cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ריקרדו מונטלבן
קורות חיים
הוא חזר לארצות הברית והוחתם לחוזה במטרו גולדווין מאייר וב-1947 הופיע בסרט "Fiesta" לצידה של אסתר ויליאמס. לאחר הצלחת הסרט הופיע שוב עם ויליאמס בסרט "On an Island with You" באותה שנה הופיע עם פרנק סינטרה בסרט המוזיקלי "The Kissing Bandit".
ב-1949 שיחק בסרט המלחמה "Battleground" על המצור על בסטון, לצידו של ואן ג'ונסון.
ב-1950 הופיע בסרט המוזיקלי שבועיים של אהבה לצידה של ג'יין פאוול.
ב-1966 שיחק בסרט הנזירה המזמרת בתור כומר, לצידה של דבי ריינולדס.
ב-1966 שיחק בדרמה מאדאם X לצידה של לנה טרנר.
ב-1969 הופיע בסרט צ'ריטי המתוקה לצידה של שירלי מקלין.
הוא הופיע גם בסרטים וסדרות טלוויזיה כמו: מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית, מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן, אלפרד היצ'קוק מגיש, בוננזה, הוואי חמש-אפס, "אי החלומות" (בה כיכב בתפקיד הראשי) ו"כיצד נכבש המערב" עליו זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים ב-1978.
ב-1970 הקים את קרן "Nosotros" (אנחנו) כדי לתמוך בשחקנים והפקות לטינו אמריקאיות. ב-1999 רכשה הקרן בניין תיאטרון בלוס אנג'לס שנקרא על שמו.
ב-1993 עבר ניתוח בעמוד השדרה ונשאר משותק בפלג גופו התחתון וצמוד לכסא גלגלים.
ב-1960 נקבע לכבודו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בילבורד טוויטר בזמן אמת
בילבורד טוויטר בזמן אמת (באנגלית: Billboard Twitter Real-Time) היו ארבעה מצעדי מוזיקה (מצעד 140 השירים הפופולריים, מצעד האמנים העולים, מצעד השירים השבועי ומצעד האמנים העולים השבועי) של המגזין בילבורד, שהופיעו לראשונה ב-27 במאי 2014. השירים דורגו על סמך התדירות שבה הם הוזכרו בציוצים ברשת החברתית האמריקאית, טוויטר. מצעד 140 השירים הפופולריים ומצעד האמנים העולים דורגו בזמן אמת, ואילו מצעד השירים השבועי ומצעד האמנים העולים השבועי סופקו כסיכום שבועי.
באוגוסט-ספטמבר 2017, מצעד 140 השירים הפופולריים ומצעד האמנים העולים פורקו.
באוקטובר 2021, המגזין בילבורד השיק, בשיתוף פעולה עם טוויטר, את מצעד השירים הטרנדים החמים (החל בצהריים ב-22 באוקטובר 2021) ואת מצעד השירים הטרנדים החמים השבועי (החל ב-30 באוקטובר 2021). נכון למרץ 2023, מצעדים אלו עדיין פעילים.
אידיאולוג'יק
אידאולוג'יק הייתה חברת פרסום דיגיטלי ישראלית שהוקמה בשנת 1999. החברה הייתה חלוצה בתחומה, ופעלה בתחום הפרסום הדיגיטלי בישראל במשך מספר שנים. בתקופת השיא של החברה, הועסקו בה ובחברות הבת שלה כ-120 עובדים, והיקף פעילותה השנתי הגיע לכ-30 מיליון דולר.
תולדות החברה
אידאולוג'יק הוקמה על ידי שלושה שותפים ישראלים בשם דורון טל, ינון לנדנברג ואמיר נתן. בשנת 2001 רכשו ינון ודורון את חלקו של אמיר בחברה. לאחר זמן קצר רכשה רשת הפרסום הבינלאומית פובליסיס, 51% מהחברה.
אידאולוג'יק ניהלה עבור לקוחותיה פעילויות שיווקיות ופרסומיות עם שימוש בכלים טכנולוגיים וקריאייטיביים. החדשנות אותה הציגה החברה באה לידי ביטוי במספר מהלכים אסטרטגיים וכניסה לתחומים חדשים טרם הפיכתם לנפוצים, כגון - כניסה לתחום הווידאו כבר בשנת 2004 (מספר שנים לפני תחילת הפעילות של יוטיוב, לדוגמה), הפרדת תחומי המדיה והקריאייטיב והקמת חברה בת מתמחה לתחום המדיה והקמת מחלקת מדיה חברתית כבר בשנת 2006.
בין לקוחות החברה שניהלו קמפיינים באמצעות אידאולוג'יק: החברה המרכזית ליצור משקאות קלים, HP, אורנג', דלק מערכות רכב, נסטלה, קוקה-קולה ברוסיה וP&G באירופה.
בזכות היצירתיות והחדשנות של החברה, זכתה החברה בפרסים בתחרויות מקומיות ובינלאומיות.
בשנת 2013 החליטה פובליסיס למזג את אידאולוג'יק לתוך פעילות יתר יחידות הקבוצה בישראל.
בשנת 2014 מייסדי אידיאולוג'יק, ינון לנדנברג ודורון טל, תבעו את קבוצת פובליסיס העולמית ואת בעלי הקבוצה מוריס לוי.
צ'אטני
צ'אטני (בהינדי: चटनी) הוא רוטב מתובל שמקורו בתת-היבשת ההודית, והוא מוגש לרוב עם מאכלים מהמטבח ההודי.
סוגי צ'אטני
רוטבי צ'אטני אותנטיים מכילים כמויות משמעותיות של פלפלים חריפים ירוקים טריים. המרכיב העיקרי השני בצ'אטני הם בדרך כלל פירות וירקות שונים. רוב רוטבי הצ'אטני שמכילים ירקות מוכנים בבלנדר, בעוד שבדרך כלל יש לבשל מבעוד מועד את הפירות שמשמשים להכנת רוטבי צ'אטני על בסיס פירות. רוטבי צ'אטני פופולריים כוללים: במדינות עם מזג אוויר מתון יחסית צ'אטני מוכן באמצעות מרכיבים מקומיים נפוצים כגון תפוחים, אפרסקים או עגבניות.
התבלינים הנפוצים ביותר בצ'אטני כוללים חילבה, כוסברה, כמון ואסאפואטידה.
תבלינים נוספים שמשולבים ברוטב בשביל הטעם כוללים סוכר, מלח שולחן, שום, תמרינדי או ג'ינג'ר.
פרנץ בקנבאואר
פרנץ אנטון בקנבאואר (גרמנית: Franz Anton Beckenbauer; נולד ב-11 בספטמבר 1945) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל גרמני שכונה "הקייזר" (Der Kaiser, "הקיסר"), ונחשב לאחד מגדולי הבלמים בכל הזמנים.
ביוגרפיה
בקנבאואר נולד וגדל בשכונת העוני גייסינג (Giesing) במינכן. אביו עבד בדואר ופרנס את משפחתו בדוחק רב. כדי לא להרוס את נעליו נהג בקנבאואר לשחק כדורגל ברגליים יחפות. בקנבאואר הצטרף לקבוצת הילדים של SC מינכן 1906, למרות שגדל בשכונת גייסינג אשר הייתה מזוהה עם אוהדי מועדון הכדורגל מינכן 1860, בה רצה לשחק. במהלך ממשחק אימון של SC מינכן 1906 מול מינכן 1860 ספג בקנבאואר סטירת לחי משפילה משחקן של הקבוצה היריבה, דבר שגרם לו להחליט להצטרף דווקא לבאיירן מינכן, היריבה העירונית.
בגיל 18 התאמן בקנבאואר לראשונה עם הקבוצה הבוגרת, וב-1965 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה. שנה לאחר מכן, במונדיאל 1966 הפגין את יכולותיו, הבקיע ארבעה שערים והתפרסם בעולם. אט אט נתפר עבורו תפקיד מיוחד במגרש, הליברו, בו היטיב לנצל את תכונותיו ההתקפיות וההגנתיות. כשקבוצתו איבדה את הכדור, בקנבאואר ירד לאחור ועזר להגנה. כשהכדור הוחזק על ידי חבריו לקבוצה, הוא הצטרף להתקפה וניצל את העובדה שאיש לא שמר עליו. הצלחתו במונדיאל הביאה לו הכרה עולמית והוא הוחתם גם כשחקן קולנוע. בסוף 1968 נבחר ל"נבחרת אירופה" במשאל בין מומחי כדורגל של סוכנות הידיעות הצרפתית.
הוא שיחק בגביע העולם 1970 ובמשחק המותח בחצי הגמר מול נבחרת איטליה סדק את עצם הבריח, אך המשיך לשחק כשזרועו במתלה.
ב-1971 מונה לקפטן נבחרת מערב גרמניה. הוא הוליך את מערב גרמניה לזכייה באליפות אירופה בכדורגל ב-1972, ובגביע העולם 1974. בנוסף, בקנבאואר הוביל את באיירן מינכן לזכייה בשלושה גביעי אירופה לאלופות (1974, 1975, 1976). ב-1977, בגיל 32, החליט לעבור ולשחק בניו יורק קוסמוס. הוא שיחק בניו יורק עד 1980 וזכה עימה בשלוש אליפויות ליגה. הוא חזר לגרמניה ושיחק בהמבורג, עימה זכה באליפות הבונדסליגה ב-1982, אז חזר לניו יורק לעונה ופרש סופית ממשחק.
במונדיאל 1986 הוא הוליך את הנבחרת הלאומית לגמר, שם הפסידה לנבחרת ארגנטינה. במונדיאל 1990 זכתה הנבחרת בגביע ובקנבאואר הפך לאדם השני שזכה בגביע העולם הן כשחקן והן כמאמן (הראשון היה מריו זגאלו עם נבחרת ברזיל), ואז פרש מאימון הנבחרת.
ב-1994 התמנה למאמן באיירן מינכן באמצע העונה והביא אותה לאליפות, ושנה לאחר מכן התמנה לנשיא המועדון. מ-1998 הוא משמש גם כסגן נשיא ההתאחדות הגרמנית לכדורגל. הישגו הגדול ביותר כעסקן הוא הבאת אליפות העולם בכדורגל של 2006 לגרמניה. הוא עבר יותר ממיליון ק"מ בשנתיים במסעותיו על מנת לזכות באירוח הטורניר. כיום משמש כנשיא כבוד של באיירן מינכן.
הוקרה
נבחר כבלם בקבוצת הכדורגל של המאה. בקיץ 2010 נערך משחק ראווה לכבודו בין באיירן מינכן לריאל מדריד (ריאל ניצחה 2–4 בפנדלים בתום 120 דקות ללא גול). בשנת 2007 הוענק לו פרס לוריוס למפעל חיים.
מאמן
אליפות גרמניה (1): 1995/96
פרוטמנודון
פרוטמנודון (שם מדעי: Protemnodon) הוא סוג של יונק כיס נכחד ממשפחת הקנגוריים אשר חי בתקופת הפליוקן והפליסטוקן בגינאה החדשה, אוסטרליה ובאי טסמניה. סוג זה תואר בידי החוקר האנגלי הידוע ריצ'רד אוון ב-1873. משמעות שמו מיוונית: "לפני השיניים החותכות".
הפרוטמנודון היה גדול בהרבה מגדולי הקנגורים המודרניים. בדיקות DNA מצביעות על כך שהיה קרוב משפחה של הסוג קנגורו אך נראה כמו וולבי מודרני והיה בעל פנים ואוזניים קצרות. בסוג זה היו מינים רבים שהקטנים מהם הגיעו למשקל 45 ק"ג, אך המין הגדול ביותר בסוג - Protemnodon roechus, הגיע למשקל 170 ק"ג. הערכות אלה נשענות על השוואה של אורך עצם הירך הגדולה שהתאבנה לקנגורו.
ככל הנראה קנגורו זה לא קיפץ אלא נע על ארבע בדומה למיני בנדיקוטיים, תוך שזנבו מייצב אותו. עם זאת הוא יכל להזדקף כדי לתלוש עלי עצים מענפים.
הנינג מילייטנר
הנינג מילייטנר (בגרמנית: Henning Mühlleitner; נולד ב-15 ביולי 1997) הוא שחיין גרמני. אלוף אירופה (גלאזגו 2018) במשחה שליחים 4x200 מטר משולב וזוכה מדליית ארד (גלאזגו 2018) במשחה ל-400 מטר חופשי.
2018
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, אדינבורו באוגוסט 2018 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר משולב בתוצאה של 7:28.43 דקות, לפני רוסיה	(7:29.37 דקות) ובריטניה	(7:29.72 דקות). מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.18 דקות, אחרי מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (3:45.18 דקות) והנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (3:47.07 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.31 דקות במקום 18 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:58.77 דקות.
2021
באולימפיאדת טוקיו סיים מילייטנר במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.07 דקות ביחד עם פליקס אאובק מאוסטריה. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 3:43.67 דקות, התוצאה המהירה בשלב זה.
הפיגוע בקו 12 (1978)
הפיגוע בקו 12 היה פיגוע טרור שהתרחש ב־2 ביוני 1978 (כ"ו באייר תשל"ח) בשכונת בית וגן בירושלים.
הפיגוע
הנרצחים בפיגוע היו אריה יוסף שיינפלד, אליהו למברגר, ראובן שלמה פישמן, תמר גוטל, רוחמה גרוסברג ואהרן מאיר אוירבך - בנו של הרב רפאל דוד אוירבך שהיה ראש ישיבת המקובלים שער השמים ואחיו של הרב שלמה זלמן אוירבך.
פיגועים אחרים בקו 12
בנוסף לפיגוע זה, אירעו בשנים הסמוכות לו עוד 2 פיגועי מטען חבלה בקו 12 בהם היו פצועים בלבד, ואירוע נוסף בו זוהה ונוטרל מטען חבלה ללא פגע. קו 12 עצמו בוטל בשנת 1980, ומספרו נשמר ולא ניתן לקו אחר עד סביב שנת 2000, אז ניתן מספר הקו לקו נסיעה בדרום העיר, בקו זה אירע פיגוע בשנת 2016.
חברת הודו המזרחית הבריטית
חברת הודו המזרחית הבריטית (באנגלית: British East India Company) הייתה חברת מניות שקיבלה צ'רטר מלכותי מאליזבת הראשונה ב-31 בדצמבר 1600 במטרה לתת זכויות מסחר מועדפות בהודו. הצ'רטר המלכותי העניק לחברה שהוקמה לא מכבר 21 שנות מונופול על כל המסחר עם הודו המזרחית. מחברת מסחר כלכלית הפכה חברת הודו המזרחית הבריטית לשליטה של הודו באמצעות קבלת תפקידים ממשלתיים וצבאיים עד פירוקה ב-1858 בעקבות תוצאות המרד ההודי הגדול.
השפעה
החברה, שבסיסה היה בלונדון, יצרה את הממלכה הבריטית ההודית. ב-1717, החברה קיבלה צו מלכותי מהקיסר המוגולי שפטר את החברה מתשלום המס בבנגל ובכך נתן יתרון במסחר בהודו. הניצחון המכריע של סר רוברט קלייב בקרב פלסי ב-1757 ביסס את חברת הודו המזרחית הבריטית כעוצמה צבאית ומסחרית במזרח הודו. ב-1760 הצרפתים הוצאו מהודו, למעט כמה אתרי מסחר חריגים בחוף, כגון פודוצ'רי.
לחברה היו גם אינטרסים בדרך להודו מבריטניה הגדולה. כבר ב-1620, החברה תבעה את האזור בו נמצא הר השולחן בדרום אפריקה ולאחר מכן כבשה את סנט הלנה ושלטה בה. החברה גם הקימה קולוניות בסינגפור והונג קונג; העסיקה את ויליאם קיד על מנת שילחם בשודדי ים; ופיתחה את ייצור התה בהודו. אירוע בולט אחר בהיסטוריה של חברת הודו המזרחית היה החזקת נפוליאון בשבי בסנט הלנה. מוצרים של חברת הודו המזרחית הבריטית הוטבעו במסיבת התה של בוסטון.
המספנות של החברה סיפקו את המודל של סנקט פטרבורג, מרכיבים של המנהלה שלה שרדו בבירוקרטיה ההודית, המבנה של החברה היה הדוגמה המוקדמת המוצלחת ביותר לחברת מניות. ברם הדרישות של קציני החברה מהאוצר הבנגלי תרמו באופן טרגי לחוסר היכולת של המחוז להתמודד עם הרעב הנורא שגרם למותם של עשרה מיליוני בני אדם בין השנים 1770–1773 ברעב הגדול בבנגל (1770).
שנותיה הראשונות של החברה
חברת הודו המזרחית הבריטית נוסדה בשם "חברת הסוחרים של המסחר הלונדוני להודו המזרחית" (להבדיל מהודו המערבית שהיא יבשת אמריקה במושגים של אותה תקופה) על ידי קבוצה של אנשי עסקים נמרצים ובעלי השפעה, שקיבלו צ'רטר מלכותי בלעדי, שנתן להם היתר לכל פעולות הסחר בין בריטניה לבין הודו לתקופה של 15 שנה לחברה היו 125 בעלי מניות, והון של 72,000 ליש"ט. בתחילה, אף על פי שהיה להם הון רב, זה לא הרשים את ההולנדים ששלטו במסחר התבלינים, ולכן החברה לא הצליחה להתיישב בהודו. בסופו של דבר ספינות שהיו שייכות לחברה הגיעו להודו, עגנו בסוראט (Surat), בצפון מערב הודו, שהוקם כנקודת מסחר בשנת 1606. בשנתיים הבאות החברה בנתה את המחסן הראשון (כפי שנודעו אתרי המסחר) במפרץ בנגל. הרווחים הגדולים שדווחו על ידי החברה אחרי הגעתה להודו (כנראה בגלל הקטנת הוצאות תקורה כתוצאה מנקודות העברת המסחר), היו הדחיפה הראשונה למלך ג'יימס הראשון להעניק רישיונות משניים לחברות מסחר אחרות באנגליה. אבל, ב-1609, הוא חידש את הצ'רטר לחברה לתקופה לא מוגדרת, הצ'רטר הכיל סעיף שלפיו יפוג תוקפו של הצ'רטר אם הסחר לא יהיה רווחי למשך 3 שנים רצופות.
מבנה הארגון המקורי
את החברה הובילו נגיד אחד ו-24 מנהלים שהקימו את חבר המנהלים. הם מונו על ידי חבר הבעלים ודיווחו לו. לחבר המנהלים היו 10 ועדות לדווח להן.
דריסות רגל בהודו
הסוחרים האנגלים היו עסוקים לעיתים קרובות בפעולות עוינות נגד מקביליהם באוקיינוס ההודי, ההולנדים והפורטוגזים. אירוע מרכזי שסיפק לחברה עדיפות על האימפריה המוגולית היה ניצחונה ב-1612 בקרב ימי על הפורטוגזים בקרב סובלי שהתרחש בחוף הקרוב לכפר סובלי, לא הרחק מסוראט. ניצחון זה אותת גם לשליטים ההודים עם איזו מהמעצמות כדאי להם יותר לטפח קשרי סחר.
כדי למנוע ניהול מלחמות מסחר חסרות תועלת בים המרוחק, האנגלים החליטו לבדוק את האופציות שלהם להשגת דריסת רגל ביבשת הודו, עם אישור של בריטניה והאימפריה המוגולית, וביקשו ממשפחת המלוכה להתחיל במשימה דיפלומטית. ב-1615, סר תומאס רו קיבל הוראה של המלך ג'יימס הראשון לבקר את האימפריה המוגולית (ששלטה על רוב תת-היבשת ההודית לכיוון אפגניסטן) ואת שליטה, ג'הנגיר. מטרת המשימה הייתה לארגן ברית מסחרית שתיתן לחברת הודו המזרחית הבריטית זכויות בלעדיות להתיישב ולבנות מפעלים בסוראט ואזורים אחרים. ג'הנגיר שלח מכתב למלך אנגליה דרך תומאס רו בו נכתב:
התפשטות
כחלק מההסכם בין תומאס רו כנציג חברה לבין המוגול הגדול ג'אהנגיר, הורשתה החברה לבנות בתי אחסון (שכונו פקטוריז) לאגירת הטובין אותם רכשו נציגי החברה בהודו.
החברה, תחת התמיכה הברורה הצליחה במהירות להאפיל על הפורטוגזים, שיצרו את בסיסיהם בגואה ובבומביי (שאחר כך הועברה לאנגליה כנדוניה לקטרינה דה ברגנזה). על ידי תמיכה זו הם הצליחו לבנות מצודות בסוראט (שמחסן גדול נבנה בה ב-1612), צ'נאי (1639), בומביי (1668) וקולקטה (1690). ב-1647 היו לחברה 23 בתי אחסון ו-90 עובדים בהודו. המחסנים המרכזיים נהפכו למעוזים מוגנים על ידי המבצרים שנבנו: מבצר ווילאם בבנגל, מבצר סנט ג'ורג בצ'נאי וטירת בומבי. ב-1634 הרחיב הקיסר המוגלי את האירוח שלו לסוחרים האנגלים באזור בנגל.
העסקים העיקריים של החברה היו באותה עת בחומרים כותנה, משי, אינדיגו, אשלגן חנקתי ותה. בכל הזמן הזה החברה הכינה התקפה על המונופול ההולנדי בסחר התבלינים במצר מלאקה. ב-1711 יצרה החברה נקודת מסחר בקנטון (גואנגג'ואו), סין, על מנת לסחור בתה ובכסף. ב-1657 חידש אוליבר קרומוול את הצ'רטר משנת 1609, והביא לשינויים קטנים במחזיקים במניות החברה. המעמד של החברה חוזק על ידי החזרת המלכות לאנגליה. בסדרה של 5 חוקים בסביבות שנת 1670, המלך צ'ארלס השני סיפק לחברה זכויות לנכסים טריטוריאליים אוטונומיים, ליצור כסף, לפקד על כוחות צבאיים ולכרות בריתות, לעשות שלום ומלחמה, ולהפעיל משפטים פליליים ואזרחיים בשטחים שהחברה השיגה. לחברה היה צורך גדל בהגנה מחמת יריבים מסחריים, כוחות אימפריאליסטים אחרים ולעיתים שליטים מקומיים עוינים. החופש לנהל את ענייניה הצבאיים התקבל בברכה בחברה והחברה הקימה במהירות את כוחותיה הצבאיים בשנות ה-80 של המאה ה-17, בעיקר באזורים הלא מוכרעים של אוכלוסייה מקומית. ב-1689, החברה שהייתה מעין "מדינה" בהודו היבשתית, ניהלה באופן עצמאי את הנשיאויות הגדולות של בנגל, מדארס, ובומביי והחזיקה בכוח צבאי מטיל אימה. מ-1698 החברה זכתה להשתמש במוטו "Auspico Regis et Senatus Angliae", כלומר "תחת חסותם של המלך והפרלמנט של אנגליה".
ב-1717, בתמורה לעזרה בריטית בהתמודדות עם האימפריה המראטהית, ויתר המוגול הגדול לגמרי על המס שנגבה עד אז על סחורות שיוצאו מבנגל.
בספטמבר 1746, כחלק ממלחמת הירושה האוסטרית, תקף כוח של חברת הודו המזרחית הצרפתית, שיצא מפודוצ'רי והיה בפיקודו של יוסף פרנסואה דופלה את הכוחות הבריטים במדרס. הכוחות הצרפתים ניצחו בקרב מדרס את הכוחות הבריטיים והשתלטו על מבצר סנט ג'ורג וכך זכו בשליטה בעיר מדרס ובכל אזור טאמיל נאדו ושטחים הסמוכים לו. השליטה הצרפתית נמשכה עד 1749, כאשר בהסכם אקס לה שפל (1748) שנחתם באאכן וסיים את המלחמה באירופה הוסכם כי רוב השטח יוחזר לחברה הבריטית.
ב-1756 סירב המושל של קלקוטה מטעם חברת הודו להסגיר הודי שנמלט אל העיר לידי הנוואב של בנגל, סיראג' אוד-דוֹאוּלה, וזאת מטעמים מדיניים, בתגובה החליט הנוואב לפתוח במתקפה. ב־20 ביוני אותה שנה כבש צבאו את מצודת ויליאם. רוב הבריטים הצליחו להימלט, 146 מהשכירים ההודים של חברת הודו המזרחית נישבו. השבויים נכלאו ב"חור השחור" של בית הסוהר שבמצודה, שלא היה אלא צינוק באורך 5.5 מטרים וברוחב 4.5 מטרים. כל הלילה נאבקו השבויים על מעט אוויר שנכנס משני חלונות קטנים. למחרת בבוקר הוצאו משם רק 23 אנשים חיים. שנה אחרי כן חזר רוברט קלייב וכבש את קולקטה.
מונופול מסחרי
השגשוג שממנו נהנו פועלי החברה איפשר להם לחזור לארצם ולהקים אחוזות ועסקים ולהשיג כוח פוליטי. כתוצאה מכך, פיתחה החברה שדולה בפרלמנט האנגלי. ברם, תחת לחצם של סוחרים שאפתניים ושותפים קודמים של החברה (שאותם כינתה בזלזול החברה "Interlopers") שרצו להקים חברות מסחר פרטיות בהודו, עבר ב-1694 חוק שביטל את ההגבלות הממשלתיות. חוק זה איפשר לכל חברה אנגלית לסחור עם הודו, אלא אם נפסלה ספציפית על ידי הפרלמנט, ובצורה זו בוטל הצ'רטר שפעל במשך כמעט 100 שנים. באמצעות חוק משנת 1698, חברה "מקבילה" לחברת הודו המזרחית בריטית (שנקראה באופן רשמי חברת המסחר האנגלית עם איי הודו המזרחית) נוסדה בסיוע פיננסי של שני מיליון פאונד מהמדינה. אולם, בעלי המניות רבי העוצמה של החברה הישנה הבטיחו במהירות סכום של כ-315 אלף פאונד לקונצרן החדש, ושלטו בגוף החדש. שתי החברות נאבקו זו בזו במשך זמן מה, הן באנגליה והן בהודו, על מנת לזכות בחלק עיקרי במסחר. ברם התברר במהרה שהחברה המקורית כמעט ולא עמדה בפני איזושהי תחרות משמעותית. לבסוף התמזגו שתי החברות ב-1702, בחוזה בין המדינה ובין שתי החברות. בהתאם להסכם נתנה החברה לאחר המיזוג לקופת המדינה האנגלית סכום בן 3,200,000 פאונד, בתמורה לזכויות בלעדיות מיוחדות שהוענקו לה למשך שלוש השנים הבאות- שלאחריהן יבחן המצב מחדש. החברה הממוזגת הפכה ל"החברה המאוחדת של הסוחרים של המסחר האנגלי לאיי הודו".
בעשורים שלאחר מכן היה סכסוך מתמיד בין שדולת החברה לפרלמנט. החברה ביקשה התמסדות קבע, בעוד שהפרלמנט לא הסכים להתיר לחברה אוטונומיה רבה יותר ובכך לוותר על הזדמנות לנצל את רווחי החברה. ב-1712, חוק נוסף חידש את מעמד החברה. ב-1720, מקורו של 15% מהייבוא הבריטי היה מהודו, כשכמעט כולו עבר דרך החברה, עובדה שאשררה את ההשפעה של שדולת החברה. חוק שחוקק ב-1730 האריך את הרישיון עד לשנת 1766. שנה לאחר מכן, נכנס לתוקף חוק חברת הודו המזרחית שמטרתו להסדיר את הרגולציה על החברה, ומתחיל תהליך שסופו הלאמת החברה בשנת 1858.
באותה העת, היו הבריטים והצרפתים ליריבים מרים, והיו ביניהם תגרות באופן תדיר על שליטה בקולוניות. (במלחמת העצמאות של ארצות הברית, למשל, סיפקו הצרפתים כוחות למתיישבים האמריקאים בניסיון לעזור להם להסיר את השלטון הבריטי) ב-1742, בפחד מהתוצאה המוניטרית של מלחמה, הסכימה הממשלה להאריך את המועד הסופי של רישיון המסחר האקסקלוסיבי של החברה בהודו עד ל-1783, תמורת הלוואה נוספת של כמיליון פאונד.
אסיה רולס
אסיה רולס (נולדה ב-1975) היא פסיכונוירואימונית ישראלית, וחוקרת המכון הרפואי הבינלאומי של הווארד יוז ופרופסור חבר באימונולוגיה וחברה במרכז למדעי המוח בטכניון. רולס עומדת בראש מעבדה הבודקת כיצד מערכת העצבים משפיעה על תגובות מערכת החיסון ובכך על הבריאות הגופנית. עבודתה האחרונה הדגישה כיצד מערכת התגמול של המוח מעורבת בתגובת הפלצבו וכיצד ניתן לרתום אינטראקציות בין המוח לבין המערכת החיסונית להפחתת גידולים סרטניים.
ביוגרפיה
רולס נולדה ברוסיה. היא בוגרת בית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1993. סיימה את התואר הראשון במדעי החיים בטכניון המכון הטכנולוגי הישראלי. לאחר שקיבלה תואר ראשון במדעים, נשארה במחלקה לביולוגיה בטכניון לתואר שני. לאחר התואר השני, המשיכה את לימודי הדוקטורט שלה במכון ויצמן למדע.
היא המשיכה במחקר בתחום הנוירואימונולוגיה בהדרכתה של פרופסור מיכל שוורץ במסגרת המחלקה למדעי המוח ופרופסור עופר לידר במחלקה לאימונולוגיה. עבודת הדוקטורט שלה התמקדה בחקר האופן שבו מערכת החיסון משפיעה על נוירוגנזה ותיקון מוח.
רולס בחנה את התפקיד של קולטנים, שהם סוג של חלבונים השייכים למערכת החיסון המולד, בנוירוגנזה. היא מצאה כי קולטנים מסוג TLR2 ו-TLR4 אשר אחראים על בקרה על תהליכים במערכת החיסון קובעים את הגורל ההתפתחותי של תאי עצב חדשים בהיפוקמפוס. לשני קולטנים אלה תפקידים הפוכים, כך ש - TLR2 מקדם נוירוגנזה ו-TLR4 מעכב את תהליך הנוירוגנזה. התהליכים הללו בתאי הגזע מתווכים באמצעות איתות MyD88 Myeloid) differentiation primary response 88) - חלבון שבאדם מקודד על ידי הגן MYD88. לאחר מכן, רולס בחנה את הנוירוגנזה במהלך הריון, כדי להבין, אם ליקויי זיכרון השכיחים אצל נשים בהריון מתווכים דרך שינויים במערכת החיסון. רולס סיימה את הדוקטורט בשנת 2007.
בשנת 2008 קיבלה את מלגת פולברייט ומלגת רוטשילד מקרן "יד הנדיב", שאפשרה לה להמשיך את הכשרתה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בפאלו אלטו, קליפורניה.
היא עבדה במחלקה לפסיכיאטריה בהדרכתם של לואיס דה לסאה וקרייג הלר, לחקור את השפעת השינה על הומאוסטאזיס וחיזוק הזכרונות. רולס השתמשה לראשונה באופטוגנטיקה כדי לנתח את תפקיד השינה בחיזוק וייצוב הזיכרון. על ידי הפעלת נוירונים של אורקסין (orexin) בצורה אופוגנטית, רולס הצליחה לפרק את השינה לאחר הלמידה וגילתה שהדבר השפיע על הזיכרון למחרת. הפגיעה בזיכרון התרחשה רק אם היחידה המזערית של שינה ללא הפרעה הייתה מתחת ל-62% מהנורמה. מאוחר יותר רולס בחנה את חשיבות השינה בהתגבשות זיכרון הפחד. היא מצאה, שמניעה ספציפית של סינתזת חלבונים במהלך השינה בשילוב עם ריח המזכיר חוויה טראומטית גרמה לירידות ביצירת זיכרון פחד המדגישה את תפקיד השינה בהתגבשות הזיכרון והפוטנציאל של השינה לשנות זכרונות ומחיקת טראומות מתוך שינה.
זווית אחרת בה עסקה רולס בקשר עם שינה ובריאות הייתה בחינת ההשפעה של שינה והשתלות מח עצם. רולס וצוותה בדקו את תפקיד השינה באיסוף והשתלת תאי גזע המטופויאטיים (HSC) בעכברים. הם מצאו שמחסור בשינה הפחית משמעותית את הביטוי של גן הקשור בנדידה ובהנחיה של HSC (Hematopoietic stem cells) למח העצם לאחר השתל. ממצאיהם הדגישו את חשיבות השינה בהצלחה של השתלת מח עצם.
בשנת 2012 מונתה רולס להוביל קבוצת מחקר בטכניון. כיום היא פרופסור חבר בפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בחיפה, והיא החוקרת הראשית של מעבדת רולס ("Rolls Lab"). המעבדה של רולס בוחנת את הקשר בין המוח למערכת החיסון. היא מתמקדת באופן ספציפי באיתור המנגנונים הביולוגיים בהם רגשות ומחשבות משפיעים על תפקוד המערכת החיסונית ועל הבריאות הגופנית. אחד החידושים שמעבדת רולס הייתה חלוצה בה הוא מיזוג טכנולוגיית DREADDs (קולט המופעל אך ורק על ידי מולקולה סינתטית) עם ציטומטריית מסה CyTOyF כדי לאפשר מדידות ברזולוציה גבוהה של מערכת החיסון לאחר גירוי ועיכוב עצבי.
רולס חברה באקדמיה הישראלית הצעירה.
מערכת תגמולים וחסינות
רולס הייתה בין הראשונים שביססו את הקשר בין מערכת התגמול של המוח למערכת החיסון. העניין שלה בקשר זה נבע מאפקט הפלצבו. אפקט הפלצבו פועל מהתהליכים הקוגניטיביים שיוצרים ציפיות חיוביות, אך לא ידוע כיצד תהליכים אלה מובילים לריפוי או הרגשה טובה יותר. רולס גילתה כי הפעלת מעגלי תגמול במוח, מובילה לעלייה בתגובות מערכת החיסון והתמודדות טובה יותר אצל העכברים לאחר חשיפה למחלות חיידקיות.
בהמשך למחקר זה, רולס הייתה מעוניינת לבחון את תפקידם של תהליכים מוחיים בהתמודדות עם גידולים סרטניים. מכיוון שוויסות תפקוד החיסון חשוב בגישה לטיפולים פוטנציאליים בסרטן, רולס בחנה כיצד מעגל התגמול של המוח מסוגל לווסת את התמודדות מערכת החיסון מול הגידול. התגלה כי הפעלת תגמול המוח (על ידי שימוש בטכנולוגיית DREADD) מובילה לירידות בנפח הגידול וכי תאים מדכאים שמקורם בתאים מיאלואידים הם חיוניים לאפשר למערכת התגמול להשפיע על צמיחת הגידול.
אפיון מערכת החיסון במוח
רולס הייתה חלוצה בשימוש בציטומטרייה (מדידת מאפייני התאים) של מסה של CyTOF באפיון אוכלוסיות תאים חיסוניות במוח. לאחרונה היא וצוותה אפיינו אוכלוסיות T, B, Dendritic, ותאי NK במוח בשיטה זו וגילו כי CD44 הוא סמן נפוץ לחדירת תאי חיסון.
באמצעות שיטת אפיון של תאי מערכת החיסון CyTOF, רולס וצוותה מצאו כי לאחר מחסור בשינה, תאי B מתחילים לחדור לתוך המוח, ומדגישים את ההשפעות של מחסור בשינה על הסביבה החיסונית במוח.
זיכרון חיסוני במוח
במחקר שפרסמה רולס בשנת 2021 דווח כי קבוצתה הצליחה לזהות קבוצות תאי עצב באונה האינסולרית של המוח, המעצבבים את מערכת העצבים האוטונומית ומעורבים בהפעלת תגובה דלקתית ברחבי הגוף. ממצא זה חורג מהתפיסה הקלאסית לפיה זיכרון חיסוני אצור במערכת החיסון של הגוף.
הכוחות המזוינים של פורטוגל
נשיא הרפובליקה מרסלו רבלו דה סוזה הוא המפקד העליון העומד בראש הכוחות המזוינים של פורטוגל, שנכנס לתפקיד ב-6 במרץ 2016.
הכוחות המזוינים של פורטוגל לוקחים חלק פעיל בארגון נאט"ו.
נכון לשנת 2016 אין בפורטוגל גיוס חובה, ומספר החיילים עמד על כ-33,000.
ציוד
לרשותם של הכוחות המזוינים של פורטוגל עומד: כ-130 טנקים, כ-80 קנים ארטילרים, 2 צוללות, 20 ספינות סיור, 5 פריגטות, כ-40 כלי טיס קרבים ו-23 מסוקים.
גוסטב ברגמן
גוסטב ברגמן (בגרמנית: Gustav Bergmann; ) היה מתמטיקאי, פילוסוף, פסיכולוג ומשפטן יהודי-אמריקאי יליד אוסטריה, חבר החוג הווינאי. ברגמן טבע את הביטוי "המפנה הלשוני".
ביוגרפיה
ברגמן, יליד בווינה, למד מתמטיקה באוניברסיטת וינה, ושם זכה לתואר דוקטור ב-1928. עוד במהלך עבודת הדוקטורט שלו סייע לאלברט איינשטיין במחקריו. בתקופה זו הוזמן ברגמן לפגישות החוג הווינאי, דבר שהביא להשתלבותו בזרם הפוזיטיביזם הלוגי. תוך שימוש בשיטות הניתוח הפילוסופי שנגזרו מאלו של מור, קרנפ ו-ויטגנשטיין המוקדם, שאף ברגמן לפתור את בעיות הפילוסופיה על ידי דיון לא פורמלי ב"שפה האידיאלית" שמאפייניה יצביעו על המבנה הבסיסי של המציאות. כלומר, כאונטולוג, הוא שאל: "מה חייב להימצא כדי שנוכל ליצור את השפה האידיאלית שבה ניתן יהיה לבטא את הכול בבהירות?"
עליית הנאציזם טמנה בחובה איום של ממש על ביטחונו של ברגמן, וב-1938 היגר לארצות הברית. ב-1940 שימש תחילה כמרצה זוטר באוניברסיטת איווה, ובהמשך קיבל קביעות. הוא פרש ב-1974, אך המשיך ללמד פסיכולוגיה ולעסוק בפילוסופיה עד לפטירתו ב-1987.
קאו דאי
הדת קאו דאי (בווייטנאמית: Đạo Cao Đài) היא מסגרת ארגונית שמחברת בין דתות מן המזרח ומן המערב. בעקבות מפגש בין הדתות המזרחיות והנצרות הוקמה בווייטנאם דת בשם קאו דאי. דת זו יצרה לעצמה מסגרת ארגונית שלפי טענתה, משתייכים אליה כ-1.5 מיליון מאמינים. עיקר אמונתם היא בעין הגדולה, שמסמלת את אלוהים, המשקיפה מכל עבר במקדש של דת הקאו דאי, והיא מחברת בין דתות מן המזרח ומן המערב.
משמעות שמה של הדת
משמעות השם "הקאו דאי" היא ישות אלוהית ששמה היה קאו דאי (בעברית "כס עליון"). ישות זו התגלתה אל נגוֹ ואן צְ’יוּ, פקיד בשירות הקולוניאלי הצרפתי, במהלך טקס סיאנס שגרתי. ישות אלוהית זו טענה שהיא ההרמוניה שמאחדת בין שלוש הדתות נצרות, יהדות ואסלאם. סמל הדת נובע מצורת העין שהתגלתה אל נגוֹ ואן צְ’יוּ והיא העין השלישית או עין האלוהים.
הקמת הדת
הדת החלה את דרכה בשנת 1919 כשנאספו כמה אנשים באי פוּ קווֹק בניהם נגוֹ ואן צְ'יוּ, פקיד בשירות הקולוניאלי הצרפתי וערכו טקס שכלל סיאנס. במהלך הסיאנס התגלתה ישות אלוהית שכינתה את עצמה "קאו -די". היא הציגה את עצמה כאלוהים, כישו וכמוחמד. באחד המפגשים הורתה הישות למאמיניה לסמל אותו בעין פקוחה, שרואה הכול. ב-1925 ציוותה אותה ישות לייסד דת חדשה אשר תישא את שמה.
התפתחות הדת
קאו דאי התפשטה במהירות בדרום וייטנאם, וב-1926 היא הוכרה רשמית כדת חדשה. בשנת 1930 כבר מנתה למעלה מחצי מיליון מאמינים, ובשני העשורים הבאים הצליחה לתמרן בכישרון בפוליטיקה בדרום ווייטנאם והפכה למעין מדינה קטנה ואוטונומית עם צבא מקומי. מהתחלה צנועה זו צמחה כת דתית שעתידה הייתה להפוך לאחד הכוחות הפוליטיים והצבאיים המרכזיים בדרום וייטנאם של שנות ה-40 וה-50.
פולחן הדת
התפילות נערכות ארבע פעמים ביום ואורכות כשעה. הן משלבות מזמורים דתיים בליווי תזמורת כלי נגינה מסורתיים וביניהם משולבות דקות שקטות של מדיטציה.
המקדש הראשי
המקדש הראשי (Holy See) של קאו דאי ניצב בפרובינציית טאי נין (Tay Ninh) והמוני מאמינים מגיעים מדי יום לתפילות המתקיימות במקדש 4 פעמים ביום. אלפי מטיילים מגיעים לשם. המקדש הוא מבנה גדול וססגוני בעל עיטורים מצוירים בדמות דרקוני ענק המתפתלים על עמודי המקדש הוורודים. קירות המקדש ותקרתה מעוטרים בציורי קיר עם דמויות מיתולוגיות כמו חד קרן ודרקונים. אולם התפילה גדול וצבעוני: על התקרה מצויר רקיע כחול שבו מצוירים עננים. הקירות צבועים בצבע צהוב, המרצפות מצוירות ובקצה האולם מעל המזבח תלוי כדור שעליו מצוירת העין הגדולה.
ריטה פבונה
ריטה פבונה (באיטלקית: Rita Pavone; נולדה ב-23 באוגוסט 1945) היא זמרת רוק ובלדות ושחקנית קולנוע איטלקייה, שזכתה להצלחה ניכרת בשנות ה-60.
קריירת שירה
בשנת 1962 השתתפה וזכתה בפסטיבל Degli Sconosciuti הראשון ("פסטיבל הלא נודע"), תחרות שירים לאמנים חובבים. אלבום הבכורה שלה שנושא את שמה, משנת 1963, ובו בלט הסינגל והלהיט "La Partita di Pallone" ("המשחק של פלונה"), הפך אותה לכוכבת באיטליה בגיל 17, ותוך זמן קצר התפרסמה בינלאומית. "La Partita di Pallone" מכר למעלה ממיליון עותקים, וזכה לתואר אלבום זהב. ההקלטה שלה ל-"Cuore" ("לב") מכרה מיליון עותקים בשנת 1963 ונשארה 9 שבועות במקום הראשון במצעד האיטלקי.
בקיץ 1964 זכתה להצלחה בצפון אמריקה עם הסינגל באנגלית "Remember Me" ("זכור אותי"), עם הבי סייד "Just Once More" ("רק פעם אחת נוספת"). השיר הגיע למקום ה-26 במצעד בילבורד האמריקאי ולמקום ה-16 במצעד הקנדי.
בשנת 1965 הופיעה לראשונה בתוכנית המופע של אד סאליבן; היא הופיעה מספר פעמים כאורחת מוזיקלית בתוכנית עד 1970. בספרד הקליטה מחרוזת להיטים, בלדות ואף שירי רוק, הפכה לאלילת נוער ונהנתה מתהילה רבה.
בארצות הברית היא שרה לצד דיאנה רוס והסופרימס, אלה פיצג'רלד, טום ג'ונס, הדוכס אלינגטון ופול אנקה. מספרים שאלביס פרסלי צייר אותה לאחר שהגיעה לממפיס, שם פגש אותה באולפן הקלטות. גם שם היא שרה בקרנגי הול בניו יורק והקליטה דואט עם ברברה סטרייסנד.
כשחזרה לאיטליה, ביצעה פבונה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע, הופיעה בחמישה סרטים והשתתפה בתוכניות כמו ג'ורנלינו די ג'יאן בוראסקה (תוכנית טלוויזיה לילדים), אלטה פרסה, סטסרה ריטה ("הלילה ריטה"), ותוכנית הווארייטי סטודיו אונו. בשנת 1982 השתתפה ב- Come Alice ("כמו אליס") שהפכה ללהיט בטלוויזיה האיטלקית.
ריטה פבונה כיכבה בשישה סרטים בשנות השישים: קלמנטינה שרי (1963), ריטה, לה פיליה אמריקנה (1965), ריטה לה זנזארה (1966), נון סטוזיקט לה זנזארה (1967), ריטה הקטנה בנל ווסט (1968), והפלדמרשלית (1968). את שני סרטי "זנזארה" ואת סדרת הטלוויזיה, ג'ורנלינו די ג'אן בוראסקה (1965) ביימה לינה ורטמולר. אף על פי שקריירת הקולנוע שלה כוונה לקהל של בני נוער ולסרטיה לא היה ערך אמנותי רב, כיום סרטיה הפכו בחוגים מסוימים לסרטי פולחן.
פבונה הייתה פופולרית גם בבריטניה במהלך 1966–1967. RCA ויקטור הוציאה שניים מהסינגלים שלה ברצף מהיר, שניהם היו להיטים, "לב" הגיע לשיא מספר 27 ו"אתה רק אתה" הגיע למקום מספר 21 במצעד הסינגלים של בריטניה. באותה תקופה היא הופיעה בפלדיום בלונדון. היא הקליטה גם את "נסה זאת ותראה" של אנדרו לויד וובר, שהפך לימים ל"שיר המלך הורדוס" באופרת הרוק ישו כוכב עליון.
בשנת 1968 נישאה פאבונה לטדי רינו בשווייץ. הוא היה סקאוט הכישרונות שלה ומארגן תחרות השירים הראשונה בה זכתה, אך האיחוד שלהם גרם לשערורייה בחברה האיטלקית מכיוון שהוא עדיין היה נשוי לאשתו הראשונה, ליוויה פרוטי, ולאיטליה לא היה חוק גירושין עד 1970. הם התחתנו בשנית באיטליה בשנת 1971 ונולדו להם שני בנים, אלסנדרו בשנת 1969 וג'ורג'יו בשנת 1974.
במהלך שנות השמונים הופיעה פאבונה בסרטי קומדיה.
בשנת 1992 חזרה פבונה לארצות הברית, שם שרה במהלך קונצרט מרובה אמנים, שכלל את וויטני יוסטון, פרנק סינטרה, בלט בולשוי ושר. לאחר מכן פנתה למשחק בתיאטרון והשתתפה במחזה של ויליאם שייקספיר. בשנת 2002 הופיעה בקונצרט במיאמי.
פבונה ובעלה רנו מתגוררים כיום בטיצ'ינו שבשוויץ. בנם הגדול אלסנדרו הוא מארח תוכניות רדיו ובנם הצעיר ג'ורג'יו הוא זמר רוק.
הדמות הראשית בסרט הארגנטינאי בשנת 2000 תשע מלכות מנסה להיזכר בשיר של פבונה לאורך כל הסרט; השיר "איל באלו דל מטונה" המנוגן ברקע.
פאבונה הייתה מועמדת לסנאט בבחירות הכלליות באיטליה בשנת 2006. היא השתתפה כמועמדת "עבור איטליה בעולם", רשימה ימנית בראשות השר מירקו טרמליה.
היא השתתפה בפסטיבל מוזיקת Sanremo 2020 עם השיר "Niente (Resilienza 74)".
דיסקוגרפיה
פבונה הקליטה בסך הכל 13 אלבומים. היא הקליטה בעיקר עבור RCA עד 1968, ואז חתמה עם ריקורדי שהשיקה את חברת היוקרה שלה RitaLand, אך בסופו של דבר היא חזרה ללייבל שהשיק אותה והקליטה עוד שלושה אלבומים עם RCA.
טאקו גצ'צ'ילדזה
תמרה "טאקו" גצ'צ'ילדזה (בגאורגית: თამარა "თაკო" გაჩეჩილაძე; תמרה תַאקוֹ גַצֵ'צִ'ילַדזֶה, נולדה ב-17 במרץ 1983) היא זמרת וכותבת שירים גאורגית. טאקו יצגה את גאורגיה באירוויזיון 2017 עם השיר "Keep the Faith".
טאקו הייתה חברה בהרכב Stephane & 3G שהשתתפו בקדם-אירוויזיון הגאורגי ב-2008, וסיימו שם במקום הרביעי.
ב-2017 החליטה טאקו לחזור לקדם עם השיר "Keep the Faith" (שמור את האמונה). ב-20 בינואר 2017 היא נבחרה על ידי הקהל לייצג את המדינה בקייב עם השיר שלה, כאשר היא הופיעה שנייה בחצי הגמר הראשון שנערך ב-9 במאי.
חכים סהאבו
חכים סהאבו (בצרפתית: Hakim Sahabo; נולד ב-16 ביוני 2005 בבריסל שבבלגיה) הוא כדורגלן רואנדי יליד בלגיה המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת המילואים של ליל ובנבחרת רואנדה.
קריירת מועדונים
סהאבו גדל במחלקות הנוער של בירסחוט, אנדרלכט, ראסינג גנק, מכלן וליל. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של ליל.
קריירה בינלאומית
ב-17 בנובמבר 2022 ערך סהאבו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רואנדה בתיקו 0-0 נגד נבחרת סודאן במשחק ידידות.
ReFS
ReFS (ראשי תיבות של: Resilient File System) או Protogon היא מערכת קבצים בפיתוח של מיקרוסופט אשר הופיעה לראשונה עם גרסת מערכת ההפעלה Windows Server 2012 כאשר המטרה המוצהרת היא להחליף כליל בבוא הזמן את מערכת הקבצים הנפוצה NTFS.
המערכת תוכננה במקור עבור השרת (Server 2012) בלבד, עם מחשבה שבעתיד תעבור שינויים והתאמות (שבפועל בוצעו במהרה על ידי חובבי פיתוח מוכשרים) לשוק המשתמשים (Consumer).
תמ"א 35
תוכנית מתאר ארצית 35 או תמ"א 35 היא תוכנית מתאר ארצית שנועדה להגדיר את מדיניות התכנון ופריסת היישובים בישראל עד שנת 2020. התוכנית, שנקראת גם "תוכנית המתאר הארצית המשולבת לבניה, לפיתוח ולשימור", פורסמה בנובמבר 2000, ואושרה על ידי הממשלה בנובמבר 2005. המטרות המוצהרות של התוכנית הן "לתת מענה לצורכי הבנייה והפיתוח של המדינה תוך שמירה על השטחים הפתוחים ועל עתודות הקרקע לדורות הבאים". בראש צוות התכנון של התוכנית עמדו האדריכל שמאי אסיף והגאוגרף ומתכנן הערים והאזורים אריה שחר.
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית 2020
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית נערכה ברחובות ב-10 בינואר 2021
תמ"א 35
עיקרי התוכנית
עיקרי התוכנית הן חיזוק הערים והמטרופולים הקיימים, הימנעות מפרבור, צעדים של עירוניות מתחדשת כמו עירוב שימושי קרקע ובאופן כללי יותר חידוש עירוני, חיזוק התחבורה הציבורית, בנייה מרקמית, ועוד. התוכנית רואה בחופים נכס ציבורי, וקוראת לשמירה על אזורי חיץ ירוקים בין הערים והימנעות מהפיכת ישראל לעיר אחת גדולה. כמו כן, התוכנית ממליצה לא להקים עוד יישובים חדשים בישראל.
על מנת לנסות לקדם את השגת מטרות התוכנית ולצורך יישום עקרונות התכנון שלה, צורפו לתוכנית שורה של אמצעי מדיניות משלימים כמו מדיניות כלכלית-חברתית, חידוש וחיזוק הערים, שימור וטיפוח השטחים הפתוחים, חיזוק שיתוף הפעולה בין רשויות ועוד.
בהחלטת הממשלה נקבע כי גופי הממשלה השונים יפעלו להטמעת אמצעי המדיניות המצורפים לתוכנית בפעולותיהם וידווחו לממשלה מדי שנה על יישומם.
בהיותה תוכנית מתאר ארצית, תמ"א 35 מהווה ברוב המקרים את הבסיס לכל יוזמות הפיתוח והבנייה בישראל, ותוכניות מתאר אזוריות ומקומיות אמורות להתבסס על העקרונות שגובשו במסמך, ולא אמורות לחרוג מהגבולות שמוצבים על ידי התוכנית.
רעיון המרקמים
התוכנית מחלקת את המדינה ל-5 סוגי מרקמים שונים, שבכל אחד מהם מדיניות פיתוח שונה:
רקע היסטורי
תוכנית המתאר הקודמת הייתה תמ"א 6. עם התקדמות העלייה מברית המועצות בשנות ה-90, הגיעו המתכננים במועצה הארצית לתכנון ולבנייה למסקנה שתמ"א 6 לא תספק מענה לגידול המשמעותי באוכלוסיית מדינת ישראל. בשל דחיפות הנושא, גובשה בשנת 1993 תוכנית זמנית בשם תמ"א 31 שעיקריה היו המשך בנייה מואצת באזור משולש בעל קודקודים בירושלים, נתניה ואשדוד. תוצאות תמ"א 31 כוללים את כביש 6 והעיר מודיעין, אשר שניהם מדגישים תכנון מוטה רכב פרטי ופרבור.
במקביל, בין השנים 1992–1998, צוות בראשות האדריכל ומתכנן הערים אדם מזור הכין את תוכנית "ישראל 2020", שנועדה להתוות תפיסה כלכלית, חברתית וסביבתית משולבת לפיתוח של ישראל לקראת המאה ה-21, ולזהות את אמצעי המדיניות להגשמתה. תחילתה של העבודה על התוכנית הייתה ביוזמה משותפת של אגודת האדריכלים ומתכנני הערים בישראל והפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון; והמשכה במאמץ משותף של עשרה משרדי ממשלה, הסוכנות היהודית, מינהל מקרקעי ישראל ונציבות המים. בתכנון תוכנית "ישראל 2020" נטלו חלק למעלה מ-250 אנשי מקצוע, מבכירי הקהילה האקדמית והמקצועית בישראל, תוך שיתוף מומחים בינלאומיים ידועי שם.
תוכנית "ישראל 2020" שינתה את תפיסת "הפיזור המפוזר" ששלטה בתכנון הישראלי מאז תוכנית שרון (תכנון פיסי בישראל), שתכנן אריה שרון בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. התפיסה לפיה צריך לבנות עוד ערים ויישובים בכל מקום, כדי לבסס את הריבונות הישראלית על השטח. היא הציעה "פיזור מרוכז" של הפיתוח בשלושה מרחבים עירוניים צפופים – סביב באר שבע בדרום, תל אביב במרכז וחיפה בצפון – וביניהם מרחבים של פיתוח דליל, ושמירה על ערכי טבע ונוף. תמ"א 35 שתוכננה בעקבות תוכנית "ישראל 2020" אימצה את המסקנות העיקריות שלה.
בנובמבר 1996 הורתה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה על הכנת תוכנית מתאר ארצית כוללת לבנייה, פיתוח ושימור שתחליף את תוכנית תמ"א 31, ולהגדיר את מדיניות התכנון ופריסת היישובים בישראל עד שנת 2020. בנובמבר 1997 זכה צוות שכלל כ-20 משרדי תכנון, בראשות האדריכל שמאי אסיף והגאוגרף ומתכנן הערים והאזורים אריה שחר, במכרז לתכנון תמ"א 35. אסיף ושחר זכו בהתמודדות מול צוות בראשות אדם מזור והאדריכל רפי לרמן. עם הזכייה הציג הצוות ההצעה לחלק את מדינת ישראל למתחמי תכנון חדשים, בין 25 עד 30 מתחמי תכנון תת-מחוזיים ועל-מקומיים. במקומות התייחסות כוללת ל-6 מחוזות ישראל, אלא התייחסות נקודתית למתחמי תכנון קטנים. בדרך הזו הציעו שניתן יהיה לפתור בעיות של אזורים נקודתיים. בנוסף, ביקשו להתמודד עם האיום של יצירת רצף עירוני בנוי והאפשרות של התחברות ארבע המטרופולינים הגדולים חיפה, ירושלים, תל אביב ובאר שבע. למניעת התופעה, הציעו יצירת גבולות התפשטות למטרופולינים והקמת שטחים פתוחים ביניהם. בתקווה שגישה זו תעודד את תהליכי הפינוי והבינוי בתוך הערים.
אישור התוכנית
בנוסף הופעלו לחצים פוליטיים בעיקר מצד ראשי רשויות מקומיות. בין מתנגדיה היו ראשי מועצות אזוריות, שסברו שהיא פוגעת בזכויותיהם להפשרת קרקע חקלאית לבנייה, וראשי ערים שהתנגדו לתכנון ברמת המטרופולין, שמפחית מכוחו של היישוב הבודד ונותנת עוצמה לתכנון מרחב גדול יותר כמקשה אחת. שרי פנים אלי סויסה ונתן שרנסקי נענו ללחצים ונקדו סחבת בקידום ואישור התוכנית. אחר כך הודיע במרץ 2001 שר הפנים החדש, אלי ישי, כי הוא מקפיא את הליך האישור התוכנית, כי ברצונו ללמוד את התוכנית תחילה. ביולי 2001 שלובו שורת עקרונות והוראות לצמצום הפערים החברתיים בתוכנית, בהוראת אלי ישי. בנובמבר 2001, לאחר לחצים של הלובי החקלאי בראשות יו"ר מרכז המועצות האזוריות, שמואל ריפמן, בוטלה ישיבת המועצה הארצית לתכנון ובנייה שהייתה אמורה לאשר את התוכנית. במקומה הורה שר הפנים אלי ישי ליו"ר המועצה הארצית לתכנון ובנייה, עמרם קלעג'י, לקיים את הדיון מבלי להגיע להחלטה. במקום זאת, התוכנית תועבר לוועדות התכנון המחוזיות, לשם קבלת הערות. אף על פי שכבר עברה קודם לקבלת הערות מוועדות התכנון המחוזיות.
כתשובה למתנגדים החליט צוות התכנון להכניס בתמ"א 35 מספר שינויים, ביניהם קביעת מנגנון מעקב ועדכון תקופתי, אחת לשנתיים או שלוש שנים, שמטרתו לאפשר פתרון קונפליקטים בין התכנון הקבוע בתמ"א, לבין הדרישות המשתנות בשטח. שינויים נוספים כוללו מתן עדיפות גדולה יותר לגליל ולנגב, על-ידי הקטנת המרקמים העירונים באזור המרכז, והרחבת היישובים בפריפריה, בעיקר בנגב, תוך מתן אפשרות ליישובים הכפריים לגדול עד ל-500 יחידות דיור. שינוי נוסף הוא ביטול "המרקם העירוני כפרי", והמרתו ל"מרקם שמור". משמעות הדבר היא, שיישובים הנמצאים במרקם זה יוכלו לגדול על-פי מה שמייעדת להם תוכנית המתאר, תוך התחשבות זהירה בסביבה וברגישותה הנופית, בשל הימצאותם באזורים מוטי שימור.
ב-3 בינואר 2005 אושרה התוכנית במועצה הארצית לתכנון ובנייה, וממשלת ישראל אישרה אותה ב-26 בנובמבר 2005.
יישום התוכנית
בשנים שלאחר אישורה של תמ"א 35, בעקבות שיקולים פוליטיים, התוכנית לא יושמה כמתוכנן. מרבית הבנייה החדשה נעשתה בעיקר בשטחים פתוחים, התכנון היה מוטה לרכב פרטי ולא לתחבורה ציבורית ומגמת הפרוור התחזקה. השיקול פוליטי היה הרצון להציף את אזור המרכז במהירות בקרקעות לבנייה, מתוך מחשבה שהדבר יביא להוזלת מחירי הדיור.
בנובמבר 2010, פורסם דו"ח מעקב שנערך על ידי צוות הכולל 17 אנשי מקצוע, בראשות האדריכלים ארי כהן, ירון טוראל ומוטי קפלן, עבור מינהל התכנון במשרד הפנים, בשם "תמ"א 35 ליווי, מעקב ועדכון", בו נמצא כי היקף עתודות הקרקע במדינת ישראל לבנייה למגורים הגיע באותה עת ל-985.5 אלף דונם, כ-100 אלף דונם יותר מסך מהשטחים הבנויים אז. ושבפועל אחוז מיצוי העתודות הללו נע בין 5% ברמת הגולן ל-20% בלבד ברחובות. בתל אביב ניצולת עתודות הקרקע הגיעה ל-13% בלבד, ואילו בשרון ובפתח תקווה היא הגיעה לקצת פחות מ-18%. כלומר היו באותה עת מספיק עתודות קרקע לפיתוח ללא צורך לבנות בשטחים פתוחים או חקלאיים. בנובמבר 2013, אף קידם מינהל התכנון במשרד הפנים שורת שינויים בתוכנית, במטרה לאפשר הרחבה ניכרת של בנייה בשטחים פתוחים, כחלק מהמאמצים ליצור עתודות קרקע נוספות לבנייה ולהגדיל את היצע הדירות.
שיקול פוליטי נוסף שעמד בניגוד לתוכנית, היה הרצון להקמת יישובים חדשים. עוד בעת הליך אישור תמא 35, ביולי 2002, אישרה הממשלה החלטה על הקמת הקמת 14 יישובים חדשים - מהגליל התחתון ועד הערבה. בספטמבר 2011, ממשלת ישראל החלה לקדם הצעת החלטה הקובעת להקים עשרה יישובים חדשים באזור ערד באוקטובר 2013, בעקבות החלטת הממשלה, החל משרד הבינוי והשיכון בתכנון הקמת חמישה יישובים חדשים לאורך כביש באר שבע־דימונה. בנובמבר 2013, הממשלה אישרה את הקמת היישוב חירן ליד ערד. בשנת 2013, חידשה החטיבה להתיישבות את תוכנית ייהוד הגליל ("תוכנית המצפים בגליל") ויצירת איזון דמוגרפי עם האוכלוסייה הערבית. על ידי הקמת יישובים חדשים והרחבת יישובים קיימים, מעבר למגבלות שנקבעו בתמ"א 35. התוכנית הוקפא אך נעשה ניסיון לחדשה שלוש שנים אחר כך.
גורם נוסף שפעל נגד יישום תמ"א 35 היה מועצת מקרקעי ישראל, שהתנגדה להגבלות שכופה התוכנית על בניית הרחבות קהילתיות ליישובים חקלאים (במטרה להגן על השטחים הפתוחים בישראל), והעבירה החלטות להגדלת מספר ה"נחלות" ביישובים אלו, כדי לאפשר את הרחבתם.
עדכון התוכנית
בסוף 2012 יזם מינהל התכנון במשרד הפנים מהלך של עדכון התוכנית. זאת לאחר החלטת ממשלה בעקבות המחאה החברתית בישראל ב-2011, לנסות להוריד את מחירי הדיור באמצעות הגדלת השטחים הזמינים לבנייה, בעיקר במרכז הארץ.
העדכון כלל שלושה שינויים מרכזיים: השינויים המוצעים עוררו מחלוקת בין תומכים ומתנגדים, גררו ביקורת קשה מצד ארגוני איכות הסביבה ואנשי תכנון, ואף גרמו למחלוקת קשה במינהל התכנון, ובין משרד הפנים למשרד השיכון. ראש עיריית חיפה יונה יהב התקיף את שינוי בתמ"א 35 שכלל הסטת עיקר מאמץ התכנון למרכז הארץ. עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל אף פנתה לבג"ץ בבקשה לדחות דיון בתמ"א 35 במועצה הארצית.
במרץ 2016, המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אימצה את עדכון התוכנית, במטרה להוסיף כ-40 אלף דונם לשטחים שבהם תתאפשר בנייה עירונית. בהתאם להחלטה גם אישרה את הרחבת העיר רחובות ב-1,000 דונם על חשבון שטחי הפרדסים שהקיפו אותה.
ביוני 2018, אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את המתווה המאפשר למשקי העזר במושבים להוסיף יחידת דיור נוספת שאינה נספרת בתמ"א 35, ולקדם בנייה של בית מגורים נוסף בנחלה.
באוגוסט 2019, אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה שינוי בלוח הצפיפויות של תמ"א 35, בין השאר בערים מעל 200 אלף תושבים, הצפיפות תעלה ממינימום של 14 נפש לדונם ל-20 נפש לדונם. המטרה של הציפוף היא להוסיף יחידות דיור על שטח נתון, וליצור סביבה עירונית טובה יותר שמציעה יותר שירותים קרובים ומתבססת על תחבורה ציבורית יעילה יותר. על פי מינהל התכנון, הצפיפות בערים בישראל נמוכה בהרבה יחסית לערים באירופה ובארצות הברית ועומדת על 8,565 נפש לקמ"ר בתל אביב, 7,186 נפש לקמ"ר בירושלים ו-4,346 בחיפה. לשם השוואה, צפיפות המגורים הממוצעת בברצלונה, עיר שאינה רוויה במגדלים ושנעים להסתובב בה, גבוהה מהצפיפות בתל אביב פי ארבעה.
שחר (מושב)
שַׁחַר הוא מושב חקלאי במישור החוף הדרומי (3 ק"מ ממערב לקריית גת) השייך למועצה אזורית לכיש.
היסטוריה
המושב הוקם ב-26 במאי 1955 בידי עולים מצפון אפריקה, אליהם הצטרפו מספר משפחות מקוצ'ין שבמדינת קרלה שבהודו ולאחר מכן גם מעיראק. שחר הוא המושב השישי שנבנה בחבל לכיש. הוא נבנה על חלק מאדמות אל-פאלוג'ה במסגרת יישוב חבל לכיש. שמו של היישוב ניתן לו כאות לשחר ההתיישבות בחבל לכיש.
שחר הוא מושב חקלאי, השייך לתנועת המושבים. במושב פועלת תנועת הנוער "התנועה החדשה" (כמו בשאר יישובי המועצה). התנועה מכשירה מדי שנה שין-שין מטעמה תחת גרעין עודד המגיע לשרת במושב. במושב יש מועדון, צרכנייה, מזכירות, שני מגרשי ספורט ושני בתי כנסת. מועדון המושב משמש לפעולות של תנועת הנוער, לחגים ולאירועים שונים של הקהילה.
חקלאי המושב היו בין הראשונים בישראל שעברו לגידול פרחים בקנה מידה בין-לאומי, כמו גם לגידול צמחי בית. עד היום, במושב קיימות מספר משתלות המשווקות צמחי בית, סחלבים, ורדים, גפנים וירקות למקומות ברחבי הארץ ואף מחוץ לה. עם הקמת ההרחבה ביישוב בשנת 1999, הוקם פרויקט חממות מטעם משרד החקלאות לחברי המושב שחפצו לקחת בו חלק.
האוכלוסייה ביישוב מעורבת וכוללת חילונים לצד מסורתיים ודתיים. היישוב מונה כ-165 משפחות הבנויות ממייסדי המושב הגרים במשקים, ומדורות ההמשך והזוגות הצעירים המתגוררים בהרחבה.
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–ישראל
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–ישראל הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין ישראל. לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו שגרירות בהרצליה פיתוח ולישראל יש קונסול כבוד בקינשאסה. ישראל מיוצגת על ידי השגרירות הישראלית בקמרון.
ישראל קיימה יחסים דיפלומטיים עם קונגו-לאופולדוויל החל מעצמאותה ביוני 1960. אהוד אבריאל שימש כשגריר ישראל הראשון למדינה. באפריל 1963 פנתה ממשלת קונגו לישראל בבקשה שתסייע לה לארגן מחדש את צבאה, ובמסגרת ההסכם השתתפו כמאתיים חיילים בקורס צניחה בקיץ אותה שנה, בהם גם רמטכ"ל הצבא, הגנרל מובוטו.
בדצמבר 1963 ערך נשיא קונגו, ז'וזף קסא-וובו, ביקור ממלכתי בישראל. בקיץ 1966 ביקר ראש ממשלת ישראל לוי אשכול ביקור ממלכתי בקונגו.
לאחר מלחמת יום הכיפורים ניתקה זאיר את יחסיה עם ישראל בעקבות הבטחת מדינות ערב לסיוע כספי בתמורה לניתוק הקשרים עם ישראל.
בנוסף, הקהילה היהודית ברפובליקהundefined סיפקה גורם נוסף לצמיחת היחסים בין המדינות. רוב יהודי המדינה עזבו עם סיום השלטון הבלגי, וכיום הקהילה במדינה מונה כ-100 חברים. ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו קיימת ישיבה חרדית, ויחסיה הטובים עם היהדות מתבטאים גם בביקורים בארגונים יהודיים בעולם.
אומגל
אומיגל (באנגלית: Omegle) הוא צ'אט אינטרנטי המאפשר לאנשים מרחבי העולם לנהל שיחה באופן אקראי. האתר נוצר במרץ 2010 על ידי ליף ק'ברוקס, סטודנט אמריקאי מורמונט, אז בן 18. לוגו האתר הוא סמל של אומגה בהטייה אלכסונית.
מידע כללי
אומגל מקשר בין שני משתמשים באופן רנדומלי ומקוון לחלון צ'אט, ומאפשר להם להתכתב או לקיים שיחת וידאו. באתר קיים "מצב בלש", המאפשר למשתמש להעלות שאלה ולצפות בזמן ששני אנשים אחרים מדברים עליה, בעוד שאין ביכולתו להשתתף בשיחה עצמה.
בשנת 2012 האתר החל לפעול על מנת לצנזר ולחסום משתמשים ותוכן לא הולם ואף הוסיף אפשרות גלישה נוספת, "מושגחת", על מנת להגן על קטינים מתחת לגיל 18 מתכנים לא ראויים. האתר עושה שימוש בתוכנת ההגנה נגד ספאם reCAPTCHA, כדי לאתר בוטים. עם זאת, האפקטיביות של הסינונים אינה מלאה, בשנת 2021, נוספה התגית "אני לא רובוט" לאחר מעבר בין כל שיחה, על מנת לסנן בוטים גם כן.
באתר אומגל קיים תוכן מיני רב וגולשים רבים עושים שימוש בפלטפורמה תוך עינוג עצמי. אתר זה הוא אתר נפוץ מאוד לסקסטינג עם אנשים זרים ובראיון בבי-בי-סי סיפר מייסד האתר שהוא מודע לתוכן המיני הבעייתי שמופיע בו לעיתים קרובות, והביע צער על הדרך שעושים בו שימוש חלק מהאנשים.
קיים ממשק אפליקציה לטלפונים סלולריים.
בישראל משתמשים בה בני נוער רבים.
Ab urbe condita
Ab urbe condita הוא ביטוי לטיני שמשמעותו היא "לייסודה של העיר" (רומא), אירוע המיוחס באופן מסורתי לשנת 753 לפנה"ס. מספר היסטוריונים רומיים עשו שימוש בביטוי כשיטת תיארוך לתולדות העיר, אולם השימוש בשיטה לא היה גורף. שיטות תיארוך נפוצות יותר ציינו את שמותיהם של שני הקונסולים שכיהנו באותה שנה (לאחר סיום תקופת המלוכה וייסודה של הרפובליקה הרומית) או את שנת שלטונו של הקיסר.
התאריך המקובל להיווסדה של רומא, 21 באפריל 753 לפנה"ס, חושב בידי וארו, שקבע כי השנה הראשונה בה כיהנו קונסולים (שכהונתם שימשה לתיארוך כאמור) הייתה שנת "245 להיווסדה של העיר". בכך קיבל וארו את חישוביו של דיוניסיוס מהליקרנסוס שקבע כי המלוכה הרומית נמשכה 244 שנים מייסוד העיר. על אף שאין תימוכין מדעיים לתיקוף זה, ואף הוצעו תיארוכים שונים, התקבע תיארוכו של וארו כמקובל.
ציון היווסדותה של רומא
החל מימיו של הקיסר קלאודיוס (מלך 41–54) ואילך, חישוביו של וארו את קורות הימים קנו להם אחיזה והתבססו על פני חישוביהם של אחרים בני זמנו. ציון היווסדה של רומא הפך לכלי תעמולה אימפריאלי חשוב החל מחגיגות הפאר שערך קלאודיוס בשנת 48 לרגל 800 שנה להיווסדה. חגיגות דומות ערכו הקיסרים אדריאנוס ואנטונינוס פיוס בשנים 121 ו-147-148 בהתאמה. בשנת 248 ערך פיליפוס הערבי את משחקי המאה לחגיגות שנת האלף של רומא.
יקניים
יָקָנִיִּים או יקאניים (שם מדעי: Jacanidae; קרויים גם עופות ישו), היא משפחה בסדרת החופמאים של עופות בעלי אצבעות ארוכות העוזרות להם ללכת על פני המים.
מאפיינים
אלו עופות קטנים החיים סביב ביצות ובריכות מים מתוקים באזורים הטרופיים בכדור הארץ. להרבה מבני המשפחה יש נוצות בולטות וצבעוניות העוזרות למשוך בני זוג. הנקבות במינים אלו גדולות ותוקפניות מהזכרים ומתנהגות בצורה פוליגמית, הנדירה אצל עופות.
עופות אלה ניזונים מחסרי חוליות, אותם הם מחפשים בין צמחי המים. למרות קרבתם למים הם אינם מסוגלים לשחות.
מכון לומדה
מכון לומדה - המכון החרדי ללימודי מקצוע הוא מכון להכשרה מקצועית בהפרדה מגדרית לציבור החרדי שהוקם בשנת 1991, המוסד הראשון שפנה לציבור זה בתחום ההכשרה מקצועית. סניפו הראשי נמצא ברחוב שטראוס בירושלים, וסניף נוסף בביתר עילית.
המכון מספק הכשרה בתחומים של הנהלת חשבונות, מזכירות רפואית, פיתוח תוכנה, בדיקות תוכנה, גרפיקה, עריכה, פרסום ועיתונאות, וכן בתחום הקולינרי (קורסי טבחות, מגדנאות וייננות). המועמדים נבחנים באבחון פסיכוטכני ולפיו מותאמים למקצוע המתאים להם.
נשים וגברים לומדים בהפרדה מלאה. גברים בלבד מרצים בפני התלמידים, ומרצות בלבד בפני תלמידות.
המכון הוקם בידי רבקה ירוסלבסקי, המנהלת אותו עד היום. למכון כ-10,000 בוגרים.
בוורלי הילס 90210
בוורלי הילס 90210 (באנגלית: Beverly Hills, 90210) הייתה דרמת נעורים אמריקאית מצליחה ששודרה משנת 1990 ועד שנת 2000 ברשת FOX בארצות הברית. הסדרה סיפרה אודות חייהם של חבורת בני נוער ולאחר מכן צעירים בשנות העשרים לחייהם המתגוררים בבוורלי הילס היוקרתית שבלוס אנג'לס, קליפורניה. הסדרה נוצרה על ידי המפיקים דארן סטאר וארון ספלינג (שבתו אף לוהקה לתפקיד דונה מרטין). המספר 90210 מתייחס למיקוד של בוורלי הילס. הסדרה זכתה להצלחה רבה בשנותיה המוקדמות, ברחבי העולם ובישראל בפרט, והפכה את הכוכבים בה לאלילי נוער.
בחנוכה 1992 הגיעו כמה מכוכבי הסדרה לישראל ואף הופיעו במופע של ערוץ הילדים "המסע לערוץ הילדים" שנערך באותה עת בסינרמה בתל אביב ביחד עם להקת "צעירי תל אביב".