cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרל מרלנטס
תולדות חייו ויצירתו
פרספילד נולד בעיירה אסטוריה וגדל בעיירה סיסייד, שבמדינת אורגון. בשנים 1964-1967 השלים תואר ראשון באוניברסיטת ייל. במהלך לימודיו באוניברסיטה, השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של חיל הנחתים של ארצות הברית והוסמך כסג"ם. מרלנטס זכה במלגת רודז ללימודי תואר שני באוניברסיטת אוקספורד. מרלנטס בחר להפסיק את לימודיו לאחר סמסטר, בשל מלחמת וייטנאם, ופנה לנחתים בבקשה להקדים את שירותו הפעיל בחיל. בקשתו נתקבלה ובשנת בשנת 1968 התגייס מרלנטס לחיל הנחתים, עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר והוצב כמפקד מחלקה בגדוד הראשון שברגימנט הנחתים ה-4 שבדיוויזיית הנחתים השלישית ולחם בווייטנאם. באחד הקרבות הוביל מרלנטס כוח פלוגתי במתקפה על יעד מבוצר שהוחזק בידי צבא צפון וייטנאם. על גבורתו בלחימה עוטר בצלב הצי. בהמשך המלחמה הוענקו לו גם העיטורים כוכב הארד, מדליית האוויר וכן עיטור לב הארגמן על פציעה בקרב שהוענק לו פעמיים. בשנת 1970 השתחרר מן השירות ושב ללימודיו באוקספורד. בהמשך פנה לעסקים ושימש כמנהל מפעל וכיועץ אסטרטגי לחברות. בשנת 2010 יצא לאור ספרו הראשון "מטרהורן".
ג'ון הארט (פוליטיקאי)
ג'ון הארט (באנגלית: John Hart; 1711 – 11 במאי 1779) היה נציג ניו ג'רזי לקונגרס הקונטיננטלי ובין החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
ביוגרפיה
המקורות חלוקים בקשר לשנה ולמקום לידתו של ג'ון הארט. המקדימים ממקמים את לידתו ב-1706 בסטונינגטון, קונטיקט; אחרים מתעקשים שהוא נולד בשנת 1713, ולאחר שהוריו עברו להופוול טאונשיפ, ניו ג'רזי במה שהיה אז מחוז הנטרדון (כיום חלק ממחוז מרסר). הוא היה בנו של קפטן אדוארד הארט, איכר, יועץ ציבורי, שופט שלום, ומפקד של יחידת מיליציה מקומית במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.
ב-1739 קנה ג 'ון הארט חווה ליד סמית'ויל, וב-1741 נשא לאישה את דבורה סקודר. נולדו להם שלושה עשר ילדים: שרה, ג'סי, מרתה, נתנאל, ג'ון, סוזנה, מרי, אביגיל, אדוארד, סקודר, תינוקת שנפטרה, דניאל, ודבורה, מתוכם רק דניאל ודבורה היו עדיין קטינים במותו של ג'ון הארט ב-1779. דבורה הארט הקדימה את בעלה, ונפטרה ב-8 אוקטובר 1776.
קריירה פוליטית
כאשר בשנת 1776 ניו ג'רזי הקימה את האספה המהפכנית (או קונגרס מחוזי) הוא נבחר כחבר ושימש כסגן הנשיא. ביוני 1776, משלחת ניו ג'רזי לקונגרס הקונטיננטלי הראשון התנגדה לעצמאות. כתוצאה מכך, כל המשלחת הוחלפה, והארט היה אחד מהנבחרים לקונגרס הקונטיננטלי השני. הוא הצטרף בזמן כדי להצביע ולחתום על מגילת העצמאות.
הוא שירת כנציג רק עד אוגוסט של אותה שנה, ולאחר מכן נבחר כיושב ראש האספה הכללית החדשה של ניו ג'רזי. מאוחר יותר שירת גם כגזבר של המועצה לביטחון (שקיבלה "כוח מהיר ויוצא דופן" לבצע את ענייני המדינה בשעת חירום), נשיא הפגישות המשותפות של ניו ג'רזי בקונגרס, וממונה על משרד מילווה מדינה. על שמו שדרות הארט בפלמינגטון, ניו ג'רזי.
במלחמת העצמאות
בחודש דצמבר 1776, ההתקדמות הבריטית לניו ג'רזי הגיעה למחוז הנטרדון. בשל מעמדו כיושב ראש האספה, הארט הקשיש ברח והסתתר במשך זמן קצר בהרי סורלנד הסמוכים. כוחות בריטיים פשטו על החווה שלו, שניזוקה, אך לא נהרסה. כיבוש טרנטון על ידי הצבא הקונטיננטלי ב-26 בדצמבר אפשר להארט לחזור הביתה. לפני קרב מונמאות', הזמין הארט את הגנרל ג'ורג' וושינגטון והצבא הקונטיננטלי לחנות בחווה שלו, והצעתו התקבלה. מ-22 עד 24 ביוני 1778, 12,000 חיילים חנו בשדותיו, ולפחות פעם אחת הגנרל וושינגטון סעד עמו.
מותו
ב-7 בנובמבר 1778, ג'ון הארט חזר להופוול מהעצרת בטרנטון. יומיים לאחר מכן, הוא ציין כי הוא היה חולה מדי עם "חצץ" (אבנים בכליות) מכדי לחזור. הוא המשיך לסבול מכאבים במשך יותר משישה חודשים עד למותו ב-11 במאי 1779.
סיגל סדצקי
מפברואר 2019 עד יולי 2020 כיהנה כראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות, במסגרת תפקידה זה נמנתה בשנת 2020 עם מובילי ההתמודדות עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
ביוגרפיה
סיגל סדצקי נולדה בתל אביב ב־1960. שירתה בצה"ל כמאבחנת פסיכוטכנית, ובסיום קורס קצינות שובצה לתפקיד קצינת חיל נשים.
בשנת 1989 קיבלה תואר ד"ר ברפואה (M.D) מהטכניון, ובשנת 1994 קיבלה תואר מוסמך בבריאות הציבור (MPH) מהאוניברסיטה העברית. במסגרת עיסוקה ברפואה, סדצקי היא מומחית בבריאות הציבור ואפידמיולוגיה.
בשנת 2000 מונתה למנהלת היחידה לאפידמיולוגיה של סרטן ושל קרינה במכון גרטנר, במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא, וכיהנה בתפקיד זה עד פברואר 2018.
בשנת 2001 מונתה לחוקרת אחראית לאומית במכון הלאומי לחקר השלכות הטיפול בגזזת ע"ש ברוך מודן (במינוי משרד הבריאות), ובמסגרתו היא בוחנת את ההשפעות ארוכות הטווח של הקרינה שניתנה כטיפול נגד גזזת על בריאות המטופלים.
סדצקי היא פרופסור מן המניין בחוג לאפידמיולוגיה ורפואה מונעת, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2013–2019 שימשה כראש מרכז ידע תנודע — מרכז ידע לאומי להשפעת קרינה בלתי מייננת על הבריאות. מרכז תנודע הוקם בעקבות החלטת ממשלה, במטרה לשמש מקור ידע מקצועי ומוביל בתחום הקרינה הבלתי-מייננת. המרכז מנגיש מידע זה לקהלי היעד, ממליץ בפני מקבלי ההחלטות על אמצעים לצמצום סיכונים בריאותיים אפשריים, ומיידע את הציבור מהו שימוש מושכל בטכנולוגיה המערבת חשיפה לקרינה בלתי-מייננת.
בפברואר 2018 נשלחה מטעם משרד הבריאות לשנת השאלה בארגון הבריאות העולמי (WHO), שם שימשה כמדענית בכירה בתחום ניהול מצבי חירום באזור אירופה בייחוד בתחום ה- BCRN חשיפה לחומרים ביולוגיים, כימיים ולקרינה. בתפקידה זה עסקה בתמיכה במדינות אירופה למוכנות לחירום ובהקמת יחידה שתתמקד בממשק בין גורמי הבריאות והביטחון בניהול מצבי משבר מקומיים, לאומיים ובין לאומיים.
התמודדות עם התפרצות נגיף הקורונה
בפברואר 2019 מונתה לראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות. במסגרת תפקידה זה נמנתה בשנת 2020 עם מובילי ההתמודדות עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
בסוף דצמבר 2019 ותחילת ינואר 2020 סברה סדצקי כי פוטנציאל התפשטות התחלואה החריגה שדווחה בסין לשאר מדינות העולם גבוהה, והנהיגה מדיניות מחמירה להשתלטות על התחלואה שכללה בין היתר, אזהרות מסע מוקדמות לאזורי ההתפשטות, מניעת כניסת זרים לישראל ובידוד קפדני של ישראלים השבים ארצה מארצות עם תחלואה גבוהה. זאת לצד בניית להתמודדות עם המגפה שכלל בין היתר הכנת המעבדה המרכזית לנגיפים (ובהמשך מעבדות נוספות) לאבחון וירוס ה-COVID19 ופרסום נהלים והנחיות להתמודדות עם הנגיף.
ב-18 במרץ 2020 אמרה סדצקי שהמחלה אינה נפוצה ואין צורך במספר בדיקות גבוה: "בתוך כמה ימים נגיע ל-5,000 בדיקות ביום, שזו כמות מעל ומעבר לצרכים". דובר על חשיבות של מניעת התקהלויות וחקירות אפידמיולוגיות בהמשך שינתה את עמדתה והוציאה הנחיות להסגר על עשרות אלפי ישראלים לשם מניעת התפשטות המחלה.
בדיון בבג"ץ ב-16 באפריל אמרה סדצקי כי לדעתה יש להרחיב משמעותית את השימוש באמצעי המעקב של השב"כ. אמירה זו, ששיקפה את עמדת הממשלה, עוררה דיון ציבורי מפני החשש שמא הפעלת אמצעים לשעת חירום תהפוך לשגרה.
במסגרת השיח על הגבלות והנחיות, התייחסה סדצקי לשילוב בין הדרג הפוליטי לעמדות המקצועיות, "אני מקבלת לחלוטין ובאופן מלא את תפקידו של הדרג הפוליטי, שמקבל בסופו של דבר את ההחלטה הסופית. זו המשמרת שלהם ועל כך הם אמונים. הם מחליטים על האיזון בין ההחלטות המקצועיות של משרד הבריאות, שבעיניי נשמעות בצורה יפה מאוד למרות הוויכוח, לבין ההחלטה הנכונה שמביאה בחשבון שיקולים נוספים, זה לגיטימי ומוצדק בעיניי"./
ביוני 2020 הועלתה ביקורת על התנהלותה של פרופ' סדצקי בניהול משבר הקורונה. .
ב-7 ביולי 2020 הודיעה פרופ' סדצקי על עזיבת תפקידה בעקבות מחלוקות מקצועיות. סדצקי טענה כי הפתיחה המהירה של המשק לאחר סיום גל התחלואה הראשון ואי שמירה על ההתוויות כפי שהומלצו על ידי משרד הבריאות יביאו לעליית תחלואה ולעלייה במספר החולים הקשים והנפטרים. "מזה כמה שבועות מצפן הטיפול במגפה איבד כיוון... בתנאים החדשים שנוצרו ובהם דעתי המקצועית לא מתקבלת - אין ביכולתי עוד לסייע להתמודדות אפקטיבית לבלימת התפשטות הנגיף". מנכ"ל משרד הבריאות חזי לוי ניסה לגרום לה לחזור בה מההתפטרות.
ועדות מקצועיות
פרופ' סדצקי ייצגה את משרד הבריאות בוועדות ודיונים לאומיים ובינלאומיים לקביעת מדיניות בריאות, והשתתפה בוועדות מומחים שונות, כגון מועצת הבריאות, המועצה הלאומית לדימות והמועצה הלאומית למניעה, אבחון וטיפול במחלות ממאירות.
להלן מספר דוגמאות לוועדות בהן לקחה סדצקי חלק פעיל בשנים האחרונות:
חיים אישיים
נשואה לאלי, מורה. לזוג שתי בנות, מתגוררים בתל אביב.
מחקרים
במסגרת תפקידה כמנהלת היחידה לאפידמיולוגיה של סרטן ושל קרינה במכון גרטנר, עסקה סדצקי במחקר אפידמיולוגי רחב היקף, בתחום הסרטן ובתחום הקרינה. תוצאות מחקרים אלו פורסמו בלמעלה מ-150 מאמרים, במגוון כתבי עת מדעיים.
מחקרים בתחום הקרינה המייננת:
מחקרים בתחום הקרינה הבלתי-מייננת: עם ההתפתחות הטכנולוגית בתחום התקשורת בעשורים האחרונים, התעורר חשש באשר להשלכות הבריאותיות האפשריות של חשיפת הציבור לקרינה הבלתי-מייננת (כמו זו הנפלטת מטלפונים סלולריים, טאבלטים, Wi-Fi ועוד). מאז סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה פרופ' סדצקי שותפה במספר מחקרים אפידמיולוגיים בינלאומיים שבחנו את ההשלכות הבריאותיות האפשריות של השימוש בטלפונים סלולרים ומכשירי תקשורת נוספים על בריאות האדם, בין הסוגיות שנבחנות:
תחומי מחקר נוספים: בשנים בהן ניהלה סדצקי את היחידה לאפידמיולוגיה של סרטן ושל קרינה, שימשה גם כיועצת למנכ"ל משרד הבריאות ותמכה בהתוויית מדיניות בריאות בנושאי סרטן וקרינה ובנושאים אחרים בתחומי התמחותה.
SAP (חומר)
אבקת SAP (באנגלית: Superabsorbent polymer) היא אבקה העשויה מפולימר סופג נוזלים, שיכול לספוח ולשמור בתוכו כמויות גדולות מאוד של נוזלים ביחס למשקלו שלו.
פולימרים סופגי מים, המסווגים כהידרוג׳לים כאשר הם מעורבבים עם מים, סופחים תמיסות מימיות על ידי יצירת קשרי מימן עם מולקולות המים שבתמיסה.
יכולותו של הפולימר לספוג מים תלויה בריכוז היוני של התמיסה המימית אותה הוא סופג. לדוגמה, עבור מים מזוקקים, אבקת SAP יכולה לספוג עד פי 300 ממשקלה (פי 30 עד 60 מנפחה), כך שההידרוג׳ל שייווצר הוא למעשה 99.9% נוזלים. אך אם נשים אבקת SAP בתמיסת מלח בריכוז של 0.9%, יכולת הספיגה של האבקה תרד לפּי 50 ממשקלה המקורי. הסיבה לירידה זאת היא שנוכחות קטיונים בתמיסה מורידה את יכולת הפולימר להיקשר למולקולות המים.
חומר זה גורם לסדיקת זכוכית. ולפעמים קוראים לאבקה זו סודק הזכוכית.
לאחר השקיה של פעם אחת בשבוע הצמח עם האבקה נשאר רענן ומלבלב בגלל שהאבקה שמרה את המים ואילו הצמח ללא האבקה התייבש.
מיס תבל 1931
מיס תבל 1931 (באנגלית: Miss Universe 1931) היא תחרות יופי שנערכה ב-1931 והיוותה את תחרות היופי הבינלאומית ה-6 במספר.
התחרות נערכה בגלווסטון, שבטקסס, מרבית המתמודדות היו מרחבי ארצות הברית ובנוסף היו שתי מתמודדות ממדינות אירופה.
עשר המתמודדות שהגיעו למקומות הראשונים זכו בפרסים כספיים.
דווח על כך שבתצוגת בגדי הים שנערכה במסגרת התחרות נכחו בסביבות 150,000 צופים.
שיר השנה (פסטיבל)
שיר השנה (ברוסית: Песня года) הוא פסטיבל טלוויזיוני סובייטי ורוסי של שירים.
שיר השנה נערך לראשונה בשנת 1971, והוא הפך לאירוע מרכזי של השנה עבור זמרים ולהקות סובייטיות. לפי מסורת הפסטיבל מוקלט באופן מסורתי בדצמבר ומשודר בטלוויזיה בתחילת ינואר, כחלק מחגיגות השנה החדשה.
במהלך השנה, בכל חודש בפסטיבל, נערכו "מוקדמות שיר השנה" (בין 4 ל-22 בשנים שונות, האחרונה בקיץ 2005).
כל המשתתפים שהגיעו לגמר נחשבים ל"זוכים" (עד 1991 - חתני פרס), תעודות פסטיבל מוענקות לכותבי שירים. במשך 46 הפסטיבלים, שני משתתפים עלו לגמר הכי הרבה פעמים (שיא 43 פעמים): 92 בוצעו על ידי סופיה רוטרו ו-73 שירים על ידי לב לשצ'נקו. יוסיף קובזון (השתתף ב -39 גמרים), ולרי לאונטייב (34 גמרים), ולנטינה טולקונובה, לאימה ואיקולה, איגור ניקולייב, פיליפ קירקורוב, אירינה אלגרובה (25 גמרים כל אחד), אדיתה פייכה (22 גמרים), אלה פוגצ'ובה (21 גמרים) ואחרים.
הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית
הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית (באנגלית: Small Business Administration, בקיצור SBA) היא רשות ממשלתית בתוך הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, הפועלת למען תמיכה וסיוע ליזמות עסקית ועסקים קטנים ובינוניים בארצות הברית. תכלית הסוכנות היא לשמר ולחזק את כלכלת ארצות הברית תוך ייסוד עקסים קטנים ומתן סיוע להם, נוסף על זירוז התאוששות כלכלית לקהילות ברחבי המדינה. הסוכנות לעסקים קטנים נוסדה ב-30 ביולי 1953, כאשר נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר חתם על "חוק העסקים הקטנים". ל-SBA לפחות סניף אחד בכל אחת ממדינות ארצות הברית.
סוזן, נסיכת אלבניה
סוזן ברברה קאלן-וורד (באנגלית: Susan Barbara Cullen-Ward, באלבנית: Suzana Zogu, Mbretëreshë e Shqiptarëve; 28 ביולי 1941 – 17 ביולי 2004) הייתה אוסטרלית אשר נישאה ללקה הראשון, נסיך הכתר של אלבניה.
ביוגרפיה
סוזן נולדה בסידני ב-28 ביולי 1941 כבתם של אלן רוברט קאלן-וורד ופאיליס דורותיאה מורי-פריור. היא נינה של הפוליטיקאי תומאס לודג' מורי-פריור. היא למדה במכללת הנשים הפרסביטריאנית באורנג' ולאחר מכן בקולג' הטכני של סידני. ב-1965 נישאה לריצ'רד ויליאמס והתגרשה ממנו ב-1970. ב-1975 היא פגשה במהלך מסיבה בסידני את הנסיך לקה בנם של זוגו הראשון, מלך אלבניה והרוזנת ג'ראלדין מאפוני. באוקטובר של אותה שנה הם נישאו בטקס אזרחי בביאריץ שבצרפת, ומאוחר יותר נישאו בטקס דתי במדריד.
סוזן דרשה מהרשויות האוסטרליות להכיר בה כמלכה, אולם סורבה. בסופו של דבר הצליחה להשיג פשרה על פיה הונפק עבורה דרכון מיוחד שבו נכתב "סוזן קאלן-וורד, הידועה בשם המלכה סוזן". הזוג התגורר במדריד. לקה התיידד עם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, אולם כעבור זמן קצר הם נאלצו לעזוב את ספרד לאחר שמשטרת ספרד מצאה בביתם מצבור נשק לא חוקי. לקה וסוזן עקרו לרודזיה, אולם עזבו אותה לאחר שרוברט מוגאבה תפס את השלטון ועקרו ליוהנסבורג. ב-1982 נולד בנם היחיד הנסיך לקה השני. הייתה להם עוד בת שנולדה מתה בזמן ששהו ברודזיה.
ב-2002 הם חזרו לגור באלבניה. סוזן נפטרה בטירנה ב-17 ביולי 2004.
קתרין קורטז מסטו
קתרין קורטז מסטו (באנגלית: Catherine Cortez Masto; נולדה ב-29 במרץ 1964) היא פוליטיקאית אמריקאית המכהנת כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נבדה, מאז 2017. טרם היבחרה לקונגרס הייתה התובעת הכללית של נבדה בשנים 2015-2007. קורטז מסטו, חברת המפלגה הדמוקרטית, נבחרה לראשונה לסנאט בבחירות 2016 אחרי שגברה על ג'ו הק, ובינואר 2019 נהפכה לסנאטורית הבכירה של נבדה לאחר הפסדו של דין הלר.
ביוגרפיה
קורטז מסטו נולדה בלאס וגאס. סביה מצד אביה היגרו לארצות הברית מצ'יוואווה שבמקסיקו. ב-1986 סיימה לימודי תואר ראשון במימון באוניברסיטת נבדה וב-1990 תואר JD במשפטים מאוניברסיטת גונזגה. היא עבדה כעורכת דין פרטית וכתובעת פדרלית במחלקת המשפטים של ארצות הברית ושימשה ראש המטה של מושל נבדה בוב מילר. בשנים 2007 עד 2015 כיהנה כפרקליטת המדינה של נבדה. כמו כן שימשה סגנית נשיא מערכת ההשכלה הגבוהה של מדינת נבדה.
ב-2016 נבחרה לסנאט של ארצות הברית לאחר שגברה על מועמד המפלגה הרפובליקנית חבר בית הנבחרים ג'ו הק. היא האישה הראשונה ממוצא היספני שנבחרה לסנאט.
Mo Bounce
Mo Bounce (בעברית: עוד קצב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה. השיר יצא לאור ב-23 במרץ 2017. למרות שהסינגל נכשל מבחינה מסחרית, השיר הצליח להיכנס לכמות נכבדת של מצעדים, ובשיאו הצליח להגיע אל המקום ה-13 במצעד הגרמני.
את עטיפתו של השיר פרסמה אזליה בחלקים שונים ברשתות החברתיות, חלק מהתמונות היו GIF, חלקן היו חתוכות, ולבסוף היא העלתה את העטיפה המלאה.
וידאו קליפ
לשיר יצא ווידאו קליפ אשר צולם בהונג קונג. ב-24 במרץ 2017, העלתה הזמרת את הווידאו קליפ המלא לערוץ ה-Vevo שלה. ב-24 השעות הראשונות שלו ביוטיוב, צבר הווידאו קליפ למעלה מ-3.5 מיליון צפיות. בווידאו קליפ ניתן לראות את אזליה ורקדניות אחרות ברחובות הונג קונג, כשהן רוקדת טוורק בלבוש פרובוקטיבי ומינימלי. הווידאו קליפ נכון ל-17 באוגוסט 2017, צבר למעלה מ-40 מיליון צפיות.
חאבי גראסיה (מאמן כדורגל)
חאבייר גראסיה קארלוס (בספרדית: Javi Gracia; נולד ב-1 מאי 1970), מוכר בקיצור כחאבי גראסיה, הוא כדורגלן עבר ספרדי ומאמן כדורגל בהווה.
הוא הוביל את ווטפורד לגמר גביע ה-FA השני בתולדותיה בשנת 2019, אך פוטר מאוחר יותר באותה השנה.
קריירת משחק
גראסיה נולד בפמפלונה, נווארה, והחל לשחק בצורה מקצועית באתלטיק בילבאו. בעונת 1992/1993, שיחק במדי ליידה, אשר שבה ללה ליגה לאחר היעדרות בת 43 שנים. הוא הבקיע 12 שערים בעונה זו והייתה לעונה הטובה בקריירה שלו.
הוא בילה את שש העונות הבאות בצמרת הליגה, ושיחק באופן קבוע גם במדי ריאל ויאדוליד וגם בריאל סוסיאדד. בשנת 1999 חזר לשחק בליגה הספרדית השנייה וחתם בויאריאל, הוא עזר למועדון מולנסיה לעלות ללה ליגה לאחר שנת היעדרות אחת. הוא שיחק עמה באופן קבוע גם בלה ליגה.
קריירת אימון
גראסיה החל את קיירת האימון שלו בקבוצת הנוער של ויאריאל, לאחר מכן אימן בליגה הספרדית השלישית, שם אימן את קבוצת Pontevedra CF.
בשנים 2008–2009, עדיין בליגה השלישית, הצליח לעלות ליגה עם קדיס, אך פוטר באמצע העונה שלאחר מכן. בעונת 2010/2011, אימן בוויאריאל ב'.
לאחר שנה בה אימן את קרקירה מליגת העל היוונית, חזר לארצו והוביל את אלמריה חזרה ללה ליגה אך עזב את המועדון ביוני 2013. ב-4 בספטמבר אותה שנה אימן לראשונה בלה ליגה כשמונה למאמנה של אוססונה.
ב-30 במאי 2014 מונה למאמנה החדש של מלאגה. בשנתיים בהן אימן את הקבוצה, הוביל אותה למקום התשיעי והשמיני בהתאמה.
לפני פתיחת עונת 2016/2017 מונה למאמנה של רובין קאזאן מליגת העל הרוסית. לאחר שסיים רק מקום התשיעי בליגה, עזב את המועדון.
ב-21 בינואר 2018 מונה למאמנה של ווטפורד מהפרמייר ליג כשחתם על חוזה ל-18 חודשים בעקבות פיטוריו של מרקו סילבה. בעונת 2018/2019, הוביל את המועדון לגמר הגביע האנגלי בפעם השנייה בתולדותיו. הוא פוטר ב-7 בספטמבר 2019, לאחר פתיחה גרועה של עונת 2019/2020 כשהקבוצה עם נקודה אחת בלבד.
גראסיה חזר לאמן בלה ליגה, כשמונה ב-27 ביולי 2020 למאמנה של ולנסיה. הוא פוטר ממנה קרוב לסיום עונת 2020/2021.
ב-21 בפברואר 2023 הוא שב לאנגליה כמאמנה הראשי של לידס יונייטד מהפרמייר ליג, כשהוא מחליף בתפקיד את ג'סי מארש שפוטר מן המועדון. בהודעת המועדון נאמר כי חוזהו של גראסיה יהיה גמיש אך לא פירט מעבר לכך. המועדון ציין כי מינויו של גראסיה לתפקיד כפוף להנפקת אשרת עבודה עבורו באנגליה. גראסיה פוטר מתפקידו בלידס ב-3 במאי 2023 לאחר שהקבוצה בניהולו השיגה שלושה ניצחונות בלבד מתוך שניים עשר משחקים.
חיים אישיים
הוריו של גראסיה היו מורים. הוא נשוי ואב לשלושה בנים.
הנס קרמר
גנרל חיל השריון הנס קרמר (בגרמנית: Hans Cramer; 13 ביולי 1896 – 28 באוקטובר 1968) היה מפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
קרמר נולד ב-13 ביולי 1896 בעיר מינדן שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב ברגימנט הרגלים ה-15 (הווסטפאלי ה-2 - פרדריק, נסיך הולנד). הוא לחם בחזית המערבית, וב-25 בדצמבר של אותה שנה הועלה לדרגת לויטננט. הוא מילא תפקידי מטה שונים ברגימנט שלו, לפני שב-1918 הועבר לרגימנט הרגלים ה-55 (הווסטפאלי ה-6 - פרידריך וילהלם פון בילוב). באוגוסט של אותה שנה הוא נפל בשבי הצבא הבריטי, ושוחרר לאחר המלחמה.
על חלקו במלחמה הוענקו לו שתי מחלקות של צלב הברזל וכן אות הפציעה. הוא הצטרף לרייכסווהר ונותר בו אף לאחר המעבר לצבא של 100,000 איש במסגרתו סולקו קצינים זוטרים רבים. ב-1 באפריל 1925 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ומילא תפקידי מטה ברגימנטים שונים. ב-1 בפברואר 1931 הועבר לחיל הפרשים והוענקו לו דרגה של ריטמייסטר. ב-1 ביולי 1933 הוצב במטה דיוויזיית הפרשים ה-1. בקיץ 1934 הוא החל ללמוד בבית הספר לפרשים, וב-1 בינואר 1936 הועלה לדרגת מיור. ב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה למפקד גדוד פרשים.
מלחמת העולם השנייה
עם גדוד הפרשים שלו, השתתף קרמר במערכה בפולין אשר החלה את מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן לחם במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, וב-1 בנובמבר 1940 עזב את הפרשים לטובת חיל השריון. הוא אימן יחידות טנקים במסגרת דיוויזיית הפאנצר ה-10, וב-25 במרץ 1941 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-8 של דיוויזיית הפאנצר ה-15. באפריל של אותה שנה הוא נשלח למערכה בצפון אפריקה. ב-16 ביוני הוא נאלץ לוותר על תפקידו כמפקד הרגימנט, כיוון שנפצע במהלך מבצע בטלאקס. על חלקו במבצע הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל.
באמצע ספטמבר 1941 הוא הוחזר לפקד על רגימנט הפאנצר ה-8, וב-1 באוקטובר של אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. ב-5 במרץ 1942 הוענק לו הצלב הגרמני בזהב. ב-1 במרץ של אותה שנה הוא הועבר ל-OKH. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור וב-19 בנובמבר מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-48. הוא החזיק בתפקיד רק עד 26 בנובמבר. ב-10 בפברואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-5 במרץ של אותה שנה מונה למפקד קורפוס אפריקה. ב-1 במאי הוא הועלה לדרגת גנרל חיל השריון, ולחם במסגרת המערכה בתוניסיה. הוא נפל בשבי הבריטי, אולם שנה לאחר מכן שוחרר במסגרת עסקת חילופי שבויים. הוא נחשד בשותפות בקשר העשרים ביולי, ולפיכך נאסר בכלא של הגסטאפו בפרינץ אלברכט שטראסה. הוא שוחרר בספטמבר, אולם סולק מהצבא. למרות זאת, במאי 1945 הוא נלקח בשבי בעלות הברית ושוחרר רק בתחילת 1946.
לאחר המלחמה חי קרמר בעיר הולדתו מינדן, ומת ב-28 באוקטובר 1968 בגיל 72.
אמציה כהן בית אל
רקע
ירבעם בן נבט, המלך הראשון של ממלכת ישראל, הציב בבית אל פולחן המרוכז סביב עגל זהב, על מנת ליצור תחליף לעליה לרגל לבית המקדש שבירושלים, בירת ממלכת יהודה השכנה. אף על פי שירבעם ושושלתו חלפו מן העולם, מלכי ישראל הבאים אחריו המשיכו לקיים פולחן זה ככלי פוליטי ליציבות שלטונם. פולחן זה היה חטא חמור, הן מפני שנעשה בו שימוש בעגל כדי להמחיש את א-לוהים, והן מפני שהיה מדובר בתחליף לריכוז הפולחני עליו ציוותה התורה.
העימות עם עמוס
אמציה כיהן בבית אל במשרת 'כהן', היינו מתווך פולחן. תקופת כהונתו הייתה בימי ירבעם בן יואש מלך ישראל. בתקופה זו נהנתה ממלכת ישראל מעוצמה מדינית, אך כפי שמתואר בעמוס, בתקופה זו פשתה השחיתות בקרב העשירים ובעלי השררה:. עמוס האשים את ישראל בכך שהם הולכים לפולחן בבית אל:, ואף ניבא את חורבנו של המקום:.
אמציה לא הסתפק בדיווח למלך, והלך בעצמו לקרוא לעמוס להסתלק למקום בו דבריו ימצאו אזניים קשובות:
עמוס לא נרתע מדבריו של אמציה. ראשית, השיב כלפי הנחתו של אמציה שהוא מתנבא לפרנסתו, שהוא כלל לא יזם בעצמו למלא את התפקיד:. שנית, השיב לו עמוס בנבואת פורענות אישית כלפי משפחתו, כחלק מנבואת הפורענות על כל ישראל:
לפי התלמוד, ירבעם סירב להאמין לדברים שאמר אמציה על עמוס, כיוון שהתנגד לקבלת לשון הרע. על פי זה מובן מדוע פנה אמציה עצמו לעמוס בדרישה שיברח, כיוון שראה שלא יקבל סיוע מהמלוכה.
זיהוי
בתלמוד הירושלמי מובאת דעתו של רב שמואל בר רב יצחק, המזהה את דמותו של אמציה עם דמותו של הנביא מבית אל. זאת על אף שיש פער של כמאתיים שנה במקרא בין הדמויות.
החזית העממית (אוקראינה)
"החזית העממית" (באוקראינית: Народний фронт) היא מפלגה פוליטית באוקראינה שנוסדה על ידי ארסני יאצניוק.
המפלגה הוקמה בסוף מרץ 2014 על ידי ארסני יאצניוק. זאת לאחר שהמועצה הפוליטית של מפלגת האיחוד הכל-אוקראיני "מולדת" החליטה כי יוליה טימושנקו תעמוד בראש הרשימה המפלגתית בבחירות לפרלמנט ולא הוא ולכן הוא פרש מהמפלגה והקים עם תומכיו את החזית העממית.
בבחירות שנערכו באוקטובר 2014 המפלגה קיבלה כ-22% מהקולות, דבר שנתן לה ייצוג של כ-81 נציגים במועצה העליונה (הפרלמנט האוקראיני). בבחירות ב-2019 לא התמודדה.
חברי מפלגה בשרות המדינה
ארסני יאצניוק — ראש ממשלת אוקראינה מ-27 בפברואר 2014 ועד 14 באפריל 2016.
ויאצ'סלב קירילנקו — סגן ראש ממשלת אוקראינה לעניינים הומניטריים ושר התרבות מה-14 באפריל 2016
ארסן אבאקוב — שר הפנים של אוקראינה מה-27 בפברואר 2014
פאבל פטרנקו — שר המשפטים מאז 27 בפברואר 2014
אנדריי פרוביי — סגן יו"ר הראדה העליונה מה-4 בדצמבר 2014 ועד ה-14 באפריל 2016, יושב ראש הראדה העליונה מה¯14 באפריל 2016.
בית הקברות היהודי ברודוס
בית הקברות היהודי ברודוס הוא בית הקברות, המשמש את יהודי רודוס באי רודוס. בית הקברות נמצא כ-1.5 ק"מ מדרום לרובע היהודי לה ג'ודריה.
בתחילה שכן מדרום לרובע היהודי לה ג'ודריה, אך בשנות ה-30 של המאה ה-20 הכריחו האיטלקים את היהודים להוציא את הקברים על מנת לבנות פארק מדרום לעיר העתיקה.
בכניסה לבית הקברות מצד שמאל נמצאת בחלקה גבוהה, חלקת הרבנים בה קבורים רבני קהילת רודוס בהם חכם עזרא מלכי, הרב רחמים חיים יהודה ישראל והרב ראובן אליהו ישראל. ליד החלקה ישנן מצבות עתיקות שנמצאו לאחר העברת בית הקברות היהודי העתיק ברודוס.
מימין לכניסה יש מוזיאון קטן על העברת הקברים.
בבית הקברות יש אנדרטה לזכר יהודי רודוס שנרצחו בשואה. ישנה אנדרטה נוספת לזכר נעדרי ספינת המעפילים פנצ'ו.
בריקון הילארי
בריקון הילארי המכונה פירפוטנגה (שם מדעי: Brycon hilarii) הוא מין של דג גרם טרופי ממשפחת החריתיים, החי בטבע באמריקה הדרומית לאורך נהר האמזונאס והפרגוואי וכן בביצות הפנטנל של דרום ברזיל (בעיקר במאטו גרוסו דו סול) וגם בפרגוואי וצפון ארגנטינה. דג זה בעל בשר מזין והוא נידוג לאורך שפכי הנהרות הגדולים.
דג זה יכול להגיע לאורך של 56 ס"מ ולמשקל של מעל 3.4 ק"ג. הזכרים גדולים מעט מהנקבות. בצבעו דג זה בעל גוני כסף עם סנפירים צהובים נוצצים וזנב מעט אדום כהה. לאורך הזנב ישנו פס כהה. הראש מעוגל והשיניים חזקות ודומות במראם לשיני האדם ומותאמים לאכילת פירות בעיקרם.
הדגים חיים בטבע בקבוצות גדולות לאורך הנהרות הטרופיים, לרוב בעומק רדוד ולעיתים בקרבת עצים בעלי פירות. דגים אלה מסתמכים על שבטי קופים כמו קפוצ'ין או קוף סנאי הקוטפים פירות מהענפים שמעל המים. ברגע שנופלים פירות למים עטה עליהם להקת הדגים ברעבתנות, ומפיצה את זרעיהם לאורך הנהר. לדגים כושר קפיצה ייחודי המסייע להם להגיע לענפים נמוכים, עליהם יש פירות תלויים. בנוסף, הם ניזונים גם סרטנים, חלזונות מים ודגים קטנים.
בשנים האחרונות צנחה אוכלוסיית הבריקון ההילארי באזורי מחייתו, בין השאר עקב ייבוש הביצות לחקלאות, כריתת יערות, זיהום מים ודיג.
פרדס (מרכז לחינוך ערכי)
פרדס הוא מרכז לחינוך ערכי שהוקם על ידי בוגרי השומר הצעיר שמטרתו לחזק את החינוך החברתי ערכי במסגרות פורמליות ובלתי פורמליות.
פרדס הוקם בשנת 2003 על ידי בוגרי השומר הצעיר במטרה להרחיב את השפעתם על החברה הישראלית וכמו כן לספק מקור פרנסה נוסף לבוגרי התנועה. בשנים הראשונות פעל תחת תנועת השומר הצעיר אך לאחר שגדל היקף הפעילות הוא עבר לפעול תחת קיבוץ פלך. כיום עובדים בפרדס 10 חברים קבועים ועוד עשרות מדריכים על בסיס לא קבוע. באופן רשמי פרדס הוא ענף של קיבוץ פלך, אך בפועל מתנהל כקואופרטיב.
Geography Now
Geography Now (מאנגלית: גאוגרפיה עכשיו) הוא ערוץ יוטיוב חינוכי בנושא הגאוגרפיה, התרבות, ההיסטוריה והדיפלומטיה של מדינות העולם, בהנחייתו של פול ברבאטו (Paul Barbato). נכון לספטמבר 2021, לערוץ ישנם מעל 2.83 מיליון עוקבים ומעל 346 מיליון צפיות. והוא אחד משלושת הערוצים הגדולים ביותר ביוטיוב הקשורים לגאוגרפיה, יחד עם National Geographic ו-Wendover Productions.
מטרת הערוץ היא כיסוי המאפיינים של מדינות העולם, בתחילה לפי סדר האותיות באנגלית של 193 המדינות המוכרות על ידי ארגון האומות המאוחדות, ולאחר מכן מדינות שההכרה בהן מוגבלת וטריטוריות לא מוכרות.
סדרת הסרטונים הראשית
הסרטונים מצולמים באולפני יוטיוב שבלוס אנג'לס, כאשר בכל חודש עולים סרטונים של כ 3–4 מדינות בממוצע, בדרך-כלל בימי רביעי. הפרקים בנויים בסדר קבוע, כדלהלן:
Political Geography: בחלק זה ידובר על גאוגרפיה פוליטית : גבולות, מובלעות, ערי בירה וערים גדולות נוספות, חלוקה מנהלית, אתרים ומבנים מפורסמים, טריטוריות שמעבר לים, מחוזות אוטונומיים, נמלי תעופה, ושאר נושאים הנוגעים לגאופוליטיקה.
Physical Geography: בחלק זה תתואר הגאוגרפיה הפיזית של המדינה. בין השאר יתוארו הרים, יערות, מדבריות, אגמים ו-נהרות, חקלאות, מגוון ביולוגי ומשאבים טבעיים.
Demographics: חלק זה ידון באוכלוסייה ובדמוגרפיה של המדינה, בקבוצות האתניות שבה, בתרבות ובמסורת המקומית, בשפות המקומיות, בשיטת הממשל, במטבע, באנשים ידועים, וכן סקירה מקוצרת של ההיסטוריה של אותה מדינה.
The Friend Zone: חלק זה יתייחס לדיפלומטיה ויחסים בינלאומיים. בנוסף יתוארו קשרים מיוחדים (אהבה/ולעיתים שנאה) עם מדינות אחרות, ובסיום ידובר על "החברה הטובה ביותר". לדוגמה, בסרטון של ישראל, מתוארים הסכמי השלום ה"קרים" עם מצרים ו-ירדן, והיחסים המיוחדים עם ארצות הברית.
סדרת הסרטונים המשנית
Flag/Fan Friday: סרטון שמופיע בכל יום שישי שלאחר סרטון חדש, ובו נכללים תיקונים ותוספות לסרטונים הראשיים, תיאורים של דגל המדינה וסמל המדינה, ונפתחים מכתבים וחבילות ממעריצים (המכונים Geograpeeps), מרחבי העולם.
Filler Week: בשבוע בו לא מועלה סרטון ראשי, יעלה סרטון בנושאים שונים שאינם נסקרים בסדרת הסרטונים הראשית.
לעיתים הסרטון יהיה בתחום הגאוגרפיה הפוליטית, כמו החלוקה המנהלית של המדינות הגדולות בעולם (כדוגמת מדינות ברזיל), ולפעמים בתחום הגאוגרפיה הפיזית, כדוגמת האיים החדשים ביותר על הפלנטה.
April Fools: מאז שהערוץ עלה לאוויר, יוצא באחד באפריל סרטון שמתאר מדינה בדיונית לחלוטין, באופן מפורט בדומה לסדרת הסרטונים הראשית:
2015 - בנדייטרה Bandiaterra: מדינת אי אשר נמצאת באוקיינוס ההודי והייתה קולוניה של האימפריה הדנית.
2018 - לימברוויסק Limberwisk: מדינה אינאיטית הנמצאת באי סבלברד. רוב אזרחיה הם מסטיצו והשפה מורכבת מסוגים שונים של שריקות ולחישות.
2019 - פץ' אמברדש Patch Amberdash: מדינה היברידית שנמצאת בשלוש יבשות בו זמנית. המדינה מאוכלסת בצאצאי המדינות הבלטיות, ומושפעת מתרבויות בנטו ופולינזיה.
2020 - קיציקווקה Qitzikwaka: מדינה בודהיסטית שנמצאת במשולש הגבולות בין ניז'ר צ'אד ולוב. רובה מתנהלת מתחת לאדמה דרך מערכת מסועפת של מנהרות ומערות.
2021 - סובונטק Sovontak (בעבר הרפובליקה האוטונומית מעבר לים של ואסקודאם Autonomus overseas territory of Vascodam):
קולוניה לשעבר של האימפריה הספרדית ותאילנד בצפון מצר מלאקה. בנויה כולה מבתי כלונסאות ניידים, וקשורה הדוקות לסביבתה הימית.
בוב פיריק
רוברט ג'וזף "בוב" פיריק (באנגלית: Robert Joseph "Bob" Feerick; 2 בינואר 1920 - 8 ביוני 1976) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-BAA וליגת ה-NBA בין השנים 1950-1946. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 13.3 נקודות ו-2.0 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק
פיריק נולד בעיר סן פרנסיסקו שבקליפורניה, ולמד באוניברסיטת סנטה קלרה הסמוכה בין השנים 1941-1938. הקריירה המקצועית שלו החלה בשנת 1945 בקבוצת אושקוש אולסטארס מליגת ה-NBL, ובשנת 1946 עבר לוושינגטון קפיטולס ששיחקה בליגת ה-BAA החדשה. פיריק שיחק עבור הקפיטולס בכל 4 העונות הבאות, אשר היו עונות הבכורה של ליגת ה-BAA (שהפכה בשנת 1949 לליגת ה-NBA). בשתי עונותיו הראשונות קלע 16.8 נקודות (שני בליגה אחרי ג'ו פולקס), ו-16.1 נקודות למשחק, בהתאמה, ונבחר לחמישיית העונה. בעונת הוביל את קבוצתו למאזן הטוב ביותר במחוז המזרחי, אך נפצע במשחק הפלייאוף הראשון והקפיטולס הפסידו למיניאפוליס לייקרס של ג'ורג' מייקן בסדרת הגמר (4-2). בעונת, הראשונה לאחר מיזוג ה-BAA ל-NBA, תפקד פיריק כמאמן-שחקן לאחר שהחליף את מאמן הקבוצה בשלוש העונות הקודמות - רד אאורבך. בסיום אותה עונה, בה הודחה וושינגטון בשלב הפלייאוף הראשון, פרש פיריק ממשחק, בגיל 30.
לאורך קריירת המשחק קלע פיריק 2,936 נקודות, אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום השביעי בתולדות ה-NBA, ו-440 האסיסטים שמסר דירגו אותו תשיעי ברשימת מוסרי האסיסטים.
קריירת אימון
מיד עם פרישתו ממשחק חזר פיריק לאוניברסיטת סנטה קלרה כשמונה למאמן קבוצת הכדורסל, והחזיק בתפקיד בין השנים 1962-1950. בעונת 1951/1952 הוביל פיריק את הקבוצה להישג השיא בתולדות המועדון - העפלה לפיינל פור ה-NCAA. כמו כן הגיעה הקבוצה 3 פעמים נוספות לשלב 8 הגדולות ("Elite Eight") של הטורניר בתקופתו של פיריק. בעונת מונה למאמן סן פרנסיסקו ווריורס, בה הדריך את הסנטר וילט צ'מברלין. באותה עונה רשמו הווריורס מאזן ניצחונות שלילי 31-49, וכשלו להעפיל לפלייאוף לראשונה מזה 3 עונות, על אף כושרו האדיר של צ'מברלין שקלע 44.8 נקודות בממוצע למשחק. בסיום העונה פוטר פיריק מהתפקיד ולא חזר לאמן.
בוגומיל דויזון
בוגומיל דויזון (בפולנית וגרמנית:Bogumil Dawison, 15 במאי 1818 – 1 בפברואר 1872) היה שחקן תיאטרון יהודי-פולני שהפך לאחד מכוכבי התיאטרון בשפה הגרמנית.
ראשית חייו
דויזון נולד בשנת 1818 ברובע יהודי בוורשה כבנם של איגנאצי ורוזליה דוידסון, יהודים מתבוללים ועניים. בנעוריו ידע חיי מחסור והתפרנס למחייתו ככתבן ומעתיק מסמכים, צייר שלטים, ומחבר מאמרי רוויו, למשל ב"גזטה ורשבסקה". למד לבד גרמנית וצרפתית. אחרי שהתנצר לפי הנצרות הרומית-קתולית שינה את שם המשפחה ל"דויסון". בעידוד חברים מן הסביבה היהודית המודרנית, למד למשך שנה (1837-1836) בבית ספר לתיאטרון בעיר הולדתו.
התחלת קריירת המשחק בפולנית
בשנת 1837 הופיע לראשונה על במת התיאטרון הפולני "ויילקי" בעיר הולדתו במחזה הצרפתי "שני אסירי הגלרות" מאת בוארי, קרמוש ופוז'ול. גילם בהתחלה תפקידי מאהב והמנטורית שלו באותה תקופה הייתה השחקנית לאונטינה הלפרטובה. בשנים 1838–1840 שיחק בתיאטרון בווילנה אולם נאלץ לעזוב אחרי שנתקל בבקורות עוינות והערות אנטישמיות. ב -1840 בעזרתו של יאן נפומוקן קמינסקי מצא עבודה בלבוב שהייתה תחת שלטון אוסטרי.
ימי לבוב
כשהוא מוקסם מכישרונו של דויזון, המצנט ומייסד התיאטרון הפולני בלבוב, סטניסלב סקארבק, שלח אותו לווינה. שם בסיועם של יולי רטיך ולודוויג לווה התחיל להופיע גם על במות גרמניות. אחרי שובו ללבוב ב-9 באוגוסט 1841 שיחק דויזון בו זמנית בתיאטראות בפולנית ובגרמנית. הוא עורר איבה בקרב פולנים בעיר שהאשימו אותו ב"גרמנופיליה" והוכה קשות על ידי עמית פולני בשם מ. זפולסקי. אף-על-פי-כן דויזון ואשפרגרובה נחשבו לעמודי התווך של זירת התיאטרון בלבוב. התחיל באותה תקופה גם לביים ולתרגם מחזות מגרמנית וצרפתית לפולנית. ב-1846 בעת הגברת התסיסה המהפכנית בגליציה (ימי "הטבח בגליציה"), מתוך חשש לפרעות נגד יהודים, עזב האמן את לבוב והתחיל להופיע על במות גרמניות- בשלזיה - בברסלאו, בריג, אוהלאו (אולאבה) וכמו כן בשטטין. הודות לחסותו של לואיס שניידר עבר לשחק בברלין ובתיאטרון תאליה בהמבורג, שבו ריתק את הקהל. ב-1848 חזר ללבוב, בה נשא לאישה שחקנית ואצילה פולנייה קתולית, ואנדה אוסטויה סטאז'בסקה.
פריצת הקריירה בווינה ובדרזדן
אחר כך בשנים 1854–1864 שיחק בתיאטרון המלכותי הסקסוני בדרזדן, בו הצטיין בסגנון משחק תקיף, ריאליסטי, לפי מבקרים אחדים - אף תוקפני ותכופות לא מלוטש דויזון הצטיין בתפקידי אופי כמו שיילוק בהסוחר מוונציה מאת שייקספיר, מפיסטו בפאוסט מאת גתה ופרנץ מור בהשודדים מאת שילר. עם התפקידים ששיחק נמנו גם המלך ליר, ריצ'רד השלישי, המלט, מרקוס אנטוניוס, קרל החמישי (במחזה דוקטור פאוסטוס מאת כריסטופר מרלו) וכו'. בשנות ה-50-ה60 יצא דוויזון לסיורי הופעות בלייפציג, ברלין, ויימאר, ברסלאו, פראג, מינכן, אוגסוברג, סנקט פטרבורג, פשט, מגדבורג, שוורין, נירנברג, קניגסברג, ריגה וורשה. בשנת 1855 אחרי הגעתו לברלין ב-17 ביוני הופיע בארמון המלכותי בפוטסדם בחגיגה של גדוד חיל המשמר וכהוקרה לכישרונו זכה במתנה - קופסת טבק יקרה מזהב - מידי מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הרביעי בסנקט פטרבורג זכה להצלחה אדירה. בשנת 1859 בפריז התבלט בחגיגות המאה להולדתו של שילר על ידי דיקלומיו מכתבי ההמשורר, אותם הילל אלפרד דה ויניי. הם היו ביוטי לניצחון הדיקלום הריאליסטי בניגוד למסורת התיאטרונית הגרמנית הישנה. ב-1859 נפטרה אשתו, ואנדה, וב-1861 התחתן דויזון בדרזדן עם זמרת האופרטה והפסנתרנית קונסטנצה יאקובי, בתו של כומר לותרני. אז עבר דויזון לדת הלותרנית אשתו השנייה התלוותה אליו לסיורים רבים. ב-1864 עזב דויזון את תיאטרון החצר בדרזדן בעקבות ריב עם המנהל הסקסוני קרל אוגוסט לודוויג קוואנטר. כפי שדווח במגזין אמנויות מקומי דויזון שיחק על במת תיאטרון זה 597 פעמים ב-566 ערבים. החל מ-1864 יצא השחקן לסיורי הופעות רבים ומוצלחים, כולל באמריקה בשנים 1866 ו-1867 עם להקת התיאטר אן דר וין. לפי העיתון "די פרסה" באמריקה שיחק דויזון למשך 8 חדשים ב-76 ערבים ב-30 תפקידים שונים.
מרוב תשישות נפשית וגופנית נאלץ להפסיק לשחק וחזר לדרזדן, בה נפטר בפברואר 1872. הובא לקבורה בבית הקברות האוונגלי אלטן אנן פרידהוף (Alten Annenfriedhof) ברובע Südvorstadt של דרזדן.
חייו הפרטיים
דויזון היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה השחקנית הפולנייה ואנדה אוסטויה-סטאז'בסקה (שמתה ב-1859), אם בנו. ב-1861 התחתן בשנית עם הזמרת והפסנתרנית קונסטנצה יאקובי (1896-1824). היא הייתה תלמידה של הנרייטה גראבאו-בינאו ושל רוברט שומן בקונסרבטוריון של לייפציג. שומן הקדיש לה "שלושת הלידר לפי זמירות עבריות מאת ביירון בליווי נבל או פסנתר" אופוס 95.
כתבים
בשנים דוויזון כתב יומן בשפה הפולנית שאבד בדליקה בוורשה בזמן המרד בעיר. לא נותר אף עותק. בווינה ובדרזדן המשיך לכתוב את יומנו, הפעם באנגלית ובגרמנית ומקורו נשמר בספרייה הסקסונית בדרזדן.
קישורים חיצוניים
in Grosses Biographische Lexicon der deutschen Bühne Internet Archive עמ' 176–178
נשיקה לדוד
נשיקה לדוד הוא אלבומה החמישי של להקת טיפקס, שיצא באפריל 1997, הגיע למעמד של אלבום פלטינה ומכר כ-49 אלף עותקים.
הפקה
את האלבום הקליטה הלהקה בקיבוץ העוגן. אורי מילס ונוריאל עמר נשארו גם להקלטת האלבום הזה. קובי אוז כתב והלחין את רוב השירים, והעיבודים היו של כל חברי הלהקה. הגיטריסט גדי בן אלישע החליף את רמי יוסיפוב, ששבר את ידו בתאונת אופנוע, בזמן ההכנות לקראת הקלטת האלבום.
מהאלבום התפרסמו השירים "עוד שבת", "סתם", "אני אוהב אותך ממש מוגזם", "איזה עולם" (ששימש כפתיח של סדרת הטלוויזיה "שמש") והדואט "למה הלכת ממנו" עם שרית חדד, שעד אז לא הייתה מוכרת לציבור הרחב. על השיר "סתם" כתב קובי אוז כי הוא נכתב "באמצע גריפה שקיבלתי אחרי רצח רבין. היה לי חום וכתבתי שיר שנקרא "סתם" - כתבתי ומיד הקלטתי את כל התפקידים והשירה באולפן הביתי שלי".
בעיצוב עטיפת האלבום נעשה שימוש בעיצובי "שנה טובה" ישנים ובחוברת הופיעו תמונות של יותר מארבעים הדודים והדודות של חברי הלהקה. האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה והגיע למעמד של אלבום פלטינה עם מכירות של כמעט כ-50 אלף עותקים. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ז נבחרה הלהקה כ"להקת השנה". בסוף סיבוב ההופעות שליווה את האלבום הפסיקה הלהקה את הופעותיה באופן זמני, וחבריה שמרו בסוד את מועד ואופן חזרתם לבמה.
נגנים
להקת טיפקס: נגנים נוספים:
מאיה אביעזר
מאיה אביעזר (נולדה ב-4 באפריל 1995), היא אתלטית ישראלית, אלופת ישראל (2015) ואלופת המכביה (2013). בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה
אביעזר מתאמנת בקבוצת מכבי תל אביב.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשע-עשרה שנערכו ביולי 2013 זכתה אביעזר כנציגת ארצות הברית במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.98 שניות, לפני ליהי לוי (15.63 שניות) ונועה לוי (16.20 שניות) שתיהן מישראל.
בתחרות שנערכה ב-23 במאי 2015 קבעה אביעזר בריצת 100 מטר משוכות שיא אישי חדש של 14.18 שניות.
במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן בסוף יוני אותה שנה סיימה אביעזר במקום חמישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.21 שניות.
אלופת ישראל
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.25 שניות, לפני אלינה דרוזדוב מהפועל חולון (15.35 שניות) ורוזפין בואדו מאתלטי הסמטה דרום תל אביב (15.68 שניות).
מיכאל החמישי קלפאטס, קיסר האימפריה הביזנטית
מיכאל החמישי קָלָפַאטֶס (ביוונית ביזנטית: Μιχαήλ Ε΄ Καλαφάτης; 1015 – 24 באוגוסט 1042) היה קיסר האימפריה הביזנטית במשך ארבעה חודשים בין 1041–1042. אחיינו של מיכאל הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית ובנה המאומץ של זואי, קיסרית האימפריה הביזנטית שהייתה נצר לשושלת המקדונית והייתה בעלת הלגיטימציה השלטונית. מאבק השלטון בינו לבין הקיסרית זואי הוביל לנפילתו הסופית מהכתר.
ביוגרפיה
מיכאל היה בנה של מריה, אחותו של מיכאל הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית. אביו היה לאדמירל בשורות הצבא הביזנטי ובתקופת שלטונו של מיכאל הרביעי הנהיג משלחת צבאית לכיבוש כל סיציליה. טענתו של מיכאל הרביעי לכתר נבעה מרעייתו, זואי, קיסרית האימפריה הביזנטית, שהייתה, ביחד עם אחותה תאודורה, קיסרית האימפריה הביזנטית, היחידה שנותרה עם טענה לכתר האימפריה הביזנטית מטעם השושלת המקדונית השלטת. מכיוון שלזואי ומיכאל הרביעי לא היו כל ילדים, מיכאל הרביעי בחר באחיינו, מיכאל בן מריה, להיות ליורש.
עם מותו של מיכאל הרביעי בשנת 1041 הוכתר מיכאל החמישי בתור קיסר האימפריה הביזנטית. תוך זמן קצר מאז ירש את הכתר נכנס לעימות עם הקיסרית זואי. הקיסר מיכאל החמישי גירש את הקיסרית זואי לגלות בתור נזירה בלילה שבין ה-18 ל-19 באפריל 1042. התמיכה האזרחית בזואי לעומת זאת, לא אפשרה מהלך שכזה והחל מרד עממי בבירה קונסטנטינופול שקרא להשיב את זואי למלוכה. ב-20 באפריל המורדים הכריזו על תאודורה, אחותה של זואי, בתור הקיסרית. מיכאל החמישי ניסה להתחמק מהבירה אך כשל. הוא עוור ונכלא אף על פי שביצע שבועות דתיות קודם לכן. לבסוף שבה זואי מגלותה ומשלה באימפריה לצד אחותה. מיכאל החמישי מת בארבעה חודשים לתוך מאסרו.
לקה השני, נסיך הכתר של אלבניה
לקה אנוור זוגו רזה בודואן (באלבנית: Leka Anwar Zog Reza Baudouin Msiziwe Zogu; נולד ב-26 במרץ 1982) הוא נכדו היחיד של זוגו הראשון, מלך אלבניה. ככזה, הוא משמש כראש בית זוגו וכתובע לכתר אלבניה.
ביוגרפיה
לקה נולד ביוהנסבורג ב-26 במרץ 1982. הוא בנם היחיד של לקה הראשון, נסיך הכתר של אלבניה וסוזן קאלן-וורד. הוא נקרא "לקה אנואר זוגו רזה באודווין" על שם אביו, אנואר סאדאת, זוגו הראשון, מלך אלבניה, מוחמד רזא שאה פהלווי ובודואן, מלך הבלגים. הוא התחנך ביוהנסבורג, ובדצמבר 2005 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. לאחר מכן למד איטלקית באוניברסיטת פרוג'ה לזרים ויחסים בינלאומיים באקדמיה הצבאית האלבנית סקנדנברג.
ב-21 באוגוסט 2007 הוא מונה לתפקיד במשרד המשפטים של אלבניה. כעבור שלוש שנים הוא עבר למשרד הפנים. מאז מות אביו ב-2011, לקה משמש כראש בית זוגו וכתובע לכתר אלבניה. הוא מנהל את נכסי המשפחה ומעורב בפעולות ציבוריות שונות. הוא עומד בראש קרן ג'ראלדין המסייעת למשפחות במצוקה באלבניה. ב-2012 הוא מונה ליועצו הפוליטי של הנשיא בויאר נישני.
במאי 2010 התארס לקה עם השחקנית האלבנית אליה זהריה. הם התחתנו ב-8 באוקטובר 2016 בארמון המלכותי בטירנה. יש להם בת אחת בשם ג'ראלדין שנולדה ב-22 באוקטובר 2020.
קרל האסלינגר
קרל האסלינגר (בגרמנית: Karl Hasslinger; 11 ביוני 1816 – 26 בדצמבר 1868) היה מוציא לאור, פסנתרן ומלחין אוסטרי מהתקופה הרומנטית. ידוע כממשיך דרכו של אביו – טוביאס האסלינגר.
ביוגרפיה
בנם של קרוליין והמו"ל טוביאס האסלינגר. למד תחילה בארבעה שיעורים בגימנסיה האקדמית בווינה, ואז קיבל הכשרה מוזיקלית. קיבל שיעורי פסנתר אצל קארל צ'רני, ולמד הלחנה אצל איגנץ פון זייפריד. הופיע בפעם הראשונה בפומבי כשהיה בן 18.
ב-1843, לאחר מות אביו בשנת 1842, תפס עם אמו בעלות על מניות חברת ההוצאה לאור שניהל, ושינה את שמה לשם: קרל האסלינגר קוונדם טוביאס. באותה שנה, נפתחה החנות מחדש בקוהלמרקט (כתובת היום: גראבן 19, וינה) והייתה מפורסמת. לאחר פטירת אמו, הוא היה הבעלים היחיד של החברה, והצליח מאוד. הוא פרסם בעיקר את יצירותיהם של האחים יוהאן, אדוארד, יוזף שטראוס וגם יצירות של המלחין קארל מייקל. בשיתוף פעולה עם צייר הדיוקנאות יוסף קריהובר, הוא צייר את הדיוקנאות של המלחינים הללו. קרל האסלינגר היה פעיל גם בהווי החברתי. הוא ארגן קונצרטים שונים במסעדות ובאולמות קונצרטים. לאחר מחלה שפקדה אותו בשנת 1859, הוא היה יכול לנגן רק ביד ימין גם זאת בצורה מתונה. לאחר מותו, אשתו ג'וזפין, המשיכה לנהל את ההוצאה לאור עד שנמכרה למו"ל הגרמני רוברט אמיל לינאו ב-9 בדצמבר 1875.
קרל האסלינגר נפטר בשנת 1868 ונקבר בבית העלמין במצלינסדורף שבווינה.
יצירותיו
קרל האסלינגר הותיר אחריו כמה מאות יצירות, כולל מוזיקה לפסנתר ומוזיקה קאמרית; שירים, מקהלות, מוזיקה דתית, מוזיקת ​​ריקודים (ואלסים, פולקות וכו') ומארשים וינאיים.
ליל ולפורגיס הראשון (פליקס מנדלסון)
ליל ולפורגיס הראשון (בגרמנית: Die erste Walpurgisnacht), אופוס 60, קנטטה לסולנים מקהלה ותזמורת על פי פואמה של יוהאן וולפגנג פון גתה.
מקורות הטקס
את הפואמה "ליל ולפורגיס" כתב גתה בשנת 1799. היא מתארת טקס פגני עתיק שהוא שריד למסורת קדומה בטרם השתלטה הנצרות על השבטים הפגניים הגרמאנים. על פי המסורת, בלילה שבין ה-30 באפריל ל-1 במאי, בשעת חצות, נפגשים השדים והמכשפות להילולה סוערת על פסגת הר ברוקן שבהרי הארץ (Harz) שבדרום גרמניה. טקס זה מציין את גירוש אפילת החורף ובוא האביב.
לשמו של הטקס "ליל ולפורגיס" ישנם כנראה שני מקורות. האחד על שם הנזירה הנוצרית וַלְבּוּרגה שעסקה בעבודת מיסיון בקרב השבטים הפגנים הגרמאנים ומתה בשנת 780. יותר מאוחר הוכרזה כקדושה של יום האחד במאי. המקור השני הוא שמה של אלילת הפריון ואלדְבּוּרג מהמסורת הפגנית הגרמאנית.
ליל ולפורגיס מאת גתה
בפואמה של גתה מוזכרות שלוש אוכלוסיות:
הרעיון המרכזי העומד מאחורי הפואמה של גתה הוא המאבק שבין המיסיונריות הנוצרית שגתה חש סלידה עמוקה ממנה, למסורת הפגנית העתיקה, שגתה, אשר היה באותה עת מקורב לרעיונות הפנתאיזם (השקפה פילוסופית המזהה את האל עם הטבע) חש סקרנות ועניין כלפיה.
לימים, כאשר השלים גתה את יצירתו הגדולה פאוסט, הוא הכליל בה תמונה המתארת את מפיסטופלס המוביל את פאוסט לאורגיה של שדים בליל ולפורגיס. על מנת להבדיל בין שתי היצירות נהוג לכנות את הפואמה שנכתבה מוקדם יותר – "ליל ולפורגיס הראשון".
הלחנת היצירה
גתה עצמו חש כי הטקסט הדרמטי שהוציא תחת ידיו צריך להיות מולחן. באופן טבעי הציע זאת לידידו המלחין הברלינאי קרל פרידריך צלטר. צלטר לא מצא דרכים להלחין את הטקסט על אף שניהל על כך התכתבות ערנית עם גתה. לבסוף מסר את הטקסט לתלמידו המוכשר פליקס מנדלסון. גתה נתן אישורו לכך מאחר ש"הנער היהודי החביב והמוכשר" (כך כינה גתה את פליקס הצעיר) התלווה אל צלטר באחד מביקוריו אצל גתה והתחבב מאוד על גתה.
כאשר היה מנדלסון בדרכו לאיטליה בשנת 1830, פגש בפעם האחרונה את גתה הקשיש (שהיה כבר בן 80) בעירו ויימאר. בפגישה זו הם דנו בסוגיות הקשורות להלחנת הפואמה. בעת שהותו ברומא בחורף 1830–1831 השלים את היצירה כמעט לגמרי. במכתב ששלח מרומא לאחותו פאני, הוא נשמע נלהב מהתיאורים הרבים של שדים ומכשפות "...שכפי שאת יודעת אני אוהב מאוד". הגרסה הראשונה של היצירה בוצעה בברלין באולם האקדמיה במהלך סדרת קונצרטים בניצוחו של מנדלסון עצמו בחורף 1833.
עשר שנים מאוחר יותר כתב מנדלסון גרסה מחודשת ליצירה שבוצעה לראשונה בפברואר 1842 בתיאטרון הגוונטהאוס בלייפציג תחת ניצוחו של מנדלסון, והיא הגרסה אותה נהוג לבצע כיום.
מבנה היצירה ותוכנה המוזיקלי
למשל בתמונות האביב שלאחר הפתיחה התזמורתית, בשיר השומרים הנערכים להגנה מפני הנוצרים, וההילולה, משתמש מנדלסון במוטיבים עממיים גרמניים. ואילו בתמונת הכהן וקהל מאמיניו בקריאה לטקס ובסיום הקנטטה, משתמש מנדלסון בשפה כוראלית כנסייתית ובדו-שיח בין הכהן (סולו בריטון) לצאן מרעיתו (המקהלה), צורה המוכרת לנו במוזיקה כנסייתית עתיקה מימי הביניים.
הקנטטה מחולקת לתמונות כאשר מנדלסון נוקט חירות רבה באשר לשימוש בטקסט. הוא מעביר קטעים ממקומם ומחלקם בין סולן ומקהלה גם כאשר אין זכר לחלוקה זו בטקסט המקורי של גתה. במקומות מסוימים אף שינה טקסטים, וכל זאת על מנת ליצור דרמה בין הדמויות וקהל המאמינים. בנוסף נותן מנדלסון משקל רב מאוד לתזמורת. הפתיחה התזמורתית ארוכה ובעלת מבנה סימפוני. הפתיחה מתארת את סערות החורף והמעבר לתקופת האביב. לפני התמונה המרכזית של ההילולה יש מבוא תזמורתי המציין את תחילתו של הטקס המרכזי, כאשר בהמשך מצטרפת המקהלה לקטע סוער, ובו שימוש נועז בהברות הטקסט המקורי של גתה ליצירת חיקוי של קולות יללת הינשופים.
טלה זיו
טלה זיו (נולדה ב-14 באפריל 1944 בכפר בלום) היא פסלת, ציירת וקרמיקאית ישראלית. בוגרת לימודי אמנות ב"בצלאל".
זיו עבדה למעלה מ-30 שנה באגף הנוער של מוזיאון ישראל לאומנות בירושלים, במהלכן הציגה תערוכות רבות בישראל ומחוצה לה.
ביצירותיה המוקדמות, משנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, יצרה זיו פסלים קרמיים שאופיינו בשימוש בצינורות ובגופים גאומטריים. עוד נהגה לפסל דמויות של בובות מקרמיקה בגדלים שונים ללא תווי פנים.
בשנות ה-90 הקימה זיו סדנאות אמנות בשם "כפר אדמה", בתחילה באיילת השחר ואחר כך ביער נחשונים. עבודותיה המאוחרות יותר עוסקות בביטוי הטבע וביחס שבין טבע לתרבות.
ביוגרפיה
טלה זיו נולדה בקיבוץ כפר בלום בארץ ישראל בשנת 1944, לאמה חוה (היינריך) ואביה איש הציבור והחוקר אריה זיו. היא הבכורה ולה אח צעיר אחד. בצבא שרתה כאחות בבית חולים כרמל בחיפה. מיד לאחר שרותה הצבאי עזבה את הקיבוץ ועברה לגור בירושלים שם החלה ללמוד בבצלאל. ב-1969 היא סיימה B.A. (תואר ראשון) באמנות פלסטית, בבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.
עוד במהלך לימודיה ב-1966 החלה לעבוד באגף הנוער של מוזיאון ישראל בירושלים כמורה ומאוחר יותר מורה בכירה לקרמיקה באגף הנוער.
במקביל בין השנים 1968 ל-1970 עבדה במחנות קיץ בארצות הברית מטעם הסוכנות היהודית, חטיבת הנוער והחלוץ כמדריכה ראשית לאומנויות.
ב-1982 סיימה M.A. (תואר שני) באמנות, באוניברסיטה העברית.
אחת מהיצירות המפורסמות של האמנית הייתה קיר קרמיקה, שהוצג במשך שנים רבות באגף הנוער של מוזיאון ישראל. הקיר מתאר את תולדות אמנות הקרמיקה.
ב-1988 סיימה את עבודתה במוזיאון ישראל.
בין השנים 1990 ל-1991 עבדה במוזיאון "עין יעל" בירושלים כיועצת בהקמת המוזיאון. לאחר מכן עזבה את ירושלים ועברה לגור בקיבוץ איילת השחר.
ב-1992 הקימה את "הכפר הגלילי", בקיבוץ איילת השחר. הכפר הגלילי היה מוזיאון חוץ פעיל שכלל בתי חומר ובוץ. זיו עסקה בניהול מקצועי להפעלת נופש פעיל, לימודי העשרה לבתי ספר וקורסי העשרה למורים הכפר נסגר ב-1998 אך מבני החימר שלו קיימים עד היום. הכפר השתמש בידע של עולים חדשים מאתיופיה ששהו במרכז הקליטה איילת השחר.
במקביל בשנת 1996 הקימה את "כפר אדמה" ביער נחשונים. היה זה מיזם פרטי של מוזאון חוץ פעיל, עם הדגשים סביבתיים, אמנותיים, חינוכיים, ואקולוגיים. הכפר נסגר בשנת 1999.
ב-1997 עסקה בהדרכה וייעוץ מקצועי בבנייה מאדמה ל-20 אמנים בינלאומיים לשם ביצוע פארק בגן רמז בבאר שבע, כחלק מהביאנלה לקרמיקה בעיר באותה שנה.
מאז שנת 2000 חיה ועובדת בתל אביב. היא עוסקת ברישום וציור של מפות חלום הכוללות מוטיבים מהטבע, האדמה ובעלי החיים.
אליה, נסיכת אלבניה
אליה זהריה (באלבנית: Elia Zaharia; נולדה ב-8 בפברואר 1983) היא שחקנית אלבנית. אשתו של לקה השני, נסיך הכתר של אלבניה.
ביוגרפיה
אליה נולדה בטירנה ב-8 בפברואר 1983. היא בתם של גרג'יי פוליקרון זהריה וילקה מוג'ו. יש לה אח צעיר בשם עמוס מוג'י זהריה. גם אמה וגם אחיה הם שחקנים ידועים באלבניה. ב-2002 היא החלה ללמוד בבית הספר לאמנות בטירנה ולאחר מכן עברה ללמוד בסורבון שם הכירה את הנסיך לקה. ב-2005 סיימה את לימודיה בקונסרבטוריון הלאומי של בורדו בדרמה אמנותית. לאחר מכן למדה בבית ספר פרטי לדרמה בפריז. היא סיימה את לימודיה ב-2010. במאי של אותה שנה הודיעו היא ולקה על אירוסיהם.
לקה ואליה התחתנו ב-8 באוקטובר 2016 בארמון המלכותי בטירנה. בחתונתם השתתפו לצד נציגי ממשלת אלבניה נציגים מחצרות מלוכה מכל רחבי העולם. ביניהם סופיה, מלכת ספרד, פארה דיבה, הנסיכה מייקל מקנט, אלכסנדר, נסיך הכתר של יוגוסלביה, גיום, נסיך לוקסמבורג, הנסיכה ליה מבלגיה ומריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.
לקה ואליה יש בת אחת בשם ג'ראלדין שנולדה ב-22 באוקטובר 2020.