cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תברח
עלילה
באחוזה נערך מפגש רעים וכריס מובך מההתנהגות האורחים המתייחסים לצבע עורו ותכונותיו הפיזיות. כמו כן הוא מופתע לפגוש את לוגאן קינג (לקית' סטנפילד), צעיר אפרו-אמריקאי המתלווה לאישה מבוגרת שמתנהג באופן מוזר ולא אופייני לאפרו-אמריקאים. הוא מצלם את לוגאן, והבזק המצלמה גורם ללוגאן לקפוא ולהתחיל לדמם מאפו. לוגאן מזנק לעבר כריס וקורא לו להסתלק מהמקום במה שנדמה כגסות רוח. כריס שולח את תמונתו של לוגאן לחברו רוד (ליל ריי הווארי), המגלה כי מדובר למעשה באנדרה היוורת', צעיר הנעדר מביתו, ומשכנע את כריס לעזוב את הבית מיד.
בעודו מובל לחדר הניתוח מצליח כריס להתל בשוביו ולהשתחרר, הוא הורג את הוריה ואחיה של רוז ונמלט מהבית. בדרך הוא אוסף ברכב את ג'ורג'ינה, אך מתגלה שגופה משמש אכסניה לסבתה של רוז, אשר מתנפלת על כריס וגורמת לתאונה, שבה היא נהרגת. רוז רודפת אחר כריס, היא מנסה לפגוע בו בירי מרובה ציד ושולחת את וולטר, שמתגלה כסבה, להרוג אותו. כריס מצליח להמם את "וולטר" באמצעות הבזק ממצלמת הטלפון נייד, מה שמחזיר את הנפש הכלואה שבתוך גופו של וולטר לתודעה. "וולטר" יורה ברוז ואז מתאבד. ניידת עוצרת בסמוך, וממנה יוצא רוד שאוסף את כריס והשניים עוזבים את המקום בעוד רוז נותרת שרועה מאחור, מדממת למוות.
הפקה
יוצר הסרט ג'ורדן פיל שאב השראה לתסריט מסרטי האימה "נשות סטפפורד" מ-1975, "ליל המתים החיים" ו"תינוקה של רוזמרי" מ-1968. הרעיון לסרט הגיע מצפייה בעימות בחירות בין ברק אובמה להילרי קלינטון במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 והוויכוח בין השניים לגבי חשיבות זכויות נשים מול זכויות שחורים.
הסרט הופק בתקציב של 4.5 מיליון דולר על ידי חברת בלאמהאוס הפקות בבעלותו של ג'ייסון בלאם, חברה המתמחה בהפקת סרטי אימה דלי תקציב שזכו להצלחה.
צילומי הסרט החלו בפברואר 2016 באלבמה. פיל צילם גם סיום אלטרנטיבי לסרט, קודר יותר מהסוף שנבחר בפועל. סיום זה מופיע בתקליטור הBlu-ray של הסרט. כאשר הצופים רואים את הניידת עוצרת בסמוך לכריס, כשלידו אישה לבנה מדממת ומתחננת לעזרה, הם מניחים כי השוטרים יתעמתו עם כריס ולא יאמינו לגרסתו, עד שהרגשת הקלה מתפשטת כאשר מתגלה כי מדובר בניידת של רשות שדות התעופה אותה נוהג חברו של כריס. בסיום החלופי הניידת היא אכן ניידת משטרה והשוטרים שהגיעו עמה עוצרים את כריס. כאשר רוד מגיע לבקרו בכלא כריס אומר לו: "עצרתי אותם".
ביקורת והכנסות
הסרט זכה לביקורות משבחות ממבקרי הקולנוע. על פי אתר Rotten Tomatoes, 98% ממבקרי הקולנוע הבכירים נתנו לסרט ביקורת חיובית, בציון ממוצע של 8.4/100, בשקלול 397 ביקורות. קרב הצופים קיבל הסרט דירוג חיובי מ-86% מהם באתר Metacritic עומד ציון הסרט על 85/100 בשקלול 48 ביקורות, ובקרב הצופים – 7.5/10.
ג'ורדן פיל זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר והסרט היה מועמד לעוד שלושה פרסי אוסקר: לסרט הטוב ביותר, הבמאי והשחקן הראשי. הסרט זכה בשני פרסי אינדפנדנט ספיריט עבור הסרט והבמאי הטוב ביותר. הוא זכה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה לתסריט המקורי הטוב ביותר.
הכנסות הסרט בצפון אמריקה הסתכמו בכ-176 מיליון דולר, וברחבי העולם עוד כ-79 מיליון דולר.
הסרט דורג במקום הראשון ברשימת 100 סרטי האימה הטובים בכל הזמנים של האתר Rotten Tomatoes.
ב-6 בדצמבר 2021 דורג הסרט במקום הראשןן ברשימת "101 התסריטים הטובים ביותר של המאה ה-21 (עד כה)" של גילדת המחברים של אמריקה.
תופעת אינטרנט
אחת הסצנות בסרט הפכה לתופעת אינטרנט כשגולשים רבים העלו סרטונים לרשת בהם הם מחקים את דמותו של וולטר כשהוא רץ ולפתע פונה בחדות.
יחסי דרום אפריקה–שוודיה
יחסי דרום אפריקה–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין ממלכת שוודיה.
היסטוריה
היחסים בין שוודיה לבין דרום אפריקה כוננו בשנות השלושים של המאה העשרים עם פתיחת נציגויות של שתי המדינות אחת אצל השנייה. היחסים שודרגו לרמת השגרירות ב-1994, סמוך לבחירות הדמוקרטיות הרב מפלגתיות הראשונות במדינה. בשנת 2000 נציבות דו לאומית שוודית-דרום אפריקנית נוהלה על ידי נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי וראש ממשלת שוודיה יירן פרסון.
במהלך שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה הובילה שוודיה התנגדות גדולה מאוד למשטר. במהלך שנות השישים של המאה העשרים נוסדה בשוודיה התנועה העולמית נגד האפרטהייד. שוודיה הייתה המדינה המערבית היחידה במהלך שנות השישים והשבעים המוקדמות להתנגד למשטר האפרטהייד.
נכון לשנת 2015, 15,000 עובדים דרום אפריקניים עובדים בחברות שוודיות.
הקרב על הקווקז
קרב הקווקז הוא כינוי למערכה צבאית בת סדרת קרבות שהתנהלו בין יולי 1942 לאוקטובר 1943 בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה בין כוחות הציר לבין הצבא האדום.
במסגרת "מבצע אדלווייס" ניסה הצבא הגרמני לכבוש את אזור הקווקז בדרום רוסיה, במגמה להשתלט על מקורות הנפט שלו. בשלב הראשון של המערכה זכו הגרמנים להישגים משמעותיים והשתלטו על אזורים נרחבים מהקווקז אולם כוחות הצבא האדום ותנאי מזג האוויר הקשים האטו את התקדמות כוחות הציר ומנעו מהם לחצות את רכס הרי קווקז ולהגיע אל עבר הקווקז ולשדות הנפט של באקו. בפברואר 1943 נאלצו הכוחות הגרמנים לסגת מהאזור לאחר שהצבא האדום במבצע "סטורן קטן" איים לכתר אותם. הם המשיכו להחזיק בחצי האי טאמאן עד אוקטובר 1943.
ניתן לחלק את המערכה לשלושה שלבים עיקריים:
רקע
לקראת קיץ 1942, בעקבות תוצאות קרב חרקוב השני, נחלשה החזית הסובייטית בדרום. הוורמאכט ניצל את המצב ובמערכה מתואמת הצליח להביס את הצבא האדום במרחב וורונז'-וורושילובגרד. ב-23 ביולי 1942 נפלה העיר רוסטוב על הדון לידי הנאצים והדרך לקווקז נפתחה.
אזור באקו וצפון קווקז היה המקור העיקרי של נפט לכלכלת ברית המועצות. לאחר איבוד אוקראינה, קובאן היה מקור חשוב של דגנים ותוצרת חקלאית. אדולף היטלר היה מודע למצב והפיקוד הגרמני החליט להמשיך במתקפה לכיוון הרי הקווקז. המטרה הייתה לכתר את כוחות הצבא האדום ולהתקדם בשני כיוונים – לאורך חוף הים השחור תוך כיבוש נובורוסיסק וערי נמל נוספות, ובמקביל באזור הפנימי לנוע לעבר גרוזני ובסופו של דבר להגיע לבאקו. בהמשך היה מתוכנן להיכנס לגאורגיה ולהגיע לגבול הטורקי. הפיקוד הגרמני היה מודע לכך שהאוכלוסייה המקומית בהרי הקווקז אנטי-סובייטית וציפה להתרחבות ההתקוממות העממית שהחלה עוד בשנת 1940 עם התקרבות הוורמאכט לאזור. במהלך הלחימה התברר שההתקוממות העממית הייתה מוגבלת בהיקפה, אך הוורמאכט הצליח להקים יחידות מאוכלוסייה המקומית.
במקביל למערכה בקווקז ניהל הפיקוד העליון של הוורמאכט גם את קרב סטלינגרד. תוך זמן קצר התברר שלגרמנים אין יכולת לנהל שתי מערכות התקפיות כה גדולות. הדעה הרווחת היום היא שפיצול הכוחות לשתי מתקפות בו-זמנית היה בסופו של דבר שגיאה אסטרטגית שהביאה לכישלון גרמני במערכות אלו.
כוחות הציר
תחילה תוכנן לכלול גם את ארמיית הפאנצר הרביעית של הרמן הות והארמייה ה-11 של אריך פון מנשטיין אך בסופו של דבר הם לא השתתפו במתקפה זו. כחודש לאחר תחילת המתקפה וילהלם ליסט הועבר מתפקידו ובתחילת נובמבר הפיקוד עבר לאוואלד פון קלייסט.
מהלך הקרבות
המתקפה הגרמנית החלה ב-25 ביולי 1942 תוך שילוב שריון של ארמיית הפאנצר הראשונה וארמיית הפאנצר הרביעית באגף השמאלי של "החזית הדרומית" קבוצת ארמיות סוביטיות ה-18, ה-37 וה-51 בפיקודו של רודיון מלינובסקי. לאחר יומיים של לחימה נפרצה החזית ונסיגת הסוביטים הפכה לבריחה. כתוצאה מכך פורקה "החזית הדרומית" ורוב הארמיות שלה הועברו לחזית צפון הקווקז. מלינובסקי הועבר לפקד על הארמייה ה-66. הגרמנים מצידם העבירו את ארמיית הפאנצר הרביעית לטובת מתקפה לכיוון סטלניגרד.
הגרמנים המשיכו במתקפה וב-6 באוגוסט הגיעו לפרברי קרסנודר. ב-9 באוגוסט הם נכנסו למייקופ וב-12 באוגוסט כבשו את קרסנודר. הצבא האדום הצליח לעצור את המתקפה הגרמנית רק בקרבת העיר טואפסה על חוף הים השחור.
בשלב הראשון של המתקפה (25 ביולי – 19 באוגוסט) הצליחו הגרמנים לכבוש שטחים משמעותיים ולהגיע לפאתי הרי הקווקז. הפיקוד הסובייטי, ה-סטאבקה, היה מודע למצב החמור והעביר לאזור תגבורות משמעותיות. ב-19 באוגוסט החלו הגרמנים במתקפה לכיוון נובורוסיסק אך הצבא האדום בלם אותם. ב-28 באוגוסט המתקפה חודשה. ב-31 באוגוסט הצליחו הגרמנים לנתק את חצי האי טאמאן מיתר כוחות הצבא האדום ונבלמו בפרברי נובורוסיסק. ב-26 בספטמבר קו החזית באזור התייצב. במקביל נמשכו הקרבות על המעברים ההרריים. ב-21 באוגוסט הניפו הגרמנים דגל על פסגת האלברוס בהרי הקווקז המערביים ובתחילת ספטמבר רוב המעברים היו בידיהם.
בשלב הבא של המתקפה שנמשך עד ל-29 בספטמבר הצליחו הגרמנים לכבוש את נובורוסיסק. אך לאחר שהגיעה תגבורת לצבא האדום וחלק מהיחידות הגרמניות הופנו לקרב סטלינגרד היה ברור לפיקוד הגרמני שלא ניתן להמשיך במתקפה בו-זמנית הן לאורך חוף הים השחור והן בחלק ההררי והוחלט להמשיך במתקפה לאורך החוף לכיוון העיר טואפסה. המתקפה החלה ב-24 בספטמבר על ידי כוח משולב של הגרמנים ורומנים. הכוחות התוקפים נבלמו על ידי הארמיות ה-18, ה-47 וה-56 וב-23 באוקטובר לאחר חודש של קרבות החזית התייצבה.
סיכום המתקפה הגרמנית
המתקפה שנמשכה כחצי שנה הגיעה להצלחות מוגבלות. לאחר שבספטמבר הועברה הארמייה הרומנית לטובת קרב סטלינגרד ובדצמבר הועברו לקרב זה יחידות גרמניות נוספות, היו הגרמנים בנחיתות ביחס לצבא האדום באזור מבחינה מספרית, מספר טנקים וכו'. הם כבשו שטחים משמעותיים כולל ערי קרסנודר, סטברופול ונובורוסיסק וצי הים השחור נאלץ להעביר את ספינותיו לנמלים קטנים יחסית בשטח גאורגיה, אך הם לא הצליחו לפרוץ מעבר למעברים אל הרי הקווקז ומשימת קבוצת ארמיות A נכשלה. בקרבות איבדו כוחות הציר כ-100 אלף חיילים.
מהלך הקרבות
במטרה לעצור את ההחזית הדרומית העביר הפיקוד הגרמני לאזור את ארמיית הפאנצר הרביעית. לצבא האדום לא היה מספיק כוח להמשיך והמתקפה כמעט נעצרה. ב-4 בפברואר הארמייה ה-37 עברה את העיר קרסנודר מצפון והתקרבה לחוף ים אזוב. המתקפה הסובייטית מדרום התקדמה בקצב איטי. הם הצליחו להתקדם לכיוון קרסנודר, ב-29 בינואר שחררו את העיר מייקופ ולקראת 4 בפברואר הגיעו לשפת נהר קובאן. למרות הצלחות הסובייטים הגרמנים הצליחו למנוע את הכיתור ולרכז את כוחותיהם בחלק המערבי של מחוז קרסנודר וצפונית מרוסטוב על דון.
במשך מספר שבועות הארמייה ה-47 הסובייטית ניסתה לכבוש את העיר נובורוסיסק. ב-4 בפברואר הונחתו כוחות מהים ונתפסה מובלעת בה התמקמה הארמייה ה-18. ב-7 בפברואר החלה החזית הדרומית במתקפה לכיוון רוסטוב על דון וב-13 בפברואר העיר שוחררה. ב-9 בפברואר החלה מתקפה על קרסנודר שהסתיימה ב-12 בפברואר בשחרור העיר. כוחות הארמייה ה-17 הגרמנית התרכזו באזור חצי האי טאמאן. הצבא האדום לא הצליח לכבוש את חצי האי ובתחילת יוני 1943 הוחלט על הפסקת המתקפה. התקדמות הצבא האדום באוקראינה במהלך קיץ 1943 סיכנה את הכוחות בחצי האי וב-3 בספטמבר נתן אדולף היטלר פקודה על פינוי הצבא מאזור. הפינוי נמשך עד ל-9 באוקטובר ולמרות מאמצי הצבא האדום להפריע למהלך הפינוי, הגרמנים הצליחו להעביר לחצי האי קרים 260 אלף חיילים, 70 אלף סוסים ואת כל הציוד הכבד שהיה ברשותם.
ב-10 בספטמבר חידש הצבא האדום את המתקפה על נובורוסיסק. במתקפה השתתפו יחידות של הארמייה ה-18, ה-9 וה-56 תוך הנחתת כוחות מהים. ב-16 בספטמבר העיר שוחררה. לקראת 9 באוקטובר הארמייה ה-56 הגיעה לחופי הים באזור חצי האי טאמאן ובכך הסתיימה נוכחות גרמנית באזור.
סיכום מתקפת הנגד הסובייטית
המתקפה הביאה לשחרור כל השטח שנכבש על ידי הנאצים במהלך שנת 1942. צי הים השחור הסובייטי חזר לבסיסו בנובורוסיסק וכתוצאה מכך השתפרה יכולתו לפעול נגד נתיבי ים האויב ולתמוך בהמשך בשחרור חצי האי קרים, אך הצבא האדום לא הצליח להביא לכיתור הוורמאכט ויחידותיו פונו מהאזור.
לאחר שחרור האזור, עמי הקווקז הואשמו בשיתוף פעולה עם הנאצים. במהלך 1944–1945 בוטלו הרפובליקות האוטונומיות באזור וכמה מאות אלפי אזרחים (צ'צ'נים, אינגושים, בלקרים, קלמיקים) גורשו לסיביר. הם קיבלו אישור לחזור לצפון קווקז רק בסוף שנות ה-50 בעת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב.
הניצחון הסובייטי במערכה חיזק את חלקה הדרומי של החזית. במהלך המערכה הצבא האדום הצליח להגיע לשילוב כוחות היבשה עם הצי וחיל האוויר. ב-1 במאי 1944 החלה חלוקת המדליה "עבור הגנת הקווקז" שהוענקה למאות אלפי חיילים שהשתתפו במערכה.
אילבן
אִילֵבֶן (אנגלית: Eleven) היא להקת אינדי רוק מלוס אנג'לס, קליפורניה, נוסדה ב-1990 על ידי אלן יוהנס (שירה, גיטרה, סיטאר, כלי נשיפה), נטאשה שניידר  (שירה, קלידים, גיטרה בס), וג'ק איירונס  (תופים).
היסטוריה
כשהיו עוד נערים בתיכון, איירונס (יהודי, יליד 1962, לוס אנג'לס, קליפורניה) ויוהנס (יליד 1962, צ'ילה) הקימו את להקת "אנת'ם" (Anthym) יחד עם מייקל באלזארי (פלי, Flea) והלל סלובק. שמה של הלהקה שונה במהרה ל-"?What Is This". חברי הלהקה הקימו יחד עם אנתוני קידיס את ה"רד הוט צ'ילי פפרז" (Red Hot Chili Peppers), אבל סלובק ואיירונס המשיכו במקביל להקליט עם יוהנס ולהקת "?What Is This" הוציאה את התקליטון "Squeezed" עם כריס הצ'ינסון (Chris Hutchinson) בגיטרה בס. לאחר הקלטת האלבום השני של הלהקה, סלובק ואיירונס פירקו את הלהקה והתרכזו ב-"רד הוט צ'ילי פפרז".
נטאשה שניידר נולדה ב-1956 במוסקבה, רוסיה, ברית המועצות והייתה לה גם קריירת משחק, בנוסף להיותה מוזיקאית. ב-1984 שיחקה בסרט "2010", בתפקיד קוסמונאוטית ובסרט "Spiker", בתפקיד סטודנטית פולניה. היו לה גם מספר תפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה "מיאמי מחלק מוסר" (Miami Vice) ו"בלוז לכחולי המדים" (Hill Street Blues).
יוהנס ושניידר הכירו ב-1984 וב-1987 הוציאו כצמד את האלבום "Walk The Moon", שכלל את איירונס והצ'ינסון בכמה מהשירים. מאוחר יותר איירונס עזב את ה"רד הוט צ'ילי פפרז" והצטרף ליוהנס ושותפתו החדשה להקמת "אילבן".
במהלך הקלטת האלבום השלישי של "אילבן", "Thunk", איירונס עזב לטובת נגינת תופים עם "פרל ג'אם" (Pearl Jam), ומאט קמרון (Matt Cameron) ניגן על התופים בארבעת השירים הנותרים של האלבום. לאלבום הרביעי, "Avantegardedog", איירונס הוחלף בגרג אפצ'רץ' (Greg Upchurch), אבל חזר ללהקה לפני הקלטת האלבום החמישי, "Howling Book". ריק מארקמן (Ric Markmann) ניגן בס בהופעות, אבל לא באף אחד מהאלבומים. "אילבן" יצאה לסיבובי הופעות עם "פרל ג'אם", "סאונדגארדן" (Soundgarden), "קוינס אוף דה סטון אייג'" (Queens of the Stone Age) ו"קאנדלבוקס" (Candlebox) ויוהנס ושניידר הפכו לצוות מפיקים מוזיקליים מבוקשים, שעבדו באלבומים כגון: "Euphoria Morning" של כריס קורנל (Chris Cornell) ו-"Return of Saturn" של "נו דאוט" (No Doubt). רוב ההקלטות של "אילבן" נערכות באולפן הביתי שלהם, "11AD".
ב-1997, יחד עם כריס קורנל, הם הקליטו את העיבוד של שניידר ל"אווה מריה" של פרנץ שוברט, שיצא באלבום אוסף שירי חג המולד "A Very Special Christmas 3". ב-1999 תרמו יוהנס ושניידר בכתיבה, נגינה והפקה לאלבום "Euphoria Morning" של קורנל וגם יצאו איתו לסיבוב ההופעות שליווה את האלבום.
ב-2004 הלהקה תרמה את שיר הנושא, "Who's in Control", לסרט "Catwoman". השיר הולחן על ידי יוהנס ושניידר, אבל שניידר בלבד נרשמה כמבצעת ולא הלהקה.
באוגוסט 2009 הצטרף כגיטריסט, בסיסט, קלידן וזמר משנה, לסיבוב ההופעות של ה"סופרגרופ", "Them Crooked Vultures", הכוללת את סולן ה"פו פייטרז", דייב גרוהל, סולן "קוינס אוף דה סטון אייג'", ג'וש הום, ונגן הבס של לד זפלין, ג'ון פול ג'ונס.
בסוף 2009, השיר "Time for Miracles", שנכתב על ידי שניידר ויוהנס, הוקלט על ידי אדם למברט לסרט "2012".
באוקטובר 2010 הוציא יוהנס את אלבום הסולו הראשון שלו, "Spark", כהוקרה לשניידר המנוחה. יוהנס ואיירונס הם כיום חלק מלהקת "Spinnerette", בה יוהנס הוא כותב שירים עיקרי.
Enchanted
Enchanted (בעברית: קָסוּם או מְכוּשָׁף) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השלישי, Speak Now. השיר יצא לאור בשנת 2011, כמה שבועות אחרי יציאת האלבום, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל שיווקי מתוכו. סוויפט כתבה את השיר לבדה והפיקה אותו יחד עם נייתן צ'פמן. מבחינה מוזיקלית, השיר משלב סוגות מוזיקליות כמו פופ רוק וקאנטרי פופ. מבחינה לירית, השיר מדברת על התאהבותה של סוויפט באדם יאנג מאוול סיטי.
השיר ספג שבחים ביקורתיים מטעם מבקרי המוזיקה, שרבים מהם תיארו אותו כאחד משיריה הטובים ביותר של סוויפט. רוב שפילד מרולינג סטון דירג אותו במקום ה-14 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג". בנוסף לכך, השיר זכה להצלחה מסחרית רבה כאשר הגיע למקום ה-75 במצעד הבילבורד הוט 100, אף על פי שלא יצא כסינגל, תוך שהגיע למקום ה-44 במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד. הוא נכנס גם למצעד קנדה הוט 100.
רקע וכתיבה
בריאיון ל-, סוויפט תיארה את מה שעורר בה השראה לכתוב את "Enchanted" והצהירה כי:. בנוסף, היא הסבירה שהשימוש שלה במילה "wonderstruck" בשיר היה במכוון. היא הוסיפה כי המילה הוזכרה באחת מהשיחות שלהם.
בפוסט שלו היה כתוב:
ביקורת
"Enchanted" ספג שבחים ביקורתיים רבים מטעם מבקרי המוזיקה. רבים מהם טענו שזה אחד מהשירים הטובים ביותר של סוויפט, תוך שרוב שפילד מרולינג סטון דירג אותו כשיר ה-14 הטוב ביותר שלה. במגזין בילבורד הוא דורג במקום הרביעי ברשימת "10 השירים המוערכים ביותר של טיילור סוויפט". ב-Paste הוא דורג במקום השביעי ברשימת "158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג", תוך שב-Insider נקבע כי הוא אחד מ-"15 השירים הטובים ביותר בדיסקוגרפיה של טיילור סוויפט". בדיילי טלגרף ציינו אותו לשבח, תוך שתיארו אותו כאחד "מ-10 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט".
עם יציאתו, בגרדיאן שיבחו את השיר ונאמר שם כי "השיר מעט מעורפל וסוויפט מצליחה בדיוק רב לתפוס את הרגש באמצעותו".
הצלחה מסחרית
כאשר Speak Now יצא, הצליח השיר להתברג במקום ה-95 במצעד של קנדה הוט 100, מבלי שיצא כסינגל. כמו כן, התברג במקום ה-75 במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר מתוך האלבום, היות שהוא יצא כסינגל שיווקי מתוכו רק בשנת 2011. הוא הגיע למקום ה-11 במצעד שירי הקאנטרי הדיגיטליים והיה לאחד מהשירים הבודדים באלבום שהצליחו לעשות זאת. במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד, הוא הגיע למקום ה-44. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה.
בקנדה הוט 100 הוא דורג במקום ה-95. האודיו הרשמי שלו הועלה לראשונה ליוטיוב ב-24 ביולי 2018, שבע שנים לאחר צאתו המקורית. האודיו שלו זכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מעשר מיליון צפיות. קליפ המילים שלו שפורסם ב-17 במאי 2012, זכה להצלחה גם כן, כאשר הצליח לצבור למעלה מ-12 מיליון צפיות. אודיו נוסף של השיר שפורסם לקראת סוף שנת 2015, הצליח לצבור למעלה מ-4.1 מיליון צפיות. במהלך פרויקט של ביג משין רקורדס, פורסם ריאיון של סוויפט בנוגע לשיר, שצבר למעלה ממיליון צפיות. פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-60 מיליון השמעות.
הופעה
ההופעה החיה הראשונה של סוויפט עם "Enchanted" הייתה במהלך ספיישל חג ההודיה NBC Speak Now שהתקיים בנובמבר 2010 והציג את הכנות האלבום. סוויפט הופיעה בניו יורק עם כמה משיריו. השיר נכלל ברשימת השירים הקבועה של סיבוב ההופעות העולמי "Speak Now World Tour". במהלך סיבוב ההופעות העולמי "The 1989 World Tour" שנועד לקדם את אלבומה החמישי 1989, היא כללה ברשימת השירים שלו מאשאפ של "Wildest Dreams" ו-"Enchanted", אותו ביצעה באופן קבוע. סוויפט ביצעה את "Enchanted" בגרסה אקוסטית במהלך "The Red Tour" בהופעות שאירעו בלואיוויל, דנוור, לוס אנג'לס ופורטלנד.
סוויפט ביצעה את השיר במהלך סיבוב ההופעות החמישי שלה "Reputation Stadium Tour", בהופעה שאירעה באצטדיון מטלייף, ניו ג'רזי.
קרדיטים וצוות
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של Speak Now.
(בעברית: קָסוּם (גרסתה של טיילור)) היא הקלטה חוזרת של "Enchanted". היא יצאה לאור על ידי סוויפט ב-7 ביולי 2023, באמצעות חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי , ההוצאה החוזרת של אלבומה משנת 2010.
Reminiscence
Reminiscence (בעברית: זִכָּרוֹן) הוא המיני-אלבום הראשון של להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית אוורגלו. המיני-אלבום יצא לאור ב-3 בפברואר 2020, על ידי חברת התקליטים יואואה אנטרטיינמנט. מתוך המיני-אלבום יצא סינגל אחד בלבד והוא "Dun Dun".
המיני-אלבום הצליח להגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים שבקוריאה הדרומית.
רקע והפקה
בשנת 2020 הגיעה הפריצה הגדולה של הלהקה, כאשר הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Reminiscence. מתוך המיני-אלבום יצא הלהיט הבינלאומי "Dun Dun", שצבר למעלה מ-12 מיליון צפיות בפחות מיממה. הקליפ עצמו צבר למעלה מ-150 מיליון צפיות בשבועות בודדים. השיר הגיע למקום ה-85 במצעד השירים הקוריאנים החמים, למקום ה-61 במצעד השירים היפניים, ולמקום השלישי במצעד שירי העולם הדיגיטליים של בילבורד. השיר נמכר בלמעלה מ-1,000 עותקים בארצות הברית בדומה לסינגלים הקודמים של הלהקה.
דניס קיניונס
דניס מארי קיניונס אאוגוסט ׁ(בספרדית: Denise Marie Quiñones August; נולדה ב-9 בספטמבר 1980 בפונסה, פוארטו ריקו) היא דוגמנית ושחקנית טלוויזיה פוארטו ריקנית. מיס תבל 2001.
קריירה
בשנת 2001 נבחרה תחילה למיס פוארטו ריקו וייצגה את פוארטו ריקו בתחרות שנערכה במדינתה, בה זכתה במקום הראשון. בנוסף זכתה בתואר "מיס פוטוגניק" ובשני פרסים נוספים. כמיס תבל החדשה עברה להתגורר בניו יורק.
לאחר סיום שנת כהונתה כמיס תבל, החלה קיניונס ללמוד בבית ספר לקולנוע וטלוויזיה בניו יורק, ומאז היא עוסקת במשחק. השתתפה בסדרות טלוויזיה בעיקר בתפקידים מניצבת וביט ועד שחקנית אורחת. תפקידיה המשמעותיים הם במיני-סדרה "יומני בדפורד" ובסדרה הפוארטו ריקנית "Incógnita".
פקיצטוס
פקיצטוס (שם מדעי: Pakicetus) הוא סוג נכחד של יונק טורף ממשפחת הפקיצטיים. הפקיצטוס היה אנדמי ליבשת אסיה, והוא חי בתקופת האאוקן, לפני כ-52 עד 48 מיליוני שנים. בעבר שויך למשפחת הפרוטוצטיים, אולם כיום משויך למשפחה נפרדת, פקיצטיים.
מאובני הפקיצטוס הראשונים התגלו בפקיסטן, ומכאן שמו. הם נמצאו באזורים שהיו בעבר (בזמן שהפקיצטוס חי) אזורי החוף של ים טתיס. בתחילה חשבו כי המאובן הראשון, גולגולת בודדה, היה של מזוניכיד, אולם שני החוקרים גינגריץ' וראסל זיהו אותו כלווייתן קדום לפי מאפייני האוזן הפנימית שלו, שהיו ייחודיים ללווייתנים. שלדים שלמים של פקיצטוס התגלו ב-2001, והם חשפו כי הפקיצטוס היה כנראה חיה יבשתית שגודלה כגודל זאב.
תיאור
בהתבסס על גודל הגולגולת ועל חלקי השלד של הפרטים שנמצאו מקובל לחשוב שפרטים של פקיצטוס נעו באורך שבין מטר לשניים.
הפקיצטוס נראה שונה מאוד מהלווייתנאים המודרניים וצורת גופו דמתה יותר לשל יונקים שוכני קרקע. להבדיל מהלווייתנאים המאוחרים יותר היו לו ארבע רגליים ארוכות ומתפקדות. לפקיצטוס היה אף ארוך, שיניים האופייניות לטורף, צוואר ארוך ומובחן וזנב ארוך. כמו ברוב היונקים היבשתיים האף היה ממוקם בקצה החוטם.
ניסיונות שחזור שונים שנעשו בעקבות גילויים של שלדים מורכבים מתארים את הפקציטוס בדרך כלל כמכוסה בפרווה אך ככל הנראה בגלל קרבתם האבולוציונית להיפופוטמים סביר יותר להניח כי גופם היה מכוסה בפרווה דלילה יחסית.
המאובן הראשון שהתגלה היה מורכב מגולגולת לא שלמה שכללה את עצם הקודקוד וחלקים מהלסת התחתונה וכמה שיניים. בהתבסס על הפרטים בשיניים הטוחנות שוער שהפקיציטוס ידע לקרוע בשר. שחיקה בצורת חריצים על הטוחנות הראתה שהפקיצטוס חיכך את שיניו בעת שאכל. בגלל שיניו, משערים שהפקיצטוס אכל דגים וחיות קטנות אחרות, השיניים גם מרמזות שלפקיצטוס היו גם אבות אבולוציוניים אוכלי-בשר וגם כאלה צמחוניים.
בתרבות
יונק זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
ארזניתיים
ארזניתיים או אדריאניקטיים (שם מדעי: Adrianichthyidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת החניתאים החיים במים מתוקים ומים מליחים באסיה מהודו עד יפן ועד דרום-מזרח אסיה באינדונזיה ומלזיה. בעבר היא השתייכה לסדרת הגמבוזאים.
מאפיינים
אורך דגים אלה 1.5–17 סנטימטרים, והם בעלי גוף מוארך וראשים קטנים מעוגלים. הם בעלי עצם מיוחדת בזנבם ולסת צרה ומחודדת. במינים אלה הנקבות פולטות את ביציהן למים והזכרים מפרים אותם חיצונית. מספר מינים הם בעלי הפריה פנימית והם משריצים צאצאים חיים, בעוד אחרים נושאים את הביצים על סנפירי האגן שלהם עד בקיעתם.
לארי ג'ונסון (כדורסלן)
לארי דמטריק ג'ונסון (באנגלית: Larry Demetric Johnson; נולד ב-14 במרץ 1969 בטיילר שבטקסס) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הפורוורד בקבוצות שארלוט הורנטס וניו יורק ניקס, ונחשב לאחד מטובי הפורוורדים ב-NBA במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. ג'ונסון פרש מכדורסל בגיל 32 בלבד בשל פציעות שעבר.
ראשית הקריירה
ג'ונסון נולד בטיילר שבטקסס והחל את קריירת המכללות שלו במכללת אודסה בעונת 1988/1989. מאוחר יותר הצטרף לקבוצתה של אוניברסיטת נבדה בלס וגאס (UNLV), שם שיחק תחת המאמן ג'רי טרקניאן.
לצד שחקני NBA נוספים לעתיד בדמותם של סטייסי אגמון וגרג אנתוני, הוביל ג'ונסון את אוניברסיטת נבדה להעפלה למשחק הגמר של טורניר אליפות המכללות בשנת 1990, שם פגש עמה את אוניברסיטת דיוק שהובלה על ידי המאמן מייק ששבסקי והשחקן כריסטיאן לייטנר. ג'ונסון קלע במשחק 22 נקודות והוריד 11 ריבאונדים, בדרך לניצחון קבוצתו בתוצאה 73–103. בנוסף לזכייתה באליפות המכללות שברה UNLV את שיאי ה-NCAA הן בהפרש הגדול ביותר של ניצחון והן בתוצאה הגבוהה ביותר במשחק הגמר של המכללות.
על אף ששיחק שנתיים בלבד באוניברסיטת UNLV, ג'ונסון מדורג במקום ה-12 בתולדות האוניברסיטה בקליעות ובמקום השביעי בלקיחת ריבאונדים. בשנת 2002 הוא הוכנס להיכל התהילה לספורט של האוניברסיטה יחד עם שניים מחבריו לקבוצה במדיה, סטייסי אגמון וגרג אנתוני.
קריירה ב-NBA
ג'ונסון נבחר במקום הראשון בדראפט ה-NBA ב-1991, על ידי קבוצת שארלוט הורנטס. בעונתו הראשונה בליגה,, השיג ג'ונסון ממוצעי "דאבל דאבל" של 19.2 נקודות ו-11 ריבאונדים, וזכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. באותה שנה הוא השתתף גם בתחרות ההטבעות במסגרת סוף-שבוע האולסטאר שהתקיים באורלנדו, וסיים במקום השני אחרי סדריק סבאלוס. על אף הצלחתו האישית שארלוט לא הגיעה להישגים באותה עונה.
בעונת נבחר ג'ונסון לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר של ה-NBA, ובכך הפך לשחקן הראשון בתולדות ההורנטס שמגיע להישג זה. הוא הגיע ליכולת השיא שלו באותה עונה כאשר פתח בחמישייה בכל 82 משחקיה של שארלוט, והשיג ממוצעים של 22.1 נקודות ו-10.5 ריבאונדים למשחק, שבזכותם נבחר לתואר החמישייה השנייה של העונה. הוא הוביל את שארלוט להעפלתה הראשונה למשחקי הפלייאוף, שם ניצחה את בוסטון סלטיקס בסיבוב הראשון לפני שהפסידה לניו יורק ניקס בחצי גמר המערב. יחד עם שחקנים כמו אלונזו מורנינג, מאגסי בוגס ורקס צ'פמן, הוביל ג'ונסון קבוצה שזכתה לפופולריות רבה במהלך תחילת ואמצע שנות ה-90. כינויו הנפוץ היה ראשי התיבות של שמו, "LJ".
לפני עונת חתם ג'ונסון על חוזה יוקרתי בהורנטס בשווי 84 מיליון דולר ל-12 שנים, אך החמיץ 31 משחקים באותה עונה בשל פציעה בגבו. בקיץ שלאחר העונה הוא השתתף עם נבחרת ארצות הברית באליפות העולם 1994 וזכה עמה במדליית הזהב. בראשית שנותיו בליגה התמחה ג'ונסון בעיקר במשחק מתחת לסל, אך לאחר ששב מפציעתו פיתח יכולות משחק מגוונות ובמיוחד את יכולת הקליעה משלו ממרחק. בעונת הוא השיג ממוצעים של 18.8 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק ונבחר בשנית למשחק האולסטאר. הוא קלע 81 שלשות באותה עונה - כמעט 60 יותר מאשר בכל שלוש העונות הקודמות יחד.
בעקבות סכסוך שנוצר בין ג'ונסון ומורנינג, נאלצה שארלוט להעביר את מורנינג למיאמי היט ב-1995. כעבור שנה עזב גם ג'ונסון את הקבוצה, והועבר לניו יורק ניקס. בעונתו הראשונה בניו יורק,, העמיד ג'ונסון שיאי קריירה שליליים של 12.8 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק. בעונה הבאה הוא שיפר את ממוצעיו ל-15.5 נקודות ו-5.7 ריבאונדים. על אף שלא הצליח לחזור למעמד כוכב העל לו זכה בתקופתו בשארלוט, היה לאהוב האוהדים של ניו יורק ולשחקן המוביל, יחד עם פטריק יואינג, של הקבוצה שהייתה אחת מהחזקות במזרח בסוף אותו עשור.
בעונת היה ג'ונסון שחקן מפתח בזכייתה של הניקס באליפות המזרח והעפלתה לסדרת גמר ה-NBA. במשחק השלישי בסדרת גמר המזרח, מול אינדיאנה פייסרס, ביצע ג'ונסון את המהלך שהכריע לזכות קבוצתו את המשחק - הוא קלע סל וסחט עבירה מאנטוניו דייוויס, בדרך למהלך של שלוש נקודות ולניצחון בתוצאה 91–92. לאחר ניצחון בתוצאה 2–4 בסדרה כולה פגשה ניו יורק את סן אנטוניו ספרס בסדרת הגמר הארצית. ג'ונסון הפגין יכולת חלשה במיוחד באותה סדרה, שכונתה על ידי ביל וולטון כ"בושה למשחק הכדורסל". ניו יורק הפסידה את אותה סדרה בתוצאה 1–4 ולא הצליחה לזכות באליפות הליגה.
באוקטובר 2001 הודיע ג'ונסון על פרישה מכדורסל בגיל 32 בלבד, בעקבות פציעות מתמשכות בגבו מהן סבל במשך מספר שנים.
Mass Effect 2
Mass Effect 2 הוא משחק פעולה ותפקידים שפותח על ידי חברת BioWare והופץ על ידי EA. המשחק יצא לפלטפורמות: Microsoft Windows, Xbox 360, PlayStation 3. המשחק הוא השני בסדרת Mass Effect.
משחקיות
המפה של Mass Effect 2, היא בעצם גלקסיה שנמצאת על מפה. רוב המשימות קרביות. ככל שהשחקן משלים יותר משימות, יותר אפשרויות נפתחות. בנוסף, אם השחקן משלים יותר משימות, יותר כוחות של הדמות נפתחות וכך השחקן גם הופך ליותר חזק.
ציונים
המשחק קיבל את פרס באפט"א למשחקים למשחק הטוב ביותר.
פיון או'שיי
פיון או'שיי (באירית: Fionn O'Shea; נולד ב-2 בינואר 1997) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אירי.
ביוגרפיה
או'שיי למד בקולג' גונזגה ברנלה, דבלין. הוא המשיך להתאמן בבית הספר ויז'ן לדרמה בדבלין.
קריירה
בשנת 2009, הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בסרט עלילתי, כשגילם ילד יתום בסרט הקולנוע "A Shine of Rainbows". בין 2009 ל-2012 הוא הופיע בסדרה "רוי", סדרת טלוויזיה אירית-בריטית מונפשת לילדים.
בשנת 2016, הוא שיחק לצד ניקולס גאליצין, בדרמה הקומית האירית, שד נאה. על משחקו בסרט היה מועמד לפרס הקולנוע האירי בקטגוריית השחקן בתפקיד ראשי ולפרס הכוכב העולה.
בשנת 2019, הוא שיחק בתפקיד משנה בסרט הדרמה "אחרי המלחמה". בשנת 2020, הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע הלהט"בי "לצאת עם אמבר", ובמיני סדרה אנשים נורמלים.
בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע צ'רי. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע, "Wolf".
רוביל סרסור
רוביל סרסור (בערבית: روبل صرصور; נולד ב-17 באוגוסט 1983) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
סרסור התחיל את הקריירה שלו בהפועל כפר קאסם ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה. בעונת ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק הליגה נגד הפועל תל אביב. ב-11 באוגוסט 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0–5 נגד בשקימי. בעונת 2010/2011 חלה ירידה במעמדו של סרסור והוא הושאל להפועל בני לוד מהליגה הלאומית אחרי 15 שנה בפתח תקווה.
ביולי חתם בהפועל כפר סבא. בדצמבר חזר לליגת העל כאשר חתם בהפועל עכו עד לסיום העונה.
בספטמבר סיכם במ.ס. כפר קאסם מליגה א'. ב-23 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בכפר קאסם בניצחון 1–3 נגד מכבי עירוני עמישב פתח תקווה במסגרת גביע המדינה. את העונה סרסור סיים עם 12 שערי ליגה ו-4 נוספים בגביע.
אנריקו לטה
אנריקו לטה (באיטלקית: Enrico Letta; נולד ב-20 באוגוסט 1966 בפיזה, טוסקנה) הוא כלכלן ומדינאי איטלקי שכיהן כראש ממשלת איטליה במשך כשנה (אפריל 2013 - פברואר 2014), מטעם המפלגה הדמוקרטית האיטלקית, מפלגת שמאל - מרכז הגדולה באיטליה.
קורות חיים
בצעירותו היה לטה חבר במפלגה הנוצרית-דמוקרטית. בגיל 32 היה לשר הצעיר ביותר בממשלות איטליה מאז מלחמת העולם השנייה, וכיהן כשר לענייני אירופה (בשנים 1998-1999) בממשלת המרכז-שמאל של מאסימו ד'אלמה וכשר התעשייה (בשנים 1999-2001) בממשלותיהם של ד'אלמה וג'וליאנו אמאטו. בבחירות של 2001 נבחר לראשונה לפרלמנט מטעם המפלגה "מרגריטה - דמוקרטיה היא חופש", שעמדה בראש גוש המרכז-שמאל, אך הפסידה בבחירות.
בשנים 2004–2006 כיהן כחבר בפרלמנט האירופי, ועם חזרת גוש המרכז-שמאל לשלטון בראשותו של רומנו פרודי ב-2006 כיהן כמזכיר מועצת השרים, עד נפילת ממשלת פרודי ב-2008.
ב-2007, כשקמה המפלגה הדמוקרטית ממיזוג של מספר מפלגות מרכז-שמאל, התמודד לטה על ראשה, והגיע למקום השלישי עם כ-11 אחוזים מהקולות. בבחירות על ראשות המפלגה ב-2009 תמך בפייר לואיג'י ברסאני שניצח בהן, ואחר כך נבחר לטה לסגן מזכיר המפלגה.
אחרי הבחירות שהתקיימו בפברואר 2013, בהן זכתה המפלגה הדמוקרטית בראשותו של ברסאני במספר הגדול ביותר של מושבים אך לא הצליחה להקים קואליציה, נכנסה איטליה לתקופה של כאוס פוליטי. לאחר שברסאני נכשל בניסיון להקים ממשלה, ואף נכשל בקידום מועמדותו של פרודי לנשיאות, הוא התפטר מראשות המפלגה. הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו, שלנוכח אי ההצלחה של הפרלמנט החדש לבחור לו מחליף נבחר לכהונה נוספת, הטיל ב-24 באפריל על לטה להקים ממשלה חדשה.
לטה הצליח להקים קואליציה יחד עם מפלגת הימין של סילביו ברלוסקוני, ומפלגת המרכז של ראש הממשלה הקודם מריו מונטי (אך בלא ששניהם כיהנו בממשלה), וממשלתו הושבעה ב-28 באפריל 2013. ב-14 בפברואר 2014 הגיש לטה את התפטרותו מהתפקיד, לאור הדחתו מהנהגת המפלגה הדמוקרטית האיטלקית, לאחר שיריבו, מתאו רנצי, נבחר להחליפו בראשות המפלגה. ב-22 בפברואר 2014 סיים לטה את כהונתו.
לאחר התפטרותו, לטה פרש בתחילה מהפוליטיקה, ועזב את איטליה כדי לקבל מינוי כדיקן של בית הספר לעניינים בינלאומיים בסיינס פו בפריז. במרץ 2021, מזכיר הפלגה הדמוקרטית, ניקולה זינגארטי, התפטר מתפקידו לאחר מתח גובר בתוך המפלגה. חברים בולטים רבים במפלגה ביקשו מלטה להפוך למנהיג החדש; לאחר מספר ימים הודיע ​​לטה כי יחזור לאיטליה כדי לקבל את המועמדות, והוא נבחר למזכיר חדש ב-14 במרץ 2021. ב-4 באוקטובר 2021, נבחר לטה לבית הנבחרים של איטליה כנציג מחוז סיינה.
מפלגתו תמכה בממשלת האחדות של מריו דראגי. היה מדובר בממשלת טכנוקרטית שזכתה לתמיכת רוב סיעות הפרלמנט האיטלקי.
בשנת 2022, לקראת הבחירות הפרלמנטריות באיטליה. הוא עמד בראש קואליציה המרכז שמאל. במערכת הבחירות, הקואליציה לא השיגה רוב ומפלגתו הייתה השנייה בגודלה. לטה הודה בתבוסה והתפטר מתפקיד מזכיר המפלגה.
ג'רום פלין
ג'רום פלין (באנגלית: Jerome Flynn, נולד ב-16 במרץ 1963) הוא שחקן וזמר אנגלי. ידוע בשל תפקידיו בסדרה "חייל, חייל" של רשת ITV הבריטית, ובסדרה "משחקי הכס", שם הוא משחק את שכיר החרב ברון. הוא היה חבר הצמד המוזיקלי הבריטי רובסון וג'רום.
ביוגרפיה
פלין נולד בעיירה ברמולי, במחוז קנט. הוא בנו של השחקן והזמר אריק פלין ופרן פלין, מורה לדרמה. לפלין אח, דניאל, אף הוא שחקן, ואחות. יש לו אף אח ואחות למחצה מאשתו השנייה של אביו. אחיו למחצה, ג'וני, הוא מוזיקאי ושחקן.
בשנת 1986 הופיע בפרק הפתיחה של "לונדון בוערת". ב-1988 שיחק בדרמה "הפחד" של רשת ITV. בשנת 1992 שיחק במספר פרקים בדרמת המשטרה "בין השורות". בשנות התשעים שיחק בסדרה "חייל, חייל" את רב"ט פאדי גרייבי. הוא שיחק שם יחד עם רובסון גרין. לאחר שביצעו יחדיו בסדרה את השיר "Unchained Melody" של ה-Righteous Brothers, הוצפה רשת השידור בבקשות לקנות את הסינגל. גרין ופלין שוכנעו על ידי המפיק המוזיקלי סיימון קאוול להקליטו כסינגל תחת שם הבמה רובסון וג'רום. הסינגל הגיע במצעד הסינגלים הבריטי למקום הראשון בשנת 1995 במשך שבעה שבועות ומכר קרוב לשני מיליון עותקים. השניים הקליטו מספר להיטים נוסף שגם כבשו את מצעדי המוזיקה.
לאחר סיום הסדרה "חייל, חייל" בשנת 1997, שיחק בסדרה "Ain't Misbehavin" (יחד עם רובסון גרין), ושנתיים לאחר מכן בדרמת המשטרה "Badger". באותה שנה שיחק את בובי צ'רלטון בסרט "Best". על הבמה שיחק במחזה ההוקרה "Jus' Like That" לקוסם טומי קופר. בשנת 2007 הפיק ושיחק בסדרת סרטים קצרים עצמאיים, "מעשיות רוּד" (על שם הדמות אותה שיחק, ג'רום רוד).
בשנת 2010 נודע כי פלין לוהק לסדרה "משחקי הכס", המבוססת על ספריו של ג'ורג' ר. ר. מרטין, של רשת HBO בתפקיד ברון. הוא הופיע בסדרה "אז אתה חושב שאתה ממשפחת המלוכה?", שם נתגלה כי הוא צאצא ישיר של אוליבר קרומוול (דרך בנו, הנרי קרומוול) וכן צאצאם של מלכי אנגליה אדוארד הראשון, אדוארד השני ואדוארד השלישי.
פלין משחק בסדרה "רחוב ריפר" (Ripper Street) של רשת BBC, לצד השחקן מת'יו מקפדיין.
בשנת 2016 השתתף בסדרה מראה שחורה בפרק השלישי של עונה 3 - שתוק ורקוד
בשנת 2017 שיחק בסרט "לאהוב את וינסנט", אודות חיו של וינסנט ואן גוך.
חייו האישיים
פלין מתגורר כיום במחוז פמברוקשייר, בדרום מערב ויילס. הוא מקיים אורח חיים על פי הגורו הבאלינזי, ראטו באגוס, והשקיע בחברת השקעות שהתמוטטה לאחר חשיפת הונאת פונזי בה.
הוא אחיו למחצה של השחקן והמוזיקאי ג'וני פלין.
בגיל 18, אימץ אורח חיים צמחוני, ומאז משמש כפטרון של ה-Vegeterian Society. בשנת 2016, אימץ אורח חיים טבעוני. על כך אמר כי
סטיב יאנג
ביוגרפיה
יאנג נולד בסולט לייק סיטי שביוטה, בן למשפחה מורמונית, אמונה שהוא דבק בה גם בחייו הבוגרים. הוא למד בתיכון בגרינוויץ' שבקונטיקט והצטיין בפוטבול, כדורסל ובייסבול.
קריירה בליגת המכללות
בשנים 1981 עד 1983 שיחק פוטבול באוניברסיטת בריגהאם יאנג ביוטה. החל מעונתו השנייה היה הקוורטרבק הפותח של הקבוצה, בעונתו האחרונה הוביל את הקבוצה למאזן 1-11 וזכייה במשחק ההולידיי בול בו גברה בריגהם יאנג על אוניברסיטת מיזורי. יאנג הוביל בעונה זו את כל שחקני ה-NCAA בהשלמת מסירות (306), באחוזי השלמת מסירות (71.3%), ביארדים במסירה (3,902), בטאצ'דאונים במסירה (33) ובמדד היעילות לקוורטרבק. מאפיין בולט שלו כשחקן היה יכולת הריצה שבזכותה רשם עוד 8 טאצ'דאונים ו-444 יארד באותה עונה. הוא סיים שני בבחירה לגביע הייזמן ונבחר לנבחרת העונה ב-NCAA. על הישגיו נבחר ב-2001 להיכל התהילה של פוטבול המכללות.
קריירה בליגת הפוטבול האמריקאית ובליגת ה-NFL
ב-1984 חתם יאנג על חוזה ל-10 שנים תמורת 40 מיליון דולר בקבוצת לוס אנג'לס אקספרס מליגת הפוטבול האמריקאית (USFL). הייתה זו ליגה מקצוענית בתחילת דרכה שניסתה להתחרות בליגת ה-NFL ויאנג היה מהשחקנים הצעירים הבולטים שהחלו בה את דרכם. יאנג שיחק בקבוצה במשך שתי עונות בטרם התפרקה הקבוצה והליגה כולה.
יאנג נבחר בבחירה הראשונה בדראפט ההשלמה של ה-NFL על ידי טמפה ביי באקנירס. הבאקנירס היו מהקבוצות הגרועות בליגה ובשתי העונות בהן שיחק יאנג בשורות הקבוצה הוא סיים במאזן של 16-3 כקוורטרבק פותח. באפריל 1987 עבר יאנג בטרייד לסן פרנסיסקו 49' בתמורה לבחירות דראפט בסיבוב השני והרביעי.
בסן פרנסיסקו שימש יאנג כמחליפו של הקוורטרבק הפותח ג'ו מונטנה, בעונות 1987 עד 1990 שותף ב-35 משחקים מהם פתח ב-10 והציג יכולת טובה כמחליף. בשנים אלו זכה עם הקבוצה בסופרבול XXIII ובסופרבול XXIV.
בסיום עונת 1990 נפצע מונטנה ונאלץ לעבור ניתוח בכתפו שהשבית אותו ממשחק בעונת 1991. יאנג קיבל את תפקיד הקוורטרבק הפותח של הקבוצה. הוא סיים את העונה במאזן של 5-5 והחמיץ במהלכה חמישה משחקים בשל פציעה בברכו. בעונה זו רשם 2,517 יארד ו-17 טאצ'דאונים במסירה. סן פרנסיסקו לא העפילה באותה עונה לפלייאוף.
עונת 1994 הייתה עונת השיא בקריירה של יאנג. הוא הוביל את סן פרנסיסקו למאזן 3-13. הוא נבחר בפעם השנייה ל-MVP של הליגה לאחר שהשיג 3,969 יארד במסירה, 35 טאצ'דאונים (ראשון בליגה), 70.3% השלמת מסירות (ראשון בליגה) ומדד יעילות של 112.8 נקודות, שיא NFL. לכך הוסיך גם 7 טאצ'דאונים בריצה. בפלייאוף העפילו סן פרנסיסקו לסופרבול XXIX. במשחק גברה הקבוצה על סן דייגו צ'רג'רס 26-49. יאנג הצטיין במשחק, קבע שיא סופרבול עם 6 טאצ'דאונים במסירה, מסר ל-325 יארד וכן היה הרץ המוביל במשחק עם 49 יארד נוספים. על הצטיינותו זכה בתואר ה-MVP של המשחק.
בשתי העונות הבאות החמיץ יאנג תשעה משחקים בשל פציעות שונות. בשתי העונות הודחה סן פרנסיסקו בפלייאוף על ידי גרין ביי פאקרס. בעונת 1997 השיגה הקבוצה את המאזן הטוב בליגה 3-13, אך הפסידה שוב בפלייאוף לגרין ביי. בעונת 1998 קבע שיאי קריירה של 4,170 יארד ו-36 טאצ'דאונים במסירה. בפלייאוף גברה סן פרנסיסקו על גרין ביי פאקרס, אך הפסידה בגמר ה-NFC לאטלנטה פלקונס. עונת 1999 הייתה האחרונה בקריירה של יאנג. הוא סבל מזעזוע מוח במחזור השלישי, פציעה שרמה לו להחמיץ את שאר העונה, בסיומה החליט לפרוש בשל השפעות זעזועי המוח שספג לאורך הקריירה.
חייו האישיים
יאנג נשוי לדוגמנית העבר ברברה גראהם ואב לארבעה ילדים. הוא בעל תואר ראשון בניהול ותואר JD במשפטים, שניהם מאוניברסיטת בריגהאם יאנג.
עונה סדירה
מקרא טבלה:
Att - ניסיונות מסירה, Comp - מסירות מוצלחות, Pct - שיעור מסירות מוצלחות, Yds - כמות יארדים במסירה, Y/A - כמות יארדים לניסיון מסירה, TD - טאצ'דאונים במסירה, Int - מסירות שנחטפו, Rtg - קוורטרבק רייטינג (מדד יעילות), Avg - ממוצע יארדים לניסיון ריצה, Sack - סאק (הפלה על ידי ההגנה), Yds - כמות יארדים שאבדו כתוצאה מההפלות, Fum - השמטות כדור, Lost - השמטות שהובילו לאיבוד כדור.
יחסי דומיניקה–צרפת
יחסי דומיניקה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית דומיניקה לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה
היחסים של דומיניקה עם צרפת הם יחסים חמים וידידותיים, צרפת עזרה פעמיים לדומיניקה כאשר נקלעה לאסונות טבע. פעם אחת ב-2005 כאשר תקפה את האי סופה טרופית בשם "אריקה", ופעם אחת בשנת 2017 כאשר תקף את האי ההוריקן מריה. צרפת תורמת רבות לדומיניקה גם בחקר ההוריקנים המשתוללים באי ותרמה כספים רבים לכך.
משלחת נוספת השתתפה במשלחת ONE PLANT כשבועיים לאחר מכן, ב-12 בדצמבר 2017.
גרסיה (ברצלונה)
גרסיה (בספרדית: Gràcia) הוא אחד מעשרת מחוזות ברצלונה שבספרד. המחוז נקרא גם מחוז מס' 6 והוא מורכב מהשכונות וילה דה גראסיה, ולקארקה אי אלס פאניטנס, אל קול, לה סלוט, וקמפ ד'אן גראסו אי גראסיה נובה. המחוז גובל במחוזות אישמפלה מדרום, סריה-סנט ג'רבסי ממערב והורטה-גווינרדו ממזרח. גרסיה הייתה בעבר עירייה עצמאית במשך מאות שנים לפני שסופחה רשמית לברצלונה ב-1897.
אטרקציית התיירות הבולטת ביותר ברובע זה היא ללא ספק מתחם הגנים פארק גואל (Parc Güell) שתוכנן על ידי האדריכל הקטלאני אנטוני גאודי. החיים התוססים בסמטאות הרבוע אשר מלאות בברים, מסעדות וחנויות הופכות את הרובע הזה לאחד האזורים האטרקטיביים ביותר בעיר.
בשנת 2005 חיו בגרסיה 120,087 תושבים. מחוז גרסיה משתרע על פני 4.19 קמ"ר. זהו הרובע הקטן ביותר בברצלונה, והשני בצפיפות האוכלוסין שבו.
האגודה היהודית להוצאה לאור
האגודה היהודית להוצאה לאור (באנגלית: Jewish Publication Society of America) היא חברה ללא כוונת רווח לפרסום ספרים יהודיים באנגלית.
החברה נוסדה בשנת 1888 בפילדלפיה על ידי הרב הרפורמי יוסף קראוסקופף ואחרים בעקבות תהליך של התחזקות בקרב יהודי ארצות הברית.
בשנת 1893 התמנתה הנרייטה סאלד למזכירת המערכת וחברת ההנהלה הראשית של האגודה. בעבודתה עסקה לא רק בענייני מנהלה, אלא תרגמה בעצמה וערכה ספרים וקבצים שונים, בהם "ספר השנה ליהודי אמריקה".
האגודה לא רק תרגמה ספרים קיימים אלא גם יזמה תחרויות לכתיבת ספרים בעלי תוכן יהודי.
Sweeter than Fiction
Sweeter Than Fiction (בעברית: מתוק יותר מבידיון) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך פסקול הסרט "צ'אנס אחרון", One Chance: The Incredible True Story of Paul Potts: Motion Picture Soundtrack. השיר יצא לאור ב-21 באוקטובר 2013, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-34 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע והוצאה
המפיק של "צ'אנס אחרון", סיימון קאוול, פנה לסוויפט והציע לה להיות מעורבת בפרויקט. השיר נכתב בשיתוף עם ג'ק אנטונוף, שטען ש-"Sweeter Than Fiction" בעל אווירה של ג'ון יוז ופרסם בטוויטר שהוא "[אהב] לעבוד עם סוויפט". בנוסף לכך, השיר הופק על ידי סוויפט ואנטונוף והוא שיר בסגנון הפופ מסטיק והסינת'פופ.
סוויפט סיפרה בריאיון ל-Taste of Country שהיא ראתה את הסרט כסיפור אהבה והוסיפה כי:
השיר הופץ כסינגל השיווקי הראשון מפסקול הסרט בפלטפורמות הדיגיטליות ב-21 באוקטובר 2013. לאחר יציאתו, הודתה סוויפט כי היא נאלצה להתמודד מול חברת התקליטים שלה ביג משין רקורדס, שסירבה לתת יד בהוצאת השיר בטענה שסוויפט לא צריכה להוציא שירים בין אלבום לאלבום. בהמשך, טענה סוויפט כי "חברת התקליטים שלי (ביג משין רקורדס) הציבה בפניי עובדה שאני לא מוציאה שירים חדשים עד שאני לא מוציאה אלבום חדש, אך הפצרתי בפניה שאני חייבת לקחת חלק בסרט הזה".
הרכב
"Sweeter than Fiction" הוא שיר בעל גוון רוק, הכולל בתוכו גם את סוגת הפופ מסטיק. בנוסף לכך, הוא מושפע מסוגת הסינת'פופ ומהגל החדש. מבקרי מוזיקה טענו שהוא מזכיר את הפופ של שנות ה-80 של המאה ה-20. השיר תואר כ"אופטימי" הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינה לירית. הוא נכתב בסולם סי מז'ור. השיר בעל מפעם של 135 פעימות לדקה, ואורכו שלוש דקות וחמישים ארבע שניות.
ביקורת
השיר ספג שבחים ביקורתיים מטעם מבקרי המוזיקה. באנטרטיינמנט ויקלי שיבחו את גישתה האופטימית והחיובית של סוויפט, תוך שתיארו את השיר כ"ממכר". רייצ'ל מקריידי מ-US Weekly הרגישה ש-"Sweeter Than Fiction" הוא שיר "שמסתמן להיות חלק משאר הלהיטים בקריירה שלה". ג'נה האלי רובנשטיין מ-MTV תיארה את השיר כ"שיר פופ המעוצב בצורה מופתית" והוסיפה שהוא "אמור לעשות את העבודה שלו בסרט". קרל ויליוט מ-Idolator כינה את השיר "די נהדר". ברולינג סטון הוא דורג במקום ה-213 ברשימת "כל 229 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
לארי בוסאקה מ-Spin הפנה כלפי השיר ביקורת מעורבת. הוא טען כי "אף על פי ש-"Sweeter than Fiction" לא פורץ דרך, אני צריך לציין שהוא קליט מדי".
פרסים ומועמדויות
השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-71, בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר", אך הפסיד לשיר "Ordinary Love" של יו 2.
הצלחה מסחרית
"Sweeter than Fiction" הופיע לראשונה במקום ה-34 במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לשירה ה-43 של סוויפט שעשה זאת, מה שהפך אותה לאישה השנייה בהיסטוריה שעשתה זאת אחרי זמרת הגוספל אריתה פרנקלין. בנוסף לכך, הוא היה לשירה החמישי של סוויפט הלקוח מסרט שהצליח להיכנס לארבעים הגדולים במצעד, כשהקודמים לכך היו "Crazier" מהסרט "האנה מונטנה: הסרט" שהגיע למקום ה-17 בשנת 2009, "Today Was a Fairytale" מהסרט "יום האהבה" שהגיע למקום השני בשנת 2010 ושני השירים "Safe & Sound" ו-"Eyes Open" מהסרט "משחקי הרעב" שהגיעו למקומות ה-30 וה-19 בהתאמה. במצעד השירים הדיגיטליים, "Sweeter than Fiction" הגיע למקום השישי עם למעלה מ-114,000 הורדות בסך הכול. זהו השיר ה-28 של סוויפט שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד השירים הדיגיטליים ובכך הפכה לאישה השנייה בהיסטוריה שעשתה זאת אחרי הזמרת ריהאנה.
קרופניק (מרק)
מרק קרופניק הוא מרק גריסים ופטריות סמיך מהמטבח הפולני, הבלרוסי והאוקראיני. המרק מכיל גם ירקות שונים - בדרך כלל בצל, גזר וסלרי, לעיתים גם תפוחי אדמה. הגרסה הקלאסית של המרק צמחונית, אך קיימות גם גרסאות בהן מתווספות למרק קוביות בשר ועצמות.
המרק עשוי ממוצרי יסוד זולים, ולכן נחשב כמזון עממי.
נהוג להגיש את המרק בליווי לחם שיפון.
אלברטו קובה
אלברטו קוֹבָה (באנגלית: Alberto Cova; 1 בדצמבר 1958) הוא אתלט עבר איטלקי שהתחרה בריצות ארוכות. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), אלוף עולם (הלסינקי 1983) וזוכה באליפות אירופה באתלטיקה במדליות זהב (אתונה 1982) וכסף (שטוטגרט 1986) בריצות 10,000 מטר.
ביוגרפיה
אלברטו קובה נולד ב-1958 בעיר אינבריגו שבמחוז קומו, איטליה. את הקריירה הספורטיבית שלו החל ב-1981 ועד פרישתו ב-1988 הפך לאלוף אולימפי ואלוף עולם. בנוסף היה קובה 14 פעמים אלוף איטליה באצטדיונים, באולמות ובמרוצי שדה. קובה אימץ סגנון ריצה שאיפשר לו לשמור כוחות לאורך המירוץ ולפתוח בספרינט לקראת קו המטרה. סגנון זה איפשר לו לזכות באליפות העולם ב-1983 ובאולימפיאדה ב-1984.
אחרי פרישתו מספורט נבחר לחבר מועצה במחוז אוליגאטו קומסקו. ב-1994 נבחר כציר בבית המחוקקים כנציג מחוז אוליגאטו קומסקו מטעם מפלגת פולו דלה ליברטה. ב-1996 ניסה להיבחר שנית אך נכשל.
1981
בגביע אירופה באתלטיקה שנערכה בזאגרב, יוגוסלביה סיים קובה במקום השישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:45.48 דקות.
1982
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במילאנו, איטליה זכה קובה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 7:54.12 דקות אחרי פטריס אילג ממערב גרמניה (7:53.50 דקות) ולפני ואלרי אברמוב  מברית המועצות (7:54.46 דקות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון זכה קובה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:41.03 דקות לפני ורנר שילדאואר ממזרח גרמניה (13:30.03 דקות) ודייוויד מורקרופט  מבריטניה (13:30.42 דקות). באותה אליפות התחרה קובה גם בריצת 5000 מטר אולם נפסל בסיום הריצה לאחר שנמצא שדחף רץ אוסטרי באגרסיביות רבה מדי במהלך הריצה.
אלוף עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכה קובה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 28:01.04 דקות לפני ורנר שילדאואר (28:01.18 דקות) והנסיורג קונצה  (28:01.26 דקות), שניהם ממזרח גרמניה.
בגביע אירופה באתלטיקה שנערכה בלונדון, בריטניה זכה במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 28:02.13 דקות אחרי ורנר שילדאואר ממזרח גרמניה (28:02.11 דקות) ולפני ואלרי אברמוב  מברית המועצות (28:02.87 דקות). כמו כן זכה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:55.59 דקות אחרי תומאס ווסינגהאגה ממערב-גרמניה (13:48.72 דקות) ודמיטרי דמיטרייב  מברית המועצות (13:49.27 דקות).
במשחקי הים התיכון שנערכו בקזבלנקה, מרוקו זכה קובה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:57.77 לפני פיליפוס פיליפי מיוון (13:59.37 דקות) ואנטוניו פרייטו  מספרד (13:59.91 דקות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה קובה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:47.54 דקות לפני מייק מקלאוד מבריטניה (28:06.22 דקות) ומייק מוסיוקי מקניה (28:06.46 דקות).
1985
בגביע אירופה באתלטיקה שנערכה במוסקבה, ברית המועצות זכה קובה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 28:51.46 דקות לפני ורנר שילדאואר ממזרח גרמניה (28:56.57 דקות) וכריסטוף הרלה  ממערב-גרמניה (29:02.92 דקות). כמו כן זכה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:05.45 דקות לפני תומאס ווסינגהאגה ממערב-גרמניה (14:05.72 דקות) וסטיה האריס מבריטניה (14:06.25 דקות).
1986
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה זכה קובה במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:57.93 דקות אחרי סטפנו מיי (27:56.79 דקות) ולפני סלבטורה אנטיבו  (28:00.25 דקות), כל שלושת הזוכים מאיטליה. כמו כן סיים קובה את ריצת 5000 מטר במקום שמיני בתוצאה 13:35.86.
1988
באולימפיאדת סיאול השתתף קובה בתחרות בריצת 10,000 מטר אולם נכשל במקצה המוקדם ולא הגיע לגמר.
סטפאן (יישוב)
סטפאן (באוקראינית: Степань; בפולנית: Stepań) היא יישוב כפרי במערב אוקראינה, באזור סארני שבחבל ווהלין, על גדת הנהר הורין, אחד מיובליו של הנהר פריפיאט.
תולדות העיר
סטפאן היא אחד היישובים העתיקים ביותר בחבל ווהלין. באזור נמצאו כלי אבן שמעידים על קיומו של יישוב במקום עוד מהמאה ה-9. האזכור הראשון של היישוב במסמכים הוא משנת 1290. סטפאן הייתה עיר מבוצרת בתקופת ממלכת רוס של קייב, ומרכז מסחרי ותרבותי במשך מאות שנים. היישוב נמצא בצומת דרכי מסחר ששימש את נסיכי ליטא, והכיכר המקומית שימשה כמרכז מסחרי לסוחרים מיישובים סמוכים, בין היתר לסחורות בתחומי הצביעה, הבד, הקדרות, הנחושת והשריון.
בשנת 1917 נכלל היישוב בשטחה של הרפובליקה העממית של אוקראינה. לאחר המלחמה הפולנית-סובייטית והסכם ריגה שבא בעקבותיה סופחה סטפאן לפולין. בספטמבר 1939, עם כיבוש מזרח פולין על ידי ברית המועצות, נכללה סטפאן בשטח פולין שסופח לברית המועצות לפי הנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ביולי 1941 כבשו הגרמנים את היישוב במהלך מבצע ברברוסה והוא נכבש שוב על ידי הסובייטים בקיץ 1944. לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח אוקראינה הסובייטית.
בשנת 1960 קיבלה סטפאן מעמד של יישוב עירוני. בשנת 1991, עם הקמתה של אוקראינה העצמאית, נכלל היישוב בשטח אוקראינה.
אתרים בעיר
היישוב נכלל ברשימת האתרים ההיסטוריים של אוקראינה, לפי חוק המדינה. ביישוב אתרים ארכאולוגיים בעלי חשיבות לאומית, ובהם שרידי טירה.
ביישוב קיימת כנסייה בסגנון הבארוק מהמאה ה-18. הכנסייה החזיקה בית מחסה ובית ספר. הכנסייה נהרסה בתקופת השלטון הקומוניסטי אך נמצאת בהליכי שיקום. כנסייה נוספת הקיימת ביישוב הפכה למועדון, אך שבה לתפקודה המקורי לאחר נפילת הקומוניזם.
בכיכר המקומית, ששימשה מרכז מסחרי במשך מאות שנים, ניצב כיום קבר אחים לחיילים סובייטיים. לאחר נפילת ברית המועצות הוקמה בכיכר מצבה עם צלב לזכר הלוחמים למען חרות אוקראינה שלקחו חלק פעיל בהשמדת היהודים.
ביישוב מרחצאות בוץ והוא נחשב אתר תיירותי.
יהודי סטפאן
ערב השואה חיו בסטפן כ-1,300 יהודים, שהיוו כשליש מתושבי המקום. עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים גויסו יהודיו לעבודות כפייה, ובאוקטובר 1941 הוקם ביישוב גטו. בגטו נכלאו כ-3,000 יהודים מהיישוב ומכפרי הסביבה. ערב חיסול הגטו, באוגוסט 1942, ברחו ממנו כ-500 יהודים, אך רובם נתפסו והוחזרו לגטו. ב-25 באוגוסט 1942 נרצחו יושבי הגטו בבורות ירי ליד קוסטופול.
בית החולים הצרפתי סן לואי
בית החולים הצרפתי סן לואי הוא בית חולים בירושלים שהוקם בשנת 1851 ביוזמת הפטריארכיה הלטינית של ירושלים, שמשמש היום כהוספיס לחולים במחלות חשוכות מרפא.
היסטוריה
בית החולים נוסד ב-1851 ביוזמת הפטריארכיה הלטינית של ירושלים. הוא נקרא ע"ש לואי התשיעי מלך צרפת שהוביל שני מסעי צלב (שביעי ושמיני) למזרח התיכון ואף נפל בשבי המוסלמים במצרים. המוסד שכן תחילה בבניין קטן בין החומות, סמוך לשער יפו בבניין הראשון של הפטריארכיה הלטינית והופעל על ידי נזירות ממסדר האחיות סן ז'וזף של ההתגלות. מסדר זה נוסד בשנת 1832 בצרפת, ושם לו למטרה לשלוח אחיות לכל מקום בעולם בו תידרש פעולה רפואית וסיעודית.