cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרול פריס
הטורף
בסופו של דבר, אירועי המשבר הביאו למחיקתם של האירועים עד כה. החוברת Blackest Night #1 מציינת כי בסיפור שלא סופר, קרול השתחררה מהישות כוכב ספיר זמן קצר לפני מותה של קאטמה טוי, והייתה זו מארחת חדשה לכוכב ספיר שרצחה את טוי. נוסף על כך, ישות הטורף שוכתבה מחדש כחלק מ"הספקטרום הרגשי", והיותו התגלמות האהבה. הישות הוחזקה בידי הזאמארונות בעולם ביתן עד אשר שוחררה באירועי הלילה האפל ביותר, כשסינסטרו שחרר את חיל הפקחים הצהובים שלו מאחיזתו של מונגול.
סופה של כוכב ספיר
בחוברת Green Lantern Vol.3 #119, ג'ורדן מחליט לבקר את קרול, בשעה שהוא נתון לשליטתו של הספקטר. הוא אומר לה שהוא עומד לעזור לה אך היא לא תזכור את המפגש ביניהם. הוא מחלץ מגופה את אבן הספיר, מה שגורם לתחיית ישותה של כוכב ספיר, אך תוחם את הישות בתוך אבן החן. הוא מעניק לקרול את אבן החן ונותן לה להשלים את העבודה, מה שמטהר אותה סופית מאחיזתה של הישות.
בחוברת Green Lantern: Rebirth #6, ג'ורדן ופריס נזכרים בעברם - פריס בראשית חייה לפני שהפכה לכוכב ספיר וג'ורדן בעת שהיה הספקטר. ג'ורדן מתנצל על הדברים שעברה קרול, והיא מחליטה לבנות מחדש את חייה עם בעלה ולא למכור את "פריס תעופה". היא מציעה לג'ורדן תפקיד בחברתה, אך הוא מסרב באומרו שיש לו תוכניות אחרות.
חזרתה
קריסטל כוכב הספיר משתלט על קרול באופן זמני, אך כאשר היא מגלה שלג'ורדן יש רגשות כלפי הטייסת ג'יל פרלמן, הקריסטל עוזב את גופה ועובר לפרלמן. פריס וג'ורדן עובדים יחדיו כדי לחלץ את הקריסטל מגופה של פרלמן. קרול מגלה שהיא עדיין אוהבת את ג'ורדן, ומחליטה להתגרש מבעלה.
כוכבות הספיר, בראותן את כאב הלב אותה חשה קרול על אי יכולתה להתקרב להאל, שולחות לה טבעת כוח סגולה והופכות אותה לאחת משלהן. המיני סדרה Blackest Night: Tales of the Corps שופכת אור על החיבור בין קרול פריס לטבעת הכוח הסגולה שנשלחה אליה. הטבעת מגלה כי כל אלה אשר נבחרו לענוד אותה חייבות להסכים לכך מתוך רצון. היא אומרת לקרול שליבה עבר סבל ושהיא השליכה לצד את אושרה הפרטי למען אושרם של אחרים. יש באפשרותה להיות כוכב הספיר הגדולה והעוצמתית ביותר שידע היקום, וכי הזאמארונות מתכוונות לאפשר לה להפוך לאחת משלהן כדי להוביל את חילן לתוך הקרב לצידם של חיל הפקחים הירוקים. קרול עדיין ממאנת לקבל את האחריות על עצמה, כאשר הזאמארונות מראות לה חיזיון של מלחמת האור הממשמשת וקרבה - אותה ג'ורדן לא ישרוד לבדו - ומציינות כי יש באפשרותה להציל אותו אם תקבל על עצמה את הכוח. קרול מסכימה ונקראת חזרה לכוכב זאמארון, היכן שהמלכה אגאפו ממתינה עם יתר הלוחמות במטרה להגן על הכוכב מפני חיל סינסטרו.
קרול נלחמת נגד סינסטרו ושניהם מגיעים לשוויון כוחות עד אשר קרול מנסה לתחום אותו במבנה אנרגטי, שמשמש את הזאמארונות לצורך שטיפת מוחות ו"לגייס" חניכות חדשות. סינסטרו פורץ את המחסום האנרגטי לאחר שהוא חוזה באהובתו לשעבר ארין סור, ולוכד את קרול בעזרתם של שניים מחברי חילו. אולם, בטרם ינחית את המכה הסופית, הפקחים השחורים פולשים בראשותו של אמון סור, ושניהם ניצלים בידי ג'ורדן ושבט אינדיגו. הקבוצה נמלטת מהכוכב מעט לפני שטבעות הכוח השחורות מקימות לתחיה את שתי הישויות שמתדלקות את סוללת הכוח הסגולה, והכוכב מתפוצץ. משום מה, אובדנה של סוללת הכוח הסגולה לא משפיע על כוחותיה של קרול, ומתברר מאוחר יותר שהמלכה תגברה את טבעות הכוח הסגולות בעצמה, מה שגרם להזדקנותה בטרם עת.
בניסיון מבוים של נקרון לאחד את טבעת הכוח שלה עם אלה של ששת מנהיגי החילות הנוספים מתוך מטרה להקים לתחייה גיבורי על מתים, שומר היקום לשעבר גאנטת מאלץ את קרול לחפש אחר מועמדת נוספת לטבעת הכוח, אשר תשמש כסגניתה. היא מוצאת את וונדר וומן ומכתירה אותה ככוכב ספיר זמנית בשל יכולתה להרגיש אהבה. הדבר גורם להפרדתה של וונדר וומן מטבעת הכוח השחורה אותה ענדה ולהפסקת שליטתו של נקרון עליה. או אז, הפקחים מותקפים בידי הספקטר, שהפך לפקח שחור. בניסיון לעצור אותו, ג'ורדן משחרר את ישותו של פאראלקס ומבקש להתאחד עמו בשנית. קרול מנסה לעצור אותו ומתוודה על אהבתה אליו, אך הוא נותן לפאראלקס להשתלט עליו.
באפילוג ללילה האפל ביותר, פריס וג'ורדן נלקחים לזאמארון, שם המלכה מקריבה את חייה כדי להצית מחדש את סוללת הכוח הראשית. היא מעניקה לקרול את תואר המלכה.
שבועת כוכבות הספיר
כמו לחיל הפקחים הירוקים ולשאר חילות הפקחים, גם לכוכבות הספיר קיימת שבועה שבעזרתה הן מטעינות את טבעותיהן:
ג'ון קרפנטר
שנות ה-2000 – פרישה למחצה
בפברואר 2009 הודיע קרפנטר על הפרויקט החדש שלו, "מחלקה סגורה", בכיכובה של אמבר הרד.
קרול פריס
כוחות ויכולות
כאזרחית, קרול פריס היא טייסת מוכשרת ומנהלת אדמיניסטרטיבית. ככוכב ספיר, היא מסוגלת להשתמש באבן הספיר לעוף וליצור פרצי אנרגיה בדומה לטבעות הכוח הירוקות של חיל הפקחים הירוקים. יתר על כן, כוחות אלו מעניקים לה את היכולת להיות חסינה ולשרוד בחלל המחוסר בחמצן.
ג'ון קרפנטר
2010 ואילך
"מחלקה סגורה" (2010) היה סרטו הראשון מאז "רוחות מאדים" מ-2001.
באוקטובר 2010 קיבל קרפנטר פרס מפעל חיים בפסטיבל סרט אימה בשם Freak" Show Horror Film Festival".
בשנת 2011 קריין קרפנטר משחק מחשב בשם "F.E.A.R. 3".
ב-3 בפברואר 2015 הוציא קרפנטר את "Lost Themes", אלבום מוזיקה הכולל תשעה קטעי מוזיקה אינסטרומנליים שהלחין, חלקם בשיתוף עם בנו קודי ועם המלחין דניאל דייוויס. האלבום יצא בלייבל האינדי "Sacred Bones Records" וזכה לביקורות חיוביות. ב-19 באוקטובר 2015 הודיעה הפקת פסטיבל המוזיקה All Tomorrow's Parties שקרפנטר יופיע בפסטיבל בלונדון ומנצ'סטר שבאנגליה עם קטעים חדשים וישנים שהלחין.
במהלך חודש פברואר 2016 הודיע קרפנטר שיוציא אלבום המשך בשם "Lost Themes II". האלבום יצא ב-15 באפריל 2016.
ב-23 במאי 2016 פורסם שקרפנטר יהיה המפיק בפועל בסרט החדש בסדרת "ליל המסכות", שייצא לאקרנים בשנת 2018. זהו הסרט הראשון בסדרת "ליל המסכות" שבו מעורב קרפנטר באופן ישיר מאז "ליל המסכות 3: עונת המכשפה" שיצא לאקרנים ב-1982. קרפנטר שימש גם כמלחין הסרט.
טכניקה
סרטיו של קרפנטר מתאפיינים בתאורה וסגנון צילום מינימליסטיים, מצלמות נייחות ומוזיקת רקע מסונתזת (לרוב נעימות שהלחין בעצמו). הוא הלחין את כל סרטיו למעט "הדבר", "איש הכוכבים", "מחלקה סגורה", "מרדף שקוף" (חלקם יחד עם מלחינים אחרים). מפורסמות במיוחד הנעימות מ"ליל המסכות" ו"המתקפה על מחוז 13". בנעימות מוביל לרוב סינטיסייזר בליווי פסנתר וצלילי אווירה.
קרפנטר הוא תומך נלהב בשימוש במסך רחב וכל סרטיו הקולנועיים (למעט "איש הכוכבים") צולמו ביחס של 2.35:1 או רחב יותר. קרפנטר ציין שלתחושתו פורמט ה-35 מ"מ האנאמורפי של Panavision "מערכת ההסרטה הטובה ביותר שקיימת", והוא מעדיף אותה על פני צילום דיגיטלי וצילום תלת־ממדי.
מורשתו
רבים מסרטיו של קרפנטר שוחררו מחדש בפורמט DVD כהוצאות מיוחדות הכוללות בונוסים שונים. בין אלו ניתן למנות את מהדורת האספנים של "ליל המסכות", "הבריחה מניו יורק", "כריסטין", "הדבר", "המתקפה על מחוז 13", "צרות גדולות בצ'יינה טאון" ו"הערפל". חלק מהסרטים הומרו לפורמט אנאמורפי של מסך רחב. בממלכה המאוחדת הופצו מחדש חלק מהסרטים ב-DVD שכלל ערוץ שמע ובו קריינות של קרפנטר וכוכבי הסרט ("הם חיים", עם השחקן/מתאבק רודי פייפר, "איש הכוכבים" עם השחקן ג'ף ברידג'ס ו"נסיך האפלה" עם השחקן פיטר ג'ייסון). גרסאות אלה לא הופצו בארצות הברית.
קרפנטר היה מושא הסרט התיעודי "John Carpenter: The Man and His Movies" וב-2002 הוקדשה רטרוספקטיבה לסרטיו על ידי ה-American Cinematheque. ב-2006 הכריזה הספרייה הלאומית של הקונגרס של ארצות הברית על "ליל המסכות" כעל סרט בעל משמעות תרבותית ובחר בו לשימור בארכיון הסרטים הלאומי.
ב-2010 ראיין השחקן והסופר מארק גאטיס את קרפנטר לצורך הסדרה התיעודית שלו ב-BBC, "היסטוריה של אימה". קרפנטר מופיע בכל שלושת פרקי הסדרה.
חייו האישיים
קרפנטר פגש את אדריאן ברבו, לימים אשתו, על הסט בעת צילומי סרט הטלוויזיה "Someone's Watching Me" ב-1978. השניים התחתנו ב-1 בינואר 1979 ובהתגרשו בשנת 1984. בתקופת נישואיהם כיכבה ברבו ב"הערפל" והופיעה ב"הבריחה מניו יורק". לזוג נולד ילד אחד, ג'ון קודי קרפנטר (נולד ב-7 במאי 1984).
קרפנטר הופיע בפרק "זה הגיע מיפן" בסדרה "Animal Icons" (סדרת הבת של "Animal Planet"). בפרק מדבר קרפנטר על אהבתו והערצתו לסרט "גודזילה" המקורי מ-1954.
רומן גרוז'אן
רומן גרוז'אן (בצרפתית: Romain Grosjean, נולד ב-17 באפריל 1986) הוא נהג מרוצים צרפתי המתחרה בסדרת מרוצי האינדי בקבוצת Dale Coyne Racing. גרוז'אן התחרה במשך עשר עונות באליפות הפורמולה 1. גרוז'אן נולד בז'נבה, שווייץ ומחזיק באזרחות כפולה.
בשנת 2005 זכה באליפות הפורמולה רנו הצרפתית. בעקבות הזכייה הצטרף לאקדמיה לנהגים צעירים של קבוצת רנו. בשנת 2007 זכה באליפות הפורמולה 3 האירופאית. שנה לאחר מכן זכה באליפות ה-GP2 האסייתית, תואר בו זכה שוב בשנת 2011. באותה שנה זכה גם באליפות בסבב ה-GP2 העולמי.
את הבכורה באליפות הפורמולה 1 עשה במהלך עונת 2009 כמחליפו של נלסון פיקה ג'וניור. בעונת 2012 קיבל מקום כנהג קבוע בקבוצת לוטוס.
פורמולה רנו ופורמולה 3
גרוז'אן החל להתחרות בשנת 2003 באליפות הפורמולה ליסטה ג'וניור (Formel Lista Junior). הוא ניצח את כל המרוצים בעונה וזכה באליפות. שנה לאחר מכן עבר להתחרות באליפות הפורמולה רנו הצרפתית וסיים את העונה במקום השביעי. בשנת 2005 זכה באליפות. בעקבות הצלחותיו הוחתם בתוכנית לתוכנית לפיתוח נהגים צעירים של רנו.
בגרנד פרי של מקאו, באותה שנה, ערך את הופעת הבכורה בקטגוריית הפורמולה 3. בשנת 2006 התחרה בסבב הפורמולה 3 האירופאי. במהלך העונה השיג רק פודיום אחד ובסיומה דורג במקום ה-13. בעונתו השנייה עלה לראשות הטבלה על חשבונו של סבסטיאן בואמי לאחר תשעה מרוצים. הוא הצליח לשמור על המקום הראשון עד לסיום העונה וזכה בתואר.
פורמולה 1 - עונת הבכורה
בשנת 2008 החליף את נלסון פיקה ג'וניור כנהג המבחן של קבוצת רנו, תפקיד אותו המשיך למלא גם בתחילת עונת 2009. במהלך חודש אוגוסט פוטר פיקה מהקבוצה וגרוז'אן נקרא לתפוס את מקומו עד לסיום העונה. את הבכורה ערך בגרנד פרי האירופאי, שהתקיים בולנסיה. הוא זינק מהמקום ה-14 וסיים את המרוץ במקום ה-15. הוא השתתף בכל המרוצים עד לסיום העונה, אך לא הצליח לצבור נקודות. הקבוצה החליטה על החתמתו של ויטלי פטרוב, כנהג שני לצידו של רוברט קוביצה וגרוז'אן נותר ללא קבוצה.
GT1 ו-AutoGP
במרץ 2010 הצטרף לעונת הבכורה של אליפות העולם בקטגוריית GT1, כנהגה של קבוצת מאטק (Matech), לצידו של תומאס מוטש. גרוז'אן לקח חלק רק במחצית הראשונה של העונה, בה הספיק לרשום שני ניצחונות ופודיום נוסף. ביוני, אותה שנה, השתתף לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן. הוא דורג במקום השלישי בקטגוריית ה-LMGT1, אך נאלץ לפרוש לאחר 171 הקפות. שבועיים לאחר מכן חזר להתחרות במרוצי מכוניות חד מושביות, כשהצטרף לקבוצת DAMS בסבב ה-AutoGP. למרות שהחמיץ את ארבעת המרוצים הראשונים של העונה זכה בתואר האליפות לאחר שניצח 4 מרוצים ובשלושה נוספים סיים בשלישייה המובילה.
בחזרה ל-GP2
במקביל להשתתפות ב-AutoGP השתתף במהלך עונת 2010 במספר מרוצים במסגרת אליפות ה-GP2. בשנת 2011 חזר להתחרות באליפות באופן מלא, במקביל התחרה גם בסבב האליפות האסייתי. בעקבות מתיחות פוליטית בבחריין בוטלו ארבעה מתוך שמונת המרוצים שתוכננו להתקיים בסבב האסייתי. הוא ניצח מרוץ אחד והגיע פעם נוספת לפודיום במרוצים הנותרים וסיים את העונה כאלוף, בפער של 6 נקודות מג'ולס ביאנקי, שסיים במקום השני. חמישה ניצחונות וחמישה פודיומים נוספים הקנו לו את תואר האליפות גם בסבב העולמי.
2012–2015: לוטוס
בשנת 2011 הצטרף, כאחד מחמישה נהגי מבחן, לקבוצת לוטוס-רנו. נהגי הקבוצה היו ויטלי פטרוב ורוברט קוביצה. קוביצה נפגע קשה בתאונה במהלך העונה והוחלף על ידי ניק היידפלד, שהוחלף בהמשך העונה על ידי ברונו סנה. בדצמבר אותה שנה הודיעה הקבוצה על החתמתו של גרוז'אן לצידו של קימי רייקונן. בגרנד פרי בחריין, המרוץ הרביעי בעונה, הגיע ראשונה לפודיום לאחר שסיים במקום השלישי. מרוץ לאחר מכן סיים במקום הרביעי, אך קבע את זמן ההקפה המהירה. בגרנד פרי של בלגיה גרם לתאונה רבת משתתפים בתחילת המרוץ לאחר שהתנגש במכוניתו של לואיס המילטון בפנייה הראשונה. בתאונה היו מעורבים גם פרננדו אלונסו וסרחיו פרס. בעקבות זאת נענש בהרחקה ממרוץ אחד ובקנס בגובה 50,000 אירו. בגרנד פרי היפני התנגש ברכבו של מארק ובר במהלך ההקפה הראשונה ובגרנד פרי אבו דאבי היה מעורב בשלישית בתאונה במהלך ההקפה הראשונה. בגרנד פרי של ברזי, מרוץ סיום עונה, התנגש ברכבו של פדרו דה לה רוסה במהלך מקצה הדירוג. בדצמבר השתתף במרוץ האלופים הוא הגיע לגמר בגביע האומות יחד עם סבסטיאן לב, אך הצמד הפסיד לצמד הגרמנים מיכאל שומאכר וסבסטיאן פטל. למחרת ניצח בגמר את טום קריסטנסן והוכתר בתואר "אלוף האלופים".
ההתנגשויות עם נהגים אחרים נמשכו גם בעונת 2013. בגרנד פרי מונקו התנגש מאחור ברכבו של דניאל ריקארדו ובגרנד פרי בריטניה התנגש עם ובר. בגרנד פרי גרמניה הוביל את המרוץ, אך יציאה של רכב הבטיחות למסלול גרמה להאטת המרוץ ואיפשרה לפטל ורייקונן לעקוף אותו. אירוע דומה התרחש גם בגרנד פרי קוריאה, בו הצליח להצמד לפטל, שהוביל את המרוץ, אך יציאה של רכב הבטיחות האטה את הקצב ואיפשרה לרייקונן לעקוף אותו. את העונה סיים במקום השביעי עם 132 נקודות, ההישג הטוב ביותר בקריירה. עונה לאחר מכן רשם את ההישג הנמוך ביותר בקריירה לאחר שצבר נקודות בשני מרוצים בלבד וסיים תא העונה עם 8 נקודות בלבד.
מרצדס החליפה את רנו כספקית המנועים של לוטוס בעונת 2015. הרכב החדש אפשר לצבור נקודות בעשרה מרוצים במהלך העונה, אך בעיות מכניות שונות גרמו לפרישות ממספר מרוצים. את העונה סיים במקום ה-11.
2016 - 2020: האס
קבוצת האס הוקמה בשנת 2014, על בסיס השלד של קבוצת מארוסיה, שפשטה את הרגל. בספטמבר הודיעה הקבוצה על החתמתו של גרוז'אן לצידו של אסטבן גוטיירז כצמד הנהגים בעונת הבכורה של הקבוצה. בגרנד פרי אוסטרליה, מרוץ פתיחת העונה, סיים במקום השישי וצבר את הנקודות הראשונות עבור הקבוצה. שבועיים לאחר מכן סיים את גרנד פרי בחריין במקום החמישי, הישגו הטוב ביותר במהלך העונה. בחודש מאי נבחר לאיגוד נהגי הגרנד פרי (GPDA), כמחליפו של ג'נסון באטן, שהודיע על כוונתו לפרוש בסיום העונה.
בחודש אוקטובר 2020 הודיעה הקבוצה כי לא תאריך את החוזה עם גרוז'אן בסיום העונה. בהקפה הראשונה של גרנד פרי בחריין התנגש במעקה הבטיחות, הרכב התפרק לשניים ועלה באש. גרוז'אן נחלץ בכוחות עצמו מהמכונית הבוערת וסבל מכוויות בידיו ובגבו. בעקבות הפציעה נאלץ להחמיץ את שני המרוצים שנותרו לסיום העונה, והוחלף בידי פייטרו פיטיפלדי.
חיים אישיים
רומן נשוי לעיתונאית ומגישת הטלוויזיה מריון ג'ולס. השניים נמצאים בקשר רומנטי מאז שנת 2008 וביוני 2012 נישאו. שנה לאחר מכן, ביולי 2013, נולד בנם הראשון סשה, ובמאי 2015 נולד בנם השני סימון. בדצמבר 2017 נולדה בתם קאמיל. באוקטובר 2017 השיקו השניים ספר בישול בשם Cuisine et Confidences (בתרגום חופשי מצרפתית: מטבח וסודות).
עמק זבולון
עמק זבולון או "עמק עכו" הוא עמק בצפון ארץ ישראל, הנמצא לאורך מפרץ חיפה ומהווה למעשה המשך השבר של עמק יזרעאל.
גאוגרפיה
אורכו של העמק מגיע עד לכדי 14 קילומטרים, ורוחבו המקסימלי מגיע עד לכדי 9 קילומטרים. גבולותיו הם נחל נעמן מצפון, רכס הכרמל מדרום, הים התיכון ממערב והרי הגליל התחתון ממזרח. נחל קישון חוצה את העמק בחלקו הדרומי.
שם העמק
למעשה, שמו של העמק יסודו בטעות, שכן עמק זבולון של ימינו היה שייך לנחלת שבט אשר, לפי תיאורי גבולות הנחלות שבספר יהושע, בעוד שבט זבולון שכן באזור עמק יזרעאל. מקור הטעות הוא בפרשנות מוטעית לפסוק בברכת יעקב לזבולון: "זבולון לחוף ימים ישכון", שממנו נשמע כאילו נחלת שבט זבולון היא בחוף הים. לפי פרשנויות שונות, הערות לסתירה בין ברכת יעקב לנחלות השבטים בפועל בספר יהושע, כוונת הפסוק היא שלשבט זבולון היה מסדרון צר מנחלתו אל חוף הים, אך לא ששכן באמת על חוף הים.
שמו הערבי של עמק זבולון הוא ואדי ג'ידרו או ג'ידרו. על שם "חירבת ג'ידרו" שהייתה במקום בו שוכן היום כפר ביאליק. זכר לשם זה נשמר בנחל גדורה (ואדי פוארה).
היסטוריה
יש המזהים את עמק זבולון עם ארץ כבול, המוזכרת בספר מלכים כחבל ארץ גרוע, אותו נתן שלמה לחירם מלך צור.
עמק זבולון שימש לזירת קרבות בעת הכיבוש הערבי (במאה ה-7), ובעת הכיבוש הצלבני (במאות ה12 - 13).
בשנות ה-70 של המאה ה-19 רכשה משפחת סורסוק הלבנונית את אדמות העמק, שהיה שייך מנהלתית לסנג'אק (מחוז) עכו. מראשית הציונות נעשו מספר ניסיונות לרכוש אדמות אלו, אולם ללא הצלחה, בין הניסיונות היה זה של הרצל שהציע לסולטאן הטורקי עבדול חמיד השני עזרה בחיסול החוב החיצוני של האימפריה העות'מאנית. בתמורה דרש, בין השאר, את "שטח חיפה וסביבתה בארץ-ישראל". אולם הסולטאן סירב לעסקה. לאחר שסיים את רכישת קרקעות חדרה, נפגש יהושע חנקין עם סורסוק וניסה לרכוש ממנו את אדמות עמק יזרעאל. המשא ומתן נכשל אך אליאס סורסוק הציע לחנקין 80 אלף דונם בעמק זבולון ו- 40 אלף דונם ליד טבריה. חנקין שילם דמי קדימה, אולם לא הצליח לגייס את הכסף והעסקה בוטלה. בשנים שלאחר מכן התנהל משא ומתן בין משפחת סורסוק לבין יק"א, אולם העסקה לא יצאה לפועל מאחר שהמחיר הנדרש נראה לאנשי יק"א גבוה משווי הקרקע. ב-1910 מסר האגרונום אליהו בלומנפלד, שהייתה לו חווה חקלאית על הר הכרמל ליד חיפה, לד"ר ארתור רופין, מנהל המשרד הארצישראלי סכום כסף שהיה אמור להספיק לרכישת 1,000 דונם מאדמות עמק זבולון (בתעריף שדרש סורסוק). רופין שהיה עסוק אז יחד עם חנקין בניסיונות לרכוש מסורסוק את אדמות אל-פולה, הצליח לשכנע את בלומנפלד להשתמש בכסף כמקדמה לרכישת אדמות הקואופרציה במרחביה, ולכן בלומנפלד בנה את החווה שלו ("טירת העמק") במרחביה.
בקיץ 1925 רכש יהושע חנקין 64,588 דונם במפרץ חיפה, ממשפחת סורסוק, מרי בוסטרוס ונחלה תואיני. באותו זמן היו בעמק 3 כפרים קטנים: ג'ידרו, שהיה מאהל בדואי ובו 117 משפחות (כיום כפר ביאליק), וכפרתא ומג'דל בגבול העמק עם הגבעות (כיום בשטח קריית אתא ובסמוך לרמת יוחנן), בהם היו 96 אריסים. לבדואים ולאריסים הוצע לחכור אדמה או להתפנות מהשטח תמורת פיצוי כספי, והם בחרו בפיצוי הכספי (סה"כ כ-10,000 לירות מצריות במצטבר). רובם של האריסים עקרו לשפרעם ולדאמון הסמוכות. אדמת העמק נקנתה עבור מספר חברות: "קהילת ציון אמריקאית", הכשרת הישוב, הקק"ל וחברת "משק". חברת קהילת ציון האמריקאית מכרה חלק מהאדמות שרכשה לאנשים פרטיים, ופשטה במהרה את הרגל. האדמות שהיו בבעלותה נקנו לאחר מכן על ידי הקק"ל. קק"ל הייתה שותפה בקניית הקרקעות כבר מראשיתן, לאחר שהקונגרס הציוני הטיל על הקק"ל לקנות אדמות לא רק לטובת התיישבות חקלאית, אלא גם לטובת התיישבות עירונית. על חלק מאדמות אלו הוקמו הקריות. הקק"ל היא זאת שנתנה לעמק את שמו - "עמק זבולון".
בשנת 1924, התיישבו אפרים וסבינה כץ בעמק, והקימו חווה בה נטעו מטעים שונים. אפרים כץ עסק גם בקניית אדמות העמק מידי הערבים. במאורעות תרפ"ט, שדדו ערבים מכפרים בסביבה את החווה והעלו באש את צריף המגורים. אפרים כץ לא התייאש והחליט להקים מחדש את החווה. הפעם, בנה בית אבן על חורבות הצריף השרוף, הקיים עד היום בקריית ביאליק, בקצהו הדרומי של רחוב קרן היסוד.
ב-1928 נקנו אדמות "הגנים הפרסיים" (כיום קיבוץ עין המפרץ) בצפון העמק. לאריסים שישבו במקום שולמו פיצויים בסך של 1,750 לירות ארץ ישראליות. האריסים במקום היו בהאים והמקום נקרא 'בוסתן אחמד נור'.
כיום, שוכנות בעמק זבולון הקריות, וכן יש בו ריכוז גדול של מפעלי תעשייה שונים.
סמיר ג'עג'ע
ג'עג'ע נידון למספר עונשי מאסר עולם על פשעים שהורשע בביצועם במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בשנים 1975–1990, אולם לאחר החלטת הפרלמנט הלבנוני ב-18 ביולי 2005 זכה לחנינה. הוא המנהיג היחיד מתקופת מלחמת האזרחים אשר הועמד למשפט בגין פשעים שביצע בזמן המלחמה.
מנהיגותו בזמן מלחמת האזרחים
ג'עג'ע נולד בעין רומאנה, פרבר של ביירות, ב-1952 להורים יוצאי העיר המרונית בשרי השוכנת בהריה הצפוניים של המדינה. בעת לימודי הרפואה באוניברסיטה האמריקנית בביירות, הפך לפעיל של מפלגת הפלנגות אשר הייתה לכוח הנוצרי העיקרי כאשר פרצה מלחמת האזרחים בשנת 1975. בהדרגה עלה מעמדו והוא עמד בראש מספר פעולות חמושות בשליחותו של בשיר ג'ומייל, אז מנהיג הפלנגות הנוצריות. ב-1978 הנהיג ג'עג'ע כוח של הפלנגות אשר התנקש בבנו של הנשיא סולימאן פרנג'יה. ג'עג'ע נפצע במהלך המבצע וידו שותקה חלקית כתוצאה מכך. בשנות ה-80 היה ג'עג'ע ראש "הכוחות הלבנוניים" (מיליציה שאיגדה את הנוצרים במלחמה) בחזית הצפונית, ותחת פיקודו עמדו כ-1,500 לוחמים שמוצאם מעירו שלו ומיישובים אחרים בצפון המדינה. נאמנותם אליו תרמה לחיזוק מעמדו מאוחר יותר. ג'עג'ע השתתף בקרב עז נגד הצבא הסורי במהלך המצור על זחלה בשנים 1980–1981. ב-1983 פיקד על ההגנה באזור הרי השוף במרכז לבנון, אשר הסתיימה בתבוסה עקב תקיפתן של מספר מיליציות, בעיקר זו של וליד ג'ונבלאט (מיליציית המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית הדרוזית) אשר נתמכה על ידי הצבא הסורי.
ב-1984 ביצעו ג'עג'ע ואלי חובייקה הפיכה פנימית אשר שמה קץ לכהונתו של פואד אבו נאדר כמנהיג הכוחות הלבנוניים. אבו נאדר נחשב כמקורב מדי לדודו, הנשיא אמין ג'ומאייל, אשר מדיניותו לא הייתה מקובלת על רוב מנהיגי הכוחות הלבנוניים. ב-1986 היה ג'עג'ע למנהיג הכוחות הלבנוניים לאחר שדחק את חובייקה. בעדה הנוצרית היו מי שראו בחובייקה בוגד משום שנתן ידו ליוזמת "ההסכם המשולש" של הסורים, אשר אמור היה לסיים את המלחמה ולחזק את השפעתה של דמשק בענייני לבנון. סילוקו של חובייקה טרפד את ביצוע ההסכם. ג'עג'ע הפך את הכוחות הלבנוניים לכוח מאורגן אשר קיבל סיוע בציוד מידי עיראק. ב-1989 הביע ג'עג'ע את הסכמתו להסכם טאיף, שנועד להביא לתום מלחמת האזרחים. בשליטתו היו גופים רבים השייכים למדינה, כגון נמל ביירות, שם גבה כספים עבור ארגונו בדמות מסי ייבוא וייצוא. בנוסף נגבו כספים באזורים הנוצריים על ידי שלוחיו במקום על ידי רשויות המיסים של המדינה (בדומה לכל המיליציות למעט חזבאללה במהלך המלחמה). הוא אף ניסה לפתוח שדה תעופה באזור חלאת.
תחילה עמד ג'עג'ע לצד ממשלתו של מישל עאון. כאשר פתח זה האחרון ב"מלחמת השחרור" נגד סוריה ב-14 במרץ 1989, תמך ג'עג'ע במאמציו לשחרר את לבנון מן הכוחות הזרים. עם זאת, בהמשך הוא פקפק במניעיו של עאון לנהל מלחמה שעלולה הייתה להמיט הרס על לבנון ולא הייתה מבטיחה עצמאות אמיתית נגד הצבא הסורי החזק ותומכיו בשמאל הלבנוני. כאשר החל עאון בצעדים לפירוק הכוחות הלבנוניים בשל התנגדותם למדיניותו, התנגד ג'עג'ע בכוח. הדבר הביא לעימות חמוש הרסני בין הצבא הלבנוני לכוחות הלבנוניים מ-31 בינואר ועד 13 באוקטובר 1990.
תום המלחמה ותקופת המאסר
עאון נכנע ב-13 באוקטובר 1990, כאשר הצבא הסורי הניסו מארמון הנשיאות בבעבדא. תאריך זה מציין את תום מלחמת האזרחים. לג'עג'ע הוצעו מספר פעמים תיקים בממשלה שקמה, אך הוא סירב, בשל התנגדותו למעורבות הסורית בלבנון. בשנת 1994 התפוצצה פצצה בכנסיית סיידת א-נאג'ת וכמה מתפללים נהרגו. ג'עג'ע נעצר בחשד למעורבות בפיצוץ והואשם בניסיון לערער את השלטון על ידי "ניהול מיליציה במסווה של מפלגה פוליטית", בהסתה לאלימות, ובביצוע מעשי רצח במהלך מלחמת האזרחים. הוא הואשם ברצח ראש הממשלה לשעבר ראשיד כראמה, דני שמעון ובני משפחתו, ואליאס א-זאייק. הוא הואשם גם בניסיון לרצוח את השר מישל מור. טרם מעצרו הועברו לג'עג'ע מסרים מפוליטיקאים שתמכו בו, אשר הזהירו אותו מפני המעצר הצפוי והציעו לו דרך מילוט מלבנון. ג'עג'ע סירב להימלט, נעצר, נשפט ונידון לכמה מאסרי עולם. נטען שרבים מחברי החזית הלבנונית עונו במהלך חקירתם (ואחד אף מת במהלך חקירה), והעדויות שנאספו מהם שימשו להרשעת ג'עג'ע. ארגון אמנסטי מחה על תנאי מעצרו של ג'עג'ע, אשר נכלא בבידוד בתא קטן, שלוש קומות מתחת לפני הקרקע בבניין משרד ההגנה הלבנוני.
לאחר השחרור מהכלא
ג'עג'ע הודה בריאיון לעיתון הלבנוני א-ספיר בשנת 2006 באחריותם הישירה של הכוחות הלבנוניים לרצח ארבעת הדיפלומטים האיראנים בזמן מלחמת האזרחים במטה הפלנגות, שהאיראנים עודם טוענים כי הם מוחזקים בידי ישראל. כמו כן בנאום היסטורי בג'וניה בשנת 2008, בפני קהל של אלפי תומכים הביע ג'עג'ע התנצלות וצער על הטעויות שביצע בתקופת מלחמת האזרחים והביע תקווה לסליחת אלוהים על מעשים אלו. צעד זה לא מנע ניסיון שנכשל להתנקש בחייו, בשנת 2012.
זמן קצר לאחר צאתו מן הכלא, חזר ג'עג'ע לעמוד בראשות מפלגת הכוחות הלבנוניים שזכתה בשל כך לפופולריות מחודשת בקרב הנוצרים בלבנון. ג'עג'ע אף הודיע בשנת 2014 על מועמדותו לנשיאות לבנון. עם זאת, בצעד מפתיע, בשנת 2014, הוא חבר ליריבו משכבר מישל עאון, והודיע על תמיכתו בו לנשיאות לבנון, מהלך שכוון נגד ראש ממשלת לבנון סעד אל-חרירי ומועמדו לנשיאות סלימאן פרנג'יה השני. המהלך זכה להצלחה ומישל עאון נבחר לנשיאות לבנון.
פילוסופיה קדם-סוקרטית
פילוסופיה קדם-סוקרטית הוא השם הכולל שניתן להגותם של הפילוסופים היוונים שפעלו לפני תקופת סוקרטס, וכן להגותם של אלו שתקופת פעילותם חפפה לזו של סוקרטס או אף נמשכה לאחריה, אך במרוחק ממנו, כך שלא נודעה לו כל השפעה עליהם. הפילוסופיה הקדם סוקראטית הניחה בסיס למחקר המדעי השיטתי ולניתוק המדע מהדת.
ייחודה של הפילוסופיה היוונית העתיקה
הפילוסופיה המערבית התחילה בהגותם של הפילוסופים הקדם-סוקרטיים. אמנם הוגי דעות קדומים יותר קמו כבר בתרבויות העתיקות של מצרים ובבל ובתרבויות עתיקות אחרות, אבל הפילוסופים היוונים נבדלו מהם בכך שלא הסתפקו רק בלהביע השקפות כלליות על טבע היקום, אלא ניסו גם לגבות אותן בטיעונים מנומקים וניתנים לבחינה. הפילוסופים היוונים לא הסתפקו בהבנת עובדות לגבי העולם, אלא ביקשו למצוא את ההסבר להן.
כמעט כל ההסברים הקוסמולוגיים של הפילוסופיה היוונית העתיקה נדחו בהמשך על ידי מחקרים חדשים יותר, אך עובדה זו אינה גורעת מחשיבותם. גם אם ניתן לדחות את ההסברים לתופעות השונות, אי אפשר להתעלם מחשיבותן של השאלות שאותן העלו:
בנוסף, אין להקל ראש גם במתודה שבה נקטו הפילוסופים הקדם-סוקרטיים בחקירותיהם. בניגוד להסברים המסורתיים לשאלות אלו, שנסמכו על המיתולוגיה, הפילוסופים הקדם-סוקרטיים השתמשו בטיעונים רציונליים כדי להסביר את תצפיותיהם, ודחו את ההסברים המיתולוגיים. הם גם השתמשו בטיעונים רציונליים כדי להנחיל את השקפתם לאנשים אחרים. למרות שהמשקל היחסי הראוי של התצפית והחשיבה הרציונלית בחקירה הפילוסופית נדון בהרחבה בדיונים פילוסופיים בהמשך, למעשה שימשו כלים אלו בחקירות בהמשך, לאורך כל תולדות הפילוסופיה.
בעיית המקורות
קשה להבין במדויק את רעיונותיהם של הפילוסופים הקדם–סוקרטים, בגלל מיעוט הכתבים וערפולם הסגנוני שנשאר בימינו מתקופה זו.
הפילוסופים עצמם כתבו כתבים רבים, אך אף אחד מתוכם לא נשתמר במלואו לימינו, וכיום נותרו מהם רק מקטעים וציטוטים שהופיעו בכתביהם של פילוסופים והיסטוריונים מאוחרים יותר הנקראים פרגמנטים (מילולית: רסיסים), שלא מאפשרים הבנה מלאה של רעיונותיהם.
כמו כן, השפה העתיקה בה נכתבו המקטעים המצויים בידינו, ועולם המושגים וההקשרים השונה שנקשרו בהם בתקופה בה נכתבו מהווים קושי נוסף להבנתם. גם קטעים שניתן להבין את משמעותם המילולית, עדיין קשה לעמוד על מובנם המלא, מכיוון שאין ביכולתנו להבין את ההקשר המלא והרקע התרבותי העומד מאחורי הביטויים והמילים בהם השתמשו.
במשך הדורות, המקורות עברו סינון, עיצוב ובחירה, לפי תחומי העניין של אלה שמסרו אותם, והגיעו אלינו בדרך כלל כדעות ללא הנמקה. מקטעים (פרגמנטים) אלה מאובחנים כמקטעים מסוג A, שהם ניסוח מחודש של דברי הפילוסופים, ומקטעים מסוג B, שהם ציטוטים מדויקים מדבריהם. לעיתים קרובות קשה לזהות בוודאות את סוג המקטע.
נושאים בפילוסופיה הקדם סוקרטית
הפילוסופים הקדם-סוקרטים עסקו בעיקר בחקר הטבע, כלומר בניסיון לספק הסברים לעולם החיצוני כפי שאנו פוגשים אותו בחושינו. כך הם עסקו למשל בתופעות החומריות, כמו מבנה החומר, מהותו והרכבו. רבים מהם הציגו תאוריות המציגות את העולם כמורכב מיסוד אחד, או ממספר יסודות מוגבל. מלבד העיסוק בקוסמולוגיה עסקו הפילוסופים הקדם-סוקרטיים בקוסמוגוניה, כלומר בחקר ההיתהוות של העולם - כיצד הוא נוצר ומנין.
אסכולות בפילוסופיה הקדם סוקרטית
אסכולות בולטת בקרב הקדם-סוקרטיים הן:
שלוש האסכולות הראשונות דיברו על יסוד אחד או על ראשית אחת. לעומת זאת, שתי האסכולות האחרונות דיברו על מספר יסודות או ראשיות.
בחורים טובים
בחורים טובים (באנגלית: A Few Good Men) הוא סרט קולנוע שביים רוב ריינר ב-1992, בכיכובם של טום קרוז, ג'ק ניקולסון ודמי מור.
הסרט הוא דרמה משפטית על פרשת מותו של חייל חיל הנחתים האמריקני בבסיס מפרץ גואנטנמו בקובה. את התסריט כתב אהרן סורקין על פי מחזה שכתב ושהועלה על במות ברודוויי קודם לכן. הכנסותיו של הסרט הגיעו ל-243.2 מיליון דולרים ברחבי העולם, והוא נחשב לשובר קופות. בעיקר זכור מהסרט המשפט שאמר קולונל נתן ג'אספ (ג'ק ניקולסון) לעורך הדין של ההגנה לוטננט דניאל קאפי (טום קרוז), בסיום הסרט: "!You can't handle the truth" ("אתה לא יכול להתמודד עם האמת!").
עלילה
עלילת הסרט נסובה סביב מוות טראגי בבסיס חיל הנחתים האמריקני במפרץ גואנטנמו שבקובה. החייל ויליאם סנטיאגו מת בשנתו לאחר שחבריו לצוות, רב"ט הרולד דוסון (ג'יימס מרשל) וטר"ש לאודן דאוני, דחפו לו סמרטוט לפה. זאת בתור צעד ענישה על שאיים להלשין על רב"ט דוסון שירה מעבר לגדר המפרידה בין הבסיס לקובה. צעד ענישה זה מכונה בז'רגון הנחתים "קוד אדום", והוא דומה לזובור או "שמיכה" בז'רגון הצה"לי. בחיל הנחתים מקובל לראות צעד זה כצעד משמעת שנועד לחנך את הנחת שהתנהג באופן לא ראוי, אם כי צעד זה אינו מעוגן בפקודות הצבא.
רב-סרן ג'ואן גאלווי (דמי מור), פרקליטה מיוחדת לענייני פנים במחלקת החקירות של הצי, קיבלה לידיה את התיק ומבקשת מפרקליטות הצי לאפשר לה להיות הסניגורית של דוסון ודאוני במשפט הרצח. הפרקליטות לעומת זאת, מעדיפה על פניה את לוטננט דניאל קאפי, עורך דין צעיר ובן לשופט רב פעלים, שהצליח לסגור עשרות עסקאות טיעון, אך מעולם לא התייצב בין כותלי בית המשפט. לוטננט קאפי, שחשוב לו לזכות בכל תיק, ושאוהב יותר לשחק בייסבול מאשר לכלות את זמנו בדיונים בבית המשפט, טוען כי אינו מתאים למשימה וכי אין סיכוי לנצח במשפט. בלית ברירה הוא מקבל ממפקדו את המשימה וסם וויינברג (קווין פולאק) ממונה לעוזרו. תוך כדי ההכנות למשפט קאפי מקבל תיאבון למקרה ויחד עם ווינברג וגאלווי הם מחליטים להשקיע את כל מרצם, כדי להצליח ולהוכיח שדוסון ודאוני לא רצחו את סנטיאגו.
הצוות טס לבסיס הצי במפרץ גוונטנאמו כדי לראיין את מפקד הבסיס קולונל ג'אסופ, סגנו לוטננט קולונל מת'יו מרקינסון ומפקד הפלוגה לוטננט ג'ונתן קנדריק (קיפר סאת'רלנד). צוות הקצינים רק חוזר על הפרטים הידועים והצוות, אף שחש כי הם מסתירים דבר מה, חוזר כלעומת שבא.
גאלווי משכנעת את קאפי לא להסכים לעסקת טיעון ולהפתעת התובע במשפט קאפי מודיע לשופט בדיון הטרומי כי השניים טוענים שהם לא אשמים. ככל שהמשפט מתקדם מתגלים עוד פרטים על המקרה. מתברר כי סנטיאגו סבל מבריאות לקויה, ומת כנראה עקב ריאקציה כימית מסוימת שארעה כתוצאה מחוסר אספקת חמצן בזמן שהסמרטוט התחוב בפיו הפריע לנשימתו הסדירה. עם זאת נראה כי אין דרך להוכיח שהשניים אינם הרוצחים. הקצינים מכחישים שנתנו את ההוראה ל"קוד אדום" והחיילים האחרים בצוות מעידים כי קנדריק נתן הוראה מפורשת לא לגעת בסנטיאגו. בשלב מסוים, עורק מרקינסון מהבסיס ומתנדב להעיד במשפט כי ג'אסופ נתן את ההוראה לבצע "קוד אדום" בסנטיאגו. ואולם יום לפני העדות מרקינסון מתאבד, וכל טיעוני ההגנה נופלים. קאפי מתייאש ומחליט לוותר על התיק, אך שני חבריו לצוות משכנעים אותו לחזור בו.
בהתייעצות משותפת של צוות ההגנה הם מחליטים לנסות ולהפליל את ג'אספ במתן ההוראה ל"קוד אדום". ג'אסופ מזומן להעיד במשפט וקאפי מנסה לחלץ ממנו תשובה לשאלה "האם נתת פקודה לבצע "קוד אדום" בסנטיאגו?". אם יקבל תשובה חיובית הוא יוכל להוכיח שהאשם העיקרי במותו של סנטיאגו הוא ג'אסופ. לאחר שקאפי לוחץ על ג'אספ באגרסיביות, על גבול משפט צבאי לקאפי עצמו, ג'אסופ לבסוף מודה שנתן את הפקודה ל"קוד אדום" לאחר שסנטיאגו הפר את קוד ההתנהגות של היחידה. בכך ג'אסופ בעצם מפליל את עצמו ונעצר.
בסיום המשפט נקבע כי דוסון ודאוני יצאו זכאים מרצח בכוונה תחילה, כמו גם בקשירת קשר לביצוע רצח, אך יצאו אשמים בסעיף התנהגות שאינה הולמת נחתים בארצות הברית, ולכן נאלצו לסיים את שירותם בחיל הנחתים. מבחינתם זו אכזבה גדולה מתוצאות המשפט, כיוון שהם רק ביצעו את המוטל עליהם ופעלו לפי הקוד האתי של הנחתים.
מועמדויות וזכיות
4 מועמדויות לפרס אוסקר:
5 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב:
מועמדות לפרס איגוד הבמאים האמריקני 1993.
טראז
טראז (, ובתקופה הסובייטית נקראה ג'אמבּוּל, ברוסית: Джамбул) היא בירת מחוז ז'אמבול בדרום קזחסטן. העיר ממוקמת על גדות נהר טלס בגובה 610 מטרים מעל פני הים כ-450 ק"מ דרום-מערבית לאלמטי ובסמוך לגבול עם קירגיזסטן.
היסטוריה
האזכור הראשון של היישוב (מתוך מקורות יווניים) מתייחס ל-568 בשם טולוסה. טולוסה הייתה אחת הנקודות הצפוניות של דרך המשי.
בין המאה ה-13 וה-15 הייתה העיר חלק מחאנות צ'אגאטאי, ואילו בין 1465 ל-1718 הייתה חלק מחאנות קזח.
ב-1864 העיר נכבשה על ידי האימפריה הרוסית.
אוכלוסייה
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 באוקטובר 2022 אוכלוסיית העיר מונה 425,959 בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר השישית בגודלה בקזחסטן (אחרי אלמטי, אסטנה, שימקנט, אקטובה וקרגנדה). לפי מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897 התגוררו בעיר 11,722 תושבים (6,940 גברים ו-4,782 נשים). ההרכב הלאומי של אוכלוסיית העיר באותה שנה:
וילי רוטנשטיינר
ביוגרפיה
כשחקן כדורגל נאלץ לפרוש ממשחק עקב פציעה בגיד האכילס. למד לתואר ראשון בסוציולוגיה, קיבל תעודת הוראה והחל לעבוד כמורה בבית ספר יסודי. למד לתואר שני במנהל עסקים, במסגרתו למד ניהול ספורט והוסמך כמאמן מנטלי. בתחילת דרכו המקצועית היה רוטנשטיינר מאמן בילדים ובנוער בעיירות הקרובות לעיר הולדתו וולפרן. לאחר מכן אימן את קבוצת הנוער של פ.צ לינץ, ושימש בהמשך כעוזר מאמן ומאמן בקבוצה הבוגרת ששיחקה בבונדסליגה האוסטרית.
בשנת 1999 החל לעבוד בהתאחדות הכדורגל האוסטרית, ושימש כמאמן הנבחרת הצעירה במשך שבע שנים. ב-2006 מונה למנהל המקצועי של ההתאחדות האוסטרית. בתקופה זו הכדורגל האוסטרי היה בשפל. הליגה המקומית הוצפה בשחקנים זרים זולים ולא הייתה עבודה משמעותית לקידום שחקנים צעירים.
באוסטריה הקים את "פרויקט 12", לקידום שחקני כדורגל צעירים במדינה. הנבחרות של אוסטריה זכו להישגים משמעותיים בהמשך: מקום שישי באליפות אירופה לנערים בשנת 2013, מקום שלישי באליפות אירופה לנוער ב-2014, השתתפות ביורו 2016 לבוגרים, וטיפוס של קרוב ל-80 מקומות בדירוג של פיפ"א.
בשנת 2005 היה למאמן זמני (ממלא מקום) במשך שלושה חודשים של נבחרת אוסטריה הבוגרת.
בשנת 2011 מונה כחודש באופן רשמי במשך כמאמן של נבחרת אוסטריה הבוגרת.
ביוני 2018 מונה רוטנשטיינר לתפקיד המנהל הטכני של נבחרת ישראל בכדורגל. חוזהו עם ההתאחדות לכדורגל הוארך בשנתיים נוספות, במהלך כהונתו של כדורגלן העבר האוסטרי אנדי הרצוג כמאמנה הראשי של נבחרת ישראל בכדורגל.
ביולי 2020 מונה למאמנה הראשי של נבחרת ישראל, כשאלון חזן מונה לעוזרו, ובדצמבר 2020 הוארך חוזהו עד לסיום עונת המשחקים 2021/2022. את תפקידו הקודם כמנהל הטכני של נבחרות ישראל, לקח יילה חוס ההולנדי. בפברואר 2022 סיים את תפקידו בנבחרת ישראל.
חיים אישיים
רוטנשטיינר נשוי, ואב לשתי בנות.
TheAngelcy
theAngelcy (מילולית: "המלאכיה") היא להקה ישראלית ובה שישה נגנים. סגנונה כולל השפעות מבלוז מוקדם ("שורשי הבלוז" או "בלוז פרימיטיבי"), רגאיי, פולק רוק, פרוגרסיב רוק, גוספל ומוזיקת מערבונים, מוזיקה עממית מיוון והמזרח התיכון, מוזיקת קברטים ומוזיקה צוענית ומושפע מקשת רחבה של יוצרים בהם לאונרד כהן, טום וייטס, בוב דילן ועוד. סולן הלהקה ומחבר רוב שיריה הוא הזמר והגיטריסט (המנגן גם ביוקולילי) רותם בר אור וכן שותפים בה מאיה לי רומן בוויולה, אורי מרום בקלרינט וחליל, ענר פקר בקונטרבס, אודי נאור ומעין זמרי בתופים וכלי הקשה. נאור החליף את המתופף דב רוזן, אשר עזב את הלהקה לאחר שהקליט עמה את אלבום הבכורה, גל מאסטרו החליפה את פקר על הקונטרבס. בשנת 2018 החליף סוף ניקריטין את מאסטרו כנגן הקונטרבס של ההרכב.
תחילת הדרך
הלהקה נוסדה על ידי בר אור בקיץ 2011, לאחר שנדד כחצי שנה באירופה כנגן-נווד וחסר בית, שם גם גילה את יכולתו לשיר. הופעתה הראשונה של הלהקה התקיימה בתל אביב בספטמבר 2011 ומאז התמקדה הלהקה בעיקר בהופעות חיות וצבירת קהל. במסגרת אחת מההופעות הראשונות, בהן נמכרו לקהל תקליטורים בלתי-מקצועיים, רכש את אחד התקליטורים איש גלגלצ. שירי הלהקה "Dreamer" ו-"My Baby Boy", בתצורתם הראשונית, נכנסו לפלייליסט של גלגלצ ללא צורך ביחסי ציבור, באופן חסר-תקדים. עוד לפני שהלהקה הוציאה אלבום בכורה שולב שירה "Giant Heart" כשיר הנושא בסרט "לא בתל אביב" וערוץ המוזיקה ARTE שילב את "My Baby Boy" ברצועת הפולק שלו.
Exit inside
במאי 2014 ראה אור אלבום הבכורה של הלהקה, Exit inside ובו 13 שירים, בהם "My Baby Boy", שנכתב מנקודת מבט של אם לחייל בעת מבצע עופרת יצוקה; "Dreamer"; "People of the Heavens" התיאטרלי המשלב רגאיי עם מוזיקת קברט ומוזיקה חסידית; "Secret Room"; "The Call" במקצב לטיני; "Angel Gets High" ועוד.
אף שכל שירי האלבום הם באנגלית, התכנים של רבים מהם מקומיים-ישראליים, ודנים רבות בנושאים וחוויות המעסיקים חיילים בצבא כגון חרדות של אם שבנה התגייס ("My baby boy is in the army"), פחד ממוות בפיגועים או בצבא ("Freedom fighters killed my only child") ותחושת חידלון ("Exit inside when life itself is a dying moment"). השירים באלבום עוסקים גם בקיומם של מלאכים.
Nodyssey
באפריל 2019 יצא האלבום השני של הלהקה, Nodyssey (הלחם בסיסים של "No" ו-"Odyssey") ובו 11 שירים.
הר גיורא
הר גיורא הוא פסגה ממערב לירושלים, מעל נחל שורק. פסגת ההר היא בגובה 725 מטרים מעל פני הים.
ההר שוכן 2 ק"מ צפונה למושב בר גיורא. שטח השמורה הוא כ- 1.2 קמ"ר.
גאוגרפיה
ההר נישא לגובה של כ 722 מטרים, וממוקם בתחום שמורת הר גיורא, ששטחה 1.2 קמ"ר . הר גיורא מוקף ואדיות מצפונה לו, ממערב וממזרחה לו- נחל שורק, נחל קטלב ונחל יואל. בדרומו הוא מתחבר באוכף מתון אל שלוחת מטע באזור מבוא ביתר- צור הדסה. הר גיורא מובדל מסביבתו על ידי ערוצים העמוקים של נחל שורק, נחל קטלב ונחל יואל. בלב ההר, על פסגתו, ממוקם קבר השייח' מרזוק, ממנו ניתן לתצפת אל כל מרכז הרי ירושלים. מורדותיו הצפוניים של ההר מצוקיים. השמורה גובלת במערב בכביש 386 ובצפון במסילת הרכבת לירושלים.
הכרזת השמורה
השמורה הוכרזה בשטח 1140 דונם. תוכנית מי\200, שאושרה בשנת 1979, ייעדה לשמורה עד 224 דונם שלא הוכרזו כלל,במובלעת מצפון לשמורה המוכרזת – בין כביש 386, מסילת הרכבת והשמורה. השטח מיועד לשמורת טבע גם בתוכניות קק"ל לפארק בגין (מי\879) שאושרה בשנת 2002 . שטח זה הוכרז ביוני 2017. דרך מסומנת אדום 9330 יוצאת מאזור מבוא ביתר וגובלת בשמורה, מדרך זו (9330) מסתעף שביל רגלי (9433) המגיע ישר לקבר מרזוק, הממוקם בפסגת ההר.
צמחייה
על פסגת ההר ומורדותיו הצפוניים, חורש ים תיכוני מפותח וסבוך ובין עציו, בולט מספרת ההר של עצי הקטלב, האלה ארץ ישראלית והאלון המצוי- שמהווים חלק רב מהצמחייה בהר.
מדרום לפסגת ההר נמצא אשור חורש פתוח של אלון מצוי, אלת המסטיק ואורן ירושלים.
סיגל אבין
סיגל אבין (נולדה ב-7 באוקטובר 1973) היא תסריטאית, מחזאית, במאית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית. יוצרת הסדרות "לאבד את אליס" ו"בלתי הפיך".
ביוגרפיה
אבין נולדה במיאמי, פלורידה, להורים ישראלים שירדו לארצות הברית, אך שבו לישראל כשהייתה בת 11 והשתקעו בזכרון יעקב. בוגרת הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. לאחר לימודיה ביימה וכתבה את ההצגות "איך להכין בן", שזכתה בפרס ציון לשבח, ו"שמוליק חבר חדש", שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. העלתה את ההצגות "חני בעלך הורג אותי", "עם חיוך ואקדח", "חומר טוב" ו"פריקס", שנחלה הצלחה רבה, בסטודיו של יורם לוינשטיין. לאחר מכן הצטרפה אבין לצוות תיאטרון הבימה כמנהלת האמנותית של ״צעיר הבימה״ וביימה את "הכלה וצייד הפרפרים", "אגדת אטליז" ו"טקסי".
לאורך השנים עסקה אבין בכתיבה טלוויזיונית. בשנת 2001 כתבה כתסריטאית משנה, תחת התסריטאי הראשי גל פרידמן את הטלנובלה "לגעת באושר" ששודרה בערוץ ויוה. בשנת 2002 כתבה כתסריטאית, תחת התסריטאי הראשי גל פרידמן את הטלנובלה "לחיי האהבה" בערוץ 3. "לחיי האהבה", בכיכובם של סופי צדקה וגיל פרנק, נחלה הצלחה רבה, ובשנת 2003 אבין יצרה וכתבה את "משחק החיים", לצד שירה גפן ולימור נחמיאס. "משחק החיים", בכיכובם של גיא אריאלי, ניר לוי ולירון וייסמן, עקבה אחר יצירת הצגה מודרנית של "רומיאו ויוליה", סביב עולם אהבות, בגידות, חברויות ושקרים בין אנשי התיאטרון וסובביהם.
לאחר הצלחתה האדירה של "משחק החיים", יצרה אבין בשנת 2004 יחד עם גל זייד, וכתבה בשיתוף עם לימור נחמיאס, עידו ברונשטיין ודרור נובלמן את "מיכאלה", טלנובלה יומית העוסקת בסיפורי התככים של עולם ההיי טק, בכיכובם של נתי רביץ ואפרת כהן.
ב-2005 יצרה את הטלנובלה המצליחה "טלנובלה בע"מ", טלנובלה העוקבת אחר עשיית טלנובלה, והאנשים הפועלים סביבה. הטלנובלה זכתה להצלחה רבה, ויש האומרים שהעלילה הראשית, עלילות נסיונותיה של התסריטאית (המגולמת על ידי טלי שרון) להחלפת השחקנית הראשית (המגולמת על ידי יעל בר זוהר) עקב חוסר כישוריה, מבוסס על פיטורי הדוגמנית בקי גריפין מהטלנובלה "משחק החיים" שנעשו עקב התערבותה של אבין. "טלנובלה בע"מ" מבוססת על מקרים אמיתיים מיצירת "מיכאלה" ו"משחק החיים", למשל נסיונותיה של אבין ליצור דמות ערבי באחת הטלנובלות הקודמות, הצעה שנשללה על הסף.
ב-2007 הוקרנה סדרת טלוויזיה שכתבה בשם האקס המיתולוגי בערוץ 2, פורמט הסדרה נרכש על ידי רשת פוקס האמריקאית והקרנתה החלה באוקטובר 2008 ברשת CBS האמריקאית.
בשנת 2010 סרטה הקצר "לא תדעו עוד צער", בכיכובם של ליאור אשכנזי, תום אבני וגל זייד, זכה בתחרות פרויקט סרטים של 48 שעות במקום הראשון.
בשנת 2013 יצרה בשיתוף רענן שקד את הקומדיה ״בלתי הפיך״ ששודרה בערוץ 2. הקומדיה הייתה הקומדיה הנצפית ביותר באותה שנה. אבין כתבה וביימה. העונה השנייה עלתה ב-2015. זכויות הסדרה נמכרו לרשת ABC האמריקאית, ואבין כתבה וביימה את הפיילוט האמריקאי בכיכובו של השחקן דייוויד שווימר.
בשנת 2014 נבחרה אבין לאחת מעשרה תסריטאים ששווה לשים עליהם בעין במגזין התרבות האמריקאי- Variety.
בסוף 2016 יצרה אבין את סרטוני הרשת ״זה מטריד״. חמישה סרטונים קצרים שמתארים את הדינמיקה שמאחורי הטרדות מיניות. הסרטונים נהפכו ויראליים תוך כמה שעות ועשו מעל למיליון צפיות. בין השחקנים: ליאור אשכנזי, נעה קולר, מולי שולמן, יעל שרוני ועוד.
ב 2017 יצרה את הגרסה האמריקאית של הסרטונים בשם - #that's harassment. הסדרה עלתה לרשת באפריל בכיכובם של דייוויד שווימר, סיניה ניקסון, מייקל קלי, אמי רוסום, בובי קנאבלי ועוד.
אבין ניהלה בעבר מערכת יחסים מתוקשרת עם ליאור אשכנזי. נשואה לפרסומאי עמית משיח ולהם 2 בנות.
פרווה חמה
פרווה חמה היא להקת רוק ישראלית, שהוקמה בשנת 1997 בבית הספר למוזיקה "רימון".
K.O.
K.O. הוא סינגל שהוקלט על ידי הטרנסג'נדר הברזילאי פאבלו ויטאאר. הסינגל יצא לאור ב-19 באפריל 2017, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה, "Vai Passar Mal". הסינגל צלח בברזיל בלבד, ובשאר העולם כמעט ולא נמכר או הושמע. במצעד הרשמי של המדינה הצליח בשיאו להגיע למקום ה-78, ולהפוך לאחד מהשירים המצליחים ביותר של ויטאאר באותו מצעד.
פרווה חמה
הלהקה מושפעת מסגנונם של פרנק זאפה, קינג קרימזון של שנות השמונים, ג'ון זורן, פסיכדליה ועוד.
K.O.
רקע והוצאה
לאחר שהוציאה ויטאאר שלושה סינגלים מן אלבומה הראשון, היא הודיעה ברשתות החברתיות כי באמצע אפריל 2017, עתיד לצאת הסינגל השלישי הרשמי מן האלבום, ובאותו זמן פרסמה גם את עטיפת הסינגל שבה היא נראית בחדר מלא בגביעים, ואותה עומדת במרכז. ב-19 באפריל באותה שנה, הודיעה רשמית כי הסינגל יצא לחנויות ולספוטיפיי. את השיר כתבו רודריגו גורקי, מפלדה, פאבלו ביספו, והוא הופק על ידי גורקי שגם כתב את השיר.
פרווה חמה
עד שנת 2005 הוציאה הלהקה שני אלבומי דמו ברשת האינטרנט וב-2005 הוציאה את אלבום הבכורה, שלה "פרווה חמה".
K.O.
רקע והוצאה
בשנת 2020, נודע כי השיר חצה את רף 100 מיליון ההשמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
פרווה חמה
הלהקה הופיעה בעיקר באזור תל אביב.
ג'יימס ברוס
ג'יימס ברוס (באנגלית: James Bruce; 1730 – 1794) היה מגלה ארצות סקוטי אשר עסק בחקר שרידים רומיים בצפון אפריקה. בין השאר סייר גם ברודוס, בכרתים ובאסיה הקטנה. ב-1768 הפליג בים סוף, ובמסעו זה הגיע לבאב אל מנדב וחקר את אתיופיה. ב-1770 "גילה" את מקורות הנילוס הכחול.
פרווה חמה
בשנים האחרונות מייסד הלהקה מתגורר בלונדון והלהקה אינה פעילה.
K.O.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר מציג את ויטאאר בזירת אגרוף, שם חברה נלחם נגד מתאגרפים אחרים. בין לבין ניתן לראותה רוקדת בבגדים צמודים ופרואקטיביים שחושפים את גופה. הווידאו קליפ כשמו "K.O." (נוקאאוט), עוסק באיגרוף. את הקליפ ביים וצילם ג'ואו מונטריו.
ג'יימס ברוס
נעוריו ובחרותו
ג'יימס ברוס נולד ב-14 בדצמבר 1730 בקינאירד, במחוז סטירלינגשייר, בסקוטלנד. הוא למד באוניברסיטת אדינבורו והחל בלימודים לקראת בחינת עורכי הדין, אך נישואיו לבתו של מוכר יינות הביאה לכניסתו לעסק זה.
פרווה חמה
חברי הלהקה
בהופעותיה של הלהקה, לצד חבריה מופיעים שחקנים, לעיתים קרובות בתחפושות גרוטסקיות, המבצעים את התסכיתים ההומוריסטיים של השירים. בין השחקנים המופיעים:
K.O.
וידאו קליפ
נכון למאי 2018, מונה הצפיות שלו עולה על למעלה מ-300 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לנצפה ביותר של ויטאאר.
ג'יימס ברוס
נעוריו ובחרותו
אשתו מתה באוקטובר 1754, לאחר תשעה חודשי נישואים. וברוס יצא לתור את פורטוגל וספרד. לאחר שבחן כתבי יד אוריינטליים באל אסקוריאל בספרד, החליט ללמוד ערבית וגעז, החלטה שקבעה את הקריירה שלו לעתיד. ב-1758 ירש את אחוזת הוריו עם מות אביו.
המסע לצפון אפריקה
עם פרוץ המלחמה בין בריטניה לספרד ב- 1762 שלח ברוס לממשלה תוכנית להתקפה על אל פארול (Ferrol). הצעתו לא אומצה, אך היא הובילה לבחירתו לתפקיד הקונסול הבריטי באלג'יר, עם הסמכה לחקור את עתיקות המדינה. לאחר שחקר עתיקות במשך חצי שנה באיטליה, הגיע ברוס לאלג'יר במרץ 1763. כל זמנו הוקדש לחובותיו כקונסול בבית המשפט הפיראטי של הדיי.
באוגוסט 1765, עם הגעתו של קונסול מחליף החל ברוס לחקור את החורבות הרומאיות בברבריה. הוא חקר חורבות רבות במזרח אלג'יריה ולאחר מכן נסע בדרך היבשה מתוניס לטריפולי. מפטולמטה (Πτολεμαΐδα) לקח ספינה להרקליון, אך ספינתו טבעה בסמוך לבנגאזי, ונאלץ לשחות לחוף. לבסוף הגיע לכרתים ומשם המשיך לצידון. בסוריה טייל לתדמור ובעלבכ. במסעותיו בברבריה ובלבנט רשם וצייר ברוס את העתיקות שאותן חקר. כמו כן, למד מספיק כדי שיתקבל במזרח כרופא.
אתיופיה והנילוס
ביוני 1768 הגיע לאלכסנדריה, לאחר שהחליט לצאת למסע לאיתור מקורות הנילוס שהאמין כי מקומם באתיופיה. בקהיר קיבל את תמיכתו של השליט הממלוכי, עלי ביי. הוא ביקר בתבאי, שם נכנס לקברו של רעמסס השלישי. הוא חצה את המדבר והגיע אל קוסייר משם המשיך במאי 1769 לג'דה. הוא נשאר בחצי האי ערב תקופה מסוימת ולאחר מכן חצה בשנית את ים סוף והגיע למאסאווה שהייתה אז תחת שליטת האימפריה העות'מאנית.
הוא הגיע לגונדר, בירת אתיופיה ב-14 בפברואר 1770. ברוס זכה לקבלת פנים חמה מתקלה היימנות השני, קיסר אתיופיה, ומיכאל סהול השליט בפועל ואשתו - ווזורו אסתר.
הוא נשאר באתיופיה שנתיים וצבר ידע שאיפשר לו לבנות תמונה ברורה של החיים במדינה. נחוש בדעתו לאתר את מקורות הנילוס הכחול, לאחר שהחלים ממלריה, יצא פעם נוספת למסע באוקטובר 1770.
ברוס יצא למסע מלווה בנציג מטעם המלך ובחבר יווני שגר באתיופיה. ב-4 בנובמבר 1770 לאחר טיפוס של כ-3 קילומטרים הגיעו השלושה בליווי המדריך לכנסייה קטנה שבנויה בסמוך לביצה. המדריך טען כי הביצה היא מקור הנילוס, אך ברוס המשיך לחפש את מקורות הנילוס במשך 10 ימים, עד שב-14 בנובמבר הגיעה הקבוצה לאגם טאנה עליו הכריז ברוס כמקור הנילוס הכחול.
הפולמוס על מציאת מקור הנילוס
ברוס חשב שהנילוס הלבן הוא מקור המים העיקרי לנילוס, אך טען שהנילוס הכחול הוא "הנילוס של העתיקים" והוא המגלה שמצא את מקורותיו. כיום ידוע שרמת אתיופיה הגבוהה והנילוס הכחול מספקים את חלק הארי של ספיקת הנילוס.
המיסיונר הישועי פדרו פאיש נחשב על ידי רוב ההיסטוריונים כיום כאירופאי הראשון שגילה את מקור הנילוס הכחול ב-21 באפריל 1618. הכנסייה שמצא ברוס במקום, ככל הנראה הוקמה לציין את מאורע זה.
ברוס טען כי קטע זה מזיכרונותיו של פאיש זויף על ידי החוקר הישועי אתנסיוס קירכר.
לאחר פאיש ביקר את מקור הנילוס הכחול גם המיסיונר ז'רונימו לובו (Jerónimo Lobo), אשר גם את כתביו ביקש ברוס להפריך. בפועל היו מצויים בידיו של ברוס עותקים לא נכונים של כתבי לובו, ולהערותיו על העותקים שהיו בידיו אין קשר לכתביו המקוריים של לובו אשר אומתו על ידי היסטוריונים. עד כדי כך היו שונים הכתבים שבידיו עד ברוס טען שלפי כתביו של לובו, הוא שט ביבשה. כמו כן הוא דחה את קיומה של הקוברה היורקת שתיאר לובו בכתביו.
השיבה הביתה
ברוס עזב את גונדר בדצמבר 1771. הוא עבר דרך ממלכת סנאר לנוביה והיה לחוקר הראשון שמצא את נקודת המפגש בין הנילוס הכחול והנילוס הלבן.
הוא הגיע ללונדון כשנה לאחר מכן, אך בחר לפרוש לאחוזתו לאחר שנפגע מהתגובות הציניות למחקריו. רק ב-1790 נענה להפצרות חברו דיינס בארינגטון לפרסם את סיפורי מסעותיו בספר מסעות לגילוי מקור הנילוס, בשנים 1768, 1769, 1770, 1771, 1772 ו-1773. בתחילה טענו נוסעים אחרים כי הספר אינו אמין, אך עם השנים הסתבר כי תיאוריו של ברוס היו מדויקים, והוכחה תרומתו לידע הגאוגרפי של דורו.
לוח הכפל
במתמטיקה לוח הכפל הוא לוח לוגריתמים, המשמש להגדרת פעולות הכפל שיש לבצע במערכת אלגברית.
היסטוריה
לעיתים, מיוחס לוח הכפל למתמטיקאי היווני הקדום פיתגורס (570–495 לפנה"ס). בשל כך, בשפות רבות נקרא לוח הכפל "לוח פיתגורס" (למשל בצרפתית, איטלקית ורוסית). לוח הכפל היווני העתיק ביותר שנמצא נכתב על לוח שעווה, תוארך למאה הראשונה לספירה, ונמצא כיום במוזיאון הבריטי.
לוח הכפל בטבלאות שונות
במדינות רבות ברחבי העולם התלמידים נוהגים לשנן את לוח הכפל בבתי הספר היסודיים באופן הבא:
לוח הכפל בטבלה אחת
כדי למצוא את תוצאת הכפל של שני מספרים יש לאתר עמודה ושורה מתאימות.
רמדיוס וארו
רמדיוס וארו (בספרדית: Remedios Varo Uranga; 16 בדצמבר 1908 – 8 באוקטובר 1963) הייתה ציירת ספרדית-מקסיקנית סוריאליסטית.
ביוגרפיה
וארו נולדה בשנת 1908 בעיר קטנה בשם אנג'לס שבפרובינציית ז'ירונה (קטלוניה) בצפון מזרח ספרד, ונקראה בשם מריה דה לוס רמדיוס אליסיה רודריגז' אי וארו (María de los Remedios Alicia Rodriga Varo y Uranga).
רודריגו וארו אי צ'סאלבו ( Rodrigo Varo y Zajalvo), אביה של רמדיוס, היה מהנדס הידרולי והמשפחה נאלצה לנדוד למקומות שונים בספרד, בעקבות עבודותו והם הגיעו אף עד מרוקו.
אמה של וארו הייתה קתולית נאמנה והיוותה עמוד השידרה הרוחני של המשפחה. לעומת זאת, אביה של וארו היה אדם חופשי יותר בדעותיו. בעודה ילדה, עודד אביה את כשרון הציור שלה ואיפשר לה להעתיק רישומים טכניים של עבודתו. כילדה אהבה רמדיוס וארו לקרוא ספרי הרפתקאות, במיוחד את ספריו של אלכסנדר דיומא, ז'ול וורן ואדגר אלן פו.
את חינוכה הבסיסי קיבלה וארו, כמקובל בזמנו, במנזר. פרק חיים זה הגביר בה את הביקורתיות כלפי הדת, והיא דחתה והתמרדה באידאולוגיה עליה חונכה. הרבה מציוריה משקפים מוטיבים מחייה במשפחה השמרנית ומהסביבה שהחניקה כל חופש מחשבה או יצירה ספונטנית. בחייה כמו בציורים שלה וארו התעמתה עם הדת הפטריאכלית.
בשנת 1924 עברה המשפחה למדריד, שם וארו החלה ללמוד, בגיל 15, באקדמיה לאמנויות בסן ברנרדו ( Escuela de Bellas Artes) בשנת 1930 נישאה לחבר ללימודים, ג'רארדו ליזאראגה (Gerardo Lizárraga) ויחד עברו לגור בפריז. נישואים אלו היוו אמצעי בריחה מהדת ומהסביבה המגבילה שבה חייתה.
לאחר שנה בפריז, עבר הזוג להתגורר בברצלונה שהיה מרכז האומנות האוונגרדית (Avant-garde ) באירופה. שם עבדה וארו בחברת פרסום. בשנת 1932 עזבה את בעלה הראשון, אך המשיכה לקיים אתו יחסי חברות במשך כל חייה.
בשנת 1935 השתתפה וארו בתערוכת רישום במדריד בה הציגה את העבודה Composition. שנה לאחר מכן הציגה עבודות בגלריה 'קטלוניה' ובהם סימני הזדהות עם הזרם הסוריאליסטי. בשנת 1936 פרצה מלחמת האזרחים בספרד והמשורר בנג'מין פרה (Benjamin Péret) הגיע לתמוך וביקר בביתה של וארו.
בשנת 1937 חזרה וארו יחד עם פרה לפריז ושם התוודאה לחבורת הסוריאליסטים הידועה שבין שאר חבריה מנתה את מקס ארנסט, ג'אן מירו ואחרים. היא גם לקחה חלק בתערוכה הסוריאליסטית הבינלאומית בטוקיו.
בשנת 1947 עזבה וארו את פרה, שחזר לפריז, והצטרפה למשלחת מדעית בוונצואלה, שם חיו אמה ואחד מאחיה. בווינצואלה עסקה בציורים גדולי ממד של חיידק המוסקיטו כחלק ממסע נגד מחלת המלריה. וארו התגעגעה מאוד למקסיקו ורצתה לחזור לשם, אך בגלל מחסור בכסף נאלצה להצטרף לחיפוש אחר זהב בנהר האורינוקו. בסופו של דבר השיגה כסף כדי לחזור למקסיקו ושם היא נשארה עד סוף ימיה
בשנת 1952 החליטה להינשא לוולטר גרואן [Walter Gruen]. בנישואיה אלה מצאה וארו סוף סוף ביטחון אישי ופיננסי וגם שקט נפשי לעסוק רק בציוריה ועזבה את עבודתה המסחרית.
במשך השנים השתתפה וארו בתערוכות קבוצתיות רבות ובשתי תערוכות יחיד במקסיקו סיטי וגרפה הצלחה גדולה. בשנת 1958 זכתה בפרס ראשון בגלריה 'אקסלסיור' (Exceksio) במקסיקו סיטי.
בשמונה באוקטובר 1963 נפטרה וארו בעקבות התקף לב פתאומי.
סוריאליזם
וארו התוודעה לסוריאליזם ולחבורה המקורית של הזרם הסוריאליסט דרך בנג'מין פרה.
כאשר וארו ובעלה ליזאראגה חזרו לברצלונה לאחר שהייה של שנה בפריז, היא חברה לאסטבן פרנסס (Frances Estabn) ואף הפכה למאהבת שלו. יחד הם יצרו קשר עם הקהילה הסוריאליסטית בברצלונה ובסטודיו המשותף יצרו עבודות ברוח הסוריאליזם ואף השתמשו במשחק הסוריאליסטי 'הגופה הנהדרת'(La Cadavre Exquisite) כדי ליצור עבודות.