cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אישי עם גיל ריבה
בתוכנית, בסגנון ראיונות אחד-על-אחד (הדומה לתוכניתו הקודמת של ריבה, "לימוזינה" בערוץ 10), מראיין ריבה דמויות מתחומי הפוליטיקה, התרבות, הציבור והבידור בישראל בשיחה בת חצי-שעה ובדרכו הייחודית.
זיידאן עטשי
זיידאן עטשי (בערבית: زيدان عطشي; נולד ב-10 במאי 1940), הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, וחבר כנסת לשעבר. כיהן כקונסול מדינת ישראל בניו יורק.
חייו
זיידאן עטשי נולד בעספיא. הוא למד לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת חיפה ולימודי תואר שני באוניברסיטה העברית.
עטשי מונה בשנת 1972 כקונסול ישראל בניו יורק, כשהוא מכהן בתפקיד זה עד שנת 1976; באותו זמן היה מזוהה עם מנחם בגין והליכוד ובתוכה בעיקר עם תנועת המרכז החופשי. כששב לארץ הצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי בראשות יגאל ידין (1977), אשר היוותה תנועת מרכז. בבחירות לכנסת התשיעית נבחר זיידאן לכנסת לאחר שהרשימה זכתה ב-15 מנדטים, ושימש כחבר בוועדת החינוך והתרבות.
מבחינה פוליטית התקיים ויכוח בתוך הסיעה האם להישאר בקואליציה או לפרוש, ויכוח שגרר את פיצול התנועה הדמוקרטית לשינוי ב-14 בספטמבר 1978 לשתיים; עטשי, שהתנגד לישיבה בקואליציה, הצטרף לתנועה לשינוי ויוזמה יחד עם מקימי סיעת "שינוי" (אמנון רובינשטיין, סטף ורטהיימר ועוד) ועבר לספסלי האופוזיציה.
בבחירות לכנסת העשירית זכתה מפלגת "שינוי" בשני מנדטים, ועטשי לא נבחר לכנסת. בכנסת האחת עשרה נבחר מטעם סיעת שינוי - מפלגת מרכז. בכנסת זו שימש כחבר בוועדת הכנסת, וכן פעם נוספת כחבר בוועדת החינוך והתרבות.
בעת כהונתו ייסד את ועדת המעקב הדרוזית לטיפול בענייני הדרוזים בישראל ובמזרח התיכון, וכיהן כיושב ראש הוועדה.
כתובות הסלע בטמגאלי
טמגאלי (קזחית: Таңбалы Тас, המשמעות הוא מקום צבוע או מסומן) הוא אתר פטרוגליפים השוכן באזור סמירצ'יה שבקזחסטן, במרחק 170 קילומטרים צפונית-מערבית לאלמטי. רוב הפטרוגליפים נמצאים בקניון הראשי, ומיעוטם נמצאים בקניונים סמוכים וקטנים יותר. רוב הפטרוגליפים מתוארכים לתקופת הברונזה, וחלקם כוסו בימי הביניים או לאחר מכן בתחריטים.
היסטוריה
עד המאה ה-20 לא נבנו יישובים חדשים באזור בו שוכנים עיקר הפטרוגליפים. הקברים ומבני הדת נמצאים בעמק הסמוך לטמגאלי, ובשאר ההר נמצאים יישובים, בתי קברות ואתרי פטרוגליפים משניים. ככל הנראה הורכב האתר מאזור מגורים ומאזור דת, שהיו מופרדים על ידי אזור חיץ שומם. בתחילת תקופת הברזל פותח אזור המגורים, אך עדיין לא השיק למתחם הדתי, ובימי הביניים הצטמק גודלו. במאה ה-19 הוקמו באזור טמגאלי בתי חורף קזחיים, וכך גם במקומות שננטשו בעבר. המתחם הדתי הוקף בבתי מגורים אחדים.
במסגרת תהליך הקולקטיביזציה שבוצע בשנות ה-30 ובשנות ה-40 סולקו תושבי טמגאלי מבתיהם. ב-1966 חודש היישוב במקום על ידי מתיישבים מרוסיה ומאוקראינה, שאכלסו קולחוז סובייטי. האוכלוסייה המקומית נטמעה בתוך מהגרים קזחים שהגיעו לאזור בשנים שלאחר הקמת הקולחוז. תושבי האזור החדשים היו מוסלמים ברובם, וחלקו כבוד לאתרי הדת העתיקים למרות שלא היה ביניהם קשר היסטורי. האתר זכה להתעניינות מחודשת בזכות מחקר ארכאולוגי שהתנהל בו ב-1957 על ידי הארכאולוג אלכסיי רוגוז'ינסקי. הממשלה הקזחית השקיעה בפיתוח האתר, ובשנת 2004 הוכרז טמגאלי כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
תיאור
האתר שוכן בערוץ הנמצא בתוך קניון שנוצר על ידי הר צ'ו-אילי, מערבית להרי טיין שאן. אזור זה עשיר במעיינות, צמחייה ומקומות מחסה המבדילים בינו לבין ההרים הצחיחים בגבול קזחסטן-קירגיזסטן בדרום, ומישורי מרכז קזחסטן הצחיחים בכיוון צפון. בערוץ ובמישורים הסלעיים שמסביבו התגוררו בני אדם מאז תקופת הברונזה. האתר משתרע על פני 9 קמ"ר, במרכזו זורם נהר טמגאלי, והנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגת הר טמגאלי. טמגאלי מחולק לשלושה חלקים הכוללים כ-5,000 פטרוגליפים, מחצבה, אתרי קבורה והתיישבות עתיקים ואתרים מקודשים נוספים.
רוב הפטרוגליפים נוצרו באמצעות שימוש משולב ביתדות, כלי אבן וכלי מתכת. 5,000 הפטרוגליפים באתר מחולקים ל-48 קבוצות, ומתוכם מרוכזים 3,000 בחמישה אתרים מרכזיים. הפטרוגליפים עוסקים באירועים שהתרחשו בין אמצע האלף השני לפנה"ס למאה ה-20. הם מחולקים לחמש קבוצות לפי התקופה בה נוצרו:
מלבד הפטרוגליפים נמצאים בטמגאלי גם יישובים עתיקים, השוכנים באזורים המישוריים של הגבעות התחתונות, ופונים לכיוון דרום, דרום-מזרח ודרום-מערב. שרידי האבן הנמצאים ביישובים היו בעבר בית מגורים אחד או יותר ומכלאה לבעלי חיים. חלקם היו זמניים, וחלקם יישובי קבע. מלבד היישובים נמצאים בטמגאלי גם מבנים מודרניים ששימשו רועי צאן. החלקים הקדומים מורכבים משכבות אחדות, המלמדות עד כמה היישוב עתיק. באחד האתרים הארכאולוגיים בטמגאלי נחשף בית עגול מתקופת הברונזה שלידו מקום קבורה טקסי, ושמעליו הוקמו מבנים מתקופת הברזל המוקדמת ועד שלהי ימי הביניים.
אתרי הקבורה בטמגאלי מאופיינים בשתי צורות: צורה קדומה של מבנה סגור המכיל ארונות קבורה וגלוסקמאות מאמצע ושלהי תקופת הברונזה, וצורה חדשה יותר של מבנה מאבן ומאדמה בשם קורגאן מעל הקבר. הגלוסקמאות בבתי הקברות מתקופת הברונזה נבנו באמצעות גושי אבן גדולים שהובאו ממחצבות עתיקות שהתגלו באזור. לפי עדויות שנמצאו במקום מתוארכת צורת הבנייה השנייה לפרק הזמן שבין ראשית תקופת הברזל לעת החדשה. באדמות הסחף שלמרגלות הגבעות נחקרו שבעה אתרי קבורה קדומים, בהם נמצאים פטרוגליפים שנחשבים לקדומים ביותר. הקורגאנים הגדולים ביותר שוכנים בסידור מקביל במרגלות הגבעות, ובאזורים גבוהים יותר הם מסודרים בצברים.
בקניון המרכזי של טמגאלי נמצא הריכוז הגדול ביותר של תחריטים ומבנים שככל הנראה היו מזבחות, ולידם נמצאים סלעים עם פטרוגליפים. ליד כפרי הקבע הקזחיים שבמקום נמצאו מתחמים עגולים המגודרים בגדרות אבן בקוטר 3.5 עד 10 מטרים, ובתוכם עצמות רבות של בעלי חיים. לפי הממצאים הללו הועלתה ההשערה שהאתר שימש למטרות פולחן דתי.
יחסי מלטה–קזחסטן
יחסי מלטה–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מלטה לבין רפובליקת קזחסטן.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים והמלאים שבין רפובליקת מלטה לבין רפובליקת קזחסטן כוננו ב-4 בפברואר 1993. באוגוסט 2013 מינתה מלטה שגריר לא תושב לקזחסטן. מן הצד השני ב-2017 מינתה קזחסטן שגריר לא תושב למלטה, השגריר הוא תושב רומא, בירת איטליה ושגריר קזחסטן גם בה.
ב-2015 הסתכם הסחר הכולל שבין קזחסטן לבין מלטה בשווי של 592.4 מיליון דולר אמריקאי. ב-2015 עמד הייצוא הקזחי למלטה על 591.7 מיליון דולר אמריקאי ומן הצד השני עמד הייבוא הקזחי ממלטה על 700,000 דולר אמריקאי.
ב-5 בנובמבר 2015 נפגשו בלוקסמבורג שרי החוץ של שתי המדינות.
חדר עם נוף (סרט, 2007)
חדר עם נוף (באנגלית: A Room with a View) הוא סרט טלוויזיה עיבוד לרומן "חדר עם נוף" מאת א.מ. פורסטר לפי תסריט של אנדרו דייוויס. ב-2006 הוכרז על הפקת הסרט, ובקיץ 2007 הוא צולם. הסרט שודר לראשונה ב-4 בנובמבר 2007 ברשת ITV.
לורה מקי, מנהלת מחלקת הדרמה של ITV, אמרה על עיבוד זה שהוא "לוכד את רוח הרומן הבלתי נשכח של פורסטר, אבל גם מעביר אותו לקהל המודרני באופן רענן ומרתק".
זו הפעם הראשונה שהשחקנים טימותי ורייף ספול, שהם אב ובן, שיחקו ביחד.
תקציר העלילה
"חדר עם נוף" מספר את סיפורה של לוסי האניצ'רץ', צעירה אנגלייה שבשנת 1912 היא מטיילת באיטליה יחד עם דודניתה, שארלוט בארטלט. בהיותן שם הם פוגשות שורה של דמויות מעניינות, בהן הסופרת אלינור לאביש, התייר מר אמרסון ובנו ג'ורג'.
יחסי הודו–סומליה
יחסי הודו–סומליה הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לסומליה.
חדר עם נוף (סרט, 2007)
תקציר העלילה
בעוד שהרומן מסתיים כשלוסי וג'ורג' מתחתנים ובירח הדבש הם חוזרים ל"חדר עם הנוף" שם נפגשו, בעיבוד זה הסוף שונה. מסופר שג'ורג' נהרג במלחמת העולם הראשונה, ולוסי חוזרת לאותו חדר בפירנצה ב-1922, שם נרמז על ראשיתו של רומן חדש בינה לבין גבר איטלקי.
יחסי הודו–סומליה
היסטוריה
הודו פתחה את שגרירותה במוגדישו בשנת 1961. השגרירות נסגרה בעקבות פרוץ מלחמת האזרחים בסומליה ב-1991. הנציבות העליונה של הודו בניירובי, קניה מוסמכת במשותף לסומליה. סומליה מחזיקה שגרירות בניו דלהי.
חדר עם נוף (סרט, 2007)
הפקה
גבריאל יארד הלחין את הפסקול המקורי של הסרט. בנוסף מושמעת בסרט היצירה "Entree en Foret" שכתב עבור הסרט "Island For Pachyderms".
יחסי הודו–סומליה
היסטוריה
ראש ממשלת סומליה עבדיראשיד עלי שרמרקה ביקר בהודו ב-1963. הוא ביקר שוב במדינה כנשיא בשנת 1968. הנשיא חסן שייח' מחמוד ביקר בניו דלהי כדי להשתתף בפסגת הפורום השלישית של הודו אפריקה באוקטובר 2015. למחמוד הוענק תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברקטולה במהלך הביקור. עוד כמה פקידים סומליים ברמה גבוהה ביקרו במדינה. מהודו, הביקורים הבכירים ביותר בסומליה היו ברמת שר המדינה.
בהיותה חברה לא קבועה ב-UNSC בשנים 2011–2012, הודו שימשה כיושבת ראש ועדת הסנקציות של סומליה-אריתריאה של ה-UNSC.
יחסי סחר
הסחר בין הודו לקרן אפריקה החל מימי קדם.
מאז 2008, הודו מספקת לסומליה גישה חד-צדדית לשוק פטורות ממכס ליצוא של סחורות ושירותים.
סיוע חוץ
הודו סיפקה לסומליה תרופות ובגדים ב-1961, ו-160,000 דולר של ציוד סיוע בשנת 1992. הודו תרמה 100,000 טונות של חיטה לסומליה, קניה וג'יבוטי בשנת 1985.
פרויקט Pan African e-Network, יוזמת הדגל של הודו באפריקה, נחנך ב-16 באוגוסט 2010 בסומליה. הודו תרמה 2 מיליון דולר לנציגות האיחוד האפריקאי לסומליה (AMISOM) במאי 2011, ומיליון דולר נוסף במרץ 2012. בספטמבר 2011, הודו סיפקה 8 מיליון דולר לסומליה, קניה וג'יבוטי באמצעות WFP.
אזרחי סומליה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
פעולות נגד פיראטיות
הודו חברה בקבוצת הקשר של האו"ם כנגד פיראטיות מול חופי סומליה. מאז 2008, הצי ההודי עורך סיורים נגד פיראטיות במפרץ עדן. לראשונה, הממשלה אישרה את חיל הים לפעול באופן אוטונומי מבלי לבקש אישור מניו דלהי לבצע פעולות בודדות.
"ספינת אם" פיראטית ירתה על ספינת מלחמה הודית ב-26 בנובמבר 2008, אך הוטבעה לאחר שספינת המלחמה השיבה באש. בערך באותה תקופה, INS Tabar מנע ניסיון חטיפת ספינת משא הודית מול חופי סומליה. Tabar נשלחה על ידי חיל הים באוקטובר 2008 כדי ללוות כלי שיט מול חופי סומליה. הספינה ליוותה למעלה מ-35 אוניות בבעלות הודית ובבעלות זרה עד סוף נובמבר 2008.
לאחר פגישה בין ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי ונשיא סומליה חסן שייח' מוחמד באוקטובר 2015, הסכימו שתי המדינות להגביר את שיתוף הפעולה ביניהן בפעולות אבטחה ימיות ונגד פיראטיות. ספינת מטען עם דגל הודי בשם MV Al Kausar נחטפה על ידי פיראטים סומליים ליד האי סוקוטרה ב-1 באפריל 2017. כלי השיט היה דאו שנשא חיטה וסוכר, והפליג מדובאי לבוססו בפונטלנד, סומליה עם 11 אנשי צוות על הסיפון. כל אנשי הצוות היו אזרחים הודים. הפיראטים לקחו את הדאו אל החוף למדינת גלמודוג המרכזית של סומליה. כוחות הביטחון הסומליים פשטו על הדאו מה שהוביל לבריחת הפיראטים לאזורים ההרריים שבין אל-חור להארדהיר עם תשעה אנשי צוות כבני ערובה. כוחות סומליים חילצו את הדאו, את המטען שלו ואת שני אנשי הצוות שננטשו על ידי הפיראטים בתוך העימותים. פשיטה שלאחר מכן של כוחות סומליים שחררה את תשעת אנשי הצוות הנותרים, וכל 10 הפיראטים נלכדו. הפיראטים תכננו להשתמש בבני הערובה ההודים כדי לדרוש את שחרור הפיראטים המוחזקים בבתי הכלא ההודיים. הצי ההודי השתלט על הדאו ואנשי הצוות שלו ב-13 באפריל 2017. לאחר שביצעה בדיקות רפואיות לאנשי הצוות וסיפקה מחדש את כלי השיט, ספינת חיל הים ליוותה את "אל קאוסאר" ליעדה המתוכנן.
סומלים בהודו
לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בסומליה ב-1991, כמה סומלים ביקשו מקלט בהודו. קהילת פליטים זו מהווה את עיקר המהגרים הסומליים במדינה. נכון לשנת 2007, יש בהודו כ-600 סומלים, 80-90% מהם מרוכזים בעיר היידראבאד. ערים אחרות עם אוכלוסיות גדולות כוללות פונה, ניו דלהי, מומבאי, מיסורו ואורנגבאד.
סומלים מבקרים לעיתים קרובות בהודו כדי ללמוד במדינה או כדי לפנות לטיפול רפואי. הנשיא לשעבר של סומליה חסן שייח' מוחמד למד בהודו בשנות ה-80.
הודים בסומליה
סוחרים הודים עסקו במסחר עם סומלים מאז ימי קדם. הנוסע הערבי אבן בטוטה תיעד את נוכחותם של סוחרים הודים בקרן אפריקה עוד בשנת 1331. בטוטה כתב שהסוחרים גרו עם משפחותיהם בבניינים של קומה אחת או שתיים. עד המאה ה-19 החלו סוחרים הודים בסומליה לייצא משק חי לייצוא, בשר, עורות ומוצרים חקלאיים מדרום סומליה.
בעלי מטעים איטלקיים שכרו הודים לעבודה במטעים בסומליה (בעיקר בסביבות קוריולי) בשנות ה-40 וה-50. הודים הקימו גם כמה עסקים במדינה. על פי ההערכות, גרו בסומליה כ-200 משפחות הודיות, המעורבות בעיקר בבדים גוססים במוגדישו ובמרקה. הקהילה ההודית בסומליה התגוררה בעיקר בערים והיו לה בתי ספר ומתקנים משלה. באותה תקופה, הסומלים היו בעיקר נוודים ששוטטו באזורים הכפריים. משפחות הודיות בקיסמאיו עברו למוגדישו בתחילת שנות ה-80, וכמעט כל הקהילה ההודית בסומליה עזבה את המדינה לאחר שהחלה מלחמת האזרחים בסומליה ב-1991. רוב ההודים בסומליה עברו למומבסה, קניה. לאחר מלחמת האזרחים, כל הנכסים בבעלות הודית בסומליה נתפסו על ידי מיליציה חמושה.
שומרי שלום
בסביבות 4,600 חיילים הודים השתתפו ב-UNOSOM II בשנים 1993–1994. המחלקה ההודית של UNOSOM II, בראשות הבריגדיר חבר הפרלמנט בהאגאט, כללה שריון, מסוקים והצי ההודי, והתבססה בבאידוה. 12 חיילים הודים נהרגו בפעולות בסומליה. מלבד פעולות שמירת השלום, ביצעו כוחות הודים גם פעילויות הומניטריות ושיקום. חיילים הודים חילקו תרופות וזרעים בשווי של 77,000 דולר.
התזמורת הלאומית של בלגיה
התזמורת הלאומית של בלגיה (בהולנדית: Nationaal Orkest van België, בצרפתית: Orchestre national de Belgique) היא התזמורת הראשונה במעלה בבלגיה. היא נוסדה בשנת 1931 על ידי דזירה דפו בשם "התזמורת הסימפונית של בריסל", ובשנת 1936 עברה ארגון מחדש וקיבלה את שמה הנוכחי. מקום מושבה הקבוע הוא בהיכל האמנויות היפות (Palais des Beaux-Arts או Paleis voor Schone Kunsten) בבריסל. כיום היא מופיעה ב-70 קונצרטים בעונה (מספטמבר עד יולי) בבלגיה ומחוצה לה. התזמורת נהנית מתמיכת הממשלה הבלגית ומעסיקה 93 נגנים. היא מתמחה במוזיקה של המאה ה-19 והמאה ה-20 ומבצעת גם מוזיקה לסרטים.
התזמורת הלאומית של בלגיה נודעת גם בליווי הסיבוב הגמר של תחרות המוזיקה על שם המלכה אליזבת, בניצוחו של ז'ילבר וארגה.
עד למינויו של אנדרה קלויטנס כמנצחה הקבוע, בשנת 1958, עבדה התזמורת עם מנצחים שונים, ביניהם קרל בהם, דזירה דפו, אריך קלייבר ופייר מונטה.
רוי רביבו
רוי רביבו (נולד ב-22 במאי 2003) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי במועדון מכבי תל אביב, בנבחרת הצעירה עד גיל 21 ובנבחרת ישראל הבוגרת.
קריירה
רביבו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב אליה הצטרף בגיל שמונה. ב-22 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק במסגרת גביע הטוטו נגד הפועל ירושלים.
נבחרת ישראל
החל משנת הוא משחק בנבחרת הנוער של ישראל עמה השתתף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2022 בה הגיעה לגמר האליפות. לזכותו 20 הופעות בנבחרת הנוער ושער אחד.
ביוני 2023 זומן לנבחרת ישראל הבוגרת ושיחק לראשונה ב-19 ביוני.
חייו הפרטיים
רביבו בנו של כדורגלן העבר חיים רביבו. דודיו, דוד רביבו ושי רביבו, הם כדורגלני עבר גם הם.
בשורות אפוקריפיות
בשורות אפוקריפיות הן כל ספרי הבשורה אודות חיי ישו וסיעתו שלא נכללו בתוך הקאנון הנוצרי המאוגד בברית החדשה. מוכרים לפחות 45 ספרי בשורה אפוקריפיים כאלה. לפני חתימת הקאנון הנוצרי על ידי אבות הכנסייה, רבים מהם היו מקובלים על זרמים שונים בנצרות הקדומה, שהוקעו כמינים.
ניתן לחלק את הבשורות האפוקריפיות למספר סוגים: בשורות "ינקות" (כלומר, כאלה המתארות את הינקות והילדות של ישו); בשורות "יהודיות-נוצריות" (כלומר, כאלו שחוברו בכתות יהודיות-נוצריות); בשורות המספקות אלטרנטיבה לבשורות הקאנוניות מבחינת המידע שהן מתארות; בשורות המתעדות היגדים של ישו; ובשורות המתארות את הפסיון של ישו. בנוסף, קיימות בשורות הרמוניות, המנסות לאחד את כל העדויות על ישו למקור אחד.
בין הבשורות האפוקריפיות:
בגלל דחיית הגנוסטיקה, חלק מן החוקרים סוברים כי בשורות בעלות נופך גנוסטי אינן יכולות להיחשב כחלק מן האפוקריפה, שכן הן אינן נחשבות ל"שימושיות" מבחינה תאולוגית על ידי הכנסיות בימינו. בין בשורות אלו ניתן למנות את:
ג'וזף לאמב
ג'וזף לאמב (6 בדצמבר 1887 – 3 בספטמבר 1960) היה מלחין אמריקאי של מוזיקת רגטיים. לאמב, ממוצא אירי, היה האמריקאי היחיד שלא היה אפרו-אמריקאי מבין "שלושת הגדולים" של מוזיקת ה"רגטיים" הקלאסי, השניים האחרים היו סקוט ג'ופלין וג'יימס סקוט.
קורות חיים
לאמב נולד במונטקלייר, ניו ג'רזי. הצעיר מבין ארבעה ילדים, הוא לימד את עצמו לנגן בפסנתר והתפעל מביצועי הרגטיים המוקדמים של סקוט ג'ופלין.
הוא עזב את מכללת סנט ג'רום ב-1904 לעבוד בחברה למכירת ציוד ומוצרי טקסטיל. הוא פגש את סקוט ג'ופלין בשנת 1907 במשרדי חברת ההפקה ג'ון סטארק אנד סון (John Stark & Son). ג'ופלין התרשם מהלחנים של לאמב והמליץ בפניו להוציא אותם לאור אצל מפיק מוזיקת הראגטיים ג'ון סטארק.
במשך העשור הבא סטארק פרסם את המוזיקה של לאמב, החל מיצירתו הראשונה "Sensation". את שתים עשרה קטעי הרגטיים של לאמב שפורסמו על ידי סטארק בין השנים 1908 ל-1919 ניתן לחלק לשתי קבוצות:
בשנת 1911 התחתן לאמב עם הנרייטה שולץ ועבר לברוקלין, ניו יורק. הוא עבד כמעבד בחברת הפקת המוזיקה של ג'יי פרד הלף ומאוחר יותר, החל באפריל 1914, כמנהל חשבונות של חברת L. F. Dommerich & Company. הנרייטה נפטרה משפעת בשנת 1920.
בערך באותה תקופה העניין במוזיקה פופולרית עבר מרגטיים לג'אז. לאמב הפסיק לפרסם את המוזיקה שלו, והמשיך לנגן ולהלחין רק כתחביב. היצירה "Bohemia Rag" התפרסמה בשנת 1919.
עם התחדשות העניין ברגטים בשנות החמישים, לאמב סיפר ושיתף את זיכרונותיו מג'ופלין ודמויות רגטיים מוקדמות אחרות עם היסטוריונים של המוזיקה.
רבים הופתעו לגלות, שלא רק שהוא עדיין חי אלא שהוא לבן. הוא חיבר קטעי ראג חדשים, השמיע יצירות שמעולם לא פורסמו, והקליט אותן.
שנה לפני מותו, בשנת 1960, יצא האלבום Joseph Lamb: A Study in Classic Ragtime בהוצאת Folkways Records. הוא נפטר מהתקף לב בברוקלין בגיל 72.
מכשף
מכשף, אשף, מג או קוסם, הוא אדם בעל יכולות על-טבעיות שעוסק בקסם וכישוף. דמות המכשף מופיעה רבות בספרות, ביצירות פנטזיה, בפולקלור ואגדות, בסרטי קולנוע ובמשחקי תפקידים.
המכשף מבצע את קסמיו באמצעות תורת הנסתר או שימוש בכשף, בניגוד לאיש דת (נביא, שאמאן או דרואיד) שמבצע נסים באמצעות פנייה אל האל. המכשף מתואר לרוב בספרות כאדם חכם מאוד שהקדיש את כל חייו ללימוד תורת הנסתר ולשליטה בכוח הכשף, לרוב מתוך תאווה לעוצמה וכוח. מכשפים יכולים להיות טובים, רעים או נייטרלים. ארכיטיפים המשוייכים למכשפים הם מטה קסם, ספר לחשים, כובע מחודד, גלימה ארוכה וזקן ארוך ולבן.
דיפ-פייק
Deepfake (בעברית: דיפ-פייק או דיפייק) היא טכנולוגיה מבוססת בינה מלאכותית ליצירת סרטוני וידאו, צילומים או קטעי קול מזויפים. דיפ-פייק מאפשר ליצור תוכן מזויף שנראה אמיתי על ידי שילוב תמונות וסרטונים קיימים על פני תמונות וקטעי וידאו מקוריים. בשל יכולות אלו, נעשה בטכנולוגיה שימוש להפקת סרטונים פורנוגרפיים של ידועניות, פורנוגרפיית נקם, פייק ניוז ומתיחות זדוניות כמו גם ספינים תקשורתיים להטיית דעת הקהל.
הביטוי הוא הלחם של המילים "Deep learning" (למידה עמוקה) ו-fake ("זיוף") והשתמשו בו לראשונה בשנת 2017 באתר Reddit.
היסטוריה
התפתחות טכנולוגיית הדיפ-פייק התרחשה במידה רבה בשני מישורים: מחקר במוסדות אקדמאיים ופיתוח על ידי חובבים בקהילות מקוונות.
מחקר אקדמי
שורשי המחקר האקדמי של טכנולוגיית הדיפ-פייק טמונים בעיקר בתחום הראייה הממוחשבת, תת-תחום של מדעי המחשב המבוסס לעיתים קרובות על בינה מלאכותית, שמתמקד בעיבוד ממוחשב של תמונות וסרטונים דיגיטליים. ציון דרך מוקדם היה תוכנית מחשב לשכתוב וידאו שפורסמה בשנת 1997; התוכנית שינתה קטעי וידאו קיימים של אדם מדבר והתאימה את הדיבור שלו לרצועת אודיו שונה. זו הייתה המערכת הראשונה שביצעה שינויים בהבעות פנים באופן אוטומטי לחלוטין, והיא עשתה זאת באמצעות טכניקות למידת מכונה כדי ליצור קשרים בין הקול שמופק על ידי דמות בווידאו וצורת הפנים שלה.
פרויקטים אקדמאיים עדכניים התמקדו ביצירת סרטוני וידאו מציאותיים יותר והפיכת הטכניקות לפשוטות, מהירות ונגישות יותר. בשנת 2016 פורסמה תוכנית המחשב "Face2Face", שהתאימה קטעי וידאו של פני אדם כך שיחקו הבעות פנים של אדם אחר בזמן אמת. התוכנית התמקדה בחיקוי הבעות פנים בזמן אמת באמצעות מצלמה שלא תופסת עומק שדה ובכך מאפשרת להשתמש בטכנולוגיה במצלמות צרכנים נפוצות. בשנת 2017 פורסמה תוכנית מחשב בשם "Synthesizing Obama", שלקחה קטעי וידאו של נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה והתאימה את הדיבור שלו לרצועת אודיו נפרדת. התוכנית התמקדה ביצירת טכניקה פוטו-ריאליסטית לסינתזת צורות פה מאודיו.
פיתוח חובבים
מקור הביטוי דיפ-פייק לקוח ממשתמש רדיט אנונימי בשם "deepfakes". הוא, כמו אחרים בקהילת r/deepfakes ברדיט, שיתפו סרטוני דיפ-פייק שהם יצרו; סרטונים רבים הטמיעו פנים של ידועניות על גוף של שחקניות פורנו, בעוד שתוכן לא-פורנוגרפי כלל סרטונים רבים שבהם הטמיעו את הפנים של השחקן ניקולס קייג' בסרטים שונים.
פורנוגרפיה
שימוש ידוע לשמצה בטכנולוגיית דיפ-פייק הוא הטמעת פנים של ידועניות על גוף של שחקניות פורנו ויצירת סרטונים פורנוגרפיים מזויפים. פורנוגרפיית דיפ-פייק הופיעה לראשונה באינטרנט בשנת 2017 כאשר משתמש אנונימי בשם "deepfakes" פרסם מספר סרטונים פורנוגרפיים מזויפים באתר רדיט; הראשון שמשך תשומת לב היה סרטון של השחקנית דייזי רידלי. ידועניות נוספות שפורסמו סרטונים מזויפים שלהן: גל גדות, אמה ווטסון, קייטי פרי, טיילור סוויפט, מייזי ויליאמס וסקרלט ג'והנסון. סרטונים אלו הוסרו זמן קצר לאחר פרסומם.
לאחר שטוויטר ואתר הפורנו Pornhub אסרו הפצת חומרים פורנוגרפיים מבוססי בינה מלאכותית, אתר רדיט עדכן את המדיניות שלו ב-7 בפברואר 2018 ואסר פרסום פורנוגרפיה שנעשתה ללא הסכמת המשתתפים. עם זאת, קהילות מקוונות אחרות ממשיכות לשתף פורנוגרפיית דיפ-פייק בפלטפורמות שבהן לא עדכנו את המדיניות.
סקרלט ג'והנסון, שהשתמשו בדמותה לא פעם בסרטי דיפ-פייק פורנוגרפיים, דיברה בפומבי על הנושא במאמר ב"וושינגטון פוסט" בדצמבר 2018. היא הביעה דאגה מהתופעה, אך הצהירה שלא תנסה להסיר את הסרטונים כיוון שמדובר במאבק אבוד בשל אופי תרבות האינטרנט והחוקים השונים בכל מדינה; היא מאמינה שבעוד ידועניות כמותה מוגנות מעצם פרסומן, תופעת הדיפ-פייק מהווה איום כנגד נשים שהמוניטין שלהן עלול להיפגע כתוצאה מפורנוגרפיית נקם.
בבריטניה ניתן להעמיד לדין מפיקי דיפ-פייק בגין הטרדה, אך יש דרישה לחוקק חוק ספציפי יותר. בארצות הברית הוגשו אישומים מגוונים בדבר גנבת זהות, סייבר-סטוקינג ופורנוגרפיית נקם, ונידונה האפשרות לחוקק חוק מקיף יותר.
ביוני 2019 שוחרר להורדה יישום מחשב לווינדוס וללינוקס בשם "DeepNude", המשתמש בטכניקת רשת אדברסרית גנרטיבית (GAN) להסרת ביגוד מתמונות של נשים. לאפליקציה הייתה גרסה חינמית וגרסה בתשלום שעלתה 50 דולר. ב-27 ביוני, לאחר חצי מיליון הורדות וקריסה של השרת, יוצרי האפליקציה הסירו את התוכנה ונתנו החזר כספי לרוכשים.
ארצות הברית
במרץ 2018 פיתחה חברת ASI Data Science אלגוריתם עבור ועדה של ה-BBC שממיר טקסט כתוב לסאונד בקולו של טראמפ. בניסוי מקוון הוקראו בקול שישה משפטים על ידי האלגוריתם ועל ידי חקיינים של טראמפ, בהם אלק בולדווין וג'ון די דומניקו. מתוך 267 משתתפים, 90% מצאו את הגרסה שנוצרה על ידי האלגוריתם כיותר משכנעת וקרובה למציאות מאשר דגימות הקול האנושיות של החקיינים.
באפריל 2018 יצרו הבמאי והקומיקאי ג'ורדן פיל ומנכ"ל באזפיד ג'ונה פרטי סימולציית דיפ-פייק של אובמה שבה הוא מסביר על הסכנה של פייק ניוז. התשדיר הוויראלי נפתח במילים: "We’re entering an era in which our enemies can make it look like anyone is saying anything at any point in time" (בעברית: אנו נכנסים לעידן שבו האויבים שלנו יכולים לגרום לזה להיראות כאילו כל אחד אומר כל דבר בכל נקודה בזמן). הסרטון נוצר באמצעות אפליקציית החלפת הפנים FakeApp ותוכנת אפטר אפקטס.
בספטמבר 2018 שלחו שלושה נציגים מבית הנבחרים של ארצות הברית מכתב לראש המודיעין הלאומי שבו ביקשו ממנו להעריך את האיום שדיפ-פייקים מהווים על הביטחון הלאומי של ארצות הברית. במכתב תיארו את הדיפ-פייק כזיוף דיגיטלי היפר-ריאליסטי והזהירו כי הטכנולוגיה יכולה להוביל לסחיטה ודיסאינפורמציה.
ישראל
תהילה שוורץ אלטשולר, חוקרת במכון הישראלי לדמוקרטיה, אמרה על תופעת הדיפ-פייק "אנחנו בעולם של פוסט אמת, נתקלים בהרבה דיסאינפורמציה, ולתכנים הללו יש נטייה להתפזר ברשתות החברתיות אפילו מהר יותר ממידע אמיתי" והוסיפה בהקשר של מערכות הבחירות בישראל "החשש הוא שניתן יהיה להטות את תוצאות הבחירות על ידי פרסום מידע לא נכון, מידע ערוך, ושזה ישפיע על דעת הקהל. [...] הטכנולוגיה הזאת מערערת את האמון שלנו כחברה בעצם היכולת שלנו לברר את המציאות"..
במרץ 2019 יצר המפתח הישראלי בר היללי מודל תלת-ממדי של בנימין נתניהו בשם "Synthesizing Bibi" (פרפרזה לתוכנית המחשב "Synthesizing Obama" משנת 2017). היללי הודיע כי אין בכוונתו לפרסם את הקוד בגלל "רגישויות של פרויקטים מהסוג הזה".
בספטמבר 2019 שודר עימות טלוויזיוני מזויף בין מועמדים לראשות הממשלה בהנחיית ארז טל וישראל קטורזה בוועידת המשפיעים של חדשות ערוץ 12. העימות נוצר על ידי מפתחים מחברת "Canny AI" הישראלית; הוא משלב חקייני קול עם טכנולוגית דיפ-פייק שמייצרת מחדש את פני הפוליטיקאיים כך שיתאימו לסאונד המזויף.
בנובמבר 2019 נערך ראיון מזויף עם אביגדור ליברמן בתוכנית "מועדון לילה" באמצעות טכנולוגיית Deppfake.
טכנולוגיה
מבחינה טכנולוגית דיפ-פייק מבצעת סינתזת דימוי אנושי מבוססת בינה מלאכותית. באמצעות סופראימפוזיציה וטכניקת למידת מכונה הידועה כרשת אדברסרית גנרטיבית (GAN).
תוכנות Deepfake
בינואר 2018, הושקה תוכנה קניינית (להבדיל מתוכנה חופשית) בשם "FakeApp". האפליקציה מאפשרת למשתמשים ליצור ולשתף בקלות יחסית סרטוני וידאו עם פנים שהוחלפו. האפליקציה משתמשת ברשת עצבית מלאכותית, ודורשת מעבד גרפי ושטח אחסון של בין 3 ל-4 ג'יגה-בייט ליצירת וידאו מזויף. התוכנה זקוקה לחומר ויזואלי רב של האדם שאת פניו רוצים להכניס לווידאו המקורי כדי שאלגוריתם למידה עמוקה ילמד איזה היבטים בתמונה יש להחליף. התוכנה משתמשת בתשתית "TensorFlow" של גוגל.
באוגוסט 2018, חוקרים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי פרסמו מאמר שהציג אפליקציית ריקוד מזויף שיוצרת את הרושם של יכולות ריקוד מקצועי באמצעות בינה מלאכותית.
החל משנת 2019, "FakeApp" הוחלפה על ידי חלופות קוד פתוח דוגמת DeepFaceLab, FaceSwap ו-myFakeApp.
חברות עסקיות גדולות החלו להשתמש בטכנולוגית דיפ פייק. חברת "Momo" הסינית יצרה את אפליקציית "Zao" שמאפשרת למשתמשיה לשתול את פניהם על קטעי טלוויזיה וקולנוע באמצעות תמונה אחת. האפליקציה זכתה לפרסום רב בספטמבר 2019, לאחר שמשתמש בטוויטר פרסם סרטון קצר שלו כלאונרדו דיקפריו. הסרטון הויראלי נוצר תוך 8 שניות באמצעות האפליקציה.
זיוף סאונד
במקביל לפיתוח תוכנות שמייצרות זיופים ויזואליים, פותחו גם תוכנות לעיבוד וזיוף סאונד.
בסוף שנת 2016, אדובי הכריזה על יצירת אב טיפוס לתוכנה חדשה בשם "VoCo" שתאפשר לקחת הקלטה של קול אנושי ולהוסיף לה בהקלדה מילים ומשפטים חדשים שיישמעו כאילו נאמרו על ידי הדובר המקורי. התוכנה זקוקה לדגימת קול בת 20 דקות.
סטארט-אפ קנדי בשם Lyrebird מפתח מוצר שיאפשר ליצור הקלטה מלאכותית על סמך דגימת קול בת 60 שניות.
בסוף 2017, חברת באידו הסינית הכריזה על פיתוח Deep Voice, מטקסט לדיבור בזמן אמת, תוכנה לשיבוט קול שזקוקה לדגימת קול מקורית בת שניות אחדות בלבד.
בשנת 2019 נגנבו כמעט רבע מיליון דולר על ידי זיוף קול.
בדיקת אמיתות
ככל שטכנולוגיית דיפ-פייק מתפתחת נעשה קשה יותר ויותר להבחין בין זיוף למקור. בשל כך, חוקרים החלו לפתח כלים לאימות תוכן ואיתור דיפ-פייק: הסטארט-אפ Truepic פיתח אלגוריתם לאימות תמונות באמצעות אפליקציה; חוקרים מאוניברסיטת אולבני פיתחו גלאי זיופים על סמך דפוסים לא טבעיים של מצמוצים; חוקרים מאוניברסיטת דרום קליפורניה בשיתוף עם המכון לטכנולוגיות יצירתיות בלוס אנג'לס בנו אלגוריתם לזיהוי בינה מלאכותית בסרטוני וידאו של פוליטיקאים שעוקב אחר הבעות פנים זעירות הידועות גם כביומטריה רכה.
דרפ"א - סוכנות המחקר הטכנולוגי של הצבא האמריקאי החלה לפתח טכנולוגיות אוטומטיות לאיתור זיופים ואימות אותנטיות של סרטוני וידאו באמצעות מעבדת מדיה פורנזית, דוגמת זיהוי חוסר עקביות בתאורה על פני המשתמש בעוד הוועדה הטרנס-אטלנטית ליושר בבחירות מפתחת כלים למניעת התערבות דיפ-פייקים בבחירות לנשיאות.
ביקורת
הטכנולוגיה הגיעה לחשיפה בציבור הרחב בתקופה בה עדיין בוצעו חקירות בארצות הברית בנוגע להשפעתה של חברת קיימברידג' אנליטיקה ולגורמים מרוסיה על הבחירות לנשיאות ארצות הברית של שנת 2016, ועל רקע חשדות להתערבותן של רוסיה ומדינות נוספות בבחירות במדינות דמוקרטיות נוספות. בתקופה זו הציבור המערבי היה רגיש במיוחד לתופעות של שימוש במידע כוזב לצרכים פוליטיים, דוגמת השיטות הדיגיטליות להפצת פייק ניוז ברשתות החברתיות. אווירה ציבורית זו גרמה לכך שהדיפ-פייק מלכתחילה נתפס כאיום לא מוכר להטיה אפשרית של תוצאות בחירות במדינות דמוקרטיות, להשפעה על תפיסות ציבוריות של ציבורים רחבים ולזריעת בלבול ומחלוקת בין מדינות יריבות.
הלחץ הציבורי על הרשתות החברתיות, שנתפסו בציבור ובקרב פוליטיקאים משני המחנות האמריקאים כאחראיות במידה מסוימת על ניצול הפלטפורמות שלהן לביצוע שיטות התערבות בתוצאות הבחירות, דחף אותן למהר ולחפש פתרונות לנושא, ולשתף פעולה עם חברות טכנולוגיה המציעות פתרונות לנושא. ההנחה טרם הבחירות לנשיאות ארצות הברית של שנת 2020, היא שמדובר בטכנולוגיה לא מוכרת המתפתחת במהירות, כך שמציאת פתרון גורף לתופעה עד לבחירות הוא לא סביר.
בשנת 2019 הפכה קליפורניה למדינה הראשונה שחוקקה חוקים נגד הדיפ-פייק, כאשר אושרו במדינה שני חוקים - האחד אוסר על הפצה של סרטונים שעברו מניפולציה במטרה לפגוע בדמותו של מועמד פוליטי, או להשפיע על דעתם הפוליטית של מצביעים בטווח של 60 יום מיום בחירות. השני מעניק לתושבי קליפורניה את הזכות לתבוע אדם שיצר דיפ פייק בו מוטמעת דמותם בחומרי פורנו ללא הסכמתם.
האחים אברלי
האחים אברלי (באנגלית: The Everly Brothers) היה צמד מוזיקלי אמריקני שהורכב מהאחים אייזק דונלד "דון" אברלי (1 בפברואר 1937 – 21 באוגוסט 2021) ופיליפ "פיל" אברלי (19 בינואר 1939 – 3 בינואר 2014). הצמד המוזיקלי אשר נוסד באיווה שבארצות הברית בשנת 1957 הגיע לשיא הצלחתו בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20.
היסטוריה
פיליפ ואחיו דון הקימו יחד את ההרכב בשנת 1956, אך הסינגל הראשון שהקליטו "Keep A Lovin Me" נכשל מסחרית. הצמד פרץ לתודעת הציבור בשנת 1957 בזכות מספר ביצועים הרמוניים בולטים אשר לוו בגיטרה אקוסטית. בתחילת דרכם המוזיקה של הצמד הושפעה מאוד ממוזיקת הקאנטרי (הוריהם היו נגני מוזיקת קאנטרי), אף על פי כן, הסגנון המוזיקלי של הצמד השתנה בהדרגה לסגנון רוק. החזות ה"טובה" שלהם ושיריהם ההרמוניים גרמו לכך שבאותה העת הם לא נחשבו בקרב הקהל הרחב למוזיקאים שנויים במחלוקת בדומה למספר מוזיקאים אחרים בסגנון הרוק באותה העת כגון ריצ'רד הקטן ואלביס פרסלי, אף על פי כן הצמד צבר פופולריות רבה באותה העת והייתה לו השפעה גדולה על התפתחות מוזיקת הרוק.
הצמד היה בשיא הצלחתו בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ובמחצית הראשונה של שנות ה-60 של המאה ה-20, אך בהמשך, שילוב של שירות צבאי ותקופת הפלישה הבריטית, גרמו לכך שהצמד מעולם לא הצליח לשחזר את הפופולריות שלו כבעבר. על אף שהמשיך להוציא לשווקים תקליטים, בשנת 1973 הצמד התפרק באופן זמני. הצמד החל להופיע שוב יחד ב-1983, כאשר באותה העת הוציא לשווקים אלבום חדש אשר הופק בין היתר בשיתוף עם פול מקרטני ודייב אדמונדס.
ב-21 באוגוסט 2021, בגיל 84, מת דון בביתו בנאשוויל.
נמל התעופה הבין-לאומי זוורטנוץ
נמל התעופה הבינלאומי זוורטנוץ (בארמנית: Զվարթնոց միջազգային օդանավակայան), ממוקם ליד זוורטנוץ, כ-15 ק"מ מערבית לירוואן, בירת ארמניה. הוא פועל כנמל התעופה הבינלאומי הראשי של ארמניה. זוורטנוץ הוא נמל התעופה העמוס ביותר במדינה, ומשמש כבסיסה של חברת התעופה ארמניה אייר קומפני, בעבר שימש כנמל הבית של חברת ארמאוויה.
היסטוריה
נמל התעופה נפתח בשנת 1961. בעקבות תחרות עיצוב שנערך ב-1970, חמישה אדריכלים (מ. קצ'יקיאן, א. טרחניאן, ס. קלשניאן, ל. צ'רקזיאן, ומ. בגדסריאן) זכו לעצב את בניין הטרמינל הראשון. נמל התעופה שופץ בשנת 1980, אז נוסף מסוף חדש, על מנת לענות על הצרכים התחבורתיים הגדלים של ברית המועצות.
כאשר ארמניה הכריזה על עצמאותה מברית המועצות בשנות ה-90, הייתה צמיחה בתחבורה תעשייתית, אשר הובילה לבניית טרמינל מטענים חדש ב-1998, אשר יכול להתמודד עם תעבורה של כ-100,000 טון של מטען בשנה. ב-2001, נחתם הסכם זיכיון לניהול תפעולי בן 30 שנה לנמל התעופה עם חברת "נמלי תעופה בינלאומיים ארמניה CJSC", חברת בת של החברה הארגנטינאית Corporación America, אשר בתורה נמצאת בבעלותו של איש העסקים הארמני-ארגנטינאעי אדוארדו יורנקיאן. במסגרת הסכם זה, CJSC שיפצה את המסלול הראשי ואת מסלולי ההמראה והנחיתה, ואת הרמפה. התנועה של נמל התעופה זברנוטס כמעט הוכפלה, מ 1.11 מיליון נוסעים בשנת 2005 ל-2.05 מיליון בסוף 2014. עד 2020 מתוכנן נמל התעופה בירוואן להגיע לכ -3 מיליון נוסעים מדי שנה. ב-2006, נפתח אזור הגעה חדש עם שערים ואולם למקבלי פנים, ואחרי זה גם אולם נוסעים יוצאים חדש, וכן מתקן חנייה עם קיבולת של 1,000 כלי רכב ב-2011. ב-30 בינואר 2013, זברנוטס זכתה בפרס "נמל התעופה הטוב ביותר בחבר העמים" במהלך טקסי השווקים המתפתחים לנמלי תעופה (EMAA) שנערך בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
סקירה כללית
נמל התעופה מתואם למטוסים עד (וכולל) גודל של אנטונוב An-225, בואינג 400–747 ו-איירבוס A380. מסלול 9 מצויד ב-ILS CAT II, אשר מאפשר פעולת מטוסים בסייג רום נמוך (30 מטרים) ונראות מוגבלת (350 מטר). נמל התעופה הבינלאומי זוורטנוץ לאחרונה התקין מערכת תצוגת מידע טיסות חדש (FIDS), ומערכת זיהוי אוטומטית ביומטרית להפקדת מטען והרשמת נוסעים (צ'ק-אין). כמו כן, נוספו 150 מצלמות מעקב ברחבי שדה התעופה. הגישה לאזורי העלייה למטוס מאובטחים ברמה גבוהה, על ידי מערכת שלושה שלבים: פיקוח מוקדם (באמצעות טביעות אצבעות וכרטיס עלייה למטוס), פיקוח דרכונים, ופיקוח במערכות רנטגן.
תחבורת קרקע
יש מגוון גדול של מוניות זמינות מחוץ לטרמינל, אך רק חברה אחת מורשית על ידי רשות התעופה, והיא מוניות איירפורט. חברה זו משרתת רק לנסיעות אל ומנמל התעופה, ואינה מספקת שירותי הסעה בתוך העיר.
בשנת 2017, הושק שירות אוטובוסים חדש, אשר מסיע נוסעים בין העיר ירוואן ונמל התעופה זוורטנוץ. האוטובוס יוצא כל חצי שעה בין 7:00 בבוקר ל-22:00 בלילה, וכל שעה בין השעות 22:30 ו-7:00. השירות מופעל על ידי חברת Elitebus. נכון ל-2018, כרטיס לכיוון אחד עולה 300 דראם, והאוטובוס עוצר במספר תחנות במרכז ירוואן הקרובות למטרו ולאתרים מרכזיים אחרים, ביניהם כיכר הרפובליקה, צומת רחובות אבוויאן וסאיאט נובה, ושדרת משטוטס.
מפרץ קוטור
מפרץ קוטור (סרבית Boka Kotorska או Бока Которска, איטלקית Bocche di Cattaro) הוא מפרץ מפותל בים האדריאטי בצפון-מערב מונטנגרו. המפרץ שבשל צורתו וההרים התלולים המקיפים אותו מכונה לעיתים "הפיורד הדרומי באירופה" הוא למעשה עמקו השקוע של נהר בוקליי (Bokelj) שזרם בעבר מהר אוריין (Orjen) אל הים האדריאטי. המפרץ היה מיושב מהעת העתיקה, והערים קוטור ממנה קיבל את שמו, ריסן (Risan, איטלקית Risano), טיווט (Tivat, איטלקית Teodo), פרסט (Perast, איטלקית Perasto) והרצג נובי (Herceg Novi, איטלקית Castelnuovo), יחד עם נופי המפרץ עצמו, מהוות כולן אטרקציות תיירותיות. בשנת 1979 הוכרז חלקו המזרחי של המפרץ (אגני קוטור וריסן) לאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה
המפרץ מורכב ממספר אגנים קטנים המחוברים זה לזה במצרי ים, ומהווה את אחד מהמעגנים הטבעיים הטובים ביבשת. בחלק הפנימי נמצאים האגנים של קוטור וריסן, שניהם בצורת משולשים, והשוכנים בצילם של הר אוריין והר לובצ'ן (Lovćen). אגנים אלה מחוברים במצר וריגה (Verige, איטלקית "קטנה" Catene) באורך של 2 ק"מ וברוחב של 300 מטר אל אגן טיווט, גם הוא בצורת משולש; וזה מחובר בתעלת קומבור (Kumbor) אל האגן החיצוני שליד הרצג נובי. על חלקו החיצוני של המפרץ מגונן חצי האי פרבלקה (Prevlaka, בקרואטית "מצר יבשה") השייך לקרואטיה ומהווה את הנקודה הדרומית ביותר של מדינה זו. סוגיית השליטה בחצי האי פרבלקה הייתה נתונה במחלוקת בין שתי המדינות, אך לאחרונה הכירה מונטנגרו בריבונותה של קרואטיה בפרבלקה.
אקלים
במפרץ שורר אקלים ים תיכוני גשום במיוחד, והר אוריין שמצפון למפרץ זוכה לכמות המשקעים הגדולה באירופה - כ-6,250 מ"מ. בריסן שלחוף המפרץ עצמו יורדים מדי שנה כ-3,500 מ"מ של משקעים. משמעות העובדה שמרבית המשקעים יורדים בחורף היא שבימים ספורים בחודשי החורף עשויים לרדת עד 200 מ"מ של גשם המחיים את המעיינות והמפלים הקרסטים. בין אלה ידועים במיוחד מעיין סופוט (Sopot) שהוא המעיין הקרסטי השופע בעולם (עד 200 מ"ק לשנייה), ומעיין שקורדה (Škurda).
אוכלוסייה
70% מתושבי האזור מתגוררים בערים, עובדה העושה אותו לאזור המעוייר ביותר במונטנגרו. בשנת 2003 התגוררו 71,443 איש סביב המפרץ, כמחצית מהם (33,971 איש) בהרצג נובי. לפי מפקד משנת 1991 הגדירו עצמם 42% כסרבים, 35% כמונטנגרים וכ-8% כקרואטים. את המפרץ חוצה קו מעבורת בנקודה הצרה ביותר שבו, בין קמנרי (Kamenari) ולפטני (Lepetani), ובטיווט שוכן שדה התעופה השני בגודלו במונטנגרו. כלכלת האזור נסמכת בעיקר על ענפי התיירות והשירותים, והחקלאות אינה מהווה ענף פרנסה מרכזי בשל היעדר קרקע המתאימה לכך. ענף החקלאות העיקרי הוא החקלאות הימית, כלומר דייג וגידול צדפות למאכל במימי המפרץ.
תיירות
מפרץ קוטור הוא חלק מהריביירה של מונטנגרו, הנפרשת לאורך 283 קילומטרים של חופי הים האדריאטי. מאז שב השקט לשרור במדינות יוגוסלביה לשעבר, לאחר מלחמת האזרחים וההיפרדות מסרביה, חוזרים תיירים רבים ומציפים את חופי מפרץ קוטור. העיר המרכזת את מירב התיירים היא העיר קוטור. כביש מפותל עולה מקוטור לעבר העיירה נייגושי והר לובצ'ן, ממנו יש נקודות תצפית מרהיבות על מפרץ קוטור.
גארט גרייבס
גארט ניל גרייבס (באנגלית: Garret Neal Graves; נולד ב-31 בינואר 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת לואיזיאנה. גרייבס, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז קונגרס זה בבית הנבחרים מאז 2015. בתחום מחוז הקונגרס שאותו הוא מייצג רוב שטחה של בירת המדינה, באטון רוז'.
ביוגרפיה
גרייבס שימש במשך תשע שנים כעוזרו הפרלמנטרי של בילי טאוזין, חבר בית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה. הוא היה גם עוזר חקיקתי בוועדת האנרגיה והמסחר של בית הנבחרים, שם היה טאוזין יושב הראש של הוועדה. ב-2005 היה לעזר בוועדת המסחר, המדע והתחבורה בסנאט של ארצות הברית, שם היה עוזרו של הסנאטור דייוויד ויטר. הוא היה מנהל המטה של ​​ועדת המשנה לענייני שינויי אקלים והשלכותיהם. בסנאט הוא הוסיף לעבוד עבור ג'ון ברו, בן טיפוחיו של אדווין אדוארדס וקודמו של ויטר בסנאט. הוא שימש כעוזר חקיקתי ראשי בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט.
ב-2008 מונה גרייבס בידי מושל לואיזיאנה בובי ג'ינדאל לניהול רשות ההגנה והשיקום של חופי לואיזיאנה. בתפקיד זה הוא ניהל משא ומתן בשם המדינה עם בריטיש פטרוליום על דליפת הנפט במפרץ מקסיקו. ב-17 בפברואר 2014 התפטר גרייבס מתפקידו.
במרץ 2014 הודיע ​​גרייבס על כוונתו להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של לואיזיאנה במהלך בחירות 2014. זאת לאחר שנציג המחוז המכהן בבית הנבחרים, ביל קסידי, ניצח את הסנאטורית המודקרטית מרי לנדרו בבחירות לסנאט. בבחירות המקדימות הבלתי-מפלגתיות שנערכו לקראת הבחירות הכלליות, סיים מושל המדינה לשעבר אדווין אדוארדס, איש המפלגה הדמוקרטית, במקום הראשון עם 30 אחוז מקולות הבוחרים ואחריו גרייבס עם 27%. ב-6 בדצמבר 2014 ניצבו אדוארדס וגרייבס זה מול זה בבחירות חוזרות. בבחירות אלה ניצח גרייבס עם 62.4% מקולות הבוחרים ואחריו אדוארדס עם 37.6%.
הוא נבחר מחדש בבחירות 2016 ובבחירות 2018. באפריל 2017 התפרסם גרייבס לאור סכסוך פומבי עם המושל הדמוקרטי ג'ון בל אדוארדס בנוגע להוצאת הסיוע הפדרלי לקרבנות השיטפונות שפקדו את לואיזיאנה ב-2016. גרייבס, שהוזכר כמתמודד פוטנציאלי נגד אדוארדס בבחירות לתפקיד המושל ב-2019, טען שהוא שם פעמיו למען תושבי לואיזיאנה שנפגעו מהשיטפונות ולא בהכנת הקרקע לקראת התמודדות עתידית לתפקיד המושל. בקונגרס ה-116 של ארצות הברית היה החבר הבכיר בוועדת בית הנבחרים של ארצות הברית על משבר האקלים.
יחזקאל חי אלביג
יחזקאל חי אַלבֶּיג (לעיתים נכתב אל-ביג; באנגלית: Ezekiel Hai Albeg; 16 בספטמבר 1909 – 7 במאי 1995) היה משורר ופייטן ממוצא יהודי-בגדאדי.
קורות חיים
למרות אהבתו לארץ ישראל, הנידונה ברבים משיריו, עזב בשנת 1937 את הארץ, שהה ארבעה חודשים באלכסנדריה שבמצרים, ומשם המשיך לניו יורק. את כאב הנדידה תיאר בשירו "וגלות מְנָתי", אחד משיריו המפורסמים ביותר. בארצות הברית שימש בהתחלה במשך שבע שנים כעורך בהוצאת הספרים "Hebrew Publishing Company", ואחר כך עבד כחזן בברוקלין בבתי כנסת של יוצאי חלב. במלחמת העולם השנייה שר בערבית לתחנת רדיו של NBC במסגרת שידורי תעמולה אנטי-נאציים לעולם הערבי. בהמשך חייו עבר ללוס אנג'לס, שם נפטר בשנת 1995, בגיל 85.
יצירתו
לאורך כל חייו חיבר שירת חול וקודש בעברית בהשראת שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, שאליה נמשך מגיל צעיר. בהקדמה לספרו "מארם נהרים עד ירושלים" (תשכ"ג) גולל אלביג את סיפור היכרותו עם שירת ספרד: בהמשך הכיר אלביג גם את מלאכת כתיבת המקאמה דרך היצירות שאליהן נחשף בעודו במצרים:
את ספר שיריו הראשון, "רינת יחזקאל", הוציא לאור בירושלים בגיל 17 בלבד, בשנת 1927, בתמיכתו של תורם אלמוני. במהלך חייו הוציא לאור עוד שישה ספרי שירה, בהם חיבורים מסוג מקאמה, שירי חול ופיוטים. כמה משיריו הולחנו לצלילי מנגינות ידועות מהעולם הערבי ובמיוחד ממצרים. את רוב שיריו קיבץ מחדש בספרו "דיואן" (לוס אנג'לס תשמ"ג) בן ה-640 עמודים. לאחר מות אשתו בשנת 1983 מיעט לכתוב עוד שירים.
בנוסף לשירים פרי עטו, אלביג גם ערך ופרסם בארצות הברית מספר מחזורים וסידורים.
ההונאה הגדולה
ההונאה הגדולה (באנגלית: The Hummingbird Project; מילולית: פרויקט יונקי הדבש) הוא סרט מותחן דרמה קנדי-בלגי משנת 2018 העוסק בסחר בתדירות גבוהה וגישת שוק ישירה של השהיה אולטרה-נמוכה, שנכתב ובוים על ידי קים נגוין בהפקת פייר אוון. בסרט מככבים ג'סי אייזנברג, אלכסנדר סקארסגארד, סלמה הייק ומיכאל מנדו.
הסרט יצא לבכורה העולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-8 בספטמבר 2018. הוא יצא להקרנות מסחריות בארצות הברית ב-15 במרץ 2019, על ידי חברת The Orchard ויצא ב-22 במרץ 2019 בקנדה על ידי חברת Elevation Pictures.
עלילה
שני בני דודים מניו יורק, הסוחרים במניות בתדירות גבוהה מסתכסכים עם אווה, הבוסית הקודמת שלהם, במאמץ לעשות מיליונים במסחר אלקטרוני על ידי פריסת מערכת סיבים אופטיים מהבורסה של קנזס לניו יורק כדי להאיץ את עסקאות המניות ובכך יוכלו לנצח את מתחריהם בסחר המניות. אך בדרך לשם הם יגלו שאווה לא תבחל בשום אמצעי על מנת לעצור אותם.
הפקה
במאי 2017 הוכרז כי ג'סי אייזנברג ואלכסנדר סקארסגארד יצטרפו לצוות הסרט, עם קים נגוין, המביים מתוך תסריט שהוא בעצמו כתב. פייר אוון שימש כמפיק ואילו בריאן קוואנו-ג'ונס ופרד ברגר שימשו כמפיקים בפועל, באמצעות החברותitem וחברות ההפקה Automatik ו-HanWay Films.. בספטמבר 2017, סלמה הייק הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט. באוקטובר 2017 הצטרף גם מיכאל מנדו.
הצילומים נערכו בקוויבק בנובמבר 2017.
הפצה
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-8 בספטמבר 2018 והיה סרט הפתיחה בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בוונקובר בהמשך אותו החודש. זמן קצר לאחר מכן, חברת The Orchard רכשה את זכויות הפצה של סרט בארצות הברית. הסרט יצא בהפצה מוגבלת בארצות הברית ב-15 במרץ 2019.
מחאת דוד הנחלאווי
מחאת דוד הנחלאווי הייתה מחאת רשת, על יחס הצבא לחייל שצולם מתעמת עם פלסטיני. המחאה החלה בסוף אפריל 2014 בפייסבוק, ותמה לאחר כחודש. במסגרת המחאה, חיילי צה"ל ואזרחים ישראלים פרסמו ברשתות החברתיות תצלומים שלהם עם חולצות או שלטים שעליהם נכתב: "גם אני עם דוד הנחלאווי", "גם אני עם הנחלאווי", "גם אני עם חייל הנח"ל" וכן "גם אני הייתי דורך".
"מחאת דוד הנחלאווי" עוררה עניין גם בקרב פוליטיקאים, ובהם שרים וחברי הכנסת.
התקרית
באפריל 2014 נשלחו חיילים מגדוד 932 של חטיבת הנח"ל למשימות שיטור ואבטחה בחברון. נער פלסטיני התעמת עם אחד מחיילי הגדוד, דוד אדמוב, כאשר הוא מצולם במצלמת וידאו על ידי ארגון פלסטיני בשם "צעירים נגד ההתנחלויות" ובודדים נוספים. הנער, שהשתייך לקבוצה של תושבים שעוכבה במקום, הביע כעס ונצמד לחייל. החייל הורה לנער להתרחק, ומשלא נענה, נראה החייל דוחף אותו, מקלל, דורך לעברו את נשקו ומאיים לירות בו ובנער נוסף שרץ לעברו מאחור ואוחז בידו השמאלית אגרופן מתכת. הסרטון הפלסטיני הועלה לרשת האינטרנט ופורסם בחדשות 10.
המחאה
בעקבות פרסום הסרטון פרצה מחאת אינטרנט ישראלית שכונתה "מחאת דוד הנחלאווי", ובה הבעת תמיכה בחייל דוד אדמוב, בסיסמה "גם אני עם דוד הנחלאווי". לאחר פרסום הידיעה בחדשות 0404 החלה המחאה בעמוד הפייסבוק "גם אני עם דוד הנחלאווי", ובתוך זמן קצר העלה העמוד תמונות רבות, שהחלו סוחפות את הרשת החברתית.
בסמוך למועד התרחשות התקרית, אדמוב נשפט ונכלא בעוון תקיפת מפקדו, אך המוחים טעו לחשוב שאדמוב נכלא בגין התקרית שאירעה בחברון. בראיון שהעניק לערוץ 10, אמר אדמוב שלא היה משנה את אופן פעולתו.
המחאה כללה חיילים מיחידות צה"ל שונות, כמו כן הצטלמו אחרים במערכת הביטחון, כגון שוטרים. מרבית המצטלמים הסתירו את פניהם, כדי למנוע העמדתם לדין על עבירת משמעת. בהמשך התפשטה גם בקרב אזרחים ופוליטיקאים, בהם שר הכלכלה נפתלי בנט שאמר "הייתי פועל כמו דוד הלוחם, הוא פעל נכון", חבר הכנסת והרמטכ"ל לשעבר שאול מופז, שאמר שהוא מגבה אותו, חבר הכנסת לשעבר אביגדור קהלני שאמר כי הלוחם צריך היה לפעול בצורה תקיפה יותר, שר השיכון אורי אריאל, וחבר הכנסת אלי ישי שאף הצטלם עם שלט תמיכה בחייל והפך אותו לתמונות הפרופיל שלו בפייסבוק.
לאתר חדשות 0404 ולדף הפייסבוק שלו הועלו אלפי תמונות של חיילים המצטלמים עם השלטים "גם אני עם דוד הנחלאווי". התמונות כללו ציוד צבאי ופרטי לבוש צבאיים, אך פני החיילים הוסתרו. בהמשך נפתח דף פייסבוק בשם "גם אני עם דוד הנחלאווי" ובתוך שעות מספר הועלו תמונות רבות של חיילים המצטלמים עם שלט "גם אני עם דוד הנחלאווי". בתוך זמן קצר נרשמו בדף זה עשרות אלפי לייקים, (למעלה מ-129,000 נכון ל-5 במאי 2014).
מאוחר יותר דובר צה"ל מסר שהחייל נכלא עקב "בעיות התנהגות קודמות" וכי אין קשר בין אירוע זה לבין מעצרו, בנוסף הדגיש הדובר "כי מצופה מחיילים שחשים סכנה לחייהם לדרוך את נשקם כאמצעי הרתעה". אולם הודעה זו לא הועילה לעצירת המחאה.
דוד אדמוב התראיין לראשונה לאדם שפיר מ"צינור לילה" לו סיפר כי הוא שלם עם הדרך שפעל בה ועל שאיפתו לחזור ולהיות לוחם והוסיף: "אמא רוצה שהבן שלה יחזור הביתה בריא ושלם, היא לא רוצה את הבן שלה בארון".
בהמשך אדמוב חזר להיות לוחם ואף יצא לקורס מ"כים, אותו סיים בהצלחה ביולי 2015.
תגובות
הרמטכ"ל בני גנץ הגיב למחאה באומרו: "פייסבוק כאן וזה עובדה, אבל הוא אינו מחליף או מקביל לשיח מפקדים. נפיק הלקחים". כמו כן, הורה על הסברה בכל היחידות. דובר צה"ל, תת-אלוף מוטי אלמוז, הגיב לנושא ואמר כי "צה"ל מפקד על חייליו באמצעות המפקדים. אין דבר כזה מחאה בפייסבוק, ומחאה היא לא מושג צבאי". הוא דחה כותרות כמו "מרד דיגיטלי". קצין החינוך הראשי, תא"ל אבנר פז צוק, שיגר איגרת למפקדי צה"ל וחייליו, ובה שורת כללים להתנהגות נאותה בפייסבוק.
נשיא המדינה שמעון פרס אמר בריאיון לדב גיל-הר למהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 10: "מי שצריך לשפוט אותו הוא השיפוט הצבאי. הוא נשלח לזה. הוא נקלע לדבר שלא ציפה לו ולא ידע אותו. אתה שלחת את האנשים האלה. הם נוטלים סיכון וממלאים פקודות... צריך להבין איך הם הגיעו למצב הזה, ולפי זה לשפוט".
בשבועון "בשבע" של ערב ראש השנה ה'תשע"ה נבחרו אנשי השנה לשנת ה'תשע"ד. בין השאר נבחר קמפיין הרשת "גם אני עם דוד הנחלאווי".
שמואל הולנדר
שמואל הוֹלַנדֶר (נולד בה' באב ה'תש"ו, 2 באוגוסט 1946) הוא עורך דין ישראלי, לשעבר נציב שירות המדינה ומזכיר הממשלה.
ביוגרפיה
בשנים 1970-1973 שירת בפרקליטות הצבאית כתובע צבאי פיקודי וכשופט, והגיע לדרגת רב-סרן.
הולנדר ביצע במהלך השנים תפקידי ייעוץ משפטי שונים:
בשנת 1994 מונה הולנדר לתפקיד מזכיר הממשלה, וכיהן בתפקיד תחת ראשי הממשלה יצחק רבין ושמעון פרס, עד לאחר הבחירות בשנת 1996.
ב-1 בנובמבר 1996 מונה הולנדר לתפקיד נציב שירות המדינה, בו הוא כיהן עד לחודש נובמבר 2010. במאי 2010, סמוך למועד בו היה אמור להסתיים תפקידו, הוארך תפקידו בארבעה חודשים נוספים. באוגוסט אותה שנה, לאחר כהונה בת כמעט 15 שנים, הודיע הולנדר על כוונתו לפרוש מתפקידו. בתקופת כהונתו ספג ביקורת בדוחו"ת מבקר המדינה הקשורים בהתנהלותו, בין היתר בהקשר לכך שאיפשר גידול חד במספר נושאי משרות אמון במשרד ראש הממשלה מתשעה ל-53.
בשנת 2006 יצא לאור ספרו של הולנדר, אוויר פסגות, בהוצאת ידיעות אחרונות.
חיים אישיים
הולנדר נשוי ואב לארבעה. היה מקורב לרב נתן בוקובזה.
זליגת תכנים
זליגת תכנים הוא מושג המתאר מהלך במסגרתו מועברים שידורים של תכנים מעוררי עניין או בעלי חשיבות ציבורית מערוצי טלוויזיה הפתוחים לציבור הרחב לערוצים בתשלום, לעיתים תוך הפרת תנאי רגולציה. במושג זה נעשה שימוש בעיקר בעניינם של תוכני ספורט בטלוויזיה בישראל.
רקע
בשנת 2001, כתנאי לעלייתו של ערוץ "ספורט 5 פלוס" כערוץ בת לצדו של ערוץ הספורט, קבעה המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין מדיניות רגולטורית שמטרתה למנוע העברתם של תכנים מעוררי עניין בקרב ציבור חובבי הספורט בישראל, ולפיה אין לשדר אירועים בעלי חשיבות ציבורית רבה בערוצים בתשלום וכי על ערוץ הספורט לשדר בערוץ הבסיס, הפתוח לכלל לקוחות הכבלים והלוויין, תכנים שהוגדרו "אטרקטיביים".
בסוף שנת 2003 זכתה צ'רלטון במכרז לזכויות השידור של משחקי ליגת העל בכדורגל. החברה פתחה ערוץ דיגיטלי והחלה לשדר את המשחקים בשיטת שלם וצפה ושנה לאחר מכן החלה להעביר גם את משחקי הליגה האנגלית בשיטה זו. שנה לאחר מכן הקצתה המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין לצ'לרטון שני ערוצים וזו החלה לשדר שידורים מלאים בערוצים בתשלום, "ספורט 1" ו-"ספורט 2". בתגובה, בשנת 2006 הגיש ערוץ הספורט בקשה לפתוח שני ערוצים נוספים לצד "ספורט 5" ו"ספורט 5 פלוס", האחד ערוץ חדשות והשני ערוץ ספורט שיעסוק בהיסטוריה, שניהם במסגרת חבילת ספורט מורחבת, כלומר, כדי לצפות בשניהם על הצופה לשאת בתשלום נוסף מעבר לחבילת הביניים, היא חבילת הספורט הכוללת את "ספורט 5" ו"ספורט 5 פלוס; ב-2007 אושרה הבקשה. אף על פי שערוץ הספורט הבטיח כי בערוצים אלה ישודרו תכנים שלא שודרו קודם לכן בערוץ הבסיס או בערוץ הבת בתשלום, שונה שמו של ערוץ החדשות מ-"ספורט 5 News" ל"ספורט 5 Live" וההבטחה הופרה: בלוח השידורים של הערוץ נכללו שידורים ישירים של אירועי ספורט, בהם כאלה ששודרו קודם לכן בערוצים שבחבילת הביניים.
קביעת תוכני סף והשפעתה על זליגת התכנים
בהמשך לתנאי הסף שהציבה בטרם אישרה את פתיחת ערוצי הספורט החדשים, קבעה המועצה לשידורי כבלים ולוויין רשימת תנאי סף הכוללת תכנים שעל ערוצי הספורט לשדר בערוץ שאינו בתשלום, בין אם בערוץ הספורט ובין אם בערוצים 1, 2 או 10 כדי למנוע זליגת תכנים לערוצים בתשלום, כך שהציבור הרחב יוכל ליהנות מתכנים אלה ללא תשלום נוסף. פרט לתכנים החייבים בשידור, תנאים אלה נגעו גם למספר שעות השידור, לשידורי ליגת האלופות, ליגת העל בכדורסל, מספר מינימלי למשחקי כדורגל וכדורסל מהעולם, שידורי NBA, שידורי מבזקי חדשות ספורט, שידור ענפי ספורט ישראלי בערוץ ושידורים חוזרים של תכנים ששודרו בערוץ בתשלום זמן קצר לאחר מועד השידור החי. כמו כן, נקבע מספר מינימלי של שידורי ספורט ממסגרות מסוימות ומענפי ספורט מסוימים; זכויות השידור של ליגת העל בכדורגל שייכות לצ'רלטון והיא רשאית לשדר את משחקי הליגה בערוצים בתשלום. אולם, על פי התנאים, על צ'רלטון להעביר את המשחק המרכזי בכל מחזור לשידור בערוץ שאינו בתשלום. בנוסף, נקבעה רשימה של תכנים שאסורים לשידור בערוץ בתשלום בשל העניין הרב שהם מעוררים בקרב הצופים.
מגבלה נוספת שהוטלה על בעלי הערוצים נוגעת ליחס האטרקטיביות בין השידורים בערוצים השונים: המועצה התנתה שידור תחרויות מענפי הכדורגל, הכדורסל והטניס בערוצים מחבילת הפרימיום היקרה יותר בכך שבחבילת הבסיס ובחבילת הביניים ישודרו אירועים חיים אטרקטיביים יותר.
העובדה כי מועצת הכבלים והלוויין קבעה רשימת תכנים שחייבים בשידור בערוצים שאינם בתשלום ובנפרד רשימת תכנים שאסורים בשידור בערוצים בתשלום, לצד העובדה כי התנאים שהציבה נועדו לפקח על זליגת תכנים מערוץ הבסיס שאינו בתשלום, הותירה פרצות הפוגעות בצופה: ראשית, במספר לא מבוטל של מקרים הוחלט שלא לשדר תכנים מסוימים שאינם חייבים בשידור אך אסורים בשידור בערוצים בתשלום. מעבר לכך, מהלך זה לא נועד לפקח על תכנים המשודרים בחבילת הספורט, ועל כן גרם לזליגת תכנים מערוץ "ספורט 5 פלוס", ערוץ בתשלום הנכלל בחבילת הספורט, לערוצי הספורט הנוספים הניתנים לצפייה במסגרת חבילת הספורט המורחבת.
המועצה לשידורי כבלים ולוויין משנה את המדיניות ואת תנאי הסף מעת לעת בהתאם לשימועים שהיא מקיימת. כך למשל, שינתה המועצה בשנת 2009 את הכלל לפיו חל איסור גורף לשדר משחקי קבוצות ישראליות במפעלים האירופאים בערוצים בתשלום והוסיפה סייג המתנה איסור זה בהצעת מחיר סביר עבור זכויות השידור של המשחק על ידי ערוץ שאינו בתשלום.