cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המקאמה הערבית
נושאים וקהלי יעד
קהל היעד או הסביבה של המקאמה היא "בורגנית" מובהקת ואף "זעיר בורגנית". אנו נמצאים בבית אחד הסוחרים, או אצל שופט העיר, בבית המשפט, או במשרד ממשלתי בין פקידים, או סתם במסיבת רעים אוהבי ספרות הפונה אל ההמון (לא חצרני). לכן גם היא מתאפיינת רבוי נושאים, מהם אפילו נמוכים.
נושאי המקאמה עממיים ונפוצים, עשירים ומגוונים, למשל: ענייני מוסר ומחשבה, מדע וחכמה, סיפורים ומעשיות, ויכוחים ומסעות, ביקורת ספרותית וחברתית, חידות ושעשועי-לשון, חידודים ופתגמים, עלילות ומעשים מפתיעים ומפליאים. מוטיב אופייני במקאמה - בדרך כלל מתחפש הגיבור ואינו מתגלה, אלא בסוף המקאמה. נוסף על המוטיב של הערמה שהצליחה הנמצא ברוב המקאמות, נמצא בהן לרוב גורם שני של הפתעה, והיא התגלותו של הגיבור.
דמויות המקאמה
במקאמה פועלות בדרך כלל שתי דמויות: הגיבור הראשי והמגיד
דמות הגיבור הראשי
אצל אלהמד'אני, הדמות היא: אבו אלפתח אלאסכנדראני (ابو الفتح الاسكندراني). אצל אלחרירי, הוא: אבו זיד אסורוג'י (ابو زيد السروجي). - דמות של קבצן נודד, בעל שאר רוח ומשכיל בכל חכמה, משורר וסופר, שנון בדיבור ונמלץ בלשונו. בהליכות חייו הוא טיפוס יוצא דופן, אדם שלא מן היישוב, אוהב חופש ונדודים ואינו מסוגל לחיות במסגרת הקבועה של החברה.
הגיבור במקאמה הוא טיפוס של נוכל והרפתקן המשיג לחמו בתרמיות ובתחבולות. הוא משוטט בעולם ומופיע בארצות שונות בדמויות מתחלפות ואפילו נוגדות: פעם כחסיד ופרוש שכל מעייניו באלוהים ובעולם הבא, והוא מטיף מוסר לקהל שומעיו; פעם כהולל קל דעת שאין לו בעולמו כלום לבד מאכילה, שתייה ונשים, מקל ראש במצוות הדת ונתפש בקלקלתו; פעם כקבצן רעב ועירום, ופעם כרופא – אומן המרפא כל נגע וכל מחלה. הוא מצליח בכל תפקיד שהוא ממלא ובכל תחבולה שהוא מחבל, מבריק בנאומיו ומטה לב שומעיו בקסם לשונו. תמיד עולה בידו של הגיבור להשיג מבוקשו מיד הקהל: אם בממון ואם במתנות.
דמות המגיד או המספר
היא הדמות המתארת את מעשי הגיבור, לפעמים אפילו מלווה אותו בכל צעדיו ועלילותיו. המגיד פותח כל מקאמה בגוף ראשון ומספר כיצד נזדמן לו הגיבור, מה עשה ואלו דברים השמיע. המספר הוא איש מסע גם הוא שהתוודע אליו בנדודיו, באורח מקרי, מכירו יפה-יפה, מזהה אותו בכל הופעותיו הבדויות ומתפעל מהעזותיו. התפעלותו של המספר מתעלולי הגיבור והנאתו מנאומו ומפניני מאמריו קושרות אותו בעבותות-אהבה אליו, והוא עוצם עיניו מראות מעשיו הקלוקלים.
המספר הוא האחראי אחריות מלאה על הפתיחה ועל הסיום במקאמה והיא דמות קבועה שאינה מתפתחת לאורך כל המקאמות ונשארת אותה דמות אפילו אם השתנו תכונותיה ומשלימה את דמות הגיבור.
עד סוף הזמן
"עד סוף הזמן" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. את השיר הוציאה לאור בנובמבר 1999 חברת התקליטים NMC בישראל, כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן, Free (1999) וכרצועה השלוש-עשרה באלבום, יותר ויותר (2001).
רקע
הוא נכלל באלבום יש! אוסף הלהיטים של שנה בהפקת חברת התקליטים NMC.
הצלחה
"עד סוף הזמן" הושמע רבות ברדיו, והגיע בשיאו למקום השני במצעד הסינגלים השבועי של רשת ג'.
אגודת מקס פלאנק
ארגון
בדצמבר 2018 הועסקו באגודת מקס פלאנק 23,767 איש, מתוכם מועסקים כ־20,972 מדענים בחוזה, 818 בעלי מלגות ו־1,977 מדענים אורחים. מתוך 20,972 מועסקים, 6,935 הועסקו בתפקידי מנהלים, מנהלי קבוצות מחקר או עוזרי מחקר ו־3,153 מועמדים לדוקטורט. בנוסף 8,558 מועסקים בתפקידי טכנולוגיה ואדמיניסטרציה, 630 עובדים השלימו חניכה ו־1,696 כסטודנטים ועוזרי מחקר.
האגודה ממומנת על ידי הממשלה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ומדינות גרמניה. מחצית ממימון המכונים מגיעה מהממשלה ומחצית מהמדינה בגרמניה בה שוכן המכון. התקציב הכולל של אגודת מקס פלאנק לשנת 2018 היה 1.8 מיליארד אירו. סכום זה מקביל לתקציב הממוצע של שתי אוניברסיטאות גדולות, נתון בו האגודה מתגאה לעיתים קרובות (שכן הישגי האגודה גבוהים בהרבה מהישגיהן של אלו שהן שתי אוניברסיטאות). בנוסף אגודת מקס פלאנק ומכוניה מקבלים מימון לפרויקטים של צד ג' מתרומות ציבוריות ופרטיות ומהאיחוד האירופי. מאז שנת 1990 יסדה אגודת מקס פלאנק 65 חברות־בת, בהן מועסקים כ־2,500 איש. האגודה מיוצגת במועצה הגרמנית למדעים ומדעי הרוח (WR).
פרסי אגודת מקס פלאנק
אגודת מקס פלאנק מעניקה מספר סוגי מדליות, מענקים ופרסים: פרס מחקר מקס פלאנק־הומבולדט על שם מקס פלאנק ואלכסנדר פון הומבולדט, המוענק החל משנת 2018; מדליית הארנק על שם אדולף פון הארנק, המוענקת החל משנת 1925; הפרס הבין־לאומי למדעי המוח החל משנת 1990; שישה סוגי מדליות, מלגות ופרסים למדענים צעירים (מדליית אוטו האן  על שם אוטו האן, מוענק החל משנת 1978; פרס אוטו האן  מוענק החל משמת 2006; מלגת זוכי פרס נובל של מקס פלאנק החל משנת 2016; מלגת ריימר לוסט על שם האסטרופיזיקאי ריימר לוסט , מוענקת החל משנת 2016; פרס הרמן נויהאוס המוענק החל משנת 2018; פרס דיטר רמפכר המוענק החל משנת 1985).
פרסים בין־לאומיים למדעני מקס פלאנק
לאגודת מקס פלאנק יש מוניטין מוביל בעולם כארגון למחקר מדעי וטכנולוגי והוא נחשב לאחד מארגוני המחקר הבסיסיים המובילים בעולם. מאז הקמת מכוני מקס פלנק, מדענים אשר עבדו בהם זכו בפרסים הבאים (נכון לשנת 2020): 20 בפרס נובל, 73 בפרס לייבניץ, 4 בפרס יפן ו־2 במדליית פילדס. חוקרי מכוני מקס פלאנק מפרסמים כ־15,000 מאמרים מדעיים בכל שנה בכתבי עת מדעיים ידועים בין־לאומיים כדוגמת Science ו-Nature.
דירוג: אגודת מקס פלאנק דורגה במקום ה־3 בשנת 2019 על ידי Nature Index המודד את התורמים הגדולים ביותר למאמרי מחקר שפורסמו ב־82 כתבי עת מובילים.
בין־לאומיות
80 מכוני מחקר מאגודת מקס פלאנק עם איגוד האוניברסיטאות ומוסדות חינוך אחרים בגרמניה הקימו 68 בתי ספר בין־לאומיים למחקר במטרה לקדם מדענים צעירים בלימודי דוקטורט. בנוסף לכך, לאיגוד שלושה מרכזים לתארים מתקדמים, שלושה בתי ספר בתוכנית פיילוט בגרמניה לתארים מתקדמים, 20 מרכזי מחקר (5 באסיה, 8 באירופה ו-7 בצפון אמריקה) ושני שותפי מחקר ברחבי העולם (בארגנטינה ובסין).
ספר האשכול
ספר האשכול הוא ספר הלכה שנכתב בידי רבי אברהם בן יצחק אב בית דין נרבונה (מכונה: ראב"י אב"ד; הראב"ד השני), שחי במחצית הראשונה של המאה השתים עשרה. ספר זה שימש כמקור פסיקה ליהדות פרובנס. הספר עוסק בהרחבה בדברי הגאונים והרי"ף, ולדברי שלום אלבק הוא מהווה בעיקרו קיצור מספר העתים של ר' יהודה הברצלוני, רבו של ראב"י אב"ד.
הדפסת החיבור והטענות על הזיוף במהדורת אוירבך
באמצע המאה ה-19 (האלברשטאדט, תרכ"ח-תרכ"ט) הודפסה בשלושה חלקים מהדורה ראשונה של ספר האשכול בידי הרב צבי בנימין אוירבך מהלברשטאדט. הרב אוירבך תכנן להשלים את הדפסת החיבור בחלק נוסף שהוא תיכנן להדפיס (כך הוא כתב בתחילת החלק השלישי), אך הוא לא הספיק לעשות זאת. זמן רב לאחר פטירתו נדפס חלק זה באופן חלקי בלבד (הוצאת מכון הערי פישעל, ירושלים תשמ"ו). הרב אוירבך צירף למהדורתו ביאור בשם "נחל אשכול", והוסיף מבוא על זיהוי המחבר ותולדותיו. מיד אחרי הוצאתו לאור, עוד בחיי הרב אוירבך, פורסם מאמר ב"החלוץ" מה'מגיה' שטען שהספר של הרב אוירבך הוא זיוף המכיל חומר רב שאינו מקורי.
לאחר מותו של הרב אוירבך פרסם שלום אלבק מאמר נגד ספר האשכול במהדורת אוירבך, וטען שהוא מזויף. טענתו העיקרית הייתה שקיימים שני כתבי יד ידועים של ספר האשכול (אחד מהם היה ברשותו של הרב אוירבך), ובהם יש רק כרבע מהחומר שהדפיס הרב אוירבך. לעומת זאת, אין שום כתב יד קיים בעולם הדומה לנוסח שהדפיס הרב אוירבך. לטענת אלבק רובו של הספר הוא פרי רוחו של הרב אוירבך עצמו, או קטעים שהעתיק מכתבי ראשונים אחרים ומספרי זמנו.
בשעתו, עם פרסום הספר על ידי אוירבך, הוא התקבל ללא עוררין, מפני שאוירבך היה דמות רבנית ידועה, ולא היה ניתן להעלות על הדעת אפשרות של חשד בזיוף. הספר, במהדורת אוירבך, צוטט כמה פעמים גם בספרי הלכה מקובלים כגון "משנה ברורה".
אלבק לא קיבל את דברי ההגנה על מהדורת אוירבך, והוא ההדיר "אשכול" משלו על פי כתבי היד הקיימים, מהדורה שלבסוף יצאה לאור על ידי בנו חנוך אלבק. במאמרו "מחוקקי יהודה" טען אלבק כי ספר האשכול הוא למעשה "מהדורה קצרה" של ספר העתים שחיבר החכם הספרדי יהודה בן ברזילי הברצלוני.
לדעת ישראל תא שמע ויעקב זוסמן, מהדורת אוירבך אכן מזויפת אך היא לא זויפה בידי הרב אוירבך, כפי שטען אלבק, אלא אכן התבססה על כתב יד אחר שהיה בידיו. כתב יד זה עצמו זויף בידי אדם אחר במאה ה-14, והם משערים שהוא נעשה בידי רבי משה די ליאון.
יוזף אולקסי
יוזף אולקסי (בפולנית: Józef Oleksy; 22 ביוני 1946 – 9 בינואר 2015) היה פוליטיקאי פולני, שכיהן כראש ממשלת פולין וכיושב ראש הסיים השני של פולין, חבר הסיים במשך שבע שנים, בשנים 2005-1998.
ביוגרפיה
אולקסי הצטרף לפוליטיקה בשנת 1968. מ-1968 עד 1990 היה חבר במפלגה הקומוניסטית מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית. הוא כיהן כשר הפנים ולאחר מכן כיושב ראש הסיים מ-14 באוקטובר 1993 עד 3 במרץ 1995. לאחר שסיים את תפקידו כיושב ראש הסיים, מונה על ידי נשיא פולין לך ואלנסה לכהן כראש ממשלת פולין. בתפקיד זה כיהן בשנים 1995–1996.
אולקסי התפטר מראשות ממשלת פולין לאחר שנחשפו קשרים לטווח ארוך עם קצין הקג"ב לשעבר וסוכן הביון הרוסי ולדימיר אלגאנוב. הוא הודה בקשר, אך הכחיש שהוא מכיר את פעילותו של אלגאנוב בקג"ב.
הוא חזר לתפקיד יושב ראש הסיים בשנים 2005-2004. ב-22 במרץ 2007 נחשפו תיעודים של שיחות פרטיות בין אולקסי לאיש העסקים אלכסנדר גוּדְזוֹבָאטִי (Gudzowaty). בהקלטות נשמע גודזובאטי מציע הצעת שוחד במפלגת ברית השמאל הדמוקרטית. אולקסי, שהיה כנראה שיכור מעט, האשים את עמיתיו למפלגה ולפוליטיקה בשחיתויות רבות וחמורות. פרשה זו עוררה סערה בפולין והובילה להתפטרותו של אולקסי ולירידה בכוחה של מפלגתו, שהובסה בבחירות שנערכו לאחר הפרשה.
אולקסי נפטר ונקבר בוורשה לאחר שנאבק במחלת הסרטן.
משחק מחשב
התפתחות משחקי המחשב
הפעם הראשונה הידועה בה נעשה שימוש בשפופרת קרן קתודית לשעשוע, הייתה ב-1947 כאשר דימו שליחת טיל בהשראת מכשירי הרדאר של מלחמת העולם השנייה. הטיל שהוצג על ידי נקודת אור כוון אל מדבקה שהונחה על המסך. סנדי דאגלס (Sandy Douglas) פיתח בשנת 1952 את "OXO", גרסה של משחק איקס עיגול שעבד על מחשב EDSAC, הפלט הגרפי הועבר למסך CRT.
משחקי מחשב קיימים החל מתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, אז הם נכתבו על גבי מחשב מרכזי, והיו רובם ככולם טקסטואליים לחלוטין; האינטראקציה עם המשחק הייתה דרך שורת הפקודה. עד תחילת שנות השמונים מרבית המשחקים נותרו ברובם טקסטואליים, והציגו לעיתים גרפיקה מבוססת תווי ASCII. לאחר מפלה כלכלית קלה באמצע שנות השמונים (שפגעה בעיקר במשחקי הווידאו), עברו משחקי המחשב להציג גרפיקה לא-טקסטואלית, בתחילה בשני צבעים (ירוק/שחור או לבן/שחור), לאחר מכן ב-16 צבעים וכך עד לספקטרום המלא המוכר כיום, שיצא תחת השם SVGA.
לצד השיפורים הגרפיים השתפר גם הממשק: במקום שורת הפקודה נכנס השימוש בעכבר ככלי עזר, וממשקים אחרים כגון ג'ויסטיק חלחלו למשחקי המחשב ממשחקי הקונסולות. עם השליטה המדויקת התפתחו מאוחר יותר סוגות ייחודיות למחשב, שהתבססו על הדיוק המתאפשר מעבודת עכבר ומקלדת, שאינו אפשרי בג'ויסטיק בלבד.
בעשור הראשון של המאה ה-21, עם התפתחותו של מסך מגע, הפכו טלפונים חכמים ומחשבי לוח לפלטפורמות פופולריות למשחקי מחשב.
בעשור השני של המאה ה-21, עברה תעשיית משחקי המחשב בנפח העסקאות שלה תעשיות בידור וותיקות יותר, כמו תעשיית סרטי הקולנוע ותעשיית סדרות הטלוויזיה. בשנת 2018 הכניסה תעשיית משחקי המחשב קרוב ל-135 מיליארד דולר.
פורמט
כיום משחקי מחשב אינם עוד משחקים פשוטים, ובתרבות הנוכחית משחקים מסוימים נחשבים כיצירות אמנות, ומכילים רבדים עלילתיים מרשימים לצד תצוגה גרפית משובחת. עם זאת, האלמנט שלפיו לרוב שופטים את איכותו של משחק מחשב (ומשחקי וידאו ככלל) הוא המִשחקיוּת, שהיא אופי האינטראקציה בין המשחק לבין השחקן, מה שמבדיל את משחקי המחשב מווידאו ארט, למשל. במרבית אתרי ביקורת המשחקים הקיימים כיום, אלמנט המשחקיות (Gameplay) מדורג בנפרד באופן בולט, ומשפיע על הציון הכולל של משחק המחשב.
האינטראקציה בין השחקן למשחק מתבססת על יכולות החומרה של מחשבים מתקדמים, המעניקים לשחקן חוויית משחק רב חושית ועשירה בפרטים, החל מגרפיקת תלת-ממד מפורטת ומדויקת, דרך מערכות קול מתוחכמות אשר מדמות כיווניוּת של קולות המשחק, וכלה בהגאים וידיות היגוי (ג'ויסטיקים) המגיבים ברעידות ובהתנגדות של כוח למהלכי השחקן.
משחקיות של משחק מחשב נשפטת גם על פי אופי האינטראקציה, ולא רק על פי המדיום דרכו היא מועברת. משחקים הדורשים שליטה מתמדת, כגון משחקי מרוצים שבהם השחקן חייב להחזיק את הידיים על ההגה ולהגיב מידית, נותנים חוויית משחקיות שונה ממשחקי אסטרטגיה לפי-תור, שבהם עשוי לעבור פרק זמן ארוך בין המהלכים. ככלל, המשחקיות היא מה שיוצר את ההבדלה בין הסוגות השונות של משחקי מחשב, ומאפיין כל סוגה בפני עצמה.
משחקי הרפתקאות
משחק בו השחקן, בין אם תוך גילום דמות ושליטה בה ובין אם ישירות, נתקל בחידות שעליו לפתור על מנת להתקדם במשחק ובעלילה. משחקים אלה לרוב דורשים יכולת הסקת מסקנות וחשיבה. ככלל סוגתי, רוב משחקי ההרפתקה הכילו עלילה ספרותית באופייה, כולל דיאלוגים עם דמויות אחרות, סיפור רקע מקיף, ובניית מסתורין בדומה לספרים בלשיים. ישנם משחקי הרפתקה שלא כוללים עלילה מתמשכת או דמויות, אך אלו היו יוצאים מן הכלל. סוגה זו החלה מהרפתקאות טקסט בשנות השבעים, צברה פופולריות לאורך השנים והייתה מאוד פופולרית בתחילת שנות ה-90. החל מ-1997 הסוגה הצטמצמה, ובעשור האחרון קצב פיתוח משחקי ההרפתקה ירד למשחקים ספורים מדי שנה.
דוגמה למשחקים מסוג זה היא סדרות משחקי ה"קווסט" של חברת סיירה. במשחקים אלה על השחקן לדבר עם דמויות, לאסוף חפצים ולפתור חידות תוך כדי שהוא חוקר את העולם הדמיוני שבו מתנהלת ההרפתקה. במשחקי הרפתקאות אין בדרך כלל קרבות אינטנסיביים והדגש הוא על מחשבה ולא על זריזות ידיים.
משחקי אסטרטגיה
פרט למשחקי ההצבאה שצוינו לעיל, סוגת האסטרטגיה כוללת את תת-הסוגה "משחקי ניהול", שבהם אחראי השחקן על בניית ותחזוק עסק או רשות ציבורית, כגון עיר, גן חיות, פארק שעשועים או קניון. במשחקי ניהול אין בדרך כלל שליטה ישירה ביחידות, ולא מתנהל בהם מאבק אלים. הם מתמקדים בכלכלה, ומציבים אתגרים ומשימות מבוססות רווחים, דעת קהל, תפעול מתקנים וכולי. על פי החלוקה המקובלת בימינו, משחקים בסוגת האסטרטגיה נחלקים לשני תתי-סוגים:
כמעט כל משחקי האסטרטגיה מכילים מערכה לשחקן יחיד, בה עליו למלא בכוחות עצמו שורה של משימות. משחקים רבים גם כוללים מערכה מרובת משתתפים, בה השחקן מתמודד מול שחקנים אחרים, המתקשרים אלו עם אלו דרך רשת מקומית או האינטרנט. עם זאת, בניגוד למשחקי תפקידים מרובי משתתפים, משחקי אסטרטגיה לרוב מגבילים את כמות השחקנים המשתתפים ל-2 עד 8 שחקנים, כאשר כל אחד שולט במשאבים וצבא משל עצמו ואלו מתמודדים על אותה זירה. ישנו משחק המתאים לשחקן יחיד Plants vs. Zombies.
דוגמאות למשחקי אסטרטגיה מפורסמים:
משחקי תפקידים
משחק בו מגלם השחקן דמות כלשהי בתוך עולם מוגדר, ומבצע דרכה את האינטראקציה שלו עם אלמנטים אחרים. משחק תפקידים יכול (וסביר) שיכיל אלמנטים מסוגות אחרות, כגון קרבות, פעולה או פתרון חידות, אך תמיד הדמות תשמש תווך: אם השחקן מגלם דמות איטית, תגובותיו המהירות על ממשק המחשב יתורגמו לתגובות מסורבלות של דמותו, ולא יקנו לו יתרון על שחקן איטי יותר המבצע אותה פעולה. השחקן, אם כך, חווה את עולם המשחק דרך דמותו בלבד. בהתאם, ברובם המוחץ של משחקי התפקידים השחקן יכול לשפר את דמותו ההתחלתית בדרכים שונות, להקנות לה יכולות חדשות, לשפר מיומנויות, לרכוש חפצי עזר ולסחור על מנת לצבור הון.
משחקי תפקידים ממוחשבים נוצרו כהרחבה של משחקי תפקידים בנייר ועט שנוצרו בסוף שנות השבעים, בראש ובראשונה משחקי מבוכים ודרקונים, אך גם עולמות מערכה ושיטות משחק נוספות. אף על פי שבמשך השנים התרחקו משחקי התפקידים הממוחשבים ממשחקיות הדומה לזו של משחקי נייר ועט, עד היום ניתן למצוא משחקים המבוססים על עולמות מערכה הקיימים גם בספרים, או עדכונים לשיטות משחק ישנות, כגון מבוכים ודרקונים בגרסה 3 ו- 3.5.
משחקי תפקידים קלאסיים לרוב הציגו מסע של חבורת דמויות, כאשר אחת מהן מגולמת על ידי השחקן, והאחרות נשלטות על ידי המחשב ומגיבות לפקודות, או שיחות, עם דמותו של השחקן. מאמצע שנות התשעים משחקי תפקידים ממוחשבים רבים החלו לכלול אלמנט ריבוי משתתפים, בו רוב או כל בני החבורה נשלטו על ידי שחקנים חיים, ושיחקו יחדיו רצף של משימות שהוכתב על ידי שחקן נבחר מביניהם. שחקן זה, בהתאם למסורת מבוכים ודרקונים, נקרא לרוב שליט המבוך. משחקים אלו היו בתחילה טקסטואליים ונפרדים לחלוטין ממשחקי מערכת-היחיד הגרפיים, אך בהמשך שולבו שתי השיטות, וכיום רובם המוחלט של משחקי התפקידים כוללים מערכה לשחקן יחיד ומערכה מרובת משתתפים.
משחקי תפקידים ממוחשבים מפורסמים כוללים את סדרת world of warcraft באלדורז גייט, Fallout, פליינסקייפ טורמנט, מבוכים ודרקונים אונליין ונוורווינטר נייטס, בין רבים אחרים, כולל משחקי תפקידים יפניים בעלי אופי עלילתי שונה.
משחקי פעולה
משחק פעולה ממוחשב הוא שם כולל לסוגת משחקי וידאו ומשחקי מחשב שמתמקדת באתגר פיזי ויכולות ביצוע. משחקים אלה מתאפיינים בדרך כלל בדרישה מהשחקן לתזמון, קואורדינציה ותגובות מהירות. משחקי הפעולה הדורשים תגובות מהירות מהשחקן ומיומנות רבה מצדו. משחק פעולה יכול להכיל עלילה מפורטת, דיאבלוגים עם דמויות ואף אלמנטים מסוגות אחרות, כל עוד המשחקיות שלו מתבססת על שליטה ומיומנות של השחקן עצמו והוא כולל גם את הז'נאר של משחקי באטל רויאל.
משחקי פעולה נחלקים לתת-סוגות רבות. הבולטים הם משחקי יריות (shooters), אשר בדרך כלל בעלי אופי עלילתי ומשחקי מכות המבוססים לרוב על אמנויות לחימה ואינם עלילתיים. משחקי היריות מרכיבים את מרבית משחקי הפעולה המודרניים על המחשב האישי. יש משחקים שלא כוללים בתוכם קרבות וכלי נשק, אך עדיין נחשבים למשחקים בז'אנר מכיוון שהם מתמקדים באתגר פיזי וביכולות ביצוע, לדוגמה משחקי פלטפורמה.
נהוג לחלק את משחקי הירי לשתי תתי-קטגוריות, על פי נקודת המבט בה משקיף השחקן על הנעשה: גוף ראשון וגוף שלישי.
משחקי ירי בגוף ראשון (FPS- First Person Shooter) הם משחקים בהם מתבונן השחקן על העולם מעיניה של הדמות אותה הוא משחק. המטרות במשחקים אלה מגוונות, אך כוללות לרוב ירי תחמושת מרובה וחיסול אויבים רבים ככל האפשר.
משחקי ירי בגוף שלישי (TPS - Third Person Shooter) הם משחקי פעולה בהם אין השחקן מתבונן מעיניה של דמותו אלא נראה כאילו הוא משקיף עליה מאחור ומלמעלה. הבדל זה בהשקפתו של השחקן מאפשר לשחקן ראייה רחבה יותר של סביבתו ומאפשר לו להגיב על התקפות המגיעות ממספר כיוונים שונים ונותן לשחקן ביצוע משימות מגוונות בהתאם לסיווג המשחק.
דוגמאות למשחקי ירי בגוף שלישי: GTA 3, Splinter Cell, Max Payne, Grand Theft Auto V, פורטנייט וכדומה.
האויבים הנטבחים במשחקי הפעולה הפכו בשנות התשעים ובתחילת שנות האלפיים לנושא תקשורתי רגיש, ולעיתים משחקים שתיארו עולם כמו-מציאותי, כגון היטמן או Grand Theft Auto נאלצו לספוג ביקורת על כך שהציגו פלח מהציבור כאויב שיש להורגו. כך למשל שלב בהיטמן 2 שהתרחש במקדש סיקי ספג ביקורת קשה על כך שאילץ את השחקנים להרוג את המתפללים במקום. כתגובה טבעית לביקורת זו, הסוגה התרחקה מאויבים בני ימינו ורבו משחקי הפעולה ששמו כאויבים מפלצות דמיוניות, נאצים ממלחמת העולם השנייה וזומבים, שדומה שמקובל על הכל שיש להרגם. בין המשחקים שמתארים את האויבים האחרונים נמנות סדרת המשחקים Resident Evil, Left 4 Dead ו-Dead Rising.
משחקי סימולציה
בדרך כלל, מדובר על משחק המדמה מקרוב פעילויות בעולם האמיתי. משחקים אלו התפתחו על המחשב לא בשל הממשקים המדויקים, אלא בשל יכולת חישוב חזקה יותר של המחשב האישי ותצוגה מדויקת יותר, ובשיאם יכלו להציג נכונה את מחווני השליטה של כלי הטיס בכל תנועה ותנועה של השחקן. כיום סוגת המשחקים הזו ירדה מגדולתה, והייתה פופולרית בעיקר בשנות ה-90, יחד עם משחקי ההרפתקה.
משחקי סימולציה יכולים להיות דומים למשחקי נהיגה, אך לרוב יכללו אלמנטים מתוחכמים יותר כגון מנגנון שדרוג כלי הטיס, מסחר פורה, קטעי קישור מלווי דיאלוגים, ומשימות מורכבות (ליווי, הגנה, תקיפה וכולי).
משחקי סימולציה יכולים לדמות פעילויות רבות, כגון חקלאות, רפואה ואף הליכה בטבע.
דוגמאות למשחקים מפורסמים בסוגה זו הם דיסנט ו-Farming Simulator.
משחקי נהיגה
משחקים המדמים נהיגה במכוניות מרוץ או כלי רכב אחרים, בהם נדרש השחקן להתמודד ולנצח במרוץ או לברוח מכוחות הביטחון מול כלי רכב המופעלים על ידי שחקנים אחרים או על ידי המחשב עצמו. משחקים אלו מדמים נהיגה במסלולים שונים, בכלי רכב מגוונים ולעיתים משלבים משימות נוספות פרט לנהיגה.
משחקים אלו הם לרוב לא עלילתיים, וכל מרוץ עשוי לפתוח מסלול מרוץ מסובך יותר לשליטה. מבחינת חוויית המשחקיות, משחקים אלו קרובים למשחקי הפעולה בדרישתם לשליטה מהירה ומתמדת, ומספר פעמים שולבו יחדיו משחקי פעולה ומשחקי מרוץ, למשל בסדרת "Grand Theft Auto".
סוגה זו פופולרית מאוד בקונסולות משחקים, ואינה דורשת לרוב שימוש בעכבר ומקלדת אלא בקר משחק (ג'ויסטיק או ג'ויסטיק הגה). מרבית משחקי המחשב בסוגה זו הזמינים היום למחשב הם המרות של משחקי קונסולה.
דוגמאות למשחקים מסוגה זו הם DIRT, Need For Speed ,forza motorsport, Live for Speed שמתאפיין בהעמקת מידול תוך שימוש בחוקי הפיזיקה, ועוד.
משחקי ספורט
משחקי ספורט מדמים תחרויות ספורטיביות שונות ומאפשרים לשחקן ליטול חלק בהתמודדות עצמה בתור שחקן פעיל ולעיתים גם מאמן. משחקי ספורט יכולים לדמות ספורט קבוצתי כגון כדורגל וכדורסל, או ספורט אינדיבידואלי כגון גולף או טניס. חברות שונות המפתחות משחקי מחשב מחזיקות ברישיונות וזיכיונות המאפשרים שימוש בשמות קבוצות והרכבי שחקנים אותנטיים, המחזקים את אמינות המשחק ומושכים חובבי ואוהדי ספורט.
דוגמאות למשחקי ספורט: FIFA או פוטבול מנג'ר בכדורגל, סדרת NBA Live בכדורסל ו-NHL בהוקי. כמו כן קיימים משחקי ספורט ברשת באתרים שונים.
מוזיאונים למשחקי מחשב
קיימים כמה מוזיאונים למשחקי מחשב. בשנת 2011 נפתח בברלין מוזיאון משחקי מחשב המתעד את תולדות משחקי המחשב משנות ה-70 ועד ימינו.
היבטים קוגניטיביים
משחקי פעולה ממוחשבים יכולים לשפר היבטים שונים של הקשב החזותי. כמו כן, התרגול במשחקי מחשב יכול לשפר את התפיסה החזותית. נמצא שלגיימרים יש מספר יכולות קוגניטיביות אשר מפותחות יותר בהשוואה לאוכלוסייה הכללית. ההעצמה של משאבי הקשב מאפשרת להשיג זמני תגובה מהירים יותר ללא פגיעה ברמת הדיוק.
בשוק משחקי המחשב קיים מגוון רב של משחקים, המספקים תרגול למיומנויות רבות ושונות עבור טווח רחב של גילים. משחקים אלו יכולים לשמש לצורך אימון מוחי. בנוסף, ישנה אפשרות לתכנת משחקים מיוחדים עבור תרגול של מיומנויות ספציפיות.
סוגיות חינוכיות
במערכת החינוך נעשה שימוש במשחקי מחשב. לאחרונה ישנה עליה במודעות של אנשי חינוך לפוטנציאל הרב של שילוב המחשב בהוראה ובהוראה מתקנת במיוחד. משחקי מחשב מאפשרים להתנסות בלמידה פעילה באופן המסייע להכללה של חומר הלימוד להקשרים נוספים ולמצבים עתידיים. כמו כן, משחק המחשב מאפשר תרגול חוזר ונשנה של תגובה נלמדת ללא שעמום, תוך קבלת משוב מיידי. זאת משום שהמהירות והשכיחות הגבוהה של כל תגובה במשחק מאפשרות חזרה במשך מספר רב של פעמים. תכנות מחשב שונות יכולות לסייע לאיש המקצוע המתאים לשפר את התפקוד של תלמידים המתקשים בלמידה, כגון בעלי לקויות למידה או הפרעת קשב.
כלכלת המשחקים
כלכלת משחקי המחשב היא תחום רחב שכולל בתוכו היבטים רבים. במהלך השנים התחום הולך גדל ומתפתח.
בשנת 2012 נמכרו ברחבי העולם 33,390,163 יחידות של משחקי מחשב, עליה של כ-13% מהשנה שלפניה. השינויים הטכנולוגיים שינו את פניו של תחום המשחקים ומרחיבים את התחום באופן ניכר. רשת האינטרנט הכניסה עידן חדש והעלתה משמעותית את כמויות השחקנים וסוגי המשחקים. במקרים רבים ניתן לשחק ברשת, ללא צורך בהורדה ובחינם. הכלכלה הישנה והמוכרת של קניית המשחקים בחנות נדחקת ובמקומה נכנסה הכלכלה החדשה כפי שמתאר כריס אנדרסון. השיטה מתבססת על שוק המשתמשים הרחב ומאפשרת חלוקה של הוצאות הפיתוח והייצור על שוק צרכנים נרחב יותר, משמע מקטינה את המחיר ליחידה. חברות המשחקים מפיצות באתרים השונים ומרוויחות מפרסום או מחברות בעלות אינטרסים כגון איסוף אינפורמציה, מכירת מינויים והרשאות מיתוג, שמוכנים לשלם את מחיר ה"חינם" לצרכן.
תאוריית הזנב הארוך, שטבע כריס אנדרסון, ומתארת את השינוי- מכלכלה שמטרתה היה למכור מוצר מסוים למיליוני אנשים לכלכלה שיוצרת עשרות מוצרי נישות למגוון רחב יותר של קהלים, חלה גם על עולם משחקי המחשב ברשת. עם זאת נעשה שימוש בגרסאות חלקיות שמושכות ומפתות לקנות את המשחק המלא. בנוסף, מתרחש תהליך של ירידת מחירים בכל הקשור למעבדים, רוחב פס ועלויות אחסון מידע אשר חשיבותם הולכת וגוברת והם משליכים על מחיר המשחק. גורדון מור, מייסד אינטל הציג את ירידת המחירים האסטרונומית של מעבדי המחשב בכך שכל שמונה עשרה חודשים יורד ערך המעבד בחצי מחיר ("חוק מור", 1965). המשחקים הולכים ונהיים זולים. התחרות דורשת מהחברות השקעה רבה בפיתוח אבל השוק המתרחב מפצה על כך.
מומחים מעריכים כי הטכנולוגיות החדשות על בסיס שרתי הענן יורידו עוד יותר את מחירי המשחקים בעתיד. הרשת, התחרות, השינויים הטכנולוגיים, הגלובליזציה וירידת עלויות הייצור מורידים ומכתיבים את מחיר משחקי המחשב ומרחיבים את שוק השחקנים בצורה מתמדת.
ריבר אלכסנדר
ריבר אלכסנדר (באנגלית: River Alexander נולד ב-29 בנובמבר 1999) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
אלכסנדר נולד בסאוט'ווסט ראנצ'ס, פלורידה. הוא למד בבית הספר האמריקאי בפלנטיישן, פלורידה.
קריירה
ההופעה המקצועית הראשונה של אלכסנדר הייתה בתיאטרון בגיל 11 בניו יורק. הוא הופיע בתיאטרון הציבורי במחזמר "בלאדי בלאדי אנדרו ג'קסון". לאחר מכן הופיע בסיבוב ההופעות הלאומי של ברודוויי של המחזמר בילי אליוט. לאלכסנדר היו כמה תפקידים אפיזודיים בטלוויזיה.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע המתיני בבקשה.
קשיים בחשבון
קשיים בחשבון הם מקרים בהם מתקיים קושי בלמידה של תכנים מתחום המתמטיקה. קשיים בחשבון יכולים לבוא לידי ביטוי בהנמכה של התפקוד האקדמי בתחום זה, אשר תבוא לידי ביטוי בירידה בציונים, או בצורך במאמץ מוגזם עבור פתרון בעיות מתמטיות.
השלכות והתמודדות
קשיים בחשבון עלולים לפגוע בסיכוייו של האדם להשכלה גבוהה. זאת משום שהמתמטיקה היא מקצוע חובה לצורך קבלת זכאות לתעודת בגרות ויש לה משקל משמעותי גם במסגרת הבחינה הפסיכומטרית.
גורמים אפשריים לקשיים בחשבון
קיימים מספר גורמים היכולים להוביל לקשיים בחשבון. ישנם גורמים המובילים לפגיעה קלה בלבד הניתנת לטיפול באופן פשוט, וישנם גורמים המובילים להנמכה משמעותית ביכולת הלמידה והטיפול בהם מורכב יותר. כמו כן, ישנם גורמים לקשיים בחשבון אשר יכולים להשפיע במקביל גם על התפקוד במקצועות מתחומי דעת נוספים או בתחומי חיים אחרים (כמו חיי היום יום, חיי החברה והשתלבות בשוק העבודה). חלק מהגורמים מוכרים כלקויות ואבחנות ברורות במדריכי אבחנות רשמיים (כגון DSM) וחלקם אינם כאלו ונתפסים כבעיה קלה בלבד. ישנה חשיבות לאיתור מוקדם ואבחון מדויק לצורך מתן מענה הולם ומניעת נזקים משניים. כל גורם המוביל לקשיי למידה צריך להיות מאובחן ומטופל על ידי אנשי המקצוע המתאימים לו, תוך התייחסות לאפשרות של קיומם של שני גורמים או יותר במקביל.
מחסור או חסך בידע רלוונטי
במקרים רבים קשיים בחשבון יכולים להיגרם מחסך בידע. קושי זה משמעותי במיוחד לתחום החשבון משום שבמקרים רבים רכישה של ידע חדש מתבססת על ידע קודם. לדוגמה - פעולת הכפל מתבססת על פעולת החיבור. במקרים אלו השלמת הידע הנדרש תוביל לפתרון הבעיה.
דסקלקוליה
דיסקלקוליה היא לקות למידה שבאה לידי ביטוי בכישלון בכשרים מתמטיים מסוימים, בעוד האחרים תקינים.
ייתכן, שהכישלון קשור בעצם הבנת מושג המספר. יש שהלומד מתקשה בהבנת המשמעויות הבסיסיות של המספר, ויש שהוא מבין משמעויות אלה, אך מתקשה בהבנת מספרים כתובים, גם כאשר הוא מסוגל לקרוא ולכתוב נכון מספרים גדולים. יש שהלומד תופס את המספר כמסמל כמות, כמבטא כמות של עצמים, אך איננו מסוגל לעשות מניפולציות במספר בצורה מופשטת, או אפילו בצורה מעשית, באמצעות המחשה. ייתכן גם קושי בהבנת חוקי ארבע פעולות החשבון.
ניתן לתת מענה לדיסקלקוליה על ידי הוראה מתקנת.
קשיים קוגניטיביים כלליים
הנמכה בתפקוד המתמטי יכולה גם להיגרם מפגיעה בתפקודים קוגניטיביים שונים, אשר אינם קשורים באופן ישיר לחשיבה ולהבנה החשבונית.
קשיים שפתיים
במקרים מסוימים, עיקר הכישלון הוא בשפת החשבון. לעיתים האדם מתקשה בהבנת המונחים והיחסים המתמטיים המבוטאים במילים, ולעיתים הוא מתקשה בהבנת הסמלים המתמטיים הכתובים. במקרים אלו הפגיעה אינה בידע או בהבנה המתמטית, אלא ביכולת להשתמש בשפה כדי לרכוש או להביע ידע זה.
קשיי שפה בתחום החשבון יכולים לנבוע ממספר גורמים:
קשיים רגשיים
בעיות רגשיות, בעיות נפשיות וקשיים בהתפתחות הרגשית יכולים להשפיע על יכולת הלמידה בחשבון ובמקצועות אחרים. השפעתם יכולה לבוא לידי ביטוי הן באופן זמני כמצב רוח חולף (כמו חרדה, כעס וכו') והן במצבים חמורים יותר של טראומה נפשית או הפרעה נפשית.
אחת התופעות המוכרות בהקשר זה היא חרדת בחינות. זוהי תגובת דחק המופיעה במצבים בהם ישנה הערכה של הביצועים, אשר יוצרת מצוקה וחרדה הפוגעות בתפקוד של הנבחן. חרדת הבחינות תבוא לידי ביטוי בכל מקצועות הלימוד, כולל המתמטיקה.
חרדת מתמטיקה היא מצב רגשי הממוקד במקצוע החשבון. על כן היא יכולה להוביל לפגיעה ברמת הביצוע בתחום זה בעוד שיתר התחומים לא יושפעו ממנה. במקרים רבים חרדת מתמטיקה מתעוררת בעקבות חסך בידע. במקרים אלו רכישה וארגון מחדש של ידע מתמטי יכולים לסייע באופן ניכר.
כאשר עולה חשד שהגורמים לקשיים בחשבון הם על רקע רגשי ניתן לפנות להערכה פסיכולוגית, ייעוץ וטיפול כמו: טיפול באמנויות, טיפול במוזיקה, תרפיה בטבע, טיפול בתנועה, טיפול בעזרת בעלי חיים ועוד. במקרים מסוימים טיפול פסיכיאטרי יכול לסייע לאדם על ידי מענה תרופתי.
אדגר אלן פו
אדגר אלן פו (באנגלית: Edgar Allan Poe; 19 בינואר 1809 – 7 באוקטובר 1849) היה משורר וסופר אמריקאי; אבי ספרות האימה, המתח והספרות הבלשית.
תקופת לימודיו
בשנת 1820 שבו לריצ'מונד שבווירג'יניה, לאחר שציפיותיו העסקיות של האב המאמץ לא התגשמו. אז החל פו לכתוב שירה בחקותו את סגנונם של משוררים ידועים. בגיל 15 הכיר את אהבת חייו, אלמירה רויסטר. השניים בילו יחדיו שעות רבות. כדי שילמד דרך ארץ וגינוני נימוסים, ביקשו אביו שיעשה את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה בשרלוטוויל, לשם נסע בשנת 1826 ללמוד שפות, שירה ומתמטיקה. כבר אז סבל פו ממצוקה כספית משום שאביו לא נתן לו די כסף לצרכיו. בשנתו הראשונה החל לשתות לשוכרה ונקלע לחובות לאחר שהפסיד כספים במשחקי קלפים, עד כי אביו המאמץ סירב כי ימשיך ללמוד שם. לעונש זה הצטרפה הידיעה כי אהובתו, אלמירה, שליבה נשבר מהיעדרו של פו, התארסה לבסוף עם בחור אחר, וכל זאת משום שאביה הסתיר מפניה את מכתבי האהבה ששלח לה פו. כדי לגאול את עצמו מרגשי נחיתות, התחיל פו מתרברב שסיים את לימודיו בהצטיינות וכי סבו פרש מן הצבא בדרגת גנרל.
האימפריה הבריטית
האימפריה הבריטית (באנגלית: British Empire) הוא השם שניתן לבריטניה ולמושבות, לדומיניונים, למדינות החסות, למנדטים, ולשטחים השונים שהיו תחת שליטתה וניהולה של בריטניה לאורך ההיסטוריה. תשתיתה של האימפריה התבססה על המושבות ועמדות המסחר שיצרה ממלכת אנגליה בשלהי המאה ה־16, ותחילת המאה ה־17. בשיאה, הייתה האימפריה לגדולה ביותר מסוגה בהיסטוריה, ולמשך יותר ממאה שנים הייתה לכוח הגלובלי הדומיננטי. ב־1922 חיו תחת חסות האימפריה כ-458 מיליון נפש לערך, שהיוו כחמישית מאוכלוסיית העולם דאז, ושטחה השתרע על כ-35.5 מיליון קילומטר רבוע – כרבע משטחו היבשתי של כדור הארץ. כתוצאה מכך, המורשת, מערכות המשפט והחוק, הפוליטיקה, השפה והתרבות האנגלית נפוצו ועדיין הנפוצות ביותר ברחבי העולם. בשיא כוחה נאמר עליה שהיא "האימפריה שהשמש אינה שוקעת בה לעולם" מפני ששליטתה ברחבי הגלובוס הבטיחה שבכל עת תזרח השמש לפחות על חלק משטחיה.
אדגר אלן פו
שירותו בצבא
הוא גר בבולטימור אצל דודתו מריה קלם, שם התגוררו גם ילדיה וירג'יניה והנרי, סבתו ואחיו הנרי. אחותו, רוזלי, שנטרפה עליה דעתה לא נמצאה עוד עימם. בשנת 1831 גורש מהצבא בשל בעיות משמעת. בעת ההיא כבר נשא אביו המאמץ אישה חדשה, אך שנה מאוחר יותר מת גם הוא, מבלי שהזכיר את פו בצוואתו.
צרותיו ומחלתו
בשנת 1832 התיישב פו בריצ'מונד והתפרנס מעריכת עיתון מקומי. ב-22 בספטמבר 1835 נשא את דודניתו בת ה-13, וירג'יניה קלם. הוא החל לפרסם ספרי שירה וכתב סיפורים קצרים בעודו משתמש מדי פעם באופיום ובאלכוהול. מחמת עוניו החל מבקש לו משרה בנדודיו מעיר לעיר. תחילה נסע הזוג הצעיר לניו יורק, ואחר כך עברו לגור בפילדלפיה, שם עבד גם כמבקר ספרות ופרסם רשימות בעיתונים אחדים. בשנת 1842 חלתה רעייתו בשחפת, ופו לקח אותה עמו לגור בניו יורק כדי להקטין את מצוקתם, אך הדלות לא עזבה אותם. בשל מצבו הרעוע, החלה הידרדרות בנפשו והוא התמכר לשתיית משקאות חריפים וסבל מכך עד מותו.
האימפריה הבריטית
במאות ה־15 וה־16, היו ספרד ופורטוגל לחלוצות המחקר והמיפוי הגלובלי והן החלו בונות לעצמן אימפריות מעבר לים, אשר העניקו עושר וידע עצום לשליטיהן. לנוכח הצלחותיהן הראשונות של האימפריה הספרדית והאימפריה הפורטוגזית, ביקשו גם אנגליה, צרפת והולנד לקבל נתח מהסחר והעושר שהעניקו אימפריות אלו. הן החלו להקים מושבות ורשתות מסחר משלהן באסיה ובאמריקה, בעוד הן נאבקות זו בזו ובספרד ובפורטוגל, שזה מכבר איבדו את ההגמוניה שלהן בתחום לאחר כניסת הכוחות החדשים ובעקבות מהלכים פוליטיים שונים שהתרחשו בתוך מדינותיהן. סדרת מלחמות עם הולנד וצרפת הותירו את אנגליה (ולאחר חוקי האיחוד של 1707, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה) ככוח הקולוניאלי הדומיננטי בצפון אמריקה. גם בהודו הפכה בריטניה לכוח הקולוניאלי המרכזי לאחר קרב פלסי, מפלתה של האימפריה המוגולית וההשתלטות על בנגל. אובדן שלוש עשרה המושבות לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית אמנם הייתה מפלה וזעזוע קשה בבריטניה, שאיבדה את המושבה המאוכלסת והחזקה ביותר שלה, אך זה לא היה סופה של האימפריה.
אדגר אלן פו
צרותיו ומחלתו
למעט אושר זכה כאשר התפרסמה בהצלחה הפואמה "העורב" בשנת 1845, אולם ממון רב לא ראה מכך, והזוג המשיך להתקיים בעוני רב. כדי להקל על סבלה של אשתו, עברו השניים להתגורר בפורדהאם, אולם ב-30 בינואר 1847 היא נפטרה ממחלתה. ביולי 1849 שב לריצ'מונד ובחודשים האחרונים של חייו עוד הספיק להתרועע עם אהבת נעוריו, אלמירה שלטון, שהתאלמנה מבן זוגה, ואף זכה להתארס לה, אך הרעלת אלכוהול הביאה לבסוף למותו.
האימפריה הבריטית
על מנת להתאושש, תשומת הלב הבריטית כוונה במהרה אל עבר אפריקה ואסיה, שם היא הקימה לה אימפריה חדשה. בהמשך, בעקבות ניצחונה על צרפת הנפוליאונית ב-1815, נהנתה האימפריה הבריטית ממאה של דומיננטיות לא מעורערת, הודות לכלכלתה המתפתחת ולצי המלכותי החזק שלה, שלא היו לו מתחרים. במהלך המאה ה־19, בריטניה מיסדה והרחיבה את שטחי שליטתה באסיה, באפריקה, בהודו והאוקיינוס השקט, והעניקה רמה גבוהה של אוטונומיה למושבות המתיישבים הלבנים שלה (קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, ניופאונדלנד ולתקופה קצרה, גם אירלנד), שנודעו כדומיניונים.
צמיחתן והתפתחותן של גרמניה ושל ארצות הברית בשלהי המאה ה־19, הפריעה את העליונות הכלכלית והצבאית של בריטניה והיא יותר לא הייתה לכוח הדומיננטי היחידי. המתח הכלכלי והצבאי המתמשך בין בריטניה וגרמניה היה אחד מהנסיבות העיקריות לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. המלחמה, במהלכה נתמכה בריטניה רבות על ידי האימפריה שלה, דרשה ממנה מאמץ כלכלי, צבאי ואנושי גדול מדי, ועל אף שהאימפריה שלה הגיעה לשיא גודלה מיד לאחריה, היא כבר לא הייתה כוח תעשייתי וצבאי שאין דומה לו. על אף שבריטניה והאימפריה שלה סיימו כמנצחות גם במלחמת העולם השנייה, חלק ממושבותיה באסיה נכבשו על ידי יפן, דבר שתרם לירידת קרנה ולדעיכתה המואצת. לאחר שנתיים מתום המלחמה, העניקה בריטניה עצמאות ל'יהלום שבכתר', הודו.
אדגר אלן פו
צרותיו ומחלתו
עד ימינו לא ברור דיו מה התחולל בימיו האחרונים. ידוע כי ב-27 בספטמבר נכח בהרצאה בבוסטון. בדרכו לניו יורק התעכב בבולטימור. שישה ימים אחרי כן, ב-3 באוקטובר, הובהל מכר ותיק שלו לבית החולים, שם סופר לו כי מצאו את פו שרוע באחד הרחובות לבוש בבגדים לא-לו על גופו וממלמל מילים חסרות פשר. ב-7 באוקטובר 1849 נפטר בבית החולים (the Washington Medical College) בגיל 40. בעיתונים נכתב כי מת בעקבות דלקת במוח, מה שהיה מקובל באותה עת כלשון נקייה למוות "לא מכובד" כתוצאה מאלכוהוליזם.
האימפריה הבריטית
בהמשך המאה ה־20, רוב הטריטוריות של בריטניה הפכו עצמאיות כחלק מהדה-קולוניזציה שסחפה את העולם. בעיני רבים, סופה המוחלט של האימפריה היה עם השבתה של הונג קונג לרפובליקה העממית של סין ב-1997. לאחר קבלת העצמאות, הצטרפו רבות מהמושבות לשעבר של האימפריה לחבר העמים הבריטי, ארגון חופשי למדינות עצמאיות. חלקן אף הכריזו על המלוכה הבריטית, כיום צ'ארלס השלישי, כראש המדינה שלהן ולכן נמנות עם ממלכות חבר העמים הבריטי. כ-14 טריטוריות נותרו תחת השלטון הבריטי, והן הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים.
אדגר אלן פו
צרותיו ומחלתו
בנוסף, יש סברות שסיבת מותו האמיתית היא כלבת, על סמך מציאתו שרוע וממלמל כשהיה נראה ששקוע בעצמו ולא נענה לגירויים חיצוניים כמעט. השערה זו באה גם על סמך זה שהוא כמעט ולא נראה בעיניי רבים בחודש האחרון בחייו, וייתכן שבמהלך אותו זמן, פו הותקף כנראה על ידיי בעל חיים חולה כלבת (החיסון נגד כלבת למניעת התפרצות המחלה, פותח רק בשנת 1885, יותר מ-30 שנים אחרי מותו של פו).
האימפריה הבריטית
מקורותיה של האימפריה (1497–1583)
יסודותיה של האימפריה הבריטית נטועים עוד לפני שבריטניה הפכה לישות פוליטית אחת, כשאנגליה וסקוטלנד היו ממלכות נפרדות. בעקבות הצלחתן של ספרד ופורטוגל בחקר הגלובלי, מינה מלך אנגליה הנרי השביעי ב-1496 את יורד הים הוונציאני ג'ון קבוט להוביל מסע לגילוי נתיב ימי לאסיה דרך צפון האוקיינוס האטלנטי. קאבוט הפליג ב-1497, ועל אף שנחת בהצלחה על חופי ניופאונדלנד (שהאמין כי הם חופי אסיה, כמו כריסטופר קולומבוס חמש שנים לפניו), לא היה שום ניסיון מצידו להקים בה מושבה. קאבוט יצא למסע שני בשנה שלאחר מכן אך ספינותיו נעלמו בים.
לא היו עוד ניסיונות להקמת מושבות עד לתקופת כהונתה של אליזבת הראשונה, בעשורים האחרונים של המאה ה־16. הרפורמציה הפרוטסטנטית באנגליה קנתה לה יריבות חדשה עם ספרד הקתולית. ב-1562, הורתה אליזבת לפריבטירים ג'ון הוקינז ופרנסיס דרייק לתקוף ספינות עבדים פורטוגזיות וספרדיות שיוצאות מחופי מערב אפריקה לאמריקה, במטרה להשתלב בסחר העבדים האטלנטי שהנהיגו. ניסיונות אלו נכשלו לרוב, ועם פרוץ מלחמת אנגליה-ספרד ב-1585, עודד הכתר האנגלי מתקפות פיראטיות נוספות על נמלים ספרדיים בחופי אמריקה ועל ספינות ספרדיות העושות את דרכן דרך האוקיינוס האטלנטי, עמוסות אוצרות מן העולם החדש. באותו הזמן, סופרים ויוצרים רבי השפעה כריצ'רד האקלוט וג'ון די (שהיה הראשון להשתמש בביטוי "האימפריה הבריטית") החלו ללחוץ להקמתה של אימפריה קולוניאלית אנגלית. באותה התקופה, הספרדים התבצרו בנחישות באמריקה, הפורטוגזים הקימו שרשרת של עמדות מסחר ומבצרים מחופי ברזיל לאפריקה ולסין, והצרפתים הקימו התיישבות באגנו של נהר סנט לורנס, שמאוחר יותר תהפוך לצרפת החדשה.
אדגר אלן פו
יצירותיו
מסיפוריו הידועים:
האימפריה הבריטית
אירלנד
על אף שפיגרה מאחורי המעצמות האירופיות האחרות בהקמת מושבות ברחבי העולם, הייתה אנגליה עסוקה בקולוניזציה של ישות הקרובה לביתה, אירלנד. הקולוניזציה החלה בה בתקופה הנורמנית, המשיכה עם הכיבוש הטיודורי המחודש ועם כיבושי אוליבר קרומוול. ניתן לראות בקולוניזציה של אירלנד כמבוא לאימפריה העולמית שתקום, ובחלקה היו פעילים אנשים שמאוחר יותר פעלו בקולוניזציה של צפון אמריקה. בפרט הקבוצה שנודעה כ"אנשי המדינה המערבית", שכללה את המפרי גילברט, וולטר ראלי, פרנסיס דרייק, ג'ון הוקינז, ריצ'רד גרנוויל, וראלף ליין.
האימפריה הבריטית הראשונה (1583–1783)
ב-1578 הופקד סר המפרי גילברט על ידי המלכה אליזבת הראשונה על מסעות התגלית מעבר לים. גילברט הפליג בשנה שלאחר מכן לאיי הודו המערביים במטרה להטריד את הנמלים הספרדיים, וכדי להקים מושבה בצפון אמריקה; אך המשלחת בוטלה עוד לפני שחצתה את האוקיינוס האטלנטי. ב-1583 יצא גילברט למסעו השני, אל האי ניופאונדלנד, שם באופן רשמי טען בעלות אנגלית על מפרץ סנט ג'ון, על אף שלא הותיר שום מתיישבים מאחור. גילברט לא שרד את מסע החזרה לאנגליה, והוחלף על ידי אחיו למחצה, וולטר ראלי. ב-1584 הקים ראלי את מושבת רואנוק על חופה של צפון קרוליינה המודרנית, אך המחסור באספקה גרם לכישלון ההתיישבות.
אדגר אלן פו
יצירותיו
עם שיריו הנודעים נמנים:
באחת הפעמים חיבר פו פרק משלו בעלילות סינבאד המלח, כהמשך ל"סיפורי אלף לילה ולילה". אשת המלך שהרזאד הייתה מתחילה לספר למלך בכל לילה סיפור דמיוני חדש ורווי פלאות וממשיכה אותו רק בליל המחרת כדי שלא יערוף את ראשה כדרך שנהג עם כל נשותיו הקודמות. פו התחכם לאגדה ושזר בסיפורו המצאות פרי תקופתו כמו קטר הרכבת, כדור פורח ושאר גילויים חדשים. בראות המלך - לפי פו - כי הסיפור דמיוני מדי, ציווה לערוף את ראשה של אשתו בטענה כי נפשה התערערה והיא חוזה, במוחה רדוף השדים, בדותות דמיוניות מדי. הייתה זו דרכו של פו להסב את תשומת לבה של החברה בדבר האמיתות שכביכול נותנת היא בהן את אמונה וכי לא כל דבר אשר נראה לגבינו כמעוות, דמוי טירוף או שאינו אחוז היטב במציאות הקיומית, רחוק הוא, בסופו של דבר, גם מן האמת של חיינו.
האימפריה הבריטית
האימפריה הבריטית הראשונה (1583–1783)
ב-1603 ירש ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד את הכתר האנגלי וב-1604, נשא ונתן בחוזה לונדון כדי לסיים את מלחמת אנגליה-ספרד. לאחר שהשיגה שלום עם אויבתה העיקרית, תשומת הלב האנגלית פנתה מהריסת תשתיות קולוניאליות של אומות אחרות להקמת מושבות משלה. על אף שניסיונותיה הראשונים נחלו כישלון, האימפריה הבריטית החלה ללבוש צורה במהלך השנים המוקדמות של המאה ה־17, עם ההתיישבות הבריטית בצפון אמריקה ובקריבים, ובהקמתה של חברה פרטית, חברת הודו המזרחית הבריטית שנוסדה כדי לסחור באסיה. תקופה זאת, עד לאובדן שלוש עשרה המושבות לאחר הכרזת העצמאות של ארצות הברית לקראת סוף המאה ה־18 נקראת "האימפריה הבריטית הראשונה".
אמריקה, אפריקה וסחר העבדים
תחילה, סיפקו הקריבים את אנגליה כמושבות הרווחיות והמשתלמות ביותר, אך לא לפני שמספר ניסיונות להתיישבות נכשלו. הניסיון להקים מושבה בגיאנה ב-1604 נמשך שנתיים בלבד, ונכשל מפני שלא סיפק את תכליתו העיקרית, להכיל מרבצי זהב. ההתיישבויות בסנט לוסיה (1605) ובגרנדה (1609) נכשלו גם הן במהרה, אך התיישבויות מוצלחות הוקמו בסנט קיטס (1624), ברבדוס (1627) ונוויס (1628). במושבות אימצו במהרה את מערכת מטעי הסוכר, שנחלה הצלחה גדולה בברזיל הפורטוגזית. תחילה, הותר לספינות הולנדיות לסחור בעבדים ולקנות סוכר במושבות האנגליות. אולם ב-1651 הכריז הפרלמנט האנגלי שרק ספינות אנגליות יוכלו לסחור במושבותיהן, כדי להבטיח שהרווח העצום מהסחר יישאר בידיים אנגליות. הדבר הוביל לעוינות בין אנגליה לרפובליקה ההולנדית, ולסדרת מלחמות בין השתיים, ובסופן להתחזקות העמדה האנגלית באמריקה, על חשבון זו ההולנדית. ב-1655 סיפחה אנגליה את האי ג'מייקה מספרד, וב-1666 הצליחה בהתיישבות בבהאמה.
אדגר אלן פו
יצירותיו
אדגר אלן פו חיבר גם מאמרים רבים בנושאים מגוונים ומסות ביקורת נוקבות. שניים מן המאמרים המפורסמים שלו בנוגע לשירה הם:
בתרבות
דמותו של פו היוותה השראה לדמות הבינה המלאכותית בסדרה פחמן משודרג.
האימפריה הבריטית
אמריקה, אפריקה וסחר העבדים
התיישבות הקבע הראשונה של אנגליה נוסדה ב-1607 בג'יימסטאון, בהנהגתו של הקפטן ג'ון סמית' ובניהולה של חברת וירג'יניה. זכויות החברה נשללו ב-1624, והמושבה הועברה לשליטתו הישירה של הכתר האנגלי, שהכריז על הקמת המושבה של וירג'יניה. חברת ניופאונדלנד נוסדה ב-1610 במטרה להקים יישוב קבע בניופאונדלנד, אך לא הייתה מוצלחת במידה רבה. ב-1620, נוסדה מושבת פלימות' כמקלט למאמינים מהזרם הפוריטני, שמאוחר יותר נודעו כפילגרימים. בריחה מרדיפות על רקע דתי הפכה למניע לאנגלים רבים לעבור את הסכנות שבחציית האוקיינוס האטלנטי: מרילנד נוסדה ב-1634 כמקלט לנצרות הקתולית, רוד איילנד נוסדה ב-1636 כמושבה המקבלת את כל הדתות, וקונטיקט נוסדה ב-1639 לקונגרגטיונליסטים. פרובינציית קרוליינה נוסדה ב-1663, וב-1664 אנגליה קיבלה את השליטה על הולנד החדשה (ניו יורק) בתמורה לסורינם, לאחר הסכם שנחתם בסופה של המלחמה ההולנדית-אנגלית השנייה. ב-1681 נוסדה המושבה של פנסילבניה על ידי ויליאם פן. המושבות בצפון אמריקה ייצאו טבק, כותנה ואורז, אך היו פחות רווחיות מהמושבות שבקריביים, על אף שהיו עשירות באדמה חקלאית טובה, שמשכה מרחוק מספר רב של מהגרים אנגלים.
אדגר אלן פו
בתרבות
בתחרות האירוויזיון לשנת 2023, אוסטריה התמודדה עם השיר "?Who The Hell Is Edgar", העוסק באדגר אלן פו.
האימפריה הבריטית
אמריקה, אפריקה וסחר העבדים
ב-1670, העניק צ'ארלס השני זכויות לחברת מפרץ הדסון, מהלך שהעניק לה מונופול על הסחר בפרוות, במה שנודע אז כארץ רופרט, שטח נרחב שמאוחר יותר יהפוך לחלק עיקרי מקנדה. המבצרים ועמדות המסחר שהוקמו בידי החברה היו תכופות קרבן לתקיפות הצרפתים, שהקימו מושבה לסחר בפרוות משלהם בצפון אמריקה – צרפת החדשה.
אדגר אלן פו
קישורים חיצוניים
מכּתביו בתרגום לעברית:
האימפריה הבריטית
אמריקה, אפריקה וסחר העבדים
ב-1695, אישר הפרלמנט הסקוטי את הקמתה של חברת סקוטלנד, שהקימה ב-1698 התיישבות במפרץ פנמה, במטרה לבנות באזור תעלה. אך בשל המצור הספרדי ממלכות המשנה של גרנדה החדשה, ובשל מחלת המלריה, המושבה ננטשה שנתיים לאחר מכן. ההתיישבות הייתה אסון כלכלי לסקוטלנד – כרבע מההון הסקוטי הושקע בפרויקט, וניתץ את התקוות הסקוטיות להקמת אימפריה גלובלית משלה. לפרויקט היו גם השלכות פוליטיות גדולות, הכישלון הבהיר לאנגליה ולסקוטלנד כמה בעל ערך יהיה איחוד בין שתי המדינות, ולא רק בין הכתרים. מטרה זו יושמה ב-1707 בהסכם האיחוד, שכתוצאה ממנו הוקמה ממלכת בריטניה הגדולה.
היריבות עם הולנד באסיה
מסוף המאה ה־16, החלו אנגליה והולנד לערער את המונופול הפורטוגזי על הסחר באסיה, עם הקמתן של חבַרות הון משותף, חברת הודו המזרחית הבריטית וחברת הודו המזרחית ההולנדית, שהוקמו בשנים 1600 ו-1602. מטרתן העיקרית של החברות הללו הייתה להיכנס לסחר המשתלם בתבלינים, ולהתמקד במקורו, אינדונזיה, ובמרכזו אשר בהודו. הקרבה בין לונדון לאמסטרדם והתחרות המתמשכת בין אנגליה להולנד הובילה באופן בלתי נמנע לעימות בין שתי החבַרות, לאחר הכיבוש ההולנדי של איי מאלוקו (שלפני כן היה מעוז פורטוגזי) לאחר נסיגת האנגלים מהאזור ב-1622, והצלחת האנגלים בהודו, בסוראט, לאחר הקמת מפעל במקום ב-1613.
אף על פי שאנגליה תנצח את הולנד בסופו של דבר כאימפריה קולוניאלית, לתקופה קצרה המערכת הפיננסית המתקדמת של הולנד ושלוש מלחמות הולנד-אנגליה במאה ה־17 הותירו את הולנד בעמדה חזקה מזו של אנגליה באסיה. העוינות פסקה לאחר המהפכה המהוללת ב-1688, בה ויליאם מאורנג' ההולנדי עלה לכתר האנגלי, והביא שלום בין אנגליה להולנד. הסכם בין שתי המדינות השאיר את הסחר בתבלינים האינדונזי להולנדים ואת תעשיית הטקסטיל ההודית לאנגלים. בסופו של דבר עתיד הטקסטיל לעלות על התבלינים מבחינה כלכלית, והחל מ-1720 גם מבחינה שיווקית, וההסכם נתן בסופו של דבר יתרון לחברת הודו המזרחית האנגלית על זו ההולנדית. חברת הודו המזרחית האנגלית העתיקה את מוקדה מסוראט – מרכז הסחר בתבלינים – למבצר סנט ג'ורג' (שבעתיד יקרא מדרס), בומביי (נמסרה מידי הפורטוגזים לצ'ארלס השני מלך אנגליה ב-1661 כנדוניה לקתרינה דה ברגנסה) וסוטנוטי (שעתידה להתאחד עם שני כפרים אחרים לעיר קולקטה).
המאבק העולמי עם צרפת
בשל מותו של קרלוס השני, מלך ספרד ב-1700 הועברו הכתר הספרדי והאימפריה הקולוניאלית שלו לפיליפ דוכס אנז'ו, נכדו של מלך צרפת. עלייתו של פיליפ לכתר הספרדי העלה את הרעיון של איחוד צרפת, ספרד והאימפריות הקולוניאליות שלהן, דבר שלא היה מקובל בעיני בריטניה ושאר הכוחות באירופה. ב-1701, צידדו בריטניה, פורטוגל והולנד באימפריה הרומית הקדושה נגד ספרד וצרפת במלחמת הירושה הספרדית. המלחמה, בה צרפת וספרד הפסידו, נמשכה עד 1714 ובסופה, בהסכם אוטרכט, ויתר פיליפ על זכויותיו ועל זכויות צאצאיו על הכתר הצרפתי. האימפריה הבריטית הרחיבה את חזקותיה: היא קיבלה את ניופאונדלנד ואקדיה מצרפת, ואת גיברלטר ומינורקה מספרד. גיברלטר, שהיא עדיין אחת מהטריטוריות הבריטיות שמעבר לים, הפכה לבסיס ימי חשוב ואיפשרה לבריטניה לשלוט בכניסת האוקיינוס האטלנטי לים התיכון.
מינורקה הוחזרה לספרד בהסכם אמיין ב-1802, לאחר שעברה פעמיים מיד ליד. ספרד נתנה לבריטניה גם את הזכויות לאסיאנטו הרווחי (אישור למכור עבדים באמריקה הספרדית).
מלחמת שבע השנים שהחלה ב-1756, הייתה המלחמה הראשונה שהתנהלה ברחבי הגלובוס – באירופה, בהודו, בצפון אמריקה, בקריביים, בפיליפינים ועל חופי אפריקה. לחתימת חוזה פריז ב-1763 הייתה השפעה גדולה על עתידה של האימפריה הבריטית. עתידה של צרפת ככוח קולוניאלי בצפון אמריקה למעשה נגמר עם ההכרה בדרישות הבעלות של בריטניה על ארץ רופרט ומסירתה של צרפת החדשה (והשארת מאות דוברי צרפתית בשליטה בריטית), ומסירת לואיזיאנה לספרד. ספרד מסרה את פלורידה לבריטניה. בהודו, המלחמה הקרניתית השאירה את צרפת בשטחיה, אך עם מגבלה צבאית והתחייבות לתמוך בקולוניות הבריטיות, ובעצם עזיבת עתידה של הודו לבריטניה. הניצחון הבריטי על צרפת במלחמת שבע השנים הותיר למעשה את בריטניה ככוח הדומיננטי בעולם.
עלייתה של "האימפריה הבריטית השנייה" (1783–1815)
בתקופה זו האימפריה אימצה עקרונות מדיניות שמטרתם להקטין את ההתנגדות בשטחים הכבושים, ובין היתר אסרה על פעילותם של מיסיונרים נוצרים מסיבה זו.
שלטון החברה בהודו
במהלך המאה הראשונה של פעילותה, התמקדה חברת הודו המזרחית הבריטית במסחר, מאחר שכוחה לא השתווה לאימפריה המוגולית, שהעניקה לה זכויות מסחר בשנת 1617. הדבר השתנה במהלך המאה ה־18 עם דעיכתה של האימפריה המוגולית, ועם תחילת המאבק בין חברת הודו המזרחית הבריטית למקבילתה הצרפתית בעשור הרביעי והחמישי של המאה ה־18. קרב פלסי, שהתרחש בשנת 1757, הסתיים בניצחון בריטי בהנהגתו של רוברט קלייב, על הצרפתים ובעלי בריתם ההודים, וכן הותיר את בריטניה עם השליטה על בנגל, ועם כוח צבאי ופוליטי גדול בהודו. בעשורים שלאחר מכן, המשיכה החברה להגדיל את שטחי שליטתה בהודו, עד שכל תת-היבשת ההודית היה בשליטתה בשנת 1857.
אובדן שלוש עשרה המושבות באמריקה
ההפסד של חלק כה עיקרי מאמריקה הבריטית, ובאותו הזמן המושבה המאוכלסת ביותר של בריטניה, נראה בידי מספר היסטוריונים כנקודת המפנה בין האימפריה הבריטית ה"ראשונה" והאימפריה ה"שנייה", שבמהלך אותו השינוי העבירה בריטניה את התמקדותה מאמריקה לאסיה, לאוקיינוס השקט ומאוחר יותר לאפריקה. ספרו של אדם סמית, עושר העמים, גרס כי קולוניות הן מיותרות, וכי סחר חופשי צריך להחליף את משטר המרקנטיליזם הישן שאפיין את תקופת הקולוניאליזם הראשונית של ספרד ופורטוגל. צמיחת המסחר בין ארצות הברית לבין בריטניה לאחר 1783 אישר את ראייתו של סמית כי שליטה פוליטית היא לא הכרחית להצלחה כלכלית. המתח בין שתי האומות החריף במהלך המלחמות הנפוליאוניות, עם ניסיונותיה של בריטניה להפריע לסחר בין צרפת וארצות הברית. ארצות הברית הכריזה מלחמה, מלחמת 1812, במהלכה ניסו שני הצדדים לכבוש כמה שיותר שטחים מהצד השני. הניסיונות נכשלו, והסכם גנט, שנחתם ב-1815, השיב את הגבולות שלפני המלחמה.
המאורעות בשלוש עשרה המושבות, השפיעו על המשטר הבריטי בקנדה, אליה היגרו בין 40,000 ל-100,000 לויאליסטים מובסים, לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית. 14,000 הלויאליסטים שנמלטו לנהר סנט ג'ון בנובה סקוטיה הרגישו מרוחקים מדי מהממשל המחוזי בהאליפקס, ולכן הפריד הממשל הבריטי את ניו ברנזוויק למושבה חדשה ב-1784. המהלך החוקתי של 1791 יצר את הפרובינציות קנדה העילית (בעיקר דוברי אנגלית) וקנדה התחתית (בעיקר דוברי צרפתית) כדי לדכא את המתח בין שתי הקהילות, ויישם מערכת ממשלתית דומה לזאת שבבריטניה, במטרה לחזק את השלטון האימפריאלי ולא לאפשר שלטון עממי בממשלה, כמו זה שגרם לפרוץ המהפכה בשלוש עשרה המושבות.
אוסטרליה וניו זילנד
במהלך מסעו, ביקר קוק גם בניו זילנד, שהתגלתה על ידי שייטים הולנדיים בשנת 1642. קוק טען בעלות בריטית על האי הצפוני והדרומי בשנים 1769 ו-1770 בהתאמה. תחילה, יחסי הגומלין בין הילידים המאורים לבין האירופים היו מוגבלים לסחר בלבד. אך ההתיישבויות האירופיות התרחבו במהלך העשורים הראשונים של המאה ה־19, עם הקמתן של מספר תחנות סחר באיים, במיוחד בצפוני. ב-1839, חברת ניו זילנד הכריזה על תוכניתה לקנות שטחים נרחבים במטרה להקים מושבות בניו זילנד. ב-6 בפברואר 1840, קפטן ויליאם הובסון ובערך 40 צ'יפים מאורים חתמו על הסכם ואיטנגי. ההסכם הזה נחשב על ידי רבים כמסמך המייסד של ניו זילנד, אך השוני בין הגרסה האנגלית לזו המאורית ממשיך להוות מקור מחלוקת.
מלחמה עם צרפת הנפוליאונית
ב-1789 בריטניה נקראה תיגר פעם נוספת על ידי צרפת, אך הפעם במסגרת המלחמות הנפוליאוניות. במאבק זה, שלא בדומה לקודמיו, הייתה תחרות אידאולוגית בין שתי האומות. לא רק מושבותיה של בריטניה היו בסכנה; נפוליאון איים לפלוש לבריטניה עצמה, בדומה לארצות אירופה הקונטיננטלית שצבאו פלש אליהם.
ביטול העבדות
תחת לחץ עולה וגובר מצד התנועה לביטול העבדות, הוציאה הממלכה המאוחדת מחוץ לחוק את הסחר בעבדים בשנת 1807. ב-1808, הפכה סיירה לאון למושבה בריטית רשמית לעבדים משוחררים. אמנת ביטול העבדות שעברה בפרלמנט ב-1833, הפכה לא רק את סחר העבדים ללא חוקי, אלא גם את העבדות עצמה ללא חוקית, וגרמה לשחרור כל העבדים בשטחי האימפריה ב-1 באוגוסט 1834.
"המאה האימפריאלית" של בריטניה (1815–1914)
במהלך התקופה שבין 1815 ו-1914, הנקראת בידי מספר היסטוריונים "המאה האימפריאלית" של בריטניה, התווספו לאימפריה בערך 25,000,000 קילומטרים רבועים של שטח, ובערך 400 מיליון תושבים. הניצחון על נפוליאון ב-1815, הותיר את בריטניה ללא אויבים משמעותיים, מלבד רוסיה במרכז אסיה. מאחר שלא הייתה מאותגרת כלל מבחינה ימית, אימצה בריטניה את תפקיד השוטר העולמי, מצב עניינים שמאוחר יותר נודע כ"פאקס בריטניקה". כמו כן, אימצה בריטניה משטר חוץ של בידוד בינלאומי. מלבד השלטון הישיר שהפעילה בריטניה במושבותיה, מעמדה הדומיננטי בסחר העולמי גרם לכך שהיא שלטה בפועל בכלכלותיהן של מדינות עצמאיות רבות כמו סין, ארגנטינה וסיאם, שלטון שאופיין בידי מספר היסטוריונים כ"אימפריה לא רשמית".
בתקופה זו השתנתה מדיניותה של בריטניה כלפי המיסיונרים, בעקבות התחזקותם הפוליטית של הנוצרים האוונגליסטים באנגליה, והאימפריה אימצה מדיניות נייטרליות לנושא, שבפועל איפשרה פעילות מיסיונרית וגרמה להשפעה נוצרית ברבות מהקולוניות הבריטיות.