cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיקוד הכוחות המיוחדים (גרמניה)
היסטוריה
לפני 1973, יחידת Fernspäher של הצבא, יחידת Kampfschwimmer של הצי, ועד 1989 חברות ליווי הנשק המיוחדות - Sonderwaffenbegleitkompanien היו היחידות הצבאיות היחידות הדומות לכל מה שהיה במדינות אחרות ופעלו כיחידות מיוחדים ייעודיים. לאחר הפיכת KSK למבצעי ב-1 באפריל 1997, מרבית היחידות מוזגו לתוכו. כשאר יחידות הצבא הגרמניות, גם KSK דורשות אישור מהבונדסטאג הגרמני. היחידה קיימה מספר מבצעי לוחמה בטרור, באירופה ומחוצה לה; מבצעים ידועים כוללות מבצעים בקוסובו, בוסניה והרצגובינה ולאחרונה באפגניסטן.
במהלך המלחמה באפגניסטן, אף על פי שהם נקראו תחת פיקוד OEF, עבד ה-KSK בפיקוד ISAF מאז 2005, בביצוע פעולות רבות בסביבת הפריסה הגרמנית בקאבול, כולל פשיטה מוצלחת על מחסן של אל-קאעידה באוקטובר 2006.
כצפוי ביחידות מסוג זה, פרטים מבצעיים ספציפיים כמו הצלחה ושיעורי נפגעים נחשבים לסודיים ביותר ומידע כזה נמנע אפילו מהחברים הבכירים ביותר בבונדסטאג. נוהג זה עורר כמה חששות רציניים, וכתוצאה מכך הוסכם להגדיל את השקיפות וגם את האחריות, על ידי חשיפת פרטי משימה לחברי בונדסטאג.
ב-4 במאי 2013 דיווח יחידת KSK על נפגעים ראשונים. סמל ראשון דניאל וירט נורה אנושות במחוז בגהלן - אפגניסטן במהלך מבצע "מייוונד". כוחות צבא ארצות הברית היו חלק מניסיון החילוץ. דניאל וירט זכה לכבוד על ידי אחותו קתרין וירט-טורנטה בספר שכותרתו "אחים בגבורה", המספר לא רק את סיפורו של אחיה, אלא גם על 40 אנשי צבא נוספים שאיבדו את חייהם בזמן שנלחמו במלחמה העולמית בטרור במזרח התיכון. הספר ראה אור על ידי קרן טרוויס מניון בספטמבר 2017.
בשנת 2018, חשף משרד המשטרה הפלילית הפדרלית הגרמנית מזימה שכללה חיילי KSK שזממו לרצוח פוליטיקאים גרמנים בולטים כמו קלאודיה רוט, הייקו מאס ויואכים גאק בין היתר, ותכננו פיגועים נגד מהגרים החיים בגרמניה. כמו כן, מוקדם יותר באותה השנה בחקירה נפרדת, תובעי המדינה בעיר טובינגן חקרו אם נעשה שימוש בסמלים נאו-נאצים באירוע "פרידה" בו היו חברים אנשי KSK.
ביוני 2020 הודיעה שרת ההגנה הגרמני אנגרט קראמפ־קארנבאואר כי היחידה תפורק חלקית עקב התגברות כוחות הימין הקיצוני בשורותיה. ה-KSK התנתקה משרשרת הפיקוד של צבא גרמניה, עם תרבות הנהגה רעילה. אחת מארבע הפלוגות של היחידה, שבה תופעת הנאו-נאציזם הייתה הרווחת ביותר, פורקה.
שמואל שפירא
ראו גם
}}
כתיבה
כתיבה היא הפעולה של רישום סימנים גרפיים בעלי משמעות כגון אותיות, מספרים, מילים ומשפטים, סמלים, ותווים אחרים על מצע כלשהו: דף נייר, לוח חרס, בד וכדומה. הכתיבה נעשית על ידי שימוש בכלי כתיבה ובעידן הטכנולוגי היא יכולה להיעשות גם באמצעות מחשב או מכונת כתיבה, על ידי הקלדה על גבי מקלדת ומוקרנת על גבי מסך.
מטרת הכתיבה היא להעביר מידע בשפה כלשהי, כאשר לכל שפה יש מערכת כתב משל עצמה. בהתאם לכך המונח "כתיבה" מתייחס לא רק לפעולה הפיזית של חקיקת האותיות על המצע, אלא גם לחיבור האותיות לכדי מילים ומשפטים עד ליצירת קטע טקסט בשפה כלשהי.
ההיסטוריה של הכתיבה
הכתיבה הופיעה לראשונה במזרח התיכון בסוף האלף הרביעי לפני הספירה, בתחילת תקופת הברונזה הקדומה. הכתיבה התפתחה ממערכת סמלים וציורים שנועדה להעביר מידע ולסייע בהנהלת חשבונות (ספירת יבול, ספירת פרים, מעקב אחרי עונות השנה וכדומה). התפתחות מערכת הכתיבה האמיתית הראשונה מיוחסת לשומר העתיקה והיא כתב היתדות. אחריה התפתחו שיטת ההירוגליפים של מצרים העתיקה וכן כתב בתת-היבשת ההודית. האלפבית הראשון התפתח במצרים העתיקה בסביבות 2000 לפני הספירה. הכתב הסיני התפתח בסביבות 1600 לפני הספירה והכתב העברי בסביבות אמצע האלף השני לפני הספירה.
כיום, כתיבה מקצועית היא גם מקצוע המתייחס לעבודתו של עיתונאי (כתיבת כתבות) ולעבודתו של אמן (כתיבה יוצרת של שירים או סיפורים).
הבעה בכתב
הבעה בכתב היא היכולת להעביר מידע ומסרים רצויים לטקסט כתוב, כך שיהיו ניתנים לפענוח על ידי אדם אחר בעל יכולת הבנת הנקרא באותה שפה. יכולת ההבעה בכתב מתבססת על יכולת הכתיבה. על כן קשיים בכתיבה יכולים להוביל להנמכה ביכולת של האדם להביע את עצמו באמצעות הכתב.
יצירה עיונית כתובה קצרה יחסית מכונה מאמר ויצירה ארוכה כזו קרויה ספר.
כתיבה מדעית
מאמר מדעי נכתב על ידי חוקר או קבוצת חוקרים, ומשקף את תוצאותיו של מחקר שבו עסקו. פרסום מאמר מדעי הוא הדרך העיקרית לפרסומו של מחקר בתפוצה רחבה ולכן למאמר יש מקום מרכזי בפעילות המדעית. מאמר מדעי מתפרסם בדרך כלל בכתב עת מדעי, בקובץ המאמרים של כנס מדעי, או בקובצי מאמרים אחרים, כגון ספר שיצא לאור לכבודו של חוקר שהגיע לגיל פרישה. על פי רוב בעת פרסומו מלווה המאמר בתקציר המציג את תמציתו של המאמר ובביבליוגרפיה המכילה את רשימת המקורות שעליהם הוא התבסס.
מלון סן רמו
מלון סן רמו היה בית מלון שבחזיתו בית קפה, בצידו המזרחי של רחוב רציף הרברט סמואל - ברחוב הירקון 49, בצידה הצפוני של כיכר הרברט סמואל, לימים כיכר הכנסת, בתל אביב.
היסטוריה
בעת בנייתו נמצא מולו על חוף אלנבי, לימים חוף ירושלים, מבנה "מרחצאות ים חמים" שהיה בבעלות עיריית תל אביב. דרומית למבנה המרחצאות שכן קזינו גלי אביב שתחם ממערב את כיכר הרברט סמואל.
המלון נחשב יוקרתי וחביב על עשירי היישוב. פופולרי במיוחד היה בית הקפה שפעל בחזית המלון, במרפסת גן רחבה, בו הונהגה שעת תה שכונתה "תה-ריקוד" ו"תה קונצרט", נערכו ריקודים לצלילי תזמורת, הופעות שונות בשעות הערב, חגים ובסופי השבוע. המרפסת הייתה עטורת צמחייה, הוארה בפנסים כדוריים, והוקפה סוככים מפוספסים.
ב-23 ביולי 1938 התפוצצה מכונית תופת סמוך לשער המלון. 18 עוברי אורח נפצעו.
לאחר הקמת המדינה, שימש בניין מלון סן רמו כמטה חיל הים. ב-1949 פעלה הכנסת הראשונה מבניין קולנוע קסם הסמוך, שנבנה ב-1945. חדרי מלון סן רמו שימשו כלשכות לחברי הכנסת.
בראשית שנות ה-50 של המאה העשרים שימש הבניין את עיריית תל אביב, בין השאר לצורכי ועדת הבחירות לעירייה ועבור מחלקת החינוך של עיריית תל אביב. ב-1955 עזבה מחלקת החינוך את הבניין, והועבר אליו משרד פקיד שומה תל אביב של מס הכנסה.
ב-1971 נמסר על כוונתם של ידי משקיעים יהודים מגרמניה להרוס את בניין מלון סן רמו, ובהמשך גם את בית האופרה הסמוך (קולנוע קסם לשעבר), על מנת להקים במקומם מלון. הבנייה התעכבה לאחר שהאופרה לא פונתה, בגלל סירובה לעבור לבניין הסינרמה. רק לאחר סגירת האופרה ב-1982 פונה המבנה ובשנת 1987 נחתם חוזה עם אלרוב על הקמת מגדל דירות במקוםוהחלו עבודות הבנייה. קולנוע קסם נהרס בשנת 1988, ועל איחוד המגרשים עליהם עמדו המלון והקולנוע (רחוב הירקון 47–49), נבנה "מגדל האופרה".
גזעים ביקום בבילון 5
בין בני האדם למינברים מתגלה קשר ככל שהסדרה מתפתחת; בין הנארנים לסנטאורים מתנהלת מלחמה טריטוריאלית רבת שנים, המסתיימת בעבדות ובכיבוש; והוורלונים והצללים הם שני גזעים עתיקים המהווים שני צדדים בעלי אידאולוגיה מנוגדת, כאשר כל צד מנסה למשוך את הגזעים הצעירים לכיוונו ולתועלתו הפרטית.
בני האדם
מופיעים למשך כל עונות הסדרה, ובסדרות ההמשך (כולל הסרטים). למשך הסדרה, בני האדם מאופיינים על ידי הסתגלותם הרבה, ברצון שלהם ליצור התיישבויות עם גזעים אחרים, וכן עקשנותם בפני מכשולים הניצבים בפניהם, אפילו כשכל הסיכויים נגדם. בני האדם נחשבים לגזע הצעיר ביותר בגלקסיה, אך כרגע לחזק ביותר.
צוות התחנה העיקרי מורכב מבני אדם: ג'ון שרידן, סוזן איבנובה, מייקל גריבלדי, סטיבן פרנקלין, ג'פרי סינקלייר, אליזבת' לוקלי, מרקוס קול וזאק אלן כמו גם הטלפתים אלפרד בסטר, ליטה אלכסנדר, טליה וינטרס וביירון.
המינברים
המינברים הם גזע גדול בעל השפעה רבה. הם מתקדמים יותר מבחינה טכנולוגית מבני האדם ובעלי יכולת טיסת חלל מזה כבר אלף שנים.
שגרירת המינברים בתחנה היא דלן מיר, ועוזרה האישי הוא לניר. דמויות נוספות המוצגות בין היתר בסדרה הן דוקאט, ראש 'המועצה האפורה', ראת'ן מהכת הדתית, ונ'רון מכת הלוחמים.
הנארנים
הנארנים הם אחד הגזעים החזקים והקשוחים מבין הגזעים הצעירים, ומסוגלים להסתדר בקרב מגע אפילו עם המינברים. אולם נחיתותם הטכנולוגית משאר הגזעים כמינברים, סנטאורים ובני האדם היא זו שמנעה מהם להשתלט עליהם. גזע בעל השפעה פוליטית מועטה.
שגריר הנארנים בתחנה הוא ג'קאר, ועוזרתו האישית היא נאטות'. דמות נוספת המוצגת בין היתר בסדרה היא זו של ט'אלון.
הסנטאורים
גזע חייזרי דמוי אנוש, הראשון שיצר קשרי מסחר עם בני האדם והעניק לו את טכנולוגיית שערי הקפיצה. לגזע זה ישנה זיקה עזה למסחר ודיפלומטיה. הסנטאורים הם בעלי אימפריה כלכלית ובעבר דיכאו את גזע הנארנים באמצעות כיבוש ועבדות.
שגריר הסנטאורים בתחנה הוא לונדו מולארי ועוזרו האישי הוא ויר קוטו. דמויות נוספות המוצגות בין היתר בסדרה הן ליידי מורלה, לורד ריפא, הקיסר טורהאן, הקיסר קתרג'יה והעוצר וריני.
הוורלונים
הוורלונים הם אחד הגזעים 'הראשונים', קבוצה ראשונה של גזעים קדומים שקיבלו חיים תבונתיים. מקום מושבם הוא באזור לא חקור בגלקסיה שנקרא 'וורלון' אשר מוגן בעזרת טכנולוגיה מתקדמת בהרבה מאשר כל שאר הטכנולוגיות של שאר הגזעים בסדרה.
שגריר הוורלונים בתחנה הוא קוש, כאשר בהמשך מופיע גם אולקש.
הצללים
הצללים הם גזע עתיק נוסף, אחד מ'הראשונים', אשר בניגוד לוורלונים שנועדו לשמור על הגזעים הצעירים ולהדריך אותם, הם עודדו קונפליקטים ומלחמות. מסוכני הצללים ניתן למנות את מורדן ואת אנה שרידן.
ליגת העולמות הבלתי מאוחדים
אסופת גזעים שאינם מתוך חמשת הגזעים העיקריים. מספר עולמות עצמאיים וגזעים נחותים שנשלטו בעבר בידי הרפובליקה הסנטאורית. נוצרה כדי להוות חזית איתנה כנגד התחדשות ההתקפות הסנטאוריות, תוך הגנתה בידי ממשל נארן. חשיבותה של הליגה התעצמה לאחר עלייתם של הדילגארים, שפתחו במלחמות השמד כנגד כל שכניהם. הליגה התנגדה וכמעט שהושמדה, עד שברית הארץ הסכימה לבוא לעזרתם ולניצחון על הדילגארים.
כך, ביססה עצמה הליגה כגורם אשר יכול להשפיע על אחד הגזעים החזקים האחרים. אולם, הליגה עצמה הייתה שברירית והייתה נתונה בידי מחלוקות רבות בקרב נציגיה, ביניהם האבאי, הבראקירי, הקאסקור, הדראזים, הגיים, ההאייק, האיפשה, הלומאטי, המרקאבים, הפאק'מרה, הוורי והיולו.
חנן ברנשטיין
חנן ברנשטיין (נולד ב-1955) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, פיקד על חטיבה 188 ועל אוגדה 366.
חייו
לאחר שחרורו מונה ב-2001 למנכ"ל החברה לפיתוח ים המלח. בשנים 2006 עד 2008 כיהן כסמנכ"ל התפעול והאחזקה בנתיבי ישראל.
כיהן בעבר כחבר מועצת העיר מודיעין-מכבים-רעות ועד 2011 כיהן כסגנו של ראש העיר חיים ביבס. באפריל 2015 מונה למנכ"ל עמותת יד לשריון.
ברנשטיין בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז האקדמי שערי מדע ומשפט (2012) ומשמש עורך דין פעיל משנת 2013. בוגר המכללה לביטחון לאומי והמכללה לפיקוד ולמטה.
פולי ברז'ר
פולי ברז'ר (Folies Bergère) הוא מועדון לילה ברובע התשיעי של פריז, שהיה בשיאו במפנה המאה העשרים בין שנות ה-90 של המאה ה-19 ושנות ה-20 של המאה ה-20. נכון ל-2018 המקום עדיין קיים ופעיל.
המועדון נפתח כבית אופרה ב-2 במאי 1869 בשם Folies Trévise, כאשר Folies פירושו יריד ו-Trévise היה שם הרחוב הסמוך. ב-13 בספטמבר 1872 שונה שמו ל-Folies Bergère. Bergère היא רועת צאן, כשם רחוב סמוך אחר.
במועדון הועלו אופרטות ומופעי מוזיקה, מחול ואקרובטיקה ומופעי בידור אחרים. תלבושות הנשים שהופיעו במועדון היו חשופות על גבול החשפנות והוצגו גם מופעים בעירום מלא והוא היה מקום בילוי חביב על פרוצות ולקוחותיהן.
המועדון חיפש כל העת מופעים אקזוטיים, פרובוקטיביים, חושניים ומיוחדים ואימץ למשל את הרקדנית האפרו-אמריקאית ג'וזפין בייקר. בזכות מופעי הג'אז שהועלו במועדון, התוודע לראשונה הקהל הפריזאי לסגנון המוזיקה החדש.
אמנים כאנרי דה טולוז-לוטרק, אדואר מאנה ואדגר דגה היו מבין אורחי המקום ומאנה אף צייר את הציור הנודע "הבר בפולי ברז'ר". האמרגן האמריקאי פלורנץ זיגפלד ייבא את רוח מופעי המועדון, תוך התאמתם לטעם הקהל האמריקאי השמרני במופעי ה-"Ziegfeld Follies" ("שגיונות זיגפלד") שהעלה בברודוויי. בין 1959 ומרץ 2009 פעל בלאס וגאס מועדון דומה שנקרא The Las Vegas Folies Bergere.
טאוב
טַאוּבּ (ביידיש טויב, בגרמנית Taub) הוא שם משפחה ממקור גרמני. בגרמנית פירושו הוא "אדם חרש", או יונה.
{{פירושונים|
תרבות
יהדות
ראו גם
}}
יצחק חרפי
יצחק חרפי (צ'יזיק) (1 בינואר 1907 - 28 בנובמבר 1958) היה מחלוצי התעופה וההגנה בארץ ישראל, ממפתחי הנגב וראשוני קריית גת, מנהלו הראשון של משרד המשטרה בממשלת ישראל, מנהל נמל תל אביב ודיפלומט ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בשם יצחק צ'יזיק בי"ז בטבת תרס"ז לשמואל זיינוול ולבריינה לבית בורנשטיין בסג'רה. בין תשעת אחיו ואחיותיו נמנו שרה, ברוך, חנה ואפרים. למד בגמנסיה הרצליה והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת שיקגו ובבית הספר לכלכלה של לונדון. במהלך לימודיו בשיקגו הוא הקים בה תא של ארגון הסטודנטים הציוני אבוקה, ביחד עם שמעון אגרנט. בהשפעתו, לאחר חורבן חולדה במאורעות תרפ"ט סייעה אבוקה כספית לשיקום חולדה, לזכרו של אפרים צ'יזיק. היה מוסמך במנהל ציבורי ועסק במחקר ובפרסום מאמרים בנושאים שונים במהלכם למד על חשיבות הטיס והצורך בפיתוח ענף התעופה בארץ ישראל. באופן פרטי הוכשר כטייס ובשנת 1934 קיבל רישיון טיס. בעזרתו של פנחס רוטנברג רכש מטוס והביאו לדיוני הקונגרס הציוני בפראג להעלאת המודעות לחשיבות ענף התעופה. בעזרתם של רוטנברג, דוד בן-גוריון ודב הוז התממש כעבור זמן רצונו על ידי הקמת בית הספר לתעופה בארץ.
בשנת 1935 חזר לארץ ישראל והתקבל לעבודה בממשלת המנדט. 13 שנים שימש קצין מחוז, תחילה בנפת טולכרם ומשנת 1939 בנפת ירושלים. עם קום המדינה התמנה למושל הצבאי הראשון של יפו. ביולי 1948 מונה למנהל הראשון של משרד המשטרה ועמד בראשו עד יוני 1949. משך שנתיים היה יו"ר ועדת הנגב, היה נציג הממשלה באילת ופעל לפיתוח החיפוש אחר מחצבים בנגב. בשנת 1951 מונה למנהל נמל תל אביב.
צ'יזיק לקח חלק בפיתוח עמק חפר, היה ממקימי בית החרושת "שמשון" למלט בהר-טוב, ועם תחילת ההתיישבות המאורגנת בחבל לכיש היה ממקימי קריית גת ושימש בה מתאם בין הסוכנות היהודית ומשרד העבודה. בספטמבר 1957 מונה לעמוד באופן זמני בראש שגרירות ישראל בליבריה, אך לאחר שחלה בקדחת ואירח במדינה את שרת החוץ גולדה מאיר - הועבר בהוראתה והיה קונסול ישראל בשיקגו.
נפטר בשיקגו לאחר התקף לב ונקבר בקרית גת. היה נשוי לאסיה בת אהרן לוינסקי ואב לשני ילדים. על שמו נקראו בקרית גת בית הספר היסודי יד יצחק, גן ציבורי, רחוב ומועדון המפלגה של מפא"י.
יצחק חרפי (צ'יזיק) היה אביו של הפזמונאי, המלחין והזמר הישראלי שמוליק צ'יזיק.
פרק טלוויזיה
פרק טלוויזיה הוא פרק מתוך יצירה טלוויזיונית, למשל סדרת טלוויזיה.
הפרק הראשון שמופק בסדרה מתוסרטת נקרא "פיילוט", כאשר המילה "פיילוט" משמשת לעיתים גם כשמו של הפרק, ופרק סיום מכונה בדרך כלל "פינאלה". פרק המסתיים באמצעו של קליימקס דרמטי נקרא לעיתים קרובות "קליף האנגר". פרקים כאלה הם נפוצים מאוד באופרות סבון יומיות וכן בפרקי סיום של סדרות פריים טיים המחולקים לשני חלקים.
פרק יכול להיות חלק מעלילה מתמשכת הנפרשת על פני קשת סיפור נרטיבית, עונה, מספר עונות או על פני סדרה שלמה. ישנם גם מקרים מיוחדים, כך למשל עלילתה של כל עונה בסדרה הישראלית היומית "בטיפול" מחולקת לחמש עלילות משנה, כאשר אחד מימי השבוע מוקדש לכל אחת מן העלילות.
תוכניות אירוח לא מעניקות בדרך כלל שמות לפרקיהן, מלבד יוצאות דופן כמו "המופע של ג'רי ספרינגר". ישנן גם סדרות דרמה שלא מעניקות שמות לפרקיהן, כמו למשל "מרחק נגיעה" הישראלית.
החזית הצפונית במלחמת האזרחים ברוסיה
החזית הצפונית במלחמת האזרחים ברוסיה - קרבות בצפון רוסיה שהחלו במהלך 1918 והסתיימו בשנת 1920. לחזית הייתה חשיבות משנית במלחמת האזרחים ברוסיה והיקף הכוחות הלוחמים לא עבר כמה עשרות אלפי חיילים לעומת מאות אלפי חיילים בחזית המזרחית ובחזית הדרומית.
רקע
החל ממרץ 1917 מדינות ההסכמה החלו בהעברת תחמושת וציוד צבאי אחר לנמלי הצפון ארכנגלסק ומורמנסק. בעקבות כישלון מתקפת יוני והתפוררות הצבא הרוסי הסחורות החלו להיערם במחסני הנמלים. באפריל 1918 האימפריה הגרמנית הנחיתה את כוחותיה בפינלנד והיה חשש שגרמנים יכבשו מסילת הברזל סנקט פטרסבורג-מורמנסק ואף נמלים עצמם. בעקבות כך מדינות ההסכמה החליטו להנחית את הכוחות בנמלי מורמנסק וארכנגלסק. מטרת הנחיתה הייתה לשמור על הציוד הצבאי שכבר סופק ולאפשר לכוחות הלגיון הצ'כוסלובקי לפנות את תחומי רוסיה דרך נמלי הצפון.
לאור תנאי השטח לא היה באזור חזית לחימה של ממש. הקרבות התרחשו לאורך צירים מרכזיים וסביב הערים.
תיאור האירועים
ב-1 במרץ 1918 השלטון הסובייטי בעיר הודיעה ללאון טרוצקי על הצעה בריטית להגן על המסילה שמקשרת את העיר עם רוסיה כנגד כוחות גרמנים. לאון טרוצקי שהיה בתקופה זו שר החוץ נתן אישור לקבלת עזרה. במהלך מרץ-יוני 1918 בעיר נחתו כוחות צבאיות של בריטניה, צרפת וארצות הברית.
-2 באוגוסט 1918 17 אוניות של מדינות ההסכמה עם כ-9 אלף חיילים הגיעו לארכנגלסק. כוחות של מדינות ההסכמה כבשו את העיר מן הכוחות הבולשביקים שהחזיקו בה, במה שהיה המבצע המשולב ים-אוויר-יבשה הראשון בהיסטוריה. השלטון הבולשביקי בעיר הופסק אך מחסני הנמל היו ריקים כי הצבא האדום פינה אותם לפני הנסיגה. כוחות של הבריטים ואמריקאים החלו בהתקדמות איטית דרומה. ההתקדמות הייתה איטית כי הדרך היחידה הייתה משובשת והתקדמות לאורך נהר הדווינה הצפונית הייתה קשה. עד לסתיו 1918 הושגה התקדמות עד לעיירת שנקורסק בדרום מחוז ארכנגלסק. במהלך חורף 1918 הצבא האדום החל במתקפה מפתיע והצליח להביא לנסיגה של בריטית מהאזור.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה המטרות הרשמיות של הפלישה למעשה לא היו אקטואליות. כתוצאה מכך המוטיבציה של הצבא ירד. למרות הניסיונות להתקדם לכיוון מזרח במטרה להתחבר לכוחות הצבא הלבן שלחם בחזית המזרחית לא הייתה התקדמות של ממש.
ב-13 במרץ 1920 הצבא האדום נכנס למורמנסק ובכך הסתיימו הקרבות בחזית הצפונית.
מדינות ההסכמה והצבא הלבן
היחידות היו מורכבות מלוחמים ממספר מדינות:
הצבא האדום
היקף הכוח היה כ-15 אלף חיילים.
נבחרת קמרון בכדורסל
נבחרת קמרון היא אחת הנבחרות החזקות ביותר כיום באפריקה, אך היא נבחרת חלשה בקנה מידה עולמי.
הישג השיא של הנבחרת הוא המקום השני באליפות אפריקה בכדורסל שנערכה בשנת 2007. הנבחרת הפסידה במשחק הגמר של האליפות לאנגולה בתוצאה 86-72.
בעקבות ההישג, העפילה נבחרת קמרון לטורניר המוקדמות של אולימפיאדת 2008 אך שם הפסידה לנבחרות קרואטיה ופוארטו ריקו ולכן לא עלתה למשחקים האולימפיים.
נבחרת קמרון מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
הדמוקרטיה באמריקה
הדמוקרטיה באמריקה (בצרפתית: De la démocratie en Amérique) הוא ספר בצרפתית שפורסם בשני כרכים (הראשון ב-1835 והשני ב-1840) בידי אלכסיס דה טוקוויל, שעוסק בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-19 ובנקודות החוזק והתורפה שלה.
הביקור של דה טוקוויל באמריקה
ב-1831, אלכסיס דה טוקוויל וגוסטאב דה בומון, שניהם צרפתים, נשלחו על ידי הממשלה הצרפתית לחקור את מערכת בתי הסוהר האמריקאית. הם הגיעו לניו יורק במאי של אותה שנה ובמשך תשעת החודשים הבאים תרו את ארצות הברית, כשהם מתעניינים לא רק בבתי סוהר אלא גם בהיבטים אחרים של החברה האמריקאית. בכללם, המערכת הכלכלית והפוליטית של המדינה. הם ביקרו גם בקנדה בקיץ של 1831.
לאחר ששבו לצרפת בפברואר 1832, הם הגישו דו"ח לגבי בתי הסוהר, ("Du système pénitentaire aux États-Unis et de son application en France"), ב-1833. טוקוויל, שהוקסם מהפוליטיקה האמריקאית, כתב חיבור חברתי ופוליטי אנליטי בשם "הדמוקרטיה באמריקה", שנעשה למשפיע ביותר.
תקציר
המוקד העיקרי של הדמוקרטיה באמריקה היא ניתוח של הסיבה שהדמוקרטיה הייצוגית הרפובליקאית הצליחה בארצות הברית בזמן שנכשלה במקומות רבים אחרים.
טוקוויל גם עוסק בעתידה של ארצות הברית, כשהוא דן באיומים האפשריים על הדמוקרטיה ועל האיומים שהיא עשויה להוות בעצמה, כולל אמונתו שלדמוקרטיה יש נטייה להדרדר למה שהוא קורא "דספוטיזם מסוים". הוא גם מעיר כי התפקיד החשוב של הדת בארצות הברית הוא תוצאה של הפרדת הדת מהמדינה, הפרדה שהייתה נוחה לכל המפלגות.
בספרו מציג טוקוויל את העצמה הפוליטית באמריקה כמי שנתונה לחלוטין בידי הרוב, ורואה בכך סכנה ממשית: "שם אתה מובטח כה מעט מפני עריצות הרוב". טענתו נובעת מן העובדה שכל גורמי הכח במערכת המדינית שהכיר באמריקה מושפעים לחלוטין מדעת הרוב או כפופים לה. הרשות המחוקקת מייצגת את הרוב והרשות המבצעת נבחרת על-ידו, הצבא "אינו אלא הרוב כשהוא נושא נשק" ומערכת המשפט מבוססת על עקרון של חבר מושבעים ההופך את דעת הרוב להכרעה משפטית. לפיכך מציע טוקוויל דגם של הפרדת רשויות בו הרשויות מרסנות זו את זו, אך זוכות לחופש מסוים בפעילותן מפני הציבור ותביעותיו.
חשיבות
'הדמוקרטיה באמריקה' פורסם במהדורות רבות במהלך המאה ה-19. הספר נעשה פופולרי מאוד באירופה ובארצות הברית. עד המאה ה-20, הוא כבר נהיה לחיבור קלאסי במדע המדינה, מדעי החברה, ובהיסטוריה.
נטען כי בחיבורו טוקוויל חזה כמה התפתחויות שאכן התאמתו. טוקוויל חזה את הפוטנציאל הנפיץ של הוויכוח על העבדות, וכן את עלייתן של ארצות הברית ורוסיה כמעצמות-על.
טוקוויל לא טען כי הדמוקרטיה האמריקאית היא ללא רבב. לטענתו, הדספוטיזם של דעת הקהל, עריצות הרוב ורמה נמוכה של חירות אינטלקטואלית מורידה את רמת הספרות, הלמדנות והמדינאות לגורם המשותף הנמוך ביותר. ספר זה חזה כי תהיה אלימות במאבקי המפלגות, וכי הבורים הם שיחליטו את ההחלטות החשובות במקום ששיפוטם של החכמים יעמוד בראש.
ברנדלמהורן
ברנדלמהורן (Brandlammhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,108 מטר, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
מאז שנת 2007 ההר הוא חלק מאתר המורשת העולמית יונגפראו-אלטש-ביטשהורן.
גאוגרפיה
ההר הוא חלק משרשרת ההרים המזרחית לבכליסטוק (Bächlistock) המפרידה בין קרחון בכליטל (Bächlital) לעמק אונטראר (Unteraar valley), וממוקם בין ההרים בכליסטוק (ממערב) וברונברג ממזרח.
למרגלות ההר שוכנים קרחון אונטראר (Unteraar Glacier) ואגם גרימזל (Lake Grimsel).
אחמד סוהיל
אחמד סוהיל סאבר אל-חמוונדי (בערבית: أحمد سهيل صابر الحموندي, בתעתיק: אחמד סוהיל צאבר אלחמונדי; נולד ב-8 בפברואר 1999 בעיראק) הוא כדורגלן קטרי יליד עיראק המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל-ערבי מליגת העל הקטרית, בהשאלה מא-סד, ובנבחרת קטר.
חיים אישיים
סוהיל הוא בנו של כדורגלן נבחרת עיראק לשעבר, סוהיל סאבר. אחיו הוא הכדורגלן ראמי סוהיל.
קריירת מועדונים
סוהיל החל את הקריירה המקצוענית שלו בא-סד מליגת העל הקטרית. ב-19 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על אום סלאל במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת.
ב-1 בדצמבר 2018 הושאל סוהיל למשך חצי עונה לאל-אהלי, גם היא מליגת העל הקטרית. הוא ערך שש הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שער אחד. בעונת הושאל למשך עונה לאל-וכרה מליגת העל הקטרית, במדיה ערך 13 הופעות ליגה.
בעונת שיחק סוהיל בא-סד, וזכה עמה באליפות קטר.
ב-9 בספטמבר 2021 הושאל למשך עונה אחת לאל-ערבי מליגת העל הקטרית.
קריירה בינלאומית
ב-4 ביולי 2021 ערך סוהיל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בניצחון 0–1 על נבחרת אל סלוודור במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2021, אך לא זכה לשחק בטורניר.
בדיקת צפיפות עצם
בדיקת צפיפות עצם מאפשרת לאמוד את צפיפות העצמות בגוף. תוצאות הבדיקה מזהות את קיומה של מחלת דלדול עצם ומנבאות את ההסתברות לשברים. מבין השיטות הקיימות למדידת צפיפות עצם הכוללות שימוש באולטרה סאונד, טומוגרפיה ממוחשבת כמותית (quantitative computed tomography), קרני רנטגן וטכניקות אחרות, בדיקת DXA (Dual energy X-ray absorptiometry)‎, המכונה גם DEXA, היא הנפוצה ביותר וכן נחשבת למדד הזהב.
DXA
במהלך בדיקת DXA מכוונות שתי אלומות קרני רנטגן בעלות רמות אנרגיה שונות אל עצמות הנבדק ונספרים הפוטונים שחלפו דרך הגוף מבלי להיספג ברקמות. השימוש בשתי אלומות שונות מאפשר לקזז מהתוצאה את הקרינה שנספגה ברקמות הרכות ולחשב את צפיפות העצם.
לרוב נבדקים צוואר הירך וחוליות עמוד השדרה אך הבדיקה יכולה להיערך גם בעצמות אחרות כגון העצם החישור ועצם העקב.
צפיפות עצם, כפי שמכשירי DXA מודדים, מתארת את כמות המינרלים בשטח שנסרק ומבוטאת ביחידות של גרם לסנטימטר מרובע. התוצאות אינן משקפות במדויק את צפיפות העצם שכן הן אינן מתארות את צפיפות החומר האמיתית או את מסת המינרלים של העצם בנפח מסוים (שתבוטא ביחידות של גרם לסנטימטר מעוקב), אך הן מדויקות דיין לצרכים קליניים.
פירוש התוצאות
דיוק התוצאות ירד במקרים כגון שברי דחיסה של החוליות, דלקת מפרקים ניוונית או אנשים גבוהים ונמוכים (להם נמדדים ערכים גבוהים מדי או נמוכים מדי בהתאמה).
בדיקת צפיפות עצם בסל הבריאות בישראל
החל מינואר 2000 נכללת בדיקת צפיפות עצם בסל הבריאות. זכאים לבדיקה:
קישורים חיצוניים
Peripheral quantitative computed tomography Knochendichtemessung
החלפת הקשר
במחשב, החלפת הקשר (context switch) היא המעבר בין הרצת שני תהליכים באמצעות המעבד. באמצעות החלפת הקשר, מספר תהליכים יכולים לחלוק את אותו מעבד. בהחלפת הקשר מצב האוגרים במעבד נשמר בזיכרון המחשב, ולאחר מכן מכניסה למעבד את נתוני ריצת תהליך אחר. בסיום התהליך האחרון, מחזירה את נתוני הריצה של התהליך הקודם אל המעבד וממשיכה את ריצתו מאותה הנקודה בה הפסיק. החלפת הקשר היא כלי חיוני במחשבים הפועלים בריבוי משימות הרצות על מעבד יחיד. תהליך החלפת ההקשר נחשב לתהליך בזבזני מבחינת משאבי מערכת ועל כן מערכות הפעלה מנסות לבצע אופטימיזציה בשימוש בהן.
קיימים שלושה תרחישים בהם יש צורך בהחלפת הקשר:
פרעה
פַּרְעֹה היה תוארם של מלכי מצרים העתיקה, שנחשבו לאלים. מקור השם מהמילה המצרית פָר-עָה, שמשמעותה "בית גדול", או פר-רע, ביתו של רע אל השמש.
המילה שימשה לתיאור ארמון המלך, ובמהלך השנים שונתה משמעותה לתיאור המלך עצמו. הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במונח פרעה לציון מלך מצרים הייתה בתקופת תחותמס השלישי, שמלך בתקופת השושלת ה-18 (1539–1292 לפנה"ס). החל מתקופת השושלת ה-22 (945–720 לפנה"ס), נוסף תואר הכבוד פרעה לכל אחד משליטי השושלת.
המקרא, לרבות ספר שמות, משתמש בתואר פרעה כשם עיקרי למלך מצרים, ובעקבותיו הפך השם פרעה בקרב העולם המערבי כשם נרדף למלך מצרים, וכך מתייחסים למלכי מצרים כאל "פרעונים", גם כאשר מדובר בתקופה שבה התואר עדיין לא היה נהוג.
אלי שילר
אלי שילר (1938 - 2 בדצמבר 2018) היה חוקר ירושלים וארץ ישראל, מורה דרך, עורך, מייסד ובעלים של הוצאת אריאל ומחברם של עשרות מאמרים.
קורות חיים
שילר נולד בהונגריה, ואיבד את אביו בשואה. בגיל שבע עלה לארץ ישראל עם אמו ואחיו. אמו נישאה בשנית והוא ואחיו התחנכו בחברת נוער בקיבוץ שפיים. בעת שירותו הצבאי הוכשר שילר כמורה דרך. ב-1967 השתקע בירושלים, בשכונת בית הכרם.
שילר למד ארכאולוגיה ולימודי ארץ ישראל, אך פרש מלימודיו בטרם סיים תואר ראשון, עקב התנגדות להתמקצעות האקדמית הצרה. כמו כן סייר בארץ בין היתר עם מורו זאב וילנאי. כמורה דרך וכחוקר עצמאי איתר תצלומים עתיקים רבים בעיקר בירושלים ושיתף פעולה עם אספנים רבים בהם אוסף הצילומים של האקול ביבליק. את התצלומים הוציא לאור בשנת 1975 בשני אלבומים: "צילומי ירושלים הראשונים: העיר החדשה" ו"צילומי ירושלים הראשונים: העיר העתיקה". באותה שנה ייסד את הוצאת אריאל לספרים בנושאי היסטוריה וגאוגרפיה של ארץ ישראל העתיקה ומדינת ישראל. בהמשך הוציא לאור עוד עשרה אלבומי צילומים היסטוריים של ארץ ישראל. כן הוציא לאור כמאה "דפים למורי הדרך", בהם ריכז מידע שימושי למורה הדרך.
במסגרת ההוצאה ערך שילר עשרות ספרים וכתב עשרות מאמרים מקוריים בכל תחומי חקר ירושלים וערים נוספות בארץ ישראל, הגליל (בעיקר צפת), דתות ועדות בארץ ישראל ועוד. פרסומיה העיקריים של ההוצאה הם כתבי העת "קרדום" (1978–1985. גליונות 1–36) ו"אריאל" (מ-1985 ואילך. גיליון 37 ואילך), שניהם בעריכת שילר. לעיתים השתתפו בעריכת חוברות עורכים נוספים, בעיקר גבי ברקאי. כל פעילות ההוצאה התקיימה מדירתו בבית הכרם בירושלים.
שילר פרסם במסגרת ההוצאה וכתב העת "אריאל" רק חומרים מקוריים, שלא פורסמו קודם, כתובים בנוסח שווה לכל נפש ב"תפר שבין אקדמי לפופולרי, מדויק, מעמיק, אבל לא אקדמי ומתרחק". כמו כן עסק שילר באיתור, תרגום ופרסום ספרות עולי רגל ותיירים לארץ ישראל. בין היתר ערך והוציא לאור את ספר היובל לזאב וילנאי, "ספר וילנאי".
בל"ג בעומר תשע"ב 10 במאי 2012, זכה באות הוקרה ממערכת כתב העת עת-מול (מו"ל יד יצחק בן-צבי) על תרומתו להפצת ידיעת ארץ ישראל בציבור הרחב. עם זאת, על אף השתדלות ידידיו הרבים, בהם פרופסורים וזוכי פרס ישראל (גבי ברקאי, זאב גריס, אליהו הכהן, אורי שטנדל ואחרים) לא זכה שילר בפרס ישראל.
בשנות חייו האחרונות עסק בהבאה לדפוס של ספרים נדירים בעלי חשיבות בתולדות ארץ-ישראל.
שילר נפטר ב-2 בדצמבר 2018.
רצים ללא גבולות
רצים ללא גבולות הוא ארגון ללא מטרת רווח שמחבר יהודים וערבים בירושלים באמצעות ספורט. הארגון נוסד ב-2014 כתגובה לאלימות ששררה בירושלים בזמן זה. מטרת העמותה היא להפחית גזענות ומתח בעיר.
קבוצות הריצה של רצים ללא גבולות, המורכבות מיהודים וערבים, נפגשות על בסיס שבועי לאימוני ריצה משותפים. בנוסף לאימוני הריצה הקבוצות לוקחות חלק בפעילות חברתית פעם בחודש.
משלחות קבוצות הנוער של רצים ללא גבולות השתתפו במרוצים בינלאומיים באירופה, וייצגו את ירושלים כקבוצה משותפת במילאנו (אפריל 2015), ברלין (אוגוסט 2015), ולונדון (ספטמבר 2016). בנוסף קבוצות הריצה של רצים ללא גבולות השתתפו במרתון ירושלים בכל שנה מאז תחילת הפעילות.
היסטוריה
היוזמה החלה כשיתוף פעולה בין ישראל הס, תושב ירושלים, ושושנה בן דוד, תלמידת תיכון בירושלים. רצים ללא גבולות יצרו לראשונה, קבוצת ריצה משותפת לנערות בגילאים 14–19, שהגיעו ממגוון רחב של שכונות במזרח ומערב ירושלים. לאור הצלחת קבוצת הנערות, הוקמה קבוצת נערים מקבילה, ובעקבותיה הוקמו קבוצות ריצה ערביות יהודיות לגברים ונשים מעל גילאי 20. ביוני 2015 תכננה קבוצת הנוער של רצים ללא גבולות להשתתף במרוץ הלילה של עיריית ירושלים, אך נאלצה לבטל את השתתפותה כאשר התגלה כי המרוץ אמור להתקיים במהלך הלילה הראשון של חודש הרמדאן. כתגובה לכך יצרה רצים ללא גבולות מרוץ משלה.
נרדי
{{פירושונים|
הדיוויזיה ההררית השביעית (ורמאכט)
הדיוויזיה ההררית השביעית (בגרמנית: 7. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1941, על בסיס הדייויזיה הקלה ה-99 והועמדה תחת פיקוד רודולף קונרד. הדיוויזיה הוצבה בפינלנד, שם לחמה כחלק מהארמייה ההררית ה-20 שפעלה לאורך החוף הארקטי. כאשר פינו הגרמנים את פינלנד בשלהי 1944, נסוגה הדיוויזיה לתוך נורווגיה, ובסוף המלחמה נכנעה לכוחות הבריטיים.
בגד גוף
בגד גוף (Leotard או Bodysuit) הוא בגד יוניסקס המתוח על העור ועשוי יחידה אחת המכסה את פלג הגוף העליון, אך משאירה את הרגליים לא מכוסות. בגד הגוף מיוצר ממגוון חומרי ניילון וספנדקס ומבדי כותנה. מי שמזוהה עם פרסומו הוא האקרובט הצרפתי ז'ול ליאוטרד (הידוע גם כממציא הטרפז המעופף), ששם משפחתו משמש לשם הבגד בלועזית.
בבגדי גוף משתמשים אקרובטים, מתעמלים, רקדנים, מחליקים אמנותיים, ספורטאים, שחקנים ואמני קרקס כבגדי אימון וכתלבושות בהופעות. לעיתים קרובות הם נלבשים יחד עם חצאיות בלט ומעל גרביונים. בנוסף, קיימים בגדי גוף עם שרוולים קצרים וארוכים. וריאציה שלהם היא בגדי ים או חליפות שחייה המכסות גם את הרגליים.
את בגדי הגוף לובשים על ידי כניסה דרך פתח הצוואר, קיימים בגדי גוף ובהם קליפסים באזור המפשעה המאפשרים ללבוש את הבגד כפי שלובשים חולצה, אולם בגדי גוף קלאסיים מאפשרים את כניסת הגוף על ידי הפתח שילוב של פתח רחב באזור הדקולטה ואלסטיות של הבגד.
בייבי גרו (מאנגלית: Baby-Grow) הוא בגד גוף נפוץ לפעוטות.
היסטוריה
בתחילת המאה ה-20, בגדי גוף היו מוגבלים בעיקר למופעי קרקס ואקרובטיקה. בשנות ה-20 וה-30 בגדי הגוף השפיעו על סגנונם של בגדי הים ונשים לבשו בגדי ים שלמים העשויים מיחידה אחת שדמו במראיהם לבגדי גוף, אך היו עמידים יותר לנזקי המים.
בגדי גוף נלבשו על ידי רקדנים מקצועיים כגון רקדניות בהופעות בברודוויי, כאשר שימוש של בגד גוף על הבמה לווה פעמים רבות עם גרביונים או טייטס.
פניני
{{פירושונים|אישים: אחרים:
בגד גוף
היסטוריה
בשנות ה-50 בגדי גוף המשיכו להיות חלק מהלבוש של אמני במה ושחקני קרקס, אך כבר נכנסו לאופנת הלבוש הפונקציונלי לצורכי אימונים ספורטיביים, בעיקר במוסדות כמו בתי ספר ובאימונים במכוני כושר. בגדי גוף אלה היו כמעט תמיד שחורים ולוו בגרביונים עבים.
תנועות ליברליות באסלאם
מאז המאה ה-19, מוסלמים פרוגרסיביים פיתחו הגות איסלאמית ליברלית. למוסלמים אלה יש דעות דתיות דומות, שנסמכות בעיקר על אג'תהאד, או פרשנות מחדש של הכתובים. מוסלמים ליברליים מפרשים את הקוראן ואת החדית' מנקודת מבטם האישית ולא על פי נקודת המבט המוסלמית המסורתית. ליברלים בדרך כלל טוענים שהם חוזרים לעקרונות של האסלאם המוקדם, ולכוונה המוסרית והפלורליסטית של הכתובים.
בגד גוף
היסטוריה
בין שנות ה-50 לשנות ה-70 בגדי הגוף נשארו במראה אחיד, אולם בשנות ה-70 נוספה להם צבעוניות והם הפכו לפופולריים בעיקר בבלט ובהתעמלות. החל מאותה התקופה הם הפכו לחלק מהלבוש היומיומי בתקופת הדיסקו, על צבעוניותו העזה, בשילוב של נוצצים ופאייטים. קלטות אימון בהן מככבות שחקניות כדוגמת ג'ין פונדה כשהן בבגד גוף הובילו להגדלת הפופולריות של המוצר.
פניני
ראו גם
}}
תנועות ליברליות באסלאם
רפורמה בתוך האסלאם
תנועות אלה מנסות להישאר בתוך האסלאם ולא להתפלג ממנו. ככאלה, הן מחזיקות בעקרונות האמונה הבסיסיות של האסלאם, כגון ששת עקרונות האמונה או חמשת עמודי האסלאם, ורואות את דעותיהם כמותאמות לתורות של האסלאם. ההבדל העיקרי בינם לבין הדעות המוסלמית השמרניות יותר היא בשאלה של כיצד ליישם את הערכים האיסלאמיים הבסיסיים לחיים המודרניים.
ניתן למצוא תקדימים להתמקדות של האסלאם הליברלי בפרשנות ומוסר אישי ולא על המשמעות המילולית של הכתובים, במסורת הסופית של המיסטיקה האיסלאמית.
עקרונות מרכזיים
חמישה עקרונות מרכזיים התפתחו:
מחלוקות בעבר ובהווה
במשך המאות ה-19 וה-20, מוסלמים ליברלים נטו לפרש מחדש היבטים שונים של דתם, יחד עם המודרניזציה של החברה והדעות שלהם. דבר זה נכון בעיקר אצל מוסלמים שחיים במדינות לא-איסלאמיות. אנשים אלה עשויים לראות את עצמם כליברלים, פרוגרסיביים או רפורמיסטים, כך שישנה קשת רחבה של דעות כלפי המסורת והפרשנות האיסלאמית. אם כי אין קונצנזוס בין מוסלמים ליברלים לגבי דעות אלה, הם נוטים להסכים לגבי חלק מהנושאים הבאים:
ביקורת כלפי האסלאם הליברלי
מוסלמים שמרנים ביקורתיים כלפי ליברלים, כתומכים בגרסה לא-אמיתית של האסלאם, שנועדה להיות פשרה עם התרבות המערבית. מנקודת ראות שמרנית, המוסלמים הליברליים נוטשים את האסלאם ופשוט מחקים את המערב.
מבקרים גם טוענים כי אפשר לקבל הרבה מהנקודות הליברליות העיקריות, כולל זכויות נשים ותיאורית האבולוציה, בתוך המסגרת של האסלאם המסורתי.
כפתור לייק
כפתור "לייק", הידוע בשם "אהבתי" (בעיקר ברשת החברתית פייסבוק), או כפתור המלצה (באנגלית: Like) הוא תכונה בתוכנת תקשורת כמו ברשתות חברתיות, פורומים באינטרנט, אתרי חדשות ובלוגים בהם המשתמש יכול לבטא שהוא אוהב, נהנה או תומך בתוכן מסוים. שירותי אינטרנט הכוללים לחצנים מציגים בדרך כלל את מספר המשתמשים שאהבו כל תוכן, ועשויים להציג רשימה מלאה או חלקית שלהם. זו אלטרנטיבה כמותית לשיטות אחרות להבעת תגובה לתוכן, כמו כתיבת תגובה במילים. אתרים מסוימים כוללים גם כפתור "לא אהבתי" (המוכר גם בשמו האנגלי דיסלייק; Dislike), כך שהמשתמש יכול להצביע בעד, נגד או באופן נייטרלי. אתרים אחרים כוללים מערכות הצבעה מורכבות יותר כמו דף דירוג, למשל חמישה כוכבים או כפתורי תגובה כדי להציג מגוון רחב יותר של רגש לתוכן.
Vimeo
כפתור הלייק הראשון נוצר בשנת 2005 ב־Vimeo, עם צוות הכולל את אנדרו פילה, ג'ייק לודוויק, קונל שאה וזך קליין. הוא נועד להיות אלטרנטיבה סתמית יותר ל"מועדפים", והיה בהשראה מרובה של "דיגים" (Diggs) מהאתר Digg.com.
FriendFeed
כפתור ה־Like הוכרז לראשונה כמאפיין של FriendFeed ב־30 באוקטובר 2007 והפופולרי בקרב אותה קהילה. בהמשך שולב המאפיין בפייסבוק לפני שנרכשה FriendFeed על ידי פייסבוק ב־10 באוגוסט 2009.
פייסבוק
כפתור ה"לייק" בפייסבוק מעוצב כיד שנותנת "אגודלים למעלה" (thumbs up). במקור נידון היה שזה כוכב או סימן פלוס, ובמהלך הפיתוח התכונה נקראה "מדהים" (awesome) במקום "לייק". הוא הוצג ב־9 בפברואר 2009. במהלך מאי 2016, פייסבוק הציגה תגובות (ריאקציות - reactions) – דרך חדשה להביע רגשות של אנשים לפוסטים בפייסבוק. כמה מהתגובות כללו "אהבה" (Love), "חה־חה" (Haha), "וואו" (Wow), "עצוב" (Sad) או "כועס" (Angry).
YouTube
בשנת 2010, כחלק מתכנון מחדש רחב יותר של השירות, YouTube עברה ממערכת דירוג מבוססת כוכבים לכפתורי "אהבתי" / "לא אהבתי". תחת המערכת הקודמת, המשתמשים יכלו לדרג סרטונים בקנה מידה של 1 עד 5 כוכבים; צוות YouTube טען כי שינוי זה מבטא שימוש נפוץ במערכת, מכיוון שלא השתמשו בדירוגים 2, 3, ו־4 כוכבים לעיתים קרובות כל כך.
בשנת 2019, לאחר התגובה החריפה על הסרטון YouTube Rewind 2018 שהופק על ידי החברה וקיבל סימני "לא אהבתי" רבים, YouTube הודיעה כי שוקלת אפשרויות להילחם בסימוני "לא אהבתי" המוניים. אותו הסרטון הוא הסרטון הכי "לא אהוב" ברשת, תואר שהוענק בעבר לסרטון השיר Baby של ג'סטין ביבר. בשנת 2021, יוטיוב החלה להסתיר את מספר ה״לא אהבתי״ (דיסלייקים).
גוגל+
ב־גוגל+ היה כפתור דומה בשם 1+ (עגה אינטרנטית שמהווה חיבה או הסכמה), שהוצג ביוני 2011. באוגוסט 2011, כפתור 1+ הפך גם לסמל שיתוף.
Reddit
ב־Reddit (מערכת של לוח מודעות מקוון) קיימת מערכת שנקראת Upvote. המשתמשים יכולים להצביע בעד (Upvote a post) או נגד (Downvote) ובנוסף לכך גם להגיב לפוסטים. כמות ה־Upvotes שפוסט מסוים מקבל, משפיעה על חשיפתו ומיקומו בתוך ה־Subreddit שבו הוא נפתח. ההצבעות תורמות ל"קארמה" של המפרסמים והמגיבים ("קארמה" - שמו של Reddit לדירוג הכללי של המשתמש).
טוויטר
לצד "מחדש", משתמשי טוויטר יכלו "לחבב" פוסטים שהועלו בשירות, ומסומנים על ידי סמל כוכב זהב. בנובמבר 2015, כדי להקל על בלבול המשתמשים ולהתאים יותר את הפונקציה לרשתות חברתיות אחרות, שונה שם הפונקציה "חביב" ל"לייק", וכפתורו שונה מסמל כוכב ללב.
VK
כפתורי לייק ב־VK עבור פוסטים, תגובות, מדיה ואתרים חיצוניים פועלים בצורה שונה מפייסבוק. תוכן אהוב לא נדחף אוטומטית אל קיר המשתמש, אלא נשמר בבחירות המועדפות (הפרטיות) במקום.
ישראל
בית הדין לעבודה פסק ב-2016 כי אין די בסימון לייק כדי להדיח בעל תפקיד. יו"ר ועד שכירי אגד הודח מהוועד בטענה שחתר נגד ההסתדרות כאשר עשה לייק לפרסום שהופץ בפייסבוק. בית הדין הורה על ביטול ההדחה.
בני רוזנברג
בני רוזנברג (16 במרץ 1918 – 14 באוגוסט 1947) היה כותב ומשורר, חבר קיבוץ חצור.
כפתור לייק
ארצות הברית
בית משפט פדרלי בארצות הברית פסק ב-2013 כי לחיצה על כפתור לייק בפייסבוק היא סוג של ביטוי, וככזו מוגנת על ידי החוקה האמריקאית. "לחיצה על כפתור הלייק הוא ביטוי לכך שאנו אוהבים את מושא הלייק, מה שמוגדר כהצהרה עצמאית". הפסיקה היא בעקבות תביעה של שוטר שפוטר בטענה שעשה לייק למתמודד למשרת השריף.
בני רוזנברג
קורות חיים
רוזנברג נולד לשרה ומיכאל בעיר בתומי שבגאורגיה. אביו עלה בגפו לארץ ישראל בשנת 1920 וכעבור שנה הצטרפה אליו משפחתו. תחילה התגוררה המשפחה בירושלים, בבית משותף עם משפחת אליעזר בן-יהודה, עמה היו מיודדים. בהיותו כבן עשר, עברה משפחתו לתל אביב. תחילה למד בבית החינוך לילדי עובדים ואחר כך עבר לבית הספר החקלאי מקוה ישראל.
כפתור לייק
שווייץ
בשנת 2017 נקנס אדם ב-4,000 פרנק שווייצרי (כ־14,293 שקלים, נכון לספטמבר 2019) על ידי בית משפט אזורי בשווייץ על שאהב (על ידי סימון לייק) הודעות משמיצות בפייסבוק שנכתבו על ידי אנשים אחרים שמתחו ביקורת על אקטיביסט. לטענת בית המשפט, הנאשם "אישר בבירור את התוכן הבלתי־ראוי והפך אותו לשלו".
בני רוזנברג
קורות חיים
בתקופת לימודיו במקוה ישראל הצטרף לתנועת השומר הצעיר ולאחר סיום לימודיו בבית הספר החקלאי, היה בין מייסדי קיבוץ ג' של השומר הצעיר ובין ראשוני הקיבוץ שעלו להתיישבות בחצור. רוזנברג נהג לכתוב שירים, שחלקם פורסמו ב"על המשמר", ויצירה שחיבר, "הצרצר והנמלים - מחזה לגיל הנעורים: משל עממי ב-3 עלילות" אותה הלחין סשה ארגוב, הועלתה על ידי חברי הקיבוץ.
כפתור לייק
קנדה
בשנת 2023 בית משפט בקנדה קבע כי סמליל אגודל מורם יכול להיחשב כהסכמה משפטית.
בני רוזנברג
קורות חיים
רוזנברג התגייס ל"הגנה" ובאוגוסט 1947 נסע רוזנברג לישיבת מפקדת ההגנה בתל אביב. בהגיעם אל הכפר אבו כביר, במבואותיה הדרומיים של תל אביב, נתקל הטנדר במחסומים שהציבו ערבים והותקף ביריות. הטנדר התדרדר לתעלה והוא נפגע בראשו. הוא הובהל לבית החולים ושם מת מפצעיו. הובא למנוחות בקיבוצו חצור.
במאמר לזכרו כתב אברהם שלונסקי: “בשם נחבא זה, בני, הדפיס גם את שיריו המעטים, אשר היה בהם ניגון והרבה קשב לניגון שלו ושל זולתו, הזולת אשר אהב – והוא ידע לאהוב אדם ושירה ולהאמין בהם...שנים-שלושה ימים לפני האסון הביא לי את שירו האחרון – 'פרעות בעיר'. עקת צל קברות…ניבא ולא ידע מה ניבא. זהו ניחושנו המריח את האסון בלא דעת"
יצירותיו
לאחר מותו כונסו שיריו של רוזנברג בשני קבצים שהוציאה ספריית פועלים: "בערוב היום" ו"בטרם טל".
נשמה קרליבך
נשמה קרליבך (נולדה בשם אסתר נשמה טהורה שלוחה ב-9 באוקטובר 1974 בניו יורק) היא זמרת יהודיה-אמריקאית, בתו של הרב שלמה קרליבך.
קרליבך התחילה לשיר עם אביה בגיל 15. את הקריירה המקצועית שלה היא התחילה שלושה שבועות לאחר מות אביה ב-1994. את מפיקה, דוד מורגן, פגשה קרליבך בשנת 1996. באותה שנה הוציאה קרליבך את אלבום הבכורה שלה- "נשמה". ב-1997 יצא אלבומה השני של קרליבך, "הנשמה של שלמה", הכולל שירים ששרה יחד עם אביה. מאז הוציאה קרליבך עוד חמישה אלבומים. ב-2010 הוציאה קרליבך את האלבום "Higher and Higher", בו היא משתפת פעולה עם מקהלת הגוספל "Green Pastures". קרליבך שרה בעיקר שירים של אביה, וכן שירים מקוריים.
בכנס הדו-שנתי של התנועה הרפורמית (דצמבר 2013) בסן דייגו, קליפורניה, הכריזה קרליבך במהלך הופעתה, כי היא נוטשת את היהדות האורתודוקסית ומצטרפת לתנועה הרפורמית.
שי 360
שי חדד (נולד ב-19 ביולי 1976), המוכר בשם הבמה שלו שי 360 (לשעבר שי שלל ידע) הוא ראפר, לשעבר חבר בהרכב ובלייבל משפחת תאקט ולשעבר בעל לייבל משלו, "א.מ.ת.".
ביוגרפיה וקריירה מוזיקלית
חדד נולד בחיפה, בגיל 11 עבר עם משפחתו מישראל למונטריאול שבקנדה, שם גדל. זמן קצר לאחר מכן התחיל להתעניין בהיפ הופ. באחד הביקורים שלו בארץ פגש את קובי שמעוני (סאבלימינל), בחנות "מאד מאן" בדיזנגוף סנטר. בזמן הפגישה, התחברו והקליטו פריסטייל באולפן במקום. סאבלימינל, שבאותו הזמן היה בעל מועדון, הזמין את חדד לתקלט במועדון - בתחילה באנגלית ומאוחר יותר בעברית.
חדד חזר לקנדה, סיים את בית-הספר התיכון והשלים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת מונטריאול.
מדי שנה היה חדד מגיע לישראל ונפגש עם סאבלימינל. באחת הפעמים הקליט איתו את השיר "מא' ועד ת'" שנכלל באלבום הבכורה של סאבלימינל, האור מציון.
בשנת 2001 הוציא את האלבום "Chapters" באנגלית בלייבל הקנדי Race United. בהמשך עלה לישראל, הצטרף למשפחת תאקט והחל לתקלט במועדונים. בשנת 2002 שיתף פעולה במספר שירים באלבום המשותף של סאבלימנל והצל, "האור והצל". בשנת 2004 הוציא עם שאר חברי משפחת תאקט את האלבום אולסטארז בו השתתפו כל אומני תאקט. כעבור שנה הוציא את אלבום הבכורה בעברית, "חי". הסינגלים מהאלבום "שבור את הדממה" ו"קבל" הפכו ללהיטים.
בשנת 2005 הקים לייבל משל עצמו שנקרא א.מ.ת, ראשי תיבות של אמנות, מוזיקה, תרבות.
בשנת 2009 הוציא את אלבומו השני "כולם רוצים את האמת".
בשנת 2012 הוציא את השיר "הם לא נותנים לך מוזיקה" יחד עם סאיי רקורדס וצ'ה הישראלי. השיר הופק על ידי ד"ר צ'אן (סאיי רקורדס).
חדד נולד עם מום בליבו, שהתגלה בהיותו בן 16. הוא מגדיר את עצמו כמסורתי וציוני.
Look Away
Look Away (בעברית: מסתכלים רחוק) הוא שיר באנגלית שנכתב, הולחן ובוצע על ידי דארוד וסבסטיאן ריימן. השיר ייצג את פינלנד באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל, בעקבות זכייתו במקום הראשון בתחרות הגמר הלאומי הפינית - UMK 2019.
התנגדות בתקופת מלחמת העולם השנייה
במהלך המלחמה הוקמו מספר גופי התנגדות גם לבעלות הברית, תחילה במהלך המערכה בצפון אפריקה, ולאחר פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, גם בגרמניה הנאצית.
מחתרות
תנועות התנגדות לגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה התקיימו בכל מדינה כבושה וכן במדינות הציר עצמן - גרמניה, אוסטריה ואיטליה. ההתנגדות התבצעה באמצעים מגוונים, בין היתר אי ציות אזרחי, הפצת דיסאינפורמציה ותעמולה אנטי נאצית ואנטי פשיסטית, הסתרת לוחמי צבאותיהן של בעלות הברית, כגון טייסים שמטוסם הופל בשטחי הכיבוש של הנאצים ומשתפי הפעולה עמם, ולוחמה והשתלטות על שטחים, בעיקר במזרח אירופה ובסיוע צבאות סדירים, בעיקר בסיוע הצבא האדום.
בין המחתרות הגדולות היו תנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה, שכללה את ארמייה קריובה, ארמייה לודובה, קבוצת אנשי היער (Leśni), תנועת ההתנגדות האיטלקית , ועדת השחרור הלאומית באיטליה, תנועת ההתנגדות הצרפתית, המחתרת הקומוניסטית בצרפת, המאקי, צבא השחרור העממי של יוגוסלביה, המחתרת הבלגית , המחתרת הנורווגית, המחתרת היוונית והמחתרת ההולנדית. גם בגרמניה הנאצית הייתה תנועת התנגדות לנאצים.
בריטניה, למרות שלא נכבשה, הכינה יחידות התנגדות לנאצים. גוף ההתנגדות הגדול היה "תנועת ההתנגדות הבריטית" (British resistance movement). הוא הוכן על ידי סוכנות הביון הבריטית, ה-SIS. גוף ההתנגדות המשני שהוכן היו "יחידות המשלוח" - Auxiliary Units (שאין לבלבלן עם חיל המשלוח הבריטי במלחמת העולם השנייה ). יחידות אחרות של מדינות שלא נכבשו, כגון המשרד לשירותים אסטרטגיים של ארצות הברית וכן מנהלת המבצעים המיוחדים של בריטניה, ייסדו תאים מחתרתיים או תמכו בתאי מחתרת קיימים במדינות הכיבוש הנאצי.
פרטיזנים
הפרטיזנים פעלו בעיקר במזרח אירופה, וחלק משמעותי מהם היו סובייטים. הם לחמו בשטחים גדולים, בעיקר ביערות המדינות הבלטיות, בלארוס ואוקראינה. תחילת פעילותם הייתה ביחידות קטנות, אך בהדרגה גדלו היחידות עד שהגיעו לגודל של עשרות אלפי לוחמים. יחידות אלה פעלו במתואם עם הצבא האדום, קיבלו בהצנחה אספקה של מזון, נשק, ציוד רפואי וציוד תומך לחימה, ופעלו בעורף האויב הגרמני.
רוב הפרטיזנים (למשל רוב אנשי הארמייה קריובה) התנגדו להצטרפות יהודים לשורותיהם ולעיתים אף הסגירו אותם לגרמנים. לעומת זאת, בקרב הארמייה לודובה הקטנה יותר, התקבלו יהודים בתור לוחמים.
חסידי אומות העולם
בין גופי ההתנגדות היו מספר ארגונים או קבוצות מחתרת שסייעו ליהודים, ניסו להצילם, סיכנו את חייהם ולא קיבלו על כך תמורה. חוק יד ושם קובע שהתואר "חסיד אומות העולם" יוענק לאלו מביניהם שמעשה ההצלה שלהם הוכר על ידי הוועדה הציבורית לציון חסידי אומות העולם כעומד בקריטריונים אלה. התואר ניתן רק ליחידים ולא לארגונים, אך ישנם ארגונים ויישובים שרבים מחבריהם או תושביהם קיבלו את האות - למשל הארגון הפולני ז'גוטה, הכפר ניולנדה בהולנד, הכפר לה שמבון-סור-ליניון ועוד.
התנגדות יהודית בשואה
לאחר שהתקבל מידע מהימן על רצח היהודים באמצעות אנשי קשר מחוץ לגטאות, ולאחר שהחלו אקציות גירוש מהגטאות, החלו יושבי הגטאות, בעיקר צעירים ובהם חברי תנועות נוער, להתארגן לקראת התנגדות מזוינת. ההתנגדות היהודית בנשק כללה מרידות בגטאות ובמחנות הריכוז והעבודה; בריחה והברחת יהודים ליערות המדינות הבלטיות, בלארוס ואוקראינה; לחימה פרטיזנית ביערות; חברות במחתרות וביחידות התנגדות בבלגיה ובצרפת; שותפות במרד הסלובקי וכן בשורות הפרטיזנים של טיטו ביוגוסלביה; וכן הסתתרות והסתרה של יהודים. אסירים יהודים מרדו בטרבלינקה באוגוסט 1943, בסוביבור באוקטובר 1943 ובאושוויץ-בירקנאו באוקטובר 1944.
נבחרת מקסיקו בכדורגל נשים
נבחרת מקסיקו בכדורגל נשים מייצגת את מקסיקו בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של מקסיקו.
משחקה הראשון של הנבחרת התקיים ב-1970 במסגרת גביע העולם הלא-רשמי שנערך באיטליה, ובו היא ניצחה 0-9 את אוסטריה. שנה לאחר מכן, בספטמבר 1971, אירחה מקסיקו את גביע העולם הלא-רשמי הבא, ונבחרתה הגיעה עד לגמר הטורניר. במשחק הגמר, אל מול קהל של 110,000 באצטדיון האצטקה, הפסידה מקסיקו 3-0 לדנמרק, משלושער של סוזן אוגוסטסן בת ה-15.
הנבחרת העפילה שלוש פעמים לגביע העולם של פיפ"א, אך מעולם לא ניצחה משחק במהלכו ומעולם לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. כמו כן, הנבחרת השתתפה פעם אחת בטורניר הכדורגל של המשחקים האולימפיים - אתונה 2004 (בו גם לא הצליחה לעבור את שלב הבתים).
למרות הישגיה הבינלאומיים המעטים, בזירה היבשתית נחשבת מקסיקו לאחת מהנבחרות הטובות ביותר. הישג השיא שלה באליפות צפון ומרכז אמריקה (גביע הזהב) הוא המקום השני, אליו הגיעה פעמיים - 1998 ו-2010 ובשני המקרים היא הפסידה בגמר לנבחרת קנדה.
מועדון ווינX: ספיישלים
מועדון ווינX: ספיישלים (באיטלקית: Winx Club: Specials) היא סדרת סרטים איטלקית בעלת 4 פרקים באורך 45 דקות המתקצרים את שתי העונות הראשונות של הסדרה "מועדון ווינX" שנוצרה על ידי Rainbow S.p.A.
הסרטים הופקו כדי לשדר במהירות את פרקי הסדרה של "מועדון ווינX" בערוץ ניקלודיאון לאחר שהוא רכש את הזכויות של הסדרה עבור הקהל האנגלי. שלושת הסרטים הראשונים מתקצרים את העונה הראשונה של הסדרה ומספרים על הגילויים של בלום. הסרט הרביעי מתקצר את העונה השנייה של הסדרה והוא מציג לצופים את ליילה והפיקסיות.
הסרטים הופצו ברחבי העולם ודובבו לשפות שונות. בארצות הברית הסרטים שודרו בערוץ ניקלודיאון בדיבוב אנגלי החל מה-27 ביוני 2011 עד ה-16 באוקטובר באותה שנה. באיטליה הסרטים שודרו בדיבוב איטלקי החל מה-21 בנובמבר 2011 עד ה-12 בדצמבר באותה שנה. בישראל הסרטים שודרו בערוץ הילדים בדיבוב עברי בדצמבר 2011.
רוב המדבבים המקוריים מהסדרה "מועדון ווינX" דיבבו גם בסרטים. לסרטים נוצר פסקול הכולל 11 שירים כאשר את שיר הנושא במקור מבצעת סימפוניק מילר.
מועדון ווינX ספיישל 1: מועדון ווינקס
מועדון ווינקס (באיטלקית: Il destino di Bloom, באנגלית: The Fate of Bloom, בתרגום לעברית "גורלה של בלום") הוא הסרט הראשון מתוך ארבעת הסרטים. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-27 ביוני 2011, באיטליה ב-21 בנובמבר 2011 ובישראל בדצמבר 2011. בסרט מופיעים קטעים מפרקים 1, 2, 7, 8, 10 ו-22 מהעונה הראשונה של הסדרה.
מועדון ווינX ספיישל 2: הנקמה של בנות טריקס
הנקמה של בנות טריקס (באיטלקית: La vendetta delle Trix, באנגלית: Revenge of the Trix) הוא הסרט השני מתוך ארבעת הסרטים. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-1 באוגוסט 2011, באיטליה ב-28 בנובמבר 2011 ובישראל בדצמבר 2011. בסרט מופיעים קטעים מהפרקים 7, 8, 9, 13, 14, 15, 17 ו-18 מהעונה הראשונה של הסדרה.
בלום חולמת על דמות מסתורית בשם דפני אשר מוכרת לה מפני שהיא ראתה אותה בעיר מג'יקס. סטלה הציעה לבלום לחפש מידע עלייה בספרייה, וכך בלום עשתה. בספרייה בלום גילתה שדפני לא פיה, אלא הנימפה של מג'יקס. בינתיים, דארסי הפנטה את ריבן כדי שיהיה המרגל שלה. מפני שחופשת האביב הגיעה, הבנות עזבו את אלפיה וחזרו לבית שלהן. כאשר בלום חזרה לגרדניה היא חלמה שמייק אביה הציל אותה משריפה. שבלום מספרת על החלום הזה להוריה הם מגלים לה שהיא מאומצת. לאחר החופשה המנהלת פרגונדה הראתה לבלום את המקום שבו גרה דפני. במג'יקס בלום וסקאי דיברו והחליטו ללכת לספרייה של המגדל המעונן כדי לחקור עוד על דפני ועל בלום. בספרייה בלום חשבה שהיא מכשפה בגלל טריק שעשו בנות טריקס. סטלה, פלורה, טקנה ומוזה שמו לב שבלום לא חזרה מאז שהיא הלכה לספרייה ויצאו לחפש אותה. בלום התעוררה ביער, שם היא פגשה את מירטה, מכשפה מהמגדל המעונן שסיפרה לבלום שהיא פייה ושבנות טריקס עשו עליה טריק. הטריקס מצאו את בלום ומירטה והתחילו לתקוף אותן. שאר הבנות הגיעו והתחיל קרב בין בנות ווינX לבנות טריקס. לבסוף, בנות טריקס הפכו את מירטה לדלעת וברחו. בלום הלכה למזרקה האדומה, בית הספר של המומחים, בשביל לדבר עם סקאי ולהסביר לו שהיא לא באמת מכשפה. במגדל המעונן בלום פגשה את הנסיכה דיאספרו, והיא חשבה שהיא עוד טריק של בנות טריקס ונלחמה מולה. לבסוף בלום הבינה שזה לא טריק של בנות טריקס והרגישה טיפשה. בלום החליטה לעזוב את בית ספר אלפיה וחזרה לכדור הארץ. בכדור הארץ, בנות טריקס תקפו את בלום ולקחו לה את כוחה, את להבת הדרקון.
מועדון ווינX ספיישל 3: הקרב על מג'יקס
הקרב על מג'יקס (באיטלקית: Battaglia per Magix, באנגלית: The Battle for Magix) הוא הסרט השלישי מתוך ארבעת הסרטים. הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-18 בספטמבר 2011, באיטליה ב-5 בדצמבר 2011 ובישראל בדצמבר 2011. הסרט מופיעים קטעים מהפרקים 19, 20, 22, 23, 24, 25 ו-26 מהעונה הראשונה של הסדרה.