cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גזה סילאדי
הפובליציסטיקה
אלדאר קומלוש ניסח את המדיום הספרותי של הופעתו של סילאדי, את שנותיו הראשונות ואת תפקידו כך:
יצירותיו
בשפת המקור:
בתרגום:
משפט נתניהו
ת"פ (י־ם) 67104-01-20 מדינת ישראל נ' נתניהו ואחרים, הידוע בשם "משפט נתניהו", "משפט נתניהו־אלוביץ'־מוזס" או "משפט המו"לים", הוא משפט שנפתח בישראל ב־24 במאי 2020, בבית המשפט המחוזי בירושלים. עומד בו לדין ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בגין שלושה סעיפי אישום, הכוללים עבירה של שוחד ושלוש עבירות של מרמה והפרת אמונים, שביצע לכאורה בעת שכיהן כראש ממשלת ישראל.
נתניהו עומד לדין בשלוש פרשות, המכונות "תיק 1000", "תיק 2000" ו"תיק 4000". עימו עומדים לדין בתיק 4000 איש העסקים שאול אלוביץ' ורעייתו איריס אלוביץ', ובתיק 2000 הבעלים של עיתון "ידיעות אחרונות" ארנון מוזס.
תיק 1000
בתיק 1000, המכונה "תיק המתנות", על פי כתב האישום, קיבל נתניהו טובות הנאה מאיש העסקים הישראלי ארנון מילצ'ן, בין אוקטובר 2011 לדצמבר 2016, ומאיש העסקים האוסטרלי ג'יימס פאקר (שהוכר לנתניהו באמצעות מילצ'ן) בין השנים 2014–2016. בכך, על פי טענת הפרקליטות, נתניהו ביצע עבירה של מרמה והפרת אמונים. עד המדינה בתיק זה הוא ראש הסגל לשעבר של נתניהו, ארי הרו.
על פי כתב האישום, קיבל נתניהו טובות הנאה בהיקף מצטבר של 690,000 ש"ח, שעיקרן היה שמפניות וסיגרים. בתמורה, על פי כתב האישום, בשנים 2013–2014 פעל נתניהו מול גורמים אמריקאיים על מנת להשיג למילצ'ן אשרת כניסה לארצות הברית ומול שר האוצר יאיר לפיד בעניין הארכת משך הפטור מדיווח ותשלום מס הכנסה הניתן לתושבים חוזרים, שממנו נהנה מילצ'ן. כמו כן מואשם נתניהו בכך כי בשנת 2015 פעל מול שלמה פילבר (עד מדינה), מנכ"ל משרד התקשורת ואיש אמונו של נתניהו, לסייע למילצ'ן בקשר לעסקת מיזוג בין חברות התקשורת "רשת" ו"קשת", על מנת שהשקעה שבחן מילצ'ן באותה העת תהיה כדאית עבורו מבחינה כלכלית (סעיף 31 לכתב האישום).
תיק 2000
תיק 2000, המכונה גם "תיק נתניהו–מוזס", מבוסס על הקלטות של שיחות בין השניים שנמצאו בטלפון סלולרי של ארי הרו במהלך חקירה של פרשה אחרת. הרו הוא עד המדינה גם בתיק זה. על פי החשד, מוזס הציע לנתניהו שוחד, בדמות הטיית הסיקור בידיעות אחרונות לטובתו של נתניהו, בתמורה לקידום חוק שיגביל את עיתון "ישראל היום", יריבו הכלכלי העיקרי של מוזס. עוד נטען כי בהמשך העלה נתניהו אפשרות שיגביל את הפצת העיתון ללא חקיקה, באמצעות קשריו עם המוציא לאור של העיתון שלדון אדלסון. העסקאות האמורות לא יצאו לפועל. עם זאת, על פי החשדות, מוזס פעל למימוש חלקי של הצעתו, על ידי הצנעת ידיעה שלילית על שרה נתניהו והבלטת ידיעה שלילית על נפתלי בנט, יריבו של נתניהו. מוזס עומד לדין באשמת ניסיון למתן שוחד, ונתניהו עומד לדין באשמת מרמה והפרת אמונים.
תיק 4000
תיק 4000 מכונה גם "תיק בזק–וואלה". טענת הפרקליטות בנוגע לתיק זה היא כי בין דצמבר 2012 לבין ינואר 2017 נוצרו בין נתניהו לאיש העסקים שאול אלוביץ' יחסי "תן וקח", שבמסגרתם עזר נתניהו לאלוביץ' באופן רגולטורי ביחס למספר חברות שמחזיק אלוביץ'. כתוצאה מכך, על פי טענת הפרקליטות, אלוביץ' צבר רווחים בשווי של כ-1.8 מיליארד שקל. בתמורה, השפיעו אלוביץ' ואשתו (איריס אלוביץ') על אופן הסיקור של נתניהו באתר "וואלה!" אשר בבעלותו של אלוביץ'. כשהטענה היא, שהשוחד שנתניהו קיבל הוא סיקור אוהד באתר זה. ניר חפץ, ראש הסגל של נתניהו, ושלמה פילבר, מנכ"ל משרד התקשורת, חתמו על הסכמי עד מדינה בפרשה זו. נתניהו מואשם בתיק זה בשתי עבירות: האחת היא של לקיחת שוחד והשנייה היא מרמה והפרת אמונים. בני הזוג שאול ואיריס אלוביץ' נאשמים בעבירות של מתן שוחד, שיבוש מהלכי משפט והדחה בחקירה.
המשבר הפוליטי וממשלות ישראל על רקע ההעמדה לדין והמשפט
מאז 2019 הייתה ישראל נתונה במצב פוליטי של אי יציבות שלטונית. אחת מהסיבות לאי-היציבות הייתה הטענה כי נתניהו לא ראוי לכהן כראש ממשלה בגלל כתבי האישום התלויים ועומדים נגדו. מתחילת שנת 2019 עד סוף שנת 2022 התקיימו חמש מערכות בחירות לכנסת תוך פחות מ-4 שנים: הבחירות לכנסת העשרים ואחת ב-9 באפריל 2019, לכנסת העשרים ושתיים ב-17 בספטמבר 2019, לכנסת העשרים ושלוש ב-2 במרץ 2020, לכנסת העשרים וארבע ב-23 במרץ 2021, ולכנסת העשרים וחמש ב-1 בנובמבר 2022.
הקמת ממשלת נתניהו-גנץ על רקע ההעמדה לדין
ב־20 באפריל 2020 נחתם הסכם קואליציוני בדבר הקמתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש (ממשלת נתניהו-גנץ), שנתניהו וגנץ יעמדו בראשה ברוטציה כראש הממשלה וראש הממשלה החלופי. לאחר חתימת ההסכם הוגשו עתירות לבג"ץ נגד הרכבת הממשלה על ידי נתניהו, מן הטעם שהוא נאשם בפלילים. בג"ץ דן בעתירות אלו בהרכב של 11 שופטים ודחה את העתירות פה אחד ב־6 במאי. הממשלה הוקמה ב־17 במאי.
בפסק הדין נאמר כי לא קיימת עילה משפטית למנוע את הטלת הרכבת הממשלה על נתניהו, וכי השופטים רשמו לפניהם את הודעת היועץ המשפטי לממשלה, בהסכמת בא כוחו של נתניהו, לפיה כהונתו של נתניהו תהיה כפופה להסדר ניגוד עניינים שייערך עימו אשר יקבע "מגבלות בקשר למילוי תפקידו בעניינים הנוגעים למערכת אכיפת החוק". היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, ניסח הסדר שלפיו נתניהו לא יוכל להתערב במינוי פרקליט המדינה ובמינויים אחרים במערכת אכיפת החוק ובתקשורת, ולא יוכל להיות מעורב ביוזמות חקיקה ממשלתית שעלולות לעכב את הדיון המשפטי. בנובמבר 2020 הצהיר נתניהו, באמצעות פרקליטיו, כי אינו מכיר בסמכות היועץ המשפטי לממשלה כקובע בשאלת ניגוד העניינים. בית המשפט קבע שהסדר זה מחייב את נתניהו.
ממשלת בנט-לפיד
ב-13 ביוני 2021 הוקמה ממשלת בנט-לפיד כשבקווי הייסוד שלה נקבע כי וכי. במאי 2022 נגנזה הצעת החוק להגבלת כהונה בהיעדר רוב.
ממשלת נתניהו השישית
במכתב ששלחה לנתניהו היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה נכתב שיוזמות החקיקה בנושא זה יכולות להשפיע על משפטו של נתניהו, ולכן הוא מצוי בניגוד עניינים ואסור לו לעסוק בתוכנית. בתגובה, הודיע נתניהו שעמדתה אינה מקובלת עליו. שופטת בג"ץ דפנה ברק ארז הורתה למדינה להשיב לעתירה של התנועה לאיכות השלטון לפיה על היועצת המשפטית לממשלה לפעול לשם הוצאת נתניהו לנבצרות בשל ניגוד עניינים. פורסם כי ההערכה במערכת המשפטית הייתה כי היועצת המשפטית לממשלה לא תבקש להכריז על נתניהו כנבצר במענה לעתירה זו ואחרות. העתירה נדחתה על הסף. בהמשך, אישרה הקואליציה תיקון לחוק יסוד: הממשלה כדי למנוע אפשרות עתידית שבה גלי בהרב-מיארה תכריז על נתניהו כנבצר.
שופטים, פרקליטים ועדים במשפט
המשפט נפתח ב־24 במאי 2020. התובעת במשפט זה היא עו"ד ליאת בן־ארי שווקי, המשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית. ברשימת עדי התביעה 333 עדים, בהם יאיר לפיד, גלעד ארדן, יריב לוין, צחי הנגבי, הראל לוקר, סטלה הנדלר, ינון מגל, שלדון אדלסון, דב גיל־הר, ארנון מילצ'ן, תמיר פרדו, ציפי לבני ודוד שמרון.
שלושת השופטים במשפט הם רבקה פרידמן־פלדמן, משה בר־עם ועודד שחם מבית המשפט המחוזי בירושלים. ראש ההרכב, פרידמן־פלדמן, הצטרפה להרכב שהרשיע את אהוד אולמרט בפרשת מעטפות הכסף, לאחר קבלת ערעור הפרקליטות בבית המשפט העליון.
ארנון מוזס מיוצג על ידי עורכות הדין נוית נגב ואיריס ניב־סבאג. שאול ואיריס אלוביץ' מיוצגים על ידי עו"ד ז'ק חן.
שלדון אדלסון, בעליו של העיתון ישראל היום ואחד העדים נפטר בינואר 2021. חיים גרון, בכיר לשעבר במשרד התקשורת ועד תביעה, נפטר בספטמבר 2021. אתי קנר, שהייתה עוזרת אישית של ארנון מילצ'ן, ועדת תביעה, נפטרה במרץ 2022. שעיה סגל (שלא היה עד תביעה בכתב האישום כי נפטר לפני הגשתו), ויעקב ויינרוט נפטרו לפני תחילת המשפט.
נאום נתניהו טרם פתיחת משפטו
בתגובה לביקורת החריפה של נתניהו על התביעה, הגיב מנדלבליט שהתביעה תנהל את התיק באופן מקצועי וענייני.
דיונים
הוסכם שההליך המקדמי ייערך בלא התייצבות הנאשמים. בדיון ב־19 ביולי 2020 הוגדרו סדרי המשפט, ובין היתר שהדיון יתנהל 3 פעמים בשבוע.
בנובמבר 2020 הגישו עורכי דינם של נתניהו ובני הזוג אלוביץ' טענות מקדמיות בדרישה לביטול כתב האישום, בהן אכיפת בררנית ולחץ פסול על עדים. פרקליטות המדינה התנגדה לטענות. בית המשפט דחה חלק מהטענות המקדמיות (בחלקן ידון בעתיד), אך הורה לתקן עשרות סעיפים בכתב האישום העוסק בתיק 4000, כך שיפריד בין מעשי בנימין נתניהו ומעשי שאר בני משפחתו, שאינם נאשמים, וכן יכלול פירוט רב יותר, וכן שיפריד בין המעשים המיוחסים לשאול אלוביץ' לבין אלה המיוחסים לרעייתו איריס. בינואר 2021 הוגש כתב האישום המתוקן.
ב־5 באפריל 2021 החל שלב ההוכחות במשפט. ראשון להעיד היה אילן ישועה. באותו יום נערכו מחוץ לבית המשפט הפגנות של תומכי נתניהו ומתנגדיו. נתניהו לא נכח במהלך העדות, ובהמשך היום יצא בנאום באמצעי התקשורת, שבו תקף את ישועה והפרקליטות.
קבוצת העדים הראשונה עסקה בעיקר בתיק 4000. עדים כמו שלמה פילבר וניר חפץ העידו גם על תיק 1000 ותיק 2000.
לקראת תום כהונת אביחי מנדלבליט כיועץ המשפטי לממשלה בחודש ינואר 2021, התפרסמו ידיעות לפיהם מתנהל משא ומתן בין הפרקליטות לעורכי דיניו של נתניהו על עסקת טיעון. עוד התפרסם כי גישושים בנושא החלו כבר בשנת 2019, וכי נתניהו פנה לאהרן ברק בבקשה שייצא בתמיכה פומבית בהסכם המתגבש.
ב־24 בינואר 2022, שבוע לפני תום כהונתו, הודיע מנדלבליט לסנגוריו של נתניהו כי לא יוכל להמשיך במגעים לסיכום העסקה טרם פרישתו, וכי הדיונים בנושא ימתינו עד למינוי היועץ המשפטי החדש.
בינואר 2022 דווח בעיתון כלכליסט שמשטרת ישראל השתמשה ברוגלת פגסוס כדי לחדור לטלפונים הניידים של חלק מהעדים במשפט. כתוצאה מכך דרשו עורכי דינו של נתניהו לעצור את הדיונים, ולקבל לידיהם את החומרים שנחשפו באמצעות התוכנה. בית המשפט הורה לפרקליטות להגיב על הפרסומים ולהבהיר האם נעשה שימוש בתוכנה במסגרת חקירת הפרשות, וביטל יום דיונים שנקבע כדי להמתין לקבלת עמדת הפרקליטות. לפי עמדת הפרקליטות, נעשה שימוש ברוגלה רק כלפי החשודים איריס אלוביץ' (ניסיון ההדבקה כשל) ושלמה פילבר (ניסיון ההדבקה הצליח) לאחר הוצאת צו.
במקביל לדיווחים על המגעים לעסקת טיעון, פתח העיתונאי ינון מגל בקמפיין מימון המונים עם יעד של כ־7 מיליון שקלים על מנת לכסות את הוצאות המשפט של נתניהו. לטענתו, במידה ויוחלט שנתניהו לא יכול להשתמש בכסף שגויס לצורכי משפטו יתרם הסכום שיאסף לחיילים או לאברכים.
ב-5 ביולי 2022 החלה להעיד הדס קליין, העוזרת של ארנון מילצ'ן וג'יימס פאקר, בתיק 1000. במהלך העדות, בית המשפט דחה את התנגדות הסנגורים והתיר לתביעה לחקור את קליין גם על מוצרים שלא הוזכרו בכתב האישום. חודשים לפני העדות, בשלב רענון הזיכרון שלה, קליין הפתיעה את הפרקליטות וגילתה שיש עוד מתנות שלא סיפרה עליהן, שכן הונחתה על ידי הסנגור שלה (שהיה אז בעז בן צור, ולאחר מכן אחד מסנגוריו של נתניהו) לא לנדב מידע לחוקרים.
לאור איומים הטרדות, הוגשו כתבי אישום נגד תומכי נתניהו שהטרידו ואיימו על הדס קליין וניר חפץ. אותם תומכי נתניהו הטרידו ואיימו על קליין וחפץ ברשתות החברתיות. היה מדובר בשורה של איומים, קללות, מידע שקרי ואיחולי מוות. בעקבות זאת נחקרו אותם תומכים באזהרה והוחלט להגיש נגדם כתבי אישום על הטרדת עד.
במהלך אחד הדיונים, פרקליטו של שאול אלוביץ', ז'אק חן, העלה את הצעה לקיים גישור פלילי. השופט עודד שחם, אחד משופטי ההרכב, הציע למדינה לבחון את האפשרות לפנות להליך הגישור. באפריל 2023 עורכי דינם של נתניהו ושל שאול אלוביץ', המואשמים בתיק 4000, נועדו עם היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה, כדי לנסות ולשכנע אותה להגיע לגישור בתיק. לאחר מכן, היא ניפגשה עם פרקליטתו של נוני מוזס, נווית נגב. בהרב-מיארה התנגדה לגישור. היועצת המשפטית לממשלה הבהירה כי היא נכונה לקיים שיח על הסדר טיעון.
ב-9 במאי 2023, עד המדינה ארי הרו, מנהל לשכתו לשעבר של נתניהו, עלה להעיד בתיקי 1000 ו-2000.
ב-22 ביוני 2023, פורסם כי בדיון סגור שיזמו השופטים במשפט בהשתתפות ההגנה והתביעה בתיק 4000, הם העבירו מסר לתביעה שהיא תתקשה להוכיח שוחד בתיק – וכי טובת המדינה דורשת הסדר טיעון. התיק כלל שני סעיפי אישום נגד נתניהו: סעיף שוחד וסעיף מרמה והפרת אמונים. השיחה נערכה ב-20 ביוני 2023, יום מתן עדותו של אבנר בורוכוב, עורך בכיר לשעבר בוואלה!, שסיפר בעדותו על שאירע באתר בתקופתו. למחרת, פורסם כי היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה ובכירי הפרקליטות מאמינים כי ניתן להרשיע בשוחד ומתכוונים להמשיך לנהל את התיק. הם סברו באותה העת שאינטרס הציבור מחייב את מיצוי ההליכים. ב-29 ביוני פרסמו השופטים במשפט את סיכום הפגישה בכתב ממנה התברר כי ההדלפה בתקשורת לא הייתה מדויקת. בהחלטתם כתבו "כי קיימים קשיים בביסוס עבירת השוחד שבאישום הראשון בכתב האישום. על רקע קשיים אלה, הוצע כי המדינה תשקול לחזור בה מעבירת השוחד באישום זה." עוד הוסיפו כי "אגב דברים אלה...צוין הצורך בסיום המשפט (לטובת העניין והמדינה)."
ב-25 ביוני החל להעיד בעל ההון והמפיק ארנון מילצ'ן. הוא העיד בתיקי 1000 ו-2000.
ב-19 ביולי 2023 הורו השופטים לתביעה להעביר את כל תוכניות העדויות של כל העדים בכל המשפטים עד סוף חודש יולי 2023. כמו כן, החליטו השופטים להוסיף יום דיונים נוסף בשבוע (יום ראשון) החל מתחילת שנת 2024.
בעקבות החלטת השופטים הוגשה תלונה לנציב תלונות הציבור על השופטים, השופט אורי שהם. ב-6 באוגוסט 2023 שהם פרסם את החלטתו בה הביא את דברי השופטים, כי אינם נרתעים ממהלך המשפט, הוא צידד בעמדתם, וקבע כי הצגת החולשות בתיק על ידי השופטים בשלב מתקדם במשפט מוצדקת ואף רצויה מבחינת יעילות דיונית.
אושי מסלה
אושרת "אושי" מסלה (נולדה ב-20 ביוני 1991) היא זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית, מלחינה, מעבדת מוזיקלית, כוכבת ילדים, מורה לריתמיקה, ושחקנית.
ביוגרפיה
נולדה בשם אושרת מסלה ברחובות לפיטג'ה גססה ומרסה מסלה שהגיעו מאתיופיה במבצע משה. גדלה והתחנכה בקריית מלאכי. היא שינתה את שמה לשם הבמה בו היא מופיעה, "אושי".
את דרכה המוזיקלית החלה כשהייתה בת 15 כאשר התחילה לשיר במקהלת בית הספר "אולפנת אמי"ת" בה למדה. בגיל 16 החלה ללמוד פיתוח קול. חצי שנה לאחר מכן החלה לעבוד בפנימיות כממלאת מקום של מורתה. בגיל 21 החלה ללמוד מוזיקה בבית הספר למוזיקה "מזמור" אותו ניהל אקדמית דניאל זמיר. מיקה קרני בחנה את אושי, ולאחר כמה חודשים בתחילת לימודיה אושי הוציאה אושי שני אלבומים עם קרני, "קול דודי " ו"גן נעול" להם גם כתבה מילים באמהרית. השתיים יצאו יחד עם חברי להקת הפרויקט "קול דודי" למסע הופעות בארצות הברית ובאירופה וביקרו בלמעלה מ-30 מדינות. בשנת 2017 השיקה את אלבומה הראשון "אושי" בהפקתו של יובל גרשטיין במועדון ה-"אוזן בר" בתל אביב. שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידה. השקת האלבום תועדה בסרט דוקומנטרי "ארץ לבנה" ששודרה ב-HOT8 בו אושי הייתה אחת מהדמויות המרכזיות שזכו לביקורות טובות.
עינב שיף כתב עליה:
בשנת 2017 הופיעה מול ראש ממשלת אתיופיה היילמריאם דסלן בביקורו ההיסטורי בישראל. באותה שנה הופיעה עם אחינועם ניני וגיל דור במופע לכבוד עמותת טנא בריאות. באותה שנה הופיעה מסלה ברשימת הצעירים המבטיחים של המגזר הדתי, שפורסמה בגיליון ה-300 של השבועון מקור ראשון.
בין השנים 2017–2019 הייתה מורה למקהלה ופיתוח קול בקונסרבטוריון גבעת ברנר.
בשנת 2018 ביקרה באתיופיה לראשונה וטסה במטוס שבו טסו נשיא המדינה לשעבר ראובן ריבלין והזמרת אסתר רדא. בחזרה ארצה הוציאה את השיר "סבא אדיס" שנכתב יחד עם הקהילה הממתינה לעלייה באדיס אבבה, השיר הוקלט באתיופיה והופק על ידי יוסי פיין בישראל.
בשנת 2020 אירח יוסי פיין את אושי בפסטיבל הולגאב. שנה לאחר מכן הפיקה אושי את אלבומה השני "לפנות בוקר" בשיתוף פעולה עם יוסי פיין שמיקסס את האלבום.
בדצמבר 2021 הושמעו הקטעים האינסטרומנטליים מהאלבום השני "קסם" "אם ימות גבר" "2018" בפסקול הסרט אחיות בדם ששודר בכאן 11 בתוכנית זמן אמת. בסוף הסרט הושמע שיר נוסף מהאלבום הראשון "תבואי אהבה". בשנת 2021 יצא "אלבום לייב", הופעה חיה במועדון הצוללת הצהובה בירושלים עם יוסי פיין, בן איילון, שרון מנצור, אדוניה גאודה, ונדב הבר. את האלבום מיקסס יוסי פיין. באותה שנה הוציאה עם המוזיקאית דין דין אביב את הדואט "עם השנים למדת", למילים של רן דרום וללחן של דרום ואלון עדר.
בשנת 2023 חידשה אושי את השיר היי שקטה שכתבה רחל שפירא אותו ביצעה יחד עם הזמרת יוצרת נומקה, במסגרת הפרויקט "ביתא איסראל" והוסיפה לו מילים באמהרית. באותה שנה הופיעה אושי בפסטיבל השירה ה-26 במטולה בו ביצעה כמה שירי משוררים אותם הלחינה.
אושי מנגנת על גיטרה קונטרבס ופסנתר.
קריירת משחק
הצגת הבכורה "נוסעים לאפריקה עם אושי" בה הופיעה, הוצגה בתיאטרון הבימה ותועדה בסדרה ארץ לבנה ששודרה בהוט 8. בשנת 2020 שיחקה במחזמר "ג'נטלי" בתיאטרון חיפה.
חיים אישיים
מתגוררת בתל אביב ולה בן אחד.
תרופות נוגדות דיכאון
תרופות נוגדות דיכאון (באנגלית: Antidepressants) הן תרופות המשמשות לטיפול בדיכאון קליני ומצבים נוספים, כולל דיסתימיה, הפרעות חרדה, הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעות אכילה, כאב כרוני, כאב נוירופטי, ועוד. במקרים מסוימים התרופות נועדו לסייע במצבים של דיסמנוריאה, נחירות, מיגרנה, הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, שימוש בסמים והפרעות שינה.
תרופות נוגדות דיכאון עשויות לשמש כטיפול תרופתי בלעדי, או בשילוב עם תרופות נוספות, אך על פי מרשם רופא בלבד.
שינויים פתאומיים במינון נוגדי דיכאון (הפחתה דרסטית או הפסקה מלאה) עלולים ליצור חוסר איזון ברמות הסרוטונין במוח ולהוביל לתסמיני גמילה. נוגדי דיכאון אינם ממכרים – הם אינם גורמים לכמיהה לסם ("קרייבינג") ואינם דורשים מינונים הולכים וגדלים להשגת אותה השפעה (סבילות), אך נוגדי הדיכאון משפיעים על האיזון הכימי במוח, ובכלל זה על המוליך העצבי סרוטונין. לרוב, נטילת נוגדי דיכאון במשך כמה שבועות גורמת לרמות הסרוטונין לעלות ושינוי פתאומי במינון התרופה יכול לגרום להן לצנוח ולייצר תסמיני גמילה. אך יש לזכור שמרבית התרופות ממשפחות אלו קיימות משנת 1987 בקירוב ואין עדיין אדם שנטל אותן כל חייו. לאחרונה מצטברים מחקרים חדשים המראים ששימוש בתרופות נוגדות דיכאון לזמן ממושך גורם לשינויים תוך מוחיים כרוניים בצורה שיהיה קשה עד בלתי אפשרי למוח לחזור למצב שבו היה לפני נטילת התרופות.
תרופות נוגדות דיכאון ואובדנות
ניסויים מבוקרים הראו כי השימוש בתרופות נוגדות דיכאון הביא לסיכון מוגבר לחשיבה אובדנית ולהתאבדות בקרב בני פחות מ-25. ממצאים אלו הביאו להתערבות ממשלתית של מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) ורישום אזהרה מפני הסיכון המוגבר לאובדנות במהלך טיפול נוגד דיכאון.
שריר המנטליס
שריר המנטליס הוא שריר שלד בשפה התחתונה שממוקם בקצה הסנטר. הוא יוצא מהלסת התחתונה וחודר לתוך הרקמה הרכה של הסנטר.
מבנה
שריר המנטליס יוצא מהבליטה המנטלית בלסת התחתונה ליד קו האמצע. הוא חודר לרקמה הרכה ולעור הסנטר.
בשילוב עם שריר ה-orbicularis oris (בשפה העליונה), שריר המנטליס מאפשר לשפתיים לנוע. מבחינה חיצונית, התכווצות שריר המנטליס גורמת לקמטים וגומות בעור הסנטר, בעיקר בהבעות של ספק או אי נחת.
ניתן בדוק את תקינות שריר המנטליס באמצעות אולטרסאונד.
ג'ניוספאזם
ג'ניוספאזם היא הפרעת תנועה גנטית של שריר המנטליס. ההפרעה כרוכה בהתכווצות חוזרת ונשנית של השריר, בפרקים שנמשכים בין שניות לשעות. ניתן להשתמש בתרופות מסוימות לטיפול בו, כגון הלופרידול ובנזודיאזפינים. הזרקת רעלן הבוטולינום (שמשתק לצמיתות את השריר) יעילה יותר.
קוסמטיקה
כדי להפחית קמטים בעור הסנטר, משתקים את שריר המנטליס חלקית באמצעות רעלן הבוטולינום למטרות קוסמטיות.
דיאנה ג'י גלאגר
דיאנה ג'י גלאגר (באנגלית: Diana G. Gallagher; 14 במרץ 1946 - 2 בדצמבר 2021) הייתה סופרת אמריקנית, מחברת ספרי ילדים ונוער שהתבססו על סדרות טלוויזיה לכל הגילים.
ביוגרפיה
נולדה ב-14 במרץ 1946 בפטרסון שבמטרופולין של ניו יורק.
התחתנה עם הסופר מרטין בורק.
נפטרה ב-2 בדצמבר 2021. התגוררה בפלורידה.
אלדפירת', מלך נורת'מבריה
אלפרית' מנורת'מבריה (מת ב-14 בדצמבר 704 או 705), היה מלך נורת'מבריה מ-685 עד מותו. הוא מתואר על ידי כותבים קדומים כביד כאלוקאין וכסטפן מריפון, בשל מלומדותו הגדולה.
חלק מיצירותיו וכמה מכתבים שכתבו לו שרדו. שלטונו היה שקט יחסית, שהפגם היחיד בו היה מחלוקות עם הבישוף וילפריד, דמות מרכזית בכנסיית נורת'מבריה הקדומה.
אלפרית' נולד בתאריך לא ברור לאוסוויו מלך נורתמבריה, ולנסיכה אירית בשם פין. מאוחר יותר כשהפך אוסוויו למלך נורת'מבריה, הוא מת בשנת 670 והוחלף על ידי אקגפרית' בנו. אלפרית' התחנך לקריירה בכנסייה והפך לאיש משכיל. ב-685, כאשר אקגפרית' נהרג בקרב על נצ'טנסמר אלפרית' נקרא לשוב לנורת'מבריה, והפך למלך. מידע זה ידוע על פי מדיווחים מהסופרים בהאי ההברידאי לונה.
יצחק קמינר
יצחק אייזיק קמינֵר (קאמינר; מאי 1834, ה'תקצ"ד, ז'יטומיר, האימפריה הרוסית (אוקראינה) – 1901, ברן, שווייץ) היה משורר יהודי עברי.
ביוגרפיה
קמינר נתפס להשכלה כנער, כך זכה לאחר חתונתו בגיל 16, בשנת 1854, במשרת מורה בבית הספר הממשלתי ליהודים של ז'יטומיר, שם לימד עד 1859. לאחר מכן עבר לקייב על מנת ללמוד רפואה באוניברסיטת קייב. כשהשלים את לימודיו שימש כרופא מחוזי בצ'רניהיב. (צ'רניגוב)
קמינר נטה לסוציאליזם, והיה קשור בפעילות מהפכנית. כתב שירים בעיתונים הסוציאליסטיים היהודיים "האמת" ו"אספת חכמים", אף שהסתייג מהנטיה להתבוללות שהתבטאה בחוגים אלו. כמו כן פרסם שירים ב"המגיד", "השחר", "הקול", "הכרמל' ועוד; שיריו מעבירים ביקורת על החסידים ועל המשכילים החדשים, במיוחד התלוצץ על טיפוסי ה'גבירים'. סדרת שירים שכתב בשם 'משכיל אל דל' מתארת ברוח חיובית את הטיפוס היהודי העממי.
אחרי מותו פרסמו אחד העם וי"ח רבניצקי קובץ משיריו (אודיסה תרס"ו).
שיריו אינם נחשבים כבעלי ערך רב, אך בזמנו שימשו כתמרור אזהרה בפני התבוללות והיסחפות להשכלה רדיקלית.
הרי האפלצ'ים
הרי האפלצ'ים (באנגלית: Appalachian Mountains) הם קבוצת רכסי הרים במזרח צפון אמריקה, המתמשכים מפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור בקנדה אל מדינת אלבמה בארצות הברית. גובה ההרים הממוצע הוא כ-900 מטר. ההר הגבוה ביותר באפלצ'ים הוא הר מיטשל ברכס בלו רידג' בקרוליינה הצפונית, שגובהו 2,037 מטר. זוהי הנקודה הגבוהה ביותר בארצות הברית ממזרח לנהר המיסיסיפי. כריית פחם היא תעשייה מרכזית באזור זה.
חלוקה לרצועות אורך
אורך הרכס 1,600 ק"מ והוא משתרע בין מישור החוף האטלנטי בצפון-מזרח לבין האגן המרכזי בדרום-מערב. גובה הפסגות ברכס נע בין 400 ל-2000 מטרים, ורוחבו נע בין 400 קילומטר בצפון לכ-250 קילומטר בדרום. הרכס נחלק לארבע רצועות אורך ממזרח למערב:
מורדות ההרים לכיוון המישורים נחלקים לחבל הפידמונט הדרומי במזרח, להרי ויצ'יטה במערב.
חבל ארץ זה עשיר בפחם ובעץ ועל כן בנויה כלכלתו על כריית פחם, כריתת עצים ועיבודם. פרט למורדות הפידמונט, רוב הקרקע דלה וסחופה והחוות קטנות ומועטות. בפידמונט נמצאות חוות גידול עופות וטבק. בעמק טנסי הוקם בשנות ה-30 מפעל של סכירת נהרות, מפעלים הידרואלקטריים ושיקום החקלאות על ידי רשות עמק טנסי ולפיכך הפך העמק לאזור חקלאי ותעשייתי, מאוכלס ומצליח.
גאולוגיה
הרכס החל להתהוות לפני יותר מ-250 מיליון שנה ועוצב במספר שלבים:
האפלצ'ים הקדומים כוללים את הפידמונט ואת הרכס הכחול ובנויים מסלעי יסוד ומסלעים מותמרים קדומים. האפלצ'ים הצעירים כוללים את רצועת "רכס ועמק" ואת רמת האפלצ'ים. הם בנויים מסלעי משקע ובהם ניכר הקימוט השלישוני.
חברים לרפואה
פרויקט ניתוב תרופות
הארגון הקים את בית המרקחת הוולנטרי הגדול מסוגו בעולם העוסק במיון של אלפי תרופות שמגיעות מכל רחבי הארץ בכל יום, מערך מיון לבדיקת התרופות, הטובות מועברות לשימוש חוזר ופגות התוקף מועברות להטמנה ירוקה. בארגון עשרות רוקחים וצוות מקצועי העוסק במיון, אריזה ומשלוח לכל רחבי הארץ. בשנים האחרונות מוביל הארגון את כל תחום השגת התרופות ופועל להגברת המידע שלא לזרוק תרופות, כמו כן פועל להגברת שיתופי הפעולה של חברות התרופות עם הקהילה להנגשת התרופות לחולים.
לארגון למעלה כ-600 נקודות איסוף הפזורות ברחבי הארץ. התרופות מועברות על ידי התורמים אל נקודות האיסוף ומועברות משם אל מוקד ניתוב התרופות, שם הן ממוינות ונבדקות על ידי רוקחים מוסמכים, מוכנסות למאגר הממוחשב של הארגון ומאוחסנות בתנאי בית מרקחת.
פניות לקבלת תרופות, מגיעות אל מוקד ניתוב התרופות, שם מאמת צוות המוקד את הנתונים, מוודא קבלת מרשם רופא תקף וכן הפנייה מעובד סוציאלי. התרופות מאותרות במלאי ומועברות לחולים. מערך השינוע מורכב משליחים וממתנדבים תוך שיתוף פעולה עם ארגוני החסד העוסקים בניהול מתנדבים. כל הפיקוח, המיון, האחסון והמשלוח ממומנים על ידי הארגון ללא כל הוצאה מצד החולים.
הארגון משתף פעולה עם חברות ציבוריות ופרטיות לעידוד עובדים להביא תרופות אל נקודת האיסוף בחברה ומשם למרכז המיון, חלקן אף משמשות כנקודת איסוף קבועה.
בית מרקחת וולונטרי
בית המרקחת ההתנדבותי הראשון מתחומו בעולם, מאפשר לחברות התרופות הישראליות והבינלאומיות לתרום באופן ישיר תרופות שיועברו לחולים בחינם, בית המרקחת פועל החל מדצמבר 2011.
את בית המרקחת מפעילים רוקח אחראי ועשרות רוקחים מתנדבים. בין שירותי בית המרקחת איתור תרופות נדירות, משא ומתן עם חברות להוזלת מחירים, טיפול מול אגף הרוקחות ב 29ג' וניהול כל המערך הבירוקרטי בקשר עם בתי החולים ובתי המרקחת ברחבי הארץ.
קרנות סיוע והצלת חיים
מחלקת קרנות הסיוע בארגון מסייעת מדי שנה למאות חולים, בגיוס סכומי כסף גדולים למימון טיפולים רפואיים ותרופות שאינן כלולות בסל הבריאות. הקרנות הן אישיות ומוקמות לכל חולה הזקוק לסיוע כספי. בין החולים יש כאלה הזקוקים להשתלה דחופה, חולי סרטן וחולים כרוניים, הנזקקים לעיתים לסיוע להצלת חיים. בארגון כמאה וחמישים קרנות סיוע.
תמיכה בחולים המאושפזים בבתי חולים ובמרכזי שיקום
לארגון קרוב ל-4,000 מתנדבים, מבוגרים ובני נוער הפועלים ברחבי הארץ לסייע לחולים, נכים ובני משפחותיהם במגוון שירותים נדרשים. הפעילות מתקיימת בבתי חולים, מרכזי שיקום ובבתי ספר שיקומיים.
ילדים בעלי צרכים מיוחדים
כ-1200 ילדים ובני נוער נכים ובעלי מוגבלויות בגילאי 8–22, משתתפים בפעילויות שונות, בהן: טיולים בארץ ובעולם, מסיבות, מחנות קיץ, שבתות אירוח, אירועים ופרויקטים שונים. פעילות אלו נעשות בעזרת כ-500 בני נוער קבועים בעיקר מהמגזר צינות דתית הפועלים בהתנדבות ועל ידי בנות שירות לאומי. במהלך שנת תשע"ג בהתקיימו בארגון 15 שבתות אירוח, מסיבות חנוכה ופורים בעשרות בתי חולים ומרכזים רפואיים, ארבעה מחנות קיץ, עשרה ימי כיף מרוכזים, מחנות חורף לשכבה הצעירה ולשכבה הבוגרת, ואף טיול בן עשרה ימים לשווייץ.
גוסטב היינמן
גוסטב ולטר היינמן (בגרמנית: Gustav Walter Heinemann; 23 ביולי 1899 – 7 ביולי 1976) היה פוליטיקאי גרמני. הוא כיהן כראש העיר של אסן בשנים 1946–1949, שר הפנים של גרמניה המערבית בשנים 1949–1950, שר המשפטים בין השנים 1966–1969 ולבסוף כיהן כנשיא הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (בימי גרמניה המערבית) בשנים 1969–1974.
שנותיו הראשונות וקריירה אקדמית
נולד ב-23 ביולי 1899 בעיר שוולם שבמדינת נורדריין-וסטפאליה בימי ממלכת פרוסיה. הוא נקרא על שם סבו מצד אביו – מומחה לענייני מרצפות בעיר ברמן, בעל השקפות רדיקליות-דמוקרטיות שמאליות-ליברליות ופטריוטיות. סבו מצד אמו השתתף במהפכת 1848. אביו של היינמן, אוטו, היה מנהל מפעל הפלדה של משפחת קרופ באסן. בצעירותו, גוסטב כבר הרגיש צורך לשמר ולקדם את המסורות הליברליות והדמוקרטיות של שנת 1848. במשך כל חייו הוא נלחם נגד נְמִיכוּת רוּחַ והיררכיה. גישה זו סייעה לו לשמור על עצמאותו האינטלקטואלית גם מול הרוב במפלגות הפוליטיות ובכנסייה.
ב-1917, לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, התגייס היינמן לצבא. שירותו הצבאי היה בימי מלחמת העולם הראשונה, אך הוא נמנע מלהישלח לחזית.
משנת 1918 הוא למד משפטים, כלכלה והיסטוריה באוניברסיטאות במינסטר, מרבורג, מינכן, גטינגן וברלין עד לסיום חוק לימודיו בשנת 1922. הוא קיבל תואר דוקטור בשנת 1922 ותואר דוקטור למשפטים ב-1929. החברויות שהיינמן צבר במשך שנות לימודיו נמשכו לעיתים קרובות לכל החייו. בין חבריו נמנו אנשים שונים כמו וילהלם רפקה, כלכלן שהיה לאחת הדמויות המובילות של הליברליזם הכלכלי, ארנסט למר, איש המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית וויקטור אגץ, מרקסיסט בולט.
בתחילת הקריירה שלו הצטרף היינמן למשרד עורכי דין ידוע באסן. בשנת 1929 פרסם ספר על שאלות משפטיות במקצוע הרפואה. בין השנים 1929–1949 עבד כיועץ משפטי לחברת "רייניש שטלהורקה" באסן, ומשנת 1936 עד 1949 היה גם אחד ממנהליה.
עבודותיו של מפעל הפלדה שנוהל אז על ידי אביו נחשבו חיוניות למלחמה ולכן היינמן לא התגייס לצבא. הוא שימש כמרצה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קלן בין השנים 1933–1939. ככל הנראה, סירובו להצטרף למפלגה הנאצית היה זה שגדע את קריירתו האקדמית.
משפחה ודת
בשנת 1926 נישא היינמן להילדה אורדמן (1896–1979), שהייתה מתלמידותיו של רודולף בולטמן, תאולוג פרוטסטנטי מפורסם בגרמניה. אשתו וכומר הקהילה של אשתו, וילהלם גרבר, הובילו את היינמן בחזרה לנצרות שממנה התנכר. באמצעות גיסתו הכיר היינמן את התאולוג השווייצרי קרל בארת, שהשפיע עליו מאוד ובין היתר גרם לו לגנות במשך חייו את הלאומנות והאנטישמיות.
לגוסטב ולהילדה היינמן היו שלוש בנות, אוטה (לימים אוטה ראנקה היינמן), כריסטה (אמה של כריסטינה ראו, רעייתו לשעבר של הנשיא הפדרלי יוהאנס ראו) וברברה. היה להם גם בן, פיטר.
היינמן היה זקן (מכובד) בקהילתו של וילהלם גרבר באסן. כשגרבר פוטר מתפקידו ב-1933 על ידי שלטונות הכנסייה החדשים ששיתפו פעולה עם המפלגה הנאצית, הוא נסוג מהמנהיגות של הקהילה ב-1939. למרות זאת הוא המשיך להיות זקן בקהילתו, שבמסגרת תפקידו העניק ייעוץ משפטי לרדיפת נוצרים אחרים ועזר ליהודים שהסתתרו מהנאצים וסיפק להם מזון.
בחודש אוגוסט 1945 נבחר היינמן למועצת הכנסייה האוונגליסטית בגרמניה. כאשר המועצה הוציאה הצהרת האשמה של שטוטגרט בחודש אוקטובר 1945, בה האשימה את הכנסייה הפרוטסטנטית בכך שלא התנגדה לנאצים ולרייך השלישי. היינמן ראה בהצהרה "רכיב מרכזי" בעבודתו למען הכנסייה.
בשנים 1949–1955 היה היינמן נשיא הסינוד הגרמני של הכנסיות הפרוטסטנטיות בגרמניה. הוא היה ממייסדי קונגרס הכנסייה הפרוטסטנטית הגרמנית (Deutscher Evangelischer Kirchentag). ב-1949 הוא היה גם אחד העורכים המייסדים של "Die Stimme der Gemeinde" ("קול הקהילה"), מגזין שיצא לאור על ידי ברודרט (מועצת האחים) של כנסיית הווידוי. במועצת הכנסיות העולמית הוא השתייך ל"ועדה לעניינים בינלאומיים".
קריירה פוליטית מוקדמת
כמו חבריו למר ורפקה, כסטודנט השתייך היינמן ל"רייכסבונד דויטשר סטודנטן", ארגון הסטודנטים של המפלגה הדמוקרטית הגרמנית, שהתנגדה הן לקומוניזם ולמהפכות השמאל בגרמניה והן לחוזה ורסאי, סלדה מלאומנות, אנטישמיות ורודנות מכל סוג ותמכה בקידום מתון של מודרניזציה.
כאשר היינמן שמע את אדולף היטלר נואם במינכן בשנת 1920, הוא נאלץ לעזוב את המקום בו נאם היטלר לאחר שקטע את דבריו נגד היהודים.
ב-1930 הצטרף היינמן לשירות העם הסוציאליסטי-נוצרי, אם כי הוא הצביע למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בבחירות 1933 על מנת למנוע ניצחון של המפלגה הנאצית.
לאחר המלחמה
לאחר מלחמת העולם השנייה מינו השלטונות הבריטים (ששלטו באזור הכיבוש בו פעל היינמן) את היינמן לראש עיריית אסן וב-1946 נבחר רשמית לתפקיד שבו כיהן עד 1949. הוא היה ממייסדי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית במדינת נורדריין-וסטפאליה, בה ראה ארגון בין-דתי ודמוקרטי של המתנגדים לנאציזם. הוא היה חבר בפרלמנט של נורדריין-וסטפאליה, ומ-1947 עד 1948 הוא כיהן כשר המשפטים בממשלה של קרל ארנולד, ראש המדינה הזמני של גרמניה.
כאשר קונראד אדנאואר נבחר להיות קנצלר גרמניה הראשון בשנת 1949, היינמן רצה להיות נציג הפרוטסטנטים בממשלת ה-CDU של אדנאואר. היינמן, נשיא סינוד הכנסיות הפרוטסטנטיות, הסכים בעל כורחו להתמנות לשר הפנים, אם כי התכוון לחדש את הקריירה שלו בתעשייה.
היינמן עזב את המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית וב־1952 ייסד מפלגתו הפוליטית החדשה, מפלגת העם הגרמנית (GVP). בין חברי המפלגה נמנו יוהאנס ראו, לימים נשיא גרמניה וארהרד אפלר, לימים השר לשתוף פעולה כלכלי של גרמניה. המפלגה תמכה במשא ומתן עם ברית המועצות במטרה לאחד את גרמניה ולהפוך אותה לנייטרלית בין הגוש המערבי לגוש המזרחי, אך ה-GVP לא הצליחה למשוך רבים מהבוחרים. היינמן פיזר את מפלגתו ב-1957 והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD), שהאידאולוגיות שלה היו די זהות לאידאולוגיות של מפלגתו שפיזר.
בחודש אוקטובר 1950 התחיל היינמן להתמחות כעורך דין. בבית המשפט הוא ייצג בעיקר מיעוטים פוליטיים ודתיים. הוא פעל גם לשחרור אסירים פוליטיים בגרמניה המזרחית. מאוחר יותר הוא הגן על סרבני מצפון לגיוס חובה ועל כת עדי יהוה בבית המשפט. אלה סירבו לעשות עבודות קהילה במקום שירות צבאי בשל התנגדותם המצפונית.
כחבר הבונדסטאג, הפרלמנט של גרמניה המערבית, נלחם היינמן בלהט נגד תוכניותיו של אדנאואר לרכוש נשק גרעיני לצבא גרמניה המערבית (בונדסוור).
בממשלת "הקואליציה הגדולה" של הקנצלר קורט גאורג קיזינגר (CDU) ושר החוץ וילי ברנדט (SPD) כיהן היינמן כשר המשפטים (1966–1969). הוא יזם מספר רפורמות ליברליות, במיוחד בתחום המשפט הפלילי.
נשיא גרמניה
בחודש מרץ 1969 נבחר היינמן לנשיא הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. לאחר שנבחר בעזרת רוב הנציגים של המפלגה הדמוקרטית החופשית (הליברלים), הבחירות שלו לנשיאות נתפסו כסימן של הליברלים לגבי קואליציה עתידית עם SPD (קואליציה חברתית-ליברלית שהתקיימה מאוקטובר 1969 עד אוקטובר 1982).
בריאיון אמר היינמן שהוא רוצה להיות "נשיא של האזרחים" ולא "נשיא של המדינה". הוא הקים את מסורת של הזמנת אזרחים מן השורה לקבלות הפנים של נשיא המדינה, ובנאומיו עודד את הגרמנים להתגבר על רוח הכניעה בפני השלטונות, לנצל את זכויותיהם הדמוקרטיות ולהגן על שלטון החוק והצדק החברתי. גישה זו ופתיחותו כלפי מחאות הסטודנטים ב-1968 הפכו אותו לפופולרי בקרב הדור הצעיר.
היינמן ביקר בעיקר במדינות שנכבשו על ידי חיילים גרמנים במלחמת העולם השנייה. הוא תמך במדיניות הפיוס של הממשלה הסוציאל-ליברלית עם מדינות מזרח אירופה.
בשל גילו המתקדם ובריאותו השברירית, הוא לא היה מועמד לכהונה שנייה לנשיאות בשנת 1974. הוא נפטר בשנת 1976.
אנדרו קנדי
אנדרו פיצ'גארפילד קנדי (באנגלית: Andrew Fitzgarfield Kennedy; נולד ב-22 בדצמבר 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ג'מייקני, אשר שיחק חלק גדול מן הקריירה בישראל. גובהו 2.01 מטרים, והוא שיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
ביוגרפיה
קבוצתו הראשונה כמקצוען הייתה טופקה סיזלרס מליגת ה-CBA בה שיחק עונה אחת. בעונה הבאה שיחק ברפיד סיטי טרילרס אף היא מליגת ה-CBA. בשנת 1989 שיחק עונה חלקית בקבוצת ואיאדוליד הספרדית. בעונת 1989/90 עבר לשחק בישראל ושיחק בהפועל גליל עליון. בעונה שלאחר מכן שיחק בקרמונה מאיטליה.
בעונת 1991/92 קנדי שב לגליל עליון. בעונה זו זכתה הקבוצה בגביע המדינה. בעונת 1992/1993 הוא זכה עם הקבוצה באליפות היסטורית ראשונה של הפועל גליל עליון והיה הקלע המוביל בקבוצה. בתום עונת האליפות עבר לשחק במונפלייה מצרפת למשך עונה אחת. הוא שב לישראל והצטרף להפועל אילת. ב-1995 חזר לשלוש עונות נוספות בגליל עליון, ולאחריהן שיחק שתי עונות במכבי חיפה, ועונה אחת אצל העולה החדשה לליגה הבכירה מכבי חדרה. את עונת 2001/2002 פתח במכבי רמת גן, אך בחודש ינואר 2002 במהלך העונה הוא שוחרר מן הקבוצה. הוא שימש כמאמן זמני במשחק מול מכבי חיפה במקומו של המאמן ארז אדלשטיין שהתפטר. לאחר שעזב את רמת גן הוא סיכם בבני הרצליה. לאחר תום העונה הודיע על פרישתו מכדורסל בגיל 36.
קנדי הוא הזר ששיחק יותר שנים בישראל מכל זר אחר, והוא הזר שקלע הכי הרבה נקודות בליגה הבכירה. קלע בישראל 5102 נקודות.
אחיו מייקל קנדי שיחק אף הוא כזר בישראל במכבי ראשון לציון והפועל חיפה.
לאחר פרישתו החל לשמש כסקאוט בין היתר בפיניקס סאנס וביוסטון רוקטס.
אברהם מרדכי אלתר
רבי אברהם מרדכי אַלְתֶּר (ז' בטבת ה'תרכ"ו – שבועות תש"ח, 25 בדצמבר 1865 – 3 ביוני 1948), היה בנו הבכור של רבי יהודה אריה לייב אלתר, ה"שפת אמת". במשך 43 שנה שימש כאדמו"ר של חסידות גור וכאחד ממנהיגי היהדות החרדית כולה. בימיו הגיעה חסידות גור לשיא התפשטותה, ויש האומדים את מספר חסידיו לפני השואה ביותר ממאה אלף. נודע כתלמיד חכם גדול וכביבליוגרף. בספרייתו שאבדה בשואה היו עשרות אלפי ספרים. מכונה האמרי אמת על שם ספרו שיצא לאור אחר פטירתו.
רבי אברהם מרדכי הנהיג את עדתו בין שתי מלחמות העולם, אחת התקופות הקשות ליהדות פולין החרדית שנאבקה בתופעות המודרנה והחילון שחדרו לפולין בעוצמה רבה. הוא פעל לביצור חיי הדת בצד הקמת מוסדות וארגונים חדשים בהתאם לרוח התקופה. היה ממייסדי אגודת ישראל ועמד בראש מועצת גדולי התורה של התנועה. גבולות השפעתו חרגו מעבר לחסידות גור. לפעילותו במשך שנותיו הארוכות כאדמו"ר יש חלק מרכזי בעיצוב פניה של חסידות גור ושל היהדות החרדית כולה עד היום.
ביקר בארץ ישראל חמש פעמים והתכונן לעלות אליה, אבל נאלץ לחזור בלחץ חסידיו בפולין. בהשפעתו עלו מאות משפחות מחסידי גור החל מתקופת העלייה הרביעית. ב-ה'ת"ש 1940 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה הצליח להימלט מפולין ולעלות לארץ ישראל, ובשנותיו האחרונות התגורר בירושלים. רבים מצאצאיו ומחסידיו נספו בשואת יהודי פולין.
שנותיו הראשונות
נולד בעיירה גור הסמוכה לוורשה בז' בטבת ה'תרכ"ו (1866) לרבי יהודה לייב אלתר וליוכבד רבקה (בת הרב יהודה קמינר), ונקרא על שם סבו. אבי סבו, רבי יצחק מאיר אלתר, האדמו"ר הראשון מגור, עדיין היה חי והוא שימש כסנדק בברית. כעבור כמה חודשים בכ"ג באדר ה'תרכ"ו, נפטר רבי יצחק מאיר ורבי יהודה לייב שהיה אז בן 19 החל לכהן כרב העיירה גור ולאחר ארבע שנים גם כאדמו"ר של חסידות גור. אברהם מרדכי גדל בחצר אביו ששכר עבורו מחנכים ומורים מיוחדים בהם המלמד ר' זעליג'ל סוקולובר שעוד זכו להסתופף בחצרו של רבי מנחם מנדל מקוצק, כמו כן היו לו מדי יום שני שיעורים עם אביו.
בשנת ה'תרמ"א 1881 בגיל 15 נישא לחיה ראדא יהודית, בתו של רבי נח שחור מביאלה. החתונה התקיימה בי"ז באדר ראשון ואורחים רבים באו לאירוע החשוב. לימים סיפר ידידו, הרב ישראל ארטן (מלקט הספר אמת ואמונה על קוצק) על דברי ה"שפת אמת" לבנו תחת החופה:. אחר חתונתו עבר להתגורר בביאלה כאשר חותנו מפרנס אותו בשנים הראשונות. בתקופה זו היה שקוע בלימוד ובכתיבה. כבר בתקופה זו החל להתפרסם כגדול בתורה, בעל כישרון והתמדה מפליאים. בה' בניסן ה'תרמ"ג (1882) נולד לו בנו הראשון רבי מאיר וכעבור חמש שנים בימי הפסח ה'תרמ"ח נולד בנו השני רבי יצחק. לפרנסתו החל לעסוק במסחר במקביל ללימודיו שמילאו את רוב יומו.
במכתב נדיר משנת ה'תרמ"א פרשת פנחס חודשיים לאחר חתונתו אשר כתב לו אביו ונשלח כתגובה למכתב קודם, ניתן ללמוד על עיסוקיו ועל הלך רוחו באותה תקופה. בדברי ה"שפת אמת" במכתב זה מצויים כמה מאפיינים המגדירים את שיטתו ואת דרכה המיוחדת של חסידות גור, אותה המשיך גם בנו, רבי אברהם מרדכי, כאשר התמנה הוא לאדמו"ר.
פעילותו כאדמו"ר
בה' בשבט תרס"ה (1905) נפטר ה"שפת אמת" בפתאומיות כשהוא בן 58 שנים. החסידים רצו להכתיר את רבי אברהם מרדכי מיד אך נתקלו בסירוב. כעבור ארבעה חודשים בשבועות של אותה שנה החל לנהל "שולחנות" ולומר דברי תורה לחסידים. כאביו, ישב באמצע השולחן ולא בראשו, סירב לקחת כסף מהחסידים והמשיך להתפרנס ממסחר.
תחת הנהגתו הפכה חסידות גור לחסידות הגדולה בפולין, על פי אומדנים הגיע מספר החסידים ערב השואה ליותר ממאה אלף. כדי להנהיג את העדה הגדולה ברחבי פולין ובארצות אחרות נעזר רבי אברהם מרדכי באחיו ובבני משפחתו ששימשו כרבנים ובתפקידים נוספים. הוא עודד את חסידיו למעורבות בחיים הציבוריים בתוך הקהילה ומחוצה לה. הקשר עם חסידיו הרבים נשמר גם על ידי אגרות ששלח בעניינים ציבוריים ופרטיים.
בשבתות ובחגים הייתה העיירה גור מתמלאת באלפי חסידים. קו רכבת מיוחד שהעמידה ממשלת פולין המה חסידים שמגמת פניהם הייתה לגור בעיקר ערב החגים ובימים הנוראים. רבי אברהם מרדכי היה ידוע בייחסו המיוחד לבחורים ולילדים רכים אותם טיפח במיוחד ודאג לחינוכם. אחד המשפטים המפורסמים שנאמרו בתקופת הנהגתו מפי רבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב היה: על חינוך האברכים הצעירים היה מופקד בנו, רבי ישראל אלתר שהיה החוט המקשר בין האדמו"ר לראשי החבורות ("קומנדנטים") בבתי החסידים של גור ברחבי פולין.
בשנתו הראשונה לנשיאותו נתן הסכמתו לאחיו הצעיר רבי מנחם מנדל אלתר לפתוח בגור ישיבה גדולה בשם 'דרכי נועם' לבחורים שנבצר מהם ללמוד במקומותיהם
בשנים תרס"ח-תרע"ב נטל חלק נכבד ומכריע בפעילות המסועפת בחוגי היהדות החרדית ברוסיה ובפולין סביב אספת הרבנים הידועה בשם 'ועידת פטרבורג'
בשנת ה'תרפ"ד יזם את הקמת ישיבת "שפת אמת" בירושלים
הנהגת החסידות
מיד בראשית הנהגתו החל לבצע מהפכה באורחות החיים הרוחניים של חסידי גור הקשורים אליו. מהדברים הראשונים שעשה היה להנהיג תפילת שחרית בזמן המתאים לפי ההלכה, ולא כמנהג שהשתרש עוד מימי רבי שמחה בונים מפשיסחה ורבי מנחם מנדל מקוצק לדחות את התפילה עד לשעה מאוחרת כדי לאפשר הכנה מתאימה היות שראה שגם אותם שאינם בעלי מדרגות וגם פשוטי העם מאחרים זמן התפילה. תקנה נוספת שתיקן ונהוגה עד היום, היא ההפסקה באמצע התפילה בשבת לצורך לימוד תורה. שינויים אלו לא התקבלו בכל מקום בבת אחת, אך בכוח מנהיגותו הפכו במשך הזמן להרגל. הוא עצמו היה מודע לקושי בקבלת התקנות והבין את הצורך שלא לכפות את שינוי הסדרים באופן מיידי, ואמר "תפלה (היא מ) דרבנן, ומחלוקת (אסורה מ) דאורייתא" במכתב משנת תרפ"ו הוא כותב לחסידיו באחת העיירות: "והנני לדרוש ולבקש לבל לגרום זה איזה מחלוקת, כי יודע אני כי לא בכל המקומות יש לנהוג כן ולא כל האנשים לזאת כל ציבור וכל יחיד ינהגו את עצמם כחפצם מבלי שום כפיה וניצוח"
בערב ראש חודש חשון תרס"ח פנה במכתב התעוררות שהכה גלים בכל רחבי פולין לחסידיו ובכללם גם לאלו "הטרודים רוב היום בפרנסה", לקבוע שיעור גמרא בכל יום בין מנחה למעריב. בפנייתו הוא מבקש "ולא יראה ולא ימצא על כל פנים בשעה זו בבתי החסידים שום הולך בטל, ואפילו הקובעים עיתים לתורה שעות הרבה בלילה אל יוציאו את עצמם מהכלל בשעה זו" . במכתב אחר פנה לחסידיו ש"יקבעו שיעור בלימוד ביום שבת קודש" וביקשם "להודיענו אם מתמלא מבוקשי בכל הנ"ל".
גם האבני נזר הוציא בחודש אדר ה'תרס"ח קול קורא שיקבעו ללמוד תורה בין מנחה למעריב וכתב שם שתקנה זו היא 'בהסכם צדיקי וגדולי מדינתנו שליט"א, ועל פי המקובל פעל ה'אבני נזר' בעצה אחת עם ה'אמרי אמת' בעניין זה ובעוד עניינים הנוגעים לתקנות הציבור.
אחד הדברים עליהם הקפיד במיוחד הוא מניעת מחלוקות ומריבות. במכתב משנת תרפ"ט כתב לחסידיו: "באתי הפעם לבקש מכולכם דרישה אחת ששקולה עלי נגד הרבה דרישות ובקשות ואני מבטיח בעזרת השם יתברך להחזיק לכם טובה בעד זה בזה ובבא בכל אשר יהיה לאל ידי וכן לכל מי שיסייע להוציא מכח אל הפועל... והוא האהבה ואחוה ושלום שיהיה ביניכם... כי הכל תלוי באחדות"...וזאת בקשתי ודרישתי מאתכם מקטן ועד גדול.
אגודת ישראל
האדמו"ר היה מהתומכים הבולטים של תנועת אגודת ישראל עם היווסדה. השתתף בכנסייה הגדולה בווינה בשנת ה'תרפ"ט ובין דבריו אמר: "אגודת ישראל נוסדה על מנת לחזק את היהדות... מקום שיש מסית ומדיח, מוכרח להיות כוח הרבים, כיום ישנם מסיתים ומדיחים ונביאי שקר בכל הפינות, צרכים התחזקות...כל חבר באגודת ישראל צריך לחזק את היהדות אצלו, אצל בני ביתו, ואצל ילדיו וכך זה יהיה לברכה". כלומר תפקידה העיקרי היה להיאבק בחילון שגבר בימיו. כתב בקצרה לרב יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר מחב"ד, שהתנגד לאגודת ישראל: "נתייסדה בוורשא ויתר ערי פולין אגודת האורתודוקסים הנקראת אגודת שלומי אמוני ישראל ומטרתה לשמור ולהגן בכל ענייני הדת שיהיה השגחה במאי דאפשר ומבלי לזוז כקוצו של יוד משמירת תורתנו הקדושה ומצותיה ולבל להתחבר עם שונים ורשעים אפילו בדבר מצווה. ומצאתי לנכון להיות חבר לאגודה זו ולהשתדל גם אצל מכירי ליכנס בה ולקיים הפסוק "חבר אני לכל אשר יראיך ולשומרי וכו'". הוא סבר שהמאבק העיקרי צריך להתנהל בזירה החינוכית ולכן פעל להקמת ישיבות, בתי ספר ותנועות נוער המחנכים ברוח אגודת ישראל.
תשובות חריפות ביותר לאדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד, כתב החסיד העסקן האגודאי ר'  מנחם מנדל קמינר, דודו של האמרי אמת,  שיצא להגן על כבודם של גדולי ישראל  רבי חיים עוזר גרודזנסקי והאדמו"ר מגור  מכתב דומה ששלח האדמו"ר הריי"צ לאדמו"ר האמרי אמת מגור נשלח גם ל'חפץ חיים' כך מביא החוקר ישראל שפירא והחפץ חיים  כלל לא השיב לו רק לבנו  אריה ליב אמר את דעתו. גם מכתב נוסף חריף שלח הרי"צ להחסיד ר' מנדל קמינר, אולם כותב שפירא שהיא צונזרה מאוסף המכתבים של הרי"צ.
בשנת ה'תרע"ח (1918) כאשר הקימה שרה שנירר את הכיתה הראשונה של בית הספר בית יעקב היה הראשון שהתבטא על כך בחיוב, בעוד אדמורי"ם ורבנים אחרים התנגדו להקמתו ונתנו את הסכמתם רק לאחר שנים. הדירה בה פעל בית הספר הייתה בבעלות חסיד גור שפנה אל רבו בשאלה איך להתייחס לפעילות זו, האמרי אמת הגיב: “הייתי שמח אילו דבר כזה היה מתבצע בביתי אני". ביטוי זה המריץ מאות חסידי גור להקים בתי ספר לבנות 'בית יעקב' בעיירות נוספות בפולין. בשנים מאוחרות יותר היו חסידיו בין מקימי בתי הספר של הרשת בארץ ישראל טרם השואה. בשנת ה'תרפ"ב (1922) כאשר הקימה שנירר סמינר להכשרת מורות בקרקוב, נרתם לכך ד"ר שמואל דויטשלנדר יו"ר קרן התורה אותו פגשה בכינוס אגודת ישראל שהתקיים בקרקוב. דויטשלנדר, שפעל רבות למען אגודת ישראל ובפרט לביסוס הסמינר, זכה לקירוב מיוחד אצל ה'אמרי אמת' ששוחח עימו באריכות יוצאת דופן בעיצומה של קבלת קהל.
בשנת ה'תרפ"ג (1923) בכנסייה הגדולה הראשונה של תנועת אגודת ישראל, הוכרז על מיזם לימוד הדף היומי, הוגה המיזם, הרב יהודה מאיר שפירא התייעץ לפני כן עם ה"אמרי אמת" והחפץ חיים. ביום המיועד להתחלת התוכנית - ליל ראש השנה ה'תרפ"ד - בהפסקה שבין מנחה לערבית, פנה ה"אמרי אמת" בהפתעה לקהל ואמר 'אני נכנס ללמוד את הדף היומי, חלק מכריע מהצלחת המיזם נזקף לזכותו, כאשר דבריו אלו נתנו גיבוי משמעותי להפצת לימוד הדף היומי.
הקמת עיתונות חרדית
טרם הופעתה של העיתונות החרדית, היו חלק מהחרדים שקראו עיתונות חילונית, עובדה זו הגבירה את תופעת החילון וההשכלה. מיד כשהחל ה"אמרי אמת" להנהיג, הביע את דעתו על נחיצותו של עיתון יומי חרדי, ובמשך כל שנות הנהגתו פעל נמרצות לשם כך. הוא סבר שלמרות שיהודי אמור לנצל את זמנו ללימוד ותפילה, אולם מבני הדור הצעיר יש הזקוקים לעיתון שיספק את צימאונם לדעת את המתרחש בעולם, וצריך לדאוג עבורם לעיתון כשר. כמו כן, טען כי הטלת איסור על קריאת עיתונים חילוניים לא תהיה יעילה כל עוד לא יועמד תחליף ראוי, ולכן נדרש עיתון חרדי שיתחרה באיכותו מול העיתונות המצויה.
במסגרת מאמציו לייסד עיתונות חרדית נתקל בהתנגדויות מבית ומחוץ, במהלך פגישה שכינס בנושא הקמת עיתונות חרדית, התעוררה מהומה כאשר אחד מזקני הרבנים אמר לו "הרי אביך היה נגד עיתונים והצעתך היא נגד רצונו", הוא השיב שבכל דור יש את התרופות היעילות למחלות אותו הדור, ולמחלה הרוחנית של ימינו התרופה היא עיתון חרדי. מיד כשיצא לאור העיתון הראשון ביוזמתו בשנת ה'תרס"ז (1907), הושמץ העיתון בבוז על גבי העיתונים 'הזמן' ו'דער פריינד' . בהמשך בשנת ה'תרע"ב (1912) כאשר התפרסמו פעולותיו להקמת עיתון חרדי ניסו בעלי העיתונות החילונית לטרפד זאת, הם פנו לרשויות בפטרבורג כדי למנוע את מתן הרישיון להוצאת עיתון, בנוסף, הזדרזו עורכי העיתון החילוני 'היינט' להוציא לאור עיתון חדש כביכול חרדי בשם 'קאפיקע' אולם החרדים לא נתנו בו אמון והוא נסגר תוך זמן קצר.
התווית אופי העיתונות
האמרי אמת שאף לעיתונות איכותית שתצליח להתחרות מול העיתונות החילונית, כפי שכתב לחתנו יצחק מאיר לוין:.
במכתבים ששלח לעורכי העיתונים החרדיים העיר הן על ניסוח וסגנון הכתיבה והן על התוכן. הוא דרש להשתמש בשפה עממית המוכרת לאנשים הפשוטים, ולהימנע מסלנגים, מילים לועזיות, ומאידיש עתיקה שאינה מובנת לציבור הרחב , ומניסוח של לעג וליצנות. גם כלפי התוכן דרש למלא את סקרנות הקוראים בחדשות שוטפות, להימנע מסיפורי מעשיות מוגזמות, ולשמור על תוכן שיתאים לציבור החרדי.
שאלת ארץ ישראל
רבי אברהם מרדכי אלתר נודע בגישתו החיובית כלפי התיישבות חרדית בארץ ישראל ובפעולותיו להגשמת מטרה זו, אך התנגד לציונות ולתנועת המזרחי. כבר בשנת ה'תרע"ג (1913) בכינוס אדמו"רי פולין שנערך בעיירה גרבטקה (מחוז ראדום) הביא להחלטה על הקמת יישובים חסידיים בארץ ישראל. בקול קורא שפורסם בשבט תרע"ח (1918) נאמר כי אחת ממטרות אגודת ישראל בפולין תהיה "להשתדל לטובת יישוב ארץ ישראל על ידי פעולות מעשיות" באמצעות הקמת מחלקה מיוחדת לצורך יישוב הארץ ברוח התורה. את הכרוז ניסח רבי יצחק מאיר לוין, חתנו של רבי אברהם מרדכי, שהיה החותם הראשון על הכרוז.
הראשון מבין חמשת ביקוריו בארץ ישראל היה באביב ה'תרפ"א (1921). מטרות הביקור היו הכנות מעשיות להתיישבות חרדית בארץ (ולצורך זה הצטרפו למשלחת אנשי מקצוע בתחום המסחר והתעשייה), חיזוק מעמד החרדים בארץ והשכנת שלום במחלוקות שנתגלעו בקרב הציבור החרדי בארץ, כדוגמת המחלוקת בין אנשי הרב קוק ובין ועד העיר האשכנזי. בביקור זה נפגש עם הנציב העליון הרברט סמואל, עם הרב אברהם קוק ועם הרב יוסף חיים זוננפלד. את רשמי הביקור ניתן למצוא במכתבו לחסידיו שכתב בז' באייר "מעל הספינה" בדרכו חזרה: בביקורו זה הראשון רכש קרקע שעליה נבנו מחסנים בשכונת עג'מי ביפו. מאוחר יותר מושכן הנכס, הועמד למכירה פומבית ב־1942 ונקנה בידי אחד החסידים.
בהמשך המכתב סיפר על מפגשו עם הנציב העליון ועל הבטחתו לסייע להחרדים שיבואו להתיישב ולתת להם את כל הזכויות שנתנו לאחרים, וכן על ביקוריו בירושלים ובחברון. המכתב פורסם לראשונה ב"דגלנו", ביטאון צעירי אגודת ישראל בפולין ועשה רושם רב. באותה שנה החלה גם הפעילות להקמת העיר בני ברק ורבי אברהם מרדכי עודד את יצחק גרשטנקורן מייסד העיר להמשיך בתוכניותיו על אף הקשיים, והבטיח לעודד את חסידיו שיצטרפו לאגודה שהקים גרשטנקורן.
בהמשך המכתב כותב על קשרי הידידות שקשר עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק אף שלא הסכים עם דרכו, וכתב: "והרב הגאון רבי אברהם קוק שיחיה הוא איש האשכולות בתורה ומדות תרומיות. גם רבים אומרים כי הוא שונא בצע. אולם אהבתו לציון עוברת כל גבול, ואומר על טמא טהור ומראה לו פנים, כאותו שאמרו חז"ל בפרק קמא דעירובין על מי שלא היה בדורו כמותו ומטעם זה לא נקבע הלכה כמותו, ומזה באו הדברים הזרים שבחיבוריו. והרבה התוכחתי עמו, כי אם כונתו רצוי, אבל מעשיו וכו'".
השתתף בכנסייה הגדולה הראשונה ב־ ה'תרפ"ג 1923, ודבריו שם פורשו כגישה מתונה יחסית המעודדת את השלום בעולם היהודי ואף מתירה שיתוף פעולה אפשרי עם תנועת המזרחי. עודד חסידים בעלי יכולת כלכלית לעלות לארץ ישראל, ובהשפעתו עלו מאות משפחות מחסידי גור בתקופת העלייה הרביעית. מנגד, פעילות זו שלו ושל אגודת ישראל הביאה להתנגדות מצד האדמו"ר מחב"ד, רבי יוסף יצחק שניאורסון שסבר כי אין לשתף פעולה כלל עם תנועת המזרחי והתנועה הציונית החילונית . גם רבי ישכר דב רוקח מבעלזא הביע התנגדות לעלייה ולהתיישבות בארץ והאמרי אמת שלח אליו מכתב וכתב: בעניין ששמעתי וגם ראיתי כי כ"ק יתנגד בעניין ישוב ארץ ישראל מטעמים כמוסים, אולי יואיל כ"ק לגלות טפח בעניין זה..., גם האדמו"ר ממונקאטש התנגד לעליה לארץ ויצא בחריפות כנגד האמרי אמת, אגודת ישראל, בית יעקב, והמתיבתא בווארשא בראשות רבי מנחם זמבא, אגודת הרבנים בפולין פרסמה בעיתונות מחאה גלויה והכחשה כנגד הדברים שכתב.
בשנת ה'תרפ"ד (1924) ביקר פעם שנייה בארץ ישראל, והסביר כי "כמו חסיד שמוכרח למדי פעם לבקר את רבו" כך הוא "מוכרח בכל כמה שנים לבקר את האם - ארץ ישראל". לנסיעה זו הצטרפו גיסו רבי חנוך צבי לוין מבנדין, חתנו יצחק מאיר לוין והאדמו"ר מסוקולוב-קוצק רבי יצחק זליג מורגנשטרן. ביקור זה נמשך כשישה שבועות. הם ביקרו בירושלים, צפת, טבריה, חברון, ותל אביב ועודדו את החסידים העולים שנתקלו בקשיי פרנסה. במהלך הביקור רכש יחד עם חסידיו מקרקעין בשכונת קריית שמואל בטבריה, ומלוויו השתתפו בסיור במקומה העתידי של בני ברק יחד עם מייסד המקום, יצחק גרשטנקורן. לאחר חזרתו לפולין אמר: "דעתי היא שאם יעלו עכשיו לארץ ישראל כחמש מאות משפחות אמידות מאנשי שלומנו, נכבוש את הארץ בחומר וברוח". במהלך ביקורו זה ניסה ללא הצלחה לפשר במחלוקת בין הרב קוק והרב זוננפלד.
בתקופה זו הוציא איסור כנגד קרן קיימת לישראל. ב־1925 מונה לנשיא תנועת אגודת ישראל.
בשנת ה'תרפ"ז (1927) ביקר פעם שלישית בארץ ישראל יחד עם גיסו רבי צבי חנוך לוין. במהלך הביקור ערך את חתונת אחיו רבי נחמיה אלתר ראש ישיבת שפת אמת בירושלים, וכן ערך ביקור בצפת, מירון, חיפה ובבני ברק. במהלך הביקור בירושלים הוציאו נגדו קיצונים פשקוויל בשל קשריו עם הרב אברהם קוק. הרב יוסף חיים זוננפלד ואנשי "ועד העיר האשכנזי" שייצגו את סניף אגודת ישראל הירושלמית התנערו מפשקוויל זה, אגודת הרבנים בפולין החליטה להטיל חרם ונידוי על כותב הפשקוויל והמדפיס כמבואר בשולחן ערוך, ופנוו במכתב חריף להרב זוננפלד וכתבו, "הננו מוכרחים להביע פליאה מדוע כתה"ר והבד"צ לא קיימו המוטל עליהם חיוב זה" גם בביקורו זה חיזק חסידי גור שנתקלו בקשיי פרנסה. הוא הורה להם לא לעזוב את ארץ ישראל כל זמן שנותר חלק מכספם, מאחר שארץ ישראל נקנית בעקשנות.
בשנה זו פרסם בפומבי מכתב כנגד המזרחי, שבו ראה סכנה ליהדות. לדברי הרב זאב גולד, שהיה ממנהיגי תנועת המזרחי, האמרי אמת (יחד עם הרב דושינסקי) התנגד להסכם שיתוף פעולה בין תנועת המזרחי לתנועת אגודת ישראל שהתגבש באמצע שנות ה־30, והתנגדות זו, אף שהייתה דעת מיעוט בקרב מועצת גדולי התורה, סיכלה את ההסכם ב-ה'תרפ"ט ־ 1928 הצטרף למתנגדים לחברות בכנסת ישראל, וקרא לכל 'ירא וחרד' לפרוש ממנה.
בשנת ה'תרצ"ב (1932) ביקר בארץ בפעם הרביעית. בפעם הזו הגיע דרך היבשה, דרך ווינה, קושטא וחיפה. לנסיעה הצטרף בנו רבי ישראל אלתר והיא נמשכה כחמישה שבועות. במהלך ביקורו בירושלים ביקר גם בוועד הלאומי ובבית הרב קוק, וכן בחברון, בתל אביב ובטבריה.