cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קירור באמצעות לייזרים
קירור באמצעות לייזרים או קירור לייזר (באנגלית: Laser cooling) הוא שם של טכניקה לקירור אטומים לטמפרטורה נמוכה מאוד באמצעות אור וקרני לייזר בפרט.הטכניקה פועלת באמצעות האטה של האטומים למהירויות אפסיות וכך מקררת אותם, ובכך מהווה פתרון לבעיה הנוצרת בלכידה של חלקיקים לא טעונים. על חלקיקים טעונים חשמלית מופעלים כוחות משיכה ודחייה כאשר הם נעים בשדות חשמליים או מגנטיים, בזמן שעל חלקיקים נייטרליים לא. לכן לפני המצאת טכניקת קירור הלייזר לא הייתה ידועה אפשרות ללכוד או להשפיע על חלקיקים כאלו, ולכן היא מהווה מרכיב הכרחי במלכודות חלקיקים ונמצאת בשימושים רבים בתחומי הפיזיקה, הכימיה והביולוגיה.
היסטוריה
רעיון הטכניקה הוצע לראשונה בשנת 1975 בידי צמד הפיזיקאים תיאודור האנץ (Hänsch) וארתור שולוב. תיאודור וארתור חשבו על האפשרות שבעזרת אפקט דופלר ניתן להבטיח שקרני לייזר מסוימות יקררו אטומים שנעים לתוכן, בזמן שהן לא ישפיעו על אטומים הנעים ממן. לאחר מכן החלו מדענים לנסות טכניקה זו בצורה מעשית, וב-1986, לאחר התקדמויות רבות, הוצגה השפעה ממשית על עננת אטומים נייטרליים צפופה. ב-1997 זכו שלושת המדענים סטיבן צ'ו, קלוד כהן-טנוג'י וויליאם פיליפס בפרס נובל לפיזיקה "על עבודתם בפיתוח שיטות לקירור ולכידת אטומים באמצעות לייזרים".
דרך ההשפעה על אטום נייטרלי
כיוון שעל חלקיקים חסרי מטען חשמלי (כגון אטומים) לא ניתן להפעיל כוחות בעזרת שדות חשמליים או מגנטיים, נוצרת בעיה ביכולת להשפיע עליהם. על פי עקרונות מודל האטום של בוהר, ניתן לגרום לפוטונים (החלקיקים המרכיבים את האור) להיספג באטום וכך להשפיע על התנע שלו.האטום אמנם "שקוף" לרוב אורכי הגל, אך עבור רוב האורכים בספקטרום המלא, הפוטונים המוקרנים על החומר אינם משפיעים על האטומים ואינם מושפעים מהם, מכיוון שהם אינם יכולים להעביר חלקים קטנים מהתנע שלהם לגוף אחר. לעומת זאת, הפוטונים בכל זאת מסוגלים להשפיע על האטומים כאשר הם בעלי כמות אנרגיה מסוימת (כלומר בעלי אורך גל מסוים) אשר מתאימה בדיוק להפרש האנרגיות בין שתי רמות אנרגיה של האטום. במקרה זה הפוטון למעשה נספג באטום ו"מעורר" אלקטרון שלו לרמת אנרגיה אחרת. תהליך זה של ספיגת הפוטון נקרא "רזוננס" (תהודה) בין הפוטון והאטום, ובעקבותיו מועבר התנע של הפוטון לאטום, וזה נרתע לכיוון המנוגד (ממש כאילו הפוטון התנגש באטום). לאחר מכן האלקטרון ה"מעורר" חוזר לרמת האנרגיה המקורית ובתגובה נפלט פוטון (המאזן את כמות האנרגיה), הזהה בתכונותיו לפוטון הראשון, לכיוון אקראי, ו"בועט" את האטום לכיוון המנוגד לפליטה. כתוצאה מהתהליך כולו משתנה האנרגיה הקינטית של האטום. השינוי אמנם קטן מאוד (מקביל לזריקת כדור טניס שולחן על כדור באולינג שנע במהירות גדולה), אך כאשר נזרקים מיליוני פוטונים בשנייה יכול להתרחש שינוי עצום.
טכניקת הקירור הדופלרי
טכניקת הקירור באמצעות לייזרים מתבססת על הכוח הרב המופק בתהליך עירור. אור בתדירות הרזוננס של האטום יכול להיות בעל השפעה כה רבה על האטום מכיוון שכאשר פוטון נבלע באטום ומעורר אלקטרון בו לרמה אנרגטית גבוהה יותר, הוא בעצם מעביר לאטום את התנע שלו. הטכניקה למעשה מסתמכת על הבדל בכמות תהליכי העירור שאטום מסוים עובר, בהתאם לכיוונו ביחס למקור האור - על ציר הקרן. כלומר, יש להבטיח שאטום שינוע לכיוון המקור, ועל כן יואט כתוצאה מספיגת הפוטונים - יספוג הרבה יותר פוטונים מאטום הבורח מהמקור, ועל כן יואץ מספיגת הפוטונים. לצורך כך, בהסתמכות על עקרונות אפקט דופלר, מקרינים על עננת אטומים אותה רוצים לקרר, אור בתדירות נמוכה במקצת מזו הדרושה לצורך תהליך עירור, כלומר - מעט מתחת לסף הרזוננס. כאשר פוטונים של הקרן ואטומים מהעננה ינועו זה לקראת זה - מ"נקודת מבטם" של האטומים לפוטונים יהיה תנע יחסי גדול יותר - כזה שיספיק לצורך עירור. במילים אחרות, התדירות של הפוטונים "תראה" לאטומים גבוהה יותר וכך היא תגיע לסף הרזוננס. זהו תהליך הנקרא הסחה לכחול והוא תוצאה של אפקט דופלר. במקרה ההפוך, בו אטומים בעננה יברחו מפוטוני הקרן - מ"נקודת מבטם" של האטומים לפוטונים יהיה תנע יחסי קטן יותר, כזה שרחוק עוד יותר מזה הדרוש לצורך עירור. במילים אחרות, התדירות של הפוטונים "תראה" לאטומים נמוכה יותר, והיא תתרחק עוד יותר מהסף הדרוש. זהו תהליך הנקרא הסחה לאדום וגם הוא תוצאה של אפקט דופלר. עבור כל קשת הכיוונים שבין כיוונים אלו, הסיכוי לעירור יגדל ככל שהזווית בין כיוון תנועת האטומים וכיוון תנועת הפוטונים - תקטן. כך יוצא, שללא תלות בכיוון ממנו מקרינים על החומר, כמות גדולה מאוד של אטומים שנעים כלפי הקרן יואטו, ואילו כמות כמעט אפסית של אטומים שבורחים מהקרן יואצו.
לפיכך, פרט לאחוז קטן מאוד מהמקרים, מהירותו הכוללת של האטום תקטן במהלך התהליך. אפילו אם השינוי במהירות יהיה קטן מאוד, כאשר התהליך מתבצע מאות מיליוני פעמים - תתרחש האטה מסיבית של האטומים בעננה.
את הקשר בין תהליך ההאטה לטמפרטורת העננה ניתן למצוא למטה. את הקשר למעשה מסיקים מחוק החלוקה השווה, לפיו קיים יחס ישר בין מהירותו של האטום לטמפרטורה שלו. כך יוצא שכאשר אטום מואט למהירות נמוכה מאוד - הוא למעשה גם מקורר לטמפרטורה נמוכה מאוד, ומכאן השם "קירור באמצעות לייזרים".
הטכניקה המתוארת מהווה את הבסיס של עקרון הקירור באמצעות לייזרים, והיא נקראת קירור דופלרי. יכולת הקירור הדופלרי מוגבלת על ידי גבול דופלר אשר מציין טמפרטורה מינימלית שמתחת אליה לא ניתן לרדת בעזרת קירור בטכניקה זו. אבל הטכניקה מהווה בסיס ממנו התפתחו שיטות קירור מורכבות יותר, אשר הצליחו לחדור את גבול דופלר ולקרר אטומים לטמפרטורות כמעט אפסיות.
מתי לייזר מחמם חומרים
בקהל הרחב מוכר לייזר כאמצעי מסוכן המשמש להתכה, המסה ואף שריפת חומרים. בסרטי מדע בדיוני ניתן למצוא רובי לייזר ש"מאדים" אדם בתוך שניות, ובתעשייה ניתן למצוא לייזר המשמש לקידוח או חיתוך מתכות חזקות, ולכן אמצעי ה"קירור באמצעות לייזרים" עלול להישמע תמוה. לייזר אכן מסוגל לחמם, להתיך ולהמיס חומרים. ועם זאת ניתן לקרר חומרים באמצעות לייזרים לטמפרטורות הקרובות לאפס, אליהן לא ניתן להגיע בעזרת שום אמצעי אחר הידוע כיום.
חומר מכל סוג שהוא מורכב מכמות עצומה של מולקולות ואטומים, שנעים בכל הכיוונים במהירויות שונות. כאשר מוקרנת על החומר קרן לייזר, פוטונים רבים של הקרן מגיבים עם אטומים רבים שנעים בכיוונים שונים במרחב. הרבה מאטומים אלו מתרחקים ממקור הלייזר, כלומר - כיוון תנועתם מכיל רכיב מהירות וקטורי שכיוונו זהה לכיוון תנועת הפוטונים (קשת הכיוונים המתוארת בתרשים 2, שלב א'). אטומים אלו, כאשר יספגו פוטונים ויקבלו את התנע שלהם, יואצו כתוצאה מכך. ומכיוון ששום דבר אינו מונע מאטומים אלו לספוג פוטונים (בניגוד למקרה בו משתמשים בטכניקת הקירור), התהליך יחזור על עצמו וייצור עלייה משמעותית במהירות האטומים.
בנוסף, גם בתהליך פליטת הפוטון (בשלב ההתאזנות) יכול האטום להאיץ. מכיוון שהאטום נרתע לכיוון ההפוך מכיוון הפליטה, כל פליטה בכיוון בעל רכיב מהירות שכיוונו הפוך מכיוון תנועת הפוטון הפוגע (קשת הכיוונים המתוארת בתרשים 2, שלב ב'), תגרום להאצה נוספת של האטום. כך יוצא, שבערך ברבע מהמקרים (מבחינה סטטיסטית) האטום יואץ בשני השלבים, ובערך בחצי הוא יואץ בתהליך הספיגה.
אולם כאשר אטום הואץ בתהליך הספיגה, גם אם הפוטון הנפלט מאט את האטום, הוא מאט אותו ביחס למהירות אחרי הספיגה, אך מהירותו הכוללת נותרת גדולה יותר ממהירותו לפני הספיגה (פרט למקרה יחיד בו הפליטה הפוכה בדיוק לכיוון הספיגה - ואז המהירות נותרת כפי שהייתה לפני כל התהליך).
לפיכך, כאשר התהליך חוזר על עצמו מספיק אטומי החומר מואצים כל כך משמעותית, לרוב עד כדי מעבר של מצב הצבירה (התכה, המסה או התאדות). כדי ליצור אפקט האטה על ידי לייזר, יש לדאוג לפרמטרים רבים לפני ההקרנה, ולכן התוצאה המוכרת של הקרנת לייזר על חומר היא חימומו.
מלכודת מגנטו-אופטית
מלכודת מגנטו-אופטית (באנגלית: Magneto-Optical Trap או MOT) היא מכשיר המשתמש בטכניקת קירור הלייזר ובשדות מגנטיים על מנת ללכוד אטומים קרים. שימוש במספר קרני לייזר המכוונות לפי טכניקת קירור הלייזר מקרר את האטומים ומונע מהאטום תנועה ספונטנית, ואילו שדות מגנטיים מקוטבים (אשר הכוח המגנטי שהם מפעילים תלוי במיקום האטום) מונעים מהאטומים המקוררים "לזלוג" החוצה ממפגש הקרניים. מלכודת מגנטו-אופטית יכולה לקרר עננת אטומים עד לטמפרטורה של כ-300μK (מיקרו קלווין) - 0.0003 קלווין, כאשר 0 קלווין הוא האפס המוחלט.
מלקחיים אופטיים
מלקחיים אופטיים הם מכשיר אשר משתמש בעקרון הפעולה של טכניקת הקירור באמצעות לייזרים, לצורך לכידה של חלקיקים.
בניגוד למלכודות אופטיות אחרות או שיטות קירור מרובות, במלקחיים אופטיים ישנה קרן אחת בלבד, ממוקדת בדיוק רב, אשר יוצרת פוטנציאל אופטי יציב. הייחוד של מכשיר זה היא שמלבד היכולת שלו לצמצם את הכוחות הממוצעים הפועלים על החלקיקים, הוא גם מפעיל על החלקיק אותו הוא לוכד כוח, התלוי במיקומו של החלקיק ביחס למרכז הקרן. כך יוצא, שכאשר החלקיק נמצא במרכז (שם צריך להיות "לכוד") - הכוח מופנה אל מקור הלייזר ואינו מופעל על הציר האנכי לכיוון הקרן. לעומת זאת, כאשר החלקיק "זולג" אל מחוץ למרכז, מתחיל לפעול כוח (שגודלו גדל ככל שמרחק החלקיק מהמרכז גדל) בעל רכיב וקטורי שכיוונו על הציר המאונך לכיוון הקרן - אל כיוון המרכז. כך למעשה המכשיר לוכד את החלקיקים במרכז הקרן. זוהי יכולת בעלת משמעות עצומה, שכן היא מקלה ואף מאפשרת יישומים שלא היו אפשריים בעבר, בתחומים רבים בשירות הפיזיקה או הביולוגיה שכוללים יישומים בחלקיקים נייטרלים.
גבול דופלר
גבול דופלר הוא גבול שמתאר טמפרטורה מינימלית ממנה לא ניתן לרדת כאשר מקררים אטומים בעזרת קירור דופלרי. גבול זה נובע מהתנע הנצבר באטום במהלך פליטת פוטון ספונטנית שמתרחשת בתהליכים ספונטניים ובלתי ניתנים למניעה, כגון דעיכה רדיואקטיבית (היוצרת קרינת גמא רבת אנרגיה). במילים אחרות, קירור באמצעות לייזרים מצליח להפחית את תנועת האטום הנובעת מהכוח הממוצע הפועל על חלקיק מסוים, אך אינו יכול למנוע סטיות של כוח זה אשר יוצרות תהליך חימום. עד טמפרטורה מסוימת, התנע שצובר האטום בעקבות פליטה ספונטנית למעשה זניח אם נמדד לאורך זמן, מכיוון שכיוון הפליטה רנדומלי והוא כביכול גם שולל את עצמו ובקושי מביא לשינוי במהירות הכוללת. אך בטמפרטורה אותה גבול דופלר מתאר - בה נוצר שיווי משקל בין קצב הקירור באמצעות הקרניים ובין אפקט החימום הנ"ל, לא ניתן להמשיך ולקרר באמצעות קירור דופלרי.
את הטמפרטורה המתוארת בגבול דופלר ניתן להביע באמצעות הנוסחה:
כאשר \hbar מייצג קבוע פלאנק המצומצם (או קבוע דיראק), \gamma מייצג את הרוחב הספקטרלי הטבעי (הטבעי משמע רוחב ספקטרלי של אטום במנוחה שאינו מגיב עם סביבתו - נקרא גם רוחב דעיכה), ו-k_{B} מייצג את קבוע בולצמן.
גבול יכולת מעשית
השם הניתן לטכניקת הקירור הבסיסית - "קירור דופלרי", נובע מהשפעה של אפקט דופלר על תהליך הקירור. למעשה, בעקבות האפקט, נוצרת תלות בין מהירות האטום (על ציר הקרן) ובין כוח ההאטה שמופעל עליו. במילים אחרות, ניתן לראות כי ככל שמהירות האטום (כפי שהוא נצפה במערכת המעבדה) ביחס למהירות פוטוני הקרן (כפי שהם נצפים במערכת המעבדה) קטנה יותר, כך כוח ההאטה המופעל על האטום - קטן. כלומר, שככל שתהליך הקירור בעננה מתקדם, והטמפרטורה הכוללת שלה קטנה, יש להגדיל את תדר המקור על מנת שיצליח להשלים את האנרגיה הדרושה לצורך העירור של האטומים בעננה. מבחינה תאורטית, ככל שנגדיל את התדר (בהתאם לטמפרטורה), העננה תקרר יותר ויותר - עד גבול דופלר. אך מבחינה מעשית, למכשיר המפיק את הלייזר יש כמות תדרים מוגבלת, כך שבשלב מסוים לא ניתן לעלות בתדר על מנת להמשיך ולקרר (אלא אם משתמשים במכשיר בעל תדרים גבוהים במיוחד, אך במקרה זה הוא לא יהיה יעיל לצורך קירור העננה כאשר היא עוד "חמה").
דחיסות עננה מקסימלית
לצורך יצירת אפקט קירור יעיל, ישנה מגבלה לדחיסות העננה אותה מקררים. ככל שהריכוז בעננה גדל, כך גדל הסיכוי שתתרחש תופעה של ספיגת פוטונים לעננה עצמה אשר תבצע תהליך חימום משמעותי. ספיגה זו מתרחשת כאשר נוצרת התנגשות בין שני אטומים בעננה, בזמן שאחד מהם נמצא במצב של עירור. במקרה כזה קיימת אפשרות שכאשר האלקטרון שעורר יחזור לרמת היסוד עם האנרגיה הנוספת שהוא יוצר תופק אנרגיה קינטית כזו שתוסף להתנגשות ותגרום לחימום האטומים. תופעה זו מתנגדת לתהליך הקירור ועל מנת למנוע אותה יש להגביל את דחיסות העננה.
מבנה אטומי - חומרים הניתנים לקירור
מכיוון שמאוד קשה לייצר קרני לייזר בעלות מספיק אנרגיית קרינה עבור אורכי גל הנמוכים מ-300nm (ננומטרים), טכניקת קירור הלייזר עובדת באופן יעיל על מספר מוגבל מאוד של חומרים, בעלי מבני אטומים מסוימים המאפשרים השפעה פשוטה יחסית בעזרת כוחות פיזור. בנוסף, ככל שלאטום מסוים תהיה נטייה גדולה יותר לפיצול במעבר בין רמות האנרגיה (מבנה אטומי המכונה Hyperfine Structure), כך יגדל הסיכוי שהאלקטרון המעורר יעבור ב"דרכים" שונות דרך רמות האנרגיה, וכך יפלוט פוטונים שונים בדרכו חזרה לרמת היסוד, מה שיגרום לאטום בו מתרחש בתהליך לאבד את עקרון הפעולה של טכניקת הקירור, והוא לא יתקרר. למעשה, ישנה אפשרות לבצע תהליך הנקרא Optical Pumping, שבמהלכו מועלים אלקטרונים לרמות אנרגיה גבוהות יותר, וכך לאפשר לאטום בעל נטייה לפיצול ברמות האנרגיה - לנסות את התהליך שוב ושוב עד שיעבור תהליך קירור. אבל ביצוע תהליך זה מסבך וכן מייקר משמעותית את פעולת הקירור, שכן יש להשתמש בקרני לייזר "נעולות-תדר" שמופקות ממכשירים יקרים ומסובכים ביותר. לפיכך, הנטייה היא להימנע מקירור אטומים מסובכים כאלו, ועל כן נותרת רשימה מוגבלת של חומרים שאיתם ניתן לבצע את הטכניקה בצורתה הפשוטה.
אפקט דופלר והסחה לכחול
כפי שהוסבר, עיקרון הטכניקה מושפע משמעותית מאפקט דופלר, ומ"נגזורתיו" - הסחה לאדום והסחה לכחול. הבסיס לחישוב התדר הדרוש לצורך קירור יעיל נובע ממציאה של האנרגיה הדרושה לצורך עירור ביחס למהירות האטומים בעננה, בהשפעתו של אפקט דופלר. מכיוון שמדובר בגלים אלקטרומגנטיים שמהירותם קבועה, הנוסחה הדרושה היא נוסחת דופלר היחסותית:
כאשר מייצג את אורך הגל ה"נצפה" (על ידי האטומים),  מייצג את אורך הגל המופק (האורך שהמקור מפיק באמת), v מייצג את מהירות האטומים ומובע כחיובי כאשר האטומים מתרחקים מהמקור וכשלילי כאשר הם מתקרבים למקור, ו-c היא מהירות האור.
יחס בין טמפרטורת האטום למהירותו
כפי שניתן להסיק מחוק החלוקה השווה, קיים יחס ישר בין מהירותו של האטום לבין הטמפרטורה שלו. לפיכך, הטכניקה אשר למעשה מאטה את האטומים בעצם מקררת אותם ומכאן שמה - "קירור באמצעות לייזרים". את היחס בין המהירות והטמפרטורה ניתן להביע על ידי פיתוח של חוק החלוקה השווה, כך:
כאשר \tau_{Atom} מייצג את טמפרטורת האטום, v מייצג את מהירות האטום, ו-m מייצג את מסת האטום.
קצב פיזור
הכוח העיקרי בטכניקת הקירור באמצעות לייזרים המאפשר את ההשפעה על מהירותם של האטומים הוא כוח הרתיעה כתוצאה מפיזור הפוטונים. ככל שקצב הפיזור של אטום בודד מהיר יותר, כך השפעת הקרינה על מהירותו גדולה יותר (במקרה של טכניקת קירור הלייזרים, קצב פיזור גדול יותר משמע האטה רבה יותר). את קצב הפיזור של אטום בודד ניתן לבטא על ידי הנוסחה:
טרי מור
טרי מור (באנגלית: Terry Moore; נולדה ב-7 בינואר 1929) היא שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1952 על הופעתה בסרט "שובי שבא הקטנה".
ביוגרפיה
מור נולדה בשם הלן לואלה קופורד בעיר גלנדייל שבקליפורניה. היא גדלה במשפחה מורמונית בלוס אנג'לס. בצעירותה מור דיגמנה לפני ששיחקה לראשונה כשחקנית קולנוע בסרטים "אורות הגז", "בנה של לייסי" ו"השטן על גלגלים" תחת השמות הלן קופורד וג'יין פורד. בשנת 1948 שינתה את שם הבמה שלה לטרי מור ועבדה במספר תחנות רדיו.
קריירה
מור פרצה לתודעה בזכות השתתפותה בשוברי קופות כמו "ג'ו יאנג האימתני" בתפקיד ג'יל יאנג, "שובי שבא הקטנה" בתפקיד הסטודנטית הצעירה מרי באקהולדר עליו הייתה מור מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1952 ו"פייטון פלייס" של מארק רובסון בתור בטי אנדרסון.
בשנות ה-50 שיחקה מור עבור במאים נחשבים כמו ג'ין נגולסקו בעיבוד הקולנועי לספר "אבא ארך רגליים" בתפקיד לינדה אשתו של המיליונר ג'רביס פנדלטון (פרד אסטר) ואיליה קאזאן בסרטו "איש על חבל מתוח" בתפקיד תרזה בתו של בעל הקרקס קארל קרניק (פרדריק מארץ'). ב-1957 שיחקה בסרט ברנדין לצידו של פט בון. בנוסף שיחקה מור בסרט ההרפתקאות "מתחת לשונית 12 מייל" לצידו של רוברט ואגנר איתו היא הופיעה בסרט המלחמה הקרה של ריצ'רד פליישר "בין גן עדן לגיהנום".
לאחר תקופת השיא שלה כשחקנית החליטה מור לפרוש ממשחק באופן חלקי ושיחקה רק בסרטי בי מובי כמו "מעבר לסיפון" לצידו של אדם סנדלר בהופעת הבכורה שלו, "פרחחי בברלי הילס" (סרט אותו כתבה והפיקה) ו"מסע אחרון".לצד קריירת המשחק שלה מור הייתה גם מצוות מפיקי תוכנית הריאלטי "America's Funniest Home Videos".
בשנת 1994 קיבלה מור כוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2014 השתתפה מור כשחקנית אורחת בסדרת הדרמה "בלש אמיתי".
חיים אישיים
למור היו חמש מערכות נישואין במהלך חייה: בעלה הראשון של מור היה כוכב הפוטבול זוכה גביע הייזמן גלן דייוויס לו היא נישאה בשנת 1951 למשך שנה אחת עד שנפרדו. בשנת 1956 נישאה ליוג'ין מקרארת', הנישואים החזיקו מעמד שלוש שנים.
את שני ילדיה ובהם השחקן גרנט קרמר הביאה מור לעולם ביחד עם בעלה השלישי סטיוארט קרמר לו הייתה נשואה במשך כ-13 שנה עד שהתגרשו. בשנת 1994 התחתנה מור פעם נוספת, עם ג'רי ריברס ונשארה נשואה לו עד למותו בשנת 2001. מור הייתה גם זוגתו של מפיק הסרטים הנודע האוורד יוז, היא עזרה וייעצה רבות לכוכב הקולנוע לאונרדו דה קפריו בהכנותיו לתפקיד הווארד יוז בסרט "הטייס".
עשרת הרוגי מלכות
עשרת הרוגי מלכות היו עשרה תנאים שעל פי מסורות קדומות שונות הוצאו להורג באכזריות על ידי השלטון הרומאי בארץ ישראל, משום שלא סרו למשמעתם, והמשיכו ללמוד תורה וללמד אותה. עשרה הרוגים אלה הפכו לחלק מהתודעה היהודית של עמידה ומסירות נפש כנגד גזירות השמד שהטילו הרומאים.
על פי המסורת של, עשרת ההרוגים, שלהם השפעה רבה על מסירת התורה וההלכה, היו: רבן שמעון בן גמליאל הזקן, רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול, רבי חנינא בן תרדיון, רבי עקיבא בן יוסף, רבי יהודה בן בבא, רבי יהודה בן דמא, רבי חוצפית המתורגמן, רבי חנינא בן חכינאי, רבי ישבב הסופר ורבי אלעזר בן שמוע.
מקור הביטוי
"הרוגי מלכות" הוא כינוי המופיע בתלמוד ליהודים אשר הוצאו להורג בשל היותם יהודים או עקב שמירת המצוות. אולם התלמוד אינו מזכיר קבוצה של עשרה הרוגי מלכות.
התלמוד מספר על שלושה תנאים אשר הוצאו להורג בעקבות קיום מצוות שנאסרו בתקופתן על ידי המשטר ששלט במקומם: רבי עקיבא, רבי חנינא בן תרדיון ורבי יהודה בן בבא. התנאים הוצאו להורג מכיוון שקיימו מצוות שקיומן נאסר בגזירות השמד של אדריאנוס: הסמיכו חכמים, שמרו שבת, ערכו ברית מילה ולימדו תורה.
במקורות מאוחרים יותר מוזכרים או נמנים עשרה הרוגי מלכות: מדרש איכה רבה (המאה ה-5 או ה-6), מדרש תהילים (מדרש "שוחר טוב", המאה ה-10), אגרת רב שרירא גאון (שלהי המאה ה-10), מדרש שיר השירים (נערך במאה ה-11), מדרש אלה אזכרה, ומדרש עשר גליות.
מקורות במדרש ובפיוט לסיפור הוצאתם להורג
במדרש שיר השירים נמנים כל עשרת הרוגי מלכות בתוספת פרטים על חייהם והוצאתם להורג.
זהות עשרת ההרוגים
בארבעה מדרשים המונים את שמות ההרוגים (מדרש אלה אזכרה, מדרש איכה רבה פרק ב', מדרש תהילים פרק ט', ומדרש עשר גליות) מופיעים שישה עשר שמות בסך הכל (לרשימה זו מוסיף רב שרירא גאון את רבן גמליאל דיבנה, המוזכר במדרש איכה לפי קצת נוסחאות). במדרש אלה אזכרה נמנים רבי חנינא בן חכינאי, רבי יהודה בן דמא, ורבי אלעזר בן שמוע. באיכה רבה ובמדרש תהלים נמנו במקומם רבי יהודה הנחתום, שמעון בן עזאי, ורבי טרפון/רבי אלעזר בן חרסום/רבי יוסי. במדרש עשר גליות נמנה במקום רבי יהודה בן דמא/הנחתום, רבי חנינא סגן הכהנים.
לפי ספר דורות הראשונים, רבן שמעון בן גמליאל הזקן לא הוצא להורג בידי הרומאים, אלא רבי שמעון בן הסגן הוא שהוצא להורג יחד עם רבי ישמעאל בן אלישע, חברו הצעיר של רבי עקיבא. שניהם נשבו והוצאו להורג בדרום יהודה בתחילת מרד בר כוכבא.
רבי גדליה אבן יחיא, "בספרו שלשלת הקבלה", טוען שלא כל החכמים הוצאו להורג על ידי הרומאים אלא רק אלו המוזכרים בגמרא, כדוגמת רבי עקיבא. לעומת זאת, יש הטוענים שכל שישה עשר החכמים הוצאו להורג על ידי הרומאים, והמספר עשר נבחר על ידי הפייטנים והדרשנים מסיבות ספרותיות, או כנגד עשרת השבטים שמכרו את יוסף.
שמות עשרת הרוגי מלכות לפי המדרשים השונים
הדעה שנהרגו כעונש על מכירת יוסף
במדרש אלה אזכרה ובמדרש משלי מבואר שעשרת החכמים הוצאו להורג על ידי הקיסר כעונש על מכירת יוסף שנמכר בידי עשרה שבטים (בני לאה, בלהה, וזלפה). ישנם ספרי קבלה שמפורט בהם על איזה שבט כיפר כל הרוג במיתתו.
המדרש מספר על קיסר הרומי שחשב על דרך בה הוא יוכל לגרום למותם של חכמי ישראל. בא לפני עשרה חכמים והציג לפניהם שאלה תמימה לכאורה: מהו עונשו של מי שגונב נפש? החכמים מיד ענו לו שחיוב גונב נפש הוא מיתה. המדרש מאשים את החכמים שגרמו להריגת עצמם בכך שלימדו את הקיסר תורה.
לאור תשובתם, הקיסר מיד התחיל בהאשמות נגד עשרת השבטים שמכרו את יוסף, וטען שחיוב המיתה שלהם מעולם לא מומש. ומאחר והאחים כבר לא בחיים, החליט שבמקומם הוא יהרוג את אותם עשרה חכמים שהוא זימן לפניו:.
עוד מסופר בקינה, שבעת יציאת הגזירה הזאת על חכמי ישראל, עלה רבי ישמעאל למרום לשמוע מאחורי הפרגוד האם יש דרך להימלט מגזירת הקיסר:. המלאך אמר לרבי ישמעאל שמשמים הסכימו להריגת עשרת החכמים כעונש על מכירת יוסף.
פירוט על הנעשה כשעלה רבי ישמעאל למרום, כתוב במדרש אלה אזכרה, וזה לשונו:
הקשיים בהסבר זה
מדרש זה על סיפור עשרת הרוגי מלכות מעלה תמיהה, כיוון שהוא מציג את הריגת כל עשרת התנאים כאירוע שקרה באותו זמן כעונש על דבר אחד, בעוד ששניים מהנמנים כהרוגי מלכות נהרגו ככל הנראה בתקופת המרד הגדול, לעומת השאר שנהרגו בימי הקיסר אדריאנוס, לאחר כישלון מרד בר כוכבא, וגם הם לא נהרגו יחדיו לפי התלמוד. מלבד זאת, במקומות רבים מובא סיפור הריגת כל אחד מהחכמים בנפרד בצירוף סיבה פרטית להריגתו, וכך גם כתבו מפרשים רבים.
עצם העובדה שעשרת הרוגי מלכות נהרגו כעונש על חטא מכירת יוסף שנעשה על ידי אנשים אחרים שנים רבות לפני זה, העלה תמיהה אצל חלק מהפרשנים. רבי גדליה אבן יחיא בספרו שלשלת הקבלה טוען שהפייטנים בדו מלבם הסבר זה על מנת לתת משמעות למספר עשר.
דברים מיוחדים שעשו החכמים לפני הוצאתם להורג
בחלק מהמקורות המספרים על הריגתם, מסופר שלפני הריגתם, חלק מהחכמים ניהלו עם הקיסר ויכוח בנושאים אמוניים חשובים כגון אמונה באלהים ובעולם הבא, חלקם גם נהרגו תוך כדי קיום מצוות שונות כגון קריאת שמע וקידוש.
רבי שמעון ורבי ישמעאל
בברייתא נאמר, ששמואל הקטן, אשר תיקן את ברכת המינים, התנבא סמוך לפטירתו: "שמעון וישמעאל, , ו ל".
רבי ישמעאל בכה על מותו של רבי שמעון, ובינתיים הביטה בו בת הקיסר וחמדה את יופיו, משום שהיה משבעת האנשים היפים שהיו בעולם, ופניו היו דומים לפני מלאך ה'. נתמלאה בת הקיסר חמדה וביקשה מאביה: תן לי בקשה אחת! אמר לה: כל מה שתאמרי אעשה חוץ מרבי ישמעאל וחבריו. אמרה לו ביתו: בקשה ממך, החיה אותו! השיב הקיסר: איני יכול, שכבר נשבעתי להרגם. אם כן, ביקשה הבת, צַווה ויפשיטו עור פניו כדי להסתכל בו במקום מראה. הסכים האב האכזרי לכך, וציווה להפשיט מעל רבי ישמעאל את עור פניו בעודו חי. ונפטר לאחר עינויים קשים. האגדה מראה עד היום חורבות של ארמון המיוחס לבת הקיסר, ומספרת שלאחר הוצאת רבי ישמעאל להורג חנטה בת הקיסר את עור פניו באפרסמון כדי שתוכל לראותו תמיד. עור פניו הולבש על פניו של אדם שלם, שהיו מרכיבים אותו על אדם חיגר, כדי לסמל שלטון בני עשו על בני יעקב, בחג רומי מיוחד שנחוג אחת לשבעים שנה.
במקור קדום יותר מסופרים דברים דומים:
במסכת שמחות מסופר שהשמועה על מותם הגיעה לרבי עקיבא ולרבי יהודה בן בתירא, והם חגרו מתניהם שׂק וקרעו בגדיהם ואמרו:
רבי ישמעאל ורבי שמעון נהרגו על פי המסורת, בתאריך כ"ה בסיון, בשנת לבריאת העולם (שנת 68).
רבי עקיבא
כאמור, במדרש אלה אזכרה מבואר שרבי עקיבא נהרג על ידי הרומאים כעונש על מכירת יוסף, אך בתלמוד מבואר שרבי עקיבא נהרג על שהקהיל קהילות ברבים ולימדם תורה בניגוד לגזרה שלא לעסוק בתורה.
הוא נלקח בשבי על ידי הרומאים ביום ה' בתשרי, ונכלא למשך תקופה מסוימת. על פי המדרש, מי שגזר את דינו של רבי עקיבא היה טורנוסרופוס. הרומאים עינו אותו במסרקות ברזל, והוא היה מקבל עליו עול מלכות שמים וקורא את שמע, והאריך ב"אחד" עד צאת נשמתו.
במסכת שמחות מסופר שכששמעו רבי יהודה בן בבא ורבי חנינא בן תרדיון שנהרג רבי עקיבא בקיסרי,. כלומר - הריגת רבי עקיבא היא אות משמים לכך שיבואו גזירות קשות ורעות על ישראל.
בתלמוד מבואר שרבי עקיבא נהרג כעונש משמים על שהפסיק ללמוד תורה מרבי אליעזר הגדול (עקב הנידוי לאחר מקרה תנורו של עכנאי בו נידו חכמים את רבי אליעזר בן הורקנוס בשל סירובו לקבל את דעת הרוב). התלמוד מספר על ביקורם של חכמים אותו ביומו האחרון, לאחר שלא פגשוהו מיום הנידוי:
רבי חנינא בן תרדיון
גם על רבי חנינא בן תרדיון נאמר בתלמוד שנהרג מפני שלימד תורה בגלוי בניגוד לגזרה. ובכ"ז בסיוון הוצא להורג בשרפה על ידי השלטון הרומי (טור, אורח חיים סימן תקפ).
הגמרא מתארת כי גופו נעטף בזמורות עץ והוא נשרף יחד עם ספר התורה בו למד. כדי להאריך את ייסוריו, הניחו הרומאים על ליבו גיזי צמר ספוגים במים, ובכך מנעו את מותו המהיר. לקריאת תלמידיו כי יפתח את פיו כדי למות מהר יותר, אמר: "מי שנתן נשמתי לי הוא יטלה ממני". לתלמידיו סיפר שהוא רואה (קלף נשרף והאותיות הכתובות בו אינן נמחקות, אלא פורחות; רמז לו עצמו; השרפה כילתה את הגוף, אך התוכן נשאר לנצח). התליין שהתפעל מגדלות נפשו של רבי חנינא שאל אותו אם יביאו לחיי עולם הבא אם יסלק את ספוגי הצמר מעל לבו. רבי חנינא השיבו לחיוב, ואף נשבע לבקשתו. התליין הגדיל את השלהבת ונטל הספוגים וכך מת רבי חנינא מהר יותר, ואף התליין השליך עצמו באש ונשרף. על פי הגמרא יצאה בת קול ואמרה: רבי חנינא בן תרדיון ותליינו מזומנים לחיי העולם הבא; ועל כך אמר רבי יהודה הנשיא: "יש קונה עולמו בשעה אחת, ויש קונה עולמו בכמה שנים" (מסכת עבודה זרה, שם).
הגמרא מסבירה שרבי חנינא נענש על חטא מועט, שהיה הוגה את השם המפורש באותיותיו בפרהסיא, משום שהקב"ה מדקדק עם צדיקים אף על חטא מועט, וכן בני ביתו נענשו על דבר מועט מפני צידקותם.
רבי יהודה בן בבא
על רבי יהודה בן בבא מסופר במסכת סנהדרין וכן במסכת עבודה זרה שסמך לרבנות חמישה תנאים באושא (סמוך למחלף סומך של היום - הוא נקרא על שם הסמיכה הזאת). בעקבות "מרידה" זו במלכות באו רומאים להענישו. וכך מסופר:.
במדרש אלה אזכרה מסופר, שרבי יהודה בן בבא הוצא להורג בערב שבת לאחר שעה תשיעית. הוא ביקש מהרומאים שיתנו לו לקיים, והם הסכימו להשהות את מיתתו עד לאחר קיום מצוות השבת. רבי יהודה התחיל לומר את הקידוש בנעימות ובקול רם, וכשהגיע למילים "אשר ברא אלקים לעשות" לא נתנו לו לסיים את הקידוש, אלא מיד הרגוהו ומת במילה "אלקים". .
בתלמוד הירושלמי מסופר, שפעם אחת רבי יהודה חלה בגרונו, והרופא אמר לו שיתרפא רק אם ישתה חלב רותח. רבי יהודה קנה עז, שהיא בהמה דקה שאסור לגדלה בארץ ישראל, וינק ממנה חלב רותח לרפואתו. מעשה זה היה העבירה היחידה שהוא עשה בכל ימי חייו, ולכן הוא נתפס על ידי הרומאים ונהרג.
רבי יהודה בן דמא
המקור היחיד שבו מוזכרת הוצאתו להורג של רבי יהודה בן דמא הוא מדרש אלה אזכרה והפיוטים שנכתבו עליו. בחלק מהפיוטים מוזכר במקומו רבי אלעזר בן דמא, שנהרג או על מצוות ציצית.
רבי חוצפית המתורגמן
במדרש שיר השירים מסופר שרבי חוצפית התחבא במערה עם תלמידי חכמים נוספים בגלל גזירות הרומאים, ונתפס ונהרג שם.
במדרש אלה אזכרה מתואר דו-שיח שניהל עם הקיסר בנושא האמונה באלהים, ובכך הכעיס אותו וגרם לו לצוות על הריגתו:
רבי חנינא בן חכינאי
רבי חנינא בן חכינאי מוזכר רק במדרש אלה אזכרה בתור אחד מעשרת הרוגי מלכות, וכך מסופר שם:
.
רבי ישבב הסופר
במדרש אלה אזכרה מסופר, שביום שהוציאו את רבי ישבב הסופר להורג היה בן תשעים שנה וביקש מתלמידיו להחזיק איש ברעהו ולאהוב שלום ומשפט. גם הוא ניהל עם הקיסר דו-שיח בנושא העולם הבא, שהכעיס את הקיסר וגרם לו לצוות על הריגתו, וזה לשון המדרש: . במדרש שיר השירים נאמר שנהרג על מטתו, ועליו נאמר הפסוק בתהלים:.
רבי אלעזר בן שמוע
במדרש אלה אזכרה נכתב שרבי אלעזר בן שמוע נהרג בן מאה וחמש ושנים, ויום הריגתו היה יום כיפור. תלמידיו שאלוהו מה הוא רואה והוא ענה להם:
חכמים נוספים שלא נזכרו במדרש אלה אזכרה
כאמור לעיל, הדעות בעניין זהות עשרת הרוגי מלכות הם רבות, ובמדרשים רבים מוזכרים חכמים נוספים שנהרגו על ידי המלכות, בניהם רבי יהודה הנחתום, בן עזאי, ורבי טרפון.
רבי יהודה הנחתום
במדרש תהלים מסופר שכשגזרה המלכות שיהרג רבי יהודה הנחתום, התחזה אדם בשם בר קפרא או בן קופיא (תלוי בנוסחאות השונות) לדיין, גזר שאדם אחר יהרג במקומו, וניסה להציג זאת כהריגת רבי יהודה הנחתום, ובכך להביא להצלתו. כששמעה על כך המלכות - גזרה שיהרגו שניהם.
בתלמוד הירושלמי מובא שיש אומרים שהמאורע שגרם לכך שאלישע בן אבויה יצא לתרבות רעה, הוא.
שמעון בן עזאי
במדרשים רבים נמנה שמעון בן עזאי בין עשרת הרוגי מלכות, ובמדרש שיר השירים נוסף שתפסו אותו בבית המדרש והרגוהו. אולם, בתלמוד במסכת חגיגה נאמר שהוא היה אחד מארבעת החכמים שנכנסו ל"פרדס", וכוחו לא עמד לו והוא נפטר כתוצאה מכך, ולא נהרג על ידי הרומאים.
שאריות
שאריות הם פריטי מזון אכילים שנותרו לאחר ארוחה מבלי שהוגשו לצלחות הסועדים (אלא נמצאים בכלי הגשה, בישול או אחסון) ועתידים לשמש בארוחה אחרת, שלעיתים מכונה "ארוחת שאריות". (חלקי מזון שאינם נחשבים אכילים, כגון עצמות או קליפות של ירקות ופירות אינם בגדר שאריות לעניין זה, אלא אשפה).
השימוש בשאריות תלוי במקום הארוחה המקורית ובמנהגי כל חברה.
ארוחות ביתיות
שאריות של ארוחה ביתית לרוב נארזות כדי להיאכל מאוחר יותר. מנהג זה מסתייע בעובדה שמדובר בסביבה פרטית ושאמצעי האחסון (כגון קופסאות אטומות, סירים) והקירור (מקרר, מקפיא) הם זמינים. חלק מהשאריות ניתן לאכול קרות - מוגשות ישירות מהמקרר, אחרות דורשות חימום מחדש בתנור מיקרוגל, על הכיריים או בתנור אפייה.
בארוחת חג המולד במדינות המערב ובארוחת חג ההודיה בארצות הברית מקובל להכין מלכתחילה כמויות מזון גדולות מהנדרש, על מנת לחלק שאריות למשתתפים. תרנגול הודו קר הוא מאכל טיפוסי לשאריות של ארוחת חג ההודיה ומשמש לכריכים, מרקים ופשטידות בימים שלאחר הסעודה.
בישראל מקובלות ארוחות חג גדולות, שפעמים רבות מותירות שאריות. מלבד אחסונן בבית בו התקיימה הארוחה, נהוג במשפחות רבות לחלקן בין המשתתפים. השאריות מחולקות לעיתים כיוון שהכמות גדולה מכדי לשמש משפחה אחת בטרם המזון יתקלקל ולעיתים משום שמלכתחילה הוכנה כמות נוספת שיועדה לחלוקה. ישנן משפחות בהן המנהג קיים כשגרה שבועית, כיוון שלאחר שהילדים בגרו ועזבו את הבית, עדיין ממשיכים לבשל כמויות מזון כפי שנהגו בעת היות הילדים סמוכים על שולחן הוריהם, ומחלקים את השאריות למשפחות הבנים והבנות הבוגרים.
ארוחות במסעדה
יש המבקשים לארוז עבורם שאריות שנותרו מארוחה במסעדה. בישראל מקובלת בקשה כזו במסעדות בכל הרמות, החל ממסעדות מזון מהיר וכלה במסעדות יוקרה.
בארצות הברית הכלי בו אורזים שאריות מארוחות במסעדה כונה בעבר "דוגי באג" (אנגלית: doggy bag, בקירוב מילולי: שקית לכלב), לשון נקייה המתייחסת לכך שהמזון נארז לכאורה עבור חיית המחמד של הסועד. גישה דומה לשאריות ממסעדה התקיימה בעבר גם בישראל ומשוקפת בהומורסקה של אפרים קישון "הגדת השניצלים הגדולים" (הכלולה בספרו "ספר משפחתי"), בה הוא נהנה משניצלים מופלאים במסעדה אך לא הצליח לסיימם. מחמת מבוכה לא הודה כי השאריות מיועדות לו, וביקש לארזן עבור "כלבו". בקשתו כה מפורטת ומשכנעת עד כי צוות המסעדה הנלהב לעזור מוסיף לשניצלים מיני שאריות נוספים שאינם ראויים למאכל אדם. כיום מקובל חברתית יותר מבעבר לבקש לארוז את שאריות הארוחה, ולכן המונח "דוגי באג" התיישן.
ארוחות טייק אוויי
פעמים רבות נותרות שאריות ממשלוחי מזון ומטייק אוויי. בארצות הברית מקובל מאוד בקרב סטודנטים להזמין משלוח פיצה ולאכול את שאריותיה למחרת, עד כדי כך שמשרד החקלאות האמריקאי מנחה את הסטודנטים בדבר הסיכונים הבריאותיים באכילת שאריות פיצה שלא קוררו כראוי.
רכישת שאריות
בישראל, במרכולים שונים המוכרים במעדניות גבינות ונקניקים בפריסה לפי בקשת הלקוח, שומרים את שאריות גלילי המוצרים ומוכרים אותן במעורב לפי משקל, במחיר נמוך ממחירם של המוצרים המקוריים.
מאכלים מבוססי שאריות
לעיתים משתמשים בשאריות להכנת מאכל חדש, כך למשל המאכל האנגלי "בַּאבֵּל אֵנְד סְקְוִויק" (Bubble and squeak) הוא לביבה העשויה משאריות ירקות מבושלים ולעיתים גם בשר, שנותרו מארוחת נזיד.
מאכלים מבוססי שאריות קיימים בכל העולם, והיו נפוצים עוד יותר בעבר, כאשר אמצעי אחסון וקירור היו טובים פחות או לא היו בנמצא. תבשילי שאריות רבים מתבססים על צירים ונוזלי בישול, הממצים את הערכים התזונתיים של מרכיביהם, לרבות מרכיבים בלתי אכילים כמו עצמות, ומשמשים בסיס מצוין להוספת פיסות של שאריות שהן קטנות מכדי להוות ארוחה בפני עצמן. גם פשטידות, נזידים, פאייה, פיצה, תבשילי אורז (כמו אורז מטוגן) ואטריות עשויים לשמש כבסיס להוספת שאריות, וייתכן שחלקם אף נוצרו במקורם כאמצעי לניצול שאריות.
שאריות בתרבויות שונות
ישנן תרבויות בהן אורח המותיר מעט מזון בצלחתו מסמל בכך שביעות רצון מהארוחה (בחלק מהמקרים מכיוון שקודם לכך הוא נענה להצעת תוספת); בתרבויות אחרות מעשה כזה יחשב כגסות (בין השאר, אצל ה"אמא היהודייה" הסטריאוטיפית). ישנן תרבויות בהן מותירים מזון כגודל נגיסה כנסך. בכל המקרים הללו המזון הנותר אינו בגדר שאריות, שכן לא יאכל מאוחר יותר.
באולמות אירועים רבים בישראל נהוג לתת לבעלי השמחה כמה מנות של שאריות מארוחת המסיבה ולחלק את הנותר כתרומה לנזקקים.
שאריות ביהדות
בחלק מהחצרות החסידיות מקובל בטיש, שהשאריות (המכונות "שִירַיִם") של הלחם שעליו מברך האדמו"ר ושאר מאכלים מהם אכל, נחשבים כבעלי סגולה. כדי לאפשר לחסידים רבים להשתתף במנהג זה מוגש לרבי מאכל גדול במיוחד (למשל קוגל גדול), שהרבי טועם ממנו והשאר מחולק לחסידים. בדומה לכך, בחתונות דתיות קיים מנהג לשתות לשם סגולה מעט מכוס החתן והכלה או לאכול מחלת החתונה, הגדולה מהרגיל.
השלכות בריאותיות
על פי המלצת משרד הבריאות ניתן לצרוך בשר מבושל שאוחסן במקרר עד 5 ימים, אך אורחים שקיבלו שאריות לא תמיד יודעים כמה זמן עבר מאז בושל המזון, והם עלולים לאחסן ולצרוך אותו בתקופה העולה על משך הזמן המומלץ. תבשילים שונים וסלטים (למשל כבד קצוץ, סלטים המכילים מיונז או ביצים) עלולים להיות בעלי חיי מדף קצרים יותר.
ארוחות מנגל מניבות פעמים רבות עודפים מהבשר שנצלה. כאשר המנגל נערך כפיקניק בחיק הטבע ולא בחצר או מרפסת בית, לרוב אין אפשרות לקרר את המזון שנותר לאחר צלייתו. לעיתים המזון אף שוהה גלוי למפגעים שונים כגון חום השמש וזבובים. משרד הבריאות ממליץ לא לצרוך מחדש בשר, עופות ודגים שנותרו לאחר הצלייה, אולם רבים נוהגים לארוז שאריות כאלו ולקחתן הביתה.
תרומת שאריות מזון
חוק עידוד תרומות מזון, שנחקק בשנת 2018 בא לעודד תרומה של שאריות מזון, וקובע שמי שתורם מזון לארגוני חלוקת מזון, לא יישא באחריות אזרחית או פלילית לנזק שנגרם עקב תרומת המזון.
יהודה יודל רוזנברג
הרב יהודה יודל רוזנברג (בכתיב יידי: ראזענבערג; תר"ך, 24 בדצמבר 1860 גנברזוב, פולין – כ"ו בתשרי תרצ"ו, 23 באוקטובר 1936, מונטריאול, קנדה) היה רב וסופר שהתפרסם עקב חיבור כתבים שייחס לסופרים קדומים, שגר בפולין והיגר בסוף ימיו למונטריאול שבקנדה.
קורות חיים
נולד בעיירה סקארישֶב (Skaryszew) שליד ראדום, בפלך ראדום של פולין הקונגרסאית (שבשליטת האימפריה הרוסית). נודע כתלמיד חכם וכלמדן מופלג, וכונה "העילוי מסקארישב" ("סקארישעווער עילוי"). בגיל 17 נישא, ולאחר מכן כיהן כרב ודיין בקהילות טרלה, לודז' וורשה.
בספרו "יחוה דעת" דן בשאלות ותשובות בנושאים מודרניים, והיה פורץ דרך בתחום זה. כך למשל דן על הדלקת וכיבוי חשמל ביום טוב (ואף התכתב בעניין זה עם הרב שלמה זלמן אוירבך), מי מקוה שעברו דרך צנרת עירונית ועוד. ספרו "ידות נדרים", העוסק במסכת נדרים, מקובל בישיבות עד היום כספר יסודי בעניינים הנוגעים למסכת זו. הרב רוזנברג פרסם ספרי מעשיות פסאודו-אפיגרפיים שזכו לתהודה רבה, והתקבלו בציבורים רחבים כאמת, או לפחות כמסורות קדומות; בין אלה ניתן למנות את חיבורו המפורסם על הגולם מפראג בכותרת 'נפלאות המהר"ל' (1909), סיפורי הסבא משפולה, וספר רפאל המלאך.
ההיסטוריון פרופ' שניאור ליימן עסק בספר שיצא לאור לכבוד יום הולדתו השבעים של הרב רוזנברג. בספר הובאו קורות חייו של הרב רוזנברג, שככל הנראה נכתבו על ידו, ושם ישנה רשימה של ספריו. הספרים מחולקים על פי סוגים, כאשר הסוג השלישי מכונה "אגדות עם", ושם כלולים נפלאות המהר"ל וחשן המשפט. ע"פ פרופ' ליימן, ככל הנראה נכתבו הספרים כדי לשמש חומר קריאה תורני לנוער היהודי הפולני, כפי שעשה מאיר להמן. במעשיותיו חיבב את המהר"ל, ופרסם, מלבד סיפורי הגולם, גם הגדה של פסח עם שני פירושים 'לשון לימודים' ו'דברי נגידים', שייחס אותם למהר"ל, ועד היום נדפסת הגדה זו בסט כתבי המהר"ל. רוב טקסט הפירוש הוא ליקוט מתוך ספרי המהר"ל השונים (במיוחד הספר גבורות השם), בתוספת ביאורים שונים ומנהגים שהכניס בה הרב רוזנברנג מעצמו, שתוכנם התמוה לפעמים הוביל לחשיפת הזיוף.
כמו כן הדפיס הרב רוזנברג תרגום של ספר הזוהר לעברית, שזכה להסכמות של רבנים חשובים וביניהם רבי חיים חזקיהו מדיני. יש שטענו שהסכמות אלה מזויפות ונכתבו על ידו. מאיר בר-אילן שיער שבבדיקה מדוקדקת לתרגומו יתגלה שבתרגום מוטמעים חידושים ופרשנויות של רוזנברג.
תוספי סידן
תוסף סידן הא תוסף תזונה שמכיל מלחי סידן. התוספים מיועדים בעיקר לאנשים שאינם יכולים לספק לגופם על בסיס יום-יומי את כמות הסידן הנדרשת בתזונה ובהתאם למצב הרפואי. סידן הוא מינרל נחוץ לפעולות רבות בגוף האדם ובלעדיו אין חיים. השימוש הרפואי הראשון בתוספי סידן היה במאה ה-19, וכיום נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי. אלפי מבוגרים מטופלים בתוספי סידן במטרה לעכב את תהליכי בריחת הסידן (דלדול עצם) ולמנוע שברים. קיימים מספר סוגים של תוספים הנבדלים בספיגה, ריכוז הסידן הזמין (אלמנטרי) ובמידת התאמתם למטופל. תופעת הלוואי הנפוצה ביותר הנובעת משימוש בתוספי סידן היא עצירות.
יהודה יודל רוזנברג
קורות חיים
נכדו של הרב רוזנברג הוא ד"ר ישראל שלמה בן-מאיר (רוזנברג), לשעבר סגן שר הפנים וח"כ מטעם המפד"ל. בנו של בן-מאיר, הרב יהושע בן-מאיר, הוציא מחדש את חיבורי אבי-סבו. נין אחר הוא הרב יהושע מגנס.
תוספי סידן
חשיבות
סידן הוא מינרל נחוץ לפעולות רבות בגוף האדם דוגמת התכווצויות שרירים, חלוקת תאים, קרישת דם, העברת מסרים עצביים, מעבר אותות תוך תאי, הפרשת הורמונים ואנזימים ועוד.99% מהסידן נמצא בעצמות ובשיניים ומהווה תמיכה למבנה השלד ואילו 1% בלבד אחראי לתמוך בפעולות המטבוליות החיוניות שהוזכרו. גוף האדם אינו מסוגל לייצר סידן ולכן בעל תלות מלאה בקבלתו מהמזון. רוב האנשים מסוגלים לצרוך לפחות חצי מכמות הסידן הדרושה ליום דרך התזונה.מחקרים רבים מצאו כי צריכת סידן נאותה עשויה למנוע מחלות דוגמת רככת ודלדול העצם (אוסטאופורוזיס).צריכת וקבלת סידן מהמזון עדיפה על פני תוספים ולכן תוספי תזונה של סידן מיועדים למטופלים שאינם יכולים לספק לגופם על בסיס יום-יומי את כמות הסידן הנדרשת בתזונה ובהתאם למצב הרפואי. מאידך גיסא, מחקרים הראו כי נטילת תוספי סידן מלאכותיים אינם בטוחים ואינם מועילים לגוף כמו סידן שמגיע מהתזונה.
מומלץ מאוד לחתור להעשיר את התזונה בסידן, מאשר ליטול את התוספים המסוכנים.
מחקרים נגד
אלפי מבוגרים מטופלים בתוספי סידן במטרה לעכב את תהליכי בריחת הסידן (אוסטיאופורוזיס) ולמנוע שברים. אך זו לא הסיבה היחידה: מחקרים שנערכו בעבר קשרו את נטילת תוספות הסידן עם הפחתת הסיכון ליתר לחץ דם, השמנה וסוכרת - כולם גורמי סיכון למחלות לב ושבץ מוחי. במחקר החדש שפורסם בגיליון החדש של כתב העת "Heart",נמצא כי הגדלת מינון הסידן בתזונה אמנם לא מגבירה את הסיכון למחלות לב, אולם נטילת כדורי סידן מגבירה משמעותית את הסיכון הזה-תוספי סידן מעלים ב-86% הסיכון להתקף לב. לפיכך יש צורך באוכלוסייה זו במעקב רפואי צמוד. במאמר נלווה, שפורסם אף הוא בכתב העת" Heart", כתבו הפרופסורים יאן רייד ומארק בולנד מהפקולטה לרפואה באוקלנד שבניו ג'רזי כי כבר זמן רב שהסכנות בתוספי סידן נבחנות, למרות הפופולריות הרבה שלהם ברחבי העולם. ידוע היום שנטילת תוספי סידן מלאכותיים אינם מועילים לגוף כמו סידן שמגיע מהתזונה אך לטענתם נטילת תוספי סידן מלאכותיים אינם בטוחים ואינם יעילים ויש לחתור להעשיר את התזונה בסידן, מאשר ליטול את התוספים המסוכנים.
נטילה
דרך הפה תוספי סידן משמשים לטיפול ומניעת ריכוז סידן נמוך בדם, מניעת אוסטאופורוזיס ורככת. על ידי זריקה לתוך וריד הם משמשים כאשר רמת הסידן הנמוכה בדם גורמת להתכווצויות בשרירים, משמשים גם כאשר יש ריכוז אשלגן גבוה בדם או רעילות מגנזיום.
תופעות ליוואי
תופעת הלוואי הנפוצה ביותר הנובעת משימוש בתוספי סידן היא עצירות. כדורי סידן עשויים לגרום גם לנפיחות וגזים במעיים. ניתן בקלות להתגבר על תופעות אלו על ידי שתייה מרובה של מים והקפדה על תזונה מאוזנת ועשירה בסיבים. תוספי סידן עשויות לתרום להתפתחות אבנים בכליות.יש מחקרים הטוענים שנטילת תוספי סידן אצל אנשים עם נטייה להתפתחות אבני סידן (למשל בכליות), אינה מומלצת, כיוון שהנטילה עשויה להאיץ את התהליך. עם זאת, חשוב לזכור שחשוב ליטול סידן, שכן הסידן חשוב לבניית עצם, למניעת אוסטאופורוזיס, להולכה עצבית תקינה, לכיווץ שרירי הגוף ושריר הלב ועוד. צריכה מוגזמת של נוגדי חומצה קלציום קרבונט/תוספי תזונה (כגון טאמס) למשך שבועות או חודשים יכול לגרום לתסמונת חלב-אלקלי, עם תסמינים החל מהיפרקלצמיה "hypercalcemia" עד כדי אי-ספיקת כליות קטלנית. אנשים שצורכים יותר מ-10 גרם סידן פחמתי "CaCO3" (המכיל 4 גרם סידן)נמצאים בסיכון לפתח סינדרום חלב-אלקלי
אף על פי שמספר מחקרים הראו כי צריכת יתר של סידן בתזונה או כתוספים יכולה להיות קשורה בתמותה קרדיווסקולרית מוגברת, מחקרים אחרים לא מצאו סיכון. הרעלת סידן חריפה היא נדירה, וקשה להשיג ללא מתן סידן תוך-ורידית.
סוגים
בדרך חיים ובשוק תוספי הסידן בכלל קיימים מספר סוגים של תוספים הנבדלים בספיגה, ריכוז הסידן הזמין (אלמנטרי) ובמידת התאמתם למטופל:
ישנם תוספי סידן שמכילים ויטמין D. ויטמין D הופך להורמון בגוף, אשר לאחר מכן גורם סינתזה של חלבונים מעיים האחראים על ספיגת הסידן.
ג'יימס סנדס
ג'יימס הובאן סנדס (באנגלית: James Hoban Sands; נולד ב-6 ביולי 2000 בריי שבניו יורק, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ניו יורק סיטי.
קריירת מועדונים
סנדס הצטרף למחלקת הנוער של ניו יורק סיטי בשנת 2015. ב-16 בספטמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד קולורדו ראפידס במסגרת ליגת ה-MLS.
ב-15 באוגוסט 2018 הושאל סנדס למשך תקופה קצרה ללואיוויל סיטי מה-USL, במדיה ערך שלוש הופעות ליגה.
ב-5 בינואר 2022 הושאל סנדס לעונה וחצי לגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית. ב-18 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אברדין במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה בחצי העונה הראשונה שלו במועדון, וזכה עם המועדון בגביע הסקוטי.
קריירה בינלאומית
סנדס היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית בטורניר גביע הזהב 2021. ב-11 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1-0 על נבחרת האיטי במסגרת שלב הבתים של הטורניר. ב-1 באוגוסט 2021 שיחק בגמר הטורניר, בו ניצחה נבחרתו את נבחרת מקסיקו וזכתה בטורניר.
מרסל בוכל
מרסל בוכל (בגרמנית: Marcel Büchel; נולד ב-18 במרץ 1991) הוא כדורגלן ליכטנשטייני יליד אוסטריה. לבוכל חוזה בקבוצת אסקולי מהסרייה ב'.
קריירת מועדונים
בוכל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סנט גאלן ובגיל 18 עבר לקבוצת הנוער של סיינה. עוד בטרם הצטרף לקבוצה הבוגרת, הושאל ליובנטוס, במדיה רשם שתי הופעות בלבד במסגרת הליגה האירופית. ב-2 ביולי 2011 הושאל לגוביו מהסרייה ב', וב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2-0 לגרוסטו. ב-6 בינואר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד בארי. בעונה שלאחר מכן הושאל לקרמונזה מהסרייה ג'.
ב-31 בינואר 2013 נרכש כרטיסו על ידי יובנטוס, אך בוכל נשאר בקרמונזה כשחקן מושאל מהמועדון עד לתום העונה. בתום העונה חזר ליובנטוס והצטרף תחילה לקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בספטמבר 2013 הושאל ללנסיאנו מהסרייה ב', במדיה כבש שער אחד ב-33 משחקים ורשם 15 כרטיסים צהובים. ב-26 באוגוסט 2014 הושאל לבולוניה עד לסיום העונה, עמה חזר לסרייה א'. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לאמפולי מהסרייה א'. בתום העונה רכשה אמפולי את כרטיס השחקן של בוכל.
ב-24 ביולי 2017 הושאל להלאס ורונה עד לסיום העונה.
ב-16 בספטמבר 2020, בוכל חתם באסקולי.
קריירה בינלאומית
בוכל אמנם נולד באוסטריה ושיחק בנבחרת הנוער שלה, אך בסופו של דבר החליט לייצג את ליכטנשטיין. ב-9 באוקטובר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 ל במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-9 באוקטובר 2016 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בהפסד 2-1 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
משחק הרפתקה ממוחשב
משחק הרפתקה או משחק הרפתקאות (מוכר גם כמשחק בלשים ובישראל גם "קווסט" על שם משחקי ה-Quest של חברת סיירה און ליין) היא סוגת משחקי וידאו בה נדרש השחקן להוביל דמות ראשית, או מספר דמויות, בתוך מסע או סיפור על ידי הכוונת פעולותיה של הדמות, חקירת העולם, אינטראקציה עם עצמים ודמויות ופתרון בעיות ואתגרי חשיבה (puzzles) במסגרת הסיפור. הרפתקאות היו פופולריים במיוחד בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20, אך מכירותיהם צנחו עם עלייתם של משחקי פעולה וספורט העושים שימוש מקיף יותר במשאבי הגרפיקה הממוחשבים. השם העברי "משחק הרפתקה" הוא תרגום של המונח Adventure game באנגלית. בעבר כונו המשחקים אדוונצ'ר גם בעברית, אך הופעתם של כמה משחקים שבשמם המילה Quest בשנות השמונים הובילה לאימוץ השם "קווסט."
רוב משחקי ההרפתקאות נבנו כסדרה של זירות (חדרים או מקומות מוגדרים אחרים) בהם נדרש השחקן לבצע פעולות המובילות לגילוי עובדות, לאסוף חפצים למלאי האישי שלו, או להשתמש בחפצים המצויים ברשותו כדי להשיג מטרות מסוימות. במשחקי הרפתקה רבים ניתנו לשחקנים רמזים (בדמות נקודות) לגבי מידת הצלחתו ומידת מרחקו מפתרון החידה המרכזית. פעמים רבות גם ניצב השחקן בפני הסכנה שפעולה שגויה מצידו תוביל ל"פסילה" או למותה של הדמות המשחקת, דבר שהיה מחייב את השחקן לשוב ולשחק במשחק מתחילתו או מהשלב בו נעצר. ברוב המשחקים ישנה גם האפשרות "לשמור" את מצבו של המשחק, כדי לשוב ולהתמודד עם חידות המשחק מהנקודה בה נעצר המשחק.
משחקי הרפתקה מבוססי טקסט
במשחקי ההרפתקה המוקדמים ביותר היה ממשק המשתמש טקסטואלי. בפני השחקן הוצג תיאור קצר של המיקום הנוכחי, והוא נדרש להקליד בנקודת הסמן את הוראתו - לדוגמה, הוראה לדמות הראשית לפתוח או לסגור חפץ מתואר, לנוע בכיוון מסוים (מערבה, מזרחה, דרומה או צפונה), לדבר עם או לשאול דמות אחרת, ללקט פריט למלאי האישי, לעיין במלאי האישי, לשמוט או לעשות שימוש בפריט מהמלאי, וכדומה.
משחקי ההרפתקאות הנפוצים ביותר בשלהי שנות השבעים, ימי בראשית של משחקי ההרפתקה הממוחשבים, היו סדרת משחקי Zork, של חברת אינפוקום. הסופר דאגלס אדמס הפיק בשיתוף עם אינפוקום שני משחקי-הרפתקה טקסטואליים; הראשון התבסס על סדרת ספרי "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" הפופולרית שלו, ויצא בשנת 1984, השני היה משחק בשם "בירוקרטיה", שיצא בשנת 1987. בגלל היעדר ממשק משתמש בעברית, לא יצאו משחקים מסוג זה לשוק, אך כמה משחקים מוגבלים ("ערס קווסט" ו"שוקי קווסט") הופצו חינמית.
משחקי הרפתקה מבוססי טקסט עם גרפיקה
בסוף שנות השבעים, בהשפעתו של משחק ההרפתקה הטקסטואלי Colossal Cave Adventure, יצרו קן ורוברטה ויליאמס את בית המסתורין (Mystery House), משחק הרפתקה שכלל בנוסף לתיאורי הטקסט האופייניים גם תמונה ויזואלית שהציגה תיאור גרפי של המיקום הנוכחי במשחק של הדמות הראשית. היה זה משחק ההרפתקאות הראשון שכלל גרפיקה, וכשהזוג ניסה למכור עותקים שלו דרך חנות התוכנה המקומית - המשחק זכה להצלחה גדולה; וכך, ב-1980 הקים הזוג את החברה On-Line Systems, שהפכה ל Sierra On-Line ב-1982. לסיירה היה תפקיד חשוב בהיסטוריה של משחקי ההרפתקה.
סיירה לקחה את משחקי ההרפתקה צעד אחד קדימה, כשהוציאה ב-1984 את המשחק הראשון בסדרה "מסע המלך" (King's Quest). במשחקי ההרפתקה עד אז הוצגה נקודת המבט מ"גוף ראשון" (מה שהוצג על המסך היה מה שהדמות הראשית "רואה" ולדמות הראשית עצמה לא היה ייצוג ויזואלי) - סיירה הציגו משחק הרפתקה מנקודת מבט של "גוף שלישי": הדמות הראשית יוצגה באופן גרפי וויזואלי על המסך, וניתן היה לשלוט על תזוזתה בעולם המשחק באמצעות מקשי החצים של המקלדת. כדי לבצע פעולות במשחק עדיין נדרשה הזנת טקסט לשורת-פקודה, שתמיד הייתה נוכחת בתחתית המסך. התגובות לפעולות מצד המשחק כללו לפעמים גם, בנוסף לטקסט, אנימציות גרפיות רלוונטיות – של דמויות אחרות במשחק, של החפצים השונים, או של הדמות הראשית עצמה.
לצורך יצירת המשחק יצרו סיירה "מנוע ממוחשב" שנקרא (AGI (Adventure Game Interpreter. המנוע תמך ב-16 צבעים וברזולוציה של 160x200 ובמשחקים מאוחרים יותר הוחלף אחר-כך במנוע משופר הנקרא (SCI (Sierra Creative Interpreter, שבגרסתו הראשונה תמך ברזולוציה של 320x200 וכלל תמיכה בכרטיס קול, ובגרסתו האחרונה תמך ברזולוציה גבוהה מ-640x480 ובמספר צבעים רב מ-256.
בעקבות ההצלחה של "מסע המלך" הוציאה סיירה לשוק משחקי-המשך לסדרה וסדרות משחקים נוספות, כמו: Police Quest, Space Quest, Leisure Suit Larry ו Quest For Glory. זו האחרונה שילבה בתוכה גם אלמנטים מז'אנר משחקי התפקידים הממוחשבים. המשחקים בסדרות אלו זכו להצלחה רבה.
משחקי הרפתקה ממונעי עכבר
עם כניסתו של העכבר הממוחשב לשוק, נעשו ניסיונות לשלב ממשק תומך-עכבר במשחקי הרפתקה.
אף על פי שעוד ב-1985 יצא משחק בשם Deja Vu שהחליף לחלוטין את ממשק הפקודות הטקסטואלי המסורתי בממשק תומך עכבר, המשחק המצליח הראשון שתמך בממשק-עכבר ומשך את תשומת הלב היה המשחק "אחוזת המטורפים" (Maniac Mansion) שהוצא לאור ב-1987 על ידי חברת Lucasfilm Games (ששינתה שמה לLucasArts ב-1990).
כמעין פרט טריוויה משעשע, שילבה החברה את המשחק כחלק ממשחק מפורסם אחר שלה (יומו של הטנטקל). בקטע מסוים במשחק, ניתן היה להבחין במחשב, ולאחר לחיצה עליו, היה ניתן לשחק, בצורה מלאה, במשחק אחוזת המטורפים.
בסגנון משחק זה, בכל פעם שסמן העכבר הונח מעל אובייקט שניתן לבצע איתו אינטראקציה, הופיע שמו של האובייקט בתחתית המסך. האינטראקציה עם סביבת המשחק נעשתה באמצעות בחירה של "פֹעל" מתוך רשימה של פעלים שהייתה מוצגת בתחתית המסך, בעזרת לחיצה עם העכבר על הפעל הנבחר, הזזת הסמן לחפץ, דמות או מקום במשחק עליו ברצונו של השחקן לבצע את הפעולה ולחיצה נוספת עם העכבר על מקום זה. פעולה זו הייתה גורמת לדמות הראשית לבצע את הפעולה הנבחרת. לדוגמה, השחקן יכול היה לבחור וללחוץ על הפעל "Open" מתוך רשימת הפעלים, להזיז את הסמן למיקום בזירה הגרפית של המשחק בו מוצגת דלת וללחוץ על אותו מקום, מה שהיה גורם לדמות הראשית במשחק לבצע את הפעולה של פתיחת הדלת. בצורה זו יכול היה השחקן להרכיב משפטי-פעולה פשוטים, בדומה למשפטי הפעולה שהיו נכתבים במשחקי ההרפתקה עם ממשק פקודות-הטקסט הישן, רק בלי הצורך להקליד אותם. השימוש בחפצים מהמלאי האישי של הדמות הראשית היה נעשה באופן דומה, על ידי לחיצה על ובחירה של סמלים גרפיים (או מילים) המייצגים את החפצים השונים שכלולים במלאי האישי בתחתית המסך ולחיצה על המיקום במסך שעליו מעוניין השחקן לנסות להשתמש בחפץ הנבחר. דיאלוגים ושיחות עם דמויות אחרות במשחק היו מתבצעים על ידי בחירת המשפט שאותו רוצה השחקן שהדמות הראשית תאמר, מתוך רשימה של כמה משפטים אפשריים (לאחר שהדמות הראשית החלה בשיחה עם הדמות האחרת).
לימים זכה סגנון משחק זה לכינוי "סגנון לוקאס ארטס" (LucasArts Style).
ממשק העכבר לא היה החידוש היחיד ש Maniac Mansion הציע; המשחק כלל גם מספר דמויות ראשיות שניתן היה לבחור ביניהן מתוך מבחר של דמויות, לכל אחת תכונות משלה והמפתח לפתרון מוצלח של המשחק הוא שיתוף פעולה נכון בין כל הדמויות. המשחק הציג גם לראשונה את הרעיון של "סצנות מעבר", קטעי אנימציה קצרים שהופיעו בזמנים מסוימים במהלך המשחק וחשפו חלקים בעלילה המתרחשים ב"מקום אחר" במשחק ועל ידי כך מעניקים רמזים נוספים לשחקן. המשחק כלל גם מספר סופים אפשריים ובנוסף, יישם המשחק לראשונה את הרעיון שלפיו הדמויות הראשיות אינן מתות לעולם במהלך המשחק, רעיון שיושם בכל שאר משחקי ההרפתקה שהוציאה חברת לוקאס ארטס.
לצורך יצירת המשחק בנתה לוקאס ארטס מנוע ממוחשב שנקרא (SCUMM (Script Creation Utility for Maniac Mansion ששימש אותה גם ליצירת משחקי הרפתקה נוספים.
Maniac Mansion זכה להצלחה גדולה, וב-1988 הוציאה החברה משחק נוסף: "Zak McKracken and the Alien Mindbenders", שזכה אף הוא להצלחה גדולה.