cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דניאל בורימירוב
נבחרת בולגריה
בורימירוב רשם את הופעתו האחרונה בנבחרת בשנת 2005, ובסך הכל ב-12 שנים רשם 66 הופעות (מתוכן 35 בהרכב ו-31 כמחליף) במדי נבחרת בולגריה, בהן כבש חמישה שערים. מאזנו בטורנירי המונדיאל והיורו עומד על 11 הופעות ושער אחד.
הספרייה הלאומית של אוסטריה
הספרייה הלאומית של אוסטריה (בגרמנית:  Österreichische Nationalbibliothek - ÖNB) היא הספרייה הגדולה ביותר באוסטריה (כוללת כ-7.4 מיליון ספרים) וספריית ההפקדה שלה. הבניין המרכזי של הספרייה נמצא בארמון הופבורג בווינה, עם סניף בארמון מולרד-קלרי (Palais Mollard-Clary) הסמוך.
היסטוריה
הספרייה נוסדה על ידי אלברכט השלישי, דוכס אוסטריה באמצע המאה ה-14, שריכז בה גנזך של ספרים, כתבי יד מאוירים ויצירות אמנות. כ-שמינית מהנדוניה של מארי, דוכסית בורגונדיה עם נישואיה למקסימיליאן הראשון ניתן בספרים. גם חלק מהנדוניה של רעייתו השנייה, ביאנקה מריה ספורצה, ניתן בספרים, שהועברו לספריות הקיסריות ששכנו באותה עת בווינה, בוינר נוישטאדט ובאינסברוק. ב-1575 מינה מקסימיליאן השני את המלומד ההולנדי הוגו בלוטיוס (Hugo Blotius) לספרן הקיסרי הראשון. ב-1624 הוציא פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה צו הפקדה שחייב העברת עותק מכל פרסום לספרייה ובכך הפך אותה לספרייה קיסרית (Hof-Bibliothek). כן נתרמו לספרייה ספריות פרטיות של מלומדים ובוצעו רכישות ייעודיות לאוספים, בהם בעיקר אטלסים וגלובוסים.
ב-1722 חנך קרל השישי את בניין הספרייה בהופבורג, בתכנונו של יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך. המאפיין המרכזי של המבנה הוא האולם המרכזי (Prunksaal) באורך 77.7 מטרים, רוחב 14.2 מטרים וגובה של 19.6 מטרים, עם כיפה מרכזית המתנשאת לגובה של 29.2, המעוטר בעיטורים בארוקיים, ציורי קיר ופסלים. על מדפי האולם רוכזו 200,000 ספרי הספרייה.
אחד האוספים החשובים שנכללו בספרייה באותה עת היה אוספו בן 15 אלף הספרים של הנסיך אויגן מסבויה. אחת הדמויות החשובות בהתפתחות הספרייה באותה עת היה הברון גוטפריד ואן סוויטן (Gottfried van Swieten), שכיהן כראש המוסד מ-1777 ועד 1803 שתרם לה אוסף ספרות מדעית וכן ספרייה מוזיקלית חשובה (הוא היה פטרונם של היידן, מוצרט ובטהובן והחזיק בספרייתו יצירות מאת הנדל ובאך). כמו כן שיכלל ואן סוויטן את הקטלוג הספרייתי מבוסס-כרטיסיות (על בסיס קטלוג הכרטיסיות שהמציא קארל לינאוס ב-1760), קטלוג המאפשר עדכון שוטף ומדויק של המצאי הספרייתי, תוך שמירה על יכולת חיפוש מהיר (בניגוד לחוברות שהיו נהוגות עד אז לשם קיטלוג המצאי).
עם כינון האימפריה האוסטרית נאספו לספרייה, בנוסף לספרים בגרמנית גם יצירות בהונגרית ובשפות סלאביות וכין יצירות מן העולם העתיק כאוסף פפירוסים חשוב, מתנת המדינאי ואספן האגיפטולוגיה תיאודור גראף. במסגרת הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 הועבר החלק ההונגרי של הספרייה לבודפשט. בד בבד הפכה הספרייה למרכז המוני לקריאה בעיתונים ועיון "לא רציני", דבר שהוביל לסגירתה לקהל החוקרים הרציניים בלבד. ב-1906 נפתחה הספרייה מחדש לציבור הכללי עם חנוכתו של חדר קריאה וחשיפת אוצרותיה לציבור הקוראים הכללי. ב-1920, עם כינונה של הרפובליקה האוסטרית הראשונה, הפכה הספרייה לספרייה לאומית.
לאחר האנשלוס (סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938) ובהמשך מלחמת העולם השנייה הובאו לספרייה הלאומית אוספים רבים אשר נשדדו ונבזזו מיהודים שהובלו לגטאות ומחנות ריכוז. ביוני 1950 דיווח נציג ארגון "ועד אוצרות הגולה" שנועד לאיתור רכוש יהודי גנוב, על "250,000 ספרים ללא יורשים שנמצאו בארמון ההופבורג" ושיער כי מספרם האמיתי של הספרים מגיע ל-400,000. תגובת ממשלת אוסטריה הייתה ש"שהרכוש ללא יורשים יועבר לבעלות המדינה, שהרי זו נגררה לתוך המלחמה". לדברי חוקר השואה איתמר לוין, "הספרייה הלאומית קיבלה 470 ספרי יהדות וכן ספרים בנושאים אלה: גאוגרפיה, מלחמת העולם הראשונה, תרבות, קולוניאליזם, אגודות חשאיות, מזרחנות, אמנות פלסטית, תיאטרון, מחול, מוזיקה ומדריכי טיולים. נוסף על כך, הועברו לספרייה הלאומית כ-4,500 ספרים מספריית הגסטאפו בווינה. סביר להניח שגם אלו היו ספרים שדודים." בסך הכל כ-100,000 ספרים. ספרים אחרים חולקו על ידי משרד החינוך לספריות ציבוריות ברחבי המדינה. ב-1955 סיכם מנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי של ישראל, קורט וורמן, עם עמיתיו על החזרת חלק מהספרים. מתוכם, לפי מחקרו של לוין, הועברו ככל הנראה כ-80,000 ספרים לבית הספרים הלאומי.
רק בשנת 1998 הצליחה ועדת היסטוריונים להביא לחקיקת חוק בפרלמנט האוסטרי להשבת הרכוש לבעליו.
החל מ-2002 קיבלה הספרייה מעמד עצמאי, חלק מתקציבה הוא עדיין ממשלתי, אך עליה להשלים את היתרה מתרומות ומיזמים שונים. ב-2005 נפתח סניף של הספרייה ובו חדרי קריאה נוספים ומודרניים.
אוסף ומוזיאון הפפירוסים
אוסף חשוב של 150,000 פפירוסים שהקדום בהם מתוארך להמאה ה-15 לפנה"ס, מבוסס על אוספו הפרטי של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה. נכלל ב-2001 כחלק מתוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו
אוסף המפות, האטלסים והגלובוסים
אוסף המפות והאטלסים הייעודי, אחד הגדולים והחשובים בעולם, החל במאה ה-16 וכולל למעלה מ-275,000 מפות, 75,000 אטלסים ו-570 גלובוסים.
האטלס החשוב והמפואר ביותר באוסף הוא אטלס בלאו-ון דר הם (Atlas Blaeu-Van der Hem) שנערך עבור חברת הודו המזרחית ההולנדית באמצע המאה ה-17 ובו 2,400 מפות, איורים צבעוניים ורישומים. נכלל ב-2003 כחלק מתוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו אוצר נוסף באוסף היא מפת פויטינגר (Tabula Peutingeriana), מפת הדרכים והמחוזות של האימפריה הרומית, אשר נוצרה במאה ה-4 או ראשית מאה ה-5 לספירה.
ב-1956 נפתח במסגרת הספרייה מוזיאון הגלובוסים הראשון והיחיד בעולם.
יחידות נוספות
אוסף המוזיקה - אוסף המוזיקה כולל כתבי יד מקוריים מאת מוצרט, בטהובן, היידן, שוברט, אלבן ברג, אנטון ברוקנר וריכרד שטראוס.
מוזיאון האספרנטו - מוזיאון להיסטוריה ולטקסטים של שפת אספרנטו ושפות מתוכננות אחרות.
אוסף האינקונבולה וההדפסים - הספרייה מחזיקה את האוסף החמישי בגדלו ביותר בעולם של פריטי אינקונבולה ("דפוסי ערש", ספרים שנדפסו סמוך להמצאת הדפוס). מאז 1995 מנוהל האוסף כיחידה עצמאית. בנוסף כלולים באוסף זה הדפסים נדירים מ-1501 ועד 1850.
ארכיון התצלומים הלאומי (Bildarchiv Austria)
עדו הנביא
עִדּוֹ היה נביא מקראי, שחי ופעל בראשית ימי הבית הראשון, בסוף המאה העשירית לפנה"ס.
בגמרא ובמדרש, עדו מזוהה עם הנביא המוזכר בספר מלכים בשם "איש האלהים". לפי ילקוט שמעוני עדו הנביא הוא בנה של האישה השונמית.
אזכור שמו בספר דברי הימים
בספר דברי הימים מוזכר חיבור שלא הגיע לידינו בשם "מִדְרַשׁ הַנָּבִיא עִדּוֹ" וכן גם "חֲזוֹת יֶעְדּוֹ הַחֹזֶה", שעל פי חז"ל ומפרשים מאוחרים יותר, כגון רש"י הם כינויים שונים לאותו חיבור נבואי. מקובל להניח ש"עִדּוֹ" ו"יֶעְדּוֹ" חד הם. החיבור או החיבורים הנ"ל נזכרים כמקור לקורותיהם של שלמה, ירבעם, רחבעם ואביה:
"איש האלהים" בספר מלכים
"וְהִנֵּה אִישׁ אֱלֹהִים בָּא מִיהוּדָה בִּדְבַר ה' אֶל בֵּית אֵל וְיָרָבְעָם עֹמֵד עַל הַמִּזְבֵּחַ לְהַקְטִיר. וַיִּקְרָא עַל הַמִּזְבֵּחַ בִּדְבַר ה' ...וַיְהִי כִשְׁמֹעַ הַמֶּלֶךְ אֶת דְּבַר אִישׁ הָאֱלֹהִים...וַיִּשְׁלַח יָרָבְעָם אֶת יָדוֹ מֵעַל הַמִּזְבֵּחַ לֵאמֹר תִּפְשֻׂהוּ וַתִּיבַשׁ יָדוֹ אֲשֶׁר שָׁלַח עָלָיו וְלֹא יָכֹל לַהֲשִׁיבָהּ אֵלָיו. וְהַמִּזְבֵּחַ נִקְרָע וַיִּשָּׁפֵךְ הַדֶּשֶׁן מִן הַמִּזְבֵּחַ...וַיַּעַן הַמֶּלֶךְ וַיֹּאמֶר אֶל אִישׁ הָאֱלֹהִים חַל נָא אֶת פְּנֵי ה' אֱלֹהֶיךָ וְהִתְפַּלֵּל בַּעֲדִי וְתָשֹׁב יָדִי אֵלָי וַיְחַל אִישׁ הָאֱלֹהִים אֶת פְּנֵי ה' וַתָּשָׁב יַד הַמֶּלֶךְ אֵלָיו וַתְּהִי כְּבָרִאשֹׁנָה".
בתחילת שליחותו מצווה עליו ה': "לֹא תֹאכַל לֶחֶם וְלֹא תִשְׁתֶּה מָּיִם וְלֹא תָשׁוּב בַּדֶּרֶךְ אֲשֶׁר הָלָכְתָּ". בתום שליחותו, בא איש האלהים לידי ניסיון ראשון:
"וַיְדַבֵּר הַמֶּלֶךְ אֶל אִישׁ הָאֱלֹהִים בֹּאָה אִתִּי הַבַּיְתָה וּסְעָדָה וְאֶתְּנָה לְךָ מַתָּת. וַיֹּאמֶר אִישׁ הָאֱלֹהִים אֶל הַמֶּלֶךְ אִם תִּתֶּן לִי אֶת חֲצִי בֵיתֶךָ לֹא אָבֹא עִמָּךְ וְלֹא אֹכַל לֶחֶם וְלֹא אֶשְׁתֶּה מַּיִם בַּמָּקוֹם הַזֶּה...וַיֵּלֶךְ בְּדֶרֶךְ אַחֵר וְלֹא שָׁב בַּדֶּרֶךְ אֲשֶׁר בָּא בָהּ אֶל בֵּית אֵל".
בבית אל ישב נביא זקן ששמע מבנו על דבריו ומעשיו של איש האלהים באותו היום והחליט לחפש אותו. אז בא איש האלהים לידי ניסיון שני:
"וַיֵּלֶךְ אַחֲרֵי אִישׁ הָאֱלֹהִים וַיִּמְצָאֵהוּ...וַיֹּאמֶר אֵלָיו לֵךְ אִתִּי הַבָּיְתָה וֶאֱכֹל לָחֶם. וַיֹּאמֶר לֹא אוּכַל לָשׁוּב אִתָּךְ וְלָבוֹא אִתָּךְ וְלֹא אֹכַל לֶחֶם וְלֹא אֶשְׁתֶּה אִתְּךָ מַיִם בַּמָּקוֹם הַזֶּה...וַיֹּאמֶר לוֹ גַּם אֲנִי נָבִיא כָּמוֹךָ וּמַלְאָךְ דִּבֶּר אֵלַי בִּדְבַר ה' לֵאמֹר הֲשִׁבֵהוּ אִתְּךָ אֶל בֵּיתֶךָ וְיֹאכַל לֶחֶם וְיֵשְׁתְּ מָיִם כִּחֵשׁ לוֹ. וַיָּשָׁב אִתּוֹ וַיֹּאכַל לֶחֶם בְּבֵיתוֹ וַיֵּשְׁתְּ מָיִם".
בעודם יושבים אל השולחן, הנביא הזקן, שקודם לכן נתגלה כנביא שקר כשהטעה את איש האלהים, התנבא לפתע, אך הפעם באה אליו נבואת אמת:
"כֹּה אָמַר ה' יַעַן כִּי מָרִיתָ פִּי ה' וְלֹא שָׁמַרְתָּ אֶת הַמִּצְוָה אֲשֶׁר צִוְּךָ ה' אֱלֹהֶיךָ. וַתָּשָׁב וַתֹּאכַל לֶחֶם וַתֵּשְׁתְּ מַיִם בַּמָּקוֹם אֲשֶׁר דִּבֶּר אֵלֶיךָ אַל תֹּאכַל לֶחֶם וְאַל תֵּשְׁתְּ מָיִם לֹא תָבוֹא נִבְלָתְךָ אֶל קֶבֶר אֲבֹתֶיךָ".
איש האלהים עזב את ביתו של הנביא הזקן ויצא לדרכו: "וַיֵּלֶךְ וַיִּמְצָאֵהוּ אַרְיֵה בַּדֶּרֶךְ וַיְמִיתֵהוּ וַתְּהִי נִבְלָתוֹ מֻשְׁלֶכֶת בַּדֶּרֶךְ וְהַחֲמוֹר עֹמֵד אֶצְלָהּ וְהָאַרְיֵה עֹמֵד אֵצֶל הַנְּבֵלָה".
"וַיֵּלֶךְ וַיִּמְצָא אֶת נִבְלָתוֹ מֻשְׁלֶכֶת בַּדֶּרֶךְ וַחֲמוֹר וְהָאַרְיֵה עֹמְדִים אֵצֶל הַנְּבֵלָה לֹא אָכַל הָאַרְיֵה אֶת הַנְּבֵלָה וְלֹא שָׁבַר אֶת הַחֲמוֹר. וַיִּשָּׂא הַנָּבִיא אֶת נִבְלַת אִישׁ הָאֱלֹהִים וַיַּנִּחֵהוּ אֶל הַחֲמוֹר וַיְשִׁיבֵהוּ וַיָּבֹא אֶל עִיר הַנָּבִיא הַזָּקֵן לִסְפֹּד וּלְקָבְרוֹ. וַיַּנַּח אֶת נִבְלָתוֹ בְּקִבְרוֹ וַיִּסְפְּדוּ עָלָיו הוֹי אָחִי. וַיְהִי אַחֲרֵי קָבְרוֹ אֹתוֹ וַיֹּאמֶר אֶל בָּנָיו לֵאמֹר בְּמוֹתִי וּקְבַרְתֶּם אֹתִי בַּקֶּבֶר אֲשֶׁר אִישׁ הָאֱלֹהִים קָבוּר בּוֹ אֵצֶל עַצְמֹתָיו הַנִּיחוּ אֶת עַצְמֹתָי".
על אף כל זאת, ירבעם מלך ישראל לא מקבל את תוכחת הנביא ונשאר בעקשותו, ועל כך נענש אף הוא, שבנו אֲבִיָּה מת בחייו.
קשר משפחתי לנביא זכריה
בתחילת ספר זכריה מצוין יחוסו המשפחתי של זכריה הנביא: "זְכַרְיָה בֶּן בֶּרֶכְיָה בֶּן עִדּוֹ הַנָּבִיא".
מכיוון שזכריה חי בתקופת שיבת ציון, כארבע מאות שנים אחרי עידו הנביא, הרי שבמידה ועידו הנזכר כאן הוא אכן סבו של זכריה, לא ייתכן שמדובר על עידו הנביא הנזכר בדברי הימים ולכן המילה "הנביא" מתייחסת לזכריה ולא לעידו.
בהנחה ועידו הנזכר כאן הוא אכן עידו הנביא הנזכר בדברי הימים, הרי שאין הכוונה כאן שזכריה היה נכדו, כי אם צאצא רחוק יותר המתייחס עליו, מבלי לפרט את כל הדורות ביניהם. אפשרות זאת נתמכת באזכור בספר עזרא, שמקצר עוד יותר ומכנה אותו פשוט "זכריה בן עדו".
ברשימות היחס של הכהונה בספר נחמיה, מופיע השם "עִדוֹא", ואפילו בצמוד לשם "זְכַרְיָה", אך אין מדובר בעידו הנביא, מכיוון שמדובר על ראשי בתי אב ממשמרות הכהונה בזמן הכהן הגדול יויקים בתקופת שיבת ציון.
מקום קבורתו
בספר מלכים כתוב כי מקום קבורתו של "איש האלהים" בבית אל, אך יש הסוברים כיום שקברו נמצא ליד בניאס. ליד חורשת טל, מדרום מערב לבניאס נמצא ציון הקבר, אשר במסורת הדרוזית נקרא "נבי יהודה" ויוחס לפני כן ליהודה בן יעקב. על יד הקבר ישנו עץ אלה הנזכר במקורות בשם "בוטם".
השם עידו בימינו
השם עידו (לרוב בכתיב מלא) נפוץ למדי בימינו, ברוב מגזרי האוכלוסייה (ובפרט בקרב הדתיים לאומיים, המסורתיים והחילונים), אך (למעט בעלי תשובה) נדיר בקרב המגזר החרדי. על פי נתוני הלמ"ס שפורסמו בשנת ה'תשע"ו (2015) עידו הוא השם השנים עשר ברשימת השמות הנפוצים ביותר בקרב יהודים, כאשר בשנה זו 870 יהודים נקראו בשם זה (1.36% מהיהודים).
אשם תורם בחוק הישראלי
בחוק הישראלי, נקבע היחס לאשם תורם לפי דוקטרינת אשם תורם כהגנה יחסית.
הוראות החוק
המונח "התרשלות שהזיקה לעצמו" הוא, למעשה, הגדרת האשם העצמי התורם שמוזכר בהמשך החוק בסעיף 68.
לעיתים קובע המחוקק הסדר שונה המעניק פיצויים לניזוק גם כאשר היו במעשיו אשם תורם. למשל, חוק האחריות למוצרים פגומים קובע:
פיתוחים פסיקתיים בבית המשפט העליון
במהלך שנות ה-50 נפסקו מספר הלכות על פי דוקטרינת האשם התורם היחסי. נראה, כי בראשית דרכו, נזהר בית המשפט העליון מלהתערב באומדן חלוקת הרשלנות שבוצעו על ידי הערכאות הנמוכות. מרביתם של פסקי הדין הראשונים בנושא רשלנות תורמת עסקו ביחסי עובד מעביד. אחד מהמרכזיים שבהם הוא קבוצת בנין בע"מ נ' משה יצחק פוגל, בו מופיע המבחן לקביעת האשם העצמי התורם. המבחן קובע כי יש לבחון אם נהג הניזוק כאדם אחראי ותוך זהירות סבירה, או שמא היה בהתנהגותו משום היעדר זהירות סבירה בהגנה על עצמו. בפס"ד אמסלם נ' כץ, בית המשפט קבע שהתנהגות התובע, אם התנהג בצורה מכוונת תוך חוסר אכפתיות כלפי הנזק, יכולה להפחית את גודל הפיצויים המגיעים לו, או לחלופין לנתק לחלוטין את הקשר הסיבתי בין המזיק לנזק אם אשמתו המוסרית של המזיק מבוטלת לעומת זו של הניזוק. בפס"ד שור קבע בית המשפט מהו המבחן לחלוקת האחריות בין המזיק לבין הניזוק. המבחן העקרוני הוא מבחן "מידת האשמה", ומבחן העזר הוא מבחן האדם הסביר. מבחן "מידת האשמה" בוחן כיצד מתחלקת האחריות בין המזיק לבין הניזוק הנושא באשם תורם. הדרך היא הצבת מעשי הרשלנות של המזיק והניזוק זה מול זה מבחינת מידתם ומשקלם במטרה לקבוע את אשמתם המוסרית, תוך בחינת התנהגותם במקרה הקונקרטי. לפיכך, חלוקה זו של האשמה בין הצדדים נעשית על פי קנה מידה מוסרי. מבחן העזר, לו יזדקק לעיתים בית המשפט, הוא מבחן חיצוני המפנה אל רמתו של האדם הסביר. מבחן זה הוא מבחן המשתמש בקנה מידה חברתי. הבחינה בו מושתתת על שקילתו של הנכון והצודק, לפי מיטב הערכתו ושיקולו שלבית המשפט, לאור נסיבותיו של כל מקרה. זהו חידושו העקרוני של פסק הדין. עוולת הרשלנות היא עוולה המושתת על אשמה חברתית, כיוון שקביעתה של רשלנות היא על פי מבחן האדם הסביר. למרות זאת, המבחן העיקרי לחלוקת האחריות בין הצדדים הוא מבחן מוסרי ולא מבחן חברתי. בית המשפט אימץ את המבחן המוסרי, מבחן "מידת האשמה" כמבחן העיקרי לחלוקת האחריות.
בפס"ד ווסטצ'טר בית המשפט מציין שכל אדם חב חובת זהירות לעצמו שלא יסכן חייו מתוך פזיזות או קלות-הדעת, והפרה של חובת זהירות זו תוגדר כ"אשם תורם" לפי משמעותו בסעיף 68 לפקודת הנזיקין. כמו בכל רשלנות גם ברשלנות תורמת, תנאי ראשון הוא שמעשהו או מחדלו של המתרשל יהא בלתי-סביר לפי מבחן האדם הסביר. פס"ד ועקנין, שיישם את מבחן האשם התורם העצמי מפס"ד שור, קבע שהאדם הסביר ייקבע לפי נסיבות המקרה. בפסק דין זה, פסק בית המשפט כי במקרה של נער אנו נבדוק את רמת האשם לפי הנער הסביר. לפיכך, גם קטין חייב לשמור על ביטחונו ואם אינו פועל כך הוא עשוי להיתפס באשם תורם. יש לקחת בחשבון בדין זה את העובדה, שאדם רך בשנים נעדר שיקול דעת בשל להערכתם של סיכונים. במקרים של לקויי דעת, הנטייה היא לדחות את המבחן האובייקטיבי על פני הסובייקטיבי. המבחנים העקרוניים שבית המשפט עיצב בפסיקותיו לבחינת האשם התורם הם: "א. מבחן האדם הסביר: האם אדם סביר היה נזהר יותר? ב. מבחן חלוקת האשמה: בית המשפט ישקול מבחינה מוסרית את מעשי הרשלנות של המזיק והניזוק בהצבתם זה מול זה 'כדי להשוות ולהעריך, מבחינת האשמה המוסרית, את מידתם ומשקלם של מעשיו ומחדליו של כל צד'". הפסיקה יישמה את מבחן הרשלנות התורמת העקרוני במקרים של קטינים, יחסי עבודה, חולים ואנשים הלוקים באי שפיות. למרות זאת, לא ניתנה תשובה חד משמעית על ידי בית המשפט, האם מבחן האדם הסביר יוחל בצורה שונה לאדם אשר נמצא מעל לרף האדם הסביר. בפס"ד דדון, בית המשפט העליון חידד שהאשם התורם הוא הגנה של הנתבע כלפי התובע לעניין פסיקת הפיצויים שהנתבע חב לתובע ואינו טענת הגנה שנכנסת למערך השיקולים לקביעת אחריותו של הנתבע במקרה. חובת ההוכחה של אשם תורם היא על הטוען לאשמה שכזו, כלומר על הנתבע. באשם תורם יש כדי להפחית מן החבות לשלם פיצויים דרך קנה המידה של האשם המוסרי, כאשר הנטל לנשיאת הנזק מתחלק בין הצדדים על-פי היחס בין הרשלנויות שלהם, אך, אם לא ניתן להוכיח אשם תורם, אזי המזיק יישא בנזק בעצמו. למרות שחלוקת האחריות בין המזיק לניזוק בגין אשם תורם מבוססת על הערכה של גודל מעשיהם הרשלניים וסדר הופעתם, לבית המשפט אין אמצעי לקבוע חלוקה מדויקת בכל מקרה. יחד עם זאת, בית המשפט פסק שחובה עליו לקבוע חלוקה במספרים מוחלטים לפי נקיבת אחוזי חלוקת אשמה ברורים.
לעניין המונח "אשם תורם", ניתן לטעון כי הוא רומז כאילו אנו מעוניינים ברשלנותו של הניזוק שתרמה להתנהגות הרשלנית של המזיק, משמע סעיף 66, ואילו דוקטרינת האשם התורם מפורטת בסעיף 68 לפקודת הנזיקין. בית המשפט דן בסוגיה זו בפס"ד Sidaar ומציין שהמונח המתאים למבחן המיושם בפועל הוא "אשם משווה",comparative negligence. בנוסף מעלה בית המשפט את הקושי; האם תיתכן התרשלות ניזוק ללא רשלנות מזיק. פסיקות נוספות של בית המשפט בנוגע לסוגיית האשם התורם נגעו בנושאים רבים, לדוגמה: אורגנים של חברות, התאבדויות, שמירה וקבלנות ועוד. לעניין אורגנים של חבורת, בית המשפט קבע כי לא די בכך שאדם מהווה חלק מאורגן כדי לחייב אותו אישית בנזיקין, אפילו אותו אורגן אחראי ברשלנות. על הטוען לאחריותו האישית של חבר באורגן להראות קרבה אישית וישרה שלו למעשה הרשלני. כלומר, יש להוכיח שהחבר הספציפי בגוף הקולקטיבי היה אחראי לקבלת ההחלטות, ולו רק כחלק מהאורגן . נושא מעורר מחלוקת בו דן בית המשפט בסוגיית האשם התורם הוא בתי החולים ואחריותם בהתאבדויות. המושג "התרשלות" צופן בחובו גם מעשים מכוונים, ולכן אין מניעה עקרונית שמעשה התאבדות ייחשב מבחינה מושגית, כאשם תורם. אולם, בית המשפט פסק שיש לבחון כל מקרה התאבדות לגופו על-פי נסיבותיו המיוחדות, ולא לקבוע הלכה כללית שאין להטיל מעולם אשם תורם על המתאבד. בית המשפט חש שבמקרים בהם בית החולים מקבל על עצמו את האחריות לחיי הניזוק (שאינו מסוגל לדאוג לעצמו) הוא אינו יכול לטעון לאשם תורם היות שטענה זו מעקרת מתוכן את כל מהות התחייבותו להגן על החולה מפני עצמו. בתחום השמירה והקבלנות פסק בית המשפט כי מוצדק ליישם את עיקרון האשם התורם כפי שהוא מיושם ביתר העוולות הנזיקיות. ככלל, המגמה בפסיקה היא להכיל את עקרון האשם התורם על מגוון מצבים אפשריים. כדברי השופט יעקב טירקל "מביאה חלוקת האחריות לתוצאה צודקת ומוסרית יותר מהכרעה המטילה את מלוא האחריות על צד אחד, ופוטרת את הצד האחר מכל וכל".
מגמת הרחבת השימוש בדוקטרינת האשם התורם חלה אף מעבר לדיני נזיקין. בפס"ד eximin השתמש בית המשפט בדוקטרינת האשם התורם היחסי בתחום דיני החוזים.
אחד מן הנושאים בדיני החוזים בהם עלתה סוגיית האשם התורם היחסי היא בנושא הביטוח. בעקבות פס"ד eximin, החלו בתי המשפט לעשות שימוש בדוקטרינת האשם התורם במקרים המתאימים לכך בדיני החוזים. בערכאות נמוכות, עלתה השאלה האם בהיעדר תנייה מפורשת בעניין התנהגותו של מבוטח (הקשורה למקרה הביטוח) רשאית חברת הביטוח לטעון שיש לפטור אותה מתשלום או להקטין את התשלום נוכח התנהגותו של המבוטח. נושא זה טרם התגלגל לפתחו של בית המשפט העליון. קיימות שתי גישות בפסיקה לאפשרות החלת דוקטרינת האשם התורם במקרים אלו. האחת גורסת, כי ניתן להחיל את דוקטרינת האשם התורם בגין החובה לנהוג התנהגות סבירה גם ללא דרישה כתנאי מוקדם בפוליסה. השנייה, שוללת אפשרות זו. הנושא טרם הוכרע.
היבטים רלוונטיים בהצעת הקודיפיקציה
הצעת הקודיפיקציה מגדירה את האחריות בנזיקין כאחריות לנזק שנגרם עקב התנהגות עוולתית או אחריות להתנהגות עצמה. התנהגות עוולתית תיחשב כגורמת לנזק במידה והיא הייתה הגורם העובדתי לנזק, דהיינו, בלעדיה לא היה הנזק נגרם, ואם סוג התהליך של גרימת הנזק וסוג הנזק היו בתחום הסיכון שמפניו באה העוולה להגן. תחום הסיכון בוחן מס' שיקולים וביניהם, מידת האשמה שבהתנהגות עוולתית של הנפגע שהייתה גורם עובדתי לנזק ומידת האשמה שבהתנהגות העוולתית של המזיק. באשר לפיצויים, מגדירה ההצעה התרשלות תורמת. בית המשפט יפחית מהפיצויים המגיעים לנפגע סכום אותו יקבע בהתחשב במידת האשמה היחסית של הצדדים, בתרומתם היחסית לגרימת הנזק ובאופי אחריותו של המפר ומטרותיה. מונח האשם התורם הושמט מן ההצעה.
מהות האשם
לפי פקודת הנזיקין; "אשם הוא מעשהו או מחדלו של אדם שהם עוולה לפי פקודה זו, או שהם עוולה שיש בצידה נזק או שהן התרשלות שהזיקה לעצמו". פקודה זו נוסחה לפי ההגדרה המקבילה מן החוק האנגלי.
הגדרת האשם מתייחסת לשני חלקים. בחלק הראשון האשם מוגדר ככזה היוצר אחריות כאשר ההתייחסות הראשונית היא למזיק. החלק השני מתייחס למעשה או מחדל שהם התרשלות שהזיקה לאדם עצמו ולכן, הוא מתייחס בעיקר להתנהגות הניזוק. חלק זה, נוגע לאשם העצמי של הניזוק וההתנהגות הדרושה לקיומו הנה התרשלות. על-כן, מרכיב יסודי במשטר האשם העצמי התורם הוא יסוד הרשלנות. ההתרשלות, על פי הפקודה, נבחנת על פי מבחן אובייקטיבי חיצוני הוא מבחן האדם הסביר.
הגדרת ההתרשלות חלה על שני סוגי האשמים; האשם יוצר האחריות שבחלק הראשון, והאשם העצמי שבחלק השני. למרות זאת, קיים שוני בין הנסיבות בהם אדם מתרשל ובכך מביא נזק לאחר, לעומת אדם אשר נבחנת רמת הזהירות שלו כלפי עצמו ורכושו. בסוגיית האשם התורם, השאלה הנבחנת היא מידת הזהירות שאדם צריך לנהוג כלפי עצמו וכלפי רכושו (תוך בדיקת סבירות ההתנהלות), בעוד לגבי אשם יוצר אחריות הדגש הוא בבחינת ההתנהגות אל מול אדם אחר. קיים הבדל מהותי בנקודת המוצא, ושוני מהותי בתפקיד החברתי שממלאים מושגים אלו. השוני ביניהם מביא למסקנה כי ייתכן והאדם הסביר נוהג, וצריך היה לנהוג, ביתר זהירות כלפי אדם אחר מאשר כלפי עצמו.
בפועל, הופחתה רמת הזהירות הדרושה לשמירה עצמית לגבי ניזוקים מסוימים אשר המשפט ביקש להגן עליהם. שלושה סוגים שכאלו זכו ליחס מועדף; עובדים, ילדים ולקויי דעת. במידה ומתקיים אשם עצמי בהתנהגות הניזוק, על מנת שיחול סעיף 68 נדרש כי אשם זה תרם לנזק העצמי. מכאן, כי יש צורך בקשר סיבתי בין ההתרשלות העצמית ובין הנזק שנגרם.
דוב הקינמון
דוב הקינמון (שם מדעי: Ursus americanus cinnamumum) הוא תת-מין של הדוב השחור האמריקני, שהיה נפוץ באזורים מרכזיים ומערביים של ארצות הברית וקנדה. כיום אוכלוסיות מבוססות נמצאות בקולורדו, ניו מקסיקו, יוטה, איידהו, מונטנה, וושינגטון, מינסוטה, ויסקונסין, ויומינג, קליפורניה, אלברטה, קולומביה הבריטית, ונראו גם בפנסילבניה ובניו יורק. המאפיין הבולט ביותר של דוב הקינמון הוא פרוותו החומה או האדומה-חומה, המזכירה קינמון (ומכאן שמו), המבדילה אותו משאר בני מינו.
תיאור
כמו תת-מינים אחרים של הדוב השחור האמריקני, דובי קינמון הם אוכלי כל. התזונה שלהם כוללת פירות, צמחים, אגוזים, דבש, ולעיתים חרקים ובשר, תזונתם שונה מתת-מינים אחרים בגלל הבדלי אזורי המחיה.
משקל גורי הדוב הוא כ-230 גרם בלידה, כאשר מבוגרים שוקלים בין 92 ל-270 ק"ג, ואורך החיים של דוב זה הוא מקסימום 30 שנה.
דובי קינמון הם מטפסים מעולה, רצים טובים ושחיינים חזקים. הם לרוב ליליים, אם כי לפעמים הם פעילים בשעות היום. לעיתים קרובות הצבעים משתנים במשפחה, כך שלנקבה אחת יהיו גורים בכל שלושת הצבעים שחור, חום וחום-אדמדם.
תרדמת חורף
הדובים ישנים בדרך כלל במהלך חודשי החורף, מסוף אוקטובר או נובמבר עד מרץ או אפריל, בהתאם לתנאי האקלים.
ארנסט אוגוסט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ז'ורז' לואי אימבר
גנרל ז'ורז' לואי אימבר (בצרפתית: Georges Louis Humbert; 8 באפריל 1862 – 9 בנובמבר 1921) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
אימבר נולד ב-8 באפריל 1862 בעיר גאזראן שבקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1875 הוא התגייס לצבא צרפת. בין 1885–1887 הוא השתתף במלחמת סין–צרפת, ועוטר במדליה לזכר קרב טונקין. בשנת 1895 הוא השתתף במשלחת השנייה למדגסקר, ובשנת 1906 השתתף במשלחת לתוניסיה. ב-23 ביוני 1907 קיבל פיקוד על הרגימנט ה-96, ב-25 בספטמבר 1909 מונה לראש מטה הקורפוס ה-3, ב וב-23 במרץ 1912 הועבר לפקד על בריגדת החי"ר ה-56.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, קיבל אימבר פיקוד על הדיוויזיה המרוקאית. בספטמבר הוא הוביל את הדיוויזיה במהלך הקרב הראשון על המארן. ב-21 בספטמבר הוא קיבל פיקוד על כוח מיוחד שנקרא "קבוצת אימבר", ומאוחר יותר שונה שם הכוח לקורפוס ה-32. הוא פיקד על הקורפוס עד 9 במרץ 1915, עת הועבר לפקד על "פלגת הארמייה לורן", שעד מהרה שונה שמה לארמייה השמינית. ב-24 ביולי 1915 הוא קיבל פיקוד על הארמייה השלישית, ופיקד עליה בין היתר בקרב השני על האן, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים. הוא פיקד על הארמייה עד סוף המלחמה.
במקביל, ב-15 באוקטובר 1918 הוא קיבל פיקוד על הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד 23 באוקטובר של אותה שנה.
אחריתו
לאחר שביתת הנשק, פרש אימבר מהצבא. הוא היה אחד הגנרלים היותר מוערכים של צבא צרפת במהלך המלחמה. בנו ז'אק אימבר הלך בדרכו והיה גנרל בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר פרישתו חי אימבר בשטרסבורג, עד מותו ב-9 בנובמבר 1921 והוא בן 59. גופתו הועברה אל האינווליד בפריז.
אדם פירס
אדם ג'ון פירס (באנגלית: Adam John Pearce; נולד ב-24 ביוני 1978) הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, שבו הוא מתפקד כמפיק וכדמות על המרקע. פירס הוא חמש פעמים אלוף העולם במשקל כבד של NWA, פעם אחת אלוף חבר העמים הבריטי במשקל כבד של NWA ופעם אחת אלוף העולם של PWG. כמו כן, הוא חלק מהיכל התהילה של ארגון ההיאבקות NWA ובעברו היה מאמן במתחם ה-WWE Performance Center.
ביוגרפיה
פירס נולד ב-24 ביוני 1978 בלייק פורסט, אילינוי. במהלך תקופת התיכון, פירס סבל מתסמונת המדור בשתי רגליו ועבר ניתוח. כתוצאה מכך, הוא הפסיק לעסוק בפעילות ספורטיבית, שבה היה לפני כן. במהלך ההחלמה שלו, הוא פגש את מאמני ההיאבקות המקצועית, סאני רוג'רס ורנדי ריצ'י והחל להתאמן עימם בנובמבר 1995.
סוון טאיידה
סוון איגיל טאיידה (בדנית: Sven Egil Thiede; 15 באוקטובר 1924 - 30 בנובמבר 2005) היה אדמירל דני אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 1985–1989.
מיקיטלה
מיקיטלה (בבורמזית: မိတ္ထီလာမြို့) היא עיר שנמצאת במחוז מנדליי שבמיאנמר. מיקטילה היא מרכז סחר משמעותי ורואים בה מספר גדול של אנשי צבא, עם מספר בסיסים גדולים בקרבת מקום.
גאוגרפיה
העיר נמצאת כ-108 ק"מ ממנדליי, בירת המחוז וכ-120 ק"מ מנייפידאו, בירת מיאנמר. בנוסף, העיר נמצאת ליד אגם מיקיטלה. בדומה לאגם קנדווגי ביאנגון, גם אגם מיקטילה הוא מאגר מלאכותי עם פסל של קראוויק (ציפור מוזהבת מיתית) על דוברה קבועה על האגם.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 25 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,020 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (301 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה
העיר נמצאת ליד כביש 1.
דוד הראל (רפאל)
דוד הראל (21 באפריל 1922 – 10 בפברואר 2013) היה מבכירי התעשייה הביטחונית בישראל ומהפועלים לפיתוח הטכנולוגיה בצפון. שימש בתפקידים שונים ברפא"ל לרבות סמנכ"ל ועוזר מנכ"ל, וקידם את הקמת מכון לשם במועצה אזורית משגב ו"אלקטו גליל" בקריית שמונה. זוכה פרס יו"ר הכנסת לשנת 1990 (התש"ן), על פעילותו ההתנדבותית למען טיפוח החינוך הטכנולוגי בעיירות הפיתוח בצפון. לאחר מלחמת העולם השנייה, עסק בפעילות הצלה וארגון העלייה לארץ ישראל ושימש כמפקד ארגון ה"בריחה", בזלצבורג שבאוסטריה.
ראשית חייו
דוד הראל (במקור בשם המשפחה: "סקוצנדק", גרסה של "כהן צדק" ביידיש) נולד בשנת 1922, דור רביעי בעיירה סוקולוב-פודלסקי, שבפולין. בנם הצעיר של חיים וחנה ואח ליוסף. התחנך בגימנסיה הפולנית "דרוכיצין" ולאחר פלישת הגרמנים, עבר ללמוד בגימנסיה ע"ש "דרויסקין". התחנך בבית ציוני והשתייך לתנועת החלוץ. בהיותו בן 16, תקפו הגרמנים את פולין וכבשו את החלק המערבי שלה. כדי להימלט מהשלטון הגרמני, הראל ומשפחתו עברו לחלק המזרחי של פולין, בשליטת רוסיה הסובייטית. כפליטים, הועברו למחנות עבודה בסיביר. במשך שנתיים עבד הראל במחנה, כחוטב עצים. אביו, חלה כתוצאה מהתנאים הקשים במחנה ונפטר במהלך התקופה. בשנת 1941, עבר לקוואקז ועבד שם כמפעיל מכשור להקרנת סרטים. ב-1945, חצה את גבול ברית המועצות-פולין יחד עם אימו ואחיו. לאחר הגעתו ללודז' הצטרף לתנועה הציונית ומשם גויס לשירות בארגון "הבריחה" בזלצבורג. בתחילת 1947, מונה למפקד בסיס זלצבורג של "הבריחה". ב-1949, עלה לארץ ישראל.
תנועת "הבריחה"
לאחר פעילותו ב"תנועה הציונית", גויס לשירות בארגון "הבריחה" בזלצבורג שבאוסטריה. הראל קיבל תעודת פליט, והוגדר כעובד CAJR: הוועדה לסיוע לפליטים יהודים (Committee for Assistance to Jewish Refugees). בסוף 1946, לאחר שהשלטונות הפסיקו את תנועת הפליטים דרך הגבולות, פעולת הארגון הגלויה הסתיימה. בתחילת 1947, התמנה למפקד הנקודה בזלצבורג לאחר שחברי הנהגת הארגון, בראשות אבא גפן, עלו לישראל'''. '''הראל ואנשיו הקימו תת-ארגון האחראי לאיסוף מודיעני, לצורך המשך פעילות העברה באופן סמוי. לאחר האיסוף המודיעני וגיבוש אסטרטגיות פעולה, המשיכו הראל ואנשי תנועת הבריחה בפעילות העברה באישון לילה ובשימוש כלי-תחבורה מוסווים.
עידוד החינוך הטכנולוגי, ביישובי קו העימות בצפון
כעוזר מנכ"ל רפא"ל, נחשף למצוקת החינוך הטכנולוגי ביישוב קריית-שמונה וסגירתן של המגמות הטכנולוגיות, בבתי הספר התיכוניים באזור. הראל רתם את עובדי רפא"ל ללמד בהתנדבות בבתי הספר בקריית-שמונה, פרויקט זה הורחב ל-22 יישובים בצפון. לאחר פרישתו, המשיך לתמוך בפרויקט ומדי שנה נסע ליישובים, מקריית שמונה ועד בית שאן, על מנת לבחור את התלמידה או התלמיד המצטיינים ביותר מכל ישוב. בשם רפא"ל הוא העניק להם תעודת הוקרה ומלגה כספית. עד היום, מעניקה רפא"ל מלגת הצטיינות לתלמידות ותלמידים מהצפון כחלק מתוכנית: "עידוד החינוך הטכנולוגי", אותה היא מפעילה מאז החל הראל את הפרויקט. במקביל, ניהל הראל פעילות הסברתית בקרב בני נוער באזור הצפון, בדבר חשיבות רכישת השכלה במקצועות הטכנולוגיה וחיזוק גישתם למקצועות אלו. בשנת 1990 זכה בפרס יושב ראש הכנסת על פועלו זה. את כספי הפרס, ייעד כתרומה לחברה. הוא ייסד פרויקט המעלה על נס את אומץ ליבן של אימהות בצפון הארץ, המגדלות ילדים תחת איום טילים וטרור. מאותה שנה, הראל חילק ב"יום האם" תעודת הוקרה בצירוף מענק כספי ל"אם אמיצה", שנבחרה על ידי ועדה ציבורית, אשר המליצה על מקבלת הפרס.
פעילות למען קליטת עולים
לאור גל העלייה הגדול של יהודים מברית המועצות לישראל בשנות ה-70, הראל ורעייתו אילנה, אימצו עולים חדשים. אילנה סייעה בהשגת ציוד לבית העולה ובשילוב ילדי העולים במערכת החינוך, ואילו הראל סייע לעולים מול נציגי משרדי הממשלה ובמציאת משרות. בסוף שנת 1974, לאחר שגיבש שורת דגשים בהיבט התעסוקתי כבסיס לתוכנית קליטת עולים, נפגש עם שר הקליטה שלמה רוזן לדיון בנושא. פעילותו למען העולים נמשכה גם לנוכח גל העלייה משנות ה-90, ומטרתו המרכזית הייתה לגבש פתרון לבעיית תעסוקתם. לאחר שחקר את פילוג התעסוקה וחישב את מספר מקומות העבודה החדשים שיידרשו בהתאם לקצב העלייה הצפוי, גיבש תוכנית מפורטת להרחבת התעשייה והשירותים בארץ. בין השנים 1989 ועד 1994, פעל להיפגש עם הגורמים הנוגעים לנושא ובשנת 1992 נפגש עם אריאל שרון, אשר שימש כשר הקליטה ועמד בראש קבינט הקליטה. התוכנית כללה: טיפול מקצועי בנושא השמה, הקמת מאגרי מידע רחבים ומבוזרים וניתוח צורכי העולים, אך מעולם לא יושמה.
חיים אישיים
הראל ורעייתו אילנה, גרו לאורך השנים בקריית מוצקין. נולדו להם שלושה ילדים.
יורגן לינג
יורגן לינג (בדנית: Jørgen Lyng; נולד ב-7 במרץ 1934) הוא גנרל דני בדימוס אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 1989–1996.
ביוגרפיה
לינג שרת בקורפוס היגרים של צבא דנמרק, ועבר אימונים מיוחדים בבריטניה, גרמניה וארצות הברית. לתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) הוא מונה ב-31 באוקטובר 1989. תקופת כהונתו בתפקיד התאפיינה בפעילות אגרסיבית של הצבא הדני במגוון יעדים ברחבי העולם. ב-1990 הוא שלח את הסיירת HDMS Olfert Fischer להשתתף במלחמת המפרץ. בהמשך שלח כוחות קרקעיים של הצבא הדני להשתתף במלחמת בוסניה (מבצע בולבנק). ב-1994 הוא הורה להקים את הבריגדה הבינלאומית הדנית שנועדה להוות עתודה מיוחדת של הצבא הדני לפעילות ברחבי העולם. הוא פרש מתפקידו ב-31 במרץ 1996.
סיטווה
סיטווה (בבורמזית: စစ်တွေမြို့) היא עיר במיאנמר, שמשמשת כבירת מדינת ראקין. שמה הקודם של העיר היה אקואב (באנגלית: Akyab).
גאוגרפיה
סיטווה נמצאת כ-332 ק"מ מנייפידאו, בירת מיאנמר.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 4,682 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (1,250 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
MK
מארק כריסטופר קינצ'ן (באנגלית: Marc Christopher Kinchen; נולד ב-3 באוגוסט 1972), המוכר בשם הבמה MK, הוא תקליטן, מפיק מוזיקלי ורמיקסר אמריקאי.
מלבד הקריירה שלו כאמן מוזיקלי, הוא ידוע גם ברמיקסים שהוא מכין, בין היתר "Misled" של סלין דיון, "Thing Goin' On" של בטי בו, "Your Love Keeps Working On Me" של ג'ודי ווטלי.
קריירה
ב-1989, הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, "Somebody New".
ב-1991, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלנה סימון, את הסינגל "Burning". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השביעי במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-1992, הוא היה אחד מהמפיקים של הסינגל "Push the Feeling On" של נייטקרולרס.
ב-1993, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלנה סימון, את הסינגל "Love Changes". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-1995, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלנה סימון, את הסינגל "". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-44 במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום השביעי במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-2006, הוא היה אחד מהכותבים של הסינגל השיווקי "Upgrade U" של ביונסה בשיתוף פעולה עם ג'יי זי.
ב-27 במרץ 2012, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Back in Time" של פיטבול, שהיווה כשיר הנושא של הסרט גברים בשחור 3.
ב-25 ביוני 2012, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים והמפיקים של הסינגל "Get It Started" של פיטבול בשיתוף פעולה עם שאקירה.
ב-27 בפברואר 2016, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם בקי היל, את הסינגל "Piece of Me".
ב-1 בספטמבר 2017, הוא הוציא את הסינגל "17". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי, ולמקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-7 בספטמבר 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'ונאס בלו ובקי היל את הסינגל "Back & Forth". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-11 במצעד הסינגלים האירי, למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-32 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
ב-16 באוגוסט 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם גורגון סיטי, את הסינגל "There for You". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-21 במצעד הדאנס הבריטי, ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-15 בנובמבר 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם סוני פודרה ורפאלה, את הסינגל "One Night". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-50 במצעד הסינגלים האירי, למקום ה-51 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום העשירי במצעד הדאנס הבריטי ולמקום ה-40 במצעד שירי הדאנס קלאב. כמו כן, זכה באישור הקלטה מסוג כסף מ-BPI.
דימום וגינלי
טרום גיל המעבר
דימום וגינלי תקין מתרחש כחלק מן המחזור החודשי אשר קורה בערך אחת לחודש (בממוצע 28 יום) ואורכו נע בין 2–7 ימים במשך כל תקופת הפוריות. לעומת זאת, קיימים גורמים רבים לדימום וגינלי וסתי חריג. על מנת למנוע חוסר דיוק במינוח, הפדרציה הבינלאומית לגינקולוגיה ומיילדות (International Federation of Gynecology and Obstetrics) החליטה, עם תמיכתם של מומחים בינלאומיים, להמליץ על תיאור פשוט לדימום וסתי חריג שמחליף מושגים בלתי מדויקים כמו מנורגיה, מטרוראגיה, היפרמנוריאה ודימום רחמי לא תקין עם תיאורים פשוטים שמתארים את הדימום הוגינלי במונחים של עוצמה, תדירות, נפח וסדירות.
הגורמים לדימום וגינלי חריג אצל נשים שלא בהריון סווגו על ידי שיטת PALM-COEIN של הפדרציה הבינלאומית לגינקולוגיה ומיילדות, ראשי התיבות PALM-COEIN מייצגים פוליפים, אנדומיוזיס, שרירני רחם, ממאירות והיפרפלזיה, הפרעות קרישה, שיבושים בביוץ, הפרעות ברירית הרחם, הפרעות יאטרוגניות ובלתי מסווגים. גורמי ה-PALM (פוליפים, אנדומיוזיס, שרירני רחם, ממאירות והיפרפלזיה) קשורים למבנה, אנטומיית הרחם וגורמים היסטולוגיים שניתנים להערכה על ידי אמצעי דימות כמו אולטרסאונד או באמצעות ביופסיה, אם קיים נגע. פוליפים רחמיים הם שפירים אך, לעיתים רחוקות עלולים להפוך לממאירים. לרוב הם מזוהים בבדיקת אולטרסאונד או על ידי היסטרוקופיה. יתר על כן, פולפים אלו ניתנים גם לזיהוי על ידי בדיקה גניקולוגית עם ספקולום. הסרתם מתבצעת בניתוח זעיר פולשני ללא הרדמה. אנדומיוזיס הוא מצב רפואי שבו רירית הרחם חודרת לתוך שריר הרחם. הגורמים להיווצרות מצב רפואי זה אינם ידועים. לכן, קשה מאוד לאבחן ולטפל בו. שרירני רחם, הנקראים גם מיומות הם גידולים שפירים אסימפטומטיים השכיחים ביותר בקרב נשים, גידול זה מתפתח מתוך רקמת שריר הרחם כפי שמרמז שמו. ממאירות והיפרפלזה לרוב נדיר בקרב נשים בגיל הפוריות אך, יכול להופיע. בקטגוריה זו נכללים מחלות ממאירות כמו סרטן הפות, נרתיק, רחם וצוואר הרחם. היפרפלזה זהו מצב שבו ישנה התרבות וגדילה של תאים ברקמה בריאה, שיכול לגרום לגדילה של האיבר. מצב זה נפוץ בנשים אשר סובלות מן השמנת יתר או שיש להן היסטוריה של שיבושים בביוץ.
לאחר גיל המעבר
גיל המעבר הנקרא גם מנופאוזה, היא התקופה השלישית בחיי אישה לאחר הלידות ופריון. בישראל גיל הפסקת הווסת נע סביב גיל 49-48. כל דימום לאחר גיל המעבר דורש בדיקה אצל רופא נשים. אצל נשים בגיל המעבר דימום וגינלי עלול להיות כתוצאה מאטרופיה נרתיקית. זוהי דלקת ברקמת הנרתיק הנובעת מהעדר ההורמון אסטרוגן. ההיעדר זה גורם לשינויים בדופן הנרתיק שנעשה מדולל ודק יותר. בנוסף לכך, הדימום יכול לנבוע מפוליפים ברחם ובצוואר הרחם, שהם לרוב אינם גידולים סרטניים ואף מהיפרפלזיה של רירית הרחם. זהו מצב של העבת דופן הנרתיק שנגרם מעודף ההורמון אסטרוגן או מהשמנת יתר ועלול לגרום לסרטן רירית הרחם. יתרה מזאת, דימום לאחר גיל המעבר יכול להיגרם כתוצאה מסרטן כמו סרטן רירית הרחם וסרטן השחלה. אף על פי שלרוב דימום לאחר גיל המעבר לא נובע מסרטן אך, יותר מ90 אחוז מהנשים עם סרטן הרחם כן סובלת מדימומים. באמצעות חקר מקור הדימום לרופאים יש סיכוי לגלות את הסרטן בשלב מוקדם והפרוגנוזה בה עשויה להיות טובה יותר.
דימום בהריון
דימום וגינלי בנשים בהריון היא תלונה שכיחה. קיימות סיבות רבות לדימום במהלך ההריון ובחלק מהמקרים הדימום עשוי להיות סימן לבעיה או לסיבוך בהריון. לכן, בכל אירוע של דימום וגינלי בהריון חשוב לפנות לרופא לקבלת הערכה רפואית. הגורמים לדימומים בשליש הראשון להריון לרוב שונים מהגורמים בשליש השני והשלישי של ההריון.
ספר טהרה
ספר טהרה הוא החלק העשירי במשנה תורה, סדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם. בספר זה עוסק הרמב"ם בכלל טומאה וטהרה, כשביניהם דיני טומאת מת, פרה אדומה, אבות הטומאה ועוד.
הרמב"ם מגדיר את נושאי הספר: "ספר עשירי - אכלול בו מצוות שהן בטהרות וטומאות. וקראתי שם ספר זה, 'ספר טהרה'".
דימום וגינלי
דימום בהריון
דימומים בשליש הראשון להריון מתרחשים בכ-15-25% מההריונות ואף 50% מההריונות האלו ימשיכו להריון תקין. דימום השתרשות (implantation bleeding) הוא דימום הנובע מהשתרשות ההריון ברחם. בדרך כלל הוא קצר וקל. לרוב, יופיע סביב מועד הוסת המיועד וזהו תהליך תקין. הריון חוץ-רחמי (הריון אקטופי), הוא הריון לא תקין שאינו ממוקם בחלל הרחם. מחלות טרופולסטיות הריוניות, הם גידולים שמקורם בהפריה לא תקינה. כמו כן, גורמים נוספים לדימום בשליש הראשון הם דלקת בצוואר הרחם או גידולים. יתר על כן, דימום בתחילת ההריון יכול להיות סימן להפלה טבעית או להפלה מאיימת שזהו הריון שעלול להפוך להפלה.
ספר טהרה
הפסוק הפותח את הספר
כדרכו בשאר ספרי משנה תורה פותח הרמב"ם גם את ספר זה בפסוק. הפסוק איתו בוחר הרמב"ם לפתוח את ספר טהרה הוא פסוק מספר תהילים: "לב טהור ברא לי אלוהים, ורוח נכון חדש בקרבי".
דימום וגינלי
דימום בהריון
בשליש השני והשלישי של ההריון הדימומים עלולים לנבוע ממגוון סיבות. אי ספיקת צוואר הרחם מצב שבו נחלש צוואר הרחם וכתוצאה מכך נפתח. חולשה זו עלולה לגרום להפלה או ללידה מוקדמת. קרע רחמי הוא מצב שבו קיר השרירים של הרחם נקרע. סיבוכי שלייה אלו מצבים אשר עלולים לגרום להיפרדות שליה מן קירות הרחם או לשליית פתח. זהו מצב שבו השליה מחוברת לקירות הרחם באופן שבו היא יכולה לכסות את צוואר הרחם באופן חלקי או מלא. כמו כן, גורמים נוספים לדימום הם הפלה לפני שבוע 20 להריון, מוות עוברי, דלקות בצוואר הרחם או גידולים. בשונה מכל גורמים אלו, בסוף ההריון עשויה להופיע הפרשה דמית צמיגית. הפרשה זו היא היציאה של הפקק הרירי שמסמן את תחילת תהליך הלידה. דימום זה נורמלי.
ספר טהרה
הפסוק הפותח את הספר
בבחירתו של הרמב"ם בפסוק זה כפתיח לספר הוא מדגיש את המשמעות של טהרה כהליך רוחני-פנימי עמוק של תשובה. כמו שמתאר דוד המלך בפסוק שהרמב"ם בחר מספר התהילים.
דימום וגינלי
אבחון
לעיתים קרובות, הגורם לדימום עשוי להיות מאובחן על בסיס היסטוריית הדימום, בדיקה גופנית ובדיקות רפואיות אחרות לפי הצורך. הבדיקה הגופנית להערכת דימום מהנרתיק כוללת בדרך כלל הדמיה של צוואר הרחם עם ספקולום, בדיקת אולטרסאונד, בדיקה דו-שנתית ובדיקה רקטו-וגינלית. אלה מתמקדים במציאת מקור הדימום ובחיפוש אחר חריגות העלולות לגרום לדימום. בנוסף, הבטן נבדקת וממוששת כדי לבדוק האם מקור הדימום בבטן. בדרך כלל מבוצעת גם בדיקת הריון. משרד הבריאות בישראל ממליץ לבנות 25 עד 65 לבצע בדיקת פאפ אחת לשלוש שנים. בנוסף לבדיקה השגרתית, בדיקת פאפ מבוצעת כאשר ישנו דימום בין וסתי, הפרשות חריגות מהנרתיק ודימום בעת קיום יחסי מין או לאחריהם. בדרך כלל, לאחר בדיקת פאפ שבה עלה ממצא חשוד או בעקבות תלונות על דימום חריג הרופא לרוב ימליץ לבצע גם בדיקת קולפוסקופיה, שנחשבת למדויקת הרבה יותר באיתור מוקדם של סרטן צוואר הרחם. אם קיים דימום מוגזם או ממושך, ספירת דם עשויה להיות יעילה לבדיקת אנמיה. אם קיימת חריגה ברירית הרחם, ייתכן שיהיה צורך לבצע בדיקה באמצעות היסטרוסקופיה ובדיקת ביופסיה.
ספר טהרה
הנושאים הכלולים בספר
כמעט לכל נושא בספר זה מקבילה מסכת משנה בסדר טהרות. כגון: מסכת כלים כמקבילה להלכות כלים, אהלות המקבילה ההלכתית לדיני טומאת מת ופרה המקבילה ההלכתית להלכות פרה אדומה.
דימום וגינלי
סיבוכים
סיבוכים עקב דימום וגינלי חריף, עלולים להתרחש למשל בהריון חוץ רחמי (הריון אקטופי) או דימום מוגבר לאחר לידה. כתוצאה מדימום זה, האישה עלולה להגיע למצב של הלם היפוולמי. הלם זה נגרם כאשר ישנה ירידה בנפח הדם. זהו מצב חירום רפואי אשר דורש טיפול בבית חולים על מנת לטפלו על ידי מתן עירוי נוזלים או עירוי דם. לאחר השבת נפח הדם למצב תקין, מתבצעת הערכה רפואית למציאת מקור הדימום וטיפולו. כאשר מצב הדימום הוא בלתי נשלט ומסכן חיים, יש צורך בניתוח על מנת לחסום את כלי הדם המספקים דם לרחם. פרצדורה זו נעשית על ידי פתיחה כירורגית של הבטן. ואף, לעיתים כמוצא אחרון יש צורך לבצע כריתת רחם. סיבוך אפשרי נוסף הוא אנמיה עקב מחסור בברזל, כתוצאה מאובדן כדוריות דם אדומות באופן ממושך מדימומים וגינליים. לרוב הטיפול בגורם הדימום ועצירתו יהיה מספיק כדי לטפל באנמיה, אך ישנם מקרים בהם הנשים יזדקקו לתוספי ברזל או עירויי דם כדי לשפר את מצב האנמיה.
ספר טהרה
המצוות המבוארות בספר זה
בספר טהרה נתבארו 20 מצוות, 18 מצוות עשה ו2 מצוות לא תעשה.
חלוקת המצוות על פי סדר ההלכות:
מנין הפרות האדומות
הרמב"ם מונה את תשע הפרות האדומות שנעשו מאז משה רבנו, על פי הרשימה ב: "ותשע פרות אדומות נעשו משנצטוו במצוה זו, עד שחרב הבית בשנייה. ראשונה עשה משה רבנו, ושנייה עשה עזרא, ושבע מעזרא עד חורבן הבית". על גבי רשימת תשע הפרות מחדש הרמב"ם שאת הפרה האדומה העשירית יעשה המלך המשיח.
מפרשי הספר
נושאי כלי הרמב"ם:
אחרונים:
מהדורות מבוארות:
יעקב לומרנץ
יעקב (ג'קי) לומרנץ (10 בינואר 1937 – 13 ביוני 2021) היה פרופסור בבית הספר למדעי הפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, מייסדו של מכון הרצג לחקר ההזדקנות והזיקנה באוניברסיטת תל אביב ומנהלו הראשון בשנים 1992–1997, פסיכולוג קליני ומפקח מוסמך. הקים גם את המסלול לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית-גרונטולוגית במרכז האקדמי רופין ועמד בראשו בשנים 2015–2017.
ביוגרפיה
במשך קרוב לעשר שנים התגורר לומרנץ כילד בשאנגחאי, בין אלפי יהודים שנמלטו מאירופה, שם הייתה להוריו מסעדה. הוא למד לימודים כלליים בשפה האנגלית בבית ספר היהודי "כדורי" ובהמשך למד גם ב"חדר" – יהדות, גמרא וחומש. שאנגחאי שהייתה נתונה לשלטון יפני, הופצצה על ידי בעלות הברית והיהודים שם היו נתונים בתנאים קשים. המשפחה החליפה מקומות מגורים כמה פעמים.
השתלטות הקומוניסטים של מאו דזה-דונג על סין, אילצה את היהודים לברוח למקומות חדשים. בעיצומה של מלחמת העצמאות, היגר לומרנץ ביחד עם הוריו לישראל.
בתחילה התגוררו במעברה ואחר-כך בשכונת סלמה בתל אביב. אביו של לומרנץ, שהתקשה למצוא עבודה, נפטר מהתקף לב בגיל 54. ג'קי לומרנץ נאלץ לפרנס את המשפחה, עבד בעבודות שונות, מה שמנע ממנו להשלים את התיכון. העבודה בה התמיד יותר מכל הייתה בבנק, תחילה כנער שליח ומדביק בולים ועד לתפקיד סגן מנהל סניף. מכיוון שהעבודה לא סיפקה אותו, פנה ללימודים. הוא השלים את הבגרויות בלילות תוך שמונה חודשים.
לומרנץ היה בוגר תואר ראשון בהצטיינות בפסיכולוגיה ובפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב (1965). נמנה עם המחזור הראשון של החוג לפסיכולוגיה שהוקם באוניברסיטת תל אביב ב-1961, בקמפוס הראשון שלה באבו כביר, שבראשו עמד פרופסור הנס קרייטלר. היה עוזר ההוראה הראשון בחוג והראשון שנשלח מטעמם ללימודים בחוץ לארץ.
עשה מסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטת דיוק בקרוליינה הצפונית - חוג ראשי פסיכולוגיה קלינית וחוג משני פסיכולוגיה חברתית. קיבל את הדוקטורט ב-1971, נושא העבודה היה: "משתנים ברגישות חברתית של אימון ומפגש: תפישה, שיטה והתערבות" והיא נעשתה בהדרכת הפרופסורים מ. לאקין, ה. שיפמן ומ. וואלך. בתקופת לימודיו עבר התמחות קלינית בילדים בבית החולים דורהם ואחר-כך בבית החולים מקלין. אחר-כך הדריך במכון לתפוקה בעבודה (1970–1973).
ב-1970 התמנה למרצה במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1975 התמנה למרצה בכיר, ב-1983 לפרופסור חבר וב-1996 לפרופסור מן המניין. ב-2004 פרש לגמלאות מהאוניברסיטה כפרופסור אמריטוס. כיהן כעמית חוקר באוניברסיטת בוסטון (1976–1977) ובמכון לחקר ההזדקנות באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו (1985–1986).
מאז שובו לישראל ועד למותו עסק בפסיכותרפיה באופן פרטי. ב-1972 התמנה למפקח במחלקה לפסיכותרפיה בבית הספר לרפואה, תפקיד אותו הוא מילא עד לפרישתו. ייסד וניהל את היחידה לנוירופסיכולוגיה של השיקום והמחקר במרכז הרפואי שיבא (1973–1976). היחידה הוקמה מטעם החוג לפסיכולוגיה בשיתוף אגף השיקום במשרד הביטחון וטיפלה בעיקר בהלומי קרב ממלחמת יום הכיפורים.
הקים את הענף הקליני במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב ועמד בראשו, פיתח תוכנית לימודים לבגרות ובאוניברסיטה בנושא ההזדקנות.
ב-1992 הקים את היחידה לבגרות והזדקנות במחלקה לפסיכולוגיה, ומאוחר יותר ייסד וניהל את מכון הרצג לחקר הזיקנה באוניברסיטת תל אביב. המכון היה הראשון מסוגו בישראל. לומרנץ שימש עד למותו כחבר הוועדה המדעית ופורום ההנהלה של המכון. המכון עורך מחקרים בנושאי הזדקנות וזיקנה, ימי עיון לציבור הרחב וארגן כנסים לבעלי מקצוע בגרונטולוגיה וקורסי הכשרה לעבודה עם זקנים. במסגרת מכון הרצג ארגן ב-1998 בשפיים את הכנס הבינלאומי להזדקנות ולבריאות נפשית. המאמרים התפרסמו כספר הדרכה בעריכתו של לומרנץ.
הקים מרכז לטיפול פסיכולוגי בבתי אבות, שפעל במשך חמש שנים. הפרויקט נערך בשני בתי אבות של רשת "משען" והוכר על ידי משרד הבריאות כמוסד התמחות בפסיכולוגיה קלינית. כיהן כחבר בוועדה האקדמית המייעצת בקרן לרווחת נפגעי השואה בישראל, וכיו"ר הוועדה "לעיטור האור", אות המוענק מטעמה של הקרן לרווחת נפגעי השואה בישראל כהבעת הוקרה למצטיינים בעשייה לרווחת ניצולי השואה בישראל. לומרנץ כיהן כראש קרן המחקר פרנקל לחקר ניצולי שואה באוניברסיטת תל אביב והיה חבר במועצת המנהלים של 'עמך'- המרכז הישראלי לתמיכה פסיכולוגית של ניצולי השואה והדור השני. ניהל תוכנית להזדקנות יצירתית ב"אשל - האגודה לתכנון ולפיתוח שירותים למען הזקן בישראל" (2007-2005).
כיהן כיו"ר האגודה הישראלית לגרונטולוגיה מינואר 2000 ועד דצמבר 2004.
כיהן במשך כשלוש שנים כממלא מקום נשיא המכללה האקדמית לחברה ואמנויות, שהשתייכה לקולג' האמריקאי לסלי.
ב-2015 הקים במרכז האקדמי רופין את המסלול לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית גרונטולוגית המוכר על יד המל"ג.
לומרנץ היה צייר חובב, השתתף בתערוכות קבוצתיות והציג שלוש תערוכות יחיד, אחת מהן בסטודיו של הצייר איתמר סיאני ביפו.
ג'קי לומרנץ התגורר בתל אביב עם בת זוגו, ציונה גולדמן. לו שני ילדים מנישואיו הראשונים.
נפטר ביוני 2021.
תאוריית הא-אינטגרציה
תאוריה שפיתח לומרנץ העוסקת בדיאלקטיקה בחיים עם ניגודים בלתי פתירים. התאוריה גורסת כי בני האדם מסוגלים לשאת דברים מנוגדים, שאינם רציפים, אינם עקביים, חסרי לוגיקה ואף פרדוקסליים ויחד עם כך מסוגלים לחיות בתחושות של שלמות עצמית ושלווה. התאוריה מסבירה את הגיוון בחיים וכן את הכוח האנושי להתקיים ולהתפתח חרף החיים המורכבים והמסובכים הכרוכים בחוסר ודאות, טראומות ונדודים. תאוריית הא-אינטגרציה מנוגדת להשקפות מקובלות בפסיכולוגיה ההתפתחותית (תיאורית אריקסון הגורסת אינטגרציה מסודרת של התנסויות החיים) ובפסיכולוגיה החברתית (תיאורית העקביות, כגון הדיסוננס הקוגניטיבי).
בריאות נפשית בזיקנה
ג'קי לומרנץ היה חלוץ בישראל ביישום הפסיכולוגיה הקלינית על אוכלוסיית הזקנים. הוא מיפה את הצרכים של הבריאות הנפשית של אנשים זקנים, בחן אמצעים פסיכולוגיים למדידת הפרעות בבריאות הנפשית, בראש ובראשונה דיכאון. בנוסף לכך תיאר את המודלים השונים לסיוע נפשי לאנשים זקנים, בכלל זה פסיכותרפיה. פרויד סבר שישנה השפעה מועטה לטיפול נפשי בגיל המבוגר ובגיל הזיקנה. לומרנץ חקר את הנושא, הראה שטיפולים נפשיים בגיל הזיקנה עוזרים וחשובים. לומרנץ סבר כי יצירתיות היא תנאי להזדקנות מיטבית, וכן סבר כי ישנה נטייה לשפוט יצירתיות לפי תוצריהם של גאונים, אולם יצירתיות היא היכולת ליצור עבודה חדשנית בתחומים שונים. היצירתיות עשויה להופיע גם בחייהם של אנשים שגרתיים באמצעות פתרונות מקוריים ובלתי שגרתיים לאתגרי היום יום. זיקנה שמתאפיינת בהליכה בתלם ובנוקשות, עלולה לדכא את היצירתיות; מאידך, אדם זקן השומר על חירות נפשית, גמישות והסתגלות, גם אם הוא עובר קשיים בריאותיים, עשוי להיות יצירתי. אובדן וסבל עשויים תכופות להוביל ליצירתיות.
ניצולי השואה
לומרנץ הרבה לחקור את ההשפעה ארוכת הטווח של השואה על ניצולי השואה. הוא בדק את השפעת התנסותם בשואה בגיל צעיר על חייהם המאוחרים, חייהם של הניצולים לאחר השואה, מאפייני הטראומה, תפישת הזמן, התפתחותם הפסיכולוגית והמסגרות החברתיות בהן השתלבו. הוא הפך את חקר ניצולי השואה לתחום מרכזי בתארים הראשון והשני והעביר עליהם עשרות סמינרים. הוא אפיין את השפעה המתודולוגיה המחקרית על מצבם של הניצולים. לומרנץ הראה כיצד ניצולים רבים גילו יכולת התמודדות מעולה. הוא סבר כי מתן דגש לתגובות פסיכופתולוגיות אצל ניצולים גורם לדימוי מעוות שלהם, שממעיט מחוסנם הנפשי.
מצבי לחץ וטראומה
לומרנץ חקר הלומי קרב, פגועי ראש וכאב. הוא היה ממייסדי מסגרות הטיפול הראשונות בשדה הקרב בהלומי קרב במלחמת יום הכיפורים. בנוסף לכך חקר את השפעותיהן הנפשיות של מלחמת לבנון הראשונה ומלחמת המפרץ. ברוב העבודות הללו תיאר את ההתמודדות והשיקום והציע דרכי טיפול.
תפישת המרחב והזמן
לומרנץ חקר את התפישה הפיזיקלית של המרחב ותפישת הזמן, בשלושה היבטים: השואה, ההתפתחות האישיות ובריאות הנפש. הוא הראה שהזמן יוצר תחושה של התקדמות עקבית לעבר יעדים, אולם גם תחושה של מעגליות, שבו ההתנסויות חוזרות על עצמן. הזמן גם משרה עלינו תחושה של פסיביות מתחמקת, מחד ואקטיביות שמניעה אותנו להספק אפקטיבי, מאידך.
קרב קמדן
קרב קמדן היה קרב שנערך בדרום קרוליינה כחלק ממלחמת העצמאות האמריקאית בין כוחות אמריקאים בפיקודו של הורשיו גייטס לבין כוחות בריטיים בפיקודו של צ'ארלס קורנווליס.
קרב קמדן היה ניצחון גדול עבור הבריטים במערכה הדרומית של מלחמת העצמאות של ארצות הברית. ב-16 באוגוסט 1780 ניתבו כוחות בריטיים תחת פיקודו של הגנרל קורנווליס, את הכוחות האמריקאיים למרחק של כ-10 ק"מ מצפון לקמדן שבדרום קרוליינה ובכך חיזקו את אחיזת הבריטים בקרוליינות עקב כיבוש צ'ארלסטון.
התבוסה האמריקאית הייתה משפילה עבור גייטס, הגנרל האמריקני הידוע בפיקודו על האמריקאים בתבוסה הבריטית בסרטוגה. העובדה שהוא נוצח בידי כוח שהיה קטן ממנו פי 2 גרמה לכך שלאחר הקרב הוא לא החזיק שוב בפיקוד שדה. הקשרים הפוליטיים שלו, לעומת זאת, סייעו לו להימנע מבית המשפט הצבאי ומדיונים אודות התבוסה.
רקע
לאחר התבוסה הבריטית בסאראטוגה ב-1777 ובמונמות' ב-1778, החליטו הצרפתים להצטרף למלחמת העצמאות האמריקאית ביוני 1778 ולאחריהם הספרדים, ביוני 1779, ולסייע לארצות הברית. עקב הקיפאון המלחמתי בצפון החליטו הבריטים לחדש את "האסטרטגיה הדרומית" שלהם על מנת לכבוש בחזרה את המושבות שלהם בצפון אמריקה. האסטרטגיה הסתמכה על הנאמנים שהצטרפו לאנשי הצבא הבריטי וצרו על המורדים מכל עבר. אסטרטגיה זו חזרה על עצמה בכיבוש סוואנה בדצמבר 1778. הכוחות הבריטיים המשיכו וכבשו את ג'ורג'טאון, צ'רו, קמדן ועוד. על הגנרל קורנווליס הוטל לשמור על הרגיעה ביתר חלקי המדינה.
ההתנגדות של הפטריוטים בקרוליינה הדרומית כללה מיליציה תחת מפקדים כמו תומאס סאמטר, ויליאם דייווי ופרנסיס מריון. וושינגטון שלח את גדודי הצבא הקונטיננטלי דרומה, תחת פיקוד זמני של ג'ון דה-קלב. ב-16 באפריל 1780 הגיעו הכוחות לניו ג'רזי וב-18 באפריל הם הגיעו לבאפלו פורד שעל גדות נהר דיפ, 48 ק"מ דרומית לגרינסבורו ביולי. ב-25 ביולי הגיע "גיבור סאראטוגה" הורציו גייטס למחנה ותפס את הפיקוד. יומיים לאחר מכן הורה גייטס לצבאו לנסוע ישירות לקמדן, בניגוד לעצת קציניו, כולל אוטו הולנד ויליאמס. ויליאמס הבחין כי המדינה שבה הם עוברים "שופעת מישורים חוליים, ביצות ומאוכלסת היטב". לכל הכוחות של גייטס היה מחסור במזון מאז הגיעם לנהר דיפ.