cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קייט פיליפס
קייט פיליפס (באנגלית: Kate Phillips; נולדה ב-21 במאי 1989) היא שחקנית בריטית. היא התפרסמה בהופעתה בתפקיד ג'יין סימור במיני-סדרה "וולף הול" משנת 2015. אחר כך הופיעה במיני-סדרה "מלחמה ושלום" (2016), בעונה הראשונה של הסדרה "הכתר" (2016), ובשלוש עונות של הסדרה "כנופיית ברמינגהאם" (2016–2019). ב-2019 גילמה את דמותה של הנסיכה מרי בסרט הקולנוע "אחוזת דאונטון".
ביוגרפיה
אחרי שלמדה שלוש שנים באוניברסיטת לידס, התקבלה פיליפס לבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. אחרי סיום הלימודים חזרה ללידס ושיחקה בתפקיד אביגיל ויליאמס במחזה "ציד המכשפות" בתיאטרון וסט יורקשייר פלייהאוס. באותה תקופה שיחקה בסצנות אחדות בעיבוד של ה-BBC לרומן "וולף הול", בה גילמה את דמותה של ג'יין סימור. הייתה מחלוקת קלה בין ההיסטוריונים אחרי שידור הבכורה של המיני-סדרה, בה חלק מההיסטוריונים טענו שהיא "יפה מדי" מכדי לגלם את אשתו השלישית של הנרי השמיני. אבל מבקרי הטלוויזיה התעלמו מהביקורת ושבחו את הופעתה של פיליפס. בהמשך לוהקה פיליפס לשחק בסדרות "מלחמה ושלום", "כנופיית ברמינגהאם" ו"הכתר".
טרנסצנדנטיות
טרנסצנדנטיות בהקשר דתי, היא מצב או תיאור של משהו שקיים מעבר לגשמיות ולניסיון ואינו תלוי בהם. אמונה זו מושרשת במושג הנשגבות ברוב הדתות והמסורות, והיא נוגדת את האמונה באלוהים או במוחלט כגשמיים בלבד (אימננטיות), או כחלק בלתי נפרד ממנו (פנתאיזם). טרנסצנדנטיות יכולה לתאר לא רק את קיום האלוהים, אלא גם את הידיעה שלנו אותו: אלוהים גם נשגב מן היקום (הפיזי) וגם נשגב מבינתנו. אף על פי שטרנסצנדנטיות מוגדרת בדרך כלל כהפוכה לאימננטיות, ישנם מקרים בהן הן מתקיימות ביחד. מספר תאולוגים ומטפיזיקאים מהדתות הגדולות טוענים כי אלוהים, או ברהמן, הוא בו זמנית בתוך ומעבר ליקום (פנאנתאיזם); בתוכו, אבל לא חלק ממנו; בו זמנית מתפשט בו ונמצא מעבר לו. כך מתבטא לדוגמה בספר הזוהר, ובקבלה היהודית בכלל, שאומר שמצד אחד הקדוש ברוך הוא "ממלא כל עלמין" ומצד שני "סובב כל עלמין".
טרנסצדנטי וטרנסצנדנטלי
ע"פ עמנואל קאנט הטרנסצדנטיות הפשוטה היא חלק "מהמטפיזיקה הנאיבית" מכיוון שכל הכרה חיצונית שיש בידי האדם היא מהניסיון (ע"פ קאנט) ואם ישנו דבר חיצוני שהוא מעבר לניסיון אזי הוא לא ניתן להכרה אנושית. זאת כיוון שבני האדם מסוגלים לקבל הכרות, רק דרך הניסיון. כלומר רק בדרך אפוסטריורי.
לאור זאת, עמנואל קאנט הציע את התיאוריה שלו הנקראת: אידיאליזם טרנסצנדנטלי שמשמעותה היא לחפש את ההכרות שהן לא רק מעבר לניסיון אלא גם קודמות לניסיון, קאנט טען שגם הניסיון כשלעצמו חייב לנבוע מתנאים כלשהם קודמים להם. קאנט שואל ומחפש את התנאים הקודמים לכל ניסיון. לכל התנאים הקודמים שקאנט מוצא, קאנט קורא להם תנאים טרנסצנדטלים.
פרופסור ירמיהו יובל מסביר את ההבדל בין הטרנסצדנטיות לטרנסצדנטליות בשלוש נקודות:
הטרנסצדנטיות היא רק הנקודה הראשונה, והטרנסצדנטליות מיוצגת על ידי כל הנקודות.
נמל התעופה חיפה
נמל התעופה חיפה הוא נמל התעופה הבין־לאומי הראשון במדינת ישראל. נמל התעופה חיפה שוכן בכניסה המזרחית לעיר חיפה, סמוך לנמל הקישון. הנמל משרת את התעופה האזרחית ומשמש גם כבסיס צבאי של חיל האוויר הישראלי (בח"א 21). עד יולי 2012 שימש גם את התעופה הצבאית, אך זו הופסקה ממנו לחלוטין.
הנמל נקרא על שם אורי מיכאלי (פרסמן), ממייסדי תחום התעופה בארץ ישראל.
בעבר פעלו בו חברות ישראייר, ארקיע ועוד, אבל פעילותן הופסקה עקב אורך המסלול שאינו מתאים למטוסים המצויים כיום בציי החברות הישראליות.
מסלול ההמראה
אורך המסלול הפעיל הוא 1,326 מטר. זהו מסלול קצר המאפשר המראות ונחיתות של מטוסי נוסעים קטנים בלבד המכילים כ-70 נוסעים, לטיסות קצרות ליעדים קרובים במזרח הים התיכון ולאילת. כדי לאפשר למטוסי נוסעים גדולים יותר לנחות בנמל התעופה (כך שיתאפשר לשרת טיסות לאירופה) נדרש מסלול באורך 2,000 מטר.
בעבר קודמה תוכנית להרחבת המסלול הפעיל לכיוון הים, אך בשנת 2010 עיריית חיפה החליטה לוותר לחלוטין על הרחבת נמל התעופה
התוכנית להארכת מסלול ההמראה והנחיתה חודשה ב-2017 אך רק להארכת המסלול בכ-300 מטר, לאורך כולל של כ-1,600 מטר.
בתחילת שנת 2019 ניסתה ראש העיר דאז עינת קליש-רותם לקדם את הארכת המסלול לכ-2,400 מטר הממשיכים מקו החוף לתוך המפרץ על חשבון הנמל הימי, אך תוכנית זאת נדחתה על ידי הוועדה לתשתיות לאומיות בשל הפגיעה בנמל ושוב קודמו רק התוכניות להארכת המסלול ל-1,600 מטרים בלבד.
בסיס חיל-האוויר
בסיס חיל-האוויר (בח"א 21) מאכלס את שלוחת חיפה של המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר, בית ספר תיכון שנועד להכשיר בני-נוער מגיל 14 לשירות כטכנאים בחיל האוויר לכשייתגייסו, וכן את בית הספר למקצועות הטכניים (ביסל"ט), בסיס הדרכה שנועד להכשיר חיילים לשירות כטכנאים בחיל האוויר.
ב-24 ביולי 2012, "אוזרח" נמל התעופה (לא הבסיס עצמו) וניהולו הועבר מחיל האוויר לידי רשות שדות התעופה. מאז לא מתקיימת בו כל פעילות צבאית למעט מספר האנגרים הצמודים לו. שאר חלקי בסיס ההדרכה, עדיין פעילים.
היסטוריה
הנמל הוקם על ידי הבריטים בשנת 1934 והיה לשדה התעופה הבינלאומי הראשון בארץ ישראל. השדה שימש גם את חיל האוויר המלכותי הבריטי ואת חברת הנפט המשותפת לעיראק ובריטניה (APS). טרם הקמת השדה הכשירו הבריטים משטח נחיתה מדרום למיקום הנוכחי ומעבר לנחל הקישון.
ב־1936 נפתחו קווי טיסה סדירים לביירות, לקהיר ולקפריסין, וב־1938 נפתחו קווי טיסה סדירים ליעדים באירופה ובהם איטליה. בנוסף, פעלו בנמל טיסות שכר אזרחיות ליעדים נוספים מחוץ לישראל. בשנה זו נחתו בחיפה שליש מהטיסות המגיעות לארץ ישראל.
במאי 1948, עם סיום המנדט הבריטי, נמסר השדה לידי עיריית חיפה, ולאחר מלחמת העצמאות נפתח מחדש על ידי מדינת ישראל כנמל תעופה אזרחי והטיסות בו חודשו. חברת סייפרוס איירווייז הפעילה קו תעופה שבועי לניקוסיה שבקפריסין.
בשנת 1950 החלה חברת ארקיע להפעיל קו תעופה לאילת, וב-1958 קו לשדה תימן, ליד באר שבע.
תוכניות פיתוח כשדה תעופה בין-לאומי
כבר בשנת 1969 הכריזו ראש עיריית חיפה ושר התחבורה על תוכנית לפיתוח השדה, העברת הכביש הצמוד למסלול במנהרה והארכת מסלול הטיסה, אך התוכנית לא יצאה לפועל.
בשנת 1995 הוחלט על פיתוח שדה התעופה של חיפה כנמל תעופה בין-לאומי. הפרויקט הוכנס לתמ"א 15 (תוכנית מתאר ארצית לנמל תעופה בינ"ל נוסף - תמ"א/15א) והוכר על ידי ממשלת ישראל כפרויקט בעל חשיבות לאומית שיקודם בנוהל מזורז. באפריל 1998 נחנך טרמינל חדש ובו מוענקים שירותים שונים ביניהם: ביקורת גבולות, מכס וחנויות פטורות ממכס.
בשנת 1997 החלה חברת התעופה הירדנית רויאל ג'ורדניאן להפעיל קו טיסה בין חיפה לעמאן. הקו פעל מספר שנים עד שנסגר מחוסר כדאיות כלכלית. בשנת 2000 הפעילה חברת התעופה המצרית סקורפיון קו טיסה מחיפה לשארם א-שייח'.
ב-31 בדצמבר 2001 אמר שר התחבורה, אפרים סנה, כי "הפיכתו של נמל התעופה חיפה לבין-לאומי תעניק תנופה עסקית, כלכלית ותיירותית אדירה לחיפה". השר סנה הנחה את אנשי משרדו לבדוק שתי חלופות: האחת, הפעלת שדה בין-לאומי מהמסלול הנוכחי, והשנייה: הפעלתו ממסלול אשר יוארך ל-2,400 מטרים. על פי תוכניות משרד התחבורה באותה עת, היו אמורים ההליכים הסטטוטוריים להרחבת הנמל להסתיים בשנת 2006 והשדה המורחב היה אמור לפעול החל משנת 2009. לאחר הרחבתו אמור היה השדה לשרת עד שלושה מיליון נוסעים בשנה. אך תוכנית זאת לא יצאה לפועל.
בשנת 2007 הציע משרד האוצר למקם נמל תעופה חדש לצפון המדינה במקום חלופי במנחת מגידו ולא בחיפה, ובחודש אוקטובר 2011 המליצה רשות התעופה האזרחית על הקמת נמל התעופה הבין-לאומי הבא של ישראל במגידו. בשנת 2010 שונו נתיבי טיסה להקטנת רעש באזורי מגורים.
באפריל 2010 הציג שר התחבורה ישראל כץ החלטה להאריך את המסלול בכ-316 מטרים, אך שנתיים לאחר מכן התקבלה החלטה הפוכה כשיונה יהב, ראש העיר חיפה, תמך בהעברת הנמל הצבאי של חיל הים (בסיס חיפה) לחוף קריית חיים, לשטח שחופף בחלקו את השטח שעליו אמורה להיבנות הארכת המסלול של נמל התעופה. בשנת 2015 הציע משרד התחבורה להגדיל מעט את שטח נמל התעופה בחיפה כדי שישמש כחלופה לפעילות התעופה הפרטית וחניית מטוסים שמתקיימת בשדה התעופה הרצליה המיועד לסגירה (במקום התוכנית לשדרוג מנחת עין שמר), אך ראש עיריית חיפה יונה יהב התנגד לתוכנית. אך עם זאת באוקטובר 2017 פורסם כי אכן פעילות התעופה הפרטית בנמל התעופה בהרצליה לצד חלק מפעילות המטוסים בשדה דב תועתק לנמל התעופה בחיפה וזאת לאחר שניסיונות לקדם הקמת שדה חלופי למשל צפונית לרעננה או בקרבה לחדרה בוטלו בלחץ תושבי האזור. כחלק מהסכמי הנדל"ן הוחלט גם כי בית הספר הטכני הצבאי שפעל לצד שדה התעופה בחיפה יפונה לכרמיאל וכך תתאפשר הרחבת פעילותו של נמל התעופה בחיפה וכן הוספת שטחים לפעילות נמל חיפה שיכללו מרכזים לוגיסטיים ועוד "בעורף הנמל".
בפברואר 2017 חודשה התוכנית מ-2010 להרחבת פעילות התעופה הבינלאומית בשדה על ידי הארכת המסלול בכ-300 מטרים (מכ-1,300 לכ-1,600 מטרים) בלי לפגוע בתוכניות להרחבת שטחי הנמל הימי הסמוך שיצרו תוכניות העבר להארכת המסלול לתוך הים. לצורך הארכת המסלול ישוקע כביש דרך יוליוס סימון, המקיף את מתחם השדה ומשמש גם נתיב לנמל הימי במנהרה קצרה, כך שהמסלול המוארך יעבור מעליו לכיוון קו החוף. הארכת המסלול תאפשר את הגדלת פעילות התעופה הבינלאומית גם למטוסי סילון קטנים יחסית המכילים עד 120 נוסעים (בדומה לפעילות שהתאפשרה בנמל התעופה באילת) וליעדים קרובים (כלומר ללא תדלוק מלא לטיסות לטווח רחוק יותר שמכביד את המטוס ודורש מסלול המראה ארוך יותר), אם כי עדיין מדובר במסלול הקצר אף יותר משדות תעופה כמו שדה דב או אילת בעוד שכדי לאפשר למטוסים של עד 200 נוסעים לטוס לשדה, קיים צורך להאריך את מסלולו עד 2,000 מטרים.
כמו כן מקודמת תוכנית לפטור מאגרת תעופה לטיסות שיגיעו לשדה למשך שלוש שנים (תוכנית מקבילה לזו שנמסרה לגבי נמלי התעופה עובדה ורמון), שנועדה לעודד חברות תעופה זולות וחברות של טיסות שכר לקיים פעילות לנמלי התעופה הנוספים מלבד נתב"ג. בספטמבר 2017 נפתחה בבניין הטרמינל בנמל חנות "דיוטי פרי" בשטח של כ-300 מ"ר כחלק מחוויית פעילותו הבינלאומית המזכה את הנוסעים לחו"ל בפטור ממכס ברכישת מוצרים בחנות.
ב-7 בנובמבר 2017 הוגש למועצה ארצית לתכנון ובניה "סקר אתרים לאיתור שדה תעופה בינ"ל משלים", שקבעה לאחר בחינה של 21 חלופות כי ישנן שתי חלופות לנמל תעופה בינלאומי משלים למדינת ישראל - בסיס רמת דוד ובסיס נבטים. נמל התעופה חיפה נפסל מהסיבות הבאות:
ביוני 2018 נחתם הסכם אשר יאפשר את הארכת המסלול לכ-1,600 מטרים. הארכת המסלול תאפשר נחיתות והמראות של מטוסי סילון צרי גוף המסוגלים לשאת עד 120 נוסעים, והרחבת טווח הטיסות הבינלאומיות מיעדים קרובים כמו סיני, ירדן, איי יוון וקפריסין, איטליה ומלטה, וגם ליעדי נופש בים השחור כגון בולגריה, הונגריה, רומניה, אוקראינה, רוסיה, גאורגיה, טורקיה, מקדוניה הצפונית, מונטנגרו, בוסניה והרצגובינה, סלובניה, סלובקיה, ארמניה, שווייץ, צרפת, צ'כיה, פולין, בלארוס ואוסטריה. כמו כן, יקלוט נמל התעופה חלק מפעילות התעופה של שדה התעופה הרצליה שמיועד לסגירה. הפרויקט צפוי להסתיים ב-2021. עם זאת לאחר הקמת נמל המפרץ, יובש שטח בים שחוסם את האפשרות להאריך את המסלול עד 2,000 מטרים, כך שמטוסי נוסעים מסוג בואינג 737, עדיין לא יוכלו להשתמש בנמל.
ב-21 באוקטובר 2018 סיכמו ראש עיריית חיפה, יונה יהב ומנכ"ל נמל התעופה, מאיר כהן, כי המסלול ההמראה בנמל יוארך ב-300 מטרים במהלך שנת 2019.
ב-3 ביוני 2019 התקיימה ישיבה בוועדה לתשתיות לאומיות לגבי התכנית להרחבת שדה התעופה בחיפה (תת"ל 80). במסגרת ישיבה זו רשות שדות התעופה הציגה תוכנית לפיה המסלול הקיים יוארך לאורך אפקטיבי של כ-1,600 מ' (כ-1,852 מ' ברוטו). באותה הישיבה הוצגה גם האפשרות להעתיק את המסלול מעט צפונה, כך שיהיה סמוך לנמל המפרץ החדש וכיוונו יהיה מקביל לרכס הכרמל. הוועדה לתשתיות לאומיות נמנעה מלהתייחס לאפשרות של הארכת המסלול לתוך הים בסמוך לנמל המפרץ הקיים, ולפיכך הוגשה עתירה לבג"ץ בנושא: בג"ץ 7741/19 שלוש השקמים ואח' נ' הוועדה לתשתיות לאומיות ואח'. דיון בעתירה נקבע ל-5 בנובמבר 2020. במסגרת העתירה לבג"ץ ובהתכתבות עם הוועדה לתשתיות לאומיות, תושבי הצפון הציגו את המסלול כך: ב-14 באוגוסט 2019 חתמו עיריית חיפה, חברת נמלי ישראל, ומשרד התחבורה על הסכם להארכת מסלול הטיסה ל-2,100 מטרים שיאפשרו טיסות למטוסי סילון בינוניים כמו בואינג 737 ובואינג 757.
בנוגע לחלופת התכנון שהוצגה במסגרת ישיבת הות"ל ב-3 ביוני 2019, במכתב מ-30 באוקטובר 2019, ציינה הוועדה לתשתיות לאומיות כך: "בהתייחס לטענות בעניין תת"ל 80, לנוכח ההסכם שנחתם בין עיריית חיפה לבין משרד התחבורה, לאחר שנתקבלה החלטת הוועדה בתוכנית, ההליך התכנוני הוקפא עד לבחינת רשות שדות התעופה את השלכות ההסכם על התכנית וממילא כל דיון בעניינה הפך תיאוריטי".
ביספנול A
ביספנול איי (BPA, Bisphenol A) הוא חומר כימי בשימוש בתעשיית הפלסטיקה. משמש בעיקר כאחד מאבני הבניין (מונומר) בפוליקרבונט, וכן להכנת שרף אפוקסי. על פי מחקרים שונים שהתפרסמו בתחילת המאה ה-21, החומר חשוד בפגיעה בפוריות של נשים ובשיבוש פעילות הורמונלית אצל תינוקות והאצת התפתחותם המינית, גרימת הפרעות בגדילה והשמנת יתר. עם זאת, ארגון בריאות האוכל של האיחוד האירופאי קבע כי רמות החשיפה לבני אדם הן נמוכות כל כך, כך שאין סכנה מהחומר לבני אדם.
נמל התעופה חיפה
חברות תעופה ויעדי טיסה
בשנת 2012 עברו בנמל 66,750 נוסעים ב-10,090 טיסות פנים (ירידה מהשיא של 2010 של 79,472 נוסעים ב-12,970 טיסות פנים) ו-11,283 נוסעים ב-1,947 טיסות בינלאומיות.
ביספנול A
החשד לנזקים הנגרמים כתוצאה מהשימוש בחומר
במחקרים שונים נמצא, כי מינונים קטנים ביותר של ביספנול A בחיות, יכולים לגרום לשינוי במבנה המוח, וכתוצאה מכך, בהתנהגות ובתגובה החיסונית. היצרנים וחברות המשמשות צרכנים של הכימיקל, טענו, בהסתמך על מחקר שנערך על 19 נחקרים באוניברסיטת הרווארד, שהכימיקל אינו מזיק לבני אדם במינונים אלו.
נמל התעופה חיפה
חברות תעופה ויעדי טיסה
בנמל ממוקמות מספר חברות תעופה קטנות, "FNA", "סקאי תעופה", "הצנחניה" ו"Ofek", המפעילות מטוסים קלים. החברות מספקות שירותי תעופה שונים ביניהם: לימודי טיס, השכרת מטוסים, טיסות בשמי הארץ, צילום אוויר והשכרת מוניות אוויר לישראל ולמדינות שכנות.
ביספנול A
החשד לנזקים הנגרמים כתוצאה מהשימוש בחומר
באוקטובר 2008 קבעה ממשלת קנדה מפורשות כי ביספנול A הוא חומר רעיל והודיעה כי היא מתעתדת לקיים חקיקה, אשר תאסור שיווק בקבוקים לתינוקות המכילים את החומר.
נמל התעופה חיפה
חברות תעופה ויעדי טיסה
עד לשנת 2020 קיימה חברת ישראייר מספר טיסות שבועיות לאילת. חברת ארקיע הפעילה טיסות מנמל התעופה חיפה לאילת אך עם מכירת מטוס ה-ATR 72-500 האחרון שברשותה בדצמבר 2017, בוטל הקו. חברת להק תעופה מפעילה קו מסוקים לאסדות קידוח של חברת נובל אנרג'י מנמל התעופה.
ביספנול A
החשד לנזקים הנגרמים כתוצאה מהשימוש בחומר
במרץ 2009 החליטו ששת היצרנים הגדולים של בקבוקי התינוקות בארצות הברית, אוונט, גרבר, פלייטקס, ד"ר בראון, דיסני פירסט יירס ואיבנפלו, לחדול מרצונן משימוש בחומר זה.
נמל התעופה חיפה
חברות תעופה ויעדי טיסה
חברת התעופה הקפריסאית Tus Airways החלה באפריל 2016 להפעיל טיסות ישירות ללרנקה ולפאפוס שבקפריסין. ב-2 במרץ 2017 הוסיפה חברת התעופה טיסות ישירות לאתונה. הגדלת פעילות התעופה הבינלאומית מהשדה ליוון וקפריסין כבר הביאה ב-2016 לכ-12,000 נוסעים בטיסות שיצאו מחיפה. בתחילת 2017 אף החלה רשות שדות התעופה להיערך לביצוע הארכת מסלול ההמראה בשדה בכ-320 מטרים שיאפשרו לקיים טיסות מטוסי סילון בעלי קיבולת של כ-120 נוסעים, ולהוביל להגדלת הפעילות בשדה ולכניסת חברות תעופה נוספות.
ביספנול A
החשד לנזקים הנגרמים כתוצאה מהשימוש בחומר
משרד הבריאות הורה לבתי החולים להפסיק להשתמש בבקבוקים המכילים את הכימיקל ביספנול A להאכלת תינוקות מאושפזים ויילודים. זאת לדברי משרד הבריאות בשל "עיקרון הזהירות המונעת" ולא בשל הוכחות מדעיות חדשות. בקנדה ובאיחוד האירופי נאסר השימוש לחלוטין.
נמל התעופה חיפה
חברות תעופה ויעדי טיסה
החל מ-16 באוקטובר 2017, הופסקו טיסות חברת Tus Airways למרות הביקוש הרב בין השאר בגלל אורך המסלול והגבלת שעות הפעילות הליליות בו. החברה הוציאה משירות את מטוסי הסאאב 2000 ומפעילה רק מטוסי סילון מדגם פוקר 100 שאינם יכולים לנחות בחיפה.
ביספנול A
החשד לנזקים הנגרמים כתוצאה מהשימוש בחומר
בפברואר 2022, עתרו ארגונים שונים, ביניהם האגודה האמריקאית לאנדוקרינולוגיה (Endocrine Society), למנהל המזון והתרופות האמריקאי בבקשה למשוך את האישורים שניתנו לשימוש ב-BPA לצרכים שונים, ובכלל זאת להגביל את השימוש בחומר באריזות מזון. הפנייה נעשתה לאחר שפאנל מומחים של הארגון האירופי לבטיחות במזון (EFSA) מצא שנזק מחשיפה לחומר יכול להיגרם כתוצאה מרמת חשיפה נמוכה בהרבה ממה שהיה נהוג לחשוב קודם לכן.
נמל התעופה חיפה
חברות תעופה ויעדי טיסה
ב-7 באוגוסט 2018, פורסם כי חברת Tus Airways תחדש את טיסותיה לנמל התעופה, ככל הנראה בחורף 2019 – זאת לאחר ששר התחבורה, ישראל כץ חתם על תקנות חדשות שמעניקות פטור מאגרות תעופתיות לנמל. החברה לא חזרה לפעול בחיפה, מאחר שהארכת המסלול לא בוצעה.
ביספנול A
הערות שוליים
__ללא_תוכן__
נמל התעופה חיפה
חברות תעופה ויעדי טיסה
בשנת 2019 הפעילה חברת ישראייר ארבע טיסות שבועיות ללרנקה.
החל מ-22 ביוני 2023 מפעילה חברת התעופה ממלטה יוניברסל אייר טיסות ישירות ללרנקה ופאפוס בקפריסין בשיווק איסתא וישראייר באמצעות מטוס קטן מסוג בומברדייה דאש 8 עם 37 מושבים, ברצף עד לאחר חגי תשרי. זאת לראשונה מאז שנמל התעופה לא קיים פעילות בינלאומית מאז 2019.
מספר הנוסעים
להלן נתוני התפתחות תנועת הנוסעים המלאים בשדה בין שנת 1999 לשנת 2022:
תחבורה בקרבת הנמל
נמל התעופה חיפה שוכן בסמוך לדרך יגאל ידין, ממנה ניתן להגיע לכביש 22.
חברת אגד מפעילה קו אוטובוס אחד מהנמל לצומת קריית אתא. ליד בית הספר הטכני מופעלים 2 קווים – 137 ו-145, אשר נוסעים לאזור חיפה והקריות.
House of Style
House of Style היא תוכנית טלוויזיה אמריקאית, שעלתה לשידור ב-MTV ב-1989. התוכנית עוסקת בעולם האופנה ובנושאים כמו חיי הדוגמניות ונושאים המתקשרים לעבודתן.
לתוכנית היו מספר מנחות שרובן דוגמנית מובילות וביניהן:סינדי קרופורד, רבקה רומיין, מולי סימס ואמבר ולטה.
התוכנית ירדה ב-2000 וב-2009 חודשה התוכנית לפרק אחד אותו הנחתה בר רפאלי.
איזו פידיה
איזו פידיה (באיטלקית: Iso Fidia) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית Iso Autoveicoli S.p.A אשר יוצרה בין השנים 1967–1974.
סגנון העיצוב של דגמי "איזו פידיה" מוגדר כגראן טוריסמו.
ג'ון לנון רכש את הדגם השני מסדרת ה-"איזו פידיה".
בין השנים 1953–1955 ייצרה Iso Autoveicoli S.p.A את דגם האיזטה, ממנו מכרה 161,728 יחידות.
גריסים
גריסים הם זרעי דגן או חלקי זרעים. כיום, שם זה מתייחס בעיקר אל גרעיני השעורה, אולם במקורות אפשר שהכוונה כללית יותר ומכוונת גם לקטניות גרוסות.
כזרעי שעורה הגריסים משמשים בתעשיית המזון, המשקאות האלכוהוליים והמזון לבעלי חיים.
גריסי פנינה הם גריסים שעברו תהליך של סילוק קליפה ולכן הם נוחים יותר לבישול ולעיכול, אך ערכם התזונתי נמוך יותר.
במטבח היהודי משמשים הגריסים להכנת חמין וכן לעיבוי מרקים. מרק גריסים ידוע מהמטבח הפולני הוא מרק קרופניק.
כבש (סוג)
כֶּבֶשׂ (שם מדעי: Ovis) הוא סוג של יונקים מעלי גירה השייכים לתת-משפחת היעלים. בסוג זה מצוי כבש הבית, יונק בעל חשיבות כלכלית רבה, בהיותו מקור לחלב, צמר, עור, פרווה ובשר.
מאפייני התנהגות
הכבשים חיים בעדרים, באזורים הרריים או ברמות, שבהם הם מלחכים עשבי־בר, כשהזכרים הבוגרים נוהגים לחיות בנפרד מיתר העדר. הזכרים נוהגים לנהל ביניהם מאבקים על הזכות להזדווג עם הנקבות בתקופה שמסוף הסתיו ועד תחילת החורף.
רבייה
הטלאים נולדים באביב, כאשר הנקבות חיות בנפרד מהזכרים, ולכן תפקיד ההגנה על הטלאים מוטל על הנקבות. כבש־הבר מגיע לבגרות מינית בגיל ½2– ½3 שנים.
אורך חיים
אורך חייו 15–20 שנה.
מיני הכבש
כיום מבחינים בין שבעה מיני כבשים ועוד מספר תת-מינים שחלקם נחשבים בעיני חוקרים מסוימים למינים בפני עצמם. להלן רשימת המינים המרכזיים:
פריזבי לכלבים
פריזבי לכלבים הוא ענף ספורט שנועד לאדם הזורק פריזבי ולכלב שתופס אותו.
דוג דיסק
הפריסבי משלב את יכולותיהם של הבעלים עם יכולותיו של הכלב. יש מאות צורות שונות של זריקה והבעלים מוצאים את אופן הזריקה המתאים ביותר לסוג הכלב, לגודלו, מהירותו וליכולותיו הפיזיות באופן כללי. לא ניתן להכריח כלב לשחק ולכן הכלב צריך להיות בעל אהבה לריצה, קפיצה ותפיסה. כלב שאין לו עניין בפעילות, גם אם ילמד אותו לעשות זאת, יעשה זאת הרבה פחות טוב מכלב שמבצע את הספורט מתוך אהבה והנאה אמיתית. מפני שהפריזבי אינו דורש מיומנות התחלתית גבוהה מהבעלים ומהכלב אלה רק רצון לשחק אחד עם השני. אין שום הגבלה של השתתפות בספורט כל עוד הבריאות תקינה ומאפשרת זאת. בספורט זה יש מספר תחרויות כגון זריקה למרחק ותחרות פריסטייל (סגנון חופשי) שמשלבת ריקודים עם כלבים וביצועי פריזבי מרשימים. בין האדם והכלב חייב להיות קשר גבוה על מנת להגיע לביצועים הללו וזאת מטרתו של הספורט, להעצים את הקשר בין האדם והכלב וכמובן להעניק פעילות ספורטיבית בריאה ומהנה לשניהם. פריזבי לכלבים נקרא גם Disc Dog מפני שהמילה "פריזבי" היא מותג רשום של יצרנית הדיסקים Wham-O.
היסטוריה
משחר ההיסטוריה זוהה פוטנציאל ההבאה אצל כלבים, וגזעים מסוימים אף יועדו במיוחדות למשימות שדורשות יצר הבאה חזק במיוחד ("רטריברים" - המחזירים). השימוש ביצר זה בהתחלה היה בעיקר משימתי: ציידים השתמשו בכלבי הרטריבר על מנת להחזיר ציד למשל, ומשימות בניהול המשק והחווה. בשנת 1970 התחיל ניתוב היצר הזה למטרות משחק הפריזבי. באותה שנה התחיל בארצות הברית ספורט ה"דוג דיסק" שהיום ידוע כפריזבי. המטרה הייתה פשוטה מאוד, נוהג הכלב זורק את צלחת הפריסבי, הכלב רץ, תופס אותה באוויר ומחזיר אותה לנוהג. כבר תוך 4 שנים תפס הספורט תאוצה ועלה במיוחד למודעות כאשר בחור צעיר בשם אלכס סטיין פרץ למגרש בייסבול עם כלבו אשלי (מסוג וויפט) באמצע משחק חשוב והתחיל לבצע תרגילי פריזבי שהדהימו את הקהל. הכלב אשלי רץ במהירות של 56 קמ"ש וקפץ 2.7 מטר באוויר על מנת לתפוס את הדיסק. התרגילים היו כל כך מדהימים שהמשחק נעצר ל-8 דקות שבסופן אלכס נעצר על ידי כוחות המשטרה ולווה אל מחוץ למגרש. לאחר אירוע זה, החל אלכס ליזום תחרויות ואליפויות עולמיות בשיתוף פעולה עם לרב לנדר ואלדון מקלנטייר.
התחרויות השונות
בתחרות זו המגרש מחולק לפי מטרים למספר חלקים כאשר המרחק המרבי לרוב לא עולה על 50 מטר. הנוהג מגיע עם 2 דיסקים כאשר 1 מהם ניתן לשופט למקרה שהדיסק עף מחוץ למגרש. זמן התחרות הוא 60 שניות שבהן הנוהג צריך לזרוק לכלב את הדיסק כמה שיותר פעמים. הניקוד נקבע לפי החלק שבו הכלב תפס את הפריזבי, חלק ראשון נקודה אחת חלק שני שתי נקודות וכו'. הניקוד גם נקבע לפי האופן שבו הכלב תפס את הפריזבי. על תפיסה שהכלב מזנק מקבלים נקודה נוספת ועל כלב שנמצא עם 4 רגליים באוויר מקבלים עוד חצי נקודה.
בתחרות זו הנוהג מגיע עם 10 דיסקים ועליו לבנות רוטינה (עם מוזיקה) שתהיה מרשימה ומדויקת ככל שאפשר. זמן התחרות הוא 2 דקות שבהן הנוהג צריך לבצע תרגילי חובה ותרגילי רשות לפי בחירתו. הניקוד נקבע סובייקטיבית לפי דעתם של השופטים על רמת הקושי של התרגילים ועל פי מידת ההצלחה של הנוהג והכלב לעשות את התרגילים כראוי.
ממעמקים (אלבום)
"ממעמקים" הוא שם האלבום השני של הפרויקט של עידן רייכל, שיצא בינואר 2005.
רקע
בדומה לאלבומו הראשון, גם באלבום זה אירח עידן רייכל זמרים שונים ששרו שירים שכתב. רוב השירים הוקלטו באולפן הביתי בביתו של רייכל. האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה, ומכר 20,000 עותקים תוך ימים ספורים בלבד. בסך הכל מכר האלבום מעל ל-123,000 עותקים.
בעקבות האלבום זכה "הפרויקט של עידן רייכל" בתואר "הרכב השנה" במצעדי הפזמונים השנתיים של גלגלצ ושל רשת ג' לשנת ה'תשס"ה. האלבום זכה בפרס אקו"ם לאלבום עברי וכן להישג השנה לשיר, על השיר "ממעמקים".
באלבום זה גדל חלקו של גלעד שמואלי בהפקה המוזיקלית, ויחד עם רייכל הוא עיבד כמעט את כל שירי האלבום, וכן ניגן ברובם בתופים. שני נגנים נוספים באלבום, הבסיסט גולן זוסקוביץ' והגיטריסט אבי סינגולדה, שיתפו עם רייכל פעולה גם באלבומו הראשון. לאלבום זה הצטרף נגן נוסף שהכיר רייכל דרך הרכב הנגנים של עברי לידר, עילי בוטנר, שניגן בגיטרה ברוב השירים באלבום. נגנים נוספים שהשתתפו במספר שירים כללו את הבסיסט עמוס פרידמן, את החלילן אייל סלע ואת נגן כלי ההקשה איתמר דוארי. השיר "מילים יפות מאלה" מכיל גם נגינה בטאבלה מאת אריף דרוויש.
שירי האלבום ומשתתפיו
מילים ולחנים מאת עידן רייכל, עיבודים מאת רייכל וגלעד שמואלי - אלא אם צוין אחרת.
קופה אמריקה 2019
מצטיינים
נבחרת הטורניר:
ג'אן קרלו מנוטי
ג'אן קרלו מנוטי (באיטלקית: Gian Carlo Menotti; 7 ביולי 1911 – 1 בפברואר 2007) היה מלחין אמריקני יליד איטליה.
ביוגרפיה
מנוטי נולד למשפחה עשירה באיטליה וכבר בילדותו גילה כישרונות מוזיקליים. בשנת 1923 החל ללמוד בקונסרבטוריון ורדי במילאנו ולמד בו עד 1928. תוך כדי לימודיו השלים כתיבת שתי אופרות ובילה שעות רבות באופרה של מילאנו.
ב-1951 מנוטי כתב את האופרה "אמל והמבקרים הליליים" (Amahl and the Night Visitors) עבור שידורי חג המולד של הטלוויזיה האמריקאית. זו הייתה האופרה הראשונה שנכתבה במיוחד לטלוויזיה, והיא שודרה לראשונה בערב חג המולד, 1951. זוהי אחת האופרות האהובות ביותר של מנוטי, והצגתה הפכה למסורת בחג המולד.. האופרה מספרת על אמל, שחוזה בביקור שלושת המלכים הבאים לבקר את ישו לאחר לידתו, בבית לחם.
בזכות הצלחתו הכלכלית רכש אחוזה גדולה בקרבת ניו יורק ושם התגורר ויצר יחד עם בן זוגו לחיים המלחין סמואל ברבר. ב-1958 הוא סייע לברבר בכתיבת הליברית לאופרה שלו "ונסה", שזכתה להצלחה רבה. מנוטי המשיך בכתיבת אופרות רבות ויצירות מוזיקליות אחרות ולאחר מותו של ברבר חזר לאיטליה לשמש מנהל תזמורת.
מנוטי נפטר ב-1 בפברואר 2007 במונקו.
יצחק קירשנבאום
יצחק (איציק) קירשנבאום, איש תכנה ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.
קירשנבאום סיים את שירותו הצבאי בדרגת אלוף-משנה. במסגרת תפקידיו באגף המודיעין הוא פיקד על יחידות טכנולוגיות שונות וזכה על פועלו בפרסי ביטחון ישראל לשנים 1988 ו-1995.
בשנת 2000 היה קירשנבאום שותף להקמת חברת "אנוורה" (Envara) לייצור שבבים ל-Wi-Fi. הוא שימש מנכ"ל החברה עד לרכישתה בשנת 2004 בידי אינטל ולאחר מכן עמד כשנתיים בראש חטיבת הפס הרחב האלחוטי באינטל. לאחר עזיבתו את החברה הוא ייסד בשנת 2006 את חברת "סיקלו" (Siklu), המפתחת טכנולוגיה חדשנית לחיבור תחנות ממסר סלולריות.
דירק קאוט
דירק קאוט (בהולנדית: Dirk Kuijt; נולד ב-22 ביולי 1980) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ ולעיתים כקיצוני וכיום מאמן כדורגל המאמן את קבוצת דן האג.
קאוט החל את הקריירה שלו באוטרכט ומאוחר יותר עבר לפיינורד, במדיה סיים כמלך השערים של הליגה ב-2005 וזכה בתואר כדורגלן השנה בהולנד ב-2006. באותה שנה הוא עבר לליברפול, והפך לאחד מהשחקנים הבולטים בהתקפת הקבוצה שהעפילה לגמר ליגת האלופות ב-2007. הוא היה שותף גם להעפלת נבחרת הולנד לגמר מונדיאל 2010. בשנת 2012 בגיל 31 עזב קאוט את ליברפול ועבר לפנרבחצ'ה הטורקית. מאז 2015 ועד לפרישתו שיחק קאוט בפיינורד אליה שב לקדנציה נוספת.
תקופתו בהולנד
קאוט נולד וגדל בקטוויק, והיה הילד השלישי במשפחתו. בגיל 5 הוא החל את הקריירה שלו במועדון כדורגל מקומי בשם קוויק בויז. לאחר 13 שנים במערכת הנוער של המועדון הוא קודם לקבוצה הבוגרת במרץ 1998, והשתתף בששת המשחקים האחרונים של אותה עונה. יכולתו משכה את עיניו של המועדון המקצועני אוטרכט.
בגיל 18 חתם קאוט על חוזה מקצועני באוטרכט בקיץ 1998, ובמהרה ביסס את מעמדו כשחקן הקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגת העל ההולנדית. בעונת עשה את פריצתו הגדולה כאשר הבקיע 13 שערים במסגרת הליגה ו-16 בכל המסגרות. עם זאת, הוא לא הרבה לשחק בעמדתו הטבעית כחלוץ מאחר שאיגור גלושצ'ביץ' הועדף בתפקיד זה, ותפקד בעיקר בעמדת הקיצוני.
בעונת מונה פואק בוי למאמנה החדש של אוטרכט. תחת בוי תפקד קאוט בעמדות החלוץ והקשר ההתקפי במשך כל העונה, והפגין יכולת עילאית כאשר הבקיע 20 שערי ליגה. הוא סייע לקבוצתו להעפיל לגמר טורניר הגביע ההולנדי, שם פגשה את פיינורד. על אף שנחשבה ליריבה נחותה, אוטרכט ניצחה 1-4 וזכה בגביע. קאוט הבקיע שער במשחק הגמר ונבחר לשחקן המצטיין של המשחק. הוא אף זכה בפרס נעל הזהב ההולנדית באותה עונה. בעקבות הופעתו בגמר הגביע ההולנדי זכה קאוט להתעניינות מצדה של פיינורד על הצטרפותו לשורותיה.
בקיץ שלאחר אותה עונה השלים קאוט את מעברו לפיינורד, ששילמה תמורתו מיליון אירו. הוא נועד להחליף בפיינורד את פייר ואן הוידונק שעזב את הקבוצה. כבר מתחילת תקופתו בקבוצה הוא הפך לאחד מהשחקנים האהובים ביותר בקרב אוהדיה, והבקיע 20 שערי ליגה בעונתו הראשונה.
בעונה הבאה,, הגיע קאוט לשיא יכולתו בפיינורד. במשחק הראשון של אותה עונה הוא הבקיע את השלושער הראשון בקריירה שלו, מול דה חראפסחאפ, והבקיע שלושער נוסף בניצחון קבוצתו 3-6 על דן האג. הוא סיים את העונה כמלך השערים של הליגה ההולנדית עם 29 שערים - שיא אישי בעבורו. בקיץ 2005 הוא מונה לקפטן הקבוצה בעקבות היכולת המרשימה שהפגין. בעונה שלאחר מכן,, הבקיע קאוט 22 שערי ליגה ו-25 בכל המסגרות, זכה בתואר כדורגלן השנה בהולנד, ונכלל גם בסגלה של נבחרת הולנד למונדיאל 2006 בגרמניה. בסיכום תקופתו בהולנד, החמיץ קאוט חמישה משחקים בלבד בין השנים 1999 ו-2006, ואף רשם רצף של 179 משחקים בהם השתתף.
במהלך הקיץ שלאחר המונדיאל נקשר שמו של קאוט למעבר למספר קבוצות ברחבי אירופה, ובראשן ליברפול וניוקאסל יונייטד מאנגליה. הוא טען כי הוא שמח לשחק בפיינורד, אך ברצונו להגיע לשדרוג מקצועי בליגה אירופית בכירה יותר. ב-18 באוגוסט הוא עבר לליברפול, תמורת שכר שלא פורסם לתקשורת.
מעבר לליברפול
מעת הגעתו תיאר קאוט את ליברפול כמועדון גדול ושזהו תענוג גדול לשחק במדיו. הוא שיחק לראשונה במדי הקבוצה במשחק מול וסטהאם יונייטד במסגרת המחזור הראשון של הפרמייר ליג, והבקיע את שערו הראשון במשחק מול ניוקאסל יונייטד. בעקבות יכולת טובה שהפגין בתחילת עונת הוא גרר שבחים רבים, והעיתון דיילי מירור תיאר אותו כ"גיבור בהתהוות". הוא סיים את העונה עם 12 שערים במסגרת הפרמייר ליג, ובנוסף היה גורם משמעותי בהעפלתה של ליברפול לגמר ליגת האלופות, לאחר שהשתתף ב-11 משחקים. בגומלין חצי גמר הטורניר, מול צ'לסי, הוא הבקיע את הפנדל המכריע לזכות קבוצתו בדו-קרב בעיטות העונשין. במשחק הגמר מול מילאן הוא הבקיע שער מצמק, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 2-1.
בעונת חזר קאוט להפגין את יכולתו הטובה בכיבוש שערים כחלוץ, כאשר הבקיע 12 שערי ליגה ו-15 בכל המסגרות, ובנוסף בישל עשר פעמים. הוא סייע לליברפול לסיים במקום השני בפרמייר ליג, ארבע נקודות מתחת לאלופה, מנצ'סטר יונייטד. בעונה הבאה,, החל קאוט לשחק פעמים רבות כחלוץ במרכז המגרש בעקבות פציעות של שחקנים בקבוצה. לאחר שהבקיע שער נגד דברצן במסגרת ליגת האלופות הוא עלה למקום השלישי בדירוג הכובשים של ליברפול בגביע אירופה, כשרק איאן ראש וסטיבן ג'רארד הבקיעו יותר ממנו. עונה זו הייתה מאכזבת עבור הקבוצה, שהודחה כבר בשלב הבתים של ליגת האלופות וסיימה שביעית בלבד בליגה.
החזרה לפיינורד
באפריל 2015 הודיע קויט כי חתם על חוזה לשנה אחת במדי פיינורד והוא יחזור לקדנציה שנייה בקבוצה החל מעונת 2015/2016. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא עזר למועדון לזכות בגביע ההולנדי.
בעונתו השנייה זכה יחד עם פיינורד באליפות הליגה ההולנדית לראשונה אחרי 18 שנה, כאשר במשחק האליפות הבקיע שלושער. ב-17 במאי 2017 הודיע על פרישה בגיל 36.
נבחרת לאומית
בספטמבר 2004 ערך קאוט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של הולנד במשחק מול נבחרת ליכטנשטיין, תחת המאמן מרקו ואן באסטן. שיתופו בנבחרת באותו זמן התאפשר בזכות הוצאתם של שחקני התקפה ותיקים מהסגל, כדוגמת רוי מקאיי ופטריק קלויברט. מאז זומן קאוט בקביעות לנבחרת והפך לשחקן קבוע בהרכב הפותח שלה.
על אף ההצלחה בתחילת דרכו בנבחרת, במונדיאל 2006 שימש קאוט בתור שחקן מחליף. במשחק הראשון של הולנד בטורניר, מול נבחרת סרביה ומונטנגרו, הוא נכנס כמחליף בדקה ה-69, אך ישב על הספסל לאורך כל המשחק השני מול חוף השנהב. לאחר שהנבחרת הבטיחה את העפלתה לשמינית הגמר נתן ואן באסטן מנוחה לשחקנים רבים שפתחו קודם לכן בהרכב הראשון, וקאוט פתח בהרכב בעמדת הקיצוני הימני במשחק האחרון של שלב הבתים, מול ארגנטינה. בשלב שמינית הגמר פתח קאוט באופן מפתיע בהרכב על חשבונו של רוד ואן ניסטלרוי, אך לא רשם לזכותו הצלחה במשחק ונבחרתו הודחה לאחר הפסד 1-0.
קאוט נכלל בסגל הולנד גם ליורו 2008, והפעם פתח בקביעות בהרכב הפותח של הנבחרת. בשל שינוי מערך המשחק של נבחרתו למערך 4-2-3-1, שיחק קאוט בעמדת הקיצוני ויצר שיתוף פעולה בחוליית הקישור יחד עם וסלי סניידר ורפאל ואן דר וארט. במשחק הראשון של נבחרתו, בו ניצחה 0-3 את איטליה, בישל קאוט שני שערים, ובמשחק השני, בו ניצחה 1-4 את צרפת, הוא הבקיע בנגיחה את השער הראשון. על אף היכולת הטובה בשלב הבתים הודחה הולנד בשלב רבע הגמר, לאחד הפסד 3-1 בהארכה לנבחרת רוסיה.
קאוט הבקיע שלושה שערים במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2010, וסייע לנבחרתו לנצח בכל המשחקים בקמפיין. במונדיאל עצמו, שבו שיחק בעמדת הקיצוני מאחורי החלוץ רובין ואן פרסי, הבקיע קאוט שער ובישל שלושה נוספים שסייעו לנבחרתו להעפיל עד לגמר, בו הפסידה 1-0 לנבחרת ספרד.
קאוט נמנה עם סגל הנבחרת ההולנדית למונדיאל 2014.
קריירת אימון
ב-2 ביוני 2022 מונה למאמן דן האג מהליגה ההולנדית השנייה.
פויווה-קורדון קאויה
פויווה (בספרדית: Puyehue משפת המפוצ'ה "מקום של דגים קטנים") וקורדון קאויה (בספרדית: Cordón Caulle) הם שני לועות געשיים שהתמזגו ויצרו מתחם געשי בפארק הלאומי פויווה באנדים של מחוז ראנקו (Provincia de Ranco) בצ'ילה. בוולקנולוגיה מכונה מקבץ הרי הגעש "מתחם פויווה -קורדון קאויה" או בקצרה PCCVC (ראשי התיבות של Puyehue-Cordón Caulle Volcanic Complex). במתחם נכללים ארבעה הרי געש שונים: הקלדרה של הקורדיירה נבדה (Cordillera Nevada), הר הגעש מנצ'קה (Mencheca) מתקופת הפליוקן, מערכת הסדקים של קורדון קאויה והר הגעש השכבתי פויווה.
כבמרבית הרי הגעש השכבתיים של האזור הגעשי הדרומי של האנדים שוכנים פויווה וקורדון קאויה לאורך הצטלבות העתקים עם העתק ליקיניה-אופקי (Liquiñe-Ofqui Fault) הארוך, שכיוונו צפון-דרום. המתחם הגעשי עיצב את תוואי הנוף המקומיים ויצר מגוון רחב של צורות נוף געשיות ותוצרים געשיים במשך 300,000 השנים האחרונות. באזור ניתן להבחין בחרוטי אפר, כיפות געשיות, קלדרות ולועות, בנוסף למגוון הנרחב ביותר של סוגי סלעים געשיים בכל האזור הגעשי הדרומי של האנדים, לדוגמה: בזלות לצד ריוליטים פרימיטיביים. קורדון קאויה ראוי לציון בשל התפרצותו בעקבות רעידת האדמה בוואלדיביה (1960) – רעידת האדמה הגדולה ביותר שנרשמה אי פעם.
אזור פויווה-קורדון קאויה הוא אחד האתרים העיקריים בצ'ילה שבהם נבחן השימוש באנרגיה גאותרמית. הפעילות הגאותרמית מתבטאת על פני השטח של פויווה-קורדון קאויה בתופעות דוגמת מעיינות חמים, סולפטרות ופומרולות.
גאוגרפיה
פויווה, קורדון קאויה והקורדיליירה נבדה יוצרים מסיב שכיוונו הכללי לצפון-מערב במחוז ראנקו בהרי האנדים. שלושת הרי הגעש התמזגו להר געש מורכב. פויווה שוכן בדרום-מזרח, קורדון קאויה במרכז וקורדיליירה נבדה (בספרדית: רכס הרים מושלג) – שמקור שמו במראהו המושלג לעיתים תכופות כפי שהוא נשקף מהעמק המרכזי של צ'ילה המאוכלס בצפיפות, השוכן בקצה הצפון מערבי. המסיב שוכן בין שני אגמים: אגם ראנקו בצפון ואגם פויווה בדרום. העובדה שהר הגעש פויווה קרוי על שם אגם פויווה משקפת את היותו נגיש יותר וניתן לצפייה טוב יותר מדרום. קורדיליירה נבדה היא קלדרה בצורת חצי עיגול שקוטרה 9 קילומטרים, המייצגת שרידים של הר געש שהתמוטט. רכס הקורדיליירה נבדה משתרע על 700 קמ"ר. קורדון קאויה הוא רכס שכיוונו לצפון-מערב, ובו מצוי גראבן טקטוני-געשי שבו התפתחה מערכת סדקים. כל הפסגות של קורדון קאויה מתנשאות מעבר לקו העצים, כשהגבוהה בהן מתנשאת לגובה של 1,798 מטרים. פויווה הוא הר געש שכבתי השוכן בקצה הדרום מזרחי של קורדון קאויה, מעט מזרחה להעתק ליקיניה-אופקי. ההר הוא חרוט, ופסגתו שגובהה 2,236 מטרים היא לוע שקוטרו 2.4 קילומטרים. התוצרים שנפלטו מההר כיסו שטח של כ-160 קמ"ר.
צמחייה
האזורים הנמוכים של ההרים מכוסים בחבורת הצומח האלפינית של יער הגשם הממוזג של ואלדיביה, שבו נפוצים מיני צמחים דוגמת Chusquea coleou ו-Nothofagus dombeyi. קו העצים בגובה 1,500 מטרים הוא בעיקר  Nothofagus pumilio. מעל קו זה שוכנים מדבר געשי וטונדרה אלפינית. הצמחים העיקריים בגבהים אלו הם Gaultheria mucronata, Empetrum rubrum, Hordeum comosun (סוג של שעורה) ו-Cissus striata.
היסטוריה גאולוגית
למתחם הגעשי המורכב מפויווה, קורדון קאויה והקורדיליירה נבדה היסטוריה ארוכה של פעילות געשית המשתרעת על פני 300,000 השנים האחרונות. החלקים העתיקים יותר של קלדרת הקורדיליירה נבדה והר הגעש מנצ'קה מייצגים פעילות עתיקה עוד יותר: מהפליוקן או תחילת הפליסטוקן. במהלך 300,000 השנים של קיום המתחם חלה בו סדרה של שינויים בהרכב המגמטי, באתרי הפעילות הגעשית, בקצב פליטת המאגמה ובסוג ההתפרצויות.
הרי געש קדומים
לפני 300,000 שנים חלו שינויים מהותיים באזור פויווה. הפעילות של מנצ'קה – הר געש עתיק מתקופת הפליוקן, כיום מצפון מזרח לחרוט של פויווה – דעכה. דעיכה זו נגרמה ככל הנראה משינויים אזוריים במיקומה של החזית הפעילה באזור הגעשי הדרומי, שהשפיעה גם על הרי געש נוספים דוגמת טרונאדור (Tronador) ולנין. התזוזה בחזית הפעילה גרמה להיווצרות הרי געש חדשים מערבה יותר, או שהגבירה את פעילותם של הרי געש קיימים. הרצועה המגמטית הרחבה לשעבר הוצרה, תוך שמירה על געשיות עזה רק בחלקים המערביים ביותר. שינויים אלו מיוצגים בסלעים העתיקים ביותר של "מתחם פויווה -קורדון קאויה", אלו השייכים לקורדיליירה נבדה. הקורדיליירה נבדה גדלה עם הזמן ויצרה חרוט מגן גדול. באותו זמן נבנה גם קורדון קאויה, אם כי התוצרים שלו היו צורניים יותר בהרכבם בהשוואה להרי הגעש מנצ'קה וקורדיליירה נבדה שהם בני אותה תקופה גאולוגית. הסלעים העתיקים ביותר מהר הגעש פויווה הם בני 200,000 שנים, והם מייצגים את הגיל הצעיר ביותר של הר געש זה.
על פי השערה מקובלת נוצרה בתקופה שלפני 100,000 שנים שכבת איגנימבריט (טוף מולחם) המכונה סן פבלו (San Pablo). השכבה מכסה שטח המוערך ב-1,500 קמ"ר, המתחיל מערבית לקורדיליירה נבדה ובצמוד לה ומשתרע כמעט עד רכס החוף הצ'יליאני (Cordillera Pelada). איגנימבריט סן פבלו נקשר להיווצרות הקלדרה של קורדיליירה נבדה.
געשיות בתקופת הקרח של יאנקיווה
בתקופת הקרח יאנקיווה (Llanquihue – השנים האחרונות של הפליסטוקן, בערך מלפני 110,000 ועד לפני 10,000 שנים) הייתה פעילות געשית בשלושת הלועות: קורדיליירה נבדה, קורדון קאויה והר הגעש פויווה. במרבית התקופה היו הרי הגעש מכוסים בשכבת הקרח הפטגונית שהשאירה סימני חריצה קרחוניים על מחשופי לבה רבים והשפיעה על הפעילות הגעשית.
בקורדיליירה נבדה התבטאה פעילות געשית זו בקילוחי לבה דקיטית, שהתפרצו לאורך סדקים בקירות הפנימיים של הקלדרה החל מלפני 117,00 שנים. קילוחי לבה אלו מילאו חלקית את הקלדרה וזרמו צפונה מחוץ לה אל המקום בו זורם כיום נהר נילאווה (Nilahue). באמצע תקופת הקרח או לקראת סופה פלטה הקורדיליירה נבדה את קילוחי הלבה האחרונים שלה, שהיו אנדזיטים עד דקיטים בהרכבם. קורדון קאויה התפתח בתקופה זו מחרוט מגן לגראבן הכולל מערכת סדקים. תהליך זה לווה בפליטת קילוחי לבה דקיטית והיווצרות איגנימבריט.
פויווה התאפיין בהתפרצות לבה אנדזיטית-בזלתית עד דקיטית, עד שפעילותו הפכה לדו-אופנית בערך לפני 34,000 שנים. שינוי זה מאופיין בהתפרצות של ריודקיט (סלע געשי שהרכבו בין דקיט לריוליט) המעורב באנדזיט בזלתי עשיר בתחמוצת המגנזיום (MgO). הפעילות הדו-אופנית נמשכה ברציפות, למעט הפסקה קצרה לפני 30,000 שנים עד לפני 19,000 שנים כאשר פויווה החל לייצר כיפות געשיות וקילוחים בהרכבים דקיטים עד ריוליטים – מגמה שנמשכה עד לפני 12,000 שנים. בתקופה שבין לפני 15,000 שנים ל-12,000 שנים פלט פויווה גם אנדזיט בזלתי. בתקופת הקרח של יאנקיווה יצר הר הגעש פויווה את מרבית הבזלות הפרימיטיביות של האזור הגעשי הדרומי עם תחמוצת מגנזיום בריכוז של 14.32%, שהוא בשיווי משקל כימי עם נתך פרידוטיט ממעטפת כדור הארץ.
ההתפרצויות האחרונות
תיעוד של התפרצויות של קורדון קאויה – המרכז הגעשי היחיד שעדיין פעיל בתקופה המודרנית – נדיר יחסית. הגורם לכך הוא מיקומו הגאוגרפי של קורדון קאויה וההיסטוריה של ההתיישבות הספרדית והצ'יליאנית בדרום צ'ילה. לאחר ניסיון שנכשל ב-1553 יסד המושל גרסיה הורטאדו דה מנדוסה (García Hurtado de Mendoza) את העיר אוסורנו ב-1558, ההתיישבות הספרדית היחידה באזור, כ-80 קילומטרים מערבית לקורדון קאויה. היישוב פונה ב-1602 בשל עימותים עם הילידים בני הווילייצ'ה (Huilliche). אין תיעוד על התפרצויות מתקופה זו. בין 1602 לאמצע המאה ה-18 לא היו יישובים ספרדיים ברדיוס של 100 קילומטרים. היישוב הקרוב ביותר היה ואלדיביה והמיסיון של נאוול ואפי (Nahuel Huapi) בסמוך לבארילוצ'ה (כיום בארגנטינה), שניהם מחוץ לטווח צפייה על הר הגעש. ב-1759 אובחנה התפרצות ברכס ההרים, אך היא מיוחסת להר הגעש מוצ'ו (Mocho). עד שלהי המאה ה-19 יושב מרבית העמק המרכזי של צ'ילה מערבית לקורדון קאויה על ידי צ'יליאנים ומהגרים מאירופה, והתפרצות הראשונה המדווחת היא מ-1893. הדיווח הבא הגיע ב-1905, אך רק הדיווח על ההתפרצות מ-8 בפברואר 1914 מתאר אירוע ודאי.
ההתפרצויות של 1922-1921, 1929 ו-1934
ב-13 בדצמבר 1921 החלה בקורדון קאויה התפרצות תת-פליניאניות שלוותה בעמוד התפרצות בגובה 6 קילומטרים, התפוצצויות מחזוריות ורעידות אדמה. התפרצות זו נאמדה בדרגה 3 מדד ההתפרצות הגעשית (VEI) והסתיימה בפברואר 1922. בשנים 1929 ו-1934 היו בקורדון קאויה התפרצויות מתוך סדקים, שתיהן מוערכות בדרגה 2 במדד התפרצות געשית.
ההתפרצות של 1960
ב-24 במאי 1960, 38 שעות לאחר הרעידה העיקרית של רעידת האדמה בוואלדיביה (1960) – רעידת האדמה המתועדת הגדולה ביותר בהיסטוריה – החלה בקורדון קאויה התפרצות ריודקיטית מתוך מערכת הסדקים. רעידת האדמה זעזעה את צ'ילה בין טלקה (Talca – בקו הרוחב 30° דרום) לצ'ילואה (Chiloé – בקו הרוחב 43° דרום), והייתה בעוצמה של 9.5 לפי סולם מגניטודה לפי מומנט. מכיוון שהר הגעש שוכן בין שני עמקים מאוכלסים בדלילות שהיו אז מבודדים, חזו בהתפרצות רק מעט עדי ראייה והיא זכתה לתשומת לב מעטה מצד התקשורת המקומית, שהתרכזה בנזקים העצומים ובאבדות בנפש שגרמה רעידת האדמה. ההתפרצות התרחשה לאורך מערכת סדקים שאורכה 5 קילומטרים וכיוונה צפון מערב-מערב (135°) ופעלו בה 21 לועות שונים. הלועות פלטו כ-0.25 קילומטר מעוקב בצורת קילוחי לבה וטפרה.
ההתפרצות החלה כהתפרצות תת-פליניאניות שיצרה עמוד התפרצות שהכיל גזים, טפרה ואפר געשי בגובה 8 קילומטרים. בשתי קצות מערכת הסדקים פעלו שני לועות עיקריים: לוע גריס (Gris) ולוע אל אסופראל (El Azufral). לועות געשיים של קורדון קאויה שלא התפרצו פלטו קיטור גלוי לעין. לאחר שלב ההתפוצצות שינתה ההתפרצות את אופייה לשלב יותר אפוזי, המאופיין בפליטה של גושים ריודקיטיים וקילוחים של לבת טרשים (אָאָ) לאורך מערכת הסדקים שכיוונה צפון מערב-מערב (135°). בשלב השלישי התפרצו לועות לאורך מערכת סדקים קצרה שכיוונה 165° שחצתה את מערכת הסדקים הראשית באלכסון, ופלטו לבה ריודקטית. השלב השלישי הסתיים באורח זמני כאשר הלבה הצמיגה סתמה את הלועות, אך נמשך זמן קצר אחר כך בפעילות מתפוצצת שהייתה מוגבלת ללועות גריס ואל אסופראל. ההתפרצות הסתיימה ב-22 ביולי.
פעילות בתקופה 2011-1960
לאחר ההתפרצות של 1960 נשאר קורדון קאויה שקט באופן יחסי בהשוואה למחצית הראשונה של המאה ה-20. ב-2 במרץ 1972 היה דיווח על התפרצות מערבית לבארילוצ'ה בארגנטינה. משרד החרום הצ'יליאני (ONEMI – Oficina Nacional de Emergencia del Ministerio del Interior) ארגן סיור אווירי מעל לאזור שבו השתתפו שני וולקנולוגים. לא נמצאו הוכחות לפעילות געשית בחשודים העיקריים: פויווה, קורדון קאויה וקארן לוס ונדוס (Carrán-Los Venados). מעדויות של תושבים מקומיים מסיקים כי סביב 1990 נוצר חרוט פומיס קטן. רשת של סייסמוגרפים שהונחה באופן זמני רשמה ב-1994 רעידות בעוצמה IV ו-V בסולם מרקאלי מצפון לחרוט של פויווה. מידע זה אילץ את ONEMI להפעיל את ועדת הפעולה לשעת חרום, אך הפעילות שככה זמן קצר אחר כך. בין ה-4 במאי 2011 ל-17 בו אותרו על ידי מצפה הרי הגעש של האנדים הדרומיים (OVDAS - Observatorio Volcanológico de los Andes del Sur), ארגון שתפקידו לפקח על הרי הגעש של דרום צ'ילה, רעידות קלות שיוחסו לתנועת נוזלים. הפעילות הסייסמית התרכזה סביב הקלדרה של הקורדיליירה נבדה והאזור המערבי של קורדון קאויה. עקב כך הכריז השירות הגאולוגי והמינרלוגי הלאומי (SERNAGEOMIN – Servicio Nacional de Geología y Minería) של צ'ילה מצב חירום צהוב.
ההתפרצות של 2011
ההר התפרץ ב-3 ביוני 2011 בשעה 17:30 זמן מקומי. ב-4 ביוני הגיע עמוד ההתפרצות לגובה של עשרה קילומטרים ולרוחב של 5 קילומטרים. השלטונות פינו מהאזור 3,500 תושבים. ענן האפר התפזר למרחק רב, וב-4 ביוני הגיע לבארילוצ'ה, כ-100 קילומטרים מההר – שם התכסו המבנים והרחובות בשכבה עבה של אפר. השלטונות הארגנטיניים סגרו את שדה התעופה, וב-16:30 אחר כך סגרו את שדה התעופה הבינלאומי בנאוקן (Aeropuerto Internacional de Neuquén - Presidente Perón). ב-7 ביוני הגיע ענן אפר עד מחוז בואנוס איירס.
אף על פי שבתחילה דווח כי מקור ההתפרצות הוא הר הגעש פויווה, לא ברור אם מקורו אכן בהר געש זה שמעולם לא התפרץ בתקופה המודרנית, או שמא מקורו בקורדון קאויה.
פעילות ומחקר גאותרמיים
אזור פויווה-קורדון קאויה הוא אחד האתרים העיקריים בצ'ילה שבהם נבחן השימוש באנרגיה גאותרמית. הפעילות הגאותרמית מתבטאת על פני השטח בתופעות דוגמת מעיינות חמים, סולפטרות ופומרולות. המערכת הגאותרמית בקורדון קאויה מורכבת ממערכת קיטור המחממת אקוויפר. הטמפרטורות של מערכת הקיטור נעות בין 260°C ל-340°C, ושל האקוויפר בין 150°C ל-180°C. החלקים העליונים ביותר של המערכת הגאותרמית בגבהים שבין 1,500 ל-2,000 מטרים מאופיינים על ידי פומורלות ומעיינות סולפטיים חומציים.
אוטומורפיזם
לפונקציה בין שני מבנים מאותו סוג, השומרת על הפעולות, היחסים והקבועים, קוראים הומומורפיזם. לפיכך, אוטומורפיזם הוא הומומורפיזם הפיך ממבנה אל עצמו. לפונקציה בין שני מבנים מאותו סוג ששומרת מבנה והיא גם הפיכה קוראים איזומורפיזם ולכן אוטומורפיזם הוא איזומורפיזם מהמבנה אל עצמו.
אוסף האוטומורפיזמים של מבנה הוא תמיד חבורה (ביחס לפעולת ההרכבה), משום שהרכבת שתי פעולות השומרות תכונה מסוימת שומרת גם היא את אותה תכונה. לדוגמה, אם
לכל x ו-y, אז
הפונקציה ההפוכה לפונקציה השומרת תכונה, שומרת גם היא את אותה תכונה. את חבורת האוטומורפיזמים של מבנה X מסמנים בדרך-כלל בסימון.
חבורת האוטומורפיזמים כוללת את הסימטריות של המבנה; למבנים סימטריים יש חבורת אוטומורפיזמים גדולה ולהפך. במקרים רבים, כדי להבין אובייקט מתמטי, יש להכיר גם את חבורת האוטומורפיזמים שלו.
בתורת גלואה, חבורת האוטומורפיזמים של שדה K, כאלגברה מעל תת-שדה F, נקראת חבורת גלואה של ההרחבה K/F. חבורה זו כוללת את כל הפונקציות ההפיכות מן השדה לעצמו, השומרות על החיבור והכפל, ומכבדות את הכפל בסקלר; התכונה האחרונה שקולה לכך שהאוטומורפיזם מעביר את אברי F לעצמם.
דיולה ולס
דיולה וֶלֶס (בהונגרית: Wellesz Gyula; בודפשט, 2 בינואר 1873 – בודפשט, 29 במרץ 1915) היה רב ותאולוג הונגרי, היסטוריון של הספרות.
ביוגרפיה
דיולה ולס נולד כבנם של האופה המומחה איגנץ ולס ושל אנה אבלס. סבו מצד אמו היה רב בעיר פילישוורשוואר (Pilisvörösvár) בצפון-מערב מחוז פשט. בתום לימודיו בבית המדרש לרבנים בבודפשט, קיבל תואר דוקטור במדעי הרוח,  וסמיכה לרבנות. בשנת 1898 נבחר ולס לרב של קהילת צ'וּרגוֹ, בשנת 1900 לרב של קהילת ביטצ'ה, ובשנת 1910 מונה לרב הראשי של אובודה. הוא היה מומחה בולט של ההיסטוריה הצרפתית-יהודית של ימי הביניים. מאמריו ומחקריו פורסמו בסקירה היהודית-הונגרית, ב"הצופה", ב"עלון הארכאולוגי" ובכתבי עת הונגריים וזרים אחרים. הוא היה עמית כתיבה של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
הוא נפטר בבודפשט בשנת 1915 בגיל 43 בלבד. והובא למנוחות בבית הקברות היהודי של אובודה.
רשות חסות הנוער
רשות חסות הנוער היא אחת מיחידות מינהל סיוע לבתי משפט ותקון במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
הרשות מפעילה רצף של 68 מסגרות חוץ ביתיות, הכוללות מעונות נעולים ממשלתיים, פנימיות, הוסטלים כוללניים, הוסטלים שילוביים, קורות גג, קהילות טיפוליות, חלופות מעצר מוסדיות ודירות המשך, בהם משולבים הקטינים בהתאם לצרכיהם, ועוברים בין המסגרות לפי תוכנית המרחבים התפיסתיים-טיפוליים. ראה להלן הרחבה בנושא.
הרשות ממשיכה ללוות את בוגריה במסגרת תוכנית מחסות לעצמאות, לשם השתלבות מחודשת באופן מיטיב בחברה.
בסיס חוקי
לאור חקיקת חוק הנוער (טיפול והשגחה) ב-1960, עלתה האבחנה המהותית בין נערים לנערות, כאשר הנערים מעורבים הרבה יותר בפעילות עבריינית ומלווים על ידי קציני מבחן, למול הנערות המתאפיינות בפגיעה עצמית ובמצבי סיכון מוגברים - אשר לא בהכרח יביאו אותה למסלול הפלילי, וייתכן שהיא תטופל על ידי עובד סוציאלי לחוק הנוער במסלול האזרחי. על כן, בשנת 1978 תוקן חוק הנוער (טיפול והשגחה) (סעיף 3, תיקון 6) כך שתתקיים האפשרות להורות על החזקת קטין במעון או במעון נעול כמשמעותם בחוק הנוער שפיטה, (ענישה ודרכי טיפול).
הפרטת מעונות חסות הנוער
בעבר, כלל מעונות הרשות היו מופעלים ישירות על ידי הרשות, באמצעות עובדי מדינה. לאחר משבר האינפלציה בישראל בשנות ה-80, וההחלטה להעביר את השירותים החברתיים למיקור חוץ - מרבית מעונות הרשות (למעט המעונות הנעולים) עברו להפעלה חיצונית מכרז באמצעות מכרזים עליהם מתמודדים מעת לעת עמותות וחברות. בשנת 2004, במהלך ממשלת ישראל השלושים התקבלה ההחלטה להעביר למיקור חוץ גם מעונות הפועלים על אדמת מדינה, אשר לא בוצעה בפועל לאור אתגרים ביישום והתנגדויות שעלו למהלך, בין היתר בשל העובדה כי המעונות הנעולים מגבילים את חופש החירות והתנועה של הקטינים השוהים בהם - סמכות אשר לא סביר לתת לידי גורם חיצוני שאינו המדינה - בין אם עמותה או חברה. יש לציין כי במקביל באותו הזמן התחוללה סערה ציבורית סביב בג"ץ הפרטת בתי הסוהר שהוגש ב-2005 כנגד רצון המדינה להעביר למיקור חוץ בית סוהר - עתירה אשר התקבלה.
בשנת 2006, התקבלה החלטת המשך בממשלת ישראל השלושים ואחת להקים וועדה בין משרדית לבחינת המודל המיטבי להפעלת המעונות במיקור חוץ. בהתאם להחלטת וועדה זו, המעונות הממשלתיים הנעולים עברו להפעלה במודל משולב - הכולל עובדי מדינה המנהלים את המעון ומפקחים על הפעילות השוטפת של עובדים במיקור חוץ של מפעילים חיצוניים שונים. בהתאם, במעון ממשלתי יהיו לכל הפחות שישה מפעילים חיצוניים, כולל מפעילים חינוכיים, טיפוליים, אחזקה, ניקיון, פעילויות פנאי, מטפלים אלטרנטיביים, הסעדה, שנת שירות ועוד. במקביל, התקיימו ברשות יחסי עבודה עכורים וקשים במטה רשות חסות הנוער ובמעונות הממשלתיים, דבר שהשפיע לרעה על כלל הפעילות, והביא להקמתה של וועדת בדיקה שכללה המלצות אישיות כנגד חמישה בעלי תפקידים, וביקורת חריפה על רבים נוספים. המלצות וועדת הבדיקה התקבלו על ידי אהוד אולמרט, ששימש באותה העת גם כראש ממשלת ישראל וגם כשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
בשנת 2007, ביקש משרד האוצר, למרות ההתנגדות הפוליטית, להמשיך במהלכי ההפרטה על ידי שימש בחוק ההסדרים. אך לאחר דיון נוסף הוסכם לבצע פיילוט, במסגרתו יועברו שני מעונות בלבד תהליך של מיקור-חוץ לעמותות ציבוריות תוך ליווי מחקרי, פיקוח הדוק ושמירה על זכויות החוסים והעובדים.
בשנת 2013 התקיים דיון בוועדה לזכויות הילד בנושא "המחסור החמור במעונות נעולים של חסות הנוער", כאשר בשלב זה היו כ-400 ממתינים להשמה במעונות. בשנת 2015 השלימה הרשות את העברת כלל המעונות הממשלתיים (תשעה נכון למועד זה) להפעלה באמצעות מיקור חוץ. בשלב זה המתינו למעונות כ-370 נערים ונערות. בשנת 2017, לאחר חילופי בעלי תפקידים נוסף בהנהלת הרשות ומשרד הרווחה, הודיע משרד הרווחה על רפורמה מקיפה ברשות, ובהתאם פורסם מכרז חדש להפעלת המעונות הנעולים, הקובע כי שכר המינימום של מדריך יעמוד על 30% לפחות מעל לשכר המינימום בישראל. במקביל הודיע שר הרווחה חיים כץ על רצונו להלאים את המעונות ולהחזירם להפעלה באמצעות עובדי מדינה, מהלך שנבלם בסופו של דבר על ידי משרד האוצר.
במרבית המעונות במכרז החדש זכתה חברת דנאל, כאשר החלפת עמותת ענ"ב (שהפעילה בלעדית את המעונות החל מעת הפרטתם) בראשית 2018 לוותה במאבק עובדים חריף ובהשבתת המעונות . ביולי הודיע משרד הרווחה כי כוח האדם במעונות אויש, תפוסת המעונות מלאה וכי הרשות החלה בהרחבת כושר התפוסה במעונות.
במקביל, לאור הרצח בפנימיית 'כנף של אהבה' של הרשות, הוקמה וועדת בדיקה ולאור ממצאיה הוחלט לסגור את הפנימייה. עמותת 'לחן' שהפעילה גם את פנימייה זו, לא הצליחה להתאושש כלכלית מהאירוע ופשטה את הרגל, תוך שהיא סוגרת במהלך 2019 גם את פנימיות 'לחן זיתן' ו'לחן טל מנשה' שהפעילה עבור הרשות.
בתחילת 2020 משרד הרווחה ומשרד האוצר גיבשו מתווה להמשך פיתוח הרשות, הכולל הוספת 60 מקומות חדשים במעונות הנעולים לנערים ונערות על מנת לצמצם באופן מיידי את רשימות ההמתנה שעמדו על כ-150 ממתינים, הוספת מסגרות נעולות לבני נוער שסובלים מתחלואה כפולה: התמכרויות או הפרעה נפשית / הנמכה קוגניטיבית ובשלב השלישי ייפתחו הוסטלים חדשים.
הפנייה למסגרות ואופן הקליטה
הרשות מפעילה רצף של הרשות היא הגורם המרכזי בישראל, המפתח ומפעיל רשת מגוונת של מסגרות לחינוך, לשיקום ולטיפול חוץ-ביתי סמכותי, למתבגרים במצבי סיכון קיצוניים. בני הנוער המטופלים בידי הרשות מופנים על פי החוק או בצל החוק, בעיקר לאורם של שני חוקי הנוער:
חוק הנוער שפיטה, ענישה ודרכי טיפול - עבור קטינים המעורבים בפלילים, ומטופלים על ידי קצין מבחן בשירות המבחן לנוער.