cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ליז רביאן
קורות חייה
מיד בתום לימודיה התקבלה להפקה "מייק" בתיאטרון בית ליסין. אחר-כך שיחקה בבית ליסין בהצגות אקווס, פרינסס מרי 7, תנאים של חיבה ומימונה. ב"מימונה", גילמה את דמותה של בחורה בת 25 ממשפחה נורמטיבית ממוצא מרוקאי שגרה בפריפריה. בזמן חגיגות המימונה היא מחליטה לצאת מהארון. לצידה שיחקו מתי סרי, שרה פון שוורצה, דרור דהן והדס מורנו.
היא שיחקה בהצגה "הוכחה" של דייוויד אוברון, בבימויו של יגאל זקס בתיאטרון הספרייה. גילמה את דמותה של קתרין, שאביה הוא גאון מתמטי ומשוגע. כשאביה נפטר היא חושפת בפני תלמידו של האב הוכחה מתמטית וטוענת שכתבה אותה. לא מאמינים לה ונשאלת השאלה האם אכן עשתה זאת. הייתה מועמדת על התפקיד לפרס שחקנית השנה בתיאטרון הישראלי לשנת 2011. זו הייתה הפעם הראשונה שתיאטרון הספרייה מועמד לפרס התיאטרון. הגרסה האמריקאית המקורית של ההצגה זכתה בפרסי הפוליצר, הטוני ופרס תא המבקרים של ניו יורק כמחזה הטוב ביותר לשנת 2001. המחזה עובד לסרט הוליוודי בכיכובם של אנתוני הופקינס וגווינת' פאלטרו בשנת 2005.
היא שיחקה בהצגה "הניה פקלמן", מאת ובבימויו של בן אבנר הכט, שהציגה בפסטיבל עכו. ההצגה מבוססת על סיפור חייה האמיתי של הניה פקלמן. רביאן גילמה את דמותה של הניה פקלמן אישה שמגשימה את חלומה הציוני לעלות לארץ ישראל מפולין. בישראל היא נאנסת, נכנסת מהאנס להיריון והתינוק מת. היא רצתה להוציא אוטוביוגרפיה ומשההוצאות סירבו להוציא את ספרה לאור – שלחה יד בנפשה.
רביאן שיחקה בהצגה "קיץ אחרון", פרי עטה של ג'יין צ'יימברס, בתיאטרון תהל. היא גילמה את דמותה של אווה, בחורה סטרייטית שמתגרשת מבעלה ונקלעת בטעות לחוף ים של לסביות. היא מכירה שם את ליל (ענת זמשטייגמן), בחורה לסבית ובין השתיים מתפתח סיפור אהבה גדול.
היא שיחקה בהצגת הילדים "לרקוד עם עדן", קופרודוקציה של תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון מחול ענבל. היא גילמה את דמותה של עדן, בחורה מפותחת לגילה שמתביישת בגופה, שהתלמידים בכיתתה שמים אותה ללעג. היא רוקדת מאוד יפה ובאמצעות הריקוד חבריה לכיתה מעריכים אותה והיא לומדת להעריך את עצמה.
בטלוויזיה ובקולנוע
בשנת 2016 שיחקה תפקיד קטן בסרטו של ארז תדמור "ארץ פצועה".
בשנת 2017 החלה לגלם את שירז בסדרת הטלוויזיה הקומית של ערוץ 2 - "שמחות", אותו יצרו רובי דואניאס ורמי ורד. בסוף 2018 הצטלמה לסרט הקולנוע "מתחתנת" של הבמאי ערן בן יעקב ובכיכובה של הילה סעדה; טרם נקבע תאריך לצאתו.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "מצולמים" בHOT3 של שלישיית מה קשור, ובסדרה "סברי מרנן" בקשת 12. בשנת 2020 שיחקה בסדרה הקומית של רשת 13 - "זאת וזאתי" בכיכובן של גיתית פישר ואושרית סרוסי.
בשנת 2023 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "שקשוקה" בכאן חינוכית.
חיים אישיים
בשנת 2020 נשאה לבעל את שי דוידס, מדקר ומטפל ברפואה סינית.
ב-1 בספטמבר 2020 ילדה ליז את בנה הבכור יונתן דוידס.
מזח קרומפורד
מזח קרומפורד (באנגלית: Cromford Wharf), השוכן בכפר קרומפורד שבדרבישייר, אנגליה, הוא חלק מאתר המורשת העולמית "מפעלי עמק דרוונט".
המזח שוכן בקצה הצפוני של תעלת קרומפורד, שנפתחה ב-1794 והשתרעה לאורך 23 קילומטרים מנקודה זו ועד לתעלת ארווש שבדרבישייר. המזח ניצב על דרך המפעל מול מפעל קרומפורד שנבנה על ידי ריצ'רד ארקרייט, ומהמבנים המקוריים נותרו שני מחסנים, מתוכם אחד המשמש כבית קפה, משרדי הנהלה, ושני קוטג'ים. בעבר המזח היה מוקף לחלוטין על ידי קיר אבן היקפי, בו היו מבנים נוספים שאינם קיימים יותר. חצר המזח משמש כמגרש חניה.
מחסן התעלה נבנה ב-1794, זמן קצר לאחר פתיחת התעלה, וידוע גם בתור "המחסן הגותי" בזכות סגנונו האדריכלי. הוא היה בבעלותו של נתניאל ויטקרופט, שהיה אחד המובילים העיקריים שפעלו בתעלה. כיום מנוהל המחסן על ידי אגודת ארקרייט, ששכרה אותו ב-1995 ומנצלת שניים מחדריו ככיתות. האגודה מפעילה גם סיורים במזח ובתעלה.
ב-1794 החלה גם בניית משרדי ההנהלה, וכעבור שנתיים נבנו הקוטג'ים שנועדו עבור צוות הניהול של המזח. ב-1824 נבנה מחסן נוסף, ושימש לאחסון סחורות שהמתינו להעברתן בסירות, והיו מוגנות על ידי גגונים. בקומת הקרקע של מבנה זה נמצאים בית הקפה וחנות בעלי חיים.
נתיב הגרירה של התעלה, שהחל במזח, מגיע לצומת היי פיק (נקודת ההתחלה של מסילת היי פיק) ולאחר מכן עד לווטסטנדוול ואמברגייט. קטע זה, שאורכו 10 קילומטרים, הוכרז על ידי ממשלת בריטניה כ"אתר ביולוגי בעל עניין מדעי מיוחד", והוא חלק מדרך המורשת של עמק דרוונט.
.au
au. היא סיומת האינטרנט הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אוסטרליה, קיימת מאז 1986.
בהתחלה התבצע הרישום על ידי אוניברסיטת מלבורן וכעבור כחמש שנים הוקם איגוד הרישום auDA אשר קיבל מממשלת אוסטרליה את האחראיות על נושא רישום הדומיינים האוסטרלי. איגוד זה הצטרף לICANN ב-2001. איגוד האינטרנט האוסטרלי הוא מלכ"ר וחברים בו נציגים מגופים הקשורים לתחום.
מאז 2002 ניתן לרשום את שמו של מתחם רק דרך רשמים מורשים ולא ישירות באיגוד. כמו כן אי אפשר לרשום שמות מתחם מרמה שנייה (כמו mycompany.au) אלא רק תחת תת-סיומת המתארת את הישות עבורה נרשם שם המתחם.
בנוסף לסיומת au שולטת אוסטרליה גם על סיומות של טריטוריות שבשליטתה, אשר מסיבות שונות קיבלו סיומות משל עצמן:
תתי סיומת
ישנן סיומות נוספות כמו .info.au שנעשה בהן שימוש בעבר אולם הפסיקו להשתמש בהן, או מכיוון שאינן אקטואליות או בגלל ארגון מחודש של שמות התחום.
נעשה שילוב בין תתי הסיומת כך שבית ספר במערב אוסטרליה יקבל את הכתובת: schoolname.wa.edu.au
משרד ממשלתי בניו סאות' ויילס יקבל כתובת במבנה deptname.nsw.gov.au
הפוך (סרט)
הפוך (באנגלית: Flipped) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2010 בבימויו של רוב ריינר. הסרט שיצא לאקרנים ב-27 באוגוסט 2010, הוא עיבוד קולנועי לספר "Flipped" מאת ונדלין ואן דראנדן.
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתחילה בשנת 1957, כאשר ברייס וג'וליאנה מכירים. שניהם לומדים בכיתה ב' בבית הספר המקומי באזור פרוורי בארצות הברית. כאשר תלמידי כיתה ב', ברייס וג'ולי, נפגשים לראשונה, ג'ולי יודעת שזו אהבה. אבל ברייס לא בטוח ברגשות שלו. בימים ובשנים שלאחר מכן, ברייס (מגולם על ידי קאלן מק'אוליף) עושה ככל יכולתו על מנת לשמור עליה בהישג יד - וג'ולי הנבונה והעצמאית (מגולמת על ידי מדליין קארול) ממשיכה לתת לו ליהנות מהספק.
עלילת הסרט מלווה את השניים מבית הספר היסודי אל חטיבת הביניים, דרך ניצחון ואסון, דרמה משפחתית ואהבה ראשונה, בעת שהם מגלים תגליות המגדירות מי הם - ומה הם זה לזה. שניהם מרגישים רגשות אחד לשני אך ברייס מתכחש זאת ואילו ג'ולי ההפך המוחלט.
Pies Descalzos
Pies Descalzos (באנגלית: Bare Feet; בעברית: כפות רגליים יחפות) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, אשר יצא לאור ב-6 באוקטובר 1995 על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, וקולומביה רקורדס. האלבום משלב בתוכו את סגנון הפופ הלטיני, ואף מכיל בתוכו אלמנטים של פופ רוק. לאחר שאלבום הבכורה שלה Magia, ואלבומה השני Peligro, כשלו נתנו לה חברות התקליטים שלה הזדמנות אחרונה להוצאת אלבום אולפן נוסף, שאיתו קיוו כי תפרוץ לתודעה. האלבום זיכה את שאקירה להצלחה עולמית בין רגע, ומכירותיו מסתכמות בכ-5 מיליון עותקים.
מהאלבום יצאו שישה סינגלים. הראשון מביניהם "Estoy Aquí", היווה כסינגל הפריצה שלה, והצליח להגיע למקום ה-2 במצעד השירים הלטיניים, וה-1 במצעד שירי הפופ הלטיניים. "", שיצא כסינגל השני, שיחזר את אותה הצלחה כאשר הגיע למקום ה-5 במצעד השירים הלטיניים, וה-3 במצעד שירי הפופ הלטיניים. הסינגל השלישי "Pies Descalzos, Sueños Blancos", הגיע בשיאו אל המקום ה-5 במצעד המקסיקני, ואילו הרביעי "Un Poco de Amor", הצליח לכבוש את פסגת המצעד שבוונצואלה. הסינגל החמישי "Antología", הצליח להגיע אל המקום ה-3 במצעד השירים הלטיניים, ולהפוך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם הזמרת, והסינגל השישי והאחרון "Se Quiere, Se Mata", הצליח לכבוש את פסגת מצעד שירי הפופ הלטיניים. שאקירה יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה "Tour Pies Descalzos", ב-1996, כדי לקדם את האלבום, ואת שני קודמיו.
מבחינה מסחרית, האלבום הפך לפורץ הדרך של שאקירה, ובזכותו הפכה לבעלת חשיבות באמריקה הלטינית. לאלבום הוענק פרס "פריזמת היהלום" בקולומביה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים. האלבום הצליח להיכנס אל החמישייה הפותחת בשני מצעדי האלבומים הלטיניים הגדולים ביותר בארצות הברית, ובסמוך לכך, הוכרז כמעמד פלטינה על סמך איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), דבר אשר הופך אותו לאחד מהאלבומים הלטיניים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בארצות הברית. על פי ג'ון לאנרט מבילבורד, האלבום היווה כאבן דרך חשובה בארץ מולדתה. כמו כן, הפך האלבום לאחד מן האלבומים הלטיניים הנמכרים ביותר בארצות הברית.
מאוחר יותר בשנת 2002, השיקה שאקירה מחדש את האלבום בשם, Colección de Oro, בפורמט של אלבום להיטים.
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה, וכל שיריו נכתבו והופקו על ידי אותם השניים גם כן.
בשנת 1990, בגיל 13 בלבד, הוחתמה שאקירה על חוזקה הקלטות עם סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. אלבום הבכורה שלה Magia, אשר יצא שנה לאחר מכן, הכיל בתוכו שירים אשר נכתבו על ידה בגיל 8. לאחר שיצא לחנויות המוזיקה, חווה האלבום כישלון נחרץ, כאשר נמכר בסדר גודל של כ-1,200 עותקים. דבר דומה קרה גם עם אלבומה השני, Peligro. כתוצאה מכך, שאקירה לקחה הפסקה של שנתיים מן עולם המוזיקה, לטובת השלמת 12 שנות לימוד.
כדי לנסות ולשקם את הקריירה שלה בחזרה, הוציאה שאקירה את האלבום הזה כאלבום הבכורה שלה. עלות הפקתו של האלבום הייתה בסך 100,000 דולר, וצפי מכירותיו עמד על כ-100,000 עותקים בלבד.
יציאה וקידום
האלבום יצא לאור ב-6 באוקטובר 1995, וכמה שנים לאחר מכן היה זמין באפל מיוזיק, בספוטיפיי, ובשאר שרתי המוזיקה. גרסתו המחודשת Colección de Oro, אשר יצאה בשנת 2002, לא הועלתה לשרתי המוזיקה, אך היה אפשר לשמוע אותה ביוטיוב.
סיבוב הופעות
ב-27 בפברואר 1996, יצאה שאקירה לסיבוב ההופעות הראשון שלה "Tour Pies Descalzos", על מנת לקדם את האלבום. אף על פי שאלבום הבכורה שלה Magia, ואלבומה השני Peligro, יצאו כמה שנים לפני כן, הסיבוב נתמך גם על גביהם, והכיל בתוך רשימת השירים שלו את "Magia", ו-"Tú Serás la Historia de Mi Vida". למרות הצלחתו של סיבוב ההופעות במכירות הכרטיסים, הוא קיבל ביקורות פושרות בשל השימוש בפלייבק, והארגון הלא טוב של המופע בעיקר בהונדורס. במופעים שהתקיימו בין ה-10 באפריל 1996, עד ל-18 באפריל 1996, ובהופעה שהתקיימה ב-14 בנובמבר 1996, הופיע עם שאקירה הזמר הלטיני ריקי מרטין.
את סיבוב ההופעות החלה שאקירה ב-27 בפברואר 1996, עם הופעה במדיין, שבארץ מולדתה, קולומביה. בסמוך לכך, המשיכה שאקירה להופיע בערים נוספות אשר נמצאות בקולומביה, ולאחר מכן קיימה הופעות באקוודור ובוונצואלה, ובכך הסתיים הלג הראשון של אמריקה הדרומית. בין היתר קיימה שאקירה שבעה לגים נוספים באמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית, אמריקה הצפונית ואירופה, ובסך הכל הופיעה במסגרת סיבוב ההופעות 74 פעמים. בנוסף לכך, השיר שאיתו הופיעה שאקירה הכי הרבה פעמים בסיבוב ההופעות היה, "Estoy Aquí".
המופעים שהתקיימו באקוודור ביולי 1996, צולמו ושודרו בטלוויזיה, ולאחר מכן, ב-1 באוגוסט 1996, הופיעה שאקירה בלימה, פרו, ביריד השנתי "Feria del Hogar", כחלק מסיבוב ההופעות. כמה חודשים לאחר מכן, ב-17 בפברואר 1997, הופיעה שאקירה בפסטיבל הבינלאומי של ויניה דל מאר, "Viña del Mar International Song Festival".
ביקורות
באפן רטרואקטיבי, זכה האלבום לשבחים רבים וחיוביים ממבקרי המוזיקה. קרלוס קינטנה מ-About.com, אמר על האלבום כי "הוא מכיל בתוכו סגנונות שונים ומרובים, ואלמנטים נכבדים ממספר תרבויות שונות". חוסה פ. פרומיס מ-AllMusic, סקר את האלבום בחיוביות והעניק לו 4 כוכבי זהב. סוקר נוסף מבילבורד, סיפק ביקורת חיובית כלפי האלבום, ואמר עליו כי הוא מלא ב-"תשוקה ותעוזה, ובנוסף לכך, גם ישיר".
שבחים והכרה
בשנת 1997, זכה האלבום בשני פרסי המוזיקה הלטיניים של בילבורד, בקטוגריות – "אלבום הפופ הנשי של השנה", ו-"אלבום הפופ פורץ הדרך של השנה". בנוסף לכך, הסינגל הרביעי מתוכו "Un Poco de Amor", זכה באותו ערב בפרס נוסף, בקטגוריית "הווידאו קליפ של השנה". בזכות האלבום שאקירה עצמה זכתה בשני פרסי "Lo Nuestro", בקטגוריות – "אמנית הפופ של השנה" ו"אמן הפופ החדש של השנה". בשנת 2015, בילבורד הצהירו כי האלבום הוא אחד מתוך האלבומים הלטיניים החיוניים ביותר שהיו בשנים האחרונות.
הצלחה מסחרית
מבחינה מסחרית, האלבום הפך לפורץ הדרך של שאקירה, והפך אותה לאמנית בעלת הערכה רבה באמריקה הלטינית. בארגנטינה, זכה האלבום למעמד הפלטינה, עבור מכירות של 120,000 עותקים. בארץ מולדתה קולומביה, זכה האלבום בפרס "פריזמת היהלום", עבור מכירות של מיליון עותקים, מה שהפך אותו לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים במדינה. לאחר מכן הוכרז כמעמד פלטינה גם בברזיל; עבור מכירות של כ-1,200,000 עותקים, ובכך הפך האלבום לאחד מהנמכרים ביותר במדינה זו. מאוחר יותר, קיבל האלבום את תואר הפלטינה גם בצ'ילה, וגם באקוודור, עבור מכירות של כ-15,000 עותקים.
פרויקט 100,000
פרויקט 100,000 (הידוע גם בשמות: "הטפשות של מקנמארה", "המורונים של מקנמרה" ו"הלא מתאימים של מקנמרה") היה תוכנית שנויה במחלוקת של משרד ההגנה האמריקאי במהלך שנות השישים לגיוס חיילים שלא עמדו בסטנדרטים נפשיים או רפואיים צבאיים. את פרויקט 100,000 יזם שר ההגנה רוברט מקנמרה באוקטובר 1966 כדי לענות לצורך ההולך וגובר של כוח אדם לצבא ארצות הברית בשל מעורבות הממשלה האמריקאית במלחמת וייטנאם. מטרתו של מקנמרה הייתה לגייס כמאה אלף חיילים בכל שנה. משתתפי הפרויקט מתו בשיעורים גבוהים פי שלושה יותר מאשר אמריקאים אחרים ששירתו בווייטנאם, ולאחר שירותם כושר ההשתכרות שלהם היה נמוך יותר. שיעורי הגירושין שלהם היו גבוהים יותר מאשר בני דורם שלא התגייסו לצבא.
הפרויקט הסתיים בדצמבר 1971 והיה מקור למחלוקת, במיוחד במהלך המחסור בכוח האדם בתקופת מלחמת עיראק.
רקע כללי
בתקופות שונות בהיסטוריה, צבא ארצות הברית גייס אנשים מתחת לסטנדרטים נפשיים ורפואיים ספציפיים. אלה שהשיגו ציונים נמוכים יותר במבחני כשירות נפשית התקבלו לשירות במהלך מלחמת העולם השנייה, אם כי ניסיון זה הוביל בסופו של דבר למינימום חוקי של מנת משכל 80 כדי להתגייס. מקרה אחר התרחש בשנות ה-80, בו גויסו אנשים עם מנת משכל נמוכה בשל מבחן כשירות צבאי לקוי.
באוקטובר 1966, מספרי הגיוס החודשיים עלו בהתמדה במשך 15 חודשים רצופים ועמדו על 49,300 מגויסים, הגבוה ביותר מאז תחילת 1951, תקופת הגיוס השיא של מלחמת קוריאה, אז נקראו לגיוס כ-80,000 איש בחודש. אך עקב המלחמה היה צורך בחיילים רבים, וכמות המתנדבים לא הספיקה. במקום לגייס בוגרי מכללות, לגייס מילואים או לשלוח את המשמר הלאומי של ארצות הברית, בשורה של החלטות, הפנטגון הוריד את הציון הנדרש כדי לעבור את מבחן ההסמכה של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
מקנמרה האמין שניתן להפוך חיילים מתחת לממוצע לחיילים מעל הממוצע ולהקנות להם את הכישורים הדרישים לחיילים באמצעות שימוש בטכנולוגיה ולמידה באמצעות קלטות וידאו. על פי המילטון גרגורי, מחבר הספר McNamara's Folly: The Use of Low-IQ Troops in the Vietnam War:
בפועל מעטים צפו בקלטות הדרכה, וגם אלו התקשו לרכוש מיומנויות כגון זריקת רימון בזווית וירי ברובה. המילטון שהיה בוגר אוניברסיטה, מספר על חייל בשם ג'וני גפטון שצוות אליו במסע לפורט בנינג מכיוון שלא ידע קורא וכתוב, והתבקש לעזור לו במילוי הטפסים וכדי ש"לא ילך לאיבוד". גפטון שנולד באזור העני בהרי האפלצ'ים בטנסי, היה רזה מאוד. הוא לא ידע באיזו מדינה הוא חי, לא ידע מהי טירונות צבאית ולא ידע שארצות הברית מצויה במלחמה. הוא לא הצליח לסדר את מיטתו ובתחילה לא ידע לקשור את שרוכי מגפיו. לא ידע את ימינו ושמאלו והתקשה מאוד בתרגילי סדר. כשסמל המחלקה צעק עליו הוא היה מבועת ומבולבל. במטווח הוא היה מסוכן, והסמל חשש שהוא יירה בעצמו או באחרים.
כפי שהנשיא לינדון ג'ונסון הכריז על תוכנית "מלחמה בעוני" ובה ניתנו הכשרה והזדמנות לחסרי השכלה ולעניים ובכך להכניס אותם למעגל התעסוקה, כך תכנן מקנמרה להכניס את אלו שלא עמדו בסטנדרטים אל הצבא. המועמדים סווגו כ"אנשי התקן החדש" (באופן לא רשמי ניתן להם כינוי הגנאי "חיל המורונים").
פרויקט 100,000 כלל קטגוריות שונות של חיילים שאינם מתאימים: אלה שאינם מסוגלים לדבר אנגלית, בעלי כשירות נפשית נמוכה, ליקויים פיזיים קלים ואלו הסובלים מעודף משקל או תת-משקל. הם כללו גם קטגוריה מיוחדת המורכבת מקבוצת ביקורת של חיילים "רגילים". לכל אחת מהקטגוריות השונות ניתנה אות זיהוי וברישומי כוח האדם הרשמי של החיילים הוטבעה האות בצבע אדום בעמוד הראשון בחוזי הגיוס. משרדי כח האדם נאלצו להכין עליהם דיווחים, שיוגשו מדי חודש למחלקת הצבא. הדיווחים החודשיים לא חשפו את זהות החיילים.
תוצאות
הפרויקט אמנם קודם כהמשך לתוכנית "מלחמה בעוני" של הנשיא לינדון ג'ונסון, אך הוא ספג ביקורות.
בנוגע להשלכות התוכנית, מחקר משנת 1989 בחסות מחלקת ההגנה של ארצות הברית הגיע למסקנה:
סקירה שנערכה בשנת 1995 על ספרו של מקנמרה "בדיעבד: הטרגדיה והשיעורים של וייטנאם", בכתב העת The Washington Monthly, היוותה ביקורת חריפה על הפרויקט, ובה נכתב כי "התוכנית הציעה כרטיס בכיוון אחד לווייטנאם, שם אנשים נלחמו ומתו במספרים לא פרופורציונליים... אנשי 'חיל הטיפשים' היוו את בשר התותחים הדרוש כדי לסייע בהתחמקות מהאימה הפוליטית של ביטול דחיית השירות הצבאי לסטודנטים או גיוס מילואים, קבוצות שהיוו מקלט לאנשי שושן-לבן". שושן-לבן הוא כינוי לאנשים התומכים באפליית אפרו-אמריקאים.
פרויקט 100,000 הודגש במדור הדעות בשנת 2006 בניו יורק טיימס שבה עוזר מרצה מאוניברסיטת ווסליאן לשעבר שהפך לעוזר מרצה באוניברסיטת טאפטס בשם קלי גרינהיל כתב בהקשר של גרעון בגיוס חיילים עכשווי, כי "פרויקט 100,000 היה ניסוי נכשל. הפרויקט הוכיח את עצמו כהסחת דעת לצבא ותועלת מועטה לגברים להם הוא נוצר כדי לעזור". כדי להסביר את הסיבה לכך שהחיילי הוותיקים מהפרויקט פחות מוצלחים מהאזרחים בני דורם שלא התגייסו, גרינהיל שיער כי זה קשור לתוצאות הפסיכולוגיות של לחימה או חוסר הכנות למעבר לחיים לאחר הצבא.
זהבית בן הלל
זהבית בן הלל היא דיפלומטית ישראלית המכהנת כשגרירת ישראל באוזבקיסטן וכשגרירה לא תושבת בטג'יקיסטן.
במשרד החוץ
בן הלל הצטרפה לקורס הצוערים של משרד החוץ לאחר סיום התואר הראשון, בשנת 1995.
ב-1998 מונתה לסגנית השגריר בלימה, פרו, ובשנת 2000 לתפקיד סגנית הקונסול הכללי בטורונטו ומערב קנדה. בין השנים 2011–2014 שימשה יועצת פוליטית לנושאי פנים בשגרירות ישראל בברלין.
ביולי 2020 מונתה על ידי שר החוץ גבי אשכנזי לכהן כשגרירת ישראל לאוזבקיסטן ושגרירה לא תושבת של ישראל לטג'קיסטן. היא הגישה את כתב האמנתה לנשיא אוזבקיסטן שבקט מירזייאיב באוקטובר 2020, ולנשיא טג'יקיסטן אמומלי רחמון במרץ 2022.
בנוסף לשליחויות המדיניות מחוץ לישראל, בן הלל עמדה בראש דסק יפן של משרד החוץ, ושימשה בתפקידים שונים באגף לדיפלומטיה ציבורית, בין השאר כסגנית דובר המשרד וחברה בצוות "מיתוג ישראל" שעסק בחשיבה אסטרטגית במטרה לגבש מסגרת תדמיתית חדשה לישראל.
כשגרירה באוזבקיסטן
במהלך כהונתה כשגרירה לקחה חלק פעיל במאבק על תנאי ההעסקה של הדיפלומטים הישראלים בחו״ל, בין השאר במחאה על דרישת משרד האוצר לדרוש מהדיפלומטים בחו"ל להשתתף בעלויות שיעורי שפה זרה.
במאי 2022, לכבוד 30 שנה ליחסים דיפלומטיים בין ישראל לבין אוזבקיסטן, חנכה בן הלל בפארק הניצחון בטשקנט אנדרטת הוקרה לעם האוזבקי שקלט מאות אלפי פליטים יהודים שנמלטו לברית המועצות ממזרח אירופה בזמן מלחמת העולם השנייה.
חיים אישיים
בן הלל היא אם יחידנית לבן.
נפת חדרה
נפת חדרה היא נפה במחוז חיפה במדינת ישראל. הנפה קרויה על שם חדרה שהיא העיר הגדולה בנפה. בשנת 2023 חיו בשטח הנפה 487,337 נפש.
שטח הנפה 572 קמ"ר, גבולותיה: במערב - חוף הים התיכון, ממזרח - נפת יזרעאל, מצפון - נפת חיפה, מדרום - נפת השרון.
מצפה הדר
מצפה הדר הוא מצפה הסמוך ליישוב סלעית שהוקם לזכרו של החייל הדר גולדין שנהרג במבצע צוק איתן.
המקום
המצפה נמצא בלב שמורת יער מנדטורית, בגבעה המתנשאת לגובה 263 מטר מעל פני הים.
המצפה יושב על שרידי מבנה מהתקופה הרומאית שחלש על צומת דרכים בין הדרך לים, לדרך רוחב המחברת בין אפולוניה במערב לשכם במזרח.
בשנת 2015 חודשו החפירות הארכאולוגית על ידי המנהל האזרחי ונמצאו במקום שרידי מתקנים חקלאיים, כגון גתות ובתי בד.
במצפה מספר מרפסות הצופות לכיוונים שונים, ולאורך השבילים ניצבים פסלי אבן, שפיסלו אומנים כמחווה להדר, כפסל סביבתי העשוי נירוסטה ומשמיע צלילים כאשר נושבת רוח ופסל של אדם בצורת מגן דוד.
התצפית
במצפה ישנם פנורמות קוליות בעברית ובאנגלית המספרות על הנוף הנשקף ממנו ועל הדר גולדין שלזכרו הוקם המצפה, ועל הקשר בין המקומות שצופים בהם לחייו של הדר.
בתצפית הנוף ניתן לראות בין היתר במזרח את הרי השומרון - הר עיבל והר גריזים, מעלה לבונה, הר ברכה ובעל חצור, וממערב את מישור החוף ארובות החשמל בחדרה ועד אשדוד, בצפון אפשר לראות את רכס הכרמל - מהמוחרקה ועד כתף הכרמל, ואפשר להבחין במגדל אשכול בחיפה. בדרום אפשר להבחין במורדות הרי השומרון, שפלת יהודה ואלפי מנשה.
חיים זנוויל אברמוביץ'
רבי חיים זנוויל אברמוביץ' ("הריבניצער", לעיתים "הרימניצער", תרנ"ח, 1898 או תרס"ב, 1902 – כ"ד בתשרי תשנ"ו, 18 באוקטובר 1995) היה אדמו"ר חסידי שהתגורר בריבניץ (טרנסניסטריה, מולדובה) ובהמשך במונסי ניו יורק. התפרסם כצדיק וכבעל מופת.
תולדותיו
היה נשוי לרבנית שרה, שנפטרה בכ"ה באלול ה'תשל"ט (17 בספטמבר 1979). הרב אברמוביץ עלה לישראל והתגורר בקריית באבוב בבת ים, אחר כך בבני ברק ולאחר מכן בירושלים. בשנת תשל"ד היגר לארצות הברית. הוא התחתן בשנית עם הרבנית פרידא מלכה שהייתה צעירה ממנו בהרבה שנים בתקווה שממנה הוא יוליד ילדים, והתגורר במיאמי, בקראון הייטס, בסי גייט (ברוקלין) ולבסוף במונסי, שם נפטר ונקבר. הרבנית פרידא מלכה נפטרה בתשע"ה (2015).
אחד מחסידיו המפורסמים הוא מרדכי בן-דוד, שהקדיש לו את השיר "אוי רבי" באלבומו "אין עוד מלבדו".
משמשיו בקודש בארצות הברית וקנדה היו; הרב משה ברכואוויץ, והרב יואל (יואלי'ש) קרויס.
לקריאה נוספת
אברהם הכהן, במחיצתו של איש האלוקים עמודא דנהורא בוצינא קדישא כ"ק האדמו"ר הקדוש מריבניץ, 359 עמו', ברוקלין ניו יורק
המערך
המערך של מפלגת העבודה הישראלית ומפלגת הפועלים המאוחדת (המערך השני) הייתה רשימה משותפת וסיעה משותפת בכנסת של שתי מפלגות: מפלגת העבודה ומפ"ם, ואליה הצטרפו בסוף דרכה רצ, הליברלים העצמאים ויחד.
רכס סאנדנס
רכס סאנדנס (באנגלית: Sundance Range) הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, מדרום לעיר באנף שבקנדה. הרכס ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ובשל כך הוא ממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה (שממזרח לו) ופרובינציית קולומביה הבריטית (שממערב לו).
המערך
היסטוריה
המערך השני הוקם ב-20 בינואר 1969, לקראת הבחירות לכנסת השביעית, כשנה לאחר יסוד מפלגת העבודה. הסיעות שהקימו את המערך השני בסוף הכנסת השישית מנו 55 חברי כנסת של העבודה (45 חברי המערך הראשון ועוד 9 חברי רפ"י ללא בן-גוריון שנשאר מחוץ למפלגת העבודה כסיעת יחיד וכן מנדט נוסף של יזהר הררי שפרש ממפלגת ליברלים עצמאיים והצטרף למפלגת העבודה) ושמונה חברי כנסת של מפ"ם. בבחירות לכנסת השביעית שהתקיימו בסוף השנה זכה המערך השני ב-56 מנדטים.
רכס סאנדנס
גאוגרפיה
הרכס הוא רכס ארוך, המתמשך לכיוון דרום מהעיר באנף ועד מאגר אגמי ספריי. הנחלים ברוסטר, בריאנט ואלנבי מהווים את גבולו המזרחי של הרכס. אורכו של הרכס 24 קילומטרים.
המערך
היסטוריה
שתי המפלגות שמרו על עצמאות מפלגתית מוחלטת לרבות מוסדות נפרדים, רשימות מוניציפליות נפרדות, סיעות שונות בהסתדרות, עיתונים יומיים נפרדים, מערכות פיננסיות נפרדות וכו'.
רכס סאנדנס
גאוגרפיה
שטחו של הרכס 248 קמ"ר.
המערך
היסטוריה
הגוש הפרלמנטרי התבטא בכך ששתי המפלגות התמודדו לכנסת באותה רשימה מאוחדת (וכן בבחירות להסתדרות), בה שוריינו מקומות לנציגי שתי המפלגות כפי שסוכם בין מנהיגיהן, ופעלו כסיעה אחת בכנסת בכל הנוגע להצבעות, חקיקה, יוזמות פרלמנטריות, משאים ומתנים קואליציוניים, הצבעות בוועדות השונות ושאילתיות לממשלה.
חברי מפ"ם היו משובצים באופן קבוע במקומות: 5, 10, 19, 26, 33, 40, 46, 59 ומקומות כבוד בעשיריות האחרונות. גם במידה וחבר כנסת נוסף הצטרף למפלגת העבודה, הוא שובץ תחת המכסה של מפלגת העבודה מבלי לפגוע בשיבוצי מפ"ם.
רכס סאנדנס
גאוגרפיה
גובהו הממוצע של הרכס - 2,800–2,950 מטרים מעל פני הים. שיא גובהו של הרכס - בפסגת באר שבע - 3.054 מטרים מעל פני הים.
המערך
היסטוריה
יחסי הכוחות בתוך המערך היו ברורים, מפלגת העבודה שהייתה מטבע הדברים גדולה יותר ובעלת תמיכה ציבורית רחבה הייתה השותף הבכיר ומפ"ם שירדה מהישגה ההיסטורי של 19 מנדטים בבחירות לכנסת הראשונה ופחדה להפוך למפלגה שולית, מה שקרה בסופו של דבר, הצטרפה על תקן השותף הזוטר. הריצה המשותפת לכנסת שירתה את מטרות שני הצדדים - יו"ר מפלגת העבודה היה מועמד של גוש פרלמנטרי רחב לראשות הממשלה ולא של מפלגתו בלבד, ומפ"ם כאמור נהנתה ממקומות בכנסת שקיבלה כתוצאה משיריונים שנעשו במסגרת ההסכם עם מפלגת העבודה.
רכס סאנדנס
הרי ופסגות הרכס
הפסגות וההרים העיקריים ברכס:
המערך
היסטוריה
בעקבות היחלשותה הפוליטית והאלקטורלית וגירעונות כספיים, הצטרפה המפלגה הליברלית העצמאית לישראל (ל"ע) למערך לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה. במהלך הכנסת העשירית הצטרפה תנועת רצ של שולמית אלוני אל המערך גם היא, אך פרשה לפני הבחירות.
בנוסף ללחץ הפנימי שהצטבר בתוך שורות מפ"ם, ולאחר שהתיקו בבחירות לכנסת האחת עשרה הביא להקמת ממשלת אחדות לאומית, פרשה מפ"ם באופן סופי מן המערך, ובבחירות שלאחר מכן התמודדה באופן עצמאי לכנסת. מפ"ם זכתה בשלושה מנדטים בלבד, מה שאימת את חששות מנהיגי המפלגה, והביא בהמשך הקדנציה לאיחוד בין מפ"ם, רצ ושינוי והקמת מרצ כגוש פרלמנטרי ולאחר מכן כמפלגה. במהלך הכנסת ה-11 התמזגה סיעת יחד של עזר ויצמן במפלגת העבודה.
מפלגת העבודה המשיכה לשמור על השם המערך כשם הרשימה בבחירות לכנסת ה-12 ב-1988 והשם נשאר בשימוש על ידי הסיעה בכנסת עד אוקטובר 1991, שאז שונה השם לסיעת העבודה.
רכס סאנדנס
לקריאה נוספת
• Jane G. Ferrigno, U.S. Geological Survey Professional Paper, P 216
המערך
היסטוריה
הצבעים הכחולים בסמליל המפלגה שונו לעיתים קרובות בצבעים אדומים או צהובים לצד הכחול (ולעיתים נדירות ללא הכחול כלל).
רכס סאנדנס
לקריאה נוספת
• Dave Birrell, 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies, P 81
חוזה פרר
חוזה ויסנטה פרר דה אוטרו וסינטרון (ספרדית: José Vicente Ferrer de Otero y Cintrón; 8 בינואר 1912 - 26 בינואר 1992) היה שחקן ובמאי קולנוע ותיאטרון פוארטו ריקני, זוכה פרס האוסקר ושלושה פרסי טוני.
חייו
פרר נולד בסן חואן, פוארטו ריקו, בנם של מריה פרובידנסיה סינטרון ורפאל פרר, עורך דין וסופר. הוא נכדו של גבריאל פרר הרננדז, רופא ותובע משפטי בעצמאותה של פוארטו ריקו מספרד. יש לו שתי אחיות צעירות, אלווירה ולטיסיה. עבר עם משפחתו לניו יורק ב-1914 ולאחר מכן למד בבית הספר השווייצרי לה רוזי. בשנת 1933 סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון עם תואר ראשון באדריכלות.
קריירה
בשנת 1935, שנתיים לאחר סיים לימדיו בפרינסטון החל להתפרסם בברודוויי, שם, בין השאר, גילם את יאגו במחזה המפורסם "אותלו" ב-1943. ההצגה הועלתה על במות ברודוויי במשך הזמן הארוך ביותר אי פעם למחזה שייקספירי בברודוויי. ואז ב-1946 הגיע הופעתו הגדולה ביותר על במות ברודוויי, במחזה של אדמון רוסטאן, "סיראנו דה ברז'ראק". על תפקידו במחזה זכה בפרס הטוני בטקס הטוני הראשון.
את הופעת הבכורה הקולנועית שלו ערך פרר ב"ז'אן ד'ארק" (1948), כשבתפקיד הראשי כיכבה אינגריד ברגמן ושוויקטור פלמינג ביים. פרר היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. כעבור שנתיים כיכב בעיבוד הקולנועי של "סיראנו דה ברז'ראק", וזכה על תפקידו בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, ובכך היה לאחד משמונה שחקנים בלבד שזכו בפרס האוסקר ובפרס הטוני על אותו תפקיד, בקולנוע ובתיאטרון. ובנוסף היה לשחקן היחיד שקיבל מועמדות לפרס הטוני, האוסקר והאמי על אותו תפקיד, זאת לאחר שגילם את סיראנו דה ברז'ראק בסדרת הטלוויזיה "Producers' Showcase" בין השנים 1954 - 1957, עליה קיבל מועמדות לפרס אמי ב-1955. בין במאי הסדרה היו דלברט מאן וויליאם ויילר.
ב-1954 כיכב באחד הסרטים המצליחים של העשור, "המרד על הקיין", על פי ספרו של הרמן ווק, לצד המפרי בוגרט. הסרט שגרף 7 מועמדויות לאוסקר, הביא לפרר דווקא מועמדות לפרס הבאפט"א. שנה אחר כך ביים פרר את עצמו בגרסה הקולנועית למחזה "The Shrike", בה השתתף שלוש שנים קודם לכן. בין עבודותיו בקולנוע המשיך פרר לככב בתיאטרון מפעם ולפעם, כשהבולט בתפקידיו משלב זה של הקריירה שלו היה במחזהו של מיגל דה סרוואנטס, במחזמר "איש למנשה", בו גילם את הדמות המפורסמת דון קישוט. מסרטיו המאוחרים נמנים "תשע שעות לראמה", "לורנס איש ערב" (1962) (אותו מחשיב פרר כטוב בתפקידיו), האפוס של ג'ורג' סטיבנס "הסיפור הגדול ביותר" (1965), ב"ספינת השוטים" (1965), "מסע הארורים" (1976), "קומדיה סקסית של ליל קיץ", של וודי אלן בסרט המדע בדיוני "חולית" (1984) ובקומדיה של מל ברוקס "להיות או לא להיות". ב-1985 גילם למספר פרקים את ארתור בסיטקום "ניוהארט" ב-CBS, בכיכובו של בוב ניוהארט.
משפחתו
לפרר היו חמישה ילדים עם הזמרת-שחקנית רוזמרי קלוני. השניים התחתנו בשנת 1953 והתגרשו כעבור שמונה שנים (1961). ב־1964 הם התחתנו שוב רק בשביל להתגרש מחדש, שלוש שנים אחר כך. קלוני הייתה אשתו השלישית של פרר מתוך ארבע נשים להן היה נשוי עם השנים. פרר היה הדוד של השחקן ג'ורג' קלוני ואביה החורג של הזמרת דבי בּוּן.
פרר נפטר בגיל 83 מסרטן המעי הגס, בשנת 1992, לאחר שעבד עד יומו האחרון.
שאול (פירושונים)
{{פירושונים|* שאול המלך – דמות מקראית, שָאוּל מלך ישראל.
ראו גם
}}
רמת ויז'ניץ
רמת ויז'ניץ או בשמה הנוסף משכן ישראל היא שכונת מגורים בחיפה, שבה מתגוררים חסידי סרט ויז'ניץ ובה קיימים מוסדות החסידות.
היסטוריה
את הרעיון להקמת שכונה לחסידי סרט ויז'ניץ הגה האדמו"ר ברוך הגר בתחילת שנות ה-50. בשנת 1952 החלו ההכנות להקמת השכונה, ולשם כך הוקמה "אגודת משכן ישראל", אשר פתחה במסע מגביות לשם הקמת בית כנסת וישיבה.
בי' בתמוז תשי"ד, 1 ביולי 1954 הונחה אבן פינה לשכונה, על צלע ההר שמעל ואדי רושמיה, בין הדר הכרמל ונווה שאנן. את הגישה לשכונה הגבילו לכניסה מרחוב השילוח, על מנת שהשכונה לא תהיה מקום מעבר לתחבורה בשבתות.
המבנים הראשונים שהוקמו היו בנייני "שערי אברהם", וביתו של האדמו"ר, שהיה מהראשונים שעברו להתגורר בשכונה. הישיבה ובית המדרש החלו לפעול בקיץ תשי"ז 1957 במבנה בן שתי קומות, מתוך ארבע קומות שנבנו לבסוף. באותה שנה הונחה אבן הפינה לבית הכנסת "מקור ברוך".
בשנת תשי"ח-1958 הוחלט כי בצמוד לשכונה ייבנה 'שיכון פאג"י'. אבן הפינה לשיכון זה הונחה בשנת תשי"ט-1959.
בשנת תשכ"א-1961 הונחה אבן הפינה לתלמוד תורה של החסידות.
במהלך השנים נבנו מאות יחידות דיור נוספות עבור חסידי סרט ויז'ניץ, וכן נבנו מוסדות הקריה, נבנה בית ספר לבנות "תורת אמך", ובניין הסמינר לבנות "אשת חיל" ע"ש צירל, אשת האדמו"ר ברוך הגר, והחסידות קיבלה את מבנה בית הספר "יבנה", ששימש לפני כן כבית ספר תיכון דתי לבנים, הצמוד לשכונה לשם אכלוסו על ידי בית הספר והישיבה "יחל ישראל". מצוקת הדיור בשכונה גרמה לכך שבתים ומוסדות ייבנו על השטחים הירוקים המעטים שעמדו לרשות תושבי השכונה. כ-700 משפחות, רובן חסידי סערט ויזניץ וחלקן מחצרות חסידויות אחרת, מתגוררות ברחובות הקריה וברחובות הסמוכים שבעבר אוכלסו על ידי אוכלוסייה דתית לאומית וחילונית (רחוב השילוח, ברכת משה ורחוב מיכאל).
כרב הקריה כיהן הרב יעקב הגר, עד מינויו לאדמו"ר. הרב דוד שלמה זולדן מכהן כדיין.
במהלך מהומות מאי 2021 בישראל הציתו פורעים ערבים רכבים בחניית שני בניינים (אהבת שלום 4-6). דיירי הבניינים פונו והושגה שליטה על האש. חקירת המשטרה הופסקה ללא מעצר חשודים, למרות סרטון תיעוד מההצתה שפורסם בתקשורת.
טרופיקל האוס
טרופיקל האוס או האוס טרופי (באנגלית: Tropical house או Trop house) הוא תת-ז'אנר של מוזיקת האוס, מוזיקה טרופית, דאנסהול ובלאריק ביט. בין אמני טרופיקל האוס הפופולרים ביותר נמצאים האמנים תומאס ג'ק, קייגו, מטומה, Lost Frequencies, סיב וגריפין.
טרופיקל האוס התחיל כבדיחה של האמן תומאס ג'ק, אך מאז המשיך לצבור פופולריות.
מאפיינים
מאפייני ההאוס הטרופי לקוחים ממאפיינים של מוזיקת הדיפ האוס ומוזיקת ההאוס. לפיכך, לז'אנר יש מאפיינים אופייניים למוזיקת האוס, כולל מכשירי סינתיסייזר, ותבנית תופי בס של 4/4. המקצב של שירי האוס טרופיים קצת יותר איטי מאשר דיפ האוס (100–115 פעימות לדקה). האוס טרופי אינו משתמש באפקט הדחיסה השאיבה של אלקטרו האוס. האוס טרופי כולל, בדרך כלל, כלים טרופיים כגון תופי פלדה, מרימבה, גיטרה, סקסופון ואפילו חליל פאן, ולעיתים הוא יכול להשתמש בתבניות מקצב שמיוחסים לרוב לז'אנרים, כגון דאנסהול ורגאטון.
קיקי ואנדוויי
ארנסט מוריס "קיקי" ואנדוויי השלישי (באנגלית: Ernest Maurice "Kiki" VanDeWeghe III; נולד ב-1 באוגוסט 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1980–1993. לאורך קריירת המשחק השתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA, ורשם ממוצעים כוללים של 19.7 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
בין השנים 2001–2006 שימש כג'נרל מנג'ר של דנוור נאגטס, ובין השנים 2008–2010 מילא תפקיד דומה בניו ג'רזי נטס. מאז 2013 מחזיק בתפקיד סגן נשיא ה-NBA לפעולות כדורסל ("Executive Vice President of Basketball Operations").
אביו, ארני ואנדוויי, שיחק ב-NBA בין השנים 1949–1956, ודודו מל האטצ'ינס שיחק ב-NBA בין השנים 1951–1958. כמו כן, אחייניתו קוקו ואנדוויי היא טניסאית מקצוענית.
נעורים וקריירת מכללות
ואנדוויי נולד בעיר ויסבאדן שבגרמניה המערבית (כיום גרמניה), בעת שאביו הוצב בה כרופא בחיל האוויר של ארצות הברית. לאחר מכן עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס, ובשנת 1976 החל ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"). בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1979/1980, קלע ואנדוויי 19.5 נקודות בממוצע למשחק והוביל את הקבוצה למעמד גמר טורניר אליפות המכללות. במשחק הגמר עצמו הפסידה UCLA בתוצאה 54–59 מול אוניברסיטת לואיוויל, אותה הוביל דארל גריפית'.
דנוור נאגטס
בדראפט ה-NBA‏ 1980 נבחר ואנדוויי בבחירה ה-11 על ידי דאלאס מאבריקס, אך הוא סירב לשחק עבורה. בדצמבר 1980, כחודשיים לאחר תחילת העונה, קיבל את מבוקשו כאשר נשלח בטרייד לדנוור נאגטס בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות. לאחר עונת רוקי סולידית שבה קלע 11.5 נקודות בממוצע למשחק, פרץ ואנדוויי בעונתו השנייה כשקלע 21.5 נקודות למשחק. הודות לקו הקדמי המוכשר של הנאגטס, שכלל גם את אלכס אינגליש ודן איסל, קלעה דנוור את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר למשחק ב-NBA בכל אחת מארבע עונותיו בקבוצה (כ-124 למשחק לאורך התקופה). את עונת סיים ואנדוויי במקום השני בטבלת קלעי הליגה (אחרי אינגליש) עם 26.7 נקודות למשחק, ובעונה העוקבת סיים שלישי עם שיא קריירה של 29.4 נקודות למשחק. בשתי העונות השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לצד חברו לקבוצה אלכס אינגליש.
פורטלנד טרייל בלייזרס
ביוני 1984, לאחר ארבע עונות בדנוור, הועבר ואנדוויי בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לפאט ליבר, קלווין נאט, ויין קופר ושתי בחירות דראפט עתידיות. בארבע עונותיו הראשונות בפורטלנד קלע ואנדוויי 24.1 נקודות בממוצע למשחק, ולצד קלייד דרקסלר הצעיר הוביל את הקבוצה ל-4 העפלות רצופות לפלייאוף ה-NBA. בתחילת עונת סבל מפציעה בגבו, אשר אילצה אותו להחמיץ את 42 המשחקים הראשונים של העונה. לאחר חזרתו התקשה לשחזר את היכולת הגבוהה שהציג טרם הפציעה, ואיבד את מקומו בחמישיית הקבוצה לג'רום קרסי.
השנים האחרונות
בפברואר 1989, לאחר כארבע עונות וחצי בפורטלנד, הועבר ואנדוויי בטרייד לניו יורק ניקס, במדיה שיחק אביו ארני בין השנים 1949–1956. עד סיום עונת קלע 11.5 נקודות למשחק עבור הניקס, לרוב כשחקן ספסל. בעונת שיחק עבור לוס אנג'לס קליפרס, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 34.
קריירת ניהול ואימון
לאחר פרישתו ממשחק הצטרף לצוות המקצועי של דאלאס מאבריקס, וסייע בהתפתחות של שחקנה דירק נוביצקי. בעונות ו- שימש כעוזר מאמן בקבוצה, תחת דון נלסון.
דנוור נאגטס
לקראת עונת מונה ואנדוויי לג'נרל מנג'ר של דנוור נאגטס, במקומו של דן איסל, אשר נשאר לתפקד כמאמן הקבוצה. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה ניצחו הנאגטס ב-26.8% בלבד ממשחקיהם, אך בעונת, לאחר צירופו של כרמלו אנתוני בדראפט 2003 (בחירה שלישית), העפילה דנוור לשלב הפלייאוף, בראשונה זה תשע עונות. באותה עונה, כמו בשתי העונות הבאות, הודחו הנאגטס בסיבוב הפלייאוף הראשון. בסיום עונת פוטר ואנדוויי מתפקידו והוחלף על ידי מארק וורקנטין.
מלבד בחירתו בכרמלו אנתוני בדראפט 2003, בולט מהלכו לצרף את מרכוס קמבי וננה מניו יורק ניקס (בתמורה לאנטוניו מקדייס) ב-2002, וכן החלטתו למנות את ג'ורג' קארל למאמן הקבוצה במקום ג'ף בזדליק ב-2005. בין פעולותיו ה"כושלות" בקבוצה ניתן לציין את בחירתו בניקולוז צכיטישווילי המאכזב בבחירה החמישית של דראפט 2002, ואת ויתורו על שלוש בחירות סיבוב ראשון בדראפט כדי לצרף את קניון מרטין מהנטס ב-2004.
ניו ג'רזי נטס
בדצמבר 2007 הצטרף לצוות הניהולי של ניו ג'רזי נטס, ובמאי 2008 החליף את רוד ת'ורן כג'נרל מנג'ר של הקבוצה. ב-1 בדצמבר 2009, לאחר שהקבוצה פתחה את עונת עם 18 הפסדים רצופים (שהיוו שיא NBA לפתיחת עונה), מינה עצמו ואנדוויי למאמן הקבוצה במקומו של לורנס פרנק. עד סיום אותה עונה רשמו הנטס תחת ואנדוויי מאזן שלילי 12–52, בדרך למאזן הגרוע בתולדות המועדון (12–70). לקראת עונת רכש את הקבוצה מיכאיל פרוכורוב, אשר פיטר את ואנדוויי מניהול הקבוצה ומינה במקומו את בילי קינג.
בין פעולותיו הבולטות עם הנטס נמנות בחירתו בברוק לופז בבחירה העשירית של דראפט 2008, והעברתם של כוכבי הקבוצה ריצ'רד ג'פרסון (למילווקי ב-2008) ווינס קרטר (לאורלנדו ב-2009) בטריידים עבור שחקנים צעירים.
מנהלת ה-NBA
בשנת 2013 מונה ואנדוויי לתפקיד סגן נשיא ה-NBA לפעולות כדורסל ("Executive Vice President of Basketball Operations").
סוני פודרה
סימון וייטלוק (באנגלית: Simon Whitelock; נולד ב-10 בנובמבר 1985), המוכר תחת שם הבמה סוני פודרה (Sonny Fodera), הוא תקליטן ומפיק מוזיקלי אוסטרלי.
קריירה
בנובמבר 2009, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם פרנק ג'יי, את הסינגל.
ב-25 בפברואר 2013, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Moving Forward.
ב-24 בפברואר 2014, הוציא את אלבום האולפן השני שלו, After Parties & Aeroplanes.
ב-3 באוגוסט 2015, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם גרין ולווט, את הסינגל "Off On".
ב-11 בנובמבר 2016, הוא הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Frequently Flying.
באוקטובר 2018, הוציא 2 גרסאות של רמיקס לשיר "Promises" של קלווין האריס וסם סמית'.
ב-12 ביולי 2019, הוא הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, Rise.
ב-15 בנובמבר 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם MK ורפאלה, את הסינגל "One Night". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-50 במצעד הסינגלים האירי, למקום ה-51 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום העשירי במצעד הדאנס הבריטי ולמקום ה-40 במצעד שירי הדאנס קלאב. כמו כן, זכה באישור הקלטה מסוג כסף מ-BPI.
ב-28 בפברואר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלונה-ג'ורג' וקינג הנרי, את הסינגל "Before U".
ב-26 ביוני 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם דום דולה, את הסינגל "Moving Blind". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-39 בניו זילנד.
ב-9 באוקטובר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלה אייר, את הסינגל "Wired".
ב-20 בנובמבר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם דיפלו, את הסינגל "Turn Back Time". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-15 בהונגריה ולמקום ה-17 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
ב-17 במרץ 2021, הוא הוציא גרסת רמיקס לשיר "Heat Waves" של גלאס אנימלס.
ב-8 בספטמבר 2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם קרמטין דאגלס, את הסינגל "Angel".
ב-22 באוקטובר 2021, הוא הוציא את אלבום האולפן החמישי שלו, Wide Awake.
ב-2 בספטמבר 2022, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם גורגון סיטי ודני האוורד, את הסינגל "Remember".
סבובודני
סבובודני (ברוסית: Свобо́дный) היא עיר במחוז אמור שברוסיה, הממוקמת על גדת נהר הזיה, כ- מצפון לבלאגובשצ'נסק (המרכז המנהלי של המחוז). נכון לשנת 2010, מתגוררים בעיר כ-59,000 תושבים (זאת לעומת 64,000 ב-2002 ו-80,000 ב-1989).
היסטוריה
סבובודני נוסדה ב-1912 במקביל להקמת מסילת אמור (תוואי עוקף של הרכבת הטרנס-סיבירית). העיר נקראה במקור "אלכסייבסק" (Алексе́евск), על שמו של היורש העצר אלכסיי ניקולאייביץ'. ב-1917 שונה שמה של העיירה לסבובודני.
סולידריות חברתית
בסוציולוגיה ובפוליטיקה, סולידריות (לפי האקדמיה ללשון העברית, בעברית אַחֲוָה) היא רגש של אחדות המבוסס על שותפות של אינטרסים, מטרות או העדפות בין בני אדם. המונח מצביע על היחסים החברתיים הקושרים אנשים אחד לשני.
בנאי (מדעי המחשב)
בתכנות מונחה-עצמים, בנאי (באנגלית: constructor, לעיתים נכתב בקיצור: ctor) הוא פיסת תוכנה (דומה לשגרה) המאתחלת אובייקט, ונקראת באופן אוטומטי מיד לאחר שהאובייקט נוצר.
סולידריות חברתית
סוציולוגיה
כמה סוציולוגים הציעו פירוש מדויק יותר למושג, ביניהם אמיל דורקהיים. דורקהיים הבחין בין סולידריות מכנית וסולידריות אורגנית כדי להבהיר את המעבר מחברות פשוטות לחברות מודרניות. סולידריות מכנית מתעוררת מתוך הומוגניות, מתוך דמיון בין בני האדם בעבודתם, בחינוכם הדתי וסגנון חייהם. לעומת זאת, סולידריות אורגנית מתרחשת דווקא מתוך התלות ההדדית שיוצרת חלוקת העבודה החברתית. מושג זה קשור גם ל"דבקות המוסרית", שבה תלויה יכולתה של חברה, לדידו של דורקהיים, לחוש שהיא מחוברת באמונות מוסריות.
בנאי (מדעי המחשב)
בנאי דומה למתודות רגילות, אך תפקידו שונה באופן מהותי. בתחילת הריצה של הבנאי האובייקט אותו הוא צריך לבנות עדיין איננו מוגדר עד תומו. תפקידו של הבנאי הוא למעשה לדאוג לכך שהאובייקט יהיה בנוי היטב (כלומר, שהאינווריאנט של האובייקט יתקיים), למשל עבור אובייקט המגדיר תאריך, לדאוג שהשדה של היום בחודש יכיל ערך חוקי ביחס לחודש אליו האובייקט מאותחל, ולא יכיל "זבל". זאת בניגוד למתודה רגילה המניחה שהאובייקט עליו היא פועלת בנוי היטב, וצריכה רק לדאוג לשמור אותו במצב זה.
הבנאי נקרא רק לאחר שהזיכרון עבור האובייקט כבר הוקצה; בשפות תכנות המאפשרות למתכנת לשלוט בהקצאה, זו תתבצע בעזרת פונקציה נפרדת. על פי רוב מוגדר בשפת התכנות בנאי "ברירת מחדל" למחלקה, ולעיתים די בבנאי זה - למשל כאשר ניתן להגדיר ערכי התחלה לשדות באופן ישיר, או כאשר אין צורך בפרמטרים, או כאשר השפה מאפשרת אתחול ישיר של השדות על ידי הצד שיוצר את האובייקט. ישנן שפות תכנות בהן ניתן לכתוב מספר בנאים שונים לאותה מחלקה. בנאים יכולים לקבל פרמטרים, אך בשפות תכנות רבות הבנאי שונה ממתודות גם בכך שאין לו ערך החזרה, כך שלא ניתן לסמן כישלון דרך ערך החזרה. בשפות תכנות התומכות בניהול חריגות ניתן לסמן כישלון של הבניה בעזרת חריגה. בשפות בהן יש הורס (destructor) שתפקידו לשחרר משאבים המוחזקים על ידי המחלקה, ושנקרא אוטומטית כאשר אובייקט נהרס, הוא לא ייקרא אם הבנאי סימן כישלון.
סולידריות חברתית
סוציולוגיה
הגישה המדגישה בחברה המודרנית את הסולידריות האורגנית מובילה ל"עקרון הארגוני" בהתבוננות על עבודה. זאת כיוון שהסולידריות האורגנית מדגישה את תלותם של עובדים בתגמול שמעניקים להם ארגוני עבודה בירוקרטיים.
בנאי (מדעי המחשב)
שמו של הבנאי הוא לרוב כשם המחלקה עבורה הוא מוגדר, אך ישנן שפות תכנות (למשל שפת D) שבהן אין לבנאי שם, או שהבנאי נקרא this, על מנת שלא לחזור על שם המחלקה במקומות שונים שלא לצורך.
סולידריות חברתית
סוציולוגיה
עבודתו של הרברט ספנסר נחשבת למבשרת הרעיונות הקשורים בסולידריות אורגנית.
בנאי (מדעי המחשב)
בתכנות פונקציונלי, בנאים הם פונקציות היוצרות באופן חד-חד-ערכי ערך מטיפוס נתונים מורכב, ולהן קיים גם "הורס" (על פי רוב, בצורה של תבנית) המאפשר לקבל בחזרה את הפרמטרים שהועברו להן. בנאים כאלה אינם כוללים קוד המוגדר על ידי המשתמש. הגישה הזו מקלה על הוכחת נכונות של תוכניות, בעזרת הוכחה באינדוקציה.
ב-Java הבנאי מהווה חלק מהמנגנון של גוש אתחול.
סולידריות חברתית
פוליטיקה
לפיכך סולידריות היא ערך מרכזי עבור שמאל וימין בפוליטיקה, כיוון שהלה מדגיש אידיאלים אוניברסליים על חשבון האינטרסים הקבוצתיים. ארגוני שמאל וימין ואיגודי עובדים רבים כוללים את המלה "סולידריות" בצורה כזו או אחרת בשמם.
שאול מאמסטרדם
רבי שאול לווינשטאם בן רבי אריה לייב מאמסטרדם (~ה'תע"ז, 1717 – ז' בתמוז ה'תק"ן, 19 ביוני 1790) היה רב וראש ישיבה, מגדולי יהדות אשכנז. רבן של רישא, דובנא, והקהילה האשכנזית באמסטרדם. מכונה ה"בנין אריאל" על שם ספרו.
תולדות חייו
נולד ברישא לרבי אריה לייב (נכדו של הרבי ר' העשיל מקראקא) שכיהן כרב העיר ולמרים בתו של החכם צבי. למד תורה אצל אביו והתפרסם כבר בצעירותו כגדול בתורה.
בה'תפ"ד שודך להינדא בתו של רבי אברהם כהנא, לימים רבה של דובנא, הזוג נישא רק בה'ת"ץ לאחר שמלאו לו 13. בצעירותו היה אמיד אך איבד את כספו ונאלץ לקבל משרת רבנות בעיר לוקאטש. לאחר פטירת חותנו התמנה לרבנות דובנא רבי יצחק משה כהנא - גיסו (ולימים מחותנו) של רבי שאול. בעקבות פטירתו עבר רבי שאול בשנת ה'תק"ט לכהן כרבה של דובנא - שם גם עמד בראש הישיבה המקומית. קהילה זו הייתה עשירה ופרנסה אותו ואת תלמידי הישיבה בכבוד. ארבע שנים ישב במנוחה, עד ששרפה גדולה כילתה את רוב בתי העיר, הפכה את בני הקהילה לעניים, והמיטה חורבן על ביתו הפרטי וגם על ישיבתו - שנסגרה.
בשנת ה'תקט"ו (1754) נקרא למלא את מקום אביו ברבנות העדה האשכנזית של אמסטרדם, ולעמוד בראשות בית המדרש שהקים אביו, תפקידים שבהם החזיק כ-35 שנה.
נפטר ביום שבת ז' בתמוז ה'תק"ן, בשעות הצהריים, בגיל 73. נקבר למחרת בבית הקברות באמסטרדם Jewish Cemetery of Diemen. על מצבת קברו נחרת:
פועלו הציבורי והתורני
שמו נישא לתהילה כפוסק וכדרשן. רבי חיים יוסף דוד אזולאי שפגש בו עת ביקר באמסטרדם כתב בספרו שם הגדולים:
בפולמוס הגט מקליווא היה מראשי הרבנים שהכשירו את הגט ועמד בתקיפות על דעתו.
אף הוא כאביו וסבו הרבה להסכים על ספרי האחרונים שבתקופתו.
ספרו בנין אריאל (אמסטרדם ה'תקל"ח) כולל חידושים ופרושים לתורה, חמש מגילות, ומסכתות הש"ס. אף על פי שעיקר פרסמו היה כפוסק הלכה ולאו דווקא כדרשן, בחר שלא להדפיס ספר שו"ת אלא ספר אגדה. בהקדמתו נימק שלא רצה שיסמכו עליו הלכה למעשה. למרות זאת, הרבה תשובות בהלכה שכתב מפוזרות בספרי חכמי דורו (כדוגמת שו"ת נודע ביהודה ושו"ת זיכרון יוסף).
משפחתו
היה נכדו (בן בתו) של החכם צבי ואחיינו (בן אחותו) של רבי יעקב עמדין. אחיו היה רבי צבי הירש לוין מברלין. גיסם של ר' שאול ור' צבי הירש היה רבה של העיר האג, ר' שאול סג"ל הלוי מהאג, בעל ה"בנין שאול", עמו היה ר' שאול בקשרי ידידות אמיצה.
רווה שגיא
שגיא הוא יליד קיבוץ גבת שבעמק יזרעאל. בנעוריו התאבד סבו בתלייה ושגיא היה זה שמצא אותו ללא רוח חיים. יסוד אוטוביוגרפי קשה זה נוכח בחלק מספריו, שזכו עם צאתם לשבחי המבקרים.
ספרו האחרון, "ספינות של קרבה", לוקט מתוך סיפורים שנכתבו במקור לקהל עוקביו של שגיא בפייסבוק, ביוזמתו של עורך ספריה לעם, משה רון.
שגיא מתגורר עם אשתו השנייה יסמין, יש לו שני ילדים מנישואיו הראשונים, ושני ילדיה מנישואיה הראשונים, באזור השרון.
ויליאם קקסטון
וויליאם קקסטון (1422 - 1491 לערך) היה סוחר, דיפלומט וסופר אנגלי. הביא את מכונת הדפוס הראשונה לאנגליה, והביא לכך שהייתה המדינה הראשונה ששווקו בה ספרים מודפסים בצורה קמעונאית.
חייו
הפרטים אודותיו מועטים, שמות הוריו ותאריך לידתו אינם ידועים. משערים שנולד בין השנים 1415 - 1424.
בשנת 1438 שימש עוזרו של רוברט לנגה, סוחר משי עשיר בלונדון. לאחר מותו של רוברט, בשנת 1441 עבר קקסטון לברוז' שבבלגיה, עיר תרבותית עשירה, שם התיישב בשנת 1450.
קקסטון זכה להצלחה בעסקיו, והוא הפך למושל חברת הרפתקני הסחר של לונדון.
בנסיעותיו העסקיות הוא התרשם מתעשיית הדפוס החדשה בקלן, דבר שהוביל אותו להקים בעצמו בית דפוס בברוז' בשיתוף עם אחוזת קולארד. קקסטון החל לעסוק בתרגום ספרים שונים לאנגלית, והדפסתם בבית הדפוס שהקים. מכונת הדפוס של גוטנברג הובאה לאנגליה על ידי ויליאם קקסטון שהיה סוחר טקסטיל אנגלי. במסגרת עסקיו ערך מסעות רבים ברחבי אירופה. כך נחשף אל מלאכת הדפסת הספר ואף למד אותה. עם חזרתו מנדודיו בשנת 1475 הקים את בית הדפוס הראשון על אדמת אנגליה באזור ווסטמינסטר שבלונדון ובמהלך שני העשורים הבאים פיתח עסק מצליח להדפסת ומכירת ספרים.
לאחר שנתים בשנת 1475, שב קקסטון לאנגליה והביא עימו מכונת דפוס מאותן המכונות שהמציא גוטנברג, ופתח שם בית דפוס נוסף. הוא נחשב למדפיס הראשון על אדמת אנגליה. הוא המשיך לעסוק שם בתרגום ספרים והדפסתם.
הוא התפרסם בעקבות תרגומיו הרבים, והוזמן על ידי אנשי אצולה שונים, לתרגם ולפרסם יצירות ידועות רבות.
בסך הכל פרסם קקסטון 100 ספרים, מתוכם 24 תרגם לאנגלית בעצמו, אך בעקבות פזיזותו לתרגם כמה שיותר ספרים, תרגומיו לא מצטיינים בדיוקם.
ויליאם נפטר בשנת 1491.
בשנת 2002, קקסטון נבחר בין 100 הבריטים הגדולים ביותר בסקר ה- BBC.
ארצ'י קרוס
ארתור ג'ורג' "ארצ'י" קרוס (אנגלית: Arthur George "Archie" Cross; אוגוסט 1880 בדרטפורד שבקנט - 1970 בדרטפורד) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה
קרוס החל את הקריירה שלו במועדון המקומי דרטפורד ב-1897, וכעבור שנתיים הצטרף לניו ברומפטון. הוא הצטרף לוולוויץ' ארסנל באפריל 1900. קרוס שיחק בעמדת המגן הימני, ובתחילת דרכו היה המחליף של דאנקן מק'ניקול. את הופעת הבכורה שלו הוא ערך בתיקו 1 - 1 מול קבוצת בלקפול ב-6 באוקטובר 1900. בעונת 1900/1901 הוא השתתף בשלושה משחקים, אך בעונה שלאחר מכן (1901/1902) השתתף ב-15 מתוך 19 משחקי הליגה הראשונים, אך לבסוף איבד את מקומו בהרכב למק'ניקול. הוא זכה למקום קבוע בהרכב בעונת 1903/1904, שבמהלכה העפיל המועדון לליגה הראשונה לראשונה בתולדותיו.
לאחר ההעפלה הוחתם בארסנל ארצ'י גריי, שתפס את מקומו בהרכב של קרוס. בשלוש העונות הראשונות של ארסנל בליגה הבכירה השתתף קרוס בשליש מהמשחקים. ב-1907 הוא עבר לשחק בעמדת המגן השמאלי, אך תפקידו העיקרי שם היה להחליף את ג'ו שו במקרה הצורך. למרות שהיה שחקן מחליף בחלק זה של הקריירה שלו הוא זומן למבחנים בנבחרת אנגליה ב-1906, אך מעולם לא שיחק בה בפועל. קרוס עזב את וולוויץ' ארסנל ב-1909, לאחר שהשתתף ב-149 משחקים (132 בליגה ו-17 בגביע ה-FA) שבהם לא הבקיע ולו שער אחד. הוא השתתף גם בכ-50 משחקים לא רשמיים במדי ארסנל.
קרוס חזר לדרטפורד, שהיה המועדון האחרון בקריירה שלו. ב-1911, תוך כדי מלחמת העולם הראשונה, הוא פרש מכדורגל. ב-1921 הוא התמנה לדירקטור בהנהלה של דרטפורד.
אדוארד ג'קסון
'''אדוארד ל. ג'קסון (באנגלית: Edward L. Jackson'''; ) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אינדיאנה ה-32 בשנים 1925–1929. קודם לכן הוא כיהן כמזכיר המדינה של אינדיאנה.
ג'קסון היה קשור למנהיגי הקו קלוקס קלאן באינדיאנה, והיה מעורב בכמה שערוריות פוליטיות. הוא הואשם על כך שקידם את מדיניות הקלאן כאשר כיהן בתפקידו. ב-1927 הוא נחקר ונשפט על האשמות בשוחד שהיו קשורות לניסיונו לשחד את המושל הקודם, וורן מקריי, אך לא הורשע, שכן חלה התיישנות על עבירותיו. לאחר תום כהונתו כמושל הוא עזב את החיים הפוליטיים בחרפה ולא התמודד יותר על משרה ציבורית.
ראשית חייו
במקביל החל ג'קסון ללמוד משפטים בקריאה עצמית במשרד עורכי דין. ב-1893 הוא התקבל ללשכת עורכי דין ופתח משרד משל עצמו. המשרד לא הצליח בהתחלה, והוא עבד במפעל לייצור לבנים כדי שתהיה לו הכנסה יציבה. ב-1897 נשא ג'קסון לאישה את רוזה וילקינסון. לזוג נולדו שתי בנות. רוזה נפטרה באוקטובר 1919 במהלך מגפת השפעת הספרדית. כשנה לאחר כן נישא ג'קסון בשנית ללידיה ביטי פירס. הזוג אימץ בן, שנקרא גם הוא אדוארד ג'קסון. ב-1898 כבר היה עיסוקו של ג'קסון בעריכת דין עיסוק במשרה מלאה. הוא טיפל בתיקים רבים עבור משרד התובע של מחוז הנרי.
ראשית הקריירה הפוליטית
ב-1901 התמודד ג'קסון בהצלחה על משרת התובע המחוזי ושימש בתפקיד עד 1906. ב-1907 הוא נבחר כשופט מחוזי וכיהן על כס השיפוט עד 1914. בתקופה זו הוא צבר בסיס חזק של תמיכה פוליטית.
הפופולריות שלו במפלגה הרפובליקנית סייעה לו לזכות ב-1916 במועמדות המפלגה לתפקיד מזכיר המדינה, ובבחירות הכלליות הוא נבחר לתפקיד. עם זאת, תקופת כהונתו בתפקיד הייתה קצרה, שכן עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא התפטר כדי להתגייס לצבא ארצות הברית. הוא הוצב כקפטן בנובמבר 1917 בטולידו אוהיו. עד מהרה הוא הועבר לבטל קריק, מישיגן, ולאחר מכן ללפאייט, אינדיאנה, שם הוא קודם לדרגת מייג'ור וקיבל את הפיקוד על מתקן אימונים. הוא המשיך לאמן מתגייסים חדשים עד ששוחרר מהצבא בפברואר 1919.
מזכיר המדינה של אינדיאנה
לאחר תום שירותו הצבאי פתח ג'קסון משרד עורכי דין חדש בלפאייט. ב-1920 מינה אותו מושל אינדיאנה ג'יימס גודריץ' פעם נוספת כמזכיר המדינה לאחר פטירתו של המזכיר הקודם, ויליאם רואץ', בינואר אותה שנה.
ב-1922 התמודד ג'קסון על התפקיד בזכות עצמו ונבחר. הוא היה מעוניין להתמודד על משרה בכירה יותר, והחל לחפש תמיכה להתמודדותו על משרת המושל. אין שום עדות על כך שג'קסון היה חבר בקו קלוקס קלאן, אך היו לו קשרים עם "הדרקון הגדול" ("Grand Dragon") של הקלאן באינדיאנה, די. סי. סטיבנסון, שדן עמו בנושאים שלארגון היה עניין בהם, כמו חיסול השפעתם של קתולים, יהודים ואפרו-אמריקאים.
אף על פי שהיקף ההשפעה של הקלאן באותה תקופה לא הייתה ידועה, הארגון טען שחבריו מחזיקים יותר ממחצית מהמושבים באספה הכללית של אינדיאנה, ואחוז גבוה בממשל המקומי במדינה. היסטוריונים מעריכים שכמעט שליש מתושבי המדינה היו חברי הקלאן. באותה תקופה קיבל הציבור את חברי הארגון כמגיני הצדק, המוסר והאמריקניזם. המוניטין של הארגון והשפעתו הובילו את ג'קסון להחליט על קבלת תמיכתם. רבים מתושבי אינדיאנה חששו שהקלאן ישיג את השליטה בבית המחוקקים המדינתי ב-1924. עם זאת ההיסטוריון ג'יימס מדיסון ציין ש"מאמציו של הקלאן הסתיימו בכישלון כמעט מוחלט".