cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חקר הסוגים
הסוגה הספרותית ותפקידה החברתי
בסיפורי האבות הבחין גונקל בסוגות השונות, הצביע על אופיים כאגדות עם, ושחזר ככל שיכול את התהוותם בעל פה. אגדות שסופרו בפי אנשים זמן רב לפני שהועלו על הכתב, חלקם אגדות משפחה, וחלקם אגדות אטיולוגיות, כלומר אגדות המפרשות מנהגים או שהסבירו את התהוותן של תופעות שבהווה במאורעות רחוקים שבעבר. האגדות הללו היו חומר הגלם הראשוני שממנו התהווה ספר בראשית. מחברי התעודות של המקור היהוויסטי, המקור האלוהיסטי והמקור הכהני לא יצרו את חיבוריהם יש מאין, אלא פעלו כמאספים של האגדות העתיקות שלפניהם. כך לדוגמה מסביר גונקל סיפור אחד בשלוש גרסאות. הסיפור על אבי האומה, אשתו ומלך זר. בבראשית פרק י"ב מוספר על "אברם, שרי ופרעה", בבראשית פרק כ' מוספר על "אברהם, שרה ואבימלך" ובבראשית פרק כ"ו על "יצחק, רבקה ואבימלך". על פי גונקל עורכי התנ"ך מצאו מספר גרסאות לאותה אגדת עם וקיבצו את כולם לספר בראשית. לפי השערת התעודות הגרסה הראשונה ושלישית הן מהמקור היהוויסטי השנייה היא מהמקור האלוהיסטי. גונקל השתמש בחקר הסוגים להסביר מדוע הסופר היהוויסטי קיבץ שתי גרסאות. לפי השערת התעודות חמשת חומשי תורה נערכו על ידי איחוד של מספר תעודות קדומות יותר המהוות נרטיבים עצמאיים, מקבילים ושלמים של אותם מיתוסים, לכן במקרה זה הייתה בעיה מכיוון שתעודה אחת הציגה שתי גרסאות.
חוקר המקרא זאב ויסמן מאוניברסיטת חיפה, זיהה במקרא סוגה ספרותית בעלת מאפיינים של סאטירה פוליטית. טכניקה ספרותית ששמה אדם או דבר מה ללעג, ובדרך זו מביעה דעה, לרוב במטרה לגרום או למנוע שינוי. השתקפותה, הבה לידי ביטוי בסוגות דוגמת "המשל' ו"נבואות הקינה והלעג", מעידה על המאחזים החברתיים תרבותיים שלה ועל בתי היוצר שלה. על כן סביר לשער ששורשיה של הסאטירה במקרא נעוצים ביצירה שבעל פה שעיקרה מפגש בלתי אמצעי שבין היוצר וסביבתו שבו המסר החברתי, ובעיקר הפוליטי, הושמע בדיבור ישיר אל הציבור.
סוגי המזמורים בתהילים
גונקל גם הציע, על בסיס חקר הסוגים, מיון של המזמורים בספר תהילים, שנוהג בחקר המקרא מאז (בספרו "The Psalms: A form-critical introduction"). הסוגות הבאות הובחנו על ידי גונקל: מזמור המנון, מזמור בקשה של יחיד ( או קינת היחיד), מזמור בקשה לאומי (או קינות עם), מזמור תודה של יחיד, מזמור מלך, מזמור המלכת יהוה (או המלכת האל), מזמור חכמה (למעשה יצירה חכמתית תורנית שלבשה צורה מזמורית). גונקל קבע אף מספר סוגי משנה, ובין השאר מזמור מעורב, כלומר מזמור שהורכב מיותר מסוגה אחת, כגון מזמור כ"ד, שעיקרו המנון, אבל נכלל בו גם יסוד חכמתי תורתי, או מזמור פ"ט, שתחילתו המנון, אבל בהמשך הורכבו בו יסודות ברורים של מזמור מלך. לשיטת גונקל המזמורים המעורבים הם בגדר פיתוח מאוחר של המזמור מן הסוג הראשוני הטהור שהיה קצר ביותר ביסודו.
לכל אחת מן הסוגות הללו יש לשיטתו של גונקל מתכונת קבועה ומוטיבים חוזרים. ההבדל בין שני מזמורים המשתייכים לאותה סוגה תלוי בסגנונו האישי של המשורר המסוים שחיבר אותם. מזמור המנון מתאר את גדולת של יהוה בטבע ובהיסטוריה, ובאים בו דברי שבח לאל על מפעליו. כך מזמור ח' מתאר את גדולת האל בבריאה. הסוגה הרווחת ביותר בספר היא מזמורי בקשה לאומיים. במזמורים אלה המשורר מתאר צרה לאומית, כגון גלות יהודה לבבל (מזמור קל"ז), כישלון ישראל במלחמה באויב (מזמור מד) כיבוש הארץ וחורבן קודשיה (מזמור פד). בין המזמורים מן הסוגה הזאת יש כאלה שרקעם קדום ביותר, אולי אפילו מתקופת השופטים (מזמור פג), ויש כאלה שרקעם בממלכה הצפונית (מזמור פ). מנגד עומדים מזמורי תודה של היחיד. בטיפוס מזמורי זה המשורר, שנרפא ממחלתו או ניצל מאויביו, מודה לאל על שריפאו או שהצילו מכף רודפיו. מזמורי מלך הם סוג של מזמור לאומי המתמקד במנהיג העם, במלך. במזמורים אלה מתוארות דרישות האל מן המלך שיכונן את שלטונו על אדני הצדק והמשפט, ובתמורה מובטחת למלך יציבות שלטונו ושלטון שושלתו.
חקר הסוגים בחקר הבשורות
מחקרים שהתבססו על חקר הסוגים קובעים כי הבשורות בברית החדשה התבססו על מסורות בעל-פה בעת חיבור הבשורות הקנוניות. מסורת בעל פה זו כללה כמה מרכיבים מובחנים. משלים ואתימות הם "סלע המסורת". סיפורי הטפה, סצנות שהגיעו לשיאם עם אמירות ישו, מתקבלות יותר כדברי מטיף מאותה עת, שייתכן מאוד שהתרחשו במציאות יותר מאשר סיפורים מסוגים אחרים על ישו. סוגים אחרים הכוללים: סיפורי מחלוקת, בהם ישו מתנגש עם רשויות דתיות; סיפורי ניסים, כולל ריפויים, גירוש שדים ופלאי טבע; סיפורי שיחה והזמנה; ואגדות. המודל האוראלי שפותח על ידי חוקרי הסוגים הסתמך רבות על התאוריה העכשווית של העברת פולקלור יהודי של חומר בעל פה, וכתוצאה מחקר הסוגים ניתן להתחקות אחר התפתחותה של מסורת הבשורה המוקדמת. במחקר מקובל כי הבשורות משקפות כל אחת לגופה קהילה נוצרית קדומה. כל קהילה העלתה על הכתב את הטקסט, ששיקף את אמונתה ופולחנה הדתיים, את הדרך שבה תפשו את ישו ואת סיפור חייו. בכל בשורה משוקעות תפישות עולם, אמונות ורעיונות, שרווחו באותה קהילה ספציפית, ומכאן נובעים הבדלים בין הבשורות. חקר הסוגים מנסה להשלים את תאוריית שני המקורות, תאוריה שמסבירה את מקורותיהן של הבשורות הסינופטיות - הבשורות על פי מתי, על-פי מרקוס ועל פי לוקאס. התאוריה מסבירה את השינויים מצד אחד ואת הדמיון מצד שני הקיימים בין הבשורות בכך שמתי ולוקס התבססו על שני מקורות עיקריים קדומים להם: הבשורה על-פי מרקוס ומקור נוסף, היפותטי, המכונה "מסמך ה-Q" או "מקור Q", שאבד. התאוריה התפרסמה במאה ה-19 והמשיכה להתפתח במאה ה-20, והיא התאוריה השלטת והמקובלת ביותר בתחום.
יישום חקר הסוגים במחקר התלמוד והמשנה
חוקר היהדות יעקב ניוזנר היה חלוץ ביישום חקר הסוגים למחקר התלמוד והמשנה. הגישה לפניו הייתה ראיית הספרות הרבנית כתנועה דתית אחת שבה נוצרו טקסטים רבניים שונים. בניגוד לכך, ניוזנר רואה כל מסמך ככזה היכול להעיד על סוג היהדות שהיה מקובל במקום ובזמן בו נכתב המסמך. ספרו Judaism: The Evidence of the Mishnah (יהדות - עדותה של המשנה, ספרית פועלים, 1987) מהווה גילוי הדעת הקלאסי של יצירתו והוא הראשון מבין כתבים מקבילים על מסמכים אחרים מן הקנון הרבני. שיטתו של ניוזנר הייתה לימוד מסמכים בנפרד, מבלי להכניס אותם להקשר מסוים בין מסמכים רבניים אחרים בני אותה תקופה או סוגה הובילה לסדרת מחקרים על הדרך בה היהדות יוצרת קטגוריות של הבנה ואיך אותן קטגוריות מתייחסות אחת לשנייה, גם כשהן מתגלות בדרכים מגוונות במסמכים רבניים נפרדים. ניוזנר סבר שהספרות התלמודית מושתתת על דרכי חשיבה פילוסופיות מובהקות.
הלגיון הראשון יוביה
הלגיון הראשון יוביה (בלטינית: Legio I Iovia) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בידי הקיסר דיוקלטיאנוס והוצב במחוז סקיתיה ליד הדנובה.
היסטוריה
המידע על הלגיון מועט. הוא הוקם בידי הקיסר דיוקלטיאנוס, ככל הנראה בתחילת שנות שלטונו. הלגיון נקרא "יוביה" אשר משמעותו "מוקדש ליופיטר". יופיטר היה הפטרון של הקיסר דיוקלטיאנוס, שבעצמו כונה לפעמים "יוביאנוס". הלגיון הוקם במקביל ל, אשר נקרא על שם הרקולס, הפטרון של שותפו לשלטון של דיוקלטיאנוס - הקיסר מקסימיאנוס. הלגיון הראשון יוביה הוצב לצד הלגיון השני הרקוליה במחוז סקיתיה ליד נהר הדנובה. ב הלגיון נזכר בנוטיטיה דיגניטטום, עדיין בבסיסו הישן על יד הדנובה. מכיוון שהיה מדובר בגזרה שקטה יחסית, לא מן הנמנע שהלגיון שרד את נפילת האימפריה הרומית והתמזג אל תוך הצבא הביזנטי המוקדם.
קמבודיה במשחקים האולימפיים
קמבודיה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מלבורן (1956). היא השתתפה לסירוגין במשחקים עד אולימפיאדת מינכן (1972), שבה והשתתפה בהם לאחר 24 שנים, באולימפיאדת אטלנטה (1996), ומאז היא משתתפת במשחקים באופן רצוף. קמבודיה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
לאורך השנים שלחה קמבודיה משלחות בנות ספורטאים בודדים. השתתפותה של המשלחת במשחקים הייתה סמלית בעיקרה, ואיש מהספורטאים הקמבודים לא היה קרוב לזכייה במדליה.
פרסלי צוואנגה
פרסלי צוואנגה (אנגלית: Presley Chweneyagae; נולד ב-1984, דרום אפריקה), הוא שחקן דרום אפריקאי הידוע בעיקר אודות לכיכובו בסרט זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, צוצי. צוואנגה שיחק קודם במחזות שונים, אולם צוצי היה סרט הקולנוע הראשון ששיחק בו.
אמו קראה לו בשם "פרסלי" על שם הזמר אלביס פרסלי.
לוביאנה
לוביאנה (באוקראינית: Луб'яне) הוא כפר במחוז משנה סמיונוב שבמחוז צ'רניגוב באוקראינה. שמו הקדום של היישוב הוא פהר (באנגלית pahar, ביידיש: פאהאר). אוכלוסיית הכפר מנתה בשנת 2001 109 אנשים.
בעבר התקיימה בה קהילה יהודית. בעיר הייתה קהילה של חסידי חב"ד מחסידיו של רבי ישראל נח שניאורסון, אדמו"ר בניז'ין.
מולי מלון
מולי מֶלון (אנגלית: Molly Malone , אירית: Mol Ní Mhaoileoin) הוא שיר עם אירי פופולרי, שהפך להמנונה הלא רשמי של דבלין, בירת אירלנד. השיר ידוע גם בשמותיו Cockles and Mussels (בתרגום חופשי: צדפות ושבלולים) ו-"In Dublin's Fair City". השיר מספר את סיפורה של מוכרת דגים יפהפייה בשם מולי מלון, שמתה בצעירותה מקדחת. קיימת סברה כי מולי מלון הייתה קיימת במציאות, וכי בלילות עבדה כזונה ברחובות דבלין, אם כי אין לכך ראיות.
היסטוריה
השיר פורסם לראשונה בקיימברידג', מסצ'וסטס, ב-1883, ובלונדון ב-1884. את השיר חיבר והלחין ככל הנראה ג'יימס יורקסטון, באדינבורו בסביבות 1880.
קטע מהשיר נכלל בפסקול הסרט תפוז מכני. קבצן זקן שוכב במעבר להולכי רגל ומזמר את השיר. חבורת הנערים האלימים, ואלכס בראשם, מגיעה למקום, ואלכס אומר:. בעקבות כך מכה החבורה את הקשיש מכות נמרצות.
הזמר רוג'ר ווטרס כתב בשירו "להבה מהבהבת" (The Flickering Flame):
מילות השיר
{| class="wikitable" style="margin: auto; border-collapse: separate; border: 0; background-color: white;" cellspacing="5"
תרגום לעברית
בעיר הנאווה דבלין,
בה נערות יפות מלוא העין,
במולי מלון המתוקה
מגלגלת עגלתה
בכל רחוב וסימטה,
קוראה: "שבלולים וצדפות חיים,
בשוק דגים מכרה,
ואין בכך תמה
כי כך עשו לפניה
גם אמה, גם אביה
גלגלו הם עגלות
ברחובות ובסמטאות
בקוראם: "שבלולים וצדפות חיים,
הַי הִי הַי הוֹ!"
מקדחת היא מתה
בלי מרפא ומושיע
וזה היה סופה
של מולי מלון המתוקה
רק רוחה מגלגלת
עגלה כאן בקרת
הַי הִי הַי הוֹ!
אנגלית
where the girls are so pretty,
As she wheeled her wheel-barrow,
Through streets broad and narrow,
Crying, "Cockles and mussels, alive, alive, oh!"
"Alive, alive, oh,
Alive, alive, oh",
Crying "Cockles and mussels, alive, alive, oh".
She was a fishmonger,
And sure 'twas no wonder,
For so were her father and mother before,
And they each wheeled their barrow,
And no one could save her,
Now her ghost wheels her barrow,
אירית
I mBaile Athá Cliath, Ní fhaca mé riamh,
Aon chailín níos sciamhaí ná Mol Ní Mhaoileoin,
Ag stiúradh a barra,
gach áit ins a chathair,
Le ruacain is sliogáin, is iad go breá beo.. פזמון:
Is iad go breá beo, is iad go breá beo,
Le ruacain is sliogáin, is iad go breá beo.
Ba mhangaire éisc í, an cheird di ab éasca,
Os amhlaidh dá muintir ó chianta fadó,
Ag stiúradh a mbarra,
Le ruacain is sliogáin, is iad go breá beo. פזמון:
Ach mo chreach is mo dhiacair, fuair Mol bocht an fiabhras,
Agus b'in i an chríoch bhí le Mol Ní Mhaoiloin,
Ach tá taibhse sa chathair,
ag stiúradh a barra,
שלושת ימי ההגבלה
שלושת ימי ההגבלה הם שלושת הימים שלפני מתן תורה (חג השבועות), בהם הכינו בני ישראל את עצמם לקבלת התורה בהר סיני. ימים אלו נקראו "ימי ההגבלה" על שם האיסורים המיוחדים שנהגו בהם, ועל פי הפסוק בו ציווה ה' את משה שיגביל את העם מלהתקרב להר סיני בימים אלו: "והיו נכונים ליום השלישי... והגבלת את העם סביב".
כיום חלים ימים אלה בתאריכים ג' - ה' בחודש סיוון, והם קרויים גם כן 'ימי ההגבלה', על שם ימים אלו בעבר, אף שאין נוהגים בהם האיסורים שנהגו בעבר.
מקור ימי ההגבלה
ביום ד' בסיוון בשנה שבה יצאו בני ישראל ממצרים, ציווה הקב"ה את משה להכין את בני ישראל לקבלת התורה:
כן נאסר על עם ישראל לקיים יחסי אישות, על מנת שלא ייטמאו ולא יוכלו לקבל את התורה, וכן הם נצטוו לטהר עצמם מטומאות קודמות.
מספר הימים
יש מחלוקת בין חכמים לרבי יוסי, האם היו שלושה ימי הגבלה או רק שניים. לדעת חכמים, נהגו רק שני ימי הגבלה ובבוקר היום השלישי, ניתנה התורה במעמד הר סיני. לדעת רבי יוסי, היו שלושה ימי הגבלה, והתורה ניתנה בבוקר היום הרביעי.
ימי ההגבלה בזמננו
בימים אלו שהם ימי הכנה לקבלת התורה, אין נוהגים כיום מנהגי האבלות של ספירת העומר (לנוהגים את מנהגי האבלות של ספירת העומר עד שבועות) וכן מותר להסתפר ולעשות שמחת נישואין. יש הנוהגים בימים אלו להשתדל יותר ולהימנע מדיבורים אסורים ומשיחות בטלות ולהרבות בלימוד תורה, כדי להתכונן כראוי ליום קבלת התורה. בימים אלו אין אומרים תחנון בתפילה. בג' בסיוון יש הנוהגים לעלות אל ציונו של ר' עובדיה מברטנורא הקבור בסמוך למרגלות הר הבית ועיר דוד, בטענה כי נפטר ביום זה, אך אין לדבר מקור מוסמך. ר' עובדיה מברטנורא היה מגדולי דורו ומנהיג קהילת ירושלים במאה ה-16 ומוכר במיוחד בשל פירושו על המשנה המודפס תמיד לצידה.
יום המיוחס
יום לפני שלושת ימי ההגבלה נקרא "יום המיוחס". נראה שהוא קרוי כך משום שלפי המסורת, ביום זה, שבו הגיעו בני-ישראל למרגלות הר סיני, והיו מאוחדים "כאיש אחד בלב אחד", יוחסו בני ישראל משאר אומות העולם.
אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי
אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי (ברוסית: Алекса́ндр Ма́ркович Остро́вский; 25 בספטמבר 1893 בקייב, האימפריה הרוסית – 20 בנובמבר 1986 במונטנולה, לוגאנו, שווייץ) היה מתמטיקאי.
חייו
אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי נולד בקייב ב-25 בספטמבר 1893 למשפחה יהודית. כבר בנעוריו נתגלה כישרונו המתמטי יוצא הדופן והמתמטיקאי דימיטרי גרבה פרש עליו את חסותו. מכיוון שאביו, מארק, היה סוחר, למד אוסטרובסקי במכללה למסחר של קייב במקום בבית ספר תיכון. עקב כך, הוא לא הצליח להתקבל לאוניברסיטה, זאת למרות שכבר כתלמיד בית ספר פרסם מאמרים בתורת גלואה. גרבה פנה למתמטיקאים הגרמנים אדמונד לנדאו ולקורט הנזל, ושניהם הציעו לעזור. הנזל דאג לכך שאוסטרובסקי יתקבל לאוניברסיטת מרבורג בעיר מרבורג בגרמניה, שם החל ללמוד תחת פיקוחו של הנזל בשנת 1912.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוטלו על אוסטרובסקי מגבלות רבות כתושב זר. בין היתר הוגבלה תנועתו מחוץ לאוניברסיטה. כאשר הסתיימה המלחמה, עבר אוסטרובסקי לאוניברסיטת גטינגן, שם כתב את הדוקטורט שלו. אוסטרובסקי הושפע מדויד הילברט, פליקס קליין ואדמונד לנדאו.
בשנת 1920, לאחר שקיבל תואר דוקטור, עבר אוסטרובסקי לאוניברסיטת המבורג, שם עבד כעוזרו של אריך הקה, סיים את ההביליטציה שלו בשנת 1922 והפך לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בזל.
במהלך חייו פרסם 275 מאמרים.
פרס אוסטרובסקי
אוסטרובסקי ייסד בצוואתו פרס, פרס אוסטרובסקי, המוענק בעבור עבודות יוצאות דופן בתחום של מתמטיקה טהורה או ביסודות של האנליזה הנומרית.
איקה קומפורטי-עובדיה
איקה קומפורטי-עובדיה (בבולגרית: Ика Kомфорти-Овадия; 7 באוגוסט 1920 - 19 בספטמבר 2011) הייתה אדריכלית שהתמחתה גם בתכנון ערים. עבדה בשותפות עם בעלה האדריכל ביטוש קומפורטי ויחדיו השתתפו בתחרויות רבות ותכננו מבני ציבור ובתים פרטיים.
קורות חיים
נולדה בסופיה שבממלכת בולגריה כחוֹרְסִי עובדיה לאב יליד אדירנה, אשר היה רב לשוני ועסק בבנקאות, ולאם עקרת בית. במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1940–1942 למדה חינוך והתמחתה בתחום הגיל הרך. במאי 1943 גורשו יהודי סופיה לערי השדה ואיקה ומשפחתה גורשו לפלבן. בעת שהותה בפלבן שימשה איקה גננת וארגנה מסגרת חינוך לגיל הרך עבור ילדי העקורים. לאחר סיום המלחמה החלה בלימודי ארכיטקטורה בפוליטכניקום בסופיה, אותם סיימה ב-1950. היא נישאה לאדריכל ביטוש קומפורטי וב-1950 עלתה לישראל עם בעלה ובתם התינוקת.
בתחילת דרכה בארץ עבדה איקה כאדריכלית העיר חולון. בהמשך, בשנות ה-60 של המאה ה-20 עבדה בעיריית תל אביב כחברה בצוות התכנון של תוכנית האב של העיר. במסגרת זו ערכה מחקר מקיף על שכונות העוני בעיר. בנוסף לעבודתה זו שימשה איקה אדריכלית עצמאית של בנייני מגורים וציבור וכמתכננת ערים.
יחד עם בעלה ביטוש קומפורטי תכננה מבני ציבור שונים. בני הזוג השתתפו בתחרויות ארציות ובינלאומיות ואף זכו בפרסים וכמו כן תכננו ועיצבו יחד דירות במגזר הפרטי.
איקה עיצבה תכשיטים, ויצרה בקרמיקה ובחומרים מתכלים. ב-1988 לאחר פטירתו של בעלה ביטוש, החלה מפעל התנדבותי עצמאי במסגרתו סייעה לעשרות רבות של עולים חדשים מבולגריה בגל העלייה של שנות ה-90, להיקלט בארץ ולמצוא דיור ועבודה במקצועות הטכניים.
נפטרה בתל אביב בספטמבר 2011.
פרויקטים נבחרים
מבין הפרויקטים שתוכננו ונבנו על ידי בני הזוג קומפורטי ניתן למנות את הפרויקטים הבאים:
תחרויות ופרסים
בני הזוג קומפורטי השתתפו בתחרויות ארציות ובינלאומיות לעיצוב אנדרטאות, פארקים ומבני ציבור. הפרויקטים בהם זכו היו:
פרסומים
עיריית תל אביב-המשרד לתוכנית אב, דו"ח מס. 20: אזורי שיקום בתל אביב יפו, 1966.
אליזבת, נסיכת טורן וטקסיס
אליזבת, נסיכת טורן וטקסיס (בגרמנית: Elisabeth Maria Maximiliana von Thurn und Taxis; 28 במאי 1860 – 7 בפברואר 1881) הייתה אשתו של מיגל, דוכס ברגנסה.
ביוגרפיה
אליזבת נולדה ב-28 במאי 1860 בדרזדן, והייתה הילדה השנייה של מקסימיליאן אנטון, נסיך הכתר של טורן וטקסיס והלנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה ואחותה של הקיסרית סיסי, אשתו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה. אליזבת התחתנה עם מיגל, דוכס ברגנסה, בנו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג ב-17 באוקטובר 1877 ברגנסבורג, ממלכת בוואריה.
בני הזוג עברו לאוסטריה, שם ב-22 בספטמבר 1878 נולד בנה הראשון, מיגל מקסימיליאנו, ברייצנאו אן דר רקס. לאחר לידה זו החל מצבה הבריאותי של אליזבת להידרדר. אליזבת מתה בגיל 20 באודנבורג זמן קצר לאחר לידת בתה השלישית, מריה תרזה.
אמה של אליזבת, הלנה, פרשה לאחר מותה יותר ויותר מהחיים הציבוריים. בעלה מיגל התחתן בסופו של דבר בשנית ב-8 בנובמבר 1893 בקליינהאובך עם מריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג.
משפחתה
ב-17 באוקטובר 1877 התחתנה אליזבת עם מיגל, דוכס ברגנסה, ממנו נולדו לה שלושה ילדים:
ידידיה כהן
אפרים ידידיה כהן (ט"ו בכסלו תרצ"ז, נובמבר 1936 – כ"ו בתמוז תשמ"ד, יולי 1984) היה מזכ"ל תנועת בני עקיבא ועורך ביטאונה "זרעים", מייסד ישיבת הקיבוץ הדתי וראש הישיבה מהקמתה עד פטירתו.
ביוגרפיה
ידידיה כהן נולד ב-1936 בחיפה לאלכסנדר, ששימש מהנדס העיר בני ברק במשך 33 שנה, ולקלרה-ברוריה כהן, בן בכור להוריו (מתוך שלושה ילדים. לאביו נולדו עוד שלושה ילדים מאשתו השנייה ולאשתו השנייה היו ארבעה ילדים מנישואיה הראשונים). אביו היה אחיהם של השופט חיים הרמן כהן, של סגן ראש המוסד שלמה כהן-אברבנאל ושל ליאו כהן, מראשי תנועת הצופים היהודים וממקימי המחתרת היהודית בצרפת, שנרצח בשואה. סבו וילהלם-זאב (וילי) נישא למרים קרליבך (1886–1962), בתו של רבה של ליבק, שלמה קרליבך. בגיל שנה עבר עם הוריו לקבוצת רודגס (כיום קבוצת יבנה), וכשהיה בן שלוש עברו לרמת גן. אמו נפטרה כשהיה צעיר, ואביו נשא את שלי לבית נורדהיים, ניצולת השואה מהולנד, אלמנה. למד בבית הספר היסודי "מוריה" בתל אביב, בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה, בבית ספר תיכון בבני ברק, בישיבת כנסת חזקיהו בזכרון יעקב ובמחזור הראשון של ישיבת כרם ביבנה. היה חבר גרעין איתנים של בני עקיבא ושילב שירות בנח"ל המוצנח ומגורים בקיבוץ כפר דרום. כשהקיבוץ הפך למושב (המושב השיתופי בני דרום) עברה המשפחה לקיבוץ סעד שבנגב.
כהן ערך את עיתון "זרעים" של בני עקיבא, היה שליח בני עקיבא בארגנטינה ושליחה המרכזי של התנועה לדרום אמריקה, מורה בבית הספר התיכון בקבוצת יבנה ומזכ"ל בני עקיבא (בשנים תשל"ד-תשל"ו). לאחר פטירתו ניתן השם "ידידיה" לשבט החדש של בני עקיבא.
It's Five O'Clock
"It's Five O'clock" (בעברית: "השעה חמש") הוא שיר של הלהקה היוונית, בנה של אפרודיטה, מאלבום האולפן, הנושא את אותו שם, שיצא ב-1969. השיר יצא לאור גם כסינגל במרקורי רקורדס.
ידידיה כהן
ביוגרפיה
בשנת 1975 הקים את ישיבת הקיבוץ הדתי יחד עם שמעון הקשר ועמד בראשה עד לפטירתו.
It's Five O'Clock
את השיר כתבו ואנגליס וריצ'רד פרנסיס.
השיר הגיע למקום השישי בשווייץ ולמקום ה-11 בהולנד. בישראל הגיע השיר למקום ה-20 במצעד הלועזי השנתי לשנת 1970 של רשת ב'.
ידידיה כהן
ביוגרפיה
היה דמות מרכזית בקיבוץ סעד, פעיל במוסדות של הקיבוץ הדתי וממנהיגיה של תנועת בני עקיבא.
It's Five O'Clock
רשימת רצועות
7" single Mercury 6033 001 (1969, יוון)
7" single Mercury 132 508 MCF (1970, גרמניה, הולנד, צרפת, בלגיה)
ידידיה כהן
ביוגרפיה
ב-1973 (תשל"ג) קיבל תואר שני באוניברסיטת תל אביב על עבודת גמר בנושא "תקנת פירות וזכות הבעל בפירות נכסי מלוג של אשתו ונלוו אליה תקנת פדיונה אם נשבית ותקנת זמן בגיטין ותקנת פירות תחת פרקונה". ב-1980 הגיש עבודת דוקטור במשפט עברי באוניברסיטת תל אביב בנושא "תקנות חז"ל בייחוסי ממון בין בני זוג", בהנחייתו של פרופ' אהרון קירשנבאום. פרסם מאמרים רבים העוסקים בתקנות חז"ל ובסוגיות כמו צדקה ורבנות בקיבוץ.
It's Five O'Clock
רשימת רצועות
7" single Polydor 56791 (1970, הממלכה המאוחדת)
7" single Mercury 132 508 MCY (1970, איטליה)
ידידיה כהן
ביוגרפיה
נפטר ממחלה ב-1984, בגיל 47, ונקבר בבית הקברות של קיבוץ סעד.
היה נשוי לרחל ואב לשישה. חתנו, הנשוי לבתו נועה, הוא הרב בני לאו.
It's Five O'Clock
רשימת רצועות
7" single Mercury 51 32 508 (1970, ספרד)
אולטראס
אולטראס הוא כינוי לחבורות מאורגנות של אוהדי קבוצות ספורט אדוקים, לרוב לכאלו שאחראיות על התפאורה ומובילות את העידוד ביציע במהלך המשחק.
It's Five O'Clock
רשימת רצועות
7" single RTB S 53592 MER (1972, יוגוסלביה)
7" EP Mercury 26 017 MCE (1970, פורטוגל)
אולטראס
היריבות בין קבוצות אולטראס שונות עשויה להיות מושפעת בין השאר ממתחים גזעיים, אידאולוגיות פוליטיות, ומשחקי דרבי בין שתי קבוצות מאותה עיר. קבוצות אולטראס של מועדונים שונים ממדינות שונות לעיתים מקימות ביניהן "ברית אוהדים" על בסיס ערכים או היסטוריה דומים, למשל רשת Alerta Network! של קבוצות אולטראס אנטיפשיסטיות ברחבי אירופה.
It's Five O'Clock
רשימת רצועות
7" single Philips 6060 320 (1982, בלגיה)
אולטראס
ארגוני אולטראס לרוב דוגלים באנונימיות של חברי הארגון שלהם ולעיתים אף בבדלנות משאר קהילת אוהדי הקבוצה האהודה שלהם, בין אם באופן חלקי ובין אם באופן מלא, כדי למנוע בעיות עם משטרה, ועם ארגוני אולטראס אחרים ולעיתים אף עם אוהדים אחרים של אותה קבוצה ואפילו גם עם אנשי ועובדי הקבוצה עצמה וגם בשביל פרטיות. הם עושים את זה בזאת שהם רעולי פנים, טשטוש פנים בתמונות, הרכבת משקפי שמש, חבישת כובעים, החל ממגפת הקורונה גם עם מסכות ולא מפרסמים שמות של חברי ארגון וממעיטים בלהשתתף ולהיות פעילים בפעילויות ובדיונים בפורומים של אוהדי הקבוצה ושל הקבוצה עצמה. על כן הם בדרך כלל נעזרים בעמותת האוהדים של קבוצתם האהודה הפועלת לצידם ומדברת בין השאר בשמם בעיקר באמצעי התקשורת.
It's Five O'Clock
הגרסה של מילבה
הזמרת האיטלקייה מילבה הקליטה את השיר ב-1981 בגרמנית בשם "Kennst du das auch?" ובצרפתית בשם "Le drapeau de l'humanité".
אולטראס
מקור השם מגיע מן הכדורגל האיטלקי; קבוצת האוהדים הראשונה שעשתה שימוש בשם אולטראס הייתה ארגון האוהדים של מועדון הכדורגל סמפדוריה בשנת 1969. בעקבותיהם הקימו ארגוני אוהדים נוספים של מועדוני הכדורגל של טורינו ולאציו קבוצות אולטראס משלהם, תחת השימוש בשם זה.
It's Five O'Clock
הגרסה של דמיס רוסוס (1987)
דמיס רוסוס, שהיה סולן להקת בנה של אפרודיטה, הקליט בשנת 1987 גרסה חדשה של השיר באלבומו The Story of Demis Roussos.
ההקלטה יצאה לאור גם כסינגל מתוך אותו אלבום בשנת 1987 בחברת התקליטים BR Music.
אנטוניו דה מנדוסה
אנטוניו דה מנדוסה (בספרדית: Antonio de Mendoza, 1490–1552), מנהלן ספרדי, המשנה למלך הראשון שמשל בעולם החדש.
מנדוסה בא ממשפחה אצילית - אביו היה הבעלים של משרדים חשובים. מנדוסה הקל על חייהם של המקומיים באמריקה, לא התערב בענייני הדת, אך חייב אותם לקבל חינוך בבתי ספר. הוא הביא את מכונת הדפוס הראשונה לאמריקה, לפי בקשתו של הבישוף זומאראגה. בתקופת שלטונו דיכא מעשי מרידה שונים, בייחוד את זה שהיה בעיר נואבה גליסיה, במלחמת מיקסטון, שבה נהרג השליט פדרו דה אלוואראדו. הוא עודד מסעות מחקר, בייחוד את המשלחת של פרנסיסקו וסקס דה קורונדו. התעשייה והחקלאות התפתחו גם הם, ועושר הגיע לאמריקה. למעשה, הוא גיבש וחיזק את מעשיו של הרנן קורטס לכיבוש אמריקה, וקבע את השליטה הספרדית באמריקה למשך זמן ארוך. ניסיונות להדחתו נכשלו.
מלון יו מג'יק פאלאס אילת
מלון יו מג'יק פאלאס אילת הוא בית מלון הממוקם בחלק הצפוני של העיר אילת על שפת הלגונה. המלון כולל 324 חדרים שרובם משקיפים אל בריכת המלון. המלון מנוהל על ידי רשת מלונות פתאל.
אנטוניו דה מנדוסה
בשנת 1551 מונה להיות המשנה לשליט פרו, וגם שם פיתח את האזור.
מלון יו מג'יק פאלאס אילת
במלון קיימות 2 מסעדות - מסעדת המלון הראשית שמגישה אוכל בערב ובבוקר ומסעדה הפועלת בכל שעות היום. במלון קיימים 2 ברים בבריכה החיצונית. בנוסף, המלון כולל מכון כושר הפתוח 24 שעות ביממה. במלון שירותי ספא.
אנטוניו דה מנדוסה
בקליפורניה, מחוז מנדוסינו קרוי על שמו של מנדוסה.
מלון יו מג'יק פאלאס אילת
בראשית שנת 2000 שהוקם נקרא המלון מג'יק פאלאס, בשנת 2013 במסגרת מיתוג מחודש של רשת "פתאל" מותג בשמו החדש "יו מג'יק פאלאס".
בשנת 2019 צולמו במלון זה ובמלון לאונרדו פלאזה אשדוד סדרת מערכונים עבור העונה ה-17 של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת".
אנטוניו דה מנדוסה
קודקס מנדוסה
קודקס מנדוסה הוא קודקס אצטקי קודקס ציורי ובו הערות וביאורים בספרדית. הקודקס נוצר עבור קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונקרא על שם מנדוסה אשר הורה על חיבורו. מאז שנת 1659 נמצא הקודקס בספריה הבודליאנית אשר באוניברסיטת אוקספורד.
הקודקס מכיל 71 עמודי פוליו, מחולקים ל 3 חלקים.
פונקציית איירי
במדעי הטבע, פונקציית איירי (או פונקציית איירי מהסוג הראשון) שסימונה Ai היא פונקציה מיוחדת שקרויה על שם האסטרונום הבריטי ג'ורג' בידל איירי (1801–1892). הפונקציה והפונקציה הקשורה לה, הן פתרונות בלתי תלויים ליניארית של המשוואה הדיפרנציאלית המכונה משוואת איירי או משוואת סטוקס. זו המשוואה הליניארית הדיפרנציאלית הכי פשוטה עם נקודת מפנה (Turning Point, נקודה בה הצורה של הפתרונות משתנה מפתרון אוסילטורי מתנדנד לפתרון מעריכי).
פונקציית איירי עומדת גם בבסיס הצורה של עוצמת האור ליד ריכוז קרניים אופטיות, כמו זה של קשת. מבחינה היסטורית, זו הייתה הבעיה שהובילה את איירי לפתח את הפונקציה.
פונקציה אחרת בשם "פונקציית איירי" ממלאת תפקיד חשוב במיקרוסקופיה ובאסטרונומיה. היא מתארת את תבנית האור שנוצרת על ידי מקור מעגלי נקודתי בעקבות עקיפה והתאבכות. זוהי פונקציה דו־ממדית, והיא פונקציית בסל של הרדיוס.
הגדרות
עבור ערכים ממשיים של x, ניתן להגדיר את פונקציית איירי מהסוג הראשון על ידי אינטגרל רימן לא אמיתי:
מקיימת את משוואת איירי
למשוואה הזו יש שני פתרונות בלתי תלויים ליניארית. עד כדי כפל בסקלר, הוא הפתרון בכפוף לתנאי  כאשר . הבחירה הסטנדרטית עבור הפונקציה השנייה היא פונקציית איירי מהסוג השני, שמסומנת (מכונה לעיתים בֵּיירִי, על משקל איירי). הוא מוגדר כפתרון עם אותה משרעת תנודה כמו כאשר  השונה בפאזה של π/2:
מאפיינים
הערכים של ו- ונגזרותיהם ב-x = 0 נתונים על ידי
כאן, Γ, מציין את פונקציית גמא. ניתן לראות מכן שהוורונסקיאן של ו- הוא.
כאשר x הוא חיובי, היא חיובית, קמורה, ודועכת מעריכית לאפס, ו- חיובית, קמורה, וגדלה באופן אקספוננציאלי. כאשר x הוא שלילי, ו- נעים סביב אפס תדירות שעולה ומשרעת שדועכת. ניתן לראות זאת בבירור בנוסחאות האסימפטוטיות שיופיעו להלן.
כאשר משתמשים, שוב, באינטגרל רימן לא אמיתי.
נוסחה אסימפטוטית
כפי שיוסבר להלן, ניתן להרחיב באופן אנליטי את פונקציות איירי לכל המישור המרוכב, לקבלת פונקציות שלמות. את ההתנהגות האסימפטוטית שלהן, כאשר |z| הולך לאינסוף על ערך קבוע של תלוי ב- : מה שמכונה תופעת סטוקס. עבור יש נוסחה אסימפטוטית ל-:
ואחת דומה עבור, אבל רק כאשר :
נוסחה מדויקת יותר עבור, ונוסחה עבור כאשר  או, באופן שקול, על  ו- כאשר  אבל לא אפס, הן:.
כאשר, הקירובים טובים אבל אינם קירובים אסימפטוטיים מבחינה פורמלית, כי היחס בין או  לקירוב לעיל מתבדר כאשר הקוסינוס או הסינוס מתאפסים. הרחבות אסימפטוטיות עבור הגבולות האלה זמינות גם כן. ניתן לראות אותן, למשל, ב-(Abramowitz and Stegun, 1954) ו-.
קלטים מרוכבים
ניתן להרחיב את ההגדרה של פונקציית איירי למישור המרוכב על ידי האינטגרל
הנוסחה האסימפטוטית של Ai עדיין בתוקף על המישור המרוכב אם לוקחים ערך מוחלט של x2/3, ו-x אינו על הציר הממשי השלילי. הנוסחה עבור תקפה עבור x בגזרה  עבור דלתא חיובית. כמו כן, הנוסחאות עבור ו- תקפות אם x הוא בתחום
מההתנהגות האסימפטוטית שלהן נובע שלשתי פונקציות איירי יש אינסוף אפסים על הציר הממשי השלילי. לפונקציה אין אפסים נוספים במישור המרוכב, בעוד שלפונקציה  יש אינסוף אפסים בתחום {z ∈ C: π/3 < |arg(z)| < π/2}.
קשרים לפונקציות מיוחדות אחרות
עבור קלטים חיוביים, פונקציות איירי מקושרות לפונקציות בסל:
כאשר I ו-K הם פונקציות בסל מותאמות (modified), דהיינו, הפתרונות של משוואת בסל המותאמת
הנגזרת הראשונה של פונקציית איירי היא
את הפונקציות K1/3 ו - K2/3 ניתן להציג עם אינטגרלים שמתכנסים במהירות.
אם הקלט (x) שלילי, ניתן לקשר בין פונקציות איירי לבין פונקציות בסל (הרגילות):
כאן, J±1/3 הם פונקציות בסל, דהיינו, הן פותרות את משוואת בסל:
אינטרפרומטר פברי-פרו
פונקציית ההעברה של אינטרפרומטר פברי-פרו מכונה לעיתים גם היא "פונקציית איירי"
כאשר לשני המשטחים יש החזרה R, ומגדירים
שהוא "מקדם העידון".
היסטוריה
פונקציית איירי קרויה על שם האסטרונום והפיזיקאי הבריטי ג'ורג' בידל איירי (1801–1892), שנתקל בה כשחקר אופטיקה (Airy, 1838). הכיתוב Ai(x) הוצג על ידי הרולד ג'פרי. איירי מונה לאסטרונום המלכותי הבריטי בשנת 1835, והחזיק במשרה עד פרישתו בשנת 1881.
דניס קרוסבי
דניס מישל קרוסבי (באנגלית: Denise Michelle Crosby; נולדה ב-24 בנובמבר 1957) היא שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר בזכות התפקיד של קצינת הביטחון טאשה יאר בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא". כמו כן היא ידועה בגין מספר תפקידים קולנועיים וטלוויזיוניים, וכן על כיכובה בסרט "Trekkies". דניס היא נכדתו של הבדרן בינג קרוסבי.
ילדותה ונעוריה
קרוסבי נולדה בהוליווד, קליפורניה, בתם של מרילין סקוט והשחקן דניס קרוסבי. סבה מצד אביה היה השחקן, הזמר והקומיקאי בינג קרוסבי. היא למדה בבית-ספר חטיבת הביניים LeConte עם השחקנית ריטה וילסון (אשתו של טום הנקס). הבחירה שלה בקריירת משחק התגבשה בגיל צעיר, והושפעה מהמעורבות של בני משפחה אחרים בעסקי השעשועים.
קריירה
התפקיד המתוקשר הראשון של קרוסבי היה דמות של ליסה דייוויס באופרת הסבון "ימי חיינו". היא הופיעה כד"ר גרטשן קלי בשלושה פרקים של "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן", וכשריף בפרק "No Man's Land" של הסדרה "The Adventures of Brisco County, Jr.". בראשית שנות ה-90, היא שיחקה את תפקיד ראש העיר בסדרה קצרת ימים בשם "Key West". כמו כן היא הופיעה בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה בכבלים "Red Shoe Diaries", בה גילמה דמות אחרת בכל פרק. לקרוסבי היה תפקיד חוזר קטן בדרמת הפריים טיים של אהרון ספלינג בשם "Models Inc", ספין אוף ממלרוז פלייס. היא הייתה כוכבת אורחת בעונה השמינית של "תיקים באפלה" בשני פרקים, בהם היא מגלמת רופאה שמבצעת בדיקות רפואיות בתינוקת של הסוכנת סקאלי. בשנת 1991 היא הייתה כוכבת אורחת ב-"The Deadly Nightshade", פרק מהעונה הראשונה של "הברק", בו גילמה את דמותה של ד"ר רבקה פרוסט. בשנת 2006, היא הייתה כוכבת אורחת בסדרה "דקסטר", כקורבן הראשון של דקסטר. לקרוסבי היה תפקיד חוזר ב-"Southland", כאשת הבלש דן "סאל" סלינג'ר.
אחת מהופעותיה הראשונות הייתה בסרט הקולנוע משנת 1982 "48 שעות", בכיכובם של ניק נולטי ואדי מרפי. בשנת 1986 היא גילמה דמות של מהנדסת רובוטיקה, נורה האנטר, בסרט המדע בדיוני "Eliminators", בתפקיד משנה במייל הקסום ב-1988, התפקיד הראשי בסרט "Dolly Dearest" בשנת 1992, וכן הופיעה ב-"Pet Sematary" של סטיבן קינג, ו-"ג'קי בראון" של קוונטין טרנטינו. היא כיכבה בשנת 2002 במערבון האימה "Legend of the Phantom Rider". קרוסבי כיכבה ב-"Mortuary", סרט אימה של טובי הופר. בשנת 1998 היא הופיעה בסרט "Deep Impact", בכיכובו של אלייג'ה ווד.
מסע בין כוכבים
בשנת 1987, קרוסבי לוהקה לתפקיד של טאשה יאר לקראת חזרתה המתוקשרת של "מסע בין כוכבים" לטלוויזיה, בסדרת הסינדיקציה "מסע בין כוכבים: הדור הבא". היא נבחרה לגלם את היועצת דיאנה טרוי, לפני שג'ין רודנברי החליף את התפקידים שהיא ומרינה סירטיס קיבלו בתחילה. דמותה של טאשה יאר היה, בתחילה, משמעותי יותר, והיא כיכבה בפרקים כגון "The Naked Now" ו-"Code of Honor", אולם בהדרגה הדמות עברה לרקע, בזמן שחברי הצוות האחרים הפכו למוקד גדול יותר של הסדרה. דווח כי קרוסבי התאכזבה מתפקידה, עם הזמן, בגלל מעמדו "דמוי-או'הורה": "אני נאבקתי בלא להיות מסוגלת לעשות הרבה עם הדמות. היו לי את כל הרעיונות האלה ולא יכולתי לעשות אותם. הייתי רק קישוט על הבמה". בסופו של דבר, קרוסבי החליטה לעזוב את התוכנית. הדמות שלה נהרגה על ידי החייזר ארמוס, במהלך הפרק "Skin of Evil". היא הופיעה ב-22 פרקים בסדרה, נכון למועד שבו היא עזבה.
כמו כן, קרוסבי הופיעה ככוכבת אורח במספר פרקי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" אחרים, כגון "Redemption", בו גילמה את דמותה של קומנדר סילה, בתה החצי אנושית - חצי רומולאנית של טאשה יאר, שנפלה בשבי בעבר, בעת היותה על סיפון ספינת החלל אנטרפרייז-C. מאוחר יותר, קרוסבי חזרה לגלם את דמותה של סילה במשחק המחשב "Star Trek: Armada".
דמותה של טאשה יאר הופיעה שוב, בפרק האחרון של הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", ששמו "All Good Things...", ובו קפטן פיקארד נע קדימה ואחורה בזמן, ונפגש עם טאשה בנקודת זמן שקודמת לאירועים המתוארים בפיילוט של הסדרה.
בשנת 1997, קרוסבי הפיקה וקריינה את הסרט התיעודי "Trekkies", ואת סרט ההמשך שלו - "Trekkies 2" משנת 2003. בשני הסרטים מככבת קרוסבי, שמקיימת ראיונות עם מעריצים של "מסע בין כוכבים", הידועים בכינוי "טרקיז".
יחד עם שחקני מסע בין כוכבים אחרים, קרוסבי הופיעה כד"ר ג'נה יאר (סבתה של נטאשה יאר) בסדרה "Star Trek New Voyages: Phase II", שהופקה על ידי מעריצי הסדרה.
לאחר מסע בין כוכבים
בעקבות הופעתה ב-"מסע בין כוכבים: הדור הבא", תמונות עירום של קרוסבי שהופיעו במקור בגיליון מרץ 1979 של מגזין פלייבוי פורסמו שוב בשנת 1988, בגיליון מאי. קרוסבי הוצגה כדוגמנית גל חדש, וכנכדתו של בינג קרוסבי האגדי.
קרוסבי הופיעה בקליפ הראשון של כריס אייזק, "Dancin'". בשנת 1986, היא הופיעה בקליפ של בלאק סבאת', "No Stranger to Love".
בינואר-פברואר 2010, קרוסבי הופיעה לצידם של גייל הרולד והדוגמנית לשעבר קלאודיה מייסון במחזהו של טנסי ויליאמס "Orpheus Descending", שהועלה ב-Theater/Theatre שבלוס אנג'לס. ההפקה והשחקנים זכו לביקורות חיוביות בעיקר. בלוס אנג'לס טיימס נכתב כי "הרולד - ליהוק אידיאלי - מצית בצורה יפה את קרוסבי, שפרשנותה הלא שגרתית היא התגלות משמעותית".
משבר איראן
השם "משבר איראן" ניתן למספר משברים שהתרחשו ברפובליקה האסלאמית של איראן.
להקות צבאיות בישראל
להקות צבאיות וצוותי בידור במדים ליוו את החיילים העבריים של היישוב היהודי מאז מלחמת העולם השנייה, עוד לפני הקמת מדינת ישראל ולאורך כל שנות קיומה, כששיא פריחתן הייתה בשנות השישים ועד אמצע שנות השבעים. להקות וצוותי הווי צבאיים ממשיכים לפעול גם כיום, אך לא באותה מידת הצלחה כמו בעבר.
דניס קרוסבי
חיים אישיים
בשנים 1983–1990 קרוסבי הייתה נשואה לג'פרי אדוארדס (בנו של הבמאי בלייק אדוארדס). היא הופיעה בכמה מסרטיו של בלייק אדוארדס, בהם "10", "Skin Deep", ושניים מסדרת סרטי "הפנתר הוורוד" - "Trail of the Pink Panther" (שנת 1982) ו-"Curse of the Pink Panther" (שנת 1983).
להקות צבאיות בישראל
היסטוריה
שתי להקות צבאיות הוקמו למתנדבי היישוב במלחמת העולם השנייה והופיעו בעיקר בפני החיילים העבריים בנכר: "הלהקה הצבאית" בפיקודו של צבי פרידלנד שהוקמה ב-1942, ולהקת "מעין זה" של הבריגדה היהודית.
דניס קרוסבי
חיים אישיים
כיום, קרוסבי נשואה לקן סלק. יש להם בן, אוגוסט ויליאם סלק.
להקות צבאיות בישראל
היסטוריה
ראשונת הלהקות הצבאיות בארץ ישראל נחשבה הצ'יזבטרון, להקת הזמר והבידור של הפלמ"ח, שפעלה בעיקר בתקופת מלחמת העצמאות. בזמן מלחמת השחרור ואחריה פעלו להקות צבאיות נוספות: "החישטרון" (של חטיבת גבעתי והחי"ש), "להקת השרון" (של חטיבת אלכסנדרוני), "הלהקה הצבאית הארצית" (הלהקה המרכזית של המחת"ר -מחלקת התרבות), "להקת הכרמל" ו"להקת איילון", שפעלה גם כגוף אזרחי. כל אחת מהן הוקמה במסגרת יחידתית עצמאית, פעלה כלהקה יחידתית והאחראי לה היה קצין התרבות (ק"ת) של היחידה. בשלב מסוים הצטרפו חברי הלהקות אל "הלהקה הצבאית הארצית" ובכללן גם חברי הצ'יזבטרון, ולאחר מכן פעלו בנפרד.
בצה"ל התקיימו להקות צבאיות אחדות מאז הקמת מדינת ישראל. בשנות החמישים והשישים התבלטה מאוד להקת הנח"ל שהכניסה סגנון צעיר ומרענן למוזיקה הישראלית וחלק מבוגריה הקימו להקות בסגנון דומה לאחר שחרורם ("בצל ירוק", "התרנגולים"). תקופת הזוהר של הלהקות הצבאיות הייתה ממלחמת ששת הימים ועד מלחמת יום הכיפורים, אז הורחב מספרן של הלהקות עד שלכל חיל וחטיבת חי"ר הייתה להקה משל עצמה. הבולטות שבהן היו להקות הפיקודים: להקת פיקוד צפון, מרכז ודרום וכן להקת חיל הים. להקות אלו זכו להצלחה תוך זמן קצר הן בקרב החיילים והן בקרב האזרחים. הן קיימו הופעות רבות גם מחוץ לצה"ל, הפיקו תקליטים ושיריהן נוגנו הרבה בתחנות הרדיו ונהפכו ללהיטים. תוכניות הלהקות היו מורכבות משירים עבריים, רובם מקוריים על הווי השירות בצה"ל, ומערכונים קצרים כמעבר קומי ביניהם. במאי הלהקות הדגישו במיוחד את ההעמדה של השירים, שתנועות גופם של הזמרים יבטאו את משמעות מילות השירים בעזרת משחק ופנטומימה. סגנון העמדה זה התקבע בלהקות הצבאיות במשך שנים רבות.
ללהקות הצבאיות תרמו מיטב יוצרי הזמר העברי, בין הפזמונאים שכתבו עבור הלהקות הצבאיות אפשר למנות את חיים חפר, נתן אלתרמן, יחיאל מוהר, דן אלמגור, נעמי שמר (שגם הלחינה) ויורם טהרלב. ללחנים של סשה ארגוב, משה וילנסקי, יאיר רוזנבלום, בני נגרי, מוני אמריליו ונורית הירש.
הלהקות הצבאיות הגיעו לשיא של פופולריות בתקופה שבין מלחמת ששת הימים למלחמת היום הכיפורים. במצעד השנתי של קול ישראל לסיכום שנת תשכ"ט, דורגו 10 שירים של להקות צבאיות בין 22 המקומות הראשונים. 9 מתוך 12 המקומות הנותרים נתפסו על ידי יוצאי להקות צבאיות.
בשנת 1978 יצא סרט הקולנוע המצליח "הלהקה" המספר את ספורה של להקה צבאית יוקרתית (תואמת להקת הנח"ל) אליה מגיעים חיילים חדשים, המתקבלים בחשדנות על ידי חברי הלהקה הוותיקים. סרט זה הציג לדעת רבים את הווי הלהקות הצבאיות, שלא היה נטול סערות ומאבקים על ביצועי סולו.
ב-2011 הופק דיסק חדש ללהקות הצבאיות את הבית שכלל ברובו תכנים מקוריים. באפריל 2014, כחלק ממאמץ להחזיר את יוקרתן של הלהקות הצבאיות הושק אוטובוס הלהקות הצבאיות, שנרכש בשיתוף עם קרן לב"י. בסוף ינואר 2015 נפרדו הלהקות הצבאיות מאוטובוס הלהקות הצבאיות. בשנת 2018 לכבוד חגיגות ה-70 למדינת ישראל, הלהקות הצבאיות הקליטו חומרים מקוריים.
כיום, הלהקות הצבאיות פועלות בעיקר בהופעות מול חיילים בבסיסי צה"ל השונים, טקסים ייצוגיים בנוכחות צמרת המדינה, ערבי התרמה לצה"ל ברחבי העולם וכו'.
פעילות הלהקות מרוכזת במדור הפקות בבסיס תל השומר, השייך למקח"ר (מפקדת קצין חינוך ראשי) ומחולקת להרכבים מוזיקליים הכוללים זמרים ונגנים, לבין פרויקטים ייחודיים.
הלהקות העיקריות
הלהקות העיקריות היו:
הערות שוליים
Lëtzebuerger Militärmusek Військова музика
סימטריה דו-צדדית
בביולוגיה, סימטריה דו-צדדית או סימטריה בי-לאטרלית היא מאפיין של יצורים רב-תאיים רבים, ובמיוחד של בעלי החיים. ליצור בעל תכונה זו יש סימטריה בין שני צידי גופו המחולקים על ידי המישור העובר בין קצהו הקידמי לקצהו האחורי (מראש עד זנב), וצד ימין ושמאל שלו כמעט זהים לחלוטין.
לרוב בעלי החיים יש סימטריה דו-צדדית, כולל בני אדם. מספר יוצאי דופן הם הספוגיים (ללא סימטריה), המדוזות והמסרקניות (סימטריה מעגלית), וקווצי העור (סימטריה מעגלית חלקית; כוכבי ים מפגינים סימטריה מחומשת). יוצאי דופן נוספים הם דגי משה רבנו, אצלם שתי העיניים נמצאות בצד אחד של גופם.
קונטיננטל AG
קונטיננטל AG היא חברה גרמנית המייצרת צמיגים, בלמים, מערכות בקרת יציבות, מערכות הזרקת דלק למנועים, מכשירי טכוגרף וחלקים נוספים לתעשיית הרכב. החברה היא יצרנית הצמיגים הרביעית בגודלה בעולם.
מטה החברה שוכן בעיר הנובר בגרמניה.
היסטוריה
קונטיננטל הוקמה בשנת 1871 כחברה לייצור גומי. בשנת 1892 החלה לייצר צמיגים לאופניים, ובשנת 1898 החלה לייצר צמיגים למכוניות. מפעל החברה ניזוק במהלך ההפצצות מן האוויר על העיר הנובר במלחמת העולם השנייה אך נבנה מחדש. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 משמש מתקן החברה גם כמכון הטכנולוגי של הנובר, ומאכלס חברות סטארט אפ. בחלוף השנים, חל שינוי במיקוד העסקי של החברה, והיא הפכה מיצרנית צמיגים לאחת הספקיות הגדולות בעולם של מוצרים לתעשיית הרכב ולספקית השנייה בגודלה באירופה. בשנת 2010 העסיקה החברה למעלה מ-148 אלף עובדים בלמעלה מ-200 אתרים שונים, ב-46 מדינות ברחבי העולם. קונטיננטל היא החברה המובילה בגרמניה בייצור צמיגים.
סתיו נחמני
סתיו נחמני (נולד ב-6 באוקטובר 2002 במושב גמזו שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סנט מירן, בהשאלה ממכבי חיפה.
קריירת מועדונים
ב-12 ביולי 2021 הושאל נחמני למשך עונה אחת להפועל נוף הגליל מליגת העל הישראלית. ב-30 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בתיקו 0-0 נגד הפועל ירושלים במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על מכבי נתניה במסגרת המחזור השני בליגה. הוא ערך 32 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-29 ביוני 2023 הושאל לסנט מירן מליגת העל הסקוטית.
ניטל
מקור המונח
ישנן מספר אטימולוגיות עממיות:
מקורות המציינים את ייחודו של היום
במשנה במסכת עבודה זרה נקבע כי "לפני אידיהן (חגיהם) של עובדי כוכבים שלשה ימים - אסור לשאת ולתת עמהם, להשאילן ולשאול מהן, להלוותן וללוות מהן, לפורען ולפרוע מהן". המשנה מונה אלו חגים מדובר, "קלנדא, וסטרנורא, וקרטיסים, ויום גנוסיא של מלכיהם, ויום הלידה (של המלך) ויום המיתה". חג המולד הושפע במקור ממסורות מחגים אליליים עתיקים באירופה, בכללם החגים המוזכרים במשנה קלנדא וסאטורנליה, שנחגגו לקראת בוא החורף בסוף דצמבר ותחילת ינואר. הנצרות מילאה את החגים העממיים הללו בתוכן דתי נוצרי כדי למשוך את המוני העם לדת החדשה.
בספרות ההלכתית התקיים דיון בשאלה אם יש להתייחס למאמינים הנוצרים כעובדי עבודה זרה שאסור לסחור איתם בימי חגיהם. בעניין זה מופיע המקור הקדום ביותר לכינוי "ניטל", במאה ה-13 אצל רבי מאיר הכהן מרוטנבורג: "ופירש רבינו שמואל בשם רבינו שלמה זקנו (רש"י), דמן הדין אינו אסור (לסחור) אלא ביום האיד שעושין בשביל ישו הנוצרי, כגון ניטל וקינה, אבל שאר איד שלהן אין תופשין בו ממשות". ברוב הדפוסים הושמט אזכור זה ואלו שבאו אחריו על ידי הצנזורה או מטעמי צנזורה עצמית. רבי ישראל איסרלן (1390-1460) מזכיר כעבור למעלה ממאה שנה את היום בכתיב שונה, "ניתל", בתוך תשובה לשאלה האם טוב הדבר ש"בכמה עיירות נוהגים היהודים לשלוח דורונות לכומרים ולשלטונים ביום שמיני לניתל כשמתחדשין להם השנה". פרשן המשנה רבי עובדיה מברטנורא (1515–1445) כתב אודות יום זה כי "אסור לשאת ולתת עם הנוצרים בכל יום ראשון, וכן בכל יום איד שלהן שעושין אותו כגון נט"ל ופשקוו"ה, אבל שאר ימי אידם שעושים לשם הקדושים שלהם שאין תופסין בהם שם אלהות מותר".
אזכור מפורש אודות מנהגים מיוחדים עבור ליל יום זה הופיע במאה ה-14, בהגהות ל"ספר המנהגים" של יצחק אייזיק מטירנא המציין מנהג לומר את תפילת עלינו בקול רם בליל ניטל, שכלולים בה המילים "שהם משתחוים להבל וריק", אף שלא נהגו כן כל השנה מפני החשש לתגובת הסביבה הנוצרית. הרב יאיר חיים בכרך, רבה של יהדות וורמס במאה ה-17, מדווח לראשונה על "מנהג ביטול הלימוד בליל חוגה (חג) פלונית". הרב בכרך אף מלין על כינוי הגנאי 'ניטל' ותמה על מנהגים נוספים המתריסים נגד הנצרות, "פן יבולע גדי בין שבעים אריות. ולא סמכינן אניסא (=אין סומכין על הנס)."
לאורך הדורות מיהרו משומדים אחדים לנצל מנהג זה כדי להבאיש את ריח היהודים בסביבתם החדשה. בשנת 1616 העיד על המנהג המשומד האנטישמי דיטריך שוואב, בספרו הפולמוסי "המסווה היהודי" (Jüdischer Deckmantel): "בזמן שאנו הנוצרים לפי מנהגנו הקדום והיפה חוגגים בכבוד רב, עם פעמונים מצלצלים, בתפילה, בשירה ובהודאה... והיהודים שומעים את הפעמונים מצלצלים הם אומרים דברי גידוף... "כעת הממזר זוחל בין הכיסאות והאשפתות, דהיינו שהוא חייב לזחול דרך כל בתי השימוש. ומטעם זה שומעים דפיקות בבית". ואחר כך הם אומרים, "הוא כאן", כדי להכניס פחד בלבם של הילדים ושאר בני הבית, עד כי אין ברצונם ללכת לבית השימוש אלא אם יש להם צורך גדול בכך... כמו כן אין הם מתירים לעצמם ללמוד או להתפלל בזמן ליל חג המולד, שאותו הם מכנים ניט"ל, זאת אומרת חג הנטלה. והסיבה לכך היא שהם מאמינים שבליל זה ישו בצער נורא ועל ידי כך שמונעים מלימוד ותפלה לא תהיה לו מנוחה ושלוה. על כך מעדיפים הם לשבת לבטלה ולקלל ולחרף אותו".
המנהגים
המנהגים שונים מקהילה לקהילה והם פשטו בעיקר בקהילות החסידיות במזרח אירופה והונגריה. המנהג העיקרי הוא להימנע מלימוד תורה ביום חג המולד מהשקיעה ועד חצות הלילה. תלמידי החתם סופר הלכו לישון מוקדם ולמדו אחר זמן חצות. מנהג נוסף הוא כאמור קריאה בקול של תפילת "עלינו לשבח" ובכלל זאת המשפט "שהם משתחווים להבל וריק", שהיה נאמר בדרך כלל בלחש, מפני זעם הנוצרים.
בחלק מן החסידויות קיימות פעילויות מאורגנות, כגון הרצאות בנושאי חולין שונים; באחרות משחקים שחמט או משחק קלפים. בחסידות מטרסדורף נוהגים לטגן מאכלים הנודפים ריח חזק ומרתיע במיוחד, "רמז לסירחונם". אחד מאדמו"רי גור נהג ביום זה לחתוך רצועות נייר טואלט לשבת עבור כל השנה, שהוא גם עיסוק סמלי – מתוך ראיית הנצרות כפסולת אשר הופרשה מגוף העם היהודי. מסופר על המהרש"א שחישב בלילה זה את הוצאותיו והכנסותיו והפריש מעשר לעניים. כך מנצלים רבים את הניטל לטפל בחשבונות, לתייק מסמכים או לעסוק בעבודות בית שונות. היו ששקעו בקריאת סיפורי צדיקים. בנוסף, ישנם קהילות חסידיות הנמנעות מלהינשא בלילה זה, ומלקיים מצוות עונה, ומטבילה במקווה.
ישנם שנהגו לקרוא ביום זה את ספר תולדות ישו, ספר עברי מימי הביניים המוקדמים שגם תורגם ליידיש, המציג את קורותיו של ישו בצורה לעגנית. כמו כן הופיע במאה ה-19 "מגילת ניטל", המגוללת את קורות ישו, ומיוחסת לאחד מתלמידי החת"ם סופר שהעתיק אותה מכתבים שהיה מונחים אצל רבו.
יש המקיימים גם "ניטל גדול" וגם "ניטל קטן" - גם בערב חג המולד של הכנסיות המערביות (ה-24 בדצמבר) וגם בערב חג המולד של הכנסיות המזרחיות (ה-6 בינואר), וישנם חסידים ה"בוחרים" בין שני מועדי חג המולד, בדרך כלל לפי מנהג הרוב הנוצרי באותה מדינה. כמו כן ישנם חצרות חסידיות הנוהגות ניטל ב 5 בינואר מהשעה 12:00 בצהריים ועד ל00:00 בלילה היינו ה-6 בינואר.
טעמים
הרב נתנאל וייל, שחי בקרלסרוהה במאה ה-17, כתב כי הטעם שאסור בלימוד התורה בליל ניטל הוא משום אבילות שנולד בו אותו האיש. אולם החת"ם סופר דוחה את טעם האבלות כי גם בעת אבלות ישנם לימודים המותרים ללמוד, וכן הוא תמה מה ההבדל בין קודם חצות לאחר חצות. לפיכך הוא מציין שהאיסור ללמוד תורה נועד כדי למנוע מתלמידי החכמים ללמוד וממילא מחוסר מעש ילכו לישון מוקדם בלילה, ויקומו בחצות כאשר קמים הנוצרים לתפילתם, וזאת כדי למנוע מצב הפוך ומעורר קטרוג שבו היהודים ישנים בשעה שהנוצרים כבר קמו.
חשש זה מהסביבה הנוצרית בא לידי ביטוי בנימה האפולוגטית ולעיתים המתכחשת של רבנים, כאשר הללו נדרשו להשיב לנוצרים מלומדים אם אמיתית הטענה שיהודים אינם לומדים תורה כדי לטרוד את מנוחתו של ישו. דוגמה אחת מני רבים לכך ניתן לראות בהתכתבות בין צנזור הספרים היהודיים בפראג, קארל פישר, לרבי אלעזר פלקלס (1754-1826), שמתאמץ להניח את דעת השואל על ידי זלזול בנוהגים כן ובהסברים מפולפלים על מקור השם "ניטל".
משיב לו הרב פלקלס:
הנימוקים מתחום המיסטיקה והקבלה התייחסו לכך שהלילה נחשב לטמא בשל לידתו של ישו, ולכוחות הטומאה מיוחסים כוחות מיוחדים באותו ליל. לפי האדמו"ר מליובאוויטש, מנחם מנדל שניאורסון, הטעם לאי לימוד התורה הוא כדי שלא להחיות את ישו ואת המאמינים בו על ידי הזרמת "חיות דקדושה" באמצעות לימוד התורה. הסבר אחר, אותו נתן רבי שלום רוקח, האדמו"ר מבעלז, הוא על פי דבריו של רבי דוב בער ממזריטש האומר כי בשעת לימוד התורה, קשה על האדם הדביקות המחשבתית באלוקים, אלא שדבר זה מותר. ביום זה, הוסיף הרב מבעלז, בו פושטת הטומאה בעולם, לא ניתן לסמוך על כך, ולכן יש לעסוק בדביקות מחשבתית.
התנגדות
חלק מפוסקי ההלכה התנגדו לחלק מהמנהגים שנכרכו ליום זה. החת"ם סופר כתב כי "מנהג העולם שאוסרים גם תשמיש וסוגרים שערי טבילה, ולדעתי מנהג שטות הוא ויש למחות ביד הנוהגים כן". בקרב עדות ספרד כלל לא התקבל המנהג לא ללמוד תורה. הרב עובדיה יוסף פסק על עניין זה ש"אין ממש בדברי האומרים כן, ואין לדבריהם כל יסוד כלל." לטענתו הייתה גזירה על הלומדים לא לשוטט ולצאת לבית המדרש וכך השתרבבה הטעות שאין ללמוד כלל. גם לפי הרב מרדכי אליהו "כל המנהג הזה היה בחוץ לארץ, ואצל האשכנזים. אבל הספרדים בכל מקום, וגם האשכנזים הבאים לארץ ישראל לא קיבלו מנהג זה, וממילא ביטלו מנהג זה". אכן, בחסידות סלונים בארץ ישראל הורה האדמו"ר ללמוד כרגיל. חסידי חב"ד ממשיכים במנהג גם בארץ. הרב צבי יהודה קוק ביטל מכל וכל את המנהג וגער במתבטלים מלימוד בנימוק שלא ראוי לפעול לפי מנהגי הנוכרים ובמיוחד במדינת ישראל שאין ממה לחשוש.
הרבי השישי בשושלת חב"ד - הריי"צ כותב ש:"נוהגים שלא ללמוד בניתל עד חצות לילה, והטעם כפי ששמע מאביו, אדמו"ר הרש"ב "כדי שלא להוסיף חיות" באותו האיש ובההולכים בשיטתו עתה.".
הרבי החמישי בשושלת חב"ד - הרש"ב, התבטא פעם: "המתמידים ששמונת השעות האלו נוגע להם בנפש, איני מחבב".
משלחת סטארס לקטנגה
משלחת סטארס לקטנגה (1892-1891) (Stairs Expedition to Katanga ) בראשותו של סרן ויליאם סטארס, הייתה המנצחת במירוץ בין שתי מעצמות אימפריאליות לריבונות על קטנגה, שטח עצום עשיר במינרלים במרכז אפריקה לצורך כיבושו (שטחה של קטנגה, הוא פי 16 משטח בלגיה, מדינת האם). המשימה התבלטה כאשר נהרג שליט מקומי, (מוונדה מסירי), וגם בגלל העובדה שסטארס, מפקד המשלחת מהצד הבלגי, החזיק בתואר צבאי בצד האחר.
רקע היסטורי
בצד אחד של המירוץ הייתה מדינת קונגו החופשית, הכלי של המלך הבלגי לאופולד השני להתיישבות פרטית במרכז אפריקה. מאידך גיסא החברה שאותה שכרה ממשלת בריטניה לעריכת הסכמים עם ראשי שבטים באפריקה, חברת דרום אפריקה הבריטית (BSAC) של ססיל רודס, אשר שילבה גישה נחושה להשגת שליטה על מינרלים עם חזון להתפשטות בריטית על פני היבשת, חלק מהאסטרטגיה של המרוץ לאפריקה ו-ועידת ברלין.
מי שנקלע ביניהם, ועשה ניסיון לנצל זאת, היה מסירי, השליט המקומי של גרנגנזה או קטנגה, חבל ארץ שבטית שטרם נתפסה על ידי מעצמה אירופית, והייתה גדולה ממדינות אירופה רבות. מסירי, כמו רבים ממנהיגי אפריקה, התחיל כסוחר עבדים, והשתמש בכלי נשק שהושגו בסחר שנהב, נחושת ועבדים, כדי לכבוש ולהכניע שבטים שכנים, ולקח רבים מהם כעבדים למכירה חוזרת. עד המשלחת של סטארס, מסירי היה השליט הבלתי מעורער של האזור. הוא היה ערמומי ואסטרטג טוב. אבל הפעם הוא היה עם טכנולוגיה צבאית הנחותה, ומזלו לא שיחק לו.
ועידת ברלין
בוועידת ברלין 1884 - 1885 ובנוסף, ניהול משא ומתן דו-צדדי בין בריטניה ובלגיה, הוקצה השטח שממערב וצפונה לנהר לופולה - אגם מארו (קטנגה) למדינת קונגו החופשית ואילו הארץ שמזרח ומדרום הוקצה לבריטניה ולחברת דרום אפריקה הבריטית, בראשות ססיל רודס. אולם ההסכמים כללו עקרון אפקטיביות לפיו כל מעצמה קולוניאלי חייבת להקים נוכחות אפקטיבית בשטח - על ידי השגת הסכמים ממנהיגי שבטים מקומיים, הנפת דגלים והקמת כוח ממשל ומשטרה לשמור על הסדר. מעצמה שלא תעשה זאת, חשופה לכניסה של מעצמה יריבה שתשתלט על השטח, על פי החוק שקיבלו המעצמות התרבותיות.
בשנת 1890 למעצמות האירופאיות לא היו חוזים או נוכחות יעילה בקטנגה, ובאותה העת הגיעו דיווחים על זהב ונחושת שנמצאו בקטנגה. כך התחיל השלב במירוץ בין הבריטים לקונגו על השליטה בשטח.