cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסגרות חינוכיות לגיל הרך בישראל
חקיקה שנת - 2000
ישנה גם חקיקה המסדירה את הזכאות למעונות יום ואת הפיקוח על מעונות יום שנועדו לילדים בסיכון ולילדים עם צרכים מיוחדים. החוק לפעוטות בסיכון (הזכות למעון יום), תש"ס – 2000, מבטיח שכל פעוט הנתון לאחד ממצבי הסיכון המפורטים בחוק יהיה זכאי לטיפול במסגרת יום הנמצאת באזור מגוריו. האחריות ליישום חוק זה היא של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים. כמו כן, חוק מעונות יום שיקומיים, התש"ס – 2000, מסדיר את הזכאות של פעוטות בעלי צרכים מיוחדים לשהות במעונות יום שיקומיים, בהם הם יכולים לקבל מענה התפתחותי וחינוכי לצרכים המיוחדים שלהם. חוק זה נמצא באחריות משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ומשרד הבריאות.
חקיקה 2018
עד שנת 2018 הפיקוח על מעונות יום ומשפחתונים לתינוקות ולפעוטות עד גיל שלוש נעשה מתוקף חוק הפיקוח על מעונות, התשכ“ה-1965,לפיו יש לפקח על כל המעונות שיש בהם יותר משני ילדים,.
במהלך השנים האחריות ליישום חוק זה הוטלה על המשרדים שהופקדו על תחום התעסוקה באמצעות האגף למעונות יום ומשפחתונים לגיל הרך, אך בגלל מגבלות תקציב וכוח אדם הפיקוח נעשה בעיקר על המעונות שהגופים המפעילים אותם ביקשו שתינתן להם הכרה מטעם האגף. במהלך השני פחות מ-25% מכלל התינוקות והפעוטות עד גיל שלוש היו במסגרות מפוקחות, ושאר הילדים בגילים אלו שהו במסגרות פרטיות, ללא פיקוח ממשלתי, או קיבלו טיפול בבית על ידי בני משפחה או מטפלים אחרים,.
בנובמבר 2018 עבר בכנסת חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018. לפי החוק, כל מסגרות הטיפול והחינוך לפעוטות עד גיל שלוש, שבהן ישנם שבעה פעוטות או יותר, יפעלו בהתאם לדרישות החוק ויפוקחו על ידי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים. מטרת החוק והתקנות לחוק זה, היא לקבוע קריטריונים אחידים להפעלת מעונות יום לילדים עד גיל שלוש בנושאים כגון הכשרת צוות המעון, הדרישות למבנים של המעונות, כללי בטיחות ועוד,.
לפני כניסתו של חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות (2018) המסגרות הפרטיות לתינוקות ולפעוטות עד גיל שלוש שלא ביקשו הכרה של האגף למעונות יום ומשפחתונים פעלו ללא פיקוח מטעם המדינה, והאגף למעונות יום ומשפחתונים עורך בדיקות במסגרות אלו רק בעקבות תלונה או קריאה,.
לאחר דיונים שנמשכו מספר ימים הועדה לזכויות הילד קבעה תקנות וסטנדרטים אחידים על כל המעונות לפעוטות, לדוגמה: קביעת דרישת סף למי יכול להיות מטפל, מספר הילדים המרבי בכל קבוצת גיל מבחינת תפוסה, היחס בין מספר הפעוטות למספר המטפלים-מחנכים במעון, שטח הפעילות המזערי במ"ר לכל פעוט, תוכנית הפעילות השנתית של המעון, חובות עדכון הורי הפעוטות ותנאי בטיחות במעון. אלה השינויים המרכזיים שנכנסו לתוקף בעקבות התקנות החדשות,.
במקביל לאישור חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, אושר בכנסת העשרים חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, התשע"ט–2018. לפיו, מי שמפעיל מסגרת לחינוך וטיפול בפעוטות עד גיל 3, מחויב להתקין מצלמות שיתעדו את הנעשה במעון היום, בכל השעות שבהן הפעוטות שוהים במעון: בחצר, ובכל שאר המקומות שבהם נמצאים הפעוטות, חוץ מחדרי הרחצה והשירותים. התיעוד יהיה בהקלטת וידאו בלבד, ללא קול. במידה ו-70% מההורים, באותה שנת לימודים, התנגדו בכתב להפעלת מצלמות - לא יותקנו מצלמות. כמו כן, אין חובה להתקין מצלמות במעון יום הפועל במסגרת מוסד רפואי,.
מעונות יום
מעונות היום לגיל הרך המוכרים על ידי זרוע העבודה הם מסגרות טיפוליות-חינוכיות לילדים עד גיל 3. במעון מטופלים לרוב כמה עשרות ילדים, ופועלות בדרך כלל שלוש כיתות המחולקות לפי קבוצות גיל: תינוקות, פעוטות וילדים. המעונות פועלים במבנים ייעודיים, ורובם מופעלים על ידי ארגונים שלא למטרות רווח (ארגוני נשים, רשויות מקומיות, מתנ"סים ועוד), תחת מסגרות אלו נכללות גם המסגרות הקיבוציות. מסגרות אלו נמצאות בפיקוח משרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים. במסגרות אלה ניתן לקבל השתתפות המדינה בשכר הלימוד בכפוף לנתוני הזכאות של ההורים. הורים עצמאיים (חד הוריים) עשויים להנות מסיוע מוגדל בהתאם לקריטריונים.
משפחתונים
משפחתונים אלו מסגרות טיפוליות לקבוצות של עד חמישה תינוקות ופעוטות המופעלות מבית המטפלת. קבוצות הגיל במסגרות יכולות לנוע בין חצי שנה ועד שלוש שנים. משפחתון ציבורי נכלל ברשת המשפחתונים הציבוריים אשר מפוקחת על ידי זרוע העבודה.
מסגרות פרטיות
קיימות מסגרות פרטיות לא פורמליות רבות. אלו מוכרות לרוב בשמות כגון מעון, משפחתון, צהרון או גן. ההגדרות לגבי המסגרות המפוקחות אינן חלות עליהן והן יכולות להכיל מספרים משתנים של ילדים בגילאים לכן, אין להגדרות אלו משמעות פורמלית ואין בהכרח קשר בינם לבין גילאי הילדים השוהים במסגרת ומספר הילדים שונים.
סטנדרטים
בישראל אין סטנדרטים עבור מסגרות הגיל הרך המעוגנים בחקיקה מסודרת. עם זאת, וועדה מייעצת בראשות פרופסור מרים (מיקי) רוזנטל יצרה מסמך סטנדרטים אשר מקובל על משרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים שאחראי על התחום ומשמש להנחיית המסגרות שנמצאות תחת פיקוח.
בטיחות
בעל מסגרת לגילאי הגיל הרך צריך לוודא שכל הציוד, הריהוט והמתקנים במסגרת יהיו בטיחותיים, תקניים ומותאמים לצורכי הילדים, הצוות וההורים. כל הציוד והמשחקים יהיו בעלי תו תקן ישראלי וציוד שלגביו לא קיים תקן יאושר על ידי הפיקוח. בעל המסגרת יחזיק חומרים מסוכנים וכלי עבודה במקום בטוח. כמו כן, בעל המסגרת אחראי על קיום שגרת תחזוקה קבועה לשמירה על התנאים הבטיחותיים וההיגייניים של הילדים. מסמך הסטנדרטים מפרט עוד שכל טיפול יסודי בציוד המסגרת כגון טיפול בשירותים, במטבח או בחצר יעשה לאחר שעות הפעילות עם הילדים, דלתות יהיו ממוגנות כדי למנוע צביטה של אצבעות, ציוד כבד יעוגן לקיר ומכשירי חימום לא יהיו ניגשים לילדים.
יש לתכנן את הסביבה בה הילדים שוהים באופן שיעשיר את הילדים ויענה על צורכיהם ההתפתחותיים. בעל המסגרת צריך לוודא שהמבנה, הציוד והריהוט יותאמו לצורכי הילדים, הצוות וההורים. יש לוודא כי במבנה הקיים יש די מרחב לכל הרהיטים והציוד הדרושים לצוות ולטיפול בילדים ושבו זמנית יהיה מספיק מרחב לקיום פעילויות שונות בו. השטח יהיו תואם לגיל הילדים ויאפשר תנועה חופשית. לחברי הצוות יהיה חדר קטן שייועד לעבודה פרטנית או לעבודה עם קבוצה קטנה של ילדים. לצוות יהיה חדר או פינה המיועדים לפגישות או למנוחה. כמו כן, על בעל המסגרת לוודא שהסביבה מאורגנת בהתאם ליכולות ההתפתחותיות של הילדים, שיהיו בה אזורים שיאפשרו בחירה עצמאית של הילדים, ושהיא תאפשר יחסי גומלין בין הילדים ללא התערבויות והפרעות.
הסטנדרטים קובעים דרישות מינימום לקבלת אנשי צוות, את הליווי וההדרכה שאנשי צוות צריכים לקבל, את תנאי העבודה של הצוות ואת ניהול יחסי הצוות. אנשי הצוות במסגרת לפעוטות חייבים להיות בעלי הכשרה וניסיון מתאימים לעבודה עם ילדים. מנהלת המסגרת חייבת להיות בעלת תואר ראשון בחינוך לגיל הרך, לעבור קורס ניהול וסטאז'. מחנכת מובילה צריכה להיות בעלת 12 שנות לימוד, לעבור קורס סיווג 1 + 2 של משרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים ולהיות בעלת ניסיון של שנתיים לפחות. מחנכת צריכה להיות בעלת 12 שנות לימוד ולעבור קורס סיווג 1. כל הצוות חייב לעבור השתלמות בנושא בטיחות, השתלמות בנושא עזרה ראשונה, וקורס בניהול מצבי חירום. כמו כן, אנשי הצוות חייבים להיות בעלי בריאות תקינה, שאינן מכורים לחומרים שונים וללא עבר פלילי.
אנשי הצוות השונים צריכים לקבל הדרכה קבועה על ידי מדריכה. מנהלת המסגרת צריכה לקבל 4 שעות הדרכה פרטניות בחודש ו-4 עד 6 שעות הדרכה קבוצתיות, שאר אנשי הצוות צריכים לקבל שעה בחודש של הדרכה פרטנית ושעתיים הדרכה קבוצתית. מנהלת המסגרת צריכה לעבור במהלך השנה השתלמויות בנושאי עבודה חינוכית, בטיחות בריאות ומצבי חירום. שאר הצוות צריך לעבור במהלך השנה השתלמויות בנושאי עבודה חינוכית ובטיחות בלבד.
בעל המסגרת אחראי שתנאי השכר וההעסקה של צוות המסגרת יהיו על פי חוק וכי תנאי העבודה שלהם יבטאו כבוד והערכה למורכבות, לתובענות ולאחריות התפקיד. בעל המסגרת צריך לוודא שעבודות ניקיון לא מבוצעות על ידי הצוות במהלך יום העבודה, למעט למניעת תאונות ושמירה על תנאי תברואה בסיסיים. מנהלת המסגרת אחראית על שמירה על היחסים האישיים והמקצועיים בין חברי הצוות. עליה לקיים פגישות אישיות וישיבות צוות לעיתים קרובות ולבנות מערכת של תמיכה הדדית בהתאם לצרכים של הצוות. כמו כן, המנהלת תבדוק באופן שגרתי את תפקוד הצוות ואופן התנהלותו.
היחס בין מספר הילדים למספר המטפלות
מסמך הסטנדרטים מפרט תנאים לגודל הקבוצה של הילדים במסגרות, למספר המחנכות\מטפלות לכל מסגרת וגם למספר הילדים לכל מטפלת\מחנכת. הטבלה הבאה מרכזת את הסטנדרטים לגודל הקבוצה וליחס הילדים-מטפלות בהתאם לגיל. השלבים השונים מתייחסים להגדלת מספר המטפלות שכל מסגרת צריכה לעשות מפתיחת המסגרת. אך, כאשר מדובר במסגרת שבה 20% ומעלה מהילדים באים מרקע של מצוקה חברתית הסטנדרט של המצב הרצוי הוא זה שקובע מהרגע הראשון. על בעל המסגרת מוטלת האחריות לשמור על מספר המטפלות ועל גודל הקבוצה על פי התקן, במהלך כל שעות היום. כמו כן, בכל מקרה לא תהיה מטפלת אחת בלבד גם אם היחס המספרי מאפשר זאת. בנוסף, כל מטפלת תעבוד באותה קבוצה ברציפות במשך שנה לפחות.
עבודה חינוכית טיפולית
על פי הסטנדרטים לכל מסגרת צריכה להיות מדיניות חינוכית טיפולית ברורה. זו תכלול כללי התנהגות ברורים, תתווה את התוכנית החינוכית טיפולית בהתאם לגיל הילדים ולהבדלים בין כל ילד וילד ותהיה מוכרת לכל אנשי הצוות ולהורי הילדים הנרשמים למסגרת. בעל המסגרת אחראי על כך שהצוות של המסגרת יגבש מדיניות, יכתוב אותה, ויעביר אותם להורים.
בנוסף, הסטנדרטים מתייחסים להשגחה על הילדים, קבלה ופרידה עם הילדים ושינה ומנוחה. על פיהם, בכל שעות הפעילות הילדים יימצאו תחת השגחת מבוגר הן במבנה עצמו והן מחוצה לו ובסוף היום המטפלת לא תצא בעצמה עד שאחרון הילדים נלקח מהמסגרת. בעל המסגרת הוא זה שאחראי לוודא שהילדים נמצאים תחת השגחת מבוגר כל הזמן. קבלת הילדים והפרידה מהם ייעשו באופן אישי עם כל ילד ועם ההורים שלו וילד לא יועבר לידי אדם שאינו בעל סמכות לקחת אותו מהמסגרת. בעת קבלת הילד המטפלות יעזרו לילדים שמתקשים בפרידות ובעת הפרידה המטפלות יעבירו להורים מידע חשוב. במקרים חריגים בהם ההורים לא הגיעו לקחת את הילד המטפלת שנשארה עם הילד תפנה למבוגרים אחרים המורשים לקחת אותו ותוודא את הגעתם. אם לא הגיע מבוגר כלשהו לקחת את הילד המטפלת תעדכן את מנהלת המסגרת, את המפקחת, ותפנה למשטרה או לעובדת סוציאלית ותפעל לפי הנחייתן. מבחינת שינה, ההשכבה וההשגחה בזמן המנוחה והשינה יהיו בהתאם לגיל הילדים, באווירה שלווה ונינוחה. בעל המסגרת יספק את סידור השינה בהתאם לגיל הילד ועל פי תקני הבטיחות והציוד.
מצבי חירום
על פי הסטנדרטים, כל בעל מסגרת צריך להכין תיק חירום ובו נהלים ופעולות שיש לנקוט במצבי חירום, ידריך את הצוות ויתרגל אותם. עיקרי הפעולות ומספרי טלפון לשעות חירום יוצגו במקום בולט ובסמוך למכשיר הטלפון. אחת לשנה יתקיים תרגול למצב חירום. כמו כן, בעל המסגרת יתעד בכתב כל תקרית וכל אירוע של פציעה ופגיעה או של שינוי במצב הילד שמחייב דיווח להורים. דיווח יימסר להורים מיד בכל מקרה שדורש התערבות של גורם רפואי.
בטיחות
מכון התקנים מציע למסגרות טיפוליות שירות בדיקה ומעניק תעודות על עמידה בתקני מכון התקנים. דבר זה מתבקש על ידי מסמך הסטנדרטים. עם זאת, אין מידע על כמות הגנים אשר השתמשו בשירות זה, ואין מידע על כמות הגנים בהן נמצאו ליקויים ובכמה לא נמצאו ליקויים. גנים חדשים אשר מוקמים מחויבים לעמוד בכל הסטנדרטים בעת פתיחתם. אך אין פיקוח מספק על האם הם מבצעים מעקבים תקופתיים ובדיקות כנדרש ואין אכיפה בתחום. ובאופן דומה אין פיקוח על גנים שהוקמו לפני פרסום הסטנדרטים. סביר להניח כי במצב הנוכחי מסגרות רבות, גם כאלו שתחת פיקוח, אינן עומדות בסטנדרטים הקיימים.
היחס בין מספר הילדים למספר המטפלות
בשנת 2008 נערך מפקד שבדק את אכלוס המעונות בישראל. בו נמצא שבכיתות התינוקות היו יותר ילדים, ויותר ילדים ביחס למטפלות מאשר מה שמציין הסטנדרט ב-42.7% מהכיתות לתינוקות, בכיתות הפעוטות הנתון הוא 31.7% ובכיתות הילדים 40.3%. הצפיפות הגבוהה ביותר נמצאה במעונות עירוניים המשתייכים לאשכולות החברתיים כלכליים 1–3 (האשכולות הכי נמוכים) והצפיפות הנמוכה ביותר נמצאה במעונות שבהם מרבית הילדים הם ערבים. ב-2011 משרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים פרסם 'נוהל חריגה מתפוסה' כך שבאופן תמוה בזמן שלסטנדרטים עצמם אין מעמד חוקי סטטוטורי, והם גם ככה לא נוגעים למרבית הילדים, לחריגה מהיחס בין מספר הילדים למטפלות לעומת הסטנדרטים יש אישור חוקי. כך, ניתן לראות שבמסגרות רבות אין עמידה בסטנדרטים במישור זה. מעבר לכך, הסטנדרטים מתייחסים גם לכמות אנשי הצוות לאורך היום ולהמשכיות ההעסקה. אך הנתונים הקיימים מתייחסים רק לאנשי הצוות שרשומים כעובדים. לכן, ייתכן מאוד שבפועל קיים פער גדול אף יותר משום שאין יחס להיעדרויות, תחלופת אנשי צוות והכשרת אנשי הצוות.
לגבי שאר הסטנדרטים לא קיימים נתונים לגבי מה מיושם וקיים בפועל.
מדיניות
בעשורים האחרונים החלה להתגבש ההכרה בדבר השפעתן מרחיקת הלכת של מסגרות הגיל הרך על התפתחותם, רווחתם ועתידם של הילדים המצויים בהן. בעקבות זאת ובעקבות דו"ח ועדת טרכטנברג נעשו מאז שנת 2011 ניסיונות לעבור למודל של מערכת מאוחדת של חינוך לגיל הרך תחת אחריות משרד החינוך. אך אלו נכשלו בעקבות התנגדות של משרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים ומשרד האוצר. משום כך, מערכת החינוך לגיל הרך בישראל נותרה מפוצלת בין משרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים, האמון על מסגרות לגילאי לידה עד שלוש ומשרד החינוך האמון על כל המסגרות החינוכיות לגילאי שלוש ומעלה. כמו כן, מספר דו"חות המליצו על שיפור התקינה במעונות היום אך לא יושמו. כמו כן, מספר רפורמות משמעותיות נכנסו לתוקף בעשורים האחרונים. ביניהן רפורמת יום חינוך ארוך, אופק חדש, חינוך חינם לגילאי 3–4, ורפורמת הסייעת השנייה. בהקשר של מסגרות החינוך לגילאי 0–3, רפורמות אלו השפיעו בעיקר על בני ה-3, דרך סבסוד המסגרות הטיפוליות עבור ההורים והוספת חצי שעה לשעות השהות במסגרות. אך הן לא השפיעו משמעותית על איכות הטיפול. כשבוחנים את הרפורמות מגלים כי הן קידמו בעיקר את הגדלת שעות השהייה במסגרות והביאו להגדלת מספר הילדים בכל מסגרת. עם זאת, רפורמת הסייעת השנייה שיפרה את היחס בין מטפלות לילדים אולם גודל הקבוצה נותר ללא שינוי. רפורמת הסייעת השנייה עלתה בעיקר בעקבות הביקורת הציבורית על הצפיפות בגנים שנוצרה בעקבות רפורמת החינוך חינם לגילאי 3–4. דבר זה מהווה דוגמה להשפעה של חוסר בגורם שמתכנן מדיניות תוך התחשבות בשיקולים ארוכי טווח ובחינת ההשפעות השונות של הרפורמות.
עם זאת, מתקיימים בימים אלו מהלכים משמעותיים שיכולים להוביל לשיפור משמעותי בתחום המסגרות לגיל הרך בישראל. אחד המהלכים המשמעותיים ביותר הוא הניסיון להקים מועצה למען הגיל הרך בכנסת שתקבל את האחריות על רגולציה של התחום ולתיאום בין גורמים משפיעים שונים. מהלך זה נעשה בהובלת חברי הכנסת טרכטנברג ואלאלוף.
סטנדרטים
האגף למעונות היום בשיתוף הג'וינט ואוניברסיטאות חיפה, בר-אילן, והעברית מפעיל בימים אלו יוזמה הנקראת "מסגרות תחילה" שמטרתה הטמעת סטנדרט הדרכה ופיקוח במסגרות המוכרות. הסטנדרטים בתחום זה נוגעים ישירות בתחום איכות הטיפול והתמקצעות הצוות החינוכי. היוזמה מציעה ליצור ריכוז ארצי לתחום ההדרכה, להרחיב את מערך ההדרכה הקיים על ידי הוספת 6 שעות הדרכה חודשיות ל-4 הקיימות בסל המעון, ולהעמיק אותו על ידי הכשרת המדריכות בנושאים כגון: איכות האינטראקציה במעון, בניית אקלים, פיתוח כישורים חברתיים, שילוב ילדים מאתגרים, התנהלות בטוחה, בריאות ועבודה עם הורים. כמו כן, היוזמה מציעה ליצור חיבור בין מערך הפיקוח למערך ההדרכה. זאת על ידי זה שהמפקחים יהיו בעלי הכשרה זהה לזו של המדריכות על ידי קביעת דרישות סף מקצועיות לתפקיד הפיקוח.
מעבר ליוזמות לשיפור בסטנדרטים הקיימים, ישנה בעיה ביישום הסטנדרטים. יש צורך במחקר שיעקוב אחר יישום הסטנדרטים ובאיסוף של נתונים. בפרט, יש צורך במידע רב יותר על היחס בין ילדים למטפלות, על הכשרת הצוות, על עמידה בתקנים, על איכות הטיפול, על יישום מדיניות חינוכית ועוד. כמו כן, יש צורך ביצירת מנגנון לבחינה תקופתית של הסטנדרטים והתאמתם לשינויים חברתיים, כלכליים וממצאים מחקריים חדשים.
מדיניות
בתחום המדיניות בולטים שני תחומים עיקריים. בעבר המדיניות הקשורה במסגרות לגיל הרך נועדה בעיקר לעידוד של אימהות ליציאה לעבודה, מה שנעשה על חשבון ילדים בסיכון וילדים משכבות נמוכות כלכלית. כמו כן, המדיניות העדיפה את הגדלת מספר הילדים במסגרות ואת הארכת שעות השהות בהן על חשבון האיכות. כפי שצוין, מדיניות זו גם לא השיגה את המטרות שלה וגם יצרה פערים חברתיים. נראה כי יש צורך בהתאמת המדיניות כך שיהיה יחס גם לאיכות הטיפול ושימוש בחינוך לגיל הרך כמנוע לצמצום פערים בחברה. נראה כי הדבר הראשון שיש לעשות לצורך כך הוא להעביר את האחריות על המסגרות ממשרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים למשרד החינוך, אשר מתאים יותר ליישום מדיניות כזו. זאת משום שמשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים רואה במעונות היום בעיקר כלי לתמיכה בהשתלבות נשים בתעסוקה. כמו כן, יש צורך ביצירת גוף שירכז את כל נושאי הרגולציה בתחום ויצור תיאום בין כל הגופים המעורבים כך שיהיה ניתן ליצור תוכניות ארוכות טווח החל משלב ההכשרה של המטפלות ועד הקצאת משאבים מתאימים. גוף כזה יוכל לפקח על ביצוען של רפורמות בתחום ולהצביע על השלכות אפשריות של רפורמות כאלו אליהן יהיה צורך להיערך. בדומה למשל להשפעה של רפורמת חינוך חינם לגילאי 3–4 על היחס המספרי בין הילדים לגננות בגני משרד החינוך. לתמיכה בכך, מחקר של אונסק"ו מצא שמערכת מאוחדת מקלה על תיאום בין שירותים שונים ומשפרת את איכות הטיפול בילדים. נראה כי המועצה למען הגיל הרך שמתוכננת לקום יכולה להוות גוף ראוי.
תוכניות חינוכיות
תוכניות לימודים בגילאי 0–3 אינן תוכניות מובנות בדרך כלל אלא מתמקדות בדרכי העבודה עם הילדים. בישראל, בניגוד למדינות ה-OECD, לא קיימת תוכנית לימודים לגילאי 0–3. כמו כן, הפיקוח הקיים לא כולל את הפן הפדגוגי. כלומר, משרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים אינו קובע או מתווה את תוכנית הלימודים. אלא, התוכנית נקבעת על ידי הגוף המפעיל, ולעיתים קרובות על ידי הצוות של כל מעון בנפרד. כמו כן, אף על פי שהמשרד מתקצב את הפיקוח הפנימי הוא אינו בוחן אותו או בודק את תהליכי הפיקוח והערכה הפנימיים ואינו מעורב בתוכנית הלימודית. לעומת זאת, ישנן מדינות רבות ב-OECD שהחליטו לאמץ תוכניות לימודיות. ביניהן ניתן למצוא את דנמרק, בריטניה, גרמניה וספרד. מבחינת הפיקוח, ישנן מדינות שדוגלות בפיקוח חיצוני שנעשה על ידי רשות ממשלתית. למשל גרמניה, הולנד וספרד. ישנן מדינות שאימצו פיקוח פנימי שנעשה על ידי הארגון המפעיל. למשל שוודיה, אסטוניה וסלובניה. יש מדינות שמשלבות בין השניים. למשל, אירלנד ופורטוגל.
איכות הצוות המטפל
בישראל בין 2006–2007 נערך מפקד שבדק את מאפייני הצוותים העובדים במסגרות לגילאי 0–3. נמצא שכ-53.6% מהמנהלות עומדות או מתקרבות לעמידה בסטנדרטים הנדרשים. כמו כן, נמצא שההשכלה של המנהלות שלא עמדו בסטנדרטים נמוכה. אין נתונים לגבי השכלת והכשרת הצוות המטפל בישראל. כמו כן עולה שבמעונות יום בישראל ישנה בעיה של תחלופה גבוהה של הצוות. מנתונים שהגיעו מ'ויצו' עולה כי רק 10%-15% מהעובדות נשארות בתפקיד לאחר 3 שנים. גם במדינות ה-OECD קיימת בעיה דומה של תחלופה גבוהה של הצוות. כמו כן, בדומה לישראל ברוב מדינות ה-OECD אין דרישה להשכלה אקדמית לעבודה במסגרות לילדים בגילאי 0–3 אלא לימודי תעודה.
גודל הקבוצה ויחס בין מספר מטפלים לילדים
גודל הקבוצה והיחס בין מספר המטפלים לילדים הוא מרכיב משמעותי באיכות הטיפול במסגרת החינוכית. בישראל משרד העבודה, הרווחה, והשירותים החברתיים הוא זה שקובע את התקינה בתחום זה. תקינה זו מתוארת בחלק הנוגע לסטנדרטים. במפקד שנערך ב-2008 בישראל נמצא שמספר הילדים גבוה מהתקן ב-42% מכיתות התינוקות וב-31% מכיתות הפעוטות. למדינות ה-OECD ישנם סטנדרטים שונים זו מזו. בבריטניה ובפינלנד למשל אין הגבלה על גודל הקבוצה ובעוד שבבריטניה היחס עד גיל שנתיים הוא 1:3 בפינלנד הוא 1:4. באופן כללי, ישנם פחות ילדים על כל מטפלת במדינות ה-OECD לעומת ישראל באופן משמעותי, בישראל התקינה היא יחס של 1:6 מתחת לגיל 18 חודשים, וכפי שכבר תואר סטנדרט זה לא מתקיים בחלק ניכר מהמסגרות.
בהקשר זה, חשוב לציין שביחס למדינות ה-OECD, ילדים בגילאי 0–3 בישראל שוהים שעות רבות יותר במסגרות החינוכיות. מספר שעות השהיה בישראל עומד על 51 שעות בשבוע. מחקרים מצאו השפעות שליליות לשעות שהייה רבות במסגרת בגילאים אלו, במיוחד כאשר איכות הטיפול נמוכה.
מוריס מותמד
מוריס מותמד (בפרסית: موریس معتمد; נולד ב-1945) היה נציג הקהילה היהודית במג'לס - הפרלמנט האיראני. מותמד נבחר למג'לס בשנת 2000 ושוב בשנת 2004. הוא ייצג את יהודי איראן מתוקף חוק שנשמר בחוקה האיראנית המחייב לשריין מושב בפרלמנט בעבור המיעוטים הרשמיים זורואסטרים, יהודים ונוצרים; חוק זה חל גם בחוקה הקודמת משנת 1906.
קריירה
בפרלמנט האיראני, מותמד היה פעיל בהגנה על יהודים, נוצרים וזורואסטרים נגד אפליה. הוא גם לקח חלק משמעותי במאמצים להקלת המשפטים נגד חלק מחברי הקהילה היהודית באשמת ריגול לא חוקי, או ניסיון הימלטות מהמדינה. כמו כן הוא השתתף גם כחבר בוועדת האנרגיה הפרלמנטרית באיראן. באמצעי תקשורת שונים, מותמד הביע באופן קבוע את תמיכתו בעמדות הרשמיות של ממשלת איראן לעניינים בינלאומיים, על מנת להדגיש את הנאמנות הלאומית של יהודי איראן למדינה, כולל תמיכה בתוכנית הגרעין של איראן.
בהתייחס להערות הכחשת שואה שנאמרו על ידי נשיא איראן לשעבר, מחמוד אחמדינז'אד, מותמד הפגין חששות משמעותיים וציין כי. הוא גם מתח ביקורת על הטלוויזיה האיראנית בעקבות שידור תוכניות אנטישמיות אך הוסיף כי.
בשנת 2005 הוא גינה שידור סדרה עיניה הכחולות של זהרה האנטישמית בטלוויזיה.
ביולי 2007 התראיין לתקשורת אודות יוזמה של הסוכנות היהודית למתן סכום של כ-10,000 דולר לכל יהודי איראני שיעלה לישראל והתנגד להצעה. מותמד אמר "ההצעה מרמזת כי אפשר לעודד את יהודי איראן להגר באמצעות כסף. יהודי איראן הורשו תמיד להגר ושלושה רבעים עשו זאת לאחר המהפכה. אולם 70% מהם העדיפו לצאת לאמריקה ולא לישראל".
ירגזי דו-גוני
ירגזי דו-גוני (שם מדעי: Baeolophus bicolor) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. הירגזי הדו-גוני מצוי ביערות, חורשים, פארקים וגינות במזרח ודרום ארצות הברית ובדרום קנדה. משמעות שם הסוג ביוונית היא ציצה קטנה, ושם המין בלטינית היא שני צבעים. קרובו ירגזי טקסני, שמצוי בטקסס והחוף המזרחי של מקסיקו, נחשב בעבר לחלק ממין זה, עד שסווג מחדש כמין עצמאי.
מאפיינים פיזיים
הירגזי הדו-גוני הוא עוף גוץ באורך 15–17 ס"מ, מוטת כנפיים של 23–28 ס"מ ומסה של 18–26 גרם. הראש אפור עם ציצה קטנה, טבעת לבנה מסביב לעין, סנטר ולחיים לבנים ומצח שחור. קשתית העין כהה. הבטן לבנה, המותניים ותת השת בצבע כתום, שנע בין קרם לאפרסק ועד אוכרה, והגב, הזנב והכנפיים אפורים כהים. המקור חד, קצר שחור וחזק, והרגל אפורה. אצל הצעירים, המצח אפור ולא שחור, והציצה בהירה יותר. השיר הוא שריקה חזקה שנשמעת כמו "פי-טי, פי-טי". זוהו 10 קריאות שונות של הירגזי, מהן 3 הן בעלות תדר גבוה ומקושרות להתנהגות אגרסיבית. אחת מהן נשמעת כמו "ז'י ז'י ז'י" בקול רם.
התנהגות
כמו מיני ירגזי אחרים, זוגות של מין זה מצטרפים ללהקות חורף, שמתפצלות לקראת עונת הקינון, אם כי לרוב אלו להקות קטנות (2–5 פרטים) וכוללות לרוב אך ורק זוג וצאצאיו. גודל הטריטוריה הממוצע של להקת חורף הוא 54 דונם. המדרג החברתי בלהקות חורף הוא ליניארי, לרוב כאשר הזכרים דומיננטיים יותר מנקבות ובוגרים יותר מהצעירים. לזכר ונקבת האלפא סיכוי גבוה יותר לשרוד את החורף בהשוואה לשאר חברי להקת החורף. ירגזי דו-גוני נצפה בלהקות חורף של ירגזי קרוליינה. הפרט המבוגר ביותר שתועד חי לפחות 13 שנים ו-3 חודשים, אם כי תוחלת החיים הממוצעת עומדת על 2.1 שנים. הירגזי מגיע לבגרות מינית בשנתו הראשונה. הירגזי הדו-גוני ער בשעות היום. הירגזי כמעט חסר פחד מבני אדם ואף יאכל מכף יד אנושית, אם כי דבר זה לא נפוץ כמו אצל קרוביהם הירגזים שחורי הכיפה.
תזונה
הירגזי הדו-גוני ניזון מחרקים (כגון זחלים, עשים, דבורים, צרעות, חיפושיות, פשפשים וזבובאים), חלזונות, עכבישים וחסרי חוליות אחרים, ובחורף גם גרעיני חמנית, שומן, בוטנים, וזרעים אחרים, ופירות יער. הוא דופק במקורו כבפטיש על זרעים גדולים כדי לפצח אותם. הירגזי מחביא מזון בסתיו, ואז אוכל אותו בחורף, כמו מיני ירגזי רבים. הוא מקפץ בזריזות בין ענפים ואף נצפה תלוי במהופך מענפים, תוך חיפוש אחר זחלים. עקב העובדה שהוא ניזון מזחלים, שרובם מזיקים לחקלאות, הירגזי הדו-גוני נחשב לחיה המועילה לאדם. בהשוואה למיני ירגזי אמריקאים אחרים, החיפוש אחר החרקים, הוא אקטיבי מאוד וכולל יותר חיטוט וניקור בעלים יבשים.
רבייה
הירגזי מונוגמי. עונת הרבייה חלה בין מרץ ומאי. הירגזי הדו-גוני בונה את הקן בחור בעץ בגובה 1–30 מטר, ולעיתים בקני נקר נטושים, חורים במבנים וישתמש גם בתיבות קינון. הקן בנוי מקליפת עץ, עלים יבשים וטחב ומרופד בכותנה, פרווה ושיער. הנקבה מטילה 5–8 (בממוצע 6) ביצים לבנות מנוקדות בחום ודוגרת עליהן 13–17 ימים. הגוזלים פורחים בגיל 17–18 ימים. שני ההורים מאכילים את הגוזלים. הנקבה מטילה עד פעמיים בעונת קינון. לעיתים קרובות, צאצאים מתטולות קודמות, נשארים בטריטוריה של הוריהם במהלך החורף, ולפעמים גם עוזרים לגדל את הגוזלים של התטולה הבאה. לעיתים, נקבת הירגזי תשתמש בנשל נחש כאחד מחומרי הבניה של הקן, דבר שמרתיע טורפים.
תפוצה ובית גידול
הירגזי הדו-גוני חי באזור הנארקטי, ביערות וחורשים ממזרח למישורים הגדולים בדרום ובמזרח ארצות הברית ובדרום קנדה. הירגזי הדו-גוני חי ביערות, בעיקר נשירים ולחים, כמו בביצות ובאגני נהרות, וגם בחורשות ושטחים עירוניים. הוא יציב לרוב ולא נודד. טווח התפוצה (כ–4,200,000 קמ"ר) וגודל האוכלוסייה של מין זה גדולים מאוד, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח וקריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה בעלייה, ועל כן האוכלוסייה לא מצטמצמת בקצב מהיר מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, ירגזי דו-גוני מסווג כמין ללא חשש. בעבר הם נודעו רק בנהר המיסיסיפי והאוהיו, אם כי מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 תפוצתם התרחבה מזרחה וצפונה עד דרום קוויבק ואונטריו, ייתכן שבשל שינויי האקלים, כתוצאה מההתחממות הגלובלית. הירגזי מוגן בחוק אמנת הציפורים הנודדות משנת 1918 . הירגזים מאוימים מצד שודדי קינים כמו נחשים, דביבונים, בואשים, אופוסומים וסנאים, ונטרפים על יד חתולים, נצים וינשופים. בחוף המזרחי של ארצות הברית, הטורפים הכי נפוצים הם נץ קופר (Accipiter cooperii) והנץ (Accipiter striatus). הירגזי הדו-גוני הוא המין הכי רחב־תפוצה מסוגו באמריקה הצפונית.
טקסונומיה
מיני הסוג באולופוס סווגו בעבר בסוג ירגזי. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג באולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ITIS, ו-IOC.
הירגזי הדו־גוני והירגזי הטקסני התפצלו לפני 250,000 שנים. מינים אלו מכליאים לעיתים קרובות ונחשבו בעבר למין אחד. הצאצא בן הכלאיים הוא בעל ציצה אפורה ומצח אפרפר חום. הירגזי הטקסני והירגזי הדו־גוני הוכרו כמינים נפרדים בשנת 2002.
העץ הפילוגנטי של הסוג באולופוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
אולימפיאדת השחמט המקוונת 2021
אולימפיאדת השחמט המקוונת 2021 היא אולימפיאדת השחמט המקוונת השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה.
האולימפיאדה נערכה בין ה־20 באוגוסט ל־15 בספטמבר 2021 בהשתתפות 153 מדינות. המדינות חולקו ל־4 דרגות לפי תוצאות המדינות באולימפיאדת השחמט 2018 ובאולימפיאדת השחמט המקוונת 2020. כאשר כל דרג שוחק לפני הדרג שמעליו ו־15 קבוצות מעפילות לדרג הגבוה יותר כך עד לדרג העליון. לאחר סיום משחקי הדרג העליון, העפילו שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית לפלייאוף עד הגמר.
הנבחרות של כל מדינה מורכבות מלפחות 6 שחמטאים, מתוכם לפחות 3 נשים ושני שחקני נוער לפי הפירוט: 2 נשים, נערה אחת (נולדה לאחר שנת 2001) ונער אחד (נולד לאחר 2001). בנוסף כל קבוצה יכולה להכיל עד 6 מחליפים ומאמן.
הפלטפורמה שנבחרה לארח את התחרות היא אתר chess.com, שאירח גם את האולימפיאדה המקוונת הראשונה.
שלב הרמות
בכל רמה הנבחרות חולקו לבתים בני 10 נבחרות (מבלבד רמה 4 בה הבתים היו עם 12 קבוצות). כל נבחרת שחקה נגד שאר הנבחרות מהבית שלה, סה"כ נגד 9 נבחרות (ברמה 4 - 11). בכל סיבוב היו שישה משחקים, 2 - כללי, 2 - נשים, 1 - נערות, 1 - נערים.
שלבי הפלייאוף
לפלייאוף העפילו 2 הנבחרות הראשונות מהבתים של רמה עילית.
תוצאות התחרות
מקראה:
בית א
בעקבות דיווח על הפרת כללי התחרות על ידי אחד השחקנים של הונג קונג, כל תוצאות אותו שחקן שונו להפסד והונג קונג הדחה מהתחרות ובמקומה פיג'י עלתה לשלב הבא.
בית ב
בנסחרת סומליה שחקן הפר את כללי התחרות ולכן כל משחקיו הסתיימו בהפסדו. השינוי הזה לא השפיע על העולות.
בית ד
בעקבות פרישת טג'יקיסטן, הוזמנה כף ורדה להחליף אותה.
בית א
הערה: בגלל הפרת כללי התחרות נבחרת הפיליפים הודחה מהתחרות ואוסטרליה עלתה במקומה.
בית ה
הערה: בגלל הפרת כללי התחרות נבחרת אקוודור הודחה מהתחרות ופרגוואי עלתה במקומה.
נבחרת ישראל
נבחרת ישראל דורגה בדרג ב', סיימה את הבית במקום הראשון וקודמה להמשך התחרות. ברמה עילית היא שיחקה בבית ג' והגיע למקום הרביעי. בכך היא סיימה את התחרות.
תות התעמלות
תות התעמלות (באנגלית: !Bo on the Go) היא סדרת הנפשה ממוחשבת קנדית לילדים, שנוצרה על ידי ג'ף רוזן והופקה על ידי Halifax Film. הסדרה עוקבת אחר ילדה בשם תות שיחד עם קונקון, חברה הדרקון, עוברת הרפתקאות שהיא פותרת אותן באמצעות פעילויות ספורטיביות בשיתוף הצופים בבית.
הסדרה שודרה במקור בקנדה בדיבוב אנגלי בערוץ CBC Television, החל מ-3 בספטמבר 2007 עד 1 במרץ 2011. בישראל הסדרה שודרה במקור בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנת 2008. לסדרה הופקו 3 עונות ו-55 פרקים באורך 20 דקות.
ב-1 ביולי 2019 הסדרה עלתה לנטפליקס ישראל עם הדיבוב המקורי עם תרגום לעברית תחת השם בוא נרוץ!. ב-13 בדצמבר 2022 הסדרה בדיבוב עברי החלה להיות משודרת בשידורים חוזרים בישראל בערוץ A+.
תקציר העלילה
תות היא ילדה שגרה בטירה יחד עם קונקון, חברה הדרקון שצעיר ממנה. שהם נמצאים בטירה הם לא יושבים בחוסר מעש, אלא יוצאים להרפתקאות באמצעות הדמיון ופעילויות ספורטיביות שנעשות בשיתוף הצופים בבית, המכונים "ידיתותים". כאשר השניים נתקלים בבעיה, הם פונים לקוסם שנותן להם עצות וידע. הסדרה מעודדת פעילות גופנית ומפתחת בצופים אהבה לספורט.
מדבבים
הדיבוב העברי של הסדרה בוים על ידי גיתית שובל באולפני תומיתות.
ליסטומניה (סרט)
עלילת הסרט
במקום להציג נרטיב פשוט, הסרט מספר על חייו של ליסט באמצעות סדרה של אפיזודות סוריאליסטיות הממזגות עובדות ופנטזיה, ומלאות אלמנטים אנכרוניסטיים. בתחילת הסרט, ליסט נתפס במיטה עם מארי ד'אגולט על ידי בעלה הרוזן ד'אגולה. הרוזן מזמין את ליסט לקרב חרבות אך מארי מתחננת בפני בעלה שיאפשר לה לחיות עם ליסט. לאחר מכן מורה הרוזן לצוותו לקשור את ליסט ואת מארי בתוך פסנתר, לסגור אותו במסמרים, ולהשאירו על פסי רכבת.
הסצנה עוברת כפלאשבק שהופעל על ידי הבזק המצלמה מאחורי הקלעים לפני אחד הקונצרטים של ליסט. ריכרד וגנר מופיע, וליסט מציג אותו בפני חוג עמיתיו, ביניהם ג'ואקינו רוסיני, הקטור ברליוז, פרדריק שופן והנס פון בילוב. לאחר מכן משלם ליסט לוואגנר שיאפשר לו לבצע וריאציה על נושא מתוך ריאנצי. בקונצרט, וגנר נרתע מניסיונות ליסט לשמח את הקהל על חשבון מוזיקליות רצינית. עם זאת, הקהל, המורכב כולו מנערות צעירות צורחות, משתולל בהופעה של ליסט ומסתער על הבמה. במהלך ההופעה מנסה ליסט לפתות נשים עשירות מתוך הקהל, אחת מהן היא הנסיכה קרולין, שמעבירה לליסט את כתובתה ברוסיה.
הסצנה הבאה מציגה את קנאתה של מארי בגלל סיבוב ההופעות המתמיד של ליסט ובגידותיו בה. בשלב זה, יש להם שלושה ילדים, המבוגרת שבהם היא קוזימה. חיי הבית הזיקו ליצירתיות של ליסט והוא מתכוון לצאת לסנט פטרסבורג לנגן עבור הצאר. מארי מאיימת לנטוש אותו אם יעשה כן והוא אומר לקוזימה שימכור את נשמתו לשטן כדי להלחין שוב מוזיקה מבריקה. כשליסט עוזב, קוזימה אומרת לו שהיא תתפלל לאלוהים כל יום כדי שיוכל לפגוש את השטן ולמכור לו את נשמתו.
ברוסיה פוגש ליסט את הנסיכה קרולין בחצרה. היא מנסה לפתות אותו, ומציעה לו את היכולת להלחין את המוזיקה המבריקה שרצה בתמורה לשליטה מוחלטת בחייו. באחת הסצנות הראוותניות של הסרט, ליסט חווה הזיה שבה נשות החצר של הנסיכה קרולין תוקפות אותו אבל אז מתפתות למוזיקה שלו, שמאדירה את החשק המיני שלו וגורמת לו זקפה של 3 מטרים. קרולין מתבוננת מרחוק כשהנשים חוגגות עם מקהלה. בהמשך, הנשים גוררות את ליסט לגיליוטינה שבה חושפת קרולין שההסכם לפוריות המוזיקלית החדשה של ליסט היא חסימת החופש המיני שלו.
לאחר מכן ליסט נמצא בדרזדן במהלך מרד מאי של שנת 1849, מוטרד מכך שאינו תומך בחבריו במרד הוא מתבודד להלחנת מוזיקה (ככל הנראה מארי ושני ילדיו הצעירים מתו). וגנר, המוצג כפושע פוליטי נמלט, מופיע ומבקש מליסט כסף כדי שיוכל לברוח מהארץ עם משפחתו. ליסט מטפל בפצעיו של ואגנר המסמם בחשאי את ליסט, שמתעלף. וגנר מתגלה אז כערפד ולו משימה לכתוב מוזיקה שתעורר השראה ללאומיות גרמנית חדשה. וגנר ממשיך למצוץ את דמו של ליסט ולהלחין על הפסנתר. לפני שהוא עוזב, ואגנר משאיר לו את חוברת פוליטית משלו, קומיקס סופרמן (מחזה על סופרמן של פרידריך ניטשה).
ליסט וקרולין נוסעים לוותיקן להנשא, לאחר שהאפיפיור מסכים לתת לה גט מבעלה. החתונה בסופו של דבר מתבטלת בשל התערבותם של בעלה ושל הצאר. זועמת על חוסר האונים הפוליטי של האפיפיור, קרולין מאיימת לכתוב אנתולוגיה על חילוקי הדעות שלה עם הכנסייה. בהמשך ליסט שוקל הצטרפותו לכנסייה כאב מנזר.
ליסט עתה אב מנזר והוא נתפס במיטה עם אישה. האפיפיור מסביר שוגנר גרם לאשתו, קוזימה, להצטרף לכת שטנית שהוא מנהיג והיא סובבת אודות המוזיקה שלו. האפיפיור מורה לליסט לבצע גירוש שדים בוגנר ולהחזירו לאמונה הנוצרית, אחרת ליסט יוחרם והמוזיקה שלו תיאסר.
קוזימה, עדה לגסיסתו של וגנר, כולאת את ליסט ומקימה לתחייה את וגנר כפרנקנשטיין-היטלר המניף גיטרה-מקלע. ליסט הכלוא מתבונן כאשר קוזימה מובילה את המפלצת להרג יהודי העיירה. לאחר מכן היא הורגת את ליסט בדקירות מחט דרך לבה של בובת וודו שנעשתה בדמותו.
הפקה
חברת Goodtimes של דייוויד פוטנם תכננה ליצור סדרה של שישה סרטים על מלחינים ולתת את משימת הבימוי שלהם לקן ראסל. ברשימת המלחינים היו גם ג'ורג' גרשווין, ברליוז ורייף וון ויליאמס; הסרט הראשון היה אודות גוסטב מאהלר (1974), שזכה להצלחה מינורית.
הסרט נכשל בקופות והביא לביטול הפרויקט השאפתני של פוטנם.
קישורים חיצוניים
ליסטומניה במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (אנגלית)
ליסטומניה באתר Netflix-Movies
פרשת המניות של נתניהו
פרשת המניות של בנימין נתניהו (נקראת גם פרשת מניות הפלדה או פרשת המניות ) היא פרשה שעלתה לכותרות בטענה שבנימין נתניהו קיבל בשנים 2007 עד 2010 טובות הנאה מבן דודו נתן מיליקובסקי על רכישת מניות בחברת Seadrift, ולא דיווח באופן מלא ושלם אודות הנכסים הפיננסיים הללו שלו למבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס. כן הועלו טענות שנתניהו פעל בניגוד עניינים לטובת מיליקובסקי עת התמנה בשנית לראשות הממשלה.
במסגרת הפרשה, בוצעו בדיקות במשטרה ובפרקליטות בנוגע לחשדות שהועלו, שבסופן הוחלט שלא לפתוח חקירה פלילית כנגד נתניהו בגין היעדר תשתית ראייתית והתיישנות של חלק מהחשדות.
השתלשלות האירועים
באוגוסט 2007, בעת שכיהן כיו"ר האופוזיציה, רכש נתניהו כ-1% ממניות חברת Seadrift בשווי 600 אלף דולר, דרך חברת ההחזקות NMSD. בשנת 2008 חברת הענק GraphTech התחילה בהליך רכישה של שתי החברות המתחרות Seadrift ו-C/G שבשליטת האחים מיליקובסקי.
ב-31 במרץ 2009 נכנס נתניהו לתפקידו כראש ממשלת ישראל. באותה שנה נתנה ועדת ההיתרים לנתניהו היתר זמני שלא להעביר את המניות שהחזיק בחברה של בני דודיו לנאמנות עיוורת, והוא קיבל הארכה של 30 יום.
בנובמבר 2010, יום אחד לפני חתימת העסקה בה רכשה GraphTech את החברות של האחים מיליקובסקי, מכר נתניהו את מניותיו בחברת Seadrift לחברה אחרת של האחים מיליקובסקי, NMDM, ב-16 מיליון ש"ח, במסגרת עסקת המיזוג שביצעה NMDM עם חברת האלקטרודות GraphTech שנסחרה בבורסה של ניו יורק. בעסקת המיזוג מכרו האחים מיליקובסקי את החזקותיהם בתמורה לכ-700 מיליון דולר, וקיבלו כ-250 מיליון דולר במזומן, 200 מיליון דולר באג"ח ועוד 24 מיליון מניות שהיו שוות ל-11.3% מ-GraphTech.
מהחלטת ועדת ההיתרים לשנת 2010 עולה כי נתניהו לא העביר בשנת 2010 לנאמנות עיוורת את מניותיו בחברת NMDM, שפעלה בתחום תוספי הפלדה.
נתן מיליקובסקי כיהן עד 2013 גם כדירקטור ב-GraphTech.
בתקופת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הודיעה פרקליטות המדינה כי החלטה בנוגע לפתיחה בחקירה פלילית נגד ראש הממשלה, בנימין נתניהו, סביב פרשת המניות, לא תתקבל לפני יום הבחירות.
ב-22 במרץ 2019 דווח כי נשקלה בדיקה לפני חקירה פלילית בפרשה. במשרד מבקר המדינה בחנו בקשות והתכתבויות של נתניהו מתקופת המבקר מיכה לינדנשטראוס.
ב-16 באפריל 2019 דווח באמצעי התקשורת כי משטרת ישראל פתחה בבדיקה, כאשר חוקרי יחידה להב 433 גבו עדות מאדם שסיפק מידע והקלטות הקשורות לבני משפחתו של נתן מיליקובסקי. עם זאת, במשטרה מסרו בתגובה לפרסומים כי לא פתחו בבדיקה או בחקירה הנוגעת לפרשת המניות של נתניהו, וציינו כי גביית העדות הייתה בעקבות פניית העד למשטרה.
הבדיקה שנערכה במשטרה יחד עם רשויות נוספות כללה פניות לרשויות בחו"ל.
ב-15 באוקטובר 2020, היועמ"ש קיבל את עמדת המשטרה והפרקליטות והודיע שלא יפתח בחקירה פלילית נגד נתניהו בפרשה.
לדברי מנדלבליט, בשנים 2007–2010 לא נמצא בסיס מספק בתשתית הראייתית לאינטרס של מיליקובסקי בישראל שנתניהו יכול היה לקדם – ולכן לא הייתה צדקה לחקור חשד לשוחד. קבלת כספים בסכומים כאלה על ידי איש ציבור יכולה להוות גם עבירה של מרמה והפרת אמונים – אלא שלדברי היועץ, כשהפרשה הגיעה לידיעת הרשויות, כבר חלפה תקופת ההתיישנות על העבירה הזו (תקופה קצרה יותר מאשר בעבירת שוחד). מנדלבליט קבע כי מהבדיקות שערכו גופי האכיפה השונים לא נמצאו ראיות כי נתניהו ידע על קשר כלשהו בין עסקיו של מיליקובסקי לבין רכישת כלי השיט מ"טיסנקרופ", שחברת Seadrift סיפקה לה תוספי פלדה.
בעקבות הפרשה וגילוי אופי הקשרים בין השניים, מנדלבליט שינה את גישתו וקבע כי 300 אלף הדולר שנתניהו קיבל ממיליקובסקי לצורך עניינים משפטיים מנוגדים לחוק המתנות.
בית המשפט העליון דחה עתירות שבהן התבקש להורות ליועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה פלילית כנגד ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בפרשה.
מקור הטענה לטובת ההנאה והסבר אפשרי לחידת ה"נס הכלכלי"
בבסיס הטענה לטובת הנאה במניות סידריפט עומד הפער הבלתי מוסבר לכאורה בין שווי סידריפט בעסקת נתניהו ובין שווי החברה בעסקת פלקון-גרפטק. לפי הפרסום במרץ 2019, נתניהו רכש את המניות ב־2007 לפי שווי חברה של 37.5$ מיליון, ואילו ב־2008 קרן ההון פלקון מכרה את אחזקותיה לגרפטק לפי שווי חברה של כ־715$ מיליון. פי 20 מהשווי לפיו רכש נתניהו, או הנחה של כ־95%.
גם היועץ המשפטי במכתב סגירת התיק התייחס בחשד לפער בין שווי החברה בעסקת נתניהו, והשווי הנגזר מעסקת צד ג׳, כאשר הכוונה היא ככל הנראה לעסקת פלקון-גרפטק משנת 2008.
ב-2010 השלימה גרפטק את רכישת שאר מניות סידריפט לפי שווי שוק של כ־421$ מיליון. שווי החברה ירד בכ־40% בין 2008 ל־2010 בעוד נתניהו הרוויח מאות אחוזים על השקעתו ומכאן הטענה ל"נס כלכלי" חשוד.
גילויים מאוחרים
בפברואר 2020 תוקן שווי סידריפט לפיו נתניהו רכש מניות מ־37.5$ מיליון ל־107$ מיליון. הטעות במקור נבעה מחישוב שווי השוק כאילו המניות נרכשו בסידריפט עצמה כאשר למעשה המניות נרכשו בחברת אחזקות שהחזיקה בבעלות חלקית בלבד בסידריפט.
כמו כן פורסם כי בחודשים שקדמו לקניית המניות על ידי נתניהו, התבצעו לפחות שלוש עסקאות קנייה ומכירה על פי שווי חברה דומה לשווי לפיו נתניהו קנה את המניות. מחיר העסקאות האחרות נקבע לפי מבחני הערכת שווי הוגן ומחזק את טענת נתניהו כי רכש את המניות במחיר ששיקף את ערכן הריאלי.
ולטר בונדי
ולטר בונדי (בגרמנית: Walter Bondy; 28 בדצמבר 1880 – 17 בספטמבר 1940) היה צייר יהודי גרמני, בעל גלריה, אספן ומבקר אמנות, חבר בזצסיון בברלין. נודע במיוחד בזכות ציור הנוף וחיי הטבע שלו.
קורות חיים
ולטר בונדי הגיע ממשפחה תעשייתית יהודית אוסטרית עם שורשים בפראג וגדל בווינה. אביו אוטו בונדי (1844–1928) התחתן עם יולי קסירר (1860–1914), בתו של היזם מרקוס קסירר, שהגיעה משם בשנת 1878 מברסלאו. ולטר היה הבן הבכור של המשפחה והיו לו ארבעה אחים.
לאחר לידתו של ולטר עברו בני הזוג מפראג לווינה בשנת 1880. בשנת 1882 ייסד אוטו בונדי את מפעל הכבלים שנקרא על שמו בפנצינג שליד וינה, שנמצא בווינה-מיידלינג משנת 1904, וזמן קצר לאחר מכן נודע בשם Kabelfabrik und Drahtindustrie AG Wien (KDAG). אחיינו הוגו קסירר הגיע אליו לאחר סיום לימודיו, לפני שהפך לשותף במפעל הכבלים קסירר ושות'. אוטו בונדי היה בעל אוסף אמנות שכלל בשנת 1902 למעלה מ-70 ציורים ופסלים מודרניים בעיקר.
בסביבות 1900 נסע ולטר בונדי לברלין ללמוד ציור באקדמיה לאמנויות. בשנת 1902 התגורר במינכן, ולאחר מכן שהה בין 1903 ל-1914 בפריז. הוא היה חבר בחוג האמנים הידוע סביב קפה דו דום. בונדי בילה את קיץ 1908 במולן על הסן. שם הוא קנה שני ציורים של וינסנט ואן גוך מבעל פאב: דיוקן של בתו של בעל הבית אדלין רבוק והציור האחרון כביכול מאת ואן גוך, בית העירייה של אוברס ב-14 ביולי. הוא מכר את שני הציורים זמן קצר לאחר מכן.
הדניש
הדניש היה שליט (לוגל) חצי מיתולוגי של העיר השומרית חמזי, ששכנה באזור שבין הדיאלה לזב התחתון. היה הנציג היחיד של שושלת חמזי, ושלט במאה 25 לפנה"ס. הוא נזכר ברשימת המלכים השומרית.
ולטר בונדי
קורות חיים
בשנים 1911 ו-1913 הציג אצל בן דודו, סוחר האמנות פאול קסירר, בברלין. בתו רחל אנדרה נולדה בפריז בשנת 1912. בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ולטר בונדי התחתן עם אם בתו, והמשפחה עברה לברלין.
הדניש
לפי אפוס שומרי היה מצביא מצליח והצליח לכבוש את רוב מסופוטמיה. הדניש, כנראה היה באמת אישיות אמיתית ובאמת הצליח להשתלט על ניפור כי במשך זמן ארוך הוא נזכר במקדש אנליל בניפור. הדניש הובס על ידי אוחוב (Uhub), מושל (אנסי Ensi) כיש ונסוג צפונה. אחרי שכיש נכבשה על ידי מלך ארך אן-שקושנה, הדניש הצליח להפוך לזמן-מה את עירו להגמונית בצפון מסופוטמיה.
ולטר בונדי
קורות חיים
לאחר מלחמת העולם הראשונה, עבד בונדי גם במשרה חלקית בסחר באמנות עם בן דודו אריך קסירר, שהיה בעל חנות עתיקות קטנה ליד ליצופלאץ בברלין בסביבות 1923. הוא הפך למומחה בהדפסי עץ ופורצלן סיני. הוא כתב גם כמה ביקורות אמנות במגזין "Kunst und Künstler", שפרסם דודנו ברונו קסירר. ולטר בונדי התגורר לסירוגין בדירתו המפוארת בברלין ובפריז.
באמצע שנת 1927 הקים ולטר בונדי את המגזין השבועי "Die Kunstauktion" בברלין, מגזין שקדם ל "Weltkunst", והיה העורך שלו עד יולי 1929.
בסתיו 1931, בגלל האנטישמיות הגוברת בגרמניה, הוא העביר את מגוריו לסנרי-סור-מר בדרום צרפת, משנת 1933/34 התגורר שם לצמיתות. בקיץ 1932 פגש בונדי את קמיל ברטרון, שהייתה צעירה ממנו ב-30 שנה. יחד הם פתחו סטודיו לצילום. השניים צילמו רבים מהמהגרים הגרמנים והאוסטרים הידועים שהיו בסנרי והסביבה בין השנים 1933–1939. חלק מהתמונות הללו נמצאות בספרייה המקומית.
בסוף 1934, נסעו קמיל וולטר יחד לווינה וב־1935 לפראג, שם צייר ולטר דיוקן של אשתו המנוחה של בן דודו הרברט בונדי פון בונדרופ. בשנת 1937 התחתנו קמיל וולטר.
לאחר שהכוחות הגרמניים פלשו לצרפת בשנת 1940, ולטר בונדי, שהיה סוכרתי מאז ילדותו, כבר לא השתמש בזריקות האינסולין שלו באופן קבוע. הוא חלה ומת ב-17 בנובמבר 1940.
כ-300 תמונותיו של ולטר בונדי, שעברו מברלין לווינה בשנת 1934, אוחסנו לראשונה במפעל הכבלים. לאחר ה"אנשלוס" הם הועברו לאחותו אדית ואלר. ציורים אלה אבדו מאז 1938.
משפחת בלייה
משפחת בלייה (בצרפתית: La Famille Bélier) הוא סרט קומדיה רומנטית שביים אריק לארטיגו (Éric Lartigau) ויצא לאקרנים בשנת 2014. הסרט הצליח מאוד בצרפת והיה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפרס סזאר ובפרס לומייר. לסרט היו מועמדויות נוספות בפרסים אלו אך רק השחקנית הראשית בסרט, לואן אמרה, זכתה בפרס סזאר לשחקנית המבטיחה ביותר. הסרט הוצג לראשונה ב־7 בנובמבר 2014 בפסטיבל הסרטים של אראס ויצא לאקרנים בצרפת ב־17 בדצמבר 2014.
בינואר 2021, יצאה לאקרנים גרסה של הסרט באנגלית בשם "CODA", שזכתה בפרס הראשון בפסטיבל סאנדנס וכן בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-94. הסרט נרכש לשירות הסטרימינג אפל טיוי.
תקציר
סרט עוסק במשפחתה של פאולה בת ה-16, נערה שמועת במשפחה שבה כולם חירשים. פאולה משמשת כמתרגמת למשפחתה. בזמן שאביה החירש רוצה להיבחר לראשות העיר, פאולה מחליטה להצטרף למקהלת בית הספר ושם היא מגלה שיש לה כישרון מיוחד לשירה. המורה של המקהלה מפציר בה להצטרף לבית הספר למוזיקה הטוב ביותר בפריז. פאולה עומדת בפני דילמה, האם להגשים את חלומה, לנסוע לפריז ולהשאיר את משפחתה בכפר להתמודד לבדם; או לחלופין להישאר עם משפחתה בכפר מבלי להגשים את חלומה.
ביקורת
עם צאתו של הסרט, דיווח האינדפנדנט על תגובת החירשים בצרפת לסרט "חלק מהפעילים למען החירשים כועסים על כך ששני שחקנים ידועים בעלי שמיעה מושלמת לוהקו לשחק את הוריה החירשים של פאולה שהם משתמשים בשפת הסימנים הצרפתית. הם מתלוננים גם שהדמויות החירשות הן המקור העיקרי לקומדיה בסרט. "כישרון לשיר שמשפחתה לא יכולה להעריך או לגשת אליו". אטקינסון אמר, "שמיעת הקסם של אנשים מהקשר בין מוזיקה לחירשות פשוט לא מהדהדת אצל רוב החירשים". אטקינסון גם מתח ביקורת על הליהוק, "הסרט משתמש בשחקנים שומעים כדי לגלם את תפקידיהן של דמויות חרשות, שתוצאתן היא פרשנות מביכה ופוגענית של תרבות החירשים ושפת הסימנים".
קישורים חיצוניים
ביקורות
אנדומורפיזם
באלגברה, אנדומורפיזם הוא הומומורפיזם ממבנה אלגברי אל עצמו. לאנדומורפיזמים תפקיד בחקירת המבנה הפנימי של אובייקט אלגברי, משום שהם ממיינים את הדרכים שבהן אפשר להטיל אותו לתוך עצמו תוך שמירה על היחסים הפנימיים, כפי שהם משתקפים בפעולות של המבנה.
אם M הוא מודול שמאלי מעל חוג R, אז פונקציה היא אנדומורפיזם אם היא שומרת על החיבור והחיסור, ומקיימת f(rx)=rf(x). אוסף האנדומורפיזמים הוא בעצמו חוג, הנקרא חוג האנדומורפיזמים של המודול ומסומן. בחוג האנדומורפיזמים יש אידמפוטנטים לא טריוויאליים אם ורק אם המודול מתפרק לסכום ישר לא טריוויאלי. הלמה של שור קובעת כי חוג האנדומורפיזמים של מודול פשוט הוא חוג עם חילוק.
גוי של שבת (שיר)
גוי של שבת הוא פזמון שכתב דן אלמגור ללחן של היהודי-רומני ריכרד שטיין, ובוצע על ידי רביעיית מועדון התיאטרון.
רקע
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הלחין ריכרד שטיין שיר שנקרא "מזחלת עם פעמונים" למילים של המשורר היהודי-רומני ליביו דלאנו. השיר יועד למריה טנאסה, שבחרה לבסוף לא להקליטו.
בשנת 1947 הזמר הרומני ז'אן מוסקופול עזב את המדינה בגלל רדיפות המשטר הקומוניסטי. כמועסק ברדיו אירופה החופשית הוא יצר אוסף של שירים בהם ביקר את הרשויות הסוביטויות, מנהיגי המשטר ברומניה וכנגד ברית המועצות. שהיים מהשירים היו במנגינת "מזחלת עם פעמונים"
בשנת 1949 הקליטה את השיר הזמרת מריה לטרצו בגרסה שונה מהמקור. בהקלטה זו לא ניתן הקרדיט לשטיין. בשנות ה-60 הקליט את השיר בלה הגיטריסט (שמו המקורי ברנרד דולצר) בגרסה הדומה מאוד למקור. גם על עטיפת התקליט הזה לא ניתן הקרדיט לשטיין.
הגיטריסט האמריקאי לס פול הוציא בשנת 1953 את השיר Johnny Is The Boy For Me עם הלחן של שטיין.
רביעיית מועדון התיאטרון ביצעה גרסה עברית לשיר, שכתב דן אלמגור, וידועה בפזמון "ג'וני איז א גוי פור מי". בגרסה זו מסופר על ג'וני אשר מתפקד כגוי של שבת, המבצע מלאכות האסורות על פי ההלכה, עבור יהודים. כך, עובד ג'וני במפעלי נייר בחדרה, אשר פועלים בשבת, בשל אי היכולת להפסיק את פעולת המכונות בסוף השבוע. בנוסף מייצר בשבת סוכר, בשבת חולב פרות, ומכבה את הנרות. פעולה נוספת שמבצע גונ'י היא קניית חמץ לפני חג הפסח.
בשנת 1988 ביצעה ירדנה ארזי את השיר "רוח ואש" ללחן של שטיין, עם מילים שכתב אהוד מנור, עבור אלבומה "נשמה צוענית".
דן אלמגור כתב עבור "מועדון התיאטרון" את רוב ההצגות והפזמונים. השיר הופיע בתוכנית השנייה של הרביעייה שנקראה "דתיאה", ועסקה במתח בין חילונים לדתיים.
הפתיח של השיר בביצוע רביעיית מועדון התיאטרון מתחיל במילים ביידיש.
הייבאבה
הייבאבה (בהונגרית: Hejőbába) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובכפר קיים בית קברות יהודי.
אלוהים מת
אלוהים מת (בגרמנית: Gott ist tot; או מות האלוהים) היא הצהרה המזוהה עם הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה, ומבטאת נדבח עקרי בהגותו הפילוסופית. האמירה מופיעה לראשונה בכתבי ניטשה בספרו המדע העליז (1882; 1887) ולאחר מכן גם בספרו כה אמר זרתוסטרה (1883–1885). בניגוד לסברה רווחת, האמירה של ניטשה אינה מצומצמת להצהרה אתאיסטית בדבר אי אמונה דתית באל, אלא מכוונת לעורר דיון בהשלכות חסרות התקדים של חיים בעולם חסר אלוהים בהקשר הרחב. כלומר, ניטשה קורא לבחון מחדש את ההשלכות של אובדן מכנה משותף אוניברסלי, אמות מידה מוסריות ומוסכמות, את עליית הניהיליזם ותחושת היעדר משמעות לחיים. כנגד מות האלוהים והניהיליזם, ניטשה קורא ליחידי הסגולה להעריך מחדש את הערכים, ולחייב את החיים (מתוך אהבת הגורל).
אף שהאמירה מזוהה בראש ובראשונה עם ניטשה, מספר פילוסופים הטרימו את דיונו של ניטשה במות האלוהים וחלקם השפיעו עליו ישירות, בהם גאורג וילהלם פרידריך הגל, היינריך היינה ופיליפ מיילנדר.
מות האלוהים לפני ניטשה
בתרבות הגרמנית מופיעות התייחסויות למות האלוהים כבר במאה ה-17, לרוב בהקשר של צליבתו של ישו ותיאוריות לותרניות של גאולה. הביטוי "אלוהים מת" מופיע בגרמנית במזמור "Ein Trauriger Grabgesang" ("שיר-קבר נוגה") מאת יוהן פון ריסט, שאף הולחן על ידי באך ועובד על ידי ברהמס.
בשנת 1797 פרסם הרומנטיקן הגרמני ז'אן פול את הרומן Siebenkäs, ובו קטע בשם "הכרזתו של המשיח המת מבניין-העולם, שאין אלוהים" ( Rede des toten Christus vom Weltgebäude herab, daß kein Gott sei). בקטע זה מתואר חזיון בלהות בכנסייה נטושה ונאום של ישו, אחרי שירד מהצלב והלך למצוא את אלוהים, תוהה מדוע לא עזר לו האב בייסוריו. ישו שב אל בני האדם עם המסר המחריד ש"אין אלוהים" (es ist kein Gott).
בשנת 1854 המשורר הצרפתית ז'ראר דה נרוואל עיבד בחופשיות מוטיביים מרכזיים המופיעים בקטע זה של ז'אן-פול, בשירו "Le Christ aux oliviers" ("ישו על עצי הזית") הכתוב ברובו בגוף ראשון מפי ישו לאחר צליבתו.
ויקטור הוגו מתייחס לשירו של דה נרוואל בקטע מתוך החלק החמישי של עלובי החיים משנת 1862:
חוקר הספרות ג'ורג' שטיינר טען בנאום שנשא ב-1987 לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, שהצהרתו של ניטשה "אלוהים מת" הושפעה מספרו של ז'אן-פול שהוזכר לעיל, וזאת כאשר ידוע כי ניטשה קרא בכתביו של ז'אן-פול בנערותו.
הגל
היסטוריונים של הפילוסופיה קושרים את השפעת הוגי האידיאליזם הגרמני, ובייחוד את הגדותו של גיאורג וילהלם פרידריך הגל, כאחראים להסרת הנופח הנוצרי הספציפי של הביטוי "אלוהים מת" מהתייסחות לצליבת ישו, ולשייכו לתיאוריות פילוסופיות וסוציולוגיות חילוניות.
הגל דן במות האלוהים בפנומנולוגיה של הרוח (1806), כמומנט דתי בעל משמעות פילוסופית גדולה יותר. ככלל, ניתן לראות בפנומנולוגיה של הרוח את סיפור התהוותו של אלוהים באמצעות ההסיטוריה האנושית. האלוהים כמוחלט ואינסופי אינו ממשי מלכתחילה, אלא נעשה כזה באמצעות התיווך של האדם הסופי. הגל מזכיר את מות האלוהים לראשונה בתחילת חלק ג' ("רוח ממשית חופשית"), כאשר הוא שב לדון במצב של "תודעה אומללה", תבנית נפשית של ודאות עצמית מופשטת המתנתקת מכל אובייקטיביות חיצונית, והביטוי הקשה ביותר של התנכרות עצמית.
כלומר, עבור הגל "מות האלוהים" קשור באובדן קשר עם מציאות אוניברסלית ממשית, עם תודעה כוזבת שרק העצמי קיים, המגיע לכדי אבסורד. פרשנים רבים, בהם ז'אן איפוליט, טוענים כי דברים אלו כוללים ביקורת סמויה כלפי האל המופשט של היהדות, אם כי באופן מפורש הגל מתייחס לנצרות ימי הביניים שלפני הרפורמציה הפרוטסטנטית. בסעיף §781 הגל מתייחס למותו של האל הנוצרי בתור אלמנט מתווך בתודעה של הרוח, המאפשר מעבר מסובייקטיביות מופשטת לאוניברסליות קהילתית משותפת:
בהמשך הגל כותב שמותו של ישו כמתווך אנושי של האלוהים הוא עדיין רק מומנט מופשט, ואלוהים הוא מושג שיש להפכו לממשי ותבוני בעולם, ולא ישות מושפטת שתמיד התקיימה לכאורה. באמצעות התוודעות של העצמי למותו של האל הוא מסוגל לצאת מתוך עצמו אל עבר ידיעה עצמית ממשית ולא מסוגרת.
על אף היסודות הנוצריים שבהגותו, הפילוסופיה של הגל מכוונת להיות מחולנת. ובסופו של דבר רק הפילוסופיה יכולה להגיע לכדי ידיעה מוחלטת, על דרך שלילת הדת (Aufheben). המומנט של מות האלוהים אינו שלם דיו, והפילוסופיה, בתור הדעת שבדיעבד, צריכה להכיל אותו בתוך השיטה השלמה (ראו: האנציקלופדיה של המדעים הפילוסופיים).