cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי דרום אפריקה–קוריאה הצפונית
סקירה כללית
קוריאה הצפונית תמכה במפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי במאבקה נגד האפרטהייד בדרום אפריקה. קוריאה הצפונית התנגדה לממשלת המיעוט הלבן וסיפקה אימונים צבאיים ללוחמי הקונגרס הלאומי האפריקאי במחנות באנגולה. בשנת 1998, לאחר סיום האפרטהייד, כוננו קוריאה הצפונית ודרום אפריקה יחסים דיפלומטיים. בפרטוריה הוקמה שגרירות צפון קוריאנית. שתי הממשלות ממשיכות לקיים יחסי ידידות.
נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות
צ'אבה קרשי מהונגריה הוא נשיא העצרת הכללית הנוכחי מאז 13 בספטמבר 2022. ב-7 ביוני 2022 הוא נבחר לנשיא ה-77 של העצרת האומות המאוחדות.
בחירת הנשיא
מושב העצרת מתוכנן להתקיים לכל שנה החל מספטמבר – כל האסיפות המיוחדות, או אסיפות חירום מיוחדות, במהלך השנה הבאה, ינוהלו על ידי נשיא העצרת.
הנשיאות מתחלפת מדי שנה בין חמש הקבוצות הגאוגרפיות של האו"ם: אפריקה, אסיה-פסיפיק, מזרח אירופה, אמריקה הלטינית והקריביים, ומערב אירופה ומדינות אחרות.
בגלל היותם המעצמות החזקות בעולם, מטעם כמה מהמדינות הגדולות והחזקות ביותר מעולם לא כיהן איש בנשיאות, כמו הרפובליקה העממית של סין, צרפת, יפן, רוסיה, בריטניה וארצות הברית. בפרט, מקובל שאף אדם ממדינה חברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם לא יכהן כנשיא העצרת הכללית של האו"ם.
המדינות המודרניות היחידות שבהן נבחר אזרח כנשיא העצרת הכללית פעמיים הן ארגנטינה, צ'ילה, אקוודור, ניגריה והונגריה; כל שאר המדינות החברות יוצגו רק פעם אחת על ידי אזרחיהן המכהנים בתפקיד זה, ומגרמניה נבחר נשיא פעם אחת מגרמניה המערבית ופעם אחת מגרמניה המזרחית. כל זה לא כולל מושבים מיוחדים ומושבי חירום של העצרת הכללית.
מטעם ישראל מעולם לא נבחר אדם להיות נשיא העצרת הכללית של האו"ם. עם זאת, בשנת 2022 שגריר ישראל באו"ם גלעד ארדן נבחר להיות סגן נשיא העצרת הכללית.
זרים כשאנו נפגשים
זרים כשאנו נפגשים (באנגלית: Strangers When We Meet) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1960 בהפקתו ובבימויו של ריצ'רד קווין, עם קירק דאגלס, קים נובק, וולטר מתאו וארני קובקס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי איבן הנטר והוא מבוסס על רומן שלו באותו שם משנת 1958.
העלילה היא על גבר ואישה בפרבר בורגני מטופח, שמאבדים עניין בנישואיהם ומתחילים ברומן אהבה אבל לבסוף מוותרים כדי לא להרוס את משפחותיהם.
תקציר העלילה
לארי קו (קירק דאגלס) הוא ארכיטקט מצליח בלוס אנג'לס, נשוי לאיב (ברברה ראש) עם שני בנים. הסופר המצליח רוג'ר אלטר (ארני קובקס) מזמין אותו לבנות את בית חלומותיו לפי עבודותיו הקודמות אבל לארי רוצה לבטא את עצמו באופן עצמאי.
מרגרט "מאגי" גולט (קים נובק) היא אישה נאה, נשואה לקן (ג'ון בריאנט) ולהם ילד אחד. יום אחד מביא לארי את בנו לאוטובוס להסעת תלמידים ופוגש במאגי. הוא נדהם מיופייה ומזמין אותה לראות את הווילה שהוא בונה לרוג'ר. היא מהסס אבל לבסוף מסכימה ומתחיל ביניהם רומן אהבה סוער וחשאי.
מאגי היא אישה משועממת, בעלה קן מעוניין רק בעבודתו ולא מראה לה גילויי אהבה ורצון לסקס. לארי מסעיר אותה והיא נמשכת אליו והוא מעדיף אותה על אשתו שהיא עקרת בית ואישה טובה אבל לא יותר מזה לדעתו.
איב מארגנת בביתם מסיבה ומזמינה גם את מאגי ובעלה. הם מתנהגים בקרירות בעת פגישתם (מכאן שם הסרט) אבל לא יכולים להתאפק ופורשים לחדר צדדי ומתחבקים. לארי כותב לה בפתק "אני אוהב אותך" ומשליך אותו לפח.
השכן החשדן פליקס אנדרס (וולטר מתאו) עוקב אחריהם ומוצא את הפתק. הוא מודיע ללארי שהוא יודע על יחסיו עם מאגי.
הארמייה ה-13 (האימפריה הרוסית)
הארמייה ה-13 (ברוסית: ) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
זרים כשאנו נפגשים
תקציר העלילה
פליקס מנצל את העובדה שאיב כעת היא נבגדת ו"טרף קל". הוא מגיעה לדירתה ומנסה לתקוף אותה מינית לאחר שהוא רומז על הרומן החשאי של לארי. היא הודפת אותו ולארי שמגיע, חובט בו.
הארמייה ה-13 (האימפריה הרוסית)
היסטוריה
הארמייה הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-12 ביוני 1915, ולמפקדה מונה ולדימיר גורבטובסקי. הארמייה הייתה קצרת ימים, והיא נועדה בסך הכל להוות חוליה מקשרת בין החזית הצפון מערבית לבין החזית הדרום מערבית. ב-20 באוגוסט של אותה שנה, פוצלה החזית הצפון-מערבית לשתי חזיתות נפרדות, החזית הצפונית והחזית המערבית, ובהתאם לכך פורקה הארמייה ה-13. יחידותיה שולבו במסגרת הארמייה ה-3 והמטה שלה הועבר לארמייה ה-12.
זרים כשאנו נפגשים
תקציר העלילה
איב מתפרצת על לארי ודורשת להתגרש ממנו אבל לאחר זמן קצר היא מתחרטת מתחילה לבכות ומבקשת ממנו לדעת מה לא היה טוב אצלה. ליבו של לארי נקרע.
לבסוף פוגש לארי את מאגי בווילה הכמעט גמורה ומודיע לה כי לצערו הוא קיבל את העבודה בהוואי והם נפרדים בצער.
ראובן מזרחי
הרב ראובן בן רבי חנניה מזרחי היה רב, דרשן, פרשן, דיין ומחבר ספרים פורה בקושטא וסביבותיה.
תולדותיו
חי בעוני קשה, עד שכמעט ולא הצליח להביא טרף לביתו. נפטר בשנת הת"ק (1740).
חיבוריו
חיבר ספרים רבים, שכמעט כולם לא נדפסו, וכולם מנויים בהקדמתו לספרו מעין גנים:
היד הפתוחה
מונומנט היד הפתוחה הוא פסל הממוקם בקריית הממשל בעיר צ'אנדיגאר שבהודו. מעצב המונומנט הוא האדריכל המודרניסטי הידוע לה קורובזיה. צורת הפסל היא כשל כף יד פתוחה. על הפסל חרותות המילים "פתוח לתת, פתוח לקבל", וצורתו נועדה לסמל את "היד לתת והיד לקבל, את השלום, השגשוג ואת אחדות האנושות".
המונומנט נמצא בתוך מרכז השלטון של צ'אנדיגאר, בירת המדינות פנג'אב והריאנה שבצפון הודו. המתחם תוכנן כולו על ידי לה קורבוזיה, וכולל את בנייני הממשלה, הפרלמנט ובית המשפט העליון. זהו העותק הגדול ביותר של היצירה, אותה ביצע לה קורבוזיה במקומות שונים. ציור הפסל הפך לסמל העיר צ'אנדיגאר.
בסיס הפסל עשוי בטון, שנותר חשוף על פי עקרונות הברוטליזם, וגובהו 12 מטרים. הפסל עצמו עשוי מתכת וגובהו 14 מטרים, כך שהגובה הכולל של המונומנט הוא 26 מטרים. הפסל תוכנן כך שחלקו המתכתי יוכל להסתובב על פי כיוון הרוח.
פיאט 521
פיאט 521 (באיטלקית: Fiat 521) היא מכונית סלון, אשר יוצרה על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1928–1931. בנוסף, יוצר הדגם גם בגרסאות לימוזינה וקבריולה.
יוצרו כ-33,000 יחידות, מהן 22,863 באיטליה ויותר מ-10,000 יחידות בגרמניה.
קינגסלי בן-אדיר
ראשית חיים וחינוך
בן אדיר נולד בגוספל אוק, לונדון, אנגליה. הוא למד בבית הספר וויליאם אליס בגוספל אוק, בצפון מערב לונדון. הוא סיים את לימודיו בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בשנת 2011.
קריירה
בשנת 2011, הופיע בן אדיר במחזה של ג'יליאן סלובו "המהומות" בתיאטרון התלת אופן. בשנת 2012 הוא שיחק את דמטריוס במחזה חלום ליל קיץ בתיאטרון הפתוח של ריג'נטס פארק.
בשנת 2013, הוא שיחק את בוראצ'יו בהפקתו של מארק ריילנס במחזה מהומה רבה על לא דבר בתיאטרון אולד ויק.
בשנת 2014 הופיע בן אדיר בהצגה "אנו גאים להציג מצגת על הררו של נמיביה, שבעבר הייתה ידועה כדרום מערב אפריקה, הגרמנית, בין השנים 1884–1915" בתיאטרון בוש בלונדון. ההצגה זכתה לביקורות חיוביות.
בן אדיר גילם את סמפסון בדרמת הפשע הבריטית של אדם סמית "Trespass Against Us" בכיכובם של מייקל פסבנדר וטריסטן בסרט קינג ארתור: אגדת החרב של הבמאי גאי ריצ'י.
בשנת 2020 גילם את נשיא ארצות הברית ברק אובמה במיני סדרה "חוק קומי" ברשת שואוטיים, המבוססת על הספר "נאמנות עליונה: האמת, שקרים, ומנהיגות" מאת מנהל ה-FBI לשעבר ג'יימס קומי.מ באותה שנה שיחק בסדרה "סיפור אהבה" את גרנט, מושא אהבתה של דרבי (אנה קנדריק).
בשנת 2023 גילם את גראביק, מנהיג גזע הסקרול על כדור הארץ, במיני סדרה "פלישה סודית", המבוססת על סדרת קומיקס באותו שם בהפצת מארוול. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע ברבי.
איי קרוליין
איי קרוליין (בספרדית: Islas Carolinas) הם ארכיפלג המורכב מאיים קטנים הנמצא במערב האוקיינוס השקט, צפונית לגינאה החדשה. מבחינה פוליטית מתחלקים האיים בין מיקרונזיה בצד המזרחי של הארכיפלג, ובין פלאו בקצה המערבי שלו. מבחינה היסטורית היה האזור תחת שליטה ספרדית, כחלק מאזור איי הודו המזרחית הספרדיים, ונוהל ממנילה שבפיליפינים.
תיאור
קבוצת האיים מכילה כ-500 איי אלמוגים קטנים, מזרחית לפיליפינים. המרחק ממנילה ליאפ, אחד האיים הגדולים בקבוצה הוא 1,930 ק"מ. מרבית האיים בקבוצה הם איים נמוכים, אך ישנם מספר איים המתנשאים לגובה.
היסטוריה
לאחר שחמש ספינות שונות עגנו באזור, קיבלו האיים את שמם ב-1686 על ידי הספרדי פרנסיסקו לסקאנו, שקרא להם על שם קרלוס השני, מלך ספרד, שמימן את המשלחת.
מספר חוקרים מערביים הגיעו לאיים לאחר מכן, אך כשהחלו להגיע מיסיונרים נוצרים ב-1732 אירעו מספר תקריות אלימות כנגד הזרים. רק ב-1875 הצהירה האימפריה הספרדית על שליטה אל קבוצת האיים, וערכה ניסיונות לבסס את ריבונותה. איי קרוליין סופחו לשטחי איי הודו המזרחית הספרדיים ונשלטו מהפיליפינים. גרמניה, ששלטה באי יאפ (Yap), ערערה על ההצהרה הספרדית, והנושא הובא לבוררות אצל האפיפיור לאו השלושה עשר, שפסק לזכות ספרד, אך העניק לגרמניה זכויות מסחר חופשי. הספרדים לא כבשו אף אי מאיי קרוליין באופן רשמי עד 1886.
ב-1914 כבשה האימפריה היפנית את האיים מידי הגרמנים, וב-1920 קיבלה מנדט חבר הלאומים לשליטה עליהם. במהלך מלחמת העולם השנייה הקימו היפנים בסיס גדול בלגונת טרוק, אותו שיתקו בעלות הברית במבצע כדור ברד ב-1944. לאחר המלחמה הפכו האיים לשטח נאמנות של ארצות הברית ולבסוף זכו בעצמאות (1986 במיקרונזיה ו-1994 בפלאו).
אוכלוסייה ותרבות
ילידי האיים דוברים מספר ניבים של שפות מיקרונזיות וכן פלוואנית, אך גם אנגלית נמצאת בשימוש, בעיקר במסחר. בין קבוצות שונות באוכלוסיית האיים ניתן למצוא פיליפינים ויפנים.
תושבי האיים מתבססים בעיקר על דיג וחקלאות. במספר איים נבנים בתי התושבים מחומרים מקומיים בלבד, כגון עלי דקל הקוקוס המשמשים לבניית גג.
תושבי האיים מאמינים באופן מסורתי בישות עליונה (יאלאפאר) וברוח רעה (קאן), אך הם כמעט ולא עוסקים בפולחן דתי. בעקבות פעילות מיסיונרית רחבת היקף, הנצרות היא הדת השלטת באזור זה של מיקרונזיה.
נסים נסימוב
נסים נסימוב (בבולגרית: Нисим Нисимов; 4 באוקטובר 1909, פלובדיב, ממלכת בולגריה - 24 ביוני 1951, מעברות, ישראל) היה מלחין, מנצח, ומעבד ישראלי, מחשובי המלחינים הקלאסיים לשירת מקהלות בישראל בשנות ה-40 של המאה ה-20, ייסד והיה הראשון שכיהן בראש המדור למוזיקה של הוועד הפועל של ההסתדרות.
קורות חייו
נולד בפלובדיב ובה רכש השכלה יסודית ופרו-גימנסיה בבי"ס של הקהילה היהודית, בהמשך למד בבית ספר תיכון ממשלתי. בגיל 10 החל בלימודי נגינה על כינור וויולה. בהמשך למד ניצוח והחל בקריירה מוזיקלית בקרב קהילת פלובדיב. היה פעיל בתנועת השומר הצעיר. ב-1929 עלה לארץ ישראל המנדטורית התיישב בקיבוץ ג' ובהמשך עבר להתגורר במעברות. הוא למד אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', ובהמשך החל בקריירת הלחנה וניצוח. ב-1945, לכבוד 20 שנה לקיבוץ מעברות, הלחין את יצירתו הקהילתית הנודעת "שיר השירים" שהוקדש למטי נסימוב, בה שילב לחנים ומסורות מעדות שונות, עליה ניצח ובה השתתפה כל קהילת קיבוץ מעברות. המחזה נכתב על חבר קיבוץ, יצחק פסח. בהמשך חיבר מספר רב של יצירות ובכללן סוויטת בהן שילב גם פולקלור של יהדות בולגריה. עוד הלחין שירים להצגות ילדים והתפרסם גם בהלחנת שירים פופולריים לתקופה, כגון משה בתיבה.
נסימוב ייסד והיה ראשון העומדים בראש המדור למוזיקה של הוועד הפועל של ההסתדרות. בתקופת כהונתו הקצרה הפיק המדור 150 חוברות וקבצים לזימרה, למקהלות, סולנים ולזמר עממי. הוא פעל לארגון קורסים והדרכות למנצחים ומדריכי זמר, בשיתוף המנצחים והמלחינים המובילים בישראל באותה התקופה. נסימוב הקים את ספריית המוזיקה של המרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות ובה פעלה גם הוצאת ספרים, והיה עורכה ומנהלה.
נפטר ביוני 1951 ממחלת הסרטן ונקבר במעברות. ארכיונו הועבר למכון לבון. לאחר מותו מונה סגנו שלמה קפלן, למנהל מדור המוזיקה של הוועד הפועל. מספר חודשים לאחר מותו זכתה הספרייה למוזיקה שייסד בפרס אנגל.
היה נשוי למטי נסימוב גננת ובמאית הצגות ילדים. בנו הבכור, מיכה ניסימוב, מהנדס יצור ומוזיקאי, היה נשוי לסופרת והמשוררת חוה ניסימוב, בתו היא המורה לפיתוח קול רחל הוכמן, נכדו הוא שחקן התיאטרון אורי הוכמן, ונכדתו מיכל הוכמן שחקנית תיאטרון וקולנוע. בנו יאיר נסימוב בעל אולפן הקלטות בקיבוץ העוגן.
ברטונה פיראנה
ברטונה פיראנה (באנגלית: Bertone Pirana, קרוי גם: Jaguar Pirana, קרוי גם: Bertone Jaguar Pirana) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית ספורט קופה מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה יגואר, אשר הוצגה בשנת 1967 בבריטניה.
פוטו (אמנות)
פוטו (באנגלית: Putto) ברבים פוטי (באנגלית: Putti) הוא דמות של ילד זכר שמנמן, לרוב בעירום ולפעמים מכונף.
במאה ה-15 דונטלו הקים לתחייה את הפוטי באמנות. הדמויות של ילדים בגיל שבו הם שובי לב, תמימים וללא ערמומיות פקחית הפכו לפופולריות. כך הם תוארו על ידי בוד. הפוטו באמנות היה נחשב כדמות המייצגת את אל האהבה, (אמור, קופידון), וכך חשבו אנשי המאה ה-16 והמאה ה-17 על דמויות הילדים המכונפים שהופיעו באמנות. ההוגה גוטהולד אפרים לסינג דן בעניין זה והגיע למסקנה שהפוטי אינם מייצגים את אל האהבה בלבד. על ידי חקירת הפוטי מהמאה ה-15, (אז הוא קם לתחייה מאז העת העתיקה) ניתן לראות שלסינג צדק בהשערתו וזאת כאשר בודקים כיצד כונו הפוטי בשפה הוורנקולרית של התקופה, הכינוי שניתן להם היה "Spiritelli", וכפי שהעדויות הכתובות מראות, למשל בדברי השבח של ג'ובאני רוצ'ליי המתארים את הפסיפס בסנטה קונסטנצה ברומא, הכינוי "Amor" לא ניתן. כמו כן גם במסמכי התשלומים שיועדו לדונטלו על יצירתו ב-1446 (המקהלה- Cantoria) ואשר היו כתובים בשפה הלטינית עבור הפוטי הרוקדים, ישנו שימוש במונח "Predictis spiritellis".
נחמיה בן כהן צדק
רב נחמיה בן כהן צדק גאון היה גאון ישיבת פומבדיתא בין השנים 968-960.
תולדות חייו
בנו של רב כהן צדק בן יוסף שכיהן כגאון פומבדיתא בין השנים 922-917 וביצר את מעמדה ומרכזיותה של ישיבת פומבדיתא.
כשבגר והצטרף לשורות הישיבה, נוצרו בישיבה שני מחנות: מחנה אחד של משפחות הגאונים יצחק צדוק ופלטוי בן אביי (רב חנניה גאון, רב שרירא גאון, רב עמרם בן מישוי, רב מבשר גאון ותומכיהם) ומחנה של משפחת רב כהן צדק (האחים רב נחמיה וחפני ותומכיהם). שני המחנות היו מסוכסכים ושררה ביניהם יריבות עמוקה. שיאה של המחלוקת היה כאשר התמנה לגאון רב אהרן בן יוסף הכהן מבבל, שלא נמנה עם משפחות החכמים ונסמך על ידי רב מבשר גאון. רב נחמיה קיבל את מרותו של רב אהרן בתחילה, אך לאחר זמן מה הכריז על עצמו כגאון. רב שרירא סבר שרב אהרן עדיף מרב נחמיה, ובהשפעתו תמכו רוב החכמים ברב אהרן, אך רב נחמיה הוסיף לראות את עצמו כגאון הישיבה, מינה בעלי תפקידים (בין השאר מינה את חפני למשרת אב בית הדין, בעוד שאב בית הדין של רב אהרן היה רב שרירא) ושלח אגרות לקהילות התפוצות שיפנו את שאלותיהם ותרומותיהם אליו.
אחד ממכתביו ייחודי במיוחד, בשל סגנונו ומועד פרסומו. הוא נמצא באוספי הגניזה הקהירית ונחקר על ידי אוניברסיטת קיימברידג'. זהו מכתב שאליו נלווה טביעת חותמו בחמר (בולה), ושנשלח באופן חריג עוד במהלך חייו של רב אהרן (לפני אוגוסט 960). הבולה המצורפת לא שגרתית, משום שנאסר על יהודים ונוצרים להשתמש בחותמות, ולפיכך סביר שניתן לו אישור מהח'ליף. כמו כן, המכתב נכתב בהידור על נייר יקר. במכתב הוא מגייס תמיכה מיהודי מצרים למינויו לראש ישיבת פומבדיתא, ותוקף בחריפות רבה את יריביו: על רב אהרן הוא כתב את סיעת רב שרירא הוא מכנה.
לאחר פטירת רב אהרן, קיבלו החכמים את מרותו, והוא נשא בתואר גאון פומבדיתא. למרות זאת הוא הוסיף לתקוף את סיעת רב שרירא במכתביו, ומכנה אותם:. בימיו היה מצבה של ישיבת פומבדיתא מדולדל. רב נחמיה שלח מספר אגרות לקהילות התפוצות שיסייעו לישיבה בתרומות. נפטר בשנת 968, ולאחר מותו עלה על כס הגאונות רב שרירא גאון.
דברי תורתו לא נשתמרו.
אחיינו, רב שמואל בן חפני גאון היה גאון ישיבת סורא ומחותנו של יריבו רב שרירא גאון.
עמק מוצא
עמק מוצא הוא עמק שבו נמצא אחד מיובליו של נחל שורק היורד מכיוון מוצא, ליד הכפר הנטוש קאלוניה ועד לסכר בית זית בירושלים. בעמק עובר שביל ירושלים והוא כלול בשטח פארק ירושלים.
נוף, חי וצומח
עמק מוצא ושוליו הם חלק ממסדרון אקולוגי עם ריכוז גדול של בעלי חיים שהתגוררו בעבר באזור שעליו נמצאת היום העיר ירושלים. בעמק מתקיימת להקה גדולה יחסית של מספר עשרות פרטים של צבי ארץ ישראלי, תת-מין של המין צבי מצוי. כן נצפו בעמק שועל מצוי, תן מצוי, דלק סלעים, דרבן מצוי, וכן אוכלוסייה מגוונת של זוחלים, אוכלוסייה גדולה של עטלפים, עופות דורסים כדוגמת אוח מצוי ועקב עיטי, חיוויאי, בז מצוי, נץ מצוי וינשוף עצים מקננים בעמק בצד ציפורי שיר ובהן צוקית בודדת, דוחל שחור גרון וסנונית מערות.
בעמק מוצא מצויים שני מעיינות שכבה (עין מוצא ועין ארזה). נוף הצומח של העמק אופייני לבתה ים תיכונית, וכולל חורשות ויערות אורן ירושלים וברוש, מטעים, בוסתנים וכרמי זיתים, שחלקם גדלים פרא, שרידי חקלאות עתיקה ושרידי חקלאות בת ימינו.
פיתוח ושימור
עמק מוצא נמצא במוקד מספר תוכניות פיתוח של כבישים ותשתיות של גופי תכנון מוניציפליים וארציים, הקרן הקיימת לישראל, עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים. אלו כוללים שני כבישים ראשיים המתפצלים מכביש תל אביב-ירושלים (כביש 1) במחלף מוצא - כביש הטבעת המערבית וכביש 16. כביש 16, החוצה את מרכז העמק על גשר, נפתח לתנועה בשנת 2022. הכביש נסלל למרות התנגדות גופים ירוקים שטענו לפגיעה בעמק. במקור תוכנן הכביש לעבור לאורך עמק מוצא ומשם לעלות לכיוון ירושלים דרך נחל רבידה ויער ירושלים. בשנת 2000 שונתה התוכנית, בעקבות דרישת הארגונים הירוקים והמשרד להגנת הסביבה, כך שיעבור במנהרה מתחת ליער ירושלים, עם זאת כביש הגישה למנהרה חוצה את העמק.
המקטע המזרחי של מערכת המים החמישית לירושלים עובר לאורך צידו המערבי של עמק מוצא, ותחנת איגום ושאיבה ענקית של המערכת נבנו בפתח העמק. בנוסף, בנחל רבידה, במעלה לבית החולים הדסה הוקם קו חלוקת גז טבעי שהושלם במרץ 2019. לצידו הוקמה תחנת הפחתת לחץ בסמוך למושב בית זית.
לפיתוח זה מתנגדים גופים ירוקים שבראשם החברה להגנת הטבע. המתנגדים לפיתוח טוענים שלעמק חשיבות מיוחדת כשמורה של נוף הרי יהודה שלא זוהמו על ידי הבניה של ירושלים וכשער הכניסה ומבוא חזותי לעיר ממערב.
הפארק המטרופוליני
במסגרת התוכניות לפיתוח מחד ושימור מאידך של עמק מוצא רבתי מוגדר שטח העמק כחלק מהפארק המטרופוליני של ירושלים – מיזם של הקרן הקיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים. פארק עמק מוצא כולל שטח של כ-5,000 דונם והוא אחד מארבעה הפארקים המרכיבים את הפארק המטרופוליני, לצד פארק עמק הארזים, פארק עמק רפאים ונחל צופים. במסגרת התוכנית המוצעת יוקם מוקד פעילות בשטח של 1,500 מ"ר, ייסללו מגרשי חניה עבור 200 מכוניות ובנייה של אגם מלאכותי בשטח שכיום אינו מוצף באופן טבעי. התוכנית כללה גם מסעדה וחוות סוסים. במאי 2019, הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה בירושלים החליטה לדחות את התוכנית. במקומה אושרה תוכנית מינימלית שכמעט ואינה כוללת פיתוח של האזור, זאת מאחר שהייתה עלולה לפגוע במערכות אקולוגיות וברצף השטחים הפתוחים באזור.
כביש הטבעת המערבי
כביש הטבעת המערבי הוא חלק ממערכת כבישים היקפית המתוכננת סביב העיר ירושלים (כולל דרך יצחק שמיר - כביש 9, כביש הטבעת המזרחי וכביש הרכבת מדרום) המצטרפים יחד כדי ליצור כביש טבעת המחובר עם כביש 1 וכביש 39 למטרופולין תל אביב ושפלת החוף. כביש הטבעת ישמש גם ציר אורך צפון-דרום המחבר את אזור שכונת מלחה עם אזור רמת הדסה, מעוז ציון והר חרת. התוכנית הוכרזה כתוכנית תשתית לאומית (תת"ל 1) ב-14 במרץ 2003. מטרות תוכנית "תת"ל 1" היא השלמת כביש הטבעת סביב ירושלים בקטע שבין מחלף מוצא (התחברות לכבישים 1, 9, 16) ומשם בכביש, מנהרות וגשרים לאורך נחל שורק, מתחת לרמת הדסה, בגישור מעל "נחל חנדק" מתחת לרכס אורה/עמינדב עד להתחברות לכביש 39 (נחל רפאים) בדרום באזור גבעת משואה. כמו כן, סלילת כביש בין מחלף חמד לכביש הטבעת המערבי ליצירת ציר רוחב נוסף. במקור תוכנן הכביש בין מחלף הראל לדרום ירושלים, בספטמבר 2005 הוועדה לתשתיות לאומיות הורתה על שינוי תוואי הכביש ואימצה את חלופת מוצא, מאחר שהתוואי המקורי היה עלול לגרום לנזקים נופיים רחבים באזור עמק מוצא ונחל שורק. בחלופת מוצא יסלל רוב הכביש במנהרה לעומת חלופת הראל, בה חוצה הכביש בחציבה את שולי הר חרת. בפברואר 2007, הורה משרד האוצר על הקפאת התכנון והקידום של כביש, עקב חוסר תועלתו הכלכלית עם ביטול תוכנית ספדיה להרחבת ירושלים מערבה.
אתרים בעמק
מצפון לדרום:
היסטוריה וזיהוי
במהלך המאה ה-19 היה מקובל זיהוי של עמק מוצא עם עמק האלה המקראי. זיהוי זה לא נתקבל על דעת החוקרים.
Black Eyed Pilseung
Black Eyed Pilseung (בתרגום לעברית: "ניצחון שחורי עיניים") הוא צמד מוזיקאים קוריאנים שעוסק בכתיבת שירים והפקתם. הוא הוקם בשנת 2014. בשנים 2015, 2016 ו-2019 הם זכו בתואר "מלחין השנה" של Gaon. בשנת 2019 הם זכו בתואר "מפיק השנה".
היסטוריה
בשנת 2014 המוזיקאים החליטו לשלב כוחות והחלו לעבוד כצמד בשם Black Eyed Pilseung. מאז הם כתבו כמה להיטים עבור Sistar, מיס איי, Twice ו-Apink.
בשנת 2015 הם כתבו שיר Like Ooh-Ahh שבוצע על ידי Twice והגיע למצעדי הפזמונים בקוריאה דרומית, יפן וארצות הברית.
בשנת 2016 הם היו שותפים לכתיבת שיר Cheer Up שבוצע על ידי Twice, זכה במספר פרסים והגיע לראש מצעד הפזמונים של Gaon. באותה שנה נכתב שיר TT שזכה בפרס "שיר השנה". בשנת 2017 השיר Likey זכה בפרס "שיר השנה" בפיליפינים. שיר שנכתב בשנת 2018 Roller Coaster זכה בפרסים והגיע למעמד של תקליט פלטינה בקוריאה הדרומית. בשנת 2019 הם כתבו שיר Gotta Go שהיגע לראש מצעד הפזמונים בקוריאה הדרומית וזכה במספר פרסים. הוא היה מועמד לתואר "שיר השנה". במהלך השנים הצמד כתב שירים ששולבו באלבומים שהגיעו לראש מצעד הפזמונים הקוריאנית.
פרוי גוטיירז
פרוילן גוטיירז השלישי (באנגלית: Froy Gutierrez; נולד ב-27 באפריל 1998) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי, הידוע בזכות גילום דמותו של נולאן בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר", וצ'רלי בסדרה "בלה והבולדוגס".
ראשית חייו
גוטיירז נולד וגדל בהיילנד פארק, טקסס ולמד בבית הספר התיכון לאמנויות הבמה ואמנות חזותית ט. וושינגטון. הוא החל לשלוח קלטות אודישנים לאחר שסוכן ראה אותו בהצגה מקומית בשנת 2015. גוטיירז הוא ממוצא מקסיקני.
קריירה
בשנת 2017 הוא הופיע בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "זאב צעיר". בשנת 2019 הוא לוהק בעונה השנייה של "Light as a Feather" של הולו.
עמירם שקולניק
עמירם שקולניק (23 באוגוסט 1923 – 6 ביוני 2004) היה פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ועם פרישתו התמנה ליושב ראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית גליל מערבי, מטעם אוניברסיטת בר-אילן. הוא שימש בתפקיד זה בין השנים 2000–2004. שקולניק היה אקופיזיולוג מבכירי חוקרי הטבע והמדעים בישראל. הוא הרבה להרצות ולכתוב על תעשיית המזון, החקלאות המדברית והרפואה. מחקריו היו בתחום פיזיולוגיה סביבתית במדבר, והוא הקים את האסכולה למחקר הפיזיולוגיה המדברית תוך שילוב השדה, המעבדה והתאוריה. הוא היה מראשוני החוקרים שפיתחו בישראל את הגישה האקופיזיולוגית בזואולוגיה. חבר קיבוץ כברי.
ביוגרפיה
שקולניק נולד בקיץ 1923 במזכרת בתיה, בנם הצעיר של חסידה לבית מלר ושלמה שקולניק.
בשנת 1942 סיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה בתל אביב והחל ללמוד בסמינר הקיבוצים, היה חבר מחנות העולים ויצא להכשרה ביגור. בתום ההכשרה, הצטרף עם חבריו לקיבוץ בית הערבה, וב-1948 גויס לצה"ל ולחם בהגנה על סדום. בשנת 1949 עבר בית הערבה לקיבוץ כברי, והקים את בית הספר היסודי הראשון. בשנת 1951, בצוות יחד עם עמיתיו אביתר נבו ומיכאל קוסטא, הניח את היסוד להוראת הביולוגיה בסמינר אורנים, שם לימד כל שנות עבודתו. השתתף במיפוי הגאולוגי של סיני ב-1956, לצד עמירם עסקו במלאכה הזואולוגים אמוץ זהבי, יעקב ורמן, הביולוג האבולוציוני אביתר נבו, והבוטנאים יואל דה-מלאך, נפתלי תדמור, דני זהרי, והארכאולוג יוחנן אהרוני.
בשנת 1967 קבל תואר דוקטור באוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות יתרה, את לימודי הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת דיוק שבצפון קרוליינה. בשנת 1969 חזר לישראל עם פרופ' קנוט שמידט נילסון (Knut Schmidt-Nielsen), החל לעבוד באוניברסיטת תל אביב כמרצה בכיר ושם הקים מעבדה לפיזיולוגיה, והיה מהפיזיולוגים מהראשונים במחלקה לזואולוגיה אוניברסיטת תל אביב, שם בנה תשתית הוראה ומחקר שקצרה יוקרה והישגים רבים. מדענים רבים מרחבי העולם שיתפו איתו פעולה במחקריו, הרבה להרצות ולכתוב על תעשיית המזון, החקלאות המדברית והרפואה. עמירם חקר בתחום פיזיולוגיה סביבתית במדבר, הקים את האסכולה למחקר הפיזיולוגיה המדברית תוך שילוב השדה, המעבדה והתאוריה. בנוסף, הרצה בישראל ומחוץ לה.
בשנים 1976 עד 1978 שימש בתפקיד ראש המחלקה לזואולוגיה ובהמשך קבל את הקתדרה לזואולוגיה סביבתית. בהמשך ובמקביל גם שימש בשורה ארוכה של תפקידים בוועדות אוניברסיטאות שלהן מונה מטעם המועצה להשכלה גבוהה והאקדמיה הישראלית למדעים. בשנים 1992 עד 1994 עמד בראש החטיבה האקדמית של מכללת אורנים. בשנת 1995 לאחר שפרש לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב כפרופסור אמריטוס, נתמנה מטעם אוניברסיטת בר-אילן בין השנים 2000 ו-2004 כיו"ר הוועד המנהל של המכללה האקדמית גליל מערבי, לזכרו קיימת במכללה מלגה בעבור הישגים יוצאי דופן שנתרמה על ידי משפחתו. בימיו האחרונים, השקיע את מאמציו בכתיבת ספר על עבודתו המדעית, אך נפטר בטרם סיימו. את הספר סיימה והוציאה לאור תמר רעייתו ביחד עם יצחק צ'ושניאק.
ארכיטקטורת הרווארד
מקורו של המונח הוא במחשב הרווארד סימן 1, שהיה בעל מקום מוגבל לאחסון מידע, אשר הוכל במלואו בתוך יחידת עיבוד מרכזית, ולא אפשר גישה לזיכרון אשר הכיל את הפקודות כזיכרון לעיבוד. תוכניות היו צריכות להטען על ידי המפעיל, והמחשב לא היה יכול לבצע אתחול לעצמו.
עמירם שקולניק
ביוגרפיה
נפטר בקיץ 2004. הניח אשה, ילדים, נכדים ונינים.
ארכיטקטורת הרווארד
כיום, מעבדים מיישמים הפרדה שכזו בקווי המידע על פי רוב מטעמי ביצועים. חלק מהמעבדים אשר מוצהרים כ"מעבדי ארכיטקטורת הרווארד" מממשים, הלכה למעשה, ארכיטקטורת הרווארד מֻסְגֶּלֶת, כך שהם מסוגלים לבצע פעולה כמו טעינת תוכנה ממקום אחסון חיצוני, ולאחר מכן הרצתה.
עמירם שקולניק
מחקריו
מחקריו עסקו במגוון רחב של נושאים. הוא חקר את התאמות בעלי חיים לבית גידולם במגוון של מינים, ובהם חלזונות, קיפודים, מכרסמים, קופים, ומעלי גרה מדבריים אחרים, כמו עז הבית השחורה. מחקר אחר עסק במכרסמים מדבריים שהיגרו לגליל המערבי, אזור בו יש אקלים ים תיכוני.
ארכיטקטורת הרווארד
עם זאת, קיימים גם רכיבים הנשענים על עקרונות ארכיטקטורת הרווארד קלאסית (בעיקר מעבדי אות ספרתיים ומיקרו-בקרים קומפקטיים), אך אפילו רכיבים כאלו מממשים לרוב פקודות מיוחדות לצורכי שליפת מידע מזיכרון התוכנה כטבלאות נתונים לקריאה בלבד ו/או פקודות לתכנות מחדש של זיכרון התוכנה.
עמירם שקולניק
מחקריו
בסוף שנות ה-50 החל את עבודת המחקר באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' היינריך מנדלסון, מחקרו עסק בעמידות לתנאי יובש של מכרסמים מדבריים והתפתח בעבודת הדוקטורט שלו במחקר על שני מיני הקוצנים בהנחיית פרופ' רייך ופרופ' אריה בורוט. מחקר ראשוני על התחרות בין שני מיני קוצנים, קוצן היום וקוצן הלילה, פתח מחקר מתמשך. המבנה והתכונות הפיזיוגיות של שני סוגי הקוצנים כמעט זהים שני המינים פעילי לילה בדרך כלל, אולם באזורים בהם חופפים שטחי המחיה שלהם, פעיל הקוצן המצוי בשעות הלילה והקוצן הזהוב בשעות היום. כאשר הרחיקו עמירם ועמיתיו את קוצני הלילה מבית הגידול הטבעי, התחילו קוצני היום להיות פעילים גם בשעות הלילה. מדובר כאן בתחרות בין מינים קרובים.
אינטרנט ביפן
ביפן, תשתית תקשורת הנתונים בכלל, והאינטרנט בפרט זוכים לתפוצה רחבה. בשנת 2014 על כל 100 תושבים היו: ב-2010 עמד שיעור המשתמשים באינטרנט במדינה על 78.2%, מתוכם מעל 90% בגילאי 13 עד 49, ומעל 20% בגילאי 80 ומעלה.
באמצע 2012 המהירות הממוצעת של האפיק היורד ביפן עומדת על 23 מס"ש (מקום 14 בעולם), והאפיק העולה על 16 מס"ש (מקום 8 בעולם).
פעילויות ממשלתיות
נושאי האינטרנט ביפן מטופלים על ידי הלשכה למידע ולתקשורת של משרד הפנים והתקשורת של המדינה. המשרד יוזם ומעודד פעילויות לקידום האינטרנט במדינה. בין השאר, המשרד יזם ב-2009 תוכנית לאינטרנט בטוח ומאובטח. התוכנית כוללת 3 היבטים: כמו כן, המשרד פועל שיפור מצב ה-FTTH במדינה. השאיפה היא להגדיל את תפוצת החיבורים האופיים מעבר לרמת ה-30% (17.8 מיליון חיבורים) ב-2010, ולהגביר את התעבורה והשימוש בקווים האופטיים הקיימים.
אתרים פופולריים
לאתרים ביפן סיומת .jp. על פי מדד אלקסה, האתרים הנצפים ביותר ביפן הם:
התפתחות האינטרנט ביפן
תקשורת נתונים נרחבת, שלא באמצעות פרוטוקול IP, הופעלה ביפן בפרויקט NACSIS של משרד החינוך היפני לשיתוף משאבים של מחשב מרכזי באמצעות מיתוג מנות מסוג X.25 (ולא IP). מטרת הפרויקט הייתה ספציפית ומוגבלת: להפיץ מידע ביבליוגרפי לאנשי אקדמיה בלבד.
בשנת 1992 התקיים כנס INET 92 של איגוד האינטרנט העולמי בעיר קובה, בהשתתפות יותר מ-600 נציגים מרחבי העולם. מעבר לדיונים הטכניים, הוצגו שימושים שונים לרשת החדשה, וכך הוגברה עוד יותר השאיפה להשתמש באינטרנט מעבר לשימושים של אקדמיה ומחקר. בשנה זו החל הסניף המקומי של AT&T לספק קווי תקשורת ייעודיים. חברת הזנק בשם IIKK פעלה לראשונה כספק שירותי אינטרנט, בהתבסס על השירות של AT&T עם קישור לרשת של TWICS.
פול ריבס
סר פול אלפרד ריבס (באנגלית: Paul Alfred Reeves; 6 בדצמבר 1932 – 14 באוגוסט 2011) היה הארכיבישוף והפרימוס של ניו זילנד בשנים 1980 – 1985 והמושל הכללי של ניו זילנד בין השנים 1985 – 1990. הוא היה הנגיד הראשון של אוניברסיטת אוקלנד לטכנולוגיה.
ראשית חייו
פול ריבס נולד בולינגטון כבנם של דארסי ריבס ושל אשתו הילדה פירהירה, שעברו מוואיקווה שבצפון האי הדרומי לניוטאון, פרבר של מעמד העובדים בוולינגטון. הילדה פיריהירה הייתה ממוצא מאורי משבט טה אטי אווה. דארסי היה לבן ועבד כנהג חשמלית. הוא מת ב-1950 בגיל 52.
פול ריבס התחנך בבית הספר התיכון ולינגטון קולג' ולמד בקולג' ויקטוריה של אוניברסיטת ניו זילנד (כיום אוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון), שם הוא סיים את לימודי התואר הראשון שלו ב-1955 ואת לימודי התואר השני שלו ב-1956. הוא למד לימודי הסמכה לכמורה בכנסייה האנגליקנית של ניו זילנד בקולג' סנט ג'ון שבאוקלנד וקיבל את תעודת ההסמכה שלו בתאולוגיה ב-1958.
דיאקון וכומר
ב-1958 הוסמך ריבס כדיאקון. לאחר כהונה קצרה כעוזר לכומר בטקורואה, הוא בילה את התקופה שבין השנים 1959 – 1964 באנגליה. מ-1959 ועד 1961 הוא היה סטודנט מתקדם בקולג' סנט פיטר באוקספורד (קיבל תואר ראשון בתחום ב-1961 ותואר שני ב-1965) וכן היה עוזר כומר באוניברסיטת הכנסייה של מריה הבתולה. ב-1960 הוא הוסמך ככומר. הוא שירת בשני תפקידים נוספים כעוזר כומר באנגליה, במחוז קירקלי בשנים 1961 – 1963 ובלואיסשם בשנים 1963 – 1964.
בישוף, ארכיבישוף ופרימוס
ב-1971 מונה ריבס להיות הבישוף של ואיאפו. בשנים 1979 – 1985 הוא כיהן כבישוף של אוקלנד ובשנים 1980 – 1985 כארכיבישוף וכפרימוס של ניו זילנד.
מעורבותו בפוליטיקה
במהלך תקופת כהונתו כבישוף הוא גם היה יושב ראש המועצה הסביבתית בשנים 1974 – 1976. הוא היה תומך של תנועת "אזרחים למען רולינג" (המערכה לבחירתו מחדש של ראש הממשלה מטעם מפלגת הלייבור, ביל רולינג). כמו כן הוא שימש כנשיא מועצת הכנסיות הלאומית של ניו זילנד בשנים 1984 – 1985.
מינויו
בעצתו של ראש ממשלת ניו זילנד, דייוויד לאני, מינתה המלכה אליזבת השנייה ב-22 בנובמבר 1985 את ריבס לתפקיד המושל הכללי ה-15 של ניו זילנד. מינויו נתקל במידה מסוימת של ספקנות בשל מעורבותו הפוליטית בעבר במסגרת תנועת "אזרחים למען רולינג", התנגדותו לביקור נבחרת הרוגבי של דרום אפריקה ב-1981 והעובדה שהוא היה בישוף אנגליקני. מנהיג האופוזיציה, ג'ים מק'לאי, התנגד למינוי על בסיס טענות אלו, ושאל "כיצד כומר מוסמך יכול למלא את התפקיד (החוקתי) הזה?" עם זאת, קיבלו קבוצות מאוריות רבות את מינויו של ריבס בברכה וסר ג'יימס הנרה טען ש"אלו חייבים להיות פירותיו של הסכם ואיטנגי כאשר אנו רואים אדם מעמנו בתפקיד זה". ריבס היה האדם הראשון בתפקיד כנסייתי (ועד כה היחיד) שכיהן בתפקיד המושל הכללי. יותר מכך, הוא היה המושל הכללי הראשון ממוצא מאורי.
כהונתו
במהלך תקופת כהונתו הצטרף ריבס ל"אגודת תושבי ניוטאון" והזמן את חברי האגודה לבקר בבית הממשלה, מעונו הרשמי בוולינגטון. הוא אירח את היום הפתוח הראשון בבית הממשלה ב-7 באוקטובר 1990 והעסיק את האחראית הראשונה על יחסי הציבור, סינדי ביוויס, שתקדם את תפקיד המושל הכללי. ריבס כיהן בתפקידו עד 20 בנובמבר 1985 וקתרין טיזרד ירשה את מקומו.
מחלוקות
במהלך תקופת כהונתו של ריבס כמושל הכללי ביצעה ממשלת הלייבור הרביעית שינויים רדיקליים בכלכלת ניו זילנד, שנודעו מאוחר יותר בכינוי "רוג'רנומיקס" (Rogernomics, על שמו של שר האוצר רוג'ר דגלס שיזם אותם). בנובמבר 1987 העיר ריבס הערות ביקורתיות על מדיניות זו בציינו שהרפורמות יצרו "חברה שבאופן הולך וגדל הפכה להיות מרובדת". על התבטאותו זו הוא ננזף על ידי לאני, אך מאוחר יותר, במאי 1988 הוא ציין ש"רוח כלכלת השוק גוזלת את החיים מהחלשים, אך רוח האל נותנת חיים לכל". לימים אמר ריבס שהתבטאויות אלו ציינו את פרשת הדרכים ביחסים בינו לבין הממשלה.
הוא גם אמר: "הייתה לי תחושה שנותרתי לבד וחשתי שאני צריך שדברי יילקחו ביותר רצינות". ריבס כתב למלכה, אך הוא לא קיבל תשובות ישירות ממנה. הוא אמר: "הייתי נוהג לכתוב למלכה ולהביע את דעתי על הנעשה במדינה ולא קיבלתי תשובות ממנה אלא ממזכירה הפרטי, שאליהם התייחסתי כביטוי לחוות דעתה".
פרישתו
לאחר פרישתו מתפקיד המושל הכללי שימש ריבס כמשקיף ב"מועצה המייעצת האנגליקנית של האו"ם בניו יורק בשנים 1991 – 1993 ועוזר הבישוף של ניו יורק בשנים 1991 – 1994. בשנים 1994 – 1995 הוא שירת לזמן קצר כדיאקון של קולג' סנט ג'ון. הוא גם שימש כסגן יושב ראש קבוצת המשקיפים של חבר העמים הבריטי בדרום אפריקה, כיושב ראש בקרן נלסון מנדלה וכפרופסור אורח ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת אדינבורו.
בשנים 2000 – 2011 שימש ריבס כנגיד של אוניברסיטת אוקלנד לטכנולוגיה.
ביולי 2011 הודיע ריבס כי הוא אובחן כחולה סרטן ועל פרישתו מכל תפקידיו הציבוריים. פול ריבס מת ממחלתו באוגוסט 2011, בגיל 78.
אותות כבוד
ב-1977 הוענקה לריבס מדליית יובל הכסף של המלכה אליזבת השנייה. באפריל 1982 הוא מונה להיות הכומר (Chaplain) של מסדר ג'ון הקדוש. ב-1985 הוענק לו התואר אבירות לרגל יום הולדתה הרשמי של המלכה. ב-6 בנובמבר 1985 הוענק לו התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. ב-1986 הוענק לו התואר אביר של צדק במסדר ג'ון הקדוש. ב-2 במרץ 1986 הוענק לו התואר אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי. ב-1990 הוענק לו התואר עמית מסדר שירות המלכה. ריבס גם מונה להיות עמית של מסדר פיג'י.
בנוגע למתן התואר סר לריבס היו מעט התלבטויות, שכן לא נהוג שחברי מעמד הכמורה של הכנסייה האנגליקנית יקבלו את התואר סר כאשר מוענק להם תואר אבירות והיה סביר שכלל זה יחול גם על הכנסייה האנגליקנית של ניו זילנד. כדי להימנע מהעמדת המלכה במצב מביך (המסורת היא שמושלים כלליים מקבלים את תוארי האבירות אישית מידי המלכה בארמון בקינגהאם), העניק ראש ממשלת ניו זילנד, דייוויד לאני, לריבס את התואר Knight Bachelor (מהלך שהוא בסמכותו) לפני הענקת תואר האבירות על ידי המלכה. כתוצאה מכך, כאשר התייצב ריבס לפני המלכה כדי לקבל את התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, הוא כבר היה בעל תואר סר.
ביום ואיטנגי 2007 הוענק לריבס תואר הכבוד הרם ביותר של ניו זילנד, מסדר ניו זילנד.
ב-1985 העניקה אוניברסיטת אוקספורד לריבס את התואר דוקטור למשפט אזרחי (Doctor of Civil Law) וב-1981 הוא מונה על ידי הקולג' בו הוא למד, קולג' סנט פיטר, כחבר כבוד וב-1994 כנאמן. ב-1989 הוענק לו התואר חבר בקולג' סנט ג'ון שבאוקלנד. ריבס קיבל תוארי כבוד נוספים, כולל תואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון ב-1989, תואר דוקטור לתאולוגיה מהסמינר התאולוגי הכללי בניו יורק ב-1992 ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אדינבורו ב-1994.
שינויים בחוק שנערכו בשנת 2006 אפשרו לו לשאת את התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו.
לויד בנטסן
לויד מילרד בנטסן הבן (באנגלית: ; 11 בפברואר 1921, טקסס, ארצות הברית – 23 במאי 2006, יוסטון, טקסס) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית ה-69, כסנאטור מטעם מדינת טקסס וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן הנשיא בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988.
הוועדה הרפובליקנית הלאומית
הוועדה הרפובליקנית הלאומית (באנגלית: Republican National Committee; בראשי תיבות: RNC) היא ועדה פוליטית אמריקאית המשמשת כמנהיגות הלאומית של המפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית. הוועדה אחראית לפיתוח וקידום המצע המדיני הרפובליקני, וכן לתיאום גיוס כספים ואסטרטגיית בחירות. היא אחראית גם לארגון ולניהול של האספה הלאומית הרפובליקנית הבוחרת את המועמד הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית. רונה רומני מקדניאל היא יושבת ראש הוועדה הנוכחית.
לויד בנטסן
ביוגרפיה
בנטסן נולד ב-11 בפברואר 1921 במישן, טקסס ללויד מילרד בנטסן האב, איש עסקים ממוצא דני, ולעדנה רות קולבת'. בשנת 1942 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין.
הוועדה הרפובליקנית הלאומית
האדם היחיד שעמד בראש הוועדה ונבחר לנשיא ארצות הברית הוא ג'ורג' הרברט ווקר בוש. כמה מראשי הוועדה כיהנו כמושלי מדינות.
המקבילה העיקרית של הוועדה היא הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
לויד בנטסן
ביוגרפיה
לאחר שסיים את לימודיו, גויס בנטסן לחיל האוויר של ארצות הברית, שירת במהלך מלחמת העולם השנייה וקיבל את צלב התעופה המצוינת לאחר שהמטוסים שהטיס, מפציצים כבדים מדגם B-24 ליברייטור, הופלו פעמיים. מאוחר יותר במהלך המלחמה הועלה לדרגת מייג'ור. את שירותו הצבאי סיים בדרגת קולונל.
בשנת 1946, לאחר שסיים את שירותו הצבאי, כיהן כשופט בטקסס עד 1948, אז נבחר להיות חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. נבחר מחדש פעמיים וכיהן בתפקיד עד 1955.
לאחר שעזב את תפקידו בבית הנבחרים, עבד בתפקידים שונים בשוק ההון.
בשנת 1970 חזר לפוליטיקה, ונבחר לכהן כסנאטור, ונבחר מחדש שלוש פעמים.
בשנת 1988, ניצח מייקל דוקאקיס בבחירות המקדימות והיה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד נשיא ארצות הברית, ובחר בבנטסן למועמד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. בבחירות ניצח מועמד המפלגה הרפובליקנית.
בשנת 1992 מינה אותו ביל קלינטון, לאחר שזכה בבחירות לנשיאות של אותה השנה, לתפקיד מזכיר האוצר של ארצות הברית, בו כיהן עד דצמבר 1994, אז פרש מהחיים הפוליטיים.
בשנת 1998 עבר בנטסן שבץ מוחי.
ב-23 במאי 2006 נפטר בנטסן בביתו שביוסטון, טקסס בגיל 85, ונקבר בבית הקברות פורסט פארק לאונדייל שביוסטון.
ג'יילן סאגס
ג'יילן סאגס (באנגלית: Jalen Suggs; נולד ב-3 ביוני 2001) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע באורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA.
מייקל גנדולפיני
מייקל גנדולפיני (באנגלית: Michael Gandolfini; נולד ב-10 במאי 1999) הוא שחקן אמריקאי. בנו של השחקן ג'יימס גנדולפיני.
ג'יילן סאגס
נעורים וקריירת תיכונים
בן דודו של סאגס הוא שחקן ה-NFL טרל סאגס, שזכה פעמיים בסופרבול. סאגס הוא גם בן דודו של אדי ג'ונס, שנבחר שלוש פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA. לסאגס יש עוד מספר בני דודים אשר שיחקו בעבר במכללות.
מייקל גנדולפיני
ביוגרפיה
גנדולפיני נולד בשנת 1999 לג'יימס גנדולפיני ומרסי ווודרסקי. כשהתבגר, נהנה לשחק ולהופיע, אך אביו ייעץ לו לא לפתח קריירת משחק, אלא להיות ספורטאי או במאי משום ש"לבמאים יש את הכוח".
ג'יילן סאגס
נעורים וקריירת תיכונים
סאגס נולד בסיינט פול שבמינסוטה, והחל לשחק כדורסל מהשנייה בה עמד על הרגליים. אביו לארי, הסיע אותו למחנות אימונים רבים, ובגיל שבע טס סאגס ללא ליווי משפחתו לדאלאס על מנת להשתתף במחנה. בכיתה ז', שיחק סאגס שלושה משחקים בליגת התיכונים הצעירה בתיכון מיננהה שבמיניאפוליס, לפני שעבר לשחק שם באופן רציף. בכיתה ח', היה סאגס שחקן חמישייה והעמיד ממוצעים של 17.5 נקודות, 4.4 חטיפות ו-4.0 אסיסטים למשחק.
מייקל גנדולפיני
ביוגרפיה
בהיותו בן 14, נפטר אביו בגיל 51 בעיר רומא ב-19 ביוני 2013. המשפחה שהתה באיטליה כדי לקבל פרס במסגרת פסטיבל טאורמינה, שבו אביו היה אחד מאורחי הכבוד. לאחר שהמשפחה בילתה את היום בטיולים בעיר, גילה מייקל את אביו מחוסר הכרה בסביבות השעה 22:00 בלילה על רצפת האמבטיה במלון פאלאציו קארוזו. הוא הובהל לבית החולים בשעה 22:40, אך מותו נקבע כעבור 20 דקות מהתקף לב.
קריירה
לאחר מות אביו החליט מייקל גנדולפיני להמשיך בקריירת משחק. לאחר סיום לימודי התיכון, נרשם לאוניברסיטת ניו יורק.
הוא נבחן והתקבל לסדרת הדרמה "הצמד" בתפקיד ג'ואי דווייר. בשנת 2019 לוהק לסרט "הקדושים של ניוארק" כדי לגלם את הגרסה הצעירה של טוני סופרנו, התפקיד שמילא אביו בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס". גנדולפיני, שמעולם לא צפה בסדרה, החל לצפות בה כדי להתכונן לתפקיד, ותיאר את ההכנות כתהליך אינטנסיבי.
ג'יילן סאגס
נעורים וקריירת תיכונים
בעונתו השלישית, העמיד סאגס ממוצעים של 23.3 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-6.3 אסיסטים למשחק, וזכה באליפות שלישית ברציפות. סאגס נבחר לחמישייה הראשונה של הליגה והשלישית לכל שחקני העונה השלישית בתיכונים בארצות הברית. בעונתו האחרונה, הוא העמיד ממוצעים של 23.3 נקודות, 7.5 ריבאונדים, 5.0 אסיסטים ו-3.9 חטיפות למשחק. העונה נקטעה בעקבות מגפת הקורונה וסאגס לא הצליח לעזור למיננהה לזכות באליפות רביעית ברציפות. סאגס סיים כקלע המוביל בתולדות התיכון, עם 2,945 נקודות בקריירה. סאגס נבחר לחמישייה הראשונה של העונה ולשחקן העונה במינסוטה, ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, בג'ורדן ברנד קלאסיק ובנייקי הופ סאמיט, אך כל שלושת המשחקים בוטלו עקב מגפת הקורונה.
מייקל גנדולפיני
קריירה
בשנת 2019 לוהק גם כן לשחק בדרמת הפשע "Cherry" בבימוי האחים רוסו.
ג'יילן סאגס
נעורים וקריירת תיכונים
לסירוגין לקריירת הכדורסל של סאגס, הוא גם שיחק בנבחרת התיכון בפוטבול בעמדת הקוורטרבק. בשנת 2018 בעודו רוקי הוביל את התיכון לאליפות. בעונתו האחרונה, הוביל סאגס את התיכון לסיים כסגנית האלופה והוא זכה כשחקן המצטיין של העונה במינסוטה. סאגס נבחר לשחקן העונה של מקס פרפס בפוטבול בנוסף על זכייתו בכדורסל, ובכך הפך לספורטאי הראשון בהיסטוריה של מינסוטה שזכה בתואר גם בפוטבול וגם בכדורסל באותה עונה.
קריירת מכללות
בהופעת הבכורה של סאגס במכללה, ב-25 בנובמבר 2020, הוא קלע 24 נקודות בניצחון 90–102 על אוניברסיטת קנזס. במשחקו השני, בניצחון על אוניברסיטת אובורן, העמיד סאגס סטטיסטיקה של 12 נקודות, 4 ריבאונדים ו-6 אסיסטים. ב-2 בדצמבר, בניצחון מכללתו על אוניברסיטת ווסט וירג'יניה, נפצע סאגס ברגלו אך הצליח לחזור מאוחר יותר לשחק והוא סיים את המשחק עם 4 נקודות, 6 ריבאונדים ו-5 אסיסטים. 17 יום לאחר מכן, קלע סאגס שיא קריירה של 27 נקודות על אוניברסיטת איווה אשר מדורגת שלישית בליגה. בנוסף לשיא הקריירה בנקודות, הוא גם הוריד 7 ריבאונדים, מסר 4 אסיסטים, חטף 3 פעמים וחסם פעם אחת.
בפיינל פור של טורניר אליפות המכללות, סאגס קלע שלשת ניצחון על הבאזר 9.1 מטרים מהסל, מה שהוביל את מכללתו לניצחון 90–93 בהארכה על אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, והעלה אותה למשחק הגמר. זה היה באזר הניצחון הראשון במשחק פיינל פור במכללות מאז 1977. גונזגה הפסידה במשחק הגמר 70–86 לאוניברסיטת ביילור. סאגס הוביל את קבוצתו בנקודות עם 22, יחד עם 3 אסיסטים ו-2 חטיפות ב-33 דקות.
Wicked Lips
Wicked Lips (בעברית: שפתיים מרושעות) הוא האלבום אולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית איגי אזליה. המיני-אלבום יצא לאור ב-2 בדצמבר 2019, על ידי חברות התקליטים באד דרימס רקורדס ואימפריה רקורדס.
רקע והוצאה
לאחר צאת הסינגל הפותח מתוך המיני-אלבום "Lola", הכריזה אזליה כי היא תוציא את המיני-אלבום ב-22 בנובמבר 2019. יממה לאחר מכן, הודיעה אזליה ברשתות החברתיות כי הוצאתו של המיני-אלבום תתעכב, והוא יופץ ב-2 בדצמבר באותה השנה.
אדלייד אירונסייד
אדלייד אליזה סקוט אירונסייד (באנגלית: Adelaide Eliza Scott Ironside; 17 בנובמבר 1831 – 15 באפריל 1867) הייתה אמנית אוסטרלית. שלושה מציוריה נתרמו לאוספים לאומיים באוסטרליה.
ביוגרפיה
אירונסייד נולדה בסידני, בתם היחידה של ג'יימס אירונסייד, ואשתו מרתה רבקה, לבית רדמן. היא התחנכה על ידי אמה ומגיל צעיר גילתה יכולת ספרותית, ותרמה לעיתונות גם בפרוזה וגם בשירה.
בשנת 1855 החליטה ללמוד ציור באירופה, ולקראת סוף אותה שנה נסעה עם אמה ללונדון. אמרו שהיא האמנית הראשונה שנולדה באוסטרליה שלמדה באירופה היה לה מכתב המלצה מסר ג'יימס קלארק, דרכו פגשה את ג'ון ראסקין שגילה עניין רב בעבודתה. מלונדון אירונסייד נסעה לרומא, עבדה קשה כדי להפוך לאמנית ונשארה שם למשך שארית חייה.
בשנת 1862 איירונסייד יצגה את ניו סאות' ויילס בתערוכה הגדולה בלונדון, ושתי תמונותיה זכו לביקורות טובות מצד המבקרים. ברומא היה לה מוניטין מצוין כציירת. אירונסייד נפטרה ברומא ב־15 באפריל 1867 משחפת. היא נקברה בלונדון בבית העלמין ווסט נורווד.
למרות המוניטין הגבוה שלה ברומא, היא נשכחה במהרה במולדתה, ואין דוגמאות של עבודותיה באף אחת מהגלריות הלאומיות באוסטרליה. תמונותיה, צליינות, הנישואין בקאנה, נשלחו לאוסטרליה והושאלו לגלריה הלאומית בסידני, שם ראה אותם פרנסיס אדמס בערך בשנת 1888 מאוחסנים "במעין סככה" כי לא היה "מקום מתאים בגלריה". אדמס שיבח אותם מאוד, והציע שאפשר למצוא חדר בגלריה במלבורן להצבת תמונותיה של העלמה אירונסייד. בסופו של דבר הם מצאו בית במכללת סנט פול, אוניברסיטת סידני.
״הנישואין בקאנה בגליל״ הוצגה בגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס בשנת 1992.
הנסיכה דוקהה
הנסיכה דוקהה מקוריאה (בהנגול: 덕혜옹주; בהנג'ה: 德惠翁主; דוקהה אונגג'ו; 25 במאי 1912 - 21 באפריל 1989) הייתה הנסיכה האחרונה של האימפריה הקוריאנית .
היא נולדה בארמון צ'אנגדאוקגונג בסיאול, בתם של קוג'ונג, קיסר קוריאה, ופילגשו, שהייתה ידועה אז בשם יאנג גווי-אין. כשילדה הפילגש את הנסיכה דוקהה, העניק לה הקיסר תואר נאמנות, "בוקניונג" (Boknyeong). הנסיכה דוקהה לא הוכרה רשמית כנסיכה על ידי האימפריה היפנית עד 1917, משום שלא הייתה בתה של המלכה. באותה שנה הוכנס שמה באופן רשמי לרישום משפחת המלוכה. אביה הקיסר אהב אותה מאוד והקים עבורה את גן הילדים של ארמון דוקסו בג'ונמיונגדאנג (준명당), באולם האמניונג. בגן הילדים הזה היו גם ילדות בגילה ממשפחות אצולה. בנסיכה דוקהה נקראת בקוריאה "דוקהה אונגג'ו" - תואר המתייחס לבנותיה של הפילגש, ולא "גונגג'ו" - המתייחס לבנותיה של המלכה.
ילדותה
הנסיכה דוקהה נולדה ב-1912 ליאנג גווי-אין (מאוחר יותר הגברת בוקניונג) והקיסר קוג'ונג, כאשר הקיסר היה בן 60. מאחר שלא ניתן לה שם, התעלמו ממנה והתייחסו אליה כאילו אינה קיימת. היא כונתה אז "בונקיונג-דאנג". ב-1917 הקיסר קוג'ונג שכנע את טראוצ'י מסטאקה, שהיה אז המושל הכללי של קוריאה, להכניס את שמה לרישום של משפחת המלוכה, ובכך להפוך אותה לחוקית ולהעניק לה את התואר נסיכה. ב-1919 הקיסר קוג'ונג תכנן את האירוסין הסודיים בין הנסיכה דוקהה לקים ג'אנג-האן, אחיינו של קים הוואנגג'ין, מנהל לשכה בחצר המלוכה. באמצעות האירוסין הללו, ניסה הקיסר להגן על בתו מפני יפן, אולם הן נכשלו עקב התערבות יפן. לאחר כישלון האירוסין, קים הוואנגג'ין לא הורשה להיכנס לארמון דוקסו וב-21 בינואר 1919 מת פתאום הקיסר קוג'ונג. ב-1921 הלכה הנסיכה דוקהה לבית הספר היסודי הינודיי בסיאול.
חייה ביפן
ב-1925 נלקחה דוקהה ליפן באמתלה של המשך לימודיה. כמו אחיה, היא למדה בגאקושין. היא תוארה כשקטה, מבודדת וחלשה. עם קבלת החדשות בדבר מות אמה ב-1929, היא קיבלה רשות לבקר בקוריאה באופן זמני, כדי להשתתף בלווייתה של אמה ב-1930. אולם היא לא הורשתה להשתתף בלוויה בבגדים הולמים. באביב 1930, עם תחילתה של מחלה נפשית (שהתבטאה בסהרוריות), היא עברה לארמונו של המלך לי, ביתו בטוקיו של אחיה, נסיך הכתר יי און. בתקופה זו הרבתה לשכוח לאכול ולשתות. רופאה אבחן את מחלתה כ-Dementia praecox, אולם בשנה לאחר מכן מצבה השתפר.
במאי 1931, בעקבות "שידוך" שנעשה על ידי הקיסרית טיימיי, בת זוגו של הקיסר יושיהיטו, היא נישאה לרוזן סו טייקיוקי (武志) , אריסטוקרט יפני. הוחלט על הנישואין הללו כבר ב-1930; אחיה מחה על כך והנישואין נדחו בשל מצבה, אולם כאשר החלימה, הורו לה מיד שיש לקיים את הנישואין. ב-14 באוגוסט 1932 היא ילדה בת, מסאיי (正惠), או ג'ונגהיי (정혜) בקוריאה. ב-1933 דוקהה שוב נפגעה ממחלת נפש עד לנקודה של חוסר שליטה בצואה. לאחר מכן שהתה שנים רבות במרפאות שונות למחלות נפש.
עם תבוסתה של יפן במלחמת העולם השנייה, קוריאה קיבלה מחדש את עצמאותה ובעלה של דוקהה איבד את תואר האצולה שלו, לאחר שמעמד האצולה בוטל. לנישואין המאורגנים שלהם כבר לא הייתה משמעות והם החלו להתרחק זה מזו עד שבסופו של דבר התגרשו ב-1953. ידוע כי טייקיוקי סו נישא מחדש ב-1955 ליושי קטסומורה היפנית. ב-1956 נעלמה בתה היחידה, שדווח שהתאבדה כתוצאה מהמתח שנגרם מגירושי הוריה. כתוצאה מכך, מצבה של דוקהה הידרדר בקצב איטי אך משמעותי.
בחזרה לקוריאה
דוקהה שבה לקוריאה ב-26 בינואר 1962, לאחר 37 שנים, בהזמנת ממשלת קוריאה הדרומית. בהתחלה סירבה הממשלה להתיר את שובה של האחרונה בשושלת המלוכה, מכיוון שהנשיא לי סינג-מן רצה להימנע מכאוס פוליטי. אולם הכתב קים יול האן מצא את הנסיכה ושכנע את ממשלת קוריאה להתיר לה לחזור. היא בכתה עם שובה למולדתה ולמרות מצבה הנפשי, זכרה בדייקנות את גינוני המלכות. היא התגוררה באולם נקסון, בארמון צ'אנגדאוקגונג, עם נסיך הכתר והנסיכה יון, בנם הנסיך יי גו, אשתו ג'וליה מולוק , והגברת ביון בוקדונג, בת לווייתה. דוקהה מתה ב-21 באפריל 1989 באולם סוגאנג בארמון צ'אנגדאוקגונג, ונקברה בהונגריורונג בנמיאנגג'ו, ליד סיאול.
זמר זמר לך
זֶמֶר זֶמֶר לָךְ הוא שיר עברי שחיבר המשורר אברהם בן-זאב, אז חבר קיבוץ עין שמר, בשנות הארבעים. הלחן העממי חובר אל המילים, לפי עדות המשורר: "מנוער עולה מבולגריה. הם שרו את השיר הזה ורקדו לפיו הורה הם שרו זאת עם מילים כלשהן - "חבריה, בואו ונרקוד...".
המשורר ביטא בשיר את ערכי מפעל ההתיישבות הציונית, תנועת העבודה והחלוציות; הוא מהלל את הזמר והשירה, הריקוד והמחול, שהיו שכיחים אצל חלוצים וחלוצות בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20, ומעלה על נס את אהבת ארץ ישראל ואת העבודה החקלאית, שיסודה בחריש ובזריעה ונטיעה, בשורות ארוכות, "תלמים".
השיר המחורז כולל שלושה בתים ופזמון.
הבית הראשון מתחיל במילים: "זֶמֶר זֶמֶר לָךְ", אשר מוקדש לארץ ישראל, למולדת הרוחנית, ל"מכורה". הבית השני מתחיל במילים: "הוֹרָה הוֹרָה לָךְ", שמו של ריקוד המוקדש למולדת אף היא. הבית השלישי מתחיל במילים: "תֶּלֶם תֶּלֶם לָךְ" שאזכורם גם הוא מוקדש למולדת. הפזמון מדגיש את אווירת השירה, הריקוד הקצבי, והתקווה לבניין חיים חדשים:
"הֲרָרַיִךְ הֵמָּה יִשְׂמָחוּ עֵת מְחוֹל הַהוֹרָה יִסְעַר אֶלֶף פְּרָחִים לְפֶתַע יִפְרָחוּ יְכַסּוּ אֶת עֵין הַמִּדְבָּר". "זמר זמר לך" נעשה אהוד מאוד וזכה לביצועים רבים במאה ה-20 וה-21, בין השאר, על ידי אהובה צדוק, הגבעטרון, דורית ראובני, עפרה חזה, וגאולה גיל. מקובל לנגנו בהרכבים תזמורתיים בחגיגות ובטקסים ממלכתיים וצבאיים בימי מועד וזיכרון.
יאן ארטוס ברטראן
יאן ארטוס ברטראן (בצרפתית: Yann Arthus-Bertrand; נולד ב-13 במרץ 1946 בפריז) הוא צלם, במאי ועיתונאי צרפתי, פעיל וסמל בינלאומי למאבק בתחום שמירת הסביבה.
ביוגרפיה
ברטראן נולד בפריז למשפחת תכשיטנים מפורסמת, אשר בין השאר מופקדת על ייצור אותות הכבוד לממשלת צרפת מאז המהפכה הצרפתית והוא אח לחמישה. בשנת 1963, כשהוא בן 17, עזב את הבית במטרה להיכנס לעסקי הקולנוע. הוא החל בעבודות שירות באולפני קולנוע ואחר כך מצא עבודה כעוזר במאי. כעבור כמה שנים החל לקבל עבודות בתור שחקן. לאחר תקופה קצרה, עזב את תעשיית הקולנוע לטובת עבודה בספארי, באזור אלייה במרכז צרפת, ובגיל 30, עבר לשמורת מסאי מארה בדרם מערב קניה, לכתיבת דוקטורט על אריות. למימון לימודיו, עבד בשמורה כטייס כדור פורח, והנופים שראה מהאויר, היו ההשראה לעבודתו בצילום.
קריירה מקצועית בצילום
לאחר שעבר עם משפחתו לאפריקה, פגש בקניה את ג'ונתן סקוט, צלם טבע, והוא הוביל אותו לעניין בצילום.
במשך כ-10 שנים, תיעד גם מכוניות ואופנועים המותירים שובלי עשן, במרוץ פריז דקר.
ספרו - אלבום תמונות כדור הארץ ממעוף הציפור
ספרו הוא ספר הצילום המצליח ביותר בעולם
סרטי טבע וסרטים תיעודיים
בשנת 2009, יצא לאקרנים הסרט התיעודי Home, המכיל צילומים אוויריים של מקומות שונים ב-54 מדינות ברחבי כדור הארץ.
בשנת 2012, יצא סרטו התיעודי "Planet Ocean" - כוכב הלכת אוקיינוס", העוסק בהיסטוריה של האורגניזמים החיים באוקיינוס, והיחסים שיש להם זה עם זה ועם בני האדם.
בשנת 2015, יצא לאקרנים הסרט התיעודי "Human" - "פני האנושות", של ראיונות קצרים עם אנשים מאות אנשים מסביב לעולם. הסרט נוצר בעקבות פרויקט של צוותו, שראיין 6,000 אנשים ברחבי העולם. אלה ספרו על חייהם וחלומותיהם לצד הקשיים, ומתוכם נבחרומספר עדויות לצד צילומי נופים מהארצות שמהן הם באו.
בשנת 2019 עתיד לצאת הסרט התיעודי Woman, מאין המשך של הסרט Human, אך עוסק בנשים בלבד מסביב לעולם.
ב-2021, הציג את סרטו "ירושה", בועידת האקלים הבינלאומי, בגלאזגו, בנוכחות הנסיך צ'ארלס. להבנתו, התחזית אינה אופטימית, ולפיכך הוא גם מצדיק את מאבקה של גרטה טונברי בנושא.
ב-2021, עובד על סרט בנושא פליטים.
בקורת על עשייתו
ארגונים אקולוגים ראדיקלי ים, בקרו את חברותו במועצת המנהלים של תאגיד LVMH, האחראי למותגי יוקרה בתעשיית המזון והאופנה, ואת זיהום האויר, הכרוך בצילומים מכלי תעופה.
תערוכות
ברטראן ניסה להציג את צילומיו במוזיאונים, אך נענה בשלילה. לכן, הוא מציג בכל העולם את תמונותיו, בתערוכות חינם, התלויות באוויר הפתוח, ומנה 250 תערוכות עד 2021
עמותת "גוד פלאנט"
ברטראן הקים את העמותה העוסקת בחינוך לאקולוגיה ולתרבות ותורם לה את הכנסותיו מפעילותו בדירקטוריון האופנה "קרינג"
חיים אישיים
אשתו הראשונה הייתה בעלת פארק לחיות בר בצרפת ובמשך עשר שנים עזר לה לתחזק את המקום וכך אהבתו אל הטבע.
בגיל 30, ההתגרש מאשתו והתחתן עם אשה אחרת, ונסע לאפריקה עמה ועם שני ילדיה.
אנסמבל ליריקה
אנסמבל ליריקה היה אנסמבל (מקהלה מעורבת יחד עם תזמורת קאמרית) שהוקם על ידי מאסטרו נילי הרפז ופעל במסגרת מנהל התרבות של עיריית פתח תקווה. האנסמבל פעל בין השנים 1992–2020.