cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אופנהיימר (סרט)
תקציר העלילה
כשגרמניה נכנעת, כמה ממדעני הפרויקט מתחילים להטיל ספק בחשיבותו; אך אופנהיימר מפציר בצוות להמשיך בעבודה כדי להביס גם את האימפריה היפנית ולסיים את המלחמה. הצוות מבצע בהצלחה את ניסוי טריניטי שבו פוצצה לראשונה פצצת אטום בעוצמה גדולה, ממש לפני ועידת פוטסדאם. נשיא ארצות הברית הארי טרומן מקבל את ההחלטה להטיל שתי פצצות אטום על הערים הירושימה ונגסאקי ביפן. לאחר ההפצצות אופנהיימר סובל מרגשות אשמה, ומשתף את רגשותיו בפגישה עם טרומן בחדר הסגלגל, בשל המוות שנגרם, ואף טוען כי לדעתו מוסקבה תשיג נשק גרעיני. טרומן מלגלג מהחרטה הנסערת של אופנהיימר ותופס אותה כחולשה; הוא פוטר את אופנהיימר מכל אחריות להפצצות, אבל רגשות האשמה של אופנהיימר לא חולפים.
בשנים שלאחר המלחמה, אופנהיימר הופך לתומך קולני בהפסקת השימוש בנשק גרעיני, ובמיוחד מנסה למנוע את יצירתה של פצצת מימן על ידי אדוארד טלר. עם זאת, עמדתו הופכת לנקודת מחלוקת במלחמה הקרה המתוחה עם ברית המועצות. בשיאה של תקופת המקארתיזם קשרי העבר של אופנהיימר עם חברים קומוניסטיים מתגלים ומעוררים חשד מצד פקידי ממשל. לואיס סטראוס, פוליטיקאי יהודי-אמריקאי שאף משוחח עם אופנהיימר על מוצאם היהודי המשותף, מקיים קשר עם אופנהיימר בשנים שלאחר המלחמה. כאיש המפלגה הרפובליקנית וכחבר בכיר בוועדה לאנרגיה אטומית של ארה"ב, סטראוס נוטר טינה לאופנהיימר עקב תמיכתו בשיחות נשק עם ברית המועצות, ועל כך שביטל בפומבי את חששותיו בנוגע לייצוא איזוטופים. הוא אף מטיל ספק במניעיו של אופנהיימר, וטוען שהוא מונע מאגו. סטראוס גם מאמין שאופנהיימר הסית את איינשטיין נגדו בשיחה בין השניים בה צפה מהצד, בשל העובדה שאיינשטיין נראה כעוס והתעלם מסטראוס.
סטראוס מארגן שימוע מוטה שנועד לסלק את אופנהיימר מהשפעה ולחסל את תדמיתו, בה אופנהיימר נבגד על ידי עדותם של טלר וגרובס. הסיווג הביטחוני שלו מבוטל, והחשיפה הפומבית של קשריו הקומוניסטיים והרומן עם טטלוק, מובילים לפגיעה בתדמית הציבורית שלו. עם זאת, אופנהיימר מצליח להוכיח בשימוע, בסיוע של חבריו המדענים שעזרו להגן על כבודו ולערער על יושרת הוועדה של סטראוס, שהוא אזרח נאמן לארצות הברית, אך סיווגו הביטחוני נשלל בכל זאת. בהמשך, כשסטראוס עצמו מועמד להיות מזכיר המסחר, דייוויד היל, מדען שעבד עם אופנהיימר בפרוייקט מנהטן, חושף את האג'נדה האישית של סטראוס נגד אופנהיימר, מה שמוביל את הסנאט להצביע נגד המינוי.
בשנת 1963 אופנהיימר מקבל את פרס אנריקו פרמי מהנשיא לינדון ג'ונסון כמחווה של שיקום פוליטי. אופנהיימר נזכר בשיחתו האחרונה עם איינשטיין, זו שבעקבותיה סטראוס פיתח נגדו טינה. מתגלה שאופנהיימר לא דיבר עם איינשטיין על סטראוס, אלא שיתף אותו בחששו לגבי עתיד העולם; אופנהיימר חושש שעל אף שתגובת השרשרת המטאורולוגית לא השמידה את העולם, אולי היא התחילה למעשה "תגובת שרשרת" מסוג שונה, ושעקב השימוש בפצצות גרעין, העולם יגיע לקיצו בשואה גרעינית באמצעות הנשק הגרעיני שיצר.
1980 בברית המועצות
1980 בברית המועצות הייתה השנה בה נחגגה השנה ה-63 למהפכת אוקטובר. בדצמבר 1979 החלה פלישת הכוחות הסובייטים לאפגניסטן והחלה מלחמה שנמשכה 10 שנים.
אופנהיימר (סרט)
כתיבה
הסרט מבוסס על הספר פרומתאוס אמריקאי: הניצחון והטרגדיה של אבי פצצת האטום מאת קאי בירד ומרטין ג'יי שרווין. הספר משנת 2006, נכתב במשך 25 שנה וזכה בפרס פוליצר. התסריט נכתב על ידי נולאן עצמו.
פיתוח
בדצמבר 2020 הודיעו אולפני האחים וורנר על כוונתם להוציא לאור את סרטי 2021 בו זמנית בבתי הקולנוע ובשירות הסטרימינג HBO Max. כריסטופר נולאן, ששיתף פעולה עם האחים וורנר בכל תשעת סרטיו האחרונים מאז אינסומניה משנת 2002, הביע את חוסר שביעות רצונו מההחלטה. בינואר 2021 דווח כי סרטו הבא של נולאן עשוי להיות הראשון שאיננו מופק או מופץ על ידי האחים וורנר. נולאן תמך בעבר בשחרור בו-זמני של וונדר וומן 1984, אך התרעם על דחיית יציאתו לאקרנים של סרטו טנט.
בספטמבר 2021 דווח כי נולאן יביים סרט ביוגרפי על רוברט אופנהיימר, אבי פצצת האטום, המתרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר קיליאן מרפי במשא ומתן על התפקיד הראשי. נולאן פנה למספר אולפנים להפקת הסרט, כולל סרטי סוני, סרטי יוניברסל, סרטי פרמאונט ואולפני אפל, בשל יחסיו העכורים עם אולפני האחים וורנר. ב-14 בספטמבר הוכרז כי סרטי יוניברסל תפיץ את הסרט, כאשר הפקתו אמורה להתחיל ברבעון הראשון של 2022. האולפנים התחייבו על רשימת דרישות מצידו של נולאן, כולל תקציב הפקה של 100 מיליון דולר ותקציב שיווק דומה, "חלון אולמות" (הזמן שבו הסרט מוקרן לפני יציאתו כ-VOD או DVD) של 100 ימים, 20% מהרווחים החל מהדולר הראשון, ואיסור על האולפן להפיץ סרטים אחרים שלושה שבועות לפני יציאת הסרט ואחריו.
ליהוק
באוקטובר 2021 אושר כי קיליאן מרפי יגלם את רוברט אופנהיימר. זהו שיתוף הפעולה השישי בין נולאן ומרפי, והפעם הראשונה בה מרפי מככב בתפקיד ראשי. מאוחר יותר באותו חודש לוהקה אמילי בלאנט לתפקיד קתרין אופנהיימר, אשתו של רוברט. בנובמבר 2021 מאט דיימון (ששיתף פעולה עם נולאן בעבר בסרט בין כוכבים) ורוברט דאוני ג'וניור הצטרפו לצוות השחקנים. בדצמבר 2021 לוהקו פלורנס פיו, רמי מאלק ובני ספדי, ובתחילת 2022 הצטרפו גם ג'וש הארטנט ודיין דיהן.
צילומים
ההפקה המוקדמת החלה בינואר 2022 בניו מקסיקו (בה שוכנת מעבדת לוס אלמוס), שם התקיימו קריאות ליהוק להצגת מקומיים, אנשי צבא ומדענים. את הסרט צילם צלם הקולנוע ואן יוטי יטאמה, שצילם את כל שלושת סרטיו האחרונים של נולאן, בשילוב של IMAX 65mm ומצלמת פילם 65mm. ג'ניפר ליים ערכה את הסרט, ולודוויג גורנסון הלחין את הפסקול. שניהם עבדו עם נולאן בסרטו הקודם, טנט.
במהלך הצילומים שחזר נולאן את הניסוי הגרעיני הראשון, ניסוי טריניטי, תוך הימנעות משימוש בגרפיקה ממוחשבת. נולאן סיפר בראיון כי הוא שחזר את ניסוי טריניטי, שהיה הניסוי הגרעיני הראשון שבמהלכו פוצצה לראשונה בהיסטוריה פצצה גרעינית, ללא שימוש ביצירת מחשב. "אני חושב שיצירה מחדש של הניסוי ללא שימוש בגרפיקה ממוחשבת היה אתגר עצום. אנדרו ג'קסון, הממונה על האפקטים הוויזואליים, הצטרף לסיפון בשלב מוקדם. בדקנו איך אנחנו יכולים לעשות הרבה מהאלמנטים החזותיים של הסרט באופן מעשי: מייצוג דינמיקה קוונטית ופיזיקה קוונטית ועד יצירה מחדש של הניסוי עצמו, במזג אוויר יוצא דופן, שהרבה ממנו היה נחוץ לסרט. במונחי התנאים הקשים — אלה היו אתגרים עצומים".
ברבנהיימר
יותר משנה לפני עליית הסרט לאקרנים, החלו להתפשט מספר ממים אינטרנטיים הכוללים חומר פרסומי של הדמויות, הפניות ממטיות שבמרכזן רכישת כרטיסים לסרט והשוואות לסרט המתחרה בו בקופות, "ברבי", במדיות חברתית, ובעיקר בטוויטר וב-TikTok. התחרות הובילה לתופעת אינטרנט שמכונה "ברבנהיימר".
האישה בלבן (סרט, 1917)
האישה בלבן (באנגלית: The Woman in White) הוא סרט דרמה אילם אמריקאי בבימויו של ארנסט ס. וורד. הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת וילקי קולינס. הוא כולל חמישה סלילים ומשך ההקרנה הוא שעה ושמונה דקות. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-1 ביולי 1917. המפיץ המקורי של הסרט היה חברת פאת'ה (Pathé). בשנות העשרים של המאה העשרים הופץ הסרט בשם "The Unfortunate Marriage".
תקציר עלילה
לורה פיירלי (פלורנס לה באדי) מתחתנת עם סר פרסיבל גלייד (ריצ'רד ר. ניל) בעקבות בקשתו האחרונה של אביה. זמן קצר אחר הנישואים, אן קתריק (שאותה מגלמת גם פלורנס לה באדי), הידועה בכינוי "האישה בלבן", ושדומה במראה שלה ללורה, באה אל לורה ומספרת לה על עברו של גלייד. דבריה מאמללים את לורה. מריאן (גרטרוד דאלאס), אחותה למחצה של לורה, מגלה את האמת מלורה, ומחליטה לפקוח עין על סר פרסיבל. מאמציה של מריאן מצילים את לורה מגורל אומלל.
יציאה לאקרנים
כמו סרטים אמריקאים רבים מאותה תקופה, גם הסרט "האישה בלבן" היה נתון לקיצוצים של הצנזורה על סרטים. הצנזורים בשיקגו הסירו מהסרט את שתי הכתוביות הבאות:
עותקים של הסרט קיימים בארכיון הסרטים של ספריית הקונגרס.
אנני
{{פירושונים|* אנני (קומיקס) – רצועת קומיקס אמריקאית יומית
ראו גם
}}
קסיס (כומר)
קסיס (געז: ቀሲሰ, אמהרית: ቀሰ - "קס"; תגרית: ቀሺ - "קשי"; עברית: קשיש) הוא תואר המתייחס לכמרים בכנסייה האתיופית, האריתראית, והמקביל לתואר פרסביטר. הקסיס הוא כומר נשוי וזאת בניגוד לכהן שהוא כומר-נזיר. הקסיס נחשב לאחד מהסקרמנטים של הכנסייה.
כדי לכהן בתפקיד צריך להיות קודם לכך דיאקון נשוי ולהתמחות בחוק הדתי. הקסיס יכול להמשיך בלימודיו ולזכות בתואר "קדש" שמשמעותו אחריות על ספרי הקודש ועל הכנת הסדר הליטורגי הוא גם יכול לתפקד כ"נפקה כהן" (עוזר הכהן) ולערוך סקרמנטים וטקסים. הקסיס מתפקד גם כנפס אבאת (אב רוחני), שהוא קסיס אישי של מאמינים ולהם נותן להם הדרכה, ייעוץ ושומע את ווידוייהם.
הקסיס חייב להיות נשוי, אם הוא מתגרש או נישא בשנית לאחר התאלמנותו הוא מאבד את מעמדו ויכול לכהן בתור דבתרה.
לבושו היומיומי של הקסיס הוא ביגוד מסורתי הכולל קוטה (טוגה אתיופית), לעיתים הם עם צ'רה (מקל שבראשו שיער סוס). פריטים ייחודים להם כוללים דבב (שמשייה), טמטם (כיסוי ראש), וצלב יד קטן. לבוש דתי מלא נלבש בטקסים.
בשפה היומיומית המונחים כהן וקסיס הפכו לנרדפות זה את זה וזאת חרף השוני המהותי ביניהם.
מאוריציוס במשחקים האולימפיים לנוער
מאוריציוס משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער ממאוריציוס מדליית זהב יחידה בקאנו/קיאק. יחד עם זאת, ההשתפות של ספורטאי הנוער המאוריציוסים היא סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של מאוריציוס למשחקים האולימפיים לנוער היא לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה תשעה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת העפילה לגמר קפיצה משולשת לנערים באתלטיקה בה סיימה במקום השביעי. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים בדמינטון, ג'ודו, טניס שולחן ושחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט: אופניים, אתלטיקה, ושחייה. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה בין המקומות האחרונים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
הגייה
הֲגִיָּה של שפה היא האופן שבו השפה באה לידי ביטוי בפי דובריה. הגייתה של שפה, גם בפי הדוברים אותה כשפת אם, משתנה במהלך הדורות, וכן ניכרים הבדלי הגייה בין קבוצות אתניות שונות ובין אזורי מגורים שונים (במדינות שונות, ואף באזורים נפרדים של אותה מדינה).
ההגייה משמשת לעיתים כמאפיין חברתי של הדובר. המחשה בולטת לכך ניתנה במחזהו של ג'ורג' ברנרד שו, "פיגמליון", שבו מתערב פרופ' הנרי היגינס, חוקר פונטיקה באוניברסיטה, עם חברו, שיצליח להפוך את אלייזה דוליטל, מוכרת פרחים ממעמד נמוך ובעלת חיתוך דיבור המוני, ל"ליידי" - אשה בעלת הגייה נכונה וגינונים חברתיים מושלמים.
משפט שובר שיניים הוא משפט שעשוע שנוצר לשם האתגר שבהגייתו. לרוב, הקושי במשפטים מסוג זה נוצר מחזרה עיקשת על כמה עיצורים בודדים או ההחלפה של מספר עיצורים דומים לסירוגין (כמו למשל ס' ו-ש'). דוגמאות: שׂרה שׁרה שיר שמח; גנן גידל דגן בגן.
הגיית העברית
הגיית העברית עברה שינויים רבים במהלך אלפי שנות קיומה.
בתקופת הביניים של העברית התקיימו דרכי הגייה אחדות שלה:
הגיות אלה לא שימשו לדיבור עברי, משום שזה לא היה קיים כמעט בימי הביניים, אלא בעיקר לצרכים ליטורגיים ובמהלך לימוד תורה.
כשהחלה החייאת הדיבור העברי בארץ ישראל, בראשית המאה ה-20, הוחלט לאחר דיונים בוועד הלשון לאמץ את ההגייה הספרדית כהגייה התקנית של העברית. מה שאירע למעשה הוא יצירתה של הגייה עברית חדשה המשלבת בין ההגייה האשכנזית והספרדית.
ההגייה האשכנזית לגווניה השונים מתקיימת עד היום בקהילות החרדיות בישראל ובתפוצות.
ויקינתונים
ויקינתונים (באנגלית: Wikidata) הוא מסד נתונים סמנטי, חופשי, שיתופי ורב-לשוני, השייך לקרן ויקימדיה. ויקינתונים משמש כמאגר נתונים מרכזי לכל המיזמים של קרן ויקימדיה, וניתן לעשות בנתונים שבו שימוש חופשי ברישיון נחלת הכלל.
מהות המיזם
בדומה למיזם ויקישיתוף שמרכז את קובצי המדיה בהם נעשה שימוש במיזמי קרן ויקימדיה והמופצים ברישיון חופשי, ויקינתונים משמש כמאגר נתונים מרכזי וחופשי. ניתן להשתמש בנתונים בצורות שונות – ניתן להעתיק, לשנות, להפיץ או להציג את הנתונים, אפילו למטרות מסחריות, כל זאת מבלי לבקש רשות. כמו בשאר מיזמי קרן ויקימדיה, הנתונים בוויקינתונים מוכנסים ומתוחזקים על ידי העורכים שמחליטים על הכללים של יצירת תוכן וניהול המידע. עם זאת, גם בוטים יכולים להזין נתונים בוויקינתונים. ויקינתונים אוגר נתונים מובנים ומקושרים, דבר המקל על שימוש חוזר בנתונים, ומאפשר שימוש ועיבוד על ידי מחשבים.
ויקינתונים מהווה מאגר נתונים מרכזי עבור ויקיפדיה בשפות השונות, כמו גם לשאר מיזמי קרן ויקימדיה. ויקינתונים תומך בוויקיפדיה בקישורי שפה, כלומר, ערכים מקבילים בוויקיפדיות בשפות שונות מקושרים ביניהם באמצעות ויקינתונים. בנוסף, פרטי מידע רבים (כגון תאריכי הלידה או נתוני התמ"ג של מדינות) מאוחסנים במאגר וניתן לעשות בהם שימוש בתבניות מידע או בתבניות רגילות המופיעות בוויקיפדיות השונות ובמיזמים נוספים. באופן זה מתאפשר לעדכן נתונים במקביל בכל הערכים במהדורות השונות של ויקיפדיה ובמיזמים אחרים של קרן ויקימדיה או של גופים אחרים, וליצור סינרגיה בין השפות השונות, דבר המקל על התחזוקה של ערכים, מצמצם את עומס העבודה, ומשפר את איכותה, מהימנותה ועדכניותה של ויקיפדיה.
פריטים
מסד הנתונים מתמקד בפריטים (Items), שיכולים לייצג כל נושא, מושג, אובייקט או ישות. הפריט הוא ישות מוגדרת שמתוארת באמצעות מכלול נתונים קונקרטיים. לדוגמה,, , או.
לכל פריט מספר מזהה ייחודי מחויב המתחיל באות Q ומכונה QID. התווית (label) של הפריט היא השם המקובל לפריט בשפה מסוימת, וניתן להזין תווית בכל שפה נתונה. בצורה זו ניתן לזהות את הפריט ולהציג מידע בסיסי בעבורו בצורה שאינה מעניקה עדיפות לשפה אחת על פני השנייה.
תוויות של פריטים לא מוכרחות להיות ייחודיות. למשל,, , , ו- הם פריטים המתייחסים לישויות שונות בתכלית: הראשון הוא אדם העוסק בהוראה, השני יחידה פונולוגית, השלישי נהר במרכז אירופה והרביעי עיירה בשוודיה.
בעיקרון, כל פריט מורכב מתווית, תיאור ומספר קביעות (statements).
קביעוֹת
מידע על פריטים מאורגן בצורה של קביעות. באופן פורמלי, אלה הן הצהרות המורכבות מצמדים של מאפיין (property) וערך (value) אחד, או מאפיין ומספר רב של ערכים. למאפיין יהיה מזהה ייחודי שמתחיל ב-P.
למשל, בעבור הפריט, המאפיין יקבל את הערך 8,848 מטר; בעבור הפריט , המאפיין  יקבל את הערך  – שהוא פריט ויקינתונים בפני עצמו. מאפיינים יכולים לקבל ערכים מסוגים שונים: מספרים, תאריכים, מחרוזות (למשל, ), קובצי מדיה (למשל, ), פריטים אחרים בוויקינתונים ועוד.
לכל מאפיין נקבע סוג הערכים שהוא יכול לקבל. למשל, המאפיין צריך לקבל ערך מהסוג URL. מאפיינים יכולים גם להגדיר אילוצים (constraints) - כללים מורכבים יותר לגבי השימוש המיועד שלהם. לדוגמה, למאפיין יש "אילוץ חד-ערכי", המשקף את המציאות כי לטריטוריות יש (בדרך כלל) רק עיר בירה אחת. עם זאת, המודל של ויקינתונים גמיש מאוד: היחס לאילוצים אינו כאל כללים שאין להפר אותם אלא כהכוונה לעורכים.
קביעות יכולות למפות מאפיין אחד ליותר מערך אחד. למשל, המאפיין של יקבל אצל מארי קירי הן את הערך  והן את הערך.
מבחינים הם דרך אופציונלית שבה ניתן לשפר דיוק של קביעה כלשהי על ידי הוספת מידע בנוגע להיקפה. למשל, המאפיין יכול לקבל ערך מספרי מסוים, וניתן לשפר את דיוק הקביעה ולציין במגדיר  את הערך "שנת 2017".
דוגמה נוספת. בפריט הספר, יועלה דיוק המאפיין שתוכנו  באמצעות המבחין  לשפת התרגום.
קביעות יכולות להיות מדורגות בשלושה דירוגים: מועדף, רגיל וירוד. ברירת המחדל ביצירת הקביעה היא דירוג רגיל. הדירוג מיוצג בצורת אייקון בשורת הערך ובצבע הרקע של הקביעה (ירוק למועדף, לבן לרגיל וורוד לירוד).
לקסמה (יחידה מילונית)
בבלשנות, לקסמה היא יחידה סמנטית (בעלת משמעות מילונית). באופן דומה, הלקסמות של ויקינתונים הן פריטים בעלי מבנה שהופך אותם למתאימים יותר לאחסון נתונים לקסיקוגרפיים כמו מילים, ביטויים ומשפטים, בכדי למפות בשפה אטימולוגיה, הטיות וכו'. חלק זה שעוסק בשפות אמור להשתלב בויקימילון.
היסטוריה ופיתוח
המיזם נוצר ביוזמת ויקימדיה גרמניה, ובמימון מענקים מהמכון לבינה מלאכותית של פול אלן, מקרן גורדון ובטי מור, ומגוגל, בסך של 1.3 מיליון אירו. זהו המיזם החדש הראשון של קרן ויקימדיה מאז 2006. פיתוח המיזם נעשה בעיקר על ידי ויקימדיה גרמניה וכלל שלושה שלבים:
השקה ראשונית
המיזם הושק באופן רשמי ב-30 באוקטובר 2012 וכלל תחילה רק קישורים בין-לשוניים. בעבר, כל ערך בוויקיפדיה כלל רשימה של קישורים לערך המקביל בוויקיפדיות אחרות. ויקינתונים היווה בשלב ראשון מאגר מרכזי של קישורים אלה: כל פריט שנוצר בוויקינתונים הכיל רק מידע בסיסי: תווית, תיאור וכינויים (תוויות אלטרנטיביות) וקישורים לערכים בנושא בוויקיפדיות השונות.
המהדורה הראשונה של ויקיפדיה שבה שולבו קישורים בין-לשוניים דרך מסד הנתונים של ויקינתונים הייתה ויקיפדיה ההונגרית, שבה שולבו הקישורים ב-14 בינואר 2013. קישורים בין-לשוניים דרך ויקינתונים נכנסו לשימוש לאחר מכן בוויקיפדיה העברית וויקיפדיה האיטלקית, ב-30 בינואר 2013, ב-11 בפברואר 2013 בוויקיפדיה האנגלית, -ב-6 במרץ 2013 בכל שאר הוויקיפדיות.
הוספת קביעות
ב-4 בפברואר 2013 החלה הוספת הקביעות לוויקינתונים. הנתונים יובאו בחלקם בצורה אוטומטית מתבניות מידע וקטגוריות שבערכי ויקיפדיה. ב-27 במרץ 2013 החלו השילוב של ויקינתונים - תחילה ב-11 ויקיפדיות, ומ-23 באפריל בכל המהדורות בשפות השונות של ויקיפדיה. ב-22 ביולי 2013 מסד הנתונים השתלב עם המהדורות השונות של מיזם "ויקימסע" וב-14 בינואר 2014 השתלב גם עם ויקיטקסט.
שליפת מידע
החל מהשלב השלישי של הפיתוח ניתן לייצר רשימות אוטומטיות של נתונים ולייצאם. ב-7 בספטמבר 2015, קרן ויקימדיה הכריזה על השקת ממשק השאילתות של ויקינתונים המאפשר למשתמשים לתשאל את מסד הנתונים באמצעות SPARQL. שירות זה מאפשר למשתמשים לקבל תשובות לסוגים שונים של שאלות, כגון "מהן עשר הערים הגדולות בעולם בהן מכהנת אישה בתפקיד ראש העיר", "באיזה יצירות אמנות מופיע מגדל אייפל" או "כמה אנשים קיבלו גם פרס אוסקר וגם פרס נובל".
נכון לנובמבר 2018, יש לפחות 26 כלים שונים המאפשרים לתשאל את ויקינתונים הנתונים בדרכים שונות.
סמליל המיזם
סמלילו של ויקינתונים הוא ברקוד המכיל את המילה "ויקי" בקוד מורס.
טרטולוגיה
מדע הטרטולוגיה התפתח בשנות החמישים של המאה העשרים, לאחר שרופא עיניים אוסטרלי בשם גרג נורמן מקליסטר מצא עלייה בשכיחות המומים המולדים בקרב נשים שחלו באדמת במהלך הריונן. עדויות נוספות על השפעה שלילית של גורמים סביבתיים על מהלך התפתחות העובר נצפו גם בהקשר של התרופה תאלידומיד, אשר שימשה כתכשיר נגד בחילות במהלך ההריון.
משרד הבריאות בישראל מנהל מרכז ארצי לייעוץ טרטולוגי בחינם. מספר מרכזים רפואיים בארץ מקיימים שירות טרטולוגי עבור נשים בהריון או בסיכון.
A Different Drum
A Different Drum הייתה חברת תקליטים שפעלה בסמית'פילד שביוטה החל משנת 1996. החברה הוציאה כ-350 אלבומים.
החברה הוקמה בשנת 1996 ובהמשך פעלה גם בתחום רכישה מקוונת. החברה התמחתה בתחום סינתפופ וסוגות מוזיקליות משיקות. תקופה מסוימת היה הייתה המותג הגדול בתחום בארצות הברית.
A Different Drum פעלה לקידום להקות צעירות במדינה אך גם להקות מאירופה (כמו Neuroactive) היו חתומים אצלה. בנוסף לכך, החברה פעלה בשיתוף פעולה עם להקות ידועות כמו אלפאוויל שעבורה היא הוציאה אלבום בשנת 1999.
בשנים 2004–2006 בסולט לייק סיטי היה נערך פסטיבל של סינתפופ. האירוע נמשך שלושה ימים ובהמלכו הופיעו להקות חתומות בחברה לצד אמנים חדשים.
שירים שהופקו על ידי החברה שולבו במספר גרסאות של Dance Dance Revolution
המותג הפסיק להתקיים בשנת 2014.
חסידות קוידנוב
חסידות קוידנוב היא חצר חסידית שצמחה במרחב הליטאי וראשיתה בתחילת המאה ה-19. מייסד החסידות היה רבי שלמה חיים פרלוב, נכדם של רבי מרדכי מלעכוויטש ושל רבי אשר מסטולין (הראשון). מרכז החסידות היה בעיירה קוידנוב (כיום דזיארז'ינסק (Дзяржынск) בבלארוס).
היסטוריה
רבי מרדכי מלעכוויטש (ה'תק"ב – י"ג בשבט ה'תק"ע, 1810) היה תלמידו המובהק של רבי שלמה מקרלין ומהאדמו"רים הבולטים שפעלו בליטא בתקופתו. עמד בראש המגבית למען היישוב החסידי בארץ ישראל. את מקומו מילא בנו, רבי נח מלעכוויטש שעם תלמידיו נמנו רבי משה מקוברין ורבי אברהם וינברג מסלונים. חתנו של רבי נח, רבי מרדכי מלעכוויטש (השני), וכמה מצאצאיו כיהנו כאדמו"רים בלעכוויטש.
רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב
רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב (ה'תקנ"ז – י"ז באב ה'תרכ"ב, 1862), נכדו של רבי מרדכי מלעכוויטש (הראשון), היה האדמו"ר הראשון מקוידנוב. אביו, רבי אהרן (?– ג' בשבט ה'תקס"ו, 1806), היה נשוי לפערל, בתו של רבי אשר מסטולין (הראשון) ונפטר בגיל צעיר. שלמה חיים פרלוב גדל בבית סבו, רבי אשר מסטולין ואימץ את שם משפחתו פרלוב. בהמשך נישא ללאה ריזל, בת בתו של רבי שלמה מקרלין וכיהן כרב בעיירות סטולין, טורוב וקוידנוב. משנת ה'תקצ"ג (1834), לאחר פטירת דודו, רבי נח מלעכוויטש, החל לכהן כאדמו"ר. מכונה בחסידות קוידנוב "האדמו"ר הזקן". לאחר פטירתו מילא את מקומו בקוידנוב בנו, רבי ברוך מרדכי פרלוב. גם שני בניו הנוספים כיהנו כאדמו"רים, רבי נח (-י' בטבת ה'תרס"ד, חתן רבי מרדכי מאוסטילה) בהורודישץ הסמוכה לנובהרדוק ורבי אברהם אהרן בפוחוביץ'. חתנו הוא רבי שמעון מזאוויחוואסט, נינו של רבי מרדכי מנסכיז ואביו של רבי יעקב פרלוב מייסד חסידות נובומינסק.
רבי ברוך מרדכי פרלוב מקוידנוב
רבי ברוך מרדכי פרלוב מקוידנוב (ה'תקע"ח – ב' בתשרי ה'תרל"ב, 1871) מילא את מקום אביו בקוידנוב וכיהן כ"נשיא ארץ ישראל" עוד בחיי אביו. היה חתנו של רבי שלום מאוזודא. מכונה בחסידות "האדמו"ר האמצעי". בנו רבי אהרן מילא את מקומו באדמו"רות והרחיב את גבולות החסידות. חתנו היה קרוב משפחתו, רבי נח מלוביצקי מלעכוויטש.
רבי אהרן פרלוב מקוידנוב וצאצאיו
רבי אהרן פרלוב מקוידנוב (ה'תקצ"ט – כ"ו באלול ה'תרנ"ז, 1887) היה האדמו"ר הכריזמטי ביותר בשושלת. הביא את חסידות קוידנוב לשיא מבחינת מספר החסידים. עמד בראש כולל קוידנוב בארץ ישראל ורכש קרקעות בירושלים ובטבריה. הוציא לאור את ספרו של רבי משה קורדוברו, "אור נערב", בתוספת הגהות משלו וכתב את ההקדמה לסידור של חסידות קוידנוב. מדברי תורתו נדפסו לאחר פטירתו בספר "זכר צדיק".
רבי שלום פרלוב מבראהין
בנו, רבי שלמה חיים פרלוב (תרמ"ז, 1886 – ?), מילא את מקום אביו לאחר פטירתו. בה'תרצ"ה נשלח לסיביר ושם נפטר כתוצאה מעבודות פרך שהוטלו עליו.
החסידות לאחר השואה
אדמו"ר נוסף מבית קוידנוב הוא רבי נפתלי צבי גליקמן מסוסנוביץ'-קוידנוב (ה'תרס"ה, 1905 – ט' בטבת ה'תשנ"ה) שהיה חתנו של דודו זקינו רבי נחמיה פרלוב. שהיה אדמור מקוידנוב בעיר בראנוביץ. רבי נפתלי צבי היה בנו של רבי יצחק גליקמן משושלת רופשיץ-אפטא. היה מיוחס לרבים מגדולי החסידות. בתקופת השואה הצליח לברוח לרוסיה ונשלח לסיביר. בהמשך היגר לארצות הברית ושימש שם כאדמו"ר מסוסנוביץ'-קוידנוב. בשנת ה'תשל"ח עלה לישראל והתיישב בחיפה.
מכון שיח אבות
לחסידות בבני ברק מכון הוצאה לאור בשם שיח אבות. המכון הוציא בשנת תשע"א את סידור "אור הישר" בנוסח אדמו"רי קוידנוב, בתוספת הלכות ומנהגים. סידור קוידנוב היה אחד מסידורי התפילה הנפוצים בקרב חסידים במזרח אירופה, והיו אדמו"רים שהקפידו להתפלל בו, כמו רבי אהרן מבעלז.
מחלקת החינוך של ארצות הברית
מחלקת החינוך של ארצות הברית (באנגלית: United States Department of Education) היא מחלקה המהווה חלק מהקבינט של הממשל הפדרלי של ארצות הברית. המחלקה נוצרה לפי חוק ארגון מחלקת החינוך, והחלה לפעול ב-1980.
תפקידי המחלקה היו בעבר באחריותה של מחלקת הבריאות, החינוך והרווחה, שפוצלה למחלקת החינוך ולמחלקת הבריאות ושירותי האנוש כאשר חתם הנשיא ג'ימי קרטר על החוק "Department of Education Organization Act" המקים מחלקה חדשה ומסדיר את האחרות ב-17 באוקטובר 1979. המחלקה החלה לפעול ב-4 במאי 1980. בראש המחלקה עומד מזכיר החינוך של ארצות הברית.
מחלקת החינוך היא המחלקה הקטנה ביותר בקבינט, ויש לה בערך 5,000 עובדים. ראשי התיבות הרשמיים של המחלקה הם ED (ולא DOE, שמתייחסים למחלקת האנרגיה).
בשונה ממערכות החינוך במדינות אחרות, מערכת החינוך של ארצות הברית איננה ריכוזית, והממשלה הפדרלית ומחלקת החינוך לא מעורבים באופן מהותי בקביעת חומרי הלימוד או התקנים החינוכיים. דברים אלו נמצאים באחריותן של המדינות והרשויות המקומיות.
במקום זאת, התפקיד הראשי של המחלקה הוא לנסח תוכניות מימון פדרליות הקשורות לחינוך ואכיפת חוקי חינוך פדרליים המתייחסים לפרטיות וזכויות אזרח. האיכות של מוסדות חינוכיים ורמתם נקבעים באמצעות תהליך פרטי לא-רשמי הידוע בשם "בית-ספר עם אישור" (accreditation), ובתהליך זה המחלקה אינה מתערבת.
היסטוריה
כבר ב-1867 נוצרה מחלקת החינוך אולם שנה לאחר מכן היא הורדה לדרגה של משרד. יצירתה מאה שנים לאחר מכן, ב-1979, עוררה ויכוחים והתנגדויות מצד רבים במפלגה הרפובליקנית, שראו במחלקה כחדירה בירוקרטית פדרלית לא נחוצה לעניינים מקומיים. במהלך שנות ה-80, הרעיון של ביטול המחלקה היה חלק מהמצע הרפובליקני, אבל הממשל של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש סירב ליישם את הרעיון. עד אמצע שנות ה-90, עם תמיכה שווה לזו של ממשל בוש על ידי ממשלו של ביל קלינטון, נותרה התנגדות מעטה לקיום המחלקה.
השדרוג של מחלקת החינוך לחברה בקבינט עורר מחלוקת. הנשיא רונלד רייגן ניסה לבטל זאת, אך בסופו של דבר לא הצליח עקב הרכב הקונגרס. תחת ממשלו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש התמקדה המחלקה בחינוך יסודי ותיכוני, באמצעות התמקדותה בחוק "אף לא ילד אחד יישאר מאחור".
ב-23 במרץ 2007 חתם הנשיא ג'ורג' ווקר בוש חתם על חוק נוסף, שהעניק לבניין המטה של המחלקה את השם בניין לינדון ביינס ג'ונסון של מחלקת החינוך.
קארה מבודג'י
קריירת מועדונים
מבודג'י החל לשחק כדורגל בגיל 15 באקדמיה של דיאמבארס מהליגה הסנגלית. ב-2 בפברואר 2010 הצטרף לטרומסו הנורווגית. בשלוש עונותיו בליגה הנורווגית הוא נבחר לשחקן המצטיין של קבוצתו.
בסוף דצמבר 2012 מבודג'י עבר בעבור מיליון וארבע מאות אירו לגנק הבלגית וזכה למעמד של שחקן הרכב. בשורות גנק זכה בגביע הבלגי בעונת 2012/13. ב-7 באוגוסט 2015 אנדרלכט שילמה ארבע וחצי מיליון אירו כדי להחתים את מבודג'י עד ליוני 2019.
נבחרת סנגל
מבודג'י היה חלק מההרכב של סנגל באולימפיאדת לונדון ב-2012. הוא נכלל בסגל של סנגל לגביע אפריקה לאומות 2015 ואף הבקיע את שער השוויון מול דרום אפריקה במשחק השני במסגרת שלב הבתים.
דניאל הארוויץ
דניאל הארוויץ (Daniel Harrwitz ; 23 באפריל 1823 – 9 בינואר 1884) היה אמן שחמט יהודי-גרמני. לשיא יכולתו הגיע בשנות ה-50 של המאה ה-19 כאשר היה הראשון בעולם. הארוויץ דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1846 ל-1860.
חייו
הארוויץ חי באנגליה משנת 1849 ויסד את העיתון British Chess Review. בשנת 1856 עבר לפריז, שם ניצח דו-קרב מול ג'ול ארנו דה ריוויאר. בשנת 1858 שיחק מול פול מורפי דו-קרב בפריז. הארוויץ זכה בשני המשחקים הראשונים אך הפסיד בדו-קרב 5.5-2.5. הארוויץ פרש מהדו-קרב בתרצו זאת במצבו הבריאותי.
בשנת 1862 פרסם את הספר Lehrbuch des Schachspiels ספר לימוד של משחק השחמט.
בהמשך עבר לדרום אוסטריה, לטירול, ושם מת בדוזן בשנת 1884.
להארוויץ הייתה תוצאה חיובית מול אנדרסן, ולמרות שנוצח על ידי מורפי בדו-קרב, היה אחד האמנים הבודדים שהצליחו לנצח את מורפי בכלים השחורים: אחד מניצחונותיו בפריז בשנת 1858.
עורק הטבור
עוֹרֵק הַטַּבּוּר (TA: arteria umbilicalis) הוא עורק בבטן ובאגן המסתעף מעורק הכסל הפנימי ומספק דם לשלפוחית השתן, ולעיתים גם לצינור הזרע בזכר. בעובר, עורק זה מוביל דם עני בחמצן מן העובר אל השליה.
התפתחות
עורק הטבור הוא בין העורקים הראשונים להתפתח בעובר, עת הוא מתחיל את דרכו כהמשכו הזנבי של אבי העורקים הגבי הפרימיטיבי. לאחר איחוי שני אבות העורקים הגביים, הוא יוצא, אחד מכל צד, מההיבט הגחוני-צדי של אבי העורקים המאוחד, ועובר תיכון לצינור ההפרשה הראשי (אשר יהפוך למערכת השתן) לעבר הטבור. מהטבור הוא ממשיך בחבל הטבור, יחד עם עורק הטבור המקביל מהצד הנגדי ועם וריד הטבור, ונע לעבר השליה. בשליה העורק משיק עם מקבילו מהצד הנגדי כחמישה מ"מ מכניסת חבל הטבור, ומהשקה זו מסתעפים עורקי השליה.
בשלב מאוחר יותר בהתפתחות העוברית, החלק המקורב של העורק מתחבר לעורק הבין-מקטעי המותני החמישי, שיהפוך לעורק הכסל הפנימי, ומתנתק מהמוצא הישיר מאבי העורקים. קוטר העורק במוצאו מעורק הכסל הוא 2–3 מ"מ, וככל שהעורק מתקדם לעבר הטבור הוא נעשה צר יותר, עם התעבות הגלימה האמצעית כתוצאה מעלייה במספר סיבי השריר החלק והסיבים האלסטיים.
לפני הלידה מתרבה רקמת החיבור בדופן העורק, ואילו העורק עצמו נעשה מוצר על רקע שינויים בלחץ החמצן בו. לאחר חיתוך חבל הטבור עורק הטבור מתכווץ במטרה למנוע איבוד דם, וקרישי דם נוצרים לעיתים קרובות בקצהו המרוחק. בסופו של דבר, בחודשים הראשונים לאחר הלידה, העורק נסתם בקצהו המרוחק.
מהלך
לאחר השלמת ההתפתחות מוצאו של העורק הוא בחטיבה הקדמית של עורק הכסל הפנימי. העורק נע קדימה ומטה לאורך מרחק קצר בין שלפוחית השתן לדופן הצדית השל האגן עד שמתפצלים ממנו עורקי שלפוחית השתן העליונים. לאחר פיצול זה העורק נסתם, והחלק הסגור הופך לרצועת הטבור התיכונה. ספרי אנטומיה אחדים מגדירים את העורק המסתעף מעורק הכסל הפנימי כעורק שלפוחית השתן העליון, שממנו יוצא החלק הסגור של עורק הטבור.
עורק טבור יחיד
עורק טבור יחיד הוא מצב שבו בחבל הטבור נצפה עורק טבור אחד המלווה את וריד הטבור. מצב זה מתרחש אחת ל-200 לידות לערך, ובשכיחות גבוהה יותר בהיריון מרובה עוברים. כשלעצמו מצב זה אינו מסכן את העובר, כאשר 75% מהתינוקות הנולדים איתו הם בריאים. עם זאת, לעיתים מום זה נלווה למומים נוספים, ובפרט מומי לב.
תומאס רמר
תומאס רמר (בגרמנית: Thomas Römer; נולד ב-13 בדצמבר 1955) הוא חוקר מקרא, פילולוג, בלשן והיסטוריון גרמני. מנהל הקולז' דה פראנס בפריז.
ביוגרפיה
רמר נולד במנהיים וגדל במשפחה פרוטסטנטית. מגיל צעיר פיתח תשוקה ללימוד המקרא. במיוחד סיקרנו אותו הפרדוקסים ההיסטוריים והספרותיים הרבים במקרא. למד תאולוגיה ומדע הדתות באוניברסיטאות של היידלברג וטיבינגן. כמו כן למד בלשנות ושפות עתיקות, עברית תנ"כית, אוגריתית ושפות שמיות אחרות, בהדרכתו של פרופסור רולף רנדטורף.
בשנת 1980 עבר לפריז ולמד באקול פראטיק דה אוטז אטיד, שבה השלים את עבודת הדוקטורט שלו, בהדרכתה של חוקרת המקרא פרנסואז פלורנטין-סמית. אחר כך לימד באוניברסיטה הקתולית של פריז.
פרסים והוקרה
בשנת 2015 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב. את התואר קיבל:
מחקריו
בשנת 2015, פורסם ספרו "המצאת האלוהים" (The Invention of God), שבו מתחקה רמר אחר שורשיה של האלוהות במקרא, על ידי חקר האמונות של הכנענים וישראל הקדום והקשרם מתקופת הברונזה הקדומה ועד סוף המאה השלישית לפני הספירה. באמצעות שילוב של נתונים ארכאולוגיים, חקר הטקסט התנ"כי, מקורות חיצוניים ומחקר בלשני, מסביר רמר איך האל יהוה, אל הסערות והמלחמה, אשר הגיח מאזור הרי אדום או בצפון-מערב חצי האי ערב, הפך בסופו של דבר לאל הייחודי של הדתות המונותאיסטיות.
רמר מזהה את השלבים הבאים בהתפתחות האלוהות של יהוה:
ארקיפה
ארקיפה (Arequipa) היא עיר בדרום פרו, השוכנת למרגלות הר הגעש אל מיסטי, בגובה של 2,380 מ' מעל פני הים. בשנת 2009 התגוררו בה כ-900 אלף תושבים, והיא הייתה העיר השנייה בגודלה בפרו, אחרי לימה. העיר מכונה לעיתים "העיר הלבנה" (La Ciudad Blanca), בשל בנייניה מהתקופה הקולוניאלית, העשויים מסלע געשי לבן.
וילהלם ססנל
וילהלם ססנל (בפולנית: Wilhelm Sasnal, נולד ב-29 בדצמבר 1972) הוא צייר, צלם, אמן כרזות, מאייר ויוצר סרטים פולני. הוא נחשב לאחד האמנים הפולנים העכשוויים הבולטים והמצליחים בעולם.
ביוגרפיה
ססנל נולד בטרנוב שבפולין. ב-1992 החל ללמוד אדריכלות באוניברסיטה לטכנולוגיה על שם טדאוש קושצ'ושקו בקרקוב. לאחר שנתיים עבר ללמוד ציור באקדמיה לאומנויות יפות בקרקוב סיים את לימודיו ב-1999. בזמן לימודיו היה ממקימי קולקטיב אמנים שהציגו את עבודותיהם יחד תחת השם "קבוצת ואדניה" (בפולנית: Ładnie משמעו יפה או נחמד) עד שנת 2000. חברי הקבוצה ציירו את סביבת היום-יום שלהם והשתמשו באסתטיקה פשוטה ובעלת יכולת טכנית מופחתת, בשונה מהסגנון שהיה מקובל בקרב מוריהם באקדמיה. לאחר סיום לימודיו עבד למשך זמן קצר בחברות פרסום בקרקוב ובמקביל צייר וייצר רומנים גרפים ווידאו ארט.
ארקיפה
היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על כך שהעמק בו שוכנת ארקיפה היה מיושב כבר שבעת אלפים שנה לפני זמננו. במאה ה-15 נכבש האזור בידי האינקה ושימש כמקור לתוצרת חקלאית עבור האימפריה.
וילהלם ססנל
עבודתו
ססנל עוסק ברישום בעיפרון ובדיו, בצילום, בווידאו ארט ובציור. הוא משתמש בעבודותיו במגוון אמצעיים וסגנונות. נושאי ציוריו שונים ומגוונים: חפצים יום-יומיים, דיוקנאות של דמויות היסטוריות, נופים מעיר מגוריו קרקוב ותצלומים של חבריו ומשפחתו. לעיתים משמשות תמונות מהאינטרנט ומהתקשורת כבסיס לעבודותיו. בין המקורות האחרים שעליהם התבסס ניתן למצוא את רומן השואה הגרפי "מאוס: סיפורו של ניצול" מאת ארט ספיגלמן ותמונות מתוך הסרט התיעודי "שואה" משנת 1985 בבימויו של קלוד לנצמן. במקביל למספר מוטיבים מרכזיים שחוזרים בעבודותיו לאורך השנים, הוא מתמיד לחדש בעבודתו הן בנושאים והן בסגנון. גישתו בלתי צפויה ושיטות עבודתו נעות בין צמצום גרפי וסגנון דו-ממדי בנטייה איורית לבין תנועות מכחול שמדמות תנועה עצמאית. ססנל נמנה עם הדור הצעיר של אסכולת "הציור האירופי החדש". ססנל מתמקד בעבודותיו באחיזה של העידן הקומוניסטי בדמיון הפוסט-קומוניסטי. מאז העשור השני של המאה ה-21 הוא עוסק באופן גובר בצילום וביצירת סרטים.
ארקיפה
היסטוריה
ארקיפה המודרנית הוקמה על ידי הכובשים הספרדים ב-15 באוגוסט 1540. עד מהרה הפכה העיר לספרדית ביותר בפרו. ההשפעה הספרדית ניכרת גם כיום בארכיטקטורה הקולוניאלית של העיר. עם זאת, מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, החלו להגיע אליה תושבים כפריים, ומאזנה הדמוגרפי החל להשתנות בכמה משכונותיה.
במהלך השלטון הספרדי ובשנים הראשונות שלאחר עצמאות פרו הייתה ארקיפה מבודדת יחסית, ואולם חנוכת מסילת הרכבת לטאקנה ב-1870 פתחה נתיב מסחר חדש עם האוקיינוס השקט. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נפתח הכביש המחבר את העיר עם הכביש הפאן-אמריקאי, והדבר חיזק עוד יותר את העיר.
וילהלם ססנל
אוספים
עבודותיו של ססנל נכללות באוספים של מוזיאון גוגנהיים, גלריה סאצ'י, מוזיאון טייט מודרן בלונדון והמוזיאון לאומנות מודרנית בניו יורק.
הכרה
ב-1999 זכה ססנל בפרס גרנד פרי בביאנלה לציור בביילסקו-ביאלה וב-2003 זכה בפרס התוכנית "פגסוס" ששודרה בטלוויזיה הפולנית. ב-2006 דורג במקום הראשון ברשימת 100 האמנים המבטיחים של כתב העת "פלש ארט," המוקדש לאמנות עכשווית. באותה שנה גם זכה בפרס וינסנט ואן גוך הדו-שנתי לאומנות עכשווית באירופה. ב-2014 הוא עוטר בצלב האביר של מסדר תחיית פולין כהוקרה על הישגיו יוצאי הדופן באומנות.
ארקיפה
היסטוריה
ארקיפה ניזוקה קשות בשתי רעידות אדמה - האחת בשנת 1868 והשנייה ב-23 ביוני 2001, אז הייתה עוצמת רעידת האדמה 7.9 בסולם ריכטר.
תיירות
בדצמבר 2000 הכריז אונסק"ו על המרכז ההיסטורי של ארקיפה כאתר מורשת עולמית. הארגון קבע כי המרכז ההיסטורי הוא דוגמה לארכיטקטורה המשלבת בין מוטיבים אירופיים למקומיים, והמושפעת מהנוף הסובב את העיר.
עם המבנים האופייניים לעיר נמנים מנזר סנטה קטלינה, ארמון גוינצ'ה (Goyenche) וקאסה דל מוראל. הכיכר המרכזית בעיר, פלאסה דה ארמאס (Plaza de Armas) אף היא אתר פופולרי.
מוזיאון האוניברסיטה הקתולית מציג, בין מאי לנובמבר, מומיה המכונה חואניטה. מדובר במומיה של ילדה שנחנטה על ידי האינקה באמצע המאה ה-15 ונתגלתה בשנת 1995.
במרחק מספר שעות נסיעה מהעיר נמצא קניון דל קולקה, אחד הקניונים העמוקים בעולם, המתאים לטיולים ולצפייה בקונדורים.
קול ג'י ראפ
נת'ניאל תומאס וילסון (באנגלית: Nathaniel Thomas Wilson; נולד ב-20 ביולי 1968), הידוע בכינויו קול ג'י ראפ (Kool G Rap), הוא ראפר אמריקאי מקווינס, ניו יורק, ארצות הברית. קול ג'י היה מוערך ומכובד בסצנת ההיפ הופ ונחשב למשפיע חזק על תקופת הזהב של ההיפ הופ ול"סנדק של עולם ההיפ הופ".
קריירה
נתנאל גדל בשכונת העוני קורונה קווינס בניו יורק, באותה שכונה גדל אתו גם המפיק Eric B, לאחר שקול ג'י עזב את Eric B, הוא חיפש לעצמו די ג'יי לעבוד אתו. מארלי מארל (Marley Marl), מפיק ג'ויס קרו (Juice Crew), שהכיר את DJ Polo הזמין את קול ג'י לסטודיו שלו להקליט את הדמו הראשון שלהם, הם כתבו והקליטו את השיר "It's Demo" בלילה אחד, מארל, שהתרשם מהר מאוד מהצמד מיהר להחתים את השניים כחברים בג'ויס קרו. החשיפה הראשונה באה כאשר יצא לאור השיר "it's demo" כסינגל והושמע בתוכנית הרדיו של מארל, בנוסף יצאו כמה סינגלים נוספים ביניהם גם השיר "I'm Fly".
לאחר מכן קול ג'י ראפ ו-DJ Polo הוציאו שלושה אלבומים: Road to the Riches שיצא ב-1989, Wanted: Dead or Alive שיצא ב-1990 ו-Live and let Die שיצא ב-1992. אלבומים אלו נחשבים עד היום לקלאסיקות היפ הופ. ב-1993 נפרדו דרכי הצמד וקול ג'י החל בקריירת הסולו שלו שנתיים לאחר מכן.
את קריירת הסולו שלו החל ב-1955 עם האלבום 4,5,6 עם הפקות של Buckwild והופעות אורח של נאז, MF Grimm ועוד. ולאחר מכן הוציא את האלבום Roots pf Evil ב-1998, שנתיים לאחר מכן היה אמור לצאת לאור האלבום The Giancana Story, אך בגלל בעיות בלייבל האלבום נדחה ובסופו של דבר פורסם רק ב-2002. ב-2007 הוציא לאור את האלבום Half a Klip וב-2011 הוציא את האלבום Riches, Royalty, Respect.
ב-2012 ערך הראפר הישראלי סגול 59 ריאיון עם קול ג'י שבו קול ג'י אמר:"תראה, אני לא מאלה שחושבים שהכל זבל, אתה מבין? ואני בהחלט כן שומע ברדיו חבר'ה עם כישרון. היום, בניגוד למה שקוראים "תור הזהב" של ההיפ הופ, יש הצפה בכמות הראפרים וקשה למצוא את אותו דרייב להצטיינות שהיה בתקופה שאני התחלתי. יש הרבה ראפרים טובים, אבל אין להם במי להתחרות. בתקופה ההיא, אם ראקים הוציא אלבום, ידענו שצריך להיות לפחות טוב כמו זה. אם ביג דדי קיין, צ'אק די או KRS-One הוציאו משהו, ידענו שצריך להתחרות בזה מבחינת איכות. אותו דבר עם דברים שאני הוצאתי. הייתה תחרות טובה בין אמ.סי'ז שניסו להשתפר ולעבור את המתחרים. היום אני לא רואה את זה. ראפרים מנסים להתבלט ולהיראות יותר אופנתיים ונוצצים מכל היתר, אבל בזמני היית קודם כל צריך להיות טוב עם הליריקה, לעבוד קשה על המילים וההגשה שלך. ולהיות שונה, עם סטייל ייחודי, כדי להתחרות עם האחרים. סוף האייטיז, תחילת הניינטיז... או, מאן. זאת באמת הייתה תקופה מרגשת".
באוגוסט 2012 התארח קול ג'י בשיר Westerns של הראפר הישראלי סגול 59.
הלשכה לעניינים סודיים
הלשכה לעניינים סודיים הייתה אחת מגופי רוסיה הצארית, שנוצרה כדי לפקח על הממשלה, ווידוא יישומן המדויק של גזירות המלוכה ועל ניהול החקירות החשובות ביותר של פשעים נגד המדינה.
תחת גוף זה נחתם לראשונה חוזה להקמת שירות הדואר הממשלתי. הלשכה נחשבת לסוכנות הריגול הראשונה בהיסטוריה של רוסיה.
היסטוריה
הלשכה הוקמה בשנת 1654 על ידי אלכסיי מיכאילוביץ' והייתה מצד אחד, המשרד האישי של הצאר, מצד שני, מוסד שאליו הועברו תיקים ממגופים אחרים בפקודת הצאר. פריקאז הארמון הגדול שהיה אחראי לאבטחת ארמונות הצאר היה כפוף לו. הגוף בוטל לאחר מותו של אלכסיי מיכאילוביץ'. הגוף נהנה מעצמאות רבה ולא היה כפוף לביקורת של הדומה הבויארית.
פעמים רבות שסוכני הלשכה נשלחו עם שגרירים למדינות שונות ולקונגרסים של השגרירות, כמו גם יחד עם הוויוודים. הם היו אמורים לעקוב אחר פעולות השגרירים והמושלים ולדווח על הכל לריבון. לכן, השגרירים תמיד ניסו לשחד פקידים כאלה.
הגוף ערך חקירות בענייני המדינה החשובים ביותר, למשל בנושא זיוף מטבעות, המקרה של הפטריארך ניקון וכדומה וכן עסקה בציד ציפורים, בזים ונצים עם צוות מיוחד שעסק בתפיסתם והכשרתם, כמו גם ציד יונים, בהם היו יותר מ-100,000 קני יונים להזנת עופות דורסים, לתועלתו של הצאר.
הלשכה בוטלה בשנת 1676, בראשית שלטונו של פיודור אלכסייביץ'. לאחר מכן, יורשיו היו פריקאז פראובראז'נסקי והלשכה החשאית.
תא ההדחות (2011)
תא ההדחות (2011) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-20 בפברואר 2011, באולם האורקל ארנה שבאוקלנד, קליפורניה. האירוע היה האירוע השני בסדרת אירועי תא ההדחות.
שישה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד ששימש כקרב חושך (קרב שלא שודר בטלוויזיה). בקרב המרכזי, ג'ון סינה ניצח את CM פאנק, ג'ון מוריסון, R-טרות', רנדי אורטון ושיימוס בקרב תא ההדחות אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-WWE ברסלמניה 27. בקרב תא ההדחות של סמאקדאון, אדג' ניצח את ביג שואו, דרו מקינטייר, קיין, ריי מיסטריו ווייד בארט ושמר על אליפות העולם במשקל כבד. עוד ברשימת הקרבות, המיז ניצח את ג'רי לולר ושמר על אליפות ה-WWE, The Corre (הית' סלייטר וג'סטין גבריאל) ניצחו את סנטינו מארלה וולדימיר קוזלוב וזכו באליפות הזוגות של ה-WWE.
שיעור הקנייה של האירוע בטלוויזיה היה 212,000, נתון נמוך משיעור הקנייה של אירוע תא ההדחות של השנה הקודמת אשר עמד על 287,000.
רקע
מאז שנת 2011, האירוע משווק בגרמניה בשם "אין יציאה" (בגרמנית: Kein Entkommen), כדי למנוע כל דמיון ואזכור של תאי הגזים ששומשו במהלך השואה במסגרת מלחמת העולם השנייה.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
לאחר שהמיז זכה באליפות ה-WWE בנובמבר 2010, פרשן התוכנית Raw, ג'רי לולר, ביקר את מעשיו של המיז, כשפדה את מזוודת הכסף בבנק שלו על האלוף לשעבר, רנדי אורטון, שהיה פצוע. לולר הפסיד למיז בקרב TLC לאחר שעמיתו לשולחן השדרנים, מייקל קול, עצר אותו מלטפס במעלה הסולם. ב-31 בינואר בתוכנית Raw, הג'נרל מנג'ר של התוכנית הכריז על קיומו של ראמבל אשר יקבע את הטוען לכתר לאליפות ה-WWE באירוע תא ההדחות, כשהמפסידים בקרב יכנסו אוטומטית לקרב תא ההדחות אשר יקבע את המועמד הבא לתואר באירוע רסלמניה 27. המשתתפים בראמבל היו CM פאנק, רנדי אורטון, המלך שיימוס, ג'ון מוריסון, ג'ון סינה, ג'רי לולר ו-R-טרות'. לולר ניצח בקרב הראמבל לאחר שהדיח אחרון את שיימוס וכתוצאה מכך השיג לעצמו קרב על התואר באירוע תא ההדחות, בעוד שיתר המשתתפים בקרב הוכרזו לקרב תא ההדחות של Raw באירוע.
באירוע הרויאל ראמבל, אלברטו דל ריו זכה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, מה שזיכה אותו להתחרות על אליפות עולם שירצה באירוע הרסלמניה של אותה השנה. לאחר מכן, הוא הכריז על כך שהוא יאבק על אליפות העולם במשקל כבד, שהוחזקה בידי אדג'. באותה התקופה אדג' היה מעורב בפיוד נגד דולף זיגלר ועם אשתו לשעבר (כחלק מהעלילה), ויקי גררו, שלפי התסריט יצאה עם זיגלר. בשבוע שלפני אירוע תא ההדחות, אדג' וקלי קלי ניצחו את לייקול (ליילה אל ומישל מק'קול), כשלאחר מכן גאררו פיטרה את קלי קלי. האחרונה הוחזרה לארגון על ידי טדי לונג, ולאחר מכן גאררו הותקפה על ידי קלי, אך לייקול השיבו בחזרה עד שטריש סטרטוס נחלצה לעזרת קלי. בתוכנית סמאקדאון האחרונה לפני האירוע, גאררו ששימשה כג'נרל מנג'רית לטענתה הפשיטה את אדג' מתואר האליפות והעניקה אותו לזיגלר. לעומת זאת, הג'נרל מנג'ר האמיתי, טדי לונג, השיב אל אדג' את התואר. לאחר מכן, הוכרז על קיום קרב תא ההדחות על אליפות ה-WWE באירוע, כשהמשתתפים בו היו האלוף, אדג', ביג שואו, קיין, ריי מיסטריו, וייד בארט ודרו מקינטייר.
אירוע
לפני שהאירוע שודר בשיטת ה"שלם וצפה", התקיים קרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה), שבו דניאל בריאן ניצח את טד דיביאסי כתוצאה מהכנעה והגן בהצלחה על אליפות ארצות הברית.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב בין אלברטו דל ריו לאלוף הבין יבשתי, קופי קינגסטון, שאינו היה על התואר של האחרון. בסיום, דל ריו הכריח את קינגסטון להיכנע לתרגיל הקרוס ארמברייקר אשר העניק לו את הניצחון בקרב.
בקרב שבא לאחר מכן, אדג' הגן על אליפות העולם במשקל כבד בקרב תא ההדחות נגד ביג שואו, דרו מקינטייר, קיין, ריי מיסטיריו ווייד בארט. אדג' ומיסטיריו החלו את הקרב ראשונים כאשר בארט נכנס כמספר השלישי, קיין כמספר הבא, מקינטייר כמספר החמישי וביג שואו כמספר האחרון. בארט הודח על ידי ביג שואו לאחר שהאחרון ביצע עליו את אגרוף ה-KO שלו. לאחר שתי דקות, ביג שואו מצא את עצמו מודח בידי קיין לאחר שביצע עליו את מהלך הצ'וקסלאם. מקינטייר הודח גם הוא על ידי קיין, כשביצע עליו את מהלך הצ'וקסלאם. אז, קיין הודח על ידי אדג', שביצע עליו את מהלך הספיר. לאחר מכן, אדג' ומיסטיריו נשארו אחרונים בקרב, כשאדג' ביצע על מיסטיריו את מהלך הספיר, שלא השיג לו את הניצחון בקרב. מנגד, מיסטיריו ביצע על אדג' את מהלך ה-619 ואת הסלינגשוט ספלאש, כשניסיון ההצמדה שבא לאחר מכן לא צלח. מיסטיריו ביצע פעם נוספת את מהלך ה-619, ואז טיפס לחבל העליון כדי לקפוץ עליו. לעומת זאת, אדג' ביצע עליו את מהלך הספיר בעודו באוויר כדי להדיח אותו ולשמור על התואר בהצלחה. לאחר הקרב, אלברטו דל ריו תקף את אדג', אך כריסטיאן חזר ותקף בתגובה את דל ריו ואף הדף אותו בעזרת מהלך ה-Killswitch.
לאחר מכן, סנטינו מארלה וולדימיר קוזלוב הגנו על אליפות הזוגות של ה-WWE נגד The Corre (הית' סלייטר וג'סטין גבריאל). בסיום, גבריאל ביצע על קוזלוב את מהלך ה-450 ספלאש כדי לנצח בקרב ולזכות בחגורות האליפות.
בקרב הלפני אחרון, המיז (שלווה לקרב על ידי אלכס ריילי) הגן על אליפות ה-WWE נגד ג'רי לולר. במהלך הקרב, לולר ביצע על המיז את מהלך ה-Diving Fist Drop, אך בניסיון ההצמדה שבא לאחר מכן, האחרון הניח את רגלו על החבל כדי לעצור את הספירה. בסיום, המיז ביצע על לולר את מהלך הסיום שלו, הסקול קראשינג פינאלי, כדי לנצח בקרב ולהגן על התואר בהצלחה.
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי היה קרב תא ההדחות של Raw אשר הכיל את CM פאנק, ג'ון סינה, ג'ון מוריסון, המלך שיימוס, רנדי אורטון ו-R-טרות' וקבע את הטוען לכתר לאליפות ה-WWE ברסלמניה 27. שיימוס ומוריסון פתחו את הקרב. אורטון נכנס כמספר השלישי ופאנק הבא אחריו. עם זאת, התא של פאנק לא נפתח, מה שאיפשר לאורטון לתקוף אותו. פאנק הודח על ידי אורטון לאחר שהאחרון ביצע עליו את מהלך ה-RKO. מנגד, הג'נרל מנג'ר האנונימי של Raw הכריז שפאנק יחזור לקרב. סינה נכנס הבא בתור ולאחר מכן R-טרות'. טרות' הודח על ידי שיימוס לאחר שביצע עליו את מהלך הברוג קיק. פאנק נכנס פעם נוספת לקרב, כשהפעם הוא הדיח את אורטון לאחר ביצוע מהלך ה-GTS. מוריסון הדיח את שיימוס לאחר שביצע עליו קרוסבאדי מגג הכלוב. לאחר מכן, מוריסון מצא את עצמו מודח בידי פאנק, שביצע עליו את מהלך ה-GTS. סינה ביצע את מהלך הסיום שלו, אטיטיוד אדג'סטמנט, והדיח את פאנק מהקרב, מה שהקנה לו את הזכות להתחרות על אליפות ה-WWE ברסלמניה 27.
תוצאה לאורך זמן
לאחר שהפך לטוען לכתר לאליפות ה-WWE, ג'ון סינה התחרה נגד המיז על התואר ברסלמניה 27. הקרב הסתיים בספירת חוץ כפולה, אך הרוק, השתמש בכוחו כמנחה האירוע כדי לאתחל את הקרב תחת קרב ללא חוקים וללא ספירות חוץ. המיז ניצח את סינה ושמר על תוארו לאחר שהרוק הכה את סינה בעזרת מהלך הרוק בוטום. זה הוביל לקיום קרב בין סינה להרוק ברסלמניה 28.
לאחר תא ההדחות, אדג' הגן בהצלחה על אליפות העולם במשקל כבד נגד אלברטו דל ריו ברסלמניה 27. ב-11 באפריל, אדג' פרש מהיאבקות עקב פציעת צוואר וכתוצאה מכך הוא נאלץ לוותר על התואר ארבעה ימים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון. חברו הטוב ביותר של אדג', כריסטיאן, זכה בחגורת האליפות הפנויה, כשניצח את דל ריו באירוע חוקי אקסטרים.
Skin (שיר של סברינה קרפנטר)
Skin (בעברית: עור) הוא סינגל שהוקלט על הזמרת-יוצרת האמריקאית סברינה קרפנטר. השיר יצא לאור ב-22 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סברינה קרפנטר, ריאן מקמהון, טיה סקולה והופק על ידי ריאן מקמהון. השיר הוא שיר בסגנון הסינת'פופ. זהו שירה הראשון של קרפנטר לאחר שעזבה את חברת התקליטים הוליווד רקורדס בה פעלה משנת 2014.
לאחר צאת השיר החלו לעלות השערות שמילות השיר מתרכזות סביב "משולש אהבה" המתוקשר בין קרפנטר, אוליביה רודריגו וג'ושוע באסט, הטענות הועלו בשל צאת כתגובה לסינגל של רודריגו "Drivers License". לאחר מכן הכחישה קרפנטר וטענה שהשיר הוא אינו שיר דיס והוא לא נכתב על מישהו מסוים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר בכיכובו של השחקן גאווין לת'רווד הועלה לערוץ היוטיוב של קרפנטר ב-2 בפברואר 2021.
לגונדה LG6
לגונדה LG6 (באנגלית: Lagonda LG6) היא מכונית סלון בתצורות סדאן וקבריולה אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית Lagonda בין השנים 1937–1940.
שירת הניבלונגים
שירת הניבלונגים (בגרמנית: Nibelungenlied; בניב עתיק: Der Nibelunge liet) הוא אפוס גרמני קדום, המספר על מאבקיו של הגיבור הגרמני המושלם זיגפריד, רציחתו ונקמתה האכזרית של אלמנתו קרימהילדה (בגרמנית Kriemhild, קרימהילד). האפוס נחשב ליצירה מכוננת בתרבות הגרמנית והחשוב שביצירותיה בתקופת ימי הביניים. משמעות השם, לפי חלק מהפרשנים, היא "ילידי הערפל" או "ילידי העלטה", שכן "נִבּל" פירושו בגרמנית ערפל, מה שרומז על מוצאם של היצורים מן הצפון הרחוק.
המסר העיקרי העולה מן האפוס הוא הניגוד שבין מידת הנאמנות לתכונת הבוגדנות.
הרקע ההיסטורי
החומר הבסיסי העומד ביסוד הסיפור נובע מאירועים שהתרחשו בתקופת נדידת העמים הגדולה. שילוב הזיכרון הרחוק, במנהגים ודעות מתקופת האבירים הרומנטית יוצר קושי היסטורי באשר מדובר על תקופה המשתרעת על פני מאות שנים. שירת הניבלונגים נתפסת במסורת הגרמנית המודרנית כמסר אולטימטיבי להגדרת הגרמניות המקורית והטהורה.
המקורות האליליים מובלטים מתוך פרטים רבים כגון: חגיגות מפנה השמש, אשר היו ימי חג ראשיים בתקופה הפגאנית, או מבחני השקר והאמת (דין האל) שבאו בצורת דו-קרב ומבחני אש ומים שהיו אופייניים לשבטים הגרמאניים הקדומים. בשירת הניבלונגים דין האל התבטא בנגיעת הנאשם במת, ואם נוצר דימום, הרי זו הוכחת האשמה.
האתוס של הנאמנות סיפק בסיס לפטריוטיזם הלאומי בתחילת המאה ה-19. לאחר מהפכת 1848 וקריסת המעמד הבורגני, התנחמו בה כמקור לחיזוק נפשי מול המדינה. גם הנאצים נעזרו בה לפולחן ההערצה למנהיג ולמדינה. שירת הניבלונגים העניקה השראה רבה להוגי הדעות והסופרים מן הזרם הרומנטי באמנות הגרמנית.
הרקע התרבותי
המוות והאבדון נתפסים בשירת הניבלונגים כמדרגה העליונה של הגשמה עצמית. הביטוי העצמי העליון של הגישה בעולם האלילי בו אין אלוהים בדמותו הנוצרית. בניגוד לעולם הנוצרי, הפועל על פי עקרונות המוסר והעולם הבא, לגיבורי שירת הניבלונגים אין גמול לאחר המוות ולכן הם פועלים למיצוי של גורלם.
על רקע זה לא ניתן להתייחס לגיבורים כטובים או רעים אלא לכאלה המתמודדים עם הגורל המיועד להם. בהתמודדות עם הגורל נושאת כל דמות בתפקיד וייעוד האופייניים לה, ועליה לפעול להגשמתם ללא התחבטות בשאלות מוסריות. גישה זו של העדפת השעה אופיינית כאמור לעולם האלילי הקדום העומד ביסודו של האפוס.
על האפוס
האפוס, שנכתב על ידי משורר עלום שם ממוצא אוסטרי, מבוסס על יסודות אגדיים קדומים, יחד עם מאורעות היסטוריים (מן המאה ה-5 לערך) שנשתמרו בצורה אגדתית לאורך הדורות. הרעיון החוזר בכל האפוס שוב ושוב הוא כי סופה של כל שמחה הוא צער.
כתבי היד הקדומים ביותר של השירה הם מן החלק השני של המאה ה-13, וככל הנראה השירה נכתבה כמה עשרות שנים קודם לכן. במהלך השנים נשכחה השירה ונותרה עלומה במשך מאות שנים. רק במאה ה-18 נתגלתה השירה שוב, ויוהאן יעקב בודמר היה הראשון לפרסם חלקים ממנה, בשנת 1757. קרל לרמן פרסם בשנת 1816 את המחקר הראשון מבין רבים שנכתבו עליה במהלך השנים.
עלילה
היצירה כוללת שני חלקים: הראשון מתאר את עלילותיה של שושלת בורגונד, ובמיוחד את האביר זיגפריד, המלכה ברונהילדה (בגרמנית Brünhild, ברונהילד) והנסיכה קרימהילדה. החלק השני מספר על נקמתה של קרימהילדה ברוצחיו של זיגפריד אהובה, המביאה את הקץ על שושלת בורגונד.
האפוס נפתח בשמועה על אודות יופייה של נסיכת הבורגונדים, קרימהילדה. במקביל מגיע לממלכה זיגפריד, שעל פי שמועה אחרת ניצח דרקון וירש את אוצרם העלום של הניבלונגים. גונתר, ממלכי בית בורגונד, מבטיח לזיגפריד את ידה של קרימהילדה בתמורה לעזרתו במאבק על אשה אחרת - ברונהילדה, מלכת איסלנד. זיגפריד מסכים ולאחר שברונהילדה אמנם הופכת לאשתו של גונתר, הוא זוכה בקרימהילדה.
כאשר ברונהילדה מגלה כיצד הערים עליה גונתר כדי לזכות בידה, היא דורשת לנקום בזיגפריד כדי להשיב את כבודה. האגן, אביר מנאמני המלך, מסייע לה בכך ויורה חץ בגבו של זיגפריד. בעקבות רציחתו שוקדת עכשיו אהובתו קרימהילדה על תוכנית נקמה משלה. היא נישאת למנהיג ההונים אטצל (שהוא מקביל לאטילה ההיסטורי) ובכך מקבלת את האפשרות ליישם את תוכניתה. היא מזמינה לארמונה את גונתר, ברונהילדה ובן בריתם האגן ומכריזה עליהם מלחמה. סופו של האפוס בחורבן מפואר - מותם של אלפי לוחמים, חיסול השושלת הבורגונדית ובסופו של דבר אף במותה של קרימהילדה, לאחר שחיסלה את קרוביה.
הרוח הגרמנית
משמעות מושג הרוח הגרמנית כביטוי לאומי תרבותי, כפי שעולה מתוך שירת הניבלונגים והתפקיד שמילא בנפש הגרמנית מאז ראשית המאה ה-19, מקבל משמעות מיוחדת לנוכח אירועי המאה ה-20 והתקופה הנאצית. ביטוייה הקיצוניים של הגרמניות, יצירתיות ותרבות גבוהה, מחשבה פילוסופית ומדעית, עומדות בניגוד לברבריות רצחנית ולא אנושית שהפגינו בני אותו עם בדיוק בתקופה הנאצית.
שתי גישות עיקריות מגדירות את מושג הרוח הגרמנית:
חוקרים גרמנים כפרידריך ראנקה רואים את ערכי הכבוד והנאמנות במרכז. המוות עדיף על מחילת כבוד. המוות אינו עונש אלא גורל מחייב ולא נושא בחובו הרהור מוסרי. לעיתים המוות הוא הגשמת הייעוד של החיים, למשל באירוע הטבח ההמוני בארמון בסוף האפוס. המוות מביא את התהילה הנצחית. הנקמה היא כלי נוסף של ביטוי עצמי. קיצונית ככל שיהיה מעשה הנקם, כמעשה קרימהילדה בטבח הארמון, זהו ביטוי של השגת המטרה שהוצבה לגורלו של אדם.
חוקרים אחרים, בעיקר יהודים, רואים בשירת הניבלונגים את האופי הרצחני של הרוח הגרמנית. אכזריות מובנית ומסורתית אשר התבטאו בפרעות ביהודים לאורך הדורות בגרמניה וקיבלו את ביטוין האולטימטיבי בשואה.
האפוס בעברית
לאורך השנים נערכו מספר תרגומים של שירת הניבלונגים לעברית.