cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Runaways
השפעה
ההצלחה של The Runaways סללה את הדרך עבור זמרות ואמניות ולהקות נשים רבות במרוצת העשורים האחרונים, כולל the Go-Go's, Sahara Hotnights, L7, the Donnas, ו-Vixen, בעולם הרוק אשר בשליטה גברית למכביר. הם נמנות כהשפעה של מוזיקאים ומוזיקאיות כאחד, כולל הג'רמס, קורטני לאב, Adolescents, טיילור מומסן, White Flag, ו-Rhino Bucket אשר נתנו קרדיט ל-The Runaways כמשפיעים על המוזיקה שלהם, ואף השתתפו בהופעת המחווה והזיכרון לחברת הלהקה המנוחה, סנדי וסט.
סרטים
The Runaways - סרט ביוגרפי אודות הלהקה, בהשראת ספר זיכרונותיה של קארי, יצא ב-2010. ג'ט הייתה אחת המפיקות בפועל בהסרט. השחקניות קריסטן סטיוארט ודקוטה פנינג כיכבו כג'ט וקארי, בהתאמה. מייקל שאנון שיחק את פאולי. אף אחת מנגניות הבס של הלהקה לא הופיעה בסרט: פוקס לא רצתה שום חלק בסרט, וביקשה שככל שדמותה תיוצג בסרט, ישונה שמה. המחליפה הבדיונית שלה בסרט היא הדמות רובין רובינס. את הסרט כתבה וביימה פלוריה סיגיסמונדי, והוא יצא בהפצה מוגבלת ב-19 במרץ 2010.
ניקולס ג'ואקיני
נבחרת לאומית
בנובמבר 2020, זומן ג'ואקיני לראשונה לנבחרת ארצות הברית לצמד המשחקים נגד נבחרת ויילס ונבחרת פנמה. ג'ואקיני ערך את הופעת הבכורה שלו עם נבחרת ארצות הברית כשעלה כמחליף במשחק נגד ויילס ב-12 בנובמבר 2020.
The Runaways
סרטים
הסרט זכה לביקורות חיוביות באופן כללי, ומחזיק כיום בדירוג של 69% באתר Rotten Tomatoes.
The Runaways החדשות (1987)
בראשית שנות ה-1980, גיילוולש, נערה שאפתנית בת 13 מניו זילנד, כתבה והקליטה את השיר "Day of Age". השיר מצא את דרכו לפאולי, אשר התלהב. הוא עדיין החזיק בזכויות על השם The Runaways, והוא מיהר להקים להקת בנות חדשה בשם זה, עם ולש במרכזה. חברות אחרות כללו את מיסי בונילה, קתרין דוברובסקי, ודניס פריור. כולן היו מארצות הברית, כך שבסוף ולש הופיעה רק בהקלטות, ורק בשיר אחד באלבום שיצא לבסוף, והיה ללהיט מינורי.
צומת מילר
צומת מילר (באנגלית: Miller's Crossing) הוא סרט פשע מאת האחים כהן שיצא בשנת 1990. זהו סרט הפשע השני שצולם על ידי האחים כהן וסרטם השלישי בסך הכל. סרט זה מתרחש בשנות ה-20 של המאה ה-20, במהלך תקופת היובש בה גם פעלו גדולי המאפיונרים האמריקאים, ביניהם אל קפונה ובאגסי סיגל.
תיאור העלילה
הסרט נפתח במונח "אתיקה" מפי ג'וני קספר (ג'ון פוליטו), מאפיונר איטלקי שמסביר לליאו (אלברט פיני), מאפיונר אירי, איך ברני בירנבאום (ג'ון טורטורו), סוכן הימורים יהודי, לא נאמן להבטחותיו לג'וני ומרמה אותו בכל הימור שג'וני שם. מכאן ג'וני אומר לליאו שהוא רוצה להרוג את ברני, מכיוון שלאחרון אין מוסר או שום כלל אתי המוביל אותו בעסקים או בחיים. טום רייגן (גבריאל ביירן), יד ימינו של ליאו, שנכח בשיחה ואשר עד כה במהלכה רק הקשיב בארשת פנים קרירה, אומר לליאו שלדעתו אין סיבה להגן על ברני.
באותו הלילה ליאו מגיע לדירתו של טום בחיפושיו אחר חברתו ורנה בירנבאום (מרשה גיי הארדן), אחותו של בארני, ובתקווה שטום ייעץ לו היכן היא נמצאת. טום מנסה לייעץ לו, אך לשווא. ורנה ישנה במיטתו של טום לאחר ששכבו ומתלבטת בין טום לליאו. בינתיים אנשיו של ג'וני מגיעים בחשאי לדירתו של ליאו, תוך שהוא מאזין ל"Danny Boy", הבלדה מנוגנת לכל אורך הסצנה בעת שליאו יורה באויביו בזה אחר זה באקדחו ואז באמצעות תת-מקלע תומפסון. יום לאחר מכן ליאו מספר לטום שהוא עומד להציע לוורנה נישואין, אך טום ממליץ לו שלא ומספר לו כי שכב עם ורנה. פגוע וכועס, ליאו מכה בזעמו את טום, מפטר אותו ומסלק אותו מחייו.
טום מגיע למחרת למשרדו של ג'וני, שכל מה שרצה עד עכשיו זה את ראשו של ברני, וכדי להשיג את זה ניסה לשחד את טום ואף לשכנע אותו באמצעות מכות, אך הפעם טום מחליט לעבור לעבוד אצל ג'וני וכאות לנאמנות, מביא את ברני לידי אנשיו של ג'וני, ואלה לוקחים אותו לצומת מילר ופוקדים על טום להרוג אותו. טום לוקח את ברני למעמקי היער, אך ברני מתפתל, מייבב, מתחנן ואומר לטום "הסתכל לתוך הלב שלך!", במבט קפוא טום לוחץ על ההדק אך לא הורג את ברני, הוא יורה לצידו ופוקד עליו לברוח ולהיעלם, כך שכולם יחשבו שהוא נרצח על ידי טום.
מינק (סטיב בושמי), חברו של אדי ושותפו של ברני, לפתע נעלם, ולכן ג'וני בטוח שמינק רימה אותו וחושד גם באדי "דיין" דאן (ג'יי-אי פרימן), יד ימינו, אחרי שטום מניע אותו לכך. אדי, שמתחיל להעלות חשדות לגבי טום, נוסע לוורנה כדי לנסות לגלות מה טום זומם ובדרך מספר לה שטום הרג את אחיה, אך כאשר שליחים של ליאו מתפרצים ומנסים להרוג את ורנה, אדי יורה בהם ומגלה בדרך איפה ליאו, בינתיים ורנה מצליחה להימלט. באותו לילה ברני מופיע בחשאי בדירתו של טום, סוחט אותו ומאיים שאם לא יהרוג עבורו את ג'וני, הוא יתחיל להסתובב בעיר ולחשוף את השקר של טום בדבר הריגתו את ברני.
אדי, ששמע שמועה על כך שברני חי, לוקח את טום אל היער של צומת מילר כדי שיראה לו את הגופה. הם הולכים ארבעה: אדי, טום ושניים מהבריונים של ג'וני. במהלך ההליכה שר אחד הבריונים שיר באיטלקית ואדי מבהיר לטום ש"אם לא נמצא שם נוקשה (מת) אחד, נשאיר אחד טרי"; טום, שעל כל איום יש לו תגובה מתחכמת, הפעם לא פוצה פה ונשאר עם פרצוף קריר וחושש. בשלב מסוים טום ניגש לעץ, כורע על ברכיו ומקיא, כאן אדי מבין שהם לא ימצאו שם גופה ושולף את אקדחו להרוג את טום, אך בדיוק אז אחד הבריונים מוצא גופה עם פרצוף שלא ניתן לזהות עקב היריות שנורו בו. טום ניצל.
ב-3:20 טום יוצא מבית קפה ונתקל בוורנה בדרכו הביתה, שרוצה להרוג אותו על כך שהרג את אחיה, אך אינה מסוגלת. טום מגיע הביתה ושומע יריות, הוא מוצא את ג'וני מת ואת ברני ליד דלת ביתו לאחר שירה בג'וני. הוא אומר לברני שעכשיו הכל בסדר, הם שווים ואין לאף אחד סיבה להרוג אף אחד. הוא מבקש מברני את האקדח שלו כדי לשתול אותו על אדי ולנקות את ברני מחשדות, ברני מוסר לו את האקדח. טום לוקח את האקדח של ג'וני ו"נזכר" שאדי מת, אז אין את מי להפליל. הוא מכוון על ברני את האקדח של ג'וני, ברני יורד על ברכיו, המום ומתחנן, "הסתכל לתוך הלב שלך" הוא אומר לטום, "איזה לב?" שואל טום ויורה לברני כדור במצח. בקור רוח הוא מניח את האקדח שירה בברני אצל ג'וני ואת האקדח שירה בג'וני אצל ברני. הוא מתיישב בביתו ומתקשר ללזאר, הכסף אצלו.
בבוקר שלמחרת הוא מגיע להלווייתו של ברני, שנוכחים בה ורנה, ליאו והרב. ורנה עוזבת בכעס בתום ההלוויה, טום וליאו נשארים לדבר. ליאו מספר שוורנה הציעה לו נישואין, והם עומדים להתחתן. הוא מבקש מטום ומנסה לשכנע אותו שיחזור לעבוד אצלו, אך טום מסרב לו בקרירות האופיינית ונפרד מליאו. טום מסוכך על פניו בכובעו וכשהמצלמה מתקרבת, ניתן לראות את העצב על פניו.
מוטיבים בסרט
בסרט שני מוטיבים מרכזיים שמובאים בעיקר דרך טום, אך קיימים גם בדמויות נוספות.
הבגידה
למילה Crossing באנגלית משמעות כפולה בהתייחס לסרט: צומת ובגידה. בסלנג של המאפיות באותה תקופה Crossing הייתה המילה שפירושה בגידה. המאפיונרים בסרט הם אלה שמעניקים את המשמעות הכפולה: את מי שבגד הם לוקחים לצומת מילר ושם הורגים אותו, ניתן לראות את זה על ברני, שבגד בג'וני ושיקר לו בנוגע להימורים שהוא שם עבורו. על מינק, שברני הרג אותו כי לדבריו "הוא לא היה שמח לראותו" וזרק אותו בצומת מילר וגם על טום, שנלקח לצומת מילר בחשד שבגד בג'וני ולא הרג את ברני. טום הוא הבוגד הסדרתי שמבצע בגידות כפולות לאורך כל הסרט: הוא בוגד באחד הבריונים כשהוא משתמש בהפוגה שניתנה לו כדי לתת לו מכה עם כיסא. הוא בוגד בליאו כאשר שוכב עם ורנה וכאשר הולך לעבוד אצל מי שהופך ליריבו, ג'וני. הוא בוגד בורנה כשהוא משתמש בכתובת שהיא נתנה לו כדי לתת את ברני לג'וני. הוא בוגד בג'וני כשלא הורג את ברני ומשחרר אותו. הוא מרמה את ג'וני בשנית כשמשכנע אותו שהאדם שנאמן לו יותר מכל אחד אחר, אדי, בוגד בו. הוא בוגד בראש העיר (שבמהלך הסרט הוא אומר שהצביע לו 6 פעמים) כשאומר לו שיעשה כל מה שג'וני אומר לו. הוא בוגד בברני כשהוא מבטל את העסקה איתו ואומר לו שיספר לג'וני שהוא חי אם לא יביא לו 2,000 דולר. הוא בוגד בג'וני בשלישית כשהוא אומר לו שמינק יגיע אליו ב-4:00 ויודע שברני יחכה לו שם עם אקדח שלוף. ולבסוף הוא בוגד שוב בברני ובורנה כשאומר לו שהם תיקו, אבל הורג אותו ללא סיבה.
שברולט סדרה H
שברולט סדרה H (באנגלית: Chevrolet Series H) היא מכונית משפחתית שיוצרה בסגנון "Touring car", ובסגנון ספורטיבי רודסטר, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בין השנים 1914–1916 בארצות הברית.
בשנת 1917 ג'נרל מוטורס רכשה את השליטה ב"שברולט".
==גרסאות==
קישורים חיצוניים
(שנת 1914) (שנת 1915)
אפיסטזיס
אפיסטזיס הוא מנגנון תורשה גנטי הכולל אינטראקציה בין מספר גנים או לוקוסים (אתרים בגנום) המשפיעים על מופע (פנוטיפ) יחיד. כלומר, תכונה אחת שמושפעת מיחסי גומלין בין מספר גנים ומהרקע הגנטי של הפרט. גנים אלו נקראים גם modifier genes ("גנים מגדירים"). זהו מונח רחב, ולא מעט מחקרים העוסקים בנושא מגדירים אותו בצורות שונות ובוחנים אותו בכלים שונים.
אפיסטזיס נחקר בהקשר להורשה של תכונות כגון מחלות ותכונות מורכבות, גנטיקה של אוכלוסיות ואבולוציה. אינטראקציה בין גנים יכולה להסביר את השׁוֹנוּת במופע של תכונה מסוימת באוכלוסייה. לדוגמה, שוני בחומרת מחלה בין פרטים בעלי אותו גנוטיפ במחלות הנגרמות על ידי פגם בגן יחיד עיקרי (מונו-גניות) כמו לייפת כיסתית (סיסטיק פיברוזיס) ואנמיה חרמשית. רב התכונות בעולם החי בכלל וביונקים בפרט הן תכונות מורכבות, ולכן יש חשיבות רבה בחקר מנגנוני אפיסטזיס והבנתם, נוסף על הבנת האינטראקציה בתוך הגנים (כלומר בין האללים בגן יחיד).
עם התפתחות מדע הגנטיקה והכלים המחקריים העומדים לרשות הביולוגיה המולקולרית, גדלה יכולתם של החוקרים להבחין בפרטים ולהגדיל את הדיוק בחקר מידע גנטי ופותחו מודלים מחקריים המתארים אפיסטזיס. שינויים אלה העלו משמעותית את המורכבות של מחקר אפיסטזיס- ככל שיותר גנים מעורבים בהורשת התכונה, המודל מורכב יותר. כיום התופעה נחקרת במיוחד במסגרת הבנת ההיררכיה של מסלולים ביוכימיים שונים ובקרתם, ובקישור דפוסי אפיסטזיס לתפקודים מטבוליים ומודלים שונים.
גילוי ומשמעות בגנטיקה הקלאסית
המושג תואר לראשונה בתחילת המאה ה-20 על ידי ויליאם בייטסון, כהרחבה לגנטיקה מנדלית והתייחס לאפקט מיסוך בו אלל בלוקוס (אתר בגנום) אחד מונע ביטוי של אללים בלוקוס/ים אחר/ים. הגן הממסך נקרא אפיסטטי והגן הממוסך (שביטויו תלוי בגן הממסך) נקרא היפוסטטי. ייתכנו גם מקרים בהם גנים ממסכים האחד את פעילותו של השני באופן הדדי (אפיסטזיס כפול); ביטוי התכונה תלוי בכלל הגנים המעורבים בהורשתה ולכל אחד מהם ייתכן אפקט מיסוך על האחרים.
למעשה אלו תופעות של סטייה מהיחסים המנדליים הצפויים בהכלאת הטרוזיגוטים לכל הגנים המעורבים בתכונה. במקרים כאלו אם לדוגמה בוחנים תורשה של תכונות המקודדות על ידי שני גנים, יחס המופעים (פנוטיפים) בצאצאים לא יהיה 9:3:3:1 כצפוי לפי חוקי התורשה של מנדל להפרדה בלתי תלויה.
בחקר דפוסים אלו בוחנים מוטציות בגנים שונים ואת הפנוטיפ המקושר אליהם, עורכים ניסויים והכלאות (בחיות מודל). כל זאת מתאפשר כשמדובר בפנוטיפים בדידים ומובחנים, המערבים מס' קטן יחסית של גנים.
אפיסטזיס רצסיבי
מצב כזה ישקף מיסוך פעילות בפרטים הומוזיגוטים רצסיביים בגן האפיסטטי. נניח, שביטוי של תכונה מושפע משני גנים: A ו-B. הגן A אפיסטטי (ממסך) ו-B היפוסטטי (ממוסך, שביטויו תלוי בגן הממסך) ולכל גן שני אללים; דומיננטי (A) ורצסיבי (a). באפיסטזיס רצסיבי, הגנוטיפ a/a יוביל לפנוטיפ מסוים ללא תלות בגן B. האללים בגן B יבואו לידי ביטוי רק בפרטים בעלי אלל דומיננטי אחד לפחות בגן A. מכאן, כי בהכלאת פרטים הטרוזיגוטיים לשני הגנים (A/a B/b), הצאצאים יציגו יחס של 9:4:3. דוגמה לאפיסטזיס רצסיבי היא קביעת צבע הפרווה בכלבי לברדור רטריבר (ראו בסעיף "דוגמאות").
אפיסטזיס דומיננטי
המיסוך יבוא לידי ביטוי כשלפרט נתון יהיה לפחות אלל דומיננטי אחד בגן האפיסטטי. אם שני גנים (A אפיסטטי ו-B היפוסטטי) מעורבים בקביעת הפנוטיפ, האללים בגן B יבואו לידי ביטוי רק בפרטים הומוזיגוטים רצסיביים בגן A (גנוטיפ a/a) ואילו פרטים בעלי אלל דומיננטי בגן האפיסטטי יציגו את אותו המופע. מכאן, כי בהכלאת פרטים הטרוזיגוטיים לשני הגנים (A/a B/b), נקבל יחס של 12:3:1 בין הצאצאים. דוגמה מוכרת לאפיסטזיס דומיננטי היא קביעת צבע הפרי בסוגים מסוימים של קישואים (Cucurbita pepo).
אפיסטזיס רצסיבי כפול
נקרא גם "פעילות גנים משלימה" (complementary gene action), ובו מתקיים מיסוך הדדי בין מס' גנים על ידי האללים הרצסיביים. במנגנון זה תיתכן פעילות משלימה; כל הגנים צריכים לבוא לידי ביטוי כדי שנקבל פנוטיפ מסוים, ולכן בהיעדר עותק תקין של אחד מהגנים לפחות- לא תתקבל פעילות. נניח שתכונה מושפעת משני גנים אפיסטטיים: A ו-B, הגנוטיפ a/a ימסך את פעילות הגן B, אך גם הגנוטיפ b/b ימסך את פעילות הגן A לקבלת אותו מופע. לכן במקרים כאלה, יחס הפנוטיפים הצפוי בצאצאי הכלאת הטרוזיגוטים לשני הגנים יהיה 9:7. דוגמה לאפיסטזיס רצסיבי כפול היא קביעת צבע הפרחים באפונה ריחנית (Lathyrus odoratus).
אפיסטזיס דומיננטי כפול
פנוטיפ זהה יתקבל בפרטים הנושאים לפחות אלל דומיננטי אחד בלפחות אחד מהגנים המעורבים בתכונה. נניח שתכונה מושפעת משני גנים אפיסטטיים; A ו-B, כל אחד מהגנוטיפים הבאים יגרום לפנוטיפ זהה: -/A/- B/-, A/- b/b, a/a B ואילו רק הגנוטיפ a/a b/b יוביל לפנוטיפ שונה. לכן במקרים כאלה, יחס הפנוטיפים הצפוי בצאצאי הכלאת הטרוזיגוטים לשני הגנים יהיה 15:1. דוגמה לכך היא קביעת צבע הגרעין בחיטה (ראו סעיף "דוגמאות").
גנטיקה כמותית
גילוי מנגנוני אפיסטזיס הוא יחסית פשוט כשמדובר בפנוטיפים איכותניים ומעטים במספר ; תכונות כמו צבע פרווה או פרחים הן בעלות מספר מוגדר של מופעים בדידים, וניתן לאתר בהן דפוסי אפיסטזיס כפי שתואר לעיל. בתכונות כמותיות (כגון גובה ומשקל) מורכבות התכונות מקשה על איתור ופירוט דפוסי אפיסטזיס. מורכבותן של התכונות הללו והתפלגותן באופן רציף נובעת מהשפעות מצטברות של גנים רבים וכן מיחסי גומלין של גנים עם הסביבה; כל גן נוסף מגביר את השילוב האפשרי של האללים, ומספר הפנוטיפים האפשרי גדל באופן מעריכי.
אדיטיביות (Additivity)
אדטיביות היא סכום התרומה של כל האללים המשפיעים על התכונה, ואללים שונים יכולים לתרום באופן שווה או שונה, או לא לתרום למופע כלל. אפיסטזיס הוא השוני ממה שהיינו מצפים אילו היינו סוכמים את השפעות הלוקוסים באופן בלתי תלוי. כלומר, סטייה מהאדיטיביות המתקבלת במודל סטטיסטי ליניארי.
נניח שגובהו של צמח נקבע על ידי שלושה גנים ולכל אחד מהם אללים התורמים בממוצע או 2 ס"מ או 4 ס"מ לגובה. לכל גן יש שני אללים (ביצורים דיפלואידים), ולכן גובהם של הצמחים ינוע בין 12 ס"מ ל-24 ס"מ לפי ההרכב הגנטי והשפעות הסביבה. זוהי המחשה למודל הורשה אדיטיבי בלבד. בפועל, נדירות התכונות שמורשות כך, רב התכונות הכמותיות מערבות גם דומיננטיות ואינטראקציה עם גנים נוספים.
בגרף למעלה אפשר לראות מודל לתכונה נתונה המורשת באופן אדיטיבי בלבד, כאשר כל אלל דומיננטי תורם 0.5 לפנוטיפ (יח' שרירותית) ואלל A לא תורם כלל. בגרף למטה- אפיסטזיס רצסיבי משנה את מגמת פיזור הפנוטיפים (b).
לוקוסים של תכונות כמותיות
כדי ליישם כלים סטטיסטיים על חקר אפיסטזיס, צריך לזהות את האתרים הגנטיים שתורמים לשׁוֹנוּת בתכונות כמותיות מורכבות ונקראים בקיצור QTLs (Quantitative Trait Loci). בחקר אפיסטזיס, בוחנים השפעה של זוגות אתרים ושילוביהם האפשריים על הפנוטיפ ולא רק אתרים בודדים, וכך מתחשבים בהשפעת הרקע הגנטי על הפנוטיפ.
בחיות מודל, לרב עורכים הכלאות של זנים המראים פנוטיפים קיצוניים בתכונה הנחקרת (לדוגמה זני תרנגולות המטילות ביצים במשקל נמוך/ גבוה מאוד בממוצע). לאחר סדרת הכלאות יחקרו ויחפשו קשר מובהק בין שׁוֹנוּת בפנוטיפ לשׁוֹנוּת במספר אתרים גנטיים.
בבני אדם, לא ניתן לערוך הכלאות מבוקרות מסיבות אתיות ולכן מסתמכים על מחקרים של משפחות, תאומים ומחקרים תצפיתיים של קישור גנומי (Genome-Wide Association Studies) במגוון אוכלוסיות ועל שושלות. מהימנות המחקרים ויכולתם לזהות אפיסטזיס תלויים למעשה בגודל המדגם, בהרכב האוכלוסייה הנדגמת, ובדיוק המדידה של הפנוטיפים.
אפיסטזיס בבני אדם
בבני אדם, יחסי גומלין בין גנים משפיעים על נטייה לפתח מחלות שכיחות, בהורשת תכונות פשוטות, וגם במחלות ובתכונות מורכבות כמו זאבת אדמנתית מערכתית, הפרעה דו-קוטבית ועוד.
בעבר חשבו כי צבע עיניים היא תכונה פשוטה ומורשת לפי מנגנון מנדלי של דומיננטיות ורצסיביות, אך מחקרים חדשים יותר מראים כי יש לפחות 15 גנים המעורבים בקביעת צבע העיניים, כך שלמעשה דגם התורשה מורכב יותר מכפי ששוער ומערב אינטראקציות בין גנים רבים.
דוגמה נוספת היא אפקט בומביי : סוג הדם ABO נקבע לפי ביטוי גן יחיד, לו שלושה אללים (A, B ו-O) המקיימים ביניהם יחסי דומיננטיות וקו-דומיננטיות. אלה מקודדים לאנטיגנים A או B, המוצגים על מעטפת תאי הדם הלבנים. באופן רגיל, הגנוטיפים Ai או AA יובילו לייצור האנטיגן A; הגנוטיפ Bi או BB יובילו לייצור האנטיגן B; הגנוטיפ AB יוביל לייצור האנטיגנים A ו-B גם יחד; הגנוטיפ ii יוביל לאי ייצור אף אחד מהאנטיגנים A או B ומוגדר כסוג הדם O. נתגלה, כי מעורבות של גן נוסף הממסך על קבוצות הדם ABO מורשת בדגם תורשה אפיסטזיס רצסיבי. מנגנון זה נובע מפעילותו של הגן FUT1 (נקרא גם H), שמעורב בתהליך הביוכימי וקודם בהיררכיה לפעילות ABO. בהיעדר ביטוי תקין של FUT1 מתקבל סוג דם בומביי, בעל תכונות דומות לסוג דם O בבדיקת דם בסיסית (איור 1). למעשה, אפקט בומביי חשף, כי סוג הדם ABO נקבע על ידי אינטראקציה בין שני גנים שכוללת מיסוך של אחד על האחר - אפיסטזיס.
יונקים נוספים
ביונקים רבים (עכברים, כלבים, חתולים ועוד), צבע הפרווה נקבע על ידי יחסי גומלין בין מספר גנים. לדוגמה, בכלבי לברדור רטריבר יש מנגנון אפיסטזיס רצסיבי בו גן אחד משפיע על ביטוי של גן שני במורד המסלול הביוכימי, כלומר בשרשרת תגובות ביוכימיות עוקבות המוליכות, בסופו של דבר, לייצור פיגמנט צבע הפרווה. הגן TYRP1 (לוקוס B) מקודד ליצירת פיגמנט ולו שני אללים המקודדים לצבע שחור (דומיננטי) או חום (רצסיבי). הפיגמנט יבוא לידי ביטוי בשערות הפרווה רק אם גן נוסף, Melanocortine receptor 1 (MC1R, לוקוס E), המקודד לחלבון במעטפת התא (ממברנה) שאחראי להכנסת הצבען לתעלת השערה, יתפקד כראוי. כך, צבע פרווה צהוב נובע ממוטציה רצסיבית בגן MC1R שפוגעת בהחדרת הפיגמנט לשערה. כלומר, פעילותו של הגן MC1R ממסכת על פעילות הגן TYRP1.
צמחים
בכלנית המצויה בישראל (Anemone coronaria) זוהו 3 גנים שונים שאחראים על צבע הפרחים ובכל גן יש יחסי דומיננטיות-רצסיביות בין האללים. למעשה, בתהליך יצירת הפיגמנט יש שלושה שלבים שתלויים זה בזה, וכל אחד מהם מערב גן אחר שפעילותו ממסכת על פעילות הגן הבא בתהליך:
הגנים לא תמיד צריכים לפעול במסלול ביוכימי כדי שהאינטראקציה תהיה אפיסטטית. לפעמים, שני גנים שכל אחד מהם מקודד לחלבונים בעלי פעילות דומה, יכולים להחליף זה את זה. המנגנון שאחראי להורשת צבע גרעין החיטה הוא דוגמה למנגנון אפיסטזיס דומיננטי כפול: צבע הגרעין נקבע על ידי תגובה ביוכימית שממירה חומר ראשוני (precursor) לפיגמנט צהוב- זהו הפנוטיפ הדומיננטי. תגובה זו יכולה להתבצע על ידי תוצרים של שני גנים בעלי פעילות דומה. לפיכך, עותק של חלבון תקין (דומיננטי) אחד לפחות מייצר צבע צהוב, אך מחסור באלל דומיננטי בשני הגנים יוביל למופע של גרעין לבן נטול צבע.
ישראל מאיר ביטון
הרב ישראל מאיר ביטון הוא רב ישראלי ממוצא מרוקאי, המכהן מאז 2020 כרבה של חדרה.
ביוגרפיה
ביטון נולד לאביו, הרב שמעון ביטון, ולאימו מרים, ביתו של הרב ישועה לוי ואחותו של "הבאבא ליאון".
הוא למד בישיבה הקטנה "אור אלחנן", ולאחר מכן למד ב"ישיבת חברון כנסת ישראל". הוא נישא לביתו של הרב פנחס אדרי, רבה של גבעתיים.
ביטון ערך את ספרי אביו, "מעשה חושב" ו"חשב האפוד". הוא חיבר את הספר "טל לישראל" על מסכת שבת, ועל ספרו זה זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית.
בדצמבר 2020, לאחר כ-42 שנים, סיים אביו את תפקידו ברבנות העיר חדרה, ובנו נבחר לתפקיד לאחר סאגה משפטית מתמשכת. מי שעתרה לבג"ץ נגד מינויו הייתה תנועת נאמני תורה ועבודה, שטענה כי בחירתו הייתה "מחטף".
ג'ייקוב אוואנס
ג'ייקוב אוואנס השלישי (באנגלית: Jacob Evans III; נולד ב-18 ביוני 1997) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בהפועל אילת.
קריירת מכללות
אוואנס דורג בארבעה כוכבים במחזור 2015 של התיכונים. הוא קלע 8.4 נקודות בממוצע בעונתו הראשונה באוניברסיטת סינסינטי. בעונתו השנייה הוא שיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-13.5 נקודות.
קריירה מקצוענית
בדראפט נבחר אוואנס בבחירה ה-28 שבסיבוב הראשון על ידי אלופת ה-NBA בעונה החולפת, גולדן סטייט ווריורס. ב-2 ביולי 2018 הוא חתם בקבוצה. באותה עונה, הווריירס העפילו עד לגמר ה-NBA, אך הפסידו שם בשישה משחקים לטורונטו ראפטורס.
ב-24 באוקטובר 2019, אוואנס קלע את שיא הנקודות שלו ב-NBA, כשקלע 14 נקודות בהפסד 122–141 ללוס אנג'לס קליפרס.
ב-6 בפברואר 2020, אוואנס עבר בטרייד יחד עם דיאנג'לו ראסל ואומארי ספלמן למינסוטה טימברוולבס, עבור אנדרו וויגינס ושתי בחירות דראפט.
מדף וורברטון
מדף וורברטון (באנגלית: Warburton Ledge) הוא רכס מישורי וגבוה, בשטח רכס בריטניה, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
ג'ייקוב אוואנס
קריירה מקצוענית
ב-24 בנובמבר 2020, עבר אוואנס בטרייד לניו יורק ניקס, אך שוחרר ב-9 בדצמבר בלי שרשם הופעה בקבוצה.
מדף וורברטון
גובהו של הרכס 3,200 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-203 בגובהו באנטארקטיקה.
הרכס מכוסה קרח, ומדרונותיו תלולים.
הרכס ממוקם 7 קלומטרים ממזרח להר מקלינטוק.
ג'ייקוב אוואנס
קריירה מקצוענית
ב-23 בפברואר 2021, חזר אוואנס לסנטה קרוז ווריורס, שבמדיה שיחק גם במהלך תקופתו בגולדן סטייט.
מדף וורברטון
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ג'ייקוב אוואנס
קריירה מקצוענית
ב-5 באוגוסט 2021, חתם אוואנס לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית.
מדף וורברטון
מקור השם
הרכס נקרא על שמו של ג'וזף א. וורברטון (Joseph A. Warburton), ממכון חקר המדבר (Desert Research Institute); המכון שייך לאוניבריטת נבדה, השוכן ברינו, במדינת נבדה, שבארצות הברית.
וורבטון היה מדען בתוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית, והיה המדען האחראי על תוכנית החקר המטאורולוגית (משלחת חקר לאנטארקטיקה) שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1974–1975.
מורן גרוס
מורן גרוס (נולדה ב-15 בספטמבר 1984) היא דוגמנית ושחקנית טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
גרוס נולדה בחיפה. היא התגלתה בגיל ארבע עשרה על ידי הצלם עדי ברקן והחלה לדגמן במילאנו ובפאריס. סיימה לימודים בבית ספר אליאנס בחיפה והחלה את קריירת המשחק שלה. תפקידה הראשון היה בסדרה אהבה מעבר לפינה.
קריירה
בשנים 2004–2005 שיחקה בסדרה "אהבה מעבר לפינה" בתפקיד אליאן.
בשנת 2007 שיחקה בסדרה "המובילים" בתפקיד רעות ובאותה שנה שיחקה בסדרה "אולי הפעם" בתפקיד מורן.
בשנת 2012 הנחתה את התוכנית "משטרת האופנה" בערוץ האופנה הישראלי.
בשנת 2015 שיחקה בסדרה "כוכב הצפון" בתפקיד נטלי.
בשנת 2020 הצטלמה לסרט "אמצע החיים" בתפקיד שרי.
בשנת 2022 הצטלמה לסרט "יאקוטה" בתפקיד דוניה.
קריירת דוגמנות
ב-2010 הופיעה בקמפיין לתכשיטי צבאן.
חיים אישיים
בשנת 2008 התחתנה גרוס עם איש העסקים גילי כהן ולהם שלושה ילדים.
תעסוחיל
תעסוחיל מבית "עמותת לאופק" היא תוכנית המסייעת במציאת תעסוקה לחיילים ולחיילות בשירות סדיר בצה"ל הזקוקים לסיוע כלכלי, במהלך שירותם הצבאי.
התוכנית
תעסוחיל היא תוכנית בפריסה ארצית, המלווה חיילים וחיילות המאותרים על ידי הצבא כחיילים בעלי בעיות ת"ש (תנאי שירות) ומסייעת להם למצוא עבודה מתאימה. התוכנית מאפשרת לחיילים אלה הנמצאים בנקודת חולשה להמשיך בשירות משמעותי בצה"ל, בשילוב עם מענה לצרכים האישיים כלכליים שלהם ושל משפחתם.
התוכנית משלבת גם מבצעים לחגים, חלוקת חבילות מזון לבתים של חיילים וחיילות נזקקים אלה, בעלי בעיות ת"ש.
מפעילי התוכנית ותפקידם
התוכנית הוקמה בינואר 2016 על ידי אריה זילברברג שהוא מנכ"ל התוכנית והכוח המניע אותה.
הסיוע והפעילות נעשים רובם ככולם על ידי מתנדבים, בתעסוחיל יש היום 52 מתנדבים מסורים בפריסה ארצית, גמלאים, שנבחרו בקפידה בעזרת 'תנועת של"מ' מכל רחבי הארץ..
שאול סמדג'ה
שאול סמדג'ה (נולד ב-2 באוקטובר 1972) הוא כדורגלן עבר ומאמן ישראלי, ששיחק בעמדת השוער, וכיום מאמן שוערים בהפועל רמת-גן גבעתיים.
קריירה
ב-2019 הצטרף סמדג'ה כעוזר מאמן ומאמן שוערים בהפועל רמת-גן גבעתיים.
מיטל שבח
מיטל שבח (נולדה ב-9 במאי 1988) היא עיתונאית, שדרנית רדיו ותקליטנית ישראלית, מנהלת אמנותית בחברת יוניברסל מיוזיק גרופ בישראל.
ביוגרפיה
שבח גדלה ברמת גן, למדה בתיכון בליך. בעלת תואר בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב.
קריירה
החל מ-2006 עד ל-2009 שימשה כעורכת ומפיקת תוכניות בתחנת הרדיו גלי צה"ל. בין התוכניות שהפיקה ניתן למנות את קול ישראל ומוזיקה היום. ערכה מוזיקלית את תכנית הרוק של גלגלצ ״המסור״.
בין 2010 ל-2013 שימשה כעורכת המוזיקלית הראשונה של MTV ישראל.
החל מ-2012 משמשת כיועצת מוזיקלית לתוכניות וסדרות טלוויזיה, בין השאר אקס פקטור, המתמחים, לאהוב את אנה וחתונה ממבט ראשון.
ב-2015 החלה לעבוד בקשת, כעורכת מדור המוזיקה של אתר מאקו וכעורכת מוזיקלית של ערוץ 24. במסגרת פעילותה כתבה רבות על מוזיקת פופ ישראלית. באותה השנה נבחרה על ידי עיתון הארץ לאחת מחמש התקליטניות המובילות בישראל.
ב-2016 החלה להגיש את התוכנית "שעתיים עם מיטל שבח" בגלגלצ ולהרצות במסלול רדיו במכללה האקדמית ספיר.
איך הוא שר
איך הוא שר הוא שיר שכתב, הלחין וביצע דני רובס, ואשר התפרסם ב-1989 באלבומו המצליח "בדרך אל האושר". השיר מציג את סיפור חייהם הטרגי של זמרי עבר מוכרים שדני רובס שמע בילדותו, שבעקבות הצלחתם הידרדרו לסמים, וסופם היה טרגי. אף שלפי עדותו של רובס הוא כתב את השיר כאזהרה לעצמו, בשיר דבק מיתוס שלפיו הוא נכתב על חייו ומותו של הזמר זוהר ארגוב.
הרקע לשיר
רובס כתב את השיר בהשראת סיפורי החיים של כוכבי רוק שהידרדרו אל מותם בשיא הצלחתם, כגון אלביס פרסלי, ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס וג'ים מוריסון. רובס סיפר שכתב את השיר לפני פריצתו לתודעה הציבורית, כאזהרה לעצמו.
המיתוס של זוהר ארגוב
בשיר דבק סיפור שלפיו הוא נכתב על חייו ומותו של הזמר זוהר ארגוב. רובס פרסם את השיר כשנתיים לאחר מותו של ארגוב; סמיכות זו ומילות השיר, המגוללות את סיפורו של זמר הנישא על כנפי אהבת הקהל עד לנפילתו לסמים ומותו, חיזקו את ההשערות שאכן השיר נכתב על ארגוב. השורה מתוך השיר "מה נשאר מהזוהר, מכל השירים שהוא שר" לא הותירה כביכול מקום לספק.
רובס סיפר בהזדמנויות רבות כי בעת כתיבת השיר כלל לא חשב על ארגוב אלא על מוזיקאים שאהב בנעוריו, כגון אלביס פרסלי, ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס וג'ים מוריסון, שלא הצליחו להתמודד עם ההצלחה, נפלו לסמים ומצאו את מותם בגיל צעיר. עוד הוא מציין כי כתב את השיר בשלב שהיה יוצר צעיר (עוד לפני ההצלחה הגדולה) כמעין תמרור אזהרה אישי, כדי שזה לא יקרה לו. לאחר שפורסמה הפרשנות על ארגוב הוא שב למילות השיר ונוכח לראות שאומנם הן מתאימות להפליא, ומבחינתו מי שרוצה לראות בכך שיר על ארגוב מוזמן לעשות כן, מאחר שהשיר שייך למאזינים וכל אחד יכול לקחת אותו למקום האישי שלו.
סינתיה אוזיק
סינתיה אוזיק (באנגלית: Cynthia Ozick; נולדה ב-17 באפריל 1928) היא סופרת יהודייה-אמריקאית.
קורות חיים
סינתיה שושנה אוזיק נולדה במנהטן להורים יהודים-רוסים, וגדלה ברובע הברונקס, שם חוותה מקרים מרובים של אנטישמיות ברחובות בשכונה וכן בבית הספר, כשמיאנה לשיר שירי חג המולד. את תוארה הראשון סיימה ב-NYU, והמשיכה לתואר שני בספרות אנגלית באוניברסיטת המדינה של אוהיו, שם התמקדה בספריו של הנרי ג'יימס. אוזיק היא אחייניתו של המשורר והסופר אברהם רגלסון.
פרסים והכרה
ב-1971 זכתה אוזיק בפרס על שם אדואר לואיס ולאנט עבור אוסף סיפוריה הקצרים, שפיכות דמים ; הרבי המתפקר: מבחר סיפורים. ב-1972 זכתה בפרס הלאומי לספרים יהודיים על ספרה "הרב הפגני ועוד סיפורים". ב-1997 זכתה בפרס דיאמונשטיין-שפילווגל לאמנות המאסה עבור Fame and Folly. שלושה מסיפוריה הקצרים זכו במקום ראשון בתחרות או. הנרי, וגם הייתה זוכת המקום הראשון הראשונה בתחרות ריאה לסיפור הקצר. ב-2000 היא זכתה בפרס מעגל מבקרי הספרים הלאומי עבור הספר Quarrel & Quandary. הרומן Heir to the Glimmering World (2004) (אשר יצא בממלכה המאוחדת בשם The Bear Boy) זכה לשבחים בקרב המבקרים, והספר היה ברשימה הקצרה של פרס מאן בוקר. ב-2008 זכתה בפרס PEN/Nabokov וכן בפרס PEN/Malamud, אשר נוסד על ידי משפחתו של ברנרד מלמוד כדי לכבד הצטיינות בתחום הסיפור הקצר. ספרה Foreign Bodies היה ברשימה הקצרה לפרס אורנג' (2012) ולפרס Jewish Quarterly-Wingate (2013ׁׁׁׂׂׂׂ
מלחמת הירושה של ייליך
מלחמת הירושה של ייליך הייתה מלחמת ירושה בדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג. היא נמשכה בין 10 ביוני 1609 ל-24 באוקטובר 1610, התחדשה במאי 1614 והסתיימה לבסוף ב-13 באוקטובר 1614. הסיבוב הראשון של הסכסוך העמיד את הארכידוכס הקתולי לאופולד החמישי מול הכוחות המשולבים של מרקיזות ברנדנבורג ופפאלץ-נויבורג הפרוטסטנטים, והסתיימה בתבוסה הצבאית של הראשון. נציגי ברנדנבורג ונויבורג נכנסו מאוחר יותר לסכסוך ישיר לאחר הפיכתם הדתית לקלוויניזם ולקתוליות בהתאמה. הסכסוך הסתבך עוד יותר בגלל מעורבותן של ספרד והולנד שהפכה אותו לחלק ממלחמת שמונים השנים, כמו גם מלחמות הדת באירופה. הסכסוך הוסדר לבסוף על ידי הסכם קסאנטן, שסעיפיו העדיפו את ספרד.
רקע כללי
התפשטותן המהירה של הדוקטרינות הלותרניות והקלוויניסטיות לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית נתקלה בתקופה של התחייה הרומית-קתולית, הידועה בשם הקונטרה-רפורמציה. סכסוכים בין-דתיים כמו מלחמת קלן ומלחמת הבישופים של שטרסבורג הובילו להקמת הליגה הקתולית והאיחוד הפרוטסטנטי, מתוך כוונה לשמור על האינטרסים של האצולה הקתולית והפרוטסטנטית של האימפריה הרומית הקדושה, בהתאמה. הבריתות הנ"ל נכנסו לסכסוך הראשון שלהן בשנת 1609, כאשר משבר ירושה בדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג עורר את מלחמת הירושה של ייליך. השטחים המדוברים השתרעו על שטח של 14,000 קמ"ר והן היו בעלי חשיבות גאופוליטית מקרבתם לדרך הספרדית והן כלכלה משגשגת, שהוזנה על ידי פליטים שנמלטו מהארצות שנחרבו במלחמת שמונים השנים. יוהאן וילהלם, דוכס ייליך-קלווה-ברג, שנפגע ממחלת נפש קשה, מת ב-25 במרץ 1609 ולא הותיר יורשים לרשתו. לקיסר רודולף השני היו טענות כלפי הדוכסות שנבעו מנישואי תערובת. עם זאת, הוא לא היה מסוגל להצהיר על כוונותיו בגלוי מבלי לפגוע בנייטרליות הנתפסת שלו. בסך הכל הופיעו שישה תובעים נוספים, כאשר לשליטים של מרקיזות ברנדנבורג ודוכסות פפאלץ-נויבורג היו הטענות האמינות היחידות דרך נישואיהם עם דודותיו של יוהאן וילהלם. ב-2 באפריל הוקמה יועצת עצר, הכוללת את אשתו של הדוכס, אנטואנט מלורן; חברי המועצה הכמרים; ונציב קיסרי. ב-24 במאי, רודולף השני הודיע כי מועצת אוליק תיתן פסק דין נחרץ בתוך ארבעה שבועות.
הסכסוך
ברנדנבורג ונויבורג ראו את העוצרות כניסיון ישיר לספח את הדוכסות. ב-10 ביוני 1609 הם חתמו על, דחיית כל שאר התובעים והקמת ממשלה זמנית יחד עם האצולה המקומית. כוחותיהם נכנסו לדוכסות בהתרסה מול מועצת העצרות והקיסר. בינואר 1610, חתם אנרי הרביעי, מלך צרפת על טיוטת הסכם צבאי עם האיחוד הפרוטסטנטי ושיגר 22,000 איש בפיקודו של מרשל דה לה שאטר לצפון-מזרח צרפת. מספר דומה של חיילים נשלח על ידי ההולנדים לעבר Schenkenschanz בהפגנת כוח לכאורה כלפי ספרד. הארכידוכס לאופולד החמישי ביקש להגביר את עמדתו במאבק הכוחות המתמשך בין הקיסר והארכידוכס מתיאס על ידי שכנוע הראשון לבטל את חוזה דורטמונד ולמנותו כנציב קיסרי. לאופולד נכנס בניצחון לייליך, אך עד מהרה מצא את עצמו נצור על ידי צבא גדול פי שלושה ממנו, כאשר הקרבות התפשטו לאאכן ולדירן. המאבק בין משפחת המלוכה הקתולית לנסיכים הפרוטסטנטים הביא חשש ממלחמת דת גדולה יותר. האיחוד הפרוטסטנטי גייס 5,000 איש, ולאופולד גייס 1,000 פרשים ו-3,000 חיילי רגלים בנסיכות-בישופות שטרסבורג. קרוביו ההבסבורגיים ושאר חברי הליגה הקתולית סירבו לתמוך בליאופולד בגלוי ואספו חיילים רק להגנתם. ב-13 במרץ 1610 פלש הרוזן הפרוטסטנטי אוטו פון זולמס-בראונפלס לשטרסבורג עם 2,000 חיילים. הקתולים פשוט נסוגו לעיירות מוקפות חומה כמו סאברן ו-Wittef עד שנגמר הכסף של הפולשים חסרי המשמעת והם נסוגו. נקבעה פגישה בפראג ב-1 במאי 1610 כדי לתווך בהסדר. ההחלטה הראשונית של רודולף להוריש את הדוכסות כולה לכריסטיאן השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, נדחתה על ידי מספר נסיכים מתונים, מה שהוביל לדחיית המשא ומתן עד אוגוסט.
פלישה פרוטסטנטית שנייה, שהייתה מורכבת הפעם מ-9,800 חיילים וארטילריה, הצליחה להשתלט על דכשטיין, מוטציג ומולצהיים, אך גם היא הופסקה לאחר שהאוכלוסייה המקומית סירבה לספק לה מזון. בינתיים, לאופולד נמלט מייליך והשאיר בפנים 1,500 חיילים. גורלם נחרץ כאשר ממלכת צרפת והרפובליקה ההולנדית התערבו לבסוף בתמיכה בפרוטסטנטים והתכוונו להתנגד לספרד על ידי הפעלת לחץ נוסף על הדרך הספרדית. ההולנדים יירטו משלחת סיוע בכיוון הנסיכות-בישופות של לייז' וחיזקו את הנצורים לכדי סך של 25,200 חיילים. ב-1 בספטמבר נכנע חיל המצב בתמורה למעבר חופשי לאלזס העליונה. ב-24 באוקטובר הסכימו האיחוד הפרוטסטנטי והליגה הקתולית להסיג את כוחותיהם ולפרק אותם עד סוף השנה. המלחמה דלדה קשות את קופות כל הצדדים המעורבים, והובילה להגדלת המיסים, אשר בתורה הביאה את מרד האיכרים של טירול ב-1612. וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג ויואכים ארנסט, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך השתלטו על הדוכסות בכוח צבאי מבלי שהצליחו להשיג הכרה רשמית.
בשנת 1611 התפשטה הפרוטסטנטיות לכפרים סטולברג וויידן, בסביבת אאכן. בתגובה, הטילה מועצת העיר אאכן קנס על אותם תושבים שהשתתפו בטקסים פרוטסטנטיים. חמישה אזרחים נעצרו בגין התעלמות מגזרת העיר גורשו וסירבו לשלם את הקנס. זה גרם למהומה נגד המועצה ב-5 ביולי. חברי המועצה הקתולים גורשו, ובניינים קתולים רבים הוחרבו. המורדים תקפו את הכנסייה ואת הקולג' של הישועים, ניפצו את המזבחות והתמונות וקיימו מיסה מדומה כשהם לבושים בבגדי כוהנים שהוחרמו. הוקמה מועצה פרוטסטנטית חדשה והיא פנתה לתמיכה מבעלי הזכויות. בשנת 1612 הורה רודולף לבעלי הזכויות להחזיר את הקתוליות בעיר אאכן תחת איום הנידוי. הפרוטסטנטים של העיר, לעומת זאת, התעלמו מהפקודה ופצעו קשה קומיסר קיסרי שנשלח ליישם את צו הקיסר.
עם מותו של רודולף, אישר הקיסר מתיאס את זכויותיה של סקסוניה לנחלה, מה שהצית מחדש את המחלוקת. יתר על כן, ההמרה של ארנסט ווולפגנג וילהלם לקלוויניזם וקתוליות בהתאמה שינתה מחדש לחלוטין את בריתות העבר שלהם. פקידי ברנדנבורג ונויבורג הפסיקו לתקשר זה עם זה בתחילת 1614. במאי 1614, 300 חיילים הולנדים גירשו את חיל המצב של נויבורג מייליך, בניסיון של המדינאי ההולנדי יוהאן ואן אולדנברנבולט למנוע מזימה ברנדנבורגית נגד הראשון. וולפגנג וילהלם פירש זאת כהכרזת מלחמה, גייס 900 חיילים וכבש את דיסלדורף. המרקיז החדש של ברנדנבורג, גאורג וילהלם, אמנם תכנן הפיכה, אך תלותו הכלכלית בהולנדים מנעה ממנו להגשים את תוכניותיו. אי הבנה נוספת התרחשה כאשר ספרד ואלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה, פירשו את ההתעצמות הצבאית ההולנדית כהפרה של 12 שנות ההפוגה וגייסו 13,300 חיילי רגלים ו-1,300 פרשים תחת הגנרל הספרדי אמברוסיו ספינולה.
ב-20 בפברואר 1614 הורה הקיסר מתיאס על השבת השלטון הקתולי באאכן. מחשש להתקפה, ביקשה מועצת העיר את עזרתו של הבוחר מברנדנבורג, ששלח כמה מאות חיילים תחת הגנרל גאורג פון פוליץ לתגבר את המיליציה המקומית. ב-24 באוגוסט, ספינולה כיתר את אאכן בהנחה של הטלת צו קיסרי בן שנתיים שהוציא רודולף. לאחר מספר ימים של משא ומתן, הורשה חיל המצב לעזוב, יחד עם אנשי דת פרוטסטנטים ולא אזרחים. מועצת העיר העתיקה הוחזרה, ומשתתפי פרעות 1611 נענשו. מאאכן, ספינולה המשיך לכיוון דירן, נויס, ווסל ומילהיים, שאותם כבש בעזרת וולפגנג וילהלם. ההולנדים כבשו את רוזנות מארק ואת שאר דוכסות קלווה וגם חיזקו את ייליך.
טוביאס האסלינגר
טוביאס האסלינגר (בגרמנית: Tobias Haslinger; 1 במרץ 1787, באד צל, אוסטריה עילית – 18 ביוני 1842, וינה) היה מוציא לאור ומלחין אוסטרי, מהתקופה הקלאסית והרומנטית.
ביוגרפיה
טוביאס האסלינגר נולד ב-1 במרץ 1787 בבאד צל באוסטריה עילית. כנער מקהלה בעיר לינץ למד לנגן על מספר כלי נגינה ועבד בחנות המוזיקה של הקאפלמייסטר. משנת 1810 גר בווינה, שם עבד תחילה כמנהל חשבונות ולאחר מכן כשותף בסוכנות האמנות של זיגמונד אנטון שטיינר, אותה רכש בשנת 1826. הוא ניהל את ההוצאה לאור שכללה גם את הדפוס ואת החריטה והפך אותם לעסק בינלאומי. האסלינגר פרסם יצירות מאת בטהובן, פרנץ שוברט, לואי שפור, יוהאן נפומוק הומל, יוזף מייסדר, איגנץ מושלס, קרל מריה פון ובר, מוצרט, קארל צ'רני, מוציו קלמנטי, וכן את מכלול יצירותיו של יוהאן שטראוס האב. האסלינגר היה המוציא לאור הזר הראשון של שופן, אותו פגש בשנת 1829 במהלך ביקור של שופן בווינה. האסלינגר הסכים לפרסם את יצירתו של שופן בתנאי שינגן אותה בקונצרט בפומבי ובתנאי שימכור לו את הזכויות.
בשנת 1821 הקדיש לו לודוויג ואן בטהובן את הסקרצו "הו טוביאס!", קאנון עם שלושה קולות.
טוביאס האסלינגר היה גם מלחין והלחין בין היתר את היצירה "סונטינה בדו מז'ור".
בנו קרל האסלינגר המשיך את דרכו כמוציא לאור ומלחין.
פרסים והנצחה
מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי. העניק להאסלינגר את מדליית הזהב הגדולה לאמנות ולמדע, שהוענקה לו על ידי שגרירות פרוסיה בווינה. האסלינגר העניק למלך בתמורה עותק של הקנטטה "הרגע המפואר" של בטהובן. בשנת 1894 נקראה על שמו סמטה ברובע ה-16 וה-17 של וינה - האסלינגרגאסה.
"הו טוביאס" מאת בטהובן
"הו טוביאס" הוא קאנון עם שלושה קולות ברה מינור מאת המלחין לודוויג ואן בטהובן אופוס 182 אשר נכתב בעשירי לספטמבר 1821 והוקדש לטוביאס האסלינגר. היצירה היא בדיחה מוזיקלית שכל נושאה מדבר על טוביאס האסלינגר, שהיה חברו של בטהובן.
בטהובן שלח להאסלינגר מכתב בו כתובה הבדיחה המוזיקלית. המכתב משמש למעשה רק את מטרת שליחת הקאנון להאסלינגר עם הטקסט "הו טוביאס, דומינוס הסלינגר, הו!". בטהובן בתחילה רושם את היצירה כקאנון פשוט ומאוחר יותר מפתח אותה כיצירה המושרת לשלושה קולות. בטהובן מתאר במכתב את ההתחלה כביכול של ההלחנה. בטהובן מספר שבטיול מבאדן-באדן לווינה הוא נרדם וחלם על טיול במזרח. בירושלים הגיע אליו התנ"ך ואיתו השם טוביאס, כמו גם המנגינה לקול אחד, ציין. אולם עם התעוררותו שוב הוא שכח זאת. כשנסע באותה קטע בדרך בדרך חזרה, הפעם ער, הופיעה במוחו מנגינה דומה אותה כתב אז כקאנון בן שלושה חלקים. בטהובן מסיים את המכתב בהמלצות שהאסלינגר צריך לחשוב כדי לספק את נפשו. גם זה היה נושא שהופיע לעיתים קרובות בהתכתבויות של בטהובן עם האסלינגר ונראה היה כי זו בדיחה רצה בין השניים.
יצירות לפסנתר
שמה המקורי היה Leichte und angenehme Sonatine für das Pianoforte mit Begleitung einer Violine או בתרגום חופשי: סונטינה קלה ונעימה לפסנתר בליווי כינור. היצירה כתובה סגנון קלאסי.
מדובר ביצירה קצרה וקלה במשקל 4/4. היצירה במקור הולחנה לכינור אולם עובדה לנגינה על פסנתר, ומנוגנת על ידי תלמידי פסנתר מתחילים בשנים ג'–ה'.
היצירה קצבית ובעלת אופי שמח, ומורכבת משני חלקים: החלק הראשון של הסונטינה, מז'ור-מינור והחלק השני, במפעם "אלגרו" – מהיר ושמח. היצירה מתחילה בפיאנו, וכך ממשיכה עד חצי החלק השני. לאחר מכן, היא מתחזקת ומתגברת עד סופה.
הבחירות לנשיאות צרפת 2022
הבחירות לנשיאות צרפת 2022 התקיימו ב־10 באפריל 2022. הבחירות התקיימות בשיטת שני סיבובים כאשר הסיבוב הראשון נערך ב-10 באפריל. בגלל ששום מועמד לא השיג לפחות 50% מהקולות, שני המועמדים שקיבלו את מספר הקולות הרב ביותר, הנשיא המכהן עמנואל מקרון ומארין לה פן, התמודדו בסיבוב שני שנערך ב־24 באפריל 2022. עמנואל מקרון, ניצח בפעם השנייה ברציפות, לראשונה מאז 2002 אז זכה הנשיא המכהן ז'אק שיראק.
קמפיין הבחירות
לאחר הבחירות לנשיאות ב-2017, הרפובליקנים (LR) שלחו לחבריה שאלון בנושא "התבססות" המפלגה; מתוך 40,000 המשיבים, 70% הצביעו נגד פריימריז פתוחים כדי לקבוע את מועמד המפלגה. במסמך מ-17 באוקטובר 2017, המפלגה הסוציאליסטית (PS) ציינה כי המימון של הקמפיין לנשיאות ב-2022 לא הובטח למרות "שינוי מבנה כלכלי" אך עדיין תכננה להוציא 12,000,000 אירו, המקסימום המותר על פי חוק לפני הסיבוב הראשון. על פי הדיווח, הנהגת המפלגה שקלה ברצינות את האפשרות שלא להציג מועמד סוציאליסט ב-2022.
מארין לה פן, נשיאת האיחוד הלאומי (RN), הודיעה ב-16 בינואר 2020 שהיא תתמודד בבחירות. בעבר התמודדה בבחירות 2012 לנשיאות ובבחירות לנשיאות ב-2017 כמועמדת של המפלגה, שאז נקראה החזית הלאומית. היא הגיעה למקום השלישי ב-2012 עם 17.9% מהקולות בסיבוב הראשון, ולמקום השני ב-2017 עם 21.3% מהקולות בסיבוב הראשון ו-33.9% מהקולות בסיבוב השני. לה פן נבחר לאספה הלאומית של הבחירות לבית המחוקקים החמש עשרה של צרפת ב-2017.
ז'אן לאסאל, שהתמודד בבחירות לנשיאות 2017 תחת הרזיסטונים, הגיע למקום השביעי עם 1.2% מהקולות, הודיע כי יתמודד שוב. בשנת 2020 הקים מפלגה פוליטית חדשה בשם "Valeur Absolue" והודיע על כוונתו להיכנס למירוץ לנשיאות.
ב-8 בנובמבר 2020, הודיע ז'אן-לוק מלנשון, מייסד מפלגת צרפת בלתי כנועה (LFI) כי הוא יתמודד בבחירות. בתפקידו הקודם הוא התמודד בבחירות 2012 לנשיאות עבור גוש השמאל והגיע למקום הרביעי עם 11.10% מהקולות בסיבוב הראשון, ובבחירות 2017 לנשיאות עבור "La France Insoumise" שהגיע למקום הרביעי שוב עם 19.58% מהקולות בסיבוב הראשון. נבחר לאספה הלאומית של הבחירות לבית המחוקקים החמש עשרה ב-2017.
הסיבוב הראשון
בסיבוב הראשון של הבחירות שנערך ב-10 באפריל נטלו חלק 12 מועמדים, כמו בבחירות 2017 גם הפעם עלו לסיבוב השני עמנואל מקרון שזכה במקום הראשון עם 27.84% ומארין לה פן שזכתה במקום השני עם 23.15%. ז'אן לוק מלנשון (צרפת בלתי-כנועה), אריק זמור (כיבוש מחדש) וואלרי פקרס (הרפובליקנים) סיימו במקומות השלישי, הרביעי והחמישי, בהתאמה. אחוז ההצבעה בסיבוב הראשון היה נמוך בהשוואה לבחירות 2017, כאשר אז הצביעו 77.77% מבעלי זכות הבחירה לעומת 73.69% בבחירות אלו.
הסיבוב השני
בסיבוב השני עמנואל מקרון זכה בניצחון ברוב של 58.54% מקולות הבוחרים, ב-77 מחוזות צרפת מתוך 101 המחוזות ובכך התמנה לנשיא צרפת. על אף הפסדה, לה-פן רשמה הישג עבור הימין הקיצוני בצרפת, היא גרפה 41.46% מקולות הבוחרים והגדילה למעשה את כוחו של הימין הקיצוני בצרפת לאחר שבבחירות הקודמות זכתה ל-33%. אחוז ההצבעה בסיבוב השני ירד ועמד על 71.99% לעומת 74.62% בסיבוב השני ב-2017. שיעור ההצבעה בבחירות אלו הוא הנמוך ביותר מאז בחירות 1969.
אפל סטור
אפל סטור (באנגלית: Apple Store) היא רשת חנויות קמעונאיות של חברת אפל שעיקר המכירות שלה הם מוצרי מחשבים ואלקטרוניקה. בחנות נמכרים כל מחשבי מקינטוש, תוכנות, אייפודים, אייפדים, אייפונים, אביזרי צד שלישי ומוצרי אלקטרוניקה אחרים כמו Apple TV. כמה חנויות של הרשת בעלות פרופיל גבוהה מציגות זירה למצגות ולסדנאות, וגם סטודיו לאימון בשימוש במוצרי החברה. כל החנויות מציעות ללקוחות שלהם "Genius Bar" ("דלפק הגאונים") לתמיכה טכנית ולתיקונים. הסדנאות פתוחות לקהל הרחב. על-פי כתבה בעיתון הניו יורק טיימס, רון ג'ונסון, סגן נשיא בכיר לשעבר של הפעילות הקמעונאית בחברת אפל, אחראי "להפיכת רצפת מכירות המחשב המשעממת לחדר משחקים מלוטש במלא גאדג'טים". נכון לפברואר 2014 לאפל יש 423 חנויות קמעוניות ב-15 מדינות: 255 בארצות הברית, 37 בבריטניה, 29 בקנדה, 21 באוסטרליה, 19 בצרפת, 14 באיטליה, 13 בגרמניה, 10 בסין, 10 בספרד, 7 ביפן, 3 בשווייץ, 3 בהונג קונג, 3 בשוודיה, 2 בהולנד, 1 בברזיל ו-1 בטורקיה. נוסף להן, ניתן למנות גם את חנויות האונליין (זמינות ב-41 מדינות),עם מכירות גלובליות בסך של 16 מיליארד דולר של סחורות בשנת 2011.
פתיחת חנויות
פתיחת חנויות והשקת מוצרים הפכה לאירוע מיוחד בקרב מעריצי אפל. יום הפתיחה או ההשקה מושך אלפי קונים שקמים השכם בבוקר ואפילו מהלילה ומחכים לפתיחה של החנות. רוב הפתיחות של החניות של אפל מלווים בפרסים שאפל מחלקת כמו חולצות T-shirt ותיקי מזל (lucky bag).
חוברת להדרכת Genius
כל עובד באפל סטור מקבל חוברת הדרכה שמלמדת אותו או אותה טכניקות שיווק ומניפולציה. העיקרון הבסיסי שעומד מאחורי החוברות הוא "כולם בחנות האפל סטור בשביל לעשות עסקים (של מכירה)".
מקומות
2 החנויות הראשונות של אפל נפתחו בארצות הברית ב-2001. בשנת 2003 הרחיבה אפל את השפעתה ליפן ופתחה את החנות הראשונה שלה מחוץ לארצות הברית. בעקבות ההשקעה ביפן פתחה אפל חנויות במדינות: בריטניה, קנדה, איטליה, אוסטרליה, סין, הונג קונג, שווייץ, גרמניה, צרפת, ספרד, הולנד, שוודיה, ברזיל וטורקיה. בשנת 2010 הוכרז על מאמץ עיקרי להגדיל את מספרת המכירות בסין במקביל לפתיחת חנות בשאנגחאי. פתיחת החנות בהונג קונג הייתה פתיחת החנות ה-100 של אפל מחוץ לארצות הברית שנפתחה ב 24 בספטמבר 2011, ממקודמת ב דוכן 1 ו-2 בקניון IFC.
חנות המפעל של אפל
חנות המפעל של אפל ממוקמת בקמפוס של אפל ברחוב "לולאה אינסופית" בניין מספר 1 (One Infinite Loop). זוהי חנות העובדים המקורית של אפל והיא פתוחה לציבור הרחב. החנות אינה מוכרת מחשבים או איפודים של אפל וגם אין בה מעבדת תיקון למוצרים שאפל מייצרת, אך זוהי החנות היחידה של אפל שבה מוכרים חולצות, כובעים ו"מרצ'נדייז" (סחורות נלוות) אחרות עם הלוגו של אפל. מוצרי אפל נמצאים בחנות בתצוגה וניתן לקנות תוכנות ואביזרים נלווים.
פולין בונפרטה
פולין בונפרטה (במקור: מאריה פאולה/מארי פולין, בצרפתית: Pauline Bonaparte; אוקטובר 1780-יוני 1825) הייתה אשת אצולה איטלקית, הדוכסית הריבונית הראשונה מגואסטלה באיטליה, נסיכת הקיסרות הצרפתית ונסיכה דרך נישואין של סולמונה ורוסו. אחותו של נפוליאון בונפרטה ואשתו של שארל לקלרק, גנרל צרפתי, שנפטר בשנת 1802. מאוחר יותר התחתנה עם קמילו בורגזה, הנסיך השישי מסולמונה.
ילדות מוקדמת
פולין או מריה פאולה בונפרטה, הילדה השישית של לטיציה רמולינו וקרלו בואונפרטה, נציגיה של קורסיקה בחצר המלך לואי השישה עשר, מלך צרפת, נולדה ב־20 באוקטובר 1780 באז'אקסיו, קורסיקה. בילדותה היא הייתה ידועה בכינוי "פאולטה", ומשפחתה אימצה במהרה צורה צרפתית לשם משפחתם, בונפרטה. לא הרבה ידוע על ילדותה, מעבר לעובדה שהיא לא קיבלה השכלה רשמית. בעקבות מותו של אבי המשפחה קרלו בשנת 1785, נקלעה המשפחה לעוני.
אחיה לוסיאן בונפרטה, העיר הערות חתרניות בסניף המקומי של המועדון היעקוביני בקיץ 1793, מה שאילץ את המשפחה לברוח ליבשת. במהלך התקופה בה שהתה המשפחה על היבשת פולין נעשתה ידועה בשם הפרטי "פאולט".
ההכנסה שהרוויחה המשפחה מהכרמים שלהם ומהחזקות אחרות שהיו ברשותם בקורסיקה, נקטעה כמעט כולה על ידי הכיבוש האנגלי. הקיום שלהם הפך לקשה עד כדי כך שעל פי הדיווחים, נשות משפחת בונפרטה נהגו לכבס בגדים בתשלום. ללא קשר לכך, כמו פליטים קורסיקאים אחרים לאחר הפלישה האנגלית, גם הם קיבלו קצבה מהממשלה. מהמקום אליו היגרו בתחילה - טולון, הם עברו למרסיי, שם הגנרל נפוליאון בונפרטה, אחיה הבכור, הציג את פולין בפני לואי-מארי סטניסלס פררון, הפרוקונסול של מרסיי. הוא התכוון להביא לכך שהזוג יינשא, אך לטיציה, אם המשפחה, התנגדה לכך.
למרות העובדה שפולין אהבה את סטניסלס, נפוליאון החליט להשיא אותה לגנרל צ'ארלס לקלרק במילאנו שהייתה אז כבושה על ידי צרפת, ב־14 ביוני 1797. נפוליאון חזר לפריז והאציל על גיסו את משרד מפקד הצבא הצרפתי באיטליה.
פולין ילדה בן בשם דרמיד-לואי נפוליאון ב־20 באפריל 1798. לרגל חגיגות הולדת הבן, רכש הגנרל לקלרק נכס מחוץ לנובלארה בשווי של 160,000 פרנק צרפתי. בעקבות בעיות בריאות, לקלרק התפטר מתפקידו הצבאי באוקטובר של אותה השנה והוא הועבר לפריז. עם הגעתו לשם לקלרק הועבר שוב, הפעם לבריטני. פולין נשארה בפריז עם דרמיד. לור דה פרמונד, מי שתהיה בעתיד הדוכסית מאברנטס ואמה קיבלו את פני פולין בסלון שלהם ברחוב סן קרואה. נפוליאון תפס את השלטון בהפיכת 18 בברימר בנובמבר 1799: הוא הדיח את הדירקטוריון והכריז על עצמו כקונסול הראשון ובתפקידו זה היה, למעשה, שליט יחיד לאחר ההפיכה.
סן דומנג
החצי המערבי של האי היספניולה (האיטי המודרנית) היה מושבה צרפתית בשם „סן דומנג״ מאז 1697, אך בשנת 1791 מרד. נפוליאון רצה להחזיר לאי את הסמכות הצרפתית, ושלח לשם כוח בראשות לקלרק, שונה אותו לנגיד הכללי של המושבה. לקלרק, דרמיד ופולין יצאו למושבה מברסט בצרפת ב-14 בדצמבר 1801. הצי של לקלרק הסתכם ב־74 ספינות. לאחר מסע של 45 יום הגיע הצי לעיר הנמל בהאיטי, קאפ-האיטיין. המושל הכללי הורה לגנרל הנרי כריסטוף, שפיקד על כוח של 5,000 חיילים, להתפטר מהסמכות הצרפתית. לאחר שכל ניסיונות הפיוס נכשלו, תקף לקלרק את העיירה בחסות החושך. כריסטוף הגיב וקירקע את לה קאפ על האדמה. פולין נותרה בינתיים על סיפון ספינת הדגל עם בנם דרמיד. לטענת לקלרק, במכתב מיום 5 במרץ לנפוליאון, "האירועים הרי האסון שהיא [פולין] מצאה את עצמה בקירבם התישו אותה כל כך עד כדי כך שהיא נהייתה חולה". בחודש מאי לקלרק הצליח לגייס תמיכה בדרישתו להכניע את מנהיג המורדים, טוסן לוברטיר. עם זאת, החגיגות דוכאו בעקבות התפשטות של מגפת הקדחת הצהובה. 25 גנרלים ו -25,000 חיילים מתו מהמחלה. לקלרק התחייב בתחילה כי העבדות, שבוטלה על ידי הרפובליקה שבשליטת היעקובינים בשנת 1794, תישאר אסורה; עם זאת, התושבים הילידים נשבו ביחד עם הרוח של הקמה מחדש של מושבה צרפתית אחרת, גוואדלופ השכנה, ביולי של אותה השנה. ממשלת צרפת הכריזה על ביטול העבדות בחודש מאי. כתוצאה מכך התושבים הילידים בסן דומנג תכננו התקוממות ב-16 בספטמבר. חיילים שחורים בצבאו של לקלרק ערקו למפקדיהם הישנים, ולמושל הכללי היו רק כ-2000 חיילים מול 10,000 בצבא המורדים. לקלרק, מחשש לשלומה של פולין, נתן הוראה מפורשת להרחיק את פולין מסן דומנג בהתראה של רגע, אך אמצעי הזהירות האלו הוכיחו את עצמם כמיותרים כאשר לקלרק הביס את המורדים.
תנאי האקלים החלו לתת את אותותיהם על בריאותה של פולין. היא כבר לא יכלה ללכת והייתה נאלצת לשהות בשכיבה במשך כמה שעות ביום. גם היא וגם דרמיד סבלו מהתקפים בעקבות הקדחת הצהובה.
עם זאת, היא מצאה לעצמה זמן למאהבים רבים, כולל כמה שנמנו על החיילים של בעלה, ופיתחה מוניטין של "התהוללות מופקרת".
לקלרק ניסה לשכנע את פולין לחזור לפריז באוגוסט. היא הסכימה בתנאי ש"הוא [לקלרק] ... יתן לי 100,000 פרנק. " כאשר המושל-הכללי סירב, היא בחרה להישאר בסן דומנג; בהתחשב בכך שלא כמו בפריז, "הנה, אני מולכת כמו ג'וזפין [אשתו של נפוליאון]; אני ממשיכה להחזיק במקום הראשון."
כדי להעסיק את עצמה, ריכזה אוסף של צמחייה מקומית והקימה גן חיות, שאוכלס על ידי בעלי חיים מקומיים.
ב־22 באוקטובר 1802, חלה לקלרק. רופא מבית החולים הצבאי בלה-קאפ איבחן אותו עם חום "שנגרם בגלל הקשיים הגופניים והמנטליים מהם סבל." הביוגרף פלורה פרייזר מאמין שהתסמינים שלו התאימו לסימפטומים המאפיינים את מחלת הקדחת הצהובה.
לקלרק נפטר ב־1 בנובמבר. שבעה ימים לאחר מכן העבירו פולין ודרמיד את שרידיו בחופזה לצרפת היבשתית.
הנסיכה בורגזה
פולין הגיעה למפרץ טולון ב־1 בינואר 1803. באותו יום היא כתבה לנפוליאון: "הבאתי איתי את שרידי לקלרק המסכן שלי. ממני פולין המסכנה, שהיא באמת לא מרוצה".
ב־11 בפברואר היא הגיעה לעיר הבירה, שם סידר עבורה נפוליאון אפשרות להתארח אצל אחיהם ז'וזף בונפרטה. לפי השמועה הפריזאית פולין לקחה עימה בסתר זהב ותכשיטים מהעמים הילידים בסנטו-דומינגו והביאה איתה את האוצרות האלו בסרקופג של לקלרק, אך בפועל זה לא היה המקרה. היא ירשה מלקלרק 700,000 פרנק בהון נזיל ונכסים.
כאשר התעייפה מהשהות אצל אחיה ז'וזף, פולין המשיכה ברכישה של מלון צ'רוסט מהדוכסית, שלה היה המלון שייך. היא התוודתה בפני חבר שהיא "משועממת" מקוד ההתנהגות המקובל בתקופת-אבל שתואר בקוד האזרחי של הקונסול הראשון, קוד שאילץ את פולין לסגת מהחברה הפריזאית, שלפני תקופתה בסנטו-דומינגו עמדה במרכזה. נפוליאון לא ייחל שפולין תישאר לא-נשואה לאורך זמן; הוא ניסה - אך לא הצליח - להביא לכך שהיא תתארס לדוכס לודי וסגן נשיא הרפובליקה הנפוליאונית של איטליה, פרנצ'סקו מלצי ד'אריל. שליחו של האפיפיור פיוס השביעי, ג'ובאני בטיסטה קפררה, הציע את קמילו בורגזה, הנסיך השישי מסולמונה, אציל רומאי מבית בורגזה. הקונסול הראשון האמין שהאיחוד יבסס את הקשרים עם איטליה הכבושה בידי צרפת, שם הייתה נפוצה עוינות כלפי העם הכובש. זה, בשילוב עם לחץ מצד אחיה ז'וזף ולוסיאן, גרמו לה להינשא לו. חוזה הנישואין הביא לקמילו נדוניה של כ־500,000 פרנק; לפולין הנישואין העניקו תכשיטים בשווי 300,000 פרנק ושימוש ביהלומי משפחת בורגזה. ב־28 באוגוסט 1803 הם נישאו על ידי קפררה, אך ללא ידיעתו של נפוליאון, שביקש חתונה בנובמבר למען פרוטוקול האבלות. לאחר שגילה נפוליאון את הרמאות של פולין, הוא סירב להכיר בתואר החדש שלה: "בבקשה הביני, גברתי, שאין נסיכה במקום שבו אני נמצא." בנובמבר נערך טקס אזרחי לאישור הנישואין. עם זאת, פולין המשיכה ביחסי אהבים מחוץ לנישואים, כולל רומן עם הרוזן אוגוסט דה פורבן ועם המלחין והכנר האיטלקי, ניקולו פאגאניני.
קמילו, פולין ודרמיד הגיעו לרומא ב־14 בנובמבר. פולין, שהייתה כבר להוטה ללמוד כיצד להתנהג בחברה הרומית, קיבלה שיעורים בהליכה ובריקודים. הביוגרף ויליאם קרלטון מציע כי: פולין - פשוטת-עם מקורסיקה - לעולם לא הייתה עושה שידוך עם אדם שנעלה מעליה כל כך, ללא מעמדו של נפוליאון. אהבתה הראשונית של פולין כלפי קמילו התחלפה עד מהרה ברגשות שנאה. בנה דרמיד, שהיה תמיד ילד עדין ורגיש, נפטר ב־14 באוגוסט 1804 בוילה אלדוברנדיני בפרסקאטי, לאחר מחלת קדחת קשה ועוויתות שתקפו אותו. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1807, הועברו שרידיו ליד אלה של אביו בשטח הפארק של שאטו דה מונטגוברט.
לאחר נפילתו של נפוליאון
בשנת 1806, נפוליאון הפך את אחותו לנסיכה הריבונית והדוכסית מגואסטלה; עם זאת, עד מהרה פולין מכרה את הדוכסות לפארמה עבור שישה מיליון פרנק, תוך שמירה על תואר הנסיכה מגואסטלה בלבד. פולין נקלעה לנידוי זמני של אחיה בגלל עוינותה כלפי אשתו השנייה, הקיסרית מארי לואיז, דוכסית פארמה, אך כאשר אבד הונו של נפוליאון, פולין הוכיחה נאמנות יותר מכל אחיותיו ואחיו האחרים.
עם נפילתו של נפוליאון, מכרה פולין את כל נכסיה ועברה לאי אלבה, תוך שהיא משתמשת בכסף שהרוויחה כדי לשפר את מצבו של נפוליאון. היא הייתה האחות היחידה מבית משפחת בונפרטה שביקרה אצל אחיה במהלך גלותו באלבה. ביתה בפריז, Hôtel de Charost, נמכר לממשלת בריטניה ושימש את הדוכס מוולינגטון כמקום מגוריו הרשמי במהלך כהונתו כשגריר בריטניה בצרפת. כיום הבית הוא עדיין ביתו של השגריר הבריטי.