cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
העתקה ליניארית
מטריצה מייצגת של העתקה ליניארית
ניתן לחשב אותה במפורש על ידי הנוסחה אך בפועל ישנן דרכים פשוטות יותר לחשב אותה.
ההעתקה הדואלית
יהיו V ו-W מרחבים וקטורים מעל שדה כלשהו F, ו-T העתקה ליניארית מ-V ל-W.
נתבונן במרחבים הדואליים V^* ו-W^* ונגדיר את ההעתקה הדואלית על ידי:
כאשר ו-v \in V. עבור תת-מרחב V_0 \leq V נסמן:.
Belinda
Belinda (בעברית: בלינדה) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית בלינדה קרלייל. האלבום יצא לאור ב-19 במאי 1986, על ידי חברת התקליטים רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום השלוש עשרה במצעד הבילבורד 200.
רקע
הסינגל הראשון מתוך האלבום יצא לאור בשנת 1986, בשם "Mad About You". השיר זכה להצלחה בינלאומית, תוך שהצליח לכבוש את פסגת המצעד של קנדה. בהמשך, איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי העניק לשיר את תואר הזהב על מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים במדינה. הסינגל השני "I Feel the Magic", זכה להצלחה גם כן, כאשר הצליח להיכנס אל מצעד הבילבורד הוט 100, וגם אל המצעד של קנדה. הסינגל השלישי "Band of Gold" והרביעי "Since You've Gone", זכו להצלחה מתונה.
האלבום עצמו זכה להצלחה רבה, כאשר קיבל את תואר הזהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים בארצות הברית. בהמשך, קיבל את תואר הפלטינה בקנדה, על מכירות של למעלה מ-100,000 עותקים במדינה. במצעד האלבומים של קנדה, הגיע האלבום אל המקום ה-24.
מועדון פטיש
מועדון פטיש הוא מועדון לילה, בר, אתר חברתי או מרכז בילוי אחר, הפונה אל קהל לקוחות המעוניינים בפעילויות פטיש מסוימות או בפעילות של פטיש ספציפי, כמו גם בפעילויות סאדומאזוכיזם (BDSM) על גווניו. בחלק מהמועדונים ישנה פעילות אקטיבית למימוש הפטיש, בעוד במועדונים אחרים המועדון משמש כמקום מפגש חברתי לאנשים עם פטיש דומה. אירועי קהילת פטיש מתקיימים לעיתים קרובות באתרים ובמקומות ציבוריים שייעודם הרגיל בדרך כלל משמש לשימושים אחרים, כגון אולמות אירועים, מועדוני לילה או כל מקום ציבורי אחר, על ידי ארגון, הזמנת מקום וגביית תשלום מראש.
בישראל, מועדון הפטיש הפעיל היחיד הוא מועדון הדאנג'ן, המתמקד בפעילויות BDSM מגוונות כמו גם בפטישים מסוגים רבים.
סיריל מקנאקי
סיריל תומאס מקנאקי (באנגלית: Cyrille Thomas Makanaky; נולד ב-28 ביוני 1965 בדואלה שבקמרון) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת הקשר.
מקנאקי שיחק לאורך הקריירה בצרפת, ספרד ואקוודור, ובעונת היה שחקנה של מכבי תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה. מקנאקי היה מהשחקנים הזרים שחומי העור הראשונים ששיחקו בישראל, והיה מהראשונים שנחשפו לגילויי גזענות הן מצד קהלי אוהדים והן מצד שחקנים בשנים הראשונות לשילוב השחקנים הזרים בישראל.
קריירת משחק
מקנאקי החל את דרכו בליגות הנמוכות בצרפת, וערך את עונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סיינט לו מהליגה הרביעית. מקנאקי הפגין יכולת כיבוש מרהיבה, עם 26 שערי ליגה בשלושים הופעות, ועונה אחר כך עבר לגזלק אז'אקסיו מהליגה השלישית. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה סייע לה להעפיל לליגת המשנה עם 14 שערים בשלושים הופעות.
לאחר עונה אחת עם גזלק בליגת המשנה, עבר מקנאקי לראשונה בקריירה לליגה הבכירה, כשחתם במדי ספורטינג טולון. בעונת, עונתו הראשונה בליגה הבכירה בצרפת, היה שותף מקנאקי למקום החמישי המפתיע של קבוצתו, כשכבש שלושה שערים ב-21 הופעות. עונה אחר כך עבר מקנאקי ללאנס, והתקשה להשתלב בהרכב. עם 14 הופעות ליגה ושלושה שערים בלבד, היה שותף מקנאקי לירידתה של הקבוצה לליגת המשנה בתום העונה. לאחר עונה אחת בלאנס חזר מקנאקי לטולון, אך לאורך רוב העונה שיחק עם קבוצת המילואים ולא זכה למספר רב של הופעות ליגה.
לקראת עונת, בתום מונדיאל 1990 בו שיחק במדי , עזב מקנאקי לראשונה בקריירה הבוגרת את צרפת ועבר למאלגה מליגת המשנה הספרדית. בעונת הבכורה שלו היה מקנאקי דומיננטי בעיקר בחציה הראשון של העונה, וערך 25 הופעות ליגה, כולן בהרכב, בהן כבש שישה שערים. מאלגה סיימה את העונה במקום הרביעי, והחמיצה את ההעפלה רק בפלייאוף. העונה הבאה הייתה חלשה מאוד, הן עבור מקנאקי והן עבור הקבוצה. מקנאקי שיחק ב-14 משחקי ליגה בלבד ולא כבש במהלכם כלל, בעוד קבוצתו מצאה עצמה במקום ה-18 בתום העונה, וירדה לליגה השלישית. בתום שתי עונות במאלגה נותר מקנאקי בליגת המשנה כשחתם במדי ויאריאל. מקנאקי התקשה להשתלב בקבוצתו החדשה, ואת הופעת הבכורה שלו ערך רק בחודש נובמבר, במחזור ה-12 של העונה. הוא שיחק 16 משחקי ליגה במדי הקבוצה, מתוכם עשרה בהרכב הפותח.
לקראת עונת עבר מקנאקי למכבי תל אביב של המאמן אברהם גרנט. את משחק הבכורה שלו בליגה ערך מקנאקי בניצחון 0–1 על עירוני אשדוד ב-28 באוגוסט 1993. את שער הבכורה שלו כבש משחק אחד אחר כך, בניצחון 1–5 על בני יהודה. מקנאקי, בהיותו שחקן שחום עור, סבל לאורך העונה מגילויי גזענות מצד אוהדים, חלקם אף אוהדי מכבי תל אביב, ואף מצד שחקנים אחרים בליגה. מקנאקי זכה עם מכבי באותה העונה בגביע המדינה, וכבש חמישה שערי ליגה בשלושים הופעות. בתום עונה אחת עזב את הקבוצה.
בעונת הצטרף מקנאקי לברצלונה ספורטינג קלוב האקוודורית, ובאותה עונה זכה עמה באליפות אקוודור, האליפות הראשונה בקריירת המשחק שלו, עם תשעה שערים בשלושים הופעות. לאחר הזכייה בתואר חזר לקדנציה שנייה בגזלק אז'אקסיו, במדיה כבש 18 שערים ב-34 הופעות בליגה השלישית בטרם חזר פעם נוספת לברצלונה האקוודורית. בתום עונת, בה היה שותף לאליפות נוספת עם הקבוצה, פרש מקנאקי ממשחק פעיל בגיל 32.
נבחרת קמרון
מקנאקי החל את דרכו בנבחרת קמרון בשנת 1987. שנה אחר כך זכה עמה בגביע אפריקה לאומות 1988 במרוקו, תוך שהוא כובש את השער היחיד בחצי הגמר מול המארחת כדי להעניק לנבחרתו את הכרטיס לגמר. מקנאקי פתח בהרכב במשחק הגמר, בו גברה קמרון 0–1 על וזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה.
מקנאקי נכלל בסגל נבחרתו למונדיאל 1990 באיטליה. מקנאקי פתח בהרכב בכל משחקיה של קמרון בשלב הבתים, שהסתיימו במקום הראשון והמפתיע. קמרון הדהימה את עם 0–1 במשחק הפתיחה, גברה 1–2 על  במשחק השני, וגם תבוסת 0–4 ל לא מנעה ממנה את המקום הראשון. בשמינית הגמר גברה קמרון 1–2 בהארכה על, במשחק בו הוחלף מקנאקי 69 דקות מהפתיחה. ברבע הגמר נעצר המסע המפתיע של קמרון מול, לאחר הפסד 2–3 בהארכה. מקנאקי השלים הופעה בהרכב בכל חמשת משחקיה של קמרון בטורניר, ושיחק לכל אורך המשחק וההארכה בדרך להפסד בסיום.
הטורניר האחרון של מקנאקי במדי הנבחרת היה גביע אפריקה לאומות 1992, בו סיימה נבחרתו במקום הרביעי. בסך הכול ערך מקנאקי 14 הופעות במדי קמרון, בהן כבש שלושה שערים.
קנאב
קֶנָאבּ (באנגלית: Kanab) היא עיירה במחוז קיין במדינת יוטה שבארצות הברית. מתיישבים אירופאים הגיעו לראשונה לאזור ב-1864, והעיירה נוסדה ב-1870 כאשר עשר משפחות של מורמונים התיישבו באזור. מספר התושבים בשנת 2013 היה 4,300.
היסטוריה
במשך שנים רבות היה היישוב אחד היישובים המבודדים ביותר בארצות הברית. נהר הקולורדו מנע גישה למקום ממזרח ומדרום וניתן היה להגיע תוך קשיים ניכרים בדרכי עפר בכיוון מערבה ללאס וגאס דרך אריזונה. רק המסע בן ה-37 קילומטרים לאורדרוויל ביוטה לקח ארבעה ימים. מצד שני הבידוד משך לאזור אנשים דוגמת סופר המערבונים ז'אן גריי (Zane Gray; 1939-1872) שהתגורר בעיירה מספר שנים. ב-1927 נפתח גשר נאוואחו מעל נהר הקולורדו בסמוך לליז פרי והכביש שעבר עליו (כיום כביש מספר 89A) הקל על הקשר בין קנאב ליישובים שמדרום לנהר.
בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 היה האזור חביב על הוליווד בשל אווירת המערב הפרוע שהשרו נופיו ויותר ממאה מערבונים וסדרות טלוויזיה צולמו באזור.
לצורך בניית סכר קניון גלן הוארך במיוחד כביש 89. הכביש מגיע מדרום מזרח חוצה את הקולורדו בגשר קניון גלן ליד פייג' וממשיך לקנאב. הכביש הגיע לקנאב ב-1957, ובכך הפכה קנאב להיות תחנת מעבר לתיירים בדרכם צפונה לפארקים הלאומיים ברייס וציון או דרומה לאגם פאוול ולגרנד קניון, והעיר התרחבה.
תיאור כללי
קנאב שוכנת במערב רמת קולורדו במחוז קיין בדרום יוטה על הגבול עם אריזונה בגובה 1,515 מטרים מעל פני הים. שטחה של העיר על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית הוא 36.4 קמ"ר, מתוכם כ-100 דונם (0.28%) מים.
קנאב שוכנת בלב האזור המכונה "המעגל הגדול" ("Grand Circle"), כשסביבה אתרי תיירות מרכזיים דוגמת המונומנט הלאומי צוקי השני (Vermilion Cliffs National Monument), הפארק הלאומי ברייס קניון, הפארק הלאומי גרנד קניון (הגדה הצפונית), הפארק הלאומי ציון ואגם פאוול. אתרי תיירות סמוכים נוספים כולל את המונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס-אסקלנטה (Grand Staircase-Escalante National Monumen), הפארק המדינתי דיונות החול קורל פינק (Coral Pink Sand Dunes State Park), מערת מוקווי (Moqui Cave) הנמצאת בבעלות פרטית ומקלט חיות המחמד הגדול ביותר בארצות הברית השייך לאגודת "Best Friends Animal Society".
בסמוך לקנאב שוכן שטח ביצתי המכונה "שלושה אגמים" (Three Lakes), שהוא אחד משני בתי גידול טבעיים יחידים בעולם של חלזון נדיר המצוי בסכנת הכחדה חמורה (Oxyloma haydeni kanabensis) הקרוי באנגלית Kanab Ambersnail ("חלזון הענבר של קנאב").
אקלים
קנאב שוכנת באזור אקלים ים-תיכוני גבולי (סיווג Csa על פי שיטת קפן), אופייני יותר לאזורים החשופים סביב מתלול שולי מגיון (Mogollon Rim). האקלים בעיירה גשום יותר, בייחוד בחודשי החורף, וחם יותר מאזורי האקלים ההררי המערבי הטיפוסי הצחיח למחצה. עונת האביב היבשה מאפריל עד יוני חמימה עד לוהטת במהלך היום, אבל האוויר הצלול והדליל יחסית של יוטה מבטיח שהלילות נשארים קרירים וכפור יכול להתפתח אפילו במאי. הקיץ בין יולי לאוקטובר יבש, אבל מדי פעם מתפרצות סופות גשמים ורעמים שמתפתחות מהמונסון. החורפים קרים במהלך היום וקרים מאוד בלילה, אף שמרבית המשקעים הם גשם ולא שלג, שרק לעיתים רחוקות מצטבר לשכבה מעל ל-2 סנטימטר וסך כמות השלג השנתית הממוצעת היא 38 סנטימטרים, או כ-30% מהכמות היורדת על סולט לייק סיטי בירת מדינת יוטה. כמצוין לעיל סך כל המשקעים בחורף גבוה במעט ממה שמבדיל בהגדרה בין אקלים גשום למחצה לאקלים צחיח למחצה.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 התגוררו בעיר 3,564 תושבים ב-1,335 משקי בית, ו-978 משפחות. צפיפות האוכלוסייה לאותה שנה הייתה 98.2 תושבים לקמ"ר. מספר יחידות הדיור היה 1,492, כ-41 יחידות דיור לקמ"ר. 96.77% מהאוכלוסייה היו לבנים ו-0.98% אמריקנים ילידים. ההכנסה השנתית הממוצעת למשק בית הייתה 35,125$, כש-4% ממשקי הבית מתחת לקו העוני.
בתרבות
המקומיים מתייחסים אל קנאב כאל "הוליווד הקטנה" בשל ההיסטוריה שלה כאתר צילומים לסרטי מערבונים ולסדרות טלוויזיה בסוגת המערבונים המנצלים את הנוף המדברי מחד ואת הקניונים המרהיבים מאידך. בין הסרטים והסדרות הידועים ביותר:
סופר המערבונים ז'אן גריי (Zane Grey; 1939-1872) התגורר בעיירה שעה שכתב את ספרו הידוע "רוכבי המרווה הסגולה" (Riders of the Purple Sage) ב-1912.
אגוטיים
אגוטיים (שם מדעי: Dasyproctidae) הם משפחת מכרסמים גדולים מתת-סדרת דמויי קביה שנמצאים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית והמרכזית וגם בדרום מקסיקו. הם מותאמים לחיים בסבך ואוכלים מזונות כמו זרעים, אגוזים ופירות שנופלים מהעצים. הם מומחים בקילוף הקליפות של הזרעים ואחר כך משתמשים בשיניהם החזקות כדי לפצח את האגוז.
סוגי האגוטיים
המשפחה כללה סוגים נוספים שנכחדו.
טיפול באי-ספיקת לב
אי-ספיקת לב היא מחלה כרונית מתקדמת שבה נפגע תפקוד הלב כמשאבת דם, והוא אינו מסוגל לספק את הדרישות המטבוליות של הגוף, או שהוא עושה זאת תחת לחצי מילוי גבוהים. הטיפול במחלה זו משתנה בהתאם לסוג אי-ספיקת הלב הנקבע לפי מקטע הפליטה ובהתאם לחומרת התסמינים והשפעתם על הסבילות למאמצים.
היסטוריה
תיאורים המתאימים לאי-ספיקת לב מופיעים בכתבים ממצרים העתיקה, יוון העתיקה והודו. עוד נמצא כי הרומאים עשו שימוש רפואי באצבעונית ארגמנית, שעליה מכילים גליקוזידים המעודדים את התכווצות הלב, אולם גם עלולים לגרום להפרעות קצב. חיבור מפורט על יתרונות תמצית עליה של האצבעונית הארגמנית מאת ויליאם וית'רינג פורסם בשנת 1785. בחלוף השנים נוסו גם טיפולים בהקזת דם ובעלוקות למחלות הלב.
במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 נפוץ טיפול לבצקות הרגליים באמצעות ניקוז המכני על ידי נקזי סאות'י (Southey). בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוחל לראשונה טיפול במשתנים. ראשוני המשתנים היו מבוססי כספית, אולם אלה נקשרו ברעילות משמעותית. בשנת 1958 פותחו משתנים מקבוצת התיאזידים ובהמשך גם משתני לולאה.
פריצת דרך בטיפול באי-ספיקת לב הושגה עם פרסום תוצאות מחקר CONSENSUS-I בשנת 1987 שהדגים שיפור ניכר בתמותה מאי-ספיקת לב עם הטיפול במעכבי ACE. מחקר זה, ומחקרים נוספים בהמשך, ביססו את יסודות הטיפול באי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד.
השתלת הלב הראשונה בוצעה ב-1967 בדרום אפריקה על ידי צוות רופאים בראשותו של כריסטיאן בארנרד.
טיפול לא תרופתי באי-ספיקת לב
הגבלת צריכת נתרן בתזונה, ובכלל זה של מלח בישול, מומלצת לאנשים עם אי-ספיקת לב במספר מסמכי קווים מנחים, אולם קיימים מחקרים סותרים בדבר התועלת שבהגבלה זו באי-ספיקת לב. בעוד שנתונים תצפיתיים הצביעו על קשר בין צריכת נתרן לאגירת נוזלים וסיכון מוגבר לאשפוזים, מחקרים אחרים מרמזים על החמרה הקשורה בציר הנוירוהורמונלי בעת הגבלת צריכת נתרן, עם זאת, מחקרים אלה נערכו כאשר המשתתפים לא טופלו בטיפול התרופתי המיטבי הקיים. בנוסף, שלושה מחקרים אקראיים מבוקרים מצאו כי צריכת נתרן נמוכה קשורה בתוצאים שליליים במטופלים עם מקטע פליטה ירוד.
פעילות גופנית סדירה ושיקום לב עשויים לשפר יכולת תפקודית, סבילות למאמצים, איכות חיים ותוחלת חיים באנשים עם אי-ספיקת לב. בנוסף, הימנעות מגורמי סיכון באמצעות הפסקת עישון והגבלת צריכת אלכוהול עשויה להאט את התקדמות המחלה.
אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד
הטיפול באי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד מתבסס על דיכוי הציר הנוירוהורמונלי של שפעול מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון בפתוגנזה של אי-ספיקת לב מסוג זה. אבני היסוד של טיפול זה הן חוסמי בטא ואחד מן הבאים: מעכבי ACE, חוסמי הקולטן לאנגיוטנסין II או מעכבי ניפריליזין. לטיפול זה ניתן להוסיף אנטגוניסטים לקולטן המינרלוקורטקואידי. אנשים שנשארים תסמיניים תחת טיפול זה עשויים לקבל טיפול נוסף בהתאם להתוויות מסוימות עבור כל טיפול. בנוסף, טיפול תסמיני להפחתת גודש נוזלים אם קיים ניתן בצורת משתנים, כאשר משתני לולאה הם תרופת הבחירה באי-ספיקת לב. אנשים בסיכון לפיתוח הפרעות קצב מסכנות חיים שנמצאים כבר על טיפול תרופתי מיטבי מושתלים עם דפיברילטור כמניעה ראשונית או שניונית.
מעכבי ACE
מעכבי ACE הם משפחת תרופות המעכבות את פעולת האנזים ACE שהופך את ההורמון אנגיוטנסין מהצורה I לצורה הפעילה II. נצפה כי תרופות ממשפחה זו מייצבות את השינויים המבניים (remodeling), משפרות תסמינים ומפחיתות תמותה ואשפוזים בשל אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד. הטיפול במעכבי ACE מתחיל כאשר ניכרת עדות להפרעה מבנית הגורמת למקטע פליטה ירוד, אף בטרם מתפתחים תסמינים של אי-ספיקת לב, עם עלייה הדרגתית במינון עד המינון המרבי שנבדק או שנסבל. מעכבי ACE עלולים לגרום לתופעות לוואי של אנגיואדמה מסכנת חיים ושיעול טורדני. כמו כן, עיכוב פעולת האנזים המהפך גורמת להרחבה של כלי הדם המוציאים (אֵפרנטיים) בכליה, דבר אשר עלול להחמיר את התפקוד הכלייתי בזמן לחצי דם נמוכים, באי-ספיקת כליות עם רמות קריאטינין גבוהות ובהיצרות דו-צדדית של עורקי הכליה ולגרום להיפרקלמיה. על כן יש התוויית נגד בטיפול בהם במצבים אלה, וכן בנשים בהיריון.
חוסמי הקולטן לאנגיוטנסין II
בשל ייצור אנגיוטנסין II במנגנונים העוקפים מעכבי ACE ובשל תופעות הלוואי של מעכבי ACE הקשורות בעיכוב קינינאז – אנגיואדמה ושיעול טורדני – פותחה משפחה נוספת של תרופות החוסמות את הקולטן לאנגיוטנסין II (ARB). משפחת תרופות זו אף היא נצפתה כמפחיתה אשפוזים ותמותה מאי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד. על כן משפחת תרופות זו משמשת חלופה למעכבי ACE במטופלים שעבורם קיימת התוויית נגד למתן מעכבי ACE. גם כאן הטיפול מתחיל במינון נמוך עם עלייה הדרגתית במינון, ובדומה למעכבי ACE, עיכוב פעולת אנגיוטנסין II עלול לגרום להחמרה בתפקוד הכלייתי, לחץ דם נמוך והיפרקלמיה.
מעכבי נפריליזין
נפריליזין הוא אנזים המפרק הורמונים נטריורטיים. שילוב של מעכבי נפריליזין, כמו סאקוביטריל, עם חסמי קולטן לאנגיוטנסין (ARNI), הודגם כמשפר תמותה ואשפוזים ממחלות לב לעומת מעכבי ACE או ARB. על כן סאקוביטריל/ואלסרטן מומלצת לאנשים שנשארים תסמיניים למרות טיפול מרבי במעכבי ACE או ARB. גם לתרופה זו תופעות לוואי של אנגיואדמה ולחץ דם נמוך, ולכן ישנה התוויית נגד למתן התרופה למטופלים שחוו אנגיואדמה, ואף נדרש פרק זמן של 36 שעות בטרם מוחל הטיפול בתרופה לאחר הפסקת מעכבי ACE. ARNI אחרים שנבדקו, כמו אומפטרילט, לא נמצאו כמשפרים אשפוזים או תמותה.
חוסמי בטא
חוסמי בטא מתערבים במנגנון ההרסני שיש לפעילות האדרנרגית ההסימפתטית העודפת על שריר הלב. טיפול ארוך טווח בתרופות אלה מפחית תמותה ואשפוזים כתוצאה מאי-ספיקת לב ומשפר תסמינים הקשורים במחלה זה. בעבר, נחשבו התרופות הללו כמזיקות באי-ספיקת לב, בשל ההשפעה שלהם בהפחתת התכווצות שריר הלב, אולם הנזק לכאורה הסתבר כשגוי בטווח הארוך, לאור ההשפעה המיטיבה שלהם במניעת התקדמות המחלה. למרות זאת, בעת התייצגות חריפה של אי-ספיקת לב לא נהוג להתחיל טיפול בחוסמי בטא בלא ליווי במשתנים מאחר שהתחלת טיפול בחוסמי בטא עלולה להחמיר את אגירת הנוזלים.
שלוש תרופות ממשפחה זו נבדקו ונמצאו משפרות תוחלת חיים באנשים עם אי-ספיקת לב: קרוודילול, שאינה בררנית לקולטנים בטא-אדרנרגיים, וביסופרולול ומטופרולול, הבררניות לקולטנים מסוג בטא 1. תרופות אחרות ממשפחה זו, נמצאו כבעלות יעילות פחותה, ולכן אינן משמשות לטיפול באי-ספיקת לב.
בהיותם מדכאים את ההשפעה הסימפתטית על מערכת הלב וכלי הדם, חוסמי בטא עלולים להביא לברדיקרדיה ולתת לחץ-דם. כמו כן, חוסמי בטא, ובפרט לא-בררניים, עלולים לגרום להיצרות של דרכי הנשימה. על כן, טיפול בחוסמי בטא בקרב מטופלים עם ברדיקרדיה לא תסמינית או עם מחלה חסימתית של דרכי האוויר מתבצע בזהירות. ברדיקרדיה תסמינית היא התווית נגד לשימוש בחוסמי בטא בהיעדר קוצב לב.
אנטגוניסטים לקולטן מינרלוקורטיקואידי
אנטגוניסטים לקולטן מינרלוקורטיקואידי (MRA), הקולטן המגיב לאלדוסטרון באבובית המפותלת המרוחקת, מהווים נדבך נוסף בדיכוי הציר הנוירוהורמונלי של מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון. תרופות אלו מיועדות לאנשים עם מקטע פליטה נמוך מ-35%, שכבר נמצאים על טיפול מיטבי במעכבי ACE (או ARB) וחוסמי בטא, ושלהם תפקוד כלייתי בינוני לפחות. אפלרנון, אנגוניסט בררני, נבדק באנשים מעל גיל 65 עם דרגת תפקוד NYHA II לאחר אוטם שריר הלב ומקטע פליטה נמוך מ-30% (או נמוך מ-35% אם משך מכלול QRS באק"ג היה ארוך מ-130 מילישניות), ואילו ספירונולקטון נבדק באנשים עם דרגות תפקוד NYHA III-IV. תרופות מקבוצה זו מעלות את ריכוז האשלגן בדם, ולכן רופאים נזהרים במתן שלהן לאנשים עם ריכוז אשלגן בדם גבוה מ-5 מילימול לליטר או עם תפקוד כלייתי ירוד במידה חמורה. תופעת לוואי נוספת היא גינקומסטיה (כואבת) תחת שימוש בספירינולקטון אצל עד 10% מן המטופלים בתרופה זו.
משתנים
הטיפול התסמיני באמצעות משתנים הוא נדבך נוסף בטיפול באי-ספיקת לב. משתנים מעכבים את ספיגת הנתרן והנוזלים בכליה, באתרים שונים לאורך הנפרון, ובכך מסייעים לפינוי עודף הנוזלים במצבי גודש. משתני לולאה, בהם פורוסמיד, פועלים בלולאת הנלה ולהם ההשפעה המשתנת הגבוה ביותר. משום כך הם הטיפול המשתן המועדף לאי-ספיקת לב. לתיאזידים, הפועלים באבובית המפותלת המרוחקת השפעה משתנת פחותה, אולם יש להם השפעה ארוכת טווח על הורדת לחץ הדם. מטולזון הוא משתן דמוי תיאזיד המשמש להגברת הפעילות של משתני לולאה באנשים הנזקקים למינונים גבוהים של משתנים. הגבלת צריכת מלח בישול בתזונה והגבלת שתיית מים מלווים לעיתים את הטיפול במשתנים.
למרות השיפור בתסמינים ובסבילות למאמץ, לא ידוע עד כמה משתנים משפרים תמותה באנשים עם אי-ספיקת לב. מינון המשתנים הנדרש לשליטה על תסמינים עשוי להשתנות כתלות במצב משק המים בגוף האדם. מינון גבוה של משתנים עלול להוביל לירידה בנפח כלי הדם, לתת-לחץ דם ולאי-ספיקת כליות, בפרט במצבי חולי המביאים לאיבוד נוזלים. תופעת לוואי נוספת של משתני לולאה ושל תיאזידים היא היפוקלמיה והיפומגנזמיה, וכן חסר בוויטמין B1.
איווברדין
איווברדין הוא מעכב של תעלת יונים ממותגת מתח הנמצאת בקשר הגת והפרוזדור, אשר מאט את קצב הלב מבלי להפחית בעוצמת התכווצות שריר הלב. תרופה זו הדגימה שיפור בתוצא משולב של תמותה או אשפוז בגין אי-ספיקת לב בקרב אנשים עם מקטע פליטה נמוך מ-35% שחווים תסמינים גם לאחר טיפול במעכבי ACE, חוסמי בטא ואנגוניסטים לאלדוסטרון, ושהדופק שלהם נשאר גבוה מ-70 פעימות לדקה. לפיכך ישנה המלצה לתתה באוכלוסייה זו, וכן המלצה במידה חלשה יותר, לאנשים שאינם יכולים להיות מטופלים בחוסמי בטא.
דיגוקסין
דיגוקסין היא כאמור תרופה ותיקה לטיפול באי-ספיקת לב, המשפרת במקצת את יכולת התכווצות הלב ומפחיתה ההשפעה הסימפתטית עליו. מחקרים הראו כי טיפול בדיגוקסין למשך חודשים ספורים משפר תסמינים בקרב אנשים עם פגיעה קלה–בינונית ברמה התפקודית. בטיפול ממושך יותר לדיגוקסין אין השפעה על תמותה כשלעצמה אולם הוא מפחית במידה מועטה סיכון משולב לאשפוז או מוות מאי-ספיקת לב. בנוסף, דיגוקסין משמשת לעיתים במקרים של פרפור עליות בנוכחות אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד. ישנה התוויית נגד למתן התרופה באנשים עם חסם הולכה בקשר הגת והעלייה או חסם הולכה עלייתי-חדרי וקיים חשש במתן שלה בשילוב עם תרופות נוספות היכולות להשפיע על ההולכה החשמלית שם, כגון אמיודרון וחוסמי בטא. לדיגוקסין טווח טיפולי צר, ורמות גבוהות מ-1 ננוגרם למיליטר עלולות להיות רעילות, דבר שבא לידי ביטוי בהפרעות קצב מסכנות חיים, בתלונות הקשורות במערכת העיכול ובתלונות נוירולוגיות כגון בהפרעות בראייה או בלבול. הסיכון לרעילות עולה בהתקיים מצבים מסוימים, כגון היפוקלמיה, היפומגנזמיה, תת-פעילות של בלוטת התריס ואי-ספיקת כליות, או בזמן מתן של תרופות מסוימות.
טיפול תרופתי אחר
למרות הסיכון המוגבר לפקקת באי-ספיקת לב, קיים ויכוח בספרות האם ובאיזו מידה חולי אי-ספיקת לב נזקקים לטיפול קבוע בנוגדי קרישה בהיעדר התוויה אחרת, כגון פרפור עליות. חולים עם אי-ספיקת לב על רקע איסכמי יטופלו בדרך כלל בנוגדי טסיות, כגון אספירין וקלופידוגרל לפי ההתוויה של מחלת הלב האיסכמית. לסטטינים אין תועלת בטיפול באי-ספיקת לב בהיעדר התוויה אחרת המצדיקה את השימוש בהם.
כמעט כל התרופות נוגדות הפרעות הקצב (אנטיאריתמיות) מגבירות תמותה באנשים עם אי-ספיקת לב, לאור כך שלחלקם השפעה שלילית על התכווצות שריר הלב, ולחלקן השפעה המעודדת היווצרות של הפרעות קצב. על כן, ישנה התוויית נגד עבור תרופות מסוג חוסמי תעלות סידן שאינם דיהידרופירידינים (ורפמיל ודילטיאזם) וחוסמי תעלות אשלגן באי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד. תרופות שכן מאושרות לטיפול בהפרעות קצב באנשים עם אי-ספיקת לב ומקטע פליטה ירוד הן אמיודארון ודופטיליד, שלא נמצא כי הן מגבירות תמותה באנשים אלה.
אין עדות כי תוספי מזון, ויטמינים וטיפולים הורמונליים מסייעים בטיפול באי-ספיקת לב. בנוסף, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, תרופות לסוכרת ממשפחת התיאזולידינדיונים כגון רוזיגליטזון ונוגדנים חד-שבטיים נגד ציטוקינים עלולים להחמיר אי-ספיקת לב.
סנכרון פעילות הלב
התכווצות לא מסונכרנת בין דופנות החדר השמאלי או בין שני חדרי הלב עלולה להתרחש באנשים עם אי-ספיקת לב ומקטע פליטה ירוד, בפרט כאלה שבשריר הלב צלקת מאוטם לבבי קודם או מלייפת מסיבה אחרת. חוסר סנכרון זה מפחית מכושר ההתכווצות של שריר הלב ופוגע במילוי החדר בזמן ההרפיה החדרית. בנוסף, הוא מפעיל לחץ על דופנות החדר ומחמיר דלף מן המסתם הצניפי. הביטוי הבולט ביותר להתכווצות לא מסונכרנת הוא התרחבות מכלול QRS באק"ג, בפרט אם היא מלווה בתבנית של חסם צרור הולכה שמאלי.
סנכרון פעילות הלב (CRT), המתבצע באמצעות קוצב לב דו-חדרי, משפר את כושר התכווצות שריר הלב, מפחית את הדלף מן המסתם הצניפי, משיב לאחור שינויים מבנים מזיקים בחדר השמאלי ומשפר את מקטע הפליטה. ההמלצה החזקה ביותר לקיצוב דו-חדרי היא לאנשים עם אי-ספיקת לב ומקטע פליטה ירוד, שנותרים תסמיניים אך עם תוחלת חיים מעל לשנה (NYHA II-III ו-NYHA IV בעלי כושר ניידות), ושלהם עדות אלקטרוקרדיוגרפית למקצב גתי (סינוס), למכלול QRS ארוך מ-150 מילישניות ותבנית חסם צרור הולכה שמאלי. חוזק ההמלצה יורד ככל שהמאפיינים האלקטרוקרדיוגרפיים מתמעטים, ובדרגות תפקוד NYHA I-II ישנה התוויית נגד ל-CRT באנשים עם מכלול QRS קצר מ-150 מילישניות וללא תבנית של חסם צרור הולכה שמאלי.
באנשים עם אי-ספיקת לב ופרפור עליות, ישנה המלצה בדרגה בינונית ל-CRT אך ורק אם ניתן לוודא שהטיפול יאפשר קיצוב חדרי מתמיד, למשל תחת טיפול מרבי של חוסמי בטא או לאחר הכחדה (אבלציה) של ההולכה בקשר הפרוזדור והחדר. CRT אינו מיועד לאנשים עם אי-ספיקת לב מתקדמת.
השתלת דפיברילטור
אנשים עם מקטע פליטה ירוד נמצאים בסיכון להפרעות קצב חדריות מהירות מסכנות חיים. מוות לבבי פתאומי באנשים אלה אמנם פחת משמעותית עם התחלת השימוש בתרופות לדיכוי הציר הנוירוהורמונלי, אך יחד זאת הסיכון לתמותה מהפרעות קצב חדריות מהירות נשאר גבוה. עבור מניעה ראשונית, קרי ללא עדות קודמת להפרעות קצב או לעילפון, כביטוי להפרעות קצב, מומלצת השתלת דפיברילטור (ICD) באנשים עם אי-ספיקת לב בדרגות תפקוד NYHA I-III ומקטע פליטה נמוך מ-35% שלהם תוחלת חיים של שנה לפחות. באנשים שאינם תסמיניים, קרי NYHA I, ההמלצה מבוססת פחות. המלצה זו מתבססת על מחקרים שהראו הפחתה בתמותה כוללת באנשים מקבוצה זו אשר עברו השתלת דפיברילטור, כאשר היתרון המשמעותי בהפחתת התמותה ניכר לאחר השנה הראשונה.
לאחר השתלת דפיברילטור, אירועים חוזרים ונשנים של מתן מכות חשמל בגין הפרעות קצב חדריות עלולים להביא לירידה באיכות החיים ולהתפתחות הפרעת דחק פוסט-טראומטית. טיפול בתרופות נוגדות הפרעות קצב (אנטיאריתמיות) או הכחדה (אבלציה) של האזור מחולל ההפרעות עשויים להפחית את תדירות הפרעות הקצב ומתן מכות החשמל. סיבוכים נוספים אפשריים הם זיהום או חבלה מכנית למרכיבי הדפיברילטור.
אי-ספיקת לב עם מקטע פליטה שמור
הטיפול הניתן לאי-ספיקת לב עם מקטע פליטה ירוד לא נמצא כמשפר תמותה כאשר מקטע הפליטה שמור, ככל הנראה בשל המנגנון הפתופיזיולוגי השונה בשני הסוגים הללו. לפיכך המטרות הטיפוליות כאשר מקטע הפליטה שמור הן שליטה במשק הנוזלים עם משתנים, איזון גורמי הסיכון, לרבות טיפול ביתר לחץ דם ומחלת לב כלילית, ושיפור הסבילות למאמצים. ניסיון תרופתי להאטת הדופק בזמן טכיקרדיה עשוי להאריך את משך הדיאסטולה, ולשפר בכך את המילוי החדרי, אולם לא נמצאה עדות לשיפור התפקוד הלבבי במתן תרופות להאטת הדופק כאשר הדופק במנוחה הוא בגבולות התקין.
תמיכה נשימתית
גודש ריאתי עלול להביא להיפוקסמיה, כלומר לירידת רוויון החמצן בדם, ולהיפרקפניה, עלייה בלחץ הפחמן הדו-חמצני בדם. העשרת חמצן עשויה לתקן את ההיפוקסמיה, אך כישלון חמצוני ואוורורי מצריך הנשמה מלאכותית מכנית בלחץ חיובי. הנשמה לא פולשנית בלחץ חיובי עשויה להפחית את הצורך בצנרור קנה.
איתור גורם מחמיר
מאחר שיציאה מאיזון של אי-ספיקת לב נובעת פעמים רבות מגורם מחמיר מסוים, ניסיונות לאיתור הגורם ולטיפול בו מתקיימים במקביל לטיפול בביטויים ההמודינמיים של היציאה מאיזון. כך למשל, תרופות העלולות להחמיר תפקוד לבבי, לרבות תרופות ללא מרשם, מופסקות, ומודגש הצורך בהקפדה על טיפול תרופתי משתן והימנעות מצריכה עודפת של מלח ונוזלים. איסכמיה לבבית מצריכה לרוב צנתור לב, או אם האיסכמיה נגרמת מהפרת שיווי המשקל בין אספקת הדם לצריכת החמצן הלבבית, כמו באנמיה, טיפול בגורם המפר. הפרעות קצב מתוקנות על ידי שליטה תרופתית על הדופק או ניסיונות היפוך כאשר המקצב אינו גתי (סינוס). אם יש סימנים קליניים שמכוונים לכך שמחלה זיהומית פעילה או תסחיף ריאתי הם הגורם המחמיר, הם מטופלים בהתאם.
טיפול בגודש
משתנים במתן תוך-ורידי פועלים במהירות וביעילות להקלה על גודש. לעיתים יש צורך לתתם בעירוי למניעת תופעות לוואי, בפרט של ירידת לחץ דם חדה. עבור אנשים שנמצאים תחת טיפול משתן פומי כרוני, המינון התוך-ורידי הראשוני הניתן באשפוז שווה לו או גבוה ממנו. גם באשפוז, תרופת הבחירה לשיתון היא ממשפחת משתני הלולאה, ואליהן ניתן לצרף משתנים מקבוצת התיאזידים. דופמין במינון נמוך עשוי לעזור במקרים נבחרים שבהם נדרש כושר זילוח גבוה יותר לכליות.
המעקב היומי באדם המאושפז המקבל טיפול משתן כולל מעקב אחר צריכת הנוזלים ותפוקת השתן, אחר הסימנים החיוניים, לרבות משקל הגוף כביטוי לעומס הנוזלים, ואחר תפקודי הכליות וריכוז האלקטרוליטים בדם. מעקב שגרתי אחר רמת פפטידים נטריורטיים, כגון BNP, או אחר לחצי המילוי במדורי הלב עם צנתר סוואן-גנץ לא הוכח כמשפר תוצאים קליניים במחקרים.
סילוק עודף נוזלים בדיאליזה, בתהליך הנקרא אולטראפילטרציה, עשוי להתאים לאנשים שגודש הנוזלים אינו חולף או צפוי לחלוף באמצעות משתנים. בתהליך זה מסוננים מהדם מים ומומסים קטנים דרך ממברנה חדירה למחצה.
הרחבת כלי דם
הרחבת כלי דם מפחיתה מן העומס שלפני הלב (preload) ועשויה להפחית במהירות גודש ריאתי. שלוש תרופות משמשות בהקשר זה: ניטרוגליצרין, נתרן ניטרופרוסידי ונסיריטיד. ניטרוגליצרין, הפועלת בעיקר על הרחבת ורידים, מתאימה בעיקר לאנשים עם אי-ספיקת לב שמתייצגים עם לחצי דם גבוהים, איסכמיה לבבית או אי-ספיקה משמעותית של המסתם הצניפי. נתרן ניטרופרוסידי פועל הן במנגנון הרחבת ורידים והן בהרחבת עורקים, לרבות כלי הדם הריאתיים. לצורך המתן, נדרש ניטור פולשני של לחץ הדם, בשל הסכנה בהורדה משמעותית של לחץ הדם. נסיריטיד מפחיתה את לחי המילוי של החדר הימני ובעלת השפעה משתנת. היא מסייעת בהקלה תסמינית מהירה, אולם לא נמצא כי הייתה לה השפעה על תמותה או חזרה לאשפוז. לתרופה זמן מחצית חיים ארוך, ולכן היא עלולה לגרום לתת-לחץ דם ממושך יותר.
תמיכה תרופתית בהתכווצות הלב
כאשר יש עדות להלם לבבי עם פגיעה בזילוח לרקמות, ניסיון טיפולי בתרופות אינוטרופיות, כלומר תרופות שמגבירות את עוצמת התכווצות שריר הלב, דוגמת האגוניסטים האדרנרגיים דופמין ודובוטמין ומעכב הפוספודיאסטראז מילרינון, עשוי להביא להקלת מה בגודש ולעלייה בלחץ הדם, כגשר עד לטיפול מכשירני או השתלת לב, או לחלופין כחלק מטיפול פליאטיבי.
תמיכה מכנית
משאבת בלון תוך-ותינית (Intra-aortic balloon pump) היא מכשיר המוחדר לאבי העורקים, מתנפח בדיאסטולה ומתרוקן בסיסטולה, ועל ידי הפחתת העומס על חדר שמאל מסייע בשיפור תפוקת הלב והזילוח לרקמות במקרים של הלם לבבי. טיפול זה, בדומה למשאבת לב, הוא גשר לטיפול סופי, כגון השתלת לב. הן משאבת בלון תוך-ותינית והן משאבת לב פותחו לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20.
הגבלת נוזלים
ההמלצות להגבלת נוזלים באנשים עם אי-ספיקת לב מתקדמת מתבססות על ניסיון קליני ברובן, מאשר על מחקרים מבוקרים, אולם ניכר כי ההשפעה המיטיבה ביותר של הגבלת נוזלים היא בקרב אנשים עם סימני גודש העמידים לטיפול משתן או עם היפונתרמיה משנית לעודף נוזלים. הרף המקובל להגבלת נוזלים בהתוויה זו הוא 2 ליטר ליממה.
תרופות לתמיכה בהתכווצות הלב
תרופות לתמיכה בהתכווצות הלב, כלומר בעלות השפעה אינוטרופית חיובית, הן טיפול זמני עבור אנשים עם אי-ספיקת לב שאצלם עדות לפגיעה בזילוח לרקמות, בין אם כתוצאה מיציאה חריפה מאיזון של אי-ספיקת לב (ראו לעיל), כגשר להשתלת משאבת לב או השתלת לב במחלה מתקדמת, או כטיפול פליאטיבי. בטווח הארוך לתרופות אלה אין השפעה מיטיבה, והן עלולות להגביר סיכון לתמותה כתוצאה מהפרעות קצב. עם תרופות אלה נמנים האגוניסטים האדרנרגיים דופמין ודובוטמין ומעכב הפוספודיאסטראז מילרינון.
משאבת לב
תמיכה מכנית למחזור הדם בדמות משאבת לב היא טיפול המיועד לאנשים עם אי-ספיקת לב מתקדמת, כגשר להשתלת לב, ככל שהמטופל מתאים להשתלה, וכטיפול סופי לשיפור איכות חיים באנשים שאינם מיועדים להשתלה. במקרים נדירים יותר משאבת לב גם יכולה לשמש טיפול זמני בזמן יציאה חריפה מאיזון של אי-ספיקת הלב (ראו לעיל) באנשים עם אי-ספיקת לב מתקדמת שהטיפול האינוטרופי בהם נכשל. הטיפול נוסה לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20, ומאז פותחו מכשירים שונים הנבדלים במיקומם, באופן השתלתם ובמנגנון פעולתם.
השתלת לב
השתלת לב היא טיפול הבחירה באנשים עם אי-ספיקת לב מתקדמת העמידה לטיפול. השתלת הלב הראשונה בוצעה בשנת 1967 בדרום אפריקה, ומאז, עם התפתחות תרופות לדיכוי מערכת החיסון ודחיית השתל, חלה עלייה ניכרת בהישרדותם של מושתלי לב. שיעור השרידות במבוגרים לאחר שנה מהשתלה עומד על 87.8%, ולאחר 5 שנים על 71.7%.
הטיפול בהפרעות קצב אצל חולים הסובלים מאי-ספיקת לב
פרפור עליות מתרחש אצל חלק מן החולים עם אי-ספיקת לב. מרבית התרופות האנטי-אריתמיות, מלבד אמיודרון ודופטיליד, הן בעלות אפקט יונו טרופי שלילי ובעלות פוטנציאל פרו-אריתמי. הטיפול באמיודרון יכול להביא לחזרה של קצב הסינוס אצל חולים הסובלים מפרפור עליות, אולם מאחר שהתרופה מעלה רמות של דיגוקסין ומאריכה את ה-INR אצל חולים הנוטלים קומדין, יש להפחית מינון תרופות אלו כאשר מתחילים את הטיפול עם אמיודרון. אם יש מצבים של טכיקרדיה חדרית יש אינדיקציות לטיפול על ידי השתלת דפיברילטור. השתלת דפיברילטור יכולה להיעשות גם כצעד מניעתי אצל חולים עם אי-ספיקת לב קלה עד בינונית, מאחר שהיא הראתה ירידה בשכיחות למוות לבבי פתאומי אצל חולים עם קרדיומיופתיה. כמו כן יש לשקול השתלת דפיברילטור אצל חולים עם מקטע פליטה הנמוך מ-35% והנמצאים על טיפול תרופתי אופטימלי הכולל מעכבי ACE, מעכבי בטא ואנטגוניסטים לאלדוסטרון. השתלת דפיברילטור כאמור יכולה להיות משולבת יחד עם השתלת קוצב.
כשליש מהחולים עם אי-ספיקת לב ומקטע פליטה ירוד מציגים מקטע QRS העולה על 120 מילישניות. ממצא זה מצביע על הולכה אבנורמלית, והתוצאות עלולות לכלול מילוי חדרי שאינו אפטימלי, וכן ירידה בכושר הכיווץ של שריר הלב. טיפול באמצעות סינכרוניזציה על ידי pacemaker (קוצב) ובעיקר על ידי קיצוב דו חדרי, משפר את התכווצות החדרים ומקושר בירידה משמעותית בתמותת חולים, וירידה בשיעור האשפוז.
פאנק (Punk)
תת-תרבות הפּאנק (באנגלית: Punk subculture) היא תת-תרבות אשר צמחה סביב מוזיקת הפאנק רוק וכוללת אידאולוגיה, מוזיקה ותרבות אשר מייצגים מחאה חברתית נגד הממסד, חברות התקליטים ואופן פעולתם, נגד הזרם המרכזי בחברה המערבית, ולמעשה נגד הרבה מהנורמות המקובלות בחברה המערבית.
היסטוריה
תנועת הפאנק החלה בשנת 1976 בניו יורק. משמעות המלה punk באנגלית היא "פרחח", או אדם או דבר נחות או חסר ערך. תחילתו של הפאנק בניו יורק הייתה כאנטי-תזה להלך הרוח המוזיקלי והתרבותי של אותה תקופה. הפאנק מטבעו היה אנטי-ממסדי, אנטי-אופנתי, חברה פנימית בתוך הנורמה, שהדגשים בה הם על חופש, שבירת מוסכמות, אנטגוניזם לכל מה שמייצגת החברה המערבית, ואסתטיקה שמתבססת על פשטות ועל מחיקת הסטריאוטיפים הטבועים של ה"יפה".
תנועת הפאנק הגיעה לתודעה הציבורית בשלהי שנות השבעים. באנגליה בעיקר בזכות הסקס פיסטולס, שהקריירה שלהם הייתה מתוקשרת כמו שהייתה מהירה, הסקס פיסטולס, היו לזמן קצר כוכבי תוכניות טלוויזיה לילדים, רדיו, ועיתונות והובילו לגל של להקות שחוו הצלחה מסחרית שהמשיכה (במינון קטן יותר) גם לגל הפאנק הבריטי השני. בארצות הברית של אותם זמנים, לא הייתה "נושאת דגל" ספציפית, הראמונס הייתה כמובן הלהקה שהשפיעה יותר מכולן (גם על הפיסטולס) אך הצלחתה בשנותיה הראשונות הייתה בינונית בלבד. הפאנק האמריקאי התהווה בעיקר בערים הגדולות, כאשר כמעט בכל עיר הייתה סצנה פעילה. תגובות החברה באנגליה כמו גם בארצות הברית היו שליליות לרוב.
כאשר הז'אנר והתנועה שנלוותה אליו נדחו על ידי המיינסטרים, התנועה הוכיחה יכולת אמיתית של הסתגלות, התבגרות ואימוץ ערכים שאפשרו לה עצמאות מחוץ למיינסטרים.
אידאולוגיות
הפנקיסטים כאמור סולדים מהזרם המרכזי בחברה, בתרבות ובמוזיקה, מחיי העיר ומתרבות הצריכה, הקניונים והמותגים, מחומרנות, מהערכים המקובלים, מכללי ההתנהגות המקובלים ולמעשה, מכל מה שנחשב ל"נורמלי" ו"מקובל".
עם השנים, הפך הפאנק למזוהה יותר ויותר עם השמאל הרדיקלי ביותר: הפאנקיסטים לעיתים דוגלים באנרכיזם, בטבעונות ובביטול הלאומים והדתות. לרוב, פאנקיסטים לא רואים עצמם שייכים לשום עם, ובתור "חסרי לאום", הם מסרבים לשרת בצבא. בדומה לשאר זרם השמאל הרדיקלי בעולם, מפנים הפאנקיסטים את מוקד שנאתם אל ארצות הברית, המייצגת בעיניהם את האימפריאליזם, הקפיטליזם, החומרנות ורמיסת החלשים. הפנקיסטים לרוב מתנגדים לנאציזם ולגזענות.
לתנועת הפאנק סיסמאות רבות כגון: "Bomb the Mall" ("הפציצו את הקניון") כמסר אלים כנגד תרבות הצריכה, "McMurder" - עיוות של McDonalds הבא להציג את רשת המזון המהיר מקדונלד'ס כדוגמה לתעשיית המזון העושה שימוש בבשר הנתפס כ"רצח חיות" אצל הפאנקים המתנגדים לכך, "Punk's Not Dead!" ("הפאנק לא מת!") ושלל סיסמאות נגד נאציזם וגזענות. סיסמאות אלה נוהגים הפאנקיסטים לענוד על בגדיהם ועל חפציהם (בפרט גיטרות, תיקים ומערכות תופים) בצורת טלאים ("פאצ'ים"), מדבקות וסיכות. כמו כן, מרבים הפנקיסטים לשאת על גופם את סמל האנרכיה (האות A מוקפת במעגל). פנקיסטים רבים לא מסתפקים בנשיאת הסמלים והסיסמאות על בגדיהם וחפציהם, ומרססים כתובות גרפיטי במקומות ציבוריים, אשר נושאות את מסרי הפאנק.
מוזיקה
אחד מסממניה של תת-תרבות הפאנק הוא ההאזנה לשירי סוגה מוזיקלית רועשת ואגרסיבית אשר זכתה לכינוי פאנק רוק. מרבית להקות הפאנק רוק עשו שימוש בגיטרות עם דיסטורשן ותופים רועשים אשר הושפעו רבות מלהקות הגלאם רוק של שנות השבעים (להקות ואמנים דוגמת הניו יורק דולס, דייוויד בואי, טי רקס) ומלהקות הגראז' רוק של אמצע שנות השישים (הסוניקס, הסידס, הטראשמן). כמו כן גם מהפרוטו פאנק שפעל בסוף שנות השישים ותחילת השבעים (כינוי שניתן לאחר צמיחת הפאנק ללהקות רוק קודמות שהכילו מרכיבי פאנק, דוגמת הסטוג'ס, הוולווט אנדרגראונד, MC5). תתי תרבויות פאנק שונות נטו לייחד את עצמם באמצעות סגנון פאנק רוק ייחודי להם. חברי להקות הפאנק מנגנים לרוב בכלי הנגינה הקלאסיים של הרוק: גיטרה בס, גיטרה חשמלית ומערכת תופים; המוזיקה באה כמתקפת נגד לשלל סגנונות הרוק האמריקאיים של תחילת-אמצע שנות השבעים, שגישתם, הפקתם, ודרך יצירתם נטו למורכבות ותחכום מוזיקלי, ולזמן ארוך של שירים. הרוק של אמצע שנות השבעים היה נקי ומעודן, והפאנק במידה החזיר את הפרימאליות, הפשטות, והעוצמה שהיו חלק מהרוקנרול של שני עשורים לפני כן, ז'אנר שכמעט ולא היה קיים באמצע שנות השבעים. להקות הפאנק האמריקאיות ובראשיתם הראמונס עשו בדיוק את ההפך מלהקת הרוק הקלאסי הממוצעת של 1975', שירים קצרים, מהירים, רועשים ומלוכלכים (מהבחינה הלירית). הפאנק החל לצבור תאוצה בניו יורק, הועתק ללונדון בזכות הופעה היסטורית של הראמונס, והחל לפרוח במקביל בלוס אנג'לס, וושינגטון, קליבלנד ושאר ערים אמריקאיות, ב-1978 היו מעט מאוד ערים גדולות שהפאנק לא הגיע אליהם.
במהלך השנים התפתחו למוזיקת הפאנק רוק מספר תתי סגנונות בהם:
אופנה
כחלק ממחאתם נגד החברה, אימצו מרבית הפאנקיסטים הופעה חיצונית יוצאת דופן, המאופיינת בפרטי לבוש דמויי-עור, עור וג'ינס, נעליים צבאיות, מגפיים, עגילים ונזמים. חלק ממטרתה של הופעה חיצונית זו הוא להדגיש את ההתנגדות לתרבות המקובלת. סימן ההיכר המזוהה ביותר עם הפאנק הוא תספורת המורכבת מראש מגולח, כאשר רק במרכזו כרבולת ארוכה, לרוב צבועה בשלל צבעים. תספורת זו ידועה בכינוי "מוהיקן", "מוהוק" או "רקז". אחת הטענות היא כי מטרתה של הופעה חיצונית זו היא לומר: "אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו".
אף על פי כן, ישנם גם פנקיסטים רבים אשר טוענים כי תרבות הפאנק צריכה להיות מוגדרת על ידי המוזיקה והאידאולוגיות שלה ולא על ידי אופנה. גישה זו נפוצה בעיקר בארצות הברית בסצנת ההארדקור פאנק מסוף שנות השמונים ועד היום, בה פנקיסטים רבים נוטים לעיתים רבות ללבוש חולצות טי ומכנסי ג'ינס.
סרטים
לאורך השנים הופקו סרטי פאנק רבים בנוסף לוידאו קליפים של מוזיקת פאנק רוק.
ישנן מספר להקות מפורסמות אשר השתתפו בסרטים בהם הראמונס בסרט "Rock 'n' Roll High School" והסקס פיסטולס בסרט "The Great Rock 'n' Roll Swindle". כמו כן, לאורך השנים הופקו גם מספר סרטים ביוגרפיים אשר עלילתם התמקדה בפנקיסטים נודעים כגון הסרט "סיד וננסי" משנת 1984 אשר מספר את סיפורם של סיד וישס (מגולם על ידי גארי אולדמן) מלהקת הסקס פיסטולס וחברתו לחיים ננסי ספאנג'ן.עוד דוגמה לסרט ביוגרפי הוא Heart Like a Hand Grenade של גרין דיי שעוקב אחרי יצירת אלבום אופרת הרוק American idiot.
כמו כן, לעיתים רבות נעשה גם שימוש בקטעי וידאו מקוריים של מופעי פאנק בסרטי תעודה אשר מתמקדים בלהקות עצמן.
סגנון חיים
פאנקים רבים בוחרים, מסיבות אידאולוגיות או מבחירה אחרת, באורח חיים שונה קיצונית מאורח החיים החברתי הקיים. מגורים בסקוואטים (בניינים נטושים אשר הופכים לבתים או מעיין קומונות), תרבות של "דאמפסטר דייבינג" (איסוף שאריות אוכל משווקים, מסעדות ופחי אשפה), הימנעות מעבודה ויצירת קבוצות פאנקים אשר מבלות את מרבית זמנם יחד.
הפאנק בישראל
סצנת הפאנק בארץ התחילה באמצע שנות השבעים, כשהחלו לפעול להקות כמו מים חמים וקילר הלוהטת. בשנות השמונים צמח הפאנק בסצנה של מועדון ה"פינגוין" ובתחילת שנות התשעים סצנת הפאנק התעוררה בצפון הארץ ובמיוחד בחיפה.
בישראל, הפן הפוליטי-רדיקלי של הפאנק מתקשר לסכסוך הישראלי-פלסטיני, אשר בו נוקטות להקות הפאנק הפוליטיות בישראל עמדה פרו-פלסטינית קיצונית או עמדה אנטי-לאומית אנרכיסטית.
נדמה כי כיום נוצרת הפרדה ברורה בסצנת הפאנק הישראלית בין להקות ההארדקור ללהקות הפופ-פאנק.
בשנת 2004 הופק הסרט התיעודי "חצוצרות יריחו" בבימויה של ליז נורד העוסק בסצנת הפאנק בישראל.
שלוש רגלים
מצוות ראייה
בזמן שבית המקדש היה קיים הייתה מצווה לעלות לבית המקדש שבירושלים, ולהיראות בעזרה. העלייה לרגל מוזכרת מספר פעמים בתורה כמצווה:
חז"ל בתלמוד למדו מהמילה "זכורך", שמצוות העלייה לרגל היא חובה לגברים בוגרים בלבד, אך גם נשים וקטנים היו נוהגים בה. המצווה נקראת במקורות גם "ראייה", כי החובה היא "להראות לפני ה'".
קרבן ראייה
כחלק מהחיוב לעלות לרגל, ישנה חובה נוספת על כל זכר להביא קרבן "עולת ראייה" שאותו היו אמורים מקריבים עולי הרגל. העולה לרגל שלא הקריב קורבן זה – מלבד שביטל מצות עשה – עבר על הלאו של.
קרבן חגיגה
מלבד קרבן ה'ראיה' ישנו חיוב להביא קרבן נוסף – קרבן חגיגה. מקור המצווה בפסוק:. חז"ל פירשו שהכוונה היא שיש להביא קורבן חגיגה בשלוש הרגלים.
קרבן שלמי שמחה
בזמן שבית המקדש היה קיים, היה ניתן לקיים את מצות 'שמחת הרגלים' (ראה להלן) דווקא על ידי אכילת בשר של קורבנות, לכך היו מקריבים קורבן נוסף שנקרא 'שלמי שמחה' על מנת לקיים מצווה זו.
אך מאחר שעיקר מצוות שלמי שמחה אינה מצווה להקריב קורבן שלמים, אלא לאכול מבשר הקורבן. לפיכך ניתן לקיים את המצווה גם באמצעות אכילת בשר קורבנות אחרים, ככתוב במשנה (חגיגה א,ד): "ישראל (מי שאינם כהנים) יוצאין ידי חובתן (חובת שלמי שמחה) בנדרים ונדבות (קורבנות נדבה שהקריבו, אף שלא הוקדשו כ"שלמי שמחה") ובמעשר בהמה, והכהנים בחטאות ואשמות ובבכור ובחזה ושוק (של קורבן שלמים או תודה; כל אלו הם קורבנות או חלקי קורבנות שנאכלים על ידי הכהנים).
בזמן הזה
בזמן הזה שאי אפשר לקיים את מצוות השמחה על ידי אכילת בשר קדשים, עיקר מצות שמחה היא בשתיית יין. וכך אמרו בתלמוד:
חג הפסח
חג הפסח מכונה בתורה חג המצות, פסח חל בט"ו בחודש העברי ניסן. ממצוות הפסח הם אכילת קרבן הפסח בזמן שבית המקדש היה קיים, ואיסור אכילת חמץ.
חג השבועות
חג השבועות מכונה בתורה חג הקציר וכן יום הביכורים. לחג השבועות לא נכתב תאריך מפורש בתנ"ך אלא הוא מצוין כיום החמישים לספירת העומר שמתחילה במוצאי יום טוב ראשון של פסח. כיום, כשלא מקדשים את החודש על פי ראיית הירח, חג השבועות חל תמיד בו' בסיוון. לדעת הבייתוסים והקראים ספירת העומר מתחילה במוצאי שבת וחג השבועות חל ביום ראשון, בלוח השנה במגילות קומראן הוא חל ב-15 בחודש כשאר הרגלים.
חג הסוכות
חג הסוכות מכונה בתורה חג האסיף, בדומה לפסח אף הוא חל בט"ו לחודש, בחודש תשרי.
משמעות
על פי המסורת היהודית, שלוש הרגלים מציינים אבני דרך בתקומתו של עם ישראל, ובנוסף מסמלים גם ציוני דרך בשנה החקלאית ותקופות שונות בחייו של היחיד.
בית מקרא
בית מקרא, כתב עת לחקר המקרא ועולמו הוא כתב עת מדעי לחקר המקרא בהקשר מקום יצירתו של המקרא: אזור הסהר הפורה ותקופתו: העת העתיקה. הוא רואה אור על ידי "החברה לחקר המקרא בישראל" בהוצאת מוסד ביאליק בירושלים. החל לצאת לאור בשנת תשט"ז-1957.
העורך מאז 2007 ועד 2019 היה פרופ' יאיר הופמן (אוניברסיטת תל אביב) והחל מ-2020 (שנת תש"ף) העורכת היא פרופ' דלית רום-שילוני (אוניברסיטת תל אביב). חברי המערכת הם פרופ' שמואל אחיטוב (אוניברסיטת בן-גוריון), פרופ' גרשון ברין (אוניברסיטת תל אביב), ד"ר דוד גלעד (אוניברסיטת בן-גוריון), פרופ' משה גרסיאל (אוניברסיטת בר-אילן), פרופ' שמואל ורגון (אוניברסיטת בר-אילן), ד"ר לאה מזור (האוניברסיטה העברית) ופרופ' נילי שופק (אוניברסיטת חיפה).
משתתפים בו בין השאר החוקרים: אוריאל רפפורט, שולמית אליצור, אלכסנדר רופא, יאיר הופמן, עמנואל טוב, לאה מזור, אורלי קרן, גלעד ששון, טובה פורטי, נתן וסרמן, חיה בן-איון, יורם כהן, טליה סוצקובר, ארנון עצמון, נורית רייך, יונתן גרוסמן, אדווה הכהן ורימון כשר.
אני מספר ארבע (ספר)
אני מספר ארבע הוא ספר מדע בדיוני לנוער מאת פיטקוס לור (שם בדוי לג'יימס פריי וג'ובי האגהס) והספר הראשון בסדרת ספרי בני לוריאן. הספר פורסם על ידי HarperCollins ב-3 באוגוסט 2010, ובמשך שבעה שבועות רצופים היה במקום הראשון ברשימת רבי-המכר לילדים של "הניו יורק טיימס".
דרימוורקס קנו את הזכויות לסרט ביוני 2009; הסרט יצא למסכים ב-18 בפברואר 2011 והיה הסרט הראשון של דרימוורקס שהופץ על ידי חברת Touchstone Pictures של דיסני. ספר זה הוא הראשון מתוך סדרה בת שבעה ספרים.
עלילה
הספר עוקב אחר סיפורם של ג'ון סמית, חייזר בן 15 מכוכב הלכת לוריאן, והספאן השומר שלו, בעודם בורחים מהמוגדוריאנים, גזע אחר של חייזרים שצד את ג'ון ושמונה בני נוער לורים נוספים הגרים על כדור הארץ. תשעת בני הנוער האלה הם חברי הגארד, קבוצת לורים בעלי כוחות מיוחדים הנקראים "מורשות". ספאנים, גם הם לורים, לא מקבלים מורשות, ולרוב הופכים למגנים וחונכים של חברי גארד צעירים. הנערים מוגנים על ידי כשף, שבזכותו הם יכולים להיהרג רק בסדר מספרי. שלושת הראשונים נרצחו, וג'ון הוא מספר ארבע.
הספר נפתח במותו של מספר שלוש. לאחר מכן מוצג מספר ארבע השוכן בפלורידה תחת השם המזויף דניאל ג'ונס. למספר ארבע שלוש צלקות עגולות המופיעות בחלקה החיצוני של רגלו הימנית, מעל קרסולו, וממשיכות עד החלק החיצוני של שוקו. כל אחת מהצלקות מסמלת את המוות של כל אחד מקודמיו- המספרים אחת, שתיים ושלוש והן נצרבות באש כחולה כשהן מופיעות. הצלקות האלו נצרבות על כל בני הנוער הלורים שהגיעו לכדור הארץ, כאשר בכל פעם שאחד המספרים מת צלקת נוספת מופיעה. הנרי, הספאן (שומר) של מספר ארבע, מחליט שהם נוסעים לעדן, אוהיו. הנרי יוצר לארבע זהות חדשה, ונותן לו את השם "ג'ון סמית".
עייף מהבריחות הבלתי פוסקות, ג'ון מודיע שהוא רוצה להתחיל חיים רגילים משל עצמו. הנרי מזכיר לו למה הם בורחים והשיחה נגמרת. ג'ון מתחיל ללכת לתיכון המקומי, שם הוא פוגש בשרה הארט היפהפייה, תלמידת כיתה י"א. הוא פוגש גם את החבר לשעבר שלה, מארק ג'יימס, שמיד מתחיל להציק לג'ון. ג'ון עומד כנגדו, בפעם הראשונה בחייו.
להנרי ולג'ון יש שידה לורית מיוחדת שיכולה להיפתח רק על ידי שניהם ביחד. (אולם, אם הנרי מת, יוכל ג'ון לפתוח אותה בעצמו). על ידי שימוש בחפצים מהשידה, הנרי מראה לג'ון דגם של הגלקסיה, בו הוא יכול לראות איך לוריאן נראה לפני שהמוגדוריאנים השמידו אותו, ואיך הוא נראה עכשיו, צחיח ושומם. השידה מכילה גם אבן מרפא שמרפאת את כל הפצעים שיש על הגוף, אבל בכמה תנאים: תהליך הריפוי כואב כפליים מהפצע עצמו, והפצעים היו חייבים להיגרם בכוונה לגרום נזק. ניתן להשתמש באבן רק זמן קצר לאחר הפציעה. בנוסף, יש בשידה כמה אבנים שנראות כמו חצץ, ומלח לורי, שניתן למקם אותו מתחת ללשון בשביל פרץ אנרגיה והקלה על הכאב. השפעת המלח תרד במהרה על ידי שימוש במורשות.
כשג'ון הולך לביתו של סאם כדי לדבר איתו, הוא מאיים על ג'ון באקדח, אבל ג'ון משכנע אותו שהוא לא חייזר ועוזב עם כתב עת על תאוריות קשר חייזריות. ג'ון מוזמן לארוחת ערב בביתה של שרה. הנרי נוסע לאתונה, אוהיו, עקב תאוריית קשר על המוגדוריאנים שמצא בכתב העת של סאם, על מנת לברר מאין הגיע המידע. הוא מבטיח להתקשר לג'ון, אך הזמן עובר והוא לא מתקשר. ג'ון מתחיל לדאוג ומתקשר לסאם לעזרה. סאם מסיע את ג'ון לאתונה, שם הם מוצאים את הנרי קשור וכלוא בבית המוציאים לאור. מורשת הטלקינזיס של ג'ון מופיעה, והוא משתמש בה כדי להציל את הנרי וסאם ולברוח מהבית כשכמה גששים מוגדוריאנים מופיעים. הנרי מספר לסאם את האמת עליהם, ולאחר שראה את ג'ון משתמש בטלקינזיס שלו, סאם מקבל אותם כמו שהם. האימונים של ג'ון מתגברים עד שהוא מסוגל להציג תרגילים טלקינטיים מורכבים, בזמן שבגדיו עולים באש.
במסיבה בביתו של מארק, מתחילה שרפה, אשר לוכדת את שרה בקומה השנייה. ג'ון ממהר להציל אותה, ותוך כדי כך חושף בפניה מי ומה הוא באמת. למרות זאת היא מודה שהיא אוהבת אותו, וג'ון אומר שגם הוא אוהב אותה. לאחר מכן הוא מספר לה הכול על עצמו. למחרת בבית הספר, ג'ון מפחד שיאלץ לעזוב, מאחר שאנשים ראו אותו קופץ מחלון הקומה השנייה ודיווחו על כך. למזלו, בעיתון לא נכתב דבר על מעורבותו בשרפה. נראה שהכול הולך טוב, עד שלבית הספר מגיע פקס בשביל ג'ון, בו כתוב "האם אתה מספר ארבע?". ג'ון נבהל, קופץ מחלון וממהר הביתה, שם הוא מוצא את מארק, שהבין את האמת. הוא מתווכח עם הנרי לגבי הסיבה למעשיו, ואומר שהוא רוצה חיים נורמליים. הוא חוזר לבית הספר בבהלה, שם הוא מוצא את שרה, ומבין שהמוגדוריאנים בדרכם לתפוס אותו.
ג'ון מוצא את שרה, אבל הם נתקלים בגשש מוגדוריאני, אחד מני רבים שמקיפים את בית הספר. ג'ון הורג אותו, אבל מסלול הבריחה שלהם נחסם על ידי שניים מוגדוריאנים נוספים, עד שהנרי ומארק מגיעים והורגים את הגששים. אל הארבעה מצטרפת נערה מעט מבוגרת מג'ון והכלב שלו, ברני קוסאר. הנערה מזדהה כמספר שש. ג'ון מבין שכיוון שהוא ושש נפגשו, הכשף שהגן עליהם בכך שניתן היה להרוג אותם רק בסדר מספרי, נשבר. שש אומרת שהמלחמה התחילה והם חייבים להילחם. בזמן שארבעת החברים מנסים לצאת מבית הספר, ג'ון אומר למארק ושרה לחזור ולהתחבא, כי זו לא המלחמה שלהם. הם עושים כך, ובקרב שמתפתח ג'ון מתעמת עם החייל הראשון שלו, אותו הוא הורג.
ג'ון נפצע קשה וניצל בידי הנרי וסאם, שהבין מה קורה ובא לעזור. ג'ון מגלה את המורשת השנייה שלו, טלפתיה עם חיות, וגם שברני קוסאר הוא כימרה (חיה מלוריאן שיש לה את היכולת לשנות צורה), ומשכנע את אחת מהחיות של המוגדוריאנים לבגוד בבעליה. בכל התוהו ובוהו, הנרי נפגע מהדף אנרגיה מוגדוריאני, ומת בזרועותיו של ג'ון. לפני שהוא מת, הנרי נותן לג'ון מכתב ואומר, "זה שהגענו לפה, לעדן, לא היה במקרה".
ג'ון מתעורר בחדר במלון, ואומר לשרה שהוא חייב לעזוב. שרה מבינה ומקבלת את זה ואומרת לו שהיא תחכה לו. ג'ון מגיב בצורה דומה, ואומר שליבו יהיה תמיד שייך לה. לאחר מכן, הם שורפים את גופתו של הנרי. סאם מחליט ללכת עם ג'ון ושש, כשהם מתכוננים לעזוב כדי לחפש אחר ארבעת הילדים הלורים הנותרים. הספר נגמר ברגע בו ג'ון אומר לשרה שהוא אוהב אותה ושהוא עתיד לחזור, ועוזב יחד עם שש, סאם וברני קוסאר.
ג'ון סמית / מספר ארבע
ג'ון הוא גארד, לורי בעל כישרונות ויכולות שעוזרות לו להגן על עצמו ועל אחרים. כישרונות אלה, או מורשות, מתחילות להופיע במהלך הספר. בסוף הספר המורשות שלו הן:
הנרי סמית / ברנדון
הנרי הוא הספאן של ג'ון, או מספר ארבע. היו לו אישה וילד בלוריאן, אבל הוא עזב אותם על מנת להגן על ג'ון כשלוריאן הושמד. הוא המשגיח של ג'ון והוא גם מאמן ומלמד אותו כשהמורשות שלו מתפתחות. שמו על לוריאן היה ברנדון. הוא כמו אב לג'ון משום שגם הוא נאלץ לעזוב את משפחתו בלוריאן. הנרי מת בסוף הספר, בעודו מגן על ג'ון מהמוגדוריאנים.
שרה הארט
שרה הארט היא חברתו של ג'ון. שרה מתוארת כנערה חכמה ויפהפייה. במקור היא מעודדת, שיצאה עם מארק ג'יימס, רכז קבוצת הפוטבול של בית הספר. לאחר שהוריה שלחו אותה לדודתה לקיץ, היא התאהבה בצילום, וכשחזרה, החליטה לפרוש מקבוצת המעודדות ולהיפרד ממארק. יש לה תשוקה לצילום ולבעלי חיים. אחרי שג'ון משתמש ביכולותיו כדי להציל אותה משרפה, היא מגלה את טבעו האמיתי.
סאם גוד
סאם גוד הוא חברו הטוב של ג'ון. סאם הוא מאמין מושבע בחייזרים ובתאוריות קשר חייזריות, שמאמין שחייזרים חטפו את אביו הנעדר; כל זה בשל העובדה שאביו חקר חיים מחוץ לכדור הארץ, וסאם ניסה ללכת בעקבותיו. הוא חושד בג'ון בפעם הראשונה לאחר שהם מותקפים על ידי מארק וחבריו ברכבת השדים, אבל הוא לא מגלה במפורש עד שהוא רואה את ג'ון נלחם בשלושת הגברים באתונה שכותבים את המגזין "הם מתהלכים בקרבנו". הוא מתואר כילד כחוש עם משקפיים, למרות שהם לא שלו - הוא מסביר לג'ון שהם היו של אביו, והוא מרכיב אותם כדי לראות דרך עיניו של אביו. במהלך הקרב במוגדוריאנים, סאם מציל את חייו של ג'ון על ידי הריגת אחד מהחיילים, ואת חייה של שש על ידי נשיאתה למשאית שלו לאחר שהיא נפצעת. הוא מחליט ללוות את ג'ון ואת שש כשהם עוזבים את עדן.
מספר שש
מספר שש היא ילדה מלוריאן אשר מופיעה בספר בנוסף למספר ארבע / ג'ון סמית. היא בת 16. שש מתוארת כבעלת שיער שחור כעורב, עור בצבע זית, עיני לוז, עצמות לחיים גבוהות, פה רחב, ונמוכה ממספר ארבע / ג'ון סמית בכחמישה סנטימטרים. הספאן שלה, קטרינה, מתה שלוש שנים לפני תחילת הספר. היא גארד, כמו כל שאר הנערים מלוריאן. המורשות של שש הן:
מספר שלוש/האנו
מספר שלוש תואר כנער לורי בן 14 שמופיע בתחילת הספר, כאשר המוגדוריאנים רודפים אחריו בג'ונגל באפריקה. הוא נהרג במהרה בעודו בורח מהמוגדוריאנים לאחר שהם הרגו את הספאן שלו.
סרט
הגרסה הקולנועית יצאה למסכים ב-18 בפברואר 2011. מככבים בו אלכס פטיפר כג'ון סמית / מספר ארבע, דיאנה אגרון כשרה הארט, קאלן מקאוליף כסאם גוד, טרסה פאלמר כמספר שש, טימותי אוליפנט כהנרי וג'ייק אייבל כמארק ג'יימס. הסרט זכה לביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק ציון לסרט "רקוב" עם דירוג של 30%.
ה-DVD שוחרר ב-20 ביוני והכניס $144 מיליון מאז.
הסדרה
לספר שוחרר ספר מקדים, I Am Number Four: The Lost Files: Six's Legacy, ב-26 ביולי 2011 (באנגלית בלבד). ספר זה מספר את סיפורה של מארן אליזבת, מספר שש מהגארד של לוריאן, לצד הספאן שלה, קטרינה. הסיפור מתרחש לפני שהיא פוגשת את מספר ארבע בספר הראשון בסדרה. ספר זה זמין ב-Apple’s iBookstore, וב-Amazon's Kindle.
ספר ההמשך, "כוחה של מספר שש", פורסם ב-23 באוגוסט 2011. הוא עוקב אחר הלורים הנותרים כאשר הם מתאחדים כדי להילחם במוגדוריאנים.