cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אופק ביטון
קריירה
בפברואר הושאל להפועל ירושלים עד לסיום העונה. ביוני 2022 הושאל ביטון להפועל ירושלים לעונה נוספת ב-18 בספטמבר כבש צמד ובישל את השער השלישי בניצחון הביתי 0–3 על מכבי חיפה. ב-7 בינואר באותה עונה כבש ביטון שער שוויון בנגיחה בתוספת הזמן בדרבי. ב-6 במרץ האריך את חוזהו בקבוצה ל-3 שנים.
תקבולת
תִּקְבּוֹלֶת (בלועזית: פָּרָלֶלִיזְם) היא אמצעי ספרותי שרווח במיוחד בשירת המקרא, אך קיים לעיתים גם בפרוזה המקראית, בשירת ימי הביניים ובעת החדשה. שתי צלעות המקבילות זו לזו, בתוכן, בהטעמה, במקצב, בתבנית התחבירית או בחומר הסמנטי (לא כל תקבולת מתאימה בכל הקריטריונים הללו) - מכונות תקבולת. אברי התקבולת יכולים להיות שווים או שונים בגודלם או בצורתם, וההתקשרות יכולה לבוא על פי עקרונות שונים ואף על פי ניגודים.
מטרת התקבולת היא חזרה על הנושא במילים נרדפות, שונות ופעמים רבות ציוריות במיוחד, כדי להטמיע אותו בלב השומעים, וכדי לעטר את השיר או המבע באמצעים צורניים המייפים את הטקסט ומקלים על קליטתו.
הבישוף רוברט לאות' בספרו מ-1787 Lectures on the Sacred Poetry of the Hebrews היה בין הראשונים שהגדירו את המושג תקבולת, בזהותו שלוש צורות של תקבולות: נרדפת (סינונימית), ניגודית (אנטיתטית) ומשלימה (סינתטית).
סוגי תקבולות
ניתן לסווג את התקבולות לשני סוגים:
תקבולת נרדפת
צורת התקבולת הרווחת ביותר היא זו שבה מקבילות וחופפות שתי צלעות/איברים בשיר, מבחינת התוכן, הצורה והמקצב.
תקבולת ניגודית
שני אברי התקבולת מביעים דבר והיפוכו
תקבולת משלימה
האיברים משלימים זה את זה
תקבולת מדורגת
התפתחות הנושא באיברים
תקבולת מוצלבת/מצטלבת (כִיאַסְטית)
סדר המילים המקבילות הפוך בשתי הצלעות.
תקבולת חסרה
האבר השני מחסיר חלק מהמשפט שקיים באבר הראשון לדוגמה בשירת למך:
תקבולת יאנוס
תקבולת יאנוס או תקבולת דו פרצופית; מילה נושאת שתי משמעויות מקבילות (או יותר): האחת על פי מה שנכתב לפניה, והשניה על פי הנכתב לאחריה. תופעה זו מכונה כך על שם האל הרומי יאנוס, בעל שני הפרצופים, אחד מביט מלפנים ואחד לאחור.
בדוגמה הבאה המילה זמיר היא בשני מובנים: זמירה וציפור שיר.
תקיפת ארצות הברית בסוריה (2021)
תקיפה זו הייתה המבצע הצבאי הראשון שבוצע תחת ממשלו של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן שנכנס לתפקידו כחודש לפני האירוע.
רקע
ב-15 בפברואר 2021 ועשרה ימים לפני התקיפה האמריקאית נהרג קבלן אמריקאי מפגיעת טיל שנורה מדרום ארביל שבעיראק. מספר ימים לאחר מכן בוצע תקיפה נוספת על בסיס אמריקאי במחוז סלאח א-דין, בתקיפה זו נפצע קבלן דרום-אפריקאי שהיה חלק מהקואליציה הבינלאומית שפועלת נגד נוכחותה של המדינה האסלאמית בעיראק.
התקיפה
ההתקפה האווירית התמקדה במספר מבנים בכפר אל חוררי שנמצא בסמוך לעיר אל-בוכמאל, שניים מהם היו מעבר הגבול אל-קאים ובסיס אימאם עלי. לדברי מחלקת ההגנה האמריקאית המתקנים שהופצצו נשלטו על ידי מספר מליציות, העיקרית שבהם הייתה כתאא'ב חזבאללה.
במסגרת התקיפה הטילו שני מטוסי F-15E סטרייק איגל שבע פצצות במשקל של כ-226 ק"ג, על הפצצות הורכבה מערכת JDAM. פצצות אלו הרסו כ-9 מתקנים ששימשו את המיליציות.
קצת יותר משבוע לאחר התקיפה דווח בוול סטריט ג'ורנל כי הייתה אמורה להתבצע תקיפה ביעד נוסף, אך זו בוטלה בהוראת הנשיא ביידן לאחר שאישה ומספר ילדים נראו בחצר של אחד האתרים.
תגובות
בעקבות התקיפה הזהיר נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן את איראן ואמר כי איראן לא תוכל לפעול בלי שיהיו לכך השלכות. גם דובר הפנטגון, ג'ון קירבי הגיב לתקיפה ותיאר אותה כ"תגובה צבאית מידתית" ביחס לתקיפות הקודמות. בתקשורת אף פורסם כי בפני הנשיא ביידן הונחו מספר תוכניות והצעות והנשיא בחר באפשרות המצומצמת ביותר, לדברי ממשלו על מנת למנוע הסלמה באזור.
מזכיר ההגנה האמריקאי, לויד אוסטין טען כי הוא זה שהמליץ לביידן על ביצוע התקיפה.
איראן גינתה את התקיפה וטענה כי היא מקווה "הפרה הריבונות הסורית" והכחישה כל מעורבות איראנית לתקיפות כנגד מטרות אמריקאיות באיראן. גם משרד החוץ הרוסי גינה את התקיפה, חרף העובדה שהאמריקאים עדכנו את השר, סרגיי לברוב בכוונתם לתקוף בסוריה מספר דקות לפני התקיפה.
משרד החוץ הסורי פרסם גם הוא הודעת גינוי בה נטען כי "ממשל ביידן אמור להיצמד ללגיטימציה המוענקת על בסיס החוק הבינלאומי ולא לחוקי הג'ונגל כמו הממשל הקודם".
חבר בית הנבחרים האמריקאי, מייקל מקאול ראה בתקיפה "גורם הרתעתי הכרחי". עם זאת, חלק מחברי הקונגרס לא הסכימו עם מקאול. שניים מהם היו הסנאטורים הדמוקרטיים טים קיין וכריס מרפי שקראו לבצע תדרוך בקונגרס שידון האם התקיפה היא בכלל חוקית. מלבדם גם חבר בית הנבחרים, רו חאנה טען כי "אין שום הצדקה שנשיא יאשר תקיפה צבאית שאינה בגדר הגנה עצמאית ללא אישור הקונגרס".
על אף הביקורת המועצה לביטחון לאומי עמדה לצידו של ביידן וטענה כי היא שחררה לקונגרס הודעה מראש על התקיפה, בטענת לחוקיות התקיפה ציטטה המועצה את סעיף 51 של מגילת האומות המאוחדות ואמרה כי המועצה הורתה לבצע את התקיפות "על מנת להגן על אנשינו ושותפינו".
ביולוגיה ימית
בשנת 1832 ז'אן וילפרו-פאוור בנתה לראשונה אקווריום לצורכי חקר יצורים ימיים. הביולוג הימי משלב עבודה במעבדה עם עבודת שטח הנעשית בצלילה או שיט ופעמים רבות ביולוגים ימיים הם בעלה הכשרה במיומנויות אלה.
בתי הגידול
הביולוגיה הימית מבחינה בין מספר בתי גידול ימיים, הנבדלים זה מזה בפרמטרים כגון אור, חום, הרכב כימי (תכולת חמצן, מליחות וכו'), לחץ אטמוספירי ופרמטרים נוספים וכן רגישות פרמטרים אלה לשינויים בסביבות משיקות. השוני בין בתי הגידול מוביל לקיום אוכלוסיות שונות של אורגניזמים.
ביולוגיה ימית בישראל
ב-1968 הקים היינץ שטייניץ מהאוניברסיטה העברית בירושלים את המעבדה לביולוגיה ימית באילת. ב-1986 נבנה על בסיס המעבדה המכון הבין-אוניברסיטאי למדעי הים באילת, בו משתתפות כל האוניברסיטאות בישראל, כמכון מחקר רב תחומי העוסק במדעי הסביבה הימית ובכלל זה בביולוגיה ימית.
לימודים לתואר ראשון מתקיימים במרכז האקדמי רופין, במסגרת החוג לביוטכנולוגיה ימית וכן החוג למדעי הים והסביבה הימית, כמו כן, פועלת מגמה לביולוגיה וביוטכנולוגיה ימית באוניברסיטת בן-גוריון במסגרת לימודים לתואר ראשון במחלקה למדעי החיים, הלימודים מתקיימים בשנה הראשונה והשנייה בקמפוס באר שבע של האוניברסיטה ובשנה השלישית בקמפוס אילת של האוניברסיטה. הלימודים כוללים הן קורסים בקמפוסים והן התנסויות פרקטיות בשטח לרבות צלילות וסיורים בחופי הארץ. חוגים ייעודיים לנושא המקיימים לימודים לתואר שני מתקיימים בשלוחת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב באילת ובאוניברסיטת חיפה.
Dig It
Dig It הוא שיר של הביטלס מהאלבום Let It Be שיצא בשנת 1970. השיר נזקף לזכות לנון / מקרטני / האריסון / סטארקי והיה אחד השירים הבודדים שנזקפו לזכות כל ארבעת חברי הלהקה.
אלבום
השיר, יחד עם יצירה עממית בשם "Maggie Mae" הופיעו באלבום Let It Be, אך לא נכלל באוסף Let It Be... Naked.
הקלטת השיר
מספר גרסאות הוקלטו במהלך הסשנים של Get Back / Let It Be, ב־24, 26, 27, 28 וב־29 בינואר 1969 באולפני אפל. הגרסה בת 51 שניות באלבום היא תמצית מהגרסה של ה-26 בינואר,  שהייתה ג'אם של 15 דקות, שהחלה ב-"Like a Rolling Stone". קטע מהסשן, שאורכו 4 דקות ו-30 שניות, מופיע בסרט התיעודי Let It Be. המשתתפים שם הם ג'ון לנון על שירה ובס 6 מיתרים, ג'ורג' הריסון בגיטרה, פול מקרטני בפסנתר, רינגו סטאר על תופים, ג'ורג' מרטין במראקס ובילי פרסטון על אורגן; כמו גם בתה בת השש של לינדה איסטמן, הת'ר, שלא הופיעה בגרסה שהופצה. לימים איסטמן נישאה לחבר הלהקה פול מקרטני. לאחר מותה של לינדה, פול אימץ את הת'ר.
בחלק הראשון לנון שר את הליריקה העיקרית עם קריאות של הריסון, בעוד הת'ר מוסיפה ווקאליות חסרת מילים. בהמשך מצטרף מקרטני ומגבה את לנון בשירת בריטון ווריאציה: "dig it up, dig it up, dig it up". בהמשך לנון חוזר ל על "Like a Rolling Stone" ונכנס לקטע המאזכר גופים ואישים מפורסמים: FBI ,CIA, BBC ,BB King, דוריס דיי ומאט באזבי.
הקטע באלבום Let It Be דוהה באלבום השני של לנון "כמו אבן מתגלגלת" ומסתיים בכך שלנון מדבר בפלסט : "זה היה '?Can You Dig It'" מאת ג'ורג'י ווד, ועכשיו נרצה לעשות את "Hark, the Angels Come" (ג'ורג'י ווד היה ילד פלא שהופיע במיוזיק הול). המשפט השני נחתך בסרט Let It Be. למעשה הקריאות באו מהגרסה הראשונה, שהוקלטה ב-24 בינואר והייתה שונה משמעותית. ניתן לשמוע קטע מגרסה זו, שנקרא "?Can You Dig It", בדיסק הבונוס "Fly on the Wall" לאלבום "Let It Be... Naked".
שבקייה
שבקייה (במקור: שְבַּאכְּיַה شباكية) היא מאפה מרוקאי, העשויה מרצועות בצק המטוגנות בשמן עמוק עד להזהבה, ולאחר מכן מצופות בסירופ דבש, מי ורדים ושומשום. את רצועות הבצק מגלגלים ומצופפים זו בזו, בדרך כלל לצורת ורד.
השבקייה דומה בסגנונה למאפים אחרים כגון קרטלט (האיטלקי) ופזואלוס (הלובי), אף על פי שהאחרון דק יותר ופחות צפוף.
מד גובה
מד גובה (באנגלית: Altimeter) הוא מכשיר המשמש למדידת מרחק אנכי של אובייקט אחד ביחס לאובייקט אחר או נקודת ייחוס מוגדרת.
סוגי המדידה השונים מתמקדים בשני נתוני גובה עיקריים:
מדי גובה שימושיים בעיקר בתעופה ומהווים נתון טיסה עיקרי ואחד ממחווני הטיסה הקריטיים.
מאפיינים
מד גובה ברומטרי מודד לחץ גוש האוויר בו נמצא החיישן ובעזרת חישוב הפרש הלחץ יחסית ללחץ ייחוס יכול לחשב גובה יחסי שכן הלחץ משתנה עם השינוי בגובה בצורה ליניארית וניתנת לחיזוי.
אנרי קונאן בדייה
אֵמֶה אנרי קונאן בדייה (בצרפתית: Aimé Henri Konan Bédié; 5 במאי 1934 – 1 באוגוסט 2023) היה פוליטיקאי מחוף השנהב אשר כיהן כנשיא מדינה זו בשנים 1993–1999 ובהמשך כנשיא המפלגה הדמוקרטית של חוף השנהב, עצרת דמוקרטית אפריקאית (PDCI-RDA). לפני שהפך לנשיא, הוא היה חבר ונשיא האספה הלאומית של חוף השנהב. בבחירות לנשיאות ב-2020 הוא ניסה להיבחר לכהונה נוספת כנשיא, אך נכשל.
מד גובה
מאפיינים
לחץ האוויר יורד כאשר הגובה עולה בקצב של 100 הקטופסקל (hPa) לכל 800 מטר, או אינץ' אחד של כספית (in/Hg) לכל 1,000 רגל קרוב לגובה פני הים. המכשיר מאפשר מדידת גובה מדויקת יחסית ללחץ ייחוס שנקבע על ידי המשתמש.
מדידת גובה לחץ אנלוגית־מכנית
סוגי חיישני מדידה ללחץ אוויר אנלוגיים המשתמשים באנרואיד – קפסולת מרוקנת מאוויר הבנויה מסגסוגת בריליום ונחושת. האנרואיד (לרוב, מספר קפסולות המותקנות אחת על גבי השנייה) מתרחב או מצטמק כתוצאה משינויים מזעריים בלחץ החיצוני. המד מחובר למערכת פיטו־סטטית המחוברת לחרירי לחץ בגוף כלי הטיס המספקים את הלחץ החיצוני. האנרואיד מניע זרוע שמחוברת אליו המסובבת גלגלי שיניים המזיזים מחוגות. מכיוון שהקשר בין הגובה ללחץ האוויר הוא לא מוחלט ומשתנה בתלות בתנאים אטמוספיריים נוספים, צריך לקבוע לחץ ייחוס. זה מתבצע על ידי התאמת המיקום של האנרואיד או מיקום הזרוע המחוברת אליו או לחלופין על ידי כיוון גלגלי השיניים בדומה לשעון מכני. את לחץ הייחוס ניתן בדרך כלל לראות בחלונית קולסמן.
אנרי קונאן בדייה
ראשית חייו
ב-5 במאי 1934 אנרי קונן בדייה נולד בדדיקרו, נפת דאוקרו. לאחר לימודיו בצרפת, ולאחר עצמאות חוף השנהב בשנת 1960 הוא התמנה לשגריר הראשון של חוף השנהב בארצות הברית ובקנדה, בין 1966 ל-1977 הוא כיהן בממשלת חוף השנהב כשר הכלכלה והאוצר. במקביל לכהונתו כשר האוצר, בין השנים 1974 ועד 1976, בדייה כיהן גם כיושב ראש הראשון של ועדת הפיתוח המשותפת של קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי. בין השנים 1978 ועד 1980הוא היה יועץ מיוחד לתאגיד הפיננסים הבינלאומי של קבוצת הבנק העולמי
מד גובה
מדידת גובה לחץ ספרתית
מדידי לחץ ספרתיים משתמשים בחיישני לחץ אלקטרוניים המודדים את השינוי בגוף סיליקון המצטמק או מתפשט עם שינוי בלחץ החיצוני. בניגוד למדי גובה אנרואידיים החישוב של הגובה מבוצע תוכנתית. נתון הגובה הספרתי מאפשר שילוב נתון זה במחשב נתוני האוויר שבשילוב עם מדידת טמפרטורה ונתוני אוויר נוספים מסוגל לתת מדידות מדויקות יותר ולשלב נתונים אלה לשיפור דיוק מערכות ניווט אינרציאליות. כמו כן זה מאפשר שילוב תצוגות והצגת נתונים אלה בצגים רב־תכליתיים וצגי טיסה מרכזיים.
מד גובה ברומטרי בתעופה
בתעופה מד הגובה משמש ככלי מרכזי להטסה וניווט בכללי טיסת ראייה ומכשירים. מכיוון שהלחץ המקומי משתנה בתלות בהרבה גורמים אטמוספיריים ועם הזמן, בשביל לספק מדידה מדויקת שתאפשר טיסה בגובה מדויק, מכיילים את המד יחסית למדידה שמבוצעת בתחנה מקומית, לרוב במרכז הבקרה או בשדה התעופה שטסים בשטחם. לרוב מכיילים את הלחץ ככה שהמד יראה גובה יחסית לגובה פני הים הממוצע לפי למודל אטמוספירה סטנדרטית בינלאומית (ISA), נתון שנקרא QNH. ניתן גם לכייל את המד כדי שיראה גובה מעל הקרקע, בדרך כלל בשדה שמעוניינים לנחות בו – נתון המכונה QFE, אם כי שימוש זה הרבה פחות נפוץ, במיוחד לאחר הופעת מדי גובה אלקטרוניים המודדים את גובה מעל פני השטח ישירות (ראה מד גובה מכ"ם).
אנרי קונאן בדייה
ראשית חייו
ב-1980 נבחר בדייה לאספה הלאומית של חוף השנהב. לאחר מכן בדצמבר 1980, הוא נבחר לנשיא האספה הלאומית. הוא נבחר מחדש לנשיא האספה הלאומית גם בשנים ב-1985 וב-1990.
מד גובה
מד גובה ברומטרי בתעופה
בגבהי טיסה גבוהים המאפיינים ניווט ארוך טווח בגובה רב, טיסה על פי לחץ מקומי הופכת להיות בעייתית מאוד שכן המטוס צפוי לעבור באזורים מרובים בהם הלחץ המקומי ישתנה ולכן המדידה המקומית המבוצעת במרכז הבקרה לא תהיה רלוונטית לכלי טיס עצמו ומרכז הבקרה יצטרך לנהל אתרי מדידה מרובים, במקרה ומרכז הבקרה או צוות האוויר טועים והכיול של מד האוויר לא משתנה בהתאם המטוס יטוס על האיזובר (קו גובה בו הלחץ לא משתנה) שהגובה שלו בפועל יכול לעלות ולרדת באלפי רגל לאורך המסלול, ולכן יקשה מאוד לשמור על הפרדה בטוחה בין כלי טיס הטסים באותו הנתיב האווירי אבל בגבהים שונים. בשביל לחסוך סיבוכים אלו מעל גובה מסוים, המוגדר על ידי רשות התעופה המקומית (בדרך כלל בגבהים של בין 10–11 אלף רגל) עוברים לשימוש בלחץ סטנדרטי — 1,013.25 הקטופסקל או 29.92 אינץ' כספית (לפי מודל האטמוספירה הסטנדרטית). אזור הטיסה הזה מכונה רוּם טִיסָה (באנגלית: Flight Levels).
שיטה זאת מקלה על צוותי האוויר ומרכזי הבקרה בשמירת הפרדה בטוחה בין כלי הטיס, שכן גם אם הגובה המעשי של כלי הטיס מעל מפלס הים הוא לא מדויק ומשתנה לאורך הנתיבים, הרי שהמטוסים הטסים באותו אזור יטוסו לפי אותה השגיאה ולכן קוטן הסיכון שהם לא יוכלו לשמור על הפרדה בטוחה. כמו כן זה מגדיל את ניצלות הדלק של כלי הטיס ומקל על הניהול וחישובי הניווט שלו שכן צוותי האוויר יצטרכו להתאים את הניהוג של כלי הטיס הרבה פחות אחרי שהם מקזזים את הגאי המטוס וקובעים את הכוח של המנועים.
אנרי קונאן בדייה
נשיאות (1993–1999)
כנשיא האספה הלאומית, ירש בדייה את הנשיא הוותיק פליקס הופואט-בויני. ב-7 בדצמבר 1993, הוא הודיע שהוא לוקח על עצמו את תפקיד נשיא המדינה, בראיון בטלוויזיה הממלכתית, שעות ספורות לאחר מותו של הופואט-בויני. כתוצאה ממהלך זה של בדייה, התפתח מאבק כוח קצר בין בדייה לראש הממשלה אלאסן ואטארה; במאבק בדייה גבר וואטארה התפטר מתפקיד ראש הממשלה ב-9 בדצמבר. בדייה, נבחר לאחר מכן לנשיא מפלגת PDCI באפריל 1994. על פי החוקה, הוא כיהן כנשיא בפועל במשך יתרת כהונתו השביעית של הופואט-בויני.
סובארו R2
סובארו R2 (ביפנית: スバル・R2, באנגלית: Subaru R2) היא מכונית סופרמיני, שהוגדרה בקטגוריית כלי הרכב ביפן "Kei car" מתוצרת יצרן הרכב היפני סובארו אשר יוצרה בין השנים 2003–2010.
אנרי קונאן בדייה
נשיאות (1993–1999)
כנשיא, עודד בדייה יציבות לאומית, אך הואשם בדיכוי פוליטי ובשחיתות. בבחירות לנשיאות באוקטובר 1995, תוקן חוק הבחירות שחייב את המועמדים לנשיאות, כאלה שנולדו לשני הורים מחוף השנהב ושחיו במדינה חמש שנים לפחות לפני הבחירות. תיקון החוק נועד כנגד ואטארה. באותה תקופה, ואטארה התגורר בארצות הברית מאז 1990 בזמן שכיהן כסגן מנכ"ל קרן המטבע הבינלאומית ועל פי השמועות אביו הוא בורקיני מבורקינה פאסו. שתי מפלגות האופוזיציה העיקריות, עצרת הרפובליקנים (RDR) והחזית העממית של חוף השנהב (FPI), החליטו להחרים את הבחירות, ובדייה ניצח בבחירות אלה עם 96% מקולות הבוחרים.
ב-24 בדצמבר 1999 הודח בדייה בהפיכה צבאית, לאחר שדחה את דרישותיהם של החיילים שמרדו בו יום קודם; אחת הדרישות הייתה לשחרר את חברי מפלגת RDR שהיו במעצר. בעקבות ההפיכה הצבאית הפך הגנרל בדימוס רוברט גואי לנשיא המדינה. ב-26 בדצמבר 1999 נמלט בדייה לבסיס צבאי צרפתי לפני שעזב את חוף השנהב במסוק וטס לטוגו יחד עם בני משפחתו. עם הגעתו לשדה התעופה בלומה, קיבל את פניו נשיא טוגו גנאסינגבה איאדמה.
לאחר הנשיאות
בדייה נרשם כמועמד לבחירות לנשיאות באוקטובר 2000, אף על פי שהפסיד לאמיל קונסטנט בומבט, ששימש כשר הפנים תחתיו בבחירות המקדימות של מפלגת PDCI לנשיאות באוגוסט. ב-10 באוקטובר, לאחר שבית המשפט החוקתי פסל את בומבט ואותו מלהתמודד בבחירות לנשיאות, קרא בדייה להחרימן.
ב-23 ביוני 2001 נפגש לורן גבאגבו, שנבחר לנשיאות בבחירות 2000, עם בדייה בפריז והפציר בו לחזור לחוף השנהב. לאור פגישה זו, בדייה חזר למולדתו ב-15 באוקטובר 2001. כמה ימים לאחר מכן נדחתה לבקשתו של בדייה האספה ה-11 של מפלגת PDCI ללא הגבלת זמן.
ב-12 בנובמבר 2001, בדייה נאם בפורום פיוס לאומי. הוא ייחס את המשבר הפוליטי במדינה להפיכה שהתקיימה בדצמבר 1999 ודחק בכל הפוליטיקאים מחוף השנהב להוקיע את ההפיכה. הוא גם אמר כי התפיסה הלאומית של Ivoirité, שקודמה בתקופת נשיאותו, הייתה ניסיון לחזק את "הזהות התרבותית" ולא אמצעי להדרה פוליטית. לטענת מבקרי ה-Ivoriité, היא הייתה מפצלת, נגועה בשנאת זרים ונועדה לחסל תחרות פוליטית מצדו של ואטארה, שנטען כנגדו שהוא בן להורים בורקינים, אך בדייה דחה ביקורת זו. באפריל 2002 התקיימו הבחירות במפלגת PDCI, בדייה ניצח את לורן דונה פולוגו על ראשות המפלגה כשזכה ב-82% מהקולות.
מאוחר יותר הוא שהה שנה נוספת בצרפת וחזר לחוף השנהב ב-11 בספטמבר 2005. עם שובו הוא אמר שלנשיא גבאגבו אסור להישאר בתפקידו לאחר תום כהונתו באוקטובר 2005 וכי יש להקים ממשלת מעבר.
ב-20 במאי 2007, בראיון לסוכנות הידיעות הצרפתית, הצהיר על מועמדותו מטעם מפלגת PDCI, לבחירות לנשיאות בשנת 2008.
ב-22 בספטמבר 2007 נאם בעצרת, בעיר דאבו, בה הכריז על הצורך ב"טיפול בהלם" כדי להחזיר את המדינה לשגרה, הוא הבטיח לחזק את הכלכלה, ומתח ביקורת חריפה על גבאגבו.
ביוני 2020 הודיע שיתמודד בבחירות לנשיאות באוקטובר מטעם המפלגה הדמוקרטית של חוף השנהב. בבחירות אלה הוא הגיע רק למקום השלישי, לאחר שזכה רק ב-1.68% מהקולות.
בדייה נפטר ב-1 באוגוסט 2023 בבית חולים פרטי באביג'אן, חוף השנהב, בגיל 89.
מד גובה
מד גובה ברומטרי בצניחה
בצניחה, מד הגובה נחשב לאחד האמצעים החשובים ביותר אחרי המצנח עצמו, המחווים לצנחן על מהירותו, על הגבהים ותורמים לבטיחות. בשל כך יש מספר אמצעי מדידה מרובים הזמינים לצנחן: מדי גובה ברומטריים, אנלוגיים ודיגיטליים המתלבשים על פרק כף היד. אלטימטרים קוליים ואלטימטרים ויזואליים מגבים המייצרים התראות בגבהים מוגדרים מראש.
מד גובה ברומטרי כמכשיר ניווט בטיפוס הרים
בניווט בטיפוס הרים, לעיתים מפה טופוגרפית לבדה אינה יעילה לאיתור המיקום עקב צפיפותם של קווי הגובה בתיאור טופוגרפי של אזורים תלולים. מד גובה ברומטרי, ביחד עם המפה הטופוגרפית, יכול לסייע באיתור המיקום המדויק. הוא אמין ולעיתים קרובות מדויק יותר מאשר מקלט GPS למדידת גובה. GPS יכול להיות לא זמין למשל כאשר נמצאים בתוך קניון עמוק, או שאינו יכול לספק גובה בלתי מדויק כאשר יש שיעור שגיאה של מספר מטרים אבל שינוי הגובה בהר במספר המטרים הללו הוא משמעותי. מכיוון שהלחץ הברומטרי משתנה עם מזג האוויר, מטפסי הרים צריכים לכייל באופן תכוף את מד הגובה שלהם כאשר הם מגיעים לנקודת ציון ידועה בה הגובה מוכר, למשל, כאשר הם מגיעים לפסגה המסומנת על מפה טופוגרפית.
מד גובה מכ"ם
מד גובה אלקטרוני מודד גובה על ידי מכ"ם — שידור גלי רדיו כלפי מטה ומדידת הזמן שלוקח לגלים לחזור למשדר. האמצעי הזה מודד גובה מעל פני השטח (בראשי תיבות: מעפ"ש) משמש בתעופה כמכשיר למדידת גובה בטיחות מהקרקע בטיסות בתנאי מכשירים ובמיוחד בשלבי הנחיתה, כעזר למסוקים בטיסה בקרבת תוואי השטח ובריחוף. משמש גם בתעופה ובחלל (על ידי לוויינים) ככלי למדידה של גובה פני השטח לטובת סיקור ומיפוי גאוגרפי וגאולוגי ואף על ידי חלליות למיפוי של עצמים שמימיים.
מדידת גובה GPS
GPS מסוגל לתת קריאת גובה על ידי חישוב נתונים מארבעה לוויינים לפחות, כאשר בשביל לקבוע מיקום דו־ממדי מספיק שלושה לוויינים. מדידת גובה GPS לרוב אינה מדויקת מספיק לניווט יעיל, אבל שימושי למערכות שלא צריכות קריאת גובה מדויקת כזאת דוגמת מצלמות ביון וכדומה. בשימושים אחרים קריאת גובה מה־GPS מהווה נתון משני או גיבוי לקריאה יותר מדויקת, לרוב גובה ברומטרי. עם זאת נתוני GPS מייצרים את נתיב הטיסה בשיטת ניווט LNAV שהיא שיטת ניווט המכווינה לגישה לא מדויקת לנחיתה — הצפויה להפוך לגישה ויזואלית לפני שלב הגישה הסופית ולכן לא דורשת דיוק גובה מחמיר.
מד גובה אולטרה סאונד
מידת גובה אולטרה סאונד משתמשת בגלי קול בדומה לעטלפים בשביל מדידת גובה. השיטה נוסתה בשנות ה־20 על ידי צבא ארצות הברית לטובת מדידת גובה מפני השטח אבל לא נכנסה לשימוש מעשי, כיום מערכות מדידת גובה אלקטרוני משמשות לתפקיד זה.
קול וויז'ן
קול וויז'ן בע"מ (מאנגלית: Cool vision) היא חברה פרטית בבעלותו של מולי ליטבק, אשר הוקמה על ידו בשנת 1994. החברה שוכנת בתל אביב ועוסקת בין היתר בפיתוח פלטפורמות וידאו למפגשים וירטואליים על גבי רשת האינטרנט.
היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1994 בשם "נטמץ" ועסקה בתחילתה בהפעלת אתרי היכרויות. בשנת 1999 החברה נכנסה לעסקי הפורנוגרפיה המקוונת. בספטמבר 2002 החברה החלה לפתח מוצרי וידאו צ'ט מבוססי תשלום המוטמעים באתרי פורנו מצלמה. בנובמבר 2002 הוחלף שם החברה לשמה הנוכחי.
הפעלת אתרי הפורנוגרפיה נעשית באמצעות החברה הקפריסאית "סובוניטו השקעות". אתרים אלה פועלים על גבי שרתים שנמצאים מחוץ לישראל, והגישה אליהם חסומה לבעלי כתובות IP ישראליות.
בשנת 2014 נחשף בתוכנית התחקירים "עובדה" כי החברה עומדת מאחורי הפעלתו של אתר imlive, שמטרתו היא מפגשי סקס וירטואליים ווידאו צ'ט בתשלום בין גולשים למשתתפי האתר. בנוסף, נחשפו השיטות לגיוס משתתפי שיחות הווידאו, וכן תנאי עבודתן והתשלום אשר הגיע להן מהגולשים והמשתתפים באתר.
כיום החברה מוחזקת במלואה על ידי מייסדה מולי ליטבק ומעסיקה כ-140 עובדים.
ערפד חנאן כותב יומן
ערפד חנאן כותב יומן (באנגלית: Diary of a Wimpy Vampire) הוא רומן לנוער שנכתב על ידי טים קולינס. זהו הרומן הראשון בסדרת ערפד חנאן. עלילת הספר כתובה דרך נקודת המבט של הדמות הראשית, נייג'ל מאלט, ערפד מתבגר בן 100 שנה שעוד לא רכש את הכוחות הבסיסיים של כל ערפד, ובדרך, עליו להתמודד עם קשיי גיל ההתבגרות שהחיים מזמנים לו.
עלילת הספר
נייג'ל מאלט, הוא ערפד בן 99, ומאוחר יותר בן 100; שנידון להישאר לנצח בגיל 15. ביומן שלו, נייג'ל מתאר לקוראים מצבים מביכים בחיי היומיום שלו כערפד מתבגר.
היומן מתחיל ביום הראשון ללימודים, נייג'ל פוגש בנערה חדשה בשם קלואי ספארו, ומתאהב בה. על מנת להרשים אותה, הוא מחליט להשוות לפניו הבעה "רושפת", על מנת להפנט אותה כמו שההורים שלו מהפנטים, אך נכשל בכך. מאוחר יותר, נייג'ל מספר על כך שההורים שלו חזרו ממסע ציד בלונדון חולים, ובכך משער שהם שתו דם עם ריכוז אלכוהול גבוה. בנוסף, הוא מתאר את טיפשותה של אחותו הצעירה, מייביס, ביחס לערפד ממוצע.
בינתיים, נייג'ל משכנע את אבא שלו לרשום פתק למר ג'נקינס, המורה לחינוך גופני שמתעלל בו, שנייג'ל חולה; אך מתעצבן מכך שאביו עדיין חושב שהוא קיים במאה הקודמת, וכותב על גבי קלפים. לאחר מכן, המשפחה של נייג'ל יוצאת לטיול השנתי שלה. בטיול, נייג'ל מנסה לשכנע את ההורים שלו לקנות לו מכונית, במטרה להרשים את קלואי, אך שניהם מסרבים לו. בתיכון, מר ג'נקינס מסכים לקבל את הפתק מנייג'ל, אך חושד שהוא משקר לו. כשנייג'ל שואל את אביו איך הוא יכול להרשים את קלואי, הוא מייעץ לנייג'ל להפסיק עם הדאודורנט שלו, במחשבה שהניחוח חוסם את הריח הטבעי שלו, אך כשנייג'ל מנסה זאת, הוא מתחיל להסריח, וממשיך לשים את הדאודורנט.
לאחר מכן, נייג'ל שומע שויין מחבב את קלואי, ומחליט לזרז את התהליך בכך שיספר לה שהוא ערפד, אך כשהוא מנסה לספר לה על כך, הניבים שלו מתארכים והוא בורח. כמה ימים לאחר מכן, נייג'ל מגלה שמר טלבוט, אב הבית של התיכון, הותקף על ידי ערפד, ונייג'ל חושד שהוריו הם התוקפים, אך כשהוא מעלה את הטיעונים נגדם, הם מכחישים הכל. למחרת, נייג'ל מטייל בפארק, אך מותקף על ידי סנאים. בספריית התיכון, מר ג'נקינס בודק את נייג'ל בחשדנות, אך נייג'ל מתחמק ממנו. בטיול השנתי לגן החיות, נייג'ל מנסה לגרום לקלואי להתאהב בו, אך תוכניתו נכשלת היות שהסוריקטות זורקות עליו אבנים, ולאחר אירוע זה, נייג'ל הופך למנודה. לאחר אירועים אלו, נייג'ל שומע שויין וקלואי הפכו לזוג ועקב כך הוא נכנס לדיכאון. לאחר מספר שבועות של דיכאון, נייג'ל מגלה שקלואי נפרדה מויין, ומבקש ממנה להיות חברה שלו, אבל זאת האחרונה מסרבת בטענה שהיא צריכה להתאושש מהפרידה.
במקביל, נייג'ל פוגש פעם נוספת את מר ג'נקינס, ששואל על המחלה, וזה האחרון עונה בתשובה מתחמקת, ובכך רק מגביר את החשדות של מר ג'נקינס. לאחר מכן, נייג'ל מתכנן להזמין את קלואי לראות איתו את דמדומים, וכך הוא יוכל לגלות לה שהוא ערפד; אך החברים שלו מקבוצת הגותים, מפריעים לתוכנית שלו בכך שהם מצטרפים איתם לסרט. בערב, נייג'ל מחליט לכתוב לקלואי את האמת במכתב ושולח אותו בדואר, אך מתחרט על כך. יום למחרת, נייג'ל פוגש את קלואי בשער התיכון, ומנסה לספר לה על עובדת היותו ערפד, אך מתבלבל. רק אז, נייג'ל מגלה שהניבים שלו התארכו וחשפו את עובדת היותו ערפד. קלואי מנשקת אותו ובורחת. לאחר מכן, נייג'ל מספר שקלואי הסכימה להיות חברה שלו באופן "רשמי" ועקב כך, הוא נגרר למכות עם ויין; בנוסף, הוא מספר על כך שביום שישי ה-13, קלואי הרשתה לו לנשק אותה נשיקה צרפתית.
לאחר מכן, נייג'ל ומייביס חוגגים את יום ההשתנות ה-100 שלהם, ונייג'ל מאושר מכך שהצליח להשיג את קלואי לפני יום ההשתנות. לאחר מכן, הוא מצליח לקצור בעצמו דם משליח של בנק הדם בפעם הראשונה, אך לאחר מכן מרגיש אשם על כך. במקביל, קלואי באה לבקר את המשפחה של נייג'ל ונגעלת מכך שהם שותים דם, אך מקבלת את זה בהבנה, היות שזה חלק מתרבות הערפדים. קלואי מזמינה אותו לביתה; שם נייג'ל מצליח באמצעות תחבולה פשוטה להימנע מאכילת האוכל. באחת הפעמים כשנייג'ל יוצא לבית קברות על מנת להתבודד, הוא תופס את אבא שלו כשהוא אורב לאישה אחרת, שמתבררת כ-אמא שלו, ומתברר לו ששניהם משחזרים את יום שבו הם נפגשו לראשונה (כמקביל ליום נישואים). מאוחר יותר, בספרייה, נייג'ל מצליח בדרך לא דרך להפנט את קלואי, וכתוצאה מכך, הוא מבולבל. אבא של נייג'ל מחליט, לאחר מסע ציד נוסף בלונדון, שהגיע הזמן לדבר איתו על תזונת ערפדים מבני אדם.
כמה ימים לאחר מכן, נייג'ל מקבל פתק מקלואי, בו היא מבקשת ממנו להיפגש איתה בשבת באולם הספורט. נייג'ל מגיע לשם, אך ההזמנה מתבררת כמלכודת של מר ג'נקינס, שחטף את קלואי ומתגלה כערפד בשם ואצלב שאביו של נייג'ל יצר בצעירותו. ואצלב מתנה לנייג'ל שהוא ישחרר את קלואי בתנאי שהוא יביא את אבא שלו למקום. נייג'ל עושה כדבריו של ואצלב, וזה האחרון משחרר את קלואי, ונייג'ל וקלואי משאירים את אבא שלו ואת ואצלב לבדם. בחצר, נייג'ל מגלה שהוא סוף סוף קיבל את יכולות הערפד שלו, ומשתמש בהם כדי לשחרר את אבא שלו, לא לפני שהוא מסכים לדו-קרב נגד ואצלב. בבית, אמא שלו מספרת לו על איך שאבא שלו יצר את ואצלב, והותיר אותו גוסס במנהרות הביוב של פראג. לאחר אימונים בפארק, נייג'ל מגיע לקרב מול ואצלב, ומנצח אותו. נייג'ל מגלה אותו לאלסקה בתנאי שלא ישמש שם בתור מורה למשך 100 שנה. הספר מסתיים בכך שנייג'ל מספר על כך שהוא הפך לפופולרי בתיכון ועל כך שקלואי נתנה לו לשתות מדמה.
סיאט מלאגה
סיאט מאלגה (בספרדית: SEAT Málaga) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הספרדית סיאט אשר יוצרה בין השנים 1992–1985 בספרד.
רב כהנא (הראשון)
רב כהנא (הראשון) היה אמורא מהדור הראשון לאמוראים שנולד בבבל ועלה לארץ ישראל. יש אומרים שהיה כהן.
חייו
היה תלמידו של רב וקיבל ממנו שמועות מדורות קודמים, אך לא קיבל ממנו סברא. היה חברו של רב אסי (שהיה צעיר ממנו ושמו מוזכר תמיד אחרי רב כהנא), ויחד היו דנים עם רב בהלכה. שיטת לימודם הייתה אחרת מרב והם לא קיבלו את דעתו, ולכן פעמים רבות הם שאלו את רב שאלות בסברה, ורב שתק מכיוון שסבר שלא ניתן להסביר דברים התלויים בסברא. כך למשל הם נחלקו בדין דופן שלישית בהלכות סוכה, שמקובל כהלכה למשה מסיני שדי בטפח אחד. חכמי הגמרא נחלקו היכן להעמיד דופן זו, באופן שתיראה כחלק מהסוכה, ותשלים את מראה כדירת עראי במידת האפשר. בעוד שרב סבר שיש להעמידה ליד סיומה של אחת מהדפנות כדי שתיראה בבירור שהיא המשך של הסוכה, הקשו רב כהנא ורב אסי שיש להעמידה בקצה המקביל, בדיוק מול המקום בו נפגשות שתי הדפנות באלכסון. כאשר הקשו רב כהנא ורב אסי שאלה זו לרב, הוא שתק. לפי הסבר התוספות הסיבה לשתיקתו היא מכיוון שלא ידע מה להשיב להם.
נחשב לגדול חכמי בבל, וכאשר רב בא מארץ ישראל לבבל הוא מצא אותו, ולמד ממנו שמועות שקיבל מחכמי הדור הקודם שהיו בארץ ישראל, כמו רבי יהודה הנשיא ורבי חייא, למרות שלא נחשב לתלמיד שלו, מכיוון שלא קנה ממנו את דרך הסברה ורק היה זקוק לשמועותיו.
לאחר זמן קצר בו שהה עם רב בבבל, בזקנותו של רב כהנא, הוא עלה לארץ ישראל, ומסיבה זו - משערים החוקרים - כמעט לא נמצאות בתלמוד מחלוקות בינו לבין רב, בשונה מרב אסי. כאן מצא את בניו של רבי חייא, ועימם נשא ונתן בהלכה, לפעמים גם חלק על אחד מהם.
בתלמוד מסופר שרב אמר לרב כהנא לפשוט נבילה בשוק ולא לומר "כהנא אנא וגברא רבה אנא", ובמקום אחר כונה רב כהנא "מסייע לכהני". יש הטוענים על פי זה שרב כהנא היה כהן, אך התוספות דחו פירושים אלו וכתבו ש"כך היה שמו".
פיטר הילמן
פיטר הילמן (4 בדצמבר 1928 - 20 ביוני 2013) היה פרופסור במכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית ומייסד מוזיאון המדע בירושלים.
ביוגרפיה
הילמן נולד בדרום אפריקה ב-1928. הוא קיבל תואר דוקטור לפיזיקה גרעינית באוניברסיטת הרווארד בשנת 1953. הוא עלה לישראל בשנת 1960. בשנת 1964 נתמנה לעמוד בראש המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון ויצמן למדע. בשנת 1967 החל לעסוק בנוירוביולוגיה ומדעי המוח. בשנת 1969 התמנה להיות פרופסור מן המניין במכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית.
הנגשת המדע לציבור הרחב
בשנת 1980 הגה הילמן את רעיון הקמתו של מוזיאון למדע בירושלים, בעקבות ביקור במוזיאון המדע בסן פרנסיסקו, וכצעד ראשון במימוש חזונו הקים באוניברסיטה העברית את "עין רואה – סדנא למדע" אשר פעלה באוניברסיטה במשך כעשר שנים.
פעילות הסדנה נעשתה במקביל לקידום הרעיון של הקמת מוזיאון מדע גדול ומבוסס, רעיון אשר זכה לתמיכה של האוניברסיטה העברית והקרן לירושלים וזכה לידי מימוש בשנת 1992 עם חנוכתו של מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד ירושלים.
הילמן שימש בהתנדבות כמנהלו הראשון של המוזיאון במשך כשלוש שנים ועם צאתו לגמלאות בשנת 1995, המשיך עד ימיו האחרונים לשמש כמנהל מדעי בהתנדבות.
סדר בתים
במחשוב, המונח סדר בתים (באנגלית: Byte Order, או Endianness) מציין את האופן בו נשמרים ערכים של מספרים שלמים בזיכרון מחשב.
רקע
בתחילת ימי המיחשוב המהנדסים שתכננו כל מחשב חדש קבעו לעצמם את אופני השימוש בזיכרון, אך תוך זמן לא רב נתקבעה המוסכמה שנמצאת כיום בשימוש בכל המחשבים (למעט אולי יוצאי דופן נדירים ביותר).
מוסכמה זו היא כדלקמן: זיכרון המחשב מאורגן בבתים, כשכל בית מורכב מ-8 סיביות. המעבד ניגש לזיכרון לצורך קריאה או כתיבה בעזרת שימוש במצביעים. כל מצביע כזה נקרא גם "כתובת", ולכל בית בזיכרון המחשב יש כתובת משלו. אפשר להסתכל על כתובות אלו כמספרים שלמים בעצמן, ושני בתים נקראים "סמוכים" אם כתובותיהם נבדלות ב-1. המונח "סדר הבתים" מתייחס לאופן בו מאוחסנים בזיכרון המחשב מספרים שלמים שמיוצגים על ידי מספר בתים.
ייצוג שלמים במחשב
מספרים מיוצגים בזיכרון המחשב בצורה בינארית, כלומר על ידי רצפים של סיביות. מאז נתקבעה המוסכמה, כמעט כל המספרים בכל המחשבים מיוצגים על ידי מספר שלם של בתים, או במילים אחרות, מספר הסיביות שלהם הוא כפולה של 8. הגדלים הנפוצים ביותר הם מספרים המיוצגים על ידי בית יחיד, שני בתים, ארבעה או שמונה. כאשר מספר שלם מיוצג על ידי מספר בתים (כלומר יותר מבית אחד), אחד הבתים הוא הבית "המשמעותי ביותר", ואחד הבתים "הפחות משמעותי". הגדרות אלו שקולות לייצוג הספרות במספר עשרוני. למשל במספר ארבע ספרתי נאמר שספרת האלפים היא "המשמעותית ביותר", וספרת האחדות היא ה"פחות משמעותית". נפוצים בעיקר שני סוגים של "שלמים" במחשב: שלמים "ללא סימן" (unsigned), ושלמים עם סימן (signed). עבור שלמים עם סימן, שיטת הייצוג המקובלת נקראת משלים ל-2. שלם המיוצג בבית יחיד ללא סימן יכול לייצג ערכים בין 0 ל-255, בעוד שבשיטת משלים ל-2, בית יחיד יכול לייצג ערכים בין 128- לבין 127. הטבלה הבאה מציגה את גודלי השלמים הניתנים לייצוג, כתלות במספר הבתים:
קיימות שיטות נוספות לייצג שלמים במחשב, אך האמור בערך הזה מתייחס לשתי השיטות המקובלות - ללא סימן או משלים ל-2.
הגדרת סדר הבתים
כאמור, במוסכמה המקובלת למעשה בכל המחשבים בימינו, לכל בית בזיכרון המחשב יש כתובת משלו. כאשר שומרים מספר שלם המיוצג על ידי מספר בתים בזיכרון המחשב, הבתים המייצגים את המספר נשמרים ברצף, כלומר בכתובות סמוכות. כאן צצות שתי אפשרויות: אפשר לייצג את המספר כך שהבית המשמעותי ביותר מאוחסן בכתובת הנמוכה (או קטנה) ביותר, ואפשר לאחסן את המספר כך שהבית המשמעותי ביותר מאוחסן בכתובת הגבוהה (או הגדולה) ביותר. האפשרות הראשונה נקראת "Big Endian", כלומר ה"סוף", או הבית הפחות משמעותי בייצוג, מאוחסן בכתובת גדולה יותר, והאפשרות השנייה נקראת "Little Endian", כלומר הסוף, או הבית הפחות משמעותי בייצוג, מאוחסן בכתובת הקטנה יותר.
בשתי השיטות, הכתובת של המספר כולו נחשבת הכתובת הקטנה: במקרה של Big Endian זו כתובתו של הבית המשמעותי ביותר, ובמקרה של Little Endian זו כתובתו של הבית הפחות משמעותי.
דוגמה
ניקח לדוגמה שלם המיוצג ב-16 סיביות, או שני בתים (כאמור, יש גם שלמים המיוצגים על ידי בית בודד, ארבעה, או שמונה בתים). לצורך הדוגמה נסתכל על המספר 6716. מספר זה נכתב בבסיס ספירה 16, או הקסאדצימלי, כ-0x1A3C. משמעות הדבר היא שהבית המשמעותי יותר הוא 0x1A (או 26 בכתיבה עשרונית), והבית הפחות משמעותי הוא 0x3C (או 60 בכתיבה עשרונית).
המחשב שומר מספר זה בכתובת זיכרון כלשהי, נקרא לה A: במחשב המשתמש בסדר בתים Little Endian, בכתובת A יישמר 0x3C, ובכתובת A+1 יישמר 0x1A, ואילו במחשב המשתמש בשיטת Big Endian, בכתובת A ישמר הערך 0x1A, ואילו ב-A+1 ישמר 0x3C.
האיור להלן מדגים איך ישמר המספר 168,496,141 או בבסיס 16 0x0A0B0C0D בייצוג של 32 סיביות (ארבעה בתים) במחשבים המשתמשים בשתי השיטות.
(שימו לב ש"הכתובת הקטנה" מופיעה בחלק העליון של האיור)
ישנם מעבדים המסוגלים לפנות לזיכרון בשתי השיטות (בדרך כלל השיטה שבשימוש בכל רגע נתון נשלטת על ידי אחת הסיביות ב"אוגר הדגלים"). דוגמאות למעבדים כאלו הם Alpha של DEC, PowerPC של IBM, SPARC V9 של סאן מיקרוסיסטמס, ARM ועוד.
פרוטוקולי תקשורת רבים יכולים להחשב בשיטת סדר בתים גדול, במובן שהחלק המשמעותי ביותר נשלח ראשון. כך לדוגמה במערכת הטלפוניה הקלאסית, אנו מחייגים ראשית את מספר הקידומת, ולאחר מכן את שאר מספר היעד.
גם בתקשורת מחשבים מסוג IP עובדים בשיטת סדר בתים גדול. לעיתים, סדר כזה אינו הסדר שבו המחשב פועל. זו הסיבה שבתוכנות רבות משתמשים בפונקציות מיוחדות לפני השידור, ואחרי הקליטה. למשל htoa: hardware to network. ו ntoh: network to hardware.
אטימולוגיה
מקור המונחים Little-Endian ו-Big-Endian באנגלית הוא הרומן הסאטירי משנת 1726, מסעי גוליבר של ג'ונתן סוויפט, והוכנס לשימוש במשמעות של סדר בתים על ידי דני כהן בשנת 1980.
ברומן של סוויפט מתוארת מלחמה בין ממלכת ליליפוט לשכנתה בלפוסקו. שתי הממלכות מאמינות באותם כתבי קודש, שמציינים במפורש ש"יש לשבור את הביצה מן הצד הנכון", אך לא מפרטים איזה צד הוא ה"נכון". צו מלכותי בליליפוט קבע שיש לשבור ביצים אך ורק מן הצד הצר, אך תושבי הממלכה השכנה, בלפוסקו, סירבו להישמע לצו והמשיכו לשבור את הביצים מן קצה הרחב (big-end), מה שנתן להם את הכינוי big-endians, והיה עילה למלחמה בין הממלכות. במאמר שפרסם כהן באחד באפריל 1980, הוא השווה את ה"מלחמה" על סדר הבתים למלחמה בין ליליפוט ובלפוסקו, וטבע את השימוש במונחים little-endian ו-endianesses לסדר בתים.
נקודה צפה וסדר בתים
מעבדי x86 (מעבדי אינטל) הנפוצים משתמשים בשיטת Little Endian עבור כל סוגי נתונים (מספרים שלמים, נקודה צפה ו-BCD), אך יש מחשבים בהם מספרים של נקודה צפה נשמרים בשיטת Big Endian, ומספרים שלמים מאוכסנים בשיטת Little Endian. אין למעשה הכרח להשתמש באותה שיטה לייצג שלמים ומספרי נקודה צפה. קיים מגוון רחב של פורמטים לייצוג מספרי נקודה צפה, וכדי להאחיד את המערכות נקבע תקן IEEE 754, המגדיר ייצוגי נקודה צפה, אך אינו מגדיר את סדר הבתים (Endianness) בו יאוחסנו מספרים אלו בזיכרון.
עם זאת, במחשבים מודרניים סטנדרטיים (המיישמים את תקן IEEE 754), אפשר בפועל להניח כי סדר הבתים זהה עבור מספרי נקודה צפה כמו עבור מספרים שלמים.
פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג
פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Friedrich II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg; 1418 – 19 במרץ 1478), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1434–1457 ובין השנים 1464–1471.
ביוגרפיה
פרידריך נולד בשנת 1418, לברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמרגרטה מסקסוניה, בתם של ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג וססיליה מקרארה.
בשנת 1457 מסר פרידריך את השלטון בדוכסות לבניו ברנהרד השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם בשנת 1464 מת ברנהרד ללא ילדים, ואוטו תפס את השלטון לבדו. בשנת 1471 נהרג אוטו במהלך טורניר אבירים בצלה, ופרידריך חזר לשלוט בדוכסות. ב-19 במרץ 1478 מת פרידריך, ונכדו היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.
משפחתו
ב-14 בספטמבר 1430 התחתן פרידריך עם מגדלנה מברנדנבורג, בתם של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
משה קהירי
משה קהירי (אפריל 1914 - 6 בדצמבר 1996) היה אסיר ציון במצרים וחבר במועצת העירייה הראשונה של באר שבע.
קורות חיים
משה קהירי נולד בשנת 1914 בפורט סעיד שבמצרים. אחד משבעה אחים, לאב יליד טורקיה שהיגר למצרים ולאם ילידת חלב, סוריה. קהירי למד בבית הספר יהודי במצרים וספג את הרעיון הציוני. בשנת 1935, עם סיום לימודיו, עלה לארץ ישראל עם אמו ושניים מאחיו. בארץ חבר לחלוצי המפעל הציוני ועסק בפעילויות להגשמת החזון.
בשנת 1938 חזר לפורט סעיד, על מנת לקדם שם את הגשמת החזון הציוני. באוקטובר 1941 נישא בפורט סעיד, ונולדו לו שישה ילדים. בשנת 1948 נתפס על ידי השלטונות המצריים ונכלא במחנה עבודה בשל פעילותו הציונית. בתום שמונה עשר חודשי מאסר, הצהיר על וויתור על נתינותו המצרית, גורש ממצרים ונאסרה עליו כניסה אליה עד סוף ימיו.
השלטונות המצרים נתנו לו ארכה של 48 שעות לעזוב את מצרים. במהלך ארבעים ושמונה שעות הארכה, ביוני 1950, עלו קהירי ומשפחתו ארצה. קהירי הוכרז כעציר ציון על פועלו למען הקמת המדינה. לימים התיישב בבאר שבע והפך חבר בוועד העולים ובהסתדרות העובדים. קהירי היה סגנו של ראש עיריית באר שבע הראשון, דוד טוביהו. וחבר במועצת העירייה הראשונה ונכח בישיבתה הראשונה שהתקיימה ב-28 ביוני 1951,
קהירי נפטר ב-6 בדצמבר 1996. בבאר שבע קיים רחוב על שמו כהוקרה על תרומתו ליישוב היהודי בארץ ועל פועלו למען העיר באר שבע, רחוב משה קהירי בשכונת רמות.
נותנת לי בית
"נותנת לי בית" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי חן אהרוני. את השיר הוציאה ב-6 בדצמבר 2015 לאור חברת התקליטים Mobile1 Music כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. נכתב על ידי אהרוני לצד סהר חגי ללחן שהראשון חיבר. הפקתו בוצעה על ידי גיא בן חמו וחן יעקובסון.
משפט אי גה פארבן
משפט אי גה פארבן, ובשמו הרשמי: ארצות הברית נגד קארל קראוך ואח' (באנגלית: ), היה השישי מבין משפטי נירנברג הנוספים אשר התנהלו בפני בית דין צבאי אמריקאי בהיכל הצדק בנירנברג, גרמניה, עם תום מלחמת העולם השנייה. משפט אי גה פארבן היה השני מבין שלושה משפטים שהתנהלו נגד התעשיינים המובילים בגרמניה הנאצית על התנהגותם בעת השלטון הנאצי.
הנאשמים בתיק זה היו כולם מנהלים באי גה פארבן, תאגיד ענק של חברות בתחום תעשיית הכימיה. החברה הייתה גורם מרכזי במשק הגרמני כבר בתקופת מלחמת העולם הראשונה, לאחר שתהליך הבר-בוש איפשר לחברה לייצר חנקן, החיוני לתעשיית חומרי נפץ, במקום אספקת החנקן מצ'ילה שהופסקה עם פרוץ המלחמה. בתקופת מלחמת העולם השנייה ייצרה אי גה פארבן, באמצעות חברת הבת דגש (Degesch), רעל ציקלון בה שבו נעשה שימוש במחנות ההשמדה. החברה אף פיתחה תהליכים לייצור דלק סינתטי וגומי מפחם ובכך תרמה ליכולתה של גרמניה לנהל מלחמה על אף שנותקה מרוב אספקת הנפט. האישומים במשפט התמקדו בהכנות למלחמה, אולם כללו גם העסקת כוח אדם בתנאי עבדות וביזה.
השופטים בבית הדין הצבאי היו אב בית הדין קורטיס גרובר שייק, שהיה נשיא של בית המשפט העליון של אינדיאנה, ג'יימס מוריס מדקוטה הצפונית, פול מ. הברט, דיקן בית הספר למשפטים באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה והשופט המחליף, קלרנס פ. מרל, עורך דין מאינדיאנה. התובע הראשי היה בריגדיר גנרל טלפורד טיילור. כתבי האישום הוגשו ב-3 במאי 1947 והמשפט נמשך מ-27 באוגוסט 1947 ועד 30 ביולי 1948. מתוך 24 נאשמים, 13 נמצאו אשמים באישום אחד לפחות ונשפטו לתקופות מאסר שבין שנה לשמונה שנים. 10 נאשמים זוכו בדין. משפטו של מקס ברוגמן הופסק ב-3 בספטמבר 1947 מסיבות בריאות.
האישומים
כל הנאשמים הואשמו בסעיפים 1, 2, 3 ו-5 לכתב האישום. רק שניידר, בוטיפיש וּפון דר היידה הואשמו בסעיף 4, "חברות באס אס". האס אס הוכרז כארגון פשע על ידי בית הדין הבינלאומי במשפט נירנברג.
למרות ראיות למכביר שהציגה התביעה ולפיהן הודגם כי החברה הייתה מעורבת באופן רחב במאמצי החימוש של גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בית הדין לא מצא את הנאשמים אשמים בהכנות לפתיחה במלחמה ובקשירת קשר לאותה מטרה. באישום מספר 3, העסקת כוח אדם בתנאי עבדות, פסק הדין נותן לנאשמים ליהנות מהגנת הצורך. רק במקרה של אושוויץ, שם בנה תאגיד אי גה פארבן מפעל סמוך למחנה הריכוז, בכוונה ברורה להשתמש באסירים ככוח אדם בתנאי עבודה, בית הדין מצא די ראיות כדי להוכיח כי התאגיד פעל מתוך יוזמתו. בית הדין הסיק כי הנאשמים חייבים בדין רק במקרה זה.
השופט הברט כתב דעת מיעוט שבה טען כי הגנת הצורך אינה ניתנת ליישום וכי כל הנאשמים צריכים להימצא אשמים בסעיף 3 לכתב האישום. הוא כתב כי:
חוות דעתו של השופט הברט הוגשה ב-28 בדצמבר 1948, כמעט 5 חודשים לאחר מתן הכרעת הדין.
קן מקנוט
קן מקנוט (באנגלית: Ken McNaught; נולד ב-11 בינואר 1955 בקירקלדי שבסקוטלנד) הוא כדורגלן עבר סקוטי, ששיחק בעמדת הבלם.
ביוגרפיה
מקנוט נולד בקירקלדי שבסקוטלנד בשנת 1955. אביו, ווילי מקנוט (במקור מדמפריס), שירת במהלך מלחמת העולם השנייה והיה כדורגלן במועדון רייט רוברס מהעיר קירקלדי בו הוא שיאן ההופעות בכל הזמנים.
קבוצתו הראשונה בקריירה של קן מקנוט הייתה אברטון. הוא ערך בה את שתי ההופעות הראשונות שלו ב-1971 במשחקי גביע נגד אלטרינצ'אם. מקנוט היה בלם מוכשר שידע להשתמש בגודל ובחוסן שלו בצורה מושכלת, ועשה את פריצתו מאוחר יותר בסוף פברואר 1976. הוא היחיד בקבוצה ששיחק בכל 58 משחקי עונת 1976/77 והגיעה עימה לגמר הגביע נגד אסטון וילה, בו לצערו הפסידו.
הוא עבר לאסטון וילה בעונת 1977/78 ותפס את מקומו בהרכב הקבוע במהרה, אך לא מצא את הפרטנר המתאים לצידו בהגנה כשגם ג'ון גרגורי היה עדיף במעט על לייטון פיליפס. בסופו של דבר המליץ למאמנו, רון סאונדרס, על אלן אוואנס הסקוטי שהתאפיין במהירות וידע לשחק כבלם ימני. עבור מקנוט זה התאים שכן הוא העדיף את העמדה השמאלית. בעונת 1980/81 הוא זכה עימה במפתיע באליפות כשצמד ההגנה סופג מעט שערים. גם בעונה זו מקנוט שיחק בכל 42 משחקי הליגה. כתוצאה מכך היה צריך לעבור ניתוח בברך ופקקת ורידים שממנו ממנו לשחק לזמן ממושך בעונת 1981/82. בכל זאת, הוא חזר לשלבים המכריעים בגביע אירופה לאלופות וכבש בניצחון 0–2 על דינמו קייב ברבע הגמר. אסטון וילה זכתה בתואר עם ניצחון 0–1 בגמר נגד באיירן מינכן וברוטרדם זכה להכרה רבה על "קרב ההגנה" שהציג.
בתחילת 1983 מקנוט ואסטון וילה זכו בסופר קאפ האירופי עם ניצחון 0–3 על ברצלונה במשחק השני אחרי שהפסידו להם 1–0 בראשון. מקנוט כבש את השער השלישי בהארכה מנגיחה. בעקבות השלכות הפציעות הפסיק לשחק ברמה הגבוהה ביותר ועבר באוגוסט 1983 לוסט ברומיץ' אלביון. בעונת 1983/84 ערך שוב פעם 42 הופעות ליגה אך הבעיות הפיזיות המשיכו להתדרדר. מכאן ואילך לא שיחק בהגנה שוב ובעונתו השנייה קבוצתו הייתה בליגה השנייה והמשך היה בהשאלה במנצ'סטר סיטי. בעונת 1985/86 מקנוט עבר לשפילד יונייטד שהייתה לקבוצתו האחרונה בקריירה לפני שפרש בקיץ 1986. אם והיה ממשיך בכדורגל מצבו הבריאותי היה עומד בסכנה ואף קטיעת רגליים עמדה על הפרק לאחר התייעצות עם רופאים.
אחרי הפרישה
לאחר סיום הקריירה התקשה למצוא עבודה ונאלץ למכור את ביתו בסוליהל מכיוון שלא הצליח לשלם את המשכנתא. הוא חזר למולדתו בסקוטלנד ושלוש שנים לאחר מכן מצא עבודה בתחום הגולף והפך למנהל הנכסים במלון קריף הידרו, הממוקם בפרטהשיר.
חברו לשעבר באסטון וילה, ג'ימי רימר, עזר לו לחזור לעולם הכדורגל בכך שהמליץ לו להיות מנהל האקדמיה של המועדון הסיני דליאן שיד. מקנוט נשאר שם חודשיים בלבד לאחר ולא קיבל תשלום וחזר פעם נוספת לסקוטלנד.
מקנוט היגר עם אשתו לאוסטרליה ב-2002 והתגורר בפרת', בצירוף מקרים ליד חברו לשעבר וזוכה גביע אירופה פיטר ווית'. הוא פתח שם עסק קייטרינג והיה פעיל בתעשיית הכרייה. בסוף אותו עשור אסטון וילה הציעה לו לעבוד במועדון ולהוביל את התאחדות שחקני העבר, דבר לו הסכים וחזר לברמינגהאם.
משינוסטרויטל פסקוב
משינוסטרויטל פסקוב הייתה קבוצת כדורגל רוסית מהעיר פסקוב, ששיחקה באופן מקצועי משנים 1970 עד 1974 ובשנים 1990 עד 1997 ושוב בשנים 2000–2005. התוצאה הטובה ביותר הייתה במקום השני באזור מערב של הליגה השנייה ברוסיה בשנת 2001.
אלופת ליגת הכדורגל החובבנית - אזור צפון-מערב ושלב הגמר (1999). מחזיקת גביע צפון-מערב (1999).
יוניס ניוטון פוט
יוניס ניוטון פוט (באנגלית: Eunice Newton Foote; 17 ביולי 1819 – 30 בספטמבר 1888) הייתה מדענית, פיזיקאית, ממציאה, ופעילה למען זכויות נשים אמריקאית. היא הייתה המדענית הראשונה שגרסה כי שינוי חלקו היחסי של הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה ישנה את הטמפרטורה שלה, בבמאמר שהוצג בכנס של האיגוד האמריקני לקידום המדע בשנת 1856. אף על פי שהניסויים שלה לא הבחינו בבירור בין ההשפעה של קרינת שמש מקרית לזו של גלי אינפרא אדום ארוכים, פוט זיהתה את הגורם הבסיסי למה שאנו מכנים כיום אפקט החממה.
קורות חייה
בשנים 1836–1838 למדה יוניס בסמינר לנשים בטרוי, שלימים נקרא "בית הספר ע"ש אמה וילארד". סטודנטיות בסמינר הורשו להשתתף במכללה למדעים הסמוכה, ושם למדה פוט כימיה בסיסית וביולוגיה. שם היא הושפעה מספרי הלימוד של אלמירה הארט לינקולן פלפס, אחותה של אמה וילארד, שהייתה חלוצה במדע, מומחית בבוטניקה, והחברה השלישית ב- AAAS.
ב-12 באוגוסט 1841 התחתנה עם אלישע פוט, שופט, סטטיסטיקאי וממציא ממזרח בלומפילד. אלישע ויוניס התגוררו בסנקה פולס, ובהמשך הם עברו לסרטוגה, ניו יורק. יוניס תוארה כ"ציירת טובה של דיוקנאות וציורי נוף". לשניים היו שתי בנות: מרי פוט (1842–1931), אמנית וסופרת, ואוגסטה ניוטון פוט (1844–1904), סופרת ואוצרת בברנרד קולג'.
יוניס פוט קבורה בבית העלמין גרינווד בברוקלין, ניו יורק.
קריירה
כחברת ועד בוועידת סנקה פולס בשנת 1848, ועידת זכויות הנשים הראשונה, פוט הייתה אחת החותמות על הצהרת הזכויות של הכנס. גם בעלה אלישע חתם על ההכרזה. היא הייתה אחת מחמש הנשים שהכינו את הליכי הוועידה לפרסום. פוט הייתה שכנה וחברה של הסופרת אליזבת קיידי סטנטון.
מחקר
פוט ערכה סדרת ניסויים שהדגימו את האינטראקציות של קרני השמש בגזים שונים. היא השתמשה במשאבת אוויר, ארבעה מדחומים ושני גלילי זכוכית. תחילה הציבה שני מדחומים בכל צילינדר, ובאמצעות משאבת האוויר פינתה את האוויר מצילינדר אחד ודחסה אותו בשני. כאשר שני הצילינדרים הגיעו לאותה טמפרטורה, היא הניחה אותם באור השמש כדי למדוד את ההבדלים בטמפרטורה לאחר החימום ובתנאי לחות שונים. היא ביצעה ניסוי זה בפחמן דו-חמצני, אוויר רגיל ומימן. מבין הגזים שבדקה, פוט הגיעה למסקנה כי פחמן דו-חמצני ( CO2 ) לכד הכי הרבה חום, והגיע לטמפרטורה של 52 מעלות צלזיוס. בנוגע להיסטוריה של כדור הארץ סברה פוט כי "אטמוספירה של הגז הזה תיתן לאדמה שלנו טמפרטורה גבוהה; ואם, כפי שיש כאלה המניחים, בתקופה אחת בהיסטוריה שלה, האוויר יתערבב בה במידה גדולה יותר מאשר במצב הנוכחי, זה בוודאי יביא לטמפרטורה גבוהה יותר..."
פוט המחישה את ממצאיה במאמר שכותרתו, נסיבות המשפיעות על חום קרני השמש, שהתקבל באספה השנתית השלישית של האיגוד האמריקני לקידום המדע ב-23 באוגוסט 1856. לא ברור מדוע פוט לא הציגה את עבודתה שלה בכנס, מכיוון שבעיקרון נשים כבר הורשו אז לדבר בכנסים אלה; במקום זאת, פרופ' ג'ון הנרי ממוסד סמית'סוניאן הציג את ממצאי עבודתה. לפני שהציג את מחקרה של פוט, הנרי הציג את הממצאים באומרו כי "למדע אין מדינה ואין מגדר. תחום האישה מכיל לא רק את היפה והשימושי, אלא גם את האמת". המאמר של פוט פורסם מאוחר יותר באותה שנה בשמה ב"כתב העת האמריקאי לאמנויות ומדע".
ככל הנראה מבלי שהיה מודע לפרסום המחקר של פוט בשנת 1856 ב-AAAS, שלוש שנים לאחר מכן דיווח ג'ון טינדל על תוצאותיו ובחן כיצד גזים שונים לכדו קרינה תרמית אינפרא אדום. מאמרו ציין: "איננו יודעים דבר על ההשפעה אפילו של אוויר על חום המוקרן ממקורות יבשתיים... ביחס לפעולה של גזים אחרים על חום, אין ברשותנו, עד כמה שידוע לי, אפילו ניסוי אחד". באופן שגוי, טינדל זכה לרוב בקרדיט עבור ביצוע העבודה הבסיסית על אפקט החממה ועל מדע שינוי האקלים.
פוט עבדה גם על עירור חשמלי של גזים. באוגוסט 1857, עבודותיה פורסמו שוב ב"רשומות ההתאחדות האמריקאית לקידום המדע". בשנת 1860 היא רשמה פטנט על "מילוי לסוליות מגפיים ונעליים".
הכרה
בשנת 2010, גאולוג הנפט בדימוס ריי סורנסון נתקל בעבודתה של פוט בגיליון 1857 של כתב העת Annual Scientific Discovery. הוא הבין מיד שפוט הייתה הראשונה לקשר בין פחמן דו-חמצני לשינויי אקלים וכי עבודתה לא זכתה להכרה. בינואר 2011 פרסם סורנסון את ממצאיו בקשר לפוט ב-AAPG Search and Discovery, שזכו ל"יותר תגובה מכל אחת מהעבודות האחרות שלו". בשנת 2018, סימפוזיון באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה הכיר בתרומתה של פוט למדעי האקלים ובמחדל של השמטתה מההיסטוריה של התחום.
מאז שמחקריה של פוט נכנסו לתודעה המחקרית הציבורית, התנהל ויכוח ממושך בשאלה האם טינדל השתמש בכוונה בעבודותיה של פוט ללא קרדיט ראוי או שמא מדובר רק בתזמון מקרי.
האזורים השבטיים המנוהלים פדרלית
האזורים השבטיים המנוהלים פדרלית (בפשטו: فدرالي قبايلي سيمې; באורדו: وفاق کے زیر انتظام قبائلی علاقہ جات) היה שטח שבטי אוטונומי בתוך פקיסטן מאז הקמתה ועד 2018 כאשר במסגרת המלחמה בצפון-מערב פקיסטן אוחד עם המחוז הפקיסטני של ח'ייבר פח'טונח'ווה. כיום האזור נשלט בידי הטליבאן ואל-קאעדה אשר נתמכים בידי הרוב האתני פשטוני במקום.
רקע
מאז המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה והמלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, קו דוראני קבע את גבולה של אפגניסטן עם מערב הראג' הבריטי אשר הפך לימים למדינת פקיסטן. קו זה חתך את מרכזי האוכלוסין של הפשטונים, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר באפגניסטן, דבר אשר גרם לאי הכרה של הממשלה האפגנית בקאבול בגבול הבינלאומי של קו דוראני והריע את יחסי אפגניסטן–פקיסטן.
על צדו הפקיסטני של קו דוראני היו אזורים עם רוב פשטוני כה רב שהממשלה הפקיסטנית העניקה להם אוטונומיה בתור האזורים השבטיים המנוהלים פדרלית. היו אלו שבעה אזורים אשר נוהלו בידי מועצות עצמאיות המבוססות על ההיררכיה השבטית.
עם התפתחות מלחמת אפגניסטן הטליבאן ואל-קאעדה דרשו את השטחים הללו מידי פקיסטן. תושבי האזורים עצמם תמכו בפעולות הטרור של הטליבאן והחלו במרד כוחות גרילה אשר הכריחו התערבות של ארצות הברית והביאו אל המלחמה בצפון-מערב פקיסטן אשר במסגרתה אוחדו האזורים עם מחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה נגד רצון הרוב האזרחי בתוכם.
משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ'
משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ' הוא משפט בו תבע האוליגרך הרוסי בוריס ברזובסקי את האוליגרך רומן אברמוביץ' בבית הגבוה לצדק בלונדון. בטענה שאברמוביץ' השתמש במרמה ובאיומים, כדי לאלץ אותו למכור את חלקו בחברת הנפט "סיבנפט" במחיר נמוך משוויה האמיתי. עוד טען ברזובסקי כי חלק מהמניות, בהן מניות של חברת האלומיניום "רוסאל", לא נמכרו לאברמוביץ' אלא הושארו אצלו למשמורת, אך זה מכר אותן לאחר מכן לאולג דריפסקה.
חשיבות המשפט הייתה בחשיפה, ממקור ראשון, של השיטות שבהם השתמשו האוליגרכים הרוסים לצבור את הונם, בשנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.
הרקע למשפט
שני האוליגרכים נפגשו לראשונה בסוף שנת 1994. ברזובסקי, איש אקדמיה שהפך לסוחר מכוניות מצליח ולמקורבו של הנשיא לשעבר בוריס ילצין יצר שותפות עם אברמוביץ', שהיה אז סוחר זעיר בן 29, במטרה להיכנס לעסקי הנפט ברוסיה. אברמוביץ' תרם את כישוריו העסקיים, וברזובסקי ניצל את קשריו עם בכירי השלטון. ברזובסקי ואברמוביץ' הקימו חברת החזקות חדשה בשם "Runicom Ltd" שנרשמה במקלט מס, עם חמש חברות בנות. אברמוביץ' עמד בראש השלוחה במוסקבה של החברה השווייצרית Runicom S.A.
ברזובסקי שכנע את בכירי השלטון להפריט שני שדות נפט בסיביר, ולפתוח חברה פרטית חדשה בשם "סיבנפט". באוגוסט 1995 רכשו אברמוביץ' וברזובסקי גרעין שליטה ב"סיבנפט" במכירה פומבית מזויפת. העסקה התרחשה במסגרת "תוכנית הלוואות למניות" השנויה במחלוקת של רוסיה, כל שותף שילם 100 מיליון דולר עבור מחצית מהחברה, מעל השווי שלה באותה עת - 150 מיליון דולר. העסקה הפכה אותם במהירות למיליארדים והם רכשו שדות נפט נוספים מהממשלה. הערך העולה המהיר של החברה הוביל משקיפים רבים, בדיעבד, להציע שהשווי האמיתי של החברה היה צריכה להיות מיליארדי דולרים. לפי עיתון "הטיימס" הלונדוני אברמוביץ' נעזר באוליגרך בדרי פטרקצישווילי למימון חלקו ברכישת "סיבנפט". בשנת 2000, סיבנפט כבר הפיקה מדי שנה נפט בשווי 3 מיליארד דולר.