cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארמון חאני שקי
האתר הוצע כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 1998 על ידי גולנארה מהמנדרובה, נשיאת הוועדה המקומית של הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים באזרבייג'ן. ב-7 ביולי 2019 המקום נרשם באופן רשמי כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה
ב-1968, רובע יוחרי בש המשמש כמרכז ההיסטורי של העיר שקי ואשר בו ממוקם הארמון הוכרז כשמורה היסטורית ואדריכלית לאומית.
רק בית הקיץ בעל שתי הקומות שרד עד היום מבין מספר המבנים שהיו במבצר השקי בעבר ושימשו כארמון. על אף שהמבנה שופץ פעמים רבות מאז בנייתו, לעבודה הרבה לא הייתה השפעה על מראהו של הארמון והוא נשאר כפי שהיה בעת בנייתו. לאחר שחאנות שקי הצטרפה לאימפריה הרוסית האחריות על המבנה עברה לשלטונות המקומיים והוא שופץ פעמים רבות. שימור האתר הוצא לפועל על ידי המשורר קארים אגה שקיחאנוב, שהיה מצאצאי השושלת ששלטה בחאנות, בין השנים 1848 ו-1851.
כיום, יחד עם הבריכה ועצי הדולב, בית הקיץ הוא השריד היחיד שנותר ממבצר השקי וקומפלקס המבנים המלכותיים שהיו בו בעבר, ביניהם בית חורף ששימש מגורים לתקופת החורף ומקומות מגורים למשפחות החאנים ולמשרתים. המבנה מאופיין על ידי אריחי קיר מקושטים, ומספר חלונות ויטראז'.
הקירות הפנימיים מכוסים בציורי קיר שנצבעו בהשראת טכניקת הפרסקו האיטלקית בזמנים שונים במהלך המאה ה-18. רבים מציורי הפרסקו מציגים אגרטלי פרחים וחלקם זירות ציד וזירות קרב, חלק מציורי הפרסקו כוללים חתימות של אמנים כמו עלי קולי, קורבאן קולי, עבאס קולי ואוסטה גמבאר ששימשו ככל הנראה כחלק מאדריכלי המבנה.
שימור המבנה
בין השנים 1955 ו-1965 עבודות שימור בוצעו תחת פיקוחו של נייאזי רזאייב. שני אדריכלים כישרוניים בשם קאמל ממדביוב וניקולאי אוטסין לקחו חלק בלקיחת המדידות ושימור ציורי הקיר. מרכז הפיקוד על עבודות השימור הוקם באולם הטקסים בקומה השנייה של המבנה כשהאדריכלים התאכסנו בחדרים הרבים שמפוזרים לאורך המסדרון.
הציורים שצוירו על ידי ממדביוב ואוטסין שמשו בסיס לעבודות השימור של המבנה כולו. עבודת השימור בהסתמך על הציורים הופקדה בידי האמנים פ. חג'יב וא. ראסולוב.
השמורה ההסכמית
השמורה ההסכמית היא מקטע ממדבר יהודה שנמסר במסגרת הסכם ואי לידי הרשות הפלסטינית במעמד של שטח B, שפירושו שליטה אזרחית של הרשות הפלסטינית ושליטה ביטחונית ישראלית. לפי ההסכם, השטח שנמסר הוגדר כשטחים ירוקים או שמורות טבע.
רקע
בספטמבר 1993 נחתמו הסכמי אוסלו, במסגרתם חולקו שטחי יהודה ושומרון לאזורי A, B ו-C, כאשר שטח A נתון לשליטה מלאה של הרשות הפלסטינית, שטח B נתון לשליטה ביטחונית ישראלית ומוניציפלית של הרשות, ושטח C נתון לשליטה ביטחונית ומוניציפלית ישראלית. כחמש שנים לאחר מכן, במסגרת הסכם ואי, הוחלט בין השאר להעביר 12% משטח C לשטח B, כאשר 3% מתוך שטח B זה יוגדרו כשטחים ירוקים ו/או שמורות טבע. הצד הפלסטיני הודיע שיפעל בהתאם לסטנדרטים מדעיים מבוססים, ולא יחולו שינויים במעמד של השטחים האלה, מבלי לפגוע בזכויותיהם של התושבים המתגוררים כיום בשטחים אלה כולל בדואים; בעוד שסטנדרטים אלה אינם מתירים בנייה חדשה בשטחים אלה, תחזוקתם של כבישים ובנינים קיימים תוכל להמשך.
מצב השמורה
היות שהשמורה מוגדרת כשטח B, אין למנהל האזרחי סמכות לפעול בה, ואילו פעילות של המשטרה הפלסטינית בה דורשת תיאום ביטחוני עם ישראל. כתוצאה מכך, שוררת באזור הפקרות שלטונית, המאפשרת הרס נרחב ופגיעה בטבע. סיורים של אנשי רשות הטבע והגנים בשטחי השמורה ובסביבתה מראים שבאזור יש אתרי פסולת וחציבה פלסטיניים פיראטיים, ציד בהיקף נרחב וזיהום נחלים.
זיהום סביבתי ופגיעה בטבע
כבר בשנת 2006 דווח כי מסביב לנחל ערוגות נפרצו דרכי עפר על ידי פלסטינים העוסקים בכרייה ובחציבה, תוך פגיעה בנוף ובבעלי החיים. חומרי הכרייה והחציבה מועברים למנסרות פלסטיניות הפועלות באיזור, ואבק המנסרות מכסה שטחים נרחבים ומזיק לצמחייה. בצמוד לשטחי שמורת הטבע פועלים אתרי פסולת פיראטיים שבהם משליכים ושורפים הפלסטינים פסולת, בהעדר אתרים מוסדרים.
אדי ברניס ג'ונסון
אדי ברניס ג'ונסון (באנגלית: Eddie Bernice Johnson; נולדה ב-3 בדצמבר 1935) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלושים של מדינת טקסס, ברציפות מאז 1993, ובמשך שלושים שנה הייתה היחידה לייצג מחוז זה בקונגרס מאז שנוצר ועד לפרישתה ב-2023. ג'ונסון, חברת המפלגה הדמוקרטית, היא האחות הראשונה שנבחרה לקונגרס האמריקאי, והייתה הוותיקה ביותר במשלחת טקסס לקונגרס. כמו כן, לאחר מותו של דון יאנג, הפכה ג'ונסון לחברת בית הנבחרים המבוגרת ביותר. בשנים 2023-2019 כיהנה כיו"ר ועדת המדע של בית הנבחרים האמריקאי. בנוסף, ג'ונסון פרצה דרך כאישה אפרו-אמריקנית, והייתה הראשונה לעמוד במגוון תפקידים ציבוריים בטקסס ובארצות הברית.
השמורה ההסכמית
זיהום סביבתי ופגיעה בטבע
בשלהי 2016 ניסתה הרשות הפלסטינית להקים מפעל מלט במעלה נחל חצצון בשטח 3,500 דונם, אולם לאחר התנגדות של בני השבט הבדואי המקומי, שבט רשאידה, ופנייתם לרשויות בישראל, לעמותת רגבים ואף לירדן, הניסיון סוכל.
אדי ברניס ג'ונסון
הצהירה כי תקופת כהונה זו היא האחרונה שלה, וג'ונסון חתמה כ-15 כהונות רצופות בינואר 2023.
תחילת דרכה
ג'ונסון נולדה וגדלה בווייקו שבטקסס, וכשהתבגרה שאפה לעבוד בעולם הרפואה. היא עזבה את טקסס, בה היו בתי ספר בעלי הפרדה גזעית, ולמדה במכללת סנט מרי הקתולית שבאינדיאנה, שם קיבלה תעודת סיעוד בשנת 1956. בהמשך עברה לאוניברסיטה הנוצרית של טקסס בפורט וורת', שם השלימה לימודי תואר ראשון בסיעוד. אחר כך למדה באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית השוכנת בדאלאס, וקיבלה תואר מוסמך אוניברסיטה במינהל ציבורי בשנת 1976. היא הייתה האפרו-אמריקאית הראשונה שעבדה כאחות פסיכיאטרית ראשית בבית החולים של המינהל לחיילים משוחררים בדאלאס. היא נכנסה לפוליטיקה של ארצות הברית לאחר 16 שנים בתפקיד זה.
השמורה ההסכמית
זיהום סביבתי ופגיעה בטבע
ב-2017 משאיות של חברה העוסקת בפינוי, מיון, טיפול ומיחזור של פסולת בניין, שפכו את הפסולת בלב שמורת הטבע בנחל ערוגות.
אדי ברניס ג'ונסון
תחילת דרכה
לאחר העברת חוק זכויות האזרח ב-1964 וחוק זכויות ההצבעה בשנה העוקבת אשר אפשרו לאפרו-אמריקאים בדרום ארצות הברית להירשם ולהצביע, יותר ויותר אפרו-אמריקאים החלו להתמודד לתפקידים ציבוריים. בשנת 1972, כמועמדת אנדרדוג במירוץ למחוז הבחירה ה-33 בבית הנבחרים של טקסס, זכתה ג'ונסון בניצחון מוחץ. היא הייתה האישה השחורה הראשונה מדאלאס שנבחרה אי פעם לתפקיד ציבורי. עד מהרה היא הפכה לאישה הראשונה בתולדות טקסס שהובילה ועדה בבית הנבחרים בטקסס, הלא היא ועדת העבודה.
השמורה ההסכמית
זיהום סביבתי ופגיעה בטבע
באותה שנה התבצעה באזור נחל דרגה עליון שבמדבר יהודה פעילות חציבה אינטנסיבית שגרמה נזק סביבתי הן בשל החציבה עצמה והן בשל זיהום הנחל כתוצאה מפסולת העפר. המנהל האזרחי החרים לחוצבים שני טרקטורי זחל ובאגר, לאחר שבקשות מהרשות הפלסטינית למנוע את ההרס לא נשאו פרי.
אדי ברניס ג'ונסון
תחילת דרכה
בשנת 1977 עזבה את בית המחוקקים של טקסס כאשר הנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר מינה אותה למנהלת אזורית במחלקת הבריאות, החינוך והרווחה של ארצות הברית. היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שמילאה תפקיד זה.
השמורה ההסכמית
בנייה בשמורה
לפי דו"ח של עמותת רגבים, מאז 2009, בה פרסם סלאם פיאד ראש הממשלה הפלסטיני, את תוכנית פיאד, החלה בנייה של מאות יחידות דיור וסלילת כבישי גישה אליהן ברחבי השמורה ההסכמית, באופן אשר פוגע אקולוגית בשמורה, וזאת בניגוד להסכם ואי. על פי העמותה, עד שנת 2020 נבנו מעל 500 מבנים בשמורה, ועד 2022 נבנו סה"כ כ-2000 מבנים לא חוקיים.
אדי ברניס ג'ונסון
בסנאט של טקסס
ב-1986 שבה לחיים הפוליטיים כאשר נבחרה לסנאט של מדינת טקסס. היא הייתה האישה הראשונה והאפרו-אמריקאית הראשונה מאזור דאלאס שאיישה תפקיד זה מאז תקופת השיקום. היא מיקדה את תשומת לבה בבריאות הציבור, חינוך, דיור ציבורי, שוויון גזעי, פיתוח כלכלי והרחבת מקומות עבודה. ג'ונסון כיהנה בוועדת הכספים, בה הייתה יושבת ראש ועדת המשנה לבריאות ושירותי אנוש, וכמו כן הייתה חברה בוועדת החינוך. היא ניסחה חקיקה להסדרת מרכזי רדיולוגיה אבחנתית, לדרישת בדיקות לגילוי סמים בבתי חולים, למתן איסור אפליה של נפגעי איידס, לשיפור הגישה לטיפול בחולי איידס בשירותי הבריאות הציבוריים, וכן פעלה לאיסור מתן שוחד לרופאים. ג'ונסון, תומכת נלהבת של דיור בר-השגה, נתנה את חסותה להצעת חוק שתאפשר לרשויות עירוניות לטפל בדיור לא-תקני על חשבון בעלי הדירות, וכתבה הצעת חוק לאכיפת איסורים נגד אפליית דיור.
ג'ונסון פעלה נגד גזענות, תוך שהיא מתמודדת בעצמה עם אפליה בבית המחוקקים. בריאיון עיתונאי אמרה ל"שיקגו טריביון": ג'ונסון העניקה את חסותה למספר הצעות חוק שמטרתן שוויון מגדרי, כולל הצעת חוק לקביעת יעדים מדינתיים לקיום עסקים עם בתי עסק מקופחים חברתית. כסנאטורית היא ערכה בנוסף שימועים לחקר תלונות. לריאה, בשנת 1989 העידה בבית משפט פדרלי על גזענות בעיריית דאלאס. ב-1992 הגישה בקשה רשמית אל מחלקת המשפטים של ארצות הברית לחקור הטרדות של סטודנטים שחורים. באותה השנה קיימה דיונים לבחינת אישומים של אפליה בגין הצבעות התקשרות בלתי-הוגנות ב"מאיץ החלקיקים מוליך-העל" (Superconducting Super Collider). בתקופתה בסנאט הביעה את חששותיה מההשפעות של האפליה על הדור הצעיר.
בית הנבחרים האמריקאי
כיושבת הראש ה-17 של השדולה השחורה בקונגרס, ג'ונסון התנגדה ב-2002 להחלטה לצאת למלחמת עיראק. ב-2004 נמנתה בין 31 חברי בית הנבחרים שהצביעו נגד ספירת קולות חבר האלקטורים מאוהיו בבחירות לנשיאות באותה השנה. בשנת 2007 מונתה ליו"ר ועדת המשנה של ועדת התחבורה והתשתית לענייני משאבי המים ואיכות הסביבה בקונגרס ה-110 ובקונגרס ה-111. היא הייתה האפרו-אמריקאית הראשונה והאישה הראשונה בקונגרס שכיהנה כיו"ר ועדת משנה זו. כיו"ר ועדת המשנה, נתנה ג'ונסון את חתסותה ל"חוק פיתוח מקורות המים. במהלך כהונתה הובילה את המאמצים לביטול הווטו שהטיל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. היה זה ביטול הווטו הנשיאותי היחיד בנשיאותו של בוש.
במהלך הפריימריז במפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות 2008, תמכה ג'ונסון תחילה בסנאטור ג'ון אדוארדס מקרוליינה הצפונית. לאחר פרישתו מהמירוץ, היא הבטיחה את תמיכתה כצירת-על לברק אובמה. ג'ונסון מתנגדת בעקביות לקונצנזוס בקונגרס להכרה בשואת הארמנים. בשנת 2009, כשנשאלה האם היא מכירה ברצח העם הארמני, ענתה "לא". בשנת 2017, כשהתראיינה לסרט טלוויזיה בנושא ונשאלה האם היא מכחישה שהתחולל רצח עם בארמנים, השיבה ג'ונסון כי היא אכן מכחישה את השואה הארמנית. בשנת 2019 הייתה ג'ונסון אחת משלושת חברי בית הנבחרים שהצביעו "נוכח" בהחלטה המכירה ברצח העם הארמני.
באוגוסט 2010 אמרה איימי גולדסון, היועצת המשפטית של השדולה השחורה בקונגרס, כי ג'ונסון הפרה את הכללים הארגוניים של השדולה בכך שהעניקה לפחות 15 מלגות לקרובי משפחתה או לילדי מנהל המחוז אותו היא מייצגת, רוד גיבנס. מתן מלגות זה היווה הפרה של כללי נגד-נפטיזם, קל וחומר כשמקבלי המלגות לא היו זכאים אליהן משום שלא היו תושבי מחוז הקונגרס כנדרש. ג'ונסון אמרה ששגתה "בתום לב" במתן המענקים ותעבוד עם הקרן לתיקון העוולות.
באוקטובר 2019 הודיעה ג'ונסון שתפרוש עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
אליעד מאור
ביוגרפיה
מואטי, בנם של צבי ופנינה מואטי, נולד וגדל באלקנה ולמד במכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי במחזור ט'.
התגייס לצה"ל בשנת 1997, והתנדב ליחידת דובדבן. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידת דובדבן ומונה למפקד צוות. חודש וחצי לאחר מינויו, ב-26 באוגוסט 2000, פיקד על צוותו במבצע סימפוניית החיים שהתקיים בכפר עסירה א-שמאלייה, במהלך המבצע נהרגו שלושה מחייליו מירי דו-צדדי, לאחר שצלפים מצוות אחר ביחידה סברו בטעות שהם למעשה מחבלים וירו בהם למוות. לאחר מכן השתתף במבצעים מיוחדים נוספים, במהלך הלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ביהודה ושומרון. בשנת 2003 שימש כמפקד פלגת מסלול ביחידה. בשנת 2004 מונה למפקד פלגת לוחמים ביחידה. בהמשך שירת כמפקד בית הספר להכשרות של יחידת דובדבן בין השנים 2006–2007. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת דובדבן בין השנים 2007–2008. בשנת 2008 עבר לחטיבת גבעתי ומונה לסגן מפקד גדוד רותם, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. בתפקיד זה שירת עד שנת 2009. בהמשך שימש כמפקד "סדרת קומנדו" בחטיבת גבעתי. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גבעתי, וכיהן בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2013–2014. לאחר שבמהלך מבצע צוק איתן נהרג מפקד גדוד גפן,, מונה למפקד הגדוד והוביל אותו בהמשך הלחימה ברצועת עזה, לאחר המבצע המשיך לכהן בתפקיד עד שנת 2015. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי בין השנים 2015–2016. ב-16 ביוני 2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת ברעם, ושימש בתפקיד עד 27 ביוני 2018. בהמשך שימש כקצין אג"ם של מפקדת העומק בין השנים 2018–2020. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ח (2021-2020). ב-7 ביולי 2021 מונה למפקד חטיבת גבעתי, תפקיד אותו מילא עד 16 באוגוסט 2023.
ב-11 ביולי 2022 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו למפקד הבא של חיל הגנת הגבולות.
חיים אישיים
מואטי מתגורר במירב, נשוי לשלומית ואב לשבעה ילדים. בעל תואר ראשון בהיסטוריה צבאית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני בביטחון לאומי ומנהל, ותואר שני נוסף ביחסים בין לאומיים, שניהם מאוניברסיטת חיפה.
מצוק ג'ורג'ן
מצוק ג'ורג'ן או מצוק ג'ורג'יאן (באנגלית: Georgian Cliff) הוא מצוק בולט לחוף מפרץ ג'ורג' השישי, בצידו המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
המצוק ממוקם צפונית לשפכו של קרחון ארוס.
גובהו של המצוק 550 מטרים מעל פני הים, בקצהו הצפוני.
בחלקו הדרומי של המצוק (הנמוך יותר) הוא מתרחב והופך להיות רכס בעל פסגה חדה.
מיפוי המצוק
המצוק מופה בהתבסס על תצלומי אוויר מסוג טרימטרוגון שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948, וכן בהתבסס על סקרים על הקרקע שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1950.
מקור השם
שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם ניתן בהתייחס לשמו של מפרץ ג'ורג' השישי הסמוך - משמעות שם המצוק "של ג'ורג'", היינו "המצוק של ג'ורג'".
לפי מקור אחר השם ניתן בהתייחס לשמו של קרחון אורנוס אשר נקרא קודם לכן קרחון ג'ורג'ן בהתייחס לשם של מפרץ ג'ורג' השישי הסמוך.
האיחוד הלאומי של נשים סהרוואיות
ארגון
הארגון פעיל בעיקר במחנות הפליטים הסהרוואים בטינדוף, אלג'יריה. כתוצאה מפעילותו, ומתוך הנסיבות המיוחדות של שנות המלחמה בסהרה המערבית, חל שיפור ניכר במצבן של הנשים הסהרה. כיום ישנן שתי נשים בממשלת הרפובליקה, שרת התרבות חדיג'ה חמדי ושרת החינוך מרים סאלק חמאדה.
האיחוד מנוהל על ידי "וועדה לאומית" בה ישנן 66 חברות, הנבחרות בקונגרס של האיחוד כל 5 שנים. הוא מחולק למספר מחלקות:
ישנן גם מחלקות לכל וילאייט (מחוז). בראש הוועדה הלאומית עומד מזכ"ל, שנבחר במסגרת הקונגרסים, שהוא במקביל חבר בוועדה הלאומית של חזית פוליסריו.
קלטום חיאתי, המזכ"לית הקודמת של האיחוד ברחה למרוקו והפכה למתנגדת לחזית פוליסריו. פאטמה מהדי חסן היא המזכ"לית מאז 2002.
האיחוד חבר בפדרציה הדמוקרטית הבינלאומית לנשים (WIDF) ובפדרציה הכללית של נשים ערביות מאז 1977 ובארגון הנשים הפאן-אפריקאי (PAWO) מאז 1980.
יעדים
ברמה הלאומית, יעדי האיחוד הם:
ברמה הבינלאומית, יעדי האיחוד הם:
אעג'אז אל-קוראן
אעג'ז אל-קוראן, או הפלאת הקוראן (בערבית: إعجاز القرآن) הוא עקרון באסלאם הקובע כי לקוראן יש איכות פלאית, חד פעמית ובלתי ניתנת לחיקוי. איכות זו באה לידי ביטוי בכך ששום יצירה אנושית אינה יכולה להשתוות לקוראן בתוכן או בצורה, כל עוד הוא כתוב בשפה הערבית. הקביעה כי הקוראן הוא נס מהווה בעיני מוסלמים ראיה הן לאמיתות שליחותו של מוחמד, והן לעצם קיומו של אלוהים, ושורשיו של הרעיון מצויים כבר בקוראן עצמו. במידה מסוימת, בעת החדשה נוספו לתפיסה זו גם רעיונות העוסקים במדע בקוראן ובתחזיות היסטוריות.
בקוראן
הרעיון של פלאיותו וחד-פעמיותו של הקוראן הוזכר בחמישה איאת (פסוקים) שונים בקוראן עצמו. מתנגדי הנביא מוחמד אותגרו ליצור משהו דומה לקוראן.
בפסוקים שצוטטו, מתנגדיו של מוחמד מוזמנים לנסות להפיק טקסט כמו הקוראן, ואפילו עשרה פרקים או פרק בודד הדומה לו. בקרב המוסלמים מקובל שהאתגר לא נענה מעולם.
פרשנות
לפי חוקי האסלאם, הקוראן הוא ספר טהור שירד לידי מוחמד מהשמים, בשפה ערבית טהורה. מכאן שלא ניתן לחקותו ואין זה ראוי לקרוא או לתרגם אותו לשפה אחרת שאינה שפת המקור, בצורה בה בחר האל להעביר את המסר, משום שהערבית מכילה ביטויים מיוחדים, וניסיון תרגום יוביל לעמעום או שינוי המסר שרצה האל להעביר.
בעוד שבמערב מייחסים בדרך כלל סיבות חברתיות, אידאולוגיות, פוליטיות או צבאיות להצלחת האסלאם הקדום, מקורות מוסלמים רואים באיכות הספרותית של הקוראן בשפה הערבית גורם מכריע לאימוץ האמונה האסלאמית במאה ה-7.
פרשנים מוסלמים רבים עסקו בשאלת ייחודיותו של הקוראן ובמה מתבטאת חד-פעמיותו. הדעה הרווחת אצלם היא כי הקוראן ניחן ברהיטות יוצאת דופן, הן בניסוח ובז'אנר, והן במשמעות ובתוכן, שכן סגנונו אינו ניתן לסיווג בשום סוגה ספרותית כגון שירה או פרוזה המובעים בדרך כלל בכל השפות. לעומת זאת, חלק מהפרשנים טענו כי לאחר מסירת הקוראן, אלוהים יצר את הנס וגורם לאנשים לא לחקות את הקוראן, אך רעיון זה לא זכה לפופולריות.
אבו בכר אל-בקילאני כתב ספר בשם "אעג'אז אל-קוראן" ("פלא ייחודיותו של הקוראן") והדגיש כי לא ניתן לסווג את סגנון הקוראן, והניסוח שלו קוהרנטי ועקבי לכל אורכו, למרות המעבר בין נושאים שונים. הנקודה של אל בקילאני הייתה שהקוראן פרץ דרך בסוגות הספרותיות על ידי יצירת ז'אנר ביטוי חדש, שאינו נכנס לקטגוריות הספרותיות האנושיות.
פרשנים אחרים ראו בעובדת היותו של מוחמד אנאלפבית מקור לפלא, מאחר שכך מתחדדת ההבנה כי הוא לא היה יכול להמציא את הקוראן מעצמו.
הפלא המדעי
בעת החדשה עלו טענות כי פסוקים מסוימים בקוראן מכילים תאוריות מדעיות שהתגלו רק בעידן המודרני, והן מאששות את פלאיותו של הקוראן. לדוגמה, הקוראן ניבא את הפיזיקה המודרנית ואת גילוי תאוריית המפץ הגדול: (מחוברים, ואנו הפרדנו אותם), או את מוצא המינים באבולוציה:. הטענות מצביעות על פסוקים רבים נוספים המנבאים את התגליות בנושאים מדעיים כמו טקטוניקת הלוחות, התפשטות היקום, חורים שחורים, ביולוגיה, מוצא האדם, ההיסטוריה של כדור הארץ ועוד.
טענות אלה זכו לביקורת מצד הקהילה המדעית בשל העובדה שהפסוקים מכילים כשלים וטעויות, ואינם מדעיים באמת.
הפלא הנבואי
בדומה לטענות על ה'פלא המדעי' של הקוראן, פרשנים ניסו גם להראות שהקוראן מנבא את העתיד. כך לדוגמה לאחר כיבוש ירושלים בידי הפרסים, לפי הטענה הקוראן ניבא את תבוסת האימפריה הסאסאנית לביזנטים בראשות הרקליוס, ולאחר מכן גם תבוסת הביזנטים לצבאות הראשידון בקרב הירמוך:.
פסוקים מסוימים קיבלו גם פרשנות מודרנית כנבואות, לדוגמה המרוץ לחלל, והנחיתה על הירח בתוכנית אפולו:.
יהושע כ"ץ
הרב יהושע כ"ץ (נולד ב- כ"ח בכסלו תש"ו, 11 בדצמבר 1945) הוא רבה האשכנזי של העיר מעלה אדומים.
ביוגרפיה
נולד בכ"ח בכסלו תש"ו לאסתר ודב כ"ץ ברמת גן. כשהיה בן 4 עברה משפחתו לגור בבית המעלות בירושלים.
למד בישיבות: הישוב החדש, כפר חסידים ומרכז הרב. נמנה עם מחזור המייסדים של ישיבת הכותל ושירת בצה"ל. לאחר נישואיו למד בכולל ההלכה בישיבת הכותל וסיים במסגרתו סמיכה לרבנות.
שימש כרב צבאי מספר שנים, שנתיים (תשל"ו-תשל"ז) כרבו של קיבוץ חפץ חיים, והחל משנת תשמ"ד (1984) משמש כרבה של העיר מעלה אדומים, לצד הרב מרדכי נגארי.
עיסוקו העיקרי של הרב כ"ץ הוא בתחום ההלכה. במשך שנים העביר קורס בענייני הלכה במכללת ירושלים לבנות וכן שיעור שבועי קבוע בהלכה בישיבת ברכת משה. הרב כ"ץ ידוע בעירו גם בגמילות חסדים, הוא מנהל קופת צדקה ועוסק בשלום בית.
רבו בענייני הלכה היה הרב שלמה זלמן אויערבך.
Beautiful Tragedy
Beautiful Tragedy (בעברית: טרגדיה יפה) הוא אלבום הבכורה של להקת המטאל אלטרנטיבי האמריקאית In This Moment. מתוך האלבום יצא הסינגל הראשון "Prayers", שזיכה את הלהקה בהצלחה הראשונה שלה. בהמשך, יצאו שני סינגלים נוספים מתוך האלבום במטרה לעזור בקידום שלו.
האלבום הגיע למקום ה-35 במצעד האלבומים העצמאיים.
שטחנוניים
דגים אלה בעלי עיניים מאותו צד של הגוף, ובצעירותם אחת העיניים נודדת אל צד שני של הגוף שמשתטח ודגים אלה בבגרותם שוחים על הצד ומתחפרים בחול ובבוץ. לרובם העיניים פונות לצד הימני של הגוף, אך לחלקם העיניים פונות לצד השמאלי. הם בעלי גב ארוך וסנפירים ארוכים וקוצניים בקצוות. הפה מגודל ומוארך ומכסה הזימים בולט למעלה. הנקבות מטילות מאות ביצים שצפות במים וכשהצעירים בוקעים הם שוקעים לקרקעית הים. רבים מהם מעמיקים לקרקעית האוקיינוסים.
השטחנוניים הם טורפים וניזונים מחרקי מים וסרטנים אצל המינים הקטנים ועד לדגים אחרים ודיונונים אצל המינים הגדולים. הגדול בבני המשפחה, לשונון אטלנטי יכול להגיע לאורך של מעל 4.5 מ' והוא המין הגדול ביותר בסדרה.
דגים רבים בקבוצה זו הם דגי מאכל משובחים ומפרנסים את הדיג הכלכלי ברחבי העולם.
רוברט קוביצה
רוברט יוזף ("בוב") קוביצה (בפולנית: Robert Józef Kubica; נולד ב-7 בדצמבר 1984 בקרקוב, פולין) הוא נהג המרוצים הפולני הראשון שהתחרה בסבב הפורמולה 1. בשנים 2006–2009 נהג עבור קבוצת סאובר לאחר שהפך מנהג ניסוי לנהג מרוצים. ביוני 2008 ניצח קוביצה לראשונה בגרנד פרי הקנדי והפך לנהג ה-99 שניצח במרוץ של אליפות העולם. ב-6 בפברואר 2011, נפצע קוביצה באורח קשה במרוץ ראלי שהתקיים באיטליה, שבו נטל חלק להנאתו האישית. לאחר שהחלים מפגיעותיו פרש מסבב הפורמולה 1 ועבר להתחרות באליפות העולם בראלי.
בשנת 2018 חזר לפורמולה 1 כשהצטרף לקבוצת ויליאמס כנהג מחליף. שנה לאחר מכן הוחתם כנהג בקבוצה במקומו של לאנס סטרול. בסיום העונה פרש מהאליפות ועבר לשמש כנהג משלים בקבוצת אלפא רומיאו.
קארטינג
אהבתו של קוביצה למכוניות החלה כשהיה בן ארבע, כאשר גילה רכב שטח קטן בעל מנוע 4 כוח סוס. לאחר שיחות ארוכות עם הוריו, קנה אביו, ארתור, את המכונית וקוביצה הצעיר בילה שעות רבות בנהיגה. כאשר התבגר, נזקק לציוד טוב יותר, לכן קנה לו אביו קארט. עם זאת, קוביצה היה צעיר מכדי להתחרות באליפות הקארטינג הפולנית מאחר שהיה מתחת לגיל עשר. כאשר נכנס לאליפות, הוא זכה בשישה תארים תוך שלוש שנים. כעבור שלוש עונות, החליט קוביצה לעבור לליגה תחרותית יותר באיטליה, וב-1998 הפך למנצח הזר הראשון באליפות הקארטינג האיטלקית הבינלאומית לנוער.
כמו כן, סיים קוביצה במקום השני באליפות הקארטינג האירופית לנוער וזכה בגביע מונקו לנוער שהתקיים על חלק ממסלול פורמולה 1. שנה לאחר מכן, הגן על תוארו באיטליה וכן השתתף באליפות הקארטינג הגרמנית הבינלאומית. הוא זכה בגביע מונקו לנוער בפעם השנייה ברציפות, וגם בגביע מרגוטי ובמרוצי אלף מאסטרס. שנת 2000 הייתה שנתו האחרונה בקארטינג, ובה זכה קוביצה במקום הרביעי באליפות אירופה ובאליפות העולם.
פורמולה לנוער
קוביצה פתח בקריירה מקצועית כשהיה בן 16 כנהג מבחן לעונת 2000 במרוצי פורמולה רנו 2000 יורוקאפ, סדרת מרוצים אירופית של פורמולה רנו. בעונת 2001 החל להתחרות כנהג מרוצים בסבב. בעונתו הראשונה הוא סיים במקום ה-14, הצליח לזכות פעם אחת בפול פוזישן ואף התקבל כחבר בתוכנית פיתוח הנהגים של רנו. ב-2002 סיים במקום השביעי, ובפורמולה רנו 2000 האיטלקי סיים במקום השני בזכות ניצחונות בארבעה מרוצים. בסוף אותה שנה לקח קוביצה חלק במרוץ פורמולה רנו 2000 הברזילאי שהתקיים במסלול אינטרלגוס. הופעה חד-פעמית זו הסתיימה בניצחון מוחץ.
ב-2003 הצטרף קוביצה ל-Formula 3 Euro Series, סדרת מרוצים אירופית חדשה בקטגוריית פורמולה 3, אולם המעבר התעכב עקב תאונת דרכים שבה שבר קוביצה את זרועו, וברגים עשויים טיטניום הוחדרו לתוכה. בבכורה שלו, שהתקיימה במסלול נוריסרינג שבגרמניה, ניצח קוביצה במרוץ כשהוא נוהג עם מגן פלסטיק ושמונה עשר ברגים בזרועו. את העונה סיים הפולני במקום ה-12. בסוף השנה, ניצח קוביצה במרוץ רחוב שנערך בסרדיניה וסיים במקום החמישי במרוצים שהתקיימו במקאו ובקוריאה. הוא נפרד מהעונה השנייה שלו בסדרת הפורמולה 3, שהעביר בקבוצת מרצדס, במקום השביעי. בנובמבר 2004, זכה קוביצה בפול פוזישן בגרנד פרי של מקאו ואף שבר את שיא ההקפה המהירה ביותר, אולם סיים במקום השני.
לאחר שנה הוכתר קוביצה כאלוף סדרת רנו העולמית עם קבוצת אפסילון אסקודי, וזכה למבחני פורמולה 1 עם רנו.
BMW סאובר (2006–2009)
ב-2006 הפך קוביצה לנהג מחליף בקבוצת BMW סאובר. באוגוסט, ז'אק וילנב, נהג הקבוצה, התלונן על כאבי ראש לאחר שעבר תאונה בגרנד פרי גרמניה, והוערך כבלתי כשיר להתחרות. קוביצה נבחר להחליפו בגרנד פרי הונגריה. הוא סיים תשיעי במקצה הדירוג, לפני חברו לקבוצה ניק היידפלד, שהיה מנוסה יותר. קוביצה סיים את המרוץ במקום השביעי, אך נפסל משום שמכוניתו הייתה מתחת למשקל המותר. וילנב החליט לעזוב את קבוצת סאובר זמן קצר לאחר המרוץ, ומקומו של קוביצה הובטח עד תום העונה.
הנהג הפולני חווה אכזבה נוספת בגרנד פרי הטורקי, כאשר סיים במקום ה-12 בלבד בגלל טעות בבחירת הצמיגים. היידפלד, שעבר תאונה בפנייה הראשונה, סיים מקום אחד מתחתיו. במרוץ השלישי, שהתקיים באיטליה, סיים קוביצה במקום השלישי וזכה להיות הפולני הראשון שניצב על הפודיום במרוץ פורמולה 1, וכן הנהג הראשון מאז אלכסנדר וורץ שסיים על הפודיום תוך שלושה מרוצים בלבד בסבב זה.
קוביצה נהג היטב בעונת 2007, וסיים באזור הנקודות בקביעות. בגרנד פרי הקנדי, עבר קוביצה תאונה רצינית כאשר הגיע אל פניית הרפין (פנייה חדה בזווית של 180 מעלות) בהקפה ה-27. מכוניתו יצרה מגע עם הטויוטה של יארנו טרולי ופגעה בבליטה על הדשא שהרימה את חרטום המכונית לאוויר ומנעה מקוביצה לבלום או לנווט. לאחר מכן, התגלגלה המכונית על פני המסלול, פגעה בקיר שמחוץ לפנייה ונחתה על צדה. מהירות של 300 קמ"ש נמדדה בעת התאונה. קוביצה נלקח אל בית החולים בוב אובחן כסובל מזעזוע מוח קל ומנקע בקרסול. כאמצעי זהירות החליטה הקבוצה כי לא ישתתף בגרנד פרי האמריקני.
במחצית הראשונה עונת 2008, דורג קוביצה וסיים במקומות גבוהים, ואף זכה בפול פוזישן הראשון (שלו ושל BMW סאובר) בגרנד פרי של בחריין. הוא סיים שני במרוצים שנערכו במלזיה ובמונקו. בגרנד פרי הקנדי, ניצח קוביצה בפעם הראשונה במרוץ פורמולה 1. הוא זינק מן המקום השני ועקף את לואיס המילטון בעת העצירה הראשונה ברחבת הטיפולים, לאחר שצוותו השלים עצירה מהירה יותר. כאשר עזבו קוביצה ורייקונן את רחבת הטיפולים והמתינו שהרמזור האדום יתחלף ביציאה, הגיח המילטון מאחוריהם, החמיץ את הרמזור והתנגש במכונית של רייקונן, מנטרל את שניהם. קוביצה חזר למרוץ במקום טוב לניצחון. הוא עקף את היידפלד והשיג את 24 השניות הדרושות כדי להבטיח שיישאר המוביל גם לאחר העצירה השנייה. המכוניות של BMW סיימו על הפודיום בשני המקומות הראשונים. במחצית השנייה של העונה, היו תוצאותיו של קוביצה טובות פחות. הוא סיים חמישי בצרפת, אמר שהמרוץ היה אבוד והתלונן על בעיות אווירודינמיות עם המכונית. תוצאתו הטובה ביותר באותה תקופה נמדדה ביפן, שם דורג במקום השישי. בתחילה, בלמו כמה נהגים מאוחר מדי בפנייה הראשונה. קוביצה לקח קו פנימי ועקף מכוניות ספורות עד אשר הפך לנהג המוביל. הוא הוביל במשך 16 הקפות, אולם הפסיד את מקומו לפרננדו אלונסו כשעצר ברחבת הטיפולים. קוביצה סיים שני לאחר שנאבק ברייקונן המהיר יותר. מלבד זאת, עמד קוביצה על הפודיום במרוץ רחוב בוולנסיה וגם במרוץ גשום במונזה שבאיטליה. את אליפות הנהגים סיים במקום הרביעי.
רנו (2010–2011)
לקראת עונת 2010 עבר להתחרות עבור קבוצת רנו. מקומו בקבוצה הועמד בספק עוד בטרם החלה העונה בשל הסתעפויות של פרשת "קארשגייט" ובעיות פיננסיות של חברת רנו. חברת "ג'ני קפיטל" (Genii Capital) רכשה 75% ממניות הקבוצה, בעוד רנו החזיקה ביתרת המניות. בעקבות זאת שקל קוביצה את המשך דרכו בקבוצה, אך בסופו של דבר החליט להמשיך עימה.
באוסטרליה, המרוץ השני בעונה, סיים במקום השני. הוא היה קרוב להשגת פודיום שני בגרנד פרי סין, אך יציאה של מכונית הבטיחות, מנעה זאת ממנו. את הפודיום השני השיג בסופו של דבר בגרנד פרי מונקו אותו סיים במקום השלישי. בגרנד פרי קנדה קבע, לראשונה בקריירה, את זמן ההקפה המהירה. במהלך חודש יולי האריך את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות. ביום האחרון של המבחנים לקראת עונת 2011 שנערכו בולנסיה קבע את הזמן המהיר ביותר.
שלושה ימים לאחר מכן נפצע קשה בתאונה שאירעה במהלך מרוץ הראלי "רונדה די אנדורה" בו השתתף. בסטייג' הראשון של המרוץ סטה מהנתיב והתנגש במהירות גבוהה בחומה של כנסייה שעמדה לצד המסלול. הוא נותר לכוד ברכבו כשעה בטרם הצליחו כוחות ההצלה לחלצו ואיבד דם רב. מסוק פינה אותו לבית החולים בו אובחן כסובל משברים בזרוע בכתף וברגל. הניתוח נמשך כשבע שעות והשתתפו בו שבעה רופאים שפעלו בשני צוותים במקביל. בימים לאחר מכן עבר שני ניתוחים נוספים. תהליך השיקום נמשך מספר חודשים ולקראת סוף אפריל שוחרר מבית החולים. קוביצה נותר חתום בקבוצת רנו, אף על פי שהחמיץ את כל עונת 2011. הוא הוחלף בידי ניק היידפלד ובהמשך על ידי ברונו סנה. בינואר 2012 שבר את רגלו בתאונה ביתית, תאונה שמנעה ממנו להתחרות גם בעונת 2012. בראיון שנתן בשנת 2018 חשף כי לפני פציעתו השנייה חתם על חוזה בקבוצת פרארי.
המעבר לאליפות העולם בראלי
לאחר קרוב לשנתיים בהם לא התחרה, שב קוביצה להתחרות במרוץ ראלי באיטליה בספטמבר 2012. הוא ניצח את כל ארבעת המקטעים במרוץ וסיים כמנצח בפער של יותר מדקה מהנהג במקום השני. בשנת 2013 התחרה במקביל באליפות אירופה בראלי ובאליפות העולם בקטגוריית ה-WRC2. חמישה ניצחונות בשבעה מרוצים העניקו לו את תואר האליפות בקטגוריית המשנה. במהלך העונה ערך מספר מבחנים בסימולטור של קבוצת מרצדס. הוא השיג תוצאות טובות, אך מגבלות תנועה בידו לא אפשרו לו להתחרות במרוצים מפותלים, דוגמת מונקו.
בשנת 2014 השתתף במרוץ הראלי הראשון של אליפות אירופה וסיים כמנצח. לאחר מכן עבר להתחרות באליפות העולם בקבוצת RK M-Sport, קבוצה פרטית בחסות חברת השמנים הפולנית "לוטוס". הוא הוביל את ראלי מונטה קרלו לאחר שני הסטייג'ים הראשונים, אך במהלך היום השני נאלץ לפרוש. את ראלי ארגנטינה סיים במקום השישי ובהמשך צבר נקודות גם באיטליה ואוסטרליה. בסיום העונה דורג במקום ה-14 עם 16 נקודות. את השנה סיים בניצחון באירוע ראלי מונזה, בו הקדים את ולנטינו רוסי.
בשנת 2015 המשיך להתחרות באליפות בחסות לוטוס. הפסקת המימון הובילה אותו לפרוש לאחר ראלי מונטה קרלו בפתיחת עונת 2016.
מרוצים שונים
בשנת 2016 התחרה במרוץ 12 השעות של מוג'לו, אך נאלץ לפרוש בעקבות בעיות מכניות. בינואר 2017 התחרה במרוץ 24 השעות של דובאי, גם בו נאלץ לפרוש בשל בעיות מכניות. בפברואר אותה שנה חתם בקבוצת ByKolles, שהצטרפה כקבוצה פרטית בקטגוריית ה-LMP1 באליפות העולם במרוצי סיבולת, אך לבסוף לא התחרה עם הקבוצה.
החזרה לפורמולה 1
ביוני 2017 השתתף קוביצה בנסיעת מבחן פרטית שערכה עבורו קבוצת רנו. חודש לאחר מכן השתתף בנסיעת מבחן נוספת, בנוכחות סיריל אביטבול, מנהל קבוצת המרוצים. בעקבות המבחן אמר אביטבול כי קוביצה הוא "אופציה אפשרית לשנת 2018". באוגוסט השתתף במבחנים הרשמיים של הקבוצה שהתקיימו לאחר גרנד פרי הונגריה וקבע את הזמן הרביעי בטיבו.
במהלך חודש אוקטובר ערך שתי נסיעות מבחן עבור קבוצת ויליאמס בסילברסטון ובהונגרורינג. לאחר שפליפה מאסה הודיע על פרישה הפך לאחד המועמדים הסופיים להחליפו. הוא לקח חלק בשני ימי המבחן לאחר גרנד פרי אבו דאבי. בינואר 2018 החליטה הקבוצה להחתים את סרגיי סירוטקין כמחליפו של מאסה, וקוביצה הוחתם כנהג משלים. בנובמבר אותה שנה הוחתם כנהג בקבוצה לצידו של ג'ורג' ראסל לקראת עונת 2019. מכונית הקבוצה לא הייתה תחרותית לאורך כל העונה וקוביצה צבר נקודה אחת בלבד, הנקודה היחידה של הקבוצה בעונה. בסיום העונה הודיע על פרישה ובינואר 2020 הצטרף לקבוצת אלפא רומיאו כנהג משלים.
ארביד פוסה
הרוזן ארביד רוטגר פרדריקסון פוסה (בשוודית: Arvid Rutger Fredriksson Posse; 15 בפברואר 1820 – 24 באפריל 1901) היה ראש ממשלת שוודיה בין השנים 1880 – 1883.
ראשית חייו
ארבי דפוסה נולד בטירת רוזנדל, שבהלסינבורג, אז במחוז מאלמהוס (Malmöhus), כבנם של הרוזן פרדריק פוסה ושל הברונית מגדלנה שרלוטה בנט. ב-1835 הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת לונד וב-1840 הוא סיים תואר במשפטים. באותה שנה הוא החל להתלמד בבית המשפט לערעורים של סקונה ובלקינה ובאותה תקופה הוא עבד הן בבתי המשפט של המחוזות ובבית המשפט לערעורים. מאוחר יותר הוא מונה להיות עוזרו של השופט המחוזי וב-1846 הוא מונה להיות פקיד בבית המשפט לערעורים.
ב-1847 הוא מונה לכהונת שופט. ב-1849 עזב פוסה את השירות הציבורי, השתקע מחדש באחוזת שרלוטלונד והקדיש את זמנו לחקלאות, ליזמות ולפוליטיקה מקומית. בשנים 1865 – 1868 הוא שימש כנשיא המועצה של מחוז הולדתו.
קריירה פוליטית
פוסה החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר בבית האצולה (Riddarhuset) של הפרלמנט שכיהן בשנים 1856 – 1858. לאחר מכן הוא כיהן כיושב ראש ועדת הבנקאות. בפרלמנט שכיהן בשנים 1862 – 1863 הוא היה יושב הראש של ועדת ההקצאות, שם הוא היה תומך נלהב של עקרונות הסחר החופשי, עקרון בו הוא יחזיק כל ימי חייו. במהלך מושב פרלמנט זה הוא התנגדת נחרצות לתיקונים שהוצעו בחוק הממשל העצמי המקומי שנגעו למגבלות על הקצאת הקולות של בעלי האחוזות הגדולות. בין שאר הדברים הוא חשש שהתיקונים, אם יאומצו, עלולים להכשיל את הרפורמה שהוצעה בשיטת ההצבעה.
פוסה לא תמך גם ברפורמה בשיטת ההצבעה, והיה אחד המתנגדים המושבעים לה ובפרלמנט של 1865 – 1866, כאשר שימש כיושב הראש של ועדת ענייני הממשל, הוא צפה ששוודיה תחווה עתיד בלתי מאושר עם הרפורמה תיושם. בין שאר הדברים, הוא חשש ששיטת ההצבעה החדשה תיתן כוח רב מדי בידי בעלי האינטרסים החקלאיים, שעד מהרה ישכחו "את הדברים הרבים שעליהם לחיות מעליהם ומצדם". על אף הצהרה זו, בישיבה הראשונה של הריקסדאג של 1867, היה פוסה לדוברו של הלובי החקלאי, ולמעשה הפך למנהיג הבלתי מעורער של בית הנבחרים. מקבוצה זו נוצרה "מפלגת האיכרים" (Lantmannapartiet), כשפוסה משמש כמנהיגה ושהייתה מפלגת האופוזיציה לממשלה. במשך כמה שנים נותר פוסה ללא ספק האישיות הבולטת ורבת העוצמה ביותר בפרלמנט, אף אם לא כריזמטית במיוחד.
בשנים 1867 – 1881 היה פוסה חבר בית הנבחרים. בין השנים 1867 – 1875 הוא שימש כיושב ראש הוועדה לענייני הממשלה. ב-19 באפריל 1880 הוא נבחר לתפקיד ראש ממשלת שוודיה בעקבות התפטרותו של לואיס ירד דה יר. בנוסף היה פוסה שר האוצר מה-7 בדצמבר 1880 ועד ה-8 במרץ 1881.
ראש הממשלה
עם תחילת כהונתו כראש הממשלה היה על פוסה לפתור את הסוגיות החשובות שהיו על סדר היום הציבורי מאז הרפורמה הפרלמנטרית. הסוגיות נגעו לביטולם של "מערכת ההקצאה" (indelningsverket, לגיוס חיילים לצבא) ושל מסי הקרקעות (grundskatter) כחלק מארגון מחדש של המערכת הצבאית של שוודיה. נראה היה שיש סיכוי טוב לביצוע המהלכים הללו מאחר שהייתה אמונה שניתן יהיה לסמוך על תמיכה מוותיקי המפלגה ממתנגדי הממשלה הקודמת. מונתה וועדה גדולה לטיפול בסוגיות אלו. בפרלמנט של 1883 הגישה ממשלתו של פוסה את הצעותיה בנושא. הם הבטיחו ביטול הדרגתי של מיסי הקרקעות ושל ההקצאות לצבא. בתמורה ביקש פוסה שהפרלמנט יאשר את הצעת הממשלה להקמת צבא המבוסס בחלקו על חיילי קבע שגיוסם יהיה על בסיס התנדבותי וישולם להם שכר מהמדינה ובחלקו יהיה מבוסס על גיוס חובה. אף על פי כן, התעקשותו של הבית העליון על שימורה של מערכת ההקצאות, ואולי חשוב יותר מכך, הקיצוצים התקציביים שהוצעו על ידי מפלגת האיכרים, הובילו לסדרה של סערות פוליטיות ולתבוסתו של פוסה שבעקבותיה הוא התפטר ב-13 ביוני 1883 מתפקידו כראש הממשלה. לאחר מכן הוא מונה להיות נשיא בית המשפט המנהלי לערעורים, תפקיד שאותו מילא עד 1889.
טיסה 911 של תאגיד בריטיש אוברסיז איירוויס
טיסה 911 של בריטיש אוברסיז איירוויס (Speedbird 911), הייתה טיסה מסביב לעולם שהפעילה חברת התעופה הבריטית (BOAC) British Overseas Airways Corporation. ב-5 במרץ 1966 הופעלה טיסה זו במטוס בואינג 707, מספר שלדה G-APFE.
אסון זה היה אסון התעופה הקטלני השלישי בתוך חודש באזור טוקיו בלבד. ב-4 בפברואר נספו 133 בעת שמטוס בואינג 727 שהיה בטיסה 60 של אול ניפון איירוויז צלל למפרץ טוקיו בעת ההכנות לנחיתה. וב-4 במרץ התרסק על המסלול בהאנדה מטוס דאגלס DC-8 שהיה בטיסה 402 של קנדה פסיפיק איירליינס, 64 מתוך 72 שהיו על סיפון המטוס נהרגו.
הגורמים לאסון
המטוס שהתרסק הגיע לטוקיו בשעה 12:40 שעון מקומי, לאחר שהופנה אל נמל התעופה פוקואוקה יום לפני כן, בשל מזג האוויר הקשה ששרר בטוקיו. מזג האוויר לא השתפר, והטייסים תודרכו לטוס בגובה 31,000 רגל, ולהשתמש בכללי טיסת מכשירים (IFR). נתיב הטיסה שנקבע היה דרומה, לכיוון האי איזו אושימה.
בשעה 13:42 קיבלו הטייסים אישור להפעיל מנועים, המטוס החל בהסעה בשעה 13:50, ובשעה 13:58 הוא המריא. עקב תנאי מזג האוויר שהשתפרו, קיבל הטייס ברנרד דובסון אישור לטיסה מערבה לכיוון הר פוג'י, על מנת לאפשר לנוסעים לראות את ההר מלמעלה.
בעודו מתקדם לעבר ההר נתקל המטוס במערבולות אוויר קשות, מה שגרם להתמוטטות גוף המטוס. בעת התאונה, נמדדו בפסגת ההר רוחות במהירות שבין 60 ל-70 קשר.
הצי האמריקני שלח מטוס A-4 סקייהוק זמן קצר לאחר התאונה, כדי לעזור בחיפושים אחר ניצולים. אולם לאחר שנתקל ברוחות קיצוניות באזור, הוא נאלץ לנחות. מטוסים רבים שעברו באותו היום ליד ההר, דיווחו על רוחות עזות.
התאונה צולמה על ידי חייל בצבא יפן שהיה בתרגיל סמוך למקום התאונה. עדי ראייה דיווחו שראו את המטוס צולל כלפי מטה, כשאחריו נגרר עשן לבן. לאחר התאונה נקבע כי ה"עשן" היה דלק סילוני שפרץ בעוצמה.
סרט צילום ובו תמונות שצילם אחד הנוסעים במטוס שרד את התאונה. התמונות שפותחו הראו שבעת האסון המטוס נקלע למערבולת חזקה. במטוס לא הייתה קופסה שחורה, ולא התקבלו מהמטוס אותות מצוקה.
שרידי המטוס נמצאו בשטח של 16 קילומטרים. ניתוח מיקום ההריסות, איפשר לחוקרים לקבוע כי המייצב האנכי קרס ראשון, אחריו קרס המייצב האופקי. זמן קצר לאחר מכן ניתק גחון המטוס, וארבעת המנועים כבו. תא הטייס וקדמת המטוס ניתקו זמן קצר לפני הפגיעה בקרקע.
קרלס פוג'דמון
קַרְלֶס פּוּגְ'דֵמוֹן אִי קַזַמַז'וֹ (, הגייה: ; נולד ב-29 בדצמבר 1962) הוא פוליטיקאי ועיתונאי קטלוני, שכיהן בין ינואר 2016 לאוקטובר 2017 כנשיא ז'נרליטט דה קטלוניה ה-130 במספר. פוג'דמון כיהן כחבר בפרלמנט של קטלוניה מטעם מפלגת האיגוד הדמוקרטי של קטלוניה (CDC) וכיהן כראש עיריית ז'ירונה.
ב-27 באוקטובר 2017, אחרי משאל עם שאורגן על ידו, הכריז פודג'מון על עצמאות קטלוניה. באותו יום הודח מתפקידיו על ידי שלטונות ספרד בנימוק שהפר את החוקה של ספרד ואת החלטות בית הדין החוקתי של ספרד שאסר על קיום משאל העם בסוגיית העצמאות. פודג'מון ומנהיגים אחרים מממשלו נמלטו כעבור מספר ימים לבלגיה.
ביוגרפיה
קרלס פוג'דמון נולד ב-20 בדצמבר 1962 באמר, במחוז לה סלווה בקטלוניה, כבן למשפחת קונדיטורים. הוא השני מבין שמונת ילדיהם של שאווייר פוג'דמון ונוריה לבית קזמז'ו. סבא-רבא שלו וכן דודו, ז'וזפ פוג'דמון (1983-1979), כיהנו כראשי המועצה באמר.
הוא למד שפה וספרות קטלאנית ועיתונאות באוניברסיטת ז'ירונה ובימי לימודיו כתב בעיתונות המקומית. הוא היה הכתב המקומי ביישוב אמר של העיתון "לוס סיטיוס" ומאוחר יותר עורך ראשי של העיתון "אל פונט" שבו התחיל כמגיה בשנת 1982. במהלך שנת 1993 ערך מסע כתיבת כתבות בארצות שונות באיחוד האירופי, שפורסמו באותה שנה בכתב העת "פרזנסיה" (Presència).
בשנים 2002-1999 היה פוג'דמון המנכ"ל הראשון של סוכנות החדשות הקטלאנית (Agència Catalana de Notícies) ושל העיתון הקטלאני בשפה האנגלית Catalonia Today שהוקם מיוזמתו. הוא כתב את הספר "''Cata...què? Catalunya vista per la premsa internacional'' ("קטה..מה? קטלוניה כפי שהיא נצפית על ידי העיתונות הבינלאומית") וכן כתב מדור קבוע בנושא בכתב העת "פרזנסיה".
בשנת 2007 עמד בראש רשימת ה-CiU בבחירות למועצת העיר ז'ירונה, אך נשאר באופוזיציה. בבחירות בשנת 2011 נבחר לראשות עיריית ז'ירונה ובכך שם קץ ל-32 שנה של שליטה רצופה של המפלגה הסוציאליסטית של קטלוניה בניהול ענייני העיר. ביולי 2015 החליף את ז'וזפ וילה דאבדאל בתפקיד יושב ראש "האיגוד המוניציפלי למען העצמאות" (Associació de Municipis per la Independència). בבחירות האזוריות בשנת 2015 הוא נבחר כחבר בפרלמנט הקטלאני מטעם הרשימה "ביחד למען ה'כן' " (Junts pel Sí).
ב-9 בינואר הציע ארטור מאס לבחור בפוג'דמון כנשיא קטלוניה על מנת לקדם את תהליך כינונה של רפובליקה הקטלאנית עצמאית. הסכם שהושג ברגע האחרון בין המפלגות Junts pel Sí ו-CUP איפשר לפוג'דמון לזכות לתמיכה משותפת של שתיהן. הוא נבחר ב-10 בינואר 2016 לנשיא הז'נרליטט ב-70 קולות בעד, 63 נגד ושני נמנעים. ב-11 בינואר התמנה לנשיא הז'נרליטט על ידי מלך ספרד, פליפה השישי. בטקס כניסתו לתפקיד היה פוג'דמון ראש הממשלה הקטלאני הראשון שסירב להישבע שבועת אמונים לחוקת ספרד ולמלכהּ. בעקבות בחירתו בראש הז'נרליטט הוא התפטר מראשות העיר ז'ירונה.
הכרזת העצמאות של קטלוניה וביטולה
ב-2017 קבעה ממשלת קטלוניה כי ייערך משאל עם על עצמאות מספרד. ממשלת ספרד הביעה התנגדות וקבעה כי ביצוע משאל עם כזה הוא בלתי חוקי. לאחר מכן הודיע פוג'דמון כי אף על פי כן משאל העם יתקיים, והוא אכן נערך ב-1 באוקטובר 2017. ב-27 באוקטובר הוביל הצבעה בפרלמנט של קטלוניה שאשררה את הכרזת העצמאות הקטלאנית. בעקבות זאת, התובע הכללי הספרדי הגיש כתב אישום נגד פוג'דמון בגין מרידה בשלטון. ב-30 באוקטובר בהתאם לחוקה של ספרד השתלטה הממלכה מחדש על קטלוניה ופוג'דמון קיבל מקלט מדיני בבלגיה. ב-25 במרץ 2018 נעצר בגרמניה, בהתאם לצו מעצר שהוציאה ספרד נגדו. ביולי 2018 שחרר אותו בית המשפט הגרמני ממעצר מכיוון שלא הכיר בהגדרת עבירת המרידה שבה הואשם בספרד. פוג'דמון חזר לבלגיה, בה הוא מתגורר בעיר וטרלו. ב-16 ביולי 2018 הוא הקים בגולה יחד עם הפוליטיקאי הקטלאני קים טורה תנועה פוליטית חדשה בשם Crida Nacional per la República (העצומה הלאומית למען הרפובליקה) גם היא בעלת מצע פלגני.
חייו הפרטיים
קרלס פוג'דמון נשוי משנת 2000 למרסלה טופור, עיתונאית ממוצא רומני. לזוג שתי בנות: מגלי ומריה. הוא מדבר ספרדית, קטלאנית, צרפתית, רומנית ואנגלית.
בית ההבראה של "מבטחים" בזכרון יעקב
בית ההבראה של "מבטחים" בזכרון יעקב הוא בית הבראה שתוכנן על ידי האדריכל יעקב רכטר, נבנה על ידי "סולל בונה", ונחשב לאחד משיאי האדריכלות בישראל. הבניין שוכן בזכרון יעקב, על רכס הכרמל, וצופה אל הים התיכון ואל שדות הקיבוצים מעיין צבי ומעגן מיכאל הנמצאים בינו ובין הים. הבניין בולט לעיניהם של הנוסעים בכביש החוף. מסוף 2014 פועל במקום מלון פאר בשם "אלמא".
בית ההבראה
בית ההבראה הוקם בשנת 1968 על ידי קרן הפנסיה "מבטחים", שמבוטחיה היו עיקר המתארחים בו בשנותיו הראשונות. בית ההבראה נוהל על ידי קופת חולים הכללית, שאף היא הפנתה את חבריה אליו. עם הקמתו כלל בית ההבראה 91 חדרים זוגיים, בשטח כולל של 8,000 מ"ר. בנוסף כלל בית ההבראה חדר כנסים בן 230 מקומות, חדרי ישיבות קטנים יותר ובית קולנוע בן 253 מקומות.
בשנת 1972 הוענק ליעקב רכטר פרס ישראל לאדריכלות, על תכנונו של בית ההבראה. בנימוקי ועדת השופטים לפרס נאמר:
בשנת 1974 נעשה שימוש יוצא דופן בבית ההבראה: עם חזרתם לישראל של שבויי צה"ל במלחמת יום הכיפורים הם שוכנו בבית ההבראה, שהוסב למתקן חקירות, שבו נחקרו פדויי השבי על נסיבות נפילתם בשבי ועל התנהגותם במהלכו.
בית המלון אלמא
במהלך השנים עבר בית ההבראה לניהולה של חברת "מלונות גנים" ששינתה את שמו ל"גני כרמל". בשנות ה-90 עבר ניהולו לרשת בתי המלון "מוריה", ובסוף שנות ה־90 חזר לניהולה של "גני מבטחים". בשנת 2004 החליטה קרן הפנסיה "מבטחים", שהולאמה שנתיים קודם לכן, על מכירת המלון. במכרז שנערך בשנת 2004 זכתה תחילה רסקו. לאחר שכבר נסגר המכרז, והמבנה המיוחד של בית ההבראה עמד בסכנת הריסה, החליטה לילי אלשטיין, אלמנתו של יואל משה אלשטיין, בנו של אחד ממייסדי חברת התרופות "טבע", להצטרף למכרז, ובשל רצונה לשמר את המבנה ולייעד אותו לפעילות תרבותית ואמנותית, זכתה בו.
אלשטיין תכננה לערוך שינויים מפליגים במבנה, ובכלל זה הריסת חלק ניכר ממנו והחלפתו בבנייה חדשה, אך נסוגה בה מתוכנית זו בעקבות התנגדות עזה של תושבי הסביבה ואדריכלים. לאחר מכן החלו עבודות לשימור ושיפוץ של המלון, לשם הפיכתו למרכז תרבות ואמנות שבו מלון בוטיק. העבודות, בעיצובם של האדריכלים אמנון רכטר (בנו של יעקב רכטר) ורני זיס ומעצבי הפנים יונייטד מלונדון ולאה מלר, כללו איחוד כל שני חדרים במלון לחדר אחד מרווח יותר, הפיכת חדר-אוכל לגלריה, הוספת מבני וילות להגדלת מספר החדרים והקמת חניון תת-קרקעי.
כיום המנהל האמנותי של סדרות הקונצרטים באודיטוריום הוא נעם בן זאב.
יחסי הממלכה המאוחדת–מיאנמר
יחסי הממלכה המאוחדת–מיאנמר הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לבין מיאנמר.
סקירה כללית
בורמה נכבשה בהדרגה על ידי האימפריה הבריטית במלחמות האנגלו-בורמזיות בין 1824–1886. לבסוף נפלה הממלכה בידי הבריטים בעקבות סכסוך בין בורמה לחברה בריטית בנוגע לתשלום מסים על ייצוא עץ טיק. הבריטים סיפחו את הממלכה לאימפריה הבריטית, והמלך ומשפחתו הוגלו להודו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 החל מאבק אנטי-קולוניאלי לעצמאות בורמה. ב-1937 הפכה בורמה לשטח במשטר עצמי בתוך האימפריה הבריטית.
במלחמת העולם השנייה, בקרבות שכונו בשם המערכה על בורמה, פלש צבא יפן הקיסרית לבורמה תוך שימוש במשתפי פעולה מקומיים, ובראשם אונג סן. לקראת סוף המלחמה, כאשר הבריטים פלשו וכבשו מחדש את בורמה, הפך אונג סן למנהיג התנועה לבורמה העצמאית, אך ב-1947 נרצחו הוא ואנשיו בראנגון. ב-4 בינואר 1948 קיבלה בורמה את עצמאותה, ועד מהרה היא כוננה יחסים דיפלומטיים עם בריטניה.
המשטר הבורמזי לאחר קבלת העצמאות היה ניסיון לחקות את הדמוקרטיה הבריטית. השליט, טאקין נו (המכונה בכבוד או נו), ניסה להנהיג בה משטר סוציאליסטי וזכה בכל מערכות הבחירות בין 1948 ו-1962. ב-1961 מונה או טאנט הבורמזי לתפקיד מזכ"ל האו"ם. עם זאת, משטר זה כשל בהרגעת המתחים האתניים והמעמדיים במדינה וב-1962 השתלט הצבא על המדינה.
גידורה, המפלצת התלת-ראשית
גידורה, המפלצת התלת-ראשית (ביפנית: 三大怪獣 地球最大の決戦, באנגלית: Ghidorah, the Three-Headed Monster) הוא סרט מפלצות ואסונות יפני ואירוע קרוס-אובר, בבימויו של אישירו הונדה. הסרט יצא לאור ביפן ב-20 בדצמבר 1964. הסרט הוא החמישי בסדרת סרטי גודזילה מסרטי שוהה. הסרט מתואר כסרט הראשון של גודזילה ורודן בו הוצגו כגיבורים וגם כסרט הסולו של האויב המושבע של גודזילה, קינג גידורה.
עלילת הסרט
בתחילת העלילה נמצאים בבניין מספר עב״מולוגים המחפשים עב״מים בשמיים. לפתע, אחד מהעב״מולוגים מזהה מטאוריט אימתני הנוחת בשממה בעמק. הבלש שינדו (יוסוקה נאטסוקי), שוטר צעיר מהמשטרה, מתחייב לשמור על הנסיכה סלינה במהלך ביקורה ביפן. פרופסור מוראי (הירושי קואיזומי), יחד עם צוות המדענים שלו, מגיע לחקור את המטאוריט.
לאחר מכן, התודעה של הנסיכה סלינה (אקיקו ואקבאיאשי), נשלטת על ידי גורם לא מזוהה שאומר לה לקפוץ מהמטוס. המטוס מושמד בדרך ומתברר כי דודה של סלינה (שין אוטומו), אחראי לפיצוץ המטוס. להפתעתו של שינדו, הנסיכה מתגלה בחיים, אך טוענת שהיא מכוכב נוגה, ומנבאת לכל האנשים ביפן אסונות אך הם לא מאמינים לה. ראשית היא חוזה ברודן, שמתברר כחי והוא יוצא מהר אסו. לאחר מכן, היא חוזה בגודזילה שיוצא מהים ומתחיל במסע ההרס שלו ונלחם מול רודן.
הדוד של סלינה, מגלה כי אחייניתו עדיין בחיים ושולח את המתנקש הטוב ביותר שלו, מאלמס (חייה איטו), ליפן כדי לרצוח אותה ולגנוב את צמיד הזהב. מאלמס ועוזריו נעצרים על ידי שינדו, שהוזהר על ידי השוביג'ין (אמי ויומי איטו), שהיו ביפן בתוכנית טלוויזיה. השוביג'ין היו אמורים לחזור לאינדאנט איילנד על הספינה, אך הם בחרו שלא לחזור לאחר ששמעו את נבואתה של סלינה שגודזילה יטביע את הספינה. ניסיון נוסף על ידי המתנקשים נכשל כאשר גודזילה ורודן תוקפים את העיר ובאים לדו-קרב חוזר, דבר המאלץ את כולם לברוח.
משוכנע כי סלינה מטורפת, שינדו לוקח את הנסיכה לפסיכיאטר ידוע, ד"ר טסוקאמוטו (טקאשי שימורה), בתקווה לרפא אותה נפשית. עם זאת, טסוקאמוטו לא משוכנע שהיא מטורפת. הוא מסכים עימה שהיא אכן נשלטת על ידי ישות מכוכב נוגה. לבסוף, היא חוזה לשניים את נבואתה המכריעה: קינג גידורה, מעין דרקון תלת-ראשי חוצני עצום שהשמיד כליל את הציוויליזציה של נוגה, יעשה זאת גם לציוויליזצית כדור הארץ. לאחר מכן, פרופסור מוראי ועמיתיו באתר ההתרסקות של המטאוריט, מגלים כי המטאוריט למעשה משמש כ״ביצה״ לקינג גידורה. קינג גידורה יוצא ומתחיל לזרוע הרס וחורבן.
כדי להילחם בשלוש המפלצות, הממשלה היפנית מבקשת את השוביג׳ין להזעיק את מות׳רה. מות׳רה מנסה לשכנע את גודזילה ורודן להפסיק להתקוטט אחד נגד השני ולהילחם מול קינג גידורה אך שניהם מסרבים, מכיוון שגודזילה אומר שבני האדם תמיד פגעו בו וברודן, ולכן אין שום סיבה להציל אותם, ואיתו רודן מסכים. למרות כי מות׳רה אומרת כי כדור הארץ שייך להם גם וכי חובתם להגן עליו, גודזילה ורודן עדיין מסרבים לסלוח אחד לשני, ומעוניינים להמשיך במאבק שלהם. מות׳רה מתייאשת ומחליטה ללכת להילחם מול קינג גידורה לבד, אך באורח פלא, גודזילה ורודן משנים את דעתם ונלחמים למוות מול גידורה, לצד מות׳רה. בזמן ששלושת מפלצות-הענק נלחמות מול גידורה, שינדו בא להגן על סלינה, אך מאלמס ועוזריו באו לבית החולים הפסיכיאטרי של טסוקאמוטו, ושינדו, טסוקאמוטו וסלינה בורחים להרים.
המתנקשים נוסעים כדי להרוג את סלינה, אבל פיצוץ עז שמתרחש על ידי גידורה קובר את מכוניתם במפולת סלעים קטלנית. רק מאלמס נותר בחיים והוא עוקב אחרי השלושה ומצליח לעלף את סלינה. סלינה מתבררת כי היא חוזרת לעצמה והישות החוצנית אינה שולטת בה עוד. שינדו רואה את סלינה חסרת האונים ונחלץ לעזרתה, אך נפצע קשות. מאלמס עומד להרוג את השניים, אך נהרג ממפולת סלעים נוספת. כאשר שלושתם שורדים, הם מתאספים במרחק בטוח כדי לראות את הקרב בין מפלצות כדה״א לגידורה. אחרי זמן קצר, שלושת המפלצות מתאמות את ההתקפה שלהם: גודזילה תופס את 2 הזנבות של גידורה בעוד מות׳רה, שרוכבת על גבו של רודן, יורקת קורי עכביש על גידורה עם המשי שלה. לבסוף, גודזילה זורק את גידורה מן הצוק וזורק עליו סלעי ענק, וקינג גידורה חוזר אל החלל החיצון מושפל, וגודזילה שואג שאגת ניצחון.
גודזילה ורודן נפרדים עם מות׳רה והשוביג׳ין, סלינה, לאחר שמתאהבת בשינדו, נאלצת להיפרד ממנו כשהיא פוגשת את שומרי הראש שלה בשדה התעופה והם חוזרים הביתה.
סנדליים
סנדליים (שם מדעי: Bothidae) היא משפחה של דגים שטוחים מסדרת הסוליתאים שקיבלו את שמם על פי דברי רש"י על מסכת ברכות: "שלא יהא סנדל - שלא תתעבר אשתו ולד אחר, ויהיה פוחת צורתו של ראשון, ודומה לדג של ים ששמו סנדל, הכי אמרינן במסכת נדה: סנדל דומה לסנדל של ים, ומתחלתו ולד היה אלא שנרצף, משל לאדם שסטר את חבירו והחזיר צורתו לאחוריו".
אלו דגים שטוחים בעלי עיניים הפונות לאותו צד בבגרותם וסנפירים מוארכים ומחודדים בקצוות והם בעלי עיניים גדולות וקצוות סנפירים מגודלים ובעלי קוצים. דגים אלה מוסווים אך חלקם גם מקושטים מאוד. הם חיים במים מלוחים רדודים וגם באוקיינוסים העמוקים. אורכם משתנה מ-4.5 ס"מ ל-1.5 מ'.
דגים אלו הם דגי מאכל משובחים במקרים רבים, כמו אצל המין Paralichthys olivaceus.
איראן הגדולה
איראן הגדולה (גם: איראן רבתי או פרס הגדולה, בפרסית: ایران بزرگ) הוא מונח המתייחס לאזורים בקווקז, מערב אסיה, מרכז אסיה, וחלקים של דרום אסיה, אשר בהם ישנה השפעה תרבותית איראנית משמעותית, או שיש להם היסטוריה ארוכה של שליטה איראנית. הסיבות להשפעה מסוג זה יכולות להיות גם מגע קרוב עם איראן לאורך השנים, או אוכלוסיית פרסים משמעותית.
המונח מתייחס לרוב בצורה ממוקדת יותר למסופוטמיה, אנטוליה וחלקים גדולים של הקווקז. המושג של איראן הגדולה מקורו עוד בימי הממלכה האחמנית, אשר שלטה פרט לפרס על מסופוטמיה, הלבנט, אנטוליה, מרכז אסיה ואף חלקים מהודו. האימפריה שלטה תקופה של כמאתיים שנה מימי כורש הגדול עד ימי אלכסנדר הגדול. לאחר תקופה של שלטון הלניסטי, הוקמה מחדש אימפריה פרסית בשם "האימפריה הפרתית", אשר בשנת 224 הפכה ל. בשנת 641 נכבשה האימפריה בידי האימפריה המוסלמית ונותרה תחת שלטון ערבי עד שנת 1502 עת הוקמה האימפריה הספווית. החל מתקופה זו, החלה איראן מאבדת את אחיזתה בשטחים הנחשבים כחלק מ"איראן הגדולה". בשנת 1555 היא אבדה את עיראק לטובת האימפריה העות'מאנית, בשנת 1813 ויתרה במסגרת הסכם גוליסטן על כל טענותיה בדאגסטן, גאורגיה, מגרליה, אימרתי ואבחזיה לאימפריה הרוסית. בשנת 1828 נחתם הסכם טורקמנצ'אי שהעביר לרוסיה גם את רוב שטחי ארמניה ואזרבייג'ן. בשנת 1857 איבדה איראן את אפגניסטן לטובת האימפריה הבריטית.
המקור לאיראן הגדולה הרב תרבותית נמצאת בהיסטוריה העתיקה של האימפריה הפרסית הראשונה: האימפריה האחמנית. דרך מדיניות אימפריאלית היא כבשה ושלטה על אזורים גדולים וסיפחה את כל המיעוטים שחיו תחת האימפריות הקודמות, האימפריה האשורית ובבל. האימפריות האלו הגלו תושבים ממדינות מוצאם לאחר שאלה נכבשו למקומות אחרים באימפריה על מנת למנוע מרידות וניצול של בעלי ניסיון, והם הפכו למרכז רב תרבותי ודתי.
פלוריאן זלר
פלוריאן זלר (בצרפתית: Florian Zeller; נולד ב-28 ביוני 1979) הוא סופר, מחזאי, במאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה צרפתי. יצירותיו תורגמו לשפות רבות. זלר זכה בפרס ה-l’Interallié היוקרתי על ספרו "קסם הרשע" ב-2004 ובפרסי מולייר נוספים על מחזותיו. סרטו "האב" משנת 2020, היה מועמד לפרסים שונים, ועליו זכה זלר יחד עם כריסטופר המפטון בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. לפי עיתון האינדפנדנט, הוא "אחד הכישרונות הספרותיים הלוהטים ביותר בצרפת".