cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרפובליקה העממית ההונגרית
המרידה
בין ה-23 באוקטובר ל-3 בנובמבר 1956 לחמו מורדים בכל רחבי הארץ כנגד הכוחות הרוסיים המתערבים. ממשלתו של נאג' נמצאה בין הפטיש והסדן. הרוסים התעמתו תחילה עם ההמון, אך עד ל-31 באוקטובר הוציאו את כוחותיהם מן העיר בודפשט, ויצרו טבעת כיתור מסביב לה, כשהם מזרימים כוחות נוספים. מועצות פועלים קמו באופן עצמאי ברחבי הארץ, על פי הדוגמה הסובייטית משנת 1905 ו-1917. מפלגות שראשיהן נאסרו ופעילותן נאסרה קמו מחדש, ואסירים פוליטיים, ובהם ראשי הכנסייה שוחררו על ידי ההמון.
ממשלתו של נאג' עמדה בלחץ מבחוץ, מהרוסים ומהיוגוסלבים, ומבפנים, מהכוחות המהפכניים שהלכו וצברו תאוצה. נאג' הכיר בגופים המהפכניים שנוצרו בעת המהפכה. ב-30 באוקטובר הצהיר על סיום העידן החד-מפלגתי והקים קואליציה שבה שותפו זולטאן טילדי, והקרדינל מינדסטי, שני סמלים אנטי קומוניסטיים, שישבו שנים במעצר בית ובתאי הכלא. המפלגות הישנות - הסוציאל-דמוקרטים, מפלגת החקלאים הזעירים, ומפלגת החקלאים, הוקמו מחדש. אנשי הקו הנוקשה במפלגה הקומוניסטית כארנו גרו נמלטו למוסקבה. אף קאדאר נמלט מבעוד מועד.
ייתכן שתמיכה מערבית נמרצת יותר בשלב זה הייתה מביאה לחשש סובייטי מהתערבות מזוינת ומדיכוי המרד בכוח הזרוע, אך העיתוי שבו אירעה המרידה היה בלתי מוצלח. ארצות הברית התקרבה אל הבחירות לנשיאות, שבהן ביקש הנשיא אייזנהאואר תקופת כהונה נוספת, ואילו בריטניה וצרפת היו שקועות בתוך המשבר בסואץ שכלל התערבות צבאית מסיבית הרחק מגבולותיהן, שהביאה לכלל עימות עם ארצות הברית, ופילוג בדעת הקהל בבריטניה עצמה. בנסיבות אלה, קשה היה לראות כיצד מתערב מישהו מבחוץ לטובת המורדים ההונגרים. הרוסים ידעו לנצל זאת היטב לטובתם.
דיכוי המרד
עם שחר ה-4 בנובמבר 1956, פלשו כוחות גדולים של צבא ברית המועצות להונגריה דרך רומניה. כעבור מספר שעות התפרקה ממשלתו של נאג', והוא ואחדים מאנשי המפתח בממשלתו חיפשו מקלט מדיני בשגרירות יוגוסלביה (כעבור כמה ימים, לאחר דיכויה האלים של המרידה, יצאו משם נאג' ואנשיו מרצונם, לאחר שקיבלו הבטחה כי לא יגעו בהם לרעה. ההבטחה הופרה באופן מיידי. נאג' ואנשיו נלקחו לרומניה, על מנת להרחיקם ממוקד המרידה, ולאחר מכן הושבו להונגריה, נשפטו, והוצאו להורג).
הגופים החדשים שקמו במהלך המרידה, הונגרים פשוטים ממעמד הפועלים, סטודנטים ואיכרים, נלחמו עתה כנגד הפולש הרוסי המצויד בטנקים, אך ללא כל סיכוי. הצבא הרוסי החמוש והמאומן הלם במורדים בכל כוחו, וגרם לעשרות אלפי הרוגים.
יאנוש קאדאר הובא ממוסקבה עם הכוחות הפולשים. הוא הכריז על הקמת ממשלה (לאחר שקרא, עוד ממוסקבה, בשידור רדיו ל"עזרת" הרוסים, כביכול בשם "הממשלה המהפכנית של הפועלים והחקלאים ההונגרים"). הייתה זו ממשלתם של אנשי הקו הנוקשה הקומוניסטי שמלפני המהפכה, הפועלת בתכתיב ממוסקבה.
עיקרה של ההתנגדות המזוינת דוכא עד אמצע חודש דצמבר, אך אירועי אלימות פזורים, התנגדות אזרחית ושביתות נמשכו עוד בשנת 1957. נקמתם של הקומוניסטים במורדים הייתה אף היא אלימה, לאור התכתיב ממוסקבה. ה-CIA מעריך כי 1,200 איש הוצאו להורג.
בחודשי המרידה עזבו את הונגריה כרבע מיליון פליטים הונגרים.
התיאום הפוליטי עם ברית המועצות
לאחר דיכוי המרד הוביל קאדאר מסע נקם כנגד המורדים. עשרות אלפי דמוקרטים, ליברלים וקומוניסטים רפורמיסטים נעצרו, וכ-1,200 הוצאו להורג. אך קאדאר הפיק את לקחי קודמיו בתפקיד. הוא הבין כי יש לרצות את היסודות הרפורמיסטים בהונגריה, וכי לא ניתן להמשיך במדיניות הסטליניסטית הקפואה שהביאה למשבר של 1956.
מבחינה מדינית הגיע קאדאר להבנה עם ממשלת ברית המועצות כי אם זו תימנע מלהתערב, ישמור קאדאר את הונגריה בתוך הגבולות הקבועים היטב של הגוש המזרחי, ויימנע מלסטות מן הכיוון המותווה ממוסקבה. בתחילת שנות השישים הכריז קאדאר כי "מי שאינו נגדנו הוא עמנו", והביא לחנינה כללית של מורדי 1956. הוא פירק את המשטרה החשאית השנואה, ה "AVH" ("הרשות לביטחון המדינה"), והביא למדיניות פרגמטית שניסתה לרפא את פצעי המרידה. "מפלגת הפועלים ההונגרית" שהייתה לאחר המרידה מותג שנוא ומבוזה, הפכה ל"מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית". כשהרוסים דיכאו את המרידה בפראג בשנת 1968 (שהזכירה בקוויה הכלליים את המרידה ההונגרית, אם כי רב השונה בין שתי המרידות) שלחה הונגריה חיילים לסייע לרוסים.
מן הבחינה ההונגרית הפנימית
שלטונו של קאדאר המעיט להתערב בחיי האזרחים, יחסית לשלטון קומוניסטי במדינות אחרות. כפי שקאדאר ניסח זאת, אזרח הונגרי המעוניין רק ב"נקניקיות ובירה" ואינו מעורב בפוליטיקה, יכול לחיות את חייו ברווחה יחסית. האזרח מן השורה יכול להרשות לעצמו מותרות כבשר, בננות, בגדים צבעוניים, ואף מכשירי חשמל ביתיים, שלא היו נגישים לאזרחים בחלק ממדינות הגוש הקומוניסטי.
שני מוצרי צריכה מבוקשים היו מכונית וטלפון. לפי חוקי קומקון שנכפו על הכלכלה ההונגרית על ידי ברית המועצות, לא הורשתה הונגריה לייצר מכוניות פרטיות אלא רק משאיות ואוטובוסים. הדבר גרם לביקוש למכוניות, ואזרח מן השורה היה צריך להירשם שש עד שתים-עשרה שנים מראש על מנת לקבל מכונית.
חופש הביטוי לא נשמר, אך סאטירה והומור (בגבולות ברורים) היוו פתח מילוט נסבל לביקורת על השלטונות. ספרות מחתרתית הופצה, ונעשה מאמץ מוגבל לגלותה.
הסטיריקנים אומרים כי קאדאר עצמו כינה את הונגריה תחת שלטונו "הקסרקטין השמח ביותר של ברית המועצות".
הכלכלה בימי קאדאר
מן הבחינה הכלכלית היה קאדאר מוכן לנסות שינויים. בתחילת שלטונו פעל לביזור תהליך קבלת ההחלטות הכלכלי, בניגוד לנטייה הקומוניסטית הרווחת לצנטרליזם ביורוקרטי. במגזר החקלאי פעל לקולקטיביזציה באמצעות תמריצים ולא בכפייה. הקרקע החקלאית הייתה כולה בבעלות המדינה, אך הוחכרה למשקים פרטיים קטנים שפעלו כקואופרטיב. המגזר החקלאי היווה את הצלחתו הגדולה של קאדאר. הצלחה זו הביאה באמצע שנות השישים להכרזה על "מדיניות כלכלית חדשה", ובה ניסיונות לכלכלת שוק מוגבלת ודרגולציה של השוק במסגרת קבועה מראש. ניסיונות אלו הוכתרו בכותרת "קומוניזם של גולאש" על שם התבשיל ההונגרי הלאומי. בשנות השבעים החל קאדאר בפיזורם של המונופולים התעשייתיים הגדולים וניסה להביא את רמת המחירים לרמת מחירי שוק חופשי באמצעות ביטול סובסידיות. משבר האנרגיה שפרץ ב-1973 בעקבות מלחמת יום הכיפורים פגע באופן קשה במשק ההונגרי, ומוצרי הייצוא המצומצמים לא הספיקו כדי לשלם עבור צריכת הנפט. נוצר חוב חיצוני שהעיק מאוד על הכלכלה ההונגרית. החוב החיצוני הגדול הביא למעשה לשעבוד עתידה הכלכלי של הונגריה על מנת לרצות את האזרחים ולשמור על רמת החיים שהורגלו לה בשנות השישים. עקבותיה של מדיניות זו ניכרים בהונגריה עד היום.
סוף שנות השמונים, לאחר שלושים שנות שלטונו של קאדאר, ראה את המשק ההונגרי במיתון עמוק, ובירידה ממשית של רמת החיים. המשק ההונגרי והחברה ההונגרית היו בשלים לשינוי, ועם נפילת המשטר הקומוניסטי בברית המועצות, השינוי לא איחר לבוא.
2020 ברוסיה
2020 ברוסיה היא השנה ה-29 להקמת הפדרציה הרוסית לאחר התפרקות ברית המועצות.
נפטרו
(קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2020)
פרידריך אנגלס
פרידריך אֶנְגֶלְס (בגרמנית: Friedrich Engels; 28 בנובמבר 1820, וופרטל, ממלכת פרוסיה — 5 באוגוסט 1895, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה מדען חברה פוליטי, סופר ופילוסוף גרמני. אבי תורת הקומוניזם לצד קרל מרקס, בשנת 1848 כתב יחד עם מרקס את "המניפסט הקומוניסטי".
סקירה כללית
אנגלס נולד בעיר בַרמן, פרוסיה (לימים ווּפֶּרְטַל, גרמניה). באותם הימים הייתה ברמן מרכז מסחרי משגשג ואנגלס היה הבן הבכור במשפחת תעשייני כותנה. לאחר שירותו הצבאי בברלין נשלח כסוכן המפעל המשפחתי למנצ'סטר שבאנגליה. אנגלס תמך כלכלית בקרל מרקס ובמשפחתו והקדיש את מרבית זמנו לסייע למרקס בכתיבת מחקריו. אנגלס היה בין מייסדיו של עיתון הריין החדש יחד עם מרקס.
ילדותו ונעוריו, 1842-1820
פרידריך אנגלס נולד ב-28 בנובמבר 1820 בבַרמן, מטרופולין תעשייתי בפרובינציית הריין , בממלכת פרוסיה, בן בכור להוריו פרידריך אנגלס האב (1860-1796) ואליזבת (אליזה) פרנצסקה מאוריציה פון האר (1873-1797). משפחת אנגלס הייתה אמידה והחזיקה בבעלותה מפעלי טקסטיל בבַרמן ובעיר התעשייה סלפורד שבמחוז מנצ'סטר רבתי באנגליה, שתיהן מטרופולינים תעשייתיים בשלבי התרחבות. הוריו של אנגלס השתייכו לתנועת הפייטיזם שפעלה בקרב הלותרנים והם חינכו את ילדיהם לאור ערכי התנועה.
בגיל 13 אנגלס החל את לימודיו בגימנזיום בעיר הסמוכה אלברפלד  (כיום חלק מוופרטל). אביו לחץ עליו לעזוב את לימודיו ולהצטרף לעסק המשפחתי ובעקבות זאת בגיל 17 אנגלס קטע את לימודיו והחל לעבוד כשוליה בעסק המשפחתי. ב-1838, אחרי שנת עבודה בבַרמן, אביו של אנגלס שלח אותו להתמחות בעסק לייצוא בעיר ברמן. הפעילות החברתית של בנם אכזבה את הוריו של אנגלס ויעברו כמה שנים עד השתלבותו בעסק המשפחתי.
בזמן שהותו בברמן אנגלס החל לקרוא את כתביו של הגל שהפילוסופיה שלו הייתה הפילוסופיה הדומיננטית באותה התקופה בגרמניה. ב-1838 פרסם את שירו הראשון והחל לכתוב מאמרים לעיתון שביקרו את החוליים שהביא עמו תהליך התיעוש. הוא כתב תחת שם העט "פרידריך אוסוואלד" כדי לא לקשור את משפחתו לדעותיו ולפעילותו.
ב-1841 אנגלס שירת בצבא פרוסיה בבריגדה ארטילרית והוצב בברלין. הוא ניצל את שהותו בברלין כדי לשמוע הרצאות באוניברסיטת ברלין והתקשר עם קבוצת האינטלקטואלים "ההגליאנים הצעירים". בתקופה זו פרסם באופן אנונימי מאמרים בעיתון קצר הימים בעריכתו של קרל מרקס הריינישה צייטונג (הנויה ריינישה צייטונג המשיך את דרכו של ריינישה צייטונג לאחר מספר שנים). מאמריו עסקו בתנאי המחיה והעבודה הירודים מהם סבלו עובדי המפעלים. אף על פי שמרקס היה עורך העיתון אנגלס ומרקס נפגשו לראשונה רק בנובמבר 1842. בתקופה זו אנגלס הפך לאתאיסט ויחסיו עם הוריו הפכו מתוחים.
התקופה במנצ'סטר ובסלפורד, 1844-1842
ב-1842 אנגלס בן ה-22 נשלח על ידי הוריו למנצ'סטר, באותה תקופה מרכז תעשייתי בתהליכי תיעוש מואצים ושבה פעל מפעל טווית חוטים בבעלות המשפחה. אביו של אנגלס קיווה שהעבודה במפעל המשפחתי תגרום לו לשקול מחדש את דעותיו הרדיקליות. בדרכו לאנגליה אנגלס עבר במשרדי הריינישה צייטונג בקלן ונפגש לראשונה עם קרל מרקס.
במנצ'סטר אנגלס פגש את מרי ברנס, צעירה אירית בעלת דעות רדיקליות שעבדה במפעל של משפחת אנגלס. ברנס הדריכה את אנגלס ברחבי מנצ'סטר וסלפורד והציגה לו את תנאי החיים הקשים של מעמד הפועלים. אנגלס וברנס היו במערכת יחסים 20 שנה עד פטירתה ב-1863. עקב התנגדותם למוסד הנישואים הם מעולם לא התחתנו. אנגלס אמנם ראה באורח החיים המונוגמי מידה טובה, אך הוא סבר שמעורבות המדינה והכנסייה במוסד הנישואים היא צורה נוספת של דיכוי מעמדי.
פריז, 1844
ב-1844, אחרי שנתיים באנגליה, אנגלס החליט לחזור לגרמניה. בדרכו לגרמניה עצר בפריז כדי לפגוש את מרקס (מרקס עבר לפריז ב-1843 אחרי שהשלטונות הפרוסיים סגרו את הריינישה צייטונג). אנגלס ומרקס התיידדו ונשארו חברים קרובים כל חייהם. מרקס התרשם מספרו של אנגלס "מצבו של המעמד העובד באנגליה" ואימץ את עמדתו של אנגלס שטען שמעמד הפועלים הוא שיוביל את המהפכה נגד הבורגנות.
אנגלס נשאר בפריז כדי לכתוב יחד עם מרקס את ספרם המשפחה הקדושה (Die heilige Familie). הספר, שיצא לאור ב-1845, תקף את ההגליאנים הצעירים ואת הפילוסוף ברונו באואר  שעד אז היה חברו ומורו של מרקס. בספטמבר 1844 אנגלס עזב את פריז וחזר לעיר הולדתו בארמן שם המשיך לעבוד על ספרו "מצבו של מעמד העובד באנגליה". ב-1845 הוא עבר לבריסל, שם פגש את מרקס (מרקס עזב את פריז יחד עם משפחתו בהוראת השלטונות הצרפתיים) והם עבדו יחד על כתיבת ספרם המשותף האידאולוגיה הגרמנית.
Small Bump
Small Bump (בעברית: בליטה קטנה) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר והיוצר האנגלי אד שירן, ופורסם כסינגל החמישי מאלבום הבכורה שלו, +. השיר נכתב על ידי שירן והופק על ידי ג'ייק גוסלינג. הסינגל הגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי, ויצא לרדיו כסינגל השישי והאחרון באוסטרליה, שבו "Give Me Love" פורסם כסינגל החמישי.
B in the Mix: The Remixes
רקע האלבום
האלבום מכיל רמיקסים של הלהיטים הגדולים ביותר של ספירס, החל מ-"Baby One More Time..." ועד ל-"Toxic". בנוסף, צורף לאלבום רמיקס לסינגל החדש ביותר של ספירס נכון לאותה עת, "", וכמו כן שיר חדש בשם "And Then We Kiss", שהיה מקום ראשון באינדונזיה וישראל.
הצלחת האלבום
לאור הריונה של ספירס עם בנה, שון פרסטון, היא לא יכלה לקדם את האלבום ולכן מכירות האלבום היו נמוכות. האלבום נכנס למקום 134 במצעד הבילבורד עם מכירות של 14,100+ עותקים בשבוע הראשון ליציאה. ביפן נכנס למקום ה-25 במצעד האלבומים, ועד היום מכר כיותר מ-135,000+ עותקים בארצות הברית.
האלבום יצא לאור בכמה גרסאות, גרסה רגילה (11 שירים) ובגרסת "מורחבת" ובה 14 שירים דרך אתר האייטונס, אך ביפן יצאה גרסה שונה שכוללת 14 רימקסים שונים.
במכירות האלבום זכה להצלחה דיי גבוה ומכר כיותר מ-1,000,000+ עותקים ללא כול קידומים משמעותיים.
איאון ביילי
איאון פרנסיס המילטון ביילי (באנגלית: Eion Francis Hamilton Bailey /הגייה: ˈiːɒn / EE -on; נולד ב-8 ביוני 1976) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
ביילי למד במגמת דרמה בתיכון. עד מהרה הופיע בכל הצגה בבית הספר. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון המשיך ללמוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות בדרמה בניו יורק. הוא למד לזמן קצר בסנטה ברברה סיטי קולג'. ביילי נישא לבמאית התיאטרון הקנדית וויני מנגשה. לבני הזוג שני ילדים.
קריירה
בשנת 2007, זכה ביילי בפרס אמי ליום על הופעתו בסרט "האמא של כל המסיבות".
בין השנים 2012–2017 שיחק בסדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה".
ב-1 במאי 2013, ביילי התארח בפרק בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" בתור פרנק פיטרסון, יוצא מלחמת עיראק עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית, שהופך לעד מפתח בחקירה של תקיפה מינית במועדון לילה. בשנת 2014 הופיע ביילי בתפקיד חוזר בסדאת הטלוויזיה "ריי דונובן".
בשנת 2020 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "אמילי בפריז". באותה שנה שיחק במיני סדרה "העמדה".
במאי 2021 פורסם כי ביילי לוהק לתפקיד ראשי בסדרת המתח והאימה "אין מוצא".
טיסוויד
טיסוויד (בהונגרית: Tiszavid) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי טיסוויד
יהודים חיו בטיסוויד בתקופות זמן שונות, ובמקום היה בית קברות יהודי. הקהילה היהודית פעלה וקיבלה את שירותי הדת מקהילת טיססלקה, עד להירצחם של רוב יהודי הכפר בשואה.
אברהם המלאך
רבי אברהם המלאך (מכונה גם "הקדוש" ; ה'תק"א - י"ב בתשרי ה'תקל"ז; 1741–1776) היה בנו ותלמידו של המגיד ממזריטש. נכדו היה רבי ישראל פרידמן מרוז'ין אבי שושלת רוז'ין.
קורות חייו
רבי אברהם נישא והתאלמן בצעירותו ולאחר מכן נישא בשנית לגיטל בתו של רבי משולם פייבוש הורוביץ מקרמניץ (-כ' בכסלו תקל"ה) מחבר הספר 'משנת חכמים' על המשניות.
נקרא "המלאך" עקב קדושתו ופרישותו מהעולם במשך שנים בהן התבודד בעיירה פאסטוב הסמוכה לקייב, וחי שם בבדידות מבלי לראות פני איש. בעקבות בדידותו אף סירב למלא את מקום אביו. רבי שניאור זלמן מלאדי כינה רבו-חברו זה בתואר "הקדוש", "כי היה קדוש מרחם", וכך מקובל לקרוא את רבי אברהם בחסידות חב"ד.
כאשר למד רבי שניאור זלמן מלאדי אצל המגיד, היה, במצוות המגיד חברותא של רבי אברהם המלאך, הוא לימד את רבי אברהם "נגלה", ורבי אברהם לימד אותו "חסידות" ויש שראו ברבי שניאור זלמן תלמיד חבר של רבי אברהם המלאך.
כבנו של מנהיג החסידות כאב את ירידת האידיאה החסידית, ולכן פיתח יחד עם רעיו תלמידי אביו את רעיון הצדיק החסידי, שהפך לצינור להורדת שפע להמוני מאמיניו ולהעלאת תפילותיהם ובקשותיהם, וכסמכות מוסרית ומדריך רוחני. בספרו "חסד לאברהם" (צ'רנוביץ שנת ה'תרי"א) ניתן למצוא הרבה אזכורים למוטיב מרכזי זה, כאשר הוא קורא להמוני העם להתקשר אל הצדיק כאמצעי לביאת המשיח.
MobileMe
MobileMe היה ענן המחשוב שיוצר על ידי חברת אפל ושוחרר ב-5 בינואר 2000 כ-iTools. ב-9 ביולי 2008 שחררה אפל מחדש את שירותי הענן בכנס ה-WWDC. הוא נסגר ביוני 2011 לאחר השקת iCloud.
בורגווארד הנסה 1500
בורגווארד הנסה 1500 (בגרמנית Borgward Hansa 1500) היא מכונית משפחתית, בעלת 4 צילינדרים, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית "Goliath-Werk G.m.b.H" בין השנים 1949–1954.
תאוצת הדגם המשפחתי 0-100 קמ"ש עמדה על 33,6 שניות.
בורגווארד הנסה 1800
בשנת 1952 התחיל ייצורו של דגם ה"בורגווארד הנסה 1800" אשר אופיין על ידי מנוע 1,758 סמ"ק, המפיק 60 כ"ס.
סתם יינם
סתם יינם הוא מושג הלכתי שמשמעו יין של גוי, או יין של ישראל שנגע בו גוי. חז"ל גזרו על יין זה שיהיה אסור בשתייה ובהנאה והשוו את דינו ליין נסך.
איסור זה הוא מזמן התנאים. מלבד גזירה זאת נגזרה גזירה מאוחרת נוספת שגם יין שנגע בו יהודי משומד יאסר אף הוא כדין 'סתם יינם'.
חז"ל הקלו ביין שנתבשל שאינו נאסר באיסור "סתם יינם", מאחר שיין זה נחשב כפגום, ואין דרך הגויים לנסכו לעבודה זרה.
טעם האיסור
בסיבת האיסור, יש שכתבו שהטעם הוא מחמת שניסוך יין לעבודה זרה יכול להיות גם על ידי נענוע בלבד, ולכך ישנו חשש שמא הגוי התכוון לנסך את היין לעבודה זרה.
ויש שכתבו טעם אחר לפיו חז"ל חששו שעל ידי שתייה הדדית של יין שישתה היהודי עם הגוי, תיווצר קרבה בין היהודי לגוי, דבר שיוביל בעתיד לאיסור חתנות, לכך אסרו ייו זה בשתייה והנאה.
מומר
האיסור הראשוני היה על נגיעת גוי ביין, אך חכמים החמירו להחשיב בכלל האיסור אף יהודי מומר לעבודה זרה וכן מחלל שבת בפרהסיה, לעניין איסור סתם יינם.
יש שכתבו שיהודי שימנע מלחלל שבת בפני רב גדול, או שיחלל מאחר שחונך לחילול שבת מקטנותו ונחשב לתינוק שנשבה, לא נחשב כ'מומר' לעניין -"סתם יינם". אך מחללי שבת בפרהסיה המצהירים שנוהגים כך מתוך חקירה ובדיקה, אינם נחשבים לתינוקות שנשבו. כמו כן, כתב הבניין ציון שאם אותו מחלל שבת לכל הפחות עושה קידוש או הולך להתפלל בבית כנסת, לא שייך לומר עליו שדינו כמי שעובד עבודה זרה, כי במעשים אלו מגלה כי הוא מאמין באלוהי ישראל על אף שנכשל בחילול שבת. ולכן גם יין שנגע בו אינו יאסר בשתייה.
גוי שאינו עובד עבודה זרה
לדעת הרמב"ם, יין שנגע בו גוי מאותן אומות שאינם עובדים עבודה זרה, היין נאסר בשתייה בלבד אבל מותר בהנאה, ולכך הוא סבור שמוסלמי שנוגע ביין אין היין נאסר בהנאה, אבל נוצרי שנוגע ביין היין נאסר אף בהנאה. לעומתו הרשב"ם כותב בשם רש"י שגם יינו של נוצרי אינו אסור אלא בשתייה, היות שעבודתם אינה כוללת ניסוך יין (כי מה שהם שותים מיין האוכריסטיה אינו נחשב לניסוך). גם המאירי התירו בהנאה לפי שיטתו הידועה כי הנוצרים אינם נחשבים כעובדי עבודה זרה.
לדעת השולחן ערוך סתם יין של גוי אסור בשתייה ובהנאה, אולם דעת הרמ"א להקל ולהתיר באיסור הנאה בשעת הדחק ביין של נוצרים.
לדעת הרב יוסף משאש, ניתן להקל בסוגי משקה העושיים מיין כגון קוניאק, מתוך הנחה שבתקופה המודרנית אין זה שכיח שהגויים ינסכו יין לעבודה זרה, אך הרב עובדיה דחה דבריו וכתב להחמיר בכך.
בתקן הישראלי
תקן ישראלי 1318, העוסק ביין, בגרסתו ממאי 1988 ובגרסה שהחליפה אותו באוגוסט 2019, מחייב לציין על התווית של יין שאינו כשר את המילים "לא כשר".
מזון חתולים
מזון לחתולים הוא מזון מעובד הנמכר להאכלת חתולי בית.
תזונה
לחתולים יש צורכי תזונה ייחודיים - הם אוכלי בשר ותלויים בחומרים המזינים הקיימים בבשר. חתול הבית יכול לצרוך בשר טרי של מכרסמים, ארנבות, ציפורים ועוד, אך חתולי בית נוטים להסכים גם למזון מעובד המיוצר בהתאם לצורכי חתולים.
התזונה הטבעית של חתולים אינה כוללת כל חומר צמחי אך ידוע שבהזדמנויות שונות חתולים אוכלים צמחים או עשבים להשלמת תזונתם.
סוגים
מרבית המזון לחתולים שנקנה בחנויות לחיות מגיע בצורה יבשה וידוע בשל כך כ"אוכל יבש לחתולים". זהו אוכל שלרוב מבושל בחום ולחץ גבוהים ולאחר הבישול ניתן לרסס עליו שומן (כדי לשפר את טעמו) ואף לעיתים להוסיף מרכיבים קלים אחרים כמו ויטמינים. מזון יבש לרוב נארז בשקיות נייר אטומות.
מלבד האוכל היבש, בחלק גדול מאירופה ובארצות הברית נמכר בחנויות "מזון רטוב לחתולים" בקופסאות שימורים או בשקיות.
בריגהאם יאנג
בריגהאם יאנג (באנגלית: Brigham Young, מבוטא "בריגם יאנג"; 1 ביוני 1801 - 29 באוגוסט 1877) היה מנהיג בתנועת המורמונים ונשיא כנסיית המורמונים מ-1857 ועד מותו. יאנג היה גם המושל הראשון של טריטוריית יוטה של ארצות הברית והיה נשוי ל-55 נשים.
בריגהאם יאנג החליף את מייסד תנועת המורמונים, ג'וזף סמית', לאחר רציחתו של סמית' בידי המון במדינת אילינוי ב-1844. יאנג הוביל את המורמונים למרכזם החדש במדינת יוטה. אוניברסיטת בריגהאם יאנג במדינת יוטה נקראת על שמו.
תולדות חייו
יאנג נולד בוויטנגהם שבוורמונט למשפחה חקלאית. לפרנסתו הוא שימש, בין היתר, כנגר וכנפח נודד. יאנג נישא לראשונה ב-1824 למרים אנג'לין וורקס. הוא המיר את דתו למתודיזם ב-1823, אך נמשך למורמוניות לאחר שקרא את ספר מורמון זמן קצר לאחר פרסומו ב-1830. הוא הצטרף רשמית לכנסיית המורמונים ב-1832 ונסע לקנדה כמיסיונר. לאחר מות אשתו הראשונה ב-1833 הוא הצטרף למורמונים רבים בייסוד קהילה בקירקלנד, אוהיו. ב-14 בפברואר 1835 הוא מונה כאחד מ-12 השליחים של הכנסייה המורמונית.
ב-1848 הורה כי גברים שחורים לא יוכלו לכהן ככמרים ואף אסר עליהם להשתתף בטקסים מסוימים - איסור שבוטל ב-1978.
יאנג נפטר ב-29 באוגוסט 1877 כנראה מדלקת הצפק. הוא סבל באותה תקופה ממחלות שונות. נטען, כי מילותיו האחרונות היו: "יוסף! יוסף! יוסף!"
בריגהאם יאנג היה אח במסדר הבונים החופשים. היה חבר בלשכת נאוו, אילינוי.
אירווין שיף
אירווין אלן שיף (באנגלית: Irwin Allan Schiff; 24 בפברואר 1928 - 16 באוקטובר 2015) היה דמות בולטת בתנועה האמריקאית נגד שיטת המיסוי, הידוע בעיקר בזכות הספרות הענפה שכתב בנושא. לאורך השנים שיף הפסיד במספר תביעות אזרחיות נגד הממשל הפדרלי והורשע מספר פעמים בעבירות מס. בזמן מותו היה בעיצומו של ריצוי עונש בן 13 שנה. שיף היה אביו של המשקיע והמועמד האמריקאי לסנאט, פיטר שיף.
ניק שולמן
ניק שולמן (באנגלית: Nick Schulman; נולד ב-18 בספטמבר 1984) הוא שחקן ופרשן פוקר יהודי אמריקאי אשר זכה בארבעה צמידי אליפות העולם בפוקר, בסבב הפוקר העולמי ובגביע סבב טריטון.
אירווין שיף
ביוגרפיה
שיף נולד למשפחה יהודית בפולין והיגר לארצות הברית, שם עבד כנגר. בשנת 1950 קיבל תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת קונטיקט. לאחר לימודיו עסק בביטוח, והיה מעורב במקלט מס שבמסגרתו נפל קורבן להונאת פונזי בה איבד את כל כספו וכספי לקוחותיו.
ניק שולמן
ביוגרפיה
שולמן החל לשחק פוקר ב-2002 והתמקד במשחקי כסף. בנובמבר 2005 נכנס לכסף לראשונה בטורניר פוקר, כאשר זכה בטורניר המרכזי בסבב הפוקר העולמי שהתקיים בקונטיקט, ובגיל 21 הפך לשחקן הצעיר ביותר אשר זכה בטורניר המרכזי במסגרת הסבב. שנתיים לאחר מכן סיים במקום השני באותו הטורניר.
אירווין שיף
ביוגרפיה
בשנת 1968 העיד בפני ועדת הסנאט לבנקאות ומטבע והביע את התנגדותו להסרת תקן הזהב משטרות הפדרל רזרב.
ניק שולמן
ביוגרפיה
ב-2009 זכה שולמן בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, כאשר ניצח בטורניר Deuce to Seven. ב-2012 זכה בצמיד השני שלו, כאשר ניצח באותו הטורניר. את הצמיד השלישי שלו זכה בטורניר Omaha Hi-Lo ב-2019. מיקום השיא שלו בטורניר המרכזי של אליפות העולם בפוקר היה ב-2020, כאשר סיים במקום ה-55 בטורניר שהתקיים באופן מקוון בעקבות מגפת הקורונה.
אירווין שיף
ביוגרפיה
בשנת 1996 שיף התמודד בבחירות המקדימות למועמדות לנשיאות מטעם המפלגה הליברטריאנית.
ניק שולמן
ביוגרפיה
ב-2023 השלים זכייה בצמיד רביעי, כאשר ניצח את טורניר ה-Seven Card Stud.
נכון ליוני 2023, שולמן זכה בסך של כ-15.5 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-5 מיליון דולר בסבב אליפות העולם וכ-3.7 מיליון דולר בסבב הפוקר העולמי.
פרשנות פוקר
שולמן משתתף כפרשן קבוע בשידורי אליפות העולם בפוקר, וסבבים שונים ב-PokerGo. ב-2019 חלה סערה בעקבות דבריו ששחקן אשר רוצה להשתפר בפוקר לא צריך לראות את האירוע המרכזי, ובעקבות כך ESPN הורידו אותו מהמשך שידור הטורניר. בסבב של 2020 חזר לפרשן כרגיל.
בתחילת 2023 פורסם ששולמן יחליף את גייב קפלן כפרשן הראשי של High Stakes Poker לצידו של איי. ג'יי. בנזה.
יחסי יפן–מונגוליה
יחסי יפן–מונגוליה הם היחסים הפוליטיים, המסחריים, הדיפלומטיים והצבאיים בין יפן למונגוליה. הקשר הראשון בין יפן ומונגוליה נוצר במאה השלוש עשרה, אולם הוא לא חודש עד להקמתה של מונגוליה המודרנית במאה העשרים. נכון לשנת 2018, מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ותקינים בין יפן ומונגוליה.
הפלישות המונגוליות ליפן
קובלאי חאן מונה להיות חאן האימפריה המונגולית בשנת 1260. במטרה להרחיב את גבולות האימפריה שבשליטתו, שלח החאן, לא אחת, שליחים ליפן, כדי לאלץ את היפנים לקבל את מרות האימפריה המונגולית ביפן. לאחר שהמשלחות לא הניבו פרי, החליט החאן להשתמש בכוח הזרוע ולפלוש ליפן. צבא מונגולי פלש ליפן פעמיים: ב-1274 וב-1281. בשתי הפלישות כשלו הפולשים המונגוליים בפריצת קווי ההגנה היפניים ונסוגו מיפן לאחר ששתי סופות טייפון פגעו בהם. הפלישות הללו נחשבות למאורעות חשובים בהיסטוריה היפנית, שכן בהן הצליח הצבא היפני הקטן לסלק מארצו אויב כביר ממדים.
לפני מלחמת העולם השנייה
בשנת 1911, הכריזה מונגוליה המודרנית על עצמאותה משושלת צ'ינג הסינית במהלך מהפיכת שינהאי. בשנת 1921, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, כבש הצבא האדום את מונגוליה. מאז הפכה מונגוליה להיות בעלת הברית הקומוניסטית היחידה של ברית המועצות.
הברית בין מונגוליה לברית המועצות באה לידי ביטוי פעמיים, וזאת כנגד יפן: בפעם הראשונה, נחלצה ברית המועצות לעזרתה של מונגוליה לאחר פלישת חיילים מצבא קוואנטונג היפני לתוך שטח מונגוליה בקרב חלקין גול, בשנת 1939. בסיומו של הקרב נהדפו היפנים מחוץ לשטחה של מונגוליה. בפעם השנייה, לאחר פלישת ברית המועצות למנצ'וריה היפנית במבצע סערת אוגוסט, נלוותה אליה מונגוליה והכריזה מלחמה על יפן ב-10 באוגוסט 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה
יפן ומונגוליה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-24 בפברואר 1972. לאחר התפרקות ברית המועצות היחסים בין שתי המדינות התחממו. ההתחממות ביחסים באה לידי ביטוי בביקורים הדדים של ראשי ממשלת יפן סוסוקה אונו וטושיקי קאיפו במונגוליה ובביקורו של ראש הממשלה המונגולי דומאגי סודנום ביפן. נוסף על כך, עזרה יפן למונגוליה לעבור לכלכלת שוק באמצעות מימון מכרות ומסילות רכבת.
מלון פרימה המלכים
מלון המלכים הוא בית מלון, הנמצא בכיכר צרפת שבירושלים. המלון נחנך ב-1956, והיה אחד המלונות הראשונים שהוקמו בירושלים לאחר קום המדינה.
בית מושבק
המלון הוקם על מגרש שבמרכזו עמד בית מידות, בית פרטי גדול ורחב בן שתי קומות עם גג רעפים, שהוקם בסוף המאה ה-19. הבית הוקם על ידי מרגרט המינג. המינג, נוצרייה אדוקה בריטית, שהייתה מורה של ילדי אצולה, שבשנות ה-60 לחייה הגיעה לירושלים ובחסכונותיה בנתה את המבנה. בין השאר הקימה בו את התחנה המטרולוגית הראשונה בארץ ישראל. בירושלים המירה את דתה מנצרות פרוטסטנטית לנצרות יוונית-אורתודוקסית והורישה את הבית לפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים. אחר כך נמכר הבית לאיש העסקים קונסטנטין סלאמה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הושכר הבית לאליאס וכריסטינה מושאבק וילדיהם. משפחה שהייתה חלק מהאליטה הפלסטינית של ירושלים בתקופת המנדט, ובניה היו מעורבים בפוליטיקה המקומית. הם לקחו חלק בניהול ימק"א וקיימו קשרים חברתיים ענפים עם משפחות נוצריות אחרות כמשפחת כתאן, פראג'י ודיב, והבית נקרא על שמם. אליאס אפנדי מושאבק היה חבר מועצת עיריית ירושלים בשנות ה-20 וה-30. ב-7 במאי 1921 מינה הנציב העליון את אליאס מושבק לחבר בוועדת הייקראפט, שחקרה את השתלשלות האירועים ואת הסיבות שהביאו לפריצת מאורעות 1921, ובלשון כתב המינוי - "לחקור את סיבת הבלבולים". בן משפחה נוסף, פואד מושבק היה מנהל הכספים של ימק"א ירושלים. בשנות ה-40 עברה משפחת מושבק לבית שבנתה בשכונת קטמון, הבית חולק לדירות והושכר לאנשים שונים. בינואר 1948, לאחר פיצוץ מלון סמירמיס בקטמון, שהיה סמוך לבית שבו גרו, משפחת מושאבק ברחה מעיר וביתם הוגדר נכס נפקדים ועבר לבעלות רשות הפיתוח.
הקמת מלון המלכים
לאחר מלחמת העצמאות, בשנת 1950, על פי חוק נכסי נפקדים, נוהל הבית על ידי רשות הפיתוח, מאחר שבעל הבית קונסטנטין סלאמה עזב את ירושלים בזמן המלחמה. המגרש נמכר על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים לאיש עסקים יהודי ממוצא פרסי בשם דוד אמיד. בדצמבר 1952 נהרס בית מושבק והחלה הקמתו של מלון המלכים. לשם הקמת המלון קיבל מענק ממשלתי. ב-14 באוגוסט 1956 נחנך המלון בטקס בנוכחות טדי קולק, שהיה אז מנכ"ל משרד ראש הממשלה ומנהל לשכת התיירות הממשלתית. בתחילת 1957 ניהלה עיריית ירושלים משא ומתן על רכישת המלון לצורך שיכון משרדי העירייה, אך הדבר לא יצא אל הפועל. ובעקבות זאת, רכשה העירייה את המגרש ממול, לצורך בניית העירייה, אך לבסוף הוקם שם מלון פלאזה. בשנת 1960 התגורר במלון שר הדתות יעקב משה טולידאנו. ב-15 באוקטובר 1960 נפטר הרב טולידאנו בדירתו במלון כתוצאה מדום לב. בשנת 1968 נערך במלון כנס של נוצרים אוונגליסטים אוהבי ישראל שהביא להפגנה של תלמידי ישיבת חברון ומרכז הרב נגד האירוע, שרואו בו כפעילות מיסיונרית.
בבעלות רשת מלונות פרימה
בשנת 1987 רכש את המלון, תמורת 7,350,000 דולר, איש העסקים הנרי מוסקוביץ' והוא הפך לחלק מרשת מלונות פרימה שהקים.
בשנת 2013 עבר המלון שיפוץ בעלות של כ-10 מיליון שקל, שכלל חידוש השטחים הציבוריים, מסעדות המלון, הלובי והבר. הוחלפו המעליות ומערכות מיזוג האוויר והוקם ספא חדש.
המבנה
מבנה המלון תוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר פרידמן בשותפות עם האדריכל מאיר רובין. רובין כיהן במקביל באותה תקופה גם כסגן ראש עיריית ירושלים מטעם מפלגת חרות. המלון בנוי בצורת ח' בפינת הרחובות המלך ג'ורג' ורמב"ן במגרש משותף עם היכל שלמה ובעיצוב דומה גם של מאיר רובין ואלכסנדר פרידמן. בחזית המלון הוקמה מרפסת מעוגלת היושבת על תוואי הרחוב. תחילה היו במלון 90 חדרים, בשנת 1960 החלה הרחבת המלון בשתי קומות ובשנת 1972 בשתי קומות נוספות.
הליגה הבלקנית (ברית)
הליגה הבלקנית הייתה ברית של ארצות נוצריות אורתודוקסיות, שוכנות חבל הבלקן, שכוונה נגד האימפריה העות'מאנית. בברית לקחו חלק בולגריה, סרביה, מונטנגרו ויוון.
ברקע ליצירת הברית הייתה המלחמה האיטלקית-עות'מאנית ב-1911 והתחושה שזאת העת בה ניתן לכבוש טריטוריות עות'מאניות. הדיפלומטיה של האימפריה הרוסית השקיעה מאמצים לכינון הברית, שתאמה את האינטרסים שלה ויצרה מצב לא רגיל בו צרפת והאימפריה האוסטרו-הונגרית מצאו עצמן בחזית דיפלומטית משותפת כנגד הליגה והאימפריה הרוסית.
ראשית הברית הייתה בהסכם חשאי להגנה הדדית, בין בולגריה ובין סרביה, שנחתם ב-13 במרץ 1912. ההסכם הזה הורחב ב-12 במאי להסכם צבאי. ב-29 במאי, בסופיה, נחתם הסכם בין בולגריה ובין יוון ובהמשך התווסף גם הסכם בין מונטנגרו ובין בולגריה.
מלחמת הבלקן הראשונה התחילה ב-8 באוקטובר כשמונטנגרו הכריזה מלחמה נגד האימפריה העות'מאנית ובנות הברית הנוספות שלחו ב-13 באוקטובר אולטימטום לאימפריה העות'מאנית והכריזו עליה מלחמה ב-17 באוקטובר.
ניצחון הליגה הבלקנית וכיבוש שטחים עות'מאנים נרחבים הביאה לסוף הברית, כי השותפות התחילו לריב על חלוקת הטריטוריות, במיוחד על חלוקת מקדוניה ואלה היו הסיבות העיקריות למלחמת הבלקן השנייה.
אבוג'ה
אַבּוּגָ'ה (באנגלית: Abuja) היא בירת ניגריה. אבוג'ה משתרעת על שטח של כ-250 קילומטרים רבועים במרכז הפדרציה במחוז הפדרלי של ניגריה ולפי חישוב רשמי המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 אוכלוסייתה מונה כ-2.69 מיליון תושבים, ובכך היא העיר הרביעית בגודלה בניגריה (אחרי לאגוס, קנו ואיבדאן).
העיר נבנתה כעיר מתוכננת בעקבות החלטה ממשלתית משנת 1976, שקבעה כי יש לשנות את מיקום עיר הבירה ולהעביר אותה למרכז המדינה. הוחלט להקים עיר בירה חדשה, שתהיה נייטרלית לאור השסעים הדתיים והמפלגתיים בניגריה, ותהיה בסמיכות לכלל הארץ. לעיר הגיעו תושבים רבים מעיר הבירה הקודמת, לאגוס שסבלה מהתפוצצות אוכלוסין. באותה תקופה הייתה עיר החוף לאגוס בירת המדינה. העיר הוכרזה רשמית כבירה רק ב-12 בדצמבר 1991. תוכנית המתאר של העיר נכתבה בידי האדריכל היפני הנודע קנזו טנגה וצוותו. העיר תוכננה בצורת סהר כדי להדגיש את נאמנות התושבים לאסלאם. רוב הארצות אשר יש להן קשרים דיפלומטיים עם ניגריה העבירו את שגרירויותיהן לעיר זו. בין השאר, ניתן למצוא באבוג'ה את משכן הנשיאות, הפרלמנט הניגרי, בית-המשפט העליון, המסגד הלאומי של ניגריה, המטה האזורי של אופ"ק ונמל תעופה.
AVG
AVG טכנולוגיות (שם קודם: Grisoft) היא חברה צ'כית העוסקת בפיתוח ושיווק תוכנת האבטחה AVG. החברה נוסדה בשנת 1991 על ידי יאן גריצבאך ותומאס הופר. משרדי החברה נמצאים בארצות הברית ובאירופה. החברה משווקת אנטי וירוס חינמי, ובתשלום. התוכנה תומכת במגוון מערכות הפעלה ובכללן לינוקס, חלונות ואנדרואיד.
ב-7 ביולי 2016 הודיעה החברה על מכירתה לחברת Avast Software (מפתחת avast!) תמורת סכום של 1.3 מיליארד דולר.
היסטוריה
בשנת 2001, יאן גריצבאך החליט למכור את Grisoft לבנסון אוק השקעות הון. ארבע שנים מאוחר יותר, בנסון אוק מכרה נתח של 65% בחברה לאינטל קפיטל השקעות ויזמות תמורת 52 מיליון דולרים.
ב-19 באפריל 2006, Grisoft רכשה את החברה הגרמנית ewido Networks, יצרנית תוכנות אנטי-רוגלה, והתכונות של ewido שולבו בגרסאות החדשות של תוכנת AVG.
ב-6 בנובמבר 2006, הודיעה מיקרוסופט כי מוצרי אבטחת AVG יהיו זמינים ישירות ממרכז האבטחה של Windows ב-Windows Vista.
מאז ה-7 ביוני 2006, תוכנת AVG משמשת גם כרכיב אופציונלי של MailSecurity GFI, המיוצרת על ידי תוכנת GFI. ב-5 בדצמבר 2007, Grisoft הודיע על רכישת מעבדות Exploit Prevention, מפתחת טכנולוגיית הגלישה הבטוחה LinkScanner.
בחודש פברואר 2008, Grisoft שינתה את שמה ל-AVG טכנולוגיות באופן רשמי. שינוי זה נעשה כדי להגביר את האפקטיביות של הפעילות השיווקית שלהם.
בחודש ינואר 2009, AVG הכריזה על תוכניותיה לרכישת Sana Security באופן סופי. שילוב הטכנולוגיות של Sana Security במוצר החינמי, AVG Anti-Virus, נמצא בבדיקה, על פי ג'יי.אר. סמית', מנכ"ל AVG. הטכנולוגיות שפותחו של Sana Security הן ברישיון לסימנטק.
ב-5 באוקטובר 2009, TA Associates הודיעה על קניית מניות המיעוט של AVG טכנולוגיות תמורת יותר מ-200 מיליון דולרים.
ב-10 בנובמבר 2010, AVG הודיעה על רכישת DroidSecurity הישראלית, חברה המתמחה בתחום פתרונות אבטחה הניידים, למכשירי אנדרואיד. עם השלמת רכישת DroidSecurity תהפוך לחברת בת בבעלות מלאה של AVG ומנכ"ל DroidSecurity והמייסד השותף, ערן פפר, מונה למנהל הכללי של קבוצת הפתרונות הניידים של AVG.
מספר חודשים לאחר מכן, רכשה AVG חברה ישראלית נוספת Visionize, חברה שעסקה בפיתוח סרגלי כלים.
בפברואר 2012 הנפיקה החברה מניות בבורסת ניו-יורק NYSE.
בספטמבר 2014 רכשה AVG את חברת Location Labs המתמחה בטכנולוגיית אבטחה לסלולר, בסכום של 220 מיליון דולר.
בנובמבר 2015 רכשה AVG את אפליקציית התמונות הישראלית Flayvr (פלייבר) של היזמים רון לוי ועדי אשכנזי בכ־5.5 מיליון דולר
מרטין - סיפור חייו של מרטין לותר קינג
הספר "מרטין – סיפור חייו של מרטין לותר קינג" הוא הספר הראשון מתוך סדרת ספרים לנוער, שכתבה המחברת תמר ורטה-זהבי על מנהיגים ומשנתם - מנהיגים שפעלו בארצם למען שלום ושוויון. הספר אוייר על ידי המאייר דייוויד הול, ויצא לאור בשנת 2010 בהוצאת "עם עובד".
שני ספרים נוספים שכתבה תמר ורטה-זהבי היו: גנדי : סיפור חייו של מהטמה (מוהנדס) גנדי (יצא לאור בשנת 2011); מנדלה: סיפור חייו של נלסון מנדלה (יצא לאור בשנת 2014).
הספר מתאר את עולמו של מרטין לותר קינג, ואת הקשיים בהם נתקל תוך כדי המאבק המתמשך להשגת צדק ושוויון בין הלבנים לשחורים. עלילת הסיפור מתרחשת במאה ה-20 במדינת ג'ורג'יה, שבדרום ארצות הברית. באותה תקופה, לא ניתנו זכויות אדם בסיסיות לשחורים (אפרו-אמריקאים), בארצות הברית, יתרה מכך, היה קיפוח וחוסר שוויון עמוק.
עלילה
סיפור העלילה, מתמקד במספר נקודות ציון חשובות בחייו של מרטין. תחילת העלילה, היא תיאור ילדותו של מרטין לותר קינג, המקיפה את סדרת ההתרחשויות השונות, אשר הפכו את קינג לוחם למען שוויון זכויות לשחורים בארצות הברית.
הקריאה בספר מובילה את הקורא לאורך התרחשויות, שעברו על מרטין הילד: הנסיעה באוטובוס הציבורי, יחד עם אמו לעיר הגדולה לקנות מכונית משטרה. באותו הזמן הוא מבין, שאין לו רשות לשבת בכל מקום שיבחר לשבת, אלא רק במושבים מאחור. מרטין נאלץ לעמוד כל הדרך, הואיל וכל ספסלי האוטובוס מאחור תפוסים, בעוד שהמושבים בקדמת האוטובוס פנויים ושמורים ללבנים; סטירת הלחי הראשונה, שהוא - מרטין הילד הקטן, קיבל מהאשה הלבנה בחנות הכלבו. בשתי אפיזודות אלה שצוינו, הוא כבר חווה את האפליה כנגד השחורים. במשך הזמן, האפליה הזו הולכת ומתחזקת ומרטין מאבד את חברו הטוב. באפיזודה זו, הוא מחליט שהמצב אינו יכול להימשך, והוא מבטיח - "בעוד כמה שנים נשב זה לצד זה, לבנים ושחורים".
ביקורות
נכתבו על הספר שבחים וביקורות רבים. הספר נגע בילדים ובמבוגרים כאחד, הערכים השזורים בו והאיורים בשחור-לבן הם אלו ההופכים אותו למיוחד ומעניין.
אחד המבקרים כתב על הספר, כי לא ידע ולא הכיר את שמו של מרטין לותר קינג. אולם לאחר שקרא את הספר הוא הפך למעריץ שלו. לדבריו, מרטין לותר קינג הוא אדם אמיץ, חזק ואדם שמאמין בצדק. כל שורה העבירה בקורא צמרמורת, ויש לומר תודה למרטין לותר קינג על השוויוניות ועל הישגיו. זהו ספר שכל אחד חייב לקרוא אותו.
"סיפורו של מרטין, ילד שחור שחי במציאות שלא מאפשרת לו לחיות כילד. לפני שקראתי את הספר לא היה לי מושג מי הוא ומה הוא עשה בחייו (הקצרים למדי) ועכשיו, אחרי קריאת הספר אני מוריד בפניו את הכובע. מרטין לותר קינג הוא אדם אמיץ, חזק ואיתן שמאמין בצדק ובדרך שלו. כל שורה ושורה בספר העבירה בי צמרמורת. אנחנו פשוט צריכים להגיד תודה על מה שיש לנו. והאמת? שיש לנו הרבה. ספר חובה לכל אחד ואחד."
משולם בן קלונימוס
רבי משולם בן קָלוֹנִימוּס (ידוע גם בכינויים רבנו משולם, "משולם הגדול", "משולם הרומי" וגם בכתיב חסר "משלם"; סביב 950 - סביב 1010, נולד בלוּקָא, איטליה, או במגנצא, גרמניה) היה פוסק בן תקופת הגאונים, פרשן המשנה ופייטן.
תולדות חייו
מעט מאוד ידוע על תולדות חייו. השמות "קלונימוס" ו"משולם" חוזרים ומופיעים בשושלת משפחת קלונימוס (ואף בכינוי "הגדול"). מקובל על רוב החוקרים שרבי משולם דנן הוא בנו של קלונימוס בן משה. משערים שמשה בן קלונימוס הוא בן המשפחה שהיגר מלוקא למגנצא, בערך בין השנים 900 ל-926, ועל כן ייתכן שרבי קלונימוס ובנו, רבי משולם, פעלו ממגנצא והיו מראשוני החכמים של יהדות גרמניה. עם זאת, יש לציין שיש גם מקורות לטענה שהם פעלו בלוקא.
גם לגבי שנת לידתו ושנת מותו הדעות חלוקות. צונץ מקדים את זמן מותו לשנת 975, אך מקובל היום להניח שנפטר בין השנים 1000 ל-1010.
על פי איגרת מרבי שמואל בן דנאן, מן הדור השני של מגורשי ספרד, כשהיה רבנו משולם בן ארבע עשרה, נלקח מאביו על ידי סוחרים שהוליכו אותו עמם לבבל. שם מכרוהו לנשיא וראש הישיבה שבבבל. בתחילה רבנו משולם היה אחראי על מטבחו, ובסתר היה מגיה בכתביו של ראש הישיבה על פי מה שלמד מאביו. שני תלמידים נשארו בסתר לגלות את זהות המגיה, וכשגילו שזהו רבנו משולם הושיבוהו עמם בישיבה. בשלב מסוים אף הוצעה לו בתו של הנשיא לאשה, אך רבנו משולם סירב להנשא שלא ברשות אביו. על פי האיגרת, רבנו משולם חזר למגנצא ונשא שם קרובתו והוליד ממנה בן ושמו תודרוס. והיה רבי תודרוס ראש ישיבה במגנצא אחר פטירת אביו.
בנו, רבי קלונימוס בן משולם הוא הידוע מהאגדה על רבי אמנון ממגנצא כמי שקיבל בחלום את התפילה ונתנה תוקף מפי מחברה.
קדם בדור לפוסקים הראשונים שחלקם חיו בתקופתו, כגון: רבנו גרשום מאור הגולה, הפייטן רבי שמעון בן יצחק (בן למשפחת "אבון" שהייתה מקושרת בקשרי נישואין למשפחת "קלונימוס"), ונחשב לגדול חכמי אשכנז בתקופתו.
יצירתו
מיצירתו נמצאו שרידים רבים באופן יחסי לבני תקופתו, בעיקר בגניזת קהיר. היא כוללת מספר תחומים: פסיקות במסגרת "שאלות ותשובות" (שו"ת), פיוטים ופירוש למסכת אבות. איגרת ידועה שלו ליהודי קושטא עוסקת בהתמודדות מול הקראים.
שו"ת
רבנו משולם היה מוכר בקהילות רבות וקיבל פניות מרחבי אשכנז. תשובותיו עוסקות בכל תחומי החיים, אך מתבלטים בהם שני נושאים: דיני ממון ומסחר (לדוגמה: דיון ב"מערופיה" - ציבור לקוחות, "קליינטורה") וסדרי הקהילה (כגון: סכסוך בין קהילת יהודי אַרְלְ - Arles שבצרפת לבין מסתפחים אל הקהילה). העיסוק בנושאים אלה נובע מהתעוררות חיי הקהילה היהודית באשכנז בתחילת האלף השני לספירה.
בתשובותיו הסתמך רבות על התנאים ועל הגאונים בני דורו. הוא הפנה שאלות לרב שרירא גאון ולבנו הרב האי גאון. תשובותיו נכתבו ברובן בעברית וחלקן בארמית.
חלק מתשובותיו מופיעות בספר הקדום "בשר על גבי גחלים".
פיוטים
שנים עשר פיוטים שלו נשתמרו. הם כוללים, בין השאר, קרובה ליום כיפור "אימיך נשאתי", הנאמרת במנהג אשכנז בשחרית של יום כיפור, ושני סדרי עבודה "אמיץ כח" (שהתקבל במנהג אשכנז), ו"אשוחח נפלאותיך" שנאמר בימי הביניים בקצת קהילות. הוא חיבר גם מערכת יוצר מקיפה לפסח הפותחת "אפיק רנן" ובנויה על סדר שיר השירים (כחיקוי למערכת של רבי שלמה הבבלי "אור ישע מאושרים"). המערכת התקבלה במנהג אשכנז ואף בקצת קהילות צרפת ליום שני של פסח, ושתי זולתות על שעבוד מלכיות. נוסף על כך, ישנן מספר סליחות החתומות בשמו, אך ייחוסן אליו אינו ודאי. פיוט נודע נוסף שלו הוא על ישראל אמונתו. פיוטיו שייכים לאסכולה האיטלקית-אשכנזית היונקת מהפיוט שמקורותיו בארץ ישראל.
פירוש למסכת אבות
מפירושו למסכת אבות הגיעו אלינו חלקים מועטים בלבד. מחלקים אלה ניתן להסיק באופן עקיף שהפירוש הקיף את כל המסכת. בפירושו זה עולה בקיאותו הרבה במקרא.
ונדרליי דה לימה
ונדרליי קורדיירו דה לימה (בפורטוגזית: Vanderlei Cordeiro de Lima; נולד ב-11 באוגוסט 1969) הוא רץ מרתון ברזילאי, זוכה מדליית הארד באולימפיאדת אתונה (2004). הדליק את הלפיד האולימפי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
חייו
דה לימה נולד בקרוזיירו דו אואסטה שבמדינת פרנה בדרום ברזיל. הוא גדל במשפחה ענייה שעסקה בחקלאות, ומגיל 8 סייע בפרנסתה.
בשנות ה-90 החל להתחרות בריצות בינוניות וארוכות, אך בסופו של דבר התמקד בריצת המרתון. את שיאו האישי, 2:08:31 שעות, קבע ב-1998. להישג המשמעותי הראשון בזירה הבינלאומית הגיע דה לימה ב-1999, אז זכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג. הוא שמר על תוארו גם במשחקים שנערכו בסנטו דומינגו ב-2003.
באולימפיאדת אתונה (2004) היה דה לימה קרוב להיות הברזילאי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליית הזהב בריצת המרתון האולימפית. בקילומטר ה-35 הוביל בכ-30 שניות על פני מתחריו, כשלפתע התפרץ לעברו קורנליוס הוראן, כומר אירי שכבר ביצע לפני כן פרובוקציות באירועי ספורט שונים. התקרית התרחשה במשך 10 שניות בלבד, אך דה לימה איבד את הקצב ואת המומנטום, ומתחריו, האיטלקי סטפנו בלדיני והאמריקאי מב קפלזיגי חלפו על פניו והוא סיים במקום השלישי.
איגוד האתלטיקה הברזילאי ערער על התוצאות, אך ערעורו נדחה. תחת זאת, העניק לו הוועד האולימפי הבינלאומי את מדליית פייר דה קוברטן, המוענקת לספורטאים שגילו רוח ספורטיבית יוצאת דופן. בשנת 2005 הציע כדורעפן החופים עמנואל רגו, שזכה במדליית זהב באתונה, להעניק את המדליה בה זכה לדה לימה, אך זה סירב.
דה לימה הודיע על פרישתו ב-31 בדצמבר 2008, מיד לאחר מרוץ סאו סילבסטרה המסורתי שנערך מדי שנה בסאו פאולו לרגל חג הסילבסטר.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערך ב-5 באוגוסט 2016 התכבד דה לימה בהדלקת הלפיד האולימפי.
ארני תור סיגורדסון
ארני תור סיגורדסון (באיסלנדית: Árni Þór Sigurðsson; נולד ב-30 ביולי 1960 בריקייוויק) הוא פוליטיקאי ודיפלומט איסלנדי.
ביוגרפיה
ארני תור סיגורדסון הוא בעל תואר בכלכלה ורוסית מאוניברסיטת אוסלו. לאחר קבלת התואר הוא המשיך בלימודי רוסית במוסקבה. במשך 13 שנים הוא היה חבר עיריית ריקייוויק והיה אחראי על נושאי החינוך, תכנון עירוני. בשנים 1994–2006 היה יושב ראש דירקטוריון של הנמל.
בשנת 2007 ארני תור סיגורדסון נבחר לאלת'ינג מטעם תנועת השמאל הירוק. הוא כיהן בפרלמנט עד לשנת 2014. בתקופה זו היא כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט בשנים 2009–2010 וב-2012–2013. כמו כן הוא היה יושב ראש הסיעה.
בשנת 2015 הוא מונה לשגריר לענייני ארקטיקה. בדצמבר 2017 הוא החליף את קריסטין א. ארנאדוטיר בתפקיד שגריר איסלנד בפינלנד. בהיותו בתפקיד זה הוא נציג המדינה גם במדינות הבלטיות ואוקראינה. ב-2020 החל את כהונתו כשגריר איסלנד ברוסיה, ומשם הוא משמש גם כשגריר לא תושב באוזבקיסטן, אזרבייג'ן, ארמניה, בלארוס, טג'יקיסטן, טורקמניסטן, מולדובה, קזחסטן וקירגיזסטן.
Pussy & Millions
Pussy & Millions הוא שיר של הראפרים דרייק ו-21 סבאג' מתוך אלבום האולפן המשותף שלהם, Her Loss. בשיר משתתף הראפר האמריקאי טראוויס סקוט והוא הופק על ידי צ'יז ביטס, גו גריזלי, סקוואט ביטס, B100 וליל יאכטי.
תוכן
השיר מתרכז בעושר של הראפרים והבעיות הנובעות ממנו, כמו גם ב"סיפור על מורכבות האהבה". בשיר קיימת התייחסות לשירו של הנוטוריוס בי. איי. ג'י., "Mo Money Mo Problems", עם המילים "They say: mo money, mo problems / Bring on the problems" ("הם אומרים: יותר כסף, יותר בעיות / הבא את הבעיות").
קבלה ביקורתית
מוטי ריבס מרולינג סטון התייחס לשיר כאחד מהשירים ה"בולטים בבירור" מ-Her Loss. בביקורת שלילית, ג'וש סבץ מ-Paste כתב שהוא "לא מצליח להסתדר עם חיוב הכוכבים שלו", וכי השיר "מעמיד את 21 במצב מביך שבו הוא מנסה לראפרפ כמו סקוט, אבל הוא לא מצליח לחלץ את חוסר האנשויות שסקוט מצטיין בו".
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–קוריאה הצפונית
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין הרפובליקה המרכז אפריקאית לבין קוריאה הצפונית. אף מדינה אינה מקיימת שגרירות בבירת המדינה האחרת.
במהלך המלחמה הקרה קיימה קוריאה הצפונית מערכת יחסים הדוקה עם השליט הצבאי הוותיק של הרפובליקה המרכז אפריקאית, ז'אן-בדל בוקאסה. בעוד שבוקאסה היה אנטי-קומוניסטי, נראה שלא הייתה לכך כל השפעה על מערכת היחסים בין המדינות. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-5 בספטמבר 1969.
ב-1976 הכריז בוקאסה על עצמו כעל הקיסר בוקאסה הראשון, והכריז על האימפריה של מרכז אפריקה. ביקור החוץ הראשון של הדיקטטור התמהוני לאחר ההכתרה המפוארת שלו היה בפיונגיאנג. הוא חזר לפיונגיאנג ב-1978 לקראת פסגה צרפתית-אפריקנית בפריז, וחתם על הסכם שלום וידידות עם קים איל-סונג.
קשרי הידידות נמשכו גם לאחר הפלתו של בוקסה ב-1979. במרץ 1986 הוערך כי קוריאה הצפונית מספקת 13 טכנאים לרפובליקה המרכז אפריקאית, לכאורה נגד ההשפעה של קוריאה הדרומית במדינה.
רוברט וינסטון
רוברט מוריס ליפסון וינסטון, הברון וינסטון (באנגלית: Robert Maurice Lipson Winston, Baron Winston, נולד ב-15 ביולי 1940) הוא רופא, מדען, מנחה טלוויזיה ופוליטיקאי, יהודי-בריטי, מפלגת הלייבור (בריטניה), פרופסור לרפואה. בשנת 1995 הוענק לו תואר לורד חילוני לימי חייו.
קורות חיים
נולד בלונדון למשפחה יהודית אורתודוקסית. אמו הייתה ראש העיר לשעבר של סאות'גייט (כיום שכונה בצפון לונדון). אביו נפטר כאשר וינסטון היה בן תשע, כתוצאה מטיפול רפואי שגוי וזיהוי מאוחר של שפעת. יש לו אח ואחות. בשנת 1973 התחתן וינסטון עם לירה הלן פייגנבאום (כיום הליידי וינסטון). יש להם שלושה ילדים, ג'ואל, טניה ובן שהוא מפיק ובמאי קולנוע וטלוויזיה. הוא אוהד מועדון הכדורגל של ארסנל ועמית של החברה המלכותית לאמנויות וחבר במועדון גאריק, ב- MCC ובמועדון אתנאיום בלונדון.
וינסטון נכח לראשונה בבית הספר המכינה של סלקומב עד גיל שבע, ואחריו בית הספר של קולט ובית הספר סנט פול. בשנת 1964 סיים את לימודיו בבית הספר להוראת רפואה של אוניברסיטת לונדון. לאחר סיום לימודיו עבר להתמחות בבעיות פוריות. וינסטון היה חבר מועצה בקרן המחקר לסרטן בסרטן ובמחקר סרטן בבריטניה, ועד שנת 2013 היה חבר במועצה לחקר הנדסה ומדעי הגוף, שם גם שימש כיו"ר פאנל סוגיות החברה. הוא נותן הרצאות ציבוריות רבות בשנה בנושאים מדעיים.
תוך זמן קצר ויתר על הרפואה הקלינית ועבד כמפיק תיאטרון, וזכה בפרס המפיק הלאומי בפסטיבל אדינבורו לשנת 1969. בשובו לרפואה האקדמית, פיתח מיקרוסקופיה של הצינור וטכניקות שונות בניתוחי הרבייה, כולל היפוך עיקור. הוא ביצע את השתלת החצוצרות הראשונה בעולם בשנת 1979, אך טכנולוגיה זו הוחלפה לאחר מכן בהפריה חוץ גופית.
לורד וינסטון מתנגד להפרדת הדת והמדינה, והצהיר שמעמד הכנסייה האנגליקנית בממלכה הוא "אחת הסיבות שאני גאה להיות בריטי."
סטירת לחי
סטירה (נקראת לפעמים בסלנג כּאָפָה או זָפּטָה) היא מכה הניתנת באמצעות כף היד, בדרך כלל על לחיו של אדם. יותר מהכאב הפיזי הכרוך בסטירה, בעיקר כאשר היא ניתנת בעוצמה רבה, עיקר הפגיעה בה היא ההשפלה, בפרט כאשר היא ניתנת בפומבי.
בתנ"ך מתוארת סטירת לחי שנתן צדקיהו בן כנענה, נביא שקר מממלכת יהודה, לנביא מיכיהו בן ימלה, כתגובה על כך שהעז לנבא רעות על תוצאות מלחמה עתידית באוזני המלך אחאב:.
פעמים רבות מוצגת הסטירה בקולנוע ובספרות כדרך שבה אישה מגיבה לפגיעה של גבר בכבודה, ובפרט בפגיעה בדרך של הטרדה מינית. בכך מהווה הסטירה בעיקר מסר שעניינו כבוד, ופחות צעד של אלימות. סטירה של גבר לאישה, לעומת זאת, נחשבת כמעשה מובהק של אלימות.
על פי המשפט העברי, סטירה באמצעות גב היד נחשבת למעליבה יותר מאשר סטירה באמצעות כף היד; ולכן בהקשר של תשלומי בושת, על סטירה באמצעות גב היד משלמים פי שניים מאשר על סטירה רגילה.
הסטירה ככלי משמעתי
בעבר היה נהוג להכות ילדים בכל צורה שהיא ואף בסטירת לחי. עם השנים התחדדה התפיסה כי סטירת לחי היא אקט משפיל וכיום נאסרה הכאה כוללת ברוב מדינות העולם. עם זאת, גם היכן שמותר להכות ילדים סטירה בלחי כבר לא מקובלת ונהוג להעניש באמצעות מכות בישבן.
בישראל, חוק זכויות התלמיד, משנת 2000 אוסר נקיטת אמצעי משמעת גופניים כלפי תלמיד. עוד קודם לחקיקתו של חוק זה נקבע בפסיקה כי אין לנקוט אמצעי משמעת גופניים כלפי תלמיד. קודם לקביעות אלה, היה מותר למורים בבתי ספר להשתמש במתן סטירה כאמצעי ענישה המעביר מסר חינוכי, לחינוכו של תלמיד סורר. בדיון שנערך בישיבת הממשלה בנושא האלימות הציע השר מאיר שטרית להתיר מתן סטירה לתלמיד, ואמר:.
להפנות את הלחי השנייה
אחת האמירות הנודעות ביותר של ישו, המופיעה בספר הבשורה על-פי מתי היא: "אל תתקוממו לרשע, והמכה אותך על הלחי הימנית, הטה לו גם את האחרת" (לרעיון שורשים במקרא, במגילת איכה (ג, ל): ). מקור זה התגלגל לביטויים "להפנות את הלחי השנייה" או "להגיש את הלחי השנייה", המתארים מצב שבו אדם מוכן לספוג פגיעה בהבלגה גמורה ומופגנת, ולאפשר את המשכה. נוסח הביטוי באנגלית: turn[ing] the other cheek או offering [one's] cheek. בדרך כלל הוא משמש על דרך השלילה, כלומר בפי אדם המדגיש שאין בכוונתו להפנות את הלחי השנייה, ובכוונתו להגיב בחומרה על פגיעה בו.
מנחם פרסלר
מנחם פרסלר (16 בדצמבר 1923 – 6 במאי 2023) היה פסנתרן גרמני-ישראלי-אמריקאי.
ביוגרפיה
פרסלר נולד ב-1923 במגדבורג שבגרמניה. לאחר ליל הבדולח עזב עם משפחתו הקרובה את גרמניה, תחילה לאיטליה ולאחר מכן עלה לארץ ישראל. סבו וסבתו, דודיו, דודותיו ובני דודיו נספו כולם במחנות במהלך השואה. הקריירה שלו נסקה לאחר שזכה בפרס הראשון בתחרות הפסנתר הבינלאומית של דביסי בסן פרנסיסקו בשנת 1946. הופעת הבכורה שלו באולם קרנגי הול באה לאחר מכן, עם תזמורת פילדלפיה בניצוחו של יוג'ין אורמנדי. בשנת 1949 הופיע פרסלר בהתנדבות בקונצרט ברמת גן.
מנחם פרסלר היה חבר מייסד של שלישיית בוזאר, שרבים רואים בה את שלישיית הפסנתר הראשונה במעלה בעולם במשך למעלה מ-50 שנה. פרסלר התגורר בבלומינגטון, אינדיאנה עם אשתו שרה. הוא לימד בבית ספר ג'ייקובס למוזיקה של אוניברסיטת אינדיאנה וכיהן בתפקיד ראש הקתדרה למוזיקה. הדיוק המוזיקלי והבקיאות המעמיקה שלו בספרות המוזיקה לפסנתר ובמוזיקה קאמרית הקנו לו מוניטין בינלאומיים כמורה מצטיין.
במשך שלושה עשורים קיים פרסלר קשר צמוד עם פסטיבל מוצרט של ורמונט, שייסד ב-1974 חברו וסוכנו מלווין קפלן. פרסלר הרבה להופיע בפסטיבל הן כסולן, הן במסגרות קאמריות; כמו כן ניהל סדנאות פופולריות לאין שיעור. הודות לכך, פרסלר היה ידוע ואהוב במיוחד במדינת ורמונט.
פרסלר הופיע כפרשן בסרטים הדוקומנטריים של תחרות הפסנתר על שם ואן קלייברן. הוא ערך את כתב היד של הסונאטה האחרונה לפסנתר של סרגיי פרוקופייב.
נוסף ליותר מחמישים הקלטות עם שלישיית בוזאר, הוציא פרסלר למעלה משלושים הקלטות אישיות. הוא ניגן לעיתים קרובות בקונצרטים הקאמריים בקמדן, מיין.
פרסלר שימש כשופט בתחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין.
שנים רבות הוא עבד בארצות הברית.
נפטר ב-6 במאי 2023, בגיל 99.
חברת החשמל הפסיפית
ל-PacifiCorp יש שתי יחידות עסקיות: PacifiCorp מפעילה את אחת ממערכות ההולכה הפרטיות הגדולות בארצות הברית בתוך שוק האנרגיה במערב ארצות הברית הבלתי מאוזן.
Pacific Power ו-Rocky Mountain Power משרתות ביחד למעלה מ-1.6 מיליון לקוחות פרטיים, 202,000 לקוחות מסחריים ו-37,000 לקוחות תעשייתיים וחקלאיים - בסך הכל כ-1,813,000 לקוחות. שטח אזור השירות הוא 370,000 קילומטרים רבועים. החברה מחזיקה ומתחזקת 26,600 קילומטרים של קווי הולכה למרחקים ארוכים, 103,000 קילומטרים של קווי חלוקה ו-900 תחנות משנה.
היסטוריה
חברת Pacific Power & Light (חברת החשמל והאור הפסיפית) הוקמה בשנת 1910 ממיזוג של כמה חברות חשמל שסבלו מבעיות כלכליות באורגון ובוושינגטון. החברה הרחיבה בהדרגה את אזור הפעולה שלה כדי לכלול את רוב אורגון, כמו גם חלקים מקליפורניה, וושינגטון וויומינג. בשנת 1984, היא עברה ארגון מחדש מחדש כחברת החזקות, PacifiCorp, שבסיסה בפורטלנד כשחברת Pacific Power היא חברת הבת העיקרית שלה.