cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליפות העולם בכדורסל 3x3 אתונה (2012)
טורניר מעורב
בטורניר המעורב השתתפו 16 נבחרות מעורבות, שהורכבו משני גברים ושתי נשים. הנבחרות לא חולקו לבתים אלא הוגרלו ישירות לפלייאוף, שנערך בין 24 ל-26 באוגוסט בשיטת גביע. צרפת זכתה באליפות לאחר ניצחון 14–8 בגמר על ארגנטינה. אוקראינה זכתה במדליית הארד לאחר ניצחון 15–8 על צ'כיה במשחק על המקום השלישי.
ישראל בתחרות
נבחרת ישראל בכדורסל 3x3 לגברים הוזמנה על ידי פיב"א לטורניר. סגל הנבחרת כלל את יועד בית-יוסף, עמית שמחון, עמית תמיר וקורי קאר, ומאמן הנבחרת היה דני גוט. ישראל סיימה במקום השלישי בבית א' עם שלושה ניצחונות ושני הפסדים, ועלתה לפלייאוף. בשמינית הגמר ניצחה ישראל את אנגליה וברבע הגמר את ונצואלה. בחצי הגמר הפסידה הנבחרת לצרפת ובמשחק על המקום השלישי לאוקראינה, וסיימה במקום הרביעי.
דינג ג'ונווי
דינג ג'ונווי (בסינית: 丁俊晖; פיניין: Dīngjùnhuī, באנגלית: Ding Junhui; נולד ב-1 באפריל 1987) הוא שחקן סנוקר מקצועני סיני. נחשב לשחקן הסנוקר האסייתי המצליח בכל הזמנים, ולאחד משחקני הסנוקר המשפיעים ביותר בדור הנוכחי. נכון למאי 2023, מדורג במקום ה-17 בדירוג שחקני הסנוקר העולמי.
ביוגרפיה
דינג נולד בעיר יישין שבמזרח סין. החל לשחק סנוקר בגיל 8 וכבר אז התגלה ככישרון גדול.
בספטמבר 2003, החל את הקריירה המקצוענית שלו והפך למדורג ראשון בסין.
באפריל 2005, כשהיה בן 18, הגיעה פריצת דרכו הגדולה כשזכה באליפות סין הפתוחה. דינג השאיר רושם עמוק בקרב המבקרים כשחלף בדרך על פני שחקנים מהדרג הבכיר ביותר כמו פיטר אבדון, מרקו פו וקן דוהרטי. בגמר הוא פגש את סטיבן הנדרי שדורג אז במקום השלישי בעולם וניצח בתוצאה 5–9.
בדצמבר של אותה שנה, זכה דינג בטורניר אליפות בריטניה היוקרתי כשניצח בגמר את סטיב דייוויס בתוצאה 6–10, והפך לשחקן הראשון מאסיה שזכה בתחרות זו.
ב־2006 פגש את רוני או'סאליבן בגמר גביע צפון אירלנד, וניצח בתוצאה 6–9. בכך הפך לשחקן השני בכל הזמנים (אחרי ג'ון היגינס) שזכה בשלושה תוארי דירוג לפני גיל 20.
בעקבות הצלחותיו באותה עונה, העפיל למקום החמישי בעולם וביסס את מעמדו כשחקן סנוקר בכיר השוהה באופן קבוע ברשימת שישה-עשר השחקנים המדורגים ראשונים בעולם (למעט פעמיים בהן ירד מרשימה זו למשך מספר שבועות). ב־2014 הוא אף העפיל למקום הראשון בעולם שם שהה שבוע אחד, והפך לשחקן האסייתי הראשון (והיחיד עד היום) שדורג במקום הראשון בעולם.
ב־2009 זכה באליפות בריטניה בפעם השנייה כשניצח את ג'ון היגינס בגמר בתוצאה 8–10.
ב־2011 רשם עוד נקודת ציון מרכזית בקריירה כשזכה בטורניר המאסטרס, שם פגש את מרקו פו בגמר וניצח בתוצאה 4–10.
בעונת 2015/2016 זכה באליפות העולם לסנוקר 6 אדומים כשניצח בגמר את סטיוארט בינגהאם 7–8. בהמשך אותה עונה הפך לשחקן האסייתי הראשון והיחיד עד כה שהעפיל לגמר אליפות העולם בסנוקר, שם הפסיד למארק סלבי בתוצאה 14–18.
בשנת 2019 זכה דינג בפעם השלישית באליפות בריטניה, לאחר שניצח בשלב הגמר את סטיבן מגווייר הסקוטי בתוצאה 6–10.
הישגים והשפעה
דינג ג'ונווי הוא שחקן הסנוקר האסייתי המצליח בכל הזמנים בהפרש עצום מאחרים, דמות נערצת בסין ובאסיה, ונחשב כמי שהכניס את הסנוקר המקצועני אל תוך גבולות סין (שעד תחילת שנות ה-2000 נחשב כספורט חובבני במדינה), ושבעקבותיו פנו מאות אלפי צעירים סינים לספורט והפכו את סין למעצמת סנוקר מרכזית ממנה יוצאים בכל שנה עשרות כישרונות חדשים.
עד כה זכה דינג ב-14 תוארי דירוג, ארבעה תוארי דירוג מינוריים, שישה תארים ללא דירוג, ובשני תארים קבוצתיים. כמו כן, ביצע 612 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, ושישה רצפים מקסימליים רשמיים של 147 נקודות.
בטורניר המאסטרס 2007, כשהוא בן 19 בלבד, הפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם שביצע רצף מקסימלי בשידור טלוויזיוני (שיא שלא נשבר עד היום).
הוא שחקן הסנוקר האסייתי הראשון שהגיע לגמר אליפות העולם בסנוקר, השחקן הראשון מאסיה שזכה באליפות בריטניה, השחקן השני בהיסטוריית המשחק שזכה בשלושה תוארי דירוג עוד לפני גיל 20, והשחקן האסייתי היחיד עד כה שהגיע לראש רשימת הדירוג העולמי.
במהלך עונת 2013/2014, השווה דינג את שיאו של סטיבן הנדרי, כשזכה בחמישה תוארי דירוג בעונה אחת (השיא הושווה שוב על ידי מארק סלבי בעונת 2016/2017 ועל ידי רוני או'סאליבן בעונת 2017/2018, שזכו גם הם בחמישה תוארי דירוג בעונה אחת. לבסוף נשבר השיא על ידי ג'אד טראמפ, כשזכה בשישה תוארי דירוג בעונת 2019/2020).
רווחיו של דינג מענף הסנוקר עומדים על מעל 4 מיליון פאונד.
סגנון משחק
בניגוד לשחקני התקפה מובהקים, דוגמת או'סאליבן, טראמפ, ויליאמס ורוברטסון, דינג נוטה לשלב בין משחק טקטי מתון המתבסס על מהלכי הגנה מדויקים והמתנה להזדמנויות למהלכים התקפיים אגרסיביים עם הטבעות קלות יחסית לבין הטבעות קשות של כדורים ארוכי טווח בהן הוא מצטיין. שליטתו בכדור הלבן היא כמעט אבסולוטית, ועל כן הוא נחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר בבניית רצפים גבוהים, ובהכנסת יריביו למלכודות סנוקר מסובכות שמהן קשה לצאת.
בשל אופי משחקו המחושב והמדויק והעובדה שאינו נוטה בדרך כלל להראות הבעות של רגש כלשהו במהלך המשחק, כינו מבקרים ופרשנים רבים את סגנון משחקו 'רובוטי'.
גליזה 445
גליזה 445 (נקרא גם LHS 2459 וכן AC+79 3888) הוא ננס אדום בסיווג ספקטרלי M3.5V הממוקם בקבוצת הכוכבים ג'ירף, קרוב לכוכב הצפון. הכוכב ממוקם במרחק של 17.6 שנות אור מכדור הארץ והוא בעל בהירות נראית של 10.8.
לצופים הנמצאים מצפון לחוג הסרטן הוא ניתן לצפייה לכל אורך הלילה, אך אינו נראה בעין בלתי מזוינת. עקב היות הכוכב ננס אדום, מסתו נעה בין חמישית לשליש מסת שמש. מדענים מאמינים שמערכת השמש שבמרכזה ממוקם הכוכב מסוגלת לתמוך בחיים. גליזה 445 ידוע בכך שהוא מקור לקרינת רנטגן.
הגשושית וויאג'ר 1 תעבור במרחק של 1.7 שנות אור מהכוכב בעוד כ- 40,000 שנים. עם זאת, הגשושית כבר תחדל מלשגר נתונים הרבה מלפני כן, בשנת 2025.
מפגש עם השמש
כאשר גשושית הוויאג'ר 1 תתקרב לגליזה 445, הכוכב יהיה בדרכו לכיוון השמש, במרחק של 1.059 פארסק (3.45 שנות אור) מהשמש, אך עדיין הוא יהיה בעל בהירות הקטנה בחצי מסף הבהירות שניתן לראות בעין בלתי מזוינת מכדור הארץ. גם כאשר הכוכב יהיה בשיא קרבתו לשמש הוא עדיין לא יהיה הכוכב הקרוב ביותר לשמש.
שנות ה-50 של המאה ה-16
שנות ה-50 של המאה ה-16 היו העשור השישי של המאה ה-16, החלו ב-1 בינואר 1550 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1559.
אליפות ברזיל בכדורגל 1970
אליפות ברזיל בכדורגל 1970 (טורניר רוברטו גומס פדרוסה) (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית:1970 Torneio Roberto Gomes Pedrosa) הייתה הפעם ה-14 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-20 בספטמבר והסתיימו ב-20 בדצמבר 1970. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל.
בתחרות השתתפו 17 קבוצות. התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. הקבוצות החזקות מכל בית העפילו לבית הגמר שכלל 4 קבוצות. גם פה המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ.
פלומיננסה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.
טוסטאו שחקנה של קרוזיירו כבש 12 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
ג'יי קורטס
חסוס מנואל נייבס קורטס (בספרדית: Jesús Manuel Nieves Cortez; נולד ב-9 באפריל 1993), ידוע בשם הבמה ג'יי קורטס (Jhay Cortez), הוא זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי פוארטו ריקני.
ביוגרפיה
קורטס נולד בריו פיידראס שבפוארטו ריקו. לאחר מכן, עבר להתגורר בקמדן שבניו ג'רזי, ובעקבות כך ילדותו הייתה דו-לשונית.
קריירה מוזיקלית
קורטס החל לכתוב מוזיקה בגיל 11, ופרץ לתעשיית המוזיקה בגיל 22. קורטס ידוע בכתיבת להיטי רגאטון רבים, בהם "Criminal", "I Like It" ו-"I Can't Get Enough", בין היתר. לאחר מכן, החל לעסוק גם בזמרה, ובשנת 2018 הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Eyez On Me, תחת חסותה של חברת יוניברסל מיוזיק גרופ.
בשנת 2019 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Famouz, שזכה להצלחה נטויה, תוך שהגיע למקום ה-164 במצעד הבילבורד 200. האלבום כולל את הסינגל "No Me Conoce", לו הופק רמיקס בשיתוף הזמרים ג'יי באלווין ובאד באני, שזכה להצלחה רבה תוך שהגיע למקום ה-4 במצעד השירים הלטיני של הבילבורד, ואף נכלל באלבום.
בשנת 2020, השתתף בשיר "La Luz (Fin)" של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית-אמריקאית קאלי אוצ'יס, אשר נכלל באלבומה, . בהמשך השנה, הוציא יחד עם באד באני את השיר "Dakiti", שנכלל באלבומו, El Último Tour Del Mundo והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד גלובל 200.
יוסף נדב
הרב יוסף נדב (נדאף) הוא רב ודיין תימני ישראלי, שכיהן כרב בתל אביב, אב בית הדין בעיר וחבר בית הדין הרבני הגדול בירושלים משנת 1990 ועד צאתו לגמלאות.
תולדות חייו
בשנת 1963 החל לכהן כרב בתל אביב, וב-1965 הושבע כדיין ושובץ לבית הדין הרבני ברחובות. בהמשך, עבר לבית הדין בתל אביב, ואף כיהן כאב בית הדין.
התמודד על חברות במועצת הרבנות הראשית לישראל בשנת 1972, אך לא נבחר.
היה חבר בוועדות שונות, בהן הוועדה הבוחרת את הרבנים הראשיים לישראל, ועדת השיפוט של פרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת ה'תשמ"ו, ועדת פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית ועוד.
ב-2 באוקטובר 1990 נבחר לכהונה בבית הדין הרבני הגדול. בשנת 2002 פרש לגמלאות.
ריצ'רד בלומנטל
ריצ'רד בלומנטל (באנגלית: Richard Blumenthal; נולד ב-13 בפברואר 1946) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת קונטיקט מאז ינואר 2011.
קורות חייו
בלומנטל נולד ב-1946 בברוקלין, ניו יורק, שם גם נישאו הוריו חמש שנים קודם לכן. אמו, ג'יין לבית רוזנסטוק (1919–1969), נולדה באומהה, נברסקה, בתם של מהגרים יהודים מגרמניה (פרוסיה ובאדן). אביו, מרטין בלומנטל (1916–2006), יהודי יליד פרנקפורט, גרמניה, ברח מגרמניה הנאצית ב-1935, בגיל 19, השאיר מאחור את משפחתו והיגר אף הוא, דרך אנגליה, לניו יורק. אחיו הצעיר דייוויד בלומנטל הוא רופא ומומחה ידוע בתחום בריאות הציבור, שהיה אחד ממובילי רפורמת הבריאות של הנשיא ברק אובמה.
בלומנטל סיים ב-1967 את לימודיו ל-BA במדע המדינה, בהצטיינות, באוניברסיטת הרווארד. בתקופת לימודיו היה העורך הראשי של עיתון הסטודנטים של הרווארד The Harvard Crimson. קיבל עם סיום לימודיו מלגה ובעזרתה חי שנה באנגליה, למד באוניברסיטת קיימברידג' ועבד ככתב עבור השלוחה הלונדונית של ה"וושינגטון פוסט". חזר לארצות הברית ולמד משפטים באוניברסיטת ייל, תואר אותו סיים ב-1973. בתקופת לימודיו בייל היה העורך הראשי של Yale Law Journal. שניים מבני כיתתו היו ביל קלינטון והילרי קלינטון.
קריירה פוליטית
בתחילת הקריירה הפוליטית שלו שירת בלומנטל כעוזרו של הסנאטור אברהם ריביקוף וכעוזרו של דניאל פטריק מויניהאן, אז בממשל הנשיא ריצ'רד ניקסון ולימים שגריר באו"ם וסנאטור אף הוא. עבד אחר כך בתביעה הכללית של קונטיקט שנים אחדות, ולאחר מכן כעורך דין פרטי. ב-1984 רץ לראשונה ונבחר לחבר בית הנבחרים המדינתי של קונטיקט וכעבור שלוש שנים נבחר לסנאט המדינתי. ב-1990 נבחר לכהונת התובע הכללי של מדינת קונטיקט, תפקיד בו שירת במשך עשרים השנים שלאחר מכן, מנצח מדי ארבע שנים בכל מערכות הבחירות בהן השתתף לבחירה מחדש לתפקיד זה.
ב-2010 החליט בלומנטל שלא לרוץ שוב למישרת התובע הכללי של קונטיקט. תחילה שקל לרוץ לתפקיד מושל המדינה, אך לבסוף בחר במרוץ לסנאט האמריקאי ובנובמבר 2010 ניצח אכן את המועמדת הרפובליקנית לתפקיד, לינדה מקמהון, ברוב של 55% לעומת 43%. בינואר 2011 הוא החל לכהן כסנאטור.
מבחינת דעותיו הכלכליות - חברתיות בלומנטל ממוקם כאיש מרכז - שמאל מתון במפלגה הדמוקרטית. בעשרים שנותיו כתובע כללי למשל, הוא הרבה לתבוע חברות גדולות שפגעו באיכות הסביבה או בזכויות הצרכן. הוא חבר פעיל בקהילה היהודית הרפורמית של עיר מגוריו גריניץ' קונטיקט ותומך בעניינים החשובים לקהילה, לרבות פעילות נמרצת בשעתו בעד יהודי ברית המועצות, השתתפות בעצרות לציון יום השואה מדי שנה ועוד.
בלומנטל נישא ב-1982 לסינתיה אליסון (לבית מלכין) ויש להם ארבעה ילדים.
יחסו לישראל
בלומנטל אוהד ישראל ואומר שיש לו קשר אישי רב שנים אליה:
במהלך הזמן
במהלך הזמן (בגרמנית: Im Lauf der Zeit) הוא סרט קולנוע גרמני משנת 1976 בבימויו של וים ונדרס. הסרט הוא השלישי בטרילוגיית סרטי המסע של הבמאי, הכוללת גם את "אליס בערים" (1974) ו-"תנועה מוטעית" (1975). הסרט זכה בפרס איגוד המבקרים הבינלאומי במסגרת פסטיבל קאן של שנת 1976. הסרט מביא את סיפורם של מקרין הקולנוע בְּרוּנוֹ וִינְטֶר (רידיגר פוֹגלר) והטרמפיסט המלנכולי רוברט לנדר (האנס צישלר), שזה עתה נפרד מאשתו. השניים מטיילים יחדיו במערב גרמניה המזרחית בוואן לתיקונים, ומבקרים בבתי קולנוע הרוסים ומתפוררים.
על מלאכת צילום הסרט הופקד שותפו של ונדרס לעשיית סרטים רובי מילר. הסרט צולם בשחור-לבן תוך כדי שימוש בסצינות ארוכות נעדרות דיאלוג ובקומפוזיציות מדויקות, האהובות על ונדרס.
דקאן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
היינריך קומר פון פאלקנפלד
היינריך פרייהר קומר פון פאלקנפלד (בגרמנית: Heinrich Freiherr Kummer von Falkenfeld; 22 באפריל 1852 – 8 בדצמבר 1929) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
קומר נולד ב-22 באפריל 1852 בעיר פרשבורג שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום נקראת העיר ברטיסלאבה והיא בירת סלובקיה המודרנית. הוא למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, ולאחר מכן באקדמיה הצבאית בווינה. ב-1872 הוא התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, ובמאי 1894 מונה לראש מטה הקורפוס העשירי והחזיק בתפקיד עד אפריל 1900. במאי של אותה שנה הוא קודם לדרגת גנרל מיור ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט פלדמרשל. בפברואר 1910 מונה למפקד הקורפוס העשירי, ובמאי של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא שימש כמפקד הקורפוס העשירי עד תחילת שנת 1914.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה קומר למפקד יחידה מיוחדת אשר נקראה "קבוצת קומר" על שמו. הקבוצה כללה 3 דיוויזיות, ונכללה באגף השמאלי של הארמייה הראשונה בפיקודו של ויקטור דנקל. היא הוצבה בגליציה על הגבול עם האימפריה הרוסית, ומטרתה הייתה לפלוש לפולין ולעורר מרד פולני נגד הרוסים. הקבוצה הוצבה בסמוך לקורפוס הלאנדווהר הגרמני בפיקודו של רמוס פון ווירש, אשר נשלח לפולין לצורך מטרות דומות. הקבוצה חדרה לפולין עם פרוץ המלחמה, אולם התקבלה בקרירות בידי הפולנים שלא ראו באוסטרים או בגרמנים משחררים. חלק מיחידות הקבוצה לחמו בקרב קרשניק, אולם הקבוצה פורקה ב-22 בספטמבר בעקבות הכישלון האוסטרי בקרב גליציה. קומר הוצב בתפקידי מטה ומנהל במשרד המלחמה, ובמאי 1915 ניהל את משפטו של שר המלחמה לשעבר מוריץ פון אופנברג, אשר נשפט על הדלפת מידע. אופנברג זוכה מכל האישומים. קומר פרש מהצבא ב-1 באוגוסט 1916.
קומר נפטר בזלצבורג ב-8 בדצמבר 1929 בגיל 77.
אברהם אבן עזרא (אזמיר)
רבי אברהם אבן עזרא (1690 בערך - 1761) היה הרב הכולל באזמיר ומחבר ספר בתי כנסיות.
תולדותיו
נולד לרב חיים ידידיה אבן עזרא, בנו של רבי אברהם אבן עזרא (הראשון). למד אצל הרב יעקב אבן נעים שהיה ככל הנראה רבו המובהק, וכן ואצל הרב מאיר דאנון (תלמידו של רבי חיים אלגאזי, בעל ספר בניי חיי). כבר מגיל צעיר נחשב רבי אברהם לחכם נעלה כפי שהעידו עליו:.
רבי אברהם מילא תפקיד חשוב כהרב הכולל, אחד משני הרבנים הראשיים של העיר. כיהן יחד עם הרב יצחק הכהן, ומתוקף תפקידו גדר גדרים בתחום הדת. ידועות לנו תקנות שונות עליהן הוא חתום, כגון תקנות בנושא "מינוי מרביץ תורה, פעילות בתי כנסת ועוד. יחד עם הרב יעקב שאול, חתם על תקנות בנושא עריכת המיסים בקהילה היהודית. בשנת תע"ד נפטר רבו ר"י אבן נעים, והוא לקח על עצמו לרכז את יצירותיו של רבו אשר היו פזורות בכתב יד, וסייע בהוצאת ספר משכנות יעקב . בשנת תקי"ט נתן הסכמה לספר אורים גדולים לרבי אברהם ישראל זאבי, שנתיים אחר כך הסכים על הספר של ידידו רבי יעקב שאול. החכמים בני הזמן, עמם עמד בקשרי ידידות, תורה ולימוד הם: רבי בנימין הלוי, רבי יעקב שאול, רבי יצחק הכהן רפאפורט, רבי חיים אבולעפיה, רבי מצליח מאיר, רבי יצחק נוניס בילימונטי, רבי אליהו חאקו בעל ספר "רוח אליהו", רבי יהודה אשכנזי בעל ספר "מחנה יאודה". גם הרב יאושע אמאדו מצטט אותו בספרו.
נודע בענוותנותו הגדולה, עד שכשהחבי"ף, מדבר על מידת הענווה בספרו נפש כל חי, מביא את רבי אברהם כדוגמה:
רבי אברהם נפטר בט"ו בכסלו תקכ"א. אחריו נתמנו כרבני העיר הרב חיים אבולעפיה (מחבר ספר נשמת חיים) והרב יעקב אלבעלי. לרבי אברהם היו שני בנים ולפחות שתי בנות. בנו הוא הרב שלמה אבן עזרא, מחבר ספר יד שלמה.
האניה הולם
האניה הולם (באנגלית: Hanya Holm; 3 במרץ 1893 – 3 בנובמבר 1992) הייתה רקדנית, כוריאוגרפית, ומורה למחול, אשר נמנית עם מייסדי המחול המודרני בארצות הברית.
ראשית דרכה
הולם נולדה בשם יוהנה אקרט בוורמס, גרמניה הקיסרית. מגיל צעיר נמשכה למוזיקה ולדרמה, ולכן למדה במכון של אמיל ז'אק-דלקרוז. בגיל 28, ראתה הופעה של האקספרסיוניסטית הגרמנית מרי ויגמן, והחליטה להמשיך בלימודי המחול בבית הספר של ויגמן בדרזדן, ועד מהרה צורפה ללהקה של ויגמן. ויגמן והולם פיתחו קשר מקצועי קרוב על בסיס תנועת הגוף. ויגמן הזמינה את הולם להצטרף לצוות ההוראה בבית הספר, ואף לנהלו במשותף, ולאחר זמן אף שלחה את הולם לפתוח שלוחה של בית הספר בניו יורק, ב-26 בספטמבר 1931. חליפת המכתבים בינה לבין ויגמן פורסמה בשנת 1992. בשל עליית הפאשיזם והצורך לבדל את בית הספר בניו יורק מגרמניה, שונה שמו ל"סטודיו של האניה הולם" בין השנים 1936 ו-1967.
עבודה כוריאוגרפית וטכניקת הולם
הולם פיתחה טכניקה משלה, שהשפיעה על דורות של יוצרים ומבצעים, בהם אלווין ניקולאיס, מרי אנתוני, ואלרי בטיס, דון רדליך, גלן טטלי, ואלפרד ברוקס. בטכניקה שלה, הדגישה מישורים, דופק, דפוסי רצפה, עיצוב אווירי, וכיוון. בתנועה, הדגישה חופש וזרימה של גזע הגוף והגב. הולם לימדה באמצעות אלתור, ולכן אין "אוצר מילים" של תנועות או חיבורים שהועבר משיעור לשיעור; במקום זאת, התמקדה בלמידה תוך חקירה וגילוי. כוריאוגרפית, המשיכה את ויגמן ואת רודולף לאבאן. היא שאפה ל"ריקוד מוחלט", ללא פנטומימה או טונים דרמטיים. העברת רעיון באמצעות כוריאוגרפיה הייתה מרכזית יותר בעיניה מאשר היכולת הטכנית של הרקדנים. היא נהגה לומר: "אני רוצה לראות סימנים של תשוקה. אני רוצה לראות את האיד נאבק לבטא את עצמו. יצירה חייבת בדם."
בהזמנת מרתה היל, נמנתה הולם על מייסדי מכללת בנינגטון בשנת 1934, יחד עם מרתה גרהם, צ'ארלס וויידמן, ודוריס המפרי, והפכה איתם לאחת מיוצרות המחול המשפיעות של זמנם. בארצות הברית כינו אותם "ארבעת הגדולים". פסטיבל המחול האמריקאי (ADF) נוצר במכללת בנינגטון, כהזדמנות לרקדני מחול מודרני להתכנס, ללמוד, ולהציג יצירות חדשות. יצירתה החשובה הראשונה של הולם נקראה Trend, בשנת 1937, ועסקה בביקורת חברתית, בשילוב מחול אקספרסיוניסטי וטכניקות אמריקאיות. בשנת 1941, יסדה מרכז למחול בקולורדו ספרינגס, ולימדה שם קורסי קיץ.
בשנת 1948 יצרה כוריאוגרפיה בתיאטראות ברודוויי: "בלאדות באלט" ו"נשקיני, קייט", ובעקבות אלו, תריסר מחזות זמר אחרים. יצירת מחול של הולם בשם Metropolitan Daily הייתה יצירת המחול המודרני הראשונה שצולמה ושודרה בטלוויזיה (ברשת NBC, והטקסט הכוריאוגרפי שלה (בשיטת "ניתוח תנועה לאבאן") היה לטקסט המחול הראשון שזכה להגנת זכויות יוצרים בארצות הברית. לאורך השנים, יצרה כוריאוגרפיה גם להפקות כגון "תפוח הזהב" (1954) ו"גבירתי הנאווה (1956). בשנת 1960 ביימה עיבוד מחזמר טלוויזיוני של פינוקיו.
הולם כמורה למחול
גישתה של הולם להוראה דגלה במתן חופש לכל תלמיד להגדיר סגנון טכני משלו שיבטא את פנימיותו ויאפשר לו חקירה וגילוי. היא נהגה לומר לתלמידיה: "זכותכם לסטות מדרכי, אם יש בכם התוכן, אם אתם מגלים את עושרכם, אם יש לכם מה לומר." הולם הייתה קפדנית, ודרשה מצוינות מתלמידיה, ונכונות לעבוד קשה. היא ניחנה ביכולת ביטוי מילולית שאפשרה לה לבטא במילים ובאנלוגיות מה שרצתה להשיג בתנועה. תוכנית הלימודים שלה כללה אנטומיה, יוריתמיקה של דאלקרוז, אלתור, ושיטת לאבאן לניתוח תנועה. פרט לבית הספר שלה, לימדה גם במכללת קולורדו, מכללת מילס, אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, בית הספר של אלווין ניקולאיס, ועמדה בראש המחלקה למחול באקדמיה למחזות זמר בניו יורק. לאחר 1974, לימדה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. בשנת 1988 הופק סרט תיעודי על חייה, בשם "האניה: דיוקן של חלוצה", ובו ראיונות עם הולם, ניקולאיס, מאריי לואיס, ואחרים.
חיי משפחה
הולם נישאה לפסל גרמני, אשר תמך באדולף היטלר עם עלייתו לשלטון בגרמניה, מה שגרם לניתוק יחסיהם. בנה של הולם היה מעצב התאורה קלאוס הולם. האניה הולם הלכה לעולמה בניו יורק ב-3 בנובמבר 1992, בגיל 99. נטמנה בעיירה האנובר במדינת פנסילבניה. בנה טמון שם גם כן.
כיבודים
הולם זכתה ב"פרס המורשת" של איגוד המחול הלאומי האמריקאי בשנת 1976, עבור תרומתה להוראת מחול. היא התקבלה ל"היכל התהילה" של המוזיאון הלאומי למחול בארצות הברית בשנת 1988.
הסנאט הרוסי
הסנאט הרוסי, או בשמו הרשמי הסנאט המושל (ברוסית: Правительствующий сенат), היה גוף הייעוץ הבכיר לצאר. הסנאט הוקם בשנת 1711. מתחילת המאה ה-18 ביצע הסנאט תפקידי פיקוח על פעילויות זרועות הממשל והיה לגוף הייעוץ הבכיר ביותר לצאר בענייני חקיקה ומשפט.
ראש הסנאט היה הגנרל פרוקורור של רוסיה, שכיהן הן כראש הסנאט והן כראש מערכת המשפט הרוסית, המשרה שקדמה למשרת התובע הכללי דהיום. הגנרל פרוקורור כיהן במקביל כשר המשפטים משנת 1802.
הוא פוזר לאחר מהפכת אוקטובר, בשנת 1917.
היסטוריה
הסנאט היה גוף עליון לחקיקה ומשפט. הוא הוקם כדי להוות תחליף לדומה הבויארית, והפך לאחד מגופי המדינה החשובים באימפריה הרוסית. בראש הסנאט עמד הגנרל פרוקורור של רוסיה, ששימש כמקשר בין השליט לסנאט.
בשנת 1712 היו עשרה סנאטורים, אך עם השנים מספרם הלך וגדל.
הצאר אלכסנדר הראשון הקים את המועצה המדינית בתור גוף ייעוץ לצאר ורשות מחוקקת באימפריה הרוסית (בשנים 1905 - 1917 היא פעלה כבית תחתון בפרלמנט).
במאה ה-19 היה הסנאט לגוף הבכיר ביותר במערכת המשפט הרוסית, ושלט על כל גופי המשפט במדינה.
הגנרל פרוקורור של רוסיה
הגנרל פרוקורור של רוסיה היה אחד מתפקידי המדינה הבכירים ביותר באימפריה הרוסית. המשרה נוסדה בצו קיסרי של פיוטר הגדול ב-12 בינואר 1722. מלכתחילה נועד הגנרל פרוקורור להיות ראש לשכת הסנאט והיה אחראי לוודא את יישום החלטות הסנאט וניהולו התקין. במקביל היה אמון על ניהול משרד התביעה הכללית, שעסק בפיקוח על החלטות מינהליות וערכאות משפטיות.
זכריהו
זְכַרְיָהוּ, דמות מקראית, נביא בימי עוזיהו. שמו מופיע ב. כתוב זה מתאר זכריהו כך:.
עוזיהו נהג לדרוש באלוהים כדי לדעת כיצד יש לנהל את הממלכה, כאשר הנביא זכריהו היה בחיים. המחבר המקראי מציין כי.
שמו של זכריהו זה, אשר מופיע בדברי הימים לא מופיע במקור אחר ואין מידע על נביא בשם זה אשר ניבא בימי המלך עוזיהו. יש הסוברים כי הכתוב, מציב את דמותו של זכריהו כחשובה ולכן גם הכתוב מציין את התקופה בו הוא מנבא כ.
זהותו של זכריהו
על זהות נביא זה הועלו השערות שונות. רש"י סובר כי זכריהו אינו אלא המלך עוזיהו. במסכת סוטה מ"ח, ב' מזהה רש"י את זכריהו בזכריה בן יהוידע. יש קושי בזיהוי זה טמון בזמנו של זכריה בן יהוידע אשר חי בזמנו של המלך יואש מלך יהודה. היעבץ הוא אחד מהחולקים על זיהוי זה. לשיטתו, זכריהו בנו של יהוידע נסקל באבנים במצוות סבא רבא של עוזיהו. ואפשרי שכתוב זה לא נכתב בידי רש"י. יש הסוברים כי זכריהו זה הוא עזריהו הכוהן שהיה בין אלה שהזהירו את עוזיהו לא להקטיר לה' וכך לקחת מסמכויות הכהנים מאז ימי אהרון.
הצופה (ורשה)
הצופה (הצֹפֶה) היה יומון עברי שראה אור בעיר ורשה מ-1903 עד 1905. העיתון, שנוסד על ידי יצחק אשר אלישיב ואליעזר אליהו פרידמן, החל להופיע ביום ז' בטבת תרס"ג (1903), בעריכת אברהם לוּדְוִויפּוֹל. כעבור שנה עזב לודוויפול, והעיתון הוסיף להופיע עד אמצע 1905, בעריכתם של אליעזר אליהו פרידמן (שהיה העורך הרשמי), בנו יהושע והירש דוד נומברג.
יחסי גרמניה–סיירה לאון
יחסי גרמניה–סיירה לאון הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרפובליקה של סיירה לאון.
הצופה (ורשה)
לדברי היסטוריון הספרות העברית גצל קרֶסֶל, "הצופה" היה "בין המעולים שבעיתונים היומיים העבריים שיצאו אי־פעם באירופה ובמקומות אחרים מחוץ לארץ־ישראל עד ימי השואה". העיתון הצטיין בדיווחים ענייניים, שהביאו מידע מדויק. בניגוד ליומון העברי הוותיק "הצפירה", שיצא גם הוא בוורשה, "הצופה" התמקד דווקא במתרחש במערב אירופה, ובמידה מסוימת גם בחדשות המקומיות בוורשה, ולא עסק כלל בסוגיות מענייני האימפריה הרוסית.
יחסי גרמניה–סיירה לאון
היסטוריה
הנשיא ארנסט באי קורומה מסיירה לאון ערך ביקור ממלכתי בגרמניה בפברואר 2011. השר הפדרלי לשיתוף פעולה כלכלי ופיתוח דירק ניבל נסע לפריטאון באוגוסט 2012, וכך גם השר לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי (BMZ) תומאס זילברהורן, בפברואר 2016.
שיתוף פעולה בפיתוח
המוקד העיקרי של היחסים הדו-צדדיים הוא אמצעי שיתוף פעולה בפיתוח. אלה מיושמים בשטח על ידי Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) GmbH, Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) וכמה ארגונים לא ממשלתיים גרמנים ובינלאומיים כמו Welthungerhilfe (לשעבר Agro Action הגרמני) וארגונים המזוהים עם הכנסיות.
תחומי עדיפות של שיתוף פעולה בפיתוח הם תעסוקת נוער, הכשרה מקצועית וחקלאות. בהתחשב בהשלכות מגפת האבולה, חיזוק ופיתוח נוסף של מגזר הבריאות במדינה הפך לעדיפות נוספת. בנוסף, גרמניה מספקת שירותי ייעוץ לפרויקט אזורי בנושא שימוש שקוף בהכנסות מחומרי גלם. שיתוף הפעולה בפיתוח כולל גם פרויקטים התומכים במניעת HIV / איידס וחיזוק זכויות נשים.
הצופה (ורשה)
"הצופה" ביטא השקפות ציוניות מובהקות. בין קוראי העיתונים חובבי ציון היו שלא קראו ב"הצפירה", שהובילה קו של התנגדות לציונות, ולפיכך היו מנויים ל"המליץ", המיושן יותר; וכשעם הופעתו של "הצופה" עברו אליו. לעיתון היו מנויים רבים יותר מל"הצפירה", ובוודאי מל"המליץ". בשנות קיומו נודעה לעיתון השפעה רבה לטובת התנועה הציונית ותחיית הלשון העברית, וזאת במידה רבה בזכות מנהלו אלישיב, שהיה הרוח החיה שלו.
יחסי גרמניה–סיירה לאון
שיתוף פעולה בפיתוח
בדצמבר 2015, משרדי החקלאות בסיירה לאון וגרמניה וארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO) נכנסו לשותפות קרקעית משולשת שנועדה לתמוך בסיירה לאון ביישום ההנחיות מרצון בנושא שליטה אחראית בקביעת אדמות, דייג ויערות בהקשר לביטחון תזונתי לאומי (VGGT). במהלך מגפת האבולה, גרמניה תמכה בסיירה לאון בתרומות כספיות וטכניות משמעותיות.
הצופה (ורשה)
התחרות הספרותית הראשונה בתולדות הספרות העברית
המו"ל אלישיב, שביקש למשוך מנויים, יזם ב-1903 את התחרות הראשונה בתולדות הספרות העברית: תחרות סיפור קצר. המבקשים להתמודד, סופרים צעירים בראשית דרכם, נתבקשו לשלוח סיפור מקורי, העוסק בחיי היהודים. השופטים היו י"ל פרץ, יוסף קלוזנר וא"ל לוינסקי, כולם מהכותבים הקבועים בעיתון. שלושים ושניים סיפורים הגיעו למערכת, ואחרי ניפוי נותרו עשרה. הזוכה היה הסיפור "משק'לי חזיר" מאת יצחק דב ברקוביץ, אז בן 18, שפרסם את סיפוריו הראשונים עוד קודם לכן, באותה שנה, מעל דפי העיתון. לפרס השני לא נמצא מועמד. הפרס השלישי ניתן לשלמה הלל'ס, על סיפורו "החיים נגד החיים". בין יתר הסיפורים, שנמצאו כולם רק ראויים ל"הכרה", היו סיפוריהם של עוד שלושה שהיו לימים סופרים עבריים ידועים: איתמר בן-אב"י, אשר ביילין וקדיש יהודה סילמן.
יחסי גרמניה–סיירה לאון
שיתוף פעולה בפיתוח
גרמניה היא אחת השותפות הבילטרליות העיקריות של סיירה לאון, יחד עם בריטניה, אירלנד, האיחוד האירופי וארצות הברית. ארגונים בינלאומיים עוסקים הרבה בסיירה לאון ומנהלים בדרך כלל משרד במדינה. ראוי להזכיר במיוחד את הסוכנויות המתמחות של האומות המאוחדות (כגון UNDP, FAO, WHO, יוניצ"ף) וכן הבנק העולמי, קרן המטבע הבינלאומית, בנק הפיתוח האפריקאי ותורמים וארגוני סיוע ציבוריים ופרטיים אחרים.
לוקיוס קוסוניוס גאלוס
לוקיוס קוסוניוס גאלוס (שמו המלא: לוקיוס קוסוניוס גאלוס וקיליוס קריספינוס מנסואניוס מרקלינוס נומיסיוס סבינוס, בלטינית: Lucius Cossonius Gallus Vecilius Crispinus Mansuanius Marcellinus Numisius Sabinus) היה מושל פרובינקיית יהודה בין השנים 120–122 בקירוב.
תולדות חייו
שמו של קוסוניוס נמצא על גבי שבר שיש אפור-לבן, שנמצא בחפירות שנערכו בקיסריה. קוסוניוס מופיע על גבי כתובת הקדשה שנמצאה בקיסריה וממנה עולה כי הוא היה מושל פרובינקיית יהודה. בכתובת כתוב:
כתובת זו עוזרת לענות על השאלה מתי יהודה הפכה מפרובינקיה פרטורינית, קרי פרובינקיה שבראשה מושל בדרגת פראיטור לפרובינקייה קונסולרית, קרי שבראשה מושל בדרגת קונסול, שלרשותו עומדים שני לגיונות. בשנת 117 התמנה לוסיוס קווייטוס, האיש שדיכא את מרד התפוצות, למושל יהודה למשך תקופה קצרה. לפי דברי קסיוס דיו, כיהן קויטוס בתפקיד קונסול זמן לא רב קודם לכן. וכן הוא היה המושל הקונסלרי הראשון ביהודה. אז גם נכנס לגיון שני ליהודה – צעד שמינוי מסוג זה כרוך בו. עד כה נטו לפרש זאת כצעד יוצא דופן שנבע מתסיסה מרדנית טרם מרד בר כוכבא או מעיבוי הכוחות סמוך לגבול המזרחי של האימפריה. כשהועבר קוואיטוס מתפקידו חזרה הפרובינקיה למעמד הפריאטורי שהיה לה לפניו. אולם הכתובת החדשה, שמשתמע ממנה כי לאחר לוסיוס קווייטוס הגיע ליהודה מושל בדרגת קונסול לשעבר, מראה כי השינוי במעמד מבפרובינקיה פראיטורית לפרובינקיה קונסולרית, חל ביהודה כבר תחת שלטונו של טראיאנוס, וכי בשלב זה הובא ליהודה לגיון שני. הלגיון השני טראיאנה, שאין אנו יודעים דבר על מקום הימצאו אחרי תום המלחמות הדאקיות, הגיע ליהודה כבר לפני שנת 120, השנה בה יש עדות ברורה שלגיון זה היה ביהודה לפני שהוצג דרך קבע במצרים.
ארמנדו טחאדה גומס
ארמנדו טחאדה גומס (בספרדית: Armando Tejada Gómez; 21 באפריל 1929 – 3 בנובמבר 1992) היה משורר, סופר וקריין ארגנטינאי.
חייו
טחאדה גומס נולד במנדוסה למשפחה קשת יום מצאצאי הווארפה, והיה ה-23 מתוך 24 אחים. אביו נפטר כשהיה בן 4, ואמו, שלא יכלה לשאת בנטל גידולם של כל הילדים לבדם, מסרה אותו לדודתו. הוא מיעט ללכת לבית הספר, וכבר בגיל 6 נשלח לסייע בפרנסת המשפחה, תחילה כמוכר עיתונים, ולאחר מכן כמצחצח נעליים וכפועל בניין. כשהיה בן 15 רכש עותק של הפואמה מרטין פיירו, שעוררה בו את התשוקה לספרות, לצד עניין בסוגיות של צדק חברתי.
ב-1950 החל טחאדה גומס לעבוד כקריין בתחנת רדיו מקומית. במקביל, החל לכתוב שירים עם אוסקר מאטוס. ב-1954 פרסם את ספר השירים הראשון שלו, Pachamama: poemas de la tierra y el origen ("פצ'אמאמה: שירים מהארץ ומהמקור"), שהושפע מתרבות הווארפה. הספר זכה בפרס ספרותי מקומי במנדוסה, ובעקבות זאת זכה לפרסום ברחבי ארגנטינה.
כתיבתו בשנים הבאות התמקדה יותר ויותר בסוגיות חברתיות, בין היתר לאחר שאחיו, שהיה פועל בניין, העיר לו כי עמיתיו לעבודה סבורים כי הוא "כותב על דברים שאיש אינו מבין". ב-1958 פרסם את ספר השירים השלישי שלו, Antología de Juan ("האנתולוגיה של חואן"), שכלל שירים רבים העוסקים בנושאים חברתיים. הספר זכה לפופולריות רבה בארגנטינה, ונמכר בלמעלה מעשרת אלפים עותקים. במקביל, פנה לפוליטיקה, ובבחירות שנערכו באותה שנה נבחר לבית הנבחרים של פרובינציית מנדוסה מטעם מפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי העיקש, שניצחה בבחירות, וארטורו פרונדיסי נבחר מטעמה לנשיא. לאחר הבחירות אימץ פרינדיסי מדיניות ימנית יותר, וטחאדה גומס עזב את המפלגה והצטרף למפלגה הקומוניסטית. ב-1960 התפטר מבית הנבחרים ושב לעבודתו ברדיו. ב-1961 פרסם את ספרו הרביעי, Los compadres del horizonte, שזכה בתחרות "Casa de la Cultura" שנערכה בהוואנה.
ב-1957 נישא שותפו לכתיבה, אוסקר מאטוס, למרסדס סוסה, אז זמרת צעירה ואלמונית. אלבומה הראשון, La voz de la zafra, כלל שמונה שירים שכתב טחאדה גומס והלחין מאטוס. ב-11 במרץ 1963 פרסמו השלושה, יחד עם אמנים נוספים כאדוארדו אראגון וטיטו פרנסיה, את "מניפסט הזֶמֶר החדש". בכך, הניחו את היסודות לתנועה המוזיקלית נואבה קנסיון (מילולית: "זמר חדש"), שהתבססה על מוזיקה עממית ושילוב מסרים חברתיים, והפכה לזרם פופולרי לא רק בארגנטינה, אלא באמריקה הלטינית כולה. אלבומה השני של סוסה, Canciones con fundamento (1965), שגם את שיריו כתבו טחאדה גומס ומאטוס, כבר היה מזוהה עם תנועה זו.
ב-1964 עברו השלושה לבואנוס איירס, שם עבד טחאדה גומס גם עם אמנים נוספים. ב-1968 פרסם את ספר השירים Profeta en su tierra ("נביא בארצו"), שכלל מבחר משיריו הראשונים. ב-1969 זכה שירו של טחאדה גומס Canción del centauro (שיר הקנטאור) במקום הראשון בפסטיבל השירה והמחול של בואנוס איירס.
ב-1969 כתב טחאדה גומס את השיר Canción con todos, שהלחין וביצע ססאר איסז'ה. השיר זכה לפופולריות רבה ברחבי אמריקה הלטינית, והוא נחשב בידי רבים להמנונה הבלתי רשמי. לאורך השנים התפרסמו גרסאות כיסוי רבות לשיר, ביניהן של מרסדס סוסה ושל איסז'ה עצמו עם חברי בואנה ויסטה סושיאל קלאב. אהוד מנור תרגם אותו לעברית ("שיר לדרום אמריקה"), בביצועם של מתי כספי והפרברים.
לאחר ההפיכה הצבאית בארגנטינה ב-1976, פרסמה החונטה ששלטה במדינה רשימה של אמנים ששיריהם נאסרו להשמעה, ובהם טחאדה גומס. ממשלת פרובינציית סנטה פה הכריזה עליו כ"אישיות בלתי רצויה" וגירשה אותו לבואנוס איירס. ב-1978 עזב לספרד, ושב לארגנטינה לאחר כשנה. כדי לעקוף את החרם שהוטל עליו החל לפרסם את כתביו תחת שם העט קרלוס דה מנדוסה. ב-1980, על אף החרם, השתתף בגלוי ביריד ספרים בינלאומי שנערך בבואנוס איירס, ואף זכה בפרסים נוספים על עבודותיו.
במהלך שנות ה-80 השתתף טחאדה גומס בפסטיבלים רבים ברחבי העולם. ב-1985 היה אחד מחמשת המועמדים לפרס קונקס, המוענק בכל תחום אחת לעשור, בקטגוריית כותב המוזיקה הפופולרית (בפרס זכה אטוואלפה יופנקי). ב-1986 קיבל אות כבוד מהקרן הארגנטינאית לשירה.
ב-3 בנובמבר 1992 הלך טחאדה גומס לעולמו בבואנוס איירס. לאחר מותו, ב-1994, יצא לאור ספרו האחרון, Los Telares del Sol.
עבדיסאלם עאטו
עבדיסאלם עאטו (באנגלית: Abdisalam Aato; בערבית: عبد السلام عاتو) (נולד ב-1970) הוא במאי, מפיק, יזם ויועץ תקשורת סומאלי-אמריקאי והמייסד של חברת ההפקות Olol Films העומדת בחוד החנית של תנועת ה-Somaliwood בתעשיית הסרטים הסומלית.
ביוגרפיה
עאטו נולד בשנות ה-70 במוגדישו, בירת סומליה. עקב פרוץ מלחמת האזרחים בתחילת שנות ה-90, הוא היגר לקניה, שם התגורר במשך שלוש שנים. ב-1996, עאטו נסע לארצות הברית להתגורר עם אחיו. תחילה התגורר ב-ג'ורג'יה עם כל משפחתו, טרם מותו של אביו. במהלך תקופה זו עאטו החל ללמוד לימודי תקשורת במכללה המקומית. ב-2001 הוא עבר להתגורר בקולומבוס, אוהיו, שם הוא חי עד לימים אלו.
קריירה
בג'ורג'יה, החל עאטו את הקריירה המקצועית שלו כשדרן רדיו, וקריין בתחנת הרדיו הקהילתית בעיר. בתקופה זו נהג לכתוב תסריטים מדי יום, עד שהגיע לרמה של כתיבת תסריטים עלילתיים באורך-מלא. מאוחר יותר הקים את חברת ההפקות Olol Films, העומדת בחוד החנית של תנועת ה-Somaliwood. ב-2003, הוא כתב וביים את סרטו הסומלי הראשון Rajo ("תקווה"), שהיה באורך מלא. הסרט הופק בהפקת ענק, עם מסוק, רכבי יוקרה אותם הוא שכר לצורך כך. החל משנת 2007, עאטו הפיק, כתב, וביים תשעה סרטים עלילתיים וסרטים תיעודיים ב'אולפני קליבלנד אבניו' והפיק עוד שני סרטים. הוא עובד בשיתוף פעולה הדוק עם אשתו על כל סרט והיא נרתמה לתת לו ייעוץ בכל הפרויקטים בתקופה זו. בנוסף, עאטו השיק בתקופה זו את Bartamaha, אתר מולטימדיה סומלי שעסק במוזיקה, סרטים קצרים, חדשות ותרבות. כמו כן, הוא הנחה תוכנית טלוויזיה שבועית ותוכנית נוספת באינטרנט שנקראה Wargelin Show אשר מתמקדת בפוליטיקה ובחברה הסומלית. משנת 2013, עאטו משמש גם כיועץ תקשורת בכיר של הממשלה הפדרלית של סומליה.
דני דרינקווטר
דניאל "דני" נואל דרינקווטר (באנגלית: Daniel Noel "Danny" Drinkwater; נולד ב-5 במרץ 1990) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר.
In a Dream
In a Dream (בעברית: בחלום) הוא מיני-אלבום האולפן החמישי של הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. האלבום יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה, קפיטול רקורדס ויוניברסל מיוזיק אוסטרליה.
הגביע הפולני
הגביע הפולני בכדורגל (באנגלית: The Polish Cup) הוא מפעל כדורגל פולני בשיטת גביע שנוסד בשנת 1950, והוא המפעל השני בחשיבותו בכדורגל הפולני. בשל השתתפות המונית של קבוצות, הטורניר נקרא לעיתים קרובות "הגביע של אלף הקבוצות".
In a Dream
רקע והפקה
סיוון תיאר את "הקונספט מיני-אלבום" כ"סיפור שעדיין מתגלה. אוסף השירים הקטן הזה בוחן תקופת רכבת הרים רגשית בחיי כשהרגשות והמחשבות היו טריים ביותר למזעזע. לבחון מחדש את השירים והרגעים האלה זה קשה, אבל אני גאה במוזיקה הזו ונרגש להפיץ אותה בעולם."
דני דרינקווטר
קריירה
דרינקווטר נולד במנצ'סטר שבאנגליה. שיחק במועדון הנוער של מנצ'סטר יונייטד ובנבחרות אנגליה עד גיל 18 ועד גיל 19. ב-2009 זומן לסגל הקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר יונייטד אך לא שותף בפועל במשחק. באוגוסט 2009 הושאל להאדרספילד טאון מהליגה השלישית. עונה לאחר מכן הושאל לקארדיף סיטי מהליגה השנייה, בינואר 2011 הושאל לווטפורד מהליגה השנייה ושיחק בקבוצה עד תום העונה. באוגוסט 2011 הושאל לבארנסלי מהליגה השנייה ושיחק בשורותיה עד ינואר 2012.
בינואר 2012 עבר דרינקווטר ללסטר סיטי מהליגה השנייה. בעונת 2013/2014 כבש שבעה שערים ב-45 משחקי ליגה, הוא סייע ללסטר להעפיל לפרמייר ליג ונבחר לנבחרת העונה של הליגה השנייה. בעונתו הראשונה בפרמייר ליג שותף ב-24 משחקים מהם פתח ב-16 וסייע ללסטר שסיימה במקום ה-14 להישאר בליגה. בעונת 2015/2016 היה חלק משמעותי בזכייה המפתיעה של לסטר באליפות הפרמייר ליג הראשונה בתולדותיה.
הגביע הפולני
המהדורה הראשונה של הגביע הפולני התקיימה ב-1926, אך היא נזנחה במהירות. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 התארגן גביע הכדורגל של נשיא פולין, בו הופיעו קבוצות של המחוזות האזוריים של התאחדות הכדורגל הפולנית.
דני דרינקווטר
קריירה
ב-31 באוגוסט 2017 ביום האחרון של חלון ההעברות חתם דרינקווטר בצ'לסי תמורת 33 מיליון ליש"ט.
ב-8 באוגוסט 2019 הושאל לברנלי עד ל-6 בינואר 2020. ב-7 בינואר 2020 הושאל לאסטון וילה עד לסוף העונה. ב-18 בינואר 2021 הושאל לקסימפאשה הטורקית עד לסיום העונה. ב-30 באוגוסט 2021 הושאל לרדינג מהצ'מפיונשיפ לעונה אחת.
קריירת נבחרות
דרינקווטר היה חבר בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 18 ובנבחרת אנגליה עד גיל 19 שסיימה שנייה באליפות אירופה ב-2009. במרץ 2016 זומן לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת ורשם את הופעת הבכורה שלו ב-29 במרץ במשחק ידידות מול נבחרת הולנד שהסתיים בהפסד 2-1. דרינקווטר נבחר לשחקן המצטיין של המשחק. למרות הזכייה באליפות במדי לסטר סיטי, נופה דרינקווטר מסגל נבחרת אנגליה ליורו 2016 בצרפת.
גליזה 555
גליזה 555 (נקרא גם בשם HN במאזניים או LHS 2487) הוא ננס אדום בעל סיווג ספקטרלי M4 הנמצא בקבוצת הכוכבים מאזניים במרחק של 20.2 שנות אור (6.2 פארסק) מכדור הארץ.
דריל רוברסון
דריל לי רוברסון (באנגלית: Darryl Lee Roberson) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. שירת כמפקד פיקוד החינוך והאימונים של החיל.
ביוגרפיה
רוברסון סיים ב-1983 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. שירת כמדריך טיסה וטייס מקדונל דאגלס F-4 פנטום בבסיסים בארצות הברית ובגרמניה המערבית. בשנים 1989–1993 שירת כמדריך טיסה וטייס F-15 איגל בכנף 4 והשתתף במלחמת המפרץ. בשנים 1993–1995 שירת בצוות האירובטי של חיל האוויר ("תאנדרבירדס") כטייס F-16 פייטינג פלקון. נטל חלק בתוכנית ההתמחות של קונגרס ארצות הברית ומכון ברוקינגס ושירת במטהו של הסנאטור טד סטיבנס. לאחר מכן שירת במשרד מזכיר חיל האוויר.
באפריל 1999 מונה למפקד טייסת הקרב 90, טייסת F-15 המוצבת באלסקה. מדצמבר 2001 עד יוני 2001 שירת כעוזר מפקד חיל האוויר ה-11 של ארצות הברית שמפקדתו באלסקה. לאחר לימודים במכללת המלחמה הלאומית מונה ביולי 2002 למפקד להק המבצעים של כנף 4, במסגרת זו שימש מפקד כוח המשלוח האווירי של הכנף למלחמת עיראק. באוגוסט 2004 מונה לעוזר ראש ענף לוחמה בטרור והגנת המולדת במטות המשולבים.
ביוני 2006 מונה למפקד כנף קרב 52 במוצבת בגרמניה ומפעילה מטוסי A-10 ת'נדרבולט II ו-F-16. במרץ 2008 מונה למפקד כנף קרב 325 בפלורידה, המכשירה טייסי F-15 ו-F-22 ראפטור.
באפריל 2011 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 455 בבסיס באגראם שבאפגניסטן. באפריל 2012 מונה לראש ענף תכנון אסטרטגי במטה חיל האוויר, וביולי 2012 מונה לסגן ראש אגף תכנון במטות המשולבים.
במאי 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר השלישי שבפיקוד אירופה במקום קרלטון אוורהארט. במסגרת זו שימש גם מפקד "כוח המשימה המשולב - ישראל" (JDF-I). ביולי 2015 מונה למפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר ושירת בתפקיד עד נובמבר 2017.
במהלך שירותו צבר 5,155 שעות טיסה מהם 865 שעות טיסה מבצעיות, על מטוסי מקדונל דאגלס F-4 פנטום, F-15 איגל, F-16 פייטינג פלקון, F-22 ראפטור ו-C-21A.
לאחר שחרורו מכהן כסגן נשיא בחברת רולס רויס צפון אמריקה.
סקוטר בראון
סקוט סמואל "סקוטר" בראון (באנגלית: Scott Samuel "Scooter" Braun; נולד ב-18 ביוני 1981) הוא מפיק מוזיקלי ואיש עסקים יהודי-אמריקאי. ידוע בעיקר בשל תפקידיו כמנהל של אמנים מהמפורסמים בעולם, ביניהם ג'סטין ביבר אותו גילה בשנת 2008, ובהמשך את אריאנה גרנדה, דמי לובאטו, קניה וסט, ג'יי באלווין, דה קיד לארוי ומדיסון ביר. בראון הוא מייסד ושותף של Schoolboy Records ו-Ithaca Ventures, ובעלים ושותף של TQ Ventures, Mythos Studios ו-RBMG Records.
ביוגרפיה
נולד ב-18 ביוני 1981 בניו יורק שבארצות הברית, להורים יהודים-קונסרבטיביים, ארווין וסוזן (לבית שלוסל). הוריו של ארווין חיו בהונגריה עד שנת 1956, אז היגרו לארצות הברית. ארווין גדל בקווינס, והפך לרופא שיניים, סוזן שלוסל בראון הייתה אורתודנטית. לאחר שהזוג התחתן, הם התיישבו בקוס קוב, קונטיקט, וכעבור זמן עברו לניו יורק.
התחלת קריירה
בזמן שלמד באוניברסיטת אמורי שבאטלנטה, החל בראון לארגן מסיבות סטודנטים, ובשנת 2002 נשכר לתכנן מסיבות אפטר שאליהן הביא את הראפר לודאקריס. בעקבות כך הציע לו ג'רמיין דופרי, המנהל של So So Def Records, להצטרף לחברה כמנהל שיווק. תחת So So Def Records הפיק בראון הופעות למשחק האולסטאר של ה-NBA ומסיבות אפטר בסבב ההופעות The Onyx Hotel Tour של הזמרת בריטני ספירס.
בשנת 2003 עזב את So So Def Records והקים עסק שיווק משלו, וחתם על חוזה שבו הפיק את הקליפ "Two Miles in Hour" של לודאקריס.
SB Projects
בשנת 2007 הקים בראון את חברת SB Projects, חברת הפקה ושיווק בה הפיק בין השאר את סקול בוי רקורדס, SB Management ו-Sheba Publishing.
בתחילת 2013 הוחתמה הזמרת אריאנה גרנדה אצל בראון וב-2016 אישר הלייבל של גרנדה, כי בראון שימש כמנהל הראשי שלה וטיפל בכל ההיבטים של הקריירה שלה.
בנוסף החברה הפיקה קמפיינים בטלוויזיה, מיתוג, עסקאות רישוי מוזיקה וחסויות לסיבובי הופעות - ביניהם לסיבוב ההופעות של ג'סטין ביבר Purpose World Tour (2016–2017).
החברה בבעלותו גם הייתה המתווכת בשותפות בין קניה וסט למותג הסניקרס, אדידס.
שיתוף פעולה עם ג'סטין ביבר
לאחר שצפה בטעות באחד הסרטונים של ביבר ביוטיוב החליט בראון לאתר את מקום התיאטרון בו התקיימה התחרות מסרטון ההופעה, ומשם הוא יצר קשר עם בית הספר בו למד ביבר, עד שלבסוף הצליח ליצור קשר עם אמו פטי מלט. לאחר שכנועים רבים הסכימה פטי להזמנה שלו להטיס את ביבר לאטלנטה שבג'ורג'יה, ומבלי התחייבויות קודמות, כדי להקליט הקלטות דמו. שבוע לאחר מכן ביבר הוזמן לשיר בפני אשר וג'סטין טימברלייק, ושניהם הראו בו עניין, כשאמנם ביבר הוחתם לבסוף בחברת ההפקה המשותפת לאשר ובראון RBMG. לאחר מכן, ובעזרתו של אשר, חברת התקליטים "איילנד רקורדס" הסכימה לקחת עליו חסות ובאוקטובר 2008 החתימה את ביבר. בעקבות זאת ביבר ופטי עברו לאטלנטה כדי שיוכל להמשיך לעבוד ולקדם את הקריירה המוזיקלית המתפתחת שלו.
Ithaca Holdings
בשנת 2010 גייסה Ithaca Holdings, חברת ההשקעות של בראון, 120 מיליון דולר עבור קרנות הון סיכון עבור השקעות באובר, ספוטיפיי, Editorialist ועוד.
ב-2018 דווח כי החברה תשקיע ב-GoodStory Entertainment – שיתוף פעולה בין בראון ו-J.D. Roth, ברכישות של סרטים ללא תסריט, וסרטים דוקומנטריים.
ב-2 באפריל 2021 הודיעה חברת ביג היט אנטרטיינמנט הדרום קוריאנית כי תרכוש את חברת Ithaca Holdings של בראון וקרלייל דרך חברת הבת הייב אמריקה, בעסקה המוערכת בכמיליארד דולר. כחלק מהמכירה, בראון יהפוך למנכ"ל הייב אמריקה ויצטרף לדירקטוריון של ביג היט.
המחלוקת עם טיילור סוויפט
ב-30 ביוני 2019 רכש בראון את המאסטרינג על ששת אלבומי האולפן הראשונים של טיילור סוויפט, כחלק מרכישתו של חברת ביג משין רקורדס, חברת התקליטים לשעבר של סוויפט. טיילור גינתה את העסקה בכמה צורות ואף גינתה את בראון אישית ותיארה אותו כ"בריון ומניפולטיבי". בתגובה, מנכ"ל ביג משין לשעבר, סקוט בורצ'טה, הצהיר כי לסוויפט הייתה הזדמנות לקנות את המאסטרינג, אך היא "בחרה לעזוב", תוך שערער על טענותיה העובדתיות.
סוויפט וביג משין חוו סדרה של סכסוכים: היא טענה כי נאסר עליה לבצע את שיריה במהלך טקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2019 ובמהלך צילומי הסרט התיעודי "Miss Americana" (2020). כמו כן, יצא אלבום ההופעה, "Live from Clear Channel Stripped 2008", בניגוד לרצונה, תוך שקראה להחרים אותו ובעקבות כך ספג כישלון מסחרי. סוויפט הצהירה שהיא תקליט מחדש את ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה, כאמצעי להשיג בעלות על קטלוג המוזיקה שלה. החל מפברואר 2021, הודיעה על יציאתה של "Fearless (Taylor's Version)", הקלטה חוזרת של אלבומה "Fearless" משנת 2008, כמו גם ההקלטה החוזרת הראשונה שיצאה במסגרת הקלטת ששת אלבומיה הראשונים.
בראון טען שקיבל "איומי מוות" ממעריציה של סוויפט, והפציר בה לקיים עמו שיחה בעניין. באפריל 2020, ביג משין הוציאה את "Live from Clear Channel Stripped 2008", אלבום הופעה במסגרתו הוקלטה הופעתה של סוויפט ב-Clear Channel, משנת 2008. סוויפט אמרה שהיא לא אישרה את ההוצאה הזו וכינתה את המאורע כ"אירוע של תאוות בצע" ו"חסר בושה". באוקטובר מכר בראון את המאסטרינג, הקליפים ושאר היצירות האמנותיות של סוויפט לשמרוק הולדינגס, תמורת 300 מיליון דולרים. היא טענה כי בראון הציע לה הזדמנות לרכוש את המאסטרס, בתנאי שתחתום על הסכמים שנויים במחלוקת. היא גם דחתה את הצעתה של חברת שמרוק הולדינגס להיות שותפה לכך, בנימוק שבראון ימשיך להרוויח כספים מיצירותיה המוזיקליות.
שיתוף פעולה עם אולפני מארוול
בשנת 2018 דיווח הניו יורק טיימס כי בראון הצטרף לדייוויד מייזל, היו"ר המייסד של אולפני מארוול, כדי להקים את אולפני Mythos להפקת זיכיונות לסרטים בפורמטים לייב אקשן והנפשה.
מערכות יחסים
ב-2013 החל בראון לצאת עם יעל כהן, יזמית ואשת עסקים קנדית-דרום אפריקאית יהודייה. הם נישאו ב-6 ביולי 2014, בחתונה יהודית שהתקיימה בוויסלר, קולומביה הבריטית שבקנדה בבית הוריה של כהן.
לזוג נולדו שלושה בנים; ג'אגר ג'וזף, לוי מגנוס והארט ויולט. לאחר שבע שנות נישואים, ביולי 2021 הגיש בראון בקשת גירושין  ובספטמבר 2022 הגיעו השניים להסדר כי בראון ישלם לגרושתו 20 מיליון דולר בנוסף לדמי המזונות.
מגורים
בספטמבר 2021 קנה בראון בית בברנטווד, קליפורניה. הבית עוצב על ידי הארכיטקט נואה ווקר ושוויו מוערך בכ-65 מיליון דולר.
פעילות פוליטית
בראון תומך במפלגה הדמוקרטית. בשנת 2015 אירח בביתו גיוס תרומות עבור הילרי קלינטון, וב-2019 עבור קמלה האריס.
קרבה ליהדות
בגיל שמונה ימים הוריו של בראון ערכו לו ברית מילה והעניקו לו את שמו היהודי, שמואל בן אליעזר. הוא נמנע מאכילת בשר בחלב ואף חשף בריאיון כי בעקבותיו ג'סטין ביבר החל לקרוא את קריאת שמע לפני כל תחילת הופעה.
הישגים ופרסים
בשנת 2012 זכה בפרס מגילת הזכויות של האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות על "עבודה יוצאת דופן לשמירה על חירויות האזרח ושוויון זכויות". בשנת 2013 נכלל בראון ברשימת טיים 100 של מגזין טיים המציינת את מאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם. באפריל של אותה שנה הופיע על שער מגזין בילבורד לצידם של גאי אוזארי וטרוי קרטר.
בשנת 2016 זכה בפרס "מנהל הכישרונות הטוב ביותר" בטקס "International Music Industry Awards". וכמו כן, בשנת 2017 אף היה מועמד לפרס גראמי. בנובמבר 2017 הופיע בראון על שער גיליון "Hitmakers" של מגזין וראייטי, ובאפריל על שערו של גיליון "Gratitude" של מגזין Gratitude. בנוסף, הוא זכה בפרס Music Biz לשנת 2018 ובפרס ההומניטירי של "Save the Children USA" אותו התעקש לחלוק עם הראפר בן בי.
בינואר 2019 היה לאדם הראשון שזה ב"פרס היכל התהילה של מידם". ובמרץ 2019 זכה להכרה לאומית בטקס פרסי ג'פרסון לשירות הציבור בניו יורק.
בשנת 2020 נכלל לראשונה ברשימת "" של מגזין פורצ'ן בקטגוריית מדיה ובידור. בשנת 2021 זכה בתואר "איל המוזיקה של השנה" של מגזין וראייטי.
פילמוגרפיה
במהלך השנים הפיק בראון מספר סרטים, רובם תיעודיים, שהמצליח שביניהם הוא "Justin Bieber: Never Say Never", הסרט הדוקומנטרי הראשון על ג'סטין ביבר, שעלויותיו עלו על 13 מיליון דולר ורווחיו היו מעל 100 מיליון דולר. ב-2011 דיווח MTV על הסרט כ.
טירת פורטו פלרמו
טירת פורטו פלרמו (באלבנית: Kalaja e Porto Palermos) או המצודה על אי השודדים או טירת עלי פאשא מטפלנה היא טירה ואנדרטה תרבותית שנמצאת ליד חמארה, מחוז ולורה , אלבניה. הטירה, שמשתרעת על שטח של כ-60 דונם, ממוקמת על חצי אי בריביירה האלבנית. מספר הזיהוי של הטירה הוא "VL049".
ב-2014, הפינגטון פוסט דירג את הטירה במקום הראשון מבין 15 היעדים האירופיים שלא התגלו. האזור יחד עם חוף ללמני הוכרז כאזור מוגן המחזיק במעמד של נוף מוגן על ידי ממשלת אלבניה.
לטירה, יש צורה פלנטימטרית משולשת עם שלושה מגדלי עוז חזקים מעבר לפינות. הכניסה לטירה ממוקמת באמצע הקיר הדרומי. בצד הים, בין שני מגדלי העוז, קיים משטח טרפזי מוקף בחומות המצוידות במגדלי שמירה. שאר הטירה מורכבת ממספר רב של חדרים מקומרים אשר מסתיימים בראשם עם מרפסת משותפת. הטירה שימשה גם כבית חיל המצב, ואף שימשה כבית סוהר. כיום, באזור הטירה נמצא מגדלור עשוי מסלע.
היסטוריה
על פי ספרי הדרכה ומדריכי התיירים המקומיים, טירת פורטו פלרמו מתוארכת למאה ה-19 והיא נבנתה על ידי עלי פאשא. המידע שמפורסם על ידי ספרי ההדרכה ומדריכי התיירים המקומיים אינו נכון מאחר שהמבצר עם עיצובו הנוכחי נבנה לפני התפתחות העיצוב מצד הכוכבים. קרוב לוודאי שהוא נבנה על ידי הוונציאנים מאחר שהוא נמצא ליד הים והמראה שלו היה דומה למבצר הוונציאני בוטרינט. בניגוד לטירות אחרות, הטירה לא כוללת חצר מלוכה.
עם זאת, פורטו פלרמו הייתה בעבר עיירת נמל יוונית קדומה בשם פנורמוס (ביוונית: ormανόρμος), והיא שימשה את העיר המבוצרת צ'יימארה (ביוונית: imarειμάρρα; כיום חמארה), שהייתה מיושבת על ידי יוונים-צ'אונים לפני המאה ה-5 לפנה"ס. פנורמוס מוזכרת גם על ידי סטראבון ועל ידי תלמי.
הטירה הייתה חשופה לירי תותחים מהגבעה שלמעלה וזה מצביע על תאריך מוקדם להקמתה של הטירה כאשר ירי התותחים נעשה מאוחר יותר. ב-1803, הציע עלי פאשא את הטירה והנמל לצי המלכותי. באותה תקופה, בטירה היו רק 4 או 5 תותחים המרמזים שעלי פאשא לא ראה את המבצר כחשוב עבורו. ב-1804, ויליאם מרטין ליק ביקר בטירה וציין כי היו 10 שומרים, כנסייה ו-2 קליברים במשקל של 4 ק"ג.  ב-1806, דייוח פרנסואה פוקוויל  כי:
פאט בון
פאט בון (באנגלית: Charles Eugene "Pat" Boone; נולד ב-1 ביוני 1934) הוא זמר אמריקאי, שחקן קולנוע, סופר ופרשן פוליטי שמרני.
טירת פורטו פלרמו
היסטוריה
מאז העשור הראשון של המאה ה-21, מספר משקיעים התעניינו בטירה ורצו לבנות אכסניה או קזינו בטירה. אף על פי שתוכניות אלו לעולם לא יצאו לפועל, ב-2010, נבנתה מתחת לטירה מרינת סירות מנוע ויאכטות קטנות. בנוסף, בטירה מתקיימים לעיתים קרובות קונצרטים למוזיקה קלאסית.
פאט בון
קורות חיים
בון נולד ב-1934 בשם צ'ארלס יוג'ין בון, בג'קסונוויל פלורידה, צאצא ישיר, לטענתו, לחלוץ האמריקני דניאל בון. אביו, ארצ'י בון, היה קבלן בניין ואמו, מרגרט, הייתה אחות. יש לו שתי אחיות ואח צעיר אחד בשם ניק, שהיה לימים גם הוא לזמר פופ בזכות עצמו, תחת השם ניק טוד. את ילדותו, מגיל שש ואילך, בילה בעיקר בנשוויל, טנסי, מקום אליו הוא מרבה לשוב עד היום. הוא מכונה "פאט" עוד מילדותו.
סיים לימודי בית ספר תיכון בנשוויל ב-1952, כשהוא משמש במהלך לימודיו כקריקטוריסט ועיתונאי בעיתון בית הספר, בו כיהן כיו"ר אגודת התלמידים. שם הכיר את שירלי לי פולי (נולדה באפריל 1934, כחודש לפניו), בתו של זמר הקאנטרי הבולט רד פולי. בנובמבר 1953, בגיל 19 וחצי הם נישאו, ויש להם כיום ארבע בנות. שרי (שריל לין) ודבי (דבורה אן) הן סופרות וזמרות. דבי אף זכתה ב-1978 בפרס הגראמי לתגלית השנה, על להיטה You Light Up My Life, שהיה ב-1977 התקליט הנמכר ביותר והוביל את המצעדים במשך עשרה שבועות.
בון המשיך ללמוד בקולג' בנשוויל, אולם משקיבל מישרה ראשונה בתחנת טלוויזיה מקומית בפורט וורת', טקסס, עבר ללמוד באוניברסיטת המדינה של צפון טקסס, בעיר דנטון. במחצית השנייה של שנות ה-50 הוא התיישב עם משפחתו בניו ג'רזי וסיים את לימודיו בבית הספר ללימודים כלליים של אוניברסיטת קולומביה, בהצטיינות יתרה, בשנת 1958.
היה נשוי לשירלי עד למותה ב-2019. הוא גר כיום בבוורלי הילס, קליפורניה, ועוסק בפילנתרופיה, פרשנות פוליטית שמרנית ובעזרה לישראל.
שנות ה-50 וה-60
בשנת 1956 הגיע שירו, I Almost Lost My Mind, למקום הראשון במצעד. היה זה ביצוע מחודש לשיר בן שבע שנים שהוקלט במקור על ידי אייבורי ג'ו האנטר (Hunter).
בסקר שנערך בין תלמידי תיכון בארצות הברית בשנת 1957 נמצא כי האהדה לבון, בקרב התלמידים, הייתה כמעט כפולה מזו שהייתה לאלביס פרסלי, ואילו בין התלמידות האהדה לבון הייתה כמעט פי שלושה מאשר לפרסלי. באותה שנה, בגיל 23, בעקבות הצלחתו זו, הוא החל גם בקריירה טלוויזיונית, כמארח בתוכנית בידור שבועית בת חצי שעה, בשם: The Pat Boone Chevy Showroom. התוכנית שודרה ברשת ABC האמריקאית במשך 115 שבועות, בשנים 1957 - 1960, והופיעו בה כמה מן האמנים הבולטים באותה תקופה בארצות הברית.
בתקופה זו ובתחילת שנות ה-60, היה בון זמר פופ מהמצליחים בארצות הברית. הוא מכר למעלה מ-45 מיליון אלבומים ו-38 משיריו דורגו בין 40 הראשונים במצעד הלהיטים האמריקאי.