cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סאבנאוטיקה
עלילת המשחק
קיסרית הים, שרוצה לשחרר את צאצאיה לחופשי, מתקשרת עם ריילי טלפתית ומכווינה אותו למיקום מתקן הכליאה בו היא נמצאת. היא מספקת לריילי את המידע לגבי תהליך בקיעת הביצים, הוא עוקב אחר הוראותיה, הביצים בוקעות והלוויתנים שבוקעים משחררים את האנזים המרפא לסביבה. ריילי נרפא ומשבית את מתקן אכיפת הבידוד. הוא בונה טיל בריחה ומצליח לצאת מהכוכב. בזמן שהטיל יוצא מהכוכב, קיסרית הים מתקשרת עם ריילי פעם אחרונה ונפרדת ממנו.
פיתוח
המשחק הוכרז על ידי Unknown Worlds Entertainment ב-17 בדצמבר 2013. צ'רלי קליבלנד הוכרז כבמאי וכמתכנת הראשי, ויו ג'רמי הוכרז כמפיק. את המוזיקה למשחק הלחין סיימון צ'ילינסקי.
קליבלנד הושפע רבות ממיינקראפט, שלדעתו "שינה את תעשיית המשחקים" ו"זרק את כל המשחקים הרגילים שסבבו סביב אתגרים והתקדמות". היציאה לאור של מיינקראפט חפף עם השחרור של המשחק Natural Selection 2 - משחק נוסף מבית Unknown Worlds Entertainment. קבוצת הפיתוח של המשחק הייתה מאוכזבת, רצתה לנסות משהו חדש והחליטה לפתח את סאבנאוטיקה. קליבלנד הושפע גם מצלילה, מהפילמוגרפיה של ג'יימס קמרון, ולפיו גם מ"רק התחושה של לחקור את מעמקי האוקיינוס העמוק, האפל, היפה והנורא. אני מרגיש כאילו אני חוקר, כמעט אסטרונאוט, שאני לא יודע מה אמצא". קליבלנד לא ראה את המשחק כמשחק הישרדות בהתחלה אלא כמשחק חקר.
קליבלנד הושפע גם מהירי בבית הספר היסודי סנדי הוק. קליבלנד רצה שהמשחק החדש יהיה חסר אלימות, ולכן צוות הפיתוח החליט שבמשחק לא יהיו כלי נשק.
במשחק אין משימות או קווסטים - דברים שבדרך כלל נמצאים במשחקי ווידאו. זו הייתה החלטה מכוונת של צוות הפיתוח. קליבלנד בחר לעשות כך לאחר שקרא חיבור מאת ג'יימי צ'נג שיישם רעיונות דומים במשחק שלו Don't Starve.
גרסאות גישה מוקדמת של סאבנאוטיקה יצאו לאור בפלטפורמת הגישה המוקדמת של סטים ב-16 בדצמבר 2014 וב-Xbox One Preview ב-17 במאי 2016. בזמן גרסאות אלה, במשחק לא היו מכניקות רעב או צמא. לאחר שספגה ביקורת ראשונית קשה במקצת, קבוצת הפיתוח בחרה לכלול מערכת כזו ובסופו של דבר גילתה שהיא עוזרת לשחקנים להתמצא בשלבים המוקדמים של המשחק. הגרסה המלאה של המשחק יצאה לאור ב-23 בינואר 2018 עבור מחשבים אישיים של Windows ו-macOS, וב-4 בדצמבר 2018 עבור קונסולות PlayStation 4 ו-Xbox One. גרסאות ה-Nintendo Switch, PlayStation 5 ו-Xbox Series X/S של המשחק ושל משחק ההמשך, שנקרא "סאבנאוטיקה: מתחת לאפס", יצאו לאור ב-14 במאי 2021. "מתחת לאפס" יצא לאור בגישה מוקדמת ב-30 בינואר 2019.
ביקורת
סאבנאוטיקה קיבל ביקורת חיובית לפני השחרור. איאן בירנבאום מ-PC Gamer תיאר את המשחק כ"מיינקראפט מתחת למים", והעיר כי "עם מפתח מנוסה ומגוון בלתי מוגבל של אוקיינוסים לשחק איתם, יידרש הרבה כדי שסאבנאוטיקה ישתבש. ככל שארגז הכלים הולך ומעמיק וצורתו הסופית של המשחק נקבעת, סאבנטיקה תהווה דוגמה ייחודית לדרכים שבהן הישרדות יכולה להיות מתוחה, מתגמלת ומהנה." מארש דייוויס מאתר "Rock, Paper, Shotgun" שיבח את האופי המתגמל של חקר העולם של סאבנאוטיקה, אך מתח ביקורת על ה"שרירותיות" וחוסר האינטואיציה בחלק מהמתכונים במשחק.
בעת ההשקה, המשחק קיבל "ביקורות חיוביות בדרך כלל" בכל הפלטפורמות לפי צובר הביקורות Metacritic. בן קרושו מאתר The Escapist's נתן לה ביקורת חיובית בדרך כלל, ואמר: "חקר מתחת למים הוא מושג מושך מטבעו: כל העולם החדש הזה מתגלגל לפניך, שנעשה יותר ויותר יפה בגלל העוינות המוחלטת שלו." הוא מתח ביקורת על המשחק באומרו שהוא "קצת לא אינטואיטיבי וקצת באגי". מאוחר יותר, קרושו יציין את סאבנאוטיקה כמשחק השני האהוב עליו ב-2018.
נכון לינואר 2020, יותר מ-5.23 מיליון עותקים נמכרו בכל הפלטפורמות, לא כולל עותקים בחינם שניתנו כחלק מקידום.
שירים שבוצעו ב-Glee
Glee היא סדרת טלוויזיה דרמה-קומית אמריקאי, ששודרה ברשת הטלוויזיה פוקס בארצות הברית. היא מתמקדת במועדון המקהלה של תיכון ויליאם מקינלי. למקהלה קוראים "כיוונים חדשים" והיא משתתפת בתחרויות שונות, בעוד חבריה מתמודדים עם מערכות יחסים, מיניות ונושאים חברתיים. התכנית נוצרה על ידי ראיין מרפי, בראד פלקוק ואיאן ברנן, והיא כוללת גרסאות כיסוי רבות לשירים שבוצעו על ידי הדמויות. מרפי אחראי על בחירת כל השירים שבהם נעשה שימוש, ושאף לשמור על איזון בין שירי מחזמר ללהיטי פופ. רובם המוחלט של השירים המבוצעים בסדרה מוקלטים מראש על ידי השחקנים.
עונה ראשונה
הזמרת ריהאנה הציעה את הסינגל שלה "Take a Bow" לשימוש עם תמלוגים מוזלים, ואמנים אחרים הציעו שימוש בשירים שלהם בחינם. מדונה העניקה לתוכנית את הזכויות לכל השירים שלה, ובפרק ה-15 בעונה הופיעו גרסאות כיסוי לשמונה משיריה. פסקולי הסדרה יצאו לאור תחת חברת התקליטים קולומביה רקורדס. שירי העונה הראשונה נכללו באלבומים "Glee: The Music, Volume 1", "Glee: The Music, Volume 2" ו-"Glee: The Music, Volume 3 Showstoppers", ובמיני-האלבומים "Glee: The Music, The Power of Madonna" ו"Glee: The Music, Journey to Regionals", ואלבום האוסף "Glee: The Music, The Complete Season One", ובו 100 ביצועים מהעונה.
רוב שירי העונה מבוצעים על ידי חברי "כיוונים חדשים" הכוללים את ארטי אברמס (קווין מקהייל), בריטני פירס (הת'ר מוריס), טינה כהן-צ'אנג (ג'נה אושקוויץ'), מאט רתרפורד (דיז'ון טלטון), מייק צ'אנג (הארי שום ג'וניור), מרסדס ג'ונס (אמבר ריילי), נוח "פאק" פאקרמן (מארק סאלינג), סנטנה לופז (נאיה ריברה), פין הדסון (קורי מונטית') קווין פאבריי (דיאנה אגרון), קורט האמל (כריס קולפר) ורייצ'ל ברי (ליאה מישל). מנהל המועדון, ויל שוסטר (מת'יו מוריסון) מבצע אף הוא מספר שירים. העונה כוללת גם ביצועים של מקהלות מתחרות, ביניהם "אדרנלין קולי" אותה מוביל ג'סי סיינט ג'יימס (ג'ונתן גרוף). שחקני אורח אשר ביצעו שירים בעונה זאת הם קריסטין צ'נוות', ניל פטריק האריס, אוליביה ניוטון-ג'ון ואידינה מנזל.
עונה שנייה
העונה השנייה כוללת שלושה פרקי מחווה: "בריטני ובריטני", הכולל שירים של הזמרת בריטני ספירס; "מופע הגלי של רוקי", פרק הכולל שירים מתוך "מופע האימים של רוקי"; ו"שמועות", הפרק מחווה הראשון לאלבום, "Rumours" של פליטווד מק. פרק נוסף בעונה כלל שירים מקוריים. "Glee: The Music, The Rocky Horror Glee Show", מיני-אלבום עם שירים מהפרק החמישי, יצא לאור ב-19 באוקטובר 2010. שני אלבומי פסקול נוספים, "Glee: The Music, The Christmas Album" ו-"Glee: The Music, Volume 4", יצאו לאור שניהם בנובמבר 2010. אלבום הפסקול השישי של הסדרה, "Glee: The Music, Volume 5", יצא לאור במרץ 2011, והאלבום השביעי, "Glee: The Music Presents the Warblers", יצא לאור בחודש שלאחר מכן. האלבום השמיני, "Glee: The Music, Volume 6", יצא לאור ב-23 במאי 2011.
תומאס למואל ג'יימס
תומאס למואל ג'יימס (באנגלית: Thomas Lemuel James; 29 במרץ 1831 – 11 בספטמבר 1916) היה עיתונאי, פקיד ממשל ובנקאי, שכיהן כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בשנת 1881.
שירים שבוצעו ב-Glee
עונה שנייה
מרבית השירים בעונה השנייה מבוצעים על ידי "כיוונים חדשים" שמורכבים בעונה זאת מארטי אברמס (קווין מקהייל), בריטני פירס (הת'ר מוריס), טינה כהן-צ'אנג (ג'נה אושקוויץ'), מייק צ'אנג (הארי שום ג'וניור), מרסדס ג'ונס (אמבר ריילי), נוח פאקרמן (מארק סאלינג), סאם אוונס (קורד אוברסטריט), סנטנה לופז (נאיה ריברה), פין הדסון (קורי מונטית'), קווין פאבריי (דיאנה אגרון), קורט האמל (כריס קולפר) ורייצ'ל ברי (ליאה מישל) בנוסף למנהל המועדון, ויל שוסטר (מת'יו מוריסון). עם זאת, בסיום הפרק השמיני לעונה, "פורט", קורט עובר לאקדמיית דלטון ומצטרף למקהלת ה"זמירים". התלמידה לורן זיזס (אשלי פינק) ממלאת את מקומו ונשארת במקהלה גם לאחר חזרתו בפרק ה-18 לעונה "Born This Way". במהלך העונה מצטרף ל"כיוונים חדשים" סאם אוונס (קורד אוברסטריט) והדמות סאנשיין קוראזון (צ'ריס) נבחנת למקהלה אך מצטרפת למקהלת "אדרנלין קולי". בעונה זאת הדמות בליין אנדרסון (דארן כריס) מופיע לראשונה. ג'יין לינץ' וג'יימה מייס מבצעות שירים כמאמנת המעודדות, סו סילבסטר, ויועצת בית הספר, אמה פילסבורי. שחקני אורח אשר ביצעו שירים בעונה זאת הם ג'ון סטיימוס, דוט-מארי ג'ונס, גווינת' פאלטרו קרול ברנט וקריסטין צ'נוות'.
תומאס למואל ג'יימס
ראשית חייו
תומאס ג'יימס נולד ביוטיקה, ניו יורק לוויליאם ג'יימס וג'יין מריה פרייס. סביו משני הצדדים היגרו לארצות הברית מוויילס ב-1800. הוא זכה לחינוך פורמלי בצורה מצומצמת, אם כי הוא למד במשך זמן קצר באקדמיית יוטיקה. בגיל 15 למד ג'יימס את מקצוע הדפוס במערכת העיתון "ליברטי פרס" בניהולו של וסטלי ביילי, מתנגד עבדות בולט בן התקופה. העיתון מתנגד העבדות שהודפס שם בהמשך בשותפות עם פרנסיס ב. פישר בעיר המילטון, היה לעיתון הוויגי "מדיסון קאונטי ז'ורנל", שאותו רכש ג'יימס ב-1851. כאשר פנתה המפלגה הרפובליקנית לראשונה לציבור הבוחרים כדי לקבל תמיכה ב-1856, התמזג העיתון עם "דמוקרטים רפלקטור" בשם "דמוקרטיק רפבליקן", שהוביל את ההתנגדות למפלגת שאינם יודעים דבר.
קריירה בממשלה
בעשר השנים הבאות המשיך ג'יימס לעסוק בתחום העיתונאות ובמקביל שימש גם כגובה התשלומים בתעלה שליד המילטון בשנים 1854–1855. ב-1861 הוא היה למפקח על המכס בניו יורק ולאחר שלוש שנים קודם לתפקיד האחראי על השקילה.
שירים שבוצעו ב-Glee
עונה רביעית
בעונה זו הצטרפו דמויות חדשות ל"כיוונים חדשים". ביניהן - ג'ייק פאקרמן (ג'ייקוב ארטיסט), מארלי רוז (מליסה בנויסט), קיטי ויילד (בקה טובין), ריידר לין (בלייק ג'נר) ויוניק אדמס (אלכס ניואל).
עונה חמישית
בעונה החמישית הוקדשו שני הפרקים הראשונים ללהקת הביטלס, וכל השירים שנכללו בהם הופיעו באלבום Glee Sings the Beatles. הפרק השלישי בעונה הוקדש לשחקן קורי מונטית' בעקבות מותו, וכל שיריו נכללו במיני האלבום The Quarterback. הפרק הרביעי בעונה הוקדש לתת סגנונות של פופ ובוצעו בו שירים מאת ליידי גאגא וקייטי פרי. הפרק השישי בעונה היה פרק מחווה לזמר בילי ג'ואל.
תומאס למואל ג'יימס
קריירה בממשלה
ב-1870 מונה ג'יימס כסגן הגובה הראשי והוטלה עליו האחריות על חטיבת המחסנים ומחסני הערובה של הנמל. הוא ראה הצלחה בתפקידו החדש, וארגן את הרישומים של החטיבה, שהיו במצב של אי-סדר מוחלט, תוך חודש אחד בלבד והפך אותם למעודכנים, לאחר שפער העדכון ברשומות היה של שלוש שנים, תוך שישה חודשים בלבד. לאחר מכן הוא מונה על ידי צ'סטר ארתור, אז גובה המס הראשי של נמל ניו יורק, כחבר במועצת השירות האזרחי של משרדי הגובים והמודדים והיה ליושב הראש שלה. ג'יימס היה לאחד מפקידי הציבור הראשונים שדחפו לביצוע רפורמות בשירות הציבורי באמצעות מינוי למשרות על בסיס מבחנים ומסירות לתפקיד.
שירים שבוצעו ב-Glee
עונה חמישית
החל מהפרק ה-11 בעונה, כל פרק בסדרה יצא לאור בליווי מיני-אלבום הכלל את כל השירים שבוצעו בו, חוץ מהפרקים ה-12 וה-13 לעונה אשר היוו את הפרק ה-100 של הסדרה ושיריהם יצאו באלבום מרוכז.
תומאס למואל ג'יימס
קריירה בממשלה
ג'יימס דחק בנשיא גרנט שימנה אותו במקומו של אלונזו קורנל לתפקיד המודד של הנמל. תחת זאת הגדיל הנשיא גרנט לעשות וב-17 במרץ 1873 מינה את ג'יימס כמנהל הדואר של ניו יורק. ארבע שנים לאחר מכן חודש מינויו על ידי הנשיא רתרפורד הייז. ג'יימס הוביל מספר רפורמות במהלך כהונתו בתפקיד, כולל הגברת היעילות של כוח האדם של הדואר ושיפור מתקני הדואר היכן שהתאפשר. כאשר פרש ארתור מתפקידו, הוצע לגיימס להחליפו אך הוא דחה את ההצעה, שכן הוא לא היה סבור שכניסתו לתפקיד במקום הממונה עליו הוא מעשה ראוי. בכל אופן, ב-1880 התפטר דייוויד קיי מתפקידו כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית והנשיא הייז הציע לו להתמנות במקומו. לאחר היוועצות עם ידידיו, הוא דחה גם את ההצעה הזאת. באותה שנה הוא התבקש להציג את מועמדותו מטעם המפלגה הרפובליקנית למשרת ראש עיריית ניו יורק, אך הוא דחה גם את ההצעה הזאת.
המנהל הכללי של דואר ארצות הברית
ב-5 במרץ 1881 הכריז הנשיא החדש ג'יימס גרפילד על הרכב הקבינט שלו. לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית מונה ג'יימס. לצורך כך הוא פרש מתפקידו כמנהל הדואר של ניו יורק, תפקיד שלו התמנה חתנו, ויומיים לאחר מכן הוא נכנס לתפקידו החדש. בעשרת החודשים בהן כיהן ג'יימס בתפקיד הוא הנהיג שורה של רפורמות שהחזיקו זמן רב לאחר מכן. עם כניסתו לתפקיד התברר לו שהגרעון השנתי של הדואר עמד על 2 מיליון דולר, ששורשיו הגיעו עד ל-1851. הוא החל מיד ליישם מדיניות לרפורמה, קיצץ בהוצאות משלוחי הדואר בהיקף של יותר מ-1.7 מיליון דולר, ובשירות הובלת הדואר בספינות קיטור בהיקף של יותר מ-300,000 דולר, וכך כיסה את הגרעון. יותר מכך, הוא שיתף פעולה עם מחלקת המשפטים בחקירה יסודית של מעשי שימוש לרעה והונאה במחלקת הדואר. מהלך זה הוביל בסופו של דבר למשפטי "נתיבי הכוכב" המפורסמים. כאשר הגיש ג'יימס את הדוח השנתי שלו לקונגרס, הוא הכריז שהרפורמות שהוא ביצע יאפשרו הפחתה של שניים עד שלושה סנטים בדמי משלוח הדואר, צעד שיושם זמן קצר לאחר מכן. הוא גם כינס וועידה בנושא העברות כספים בשיתוף עם ג'מייקה והמושבות האוסטרליות. זמן קצר לאחר רצח הנשיא גרפילד והתמנותו של צ'סטר ארתור במקומו, הוחלפו כל חברי הקבינט ובדצמבר 1881 החליט ג'יימס להתפטר ולפרוש מן החיים הפוליטיים.
שנותיו האחרונות
ב-1882, לאחר פרישתו מהממשל הפדרלי היה ג'יימס לנשיא בנק לינקולן וכנשיא חברת לינקולן לפיקדונות בניו יורק. הוא שימש כחבר במועצות המנהלים שלהם עד למותו. ב-1885 הוא עבר להתגורר בטנפליי שבניו ג'רזי. ב-1896 הוא שב לפוליטיקה וכיהן כראש עיריית טנפליי.
תומאס למואל ג'יימס נפטר בניו יורק ב-11 בספטמבר 1916 ונטמן בכנסיית המנוחה השמיימית שבמנהטן.
זולטאן הלמיי
זולטאן הלמיי (בהונגרית: Halmay Zoltán; 18 ביוני 1881 – 20 במאי 1956) היה שחיין הונגרי, אלוף אולימפי בעל 9 מדליות מהן 3 זהב ושיאן עולם.
ביוגרפיה
הלמיי נולד בוישוקה פרי מורבה שבסלובקיה (בעבר מגספלו).
באולימפיאדת פריז (1900) זכה הלמיי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:31.4 דקות, אחרי פרדריק ליין מאוסטרליה (2:25.2 דקות) ולפני קארל רוברל מאוסטריה (2:32.0 דקות) ובמשחה ל-4000 מטר חופשי בתוצאה של 1:08:55.4 שעות, אחרי ג'ון ארתור ג'רוויס מבריטניה (58:24.0 דקות) ולפני לואיס מרטין מצרפת (1:13:08.4 שעות) ומדליית ארד במשחה ל-1000 מטר חופשי בתוצאה של 15:16.4 דקות, אחרי ג'רוויס (13:40.2 דקות) ואוטו ואלה מאוסטריה (14:43. דקות).
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה הלמיי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 יארד חופשי בתוצאה של 1:02.8 דקות, לפני צ'ארלס דניאלס וסקוט לירי שניהם מארצות הברית ובמשחה ל-50 יארד חופשי בתוצאה זהה ללירי של 28.2 שניות, אחר כך שחו אחד כנגד השני לקביעת המנצח (swim off), הלמיי (28.0 שניות) ולירי (28.6 שניות) שלישי סיים דניאלס.
בתחרות שחייה שנערכה בווינה בדצמבר 1905 קבע הלמיי במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:05.8 דקות.
באולימפיאדת אתונה (1906) זכה הלמיי במדליית זהב במשחה שליחים 4x250 מטר חופשי בתוצאה של 16:52.4 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי אחרי דניאלס (1:13.0 דקות) ולפני ססיל הילי מאוסטרליה.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה הלמיי בשתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי, בתוצאה של 1:06.2 דקות, אחרי דניאלס שקבע שיא עולם חדש של 1:05.6 דקות, ולפני הרלד יולין משוודיה (1:08.0 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם יוז'ף מונק, אימרה זכר ובלה לאש-טורש בתוצאה של 10:59.0 דקות, אחרי בריטניה (10:55.6 דקות) ולפני ארצות הברית (11:02.8 דקות).
בשנת 1956 נפטר הלמיי בבודפשט.
אהוב יקר
אהוב יקר הוא פזמון שכתבה, הלחינה וביצעה רונית שחר. השיר יצא לאור בשנת 1996.
רקע
השיר נכלל באלבום הבכורה של רונית שחר "שלום לתמימות", והיה מהבולטים ממנו. "אהוב יקר" הוא בלדת אהבה שבו פונה הדוברת לאהובה. "זה סיפור על אהבה שלא התממשה בסוף" סיפרה רונית שחר על נסיבות כתיבת השיר.
אף שהשיר לא נכתב ככזה, הוא קיבל פרשנות של שיר זיכרון המושמע ביום הזיכרון לחללי צה"ל. תרמה לכך העובדה שמספר חודשים לאחר הוצאתו של השיר, בעת שתפס תאוצה ברדיו, אירע אסון המסוקים.
הוידאו קליפ לשיר צולם בשחור-לבן וביימה אותו שירי שחר.
מאם טור
מאם טור (באנגלית: Mam Tor; "גבעת האם") היא פסגה מרכזית באזור הפסגות בדרבישייר, כ-30 קילומטרים דרום-מזרחית למרכז מנצ'סטר.
קארקי
קארקי (באזרית: Kərki ולעיתים נקרא גם Tigranashen) הוא כפר שמתפקד דה יורה כמובלעת של אזרבייג'ן בסמוך לגבול ארמניה–נחצ'יבאן אך נשלט דה פקטו על ידי ארמניה. הכפר נמצא בסמוך לגבול עם ארמניה ועל גדת נהר ארפצ'אי, הכפר נכבש ב-19 בינואר 1990 על ידי כוחות ארמנים.
מאם טור
פסגת מאם טור מתנשאת לגובה של 517 מטרים מעל לפני הים כחלק מרכס קינדר סקאוט המתפרש צפונית לעמק הופ. מאפיין ראוי לציון של הגבעה הוא מפולת המתמשכת מזה כ-4,000 שנים בצד הדרום-מזרחי של מאם טור, מפולת המתרחשת בקצב של כ-0.25 מטרים לשנה. מפולת מתמשכת זאת נובעת מהמצאות שכבות פצלים באזורים שונים בגבעה והיא שהעניקה לה את שמה משום הגבעות הקטנות שנוצרו למרגלותיה בזכות המפולות התכופות.
קארקי
מאז מאי 1992, בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה נשלט הכפר על ידי ארמניה, שמחשיבה אותו כחלק ממחוז אררט. הכביש המהיר הראשי המחבר את צפון ארמניה עם דרום ארמניה עובר ממש בסמוך לכפר, שמאוכלס כיום בעיקר בארמנים, אך מכיל גם מספר מקומיים ואף פליטים מאזרבייג'ן. שמו של הכפר הוחלף על ידי ממשלת ארמניה בשם טיגרנשאן על שם המלך הקדום טיגרנס הגדול, שתחת שלטונו הממלכה הארמנית השיגה את כוחה הגדול ביותר.
מאם טור
מבצר הגבעה
בפסגת מאם טור מצוי מבצר גבעה מתקופת הברונזה ותקופת הברזל. המבצר כולל שני אתרי קבורה המתאורכים ל-1200 לפנה"ס, האחד על הפסגה והשני סמוך לו, כאשר בשלב מאוחר יותר הוקמו סביבם כמאה מבני מגורים עגולים. סביב היישוב הקדום הוקמה מערכת ביצורים שכללה תעלה וחומה, שטח היישוב בתוך החומה הוא כ-6.5 הקטאר או 65,000 מטר רבוע, כאשר מקצה לקצה אורך המתחם הוא כ-400 מטרים (מדרום-מערב לצפון-מזרח לאורך קו הרכס) והעומק הוא כ-150 מטרים.
קארקי
לאחר המלחמה התיישבו רבים מתושבי הכפר שהחליטו לעזוב בכפר חדש בשם ייני קארקי שמוגדר כחלק ממחוז קנגרלי באזרבייג'ן.
מאם טור
מבצר הגבעה
מבצר הגבעה במאם טור כולל עדויות להתיישבות עד סביבות 400 לפנה"ס, מה שהופך אותו לאחד ממבצרי הגבעה הקדומים והמשמעותיים בבריטניה. שרידי המבנים העתיקים במקום מוגנים ושמורים כמונומנט רשום.
ממלכת ניו זילנד
ממלכת ניו זילנד (Realm of New Zealand) מורכבת מכל האזור בו משמש המלך של ניו זילנד כראש המדינה. הממלכה אינה פדרציה אלא היא אוסף של מדינות וטריטוריות המאוחדות תחת המלך שלה. ניו זילנד היא מדינה עצמאית וריבונית. יש לה תביעה טריטוריאלית אחת באנטארקטיקה (שטח חסות רוס), טריטוריה תלויה אחת (טוקלאו), ושתי מדינות הקשורות אליה (איי קוק וניואה). ממלכת ניו זילנד מקיפה את שלושת תחומי השיפוט האוטונומיים של ניו זילנד, איי קוק וניואה.
לשטח חסות רוס אין תושבים קבועים, בעוד שלטוקלאו, איי קוק וניואה יש אוכלוסיות ילידיות. האומות המאוחדות מסווגות רשמית את טוקלאו כטריטוריה שאינה בשלטון עצמי. איי קוק וניואה הן בעלות שלטון עצמי פנימי, כאשר ניו זילנד היא האחראית להגנה ולרוב ענייני החוץ. המושל הכללי של ניו זילנד מייצג את המונרך ברחבי ממלכת ניו זילנד, אם כי לאיי קוק יש נציג נוסף של המלך.
סקירה כללית
המלך של ניו זילנד, המיוצג באופן אישי על ידי המושל הכללי של ניו זילנד, הוא ראש המדינה ברחבי ממלכת ניו זילנד.
איי קוק וניואה באוקיינוס השקט הפכו למושבות הראשונות של ניו זילנד בשנת 1901 ולאחר מכן למדינות חסות תחתיה. ב-1965 איי קוק קיבלו שלטון עצמי, וכך גם ניואה ב-1974. טוקלאו עברה לשליטת ניו זילנד ב-1925 ונשארה טריטוריה ללא שלטון עצמי.
שטח חסות רוס כולל את השטח של יבשת אנטארקטיקה בין קו אורך 160° מזרח ל -150° מערב, יחד עם האיים הנמצאים בין דרגות אורך אלו לדרום קו הרוחב 60° דרום. הממשלה הבריטית (האימפריאלית) השתלטה על שטח זה ב-1923 והפקידה אותו בידי הממשל של ניו זילנד. לא רוסיה ולא ארצות הברית מכירות בטענה זו, והעניין נותר ללא פתרון, יחד עם כל שאר הטענות באמנת אנטארקטיקה. האזור אינו מיושב, מלבד בסיסים מדעיים.
חוק הלאום של ניו זילנד מתייחס לכל חלקי הממלכה באופן שווה, כך שרוב האנשים שנולדו בניו זילנד, איי קוק, ניואה, טוקלאו ושטח חסות רוס לפני 2006 נחשבים כאזרחי ניו זילנד.
מושל כללי
המושל הכללי מייצג את מלך הממלכה המאוחדת, כיום המלך צ'ארלס השלישי, בתפקידו כמלך ניו זילנד בכל שטחי הממלכה. סינדי קירו נכנסה לתפקידה כמושלת הכללית של ניו זילנד ב-21 באוקטובר 2021, לאחר סיום כהונתה של פטסי רדי ב-28 בספטמבר 2021.
איי קוק וניואה
גם איי קוק וגם ניואה הם מדינות בשלטון עצמי בשיתוף חופשי עם ניו זילנד. הפרטים של הסדר ההתאגדות החופשית שלהם כלולים במספר מסמכים, כגון החוקות שלהם, חילופי המכתבים משנת 1983 בין ממשלות ניו זילנד ואיי קוק, והצהרת המאה המשותפת משנת 2001. לפיכך, הפרלמנט של ניו זילנד אינו מוסמך להעביר באופן חד צדדי חקיקה ביחס למדינות אלו. בנושאי חוץ וביטחון ניו זילנד פועלת בשם מדינות אלו, אך רק בעצתן ובהסכמתן. הם אינם טוענים (כרגע) לריבונות נפרדת.
מכיוון שהמושל הכללי מתגורר בניו זילנד, חוקת איי קוק קובעת תפקיד לנציג המלך. נציג המלך ממונה על ידי ממשלת איי קוק, ואינו כפוף לפי החוק למושל הכללי, אלא פועל כנציג המקומי של המלך של ניו זילנד. מאז 2013, סר טום מרסטרס הוא נציג המלך באיי קוק.
על פי חוקת ניו זילנד משנת 1974, המושל הכללי של ניו זילנד הוא זה שמשמש כנציג המלך, ומפעיל את "הסמכות הביצועית השייכת לכתר".
באיי קוק ובניואה, הנציב העליון של ניו זילנד הוא זה המשמש כנציג הדיפלומטי של ניו זילנד. טוי דווס הוא הנציב העליון של ניו זילנד באיי קוק, והלן טונה היא הנציבה העליונה של ניו זילנד בניואה.
למרות יחסיהם הקרובים לניו זילנד, גם איי קוק וגם ניואה מקיימים כמה יחסים דיפלומטיים בשם עצמם.
ניו זילנד
ניו זילנד היא מדינה ריבונית. באומות המאוחדות, המדינה מזוהה בעצרת הכללית כפשוטה "ניו זילנד", ולא כממלכת ניו זילנד.
ניו זילנד מורכבת מקבוצות האיים הבאות:
טוקלאו
לטוקלאו אין כיום שלטון עצמי. נציגה של ניו זילנד בטוקלאו הוא המנהל של טוקלאו (מאז 2022, דון היגינס), הוא בעל סמכות לבטל חוקים שעברו על ידי הפרלמנט של טוקלאו.. במשאלי עם שנערכו בשנים 2006 ו -2007 על ידי ניו זילנד לבקשת האומות המאוחדות, תושבי טוקלאו לא הצליחו להגיע לרוב של שני שלישים הדרוש להשגת שיטת ממשל בעלת סמכויות שוות לזו של איי קוק וניואהעצמאית.
פי (חלקיק)
מזון פי () הוא מֶזון חסר טעם המכיל קוארק מוזר ואנטיקוארק מוזר.
החלקיק התגלה על ידי פ.ל. קונולי ואחרים מהמעבדה הלאומית ברוקהייבן, בגלאי תא הבועות של מאיץ החלקיקים AGS. הדיווח על גילויו פורסם בגיליון אפריל 1963 של כתב העת Physical Review Letters.
מדגסקר במשחקים הפאראלימפיים
מדגסקר השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000), נעדרה מאולימפיאדת הנכים אתונה (2004) ושבה לקחת חלק במשחקים באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008). במשחקי החורף לא נטלה מדגסקר חלק מעולם.
רוני סטריאר
רוני סטריאר (נולד ב-13 בדצמבר 1952) הוא חוקר בכיר בעבודה סוציאלית, מחנך ופעיל חברתי. פרופסור חבר בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה, מייסד וראש המרכז הבינתחומי לחקר העוני וההדרה החברתית, מייסד וראש המגמה למנהיגות ולשינוי חברתי במסגרת תואר שני בעבודה סוציאלית של האוניברסיטה, ראש התוכנית "שותפות חיפה להתרת שרשרת העוני", מייסד "תוכנית הדגל למאבק בהדרה ולסולידריות חברתית" של האוניברסיטה ויושב ראש המועצה לביטחון תזונתי של משרד הרווחה והביטחון החברתי.
מדגסקר במשחקים הפאראלימפיים
כל המשלחות אותן שלחה מדגסקר למשחקים הפאראלימפים לאורך השנים היו תמיד משלחות קטנות, ומעולם לא עלו על ספורטאי בודד. הספורטאים הנכים אותם שלחה מדגסקר מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
רוני סטריאר
ביוגרפיה
רוני סטריאר נולד וגדל בבואנוס איירס, שבארגנטינה, לפדרו פרנאנדו סטריאר ולויקטוריה אוחלוו (Ojalvo). עלה לישראל לאחר סיום לימודיו התיכוניים. לאחר שסיים שנת הכשרה של תנועת השומר הצעיר בקיבוץ געתון, למד במכינה לעולים חדשים באוניברסיטת חיפה. לאחר מכן עבר להתגורר בירושלים. סיים תואר ראשון (סוציולוגיה ואנתרופולוגיה), תואר שני (סוציולוגיה ואנתרופולוגיה) ותואר שלישי (עבודה סוציאלית) באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט שלו, בהדרכת רבקה בר-יוסף ואברהם דורון, עסקה בתפיסות העוני של אנשים החיים בעוני, על רקע הבדלי מגדר, מוצא ולאום, תוך השוואה עם תפיסות עוני של עובדים סוציאליים בשירותי הרווחה הציבוריים.
סטריאר המשיך בלימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה, במרכז הלאומי לחקר אבהות ומשפחה (NCOFF). סטריאר משלב תפקידים שונים בתחומי החינוך, החברה, הקהילה והרווחה; כאיש מקצוע, כחוקר וכפעיל חברתי.
נשוי לפרופ' דורית רואר-סטריאר, אב לשלושה.
פעילות ציבורית
כשנה אחת לאחר הגעתו לישראל, שימש כמדריך לסטודנטים עולים חדשים מטעם הלל, ודיקנט הסטודנטים של אוניברסיטת חיפה. באותה שנה היה פעיל במסגרת תנועת "יש", סיעה יהודית-ערבית באגודת הסטודנטים של האוניברסיטה. בשנת 1973 המשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. הצטרף לקומונת הסטודנטים "בית הבונים" בשכונת קטמון ט'. חברי הקומונה פעלו לקידום ילדי השכונה ולקידום התארגנות קהילתית של התושבים. לאחר מכן הוא התמנה למנהל היחידה למעורבות חברתית (יחידה להתנדבות) בדיקנט הסטודנטים של האוניברסיטה העברית, במסגרתה פעל להקמת קומונות סטודנטים נוספות בשכונות עוני של ירושלים. במקביל, היה בין מייסדי קמפו"ס (קבוצה למעורבות פוליטית וסטודנטיאלית), שהייתה התארגנות של סטודנטים יהודים וערבים. עבד גם עם נוער בגיל תיכון במכונים הציוניים-יהודיים ביער ירושלים.
סטריאר היה בוגר המחזור הראשון של מכון חופ"ן (חינוך פתוח ניסויי) במשרד החינוך, לקידום החינוך הפתוח והדמוקרטי. לאחר סיום לימודיו שימש כמנהל בית הספר ליפתא בירושלים, שנמנה בין בתי הספר הפתוחים והדמוקרטיים הראשונים בישראל. לאחר מכן מילא תפקידים שונים בתחומי חברה ורווחה, לרבות תפקידי ניהול במסגרת שיקום שכונות, החברה למתנ"סים, ועוד. כסגן מנהל הקרן החדשה לישראל, סייע בהקמת תשתית התמיכה וגיוס המשאבים של הקרן בישראל בעבור ארגוני החברה האזרחית, לרבות: האגודה לזכויות האזרח, היישוב נווה שלום, מרכזי סיוע לנפגעות ונפגעים תקיפה מינית, מרכז אדוה, וארגוני שלום שונים. כחלק מיוזמותיו בקרן החדשה, יסד בשיתוף עם סינמטק ירושלים את פסטיבל "ברוח החופש", שהציג סרטים על זכויות אדם ואזרח.
בשנות ה-90 ייסד סטריאר וניהל את עמותות משו"ב (מעורבות, שותפות וסינגור בקהילה) ו"מעורבות", שקידמו שירותים חברתיים ופעלו לקידום זכויות חברתיות של משפחות החיות בעוני והדרה בישראל. עמותות אלה יזמו ופיתחו במשותף עם עיריית ירושלים, משרד הרווחה והקרן לשירותים חברתיים במוסד לביטוח לאומי את "מרכזי עוצמה" (מרכזי סיוע למשפחות). אלה הן מסגרות חדשניות שנועדו לסייע בידי משפחות החיות בעוני באמצעות עקרונות של מעורבות, שותפות וקידום זכויות חברתיות.
בשנת 2005 הצטרף לבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה, בו הוא מלמד עבודה קהילתית, גישות ביקורתיות בעבודה סוציאלית, עוני והדרה, וכן חקר אבהות. היה שותף בהקמת "הפורום הישראלי למאבק בעוני" (בו הוא משמש כחבר הנהלה), המקדם פעילות הסברה, חינוך ושדולה עם ולמען אנשים החיים בעוני. כמו כן הוא משמש כיועץ בכיר למשרדי ממשלה שונים בפיתוח מודלים לטיפול בבעיות עוני והדרה.
פעילות אקדמית
סטריאר פעיל במספר מיזמים המשותפים לאקדמיה ולקהילה:
שותפות חיפה להתרת שרשרת העוני
בשנת 2005 יסד (יחד עם בית הספר לעבודה סוציאלית ועם המחלקה לשירותי רווחה וקהילה של עיריית חיפה) את התוכנית "שותפות חיפה להתרת שרשרת העוני". התוכנית מבוססת על עקרון השותפות בין האקדמיה, שירותי הרווחה הציבוריים ואנשים החיים בעוני. בתוכנית משתתפים סטודנטים לעבודה סוציאלית לצד עובדים סוציאליים, ופעילות ופעילים בקרב שכונות מצוקה של העיר חיפה. התוכנית מקדמת מיזמים קהילתיים, תוכניות חינוכיות, וחקיקה חברתית בנושא קידום צדק חברתי וצמצום העוני. במסגרת התוכנית פועלת "קבוצת הפעילות", המורכבת מנשים פעילות המקדמת פעולות הסברה ומודעות חברתית בקרב שירותים חברתיים ומקבלים החלטות בישראל. התוכנית יזמה כנסים לאומיים ובינלאומיים.
תוכנית למאבק בהדרה ולקידום סולידריות
בשנת 2011 יסד והיה הממונה האקדמי על התוכנית עד שנת 2019. זוהי תוכנית כלל-אוניברסיטאית, שנועדה לקדם מעורבות אקדמית מוסדית במאבק למען חברה מכלילה וסולידרית בישראל. התוכנית מומנה על ידי הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה. התוכנית מורכבת מקורסים משלבי עשייה קהילתית של חוגים ומחלקות שונות (חינוך, ניהול ציבורי, עבודה סוציאלית, משפטים, שירותי אנוש, בריאות הנפש בקהילה). לצד קורסים משלבי עשייה, התוכנית מקדמת מיזמים קהילתיים, קורסים אקדמיים עבור חברי קהילות מודרות בתחומי קהילה, חינוך ורווחה (קורס פעילים במסגרת תהליכי התחדשות עירונית, קורס פעילים לזכויות חברתיות לאנשים בעלי צרכים מיוחדים וכדומה). בנוסף, הוקמה חממה לפיתוח ידע, שקידמה פרויקטים מחקריים בתחומי ההדרה וקידום סולידריות חברתית.
צדק חברתי במבט בינתחומי
בשנת 2012 יסד (יחד עם דסי פוסטן-אייזיק ועם קורי שדימא מאוניברסיטת מרילנד) את התוכנית "צדק חברתי במבט בינתחומי". תוכנית זו מבוססת על קורסים מקבילים ומשותפים של בית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה, עם בתי הספר לעבודה סוציאלית ולסיעוד ולמשפטים של אוניברסיטת מרילנד. התוכנית כללה קורסים לסטודנטים אמריקאים (לבנים, היספנים ואפרו-אמריקאים) ולישראלים (יהודים וערבים) בנושא צדק חברתי. התוכנית נועדה לקדם פיתוח ידע והעלאה של מודעות חברתית לקידום פרקטיקה מבוססת זכויות חברתיות.
פרסומים
סטריאר פרסם כמה עשרות מאמרים מדעיים ומסמכי עבודה בעברית, באנגלית ובספרדית.
שמעון קושניר
שמעון קושניר (כ"ח בכסלו תרנ"ו, 15 בדצמבר 1895 – פברואר 1986) היה סופר עברי ופעיל ציוני ביישוב, ממייסדי מושב העובדים כפר יחזקאל, חבר מועצת ההסתדרות, מנהל המחלקה החקלאית של האיגוד למען תוצרת הארץ, חבר אספת הנבחרים השלישית מטעם מפא"י וחבר המועצה המקומית גבעתיים.
תולדות חייו
קושניר נולד בבאלטה שבפלך פודוליה באימפריה הרוסית (כיום נמצאת באלטה בתחומי מחוז אודסה של אוקראינה) לשיינדל ודוד קושניר. למד בחדר מתוקן בעיר מגוריו. אביו עלה לארץ ישראל בגפו בקיץ תרס"ד, 1904 והתיישב במושבה יהודיה (כיום יהוד). בדצמבר אותה שנה הצטרפו אליו אשתו וששת ילדיו. לאחר תקופה קשה ביהודיה, במהלכה נאלצו למכור את רוב רכושם כדי לשרוד, עזבה המשפחה והתיישבה בפתח תקווה.
בפתח תקווה נשלחו שמעון וראובן אחיו ללמוד בתלמוד תורה (בה כבר למד אחיהם הבוגר מרדכי) אך לאחר זמן מה עברו ללמוד בבית ספר חילוני. בהמשך למד בבית הספר החקלאי "קרית-ספר" בבן שמן בניהולו של ישראל בלקינד, ממייסדי תנועת ביל"ו.
קושניר נמנה עם מתנדבי הגדוד העברי, היה בין מייסדי תנועת "אחדות העבודה" בפתח תקווה, ממייסדי ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, וכן השתתף כציר נבחר בוועידת היסוד שלה בשנת 1920. בשנת 1920 נישא לאסתר בת יקותיאל קפלן, והזוג היו הורים לשניים. בנם הבכור הוא טוביה קושניר והשני דוד קושניר.
בשנת 1921 עלה על הקרקע עם ראשוני המתיישבים במושב העובדים כפר יחזקאל שבעמק יזרעאל, והיטה שכם לבניין המשק והמושב ולפעילות בחיים הציבוריים המקומיים והכלליים. נבחר למרכז החקלאי ולמועצת ההסתדרות, ולתפקידים במוסדות המרכזיים של המפלגה (מקודם "אחדות העבודה" ואחר כך מפא"י). בשנת 1925 יצא בשליחות הקרן קיימת לישראל לליטא. נבחר ברשימת מפא"י לאספת הנבחרים השלישית. לאחר מכן יצא בשליחות ההסתדרות בשנת 1932 לארצות הברית ובשנת 1949 לדרום אמריקה. בשנת 1933 נבחר לקונגרס הציוני ה-18 בפראג, בשנת 1935 לקונגרס ה-10 בלוצרן ובשנת 1937 לקונגרס ה-כ' בציריך. היה פעיל בארגון "ההגנה" במשך כל השנים. היה מראשי הנאבקים לעבודה עברית בכפר סבא, ואף נשלח על כך לכלא של השלטון המנדטורי. ב-1936 התמנה למנהל המחלקה החקלאית של האיגוד למען תוצרת הארץ. על רקע זה, התמנה במלחמת העצמאות למתכנן מערכת הפיקוח והאספקה. בשנת 1938 היה בין ששת עסקני התנועה שריצו מעצר בית אדמיניסטרטיבי של שלושה חודשים, בהם התעשיין ד"ר שמואל אריאל, משה חלוץ ויעקב צדקוני.
בשנת 1938 התחתן בשנית, עם לאה קומרוב, והיה אב לשני ילדים נוספים. ב-1939 עזב את משקו בכפר יחזקאל והתיישב בשכונת בורוכוב (לימים חלק מגבעתיים). נבחר כחבר המועצה המקומית גבעתיים.
קושניר הרבה לכתוב על בני דורו, כמו אברהם הרצפלד, נוח נפתולסקי, שמואל יבנאלי, אהרון שר ואחרים.
נפטר ב-1986, בגיל 90.
על שמו גן בגבעתיים.
משפחתו
אחיו מרדכי שניר (1894–1961) היה סופר וחוקר העלייה השנייה, מהוגי הדעות של תנועת העבודה. אחותו שרה קושניר (נפטרה ב-1969) נישאה לאליהו לויצקי, ממתיישבי עין גנים וממייסדי ירקונה. אחותו נחמה ניר (נפטרה ב-1974) הייתה גננת בקבוצת גבע.
בנו הבכור של שמעון קושניר מנישואיו לאסתר לבית קפלן, טוביה קושניר, נהרג במלחמת העצמאות עם מחלקת הל"ה בדרך להגנת גוש עציון. קושניר טבע את כינויה של המחלקה "מחלקת ההר". בנו השני הוא האתלט דוד קושניר. אשתו השנייה, לאה קומרוב, הייתה אחותם של אברהם קמרון ודוד בית לחמי. מנישואים אלה נולדה בתו פרופ' מיכל אורון ובנו ד"ר אורי קושניר.
ג'ולי בישופ
ג'ולי איזבל בישופ (באנגלית: Julie Isabel Bishop; נולדה ב-17 ביולי 1956) היא מדינאית אוסטרלית. כיהנה כשרת החוץ של אוסטרליה מאז השבעת ממשלתו של טוני אבוט בספטמבר 2013 עד לעליית סקוט מוריסון לשלטון בשלהי אוגוסט 2018. בישופ, המכהנת גם כסגנית יושב הראש של המפלגה הליברלית, היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה, והאישה השלישית בהיסטוריה של אוסטרליה כסגנית יו"ר האופוזיציה.
היא חברה בבית הנבחרים של הפרלמנט האוסטרלי מאז 1998, כשייצגה את מחוז הבחירה קרטין באוסטרליה המערבית. כיהנה בין היתר כשרה בממשלתו של ג'ון הווארד, עד לתבוסת מפלגתה במערכת הבחירות בשנת 2007 למפלגת הלייבור בראשותו של קווין ראד.
ראשית חייה
ג'ולי בישופ נולדה בעיירה לובטל באוסטרליה הדרומית, וגדלה בחוות דובדבנים בגבעות אדלייד, הנמצאים מזרחית לעיר אדלייד. התחנכה בבית הספר לבנות סיינט פיטר, ולאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת אדלייד, שם היא למדה משפטים, וקיבלה תואר בשנת 1978. לאחר מכן התמחתה כעורך דין ופרקליטה בחברה Adelaide law firm Mangan, Ey & Bishop, שם הייתה לשותפה. בשנת 1983 התחתנה בישופ עם היזם ניל ג'ילון, ועברה להתגורר עמו בעיר פרת' באוסטרליה המערבית. היא התמחתה כפרקליטה בדיני מסחר בחברה Clayton Utz.
קריירה פוליטית
לאחר הפסד המפלגה הליברלית בבחירות, מונתה לסגנית יושב ראש המפלגה, תחת ברנדן נלסון. לאחר פרישתו של נלסון מהחיים הפוליטיים, הציע לבישופ יורשו, מלקולם טורנבול, להיות שרת האוצר בממשלת הצללים שהוא מציע. עם זאת, בפברואר 2009 התפטרה ממועמדותה לתפקיד שרת האוצר, נוכח חוסר שביעות הרצון מתפקודה אצל גורמים במפלגה הליברלית. בישופ עברה להיות מועמדת המפלגה לתפקיד שרת החוץ, תוך שהיא נשארת בתפקידה כסגנית יושב ראש המפלגה, בהינתן תפקיד מועמדות האוצר לג'ו הוקי. בדצמבר 2009 נבחר טוני אבוט לראשות המפלגה הליברלית, לאחר שנערכו בה בחירות מקדימות. בישופ נשארה בתפקידה כסגנית יו"ר המפלגה, ללא כל אתגר והתמודדות על התפקיד, וכן נשארה כמועמדת לתפקיד שרת החוץ.
לאחר ניצחונה של המפלגה הליברלית בראשותו של טוני אבוט בבחירות בספטמבר 2013, נשארה בישופ סגנית יושב ראש המפלגה הליברלית, לצדו של אבוט, ומונתה לשרת החוץ של אוסטרליה. היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה. היא הוסיפה לכהן בתפקיד זה גם בממשלתו של מלקולם טרנבול. כאשר הודח טרנבול מהנהגת המפלגה ומראשות הממשלה, והוחלף על ידי שר האוצר סקוט מוריסון, סיימה בישופ את כהונתה.
Sunway TaihuLight
Sunway TaihuLight (בסינית 神威·太湖之光) הוא מחשב-על סיני, ועד 2018 דורג במקום הראשון ברשימת טופ500 כמחשב העל המהיר ביותר בעולם, מהירות החישוב המרבית שלו עומדת על 93 פטהפלופס (עם מהירות תאורטית של 125 פטהפלופס). זוהי מהירות חישוב הגדולה כמעט פי שלושה לעומת מחשב-העל השני ברשימה באותה העת, טיאנחה-2 הסיני בעל כ-34 פטה-פלופס. הוא מחשב העל היעיל ביותר מבחינת צריכת האנרגיה שלו שעומדת על 6,051.30 מיליון פלופס לוואט. מחשב זה ממוקם בוושי במרכז הבינלאומי למחשוב-על, מחוז ג'יאנגסו, סין. ב-2018 תפס את מקומו ה-Sierra כמחשב העל המהיר ביותר בעולם.
מידע נוסף
למחשב זה 40,960 מעבדי RISC מרובי-ליבות של 64 ביט. כל מעבד מכיל 256 ליבות עיבוד ו-4 ליבות נוספות, כך שמערך המעבדים המרכיב את מחשב העל כולל 10,649,600 ליבות עיבוד. המחשב יכול לאחסן 20 פטה-בייט של זיכרון. עלותו הכוללת נאמדת ב-1.8 מיליארד יואן (כ-273 מיליון דולר אמריקאי).
מערכת ההפעלה של המחשב נקראת Sunway RaiseOS 2.0.5 והיא מבוססת על מערכת לינוקס.
ג'ון לוגן
ג'ון אלכסנדר לוגן (באנגלית: John Alexander Logan; 9 בפברואר 1826 – 26 בדצמבר 1886) היה איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כסנאטור וכחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת אילינוי. לוגן היה חבר בשתי המפלגות הגדולות בארצות הברית: גם במפלגה הדמוקרטית (עד 1866) וגם בזו הרפובליקנית (מ-1866 ועד מותו). בבחירות לנשיאות 1884 ניסה לוגן להיבחר לתפקיד סגן הנשיא (תחת ג'יימס בליין) אך נכשל.
בנוסף על הקריירה הפוליטית שלו, לוגן שירת כקצין במלחמת ארצות הברית–מקסיקו, וכגנרל בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית. דרגתו האחרונה הייתה מייג'ור גנרל (המקבילה לתת-אלוף).
כדמות פוליטית וצבאית בכירה, לוגן היה מעורב ביותר בעיצוב יום הזיכרון האמריקאי כמועד לאומי. על שמו נקראים מחוזות במדינות קנזס, אוקלהומה, אילינוי, קולורדו ודקוטה הצפונית.
ביוגרפיה
לוגן נולד ב-9 בפברואר 1826 בדרום אילינוי. בצעירותו לחם במלחמת ארצות הברית–מקסיקו והגיע לדרגת לוטננט. לאחר הלימודים למד לוגן משפטים ועריכת דין באוניברסיטת לואיוויל. הוא סיים את לימודיו בשנת 1851. במהלך השנים שלאחר מכן כיהן בבית הנבחרים של אילינוי. בתקופה זו פעל מבחינה משפטית לאסור התיישבות של אפרו-אמריקאים (כולל בני-חורין) באילינוי.
בשנת 1858 נבחר לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית. באפריל 1862 התפטר מתפקידו על מנת לפקד בצבא האיחוד. הוא היה מעורב בקרבות רבים, ובהם קרב בול ראן הראשון (שהתרחש כשלוגן היה בבית הנבחרים) ובמערכת ויקסבורג.
לאחר המלחמה לוגן עזב את המפלגה הדמוקרטית לטובת הרפובליקנית ושב לבית הנבחרים. בשנת 1868 היה מעורב במשפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון. בתקופה זו גם הוביל את החקיקה שיצרה את יום הזיכרון. בשנת 1871 נבחר לסנאט.
The Days (שיר של אביצ'י)
The Days (בעברית: הימים) הוא שיר מאת ה-DJ והמפיק המוזיקלי השוודי אביצ'י, בשיתוף פעולה עם הזמר האנגלי רובי ויליאמס. השיר נכתב על ידי ברנדון פלאוורס, רובי ויליאמס, סאלם אל פאקיר, אביצ'י, ווינסנט פונטאר, והופק על ידי אביצ'י, פאקיר ופונטאר. השיר הושמע לראשונה בבוסטון, עם שירה לא מוכרת על ידי פקיר. השיר יצא לאור ברחבי העולם ב-3 באוקטובר 2014. הוא הופץ לצד "The Nights" במיני-אלבום "The Days / Nights".
הרכב השיר
"The Days" כתוב במפתח מז'ור, בקצב של 127 BPM. מבנה האקורדים מבוסס על התקדמות אקורד הפופ פאנק.
מועדון ספורט שיכון המזרח
מועדון ספורט שיכון המזרח (בקיצור: מ.ס. שיכון המזרח), הוא מועדון כדורגל מהשכונה שיכון המזרח שבראשון לציון. המועדון הוקם בשנת 1958, ונכון לעונת 2022/2023 המועדון משחק בליגה ב'.
The Days (שיר של אביצ'י)
הקלטה
השיר נכתב במקור עם וינסנט פונטאר וסאלם אל פאקיר, אך נועד לשתף פעולה בין ברנדון פלאוורס לאביצ'י, כאשר ברנדון שר. עם זאת, בגלל חוסר שביעות הרצון של ברנדון מההקלטה, אביצ'י הביא סולן אחר, רובי ויליאמס.
מועדון ספורט שיכון המזרח
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1958 בשם הפועל שיכון המזרח. המועדון עלה בפעם הראשונה לליגה ב', (שאז הייתה הליגה השלישית), בעונת 1963/64.
The Days (שיר של אביצ'י)
וידאו קליפ
סרטון מילולי יצא לאור בערוץ הרשמי של אביצ'י ביוטיוב. בקליפ, אמן מרסס בצבע שחור את מילות השיר על קיר לבן. לקראת סוף הסרטון, פאן-אאוט חושף את המילים היוצרות דיוקן של אביצ'י, אשר מכוסה לאחר מכן בכתמי צבע צבעוניים על ידי האמן.
מועדון ספורט שיכון המזרח
היסטוריה
לקראת עונת 1977/78 המועדון התאחד עם אגודת מכבי ראשון לציון ונקרא מכבי שיכון המזרח. בסיום אותה עונה, העפילה הקבוצה המאוחדת לליגה ב'. האיחוד עם אגודת מכבי ראשון לציון נמשך עד לשנת 1981, אך גם לאחר מכן המשיך המועדון להשתמש בשם מכבי שיכון המזרח.
The Days (שיר של אביצ'י)
וידאו קליפ
נכון למאי 2020, יש לקליפ המילולי יותר מ-180 מיליון צפויות.
מועדון ספורט שיכון המזרח
היסטוריה
המועדון עלה לליגה א' בפעם הראשונה בעונת 1987/88, אך חזר לליגה ב' בעונת 1990/91. לאחר ארבע שנים, בעונת 1994/95 המועדון עלה שוב לליגה א', אך בעונת 1996/97 המועדון חזר שוב לליגה ב', ונישאר בליגה זו עד שפורק לפני עונת 1999/00.
המועדון הוקם מחדש ב-2004 בשם מועדון ספורט שיכון המזרח או בקיצור '''מ.ס. שיכון המזרח'''. המועדון ממשיך להשתמש בסמל שהיה בתקופת מכבי שיכון המזרח עד היום.
בעונת 2007/08 המועדון עלה מליגה ג' לליגה ב'. בעונת 2013/14 המועדון עלה מליגה ב' לליגה א' לאחר שסיים במקום הראשון, וזאת לאחר 19 שנים שלא היה בליגה א'.
בעונת 2014/2015 המועדון הגיע לשלב שמינית גמר גביע המדינה, אך הפסיד בתוצאה 1–5 למכבי יבנה.
The Art of Elegance
The Art of Elegance (בעברית: האומנות שבאלגנטיות) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת והשחקנית האמריקאית קריסטין צ'נוות'. האלבום יצא לאור ב-23 בספטמבר 2016, על ידי חברת התקליטים קונקורד רקורדס.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד אלבומי הג'אז של בילבורד.
רקע והוצאה
האלבום הופק על ידי סטיב טיירל, והוא כולל בתוכו שירים בסגנון הפופ והג'אז. באלבום זה כלולים גרסאות מחודשות לשירים שונים אותם הקליטה צ'נוות', כדוגמת: "Someone to Watch Over Me" ו-"Bewitched, Bothered and Bewildered".
בסמוך לצאתו, עלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ג'ודית מילר
ג'ודית מילר (באנגלית: Judith Miller; נולדה ב-8 בינואר 1948) היא עיתונאית אמריקאית ממוצא יהודי, זוכת פרס פוליצר. מילר כתבה במשך 27 שנים לעיתון הניו יורק טיימס (עד נובמבר 2005). מאוקטובר 2008 היא כתבת בערוץ הטלוויזיה פוקס ניוז וחברה בצוות החשיבה הקונסרבטיבי "Manhattan Institute for Policy Research" הנמצא במנהטן, בניו יורק.
מילר הפכה לדמות בולטת בתקשורת בארצות הברית בשל חלקה ב"פרשת פליים", שנסבה על המחלוקת בדבר הימצאות נשק להשמדה המונית בעיראק. מכיוון שמילר לא הסכימה לחשוף לחוקרי הממשל הפדרלי של ארצות הברית את המקור שהדליף לה את שמה וזהותה של סוכנת סמויה של ה-CIA, היא ריצתה שלושה חודשי מאסר ב-2005. מילר חשפה כי סוכנת ושמה ואלרי פליים פועלת עבור סוכנות הביון המרכזית. שמה של פליים הודלף למילר כדי להתנקם בג'וזף וילסון, שיצא לאפריקה בשליחות ה-cia וחזר עם דיווח חד-משמעי שמשטר סדאם חוסיין לא רכש אורניום מניז'ר, בניגוד לטענת הממשל האמריקני ששימשה אחת הסיבות לצאתה של ארצות הברית למלחמת עיראק.
נעוריה והשכלתה
מילר נולדה בניו יורק לאב יהודי ולאם קתולית אירית. היא גדלה במיאמי שבפלורידה ובלוס אנג'לס שבקליפורניה - שם סיימה את לימודיה בבית הספר "הוליווד". אביה, בילי מילר, היה בעלים של מועדוני לילה מפורסמים בניו ג'רזי ובהמשך גם בלאס וגאס. אחותה סוזאן היא בעלת תואר בצילום מבית הספר לאמנויות בסן פרנסיסקו, ואחיה למחצה הוא ג'ימי מילר, מפיק ההקלטות של להקת הרולינג סטונז.
צרנה
צרנה (במקדונית Црна - "שחור") הוא נהר הזורם בדרום מערבה של מקדוניה, אורכו 207 ק"מ והוא אחד מיובליו של נהר וארדאר. מקורו של הנהר ברכס ההרים אשר במערב מקדוניה, ליד הכפר ז'לזנאק ונתיבו עובר מזרחית לעיר ביטולה עד לווארדאר, שהוא הנהר הגדול ביותר במקדוניה. שטח אגן הניקוז של הנהר הוא 5.89 קמ"ר וספיקתו הממוצעת מגיעה ל-22.39 מטר מעוקב לשנייה.
שמו הקדום של הנהר מהמיתולוגיה התראקית היה אֶרִיגוֹן, שפירושו שחור והשם המקדוני הוא תרגום השם התראקי: "הנהר השחור". מי הנהר מנוצלים להשקיה ולהפקת אנרגיה הידרואלקטרית.
בחודשים אוקטובר ונובמבר 1916 היה האזור זירתו של קרב הנהר צרנה במסגרת החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, בין צבא ממלכת בולגריה לכוחות סרבים וצרפתיים מצבאות מדינות ההסכמה. לאחר קרב עקוב מדם בו נפגעו אלפי חיילים משני הצדדים, נסוגו הבולגרים מהעיר החשובה ביטולה וייצבו את קו חזית כ-5 ק"מ צפונית לה.
איטורופ
איטורופ (ברוסית: Итуру́п; ביפנית: 択捉島; באיינו: エトゥオロプシリ) הוא אי בים אוחוצק מקבוצת האיים הקוריליים הדרומיים, האי הגדול ביותר והצפוני ביותר בקבוצה זו. האי מוחזק כיום בידי רוסיה, אך יפן טוענת לריבונות עליו, כמו על שאר האיים הקוריליים הדרומיים. שמו בא משפת האיינו, ומשמעותו היא מקום בעל כפים רבים.
היסטוריה
תושביו הראשונים של האי היו בני האיינו, אך ברבות השנים התיישבו באי הן רוסים בסוף המאה ה-18 והן יפנים בשנת 1800, אשר הציבו בו חיל מצב באתר שעליו שוכנת העיירה קורילסק כיום. בשנת 1855 ויתרה רוסיה על האי ליפן במסגרת חוזה שימודה.
ב־26 בנובמבר 1941 יצא צי נושאות מטוסים ממפרץ הִיטוֹקַאפּוּ בחופו המזרחי של האי לכיוון המתקפה על פרל הארבור. ב־1945, בשלהי מלחמת העולם השנייה, נכבשו האיים הקוריליים על ידי ברית המועצות במבצע סערת אוגוסט, ותושביו היפנים של האי גורשו ליפן גופא. מאז טוענת יפן לריבונות על האיים הדרומיים, אף שוויתרה על דרישתה לריבונות על האיים הקוריליים במסגרת חוזה סן פרנסיסקו. לאחר התפרקות ברית המועצות עברה השליטה באי לידי רוסיה. כיום האי שייך מנהלית לראיון קורילסקי שבמחוז סחלין
לפי נתונים יפניים, בשנת 1943 התגוררו באי כ־10,000 תושבים. בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית האי כ־6,300 נפש.
גאוגרפיה
האי שוכן בין שני האיים אורופ וקונאשיר. מצר הים המפריד בינו לבין אורופ נקרא מצר פריס, על שם מגלה הארצות ההולנדי מארטן חריטס פריס, האירופאי הראשון שתועד חוקר את האזור.
שטחו של האי 3,139 קמ״ר והוא מכיל מסיבים געשיים ורכסי הרים, כאשר רצף של 12 הרי געש מצפון־מזרח לדרום־מערב יוצרים את המתאר הכללי של האי. הגבוה בהרים אלה הוא סטוקפ, הנמצא בחלקו המרכזי של האי ומתנשא לגובה של 1,634 מ'. חופיו של האי עשויים צוקים תלולים. הצמחייה בו כוללת בעיקר עצים מחטניים ונשירים.
גני הצדיקים
גני הצדיקים (בערבית: رياض الصالحين, תעתיק: ריאצ' א-צאלִחין) הוא אוסף של חדית', אשר אוגד וחובר על ידי האימאם אבו זכּריא יחיא בן שרף אל-נוואווי.
הספר מכיל 1,896 חדית'ים, המחולקים 344 פרקים. לחלק מהפרקים מצורפים גם פסוקים מהקוראן.
מוטי זעירא
מוטי זעירא (נולד ב-1956) הוא סופר, היסטוריון, חוקר מחשבת ישראל ומחנך ישראלי, נשיא המדרשה באורנים. מתמחה בתחום חקר התרבות החלוצית בארץ ישראל והעליות השנייה והשלישית.
ביוגרפיה
נשוי לסמדר ואב לשלושה. חבר קיבוץ גבעת חיים איחוד.
קישורים חיצוניים
ביקורת על ספריו:
סלוטרוויל (אוקלהומה)
סלוטרוויל (באנגלית: Slaughterville) היא עיירה במחוז קליבלנד, אוקלהומה, ארצות הברית, והיא ממוקמת במטרופולין אוקלהומה סיטי. נכון למפקד 2010, אוכלוסיית העיר מנתה 4,137 תושבים.
הקהילה מורכבת בעיקר מבתים על שטח, כך שהיא שמרה על סוג כפרי של שימוש בקרקע. חלק גדול מהאזור מיוער ויש בו פניה טבעית חיצונית לתושבים ומבקרים.
היסטוריה
האתר היה ממוקם בשטחים הלא הוקצויים של הטריטוריה האינדיאנית. הוא נפתח ליישוב במתחם האדמה בשנת 1889. הבניין הראשון הוקם באותה שנה. העיירה לא התאגדה עד 1970.
שם העיר היה נושא המחלוקת בשנת 2004 כאשר אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (PETA) ביקשו מסלוטרוויל לשנות את שמם של העיירה לווגווילי, והציע תרומה של 20,000 דולר של המבורגרים טבעוניים כתמריץ. מועצת העיר של סלוטרוויל שמעה מצגות של חברי PETA ואזרחים מקומיים לפני שהצביעה נגד ההצעה.
גאוגרפיה
העיירה גובלת בצפון על ידי העיר נורמן ובצפון-מערב על ידי נובל. חלק מהגבול המערבי שלו משיק לנהר הקנדי שמעבר לו מחוז מקליין.
כביש 77 של ארצות הברית עובר בעיירה, המוביל צפונה למרכז אוקלהומה סיטי ודרומה  לפורסל.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין בארצות הברית, העיירה סלוטרוויל מונה שטח כולל של 99.6 קילומטרים רבועים, מהם 98.7 קילומטרים רבועים הוא אדמה ו־0.9 קילומטרים רבועים (0.91%) הם מים. בשנת 2015 התגוררו בעיירה 4,217 נפשות, 1,431 משקי בית ו-1,119 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 110.7 איש לקילומטר רבוע (42.7 / km²). היו 1,614 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 42.4 לקילומטר רבוע (16.4 / קמ"ר). האיפור הגזעי של העיירה היה 86.1% לבן, 6.6% אמריקאים ילידים ו־7.2% משני גזעים או יותר. 2.2% מהאוכלוסייה היספנית או הלטינית מכל גזע.
היו 1,431 משקי בית מתוכם 35.6% ילדו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 62.2% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 13.1% היו בעלי בת נשים ללא בעל נוכח ו־21.8% היו לא משפחות. 14.7% מכלל משקי הבית היו מורכבים מאנשים פרטיים ו־4.0% מהם גרו לבד מגיל 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.95 וגודל המשפחה הממוצע היה 3.33.
בעיירה התפשטה האוכלוסייה עם 28.5% מתחת לגיל 18, 9.1% בין 18 ל-24, 19.9% מ־25 ל־44, 30.0% בין 45 ל־64 ו־12.5% שהיו בני 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 39 שנים. לכל 100 נקבות היו 85.2 זכרים. לכל 100 נקבות מגיל 18 ומעלה היו 86.8 גברים.
פרננדו גאביריה
פרננדו גאביריה רנדון (בספרדית: Fernando Gaviria Rendon; נולד ב-19 באוגוסט 1994) הוא רוכב אופני מסלול ואופני כביש קולומביאני בקבוצת מוביסטאר. גאביריה הוא אלוף העולם באומניום לשנת 2015 ו-2016 ומנצח קטגוריית המאיצים בג'ירו ד'איטליה 2017 (ניצח גם ארבעה קטעים במרוץ זה).
קריירה מוקדמת
ב-2012, גאביריה זכה בשתי מדליות זהב באליפות העולם לג'וניור באופני מסלול, אחת במדיסון, והשנייה באומניום. הוא ניצח גם את אליפות קולומביה עד גיל 19 באופני כביש. ב-2013, גאביריה הצטרף לקבוצת הפיתוח הקולומביאנית, קולומביה - קולדפורטס. ב-2014, הוא סיים שני בדירוג המאיצים של טור דה ל'אווניר. הוא השתתף באליפות העולם עד גילאי 23, וסיים במקום ה-20. הוא ניצח את הקטע הראשון בטור דה סאן לואיס, ואת הקטע השלישי. החל מ-1 באוגוסט, גאביריה החל לרכוב כסטאז'ר בקבוצת קוויק סטפ. תחת מדיה הוא ניצח את הקטע השני בטור של צ'כיה, וביחד עם קבוצתו את נגד השעון הקבוצתי. בנוסף לכך, ניצח את הקטע הרביעי בטור של בריטניה. גאבייריה זכה במדליית זהב באליפות העולם באומניום, לאחר שהקדים את גלן אושהאה ואת אליה ויויאני.
2016: ניצחון בפריז–טור
לאחר שהרשים בתור סטאז'ר בקבוצת קוויק סטפ, הצטרף גאביריה באופן רשמי לקבוצה. קבוצתו ניצחה את נגד השעון הקבוצתי בטור דה סאן לואיס, וגאבייריה ניצח את הקטע השני. גאביריה ניצח את קטגוריית הנקודות בטור דה לה פרובנס ואת הקטע השלישי בטירנו - אדריאטיקו. הוא סיים שישי במרוץ גנט - וולגם, וניצח את הקטע ה-2 וה-4 ב. הוא ניצח את מרוץ פרימוס קלאסיק, וניצח את מרוץ פריז–טור, לאחר שהקדים את ארנו דמאר ואת יונס ואן גנצ'טן. הוא זכה שוב במדליית זהב באליפות העולם באומניום, אחרי שהקדים את רוג'ר קלוגה ואת גלן אושהאה.
2017: ניצחון בקטגוריית המאיצים וב-4 קטעים בג'ירו ד'איטליה
עונת 2017 נחשבת לאחת העונות המוצלחות יותר בקריירה של גאביריה, זה התחיל עם ניצחון בקטע הראשון והרביעי בוואלטה סאן חואן, ניצחון בקטע הראשון בוואלטה או אלגראבה, וניצחון בקטע השישי בטירנו - אדריאטיקו, לאחר שהקדים בספרינט את פטר סאגאן. הוא סיים חמישי במילאנו - סן רמו, ותשיעי בגנט - וולגם. בחודש מאי, נבחר גאביריה לגרנד טור הראשון בקריירה שלו, לג'ירו ד'איטליה. הוא רשם מרוץ מוצלח מאוד, כאשר ניצח את קטעים 3, 5, 12, ו-13. וניצח את קטגוריית המאיצים עם 325 נקודות, מקדים ב-133 נקודות את יספר סטויבן שסיים שני בקטגוריה. גאביריה ניצח את המרוץ החד יומי, קמפיונשפ ואן פלנדרן. וסיים שמיני באליפות העולם. הוא ניצח ארבעה קטעים בטור של גואנשי, ואת קטגוריית המאיצים במרוץ עם 70 נקודות.
2018: ניצחון בשני קטעים בטור דה פראנס
גאביריה פתח את עונת 2018 עם ניצחון בקטע הראשון של וואלטה סאן חואן, לאחר מכן, הוא ניצח את קטגוריית הנקודות ועוד שלושה קטעים ב. הוא השתתף ב, וניצח שלושה קטעים ואת קטגוריית המאיצים במרוץ. גאביריה נבחר לראשונה לטור דה פראנס, הוא ניצח את הקטע הראשון ובכך זכה ללבוש את חולצת המוביל הצהובה במרוץ, במהלך הקטע השני היה מעורב בתאונה ובשל כך לא התמודד בספרינט, בו ניצח פטר סאגאן, ואיבד גם את החולצה הצהובה לאותו סאגאן. הוא ניצח את הקטע הרביעי במרוץ, לאחר שהקדים את פטר סאגאן ואת אנדרה גרייפל, אך פרש מהמרוץ בקטע ה-12 כשהגיע המרוץ לעליות והרי האלפים.
2019: ניצחון בקטע בג'ירו ד'איטליה
לאחר שלוש שנים בקבוצת קוויק סטפ, גאבייריה הצטרף לקבוצת יו.איי.אי אמירטס. הוא ניצח את הקטע הראשון והרביעי בוואלטה סאן חואן, ואת הקטע הראשון בטור של האמירויות. גאייריה סיים שני במרוץ שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, לאחר שהפסיד לדילן חרונבייחן בספרינט. הוא נבחר שוב לג'ירו ד'איטליה, ולאחר פסילתו של אליה ויויאני, ניצח את הקטע השלישי. הוא פרש מהמרוץ במהלך הקטע השביעי. הוא רשם מרוץ לא טוב בוואלטה אספנייה, לאחר שלא הצליח לנצח אף קטע וסיים רק פעם אחת (הקטע ה-4, מקום 3) בתוך העשירייה הראשונה בקטעים.
חסמין בקר וורלה
חסמין בקר וורלה (בספרדית: Jazmín Beccar Varela; נולדה ב-28 באפריל 1986) היא שחקנית, זמרת ועיתונאית ארגנטינאית, אשר התפרסמה בשל תפקידה בתור לוחן לינרס בטלנובלה "המורדים".
ביוגרפיה
היא נולדה בבואנוס איירס, ארגנטינה ולה שלוש אחיות, פליסיטאז, קמילה ופאס.
קריירה
בשנת 2002 החלה לשחק בטלנובלה של כריס מורנה "המורדים" שם היא שיחקה את לוחן לינרס.
בשנת 2005 היא שיחקה בטלנובלה "אהבת נעורים", לצדה של קמילה בורדונבה, שותפתה ל"המורדים".
בשנת 2007 שיחקה בטלנובלה "רומיאו ויוליה" בתור מלנה אריזמנדי; המבוססת על הטרגדיה המפורסמת "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר.
חיים אישיים
חסמין מזדהה כלסבית.
חסמין עזבה את בן זוגה וכיום מגדלת את בנה ביחד עם בת זוגה סופיה. ולשתיהן בת נוספת משותפת.
נקמה יהודית
נקמה יהודית הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1997 בבימויו של אלכסנדר שבתייב, עם לאוניד קנייבסקי, לירון לבו, לבנה פינקלשטיין ונטליה שווץ בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בעברית ורוסית על ידי אלכסנדר שבתייב וסמיון וינוקור. בסרט משתתפים שחקנים ישראליים ורוסיים והוא צולם ברובו בחצי האי קרים ליד יאלטה.
הסרט עוסק בקונפליקט בין שתי תרבויות, בין אב הקשור לתרבות שגדל בה בקרים שביסודה הוא שמירה על כבוד עצמי וכבוד המשפחה ודחף לנקמה, ובין בנו הישראלי שאינו מבין את התרבות הזאת המאלצת את אביו לפעול על פי הקודים הקדומים.
תקציר העלילה
נתן אליגוייב (לאוניד קנייבסקי), עלה ארצה מקרים עם אשתו יונה (לבנה פינקלשטיין) לפני 30 שנה. כאן נולד להם בן בשם דוד (לירון לבו) שהשתחרר מצה"ל והתקבל לאוניברסיטה.