cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נחומי הרציון
חינוך והוראה
תשל"ח-תשנ"ז (1997-1977) - במכללה למורים ע"ש קיי בב"ש (מורה ורַכָּז המסלול למוזיקה).
תשנ"ז-תשס"ג (2003-1996) - באוניברסיטת בן-גוריון בב"ש, המסלול ללימודי מדינת ישראל, המחלקה להיסטוריה (מרצה בתחום הזמר העברי).
תשס"ד-תשס"ו (2006-2003) - באוניברסיטת בן-גוריון בב"ש, החטיבה לפולקלור, המחלקה לספרות (מרצה בתחומי זמר העם העברי והיידי).
תש"ס-תשע"ג (2013-2000) - במכללה האקדמית ספיר, שער הנגב (מרצה בתחום הזמר העברי).
תשס"א-תשס"ג (2003-2000) - במכללת הנגב, שער הנגב (כנ"ל).
תשס"ד-תשע"ה (2015-2004) - במכללה האקדמית אחוה (כנ"ל).
תשע"ב (2012-2011) - בחוג ותיקים, המועצה האזורית בני-שמעון (כנ"ל).
תש"ף (2020-2019) - בחוג ותיקים, קיבוץ משאבי שדה (כנ"ל).
ארגון, עריכה, הפקה והנחיית מועדוני זמר
תשמ"א-תשמ"ג (1983-1980), תשנ"ד (1994-1993) - מועצה אזורית רמת-נגב
תשמ"ד-תשמ"ז (1986-1984) - מדרשת שדה בוקר (באופן סדיר)
תשמ"ח-תשנ"ט (1998-1988) - מדרשת שדה בוקר (בהפסקות)
תשס"ו (2006-2005) - מכללת ספיר ומועצה אזורית שער הנגב
תשע"ו (2016-2015) – מועצה אזורית באר טוביה
נחומי הרציון הקים וניהל מועדוני זמר בנגב ובדרום:
שירים שחיבר וראו אור בתקשורת
כתב סתיו, השיר: ר' שלמה אבן גבירול, הלחן: נחומי הרציון, רשת ב', 28.10.1970
כָּתנות פסים, השיר: ר' משה אבן עזרא, הלחן: נחומי הרציון, רשת ב', 28.10.1970
סבא חרמון, השיר: דן אילן, הלחן: נחומי הרציון, שרה: מיקי קם פסטיבל הזמר ת"א 1970; גלי צה"ל, 15.09.1970.
שיר על שושנה, מילים: מאיר הר-ציון, לחן: נחומי הרציון, 02.08.1969
שר: אושיק לוי בתוכנית טלוויזיה ב-1974. ביצוע נוסף: חבורת רננים, עיבוד: גיל אלדמע.
חיים אישיים
נחומי נשוי לרחל, ולהן שלוש בנות. מתגורר ביישוב ניר משה.
גל כהן גרומי
גל כהן גרומי (נולד ב-22 באפריל 2002) הוא שחיין ישראלי. אלוף ישראל, אלוף אירופה לנוער (הלסינקי 2018) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי וזוכה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער (קאזאן 2019) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. שיאן ישראל, במשחה ל-100 מטר פרפר. ייצג את ישראל ב-3 אליפויות עולם (קוואנגג'ו 2019, בודפשט 2022 ופוקואוקה 2023) ובאולימפיאדת טוקיו (2020).
ביוגרפיה
בילדותו עסק במקביל בשחייה, בג'ודו, קפוארה וריקוד. בחר בשחייה, התאמן בקבוצת הפועל עירוני הוד השרון בהדרכתם של זוהר גלילי וניקיטה שקילנקו ומחזיק במספר רב של שיאי ישראל לגילאים הצעירים. משנת 2022 הוא שוחה עבור קבוצת הפועל ירושלים ומתאמן באוניברסיטת מישיגן ארצות הברית, שם הוא לומד לתואר במתמטיקה ובסטטיסטיקה.
2017
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בגיוֹר הונגריה בסוף יולי 2017 זכה כהן גרומי בשתי מדליות כסף במשחה שליחים 4X100 מטר מעורב ביחד עם דוד גרצ'יק, רון פולונסקי ומיכאל סמירנוב בתוצאה של 3:46.60 דקות ובמשחה שליחים 4X100 מטר מעורב משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) ביחד דוד גרצ'יק, לאה פולונסקי ואנסטסיה גורבנקו בתוצאה של 3:59.99 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.39 שניות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:07.83 דקות, במקום 13 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.79 שניות ובמקום 17 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.33 שניות.
2018
באליפות אירופה לנוער שנערכה בהלסינקי ב-1 ביולי 2018 זכה כהן גרומי במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, דניס לוקטב ובר סולובייצ'יק בתוצאה של 7:16.28 דקות, לפני רוסיה (7:17.49 דקות) ובריטניה (7:17.93 דקות), לראשונה בהיסטוריה של נבחרת ישראלית בשחייה. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, דניס לוקטב ומיכאל סמירנוב בתוצאה של 3:21.27 דקות, 15 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
באליפות ישראל שנערכה בסוף יולי 2018 זכה כהן גרומי ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 24.54 שניות, לפני דניאל אייזנברג מירושלים רבתי (24.55 שניות) וגיא גרופר ממכבי חיפה (24.80 שניות). מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:57.58 דקות, אחרי גיל קיזלר ממכבי חיפה (3:56.49 דקות) ומרק חינאווי מהפועל בת ים (3:57.02 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי חדש של 2:18.31 דקות, אחרי יבגני ממין מהפועל דולפין נתניה (2:17.80 דקות) ואיתן יודשקין ממכבי קריית ביאליק (2:18.09 דקות).
באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) שנערכה באוקטובר 2018 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא נוער חדש של 2:02.41 דקות.
2019
בתחרות שבע הגבעות שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2019 קבע כהן גרומי במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 52.93 שניות. שבוע לאחר מכן, בתחרות המבחן האחרונה לקראת אליפות העולם שנערכה בווינגייט בסוף יוני אותה שנה הוא סיים במקום ראשון במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא נוער חדש של 2:01.47 דקות, לפני איתי גורביץ' (2:02.27 דקות) ובמקום שני במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.05 דקות, אחרי דניס לוקטב (1:48.50 דקות).
מדליית ארד באליפות אירופה לנוער
שבוע לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער שנערכה בקאזאן, רוסיה זכה כהן גרומי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 2:00.48 דקות, אחרי אפוסטולוס פאפאסטמוס מיוון (1.59.93 דקות) ורון פולונסקי מישראל שקבע שיא נוער חדש של 1:59.98 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.26 שניות, במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מיכאל סמירנוב, עילי כהן ורון פולונסקי בתוצאה של 7:25.08 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם עילי כהן, מיכאל סמירנוב ורון פולונסקי בתוצאה של 3:22.44 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע במשחה ל-100 מטר חופשי שיא אישי חדש של 50.53 שניות.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 49.57 שניות, אחרי מירון חרותי ממכבי חיפה (49.00 שניות) ולפני תומר פרנקל מהפועל ירושלים (49.84 שניות), במשחה ל-100 מטר פרפר ביחד עם מרקוס שלזינגר מהפועל דולפין נתניה בתוצאה של 53.51 שניות, אחרי תומר פרנקל (52.43 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.07 דקות, אחרי רון פולונסקי (2:00.16 דקות) ואיתי גורביץ' מהפועל ירושלים (2:01.91 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.29 שניות.
בתחרות שנערכה באמסטרדם בדצמבר קבע כהן גרומי במשחה ל-200 מטר חופשי שיא אישי חדש של 1:48.81 דקות.
2020
במבחנים הישראלים לאולימפיאדת טוקיו (2021) שנערכו בווינגייט בסוף דצמבר ניצח כהן גרומי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:48.76 דקות, לפני דניאל קפלן מהפועל דולפין נתניה (1:48.77 דקות) ודניס לוקטב (1:49.04 דקות).
2021
באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט ביוני 2021 זכה כהן גרומי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:47.77 דקות, לפני דניס לוקטב (1:48.21 דקות) ובר סולובייצ'יק ממכבי קריית ביאליק (1:48.63 דקות). כבר בשלב המוקמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:48.60 דקות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 52.05 שניות, אחרי תומר פרנקל שקבע שיא ישראלי חדש של 51.81 שניות ולפני ליאור מזרחי מירושלים רבתי (54.61 שניות). בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 52.13 שניות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שבע הגבעות שנערכה ברומא ב-25 ביוני הוא ניצח במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 51.93 שניות ובכך קבע את הקריטריון האולימפי במשחה זה.
2022
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 הוא סיים במקום 15 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 51.79 שניות ובמקום 13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.67 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:59.34 דקות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, דניס לוקטב ומירון חרותי בשיא ישראלי חדש של 3:15.35 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.28 שניות.
גמר באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.32 שניות. כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 51.61 שניות ובשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ישראלי חדש של 50.98 שניות, שיפור לשיא הטרי של תומר פרנקל (51.14 שניות שניות) ובכך קבע את הקרטריון האולימפי לאולימפיאדת פריז (2024). הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, דניס לוקטב ורון פולונסקי בתוצאה של 3:14.53 דקות, בשלב המוקדמות הרביעיה הישראלית קבעה שיא ישראלי חדש של 3:14.03 דקות, כשחיין רביעי הוא קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.09 שניות, במקום עשירי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם דניס לוקטב, תומר פרנקל ודניאל נמיר בתוצאה של 7:09.78 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.82 דקות ובמקום 17 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם מיכאל לייטרובסקי, רון פולונסקי ותומר פרנקל בתוצאה של 3:36.47 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 51.80 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 20 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.00 דקות.
משפחתו
כהן גרומי הוא אחיינו של השחיין האולימפי הישראלי ערן גרומי.
פיאט מולטיפלה
==נתונים==
איש הברזל (פיתוח גוף)
תחרות איש הברזל (באנגלית: Ironman Pro Invitational) היא תחרות פיתוח גוף שנערכת כל שנה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). היא נערכה לראשונה בשנת 1990 והיא נחשבת לאחת מתחרויות פיתוח הגוף הטובות ביותר בה שלושת הפיינליסטים מוכשרים אוטומטית לתחרות מר אולימפיה. האתלט שמחזיק במספר הרב ביותר של זכיות הוא פלקס ווילר עם חמישה תארים, מיד אחריו נמצא כריס קורמייר עם ארבעה תארים.
מוצב
למרות שהמוצב משמש גם כמחנה של הצבא (כלומר החיילים ישנים, אוכלים וגרים בו) הוא איננו מוגדר ככזה. מוצב איננו מתפקד (למעט במקרים חריגים ביותר) בתור מפקדה של הכוחות, אלא בתור מקום הצבתם של הכוחות הלוחמים עצמם. לעיתים משתמשים במונח מוצב במשמעות מושאלת גם לפיקוד הגבוה, למשל "מוצב הפיקוד העליון" (מצפ״ה). היחידות הקרביות בצה"ל והלוחמים בלבד הם אלו שתופסים את אותם מוצבים ומבצעים בהם משימות ביטחון שוטף, מוצבים בגזרות שונות כמו יהודה ושומרון והערים שבו, לבנון, סוריה ועזה. שאר תומכי הלחימה תופסים מוצבים למטרות לוגיסטיקה, מפקדה, קשר וכדומה.
הרחבה
ישנם מספר סוגים של מוצבים: מוצב היקפי, מוצב קווי ומוצב היקפי קווי המשלב את שתי השיטות במוצב אחד. בתורת ההגנה והביצורים המוצב נחשב כתא היסוד של מערך ההגנה הקבועה, ומספר מוצבים בעלי סמיכות ביניהם מהווים "מתחם מוגן".
לרוב מסודרים כל המוצבים בקו גבול מסוים במה שנקרא "קו מוצבים קדמי" וכל השטח שביניהם לבין הגבול משמש כשטח אש פוטנציאלי לבלימת האויב. לרוב זהו המצב משני צדי הגבול וכך נוצר שטח שאין עוברים בו בין שני קווי המוצבים (no man's land). "קו בר-לב" היה קו מוצבים שבנתה ישראל לאורך תעלת סואץ החל מסוף שנת 1968, לשם הגנה על חיילי צה"ל המאבטחים את הגבול שבין ישראל למצרים לאורך התעלה.
ביהודה ושומרון קימים מוצבים המאבטחים כלי רכב הנעים בצירים המרכזים, מפני פיגועי ירי.
המילה מוצב מקורה בתנ"ך, ופירושה מגדל שמירה מעץ ויש הקושרים אותה עם המושג "חיל מצב".
גע גע גע
גע גע גע או בשמו המקוצר גע גע הוא משחק ילדים המיועד לקבוצה ומצריך כדור ומשטח ישר.
לפי גרסה אחרת המשתתפים זורקים את הכדור זה על זה. כאשר פגע כדור בשחקן ולאחר מכן פגע ברצפה, השחקן יוצא מהמשחק. כאשר שחקן יוצא מהמשחק, כל השחקנים שהוא פסל חוזרים לשחק. מנצח מי שנשאר אחרון (שבהכרח גם פסל את כולם). לפי גרסה זו אסור ללכת עם הכדור, למעט "רגל ציר", כלומר רגל אחת חייבת להישאר על הקרקע עד שהשחקן זורק את הכדור.
כללים נוספים:
Half-Life TV
Half-Life Television (נקראת גם בקיצור: HLTV) היא טכנולוגיה שפיתחה החברה Valve לצפייה ישירה (דרך שירות HLTV) במשחקים הפועלים על המנוע GoldSrc בזמן אמת. השירות הושק בקיץ 2001 ואִפשר בתחילת דרכו הקלטת משחקים מרובי משתתפים במשחק Half-Life. כיום הוא מאפשר לכל משחק המשתמש במנוע GoldSrc להשתמש בשירות זה.
דרכו גם אפשר לצפות במשחקי ליגה בגרסאות "DeathMatch" של המשחק. בשנת 2004 מספר הצופים עמד על 39,500, שצפו בגמר משחק של ליגת CPL.
Half-Life TV נפוץ גם במשחק Counter-Strike, שבו אפשר לצפות בשחקנים המשחקים בליגת ה-ESL. השימוש בשירות זה במשחק נפוץ בארצות הברית, אך יותר מכך באירופה.
השירות Half-Life TV מאפשר להקליט משחקים, להציג שידורים חוזרים והדגמות של קבוצות שהיו במשחקים.
בגלל באג בטכנולוגיה, כאשר רואים שחקן מחליף נשק, האנימציה של ההחלפה לא מוצגת. בעקבות כך הופיעו ברשת קובצי מודלים אשר נקראים HLTV Models, שהם כמו קובצי המודלים הרגלים של המשחק רק ללא האנימציה. הרבה שחקנים מפורסמים בעולם משתמשים במודלים אלו.
מספר הצופים האפשרי במשחק אחד תלוי בסוג החיבור האינטרנטי של השרת שעליה נמצאת HLTV. הטבלה להלן מציגה את מספר הצופים אפשרי לכל סוג חיבור אינטרנטי.
משחקים נתמכים
המשחקים הנתמכים ב-Half-Life TV (במנוע ה-GoldSrc) הם:
Source Television
Source Television (נקראת גם בקיצור: SRCTV) היא טכנולוגיה שפיתחה החברה Valve שמהווה למעשה המשך של HLTV - השירות מאפשר צפייה במשחקים הפועלים על המנוע Source, בזמן אמת.
יחסי טנזניה–סין
יחסי טזניה–סין הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה לבין הרפובליקה העממית של סין. סין ייסדה את יחסיה הרשמיים עם טנגניקה וזנזיבר ב-9 בדצמבר 1961, וב-11 בדצמבר 1963 בהתאמה. כאשר שתי המדינות התאחדו לטנזניה, ב-26 באפריל 1964 היה זה אך טבעי שסין תמשיך את יחסיה עם המדינה החדשה.
סחר בפילים
אזרחים סינים מעורבים ברכש פילים ושנהב ממדינות אפריקאיות בהן הפילים בסכנת הכחדה. בנובמבר 2013 נעצרו בדאר א-סלאם 3 אזרחים סינים עם 797 ניבים של פילים.
על פי דו"ח האו"ם הקשר בין הביקוש הסיני להיצע הטנזני הוא מההשפעות ההרסניות ביותר שקיימות בקרב אוכלוסיית הפילים באפריקה:
על פי הערכות שונות ההערכה היא כי בין 56–154 טון שנהב מיוצרים באופן לא חוקי בטנזניה. מתוכם שני שלישים מיועדים לאסיה, ובשנת 2011 היה הדבר שווה 30 מיליון דולר.
מיד לאחר פרסום הממצאים של האו"ם, התייחס סגן השר הטנזני האחראי על משאבי הטבע והתיירות, בתגובה לתלונות האזרחים ואמר כי ממשלת טנזניה תפעל כנגד ציידים ללא כל קשר לארצות מוצאם, אך הוא הוסיף כי ייבחנו בכובד ראש ההשלכות של האכיפה על ההכנסות מתיירות.
הסיוע הסיני לטנזניה
בין השנים 2000 ל-2011, נערכו כ-62 פרויקטים שונים לפיתוח שנתמכו מצד סין. פרויקטים אלו נעים בין מאמצי הממשלה להשיק את הבנק לפיתוח החקלאות בטנזניה, להלוואה של 400 מיליון דולר כדי להקל על הבעיות הכלכליות של מכרה קיווארה, ובניית האצטדיון האולימפי בנג'מין מקאפה, האצטדיון הלאומי של המדינה.
משחקי חג המולד ב-NBA
משחקי NBA ביום חג המולד, 25 בדצמבר (באנגלית: NBA Christmas Games), היו מסורת שנתית מאז העונה השנייה של הליגה ב-. נכון לעונת משוחקים בחג המולד חמישה משחקים.
היסטוריה
משחק ה-NBA הראשון ששוחק ב-25 בדצמבר היה ב-1947, שנה לאחר הקמת ליגת ה-BAA, כאשר הניו יורק ניקס ניצחו את פרובידנס סטימרולרס במדיסון סקוור גארדן 89–75. מאז, ה-NBA שיחקה משחקים מדי שנה בחג המולד למעט ב-1998 (כאשר שביתה ביטלה את מחצית עונת ). לעומת זאת, ליגת הבייסבול, ה-MLB, נמצאת בין העונות במהלך חג המולד, ה-NFL קובעת משחקי חג המולד רק כאשר החג חל בסוף השבוע, והסכם המשא ומתן הקיבוצי של ליגת ההוקי קרח, NHL, אוסר על משחק בערב חג המולד, בחג המולד וביום הקופסאות. לכן, ה-NBA היא הליגה היחידה מתוך ארבע הליגות המקצועניות בצפון אמריקה שקובעת משחקים באופן קבוע ב-25 בדצמבר.
בימים הראשונים של המנהג, הקרבה האזורית הכתיבה את רוב ההתמודדויות. קבוצות היו בדרך כלל משחקות מול יריבותיהן הגאוגרפיות כדי לצמצם את הנסיעות לחופשות וכדי לאפשר להן יותר זמן עם משפחותיהן. לדברי ג'ק רמזי, שאימן את פורטלנד טרייל בלייזרס בעונת, "עד 1986 (אז הפסיק לאמן את פורטלנד) חג המולד פירושו להיות בבית עם המשפחה ולקיים משחק שתמיד ניצחנו. זה היה חג המולד המושלם עבורי. הוא קבע את שיא הניצחונות כמאמן בחג המולד עם 11, הישג שפיל ג'קסון השווה ב-2008.
בתחילת שנות ה-80 שיחקו הניו יורק ניקס שלוש שנים ברציפות. ב-1984, שחקן היכל התהילה ברנרד קינג קלע 60 נקודות - הכי הרבה שקלע שחקן אי פעם בחג המולד. בשל ההתרגשות שנגרמה ממשחקים אלו, ה-NBA החליטה שמשחקי החג ישוחקו בין הקבוצות והשחקנים הטובים ביותר. אמנם אין מערכת ספציפית לקביעת הקבוצות במשחקי חג המולד, אבל המשחקים כוללים בדרך כלל את הקבוצות ששיחקו בגמר ה-NBA של העונה הקודמת, כמו גם את הקבוצה בה משחק ה-MVP המכהן של הליגה.
קבוצות ושחקנים
הניקס שיחקו יותר משחקי חג המולד מכל קבוצה אחרת, עם 54 בסך הכל, ומאזן 23–31 שלילי. ההופעה האחרונה שלהם בחג המולד הייתה ב-2021 כאשר הם ניצחו את אטלנטה הוקס 87–101 במדיסון סקוור גארדן. 23 הניצחונות שלהם מביאים אותם למקום השני בניצחונות בחג המולד, בעוד ש-31 ההפסדים שלהם הם השיא. מאז שממפיס גריזליס שיחקה את משחק חג המולד הראשון שלה ב-2022, שארלוט הורנטס היא הקבוצה הפעילה היחידה ב-NBA שלא שיחקה בחג המולד.
משחק חג המולד ששחוק מחוץ לארצות הברית התקיים ב-2019, כאשר טורונטו ראפטורס אירחה בסקוטיה-בנק ארנה את בוסטון סלטיקס והפסידה לה 102–118 בטורונטו, אונטריו, קנדה.
כמה אישים לקחו חלק במשחקי חג המולד גם ככדורסלנים וגם כמאמנים. דוק ריברס שיחק במדי הניקס ב-1992 ואימן את בוסטון סלטיקס מ-2008 עד 2013. פיל ג'קסון, שהשתתף גם הוא כשחקן וכמאמן, לקח חלק ביותר מ-20 משחקי חג, ואימן בחג המולד מדי שנה מ-1990, למעט 1995 ו-2004, עד פרישתו בסוף עונת. הוא ניצח במשחקו ה-1,000 בקריירה בחג המולד בשנת 2008. לברון ג'יימס וקובי בראיינט שיחקו 16 משחקים כל אחד בחג המולד, בשוויון במקום הראשון מבין השחקנים, ובראיינט שיחק יותר פעמים בחג המולד מאשר בכל תאריך אחר, כששיחק את משחק חג המולד הראשון שלו ב-1996 ואת האחרון שלו ב-2015, כולם במדי הלוס אנג'לס לייקרס.
קבוצות ושחקנים רבים לובשים מדים ונעליים מיוחדים במשחקי חג המולד. מ-2009 עד 2011 לבשו הניקס לבשו את התלבושת השלישית שלהם, הירוקה-כתומה, שעוצבה לרגל יום פטריק הקדוש. במהלך המשחק בין ההיט ללייקרס ב-2010, שחקני שתי הקבוצות נעלו נעליים מיוחדות לחג. בראיינט, פאו גאסול ולמאר אודום לבשו נעלי נייקי בצבע ירוק ליים, בעוד ג'יימס וכריס בוש נעלו נעליים אדומות עם שרוכים ירוקים. מ-2008 עד 2011 קבוצות ששיחקו ביום חג המולד לבשו סמל המציג את הלוגו של ה-NBA בתוך פתית שלג. בין 2012 ל-2016 ה-NBA ואדידס ייצרו מדים מיוחדים למשחקי חג המולד.
רגעים זכורים
משחקי חג המולד של ה-NBA כללו כמה מהמשחקים הזכורים ביותר ששוחקו אי פעם:
הקבוצות הביתית נמצאות במאזן 142–75 במשחקי חג המולד. אחוז ניצחונות זה,, טוב יותר מאחוז הניצחונות הכולל של קבוצות הבית במהלך העונה הסדירה או הפלייאוף מאז 1992.
דירוג משחקי חג המולד
קבוצות ה-NBA הנוכחיות.
ביקורות חיוביות
מספר אוהדים, שחקנים, מאמנים וחברים בתקשורת הספורט תומכים במסורת של משחקי חג המולד. שחקנים ומאמנים מצהירים שמשחקי חג המולד הם כבוד, מכיוון שהם הזדמנות לשחק בשידור ארצי, ונחשבים כ"פרס" על קבוצה טובה ושחקנים איכותיים.
ביקורות שליליות
בעשורים הראשונים של המאה ה-20, שחקנים ומאמנים התלוננו על המשחקים בחג המולד, בטענה שהם פוגעים בזמן האיכות של השחקנים עם משפחותיהם. ב-2009 ביקש מאמן האורלנדו מג'יק, סטן ואן גנדי, שה-NBA לא יקבע עוד משחקים ביום חג המולד, ואמר "אני בעצם מרחם על אנשים שאין להם מה לעשות בחג המולד מלבד לצפות במשחק NBA" ואמר כי את היום מומלץ לבלות עם המשפחה. ואן גנדי נקנס על הערותיו.
ב-2010 היו תלונות משתי הקבוצות לפני המשחק בין מיאמי היט ללוס אנג'לס לייקרס בלוס אנג'לס. מאמן הלייקרס פיל ג'קסון, בנם של שני כמרים נוצרים, אמר, "אני לא חושב שמישהו צריך לשחק בחג המולד" וש"זה כאילו שלחגים נוצריים אין משמעות יותר." מההיט, לברון ג'יימס אמר, "אם אתה שואל שחקן כלשהו בליגה, אנחנו מעדיפים להיות בבית עם המשפחות שלנו. זה לא סתם חג רגיל. זה אחד מאותם ימים שהייתם רוצים להתעורר בבוקר עם הילדים ולפתוח מתנות".
אחרים הביעו את חוסר שביעות הרצון, אך בעודם מקבלים את המסורת של משחקי חג המולד. לפני המשחק בין הבולס לניקס בניו יורק ב-2010, מאמן הניקס מייק ד'אנטוני אמר, "אני יכול להסתגל קצת. אני יכול לפתוח את המתנות שלי ב-7:00 בערב במקום ב-7:00 בבוקר." רכז הקבוצה, ריימונד פלטון, אמר, "אתה מעדיף להיות עם המשפחה שלך. אנחנו עדיין הולכים לחגוג". הוא, כמו שחקנים רבים אחרים, אמר שהוא בר מזל ששיחק בנוכחות משפחתו. מאמן הבולס טום ת'יבודו אמר: "אני חושב שזה כבוד וזכות לשחק. אני יודע שזה קשה לקבוצת החוץ, במיוחד השחקנים שיש להם ילדים. אבל זה הכל חלק מזה." דריק רוז אמר, "אני אתגעגע למשפחה שלי, ואני שונא להיות רחוק מהבית. אבל זו העבודה שלי וזה כבוד לשחק בחג המולד.
ב-2004, ה-NBA ספגה ביקורת על כך שקבעה משחק בין דטרויט פיסטונס לאינדיאנה פייסרס. זו הייתה הפעם הראשונה מאז הקטטה המפורסמת ששתי הקבוצות התמודדו זו מול זו. המפגש לא היה מכוון, שכן לוח המשחקים של העונה הסדירה נקבע לפני הקטטה. המשחק השני שנקבע לאותו יום ספג ביקורת דומה, מפני שהמשחק בין מיאמי היט ללוס אנג'לס לייקרס בסטייפלס סנטר היה המפגש הראשון בין הקבוצות מאז שהלייקרס העבירו את שאקיל אוניל להיט, והפעם הראשונה שאוניל וקובי בראיינט התמודדו זה מול זה בתור יריבים.
ה-NBA לא קובעת משחקים בערב חג המולד, 24 בדצמבר, כדי לאפשר לשחקנים והמאמנים שצריכים לשחק ביום חג המולד להיות עם משפחותיהם. כמו כן, משפחות השחקנים והמאמנים המשתתפים במשחקי חג המולד, נוכחים בדרך כלל במשחקים.
רייטינג
משחקי חג המולד של ה-NBA זכו לכמה מנתוני הרייטינג הגבוהים ביותר למשחק עונה סדירה ב-NBA המשודרת בטלוויזיה. הרייטינג של משחקי חג המולד הגדולים לרוב גבוהים יותר מכל משחק NBA חוץ מהגמר, ועבור חובבי ספורט רבים בארצות הברית, חג המולד משמש כ"פתיחה" הלא-רשמית לעונת ה-NBA.
סכר
סֶכֶר הוא מחסום מלאכותי הנבנה לרוחבו של נתיב זרימת מים, למטרת בקרה על זרם המים, חסימתו או האטתו. הצבת סכר גורמת פעמים רבות ליצירת מאגר מים לפניו. רוב הסכרים הם בעלי אפשרות לכוון את זרם המים העובר דרכם או מעליהם.
מטרות הסכרים
סכרים נבנים על נהרות גם כדי לשלוט בכמות מימיהם ולאגור אותם לשם השקיה באזורים שחונים ובעתות מחסור בגשמים, או כדי למנוע הצפות. כמו כן למד האדם לנצל את המים הנופלים לצורך הפקת חשמל באמצעות תחנת כוח הידרואלקטרית. מפתחו של סכר כזה נופלים המים, צוברים תאוצה ובעוצמה רבה מסובבים טורבינות המפיקות אנרגיה חשמלית מן האנרגיה המכנית של זרימת המים.
סכרים אחדים, כגון סכר הובר בארצות הברית או סכר אסואן במצרים הם מפעלים יוצאי דופן בהיקפם של הנדסה אזרחית.
בהולנד נעשה בסכרים שימוש מיוחד. הולנד היא ארץ שטוחה למדי, וכמחצית מפני השטח נמצאים פחות ממטר מעל פני הים, מתוך זה הרוב נמצא למעשה מתחת לפני הים. מרבית האזורים הנמוכים מוגנים על ידי מערכת של סכרים המונעים ממי הים להציף אותם, ורבים מן האזורים האלו הם למעשה אזורים שההולנדים "כבשו" והיו בעבר מכוסים בים ויובשו על מנת לאפשר התיישבות.
השפעות שליליות
הקמת סכר כרוכה גם בתופעות שליליות:
הגבלת תוכן
באתרי אינטרנט המאפשרים למשתמשים להגיב, הגבלת תוכן (content moderation) הוא תהליך של זיהוי תגובות שאינן רלוונטיות, דוחות, לא חוקיות, מזיקות או מעליבות ובשל כך אינן שימושיות או אינפורמטיביות. מטרת הגבלת התוכן היא להסיר או להחיל תווית אזהרה על תוכן בעייתי או לאפשר למשתמשים לחסום ולסנן תוכן בעצמם.
סוגים שונים של אתרי אינטרנט מאפשרים למשתמשים ליצור תוכן מסוגים שונים כגון כתיבת הערות, השתתפות בפורומים באינטרנט, עריכת בלוגים. אתרי חדשות המאפשרים השתתפות משתמשים מופעלים באמצעות סביבות עבודה כגון phpBB, Wiki או PHP-Nuke
בהתאם לתוכן ולקהל היעד מנהלי האתר קובעים אילו תרומות משתמשים מתאימות והם מבצעים את סינון החומרים לפי קביעות אלה. לרוב הם שואפים למנוע טרולינג, ספאם או שילהוב, אם כי זה משתנה מאוד מאתר לאתר.
פלטפורמות מרכזיות משתמשות לשם כך בשילוב של כלים אלגוריתמיים, דיווח משתמשים וסריקות שנעשות בידי אנשים. אתרי מדיה חברתית מעסיקים מגבילי תוכן כדי לבדוק ידנית או להסיר תוכן שסומן כדברי שטנה או תוכן אחר מעורר התנגדות. בעיות תוכן אחרות כוללות פורנו נקמה, תמונות פוגעניות, פורנוגרפיית ילדים ותעמולה.
הגבלה באמצעות פיקוח
מערכת הגבלה מסוג זה נראית לעיתים קרובות בפורומים באינטרנט. זו קבוצה של אנשים שנבחרת על ידי מנהלי האתר (בדרך כלל על בסיס ארוך טווח) לפעול כנציגיהם, בכדי לאכוף בשמם את חוקי הקהילה. חברים בקבוצה זו מנטרים המקבלים הרשאות מיוחדות למחוק או לערוך עריכות ואף לחסום אנשים, על סמך כתובות הדואר האלקטרוני או כתובות ה-IP שלהם, מתוך מטרה להסיר מתוך השיח תרומות שמבחינתם הן שליליות.
יותר מ-95% מפעילות הגבלת התוכן המדווחת כיום נעשית באמצעות בינה מלאכותית. בשנת 2022 היו יותר מ-15,000 עובדי הגבלת תוכן בפייסבוק, (רובם כלל לא היו עובדי החברה, אלא שכירים באמצעות חברות צד שלישי ), ביוטיוב היו 10,000 ובטוויטר כ-1,500.
הגבלת תוכן מסחרי (CCM)
מסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, חברות טכנולוגיה החלו לבצע מיקור חוץ של מקומות עבודה למדינות זרות שיש להן כוח עבודה משכיל שנאלץ לעבוד בזול. מקומות עבודה אלה לעיתים קרובות נמצאים באזורים עם שכר נמוך כמו הודו והפיליפינים. מיקור החוץ בתחום הגבלת תוכן גדל כתוצאה מהתעצמות המדיות החברתיות. עם הגידול המכריע של האתרים שמאפשרים תוכן גולשים, החברות היו זקוקות להרבה יותר עובדים בתחום הגבלת תוכן.
עובדים בתחום הגבלת תוכן קוראים, עורכים ומוחקים תוכן שלעיתים הוא מטריד עד כדי כך שחלקם סובלים בעקבות כך מנזקים נפשיים ומתסמינים דומים להפרעת דחק פוסט-טראומטית. לצורך הימנעות ממצב זה יש עניין להרחיב את השימוש בבינה מלאכותית, כדי לסנן את התוכן הפוגעני והבלתי הולם ביותר.
דוגמאות להגבלת תוכן בידי המשתמשים
הגבלת תוכן בידי המשתמשים מתרחשת בויקיפדיה, שבה כל המשתמשים מוזמנים לקחת חלק פעיל, לערוך, לעדכן ואף להסיר תוכן.
דוגמה אחרת היא טוויטר, שם מוזמנים המשתמשים לדווח על תוכן שאינו הולם ומפר את תקני הקהילה. כאשר משתמשים פוגשים תמונה או סרטון שלדעתם אינם מתאימים, הם יכולים ללחוץ על כפתור הדיווח. וכך להגיש תלונה לממונים בטוויטר על הגבלת התוכן.
מובילי דעה ונבחרי ציבור נוהגים לעיתים לחסום ברשתות החברתיות תגובות של אזרחים. כך הם למעשה מונעים מהאזרחים את האפשרות להתקשר, לפנות אליהם בשאלות או לבקר אותם. בגלל מרכזיות הדיונים בשיח הציבורי, פעולה זו עלולה להיחשב כפגיעה בחופש הביטוי.
אתר יוטיוב מאפשר למשתמשיו לייצר סינון תכנים, כדי לאפשר - למשל - להורים לפקח על התכנים שהילדים נחשפים להם.
ממשלת רוסיה
ממשלת הפדרציה הרוסית (ברוסית: Правительство Российской Федерации) היא הרשות המבצעת של רוסיה, הקבינט והגוף הפדרלי הבכיר ביותר בניהול המדינה.
מושב הממשלה הוא בבית ממשלת הפדרציה הרוסית, על גדות נהר מוסקבה, בקראסנופרסניה נאברז'ניה, בית מס' 2. מאז 1999, הממשלה מפעילה פורטל אינטרנט ממשלתי ומקבלת פניות מהציבור גם בדרך אלקטרונית.
היסטוריה
הממשלה הפדרלית של רוסיה הוקמה ב-25 בדצמבר 1993 כיורשת מועצת השרים של ברית המועצות, שעברה שינויי שם רבים מאז הוקמה כסובנארקום בשנת 1918, אז הוקמה על שרידי מועצת השרים של האימפריה הרוסית, שהוקמה לראשונה ב-8 בספטמבר 1802 בשם ועדת השרים של האימפריה הרוסית והייתה ממשלת רוסיה הראשונה שהוקמה במסגרת הרפורמה הממשלתית של קיסר רוסיה, אלכסנדר הראשון.
משנת 2011 מדי שנה מתייצב ראש ממשלת רוסיה בפני הדומה הממלכתית ובמשך כשעה עונה לשאלות חברי הפרלמנט. ראש הממשלה, בטרם השיבו לשאלה, יכול לתת הצהרה ראשונית וכן להודיע הודעות שונות.
הרכב ממשלת רוסיה
ממשלת רוסיה מורכבת מראש ממשלה, סגני ראש ממשלה ושרים פדרליים.
ראש הממשלה ממונה על ידי הנשיא באישור הבית התחתון בפרלמנט. במקרה שבו הפרלמנט דוחה 3 פעמים את המועמד לתפקיד ראש הממשלה, בסמכות הנשיא לפזר את הפרלמנט ומכריז בחירות חדשות. הנשיא אינו יכול לפזר את הפרלמנט על בסיס זה בששת החודשים האחרונים לכהונת הפרלמנט, בעת מצב חרום או בעת מלחמה, או בעת הליך פרוצדורלי להדחת נשיא המדינה. סגני ראש הממשלה והשרים הפדרליים מתמנים ומפוטרים מתפקידם על ידי הדומה, בהמלצת ראש הממשלה.
הממשלה הנוכחית מכהנת מאז ה-21 בינואר 2020, בה חברים 9 שרים חדשים.
ביטאון הממשלה ופורטל האינטרנט הממשלתי
ביטאון הממשלה הרשמי והיומון הממשלתי הוא "רוסיסקאיה גאזטה" (Российская газета), עיתון יומי הממומן על ידי הממשלה. בדצמבר 1999 הושק הפורטל הממשלתי באינטרנט תחת הכתובת - www.pravitelstvo.gov.ru או www.government.gov.ru.
מאז 2009 הממשלה מפעילה פורטל שירותים ממשלתי: gosuslugi.ru.
יידוע
בדקדוק, יידוע הוא אמצעי תחבירי לסימון שם עצם מסוים כבעל הקשר ישיר או עקיף (פרגמטי) לתוכן קיים בשיח. לדוגמה, במשפט "הפרח הכחול נזרק לחצר" משמש היידוע לציין שמדובר בפרח אחד מסוים, שהדוברים יודעים שמדובר עליו. היידוע הוא תכונה הקשורה לשמות (שם עצם ושם תואר).
בשפות שונות
יש הבדל משמעותי בין האופן שבו יידוע מובע בשפות שונות. כמו כן, ישנן שפות שלא מביעות יידוע בכלל. באנגלית, למשל, יידוע מובע בעזרת מבחר של מיידעים (determiners). כמה מיידעים בשפה, כגון a/an, many, any, either ו־some, מרמזים על כך ששם העצם הוא בלתי-מיודע, ואילו מיידעים אחרים, כגון the, this, every ו־both, מרמזים על כך ששם העצם הוא מיודע. ישנן שפות שבהן יידוע מובע בעזרת תחיליות המצטרפות לשם העצם, כמו ה"א הידיעה בעברית ואל הידיעה בערבית. שפות אחרות מביעות יידוע בעזרת הוספת מוספיות לשם התואר ולשם העצם, בדומה לאופן שבו יחסות ומין דקדוקי מובעים. בשפות הללו, הנטיות המביעות יידוע עלולות להיות מסובכות. בגרמנית, למשל, ישנן שלוש צורות נטייה לשמות תואר, תלוי אם שם העצם בא ביחד עם תווית מיידעת, תווית בלתי-מיידעת או לבדו. בכמה שפות כגון הונגרית, יידוע מובע בעזרת הטיית הפועל.
אמצעי היידוע העיקרי בעברית הוא ה"א הידיעה, המשמשת כמילית המצטרפת לשמות המיודעים. אמצעי יידוע נוספים בעברית:
בשפות גרמאניות התווית המיידעת דומה מאוד בתפקידה לכינויי הרמז. כך, למשל, באנגלית, תווית היידוע היא the וכינויי הרמז הם this, that, these, those. באותו אופן, בגרמנית, תוויות היידוע der, die, das דומים לכינויים הרומזים dieser, diese, dieses בהתאמה. בהולנדית היידוע de דומה לכינוי הרמז die. באיסלנדית, תווית היידוע וכינוי הרמז הם אותה המילה – það, ובאותו האופן, הן בדנית והן בשוודית, המילה den/det משמשת גם כתווית מיידעת וגם ככינוי רמז.
בעברית, שם תואר המתאר שם עצם חייב להתאים לשם העצם שהוא מתאר גם ביידוע (דוגמה: הילד הטוב). תכונה זו אינה הכרחית בכל שפה; בשפה האנגלית מספיק יידוע אחד לשם העצם ולתואר שמתאר אותו, שכן התואר מופיע בין היידוע לבין שם העצם (דוגמה: the good boy).
בצירוף סמיכות יש ליידע את הסומך (המילה השנייה בצירוף). ניתן לעשות זאת באמצעות הוספת ה"א הידיעה לפני הסומך (דוגמה: בית הספר) או באמצעות הוספת כינוי שייכות צמוד לסומך (דוגמה: שכונת מגוריו). כאשר מיידעים באמצעות כינוי רמז, הוא צריך להתאים במין ובמספר לנסמך (המילה הראשונה בצירוף) (דוגמה: ילדת רחוב זו).
במשימות שבהן התבקשו נבחנים בעברית להחליט האם להציב את ה"א הידיעה, דוברי אנגלית כשפת אם שגו פחות מאשר דוברי רוסית, מפני שבאנגלית, בניגוד לרוסית, קיימת מערכת מיידעת.
התוויות המיידעות בשפות הרומאניות
בשפות רומאניות רבות יש תוויות מיידעות, הן מיידעות בעיקר שמות עצם ומותאמות למין הדקדוקי של העצם ולכמותו. מיליות אלו התפתחו מתוך כינויי הרמז בלטינית ille, illa, illud (בלטינית לא היו מיליות יידוע כלל).
בצרפתית ישנן שלוש מיליות יידוע: le, la, les. עבור שמות עצם ברבים, משתמשים ב-les. עבור שמות עצם ביחיד, משתמשים בשתיים האחרות: la עבור אלו שבמין הדקדוקי הנקבי ו-le עבור הזכרי. אם המילה המיודעת מתחילה באות תנועה או באות h, המיליות le ו-la מקוצרות ל-'l ונצמדות לתחילת המילה.
בספרדית ישנן ארבע מיליות יידוע: el, la, los, las; בחירת התווית המתאימה היא בהתאם למין הדקדוקי ולמספר של שם העצם המיודע. בנוסף, קיימת התווית המיידעת lo, שמופיעה לפני שם תואר ובהיעדר שם עצם מפורש (כגון במשפט lo importante es leer mucho, "מה שחשוב הוא לקרוא הרבה").
מוצא מילית היידוע השמית
בחלק מן השפות השמיות קיים יידוע, אך לא בכולן. בכול שפה שבה יש יידוע, הוא מופיע באופן אחר לחלוטין. בפיניקית היידוע גם הוא בה"א ודגש, כמו כן, גם בעברית היידוע מופיע עם ה"א היידוע, ולאחריה דגש חזק, פרט לאותיות הא"ח ר"ע. בערבית מופיעה מילית אִל. כשה-אִל המושמת בראש מילים, פרט לאלו שמתחילות בקבוצת עיצורים, אשר המכונה אותיות שמש, ושם הלמ"ד של ה-אִל אינה מבוטאת, ובמקומה מוסף דגש חזק לאות השמש, וזאת בשל קשיי הגיית צמד העיצורים באופן רצוף. בארמית מקראית לעומת זאת, היידוע מופיע בצורת " ָא" בסוף המילה.
אחמד חוסיין
אחמד חוסיין (בערבית: أحمد حسين; 1911–1982) היה מדינאי מצרי, מקים מפלגת מצרים הצעירה (בערבית: مصر الفتاة, תעתיק מדויק: "מצר אלפתאה").
חוסיין היה סטודנט למשפטים. בתום לימודיו ארגן מגבית למימון הקמת מפעל לייצור תרבושים, יחד עם תומכיו, לביסוס מפלגתו העתידית.
את האידאולוגיה של המפלגה ביסס בספר שכתב, המתמקד בשלושה היבטים מרכזיים – האל, המולדת והמלך. הספר נושא את הסיסמה "מצרים מעל כולם".
עם הצלחתו הקים ב-1933 את מפלגת מצרים הצעירה, שהפכה למפלגה פוליטית בשנת 1936.
עם רעיונותיו המרכזיים נמנים: שחרור משלטון הבריטים; שיפור מעמד הפלאח, כולל רפורמת קרקעות; חלוקה צודקת של הכספים במשק; תיעוש; הלאמה של חברות זרות; הפיכת השפה הערבית לשפה הלאומית של מצרים; ושמירה על יום שישי כיום מנוחה. בהגותו הוא שילב בין פאן-ערביות, אופי אסלאמי, אופי מצרי וטריטוריאליות המבוססת תביעות על בסיס העבר.
שרייבר
שרייבר (Schreiber) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעו "לבלר", "מעתיק" או "כתבן". באנגלית Shriver, ומשמעו "מוודה" או "מחלן". שני השמות נגזרים מאותו שורש שפירושו "לכתוב".
זהו גם שם המשפחה של ר' משה סופר (החתם סופר) וצאצאיו בני משפחת סופר. הם השתמשו בשם זה כשנדרשו לכתיבת שמם באותיות לועזיות (למשל – בעמוד השער של ספריהם).
קא' פזארו
קא' פזארו (בוונטית: Ca' Pesaro - קיצור של "קאזה פזארו" - בית פזארו) הוא ארמון הניצב על גדתה המערבית של התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה.
היסטוריה
הארמון, הבנוי בסגנון הבארוק ומעוטר שיש, נבנה על פי תכנונו של האדריכל באלדאסארה לונגנה באמצע המאה ה-17 עבור משפחת פזארו. בשנת 1659 נבנו חלקיו האחוריים של המבנה; חצר המבנה הושלמה בשנת 1676 והעבודה על חזית המבנה החלה בשנת 1679. בשל מותו של לונגנה בשנת 1682 הופסקו עבודות הבנייה (ולמעשה נבנתה רק הקומה הראשונה של חזית המבנה). עבודת הבנייה הושלמה על ידי האדריכל ג'יאן אנטוניו גאספארי בשנת 1710. גאספארי המשיך את הבניה במידה רבה על פי תכנונו של לונגנה.
בשנת 1830 עם מותו של אחרון בני משפחת פזארו נמכר המבנה במכירה פומבית למשפחת גראדיניו, ולאחר מכן למסדר ארמני אשר השתמש במבנה כמכללה. לאחר מכן נרכש המבנה על ידי משפחת בווילקה. בשנת 1898 העניקה הדוכסית פליסיטה בווליקה לה מאסה את המבנה לעיר ונציה במטרה שישמש כמוזיאון.
כיום משמשת הקומה הראשונה של המבנה להצגת תצוגות מתחלפות של אמנות מודרנית, בקומה השנייה נמצא המוזיאון לאמנות מודרנית של ונציה, ובקומה השלישית ממוקם המוזיאון לאמנות אוריינטלית (אמנות מזרח אסיה).
המוזיאון לאמנות מודרנית
המוזיאון לאמנות מודרנית של העיר ונציה, הממוקם בקומה השנייה של המבנה, מציג יצירות מהמאה ה-20 של אמנים ונציאניים, אמנים איטלקיים, וכן אמנים ידועים ובהם גוסטב קלימט, פייר בונאר, מארק שאגאל, וסילי קנדינסקי, פול קלי, ג'ורג' מין, אנרי מאטיס, הנרי מור, ג'ורג'ו מוראנדי, ג'ורג'ו דה קיריקו ואומברטו בוצ'וני.
המוזיאון לאמנות אוריינטלית
המוזיאון לאמנות אוריינטלית, הממוקם בקומה השלישית של המבנה, מציג יצירות רבות שמקורם במזרח אסיה (בעיקר מיפן אך גם מסין ואינדונזיה). כ-30,000 יצירות ובהם כלי נשק, שריון, כלי חרס, ציורים ורהיטים וכן יצירות של קוריוסאי, הארונובו והוקוסאי.
מקורם של אוספי המוזיאון באוספיו של הנסיך הנרי, רוזן בארדי, אשר בסוף המאה ה-19 הוריש את אוספיו לממשלת איטליה. במוזיאון אוסף ייחודי של דמויות שחורות מאינדונזיה אשר שימשו בתיאטרון בובות.
החממה הפדגוגית
החממה הפדגוגית היא פלטפורמה של המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך, לפיתוח רעיונות ויוזמות להעמקת הלמידה ולגיוון ההערכה בבחינות הבגרות ובלמידה.
פלטפורמת החממה הפדגוגית מאפשרת לקהילת אנשי החינוך: מנהלים, מורים ומפקחי מקצועות הנלמדים במערכת החינוך (א'-יב') להציע יוזמות ממירות-בגרות או להצטרף ליוזמות קיימות. הפלטפורמה נבנתה בשיתוף אנשי אקדמיה כגון: פרופסור יורם הרפז ופרופסור ענת זוהר. מייסד החממה הפדגוגית הוא ד"ר משה וינשטוק.
רציונל
התוכנית ללמידה משמעותית מובילה למהלך של שינוי בתהליכי הוראה, למידה והערכה, שמטרתו להפוך את חוויית הלמידה לרלוונטית, מעוררת מעורבות רגשית ומעודדת אקטיביות בלמידה בקרב התלמידים.
החממה הפדגוגית מספקת תשתית ליצירת דיאלוג פורה בין המזכירות הפדגוגית לבין המנהלים והמורים הנמצאים בחזית החינוכית. תשתית זו באה לטייב את התהליך, לתעד יוזמות מקומיות מוצלחות ולהפיץ אותן לבתי ספר נוספים.
מטרות החממה הפדגוגית הן לשפר את ההוראה והלמידה בכיתה כך שיקדמו ידע, שיתרחש בהם מפגש עם התכנים, שיכללו מעורבות, הפנמת ערכים והשפעה על התפתחות אישיותו של התלמיד. להפוך את התלמיד מפסיבי לאקטיבי, לעודד את המורים ליוזמות פדגוגיות, לחזק את כישוריהם של התלמידים להתמודדות עם אתגרים ממציאות חייהם, ובנוסף לאפשר למידה מהתנסות שתהווה למידה חווייתית וערכית.
שאלות הנוגעות לעמ"ר
עמ"ר - שילוב ערכים מעורבות ורלוונטיות בבחינות הבגרות והמיצ"ב. ברוב בחינות הבגרות ישולבו, בהיקף של לפחות 5 נקודות, שאלות מסדר חשיבה מסדר גבוה העוסקות בערכים, מעודדות מעורבות אישית והן רלוונטיות לתלמיד.
הערכה ממירת בגרות (תמר)
במסגרת תוכנית זו מורים ותלמידים יכולים להמיר בגרות במקצועות החובה בהערכה חלופית כגון למידה בדרך החקר, למידה מבוססת פרויקטים, תלקיט ועוד. התוכנית משלבת היבחנות בית ספרית בהיקף של 50% וחלופה בהערכה הממירה 50%.
תוכניות לימודים ייחודיות
כתיבה והפעלה של תוכנית לימודית ייחודית כדרך למימוש ולהעצמה של אוטונומיה פדגוגית בבית הספר. תוכנית לימודים ייחודית מאפשרת למורים בחטיבה העליונה לפתח וללמד תוכנית לימודים בתחום דעת נבחר ולבחון את תלמידיהם בבחינת בגרות שנכתבת ונבדקת על-ידם.
קידום בחינות בגרות מתוקשבות
החל משנת תשע"ז פיתחה והפעילה המזכירות הפדגוגית מערך בחינות בגרות מתוקשבות במקצועות החובה: היסטוריה ממלכתי, לשון, תנ"ך ממלכתי, ספרות ממלכתי דתי ועברית לדוברי ערבית. מהלך זה הגיע לאחר הפעלה במשך שנים רבות של בחינות בגרות מתוקשבות במקצועות בחירה כגון ביולוגיה, גאוגרפיה, היסטוריה מורחב וכימיה.
הבחינות המתוקשבות משלבות פריטים עתירי מדיה כגון סרטונים, מפות שכבתיות וסימולציות ומזמנות למידה רב-חושית, חווייתית ורלוונטית ללומדים. מטרת המעבר להערכה מתוקשבת היא עידוד ושימוש מיטבי בטכנולוגיה בתהליכי הוראה ולמידה כחלק מהתאמת מערכת החינוך למאה ה-21.
יוזמות חדשות של תחומי דעת
במהלך שנת הלימודים תשע"ז מורים וצוותי הוראה התחילו להשתלב בחממה הפדגוגית, והציעו חלופות כדוגמת תוכנית סחל"ב בתחום הדעת היסטוריה ממלכתי, הכוללת דרכי הוראה, למידה והערכה מגוונות ואף בחינת בגרות עם חומר פתוח.
פיגר אולימפיה
פיגר אולימפיה (באנגלית: Figure Olympia) היא תחרות תזונה לנשים הנערכת כל שנה כחלק מתחרות מר אולימפיה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). התחרות נערכה לראשונה בשנת 2003. דוואנה מדינה זכתה במרבית התארים עם 3, אחריה לני לין עם 2. מדינה ולין הן למעשה 2 הזוכות היחידות בתחרות זו.
אומאיטה (ריו דה ז'ניירו)
אומאיטה (בפורטוגזית: Humaitá) היא שכונת מגורים בחלק הדרומי של ריו דה ז'ניירו. השכונה ממוקמת בין מרגלות הר קורקובדו לבין לאגונת דה פריטש.
שמה של השכונה מנציח את הקרב על אומאיטה שבדרום פרגוואי במלחמת הברית המשולשת.
בשנת 1657 האב ג'וסה מרטינס דה מטוס, הכומר של הקפלה המקודשת (זה היה לאחר שהקפלה נבנתה, כיום הקפלה ממוקמת בסוף רחוב Rua Viuva Lacerda) פתח את "Caminho Novo" - הדרך החדשה לסאו קלמנס, כיום הדרך החדשה הפכה לרחוב מרכזי שעובר דרך בוטפוגו ואומאיטה.
בחודש ספטמבר הקים ראש העיר של ריו דה ז'ניירו קריית גסטרונומיה גדולה באומאיטה ובבוטפוגו.
כיום
השכונה מאוד קשורה לשכונה בוטפוגו. בשכונה ישנם בתים מסורתיים רבים.
תרבות ופנאי
חיי הלילה במחוז התפתחו מאוד בשנים האחרונות, בשכונה הוקמו ברים וחנויות רבות. יש בשכונה ברים בסגנון ישן וברים בסגנון מקורי.
רוברט מזרחי
רוברט מזרחי (נולד ב-3 בינואר 1926) הוא פילוסוף יהודי צרפתי, נשיא מועצת האינטלקטואלים היהודים למען ישראל.
ביוגרפיה
מזרחי נולד בפריז למשפחה יהודית ספרדית שהגיעה מטורקיה לצרפת.
למד באוניברסיטת פריז (סורבון), שם הפך לבן חסותו של ז'אן פול סארטר. פרופסור אמריטוס לפילוסופיה של אתיקה באוניברסיטת פנתיאון-סורבון (אוניברסיטת פריז הראשונה בסורבון). פרסם יצירות רבות על הפילוסוף היהודי הולנדי ברוך שפינוזה והקדיש את רוב עבודתו לשאלת האושר. הוא פרסם כמה מאמרים באנציקלופדיה Encyclopædia Universalis, Le Dictionnaire des philosophies, בכתב העת Les Temps Modernes וגם בעיתונות החופשית, שרלי הבדו וב-Novel Observateur.
בשנת 1974 הוא היה יועץ הדוקטורט של הנציב העליון העתידי של האו"ם לזכויות אדם, סרז'יו ויירה דה מלו.
בנובמבר 2002 פרסם פולמוס בטורים של Charlie Hebdo, על ספרה של העיתונאית האיטלקייה השנויה במחלוקת אוריאנה פלאצ'י, la Rage et l'Orgueil.
במהלך מחקריו בסורבון, מזרחי היה פעיל בקבוצה הציונית הלוחמת לח"י (לוחמי חרות ישראל), אשר אז חוללה התקוממות יהודית לאומית נגד השלטון הבריטי בארץ ישראל. מזרחי גויס לבצע פיגוע על אדמת בריטניה. במהלך ביקור בלונדון במרץ 1947, מזרחי הניח פצצה במועדון הקולוניאלי, מתקן פנאי לסטודנטים וחיילים ממושבות בריטיות באפריקה ובאיי הודו המערבית. הפצצה, שהתפוצצה ב-7 במרץ 1947 פוצצה את דלתות וחלונות המתקן ופצעה קשה מספר חיילים.
השקפותיו
מזרחי משתייך למפלגה הסוציאליסטית המאוחדת בצרפת והוא איש שמאל ציוני שקרא בצרפת להצטרפות לתנועה הציונית.
בהתייחסותו לשואה כתב.
חיים אישיים
מזרחי מתגורר בפריז ונשוי לקולט.
המופתי של ירושלים
המופתי של ירושלים הוא הפוסק מזרם האסלאם הסוני האחראי לאזורים הקדושים לאסלאם של ירושלים. המופתי החנפי הוא החשוב מבין המופתים של ארבע האסכולות (החנפית, השאפעית, המאליכית והחנבלית), והמופתי של ירושלים היה תפקיד שנשא יוקרה רבה בשל חשיבותה ומרכזיותה של ירושלים באסלאם.
המופתי הנוכחי של ירושלים הוא מוחמד אחמד חוסיין.
האימפריה העותמאנית
ב-1789 נתמנה חאג' חסן אל-חוסייני, בן למשפחת אל-חוסייני, ל"מופתי של ירושלים". כשנפטר ב-1809, היו ילדיו עדיין קטנים, ולכן עברה משרת המופתי לטאהר אל-חוסייני (הראשון). בשל מעורבותו במרד הפלאחים ב-1834 נגד אבראהים פאשא, הוגלה טאהר על ידי מוחמד עלי לקהיר, שם נשאר עד לנסיגת אבראהים פאשא מסוריה. הגלייתו גרמה לירידה במעמד המשפחה בירושלים ולעליית כוחן של משפחות אל-ח'אלדי, אל-עלמי וג'אראללה, שקיבלו את משרות הדת החשובות.
באותה תקופה, משרת המופתי של ירושלים לא נחשבה לבכירה מבין המופתים באימפריה העות'מאנית, משום שירושלים הייתה אז עיר שדה ולא בירת פרובינציה ("איאלת" ומאוחר יותר "ולאית"). רק במחצית המאה ה-19, עם השינוי בחשיבות הבינלאומית של העיר והפיכתה למחוז הקשור ישירות לבירה איסטנבול, גדלה חשיבותם של ממלאי התפקידים בה. על פי המסורת, היה המופתי של ירושלים הדמות המרכזית בניהול חגיגות נבי מוסא.
ב-1856 נפטר המופתי מוחמד פצ'ל ג'אראללה, ובסיוע המושל העות'מאני והודות לקשרי חיתון בין משפחת חוסייני לבין משפחת ג'אראללה, הצליחו החוסיינים להחזיר לעצמם את משרת המופתי. מוסטפא אבן טאהר אל-חוסייני היה המופתי מאותה שנה ועד פטירתו בשנת 1893/4, אז עברה המשרה לבנו, טאהר אל-חוסייני (השני). ב-1908 נפטר טאהר, ואת התפקיד ירש בנו הבכור, כאמל אל-חוסייני.
כאשר כבשו הבריטים את ירושלים ב-1917, המופתי היה כאמל אל-חוסייני, והוא היה מקובל גם עליהם. אולם במהרה החלו להשמע קולות מכיוון העותמאנים שחוסייני הוא שליט בובה של הבריטים, ובין השנים 1914–1918, מינו העות'מאנים את אסעד שוקיירי כמופתי (בנו, אחמד שוקיירי, היה ממייסדי אש"ף והיו"ר הראשון שלו).
המנדט הבריטי
כאשר היה האזור תחת שליטה בריטית, היה המופתי של ירושלים, משרה שממונית על ידי הרשויות הבריטיות. כבר מתחילת הכיבוש הבריטי של ירושלים, סייע כאמל אל-חוסייני לשלטונות הבריטיים ביצירת הקשרים עם האוכלוסייה והקל על הציבור המוסלמי את הסתגלותו לשלטון מעצמה נוצרית. בתקופת השלטון הצבאי הבריטי, שרר בירושלים שקט יחסי, במידה רבה הודות למדיניותו המרגיעה של אל-חוסייני. הבריטים גמלו על כך וכינו אותו בתואר "המופתי הגדול", תואר שלא היה קיים לפני כן בארץ ישראל, וראו בו את "נציג האסלאם בפלשתינה". על פי החוק, סמכותו של מופתי ירושלים לא עלתה על זו של כל מופתי אחר בארץ ישראל (שהיו בה בין 5 ל-8 מופתים), והתואר "המופתי הגדול" או "המופתי של ארץ ישראל", אין לו בסיס במשפט השרעי. אך עם זאת, מופתי ירושלים תמיד היה החשוב ביותר, בהיותו יושב בעיר הראשית בארץ. קציני הממשל הצבאי הבריטיים עשו זאת על פי דוגמת מצרים, שגם שם נקבעה ההירארכיה באופן בלתי תלוי באימפריה העות'מאנית, ובראשה עמד "מופתי מצרים".
עם מותו של כאמל במרץ 1921, העמידה משפחת ג'אראללה כמועמד לתפקיד המופתי את השייח' חסאם אל-דין ג'אראללה, "עאלם" - בוגר אוניברסיטת אל-אזהר ומפקח על בתי הדין השרעיים. מולו התמודדו ח'ליל אל-ח'אלדי, חוקר דת מוסלמי ידוע ונשיא בית הדין לערעורים השרעי בירושלים, מוסא אל-בדירי, גם הוא בוגר "אל-אזהר" ושופט דתי, וחאג' אמין אל-חוסייני, אחיו למחצה של כאמל, שהיה צעיר מהם (בן 26) ובעל השכלה דתית מוגבלת. הרברט סמואל, הנציב העליון של ארץ ישראל, ירש את הסמכויות של המותצרף העותמאני של ירושלים, שעל פי החוק העותמאני היה צריך למנות את המופתי מתוך שלושת הראשונים שיבחרו על ידי גוף שמורכב מהעולמא של ירושלים, מהאימאמים של המסגדים ומהנציגים המוסלמים של המועצה האזורית ושל העירייה. הבחירות נערכו ב-12 באפריל 1921 ואל-חוסייני נבחר למקום הרביעי בלבד. משפחת אל-חוסייני הציפה את משרדי הממשלה במחאות ותזכירים ובעזרת מנהיגים דתיים רבים, הפעילה לחץ על הנציב העליון למנות את אמין למשרה. פקידים בכירים בממשל הבריטי תמכו במסירת המשרה לאל-חוסייני, מאחר שהתרשמו שמשפחתו עשויה לגמול לממשלה על המינוי בשמירה על השקט בירושלים. ארנסט ריצ'מונד, העוזר הפוליטי למזכיר הראשי, ורונלד סטורס, מושל מחוז ירושלים, נעזרו בראש עיריית ירושלים, ראע'ב נשאשיבי, ובעלי ג'אראללה, שופט בית הדין לערעורים השרעי ואחיו של המועמד שנבחר במקום הראשון, שפנו אל חסאם בבקשה שיתפטר מהרשימה, והוא הסכים. ב-8 במאי 1921 הודיע הנציב העליון לאמין אל-חוסייני בעל פה על מינויו לתפקיד. אל-חוסייני היה לאומן מוסלמי שזמן קצר לפני כן קיבל חנינה על חלקו במאורעות תר"פ (אפריל 1920), שבעקבותיהם זכה לאהדה רבה בקרב ערביי ארץ ישראל, מאחר שנתפסו בתודעתם כהתרסה נגד השלטון הבריטי. בנסיבות היותו סמל לאומי, קיבלה המשרה הדתית של המופתי של ירושלים משמעות פוליטית מובהקת. חאג' אמין כמופתי של ירושלים היה החשוב ביותר מבין המופתים של ארץ ישראל, במיוחד לאחר שמשרתו נקשרה אל משרת ראש המועצה המוסלמית העליונה. הרברט סמואל סירב להעניק לו את התואר "המופתי הגדול", כפי שניתן לאחיו כאמל, וסירב גם לתת לו כתב מינוי רשמי או להודיע על המינוי בעלון הרשמי של ממשלת המנדט, "The Palestine Gazette". אולם בינואר 1922 נענתה הממשלה לדרישתו והעניקה לו את התואר "המופתי הגדול".
שלטון ירדן
ב-1948 חידשו השלטונות של ירדן את המשרה. בסוף מלחמת העצמאות, עם כיבוש מזרח ירושלים בידי ירדן, מינה עבדאללה הראשון, מלך ירדן את חוסאם א-דין ג'אראללה למופתי של ירושלים. עם מותו ב-1952, מונה סעד א-דין אל-עלמי, שמילא את התפקיד עד מותו ב-1993. שניהם לא נשאו עוד את התואר "המופתי הגדול".
הרשות הפלסטינית
ב-1993, עם תחילת העברת השליטה על האזורים הקדושים לאסלאם מידי ישראל לרשות הפלסטינית, החליט יו"ר אש"ף יאסר ערפאת למנות את סולימאן ג'עברי לתפקיד. כאשר ג'עברי מת ב-1994, ערפאת מינה את עכרמה צברי. צברי הוסר מתפקידו ב-2006 על ידי נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס. עבאס מינה את מוחמד אחמד חוסיין, אשר נתפס כמתון יותר מקודמו מבחינה פוליטית. למרות בחירות אלו, זמן קצר לאחר היבחרו, התבטא חוסיין בזכות פיגועי התאבדות כטקטיקה לגיטימית לשימוש כנגד ישראל, התבטאות שזכתה לביקורת רבה, ואף גרמה לחקירתו.
תחנת הרכבת חיפה מרכז – השמונה
תחנת הרכבת חיפה מרכז – השמונה (נקראה "תחנת חיפה מרכז" עד שנת 2006) היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל בכיכר פלומר, שבאזור העיר התחתית של חיפה. התחנה נמצאת בק"מ ה-1.422 על הקו הראשי של רכבת ישראל, סמוך לממגורות דגון ולנמל חיפה (כולל אולם הנוסעים) ובקרבת תחנת פוניקולר (תחנת "כיכר פריז" של הכרמלית). בתחנה ממוקמים משרדים שונים של חברת רכבת ישראל.
היסטוריה
התחנה נפתחה ב-1 ביוני 1937 על ידי שלטונות המנדט הבריטי במסגרת פרויקט הרחבתו של נמל חיפה. התחנה נבנתה על שטחי ים שיובשו לצורך הקמת הנמל. ברחוב שבו הוקמה התחנה ("Kingsway" דאז, "דרך העצמאות" בשנות האלפיים) המבנים עוצבו בהשראת הסגנון הבינלאומי. על מנת להשתלב באופי הרחוב, התחנה נבנתה במקביל למבני הרחוב ובסגנון אדריכלי זהה. בשל כך, מבנה התחנה מקביל לכביש שאליו הוא פונה, ואינו מקביל למסילות הרכבת. כמה שנים לאחר הקמת הבניין, הוספה לו קומה שנייה.
הבריטים הוסיפו להחזיק בשטח התחנה גם לאחר קום המדינה, כחלק ממאחז בריטי מצומצם בחיפה, עד לסוף יוני 1948.
שלוש מתחנות האוטובוסים המרכזיות של חיפה פעלו במרחק קצר מן התחנה. תחילה, באמצע דרך העצמאות, אחר כך, בכיכר פלומר שבחזית התחנה, וכן בפינת רחוב יפו ושדרות בן-גוריון. באמצע שנות ה-70, הועברה תחנת האוטובוסים המרכזית לבניין חדש באזור בת גלים. אז, הפכה כיכר פלומר לחניון המשרת את התחנה.
כשנבנתה התחנה, היו בה שני רציפי צד – רציף 1 בצמוד לאולם הנוסעים ומולו רציף 2. בחלוף השנים התווספה מסילה שלישית ליד רציף 2, וכך נוצר אי רציפים שכלל את רציפים 2 ו־3. אורך הרציפים בתחנה הוא 280 מטר. על רציף 1 הוקם מבנה קטן שקומתו הראשונה משמשת כשירותים ציבוריים וקומתו השנייה כתא איתות ובקרה. בין הרציפים הותקן גשר להולכי רגל, שמדרגותיו ברציף 1 שימשו גם כמדרגות לתא האיתות והבקרה. בשנת 2003, החלו שיפוצים בתחנה, אשר כללו את שיפור הפן האסתטי של התחנה והפיכתה לנגישה לאנשים בעלי מוגבלויות. במסגרת השיפוצים נחפר מעבר תת-קרקעי הכולל גם מעליות. לאחר פתיחת המעבר התת-קרקעי, פורק הגשר להולכי הרגל, על מנת לאפשר חשמול עתידי של קווי הרכבת.
ב-16 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה לאחר שרקטת קטיושה פגע במוסכי הרכבת בחיפה והרג שמונה מעובדי רכבת ישראל. ב-10 ביולי 2007 החליטה רכבת ישראל לשנות את שמה של תחנת הרכבת ל"תחנת הרכבת חיפה מרכז – השמונה", ובכך, להנציח את שמונת עובדי הרכבת שנהרגו.
ביוני 2015, שר האוצר משה כחלון וראש עיריית חיפה יונה יהב חתמו על הסכם לפיתוח חיפה ההסכם, כולל שיקוע מסילת הרכבת בעיר והקמת תחנת הרכבת חיפה – בית המכס במקום חיפה מרכז – השמונה. עלות פרויקט השיקוע הוערכה ב-1.3 מיליארד שקל. מועצת עיריית חיפה אישרה את הסכם בנובמבר 2015. שיקוע המסילה מתוכנן במסגרת תוכנית "חזית הים העירונית" בנמל חיפה, הכולל הסבת חלקו המערבי של הנמל למתחם בילוי ותיירות המתחבר לעיר ללא חסימה של מסילות הברזל באזור.
בדצמבר 2021, הוועדה לתשתיות לאומיות אישרה את מתווה התוכנית למנהור מסילות הרכבת בחיפה ("תת"ל 65/ב"). על פי תוכנית זאת שתי מסילות הרכבת הקיימות ועוד שתיים חדשות ייבנו במנהרה שתעבור מצומת פז שבמזרח העיר ותגיע עד לחוף הכרמל, תחנת הרכבת מרכז השמונה תבוטל, ותחנת "בית המכס" (כנראה בשם תחנת "קריית הממשלה") תבנה במקומה.
מטרונית
קווים 1, 2 ו5א של המטרונית עוברים בתחנה.
קווי אוטובוס עירוניים ובינעירוניים בתחנה
מקרא סימנים:
מבנה התחנה
מסילה כפולה עוברת בתחנה – מסילה צפונית (צמודה לרציף 2) לרכבות צפונה ומסילה דרומית (צמודה לרציף 1) לרכבות דרומה. מסילה נוספת (צמודה לרציף 3) עוברת בתחנה – המסילה מסתעפת צפונה מהמסילה הכפולה ממערב לתחנה ומתכנסת בחזרה למסילה מעט מזרחה מהתחנה. בנוסף, ישנה שלוחה ממערב לתחנה למסילת ברזל של ממגורת דגון.
רציף 1 הוא רציף צד הצמוד לאולם הנוסעים. רציפים 2 ו־3 הם אי רציפים, אליו ניתן להגיע באמצעות מעבר תת-קרקעי, הנגיש אף באמצעות מעליות. כניסה לתחנה ויציאה ממנה אפשריות רק דרך אולם הנוסעים הצמוד לרציף 1 הפתוח בכל שעות היממה.