cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ישראל באירוויזיון 2022
חלוקה לנבחרות
שלב חלוקה לנבחרות שודר ב-12 בדצמבר 2021. המתמודדים חולקו ל-4 נבחרות: לנבחרת הצעירים, לנבחרת הבנים, לנבחרת הבנות, ולנבחרת הבוגרים והלהקות. בטבלה להלן מצוינים את אלו שעברו לשלב הבא.
שלב הכיסאות
שלב הכיסאות שודר ב-14, ב-16, ב-19 וב-23 בדצמבר 2021.
בשלב זה עלו כל הנבחרות לשיר, כל אחת בתורה, כשעל הבמה 4 כיסאות. כל מתמודד מהנבחרת שנבחרה שר בתורו, והשופט שלו החליט האם לתת לו כיסא, או שלהדיח אותו ישר אחרי הביצוע שלו. גם אם המתמודד קיבל כיסא, המקום שלו בשלב הבא לא מובטח, כי השופט שלו יכל לתת את הכיסא שלו למתמודד אחר. רק כאשר כל הנבחרת סיימה לשיר, 4 המתמודדים שישבו על הכיסאות העפילו לשלב הבא, ואילו שאר המתמודדים שלא קיבלו כיסא, הודחו.
שלב כיסא ההדחה
שלב כיסא ההדחה שודר ב-26 וב-30 בדצמבר 2021. הזמרת והשחקנית מארינה מקסימיליאן והשחקן גיא זו-ארץ הוזמנו כשופטים אורחים, אך לא נטלו חלק בהצבעה.
בשלב זה, לאחר כל ביצוע, למעט הביצוע הראשון, השופטים הצביעו מי הם חושבים שצריך לעבור לשלב הבא. במקרה והיה תיקו בהצבעת השופטים, ההכרעה הייתה בידי הקהל.
בשלב זה, לינט לא השתתפה עקב סיבות רפואיות ואילו עדי ולירון החליטו לפרק את הצמד ולהתחרות בנפרד. עדי נעדרה גם היא בעקבות הולדת בתה.
מבחן האירוויזיון
שלב זה שודר ב-2, ב-6 וב-9 בינואר 2022. הזמר משה פרץ הוזמן כשופט אורח, אך לא נטל חלק בהצבעה. בשלב זה, עקב פרישתו של לירון לב מהתחרות, עדי כהן חזרה להתמודד לבדה. המתמודדים חולקו ל-2 קבוצות. בשלב זה, ספיר סבן לא השתתפה לאחר שנכנסה לבידוד, וחויבה להשתתף בשלב זה לאחר שהיא סיימה את הבידוד.
בשלב הראשון, כל מתמודד מחויב לבצע שיר שהשתתף באירוויזיון או בקדם אירוויזיון. כדי לעבור לשלב הבא, המתמודד חייב לקבל את הסכמת כל השופטים.
בשלב השני, השופטים היו צריכים לבחור מכל קבוצה 2 מתמודדים מבין אלו שלא העפילו לשלב הבא. שני המתמודדים שנבחרו הודחו ולא עברו לשלב הבא.
שמינית הגמר
שמינית הגמר (עשרת הגדולים / שלב שירי השופטים) שודר ב-9 וב-11 בינואר 2022. בשלב זה, כל מתמודד מחויב לשיר שיר של אחד מהשופטים. הזמר הראל סקעת הוזמן כשופט אורח, אך לא נטל חלק בהצבעה. המתמודדים חולקו ל-2 קבוצות. בשלב זה, לאחר שנכנסה לבידוד, אנה סטפני ביצעה מרחוק, ממקום הבידוד שלה.
בשלב הראשון, כל שופט יכול לתת 10 נקודות לכל מתמודד, ואילו הקהל יכול לתת עד 60 נקודות לכל מתמודד.
בשלב השני, שני המתמודדים שקיבלו את הניקוד הנמוך ביותר היו מועמדים להדחה, והשופטים היו צריכים לבחור את מי להציל מהדחה.
רבע הגמר
רבע הגמר שודר ב-16 וב-18 בינואר 2022. המפיק המוזיקלי ג'ורדי והזמר עדן חסון הוזמנו כשופטים אורחים, אך לא נטלו חלק בהצבעה. המתמודדים חולקו ל-2 קבוצות, שבה בכל קבוצה, הם חולקו ל-2 דו-קרבים, כאשר כל שופט יכול לתת 10 נקודות לכל מתמודד, ואילו הקהל יכול לתת עד 60 נקודות לכל מתמודד. כל מתמודד שהפסיד בדו-קרב עבר לדו-קרב הגורלי, שבו רק השופטים יכלו לבחור מי יעבור לשלב הבא. בשלב זה, לאחר שנכנס לבידוד, עילאי אלמקייס ביצע מרחוק, ממקום הבידוד שלו.
המנחה לירון ויצמן לא הייתה נוכחת בשלב רבע הגמר של הקבוצה השנייה, ולכן השופט רן דנקר החליף אותה כמנחה.
חצי הגמר
חצי הגמר שודר ב-23 וב-27 בינואר 2022. המנחה לירון ויצמן לא הייתה נוכחת בשלב זה, ולכן השחקן גיא זו-ארץ החליף אותה כמנחה. הזמרת עדן בן זקן הוזמנה כשופטת אורחת, אך לא נטלה חלק בהצבעה. שני מתמודדים צפויים לא לעבור לשלב הבא.
בסיבוב הראשון, המתמודדים חולקו ל-3 דו-קרבים, כאשר כל שופט יכול לתת 10 נקודות לכל מתמודד, ואילו הקהל יכול לתת עד 60 נקודות לכל מתמודד. המנצח בכל דו-קרב עלה לסיבוב השני. המפסיד בכל דו-קרב עלה לסיבוב השלישי.
בסיבוב השני, לאחר ששלושת המתמודדים שהעפילו מהסיבוב הראשון ביצעו, כל שופט העניק 12, 10 ו-8 נקודות למתמודדים. 2 המתמודדים שסך הנקודות שלהם הוא הגבוה ביותר העפילו לשלב הבא. המתמודד שסך הנקודות שלהם הוא הנמוך ביותר, עלה לסיבוב השלישי.
בסיבוב השלישי, המתמודדים חולקו ל-2 דו-קרבים, כאשר כל שופט יכול לתת 10 נקודות לכל מתמודד, ואילו הקהל יכול לתת עד 60 נקודות לכל מתמודד. המנצח בכל דו-קרב עלה לסיבוב הרביעי. לאחר מכן, השופטים היו צריכים לבחור את מי להציל מהדחה, ולהעביר אותו לסיבוב הרביעי.
בסיבוב הרביעי, לאחר ששלושת המתמודדים שהעפילו מהסיבוב השלישי ביצעו, כל שופט העניק 12, 10 ו-8 נקודות למתמודדים. 2 המתמודדים שסך הנקודות שלהם הוא הגבוה ביותר העפילו לשלב הבא. המתמודד שסך הנקודות שלהם הוא הנמוך ביותר, הודח. בשל השוויון שנוצר בין אנה סטפני לבין ספיר סבן, השופטים היו צריכים לבחור את מי להציל מהדחה.
השיר שלנו לאירוויזיון 2022
ב-17 באוגוסט 2021 פרסם התאגיד קול קורא להגשת שירים לתחרות אירוויזיון 2022. הגשת השירים החלה ב-19 בספטמבר 2021 והסתיימה ב-17 באוקטובר 2021. הגשת השירים התאפשרה באמצעות שני מסלולים: מסלול כללי, שבמסגרתו הוגשו שירים שלא נכתבו עבור אמן מסוים ומסלול אמן, שבמסגרתו הוגש שיר שנכתב עבור אחד ממתמודדי אקס פקטור שהגיע לשלב חצי-הגמר השני. יוצרים אשר היו מעוניינים להגיש שיר במסלול האמן, היו רשאים להשתתף כצופים בהקלטת תוכנית חצי הגמר הראשון שהתקיים ב-14 בספטמבר 2021. עד סיום הגשת השירים הגיעו לוועדה המקצועית כ-130 שירים. בתחילת נובמבר 2021 החלה הוועדה להאזין לשירים שהוגשו. בדצמבר 2021 סיימה הוועדה להאזין לשירים ובחרה את 8 השירים שעלו לשלב הסופי. השירים פורסמו במשדר מיוחד, בהנחייתה של אשת התקשורת מאיה אלקולומברה, ב-30 בינואר 2022, בכאן גימל וכאן דיגיטל.
בשלב זה ששודר בשידור חי ב-3 בפברואר 2022, בכאן 11, כל אחד מארבעת המועמדים הסופיים ביצע שני שירים חדשים שנכתבו במיוחד לתחרות האירוויזיון ונבחרו עבורו על ידי ועדה מיוחדת שהוקמה על ידי תאגיד השידור הישראלי. מתוך שני השירים צוות שופטים מיוחד וקהל הצופים נבחר שיר אחד לכל מועמד שיעבור לשלב הגמר. 50% מהקולות היו בידי הקהל, 25% מהקולות היו בידי השופטים, ו-25% מהקולות היו בידי הוועדה המיוחדת של תאגיד השידור הישראלי. לאחר שחלתה בקורונה, השופטת נטע ברזילי לא נכחה במשדר.
הגמר
שלב זה שודר בשידור חי ברשת 13 ב-5 בפברואר 2022.
סיבוב ראשון
בסיבוב זה, המתמודדים חולקו ל-2 דו-קרבים. המנצח בכל דו-קרב עלה לסיבוב השני. כל מתמודד שהפסיד בדו-קרב עבר לדו-קרב הגורלי, שם שרו המתמודדים את שירי האירוויזיון שנבחרו להם. מנצח עלה לסיבוב השני, והמפסיד הודח.
50% מהקולות היו בידי הקהל, 25% מהקולות היו בידי השופטים, ו-25% מהקולות היו בידי הוועדה המיוחדת של תאגיד השידור הישראלי.
בפתיחת הערב אלי חולי שר קטע מ-"אבניבי", ענבל ביבי שרה קטע מ-"הללויה", ספיר סבן שרה קטע מ-"דיווה", ומיכאל בן דוד שר קטע מ-"Toy".
סיבוב שני
בסיבוב זה, המתמודדים שרו את השיר שנבחר להם בשלב "השיר שלנו לאירוויזיון". המתמודד הזוכה בסיבוב השני צפוי לייצג את ישראל באירוויזיון 2022. 50% מהקולות היו בידי הקהל, 25% מהקולות היו בידי השופטים, ו-25% מהקולות היו בידי הוועדה המיוחדת של תאגיד השידור הישראלי. כל שופט או נציג מהוועדה יכול להעניק 8, 10 ו-12 נקודות לכל מתמודד.
בנוסף, השופט גפן שר קטע מ-"עץ ירוק מפלסטיק", השופטת מרגול שרה קטע מ-"אפס מאמץ", השופטת נטע שרה קטע מ-"מקסיקו", השופטת מסיקה שרה קטע מ-"בית משוגעים", והשופט דנקר שר קטע מ-"אף אחת".
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי ישראל תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני.
פרשני השידור בכל המופעים היו אסף ליברמן ועקיבא נוביק.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. ישראל הופיעה שנייה, לאחר פינלנד ולפני סרביה.
המרכז לחקר החברה האזרחית והפילנתרופיה בישראל
המרכז לחקר החברה האזרחית והפילנתרופיה בישראל הוא מכון מחקר אקדמי באוניברסיטה העברית בירושלים, אשר הוקם ב-2006 על ידי פרופ׳ הלל שמיד בשיתוף הג'וינט. המכון מהווה חלק מבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה. מטרות המכון הן לחקור את תחומי החברה האזרחית, היזמות החברתית ההתנדבות והפילנתרופיה, וקשריהם עם הממשלה והמגזר העסקי. ראש המכון היא פרופ' מיכל אלמוג בר. משרדי המכון ממוקמים בקמפוס הר הצופים.
הארגון משתף פעולה עם ארגונים רבים, ובהם: מרכז טאוב, אוניברסיטת טקסס באוסטין, שיתופים, המשרד לשוויון חברתי ומשרד הרווחה.
ארתור פרדריק ג'יילס
ארתור פרדריק ג'יילס (באנגלית: Arthur Frederick Giles; 27 בדצמבר 1899 – 28 באפריל 1960) היה קצין במשטרת המנדט, מפקד הבולשת הבריטית בתקופת המאבק של ארגוני המחתרת העבריים בשלטון המנדט הבריטי.
ראשית דרכו
ארתור פרדריק ג'יילס נולד בשנת 1899 בקפריסין, שהייתה אז תחת שלטון בריטי, כצאצא למשפחה בריטית של אנשי צבא וכמורה. הוא התחנך בבית ספר בריטי בקפריסין. בנוסף לשפת אמו האנגלית, רכש שליטה בלשונות אזור הים התיכון. יוונית, לטינית, טורקית וערבית. בצעירותו התגייס לצבא הבריטי ובעת מלחמת העולם הראשונה שירת כמתורגמן בזירת הים התיכון. לאחר המלחמה הגיע למצרים, שהייתה אז תחת פרוטקטורט בריטי, והצטרף כקצין למשטרת מצרים. במרוצת השנים שירת באזורי קהיר ופורט סעיד, בה שימש כסגנו של מפקד משטרת העיר. המצרים נהגו לכנותו בתואר "ג'יילס ביי".
בארץ ישראל
הגעתו לארץ הייתה בתקופת השיא של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. ג'יילס, שנחשב לקצין מודיעין מצטיין, יזם שיטות חדשות במאבק המתעצם של שלטון המנדט נגד ארגון האצ"ל ולאחר זמן גם נגד הלח"י, ונחשב על ידי מחתרות אלה כאויב מר שלהן.
ב-29 במרץ 1938 עצרו ערבים מונית שהסיעה יהודים ליד צפת והרגו ביריות חמישה מנוסעיה. ב-16 באפריל הותקפה מכונית ביריות מכונית ובה חמישה חברי ארגון "ההגנה", ושלושה מנוסעיה נהרגו. בין ההרוגים היה אחד מחברי פלוגת בית"ר בראש פינה. שלושה מחבריו לפלוגה, ובראשם שלמה בן-יוסף, החליטו לבצע פעולת תגמול פרטית. ב־21 באפריל 1938 הטילו השלושה רימון יד על אוטובוס ערבי בכביש ראש פינה - צפת. הרימון שהוטל על האוטובוס לא התפוצץ ואיש מהנוסעים לא נפגע. השלושה הסתתרו במערה סמוכה, אך נתפסו על ידי המשטרה הבריטית. הם הועמדו לדין ושלמה בן-יוסף נדון למוות והוצא להורג בכלא עכו. מעצרם ומשפטם של השלושה גרם להתעצמות פעולתה של הבולשת הבריטית נגד האצ"ל. החוקרים וג'יילס בראשם החלו להתארגן לפעולות נמרצות נגד האצ"ל, אך עם זאת לא זנח את איסוף המודיעין על היישוב ועל מנהיגיו. ביחס למרד הערבי סבר ג'יילס כי הבריטים ניצבים מול סכסוך מהותי, בשונה מבכירי שלטון המנדט בעבר שראו במרד הערבי בראשיתו עניין פלילי גרידא שיש לטפל בו באמצעים משטרתיים בלבד.
בשנת 1939 החל ג'יילס להוציא סיכומי מודיעין תקופתיים מפורטים על הנעשה בשני המגזרים - היהודי והערבי. סיכומיו עסקו בעיקר במדיניות הצד הערבי ובטרור הערבי ובניסיון להעריך האם הערבים יפסיקו את הטרור בזמן כינוסה של ועידת השולחן העגול שעמדה להתכנס בלונדון, כניסיון הגישור האחרון של ממשלת בריטניה בין נציגי היישוב היהודי לבין נציגי ערביי ארץ ישראל לפתרון הסכסוך היהודי-ערבי. הערכתו הייתה כי היהודים יסכימו לוויתורים אחדים בתנאי שמכסות העלייה לא תפגענה. כאשר הוועידה התכנסה חידד את הערכתו והעריך כי היהודים לא יבליגו אם תהיה פגיעה בנושא העלייה ותוגבל רכישת קרקעות על ידי היהודים. ואכן הערכתו התאמתה, ולאחר שבעקבות כישלון הוועידה פורסם ב-17 במאי 1939 הספר הלבן, שהייתה בו פגיעה חמורה במכסות העלייה והגבלה כבדה על רכישת קרקעות על ידי יהודים, נקט האצ"ל בפעולות טרור ברחבי הארץ. בעקבות זאת הגבירה הבולשת הבריטית בראשותו של ג'יילס את פעילותה במגזר היהודי ובעיקר בחוגים הרוויזיוניסטים ושלושה ימים לאחר פרסום הספר הלבן הצליחה לעצור את מפקד האצ"ל דוד רזיאל.
באותה עת התגברה גם תנועת ההעפלה, בעיקר בשל בריחת היהודים מהמדינות שהיו תחת שלטון או חסות הנאצים. אנשי משטרת המנדט והבולשת הבריטית הגבירו את מאבקם בההעפלה. ג'יילס הוצב בראש מטה הפעולה נגד ההעפלה. לרשותו עמדו סוכנים בריטים בערי הנמל באיטליה ובארצות הבלקן, ובשלב מאוחר יותר נשלחו שוטרים בריטים דוברי עברית ויידיש לפולין ולשאר ארצות אירופה כדי לארגן את הבילוש במקומות התארגנותה של ההעפלה. עד חודשי האביב של 1939 לא הצליחו אנשי המשטרה והבולשת לעצור אלא ספינות מעפילים מועטות בלבד. מאז החלו שלטונות המנדט לשכלל את רשת השמירה והתארגנה חטיבה מיוחדת של הבולשת לטיפול בהעפלה בפיקודו של קצין הבולשת רודריק כריסטופר מסגרייב, אחד מעוזריו של ג'יילס. לרשותו עמדו כמה בריטים דוברי עברית ומספר מלשינים יהודים. ספינות מלחמה וסירות משמר מהירות הוזעקו לחופי ארץ ישראל, ובחודשי הקיץ של אותה שנה הצליחה ממשלת המנדט לצמצם את תנועת ההעפלה, אולם התנועה לא נפסקה והפכה לחלק מן המאבק של היישוב בגזירות הספר הלבן.
ב-26 באוגוסט 1939 התנקשו אנשי האצ"ל בשניים מן הקצינים הבכירים במטה הבולשת, ראש המדור היהודי, שהואשם על ידי האצ"ל בעינוי עצירים יהודים, וראש המדור הערבי. האצ"ל פרסם כרוז ובו תיאור מסכת העינויים שעברו עצירי האצ"ל. לדו"ח המודיעין שהוציא ג'יילס לאחר ההתנקשות הוא צירף את תרגום הכרוז וכן אזהרה כלפי הבלשים כי אם יעזו לענות שוב עצירים יהודים דינם יהיה חמור.
במלחמת העולם השנייה
ב-1 בספטמבר 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה, כאשר גרמניה הנאצית פלשה לפולין, ובריטניה וצרפת הכריזו מלחמה על גרמניה. ג'יילס הוציא דו"ח מודיעין בו העריך כי הערבים יתמכו בבריטים והיהודים בוודאות יעשו כן.
בשבועות הראשונים שלאחר פרוץ המלחמה חל שינוי בפעולות הבריטים בארץ. ממאבק נוקשה נגד המרד הערבי עברו הבריטים למאבק נוקשה נגד היישוב היהודי. במהלך חודש ספטמבר 1939 נעצרו רבים מאנשי האצ"ל. בסקירת המודיעין שלו ציין אז ג'יילס כי זאב ז'בוטינסקי פנה לשר המלחמה הבריטי והציע את השתתפות אנשי האצ"ל במאבקם של הבריטים נגד הנאצים. ואכן על פי מקורות האצ"ל נפגש ג'יילס מספר פעמים עם מפקד האצ"ל דוד רזיאל. מגעים אלה הבשילו ובהנהגת רזיאל הוחלט כי האצ"ל לא יאבק בבריטים בזמן המלחמה ותחת זאת יסייע להם במלחמה בגרמניה הנאצית. הדבר הביא לפרישת חברים מן האצ"ל, ובראשם אברהם שטרן, ולהקמת הלח"י. בשנת 1941, לאחר שפרץ בעיראק מרד אנטי-בריטי, יצא רזיאל בראש קבוצה של ארבעה חברי אצ"ל לחבל במתקני זיקוק הנפט ליד בגדאד, שהיו חיוניים לצבא הגרמני ונהרג ב-20 במאי 1941. לעומת זאת באנשי הלח"י נלחם ג'יילס במלוא המרץ. כבר בסקירת המודיעין שלו מסוף אוגוסט 1940 הוא זיהה במדויק את הפלג הקיצוני הפרו-איטלקי בראשותו של אברהם שטרן.
ב-10 באוקטובר 1940 נשלח לג'יילס מזכר מאת קציני הבולשת רודריק כריסטופר מסגרייב וריצ'רד קטלינג בו צוין לראשונה הביטוי "קבוצת שטרן" (Stern group) ובראשית נובמבר החלה הבולשת לעצור את חברי הלח"י. ג'יילס עמד גם עד מהרה על היריבות שהתפתחה בין האצ"ל ובין הלח"י ובדו"ח המודיעין שהוציא במאי 1941 כתב כי כרוזים שהפיץ האצ"ל ושידורי הרדיו המחתרתיים שלו היו חלק ממאבק האצ"ל בלח"י ונועדו להראות לציבור היהודי שרק אצ"ל מסוגל יהיה להגן על היישוב אם המרד הערבי יתחדש.
בסוף שנת 1943 התמנה מנחם בגין למפקד האצ"ל. ב-1 בפברואר 1944 פורסם הכרוז הראשון של האצ"ל שתחת פיקודו של בגין. בכרוז, תחת הכותרת "אל העם העברי בציון", הואשם השלטון הבריטי כי למרות סיועו של היישוב העברי, בגד זה באומה העברית ובציונות, ולכן אין לאומה מנוס פרט למלחמה ישירה נגדו. במקביל חידש האצ"ל את פעולותיו נגד הבריטים, לאחר תקופת ההבלגה עליה החליט האצ"ל בראשית המלחמה. ג'יילס עמד מיד על השינוי והעריך נכונה את נחישותו של האצ"ל לפעול. ב-11 במרץ 1944 ערך האצ"ל מתקפה משולבת על שלוש מפקדות של הבולשת בירושלים, תל אביב וחיפה. ג'יילס, שהיה בחדרו במפקדת הבולשת בירושלים בעת שהאצ"ל פוצץ מטעני נפץ במפקדה, לא נפגע, אך היה שרוי בהלם תקופה ארוכה לאחר מכן. כשהתאושש הגביר את פעולות הבולשת נגד האצ"ל והלח"י. בחודש יוני הוציא פקודת חיפוש ומעצר נגד 38 מאנשי הלח"י. בידיו היה מידע רב עליהם לרבות כתובותיהם. לפקודה צירף גם את רשימת העצירים שכבר נמצאים במעצר, מהם 9 מחברי "ההגנה", 102 מחברי הלח"י ו-93 מחברי האצ"ל.
ב- 29 בספטמבר 1944 נורה ונהרג על ידי אנשי הלח"י איש הבולשת תומאס ג'יימס וילקין וזמן לא רב לאחר מכן ב–6 בדצמבר 1944 התנקשו אנשי הלח"י בקהיר בחייו של הלורד מוין השר הבריטי לענייני המזרח התיכון. בעקבות שתי הרציחות ערך ג'יילס מסמך בעניין הטרור היהודי. מסקנתו הייתה כי הנהגת היישוב תפעל נגד האצ"ל והלח"י. ב-24 באפריל 1945 ערך ג'יילס מסמך מסכם בו סיכם את הישגי הבולשת ובהם גילוי מרכז לאיסוף תרומות של האצ"ל בתל אביב ומעצרו של יעקב מרידור, סגן מפקד האצ"ל. כמו כן ציין את מעצרם של אנשי האצ"ל על ידי "ההגנה" והסגרתם במסגרת הסזון. הוא הצביע על כך שהמאבק נגד אנשי הלח"י נכשל ומסקנתו הייתה כי נעשה הסכם בין "ההגנה" ללח"י כי "ההגנה" לא תסגיר את אנשי הלח"י כל עוד יימנע הלח"י מפעולות טרור. לימים התאמתה מסקנתו כשנתברר כי "ההגנה" לא פעלה באותה תקופה נגד הלח"י בשל התחייבות של נתן ילין-מור בפני "ההגנה" לא לפעול כנגד הבריטים. שבועיים לאחר עריכת המסמך של ג'יילס הסתיימה מלחמת העולם השנייה ומאבק ארגוני המחתרת עבר לפסים חדשים.
מבצע אטלס
ב-6 באוקטובר 1944, כמחצית השנה לפי תום מלחמת העולם השנייה, פעל הואפן אס אס במבצע על אדמת ארץ ישראל שנקרא "מבצע אטלס". במסגרת המבצע הוצנח ממטוס מעל ואדי קלט כוח מיחידת הקומנדו שלו שמנה חמישה אנשים, מהם שלושה מבני הטמפלרים הארץ-ישראליים ושני ערבים ארץ-ישראליים, אחד מהם מנהיג הכנופיות הידוע חסן סלאמה. סלאמה נפצע במהלך הצניחה ונע לכיוון ירושלים. שניים מן הגרמנים ואחד הערבים התחבאו במערה שבוואדי קלט. נערים בדואים מצאו חלק מהציוד שהוצנח, אקדח, תחמושת, שק ובו 200 מטבעות זהב ושתי קופסאות קרטון ובהן אבקה לבנה. השמועה על כך פשטה באזור והגיעה לידיעתו של מפקד מרחב ירושלים במשטרת המנדט פאיז ביי אידריסי. אל אידריסי הביא אישית את הזהב ואת מכלי האבקה לארתור ג'יילס. דגימת האבקה נשלחה למעבדות המשטרה לבדיקה, שעם קבלת תוצאותיה נתברר שהאבקה היא רעל קטלני ביותר הנמס בקלות במים, ושבכמות שנתפסה ניתן להמית חמישה עשר אלף איש. בעקבות זאת כונסה בדחיפות פגישה במלון המלך דוד בהשתתפות ג'יילס, אל אידריסי וכל הפיקוד הבכיר הבריטי בארץ ישראל ובעבר הירדן. ג'יילס ואל אידרסי מסרו סקירה על המצב. היה ברור שהציוד שנמצא היה של סוכנים שצנחו בסביבה וחלק מציודם אבד בצניחה. הוחלט על ביצוע פעולה בהיקף חסר תקדים בוואדי קלט כדי לאתר ולעצור את סוכני האויב.
החיפוש הצליח לאחר שהערבי שמבין השלושה שהסתתרו במערה יצר קשר עם שני שוטרים ערביים ואלה סיפקו לו מזון ומים. ב-16 באוקטובר נתפסו שני הגרמנים והערבי שבמערה, לאחר שאל אידריסי הורה לעקוב אחר השוטרים שסיפקו מאת המזון לשוכני המערה.
הגרסה המקובלת היא שהרעל נועד כדי להרעיל את מעיינות ראש העין ששימשו את תושבי תל אביב. היסטוריונים סבורים שמטרת הרעל הייתה לעכב את כלבי הגישוש, שאמורים היו לרדוף אחרי אנשי הכוח וכי "מבצע אטלס" לא נועד להרעיל בארות אלא להקים רשת של סייענים שתסייע לבריחתם של שבויים גרמנים.
לאחר המלחמה
לאחר סיום המלחמה הגבירו ארגוני המחתרת את פעילותם במחצית השנייה של שנת 1945. "ההגנה", שבזמן המלחמה שיתפה פעולה עם שלטונות המנדט כחלק מהמאבק המשותף נגד הנאצים, חזרה לפעילות בתחום ההעפלה, וביצעה עם הפלמ"ח פעולות נרחבות ובהן פריצת מחנה עתלית ושחרור 200 מעפילים מהמחנה ופיצוץ מסילות ברזל וסירות משמר בריטיות בליל הרכבות, גם האצ"ל חזר לפעילות מלאה נגד הבריטים. הלח"י, שגם בעת המלחמה המשיך בפעילותו, הגביר אותה לאחר סיומה. באותה עת החלה "ההגנה" לשתף פעולה עם האצ"ל והלח"י לשם הקמת גוף מאוחד שינהל את המאבק בבריטים, בשם תנועת המרי העברי. ג'יילס, שנתמנה בחודש מרץ 1946 למפקד הבולשת, עמד על כוונת שלושת הארגונים לשתף פעולה ובדו"ח שלו מראשית אוקטובר ציין את איחוד הכוחות והמליץ על שינוי המדיניות של ממשלת בריטניה ביחס אליהם.
גם על הכוונה לבצע את פיצוץ מלון המלך דוד, מושבם של אנשי המינהל המנדטורי, עמד ג'יילס מבעוד מועד. בחודש דצמבר 1945 פנה ג'יילס אל מפקד משטרת המנדט ריימר-ג'ונס ומסר לו שהאצ"ל מתכוון להטמין פצצות במסעדת "ריג'נס" שבמרתף המלון, שהייתה מקום הבילוי של בכירי השלטון. ריימר-ג'ונס פנה אל ג'ון שו המזכיר הראשי של ממשלת המנדט שתגובתו הייתה כי יש להמשיך בחיי שגרה ולא ליטול מאנשיו את מקום הבילוי שלהם. בחודש מאי 1946 שב ג'יילס והתריע בפני ריימר-ג'ונס על כוונת האצ"ל לפוצץ את המלון, אך נבצר ממנו להצביע על המועד המדויק לכך. ההתרעה התאמתה וב-22 ביולי 1946 פוצצו אנשי האצ"ל את האגף הדרומי של מלון המלך דוד. לאחר שהשתלטו על שומרי שער השירות במלון, חדרו אנשי האצ"ל מחופשים למלצרים סודניים למטבח המסעדה והציבו שבעה כדי חלב גדולים, כשבכל אחד מהם כ-50 ק"ג חומר נפץ, בצמוד לעמודי התמיכה של הבניין. לאחר מכן נסוגו ופוצצו את המטענים. מעצמת הפיצוץ נהרגו 91 אנשים, מתוכם 28 בריטים, 41 ערבים, 17 יהודים, וחמישה אחרים. כ-45 אנשים נפצעו.
בשנת 1946 הקימו הבריטים יחידה מיוחדת למלחמה בארגוני המחתרת, שהורכבה מאנשים ששירתו במלחמת העולם בכוחות המיוחדים הבריטיים. ביחידה היו שני צוותים שנבחרו מתוך חיילים ושוטרים יוצאי יחידת העילית SAS, שבעת המלחמה ביצעה פעולות צבאיות בעורף האויב. צוות אחד נועד לפעולה בצפון הארץ והשני נועד לפעולה באזור ירושלים והשפלה. למפקד הצוות השני מונה הקצין רוי פאראן, גיבור מלחמה שזכה לשני אותות הצטיינות.
בשעות הערב של 6 במאי 1947 עצר צוותו של פאראן נער בן 17 מירושלים בשם אלכסנדר רובוביץ, בעת שהדביק כרוזים של הלח"י. הצוות לקח את הנער לחקירה בכביש ירושלים–יריחו. הנער נחקר בעינויים ומת תוך כדי החקירה; גופתו הושלכה ולא נמצאה. בחקירת היעלמותו של הנער נמצאו עדי ראייה שהעידו שהבחינו באדם דובר אנגלית ולבוש בבגדים אזרחיים גורר את הנער לאחר מאבק למכונית אזרחית ובה מספר אנגלים. מגבעת אזרחית עליה היה רשום שמו של פאראן נמצאה בזירת החטיפה, והובילה את החקירה לכיוונו של פאראן. אף על פי שלמפקד משטרת המנדט באותה עת, ויליאם ניקול גריי, נמסר כי רוי פאראן הוא שרצח את הנער, לא נקט גריי בכל פעולה נגד פאראן, משום שבידי הנער נמצאה רשימה ובה 45 שמות אנשי לח"י, וגריי החליט לחקור את האנשים שברשימה כדי לשבור את הלח"י בירושלים. גריי האמין כי מעצרו של פאראן ישבש את המאמץ לחשוף את אנשי הלח"י, והחליט לעכב את החקירה נגדו. כעבור זמן לא רב, כשגריי יצא לחופשה באנגליה, התחדשה החקירה נגד פאראן. כאשר נודע לפאראן כי עומדים להעמידו לדין באשמת רצח, הוא גנב כלי רכב ונמלט לסוריה. ג'יילס המריא לדמשק ב-10 ביוני 1947 על מנת לשכנע את פאראן ושני קציני משטרה נוספים שהיו מעורבים בחטיפה, שאף הם ברחו לסוריה, לשוב לארץ. ג'יילס חזר לארץ ואיתו שני הקצינים, אך פאראן שסירב לחזור נשאר בסוריה והבריטים הגישו בקשת הסגרה לשלטונות סוריה. הסורים סירבו להסגיר את פאראן וג'יילס יצא שוב לסוריה ושכנע את פאראן להסגיר עצמו. בשובו לארץ הושם פאראן במעצר במחנה אלנבי בירושלים, ממנו נמלט לעבר הירדן ולאחר מכן שוב לסוריה. הוא שב וחזר לארץ ישראל מרצונו, כאשר נודע לו כי אנשי לח"י עומדים לפעול נגד חבריו. פאראן הועמד לדין ב-1 באוקטובר 1947 בפני בית דין צבאי בריטי בירושלים, אך זוכה מחוסר הוכחות, מאחר שגופתו של רובוביץ לא נמצאה ומאחר שחבריו של פאראן סירבו להעיד נגדו. לאחר הזיכוי הוברח פאראן מן הארץ.
בכל תקופת שירותו בארץ ישראל סבל ג'יילס ממחלת השחפת, בה נדבק בעת ששירת במצרים. בדצמבר 1947, לאחר שמחלתו החמירה, יצא לבריטניה על מנת להתאושש. עוזרו של מפכ"ל משטרת המנדט כתב למפקד הסקוטלנד יארד כי יש להשגיח על ג'יילס מחשש שארגוני המחתרת ינסו להתנקש בחייו בעת שהותו בבריטניה. לאחר שהתאושש מעט לא שב יותר ג'יילס לארץ ישראל. בשנות החמישים שימש תקופה קצרה כמפקד משטרת חבל טריפוליטניה בלוב, שנכבשה על ידי הבריטים במלחמת העולם ובטרם הוענקה לה עצמאות. מחלתו הכריעה אותו והוא מת בשנת 1960 בהיות בן 60.
יחס היישוב לג'יילס
ארגוני המחתרת ראו את ג'יילס כאויב מושבע שלהם, בעיקר האצ"ל והלח"י נגדם נלחם בנחישות. איתן לבני, קצין המבצעים של האצ"ל כינה אותו בספרו "מיסטר ג'יילס, מפקד הס.אי.די., הידוע לשמצה". חביב כנען, חוקר תולדות היישוב, אשר שירת כקצין במשטרת המנדט והכיר את קציניה, בסדרת כתבות על משטרת המנדט שפרסם ב"מעריב" תחת שם העט "ח. נענך" כתב על ג'יילס שני פרקים בסדרה. האחד בו תיאר את דמותו ואופיו של ג'יילס באופן שלילי ביותר, נשא את הכותרת "ג'יילס ביי מפקד הבולשת, שחפן וסאדיסט החזיק בידיו את כל חוטי מנגנון הדיכוי". באחר, שנשא את הכותרת "עסקיו האפלים של ג'יילס ביי", תיאר את ג'יילס כשותפם של מבריחי חשיש וכנגוע בשוחד. בכל מקרה ארתור ג'ילס ייזכר תמיד כאחד מאנשי ממשל המנדט העוינים ביותר ליישוב היהודי.
מטרה (תכלית)
מטרה או יעד היא מצב עתידי שבכוח שמתגמל (לרוב לחיוב, אך לעיתים גם לשלילה). מטרה היא משהו שרוצים בהשגתו, תכלית או כוונה.
פעולות מכוונות מטרה מיועדות להגשים יעד מועיל או מקדם כלשהו עבור הפרט, כמו שליחת היד אל עבר כוס מים כדי לשבור את הצמא. על פי רוב, מצב בו הוגשמה המטרה מכונה הצלחה, בעוד שאי הגשמתה מכונה כישלון.
ישנן מטרות לטווח הקצר ומטרות לטווח הארוך.
תהליכים המיועדים להגשמת מטרות
ישנם מקרים בהם מפעולה אקראית או אימפולסיבית תוביל להגשמת מטרה, אך על פי רוב ההסתברות לכך נמוכה יותר. לכן אנשים רבים מעדיפים שלא לפעול בדרכים אלו כאשר מדובר במטרה בעלת חשיבות רבה עבורם.
כדי להעלות את הסיכויים להגשמת המטרה ניתן לפעול במספר דרכים, לעשות שימוש בכלים מתאימים ולהפעיל מיומנויות קוגניטיביות שונות. בחירת המטרה הרצויה והדרך שבה ניתן לממשה מערב קבלת החלטות. שלב התכנון מיועד לגבש תוכנית פעולה ולהימנע משגיאות. גיבוש ויישום תוכנית הפעולה מצריך פעמים רבות שימוש ביכולת פתרון בעיות וארגון.
היבטים רגשיים וחברתיים
מטרות יכולות להיות מוצבות על ידי אדם, קבוצה חברתית או ארגון.
ישנם מספר דרכים שבהן קבוצה של אנשים יכולה להתאגד לצורך הגשמת מטרה משותפת. לדוגמה:
מנהיגות היא יכולתו של אדם או קבוצת אנשים להוביל אנשים אחרים אל עבר מטרה משותפת. עבודת צוות (או עבודה משותפת) היא כפעילות משותפת של שני פרטים או יותר, הפועלים לשם מטרה דומה תוך שיתוף פעולה ביניהם.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
מערכת החיזוק היא אחד המנגנונים שיכולים לשמש לצורך הערכת יעילות האסטרטגיה שנבחרה ואת המידה שבה היא מסייעת להשגת המטרה הנבחרת. קליפת המוח הקדם-מצחית יכולה לתרום לתהליך החיזוק, במצבים בהם מעשיו של האדם עצמו מקדמים אותו לעבר מטרה רצויה עבורו.
גרעין האקומבנס, מעורב במנגנוני חיזוק וקשב. הוא נמצא בסטריאטום ומעודד בחירה של פעולות, אשר יובילו לגמול מצופה.
תפוס את הכלה
תפוס את הכלה (באנגלית: Runaway Bride) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית, בכיכובם של ג'וליה רוברטס וריצ'רד גיר ובבימויו של גארי מרשל. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1999.
עלילה
מגי קרפנטר (ג'וליה רוברטס) היא אישה צעירה נמרצת ואטרקטיבית, שהיו לה מספר מערכות יחסים כושלות. מגי, שחוששת להינשא, התארסה מספר פעמים אך מעולם לא התחתנה. כתוצאה מכך, מגי זוכה לפרסום בצהובונים בכינוי "הכלה הבורחת".
תוך כדי תחקיר על הסיפור שלו לעיתון, התובנות של אייק גורמות למגי להתמודד עם הפחדים שלה, ועם הזמן שניהם נמשכים זה לזה. בינתיים, מגי עדיין מתכננת להתחתן עם בוב. בעיצומה של החזרה לחתונה, בוב עוזר למגי ללכת לאורך המעבר, ומבקש מאייק לעמוד במקומו כאילו הוא החתן. בשלב זה אייק ומגי מממשים "הלכה למעשה" את הזכות לנשיקה מול בוב, ומודים ברגשותיהם זה לזה. בוב הפגוע מכה את אייק בפניו.
זמן קצר לאחר מכן, אייק ומגי קובעים תאריך לחתונתם. ביום החתונה, מגי מקבלת רגליים קרות, ומשאירה את אייק, כמו ארוסיה הקודמים, עומד ליד המזבח. כשהיא בורחת משם במשאית של פדקס, אייק רץ אחריה, אבל לא מצליח לתפוס אותה.
לאחר מכן, אייק חוזר לגור בניו יורק. מגי מנסה להסתיר את זהותה, ומוכרת עיצובי תאורה שלה בניו יורק. היא מופיעה באופן בלתי צפוי בלילה בדירתו של אייק. מגי מסבירה שהיא ברחה מכל הבחורים להם הייתה מאורסת בגלל שהם התכוונו להתחתן עם מצג השווא שהיא יצרה עבורם ולא עם מי שהיא באמת. בסופו של דבר, השניים נישאים בטקס פרטי בחוץ, על גבעה, תוך הימנעות מטקס מפואר, דבר שכבר גרם בעבר למגי לברוח. לאחר החתונה שניהם רוכבים משם על סוסים, ובמקביל כולם חוגגים את העובדה שמגי סוף סוף התחתנה.
אחד המשפטים המוכרים ביותר מהסרט הוא: "תראי, אני מבטיח שיהיו לנו זמנים קשים. ואני מבטיח שבשלב מסוים, אחד משנינו או שנינו ירצה לצאת מהדבר הזה. אבל אני גם מבטיח שאם אני לא אבקש ממך להיות שלי אני אתחרט על זה למשך כל חיי. כי אני יודע בלב שלי, את היחידה בשבילי" אותו אומר אייק למגי כאשר הוא מנסה להסביר לה מה הוא יגיד לחברתו כשירצה להתחתן איתה. לאחר מכן לקראת סוף הסרט מגי אומרת את אותו המשפט לאייק כשהיא חוזרת לדירתו בניו יורק כדי להסביר לו מה קרה ומבקשת ממנו הזדמנות שנייה להתחתן איתו.
סצנה שאחרי הכתוביות מראה את מגי ואייק משחקים בשלג, דבר המסמל שהקשר שלהם התחזק לאחר החתונה.
הכנסות
הסרט עלה לאקרנים ב-30 ביולי 1999 והכניס כ-12 מיליון דולר ביום הפתיחה. בשבוע הראשון ליציאת הסרט היה בראש רשימת שוברי הקופות והכניס כ-35 מיליון דולר.
בסופו של דבר, הסרט גרף כ-152 מיליון דולר בארצות הברית וכ-157 מיליון דולר נוספים בשאר העולם. הסרט הכניס בסך הכל כ-309 מיליון דולר.
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות בינוניות-חיוביות. למרות שריצ'רד גיר וג'וליה רוברטס התחבבו על המבקרים בסרט השני שלהם מאז "אישה יפה", הצופים והמבקרים הרגישו שהסרט לא היה טוב כמו שהוא יכול היה להיות. במקור, מרשל תכנן להכין סרט המשך ל"אישה יפה", אך בסופו של דבר לא עשה זאת, וביים במקומו את "תפוס את הכלה".
Gayrussia.ru
"Gayrussia.ru" הוא ארגון זכויות להט"ב ברוסיה שבסיסו בבירת המדינה, מוסקבה. הארגון הקים פעולות ציבוריות רבות ברוסיה, בהן המוכרת ביותר מתוכם היה למצעד הגאווה במוסקבה. בנובמבר 2008, הרחיב "Gayrussia.ru" את עבודת ההסברה שלו גם למדינה השכנה, בלארוס, שם השיק את תנועת הגאווה הסלאבית עם שותפו הבלארוסי המקביל, "Gaybelarus". הארגון נתן חסות לסרט התיעודי המפרט על ההכנות וציונו של מצעד הגאווה במוסקבה בשנת 2006 של המארגן והמפיק ניקולאי אלכסייב, Moscow Pride '06.
אתר הארגון, "www.gayrussia.ru" מציג חדשות בקרב קהילות להט"ב בינלאומיות רוסיות באנגלית ורוסית. ומשמש לפרסום מסעי ההברה של הארגון.
"Gayrussia.ru" עוקב אחר הומופוביה של פוליטיקאים ואישי ציבור רוסים שונים, בהם ראש עיריית מוסקבה, יורי לוז'קוב אשר כינה הומוסקסואליות כ-"שטנית" ואסר על קיומו של מצעד הגאווה בעיר במשך השנים. העמוד נותן בנוסף עצות מעשיות לביקורים ברוסיה.
מטרות עיקריות
הארגון, אשר נוסד בראשותו של פעיל הלהט"ב הרוסי ניקולאי אלכסייב, נוצר עבור מאבק באפליה על רקע נטייה מינית (הומופוביה) וזהות מגדרית (טרנספוביה) ברוסיה, ולמען שיפור מעמד זכויות קהילת הלהט"ב במדינה על ידי מסע פרסום פומבי במטרה להבאת נושאי להט"ב לתקשורת הציבורית.
בפברואר 2009 חשף הארגון את סיסמתו תחת הכותרת, "שוויון עבור להט"ב, ללא פשרות".
מקורות
"Gayrussia.ru" הושק במוסקבה ב-17 במאי 2005 על ידי ניקולאי אלכסייב, היום הבינלאומי הראשון נגד הומופוביה אשר צוין בעולם. אלכסייב הצהיר כי הקים את הארגון לאור העבודה כי "לא התקיימה התקדמות חברתית ומשפטית בזכויות להט"ב במדינה מאז אי-הפללתה של הומוסקסואליות ברוסיה בשנת 1993".
מבנה
כארגון לא רשום, "Gayrussia.ru" פועל על פי סעיף 3 של החוק הפדרלי על התאגדות ציבורית הקובע כי: "ארגונים ציבוריים שנוצרו על ידי אזרחים יכולים להירשם בהתאם לחוק הפדרלי הנוכחי ולרכוש את הזכויות של גוף משפטי רשום או יכולים לפעול ללא רישום מדינה ורכישת זכויות של גוף משפטי רשום". הארגון דווח כאינו מקבל כל מימון ולא מחזיק בחשבון בנק או רכוש.
אנשי מפתח
ניקולאי אלכסייב הוא המנהיג הנוכחי של "Gayrussia.ru". בין שאר הפעילים נמנים ניקולאי בייב האחראי על כתיבת מאמרים ומשתתף בכנסים בינלאומיים של קהילות להט"ב, אירינה פדוטובה אשר ניסתה להתחתן עם בת זוגה באירוע מתוקשר במוסקבה ב-12 במאי 2009, אנטון סוטיאגין המתאם את הארגון המקביל, "Gaybelarus" בבלארוס ויורי גבריקוב האחראי על נושאי הלוגיסטיקה של הארגון. דמיטרי ברטנייב הוא עורך הדין הרשמי של הארגון.
"Gayrussia.ru" מנוהל על ידי קבוצה מתחלפת של כ-20 עד 30 פעילים.
חברות
"Gayrussia.ru" הוא חבר בוועדת "IDAHO" (היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה), "InterPride" (האיגוד הבינלאומי של ארגונים ועמותות המארגנות אירועי להט"ב שונים בהם מצעדי גאווה בעולם) ואיגוד "EPOA" (מארגני אירועי הגאווה האירופאים "Europride").
"Gayrussia.ru" מוגדר כחבר המייסד של תנועת הגאווה הסלאבית המתקיימת ברחבי בלארוס.
מסעי פרסום
"Gayrussia.ru" השיק חמישה מסעי פרסום עיקריים מאז הקמתו. אחד מהם אשר כלל התנגדות לאיסור משרד הבריאות הרוסי לתרומות דם מצעד גברים הומוסקסואלים, השיג את מטרתו בהצלחה בשנת 2008 בה בוטל האיסור. הקמפיין המפורסם ביותר של הארגון המתמשך לאורך שנים הוא למען חופש ההתאגדות, אשר מכונה לעיתים קרובות בתקשורת כ-"קרב הגאווה במוסקבה".
חופש ההתאגדות
נכון ליולי 2009, אף פעולה ציבורית עבור שיפור מעמד זכויות להט"ב לא אושרה באף עיר ברוסיה.
ביולי 2005, "Gayrussia.ru" השיק את יוזמת מצעד הגאווה של מוסקבה שעליה הכריז ניקולאי אלכסייב במהלך מסיבת עיתונאים שהתקיימה בעיר. ראש עיריית מוסקבה, יורי לוז'קוב, הצהיר במספר הזדמנויות כי "לא יאשר כל פעולה פומבית של הומואים ברחובות העיר". עם זאת, מצעד העיר התרחש למרות האיסורים ב-27 במאי 2006, ב-27 במאי 2007, ב-1 ביוני 2008 וב-16 במאי 2009. פעילים נעצרו מדי שנה מול חברי התקשורת הבינלאומיים המרכזיים בעוד דיווחים על קיום האירועים והתייחסותם על ידי הרשויות הרוסיות גונו ברחבי העולם.
"Gayrussia.ru" הרחיב במשך השנים את מסע הפרסום שלו מחוץ לבירה מוסקבה וניסה לארגן פעולות ציבוריות ברחובות הערים טמבוב באוקטובר 2008, וריאזאן באפריל 2009.
הארגון ערער באופן שיטתי על כל פעולות האסורות שלו דרך בתי המשפט הרוסים לפני ששלח את התיקים לבית הדין האירופי לזכויות אדם בשטרסבורג, צרפת. עם זאת, אף מקרה לא זוכה בבתי המשפט ברוסיה בעוד השופטים הרוסים הכחישו את המקרים השונים שנקבעו כתקדימים על ידי בית הדין האירופי בעת קבלת פסיקותיו על התרות למען חופש ההתאגדות של קהילות להט"ב ברחבי העולם במשך השנים. במקרה של פסק הדין בונצ'קובסקי ואחרים נגד פולין בית המשפט קבע כי האיסור על קיום צעדת השוויון בוורשה בשנת 2005 מהווה הפרה של האמנה האירופית לזכויות אדם, אשר אושררה על ידי הפדרציה הרוסית בשנת 1998.
נכון ליולי 2009, כ-168 אירועים אשר נאסרו על ידי הרשויות הרוסיות ממתינים לדיון בשבעה מקרים שונים בבית הדין האירופי.
ב-14 בפברואר 2009, פעילים מהארגון לצד הארגון הבלארוסי "Gaybelarus" הצטרפו לפעילים מקבוצת הלהט"ב המקומית "TaPaGeS" וארגנו מחאה במרכז שטרסבורג בדרישה מבית הדין להאיץ את הטיפול בתיקיהם, כשהעתיק ביותר מבינם נשלח בינואר 2007 ללא תוצאה. ב-19 ביולי 2006 וב-19 ביולי 2007, הפגנה שאורגנה על ידי הארגון מול שגרירות איראן ברוסיה במטרה "למשוך תשומת לב להוצאה להורג של קטינים ולדרוש את ביטול עונש המוות" אושרה באופן חריג על ידי המחוז של האזור האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה. הבקשה לא התייחסה במפורש למחאה עבור זכויות להט"ב. עם זאת, אותה מחאה נאסרה ביולי 2008 וביולי 2009 לאחר שנוספו המילים "הומוסקסואלים" בבקשת ההיתר לקיומה. באפריל 2009, "Gayrussia.ru" העביר את האיסור על המחאה ביולי 2008 לוועדת זכויות האדם של האו"ם, בעוד מטרת הארגון הייתה קבלת פסיקה נגד רוסיה הן בבית הדין האירופי לזכויות אדם והן בוועדת זכויות האדם של האו"ם. בדו"ח הסופי שלה, הוועדה הביעה את דאגותיה לגבי אלימות כלפי לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים ברוסיה וכן מהאפליה השיטתית על בסיס נטייה מינית, לרבות דברי שטנה של פקידי ציבור, מנהיגים דתיים ובכלי התקשורת. הוועדה הביעה בנוסף את חששותיה באשר לפגיעה "בזכות לחופש האספה וחופש ההתאגדות" בקרב חברי קהילת הלהט"ב.
איסור תרומת דם מאת גברים הומוסקסואלים
באפריל 2006, הארגון ביקש ממשרד התביעה הכללית ושר הבריאות לתקן את ההוראה לגבי תורמי דם שפרסם שר הבריאות ב-14 בספטמבר 2001, הכוללת הומוסקסואלים כחלק מקבוצות הנאסרות לתרומות דם.
ב-14 בספטמבר 2007, ארגן מחאה מול שר הבריאות בבקשה לתקן את ההוראה. המחאה התרחשה אף על פי שנאסרה על ידי השלטונות, בעוד מספר פעילים נעצרו. באותו יום ניסה ניקולאי אלכסייב לתרום את דמו במרכז עירויים במוסקבה, אך נדחה. הכחשת דחייתו המרכז לקבלת דמו של אלכסייב תועדה על ידי מספר אנשי תקשורת שסיקרו את האירוע. במאי 2008, משרד הבריאות כתב לארגון מכתב בו אישר שהוא הוציא סופית הומוסקסואלים מהוראות האיסור שלו לתרומות דם. נכון ליולי 2013, מסע פרסום זה עדיין מסמן את האפליה היחידה נגד הומוסקסואלים אשר בוטלה ברוסיה מאז אי-הפללתה של הומוסקסואליות ב-1993.
חוקי תעמולה אנטי-הומוסקסואלים אזורים
ב-24 במאי 2006 הוסיף הפרלמנט המקומי של אזור ריאזאן לרשימת העבירות המנהליות: "סעיף 3.13. פעולות ציבוריות המכוונות לתעמולה של הומוסקסואליות (זכר ונקבה) בקרב ילדים קטינים".
במרץ 2009, פעילי הארגון פתחו במסע פרסום המבקש לבטל את החוק. ב-30 במרץ 2009, ניקולאי באייב ואיירה פט נעצרו בריאזאן והואשמו ב-"חשיפת תעמולה של הומוסקסואליות לקטינים" לאחר שעמדו ליד בית ספר מקומי עם כרזות הכיתוב: "הומוסקסואליות היא נורמלית", "אני הומוסקסואל וגאה בזה". לאחר מכן שוחררו ונידונו לקנס. ניקולאי באייב ערער על מעצרו לבית הדין האירופי לזכויות אדם ואילו אירינה פט ערערה לוועדת זכויות האדם של האו"ם. ניקולאי אלכסייב ערער על המקרה לאותו בית דין גם כן. בינואר 2010 נתן בית המשפט החוקתי החלטה נגד שלושת הפעילים שטענו כי החוק אינו חוקתי. באפריל 2010, ועדת זכויות האדם של האו"ם פתחה את התיק של אירינה פט והחלה לתקשר עם שני הצדדים. נכון ליוני 2010, בית הדין האירופי לזכויות אדם טרם פתח בתיק. הארגון ערער בנוף לאיסור היתר לקיום הפגנה ושביתה נגד החוק שנדחו.
הקמת אירועים
בשנת 2006, "Gayrussia.ru" ארגן את מצעד הגאווה הראשון של מוסקבה בין ה-25 ל-27 במאי למרות מחאות נגדיות של פעילים הומופובים.
בשנת 2007, "Gayrussia.ru" ארגן את מצעד הגאווה השני של מוסקבה בין ה-26 ל-27 במאי.
בשנת 2008, "Gayrussia.ru" לא ארגן מצעד בעוד מהדורתו השנתית השלישית בבירה התקיימה בצורה של 2 מחאות פלאש מוב.
בשנת 2009, "Gayrussia.ru" ארגן את מצעד הגאווה הסלאבי הראשון במוסקבה בין ה-14 ל-17 במאי.
בשנת 2010, "Gayrussia.ru" ארגן יחד עם הארגון "Gaybelarus" את מצעד הגאווה הסלאבי השני בבירת בלארוס, מינסק בין ה-14 ל-16 במאי,  ומהדורת המצעד החמישית של מוסקבה ב-26 במאי.
ועידת זכויות להט"ב במינסק 2009
ב-26 בספטמבר 2009, "Gayrussia.ru" אירח יחד עם ארגונו הבלארוסי המקביל "Gaybelarus" ועידת זכויות אדם להט"ב במלון חמישה כוכבים קראון פלאזה במינסק. המשתתפים הגיעו מתשע ערים שונות בבלארוס, ומ-10 מדינות באירופה, המייצגות יותר מ-30 ארגונים שונים. הוועידה התקיימה בחסות היום הבינלאומי נגד הומופוביה. משלחת הנציבות האירופית לבלארוס נתנה את תמיכתה הפוליטית לקיום אירוע. ז'אן-אריק הולצפל, ראש המשלחת, התעקש בנאום הפתיחה שלו על החובה "להילחם בהומופוביה באירופה ובבלארוס בפרט". כמו כן, במהלך הועידה נכחו נציגי שגרירויות משוודיה, צרפת והונגריה וכן נציג "NGO Global Rights Defenders" (לשעבר ועדת הלסינקי לזכויות אדם השוודית) כמשקיפים.
פטישניים
הפטישניים (שם מדעי: Sphyrnidae) היא משפחה של דגי סחוס מסדרת הכרישאים הכוללת תשעה מיני דגים. הדגים במשפחה זו מכונים דגי פטיש או כריש פטיש בעקבות צורת הראש הדומה לפטיש.
Gayrussia.ru
ועידת זכויות להט"ב במינסק 2009
נציגי הוועידה דנו ואימצו החלטה משותפת על זכויותיהם של הומואים, לסביות, טרנסג'נדרים וביסקסואלים בבלארוס. הטקסט, שנשלח לאחר מכן לנשיא אלכסנדר לוקשנקו, לממשלה ולפרלמנט, קורא לאסור על אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית בחוק, העמדה לדין על רקע דברי שטנה, הכרה בשוויון זכויות של זוגות בני אותו המין והכרה ב-17 במאי כיום נגד הומופוביה. הועידה ביקשה מהרשויות הבלארוסיות לספק תמיכה בארגון מצעד הגאווה הסלאבי במינסק במאי 2010.
פטישניים
כרישים אלה הם שוכני אוקיינוסים הנודדים לאורך נתיבי מים עשירים במזון. הם טורפים דגי גרם, דגי סחוס אחרים ורכיכות כמו דיונונים. בראשם השטוח והרחב חושים מחודדים מאוד כמו חוש ריח רגיש וחישה באותות חשמל שמפיק הטרף. לעיתים נראים כרישים אלה בלהקות גדולות.
Gayrussia.ru
סוכנות ידיעות
"Gayrussia.ru" פועל כסוכנות חדשות בלתי רשמית, המספק מידע המופנה לקהילת הלהט"ב באנגלית וברוסית. ערוץ זה שימש גם לפרסום פעילות הארגון. נכון לדצמבר 2008, הארגון דיווח על פרסום של למעלה מ-5,000 מאמרים וקבלת 10 מיליון כניסות באתר האינטרנט שלו. ברוסיה, חדשות הסוכנות מתפרסמות לעיתים קרובות על ידי סוכנות הידיעות "Interfax", הרדיו "Echo of Moscow, ופורטלי האינטרנט "Lenta.ru" ו-"Newsru.com".
מחוץ לרוסיה, חדשות הסוכנות מתפרסמות מחדש על ידי סוכנות הידיעות "AFP", "AP" ומספר רב של מגזינים ופורטלי להט"ב בהם: "Tetu", "E-llico" ,"Illico", "Yagg" (צרפת), "The Advocate", "365gay.com", "Queerty" (ארצות הברית), ו-"Pinknews" (הממלכה המאוחדת).
בשנת 2005, "Gayrussia.ru" הקים שותפות עם אתר חדשות הלהט"ב הבריטי, "UKGayNews".
בשנת 2009, "Gayrussia.ru" הקים שותפות עם רדיו הלהט"ב הרוסי הראשי, "Gay-Radio.ru" דרך האינטרנט.
בשנת 2010, השיק הארגון רדיו מקוון בשם "GayRussia-radio" אשר הפך לזמין להזרמות מדיה בדף האינטרנט שלו.
לארי אוסטין
ביוגרפיה
בשנת 1958 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס ועזב אותה בשנת 1972 בדרגת פרופסור. תקופה מסוימת הוא היה מלמד באוניברסיטת דרום פלורידה ובשנת 1978–1996 באוניברסיטת צפון טקסס בה למד.
בנוסף למורה למוזיקה, לארי אוסטין היה מלחין מצליח.
המשרד לביטחון הציבור של סין
המשרד לביטחון הציבור של הרפובליקה העממית של סין (בכתב סיני: 公安部; בפין-יין: gōng ān bù) הוא רשות המשטרה הלאומית של סין העממית. מאז הקמתו בשנת 1949 ועד 1954 נקרא בשם "המשרד המרכזי לביטחון הציבור". המשרד הוא סוכנות אכיפת החוק העיקרית במדינה. בראשו עומד השר לביטחון הציבור, אשר לו מושב במועצת המדינה. המשרד אחראי על המשטרה העממית המזוינת של סין. השר לביטחון הציבור מאז 2017 הוא ז'או קז'י.
היסטוריה
המשרד לביטחון הציבור הוא אחד מהארגונים הממשלתיים הוותיקים ביותר ברפובליקה העממית של סין. המשרד נתון לפיקוח הוועדה הצבאית המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של סין. המשרד הוקם ביולי 1949 כאשר הועברו תפקידי השיטור מהמחלקה המרכזית לעניינים סוציאליים לידי המשרד, שהחל לפעול ב-1 בנובמבר 1949. מאז 1950 מטה הארגון הוא בבייג'ינג הבירה.
בקלצה
בקלצה (בהונגרית: Bekölce) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבקלצה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 895 תושבים ובשנת 2021 רק 575 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-14 ומאז הוא מיושב לסירוגין. שמו הוזכר לראשונה בתעודות מסביבות שנת 1300.
יהודי בקלצה
יהודים חיו בקלצה בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
הברית הצרפתית-רוסית
הברית המשולשת משנת 1882 בין הקיסרות הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת איטליה הותירו את האימפריה הרוסית בעמדה פגיעה, בזמן שתבוסתה של צרפת במלחמתה מול פרוסיה משנת 1870 (פרוסיה הפכה בשנת 1871 לגרמניה בעקבות איחוד גרמניה) הובילה לבידודה בזירה הדיפלומטית. בניגוד להבדלים בין צורות המשטר בין שתי המדינות, צרפת הרפובליקנית ורוסיה האוטוקרטית, נוצר בין השתיים חיבור מהיר וחזק.
בשנת 1890 פקע הסכם הברית בין רוסיה לגרמניה אשר נחתם על ידי אוטו פון ביסמרק ב-1887. הקיסר הגרמני, וילהלם השני, אשר פיטר את ביסמרק מתפקידו, לא הגיב לבקשות הרוסים לחדש את ההסכם. בכך עורר את חשדם כי פניו אינם לשלום ודחף ליצירת הברית עם הצרפתים, שנתפסה כברית הגנה מול הגוש המרכז-אירופאי החזק. על פי אחד מסעיפי הברית הוסכם כי הברית הצרפתית-רוסית תתקיים כל עוד מתקיים ההסכם המשולש במרכז היבשת. בשנת 1891 ביקרה משלחת של הצי הצרפתי ברוסיה והתקבלה בחמימות על ידי הצאר אלכסנדר השלישי. היה זה ביקור היסטורי אשר סימל את הפסקת העוינות בין שתי המדינות אשר התקיימה ביניהן מאז כיבושי נפוליאון. הברית שנחתמה ב-1892 נכנסה לתוקף ב-1894 והחזיקה מעמד עד לתום מלחמת העולם הראשונה.
הברית הצרפתית-רוסית יצרה בנוסף בעקיפין גם הבנה מוסכמת ומשולשת עם בריטניה, אשר הייתה קשורה בהסכמי הבנה עם רוסיה בנושאים נוספים שהיו במחלוקת בין המדינות. יחד עם ההסכמה הלבבית בין צרפת לבריטניה, הפכו שלוש המדינות למאוגדות תחת ברית משותפת שכונתה ההסכמה המשולשת.
Hold My Hand (שיר של ליידי גאגא)
השיר מועמד לשיר השנה לשנת 2022, בפרס בחירת הקהל.
רקע והקלטה
באפריל 2021 פרסם אתר הרכילות "ShowBiz 411" כי גאגא עתידה להופיע בפסקול של הסרט "Top Gun: Maverick". השמועה החלה להתפרסם בעיתוני מוזיקה רבים ומוכרים יותר דוגמת W.
באפריל 2022 החלה גאגא לפרסם הודעות ללא משמעות בחשבון הטוויטר שלה. לאחר שהשיר יצא לאור התגלה כי אלה היו מילותיו. היא הכריזה באופן רשמי על תאריך יציאת "Hold My Hand" ב-27 באפריל. בנוסף, חשפה כי היא כתבה את השיר במשך שנים, וכעת זה הזמן הנכון להוציא אותו לאור, לטענתה, כיוון שהוא משתלב יחד עם עלילת הסרט ואופי של העולם שהשתנה עקב מגפת הקורונה. טיזר לשיר פורסם ב-30 באפריל.
קידום
"Hold My Hand" עתיד להישלח לרדיו מוזיקה עכשווית למבוגרים ולרדיו להיטים עכשוויים בחלוף שבוע מיציאתו. גאגא אף הצהירה כי השיר יכלל ברשימת השירים של סיבוב ההופעות "The Chromatica Ball.
השיר הועמד לכמה פרסים ומועמדויות ביניהם הפרס לשיר הפסקת הטוב ביותר בהוליווד.
משפחת אוקטובר (סדרת טלוויזיה)
משפחת אוקטובר (באנגלית: October Faction) היא סדרת טלוויזיה מסוגת דרמה על טבעית אמריקאית, שנוצרה על ידי דמיאן קינדלר, המבוססת על סדרת הקומיקס באותו השם מאת סטיב ניילס ודמיאן וורם. הסדרה הוקרנה בבכורה בנטפליקס ב-23 בינואר 2020. בסדרה מככבים תמרה טיילור, ג'יי סי מקנזי, אורורה בורגהארט, גבריאל דארקו, וונדי קרוסון, מייגן פולווס וסטיבן מק'טי. במרץ 2020, הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
עלילה
עלילת הסדרה עוקבת אחר סיפורם של זוג ציידי מפלצות, פרד ודלוריס אלן, וילדיהם התאומים בגיל ההתבגרות, ג'וף וויו. לאחר מותו של אביו של פרד, סמואל, המשפחה מחליטה לחזור לעיר הולדתה ברינגטון-און-הדסון כדי לארגן את ההלוויה. רדוף זיכרונות ילדות על מות אחיו והוויכוחים הבלתי פוסקים עם הוריו על חוסר ההתאמה שלו ובחירתו בנשים, פרד נדחה על ידי ביתו. עד מהרה הילדים מתחילים להראות נטיות על טבעיות. במהלך סיאנס מאולתר לויו יש חזיונות של יצור עם שיער ארוך כבול לקרקעית הים הנאבק להשתחרר. אחיה ג'וף חושף בטעות את הסוד העמוק והאפל ביותר של מורה על אשתו מול חבריו לכיתה. שניהם זוכים ללעג על ידי הקליקים הפופולריים על היותם אאוטסיידרים.
פרד ודלוריס חוברים לפרסידיו, ארגון סודי שמוטל עליו להגן על האנושות מפני מפלצות. עליהם להסתיר את זהותם מתושבי העיר ולהיראות כמי שחיים חיים נורמליים. זה מתגלה כקשה מההתחלה כאשר דברים מוזרים מתחילים להתרחש בעיירה הקטנה והמנומנמת.
הפקה
ב-28 בספטמבר 2018, פורסם כי נטפליקס הזמינה סדרה לעונה ראשונה המורכבת מעשרה פרקים. דמיאן קינדלר, מייגן פולווס, מינה שום ודייוויד פרייזי ביימו כמה פרקים. הסדרה נוצרה על ידי דמיאן קינדלר ששימש גם ככותב ומפיק בפועל. מפיקים בפועל נוספים אמורים היו ג'יימס ת'ורפ, סטיב ניילס, תומאס וולדן, אריק בירנברג, ג'ורג' סטריטון ומליסה בלייק. חברות הפקה המעורבות בסדרה כוללות את High Park Entertainment ו-IDW Publishing. ב-30 במרץ 2020, נטפליקס ביטלה את הסדרה לאחר עונה אחת, אך במרץ 2021 חודשה לעונה שנייה.
צילומים
הצילומים לעונה הראשונה התקיימו בקיימברידג', אונטריו מספטמבר עד דצמבר 2018.
הקרנה
ב-8 בינואר 2020, נטפליקס פרסמה את הטריילר הרשמי של הסדרה.
קפריצ'ו לפרידה מאח אהוב
קפריצ'ו לפרידה מאח אהוב (באיטלקית: Capriccio sopra la lontananza del suo fratello dilettissimo), רי"ב 992, היא יצירה מוקדמת לצ'מבלו סולו מאת יוהאן סבסטיאן באך. במקור נקראה Capriccio sopra la lontananza de il fratro dilettissimo. לפי מלקולם בויד התרגום הנכון היה צריך להיות "קפריצ'ו על היעדרות האח האהוב". היצירה היא קפריצ'ו שנכתב בסי במול מז'ור ופורסם רק בשנת 1839 על ידי קארל צ'רני. יוברט פרי העריך כי בסוג זה של יצירות היא "הכי מתוחכמת שנכתבה עד לאותה תקופה". אלברט שווייצר הגדיר קפריצ'ו זה "יצירת מופת המבשרת את כל גדולת האמן העתידי" (מצוטט על ידי בוסקרולי). לעומת זאת פרידריך בלומה מצא את היצירה "כה זרה לאופיו של באך כי לא ניתן להסיק ממנה שום מסקנה ודאית".
היסטוריה
לפי פיליפ שפיטה הלחין באך וביצע אותה בשנים 1703 או 1704, בגיל 18–19, כשנפרד מאחיו יוהאן יאקוב (1722-1682) שנסע על מנת להיות נגן אבוב במשמר הכבוד של קרל השנים עשר, מלך שוודיה. באותה תקופה באך היה (החל מ-1703 נגן עוגב בארנשטאט. בסוף שנת 1705 הוא נסע לשמוע את דיטריך בוקסטהודה בליבק ולאחר מכן התפטר כדי להתיישב במילהאוזן. אצל שפיטה מופיע בהתאם תיקון כותרת היצירה תוך שימוש במילה האיטלקית fratello במקום זו הלטינית fratro שהייתה אולי בעלת מובן יותר רחב.
לפי חלק מהמוזיקולוגים (למשל פרידריך בלומה) התיארוך הנ"ל הוא סביר. אחרים סבורים כי היצירה היא עוד יותר מוקדמת. אחת ההשערות החלופיות (כריסטוף וולף) מדברת על פרידה מחבר לימודים בשם גאורג ארדמן, שעזב בשנת 1702 את בית הספר הלטיני בלינבורג שבו למד באך. יוהאן סבסטיאן עצמו נהג לפנות אליו כאל אח. ייתכן כי מדובר בעזיבה של באך עצמו או בשנת 1700 כשנסע מאוהרדרוּף ללינבורג או אולי יותר סביר, לרגל נסיעתו מלינבורג בשנת 1702. אותה תקופת לימודים יכולה להסביר גם את הערבוב החינני של איטלקית, לטינית וגרמנית שבכותרות הפרקים.
בשנות צעירותו קרא באך והעתיק קטעי מוזיקה מאת מלחינים בני זמנו, גרמנים (גאורג בהם, קונאו), צרפתים (לואי מרשאן, ניקולא דה גריני, פרנסואה קופרן) ואיטלקים (ויוואלדי, אלבינוני). המומחים מעריכים כי אף אם נכתב בגיל 17 או 18, הקפריצ'ו BWV 992 ובמיוחד הפוגה המסיימת אותו הוא יצירה העולה לא רק על יצירות דומות של נציגי האסכולה הצפון-גרמנית אלא אף על הפוגה המסיימת את הקנטטה 131 של באך עצמו.
מדובר במקרה יחיד של מוזיקה תוכניתית אצל באך, ייתכן לפי דוגמת "הסונאטות התנ"כיות" מאת יוהאן קונאו (Musicalische Vorstellung einiger Biblischer Historien in 6. Sonaten) שפורסמו בלייפציג בשנת 1700 . בדומה לקובץ הסונאטות של קונאו, כל אחד מששת הפרקים של הקפריצ'ו מלווה בכותרת המבהירה את התוכן המאויר על ידי הצלילים.
מבנה היצירה
1# אריוזו: אדאג'ו - Arioso:Adagio Ist eine Schmeichelung der Freunde, um denselben von seiner Reiseabzuhalten (החברים מנסים דרך מילים נוגעות ללב להניא אותו מרעיון הנסיעה) - 17 תיבות
2# אנדנטה: פוגאטו - Andante:Fugato Ist eine Vorstellung unterschiedlicher Casuum, die ihm in der Fremde könnten vorfallen (מציגים בפניו את הסכנות האורבות לו בניכר) - 19 תיבות
3# אדג'וזיסימו Adagiosissimo Ist ein allgemeines Lamento der Freunde (קינה ועצב הפרידה) - 49 תיבות. פרק זה הוא בצורת פאסקליה או שאקונה ב-12 וריאציות עם כרומטיזמים כואבים בסגנון הקינות של פרוברגר ופכלבל. יש בו מלודיה ובבאסו אוסטינטו עם "איחורים" (ritardi) חוזרים. הסולם הוא פה מינור המסמל לפי יוהאן מאתזון חרדה והשלמה. הכאב מודגש גם על ידי אפוג'אטורות המזכירות "אנחות" וההוראה "אדג'וזיסימו" ועל ידי הומוגניות המקצב.
4# אנדנטה קון מוטו - Andante con moto Allhier kommen die Freunde (weil sie doch sehen, dass es anders nicht sein kann) und nehmen Abschied (משראו שאין מה לעשות, באים החברים להיפרד לשלום) - 11 תיבות. הקטע הוא מעין רצ'יטטיב מלַווה recitativo accompagnato. חתימת המפתח כוללת שני במולים אך קיימת מודולציה מתמדת. המוטיב מורכב מסולמות יורדים עם כמה דיסוננסים, ביניהם כמה קווינטות מקבילות. אחרי התיבה התשיעית צלילי פה חוזרים בקונטרטמפו כמו תזכורת ממשמשת ובאה.
6# פוגה על נושא קרן הדוור Fuga all'imitazione della cornetta di postiglione, 58 תיבות. מדובר בפרק בסגנון כאילו עממי, המורכב ביותר מכל היצירה מבחינת מבנה וביצוע. הסולם הוא סי במול מז'ור, במקצב מעורר ויוואצ'ה עם קישוטים כמו ribattute ועם סמיכרומות, היוצרים אווירה פתוחה ונוצצת. ישנם בה חיקויים של חצוצרות ושל קרן של איש הדואר.
קישורים חיצוניים
Pierre Alain Clerc - Tonnalités et affects d'après Charpentier, Mattheson, Rameau et Schubart, en Discours sur la Réthorique musicale et plus particulièrement sur la Rhétorique allemande entre 1600 et 1750 Muse baroque 2003-2011