cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טמרין אדום-שיער
מאפיין
מין זה נחשב כמין נפרד של טמרין, אולם יש המשייכים אותו כתת-מין של טמרין משופם, בעיקר בעקבות קיומו של שפם ואזור תפוצתו, אולם בשונה מטמרין משופם, הוא בעל שיער אדום (לטמרין משופם צבעים שחור ולבן בלבד). צבע גופו, ידיו, רגליו וזנבו שחור. שערו ומצחו אדום-בורדו. יש לו שפם מעט קצר יותר מתת-המינים של טמרין משופם.
טמרין זה כמו שאר מיני הטמרין אוכל חרקים, פירות ותפליטי עצים.
תפוצתו במערב ברזיל במדינת אמזונאס. הוא גובל במערב בנהר ז'ורואה, בצפון בנהר האמזונאס בדרום בנהר פורוס. תפוצתו בין שני תת-המינים של הטמרין המשופם.
עונת 1973/1974 בליגה א'
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 32 קבוצות, 16 קבוצות בכל בית. בתום העונה סיימו הפועל מרמורק ושמשון תל אביב במקום הראשון. בניגוד לשנים קודמות, בתום עונה זו הוחלט לארגן משחקי מבחן בין שתי קבוצות בכל בית של ליגה א' ושתי קבוצות אחרונות בעונה הסדירה של ליגה לאומית. בהתאם לתוצאות טורניר זה עלתה שמשון תל אביב לעונת 1974/1975 בליגה הלאומית.
גם בהקשר לירידה מליגה א' אורגן טורניר מבחן. כתוצאה מכך, הפועל רמלה נותרה בליגה א' ומכבי חולון ירדה ליגה.
כריס בושיי
כריסטופר "כריס" בושיי (בצרפתית: Christopher "Chris" Boucher; נולד ב-11 בינואר 1993) הוא כדורסלן קנדי יליד סנט לוסיה, המשחק בקבוצת טורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
ראשית חייו וקריירת מכללות
בושיי נולד בעיר קסטריז שבסנט לוסיה, ובגיל 5 עבר עם אמו למונטריאול, קנדה, במטרה להתאחד עם אביו הקנדי. בסופו של דבר נפרדו הוריו, ונותק הקשר עם אביו, אך בושיי ואמו נשארו להתגורר במונטריאול. בגיל 16 נשר מבית הספר, והחל לעבוד כשוטף כלים במסעדה מקומית. בגיל 19 שיחק לראשונה בליגת כדורסל מסודרת, כאשר הצטרף לקבוצת "Alma Academy" מליגת ה-AAU האמריקאית.
בשנת 2013 החל ללמוד במכללה קדם-אקדמית בניו מקסיקו, ושנה לאחר מכן עבר ל"מכללת נורת'ווסט" אשר במדינת ויומינג. בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של המכללה זכה בתואר השחקן המצטיין של, לאחר שרשם ממוצעים של 22.5 נקודות, 11.8 ריבאונדים ו-4.7 חסימות למשחק.
בשנת 2015 עבר ללמוד באוניברסיטת אורגון, אשר קבוצתה השתתפה בליגת המכללות הבכירה. בשתי עונותיו בקבוצת האוניברסיטה – "אורגון דאקס" – העמיד ממוצעים של 12.0 נקודות, 6.8 ריבאונדים ו-2.7 חסימות למשחק, ובשתיהן נבחר לחמישיית ההגנה של מחוז Pac-12. ב-11 במרץ 2017, במשחק מול אוניברסיטת קליפורניה, סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית, ונאלץ להחמיץ את כל המשך עונת 2016/2017. בהיעדרו של בושיי העפילו הדאקס לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 78 שנים, בהובלתם של השחקנים דילון ברוקס, טיילר דורסי וג'ורדן בל.
גולדן סטייט ווריורס
לאחר שלא נבחר על ידי קבוצה כלשהי בדראפט ה-NBA 2017, חתם בושיי בקבוצת גולדן סטייט ווריורס על "חוזה כפול", במסגרתו שיחק לסירוגין עבור גולדן סטייט ב-NBA ועבור קבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח של ה-NBA – סנטה קרוז ווריורס. בעונת הרוקי שלו שותף במשחק אחד בלבד ב-NBA וב-20 משחקים בליגת הפיתוח, במסגרתה קלע 11.8 נקודות בממוצע למשחק. בסיום העונה זכה עם הווריורס באליפות ה-NBA, על אף שלא שותף באף אחד ממשחקי הקבוצה בפלייאוף. ביוני 2018 שוחרר מגולדן סטייט.
טורונטו ראפטורס
באוקטובר 2018 חתם בושיי על חוזה כפול בטורונטו ראפטורס ובקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – ראפטורס 905. לאורך עונת 2018/2019 הצטיין בליגת הפיתוח עם ממוצעים של 27.2 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-4.1 חסימות למשחק, ובסיומה זכה הן בפרס ה-MVP והן בפרס שחקן ההגנה של הליגה. בפברואר 2019 הומר חוזהו בטורונטו לחוזה NBA סטנדרטי. באותה עונה זכתה טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על הווריורס, בתוצאה 4–2. בושיי עצמו שותף ב-28 משחקים בעונה הסדירה, ובשני משחקים בלבד בפלייאוף.
בעונת ביסס את עצמו כשחקן רוטציה קבוע בטורונטו, ותרם 6.6 נקודות בממוצע למשחק. לקראת עונת חתם על הארכת חוזה בראפטורס לשתי עונות נוספות, עבור כ-13.5 מיליון דולר.
Fly from the Inside
"Fly from the Inside" הוא סינגל הבכורה של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון, מתוך אלבום הבכורה שלה, Leave a Whisper. השיר יצא לאור ב-25 במרץ 2003, הצליח למדי במצעדים השונים, ואף הגיע למקום החמישי במצעד הרוק המיינסטרימי של מגזין הבילבורד. השיר פופולרי גם כ-20 שנה לאחר צאתו, ומנוגן בהופעותיה של הלהקה לעיתים קרובות.
רקע
במהלך ראיון שנערך במאי 2004 לאתר KNAC.com הסביר ברנט סמית את משמעות השיר:
מלגוז'טה מירגה-טס
מלגוז'טה מירגה-טס (בפולנית: Małgorzata Mirga-Tas, נולדה: 1978) היא אמנית בינלאומית, פסלת, ציירת, אקטיביסטית, פמיניסטית ומחנכת, ממוצא צועני-פולני, זוכת פרס האמנות הפולני Paszport Polityki.
ב-2022 ייצגה את פולין בביאנלה ה-59 של ונציה במסגרת התערוכה "חלב של חלומות".
ביוגרפיה
מירגה-טס נולדה ב-1978 בזאקופנה שבפולין. היא צוענייה במוצאה, בת שבט ברגיטקה. היא בוגרת האקדמיה לאמנויות בקרקוב 2004.
התחילה את הקריירה כפסלת בקרטון. היא פיתחה שיטה ייחודית של שימוש בקרטון, דבק וחומרים שונים על מנת לפסל דמויות של חיות ובני אדם. בהמשך פיסלה דמויות של אנשים משעווה. לאחר מכן עברה לצייר בצבע על קרטון, ובהמשך בגועש על בדים. יצירותיה העכשיויות נוצרו בטכניקה מעורבת. עבודותיה מאופיינות בצבעוניות חזקה, היא משתמשת בחומרים שונים כגון בדים, פרוות, חרוזים, נוצות ואף קלפי משחק על מנת לתת נופך תלת־ממדי ליצירותיה. בעבודתה היא מושפעת מתנועת הרנסאנס של הארלם של שנות ה-1920–1930, וכן מאמנות אפריקאית צבעונית ומהאמן האפריקאי קרי ג'יימס מרשל. עבודותיה למרות צבעוניותן החזקה מתארות מציאות ריאליסטית מאד: אישה מעשנת סיגריה, משחק קלפים, תליית כביסה.
בעבודותיה המוקדמות היא תיארה את המעבר בשנות ה-60 של הצוענים מחיי נדודים לישיבת קבע בכפרים וערים. תערוכתה האחרונה בשנת 2021 "היציאה ממצרים" בגלריה ארסנל בביאליסטוק עוסקת בחיי הצוענים במאה ה-17, חיי נדודים לפני ההתיישבות בישובי קבע.
כאקטיביסטית חברתית עסקה, עוד כסטודנטית באוניברסיטה, בחינוך והשכלה לצעירים צוענים בפולין. ב-2007 הקימה יחד עם בוגומילה דלימטה (Bogumiła Delimata) וקשישטוף גיל (Krzysztof Gil) את תנועת האמנות הצוענית בפולין. בין השנים 2012–2016 יזמה כפר אמנים פתוח עבור אמניות ואמנים ממוצא צועני. ב-2017 הייתה מעורבת בהקמת ERIAC, מרכז לאמנות צוענית בברלין.
אחת העבודות המפורסמות שלה היא פסל משנת 2011 לזכר שואת הצוענים, בבוז'נצ'ין דולני שבפולין.
תערוכות
הסדרה "היציאה ממצרים" (האמונה היא שהצוענים מוצאם ממצרים) המתארת את חיי הצוענים במאה ה-17 הוצגה ב-2021 בגלריה ארסנל בביאליסטוק. עוד הוצגו עבודותיה בביאנלה ה-11 בברלין (2020), במרכז לפיסול פולני באורנוסקו (2020), במוזיאון לאמנות מודרנית בוורשה (2020).
מירגה-טס נבחרה לייצג את פולין בביאנלה של ונציה בשנת 2022 והיא האמנית הצוענייה הראשונה שעשתה זאת.
הביתן הפולני בביאנלה בולט במיוחד והתערוכה של מירגה טס זכתה לכיסוי תקשורתי בינלאומי. היצירה מתכתבת עם חדר החודשים בארמון האיטלקי בפרארה: "פאלאציו סקיפאנויה" מהמאה ה-14. התערוכה מחולקת לשלושה רבדים והיא חוזרת בה לנושאים המוכרים שלה ולחומרים שהפכו למזוהים עימה, הכוללים שימוש נרחב בבדים שנתפרו על גבי בד הציור וכן שימוש בחומרים נוספים כגון קלפי משחק. הצבעוניות החזקה המאפיינת את עבודותיה בולטת מאד. בחלק העליון היא מתארת את חיי הנוודים של הצוענים במולדתה, משפחות הנודדות עם סוסים וחמורים, מקימות אוהלים עראיים וחיות בטבע, כולל סצנת לידה בטבע ומאהלים בעונות שונות של השנה. במרכז הוסיפה את 12 המזלות וליד כל מזל דמויות נשיות שונות, חלקן מודרניות עם נייד ביד וחלקן מייצגות את הדור הקודם של אומת הצוענים והמסורת שלו. בחלק התחתון היא מתארת את חיי הכפר, החל משנות ה-70: נשים תולות כביסה, נשים מבוגרות משחקות בקלפים, הלוויה של המת הנקבר בתוך ארון בניגוד למסורת הצוענית ועוד. מוטיב החיות: כלבים, תרנגולים וסוסים חוזר על עצמו בכל הרבדים ומלווה את הדמויות כחלק אינטגרלי מחיי היומיום שלהן.
ב-2023 הציגה תערוכת יחיד בגלריה הלאומית לאמנות זכנטה בוורשה, פולין. ובמקביל הציגה תערוכת יחיד נוספת מיוני עד ספטמבר במוזיאון בורק בברלין, גרמניה.
חיים אישיים
כיום מתגוררת בצ'ארנה גורה, פולין.
קנטקי קולונלס
קנטקי קולונלס (באנגלית: Kentucky Colonels) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר לואיוויל שבקנטקי, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1976. בעונת 1974/1975 זכתה באליפות ליגת ה-ABA, ולאורך תקופת פעילותה העמידה את מאזן הניצחונות הגבוה ביותר מבין קבוצות הליגה; 448–296 (60.2%).
היסטוריה
בשנת 1973 רכש את הקבוצה איש העסקים והבעלים של רשת KFC, ג'ון י. בראון, אשר לימים כיהן כמושל קנטקי. לקראת עונת 1974/1975 מונה יובי בראון כמאמן הראשי של הקולונלס, אשר סיימו את העונה במקום השני ב-ABA, והעפילו לגמר הליגה בפעם השלישית בתולדותיה; בסדרת הגמר גברה קנטקי על הפייסרס בתוצאה 4–1, בדרך לזכייתה היחידה באליפות ה-ABA. גילמור, אשר קלע 28 נקודות ואסף 31 ריבאונדים במשחק האחרון של הגמר, זכה בתואר ה-MVP של הפלייאוף. בקיץ 1975 מכרה הקבוצה את דן איסל לממפיס סאונדס מסיבות כלכליות, ובהיעדרו הפסידו הקולונלס בסיבוב השני של פלייאוף 1976. בעת פירוק ליגת ה-ABA ביוני 1976 הוחלט כי קנטקי לא תהיה אחת מהקבוצות שיעברו לליגת ה-NBA, ולאחר שנערך "דראפט פיזור" על שחקניה חדלה הקבוצה מלהתקיים.
שמואל בונים
שמואל בּוּנים (3 ביוני 1919, ה' בסיוון ה'תרע"ט – 8 במאי 1998, י"ב באייר ה'תשנ"ח) היה שחקן, במאי תיאטרון וצייר ישראלי. חתן פרס כינור דוד בקטגוריית במאי השנה בתיאטרון (1965, 1977), פרס עיריית תל אביב לאמנות הבמה (1966) ופרס איציק מאנגר (1985).
ביוגרפיה
שמואל בן אפרים בונים נולד בשנת 1919 בסראטוב שברוסיה, וכילד עבר עם הוריו לקובנה בירת ליטא. כנער פקד את ספסלי הגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בקובנה ב-1934, בגיל 15, עלתה משפחתו לארץ ישראל והתגוררה בתל אביב. לאחר תקופת לימודים בבית ספר תיכון בתל אביב, עבר ללמוד במקווה ישראל כדי להכין עצמו לחיי קיבוץ, כחניך תנועת השומר הצעיר. בשנת 1939 הצטרף עם חבריו לקיבוץ ארץ ישראלי ד' ששכן בחדרה, ועלה להתיישבות בשרון בקיבוץ יקום. בונים היה חבר קיבוץ במשך 14 שנה ושם גם החל את עבודתו האמנותית. בבקרים היה מלמד ציור בבתי ספר בחדרה ובערבים היה מביים הצגות בקיבוץ ואף הקים וביים להקה סאטירית בשם "היתוש", שהופיעה כל חודשיים בתוכנית חדשה וליוותה את חיי הקיבוץ למשך שנים רבות.
שמעה של להקת "היתוש" ושל במאי הלהקה יצא למרחוק, וכאשר חיפשו במאי ללהקת הצ'יזבטרון של הפלמ"ח, גייסו את בונים לפלמ"ח והוא ביים את כל תוכניות הלהקה. בצ'יזבטרון פיתח בונים את סגנון הבימוי והעמדת הפזמונים שהפך להיות סימן ההיכר הייחודי שלו.
עם שחרורו מצה"ל וסיום פרק הצ'יזבטרון, יצא בונים ללונדון ללמוד בימוי בבית הספר המפורסם "אולד ויק". בשובו לארץ החל לביים בקיבוצים, עד שנפלה בידיו הצעתו של התיאטרון הקאמרי לביים את הקומדיה "אחותי איילין". לאחר ההצלחה של ההצגה הציעו לו להיות במאי בית קבוע של התיאטרון. מאז שנת 1953 ועד יציאתו לגמלאות היה במאי הבית של התיאטרון הקאמרי וביים שם למעלה מ-40 הצגות. במשך שני עשורים לפחות, לאחר פרישתו של מייסד התיאטרון יוסף מילוא ועד פרוק קולקטיב השחקנים והפיכת התיאטרון לתיאטרון עירוני, קבעו למעשה שמואל בונים יחד עם עמיתו הבמאי גרשון פלוטקין, את דמותו האמנותית של התיאטרון הקאמרי. תחת ידיו כבמאי עלה בשנת 1964 הלהיט הגדול של הקאמרי, המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר".
בצד עבודתו בתיאטרון הקאמרי, ביים בונים גם בתיאטרון הבימה, בתיאטרון חיפה ובתיאטראות נוספים. כל אותם השנים לא זנח את אהבתו לבמה הקטנה ולהצגות בידור. בשנות החמישים היה בין מייסדי להקת "בצל ירוק" וביים את הצגותיה, היה שותף לעבודה האמנותית של חיים חפר ודן בן אמוץ ב"חמאם" וביים שם שמונה תוכניות, שהמפורסמת שבהם היא "תל אביב הקטנה". כמו כן ביים מספר מופעים בתיאטרון העממי של אברהם דשא (פשנל) ובתיאטרוני בידור נוספים.
ב-1965 יזם בונים, המחיז וביים את ההצגה "המגילה" של איציק מאנגר, שזכתה להצלחה גדולה בקרב הקהל דובר העברית והיוותה במידה רבה אות לחזרתה הלגיטימית של היידיש לתרבות הישראלית. ההצגה גם זכתה להפקה בברודוויי בבימויו של בונים, ונדדה אחר כך לארגנטינה ולדרום אפריקה.
בונים אהד מאוד את שיריהם של המשוררים נתן אלתרמן ואיציק מאנגער. הוא עיבד את שיריהם וסיפוריהם להצגות תיאטרון וביים, המחיז או ערך מספר הצגות של כל אחד מהם, במסגרת התיאטרון הרפרטוארי ותיאטרון הבידור.
אף שהפך את הבימוי והתיאטרון לעיסוקו העיקרי, לא זנח בונים את עסקי הציור ועיקר אהבתו היה הרישום. ספרי הבימוי שלו היו מורכבים מרישומיו ובעת הצגות בכורה נהג להעניק לשחקנים רישום מההצגה. בשנת 1970 הציג בונים את תערוכת ציוריו הראשונה ומאז הוצגו ציוריו בכמה תערוכות. ב-1976 יצר בשיתוף הצייר אברהם מנדאל סדרה של לוחות מצוירים שהוצמדו לתקרת מחלקת כירורגית ילדים בבית חולים הדסה עין כרם. הסדרה שנקראה "קרקס בעננים" הציגה בצבעוניות עזה מופע קרקסי באוויר ומתחת לפני הים. ברבות השנים כוסה הציור, אך ב-2019 נחשף מחדש ועבר תהליך של חידוש ותיקון בידי צוותו של שי פרקש המתמחה בתיעוד ושימור ציורי קיר. הציורים הוצבו מחדש, הפעם על קירות המרכז האמבולטורי למחלות זיהומיות.
בשנת 1971 החל ללמד בחוג לתיאטרון בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1977 שיחק בסרטו של אברהם הפנר, "דודה קלרה" לצד עדנה פלידל וחנה מרון.
בונים נהג לכתוב מעת לעת רשימות לעיתון, ובמשך מספר שנים קיים טור קבוע בשם 'כוסית' במוסף "חותם" של "על המשמר", ובו שילב כתיבה עם איור.
בונים היה נשוי פעמיים. אשתו השנייה, ברניקה (ניקי), שאותה הכיר בתיאטרון הקאמרי, נפטרה ב-1992.
בונים נפטר בתל אביב ב-1998, בגיל 79, ונקבר בבית העלמין ירקון לצד אשתו. הותיר שלוש בנות ונכדים.
בשנת 2013 הונחה לוחית זיכרון על ביתו בתל אביב.
תערוכות (מבחר)
לאחר מותו נערכו תערוכות רבות שהציגו אוסף מציוריו. הגדולה והמקיפה שבהן נערכה בתיאטרון גבעתיים בשנת 2000.
אדולף טייקו
אדולף טייקו קמגאנג (נולד ב-23 ביוני 1990 בבנדז'ון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק כמגן במועדון הכדורגל סושו.
קריירת מועדונים
טייקו החל את הקריירה המקצועית שלו בעונת 2009/2008, במדי קבוצת ארסנל יאונדה הקמרונית. לאחר עונה אחת בקבוצת הבוגרים של המועדון, עבר במהלך פגרת החורף לאירופה, כאשר חתם במועדון האוקראיני מטלורג זפוריז'יה.
במטלורג הפך לשחקן הרכב במהרה. את שערו הראשון באוקראינה, כבש טייקו ב-12 באפריל 2009, בתיקו החוץ 1-1 של קבוצתו מול איליצ'בץ מריאופול, במסגרת המחזור ה-23 בליגה המקומית. במהלך 2013, הושאל למועדון הרוסי קרסנודאר, במדיו שותף ב-5 משחקי ליגה בלבד לפני שחזר למטלורג. בעונת 2014–2015, עבר לשחק בשורות צ'רנומורץ אודסה, יריבתה של מטלורג מליגת העל האוקראינית. בקבוצתו החדשה שיחק במשך עונת אחת בלבד, בה שותף ב-21 משחקי ליגה, ואף הושאל לתקופה קצרה לקאחמט גרוזני הרוסית.
ב-2015, עבר למועדון הצרפתי סושו. טייקו כבש את שערו הראשון עבור המועדון הצרפתי, ב-19 בינואר 2016, במשחק ניצחון החוץ 1–2 מול בסטיה במסגרת הסיבוב העשירי של הגביע הצרפתי. כשבועיים לאחר מכן, ב-5 בפברואר 2016, כבש את שערו הראשון במדי סושו במסגרת הליגה, כאשר כבש את שערה היחיד של קבוצתו בעת הפסד הבית להכוכב האדום פריז, במחזור ה-25 של העונה הסדירה.
קריירה בינלאומית
טייקו נכלל בסגל הנבחרות הצעירות של קמרון. ב-2009, הוא נכלל בסגל נבחרתו לטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20, במסגרתו שותף ב-3 משחקים בינלאומיים. טייקו ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת קמרון הבוגרת הייתה ב-29 במרץ 2016, במשחק התיקו 0-0 מול דרום אפריקה, במסגרת טורניר המוקדמות לגביע אפריקה לאומות 2017. כמו כן, טייקו היה שותף לסגל הזוכה של נבחרת קמרון בגביע אפריקה לאומות ב-2017. ביוני 2017, טייקו נכלל בסגל נבחרתו למשחקי גביע הקונפדרציות 2017 שנערכו ברוסיה. הוא שותף בכל שלושת משחקיה של קמרון שהודחה בשלב הבתים.
Rappin' 4-Tay
אנתוני פורטה (באנגלית: Anthony Forté; נולד ב-2 במרץ 1968), ידוע גם בשם הבמה Rappin' 4-Tay, הוא ראפר אמריקאי מפילמור, סן פרנסיסקו, קליפורניה.
קריירה מוזיקלית
אנתוני הופיע לראשונה כראפר באלבום Life Is...Too Short של הראפר טו שורט, מיד לאחר שסיים את לימודיו בתיכון. לאחר מכן הוא היה מעורב בפרשיית סמים וריצה 10 חודשים בכלא. מיד לאחר שחרורו מהכלא הוא שחרר את אלבום הסולו הראשון שלו, Rappin' 4-Tay Is Back, ב-1991. ב-1994 הוא שחרר את אלבום הסולו השני שלו, 'Don't Fight the Feelin, שכלל את הסינגלים: "Playaz Club" (שסימפל את השיר "Private Number" של ויליאם בל ושל ג'ודי קליי), "Dank Season" עם Seff Tha Gaffla ו"I'll Be Around", שהגיע למקום 39 במצעד בילבורד הוט 100.
ב-1995, השירים "Problems" ו"A Message For Your Mind" של אנתוני נכללו בסאונדטרק של הסרט סיכון מחושב. השיר "A Message For Your Mind" סימפל את השיר "I Want You Back" של חמישיית הג'קסונים.
אנתוני לא זכה להצלחה מוזיקלית דומה מאז 1995, אך ב-1996 הוא התארח באלבום של טופאק All Eyez on Me בשיר "Only God Can Judge Me" וב-1997 באלבום קומפילציה של מאסטר פי, West Coast Bad Boyz II. ב-1999 אנתוני הצטרף לסופרגרופ .T.W.D.Y.
ב-2003 אנתוני שחרר את האלבום Gangsta Gumbo עם הסינגל "Burning, Burning", ולאחר מכן שחרר ב-2007 את האלבום That's What You Thought. ב-2004, הוא התארח בשיר "My Alphabets" של מק דרה. בפברואר 2012, הוא התארח בשיר Picture A Nigga של הראפר Lil' Gang$ta.
ובצ'אני
ובצ'אני (במקדונית: Вевчани, בכתיב לטיני: Vevčani ) הוא כפר במערב מקדוניה הצפונית, סמוך לגבול עם אלבניה ו-14 ק"מ צפונית-מערבית לסטרוגה (היה חלק ממנה עד לשנת 1996). הכפר שוכן במורדות הר יבלניצה, בגובה שבין 800 ל-950 מטרים מעל פני הים. בסמוך לכפר נובעים מעיינות רבים.
היסטוריה
בעקבות קרב קוסובו ב-1389 עבר הכפר לשליטת האימפריה העות'מאנית. באותה העת הוא נודע בשם ושצ'אני (Veščani), שיבוש של צירוף מילים בסלאבית כנסייתית עתיקה, שפירושן "אנשי הכפר". לאחר מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה, עבר הכפר לשליטה סרבית. בין 1929 ל-1941 הוא נכלל בוורדר בדובינה, מחוז שהשתרע על פני כל שטחה של מקדוניה הצפונית של ימינו, ועל חלקים מסרביה ומקוסובו של ימינו. לאחר הפלישה הגרמנית ליוגוסלביה במלחמת העולם השנייה, סופח האזור בו שוכן הכפר לשטח החסות האיטלקי באלבניה, ובפועל שלטה בו המיליציה האלבנית באלי קומבטר.
עם סיום מלחמת העולם השנייה וכינונה של יוגוסלביה, הוקמה בכפר עירייה, שחלשה גם על הכפרים הסמוכים, אוקטיסי וגורנה בליצה. ב-1952 פורקה העירייה, וובצ'אני סופחה לעיריית ולשטה. ב-1956 מוזגה עם סטרוגה.
ב-1987 החליטה ממשלת יוגוסלביה להזרים לסטרוגה את מימי המעיינות הסמוכים לכפר. התושבים, שראו במעיינות נכס של הכפר, פתחו בסדרת הפגנות וקראו לכינונו של משטר דמוקרטי במדינה. היו בין תושבי הכפר שקראו אף להכריז על ובצ'אני כרפובליקה עצמאית. בסופו של דבר לא יצאה תוכניתה של הממשלה אל הפועל.
לאחר פירוק יוגוסלביה והקמתה של מקדוניה העצמאית ב-1991, החליטו פרנסי הכפר להשתמש בקריאות להקמת רפובליקה עצמאית כגימיק תיירותי. ב-19 בספטמבר אותה שנה "הוכרזה עצמאותה" של ובצ'אני, ועוצבו לה דגל וסמל. בהמשך הונפק גם מטבע מקומי בשם ליצ'ניק (Ličnik).
תרבות
תושבי הכפר דוברים ניב ייחודי של השפה המקדונית - ובצ'אני-רדוז'דה (Vevčani-Radožda). הניב מאפיין רק עוד שני כפרים במקדוניה הצפונית (רדוז'דה ומאלי ולאי) וכפר אחד באלבניה (לין).
ב-13 וב-14 בינואר חוגגים תושבי הכפר את הקרנבל המקומי, במהלכו התושבים חובשים מסכות.
בתחומי הכפר 19 כנסיות ומנזרים. הכנסייה המרכזית, סבטי ניקולה, נוסדה ב-1876.
משכנא
משכנא היה יישוב יהודי בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד בגליל התחתון, אשר שכן על אם הדרך בין טבריה וציפורי.
שם היישוב השתמר בשם החורבה הנמצאת בסמוך מצפון למחלף גולני, ח'רבת מסכנה, אשר על שמה נקרא צומת גולני טרם מלחמת העצמאות "צומת מסכנה".
תולדות היישוב
היישוב נזכר מספר פעמים בתלמוד הירושלמי, בין היתר בקשר להיותו ממוקם פחות או יותר באמצע הדרך שבין טבריה לציפורי, ואכן, לצד החורבה נותרו עד ימינו שרידים של הדרך הרומית העתיקה שחצתה את הגליל התחתון.
כך, לדוגמה, מובאת בתלמוד המחשה למשל "תעזבנו יום יעזבך יומיים", תוך אזכור היישוב:.
היישוב נזכר גם לעניין העדפת בית דין בטבריה על פני בית דין בציפורי:.
משמעות שם היישוב הוא "האוהל" בארמית.
חנות מין
היסטוריה
ניתן לטעון כי חנות המין הראשונה הייתה בשנות ה-20 של המאה ה-20 ברשת החנויות דיאנה סליפ בפריז, צרפת. בחנות הזו נמכרו ספרים ארוטיים, תמונות ארוטיות והלבשה תחתונה.
כביכול, חנות המין "הרשמית" הראשונה בעולם נפתחה ב-1962 על ידי ביאטה אוזה בפלנסבורג, גרמניה המערבית. ברוב המדינות, חנויות המין מוסדרות בחוק, כאשר הגישה אל חנויות המין אינה מותרת על ידי קטינים. לעומת זאת, יש מדינות שאוסרות על קיום חנויות מין ואוסרות על מכירת מוצרים מיניים או ארוטיים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21 הפכה רכישה של מוצרי מין לפעילות מקובלת יותר, ורשתות של מוצרי מין והלבשה תחתונה הפכו לעסקים לגיטימים במדינות רבות ברחבי העולם.
בישראל
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 החלה לפעול בישראל רשת של חנויות מין בשם "ארוס". הסניף הראשון שלה נפתח ברחוב החשמונאים בתל אביב, בנובמבר 1970. חנות שנייה נפתחה ברחוב ינאי במרכז ירושלים והביא להפגנות של אנשי העדה החרדית נגדה. ביוני 1972 נפרצה החנות בתל אביב ונשרפה כליל על ידי תלמידי ישיבה שהגיעו מירושלים. הם השאירו כרוז בו כתבו שהם פועלים בשם ארגון חרדי - "קש"ת" ("קבוצת שומרי תורה"). הם נתפסו מיד ונידונו לשנת מאסר.
במאי 1973 זוכה בעל חנות "ארוס" מאשמה של הפצת פרונוגרפיה.
מועצת הפיס לתרבות ולאמנות
מועצת הפיס לתרבות ולאמנות היא גוף מיסודו של מפעל הפיס שמטרתו לקדם כישרונות מבטיחים בתחומי אמנויות הבמה, קולנוע, טלוויזיה, ספרות, שירה ואמנות חזותית. בכל שנה מחליטה המועצה מראש באילו תחומים להתמקד, ומחלקת את התקציב שנקבע לשם כך לפי פניות מהציבור ופניות יזומות מטעמה ליוצרים ולגופים העוסקים בתחומי היצירה.
חנות מין
בישראל
בשנת 1975 נפתחה חנות "ארוס" גם בחיפה.
מועצת הפיס לתרבות ולאמנות
מפעל הפיס יזם את הקמת מועצת הפיס לתרבות ולאמנות בשנת 2001, במטרה לקדם את התרבות והאמנות בישראל ולאפשר לאלפי אמנים ויוצרים, ולמאות פרויקטים ויוזמות תרבותיות, להתממש ולהגיע לקהל רחב ומגוון ברחבי ישראל. מאז הקמתה הפכה מועצת הפיס לתרבות ולאמנות לאחד הגופים המשפיעים בקידום התרבות והאמנות בישראל.
חנות מין
בישראל
בתחילת 1989 הושלך לתוך חנות לאבזרי מין במרכז כלל בירושלים רימון יד, ונדקרה עובדת בחנות בתל אביב.
בתחילת שנות ה-2000 גדל מספר חנויות המין בישראל לכ-80, ואף החלו להימכר אבזרי מין בבתי מרקחת, והוקמו חנויות הפונות למגזר החרדי.
מועצת הפיס לתרבות ולאמנות
מבנה המועצה
מועצת הפיס לתרבות ולאמנות פועלת באמצעות חמש ועדות משנה:
בנוסף יש ועדות פרסים:
קריטריונים לתמיכה
על פי קווי הפעולה המנחים את עבודת מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, תמיכת מועצת הפיס לא תבוא במקום הקצאה ממלכתית אחרת. המועצה אינה מעניקה תקציבים שנתיים שוטפים למוסדות, אלא תומכת במגוון פעילויות ופרויקטים מוגדרים. ככלל, תמיכת מועצת הפיס היא חד-פעמית – לפרויקט מוגדר, על מנת לאפשר ליוצרים רבים יותר ליהנות ממנה. מועצת הפיס אינה דנה בפרויקטים בדיעבד, אלא רק בפרויקטים שעתידים להתקיים.
פרויקטים
תוכנית עבודת מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, המגדירה את הפרויקטים והנושאים בהם מוזמן הציבור להגיש בקשות לתמיכה, מתפרסמת ברבעון הראשון של כל שנה.
בין הפרויקטים שיזמה מועצת הפיס לתרבות:
מעבדות פיס לתרבות
מיזם תרבותי חברתי המיועד לטפח יצירה תרבותית בפריפריה. במסגרת התוכנית הוקמו גופי תרבות יוצרים בדימונה, נצרת, עכו, פרדס חנה-כרכור, מועצה אזורית מטה יהודה, בת ים, מעלות-תרשיחא, ירוחם ותל שבע.
התוכנית מציעה מודל ייחודי, שמטרתו הובלת שינוי השיח בשדה התרבותי אמנותי ביישובים באזור הפריפריה ומתמקדת בעידוד היצירה האמנותית המקורית, הנוצרת בתהליך עבודה מעמיק של צוות אמנותי השוהה ופועל, בין היתר, בשיתוף הקהילה.
ימי תרבות
מדי שנה, במסגרת הפרויקט הייחודי, מאות מוסדות וגופי תרבות מובילים פותחים את שעריהם לקהל הרחב ומציעים מאות מופעי תרבות ואמנות ביישובים ברחבי הארץ, הכוללים מופעי תיאטרון, מחול, מוזיקה, ספרות, ילדים, קולנוע ותערוכות במוזיאונים והכל במחיר של עד 20 ₪ לכרטיס. חלק מהמופעים מוצגים בגופי התרבות וחלק מנוידים לאולמות ברחבי הארץ.
תיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית
הפרויקט כולל סדרה של ראיונות מצולמים של מיטב האמנים והיוצרים שכתבו את השירים שהפכו לנכסי צאן ברזל של התרבות הישראלית. יואב קוטנר עורך ומנהל אמנותית את הפרויקט ומראיין כל אחד מהאמנים. המטרה היא ליצור ארכיון מצולם של מיטב יוצרי המוזיקה הישראלית שיהיה נגיש לקהל הרחב וכן ישמש למחקר, סיקור, תחקיר וכדומה.
נכון ל-2015 תועדו 23 יוצרים, ביניהם: תלמה אליגון, נחום היימן, יורם טהרלב, דן אלמגור, שמרית אור, שלמה בר, דובי זלצר, אריה לבנון ואחרים.
אוצר הספר העברי
אוצר הספר העברי הוא מאגר ביבליוגרפי עברי דיגיטלי ממוחשב ומסחרי בו רשומים מעל ל-100 אלף ספרים ודפים בודדים שנדפסו באות עברית החל מראשית הדפוס בשנת ר"ד (1444) עד שנת תש"ח (1948) (למעט הגדות של פסח שרשומות עד שנת תש"ך (1960)).
המאגר נערך על ידי ישעיהו וינוגרד ומשה רוזנפלד.
היסטוריה
בשנים תשנ"ד-תשנ"ה יצאו לאור שני כרכים ('מפתחות' ו'רשימת הספרים ומקומות הדפוס') של "אוצר הספר העברי" על ידי ישעיהו וינוגרד. הספרים כללו את הספרים שנדפסו בדפוס העברי משנת רכ״ט (1469) עד שנת תרכ״ג (1863). המהדורה הממוחשבת, שיצאה לאור בשנת 2006, היא עדכון והרחבה של הספרים המודפסים. מאז הוצאתה ממשיכה התוכנה להתעדכן בהוספת ספרים שעדיין אינם רשומים ועדכון פרטים ברשומות הקיימות, הוספת צילומי שערים, ותיקונים.
מבנה המאגר
הרשימה כוללת גם ספרים בכל לשונות היהודים: יידיש, לאדינו, ערבית יהודית, טטרית ועוד. כמו כן נכללו בו ספרים לועזיים בעלי כותר עברי. לטענת העורכים כלולים במאגר מעל ל 90 אחוז מכלל הספרים שנדפסו.
שמות הספרים והפרטים הביבליוגרפיים נעתקו ונרשמו על פי ספרי הביבליוגרפיה הנוגעים לספר העברי. האוצר מסכם בקצרה את המחקר הביבליוגרפי הקיים ומפנה את הקורא למקורות מרחיבים. תיאור הספרים באוצר הספר העברי כולל: שם הספר, שם המחבר, נושא, מקום הדפוס, שנת הדפוס, שם המדפיס, מספר הדפים והתבנית, שפה, אזכורים ביבליוגרפיים והערות שונות.
בגרסה הדיגיטלית נוספו על המהדורה המודפסת:
האתר מאפשר כניסה למאגר, למנויים, בתחילת שנת 2021.
תחנת הרכבת פריז-מזרח
תחנת הרכבת פריז-מזרח (בצרפתית: Gare de Paris-Est, מכונה לרוב gare de l'Est - גאר דה ל'אסט) היא תחנת רכבת גדולה בצפון פריז, אחת משש תחנות הרכבת הגדולות של פריז המשמשות כתחנות קצה של ה-SNCF. התחנה נמצאת ברובע העשירי של פריז, לא רחוק מתחנת הרכבת פריז-צפון (גאר די נור). התחנה סוגרת את המבט לאורך הציר בכיוון צפון-דרום שיצר הברון אוסמן במסגרת תוכנית אוסמן להתחדשות פריז. שמה של התחנה נובע מהאזורים בצרפת אותם היא משרתת, ולא ממיקומה בתוך העיר פריז, בצפון העיר.
תחבורה
עם מעל ל-30 מיליון נוסעים בשנה, התחנה היא החמישית במספר הנוסעים בפריז. התחנה כוללת 30 רציפים, המחולקים לצבעים לפי אופי ויעד הקווים אותם הם משרתים. מהתחנה יוצאים הקווים לאזור גראנד אסט, ובעיקר קו ה-TGV לשטרסבורג וקו הרכבת למילוז. מלבד קווים אלו יוצאים מהתחנה קווים אזוריים המשרתים ערים קטנות באזור שממזרח לפריז, וכן קווים בינלאומיים הנוסעים לרוסיה, פולין, בלארוס, גרמניה, שווייץ, הונגריה ומדינות נוספות.
בתחנה נמצאת גם תחנת מטרו בעלת שם זהה, המקשרת אותה לעיר ולשאר תחנות הרכבת בעיר.
באגף המערבי (הישן) של התחנה נמצאת נקודת הקילומטר אפס של רשת המסילות בצרפת.
מבנה והיסטוריה
התחנה נבנתה באמצע המאה ה-19, בתקופת הפיתוח של רשת המסילות בצרפת, כתחנת המוצא של הקו לשטרסבורג. בניית התחנה החלה בשנת 1847 והיא נחנכה בשנת 1850 במעמד נשיא צרפת נפוליאון השלישי. בתחילה כללה התחנה שתי מסילות בלבד. בשנת 1854 נוסף אליה הקו למילוז וניתן לה שמה הנוכחי. לאורך השנים גדל מספר המסילות והרציפים בתחנה והגיע ל-16, והרציפים כבר לא היו צמודים למבנה התחנה.
בשנת 1883 יצאה מהתחנה הרכבת הראשונה בקו האוריינט אקספרס, לכיוון איסטנבול.
בין השנים 1926-1930 שופצה התחנה ושטחה הוכפל, והיא קיבלה את צורתה הנוכחית.
בשנת 1984 קיבלה התחנה מעמד של מונומנט היסטורי בצרפת.
עם הופעת קווי ה-TGV בתחנה, בשנת 2007, חודשו מבנה התחנה והרציפים ונערך בהם שיפוץ מקיף.
התחנה בנויה בסגנון נאו-רומנסק, עם השפעות ומאפיינים נאו-גותיים. החזית כוללת חלון גדול ומעוטר בצורת חצי רוזטה, ומעליו גמלון. בראש הגמלון פסל אישה המייצג את העיר שטרסבורג. כשהורחבה התחנה בשנת 1926 הפך המבנה הישן לאגף המערבי שלה, ונבנה אגף מזרחי במתכונת דומה. הפסל שנבנה בראש האגף המזרחי מייצג את העיר ורדן. בחזית המבנה ארקדה מקושתת ארוכה, ולפניה כיכר רחבה.
אמיר אטינגר
אמיר אטינגר (נולד ב-א' באלול ה'תשנ"ה, 27 באוגוסט 1995) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב הכנסת של העיתון "ישראל היום".
ביוגרפיה
אטינגר נולד וגדל בפתח תקווה. ביסודי ובישיבה למד בדרכי נועם פתח תקווה, ובתיכון מקיף גרוס קריית גת. שירת בצבא כמ"פ קורס מ"כים בדרגת סרן בחטיבת גולני.
החל את דרכו בתקשורת בישראל כעורך בדסק הדיגיטל של ערוץ 20. באוקטובר 2020 החל לשמש כתב פוליטי של האתר סרוגים. ובתקופה הזו סיקר את מערכת הבחירות לכנסת ה-24.
באפריל 2022 מונה לכתב הכנסת של העיתון "ישראל היום".
פעילות עיתונאית
בין חשיפותיו של אטינגר: המגעים בין אביר קארה לימינה על הצטרפותו למפלגה. תיעוד של שר הביטחון בני גנץ מותח ביקורת על ממשלת בנט-לפיד ועל היחס התקשורתי כלפיה לעומת היחס לממשלת נתניהו-גנץ, וחשיפת מסמך של בנק דיסקונט שהודיע על הקפאת כספי התרומות שנאספו עבור בנימין נתניהו למימון משפטו עד קבלת אישור משפטי בעניין.
עוד חשף אטינגר קמפיין שהוביל המשרד לשוויון חברתי, בשיתוף הראפר תאמר נאפר שידוע בשיריו נגד חיילי צה"ל, בעקבות הפרסום הורתה השרה לשוויון חברתי, מירב כהן, ל להפסיק לקשר לסרטון של נפאר ששולב בקמפיין בערבית לשוויון בין המינים.
ביולי 2022 פרסם לראשונה כי השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג מתכננת לאשר בממשלה את המינוי של איש השמאל יוסי ביילין לתפקיד יו"ר רשות הטבע והגנים. לאחר הפרסום, שרת הפנים איילת שקד ושר המשפטים גדעון סער פנו לנפתלי בנט וביקשו ממנו לעצור את מינוי. שהחליט להפעיל את הווטו שלו בנושא ולמנוע את המינוי.
בנובמבר 2022, במהלך המשא ומתן להרכבת הממשלה ה-37, חשף את הסעיף בהסכמים הקואליציוניים שדרשו ביהדות התורה על כך שהפרדה מגדרית באירועים ציבוריים למגזר הדתי והחרדי לא תיחשב כאפליה בחוק.
חיים אישיים
הוא סטודנט לתואר ראשון במשפטים וממשל באוניברסיטת רייכמן. אטינגר נשוי לאביה פיש אטינגר ומתגורר בירושלים.
קאץ' (הונגריה)
קאץ' (בהונגרית: Kács) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
דמיטרי פבצוב
דמיטרי אנטולייביץ' פבצוב (נולד ב-8 ביולי 1963) הוא שחקן, זמר ופוליטיקאי רוסי ממוצא יהודי.
קורות חיים
דמיטרי פבצוב נולד ב־8 ביולי 1963 במשפחתו של מאמן ורופאת ספורט. יש לו שורשים יהודיים, מאמו, אבל הוא מחשיב את עצמו רוסי. בעל תואר אמן מכובד של רוסיה (1995), אמן העם של רוסיה (2001), זוכה פרס המדינה של רוסיה (משנת 1996).
בשנת 1984 סיים את לימודיו במחלקה למשחק של המכון הרוסי לאמנות תיאטרון (GITIS). בשנת 1986 גויס פבצוב לצבא ושירת כחבר בתיאטרון הצבא הסובייטי.
הוא עבד בתיאטראות רוסיים רבים, כגון תיאטרון טגנקה, תיאטרון על הירח, לנקום, תיאטרון סוברמניק ותיאטרון "A".
מאז 1986, פבצוב היה פעיל בענף הקולנוע ואף כונה סמל המין של שנות ה-2000. הרקורד שלו כולל תפקידים רבים בתיאטרון ובקולנוע הרוסי.
במשך יותר מ-20 שנה הוא הרבה לבצע קונצרטים ווקאליים.
בשנת 2016 דמיטרי פבצוב יחד עם אשתו השחקנית אולגה דרוזדובה פתח תיאטרון משלו בשם "תיאטרון סטודיו הזמרים".
כמו כן יחד הם קיימו כיתות אמן לקורס המשחק במכון לאמנות מודרנית.
מאז 2001 הוא השתתף במירוץ גביע פולקסווגן פולו.
דעות פוליטיות
ב־17-19 בספטמבר 2021, תחת המוטו "לא רק שחקן לאומי, אלא גם מועמד לאומי", הוא נבחר כמועמד עצמאי לדומה הממלכתית, האספה המחוקקת הפדרלית של רוסיה. מאוחר יותר הפך לחבר במפלגת "האנשים החדשים".
פבצוב תומך מוסד המשפחה, פתיחת נוסח חדש של חוק התרבות, הפצת רשת בתי ספר לתרבות נוער ומרכזי פיתוח והורדת גיל הפרישה בראש סדר העדיפויות שלו.
בעבר, השחקן דגל באיסור על הפלות, ברשתות חברתיות זרות ובאיכלוס חייהם הפרטיים של אנשים בהן, דרש צנזורה באמנויות ואחריות פלילית של זמרי ראפ על הטון השטני של שיריהם."אני בהחלט תומך גאה בפוטין. אני רואה מה שקורה בארץ כבר הרבה זמן — אני בן 53. ב-1991 כבר הבנתי הכל טוב. ואני רואה איך המדינה השתנתה מאז שנת 2000, כשפוטין הגיע. אני לא משווה בין שני האנשים, אבל... ניקולאי השני כתב בעמוד 'מקצוע' בחקירה כלשהי: 'האמן של ארץ רוסיה'. כיום, האינטליגנציה הליברלית כביכול מזכירה לי את האנשים שהובילו בסופו של דבר לרצח הקיסר ב־1918. הם עוסקים בכל דבר מלבד עצמם. וצריך להתחיל בשאלה: מה אני? מה עשיתי כדי שהמדינה שלי תהיה טובה יותר? מה אני, מלאך נטול חטאים, להלום את הממשלה בצדק רב? אני משוכנע עמוקות שלראשונה מזה 70 שנה יש לנו מנהיג מקצועי, שבאמת עובד עבור המדינה. ותשימו לב, מדי שבוע מתוודה ולוקח עבודת קודש. אני יודע את זה בוודאות! וזה אומר לי הרבה. אדם אורתודוקסי אמיתי לא יכול לעשות רוע. גם אם הוא עוסק בדבר חלקלק כזה [כמו פוליטיקה]. להוביל את רוסיה זה מרתיע. אבל בכל מקום, בכל ההופעות, כולל מול סטודנטים, אני אומר: אנחנו חיים במדינה שעלתה מברכיה. אנחנו חזקים יותר, וחלק מפחדים ושונאים אותנו - קחו את השערורייה עם המשחקים האולימפיים שלנו. הם רוצים לפרגן, להתגרות בנו. אנחנו מעצבנים אותם. אנחנו מתחזקים. לעומת זאת, אירופה מתפרקת. ואמריקה –, קולוסוס על רגלי חימר. זה מה שאני מרגיש לגבי המדיניות היום. אף על פי שלפני כמה שנים הייתי בצד של אותו חלק של האינטליגנציה, שמאז התקופה הסובייטית נלחמת עם השלטונות. זה הרגל רע!"
שלומי מיכאל
שלומי מיכאל (נולד ב-1964) הוא קצין במשטרת ישראל בדימוס בדרגת ניצב. כיהן כמפקד מחוז ש"י וכמפקד הימ"מ.
ביוגרפיה
שלומי נולד וגדל בשכונת התקווה בתל אביב. בפברואר 1983 התגייס לצה"ל והוצב בחטיבת גולני בגדוד 12 (ברק). בגולני עבר מיכאל מסלול הכשרה כלוחם וכן קורס מ"כים חי"ר, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס למשמר הגבול ב-1985 כלוחם בימ"מ, הוא שימש בהמשך מפקד צוות, מפקד פלגת לוחמים וקצין אג"ם בימ"מ.
במאי 2012 מונה למפקד הימ"מ. תחת פיקודו השתתפה היחידה במבצעים רבים, על פעילותה בתחום לוחמה בטרור בשנים 2013–2014 קיבלה היחידה צל"ש ממפכ"ל המשטרה. בין הפעולות אותן ביצעה היחידה בתקופת פיקודו היו חיסול רוצחי שלושת הנערים ושולחיהם, חיסול המתנקש ביהודה גליק ומעצר רוצחו של ניצב משנה ברוך מזרחי.
בפברואר 2015 מונה למפקד מחוז ש"י בדרגת ניצב. בנובמבר 2015 הודיע על פרישתו מהמשטרה, ב-16 במאי 2016 סיים את תפקידו כמפקד המחוז.
שלומי מיכאל נשוי ואב לארבעה, והוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
קריסטופר פולאה
קריסטופר פולאה (באנגלית: Kristoffer Polaha; נולד ב-18 בפברואר 1977) הוא שחקן קולנוע ותסריטאי אמריקאי. ידוע בעיקר ממשחקו בסדרה חיים בלתי צפויים בתור נייט בייזל (אביה של הגיבורה), ג'ייסון מתיוס מהחוף הצפוני והנרי באטלר מהסדרה מתחזה.
ביוגרפיה
פולאה נולד ב-1977 ברינו שבנבאדה לאסתר וג'רום פולאה, שופט מחוזי בנבאדה והוא הצעיר מבין 4 אחים. בשנות ה-90 הוא עזב כדי ללמוד בפנימיית רוברט לואיס סטיבנסון בפאבל ביץ', קליפורניה. בוגר תואר ראשון לאמנות מתיכון לאמנויות טיש (New York University Tisch School of the Arts), חלק מאוניברסיטת ניו יורק בניו יורק. ב-2001 עבר ללוס אנג'לס והחל להופיע בסרטים.
חיים אישיים
ב-2003 התחתן עם השחקנית ג'וליאנה מוריס ולזוג 3 ילדים. בעבר היה נוצרי פעיל אדוק אך בהמשך התרחק מהדת. עם זאת חווית סף מוות החזירה אותו להאמין.
ג'ק ודרפורד
ג'ק מקאָיְוֶר וֶדֶרפוֹרד (באנגלית: Jack McIver Weatherford) הוא פרופסור לשעבר בקתדרת דוויט ואלאס לאנתרופולוגיה במקאלסטר קולג' במינסוטה. הוא נודע בעיקר בספרו משנת 2004, "ג'ינגיס חאן ובריאת העולם המודרני". בשנת 2006 קיבל את תואר "מסדר כוכב הקוטב", תואר הכבוד הלאומי הגבוה ביותר של מונגוליה לזרים.
ראשית חייו
ודרפורד נולד בשנת 1946, בקולומביה, דרום קרוליינה, הבכור בשבעת ילדיהם של אנה רות גרומס ואלפרד גרג ודרפורד. אלפרד ודרפורד היה סמל בצבא ארצות הברית, תפקיד שכפה מעברים תכופים על המשפחה. כיום ודרפורד חולק את חייו בין מונגוליה לצ'ארלסטון, דרום קרוליינה.
קריירה אקדמית
ודרפורד סיים את לימודיו באוניברסיטת דרום קרוליינה בשנת 1967, בתואר ראשון במדעי המדינה. ב-1972 קיבל תואר מוסמך בסוציולוגיה מאוניברסיטת דרום קרוליינה, ותואר מוסמך באנתרופולוגיה בשנת 1973. בשנת 1977, קיבל תואר דוקטור לאנתרופולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. הוא המשיך לפוסט-דוקטורט בלימודי מדיניות באוניברסיטת דיוק, המכון למדעי המדיניות.
ודרפורד הופיע בתוכניות רדיו וטלוויזיה פופולריות בארצות הברית כמו גם בתוכניות בינלאומיות מבוליביה עד מונגוליה. ספרו "תולדות הכסף" (הוצאת קראון) נבחר ל"מועדון ספר החודש" של השמרנים וצ'ארלס שוואב כתב, כי "זה הספר שצריך לקרוא!" שאר ספריו הם "פראים וציוויליזציה: מי ישרוד?" (1994) על העימות העכשווי בין תרבויות העולם; "מתנות אינדיאנים: איך האינדיאנים של האמריקות שינו את פני העולם" (1988); ו"שורשים ילידיים: איך העשירו האינדיאנים את אמריקה" (1991). ספריו של ודרפורד זכו בפרס הספר של מינסוטה ב-1989 וב-1992. כמו כן קיבל את "פרס האנתרופולוגיה בתקשורת" לשנת 1992 מאת האגודה האמריקאית לאנתרופולוגיה, ואת "פרס תקשורת ההמונים" לשנת 1994 מן "הוועידה הלאומית של נוצרים ויהודים".
בשנת 2010 נוסדה "קרן ודרפורד" לתמיכה בהיסטוריוגרפיה מודרנית של מונגוליה.
צדק צדק תרדוף
צדק צדק תרדוף היא סדרת תעודה ששודרה בערוץ כאן 11. הסדרה חושפת את הנעשה בבתי משפט קהילתיים. מקור השם הוא בקטע מ בספר דברים, פרק ט"ז.
רקע
הסדרה חושפת את הנעשה בבתי משפט קהילתיים, ומתמקדת בשישה משתתפים בתוכנית מיוחדת, הנותנת הזדמנות נוספת לאזרחים בעלי עבר פלילי, לשנות כיוון מעולם הפשע ובכך אישומיהם יימחקו ותימנע כליאתם בבית סוהר.
בסדרה נכנסות המצלמות אל תוך הדיונים בבית המשפט, ומלווה את המשתתפים בתוכנית.
The Woodstock Experience
The Woodstock Experience היא סדרת אלבומי הופעה שהוקלטו בפסטיבל וודסטוק. באלבום - הופעות של סנטנה, ג'ניס ג'ופלין, סליי אנד דה פמילי סטון, ג'פרסון איירפליין וג'וני ווינטר.
הלגיון הנורווגי
הלגיון הנורווגי (בנורווגית: Den Norske Legion; בגרמנית: Freiwilligen-Legion Norwegen) הייתה יחידה מיוחדת בוואפן אס אס אשר הורכבה ממתנדבים מנורווגיה.
היסטוריה
הגרמנים החלו לעבוד על הקמת יחידה נורווגית בתוך האס אס מיד לאחר סיום המערכה בנורווגיה ב-1940. הגרמנים תכננו להקים יחידה בת 30,000 איש, ולשם כך הפיצו ברחבי נורווגיה תעמולה בה הבטיחו שהיחידה תהיה בפיקוד נורווגי, עם מדים נורווגיים, ושפת פיקוד נורווגית. הגרמנים הבטיחו להשתמש ביחידה כדי לסייע לשכנתה וידידתה הקרובה של נורווגיה - פינלנד, שבאותה עת הייתה שקועה במלחמת ההמשך מול ברית המועצות. אולם עד סוף 1941 נרשמו רק 1,900 אזרחים נורווגים לשירות באס אס.
מרבית המתנדבים עברו אימון צבאי בגרמניה, והשאר התאמנו בבית ספר צבאי מיוחד שהוקם למטרה זו בהולמסטרנד. הגרמנים הפרו את כל הבטחותיהם למתנדבים הנורווגים. הם העניקו להם מדי אס אס, והחילו עליהם את החוק הצבאי הגרמני. ההנחה היחידה שהתירו להם הייתה להחליף את סמל האס אס במדיהם בסמל נורווגיה. במקום לשלוח אותם לפינלנד כפי שהובטח להם, נשלחו הנורווגים לחזית המזרחית.
הלגיון הנורווגי הוכפף תחת בריגדת האס אס ה-2, ונלחם במהלך המצור על לנינגרד. ביצועי הלגיון היו גרועים, ועד סוף 1942 הוא איבד 180 אנשים. בתחילת 1943 הוציאו הגרמנים את הלגיון מהחזית, ושלחו אותו לתקופת התרעננות בבוואריה. לנורווגים ניתנה אפשרות לחזור לביתם, ורובם בחרו לעשות זאת. רק 300 בחרו להאריך את חוזה השירות שלהם באס אס, והם היוו את הבסיס לרגימנט הפאנצרגרנדיר אס אס ה-23 (נורווגיה) אשר היה חלק מדיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-11. חיילים אלו המשיכו להילחם עם הגרמנים עד הסוף המר. הם השתתפו בהצטיינות בקרב על ברלין, ולאחריו נפלו אלו מהם ששרדו, בשבי הסובייטי.
ג'וליסה ריינוסו פנטלאון
ג'וליסה ריינוסו פנטלאון (באנגלית: Julissa Reynoso Pantaleón; נולדה ב-2 בינואר 1975) היא עורכת דין ודיפלומטית אמריקאית-דומינקנית המכהנת כשגרירת ארצות הברית בספרד ובאנדורה. קודם לכן כיהנה בין היתר כראש הסגל של הגברת הראשונה של ארצות הברית, ג'יל ביידן, וכשגרירת ארצות הברית באורוגוואי.
ביוגרפיה
ריינוסו פנטלאון היא ילידת הרפובליקה הדומיניקנית והיא החליטה להגר לארצות הברית ב-1982. היא התקבלה לאוניברסיטת הרווארד, שם הקימה יחד עם אנשים נוספים קבוצות סטודנטים ובהמשך גם הייתה פעילה במכון לפוליטיקה של בית הספר לממשל ע"ש קנדי.
ב-2008 הייתה ריינוסו פעילה בקמפיין הבחירות של הילרי קלינטון בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית שנערכו ב-2008 אך בשלב מסוים היא הצטרפה לקמפיין של היריב המרכזי של קלינטון בבחירות המקדימות, ברק אובמה שלבסוף ניצח בבחירות עצמן את המועמד הרפובליקני ג'ון מקיין.
ממשל אובמה
ב-2009 הצטרפה ריינוסו לצוות של מזכירת המדינה הנכנסת, הילרי קלינטון, במהלך כהונתה הייתה ריינוסו פנטלאון סגנית העוזרת של קלינטון בלשכה ענייני חצי הכדור המערבי, מלבד זאת היא גם הייתה האחראית על פיתוח ויישום אסטרטגיה שעסקה בביצור שלטון החוק במרכז אמריקה והקרייבים, בנוסף לכך היא הייתה חברה בפורום הכלכלי עולמי.
באוקטובר 2011 הכריז הנשיא אובמה על כוונתו למנות את ריינוסו פנטלאון לתפקיד שגרירת ארצות הברית באורוגוואי, מינוי אושר על ידי הסנאט במרץ 2012. כשגרירה התמקדה בעיקר בפיתוח הסחר חקלאי בין המדינות וכן בשיתוף פעולה בנושאי מדע, חינוך וטכנולוגיה בין המדינות.
ממשל ביידן
בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי החליט למנות אותה לראש הסגל של אשתו, הגברת הראשונה הנכנסת של ארצות הברית, ג'יל ביידן.
קללת משאבי הטבע
קללת משאבי הטבע (באנגלית Resource curse או פרדוקס העושר - Paradox of plenty) הוא פרדוקס שבו מדינות ואזורים עם שפע של משאבי טבע, בדרך כלל מתכלים כמו נפט וגז טבעי, אשר אמורים לתרום לצמיחתה של מדינה בדרך כלל, נוטים להיות בעלי צמיחה כלכלית פחותה מזו של מדינות עם פחות משאבי טבע.
היתכנות הפרדוקס נובעת מסיבות שונות, ביניהן ירידה בתחרויות של סקטורים אחרים, פיתוח תלות ורגישות לשינוי הרווחים המושפעים משווי משתנה של משאב הטבע, ניהול כושל של ההכנסות ממשאבי הטבע על ידי המדינה, שחיתות ועוד.
ה"קללה" איננה משפיעה על כל המדינות בעלות משאבי טבע רבים, אולם היא אמיתית עבור חלק גדול מהן.
הדוגמה הנפוצה ביותר בעולם הכלכלה לפרדוקס היא הולנד.
התאוריה מאחורי הפרדוקס
הרעיון שעומד מאחורי הפרדוקס ובו עודף משאבי טבע עלול להוות יותר נטל כלכלי מאשר מקדם צמיחה כלכלית החל להתהוות בשנות ה-80 של המאה ה-20. המונח "קללת משאבי הטבע", או באנגלית resource curse thesis נוצר על ידי ריצ'רד אוטי (Richard Auty) ב-1993 כדי לתאר איך מדינות עשירות במשאבי טבע היו חסרות יכולת להשתמש בעושר הזה כדי להגדיל את הצמיחה שלהן, ואיך בצורה לא אינטואיטיבית, למדינות אלה הייתה צמיחה נמוכה יותר מאלה ללא משאבי טבע.
מחקרים רבים הראו קשר בין שפע באוצרות טבע לצמיחת כלכלית נמוכה. דוגמה מרכזית היא המדינות המייצאות נפט. החל מ-1965 ועד 1998, ארגון המדינות המייצאות נפט, OPEC, התל"ג לנפש פחת בממוצע ב-1.3%, בעוד שבשאר העולם המתפתח היה בממוצע 2.2%.
המחלה ההולנדית
הדוגמה הבולטת ביותר לתופעת קללת משאבי הטבע היא "המחלה ההולנדית". שבה נגרמה ירידה בפריון ובצמיחה עקב עלייה בשווי השוק של המטבע ההולנדי ועלייה בשכר, שנגרמו מגילוי אוצרות טבע.
אי יציבות בהכנסות
מחירים של משאבי טבע נתונים להשפעה רבה מחוץ למדינה ועל כן תנודתיים מאוד. לדוגמה מחירי חבית נפט עלו מ-3 דולר לחבית ל-12 דולר ב-1974 בעקבות משבר הנפט העולמי של 1973. ב-1986 ירדו מחירי הנפט ל-10 דולר לחבית.
תתן אחרית לעמך
תתן אחרית לעמך הוא פיוט הנאמר במסגרת הפיוטים הנאמרים לאחר סדר העבודה בתפילת יום הכיפורים על פי נוסח אשכנז.
בקצת קהילות אומרים רק את תחילת הפיוט וסופו, או מדלגים עליו לחלוטין.
מקור הפיוט
מחברו של הפיוט לא ידוע. לפי כתבי היד בהם הוא מופיע לראשונה ניתן לשער שמקורו מאשכנז מימי הביניים. לראשונה, כנראה, הוא מופיע במחזור וורמס המתוארך לשנת 1272. ישנה מסורת שהפיוט חובר בבית מדרשו של רש"י.
תוכן הפיוט
הפיוט בנוי ממשפטים של בקשות מהאל שיגאל את עמו, את ארץ ישראל ואת העיר ירושלים. כל משפט מתחיל בבקשה בלשון עתיד נוכח תתן-תשיב-תרומם וכו'. סך הכל 22 משפטים. מכיוון שמדובר במשפטים שמתחילים בזמן עתיד וגוף נוכח, כל משפט מתחיל באות תי"ו. האות השנייה היא על פי סדר האלפבית מהסוף להתחלה (תשר"ק).
כיוון שהפיוט מתאר מצב של גלות וחורבן, הציע הרב חיים דרוקמן לשנות מספר מילים בפיוט, המתאימות לשיבת עם ישראל לארצו לאחר הקמת מדינת ישראל ("תקומם קרן גאולה" ולא "גדועה"; "תפאר ישבה בדד" ולא "יושבת"; "תסיר חרפה מדביר" ולא "מעיר"; "תדרוש גאולה לשבותנו" ולא "לגלותנו"; "תגדל קץ לקנותנו" ולא "תגלה").
מנגינה
בשנת 2016 פרסם הזמר הראל טל ניגון לפיוט "תתן אחרית לעמך" מבוסס על ניגונו של ר' שלמה קרליבך לשיר "נחמו נחמו עמי". את הרעיון לביצוע זה קיבל מאביו הרב שמואל טל שביצע את הפיוט בניגון זה בבית הכנסת בקהילתו תורת החיים שביד בנימין.
בעקבות פרסום הביצוע של הראל טל, והצעתו לשיר את הביצוע בחתונות בעת שבירת הכוס במעמד החופה, התפשט המנהג, בעיקר בחתונות בציונות הדתית, ורבים שרים 'תתן אחרית' בנוסף לשירת 'אם אשכחך' המסורתית, וחלקם אף במקומה.
גת רימון (נחלת דן)
גת רימון הייתה עיר לויים בנחלת שבט דן.
גת רימון מוזכרת בנחלת דן על פי הפסוקים בספר יהושע: .
בהמשך, מוזכרת גת רימון ברשימת ערי הלויים: .
יש המזהים את גת רימון עם העיר גת (במצרית: כנת) המוזכרת ברשימת תחותמס השלישי בסמיכות ליפו, לוד, אונו ואפק. יש הסוברים שהיא מוזכרת בשם Gamteti במכתבי אל-עמרנה.
באונומסטיקון של אוסביוס מצויין שגת רימון היא כפר גדול, 12 מיל בדרך מלוד לבית גוברין. המהדיר כתב שייתכן שהכוונה היא לגת וזיהויו בתל צפית הנמצא 8 מיל צפונה מבית גוברין, וטוען שגת רימון נמצא בנחלת דן הנמצא הרבה יותר צפונה.
יצחק גולדהאר זיהה את גת רימון עם רנתיה מזרחית ליהוד. החוקר הקתולי, האב פליקס-מארי אבל, זיהה את גת רימון בתל אבו זיתון שבפרדס כץ. בנימין מזר שלל זיהוי זה בגלל שתל אבו זיתון הוא קטן מידי, לטענתו, ועל כן הציע לזהות את גת רימון בתל נפוליאון. בייאר הציע לזהות את גת רימון באזור סלמה בעקבות זיהוי של גת רימון עם גיתתם המוזכרת באונומסטיקון. החופרים בתל אבו זיתון בסוף 1957, אשר מצאו בו ממצאים מימי שבי ציון המעידים על התיישבות במקום, הביעו תמיכה בזיהוי תל אבו זיתון כגת רימון. אולם שאלת מיקומו של גת רימון לא הוכרעה.
אור אינברום
ליאור (אור) אינברום (נולד ב-12 בינואר 1996) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר בסקציה נס ציונה.
קריירה
אינברום נולד בקריית גת, למשפחה יוצאת אתיופיה. החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מ.ס. קריית גת, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד. ב-17 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3–0 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-20 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 נגד הפועל חיפה, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. עד לסיום עונת 2014/2015 שיחק 25 משחקי ליגה וכבש שלושה שערים, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 כבש 14 שערים בליגה הלאומית והיה מלך שערי הקבוצה, ובתום העונה חזרה מ.ס. אשדוד לליגת העל. בעונת 2016/2017 כבש ארבעה שערים בליגת העל, ובמקביל זומן לנבחרת הצעירה של ישראל וערך במדיה חמש הופעות.
ב-20 ביוני 2017 חתם לארבע עונות בגנט מליגת העל הבלגית. הוא לא שיחק במדי הקבוצה, וב-31 באוגוסט 2017 הושאל לקבוצת מריבור, אלופת ליגת העל הסלובנית, במדיה ערך שתי הופעות. ב-30 בינואר 2018 חזר לישראל והושאל בחזרה למ.ס. אשדוד, ועד תום עונת 2017/2018 כבש ארבעה שערים ב-13 הופעות ליגה.
ב-21 ביוני 2018 הושאל לבית"ר ירושלים וחתם לעונה אחת בקבוצה. ב-12 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כאשר עלה מן הספסל נגד צ'יחורה סצ'חרה בשלב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית, שהסתיים בתיקו 0–0. ב-17 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 2–2. במהלך העונה היה מעורב במספר אירועים מחוץ למגרש. בליל השנה האזרחית החדשה הוא נפצע מדקירות סכין בפלג גופו התחתון בפתח ביתו שבאשדוד ופונה לבית החולים אסותא. חודש וחצי לאחר מכן נחקר במשטרה בחשד להתחזות, לאחר שהגיע לבית החולים לטיפול אך השתמש בתעודת זהות של אדם אחר. בעקבות האירועים נשקלה המשך דרכו בקבוצה. לאחר שחתם על חוזה מופחת והתחייב להתגורר בירושלים הוחלט לאפשר לו להמשיך לשחק בקבוצה עד לתום העונה.
ב-27 ביוני 2019 הושאל להפועל תל אביב, וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לרכישה מקבוצתו הבלגית בתום העונה. ב-30 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול מ.ס. אשדוד בגביע הטוטו. ב-28 בספטמבר 2019 כבש את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, במשחק מול בני יהודה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך במדי הקבוצה 14 הופעות בכל המסגרות, ובינואר 2020 שוחרר מהמועדון.
ב-4 בפברואר 2020 הושאל עד סוף העונה למכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית, עם אופציה לרכישה.
ב-2 ביוני 2021 חזר למ.ס. אשדוד.
ב-5 בינואר 2022 הושאל שוב למכבי פתח תקווה עד לתום העונה. ב-17 באוגוסט עזב את אשדוד וחתם בהפועל אום אל-פחם.
ב-1 בפברואר 2023 חתם בסקציה נס ציונה.
יוסף באראן
יוסף באראן (בהונגרית: Bárány József; נאדאודבר, 11 בדצמבר 1856 – בודפשט, 15 באפריל 1916) היה רב, הרב הראשי של העיר קצ'קמט, מחנך, סופר.
ביוגרפיה
יוסף באראן היה בנם של מאתיאש באראן, סוחר כללי ושל מריה אלטמן. בין השנים 1877–1885 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1885 קיבל את הדוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), ובשנת 1886 קיבל סמיכה לרבנות. בשנת 1887 היה רב בדברצן, בשנים 1888–1891 היה מפקח על בתי הספר של הקהילה היהודית של פשט, ומשנת 1891 נבחר לרב הראשי של קצ'קמט. הוא היה כתב ועמית מערכת של כתבי העת היהודיים "שוויון" (Egyenlőség) ושל הסקירה יהודית-הונגרית בהם כתב מאמרים רבים. הוא נפטר בשנת 1916 בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום שמו: המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט.
משפחתו
אשתו הייתה אירמה ויץ (1876–?), בתו של הקצב אנטאל ויץ, ושל אמה ויץ, שנישאה לבאראן ב-25 בדצמבר 1895 בקצ'קמט.
גביע העולם בקטרגל (פיפ"א)
גביע העולם בקטרגל או גביע העולם בכדורגל באולמות היא אליפות בינלאומית הנערכת על ידי פיפ"א. האליפות מתקיימת אחת לארבע שנים, האליפות הראשונה התקיימה בשנת 1989, השנה בה לקחה פיפ"א חסות גם על משחקי הקטרגל בעולם.
בשבעת התחרויות הראשונות שנערכו זכו שתי מדינות בלבד: ברזיל (5 זכיות) וספרד (2 זכיות).
עד לשנת 2008 השתתפו בטורניר 16 נבחרות: 6 נבחרות מאירופה, 3 נבחרות מאמריקה הדרומית, 2 נבחרות מאפריקה, 2 נבחרות מאסיה, 2 נבחרות מאמריקה הצפונית ונבחרת אחת מאוקיאניה. החל משנת 2012 משתתפות 24 נבחרות. הגידול במספר הנבחרות הוביל לשינוי במבנה התחרות ונוסף שלב מקדים בו משחקות הנבחרות בשלב הבתים. בשלב זה מחולקות הקבוצות לשישה בתים, בני ארבע קבוצות. כל קבוצה משחקת שלושה משחקים נגד שאר קבוצות הבית. 2 הקבוצות הראשונות בכל בית ו-4 הקבוצות בעלות הדירוג הגבוה במקום השלישי מתקדמות לשלב 16 הגדולות במהלכו מתקיימים המשחקים בשיטת הנוק-אאוט.
מוזיאון מין
מוזיאון מין או מוזיאון ארוטי הוא מוזיאון המציג אמנות ארוטית, אביזרי מין היסטוריים ומסמכים על ההיסטוריה של הארוטיקה. מוזיאונים אלו היו פופולריים מאוד באירופה וביפן במהלך שנות ה-60, שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20. ביפן, מוזיאונים אלו נקראו כ-היהו קאן ("אוצר נסתר"; ביפנית: 秘宝館). בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, מוזיאוני מין רבים באירופה וביפן נסגרו בשל חוסר עניין בציבור, כאשר מספר מוזיאוני מין נפתחו בארצות הברית.
החל משנת 2011 באילת פועל מוזיאון הארוטיקה.
ג'נרל מנג'ר
בליגת ה-NBA ובליגת ה-WNBA ג'נרל מנג'ר (באנגלית: general manager) או בקיצור GM של קבוצה בדרך כלל אחראי על סגל השחקנים, על מינוי צוות האימון, ועל מדיניות המועדון לטווח רחוק. בנוסף הג'נרל מנג'ר הוא האחראי העיקרי על משא ומתן עם שחקנים ועל ביצוע.