cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קאנגשי, קיסר סין
המחלוקת על הטקסים הסיניים
החלטת הקיסר עצרה את התפשטות הנצרות בסין, והיא התחדשה רק לאחר מלחמת האופיום הראשונה במאה ה-19.
הערכה היסטורית ומורשת
הקיסר קאנגשי עלה על כס השלטון בתקופה בה עדיין נאבקה שושלת צ'ינג החדשה על גיבוש כוחה בלב התוהו ובוהו שהתרחש בסין לאחר נפילת שושלת מינג והצליח לשכך את החששות וחוסר האמון של נתיניו באמצעות קידום התרבות הסינית, באמצעות צעדים פופולריים כמו קיצוץ במיסים, ובשישה מסעות לערים הדרומיות של נהר היאנגצה. מסעות אלו, שבהם ביקר אישית את הפקידים שהיו אחראים על המנהל של אזורים אלו הרחוקים מהבירה, ידועים כ"מסעות לדרום" (南巡, בפין-יין Nánxún), והם הקנו לקיסר את פרסומו כאדם המקדיש את כולו לקיום חובותיו בממשל.
במקביל לדמות שהקרין, של שליט קונפוציאני נאור, ניהל קאנגשי במהלך 60 שנות שלטונו סדרה של מערכות צבאיות שמכולן יצא וידו על העליונה. תוצאת חלק ממערכות אלו הייתה הרחבת גבולות האימפריה. מערכות צבאיות אלו נמשכות בתקופת שלטונו של בנו, יונגג'נג ונכדו צ'יינלונג, תהליך שקבע את גבולותיה המודרניים של סין. בתקופת שלטונו של קאנגשי התרחשו המפגשים הרשמיים הראשונים עם המעצמות האירופאיות, כפי שמשתקף בהסכם נרצ'ינסק ובמחלוקת הדוקטרינרית עם האפיפיור.
בהשוואה להישגים אלו ולהישגים בתחום התרבות והאמנות, ההתפתחות הכלכלית הייתה כישלון יחסי. התוהו ובוהו שהשתרר בסין עם סיום שושלת מינג והקשיים שגרמה מלחמת האזרחים הממושכת כנגד שלושת הווסאלים הורגשו לאורך כל תקופת קאנגשי, והשיפור בתנאי המחיה של האוכלוסייה היה מזערי. אך הביקורת החריפה ביותר שמשמיעים היסטוריונים כנגד קאנגשי היא חוסר יכולתו לפתור את סוגיית הירושה לאחר שהחליט לבטל את מינויו של יינגז'נג כיורש. חוסר יכולתו של הקיסר לקבל החלטה העמידה את המדינה של שושלת צ'ינג על ספו של משבר חמור. חוסר הוודאות לגבי הירושה נמשך עד ימיו האחרונים של קאנגשי. לאחר שמת, הכריז בנו יִינְזג'ן כי נבחר ליורש והחל את תקופת השלטון בשם יונגג'נג. המבוכה סביב מינוי זה הובילה לחשד של גזילת השלטון, חשד שלא התפוגג עד סיום כהונתו של הקיסר החדש.
קובור בני אסראאיל
קוּבּ֫וּר בַּ֫נִי אִסְרַאאִ֫יל (בתרגום לעברית: קברי בני ישראל) הוא אתר ארכאולוגי בראש נחל פרת. האתר ממוקם דרומית ליישוב גבע בנימין בבנימין, מצפון לירושלים, בצד כביש נווה יעקב – גבע בנימין, כיום חלק מכביש 437 העוקף את רמאללה. במקום חמש מצבות גדולות.
דעת מיעוט בספרות המחקר מזהה ב'קבר בני ישראל' את מקום קבורתה של רחל אמנו. מאידך, הזיהוי המקובל הן בספרות מחקר והן על פי המסורות בנות למעלה מ-1700 שנה קובע כמקום קבורתה של רחל את האתר המכונה קבר רחל, במבואותיה הצפוניים של בית לחם אשר באפרתה מדרום לירושלים.
ארכאולוגיה
במקור שכנו באתר 5 אבנים עתיקות, אך אחת מתוכן נהרסה כאשר נסללה הדרך העוקפת את רמאללה.
הארכאולוג הצרפתי, לואי-איג ונסאן, חקר את האתר ומצא כי בין האבנים שכן חדר קבורה שאותו תארך לתקופת הברונזה התיכונה. הוא טען כי אוכלוסיות נוודיות מאותה העת קברו את נפטריהם במבנים שמהם נשארו רק האבנים הללו. חפירות באתר בוצעו על ידי צור אביליס ב-1997, שאיששו שהמבנה אכן היה בשימוש בתקופת הברונזה התיכונה.
קבר רחל בתנ"ך
פעמיים בתנ"ך מצוין מקום קבורתה של רחל, האחד בתיאור מות רחל בספר בראשית, והשני, בתיאור המלכת שאול בספר שמואל. לכאורה סותר התיאור האחד את משנהו:
שתי שיטות לזיהוי קבר רחל
הזיהוי המקובל של קבר רחל מתבסס בעיקרו על הפסוק מספר בראשית, לפיו יש לאתר את מקום קבורת רחל בקרבה ל'אפרת', המזוהה עם בית לחם, ובסמיכות לדרך האבות (המקבילה לתוואי הישן של כביש 60) בה הלך יעקב מאזור בית אל עד סמוך לבית לחם, שם מתה רחל. מכאן שקברה של רחל מזוהה עם האתר המכונה 'קבר רחל' במבואותיה הצפוניים של בית לחם אשר מדרום לירושלים בנחלת שבט יהודה. אולם בפסוק מספר שמואל מתואר האתר בנחלת שבט בנימין.
החוקר הישראלי נגה הראובני בספרו אור חדש על ספר ירמיהו, והחוקר הצרפתי בן המאה ה-19 שארל קלרמון-גנו, קבעו ש'קבר בני ישראל' אשר בנחלת שבט בנימין מצפון לירושלים הוא האתר בו נקברה רחל. לשיטתו של הראובני הסתירה לכאורה בין תיאור מקום הקבורה בספר בראשית לבין תיאור מקום הקבורה בספר שמואל ניתנת ליישוב כפי שגם הריחוק לכאורה בין 'קבר בני ישראל' לבין תוואי דרך האבות בר הסברה.
אולם הראובני סבור שאין מסלול דרך האבות הקדומה, שלצידו נקברה רחל, זהה לתוואי הישן של כביש 60, החופף לקו פרשת המים, אלא מסלול דרך האבות הקדומה נטה מקו פרשת המים לשולי הגבעות, כדי לקרבה למעיינות ומקומות יישוב. להשערתו של הראובני, דרך האבות נטתה באזור זה מזרחה, כדי להתקרב למעיין עין פרת. (כיום אכן עובר כביש 60 בשולי האתר, אולם תוואי זה הוא מטעמי ביטחון, כדי לעקוף את העיר הפלסטינית רמאללה).
"צלצח"
סימוכין נוספים לקביעתו של ראובני עולים מן הפסוק בספר שמואל, שממנו עולה כי מקום קבורת רחל הוא בגבול שבין שבט בנימין לנחלת שבט אחר, ובסמוך למקום ששמו "צלצח". לפי השערתו של ראובני, הגבול הוא גבול נחלת שבט בנימין עם שבט אפרים. את המקום המכונה 'צלצח' מזהה הראובני עם קיר סלע גדול הנטוי כלפי צפון, בנטייה קלה מזרחה. הקיר נמצא במעלה הדרך לגבע בנימין (המזוהה עם הכפר ג'בע), במרחק חמש דקות הליכה מהאתר. מקום זה מוצל במרבית שעות היממה, ולדעת הראובני, המקום היה מוכר וידוע להולכי דרכים כמקום מנוחה, והוא המכונה "צלצח", ולכן שמואל נותן אותו כסימן דרך לשאול. הראובני משער כי השם 'צלצח', שמשמעו 'צל' ו'צחיח', היינו מקום מוצל ויבש, ניתן למקום כדי להבדילו ממקומות מוצלים סמוכים בתוך קניון נחל פרת, שבו זורמים מים.
"אפרת היא בית לחם"
הראובני מזהה את "אפרת היא בית לחם", לא עם העיר בית לחם מדרום לירושלים, אלא עם יישוב הסמוך לבית לחם המוזכרת בנחלת שבט בנימין, לפי התיאור בספר נחמיה:
הראובני מזהה את 'אפרת' עם "ח'רבת עין-פרה" ליד מעיין פרה בנחל פרת. עיון בספר יהושע מראה כי קיימת עיר בשם 'הפרה' בין ערי בנימין, והראובני מזהה אותה עם 'אפרת' מתיאור מות רחל. לדעת הראובני, מאוחר יותר, בתקופת נחמיה, נקראה עיר זאת בשם 'בית לחם', ולכן במקרא נאמר 'אפרת היא בית לחם', היינו בתחילה נקראה 'אפרת', ולאחר מכן נקראה 'בית לחם'.
קול ברמה נשמע
ראיה נוספת לשיטה זו היא באזכור גלות בני ישראל בסוף תקופת בית ראשון. אחד הפסוקים הידועים המזכירים את רחל הוא:
נשאלת השאלה מה הקשר בין גולי בבל, שנסעו מירושלים צפונה (ומ אנו למדים שחנו בעיר רמה בבנימין) לבין רחל הקבורה מדרום לירושלים, לפי השיטה המקובלת. מתשובת המדרש ישנה ראיה לשיטה הצפונית:
כלומר, לפי המדרש רחל נקברה בסמוך בדרך העולה מירושלים צפונה, שבה הלכו הגולים מירושלים לעבר בבל. עם זאת, בגרסה המלאה של מדרש זה המופיעה במדרש פסיקתא רבתי, נאמר כי הגולים הלכו תחילה לקברי האבות בחברון, ולאחר מכן עברו על יד מצבת רחל. לפי מדרש זה את קבר רחל אין צורך לחפש מצפון לירושלים, אלא מצפון לחברון.
זיהוי נוסף – קבר הרוגי פילגש בגבעה
זיהוי נוסף המוצע על ידי דניאל משה לוי הוא שהאתר משמש כמקום קברם של הרוגי מלחמת פילגש בגבעה, נימוקו העיקרי הוא שע"פ השם ניתן להבין שמדובר בקברם של אנשים מבני ישראל וע"פ גודלם של המבנים ניתן להסיק שמדובר בכמות רבה של אנשים, מלחמת פילגש בגבעה היא האירוע היחיד שבו נהרגו אנשים רבים באזור זה, וא"כ ניתן להסיק שמדובר בקברם. בנוסף הוא מציע לזהות במקום את אבן האזל המופיעה בסיפור פרידתם של דוד ויהונתן וכן את מיקומה ומקור שמה של העיר המקראית עזמות.
קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה
קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה (ברוסית: Конгресс еврейских религиозных общин и организаций России, КЕРООР) הוא ארגון יהודי הפועל ברוסיה, אשר מאחד בעיקר קהילות היהדות האורתודוקסית, אך חברים בו גם כן קהילות היהדות הרפורמית.
הארגון, שהוקם בפברואר 1993, מאגד 100 ארגונים יהודיים מ-68 ערים ברוסיה. בראש הרבנות עומד אדולף שייביץ', הרב הראשי לרוסיה מאז 1993 מטעם הקונגרס. בשל מתחים בין קהילות רבות ברוסיה לבין ראשי הארגון, מונה בשנת 2000 הרב ברל לזר על ידי הפדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, שמזוהה עם חב"ד לרב הראשי לרוסיה מטעמה. הארגון עמד במרכזו של מכתב 5000.
מאז, בתפקיד הרב הראשי לרוסיה מכהנים בפועל שני רבנים אשכנזים: הרב אדולף שייביץ' והרב ברל לזר, אשר אינם מוכרים על ידי הממשל הרוסי.
KaiOS
KaiOS היא מערכת הפעלה לטלפונים סלולריים מבוססת לינוקס ועל אחד ממיזמי ההמשך של Firefox OS הקרוי Boot to Gecko OS. מערכת ההפעלה, המבוססת על יישומי רשת, מיועדת לטלפונים סלולריים ללא מסך מגע.
תוכנה
מערכת ההפעלה משתמשת ביישומי רשת מבוססים HTML5. בחנות האפליקציות שלה, נכון למרץ 2020, מוצעים 456 יישומים, ביניהם Whatsapp, פייסבוק ויישומים בסיסיים של גוגל דוגמת יוטיוב, גוגל מפות ו־Google Assistant – הסייעת הקולית של גוגל. מערכת ההפעלה גם תומכת בטכנולוגיות תקשורת נתונים כגון Wi-Fi, NFC ו-4G/LTE.
חומרה
לפי אתר מערכת ההפעלה ישנם 56 מכשירים שניתן להריץ אותה עליהם. (נכון לפברואר 2022)
דרך קונסטיטושן
דרך קונסטיטושן, או, בשמה המלא "דרך קונסטיטושן היל" (באנגלית: Constitution Hill - דרך גבעת הבריאות הטובה) - היא דרך ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון בירת הממלכה המאוחדת. הדרך מקשרת בין המאל בחזית ארמון בקינגהאם לכיכר פינת הייד פארק. מצידה המערבי של הדרך נמצאים גני ארמון בקינגהאם ומצידה המזרחי נמצא גרין פארק.
על אף שם הדרך - אין מדובר בגבעה, והדרך היא דרך מישורית. דרך זו נבנתה בשנות ה-20 של המאה ה-19 והיוותה הדרך הרשמית בין קשת ולינגטון - הכניסה הרשמית לארמון שבכיכר פינת הייד פארק לבין הארמון עצמו.
מקור שמה של הדרך במנהגו של צ'ארלס השני ללכת מידי בוקר "הליכה בריאותית" לאורך הדרך.
במהלך השנים נהגו מלכי הממלכה המאוחדת לעבור לאורך דרך זו בתהלוכות רשמיות. שלושה ניסיונות לרצוח את המלכה ויקטוריה נערכו בעוברה בדרך זו:
דנה שמש
דנה שמש (נולדה ב-31 באוגוסט 1975) היא מאמנת כושר אישית, בוגרת וינגייט, מיס פיטנס ישראל IFBB, ספורטאית פיתוח גוף ופיטנס באיגודי ה-NPC/ IFBB העולמי. הספורטאית הישראלית הראשונה שמתחרה בארצות הברית בפיתוח גוף. ב-2018 זכתה בתואר אלופת העולם בפיתוח גוף בארצות הברית.
קורות חיים
שמש נולדה וגדלה בירושלים עם שלושה אחים בשכונת ארמון הנציב. בנעוריה שמש עסקה בתחומי ספורט שונים כגון: כדורעף, ריקוד ושחייה. את לימודי התיכון היא סיימה בבית ספר לאומנויות מגמת מחול בירושלים. לאחר שירותה הצבאי בחטיבת גבעתי, שמש למדה עיצוב גרפי ושיווק רשתי ועבדה כארט דיירקטור במשרד הפרסום באומן בר ריבנאי בתל אביב.
כיום, שמש חיה בארצות הברית ובישראל לחלופין, מקדמת יחד עם בן זוגה יניב מאירוביץ' (אשר גם הוא מתעסק בתחום פיתוח הגוף) עסק בתחום פיתוח הגוף, בנוסף היא מרצה ומעבירה סדנאות לימוד במכללה האקדמית בווינגייט ובמוסדות פרטיים.
ברכת כהנים
בִּרְכַּת הכֹּהֲנִים היא ברכה המופיעה בתורה בספר במדבר במסגרת ציווי על הכהנים לברך את בני ישראל, ואת בני ישראל להתברך מן הכהנים. הברכה מורכבת משלושה פסוקים ועל כן נקראת גם "ברכה משולשת".
כיום, במהלך חזרת הש"ץ של תפילת העמידה, בין ברכת מודים לברכת שים שלום, הברכה נאמרת על ידי הכהנים בנשיאת כפיים, כאשר ידיהם מושטות כלפי הציבור. פסוקי ברכת כהנים משמשים לברכה אצל יהודים גם בהזדמנויות אחרות, למשל בפדיון הבן.
מקור ברכת הכהנים
המקור לברכה מופיע בספר במדבר:
לוחיות כסף ששימשו ככל הנראה כקמעות נמצאו במערת קבורה בכתף הינום בירושלים כשעל אחת מהן רשומים פסוקי ברכת כהנים בנוסח הדומה לנוסח המקרא. ממצא ארכאולוגי זה הוא הטקסט המקראי הקדום ביותר שנמצא עד כה. הלוחיות מתוארכות לשנת 600 לפנה"ס בקירוב, שלהי תקופת בית ראשון, והן מוצגות כיום במוזיאון ישראל.
משמעות מילות הברכה (פשט)
הכהנים פונים אל כל אחד ואחד מבני ישראל ומברכים אותו שתחול עליו אהבתו של ה', כפי שמעיד נוסח הברכה שקבעו חז"ל - "לברך את עמו ישראל באהבה".
"יברכך ה' וישמרך" - ברכה בריבוי כספי ועושר, ושמירה מנזק והפסד.
"יאר ה' פניו אליך ויחנך" - הארת פנים ונשיאת חן, כמו גם מתנת חינם.
"ישא ה' פניו אליך וישם לך שלום" - נשיאת פנים וקבלה ללא תנאי, ושלום ושלווה פנימית.
סדר הברכה
לפני הברכה חייבים הכהנים ליטול את ידיהם. לפי מנהג שמקורו בספר הזוהר, הלויים שבקהל נוטלים את ידי הכהנים. אם אין לויים, יש נוהגים שהבכורות נוטלים את ידי הכהנים, מפני שלפני חטא העגל הם שמשו כלוויים, ויש נוהגים שהכהנים נוטלים את ידיהם בעצמם, אך ישראל או כהן אחר לא יטול את ידיהם באף אופן.
הכהנים חייבים להתחיל ללכת לקראת הדוכן כבר בברכת רצה, הליכה המכונה בהלכה "עקירת רגליים".
לאחר מכן הכהנים חולצים את נעליהם, מכסים את ראשם בטליתות, ועולים סמוך לארון הקודש. הם עומדים עם הגב לקהל, ומברכים על מצוות נשיאת כפיים:. הכהנים פונים אל הקהל באמצע הברכה (באמרם 'וציוונו') או בסופה, כפי המנהגים השונים. אחרי ברכת המצווה, החזן מקריא את שלושת הפסוקים של ברכת כהנים מילה במילה, והכהנים חוזרים אחריו. מטרת ההקראה היא למנוע טעות של הכהנים. לאחר קריאת כל פסוק הקהל עונה "אמן".
במהלך אמירת הפסוקים ידי הכהנים פשוטות לפנים, כנגד הכתפיים, ואצבעות ידיהם פרושות. ישנם כמה מנהגים לגבי צורת פרישת האצבעות. המנהג הנפוץ הוא הצמדת הזרת לקמיצה, והאמה לאצבע, בשתי הידיים, והצמדת אגודלי שתי הידיים זה לזה באמצעם כאשר ראשיהם כפופים זה מזה. מטרת צורה זו היא להותיר חמישה חרכים בין האצבעות, ביניהם השכינה מברכת את הקהל, לזכר הפסוק "מציץ מן החרכים". מנהג אחר הוא פריסה של הידיים כשכל האצבעות מופרדות זו מזו. בדרך כלל מכסות הטליתות את הזרועות עד מעבר לכפות הידיים, אך יש הנוהגים להוציאן מחוץ לטלית, המכסה אך ורק את פני הכהן המברך.
במהלך הקראת הטקסט נהוג בחלק מהעדות להניע את הידיים הפרושות מצד לצד, בכל מילה המסתיימת באות "ך" (בה הכהנים מדברים ישירות אל הציבור), וכן ב"שלום".
נהוג שלא להביט על ידי הכהנים בשעת הברכה, בעקבות דברי חז"ל בתלמוד ירושלמי כדי שהעם לא יסיחו את דעתם. מאמר חז"ל שכל המסתכל בכהנים בברכתם "עיניו כהות (= ראייתו מתעמעמת)", מפני שהשכינה שורה על ידי הכהנים בשעת הברכה, לא נאמר אלא בבית המקדש כשהיו מברכין בשם המפורש. אך לזכר מעמד זה נהוג שהכהנים מתעטפים בטלית ומכסים פניהם וידיהם. ויש נוהגים שהאבות שבקהל מכסים את בניהם בטלית בשעת הברכה. ויש שיצאו נגד מנהגים אלה, ואף אמרו שזהו מנהג הבורים. בתימן בצנעא, היו שני מנהגים עיקריים, לכסות רק את הפנים (והוא מנהג הרוב) או לא לכסות בכלל.
דיני הברכה
כהנים ששתו יין אינם רשאים להשתתף בברכת כהנים, כמו שאינם רשאים לעבוד במקדש. לעומת זאת, כהן בעל מום רשאי לברך ברכת כהנים, ובלבד שמראהו לא יסיח את דעת העם מהברכה. זאת בניגוד לעבודה במקדש האסורה על בעלי מומים. כהן שגרם להריגת אדם, אסור לו לברך. נוהגים שכל כהן המנוע מנשיאת כפיים, יוצא מבית הכנסת בזמן קיומה.
הציבור בעת הברכה
התלמוד במסכת סוטה כותב שהציבור צריך להיות קשוב לתפילה ומנמק: "כלום יש לך עבד שמברכין אותו ואינו מאזין". לעומת זאת, במסכת ברכות מובא שיש לאמר תפילת הטבת חלום על חלום מטריד בעת ברכת כהנים. התוספות במסכת סוטה כותבים שמכיוון שהתמודדות עם חלום היא שעת הדחק, התירו לאמר את התפילה למרות החובה להאזין לברכת כהנים, כמו שהתירו לצום בתענית חלום בשבת. בבית יוסף מובא הסבר נוסף, שמכיוון שהאומר את התפילה מכוון לאמרה בזמן ברכת כהנים, הרי שהוא נחשב למאזין לברכה.
בחוץ לארץ, במקומות שבהם נהוג לומר את ברכת כהנים ברגלים, והתפילה נאמרת באריכות רבה עם ניגונים, הפכה תפילת הטבת חלום לחלק מהסדר הרגיל של הברכה. במחזורים מודפסים גם פסוקים הנאמרים בזמן הניגון אחרי כל מילה של הברכה.
מתי מתקיימת ברכת כהנים
בימים רגילים, ברכת כהנים מתקיימת רק בתפילות הבוקר, כלומר בשחרית ובתפילת מוסף בימים שבהם יש תפילת מוסף. בתעניות שהיו נהוגות בימי חז"ל, נשאו כפיים בתפילת נעילה, מכיוון שאין חשש שמצויים שתויים בזמן זה. ביום כיפור, שנהוגה בו תפילת נעילה אף בימינו, נושאים כפיים בתפילת נעילה. בשאר הצומות שלא נהוגה בהם תפילת נעילה, נושאים כפיים במנחה, אך רק במנחה שהיא בזמן תפילת נעילה (סמוך לשקיעה). בתלמוד בבלי מסכת תענית מובאת מחלוקת תנאים בין רבי מאיר הסובר שיש לשאת כפים (כלומר לברך ברכת כהנים) בתפילת מנחה ובתפילת נעילה, רבי יהודה הסובר שאין לשאת כלל ורבי יוסי הסובר שיש לברך רק בנעילה אך לא במנחה. התלמוד עצמו מביא מחלוקת אמוראים האם הלכה (או המנהג) כרבי מאיר או כרבי יוסי. ככל הנראה בארץ ישראל נהגו כרבי מאיר, אך בבבל נהגו כרבי יוסי, וכן נפסק להלכה בשולחן ערוך שאין נושאים כפים, וכן המנהג כיום בכל הקהילות. ברם בשל הדעות החולקות נפסק כי כהן שעלה בטעות לברך ברכת כהנים - נושא כפיו ואין מורידים אותו.
האשכנזים בחוץ לארץ, הספרדים במערב אירופה (למעט אמסטרדם, ראו לקמן), האיטלקים, קצת קהילות צפון אפריקה, וכן למנהג חב"ד אפילו בארץ הקודש נוהגים לברך ברכת כהנים רק בחגים ולא בימי חול ובשבתות. הסיבה שניתנה למנהג זה, המבטלת קיום מצווה, היא שבחוץ לארץ אין שמחה אלא בחגים, ולא ניתן לברך את העם בלא שמחה. טעם נוסף שניתן למנהג זה הוא שהכהנים נוהגים לטבול לפני נשיאת כפים ובחוץ לארץ בארצות הקרות לא ניתן לבקש מהכהנים לטבול כל יום ולכן קבעו את ברכת כהנים רק בחגים, ובשבת לא רצו לתקן טבילה בגלל חשש סחיטה. הסבר זה מתרץ את המנהג שמזכיר הרב דוד הלוי סגל ותמה עליו שנהגו שלא לשאת כפיים ביום טוב שחל בשבת. הסבר נוסף למנהג זה הוא שמשום שהכהנים אינם מיוחסים לא התירו להם לשאת כפיהם ורק כדי שלא תשתכח תורת נשיאת כפיים קבעו כמה ימים בשנה בהם ישאו כפיהם. מנהג זה גורם לכך שברכת כהנים הוא אירוע מיוחד בקהילות בהן נהוג מנהג זה. בהרבה קהילות ספרדיות בחו"ל (כולל אמסטרדם) נהוגה פשרה בין שני המנהגים: לא מברכים ברכת כהנים ביום חול, אך כן מברכים בשבתות ובחגים, ובהרבה קהילות ספרדיות בחו"ל מברכים בכל יום. וכן נוהגים בחיפה ובסביבותיה בהרבה קהילות, לברך ברכת כהנים אך ורק בשבתות וחגים או רק בתפילות מוסף. במצרים, תימן ועוד כמה קהילות נהוג לברך כל יום, כמו בארץ ישראל.
כשאין כהנים בקהל; כשכל הקהל כהנים
במקרה בו אין כהנים במקום התפילה, אך התפילה נעשית במניין של עשרה אנשים לפחות, החזן קורא הקדמה קצרה לברכה ('או"א ברכנו בברכה') ולאחר מכן קורא פסוק פסוק את נוסח הברכה, והקהל עונה לאחר כל פסוק "כן יהי רצון". נוהג זה נעשה גם כאשר אין נאמרת ברכת הכהנים מסיבות שונות, כגון בבית האבל או במקומות שלא נהגו לאמרה בכל יום, אבל רק בזמן שראוי לברכת כהנים (לא במנחה, חוץ מביום תענית). כאשר מתאסף מניין של אנשים שכולם כהנים, כולם עולים לדוכן לברך גם אם אין שם איש מלבדם המקבל ברכתם, ו"למי מברכין - לאחיהם שבשדות" (מסכת סוטה דף לח ע"ב), אם יש יותר ממניין כהנים, משאירים עשרה כהנים בקהל והשאר מברכים.
ברכת כהנים בקריאת התורה
בחנוכה, בו קבעו חז"ל לקרוא בתורה את פסוקי קורבנות הנשיאים לחנוכת המשכן, נהוג בקהילות רבות להוסיף להן את פסוקי ברכת כהנים, הצמודים לפרשת הנשיאים.
מעמד ברכת כהנים בכותל
בשנת תשל"א הונהג על ידי הרב מנחם מנדל גפנר מעמד ברכת כהנים המונית בכותל בחול המועד סוכות ופסח. למעמד מגיעים מאות כהנים, ואלפי יהודים החפצים להתברך.
פסוקי הברכה בתפילות שונות
לאחר ברכות התורה, אותן אומר כל יחיד מדי בוקר כהקדמה ללימוד תורה, נהוג לומר את פסוקי ברכת כהנים, כלימוד תורה שיש בו מסר חיובי ומבורך.
ברכת הבנים
לפי מנהג נפוץ, מברכים האבות (ולפי חלק מהקהילות - גם האמהות) את ילדיהם בלילי שבת ויום הכפורים בפסוקי ברכת כהנים. בכמה קהילות השתרש המנהג, שהורים מברכים את בניהם בנוסח ברכת כהנים, לפני צאתם לדרך רחוקה או לפעילות מסוכנת. מנהג זה נידון בספרות האחרונים עקב איסור המובא בתלמוד וברמ"א האוסר לזר (יהודי שאינו כהן) לישא את כפיו. דעת הרב ברוך הלוי אפשטיין שמותר לברך את הבנים רק עם נשיאת יד אחת ולא עם שתי ידיים כדרך הכהנים, אולם דעת הרב עובדיה יוסף להתיר לגמרי כל עוד לא מתכוון לקיים מצווה אלא כוונתו רק לברך את חבירו.
יש הכותבים פסוקים אלו על קלף, ומחזיקים אותם על גופם כעין קמע.
אזכורים תרבותיים
בעת צילום הסדרה מסע בין כוכבים, רצה יוצר הסדרה ג'ין רודנברי שספוק, בדמות הוולקן, בעת שהוא מברך את הברכה הוולקנית "הארך חיים ושגשג" (Live long and prosper) יחווה תנועה בידו. לנרד נימוי, השחקן היהודי אשר גדל במשפחה אורתודוקסית וגילם את ספוק, הציע את פריסת האצבעות של ברכת הכהנים אותה ראה בילדותו. רודנברי סבר שפריסת האצבעות שונה דייה כדי להוות סממן חיזרי, ואישר לנימוי לעשותה בסדרה כ"הצדעה וולקנית". בעקבות הצלחת הסדרה, הפכה פריסת האצבעות לאחד הסמלים המזוהים ביותר עמה.
עם ישראל למען השלום
עִם ישראל למען השלום (בנורווגית: MIFF - Med Israel For Fred) הוא ארגון התנדבותי נורווגי שהוקם בשנת 1975 כצוות עבודה והוכר רשמית כארגון שלוש שנים מאוחר יותר. מאז מקדם הארגון אהדה ציבורית למדינת ישראל והעם היהודי דרך פעילות הסברתית נרחבת הממומנת מכספי תרומות.
הארגון שם לעצמו יעד להפיץ מידע אובייקטיבי ונטול פניות בנושאים הקשורים בסכסוך הישראלי-ערבי ובעם היהודי. ובמסגרת פעילות זו מאורגנים מפגשי הסברה ישראלית בשבע ערים ברחבי נורווגיה. כמו כן, מופק העיתון 'מבט למזרח התיכון' (Midtøsten i fokus), שיוצא לאור חמש פעמים בשנה, ומופץ לחברי הארגון ולציבור בכלל במסגרת פעילויות ההסברה השונות.
אהוד כחילה
אהוד כחילה (נולד ב-13 ביולי 1968 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן קבוצת בבית"ר נורדיה ירושלים מליגה א'. כשחקן היה כחילה מזוהה עם קבוצת בית"ר ירושלים, עמה זכה פעמיים באליפות המדינה. בנו הוא הכדורגלן טל כחילה.
קריירת משחק
כחילה גדל בשכונת קטמונים בירושלים ושיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים. לקראת עונת 1987/1988, בה שיחקה הקבוצה בליגת המשנה, קודם למחלקה הבוגרת של המועדון. באותה עונה עלה עם הקבוצה לליגה הבכירה, והמשיך לשחק במדיה שנתיים נוספות, עד שעבר לקבוצת הפועל חדרה מליגת המשנה.
לקראת עונת 1991/1992 עבר לקבוצת בית"ר ירושלים, ששיחקה אז בליגת המשנה. את הקבוצה אימן באותה עונה לופא קדוש, וכחילה העפיל עם בית"ר בחזרה לליגה הבכירה. כחילה הצעיר הוסיף להיכלל בסגל הקבוצה גם בעונה שלאחר מכן, בה זכתה באליפות תחת הדרכתו של דרור קשטן, אך לא זכה לדקות משחק בליגה. בעונה שלאחר מכן ערך כחילה את הופעות הבכורה שלו במדי בית"ר בליגה הבכירה, כחילה שותף בשלושה משחקים ורשם 67 דקות בלבד.
בעונת 1994/1995 כבר היה מעורב יותר בחוליית ההגנה של הקבוצה. אמציה לבקוביץ', שפתח את העונה על הקווים, לא שיתף את כחילה, אך כשלבקוביץ' הוחלף בעוזרו יוסי מזרחי לאחר פתיחת עונה חלשה, כחילה זכה לתפקיד משמעותי יותר בסגל, ובסך הכל שותף ב-14 משחקי ליגה, מתוכם 11 בהרכב הפותח.
בסיום אותה העונה הוחלף מזרחי באלי כהן (השריף). המאמן נתן אמון בכחילה, ותחתיו הוא זכה למקום של קבע בהרכב הקבוצה, ואף כבש את שער הבכורה שלו במדי בית"ר בליגה, כבר במחזור השלישי של העונה, בניצחון 1-3 על מכבי פתח תקווה. את העונה סיימה בית"ר במקום השלישי, כחילה שיחק ב-28 משחקי ליגה, כולם בהרכב הפותח, וכבש שני שערים.
בעונת 1996/1997 זכתה בית"ר באליפות המדינה, ולכחילה היה חלק מרכזי בזכייה זו. הוא שיתף פעולה בחוליה האחורית עם שחקנים כמו דוד אמסלם, שמוליק לוי, סרגיי טרטיאק ואסי דומב, ובית"ר ספגה באותה עונה 20 שערים בלבד ב-30 משחקים. כחילה פתח בהרכב הקבוצה ב-26 משחקי ליגה.
לאחר העונה המוצלחת, שוב חזר לקבוצה המאמן דרור קשטן, ובעונה זו (עונת 1997/1998), עקב שינוי השיטה שהנחיל המאמן, מעמדו של כחילה בקבוצה התערער. הוא שותף ב-9 משחקים בלבד, רק 3 מתוכם כשחקן הרכב, ובדצמבר 1997 הושאל להפועל באר שבע, שחיפשה חיזוק לחוליה האחורית במאבקה נגד ירידת ליגה. שבועיים בלבד לאחר הצטרפותו, מונה כחילה לקפטן הקבוצה. הוא שותף ב-14 משחקים, מתוכם 12 בהרכב, אך בסיום העונה נשרה הקבוצה לליגה השנייה, כשסיימה במקום ה-15 בטבלה.
לקראת עונת 1998/1999 נשאר כחילה בליגה הבכירה וחתם במדי הפועל כפר סבא, אותה אימן שמעון שנהר. הוא פתח בכל 11 מחזורי הפתיחה של הליגה, ובחודש דצמבר באותה שנה הוחתם על ידי מאמנו לשעבר בבית"ר ירושלים, אלי כהן, בקבוצת הפועל תל אביב. גם במדי הפועל תל אביב הוא פתח בהרכב ב-11 משחקי ליגה, וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון על קבוצתו לשעבר בית"ר ירושלים במשחק הגמר.
בסיום העונה, חזר כחילה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים, תחת הדרכתו של שותפו לקבוצה בעבר, אלי אוחנה, ורשם 33 הופעות ליגה, מתוכן 32 הופעות בהרכב. בסיום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום ה-5 בטבלה, הוחלף אוחנה באלי גוטמן, שהעדיף להחתים בלם זר על חשבונו של כחילה, אשר עזב את הקבוצה וחזר לשתף פעולה עם אלי כהן בפעם השלישית, הפעם בקבוצת הפועל פתח תקווה. בינואר 2001, באמצע העונה, הושאל כחילה לעירוני ראשון לציון, וסייע לקבוצה להימנע מירידת ליגה.
בסיום העונה, הוחתם על ידי המאמן שהחתים אותו בראשון לציון, רמי לוי, בקבוצת בני יהודה תל אביב, אשר שיחקה באותה עונה בליגת המשנה. פתיחת העונה החלשה של הקבוצה גרמה למאמן להתפטר מתפקידו, ומי שהחליפו בתפקיד היה אלי אוחנה, שכבר אימן את כחילה בעבר. לכחילה היה חלק משמעותי בהצלחתה של הקבוצה להעפיל, מהמקום השני בטבלה, בחזרה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בלבד. למרות זאת, אוחנה החליט לשחרר את כחילה מהקבוצה, והוא סיים את תפקידו בבני יהודה עם 28 משחקי ליגה ושלושה שערים.
בעונת 2002/2003, שב כחילה לשתף פעולה עם המאמן אלי כהן, בפעם השנייה בקבוצת בית"ר ירושלים, ובפעם הרביעית בסך הכל. בית"ר חוותה עונה חלשה, במהלכה אף הוחלף המאמן. כחילה שותף ב-20 משחקים, מתוכם 16 בהרכב, וסיים את דרכו בקבוצה בתום העונה.
לאחר עונת 2003/2004, בה שיחק במדי מכבי הרצליה מליגת המשנה, פרש כחילה ממשחק פעיל.
קריירת אימון
כחילה החל בקריירת האימון שלו בקבוצת הנוער של מכבי באר שבע. ב-28 במרץ 2006, לאחר המחזור ה-26, מונה לתפקיד מאמן הקבוצה הבוגרת, כמחליפו של דורון ממן. הקבוצה שיחקה אז בליגת המשנה, והייתה ממוקמת בתחתית הטבלה. בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה השלישית (אז: הליגה הארצית), לאחר שסיימה במקום האחרון.
בסיום אותה עונה עבר לאמן את מכבי עירוני נתיבות, גם היא ממחוז דרום של ליגה א'. נתיבות, שרק שנתיים קודם עלתה מליגה ב', סיימה תחת הדרכתו של כחילה עונה מוצלחת במקום השני בליגה, אחרי קבוצתו לשעבר של המאמן, מכבי באר שבע, שסיימה ראשונה ועלתה לליגה הלאומית (בסיום עונה זו בוטלה הליגה הארצית, והעולות מליגה א' עלו הישר לליגת המשנה). למרות שהיה נתון ללחצים מצד באר שבע לחזור ולאמן את הקבוצה בליגה הלאומית, החליט כחילה להמשיך עונה נוספת בנתיבות. בעונת הוביל כחילה את נתיבות למקום החמישי בטבלה.
בסיום אותה עונה, ועל אף שהחזיק בחוזה לעונה נוספת, הוחלף כחילה במאמן סתיו אלימלך. הקבוצה פתחה את הסיבוב השני של העונה בצורה חלשה, שגררה ביקורות רבות על אלימלך, גם מצידו של כחילה, מאמן הקבוצה היוצא. כחודש לאחר מכן הוחלף אלימלך בעוזרו חיים אפנג'ר, וכחילה מונה לתפקיד היועץ המקצועי של המועדון עד לסיום העונה, ולמאמן בעונה שאחריה. את העונה סיימה הקבוצה במקום השישי בטבלה.
בעונת חווה כחילה חווה כישלון מקצועי כמאמן הקבוצה, וירד עמה לליגה ב'. בסיום העונה חזר לתפקיד מאמן מכבי באר שבע, שגם היא חוותה ירידת ליגה באותה עונה, מהליגה הלאומית לליגה א'. לאחר קשיים כלכליים חמורים שחווה המועדון, התפטר כחילה מתפקידו לאחר חודשיים בלבד, אך חזר לקבוצה שבועיים אחר כך, לאחר שהובטח לו שינוי חיובי במצב הקבוצה. למרות המצב הכלכלי הצליח כחילה להשאיר את הקבוצה בליגה, והיא סיימה את העונה במרכז הטבלה, במקום התשיעי. בסיום העונה הוחלף המאמן במאמן הנוער של הפועל באר שבע, נסים אביטן.
לקראת עונת חזר כחילה לקדנציה נוספת כמאמן מכבי עירוני נתיבות, מליגה ב'. ב-23 ביולי 2015 מונה למאמן מ.ס. דימונה, איתה העפיל לליגה א' כבר בעונתו הראשונה במועדון. ב-10 בפברואר 2018 התפטר מתפקידו.
בעונת 2021/2022 מונה לתפקיד המאמן במכבי עירוני נתיבות והצליח להגיע עד גמר המחוזות בפלייאוף אך הודח בסיום המשחק ופוטר מתפקידו.
בעונת 2022/2023 מונה לתפקיד המאמן בבית״ר נורדיה ירושלים אז בליגה ב', זכה עמה בגביע המחוזי והעלה אותה חזרה לליגה א' דרך משחקי הפלייאוף.
דום מצרי
דום מצרי, או בשמו העממי דקל הדום (שם מדעי: Hyphaene thebaica), הוא מין בסוג דום. הדום המצרי הוא דקל הצומח בר באפריקה הטרופית בסודאן ובמצרים. התפוצה הצפונית ביותר בעולם של עצים אלה הוא עברונה הנמצאת בדרום הערבה כעשרים קילומטר צפונית לאילת. שם הסוג בעברית לקוח מהשם העממי בארצות התפוצה בהודו ובאפריקה. השם המדעי משם העיר תבאי היא לוקסור במצרים העליונה. דקל הדום הוא גם עץ נוי באזור אילת ובערבה. החוקר האנגלי הנרי בייקר טריסטראם כתב בשנת 1864 על אודות עצי דום מצרי בערבה ואולי אף בדרום ים המלח. בשנת 1970 העלה פורטדו סברה כי הדום המצרי בטאבה הוא מין חדש אותו כינה דום סיני. זאב וילנאי מכנה אותו באנציקלופדיה אריאל דקל סודני. בימנו ירד מפלס מי התהום בערבה ואת הדקלים בשמורה עברונה משקים באמצעות טפטפות. דקל הדום הוא הסמל של חברת יטבתה
תיאור
הדום המצרי מתאפיין בגזע מסתעף בשונה מן הסוגים האחרים במשפחת הדקליים. גובה העץ 15 עד 20 מטר וישנם פרטים המגיעים לגובה רב יותר. העץ בעל עלים רחבים בצורת מניפה. הדום המצרי הוא עץ דו ביתי. בעצי הנקבה פירות גדולים בקוטר 5 עד 10 סנטימטר שהציפה שלהם בצבע חום והם עסיסיים. לפרחים הזכריים 6 אבקנים הנושרים אחרי הפריחה. הציפה של הפרי נאכלת באפריקה על ידי קופים. במזרח התיכון נאכלים הפירות הצעירים על ידי בני אדם והם נמכרים בשווקים.
העץ גדל לאורך חופי הנילוס, בחופי ים סוף ובחופי מפרץ אילת. הפרי צף על פני המים ונראה שהתפוצה שלו מתאימה למי הים ומי הנהרות, לכן הוא נפוץ לאורך החופים. העץ מופיע בקבוצות בגלל ניצנים צדדים (חוטרים) היוצאים מהעצים הבוגרים. הפריחה בחודשים מרץ ואפריל. יש המשתמשים בעלי העץ כדי להכין סיבים לצורך הכנת חבלים וסלים. הדום המצרי הצפוני ביותר בעולם, נמצא בקיבוץ קטורה, אשר בערבה הדרומית שבדרום ישראל. דום מצרי הוא צמח מוגן בישראל.
Sam's Town
Sam's Town הוא אלבום האולפן השני של להקת האינדי-רוק האמריקאית "הקילרס". האלבום יצא לאור ב-27 בספטמבר 2006 בבריטניה וב-3 באוקטובר באמריקה.
רקע
האלבום הוקלט בין נובמבר 2005 לבין יולי 2006 באולפני "Palms Casino Resort" בנבדה. האלבום נקרא על שם מלון-קזינו בלאס ווגאס, עיר הולדתה של הלהקה, "Sam's Town Hotel and Gambling Hall".
האלבום מושפע בין היתר מ-U2, ברוס ספרינגסטין, הביטלס, טום פטי ו-Heartbreakers. באוקטובר 2006 צוטט סולן הלהקה, ברנדון פלאוורס בריאיון למגזין כאומר ש"Sam's Town" הוא "אחד מהאלבומים הטובים ביותר בעשרים השנים האחרונות".
עד כה מכר האלבום מעל 4 מיליון עותקים ברחבי העולם.
מוזיקאים נוספים שלקחו חלק בהקלטת האלבום הם טומי מארס, "Louis XIV", טד סאבלי ואדרינה האנסון.
Facetune
Facetune היא יישומון לעריכת תמונות שפיתחה חברת Lightricks, המשמש לעריכה, שיפור וריטוש של תמונות במכשירי iOS או Android המשמש בדרך כלל לעריכת תמונות דיוקן וסלפי.
האפליקציה מציעה אוסף של כלים לעריכת תמונות, כגון: הלבנת שיניים, שיפור עור הפנים באמצעות הסרת פגמים, אקנה ופצעונים, החלקת עור, תיקון תאורה, תיקון קו המתאר של הפנים, הוספת איפור, וביצוע מניפולציות נוספות בתמונותיהם, שבעבר היו יכולות להתבצע רק על ידי תוכנת Photoshop במחשב שולחני. המשתמשים יכולים לבחור מתוך מגוון של פילטרים, תאורה, טקסטורות, ניגודיות ואפשרויות מסגרת.
Facetune2 הושקה בנובמבר 2016. כלי העריכה כוללים עריכת פנים מציאותית (למשל, שינוי הבעות פנים) ויכולת להאיר מחדש את האובייקט לאחר הצילום. יש לה גם יכולת לשנות את הרקע של התמונה, עריכת סלפי בשידור חי, אפשרויות איפור נוספות והוספת ניצנוצים. המשתמשים יכולים לשתף את התמונות שנוצרו ב-Facetune במגוון רשתות חברתיות.
בדצמבר 2021 נבחרה האפליקציה כאחת מחמש האפליקציות בתשלום הטובות ביותר של חנות אפל, שנה שביעית ברציפות.
הִיסטוריה
Facetune שוחררה לראשונה במרץ 2013 והשימוש בה עלה 3.99 דולר להורדה. עם ההשקה של Facetune 2 בשנת 2016 בוצע מעבר למודל מבוסס מנויים : ההורדה היא בחינם, אולם יש אפשרות למנוי בתשלום המספק גישה בלתי מוגבלת לכל התכונות והתוכן. היא משמשת כמקרה חקר של פייסבוק בנושא רכישת משתמשים.
במאי 2019 הושקה Facetune 2 באנדרואיד.
בתוך שנה מיציאתה, האפליקציה דורגה במקום הראשון בקטגוריית התמונות והווידאו ב-120 מדינות והייתה לאפליקציה הנמכרת ביותר בתשלום במעל ל-150 מדינות (נכון ליוני 2019). היא נבחרה לאחת הטובות ביותר ב- App Store בשנת 2013, זכתה באפליקציה הטובה ביותר של Google Play לשנת 2014 , נבחרה לאפליקציה הרביעית הנמכרת ביותר של אפל בשנת 2016 , והייתה לאפליקציה המורדת ביותר בחנות של אפל בשנת 2017, לאחר שהורדה למעלה מ-60 מיליון פעמים.
האפליקציה קיבלה הכרה בפרסומים של הניו יורק טיימס, USA Today, NY Daily News, Huffington Post ו- Mashable. ידוענים כמו קלואי קרדשיאן דנו בהתלהבותם משימוש ב- Facetune, כדי לשפר את תמונות הסלפי שלהם. היישומון הפך פופולרי בקרב קהילת סגנון החיים (Life Style) והמשפיענים ביוטיוב, עם דמויות כמו ג'יימס צ'ארלס, ניקיטה דרגון, טאנה מונגו וכן קהילת הלהט"ב. מפתחי האפליקציות השתתפו בפאנל מיוחד ב- DragCon LA 2018 וגם נתנו חסות לאחד הפרקים בעונה ה-11 של מרוץ הדראג של RuPaul השחקנית האמריקאית שרה היילנד הודתה שהשתמשה ב- Facetune בתמונות האינסטגרם שלה.
Facetune2
Facetune2 יצאה לאור בשנת 2016. היא מכילה תכונות של עריכה חיה. רוב הכלים למשתמשי Facetune 2 מציעים מחוונים לשינוי עוצמת תכונת עריכת הדיוקן או תיקון ברז אחד, שלא היה זמין ב- Facetune המקורי. הכלים מתחלקים לקטגוריות הבאות:
תכונות עריכה נוספות כוללות את האפשרות להציג אפקטים מתכווננים בשידור חי לפני התמונה. זה מאפשר למשתמשים להתנסות בשינויים בצילום, כמו צורת וגודל עיניהם, או צל השיניים בתצוגה מקדימה בזמן אמת.
פיתוח
Facetune נוצרה על ידי חברת Lightricks, חברת סטרט-אפ ישראלית שהוקמה על ידי חמישה יזמים. Lightricks בונה יישומי עריכת תמונות ווידאו לסמארטפונים, המתמקדים ביצירת תוכן. החברה ממוקמת בכפר הטכנולוגיה של האוניברסיטה העברית בגבעת רם, ירושלים, עם משרדים בניו יורק ובלונדון. היא פיתחה LTEngine, מנוע לעיבוד תמונות המיועד לפלטפורמות ניידות, ששימש ב- Facetune.
ביקורת
אפליקציות לשיפור סלפי ואפליקציות אחרות לעריכת תמונות זכו לביקורת על כך שעודדו משתמשים לשפמנון, או להעמיד פנים שהם מישהו אחר באינטרנט, במיוחד בפלטפורמות של רשתות חברתיות. מוטיבציה זו לחפש "שלמות" נתפסת גם כערעור של הביטחון העצמי והגוף, במיוחד בקרב משתמשים צעירים יותר. דעה מנוגדת היא שאפליקציות לשיפור סלפי עוזרות למשתמשים לייעל דיוקנאות ניידים, במקום לשאוף ל"שלמות פלסטית "לא אותנטית. <sup class="noprint Inline-Template" style="margin-left:0.1em; white-space:nowrap;">) ] בלוגרים כמו ג'יימס צ'ארלס תומכים בדרך כלל בתפיסה זו, ומרחיקים את המשתמשים משינויים בפנים, למשל, כדי לעודד מראה טבעי. השימוש המוגבר ביישומי עיצוב הגוף והפנים כגון Snapchat ו- Facetune זוהה כגורם פוטנציאלי לדיסמורפיה של הגוף. לאחרונה, תופעה המכונה "דיסמורפיה של סנאפצ'ט" שימשה לתיאור אנשים המבקשים ניתוח להיראות כמו הגרסה הערוכה של עצמם כפי שהם מופיעים באמצעות מסנני סנאפצ'ט.
קבוצת הידית הכחולה
קבוצת הידית הכחולה הוא ספר ילדים שכתבה הסופרת והמתרגמת הישראלית חנה סמואל, ואייר יוסף ולטר.
הספר, שיצא בספריית הפועלים/אנקורים בשנת 1947, מספר על פליטי שואה, על מכונת לחם אבודה ועל חבורת ילדים רבת תושייה, שיוצאת למסע בילוש.
עלילה
יאיר ורותי גרים בשכונת הדר בחיפה. הימים הם לאחר מלחמת העולם השנייה. לא מזמן הצטרפו אל משפחתם הקטנה סבא וסבתא, שניצלו מן השואה ובאו לגור עמם, ובתחילה הייתה השמחה רבה, והתוכניות לעתיד היו רבות ויפות. סבא וסבתא כתבו, שהם שולחים ארגז ובו שארית רכושם, וביקשו לשמור מכל משמר על כל החפצים שבארגז. אם יזכו, גם הם וגם הארגז, להגיע בשלום, כתבו, יהיה הכול טוב ויפה. כולם יעברו לגור בכפר, ויהיה להם בית עם גינה, וכלב ותרנגולות.
כאשר הגיע הארגז, ראו מיד שחסר בו משהו, אבל לא דאגו יותר מדי. רק כשהגיעו גם סבא וסבתא, התברר שחסר דבר חשוב מאוד - מכונת לחם, שבידית שלה החביא סבא יהלומים - תכשיטים, שסבתא קיבלה מהוריה העשירים לנישואיה. במחיר היהלומים האלה התכוונו לקנות בית בכפר לכל המשפחה ולהתחיל חיים חדשים - והנה אבדה מכונת הלחם ועמה חלום הבית וכל הכרוך בו. אבל עם כל הצער, הרי החשוב הוא שהחיים ניצלו וכולם יחד עכשיו, כך מסבירה ליאיר אמו, כשהוא מרהיב עוז לחקור לבסוף לפשר העצב שנפל על הבית, ואת מכונת הלחם והיהלומים שבה צריך פשוט לשכוח ודי.
אבל יאיר איננו חושב, שצריך לשכוח ודי. הוא מספר קודם כל לאחותו הקטנה רותי ושניהם מנסים לגייס כסף, כדי למצוא את מכונת הלחם ולקנות אותה. רותי מוצאת עבודה - להוריד את הכלב של השכנה לטיול ברחוב. יאיר מוכר את אוסף הבולים שלו - קורבן גדול ונורא - ושניהם יוצאים למסע חיפושים בחנויות חפצים משומשים וכלי בית, אך לשווא. עד שבחנות אחת הם שומעים, שאכן הייתה מכונת לחם כזאת עד לא מזמן, ובאה אישה אחת לא צעירה וכנראה לא ענייה וקנתה אותה.
פסגה
בטופוגרפיה, פסגה היא הנקודה הגבוהה מבין נקודות המרכיבות פני שטח מסוים. מתמטית, פסגה היא הגובה המקסימלי המקומי. המושגים הטופוגרפיים "שיא", "קודקוד", "עליון" ואף "זניט" הם מילים נרדפות לפסגה.
המושג "פסגה" נמצא בשימוש בדרך כלל עבור הנקודה הגבוהה ביותר בהר עם התבלטות טופוגרפית (גובה מעל הנקודה הנמוכה בנתיב כל שהוא עד הנקודה הגבוהה הקרובה ביותר נחשבים כפסגה) או הבדלה טופוגרפית (כך ששטח הפסגה הוא עד לנקודה גבוהה יותר הקרובה ביותר). לדוגמה, אבן הנמצאת ליד פסגה ראשית של הר לא נחשבת כפסגה נוספת, אלא נמצאת בתוך שטח הפסגה הראשית. פסגות הנמצאות ליד פסגה אחרת הנמצאת בגובה רב יותר, אך לא חודרות אל תוך שטח הפסגה (כפי שנקבע לפי הבדלה או התבלטות טופוגרפית), נחשבות לעיתים כתת-פסגה של הפסגה הראשית.
השימוש במילה "פסגה" לעיתים גם מכוון לנקודה הגבוהה ביותר במסלול, או בנתיב. במערב ארצות הברית נעשה לרוב שימוש במילה כתיאור של הנקודה הגבוהה בדרך או בכביש.
פסגת האוורסט היא הנקודה הגבוה בעולם (מעל פני הים).
פרנק קלפנר
פרס ק. קלפנר
מ-1986 ואילך מוענק על שמו פרס על הצטיינות במחקר על פתולוגיה של דיבור. הפרס ניתן כהכרה בתרומה למחקרו ולעיסוקו המעשי בליקויי תקשורת במשך עשרים שנה. בחירת מקבלי הפרס נעשית על פי קריטריונים שנקבעו על ידי האגודה האמריקאית  לדיבור-שפה-שמיעה (גוף שנוסד ב-  1946).
פרסומים
</]div>
דגל קפריסין
דגל קפריסין אומץ ב-16 באוגוסט 1960. הוא מציג מפה של האי, ושני ענפי זית (סמל השלום) תחתיו על רקע לבן (גם מסמל שלום). מעצבי הדגל נמנעו במכוון משימוש בכחול ואדום (הצבעים של דגלי יוון וטורקיה), במטרה שלא לגרום למתח מיותר בין שני העמים המתגוררים באי. המפה בדגל בצבע נחושת המסמל את שכבת הנחושת והעופרת הנמצאים על האי (בעיקר בצורת מינרל, שצבעו צהוב).
היסטוריה
לפני שדגל קפריסין הונהג, נעשה שימוש בדגל טורקיה ודגל יוון. הדגל הנוכחי זכה בתחרות לעיצוב דגלים בשנת 1960. תחת החוקה, לדגל אסור לכלול את הצבעים כחול ואדום, המייצגים את השלטון הבריטי, וגם לא צלב או סהר, המייצגים את יוון וטורקיה. כל המשתתפים בתחרות נמנעו במתכוון משימוש בארבעת האלמנטים הנ"ל, כדי לשמור על נייטרליות.
העיצוב הזוכה מבוסס על הצעתו של איזמט גוניי, צייר טורקי-קפריסאי. העצוב נבחר על ידי מקאריוס השלישי, נשיא קפריסין, בהסכמתו של פאזיל קוצ'וק, סגן הנשיא.
השימוש בדגל
על פי החוקה של קפריסין, הדגל יכול להיות מונף על ידי מוסדות המדינה, איגודים ציבוריים ותושבי המדינה. הגופים הציבוריים ומוסדות המדינה רשאים להניף את הדגל ביחד עם דגל טורקיה ודגל יוון, גם יחד. אזרחים פרטיים רשאים להניף את הדגל עם דגל טורקיה, דגל יוון, שניהם ביחד או כל אחד לחוד.
חרף הניסיון ליצור עיצוב נייטרלי כדי לקדם את האיחוד בין הקהילות, נעשה שימוש בדגל בעיקר על ידי הקפריסאים-יוונים.
מאפייני העיצוב
מפת המדינה מהווה 44% מהדגל. צבע המפה הוא נחושת (פנטון 144-C). ענפי הזית בצבע ירוק זית (פנטון 336-C). צבע הרקע לבן, והיחס בין האורך לרוחב הוא 3:5
הדגלים המיוצרים בקפריסין בדרך כלל שונים מעט מהמאפיינים המקוריים, בעיקר בצבעים ובגודל המפה. באוקטובר 2005 הודיעה הממשלה כי תנקוט צעדים ו"תתחיל מאפס", כדי להבטיח שרק דגלים בעלי המאפיינים הרשמיים ייוצרו ויונפו ברחבי המדינה.
דגל זה מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של הצבע הלבן –89.7% ממנו צבועים בלבן.
הצעה לדגל
כחלק מתוכניתו של קופי אנאן ליישב את המחלוקת בקפריסין, האו"ם הציע דגל חדש, שיאומץ בקפריסין המאוחדת שתיבנה מחדש. שלא כמו הדגל הרשמי הנוכחי, גרסה זו משלבת במתכוון ייצוג של יוון (כחול) ושל טורקיה (אדום), ביחד עם רצועה גדולה בצבע נחושת-צהוב, המייצגת את קפריסין. ייתכן וכל התיישבות עתידית בקפריסין תכלול את הדגל החדש.
אוריפידס
אֶוּריפִּידֶס (ביוונית עתיקה: Εὐριπίδης) 480 עד 406 לפנה"ס בקירוב, היה אחד משלושת המחזאים הטראגיים הגדולים באתונה העתיקה, יחד עם אייסכילוס וסופוקלס והצעיר מביניהם. אוריפידס הכניס שינויים רבים בצורה ובסגנון של הדרמה היוונית.
חייו
אורפידס נולד בסלמיס. שם אמו היה קְלייטוֹ, ושם אביו מְנֵסַרכוּס או מְנֵסַרכִידֶס. סיפור מסורתי טוען כי קלייטו התפרנסה ממכירת עשבי תיבול בשוק; מחבר-הקומדיות אריסטופאנס מצא שהדבר משעשע, והשתמש בו בקומדיות רבות. עם זאת, ישנן עדויות רבות לפיהן משפחתו של אוריפידס הייתה אמידה למדי, ולא הייתה זקוקה להכנסה מסוג זה.
על-פי מקורות קדומים, חיבר אוריפידס מעל 90 מחזות, אשר מהם שרדו 18 עד ימינו (כיום מקובל לחשוב כי המחזה "רזוס" נכתב בידי אחר). ממרבית המחזות האחרים שרדו קטעים, חלקם ארוכים למדי. מספר המחזות מאת אוריפידס ששרד גדול יותר מזה של אייסכילוס וסופוקלס גם יחד, בין השאר בשל השתמרות מקרית של כתב-יד שהיה כנראה חלק מאוסף מלא של יצירותיו.
אוריפידס חידש שני חידושים בדרמה היוונית: הראשון הוא ה"פרולוג", מעין הקדמה למחזה שמטרתה להקל על הצופים את הבנת ההתרחשויות שעל הבמה; השני הוא ה"אפילוג", כלומר הסיום, הנקרא גם "דאוּס אקס מַכינָה" (=האל מתוך המכונה), הואיל ובסוף המחזה היה מופיע על הבמה שחקן מחופש לאחד האלים ופותר את הבעיות שנוצרו תוך כדי מהלך העלילה. נוסף למחזות שהתבססו על המיתולוגיה היוונית, כתב אוריפידס גם על האדם וסבלו, ולעיתים קרא ביצירותיו למרד באלים על החלטותיהם השרירותיות. עקב כך נחשב אוריפידס למחזאי נועז בזמנו, וברבים ממחזותיו מתואר המאבק המתחולל בנפשם של הגיבורים בין יצריהם לבין חוקי המוסר ומצפונם-הם.
כמעט ואין עדויות על חייו הציבוריים של אוריפידס, למעט מעורבותו בתחרויות דרמה. יש יסוד להאמין כי נסע לסיציליה שבאיטליה בשליחות דיפלומטית, אולם אם השתתף בפעילויות פוליטיות או ציבוריות אחרות במהלך חייו, הרי שלא שרד כל מידע על כך. ממחזותיו ברור שהיה ספקן מאוד בנוגע לדת היוונית, ועל-פי המסורת התרועע עם סופיסטים שונים וגם עם סוקרטס. הייתה לו אשה בשם מֶליטוֹ, והיו להם שלושה בנים.
אוריפידס התחרה בפסטיבל הדרמה האתונאי הידוע (חלק מחגיגות ה"דיוניסיה הגדולה"), החל משנת 455 לפנה"ס, שנה לאחר מותו של אייסכילוס; בשנה זו הגיע למקום השלישי. הוא לא זכה במקום הראשון לפני שנת 441 לפנה"ס, ובמהלך חייו לא זכה יותר מארבע פעמים. בהשוואה לאייסכילוס, שזכה 13 פעמים, וסופוקלס, שזכה 18 פעמים, אוריפידס היה המוערך פחות שבחבורה.
אוריפידס היה יעד תדיר לעקיצותיו של אריסטופאנס. הוא מופיע כדמות במחזות "האכארניים" ו"חג הנשים", ובאופן הבולט ביותר ב"הצפרדעים", שבו האל דיוניסוס יוצא למסע אל האדס (השאול) כדי להשיב את אוריפידס מעולם המתים. לאחר ויכוח על אמנות הטראגדיה בין אוריפידס לאייסכילוס, מעדיף דיוניסוס להעלות עמו את אייסכילוס.
התחרות האחרונה שבה השתתף אוריפידס באתונה הייתה בשנת 408 לפנה"ס, וזמן קצר לאחר מכן הוא עזב את העיר בהזמנתו של ארכלאוס מלך מוקדון, ונשאר עמו במוקדון. למרות שעל-פי המסורת עזב את אתונה כשהוא מריר בשל הפסדיו, אין ראיות של ממש לטענה זו. הוא נפטר במקדוניה בשנת 406 לפנה"ס, ולאחר מותו פרסומו האפיל על זה של אייסכילוס וסופוקלס גם יחד. על-פי מסורת לא אמינה, הוא נקרע למוות בידי כלבי ציד.
הקלאסיקונים הצרפתים העריצו את יצירתו של אוריפידס. "הבאקכות", "נשות טרויה", ו"מדיאה" נחשבות לנשגבות שביצירותיו.
יצירות אוריפידס שתורגמו לעברית
מתוך מחזות אלו, המחזות הבאים תורגמו לעברית בידי אהרן שבתאי, וראו אור בהוצאת שוקן:
המחזות "נשות טרויה", "מדיאה" ו"הבאקכות" תורגמו לעברית בידי אהרן קמינקא, בספר "טראגדיות נבחרות".
שמעון בוזגלו תרגם את המחזות הבאים של אוריפידס:
נורמה ריי
נורמה ריי (אנגלית: Norma Rae) הוא סרט דרמה אמריקני שיצא בשנת 1979. הסרט מספר את סיפורה של עובדת מפעל מעיירה קטנה בצפון קרוליינה, אשר מקימה איגוד עובדים במפעל הטקסטיל שבו היא עובדת. בסרט מככבים: סאלי פילד בתפקיד הראשי, בו ברידג'ס בתפקיד סוני בעלה של נורמה ריי, רון ליבמן בתפקיד ראובן וורשובסקי נציג האיגוד המקצועי.
הסרט נכתב על ידי הרייט פרנק ג'וניור אירווינג ראבטה, בבימוי של מרטין ריט. העלילה מבוססת על סיפורה האמיתי של קריסטל לי סאטון (1940–2009), אשר התפרסם לראשונה בשנת 1975 בספרו של הנרי פ. לייפמן - כתב הניו-יורק טיימס, "קריסטל לי - אישה של ירושה" (Crystal Lee, a woman of inheritance).
הסרט זכה בשני פרסי אוסקר ואף היה מועמד בתחרויות ובפסטיבלים רבים נוספים.
תקציר העלילה
נורמה ריי וובסטר (סאלי פילד) היא עובדת בשכר מינימום במפעל טקסטיל, אשר בו מנוצלים העובדים ומועסקים בתנאים מחפירים. לאחר ששמעה את נאומו של ראובן וורשובסקי (רון ליבמן) מארגן איגוד העובדים מניו יורק, שניסה לשכנע את הפועלים המקומיים להקים איגוד שישפר את תנאי העבודה שלהם, החליטה נורמה להתגייס למאבק ולהקים איגוד עובדים במפעל בו עבדה. החלטה זו גרמה לסכסוך בין נורמה ריי ובעלה סוני (בו ברידג'ס), אשר טוען כי בשל מעורבותה באיגוד היא אינה מקדישה מספיק מזמנה לביתם המשותף.
על אף מחאת הסובבים אותה ואיומי ההנהלה, נורמה ריי מחליטה לעמוד במרכזו של המפעל כשבידה שלט קרטון עליו רשומה המילה "איגוד", אקט מחאתי זה גורר את חבריה למפעל להפסיק את עבודתם ולהחריש את מכונות המפעל, אט אט משתררת דממה בחדר. לבסוף נורמה ריי מצליחה לאגד את עובדי המפעל ולזכות ניצחון מול בעלי המפעל. הסצנה בה נורמה ריי עמדה עם שלט הקרטון לקוחה ישירות מתוך מאבקה של סאטון. במציאות סאטון פוטרה לאחר המעשה המחאתי אף על פי שעובדי המפעל אכן זכו באיגוד אחריו. לימים חזרה סאטון למקום העבודה כפועלת מן המניין.
איגודי העובדים בקולנוע האמריקני
סרטים כגון 'זעם שחור' (מייקל קורטיז, 1935) ו'חופי הכרך' (איליה קזאן, 1954), הם רק חלק מסרטים אמריקנים שעסקו בנושא איגוד העובדים. סרטים אלו הציגו את השביתה כאקט מחאתי חיובי אך את איגוד העובדים עצמו כגוף בירוקרטי שהוא חלק מהמנגנון המסואב והמנצל. רק בסוף שנות ה-70' חלה תמורה במגמה זו, סרטים כמו 'פ. י.ס. ט' (נורמן ג'ואיסון, 1978), 'אנשי הצווארון הכחול' (פול שרדר, 1978) ו'נורמה ריי' (מרטין ריט, 1979), הציגו לראשונה את איגוד העובדים במרכז העלילה ובשונה מהסרטים בשנות ה-50' העצימו את חשיבותם של האיגודים ויצרו להם דימויי חיובי, מורכב ועשיר יותר.
ניפוץ המיתוסים ושבירת המוסכמות
הסרט יצא במהלכה של 'המלחמה הקרה' בין הגוש המערבי, שבראשו עמדה ארצות הברית, ובין הגוש המזרחי, שבראשו עמדה ברית המועצות. בין המעצמות הגדולות היו פערי תרבות תהומיים שנבעו בעיקר מתוך ההבדל בין האידאולוגיות הכלכליות של השתיים, כלכלת ארצות הברית הושתתה על עקרון השוק החופשי הליברלי והאינדיבידואלי, לעומתה ברית המועצות התבססה על אידאולוגיה קומוניסטית שעיצבה תודעה של 'שלטון מתערב' הן במשק הכלכלי והן באורחות החיים. בתחילת המלחמה (שנות ה-50'), הושרש בציבור האמריקני פחד קמאי מפני התרבות הקומוניסטית של הגוש המזרחי, פחד זה בא לידי ביטוי בתרבות האמריקנית של אותה התקופה והשליך גם הלאה לעוד עשורים רבים. כחלק ממנגנוני ההפחדה הוקמה 'הוועדה לחקר פעולות אנטי אמריקאיות' שפעלה לאיתור וענישה של גורמים שחתרו תחת השלטון בארצות הברית ותמכו בגוש המזרחי, אנשי תרבות ורוח שהביעו את אהדתם לברית המועצות הוכנסו לרשימה, שהיוותה כתם שרדף אותם עוד שנים רבות. הופעת סרט כמו 'נורמה ריי', המציג איגודי עובדים באור חיובי, אינו מובן מאליו בתקופה בה השלטונות בארצות הברית חששו מאוד מפני גילויי קומוניזם וסולידאריות עובדים מבית. 'נורמה ריי' הוא סרט הבועט במוסכמות החברתיות המקובלות בארצות הברית של סוף שנות ה-70', כאשר הוא מעמיד במרכז את כוחה של הקבוצה המתאגדת לעומת אוזלת ידו של הפרט.
הייחודיות של 'נורמה ריי' הייתה בעובדה שלראשונה בתולדות הקולנוע האמריקני אולפן גדול (פוקס) הפיק סרט התומך בריש גלי בהתאגדות מקצועית, ואף זכה על כך לביקורות חיובית ששיאן היה המועמדות והזכייה באוסקר. מאפיין חריג נוסף בסרט היה הופעתו של גיבור מרכזי שייצוגו האתני אינו חלק מהזרם האמריקני האנגלו – סקסי, שהיה מקובל עד לאמצעו של עשור זה, יהדותו של נציג האיגוד ראובן וורשובסקי מדגישה את היותו זר ומציפה את הניגוד בינו לבין נורמה ריי המייצגת את הנרטיב האמריקני. החיבור בין השניים נעשה לצורך מימושו של אינטרס משותף, מה מאפשר להם לגשר על פערי התרבות ביניהם. נוסף על השינוי בגישה כלפי איגודי העובדים ונוכחותה של 'המהפכה האתנית' בעלילה, בולטת גם השפעתה של 'המהפכה הפנימיסטית' של שנות ה-70'. נורמה ריי מוצגת איפוא כאישה שעוברת תהליך העצמה והופכת מכנועה ונדכאת לאישה אסרטיבית ודעתנית, אך בסופו של יום חוזרת לעבדות המחכה לה בבית, המודגמת ביחסים הפטריאכלים במשפחה ומול בעלה, שאינו מקבל את השינוי שעברה. הצגה זו מוציאה לאור תפיסות עולם פמיניסטיות שהונהגו להיות מושתקות.
פרסים
טקס פרסי האקדמיה:
טקס פרסי הסרטים האמריקאי:
פסטיבל קאן:
גלובוס הזהב:
אלעזר ברק
אלעזר ברק (20 בדצמבר 1934 - 9 בפברואר 2008) היה תת-אלוף בצה"ל, קצין חימוש ראשי בשנים 1973–1978.
נורמה ריי
פרסים
פסטיבל הסרטים בקנזס:
אלעזר ברק
ביוגרפיה
אלעזר ברק נולד בווילנה לחיים וטובה, כשהיו בעיצומן של ההכנות לעלייה לארץ ישראל. בראשית 1935, בן שלושה חודשים, עלה עם הוריו לארץ. הוריו החלוצים השתקעו בחדרה. בילדותו עברה המשפחה להתגורר בכפר ויתקין, ושם נולדה אחותו שרה. לאחר שהוריו התבססו שבה המשפחה לחדרה, והוא למד בבית חינוך לילדי עובדים ובתיכון חדרה.
נורמה ריי
פרסים
פסטיבל איגוד מבקרי הסרטים בלוס אנג'לס:
אלעזר ברק
ביוגרפיה
כבר בילדותו גילה אלעזר ברק כישרון טכני ומתמטי מובהקים. ב-1952, כשסיים את התיכון, התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית, ולמד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון. הוא סיים קורס קצינים בהצטיינות, ועם סיום לימודיו ב-1956 הוצב בחיל החימוש.
נורמה ריי
פרסים
פרסי ההנהלה הארצית של ביקורת הסרטים בארצות הברית:
אלעזר ברק
ביוגרפיה
ב-1962 נסע ללמוד תואר שני ודוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בבוסטון. עם סיום לימודיו חזר לארץ ולשירות הצבאי, ומונה לבוחן איכות לכלי לחימה חדישים. במלחמת ששת הימים שירת כקצין לתפקידים מיוחדים בציר הצפוני בסיני, שבו לחמה אוגדת הפלדה בפיקודו של האלוף ישראל טל. ב-1967 מונה ברק למפקד יחידת הבחינה של חיל החימוש. בשנת 1969 מונה לעוזר טכני לקצין חימוש ראשי בדרגת סא"ל, וב-1971 שימש עוזר קצין חימוש ראשי בדרגת אל"ם. ב-1973 מונה לסגן קצין החימוש הראשי עד למינויו לקצין חימוש ראשי (קחש"ר) בספטמבר אותה שנה, כחודש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים. במהלך המלחמה היה אחראי חיל החימוש שבפיקודו על שיקום מערכות הנשק שבידי צה"ל שנפגעו והחזרתם לשירות בפרק זמן מינימלי. בחמש השנים שלאחר המלחמה פיקד כקצין חימוש ראשי על חיל הנחשב לגדול ולמפוצל ביותר בצה"ל ובמסגרת זו ליווה את תכנון ופיתוח טנק המרכבה ועסק בקליטת אמצעי לחימה חדישים ומתקדמים, בעיקר טילים מונחים, בצה"ל. ב-1978, בן 44, סיים ברק את תפקידו והשתחרר מצה"ל.
נורמה ריי
פרסים
טקס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקני:
אלעזר ברק
ביוגרפיה
עם שחרורו התמנה ברק למנכ"ל חברת הנפט הלאומית, תפקיד שבו כיהן שנים אחדות, ונטל חלק בשיחות עם המצרים להחזרת שדות הנפט של סיני וההסכמים הקשורים בכך. בהמשך חזר לתחום הביטחון והיה מעורב בניהול של מספר חברות בתחום זה. בין השאר שימש כמנכ"ל סולתם וכמהנדס ראשי וסמנכ"ל בתע"ש. שימש גם בדירקטוריונים של חברות שונות, בהם ספקטרוניקס ועשות אשקלון. הוא פרש לגמלאות מתע"ש בגיל 69, אך גם לאחר מכן הוסיף למלא תפקידי ייעוץ שונים למערכת הביטחון בתחום של פיתוח מערכות נשק. הוא הרבה לשתף פעולה עם האלוף ישראל טל (טליק), שלו יעץ במשך שנים.
נורמה ריי
פרסים
פסטיבל מבקרי הקולנוע בניו יורק:
אלעזר ברק
ביוגרפיה
לאורך השנים מאז שחרורו מצה"ל שימש מרצה בפקולטה להנדסה של אוניברסיטת תל אביב, בחוג להנדסה מכנית. בנוסף לכך מילא תפקידים ציבוריים בהתנדבות, ובכלל זה היה היו"ר הראשון של עמותת חיל החימוש ויו"ר אגודת הידידים של בית החולים ע"ש אדית וולפסון במשך שנים רבות.
כשהיה בן 73 נפטר אלעזר ברק ממחלה קשה. השאיר אחריו את יהודית, רעייתו לאורך 51 שנים, את שני ילדיהם: הבת - פרופ' דפנה ברק-ארז, שנבחרה ב-2012 לשופטת בית המשפט העליון, הבן - ד"ר יאיר ברק, ונכדים.
נורמה ריי
פרסים
טקס פרסי גילדת התסריטאים האמריקאית:
קובי לוי
יעקב (קובי) לוי (נולד בד' בתמוז תשי"ט, 10 ביולי 1959) הוא עיתונאי, סופר ואיש חינוך ישראלי, חבר מועצת העיר נתניה לשעבר.
ביוגרפיה
נולד וגדל במושב בית הלוי למשה ואסתר משפחה חילונית. שירת בצה"ל בחטיבת הנח"ל. ושימש ככתב בעיתון "במחנה". בצעירותו עבד כעיתונאי בידיעות אחרונות ובמסגרת עבודתו נשלח לסקר סמינר של ארגון ערכים, כשלדבריו ההנחיה שקיבל הייתה לעשות מסמינר זה לעג וקלס. בשהותו בסמינר זה חזר בתשובה, ואת הכתבה ששלח לעיתון נמנע העיתון מלפרסם.
כשהוקם העיתון "יתד נאמן" מונה לוי לעיתונאי ועורך לילה, ולאחר מכן המשיך בתפקידו כעיתונאי בעיתון יום ליום.
לוי תושב נתניה, מנהל בית ספר חרדי וכיהן כחבר מועצת העיר נתניה. בבחירות שהתקיימו באוקטובר 2003 התמודד במשותף עם תנועת דגל התורה תחת השם "דגל הרווחה", ובבחירות שהתקיימו בנובמבר 2008 התמודד עצמאית למועצה וכן התמודד מול מרים פיירברג על ראשות העיר.
בעבר כתב טור אישי באתר האינטרנט "כאן נעים".
בעבר שידר תוכנית לילית ברדיו קול ברמה בשם "חכמים בלילה".