cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרכזית הקריות
התחנה ממוקמת בצפון הקריות, בשטחה המוניציפלי של קריית מוצקין. הפעילות בה החלה באוגוסט 2013, עם הפעלתם של קווי המטרונית באזור. המסוף משמש כבסיס יציאה לשלושה מקווי המטרונית ולקווי אוטובוס של אגד. קווי המטרונית היוצאים מן המסוף הם קו מספר 1, הקו המרכזי בין קווי המטרונית המוביל למרכזית חוף הכרמל ופועל בכל שעות היממה, קו מספר 3, הנוסע דרך קריית ים לשכונת הדר בחיפה, וקו מספר 4 הנוסע כמו קו 1 למרכזית המפרץ ומשם למרכזית חוף הכרמל דרך מנהרות הכרמל והגרנד קניון. עם תחילת ההרצה של המטרונית בוצעו שינויים בקווי האוטובוס באזור, ומאז יוצאים חלק מהם ממרכזית הקריות.
מרכזית הקריות כוללת חנייה לרכבים פרטיים ותחנות המתנה. בשלהי 2013 נחנך בסמוך לה מרכז קניות קטן. על-פי תוכניות משרד התחבורה, בסמוך למקום עתידה להבנות בעתיד תחנת הרכבת סביוני ים שתהיה תחנת הרכבת השנייה של קריית מוצקין.
קווי האוטובוס מחיפה אל היישובים שצפונית לקריות, אשר חולפים בכביש חיפה - עכו, כ־500 מטר ממזרח לתחנה, אינם נכנסים אל מרכזית הקריות. חלקם אף לא עוצרים בתחנה הסמוכה לה.
קווי האוטובוס היוצאים מהתחנה
מקרא סימנים:
מטרונית
מרכזית הקריות משמשת כתחנת מוצא לשלושה מקווי המטרונית.
שירות עירוני
ישנם מספר קווי אוטובוס עירוניים היוצאים מהתחנה ומשרתים אזורים שונים בקריות. הקווים מופעלים על ידי חברת "אגד".
פרנסיס פיקבייה
פרנסיס פיקבייה (בצרפתית: Francis-Marie Martinez Picabia; 28 בינואר 1879 – 30 בנובמבר 1953) היה צייר ואמן צרפתי, יליד העיר פריז. אביו היה דיפלומט ספרדי-קובני בפריז ואמו צרפתייה.
פיקביה למד באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר ובאקול נסיונל סופרייר דז אר דקורטיף. בתחילת דרכו, בין 1903 ל-1908, הוא הושפע רבות מן האימפרסיוניזם ובייחוד מאלפרד סיסלי. מ-1909 ואילך הייתה השפעת הקוביזם על יצירתו רבה יותר, והוא נהיה לחלק מקבוצת חתך הזהב.
היה שותף לפעילות תנועת הדאדא והסוריאליזם.
אצ'זונצ'וקו נדוקה
אצ'זונצ'וקו נדוקה (באנגלית: Echezonachukwu Chinedu Nduka; נולד ב-19 ביולי 1989) הוא שחקן, משורר, פסנתרן, מוזיקולוג ומלחין ניגרי אשר יצירותיו זכו לפרסום ושבחים רבים ב-BBC ובערוץ הרדיו Nacional Clasica de Argentina.
ביוגרפיה
נדוקה נולד באוניטשה, ניגריה, אביו הוא כומר אנגליקני ואמו היא אשת חינוך. בילדותו נדד רבות עם הוריו במסגרת שליחותם כאנשי חינוך במספר מקומות ברחבי אפריקה. כילד שבילה את רוב זמנו בכנסייה הוא הצטרף  לארגון The Boys Brigade שנוסד בגלאזגו, שבסקוטלנד, על ידי סר ויליאם אלכסנדר סמית'. לאחר מכן, הפך נדוקה לסולן ראשי במקהלת הכנסייה.
בתקופת נעוריו הצטרף לסמינר Bishop Crowther Seminary. בשנת 2006, הוא התקבל ללימודי מוזיקה באוניברסיטת ניגריה וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה בשנת 2010. לאחר מכן, הוא המשיך את לימודיו לתואר מוסמך במוזיקה באוניברסיטת קינגסטון שבלונדון
אקדמיה וכתיבה
נדוקה עבד בניגריה בתור מרצה, במכללה הפדרלית לחינוך Alvan Ikoku. בנוסף, הוא עבד ככותב עצמאי ובעל טור בעיתון הניגרי The Nigerian Telegraph. הוא אחד האקטיביסטים המובילים בארגון הפאן-אפריקני Hadithi, ורוב יצירותיו פורסמו באתר האינטרנט של הארגון. חיבורו המפורסם "Preserving the Igbo Cultural Dogmas via Literature: From Chinua Achebe to Onyeka Nwelue" זכה לשבחים רבים מצד אחד ולביקורות וויכוחים גדולים מצד שני. נדוקה דורג כאחד מחמשת הסופרים הניגרים המשפיעים בשנים האחרונות. רוב מאמריו עוסקים בספרות, שירה וסיפורת של סופרים ממוצא אפריקאי.
שירה
יצירת השירה של נדוקה "Etude" זכתה בפרס הארד בתחרות השירה הרביעית Korea-Nigeria Poetry Feast. בשנת 2016, הוא זכה בפרס הראשון באותה תחרות על יצירתו המפורסמת "Listen". אחת מיצרותיו בשפה הניגרית "אנחנו לובשים גלימות סגולות" היא יצירה אשר עוסקת בטרור בניגריה. שיריו פורסמו בכתבי עת, מגזינים ואנתולוגיות מפורסמים כגון: Transition Magazine,Sentinel Nigeria, Sentinel Literary Quarterly, Kalahari Review, The Bombay Review, Bakwa, African Writer, Jalada, Saraba Magazine, Praxis Magazine for Arts and Literature, BrittlePaper, Tuck Magazine, The New Black Magazine, Black Communion: Poems of 100 New African Poets, From Here to There: A Cross Cultural Poetry Anthology, A Thousand Voices Rising: An Anthology of Contemporary African Poetry, The Solace of Nature: An Anthology of International Poetry, The Bombay Review: An Anthology of Short Fiction and Poetry. כמה משיריו אף תורגמו לנורווגית, צרפתית וערבית
פרויקט הפואטיקה הבינלאומי
בקיץ 2015, המהדורה השלישית של פרויקט הפואטיקה הבינלאומי לזכרו של המשורר, הזמר, הפזמונאי והשחקן הרוסי האגדי ולדימיר ויסוצקי התפרסמה בארצות הברית. בפרויקט השתתפו משוררים רבים מרחבי העולם וביניהם מרלנה זימנה. נדוקה זכה לפרסום רב לאחר שנטל חלק בפרויקט כאשר יצירותיו בשפת האיבו תורגמו ליוונית, הינדית, מאורי, קוזה, גאורגית, מלטזית וצרפתית.
לי ברגר
לי רוג'רס ברגר (באנגלית: Lee Rogers Berger; נולד ב-22 בדצמבר 1965 בקנזס, ארצות הברית) הוא פלאואנתרופולוג, אנתרופולוג פיזי וארכאולוג אמריקאי, החי בדרום אפריקה וחוקר באזורי ערש המין האנושי. עיקר פרסומו בא מגילוי שני מינים נכחדים של הומינינים מן האבולוציה של האדם: אוסטרלופיתקוס סדיבה והומו נאלדי, ומיישום שיטות מתקדמות של גישה חופשית, שקיפות ושימוש ברשתות חברתיות למחקר פלאואנתרופולוגי. נבחר על ידי הטיים מגזין לרשימת האנשים המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2016.
ביוגרפיה
נולד בקנזס בשנת 1965 וגדל בג'ורג'יה. בצעירותו היה פעיל בתנועת הצופים ובארגוני נוער נוספים.
בשנת 1989 סיים את תואר ראשון באוניברסיטת דרום ג'ורג'יה, בחוג אנתרופולוגיה וארכאולוגיה, וחוג משני בגאולוגיה. בתחילת שנות ה-90 החל את הדוקטורט שלו באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג, בהנחיית הפלאואנתרופולוג פיליפ טוביאס (מעמיתיו של לואיס ליקי), על עצמות השכם של הומינינים קדומים. החל מ-1991 היה ראש צוות החפירה במערת גלאדיסווייל באזור ערש המין האנושי. בחפירה זו התגלו שרידי הומינינים קדומים, בפעם הראשונה מאז 1948 באזור זה. ב-1993 התמנה לאחראי המחקר ביחידה למחקר פלאואנתרופולוגי באוניברסיטה. ב-1995, לאחר שקיבל את תואר דוקטור לפילוסופיה והתקבל גם למשרת פוסט דוקטורט באוניברסיטת ויטווטרסראנד, התמנה לאחראי על החפירות לחיפוש מאובני הומינינים בכל אתרי ערש המין האנושי, ובכלל זה באתרים המפורסמים של סטרקפונטיין וסווארטקראנס.
בסוף העשור עבד בוועדה המייעצת להאקדמיה הגלובלית הצעירה, באוניברסיטת דיוק ובאוניברסיטת ארקנסו.
בשנת 2006 פרסם כי גילה נקבים בארובות העיניים של מאובן הילד מטאונג, הראשון ואחד המפורסמים בין מאובני ההומינינים שהתגלו בערש המין האנושי, ופירש אותם כסימני הטפרים של עיט או דורס יום גדול אחר שטרף את הילד.
בשנת 2006 היה המוביל של מחקר שנוי במחלוקת באיי פלאו באוקיינוס השקט, שם גילה מצבור גדול של עצמות אדם. מומחים אחרים התנגדו למסקנותיו שאנשים אלו היו פיגמים, להצעתו כתוצאה מגמדות איים.
ברגר עשה מאמצים רבים לשכלל ולייעל את החפירות אחר הומינינים קדומים באזור ערש המין האנושי, ובכך להשיב לו את מעמדו המרכזי בחקר האבולוציה של האדם שהתבסס על תגליות מן המחצית הראשונה של המאה ה-20. בניגוד לאחרים, ברגר האמין שנשארו מאובנים ומינים רבים שלא התגלו עדיין באתרים באזור. במסגרת זו יישם שיטות של גישה חופשית, וחלק מידע דיגיטלי ואף את המאובנים עצמם עם חוקרים רבים מרחבי העולם. בתחילת שנות ה-2000 החל צוות בראשותו במבצע מחקר ומיפוי מדויק של האזור באמצעות ניווט לוויני וGoogle Earth. מבצע זה הוליך בין השאר לגילוי מערת מאלאפה, אתר סמוך לסטרקפונטיין. באוגוסט 2008 סקר ביחד עם הגאולוג פול דירקס את מערת מאלאפה, שבדומה לאתרים רבים אחרים באזור לא נמצאו בה עד אז מאובני הומינינים. בנו בן ה-9 מת'יו, שהתלווה אליו, גילה מאובן שקוע בתוך אבן, וברגר זיהה את המאובן כעצם בריח וחלק מלסת של הומינין. גילוי זה הוליך לתגלית של הומינינים במערת מאלאפה, ממין חדש שברגר נתן לו את השם אוסטרלופיתקוס סדיבה, כ-2 מיליון שנה לפני זמננו. סדרת מאמרים על מין זה מאת ברגר וצוותו התפרסמו בכתב-העת המדעי היוקרתי Science בשנים 2011 עד 2013. ברגר הציע שסדיבה היה צאצא של אוסטרלופיתקוס אפריקנוס, ואב קדמון של הומו הביליס ודרכו גם של האדם המודרני הומו ספיינס. הצעה זו לא זכתה לרוב תומכים בתחום הפלאואנתרופולוגיה.
ברגר גם העסיק שני חוקרי מערות חובבים בסקר של מערות באזור. בספטמבר 13, 2013 הם סקרו את המערה המסועפת רייזינג סטאר, שגם ממנה לא היו ידועים קודם לכן עצמות הומינינים, וגילו בה פיר סלע אנכי בעומק של 12 מטר וברוחב ממוצע של 20 ס"מ בלבד. הפיר הוביל לחדר בלתי-ידוע עד אז שעומקו הכולל 30 מטר מתחת לפני הקרקע, וקיבל את השם "דינאלדי" ("חדר הכוכבים" בשפת ססוטו של ילידי לסוטו הדרום אפריקנים). על רצפת החדר נערמו אלפי שברי עצם שזוהו כעצמות הומינינים. מבצע הוצאת העצמות וחקירתן נערך על ידי צוות חוקרים בינלאומי גדול בראשות ברגר.
איסוף העצמות היה מסובך ומסוכן לביצוע משום שעומק הפיר וצרותו הקשו מאוד על הכניסה לחדר דינאלדי. בספטמבר 2013 פרסם ברגר מודעות ברשתות החברתיות פייסבוק, טוויטר ולינקדאין בחיפוש אחר פלאואנתרופולוגים עם ניסיון בעבודת שדה וחקר מערות, שגופם קטן ורזה דיו על-מנת להידחק לתוך הפיר. מתוך כ-60 חוקרים שענו למודעות נבחרו שש סטודנטיות קטנות גוף שכונו על ידי הצוות "אסטרונאוטיות תת-קרקעיות". בנובמבר 2013, במהלך מבצע שארך שלושה שבועות וזכה לכיסוי תקשורתי צמוד בטוויטר, החוקרות ירדו פעמים רבות לתוך חדר דינאלדי והוציאו ממנו אלפי שברי עצם למחקר. מבצע נוסף נערך במרץ 2014.
בספטמבר 2015 פורסמו הממצאים לראשונה בשני מאמרים מדעיים, אחד מהם שהגדיר ותיאר מין חדש של אדם קדמון - הומו נאלדי – והשני שתיאר את הגאולוגיה של המערה והחדר. בהתאם לשיטתו של ברגר, הפרסום התבצע בכתב עת מדעי מקוון עם גישה חופשית. הגילוי זכה לכותרות ראשיות באמצעי התקשורת בעולם, וכוסה בסרט תיעודי של רשת הטלוויזיה PBS. מצבור העצמות המצבור היחיד הגדול ביותר של עצמות הומינינים שנמצא עד כה ביבשת אפריקה, ואחד הגדולים בעולם.
כיום ברגר חי בדרום אפריקה, נשוי לרדיולוגית ולהם שני ילדים.
קלאסיקות סיניות
קלאסיקות סיניות או טקסטים קאנוניים (בסינית מסורתית: 中國古典典籍, בסינית מפושטת: 中国古典典籍, בפין-יין: Zhōngguó gǔdiǎn diǎnjí) הם טקסטים סיניים שמקורם לפני האיחוד הקיסרי בידי שושלת צ'ין ב-221 לפנה"ס, ובמיוחד הכוונה ל"ארבעת הספרים וחמש הקלאסיקות" של מסורת הנאו-קונפוציאניזם, אשר הם בעצמם מהווים רשימה מקוצרת של "שלוש עשרה הקלאסיקות". כל הטקסטים הללו נכתבו בסינית קלאסית. כל הקאנונים ידועים ביחד בתור "הקלאסיקות" (מסורתית: 經, מפושטת: 经).
המונח "טקסטים סיניים קלאסיים" בצורתו הרחבה יותר מתייחס לטקסטים שנכתבו בסינית מדוברת או בסינית הקלאסית שרווחה עד נפילתה של השושלת הקיסרית האחרונה, שושלת צ'ינג, ב-1912. הטקסטים הקלאסיים מחולקים בדרך כלל לארבעה ענפים: קלאסיקות, היסטוריות, חכמים ואוספים. "קלאסיקות" (经) מתייחס לאותן קלאסיקות שהוגדרו בקונפוציאניזם. "היסטוריות" (史) כולל כתבים העוסקים בתיעוד היסטורי. "חכמים" (子) הכולל יצירות הגות שאינן קונפוציאניות, כמו גם יצירות בתחום החקלאות, הרפואה, המתמטיקה, האסטרונומיה, הניבוי, ביקורת האמנות ותחומים אחרים. ו"אוספים" המכיל אסופות של יצירות המרכיבות ביחד יצירה מייצגת כגון אוסף שירים, אוסף כתבים דאואיסטים ואוסף כתבים בודהיסטיים.
בתקופת שושלות מִינְג וצִ'ינְג מלומדים קונפוציאניים אשר רצו להשתתף בבחינות הקיסריות, במטרה להשתלב במשרה ממשלתית, נדרשו ללמוד את ארבעת הספרים וחמש הקלאסיקות. כל דיון פוליטי היה רווי בהתייחסויות לרקע הזה, ומבלי לשנן אותם לא ניתן היה להשתלב כמלומד, ובתקופות מסוימות אף כאיש צבא. גם במסגרת חינוך ילדים, בדרך כלל שיננו ילדים קודם את הסימנים הסיניים של "קלאסיקת שלושת הסימנים" ואת "מאה שמות משפחה", ומשם המשיכו לשינון הקלאסיקות האחרות. כך חלקה העילית המלומדת בסין רקע תרבותי וסט ערכים משותפים.
הלימוד בתחום זה מתחלק להתמקדות בשתי תקופות, זו שלפני שריפת הספרים הגדולה בתקופת שושלת צִ'ין במסגרתה אבדו יצירות רבות, וזו שלאחריה.
טרום 221 לפנה"ס
פעמים רבות קשה או אפילו בלתי אפשרי לתארך בבירור יצירות מתקופת טרום צִ'ין, והדבר היחיד שניתן להגיד בבירור הוא שהן משתייכות לתקופת 1,000 השנים שקדמו לתקופת צִ'ין. בסין העתיקה הידע הועבר לרוב בעל-פה לפני שנכתב, כך שאין בהכרח קשר בין סדר כתיבת היצירות לסדר התקופות בהן חיו יוצריהן.
הרשימה להלן היא רשימת קלאסיקות מתקופת טרום שושלת צ'ין שמוכרות יחסית במערב ומרכזיות בתפיסה הסינית. הרשימה מאורגנת לפי החלוקה המקובלת ב"כלל הספרים של ארבעת האוצרות" (四庫全書), שהיווה את הספרייה הקיסרית של שושלת צִ'ינְג. "כלל הספרים של ארבעת האוצרות" מסווג את כל היצירות לארבעת הענפים שתוארו מעלה: "קלאסיקות" (קונפוציאניות), "היסטוריות", "חכמים" ו"אוספים".
נאום מצב האומה
מצב האומה (באנגלית: State of the Union, מילולית "מצב האיחוד". "האיחוד" פירושו ארצות הברית) הוא נאום שנתי שנושא נשיא ארצות הברית מול ההרכב המלא של הקונגרס (הסנאט ובית הנבחרים), במטרה לדווח על מצב המדינה ועל כוונות החקיקה. הנאום נערך בחודש ינואר או פברואר.
הדרישה שהנשיא ידווח מדי פעם לקונגרס על מצב האומה נקבעה בפרק 2 לחוקת ארצות הברית, ומקורה בנאום מן הכס (נאום המלך או המלכה מול בית המחוקקים המקומי).
הנשיא הראשון של ארצות הברית, ג'ורג' וושינגטון, נשא את נאום מצב האומה הראשון ב-8 בינואר 1790, בעיר ניו יורק. הנשיא השלישי, תומאס ג'פרסון, החליט בשנת 1801 לשלוח לקונגרס נאום כתוב, שנקרא בקול על ידי פקיד. הנוהל הזה נשמר עד לשנת 1913, בה שב הנשיא וודרו וילסון לנאום בעצמו מול הקונגרס. הנשיא האחרון ששלח נאום כתוב לקונגרס היה ג'ימי קרטר, בשנת 1981.
שמו המקורי של הנאום היה "המסר השנתי של הנשיא לקונגרס", והמונח "מצב האומה" נקבע על ידי הנשיא פרנקלין רוזוולט בשנת 1935.
הנאום משודר ברדיו החל מנאומו של הנשיא ג'ון קלווין קולידג' ב-1923, בטלוויזיה משנת החל מנאומו של הנשיא הארי טרומן ב-1947, ובאינטרנט החל מנאומו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ב-2002.
במהלך הנאום, מתאר הנשיא את הישגי הממשל בשנה שחלפה, ואת חזונו לשנה הקרובה. בין הנוכחים באולם נמנים חברי המטות המשולבים של הצבא, שופטי בית המשפט העליון, חברי הקבינט הנשיאותי וכן אורחים מיוחדים אותם רשאים להביא הנוכחים בנאום.
הנאום אורך כשעה, ונקטע פעמים רבות בשל תשואות הצופים.
במהלך הנאום, לאור העובדה כי כל חברי הקבינט מתכנסים במקום אחד, נעדר מן האולם אחד מחברי הקבינט של ארצות הברית (או מחברי בית הנבחרים) הנמנה בסדר הירושה של נשיא ארצות הברית, על מנת לוודא שבמקרה של אסון בקונגרס יהיה איש ממשל שיוכל להחליף את הנשיא. על איש זה מופקדת אבטחה ברמה נשיאותית, והוא נקרא "שורד מיועד".
ארנסט אורדראנו
ארנסט אורדראנו (ברומנית: Ernest Urdăreanu), 1897–1985, חצרן מקורב מאוד לקרול השני, מלך רומניה, מרשל חצר המלוכה ושר בממשלת רומניה מטעם חצר המלוכה, דמות מפתח בקמרילה המלכותית ומי שליווה את מלכו גם בגלות.
ארנסט אורדראנו היה בנו של קצין צבא רומניה וזכה בעצמו לחינוך צבאי. לארנסט היו שני אחים, האחד מהנדס והשני איש עסקים. אורדראנו היה נהג מרוצים שזכה בתחרויות וחובב מכוניות מרוץ בדיוק כמו מעסיקו העתידי, מלך רומניה. בהמלצת בן דודו, הדיפלומט ניקולאה טיטולסקו, התקבל ב-1931 לעבודה אצל קרול השני, שהוכתר רק שנה לפני כן ומונה למנהל המוסך המלכותי והנהג המועדף על המלך ועל פילגשו, אלנה לופסקו. יחסיו הטובים עם המלך הביאו לקידומו ב-1933 לתפקיד המזכיר הפרטי של המלך וב-1936 לתפקיד סגן מרשל הארמון. בהמשך מונה אורדראנו לתפקיד מרשל הארמון, תפקיד של מנהל כל האדמיניסטרציה המלכותית של הארמון.
ב-1938, לאחר הקמת הדיקטטורה המלכותית, מונה אורדראנו לשר מטעם חצר המלך ובכך היווה נציג המלך בממשלה. במסגרת תפקידו זה התלווה למלך בנסיעותיו לבריטניה, צרפת וגרמניה, נסיעות שנועדו למנוע את בידוד רומניה. בגרמניה סירב אדולף היטלר לראותו בגלל קשריו עם יהודים בקמרילה המלכותית.
אורדראנו פעל, ללא הצלחה, לפיוס בין המלך ובין התנועה הלגיונרית וכשהמלך אולץ להתפטר ולצאת לגלות, התלווה אליו בנדודיו לספרד, פורטוגל, קובה, מקסיקו, ברזיל ושוב פורטוגל, שם נשאר עד יום מותו. במקסיקו הכיר אישה צעירה ממנו בהרבה ונשא אותה לאישה. בברזיל ארגן את נישואי המלך קרול עם פילגשו, אלנה לופסקו בה בעת עם נישואי הדתיים שלו ושל רעיתו. לאחר מות המלך בפורטוגל ערך את הלווייתו.
אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה
אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה (בבולגרית: Граждани за европейско развитие на България או בקיצור GERB) היא מפלגה שמרנית ופופוליסטית בולגרית. GERB הייתה מפלגת השלטון במדינה בשנים 2009–2021.
בראש GERB עומד ראש ממשלת בולגריה וראש עיריית סופיה לשעבר בויקו בוריסוב.
היסטוריה
המפלגה הוקמה בדצמבר 2006. בחודשיים שלאחר מכן המפלגה הגיעה למקום השני בסקרים עם תמיכה ציבורית של כ-14% (לאחר המפלגה הסוציאליסטית עם כ-25%). המפלגה הדגישה את המאבק בפשע ובשחיתות ושימור ערכי המשפחה כאבן הפינה של החברה.
GERB ניצחה בבחירות לפרלמנט האירופי בבולגריה ב-2009 עם 24.36% מהקולות. המפלגה איישה חמישה מושבים והצטרפה לקבוצת מפלגת העם האירופית בפרלמנט האירופי (כחלק מה-EPP).
כחודש לאחר מכן, GERB ניצחה בבחירות לפרלמנט הבולגרי וזכתה ב-39.7% מהקולות וב-116 מושבים (מתוך 240). לאחר הבחירות, הוקמה ממשלה חדשה בראשות בוריסוב. הממשלה התבססה בעיקר על GERB וגורמים עצמאיים נוספים בפרלמנט. האגף הרפורמיסטי במפלגה קידם רפורמה חוקתית לאיסור העלאת מיסים.
ב-2011 מועמד GERB לנשיאות, רוסן פלבנלייב ניצח עם 52.6% מהקולות בסבב השני.
הממשלה פוזרה ב-20 בפברואר 2013, לאחר מחאות נרחבות. GERB ניצחה בבחירות לפרלמנט עם 97 מושבים ו-30.5% מהקולות. בכך, GERB הייתה למפלגת השלטון הראשונה שנבחרה מחדש בבולגריה הפוסט-קומוניסטית. בהיעדר יכולת לגייס רוב בפרלמנט, GERB לא הרכיבה את הממשלה, ופעלה באופוזיציה. GERB חזרה לשלטון לאחר הבחירות ב-2014.
בשנת 2020 המפלגה פוצלה, לאחר שמספר גורמים עזבו לטובת הקמת המפלגה הרפובליקנית הבולגרית. במחצית השנייה של 2020 נערכו הפגנות המוניות נגד ממשלת GERB. למרות המחאות, בוריסוב לא התפטר.
בבחירות לפרלמנט באפריל 2021, GERB הייתה הגדולה ביותר עם 26.18% מהקולות. בבחירות החוזרות ביולי 2021, GERB הגיעה למקום השני, עם 23.51% מהקולות. בבחירות השלישיות שהיו בנובמבר באותה שנה, GERB הפסידה וחזרה לאופוזיציה. ביוני 2022 הממשלה התפזרה והחלו ההכנות לבחירות שנערכו בנובמבר 2022.
חור שחור
חור שחור (באנגלית: Black Hole) הוא גרם שמיים בעל שדה כבידה כה חזק, ששום עצם או קרינה הקרובים אליו יתר על המידה אינם יכולים להימלט ממנו, והם נבלעים לתוכו. כל מסלול תנועה אפשרי בתוך תחומי החור השחור מוליך לנקודה אחת ויחידה - המרכז (סינגולריות). קרוב לחור השחור (כלומר מעבר לאופק האירועים) בכל כיוון שנתקדם, נגיע לבסוף אל המרכז. מהירות המילוט ממנו גבוהה יותר מאשר מהירות האור. לו ניתן היה לראות את הסינגולריות, היא הייתה נראית בכל כיוון שהוא.
כל מסה הנדחסת לכדור בעל רדיוס קטן או שווה לרדיוס שוורצשילד, מהווה למעשה חור שחור. חור שחור יכול להיווצר כתוצאה מקריסה כבידתית בשלבים אחרונים של התפתחות כוכב כבד מאוד. אף על פי שהחור השחור עצמו אינו מקרין (ומכאן שמו), תהליך קוונטי המכונה קרינת הוקינג גורם לפליטת קרינה וחלקיקים מסיביים מהגבול החיצוני של החור השחור, הקרוי אופק אירועים. מסתו של החור השחור גדלה כאשר גוף חוצה את אופק האירועים מבחוץ פנימה, ומאידך, מסתו קטנה בעקבות קרינת הוקינג.
ב־10 באפריל 2019 צולמה תמונה (מעובדת) של חור שחור בגלקסיה האליפטית M87 באמצעות הטלסקופ (.
ב־12 במאי 2022, צולמה התמונה הראשונה של קשת A*, חור שחור על-מסיבי בלב גלקסיית שביל החלב.
היסטוריית המחקר
הרעיון כי עשוי להתקיים ביקום גוף כה מסיבי עד שאפילו אור לא יוכל לברוח ממנו הועלה לראשונה על ידי הגאולוג הבריטי, ששימש בתקופה זו ככומר. הוא רשם את הרעיון במכתב שנשלח בשנת 1783 לידידו הנרי קוונדיש, והלה פרסם אותו בכתבי החברה המלכותית של לונדון. באותו זמן התאוריה הניוטונית של הכבידה והמושג של מהירות מילוט היו כבר ידועים היטב, וכמו כן מהירות האור הייתה ידועה בקירוב. מישל שהאמין בהיפותזה נוספת של אייזק ניוטון, לפיה האור עשוי מחלקיקים, הסיק ששדה הכבידה של כוכב מאט את האור שעוזב את פניו, ועל פי חישוביו, בגוף בעל רדיוס הגדול פי 500 מזה של השמש וצפיפות השווה לזו של השמש תהיה מהירות המילוט מפני השטח גדולה ממהירות האור. אף על פי שלא ייחס לכך סבירות גבוהה, מישל הביא בחשבון את האפשרות שישנם עצמים רבים כאלה ברחבי היקום ללא ידיעתנו. הוא גם הציע דרך למצוא אותם במערכת כוכבים זוגית - שיטה שמשמשת גם כיום.
בשנת 1796 הגיע המתמטיקאי הצרפתי פייר-סימון לפלס למסקנות דומות, כנראה מבלי להכיר את עבודתו של מישל, ופרסם את חישוביו בשתי המהדורות הראשונות של ספרו חשיפת מערכת העולם (Exposition du Système du Monde). הפרק הושמט מהמהדורות הבאות. למעשה, עד שנות ה־70 של המאה ה־20 הוענקה זכות הבכורה על גילוי החורים השחורים ללפלס, ורק אז התגלה מחדש מכתבו של מישל בין פרסומי החברה המלכותית. במאה ה־19 זכה הרעיון לתשומת לב מעטה מאוד כיוון שבאותה התקופה הפרדיגמה השלטת הייתה שהאור הוא גל חסר מסה, ולפיכך הכבידה אינה משפיעה עליו. גם ההכרה בתכונות החלקיקיות של האור (פוטונים) בתחילת המאה ה־20 לא שינתה את הגישה, היות שהפוטון הוא חלקיק חסר מסה ולא היה מצופה ממנו להיות מושפע מכבידה.
בשנת 2020 התגלה חור שחור במרחק של כ־1,000 שנות אור מכדור הארץ, מה שהוביל מדענים למסקנה כי ייתכן שמדובר בתופעה נרחבת משהעריכו בעבר.
הסבר ניוטוני לתופעת החור השחור
לפי הפיזיקה הניוטונית יכולתו של גוף חסר כוח הנעה עצמית להשתחרר משדה הכבידה של אחר מותנית בכך שמהירותו תהיה גבוהה ממהירות המילוט. מהירות המילוט היא פונקציה של המסה והרדיוס של הגוף ממנו מנסים להימלט ואינה תלויה במסתו של הגוף הנמלט:
כאשר \ v_{e} היא מהירות המילוט; \ R הוא מרחק הגוף הנמלט ממרכז הגרם השמימי; \ M היא מסת הגרם השמימי; ו־\ G הוא קבוע הכבידה.
לפי הנחתו של ג'ון מישל, חור שחור הוא גוף שאינו מאפשר הימלטות של אור, כלומר מהירות המילוט ממנו גבוהה ממהירות האור ולכן האור לא יכול להימלט ממנו, לפיכך כאשר מהירות המילוט היא מהירות האור v_e=c כאשר c היא מהירות האור - מטר לשנייה, בחור שחור
כאשר R_s הוא רדיוס שוורצשילד - הרדיוס המקסימלי לקיומו של חור שחור. מן המשוואה ניתן להסיק שגוף יהפוך לחור שחור רק אם מסתו תהא גדולה מספיק ורדיוסו קטן מספיק על מנת לעמוד ברדיוס שוורצשילד.
הסבר מודרני לקיומם של חורים שחורים
Cygnus X-1 הוא החור השחור הראשון שהתגלה ואומת ב־1973. ב־1971 נערך סקר של קרינת רנטגן בקבוצת כוכבים ברבור שם הופיע אזור הפולט קרינת רנטגן חזקה. מהסתכלות על הכוכב HDE 226868 נתגלה שהוא משנה את צבעו כל 5.6 ימים, מאדום לכחול עקב אפקט דופלר, אך לא הובן מה הוא מקיף. ההשערה הייתה שזה חור שחור. לצורך כך היה צורך בחישוב מסתו, שבהתחלה חושבה לפי 3 לפחות ממסת השמש, אך רק כעבור 40 שנה התגלתה שהמסה היא פי 14–16 פעמים מסת השמש, והמרחק עומד על 6000 שנות אור. המרחק הקצר בין הכוכב HDE 226868 לחור גורם לכך שהאחרון סופח ממנו חומר, היוצר דיסקת ספיחה, וכן שני סילונים ניצבים לדיסקה, המשגרים חומר לחלל במהירות הקרובה למהירות האור. החומר הנופל לחור השחור מתחמם עד למיליון מעלות צלזיוס, מה שגורם לו לפלוט קרינת רנטגן.
שאלות פתוחות
קיימות שתי שאלות פתוחות מפורסמות בנוגע לחורים שחורים. ידוע כי מאחורי כל אופק אירועים נמצאת סינגולריות כבידתית - נקודה (או טבעת שעובייה אפס) במרחב בה הצפיפות היא אינסופית, כיוון שהמסה מרוכזת בנקודה קוונטית אחת. השאלה הראשונה היא שאלת נכונותה של השערת הצנזורה הקוסמית, שלפיה כל סינגולריות מוסתרת מאיתנו על ידי אופק אירועים. השאלה השנייה קשורה למציאת פתרון לפרדוקס השמדת המידע הנובע מכך שחורים שחורים "מתאדים", ובכך לכאורה מושמד עמם המידע הקוונטי של כל מה שספחו לתוכם - מה שסותר את חוקי הפיזיקה.
אופק אירועים
"שטח הפנים" של חור שחור נקרא "אופק אירועים". זהו משטח דמיוני המקיף את המסה של החור השחור. כל מה שנמצא בתוך אופק האירועים, ובכלל זה גם פוטונים, לא רק שאינו יכול להגיע לאופק האירועים אלא גם שכל מסלול שלו מסתיים בהכרח בסינגולריות שבלב החור השחור. חלקיקים הנמצאים מחוץ לאזור זה יכולים ליפול פנימה ולחצות את אופק האירועים, אך לעולם לא יוכלו לחזור החוצה ויסיימו את דרכם במרכז החור השחור.
בניסוח מתמטי, ביחס לקואורדינטות מרחב־זמן של צופה מן החוץ, המטריקה של המרחב נמתחת לאינסוף, וכל עצם (בפרט פוטון) סביב אופק האירועים נראה איטי ומוסח לאדום עד אינסוף.
מכיוון שאין חלקיקים היכולים לצאת מתוך חור שחור, אין דרך בה צופה מן החוץ יוכל לקבל מידע מחלקו הפנימי של החור השחור. לחורים שחורים אין מאפיינים חיצוניים שבהם ניתן להשתמש כדי להעריך את תוכנם. משפט האין־שיער קובע כי על פי תורת היחסות הכללית, מחוץ לאופק האירועים ניתן למדוד רק שלושה פרמטרים של חורים שחורים: מסה, תנע זוויתי ומטען חשמלי.
עצמים בשדה כבידה יחושו התארכות זמן. תופעה זו נבדקה בניסויים בלוויינים ועל־פני כדור הארץ. קרוב לחור שחור, התארכות הזמן היא משמעותית מאוד. מנקודת ראותו של צופה נייח מן החוץ, נראה שנדרש לגוף זמן אינסופי כדי להגיע אל אופק האירועים, שממנו ואילך האור מוסח לאדום בצורה אינסופית. לצופה מרחוק נדמה שהעצם, הנופל יותר ויותר לאט, מתקרב, אך לעולם לא מגיע לאופק האירועים (כלומר, לוקח לו זמן אינסופי כדי להגיע אליו). מנקודת ראותו של הגוף הנופל עצמו, הזמן הנדרש כדי לחצות את אופק האירועים ולהגיע לסינגולריות יהיה סופי.
גודלו של חור שחור
את החורים השחורים ניתן לסווג לחמש קבוצות על־פי גודלם (מהקטן לגדול): חור שחור זעיר, חור שחור קדמון (שנוצר בתקופת המפץ הגדול), חור שחור כוכבי, וחור שחור על־מסיבי. כיום ישנן ראיות אסטרונומיות לקיומם של חורים שחורים כוכביים ועל-מסיביים, ואילו השלושה האחרים (זעירים, קדמונים ובינוניים) עדיין היפותטיים. למרות ראיות לקיומם של חורים שחורים, קיים מיעוט בקרב הפיזיקאים, שלא מסכימים כי חורים שחורים מסוג כלשהו אכן קיימים.
גודלו של חור שחור נחשב לגודל של אופק האירועים, מכיוון שלא ניתן לקבל מידע מאזורים הנמצאים בתוך האופק. על פי פתרון פרטי במשוואת רדיוס שוורצשילד: עבור עצם עם מסה הדומה לזו של כדור הארץ ( ק"ג), רדיוס שוורצשילד יהיה בערך 9 מילימטרים. עבור עצם עם מסה כמו של השמש ( ק"ג), רדיוס שוורצשילד יהיה בערך 3 קילומטרים (הרדיוס הנוכחי של השמש הוא בערך 700,000 קילומטרים).
הצפיפות הממוצעת בתוך רדיוס שוורצשילד קטנה ככל שמסת החור השחור גדלה. לחור שחור שמסתו שווה למסת כדור הארץ תהיה צפיפות של kg/m3, ואילו לחור שחור על־מסיבי עם מסה של  מסות שמש תהיה צפיפות של בערך ‎20 kg/m3. ניתן לחשב את הצפיפות הממוצעת על־פי: מכיוון שלכדור הארץ יש רדיוס ממוצע של 6371 קילומטרים, יהיה עליו להדחס פעמים כדי לקרוס ולהפוך לחור שחור.
בשנת 2022 פורסמה הערכה לכמות החורים השחורים בעלי מסת שמש. ההערכה מדברת על 40 קווינטיליון חורים שחורים ביקום
סינגולריות
הרחבות או חלופות עתידיות לתורת היחסות הכללית (ובמיוחד הכבידה קוונטית) יצטרכו להתמודד עם סוגיות כדוגמת השערת הצנזורה הקוסמית ולהגדיר את אשר מתרחש בסינגולריות ובסביבתה. ישנם פיזיקאים שמפרשים את קיומה של סינגולריות מתמטית בתוך חור שחור כראייה לכך שהתאוריה הנוכחית אינה שלמה.
נפילה לחור שחור
טעות נפוצה היא לחשוב שלא ניתן להמלט מחור שחור מאחר שמהירות ההימלטות ממנו גבוהה ממהירות האור. למעשה עצם יכול להמלט מגוף שמימי גם אם מהירותו נמוכה ממהירות המילוט, אם יפעיל כוח רציף הגדול ממשיכת הגוף השמימי. בתוך אופק האירועים של חור שחור הדבר בלתי אפשרי - משום שהמרחב והזמן מכופפים כך שכל מסלול אפשרי, בכל כיוון שהוא, מוליך לסינגולריות שבמרכז. לשון אחרת, בתוך אופק האירועים בכל כיוון שנביט נראה דבר אחד ויחיד - את הסינגולריות. אין דרך החוצה.
בגלל אפקט התארכות הזמן, אסטרונאוט שנופל לעבר החור השחור ייראה בעיני צופה מרוחק כאילו הוא מאט את תנועתו, והסחה כבידתית לאדום תגרום לפנס שנמצא בידיו להראות אדום יותר בעיני אותו צופה מרוחק. למעשה, צופה חיצוני לעולם לא יראה את האסטרונאוט חוצה את אופק האירועים, ובשלב מסוים לא ניתן יהיה להבדיל בין האור שעוזב את הפנס ובין קרינת הוקינג של החור השחור. אולם, במערכת הייחוס שלו, יחצה האסטרונאוט את אופק האירועים ויגיע לסינגולריות בזמן סופי. מרגע שחצה את אופק האירועים, בלתי אפשרי לצפות באסטרונאוט מן החוץ.
ככל שהוא יתקרב לסינגולריות, כך הפרשי הכבידה בין חלק גופו הקרוב לסינגולריות ובין חלק הגוף הרחוק יותר (כוחות גאות ושפל) יהפכו למוחשיים יותר, והוא יימתח ולבסוף ייקרע, בתהליך הידוע בשם ספגטיפיקציה. בקרבת הסינגולריות, הפרשי הכוחות נעשים חזקים מספיק כדי שהגוף יתפרק לאטומים, ואחר־כך אפילו לחלקיקים יסודיים. הנקודה בה הפרשי הכוחות הללו הופכים משמעותיים תלויה בגודלו של החור השחור. בחורים שחורים על־מסיביים, אשר נמצאים במרכזי גלקסיות, נקודה זו נמצאת הרחק בתוך אופק האירועים, כך שהאסטרונאוט עשוי לחצות את אופק האירועים ללא פגע. לעומת זאת, בחור שחור כוכבי, הפרשים אלו הופכים למשמעותיים עוד לפני ההגעה לאופק האירועים.
סוגי חורים שחורים
אופק האירועים של חור שחור שאינו מסתובב, הקרוי חור שחור מטיפוס שוורצשילד, הוא כדורי, והסינגולריות שלו נקודתית.
חור שחור מסתובב
חללית שנכנסת לתוך הארגוספירה מבחוץ מסוגלת לצאת ממנה עם אנרגיה גדולה מהאנרגיה ההתחלתית שלה, בעזרת תהליך הקרוי. בתהליך זה, החללית, בעודה נמצאת בארגוספירה, משליכה קפסולה אל עבר החור השחור, והיא עצמה בורחת אל מחוץ לארגוספירה. אמנם מסת החור השחור גדלה, אבל האנרגיה הסיבובית שלו פוחתת ומכאן המקור לעודף האנרגיה של החללית.
הבדל נוסף בין חור שחור נייח לחור שחור מסתובב הוא צורת הסינגולריות. בחור שחור מסתובב צורתה טבעת, לעומת נקודה בחור שחור נייח. כמו כן, בחור שחור מסתובב, ניתן להגדיר שני משטחים המוגדרים כאופק אירועים. בתוך אופק האירועים הפנימי אין היפוך של זמן ומרחב, ועל־כן גוף שנמצא שם לא בהכרח יגיע לסינגולריות.
חור שחור טעון
חור שחור טעון, הקרוי גם חור שחור מטיפוס רייסנר־נורדסטרום (Reissner-Nordström) מכיל שני משטחים המוגדרים כאופק אירועים (בדומה לחור שחור מסתובב), אולם אין מסביבו ארגוספירה, והסינגולריות שלו נקודתית. חורים שחורים שהם גם טעונים וגם מסתובבים קרויים חורים שחורים מטיפוס קר־ניומן (Kerr-Newman).
אנטרופיה וקרינת הוקינג
בשנת 1971, הוכיח סטיבן הוקינג שהשטח הכולל של אופק האירועים של כל חור שחור קלאסי (בלי לקחת בחשבון את תורת הקוונטים) לעולם לא יכול לקטון. הדבר נשמע דומה למדי לחוק השני של התרמודינמיקה ומכיוון שכך, הציע יעקב בקנשטיין את האפשרות ולפיה האנטרופיה של החור השחור תלויה בשטח אופק האירועים. בשנת 1974 מצא הוקינג שחישובי תורת השדות הקוונטית באזור של מרחב־זמן מעוקם מאוד, כלומר בקרבת חורים שחורים, צופים קרינת גוף שחור, הידועה כיום בשם קרינת הוקינג. קרינה זו נפלטת מהאזור הסמוך לאופק האירועים והיא מובילה להפחתת מסת החור השחור. הניתוח של חור שחור כגוף בעל טמפרטורה הפולט קרינה אפשר לו לחשב את האנטרופיה ולמצוא את היחס בינה ובין שטח אופק האירועים, ובכך הוא חיזק את השערתו של בקנשטיין. מאוחר יותר, נתגלה כי חורים שחורים הם בעלי אנטרופיה מקסימלית, כלומר האנטרופיה המקסימלית לאזור בחלל היא האנטרופיה של החור השחור הגדול ביותר שהוא יכול להכיל. קביעה זו הובילה להצעת.
היווצרות חורים שחורים
כוכבים צפויים לעבור קריסה כבידתית לאחר שאוזל מלאי הדלק הגרעיני שלהם והם מפסיקים להפיק אנרגיה באמצעות היתוך גרעיני. במהלך הקריסה, הכוכב משיל מעליו את המעטפת החיצונית, שהופכת במקרים רבים לערפילית פלנטרית, והגלעין שלו הופך לגוף קטן ודחוס. כוכב שמסתו המקורית קטנה מ־8 מסות שמש צפוי להפוך לננס לבן, ולאחר השלת המעטפת החיצונית, מסתו לא תעלה על גבול צ'נדראסקאר, שגודלו 1.44 מסות שמש. כוכב מסיבי יותר, בעל מסה גדולה מ־8 מסות שמש וקטנה מ־20 מסות שמש יקרוס לכוכב נייטרונים תוך כדי פיצוץ סופרנובה. מסתו הסופית תהיה קטנה מגבול טולמן־אופנהיימר־וולקוף, שגודלו כ־3 מסות שמש.
לעומת זאת, כוכב מסיבי מאוד, בעל מסה של 20 מסות שמש ומעלה, יקרוס בסוף חייו באירוע סופרנובה לחור שחור. גם קריסה זו תתרחש תוך כדי השלת המעטפת החיצונית ויצירת ערפילית פלנטרית. מסתו הסופית של חור שחור כזה, הקרוי חור שחור כוכבי, צפויה להיות גדולה מ־3 מסות שמש. באופן מעשי, הוא הופך לחור שחור רק כאשר המסה שלו מתרכזת בתוך כדור שרדיוסו קטן מרדיוס שוורצשילד המתאים לה, והדבר צפוי להתרחש במהלך הקריסה. במילים אחרות, החור השחור נוצר יחד עם היווצרות אופק אירועים סביבו. מרגע זה, אור שעוזב את פני הכוכב לא יכול לצאת מחוץ לאופק האירועים. משפט מתמטי קובע שפנימה לאופק האירועים החומר חייב, בסופו של התהליך, להתרכז בנקודה אחת, וליצור סינגולריות.
קריסה שכזו צפויה ליצור רק חורים שחורים שמסתם 3 מסות שמש או יותר. חורים שחורים הקטנים מגבול זה יכולים להיווצר רק באזור בעל צפיפות חומר גבוהה מאוד. כיום, תנאים כאלה קרוב לוודאי לא קיימים, אבל ייתכן שהתנאים ביקום הצעיר מאוד, רגעים ספורים לאחר המפץ הגדול, איפשרו את היווצרותם של חורים שחורים קטנים. חורים שחורים היפותטיים אלו מכונים חורים שחורים קדמונים.
התהליך שמתאר היווצרות של חורים שחורים על־מסיביים אינו ברור די צרכו. על פי אחת ההשערות חורים שחורים אלו, שמסתם גדולה פי מיליונים עד מיליארדים ממסת השמש, נוצרו תוך כדי קריסה כבידתית של כוכבי ענק היפותטיים קדומים. אפשרויות אחרות הן קריסה של חומר רב שנמצא באזור קטן יחסית, נפילת כמויות גדולות של חומר לתוך חור שחור קיים, או התמזגות של חורים שחורים קיימים. כיום, חורים שחורים אלו, שמצויים במרכזי הגלקסיות המהווים אזור צפוף בדרך כלל, מספחים אליהם באופן קבוע חומר שנמצא שם.
תהליך נוסף שמתרחש הוא מיזוג חורים שחורים, תהליך שאומת ב־2016 בעזרת LIGO וזיכה את המדענים בפרס נובל לפיזיקה.
גילוי חורים שחורים
לא ניתן לצפות בחורים שחורים בעזרת פליטת אור ישירה כמו מכוכבים, משום שעוצמתה של קרינת הוקינג חלשה מכדי להתגלות עבור חורים שחורים כוכביים. אולם, ניתן לגלות אותם בעזרת בחינת תופעות הנובעות מנוכחותם, כגון עידוש כבידתי או כוכבים החגים סביב אזור בו אין חומר נראה. בנוסף, דיסקת ספיחה סביב החור השחור יכולה להגיע לטמפרטורות גבוהות למדי, כך שכן ניתן לאתר את הפליטה ממנה.
במערכת כוכבים זוגית שאחד ממרכיביה הוא חור שחור, ייתכן כי חומר מבן־הזוג יילכד בשדה הכבידה של החור השחור, ינוע לעברו, וייאסף בדיסקת ספיחה (Accretion disc) לוהטת המסתחררת במהירות אדירה סביב החור השחור. התנגשויות בין אטומי הגז בדיסקת הספיחה גורמות לו לאבד אנרגיה ולנוע במסלול לולייני אל עבר החור השחור עצמו. תוך כדי כך מתלהט הגז לטמפרטורות של מיליוני מעלות וכתוצאה מכך, הוא מקרין קרינת רנטגן (ראו חוק וין). התחממות זו היא יעילה מאוד, ויכולה להפוך עד מספר אחוזים מהמסה של הגז לקרינה, בתהליך יעיל הרבה יותר מאשר היתוך גרעיני, למשל. תופעה נוספת הצפויה להתרחש, היא היווצרות שני סילוני חלקיקים במהירויות קרובות למהירות האור הנפלטים בכיוון הניצב לדיסקת הספיחה.
למעשה, דסקות ספיחה, סילוני חלקיקים ועצמים מסתובבים ניתן למצוא לא רק בקרבת חורים שחורים אלא גם סביב עצמים אחרים, כוכבי נייטרונים למשל. הדינמיקה של גופים אלו בקרבת עצמים שאינם חורים שחורים יכולה להיות זהה לזו שבקרבת חורים שחורים. הערכה של מסת הגוף הדחוס וצפיפותו יכולה להכריע אם מדובר בחור שחור או בעצם קומפקטי אחר. אם יש ראיות לכך שמסה מסוימת מרוכזת בתוך אזור המוגבל על ידי רדיוס שוורצשילד המתאים למסה זו, אז על־פי תורת היחסות הכללית לפנינו חור שחור.
גילוי חורים שחורים בגדלים שונים
כיום, קיימת כמות גדולה של עדויות לכך שחורים שחורים אכן קיימים, בשני טווחים עיקריים:
בנוסף, קיימות מספר טענות לקיומם של חורים שחורים בינוניים (IMBH), שלהם מסה של כמה מאות מסות שמש, אם כי עדיין לא ידוע בוודאות על חור שחור כזה. חורים שחורים אלה עשויים להיות שלב מוקדם בהיווצרות חורים שחורים על מסיביים.
חורים שחורים כוכביים מאותרים בדרך כלל כאשר סביב גופים בלתי נראים בעלי מסה גדולה מ־3 מסות שמש נמצאת דיסקת ספיחה הפולטת קרינת רנטגן בקצב משתנה. חורים שחורים כוכביים בודדים, שלא כחלק ממערכת כוכבים כפולה, יכולים להתגלות על ידי אפקט העידוש הכבידתי שרואים כאשר הם נמצאים בקו אחד עם כדור הארץ ועם כוכב מרוחק, המצוי מאחוריהם יחסית לכדור הארץ.
ההשערה בדבר קיומם של חורים שחורים על־מסיביים הופיעה לראשונה עם גילוי קוואזרים וגלקסיות אקטיביות בשנות ה־60 של המאה ה־20. המרת מסה לאנרגיה בעקבות התנגשויות בדיסקת הספיחה של חור שחור היא ככל הנראה ההסבר לכמויות האנרגיה העצומות הנוצרות בעצמים כאלו. כיום מקובל לראות בקוואזרים חורים שחורים על־מסיביים שנמצאים במרכזן של גלקסיות רחוקות. עצמת הקרינה מקוואזר יכולה להיות חזקה יותר מעצמת הקרינה של הגלקסיה שמקיפה אותו. מקובל כיום להניח, בעקבות תצפיות רבות, שחורים שחורים על־מסיביים נמצאים במרכזיהן של כל הגלקסיות, או לפחות ברובן.
חורים שחורים זעירים הם חורים שחורים היפותטיים בעלי גודל תת־פרוטוני, שעל פי התאוריה הדנה בממדי מרחב נוספים יכולים להיווצר במאיצי חלקיקים . משוער שחורים שחורים אלו נוצרים באופן ספונטני גם בתהליכים טבעיים, אך לא נמצאו עדויות לקיומם.
בגלקסיה SAGE0536AGN התגלה חור שחור גדול במיוחד שמדע לא יכולה להסביר את גודלו.
*Sagittarius A - מרכז גלקסיית שביל החלב
מדענים ערכו תצפיות על תנועת כוכבים סביב מרכז גלקסיית שביל החלב, שמהווה מקור של קרינת רדיו וקרינת רנטגן, הקרוי *Sgr A, והתמקדו בקבוצה של 28 כוכבים.
כאשר נעזרו ברדיו-טלסקופ בתחום המיקרוגל המסוגל לצפות דרך האבק הבין־כוכבי, גילו כי הכוכבים האלו מקיפים עצם בלתי נראה.
על פי חישובים שערכו, הכוכבים, שאחד מהם הספיק לסיים הקפה מלאה, מקיפים עצם דחוס במרכז הגלקסיה. על פי הערכה זו, מסתו קרובה ל־4 מיליון מסות השמש, והוא מהווה דוגמה לחור שחור על־מסיבי.
תמונה של החור השחור פורסמה לראשונה ב־12 במאי 2022.
חורים שחורים במדע בדיוני
חורים שחורים נפוצים במדע בדיוני בתפקיד חור תולעת המוליך את הנכנס למקום אחר או יקום אחר. רעיון זה מתעלם, אולי בשל בורות מכך שכל עצם בגודל שאינו אפסי מושמד בספגטיפיקציה עם היבלעותו בליבת החור השחור. רק עצם שגדלו לכל היותר אפס (על פי יחסות כללית) או אורך פלאנק או (על פי רעיונות המבוססים במכניקת הקוונטים) נבלע בליבה.
רעיון של חורים שחורים שמעוותים את הזמן והמרחב סביבם מופיע לעיתים בספרי וסרטי מדע בדיוני. לדוגמה, בספר הפנטזיה של רוג'ר זילאזני "" (Creatures of Light and Darkness) מופיעה דמות המכילה בתוכה חור שחור.
הסרט בין כוכבים מכיל סימולציית מחשב המדמה (בצורה דמיונית) חור שחור. בנוסף, הסרט מתמקד בעיוות זמן.
דיר ע'זאלה
דיר ע'זאלה (בערבית: دير غزالة) הוא כפר פלסטיני בצפון יהודה ושומרון, הממוקם כתשעה קילומטרים צפונית-מזרחית לג'נין שבנפת ג'נין. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, דיר ע'זאלה אכלס באמצע שנת 2006 מעל 850 תושבים. מרבית התושבים הם מוסלמים, אך ישנו מיעוט נוצרי גדול.
היסטוריה
בכפר נמצאה קרמיקה מהתקופה הביזנטית. במאה ה-16 (תחת שלטון האימפריה העות'מאנית) התקיימו כחמישה משקי בית במקום. תושבי הכפר שילמו שיעור מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, כוורות ועזים, בנוסף להכנסות מזדמנות. בסך הכל תושבי הכפר שילמו מס של כ-3,000 אקצ'ות.
בשנת 1838 ציין אדוארד רובינסון את דיר ע'זאלה כאחד ממגוון הכפרים שבאזור ג'ניתן, ביחד עם הכפרים בית קאד, פקועה, דיר אבו דאיף ואראנה, הממוקמים במחוז ג'נין. בשנת 1870 ויקטור גרן תיאר בכפר כחמישה עשר בתים, שמתוחמים בכמה בורות מים וממגורות מיושנות. מפת הקרן לחקר ארץ ישראל שיצאה לאור בשנת 1882 תיאר "הקרקע שחלקה ניתן לעיבוד".
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל בשנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, התגוררו בכפר 134 תושבים – 120 מוסלמים ו-14 נוצרים אורתודוקסים. במפקד של 1931 האוכלוסייה גדלה ל-186 תושבים שהתגוררו ב-34 בתים – 169 מוסלמים ו-17 נוצרים.
בשנת 1961 מנתה אוכלוסיית דיר ע'זאלה 493 תושבים, מתוכם 29 נוצרים.
על פי מפקד האוכלוסין הישראלי שנערך לאחר כיבוש הכפר במלחמת ששת הימים, אוכלוסיית דיר ע'זאל עמדה על כ-494 נפשות, שמתוכן 163 הגיעו מישראל.
חינוך ותרבות
בדיר ע'זאלה הוקמה ספרייה בחסות התוכנית להעצמה חברתית של נשים כפריות. מועדון הנשים דיר ע'זאלה שהוקם בשנת 1997 מציע קורסי הכשרה וסדנאות לנשים מקומיות.
אוטו קרצ'מר
אוטו קרצ'מר (בגרמנית: Otto Kretschmer; 1 במאי 1912 – 5 באוגוסט 1998) היה מפקד צוללת גרמני מצליח במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן היה אדמירל בבונדסמרינה.
חיים וקריירה מוקדמת
קרצ'מר נולד בהיידאו, שלזיה התחתית ב-1 במאי 1912. בגיל 17 בילה שבעה חודשים בבריטניה ושם למד לדבר באנגלית שוטפת.
קרצ'מר התגייס לרייכסמרינה בשנת 1930, אחרי תקופת אימונים קיבל דרגת צוער, ולאחר מספר הצבות הועבר בינואר 1936 לשייטת הצוללות. אחרי אימונים נוספים קודם לדרגת אובר-לויטננט (סגן).
תפקיד הפיקוד הראשון של קרצ'מר היה על הצוללת U-35 בשנת 1937, הוא ביצע איתה משימת סיור בחופי ספרד בזמן מלחמת האזרחים הספרדית. בספטמבר 1937 קיבל קרצ'מר את הפיקוד על הצוללת U-23.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קרצ'מר וצוללתו נשלחו לפעילות מבצעים בים הצפוני ובחופי בריטניה, הצלחתו הראשונה הייתה ב-12 בינואר 1940, אז טיבע את האונייה הדנית "דנמרק". חודש לאחר מכן קרצ'מר טיבע את המשחתת הבריטית אה"מ דרינג בשעה שהייתה במשימת ליווי שיירה מנורווגיה.
באפריל 1940 אחרי שמונה משימות קרביות בים, הועברו קרצ'מר וצוותו לצוללת החדישה יותר U-99. אחרי חודשיים של אימונים על הצוללת החדשה, יצא קרצ'מר למשימה הקרבית הראשונה שלו ביוני 1940. בארבעת הסיורים הראשונים שלו קרצ'מר תקף והטביע ספינות סוחר, תוך שהוא תוקף את שיירותיהם בלילה, טקטיקה שנכנסה לשימוש נרחב על ידי צוללות הקריגסמרינה אחר כך.
בנובמבר-דצמבר 1940 קרצ'מר יצא למספר משימות קרביות שנחשבות המוצלחות ביותר בקריירה שלו, הוא הטביע את סיירות העזר אה"מ לאורנטיק, אה"מ פטרוקלוס ואה"מ פורפר. במהלך משימה במרץ 1941, אחרי שקרצ'מר הצליח להטביע עוד עשר אוניות, הצוללת שלו סבלה נזק כתוצאה מפצצות עומק שהטילה המשחתת הבריטית אה"מ ולקר. ב-17 במרץ קרצ'מר עלה על פני המים ונכנע לבריטים, הוא וצוותו הפכו לשבויי מלחמה.
בזמן שבייתו קרצ'מר היה מפקד הצוללת הגרמני המצליח ביותר במלחמה, הוא הטביע 44 ספינות בנפח של 266,629 טון. הישג שאף מפקד צוללת לא הצליח להתעלות מעליו במשך כל המלחמה.
אחרי המלחמה
בדצמבר 1947, אחרי שש שנים כשבוי מלחמה קרצ'מר שוחרר ושב לגרמניה. בשנת 1955 הצטרף לבונדסוור ושירת בצי החדש של גרמניה המערבית, הבונדסמרינה, בשנת 1957 מונה למפקד סיירת הליווי הראשונה ובשנה שלאחרי זה מונה למפקד לכוחות הנחתים של הבונדסמרינה. משנת 1962 קרצ'מר שירת כקצין מטה בנאט"ו ואחרי כך במאי 1965 כמפקד כוחות נאט"ו בקיל. הוא פרש מן הצבא בספטמבר 1970 בדרגת פלוטילנאדמירל.
אחרי פרישתו קרצ'מר בילה את זמנו כשהוא נותן ראיונות על חוויותיו בזמן המלחמה.
קרצ'מר נהרג ב-5 באוגוסט 1998, בתאונה במהלך שייט בזמן חופשה בבוואריה, בגיל 86. אפרו פוזר ב.
פתיחת אנדרסן
פתיחת אנדרסן אינה משוחקת לעיתים תכופות ונחשבת לפתיחה נדירה. המסע מוגדר A00 על ידי אנציקלופדיית פתיחות השחמט.
סקירה
מסע פתיחה זה תורם מעט מאוד לפיתוח או שליטה על המרכז. במצבים מסוימים, הלבן יכול להפוך את המשחק למצב שבו 1.א3 הוא מסע נחוץ, אבל בזבוז טמפו על מסע שכזה כבר במסע הראשון נראה מוקדם מדי וסתמי. אם משחק מתחיל ב-1.א3 ה5 2.ה4 פו6 3.פג3, שחור לא יכול להמשיך בפתיחה בסגנון פתיחת רוי לופז, ואם שחור משחק 3...רג5 אז המסע 4.פו3 הופך את המצב להגנת שני הפרשים ומהמסע א3 אפשר להשיג הרבה אפשרויות אסטרטגיות.
פתיחת אנדרסן אינה פתיחה אסטרטגית טובה ללבן. שחקנים מסוימים יעדיפו להשתמש בפתיחה זו בגלל האפקט הפסיכולוגי של מסע כזה, או שיאמינו שמסע כזה יעזור להם נגד שחקן מיומן ובעל ניסיון בתאוריה של פתיחות.
חלק מהתגובות הנפוצות של השחור לפתיחת אנדרסן:
שימוש
תומך מודרני של פתיחה זו הוא רב-האמן הקרואטי ד"ר זבונקו קרסק. במרץ 2010 אלוף העולם בשחמט המדורג במקום הראשון בעולם מגנוס קרלסן שיחק פתיחה זו בשחמט עיוור נגד שחקן השחמט וסילי איוונצ'וק בטורניר השחמט אמבר. קרלסן הפסיד במשחק זה.
מטריאליזם דיאלקטי
מטריאליזם דיאלקטי הוא גישה רעיונית הבוחנת את המתח (דיאלקטיקה) בין ההכרה האנושית לבין הטבע והמציאות החברתית שסביבו. המטריאליזם הדיאלקטי פותח לראשונה על ידי המרקסיזם, ומשמש כיסוד נפוץ ביותר בתחום הביקורת החברתית, גם בקרב שוללי תורה זו.
כל פעילות היא פעילות חברתית
התורה המרקסיסטית מניחה כי התנהגות האדם ואורח-מחשבתו לעולם קיימים במרחב חברתי. כל פעילות אנושית מתייחסת לנעשה על ידי בני-אדם, ומשפיעה עליהם. לכך יש שני מובנים:
הוויה מעצבת תודעה (מעצבת הכרה)
משפט זה הוא משפט המבטא את עיקרי המטריאליזם הדיאלקטי, טוען כי הפרקסיס בו חי האדם קובע את תפיסותיו והבנתו את העולם, ולמעשה את משמעותו. משפט זה מתקיים גם אם אין האדם מכיר בכך או מבין זאת.
המטריאליזם הדיאלקטי יוצא מנקודת הנחה כי מבנה העל מעוצב על ידי הבסיס ואינו ניתן להפרדה ממנו. המטריאליזם הדיאלקטי מהווה שינוי תודעתי מהתורות החברתיות שקדמו לו, בכך שהוא מודד את החברה בעיקר דרך הבסיס, ולא דרך בניין העל.
לפעולת הפרקסיס על האדם כמה שלבים תודעתיים:
בתהליך זה מתבטא הכלל על-פיו הוויה קובעת תודעה (הכרה). זהו תהליך דו כיווני, שכן תודעת האדם מעצבת בחזרה את הווייתו, על ידי כך שהאדם פועל ומשנה את המציאות בהתאם להכרתו.
המטריאליזם הדיאלקטי שואף לחקר ההשפעה ההדדית של המציאות החיצונית, הנמדדת על ידי תחומי המדע הרגילים (מדעי הטבע, מדעי החיים, מדעי החברה), ושל התודעה האנושית, הנבחנת בהסתכלות סוציולוגית-פילוסופית.
המטריאליזם הדיאלקטי כפוף לחוקיו הוא, שכן הוא עצמו פרדיגמה מחשבתית.
סטיכיה
המטריאליזם הדיאלקטי גורס כי גם כשפועל האדם פעילות תכליתית, אין הוא מכוון לכל תוצאות מעשיו (הן ברמה האישית והן ברמה ההיסטורית). כמו כן, האדם מעוצב מגורמים במציאות שאינו מתייחס אליהם באופן אקטיבי. עיצוב בלתי מכוון של אדם או מציאות מכונה בשפה המרקסיסטית סטיכיה. לדוגמה: אדם עובד בשדה על מנת לגדל מזון. תוצר נוסף לפעילות זו (מלבד המזון) הוא פיתוח שריריו. זו לא כוונתו, ולכן זוהי תוצאה סטיכית של גידול המזון.
מודעות לעיצוב העולם אינה מספיקה: רק כאשר תהליך מכוון והופך למושא הפעילות הוא חדל להיות סטיכי. בדוגמה הקודמת: האדם יכול לדעת כי שריריו יתפתחו, אך לא בשל כך הוא מגדל מזון.
ונסה הדג'נס
ביוגרפיה
הדג'נס נולדה בעיר סלינאס, קליפורניה שבארצות הברית. הדג'נס התגוררה עם משפחתה בכל רחבי החוף המערבי- מאורגון עד דרום קליפורניה. הוריה הם ג'ינה (לבית גואנקו), פקידה, ילידת מנילה שבפיליפינים, וגרגורי הדג'נס, כבאי. אביה שמת מסרטן בשנת 2016, הוא ממוצא אירי, צרפתי ואינדיאני. יש לה אחות צעירה בשם סטלה הדג'נס, שגם היא שחקנית. כל הסבים שלה היו מוזיקאים.
בהיותה בת שמונה, הופיעה הדג'נס בתיאטרון המוזיקלי כזמרת, והופיעה בהפקות מקומיות של קרוסלה, הקוסם מארץ עוץ, המלך ואני, איש המוזיקה, סינדרלה, ועוד. שנתיים אחרי תחילת הקריירה שלה במחזות זמר ותיאטרון, היא החלה אודישנים לפרסומות ותוכניות טלוויזיה, ובני משפחתה עברו ללוס אנג'לס לאחר שהיא זכתה בתפקיד בפרסומת בטלוויזיה. קריירת המשחק שלה החלה בגיל 15, והיא לזמן קצר למדה בתיכון לאומנויות, ואחריו החלה ללמוד בחינוך ביתי.
קריירה
הדג'נס ביצעה את תפקיד המשחק הראשון שלה בסיטקום האמריקאי, Still Standing. את הבכורה הקולנועית שלה עשתה הדג'נס בסרט שלוש עשרה, בתפקיד נואל. לאחר מכן כיכבה הדג'נס בסרט כנפי הרעם.
בינואר 2006 גילמה הדג'נס את גבריאלה מונטז, אחת מהדמויות הראשיות בסרט היי סקול מיוזיקל לצד זאק אפרון ואשלי טיסדייל. הסרט זכה לפופולריות רבה. הדג'נס הוציאה כמה שירים במסגרת הסרט שזכו לפופולריות רבה, הבולט ביניהם הוא השיר Breaking Free, דואט עם אפרון, שהגיעה למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100. בעקבות הצלחת הסרט הוציאה הדג'נס את אלבום הבכורה שלה, V, ב-26 בספטמבר 2006 ממנו יצאו הסינגלים "Come Back to Me" ו-"Say OK". הדג'נס חזרה על תפקידה כגבריאלה מונטז בסרט הטלוויזיוני היי סקול מיוזיקל 2, שיצא לאור ב-17 באוגוסט 2007, ושבר את השיר בכך שנהיה לסרט הנצפה ביותר של ערוץ דיסני בכל הזמנים. אלבומה השני, Identified, יצא לאור ב-1 ביולי 2008, והגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד 200. האלבום קודם רק על ידי סינגל יחיד, Sneakernight, שלא זכה להצלחה רבה. לאחר כישלונו של האלבום, הדג'נס סיימה את חוזה ההקלטות שלה בהוליווד רקורדס. הדג'נס חזרה על תפקידה כגבריאלה מונטז בפעם האחרונה בסרט היי סקול מיוזיקל 3, שיצא לקולנוע וזכה להצלחה רבה.
הדג'נס שיחקה תפקיד משני בקומדיה המוזיקלית - נוער שוליים, אשר יצא לאור לקולנוע ב-14 באוגוסט 2009. הדג'נס חזרה להצגות התיאטרון שבהן היא כיכבה במחזמר רנט בתור מימי. ההצגה רצה באוגוסט 2010 בהוליווד בול. בשנת 2011, כיכבה הדג'נס לצד אלכס פטיפר בסרט ביסטלי. במרץ 2011 הדג'נס גילמה את בלונדי, אחת הדמויות הראשיות בסרט סאקר פאנץ', שבוים על ידי זאק סניידר. בשנת 2012, הדג'נס הצטרפה לצוות השחקנים של מסע אל האי המסתורי, סרט ההמשך של מסע אל בטן האדמה, לצד ג'וש האצ'רסון ודוויין ג'ונסון. הסרט זכה להצלחה גדולה יותר מקודמו. בשנת 2013, כיכבה הדג'נס בסרט ספרינג ברייקרס לצד סלינה גומז וג'יימס פרנקו. הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, אך כלל התעסקות בתכנים למבוגרים, כמו סמים, אלכוהוליזם ואלימות. על מנת לקדם את הסרט, הדג'נס הוציאה את הסינגל "$$$ex". מאוחר יותר כיכבה בסרט תן לי מחסה עם ברנדן פרייזר. לאחר מכן, כיכבה באות השנה בסרט אדמה קפואה לצד ניקולס קייג' וג'ון קיוזאק. בשנת 2015, כיכבה הדג'נס במחזמר ג'יג'י של אלן ג'יי לרנר ופרדריק לאו. המחזמר רץ במרכז קנדי לאמנויות הבמה בוושינגטון די. סי., עד שעבר לברודוויי, והוצג שם מאפריל ועד יוני 2015.
יזהר דוד
יזהר דוד (נולד ב-1 בדצמבר 1969 במושב אביטל) הוא מרצה ומחבר הספרים "פצצה מתקתקת" ו"מסוכלים" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, ששירת כמנהל שטח ביחידת רכזי שב"כ בשומרון. ממייסדי "העמותה למנהיגות ישראלית משותפת" והמנכ"ל שלה, וממייסדי ארגון הגג "שותפות מגן ישראלית לטיפול וצמיחה מפוסט טראומה". הלום הקרב הראשון שקיבל אות מופת שיקומי.
ונסה הדג'נס
קריירה
ב־31 בינואר 2016, הדג'נס כיכבה בתפקיד ריזו בגריז: לייב, ספיישל טלוויזיוני של רשת הטלוויזיה פוקס המבוססת על המחזה המקורי מברודוויי. הדג'נס הקדישה את הופעתה לאביה, שנפטר ממחלת הסרטן יום לפני שהספיישל שודר. בשנת 2017, הדג'נס גילמה את אמילי לוק בסדרת הקומדיה של NBC, חסרי כוח, שהתבססה על דמויות של DC קומיקס. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת. באותה שנה, הדג'נס הופיעה בסינגל של הזמר שון הוק, Reminding Me. בשנת 2018, כיכבה הדג'נס בסרט הקומדיה הרומנטית חיי כלב, לצד פין וולפהארד ונינה דוברב. היא שיתפה פעולה עם הצמד Phantoms בסינגל "Lay With Me" שיצא בספטמבר 2018. היא כיכבה בסרט של נטפליקס, נסיכה בהחלפה בנובמבר 2018, בו גילמה גם דוכסית אירופאית וגם קונדיטורית משיקגו, המחליפות באופן זמני תפקידים. בדצמבר 2018 היא כיכבה לצד ג'ניפר לופז בסרט הקומדיה סיבוב שני. הדג'נס כיכבה בספיישל מוזיקלי אחר של פוקס ששודר בשידור חי, רנט: לייב, בתור מורין ג'ונסון, בינואר 2019. בנובמבר 2019 היא כיכבה ושימשה כמפיקה בפועל בסרט של נטפליקס, אביר לחג. היא הופיעה בסרט השלישי בזיכיון בחורים רעים 3, שיצא לאור בינואר 2020. היא כיכבה והפיקה בפועל את סרט ההמשך לנסיכה בהחלפה, נסיכה בהחלפה: חילוף חוזר, שיצא לאור ב-19 בנובמבר 2020.
יזהר דוד
ביוגרפיה
נולד במושב אביטל בשנת 1969.
ונסה הדג'נס
קריירה
בשנת 2021 שיחקה את דמותה של קריסה ג'ונסון בסרט הדרמה המוזיקלי "טיק, טיק... בום!" שביים לין-מנואל מירנדה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס", ומבוסס על המחזמר הסמי-אוטוביוגרפי באותו השם מאת ג'ונתן לארסון.
חיים אישיים
הדג'נס הייתה במערכת יחסים בת חמש שנים עם השחקן זאק אפרון, ששיחק לצידה בסדרת הסרטים היי סקול מיוזיקל בין השנים 2005 ל-2010. משנת 2011 ועד שנת 2020 הייתה בזוגיות עם השחקן אוסטין באטלר. החל מחודש נובמבר 2020 היא במערכת יחסים עם שחקן הבייסבול האמריקאי, קול טאקר. בפברואר 2023 הזוג התארס.
יזהר דוד
ביוגרפיה
בעל תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה ובלימודי האסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במנהל ובמנהיגות בחינוך מאוניברסיטת תל אביב. ובעל תואר שני נוסף בלימודי המשפט מאוניברסיטת בר-אילן, ותעודת הוראה במסגרת "צוות הטובים לחינוך" בבית ברל.
ונסה הדג'נס
חיים אישיים
בשנת 2007, הופצו באינטרנט תמונות עירום פרטיות של הדג'נס, זאת לאחר שמכשיר הטלפון שלה נפרץ. הדג'נס התנצלה על המצב, וחברת וולט דיסני הודיעה כי היא תמשיך לגלם את דמותה בסרט ההמשך של היי סקול מיוזיקל.
יזהר דוד
ביוגרפיה
שירת כלוחם ומפקד בפלגת עורב גולני. בסיום השירות, בשנת 1990, התגייס בעקבות אחיו לשירות הביטחון הכללי. במהלך האינתיפאדה השנייה היה מנהל ביחידת שטח. בעקבות שירותו בשב"כ לקה בהלם קרב. במהלך ההחלמה, השלים תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2014 פרש מהשב"כ.
ונסה הדג'נס
חיים אישיים
במרץ 2020, בזמן שידור חי ברשת החברתית אינסטגרם, הדג'נס אמרה כי זה "בלתי נמנע" שאנשים ימותו מנגיף הקורונה. דבריה גרמו למחלוקת מכיוון שנראה שהיא ממזערת את השפעת המחלה ואת הצורך באמצעים למניעתה. לאחר מכן היא התנצלה על דבריה "חסרי הרגישות"