cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ל'אווניר אילוסטרה
על רקע התנגדות השלטונות לפעילויות ציוניות, העיתון לא הכריז על עצמו ככזה, ומרבית חברי המערכת שלו היו נתינים של מעצמות אירופה ונהנו מחסינות יחסית. ערפולו היחסי באשר לציוניותו היה חלק מהסיבה שהוא הצליח לשרוד זמן רב, לעומת עיתונים אחרים.
העיתון קרא תיגר על הממסד היהודי ופנה לקהל צעיר הבקיא בתרבות מערב אירופה בקרב צעירי מוסדות כל ישראל חברים וקוראי הצרפתית על מנת לעורר פעולה מקרב הקהילה המקומית ולחשוף את קוראיו לחדשות מרחבי העולם היהודי בכלל והמפעל הציוני בארץ ישראל בפרט. מטרתו הייתה הנחלת ערכים יהודיים לאומיים עבור העילית המצומצמת של הקהילות היהודיות.
בעיתון מידע מפורט על חיי הקהילות במרוקו בתקופתו, הוא מכיל תצלומים והסברים על בעיותיה של החברה היהודית בקזבלנקה, וכמה מראשי העיתונאים היהודיים המקומיים החלו את דרכם בעיתון, ובהם יעקב אוחיון.
ב-1940 סגרה ממשלת משטר וישי את העיתון. לאחר שנסגר העיתון מילא את מקומו התרבותי כתב העת "נוער" שראה אור בידי קבוצת קרל נטר וארגון כל ישראל חברים.
דן פרויליך
דן פרויליך (נולד ב-18 בנובמבר 1992 בגן השומרון) הוא שייט ישראלי, המתחרה במפרשית מדגם 470, יחד עם אייל לוין.
ביוגרפיה
פרויליך החל להתאמן בגיל 9, בשדות ים, תחילה בדגם 420, וכשבגר בדגם 470. באליפות העולם עד גיל 21 שנערכה בשנת 2013 בלה רושל שבצרפת, זכה במדליית ארד יחד עם גל כהן. בדירוג הכולל דורגו השניים במקום ה-34. באותה שנה זכו פרויליך וכהן במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 21, שנערכה בפולהלי שבוויילס. באליפות אירופה שנערכה ב-2014 באתונה דורגו במקום ה-30, ובאליפות העולם שנערכה באותה שנה בסנטנדר סיימו במקום ה-31.
בשנת 2015 החל פרויליך להתאמן עם שותפו הנוכחי, איל לוין. באותה שנה סיימו במקום ה-23 באליפות אירופה שנערכה באורהוס שבדנמרק, ובמקום ה-24 באליפות העולם בחיפה. באליפות העולם שנערכה בסן איסידרו שבארגנטינה ב-2016 סיימו במקום ה-26. בהמשך, סיימו במקום ה-12 בתחרות גביע הנסיכה סופיה בפלמה דה מיורקה, והבטיחו את השתתפותם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באליפות אירופה, שנערכה אף היא בפאלמה דה מיורקה, סיימו במקום ה-26.
בני מקארתי
בנדיקט סאול "בני" מקארתי (באנגלית: Benedict Saul "Benni" McCarthy; נולד ב-12 בנובמבר 1977 בקייפטאון) הוא כדורגלן עבר דרום אפריקאי ששיחק בעמדת החלוץ.
מקארתי הוא מלך השערים של נבחרת דרום אפריקה בכל הזמנים, לאחר שכבש במדיה 32 שערים ב-80 הופעות. במהלך הקריירה שיחק בליגות הבכירות בהולנד, ספרד, פורטוגל ואנגליה, והתואר המשמעותי ביותר בו זכה היה ליגת האלופות עם פורטו.
קריירת משחק
מקארתי החל את הקריירה בקבוצת הנוער של המועדון החובבני קרוסיידרס, ובגיל 17 הוחתם על ידי קבוצת סבן סטארס. לקראת עונת, לאחר שהצטיין באליפות אפריקה לנוער בה הגיעה נבחרתו לגמר, וייצג אותה גם בגביע העולם לנוער, עבר בגיל 19 בלבד לאייאקס אמסטרדם ההולנדית. כבר בעונתו הראשונה במועדון כבש תשעה שערי ליגה וסייע לקבוצתו לזכות בדאבל באותה עונה. בעונה שלאחריה שדרג מקארתי את מאזן השערים האישי ל-11, וזכה עם הקבוצה בגביע נוסף, עבר מקארתי לסלטה ויגו הספרדית, בסכום שהוערך במעל ל-6 מיליון אירו, סכום שיא לשחקן דרום אפריקאי באותו הזמן.
בסלטה ויגו של המאמן ויקטור פרננדז לא הצליח מקארתי לבוא לידי ביטוי, ולעיתים קרובות לא שימש שחקן הרכב. בשנתיים הראשונות בקבוצה הוא לא הפגין יכולת גבוהה ורשם שמונה שערי ליגה במצטבר בלבד. במהלך עונת, לאחר גביע אפריקה לאומות 2002 שהסתיימה בחודש פברואר, הושאל מקארתי לקבוצת פורטו, ובמדיה שב להפגין את היכולת הגבוהה שהביאה אותו לשחק באירופה. הוא הגיע לקבוצה בסמוך להגעתו של המאמן החדש, ז'וזה מוריניו, וכבש 12 שערי ליגה ב-11 משחקים בלבד, תוך שהוא עוזר לקבוצתו לסיים במקום השלישי ולהעפיל אוטומטית לגביע אופ"א. לאחר ההשאלה, ולמרות רצון שני הצדדים להמשיך את ההתקשרות ביניהם שב מקארתי לסלטה ויגו עקב מצבה הכלכלי של פורטו. בעונת במדי סלטה מקארתי חזר להיות שחקן ספסל ברוב המשחקים, וכבש שני שערים בלבד ב-14 הופעות ליגה. באותה עונה, קבוצתו הקודמת פורטו השלימה זכייה בגביע אופ"א.
בתחילת עונת, עם מכירתו של הלדר פושטיגה מפורטו לטוטנהאם הוטספר, השלימה פורטו את רכישתו של מקארתי מסלטה ויגו. יחד עם המאמן מוריניו, הציבה פורטו מערך מסודר וחדור מוטיבציה. היא זכתה באליפות פורטוגל, כשמקארתי כובש 20 שערים בדרך לתואר מלך השערים של הליגה. הוא הבטיח את התואר עם שלושער במחזור הנעילה. כמו כן, הוא היה בורג מרכזי בזכייתה של הקבוצה בליגת האלופות באותה עונה, עם ארבעה שערים בטורניר. בלט במיוחד הצמד כשכבש לרשתה של מנצ'סטר יונייטד במשחק הראשון של שמינית הגמר. במשחק הגמר מול מונקו עלה מקארתי כמחליף כרבע שעה לסיום המשחק, מספר דקות לאחר השער השלישי שקבע את תוצאת המשחק, 3-0. לאחר הזכייה בתואר מוריניו עזב והוחלף במאמן האיטלקי לואיג'י דלנרי. בעקבות כך רצה גם מקארתי לעזוב את הקבוצה לטובת חוזה בפרמייר ליג, אך נאלץ להישאר בעקבות השנתיים שנותרו לחוזהו בפורטו. לאחר שדלנרי פוטר והוחלף בוויקטור פרננדז, מאמנו לשעבר של מקארתי בסלטה, עלה רצונו של מקארתי לעזוב והוא ביקש מהנהלת הקבוצה להימכר לאברטון שחיפשה מחליף לוויין רוני. פורטו סירבה למכור את השחקן, ולמרות התשבחות להן זכה מהמאמן, הוסיף מקארתי לחפש קבוצה באנגליה. הוא סיים את דרכו במועדון עם זכייה נוספת באליפות פורטוגל, בעונת.
בקיץ 2006 נסע מקארתי לעבור טיפול רפואי באנגליה, ושלושה ימים אחר כך, חתם על חוזה לארבע שנים במדי בלקברן רוברס. בעונת הבכורה שלו בקבוצה מצא את הרשת בפעם הראשונה בבכורה הביתית שלו, ב-23 באוגוסט לרשתה של אברטון. הוא כבש גם בבכורה האירופית שלו במדי בלקברן, ובסך הכל סיים את העונה עם 24 שערים בכל המסגרות. 18 שערי הליגה שלו באותה עונה הציבו אותו במקום השני בטבלת מלך השערים של הפרמייר ליג. עם פתיחת עונת, כבר במחזור הפתיחה, נפצע מקארתי ונאלץ להיעדר מספר שבועות. בעקבות החתמת החלוץ רוקה סנטה קרוז, הצטמצמו משמעותית דקות המשחק של מקארתי גם בשובו מהפציעה, ונאלץ לשמש לעיתים קרובות כשחקן מחליף. למרות זאת, מקארתי סיים את העונה עם 11 שערים בכל המסגרות. עונה אחר כך הגיע לקבוצה המאמן פול אינס, ואיתו מספר חלוצים חדשים, והתחרות על המקום בהרכב התחזקה. למרות זאת, מקארתי כבש שער בכורה דרמטי עבורו באותה עונה בליגה, כשהשווה ל-1-1 מול מידלסברו ארבע דקות בתוך תוספת הזמן. בסך הכל מקארתי כבש 52 שערים ב-140 הופעות בכל המסגרות במדי בלקברן.
מקארתי החל גם את עונת בבלקברן, אך ביום האחרון של חלון ההעברות, ב-1 בפברואר, חתם בווסטהאם יונייטד. חמישה ימים אחר כך רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, וכבר בהופעה זו נפצע ונאלץ להיעדר כשישה שבועות. בפברואר 2011, שנה בדיוק מאז מעברו לקבוצה, הוצא מקארתי אל מחוץ לסגל הרשום של הקבוצה, וזאת לאחר ששיחק 326 דקות בלבד, ופתח רק בשלושה משחקים, מתוכם שניים בליגה. ווסטהאם הייתה לקבוצה היחידה בקריירה שלו בה מקארתי לא כבש ולו שער אחד. באותו החודש ווסטהאם ומאמנה אברהם גרנט הציעו למקארתי סכום פיצוי של מיליון ליש"ט בתמורה להתרת חוזהו. כעבור חודשיים הגיעו הצדדים להסכמה על שחרורו של החלוץ, תמורת מיליון וחצי ליש"ט.
לאחר שעזב את ווסטהאם, חזר מקארתי למולדתו, שם התאמן במדי קבוצת אייאקס קייפטאון מה-PSL בזמן פגרת הקיץ. ב-2 באוגוסט 2011 אישרה קבוצת אורלנדו פירטס את החתמתו של מקארתי במדיה, לאחר 14 שנים באירופה. מקארתי כבש כבר בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, בדרך לעשרה שערים באותה עונה, כולל צמד במשחק האליפות של הקבוצה, שהבטיח לה את הזכייה בתואר, בדרך לטרבל שלישי ברציפות עבור המועדון. לאחר שזכה בעבר באליפות עם אייאקס ועם פורטו, הפך מקארתי לכדורגלן הדרום אפריקאי הראשון בהיסטוריה שזוכה בשלוש אליפויות עם שלוש קבוצות משתי יבשות שונות.
מקארתי פרש ממשחק פעיל ב-6 ביוני 2013, בגיל 35.
נבחרת דרום אפריקה
בחלקים גדולים בקריירה של מקארתי נוצרה מחלוקת סביב מיעוט הופעותיו בנבחרת, וזאת על רקע התנגשות עם משחקים ואימונים של קבוצותיו האירופאיות. למרות זאת, הוא הצליח לשבור את שיא הכיבושים לשחקן בנבחרת בשנת 2008, ועקף את שון ברטלט בדרך לתואר מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
לקראת מונדיאל 2010 שנערך במדינתו, ניסה מקארתי לחזור לכושר משחק לאחר מספר פציעות, תוך שהוא סופג ביקורת על עודף משקל. בסופו של דבר הוא לא נכלל בסגל לקראת הטורניר, וסיים את דרכו הבינלאומית עם 32 שערים ב-80 הופעות בינלאומיות.
חיים אישיים
מקארתי נולד בקייפטאון, בשכונה שהתאפיינה באחוזי אבטלה גבוהים ובכנופיות אלימות. אחיו הגדול ג'רום היה גם הוא כדורגלן מקצועני, ששיחק בין היתר בקייזר צ'יפס, מהמועדונים המובילים במדינה.
פילפלד
פילפלד (באנגלית: PILPELED; נולד ב-1 במאי 1985) הוא כינויו של אמן הרחוב, הצייר, המאייר והמעצב גרפי הישראלי ניר פלד.
ביוגרפיה
פילפלד גדל בעיר הרצליה, התחיל את דרכו בזמן שירותו הצבאי בבה"ד 8 כמעצב פוסטרים ללהקות ופליירים של מסיבות. פילפלד מאופיין בעיצוב בפוטושופ ואומנות גאומטרית, בשילוב עם אומנות גרפיטי בעל טביעת יד איקונית. פילפלד צמח ורכש את סגנונו הייחודי מתוך חומרים מחיי הלילה והמוזיקה.
במרוצת השנים פילפלד שיתף פעולה בפרויקטים דוגמת עיצוב הקונספט ל-MTV ישראל, וכמו כן זכה פעמיים בתחרות הסטריט פרינט (עיצוב הפוסטר) במקום הראשון ובתחרות הגרפיטי הטוב בעיר מטעם טיים אאוט, ייצוג ישראל בתערוכות בינלאומיות למשל בפרויקט האמנות הבינלאומי ‘הקירות’ , שהושק בשכונת תלפיות בירושלים וב‘רחוב’ בפולין.
פילפלד משתרע על מגוון תחומי עיצוב כמו בקבוק הוודקה שעיצב לאבסולוט והפך לפריט אספנים, מיתוג פסטיבל "רוקנרולר" במסגרתו הגיעו לארץ הפיקסיז, או עטיפת האלבום החבר אני שאייר לפורטיס וכלי בית. בשנת 2015 הוציא את ספר האמן שלו  ובשנת 2018 סגר את מותג הביגוד שברשותו. בשנת 2019 הציג בבית התפוצות ובשנת 2020 נבחר לעצב את הכניסה לסיפריית הילדים בספריית בית אריאלה.
בשנת 2021 נבחר לצייר על סוכת המציל בחוף צארלס קלור המיתולוגי. והמשיך במסע זה כאשר ב-2022 בתערוכה חדשה ״השתקפות האידאה״ שמפגישה בין הטבע והאמנות העכשווית באתר מורשת עולמית האיר את מערות בית גוברין. באותה שנה לראשונה בישראל היה האומן היחד שעיצב למותג האיטלקי סמג בשיתוף פעולה ייחודי והשתתף בתערוכות של בנקסי בארהב. בשנת 2023 יצא לשוק הבינלאומי בשיתוף הפעולה שלו עם מותג בגדי הגלישה האוסטרלי בילבונג בקולקצית קונספט עם רמזים לעולמות הסרף-סקייט ועיצוב שחור לבן בדגש היפסטרי.
פילפלד עשה מגוון שיתופי פעולה עם חברות ביניהן:WeWork, פומה , קוקה-קולה , אבסולוט  , אתא, New Era Cap Company , נספרסו וכו׳
יצירותיו
יצירותיו של פילפלד נמכרות בכל העולם, פילפלד הציג מספר תערוכות יחיד למשל: בתדר, גלריית אלנבי , בגלריה Urban Nation בברלין, ובגלריה Blackflag Art Gallery שבאיסטנבול ועוד.
להלן מספר מיצירותיו:
ביאנקה (אותלו)
ביאנקה היא דמות במחזה "אותלו" של ויליאם שייקספיר, בתפקיד המאהבת הקנאית של קאסיו. על אף שהיא מופיעה בשלוש תמונות בלבד, היא מהווה גורם משמעותי לקידום תוכניתו של יאגו לגרום לאותלו להאמין שאשתו דסדמונה בוגדת בו עם קאסיו. ביאנקה נחשבת באופן מסורתי כקורטיזנה, אם כי עיסוק זה אינו מצוין במפורש במחזה. עם זאת, במהלך המאה ה-19, צונזרה דמותה מהופעות, על רקע מוסרי.
יש להבדיל בין ביאנקה כאן לבין דמותה של ביאנקה מינולה במחזה "אילוף הסוררת" של שייקספיר.
מקורות
שייקספיר עיבד את עלילת המחזה אותלו מן הסיפור Un Capitano Moro ("מצביא המורי") משנת 1565, מתוך קובץ הסיפורים "הקאטומיתי" מאת ג'ירלדי צ'ינתיו, והיא במידה רבה נאמנה ליצירה זו. אף על פי שלא היה תרגום לאנגלית של צ'ינתיו בחייו של שייקספיר, סביר להניח ששייקספיר הכיר גם את המקור האיטלקי וגם את התרגום הצרפתי של גבריאל שאפוי משנת 1584. ייתכן שהסיפור של צ'ינתיו התבסס על תקרית אמיתית שהתרחשה בוונציה בערך בשנת 1508.
ביאנקה מבוססת על דמות אישה מסיפורו של צ'ינתיו, שככל הנראה העתיקה מרצונה את הריקמה מהמטפחת של אשת המורי, לאחר שמצאה אותה בבית עמיתו של קאסיו. בזמן שהיא ישבה בחלון עם המטפחת המועתקת, וידא יאגו שהמורי רואה אותה ומזהה את המטפחת, וכך מתאמתים חשדותיו כי אשתו דסדמונה נואפת. לא ברור אם דמות אישה זו של צ'ינתיו היא קורטיזנה, אשת איש, או אחרת.
תפקידה במחזה
בתמונה השלישית של המערכה השלישית מגלה יאגו לקהל כי גנב בחשאי את המטפחת שאותלו נתן לדסדמונה כשי אהבה, וכי הוא מתכנן לאבד אותה במעונו של קאסיו. בתמונה הבאה, מתגלה המטפחת, וקאסיו מתפעל ממנה ומבקש מביאנקה להעתיק אותה עבורו. ביאנקה, הכועסת על קאסיו שמצייחס בחוסר חשיבות לממערכת היחסים ביניהם, אומרת שהמטפחת היא מתנה מאישה אחרת, אך בסופו של דבר מסכימה לבקשתו.
בהמשך, באמצע התמונה הראשונה של המערכה הרביעית, טרם כניסתה של ביאנקה, מצותת אותלו בחשאי לדיון מלא ניבולי פה בין יאגו לקאסיו אודות מעלליו המיניים של האחרון עם אישה צעירה. הודות לתכנון המדוקדק של יאגו (ומעט מזל רע), איש מהדוברים לא מזכיר את שמה של האישה המדוברת; הכוונה היא למעשה לביאנקה, אבל למרבה הטרגדיה, מניח אותלו שמדובר באשתו, דסדמונה. ביאנקה נכנסת בפתאומיות, והחשדות שלה כלפי קאסיו גדולים אף יותר מקודם. היא משוכנעת שהמטפחת שייכת לאישה אחרת, וזורקת אותה בבוז לרגליו של קאסיו. בעיניו של אותלו, קנאתה הגלויה מאשרת את הניאוף של אשתו. "הראיה" הזאת משלימה את העלילה שרקם יאגו נגד דסדמונה, ומכאן הופך אותלו נחוש לרצוח אותה ואת קאסיו.
לבסוף, בתמונה הראשונה במערכה החמישית, ביאנקה מגיעה מיד לאחר שיאגו דקר את קאסיו ומגיבה באימה ובדאגה. יאגו מעמיד פנים שזה עתה נכנס למקום, ומאשים את ביאנקה שהיא חלק מהקבוצה שתקפה את קאסיו. לטענתו, תגובתה הנרגשת נובעת מכך שהיא נתפסה ולא מתוך דאגה לקאסיו, והוא גורם לה להודות שקאסיו סעד בביתה מוקדם יותר באותו ערב. יאגו ואמיליה קוראים לה פרוצה, אבל ביאנקה משיבה "אני לא פרוצה, ויש בי יושר לא פחות מאלה שמשמיצים אותי." היא מובלת לחקירה, ואינה נראית או מוזכרת שוב במחזה.
ניתוח דמותה
המחזה משקף את ההתייחסות שהייתה מקובלת כלפי נשים - היה עליהן להיות כנועות, מוחלשות, חסודות וצייתניות, וכפי שמשקף יאגו, הן נתפסו כטיפשות, קטנוניות והפכפכות. בהתאם, כל הדמויות הנשיות במחזה מנוצלות ועוברות התעללות מצד הדמויות הגבריות, ונבחנות תמיד רק בהקשר של אותם גברים.
ביאנקה היא בעצם אישה חופשית יותר, לא רק משום שאיננה נשואה, אלא היא גם מעזה להביע בלהט את אהבתה, ובכך היא מאתגרת את התפיסה הפטריארכלית על דמות האישה ומנתצת את הציפיות ממנה. על אף ואולי בעקבות זאת, היא נמצאת תמיד בעמדה פגיעה: יאגו מעליב אותה ללא רחם ומאשים אותה בתמונה השנייה של המערכה החמישית, על מנת להסיח את תשומת הלב מעצמו; וקאסיו מוכן "להתעסק" איתה, אך לא להתחתן איתה, אולי מפני שהוא חושש מכניעה לכוחה.
היא מכחישה מספר פעמים שהיא פרוצה, ולכן לא ברור האם היא אכן כזו, אולם קאסיו מתאר את עצמו כלקוח שלה. עם זאת, דמותה איננה בזויה או נחותה ובהחלט ניתן לחוש סימפתיה כלפיה.
לכאורה, ביאנקה הפרוצה היא היפוכה של דסדמונה החסודה והנאמנה, אך שתיהן כנות ומסורות באהבתן לבני זוג. אותלו, מתוך הסתכלות גברית שטחית, כלל אינו מצליח להבחין בשוני בין הנשים והוא משתכנע כי דסדמונה נואפת על אף היעדר כל הוכחה ממשית. קנאתו חסרת הבסיס מזכירה את קנאתה של ביאנקה עצמה, ואצל שניהם מעוררת המטפחת אותה דאגה, אולם להבדיל ממנו היא אינה יכולה לעשות דבר כדי להיראות כמי שנבגדה. אמנם הנשים במחזה הן קורבנות אומללים, אך בסופו של דבר, באופן אירוני, ביאנקה, הדמות הכי פחות חזקה במחזה, היא השורדת היחידה.
בקולנוע
דמותה של ביאנקה גולמה על ידי מספר שחקניות, ביניהן דוריס דאולינג, בעיבודו הקולנועי של אורסון וולס, משנת 1952; שילה ריד בגרסה של לורנס אוליבייה משנת 1965; ואינדרה אובה בסרט העלילתי מ-1995 בכיכובו של לורנס פישבורן.
בישראל
המחזה הועלה 3 פעמים בתיאטרון הבימה ובו גילמו את תפקיד ביאנקה השחקניות רחל לופוביץ (תימור) בהפקה משנת 1950; יעל דרויאנוב בהפקה משנת 1966; ונאוה זיו בהפקה בשנת 1992.
קורט ויטריך
קורט ויטריך (נולד ב-4 באוקטובר 1938) הוא כימאי וביופיזיקאי שווייצרי, המתגורר בשאנגחאי שבסין, וידוע כזוכה פרס נובל לכימיה על שפיתח שיטה המשתמשת בתהודות מגנטיות גרעיניות כדי לחקור מקרומולקולות.
ביאנקה (אותלו)
בישראל
בגרסה שהועלתה בתיאטרון גשר בשנת 2015 גילמה את התפקיד השחקנית רות רסיוק.
קורט ויטריך
נעורים
ויטריך נולד בארברג שבברן ב-4 אוקטובר 1938. בילדותו גר בליס, שהיה יישוב כפרי. לאמו הייתה מסעדה ומאפייה, ואביו היה רואה חשבון. התעניינותו בביולוגיה הושפעה מסבו שהיה חקלאי ובעל חווה, שהכילה צמחים ובעלי חיים. בנוסף, ערך תצפיות בנהר על טרוטות שמהן למד על התנהגות של בעלי חיים מימיים והדבר השפיע על התעניינותו בבעלי חיים. בנעוריו, ויטריך רצה להיות מהנדס יערות וכיום הוא מטפל ביער ששייך למשפחתו.
הכשרה
ויטריך התחיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת ברן שם למד כימיה, פיזיקה ומתמטיקה. לאחר מכן המשיך לאוניברסיטת בזל שם עשה את הדוקטורט שלו בכימיה, בפיקוח של פרופסור סילביו פאלאב. את ההכשרה הפוסט-דוקטורנטית שלו עשה באוניברסיטת בזל תחת השגחת פאלאב ובאוניברסיטת קליפורניה תחת השגחת. בתואר השני הוא חקר ספקטרוסקופיית תהודות מגנטיות אלקטרוניות ובפוסט-הדוקטורט חקר ספקטרוסקופיית תהודות מגנטיות גרעיניות.
קריירה
לאחר שסיים את ההכשרה הפוסט-דוקטורנטית, ויטריך עבד עם רוברט גרסון שולמן במעבדות נוקיה בל במארי שבניו ג'רזי מ-1967 עד 1969. עם סיום עבודתו, חזר ויטריך לשווייץ ושם עבד במכון הטכנולוגי של ציריך, ובשנת 1980 מונה לפרופסור לביופיזיקה. ויטריך חבר ב-IUPAB (ראשי תיבות באנגלית: International Union of Pure and Applied Biohysics, האיגוד הבינלאומי לביופיזיקה טהורה ויישומית) ובמועצה הבינלאומית למדע ופועל כפרופסור אורח באוניברסיטת אדינבורו ובאוניברסיטה הסינית של הונג קונג. בבעלותו מעבדות במכון הטכנולוגי של ציריך, במוסד סקריפס למחקר ובמכון אייהומאן באוניברסיטת שנגחאיטק. ב-2 באפריל 2018, ויטריך הפך לתושב קבע בסין.
הישגים בולטים
ויטריך זכה ב-17 תוארי דוקטור לשם כבוד וב-30 פרסים, הבולט מביניהם הוא פרס נובל לכימיה לשנת 2002.
ויטריך פיתח את ניסויי התהודה המגנטית הגרעינית הדו-ממדיים הראשונים, והיה הראשון שהשתמש בתהודות מגנטיות גרעיניות חד-ממדיות בתור דרך נוחה למדוד מרחק בתוך מקרומולקולות. המחקר הוביל, בין היתר, לפיתוח הקצאה מלאה של התהודות לחלבונים, שהקנה לויטריך את פרס נובל לכימיה לשנת 2002 ואת לשנת 1993.
בובו וזץ
בובו וזץ היא סדרת מערכונים מונפשת ישראלית, שהופקה על ידי חברת ההפקה Shortcut Playground עבור HOT. הסדרה עלתה לראשונה לשירות הווידאו על פי דרישה HOT VOD Young ב-22 באפריל 2009.
תקציר העלילה
במרכז הסדרה עומדות דמויותיהם של בובו וזץ, אשר התקבלו לפרזנטורים של HOT VOD Young. בסדרה מוצגת דרך התמודדותם עם סיטואציות בדרכם המקורית והמצחיקה; בנוסף, מערכונים מאוחרים יותר מציגים אותם בסיטואציה המתקשרת לתוכן אשר אותו מעוניינים לקדם, בין אם בתסריט, בדרך ההתנהגות או המוזיקה. הצמד נוהג לעיתים קרובות לשבור את הקיר הרביעי בפנייה ישירה ובמודעות לצופים.
ישנם מערכונים החוזרים על עצמם מספר פעמים, כגון "המופע הנוצץ של זץ": במערכונים אלו, לזץ יש תוכנית אירוח, בה בובו מתפקד כלהקה. בכל מערכון, זץ מנסה לארח דמויות מפורסמות בקרב הקהל, כגון דורה או עכבראסטה, אך אלה אף פעם לא מגיעים ועל בובו מופקדת הבקשה "לאלתר" - דבר היוצר סיטואציות בהן בובו מנסה לחקות דמויות מוכרות.
פרקים
לסדרה הופקו למעלה מ-200 מערכונים בשלל נושאים. אורכו הממוצע של מקבץ מערכונים המכיל בין 4–7 מערכונים הוא 5 דקות; אורכו הממוצע של מערכון נע בין חצי דקה ל-2 דקות. רוב המערכונים זמינים בשירות ה-VOD, בעוד שחלק נגנזו והועלו למקומות אחרים בנפרד.
בובו וזץ בתעלומה הגדולה
בובו וזץ בתעלומה הגדולה הוא סרט קצר שאורכו כ-18 דקות. הסרט עוסק בבובו, זץ וחברם החדש, ויגו, אשר מקבלים משימה לגלות מי גורם לתקלות בעולמות התוכן של HOT VOD Young. השלישייה מבקרת בכל עולמות התוכן ב-VOD (סרטים, ערוצי ילדים, פעוטות וקטנטנים) בניסיון לפצח את התעלומה.
הסרט זמין לצפייה בשירות ה-VOD בשתי דרכים: כל הסרט באופן רציף במשך כ-18 דקות, וכ-8 פרקים המייצגים חלקים שונים מהסרט.
בובו וזץ יוצרים לחגים
בובו וזץ יוצרים לחגים היא תוכנית ספין אוף למערכונים המקוריים, המציגה מדריכי עשה זאת בעצמך בהשתתפות בובו, זץ וחברם, ידיים. כל פרק עוסק בחג או מועד מסוים, והיצירה בהתאם. הפרק מתחיל בהצגת החג על ידי בובו וזץ, ומיד לאחר מכן, סרטון הדרכה להכנת יצירה ברוח החג, בו מפורטים כל השלבים להכנת היצירה. אורך פרק ממוצע נע בין דקה לדקה וחצי.
בתרבות
דמויותיהם של בובו וזץ הופיעו במגוון פרסומות עבור HOT, מעבר לאלה הנמצאות במערכונים. בפסח ובחופש הגדול, תכנים שבעבר היו זמינים בתשלום הופכים לזמינים בחינם לתקופה מוגבלת. על מנת לשווק מבצעים אלה, הופקו קליפים בכיכובם של בובו וזץ, אשר כל אחד מהם מכיל שיר מקורי המדבר על היקף התכנים הרב וזמינותם בחינם. קליפים אלו הופקו מ-2009 עד 2018, השנה בה חברת HOT הפסיקה להשתמש בבובו וזץ בתור הפרזנטורים של השירות.
ב-2009, דמויותיהם של השניים הופיעו במופע הפסטיגל של אותה השנה, "קונג פו פסטיגל". לפסטיגל נכתב שיר מקורי, "שיר הטאללה", אותו בובו וזץ שרים כדי "לפרוץ" ממסך הטלוויזיה. בנקודה אחת בפסטיגל הוצגה אגם רודברג בתור חברה של בובו, ובנקודה אחרת גירש אלי יצפאן את השניים מהבמה בתור שוטר.
בנוסף, דמויותיהם של בובו וזץ הופיעו בעולם הווירטואלי "גלובו", אשר שוחרר בשנת 2016. דמויותיהם הוסרו מהמשחק ב-2018, כש-HOT הפסיקו להשתמש בהם עבור הפרזנטורים של השירות. בשנת 2019, צוות הפיתוח של המשחק פרש.
אנטי-גזענות
אנטי-גזענות היא פעילות נגד שנאה על בסיס גזעי, אפליה, ודיכוי של מיעוטים. מטרתה של פעילות אנטי-גזענית היא השגת שוויון הזדמנויות לכלל האוכלוסייה. כתפיסה פילוסופית, אנטי-גזענות כוללת גם הכרה בפריבילגיות אישיות, התמודדות עם מקרים של גזענות אישית או ממוסדת, וניסיון לחנך ולתקן דעות קדומות בנושאים אלו.
קולוניאליזם אירופאי וגזענות
הגזענות מצד האדם הלבן כלפי עמים ילידים ביבשת אמריקה החלה מיד עם הגעת האירופאים לעולם החדש ו. המאמר האנטי-גזעני הראשון פורסם בדצמבר 1511 על ידי אנטוניו דה מונטסינוס, נזיר ספרדי מהמסדר הדומיניקני שפעל בהיספניולה. במאמר הוא הביע ביקורת על שלטונות ספרד הנוהגים "באכזריות ובעריצות" כלפי העמים הילידים באמריקה, ודרש להפסיק את השיעבוד והניצול של האינדיאנים על ידי הספרדים.
כתגובה למאמר, בשנת 1512 נחקקו על ידי פרננדו השני, מלך אראגון. החוקים הגדירו את התנהגותם של הספרדים באמריקה ואת יחסם לעמים הילידים; הם אסרו על התעללות ועודדו המרת דת לנצרות. בשנת 1537 פרסם האפיפיור פאולוס השלישי בולה בשם "Sublimis Deus" ובה איסור כללי על עבדות, ובפרט איסור על שעבוד הילידים באמריקה. כמו כן כתב שהכנסייה מכירה באינדיאנים כבני אנוש, והם בעלי הזכות לחירות ולקניין פרטי, גם אם הם פגאנים.
אכיפת חוקי בורגוס הייתה רופפת, ובשנת 1542 נחקקו שהיו מחמירים יותר והתבססו על איגרת האפיפיור. בשנת 1550 נערך ויכוח ואיאדוליד, דיון ציבורי בדבר מדיניות הכיבוש וההתיישבות הספרדית באמריקה. היה זה הדיון המוסרי הראשון באירופה בדבר זכויותיהם של ילידים בקולוניות השונות, ובו ברטולומה דה לאס קסאס הציג את נושא זכויות האדם של האינדיאנים.
פסיקות הכנסייה אודות זכויותיהם של עמים ילידים ביבשת אמריקה ובאסיה לא חלו על תושבי אפריקה. אפילו לאס קסאס תמך בסחר העבדים האטלנטי, ורק לאחר שנוכח בהשפעת העבדות על האפריקאים הוא שינה את דעתו בהקשר זה, אך נשאר במיעוט בעוד סחר העבדים המשיך להתפתח.
הגזענות באירופה גברה החל מהמאה ה-16 עם התפשטות הרפורמציה הפרוטסטנטית והקולוניאליזם, ללא התנגדות משמעותית. רק במאה ה-18, בעידן הנאורות, חזרו לדון בנושא זה בחוגי האינטלקטואלים ובקרב משפטנים. החל מז'אן-ז'אק רוסו רוב הפילוסופים הנודעים תמכו באנטי-גזענות, וגישה זו חלחלה בהדרגה גם לבני המעמדות הנמוכים, בהם היה מגוון גזעי רב יחסית.
אנטי-גזענות בארצות הברית
בשנת 1688 פרסמו מהגרים שהגיעו מגרמניה לארצות הברית את "עצומת ג'רמנטאון נגד העבדות", מסמך ראשון מסוגו בו דרשו שוויון זכויות לכל תושבי ארצות הברית. המסמך לא זכה לפרסום.
אנתוני בנזט היה מורה קווייקרי מפנסילבניה, וממייסדי התנועה לביטול העבדות בארצות הברית, שהחלה בפעולות מחאה נגד העבדות משנת 1711 ואילך. הקווייקרים, שהיו נוצרים אדוקים, ראו בביטול העבדות מצווה דתית משמעותית.
פעולותיהם של הקוויקרים בארצות הברית היוו השראה למתנגדי העבדות באנגליה. פעולות המחאה באנגליה הניבו פרי, ובשנת 1787 עבר בפרלמנט האנגלי חוק האוסר על כל צורה של עבדות. בארצות הברית, התנועה לביטול העבדות הפכה לפופולרית במדינות הצפון, ובין הישגיה נמנים הצהרת האמנציפציה של אברהם לינקולן (1863) התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית (1865), התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית (1868) ותקופת השיקום.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 החלה "תוכנית ספרינגפילד" בעיר ספרינגפילד (מסצ'וסטס), במסגרתה יושמה מדיניות אנטי-גזענית במערכת החינוך בעיר. יוזמה זו הצליחה מאוד, וערים רבות בארצות הברית השתמשו בה לאחר מכן.
בשנות החמישים החלו לפעול בארצות הברית תנועות אנטי-גזענית, בהן התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח והרנסאנס של הארלם. פעילות התנועות הללו גרמה לביטול חוקי ג'ים קרואו בדרום ארצות הברית והענקת זכות בחירה לשחורים. אחד הפעילים הבולטים והמשפיעים היה ד"ר מרטין לותר קינג, שנודע בנאומו "יש לי חלום" בו קרא לשוויון בין-גזעי ולקץ האפליה על רקע זה בארצות הברית.
אנטי-גזענות מדעית
הפיזיולוג הגרמני היה אחד הראשונים שביססו התנגדות מדעית לגזענות. בשנת 1836 ביצע מדידות רבות של גולגולות מבני גזעים שונים, והפריך את ההנחה שהייתה אז נפוצה בקרב חוקרי טבע ואנטומיה, לפיה לשחורים יש מוח קטן יותר ולכן הם נחותים מבחינה אינטלקטואלית מהאדם הלבן. טידמן הוכיח שטענה זו אינה מבוססת מבחינה מדעית, והיא דעה קדומה.
גם צ'ארלס דרווין נודע בהתנגדותו לגזענות. בשנת 1871 כתב: "ספק אם ניתן למצוא אדם כלשהו השייך לגזע אחד בלבד באופן קבוע. אמנם בני האדם נבדלים ביניהם מבחינות רבות, כמו צבע העור, צבע השיער, צורת הגולגולת והפרופורציות של הגוף, אך אם לוקחים בחשבון את כל הנתונים, מגלים שהם דומים מאוד זה לזה בהרבה נקודות."
בשנת 1911 נערך בלונדון "קונגרס הגזעים העולמי הראשון", בו השתתפו נציגים ממדינות רבות ובמשך ארבעה ימים דנו בנושאים הקשורים למאבק בגזענות ובדרכים לשיפור היחסים הבין-גזעיים.
מתחילת המאה ה-20 החלו להתפתח תאוריות של אבולוציה חברתית ותרבותית, וגישת היחסיות התרבותית הפכה למקובלת על מרבית החוקרים בעולם. שורה של חוקרים ביססו גישה זו, בהם פרנץ בועז, מרסל מוס, ברוניסלב מלינובסקי וקלוד לוי-שטראוס.
חוקת חבר הלאומים שנחתמה בפריז ב-1919 כללה סעיף מרכזי ובו שוויון גזעי. סעיף זה היה חיוני לצירוף יפן לארגון. בחוקה נכתב: "שוויון בין העמים הוא עיקרון בסיסי של חבר הלאומים, והצדדים החתומים בזאת מתחייבים להעניק, בהקדם האפשרי, לכל אזרחי המדינות החברות בליגה יחס שווה וצודק מכל הבחינות, ללא הבדל גזע או לאום." סעיף זה התקבל ברוב קולות, עם הסתייגויות של מספר מדינות, בהן ארצות הברית, שתמכה אז בהפרדה גזעית, ושל אוסטרליה, שתמכה במדיניות אוסטרליה הלבנה.
התמודדות אנטי-גזענית ברמה האישית
מחקרים שנעשו בקבוצות ילדים בגילאים שלוש עד חמש מצאו כי הם מודעים להבדלים פיזיים ותרבותיים בין בני אדם, וחלקם הביעו עמדות שכבר הפנימו לגבי העדפה גזעית.
לעיתים קרובות תקיפה על רקע גזעני באה לידי ביטוי בצורה של מיקרו-אגרסיה. תקיפות אלה מערערות את בריאותם הנפשית והפיזית של המותקפים, תחושת הערך העצמי שלהם יורדת והם משתתפים פחות בסביבת הלימודים או העבודה.
מאמר של חוקרים מאוניברסיטת פרדו משנת 2019 בדק את דרכי התגובה למיקרו-אגרסיות גזעניות וניסה למצוא את הדרך הטובה ביותר למנוע אפליה, דיכוי וגזענות ממוסדת. דרכי תגובה אלה יכולות להינקט הן על ידי האדם שנפגע והן על ידי אנשים תומכים מסביבתו הקרובה. דרכי תגובה יעילות הנסקרות במאמר הן: לחשוף את ההטיה הנסתרת מאחורי מעשי אפליה, לקטוע תקיפה מילולית ולנסח אותה במילים שונות, לחנך את התוקפים, וכן להתאגד ולפעול כקבוצה נגד מעשי אפליה. דרכי תגובה אלה מאפשרות לתוקפים להבין את חומרת מעשיהם, ומספקות מקום לדיאלוג חינוכי אודות האופן בו פעולותיהם עלולות לפגוע באנשים מגזע אחר ובקבוצות שוליים.
מעשה של מיקרו-אגרסיה יכול להיעשות במודע, כאשר התוקף מודע לפעולותיו הגזעניות, או מעשה מוסווה ולא-מכוון שבו הגזענות באה לידי ביטוי באופן לא-מילולי, כמו רמזים עקיפים או שפת גוף. בין אם המעשה נעשה במודע או לא, דרך התגובה הראשונה צריכה להיות הסבר פשוט על האופן בו המעשה פוגע באדם המותקף. חשיפת אקט של אפליה יכולה להיות מעצימה, מכיוון שהיא מעניקה שפה לאנשים שהותקפו שבאמצעותה אחרים מודעים לרגשותיהם ולתחושות האפליה שהם חווים.
אנטי-גזענות וזכויות אדם
הקריאה לשוויון הגלומה באנטי-גזענות משמשת בסיס לתנועות נוספות לזכויות אדם, בהן האידאולוגיה הפמיניסטית ותנועות המתנגדות למלחמה ולאימפריאליזם. לדוגמה, הנרי דייוויד תורו התנגד למלחמת ארצות הברית–מקסיקו בגלל שחשש שהמלחמה תרחיב את העבדות בארצות הברית לשטחים נוספים. מאמרו המפורסם של תורו על אי-ציות אזרחי שימש השראה למהאטמה גנדי במאבקו נגד הבריטים בהודו, ומאוחר יותר גנדי שימש השראה למייסדי התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח.
ארגונים אנטי-גזעניים
מועצת אירופה מינתה את, הנאבקת משנת 1994 במקרים של אנטישמיות, אפליה, גזענות, חוסר סובלנות דתית ושנאת זרים. גם האו"ם מקים מפעם לפעם ועדות לבדיקת מקרי גזענות במדינות שונות.
בין הארגונים האנטי-גזעניים הבולטים בארצות הברית נמנים המרכז המשפטי לדרום העני ותנועת "חיי שחורים חשובים". בבריטניה זכתה לפופולריות בשנות ה-70 תנועת "רוק נגד גזענות".
ארגונים אנטי-גזעניים רבים נוספים פועלים במדינות אירופה, אוסטרליה, ניו זילנד ויפן.
בישראל קיימים מספר ארגונים הנאבקים בגזענות, המאוגדים תחת ארגון הגג "המטה למאבק בגזענות בישראל", שהוקם בשנת 2003.
בעקבות הפגנות יוצאי אתיופיה הוקמה בשנת 2015 היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות במשרד המשפטים. בשנת 2016 פרסם מבקר המדינה דו"ח מיוחד על חינוך לחיים משותפים ולמניעת גזענות.
טטנפט
טטנפט (ברוסית: Татнефть, נסחרת בבורסת מוסקבה MCX: TATN) היא חברת נפט רוסית שנוסדה ב-1950. היא מדורגת במקום החמישי ברוסיה מבחינת הפקת נפט.
הנכסים העיקריים של החברה ממוקמים ברפובליקת טטרסטן, פרויקטים עסקיים נערכים בשווקים מקומיים וזרים.
טטנפט היא אחת החברות הציבוריות הרוסיות הגדולות ביותר עם שווי שוק של יותר מ-1.1 טריליון רובל בתחילת 2022. לפי פורבס גלובל 2000, בשנת 2020 דורגה טטנפט במקום ה-539 מבין החברות הגדולות בעולם מבחינת נפח הרישום.
טובא יורט
טובא יורט (בטורקית: Tuğba Yurt; נולדה ב-2 בספטמבר 1987) היא זמרת-יוצרת טורקייה. בשנת 2019, הוציאה את אלבום הבכורה שלה Sığınak, אשר זכה להצלחה בעיקר בטורקיה. בשנת 2017, הוציאה את הלהיט "İnceden İnceden", ששהה שלושה שבועות בפגת מצעד טורקיה טופ 20.
חיים וקריירה
טובא יורט נולדה בבלגיה, היות שאבא שלה עבד שם באותם הזמנים, אך כשהייתה בת שמונה חודשים חזרה משפחתה לגמליק שבמחוז בורסה. היא למדה באוניברסיטת בורסה אולודא. בשנת 2013, הוציאה את הסינגל "Aşk'a Emanet". בשנת 2014, השתתפה בשיר "". באותה השנה הוציאה את "Aşk Sanmışız", שזכה להצלחה מתונה. בשנת 2015, הוציאה את "Oh Oh" ואת "Aklımda Sorular Var".
יורט זכתה להצלחה רבה בשנת 2017, כאשר הוציאה את השיר "İnceden İnceden". השיר הפך ללהיט בינלאומי, תוך שזכה להצלחה רבה בטורקיה, כאשר שהה בפסגת מצעד טורקיה טופ 20, במשך שלושה שבועות. ביוטיוב צבר הקליפ של השיר קרוב ל-100 מיליון צפיות. בהמשך, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Sığınak.
שוק ספוט
שוק ספוט (באנגלית: Spot market), שוק למסירה מיידית, הוא כינוי לזירת מסחר וירטואלית או פיזית אשר בה נסחרים מכשירים פיננסיים או סחורות לאספקה מיידית (אשר משמעותה הוא שני ימי ערך לאחר מועד הביצוע - מכונה באנגלית "Spot date"), זאת להבדיל משוק עתידי (Futures market), שבו זמן האספקה הוא במועד מאוחר יותר. בשוק ספוט וירטואלי יכולים לפעול גופים המחוברים למערכת המסחר הממוחשבת, כגון בנקים או ברוקרים, ואף לקוחות פרטיים בעלי היקף פעילות גדול. לעומת זאת, בשוק ספוט פיזי המתקיים בזירת מסחר קרקעית יכולים לפעול רק נציגי הגופים החברים באותה זירה ספציפית, והם מבצעים את הפעולות עבור לקוחותיהם או עבור עצמם (נוסטרו). שוק ספוט עשוי להיות:
ניתן להפעיל שוק ספוט בכל מקום שבו קיימת תשתית מתאימה לביצוע עסקאות מיידיות. השוק המקובל לרוב המכשירים הפיננסיים הוא באמצעות קווי תקשורת מאובטחים.
בין הדוגמאות הבולטות לשוקי ספוט:
פנחס מינקובסקי
פנחס מינקובסקי (1859–1924) היה חזן ומלחין יהודי יליד אוקראינה.
קורות חיים
הוא המשיך את לימודיו בווינה ולמד אצל שלמה זולצר. שירת כחזן בערים שונות כמו חרסון, למברג ואודסה. ב-1887 הוזמן לשמש כחזן ראשי בבית הכנסת ברחוב אלדרידג' של קהילת קהל עדת ישורון בניו יורק. ב-1892 חזר לשמש במשך 30 שנים כחזן ראשי בבית הכנסת "ברודי" באודסה.
באודסה התחבר לקבוצה של אינטלקטואלים יהודים ביניהם ביאליק והיה נשיאה של האגודה המוזיקלית "הזמיר". לאחר המהפכה הבולשביקית שהטילה הגבלות על התרבות היהודית בברית המועצות, חזר לארצות הברית שם נפטר ונקבר.
יומיאורי שימבון
יוֹמִיאוּרי שִׂימבּון (ביפנית: 読売新聞) הוא עיתון יפני היוצא לאור בטוקיו, באוסקה, בפוקואוקה ובערים מרכזיות אחרות ביפן. זהו אחד מחמשת העיתונים בתפוצה ארצית ביפן והעיתון בעל התפוצה היומית הגדולה ביותר בעולם. מטה העיתון נמצא בטוקיו.
פנחס מינקובסקי
יצירתו
מינקובסקי כתב מאמרים רבים על חזנות והמוזיקה היהודית בעברית יידיש וגרמנית. הוא חיבר יצירות רבות לחזנות אבל בגלל שהתנגד חריפות להקלטתן "פן יושמעו בבתי מרזח", אין כל הקלטות שלו. יצירותיו נמצאות בכתב בספרייה הלאומית בירושלים.
יומיאורי שימבון
העיתון נוסד ב-1874. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 היה לעיתון בעל התפוצה הגדולה בעולם. התפוצה הכוללת של מהדורות הבוקר והערב של העיתון היא 14,067,000 נכון ל-2005. בנוסף למהדורה הארצית, נוספים לעיתון בערים שונות מהדורות חדשות מקומיות. היומיאורי שימבון מציג קו עריכה שמרני, אשר מאופיין לעיתים כעמדת מרכז-ימין בקשת הפוליטית ביפן.
פנחס מינקובסקי
יצירתו
שני שירים שלו התפרסמו:
יומיאורי שימבון
מאז 1948 מעניק העיתון מדי שנה את פרס יומיאורי לכתיבה יוצרת, הנחשב לאחד הפרסים היוקרתיים ביפן בתחום הספרות.
בית ההוצאה לאור של היומיאורי שימבון מפרסם גם עיתון יומי יפני בשפה האנגלית, The Daily Yomiuri, שהוא העיתון בעל התפוצה הגדולה ביותר ביפן בשפה האנגלית. התאגיד מפרסם גם עיתון ספורט יומי, וכן שבועונים, ירחונים וספרים.
בכל השנים בהן נערכה אליפות העולם בכדורגל לקבוצות ביפן, מאז שנת 2006, היה העיתון נותן החסות לאירוע.
יונג ריינלנד
יונג ריינלנד (בגרמנית: Das Junge Rheinland ) הייתה אגודת אמנים מודרנית, שהוקמה ב־24 בפברואר 1919 ביוזמת הסופר הרברט אולנברג והציירים ארתור קופמן ואדולף אוזרסקי בדיסלדורף. העמותה אמורה הייתה לייצג את האינטרסים המשותפים של האמנים הצעירים תושבי חבל הריין ולארגן תערוכות. רבים מהאמנים בעמותה נקשרו לאקספרסיוניזם.
את הארגון בזמן ההקמה ניהלו היינריך נאון, פריץ ווסטנדורפ, אדולף אוזרסקי, אדוארד שטורם, ארתור קאופמן, אלפרד פישר, קרל מוריץ שריינר ואירמה גוקה שהיו במועצה. הוועדה המייעצת כללה את הרמן בורג, ולטר כהן, הרברט אולנברג, אלפרד פלכטיים, פרנץ האניאל, קרל קואטשאו, אוגוסט שטיין, ואחרים. התערוכה הראשונה של הקבוצה של "יונג ריינלנד" התקיימה ביוני / יולי 1919 בדיסלדורף בהשתתפות 113 אמנים. את השם לקבוצה טבע היסטוריון האמנות ולטר כהן, אשר ארגן בשנת 1918 תערוכה תחת הכותרת "יונג ריינלנד" בדיסלדורף, 19 אמנים הציגו שם. משנת 1921 הופיע כתב עת עם הכותרת "דאס יונגה ריינלנד". מטרתם הייתה ליצור ערוץ תקשורת לאמנות ותרבות שיהיה בלתי תלוי בסחר באמנות ויקדם את האמנות החדשה. בנוסף, נערך בשנת 1922 קונגרס בינלאומי שהיה הפעולה הגדולה ביותר של הקבוצה.
יחד עם קבוצות אמנים אחרות בריינלנד כמו הזצסיון בדויסבורג, יונג ריינלנד הייתה חלק מהוויה האינטלקטואלית השמאלנית בגרמניה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. הקבוצות שמרו על קשר הדוק ופעלו דרך האמנות והספרות, תערוכות ופעילות פוליטית.
יונג ריינלנד כללה כמה עשרות אמנים ביניהם: את יענקל אדלר, מתיאס בארז, לורנץ בוסקן, ארנו ברקר, אוטו דיקס, יוזף אנסלינג, ארתור ארדל, מקס ארנסט, ריינהולד אוולד, ליאופולד פליישאקר והנס פיסר, ארנסט גוטשלק, קרל שוסיג, ברנהרד גובייט, ורנר הייזר, פיטר ינסן ואחרים.
בשנת 1923 הקבוצה שנקראה "ריינגרופ "התפצלה על מנת להתאחד בשנת 1928 עם " יונג ריינלנד" ואחרים כדי ליצור את "הזצסיון הרייני". את האיחוד הקים יוליוס ברץ יחד עם כמה ציירים. בשנת 1930 התקיימה התערוכה השנתית של "הזצסיון הרייני" עם תערוכת הנצחה לולטר אופי בדיסלדורף. בשנת 1930 פרשה קבוצה מהזצסיון הרייני לאחר סכסוכים פנימיים אלימים.
בשנת 1946 הוקם מחדש הזצסיון הרייני. ממנה בשנת 1949 ביוזמתו של לודוויג גבריאל שרייבר התפצל "הזצסיוו החדש של הריין".
מפברואר עד יוני 2019, התערוכה "טוב מכדי להיות אמיתי" התקיימה במוזיאון Kunstpalast - Das
פאלאצו ג'וסטי (ורונה)
ההיסטוריה ותיאור המבנה
הארמון נבנה בסגנון המנייריסטי בשנת 1570; הארמון נבנה תוך הרחבת מבנה קיים שהיה באתר, בבעלות משפחת ג'וסטי, אשר שימש לצביעת צמר.
המבנה נבנה בצורת U, כאשר שני אגפי המבנה מקיפים חצר, אשר תוכננה לשמש להצגת הצגות וקונצרטים.
מבנה המגדל נוסף לארמון בשנת 1701.
הארמון עוטר בציורי קיר מעשה ידי סטולדו לורנצי, תלמידו של טייפולו.
כיום הארמון משמש כמוזיאון, ומוצגים בו חדרי הארמון כפי שהיו בראשית המאה ה-20.
ההיסטוריה ותיאור גני הארמון
בגנים ביקרו קוזימו זה מדיצ'י, יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, תומאס אדיסון, מוצרט (ביקר בגנים בשנת 1789), גתה ורבים אחרים.
מהגנים נשקף הנוף היפה ביותר של העיר ורונה.
בגני הוילה למעלה מ-1,300 עצים, מ-100 זנים שונים, שחלקם בני למעלה ממאה שנים.
לקריאה נוספת
• Paolo Villa, , Accademia di Belle Arti Bologna, 2013
גבריאל רבל
גבריאל רבל (בצרפתית: Gabriel Revel; 10 במאי 1643 – 9 ביולי 1712) היה צייר צרפתי בן המאות ה-17 וה-18.
גבריאל רבל נולד בשאטו טיירי למשפחת אמנים. בצעירותו נסע לפריז, כפי הנראה בהמלצת ז'אן דה לה פונטן, והצטרף לקבוצת אמנים שעבדה עבור לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. רבל היה תלמידו של שארל לה ברן. ב-1683 הפך לחבר באקדמיה. ב-1685 התמנה לצייר את תקרת הספרייה של ארמון הצדק בדיז'ון. עיקר פרסומו בא לו מפורטרטים של אישים שאותם צייר.
הוא מת בדיז'ון ב-9 ביולי 1712.
פרוהר
פרוהר (בפרסית: فروهر) הוא אחד מסמליה של איראן העתיקה והסמל המרכזי של הדת הזורואסטרית. הסמל, ובעיקר מרכיב הדיסק המכונף שבו, לקוח מתרבויות שכנות כמו סמלו של האל האשורי, תרבות מצרים העתיקה ותרבויות מסופוטמיה. המילה נהגית בשלוש דרכים שונות: fravahar, foruhar או faravahar. זוהי מילה בפהלווית.
מבנה הסמל
הסמל בנוי משישה אלמנטים עיקריים:
אייל לוין
אייל לוין (נולד ב-27 באוגוסט 1986 בחיפה) הוא שייט ישראלי, המתחרה במפרשית מדגם 470, יחד עם דן פרויליך.
ביוגרפיה
לוין החל להתאמן בשיט בגיל 10. בשנת 2003 סיים במקום השישי באליפות העולם עד גיל 21 שנערכה בנויזידלרזה שבאוסטריה, ובזו שנערכה ב-2004 באגם גארדה סיים במקום ה-17. בשנת 2005 החל להתחרות יחד עם ים אמיר. השניים סיימו במקום הרביעי באליפות העולם עד גיל 21 שנערכה בסנט פטרסבורג, ובזו שנערכה בליבק בשנת 2006 זכו במקום הראשון והוכתרו לאלופי העולם. באליפות העולם שנערכה ב-2007 בבורגס איבדו את תוארם, וסיימו במקום הרביעי.
בשנת 2006 החלו לוין ואמיר להתחרות גם בתחרויות בוגרים. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה באגם בלטון שבהונגריה, סיימו השניים במקום ה-30, ובזו שנערכה בסלוניקי ב-2007 סיימו במקום ה-23. בשנת 2008 סיימו במקום ה-34 באליפות העולם במלבורן ובמקום השמיני באליפות אירופה באגם גארדה. כן סיימו במקום השישי בתחרות שבוע הייר. שנת 2009 הייתה פחות מוצלחת עבורם: הם סיימו במקום ה-37 באליפות אירופה באגם טראונזה ובמקום ה-43 באליפות העולם בקופנהגן.
בשנת 2010 נפרדו דרכיהם של לוין ואמיר, ולוין החל להתחרות עם אייל המבורגר. באליפות העולם שנערכה בהאג באותה שנה, סיימו השניים במקום ה-33.
בשנת 2015 החל לוין להתאמן עם שותפו הנוכחי, דן פרויליך. באותה שנה סיימו במקום ה-23 באליפות אירופה שנערכה באורהוס שבדנמרק, ובמקום ה-24 באליפות העולם בחיפה. באליפות העולם שנערכה בסן איסידרו שבארגנטינה ב-2016 סיימו במקום ה-26. בהמשך, סיימו במקום ה-12 בתחרות גביע הנסיכה סופיה בפלמה דה מיורקה, והבטיחו את השתתפותם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באליפות אירופה, שנערכה אף היא בפאלמה דה מיורקה, סיימו במקום ה-26.
חיים פליטר
חיים פליטר הוא ספורטאי ספורט נכים לשעבר בתחרויות אתלטיקה, אלוף פאראלימפי בתחרויות הטלת כידון וזריקת דיסקוס.
קריירה
באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) התחרה בשש תחרויות: בהטלת כידון זכה במדליית כסף (27.47 מטר), בזריקת דיסקוס זכה במדליית כסף (33.68 מטר), בסללום כיסאות גלגלים סיים במקום הרביעי (0:50.60 שניות), בקרב חמש סיים במקום השישי, בהדיפת כדור ברזל סיים במקום השמיני ובתחרות מרתון סיים במקום ה-34.
באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) זכה בשתי מדליות זהב: בהטלת כידון (29.43 מטר) ובזריקת דיסקוס (36.24 מטר). עוד הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל (9.5 מטר) והשתתף בתחרות קרב חמש אותה סיים במקום החמישי.
היה נשוי לכוכבה פליטר ואב לשלושה.
פאביו פוניני
פאביו פוניני (באיטלקית: Fabio Fognini; נולד ב-24 במאי 1987) הוא טניסאי איטלקי. נכון למאי 2022 מדורג במקום ה-51 בעולם בסבב ה-ATP. דירוג השיא שלו היה 9, ב-15 במרץ 2019. עד כה זכה ב-9 תארים ביחידים ו-6 תארים בזוגות.
ביוגרפיה
פוניני נולד בסנרמו שבאיטליה לסילבנה ולפולביו. בילדותו התגלה פוניני ככישרון בעקבות ההגעה שלו בשיאו למקום 8 בעולם לנוער.
קריירה
פוניני התחיל את הקריירה ב-2004 בגיל 16.
2011
2011 הייתה השנה בה פוניני החל לבלוט בסבב הזוגות. פוניני זכה בתואר הזוגות הראשון שלו יחד עם בן ארצו סימון בוללי. בסבב היחידים פוניני עוד לא בלט בתחילת השנה והפסיד בסיבוב הראשון של אליפות אוסטרליה הפתוחה לפלוריאן מאייר. אך בהמשך השנה פוניני הגיע לרבע גמר גראנד סלאם ראשון באליפות צרפת הפתוחה. בווימבלדון פוניני לא השתתף. אליפות ארצות הברית הפתוחה גם לא העירה פנים לפוניני כשהוגרל בסיבוב השני נגד תומאש ברדיך הצ'כי. לעומת זאת פוניני הצליח מאוד בטורניר זה בזוגות עם סימון בוללי בן ארצו כשהגיעו ביחד לחצי גמר הזוגות. את השנה סיים פוניני בין ה-50 הראשונים בעולם ליחידים.
2013
2013 הייתה שנת הפריצה של פוניני. באוסטרליה הוא הפסיד בסיבוב הראשון ליחידים אך הגיע עם שותפו ובן ארצו סימון בוללי לחצי גמר גראנד סלאם זוגות שני בקריירה שם הפסידו לאחים ברייאן המדורגים 1 בעולם בזוגות. הוא זכה ביחד עם סימון בוללי בתואר הזוגות השני בבואנוס איירס בארגנטינה. ביחידים הגיע פוניני לרבע הגמר בבואנוס איירס שם הפסיד למדורג 1 בטורניר, דויד פרר הספרדי. מהמשך העונה פוניני היה בשיאו. הוא הגיע לחצי הגמר של טורניר אקפולקו היוקרתי שם הפסיד לדויד פרר אחרי מאבק עיקש. פוניני התחרה באינדיאן וולס נגד נובאק ג'וקוביץ' המדורג ראשון בעולם ואף ניצח מערכה לפני שהפסיד. לאחר מכן הדהים את עולם הטניס כשהגיע לחצי הגמר של טורניר מאסטרס 1000 במונטה קרלו. שם הפסיד למדורג 1 בעולם נובאק ג'וקוביץ' שניצח בטורניר. באליפות צרפת הפתוחה הפסיד לרפאל נדאל הספרדי שלאחר מכן גם ניצח באליפות. בעונת הדשא השתתף פוניני בטורניר איסטבורן והפסיד ברבע הגמר לאיבן דודיג. בווימבלדון הפסיד ליורגן מלצר האוסטרי בסיבוב הראשון. לאחר ווימבלדון פוניני היה בכושר שיא וזכה בשני תוארי יחידים ברצף: הראשון בשטוטגרט שבגרמניה מסבב ה-250 כשבגמר גבר על המקומי פיליפ קולשרייבר. ולאחר מכן זכה בתואר השני ברציפות בהמבורג מסדרת ה-500 כשבגמר גבר על פרדריקו דלבוניס הארגנטינאי שגבר בחצי הגמר על רוג'ר פדרר. פוניני נכנס ל-20 הראשונים בעולם והמשיך בכושר השיא כשהגיע לגמר טורניר בפעם השלישית ברציפות בטורניר אומג אך הפסיד בגמר לספרדי טומי רוברדו. המשך העונה הייתה מאכזבת מבחינת פוניני. הוא הפסיד בסיבוב השני במונטריאול לארנסט גולביס. בסינסינטי הפסיד בסיבוב הראשון לראדק סטפאנק. באליפות ארצות הברית הפתוחה אכזב כשהפסיד הפסד מוחץ למדורג 120 בעולם. בסנט פטרסבורג, שבו היה הפיינליסט אשתקד הפסיד בסיבוב השני למיכאל פרז'יז'ני. בטורניר בייג'ינג הציג יכולת פנטסטית והגיע עד רבע הגמר שם הוליך 1–4 6-2 על רפאל נדאל המדורג ראשון בעולם אך לבסוף הפסיד.
בשנת 2019 הגיע פוניני להשיג השיא בקריירה שלו וזכה באפריל בטורניר החימר מונטה קרלו מסבב המאסטרס atp 1000. פוניני ניצח בגמר  3:6, 4:6 את דושאן לאיוביץ', כאשר בדרך לגמר ניצח את מלך החימר נדאל. בעקבות זכייה זו והשגים נוספים במהלך השנה, פוניני הגיע לדרוג השיא שלו בסבב ה atp וטיפס עד למקום ה 10 בדרוג.
סגנון משחק
סגנון המשחק של פוניני בעיקר הגנתי והחבטה הטובה ביותר שלו היא דרופ שוט. המשטח המועדף עליו הוא חימר והישגיו היו בעיקר על משטח זה.
מאמן
מאמנו של פוניני הוא ז'וזה פרלס.
קיילב אגאדה
קיילב אפוצ'י אגאדה (באנגלית: Caleb Apochi Agada; נולד ב-31 באוגוסט 1994) הוא כדורסלן ניגרי-קנדי, המשחק בעמדת הקלע והסמול פורוורד בפרומיתיי ובנבחרת ניגריה.
קריירה
אגאדה החל את דרכו באוניברסיטת אוטווה שם שיחק ארבע עונות. בעונת 2016/2017, עונתו האחרונה במכללה, הוא העמיד ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק.
בשנת 2017, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ב-2016, החל אגאדה לשחק בפראט מהליגה הספרדית השנייה. הוא העמיד ממוצעים של 14.4 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים.
בשנת 2018 חתם אגאדה במלייה, שם העמיד ממוצעים של 12 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו -2.2 אסיסטים. הוא שיחק לסירוגין גם בהמילטון האני באדג'רס הקנדית שם שיחק בשני משחקים בממוצעים של 10 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-4 אסיסטים. בעונת 2019/2020 המשיך אגאדה במלייה בלונסטו והעמיד ממוצעים של 14.7 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים.
ב-19 במאי 2020, חתם בהפועל באר שבע מהליגה הישראלית בחוזה עד תום העונה עם אופציה לעונה נוספת. אגדה העמיד ממוצעים של 15 נקודות, 6 ריבאונדים, 3 אסיסטים ו-2 חטיפות למשחק. ב-26 ביולי, הוחלט לממש את האופציה שלו לעונה נוספת. אגאדה נבחר לשחקן חודש נובמבר 2020 לאחר שהעמיד ממוצעים של 26.3 נקודות, 7.0 ריבאונדים, 5.8 אסיסטים ו-2.8 חטיפות עם מדד 32.5.
בשנת 2021 ישחק אגאדה בליגת הקיץ של ה-NBA עבור הדנוור נאגטס.
פיקוד המבצעים המיוחדים של צרפת
פיקוד המבצעים המיוחדים (בצרפתית: Commandement des Opérations Spéciales, בר"ת: COS) הוא גוף במשרד הכוחות המזוינים המופקד על מערך הכוחות המיוחדים מכל זרועות הכוחות המזוינים של צרפת. בדומה ל - USSOCOM ול - UKSF, הוא הוקם בעקבות מלחמת המפרץ.
בראש הפיקוד עומד "המפקד הכללי של הכוחות המיוחדים" (GCOS), קצין בדרגת בריגדיר גנרל הכפוף לראש מטה הכוחות המזוינים ונתון לסמכותו הישירה של נשיא הרפובליקה. תפקידו לספק לכוחות המיוחדים יכולת מלאה להגן על צרפת ועל האינטרסים שלה, לתכנן ולתאם פעולות כנגד רשתות טרור ולהפעיל את הכוחות המיוחדים למשימות כוחות משולבים, בין-משרדיים ובעלי ברית.
ייעוד
הפיקוד "אחראי על תכנון, הכנה, תיאום וביצוע מבצעים מיוחדים, שהן פעולות צבאיות המתבצעות במסגרת פעולות קונבנציונליות, שמטרתן להשיג יעדים בעלי ערך אסטרטגי, במיוחד בזירה הגלובלית, הכנת הזירה למבצעים אחרים, התמקדות ביעדים בעלי ערך גבוה, ובמאבק בארגוני טרור. הוא יכול להיות מופקד על ההתנהלות או ההשתתפות בפעולות שחרור בני ערובה מחוץ לשטח הלאומי. הוא תורם לפעילות איסוף מודיעין, בפרט בסביבות מוכחשות".
משימות
מבצעים מיוחדים (SO) כוללים שימוש במסגרות קטנות בפעולות צבאיות ישירות או עקיפות המתמקדות ביעדים אסטרטגיים או טקטיים, במטרה להשיג יעדים צבאיים, פוליטיים, כלכליים או פסיכולוגיים לאומיים. הם דורשים יחידות עם שילובים של אנשי מקצוע מיומנים, ציוד וטקטיקות העולות על יכולותיהם השגרתיות של כוחות צבא קונבנציונליים. כישלון משימה עלול לגרום לפגיעה ביוקרה ובאינטרסים של המדינה.
המשימות משתנות בהתאם לצרכים האסטרטגים, והם יכולים לכלול משימות צבאיות חשאיות או גלויות לצד משימות אזרחיות.
צבא היבשה
פיקוד הכוחות המיוחדים של הצבא COM FST (בצרפתית: le Commandement des Forces Spéciales Terre בראשי תיבות: COM FST) הוא גוף בצבא צרפת המאחד את הפיקוד המבצעי על הכוחות המיוחדים של צבא היבשה. הוא כולל מפקדה, שלושה גדודי כוחות מיוחדים (FS), קבוצת תמיכה (GAOS) ויחידת הדרכה (מרכז ארס). הוא ממוקם בפאו שבפירנאים האטלנטים.
קרב סותול
קרב סותול, שהתרחש ב-110 לפנה"ס, היה ההתנגשות המזוינת הראשונה בין הנומידים לרומאים במהלך מלחמת יוגורתה. הקרב הסתיים בניצחון נומידי מוחץ.
לאחר תבוסת אדהרבעל בקרב קירטה ורציחתו של מאסיווא, יצא כוח רומאי לאפריקה במטרה להעניש את יוגורתה. המפקד הרומאי ניסה לכבוש את העיר המבוצרת והחזקה סותול. יוגורתה השהה את פעולותיו על ידי הבטחות שלום, ובפועל הקיף את מחנהו ושיחד חלק מקציניו. הוא התקיף באחת את הרומאים, ותקף אותם מכל הכיוונים. כמה קוהורטות ערקו לצידו, וחלק מהמפקדים הרומאים ששוחדו מראש הניחו לו להתקרב. אך בקושי הצליחו מעטים מהרומאים להימלט, הם עברו השפלה ולאחר מכן הניחו להם הנומידים לחזור לפרובינקיות הרומאיות באפריקה.
הקרב עורר סערה ברומא והוביל להחלפת המפקד הרומאי בזירה.
המחאות ברוסיה (2017–2018)
המחאות שפרצו ב-26 במרץ 2017 ברוסיה הן גל של הפגנות המוניות ופעולות מחאה שאורגנו על ידי האופוזיציה בכל רחבי רוסיה בעקבות חוסר תגובת השלטונות לטענות על שחיתות בדרגים הגבוהים של השלטון ומשטרו של ולדימיר פוטין, שנחשפו בסרטון שפורסם על ידי אלכסיי נבלני בשם "הוא לא דימון בשבילכם" ולמעשה חושף הון ורכוש רב בידיו של ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב.
המחאה שאורגנה במוסקבה ובערים נוספות, הוגדרה בתור המחאה הגדולה ביותר נגד ממשלת מדבדב ושלטון פוטין מאז מחאות 2011. הרקע למחאה הוא טענותיו של אלכסיי נבלני לפיהן ראש הממשלה דמיטרי מדבדב צבר נכסים אדירים, בהם נדל"ן, יאכטות וכרמים. לטענת הקרן למלחמה בשחיתות מיסודו של נבלני, אחד מנכסי היוקרה של מדבדב הוא בית לגידול ברווזים ובהפגנות השונות הונפו כרזות רבות בהן נראו ברווזי צעצוע צהובים.
גל חדש של הפגנות החל ב-187 ערים ברוסיה ב-12 ביוני 2017, ביום רוסיה, כשעשרות אלפי מפגינים יצאו לרחובות להפגין נגד השחיתות ובדרישה לפיטורי הממשלה והעומדים בראשה.
גל נוסף של הפגנות פרץ ב-5 במאי 2018 לפני השבעת נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לקדנציה רביעית. גל המחאה שכונה "הוא לא הצאר שלנו" (Он нам не царь) אורגן גם הוא על ידי אלכסיי נבלני ונתמך על ידי צעירים רבים במוסקבה, סנקט פטרבורג ובערים אחרות ונטלו בו חלק כאלפיים איש. מאות נעצרו בעוון הפרעה לסדר הציבורי וארגון הפגנות של כחוק, ימים לפני טקס מצעד יום הניצחון וטקס ההשבעה לנשיאות.
רקע
ב-2 במרץ 2017 "הקרן למלחמה בשחיתות" (Фонд борьбы с коррупцией) שהוקמה על ידי הבלוגר אלכסיי נבלני פרסמה סרטון ובו הקרן חוקרת חשד לשחיתות ומתן שוחד בדרגים המקרובים לראש ממשלת רוסיה ומאשימה את ראש הממשלה דמיטרי מדבדב באחזקת רכוש ונכסים רבים שאינם משתווים להצהרות ההון שהגיש בפני הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. בסרטון ביקשו עורכי הסרטון את תגובת השלטונות לכך.
ב-14 במרץ 2017 קרא אלכסיי נבלבני לכל תומכיו לצאת לרחובות הערים ב-26 במרץ 2017 ולהפגין נגד השחיתות ואוזלת ידם של השלטונות במאבק נחוש בשחיתות השלטונית.
ההפגנות
ב-26 במרץ 2017 יצאו עשרות אלפים מתומכיו של אלכסיי נבלני להפגין ברחובות הערים ובין השאר הם הפגינו בקאזאן, סנקט פטרבורג, פנזה, פרם, ניז'ני נובגורוד, טמבוב, סוצ'י, סטברופול, טומסק, יקטרינבורג, ולדיווסטוק, טיומן וערים אחרות.
ההפגנה הגדולה ביותר התקיימה במוסקבה שבה הפגינו כ-7,000 איש, אך עיריית מוסקבה ומשטרת מוסקבה אסרו על קיום ההפגנות ובניסיונות דיכוי ההפגנות נעצרו למעלה מ-600 איש, ביניהם אלכסיי נבלני עצמו.
בכלי תקשורת שונים ברוסיה נטען ששוטר אחד במוסקבה נפצע במהלך ההפגנות ולפי אומדנים שונים נעצרו 1,030 מפגינים.
ב-27 במרץ 2017 נבלני הורשע בבית המשפט באשמת ארגון הפגנה לא חוקית ונגזר עליו 15 ימי מאסר ושלטונות מוסקבה האשימו את מדינות המערב במימון המהומות.
ב-12 ביוני 2017 שוב יצאו עשרות אלפי מפגינים לרחובות בדרישה להתפטרות הממשלה. אלכסיי נבלני נעצר שוב על ידי משטרת מוסקבה. למעלה מאלף איש נעצרו במוסקבה ובסנקט פטרבורג.
ב-5 במאי 2018 מוחים רבים, תומכי נבלני יצאו לרחובות ברחבי רוסיה להפגין נגד פוטין, בקריאות "הוא לא הצאר שלנו", אלפים מהם נעצרו על ידי המשטרה.
פסח עיר-שי
פסח אישטוון עיר-שי (אירשאי) (בהונגרית: Irsai István; 6 באוקטובר 1896 – 1968) היה מעצב גרפי, צייר קוביסטי וטיפוגרף ישראלי-הונגרי. נמנה עם הגרפיקאים המובילים בארץ, יצר סגנון עיצוב מודרני חדשני, תרם רבות לגרפיקה הארץ-ישראלית בראשיתה ועיצב את גופן האות העברית המודרנית, "חיים". בין היתר עיצב כרזות של הנהגת היישוב ומוסדות המדינה, סמלילים של חברות, כרזות פרסומת ותעמולה ועוד.
שנים ראשונות ועיצוב גופן "חיים"
בשנת 1925 נישא לאורלי לפקוביץ, והיה אב לרוברט ומריאנה. לאחר פטירתה נישא בשנת 1961 להילדה שטיין.