cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע מכירות
מבצעים מבוססי מחיר
סוג שונה של מבצעי מחיר הוא מבצע המאגד שני מוצרים במחיר זול מאשר כל אחד מהמוצרים בנפרד. כך למשל, מבצע "קפה ומאפה" המקובל בתחנות דלק ובתי קפה בישראל. המבצע בנוי כך שלא יהיה כדאי לקנות מוצר אחד, שכן העלות השולית של המוצר הנוסף מנקודת המבט של הלקוח, קטנה. בדרך כלל, מתח הרווחים הנמצא במוצרים הללו גדול מאוד, ולכן, למרות ההנחה, עדיין הרווח של הספק גדול יותר מאשר אם היה נמכר מוצר אחד. במוצרים מתכלים (כגון קפה ומאפה), הקנייה אינה באה על חשבון קנייה עתידית, ולכן זהו צעד שיכול רק להעלות את הרווחים.
לעיתים מוריד הספק את מחיר המוצר למחיר שאינו ריאלי, ואף נמוך מהמחיר הסיטונאי שבו קנה את המוצר. מבצעים מסוג זה נקראים לוס לידר. אמנם כל פריט שנמכר באופן זה מסב הפסד לספק; אך בראייה גלובלית יותר, המטרה במקרה הזה אינה להרוויח מהמוצר עצמו, אלא להביא לקוחות לחנות, ולהרוויח דרך המוצרים האחרים שייקנו, כאשר הרווח מכסה גם את ההפסד על המוצר הזה, בין אם בקניה הנוכחית ובין אם הלקוח משתכנע להמשיך לבצע את קניותיו במקום זה והופך ללקוח חוזר. ניתן לראות במבצע מסוג זה כתחליף או השלמה לפרסום. על מנת להגן על עצמו מפני שימוש לא נאות של לקוחות במבצע, מטיל הספק מגבלות על המבצע, כגון הגבלת כמות הפריטים שניתן לקנות במחיר המבצע, או התניית המבצע בסכום מינימלי לקנייה של מוצרים אחרים, שלקוח רגיל יכול לעמוד בו.
מבצעים מבוססי כמות
במבצעים מבוססי כמות נארזים הפריטים בקבוצות, כאשר מחיר הקבוצה נמוך ממחיר כל פריט בנפרד במכפלת כמות הפריטים. מבצעים אלו פחות אגרסיביים בדרך כלל, מהמבצעים מסוג "קנה קבל" המפורטים להלן. היתרון ללקוח הוא במחיר האטרקטיבי, אך חסרונו הוא בעובדה שלא כל הלקוחות זקוקים לכמות המוגדלת. כאשר לקוח נדרש לקנות כמות גדולה מכפי צרכיו, הוא למעשה קונה מלאי; לאחזקת מלאי יש מחיר כלכלי, אך זה מורכב לחישוב, ולכן לא נכנס כשיקול על ידי הצרכנים. חיסרון נוסף לצרכן הוא כאשר למוצר יש אורך חיים מוגבל, יש סכנה שהלקוח לא ינצל את המלאי שברשותו או שאיכות המוצר תיפגם.
הרווח לספק הוא האפשרות למכור כמות גדולה של מוצרים. גם אם הרווח על כל פריט קטן יותר מאשר במכירה רגילה, עדיין הרווח הכללי עולה. הדבר נכון במיוחד כאשר העלאת הכמות באה על חשבון המכירות של המתחרים.
מבצעי "קנה קבל"
מבצע "קנה קבל" הוא מבצע שבו הקונה מקבל מתנה על כל קנייה של מוצר מסוים. לקונה יכולת השפעה קטנה על סוג המתנה אותה הוא מקבל, ולכן האטרקטיביות של המבצע מוגבלת מאוד. דוגמה למבצע מסוג זה היא קבלת כוס על כל קניה של בקבוק משקה; מבצע כזה יכול להיות הטריגר שיפנה לקוח לקנות מוצר ספציפי על חשבון מוצר דומה במחיר דומה של ספק אחר, ומכאן כוחו.
מבצעי "קנה וקבל את השני בהנחה"
להלן מבצעים נפוצים מסוג זה:
הנוסחה לחישוב גובה ההנחה היא:
מבצעי "קנה A וקבל B בהנחה, הזול מבין השניים"
מבצע זה הוא גרסה אחרת למבצע הקודם. הלקוח יכול לבחור את הפריטים שהוא רוצה מתוך קבוצה סגורה של פריטים. למשל, ניתן לקנות ספר אחד ולקבל את השני בחצי המחיר. ברור כי נדיר יהיה למצוא מישהו שמעוניין לקנות שני ספרים זהים; לרוב לקוח ירצה לקנות שני ספרים שונים. המגבלה "הזול מבין השניים" היא מאפשרת לספק לשלוט בגובה ההנחה. אם למשל לקוח קונה ספר ב-50 ש"ח וקונה את השני בחצי המחיר, אך בוחר בספר שערכו 300 ש"ח, הרי ששילם 50+150=200 ש"ח עבור ספרים שערכם 350 ש"ח; זוהי הנחה ניכרת. ההגבלה באה למנוע מצב זה ולכן ברגע שמחיר הפריטים הנמכרים אינו אחיד, ההגבלה הכרחית.
הנוסחה לחישוב גובה ההנחה הוא:
דוגמה מספרית:
החישוב הוא:
המחיר שישולם עבור העסקה הוא:
דוגמה של שני מוצרים זהים במחירם:
אם כך, על מנת למקסם את ההנחה המתקבלת ממבצע זה, על הצרכן לבחור מוצרים שמחירם קרוב ככל האפשר. בחירה לא טובה של מוצרים יכולה להפוך את המבצע ללא אטרקטיבי. כאשר הצרכן קונה יותר מזוג מוצרים אחד המשתתף במבצע, אופן סידור ה"זוגות" של המוצרים, יכול להשפיע על המחיר הסופי שישלם. סידור של זוגות בעלי מחיר קרוב ככל האפשר ימקסם את ההנחה. התוכנה שבקופה יכולה להיות "הוגנת" בכך שתחשב ותמקסם את ההנחה בתום הקניה. על מנת לעשות זאת היא תבצע מיון של הפריטים לפי סדר עולה או יורד, ורק אחר כך תחלק אותם לזוגות. לא כל הקופות עושות זאת. רוב התוכנות של הקופות המקובלות בישראל מחשבות את ההנחות תוך כדי קניה, ברגע הראשון שבו נוצר התנאי שמעניק הנחה, שכן לשיטה זו יש את היתרון שהצרכן רואה את המחיר האמיתי של סל הקניות תוך כדי הקניה. הוא רואה את האקטיבציה של ההנחות במהלך העברת המוצרים ואינו צריך להמתין לפעולה של "סיום קניה" על מנת לראות אם אכן קיבל את כל ההנחות שהיה אמור לקבל. עם זאת, בקופות אלו, סדר העברת המוצרים עלול להיות זה שקובע את הזוגות. יכול להיות מקרה אבסורדי, שבו שני לקוחות שקנו בדיוק את אותם מוצרים (ארבעה פריטים ומעלה), משלמים מחיר שונה רק בגלל שהגישו את המוצרים לתשלום בקופה בסדר שונה. האלגוריתם הנכון מנקודת המבט של הצרכן היא "לעזור" לקופה ולהגיש את הפריטים לקופה בסדר ממויין לפי מחיר (אין חשיבות אם הסדר עולה או יורד).
מבצעי תשלומים
ביצוע מכירה בתשלומים היא הליך מקובל במקומות רבים, שלרוב אינו נחשב כמבצע מכירות. אך קיימים מקרים בהם הסדר התשלומים יוצא דופן, ומטרתו להקל על הלקוחות לשלם סכום גבוה עבור המוצר. דוגמה לכך היא הסדרי תשלומים ארוכים שמציעות רשתות השיווק בתקופת טרום החגים. לעיתים מבצע תשלומים יכול להיות עיקר העניין במכירה, למשל בתחום הרכב: רכישת רכב חדש דורשת השקעה כספית ניכרת, ופריסת תשלומים על פני תקופה ארוכה, יכולה לגרום ללקוחות שלא היה באפשרותם לקנות רכב חדש, לשקול זאת.
מבצעי תשלומים יכולים להיות מגוונים. דוגמה למבצע תשלומים יצירתי היא עסקאות מכירת רכב שבהן הלקוח משלם סכום התחלתי, משלם תשלום חודשי קטן במשך תקופה ארוכה, וסכום נוסף בתום התקופה. האטרקטיביות במבצע היא שניתנת ללקוח האפשרות שלא לשלם את הסכום האחרון לקראת סוף התקופה, ולהחזיר את הרכב, כאשר זה מהווה תשלום ראשון לעסקת רכב חדשה. כך הלקוח נוסע ברכב חדש, אך הוציא סכום קטן יחסית, ובסוף התהליך הרכב אינו נשאר ברשותו אלא הוא קונה במקומו רכב חדש. גם הספק מרוויח בעסקה כזו, שכן כל הוצאות המימון מוטלות על הלקוח, ובנוסף הוא הופך ללקוח חוזר בשל השימוש במבצע.
מבצעי קופה
מבצע קופה מוצע לרוב על ידי הקופאי ללקוח לאחר שהוא מגיע לשלם על המוצרים שרכש בקופה. מטרת המבצע מצד הספק היא לבצע מכירה נוספת, ספונטנית בדרך כלל, של מוצר שהלקוח לא התכוון לקנות אותו מלכתחילה. כך, גם אם הרווח במבצע אינו גדול, עדיין נוצר רווח נוסף ומיקסום יכולת המכירה ללקוח. מבצעי הקופה מורכבים לרוב ממוצרים שכיחים, שמרבית האנשים צריכים, אך לרוב לא ילכו לחנות במיוחד עבורם. דוגמאות נפוצות הן סוללות, חומרי ניקוי, או טופסי הגרלה. המעמד שבו נמצא הלקוח כאשר מוצע לו מבצע הקופה, הוא שהוא נמצא ממילא בתהליך של קנייה, ולכן מופחת האלמנט הפסיכולוגי של ביצוע קנייה נוספת. בנוסף זמן ההחלטה הוא מהיר, ואין ללקוח שהות לבחון ולהשוות; ההחלטה מתבצעת על סמך אינטואיציה.
למבצעי קופה יש חשיבות גדולה כאשר מדובר במכירה ללקוחות מזדמנים בלתי חוזרים. דוגמה למכירה מסוג זה היא המכירות בחנויות הדיוטי פרי שבשדות תעופה. הלקוח מגיע לחנות מסוג זה, אגב טיסה, ומלבד ציבור קטן הטס לעיתים קרובות רוב הלקוחות מוגדרים כלקוחות מזדמנים, וכל מכירה נוספת היא רווח עבור החנות. מבצעי קופה אלו יכולים להגיע כמוצר, או כתלוש הנחה מוגבל בזמן, השולח את הלקוח בחזרה אל החנות, וזאת לאחר שכבר קנה את כל הדרוש לו.
מבצעי קופה, שמטרתם למקסם רווח מלקוחות מזדמנים, לא מפורסמים ברבים, אלא מגיעים כהפתעה ללקוח עם סיום הקנייה. זאת על מנת למנוע מהלקוח את האפשרות לתכנן את קניותיו בהתחשב במבצע הקופה.
מועדוני לקוחות
אחת המטרות החשובות שיש לעסק, הוא להגיע לתזרים מזומנים קבוע. דרך נוחה לעשות זאת היא להפוך לקוחות ללקוחות קבועים. אחד האמצעים לשימור לקוחות, הוא לגרום ללקוח להרגיש רצוי על ידי מתן הטבות שונות ללקוח הקבוע. הדבר מתבצע על ידי "מועדון לקוחות", במסגרתו מקבל הלקוח הנחות ומבצעים שאינם מוצעים ללקוח המזדמן. ובכך מושגות מספר מטרות:
קיימים מספר מאפיינים טיפוסיים למועדון לקוחות:
קופונים
יש להבדיל בין הקופונים הללו, לבין הקופונים שניתן לקנות כיום באינטרנט, הנכנסים תחת הקטגוריה של "קניה קבוצתית".
קניה קבוצתית
"קניה קבוצתית" או קנייה חברתית היא שיטת קנייה בה מתאגדת קבוצה של קונים במטרה לקנות כמות גדולה ממוצר או שרות כלשהו, וכך להוריד את מחירו עבור כל אחד. לעיתים הקבוצה מתארגנת על ידי התאגדות של קונים, לעיתים על ידי הספק עצמו ולעיתים על ידי צד שלישי כלשהו. דוגמה להתארגנות קונים היא למשל ועד עובדים אשר משיג לחבריו עסקה מוצלחת. דוגמה להתאגדות על ידי ספק היא טיסות שכר, שמהוות מעין יצירה של קבוצה ומכירה של טיסה מוגדרת היטב לקבוצה זו.
דוגמה להתארגנות על ידי צד שלישי היא אתרי קופונים באינטרנט, אשר מתחייבים כלפי הספק ברכישה של כמות מינימלית, ואז מאגדים באמצעות האינטרנט קבוצה של קונים.
הקנייה הקבוצתית יכולה להיות אמתלה עבור ספק להוריד מחיר באופן נקודתי מבלי להוריד את מחיר המחירון של המוצר, דבר שיכול להביא להשלכות רבות לאורך זמן. כך למשל, מוכנים יבואני רכב בישראל, למכור מכוניות במכירה קבוצתית לוועדי עובדים גדולים, וכך למכור כמות גדולה של מכוניות; כל זאת ללא פגיעה במחיר המחירון, המשפיעה על מחירי המכוניות החדשות והמשומשות ועל היחסים בין היבואן לבין חברות הליסינג השונות.
מתנות, הגרלות ומשחקים
לעיתים מעוניין ספק לקיים מבצע מכירות, שאין בצידו משמעות כלכלית על המוצר עצמו. במקרה כזה הוא יכול לפנות למסלולים שמנסים לפתות את הלקוח באמצעות הטבות אחרות.
מתנות
ההטבה הפשוטה ביותר היא מתן מתנה כלשהי. המתנות יכולות להיות קשורות או לא קשורות למוצר הבסיס. הן יכולות להיות פשוטות מאוד, כגון צעצוע ילדים בתוך שקית של חטיף, או בעלות ערך מוסף, כגון כיסוי למנגל גז עם קנייה של מכשיר המנגל. המתנה יכולה לשמש מטרה נלווית, של הצגת מוצר חדש המצורף כמתנה למוצר קיים ומוכר, למשל צירוף של אריזת סלט חדש כלשהו לאריזה של חומוס ותיקה ומוכרת.
בתרבות הברים בארצות הברית במאה ה-19 רוֹוֵחַ מבצע של הגשת ארוחה ללא תשלום ללקוחות שרכשו משקאות חריפים. רוב מוצרי המזון שהוגשו חינם היו בעלי תכולת מלח גבוהה (כגון האם, גבינות, קרקרים מלוחים וכדומה) ולפיכך מצמיאים, כך שבעקבות אכילתם הלקוחות הזמינו משקאות נוספים. "ארוחות החינם" הפכו סמל לשחיתות ובשנות ה-30 הביטוי "אין ארוחות חינם" ייצג את המלחמה בשחיתות ואת רוח כלכלת השוק.
הגרלות
על מנת להגדיל את האטרקטיביות של המבצע, יכול הספק לבחור להעניק מתנה גדולה ויקרה מאוד. במקרה כזה לא ניתן לתת את המתנה לכולם, ויש לבצע הגרלה. בעבר, הגרלות נחשבו למקדם מכירות חזק וטוב, אך כיום הציבור שבע אכזבות מהגרלות עבר, ולכן מגיב להן באופן מתון הרבה יותר מאשר בעבר.
בצד הטכני של ההגרלה, מקובל היה בעבר לדרוש מהמשתתפים בהגרלה לשלוח לספק הוכחת קנייה כלשהי, כגון תווית המוצר. הדבר הפך את ניהול מבצעי ההגרלות למסובך ויקר. כיום, עם התפתחות טכנולוגיות התקשורת, מקובל לפרסם מספר טלפון ממוחשב, והלקוח נדרש להתקשר ולהירשם על ידי הקשה של מספר סידורי כלשהו או כל הוכחת קנייה אחרת. בהזדמנות זו מושמעים ללקוח מסרים פרסומיים נוספים. אופן זה של ביצוע הגרלה הוא זול באופן ניכר מהשיטה הקלאסית.
על פי חוקי מדינת ישראל, למשל, הגרלות ומשחקי מזל אסורים. אך כאשר הם משמשים כקידום מכירות ולא כעניין המרכזי, יש אפשרות לקבל אישור ממשרד האוצר לקיום הגרלה כהליך נלווה לקידום מכירות. הגרלה חייבת להיות בפיקוח עורך דין או רואה חשבון, ולהיות הוגנת. הגרלה שאינה הוגנת מהווה עבירה על החוק.
משחקים
ניתן "לעטוף" את ההגרלות במשחק הקשור למוצר, שמסתיר את מהות המבצע ואת סיכויי הזכייה שבו. דוגמאות למשחקים נפוצים:
השפעות המבצעים לאורך זמן
משמעות המבצע בדרך כלל היא הורדה במחיר, בצורה כזו או אחרת. הצרכן מקבל בקלות הורדות במחיר, אך קשה יותר לקבל העלאה של המחיר חזרה לרמתו הקודמת. דבר זה יכול לפגוע במכירות בתום המבצע. מבצעים מבוססי כמות יכולים לגרום לצרכן לצבירת מלאי, דבר שישפיע עוד על כמות המכירות בתום המבצע. השפעה נוספת יכולה להיות לתדמית המוצר, אשר מתקבל אצל הצרכנים כמוצר זול. במקרה כזה, ההשפעה השלילית עלולה להמשך לאורך זמן, שכן בהיעדר מבצע, ייתכן שהצרכן יבחר לרכוש מוצר מתחרה, שלא היה במבצע, ושעל כן תדמיתו גבוהה יותר.
אחיזת עיניים
לעיתים מקיימים ספקים שונים מבצעים, שמהווים אחיזת עיניים, שמטרתה להביא לקוח, אך לבצע בסופו של דבר מכירה רגילה. דוגמה נפוצה היא פרסומים של מבצעים בסגנון "עד 80% הנחה". העוקץ טמון במילה "עד". בגלל חוק אמת בפרסום חייב אמנם הספק להחזיק מספר פריטים בהנחה האמורה, אך שאר הפריטים יהיו בהנחה קטנה או ללא הנחה כלל.
דוגמה אחרת, הנפוצה בעיקר בתחום התיירות, היא פרסום של מבצעים מדהימים, אך כאשר הלקוח מתקשר על מנת לרכוש את המבצע, הוא מתבשר על כך שהמלאי אזל והספק מנסה למכור ללקוח עסקה אחרת.
שיטה אחרת היא הצגת מחירים גבוהים על המוצרים ומתן הנחה תמידית, כך שהקונה אינו יודע מה המחיר המקובל. על פרקטיקה זאת כתבה השופטת יעל וילנר:
שמאל פוליטי בישראל
השמאל תומך בנסיגה מחלקים מיהודה ושומרון, המוחזקים צבאית על ידי ישראל, במסגרת הסכם שלום עם הפלסטינים. מחנה השמאל רואה במהלכים אלו הכרחיים להמשך קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, בהתבסס על הערכות לפיהן ביהודה ושומרון חיים בין 1.7 ל-2.9 מיליון פלסטינים, וסיפוחם למדינת ישראל עלול להביא לסופה של ישראל כמדינת לאום יהודית או כדמוקרטיה והפיכתה למדינה דו-לאומית. בעקבות זאת תומך השמאל בעיקרו בפינוי התנחלויות השוכנות מעבר לגדר ההפרדה.
מבחינה כלכלית, בעשורים הראשונים של המדינה מדיניות השמאל בישראל הייתה מזוהה באופן מובהק עם תפיסת עולם סוציאל-דמוקרטית או סוציאליסטית, זיקה שהתערערה במידה מסוימת החל משנות ה-80, והפכה לגמישה יותר ותלויית נסיבות. כמו כן דוגלים רבים מתומכי השמאל הישראלי בהפרדת דת ומדינה, השרשת ערכי הפמיניזם, תמיכה בקהילת הלהט"ב, בזכויות אדם ובזכויות המיעוטים. מאז קום המדינה ועד המהפך (1948–1977) היו ראשי ממשלת ישראל מהצד השמאלי של המפה הפוליטית. מאז המהפך מרבית ראשי הממשלה בישראל היו אנשי ימין או ימין-מרכז.
סקירה כללית
השמאל הישראלי כונה בעבר "מחנה הפועלים" בשל זיקתו החזקה לסוציאליזם ומעמד הפועלים. הייתה אחיזה חזקה ביישוב, שהתבטאה, בין השאר, בהקמתם של הקיבוצים ושל הסתדרות העובדים. עם השנים הסוציאל-דמוקרטיה ומדינת רווחה הפכו לגישות הרווחות בשמאל הישראלי. עם זאת בחוגי שמאל שונים קיימת גם תמיכה בקומוניזם ואנרכיזם. כוחו של השמאל הכלכלי והחברתי נחלש החל משנות ה-70 של המאה ה-20 ובייחוד לאחר "המהפך", והזיקה המובהקת לכלכלה סוציאליסטית התערערה, כאשר מפלגות השמאל היו שותפות למדיניות הפרטה בתקופות מסוימות ולתוכנית הייצוב הכלכלית של 1985.
בנושאי חברה, דת ומדינה – השמאל נוטה לליברליזם. הוא תומך בדרך כלל בהפרדת דת ומדינה כן בחופש מדת ושוויון זכויות לבני מיעוטים, לרבות מיעוטים על רקע דת, גזע, מין ומגדר.השמאל הישראלי דוגל בגישה יונית כלפי הסכסוך הישראלי-ערבי. הוא מעדיף קידום משא ומתן דיפלומטי, הכרוך לעיתים אף בוויתורים מסוימים, על פני פעולות צבאיות. לגישתו, הסכמי שלום על בסיס חילופי שטחים הם הדרך הטובה ביותר לפתרון הסכסוך. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוביל את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני עם חתימת הסכמי אוסלו. במסגרתם הוקמה הרשות הפלסטינית שהיא ישות אוטונומית למחצה ובמעמד נמוך משל מדינה. לאחר מכן החל השמאל לקדם את פתרון שתי המדינות והקמת מדינה פלסטינית במסגרת הסכם שלום. השמאל גורס שהסכם שלום בנוסח שתי מדינות הוא אינטרס חיוני לישראל, ממניעים מוסריים ותועלתניים. בכך, הוא סבור שיתאפשר לשמר את הרוב היהודי בישראל, מבלי לפגוע בזכויות האוכלוסייה הפלסטינית ביהודה, שומרון ועזה, וכן לשמור על הלגיטימציה הבינלאומית שלה. כמו כן, השמאל הציוני סבור שעקרון שתי המדינות הוא צעד הכרחי לשם כינון שלום עם העולם הערבי. לפיכך ישנה התנגדות מסוימת לנוכחות הישראלית בשטחי יהודה ושומרון ובעבר גם בחבל עזה.
השמאל כולל בכנסת גם את חד"ש, ועד הבחירות לכנסת העשרים וחמש כלל גם את מרצ. מרצ מזוהה כמפלגה הדוגלת במדיניות רווחה כלכלית והפרדת הדת מהמדינה. בנוסף, היא מקדמת מדיניות לחיזוק זכויות מיעוטים כגון ערבים אזרחי ישראל, נכים, מהגרי עבודה ומבקשי מקלט לא יהודים (כגון עובדים זרים) וקהילת הלהט"ב. מפלגת חד"ש היהודית-ערבית, מהווה חזית של ארגוני שמאל רבים, ביניהם המפלגה הקומוניסטית הישראלית (לשעבר רק"ח). בנוסף להיותה דוגלת בהשגת שלום באמצעות פשרות, בהקמת מדינה פלסטינית על בסיס גבולות 4 ביוני 1967 והפיכת ישראל למדינת כל אזרחיה. היא תומכת במדיניות כלכלית סוציאליסטית וב'צדק סביבתי'. עם זאת, בקרב רוב הציבור חד"ש מזוהה כמפלגה ערבית אנטי-ציונית. ב-2015 הובילה את הרשימה הערבית המשותפת, סיעת המפלגות הערביות, לאחר שהתמזגה עם בל"ד, רע"ם ותע"ל.
הקרן החדשה לישראל תומכת ומממנת ארגוני שמאל רבים. אחד מארגוני השמאל החוץ-פרלמנטריים הוותיקים הוא "שלום עכשיו", הפועל לסיום השליטה הישראלית ביהודה, שומרון ועזה. הוא רואה בשטחים אלה ככיבוש, ופועל לגיוס תמיכה ציבורית להיפרדות מהפלסטינים. זאת משום שלדעת הארגון צעדים אלה יביאו לקידום השלום עם הפלסטינים ורוב מדינות ערב. עוד ארגונים שפועלים לקדם הסכם מדיני עם הפלסטינים הם יוזמת ז'נבה של יוסי ביילין והמפקד הלאומי של עמי אילון. לצדם פועלים עשרות ארגונים קטנים אשר רבים מהם מתעסקים בעיקר בסכסוך הישראלי-פלסטיני.
דמוגרפיה
סקר שנערך ב-2019 בקרב האוכלוסייה על ידי מרכז המחקר פיו מצא ש-8% מהאוכלוסייה מגדירים את עצמם "שמאל" מתוך שלוש אפשרויות: "ימין", "מרכז" ו"שמאל". באותה שנה ערך פרופ' קמיל פוקס שנתן 5 אפשרויות: "ימין", "מרכז-ימין", "מרכז", "מרכז-שמאל", "שמאל ומצא ש-5% מגדירים את עצמם כ"שמאל" ועוד 11% מגדירים את עצמם כ"מרכז-שמאל". באפריל 2020 פורסם כי רק 6% מהישראלים מגדירים עצמם "שמאל".
שמאל רדיקלי
בשמאל הרדיקלי בישראל יש תמיכה במדינת כל אזרחיה ובביטול הצביון היהודי של מדינת ישראל. הוא לרוב פוסט-ציוני או אנטי-ציוני ורואה בציונות תנועה שנישלה את העם הפלסטיני מאדמתו. הרדיקלים טוענים שהמדיניות הישראלית ביהודה ושומרון מפלה ואי־שוויונית. זאת משום שהמתנחלים מנוהלים תחת החוקים האזרחיים של ישראל ואילו הפלסטינים נשלטים תחת חוק צבאי. בנוסף הם טוענים שישראל מפרה את זכויות האדם של הפלסטינים ויש אף שטוענים לפשעים נגד האנושות. חלק מהשמאל הרדיקלי בישראל טוען שהמשטר ביהודה ושומרון מקביל לאפרטהייד שהונהג בדרום אפריקה.
ארגוני ותנועות שמאל
להלן רשימת ארגונים ותנועות פוליטיות המזוהות עם השמאל בישראל, חלקם מזוהים עם השמאל הרדיקלי:
ארגוני שמאל מדיני
רשימה זו נבנתה על סמך ניתוח פעולתם של הארגונים הרשומים בה. חלקם לא מגדירים עצמם כארגוני שמאל ובאתר האינטרנט שלהם אין אזכור לשיוך זה.
אה"מ פיניקס (1832)
אה"מ פיניקס (1832) (HMS Phoenix) הייתה סלופ בריטית עשויה עץ ומונעת על ידי מנוע קיטור וגלגלי משוטות, אחת הראשונות מסוגה בצי המלכותי.
הספינה, בעלת שישה תותחים, הושקה ב-25 בספטמבר 1832 במספנות צ'טם. היא פעלה לאורך חופי ספרד במהלך מלחמת האזרחים בספרד בין השנים 37–1835.
בין השנים 41–1839 שירתה בים התיכון. ב-1840 הייתה חלק מהשייטת הבריטית-אוסטרית-טורקית, שפעלה לסילוק מוחמד עלי שליט מצרים מסוריה וארץ ישראל, ולקחה חלק פעיל בהפגזת העיר עכו ב-3 בנובמבר 1840.
בשנת 1845 הוסבה להנעת מדחף, ושירתה עד שנת 1850 בים התיכון ולאורך חופי מערב אפריקה המערבית. בין השנים 54–1853 ערכה שתי הפלגות להובלת אספקה ודואר וחילוץ משלחות באזור הארקטי. בשנת 1855, במהלך מלחמת קרים, פעלה בים הלבן. בשנת 1864 הוצאה משירות, נמכרה ופורקה.
הלגיון השבעה עשר
הלגיון השבעה עשר (בלטינית: Legio XVII) הוא אחד הלגיונות בצבא הרומי. הלגיון הוקם כנראה בידי אוקטביוס בשנת 41 לפנה"ס. הלגיון הושמד בקרב יער טויטובורג (קרב וארוס) בשנת 9 לספירה. כינוי הלגיון אינו ידוע לבטח, אך אולי היה גרמניקה או גאליקה.
פיסות המידע אודות הלגיון מועטות, אין אזכור ללגיון ברשומות הרומיות כלל, עניין שהופך את קיומו למסתורי משהו.
בכל זאת, היסטוריונים רבים טוענים כי הלגיון היה פשוט יחידה קטנה ולא מפורסמת, שכן צבא אוגוסטוס מנה בסך הכול 21 לגיונות, ממוספרים מ-1 ל-21. כמו כן, לאחר קרב יער טויטובורג, שבו הושמדו שלושה לגיונות, נעלמו מהרשומות הצבאיות שמות הלגיונות השמונה עשר וההתשעה עשר בלבד, לכן סביר להניח כי הלגיון השלישי היה הלגיון השבעה עשר, הבלתי ידוע.
בשנת 9 לספירה ארמיניוס, מנהיג שבט החרוסקי הגרמני ובן ברית רומאי, הביא בשורה לווארוס אודות מרד באזור הריין. וארוס הצעיד את כוחו למקום, ללא ידיעה כי שבט החרוסקי המתין בציפייה לבואו. ב-9 בספטמבר של אותה השנה התנפל הכוח הגרמני על הצבא הרומי והשמידו כליל בקרב יער טויטובורג. שלושת הלגיונות ששירתו תחת וארוס הושמדו לגמרי וסמליהם נשדדו.
Absolution
Absolution הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק הבריטית מיוז.
הפקה
האלבום יצא לאור ב-29 בספטמבר 2003 בבריטניה וכמעט חצי שנה מאוחר יותר, ב-23 במרץ 2004 בארצות הברית. האלבום הניב את "Time Is Running Out", להיטה הגדול ביותר של הלהקה בארצות הברית, עד אז.
בניגוד לקודמיו, הפקת האלבום לא הוגבלה על ידי לוחות זמנים, וסיפקה ללהקה את כל מרחב הזמן לו נזקקו כדי לעבד את שיריה.
האלבום נכנס הישר לראש המצעד הבריטי וזמן קצר אחר כך גם לראשות המצעד הצרפתי. האלבום הגיע לצמרת מצעדי האלבומים במדינות רבות. האלבום הגיע למקום ה-107 בבילבורד האמריקאי. עקב הפרש הזמן הגדול בין הגרסה האמריקנית והבריטית, נשאר האלבום במצעדים במשך זמן ארוך מהמקובל.
מהאלבום יצאו לאור חמישה סינגלים וכן סינגל צדקה מיוחד להורדה, Apocalypse Please.
ימין פוליטי בישראל
הימין הפוליטי בישראל הוא מחנה שאידאולוגיית היסוד שלו היא לאומיות יהודית ומימושה במדינת ישראל באמצעות הציונות. הימין בישראל דוגל בהדגשת הפטריוטיות, בהעצמת ערכי הלאומיות והמולדת, בעמדות קשוחות במשא ומתן עם הפלסטינים ועם מדינות ערב, התיישבות, בהרחבת ההתנחלויות ובנקיטת קו נוקשה בפעולות צבאיות נגד ארגוני טרור. חלק מתנועות הימין רואות בארץ ישראל השלמה (או לפחות חלקים ממנה, משטח C) כגבולות הרצויים למדינת ישראל. מבחינה כלכלית, בתקופות מסוימות הדגישו חלק ממפלגות הימין תמיכה בשוק חופשי וליברליזם כלכלי, והימין מזוהה לרוב עם גישה כלכלית זו, אך מדיניות המפלגות בפועל מורכבת יותר, ולאורך השנים חלק ממפלגות הימין תמכו בשילוב גישות. מבחינת חברתית ודתית הימין נוטה לשמרנות ושמירת אופייה היהודי של מדינת ישראל.
מאז קום המדינה ועד המהפך (1948–1977) היו ראשי ממשלת ישראל מהצד השמאלי של המפה הפוליטית. ברוב השנים שחלפו מאז המהפך ממשלות ישראל הורכבו בעיקר ממפלגות ימין או ימין-מרכז.
התנועה הרוויזיוניסטית
בשנת 1923 הקים זאב ז'בוטינסקי את התנועה הרוויזיוניסטית ("ברית הציונים הרוויזיוניסטים" - הצה"ר) לאחר שבהסתדרות הציונית לא התקבלו דעותיו לגבי נקיטת קו נוקשה יותר כלפי המדיניות האנטי ציונית של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. התנועה הרוויזיוניסטית כללה גופים רבים שהעמידו חלופה לגופיה של התנועה הציונית: זרוע מדינית שנקראה בתחילה ברית הציונים הרוויזיוניסטים (צה"ר) ולאחר ההתפצלות מההסתדרות הציונית נקראה הסתדרות ציונית חדשה; מחתרת האצ"ל שממנה התפצל הלח"י; תנועות הנוער בית"ר וברית החשמונאים (תנועת נוער דתית מקבילה); קופת חולים לאומית, עיתונים כגון: "חזית העם", "דואר היום", "המשקיף", "הירדן", ו"חרות". בימי השואה ארגונים רוויזיוניסטים לקחו חלק בהתקוממיות בגטאות, כך לדוגמה במרד גטו ורשה השתתף הארגון הצבאי היהודי (אצ"י).
היחסים בין התנועה הרוויזיוניסטית לבין הנהגת היישוב ומוסדותיה היו מורכבים ונעו בין שיתופי פעולה בתקופות מסוימות לבין מאבקים שהגיעו לכדי רדיפת הרוויזיונסטים, לדוגמה בתקופת הסזון: לקראת סוף מלחמת העולם השנייה כאשר כף המלחמה נטתה באופן ברור לטובת בעלות הברית, החליטו מחתרות האצ"ל והלח"י לחזור לפעול נגד המנדט הבריטי, ומנחם בגין שעמד בראש ארגון האצ"ל אף קרא ל'מרד'. לאחר שהנהגת היישוב לא הצליחה להניא אותם מכוונות אלו החלה הנהגה לפעול כנגד המחתרות. הוקמה יחידה שמטרתה הייתה לחטוף ולהסגיר אנשי אצ"ל לידי הבריטים, כולל סגן ראש האצ"ל יעקב מרידור, ונוסף על כך פעילי אצ"ל פוטרו ממקומות עבודותיהם ותלמידים גורשו ממוסדות החינוך.
אירוע בולט נוסף ביחסים בין התנועה הרוויזיוניסטית להנהגת היישוב הייתה פרשת אלטלנה. עם ההכרזה על עצמאות המדינה אוחדו המחתרות האצ"ל והלח"י יחד עם ההגנה לתוך צבא ההגנה לישראל, ואולם יחידות האצ"ל בירושלים נשארו עצמאיות. ביוני 1948 הגיע לחופי ישראל האונייה אלטלנה אשר נקנתה על ידי התנועה הרוויזיוניסטית והועמסה בנשק רב לטובת הכוחות הלוחמים בארץ ישראל. לאחר הגעת האונייה לישראל, כאשר המשא ומתן על חלוקת הנשק שעל-גבי האונייה עלה על שירטון, ומתוך חשש שהנשק ישמש למרי אזרחי, הוטבעה הספינה בפקודתו של דוד בן-גוריון.
חרות, גח"ל ותנועת הליכוד
עם הקמת המדינה, יוצאי ארגון האצ"ל הקימו את המפלגה הפוליטית תנועת החרות, אשר אליה הצטרפו לקראת הבחירות לכנסת השנייה אנשי ברית הצה"ר. משנת 1965 התנועה החלה לפעול בגוש משותף עם המפלגה הליברלית במסגרת גח"ל ובשנת 1973 הוקמה סיעת הליכוד שהורכבה מגח"ל וכן ממספר מפלגות ותנועות נוספות: הרשימה הממלכתית, המרכז החופשי והתנועה למען ארץ ישראל השלמה. בראש תנועת החרות, הגח"ל והליכוד עמד מנחם בגין, לשעבר מנהיג מחתרת האצ"ל. עד לשנת 1967 היו מפלגות הימין מפלגות אופוזיציה. בשנת 1967, ערב מלחמת ששת הימים, הצטרפה חרות לראשונה לקואליציה במסגרת ממשלת ליכוד לאומי, דבר שתרם במידה רבה ללגיטימציה של מפלגות הימין. בבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977 זכו מפלגות הימין לראשונה בניצחון, שזכה לכינוי 'המהפך' (בעקבות דבריו של שדר הטלוויזיה חיים יבין) והביאו להקמתה של ממשלה בראשותו של מנחם בגין. ממשלה זאת וממשלות הימין הבאות שיבואו אחריה השקיעה רבות בהתיישבות היהודית ביש"ע ובגליל, ומצד שני חתמה על הסכם השלום עם מצרים בשנת 1979, הקרוי גם "הסכמי קמפ דייוויד".
הסכמי השלום עם מדינות ערב, ההתבססות של מפלגות הימין בתור מפלגות שלטון, יחד עם התנועה שלהם לעבר מרכז המפה הפוליטית הביא להתפצלות והקמתם של מפלגות אשר החזיקו בדעות ימניות יותר. בשנת 1979 הוקמה מפלגת התחיה על ידי גאולה כהן ומשה שמיר, אשר פרשו שניהם מהליכוד בעקבות הסכם השלום עם מצרים. המפלגה הגיעה בשיאה ל-5 מנדטים (בבחירות לכנסת ה-11) ופורקה בשנת 1992 לאחר שבבחירות לכנסת ה-13 לא עברה את אחוז החסימה. בשנת 1987 פרש רפאל איתן מתנועת התחיה בעקבות חילוקי דעות עם גאולה כהן, והקים את מפלגת צומת, אשר כללה מצע חילוני נוסף על האידאולוגיה הימנית. בבחירות 1996 אוחדה המפלגה אל תוך סיעת הליכוד. בשנת 1988 הקים רחבעם זאבי את תנועת "מולדת" אשר חרתה על מצעה את מושג ה'טרנספר מרצון'. בשנת 1999 רצה המפלגה במסגרת האיחוד הלאומי שכלל גם את חרות (מפלגה של פורשי מפלגת הליכוד) ואת תקומה (מפלגה של פורשי מפד"ל). מפלגה זאת אוחדה בשנת 2006 בבחירות לכנסת השבע עשרה אל סיעת האיחוד הלאומי-מפד"ל.
בשנת 2005 חוותה מפלגת הליכוד שבר גדול בעקבות תוכנית ההתנתקות והקמת מפלגת קדימה. אריאל שרון, שעמד בראש המפלגה והממשלה, יישם את התוכנית שכללה יציאה חד-צדדית מרצועת עזה, וכללה את פירוק ההתנחלויות בגוש קטיף ופינוי תושביהן. התוכנית עוררה גל מחאות חסר תקדים, שכלל התנגדות רבה מתוך המפלגה עצמה. התנגדויות אלו, בתוספת החשש של שרון מכוחו ההולך וגדל של מרכז הליכוד, הביאו לכך ששרון יחד עם 14 מחברי הליכוד, פרשו מהתנועה והקימו מפלגת מרכז מתחרה בשם "קדימה".
מאז עזיבת שרון את הליכוד עומד בראשה בנימין נתניהו. בבחירות לכנסת ה-17 שהתקיימו במרץ 2006 מפלגת הליכוד צנחה מ-38 מנדטים ל-12 בלבד. בבחירות לכנסת ה-18 שהתקיימו בפברואר 2009 זכתה מפלגת הליכוד ל-27 מנדטים והרכיבה את הממשלה, כאשר קדימה זכתה ל-28 מנדטים, העבודה ל-13 מנדטים וישראל ביתנו ל-15 מנדטים. בבחירות לכנסת ה-19 רץ הליכוד ברשימה משותפת עם ישראל ביתנו שזכתה ל-31 מנדטים והרכיבה את הממשלה. בבחירות לכנסת ה-20 רץ הליכוד בנפרד וזכה ל-30 מנדטים, ונתניהו הקים את הממשלה בפעם הרביעית. ב-2014 נבחר ראובן ריבלין, חבר הכנסת מטעם הליכוד ובעברו יושב ראש הכנסת, לנשיא מדינת ישראל.
ב-13 ביוני 2021 הסתיימה כהונה רצופה בת 12 שנה של בנימין נתניהו כראש ממשלת ישראל, ושל הליכוד בממשלה ובקואליציה, והתחדשה ב-29 בדצמבר שנה מאוחר יותר.
הציונות הדתית
הציונות הדתית לא החלה דרכה בתנועת ימין, אך במרוצת השנים מפלגותיה ותנועותיה המרכזיות נעו יותר ויותר לצידה הימני של המפה הפוליטית, ובפרט בתמיכה בארץ ישראל השלמה (או בחלקים ממנה, כשטח C). אף על פי כן, ישנם קהלים בציבור הזה המחזיקים בעמדות שמאליות יותר, והם יוצגו בעיקר על ידי מפלגת מימ"ד ותנועת ציונות דתית ריאלית.
הרעיון של שיבת היהודים לארץ ישראל והתעוררות לאומית דתית התפתח עוד בתחילת המאה ה-19, כאשר הוגים, אשר קרואים מבשרי הציונות, החלו לתת לראשונה ממד מעשי לרעיון שיבת היהודים לארץ ישראל. עשרות אגודות, ובשמן הכולל חובבי ציון, הוקמו במטרה להגשים את הרעיון הלאומי. העלייה הראשונה הייתה הסנונית הראשונה בדרך למימוש חזון הלאומיות. העולים חברי אגודות חובבי ציון הקימו את המושבות הראשונות, אשר היו מושבות דתיות. עם ייסוד הקונגרס הציוני הצטרפו אליו דתיים רבים, ובשנת 1902 ביוזמתו של הרב שמואל מוהליבר התאחדו הדתיים לסיעת המזרחי. אחד המנהיגים החשובים ביותר של הציונות הדתית היה הרב אברהם יצחק הכהן קוק אשר קרא ליישוב ארץ ישראל, להתקרבות בין דתיים לחילוניים והדגיש את הצורך לשלב את התורה בחיי המעשה. בשנת 1929 הוקמה תנועת הנוער בני עקיבא אשר תפסה תאוצה בעיקר לאחר קום המדינה.
בשנת 1955 התאחדה מפלגת "המזרחי" עם "הפועל המזרחי" למפלגה חדשה בשם מפד"ל (מפלגה דתית לאומית). עם השנים עברה המפד"ל פיצולים ואיחודים, בין השאר עם מפלגת האיחוד הלאומי שמייצגת הן פלגים בציונות הדתית והן ימנים חילוניים (על ידי מפלגת מולדת). במאה ה-21 הפכה המפד"ל למפלגת הבית היהודי על מנת להפסיק להיות מפלגה מגזרית ולפנות לקהלים רחבים יותר בציבור הישראלי, בהם ימנים חילוניים ומסורתיים ובני מיעוטים ציוניים כמו הדרוזים.
בנוסף, הפכו תלמידיו של הרב קוק לגורם מוביל בחינוך ובהובלת הציבור הציוני-דתי. הם הצטרפו כרבנים וכמורים במוסדות החינוך של הציונות הדתית, הקימו ישיבות, ישיבות תיכוניות ואולפנות, ישיבות ההסדר ומכינות קדם צבאיות ואף תפסו את מקומם כרבני ערים.
אחרי מלחמת ששת הימים, בעקבות כיבוש יהודה ושומרון, רצועת עזה, סיני, בקעת הירדן ורמת הגולן, וכחלק מרוח הלאומיות שהתעוררה בעקבות זאת, הוקמה תנועת גוש אמונים, אשר דגלה בחזון הציונות של ארץ ישראל השלמה. התנועה הקימה יישובים רבים ביהודה ושומרון, בחבל עזה ובסיני. היישובים הוקמו בתמיכת ועידוד הממשלה, אשר ראו בהתיישבות היהודית אינטרס ביטחוני ולאומי. התנועה הלאומית והאידאולוגית עברה קשיים רבים, עם פינוי ימית ושאר חצי האי סיני כחלק מהסכם השלום עם מצרים, ולאחר מכן עם חתימת הסכמי אוסלו ובהמשך בהתנתקות מגוש קטיף. ביישובים התפתחה חקלאות מתקדמת, הוקמו מוסדות חינוך, ישיבות, ומכינות קדם צבאיות. הציונות הדתית מאמינה בערכי תרומה לעם ושירות צבאי, כחלק מתפיסה זו הוקם מערך השירות הלאומי, ורבים מבני הציונות הדתית מתגייסים לשירות קרבי בצה"ל. עם השנים, יותר ויותר מבני הציונות הדתית הגיעו לתפקידי פיקוד וקצונה בצה"ל. במהלך תוכנית ההתנתקות היה חשש מסירוב פקודה המוני, בעיקר מצד חיילי הציונות הדתית, ומכך שצו הרב ינצח את הפקודה הצבאית. חשש זה התבדה, אך ביצוע תוכנית ההתנתקות, ומאוחר יותר גם הפינוי האלים בעמונה ב-2006, גרם למשבר ובירור עמוק בציונות הדתית, אך גם להקצנה: קבוצות שוליים, שזכו לכינוי "נוער הגבעות", נפרדו מתוכה והפנו עורף להנהגה המרכזית והממלכתית, וחלה עלייה בפעולות "תג מחיר".
בראש ממשלת ישראל השלושים ושש עמד נפתלי בנט ממפלגת ימינה, והוא ראש הממשלה הראשון שהוא דתי-לאומי ובן הציונות הדתית.
בכנסת העשרים וחמש מיוצגת הציונות הדתית על ידי סיעות הציונות הדתית (אשר כוללת את האיחוד הלאומי – תקומה), עוצמה יהודית ומפלגת נעם (המייצגת את הזרם החרד"לי). ח"כים דתיים לאומיים נוספים כיהנו לאורך השנים בליכוד ובמפלגות נוספות. בעבר ייצגו את הציונות הדתית מפלגות המפד"ל, הבית היהודי, תקומה וימינה.
ההתיישבות ביהודה שומרון וחבל עזה
גוש אמונים היא תנועה חברתית דתית-לאומית שקמה אחרי מלחמת יום הכיפורים הפועלת לחידוש ההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון, בחבל עזה ובגולן, ולחיזוק ההתיישבות בנגב ובגליל. התנועה קמה מתוך רגש דתי בעיקרו, אך בשנותיה הראשונות סחפה בהתלהבותה גם חילונים רבים, רובם חברים בהתיישבות העובדת. ההתיישבות בשטחים החלה כהתיישבות אידאולוגית מטעמים ציוניים ודתיים של יישוב ארץ ישראל השלמה, ארץ האבות בה חיו אברהם, יצחק ויעקב ובה חיו דוד המלך ועוד גיבורים מהתנ"ך. לאחר הסכמי אוסלו, התמקדה התנועה בהקמת התיישבויות ומאחזים בשטח C.
בין פעיליה הבולטים ומנהיגיה ניתן לציין את חברי הכנסת הרב חנן פורת, ניסן סלומיאנסקי וגרשון שפט, הרב משה לוינגר, יעקב כץ (כצל'ה) הרב יואל בן נון, הרב חיים דרוקמן, בני קצובר, הרב מנחם פליקס, דניאלה וייס ובעלה אמנון וייס, יהודה חזני, מאיר הרנוי ואורי אליצור. בין תומכיה הבולטים בהתיישבות זו ניתן למנות את נעמי שמר ונתן אלתרמן. ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון נמנה בתחילה עם תומכיה הבולטים של התנועה, אולם, בסוף דרכו הפוליטית עם תוכנית ההתנתקות הפך ליריב פוליטי מר של ציבור המתנחלים.
ניסיונות התיישבות ראשונים ביהודה ושומרון נעשו כבר ב-1975, אך המתנחלים פונו על ידי צה"ל והממשלה. הפריחה בהתיישבות באיו"ש התרחשה אחרי המהפך ב-1977 ועליית מנחם בגין (הליכוד) לשלטון. מאז נבנו עוד הרבה התנחלויות, חלקן בגושים (כגון גוש עציון), חלקן כערים (כגון אריאל) וחלקן כנקודות מבודדות (כגון יצהר).
על אף שמבחינה אידאולוגית השמאל תומך בפינוי התנחלויות לשם הגשמת מטרות מדיניות, ואילו הימין לרוב מתנגד לכך, הרי מבחינה מעשית פינויי התנחלויות הגדולים בוצעו בפועל על ידי מנהיגי ימין - מנחם בגין בפינוי חבל ימית ומרחב שלמה כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים ואריאל שרון בפינוי גוש קטיף וצפון השומרון במסגרת תוכנית ההתנתקות.
השקפת העולם של ארגוני הימין בישראל
ארגוני הימין בישראל מאוחדים סביב הלאומיות היהודית ותמיכה בציונות וערכים פטריוטיים. כמעט כל ארגוני הימין מאמינים שמדינת ישראל צריכה להיות מדינה יהודית ודמוקרטית, אחדים מהם תומכים גם במדינת הלכה.
ארגוני הימין המדיני נחלקים לארגונים לוחמניים מול ארגונים בעלי קו רך, וכן לארגונים המזוהים כדתיים אל מול ארגונים חילוניים. מחזיקי דעות ימין נחלקים בדרך כלל באופן גאוגרפי בתמיכה בקבוצות הללו, לפי אופי היישובים בהם הם מתגוררים: ביישובים ובערים במרכז הארץ ובאלה שסמוכים למישור החוף, וכן בגולן ובחלק מיישובי בקעת הירדן מדובר בתושבים שרובם חילונים, התומכים בימין-מרכז פשרני. כך גם ביישובים בגוש עציון ובאפרת. לעומת זאת, בקרב היישוב היהודי בחברון ובקריית ארבע, וסביב שכם: יצהר, הר ברכה ואלון מורה, לרוב הדעות ניציות יותר.
גישות לסכסוך עם הפלסטינים
רוב ארגוני הימין מתנגדים להסכמים עם הפלסטינים, ובפרט להקמת מדינה פלסטינית, מטעמים שונים:
חלק מארגוני ימין תומכים בפתרונות אחרים משתי מדינות לשני עמים, כגון סיפוח שטחי C על תושביהם הישראליים ומתן אוטונומיה לפלסטינים בשטחי A ו-B, כאשר ישראל מפקחת על הביטחון ועל הגבולות. חלק מאנשי הימין מציעים לתת לפלסטינים אזרחות ירדנית ולחלק את האחריות על השטחים בין ישראל לירדן, כאשר ישראל תהיה אחראית על הביטחון וירדן על שירותי הפנים והרווחה. לפי הימין, ביישום פתרונות אלה לא יהיה צורך לפנות אנשים מבתיהם וכן יושג פתרון של הבעיה הדמוגרפית.
חלק מהארגונים בימין, ובפרט מפלגת מולדת, תומכים בטרנספר בהסכמה לערביי השטחים וסיפוח יהודה ושומרון. אחרים תומכים בהפיכת הפלסטינים לאזרחי ירדן ובכך לפתור את האיום הדמוגרפי. ארגוני ימין קיצוניים תומכים בגירוש בכוח של ערביי השטחים, וחלקם אף בגירוש ערביי ישראל. עמדות אלה הן עמדות מיעוט בקרב הימין.
צבא ולוחמה בטרור
רוב ארגוני הימין הם בעלי יחס חם ואוהד לצה"ל, ומעודדים את בניהם לשירות קרבי ופיקודי וכן שירות כקצינים. לשם כך הקימו ארגוני הימין מכינות קדם-צבאיות המכשירות בני נוער לשירות קרבי והמשכה לתפקידי פיקוד וקצונה, הידועות שבהן הן מכינת בני דוד בעלי ומכינת עֹצֶם שפעלה בגוש קטיף.
ארגוני הימין דוגלים בנקיטת יד קשה כנגד הטרור ובפרט כנגד הטרור הפלסטיני ומאמינים בלוחמה בטרור באמצעות פעולות צבאיות בהן מבצעים צבאיים בעומק מעוזי הטרור, סיכולים ממוקדים וחיסול מנהיגי טרור, מעצרים, הריסת בתי מחבלים וחקיקה כנגד הטרור. חלקם תומך בצעדים דרסטיים יותר כגון עונש מוות למחבלים וגירוש משפחותיהם.
הימין מתנגד למעורבות של חיילי צה"ל בפינוי יישובים יהודיים, וגורס שגם אם הוחלט לפנותם, את הפינוי צריכה לבצע משטרת ישראל ולא הצבא. ככלל, הימין מתנגד לסירוב פקודה, אך בעקבות תוכנית ההתנתקות גבר קולם של גופים בימין התומכים בסירוב פקודה לפינוי התנחלויות ומאחזים. עם זאת, סרבנות הימין קטנה בהיקפה מסרבנות השמאל.
כלכלה וחברה, דת ומדינה
בנושא זה אין אחידות בקרב ארגוני הימין השונים. חלקם תומכים בשוק חופשי וכלכלה ליברלית בעוד אחרים תומכים במדינת רווחה וכלכלה סוציאל-דמוקרטית, ואחרים תומכים בשילוב של שתי הגישות.
בנושאי דת ומדינה רוב הימין, כולל ארגונים חילוניים, נוטה לאהדה ליהדות ושמירת אופייה היהודי של מדינת ישראל, ומתנגד לשינוי בסטטוס קוו בענייני דת ומדינה. עמדתו בנושאי דת ותרבות היא שמרנית. הציונות הדתית דוגלת בשילוב של תורה ועבודה: קיום אורח חיים דתי וציוני, הכולל שירות בצה"ל ואחר כך השתלבות בשוק העבודה. הציונות הדתית שואפת לקרב את כלל עם ישראל ליהדות על ידי פעולות חינוך והסברה, בדרכי נעם ובגישה פחות מחמירה מהחרדים. בין הציונות הדתית ליהדות החרדית מתנהל מאבק על ההגמוניה הדתית בישראל ועל עמדות השפעה וכוח ברבנות הראשית.
בשנים האחרונות גדל הדגש של הדתיים הלאומיים על שירות צבאי ולשם כך הוקם מסלול ישיבות ההסדר המשלב בין שירות קרבי ללימודים תורניים בישיבת הסדר. כמו כן, הקימו ארגוני הימין מכינות קדם-צבאיות המכשירות בני נוער לשירות קרבי והמשכה לתפקידי פיקוד וקצונה.
חוק ומשפט
הימין מתנגד לאקטיביזם שיפוטי ותומך בשמרנות שיפוטית, תוך שמירת עיקרון הפרדת הרשויות והאיזון בין הרשויות. כמו כן הוא מבקר את בית המשפט העליון, בעיקר כשבתו כבג"ץ, על התערבותו בפעולות הרשויות האחרות, ובמיוחד ביטול חקיקה ראשית של הכנסת. מאותן סיבות, הימין תומך בריסון כוחם של היועצים המשפטיים ובפרט של היועץ המשפטי לממשלה, ובמיוחד לגבי זכות הווטו בפועל שנטלו לעצמם.
שרת המשפטים איילת שקד נימקה מדוע על בית המשפט לא להתערב בשאלות מדיניות-ביטחוניות וכלכליות, והזכירה בהקשר זה את ציטוט "החרב והארנק" של אלכסנדר המילטון. וכתבה בנושא התערבות בית המשפט בנושאי מדיניות ופוליטיקה:
אמון מחנה הימין בבג"ץ ירד עקב שורת פסיקות מעוררות מחלוקת, ביניהם האשרור שנתן לתוכנית ההתנתקות ופינוי היישובים מגוש קטיף וצפון השומרון ב-2005, פסיקות בנושאי מלחמה בטרור, התנחלויות, פינוי מאחזים, ביטול חקיקה נגד המסתננים מאפריקה וחוק ההסדרה ועוד. כתוצאה מכך נמתחה על בית המשפט ביקורת רבה. כך למשל חבר הכנסת יריב לוין אמר שעל בית המשפט העליון "השתלטה קבוצת מיעוט שמאלנית קיצונית, שמנסה להכתיב את ערכיה לחברה כולה". לדבריו, גישתם של שופטי בית המשפט העליון לנושאי דת ומדינה "רחוקה מאוד מהתפישה המסורתית של מרבית הציבור בישראל, שנוטה לגישה מסורתית". מצב זה מהווה לדבריו "סכנה ליכולת שלנו להבטיח את קיומנו". כתוצאה מכך בימין תומכים בשינוי הליך מינוי השופטים על מנת ליצור סגל שופטים מגוון ומאוזן יותר, המייצג את רוב הציבור, וכן מינוי של שופטים שמרנים ומרוסנים, שיימנעו מהתערבות מוגזמת בהחלטות הרשות המבצעת ופסילת חוקים של הכנסת.
בני מיעוטים
ארגוני הימין רואים בישראל את מדינת העם היהודי ומדינה יהודית, כאשר רובם תומכים בגישת מדינה יהודית ודמוקרטית וחלקם במדינת הלכה, וככזו יש בה מקום לזכויות לאומיות רק לעם היהודי. זכויות לאומיות אלה כוללת סממנים יהודים בסמלי המדינה וחגיה, חוק השבות וחוק האזרחות ומתן מעמד מיוחד לארגונים יהודיים-ציוניים כגון הסוכנות היהודית וקרן קיימת לישראל. עם זאת, רוב ארגוני הימין תומכים בשוויון זכויות מלא לכל אזרחי ישראל, כולל לבני המיעוטים, ומצהירים על רצונם לשלבם בחברה הישראלית. ארגוני הימין מתייחסים בעוינות לבני מיעוטים החותרים תחת המדינה או המפרים את החוק באופן שיטתי.
ארגוני הימין רואים בדרוזים בישראל, שנאמנים למדינת ישראל ומשרתים שירות מלא בצה"ל כולל שירות קרבי וקצונה בכירה, בני ברית נאמנים, אחים לנשק ושותפים מלאים לחיים הציבוריים בישראל. לפיכך יחסם כלפי הדרוזים אוהד ביותר. הדרוזים, מצידם, משתלבים בארגוני ומפלגות ימין ואף רצים לכנסת מטעמן.
היחס לערביי ישראל, לעומת זאת, הוא עוין וחשדני, בעיקר עקב הסכסוך הישראלי-פלסטיני בו נוקטים ערביי ישראל עמדה פרו-פלסטינית וכן התנגדותם למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ורצונם להפכה למדינת כל אזרחיה נטולת סממנים יהודיים כגון דגל ישראל. בעקבות האינתיפאדה השנייה ומהומות אוקטובר 2000 חלה הקצנה בחברה הערבית ובעיקר בהנהגתה הפוליטית (כגון התחזקותן של בל"ד והתנועה האסלאמית בישראל), דבר שהביא למשבר אמון בין היהודים לערבים והרעה ביחסים ביניהם, ובפרט לכך שארגוני ימין החלו לראות בערבים אויבים חתרנים שיש להתנהל נגדם בתקיפות וביד קשה, כגון אכיפה מוגברת מצד משטרת ישראל ושירות הביטחון הכללי ושלילת אזרחות של ערבים שהיו מעורבים בפיגועי טרור. בקרב חלק קטן של ארגוני ימין קיצוני יש ביטויי גזענות כלפי ערבים, וזו הקצינה בתחילת המאה ה-21. עם זאת, רוב ארגוני הימין חותרים לשלב את הציבור הערבי המתון בחברה הישראלית תוך דיכוי הגורמים הקיצוניים והאנטי-ציוניים המסיתים להתנגדות לישראל.
היחס לבדואים בישראל הוא אמביוולנטי ולצד ההערכה על שחלק מהם משרתים בצה"ל כלוחמים וגששים, יש גם ביקורת עליהם בנימוק שרבים מהם פורעי חוק המשליטים אנרכיה ופשע בסביבתם. רוב ארגוני הימין דורשים לאכוף את חוקי המדינה על הבדואים ולמנוע גזל אדמות וגנבות חקלאיות מצידם, כמו גם להיאבק בתופעות של פוליגמיה ונקמת דם.
המפלגות בכנסת וכוחן (2023)
סה"כ: 56 מנדטים.
עונג שבת (סרט)
עונג שבת  (2003) הוא סרט ישראלי עלילתי קצר (21 דקות). הסרט הופק כעבודת הגמר של מיכל ברזיס ועודד בן נון במסגרת לימודיהם בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים. הסרט זכה במספר פרסים, ונבחר במקום השני ברשימת "עשרת סרטי בית הספר הטובים ביותר בכל הזמנים" על ידי ועדת מומחים מטעם בית הספר, לרגל ציון 15 שנים להקמת בית הספר.
עלילת הסרט מתרחשת בליל שבת, כאשר בחורה דתייה בשם רחל חומקת מבית הוריה לבילוי אסור עם חברותיה החילוניות. כשהבילוי משתבש והופך לסיוט, על רחל לשאת בתוצאות השקר וההסתרה.
עינות ירדן
עינות ירדן הוא חטיבת ביניים ובית ספר תיכון אזורי בקיבוץ עמיר שבעמק החולה, המתנהל ברוח דמוקרטית. בעבר היה מוסד חינוכי של השומר הצעיר.
היסטוריה
בית הספר עינות ירדן הוקם כמוסד חינוכי אזורי של השומר הצעיר בגליל העליון ב-1953, וכמו רובם המוחלט של המוסדות החינוכיים של השומר הצעיר, תפקד כפנימייה של חברת נעורים אוטונומית. המוסד הוקם על ידי קיבוצי הקיבוץ הארצי בגליל העליון – עמיר, שמיר, להבות הבשן ודן, ולאחר מכן הצטרף גם קיבוץ שניר. ב-1995 עבר קיבוץ דן לבית הספר הר וגיא.
התנהלות בית הספר כיום
מנהלת בית הספר כיום היא טל עזגד שפיגלר.
הפרלמנט
הפרלמנט, אחד הגופים המרכזיים בחיי בית הספר, מורכב מכל אדם מאוכלוסיית בית הספר (מורים, תלמידים ואנשי צוות שונים כאחד) אשר מתעניין בנושא הנידון. הנושאים מועלים לדיון על ידי אנשים מאוכלוסיית בית הספר. במהלך הדיונים ניתנת הזדמנות שווה לכל המשתתפים להביע את דעתם ואת השקפתם בנושא. לאחר מכן מגבשים ניסוח להצעות והן עולות להצבעה גלויה. ההחלטות מכובדות על פי רוב, אך מכיוון שאין גוף מוגדר אשר אוכף את החלטות הפרלמנט, יש הטוענים כי הוא חסר ערך.
שיטת החונכות
השיטה נולדה מתוך טענה כי מחנך הכיתה אינו דמות משמעותית עבור מרבית התלמידים, וספק אם בשנות נעוריהם קיימת נוכחות של מבוגר משמעותי בחייהם. הרעיון בשיטה הוא לספק לכל תלמיד תיכון אדם מבוגר שינחה אותו ויהפוך לדמות משמעותית בחייו – כל מבוגר מצוות בית הספר יכול להיות דמות משמעותית בעיני אותו נער אשר בוחר בו. בכל קיץ נשלחת רשימת חונכים לכל התלמידים (ממסיימי כיתות ז' ומעלה), והם בוחרים כמה מהם. לאחר מכן משובצים חניכים לכל חונך תוך ניסיון לאזן בין מספר החניכים של כל חונך והתחשבות בהעדפות החניך. השיטה מופעלת בבית הספר כבר שנים רבות ומוכיחה את עצמה.
אדקה
אדקה (EDEKA) היא חברת הסופרמרקטים הגדולה בגרמניה.
אדקה נוסדה ב-1898 עם איחודן של 21 חברות קטנות. שם החברה התפתח מראשי התיבות E.d.K, בגרמנית: Einkaufsgenossenschaft deutscher Kolonialwarenhändler, "איחוד סוחרי מוצרים קולוניאליים גרמניים". ההנהלה הראשית של אדקה יושבת בהמבורג.
בשנת 2005 קנתה אדקה רשת סופרמרקטים גדולה, שפאר (Spar), אשר כללה 2,100 סניפים. נכון לשנת 2006 קיימים 11,500 סניפים של אדקה, ונתח השוק שלה בגרמניה מהווה 26%. סניפי הרשת מגוונים מאוד בגודלם ונעים בין מכולות שכונתיות ומרכזי קניות ענקיים בני מספר קומות. סניפי הרשת נושאים שמות רבים; את השם "אדקה" נושא רק מיעוט הסניפים. אין זה נדיר למצוא שני סופרמרקטים הסמוכים זה לזה, הנושאים שמות שונים והמשתייכים שניהם לרשת אדקה.
לאדקה מספר חברות-בת המפעילות סניפים מחוץ לגרמניה - ברוסיה, בצ'כיה, בדנמרק ובאוסטריה.
מיס גרמניה
מיס גרמניה היא תחרות יופי הנערכת בגרמניה.
התואר הוענק לראשונה ב-1927 ונמשך עד 1933. דייזי דאורה שניצחה בשנת 1931 השתתפה בהמשך בתחרות היופי הבינלאומית. שרלוט הרטמן שנבחרה למיס גרמניה מספר חודשים לפני עליית הנאצים לשלטון נבחרה להשתתף בתחרות מיס אירופה.
בתקופת הרייך השלישי חדלה התחרות מלהתקיים, השלטון הנאצי אסר על קיום תחרויות יופי, וכינה אותם "דקדנס יהודי-בולשיביקי", אך במקומם פרסמו תארים הנקראו "מלכת הקציר", "מלכת הפריחה" ו"מלכת היין".
במזרח גרמניה נאסרו והוצאו מחוץ לחוק גם שם תחרויות יופי עקב כך שהם מהוות "השפלה וניצול של האישה על ידי הקפיטליזם".
ב-1949 נערכה התחרות מחדש בגרמניה המערבית. ב-1950 בתחרות זכתה סוזן אריקסן שזמן קצר לפני זה חזרה מעבודות כפייה בברית המועצות. ב-1953 חברת "אופל" רכשה את הבעלות על ארגון התחרות ושליחת נציגות גרמניה לתחרויות היופי הבינלאומיות דוגמת מיס עולם ומיס תבל. ב-1968 לאחר פשיטת הרגל של חברת אופאל התגייסו ארגונים פמיניסטיים נגד התחרות המהווה "שוק בשר" לטענתם, בשנים מסוימות במהלך שנות השבעים לא התקיימה התחרות, וזוכות בתחרויות יופי מקומיות נשלחו לייצג את גרמניה בתחרויות בינלאומיות.
ב-1979 שודרה התחרות לראשונה בטלוויזיה. משנת 2009 נציגת גרמניה לתחרות מיס תבל, היא הזוכה בתחרות "מיס תבל גרמניה" אותה מארגנת קים קוטר.
דלידה
דַּלִידָה (נולדה בשם יולנדה כריסטינה ג'יליוטי, באיטלקית: Iolanda Cristina Gigliotti; 17 בינואר 1933 – 3 במאי 1987) הייתה זמרת שאנסון איטלקייה-צרפתייה.
ביוגרפיה
יולנדה כריסטינה ג'יליוטי נולדה בקהיר, מצרים, להורים ממוצא איטלקי. אביה היה כנר ואמה הייתה זמרת באופרה של קהיר, ומגיל צעיר הם לימדו אותה לשיר. בשנת 1954 זכתה בתחרות מלכת היופי של מצרים ומיד לאחר מכן עזבה לפריז על מנת לקדם קריירת משחק, ואימצה את שם הבמה שלה: דלידה.
סרטה הראשון, "ג'וזפה ואחיו", עם עומר שריף, לא זכה להצלחה. לצד המשחק החלה לשיר בקברטים באיטלקית, בצרפתית, בערבית ובשפות נוספות. באוגוסט 1956, יוצא שירה הראשון "מדונה" וזוכה להצלחה. בדצמבר אותה שנה, יוצא השיר "במבינו", שתורגם לשפות רבות, והופך ללהיט הראשון בסדרה של מאות להיטים בקריירה בת שלושה עשורים. ב-27 בפברואר 1957, מתקיים המופע הראשון שלה באולם "אולימפיה" בפריז.
חייה האישיים של דלידה היו סוערים ומלאי דרמות. שניים ממאהביה והגרוש שלה התאבדו. ב-1961 התחתנה עם היועץ האישי שלה, לוסיאן מוריס והפכה לאזרחית צרפת עקב נישואיה. לאחר מספר חודשים, היא סיימה את נשואיה לטובת הזמר האיטלקי לואיג'י טנקו. בסוף 1965 הופיעה בהיכל התרבות בתל אביב ושרה בעברית את השיר "הבה נגילה". בשנת 1966, היא יצאה לסיבוב הופעות בקנדה, אמריקה הלטינית, מדינות ערביות וברחבי אירופה.
בינואר 1967 היא וטנקו התארסו, ובאותו חודש השתתפו בפסטיבל השירים האיטלקי (פסטיבל סן רמו) עם השיר "להתראות אהבה, להתראות" (Ciao Amore, Ciao) שאותו כתב טנקו והלחין לדלידה. ב-27 בינואר 1967 מצאה דלידה את גופתו של טנקו בחדרם במלון בסן רמו. טנקו התאבד בירייה ברקתו בהיותו בן 28 בלבד, לאחר שנודע לו כי לא עלה לגמר הפסטיבל. הוא הותיר לצידו פתק המודיע שהתאבדותו נעשתה כנגד חבר השופטים ובחירת הקהל. התאבדותו הייתה קשה עד מאוד לדלידה, והיא ניסתה להתאבד חודש אחריו באותו חדר. היא הודיעה לצוות המלון שלא יפריעו לה, ובלעה כמות גדולה של גלולות. חדרנית שחשדה שהיא פוגעת בעצמה הזעיקה צוות עזרה ראשונה והצליחו להציל את חייה. היא הייתה בקומה במשך חמישה ימים ולאחר מכן שהתה בבית החולים במשך מספר חודשים. בדצמבר אותה שנה, נכנסה להיריון מסטודנט איטלקי בשם לוסיו. היא ביצעה הפלה מלאכותית שהותירה אותה עקרה.
היא ניהלה רומן קצר עם נשיא צרפת פרנסואה מיטראן ועם השחקן אלן דלון, איתו שרה את השיר "פארולה פארולה", שזכה להצלחה בצרפת, ביפן, בקנדה ועוד.
בקיץ 1982, במהלך גביע העולם בכדורגל, היא הוציאה שיר עידוד לנבחרת צרפת. ב-1985, ביצעה שני ניתוחי עיניים ולקחה הפסקה מקריירת השירה. בשנת 1986, היא כיכבה בסרט "היום השישי", שזכה לביקורות מהללות במצרים ובצרפת. בתחילת 1987 חווה דלידה מספר דיכאונות. היא נסעה לבקר במצרים, ארץ הולדתה, וזכתה לקבלת פנים מרשימה. בסוף אפריל, התקיימה ההופעה האחרונה שלה באנטליה, טורקיה, ולאחר מכן היא חזרה לפריז.
בלילה שבין ה-2–3 במאי דלידה התאבדה בבליעת כדורים והשאירה מכתב פרידה, בו כתבה: "החיים הפכו לבלתי נסבלים... סלחו לי". היא נקברה בבית הקברות של מונמארטר. על קברה יש פסל שלה בגודל טבעי.
במהלך הקריירה שלה הקליטה דלידה מעל 500 שירים, 200 מהם תורגמו לצרפתית ולאנגלית. היא מכרה למעלה מ-100 מיליון תקליטים, וזכתה פעמיים באוסקר העולמי למוזיקה.
ג'ורג' רוק
סר ג'ורג' רוק (באנגלית: George Rooke; 1650 - 24 בינואר 1709) היה אדמירל בצי המלכותי הבריטי. את עיקר פרסומו קנה לו במלחמות נגד צרפת ובייחוד בניצחונותיו בקרב מפרץ ויגו ב-1702 ובכיבוש גיברלטר ב-1704, כחלק ממלחמת הירושה הספרדית.
ביוגרפיה
רוק נולד בשנת 1650 בסנט לורנס שליד קנטרברי, קנט, אנגליה. הוא התנדב לצי המלכותי בשנת 1672 ובהמשך השתתף במלחמות הולנד-אנגליה. קודם לדרגת פוסט קולונל בשנת 1673 ולדרגת אדמירל משנה ב-1690.
במאי 1692 השתתף רוק תחת פיקודו של אדוארד ראסל, הרוזן הראשון מאורפורד בקרב בארפלור ולה הוג (ליד שרבור שבצרפת) בקרב זה הצטיין מאוד במתקפה לילית על הצרפתים בלה הוג, כאשר הכוח בפיקודו הצליח לשרוף 12 ספינות של הצי הצרפתי. זמן קצר לאחר מכן הוענק לו תואר אבירות.
ב-1696 מונה רוק לאדמירל הצי. לאחר הסכם רייסווייק הוא שירת בתעלה האנגלית ובים התיכון. בשנת 1700 הוא פיקד על הצי האנגלו-הולנדי שהפגיז את קופנהגן, יחד עם הצי השוודי בפיקודו של האדמירל הנס וואכטמייסטר, במטרה לרכך ולהקל על נחיתתו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה בדנמרק במהלך המלחמה הצפונית הגדולה.
מלחמת הירושה הספרדית
ביולי 1704 פיקד רוק על הצי המאוחד האנגלו-הולנדי בכיבוש גיברלטר. לאחר הפגזה כבידה החלו המלחים האנגלים וההולנדים במתקפה יבשתית על גיברלטר. ב-2 באוגוסט נכנע מושל גיברלטר דייגו דה סלינאס.
פחות משבוע לאחר כיבוש גיברלטר, קיבל רוק מודיעין על כך ששייטת צרפתית מתקרבת לגיברלטר. הוא הותיר חצי מהכוח שלו בגיברלטר והפקיד אותם על הגנתה, ועם שאר הכוח הפליג לכיוון הצרפתים. בקרב שהתפתח לאחר מכן ליד מאלגה לא הצליח אף אחד מהצדדים להשיג הכרעה, והן הצי הצרפתי והן הצי האנגלו-הולנדי ספגו אבדות רבות בנפש ונזקים כבדים לספינות (על אף שלא הוטבעו ספינות בקרב זה). למרות שלא הושגה הכרעה של כוחות הברית בקרב, בכל זאת הדבר חיזק את אחיזתם בגיברלטר והרתיע תגבורות אויב נוספות מלהגיע למקום.
בפברואר 1705 פרש רוק מהשירות בצי מסיבות רפואיות. הוא חזר לאחוזתו בסנט לורנס, ומת שם בשנת 1709.
בשנת 2004 הוצב בגיברלטר פסל של רוק, כחלק מחגיגות ה-300 לכיבוש גיברלטר.
רע מוכיח
רֵעַ מוכיח (נולד ב-27 באוקטובר 1971) הוא מוזיקאי, יוצר, מלחין, נגן ומפיק מוזיקלי ישראלי. פעיל בעיקר בתחום הרוק, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקת עולם. מנגן בכלים רבים, כמו גיטרה, בס, תופים, קלידים ועוד. מראשוני היוצרים בישראל ששילבו שימוש בסמפלר ביצירתם.
ביוגרפיה
רע מוכיח הוא בנו של המוזיקאי אילן מוכיח, אחיו הגדול של המוזיקאי תום מוכיח ונכדו של המוזיקאי דניאל פקטורי. כשהיה נער התחיל ללמוד לתופף בבית ספר רימון והצטרף ללהקת "אחוות כחולי העין". כשהיה בן 15.5 היה המתופף בלהקת "קאריזמא" של מאיר אריאל, יחד עם יואב קוטנר, יהודה עדר ומיקי שביב והשתתף עימם ב"מסע הבחירות של מאיר אריאל".
לאחר שלמד מוזיקה בארצות הברית חזר לישראל והצטרף ללהקות "בלאגן", "רעש" ו"זקני צפת", איתן ניגן בשנים 1991–1992.
ב-1993 השתתף כמפיק מוזיקלי, מלחין, נגן וזמר באלבומו של ברי סחרוף "סימנים של חולשה". האלבום נחשב למהפכני וחדשני באותה תקופה, בעיקר בזכות הפקתו המקצועית של מוכיח שכללה שימוש רב בסמפלרים ומוטיבים של מוזיקה אלקטרונית שלא היו נפוצים אז.
Low Life
Low Life הוא סינגל של הראפר האמריקאי פיוצ'ר, בהשתתפות הזמר הקנדי דה ויקנד. השיר יצא לאור ב-1 במרץ 2016, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן הרביעי של פיוצ'ר, Evol. השיר נכתב על ידי פיוצ'ר, מטרו בומין, דה-ויקנד ודה-הילה, והופק על ידי מטרו בומין, דה-הילה ובן ביליונס, עם הפקה נוספת של דה ויקנד.