cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שירת הניבלונגים
האפוס בעברית
בשנת 1988 יצאה לאור בהוצאת עם עובד מהדורה עברית של שירת הניבלונגים בנוסח פרוזאי בתרגום ועריכה מאת שלמה טנאי. המחבר בחר בנוסח סיפורי ולא שירי מכיוון שלדעתו תרגום כזה אינו מעשי. טנאי טוען כי ניתן למצות את התוכן, העוצמה והמהות של היצירה גם בנוסח הסיפורי. עבודתו מתבססת על תרגום ממקורות שונים וכולל הרחבות מתוך כתבים קדומים המשמשים כתשתית לשירת הניבלונגים.
בשנת 2006 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד שירת הניבלונגים בתרגומו של אריה סתיו. האפוס תורגם כנתינתו בתרגום שירי והוא כולל הקדמה נרחבת ומאמרים של חוקרים ידועים בנושא.
נחושת דו-כלורית
נחושת דו-כלורית היא תרכובת כימית של נחושת וכלור בעלת הנוסחה הכימית CuCl2 מלח זה, בצורתו היבשה הוא מוצק שצבעו חום בהיר הסופח באיטיות לחות מהאוויר עד לקבלת דיהידרט CuCl2•2H2O שצבעו ירוק-כחול.
מבנה
הנחושת נמצאת במרכז אוקטאדר מעוות בשל אפקט יאן טלר. גם בצורה הממויימת (CuCl2•2H2O) הנחושת בקואורדינציה אוקטאדרית, מוקפת בשתי מולקולות מים ו4 יונים מגשרים של כלוריד. התרכובת פרהמגנטית ונחושת כלורית הייתה החומר הראשון שנבדק בתהודה מגנטית אלקטרונית בשנת 1944.
תמיסה מיימית
התמיסה המתקבלת מהמסת CuCl2 במים מכילה מגוון קומפלקסים של נחושת והרכבה משתנה בהתאם לריכוז, הטמפרטורה ונוכחות יוני כלוריד נוספים על אלו שמקורם במוצק. צורונים אלו כוללים את היון הקומפלקסי שצבעו כחול וקומפקסים המכילים יוני הליד מהצורה  שצבעם צהוב כמו  או אדום כמו [CuCl_3]^- לכן תמיסת נחושת דו-כלורית יכולה לקבל כמה צבעים. בהוספת בסיס לתמיסה שוקעת נחושת הידרוקסיד
חמצון חיזור
נחושת דו-כלורית היא מחמצן עדין ומגיבה עם כמה מתכות לקבלת נחושת מתכתית או נחושת חד ערכית לקבלת נחושת חד ערכית מגיבים את החומר עם גפרית דו-חמצנית המשמשת כמחזר:
בטמפרטורה של כ 1000°C נחושת דו-כלורית תתפרק ל CuCl ו גז כלור Cl2
ייצור
מפיקים נחושת דו-כלורית בתגובה של כלור עם נחושת בטמפרטורה של 300-400°C, התגובה אקסותרמית במיוחד.
ניתן לייצר את החומר גם בתגובה של נחושת הידרוקסיד, אוקסיד או קרבונט עם חומצה הידרוכלורית, באלקטרוליזה של NaCl עם אלקטרודות נחושת מתקבל קצף ירוק-כחול אותו ניתן להפריד ולהפוך לנחושת דו-כלורית ממויימת, אך תהליך זה עלול לפלוט גז כלור רעיל ולכן השימוש בו נדיר.
שימושים
משתמשים בנחושת דו-כלורית בעיקר כזרז למשל בייצור אצטאלדהיד מאתן משתמשים בנחושת דו-כלורית יחד עם פלדיום כלורי PdCl2 פלדיום כלורי מתחזר במהלך התגובה לפלדיום ותפקיד הנחושת הדו-כלורית לחמצן את המתכת שוב לפלדיום כלורי (תגובה 2). שחזור הנחושת הכלורית נעשה באמצעות חמצן האוויר (תגובה 3). התגובות המעורבות:
כך שהתהליך הכולל (סכום של הכפלת תגובות 1 ו 2 + תגובה 3):
נחושת כלורית משמשת כזרז גם בתהליך Deacon לייצור גז כלור מחומצה כלורית וחמצן
ג'ף קיני
ביוגרפיה
קיני נולד בפורט וושינגטון שבמרילנד. הוא גדל בפורסטוויל ובהמשך עבר עם משפחתו לניו אינגלנד. בשנות ה-90 למד באוניברסיטת מרילנד בקולג' פארק, ופרסם בעיתון הקולג' את סדרת הקומיקס "איגדוף", שזכתה להצלחה רבה.
בשנת 1998 החל לכתוב את סדרת הספרים "יומנו של חנון". הסדרה הייתה מיועדת למבוגרים, והעבודה עליה נמשכה כ-6 שנים. בשנת 2004 פורסמו הספרים באתר אינטרנט. הסדרה זכתה להצלחה רבה, ובעקבותיה החליט קיני לחלק את הסדרה לחמישה ספרים ולפרסמם בכתב.
ב־14 בדצמבר 2003 התחתן קיני עם ג'ולי קיני. כיום הם מתגוררים בדרום מסצ'וסטס עם שני ילדיהם, ויל וגרנט.
בנובמבר 2016 ביקר קיני לראשונה בישראל ובמהלך ביקורו קיים מופע מיוחד בו השיק את הספר האחד-עשר בסדרה בעברית. בנוסף קיים שני אירועי החתמה על ספרים בתל אביב ובירושלים.
יוֹמַנו של חנון
הספר הראשון בסדרה, "יומנו של חנון", יצא ב-2007 וזכה להצלחה רבה. אחריו יצאו הספר השני, "יומנו של חנון - רודריק שולט" (2008); השלישי, "יומנו של חנון - הקש האחרון" (2009); ובאותה שנה, גם הרביעי, "יומנו של חנון - קיץ קטלני". בשנת 2010 הוציא עוד ספר בסדרה ששמו "יומנו של חנון - עובדות החיים". כמו כן, הוציא קיני לאור ספר נספח בשם "יומנו של חנון - עשה זאת בעצמך", שחלק ממנו מוקדש לפעילויות לקורא כגון חידונים, מבוכים וכו', וחלק אחר כולל בעיקר דפים ריקים בהם על הקורא לכתוב סיפור משלו.
בשנת 2010 יצא סרט בשם "יומנו של חנון" וג'ף קיני כתב בעקבותיו את "יומנו של סרט" העוסק בתהליך הפקת הסרט. קיני כתב ספר נוסף בסדרה, אשר יצא לאור בשנת 2011: "יומנו של חנון - מכת קור", וכן ספר נוסף בסגנון "יומנו של חנון - עשה זאת בעצמך" בשם "יומנו של חנון - עשה זאת בעצמך שוב". בשנת 2012 הוציא את "יומנו של חנון - הצלע השלישית", וב-2013 יצא הספר בעברית. באותה שנה יצא לאור הספר "יומנו של חנון - משחקי מזל", הספר השמיני בסדרה, ושנה לאחר מכן, פורסם בעברית. הספר "יומנו של חנון - חופשה על גלגלים", פורסם בשנת 2015 בעברית (על עלילת הספר הופק סרט קולנוע שיצא לאקרנים בשנת 2017). בשנת 2015 יצא לאור באנגלית הספר העשירי בסדרה, "יומנו של חנון - קולות מהעבר", ושנה לאחר מכן, התפרסם בעברית. ב-2016 יצא לאור הספר האחד-עשר בסדרה, "יומנו של חנון - הכול או כלום". התרגום לעברית לספר יצא אף הוא באותה שנה, וזהו הספר הראשון אשר יצא לאור במקביל ליציאת הספר באנגלית. בשנת 2017 יצא הספר השנים-עשר בסדרה, "יומנו של חנון - יציאת חירום", ובשנת 2018 יצא הספר השלושה-עשר, "יומנו של חנון - המלחמה הקרה".
פרסים ותארים
בנוסף, נכלל קיני ברשימת "100 האנשים המשפיעים בעולם" לשנת 2009 של השבועון "טיים".
סרטים
בנוסף ליצירת סדרת הסרטים, קיני משחק בסרט השלישי את אביהם של הת'ר והולי הילז (בסצנת המסיבה).
פגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי
פגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי (באנגלית: Commonwealth Heads of Government Meetings, בראשי תיבות: CHOGM) הן ועידות פסגה בינלאומיות הנערכות אחת לשנתיים בהשתתפות ראשי הרשויות המבצעות - ראשי ממשלה ונשיאים - של המדינות החברות בחבר העמים הבריטי.
תולדות האירוע
פגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי נערכות מאז שנת 1971, והן המשכן של ועידות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי (Commonwealth Prime Ministers' Conferences) אשר נערכו משנת 1944 ועד 1969. ועידות אלו היו בעצמן המשכן של הוועידות האימפריאליות (Imperial Conferences) בהשתתפות מנהיגי הדומיניונים של האימפריה הבריטית, אשר נערכו משנת 1887 ועד ערב מלחמת העולם השנייה. שמות האירועים ואופיים השתנו ככל שנמשך תהליך התפרקותה של האימפריה הבריטית, כאשר עוד ועוד מושבות מתוכה זכו לעצמאות. שם האירוע הנוכחי מבטא את הגיוון בממשלי המדינות חברות חבר העמים, אשר בראש הרשויות המבצעות של חלק מהן עומדים נשיאים. מ-1971 גם חדלה לונדון לארח את הפגישות בקביעות ובמקום זאת הן נערכו ונערכות בכל פעם באחת ממדינות חבר העמים (אם כי בריטניה המשיכה לארח את הפגישות בדרך כלל מדי כעשר שנים).
הפגישות הנערכות בשנים האחרונות אורכות כשלושה עד ארבעה ימים (בעבר הן ארכו זמן רב יותר, עד תשעה ימים). הדיונים במהלך הפגישות נערכים בשתי מסגרות עיקריות. האחת היא ישיבות המנהיגים הרשמיות. האחרת היא דיונים בלתי פורמליים הנערכים בין המנהיגים באתר או מתקן נופש שליד מקום הפגישה הרשמי, המכונה "מפלט" (Retreat), מנהג שהחל בפגישת 1973 בקנדה. למעשה, ההחלטות המשמעותיות ביותר של הפגישות מתגבשות דווקא באתרי המפלט. שם באו לעולם הסכמות והכרזות שונות של חבר העמים הבריטי לרבות הסכם גלנגייל, הצהרת לוסקה, הצהרת לאנגקאווי, תוכנית מילברוק והצהרת קולומבו.
ראש הרשות המבצעת של המדינה המארחת את הפגישה מקבל על עצמו מפתיחתה ועד לפתיחת הפגישה הבאה את תפקיד יושב ראש חבר העמים הבריטי.
המלכה אליזבת השנייה, שהייתה ראש חבר העמים, נכחה בכל הפגישות שנערכו מ-1973 ועד 2011, אם כי השתתפותה נעשתה רשמית רק ב-1997. בפגישה ב-2013 בסרי לנקה היא יוצגה על ידי בנה הנסיך צ'ארלס, לאחר שהחליטה לצמצם את נסיעותיה לחו"ל בשל גילה. המלכה השתתפה בפגישה שנערכה במלטה ב-2015 ובפגישת 2018 שנערכה בלונדון.
פגישות ראשי הממשלות בהיותן מפגשי פסגה בדרך הגבוה ביותר של מנהיגי מדינות חבר העמים ידעו גם רגעים דרמטיים. כך, במהלך פגישות ראשי הממשלות שנערכו בשנות השמונים התפתחה מחלוקת בין המשתתפים עד כדי חשש לקריסת הארגון בנוגע למאבק במדיניות האפרטהייד בדרום אפריקה, כאשר בריטניה הובילה את הדרישה להטלת סנקציות על דרום אפריקה. הוצאתם להורג של פעילי איכות סביבה בניגריה במהלך פגישת 1995 הביאה להשעיית המדינה מהארגון. במהלך פגישת 2003 הכריז נשיא זימבבואה על פרישת ארצו מחבר העמים. כמו כן, יציאת נשיא אוגנדה מילטון אובוטה לפגישת 1971 בסינגפור נתנה בידי אידי אמין שעת כושר לבצע הפיכה צבאית במדינה, ואירוע דומה התרחש בסיישל כאשר יצא נשיא המדינה לפגישת 1977 בלונדון. במהלך פגישת 1978 בסידני שבאוסטרליה התפוצץ מטען חבלה בבית המלון שבו שהו חלק מהמנהיגים האורחים, ועקב כך הועתק המשך הוועידה לאתר מחוץ לעיר.
Encanto (פסקול)
Encanto (Original Motion Picture Soundtrack) הוא פסקול הסרט "אנקאנטו", מבית היוצר של דיסני. הוא יצא לאור ב-19 בנובמבר 2021, בהוצאת חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס, וכולל שמונה שירים מקוריים שנכתבו על ידי לין-מנואל מירנדה ו-27 קטעי כלי שהולחנו על ידי ג'רמיין פרנקו. הפסקול זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית, שציינו לטובה את הפקתו ואת המנגינות הקצביות שלו.
Encanto משלב מנגינות המזוהות עם המוזיקה הלטינית, דוגמת סלסה, טנגו, ואיינאטו, קומביה ורגאטון. שירי הפסקול מאופיינים בצלילי פופ, היפ הופ ופולק. בעקבות יציאת הסרט "אנקאנטו" לדיסני+, זכה Encanto לפרסום רב. הוא ניצב בראש פסגת הבילבורד 200 – הפסקול השישי המגיע להישג זה. שישה משיריו נכנסו למצעד הבילבורד הוט 100, ביניהם "We Don't Talk About Bruno" שהגיע למקום הראשון – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע שיר של דיסני ב במצעד זה. בנוסף השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי. שאר השירים המקוריים גם צעדו במצעד. השיר Dos Oruguitas מועמד לפרס האוסקר לשנת 2021
פגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי
אתרי הפגישות
פגישת ראשי הממשלות ב-2017 נועדה להיערך בוונואטו, אך המדינה ביטלה את אירוח הוועידה לאחר שנפגעה קשה בסופת טייפון במרץ 2015. לפיכך נדחתה הוועידה לשנת 2018 והתקיימה בממלכה המאוחדת, והוועידה הבאה אחריה נדחתה לשנת 2020.
Encanto (פסקול)
פיתוח והוצאה לאור
ביוני 2016 הצהיר לין-מנואל מירנדה, שהפיק את הפסקול Moana משנת 2016, כי הוא החל לכתוב שמונה שירים עבור Encanto, שיבוצעו בספרדית ובאנגלית. ב-8 בספטמבר 2021 החלה ג'רמיין פרנקו להלחין את קטעי הכלי של הפסקול. ג'ון פאוול ייעץ לפרנקו ולמירנדה בהליך הפקת Encanto ואף קיבל קרדיט על כך. זזו הייתה הפעם הראשונה שהוא חזר לעבוד עם חברת דיסני מאז 2008, עם הסרט "בולט".
פגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי
אתרי הפגישות
הועידה שהייתה אמורה להתקיים ביוני 2020 ברואנדה נדחתה בשל מגפת הקורונה והתקיימה שם ב-2022.
Encanto (פסקול)
פיתוח והוצאה לאור
Encanto יצא לאור לשירותי הזרמות המוזיקה ב-19 בנובמבר 2021. תקליטורים של הפסקול הוצעו למכירה דרך טארגט בלבד.
מוזיקה ומילים
Encanto הוא פסקול פופ לטיני המשלב מגוון סגנונות הקשורים לתחום, דוגמת סלסה, טנגו, ואיינאטו, קומביה, רגאטון, פופ, היפ הופ ופולק. בנוסף, מנגינתו מורכבת מכלי הנגינה המסורתיים של קולומביה, כמו מרימבה, אקורדיון, טייפל, טמבורה, גואצ'ארקה ומאראקס. מילות השיר, העוסקות בדמיות הראשיות של הסרט, הן בשפה האנגלית והספרדית.
שירים
שיר הפתיחה, "The Family Madrigal", נוצר בהשראת "Belle", השיר הראשון בפסקול הסרט "היפה והחיה" (1991). הוא מבוצע בעיקר על ידי השחקנית האמריקאית סטפני ביאטריס, ומציג את משפחת מדריגל, הדמויות הראשיות של "אנקאנטו". הרצועה "Waiting on a Miracle" בוצעה גם היא על ידי ביאטריס. השיר העוקב, "Surface Pressure", מושר בסגנון רגאטון והיפ הופ, עם צלילי סינתיסייזר, על ידי ג'סיקה דארו. "We Don't Talk About Bruno" הוא מקבץ של ז'אנרים מהמוזיקה הלטיניים כמו גוואחירה, דאנס ופולק קובני. השיר מציג את נקודות המבט של הדמויות הראשיות על ברונו מדריגל, דוד המשפחה, שהתנכר אליה לאחר שחזה נבואות מטרידות על עתידה.
"" היא בלדת רוק, עם מנגינה הדומה לשיריה של שאקירה. השיר מבוצע בעיקר על ידי השחקנית דיאן גררו. מילות השיר מתארות את איזבלה מדריגל, האחות הבכורה במשפחה, ה"מושלמת" וה"מוצלחת" ביותר. "Dos Oruguitas" היא בלדה אקוסטית עם צלילי כינור. מירנדה הצהיר שתהליך כתיבת השיר "Dos Oruguitas" היה קשה עבורו, והפך לשיר הספרדי הראשון בפסקול. הוא הוקלט על ידי הזמר-יוצר הקולומביאני סבסטיאן יאטרה. "All of You" הוא השיר האחרון בפסקול, ואחריו נשמעות קטעי כלי שונים. הוא מבוצע על ידי כל צוות השחקנים של הסרט.
ביקורות
הפסקול זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה העכשווית. מארק קנדי מ-Associated Press אדוארד פורטר מסאנדיי טיימס, ג'ון לואי מ-The Straits Times, מיני צ'יבר מ-The Hindu, דקלן בורק מ-Irish Examiner, ולאן ברזי מ-Time Out וקייטי וולש מלוס אנג'לס טיימס טענו כי המוזיקה היא אחד המרכיבים הטובים ביותר של "אנקאנטו".
דייוויס קלייטון מוראייטי שיבח את הפקת הפסקול, וטען כי הוא מלווה את הסרט בצורה הטובה ביותר. ג'רמי קראב מ-Screen Rant ש-Encanto קובע את מצב הרוח לסיפור הלבבי של הסרט "אנקאנטו". הוא טען כי "We Don't Talk About Bruno" היא הרצועה הטובה ביותר בו. כתבי הבילבורד ציינו גם הם את "We Don't Talk About Bruno", אך בחרו את "Dos Origuitas" כרצועה הטובה ביותר, בנימוק כי זו בלדה מרגשית עם תהודה סנטימנטלית יפה. דרו טיילור מאתר החדשות TheWrap טען גם הוא כך. פרנצ'סקה סטיל מ-i שיבחה את הכיוון המוזיקלי השונה שבחרה חברת דיסני להפיק. היא אף כתבה כי זהו הפסקול הטוב ביותר מאז הסרט "לשבור את הקרח" מ-2013.
הצלחה מסחרית
ב-11 בדצמבר 2021 נכנס הפסקול במקום ה-197 למצעד הבילבורד 200. ב-8 בינואר 2022 עלה למקום השביעי, ובשבוע העוקב ניצב בפסגת המצעד, והוריד את 30 של אדל למקום השני. זה הפך לפסקול הראשון של דיסני, מאז Frozen II משנת 2019, שהגיע למקום הראשון במצעד זה.
"We Don't Talk About Bruno" הפך לשיר הפופולרי ביותר מתוך הפסקול. ב-10 בינואר 2022 הוא הגיע למקום הראשון במצעד 50 השירים המובילים של ספוטיפיי. שישה שירים נכנסו לבילבורד הוט 100, כשבראשם "We Don't Talk About Bruno" במקום הראשון – השיר של דיסני הגבוה ביותר במצעד מאז "A Whole New World".
אופל אסקונה A
אופל אסקונה A (בגרמנית: Opel Ascona A) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1970–1975 בגרמניה.
אוליבר טוויסט (סרט, 1948)
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) הוא סרט הקולנוע השני של דייוויד לין שהוא עיבוד לרומן מאת צ'ארלס דיקנס. בעקבות הצלחת הסרט "תקוות גדולות" משנת 1946 קיבץ לין את אותו צוות הפקה לעיבוד של הרומן "אוליבר טוויסט" מאת דיקנס שיצא לאור ב-1838, בהם את המפיקים רונלד נים ואנתוני הבלוק-אלן, הצלם גאי גרין, המעצב ג'ון בריאן והעורך ג'ק האריס. קיי וולש, שהייתה אז אשתו של לין שיחקה בתפקיד ננסי. ג'ון הווארד דייוויס גילם את אוליבר ואלק גינס הופיע בתפקיד פייגין.
ברשימת 100 הסרטים הבריטיים הטובים ביותר דרג מכון הסרטים הבריטי את הסרט "אוליבר טוויסט" במקום ה-46.
תקציר עלילה
על בקשתו החצופה של אוליבר ממהרים האחראים על המקום להעביר אותו אל הקברן, מר סאוברי (גיב מק'לכלין), כדי שיעבוד אצלו כשוליה. אצל סאוברי אוליבר מקבל יחס מעט טוב יותר. אבל כאשר נוח קלייפול, עובד אחר של סאוברי, משמיץ את אמו של אוליבר, הוא משתולל מכעס ותוקף את נוח. על כך אוליבר נענש בהצלפה.
בינתיים, מגיע אל פייגין איש מסתורי בשם מונקס (ראלף טרומן), שמתעניין מאוד באוליבר. פייגין שולח את מונקס אל באמבל וגברת קורני (שכעת היא אשתו השתלטנית של באמבל). מונקס קונה מהם תליון ובו דיוקן של אמו של אוליבר.
ביל סייקס, שותפו של פייגין, וחברתו טובת הלב ננסי נתקלים יום אחד באוליבר ברחוב. הם תופסים אותו בכוח ומחזירים אותו לפייגין. לננסי יש נקיפות מצפון בגלל המעשה, וכשהיא רואה כרזה שפרסם מר בראונלו בה הוא מציע פרס למי שיחזיר את אוליבר, היא יוצרת איתו קשר ומבטיחה להביא אליו את אוליבר למחרת. פייגין שחושד בננסי, שולח את דודג'ר לעקוב אחריה. כשפייגין מספר לסייקס על המעקב ועל מה שדודג'ר שמע, הוא מאמין שהיא בגדה בו והורג אותה בחמת זעם.
הרצח מעורר את זעם ההמון כלפי הכנופיה. מר בראונלו והשוטרים מחלצים את אוליבר, וסייקס נורה. בניסיון להימלט דרך הגגות, סייקס קושר חבל סביב עצמו, אבל נופל ונתלה בצווארו בחבל שעליו. פייגין וחבורתו נתפסים. מתגלה גם חלקו של מונקס והוא נעצר. הוא ניסה להבטיח לעצמו את הירושה שנועדה לאוליבר. שמר בראונלו הוא חבר טוב של אביו של אוליבר. מר וגברת באמבל מאבדים את משרותיהם בבית המחסה על מעורבותם במזימותיו של מונקס. בסוף הסרט אוליבר חי באושר עם מר בראונלו ועם גברת בדווין.
הבדלים בין הספר לסרט
הסרט נאמן ברובו לסיפור העלילה של דיקנס, אבל לין משמיט לגמרי את עלילת המשנה הכוללת את סיפורה של רוז מיילי. כאשר סייקס מאלץ את אוליבר לעזור לו בשוד בתים, ננסי הולכת לפגוש את מר בראונלו ולהזהיר אותו שיש מזימה לפגוע בילד. פייגין שולח את ארטפול דודג'ר לעקב אחרי ננסי, במקום את נוח קלייפול. אף על פי שקלייפול מופיע בתחילת הסרט חלקו בהמשך העלילה אינו מופיע בסרט. דודג'ר הוא זה שמסגיר את סייקס לשוטרים, ולא צ'רלי בייטס, כשהוא מוצא את גופתה של ננסי ומרגיש אשמה בכך שהיה ללא כוונה שותף לרציחתה. אוליבר חוזר בשלום מהשוד יחד עם סייקס, במקום להיפצע מיריה. גם חברתה של ננסי, בט, הושמטה כליל מעיבוד זה של הרומן. ננסי מתכננת להחזיר את אוליבר לבראונלו על גשר לונדון בצהרי היום, במקום בחצות הלילה. אולם היא נרצחת לפני שהיא מצליחה לבצע את תוכניתה.
כמו ברוב העיבודים לרומן "אוליבר טוויסט", אוליבר גדל רק בבית מחסה אחד, הדמויות של גברת מאן וגברת קורני מאוחדות לדמות אחת בסרט. הילד, דיק, שמת בבית המחסה משחפת ומתזונה לקויה אינו מוזכר בסרט.
שלא כמו ברומן, שבו ננסי פוגשת את אוליבר כשהוא מגיע אל פייגין ועד מהרה מגלה רגשות חיבה אליו, בסרט היא רואה אותו לראשונה רק כשהיא עוזרת לסייקס לחטוף אותו. בניגוד לרומן ולעיבודים האחרים שלו, אוליבר לא מודע לחיבתה של ננסי, ולא מפגין רגש כלשהו כלפיה.
אגנס פלמינג, אמו של אוליבר, היא בסרט בתו של מר בראונלו, בניגוד לספר שבו הוא בת זוגו של אביו של אוליבר. אביו של אוליבר אינו מוזכר בסרט, ברומן הוא חברו הטוב של מר בראונלו.
משפטו של פייגין אינו מוזכר בסרט וכמו גם עונש התלייה שלו. בניגוד לסרט הקודם משנת 1933, אין בסרט זה סצנה שמפגישה בין פייגין ואוליבר בבית הסוהר.
הסרט כולל את מונקס, אחיו למחצה של אוליבר, אבל העובדה שהוא אחיו אינה מוזכרת בסרט. הוא נראה כאדם מסתורי שיש לו עניין כלשהו באוליבר. הרמז היחיד מופיע לקראת סוף הסרט כשמונקס אומר לבראונלו "זו מזימה למנוע ממני את הירושה שלי" ובראונלו אומר "אין לך שום ירושה, כי כידוע לך לבתי היה בן".
מחלוקת על דמותו של פייגין
אלק גינס מגלם את פייגין באיפור מוגזם שנחשב אנטישמי בגלל ההדגשה של הסטריאוטיפים הגזעניים כלפי היהודים כמו אף גדול. גינס ניסה להידמות לאיור של ג'ורג' קרוקשנק שהופיע במהדורה הראשונה של הספר. לין לא שעה לעצות שקיבל למתן את האיפור של פייגין, והמשיך לצלם את הסרט כשהוא מציין שבתסריט לא מוזכר היותו של פייגין יהודי.
בעקבות זאת, ההסתדרות הציונית באמריקה קראה להחרמת הסרט וביקשה מהמושל האמריקני בגרמניה לאסור את הקרנתו באזור הכיבוש האמריקני. המושל הגיב שעניין הצגת הסרט טרם נדון וכי הטענות על אנטישמיות יילקחו בחשבון בעת הדיון במתן רישיון להצגת הסרט. בפברואר 1949 מנעו מפגינים יהודים את הצגת הסרט בקולנוע "Kurbel Cinema" בברלין. ראש עיריית ברלין הצטרף לחותמים על עצומה נגד הסרט. בעקבות זאת, הצהירה חברת ההפקות שלמען שלום הציבור הסרט לא יוקרן עוד בברלין.
לאחר מספר הקרנות, הסרט נאסר להקרנה בישראל על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות, מבלי שהמועצה ראתה אותו לפני שקיבלה את ההחלטה. כן נאסר הסרט להקרנה במרוקו הצרפתית. לעומת זאת, נציגים של יהדות בולגריה שנתבקשו לחוות את דעתם אמרו שאין בעיה בהצגת הסרט. במצרים, הסרט הוחרם בטענה שפייגין מתואר בצורה אוהדת. מבקר הקולנוע אריה גלבלום סבר שאין שום עדות לכך שלדיקנס היו כוונות אנטישמיות, שהציג את הגנב בסיפור כיהודי, שעודף הרגישות של הקהילה היהודית, והניסיון להתערב בהקרנת הסרט עצמו יעורר אנטישמיות.
בגלל התנגדותם של אנשי הליגה נגד השמצה ושל ועד הרבנים של ניו יורק, הסרט לא הוקרן בארצות הברית עד 1951, ואחרי שקוצצו ממנו סצנות בהופעתו של אלק גינס. הסרט זכה לשבחי המבקרים, אבל בניגוד לסרטו השני של לין "תקוות גדולות", סרט זה לא היה מועמד לפרס אוסקר. הגרסה המלאה של הסרט יצאה לאקרנים בארצות הברית רק בתחילת שנות השבעים. זו הגרסה שהופצה על גבי DVD.
אירוויזיון 1995
אירוויזיון 1995 נערך באירלנד לאחר שזו זכתה באירוויזיון זו השנה השלישית ברציפות – הישג שכמוהו לא היה בתחרות, ולא חזר על עצמו מאז.
את ישראל ייצגה בתחרות הזמרת ליאורה, עם השיר "אמן", שכתבה חמוטל בן זאב והלחין משה דץ. ניצח על התזמורת גדי גולדמן. השיר "אמן" הגיע למקום השמיני בחלוקת הנקודות. הייתה זאת הפעם האחרונה שבשיר ישראלי באירוויזיון היה מנצח על התזמורת שכן ישראל נעדרה מאירוויזיון 1996 ומאירוויזיון 1997 ואילו באירוויזיון 1998, שהיה האירוויזיון האחרון שהייתה בו תזמורת, ישראל השתתפה ללא ליווי תזמורת לשירה "דיווה", אלא עם פלייבק.
ליאורה, שהייתה אלמונית לחלוטין לפני תחרות הקדם אירוויזיון בו זכתה כאשר קיבלה 82 נקודות מתוך 84 אפשריות, הגיעה לתחרות עם שאיפה לזכות במקום הראשון. ליאורה סיימה במקום השמיני, עם 81 נקודות; היא קיבלה פעם אחת את הניקוד המרבי, מצוות השיפוט של הממלכה המאוחדת.
רקע
שני זוכי האירוויזיון שייצגו את אירלנד בעבר נכחו בתחרות: דנה, זוכת אירוויזיון 1970 שהביאה לאירלנד את הניצחון הראשון שלה עם השיר "All Kinds of Everything", וכן "מר אירוויזיון" ג'וני לוגאן שזכה פעמיים, באירוויזיון 1980 עם השיר "What's Another Year", ובאירוויזיון 1987 עם השיר "Hold me Now", ואף כתב את השיר של לינדה מרטין "Why Me?", איתו היא זכתה באירוויזיון 1992. בערב התחרות חל יום הולדתו של לוגאן, אך לדברי המנחה "הוא לא אומר של איזה גיל", אולם בכל זאת הקהל שר לכבודו יום הולדת שמח בליווי התזמורת.
לאחר שניצחה באירוויזיון 1994, הודיעה רשת השידור האירית RTÉ שהיא חוששת אם היא תוכל לארח שוב את התחרות, בפעם השלישית ברציפות. כתגובה הציעה רשת השידור הבריטית BBC לקחת על עצמה את האחריות לאירוח התחרות, ואף הציעה לערוך את התחרות בהפקה משותפת עם RTÉ בבלפסט, עיר הבירה של צפון אירלנד. בסופו של דבר החליטה רשת השידור האירית לערוך את התחרות בעצמה. אולם היא פנתה לאיגוד השידור האירופאי ואמרה שבמידה והיא תנצח שוב, שלא יצפו ממנה לארח את התחרות בפעם הרביעית ברציפות.
על-פי ההימורים, השיר שהיה מועמד לניצחון היה השיר של שוודיה עם בלדת הפופ "Se på mig". מדינות אחרות שהיו עם סיכויים גבוהים לזכייה הן דנמרק, ישראל, סלובניה, וכן המנצחת בתחרות, נורווגיה. השיר המנצח בתחרות היה שונה מהשירים שהיו בתחרות עד אז כיוון שהוא הכיל 24 מילים בלבד. איגוד השידור האירופאי הגביל את מספר השירים בתחרות ל-23 וזאת על-מנת להבטיח שהתחרות לא תימשך יותר משלוש שעות. 5 מתוך 6 המדינות שהודחו מהאירוויזיון הקודם חזרו לתחרות בשנה זו. לוקסמבורג החליטה לפרוש מהתחרות (לתמיד) עד לחזרתה באירוויזיון 2024, ואיטליה פרשה מרצון כמו ב-1994.
היו מספר סברות באירלנד שרשת השידור האירית בחרה מלכתחילה שיר עם סיכוים נמוכים לזכייה וזאת כדי להימנע מאירוח התחרות בפעם הרביעית ברציפות, אולם הטענה הזאת מעולם לא אומתה. בכל מקרה, RTÉ אירחה שוב את התחרות ב-1997 לאחר זכייתה באירוויזיון 1996.
אשר בשירי
אשר בשירי (נולד ב-26 ביולי 1965), הוא רופא ישראלי, פרופסור במיילדות וגינקולוגיה בבית החולים סורוקה ומנהל מחלקת יולדות ג' בבית החולים. נשיא הכנס העולמי באובדני הריון חוזרים (WCRPL)
ביוגרפיה
אשר בשירי נולד בבאר שבע למשפחה ברוכת ילדים. למד במקיף ד. את שירות הצבאי עשה ביחידת 8200. סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ב-1993. התמחה במיילדות, גינקולוגיה ופוריות במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. ב־ 1992–1993 עשה תת-התמחות באולטרה סאונד מיילדות וגינקולוגיה באוניברסיטת ניו יורק.
עם חזרתו מארצות הברית עבד כרופא בכיר בחטיבה למיילדות גניקולוגית בסורוקה. תחומי מומחיותו הריון בסיכון גבוה רפואת האם והעובר ואובדני הריון חוזרים (הפלות חוזרות). מנהל את מרפאת מניעת אובדני הריון חוזרים ומשנת 2014 הוא מנהל את מחלקת יולדות ג. בשנת 2016 מונה לפרופסור מן המניין בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. שימש כראש התוכנית premed בשנים 2011–2014 וכיושב ראש הוועדה להתנסות מחקרית בבית הספר לרפואה בשנים 2015–2019. חבר בוועדת הקבלה של בית הספר לרפואה. ריכז את לימודי הגינקולוגיה בבית הספר לרפואה בשנה החמישית בין השנים 2012–2018. פרסם מעל מאה מאמרים בספרות המקצועית.
אובדני הריון חוזרים
ריכז כנסים וסמינרים בתחום הפלות חוזרות. בשנת 2016 פרסם ספר בנושא בהוצאת הספרים springer. הוא נשיא הכנס העולמי באובדני הריון חוזרים (WCRPL) בין השנים 2016–2023. מרצה ומייעץ בישראל, אירופה, ארצות הברית ובהודו. ומקדם טיפולים חדישים עם חברות תרופות.
פול ניטשה
הרמן פול ניטשה (25 בנובמבר 1876 – 25 במרץ 1948) היה פסיכיאטר גרמני, תמך בתוכנית האותנסיה הגרמנית ועמד בראשה.
יליד קולדיץ, סקסוניה, אביו הרמן ניטשה היה אף הוא פסיכיאטר. נידון למוות בגין פשעים נגד האנושות בהם סייע לרצח של מעל אלף איש, הוצא להורג בגיליוטינה במרץ 1948 בדרזדן.
ביוגרפיה
ניטשה קיבל את תעודת הדוקטורט שלו בשנת 1901 ואת תואר הפרופסורה שלו בשנת 1925. הוא לא הצטרף למפלגה הנאצית עד לחודש מאי 1933. הוא היה תומך נלהב באאוגניקה וברעיון האותנסיה ("המתת חסד" של נכים, חולי נפש ובעלי מוגבליות אחרות), ונכח בהוצאות להורג במרכז ההמתה בברדנבורג. ניטשה לא הושפע כל כך מתורת הגזע הנאצית, אלא מתפיסותיו האישיות במדע גזעי ובחזונו של "רפואה פרוגרסיבית".
תוכנית האותנסיה
בין השנים 1913 עד 1918 היה סגן מרכז ההמתה בטירת זוננשטיין, ובשנים 1928 עד 1939 היה מנהל של מרכז המתה זה. בשנת 1940 נהיה לאחד מסגני תוכנית האותנסיה הגרמנית תחת ורנר היידה, שפתח חברת קש במסווה של ארגון רפואי הנועד לאתר נכים פיזית או נפשית ולאשר את הוצאתם להורג. תפקידו העיקרי של ניטשה היה ליצור קשר עם בתי חולים פסיכיאטריים ולהעביר משם את החולים אל מרכזי הרצח. בדצמבר 1941, ירש את תפקידו של היידה ונהיה לאחדי מראשי תוכנית האותנסיה T4.
משפט והוצאה להורג
ניטשה נעצר ב-11 במרץ 1945. משפטו נמשך מה-16 ביוני עד ה-7 ביולי 1947. הוא הורשע בסיוע לרצח של כאלף איש ובביצוע פשעים כנגד האנושות. במשפט הוא ניסה להצדיק את פעולותיו וציין כי הרציחות בוצעו מתוך כוונה להקל על סבלם וכאבם של הנכים. ב-25 במרץ 1948 הוצא להורג באמצעות גיליוטינה בדרזדן.
בית"ר תל אביב (כדורסל)
בית"ר תל אביב היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר תל אביב, המתמודדת בליגה א'. ומארחת באולם נווה אליעזר. הקבוצה שיחקה בעבר בליגה הראשונה במשך 14 עונות ב-3 קדנציות.
היסטוריה
הקבוצה הופיעה לראשונה בליגת העל בעונת עם המאמן שלום קוסובר והשחקנים: גדעון רוס, משה שרם, אורי יזרסקי, יצחק אלוני, שמואל בילאואר, עזריאל דנציגר "חניבעל", אריה אלבו, ארנון שגיב, יעקב פרייבך, אהרון צור, צבי סטריקובסקי. אך לא שרדה ונשרה לליגה השנייה מהמקום האחרון עם מאזן של 7 ניצחונות מ-26 משחקים.
הקדנציה השנייה בעונת (עם המאמן פיני גרשון) הייתה יותר מוצלחת והקבוצה שרדה 11 עונות רצופות, עד לעונת 1987/88 ונשרה מהמקום ה-11 עם מאזן של 4 ניצחונות מ-22 משחקים.
בשנות השבעים הייתה למועדון מחלקת נוער מפוארת בו החלו דרכם המאמנים הצעירים דאז, פיני גרשון, צביקה שרף ומשה ויינקרנץ. שיא ההישג של מחלקת הנוער היה בזכית קבוצת הנוער באליפות המדינה בעונת 75/76 - הישג חד פעמי שלא חזר על עצמו. שיחקו אז בקבוצה אבנר שם טוב, אלי קנטי, גידי לקס, שי כספי, האחים עופר ושמואל יערי, ציון גבאי, רמי סופר, דוד (יול) ברדוש, אחישי פלדמן, ישי מור. הקבוצה חזרה לליגה הראשונה בעונת ושרדה שתי עונות בלבד וירדה בפעם השלישית עם מאזן של 4 ניצחונות מ-22 משחקים.
ומאז לא חזרה ושיחקה בליגות נמוכות. בסיום עונת 2009/10 העפילה הקבוצה לליגה א', אך שרדה עונה אחת בלבד ונשרה חזרה לליגה האחרונה. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה א'.
המועדון מפעיל מחלקת נוער מצומצמת של 3 קבוצות גיל: קבוצת הילדים, קבוצת נערים וקבוצת נוער.
מגרשה הביתי היה מגרש מרצפות פתוח לגמרי עם יציעים מעץ. מיקומו היה על גדת הירקון הדרומית במקביל לרח' בני דן, בין שבט הצופים לבין מגרש אוסישקין ששימש את הפועל תל אביב. מגרש זה "מככב" בסרטם של אריק איינשטיין ואורי זהר - "עיניים גדולות".
קרחון ארבוס
קרחון ארבוס (באנגלית: Erebus Glacier) הוא קרחון, שמנקז את מדרונותיו הדרומיים הנמוכים של הר ארבוס, האי רוס, אנטארקטיקה. הוא זורם מערבה ונשפך אל מפרץ ארבוס, שם הוא יוצר את לשון הקרח ארבוס הצפה. את שמו, הקשור בהר ארבוס, נתנה לו המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (1904-1901), בהנהגת רוברט פלקון סקוט.
אירוע גדול של התפרקות קרח התרחש ב-1 במרץ 1990, כשקטע משמעותי של לשון הקרח ארבוס ניתק מן הקרחון הראשי.
קרחון סטארבק
קרחון סטארבק (באנגלית: Starbuck Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח לאורכו של הצד המזרחי של רכס טארידין; הקרחון נשפך אל מפרצון סקאר, בסמוך מצפון להר קוויקווג.
גילוי ומיפיו הקרחון
הקרחון נסקר וצולם בחלקו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
הקרחון כולו צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1955–1956.
הקרחון מופה בשנת 1957 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בהתבסס על התצלומים שצולמו על ידי משלחת הסקר האווירי.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של סטארבק - דמות מ"מובי דיק" - ספרו של הרמן מלוויל. סטארבק היה החובל ראשון של הספינה "פקווד" בספר.
שם זה ניתן בדומה לשמות אתרים נוספים באזור, הקרויים על שם דמויות מהספר.
לקריאה נוספת
• Farinotti, D., King, E., Albrecht, A., Huss, M., & Gudmundsson, G. (2014), The bedrock topography of Starbuck Glacier, Antarctic Peninsula, as determined by radio-echo soundings and flow modeling, Annals of Glaciology, 55(67), 22-28. doi:10.3189/2014AoG67A025
• Kristaps Lamsters, Janis Karu, Agnis Recs, Davids Berzins, Detailed subglacial topography and drumlins at the marginal zone of Múlajokull outlet glacier, central Iceland: Evidence from low frequency GPR data, Department of Geography and Earth Sciences, University of Latvia, Rainis Boulevard 19, LV-1586, Rıga, Latvia
• Scambos, T.A. and Berthier, E. and Haran, T. and Shuman, C.A. and Cook, A.J. and Ligtenberg, S. and Bohlander, J. (2014), Detailed ice loss pattern in the northern Antarctic Peninsula : widespread decline driven by ice front retreats, The cryosphere., 8 (6). pp. 2135-2145 https://doi.org/10.5194/tc-8-2135-2014
• ANDREW FREEDMAN, Scientists find large Antarctic ice shelves closer to collapse than they thought, MAY 19, 2015
פולינה ונגרוב
פעסיל (פולינה) ונגרוב (ברוסית: Полина Юльевна Венгерова; 1833 – 1916) הייתה נדבנית וסופרת יהודיה ילידת רוסיה. ספרה, "זכרונותיה של סבתא", הוא האוטוביוגרפיה היחידה שנכתבה על ידי אישה יהודיה בתקופת ההשכלה ומהווה מקור חשוב אודות התמורות שגרמה בקרב יהודי מזרח אירופה.
ביוגרפיה
פעסיל אפשטיין נולדה בבוברויסק שבאימפריה הרוסית, למשפחה מתנגדית, וגדלה בבריסק. אביה, יהודה הלוי, היה קבלן עשיר בוגר ישיבת וולוז'ין שעשה את הונו מסלילת כבישים וכריית תעלות עבור הכתר, אך לדברי בתו עיסוקו העיקרי היה לימוד תורה. הוא היה פתוח להשכלה המתונה: בביתם היו ספרים בלועזית והוא אף נסע עם חתניו לקבל את פני הרב מקס ליליינטל, שנשכר על ידי הממשלה בניסיון כושל להפיץ חינוך מודרני בקרב יהודי תחום המושב. האם הייתה אדוקה ושמרנית יותר; היא הסכימה שבנותיה ילמדו חכמות חיצוניות אך לא בניה. פעסיל הילדה למדה אצל מלמד בחדר בנות קטן, ובמקביל רוסית וגרמנית ממורים פרטיים. היא גדלה בחברה מסורתית בה נשמרה הפרדה חמורה בין המינים, וספרה הוא אחד המקורות הכתובים המעטים להווי המרחב הנשי ביהדות מזרח אירופה שטרם המודרנה: הכרך הראשון הוקדש ברובו לתיאור המרחב האוטונומי והנבדל בו שלטה אמה, שהתמקד בבית ובייחוד במטבח, ושפעלו בו בעלות תפקידים כגבאי'טע (אחראית על הצדקה הקהילתית) וזאגער'קע (מדקלמת ומתרגמת התפילות בעזרת הנשים).
ב-1850 נישאה לחנן ונגרוב, בן למשפחת חסידי חב"ד. שוב בניגוד למקובל, החתן לא עקר לבית אביה אלא היא עברה לגור עם משפחתו בקונוטופ. זמן קצר לאחר נישואיהם נסע חנן אל חצר האדמו"ר שלו, ולפי זכרונותיה הוא שב כשאמונתו נגוזה. הוא החל להתרשל בקיום המצוות, לחרדתה של אשתו שקיבלה חינוך חילוני מקיף יותר. ב-1854 הם עברו ללובני בה קיבל חנן זיכיון לייצור יי"ש; רחוק מהלחץ המשפחתי של הוריו, הוא החל ללבוש בגדים מודרניים, להתגלח ולאמץ את ערכי החברה הבורגנית – בין היתר, סירב להניח לה לעסוק במסחר והתעקש שתשהה בבית. הוא אף אימץ את השם הרוסי אפנאסי. ב-1855 עלה אלכסנדר השני לשלטון והחלה תקופה של רפורמות ליברליות, שעודדה את הנטייה לטמיעה תרבותית יותר משיכלו לעשות זאת המשכילים המעטים. ונגרוב (שאימצה בשלב מסוים את השם הלועזי פולינה) ראתה את תהליך ההתנתקות מהמסורת שעבר על ביתה כחלק קטן ממה שחוו יהודים בני מעמדה באותה תקופה. ב-1859 עקרו בני הזוג לקובנה, שהייתה מוקד חזק של המגמות המודרניסטיות וההשכלה, וכעבור ארבע שנים נסעו לבירת ההשכלה הצפונית, וילנה. בשלב זה, חנן היה מנותק לחלוטין מהמסורת ונחוש שילדיהם יגדלו ללא חינוך דתי כלשהו. בזכרונותיה, העידה ונגרוב כי היא ובעלה עברו חמש-עשרה שנות מריבות עקב דרישותיו החוזרות שתעזוב עוד ועוד הנהגות ששמרה, והיא נכנעה לבסוף כי לא רצתה שילדיה יגדלו בצל סכסוך. בשלב האחרון אילץ אותה לוותר על הפאה שחבשה ועל אחזקת מטבח כשר.
ב-1866 עברו להלסינקי, עיר שכמעט ונעדרה יהודים, וב-1868 עזבו שוב לסנקט פטרבורג, בה התגוררו ברישיון אך ורק העשירים והמתורבתים ביותר מקרב יהודי האימפריה. ב-1871 הם עזבו את הבירה לטובת מינסק, שם התמנה חנן אפנאסי למנהל בנק מסחרי גדול. מתוך שבעת ילדיה, לפחות שלושה בחרו להתנצר כדי להתקבל בחברה הרוסית, אירוע שתיארה כטראומה הקשה בחייה. המשך האפליה והשנאה כלפי יהודים בחברה הרוסית, והזעזוע שעוררו "הסופות בנגב", הניעו את בעלה לייאוש והתפכחות. בשנותיו האחרונות הוא החל להתחרט על הניכור כלפי מורשתו ואף שב לקיים חלק ממנה. הוא מונה לחבר מועצת העיר מינסק, והוא ופולינה השתמשו בהון שצברו כדי להקים ולנהל מספר מוסדות לילדים יהודיים עניים. בבתי-הספר ובתי-היתומים שלהם חונכו השוהים באופן מסורתי ונשמרו בהם הכשרות והחגים. חנן מת ב-1892.
ב-1902 החלה פולינה לפרסם קטעים מחייה ב"ווסחוד", כתב-העת היהודי החשוב ביותר ברוסיה. ב-1908 פרסמה בשפה הגרמנית את הכרך הראשון באוטוביוגרפיה שלה, "זכרונותיה של סבתא: תמונות מההיסטוריה התרבותית של היהודים ברוסיה במאה ה-19". ב-1910 יצא הכרך השני. ונגרוב מתה במינסק ב-1916.
כמה מילדיה התפרסמו מאוד. בנה הבכור סמיון, שסולק מהגימנסיה לאחר שסירב לכרוע בפני איקונין, התנצר ונעשה למבקר ספרות בולט; בתה זינאידה הייתה אף היא מבקרת ספרות חשובה; ובתה איזבלה הייתה פסנתרנית ידועה.
זכרונותיה
האוטוביוגרפיה של ונגרוב זכתה לתהודה גדולה מיד עם פרסומה. גוסטב קרפלס, עורך ה-"Allgemeine Zeitung des Judentums", תמך בכותבת ושיבח את "זכרונותיה של סבתא" כיצירה ספרותית חשובה. תגובות דומות הגיעו גם מצד שניאור זלמן שכטר, שהתכתב עמה וניסה לקדם הוצאה לאור באנגלית, ישראל פרידלנדר, שאול גינזבורג, דוד וולפסון, מקס נורדאו ואישים בולטים אחרים. כפי שכתבה שולמית מגנוס, ונגרוב אמנם הקדישה את ספרה לילדיה, כדי שיזכרו ויבינו אותה; אך אין ספק כי כיוונה את החיבור לקהל היהודי הרחב, שנולד לתוך תקופת הטמיעה ואל האכזבה מניסיונות ההשתלבות, ונצרך לחפש מחדש זהות יהודית פוזיטיבית בה יוכל להיאחז. ונגרוב עצמה הביעה תמיכה חמה בספרה ומחוצה לו בחיבת ציון ובתנועות יהודיות מודרניות אחרות.
ספרה של ונגרוב נחשב למסמך חשוב גם בהיותו אחד המקורות הנשיים המעטים, ובוודאי האוטוביוגרפיה היחידה, מתקופת ההשכלה. ספרות הזכרונות של המשכילים משקפת חוויות גבריות במובהק של נישואי בוסר בגיל העשרה, והדמויות הנשיות בהן מנוכרות; "זכרונותיה של סבתא" מספק זווית מגדרית הפוכה.
הגביע הארץ-ישראלי 1937
הגביע הארץ ישראלי 1937 הייתה התחרות השמינית מאז היווסדה. בשנת 1936 התחרות לא התקיימה בגלל האירועים של המרד הערבי הגדול. המשחקים הסתיימו ב-9 במאי 1937. מספר המשתתפים גדל ל-14 קבוצות, כולם מהיישוב.
הפועל תל אביב זכתה בגביע בפעם השלישית.
עין העולם (ספר)
עין העולם הוא הספר הראשון מתוך סדרת הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה המקורית באנגלית נקרא הספר The Eye of the World, ובגרסה המתורגמת לעברית הוא מחולק לשני כרכים: "העידן שחזר" ו"עין העולם". הספר יצא לאור לראשונה ב-15 בינואר 1990 בהוצאת תור ספרים. בעברית יצא הספר לאור בהוצאת אופוס.
רוב הספר מוצג מנקודת תצפיתו של רנד אל'תור ורק קטעים מעטים מציגים נקודת מבט אחרת.
פרולוג -הר הדרקון
3000 שנה לפני אירועי הסדרה כוחות האור מנצחים את אדון האופל. אך כתוצאה מחתימת החור בכילאו של אדון האופל ונגיעה בו עם סאידין (הצד הזכרי של המעיין האמיתי) הוא זוהם. כתוצאה מכך כל האאס סדאי הגברים מאבדים את שפיותם.
הפרולוג נפתח בתיאור ארמונו החרב של לוּאְס תֵרִין טֶלָמוֹן הדרקון, כשהוא מחפש אתר אהובתו אִילֶנָה שער-שמש, כשמתוך טרוף דעתו אינו מבחין בגופות כל בני משפחתו. לפתע מופיע מתוך האוויר גבר לבוש שחורים, הגבר מופתע מרמת שיגעונו של לואס תרין, ואומר לו את שמו - אֶלַן מוֹרִין טֶדְרוֹנַאי, לואיס תרין מזהה אותו כישמעאל "בוגד התקווה". ישמעאל לועג לו ומחזיר לו את שפיותו בעזרת כוח אפל (ככל הנראה הכוח האמיתי) כדי שיבין את עוצמת תבוסתו ואת מעשיו. לואיס תרין מתרפא ורואה שאילנה נהרגה, בהתחלה הוא חושב שישמעאל הרג אותה אבל ישמעאל מזכיר לו שהוא עצמו רצח את כל בני משפחתו ("טבח השארים" (באנגלית: kinslaying)), ומספר לו ש"מאה האבירים" השתגעו גם הם ובכל יום משתגעים גברים נוספים וזורעים חורבן והרס בעולם, והכול בגלל ניסיונו ללחום באדון האופל. כשהבין לואס תרין מה גרמו מעשיו הוא מתעל כמות כה אדירה של הכוח האחד שהורגת אותו ויוצרת את הר הדרקון ואת האי שעליו תוקם טאר וולון. ישמעאל מצהיר ש"לא תוכל להימלט בכזאת קלות, דרקון. זה לא נגמר בינינו. זה לא יגמר עד לקץ הזמן" ואז נעלם.
העידן שחזר
הסיפור מתחיל במחוז כפרי נידח בשם שני הנהרות. רנד הולך יחד עם אביו טאם מהחווה שלהם ביער המערב לשדה אמונד, זה יומו האחרון של החורף שהיה קשה מתמיד, למעשה האביב עדיין לא הגיע. בלילה יחגגו את "ליל החורף" ולמוחרת את "בֶל טַיְין". והם צריכים להביא לכפר ברנדי ושיכר לחגיגות. בדרך רואה רנד פרש זר לבוש שחורים שגלימתו אינה זזה ברוח, הפרש מטיל עליו אימה, אבל לפני שטאם רואה אותו הפרש נעלם. הם הגיעו לכפר ורנד פוגש את חברו מאט ושומע ממנו שגם הוא ראה את הפרש, הנערים מגלים שהזמינו להטוטן לחגיגות ומאוד נרגשים מכך.
רנד ומאט פוגשים שני זרים שהגיעו לכפר הגבירה מוריין שנראית כאצילה, ולאן שנראה כזאב משחֵר לטרף, מוריין מעניקה להם מטבעות כסף. ואז מגיע רוכל לכפר. נראה שהחגיגות יהיו מושלמות: להטוטן, זרים וזיקוקים.
רנד ומאט פוגשים את פרין, והרוכל פדן פיין שמו, מספר חדשות מן העולם: חורף קשה בכול מקום, ומלחמה בגהלדן בעקבות דרקון כוזב שאוסף שם צבא. מועצת הכפר מתכנסת כדי לדון בחדשות. החוכמה נינאב גוערת בשלושת הנערים ופורצת למועצת הכפר. אגווין מספרת לרנד שמעגל הנשים התיר לה לקלוע את שערה לצמה, דבר שמסמן שהיא בוגרת דייה להינשא, ושנינאב מלמדת אותה להיות חוכמה. רנד לועג לחלומה לעזוב את הכפר. פרין מספר למאט ורנד שגם הוא ראה את הפרש וקיבל מטבע ממוריין. גבר פורץ מן הפונדק.
הגבר מתגלה כתום מרילין -הלהטוטן, תום והנערים עורכים הכרות, ותום פותח במופע מאולתר אולם ברגע שראה את מוריין הפסיק את ההופעה. המועצה החליטה להקים כוח משמר. רנד וטאם חוזרים לחווה כדי לשמור עליה בלילה. בדרך טאם מספר לרנד שהמועצה מנסה להרגיע את התושבים, להרחיק פליטים בעלי כוונות זדון, ולגרש את הפרש השחור. ולכן הקימה את כוח המשמר.
רנד וטאם חוזרים לשגרת החווה אבל בערב נועל טאם את הדלתות ומוציא חרב ישנה עם סימון אנפה. לפתע פורצים לביתם יצורים מגודלים שמתגלים כטרולוקים. טאם נלחם בהם ונפצע אבל הוא ורנד הצליחו לברוח ליער. טאם מתמוטט ורנד לוקח את החרב וחוזר לבית כדי להביא ציוד. בבית טרולוק אומר לו שהמִירְדְרַאַל רוצה לדבר איתו, ואז הטרולוק מסתער עליו רנד מרים את החרב והיא ננעצת בטרולוק והוא מת. רנד חוזר לטאם וחובש אותו.
רנד נושא את אביו כל הלילה לכפר באלונקה מאולתרת. בדרך רנד רואה טרולוקים ומירדראל. בדרך טאם ההוזה מספר על מלחמת האיאל, -מלחמה בה השתתף, ורנד שומע שטאם מצא אותו במלחמה: אחרי סיום הקרב רצה לנוח על מדרון הר הדרקון וראה עלמת חנית יולדת ומתה, והביא את הילד לאשתו קארי שקראה לו רנד.
מוריין מרפאה את טאם. לאן אומר לרנד שאנפה על החרב היא סימן לסייף אמן. מוריין מסבירה לרנד כי הפרש השחור הוא למעשה מירדראל, יצור קטלני של אדון האופל, המשרה פחד על המביטים עליו. טאם שנרפא שוקע בשינה עמוקה. היא מספרת לו כי בהתקפה בליל חורף, הותקפו שתי חוות בלבד שלו, ושל משפחת אייברה, ובכפר עצמו נבחרו המטרות בקפידה ובתכנון, שלא כדרכם של הטרולוקים לזרוע הרס ללא מטרה. הבתים שאליהם כוונה ההתקפה בכפר היו הבתים בהם התגוררו שני ידידיו של רנד, מאט קוטון ופרין אייברה. מוריין סדאי הגיעה למסקנה כי אדון האופל רוצה מאוד את אחד מהם או שלושתם. ולכן היא תיקח את שלושת הנערים מכפרם במטרה לגלות מדוע הם חשובים כל כך ומהו יעודם. רנד מסכים ללכת כדי לא לסכן את כל הכפר. רנד המותש הולך לישון.
רנד חולם שהוא נמלט במצרים מטרולוקים, וכשהוא רואה את שאיול גאל הוא מרגיש שאדון האופל מצווה עליו. ואז הוא עובר להר הדרקון ושוב רודפים אחריו הוא מנסה להימלט לטאר וולון, אבל העיר הלכה ונעלמה. רנד עבר לטאר וולון ומובל על ידי המון חוגג למגדל הלבן, בתוך המגדל מחכה לו מירדראל. רנד מתעורר באימה, הוא רואה שטאם התעורר גם כן אבל הוא עדין חלש, הוא מספר לו מה קרה מאז שהתמוטט, כולל מה שאמרה האאס סדאי. טאם נפרד מרנד, מזהיר אותו מהאאס סדאי ומעניק לו את החרב. כפריים זועמים באים לפונדק ודורשים לגרש את האאס סדאי. מוריין מספרת להם על ההיסטוריה של מנטהרן: אומה כבירה ששכנה באזור שני הנהרות, שנלחמה באדון האופל במלחמות הטרולוקים ועל נפילתה במלחמה זו, עד שכל מה שנותר ממנה הוא מחוז אחד.
עם רדת הלילה מוריין, לאן, רנד, מאט ופרין מתכוננים ליציאה לדרך בחשאי (כדי שיצורי האופל לא ירדפו אחריהם). אגווין רוצה להצטרף כדי לראות את העולם שבחוץ ולרדוף אחר הרפתקאות, מוריין מסכימה מחשש שאם לא ייקחו אותה היא תפרסם את דבר צאתם. לחבורה מצטרף גם תום מרילין -הלהטוטן. מיד שיצאו מהכפר רנד רואה עטלף בגודל אדם שלאן מזהה כדרגקר.
החבורה רוכבת צפונה. בעצירה ליד כפר בשם "גבעת התצפית" הדרגקר מסמן את מיקומם למירדראל, מוריין יוצרת ערפל שמסתיר אותם והחבורה ממשיכה בדהרה צפונה עד מעבורת טארן. לאן מעיר את בעל המעבורת ומבטיח לו זהב אם יעביר אותם.
החבורה חוצה את נהר הטארן, מוריין מטביעה את המעבורת על ידי הכוח האחד (כדי שיצורי האופל לא יכלו לחצות). החבורה עוצרת למנוחה במחסה. מוריין מגלה לאגווין שהיא יכולה לתעל את הכוח האחד, ומתחילה ללמד אותה, אגווין הנרגשת רוצה להיות אאס סדאי.
החבורה רוכבת בחשאי לבארלון. בדרך מלמד לאן את הנערים להשתמש בנשק שלהם: החרב של רנד והגרזן של פרין. מוריין מלמדת את אגווין על הכוח האחד. ותום מלמד את הנערים להטוטנות. לאחר כשבוע החבורה מגיעה לבארלון, בכניסה מוריין ולאן מוצגים בשמות בדויים ותעדכנים בחדשות: הגלימות הלבנות בעיר והיה קרב גדול בגהלדן בין הדרקון הכוזב לאאס סדאי. החבורה מתאכסנת בפונדק האייל והאריה.
נודע לחבורה שלוגיין הדרקון הכוזב ניצח את האאס סדאי. רנד הולך לישון וחולם על מסדרון אבן מרובה דלתות שכולן מובילות לאותו מקום: חדר קודר בעל זוויות משונות ועיקולים עשוי מאבן, באחד הקירות יש פתח למרפסת, ומעברו שמים מטורפים בכל הצבעים. גבר יפה עם בגדים שחורים מופיע ומזדהה כבעלזמון, עיניו ופיו נהפכו מדי פעם למערות של אש. הגבר מציע לרנד לשרת אותו רנד מסרב, בעלזמון אומר לו שהאמירלין תשתמש בו כמו שהשתמשה בגברים רבים לפניו. ומספר לו שהוא ניצב לצד לואס תרין טלמון כשהרג את משפחתו והוא זה שהעניק לו שפיות, הוא זה ששלח את הטרולוקים למלחמה והשמיד את הברית השנייה של עשרת האומות, הוא זה שלחש על אוזנו של ארתור הוקינג וגרם לו לשלוח צבא מעבר לים, להרוג את יועציו ולהילחם באאס סדאי. ואם אלו לא עמדו בפניו לרנד אין סיכוי, בעלזמון מורה באצבעו על עכברוש והוא התכופף עד שגבו נשבר ומת. רנד מחליט לא לספר על החלום לאף אחד.
בבארלון מצטרפת אל החבורה נינאב אל'מארה, חוכמת הכפר הצעירה של שדה אמונד שהגיעה מתוך מטרה להחזיר את הצעירים לביתם. בבארלון פוגש רנד את מין פארשו, החוזה, ובעקבות התקפה של מירדראל בפונדק בו שהו יוצאת החבורה מבארלון לכיוון העיר הבאה, גשר לבן, בכוונה להגיע לקאמלין ומשם לטאר וולון, מרכז האאס סדאי. בדרך לגשר לבן הם מותקפים על ידי צבא של טרולוקים המקיף אותם מכל עבר, והברירה היחידה היא להיכנס לעיר המקוללת, שאדאר לוגות.
זכר העיר מבעית עד היום את הטרולוקים, אך הם אולצו להיכנס אליה בכל זאת על מנת למצוא את אלה אשר אחריהם הם רודפים. בני החבורה פנו לצאת מן העיר לכיוון נהר הארינל, אך הופרדו זה מזה על ידי מאשדאר והטרולוקים. והתפצלו לשלוש חבורות, אשר איש מהן לא יודע היכן נמצא כל אחד מהאחרים, או האם הם בכלל חיים.
רנד, מאט ותום מרילין עלו על ספינתו של בייל דומון, ספינה שעגנה באותה שעה בנהר הארינל. הם שטו איתו דרומה עד לגשר לבן. בגשר לבן תקף אותם מירדראל. תום נאבק איתו, ורנד ומאט ברחו משם במצוותו של תום.
עין העולם
רנד ומאט הולכים לקאמלין, מנגנים ומבצעים להטוטים בפונדקים תמורת ארוחת ערב ושינה ללילה. פעמים מספר תקפו אותם ידידי אופל, אך הם יצאו מהמפגשים בשלום. בקאמלין פגשו את לויאל, האוגייר, אך באותה שעה היה מאט נתון בעוצמה חזקה להשפעתו של פגיון שנשא איתו משאדאר לוגות. הוא הפך לחשדן, קנאי ופרנואיד ממש כשם שאנשי שאדאר לוגות היו.
פרין ואגווין חצו את הארינל והחליטו להמשיך מזרחה בשטח לא מיושב. כעבור מספר ימים הם פגשו באליאס מצ'ארה, עוצר לשעבר שניחן ביכולת מיוחדת לתקשר עם זאבים, ונסעו איתו ועם בני להקתו הזאבים, שגילו שגם פרין עצמו ניחן באותה יכולת מיוחדת. לאחר שנדדו מספר ימים עם בני העם הנודד – הפחחים, חנו בסטדינג לא מיושב ליד פסלו של ארתור הוקינג. שם לכד את פרין ואגווין צבא קטן של ילדי האור, לאחר שפרין הרג שניים מהם, והם נותרו כשבויים במחנה.
מוריין, לאן ונינאב התקדמו דרומה משאדאר לוגות לאורך הארינל עד לגשר לבן. שם מצאה מוריין את עקבותיהם של רנד ומאט, אך החליטה להשיג דווקא את פרין. הם מצאו את מחנה הגלימות הלבנות שבו הוחזקו פרין ואגווין, שיחררו אותם במבצע מסובך ויחד איתם נסעו לקאמלין.
קישורים חיצוניים
__חייב_תוכן_עניינים__
פתן חום
פתן חום (שם מדעי: Pseudonaja) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הפתניים הנפוץ ברחבי אוסטרליה. זהו נחש קטלני ביותר והוא קרוב לסוג פתן אפעי (Pseudechis).
פתן חום מגיע לאורך של עד 2.2 מטר והוא בעל דפוסי צבע חומים, אך חלק גם כתומים ובהירים. הוא מתחבא רוב היום בין סלעים וגזעים ופעיל רק בלילה הקריר יותר. הנחש מותאם גם לסביבה יבשה כמו מדבר וערבה צחיחה.
נחשים אלה הורגים הרבה אנשים כל שנה באוסטרליה. עם זאת הארס מיועד עבור טרפם הכולל יונקים קטנים שונים, לטאות, נחשים אחרים ודו-חיים.
נו אלסון
נו אלסון (בנורווגית: Ny-Ålesund) הוא כפר בארכיפלג סבאלבארד שבשליטת נורווגיה. זהו היישוב (המאוכלס דרך קבע) הצפוני ביותר בעולם שלא הוקם כחלק מבסיס מחקר או בסיס צבאי, אם כי במהלך השנים הוא הפך למרכז מחקר בין־לאומי של החוג הארקטי. בנו אלסון מתגוררים 30 תושבי קבע ובעונת הקיץ אוכלוסייתו מגיעה עד למעל 100 תושבים בזכות החוקרים מכל העולם אשר מגיעים אליו. נו אלסון הוקם על ידי החברה הנורווגית Kings Bay והוא נמצא בשליטתה.
פעילות מחקר
בנו אלסון נבנתה תשתית רחבה על מנת לתמוך במחקר המדעי. סביב היישוב נמצאים בין היתר שדה תעופה המפעיל טיסות שבועיות ללונגיירבין, תחנת עגינה לספינות אוויר מחקריות, אתר שיגור של טילים מטאורולוגיים.
4:44
4:44 הוא אלבום האולפן ה-13 של הראפר האמריקאי ג'יי זי. האלבום יצא לאור ב-30 ביוני 2017 דרך חברת התקליטים רוק ניישן באופן בלעדי ללקוחות Sprint וטיידל. האלבום היה זמין להורדה בחינם לזמן קצר ב-2 ביולי באותה השנה דרך אתר האינטרנט של טיידל. ב-7 ביולי יצאה לאור מהדורה פיזית של האלבום, הכוללת 3 רצועות נוספות, והאלבום פורסם בשאר שירותי הזרמות המוזיקה.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2017, וסיכום האלבומים של העשור השני. כתב העת בילבורד דירג את האלבום במקום ה-53 ברשימתם "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני".
משמר היום (סרט, 2006)
משמר היום (ברוסית: Дневной дозор, "דנבנוי דוזור") הוא שמו של סרט מתח ופעולה רוסי בסוגת הפנטזיה. הסרט עלה לאקרנים ב-2006 בבימויו של טימור בקממבטוב, יליד קזחסטן. הסרט מבוסס באופן רופף על ספר באותו שם מאת סרגיי לוקיאננקו (ראה אור ב-1998) והוא המשכו של הסרט משמר הלילה.
תקציר הסרט
זהו ראש השנה האזרחית של 2006, יותר משנה לאחרי אירועי משמרת הלילה. אנטון גורודצקי, גיבור הסרט הראשון, מוצא את עצמו באמצע עימות הולך וקרב בין "האחרים" לאנשי האור והחושך, אשר עדיין קשורים בהפסקת אש מתוחה. אנטון הוא עדיין פעיל משמרת הלילה, עובד כעת ומתחזק רומן עם סבטלנה. כיוון שייגור בנו הפך כעת לאחד מן האחרים, אנטון נאלץ בחשאי להשמיד ראיות של התקפות שייגור ביצע על אנשים רגילים, מה שמפר את ההסכם בין האחרים ובין אנשי משמר הלילה.
כדי לתקן את הטעות הקודמת שלו, כשניסה להשתמש בשירותה של המכשפה כדי להרוג את ייגור בילדותו (סצנה המופיעה בתחילת הסרט הראשון), אנטון מבקש למצוא את גיר הגורל האגדי, גיר קסום שיכול לשכתב את ההיסטוריה, שהיה פעם שייך לטמרלן, רכוש שהיה אחת הסיבות העיקריות להצלחות הצבאיות הרבות שלו.
בינתיים, זבולון, מנהיג האחרים מחכה ליום ההולדת של ייגור. ביום ההולדת, ייגור עתיד להפוך סופית לאחד מן האחרים ויוכל לרכוש את הכוח שיאפשר לאחרים לשבור את החוזה (שניתן היה לכבד רק כי אחרים חששו כי שני הצדדים יהרסו זה את זה).
אנטון משיג את הגיר ממקום המחבוא בבית קפה מרכז אסייתי במוסקבה ומשתמש בו כדי לזמן את ייגור. בתחילה הם מסתדרים היטב, אבל ייגור מתרעם כאשר אנטון מסרב לבקשתו כדי ליישר את ההדורים עם אמא של ייגור. אנטון לובש את המעיל הגדול שלו ויוצא להזמין אוכל. בשלב זה, הטלפון נייד מצלצל מעבר לקו מדברת סבטלנה. ייגור שעזב עם המעיל ובכיסו גיר הגורל כועס על החדירה שלה למערכת היחסים שלו עם אביו וצועק לה: "יש לו משפחה. אל תקראי לו שוב." הוא מנפץ את הטלפון באלימות ונעלם עם הגיר, שאותו הוא לוקח לזבולון. זבולון לא יכול להשתמש או אפילו לגעת בגיר, כיוון שהדבר יהווה הפרה ישירה של הסכם הפסקת האש שבין האחרים למשמרת הלילה.
מסיבת יום ההולדת של ייגור מתחילה זמן קצר לאחר מכן, האורחים הם האחרים (חלקם כוכבי הפופ הרוסי). סבטלנה רצה למקום המסיבה כדי למצוא את אנטון. ייגור מתעמת איתה, היא מנסה למנוע את ההתנגשות אבל ייגור שוב ושוב מערים עליה ומביע תרעומת על מערכת היחסים שלה עם אביו, סבטלנה בטעות מכה את ייגור וטיפת דם נוזלת מאפו. זבולון מפרש זאת כהפרה של הסכם הפסקת האש ומשתמשת בזאת כדי להכריז על מלחמת חורמה באנשי האור.
ייגור, עכשיו כחלק מהאחרים, משחרר אפוקליפסה על מוסקבה, הורג את מרבית אורחי המסיבה ומסנוור את סבטלנה. העיר נהרסת כמעט; קרב עז בין אור וחושך ניטש בעוצמה, עם ניצולים מועטים משני הצדדים. בעיצומו של התוהו ובוהו, אנטון, ששורד, מוצא את אליסיה המנסה להחיות את אהובה המת, קוסטיה, אך ללא הצלחה. היא לא יכולה להחיות אותו, כי מעשיה לא גרמו למותו. הסצנה מרמזת כי המשתמש בגיר יכול רק לשנות החלטות שהוא או היא עשו, לא של מישהו אחר. אנטון משכנע את אליסיה לתת לו את הגיר כך שהוא יוכל למנוע את הרס מוסקבה ומותם של עשרות רבות אחרים, אבל הוא נתפס כמעט מיד על ידי סבטלנה המבוהלת וייגור הזועם. אנטון שנאבק בכוח, כמעט מת מהמאמץ והוא ניצל ברגע האחרון על ידי גסר, מנהיג האור.
אנטון עובר דרך חורבות מוסקבה לבית שבו הוא, לפני ארבע עשרה שנה, ביקר בבית המכשפה - ביקור שגרם לרצף שלם של אירועים, החל בהצטרפותו של אנטון למשמר הלילה. אנטון כותב לא בולט על קיר בבית הזה ואז מוסקבה חוזרת למצב הרגיל, לפני שהושמדה והסרט חוזר לשנת 1992 ולסצנה הראשונה מהסרט הקודם.
באפילוג, כתוצאה מהשפעת הגיר, אנטון חושב להתמודד עם המכשפה, ומסרב לגרום נזק לעובר של אשתו, מי שעתיד להיות ייגור. הוא יוצא מהבית אל הרחוב, שם הוא פוגש את סבטלנה. זבולן וגסר צופים בהם מספסל בפארק, להוטים לראות אם אנטון יכיר בסבטלנה, למרות שמעולם לא פגש אותה בגלל שכתוב ההיסטוריה. תחזיתו של גסר תתברר כמדויקת: למרות שלא ידע איך או למה, אנטון מזהה את סבטלנה והם הולכים ביחד.