cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרטן ברודר
2009 - 2015: שבירת שיאים ופרישה
יכולתו של ברודר המשיכה בקו ירידה בעונת 2013/14, ולמעשה עורער קשות מעמדו כשוער הראשון של הדווילס - בעונה הרגילה שיחק ב-39 משחקים בלבד, פחות ממחצית המשחקים בעונה. לאור זאת הודיע ברודר שלא יחדש את חוזהו בדווילס עם סיום העונה, ועבר למעמד שחקן חופשי בקיץ 2014.
לאחר שהיה שחקן חופשי ללא קבוצה בתחילת עונת 2014/15, הוחתם לבסוף ברודר על ידי סנט לואיס בלוז עקב מצוקת פציעות בסגל השוערים שלה. לאחר שהספיק לשחק שבעה משחקים במדי הבלוז, נגרע מסגל הקבוצה למספר משחקים לאחר החלמת השוערים הפצועים שלה, ולבקשתו שוחרר ממנה זמנית כדי לבחון מחדש את עתידו. לבסוף הודיעו הקבוצה וברודר שיפרוש ממשחק פעיל ויצטרף אליה בתפקיד ניהולי, וברודר הודיע רשמית על פרישתו ומונה לתפקיד יועץ מיוחד למנכ"ל הבלוז.
ב-2018, לאחר שהשתתף בצוות הניהולי של נבחרת קנדה לאולימפיאדת פיונגצ'אנג, חזר ברודר למועדון בו כיכב - ניו ג'רזי דווילס - בתפקיד סגן נשיא לפיתוח עסקי.
היכל התהילה
ב-2018, בתום התקופה המקובלת של שלוש שנים לאחר הפרישה, התקבל ברודר כחבר בהיכל התהילה של ההוקי קרח.
בזירה הבינלאומית
ברודר שיחק לראשונה במדי נבחרת קנדה באליפות העולם של 1996, וזכה עם הנבחרת במדליית הכסף לאחר הפסד בגמר לנבחרת צ'כיה.
שנה לאחר מכן הגן ברודר על שערה של קנדה בגביע העולם בהוקי קרח, והפסיד עם הנבחרת בסדרת הגמר מול נבחרת ארצות הברית.
גם לאולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) הגיע ברודר כשוער מחליף, הפעם לקרטיס ג'וזף. חולשה של ג'וזף במשחקים הראשונים הזניקה את ברודר לעמדת השוער הראשון, והוא סייע לנבחרת קנדה לזכות במדליית זהב אולימפית לראשונה מזה 50 שנה.
במהדורה השנייה של גביע העולם בהוקי קרח ב-2004 היה ברודר השוער הראשון הבלתי מעורער של הנבחרת. הוא זכה עם קנדה בגביע, נבחר לשוער המצטיין בטורניר, וסיים אותו עם ממוצע ספיגה מצוין של שער אחד בלבד למשחק ואחוז הצלות של 96.1.
באולימפיאדת טורינו (2006) שוב גילה ברודר יכולת בינונית, עם ממוצע ספיגה של למעלה מ-2 שערים למשחק. קנדה נוצחה ברבע הגמר והודחה מהטורניר.
אולימפיאדת ונקובר (2010) הייתה הופעתו הבינלאומית האחרונה של ברודר במדי קנדה. הוא מיעט לשחק בה, ושותף רק בשני משחקים בבית המוקדם. לאחר שגילה יכולת חלשה במשחק שנעל את הבית המוקדם מול ארצות הברית, בו ספג 5 שערים, הודח מתפקיד השוער הראשון ולא שיחק כלל בשלבים המכריעים. קנדה זכתה במדליית הזהב, למעשה, ללא תרומה ממשית שלו.
חיים אישיים
לברודר שני אחים ושתי אחיות. אחד מאחיו שיחק בייסבול מקצועני בקבוצה-בת של מונטריאול אקספוז בליגה משנית.
הוא נשוי בשנית ואב לחמישה ילדים, מהם בת אחת מאשתו הנוכחית.
מועדונים
מקרא: מש - משחקים; שע - שערים שספג; מכ - מכות לשערו; רנ - רשת נקייה (משחקים ללא ספיגת שער); שע\מש - ממוצע ספיגת שערים למשחק (משוקלל לדקות משחק בפועל); %ה - אחוז הצלות.
צאנגברג
צאנגברג (בגרמנית: Zangberg) היא עירייה במחוז מולדורף שבבוואריה בגרמניה.
גאוגרפיה
העיירה ממוקמת באזור Bavaria בחלקו הצפוני של עמק נהר איסן.
לעיירה יש שתי מחוזות משנה: ויילקירשן וזאנגברג.
בעיירה יש גם את המחוזות המקומיים הבאים: Atzging, Emerkam, Englhör, Hausmanning, Herrnteisenbach, Kaps, Kröppen, Landenham, Moos, Moosen, Palmberg, Permering, Stegham, Taubenthal, Weiher and Weilkirchen.
היסטוריה
צאנגברג הוזכרה בפעם הראשונה בשנת 1285, בעוד שויילקירשן כבר תועד בשנת 788. במהלך הרפורמה המינהלית בבוואריה בשנת 1818, הוקמה העירייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה אותר בעיירה מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו.
דמוגרפיה
בשנת 1970 התגוררו בעיירה רק 569 תושבים. האוכלוסייה גדלה ל-800 בשנת 1987 ול-947 בשנת 2000. בשנת 2004 הגיעה האוכלוסייה ל-1,000 תושבים.
פארק גיבורות התנ"ך
פארק גיבורות התנ"ך הוא פארק הממוקם במערב בנימין בשטחה של המועצה האזורית מטה בנימין ונמצא סמוך מאוד ליישוב כרם רעים. בפארק ישנו מסלול הליכה מעגלי משולט העובר בין מעיינות רבים, שולחנות פיקניק וכן עובר בו סינגל אופניים טלמון.
המקום קיבל את שמו כיוון שיש בו מעיינות שניתנו להם שמות של נשים חשובות מהתנ”ך: עין רחל – על שם רחל אימנו, עין שארה, עין דבורה, עין חנה ועין אחינועם – אשת שאול המלך. לצד כל מעיין הוצב שילוט המסביר על הדמות הנשית ועל המקום בו נמצאים.
הפארק הפך לפופלארי מאוד בשנים האחרונות ופוקדים אותו מטיילים רבים בעיקר בחול המועד פסח ובחול המועד סוכות.
צ'ארלס גרוב
צ'ארלס גרוב (באנגלית: Charles Grob) הוא פרופסור לפסיכיאטריה ומדעי ההתנהגות המשמש כמנהל מחלקת פסיכיאטריה לילדים ולנוער בבית החולים "Harbor–UCLA Medical Center" בקליפורניה.
ביוגרפיה
לגרוב תארים מאוניברסיטת קולומביה, מאוברלין קולג' ומבית הספר לרפואה "SUNY Downstate Medical Center".
ה-FDA אישר את אחד מהמחקרים שלו, שחקר את ההשפעות הפסיכולוגיות והפיזיולוגיות של שימוש באיוואסקה וב-MDMA.
את מחקרו הראשון ערך בקרב שבט סינקרטי בברזיל, שמשתמש בקביעות באיוואסקה. הוא חקר את הקשר בין השימוש בסם לבריאות הנפש.
את מחקרו השני ערך בין השנים 2004 ל-2008 במרכז הרפואי הרבור באופן מפוקח, ובו חקר את השימוש בפסילוציבין בקרב חולי סרטן מתקדם ובקרב סובלים מחרדות קיומיות.
בשנת 2002 ערך את הספר "Hallucinogens: A reader", הכולל טקסטים פסיכדליים ממגוון נושאים, כמו דעות של שמאניזם ומחקר על שימוש בפטריות הזייה. הספר כולל גם טקסטים של סופרים וחוקרים שעסקו בפסיכדליה, כמו טרנס מק'קנה, אלברט הופמן וראלף מצנר.
בשנת 2020 הופיע בסרט הדוקומנטרי של נטפליקס "הזויים".
הקיר
הקיר הוא סרט דוקומנטרי ישראלי, זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל דוקאביב 2017 בבימויה של מורן איפרגן. הסרט הוקרן בפסטיבלים נחשבים רבים ברחבי העולם, נרכש להפצה בצרפת ועלה גם להקרנות סדירות בקולנוע לב תל אביב ובסינמטקים השונים ברחבי ישראל.
השתתפות בפסטיבלים
הסרט נבחר להשתתף בכמה וכמה פסטיבלים בינלאומיים:
יוהאן פרדריק אקרסברג
יוהאן פרדריק אקרסברג (בנורווגית: Johan Fredrik Eckersberg; 16 ביוני 1822 – 13 ביולי 1870) היה צייר נורווגי שנודע בעיקר בזכות נופיו. אקרסברג היה דמות בולטת במעבר מהרומנטיקה לריאליזם באמנות הנורווגית של המאה ה-19, גם כצייר אמנותי וגם כמורה בבית הספר לאמנות שלו באוסלו.
ראשית חייו
יוהאן פרדריק אקרסברג נולד בדרמן שבמחוז בוסקרוד, נורווגיה. הוא החל לעבוד במשרד למסחר באוסלו (אז כריסטיאניה) בגיל שמונה-עשרה. אך בעבר היה בהולנד מספר שנים וביקר באמסטרדם, שם הושפע מהאמנות. לכן אחרי שנתיים, נגד רצונו של אביו, הוא ויתר על משרתו ונכנס לבית הספר לציור טכני בכריסטיאניה. לאחר שפיתח במהירות את כישרון הציור שלו, התאמן אקרסברג באקדמיה הלאומית הנורווגית לתעשיית אומנות (טגנסקולן) בהנהלת יוהנס פלינטו (1843–1846). הוא השיג את אחת ממלגות הממשלה (מלגת סטטנס) לאמנים צעירים ונסע לדיסלדורף, שם למד ציור נוף אצל יוהאן וילהלם שירמר (1846–1848) באוניברסיטת דיסלדורף.
קריירה
במהלך קיץ 1846 אקרסברג הצטרף להנס גודה ואוגוסט קפלן בטיול לימודי בגודברנדסדלן. הוא חזר לכריסטיאניה בשנת 1848, שם עבודותיו נמכרו בצורה טובה מאוד. אקרסברג נפגע מדלקת ריאות והיה זקוק לשהייה באקלים חם. בשנת 1852 הוא נאלץ לנסוע אל מדיירה לחיזוק בריאותו. שם, לאחר שהקדיש לראשונה את זמנו לציור פורטרטים כדי להגדיל את הכנסתו הדלה, הוא סייר באי והכין רישומים, מהם צייר אחר כך את סדרת התמונות המרהיבה שלו מדיירה.
בשנת 1850 הוא התקבל כחבר באקדמיה הלאומית לאמנויות בנורווגיה, אשר שימשה כסמכות האמנותית הגבוהה במדינה. הוא ישב גם בוועדת בית הספר הלאומי לציור (1851–1869) ובוועד החברה האמנותית כריסטיאניה משנת 1864.
בשנת 1859 הקים בית ספר לאמנות בליל גרנסן שבכריסטיאניה. מספר ציירים מפורסמים מאוחרים יותר היו תלמידים בבית הספר לאמנות שלו, כולל גרהרד מונטה וכריסטיאן סקרדוויג, הרייט באקר, כריסטיאן קרוהג, איליף פטרסון. לאחר מותו המשיך בית הספר לפעול ונוהל על ידי מורטן מולר וקנוד ברגסליאן.
בכל קיץ מיום חזרתו לנורווגיה ביקר במקומות יפים והציוריים ביותר במולדתו והכין רישומים שמהם יצר אחר כך את תמונותיו. התמונות החשובות ביותר שלו מתוארכות לשנות ה-60 של המאה ה-19 הסצנה הפנורמית הגדולה שלו ממישור נורווגי הוצגה בתערוכת 1867 בפריז.
הוא היה ריאליסט מכדי שיצייר מהדמיון. עם זאת, הוא עשה שימוש בצבעים בהירים וקרירים, עם נוף מרהיב של המישורים וההרים הרחוקים. המוזיאון הלאומי לאמנות, אדריכלות ועיצוב באוסלו מחזיק בשתיים מיצירותיו הגדולות, מלבד עשרה נופים קטנים יותר.
חיים אישיים
בשנת 1850 נישא יוהאן פרדריק אקרסברג ללורה מרטין האנסן (1821–1878).
אקרסברג נפטר משחפת בסנדביקה, ליד כריסטיאניה.
רשת הבולטות
רשת הבולטות מנטרת ללא הפסקה אירועים חיצוניים וכן את זרם המודעות, ובאופן גמיש מעבירה את המידע הבולט ביותר והחשוב ביותר לתגובה אדפטיבית. הרשת מורכבת ממספר אזורים, ביניהם פיתול החגורה הקדמי העליון (dACC) והאינסולה הקדמית (AI).
תפקודים
התפקיד של רשת הבולטות עדיין לא מוגדר במדויק, אך ישנם ממצאים שמעידים על מעורבותה באינטגרציה של גירוי רגשי וחושי, וכן בוויסות בין הקוגניציה המכוונת פנימה של רשת ברירת המחדל (דיפולט) והקוגניציה שמכוונת החוצה של רשת הפונקציות הניהוליות.
פתופיזיולוגיה
ישנם ממצאים שמצאו תפקוד לקוי ברשת הבולטות בהקשר של הפרעות פסיכיאטריות שונות, לרבות הפרעות חרדה, PTSD, סכיזופרניה, דמנציה פרונטומפורלית, וכן מחלת אלצהיימר.
רגעי קסם
רגעי קסם היא תוכנית רדיו מוזיקלית שמשודרת החל משנת 1983 ברשת ב' של קול ישראל. שידורה של התוכנית נמשך גם בתחנת הרדיו "כאן ב'" של תאגיד השידור הציבורי.
היסטוריה
התוכנית רגעי קסם שודרה לראשונה בשנת 1983 ברשת ב' של קול ישראל. בתוכנית שודרו שירים לועזיים בסגנון האולדיז משנות ה-50 ה-60 וה-70 של המאה העשרים.
התוכנית מוגדרת בפתיח התוכנית כ"רצף של שירים ישנים ואהובים". היא שודרה כמעט ברציפות לאורך השנים ברשת ב' בימים א-ה בין השעה 14:00 ל-15:00, ונעימת הפתיחה שלה המלווה את התוכנית מאז היווסדה היא Charmaine של מאנטובאני ותזמורתו. את התוכנית ערך אפרים וייל איש קול ישראל מאז הקמתה. בסוף שנות השמונים כשפרש לגמלאות, ערכה את התוכנית עליזה דיסטניק עד לשנת 2012. משפרשה לגמלאות החליפה אותה בתפקיד חיה זל.
בשנת 2008 זכתה רגעי קסם בפרס תוכנית המוזיקה המצטיינת במסגרת כנס הרדיו.
בשנת 2016 הוציאה קול ישראל לאור אלבום אוסף כפול עם להיטי התוכנית בשיתף חברת הליקון.
במרץ 2018 הוחלט להחזיר את התוכנית לרשת ב', בהגשתו של גדי ליבנה בשעה 15:00.
הבחירות לראשות הליכוד (1993)
הבחירות לראשות הליכוד שהתקיימו ב-25 במרץ 1993, היו בחירות לראשות המפלגה לאחר התפטרות יצחק שמיר מראשות המפלגה עקב כישלון המפלגה בבחירות לכנסת השלוש עשרה.
בבחירות הללו היו הבחירות הפנימיות הפתוחות הראשונות לראשות המפלגה.
בבחירות אלו נבחר בנימין נתניהו לראשות המפלגה.
רקע
הבחירות לכנסת השלוש עשרה ב-1992 עמדו בסימן משברים קשים בליכוד. אל מול מחנה "שמיר-ארנס" (ההנחה הייתה כי לאחר פרישתו של ראש המפלגה יצחק שמיר, שהיה בן ה־77 ביום הבחירות, יהיה משה ארנס, ליורשו), עמד מחנהו של דוד לוי. בבחירות המקדימות לרשימת המפלגה שנערכו במרכז המפלגה בפברואר 1992 (לאחר ששמיר ניצח בבחירות על ראשות התנועה את שרון ולוי) הצטרף מחנהו של אריאל שרון אל מחנה שמיר-ארנס, ונראה כי תבוסת מחנה לוי תהיה שלמה. ברקע הדברים עמד גם המתח בין בנימין נתניהו בתפקיד סגן שר החוץ, תחת השר לוי, מתח שבעקבותיו עבר נתניהו לתפקיד סגן שר במשרד ראש הממשלה.
לוי ביטא את תחושותיו ב"נאום הקופים", שבו טען כי הוא מופלה בשל מוצאו המזרחי, וטען כי בעיני חברי הליכוד (שמיר, ארנס ושרון היו ממוצא אשכנזי) היה "כקוף שזה עתה ירד מן העצים". את הוועידה עזב על מנת להסתגר בביתו בבית שאן, ומשם שיגר איומים בפרישה, אך לבסוף לא פרש והתמודד מטעם הליכוד בבחירות.
התוצאות בבחירות, שנערכו ב-23 ביוני 1992 היו דרמטיות בליכוד, שקיבל 32 מנדטים לעומת 44 למערך. התוצאות הביאו לזעזוע קשה ולקריאה לשינוי. בליל הבחירות הודיע יצחק שמיר על התפטרותו ממנהיגות הליכוד, ולמחרת הודיע משה ארנס (שנחשב למועמד פוטנציאלי להנהגה) על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
מועמדים
בבחירות התמודדו ארבעה מתמודדים: בנימין נתניהו, דוד לוי בנימין זאב בגין, ומשה קצב. שני מועמדים נוספים, אריאל שרון ומאיר שטרית פרשו מהבחירות קודם להתקיימותן.
בנימין נתניהו נחשב באותה העת למועמד חדש ונמרץ שאינו שייך לדור הוותיק של המפלגה, והיה המועמד הצעיר ביותר בין המועמדים (43) וכן היה חבר המפלגה לתקופה הקצרה ביותר (5 שנים, מהבחירות לכנסת השתים עשרה).
דוד לוי היה המועמד הוותיק ביותר (בן 56 וכיהן בכנסת מהכנסת השביעית), ואף התמודד לאחר פרישת מנחם בגין ב-1983 על ראשות הליכוד מול יצחק שמיר.
בני בגין היה מועמד חדש יחסית גם הוא (בן 50), שכיהן בכנסת מהכנסת הקודמת, הכנסת השתים עשרה.
משה קצב, למרותו היותו צעיר מבני בגין (47), נחשב למועמד ותיק בשל חברותו בכנסת מהכנסת התשיעית.
טרגדיה אישית שפקדה את מאיר שטרית גרמה לו לא להציג את מועמדותו.
הבחירות
ב-15 בנובמבר 1992, במהלך ישיבת מרכז הליכוד, התקבלה הקובעת את מועד הבחירות וכי לא יתקיימו בחירות לראשות המפלגה ערב הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה.
מספר ימים לפני הבחירות התקיים עימות בין שני המתמודדים העיקריים, בנימין נתניהו ודוד לוי, בתוכנית הטלוויזיה מוקד בערוץ הראשון, במהלכה החליפו השניים האשמות וכינויים. לוי כינה את נתניהו "נפוליאון" ו"צלופח", והמציא את מטבע הלשון "אנטיביביוטיקה", כשהעימות בין השניים דמה לתגרה אישית יותר מאשר לעימות פוליטי לגופו של עניין.
הבחירות נערכו ב-25 מרץ 1993, בהתמודדות הפתוחה (לחברי המפלגה) הראשונה על מנהיגות הליכוד.
הבחירות נערכו ב-996 קלפיות.
חלוקת קולות
בבחירות נדרשו 40 אחוזים לפחות כדי להיבחר לראשות המפלגה, כאשר אם לא קיבל אף מועמד ארבעים אחוז, היו נערכות בחירות חוזרות בין שני המועמדים שקיבלו את מירב הקולות. עם זאת, בבחירות זכה נתניהו ב-52.1% מקולות הבוחרים, ולא נוצר צורך בסיבוב נוסף.
יוז'נואוקראינסק
יוז'נואוקראינסק (אוקראינית: Южноукраїнськ) היא עיר במחוז מיקולאייב, אוקראינה.
סונגדו
סונגדו (בקוריאנית: 송도신도시; בשמה המלא: Songdo IBD (Songdo International Business District, מחוז העסקים הבינלאומי של סונגדו) היא עיר מתוכננת בדרום קוריאה, חלק מהמטרופולין של אינצ'ון, כ־40 קילומטרים מדרום־מערב לבירה סיאול.
יוז'נואוקראינסק
ראשיתה של העיר בשנות השבעים של המאה ה-20 עם תחילת ההקמה של תחנת כוח גרעינית באזור. שמו הראשון של היישוב היה קונסטנטינובקה-2, ב-1987 הוחלט לשנות את שמו ליוז'נואוקראינסק ולהעניק לו מעמד של עיר.
סונגדו
העיר החדשה מתוכננת כעיר חכמה ואקולוגית, בין היתר הותקנו בה מערכת איסוף אשפה פנאומטית שבצינורותיה מפונה האשפה, וזאת במקום משאיות אשפה, והותקנו בה תחנות עגינה לטעינת מכוניות חשמליות בכל חניוני הרכב הגדולים. העיר נבנתה על שטח של 600 דונם לאורך חופי אינצ'ון ומחוברת לנמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון באמצעות גשר אינצ'ון שנפתח בשנת 2009, ושאורכו 21.38 ק"מ. העיר וחיבורה לנמל התעופה מהווים מודל של אירוטרופוליס.
עיר העסקים סונגדו תכלול את מגדל הסחר של צפון מזרח אסיה ואת מגדל אינצ'ון 102, לצד חיקויים אדריכליים של הסנטרל פארק של ניו יורק ושל תעלות המים בוונציה.
חוסיין זמאני
חוסיין זמאני (בדארי: حسین زمانی; נולד ב-23 בנובמבר 2002 במשהד שבאיראן) הוא כדורגלן אפגני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ניימכן מליגת העל ההולנדית ובנבחרת אפגניסטן.
קריירת מועדונים
זמאני גדל במחלקות הנוער של אייאקס וגנואה. בחודש פברואר 2021 חתם זמאני על חוזה מקצועי בטלסטאר ספורטקלאב. לקראת עונת חתם זמאני בניימכן מליגת העל ההולנדית.
חריגה מסמכות
חריגה מסמכות (בלטינית: ultra vires, מעבר לסמכות) היא מושג משפטי שמתייחס לפעולה של מי שניתנה לו סמכות מסוימת, אך פעולתו זו חורגת מגבולות סמכותו, ולכן בטלה.
המונח משמש במשפט מנהלי ובמשפט חוקתי, בעת ביקורת שיפוטית על פעולתה של רשות, לתיאור פעולה החורגת מהסמכות שניתנה לרשות. דוגמה לכך היא התקנת חקיקת משנה החורגת מהסמכות שניתנה בחוק לפעולה זו.
משפט מנהלי
בבג"ץ ישראל שייב נגד שר הביטחון נפסלה הוראה של שר הביטחון שלא להעסיק את העותר, ישראל אלדד, בבית ספר, משום ההחלטה בנושא זה אינה בסמכותו של שר הביטחון. בפסק הדין כתב השופט יצחק אולשן:
משפט חוקתי
פסק דין ראשון בישראל שבו נפסלה החלטה של רשות שלטונית משום שהיא פוגעת בזכות יסוד ללא הסמכה הוא בג"ץ בז'רנו, שבו נפסלה החלטה של המשטרה לאסור על מאכערים להופיע ולפעול כשלוחי לקוחותיהם במשרדי התנועה למחוז תל־אביב. בג"ץ קבע כי "בהעדר סמכות מפורשת או מכללא בחוק אין לו, לאיסור, צידוק כלשהו".
בפרשה מאוחרת יותר, בג"ץ מיטרני, נקבע שלא די בהסמכה שמשתמע ממנה שהרשות רשאית לפגוע בזכויות, אלא יש צורך בהסמכה מפורשת בחוק לכך.
דרישת ההסמכה קיבלה עיגון גם כתנאי הראשון בפסקת ההגבלה להצדקת הפגיעה בזכויות ובעקרונות החוקתיים שבחוקי היסוד.
דיני תאגידים
בדיני תאגידים משמש המושג לתיאור פעולה החורגת מסמכותה של חברה בהתאם לתקנון ההתאגדות שלה או לתזכיר (בחברות ותיקות שנוסדו לפני 1.2.2000). בעבר נחשבה פעולה כזו לבטלה, אך בשנת 1981 תוקנה פקודת החברות, וחברה אחראית גם לפעולה שנעשתה על ידי עובדיה תוך חריגה מסמכותם. כיום מוסדר נושא זה בסעיף 56(א) לחוק החברות, התשמ"ט-1999, אשר קובע:
מטרת התיקון הייתה למנוע פגיעה בצדדים שלישיים אשר אינם מודעים לחריגה, ועלולים להיפגע. בדיונים בבית המשפט, במקרים של פגיעה בצד שלישי, עולה לעיתים לדיון השאלה אם ןעד כמה היה על הצד השלשי לברר את סמכותה של החברה לבצע את הפעולה.
חוק השיפוט הצבאי
חוק השיפוט הצבאי כולל חמישה סעיפים (החל מ) הקובעים ענישה, משנה מאסר ועד לעשר שנות מאסר, למצבים שונים שבהם חייל חרג מסמכותו.
קריית עבודה (חולון)
שכונת קריית עבודה היא שכונת מגורים במרכז חולון, הממוקמת בין הרחובות סוקולוב, חנקין, ההסתדרות, פיכמן, הופיין ואחד במאי. אבן הפינה בשכונה הונחה ב-27 בפברואר 1936. שכונה זו היא מהוותיקות בחולון ומהווה שכונה מרכזית בעיר. על פי השנתון הסטטיסטי של עיריית חולון לשנת 2014, בשנת 2013 התגוררו 14,000 תושבים.
היסטוריה
ב-27 בפברואר 1936 הונחה אבן הפינה לשכונה. בשכונה המתוכננת נסללו כבישים, הונחו תשתיות מים וחשמל, נבנו מוסדות ציבור, בית ספר וצרכניות קואופרטיביות, וניטעו גנים. מתכנן השכונה היה מהנדס עיריית תל אביב יעקב שיפמן (בן סירא), עזר לידו המהנדס יוסף רינגס. כדי להקל על התחבורה אל השכונה וממנה, נסלל כביש המחבר בין השכונה לכביש יפו–ירושלים, על שטח שהקצה לכך מקוה ישראל. הכביש התחבר אל רחוב שנקר וממנו אל רחובות הקריה. תושבי השכונה ראו חשיבות רבה בהשקעה בחינוך ברוח ערכי תנועת העבודה; לאחר שקמה השכונה, הוקמו בה מוסדות חינוך ותרבות כגון בית החינוך לילדי עובדים (בית ספר ביאליק, 1938, הראשון שהוקם בחולון), קונסרבטוריון וספרייה ציבורית. בקריה התקיימו הרצאות של חוקרים בכירים ומנהיגי היישוב, ונערכו בה מדי שנה חגיגות אחד במאי.
השכונה נוהלה על ידי "האגודה השיתופית של קריית עבודה". אגודה זו הייתה גוף עצמאי ובו ועד שנבחר באספה כללית. רוכשי הבתים בשכונה התחייבו לחתום על תקנון מחמיר: בין השאר נאסר על החברים להחזיק בית במקום אחר בארץ, והיה עליהם להיות חברים בחברת העובדים. הקרקעות כולן נרשמו על שם האגודה, ונקבע בתקנותיה כי לכל חבר יוחכר רק מגרש אחד ועליו יוקם רק בית אחד, וכן תקנות מגבילות אחרות, שנועדו לשמור על צביונה הסוציאליסטי של השכונה.
הטיפול בענייני הביטחון בשכונה (נושא שהיה קריטי באותם הימים, לאור הקרבה לכפרים ערבים עוינים), פרנסה, הסברה ותרבות נמסר בידי סניף מפא"י. כמו כן, הוקמו בקריה גם סניפים של מפלגות פועלים אחרות כמו מפ"ם ואחדות העבודה. מועצת הפועלים דאגה לענייני תעסוקה, רווחת הפועלים, ביטחונם הסוציאלי, אך גם לענייני השתלמויות, לימוד עברית, סיורים, פעילויות הסברה, תרבות ואמנות לחברי השכונה.
הדומה העירונית של מוסקבה
הדומה העירונית של מוסקבה (ברוסית: Моско́вская городска́я Ду́ма, בקיצור: Мосгордума או МГД) הוא בית המחוקקים של העיר מוסקבה. הדומה מורכבת מארבעים וחמישה חברים.
היסטוריה
הדומה העירונית של מוסקבה היא אחת מבתי המחוקקים העירוניים הוותיקים ברוסיה. בתקופת האימפריה הרוסית התקיימה הדומה העירונית החל משנת 1862 ועד לפרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1917. קודם לשנת 1862 התקיימה הדומה בת ששת הקולות (Шестигласная дума) שהייתה מועצה מייעצת למושל העיר.
בתקופת ברית המועצות המועצה העירונית של מוסקבה (Московский городской совет) תפקדה הן כעירייה והן כפרלמנט עירוני, בשנים 1917–1993. הדומה מתכנסת בהרכב מלא אחת לחודש, כשמדי יום מתכנסים רק יושב ראש הפרלמנט, סגניו ויושבי ראש ועדות.
מאז 2009 הדומה העירונית נבחרת לתקופת כהונה של 5 שנים. בשנת 2015 הדומה העירונית של מוסקבה עברה למשכן במתחם ההיסטורי של בית החולים נובו-יקטרינה, מבנה שנבנה בשנת 1740 ונהרס בינואר 2013, חרף התנגדות רבים להרס המבנה ההיסטורי.
דגני מפלצות
דגני המפלצות (באנגלית: Monster cereals) הם קו דגני בוקר, המיוצרים על ידי תאגיד ג'נרל מילס בצפון אמריקה. הקו הוצג בשנת 1971, ובמועדים שונים הכולל חמישה מותגים, שכל אחד מהם מציג גרסה מצוירת של מפלצת המבוססת על מפלצות יוניברסל: הרוזן שוקולה, פרנקן ברי, ובו ברי (כולם עדיין מיוצרים בעונות ספציפיות), כמו גם פירות ברוט ומומיה פירותית טעימה (שניהם הופסקו, למעט הפקות מוגבלות).
היסטוריה
במרץ 1971 הוצגו שני הדגנים הראשונים בקו, הרוזן שוקולד בטעם שוקולד ופרנקן ברי בטעם תות. בפרסומות, שתי המפלצות, הרוזן שוקולה ופרנקן ברי, היו עוסקות בהתקוטטות קומית שעליהן דגני בוקר טובים יותר, כאשר משהו או מישהו אחר התערב בדבריהם המילוליים והפחיד אותם.
בו ברי, כביכול הדגנים הראשונים בטעם אוכמניות, יצאו בדצמבר 1973, ופירות ברוט ב-1974. "פירות ברוט" הופסק בשנת 1982 והוחלף בשנת 1988 ב"מומיה פירותי יאמי", שהופסק בשנת 1992.
בשנת 2010, שחררה בטי קרוקר את פרנקן ברי ואת פירות היער של פירות היער. ג'נרל מילס שחרר חטיפי דגנים של הרוזן שוקולה.
מאז 2010, דגני פרנקן ברי, בו ברי וספירת הרוזן שוקולה מיוצרים ונמכרים רק מספר חודשים בעונת הסתיו / ליל כל הקדושים בספטמבר ובאוקטובר. מפני שמסוף שנת 2010, הופץ מידע על נתוני תזונה לקויים ועובדות היסטוריות עדיין ניתן למצוא באתר הרשמי של ג'נרל מילס בכל עונות השנה.
באוגוסט 2013 שחרר ג'נרל מילס את כל חמשת דגני המפלצות לרכישה בעונת ליל כל הקדושים. גם "ברוט הפירות", ששוחרר לראשונה מזה 31 שנה, וגם "מומיה פירותי יאמי", ששוחררה לראשונה מזה 21 שנה, באריזות מחודשות כמו שאר הדגנים, וגרסת "ברוט הפירות" שונה לשם "פרי פראי". בנוסף, ב-"I-Mockery" נחשף שקופסאות מהדורות רטרו מיוחדות של כל חמשת הדגנים עם אומנות האריזה המקורית שלהם יימכרו אך ורק בחנויות טארגט.
פרסים
במהלך העשור הראשוני לייצור עד תחילת שנות השמונים, דגני המפלצות היו ידועים גם במגוון הרחב של פרמיות דגנים באריזה וגם בדואר. הופקו פריטים רבים, כגון פוסטרים, מדבקות, ערכות צבע, מכוניות ספידסטר, מצנחים ואפילו דמויות פרסום מוויניל.
פולקסווגן EA489 בסיס-טרנספורטר
פולקסווגן EA489 בסיס-טרנספורטר (בגרמנית: Volkswagen EA489 Basistransporter) הוא טנדר מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית פולקסווגן אשר יוצר בין השנים 1975–1979 בגרמניה, ובמקסיקו בין השנים 1977-1979.
במקסיקו יוצרו 3,000 יחידות בין השנים 1977–1979.
Starfield
Starfield (בעברית: סטארפילד; מילולית: שדה כוכבים) הוא משחק וידאו מסוגת פעולה-הרפתקאות ועולם פתוח שמפותח על ידי Bethesda Game Studios ומופץ על ידי Bethesda Softworks, אשר עתיד לצאת לאור ב-6 בספטמבר 2023 למערכת ההפעלה למחשבים אישיים Microsoft Windows ולקונסולת משחקים Xbox Series X/S. המשחק הוכרז רשמית במהלך מסיבת עיתונאים בכנס E3 של חברת Bethesda ב-2018, באמצעות קדימון חשיפה.
"סטארפילד" הוא משחק תפקידים אשר מתרחש בחלל, ועל פי פרסומים יהיה ניתן ליצור דמויות מאפס ולחקור עימם כוכבים חדשים באמצעות חלליות. המשחק יהיה הקניין הרוחני המקורי הראשון שפותח על ידי Bethesda מזה למעלה מעשרים וחמש שנים, שאינו מתבסס על מותגי עבר הקיימים והמוכרים של החברה, כמו Fallout ו-The Elder Scrolls (שהאחרון מבניהם הוא Skyrim). המשחק אמור לצאת ב-6 בספטמבר 2023 עבור Windows ו-Xbox Series X/S, ויהיה בלעדי, כלומר לא מתוכנן לצאת בפלייסטיישן 5. תאריך היציאה המקורי היה ב-11 בנובמבר 2022 ונדחה.
נחום בוכבינדר
נחום אברמוביץ' בּוּכְבִּינְדֶר (בכתב רוסי: Нахум Бухбиндер; 1895 - בסביבות 1940?) היה היסטוריון ועיתונאי סובייטי-יהודי יליד אוקראינה, שנודע במחקריו על תנועת הפועלים היהודית באימפריה הרוסית. כתב בשפות רוסית ויידיש.
קורות חיים
יליד אודסה, למד במדרשה למזרחנות בפטרוגרד. אחרי מהפכת אוקטובר עבד בנציבות לעניינים יהודים "יבסקציה". היה עורך של מספר הוצאות לאור ועיתונים יהודיים ביידיש במוסקבה ובמינסק. מחקריו ההיסטוריים עסקו בעיקר בתולדות הספרות היידית ובתולדות תנועת הפועלים היהודית באימפריה הרוסית. פרסם מאמרים בנושאים אלה בכתבי עת ברוסית. אחרי שנות ה-30 נעלם. יש סבורים כי נספה באחד מגלי הטרור הסטליניסטי.
קשרים מצוירים
קשרים מצוירים הייתה תוכנית טלוויזיה לילדים, ששודרה משנת 1989 עד לשנת 1990 בערוץ הראשון.
נחום בוכבינדר
ספרים
ספרו החשוב היה "תולדות תנועת הפועלים היהודית ברוסיה" (1925; История еврейского рабочего движения в России), שתורגם ב-1931 ליידיש ("געשיכטע פון דער ארבעטער באוועגונג אין רוסלאנד"). הספר מתייחס בעיקר להיסטוריה של תנועת הבונד, תוך התסמכות על חקר בארכיונים של המשטרה הצארית.
קשרים מצוירים
תוכנית זו מתרחשת בביתה של מיכל שם מגיע זרוס, דינוזאור ענקי, ושניהם מנהלים דיאלוגים בנושאים שונים ורואים סרטים מצוירים בכל פרק.
בין הסרטים המצוירים שהוקרנו בסדרה היו לוני טונס, הפנתר הורוד, סמי הסנאי, טיפטופ ודידי וקאבודל.
שטח הניסויים אברדין
שטח הניסויים אַבֶּרְדִין (Aberdeen Proving Ground; APG) הוא מתקן של צבא ארצות הברית הממוקם בסמוך לאברדין, מחוז הרפורד, מרילנד, בארצות הברית. יותר מ־7,500 אזרחים ו־5,000 אנשי צבא עובדים ברחבי המתקן.
תולדות המתקן
שטח הניסויים אברדין הוא מתקן הניסויים הפעיל הוותיק ביותר של צבא ארצות הברית: הוא הוקם ב־20 באוקטובר 1917, שישה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. על התכנון והבנייה פיקח בריגדיר גנרל קולדן ראגלס, ששימש מאוחר יותר כמפקד חיל החימוש האמריקאי. מיקומו נבחר כך שיאפשר תכנון וניסוי של כלי נשק וציוד בסמוך למרכזי תעשייה ושילוח באותם ימים. שטח הניסויים יועד להחליף את שטח הניסויים בסאנדי הוק, שהיה קטן מדי עבור חלק מכלי הנשק שנבדקו. בשיא מלחמת העולם השנייה, שוכנו בשטח הניסויים אברדין 2,348 קצינים ו־24,189 חוגרים.
בשנות ה-60 פעל באברדין כור גרעיני במתקן קרינת הפעימה של הצבא. ב־6 בספטמבר 1968, אירעה בכור הגעה לקריטיות במהלך בדיקות הפעלה. תאונה זו לא פגעה בסגל המתקן אך שחררה מספיק חום כדי להגיע לנקודת ההתכה של הדלק בליבה, 1150 מעלות צלזיוס. זה הזיק לרכיבי הדלק של הכור, והיתך את ארבע הטבעות המרכזיות זו לזו. זוהי אחת משלושים ושלוש תאונות קריטיוּת ברחבי העולם, בין 1949 ל־2000.
מאגר הנשק אדג'ווד
על אף שקבלנים אזרחיים ייצרו את רוב התחמושת הקונבנציונלית למלחמת העולם הראשונה, בנתה ממשלת ארצות הברית מפעלים לייצור גז רעיל בבעלות פדרלית בשטח הניסויים אברדין. מתקנים אלו זכו לכינוי אדג'ווד ארסנל. היו באדג'ווד ארסנל מפעלים לייצור גז חרדל, כלורופיקין ופוסגן, ומתקנים נפרדים למילוי פגזי ארטילריה בכימיקלים אלו. הייצור החל ב־1918, הגיע ל־2500 טון לחודש, והסתכם בכ־9,800 טון גז רעיל שיוצר במקום עד שביתת הנשק בנובמבר 1918. חלק מהגז נשלח לאירופה, לשימוש בפגזי ארטילריה צרפתיים ובריטים.
אזור אדג'ווד בשטח הניסויים אברדין מתפרש על כ־53 קילומטרים רבועים. מאז 1917, נערכים במקום מחקרים כימיים, ייצור כימיקלים, ניסויים בכימיקלים, אחסונם, והטמנת חומרים רעילים.
מ־1955 עד 1975, ערך חיל הכימיקלים של צבא ארצות הברית מחקרים רפואיים מסווגים באדג'ווד ארסנל. המטרה הייתה להעריך את ההשפעה של חומרי לוחמה כימיים במינון נמוך על אנשי צבא, ולבדוק ביגוד מגן ותרופות. כ־7,000 חיילים השתתפו בניסויים אלה, שכללו חשיפות ליותר מ־250 כימיקלים שונים, לפי מחלקת ההגנה של ארצות הברית, הופיעו תסמינים שונים אצל חלק מהמתנדבים בזמן החשיפה לגורמים אלה, אך לא תוכנן מעקב ארוך טווח כחלק מהמחקר.
בין היתר, נבדקו חומרי הלוחמה הכימית והחומרים הקשורים הבאים:
בשטח אדג'ווד ארסנל מצויים שני מבנים רשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית: שתי כנסיות מתודיסטיות בשם "בית הוועד של אבק השריפה" ו"בית הוועד של פרסברי".
גאוגרפיה
שטח הניסויים אברדין ממוקם בנקודת הציון 39.47333°N, -76.14083°W ומתפרש על. הנקודה הצפונית ביותר שלו סמוכה לשפך נהר סוסקהאנה אל מפרץ צ'ספיק, ובדרום גובל השטח בנהר אבק השריפה. המתקן שוכן על שני חצאי איים המופרדים על ידי הנהר בוש. חצי האי הצפון־מזרחי נקרא "אזור אברדין" והדרום־מערבי נקרא "אזור אדג'ווד".
דמוגרפיה
לשכת מפקד האוכלוסין האמריקאית מתייחסת לשטח כנקודת יישוב, ונכון למפקד 2020, אוכלוסיית השטח הייתה 1,668.
זיהום סביבתי
בשנת 1985 הוצע להוסיף את אזור אדג'ווד בשטח הניסויים אברדין לרשימת העדיפויות הלאומית בסוכנות להגנת הסביבה של אתרי פסולת מסוכנת בלתי מבוקרת או נטושה המסוכנים ביותר, והדורשים פעולות תיקון ארוכות טווח. בפברואר 1990 הוחלט להוסיף את האתר רשמית לרשימת העדיפויות הלאומית.
שטחים גדולים של אדמה ומים באזור אדג'ווד, וכן מבנים רבים, ידועים כמזוהמים או חשודים בזיהום. כמעט כל שטחי הקרקע באתר מכילים אתרים מזוהמים או שעלולים להיות מזוהמים, או אמצעי לחימה מוטמנים. בין החומרים שהושלכו באזור: כמויות משמעותיות של נפאלם, זרחן לבן וחומרים כימיים אחרים.
שערוריות
שערוריית אברדין אירעה ב־1996: צבא ארצות הברית הגיש כתב אישום נגד 12 קצינים בגין תקיפה מינית של חניכות בפיקודם.
בשנת 2011 הודיע צבא ארצות הברית, בעקבות קמפיין של אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (PETA), של ועד הרופאים לרפואה אחראית, ושל ארגונים אחרים, כי יחדל מלהשתמש בקופים באימונים של הצבא בנושא התקפת גז עצבים, וישתמש מעתה בסימולטורים ובשיטות לימוד אחרות שאינן מערבות בעלי חיים. עד אז בוצעו תרגילי ההכשרה על קופי ורווט ונערכו בשטח הניסויים אברדין.
שרה הירש
רחל שרה הירש (בגרמנית: Sarah Rahel Hirsch; 11 באפריל 1834 – 1909) הייתה סופרת יהודייה-גרמנייה שפרסמה סיפורים בגרמנית, תחת שם עט פרידריך ראטט.
הייתה בתו של הרב שמשון רפאל הירש. נישאה לרב יוסף גוגנהיימר והיו להם ארבעה ילדים: סופי בנדיקס, הרב ד"ר רפאל גוגנהיימר, יוליה, יצחק גוגנהיימר.
ספריה
כתבה את הרומן "יאקובינה" ב-1897. תורגם על ידי בלומה ביינאשווייץ ונקרא בעברית "בת רוחמה" (1899); תרגומו פורסם בכתב העת היהודי-גרמני "דער איזראעליט".
ספר נוסף שחיברה הוא "גלגל החוזר" (1886).
שני סיפורים שלה, "היינריך בעער" (1906) ו"הנכד" (1909), פורסמו תחילה בהמשכים ב"חבצלת" בתרגומו של ישראל דוב פרומקין, ובהמשך יצאו לאור כספרים.
קארל שורץ
קארל כריסטיאן שוּרץ (באנגלית ובגרמנית: Carl Christian Schurz; ) היה מהפכן גרמני ופוליטיקאי, עיתונאי ורפורמטור אמריקאי. הוא היגר לארצות הברית לאחר אביב העמים והיה לחבר בולט במפלגה הרפובליקנית החדשה. לאחר ששירת כקצין בכיר בצבא האיחוד במלחמת האזרחים, הוא סייע להקים את קצרת הימים והיה לתומך בולט של הרפורמה בשירות הציבורי. שורץ כיהן כסנאטור מטעם מיזורי וכמזכיר הפנים ה-13.
שורץ נולד בפרובינציית ריינלנד שבממלכת פרוסיה. הוא לחם למען רפורמות דמוקרטיות באביב העמים בשנים 1848–1849 כחבר אגודת האחווה האקדמית Deutsche Burschenschaft. לאחר שפרוסיה דיכאה את המהפכה, נמלט שורץ לצרפת. כאשר המשטרה המקומית אילצה אותו לעזוב את צרפת הוא היגר ללונדון. כמו רבים ממהפכני 1848 הוא היגר לאחר מכן לארצות הברית, וב-1852 התיישב בווטרטאון שבוויסקונסין. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין של ויסקונסין, הוא פתח משרד עורכי דין במילווקי. הוא גם היה תומך נלהב של התנועה לביטול העבדות והצטרף למפלגה הרפובליקנית שהוקמה אז. הוא התמודד ללא הצלחה בבחירות למשרת סגן מושל ויסקונסין. לאחר ששימש לזמן קצר כשגריר ארצות הברית בספרד, שירת שורץ כקצין במלחמת האזרחים, ולחם בקרב גטיסברג ובקרבות מרכזיים נוספים.
לאחר המלחמה הקים שורץ עיתון בסנט לואיס וניצח בבחירות לסנאט של ארצות הברית, וכך היה לאמריקאי הראשון יליד גרמניה שנבחר לסנאט. יחסיו עם הנשיא יוליסס ס. גרנט התערערו והוא היה בין מייסדי המפלגה הליברלית הרפובליקנית. המפלגה קידמה רפורמה בשירות הציבורי והתנגדה למאמציו של גרנט להגן על זכויות האזרח של האפרו-אמריקאים במדינות הדרום במהלך תקופת השיקום. שורץ היה יושב ראש הוועידה הארצית של המפלגה שהציגה מועמד שלא עלה בידו לנצח את גרנט בבחירות לנשיאות של 1872. שורץ עצמו לא הצליח להיבחר מחדש לסנאט בבחירות של 1874 וחידש את עיסוקו כעורך עיתון. ב-1878 הוא נבחר כחבר החברה הפילוסופית האמריקאית.
לאחר שבבחירות לנשיאות של 1876 ניצח הרפובליקני רתרפורד הייז, הוא מינה את שורץ כמזכיר הפנים בממשלו. שורץ שאף ליצור מערכת שירות ציבורי שתהייה מבוססת על כישרונותיהם של האנשים ולא על קשרים פוליטיים ומפלגתיים וסייע למנוע את העברת הלשכה לענייני אינדיאנים אל מחלקת המלחמה. ב-1881, לאחר תום נשיאותו של הייז עבר שורץ לניו יורק ולזמן קצר שימש כעורך העיתונים ניו יורק איבנינג פוסט וThe Nation, ובהמשך היה לכותב מאמרי מערכת עבור העיתון Harper's Weekly. הוא המשיך להיות פעיל בפוליטיקה והוביל את תנועת Mugwumps, שהתנגדה למועמדותו של ג'יימס בליין בבחירות לנשיאות של 1884. שורץ התנגד למשנתו הכלכלית של ויליאם ג'נינגס ברייאן בבחירות לנשיאות של 1896, אך תמך במערכה האנטי-אימפריאליסטית שלו בבחירות של 1900.שורץ נפטר בניו יורק ב-1906.
ראשית חייו
קארל שורץ נולד בליבלר, כיום חלק מהעיירה ארפשטדט, פרובינציית ריינלנד שבממלכת פרוסיה, כבנם של מריאן (לבית יוסן), נואמת ועיתונאית, ושל כריסטיאן שורץ, מורה בבית ספר. הוא התחנך בגימנסיה הישועית בקלן, ולמד נגינה בפסנתר בהדרכת מורים פרטיים. בעיות כלכליות של משפחתו אילצו אותו לעזוב את בית הספר שנה טרם סיום לימודיו מבלי שסיים אותם. בהמשך הוא סיים את לימודיו בגימנסיה, עבר בחינות מיוחדות והחל את לימודיו באוניברסיטת בון.
מהפכת 1848
בבון יצר שורץ קשרי ידידות עם אחד ממוריו, גוטפריד קינקל. הוא הצטרף לאחוות הסטודנטים בורשנשאפט (Burschenschaft) פרנקוניה שבבון, שבאותה תקופה נמנו עם חבריה פרידריך פון שפילהאגן, יוהנס אוברבק, יוליוס שמידט, קארל אוטו ובר, לודוויג מאייר ואדולף שטרודטמאן, כולם לימים אנשי מדע ורוח. כתגובה לתחילת אירועי אביב העמים, ייסדו שורץ וקינקל את Bonner Zeitung, עיתון שקידם רפורמות דמוקרטיות. בתחילת הדרך היה קינקל עורך העיתון ושורץ היה אחת מהכותבים בו.
תפקידי השניים במערכת העיתון התחלפו כאשר קינקל עזב לברלין והיה חבר בוועידה החוקתית הפרוסית. כאשר קראה האספה הלאומית של פרנקפורט לאנשים לאחוז בנשק כדי להגן על החוקה הגרמנית החדשה, עשו כן שורץ, קינקל ואחרים מאוניברסיטת בון. במהלך המאבק התוודע שורץ לפרנץ סיגל, אלכסנדר שימלפניג, פריץ אנקה, פרידריך בוסט, לואיס בלנקר ואחרים. רבים מהם נקרו בדרכו שוב כאשר לחם בשורות צבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית.
במהלך המערכה הצבאית שהתנהלה ב-1849 בפפאלץ ובבאדן, הוא התגייס לצבא המהפכני ולחם בכמה קרבות נגד הצבא הפרוסי. שורץ היה שלישו של מפקד הארטילריה פריץ אנקה, שבמהלך המערכה הצבאית התלוותה אליו רעייתו, מתילדה פרנצסקה אנקה. בהמשך היגרו בני הזוג אנקה לארצות הברית, שם הם היו לתומכי המפלגה הרפובליקנית. אחיו של אנקה, אמיל אנקה, היה מייסד המפלגה הרפובליקנית במישיגן. פריץ אנקה הגיע לדרגת קולונל והיה למפקד רגימנט הרגלים ה-34 של ויסקונסין במהלך מלחמת האזרחים. מתילדה אנקה הייתה פעילה הן בתנועה לביטול העבדות והן בתנועה למתן זכות בחירה לנשים בארצות הברית.
כאשר הובס הצבא המהפכני במצודת ראשטאט ב-1849, היה שורץ בתוכה. בידיעה שהפרוסים יטבחו בשבויים, עלה בידו להימלט ולנסוע לציריך. ב-1850 הוא שב בחשאי לפרוסיה, חילץ את קינקל מכלאו בשפנדאו, וסייע לו להימלט לאדינבורו שבסקוטלנד. לאחר מכן נסע שורץ לפריז, אך המשטרה המקומית אילצה אותו לעזוב את צרפת ערב ההפיכה של 1851 והוא היגר ללונדון. בלונדון הוא נשאר עד אוגוסט 1852 והתפרנס שם מהוראת השפה הגרמנית.
הגירה לארצות הברית
ביולי 1852, בעת שהותו בלונדון, נשא שורץ לאישה את מרגרט מאייר, גיסתו של עמיתו המהפכן יוהנס רונגה. לאחר מכן, כמו רבים ממהפכני 1848, הם היגרו לארצות הברית. בתחילה הם חיו בפילדלפיה, ולאחר מכן עברו לווטרטאון, ויסקונסין, שם החל שורץ לגלות עניין בפוליטיקה ומאייר החלה בעבודתה בחינוך לגיל הרך.
לאחר בחירתו של לינקולן לנשיאות, על אף התנגדותו של סיוארד, מינה לינקולן את שורץ כשגריר ארצות הברית בספרד, בין השאר בשל עברו של שורץ כמהפכן באירופה. בעת כהונתו שם הצליח שורץ להניא בחשאי את ספרד מלתמוך בקונפדרציה.
מלחמת האזרחים
במלחמת האזרחים האמריקאית שירת שורץ כקצין בכיר בצבא האיחוד. הוא שכנע את לינקולן לתת לו מינוי והוא הוצב כבריגדיר גנרל בצבא המתנדבים באפריל 1862. ביוני הוא קיבל פיקוד על דיוויזיה, בתחילה תחת פיקודו של ג'ון פרימונט, ולאחר מכן במסגרת הגיס של פרנץ סיגל, שאתו הוא השתתף ב באוגוסט 1862. ב-1863 הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל והוצב לפקד על דיוויזיה בגיס ה-11 בקרב צ'נסלורסוויל ובקרב גטיסברג, בשניהם תחת פיקודו של גנרל. בין השניים התעוררה מחלוקת מרה בנוגע לאסטרטגיה שהופעלה בצ'נסלורסוויל, שכתוצאה מכך הובס הגיס ה-11 על ידי כוחות צבא הקונפדרציה בפיקודו של תומאס ג'ונתן ג'קסון. חודשיים לאחר מכן הוכה שוב הגיס ה-11 במהלך היום הראשון של קרב גטיסברג. כשבמסגרתו לחמו כמה יחידות של אמריקאים ממוצא גרמני, תפקודו של הגיס ה-11 במהלך שני הקרבות ספג ביקורת קשה בעיתונות, שהזינה את הרגשות נגד המהגרים.
לאחר קרב גטיסברג, הוצבה הדיוויזיה של שורץ בטנסי והשתתפה ב. במערכה זו הוא שירת עם ג'וזף פורקר, ג'ון פטרסון רי ולותר מוריס בוצ'וולטר. הסנאטור צ'ארלס סאמנר היה המשקיף של הקונגרס במהלך מערכת צ'טנוגה. בהמשך הוצב שורץ לפקד על גיס אימונים בנאשוויל. לזמן קצר הוא שב לשירות פעיל, שם בחודשי המלחמה האחרונים הוא לחם במסגרת הארמייה של ויליאם שרמן בקרוליינה הצפונית כראש המטה של בפיקודו של. לאחר סיום המלחמה באפריל 1865 פרש שורץ מהשירות.
בקיץ 1865 שלח הנשיא אנדרו ג'ונסון את שורץ לדרום כדי ללמוד על המצב שם. לאחר מכן הם הסתכסכו בשל תמיכתו של שורץ בהוראתו של גנרל סלוקום שאסרה על ארגון מיליציה במיסיסיפי. הדוח של שורץ, שבו הוא המליץ על קבלתן מחדש של מדינות הדרום לאיחוד עם זכויות מלאות וחקירת הצורך בחקיקה נוספת על ידי ועדה של הקונגרס, זכה להתעלמותו של הנשיא.
קריירה עיתונאית
ב-1866 עבר שורץ לדטרויט, שם הוא היה לעורך הראשי של העיתון "דטרויט פוסט" (Detroit Post). בשנה שלאחר מכן הוא עבר לסנט לואיס, שם הוא היה לעורך והשותף לבעלות יחד עם אמיל פריטוריוס בעיתון הגרמני Westliche Post (הפוסט המערבי), בו הוא העסיק את ג'וזף פוליצר ככתב צעיר. בחורף 1867–1868 הוא נסע לגרמניה. הדיווח שלו על הראיון שקיים עם אוטו פון ביסמרק היה אחד הפרקים המעניינים ביותר בזיכרונותיו. הוא דיבר נגד ההתכחשות לחובות שנוצרו במלחמה ובעד "כסף הגון", שם קוד לחזרה לתקן הזהב, במהלך מערכת הבחירות לנשיאות של 1868.
סנאטור
ב-1868 נבחר שורץ כסנאטור מטעם מיזורי, ובכך הוא היה לאמריקאי הראשון ממוצא גרמני שנבחר לבית מחוקקים זה. הוא קנה מוניטין בזכות נאומיו, שבהם הוא קידם אחריות פיסקלית, התנגד לאימפריאליזם, וקידם את יושרתה של הממשלה. באותה תקופה הוא התנתק מממשל הנשיא גרנט, והחל בהקמתה של במיזורי, שב-1870 נבחר מטעמה בנג'מין גרץ בראון כמושל המדינה.
לאחר מותו של ויליאם פיט פסנדן, היה שורץ לחבר בוועדת החוץ של הסנאט, בה הוא התנגד למדיניותו של גרנט בדרום, למהלך שלו לסיפוח סנטו דומינגו ולשימוש שלו בכוח צבאי לחסל את הקו קלוקס קלאן באמצעות חוקי האכיפה. שורץ זיהה את עצמו עם חקירת הוועדה בנוגע למכירת נשק ותחמושת לצבא צרפת על ידי ממשלת ארצות הברית במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה.
ב-1869 היה שורץ הסנאטור הראשון שהגיש הצעת חוק לרפורמה בשירות הציבורי. במהלך תקופת השיקום, התנגד שורץ לפעולות אכיפת חוק פדרלית באמצעות כוח צבאי והגנה על זכויות האזרח של האפרו-אמריקאים, והחזיק ברעיונות של המאה ה-19 על עליונות אירופאית וחששות מפני נישואים בין-גזעיים.
ב-1872 היה שורץ יושב ראש הוועידה של המפלגה הליברלית הרפובליקנית, שבחרה בהוראס גרילי כמועמדה לנשיאות. בחירתו האישית של שורץ הייתה צ'ארלס פרנסיס אדמס או ליימן טרמבול, והוועידה לא ייצגה את השקפותיו של שורץ בנוגע למדיניות המחירים. בכל אופן, שורץ השתתף במסע הבחירות של גרילי. במסע בחירות זה באופן מיוחד, ובמשך כל הקריירה שלו כסנאטור ולאחר מכן, הוא היה מטרה לעטו של אומן המגזין Harper's Weekly תומאס נסט, בדרך כלל בצורה בלתי מחמיאה. הבחירות היו כישלון לתומכיו של גרילי. גרנט נבחר לכהונה שנייה כנשיא בניצחון סוחף, וגרילי נפטר זמן קצר לאחריהן.
מזכיר הפנים של ארצות הברית
בבחירות לסנאט של 1874 נוצח שורץ על ידי מועמד המפלגה הדמוקרטית ואיש הקונפדרציה לשעבר פרנסיס קוקרל. לאחר תום כהונתו הוא עבד כעורך בעיתונים שונים. ב-1875 הוא סייע לרתרפורד הייז במסע הבחירות המוצלח שלו לבחירה מחדש כמושל אוהיו. ב-1877 מונה שורץ על ידי הייז, שאז כבר נבחר כנשיא, כמזכיר הפנים של ארצות הברית. אף על פי ששורץ ניסה להפחית את השפעות הגזענות כלפי האינדיאנים בארצות הברית, והצליח באופן חלקי בניקוי השחיתות, המלצותיו לפעולות כלפי האינדיאנים היו צעדי דיכוי כלפיהם. האינדיאנים אולצו לעבור לשטחים בעלי איכות נמוכה שלא התאימו לאורח חייהם הכלכלי והתרבותי. ההבטחות שניתנו בפגישות שקיימו הייז ושורץ בבית הלבן עם ראשי השבטים הופרו לעיתים קרובות.
במהלך תקופת כהונתו של שורץ כמזכיר הפנים, החל מהלך להחזרת הלשכה לענייני אינדיאנים לאחריותה של מחלקת המלחמה, מהלך שזכה לתמיכתו של הגנרל ויליאם שרמן. מחלקת המלחמה הייתה מעוניינת להשיב לה את השליטה בלשכה כדי להמשיך את תוכנית השכנת השלום שלה, מהלך שזכה להתנגדותו של שורץ, ובסופו של דבר נשאר גוף זה בתחום אחריותה של מחלקת הפנים. הלשכה לענייני אינדיאנים היה המשרד המושחת ביותר במחלקת הפנים. איוש התפקידים בו התבסס על פטרונות פוליטית והם נראו כמתן רשות לשימוש בשמורות האינדיאנים כמקור להתעשרות אישית. על רקע ההבנה של שורץ שהלשכה צריכה להיות מטוהרת משחיתות כזאת לפני השלמת כל צעד חיובי כלשהו, הוא הנהיג הליכי פיקוח נרחבים בלשכה, פיטר כמה פקידים, והחל ברפורמה בשירות הציבורי על פיה מינויים וקידומים היו צריכים להתבסס על כישורי העובדים ולא על פטרונות פוליטית.
התנהלותו של שורץ כלפי הלשכה לענייני אינדיאנים הייתה באותה תקופה שנויה במחלוקת. בה בשעה שהוא בהחלט לא היה האדריכל של העקירה הכפויה של האינדיאנים ממקומותיהם, הוא המשיך את המהלכים הללו. עם זאת, בתגובה לדבריהם של רפורמטורים הוא שינה בהמשך את עמדתו וקידם מדיניות של התבוללות.
שנותיו האחרונות
עם סיום כהונתו כמזכיר הפנים ב-1881, עבר שורץ להתגורר בניו יורק. באותה שנה רכש הנרי וילארד, גם הוא ממוצא גרמני, נשיא חברת הרכבות נורת'רן פסיפיק, את העיתונים ניו יורק איבנינג פוסט ו-The Nation, והעביר את ניהולם לשורץ, הוראס וייט ואדווין ל. גודקין. בסתיו 1883 עזב שורץ את הפוסט על רקע חילוקי דעות על מדיניות העריכה בנוגע לתאגידים ועובדיהם.
ב-1884 היה שורץ מנהיג בתנועה העצמאית נגד מועמדותו של ג'יימס בליין לנשיאות ובעד בחירתו גרובר קליבלנד. בשנים 1888–1892 הוא היה הנציג הראשי בארצות הברית של חברת ספינות הקיטור המבורג-אמריקה. לאחר מכן הוא החליף את ג'ורג' ויליאם קרטיס כנשיא הליגה לרפורמה לאומית בשירות הציבורי, תפקיד בו הוא שימש עד 1901. ב-1892 הוא גם החליף את קרטיס ככותב מאמרי המערכת של המגזין Harper's Weekly, ועסק בכך עד 1898. ב-1895 הוא דיבר בעד המועמד שהתמודד מול טמאני הול בניו יורק. הוא התנגד למועמדותו של ויליאם ג'נינגס ברייאן בבחירות לנשיאות של 1896, ודיבר אז על מטבע יציב ולא דבק בקו המפלגתי של הרפובליקנים. ארבע שנים לאחר מכן, בחירות לנשיאות של 1900, הוא תמך בברייאן על רקע דעותיו נגד האימפריאליזם, שהובילו גם לחברותו בליגה האמריקאית האנטי-אימפרליאליסטית.
מתוך נאמנות לדעותיו האנטי-אימפריאליסטיות, דחק שורץ בנשיא ויליאם מקינלי להתנגד לצורך לספח שטחים בעקבות מלחמת ארצות הברית-ספרד. בבחירות לנשיאות של 1904 הוא תמך במועמד הדמוקרטי אלטון פארקר.
מותו ומורשתו
קארל שורץ נפטר ב-14 במאי 1906 בניו יורק, ונטמן בבית הקברות סליפי הולאו שבעיר. רעייתו מרגרט, הייתה פעילה במיסוד גני הילדים בארצות הברית.
שורץ התפרסם בשל אמירתו "ארצי, צודקת או טועה; אם היא צודקת, יש לשמור על צדקתה; אם היא טועה, יש להפוך אותה לצודקת".
בסרטו של ג'ון פורד מ-1964 "סתיו בשאיין" (Cheyenne Autumn) מגולמת דמותו של שורץ כידידם של האינדיאנים משבטי השאיין על ידי אדוארד ג'י רובינסון.
כתביו
שורץ פרסם כרך של נאומיו (יצא לאור ב-1865), שני כרכים של הביוגרפיה של הנרי קליי (יצאו לאור ב-1887), מאמרים על אברהם לינקולן (יצאו לאור ב-1899), על צ'ארלס סאמנר (יצא לאור לאחר מותו ב-1951), וזיכרונותיו (יצא לאור לאחר מותו ב-1907–1909). שורץ היה חבר בחברה הספרותית של וושינגטון בשנים 1879–1880.
עונת 2015/2016 בליגת האלופות
עונת 2015/2016 בליגת האלופות היא העונה ה-61 בה מתקיימת האליפות, וה-24 במתכונת החדשה של ליגת האלופות משנת 1992 של טורניר הכדורגל האירופאי הגדול של אופ"א. משחק הגמר נערך באצטדיון סן סירו שבאיטליה בו ריאל מדריד ניצחה 5–3 בפנדלים את אתלטיקו מדריד. מחזיקת התואר בעונה הקודמת היא, שזכתה בו 5 פעמים.
מכבי תל אביב הייתה הקבוצה הישראלית היחידה שהשתתפה בטורניר. הקבוצה הגיעה לשלב הבתים ושובצה לבית ז' עם צ'לסי מאנגליה, פורטו מפורטוגל ודינמו קייב מאוקראינה. הקבוצה הישראלית הפסידה בכל משחקיה וסיימה במקום האחרון בבית זה.
שלב המוקדמות הראשון
ההגרלה נערכה ב-22 ביוני 2015. הסיבוב הראשון נערך ב-30 ביוני וב-1 ביולי והסיבוב השני נערך ב-7 ביולי 2015.
שלב המוקדמות השני
הסיבוב הראשון נערך ב-14 וב-15 ביולי והסיבוב השני נערך ב-21 וב-22 ביולי 2015.
שלב המוקדמות השלישי
ההגרלה נערכה ב-17 ביולי 2015. הסיבוב הראשון נערך ב-28 וב-29 ביולי והסיבוב השני נערך ב-4 וב-5 באוגוסט 2015. בשלב זה הקבוצות חולקו לשניים. הקבוצות האלופות של הליגות הפחות בכירות והקבוצות הלא אלופות של הליגות ששולחות יותר מנציג אחד לליגת האלופות. שני החלקים הוגרלו בינן לבין עצמן.
סיבוב המוקדמות השלישי של מסלול הליגה
במשחק הראשון קלאב ברוז' שמבלגיה שנלחמה על האליפות עד תום העונה שעברה והפסידה אותה לבסוף לגנט (שעלתה אוטומטית) הדיחה את פנאתינייקוס היוונית, עם 2–4 בסיכום שני המשחקים. מונקו הצרפתית עברה בקלילות את יאנג בויז ברן שמשווייץ עם ניצחונות 3-1 בחוץ ו0-4 ביתי, ובכך בזל נשארה הקבוצה השווייצרית היחידה במפעל. צסק"א מוסקבה הרוסית סיימה ב־2-2 ביתי עם ספרטה פראג הצ'כית,אך לאחר דרמה גדולה ומהפכים היא הצליחה לנצח בצ'כיה 3-2, וכך הקבוצות הצ'כיות סיימו את דרכן במפעל (גם פלזן).ראפיד וינה האוסטרית חוללה הפתעה לאחר שהדיחה את אייאקס ההולנדית (ניצחון 3-2 בחוץ) ובכך אייאקס שעלתה מספר שנים רצופות לליגת האלופות נשרה לליגה האירופית. שחטאר דונייצק האוקראינית הדיחה את פנרבחצ'ה הטורקית (שהוציאה מיליוני יורו באותו קיץ, ורכשה את נאני ורובין ואן פרסי) לאחר 0-0 בטורקיה וניצחון 0–3 ביתי, ובכך עברה לשלב הבא.
שלב הפלייאוף של האלופות
אלופת קזחסטן אסטנה עשתה היסטוריה, והייתה לקבוצה הקזחית הראשונה שהעפילה לליגת האלופות, לאחר שהדיחה את אפואל ניקוסיה. אלופת אלבניה סקנדרבו הפסידה פעמיים לדינמו זאגרב בתוצאות 2-1 ו- 4-1. סלטיק ניצחה בביתה את מאלמו 2–3 (לאחר שהובילה 0–2 לאחר 13 דקות וספגה שער מצמק בדקה ה95) אך הפסידה לה 2-0 בשוודיה והודחה מהמפעל. מכבי תל אביב נפגשה שוב במוקדמות ליגת האלופות עם פ.צ בזל (הפעם הקודמת הייתה בעונת 2013/2014, בסיבוב השלישי) והצליחה לחלץ בזנקט יאקוב פארק שבשווייץ תיקו דרמטי 2-2 בדקה ה-96, בזכות צמד של ערן זהבי. הגומלין בבלומפילד הסתיים בתוצאה 1-1, מה שקבע שבזכות שערי החוץ מכבי תל אביב תעלה לליגת האלופות בפעם השנייה בתולדותיה (גם פה כבש את השער ערן זהבי, ובכך סיים כמלך שערי המוקדמות עם 7 שערים). באטה בוריסוב הדיחה את פרטיזן בלגרד, והמשיכה עם רצף ההעפלות המרשים שלה לליגת האלופות, לאחר שעלתה בפעם החמישית בתוך 8 שנים.
שלב הפלייאוף של הלא אלופות
לאציו האיטלקית שלא הייתה מספר שנים במפעל, הודחה על ידי באייר לברקוזן הגרמנית לאחר שניצחה 0–1 באולימפיקו והפסידה לה 0–3 בגרמניה. מנצ'סטר יונייטד האנגלית ניצחה את קלאב ברוז' הבלגית באולד טראפורד 1–3, מה שהפיח תקוות אצל הבלגים בעקבות שער החוץ. אך יונייטד הביסה את הבלגים בחוץ 4-0, כשווין רוני כובש שלושער ושובר בצורת אישית של מספר חודשים, ובכך ניצחו 7-1 בסיכום ועלו. צסק"א מוסקבה הרוסית הפסידה לספורטינג ליסבון הפורטוגלית 2-1 במשחק הראשון, אך גברה עליה במשחק השני 1–3 ועלתה גם היא למפעל. ראפיד וינה המפתיעה שהדיחה את אייאקס בסיבוב הקודם, הפסידה 1-0 בביתה לשחטאר דונייצק ובאוקראינה סחטה 2-2, מה שגרם להדחתה ולעלייתה של שחטאר לבתים. במשחק המעניין ביותר של שלב זה נפגשו ולנסיה הספרדית ומונקו הצרפתית. ולנסיה ניצחה בספרד 1–3 והפסידה בצרפת 1–2, ובכך גרמה לעלייה היסטורית של 5 קבוצות ספרדיות לשלב הבתים של ליגת האלופות (ולנסיה, שעלתה מהפלייאוף, אתלטיקו מדריד, ריאל מדריד וברצלונה, שעלו אוטומטית, וסביליה, שזכתה בליגה האירופית בעונה שעברה ובכך קיבלה כרטיס אוטומטי לליגת האלופות).
שלב הבתים
32 קבוצות חולקו ל-4 דרגים. בדרג הראשון דורגו 8 הקבוצות האלופות של 8 הליגות הבכירות לפי דירוג אופ"א: ספרד, אנגליה, גרמניה, איטליה, פורטוגל, צרפת, רוסיה והולנד. שאר שלושת הדרגים דורגו לפי דירוג אופ"א לקבוצות. הקבוצות הוגרלו ל-8 בתים כאשר בכל בית 4 קבוצות, אחת מכל דרג. כאשר לא יכולות לשחק באותו בית שתי קבוצות מאותה מדינה.
ההגרלה נערכה ב-27 באוגוסט 2015 במונקו.
שמינית הגמר
16 הקבוצות שהעפילו לשלב זה הוגרלו כך שקבוצות שסיימו במקומות הראשונים יתמודדו מול קבוצות שסיימו כסגניות. כמו כן, קבוצות שנפגשו בשלב הבתים או קבוצות מאותה המדינה לא יכולות להיות מוגרלות זו מול זו. בעקבות הסכסוך על האי קרים נקבע כי קבוצות מרוסיה לא יוכלו להיות מוגרלות מול קבוצות מאוקראינה.
הסיבוב הראשון נערך ב-16, 17, 23 ו-24 בפברואר. הסיבוב השני ב-8, 9, 15, ו-16 במרץ.
פריס סן-ז'רמן ניצחה 4–2 בסיכום שני המשחקים.
בנפיקה ליסבון ניצחה 3–1 בסיכום שני המשחקים.
'וולפסבורג ניצחה 4–2 בסיכום שני המשחקים.
ריאל מדריד ניצחה 4–0 בסיכום שני המשחקים.
ברצלונה ניצחה 5–1 בסיכום שני המשחקים.
באיירן מינכן ניצחה 6–4 בסיכום שני המשחקים.
''0–0 בסיכום שני המשחקים. אתלטיקו מדריד ניצחה 8–7 בפנדלים.''
מנצ'סטר סיטי ניצחה 3–1 בסיכום שני המשחקים.
רבע הגמר
אתלטיקו מדריד ניצחה 3–2 בסיכום שני המשחקים.
באיירן מינכן ניצחה 3–2 בסיכום שני המשחקים.
ריאל מדריד ניצחה 3–2 בסיכום שני המשחקים.
חצי הגמר
ריאל מדריד ניצחה 1–0 בסיכום שני המשחקים.
''2–2 בסיכום שני המשחקים. אתלטיקו מדריד ניצחה בזכות שערי חוץ.''
מטען מרחבי
בחישוב מסלולי התנועה של חלקיקים טעונים, בקירוב ראשון מחושבת התנועה של כל יון בהשפעת השדות החשמליים והמגנטיים החיצוניים המופעלים עליהם, ואולם מכיוון שהיונים מפעילים כוחות חשמליים זה על זה - קירוב טוב יותר הוא לחשב גם את התפלגות המטען המרחבי ואת השדה החשמלי הנוצר בעקבות כך.
תופעת המטען המרחבי נצפית בחומרים דיאלקטרים (כולל בריק). בחומרים מתכתיים שבהם מטען זורם בחופשיות, המטען המרחבי מתפזר ומסוכך, כך שלכל רוחב המתכת ישנו פוטנציאל חשמלי אחיד.
תופעת המטען המרחבי נצפתה לראשונה על ידי תומאס אדיסון בניסויים בשפופרות ריק.
גדי ספקטור
גדי ספקטור (נולד ב-1950) הוא שיט פאראלימפי.
ספקטור נולד בתל אביב ובשירותו הצבאי היה לוחם סיירת חרוב. במהלך לימודיו האקדמיים באוניברסיטת ניו יורק חזר לארץ להילחם במלחמת יום הכיפורים. הוא שירת כסגן מפקד פלוגה בחצי האי סיני ונפצע באורח קשה מהפגזה ארטילרית, פציעה בעקבותיה עבר קטיעה של רגל שמאל.
בתום שנת שיקום חזר ספקטור לארצות הברית וסיים את לימודיו. הוא התמחה באנתרופולוגיה פיזית והתנהגותית של קופים ובסיום הלימודים עבד תקופה באפריקה. בשנת 1978 החל לימודי פסיכולוגיה התפתחותית ב ובסיומם נמנה מספר שנים על סגל ההוראה של המכללה האקדמית בית ברל.
ספקטור עסק בספורט נכים בענפים שונים (שיט תחרותי, רכיבה ואופני יד) והצטרף לפעילות עמותת אתגרים. ב היה יחד עם ארנון אפרתי ודרור כהן חבר בנבחרת השייט שדורגה במקום השמיני.
ספקטור תושב חופית.