cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חינוך תזונתי
חינוך תזונתי כחלק מחינוך לבריאות הוא מכלול דרכי למידה שנועדו לסייע בביצוע החלטות מושכלות בנוגע למזון הנצרך ובעידוד אורח חיים בריא, תוך מתן דגש על בישול ותזונה מאוזנת והקפדה על התעמלות וכושר. החינוך כולל שילוב של אסטרטגיות חינוכיות, המלוות בתמיכה סביבתית, שנועדו להקל על אימוץ מרצון של בחירות מזון ושל התנהגויות אחרות הקשורות לתזונה, המסייעות לשמירה על בריאות.
חינוך תזונתי בארצות הברית
ב -1969, קבע כנס של הבית הלבן בנושא מזון, תזונה ובריאות, כי החינוך התזונתי צריך להיות חלק מתוכניות הלימודים של בתי הספר והוא אושר על פי חוק תזונה לילדים. בשנת 1978, יצר משרד החקלאות האמריקאי את התוכנית לחינוך והכשרה של תזונה (NET), במטרה לסייע באמצעות מענקים במימון תוכניות לחינוך תזונתי במערכות החינוך הממלכתיות.
בשנת 2010 העביר הממשל את חוק "ילדים בריאים ושבעים" שכלל הוראות שהובילו רפורמות שקבעו דרישות מינימום בהן כל המזון והמשקאות שנמכרים בקמפוסים ובבתי הספר חייבים לעמוד. הסטנדרטים החדשים כוללים מגבלות על כמות הסוכר, הנתרן, הקלוריות והשומן הרווי שמכיל כל פריט.
חינוך תזונתי כחלק מתוכנית הלימודים הכללית
לעיתים התכנים לא מועברים בשיעורים ייעודיים, אלא משולבים בעולמות תוכן שונים, כמו בשיעורי מתמטיקה או שפה, ומשמשים לתרגול החומר הנלמד תוך העמקת ההבנה בחשיבות התזונה הבריאה. כך למשל בתחילת 2019 שולבו בשיעורי המתמטיקה בבתי הספר היסודיים בבריטניה מטלות כמו ספירת קוביות סוכר במשקאות ממותקים, המרתן לגרמים ושקלול הכמויות בצריכה ממושכת של שבועות, חודשים ושנים.
חינוך תזונתי בישראל
תוכנית חינוך תזונתי אינה נכללת במערך שיעורי תוכנית הליבה במשרד החינוך, אולם החל משנת 2009 אושרה תוכנית לימודים נוספת (תל"ן) לשיעורי תזונה מעשיים בשם "אוכלים בריא", המועברת בעשרות מוסדות חינוכיים ברחבי ישראל, גנים, בתי ספר יסודיים וחטיבות הביניים.
אנטולי ביחובסקי (שחמטאי ישראלי)
אנטולי ביחובסקי (נולד ב-11 בנובמבר 1988) הוא שחמטאי בדרגת רב אמן. בשנים 2003–2004 היה אלוף ישראל לנערים עד גיל 16.
ביוגרפיה
בשנת 1998 ביחובסקי סיים במקום השני באליפות ישראל לילדים עד גיל 10 (ניצח מארק בלובשטיין). בשנת 2000 ובשנת 2002 הוא סיים במקום השני באליפות ישראל לנערים בגילו. בשנת 2003 הוא ניצח באליפות ישראל לנערים עד גיל 16 ושיחזר הישג זה בשנת 2004. בשנת 2005 באליפות ישראל הוא סיים במקום השלישי עד גיל 18.
בשנת 2006 בתחרות על שם דב פורת ביחובסקי סיים במקום החמישי (ניצח יעקב זילברמן). בתחרות בראשון לציון בשנת 2007 הוא ניצח. בשנת 2008 ביחובסקי השתתף בתחרות ישראל וסיים במקום השביעי. בתחרות בגבעתיים בשנים 2008 ו-2009 הוא סיים במקום השני אחרי ויקטור מיכלבסקי.
בשנת 2009 ביחובסקי סיים במקום השני באשדוד (ניצח איליה סמירין).
זמן קצר לאחר שרות בצה"ל ביחובסקי היגר לארצות הברית. הוא למד כלכלה באוניברסיטת וובסטר. הוא מתגורר בניו יורק ומפעם לפעם משתתף בתחרויות.
ביתן (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ראש העיר קסטרברידג' (סדרה, 1978)
ראש העיר קסטרברידג' (באנגלית: The Mayor of Casterbridge) היא מיני-סדרה בריטית משנת 1978, עיבוד לרומן באותו שם מאת תומאס הרדי. התסריט נכתב בידי דניס פוטר, ובתפקידים הראשיים הופיעו אלן בייטס בתפקיד מייקל הנצ'רד, ואנה מאסי בתפקיד לוסטה. הסדרה בת שבעה החלקים מביאה את סיפורו של מייקל הנצ'רד נווד עני, המוכר את אשתו ברגע של שכרות, עלייתו עד למעמד ראש העיר קסטרברידג' ונפילתו.
הסדרה שודרה בישראל בשנת 1979 בערוץ הראשון.
תקציר עלילה
מייקל וסוזן הנצ'רד מגיעים ליריד בחיפוש אחר עבודה ומקום מגורים. ברגע של שכרות הוא מוכר את אשתו ובתו התינוקת למלח בשם ניוסון. 18 שנה אחר כך סוזן ובתה אליזבת-ג'יין מגיעות לקסטרברידג' ומגלות שהנצ'רד הוא ראש העיר. הנצ'רד מאמין שאליזבת-ג'יין היא בתו ובניסיון לכפר על מעשיו הוא נושא לאשה את סוזן. לעיר מגיע צעיר בשם דונלד פארפריי ועד מהרה הופך להיות יד ימינו של הנצ'רד.
הנצ'רד מקנא בפרפריי, הן בשל ידידותו עם אליזבת-ג'יין והן בשל הפופולריות שלו. פארפריי מפוטר ומקים עסק מתחרה לזה של הנצ'רד. מצבה הבריאותי של סוזן מדרדר, והיא מתה.
כשנודע להנצ'רד שאליזבת-ג'יין אינה בתו, הוא משנה את יחסו אליה. היא עוזבת את ביתו ומתגוררת בביתה של לוסטה טמפלמן, כבת לוויה. לוסטה היא אהובתו לשעבר של הנצ'רד, שכמעט נשאה לו, אך הוא נשא לאשה את סוזן. אחרי מותה של סוזן הנצ'רד מחזר שוב אחרי לוסטה, אבל היא נמשכת אל פארפריי. עסקיו של הנצ'רד הולכים מדחי אל דחי ואילו עסקיו של פארפריי משגשגים.
הנצ'רד מוכרז כפושט רגל. הוא מפר את נדר ההינזרות משתייה שגזר על עצמו ומתחיל לשתות לשכרה. פארפריי שהיה לראש העיר במקומו מקבל אותו לעבודה אצלו כשכיר. לוסטה, אהובתו לשעבר של הנצ'רד ואשתו בהווה של פארפריי, חוששת שהנצ'רד יתן את מכתבי האהבה שלה לבעלה. הוא נענה לבקשתה ומחזיר לה את המכתבים שברשותו, בלי לדעת שאחדים מהם נגנבו ממנו.
הנצ'רד מנסה למשוך את פארפריי לתגרה, אך כשנופלת לידו ההזדמנות הוא אינו מסוגל להורגו. מכתבי לוסטה מגיעים לידי תושבי המקום והם מארגנים תהלוכה עם בובות בדמותה ובדמות הנצ'רד. לוסטה רואה את הבובות ומתה מבהלה. הנצ'רד ואליזבת-ג'יין מתפייסים, ואז מופיע ניוסון שמתברר שהוא בחיים ושואל על בתו. הנצ'רד אומר לאביה שהיא מתה.
ניוסון מגיע לקסטרברידג' ומגלה כי אליזבת-ג'יין לא מתה. הנצ'רד יוצא לגלות לחפש עבודה. הוא חוזר כדי להיות נוכח ביום החתונה של אליזבת-ג'יין, ומביא לכלה מתנה - ציפור בכלוב. אך היא אינה מוכנה לסלוח לו על ניסיונו למנוע את פגישתה עם אביה. ברגע של חרטה היא יוצאת לחפש אותו, אך מאחרת את המועד, הנצ'רד כבר מת בבקתה נידחת.
הפקה
הסדרה צולמה בקורפה קאסל שבמחוז דורסט באנגליה, ובמחוז דבון.
משה שמואל שפירא (באר יעקב)
הרב משה שמואל שפירא (י"ט באב תרע"ז, 5 באוגוסט 1917 – א' באייר תשס"ו, 29 באפריל 2006), היה ראש ישיבת באר יעקב, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל ואחר כך של דגל התורה, וחבר נשיאות ועד הישיבות ומפעל הש"ס.
ביוגרפיה
נולד במינסק שבבלארוס. אביו, רבי אריה שפירא, היה רב בביאליסטוק, בנו של רבי רפאל שפירא מוולוז'ין ונכדו של הנצי"ב. אמו, מינא גולדא, הייתה בתו של הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין ונכדת רבי רפאל יום טוב ליפמן הלפרין בעל ה"עונג יום טוב". נקרא על שם אחי סבו רבי משה שמואל שפירא מבוברויסק.
בעקבות מלחמת העולם הראשונה נאלצה המשפחה לנדוד מביאליסטוק למינסק, עיר הולדתו. בתום המלחמה שבה המשפחה לביאליסטוק. בביאלסטוק החל ללמוד בישיבה. בתקופה זו למד בחברותא עם בן-עירו הרב אריה לייב מאלין. בשנת תרצ"ג (1933) נסע ללמוד בישיבת אוהל תורה בברנוביץ' אצל הרב אלחנן וסרמן. בשנת תרצ"ו (1936) נסע ללמוד בישיבת מיר שבפולין. לדבריו נהג שם ללמוד במחברות שבהן סיכמו תלמידים את שיעורי רבי ברוך דב ליבוביץ, ומאז החזיק את עצמו כתלמידו. בהגיעו לגיל גיוס נמלט מפולין.
בשנת תרצ"ח (1938) עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, שם למד אצל רבי ראובן כץ וכן שמע את שיעוריו של הרב שך. בשנת תש"ד (1944) למד בירושלים אצל בן-דודו הרב יצחק זאב סולובייצ'יק.
בשנת תש"ט (1949) מונה בברכתו של החזון איש לראש ישיבת באר יעקב, שהוקמה מעט קודם לכן בהמלצת החזון איש בידי הרב שלמה וולבה, המנהל הרוחני, והרב אפרים בורודיאנסקי, ראש הישיבה, שפרש לאחר זמן קצר, ועמד בראשות הישיבה עד יום פטירתו. את שיעוריו הוציא לאור בספריו קונטרס הביאורים (שיעורים כלליים) ושערי שמועות (שיעורים על הדף). עסק גם בההדרת ספרי הראשונים והוציא לאור את "תוספי הרא"ש" ואת חידושי הר"י מיגאש.
הלווייתו יצאה מישיבת באר יעקב ועברה דרך בית הכנסת לדרמן בבני ברק ונקבר בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק, סמוך לקברו של הרב שך.
לאחר הופעת הספר "ניחוחה של תורה" שנדפס עוד בחייו, יצאו לאור לאחר פטירתו מספר ספרי זיכרון הכוללים את תולדות חייו, אסופת מאמרים מתלמידיו ושיעוריו, ובהם: "ובא השמש", "לשמש שם אהל", "ישורון" ו"ארזים עלי מים".
את מקומו בראשות הישיבה ממלא בנו הרב דוד יצחק שפירא.
בחודש אלול תש"ע הוקמה לזכרו ישיבת שערי שמועות ביישוב בית חלקיה (על שם ספרו "שערי שמועות"). בראשות הישיבה עומדים בנו הרב נפתלי צבי יהודה שפירא ונכדו הרב אריה (בן הרב דוד יצחק) שפירא.
דרך לימודו
תלמידיו של הרב שפירא רואים את דרכו כמקבילה לזרמי הלימוד הבולטים האחרים בעולם הישיבות במחצית השנייה של המאה ה-20, דהיינו שיטותיהם של הרב נחום פרצוביץ, שהיה ראש ישיבת מיר, והרב שמואל רוזובסקי, שהיה ראש ישיבת פוניבז'.
דרכו של הרב שפירא מבוססת בעיקר על דרכו של רבו המובהק ובן דודו, הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק. הרב יצחק זאב שכלל את "השיטה הבריסקאית" שייסד אביו, הרב חיים סולובייצ'יק ומקובלת ברוב הישיבות הליטאיות. לפי שיטה זו תפקיד הלומד הוא רק להגדיר "מה כתוב", מה הגדרת העניין ותחומיו, ולא להתעסק בנימוקים ובטעמים.
אמנם בעוד הרב יצחק זאב עסק בעיקר בסוגיות השייכות לסדר קדשים, העוסק בענייני קרבנות ובית המקדש, מושגים שמעצם טבעם רחוקים מן ההבנה השכלית, הרי שהרב שפירא עסק בעיקר במסכתות שבהן עוסק בית המדרש הישיבתי הקלאסי, שהן בעיקר בסדרי "נשים" ו"נזיקין".
השקפה
הרב שפירא דרש שלא להתדיין בבג"ץ על גיוס בני הישיבות, מתוך חשש שהשופטים "מבקשים לעקור הכל".
בסוף שנת 2000, ערב ההצבעה במליאת הכנסת על חוק הוראת שעה, שיאפשר את המשך הסדר דחיית גיוס בני הישיבות, נשא דברים במעמד הכנסת ספר תורה שהתקיים בישיבת באר יעקב:
על רקע זה נתגלעו חילוקי דעות בינו לבין הרב אהרן יהודה לייב שטינמן סביב נושא אימוץ מסקנות ועדת טל, שהתנו את חוקיות המשך הסדר תורתו אומנותו בהוכחת התרחבות אחוזי הגיוס לשירות במשמר האזרחי. קודם לכן שלח לו מכתב בו ביקש ממנו שלא להיכנע לדרישות הבג"ץ ולסרב לכל הצעת פשרה, ובין השאר כתב: "ומהנסיון הוא שהדרך היחידה פה בארה"ק הוא לעמוד בתוקף מוחלט על כך כי אין לגעת בישיבות הק' ובהיכלי התורה, ורק על ידי עמידה תקיפה ישמר המצב הקיים". ביולי 2002, ערב ההצבעה בכנסת על חוק טל ובעקבות חילוקי הדעות הללו, פרש מחברותו במועצת גדולי התורה של תנועת דגל התורה. במכתב ההתפטרות ששלח למזכיר מועצת גדולי התורה כתב:
ניגונים
הרב שפירא נהג לשיר עם תלמידיו באירועים מיוחדים. שיריו היו ממסורת משפחתו מוולוז'ין, מישיבות ליטא, מהרב ברוך בר ליבוביץ ולחנים אישיים. הרב שפירא ניחן בחוש מוזיקלי, והוא נהג לספר שכשהיה אצל הרב מבריסק, כיבדו הרב לשיר והוא אמר שאינו יודע לשיר. לאחר מכן שמעו הרב מבריסק שמפזם דרך לימודו ואמר לו בסרקזם שבאמת אינו יודע לשיר.
מדרגת האדם
החוברות ראו אור בפולין ובאוקראינה בשנות העשרה וה-20 של המאה ה-20, כשעמן מתפרסמות החלטות שוטפות מן הוועידות הכלל-ארציות של רשת ישיבות נובהרדוק.
היסטוריה
מאמרי מדרגת האדם החלו נדפסים בפולטבה כבר בשנת ה'תרע"ח, 1918, עוד בחיי ה"סבא". נדפסו בפולטבה החוברות: בתקופות העולם, בתיקון המידות, בבירור המידות, בדרכי התשובה, ובחרת בחיים, בדרכי הביטחון.
יתר החוברות נכתבו כבר בחייו והתגלגלו בעותקים פרטיים בין תלמידי הישיבות ברשת נובהרדוק. חוברות אלו נדפסו בפיוטרקוב, פולין, בידי תלמידי סניף נובהרדוק בפיוטרקוב, והופצו בין ישיבות הרשת: ביראה ואהבה, בבקשת השלמות, בנקודת האמת, בדרכי החיים, בחשבון הצדק, במזכה הרבים.
לאחר מותו של "הסבא מנובהרדוק" (דצמבר 1919) נלמדו מאמריו בקביעות ברשת ישיבות נובהרדוק לפי חודשי השנה, בכל חודש התמקד הלימוד בחוברת אחרת.
רשימת החוברות
בסדר הלימוד המחזורי בישיבות נובהרדוק נלמד מאמר תקופת העולם בחודש תשרי, מאמר מדרגת האדם בתיקון המידות בחודש חשון וכן הלאה לפי סדר החוברות כפי שהוצג כאן.
קמרה לוסידה
קמרה לוסידה (בלטינית: Camera lucida - לִשְכָּה מּואֶֶרת) היא מכשיר אופטי, שיוצר סופראימפוזיציה בין הדמות הנצפית למשטח עליו האמן מצייר. האמן רואה את הדמות והציור בו זמנית ומאפשר בכך להעתיק את הדמות בצורה מדויקת למשטח עליו הוא מצייר. לאחר המצאת המצלמה השימוש בקמרה לוסידה פחת אך עדיין ניתן למצוא שימוש לקמרה לוסידה בעיקר בשילוב עם מיקרוסקופים כאשר נדרש איור מדעי מדויק לאובייקט הנצפה.
רובע
רובע (רבים: רְבעים) הוא יחידה מנהלית מקובלת במספר מדינות או ערים גדולות. המונח "רובע" מתאר מחוז בשליטה-עצמאית אף על פי שלמעשה המונח משמש לתיאור דברים שונים.
במקור, שימשה המילה 'רובע' מלשון רבע, כשנהגו לחלק את העיר לארבעה מחוזות מנהליים, כיום נעשה שימוש במונח גם כאשר ישנם יותר מארבעה חלקים.
שכיחות
בימי הביניים, רבעים היו יישובים שלהם ניתנה רשות שלטון עצמאית. רבעים היו נפוצים במיוחד באנגליה, בגרמניה ובסקוטלנד. באנגליה של ימי הביניים, רבעים היו זכאים להציע מועמדים לפרלמנט.
פעמים רבות, רובע הוא עיר אחת עם ממשל מקומי משלה. אך עם זאת, במספר ערים הרבעים הם חלוקת המשנה של העיר - כך בלונדון, ניו יורק (שם חמשת הרבעים מכונים בּוֹרוֹז) ומונטריאול, וכן פריז עם 20 רבעיה (Arrondissements) העשויים כשבלול. במקרים כאלו, לרובע בדרך כלל יהיו כוחות אוטונומיים מוגבלים, או שלא יהיו לו כלל. בזמנים שונים, ללונדון לא היה ממשל מקיף אחיד, כי אם רבעיו שימשו יחידות עיקריות של ממשל מקומי. במקומות אחרים, לדוגמה באלסקה, רובע אינו מתאר עיירה יחידה, אלא מחוז (County) שלם. באוסטרליה, רובע מתאר לעיתים עיר יחד עם האזור שמסביבה - למשל מחוז קווינסקליף.
רבעים קיימים באירלנד ובממלכה המאוחדת, במיוחד באנגליה ובצפון אירלנד. כך גם מתקיימים רבעים בפרובינציות הקנדיות קוויבק ואונטריו, במספר מדינות בארצות הברית, בישראל, ובעבר גם בניו זילנד.
בעיר העתיקה בירושלים למשל יש חלוקה קדומה לרבעים לפי האוכלוסייה שהתגוררה בהם בימי קדם וצביונה ברובע היה השליט. למשל, הרובע המוסלמי, הרובע היהודי, הרובע הנוצרי והרובע הארמני. עד היום החלוקה של הרבעים נשמרה, ובחגים של הדתות השונות ניתן להבחין בה ביתר שאת.
מקור השם
המילה "רובע" נגזרת מהמילה "רבע". שם זה מקורו בשיטת חלוקת הערים שהייתה נהוגה באימפריה ההלניסטית שכונתה טטריאכיה במסגרתה חולקו הערים לארבעה מחוזות מנהליים. מקור המושג הוא בתסליה שנהגה לחלק את שטחה בחלוקה מנהלית לארבעה מחוזות. לאחר כיבוש המזרח על ידי אלכסנדר מוקדון והקמת האימפריות ההלניסטיות אחרי מותו, הפכה הטטררכיה לסוג חלוקה מנהלית מקובלת, אולם בניגוד למושג המקורי הטטרכיה לא היוותה בהכרח רבע משטח המדינה.
עם כיבוש המזרח על ידי רומא המשיכה הטטררכיה להתקיים, תחילה במדינות החסות של רומא שלא נשלטו ישירות על ידיה, לעיתים שליטי הטטררכיה היו כפופים לסמכות מקומית גבוהה משלהם ולעיתים הם נחשבו כשליטים עצמאיים שחייבים בדין וחשבון רק לאדוניהם הרומאים. היוקרה של התואר טטראך הייתה פחותה מזו של וסאלים אחרים של רומא שקיבלו את התואר מלך. לבסוף שולבה השיטה עם הדרך הרומית לבניית הערים באימפריה, שחולקו לארבעה רבעים על ידי שתי שדרות מצטלבות בשם "קארדו מקסימוס" ו"דקומנוס". לכן המושג "רובע" בשפות רבות, ובמיוחד בשפות לטיניות, דומה למילה "רבע". כיום השם מתייחס לחלק בעיר גם אם ישנם בה יותר מארבעה חלקים.
מדליית הקוטב
מדליית הקוטב (באנגלית: Polar Medal) היא מדליה שמעניק שליט הממלכה המאוחדת. בשנת 1857 נוסדה המדליה כ"מדליה ארקטית" ובשנת 1904 שונה שמה ל"מדליית הקוטב".
היסטוריה
אות ההוקרה הקוטבי הראשון נקרא בשם המדליה הארקטית והוענק פעמיים במאה ה-19. האדמירליות הנפיקה את המדליה בשנת 1857 לכמה משלחות, בהן המשלחת שגילתה מה עלה בגורלם של ג'ון פרנקלין ואנשי צוותו, שאבדו כאשר משלחתם חיפשה את המעבר הצפון-מערבי בשנת 1847.
בפעם השנייה הוענקה המדליה הארקטית לצוותיהן של שלוש אוניות שיצאו לחקור את האזור הארקטי בשנים 1876-1875.
בשנת 1904, נחנכה מדליית הקוטב לכבוד חברי משלחת דיסקברי, משלחתו הראשונה של קפטן סקוט לאנטארקטיקה. כמו כן ניתנה המדליה לצוותים של שתי אוניות החילוץ, טרה נובה ו"מורנינג". מדליות נוספות הוענקו גם לחברי המשלחות של ארנסט שקלטון, נמרוד (1909-1907) והמשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית (1917-1914).
עד 1968, הוענקה מדליית הקוטב לכל מי שהשתתף במשלחת לקוטב בחסות ממשלותיהן של כל אחת ממדינות חבר העמים הבריטי. לאחר מכן, שונו הכללים לקביעת התנאים להענקת המדליה והושם דגש רב יותר על הישג אישי. המדליה עשויה להינתן לאזרחי הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד, שהרימו, באופן אישי, תרומות משמעותיות להכרת מחוזות הקטבים, או שהגישו שירות ממושך באיכות יוצאת דופן לקידום רכישת ידע כזה וחוו, אם כך ואם אחרת, את הסיכונים והתלאות שמציגה הסביבה הקוטבית. המדליה יכולה להינתן גם כהכרה בשירות אינדיבידואלי יוצא מן הכלל בטיבו, לתמיכה במטרותיהן של משלחות לקטבים, הלוקחת בחשבון את הקשיים שעמם היה על האיש להתמודד.
בסך הכל הונפקו 880 מדליות כסף ו-245 מדליות ארד למשלחות אנטארקטיות. עוד 73 מדליות כסף הונפקו על שירות באזור הארקטי.
אנשים אחדים קיבלו תוספות פסים למדליה על קבלתה בשנית עקב השתתפותם המשלחות לקטבים. הן פרנק ויילד והן ארנסט ג'ויס מחזיקים בשיא משותף של ארבעה פסים על מדליות הקוטב שלהם.
עיצוב
המדליה היא בצורת מתומן על סרט לבן. בצדה השני של המדליה הארקטית המקורית הייתה ספינה תלת-תורנית מוקפת במצופי קרח. את הדפוס למדליה חרת לאונרד צ'ארלס ויון. עיצוב חדש של ארנסט גיליק הוכנס לשימוש משנת 1904, ובו נראית האונייה דיסקברי, עם קבוצת מזחלת ברקע. בצד הפנים של המטבע טבוע דיוקן המלך או המלכה לאותו זמן.
המדליה נוצקה במקור הן בכסף והן בארד. מאז 1939, כל המדליות עשויות כסף. מדליות ארד ניתנו לצוותים של אוניות חילוץ למשלחות לאנטארקטיקה. הן לא ניתנו מעולם למי שלקחו חלק פעיל במשלחות הארקטיות.
אוסטרליה
ממשלת אוסטרליה החליפה את מדליית הקוטב במדליה אנטארקטית אוסטרלית משלה בשנת 1987.
ג'רמי טיילר
ג'רמי טיילר (באנגלית: Jeremy Tyler; נולד ב-21 ביוני 1991 בסן דייגו, קליפורניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA. טיילר הוא הזר הצעיר ביותר ששיחק בליגת העל הישראלית בכל הזמנים, זאת לאחר ששיחק במדי מכבי חיפה בגיל 18 בלבד.
מדליית הקוטב
ניו זילנד
בשנת 1996, כשניו זילנד הכניסה תיקונים במערכת אותות הכבוד המלכותיים שלה, הפסיקו ניו זילנדים לקבל את מדליית הקוטב. עלתה הצעה, שהמדליה תישמר, בשם חדש, בהתאם לתקנות ניו זילנד: "המדליה האנטארקטית הניו זילנדית". הנימוק לשינוי השם היה, שהקשר לאנטארקטיקה הוא העומד ביסוד מאמציה והישגיה של ניו זילנד. הדיווח בנושא אותות כבוד, הממליץ על השינוי, מכיל את הטענה השגויה, לפיה המדליה קרויה על שם הקוטב הצפוני, טענה המגלה אי-ידיעה הן בהיסטוריה של מדליית הקוטב והן בטרמינולוגיה הגאוגרפית. המדליה החדשה נקבעה באופן רשמי בצו מלכת ניו זילנד ב-1 בספטמבר 2006.
ג'רמי טיילר
טיילר שיחק בליגת התיכונים של ארצות הברית, במדי תיכון סן דייגו בין השנים 2005–2009, כשבעונתו האחרונה בליגה הוא קולע 28.7 נקודות בממוצע למשחק. הוא החליט לוותר על כיתה י"ב והמכללה וכבר בגיל 18 יצא לאירופה. לאחר מספר שבועות בהם ניסו כמה מקבוצות היבשת לצרפו אליהן, חתם במכבי חיפה הישראלית, בתקווה שמאמני הקבוצה יכינו אותו ל-NBA. בכך הפך לשחקן הזר הצעיר בהיסטוריה של ליגת העל.
טיילר החל את העונה עם ציפיות גדולות, אך כבר במשחק הפתיחה של העונה נגד מכבי תל אביב, גילה חוסר תיאום עם שאר הקבוצה והוחלף על ידי עידו קוז'יקרו לאחר 10 דקות בלבד. במשחקו השלישי בקבוצה מצבו הידרדר אף יותר כאשר נגח בפניו של שחקן הפועל גלבוע גליל, מוטי מוסקוביץ'. הוא הורחק מיידית מהמשחק והושעה מהמשחק הבא נגד הפועל חולון. בנוסף, נקנס ב-10 אלף שקלים בפועל וב-20 אלף שקלים על תנאי. בעקבות המקרה ובעיות משמעת קודמות של טיילר, אמר עליו מאמנו אבי אשכנזי: "אני גמרתי להתעסק עם בעיות ההתנהגות שלו. השקעתי בזה הרבה מעבר למה שצריך ואני לא מתכוון להתעסק בזה יותר. הוא יישפט רק על פי הפן המקצועי - לא יהיה טוב, לא ישחק. ההתנהגות שלו דוחה." גם כלי התקשורת לא נשארו אדישים למקרה הנגיחה והחלו להתפרסם מאמרים רבים על הכישלון שבהחתמת השחקן ועל אי יכולתו להעתיק את יכולותיו מהתיכונים לכדורסל המקצועני. לאחר חזרתו מההשעיה שיפר במעט את יכולתו ובארבעת המשחקים שלאחר המקרה קבע ממוצעים של 4.2 נקודות ו-2.5 כדורים חוזרים למשחק. למרות זאת, הלך ודעך מעמדו בקבוצה ולאחר שלא נכלל בסגל הקבוצה במשך ארבעה משחקים רצופים, עזב את מכבי חיפה ב-19 במרץ 2010, פיטר את סוכנו וחזר לארצות הברית.
ב-29 ביולי 2010 חתם טיילר בקבוצת טוקיו אפאצ'י היפנית.. ביוני 2011 נבחר טיילר בדראפט ה-NBA על ידי שארלוט בובקאטס בבחירה ה-39. שארלוט העבירה את זכויות ההחתמה שלו לגולדן סטייט ווריורס, שהודיעה כי תחתים אותו על חוזה.
סויוז TM-3
סויוז TM-3 (ברוסית: Союз TM-3) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-22 ביולי 1987 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: אלכסנדר ויקטורנקו, אלכסנדר אלכסנדרוב ומוחמד פאריס. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר וביצוע מחקרים שונים.
עגינה לתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות. במהלך שהות בתחנת החלל הצוות ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית לצורך התקנת מערכות לייצור חשמל נוספות.
ב-29 בדצמבר סויוז TM-3 התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה יורי רומננקו, אלכסנדר אלכסנדרוב ואנטולי לבצ'נקו (הגיעו עם חללית סויוז TM-4).
טאאל
טאאל הוא הר געש מורכב פעיל השוכן במחוז קלבארזון באי לוזון שבפיליפינים, כ-60 קילומטרים דרומית למנילה בירת הפיליפינים. ההתפרצויות ההיסטוריות של הר הגעש התרכזו בוולקנו, אי השוכן קרוב למרכז אגם טאאל, אגם הממלא חלקית את הקלדרה המכונה קלדרת טאאל. הקלדרה נוצרה בהתפרצויות געשיות פרהיסטוריות רבות עוצמה בין 140,000 לפנה"ס ל-5,380 לפנה"ס.
הר הגעש התפרץ בעבר הקרוב כמה פעמים תוך גרימת קורבנות בנפש באזורים המאוכלסים שסביב האגם, כשסך כל הנספים בהתפרצויות השונות מוערך בין 5,000 ל-6,000 נפשות. לנוכח ההיסטוריה הגעשית של ההר והקרבה לאוכלוסייה בת כמה מאות אלפי תושבים המתגוררים ביישובים הסמוכים לאגם, הוא הוכרז על ידי האגודה הבינלאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ (International Association of Volcanology and Chemistry of the Earth's Interior) ב-1991 כאחד מ-16 הרי הגעש של העשור ("Decade Volcanoes"), ולכן כראוי למחקר מיוחד כחלק מ"העשור הבינלאומי להפחתת אסונות הטבע" של האו"ם.
גאוגרפיה וגאולוגיה
הר הגעש טאאל שוכן בנפת בטאנגס (Batangas) במחוז קלבארזון, והוא חלק משרשרת הרי געש המשתרעת לאורך צידו המערבי של האי לוזון שנוצרה כתוצאה מהפחתה של הלוח האירואסייתי מתחת לרצועה הנעה של הפיליפינים (Philippine Mobile Belt). שרשרת הרים זו היא חלק מאזור גדול יותר המקיף את שולי האוקיינוס השקט המכונה טבעת האש והכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ. ההשערה המקובלת לגבי התפתחותו של הר הגעש היא כי לפני 140,000 היה במקום חרוט געשי גדול ("חרוט טאאל") שהיה בנוי מחומרים פירוקלסטיים דקיטיים. במהלך כמה התפרצויות גדולות בתקופות הפליסטוקן וההולוקן - בין לפני 27,000 שנים ללפני 5,000 שנים, נוצרה קלדרת טאאל שגודלה 30 x 25 ק"מ, ובמרכזה צמח חרוט קטן יותר. הקלדרה התמלאה במשך השנים במים ונוצר אגם טאאל. שטחו של אגם טאאל הוא 267 קמ"ר, ועומקו נע בין 100 ל-150 מטרים, כשעומקו המקסימלי הוא 160 מטרים. פני האגם נמצאים בגובה של 3 מטרים בלבד מעל פני הים.
עם השנים, בעקבות התפרצויות פריאטיות מתפוצצות, נוצר מהחרוט הקטן האי וולקנו, השוכן בלב האגם (ליתר דיוק מצפון למרכז אגם). אורכו כ-5 קילומטרים ושטחו כ-23 קמ"ר. שטחו כיום גדול ב-25% משטחו בתקופה שבה הגיעו הספרדים לראשונה לפיליפינים. אי זה הוא מקור כל ההתפרצויות ההיסטוריות. האי הוא הר געש מורכב שבו מקבץ של כ-47 אתרים געשיים: הרי געש שכבתיים קטנים, לועות געשיים וחרוטים חופפים. אתרים אלו נוצרו בתהליכים געשיים שונים: נחשולים פירוקלסטיים, נשירת אפר געשי ופליטת לבה. מתוכם 36 הם חרוטי טוף, חמישה חרוטי אפר וארבעה הם מארים. מרבית המשקעים באי הם מהנחשולים הפירוקלסטיים, בייחוד בחלקו הדרום-מערבי. משקעים אחרים כוללים פצצות געשיות, לפילי ואפר געשי. קוטרו של הלוע הגדול ביותר באי הוא 2 קילומטרים והוא מלא במים. אגם קטן זה מכונה "אגם הלוע הראשי" (באנגלית Main Crater Lake). בלב אגם זה מבצבץ סלע גדול המכונה "נקודת וולקן" (באנגלית Vulcan Point), שריד מקרקעית הלוע שלפני ההתפרצות של 1911. זוהי ככל הנראה הדוגמה הבולטת ביותר בעולם לאי (נקודת וולקן) בתוך אגם (אגם הלוע המרכזי) הנמצא באי (וולקנו) בתוך אגם (אגם טאאל) הנמצא על אי (לוזון).
מנהלית שייך חלקו הצפוני של האי וולקנו לעיר טאליסיי (Talisay), וחלקו הדרומי לעיירה סן ניקולס (San Nicolas). המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה (Philippine Institute of Volcanology and Seismology) המוכר בראשי התיבות PHIVOLCS אסר על התיישבות של קבע באי וולקנו, תוך הכרזה על האי כולו אזור בסיכון גבוה וכאזור סכנה תמידית (PDZ - ראשי תיבות של Permanent Danger Zone). למרות האזהרות התיישבו משפחות של איכרים עניים על האי תוך סיכון חייהם כשהם מוצאים את מחייתם מדיג וגידולים חקלאיים בקרקע הגעשית הפורייה. עיירות נוספות השוכנות לחוף האגם כוללות את :טאנאואן (Tanauan), לאורל (Laurel), אגונסילו (Agoncillo), סנטה טרסיטה (Santa Teresita), קואנקה (Cuenca), ליפה (Lipa), באלטה (Balete) ומאטאאס נא קאהוי (Mataas na Kahoy).
עיירת הנופש טאגאיטאיי (Tagaytay) שוכנת בגובה 640 מטרים מעל פני הים על רכס מצפון לאגם טאאל. מהרכס ניתן לצפות על האגם ועל האי וולקנו, וזו אחת מנקודות התצפית הפופולריות ביותר בפיליפינים.
התפרצויות היסטוריות
מאז החל הרישום בעקבות הכיבוש הספרדי ב-1565 התחוללו בהר הגעש טאאל 33 התפרצויות. להלן ההתפרצויות הבולטות: התפרצויות נוספות, קטנות יותר, היו בשנים 1634, 1635, 1641, 1645, 1790, 1825, 1842, 1873, 1885, 1903, 1966, 1967, 1970.
סימנים מטרימים להתפרצות עתידית
מחקר התפרצויות געשיות מנסה לנבא התפרצויות עתידיות באמצעות סימנים מטרימים. הסימנים המטרימים בהר הגעש טאאל הם:
קופיף
קופיף או טרסיוס (שם מדעי: Tarsius) הוא סוג במשפחת הקופיפיים שבתת-סדרת הקופיפים. בעבר הייתה המשפחה מסווגת בתת-הסדרה טרום קופים, אולם היום מקובל לסווגה כתת-סדרה בפני עצמה, השייכת לקבוצת הקופים. לקופיפים עיניים ענקיות ביחס לגודלם ורגליים ארוכות. מקור שמם באורכן יוצא הדופן של עצמות השוק (tarsus) שלהם.
מאפיינים
אורך גופם של הקופיפים כ-10–15 סנטימטרים, ואורך זנבם 13–26 סנטימטרים. משקלם בין 80 ל-160 גרם, והם חיים בטבע 8–13 שנים. אורך ההריון בנקבת הקופיף הוא 178 ימים (ארוך יחסית לקטנם). בדרך כלל נולד צאצא אחד, המגיע לבגרות בגיל שנה.
הקופיפים ניזונים בעיקר מחרקים, עליהם הם מזנקים ממרחק שיכול להגיע עד לפי עשרה מאורך גופם. הם צדים ואוכלים גם נחשים וציפורים. בעבר היו מיני הקופיף מצויים באסיה, אירופה וצפון אמריקה, אולם היום נותרו מהם שרידים רק בכמה איים בדרום-מזרח אסיה: הפיליפינים, בורנאו, סומטרה והאי סולאווסי. מספר הקופיפים החיים בטבע מוערך בכמה אלפים לכל היותר, והם נתונים בסכנת הכחדה.
מינים
לעיתים נכללים בסוג גם המינים קופיף פיליפיני וקופיף מערבי, אך הם נחשבים ליחידים בסוגם בדרך כלל.
הערות שוליים
Tarsier
אגנוזיה
אגנוזיה (מיוונית: העדר ידע) - חוסר יכולת להכיר עצמים, קולות, ריחות או צורות, שאינו נובע מפגם כולל בחושים או בזיכרון.
צורות אגנוזיה
קיימות צורות שונות של אגנוזיה, להן שכיחות וגורמים שונים. מרביתן נגרמות בפגיעה במה שמכונה ההמסלול הונטרלי ("Ventral stream"). זהו המסלול הניורוני האמון על שיוך עצם למהותו בהתאם לגירוי החושי בו נתפס.
אגנוזיה אסוציאטיבית
הלוקה באגנוזיה אסוציאטיבית אינו מסוגל לזהות עצם על פי מראהו. למשל, משקפיים יתוארו על ידו כשני מעגלים אשר קו מחבר ביניהם. אם אותו אדם ייגע בעצם וייעזר בחוש המישוש שלו, הוא צפוי להצליח בזיהוי בנקל. הפגיעה במוח הגורמת לאגנוזיה אסוציאטיבית היא בדרך כלל באזורים משניים באונה האחורית (אוקסיפיטלית) של קליפת המוח). <BR> אגנוזיה זו אינה מלווה בהפרעה נפשית או בפגיעה כלשהי באינטליגנציה.
אגנוזיית פרצופים (פרוסופואגנוזיה)
אגנוזיית הפרצופים, תת-סוג של האגנוזיה האסוציאטיבית, היא שכיחה יחסית ומתבטאת בהיעדר יכולת לזהות פרצופים, גם כאשר זיהוין של צורות אחרות תקין. אנשים הלוקים בבעיה זו ינסו לשמור תווי פנים בזיכרון על ידי שימוש ברמזים, כגון צלקות ושומות. בדרך כלל מלווה התסמונת באי נעימות רבה ובמצוקה בנסיבות חברתיות.
אגנוזיית מילים (אלקסיה)
האדם הלוקה באגנוזיית מילים, אף היא תת-סוג של האגנוזיה האסוציאטיבית, מתקשה מאוד להכיר מילים. יכולת הקריאה שלו פגומה מאוד, והוא צריך לעבור על אותיותיה של מילה תו אחרי תו ורק בסיום תהליך מייגע זה יוכל להרכיב את המילה בראשו.
אגנוזיות ספציפיות
במקרים שכיחים פחות מתקשה אדם להכיר עצמים השייכים לקבוצה מסוימת, למשל כלי בית. יש בתופעה זו כדי להראות שעצמים מקטגוריות שונות מאוחסנים במוח במקומות שונים.
סמיות כפולה
סמיות כפולה (באנגלית: Double-blind, לפי האקדמיה ללשון העברית: דּוּ־עָלוּם) היא שיטה מחמירה לעריכת ניסויים מדעיים, שמטרתה להפחית במידת האפשר את ההטיות הסובייקטיביות המודעות והבלתי מודעות העלולות לנבוע מכך שהמדען והנחקר (במקרה של נחקר אנושי) יודעים את מטרות הניסוי ואת מרכיביו.
אבק כוכבים (ספר)
אבק כוכבים (באנגלית: Stardust) הוא שמו של רומן פנטזיה שנכתב על ידי הסופר הבריטי ניל גיימן. הרומן מתאר את הרפתקאותיו של בחור צעיר מהעיירה חומה (במקור: Wall) הגובלת בממלכת הפיות (במקור: Faerie). מהדורתו הראשונה של הספר יצאה לאור בשנת 1999 כספר עם ציורים תחת השם "אבק כוכבים (רומן בממלכת פיירי) של ניל גיימן וצ'ארלס ווס".
בשנת 2007 יצא לאור סרט המבוסס על הרומן אשר זכה לביקורות טובות.
עולם הספר
תחילת הספר "אבק כוכבים" מתרחשת בעיירה אנגלית בדיונית בשם חומה (במקור: Wall) הממוקמת במרחק שעת נסיעה מלונדון. העיירה נקראת על שם חומת אבן עתיקה בגבולה המזרחי. בחומה פעור צוהר המוביל לממלכת הפיות. שומרים מוצבים ליד הצוהר לאורך כל השנה, מלבד יום אחד, חג האחד במאי בו מתקיים יריד באחו הצמוד.
את לי לילה (אלבום)
את לי לילה הוא אלבום האוסף השני והאלבום התשיעי, והנמכר ביותר בכל הזמנים מאלבומיו של בעז שרעבי. האלבום, שיצא בשנת 1993, נמכר בלמעלה מ-250,000 עותקים, והוא האלבום הרביעי הנמכר ביותר בכל הזמנים בישראל.
אבק כוכבים (ספר)
עולם הספר
תחילת הסיפור באפריל 1839, בדיוק לאחר שהנרי דרייפר צילם את הירח, ובזמן שצ'ארלס דיקנס כתב את "אוליבר טוויסט". רוב הסיפור מתרחש שבע-עשרה שנים מאוחר יותר, באוקטובר 1856.
עלילה
דאנסטן ת'ורן מגיע ליריד הקסום באחו שמעבר לחומה, שם הוא מחפש מתנה לאהובתו, דייזי. לבסוף הוא בוחר בפרח עשוי קריסטל, אך באופן לא צפוי מתאהב בשפחה הפייה של בעלת הדוכן. השניים נפגשים באזור מבודד באחו ושוכבים. דאנסטן מתחתן עם דייזי בחודש יוני, מאוחר יותר. מספר חודשים לאחר החתונה, מופיע על יד הצוהר בחומה סל ובו תינוק, יחד עם פתק שעליו כתוב "טריסטן ת'ורן", שהוא בבירור בנם של השפחה הפייה ודאנסטן ת'ורן.
את לי לילה (אלבום)
האוסף
האוסף שיצא ב-1993 היה האוסף השני לאחר כל הלהיטים באנגלית שיצא ב-1984, והוא איגד בתוכו 17 שירים בעברית מ-8 אלבומי האולפן הראשונים של שרעבי.
אבק כוכבים (ספר)
עלילה
טריסטן גדל עם אביו ואמו החורגת, מבלי שהוא יודע על מורשתו האמיתית. שבע-עשרה שנה מאוחר יותר, מבטיח טריסטן למושא אהבתו, ויקטוריה פורסטר, שיביא לה כוכב נופל בתמורה לנישואין. היא מסכימה, וטריסטן עובר את החומה אל ממלכת הפיות, בה הוא מגלה כי הכוכב היא ישות אנושית, שאינה מוכנה להתלוות אליו בחזרה לעיירה, וגם כי ישנם גורמים נוספים החומדים את הכוכב לעצמם. טריסטן והכוכב, איביין, יוצאים למסע ברחבי ממלכת הפיות, בעוד היא נושאת עמה את האבן שהפילה אותה מן השמיים. בניו של המלך המת, שלאחרון שבהם מובטח השלטון אם יוותר בחיים לאחר מות יתר אחיו, רודפים אחר האבן, בעוד הם אורבים זה לזה. מלכת הלילים אורבת לאיביין ולטריסטן בכל פיתול בדרכם בחזרה לכפר. דמויות רבות מסייעות להם בדרכם, ותוך כדי כך מתחיל טריסטן לפקפק באהבתו לוויקטוריה.
את לי לילה (אלבום)
האוסף
בין השירים היו להיטים רבים, ביניהם: גרסה עברית ל"פמלה" שכיכב בתקליטו הראשון (בעז (העטיפה האדומה)) בגרסה אנגלית, "הלוואי" שכתב אהוד מנור והתמודד בתחרות הקדם-אירוויזיון של 1986, "לתת" שכתבה חמוטל בן זאב, "את לי לילה" שכתב שרעבי יחד עם יואל גוב ארי שזכה ל-14 גרסאות כיסוי, שהמוכרת בהן היא גרסתו של זוהר ארגוב, והשיר "ברית עולם" שנכתב על יד אהוד מנור, והולחן על יד מתי כספי. השיר בוצע בתחילה יחד עם כספי אך בהקלטת האלבום הוקלט כסולו.
אבק כוכבים (ספר)
עלילה
בסוף הספר, מגלה ויקטוריה לטריסטן שהתארסה לגבר אחר, והוא משחרר אותה מהבטחתה להינשא לו, ומתחתן עם איביין. מורשתו האמיתית, כמו גם זו של אימו שהיא בתו של לורד סטורמהולד, מתגלה. טריסטן עוזב את העיירה, אך אינו יורש מיד את סטורמהולד. ליידי אונה, טריסטן ואיביין זוכים כל אחד למלוך על הממלכה בזמן זה או אחר, ועד לימינו אלה.
את לי לילה (אלבום)
האוסף
כמו כן שולבו השירים "לשיר איתך" שהוקלט במיוחד ב-1987 עבור שושנה דמארי לאחר שנים בהן לא הופיעה והקליטה שירים, את השיר שכתב אהוד מנור, והלחין שרעבי ביצעו שרעבי ודמארי כדואט, "מי ידע שכך יהיה" שנכתב על ידי עוזי חיטמן ובוצע כשיר להעלאת מורל החיילים במלחמת יום הכיפורים והוקלט בהקלטת אולפן באלבומו השני של שרעבי (בעז (העטיפה הירוקה)), "אצלי הכל בסדר" שנכתב על ידי שמרית אור והוקלט ב-1983 יחד להקת ברוש, "חופשי ומאושר" שכתב דודו ברק והלחין שרעבי שזכה למספר רב של גרסאות כיסוי.
אבק כוכבים (ספר)
הערות שוליים
Stardust (romanzo)
את לי לילה (אלבום)
שירי האלבום
כל שירי האלבום הולחנו על ידי בעז שרעבי. מלבד: "ברית עולם" שהולחן על יד מתי כספי, "מי ידע שכך יהיה" שהולחן על ידי עוזי חיטמן, "תני לי יד" שהולחן על ידי נורית הירש, "חידה את לי" שהולחן על ידי אביהו מדינה, "ספרי" ו"דרור יקרא" לחן תימני עממי.
מונו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מוזיקה פופולרית
מוזיקה פופולרית (הנקראת לעיתים מוזיקה קלה) היא מוזיקה המשתייכת לאחד ממגוון סגנונות מוזיקליים הנגישים לקהל הרחב ולרוב מופצים בצורה מסחרית. הגדרת המוזיקה הפופולרית מבחינה בין סגנונות אלו ובין מוזיקה קלאסית מחד ומוזיקה עממית מאידך. לעיתים משמש המונח מוזיקת פופ לתיאור מוזיקה פופולרית, כשלמעשה "פופ" מתאר סגנון מוזיקלי מסוים המשתייך למוזיקה הפופולרית, אך לא מכסה את כל גווניה. לפעמים מכונה המוזיקה גם בשם "מיינסטרים".
הגדרה
המונח "מוזיקה פופולרית" משמש במובן רחב ובמובן צר. במובן הרחב, הוא מתייחס לכל סוגי המוזיקה שאינם מוזיקה קלאסית. בתחילת המאה ה-19 נקראו השירים המסורתיים של האנשים הפשוטים "שירים פופולריים". בסוף אותה מאה נקראו שירים אלו "שירי עם" (folk songs) ונוצרה הבדלה בין שירים אלו למוזיקה פופולרית עירונית וחדשה יותר. כיום מופצת המוזיקה הפופולרית באמצעי תקשורת המונים כגון רדיו, טלוויזיה ואפליקציות מוזיקה. המוזיקה הפופולרית מהווה חלק מהתרבות הפופולרית וכוללת סגנונות מוזיקליים רבים.
במובן הצר משמש המונח לעיתים לתיאור מוזיקת פופ - סגנון מוזיקלי המתאפיין במוזיקה קלילה, קליטה, ולרוב ממוסחרת.
סוגי מוזיקה פופולרית
המוזיקה הפופולרית נחלקת לסגנונות מוזיקליים שונים, ותיקים למדי או חדשים הנמצאים בהתהוות. לרוב, קהל המאזינים לסגנון מסוים יאופיין על ידי שיוך לקבוצת גיל שבצעירותה היה אותו סגנון פופולרי. חלוקה זו עומדת בבסיס חלקה של המוזיקה ב"פער הדורות". כך, לדוגמה, מוזיקת ביג בנד זוכה עדיין לפופולריות ניכרת, אף על פי שהגיל הממוצע של קהל המאזינים של סגנון מוזיקלי זה גבוה באופן משמעותי מהגיל הממוצע של קהל מאזיני מוזיקת ראפ. "פער דורות" זה בקרב קהל המאזינים של הסגנונות השונים הפך בולט במיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה בעקבות ההתעצמות הכלכלית והחברתית של האוכלוסייה הצעירה. את המוזיקה אשר שווקה לפני שנות הארבעים לא ניתן לשייך לקבוצות גיל באופן כה ברור.
להלן רשימה של סגנונות מוזיקה פופולרית מודרנית. הרשימה איננה כוללת סגנונות מוזיקליים אשר אינם עכשוויים או שאינם נמכרים כיום בכמות ניכרת במיוחד (כגון מוזיקה קלאסית, אופרה ומוזיקת גוספל). כמו כן, סיווג הסגנונות המופיע ברשימה בוצע לפי קטגור הסוגות הקיים באתר Allmusic.
{| class="wikitable" width="100%" |
רוק
הערות:
סודליט
סודליט הוא מינרל בגוון כחול מלכותי שבו נעשה שימוש נרחב כאבן חן. למרות שגושי סודליט הם בדרך כלל אטומים, הגבישים הם בדרך כלל שקופים עד שקופים למחצה. המינרל סודליט הוא חבר בקבוצת הסודליט ויחד עם האיאין, נוסאן ולזוריט הוא מרכיב נפוץ באבן החן לפיס לזולי.
הסודליט נתגלה לראשונה בדרום מערב גרינלנד בשנת 1811, אך רק עם גילוי המרבצים המעולים הנרחבים של המינרל באונטריו שבקנדה ב-1891 גדלה חשיבותו כאבן לקישוט. האבן כונתה מאז "כחול הנסיכה" על שם הנסיכה פטרישה שביקרה באונטריו זמן מה לאחר שנתגלו מרבצי הסודליט ובחרה במינרל כאבן לקישוט עבור בית מארלבורו שבלונדון.
תכונות
הסודליט הוא מינרל קל, קשה באופן יחסית, אם כי שביר. נוסחת המבנה הכימי של הסודליט היא Na8Al6(SiO4)6Cl2. מקור שמו בשל תכולת הנתרן (המכונה באנגלית "סודיום"). במינרלוגיה מוגדר המינרל כפלדשפטואיד (מינרל השייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי, דמוי פצלת השדה אך בעל מבנה שונה והמכיל פחות סיליקה). הסודליט מתגבש במערכת הקובייתית כשהוא יוצר גבישים שקופים עד שקופים למחצה בעלי ברק זגוגי וגוונים רבים, תופעת גבישים תאומים נפוצה למדי. מבחינת תכונותיו האופטית המינרל הוא איזוטרופי וידוע בשל צבעו הכחול, אך הוא יכול להופיע גם בגוונים של אפור, צהוב, ירוק או ורוד כשהוא מנומר לעיתים קרובות בעורקים או בכתמים לבנים. קשיות המינרל נעה בין 5 ל-6 בסולם מוס ומשקלו הסגולי סביב 2.3 גרם לסמ"ק. כשלחומר יש גוון כחול אחיד נעשה בו שימוש בתכשיטים, כשנוהגים ללטש אותו כחרוזים וקבושונים. חומר באיכות נחותה יותר משמש לחיפוי או לשיבוץ בעבודות שונות. הסודליט ניתך בקלות והופך לזכוכית חסרת צבע. הסודליט צובע להבה בצהוב (בשל תכולת הנתרן שבו). בשבירת המינרל הוא מפיץ ריח אופייני כשל מימן גופרי (H2S). המינרל מתמוסס בחומצת מלח ובחומצה חנקתית.
אף על פי שהסודליט דומה מאוד ללזוריט וללפיס לזולי יש ביניהם כמה הבדלים. ראשית צבע הסודליט הוא כחול מלכותי ולא אולטרמרין, הצבע האופייני ללזוריט וללפיס לזולי. סודליט מכיל לעיתים רחוקות בלבד פיריט, תכליל נפוץ בלפיס. בנוסף צבע השרטוט שלו הוא לבן ולא כחול כשל הלפיס. הפצילות הגרועה של הסודליט בשישה כוונים ניתנת להבחנה בדמות סדקים זעירים המופיעים לאורך כל האבן.
הקמניט הוא סוג חשוב של סודליט המפגין את תכונת הטנאברסנציה (היכולת לשנות צבע בעת חשיפה לשמש). צבע ההקמניט מאזור הר סנט-אילר (Mont Saint-Hilaire) בחבל קוויבק שבקנדה או מאילימאוססק (Ilímaussaq) שבגרינלנד (המקום בו נתגלה הסודליט) שזה עתה נחצב הוא בדרך כלל סגול עמוק עד בהיר, אבל הצבע משתנה במהירות ללבן ירקרק או אפרפר. ובניגוד לכך, צבע הקמניט מאפגניסטן ומבורמה שזה עתה נחצב הוא לבן קרמי אבל הוא משתנה לסגול או אדום-ורוד בהשפעת קרני השמש. גם סוגים אחרים של סודליט מושפעים מהקרנה בקרינה אולטרה סגולה בגלים ארוכים או קצרים והם פולטים קרינה פלואורסצנטית בגוון כתום מנומר (ראו גם פוטוכרומיזם).
מקור ותפוצה
מרבצים משמעותיים של סודליט באיכות טובה מצויים במספר מקומות קטן בעולם: בסמוך לעיירה בנקרופט (Bancroft) באונטריו ובהר סנט-אילר (Mont Saint-Hilaire) בחבל קוויבק שבקנדה; בסמוך לעיירה ליטצ'פילד (Litchfield) במדינת מיין, ולעיירה מגנט קוב (Magnet Cove) בארקנסו שבארצות הברית. בסמוך לעיירה גולדן (Golden) במדינת קולומביה הבריטית שבקנדה נתגלו לאחרונה מצבורי סודליט. מרבצים קטנים יותר מצויים באמריקה הדרומית (ברזיל ובוליביה), פורטוגל, רומניה, בורמה ורוסיה. הקמניט מצוי בעיקר בהר סנט-אילר ובגרינלנד, שממנה מופק סוג בגוון ירוק המכונה "סודליט זיקית".
גבישים שקופים מפותחים היטב מצויים בצפון נמיביה ובלבות של הר וזוב במחוז קמפניה שבאיטליה.
Imagine Dragons (מיני-אלבום של Imagine Dragons)
Imagine Dragons הוא המיני-אלבום השני של להקת הפופ רוק Imagine Dragons, שיצא בשנת 2009 באטלנטיס. הוא הוקלט באולפני Battle Born. כל השירים נכתבו והופקו על ידי חברי הלקה. רוברט רוט שימש כטכנאי הקול. רצועות מהמיני אלבום הוצגו ב-Windows Media Player לאחר שהלהקה זכתה בתחרות באתר בשם "Reverbnation".
עטיפת אלבום
עטיפת האלבום היא אוטוסטראוגרמה, שמראה דרקון הפונה ימינה.
וידויו של מחסל כלכלי
וידויו של מחסל כלכלי (באנגלית: Confessions of an Economic Hit Man) הוא שם ספרו של ג'ון פרקינס שיצא בשנת 2004 ואשר מתאר את חוויותיו כעובד של חברת הייעוץ צ'ס ת. מיין (Chas. T. Main) מבוסטון. לפני העסקתו ניגש פרקינס לראיון עבודה בסוכנות לביטחון לאומי, דבר שהיווה לטענתו קרש קפיצה ולמעשה סקירה חיצונית מספקת להעסקתו בחברת הייעוץ כ"מחסל כלכלי". קיימת לכאורה התייחסות לספר בקלטת אדיו ששוחררה על ידי אוסאמה בן לאדן בספטמבר 2009.
תוכן
פרקינס החל לכתוב את ספרו בשנות השמונים ולדבריו - "איומים ושוחד תמיד שכנעו אותי להפסיק". "כשהוא מגויס בחשאיות על ידי הסוכנות לביטחון לאומי ומקבל שכר מחברת ייעוץ, הוא נסע לאינדונזיה, פנמה, אקוודור, קולומביה, ערב הסעודית, איראן ומדינות אחרות בעלות חשיבות אסטרטגית. פרקינס חושף את המכניקה העדינה של השליטה האימפריאלית מאחורי כמה מהאירועים החשובים ביותר בהיסטוריה הנוכחית, כמו נפילתו של השאה האיראני, מותו של הנשיא הפנמי עומאר טרוחיוס, ופלישות ארצות הברית לפנמה ועיראק." (מתוך בלוג ביקורת באינטרנט, הערה 2 בוויקי אנגלית).
ע"פ ספרו, תפקידו של פרקינס היה לשכנע מנהיגי מדינות בלתי מפותחות לקבל על מדינותיהן הלוואות פיתוח עצומות ממוסדות כגון הבנק העולמי והסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID). כשהן אזוקות לחובות ענק אותם אין להם תקווה לשלם, נאלצו מדינות אלה להיעתר ללחצים פוליטיים מארצות הברית במגוון נושאים. לכן, טוען פרקינס המדינות המתפתחות מנוטרלות דה פקטו בזירה הבינלאומית, פערי העושר בתוכן מתרחבים, וכלכלותיהן משותקות לאורך זמן. בתפקיד זה נפגש פרקינס עם אח"מים שונים מרחבי העולם כולל עומאר טרוחיוס וגרהם גרין. פרקינס מתאר את תפקיד המחסל הכלכלי באופן הזה:
האפילוג למהדורת 2006 מספק הפרכה למהלך הנוכחי של מדינות G8 למחיקת חובות לעולם השלישי. פרקינס מאשים כי התנאים למחיקת החובות דורשים מהמדינות למכור את שירותי הבריאות, החינוך, החשמל והמים לתאגידים זרים. ארצות אלו יאלצו גם לבטל סובסידיות והגבלות סחר המְגִנות על עסקים מקומיים, אך לקבל את המשך סבסודם של עסקים מסוימים במדינות G8 וארצות הברית, והקמתן של חומות סחר על יבוא המסכן תעשיות במדינות G8.
ססאר
ססאר (בספרדית: Cesar) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בצפון-מזרח קולומביה והוא גובל בלה גואחירה בצפון, בוונצואלה ובנורטה דה סנטנדר במזרח, בסנטנדר בדרום ובבוליבר ובמגדלנה במערב.
המחוז משתרע על שטח של 22,905 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.1 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא ואיידופר.
היסטוריה
בתקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום מספר שבטי ילידים כמו בני היוקפה, הטאירונה והאראוואקו. היישוב הספרדי של האזור החל במאה ה-16.
האזור היה שייך ליחידות מנהליות שונות, ועם הקמת רפובליקת קולומביה במתכונתה הנוכחית בסוף המאה ה-19 הוא היה שייך למחוז מגדלנה. לאחר פעילות של התושבים המקומיים ב-21 בדצמבר 1967 פוצל מחוז ססאר ממחוז מגדלנה. המחוז נקרא על שמו של נהר ססאר הזורם במחוז.
כלכלה
כלכלת המחוז מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז והפקת שמן דקלים, גידול מקנה, מסחר וכרייה.
חלוקה מנהלית
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לארבע פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
מערך המזון
מרכז המזון היה מרכז לוגיסטי של חיל הלוגיסטיקה בצה"ל שהיה אחראי על רכישת ואספקת פריטי מזון ושירותי מזון לכלל יחידות צה"ל, בהתאם לאופי הפעילות ולסוגי האוכלוסיות השונות. המרכז פועל בכמה שיטות, כגון: בישול במטבח מוסדי המופעל על ידי חיילים, בשיתוף פעולה חברות קייטרינג, העברת "דמי כלכלה" (סכום כסף חודשי) המיועדים לקניית מזון, רכש מסניפי רשתות אזרחיות. המרכז היה כפוף פיקודית לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל) במטה הכללי, ומקצועית לחיל הלוגיסטיקה.
בתחילת 2018 המרכז הפך למערך המזון וקיבל תג חדש.
ב־29 ביוני 2020 נערך טקס סגירת מערך המזון, שהתמזג עם יתר מרכזי אט"ל, במסגרת פרויקט המרה"ס (מרכז הספקה אחוד).
מחוז סידאמו
סידאמו היה מחוז בחלק הדרומי של אתיופיה, עיר הבירה של המחוז הייתה בירגאלאם, ואחרי כן אווסה. המחוז נקרא על שם הקבוצה האתנית שבאזור הסידאמים, שהיו המרכיב העיקרי של המחוז. המחוז הוקם על חלק משטחה של ממלכת קאפה. המחוז גבל בדרום מזרחה בסומליה בדרומה בקניה במזרחה בבלה בצפון מזרחה בארסי בצפונה בשוואה בצפון מערבה בקפאה ובמערבה במחוז גמו גופה.
היסטוריה
עם מטעי הקפה הגדולים של המחוז, סידאמו הייתה בעלת הכנסות שופעות והשטח ניתן לאצילים כגון דאג'אזמאץ' באלצ'ה אבא נפסו, שהיה המושל של הפרובינציה לפני הכיבוש האיטלקי.
אחרי שחרורה של אתיופיה במהלך המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה על ידי בעלות הברית, בשנת 1942, סופחו למחוז זה המחוזות בוראנה ווואליטה.
בסידאמו התחולל, ב-1960, מרד המיסים של הגאוודים שהתנגדו לארגון מחדש של מערכת המסים. המרד דוכא באופן ברוטלי כפי שגברו זאוודה ראה וכתב, "האיכרים שהיו חמושים בעיקר בחניתות וחרבות התעמתו כנגד אויב מזוין היטב, שהורכב מחיילים ושוטרים." המתקוממים הגאוודים התנגשו עם כוחות הממשלה מספר פעמים, ואחרי שהוקמה וועדה רק מנהיגי המורדים נענשו.
עם אימוץ החוקה החדשה בשנת 1995, סידאמו נחלקה בין המחוזות האתניים החדשים, אזור בדרום- מזרח המחוז נעשה נפת ליבאן שבמחוז סומלי, אזור נוסף במערב המחוז ניתן למחוז מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום וחולק למספר נפות כמו סידאמה, וואליטה, נפת גאוודו ומה שנשאר מהמחוז (שרוב האוכלוסייה בו משתייכת לבני האורומו) הפך להיות נפת בוראנה שבמחוז אורומיה.
התאחדות הכדורסל הרוסית
התאחדות הכדורסל הרוסית (ברוסית: РФБ, Российская федерация баскетбола) היא ארגון הספורט הבכיר ברוסיה האחראי לניהול הכדורסל הרוסי ונבחרת רוסיה בכדורסל. ההתאחדות הוקמה ב-12 בנובמבר 1991.
היסטוריה
הכדורסל הרוסי יצא לדרך בתחילת המאה ה-20, עם הגעתו של העשיר האמריקני ג'יימס סטוקס, ששניים מבניו נהרגו בקווקז. הוא הקים לזכרם אגודת ספורט לנוער בסנקט פטרבורג, שנקראה בשם מאיאק. אגודת הספורט מאיאק התחילה לשחק כדורסל ב-1902. בשנת 1906 אגודת הספורט מאיאק ארגנה לראשונה קבוצת כדורסל והייתה זו קבוצת הכדורסל התקנית הראשונה באימפריה הרוסית. ב-1909 כבר התקיימו שישה מועדוני כדורסל ברוסיה שהתמודדו יחדיו בגביע אגודת "מאיאק" שהיה טורניר הכדורסל הראשון ברוסיה. קבוצת "לילוביך" תחת הנהגת סטפן ואסילייב מאגודת "מאיאק" היא שזכתה בגביע מאיאק. ב-1910 מאיאק הפכה לאגודת "בוגאטיר" - אגודת הספורט הגדולה ביותר ברוסיה שעסקה בזמנו גם בחקר המדע. בשנים 1913–1916 הכדורסל ברוסיה התחיל להתמקצע ולהפוך למקצועני יותר ואולם האליפות המקצוענית הראשונה נערכה לאחר פרוץ המהפכה.
וכך, אליפות ברית המועצות בכדורסל יצאה לדרך ב-1934 והייתה למעשה האליפות המקצוענית הראשונה בכדורסל בשטחי האימפריה הרוסית לשעבר. ב-1991 ירשה את האליפות הסובייטית "אליפות חבר העמים" וב-1992 הוקמה ליגת העל הרוסית בכדורסל אשר פורקה בשנת 2010 לאחר שבמאי אותה שנה פרצה שערוריית שחיתות רצינית בדרגים הגבוהים של ההתאחדות שכונתה בשם "בסקטגייט", כשבמסגרתה התגלו אי-סדרים בשיפוט המשחקים. כתוצאה מגילוי הפרשה מועדונים גדולים דרשו לפרק את הליגה העליונה. ב-15 ביוני 2010, תשע ממשתתפות ליגת העל הרוסית התאספו והחליטו לפרק את הליגה ולהקים ליגה אחרת במקומה: ליגת הכדורסל המקצוענית של רוסיה, שכעבור זמן פורקה אף היא ואת מקומה כליגה בכירה תפסה ליגת VTB.
עקב כישלון נבחרת רוסיה בכדורסל נשים, ביורובאסקט 2013, הגיש יו"ר ההתאחדות את התפטרותו ובמקומו מונתה יוליה אניקייבה לממלאת מקום והיא הובילה מהלך לפיטורי בכירים רבים שמונו על ידי היו"ר הקודם, קרסננקוב.
באוגוסט 2015 נערכו בחירות פנימיות לבחירת יו"ר חדש לאיגוד ואנדריי קירילנקו נבחר ליו"ר הפדרציה הרוסית בכדורסל והוביל מהלך מיתוג מחדש של ההתאחדות לרבות עיצוב סמל חדש ותמיכה בקבוצות הנוער וקידום טורנירי כדורסל רחוב. בקיץ 2017 קירילנקו הצהיר כי ההתאחדות הצליחה לצאת מהגרעון התקציבי שהייתה נתונה בו מאז 2015.
Stars (אלבום של שר)
Stars (בעברית: כוכבים) הוא אלבום האולפן ה-12 של זמרת הפופ האמריקנית, שר. האלבום יצא לאור ב-19 באפריל 1975, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר. מתוך האלבום יצא הסינגל היחיד "Geronimo's Cadillac".
האלבום הגיע רק למקום ה-153 במצעד הבילבורד 200 והיה לכישלון הקופתי הראשון של שר מתוך רצף של אלבומים כושלים בשנות ה-70 ושנות ה-80.
אברהם טיאר
ביוגרפיה
טיאר נולד בגבס שבתוניסיה, וסיים בה את לימודיו בבית הספר התיכון הממלכתי-צרפתי. בגיל 13 הצטרף לתנועת בית"ר בעיר, נבחר בה בשנת 1942 לראש הקן המקומי ומשנת 1945 היה ממונה על התנועה בגבס וסביבתה. בשנים 1946–1947 כיהן כמזכ"ל תנועת בית"ר ויו"ר המפלגה הרוויזיוניסטית בתוניסיה. לאחר מכן העפיל לארץ ישראל על סיפון האנייה "בן הכט", אך הגיע רק באפריל 1948 לאחר שהות במחנות המעצר בקפריסין.
פעילותו התנועתית נמשכה בישראל כחבר תנועת החרות, שבה שימש משנת 1956 חבר מרכז התנועה ומשנת 1961 מזכיר סניף התנועה בחיפה. בשנים 1961–1969 כיהן טיאר כחבר הכנסת בכנסת החמישית והשישית. הוא היה חבר בוועדות הכנסת השונות, בהן הוועדה לענייני הרפורמה בחינוך. במקביל, בשנים 1963–1966 עמד בראש חטיבת הצעירים בתנועת החרות. כמו כן הוא היה בין מקימי סיעת תכלת לבן בהסתדרות העובדים הכללית ושימש ממלא מקום יו"ר הסיעה. בשנת 1967 התפלג טיאר אל סיעת המרכז החופשי בכנסת, ושימש מטעמה יו"ר הסיעה בהסתדרות ועורך ירחון התנועה, "עידן חדש". בשנת 1977 חזר לשורות תנועת החרות.
בשנת 1966 מונה לוועדה הציבורית לעניין ביטוח מפני אבטלה.
בשנים 1979–1982 היה טיאר ראש שליחי הסוכנות היהודית באירופה.
בעלי אף לח
בעלי אף לח (שם מדעי: Strepsirhini, מיוונית: strepho – עקום; rhis – אף) היא אחת מארבע תת-הסדרות בסדרת הפרימטים. תת-סדרה זו כוללת כ-90 מינים. המאפיין העיקרי של בני המין, וממנו נובע שמם הוא אפם – הם מאופיינים באפים רטובים, בניגוד לקרוביהם הקופים. בעלי אף-לח הם הפרימטים היחידים (פרט לאדם) החיים במדגסקר, ולחלק מהמשפחות נציגות באפריקה ובדרום-מזרח אסיה.
החלוקה הטקסונומית והפילוגנטית, עם זאת, מורכבת יותר מהתמונה הגאוגרפית. ניתן היה להניח שההתיישבות של בעלי האף-הלח במדגסקר התרחשה באירוע סחיפה אחד, שגרם ליישוב האי בצאצאים של מין אחד. אולם בניתוח גנטי של בני התת-סדרה ניתן לראות שקיימת קרבה רבה יותר בין חלק מהמינים המדגסקריים לבין מינים מיבשת אפריקה, מאשר בין המינים המדגסקריים לבין עצמם. כך שכנראה לא התרחש אירוע סחיפה יחיד – אלא שני אירועי סחיפה: אחד של בני על-משפחת למורים והשני של בני על-משפחת לוריסים. אך העדויות המאובנות אינן מספיקות על מנת לקבוע האם הסחיפה השנייה הייתה מאפריקה למדגסקר או בכיוון ההפוך.
אמבריולוגיה של הכליה
אמבריולוגיה של הכליה הוא תחום החקר (אמבריולוגיה) של התפתחות הכליה בעובר.
כחלק מתהליכי התפתחותו של עובר האדם, מתפתחת גם מערכת השתן. מערכת, שתפקידה העיקרי הוא סינון הדם מחומרי פסולת שיכולים להצטבר בגוף. התפקיד הפיזיולוגי של מערכת זו היא לנקות את הדם מחומרים מזיקים, ובנוסף היא מבקרת את רמת הסוכר, כמות המלחים והמים.
בעובר היא בעלת תפקיד נוסף: בקרה על נוזל מי השפיר.
לצורך ביצוע פעולות אלו, על מערכת זו להיות בעלת שטח פנים גדול ודק, עם סמיכות גבוהה לכלי הדם.
מקור מערכת השתן
המזודרם הוא השכבה האמצעית בין האקטודרם והאנדודרם, והוא מחולק ל-3 חלקים. מזודרם הביניים הוא השכבה האמצעית של המזודרם, וממנו מתפתחות מערכות המין והשתן. לאחר הקיפול הלטרלי של העובר, המזודרם האמצעי האמור נדחף החוצה ובולט אל החלל התוך עוברי בשני רכסים משני צידי עמוד השדרה, אשר בולטים לתוך חלל הבטן משני צידי עמוד השדרה ונקראים urogenital ridges נמשכים לכל אורך הגוף. הם מהווים את המקור למרבית איברי השתן והמין. החלק הפנימי יותר של רכס זה נקרא המיתר הנפרוגני, מאזור זה תתפתחנה הכליות (האזור החיצוני יותר הוא האזור ממנו יתפתחו הגונדות- אשכים ושחלות).
התפתחות הכליות
ישנן שלוש מערכות של כליות המתפתחות אחת אחרי השנייה, ואחת מתחת לשנייה (מלמעלה כלפי מטה). המיתר הנפרוגני שמתפתח בתוך המזודרם האמצעי נמשך לכל אורך העובר. הקשר בין שני המתרים הנפרוגניים הוא הניקוז המשותף, כאשר הניקוז שלו בשלב זה הוא לחלק התחתון של מערכת העיכול- חלל ה- cloaca.
פרונפרון
(פרו- תחילית לטינית שמשמעותה קדמי או קודם) הכליה העוברית הראשונה, מתחילה להתפתח בתחילת השבוע הרביעי בחלל הפריקרד אך מתפקדת ימים ספורים בלבד. הפרונפרון בנוי מצברי תאים שיוצרים חללים המחוברים לצינור פרונפרוני אשר יורד לכיוון הביב. יחידת ההפרשה הפרימיטיבית היא הנפרוטום. הפרונפרון מתנוון (החלק העליון) וחלקו התחתון של הפרונפרון יישאר ויהפוך להיות הצינור המזונפרי.
מזונפרון
(מזו- תחילית יוונית שמשמעותה אמצעי) עוד בטרם מתנוונת הכליה הראשונה לגמרי (במחצית השנייה של השבוע הרביעי) מתחילה להיווצר הכליה השנייה מתחתיה- מדובר באיבר גדול יחסית בגוף העובר הממלא חלק גדול של חלל הבטן. בזמן שהחלקים התחתונים של איבר זה מתפתחים, החלקים העליוניים מתנוונים. הכליה המזונפרונית מתנוונת עד סוף הטרימסטר הראשון (חלקים ממנה ישמרו באדם הבוגר ליצירת איברים במערכת המין הזכרית). המזונפרון מתחיל להתפתח בשבוע הרביעי. הוא כולל כ- 40 יחידות הפרשה, והתאים מתחילים לשגשג, יוצרים צברי תאים ובהם נוצרים חללים או בועיות שנקראות meso nephric vesicles, המתאים ליצירת צינוריות מזונפרוניות, אשר ממשיכות להתארך ועוברות שינוי בשני הקצוות- בקצה הלטרלי (המרוחק) כל צינורית מתחברת אל הצינור המזופרי ובקצה המדיאלי (הקרוב יותר) נוצרת קופסית באומן לתוכה חודרת פקעת של כלי דם אשר מגיעה מאבי העורקים. זהו המגע בין הדם לבין יחידת ההפרשה. במילים אחרות, יחידת ההפרשה של מזונפרון כוללת קפסולה, צינורית ארוכה, וניקוז לצינור מזונפרי.