cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קנדריק לאמאר
לאמאר זכה לראשונה להצלחה ולהכרה בציבור לאחר שב-2010 הוציא את המיקסטייפ הרביעי שלו, Overly Dedicated. שנה לאחר מכן הוא הוציא בלעדית ל-iTunes את האלבום העצמאי הראשון שלו, Section.80. לפני שהוציא את אלבומו השני, לאמאר הספיק להתארח בשירים של ראפרים ידועים, כמו: ד"ר דרה, דה גיים, דרייק, טאליב קוולי, באסטה ריימס, וורן ג'י, ליל ויין, אי-40 ויאנג ג'יזי.
ב-22 באוקטובר 2012 הוציא לאמאר את האלבום השני שלו, Good Kid, M.A.A.D City. האלבום הגיע למקום השני במצעד בילבורד 200 והסינגלים מתוכו: "Swimming Pools (Drank)", "Bitch, Don't Kill My Vibe" ו-"Poetic Justice" נכנסו למצעד Top 40 האמריקאי בז'אנר הראפ. האלבום אף הוכתר כאלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). בתחילת 2013, MTV הכתיר את לאמאר במקום הראשון ברשימת אמני ההיפ הופ הטובים של השנה (MTV's Hottest MCs in the Game).
לאמאר זכה בסכום כולל של שבעה פרסי גראמי. הוא השיג שבע מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-56 ב-2014, כולל אלבום השנה על Good Kid, M.A.A.D City ותגלית השנה. בטקס פרסי גראמי ה-57 ב-2015, הסינגל שלו "i" הביא לו את שתי הזכיות הראשונות שלו: פרס גראמי לשיר הראפ הטוב ביותר ופרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר.
לאמאר השיג את המועמדות השנייה שלו לאלבום השנייה עבור בטקס פרסי גראמי ה-58 עבור To Pimp a Butterfly, וגם הוביל את הקטגוריה עם 11 מועמדויות. הוא עבר את אמינם כראפר שמשיג הכי הרבה מועמדויות בערב אחד, ושני לאמן אחרי מייקל ג'קסון שמחזיק את השיא עם 12 מועמדויות מאז 1984. לאמאר היה האמן בעל הכי הרבה פרסי גראמי באותו ערב, 5 במספר, כולל אלבום הראפ הטוב ביותר. הראפר הופיע בפעם הראשונה ברשימת Time 100 של "טיים מגזין" ב-2016.
בשנת 2017 הוציא לאמאר את אלבום הסטודיו הרביעי שלו, Damn, שקיבל שבחים ממבקרים, וזכה להצלחה מסחרית גדולה. האלבום הגיע למקום הראשון ברשימת בילבורד 200 ובמספר ההשמעות ב-iTunes, האלבום אף זכה בפרס הפוליצר באותה שנה.
עד 2009: תחילת הקריירה המוזיקלית
קנדריק לאמאר נולד בקומפטון, קליפורניה, להורים משיקגו, אילינוי. אמו בחרה לקרוא לו קנדריק על שמו של המוזיקאי, הזמר והמלחין האמריקאי, מאלבמה, אדי קנדריקס. קנדריקס הוא אחד ממייסדי מוטאון; זמר סולן של הלהקות המצליחות "הפיתויים" ו"הסופרימס". לאמאר סיפר כי כשהיה בן 8, צפה במושאי הערצתו, טופאק שאקור וד"ר דרה, במהלך הצילומים לקליפ הסינגל "California Love". לאמאר מספר כי היה זה רגע משמעותי בחייו, וכי אז הבין לאן מועדות פניו. הוא למד בתיכון Centennial שבקומפטון.
ב-2003, בגיל 16, לאמאר הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "Youngest Head Nigga In Charge", תחת הכינוי K-Dot. המיקסטייפ הביא ללאמאר התעניינות מקומית שהובילה להחתמה שלו בחברת תקליטים עצמאית טופ דואוג אנטרטיינמנט. ב-2005 לאמאר הוציא את המיקסטייפ השני שלו, "Training Day", שכלל 26 שירים. ב-2006 וב-2007, יחד עם מספר ראפרים צעירים מהחוף המערבי כמו: ג'יי רוק ו-Ya Boy, חימם לאמאר את דה גיים במספר הופעות. בעקבות אותן הופעות, דה גיים אף אירח את לאמאר בשניים משיריו, "The Cypha" ו-"Cali Niggaz".
ב-2008, לאמאר הופיע בקליפ לסינגל "In the Ghetto (All My Life)" של הראפר ג'יי רוק. לאמאר זכה להכרה נוספת לאחר שהשתתף בבאטל שערך הראפר צ'ארלס המילטון בהופעה שלו, בבאטל לאמאר נתן וורס מהשיר "Keep It Real" מ-1995 של הראפר Miilkbone, הוורס אחר כך הופיע בשיר "West Coast Wu-Tang" מהמיקסטייפ "C4" של לאמאר.
ב-2009 לאמאר הוציא את המיקסטייפ השלישי שלו, "C4". באותה השנה לאמאר החליט להחליף את שם הבמה שלו, K-Dot, לשמו הפרטי. בסוף אותה השנה הוא הוציא מיני אלבום שנקרא על שמו, "Kendrick Lamar". ב-2009 לאמאר גם הקים את הסופרגרופ עם הראפרים ג'יי רוק, סקולבוי קיו ואב-סול.
2010–2011: Overly Dedicated
ב-2010, לאמאר הצטרף למסע הופעות The Independent Grind Tour עם טק ניין ו-ג'יי רוק. ב-14 בספטמבר 2010, לאמאר הוציא את המיקסטייפ Overly Dedicated למכירה דיגיטלית, תחת הלייבל טופ דואוג אנטרטיינמנט. ב-23 בספטמבר הוציא את המיקסטייפ להורדה בחינם באינטרנט. השיר הבולט ביותר במיקסטייפ הוא "Ignorance Is Bliss", שכולל אלמנטים מתת הז'אנר גאנגסטה ראפ. ד"ר דרה אשר צפה בקליפ של השיר ביוטיוב, החליט שהוא מעוניין לעבוד עם לאמאר. לאמאר עבד עם ד"ר דרה וסנופ דוג על האלבום של דרה "Detox" וחתם בלייבל של דרה אפטרמת' אנטרטיינמנט.
2011–2012: Section.80
ב-12 באפריל 2011, לאמאר הוציא את הסינגל "HiiiPoWeR" מהאלבום הראשון שלו, Section.80. הסינגל הופק על ידי ג'יי קול. ב-2 ביולי 2011, לאמאר הוציא את האלבום העצמאי הראשון שלו, Section.80. האלבום כלל את האורחים: קולין מונרו, GLC, סקולבוי קיו ואב-סול, ההפקה של האלבום נעשתה על ידי הלייבל העצמאי טופ דואוג. 5,300 עותקים דיגיטליים של האלבום נמכרו בשבוע הראשון לצאתו, והאלבום קיבל ביקורות טובות מצד המבקרים.
באוגוסט 2011, בזמן שלאמאר הופיע יחד עם סנופ דוג, ד"ר דרה ודה גיים במערב לוס אנג'לס, שלושת הראפרים הידועים הכתירו את לאמאר כ"מלך החדש של החוף המערבי". ב-24 באוגוסט 2011, לאמאר הוציא את הקליפ לשיר "A.D.H.D" מהאלבום. באוקטובר 2011, לאמאר הופיע יחד עם הראפרים B.o.B, טק ניין, MGK ו-.Big K.R.I.T, בטקס פרסי ה-BET. באוקטובר לאמאר ייצג את החברה Windows Phone, כאשר הוציא את השיר "Cloud 10", על מנת לקדם את המוצר החדש של החברה. במחצית השנייה של 2011, לאמאר התארח במספר אלבומים, כמו: "All 6's and 7's" של טק ניין, "The R.E.D. Album" של דה גיים, "The Wonder Years" של 9th Wonder ובאלבום "Take Care" של דרייק, אשר זכה בפרס גראמי.
2012–2013: Good Kid, M.A.A.D City
ב-22 באוקטובר 2012 לאמאר הוציא את אלבום סטודיו השני שלו, Good Kid, M.A.A.D City. האלבום מכר 242,112 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, והוא דורג במקום השני במצעד בילבורד 200. בדצמבר 2012, FUSE TV הכתיר את הסינגל "Backseat Freestyle" מהאלבום לשיר הכי הטוב לשנת 2012. אתר ההיפ הופ המוביל HipHop DX הכתיר את לאמאר כראפר השנה. ב-22 בפברואר לאמאר הוציא את הקליפ לשיר "Poetic Justice", שבו התארח הראפר דרייק. ביוני 2013 האלבום הוכתר כאלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, כשנמכרו 938,389 עותקים של האלבום.
2014–2016: To Pimp a Butterfly ו-Untitled Unmastered
בפברואר 2014 הודיע לאמאר שהוא עובד על אלבומו השלישי. ב-23 בספטמבר 2014, הוציא לאמאר את "i", הסינגל ראשון מתוך אלבומו השלישי. בטקס פרסי גראמי 2015 זכה לאמאר בפרס מופע הראפ הטוב ביותר ושיר הראפ הטוב ביותר עבור "i". ב-9 בפברואר 2015, יצא הסינגל השני, "The Blacker the Berry". האלבום To Pimp a Butterfly נועד לצאת ב-23 במרץ 2015, אך יצא שבוע מוקדם יותר, ב-16 במרץ. האלבום זכה לתגובות נלהבות מהמבקרים. בארצות הברית נמכר האלבום ב-324,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו ונכנס היישר למקום הראשון במצעד בילבורד 200. האלבום שבר שיאי הזרמות בספוטיפיי (9.6 מיליון) והגיע לראשי המצעדים גם בקנדה, בממלכה המאוחדת, באוסטרליה ובניו זילנד. באחד בפברואר 2016 האלבום הוכרז כאלבום פלטינה על ידי ה-איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-11 במאי העניק הסנאט של מדינת קליפורניה ללאמאר את פרס "אייקון הדור".
לאמאר התארח ברמיקס לשיר "Bad Blood" של טיילור סוויפט. הרמיקס, שיצא כסינגל במאי 2015, הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100.
ב-4 במרץ 2016 לאמאר הוציא אלבום אוסף, "Untitled Unmastered", המכיל 8 קטעים. לאמאר אישר כי הקטעים הם דמואים לא גמורים מהעבודה על אלבום To Pimp a Butterfly. האלבום זכה לשבחים מהמבקרים ופתח בראש מצעד הבילבורד 200.
2017-2020: Damn ופסקול לפנתר השחור
באפריל 2017 לאמאר הוציא את אלבומו הרביעי, "Damn". בשיר "Yah" מהאלבום לאמאר ביקש שלא יגדירו אותו כ"שחור" אלא כ"בן ישראל". גם אלבום זה זכה לתגובות נלהבות ממבקרים ופתח בראש מצעד הבילבורד 200. באפריל 2018, זכה לאמאר בפרס פוליצר על אלבומו "Damn". האלבום הוכרז כאלבום פלטינום משולש ב-10 במאי 2018 על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ביחד עם אנתוני טיפית, המקים של טופ דואוג אינטרטיינמנט, לאמאר הפיק את המוזיקה בהשראת הסרט הפנתר השחור, והפסקול יצא כאלבום ב-9 בפברואר 2018.
2021-הווה: Mr. Morale & the Big Steppers
לאחר הפסקה של 4 שנים, החל לאמאר לרמוז על צאת אלבום האולפן החמישי שלו תחת חברת התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט לצד פוסטים ברשתות החברתיות. לאחר מכן הוציא את סינגל "Family Ties" עם בייבי קים. הוא גם הופיע באלבום של קים The Melodic Blue, בשירים "Range Brothers" ו-"Vent" וכמו כן גם "Family Ties".
ב-13 בפברואר 2022, הופיע לאמאר בסופרבול ה-56, לצד ד"ר דרה, סנופ דוג, אמינם, 50 סנט, מרי ג'יי בלייג', ואנדרסון פאאק. ב-18 באפריל 2022, הכריז לאמאר על צאת אלבום האולפן החמישי שלו Mr. Morale & the Big Steppers, שיצא לאור ב-13 במאי 2022. ב-8 במאי, הוציא לאמאר את הסינגל השיווקי "The Heart Part 5", לצד סרטון מוזיקה, שבו השתמש בטכנולוגיית דיפ-פייק, בסרטון רואים את הפרצוף של לאמאר משתנה לפרצופים של דמויות אמרקיאיות חשובות, כמו: ויל סמית', קניה וסט, קובי בראיינט ואו. ג'יי. סימפסון.
SolarCity
היסטוריה
סולאר-סיטי נוסדה בשנת 2006 על ידי האחים פיטר ולינדון רייב, בעקבות הצעה של בן דודם אילון מאסק, ששימש כיושב ראש ועזר להקים את החברה. עד שנת 2009 התקינה החברה פאנלים סולאריים שייצרו הספק כולל של כ-440 מגה-ואט, ובשנת 2014 כבר הגיעה לכ-6,200 מגה-ואט.
במרץ 2016, חברת SpaceX שבבעלות אילון מאסק קנתה 90 מיליון דולר מאיגרות חוב של סולאר-סיטי. ביוני 2016 הגישה חברת טסלה הצעה לרכישת סולאר-סיטי, ובאוגוסט 2016 אישרה סולאר-סיטי את הרכישה בסך 2.6 מיליארד דולר והיא הפכה להיות חלק מחברת "טסלה אנרג'י".
ג'יימס פיבלס
פיליפ ג'יימס אדווין פיבלס (באנגלית: Phillip James Edwin Peebles; נולד ב-25 באפריל 1935) הוא אסטרופיזיקאי, אסטרונום וקוסמולוג אמריקאי-קנדי שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2019 "על תגליות תאורטיות בקוסמולוגיה". כיום (2020) מכהן פיבלס כפרופסור אמריטוס באוניברסיטת פרינסטון ונחשב לאחד הקוסומולוגים התיאוריטיים הבולטים מאז שנות ה-70. מרבית עבודתו עוסקת בקרינת הרקע הקוסמית חומר אפל קר ובגיל היקום.
ביוגרפיה
ג'יימס פיבלס נולד ב-25 באפריל 1935 בויניפג שבקנדה. פיבלס סיים את התואר הראשון באוניברסיטת מניטובה, ולאחר מכן למד את התואר השני ואת הדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1962.
מבחינה דתית, פיבלס מגדיר עצמו כאגנוסטי.
דוור
דוור הוא מקצועו של אדם העובד בחלוקת דואר (מכתבים וחבילות) לבתים ולעסקים.
בישראל
מקום המדינה היה דואר ישראל, בגלגוליו השונים, מונופול, ולכן היה המעסיק היחיד של דוורים. עם פתיחת שירותי הדואר לתחרות, בתחילת המאה ה-21, החלו ספקים נוספים להעסיק דוורים. בשנת 2015 היו בדואר ישראל כ-1,800 דוורים, אולם בעקבות הרפורמה בחברה, צומצם מספרם לכ-1,200
בארצות הברית
בארצות הברית נקראים הדוורים "נושאי מכתבים" (letter carriers), והם מתחלקים בין שלושה איגודים שונים. רשות הדואר האמריקנית עושה שימוש בתוכנת מחשב על מנת להקצות לדוורים כמות מכתבים שתספיק ליום עבודה בן שמונה שעות. התוכנה יודעת לנתח את כמות המכתבים והמרחקים בין הבתים על מנת לבצע חישוב מדויק. חלק מהדוורים אינם מרוצים משיטה זו, שכן מבחינתם התוכנה נותנת הערכה גסה לזמן חלוקת המכתבים, והם מעדיפים שהחלוקה תתבצע בהסתמך על מחקרים וסקרים שיבוצעו בידי בני אדם.
מסווגים את מסלולי חלוקת המכתבים למסלולים שיש להיעזר בהם בכלי רכב לבין מסלולים שניתן לגמוא אותם בהליכה. הדוורים שמחלקים דואר במסלולים ארוכים נוהגים במשאית דואר, ולרוב משלשלים את המכתבים לתוך תאי דואר גדולים של עסקים או מפעלים. גם הדוורים שמחלקים דואר בהליכה נוהגים במשאית דואר. הם לוקחים כמות מסוימת של דואר ביציאתם מהמשאית, מחלקים אותה לאורך הרחוב ואז חוזרים מצדו השני של הרחוב בחזרה לרכב. דוורים שאינם מחלקים דואר בשטח עירוני צפוף אינם נדרשים ללבוש מדים, ויש שמובילים את הדואר במכוניתם הפרטית ולא ברכב של רשות הדואר.
נשים חילקו דואר בארצות הברית מתחילת המאה ה-19. על פי רשות הדואר האמריקאית, האישה הראשונה שעבדה כדוורית הייתה שרה בלאק, ומשלוח הדואר הראשון שלה היה ב-3 באפריל 1845. מארי פילדס הייתה האישה השחורה הראשונה שעבדה עבור רשות הדואר האמריקאית. כינויה היה "מארי כרכרת הנוסעים", והיא חילקה דואר בדיליז'נס במונטנה משנת 1895 עד לתחילת המאה ה-20. כאשר התפתחה התעופה ונוצר הדואר האווירי, טייסת הדואר הראשונה הייתה קת'רין סטינסון שהצניחה ממטוסה מטעני דואר ביריד במונטנה בספטמבר 1913. הדווריות הראשונות שחילקו דואר בערים באופן רשמי מטעם רשות הדואר הועסקו מימי מלחמת העולם הראשונה, ובשנת 2007 כ-59,700 נשים חילקו דואר באזורים עירוניים וכ-36,600 חילקו דואר באזורים כפריים, בסך הכל כארבעים אחוזים מכלל הדוורים במדינה.
גולוס (תוכנית מציאות)
גולוס (ברוסית: Голос) היא תוכנית מציאות המשודרת בערוץ 1 הרוסי. התוכנית מהווה תחרות שירה ומבוססת על התוכנית דה ווייס הולנד, ששודרה במשך שבע עונות ומטרתה למצוא כישרון שירה מגיל 17 ומעלה, שנבחר באמצעות סדרת אודישנים.
המנצח נקבע על ידי צופי טלוויזיה באמצעות הצבעה בהודעת טקסט וביישומון התוכנית. שמונת הזוכים עד כה היו: דינה גאריפובה, סרגיי וולצ'קוב, אלכסנדרה וורוביובה, היירומונוק פוטיי, דאריה אנטוניוק, סלים אלאחירוב, פיוטר זכארוב, אסקר ברבקוב. הסדרה מעסיקה צוות של ארבעה מאמנים או מנטורים שמבקרים את הופעת המתחרים, מדריך צוותים נבחרים של אמנים לאורך העונה עד לשלב הגמר. בפאנל משתתפים זמרים נודעים ברוסיה ועד כה השתתפו דימה בילאן (עונות 1–3, 5-6), פלאגיה (עונות 1–3, ו-6), אלכסנדר גראדסקי (עונות 1–4 ו-6), לאוניד אגוטין (עונות 1–3, 5-6), בסטה (עונות 4, 7 ו-9), אני לוראק (עונה 7), סרגיי שנורוב (עונות 7–9), קונסטנטין מלאדזה (עונות 7–8), ולרי סיוטקין (עונות 8–9). בנוסף להם השתתפו גם הזמרים פולינה גגארינה (עונות 4–5 ועונות 8–9) וגריגורי לפס (עונות 4–5).
התוכנית שודרה לראשונה ב-5 באוקטובר 2012 והפכה ללהיט ואחת התוכניות הפופולריות בערוץ הראשון ברוסיה. העונה השביעית עלתה ב-12 באוקטובר 2018. ב-11 באוקטובר 2019 עלתה העונה השמינית ובאוקטובר 2020 עלתה העונה התשיעית. בשנת 2015 התוכנית זכתה בפרס המוזיקה הלאומי הרוסי מטעם הקרן לתמיכה בתעשיית המוזיקה הרוסית כתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית הטובה ביותר ברוסיה.
פורמט
התוכנית מהווה עיבוד לתוכנית The Voice הולנד, כאשר הערוץ הראשון הודיע שהתוכנית תיקרא בשם Голос (קול). בכל עונה, המנצח מקבל ₽1,000,000 (≈$16,000) וחוזה עם יוניברסל מיוזיק גרופ. התוכנית כוללת שלושה שלבים: מבחן עיוור, שלב הקרב וביצועים חיים. ארבעת המאמנים, כולם מוזיקאים מפורסמים, בוחרים צוותים של המתמודדים בתהליך המבחן העיוור. בשלב השני, כל שני מתמודדים של כל מאמן מתחרים אחד נגד השני בביצוע אותו השיר כשהמאמן בוחר אחד מהם שממשיך לשלב הבא. בשלב האחרון, המתמודדים הנותרים מתחרים אחד נגד השני בשידור חי. קהל צופי הטלוויזיה עוזרים להחליט מי עובר באמצעות הצבעה בהודעת טקסט או באמצעות יישומון התוכנית. כשאחד מקבוצת כל מאמן נשאר, המתמודדים מתחרים אחד נגד השני בפרק הסיום.
מתמודדים בולטים
בין המתמודדים הבולטים נמנים:
מפלצות יוניברסל
מפלצות יוניברסל (Universal Monsters) הוא השם שניתן לסרטי מדע בדיוני, וסרטי אימה שהופקו על ידי אולפני יוניברסל בשנים 1923 עד 1960.
הסדרה החלה עם הגיבן מנוטרדאם ופנטום האופרה, ששניהם היו סרטים אילמים בכיכובם של לון צ'ייני. אולפני יוניברסל הפיצו בהמשך סרטים על דמויות כדרקולה, פרנקנשטיין, המומיה, האיש הבלתי נראה, איש הזאב, היצור מהלגונה השחורה ואחרים. כאשר בין השחקנים הנודעים היו בלה לוגוסי, בוריס קרלוף ולון צ'ייני הבן.
היסטוריה
{{legend|#0022F8|פנטום האופרה}} {{legend|#BF0404|דרקולה}} {{legend|#36FF33|פרנקנשטיין}} {{legend|#000000|אדגר אלן פו}} {{legend|#F8C700|מומיה}} {{legend|#71E8F6|האיש הבלתי נראה}} {{legend|#804903|איש הזאב}} {{legend|#EB4772|אשת הפרא}} {{legend|#24077E|תעלומות החוג הפנימי}} {{legend|#7A889C|המאיים}} {{legend|#FF7502|אבוט וקוסטלו}} {{legend|#21935E|היצור מהלגונה השחורה}}
שנות ה-20
סרטי האימה ההוליוודיים ובמיוחד אלו שהופקו ב"אולפני יוניברסל" פרחו וזכו להצלחה רבה מאוד. בתקופה זו הפיקה יוניברסל קלאסיקות של סרטי אימה מוצלחים בכיכובם של לון צ'ייני האב והבן, בוריס קרלוף ובלה לוגוסי.
אחת מהצלחותיהם המוקדמות של אולפני יוניברסל בהפקת סרטי אימה היה בסרט משנת 1923 "הגיבן מנוטרדאם", בכיכובו של לון צ'ייני כקווזימודו וההפקה נודעה בשאפתנות הגדולה ובבניית סט צילומים אדיר ממדים ששחזר את אווירת פריז של המאה ה-15.
ההצלחה תורגמה להצלחה בקופות והאולפנים הפיקו בהמשך את "פנטום האופרה", שעלה לאקרנים בשנת 1925 בכיכובו של לון צ'ייני. לאחר מותו של לון צ'ייני בשנת 1930 האולפנים ליהקו שחקנים אחרים כדוגמת קונראד וויידט הגרמני שהופיע בסרטם של האולפנים, "האיש שצחק" משנת 1928.
שנות ה-30
חרף תקופת השפל הגדול, מפיק האולפנים קארל לימל הבן הפיק את הסרט "דרקולה" ואת "פרנקנשטיין", שניהם משנת 1931 שהעניקו הצלחה רבה לאולפנים.
הצלחת הסרטים הזניקה מאוד את הקריירה של השחקנים בלה לוגוסי (דרקולה) ובוריס קרלוף (פרנקנשטיין) ויוצרי הסרטים המשיכו לייצר סדרת סרטי מפלצות בכיכוב השניים ובאותה עת סייעה לקריירות של שחקנים כדוגמת ליונל אטוויל, דווייט פריי, אדוורד ואן סלואן וג'ון קראדין.
בשנת 1932 הופק הסרט "המומיה" בכיכובו של קרלוף, שלאור הצלחתה הופקה טרילוגיית סרטים בהתבסס על סיפוריו של אדגר אלן פו, "רציחות ברו מורג" (1932) בכיכובו של בלה לוגוסי, "החתולה השחורה" (1934) ו"העורב" (1935). הסרט "האיש הבלתי נראה" מ-1933 היה לתופעה ולהיט קולנועי וגרר אחריו שלל המשכונים. מכל סרטי המפלצות של יוניברסל, הסרטים המוצלחים ביותר היו סרטי פרנקנשטיין, שהסרט "כלתו של פרנקנשטיין" מ-1935 זכה לביקורות מהללות. סדרת הסרטים השנייה בהצלחתה הייתה סרטי דרקולה שההמשכון הראשון לסרט דרקולה יצא בשנת 1936 ונקרא "בתו של דרקולה".
שנות ה-40
סרטי האימה של יוניברסל המשיכו לאורך שנות ה-40 בסרטים כגון "איש הזאב" (1941), שעל אף שלא היה הסרט הראשון שעסק בנושא איש הזאב, ודאי שהיה המשפיע ביותר עד אז. יוניברסל המשיכו בסדרות כ"סדרת פרנקנשטיין" בה כיכב בוריס קרלוף, שחקן אנגלי בשם "הנרי פראט" אשר סיגל לעצמו חזות מאיימת ושרידי מבטא זר, והפחיד דורות של אמריקנים בתפקיד המפלצת המצולקת שנוצרה על ידי ד"ר פרנקנשטיין.
רוב סרטי האימה שנוצרו בשנים אלו נחשבו באותה תקופה ליצירות שמטרתן מסחרית ולא אמנותית, עם זאת, סרטים אלו יצרו שפה קולנועית, דימויים ותבניות, שנותרו כנכסי צאן ברזל של הקולנוע עד היום.
בשנות ה-40 סדרת סרטי האימה המוצלחת ביותר של האולפנים הייתה סרטי איש הזאב. בשנת 1941 יצא הסרט איש הזאב, בכיכובו של לון צ'ייני הבן שצעד בעקבות אביו והיה לכוכב סרטי אימה. בשנת 1943 הופק הסרט "פנטום האופרה", שהיה רימייק בכיכובו של קלוד רייני כהפנטום, הסרט היה יותר סרט מוזיקלי מאשר סרט אימה.
סרטי פרנקנשטיין ואיש הזאב זכו להמשכונים כדוגמת "רוחו של פרנקנשטיין" (1942), "פרנקנשטיין פוגש את איש הזאב" (1943), "בנו של דרקולה" (1943) והסרט "יד המומיה" (1940) היווה אף הוא המשכון לסרט האימה המצליח, "המומיה". באותה עת חשבו אולפני יוניברסל על איחוד מפלצות ודמויות האימה לסרטים ייעודיים ואלה התאחדו בסרטים "בית פרנקנשטיין" (1944) ו"בית דרקולה" (1945). לקראת סוף העשור יצא לאקרנים סרט הקומדיה "אבוט וקוסטלו פוגשים את פרנקנשטיין" (1948) ולאורך שנות ה-40 יוניברסל הפיקה 35 סרטים.
שנות ה-50
בשנות ה-50 אולפני יוניברסל חדלו מהפקת מרבית סרטי האימה שלהם והתמקדו בדמויות האיש הבלתי נראה והמומיה. לאחר הצלחת סרט האימה "הלגונה השחורה" משנת 1954 יקום המפלצות וסרטי האימה של יוניברסל זכה להצלחה מחודשת והאולפנים המשיכו בהפקת סרטי אימה שונים.
רימייקים ואתחול
בשנת 1973 אולפני יוניברסל הפיקו מיני סדרת טלוויזיה בת שני חלקים בשם "פרנקנשטיין: הסיפור האמיתי" עבור רשת NBC בכיכובו של ג'יימס מייסון.
ב-1979 שוחרר הסרט "דרקולה" בכיכובם של פרנק לנגלה ולורנס אוליבייה.
בשנים 1999 ו-2001 בהתאמה סרטי הקולנוע "המומיה" ו"המומיה חוזרת" זכו להצלחה מסחרית והיוו רימייק רופף על הסרט משנת 1932 בכיכובו של בוריס קרלוף בתור המומיה. הסרט במקור נועד להיות חלק מסדרת סרטי אימה דלת תקציב, אך בסופו של דבר הפך לסרט הרפתקאות שובר קופות עם קטעי אימה קלים. ההצלחה היחסית הביאה להפקת "המומיה: סדרת האנימציה" וספין-אוף "מלך העקרבים". שבע שנים לאחר מכן, הפרק השלישי, "המומיה: שובו של קיסר הדרקון", יצא באוגוסט 2008.
בשנת 2004 סטיבן סומרס ביים את הסרט "ואן הלסינג" בכיכובם של יו ג'קמן וקייט בקינסייל. בסרט הופיעו דמויות מיתולוגיות כדרקולה וכלותיו, איש הזאב והמפלצת של פרנקנשטיין. הסרט היווה הומאז' למפלצות הקלאסיות של יוניברסל וחרף ביקורות מעורבות זכה להצלחה קופתית מרשימה.
בשנת 2010 יצא הסרט איש הזאב בכיכובם של בניסיו דל טורו אנתוני הופקינס, אמילי בלאנט והוגו וויבינג.
בשנת 2012 אולפני יוניברסל הכריזו על תוכניות לאתחול סרטי המומיה ואתחול לואן הלסינג.
באוקטובר 2014 יצא לאקרנים הסרט "דרקולה: ההתחלה" בכיכובו של לוק אוונס שזכה לביקורות מעורבות והאולפנים שהביעו התעניינות בהפקת סרט המשך, כחלק מיקום קולנועי למפלצות יוניברסל, החליטו על הפקת יקום קולנועי משותף.
היקום האפל
כחלק משלב האתחול למפלצות יוניברסל, סרטי יוניברסל מתכננים הפקת סרט על דמות הרואה ואינו נראה. בפברואר 2016 נודע כי ג'וני דפ לוהק לתפקיד גריפין. ביוני 2017 יצא לאקרנים "המומיה", כסרט חדש ביקום המפלצות המשותף של אולפני יוניברסל. במאי 2017 יוניברסל העניקו ליקום את השם "יקום אפל" (Dark Universe) עם ג'וני דפ בתור הרואה ואינו נראה וחאווייר ברדם בתור המפלצת של פרנקנשטיין. על פי ההצהרה לתקשורת שהוציאו אולפני יוניברסל, המומיה מהווה לסרט הראשון ביקום המפלצות המחודש ובמסגרתו סבסטיאן לליו יביים סרט אתחול ל"כלתו של פרנקנשטיין". בסרט "המומיה" טום קרוז גילם חייל בשם ניק מורטון, ראסל קרואו גילם את ד"ר הנרי ג'קיל, בעוד סופיה בוטלה גילמה את המומיה.
סרטי היקום המחודש, תוכננו להכיל עלילה משותפת שבכל אחת מהן נוטל חלק ארגון רב-לאומי מסתורי בשם Prodigium שמטרתו לרדוף את המפלצות ביולי 2019 נודע שהאולפנים זנחו את הפקת סרטי היקום ויתמקדו בהפקת סרטי מפלצות נפרדים.
קבוצת הלסינקי
קבוצת הלסינקי (ברוסית: Московская Хельсинкская группа, МХГ) הוא ארגון זכויות האדם הוותיק ברוסיה. הארגון הוקם על ידי יורי אורלוב ב-12 במאי 1976 ופעל עד לשנת 1982. הוא הוקם מחדש בשנת 1989.
פעילות בתקופת ברית המועצות
בעקבות הסכמי הלסינקי דיסידנטים סובייטים החליטו להקים ארגון שיבדוק איך הממשל הסובייטי מקיים את התחייבויותיו בהתאם להסכם. לצורך כך הארגון היה צריך לאסוף נתונים על הפרות זכויות האדם בברית המועצות ולהעביר אותם לידיעת מדינות חתומות על ההסכם. על הקמת הארגון הוכרז במסיבת עיתונאים שהתקיימה בדירתו של אנדריי סחרוב. במהלך ההקמה בארגון נכללו 11 חברים:
מאז ההקמה חברי הארגון היו תחת לחץ מתמיד של הק.ג.ב ובשנת 1982 הודיעו על הפסקת פעילותם. באותה שנה הקבוצה כללה רק 3 חברים כאשר נגד אחד מהם כבר נפתחה חקירה והשנייה הייתה ילנה בונר שהוגלתה לניז'ני נובגורוד.
הקמה מחודשת של הארגון
בשנת 1989 בעקבות תחילת מדיניות הפרסטרויקה פעילות הקבוצה חודשה. יושב ראש החדש הייתה לריסה בוגורז שכיהנה בתפקיד זה עד לשנת 1994. אחריה היה קרוניד לוברסקי ומשנת 1996 בתפקיד היו"ר מכהנת ליודמילה אלכסייבה.
הקבוצה הודיעה על כך שמקבלת מימון מגורמים הנמצאים מחוץ לגבולות רוסיה.
הקבוצה פרסמה מספר רב של פרסומים בהקשר למצב שמירות זכויות האדם ברוסיה. בשנת 2003 הארגון הוציא הודעת גינוי לתחילת מלחמת עיראק. בשנת 2009 לראשונה ברוסיה פורסם דוח מפורט על מצב להט"ב במדינה.
בשנת 2006 הארגון הואשם בקבלת תמיכה מארגוני ביון בריטיים. ליודמילה אלכסייבה פנתה לבית המשפט אך הבקשה לא הועלתה לדיון והחלטה זו אושרה גם בבית המשפט העליון של רוסיה.
יארוהה
יַארוּהָה וגם יַארוּגָה (באוקראינית וברוסית: Яру́га; ביידיש: יערע) הוא כפר קטן בצפון מזרח מחוז ויניצה שבאוקראינה, אשר נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה. עד המלחמה התגוררו בכפר כ-2,000 נפש, כמחציתם יהודים.
המיקום הגאוגרפי
יארוהה היא עיירה במחוז משנה מוהיליב-פודילסקי בצפון מזרח מחוז ויניצה. העיירה נמצאת במרחק של 25 ק"מ מהעיר מוהיליב-פודילסקי, שהיא העיר המרכזית של אותו מחוז משנה. העיירה שוכנת על גדת הדניסטר, הנהר הגדול על הגבול בין אוקראינה לבסרביה.
לפני המלחמה
ב-1847 ישבו בכפר 224 יהודים וב-1897 ישבו בו 1,271 יהודים, שהיו כמחצית מהאוכלוסייה.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, יארוהה הייתה חלק מאוקראינה, אשר הייתה באותו הזמן כפופה לשלטון הרוסי הסובייטי וחלק משטחיה של ברית המועצות. חיו בה כ-2,000 אנשים, בערך מחציתם יהודים (כ־1000 איש).
תושבי העיירה היו ברובם במצב כלכלי נמוך-בינוני. רוב תושבי העיירה הסתפקו במועט. העיירה התברכה באדמה חקלאית טובה, ולכן הייתה מוקפת בכרמי ענבים, בשטחים חקלאיים של גידולי מזון וכותנה וביערות. האזור נחשב לשופע מבחינה חקלאית וטבעית, ורוב התעסוקה הייתה סביב הגידולים והדיג בנהר הדניסטר. רוב הגברים והילדים עבדו בעבודות חקלאיות, והנשים עבדו בעיקר בסריגה. כמו כן, חלק נכבד מן התושבים עבדו בדיג ובהעברות סחורה ממקום למקום, היות שהעיירה הייתה קו התפר בין מחוזות וסחורה עברה דרכה.
בתקופת החורף מצבה הכלכלי של העיירה הידרדר, עקב מזג האוויר שאינו מתאים לגידולים ופגיעה בחקלאות, בדיג, ובשייט בנהר. באחד החורפים כשהנהר קפא, תושבי העיירות השכנות נהגו לשדוד את היהודים בעיירה, אך עם הזמן הונהג הסכם ביניהם, והיהודים התחילו להבריח סחורות שונות מבסרביה. עסקי ההברחה שיפרו מאוד את המצב הכלכלי של תושבי יארוהה ובעיקר של יהודי המקום. האיכרים העסיקו אותם, סיפקו להם מזון, וגם הנשים עבדו וסרגו.
כאמור, רוב האוכלוסייה ביארוהה הייתה ענייה, אף שהיו מספר קטן של משפחות אמידות. כולם ידעו, מלבד השפה האוקראינית, גם יידיש, ושמרו במידת מה על המסורת. ביארוהה פעלו "מועצה יהודית ממלכתית" ובית ספר יהודי שהתנהלו ביידיש.
במהלך המלחמה והשואה
עם פרוץ המלחמה, כ-1,000 מתוך 2,000 תושבי הכפר היו יהודים. בזמן מלחמת העולם השנייה הידרדר מצבם הכללי של כלל תושבי העיירה. תנאי המחיה הפכו לקשים לכלל התושבים ובפרט ליהודים. רוב בתיהם נלקחו מהם ומרבית התושבים עברו להתגורר בבתים קטנים הכוללים כשמונה נפשות בחדר. כלל הגברים גויסו על ידי הרוסים ולחמו נגד הגרמנים ולכן לא היו מפרנסים עיקריים בבתי המשפחות. בשנה וחצי הראשונות למלחמה לא חל שינוי גדול בגודל האוכלוסייה.
עם פלישת גרמניה לברית המועצות ב-22 ביוני 1941 (מבצע ברברוסה), ברחו חלק מהיהודים לתוך ברית המועצות, חלקם כמגויסים לצבא האדום. שבוע לאחר כיבוש יארוהה על ידי הגרמנים (18–19 ביולי 1941), רוכזו יהודי העיירה בגטו ברחוב אחד בפאתיה. ב-28 ביולי 1941 רצחו אנשי האס אס סמוך לעיירה כ-100 יהודים אשר גורשו מבוקובינה והובאו על ידי הרומנים. בחודשי הכיבוש הראשונים חויבו כל היהודים לענוד טלאי צהוב על החזה והגב. חפצי הערך שלהם הוחרמו, ולכן מרבית היהודים, אם לא כולם, נותרו ללא רכוש, מה שהביא לשפל כלכלי עבורם ועבור העיירה.
העיירה הייתה תחת פיקודה של מפקדת לגיון הז'נדרמים במוהילב ותחת השגחתה של תחנת הז'נדרמים שבאנדאסובקה (כפר במרחק 8 ק"מ ממוהיליב-פודילסקי). רב-סמל בליווי שני ז'נדרמים היה בא ליארוהה אחת לשבוע כדי להשגיח על הנעשה במקום. השמירה הסדירה הופקדה על ידי הרומנים בידי המיליציה האוקראינית המקומית, אשר בניגוד למקומות אחרים התייחסה בהגינות לאוכלוסייה היהודית ביארוהה. בראש המיליציה עמד פדור קרייבסקי (Fedor Krievski), אשר תמך בסתר בפרטיזנים. קרייבסקי ארגן ודאג לאכסון המגורשים שהגיעו ליארוהה בבתי היהודים המקומיים. כעבור זמן מה פקד ראש תחנת הז'נדרמים להקים גטו, ותחום הבתים בהם היה מותר ליהודים לגור הצטמצם. קרייבסקי עקף את הפקודה והרחיב את הגטו לכמעט כל השכונה היהודית הקודמת, כך שרוב היהודים יכלו לחזור לבתיהם הקודמים. בתחילת אוקטובר 1941 נמנו כ-370 יהודים בגטו יארוהה. לאחר מכן, באוקטובר–נובמבר של אותה שנה, הגיעו לגטו יארוהה כ-500 מגורשים יהודים מרומניה וצפון בוקובינה. בנוסף לכך אופשר ליהודים להקים ועד יהודי אשר תפקידו היה לטפל בענייני הקהילה היהודית כולה - מגורשים שהגיעו ליארוהה ומקומיים כאחד. בראש הוועד עמד השוחט וידר (Wider), מגורש יהודי מבוקובינה, אשר נרצח באביב 1941 כשנתפס מחוץ לגטו ללא רישיון. בגטו פעלו בית חולים ובו 16 מיטות וגם בית תמחוי, בו חולקו 150 מנות אוכל ביום. היהודים עבדו במשק החקלאי שהיה קולחוז.
בראשית ספטמבר 1941, סופחה יארוהה לטרנסניסטריה, שהועברה לשלטון רומניה. במקום שלטון רוסי שלט ביארוהה שלטון רומני-גרמני (בשליטת היטלר). יארוהה סופחה כחלק מכפר רומני ששכן קרוב ליער, לשדות התירס ולשאר השדות החקלאיים. שינוי הגבולות הגאוגרפיים והעברת האזרחים נעשה בניגוד לרצון התושבים ובהוראות השלטון הרומני.
בחודשים דצמבר 1941 עד אפריל 1942 פרצה מגפת טיפוס. משפחות שלמות נספו ולא היה בית שלא היו בו נפגעים. במאי 1942 החליטו השלטונות לשלוח את כל יהודי יארוהה, המגורשים שהגיעו אליה והמקומיים, למחנה סקאזינץ, לאחר השתדלויות רבות ומתן שוחד למפקד הז'נדרמים במוהילב, הוצאו מן המשלוח 25 משפחות של בעלי מקצוע והוחזרו ליארוהה. האחרים שנשלחו למחנה סקאזינץ נשארו בו עד חיסולו ב-12 בספטמבר 1942. אחדים ממפוני יארוהה הועברו למקומות אחרים: טיוורוב, קראסנה ועוד, אולם רובם הוחזרו ליארוהה. בינואר 1943 נמנו 785 יהודים, מהם 416 מגורשים שהגיעו אליה ו-369 מקומיים. היו אז במקום 51 יתומים, מהם 13 יתומים משני הוריהם.
מאוחר יותר, בסוף שנת 1942 – תחילת 1943, נערכו שלושה מבצעי ציד יהודים ביארוהה כדי לשלוח אותם למחנות עבודה. בשני המבצעים הראשונים תפשו לרוב צעירים בני 19–26 ושלחו אותם לעבד אדמת כבול בנסטרווארקה (Nestervarea) שבמחוז טולצ'ין. במבצע השלישי נשלחו אנשים יותר מבוגרים. כיוון שרבים חשו בסכנה, ברחו מן העיירה והסתתרו אצל האיכרים. האנשים שנשלחו הוכו בידי הז'נדרמים לאורך כל הדרך, ולאחר שהגיעו הוחזרו שוב ליארוהה, מאחר שנמצאו בלתי מתאימים לעבודה. למחרת היום הוחל במבצע מיוחד, ונערות ונשים צעירות נשלחו לאותה עבודה בטולצ'ין. הגברים, שנלכדו במבצע השלישי נשלחו לניקולאייב. כשהעבודה במחנות העבודה נפסקה, הם הוחזרו ליארוהה. חלק מהיהודים שנשלחו למחנות הצליחו לברוח ולהציל את חייהם. הראשונים שהוחזרו לבתיהם היו יוצאי דורוחוי, ששוחררו בדצמבר 1943.
בעקבות התנגשות עם איכרים מבסרביה שחצו את הנהר ופשטו על הגטו לצורך שוד וביזה, הוקמה בגטו התארגנות יהודית להגנה עצמית, אשר בסופו של דבר שיתפה פעולה עם האיכרים בהברחת סחורה מבסרביה לטרנסניסטריה, דבר אשר תרם לשיפור מצבם הכלכלי של תושבי הגטו, שרבים מהם התפרנסו ממכירת הסחורות. בנוסף לכך היהודים הוסיפו לעבוד במשק החקלאי שהיה קודם קולחוז על מנת להשיג מזון למחיה. הם התפרנסו מעבודה חקלאית אצל איכרים אוקראינים, ונשים יהודיות עסקו בעבודות סריגה. העניים מבין היהודים, אלה שלא יכלו לעבוד, קיבלו מדי פעם מצרכי מזון מהמבריחים. התושבים האוקראינים אף הסתירו בבתיהם ובמחסניהם יהודים מפני אנשי האס אס, אשר על בואם נמסרה הודעה מוקדמת מראש הקולחוז האוקראיני.
כאשר החלה העיירה לקלוט משפחות מרובות ילדים של פליטים ומגורשים ממחנות מעבר של פליטים (כ-500 נפשות) גדלה הצפיפות והביאה לירידה במצב הכלכלי, שהיה כבר רעוע, ולמחסור במזון ובבגדים. רבים מתו ממחלות ומרעב. בסיפור אישי המתועד ב"יד ושם" מסופר: "כאן ביארוהה היו משפחות של יהודים תושבי המקום ואותנו צרפו לבתים של יהודי המקום. הכניסו אותנו לתוך בית קטן, בו התגוררה אישה עם שלושה ילדים. כל הדירה הכילה שני חדרים ורבע. החדר הגדול נמסר לנו ביחד עם עוד 2 משפחות, 11 איש בחדר אחד של 14 מ"ר. אחי נהג למקור סחורה למוהילב על מנת לקנות סבון, מזון וביגוד."
אחרי המלחמה
ב-20 במרץ 1944 נכנס הצבא הסובייטי ליארוהה. במקום נמצאו כ-300 מגורשים ממקומות אחרים ומספר דומה של יהודים מקומיים. בהפצצה של הגרמנים על העיירה, נהרגו 6 יהודים. רבים מהתושבים נותרו ללא רכוש כלל ורובם גויסו לצבא הרוסי.
אחרי מלחמת העולם השנייה חזרה יארוהה להיות בשליטת ברית המועצות, במסגרת חבל ארץ הנקרא בוקובינה, שהיה באותה תקופה מחולק בין רומניה, מולדובה ואוקראינה. הצבא הסובייטי כבש מיד את המקום מידי הרומנים המובסים.
נואזאוריים
משפחה זו הייתה שייכת לקבוצת הצרטוזאוריה שבתוכה היו הצרטוזאורוס ובני משפחת האבליזאוריים קצרי הלסת. לעומתם הם היו קלים בהרבה והיו בעלי לסתות ארוכות ושיניים חדות שפנו החוצה באופן בולט כמו אצל המסיאקזאורוס ממדגסקר או חסרי שיניים כלל כמו האלפרוזאורוס. ככל הנראה הם היו טורפים או אוכלי חרקים. הם דמו מעט לאורניתומימיים קטנים, אך היו בעלי זרועות קטנות.
הם היו קטנים יחסית באורך מטר וחצי אצל הולוציזאורוס עד לגדול ביותר באורך 8 מטרים - הדלתדרומאוס שייתכן ששייך לקבוצת אחרת.
נובום אורגנום והתחיה הגדולה
הנובום אורגנום (בלטינית: Novum Organum, Instauratio Magna; מילולית: המכשיר החדש) הוא יצירה פילוסופית מאת פרנסיס בייקון (1561–1626) – אחד האישים הבולטים בתקופתו בתחומי הפילוסופיה והמדעים, ומדינאי בכיר בחצר המלכה אליזבת' ובממשלו של המלך ג'יימס הראשון, מלך אנגליה. היצירה, שפורסמה בשנת 1620, הכילה את התוכנית ליצירה שאפתנית שתקרא "התחייה הגדולה", במסגרתה יאורגן מחדש הידע האנושי ותעודכן השיטה המדעית האריסטוטלית שהושתתה על השקפה רציונליסטית. שמו של הספר מעיד על הפולמוס עם השיטה האריסטוטלית ומהדהד את שמו של חיבור ה"אורגנון" לאריסטו.
היצירה טבעה חותם מכריע על התפתחות המחשבה האמפיריציסטית והשפיעה, כדבריו של ג'יימס אופי יורמסון, "לא רק על התפתחות המדע אלא גם על ההשקפה הבריטית הטיפוסית אודות ההכרה והמתודה המדעית, כפי שזו התגלמה בהגויותיהם של ג'ון לוק, ג'ורג' ברקלי, דייוויד יום, ג'ון סטיוארט מיל וברטראנד ראסל."
ה"נובום אורגנום" מכיל הקדמה, הקדשה למלך ג'יימס הראשון, מבוא ל"תחיה הגדולה" אותה הוא מתעתד לכתוב שכוללת גם את תוכן העניינים שלה, ושני ספרים שהם גוף ה"נובום אורגנום". היצירה כולה כתובה בלטינית והטקסט של ה"נובום אורגנום" מנוסח באפוריזמים. ההדפס על עמוד השער של המהדורה הראשונה של היצירה מציג ספינות המפליגות בין עמודי הרקולס בגיברלטר שיצגו, באופן מסורתי, את קצה העולם הידוע. ציור השער מעיד על כוונתו המפורשת של החיבור "לעקוף את הסמכויות העתיקות".
בנובום אורגנום מציע בייקון שיטה מדעית אינדוקטיבית שמבוססת על איסוף ידע מתצפיות ומניסיון וקובע שעל הידע האנושי להתקדם מ"אקסיומות" פרטיות שמבוססות על נתוני החושים לעבר "אקסיומות" כלליות יותר, עד שלבסוף יחשפו חוקיו האחדותיים של היקום. בנוסף, בייקון מסביר את הסיבות לכשלונם של בני האדם בהבנת הטבע ובמציאת מדע ודאי והכרחי, באמצעות דוקטרינת ה"אלילים" שלו.
רקע ליצירה
אריסטו יצר מסורת מדעית שהטביעה את חותמה על המחשבה הפילוסופית עד שלהי העת החדשה. אף על פי שקביעתו של אריסטו, שבראש המדעים ניצבים משפטים אמיתיים שנובעים מהניסיון החושי מתיישבת עם המדע האמפריציסטי של בייקון, הפרשנויות ההומניסטיות המסורתיות של אריסטו הדגישו במידה רבה את הסילוגיזם והדיאלקטיקה. אלו פנו להסברים מטאפיזיים של מדעי הטבע, שנשענים על אקסיומות. ה"נובום אורגנום" אמור להוות חלופה למסורת האריסטוטלית שמניחה אקסיומות במקום לגלות אותן. רעיון החדשנות ב"מכשיר החדש" של בייקון ניתן לזיהוי עם מגמה כללית בתרבות האירופאית של התקופה. לפי פאולו רוסי, מאות פרסומים מדעיים הכריזו על עצמם כ"חדשים" והצביעו על הלך רוח אירופאי לפיו המין האנושי עומד על סיפה של תקופה של קידמה. זאב בכלר מזהה ב"נובום אורגנום" גם השפעה של "תנועת כישוף, מאגיה ואלכימיה אשר התעוררה במאה ה-16." שכן הן האלכימיה והכישוף והן האמפריציזם הבייקוניאני טוענים שאל לו לאדם להישאר פסיבי בטבע, ועליו להשתמש בכח חקירתו כדי להתערב בתהליכים טבעיים. ואמנם, פולטון אנדרסון מציין שאף על פי שבייקון ראה באלכימאים שרלטנים, הוא זיהה בניסויים דוגמת אלו של האלכימאי וההוגה רוג'ר בייקון דוגמה לחקירה מדעית מבטיחה.
חיבור הטקסט
בייקון כתב את חיבוריו הפילוסופיים והמדעיים, שבחלקם אמורים היו להניח את היסודות ל"תחייה הגדולה", בחופשות מעיסוקיו הציבוריים ובמהלך למעלה משלושה עשורים. ב-1621 הוא נמצא אשם בקבלת שוחד ונשללה ממנו משרתו הציבורית. במהלך חמש השנים האחרונות לחייו הוא עבד בקדחתנות על "התחיה הגדולה", אולם ברור מכתביו שהוא הבין שהשלמתה לא תתבצע על ידיו. האמרה "Vita Brevis, Ars Longa" (לטינית: "החיים קצרים והמלאכה מרובה") נפוצה מאוד בכתביו.
הקדמה
בהקדמה ל"נובום אורגנום" טוען בייקון שהידע האנושי נשען על יסודות רעועים, "כמו מבנה נפלא ללא בסיס." בייקון מציע לארגן את הידע האנושי מחדש, באמצעות תוכנית טובה יותר, ולהתחיל ב"שחזור כולל של המדעים, האמנויות וכל הידע האנושי, שיוקם על הבסיס הראוי."
התחייה הגדולה
החלק הראשון בחיבור, לאחר ההקדמה וההקדשה למלך ג'יימס הראשון, מוקדש לסיכום מסקנותיו בדבר בוסריותו של הידע המסורתי וגסותו של ההיגיון האנושי בהתמודדות עם מורכבותו של הטבע. הטבע, טוען בייקון, דומה למבוך בעיני בני-האדם, ואמיתותיו אינן ניתנות לחשיפה באמצעות התבונה בלבד. במסגרת ה"תחייה הגדולה" יציע בייקון את "המכשיר החדש" – ה"נובום אורגנום" שלו, שיסייע לתבונה האנושית בחשיפת האקסיומות שבטבע. "תוכנית העבודה" של "התחייה הגדולה", שמיוצגת על ידי הספרים שעתידים להיכלל בה, לפי בייקון, היא כדלקמן:
ספר ראשון
בספר הראשון של ה"נובום אורגנום" בייקון מתמקד בתקיפת הסילוגיזם כשיטת החקירה המועדפת, ומציע במקומו את האינדוקציה. בייקון מסביר שהאינדוקציה לא מניחה דבר, ומסיקה כללים ועקרונות "מהפרטים והחושים" ובהדרגה חושפת אקסיומות כלליות יותר ויותר. הסילוגיזם, לעומתה, "מתעופף מהחושים והפרטים, אל עבר האקסיומות הכלליות ביותר." לדעתו של בייקון, הסילוגיזם מצביע על נטייתה הטבעית של הרוח האנושית להיחפז לכדי הכללות, ועל כן הוא לא מהווה בסיס ראוי למדעים.
לפי בייקון, אם כן, המעבר בין המציאות לתפיסה השכלית אינו נטול מכשולים. תפיסתנו מושפעת מנטיות טבעיות, משגיאות טיפוסיות שלנו, או מפגמים אחרים. את אלו מכנה בייקון "אלילים" (Idola), שהמכשיר שבכוונתו להציע אמור לסייע לבני-האדם להתגבר על השפעתם המתעתעת. ארבעת סוגי האלילים הם:
ספר שני
בספר השני של הנובום אורגנום, לאחר שעמד על הסיבות לטעויות ולאי-דיוקים שפושים בידע האנושי, והבהיר מדוע לדעתו יש לדחות את השיטות המדעיות המסורתיות ואת המסקנות הפילוסופיות שנובעות מהן, פונה בייקון להציע את "המכשיר החדש", ה"נובום אורגנום", שיעזור לתבונה האנושית בהשגת ידע אמיתי. זוהי ה"אינדוקציה האמיתית והמושלמת."
האינדוקציה של בייקון
בייקון מציע שיטת אינדוקציה כנגד השיטה הדדוקטיבית, שמגיעה לאקסיומות כלליות בכח השכל ולאחר מכן מסבירה את עולם התופעות לפיהן, ושנבדלת גם משיטת האינדוקציה של אריסטו. לפי בייקון, האינדוקציה האריסטוטלית שואפת להתקדם מיד, לאחר תצפית דלה, מהפרטים והניסיון, אל עבר האקסיומות הכלליות ביותר, ולאחר שנאחזה באלו לעשות את דרכה מטה, לאקסיומות כלליות פחות, באמצעות דדוקציה.
הבעיה באינדוקציה האריסטוטלית, היא שהיות והיא מניחה חוקים כלליים, דוגמה נגדית אחת עלולה למוטט את כל מהלך החקירה. למשל, לא די בכמה תצפיות כדי להסיק ש"כל הדינוזאורים נחמדים". יש לבחון קטגוריות שונות של דינוזאורים – אוכלי-צמחים מול קרניבורים, הולכים-על-ארבע לעומת הולכים-על-שתיים, מינים שונים שלהם וכן הלאה.
האינדוקציה הבייקוניאנית, אם כן, מקבלת בברכה דוגמאות נגדיות, שכן אלו מבהירות שכלל מסוים אינו נכון. לפי זאב בכלר "הפרכה ניסויית מספקת לנו ידע ודאי אף שזהו ידע שלילי."
הדוגמה שבייקון מביא לשיטתו היא מערך הניסוי שנועד לאפיין את הסיבות לחום. ראשית, בייקון ערך בטבלה דוגמאות ל-27 מצבים של הימצאות חום אותם הוא מכיר מניסיונו, כמו "קרני השמש ביום קיץ חם". כנגדן, הוא מנה דוגמאות לאירועים דומים, שמהם נעדר חום, כמו קרני האור מהירח או מהכוכבים. לאחר מכן, בייקון ניסה לאתר את מידת החום שנובעת מהגופים אותם הוא בחן בזמנים שונים, ובהשוואה לגופים אחרים. לאחר שאסף את כל הנתונים הללו, הוא החל לפסול סיבות אפשריות לתופעת החום. למשל, היות שהשמש חמה, ניתן לפסול הסבר לפיו חום נובע מיסוד האדמה. רק הסבר שלא ניתן להפריך ("חום נובע מתנועה" ), הוא הסבר קביל.
ניתן להבין, אם כן, כיצד מהות הפרויקט המדעי הבייקוניאני הופכת להיות "הערמה של דוגמאות זו על-גבי זו" אגב הימנעות ממעבר לניסוח חוקיות. ואמנם, ניתן לשאול: "באיזו נקודה החוקר הבייקוניאני ניאות לבצע את הקפיצה מהפרטים הנצפים להכללות מופשטות? תריסר? אלף?" שיטתו של בייקון לא מספקת תשובה חד-משמעית לשאלה.
השפעה
למעט השפעתו על התפתחות המחשבה המדעית בכלל ועל התפתחות האמפריציזם הבריטי בפרט, הוא היה "מהראשונים שהדגישו, כי הידע מעניק לאדם שלטון על הטבע; מבחינה זו נחשב למבשר התועלתנות והמרקסיזם גם יחד." נוסף על כך, ב"נובום אורגנום" הוא קורא להקמת מוסד שיוקדש לאיסוף ידע טבעי רב ככל שניתן, בו ניתן יהיה לעשות שימוש בניסוח כללים מאוחר יותר. החברה המלכותית שנוסדה בשנת 1662 על ידי מדענים ואינטלקטואלים דוגמת רוברט בויל, הושפעה באופן ישיר מקריאתו זו של בייקון.
חוליו פלגסואלו
חוליו חוסה פלגסואלו סלבה (בספרדית: Julio José Pleguezuelo Selva; נולד ב-26 בינואר 1997 בפלמה דה מיורקה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פלימות' ארגייל מהצ'מפיונשיפ.
תחילת הקריירה
פלגסואלו הצטרף אל מחלקת הנוער של אספניול בשנת 2004, לאחר שתחילה שיחק במחלקת הנוער של אתלטיקו בלארס. בשנת 2010 עבר אל מחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד, שנה לאחר מכן עבר פלסגואלו אל מחלקת הנוער של ברצלונה, ובמהלך תקופתו שם קושר שמו למעבר אפשרי לקבוצות הפרמייר ליג ארסנל, מנצ'סטר סיטי וטוטנהאם הוטספר.
ארסנל
בחודש יולי 2013, זמן קצר לאחר שחגג את יום הולדתו ה-16, הצטרף פלגסואלו למחלקת הנוער של ארסנל. ב-11 באפריל 2014, לאחר שהפך לשחקן מפתח בקבוצת המועדון עד גיל 18, חתם פלגסואלו על החוזה המקצועני הראשון שלו.
ב-31 באוקטובר 2018 ערך פלגסואלו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק גביע הפוטבול ליג נגד בלקפול.
ההשאלה למיורקה
ב-5 באוגוסט 2016 הושאל פלגסואלו למשך עונה אחת למיורקה מהליגה הספרדית השנייה. ב-7 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ראוס דפורטיו במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-9 באוקטובר ערך פלגסואלו את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית השנייה, כשנכנס כמחליף בניצחון 3-0 על וסקה. לאחר 15 הופעות ליגה במיורקה, בעונה שהסתיימה בירידת המועדון לליגה הספרדית השלישית, חזר פלגסואלו לארסנל.
ההשאלה לז'ימנסטיק טרגונה
ב-31 בינואר 2018 הושאל פלגסואלו למשך חצי עונה לז'ימנסטיק טרגונה מהליגה הספרדית השנייה. בסך הכל הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון.
טוונטה
ב-21 במאי 2019 חתם פלגסואלו בהעברה חופשית בטוונטה מליגת העל ההולנדית. ב-3 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד פ.ס.וו. איינדהובן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. בעונתו הראשונה במועדון ערך פלגסואלו 19 הופעות ליגה.
ב-14 בינואר 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, השער היחיד של קבוצתו בהפסד 3-1 לאייאקס במסגרת המחזור ה-16 בליגה לעונת. בעונה זו ערך פלגסואלו 19 הופעות ליגה, והבקיע שער אחד.
פלימות' ארגייל
ב-21 ביוני 2023 חתם בפלימות' ארגייל מנצ'מפיונשיפ.
Xscape
Xscape הוא אלבום אוסף של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון הכולל שירים שלא פורסמו במהלך חייו, אותם הקליט ג'קסון בין השנים 1983 עד 1999. האלבום יצא לאור ב-9 במאי 2014 דרך חברות התקליטים אפיק רקורדס, MJJ וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
האלבום דורג במקום השני במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200 בשבוע הראשון להוצאתו, והגיע למעמד פלטינה בארצות הברית. מהאלבום יצאו שני סינגלים. הראשון – "Love Never Felt So Good", כלל גרסה מחודשת של השיר בה השתתף הזמר ג'סטין טימברלייק, ודורג במקום התשיעי במצעד בילבורד הוט 100. הסינגל השני מהאלבום, "A Place with No Name", יצא לאור מאוחר יותר באותה השנה.
אלן פוקס
אלן פוקס (בצרפתית: Alain Fuchs; 10 באפריל 1953, לוזאן) הוא כימאי צרפתי.
ביוגרפיה
אלן פוקס נולד בשנת 1953 בלוזאן. בשנת 1975 הוא סיים לימודי הנדסה כימית בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן. בשנת 1983 פוקס סיים עבודת דוקטורט באוניברסיטת פריז-סאקלה.
בשנת 1985 פוקס הצטרף לצוות של המרכז הלאומי למחקר מדעי. בשנת 1995 הוא התמנה לפרופסור באוניברסיטה בה למד ובהמשך באוניברסיטת פייר ומארי קירי.
בשנת 2010 הוא מונה למנהל של המרכז הלאומי למחקר מדעי במקום קתרין ברשיניאק. כאשר תקופת כהונתו הסתיימה הוא מונה לשלוש שנים נוספות עד לשנת 2017. החל משנת 2017 הוא מכהן כנשיא PSL Research University בפריז.
מחקרים של פוקס מרוכזים בתחום תאוריה וניתוח תופעות שונות בתחום תרמודינמיקה של נוזלים בחומרים בעלי נקבוביות ובתופעות תרמיות במתקני אגירת אנרגיה. הוא כתב מספר ספרים בנושא וכ-200 פרסומים מדעים שונים.
בית לדרברג
בית לדרברג הוא בית אר-נובו לשימור בשדרות רוטשילד 29 פינת רחוב אלנבי 116 במרכז ההיסטורי של תל אביב. הבית תוכנן על ידי האדריכל יוסף ברלין בשנת 1922. ככל הנראה גם יהודה מגידוביץ' היה שותף בתכנונו.
על הבית
הסגנון העיצובי אקלקטי, ומשלב בין סגנונות אדריכליים של התקופה לבין אלמנטים המאפיינים בנייה מזרחית. המעקות מפורזלים כמנורה, ואת החלונות מעטרים עמודים קורינתיים. על החזיתות משובצים אריחי קרמיקה צבעוניים תוצרת בצלאל, שעיצב זאב רבן וביצוע של יעקב אייזנברג, בהזמנה מיוחדת של לדרברג. האריחים מציגים, על פי מיטב האתוס הארצישראלי, נופים מארץ ישראל וסיפורים מן התנ"ך, הכוללים ציורי קרמיקה המתארים את "הזורעים בדמעה", "קוצרים ברינה" ורועה צאן. בחזית הפונה לאלנבי – ציור העיר ירושלים, וכן ציון שם בעלי הבית (ראו גם: קרמיקה ישראלית).
הסמלים הללו יונקים ממגוון מקורות תרבותיים, ללא היגיון פנימי. לסגנון הבנייה הזה, עתיר המניירות, אין אמירה מגובשת, והוא הביע רעיונות שונים - מזרחיים, עבריים ועוד. היה בכך הד לזהות תרבותית של חברה מתהווה. אי סגנון זה מכונה "סגנון אקלקטי", אך הרומנטיקנים מעדיפים לכנותו "בתי החלומות".
בית לדרברג נבנה בשנת 1925 על ידי היבואן יצחק לדרברג כבית משותף עם דירות להשכרה. הבניין מעוטר באריחי קרמיקה פרי יצירתו של זאב רבן. לדרברג עצמו גר עם משפחתו בשכונת רמת השרון (שכונת החשמל), השכונה הכי יוקרתית בתל אביב של תחילת שנות העשרים.
בזמן הבנייה, התעוררה שביתה של הפועלים נגד הקבלן, בטענה כי נוצלו יתר על המידה.
בית לדרברג נכלל ברשימת הבתים לשימור של תל אביב, ומטפל בו משרדו של האדריכל אדרעי.
כיום יש במקום מסעדה לארוחות בוקר.
יצחק לדרברג
יצחק לדרברג היה יבואן כלי בית ומטבח בסוק א-דיר ביפו, שחנותו נשדדה בידי ערבים בפרעות תרפ"ט.
תמר צבי
תמר צבי (נולדה ב-1960) היא פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה, ראש הקתדרה לחקר מורשת יהדות מצרים ע"ש יוסף ורשלין ברדה וראש המרכז לחקר יהודי ספרד וארצות האסלאם לדורותיהם. תחומי מחקרה הם בלשנות ופילולוגיה של הלשון העברית ושל הלשונות השמיות, והיא עוסקת אף בחקר תרגומי המקרא לערבית יהודית ובפרט תרגום רס"ג לתורה.
פעילות אקדמית
צבי כיהנה בין השנים תשע"ג - תשע"ו כראש החוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה. היא חברת מערכת כתב העת "בלשנות עברית" (אוניברסיטת בר-אילן), כתב העת "כרמלים" (אוניברסיטת חיפה ומכון בן-צבי; הייתה עורכת שותפה של כרמלים י, תשע"ד), וכתב העת Journal of Semitic Studies (אוניברסיטת מנצ'סטר בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד). פרופ' צבי אף הייתה עורכת משנה של האנציקלופדיה ללשון ולבלשנות עברית שיצאה לאור ב-2013 בהוצאת בריל, והיא חברת הוועד המנהל של המרכז לחקר בין-תחומי של הגניזה הקהירית באוניברסיטת חיפה ושל החברה לחקר התרבות הערבית-היהודית של ימי הביניים (מכון בן-צבי).
צבי הייתה חוקרת אורחת באוניברסיטת פוצ'פסטרום ובאוניברסיטאות נוספות בדרום אפריקה בתמיכת הקרן הלאומית למחקר של דרום אפריקה (2000), במכון ללימודים מתקדמים במדעי הרוח באוניברסיטת אדינבורו, סקוטלנד (2000), באוניברסיטת אדם מיצקביץ' בפוזנן ובאוניברסיטת ורשה, פולין, במסגרת חילופי חוקרים בין האקדמיה הלאומית הפולנית למדעים והאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2000, 2001), בחוג ללימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (2003–2004), במרכז טאובה ללימודי יהדות באוניברסיטת סטנפורד (2003–2004, 2010-2011) ובחוג ללימודי המזרח הקרוב ובמכון רונלד או פרלמן ללימודי יהדות באוניברסיטת פרינסטון (2014, 2015, 2016). מחקריה בנושא "ענייני תחביר בתרגום רס"ג לתורה" ו"הֶסגר בעברית המקראית" זכו למימון קרן הזיכרון לתרבות יהודית בניו יורק. מחקריה בנושא "הנוסח השומרוני של תרגום רס"ג לתורה" ו"קטעי גניזה מוקדמים של תרגום רס"ג לתורה", זכו למימון הקרן הלאומית למדע בישראל.
אמן (עיר)
אֶמֶן (בהולנדית: Emmen ) היא העיר הגדולה במחוז דרנתה, שבצפון-מזרח הולנד.
אמן היא עיר מתוכננת, בשטח העיר מצויים מספר כפרים שנוסדו בימי הביניים. בניית העיר המודרנית החלה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, ושכונותיה נבנו סביב העיר העתיקה.
בשנת 1980 נחנך מחדש גן החיות דיירנפארק אמן (Dierenpark Emmen). גן החיות שנוסד לראשונה ב-1930, נבנה מחדש בשנת 1970. כיום מבקרים בו למעלה מ-1.5 תיירים בשנה.
בעיר שתי תחנות רכבת, מהן יוצאות רכבות לעיר זוולה.
נג'קרש
נג'קרש (בהונגרית: Nagykőrös) היא עיירה בהונגריה, במחוז פשט.
הקהילה היהודית
ראשוני היהודים השתקעו בעיירה בסוף המאה ה-18, רובם ככולם עסקו במסחר זעיר וברוכלות. בסוף המאה ה-19 מילאו יהודי העיר תפקיד חשוב בהישגים הכלכליים של המקום, בעיקר בענפי החקלאות השונים ליצור כגון: פירות, עופות וביצים, בהם נתברכה הסביבה. יחס התושבים ליהודים היה תקין בדרך כלל. אמנם הוטלו על היהודים הגבלות שונות, כגון זו שיהודי אשר רצה לרכוש נכסי דלא ניידי חייב היה לרשום אותם על שם מכר לא יהודי. אך גם הגבלה זו נעלמה יחד עם שאר ההגבלות, משהוענק ליהודי הונגריה שוויון זכויות, ב-1868.
יהודי העיירה לקחו חלק פעיל במהפכת 1848 בהונגריה ולאחר דיכוי המרד על ידי האוסטרים הוטל עליהם קנס גבוה בשל כך.. במחצית המאה ה-19 בעיר פעל בית ספר יהודי ומנהלו היה מוריץ אהרנטייל.
בית הכנסת בעיירה
בית הכנסת הראשון של יהודי העיירה נבנה ב-1817 בסיועם של בעלי אחוזות לא יהודים. עד אז התפללו בבית פרטי שנמסר להם חינם על ידי אחד מתושבי העיירה הלא יהודים. בית הכנסת החדש נחנך על ידי הרב של העיירה, שלמון קראקאואר, שנשא נאום בשפה ההונגרית, דבר יוצא דופן באותם ימים. ב-1879 שופץ בית הכנסת של העיירה, וברעידת אדמה שפקדה את העיר ב-1911 נחרב כליל. ב-1914 החל בניית בית כנסת חדש, אולם הבנייה התעכבה בשל מלחמת העולם הראשונה, ורק ב-1927 הסתיימה. עקב קשיים תקציביים לא היה רב בקהילה מתחילת המאה ה-20 ואילך, אלא רק ממלא מקום.
לאחר מלחמת העולם הראשונה
במלחמת העולם הראשונה נפלו 19 מחברי הקהילה. אחר המלחמה התנפלו עליהם חיילים שחזרו מהחזית, ושדדו את רכושם. גם המהפכה הקומוניסטית ו"הטרור הלבן" שבא בעקבותיה פקדו את המקום, ובמהומות שפרצו נרצחו 5 יהודים בידי כנופיות.
בין שתי מלחמות העולם נרגעו הרוחות, ויהודי העיירה התבססו מבחינה כלכלית ותפסו מקום נכבד בפיתוח תעשיית המזון והשימורים ואף ייצאו את תוצרתם.
בתקופה זו כמעט ולא היו נזקקי סעד בקהילה. עם פרסום חוקי האפליה ב-1938, נפגעו קשות הסוחרים היהודים, וכן שאר בעלי העסקים והחנויות, רישיונותיהם בוטלו ועסקיהם הופקעו.
הקהילה היהודית בזמן מלחמת העולם השנייה
הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרץ 1944. על פי נתוני מפקד שנערך בשבוע השני של אפריל 1944 מנו חברי הקהילה הנאולוגית של נג'קרש 375 יהודים.
המינהל ההונגרי נותר על כנו גם לאחר הכיבוש הגרמני, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על סמך הוראות וצווים של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי. ב-12 במאי 1944 הורה ד"ר לסלו אנדרה, סגן הממונה על המחוז, שהיה אנטישמי מושבע, להקים גטאות במחוזו. המעבר לגטאות החל ב-22 במאי 1944 בשעה חמש לפנות בוקר, ו-352 תושביה היהודים של נג'קרש נצטוו לעקור לגטו המקומי.
ב-20 ביוני 1944 הועברו תושבי גטו נג'קרש למרכז השילוח שבית החרושת לגפרת הנחושת בקצ'קמט, ומשם, עם עוד יהודים רבים, הם גורשו לאושוויץ כעבור מספר ימים.
לאחר המלחמה שבו לעיר כמה עשרות ניצולים שהקימו קהילה קטנה מחדש, אף על פי שקטנה במהלך השנים בשנות ה-60 של המאה ה-20 היא עדיין התקיימה.
ערים תאומות
לערים הבאות יש הסכמים עם נג'קרש:
נתן לוריא
נתן (נוֹטֶה) לוריא (ביידיש: נאָטע לוריע; ברוסית: Нотэ Лурье; 2 (15) בינואר 1906 – 28 בנובמבר 1987) היה סופר יידיש סובייטי.
ביוגרפיה
לוריא נולד בשנת 1906 בכפר רוסקושנויה (Роскошное) בפלך טאורידה שבדרום-מערב רוסיה (כיום במחוז זפוריז'יה שבאוקראינה), בנו של הרב מנחם מנדל לוריא. נתן למד שנה אחת בלבד בבית הספר. עקב פוגרומים נאלצה משפחתו לעזוב את ביתה, והגיעה לרוסטוב-על-הדון. בגיל 13 נאלץ להתחיל לעבוד כדי לעזור בפרנסת המשפחה. את עבודתו הראשונה החל ברוסטוב, לאחר מכן הוא הגיע לזפוריז'יה, שם עבד במפעל למוצרי חלב. לאחר סגירת המפעל נדד בחיפוש עבודה עד שהגיע למינסק. שם החל ללמוד במכינה. ב-1925 החל לכתוב. הוא נסע לבירה מוסקבה ללמוד באוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית. באותה תקופה החל לכתוב עבור העיתון "דער עמעס". ב-1932 פרסם את הרומן המפורסם שלו דער סטעפ רופט (הספר תורגם לאוקראינית ב-1934 ובהמשך גם לרוסית). לאחר סיום לימודיו הגיע לאודסה והיה למורה. שם המשיך לכתוב ולהשתתף במערכת "דער עמעס". הוא נבחר לאיגוד הסופרים הסובייטים, השתתף בוועידה הראשונה והשנייה של איגוד הסופרים הסובייטים באוקראינה, ובשתיהן נבחר לוועדת הביקורת.