cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טום ג'אגר
שיא עולם ראשון
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 זכה ג'אגר בשתי מדליות זהב, אחת במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.16 שניות לפני ביונדי (22.26 שניות) ופריגודה (22.62 שניות) והשנייה במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:17.15 דקות לפני גרמניה (3:18.88 דקות) וברית המועצות (3:18.97 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 1991 זכה ג'אגר בשתי מדליות זהב. אחת ב-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.21 שניות ואחת במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי 3:19.22 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוא זכה בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:16.74 דקות לפני חבר העמים (3:17.56 דקות) וגרמניה (3:17.90 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.30 שניות אחרי המנצח אלכסנדר פופוב חבר המדינות שקבע שיא אולימפי חדש 21.91 שניות והאלוף האולימפי הקודם ביונדי (22.09 שניות).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה בשנת 1995 זכה ג'אגר במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי.
אנדריאה מוטיס
אנדריאה מוטיס (בספרדית: Andrea Motis; נולדה ב-9 במאי 1995) היא חצוצרנית ג'אז, זמרת ונגנית סקסופון ספרדית. היא שרה בקטלאנית, ספרדית, פורטוגזית ואנגלית.
ביוגרפיה
מוטיס למדה מגיל שבע בבית הספר העירוני למוזיקה של סאנט אנדראו בברצלונה. בשנת 2007, בגיל שתים עשרה, החלה לנגן בלהקת הג'אז סאנט אנדראו, בראשות המורה והמוזיקאי חואן צ'מורו שלימים החל לנגן עמה.
בשנת 2010, בגיל 15, הקליטה אלבום של סטנדרטי ג'אז, "Joan Chamorro Presents Andrea Motis," בהשתתפות בובי גורדון.
ב-2012 הקליטה אלבום שני, "Feeling Good". ג'ון פורדהאם סקר הופעתה של שמוטיס ב-PizzaExpress Jazz Club ב-2014, וקבע כי "למוטיס יש סוג של קול פניני. היא בקושי מתנשפת, עם אימפרוביזיות מופלאות ותזמון אקראי, שממנו עשויים אישי ג'אז".
בין 1 ל-4 בנובמבר 2015 מוטיס (חצוצרת פיקולו, TP, סקסופון וקול), צ'מורו (באס וסקסופון טנור) וג'וזפ טראבר (גיטרה) פתחו הופעות של בואנה ויסטה סושיאל קלאב ב-Adiós בבוסטון וניו יורק. בקונצרטים הללו עומרה פורטואנדו שרה "את דוס גרדניאס" כהדרן, יחד עם מוטיס.
מוטיס עשתה את הופעת הבכורה שלה בלייבל גדול עם "Emotional Dance" (חברת התקליטים אימפולס!, 2017). ב-2019 ביצעה את "Do outro lado do azul" (בצד השני של הכחול) ובעקבותיו שירים ויצירות ברזילאיות מקוריות. בסיבוב ההופעות העולמי של יו-יו מה, "The Bach Project", הוא החל את יום ההופעות בברצלונה ב-25 בספטמבר 2019, עם מוטיס. הם ביצעו דואט של שירת הציפורים (El cant dels ocells), שיר עממי קטלוני שהתפרסם בביצועו של פבלו קזאלס בצ'לו. דואט זה פורסם באלבומו של יו-יו מה, "Notes For The Future".
חיים פרטיים
באוקטובר 2020 הכריזה מוטיס על לידת ילד.
בו-טאושי
בו-טאושי (ביפנית: 棒倒し; מילולית: "הפל את התורן") הוא משחק הדומה בעיקרו למשחק כיבוש הדגל, ונהוג בימי ספורט בבתי ספר ביפן ובאופן מסורתי גם באקדמיה הלאומית לביטחון במדינה, בה נערכים משחקים אלה מאז 1955.
במשחק משתתפות שתי קבוצות גדולות (באקדמיה הלאומית לביטחון נהוג כי בכל קבוצה 75 משתתפים). אחת הקבוצות מגנה ואחת תוקפת. הקבוצה המגנה אוחזת בתורן באורך 3 עד 5 מטרים. אם הקבוצה התוקפת מצליחה להוריד את התורן של הקבוצה היריבה עד לזווית של 30° מפני הקרקע (עד 1973 הדרישה הייתה לזווית של 45°) בתוך שתי דקות וחצי, היא המנצחת. אם היא לא מצליחה לעשות זאת, הקבוצה המגנה היא המנצחת.
תפקידים
אף שהמשחק נראה כאוטי למתבונן מבחוץ, לכל משתתף תפקיד מוגדר.
תפקידי המגנים כוללים:
תפקידי התוקפים כוללים:
I Don't Want to Miss a Thing
I Don't Want to Miss a Thing (בעברית: איני רוצה לפספס דבר) הוא שיר שביצעה להקת הרוק הכבד אירוסמית'. השיר נכלל בפסקול הסרט ארמגדון ויצא לאור בשנת 1998.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי הפזמונאית דיאן וורן. בשנת 1997 היא צפתה בראיון שערכה ברברה וולטרס עם ברברה סטרייסנד וג'יימס ברולין. ברולין דיבר בראיון על כך שגם בזמן השינה הוא מתגעגע לזוגתו סטרייסנד, ובעקבות כך כתבה וורן את הכותרת של שם השיר. רק לאחר שהיה בידה שם השיר, החלה לכתוב את מילותיו.
השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, אך גם לפרס פטל הזהב לשיר המקורי הגרוע ביותר. בשנת 2019 נבחר למקום הראשון במצעד שנות ה-90 המחודש של גלגלצ.
מדרון דיפ
מדרון דיפ הוא מבנה גאולוגי הנוצר בשכבות מוטות בעקבות סחיפה. מדרונות דיפ מצויים על רכסים חד-נטייתים שבהם צד אחד תלול ונטול צורה מסודרת (מתלול) והצד השני, מדרון הדיפ, שצורתו מישורית וזווית השיפוע שלו זהה לזווית נטיית המישור (Dip - זווית הנטייה של המישור יחסית למישור האופקי) של השכבות הבונות אותו (כלומר הוא מקביל להן). הכיוון של מדרון הדיפ מכונה כיוון המישור (strike – כיוונו של קו החיתוך האופקי בין מישור השבירה למישור אופקי דמיוני).
היווצרות
סוגי סלעים מסוימים (בדרך כלל סלעים רכים) נסחפים מהר יותר מסוגי סלעים אחרים. לדוגמה, פצלים מתבלים מהר יותר מאבן גיר. במצבים כאלו יכולה להתבלות כל השכבה של סלע הנסחף בקלות, בעוד שהשכבה של הסלע העמיד יותר תישאר פחות או יותר שלמה. תוצאה של תהליך כזה תהיה משטח שטוח כמעט לחלוטין שהוא גג השכבה העמידה יותר. כשתופעה כזו מתרחשת בשכבות שלא הופעלו עליהם כוחות דוגמת פעילות טקטונית, ולכן נשארו אופקיות, נוצרים הרי שולחן. כאשר השכבות מוטות נוצרים מבנים הקרויים רבדות (cuesta) - כאשר זווית הנטייה אינה גדולה, או מצלעות (hogback) - כאשר זווית הנטייה גדולה מ-30°. הרי שולחן מתאפיינים בפסגה שטוחה, בעוד שרבדות ומצלעות יראו כרכסים כשבהם צד אחד הוא מדרון דיפ והצד השני הוא מתלול.
I Don't Want to Miss a Thing
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי פרנסיס לורנס. בקליפ נראים חברי הלהקה בשילוב עם סצנות מן הסרט "ארמגדון". בקליפ אף נראית ליב טיילר ביתו של סטיבן טיילר סולן הלהקה ששיחקה גם בסרט. טיילר האב נפצע בברכו יום לפני צילומי הקליפ, ובשל תנועתו המוגבלת צולם בצילומי קלוז אפ רבים.
הקליפ שודר רבות ב-MTV והיה לקליפ השני בפופולריות שלו בשנת 1998. הוא נבחר על ידי הערוץ לווידאו קליפ הטוב ביותר לשיר שהופיע בסרט.
מדרון דיפ
היווצרות
מדרונות דיפ יכולים להיווצר גם במבנים של סלעי יסוד כדוגמת סילים. כל מבנה גאולוגי מישורי יכול ליצור מדרונות דיפ, כאשר כוחות גורמים לו לנטייה מהמישור האופקי.
מפולות
מדרונות דיפ חשופים למדי למפולות, בשל הנטייה של משטח העובר סחיפה. ליריעות סלעים גדולות יש נטייה להחליק במורד מדרונות דיפ.
הונדה אורבן EV קונספט
הונדה אורבן EV קונספט (באנגלית : Honda Urban EV Concept) היא מכונית חשמלית, 3 דלתות האצ'בק, אשר הוצגה על ידי קונצרן הונדה (Honda Motor Co., Ltd) היפני בתערוכת המכוניות הבינלאומיות בגרמניה.
"הונדה אורבן EV קונספט" הוגדרה כמכונית עירונית.
Bird Set Free
Bird Set Free (בעברית: ציפור ששוחררה) הוא שיר שהוקלט על ידי סיה לאלבום האולפן השביעי שלה This Is Acting שיצא ב-2016.
רקע כללי
בריאיון לרולינג סטון אמרה סיה כי השיר נכתב לפסקול של "פיץ' פרפקט 2", אך הם דחו אותו לטובת "Flashlight" של הזמרת ג'סי ג'יי. אחר כך הציעה אותו לריהאנה, שדחתה את זה, ואחר כך לאדל, שהחלה להקליט אותו, אך בהמשך החליטה לאפשר לסיה לשמור על כך.
הרכב השיר
השיר כתוב במפתח של F מינור.
ניקולאי גלושקוב
ניקולאי אלכסייביץ' גלושקוב (ברוסית: Николай Алексеевич Глушков; 24 בדצמבר 1949 – 12 במרץ 2018) היה איש עסקים רוסי שהיה מקורב לאוליגרך בוריס ברזובסקי, הוא הורשע בפלילים ברוסיה וקיבל מקלט מדיני ב. כיהן כסמנכ"ל חברת התעופה אירופלוט ומנהל הכספים של חברת הרכב AvtoVAZ. נרצח בלונדון ב-2018.
ביוגרפיה
גלושקוב היה מנהל הכספים בחברת הרכב AvtoVAZ, בעת שהאוליגרך בוריס ברזובסקי רכש עם שותפים את השליטה בחברה ב-1994. שנה אחר כך היה ברזובסקי מעורב בשינוי ההנהלת חברת התעופה הלאומית של רוסיה "אירופלוט" והשתתף בהתאגדותה כחברה חדשה. גלושקוב מונה כסמנכ"ל הכספים של החברה בפברואר 1996.
לדברי אלכסנדר גולדפרב, יועצו של ברזובסקי, הוא מצא כי חברת התעופה פעלה בתור "פרה חולבת כדי לתמוך במבצעי ריגול בינלאומיים". 3,000 איש מתוך סך כוח האדם של 14,000 באיירופלוט היו אנשי שירות הביטחון הפדרלי, סוכני שירות ביון החוץ, או קציני המודיעין הצבאי. כל הרווחים ממכירת הכרטיסים חולקו ל-352 חשבונות בנק זרים שלא היו נתונים לשליטת הנהלת איירופלוט. לדברי אלכס גולדפרב, גלושקוב סגר את כל החשבונות האלה והעביר את הכספים למרכז חשבונאות שנקרא Andava בשווייץ. הוא גם שלח חשבון וכתב מכתב למנהל שירות הביון יבגני פרימקוב ומנהל שירות הביטחון מיכאיל ברסוקוב תוך שהוא דורש מהם לשלם את המשכורות של קציני המודיעין שלהם שעבדו באירופלוט ב-1996.
בפברואר 1997 הגיש גלושקוב יחד עם ברזובסקי, בבית המשפט הגבוה בלונדון, תביעת דיבה נגד ירחון העסקים האמריקני "פורבס". לאחר שפרסם חודשיים קודם מאמר בו נטען שלגלושקוב יש קשרים עם המאפיה הרוסית.
המעצר הראשון
גלושקוב נעצר בדצמבר 2000 על ידי רשויות רוסיה באשמת הונאה (תיעול הכספים למרכז החשבונאות Andava), והובא לחקירה במשרדי הפרקליטות הכללית במוסקבה, יחד עם סגן הנשיא לשעבר של "אירופלוט", אלכסנדר קראסנקיר. לפי התיק הפלילי שנפתח בפרקליטות נגד בוריס ברזובסקי, ניקולאי גלושקוב ואלכסנדר קראסנקיר, השלושה חשודים בהלבנת הון בסכומים גדולים ובהונאה בהיקף של כמיליארד דולר. לטענת הפרקליטות, כל הכספים הללו הועברו דרך שתי חברות בנות של אירופלוט שפועלות בשווייץ, וחלק מהסכומים הופקדו ישירות בחשבונותיהם של החשודים בבנקים מסחריים בשווייץ. ברזובסקי הגיב על מעצר של גלושקוב, ואמר שמדובר על "פעילות נקם" נגדו מצד השלטונות. ברזובסקי עצמו עזב את המדינה ב-7 בנובמבר 2000, לא התייצב לחקירה נוספת והודיע ​​כי לא יחזור לרוסיה בגלל מה שהוא תיאר כלחץ מתמיד מצד השלטונות והנשיא פוטין באופן אישי. בנוסף אמר: "אני מעדיף להיות עריק בחו"ל מאשר אסיר פוליטי ברוסיה". ברזובסקי טען שפוטין הפך אותו לחשוד בתיק אירופלוט משום שהעביר ביקורות עליו, ומשום ששידורי חדשות חברת הטלוויזיה הרוסית ORT ("הטלוויזיה הציבורית הרוסית") שהייתה בבעלות ברזובסקי (מפעילת הערוץ הראשון של רוסיה), שידרה כתבה ביקורתית על אסון טביעת הצוללת הרוסית קורסק.
גלושקוב נתפס כבעל ברית קרוב של ברזובסקי, אך ברזובסקי עזב את רוסיה ולא חזר, החזקתו בחברת הטלוויזיה הרוסית ORT הולאמה, והוא נאלץ למכור את חלקו בחברת הנפט "סיבנפט" לרומן אברמוביץ'. עסקה זו הייתה נושא למחלוקת מאוחרת יותר בבתי המשפט המסחריים בבריטניה במשפט ברזובסקי נגד אברמוביץ', כאשר ברזובסקי טען כי הופעל עליו לחץ למכור את חלקו לאברמוביץ' בשבריר מהשווי האמיתי, טענה שבית המשפט דחה. זמן קצר לאחר סיום המשפט, במרץ 2013, נמצא ברזובסקי מת בביתו ליד לונדון.
באפריל 2001 נעצר אנדריי לוגובוי והואשם בארגון בריחתו של גלושקוב מבית החולים (המרכז ההמאטולוגי המדעי). עם זאת, על פי גלושקוב, הדבר תוכנן על ידי שירות הביטחון הפדרלי. לא הייתה לו כוונה לברוח, והוא "צעד בנעלי הבית שלו לשער בית החולים כדי ללכת הביתה למשך הלילה, בידיעת שומריו, כפי שעשה כמה ימים קודם לכן". במהלך משפטו היה גלושקוב כלוא בכלא לפורטובו. הוא זוכה מאשמת ההונאה המקורית והאשמות בהלבנת כספים על ידי בית המשפט בחודש מרץ 2004, אך נמצא אשם בניסיון לברוח ו"ניצול סמכותו לרעה" ונידון לשנתיים מאסר על תנאי.
מותו
ב-12 במרץ 2018 נמצא ניקולאי גלושקוב, מת בביתו בלונדון, שבוע אחרי שהמרגל הרוסי לשעבר סרגיי סקריפל הורעל ביחד עם בתו יוליה בגז עצבים בעיר סולסברי שבאנגליה. כתוצאה מכך הפיקוד הבריטי ללוחמה בטרור ניהל את החקירה, תוך סקירת מקרי מוות של רוסים ולא-רוסים קשורים בעשר השנים הקודמות ב-16 במרץ 2018 הודיעה המשטרה הבריטית כי היא מתייחסת לחקירה כאל חקירת רצח.
באפריל 2021 פורסם הדו"ח הפתולוגי שקבע כי גלושקוב נחנק למוות על ידי רוצח שהגיח מאחוריו. הוא חנק אותו עם רצועה של כלב, והשאיר אותה על צווארו - כדי שהרשויות יעריכו שהתאבד. הרוצח לא נתפס.
משה וישגרודסקי
משה וישגרודסקי, הוא רוכב אופניים בעבר, 3 פעמים ברציפות אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1950–1952).
ביוגרפיה
וישגרודסקי נולד וגדל בלודז' פולין, וניצול מחנה הריכוז אושוויץ. וישגרודסקי עלה לישראל משוודיה בשנת 1950 והתאמן בקבוצת הפועל חיפה.
אלוף ישראל
לאחר שפרש מספורט תחרותי הפך וישגרודסקי למאמן ולשופט.
Splayd
Splayd (או Spnorf) היא כלי אכילה המורכב משילוב של כף, סכין ומזלג אשר נוצר על ידי ויליאם מק'ארתור בשנות הארבעים של המאה העשרים בסידני. הוא דומה במעט לגרסה האמריקאית של הכלי כף-מזלג.
מבנה
בדומה לכף-מזלג, הוא כולל ארבע שיני מזלג ואת צורת הכף, כלי זה בעל שני קצוות חדים בכל צד, אשר מתאימים כדי לחתוך אוכל רך.
שימוש
נהוג להשתמש בכלי כתחליף למקלות אכילה במאכלים בהם מקלות אלו נחוצים, דוגמת מאכלי קארי הכוללים אורז.
אליה ויוויאני
לוויוויאני אח בשם אטיליו, שצעיר ממנו ב-8 שנים, וגם הוא רוכב אופני כביש ורכב איתו בקבוצת קופידיס עד 2021.
קריירה באופני מסלול
בשנת 2006 הגיע במקום ה-3 באליפות העולם במדיסון לג'וניור. שנה לאחר מכן הגיע שוב שלישי, הפעם באליפות אירופה לג'וניור. באליפות אירופה עד גיל 23 ב-2008, במדליית ארד במקצה הרדיפה הקבוצתית ובמקצה האומניום. ב-2009 זכה באליפות איטליה באומניום. ב-2011 זכה במדליית ארד ביחד עם דוידה צ'ימולאי, באליפות אירופה עד גיל 23. בנוסף לכך זכה במדליית ארד באומניום באליפות אירופה. ב-2012 זכה באליפות אירופה במקצה הניקוד, וב-2013 שחזר את ההישג. ב-2014 זכה במקצה האומניום באליפות אירופה. באליפות העולם ב-2015, הגיע במקום ה-2 ביחד עם מרקו קולדאן.
2010
ויוויאני הצטרף לקבוצת ליקוויגאס מדרג הוורלד טור בשנת 2010, הוא ניצח את הקטע השמיני בוואלטה של קובה, ואת המרוצים לזכרם של מרקו פנטאני ושל פרנק ואנדנברוק.
2011
את עונה זו ויוויאני פתח בטור דאון אנדר, מה שהפך למרוץ וורלד טור הראשון שהשתתף בו. הישגו הבכיר היה מקומו ה-5 בקטע הראשון. ויוויאני ניצח מרוץ בדובאי, ואת הקטע השני בטור של סלובניה. הוא ניצח עוד שני קטעים באתר הפרו אמריקאי, את הקטע השני בג'ירו די פאדניה, ואת הקטע הרביעי בטור של בייג'ינג.
2012
ויויאני ניצח את הקטע ה-6 והאחרון במרוץ הארגנטינאי, טור דה סאן לואיס. בג'ירו דלה פרובינציה, ניצח את שני הקטעים היחידים במרוץ ועקב כך גם את הדירוג הכללי ואת דירוג הצעירים. הוא השתתף בפריז - ניס, אך לא הרשים ומלבד המקום ה-4 שלו בקטע ה-6 לא השיג הרבה. בעונה זו ויויאני גם השתתף בקלאסיקה, כאשר נבחר למילאנו - סן רמו, וסיים במקום ה-108. בסטמיניה אינטרנאזיונל קופי אה בארטלי, ניצח את הקטע ה-2. באוגוסט נבחר לראשונה לוואלטה אספנייה, הגראנד טור הראשון בקריירתו, הוא הגיע פעמיים במקום ה-2 (בקטעים 7, 21) וסיים 8 בקטגוריית המאיצים. הוא ניצח את הקטע הראשון בטור של בייג'ינג.
2013
ויוויאני נבחר לטור דה רומאנדי, אך פרש במהלך הקטע ה-4. הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה, והגיע פעמיים במקום השני (קטעים 1, 6) ופעם אחת במקום השלישי, בקטע ה-21. לבסוף סיים במקום ה-7 בקטגוריית המאיצים. ביוני, רשם את ההישג הגדול בקריירת הכביש שלו עד אז, כשניצח את הקטע ה-2 בדופינה ליברה, לאחר שהקדים את ג'יאני מירסמן וטוני גאלופן בספרינט. בנוסף לכך, ניצח שני קטעים בטור של אלק גרוב, ואץ המרוץ החד יומי, דאץ' פוד ואלי קלאסיק. בנוסף לכך ניצח את הקטע הראשון של טור בריטניה.
2014
בעונה זו ניצח ויוויאני את הקטע ה-3 של בסטמיניה אינטרנאזיונל קופי אה בארטלי. בטור של טורקיה, ניצח את הקטע ה-5 וה-7 ובקטע ה-8 סיים שני. הוא השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה, לא בלט אך סיים במקום ה-4 בקטגוריית המאיצים. הוא ניצח את הקטע ה-4 בסלובניה. הוא השתתף לראשונה בטור דה פראנס, כדומסטיק ולא בלט.
2015
ויויאני ניצח את הקטע השני של טור דובאי, וסיים שלישי בקורן בריסל קורן. בטור דה רומאנדי, היה חלק מהסגל של סקיי שניצח את נגד השעון הקבוצתי. בג'ירו ד'איטליה, השיג את הניצחון הראשון שלו בקטע בגראנד טור כאשר ניצח את הקטע השני. וסיים שוב במקום ה-4 בקטגוריית המאיצים. הוא ניצח את הקטע הראשון של אנקו טור, ושלושה קטעים בטור בריטניה. ויוויאני הוסיף שני ניצחונות בטור דובאי וזכה בקטגוריית המאיצים.
2016
ויוויאני ניצח את הקטע ה-2 בטור דובאי, ואת מרוץ החד יומי, דרידסה דה פאנה. הוא השתתף בג'ירו ד'איטליה, אך נאלץ לפרוש בסוף הקטע ה-8 לאחר שלא עמד במגבלת הזמן. מעבר לכך, לא רשם הישגים בולטים בעונה זו.
2017
ויוויאני ניצח את הקטע השלישי בטור דה רומאנדי. ועוד שני קטעים בטור אוסטריה, בנוסף לכך זכה גם בקטגוריית המאיצים. הוא סיים שני באליפות אירופה לאחר שרק אלכסנדר קריסטוף הקדים אותו. הוא ניצח את המרוץ החד יומי, קלאסיקת יורו - אייס. הוא ניצח שני קטעים בטור דו פויו שארן, וסיים חמישי כללי. בנוסף לכך ניצח את קלאסיקת ברטאן. ועוד קטע בטור של בריטניה.
2018
ב-2018 עבר לקבוצת דקונינק קוויק-סטפ הבלגית לאחר חמש שנים בסקיי. עונת 2018 נחשבת לאחת הטובות בקריירה של ויוויאני, הוא פתח אותה עם ניצחון בקטע השלישי בטור דאון אנדר. לאחר מכן נסע לאיחוד האמירויות הערביות, במטרה להתחרות בטור דובאי ובטור אבו דאבי. במרוץ הראשון ויוויאני ניצח את הקטע השני והחמישי, מה שהספיק לו לניצחון כללי במרוץ ולניצחון בקטגוריית הנקודות. בטור אבו דאבי גם בלט, כשניצח את הקטע השני לאחר שהקדים את דני ואן פופל ופסקל אקרמן בספרינט רב משתתפים, גם במרוץ הזה ניצח בקטגוריית הנקודות. לאחר מכן עבר ויוויאני לבלגיה וניצח בפעם השנייה ברצף את שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, מקדים את פסקל אקרמן ויספר פיליפסן בספרינט הסיום, לאחר המרוץ הזה, התחרה ויוויאני בגנט-וולחם, מרוץ נחשב ויוקרתי ביותר, אך לא הצליח לשחזר את ניצחונו וסיים שני לפטר סאגאן בספרינט רב משתתפים. התוצאה הטובה ביותר שלו בקלאסיקת אביב בבלגיה, לאחר שנכנע לפטר סאגאן בספרינט רב משתתפים. הוא התחרה בג'ירו ד'איטליה שהחל בישראל, בקטע 2 גבר על יאקוב מרצקו וסם בנט בספרינט רב משתתפים בתל אביב וניצח את הקטע, גם בקטע ה-3, בספרינט רב משתתפים שהסתיים באילת, ניצח ויוויאני, הפעם הקדים את סשה מודולו במקום השני וסם בנט. בהמשך גם ניצח את הקטע ה-13 וה-17 באיטליה, אך בקטע ה-21 ברומא, שנחשב לקטע הכי יוקרתי עבור מאיצים כמו ויוויאני, נכנע לבנט וסיים שני, כמו גם בקטע ה-7. למרות זאת ניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ. לאחר מכן התחרה בבלגיה, במרוץ דוואר דור הט האחלנד, וסיים שני, אחרי קריסטס ניילנדס המנצח. בטור אדריאטיקה איוניקה שבאיטליה שלטה קבוצתו, כשניצח איתם את קטע נגד השעון לקבוצות ושלושה קטעים אישיים בספרינט, ואת קטגוריית הנקודות. ויוויאני המשיך את העונה המעולה שלו גם באליפות איטליה, לאחר שהקדים את ג'ובאני ויסקונטי ודומניקו פוצוביבו וניצח את המרוץ. לאחר מכן המשיך להצטיין במרוצים חד יומיים, כשניצח את קלאסיקת יורו - אייס בפעם השנייה ברצף. הוא השתתף בוואלטה אספנייה בפעם השנייה בחייו, וניצח שלושה קטעים (קטעים 3, 10, 21), אך סיים 3 בדירוג המאיצים, כשאלחנדרו ולוורדה, ופטר סאגאן, מקדימים אותו.
2019
את עונת 2019 ניצח את הקטע הראשון בטור דאון אנדר, את מרוץ קאדל אוונס דרך האוקיינוס הגדולה, ואת הקטע ה-5 ואת קטגוריית הנקודות ב. בנוסף לכך ניצח את הקטע ה-3 בטירנו אדריאטיקו. בג'ירו ד'איטליה, איכזב ולא ניצח אף קטע במדי אלוף איטליה. בטור דה סוויס, ניצח 2 קטעים וסיים 2 בדירוג המאיצים. הוא לא הגן על תוארו כאלוף איטליה ולא סיים את המירוץ, בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-4 וסיים 3 בדירוג המאיצים. הוא ניצח את המרוץ החד יומי בבריטניה קלאסיקת לונדון - סארי. ואת אליפות אירופה. הוא ניצח בפעם השלישית ברצף את קלאסיקת יורו - אייס לאחר שהקדים את קיילב יואן ובכך הפך לרוכב עם מספר הניצחונות הגבוה ביותר במרוץ.
קופידיס (2020–2021)
באוגוסט 2019 קבוצת קופידיס הצרפתית הודיעה שהוא חתם בשורותיה, וירכב עבורה בשנת 2020. עונת 2020, בהשוואה לשתי העונות האחרונות של ויוויאני, הייתה מאכזבת עבורו והסתיימה בלי ניצחונות. הוא החל אותה עם מקום תשיעי במרוץ קאדל אוונס דרך האוקיינוס הגדולה ושלישי בקלאסיקה די אלמריה. הוא השתתף גם בטור דה פראנס וגם בג'ירו ד'איטליה בתור הספרינטר של קופידיס, בטור, סיים ויוויאני במקום השישי בקטע ה-1, רביעי בקטע ה-10 וה-5 בקטע ה-21. בג'ירו התבלט פחות, והתוצאה הכי טובה שלו במרוץ הייתה מקום חמישי בקטע ה-4. לקראת עונת 2021, עזב ויוויאני את מחנה האימונים של קופידיס בשל חששות לליבו, שנבעו מקצב לב חריג, בעצת קרדיולוג הוא נותח בליבו. לדברי ויוויאני, הניתוח עבר בהצלחה והוא מצפה לחזרה מהירה למרוצים.
Don't Leave Me Alone
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד של מדיה פורסט.
ביקורת
מגזין גראמי נתן לסינגל ביקורת טובה וטענה שהשיר הוא "נוגע ופשוט, הסינגל הוא שיר דאנס טוב".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, העלה גטה לערוץ היוטיוב שלה את הקליפ המלא של השיר. את הקליפ ביימה האנה לוקס דייוויס, אשר ביימה לגטה גם את הקליפ ללהיטו "Bang My Head".
סמל קמבודיה
סמל קמבודיה או השלט המלכותי של קמבודיה הוא סמל המלוכה הקמבודית. הסמל, שחזר להיות בשימוש עם כינונה מחדש של המלוכה הקמבודית בשנת 1993, מופיע על גבי הנס המלכותי של מלך קמבודיה, נורודום סיהאמוני.
בסמל מופיעות שתי חיות מיתיות: מצד שמאל, גאג'אסימהה, שהיא אריה עם חדק של פיל, ומצד ימין, סינגהה, שהיא אריה. כל אחת מהחיות מחזיקה בחופה מחומשת וביניהן מופיע כתר שקרן אור בוקעת מקצהו העליון. מתחת לכתר ישנם שני גביעים אחד על גבי השני ועליהם מונחת חרב קדושה בצורה אופקית ומעליה גרסה קמרית של האום. בצדי הגביעים מופיעים שני ענפי דפנה. במרכז חלק התחתון של הסמל כתובות שלוש מילים בקמרית. לפי גרסה אחת, המילים הכתובות הן: "מלך ממלכת קמבודיה".
נור א-שמס
נור שמס (בערבית: مخيّم نور شمس) הוא מחנה פליטים פלסטינים מזרחית לעיר טולכרם, מדרום לכביש 57. מחנה הפליטים הוקם בשנת 1951 בתחומי מחנה מעצר בריטי ופירוש שמו הוא "אור השמש".
היסטוריה
בשנת 1915 הוקמה במקום תחנת הרכבת נור-א-שמס על שלוחה של מסילת השומרון, שנסללה בשיתוף פעולה בין הטורקים לגרמנים צורכי מלחמת העולם הראשונה.
לאחר מלחמת העצמאות אוכלס המחנה בפליטים פלסטינים מאזור חיפה והגליל. במלחמת ששת הימים נמלטו חלק גדול מתושביו, אך במקומם התיישבו במקום פליטים מג'נין ומבקעת הירדן.
בעקבות הסכמי אוסלו בשנת 1995 הוגדר המחנה כשטח A, ויחד עם טולכרם עבר לשליטתה של הרשות הפלסטינית. בזמן האינתיפדה השנייה, במרץ 2002, שב וכבש צה"ל את המחנה. שנה אחר כך נערכה פעולה נוספת בה רוכזו כל הגברים ממחנה הפליטים טול כרם הסמוך במחנה נור א-שמס לצורך חיפוש מבוקשים.
בילינים
בילינים הם קבוצה אתנית מקבוצות האגאו אשר חיה ברובה באריתריאה. הבילינם חיים ברובם בשתי טריטוריות היסטוריות: סנחתי, הדרומית, כוללת את העיר כרן, וחלחל, הצפונית, כוללת עיר עם שם זהה. הבילינים מהווים כ-2% מאוכלוסיית אריתריאה.
היסטוריה
הגאוגרף תלמי מהמאה ה-1 מזכיר עם בשם "בבאיללני" שחי מצפון לאקסומים.
על פי המסורת הבילינים היגרו לאזור בו הם חיים כיום מאזור לסתה במאות ה-9 וה-10.
קובץ hosts
קובץ hosts הוא קובץ תצורה של מערכת ההפעלה המאפשר לקשר בין כתובת IP (מספר) לכתובת שמית (מחרוזת). פניה לקובץ Hosts שנמצא במחשב המקומי נעשית לפני פניה ל-DNS שנמצא במערכת חיצונית.
אחת ההמלצות על מנת להימנע מפגיעתן של תוכנות ריגול היא לחסום אתרים באמצעות קובץ ה־hosts, על ידי קישור בין כתובת האתר לבין הכתובת 127.0.0.1, שהיא למעשה כתובת המחשב המקומי (כתובת לולאה חוזרת). באופן זה נחסמים אתרים המכילים תוכנות הריגול, וכך נמנע מאלה לחדור למחשב בעת הגלישה.
מיקום הקובץ
מיקום הקובץ משתנה לפי מערכת ההפעלה.
תוכן הקובץ
קובץ ה-hosts כולל שורות של טקסט רגיל בכל שורה, כתובת ה-IP נמצאת בשדה הראשון ולאחריה אחד או יותר שמות השרתים. השדות מופרדים על ידי "תווים לבנים" (רווחים או טאבים). ניתן לכלול שורות הערה, המסומנים על ידי סולמית (#) כתו הראשון בשורה. אין התייחסות לשורות ריקות בקובץ. דוגמה לקובץ hosts טיפוסי, עשוי להכיל את הדברים הבאים:
127.0.0.1 localhost loopback
היסטוריה
גודלה הקטן של רשת ה-ARPANET איפשר למנהלי הרשת לתחזק את קובצי ה-host בתקורה ניהולית קטנה. לצומתי רשת הייתה, בדרך כלל, כתובת אחת עם אפשרות למספר שמות. עם התפשטות רשתות ה-TCP/IP המקומיות, תחזוקת הקבצים הפך למעמסה על מנהלי המערכות עם התווספות צומתי רשת רבים בקצב הולך וגובר.
המאמצים לקביעת סטנדרטים אחידים, כגון הפורמט של הקובץ HOSTS.TXT ב-, ופרוטוקולי הפצה, למשל, שרת השמות המתואר ב-, עזרו להתמודד עם בעיות אלה, אך כדי לפתור את שורש הבעיה, נוצרה המערכת המבוזרת Domain Name System (DNS).
טיישון תומאס
טיישון תומאס (באנגלית: TaShawn Thomas; נולד ב-27 בפברואר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, גובהו 2.03 מטר, והוא משחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת מטרופוליטנס 92 מליגת העל הצרפתית.
ביוגרפיה
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, שיחק תומאס במדי אורלנדו מג'יק במסגרת ליגת הקיץ. ביולי 2015 חתם במועדון הגרמני מיטלדויטשר.
ביולי 2017 חתם בהפועל חולון מליגת העל. תומאס סייע לחולון לזכות בגביע המדינה ולהגיע לגמר הליגה הישראלית, במסגרתה העמיד ממוצעים של 10.8 נק', 5 ריבאונדים, 1.3 אסיסטים ו-1.1 חסימות למשחק.
ביולי 2018 חתם בקבוצת הפועל ירושלים וזכה עמה בגביע המדינה, כשהוא זוכה בתואר השחקן המצטיין במשחק הגמר.
ביוני 2019 האריך תומאס את חוזהו בירושלים לשנתיים נוספות. ביוני 2020, עקב מגפת הקורונה וחששו לחזור לישראל, עזב תומאס את הקבוצה. ב-12 באוגוסט הודיע המועדון שתומאס יחזור לעונה שלישית בקבוצה.
ב-19 ביולי 2021 חתם תומאס לעונה אחת בקבוצת לה מאן מליגת העל הצרפתית.
חבלבליים
חֲבַלְבַּלִּים (שם מדעי: Convolvulacea) הם משפחת צמחים הנמנית עם סדרת הסולנאים. המשפחה כוללת 60 סוגים וכ-1,961 מינים ו-112 תת-מינים שרובם גדלים באזורים טרופיים וסוב-טרופיים ומיעוטם באזורים הממוזגים.
הפרחים נכונים (סימטריים) ודו-מיניים בצורת משפך. הם בעלי כותרת בת 5 אונות, גביע בן 5 עלים ו-5 אבקנים הקבועים בצינור הכותרת. שחלת הפרח היא עילית, בת שתי מגורות שבכל אחת מהן ביצית אחת או שתיים.
בדרך כלל השיפה המובילה מוצרי הטמעה היא חיצונית לעצה בגבעול. למיני חֲבַלְבַּל מצוי גם שיפה נוספת פנימית לעצה כלפי מרכז הגבעול המכונה שיפה פנימית (intraxylary phloem). כמו כן מובילי מוהל חלבי הם פרוקים פשוטים ולא מסועפים שעשויים שורות תאים מוארכים.
פרי החבלבלים בא לרוב בצורת הלקט. המשפחה נקראת על שם הסוג חבלבל והתפתחה לפני 68 מיליון שנה בתקופת הקרטיקון עליון.
צ'ארלי שין
קרלוס ארוין אסטבז (באנגלית: Carlos Irwin Estevez; נולד ב-3 בספטמבר 1965), הנודע בשם הבמה צ'ארלי שין (Charlie Sheen), הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה פרס גלובוס הזהב. הוא החל לזכות בפרסום עקב השתתפותו בתפקידים ראשיים בסרטי קולנוע החל מאמצע שנות ה-80. שין ידוע בזכות תפקידיו כחייל כריס טיילור בסרט "פלאטון" (1986), הברוקר הצעיר והשאפתן באד פוקס ב"וול סטריט" (1987), טייס בצי האמריקאי, טופר הארלי, בסרט הקומדיה "לרקוד עם טייסים" (1991) ובסרט ההמשך "לרקוד עם לוחמים" (1993), ובתפקיד טום לוגאן/עצמו בסדרת סרטי הפרודיה "מת לצעוק". אביו הוא השחקן מרטין שין.
בטלוויזיה שין ידוע עקב תפקידיו בסדרות "ספין סיטי", בה החליף את מייקל ג'יי פוקס כעוזר ראש העיר החדש צ'ארלי קרופורד; "שני גברים וחצי", בה שין היה הכוכב הראשי בדמות צ'ארלי הרפר, ולאחר מכן בסדרה "סדנה לעצבים" כתרפיסט צ'ארלי גודסון.
בשנת 2010 היה שכרו של שין הגבוה ביותר בטלוויזיה ועמד על 1.8 מיליון דולרים לכל פרק בסדרה "שני גברים וחצי".
חייו האישיים של שין עלו לכותרות בעקבות בעיות שתייה וסמים, בעיות בחיי הנישואין שלו ואף אלימות במשפחה.
ביוגרפיה
שין נולד בעיר ניו יורק שבארצות הברית. הוא בנם השלישי של השחקן מרטין שין המוכר מסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן" ואשתו ג'נט טמפלטון. לשין שני אחים גדולים, אמיליו אסטבז ורמון אסטבז ואחות צעירה, רנה אסטבז, כולם שחקני קולנוע.
בילדותו עברה המשפחה למאליבו שבקליפורניה, לאור משחקו של אביו בסרט "The Subject Was Roses".
קריירה
סרט הקולנוע הראשון בו שיחק היה "שחר אדום", משנת 1984. בשנת 1986 שיחק בשבעה סרטים וקיבל לראשונה תפקיד ראשי, בסרט "פלאטון". בשנת 1987 שיחק לצד אביו בסרט "וול סטריט". בהמשך שיחק בעשרות סרטים, ביניהם: "ליגה לאומית" (1989),"לרקוד עם טייסים" (1991), "לרקוד עם לוחמים" (1993), "שלושת המוסקטרים" (1993), "ליגה לאומית 2" (1994), "יום רע ברחוב" (1997) ו"כסף מדבר" (1997). עוד באותו עשור שין הופיע הופעת אורח לפרק אחד בסדרה חברים בעונה השנייה בתור קצין בחיל הים האמריקאי שמנהל רומן עם פיבי בופה.
בשנים 2000–2002 החליף את מייקל ג'יי פוקס בתפקיד הראשי בסיטקום "ספין סיטי" (ברשת ABC). בשנים 2003–2011 שין שיחק בסיטקום "שני גברים וחצי" (ברשת CBS) עד אשר פוטר בגלל התנהגותו הפרועה, לדברי חברת האחים וורנר, בנוסף לחילוקי דעות שהיו בינו לבין יוצר הסדרה צ'אק לורי, והוחלף באשטון קוצ'ר.
בשנים 2012–2014 שין כיכב בסיטקום "סדנה לעצבים". כמו כן כיכב ב-2012 בסרט הקומדיה "הצצה למוחו של צ'ארלס סוון השלישי" לצידם של ביל מארי, ג'ייסון שוורצמן ופטרישה ארקט.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "11 בספטמבר" לצד וופי גולדברג.
חיים אישיים
בשנים 1990–1992 ניהל רומן עם שחקנית הפורנו ג'ינג'ר לין. היה נשוי לדונה פיל מספטמבר 1995 עד נובמבר 1996. מיוני 2002 עד מרץ 2005 היה נשוי לשחקנית דניס ריצ'רדס. שין הוא אב לשלוש בנות: קסנדרה (נולדה ב-1985) מחברתו לשעבר פולה פרופיט, סמנתה (נולדה ב-2004) ולולה (נולדה ב-2005) מדניס ריצ'רדס.
ביוני 2008 נישא שין בשלישית לסוכנת הנדל"ן ברוק מאולר, ובמרץ 2009 נולדו לזוג תאומים בשם בוב ומקס.
במהלך השנים שין היה מעורב בתקריות סמים, זנות וירי, ונעצר על ידי המשטרה מספר פעמים.
ביוני 2010 הרשיע אותו בית המשפט בתקיפת אשתו, וגזר עליו עונש מאסר של 30 ימים. עקב אירועים אלה, בשל הקושי של העובדים האחרים לעבוד איתו ועקב הערותיו הפוגעניות לצוות ההפקה לאורך תקופה ארוכה, פוטר שין ב-7 במרץ 2011 על ידי חברת האחים וורנר מהתפקיד הראשי בסדרה "שני גברים וחצי". לאחר הפיטורים, תקף מילולית את יוצר הסדרה, צ'אק לורי, וקרא לו בשמו העברי "חיים לוין". בתגובה להאשמות באנטישמיות, טען שין בראיון טלפוני כי אמו היא יהודייה כביכול, וכי הוא גאה להיות יהודי. טענה זו נחשבת כלא נכונה על ידי מספר כלי תקשורת.
בנובמבר 2015 הודיע כי הוא נשא נגיף HIV, ואובחן כך בשנת 2011.
פלוריאדה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הנס גראף
הנס גראף (בגרמנית: Hans Graf; נולד ב-15 בפברואר 1949 במרצ'נק) הוא מנצח אוסטרי.
לימודים וקריירה
בילדותו למד גראף כינור ופסנתר. הוא למד בקונסרבטוריון של גראץ, אוסטריה, וסיים תואר בפסנתר ובניצוח. הוא גם השתתף בהנחיית כיתות אמן עם פרנקו פרארה, סרג'יו צ'ליבידאקה וארוויד יאנסונס. הוא קיבל מלגה ממלכתית בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג עם ארוויד יאנסונס. בעונת 1975/1976 היה גראף מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית הלאומית העיראקית בבגדאד. לאחר שזכה בתחרות הניצוח ע"ש קארל בוהם ב-1979, ערך את הופעת הבכורה שלו באופרה הממלכתית של וינה ב-1981 עם פטרושקה של סטרווינסקי. לאחר מכן עבד בבתי אופרה מרכזיים כולל מינכן, פריז, פירנצה, ונציה ורומא. מאז 1995, הוא ניצח על רוב התזמורות האמריקאיות הגדולות, כולל התזמורת הסימפונית של בוסטון, תזמורת קליבלנד, הפילהרמונית של ניו יורק ותזמורת פילדלפיה.
גראף היה המנהל המוזיקלי של תזמורת המוצרטיאום של זלצבורג בין השנים 1984 עד 1994, שם הקליט את הסימפוניות השלמות ויצירות אחרות של מוצרט. בין השנים 1994–1996 כיהן בתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת הלאומית הבאסקית, ולאחר מכן בין השנים 1995 - 2003 של התזמורת הפילהרמונית של קלגרי ובין 1998 ל-2004 של התזמורת הלאומית בורדו אקוויטניה בצרפת, שם היה מועמד לחבר התזמורת. לגיון הכבוד בשנת 2002.
גראף ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של יוסטון בשנת 2000, והפך למנהל המוזיקלי שלה בשנת 2001. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצוח קרנגי הול עם התזמורת הסימפונית של יוסטון בינואר 2006. בתום כהונתו ביוסטון ב-2013, גרף לקח את התואר חתן פרס מנצח. הוא היה אמן מגורים בבית הספר למוזיקה שפרד באוניברסיטת רייס. ב-2 בדצמבר 2012 זכה גראף על ידי אגודת ברוקנר של אמריקה במדליית הכבוד ע"ש קילני על ביצועיו של הסימפוניות 3-4 ו-6–9 של ברוקנר, כמו גם המיסה מס' 2 והטה דאום.
מ-2013 עד 2015, גרף היה פרופסור לניצוח תזמורתי באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג. בשנת 2018, הוא זכה בפרס גראמי על הקלטת ווצק של אלבן ברג עם אן שוואנווילמס, רומן טרקל והתזמורת ההסימפונית של יוסטון. הקלטה זו קיבלה פרס ECHO Klassik בשנת 2017.
לאחרונה, גראף הופיע בפסטיבלי הקיץ של טנגלווד, אספן (שניהם ב-2017) ווייל (2018).
בחיים הפרטיים, גראף ידוע בתור אנין יין. לו ולאשתו מרגריטה יש בת, אנה.
ג'ון שלזינגר
ג'ון שלזינגר (באנגלית: John Schlesinger; 16 בפברואר 1926 – 15 ביולי 2003) היה במאי קולנוע יהודי-בריטי, זוכה בפרס האוסקר על הסרט "קאובוי של חצות" (1969).
ביוגרפיה
לאחר מכן ביים את סרטו עטור השבחים "קאובוי של חצות" (1969), שזכה בפרס אוסקר בפרס הסרט והבימוי. היה זה הסרט מוגבל הצפייה (X-rated) היחיד בתולדות האוסקר שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר, בשל תכנים הומוסקסואלים מובהקים. שלזינגר עצמו - אף שהיה נשוי - היה הומוסקסואל מוצהר שניהל במקביל לנישואיו גם מערכת יחסים ארוכת שנים עם אהובו וראה כשליחות החדרת מסרים הומואיים לתיגבור הסובלנות והתודעה הציבורית בתחום.
סרטיו המאוחרים כוללים את "יום ראשון הארור" (1971) בכיכובה של גלנדה ג'קסון, "יומו של הארבה" (1975),על פי רומן המופת של נתנאל וסט שעסק בימי השפל הגדול בארצות הברית, "איש המרתון" (1976) על פי הרומן של ויליאם גולדמן, עליו קיבל לורנס אוליבייה את פרס גלובוס הזהב ומועמדות לאוסקר, הסרט המלחמתי "יאנקים" (1979), "במרומי הפסיפיק" בכיכובה של מלאני גריפית', סרט הטלוויזיה "שאלה של ייחוס", על פי המחזה מאת אלן בנט, "אהבה חפה מפשע" (1993) עם אנטוני הופקינס שעסק בנפילת חומת ברלין וסרטו האחרון, "הדבר הטוב הבא" (2000) שהייתה קומדיה בכיכובה של מדונה, שהביקורות קטלו ושנכשל בקופות. שלזינגר ביים גם כמה סרטי טלוויזיה, אחדים מהם, כמו הדרמה על גלות המרגל הבריטי גאי ברג'ס, זכו לשבחים רבים.
שלזינגר עבר ניתוח מעקפים ב-1998, ובדצמבר 2000 סבל משבץ מוחי שהוביל לבסוף למותו ביולי 2003 בגיל 77.
ג'יימי פרסלי
ג'יימי אליזבת פרסלי (באנגלית: Jaime Elizabeth Pressly; נולדה ב-30 ביולי 1977) היא שחקנית, דוגמנית ומעצבת אופנה אמריקאית. הידועה בשל תפקידה כג'וי טרנר בסיטקום של NBC "קוראים לי ארל", עבורו זכתה בפרס אמי לשחקנית משנה מצטיינת בסדרה קומית ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב. לאחר מכן כיכבה בסיטקום של CBS "ממי" בתור ג'יל קנדל.
ביוגרפיה
פרסלי נולדה בקינסטון, קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. לה אח ואחות. היא למדה התעמלות וריקוד במשך 11 שנים. כבר בגיל 14 שימשה כדוברת של סוכנות הדוגמנות שבה הייתה רשומה, והחלה לזכות בהכרה כדוגמנית, בעיקר בארצות הברית, אך גם באיטליה וביפן. לאחר שהוריה התגרשו, עברה לגור בקליפורניה עם אימהּ, ושם גם למדה בתקופת בית הספר התיכון, ממנו נשרה. היא עשתה זאת כי בגיל 15 רצתה לטוס לחוזה דוגמנות שקיבלה ביפן, ועל כן הצליחה לפנות לבית משפט כדי שיכריז על עצמאותה מהוריה.
כדוגמנית
פרסלי הצטלמה בעירום לגיליונות מרץ 1998 ופברואר 2004 של המגזין "פלייבוי", וכן לגיליון מאי 2006 של המגזין "Allure". ב-2003 הופיעה ברשימת 100 הנשים הסקסיות בעולם של פלייבוי. באותה שנה השיקה ליין של הלבשה תחתונה על שמה, "J'Aime", שמאוחר יותר התרחב לתחומי לבוש נוספים.
כשחקנית
תפקידה הקולנועי הראשון של פרסלי היה בשנת 1997, במותחן הארוטי "פוייזן אייווי: הפיתוי החדש", שם היא גילמה את דמותה של ויולט, בחורה אובססיבית ונהנתנית. ב-1998 שיחקה לראשונה בסדרת טלוויזיה, "מורטל קומבט: כיבוש". בנוסף ב-1998, שיחקה בסרט קומדיית הנעורים "לא יכולים להתאפק". ב-1999 שיחקה בתפקיד דוטי מתיוס בסרט "שועל המדבר" ובאותה שנה לוהקה לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ג'ק וג'יל", בה גילמה את דמותה של אודרי הרקדנית. בשנת 2000 השתתפה בסרט הקומדיה הרומנטית "100 בנות". ב-2001 כיכבה בסרט הפרודיה הקולנועית על סרטי הנעורים, "קטע מהסרטים". בנוסף ב-2001, שיחקה בסרט הקומדיה "ג'ו דירט".
בשנים 2005–2009 היא שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרה הקומית "קוראים לי ארל" ברשת NBC, בתפקיד ג'וי טרנר, גרושתו של ארל. על תפקידה זה הייתה מועמדת פעמיים לפרס אמי, בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית, ובשנת 2007 אף זכתה בפרס. ב-2008 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה. הייתה גם מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך על תפקידה ב"קוראים לי ארל".
בנוסף ב-2008, דיבבה את דמותה של גברת קוויליגן בסרט הקולנוע המצויר "הורטון שומע מישהו".
ב-7 באוקטובר 2006 היא הייתה מנחה אורחת בתוכנית המערכונים "סטרדיי נייט לייב". עוד קודם לכך היא התארחה בתוכנית "MADtv", שם גילמה את הילרי קלינטון, בפרודיה על "קוראים לי ארל", שבה ג'ורג' בוש מכין רשימה של כל המעשים הרעים שביצע בעבר, ואז מתקן אותם זה אחר זה. כמו כן, היא התארחה בפרק בסדרה "מכושפות".
בשנת 2013 היא התארחה בקומדיית המצבים "שני גברים וחצי" לשני פרקים בתור תמי. בנוסף, התארחה בסדרה "מליסה וג'ואי" בתפקיד אורח בתור מרדית', ודיבבה בפרק אחד בסדרת האנימציה "פיניאס ופרב".
מאז 2014 משחקת בתפקיד מרכזי בסיטקום "ממי" ברשת CBS, בתור ג'יל קנדל, מאז עונתה השנייה של הסדרה.
עיסוקים אחרים
בין השאר, הופיעה גם עם להקת הפופ הפוסיקט דולז, וכן השתתפה במספר וידאו קליפים של אמנים אחרים, ביניהם "Girls of Summer" של להקת הרוק אירוסמית', ובגרסת הכיסוי של להקת הרוק מרילין מנסון ל-"Tainted Love".
במאי 2006 היא הנחתה את טקס פרסי הרוק של ערוץ המוזיקה VH1.
חיים אישיים
בשנים 2000–2001 בן זוגה היה עמיתה לסדרה "ג'ק וג'יל", השחקן האמריקאי-יהודי סיימון רקס. באוקטובר 2006, לאחר 9 שנות היכרות ושנה וחצי של זוגיות, היא ובן זוגה, ה-DJ אריק קאלבו (אריק קיוביצ'י), התארסו. ב-11 במאי 2007 ילדה פרסלי את בנם הבכור, דזי ג'יימס קאלבו. אולם ב-2008 הם נפרדו. בין השנים 2009–2011 הייתה נשואה לעורך הדין, סימראן סינג. ב-2017 ילדה בנים תאומים מבן זוגה, חמזי חיג'זי.
בראיון שנתנה למגזין "אסקווייר" ב-2006 סיפרה פרסלי, כי היא כמעט קנתה כרטיס לטיסה באחד המטוסים שהתרסקו לתוך מגדלי התאומים בפיגועי 11 בספטמבר, אך התחרטה ברגע האחרון, בגלל השעה המוקדמת שבה יצאה הטיסה.
סיפרה בראיונות שכנערה סבלה מבולימיה לתקופה קצרה.
הרנאן קורטס
ארנן קורטס (1485 – 2 בדצמבר 1547; בספרדית: Hernán Cortés – השם נהגה בספרדית ארנן קורטס; נודע גם כרונלדו או פרנאנד קורטס בימי חייו וחתם על מכתביו פרנאן קורטס) היה הקונקיסטאדור שכבש את מקסיקו עבור ספרד.
שנותיו הראשונות
קורטס נולד במדיין, כתר קסטיליה שבספרד (כיום נמצאת העיירה בפרובינציית בָּדָחוֹס בקהילה האוטונומית של אקסטרמדורה), בנם היחיד של מרטין קורטס וקטלינה פיסארו אלטאמירנו. מצד אמו, היה קורטס בן דוד שני של פרנסיסקו פיסארו, שמאוחר יותר כבש את אימפריית האינקה, בפרו (אין לבלבל בינו לבין פרנסיסקו פיסארו, שהצטרף לקורטס בכיבוש האצטקים).
קורטס למד באוניברסיטת סלמנקה בספרד, אך הפסיק ללמוד בשנת-1501 בגיל 16, במקום ללמוד משפטים כמו סבו. לקורטס עמדה הבחירה בין שתי אפשרויות: חיפוש כבוד ופרסום במלחמה באיטליה, או לנסות את מזלו בקולוניות הספרדיות בעולם החדש.
הגעה לאמריקה
הגעתו של קורטס לאמריקה התעכבה עד 1504 עקב פציעה. ב-1506 הוא לקח חלק בכיבוש היספניולה וקובה, וקיבל אחוזה גדולה ומספר עבדים אינדיאנים כתמורה על פעלו. שיטה זו כונתה אנקומיינדה. הברוטליות של מסע הכיבוש בקובה והשמדתה של האוכלוסייה האינדיאנית כתוצאה ממחלות, עבודת פרך וייאוש השפיעה מאוחר יותר על היחס הזהיר יותר של קורטס כלפי המקסיקנים, כמשנה למלך במלכות המשנה של ספרד החדשה, ואיפשרה את הישרדותם של אינדיאנים טהורים רבים ושפות אינדיאניות במקסיקו עד ימינו.
מספר מסעות לחצי האי יוקטן, שנערכו על ידי פרנסיסקו ארננדס דה קורדובה ב-1517 וחואן דה גריחלבה ב-1518, הסתיימו בחזרה לקובה כאשר בידיהם כמויות קטנות של זהב בלבד, ואגדות על ארץ רחוקה יותר שבה הזהב אמור להיות שכיח. קורטס מכר או משכן את כל אדמותיו כדי שיהיה באפשרותו לקנות ספינות ולשכור צוות, וארגן ביחד עם מושל קובה, דיאגו ולסקס דה קואייר, צוות למסע שקורטס יעמוד בראשו. רשמית, קורטס עשה זאת על מנת לחקור ולסחור עם הארצות החדשות במערב. נאסר עליו ליישב את הארץ, אך כשהוא מתבסס על הידע שהספיק לרכוש במשפטים ועל כוח השכנוע המפורסם שלו, גרם למושל להכניס פיסקה לגבי אמצעי חרום שניתן יהיה להשתמש בהם ללא הסמכה נוספת, "עבור האינטרסים של הארץ". ברגע האחרון, שינה המושל את דעתו, כאשר חש כי קורטס שאפתני מדי.
תחילת המסע
ב-1519 ברח קורטס מקובה עם 11 ספינות, 600 איש, ו-15 סוסים. לאחר עצירות קצרות ביוקטאן, שם מצא רק מעט זהב, מצא קורטס שני מתרגמים, אחת מהן, מלינצ'ה, השני היה ספרדי שלמד את דיאלקט המאיה בשבע שנות עבדות. קורטס החנה את אנשיו במקום שהוא קרא לו וראקרוס ("הצלב האמיתי") ב-4 במרץ. בכך שייסד עיר, יכול היה לתבוע את האדמה עבור המלך קרלוס מספרד בהצבעה כללית של שליטי העיר אותם הוא מינה, שהיו חבריו.
הטוטונק (ראש השבט) המקומי בקמפואלה קידם את פניו במתנות של אוכל, נוצות, זהב ונשים. קורטס למד כי הארץ נשלטת בידי מנהיג גדול, בעיר טנוצ'טיטלאן, שנמצאה באזור בו כיום שוכנת העיר מקסיקו סיטי, עיר זו שכנה בלב אגם טשקוקו והגישה אליה הייתה רק באמצעות סוללות עפר שחיברו אותה לחוף.
לאחר זמן קצר הגיעו שגרירים מהקיסר האצטקי מונטזומה (מוקטזומה השני) עם מתנות נוספות, בניסיון לגרום לקורטס שלא להתקרב למקום מושבם. אך המתנות השיגו את האפקט ההפוך. קורטס למד כי המקומיים חשבו כי הוא קצלקואטל, או שליח ממנו, אל אגדי שהנבואה סיפרה כי יחזור יום אחד לתבוע את עירו בשנה מסוימת בלוח האצטקי שמגיעה פעם ב־52 שנה. כאשר במקרה הייתה זו שנה כזו. כשהוא נעזר במתרגמת שלו, מלינצ'ה, ניצל קורטס את המיתוס הזה, והדביק את מונטזומה במה שהסופר אוקטביו פאס כינה "סחרור קדוש".
בעוד שחלק ממטרות המסע היו להשיג במהירות כמה שיותר זהב על ידי מסחר או גנבה, ואז לחזור לקובה, קורטס ראה את התוצאות של הסוג הזה של ביזה והיו לו תוכניות אחרות, לבנות אימפריה פעילה משלו. הוא הורה לקרקע את כל ספינותיו (ולא לשרוף אותן, כדברי האגדה), חוץ מספינה קטנה אחת שאותה הותיר כדי לתקשר עם ספרד. כך בודד את אנשיו במקסיקו ומנע כל נאמנות למושל של קובה. קורטס הוביל אז את אנשיו לפנים הארץ, לכיוונה של טנוצ'יטיטלאן.
כשקורטס הגיע לצ'ולולה, העיר השנייה בגודלה באימפריה, המתרגמת לה מלינצ'ה העבירה אליו שמועה שהמקומיים תכננו לרצוח את הספרדים בשנתם. אך מכיוון שהוא לא ידע האם השמועה נכונה אם לאו, קורטס הודיע על התקפה מקדימה על מנת ללמד לקח: הספרדים שבו והרגו את האצילים המקומיים, שרפו את העיר והרגו בין 15,000 ל־30,000 מהיושבים בה. קורטס אז שלח הודעה למוקטזומה שהאצילים של צ'ולולה התייחסו אליו בחוסר כבוד וכי הוא היה חייב להענישם. טרור סייע לו רבות, אך נראה שניתן לייחס הרבה מהגאונות הצבאית שלו ללה מלינצ'ה, שהיו לה את סיבותיה שלה לנקמה.
כשהספרדים הגיעו לעיר האי טנוצ'יטיטלן בפעם הראשונה, השוכנת בסמוך להרי הגעש שסביב עמק מקסיקו. הם נדהמו למראה עינהם ללא ספק, זו הייתה אחת מן הערים המרשימות ביותר בעולם של אז. הספרדים הגיעו לבירה האצטקית ב-8 בנובמבר 1519. מוקטזומה קיבל את פניו של קורטס על ה"דרך הגדולה" אל ה"ונציה של המערב", כנראה העיר הגדולה ביותר בעולם באותו הזמן. רבים רואים את הרגע הזה – כששתי תרבויות גבוהות נפגשו לאחר 40,000 שנות בידוד – כגילוי האמיתי של העולם החדש. כשנכנס קורטס בשערי העיר בדיווח ששלח למלך ספרד כתב קורטס:
יחסים עם הקיסרים האצטקים האחרונים
מוקטזומה הכין את ארמונו של אביו אקסיאקטל לארח את הספרדים ואת בני בריתם האינדיאנים. קורטס ביקש מתנות נוספות של זהב, כווסאל של קרל החמישי. קורטס גם תבע כי שני פסלים גדולים יוסרו מפירמידת המקדש המרכזי בעיר, שדם קרבנות האדם יוסר, וכי מבנים המוקדשים למרים, אם ישו ולסיינט כריסטופר יוצבו במקומם. כל דרישותיו בוצעו. לאחר מכן שבה קורטס את מוקטזומה בארמונו שלו, בטענה שמתרחש מרד אצטקי, ודרש סכום עצום של זהב כדמי כופר, שסופק לו.
לאחר מספר שבועות בעיר, כשמנהיגם בשבי והם צריכים להאכיל את הספרדים וגם את אלפי בעלי בריתם, הוחל להרגיש קושי מסוים בעיר. בזמן הגרוע ביותר, חדשות מהחוף הגיעו - מספר גדול בהרבה של ספרדים נשלחו על ידי ולסקס לעצור את קורטס על חתירה תחת פיקודו. קורטס הותיר את טנוצ'יטיטלן בידיו של סגנו הנאמן פדרו דה אלבראדו, צעד לחוף וניצח את הקובנים בראשות פנפילו דה נרבאז. כשקורטס סיפר לחיילים המובסים על עיר הזהב, טנוצ'יטיטלן, הם הסכימו להצטרף אליו.
החל מסע מפרך בחזרה, מעל לסיירה מדרה אוריינטל. כשקורטס נשאל, שנים לאחר מכן, מה צורתה של הארץ החדשה, הוא קימט חתיכת קלף, פרש אותה ואמר: "ככה".
אך כשקורטס חזר לארמון, הוא מצא כי אלבראדו ואנשיו טבחו באצולה האצטקית וכי השורדים בחרו מנהיג חדש, קויטלאהואק. קויטלאהואק ציווה על חייליו לצור על הארמון שהספרדים ומוקטזומה ישבו בו. קורטס הורה אז למוקטזומה לדבר עם אנשיו ממרפסת הארמון ולשכנע את אנשיו לתת לספרדים לחזור לחוף בשלום. אך אנשיו לא הקשיבו לו, וזרקו עליו אבנים שפצעו אותו קשות, והוא מת כמה ימים לאחר מכן.
בליל 1 ביולי 1520 שכונה מאוחר יותר "הלילה העצוב" (Noche triste) ניסה קורטס לברוח על ידי השקטת פרסות הסוסים והבאת קרשים לעבור בהם את הפרצות בסוללת היציאה מן העיר, אשר את גשריה הרסו האינדיאנים, על מנת למנוע ממנו לעבור. אולם הספרדים ועוזריהם נתגלו והחלה לחימה קשה בינם ובין האצטקים. הרבה מהספרדים נעו באיטיות היות שהיו ברשותם כמויות גדולות של זהב והיו פגיעים יותר לנחת זרועם של הרודפים. קורטס שרד רק מפני שהאצטקים רצו שיישאר חי כדי להקריב אותו לאל המלחמה שלהם, שכן הוא נחשב בעיניהם כלוחם גדול. כ־400 ספרדים ו־2,000 בעלי ברית אינדיאנים נהרגו, אך קורטס, אלבראדו והמוכשרים יותר מבין החיילים הצליחו לברוח. מבין הנשים שרדו לה מלינש (המתרגמת של קורטס לשפת הנוואטל (שפת האצטקים), עשרה קונקיסטדורים, המאהבת של אלבראדו ושתיים מבנותיו של מוקטזומה שהיו חלק מן ההרמון של קורטס (בת שלישית מתה, וכנראה הותירה אחריה בת מקורטס, "מריה", שהוזכרה בצוואתו). התבוסה הגדולה לאצטקים נקראה מעתה "הלילה העצוב".
המצור על טנוצ'טיטלן החל בזמן שמגפת אבעבועות שחורות תקפה את העיר. גם בעלי בריתו האינדיאנים של קורטס סבלו, כשמוערך כי כ-40% מהם מתו, אך האפקט על המורל בטנוצ'יטיטלן, כאשר הם החלו גם לרעוב, היה עצום. למרות זאת הם עדיין המשיכו להילחם, הרבה אחרי שעיר אירופית ממוצעת הייתה נכנעת. קורטס רצה שלא להרוס את העיר היפהפייה, אך מכיוון שהתקיפו אותם מהגגות הם היו חייבים להרוס את הבתים.
לבסוף, כמעט כל העיר נהרסה וההערכות הן כי בין 120,000 ל-240,000 אצטקים נהרגו בתקופת הכיבוש הספרדי. הקיסר האצטקי האחרון, קואוטמוק, נכנע לקורטס ב-13 באוגוסט 1521.
ידוע כי קורטס שרף את רגליו של קואוטמוק כדי למצוא את הזהב שאבד ב"לילה העצוב", אך מעדויותיהם של חבריו ואויביו גם יחד, אשר הובאו במהלך משפטיו המאוחרים (הנוגעים לרצח אשתו החוקית, בין השאר), משתמע כי הוא הצטער על פשע זה ונראה היה כי הוא איבד באופן חלקי את שפיותו לאחר מכן. הוא החל במסע מסוכן וחסר הגיון דרך גואטמלה להונדורס על מנת להעניש ספרדי שבגד בו, ועם עזיבתו כל צל של סמכות אישית עזב את מקסיקו. הוא נעשה גם לפראנואיד, כשהוא תולה את קואוטמוק כנגד ההתנגדות של אנשיו. ייתכן שכבר לא יכול היה לראות אותו צולע על רגליו הפצועות.
חיים מאוחרים
כשקורטס שב מהונדורס, כשהוא בקושי חי, הוא נתקבל בשמחה על ידי האוכלוסייה המקומית המיואשת וחסרת החוק. הוא שירת לזמן מה כמשנה למלך של "ספרד החדשה של ים האוקיינוס" (כפי שחואן דה גריחלבה קרא למקסיקו לפני שקורטס ראה אותה אי פעם), והביא ליציבות ולזכויות אזרחיות מפתיעות לארץ זו. אך הבירוקרטיה הקסטיליאנית החלה להגיע, והרסה את כל שבנה. הוא עזב עם בנו הבכור והאהוב, בנה של לה מלינש, מרטין קורטס, ונסע לסין, ובסופו של דבר חזר לאירופה ונלחם באיטליה יחד עם אותו הבן. קורטס מת בקסטיליה דה לה קואסטה, במחוז סביליה, ב-1547. כמו קולומבוס, הוא מת כאדם עשיר אך מריר; הוא לא נעשה לקיסר הגדול של האימפריה המערבית של קרל החמישי.
בצוואתו הותיר קורטס כסף רב לילדיו האינדיאנים והלבנים, וכן לכל אימהותיהם. במקסיקו של היום שמו נחשב כמקולל, ורק פסל אחד קיים לזכרו.
איזופלוראן
איזופלוראן היא תרופה להרדמה כללית. משמשת להתחלת התהליך ההרדמה (induction) או לתיחזוקה (maintenance). איזופלורן ניתנת באינהלציה. עבור התחלת ההרדה, איזופלוראן ניתנת בריכוזים של 1.5-3% ופועלת תוך 7–10 דקות. נדרשים 1-2.5% בלבד לצורך תחזוקת ההרדמה כאשר האיזופלוראן ניתנת ביחד עם תחמוצת חנקן (NO), אך בהיעדר NO יש צורך בתוספת של מעט יותר מאחוזי התחזוקה אלו (כ-1% יותר). אחת החסרונות במתן איזופלוראן לצורך החלת הרדמה היא הזמן הארוך שלוקח לה לפעול, ולכן כיום יש העדפה למתן תרופות הרדמה תוך-וורידיות לצורך זה. בנוסף, איזופלוראן יכול לגרום לגירוי בדרכי הנשימה ולכן כיום יש יותר שימוש בחומרי הרדמה נשאפים חילופיים כגון דזפלוראן וסבופלוראן.
איזופלוראן יכולה לגרום לתופעות לוואי כגון ירידה בלחץ דם, דיכוי נשימתי, הפרעות קצב, בחילות, הקאות, בלבול, היפרתרמיה ממאירה (Malignant hyperthermia), רעד וצמרמורות. נכון להיום, אין מספיק מידע אודות בטיחות השימוש בתרופה בהריון או אצל ילודים, אך היא נמצאה כבטוחה בשימוש בניתוח קיסרי. באופן כללי, הנקה לאחר מתן איוזפלורן אפשרית כאשר התינוק בריא ואינו בקבוצת סיכון. תינוקות עם סכנה לדום נשימה, תת-לחץ הדם או היפוטוניה חייבים להיות יציבים טרם קבלת חלב האם לאחר שזאת טופלה עם איזופלוראן, וייתכן ועדיף מתן כלכלה חילופית עד שהתרופה תעבור מהחלב (6–12 שעות).
היסטוריה
ד"ר רוס טרל (Ross Terrell) היה מחלוצי האנסתזיה המודרנית. הוא סינתז את רוב סוגי התרופות המרדימות הקיימות כיום. בשנת 1965, טרל ועמיתיו סנתזו את תרכובת מספר 469 שלהם, הלא היא איזופלוראן. בדיקות ראשוניות בבעלי חיים וכן בבני אדם הוכיחו אותו כיעיל במיוחד, אך בשל חששות לרעילות כבדית, נמשכו בדיקות עד להפרכת חששות אלה. איזופלוראן מאושר על ידי הFDA מאז 1979.
מנגנון פעילות
תהליך של הרדמה כללית חשובה מאד עבור הליכים רפואיים וכירורגיים. אתרי פעילות מולקולריות שונות זוהו כמטרות לחומרי הרדמה, אך המנגנון ההרדמה עצמו אינו מובן במלואו. בתוך מערכת העצבים המרכזית, מטרות אלה כוללים בין היתר תעלות יונים של GABA ורצפטורים של NMDA. עיכוב אתרים אלה גורם לאמנזיה וסדציה, אשר מהווים חלק ממאפייני ההרדמה הכללית. עבור חומרי הרדמה נדיפים, וביניהם איזופלוראן, ישנם גם אתרי מטרה בתוך חוט השדרה, מה שתורם להרפיית שרירי שלד על ידי עיכוב קולטנים דמויי NMDA לגלוטמאט וגליצין. כיום מחקרים מראים שאחת המנגנוני הפעילות של איזופלוראן היא הגברת פעילות רצפטור הנקראת GABAAR. מולקולת GABA הוא הנוירוטרנסמיטר המעכב השכיח ביותר במערכת העצבים המרכזית ובמוח. כאשר רצפטור GABAAR עובר גירוי, הדבר גורם לזרימת כלוריד לתוך התא. איזופלוראן מגביר את הזרימה הזאת המתווכת אגוניסט, ובכך מעצים רצפטור זה, מה שיכול להסביר באופן חלקי את ההשפעה הקלינית שלה.
מתן (אדמיניסטרציה)
איזופלוראן היא תרופה הניתנת בשיאפה. מדד הזהב (gold standard) לקביעת חוזקתם של תרופות מסוג זה הוא minimum alveolar concentration (MAC), כלומר, ריכוז המינימלי בנאדיות הריאה שבו אצל 50% מהאנשים לא תהיה תגובה לגירוי מכאיב. כל סטייה של 0.1 מעל או מתחת לMAC משמעו סטיית תקן אחת של העלאה או הורדת מינון בהתאמה. ככל שה-MAC גבוה יותר, כך חוזק החומר הדרוש לסדציה יורדת. מהירות החלת הסדציה היא פועל יוצא של הריכוז בנאדיות הריאה (FA) והריכוז הנשאף (FI). הקצב שבו יחס זה שואף לאחד נקרא "מהירות האינדוקציה". לאיזופלוראן יש MAC של 1.2% בגובה פני הים. עם זאת, הMAC יכול להשתנות כתלות בגורמים שונים. היפותרמיה, גיל מבוגר, ונטילת רמות גבוהות של תרופות מרדימות אחרות, יכולות להוריד את הMAC. היפרתרמיה ושימוש כרוני בקוקאין ואלכוהול יכולות להעלות את MAC. בנוגע לגיל, אחרי גיל 40 יש ירידה של 6% בMAC עבור כל עשור שמתווסף.
תופעות לוואי
ירידה פתאומית בלחץ הדם עקב הרחבת כלי דם פריפריים (סיכון הולך וגובר במינונים גבוהים). יש לשים לב במיוחד במטופלים בשוק בכלל ובהיפוולמיה בפרט.
להלן תופעות לוואי על פי שחיכותן
סמל מיסיסיפי
חותמה הגדול של מדינת מיסיסיפי אומץ ב-1789, כשמיסיסיפי נכללה כבר כטריטוריה בארצות הברית, טריטוריית מיסיסיפי. כשהיא הפכה למדינה ב-1817, חותם הטריטוריה הפך לחותם המדינה.
בסמל עיט גאה הממוקם במרכז החותם, וראשו מופנה גבוה וכנפיו פתוחות לרווחה. כוכבים וקווים מעטרים את חזהו. בטפריו נעוצים עלי זית וחצים, המסמלים את הרצון והשאיפה לשלום נגד החצים, השאיפה למלחמה ואנדרלמוסיה. במעגל החיצוני טבעת ובה מונצחת הכתובת:"The Great Seal of the State of Mississippi" (בעברית: חותמה הגדול של מדינת מיסיסיפי).
תפוח
תַּפּוּחַ תַּרְבּוּתִי (מכונה גם תפוח-עץ או בקיצור תפוח, שם מדעי: Malus domestica) הוא מין של עץ פרי נשיר במשפחת הוורדיים.
מקור התפוח התרבותי
מקורו של התפוח התרבותי במין הבר Malus sieversii, המגיע ממרכז אסיה וגדל גם כיום בהרים בדרום קזחסטן, בקירגיזסטן, בטג'יקיסטן ובמחוז שינג'יאנג בסין. מינים אחרים שככל הנראה קשורים בהתפתחות התפוח התרבותי הם Malus baccata ו-Malus sylvestris. מיני תפוח נוספים משמשים כיום בניסיונות לפתח זני תפוחים שיהיו מסוגלים לגדול בתנאי אקלים שונים.
התפוח הוא מרכיב מרכזי בתפריט באזורים רבים שבהם שורר אקלים קר והוא ככל הנראה אחד העצים הראשונים שבויתו על ידי האדם.
זני תפוחים מתורבתים
בראשית המאה ה-21 היו קיימים יותר מ-7,500 זנים של תפוחים מתורבתים השונים זה מזה בצבע, בטעם, במרקם, בצורה, באקלים אליו הם מותאמים, בעמידותם למחלות, בקלות המשלוח ובאורך חיי המדף. ככלל, התפוחים המודרניים מתוקים יותר מהזנים הקדומים. בצפון אמריקה נפוצים תפוחים מתוקים-חמצמצים, בעוד שבאסיה התפוחים המועדפים הם מתוקים במיוחד.
עם הזנים הנפוצים נמנים: