cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צ'ארלס אקסבייר
תסביך משיח
אקסבייר שורד את היריה, אך נותר בתרדמת. הוא נחטף בידי אקסודוס, טמפו וקארימה שאפאנדר. אקסודוס מנסה לרפא את אקסבייר, אך זה האחרון נלחם בו באופן טלפתי. נואש, אקסודוס מבקש את עזרתו של מגנטו, שעדיין חסר כוחות. בהמשך, מגנטו וקארימה מסוגלים לעורר את זכרונותיו של אקסבייר ולהוציאו מהתרדמת בה הוא שרוי, אך אקסבייר מבולבל ואינו זוכר הרבה מהקורות אותו. אקסודוס כמעט והורג את מגנטו בשל ניסיון למנוע התנקשות באקסבייר אשר הסתיים בתוצאות חמורות. אקסבייר גורר את אקסודוס למישור האסטראלי, מה שמעמיד בסכנה את מוחו, שרק עתה התעורר מהתרדמת. הוא מביס את אקסודוס בקרב טלפתי, ואקסודוס מסביר לו מדוע חטף אותו בניסיון לרפאו - אקסודוס רוצה שאקסבייר יוביל את קבוצת השוליות וימצא את משיחת המוטאנטים (שכעת נמצאת בחזקתו של קייבל לצורך הגנתה), כדי לשכנע אותה למטרתם המשותפת. אקסבייר מסרב. אמה פרוסט מגלה באופן טלפתי על הקרב ביניהם, ומגלה לסקוט כי אקסבייר חי וקיים. אקסבייר נפרד ממגנטו ומקארימה ומנסה לשקם את זכרונו האבוד על ידי כך שהוא מבקר חברים מעברו. כחלק ממסעו להשבת זכרונותיו, אקסבייר מתעמת עם מיסטר סיניסטר, ובעזרתם של גמביט וסבסטיאן שו מסכל את מזימתו של סיניסטר להשתלט על גופו. הוא חוזר לאחוזת אקס, אך מוצא אותה בחורבות בעקבות האירועים האחרונים. הוא משכנע את סקוט להפגש עמו בחשאי ומנסה להסביר לו על נסיונותיו של סיניסטר להשפיע על מוחותיהם של סקוט ושל ג'ין מאז שהיו ילדים. סקוט כועס עליו משום שאקסבייר מבקש ממנו את אישורו לסרוק את מוחו ולגלות שיירים מהשפעותיו של סיניסטר, ואומר לו כי הזמין בחשאי את אמה לפגישה וביקש ממנה להסתנן למוחו של אקסבייר. בתוך מוחו, אמה מאלצת את אקסבייר לחיות מחדש את כל החלטותיו המוסריות השנויות במחלוקת, שנעשו מטעמים אלטרואיסטים. אקסבייר מבין כי היה שחצן, ושעליו להמשיך בחייו ולהתמודד עם השלכות מעשיו. לפני שהיא מסיימת את הקשר המחשבתי ביניהם, אמה מזכירה לאקסבייר את מילותיה האחרונות של מוירה מק'טאגרט אליו. אקסבייר נותן לסקוט את ברכתו, מעביר אליו את הנהגת הקבוצה ועוזב כדי למצוא את דרכו לשלווה פנימית.
לאחר שעזר לאחיו החורג קיין מארקו לחזור למוטב, אקסבייר מקבל בקשה לעזרה מוולברין בשחרורו של בנו דאקן ממזימתם של חברי מועדון הלפייר. במסעם של השניים לשחרורו של דאקן, אקסבייר ו-וולברין מגיעים להבנה, ולוגאן אומר לו כי כאשר נתקל בו לראשונה הוא תוכנת להרוג אותו. כתוצאה מכך, אקסבייר שבר טלפתית את מוחו של לוגאן ובנה אותו מחדש, כך שכל התיכנות אותו קיבל נשכח. ניסיונם להציל את דאקן עולה בתוהו, משום ששפיותו של דאקן אבדה.
פלישה סודית, שלטון אפל
אקסבייר נוכח בפגישתה של קבוצת האילומינטי ובדיונים על הפלישה הקרובה של גזע הסקרול והתחזותם לגיבורי-העל. הוא עוזב משום שהוא אינו יכול לסמוך על האחרים. הוא לא נראה למשך כל אירועי הפלישה, אם כי קבוצת האקס-מן שלו עוזרת להדוף את הכוחות הפולשים בעזרת וירוס ירושה משודרג. במהלך אירועי "שלטון אפל", אקסבייר משכנע את אקסודוס לפרק את קבוצת השוליות. נורמן אוסבורן נפגש עמו למטרה שאיננה ברורה, ולאחר שהאוונג'רס האפלים מגיעים לסן פרנסיסקו ומנחילים משטר צבאי על מהומות אנטי-מוטאנטיות, אקסבייר נראה לצד אוסבורן כאשר הם מגנים בפומבי את פעולותיו של סייקלופס. אולם, מתגלה כי אקסבייר הוא למעשה מיסטיק בתחפושת, אותה שכר אוסבורן כדי להתחזות לאקסבייר לצורך נאומיו הפוליטיים. אקסבייר האמיתי נראה כשהוא כלוא באלקטרז, שם הוא מופשט באיטיות מכוחותיו המנטליים בידי דארק ביסט. מתגלה גם, כי אמה פרוסט ואקסבייר הם טלפתיים ברמת אומגה, כאשר היא מצליחה לגלות את מיקומו. אקסבייר עוזר לאמה לפלוש למוחו של הסנטרי ולהסיר ממנו את השפעתו המזיקה של "הריק" (The Void). אולם, חלקיק מ"הריק" חודר למחשבתה של פרוסט, ואקסבייר אומר לה להישאר במצב היהלום שלה כדי למנוע מהכוח המשחית להשתלט עליה.
אוטופיה, הביאה השנייה
אקסבייר מגיע להתגורר באסטרואיד M, אותו סייקלופס העלה ממימי האוקיינוס וקרא לאי בשם "אוטופיה". המועצה הראשית, המונה את סייקלופס, אמה פרוסט, וולברין, סטורם, חיה, אייסמן ונאמור, שולחת לכל המוטאנטים באשר הם הזמנה להשתכן על האי, שמהווה מקום מפלט למוטאנטים. בשעה שאקסבייר אינו מבקש לחתור תחת סייקלופס, הוא דואג להחלטותיו כמנהיג. הוא מעוניין לחזור ליבשה ולנקות את שמו, אך היות שאוסבורן הכריז על אוטופיה כמתקן מעצר למוטאנטים, סייקלופס אינו מאשר לו לעזוב ומציין כי יהיה זה יתרון אסטרטגי להשתמש בו כקלף מיקוח אם יהיה צורך. לשם כך, הוא מסתמך על כוחותיהם הטלפתיים של פרוסט, פסיילוק וקוקיות סטפורד כשהם נמצאים בשטח. מגנטו מגיע גם הוא לאי ומצהיר על כוונותיו הטובות, אך אקסבייר אינו מאמין לו ומתקיף אותו טלפתית, מה שמאלץ את סייקלופס לגרום לו לסגת. מאוחר יותר הוא מתנצל בפני מגנטו על כי פעל מתוך פחדיו בשל ההיסטוריה העכורה ביניהם, ומגנטו סולח לו.
אוונג'רס נגד אקס-מן, הציר
במהלך אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", אקסבייר ובנו לגיון (כמו גם טלפתיים אחרים הנמצאים על האי) חשים בכאב בהתעוררותו המחודשת של כוח הפניקס, כאשר הכוח משנה את סייקלופס, אמה פרוסט, נאמור, קולוסוס ומג'יק ל"חמשת הפניקסים". קפטן אמריקה מנסה לארגן פגישה עם האילומינטי בניסיון לדבר עם נאמור בעקבות השתלטות הפניקס עליו. אקסבייר ממורמר מעצם העובדה כי ארבעת החברים הנותרים מאשימים אותו במהומה שהתחוללה. בשעה שרייצ'ל סאמרס מובילה קבוצת אקס-מן בקרב נגד וולברין והאוונג'רס באינדונזיה, היא מוצאת את הופ, אך מחשבתה נשאבת לתוך המישור האסטראלי, בו היא פוגשת את אקסבייר. היא מגלה כי הוא מעסיק אותה כדי להעניק לאוונג'רס יתרון בקרב, ומנהלת נגדו-קרב טלפתי שמהמם את כולם פרט לספיידרוומן ואקסבייר עצמו. אקסבייר מגלה להם כי אינו יכול להילחם בתלמידיו, ולכן הוא מוחק מזכרונותיהם את העובדה כי השתתף בקרב. הוא יוצר קשר טלפתי עם סייקלופס - הנשלט בידי הפניקס - לאחר הקרב בואקאנדה, ומביע בפניו את אכזבתו הרבה בפעולותיהם האחרונות. אקסבייר מבהיר לו כי אם לא יפסיקו את הטירוף במיידית, הוא ייאלץ לנקוט בפעולה נחרצת כדי להשבית את האקס-מן אחת ולתמיד. הוא חוזר לעזור לאוונג'רס, שנכלאו בידי חמשת הפניקסים בהר געש בסיביר. מגנטו מבקש ממנו עזרה באי אוטופיה, לאחר ששלטונה של אמה פרוסט, תחת השפעת הפניקס, נעשה רודני יותר ויותר. במהלך הקרב באוטופיה, סייקלופס סופג את כוחותיה של פרוסט והופך למארחו היחיד של כוח הפניקס. אקסבייר מנסה לגרום לו לעצור ולהכניס בו הגיון, אך נהרג בידי סייקלופס הזועם.
בעקבות הבסתו של סייקלופס אחוז הטירוף, הלוויה נערכת לכבודו של פרופסור אקסבייר, ווולברין נושא הספד לכבודו. כפי שנראה בחוברות האוונג'רס המופלאים, רוג ומכשפת השני מבקרות את קברו של אקסבייר, ומותקפות בידי חייליו של הגולגולת האדומה, אשר גונבים את גופתו של אקסבייר. הגולגולת האדומה נראה כשהוא מסיר את מוחו של אקסבייר ומתכוון להשתמש בו כדי "לגרום להכחדת הגזע המוטאנטי מעל פני האדמה". לאחר שברחו מכוחותיו, רוג ומכשפת השני מגלות את גופתו המנותחת של אקסבייר. הגולגולת האדומה מגיע ומגלה להן שהוא מיזג את מוחו עם זה של אקסבייר. כאשר מגנטו הרג את הגולגולת, אונסלוט יצא ממוחו והשתלט עליו.
כפי שהתברר באירועי "הציר", שבריר מתוך נפשו של אקסבייר נותר במוחו של הגולגולת האדומה - שכעת נודע בתור אונסלוט האדום - ומנעה ממנו מלשחרר את מלוא כוחותיו המנטליים של פרופסור אקס. במהלך קרב עם הסנטינלים של סטארק, דוקטור סטריינג' ומכשפת השני מנסים להטיל כישוף להפוך את ציר מוחו של הגולגולת האדומה ולהוציא את שבריר נפשו של אקסבייר כדי להילחם באונסלוט האדום, אולם סטריינג' נלכד ונשבה בידי הסנטינלים לפני שהצליחו לעשות זאת. כשמגנטו מגיע עם קבוצת נבלי-העל שלו, דוקטור דום ומכשפת השני מנסים שוב להטיל את הכישוף, ואונסלוט האדום חוזר לצורתו המקורית בתור הגולגולת האדומה. למרות שהם אינם יודעים אם פרופסור אקס נמצא בשליטה עליו, האוונג'רס מחליטים לקחת את הגולגולת למגדל סטארק. מתברר בהמשך שהכישוף גרם להיפוך מוסרי בין הגיבורים והנבלים ולא להוצאת נפשו של אקסבייר מתוך הגולגולת. לבסוף, השפעות הכישוף בוטלו.
אחרי שאונסלוט האדום עורך מתקפה טלפתית שכמעט ומאפשרת לו להשתלט על האוונג'רס, הוא מובס כאשר דדפול מניח את קסדתו הישנה של מגנטו על ראשה של רוג, מה שאיפשר לה להוציאו מכלל פעולה. הגולגולת האדומה נלקח לחיה, שמנתח את מוחו ומצליח להוציא את חלקו של אקסבייר מבלי לגרום נזק לנבל. רוג'רס מנסה לקח את שבריר ישותו של הגולגולת אליו, אך רוג משמידה את גופתו של הגולגולת האדומה בעזרתו של הלפיד האנושי, בתקווה שאקסבייר יזכה סוף כל סוף למנוחת עולמים.
חזרה לחיים
צורתו האסטראלית של אקסבייר נכלאה למעשה במישור האסטראלי לאחר שמלך הצללים קיבל אותה בדרך כלשהיא לאחר מותו. אחרי מה שנראה כמו אלפי שנים שעברו במישור האסטראלי, אקסבייר מצליח להערים על מלך הצללים לשחק ב'משחק' שגורם לנבל לחשוב שהוא מדביק אחרים בישותו המחשבתית, כאשר למעשה הוא מושך את רוג, מיסטיק ואת פנטומאקס לתוך המישור האסטראלי. כשמלך הצללים בטוח בנצחונו, הוא אינו מבחין ש'כניעתו' של אקסבייר נועדה למשוך זמן כדי שיוכל להשתחרר מאחיזתו של מלך הצללים. האקס-מן הביסו את מלך הצללים, ופנטומאקס תרם את גופו כדי שאקסבייר יוכל לחזור לעולם האמיתי בעוד מוחו נשאר במישור האסטראלי, מתוך מחשבה שכאינדבידואל הוא אינו מוכר בעולם האקס-מן, וכי מעשה זה של חוסר-אנוכיות יגרום לו להיזכר בזכות מעשיו הטובים. באמצעות גופו של פנטומאקס, אקסבייר בנה לעצמו גוף חדש וצעיר יותר, והחליט לקרוא לעצמו בפשטות 'אקס' בהרגישו שלא הרגיש נכון להיקרא בשמו המלא מאחר שנולד מחדש.
הבסתו של מלך הצללים גרמה לשיחרור המקור לכוחותיו - המוטאנט העוצמתי קווין מק'טאגרט ובנה של מוירה, שהיה כלוא במישור האסטראלי ושידוע בכינוי פרוטאוס בעל הכוחות לעוות מציאויות. הוא מוביל את האקס-מן למארב בכפר קטן, מתוך מטרה למזג את העולם האמיתי עם המישור האסטראלי. אקס מתעמת מולו בקרב מוחות ובסופו של דבר מנטרל אותו. ללא ידיעתם של חברי הקבוצה, מלך הצללים שלט למעשה באקס ופרץ באגרסיביות מתוך מוחו. המוטאנט המנטלי מטיל את חתיתו באקס-מן עד אשר אקס מצליח לאחד את עצמו מחדש בדרך כלשהיא. הוא ופסיילוק מאחדים כוחות עם כל הטלפתים מרחבי העולם כדי להביס באופן סופי את מלך הצללים. בעוד פסיילוק אומרת שהיא אינה מרגישה יותר בנוכחותו של מלך הצללים, אקס שותל במוחותיהם של בני בריתו מחשבה היפנוטית מרגיעה ומוחק את זיכרונותיהם מהאירוע. בנוסף, הוא גם מאפשר לוורן וורתינגטון השלישי להשתנות לשני הצדדים שבאישיותו (אנג'ל/ארכאנג'ל) כרצונו. רק פסיילוק זוכרת את הקורות אותם, ואקס אומר לה שעשה זאת על מנת שהיא תשמור על שפיותו בזמן שהוא יוצא לקראת דרך חדשה.
שחר אקס
אקס - המופיע כעת כשהוא עוטה קסדה בצורת "סרברו" - חושף את דבר קיומו לתלמידיו לשעבר ואת תוכניתו החדשה לגזע המוטאנטים. ככל הנראה, אקסבייר נטש את חלומו הישן לאחווה ודו-קיום בין בני אדם למוטאנטים, והפך את האי התבונתי קרקואה לאומה ריבונית עבור כלל המוטאנטים, וכדי לעזור לאקס-מן להחלים מהתקריות האחרונות שלהם עם יחידת הסנטינלים א*ח*ד של הארגון לחירום לאומי. הוא שולח את האקס-מן לשתול זרעים מהאי קרקואה ברחבי העולם ובמאדים. אותם זרעים גדלים בן לילה והופכים למושבות דמויי-צמחיה טבעית. באמצעות הקדמה שבטכנולוגיית המוטאנטים בשילוב עם יכולותיו המיוחדות של קרקואה כאי מוטאנטי חי, פרופסור אקס והאקס-מן מחזיקים ברשותם כעת שגרירויות ברחבי העולם. כמו כן, טכנולוגיה זו איפשרה את פיתוחם של שלושה נסיובים שיכולים לשנות את חיי האנושות - גלולה שיכולה להאריך חיי אדם, אנטיביוטיקה אוניברסלית המתאימה את עצמה לסביבתה, וגלולה שמרפאת מחלה מוחית. את שלושת הנסיובים האלו פרופסור אקס מציע לממשלות העולם בתמורה להכרה ריבונית באי קרקואה ולחיים שלווים של המוטאנטים על האי.
כוחות ויכולות
כוחותיו המנטליים של אקסבייר מאפשרים לו גם לעשות מניפולציות על מוחותיהם של אחרים, לעוות את תפיסת עולמם כדי להפוך לרואה ואינו נראה, להקרין אשליות מנטליות, לגרום לאובדן זיכרון חלקי או לאמנזיה כוללת וכן לעורר כאב/שיתוק באחרים המבקשים לפגוע בו. בטווח קרוב, אקסבייר מסוגל לשלוט במספר מוחות לביצוע מטלות פשוטות, אם כי אין הוא יכול לבצע זאת בו זמנית. הוא יכול להשתלט על תפקודיו הפיזיים והחושיים של האחר, כמו למשל ראייה, שמיעה, טעם, ריח, או אפילו כוחות מוטאנטים. תופעת לוואי של הטלפתיה כוללת זיכרון צילומי. אקסבייר אינו יכול לתכנת מוחות של אחרים להאמין במה שהוא רוצה שהם יאמינו, וזאת משום הסברה כי המוח הוא אורגניזם שתמיד יזכור את הצעדים הנדרשים לו להגיע לזמן ההווה ואשר ישכתב את עצמו מחדש אם ייעשה ניסיון לשנות זאת. חרף זאת, תיכנות מוחו של וולברין נמשך מספר שנים למרות שכוחות הריפוי שלו נעלים מאלה של בני אדם רגילים.
לאחר שכוחותיו של אקסבייר הופשטו באירועי "בית אם", הטלפתיה שלו חזרה אליו כאשר נזרק לתוך גביש המק'קראן העוצמתי. כוחות אלו היו חזקים יותר מבעבר, וטווח היקפם אינו ידוע.
1602
פרופסור אקס הוא קרלוס חאווייר במיני-סדרה "מארוול 1602" בכתיבתו של ניל גיימן. הסדרה מתרחשת בעידן האליזבתני שביקום חלופי בשם "ארץ-311". בעולם זה, קרלוס חאווייר מקים בית ספר לזן מכשפים כדי לאמן אותם ולעזור להם לשרוד בעולם שלא סומך עליהם ושונא אותם. הוא מחביא אותם ושולח אותם רק למשימות בהם צריך לחלץ מכשפים אחרים מסכנה. כאשר צעיר בשם ורנר - מכשף בעל כנפי מלאך - עומד להישרף על המוקד בידי האינקויזיציה, חאווייר שולח את מנהיג השטח סקוטיוס סאמראייל ואת רוברטו טרפיוזיס להציל את הנער. ניקולאס פיורי, רב-המרגלים של מלכת אנגליה, מזהיר את חאווייר על הסכנה שבמותה של אליזבת ועלייתו לכוח של המלך ג'יימס מסקוטלנד שונא המכשפים.
אולטימייט פרופסור אקס
לפרופסור אקס קיימת גרסה מחודשת בהמשכיות של יקום אולטימייט מארוול. אולטימייט פרופסור אקס לא שונה בהרבה מהפרופסור המקורי. אקסבייר בגרסה זו הוא הטלפת החזק ביותר ביקום מארוול, ממקימי האקס-מן ופטרונם. בשונה מגרסתו המקורית, אולטימייט אקסבייר הצהיר בנוגע למוטציה שלו כבר בהתחלה ויש לו יכולות טלקינזיס מועטות. הוא עוזב את אשתו מוירה מק'טאגרט ואת בנו דייוויד ומחליט ללכת בעקבות חלומו של מגנטו לחברה מוטאנטית, אך מגנטו מפנה לו עורף וגורם לו לשיתוק באמצעות חתיכת מתכת. בגרסה זו, אהובותיו לשעבר כוללות את מיסטיק ואמה פרוסט.
אמלגם קומיקס
באמלגם קומיקס, המאחד בין דמויות משתי חברות קומיקס, צ'ארלס אקסבייר אוחד עם דוקטור פיית של חברת DC קומיקס ודוקטור סטריינג' של חברת מארוול קומיקס כדי ליצור את הדמות דוקטור סטריינג'פיית. הוא גם אוחד עם הצייד ממאדים כדי ליצור את דמותו של מיסטר אקס, מנהיג ה-JLX.
חיל דדפול
בגיליון השני לאירועי המבוא של "חיל דדפול", דדפול מבקר ביקום שבו פרופסור אקס הקים בית יתומים לצעירים במצוקה הכולל את קידפול (גרסה צעירה של דדפול), סייקלופס, וולברין, קולוסוס, סטורם משמשת כמנהלת וחיה משמש כמורה. ביקום זה, פרופסור אקס חש חיבה לאמה פרוסט, מנהלת בית יתומות בהן נמצאות ג'ין גריי ורוג.
אקס-מן נואר
צ'ארלס אקסבייר הוא פסיכיאטר שמנהל את "בית הספר לצעירים הפכפכים במיוחד ע"ש אקסבייר". הוא לוקח תחת חסותו בני נוער בסיכון ובמקום לשקם אותם הוא מלמד אותם את דרכי הפשע משום אמונתו כי הפסיכופתיה היא השלב הבא באבולוציה ההתנהגותית האנושית. עובדה זו גרמה לסילוקו מאיגוד הפסיכולוגים האמריקאי. נוסף על כך, הוא מופלל בידי ראש הבלשים אריק מגנוס ברצח תלמידו וורן, לאחר שאקסבייר סירב לצרף את האקס-מן לאחווה של מגנטו.
סרטי קולנוע
דמותו של אקסבייר הופיעה בתשעת סרטי האקס-מן "אקס-מן", "אקס-מן 2", "אקס-מן 3: המפלט האחרון", "אקס-מן המקור: וולברין", "אקס-מן: ההתחלה", "הוולברין", "אקס-מן: העתיד שהיה", "אקס-מן: אפוקליפסה" ו"אקס-מן: הפניקס האפלה". בארבעת הסרטים הראשונים ובשישי גילם את דמותו השחקן פטריק סטיוארט, ובסרטים החמישי, השמיני והתשיעי גילם אותו ג'יימס מק'אבוי. בסרט השביעי, המתרחש בשתי תקופות זמן, מגלמים את דמותו גם סטיוארט וגם מק'אבוי. סטיוארט שב לגלמו בסרטים "לוגאן" ו"דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" של היקום הקולנועי של מארוול.
בסרט הראשון, אקסבייר וחבורתו (המונה בתחילה את סייקלופס, ג'ין גריי וסטורם) נחלצים לעזרתם של וולברין ורוג. שני המוטאנטים נרדפים בידי סייברטות', חבר אחוות המוטאנטים של מגנטו, שרוצה להשתמש ביכולותיהם המיוחדות כדי להפר את האיזון בין מוטאנטים לבני אדם ולאלץ את הגן המוטאנטי על האנושות כולה. בסרט השני, אקסבייר וחבורתו מותקפים בידי הקולונל ויליאם סטרייקר, שמעוניין להשתמש באקסבייר ובמכשיר סרברו כדי לאתר מוטאנטים ברחבי העולם ולהרוג אותם. חברי אקס-מן צריכים לאחד כוחות עם אחוות המוטאנטים של מגנטו כדי לעצור בעדו. בסרט השלישי, אקסבייר מנסה לעזור לג'ין גריי להשתלט על אישיות אפלה שחבויה בתוכה ושולטת בה, "הפניקס". מתברר כי אקסבייר שתל בג'ין גריי בעבר מחסום מנטלי כדי למנוע מאישיותה האפלה לפרוץ החוצה, וכעת היא נלחמת להשתחרר. בסרט "אקס-מן המקור: וולברין", אקסבייר מופיע בקצרה כאשר וולברין עוזר לקבוצת ילדים להימלט, וזאת לאחר שנחטפו במסגרת פרויקט נשק אקס, והוא מציע להם מקום מפלט. בסרט "אקס-מן: ההתחלה", אקסבייר הצעיר לומד להכיר לראשונה את אריק לנשר (מגנטו לעתיד) ואוסף קבוצת צעירים המונה את אלכס סאמרס, הנרי מק'קוי, שון קאסידי ורייבן דארקהולם, בתקופת משבר הטילים בקובה. בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה", המתרחש בשנות ה-70, אקסבייר הצעיר שרוי בדיכאון בגלל מצבו הבריאותי, וזאת לאחר שמגנטו גרם לשיתוקו ב"אקס-מן: ההתחלה". נראה כי הוא לוקח תרופות שנוצרו על ידי מק'קוי על מנת לאפשר לו ללכת אך במחיר איבוד כוחותיו. בהמשך הסרט, הוא מוותר על השימוש בתרופות על מנת לאתר את רייבן ולמנוע ממנה להרוג את ממציא זקיפי הסנטינל בוליבר טראסק.
כמו כן, מק'אבוי מופיע בהופעת אורח ללא קרדיט ב"דדפול 2".
סדרות אנימציה
פרופסור אקסבייר הופיע לראשונה במדיום הטלוויוני בסדרת האנימציה "גיבורי העל של מארוול" משנת 1966, בפרק שעסק בסאב מרינר. הוא הופיע לצד חמשת חברי האקס-מן המקוריים. למרות ששמותיהם ואישיותיהם נותרו כפי שתוארו בקומיקס, הקבוצה לא נקראה בשם "אקס-מן", כי אם "בני ברית לשלום".
בשנות ה-2000 הופיע אקסבייר בסדרות "אקס-מן: אבולוציה", המביאה את הרפתקאות האקס-מן בצעירותם, ו"וולברין והאקס-מן". בסדרה זו, אקסבייר נעלם באופן מסתורי בתחילת הסדרה. חברי האקס-מן מוצאים אותו כשהוא שרוי בתרדמת באי ג'נושה ותחת טיפולו של מגנטו. לאורך כל הסדרה, חברי האקס-מן מקבלים ממנו הנחיות טלפתיות לאחר שהתעורר בעתיד דיסטופי שבו זקיפי הסנטינל שולטים בכולם. לבסוף, עתיד זה נמנע, אך הוחלף בעידן אפוקליפס.
Master of Magic
Master of Magic הוא משחק אסטרטגיה ממוחשב מבוסס תורים, שהופץ בידי חברת Microprose בשנת 1994 ופותח בידי חברת סימטקס, שפיתחה גם את משחק המחשב הדומה Master of Orion.
המשחק סבל מבאגים רבים (וגם בגרסתו החדשה ביותר עדיין סובל), אך למרות זאת הוא זכה להצלחה לא קטנה ולאורך חיים מרשים - גם בימינו ניתן למצוא רבים המשחקים בו.
המשחק יועד במקור למערכת ההפעלה DOS. למרות שניתן להריץ אותו גם על גרסאות חדשות של חלונות, הדרך הנוחה ביותר לשחק בו כיום היא באמצעות אמולציה.
יחידת מודיעין מטרות
יחידת מודיעין מטרות (יחמ"ם) היה שם כולל לפלוגות בעלות מאפיינים ייחודיים שהשתייכו לחיל האיסוף הקרבי. בסיסי הקבע של הפלוגות מוקמו לאורך גבולה הצפוני של ישראל תחת פיקוד הצפון - עוצבת הגליל ועוצבת הבשן.
היחמ"מ בסדיר ובמילואים החל בתהליך פירוק בשנת 2018, כאשר כלל צוותי לוחמי האיסוף אורגנו תחת מסגרת האיי"ל - איסוף ויירוט לגבולות, תפיסה מבוסס פתרון מבצעי ולא אמל"ח, כאשר כלל הלוחמים מוסמכים בהפעלת כלל אמצעי האיסוף והיירוט הקיימים. תהליך הפירוק הסתיים בשנת 2020, כאשר הפך חיל האיסוף הקרבי לחיל הגנת הגבולות.
יחמ"ם בצבא הסדיר
לאחר מלחמת יום הכיפורים הוקמה יחידת תצפיות ארוכות טווח מטכ"לית (869) במסגרת מערך האיסוף, במגמה לשפר את יכולות החוזי, שהיו עד אז רק בידי מחלקות המודיעין בפיקודים. שיקול חשוב בהקמת היחידה המטכ"לית היה גם יצירת קשר ישיר בין דיווחי התצפיות לחטיבת המחקר, נקודת כשל בזרימת המודיעין על פי דו"ח ועדת אגרנט.
ליחידה זו נוסף נדבך של תצפית אווירית ממטוסים קלים – "שלף", במסגרת טייסת 100 של חיל האוויר. המפקד הראשון של היחידה היה רס"ן יורם קתיאלי, בוגר הפנימיה הצבאית בחיפה, שהיה קודם לכן קמ"ן חטיבת גולני.
ב־1993 הוקם יחמ"ם הפלדה (נקראה אז יחידת "ניצן", כיום זהו שמה של יחידת האיסוף הקרבי בגזרת פיקוד המרכז) כיחידה סודית על ידי סגן־אלוף יוסי גרינפלד. תפקיד היחידה היה לספק מודיעין בזמן אמת לכוחות הפועלים והכוונת אש לעבר אויב. היחידה שהוקמה הייתה מסופחת למחלקת מודיעין שדה במפקדת חילות השדה (מפח"ש, כיום זרוע היבשה), וחייליה חבשו כומתות שחורות עם סמל חיל המודיעין.
בזמן שהיית צה"ל בדרום לבנון תיפקד היחמ"ם כיחידה מבצעית בתחום איסוף המודיעין הקרבי, ובצידה פעלו פלוגת לבנון של הית"ם (יחידת תצפיות מטכ"לית) באזור הגבול וגדוד הקשתות שהפעיל אמצעי מכ"ם. באסון המסוקים נהרגו שני לוחמי יחמ"ם, ולאחר עתירה לבג"ץ צה"ל חשף לראשונה את קיומה של היחידה.
בשנת 2000 עם הקמת חיל מודיעין השדה (כיום: חיל האיסוף הקרבי) ובעקבות האינתיפאדה השנייה עברה יחידת ניצן לפעול תחת פיקוד מרכז והפכה לגדוד הגדול ביותר בצה"ל (636). היחידה שחזרה לתפקד במרחב עוצבת הגליל היא גדוד שחף (869), שבעשור השני של המאה ה-21, התפצל ממנו גדוד עיט (595), הפועל בגזרת עוצבת הבשן.
על פי נתונים שדווחו על ידי פיקוד הצפון, בנק המטרות שסיפקה היחידה לחירום ומלחמה נוצל במלחמת לבנון השנייה וצה"ל קיבל יתרון גדול על חזבאללה כבר עם תחילת הלחימה בלבנון. בנוסף, בפעולות היחידה במלחמה אותרו וחוסלו משגרי טילים וחוליות מחבלים רבות של חזבאללה.
בסוף העשור השני של המאה ה-21 פורק היחמ"מ במילואים, ופלוגות הלוחמים בסדיר הוגדרו ואורגנו מחדש כפלוגות לוחמי איסוף ויירוט - איי"ל.
יחמ"ם בשירות המילואים
נוסף ליחידות הסדירות הוקמו יחידות מילואים במסגרת המודיעין הקרבי, אף זאת כלקח ממלחמת יום הכיפורים. במחנה רפיח נערך בשנת 1976 אימון ההקמה של יחידה שכינויה היה בתחילה גדמ"ן (גדוד מודיעין), במסגרת אוגדה 162. כבסיס לאותה יחידה שמשה פלוגת הג'יפים של גדוד הסיור של האוגדה בעת המלחמה. לאותה פלוגה, שכונתה "פלוגה ב'" והייתה בעברה פלוגת סיור (ג'יפי סיור) עצמאית במשך שנים רבות, צורפה פלוגה א' שהורכבה מיוצאי יחידות חי"ר שונות, וכמו כן הוקמה פלוגת המפקדה של הגדוד החדש. מפקדו הראשון של הגדוד היה זאב רייס, איש קיבוץ גבעת ברנר, וסגנו עובד בארי מקיבוץ גבעת חיים מאוחד. כעבור כשנתיים הוחלף כינויו של הגדוד ליחמ"ן (יחידת מודיעין), וכעבור שנים אחדות נוספות ליחמ"ם (יחידת מודיעין מטרות). גדוד זה היה יחידת מילואים של האוגדה הסדירה, ופעל במסגרתה גם במלחמת לבנון הראשונה, מלחמת לבנון השנייה, מבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן בו נתקלו צוותי היחידה במחבלים ונכנסו לשטח רצועת עזה. משימותיו של הגדוד, שיחידות דומות לו הוקמו גם באוגדות מילואים, היו כמתואר לגבי היחמ"ם הסדיר. אנשי היחמ"ם התאמנו רבות במשימות הייעודיות, אך שירתו גם במשימות בט"ש בגזרות השונות, לרבות לבנון. כאמור, יחידה זו הוסיפה כל השנים להשתייך לאוגדה 162 הסדירה (עוצבת הפלדה). יחידה זו, ששמה הצה"לי היה גדוד 5861, פורקה בטקס שנערך בבית החייל בתל אביב, ביום 31.10.2022.
ייעוד ויכולות
ייעוד היחמ"ם כלל סיוע בהשמדת מטרות תוך הפעלת כוחות אש שונים כגון ארטילריה, טנקים, מסוקי קרב, צליפה, חמ״מ נ"ט וירי מקלעים בשימוש צה"ל, וכמו כן ביצוע משימות מודיעין קרבי הכוללות בניית בנק מטרות לצה"ל, הטמנות, הפללה, מארבים מסוגים שונים, איתור ואפיון אמצעי לחימה של ארגוני הטרור בגזרה הצפונית של ישראל ומשימות בשיתוף פעולה עם יחידות נוספות.
היחידות התמחו בגזרות גבול לבנון וסוריה, במקצועות לוחמה, הסוואה, סיור, ניווט, תיעוד ופעילות בשטח הררי, סבוך, ובנוי, השמדת מטרות ואיסוף מודיעין איכותי.
יחידה 869
פלגת מוביל ("צס"ם") – בעברה פעלה כיחידת מילואים עצמאית ואחר כיחידה סדירה, בשם תצפיות מיוחדות (תצ"ם), אשר לוחמיה הראשונים היו יוצאי סיירת מטכ"ל ויחידת שלדג. בשנת 2000 נקבע כי צוות הסיור המיוחד יעבור לתפקד כפלגת יחמ"ם והחל בפעילות מבצעית. במהלך מלחמת לבנון השנייה שימשה פלגת מוביל כראש מערך היחמ"ם בגזרת הלחימה השונות. נשקם האישי של לוחמי הפלגה הוא M4 עם כוונות השלכה מסוג "מארס" וכן מקלעים קלים. ב־2019 הפלוגה הפסיקה להיות חלק ממערך הפלוגות הרגליות ביחמ"ם, והפכה חזרה לפלגת תצ"ם – מיוחדים. ב־2020 פורקה הפלוגה וחייליה סופחו לפלוגה האוגדתית החדשה בגדוד – פלוגת "אדיר". בפלוגת "אדיר" פועלים צוותי יחמ"ם ותצ"ם כאחד, חלקם יוצאי יחידת דיה. ביולי 2022 שינתה פלוגת ״אדיר״ את שמה חזרה לפלוגת ״מוביל״ לאחר שהלוחמים האחרונים יוצאי יחידת ״דיה״ השתחררו.
פלוגה א' ("אינדיאנים") – בעת מלחמת לבנון השנייה שימשה פלוגה א' כפלגת תצפיות נייחות (עת"פ) בגבול הלבנון. בעקבות הצורך ביחידות תצפית שגבר במהלך מלחמת לבנון השנייה נכנסו גם לוחמי הצוותים הנייחים ללבנון במסגרת פעולות רגליות. כחלק מלקחי המלחמה הוחלט כי מערך היחמ"ם הקיים אינו מספק וקיים צורך להרחיבו בגזרת גבול לבנון. עם קבלת ההחלטה החלה הסבת הלוחמים וייעודה של הפלוגה נקבע כפלוגת יחמ"ם. נשקם האישי של הלוחמים הוא רוס"ר מסוג M4 ומקלעים קלים מסוג נגב עם כוונות השלכה מסוג "מארס".
פלוגה ג' ("גלדיאטורים") – פלוגה שהתחילה את דרכה כפלוגת איסוף רכובה (על בסיס רכבי רקון, זריז וגרניט), וכיום מתפקדת כיחמ"ם בנוסף ליכולות הרכובות שלה. כוללת בתוכה צוותי יחמ"ם עם יכולות של הפעלת רחפנים.
גדוד 595
פלוגה ב' (פלוגת יחמ"ם) – פועלת בגזרת סוריה. בתחילת דרכה פעלה הפלגה בצוותים ייעודיים במסגרת פלוגה ה' שהייתה שייכת לגדוד 869, טרם הקמת גדוד 595. עם הקמת הגדוד המשיכה הפלגה לעבוד במתכונת של צוותים ייעודיים, אך בעקבות השינויים האזוריים בגבולותיה של מדינת ישראל וכחלק מתר"ש גדעון חיזק צה"ל את ההערכה לגבי הצורך בהקמת מערך יחמ"ם נוסף בגבול הסורי. עם הקמתו של גדוד 595 הוחלט על סיפוח הפלוגה הייעודית לפלוגת יחמ"ם. בשנת 2014 עברה הפלוגה למתכונת של צוותי יחמ"ם. צוותי היחמ"ם בפלוגה מיומנים בהכרת הצבא הסורי על שלל מרכיביו, בהכרת השטח ברמת הגולן ובהכוונת גורמי האש הפרוסים במרחב רמת הגולן. נשקם האישי של לוחמי הפלוגה הוא M16 עם כוונות השלכה מסוג מפרולייט וכן מקלעים קלים.
הכשרה
במהלך ההכשרה כחלק מחיל האיסוף הקרבי שתחת חיל הגנת הגבולות, עברו המתגייסים ליחמ"ם (כיום לפלוגות הלוחמים בגדודים 869 ו-595) תוכני ניווט והסוואה רבים, התמחות באמצעים ייעודיים, לוחמת שטח פתוח, לוחמת שטח סבוך ובנוי, מסעות עם נשיאת משקלים כבדים, תצפית, הכוונות, סדרת תרגילי מלחמה, סיור ומודיעין קרבי. בתום ההכשרה מוכשרים הלוחמים כרובאי 06 וסייר 07.
הטירונות והאימון המתקדם (16 שבועות טירונות ועוד 16 שבועות אימון מתקדם, סך הכל 32 שבועות הכשרה ראשונית) מתקיימים בבית הספר להגנת הגבולות (בהל"ג) בבקעת סיירים שבדרום הארץ. ההכשרה הראשונית היא הכשרה זהה לכלל הגדודים של חיל האיסוף הקרבי.
קישורים חיצוניים
לילה בתרגיל עם היחמ"מ
חפרפרת (ריגול)
חפרפרת (באנגלית: Mole) הוא כינוי למרגל מטעם מדינה זרה, המשרת בשירות המדינה או בארגוני הביטחון של המדינה שאחריה הוא מרגל ונאמנותו נתונה להם למראית עין.
יש המשתמשים במונח החפרפרת כדי לציין כל סוכן של מדינה זרה, הפועל במסגרת מנגנון ממשלתי של המדינה שאחריה הוא מרגל. לעומתם, יש הרואים כחפרפרת רק את מי שהיו למרגלים עוד בטרם נחשפו למידע מסווג במסגרת עבודתם בשירות המדינה שאחריה הם מרגלים (בשונה ממי ששוכנעו לרגל רק לאחר שנחשפו למידע שכזה).
הדוגמאות הידועות ביותר של חפרפרות הם כנראה חברי חמישיית קיימברידג', אשר גויסו לריגול על ידי הק.ג.ב. - ארגון המודיעין הסובייטי - בעת לימודיהם באוניברסיטת קיימברידג', והיו לאחר מכן לחברים בדרגים הגבוהים של הממשל הבריטי ופעלו כמרגלים בתוכו.
עקב הקושי להחדיר חפרפרות למנגנון הממשל של מדינה זרה ומשך הזמן הארוך הנחוץ לשם כך, ועקב הסתרתו של מידע על פעילות זו, נדירים המקרים שבהם ידוע על חפרפרות שהצליחו להתמקם בדרגים הגבוהים של ממשל המדינה שבה ריגלו.
חפרפרות ידועות יותר בעבודת ארגוני משטרה במסגרת חדירתם לתאי פשע. בהקשר זה מכונה החפרפרת "סוכן סמוי". הכינוי של ארגוני המאפיה לסוכן שכזה הוא "עכברוש" (Rat).
הביטוי חפרפרת משמש גם לתיאור כל אדם העובד במסגרת ארגון פלוני ומבקש להשיג בו מידע חסוי שאותו יעביר אל הארגון שאליו נתונה נאמנותו בפועל.
מקור השם
המונח נגזר מבעל החיים חפרפרת ומתכונות החפירה העמוקות שלו - באופן הדומה לחדירה עמוקה של הסוכן בארגון היעד.
המונח חפרפרת נזכר לראשונה בספרו של סר פרנסיס בייקון תולדות שלטונו של המלך הנרי השביעי (History of the Reign of King Henry VII) (1626).
בעת המודרנית הופיע הביטוי בספריו של ג'ון לה קארה. לה קארה טען בריאיון עיתונאי ב-1976 כי זה היה ביטוי של הק.ג.ב.
בתרבות
דמויות של חפרפרות הופיעו בסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ורומנים, ובכללם סרטים בסדרת ג'יימס בונד, החפרפרת, הסדרה "24" והרומן הישראלי "בוגד".
חפרפרות ידועות
בישראל:
בעולם:
אצה עמדה ציון
אצה עמדה ציון הכריז על עצמו קיסר אתיופיה בספטמבר 1707 מידי הקיסר תקלה היימנות הראשון בעיר יאבלה שבגוג'אם. עמדה ציון עשה את דרכו מגוג'אם אל הבירה גונדר שם יחד עם מבני משפחת המלוכה שכעסו על הקיסר תקלה שרצח את אביו ייאסו הגדול הפיל את תקלה, אך באותו החודש הגיח תקלה עם צבאו והדיח את עמדה ציון. במסורת האתיופית נהוג להוסיף את התואר אצה המתאר קיסר למורדים שטענו לכתר.
על פי ג'יימס ברוס מושל גוג'אם מטעם תקלה היימנות היה דירמאן והוא היה זה שהביס את עמדה ציון והבריח אותו מגונדר ולאחר מכן את תומכיו דרומית מהנילוס הכחול ומחוץ לגוג'אם וביאבלה השמיד אותם סופית והרג את עמדה ציון השלישי.
התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי, הן התוצאות הטובות ביותר במשחה זה שנקבעו ברחבי העולם ומוכרות על ידי פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA). ישנה הפרדה בין השיאים במשחה זה לנשים ולגברים וכן לבריכה אולימפית (50 מטר) ולבריכת 25 מטר.
להלן רשימה של התפתחות שיא העולם מאז שיא העולם המוכר הראשון.
ארגיריה
ארגיריה (Argyria) היא תופעה גופנית הנגרמת מחשיפה לתרכובות כסף, לרוב על ידי אכילה, שתייה או נשימה.
מקורו של שם המחלה בשם היווני של הכסף, ארגירוס (Argyros); משם זה נובע גם סמלו של היסוד, Ag.
תופעת הלוואי החמורה ביותר של הארגיריה היא שצבע עורו של החולה הופך לכחול או לאפור-כחול. מצב זה נחשב תמידי. המחלה לא נחשבת מסוכנת ועיקר השפעותיה הן קוסמטיות. המקרים האחרונים של הארגיריה קרו בעקבות שימוש בכסף קולואידי ("מי כסף") בתור רפואה משלימה.
מתחילת המאה ה-20 ידעו רופאים שתרכובות כסף יכולות לצבוע את העור ורקמות אחרות בצבעי הכחול כחול-אפור. ארגיריה נגרמת אצל אנשים שנשמו או אכלו תרכובות כסף למשך תקופה ארוכה (כמה חודשים עד כמה שנים). גם בחשיפה יחידה לתרכובת כסף יכול חלק ממנה להשתקע, אבל לא ידוע שזה מזיק. כנראה נחוצה חשיפה ממושכת לתרכובת כסף כדי לפתח ארגיריה. לאחר שהחולה מפתח את המחלה, המצב תמידי. רוב הרופאים והמדענים סבורים ששינוי צבע העור בארגיריה הוא תופעת הלוואי הבריאותית החמורה ביותר שיכולה להיגרם מכסף (לא במינונים קטלניים).
מקרים של ארגיריה הראו שכאשר השתמשו בתרכובות כסף במינונים של גרמים בתור תרופה על פני כמה חודשים חלק מהמטופלים חלו בארגיריה. מחקרים בחולדות הראו שמינונים מסוימים של תרכובות כסף (2.6 גרם לליטר מים) עלולים להיות קטלניים.
יש מעט מאוד מידע על השפעות בריאותיות של מגע תרכובת כסף בעור. מעולם לא נצפתה ארגיריה של כל הגוף שנגרמה בגלל מגע עם תרכובת כסף. אבל העור עלול לשנות את צבעו במקום שבו היה מגע עם תרכובת כסף. מחקר שבו נמרח מינון גבוה של כסף חנקתי (81 מיליגרם כסף חנקתי לליטר מים) על חזירי-ים למשך 28 יום, לא גרם להם למוות, אלא גרם להפרעות בצבירת המשקל שלהם. לא ידוע אם יש השפעה דומה על בני אדם.
צ'סנק
צ'סנק (בהונגרית: Csesznek) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בצ'סנק מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 599 ובשנת 2020 רק 539 תושבים.
יהודי צ'סנק
בצ'סנק חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי נטוש. ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה. היישוב ויהודי שחי בו מוזכר בספר "פרשים על הירקון" וביומן "המסע אל העקירה" של אהוד בן עזר.
דפוס חשיבה
דפוס חשיבה (mindset) בתחום תורת ההחלטות הוא שם כולל לקבוצת הנחות, שיטות או סממנים שנטמעו עמוק אצל אדם או קבוצה, והתבססו עד כדי כך עד שאותם אנשים מנועים מלהמשיך ולאמץ או לקבל גישות התנהגות, בחירות או כלים שונים. תופעה זו של הטיה קוגניטיבית מכונה לעיתים גם "חשיבת יחד" או "פרדיגמה", ולעיתים קשה לנטרל את השפעותיה על תהליכי ניתוח החלטות וקבלתן.
דוגמה מוכרת היטב היא "דפוס המחשבה של המלחמה הקרה". דפוס מחשבה זה היה נפוץ בארצות הברית ובברית המועצות וכלל הסתמכות מוחלטת על שיקול דעתם של המנהיגים ששלטו על מאגר הנשק הגרעיני. כיוון שבמקרה של מלחמה כוללת ההשמדה ההדדית מובטחת, דפוס המחשבה גרס כי בהכרח שני הצדדים יימנעו מפתיחת מלחמה. רבים סבורים עד היום שדפוס מחשבה זה אכן מנע בהצלחה פתיחת מלחמה כוללת, אך ההנחות המיושנות לגבי ההרתעה ויעילותו של דפוס מחשבה זה עדיין נמצאים במחלוקת.
סטיבן גייטלי
סטיבן פטריק דייוויד גייטלי (באנגלית: Stephen Patrick David Gately; 17 במרץ 1976 - 10 באוקטובר 2009) היה זמר פופ, מלחין, פזמונאי ושחקן אירי, שהתפרסם לראשונה בלהקת הפופ האירית בויזון.
קריירה
גייטלי הצטרף ללהקת הבנים האירית בויזון עם הקמתה על ידי המפיק והאמרגן האירי לואי וולש בשנת 1993. הלהקה התפרסמה לראשונה מחוץ לאירלנד בשנת 1995 כאשר הלהיט שלה Love Me For A Reason הגיע למקום השני במצעד הפזמונים הבריטי. בלהקה זו גייטלי היה סולן לצידו של הזמר רונאן קיטינג. להקת הפופ בויזון, שהייתה אחת מלהקות הבנים המצליחות של שנות התשעים, ושנצטיירה בתקשורת כמתחרתה של להקת הבנים טייק ד'את, התפרקה לאחר סבב הופעות בדבלין בשנת 2000. בשנת 2008 התאחדה הלהקה לשני מופעים בבריטניה והוציאה אלבום נוסף.
לאחר התפרקות הלהקה התחיל גייטלי את קריירת הסולו שלו. בשנת 2000 הוא הוציא אלבום בשם "New Beginning", ובו כמה סינגלים בולטים. הסינגל "New Beginning", שנושא את שם האלבום, הגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים הבריטי. סינגל אחר מהאלבום הוא גרסה מחודשת לשיר Bright Eyes. הסינגל הזה שימש כפסקול לסדרת טלוויזיה המבוססת על הסיפור גבעת ווטרשיפ, שבה דיבב גייטלי את הדמות של שחורי (Blackavar). כמו כן הסינגל I believe, שהגיע למקום האחד עשר במצעד הפזמונים הבריטי, שימש כפסקול לסרט בילי אליוט. סינגל נוסף מאותו אלבום, Stay, הגיע למקום השלוש עשרה במצעד הפזמונים הבריטי. בשנת 2001 נפרדו דרכיהם של גייטלי ושל חברת התקליטים שלו פולידור כשאז גייטלי החליט להקדיש את זמנו למשחק. בשנת 2007 הקליט גייטלי את הסינגל Children of Tomorrow עבור תוכנית דרמה בתחנת הרדיו BBC7 המבוססת על סדרת הטלוויזיה הבדיונית דוקטור הו.
בשנת 2002 שיחק גייטלי בתפקיד יוסף בהצגת התיאטרון יוסף וכתונת הפסים המשגעת (באנגלית: Joseph and the Technicolour Dreamcoat), שהוצגה בווסט אנד בלונדון. גייטלי גילם דמויות נוספות בהצגות תיאטרון שונות, בהם את תופס הילדים בצ'יטי צ'יטי בנג בנג (2004-2005), דנדיני בסינדרלה (2005) והדחליל בהקוסם מארץ עוץ (2006). בנוסף לכך כיכב גייטלי בתוכניות טלוויזיה שונות כגון תוכנית כישרונות בשנת 2006, ובעונה השנייה של התחרות הבריטית רוקדים על הקרח (Dancing on Ice) בשנת 2007. בשנת 2008 כיכב גייטלי בסרט האימה קרדו (Credo), או קללת השטן (Devil’s Curse) בשמו האמריקאי.
ביוגרפיה
גייטלי נולד למשפחה ענייה של מעמד הפועלים בדבלין, אירלנד, והיה הבן הרביעי מתוך חמישה. עוד בצעירותו הוא שיחק בתפקידים שונים בהצגות של בית ספרו. גייטלי ניפרד מבן זוגו הראשון סטיבן האוורד בשנת 1993. בשנת 1999, עוד כשהיה חבר בלהקת בויזון ולפני תחילת קריירת הסולו שלו, הצהיר גייטלי על עצמו כהומוסקסואל בריאיון לעיתון סאן הבריטי, דבר שגרם לתדהמה בקרב מעריציו ולאכזבה בקרב מעריצותיו. באותו ריאיון לסאן גילה גייטלי כי משנת 1998 היה בקשר זוגי עם אלוי דה יונג, זמר בלהקת הפופ ההולנדית Caught in the Act. לואי וולש אמר אז שאם היה יודע זאת עליו לא היה מלהק אותו לבויזון, בטענה שזה לא מקובל. יציאתו מהארון של גייטלי תרמה לשיפור דעת הקהל ביחס להומוסקסואלים באותה תקופה בבריטניה, והפך את גייטלי לסמל חיובי של יציאה מהארון. עם קבלתו של גייטלי כהומוסקסואל בלהקת בויזון וכמחווה עבורו הקליטו חברי הלהקה את הקליפ לשיר Better כשבו הם נראים בזוגיות עם אישה בעוד שגייטלי נראה בזוגיות עם גבר.
לאחר שנתיים בהם סבל גייטלי מדיכאון ומהתמכרות לתרופות נפרדו בשנת 2002 גייטלי ודה יונג, וגייטלי חזר אז לדבלין. לאחר זמן מה החל לצאת גייטלי עם איש העסקים אנדרו קאוולס, לו הוא נישא בטקס בקפלה בלאס וגאס בשנת 2003. ב-19 במרץ 2006 נישאו שוב גייטלי וקאוולס בטקס איחוד אזרחי שהתקיים בלונדון. הזוג גר והיה פעיל חברתית בשכונת הייגייט בלונדון, שכונה שגייטלי מאוד אהב ואשר חי בה עד מותו. ביולי 2009 נפרץ ביתם ונשדדה ממנו תכולה בשווי של 80,000 ליש"ט.
גייטלי היה פעיל בארגוני צדקה בבריטניה. הוא היה אחד התומכים בארגון הצדקה הבריטי Missing People, המסייע למשפחות של ילדים שברחו מבתיהם ולילדים עזובים, ואחד הנציגים של ארגון הצדקה הבריטי Caudwell Children Charity, העוזר לילדים בעלי מוגבלויות ולילדים חולים. בעזרת הופעות התרמה הכניס גייטלי אלפי ליש"ט לקופות ארגונים אלה. כמו כן, בשלוש השנים שקדמו למותו שקד גייטלי על כתיבת ספר ילדים בשם "עץ העונות" אותו הוא התכוון לפרסם לקראת חג המולד 2009. בהלווייתו הבטיח חברו ללהקה קיטינג כי הספר ייצא לאור.
בלילה שבין ה-10 ל-11 באוקטובר 2009 נפטר גייטלי כתוצאה מבצקת ריאות, בבית הנופש שלו ושל בן זוגו קאוולס במיורקה, ספרד, לאחר בילוי משותף של השניים בעיר פלמה דה מיורקה. למרות פרסומם של חשדות והשערות כי גייטלי מת מצריכת סמים או משתיית אלכוהול מרובה קבעו מקורות רשמיים בספרד כי מותו היה מוות טבעי. חברי להקת בויזון הנותרים הגיעו למיורקה ביום שלאחר המוות והביעו את תדהמתם וצערם הרב על מות חברם. ב-16 באוקטובר הטיסו חברי הלהקה את גופתו לדבלין שם נערך לו טקס הלוויה שבו נכחו, בין היתר מעריצים, ידוענים ופוליטיקאים.
שיטת הנגב
שיטת הנגב (שם מדעי: Vachellia gerrardii) הוא מין נדיר של עץ השיטה. העץ גדל בדרום הנגב והערבה בעיקר ברמות הגבוהות בין נחל פארן לבין אילת והמושב פארן ובערוצי הנחלים וכן בסיני ובירדן. העץ תואר לראשונה בסעודיה. שיטת הנגב גדל באזור אדום והוא נדיר בערבה. שיטת הנגב גדל גם בכווית ובעיראק במדבר הדרומי.
שיטת הנגב הוא עץ מדברי העמיד בקור טוב יותר משאר מיני השיטה הגדלים בישראל. גובה העץ כ-8 מטר בממוצע וישנם פריטים המגיעים לגובה של 12 מטר. לעץ גזע יחיד. הפרי איננו סלילי אלא בצורת מגל. קליפת הגזע של העץ הבוגר מתקלפת בקלות בצורת קשקשים בצבע צהוב - חום. בלוטת הצוף שעל העלה סמוכה לבסיס הפטוטרת. הפריחה בחודשים יולי עד אוקטובר. העלים אפורים יותר מהעלים של עצי שיטה אחרים הגדלים בישראל והם מכוסים שיער דק דמוי לבד. הקוצים ארוכים וצפופים. שיטת הנגב הוא עץ המופיע ברשימת הצמחים מוגנים בישראל.
סומליה במשחקים האולימפיים
סומליה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה מהמשחקים שלוש פעמים: ב-1976 השתתפה בחרם האפריקאי על אולימפיאדת מונטריאול, בעקבות סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות מהמשחקים את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק מול נבחרת דרום אפריקה בזמן שלטון האפרטהייד; ב-1980 השתתפה בחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן; ב-1992 נעדרה מאולימפיאדת ברצלונה (1992) בשל מלחמת האזרחים שפרצה בה. על אף שמלחמת האזרחים עודה נמשכת, ואין ממשל מרכזי מסודר במדינה, הצליחה סומליה לשלוח ספורטאים למשחקים הבאים.
בדרך כלל שולחת סומליה משלחות מעוטות משתתפים, שהישגיהם נמוכים. יוצא דופן בהקשר זה הוא האתלט עבדי בילה, שהגיע למקום השישי בריצת 1500 מטר באולימפיאדת אטלנטה (1996).
סומליה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
המטבח הגרמני
המטבח הגרמני הוא שם קיבוצי למספר מטבחים אזוריים הנפוצים באזורים שונים בגרמניה, שלהם כמה מאפיינים משותפים. לכל אזור בגרמניה המאכלים האופייניים לו, הנובעים מתנאים גאוגרפיים (כגון קרבה לים או להרים, או תנאי אקלים) והיסטוריים-חברתיים. האזורים השונים בגרמניה מושפעים מן המדינות הגובלות בהם. כך, מושפע המטבח בצפון גרמניה לא רק מן האקלים והקרבה לים, אלא גם מהמטבח ההולנדי ומהמטבח הסקנדינבי. בגרמניה המערבית (ובעיקר באזור חבל הריין), ניכרת השפעת המטבח הצרפתי. בדרומה של גרמניה, בעיקר בבוואריה ובשוואביה, קיימת השפעה הדדית עם המטבחים האוסטרי והשווייצרי. במזרח המדינה קיימת השפעה סלאבית, מן המטבחים הפולני והצ'כי, כמו גם השפעה של התנאים הכלכליים-היסטוריים בגרמניה המזרחית, שפיתחו מאכלי "צנע" אשר עדיין פופולריים בחלקים אלה של גרמניה. תושבי האזורים שהשתייכו לגרמניה לפני תום מלחמת העולם השנייה (שלזיה, פרוסיה המזרחית, דנציג וכדומה), היגרו ברובם לשטחים שנותרו בידי בעלות הברית המערביות וניסו להמשיך - במידות שונות של הצלחה - את המסורת של המטבח האזורי שאבד.
רקע היסטורי
גם תהפוכות המאה ה-20 בגרמניה הותירו את חותמן על נוהגי האכילה. כחלק מחזונם לגבי תפקיד האישה הגרמנייה בנאציזם (וכן כחלק מההיבטים הפיזיים של האידאולוגיה הנאצית), פיתחו הנאצים מערכת אינדוקטרינציה של ילדות, נערות ונשים לתפקיד עקרת בית ואם המשפחה. אלו נדרשו ללמוד בישול (וטיפוח הבית) על-פי עקרונות זעיר-בורגניים שהוחדרו בהן באופן מאורגן. בדומה לפרסים שהעניקו הנאצים ל"אמהות מצטיינות" (כלומר, כאלו אשר הביאו מספר רב של ילדים לרייך), הוענקו גם פרסים בתחום הבישול. כחלק מההכבדות ההדרגתיות שנכפו על היהודים בגרמניה, נאסרו עליהם סוגי מזון מסוימים (או הוכבדו התנאים שבהם יכלו להשיגם), כגון עגבניות. בתקופת מלחמת העולם השנייה נדרשו תושבי גרמניה (בעיקר אלה אשר התגוררו בערים) להתמודד עם מחסור מחריף במזון ועם הקצבות מזון באמצעות תלושי מזון, אשר סיפקו לנאצים אמצעי נוסף לפיקוח על האוכלוסייה (הדבר הכביד אף יותר על אלה אשר ביקשו לסייע ליהודים, שכן הם נאלצו להתחלק בקצבת המזון הזעומה עם אלה שהחביאו).
לאחר תום מלחמת העולם השנייה שרר רעב בחלקים נרחבים של גרמניה. בברלין, למשל, הוסב הפארק המרכזי של העיר, הטירגארטן, לשדה ענק שבו גודלו ירקות. הצבא האדום אף קבע מושבו בגן החיות של ברלין, כדי להגן על בעלי החיים שנותרו בחיים, שלא יישָחטו למאכל. בנוסף, בכל אזורי הכיבוש חילקו בעלות הברית מזון קצוב לתושבים. ב-1948 איימו הסובייטים לסגור את ברלין, ומערב ברלין הייתה נצורה ובסכנת רעב, שכן היא לא הייתה מסוגלת לספק את צרכיה. בעלות הברית המערביות (ארצות הברית, בריטניה וצרפת) הפעילו מבצע סיוע אווירי, שמטוסיו כונו על ידי הברלינאים "מפציצי הצימוקים". החלוקה של גרמניה בין בעלות הברית (ואובדן שטחים במזרח אירופה) השפיעו על המטבח הגרמני שהתפתח באזורי הכיבוש. ראשית, העקורים מהשטחים שאבדו לגרמניה הנאצית במזרח אירופה נאלצו לעיתים - בצוק תהליך ההגירה וההשתלבות מחדש בשטחי גרמניה - לוותר על אלמנטים מהמטבח האזורי שלהם. במערב גרמניה הוביל הנס הכלכלי לשגשוג כלכלי ולחשיפת תושבי מערב גרמניה למנהגי הצריכה והתזונה האמריקאיים. הגירת "עובדים אורחים" (כפי שהם נקראו בתחילה) מאיטליה, מטורקיה, מיוגוסלביה ומפורטוגל החדירה עימם את המטבחים העממיים שלהם. במזרח גרמניה, לעומת זאת, לא התרחש "נס כלכלי" והדוקטרינה הקומוניסטית ממילא הכתיבה צניעות יחסית והגבילה צריכת מוצרי מזון מהיר וחדירת השפעות זרות מערביות. עם זאת, תושבי מזרח גרמניה נחשפו רבות לתרבות מדינות מסך הברזל ומטבחים סלאביים (כמו גם המטבח ההונגרי) השפיעו - לצד האילוצים הכלכליים - על דמות המטבח המזרח גרמני.
מאכלים אופייניים
המטבח הגרמני מתואר לעיתים קרובות כמטבח "כבד", המבוסס בעיקר על מאכלי בשר וירקות שורש, בין היתר בשל האקלים הגרמני. אחד המאכלים המסמלים את המטבח הגרמני הוא הכרוב החמוץ (זַאוֶורקְרְאוּט, Sauerkraut), אשר הכנתו שונה בכל אזור בגרמניה. תפוחי אדמה הם חלק מהזאוורקראוט, אשר עצמו מספק ויטמין C בתקופת החורף (שכן בגרמניה צומחים רק פירות מעטים). באופן כללי, המטבח הגרמני מאופיין בתבשילי תפוחי אדמה רבים - גרמניה היא אחת המדינות המובילות בצריכת תפוחי אדמה.
הבשר האופייני ביותר למטבח הגרמני הוא בשר החזיר, אף שקיים שימוש נרחב גם בבשר בקר ובעופות, אשר הופכים להיות יותר פופולריים. המטבח הגרמני מאופיין בסוגים רבים של נקניקים ונקניקיות.
בשר ודגים
בשר ודגים מהווים חלק מרכזי בתפריט הגרמני. הבשרים הנפוצים ביותר הם בשר חזיר, בקר ובעלי כנף - בעיקר בשר עוף, הודו, ברווז ואווז. גם בשרי עזים וכבשים נמכרים, אך אלו אינם פופולריים כמו סוגי הבשר דלעיל. באזורים מסוימים נצרך גם בשר סוסים. בעונת הציד ישנה גם צריכה של בשר ציד: בשר אייל, חזיר בר וארנבת.
הגרמנים נוהגים לצרוך לעיתים גם בשר נא, למשל בהכנת "האקְפֶּטֶר" (Hackpeter), בשר חזיר קצוץ ומתובל הנאכל על פרוסת לחם (גרסה מעושנת של ההאקפטר, העשויה בשר מעושן, נקראת "מֶטְווּרְסְט" (Mettwurst) - ; דוגמה נוספת לתבשיל בשר נא נפוץ היא סטייק טרטר).
גרמניה משופעת באגמים ובנהרות, ושוכנת לחופם של הים הצפוני והבלטי. דגים, אם כן, ממלאים חלק נכבד בתפריט הגרמני: דגי המליח (הרינג), על עיבודיהם השונים (רולמופס, מטיאס ועוד) פופולריים מאוד, כמו גם סלמון (בעיקר לקס, שהוא שמו של הסלמון בגרמנית), טרוטה וקרפיון. בנוסף, באזורים שבהם ניתן למצוא פירות ים, גם אלו הם חלק חשוב בתפריט.
ירקות
ירקות נצרכים בדרך כלל מבושלים, כחלק מתבשיל קדירה או כתוספת למנה עיקרית. הירקות הנפוצים ביותר הם גזרים, מיני כרוב, תרד, אפונה ושעועית. צורכים גם ירקות טריים לסלט (מלפפונים ועגבניות, כמו גם זני חסה). בצל מטוגן מוגש במקרים רבים עם בשר, או מהווה חלק מתהליך הבישול. האספרגוס הלבן נצרך בתאווה רבה במטבח הגרמני בעונה קבועה בחודשים אפריל ומאי, ומשמש להכנת מגוון גדול מאוד של מנות. בעונה זו מגישות מסעדות רבות תפריטים מבוססי אספרגוס, והעונה כולה קרויה Spargelsaison או Spargelzeit - "עונת האספרגוס" או "זמן האספרגוס".
תוספות
כאמור, תפוחי אדמה ממלאים תפקיד חשוב במטבח הגרמני ומוגשים במבחר דרכים: מטוגנים, אפויים, מבושלים עם מלח, כלביבה, כקרוקט, כמחית תפוחי אדמה, כמרכיב עיקרי בכופתאות (קלוס Klöße, קנודל Knödl) ומעובדים לאטריות מיוחדות ("שפצלה" Spätzle).
תוספות אחרות הן אורז ואטריות, אשר בגרמניה בדרך-כלל מוכנות עם ביצים ועבות יותר מהאטריות האיטלקיות.
תבלינים וממרחים
ממרח אחר המלווה מאכלים רבים (ואף מהווה מרכיב במשרה לבשר) הוא חזרת. ממרח חזרת מוכן בדרך כלל עם מעט חומץ או שמנת (אך ללא סלק, כמקובל בישראל), אם כי - בדומה לחרדל - נמכרת גם חזרת מעורבת עם פירות יער, עשבי תיבול וכדומה. לעומת זאת, שום היה מוקצה במשך שנים מהמטבח הגרמני בשל ריחו העז. כיום, בשל השפעותיהם של המטבחים הצרפתי והאיטלקי, גבר מאוד השימוש בשום.
באופן כללי, התיבול במטבח הגרמני אינו חריף (אם כי למשל אוכל סורבי עשוי להיות מפולפל, בדומה לאוכל הונגרי). עשבי התיבול שבהם משתמשים בדרך כלל הם פטרוזיליה, מיורן, קורנית (תימין), ער אציל, שמיר, עירית, פלפל שחור, ערער, וקימל. בעשורים האחרונים הצטרפו אליהם גם הבזיליקום, הרוזמרין והאורגנו.
מוצרי חלב
מוצרי חלב תופסים מקום מרכזי במטבח הגרמני, והם כוללים מספר רב של סוגי גבינה (כולל גבינת הקווארק Quark, גבינה לבנה; גבינת הַרץ Harzer Käse, שעשויה מחלב חמוץ רזה; וגבינת הקומבוצולה Cambozola), קפיר, יוגורטים ממינים שונים, מעדני חלב (למשל, ה"מילקי" הגרמני, אשר נקרא בפשטות "דני עם קצפת"), חובצה (אשר משמשת משקה פופולרי), ועוד. מנות אחרונות רבות מבוססות על תוצרי חלב, כפי שמפורט בפסקה הרלוונטית.
לחם
הלחם ממלא תפקיד חשוב במטבח הגרמני, ומאפיות נמצאות בכל שכונה או כפר. קיים מבחר סוגי לחם גרמניים, ביניהם לחם פומפרניקל (Pumpernickel), לחמים מחיטה מלאה או משילוב דגנים שונים (שיפון, שעורה, שיבולת-שועל וכן הלאה), אך בגרמניה נמכר גם לחם לבן, על אף שאינו נחשב ללחם גרמני "מסורתי". גרמנים המתגוררים מחוץ לגרמניה טוענים לעיתים קרובות כי הם מתגעגעים בראש ובראשונה ללחמים הגרמניים, ו"מאפיות גרמניות" מחוץ לגרמניה מנסות לספק את רצונותיהם.
מנות אחרונות
חלק ניכר מן המנות האחרונות הגרמניות הן דברי מאפה מתוקים - עוגות עם פירות (שזיפים, תפוחים, פירות יער, דובדבנים או ריבס הם מן המינים הנפוצים); עוגות טורט, כמו למשל עוגת היער השחור וקרם שניט; ועוגות גבינה על סוגיהן השונים. זאת, בנוסף לעוגיות ולעוגות שמרים, סופגניות ומנות אחרונות מבוססות בצק אחרות. בצפון גרמניה נהוג להגיש מקפאים של פירות יער עם רוטב וניל, הקרויים "רוֹטֶה גְרוּצֶה" (Rote Grütze - "גריסים אדומים"); בדרום גרמניה, בהשפעת המטבח האוסטרי, נהוג להגיש גם כופתאות מתוקות. בתקופת חג המולד מוגשות מנות אחרונות ייחודיות לחג, בין היתר עשויות מרציפן (אשר על פי חלק מן הטענות מקורו בגרמניה), עוגיות עם זנגביל וציפורן (לבקוכן) (Lebkuchen), מיני שוקולד ואלכוהול. אחת העוגות המפורסמות ביותר מגרמניה היא ה"באומקוכן", או עוגת עץ. העוגה נקראת כך בשל השכבות המקצות לה מראה של גזע עץ והיא עשויה משכבות רבות של בלילה, האחת על גבי השנייה. מאז תחילת ההגירה האיטלקית בתחילת המאה ה-20, הפכו הגרמנים, חרף מזג האוויר, לצרכנים נלהבים של גלידות.
משקאות
המשקה האלכוהולי הגרמני הבולט הוא הבירה. קיימים בגרמניה מספר סוגי בירה, השונים זה מזה בריכוז האלכוהול ובאופן הבישול. עם זאת, חוקים ממשלתיים בגרמניה אסרו בעבר על הוספת מרכיבים לבירה שאינם לתת, שמרים טבעיים ומים. כך, למשל, בירות הדובדבנים הבלגיות לא היו יכולות להיות משווקות כבירות על ידי מבשלה גרמנית. כיום, אף על פי שחוקים אלה כבר אינם קיימים (ולא היו קיימים במזרח גרמניה), הם עדיין משפיעים על צריכת הבירה בגרמניה: הגרמנים עדיין מעדיפים שהבירה תהיה "נקייה מגורמים זרים". בין סוגי הבירה הנפוצים בגרמניה:
לעיתים, לאחר שבושלה, מעורבבת הבירה עם לימונדה או משקה קל אחר להכנת משקה עם אחוזי אלכוהול מצומצמים יותר שנקרא "ראדלר" (Radler) או "אלסטרוואסר" (Alsterwasser).
יין ממלא אף הוא תפקיד מרכזי במטבח הגרמני ויינות הופקו בגרמניה לפחות מימי הרומאים. תנאי האקלים מכתיבים גידול (וצריכה מסורתית) של גפנים בעיקר בדרום המדינה, אולם קיימים מספר יקבים בצפון גרמניה (במדינות ברלין, נורדריין-וסטפאליה, וברנדנבורג) אשר טוענים לכתר "היקב הצפוני בעולם" (או למצער, באירופה). צריכת היין האדום גבוהה במעט מצריכת היין הלבן ומיוצרים גם סוגי יין נתזים (כמו שמפניה, נקרא זֶקְט Sekt) ושפריץ (יין מעורב עם סודה).
בגרמניה - בעיקר בדרום מערב המדינה - נמכר גם יין תפוחים (סיידר), והוא במיוחד פופולרי באזור הסה. הצריכה של משקאות אלכוהוליים מזוקקים ירדה בשנים האחרונות לטובת צריכה קוקטיילים ו"אלקופופים" (Alkopops) - משקאות אלכוהול מעורבים עם מיץ (כמו "בקארדי בריזר").
ארוחות
באופן מסורתי, הארוחה העיקרית ביום היא ארוחת הצהריים, הנאכלת בדרך כלל בין 12 ל-2. ארוחת הערב קטנה יותר וכוללת במקרים רבים רק מספר כריכים. כיום, בשל נהגי העבודה, גם בגרמניה אוכלים רבים את הארוחה העיקרית של היום בערב. ארוחת הבוקר מורכבת ממיני לחמים ולחמניות עם ריבה (או מרקחת פירות), חמאה, דבש, וממרחים כגון ממרח נקניק כבד (Leberwurst) או שינקן וסלמי. יש גם הצורכים מוזלי, סוג דגני בוקר, עם חלב.
המטבח הגרמני לפי אזורים
כאמור, המטבח הגרמני שונה באופן מובהק בין אזורים שונים בגרמניה. המטבח בדרום מערב גרמניה (חבל הסאר, באדן בבאדן-וירטמברג ואזור הפפאלץ במדינת ריינלנד-פפאלץ) מושפע מן המטבח הצרפתי והאלזסי. מאוד נפוץ השימוש ביין לבן - גם הכרוב הכבוש מוכן עם יין לבן, וקיימים מאכלים אחרים המזוהים עם האזור:
אזור הסן שבמערב גרמניה מפורסם בראש ובראשונה בשל נקניקיית ה"פרנקפורטר", אשר נקראת על שם העיר פרנקפורט (מיין). יין תפוחים (סיידר) מאוד פופולרי באזור זה ונקרא Ebbelwoi. מאכלים אחרים מאזור זה הם גבינת ה"האנדקזה" הארומטית וצלעות בנוסח פרנקפורט.
המטבח באזור בוואריה מושפע מן המטבח האוסטרי ומן המורשת הקולינרית האוסטרו-הונגרית. קיימים למשל סוגים רבים של כופתאות ("קנודל"), חלקן מתוקות (עם שזיפים או דובדבנים). מרכיב אחר חשוב במטבח הבווארי הוא "ארוחת הבוקר השנייה" שנהגו לאכול איכרים בבוקר לאחר שחזרו מעבודתם (לפנות בוקר) בחווה: בירה בהירה (הלס) או לבנה (וייסס) עם נקניקיה לבנה, לברקס או בשר דומה. הבשרים מלווים בברצל ובחרדל מתקתק. בבוואריה מתקיים בחודש ספטמבר (שבועיים לפני תחילת חודש אוקטובר) ה"אוקטובר-פסט" - חג בירה. על שם האזור קרוי קרם בוואריה, קינוח בווארי מסורתי.
בצפון מערב גרמניה (המבורג, ברמן, סקסוניה התחתונה, שלזוויג-הולשטיין וווסטפאליה) משתמשים רבות בדגים ובפירות ים והם חלק מרכזי במטבח של אזורים אלה. אפילו כשמוגשים מאכלי בשר, כמו הלבסקאוס (Labskaus), שעשוי מבשר משומר, מוסיפים לעיתים "רולמופס" - דג משומר מגולגל לרולדה עם פיסת ירק (בדרך כלל מלפפון) באמצע, לצד המנה העיקרית. בצפון מערב גרמניה נעשה שימוש רב בכוסמת כמרכיב במאכלים ובכופתאות, ולעומת זאת השימוש בחיטה נמוך יחסית לחלקים אחרים בגרמניה. באזורים אלה גם נעשה שימוש רב בלפת, שהיחס אליה בחלקים אחרים בגרמניה הוא כאל "אוכל לבהמות". האזור מפורסם ביותר בשל המרציפן מליבק, הנחשב לאחד מסוגי המרציפן הטובים בעולם ובשל קוקטיילים מאלכוהול וקפה או קקאו.
המטבח בחבל הריין מושפע מהמטבח הבלגי וההולנדי. כך, למשל, נצרכות צדפות (בדומה לבלגיה והולנד) וקיים מבחר מאכלים מטוגנים מתפוחי אדמה. בשר סוס נצרך באזור חבל הריין בכמות גבוהה יותר מאשר בחלקים אחרים של גרמניה ומהווה חלק ממאכלים מסורתיים.
המטבח בצפון מזרח גרמניה (ברלין, ברנדנבורג, מקלנבורג-מערב פומרניה) הוא מטבח משופע במאכלים חמים ומושפע מן המטבח המזרח אירופי ומן המטבחים של האזורים אשר אבדו לגרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה: השלזי והמזרח-פרוסי. בין המאכלים המזוהים עם ברלין וצפון מזרח המדינה: ברנדנבורג ידועה גם בשל המטבח הסורבי (המתובל יותר ומבוסס על המוצרים הנמצאים באזור השפרה-וואלד; אחת המנות המיוחדות היא גבינת קווארק מוגשת עם שמן פשתן) ועל מנות אחרונות, כגון חביתיות ופחזניות.
המטבח במרכז גרמניה ודרום מזרח המדינה (סכסוניה, סקסוניה-אנהלט, תורינגיה) מושפע גם הוא מן המטבח המזרח אירופי ומן ההיצע האזורי. בין היתר פותחו באזור "עוגת העץ" (באומקוכן, Baumkuchen), עוגה מורכבת העשויה שכבות (המזכירות גזע עץ); יין הנתזים "רוטקפשן"; כופתאות תפוחי אדמה. תורינגיה מפורסמת בכל גרמניה במוצרי הנקניק המיוחדים שלה. בתקופת חג המולד מפורסמת דרזדן בהכנת ה"שטולן" (Stollen), "עוגות מנהרה" עם מבחר פירות יבשים, חמאה, מרציפן ותבלינים.