cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המצור על יודפת
מיקומה הטופוגרפי של יודפת וביצוריה
בהבינו סכנה ברורה זו, ביצר יוסף בן מתתיהו את צידה הזה של העיר, כאשר הוא בונה שם חומה, על מנת לחסום כל ניסיון לעלות דרך הצלע על מנת לכבוש את ההר. בנוסף, היה ראש הגבעה של יודפת מוקף חומות ומבוצר.
בנוסף לתכונות המבצר הטבעיות של יודפת, ניחנה זו בדבר נוסף: מכיוון שהרים רבים הקיפו את העיר - הסתירו הללו את העיר לחלוטין, כך שאף אדם לא יכול היה לראותה, עד הגיעו אליה.
הקפת העיר והתחלת המצור
בי"ז באייר, לאחר שהחליט אספסיאנוס לכבוש את יודפת, שלח חיילים רגליים ופרשים על מנת לתקן וליישר את הדרך, שהייתה בלתי כשירה למעבר הצבא. לאחר ארבעה ימים של עבודה, פתחו החיילים דרך בפני כל הצבא, ואספסיאנוס התכונן לעלות ליודפת. ביום שלאחר מכן, בכ"א באייר, החליט יוסף בן מתתיהו, שלא היה מודע לתוכניותיו של אספסיאנוס, להגיע ליודפת מטבריה, על מנת לעודד את אנשיה.
לאחר שעריק יהודי הגיע לאספסיאנוס וסיפר לו על הימצאו של יוסף בן מתתיהו ביודפת, החליט להטיל מצור על העיר עוד באותו יום, על מנת שיוכל גם ללכוד את יוסף בן מתתיהו, שהיה מפקד הגליל כולו. הוא שלח 1,000 פרשים תחת פיקודם של פלקידוס והדקוריון איבוטויוס, והורה להם להקיף את העיר, על מנת למנוע דרך בריחה מיוסף.
בכ"ב באייר, כבר הגיע אספסיאנוס ליודפת יחד עם כל צבאו. לאחר מסע של יום היה יכול רק לחזק את המצור, ולהתכונן להתקפה על העיר.
ההתקפות הראשונות, והקמת סוללות המצור
למחרת, החל בהתקפה ישירה על העיר, תוך שהחיילים מנסים לטפס על החומות. ההתקפה נבלמה לאחר שהיהודים יצאו מהחומות בפתאומיות והתקיפו את הרומאים. הקרב נמשך עד הלילה, והתחדש לאחריו. הקרבות נמשכו עד כ"ו באייר, כאשר כל צד אינו מצליח להשיג יתרון משמעותי על אויבו. לאחר שהבין שלא יוכל לכבוש את העיר בהתקפות כאלו, שנהדפו שוב ושוב על ידי מעשי גבורה יהודיים, כינס אספסיאנוס אספה של מפקדיו, ובה הוחלט על הקמת סוללות מצור.
הצבא החל בבניית הסוללות, תוך הפרעות מצד היהודים שזרקו על בוני הסוללות כל מה שהיו יכולים, דבר שכמעט ולא הפריע בפועל לרומאים, עקב הסככות שהגנו עליהם.
לבסוף, הועמדו 160 מכונות ירי, שהחלו לירות יחדיו, והבריחו את היהודים מהחומות. היהודים, שכבר לא היו יכולים להילחם מעל החומה, קיימו פשיטות פתע על סוללות המצור, הרסו חלקים מהסוללות, והרגו את אלה שלא יכלו להגן על עצמם. אספסיאנוס בתגובה, הידק את ההגנות על הסוללות, והוסיף עוד חיילים להגנתן, דבר שמנע את פשיטות היהודים.
הרעבת העיר והשהיית הלוחמה
בינתיים, הגיעה הסוללה לגובה ראש החומה, ויוסף בן מתתיהו החליט להגביה את החומה, תוך שהוא משתמש בעורות כהגנה מפני הירי הרומאי. בסיום העבודה, הוגבהה החומה בכעשרים אמה (כ-10 מטרים), ואספסיאנוס החליט לעצור את ההתקפות על יודפת, ולהמשיך במצור הדוק עד שייכנעו היהודים מרעב, או לפחות יחלשו, דבר שיקל עליו בהרבה את כיבוש העיר.
ליודפת היה מזון בשפע מספק, אך לא מים רבים, ועוד מתחילת המצור קבע יוסף חלוקה במשורה של מים. עתה, כאשר הבין יוסף את התקווה שהדבר מעניק לרומאים, החליט להשתמש בלוחמה פסיכולוגית: הוא ציווה על אנשיו לטבול את בגדיהם במים, ולתלותם על החומה, דבר אשר גרם לרומאים לאבד את תקוותם להכניע את העיר על ידי מניעת מזון ומים.
כתוצאה מכך, שב אספסיאנוס להתקפותיו על העיר, שקיומם היה כעת אף אינטרס של היהודים: הם ידעו את המצב לאשורו, והבינו שמצבור המים והמזון לא יספיק להם לזמן רב, על כן, העדיפו רבים למות בקרב ולא ברעב. בהמשך מצא יוסף מקום בו היה ניתן לצאת את העיר. הוא שלח משם שליחים שאפשרו לנהל קשר עם גורמים מחוץ לעיר; שליחים אלו גם הבריחו מזון לתוך העיר, אולם עד מהרה הבחינו הרומאים במקום זה, וגם הוא נחסם לתנועה.
יוסף מתכונן לעזוב, אך נשאר ומחריף את ההתקפות
יוסף בן מתתיהו, בהבינו כעת שגורלה של יודפת כבר נחרץ, התכונן לברוח מהעיר יחד עם שאר שליטיה, אך כאשר נודע הדבר לתושבי העיר, עצרו אותו בתחנונים לבל יעשה זאת, מכיוון שכך תאבד כל תקווה לניצחון. משהבין יוסף את נחרצותם של אנשי יודפת בעניין זה והסיק שלא יהססו אלו לעצור בעדו בכוח מבריחה, החליט להישאר, והחל לחדש את התקפות הפתע שלו מתחילת המצור.
בימים הבאים ערך יוסף גיחות קטנות של התקפה על הרומאים, ותוך זמן קצר – הימלטות חזרה אל מעבר לחומות העיר. יוסף מציין פעמים מספר את הייאוש הרב שאחז באותה עת את אנשי יודפת, יאוש שחיזק את עוז רוחם, ומשלא נותר להם דבר להפסיד, הסבו הללו בגיחותיהם, סבל רב לרומאים.
בשלב זה, ציווה אספסיאנוס להפעיל את איל הברזל כנגד חומות העיר. יוסף בתגובה, הכין שקים מלאים במוץ ששולשלו לעבר המקומות בחומה בהם הכה האיל, וכך ריכך את עוצמת המכה שספגה החומה. הרומאים כנגדם, הכינו מוטות ארוכים שבקצה כל אחד היה מגל וכך חתכו את החבלים הקשורים לשקי המוץ.
כאשר ראה יוסף שהחומה קרובה כעת מתמיד לבקיעה, החליט להעלות באש את המכונות. הוא ציווה לאסוף חומרי בעירה, ובהתקפה פתאומית פרצו לוחמיו מן החומה והעלו באש את מכונות המצור. עוד לפני שהיו יכולים הרומאים להצילם, עלו המכונות באש. עד מהרה הביאה מתקפת הפתע לקריסת שורות הצבא הרומאי, והחלה נסיגה, שלאחריה העלו לוחמיו של יוסף את מתקניהם של הלגיונות החמישי והעשירי באש. בנוגע להתקפה זו מציין יוסף לשבח את גבורתם של כמה מלוחמיו, בהם אלעזר מסאבא שבגליל ושני אחים, נטירס ופיליפוס מהכפר רומה, גם הוא בגליל.
לקראת הערב, התאוששו הרומאים וחזרו לעמדותיהם, והציבו את איל הברזל מחדש כנגד החומה. באותו זמן, נפגע אספסיאנוס ברגלו מחץ שירה לעברו אחד מהלוחמים היהודים. למרות שהחץ לא הסב למצביא נזק רב, הדבר יצר בהלה בקרב הצבא הרומאי עקב פגיעת מצביאם, ויצר בהם רצון עז לנקמה. הקרב התחדש במהרה והמשיך בלילה, במלוא העוצמה, כאשר הרומאים יורים ירי עז ממכונות המצור שלהם, והיהודים נופלים כזבובים, תוך הגנה על החומה.
פריצת החומה, והתקפה רומאית טקטית
באשמורת הבוקר של כ' בסיון נפרצה החומה, והיהודים מיהרו לבצר את קטע החומה הפגוע מחדש, ולהגן עליו. הקרב נפסק לזמן קצר, כשהצבא הרומאי פנה לנוח, על מנת להתכונן להתקפה מחודשת על העיר.
כאשר ראה יוסף את חומרת המצב, ציווה לשפוך שמן רותח על שורות החיילים. השמן, שחדר מבעד למגינים, פרק את מבנה הצב, והקל על היהודים להורגם. בינתיים, הגו היהודים תחבולה נוספת: הם שפכו שחת שלוקה (שיוצרת ריר חלקלק) על קרשי מכונות ההעפלה, וגרמו להחלקתם של רבים מהחיילים הרומאים. משראה אספסיאנוס את גודל אבדותיו, ציווה לקראת ערב לעצור את ההתקפה. בקרב גבורה זה מתו מלוחמי יודפת שישה בלבד, אולם שלוש מאות לוחמים נפצעו.
הגבהת הסוללות והקמת המגדלים
אספסיאנוס החליט על שיטה אחרת, איטית יותר: הוא ציווה להגביה את הסוללות, ולהכין שלושה מגדלים המצופים בברזל, כך שלא יהיו ניתנים לשריפה, ולהעמידם מעל הסוללות. מעל המגדלים, הציב את מובחרי הקשתים, הקלעים וזורקי החניתות, בנוסף למכונות מצור. התוצאה הייתה קטלנית: היהודים היו טרף קל לעומדים בראש המגדלים שנישאו מעליהם, והפעם, כבר לא יכלו להעלותם באש. כך אבדו מדי יום רבים מלוחמי יודפת, כשהם מחזיקים מעמד בקושי.
כיבוש העיר
לאחר התקפותיו האחרונות, אשר נחלו כישלון חרוץ למרות חוזקם, עצר אספסיאנוס את התקפותיו, והמשיך באסטרטגיית הרעבה ובלוחמה ממגדלי המצור ומכונות המצור. אך למעשה, הייתה ההגנה של יודפת מידלדלת ונחלשת מיום ליום, ואספיאנוס היה חסר במודיעין על המתרחש בתוככי העיר. לבסוף, הגיע עריק מיודפת, וגילה לו את מצבה האמיתי של יודפת. בנוסף, גילה לו ששומרי החומות לא מצפים להתקפות בסוף הלילה, ובשעה זו הם נרדמים. אספסיאנוס, למרות שלא שם את מבטחו בעריק, החליט לנסות את המידע.
בא' בתמוז בלילה, עלו בשקט יחידות רומאיות מועטות מעבר לחומה והרגו את שומריה. אלו פתחו את הדרך בפני שאר הצבא, וכאשר עלה השחר ובני העיר קמו משנתם, היה עיקר הצבא הרומאי בתוך העיר, ואף המצודה על ראש הגבעה נפלה לידי הרומאים.
החיילים הרומאים הדפו את הלוחמים היהודים מהמצודה בראש הגבעה למדרונות התלולים, תוך כדי הרג רב. הרומאים שטפו את העיר בשני גלים עיקריים, מהמצודה, ומשערי העיר, ומחמת מבנה העיר הצפוף, והמדרון הטבעי עליו נבנתה, כמעט לא יכלו היהודים להשיב מלחמה שערה. רבים, בראותם שאינם מצליחים להילחם כלל, התאבדו. לוחמים מעטים הצליחו להימלט מעיקר ההתקפה, עלו לאחד ממגדלי השמירה בצפון העיר, והצליחו להתגונן לזמן מה, אך נהרגו לבסוף, לאחר שהוקפו בידי המוני חיילים רומאיים.
בכיבוש העיר היה הרוג אחד בלבד לצבא הרומאי, הקנטוריון אנטוניוס שנהרג כאשר יהודי שהתחבא במערה הושיט לו את ידו על מנת שיעזור לו לצאת מהמערה. כאשר אחז אנטוניוס בידו, דקרו היהודי במפשעתו, והרגו.
עם כיבוש העיר הרגו הרומאים את כל מי שנתקלו בהם, ובימים שלאחר מכן, המשיכו וחיפשו אחר יהודים שהסתתרו, והרגו את כולם, למעט הנשים והתינוקות. מספר השבויים שנלקחו היה 1,200, ומספר ההרוגים, מתחילת המצור, הגיע ל-40,000. לאחר סיום הקרבות, ציווה אספסיאנוס להחריב את העיר עד היסוד, ולהעלות אותה על כל ביצוריה באש.
לכידתו של יוסף בן מתתיהו
לאחר סיום כיבוש העיר החלו הרומאים בחיפושים מדוקדקים אחר יוסף בן מתתיהו, עד כדי בדיקת גוויות המתים. במהלך הכיבוש, הצליח יוסף לקפוץ לבור אשר היה מחובר למערה שנסתרה מעיני העוברים. הוא הצליח להיחבא שם יומיים אשר בהם ניסה לצאת את העיר ללא הצלחה, עקב משמרות החיילים הקפדניות. ביום השלישי, אישה ששהתה איתו במערה, הסגירה את מקום מחבואו לרומאים. ברצותו ללכוד את יוסף חי, שלח אספסיאנוס את הטריבון ניקנור שהכיר את יוסף עוד לפני המרד, ובפיו הבטחת חנינה.
לאחר שכנוע ממושך, הסכים יוסף להיכנע, אך משהבינו היהודים שהתחבאו עמו במערה את כוונתו, איימו לרוצחו אם יסגיר את עצמו. למרות ניסיונות השכנוע של יוסף, לא התרצו הללו ודרשו התאבדות כללית.
כאשר הובא יוסף בן מתתיהו לאספסיאנוס, לימד עליו טיטוס זכות, ושכנע את אביו שלא להורגו. אספסיאנוס הטיל על יוסף שמירה הדוקה, והתכוון לשולחו לנירון קיסר לרומא, אולם בינתיים החל יוסף למצוא חן בעיניו בעקבות נבואותיו של יוסף שתיארו את אספסיאנוס וטיטוס עולים לכס קיסר רומא. בין כך ובין כך, מת נירון קיסר, ולאחר מלחמת אזרחים בהשתתפות ארבעה טוענים לכתר, היה אספסיאנוס לקיסר רומא בעצמו.
ארכאולוגיה
זיהוי מיקומה של יודפת נעשה לראשונה בשנת 1847 על ידי החוקר הגרמני ארנסט גוסטב שולץ שכיהן כקונסול ראשון של פרוסיה בירושלים. סקרים שונים נערכו באתר וסביבתו במהלך המאה ה-20, וב-1990 התבצעה חפירה ראשונה במקום, שהייתה מוגבלת בהיקפה לבית בד באחת המערות. בין השנים 1992 ו-1999 נערכו באתר שמונה עונות חפירה מטעם רשות העתיקות ואוניברסיטת רוצ'סטר בניהולו של מרדכי אביעם.
בחפירות במקום נמצאו כ-1600 ראשי חצים רומאים, אבנים שנורו מבליסטראות, וחלקי שריון של חייל רומאי. כמו כן נמצאו שרידי עצמות אדם שנטבחו ונשרפו, ככל הנראה של התושבים במקום, מה שמוכיח כי הרומאים הרגו את התושבים לאחר הפריצה לעיר.
במקום ישנו יד זיכרון למגיני יודפת במרד הגדול, ושלטי הדרכה.
ג'פרי וילקינסון
ג'פרי וילקינסון (באנגלית: Geoffrey Wilkinson; 14 ביולי 1921 – 26 בספטמבר 1996) היה כימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1973 ביחד עם ארנסט אוטו פישר "על עבודתם בנושא הכימיה של תרכובות אורגנו-מתכתיות".
ביוגרפיה
ג'פרי וילקינסון פישר נולד ב-14 ביולי 1921 ביורקשייר שב. אביו היה צייר ומעצב, ואמו הייתה פועלת במפעל לכותנה. לאחד מבני משפחתו היה מפעל לכימיקלים, שבו וילקינסון החל לפתח עניין בכימיה. המורה שלו לפיזיקה בבית הספר היסודי היה הפיזיקאי זוכה פרס נובל ג'ון קוקרופט.
בשנת 1939 וילקינסון החל ללמוד באימפריאל קולג'. בשנת 1946 סיים את לימודי הדוקטורט. במקביל עבד עם המדען השוודי (זוכה פרס נובל אף הוא) גלן תיאודור סיבורג באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנים 1951–1955 עבד באוניברסיטת הרווארד. בשנה זו מונה וילקינסון לראש המחלקה לכימיה אורגנית באימפריאל קולג'.
בשנת 1965 הצטרף וילקינסון לחברה המלכותית. בשנת 1981 זכה וילקינסון במדליה המלכותית. בשנת 1996 זכה במדליית דייווי.
וילקינסון נפטר ב-26 בספטמבר 1996 בלונדון.
בשנת 2009 האימפריאל קולג' חנך בניין חדש על שמו של וילקינסון.
מוזיקת אווירה גותית
מוזיקת אווירה גותית (מכונה לרוב Gothic Neoclassical או Gothic Ambient או Dark Ambient) היא תת-סוגה של מוזיקת אווירה שמטרתה ליצור אווירה עצובה, קודרת ומלנכולית, האופיינית לגותיקה הרומנטית, המושפעת מספרות גותית, מוזיקה קלאסית, רוק גותי, דארק וייב, דום מטאל, מטאל גותי ומטאל סימפוני.
המקצב במוזיקת אווירה גותית הוא לרוב איטי ושקט, כמעין קינה או מארש אבל. בנוסף, מוזיקת אווירה גותית לרוב כוללת אלמנטים רבים של מוזיקה קלאסית כגון כלי נגינה קלאסיים (עוגב, פסנתר וכינור הם הנפוצים שבהם), תזמורת סימפונית ומקהלה (לעיתים הסאונד התזמורתי והמקהלתי נוצר על ידי סימפול ממוחשב), וזמרת אופרה. קטעי מוזיקת אווירה גותית יכולים להיות כליים לחלוטין (כלומר: ללא שירה), רק עם ליווי מקהלה ברקע (ששרה לרוב בלטינית או בפסאודו-לטינית), או עם שירה נוגה של זמרת בעלת קול צלול של סופרן או מצו-סופרן באופן הדומה לשירה הנשית במטאל הגותי.
ישנם מספר סוגים של מוזיקת אווירה גותית:
אמנים בולטים
להקות בולטות:
מוזיקאים בולטים:
זרם סילון
במטאורולוגיה, זרם סילון הוא זרם אוויר חזק וצר יחסית בשכבות הגבוהות של הטרופוספירה, בגובה 11 קילומטר לערך מגובה פני הים. זרם הסילון נוצר מניגודי טמפרטורה. הזרם מקיף את כדור הארץ כולו והוא מצוי בעיקר בשכבת הטרופופאוזה של האטמוספירה. רוח תחשב כזרם סילון רק אם מהירותה תעלה על 75 קשר (כ-139 קמ"ש).
בכל המיספירה, כלומר חצי כדור, שני זרמי סילון. הסילון הסובטרופי והסילון הפולארי, כאשר שני אלה נמצאים בגבול בין אזורי האקלים בעולם וזורמים באופן כללי ממערב למזרח. הסילון הסובטרופי נוצר בשל ההבדלים בטמפרטורה שבין האזור הסובטרופי לבין הטמפרטורה באזור הממוזג, בעוד שהסילון הפולארי נוצר בשל ההבדלים בטמפרטורה שבין האזור הממוזג לבין אזור הקוטב. זרמי הסילון מדרימים ומצפינים בהתאם לתנועת גושי האוויר הגורמים להם. בקיץ בהמיספירה הצפונית, זרמי הסילון חלשים משום שניגודי הטמפרטורה בין האזור הפולארי לבין האזור הממוזג ובין האזור הממוזג לבין האזור הסובטרופקי אינם גדולים כל-כך, וצפוניים מפאת התפשטות האוויר החם צפונה. רוחב הזרם נע בין 100 ל-500 ק"מ והוא נמצא לרוב ברוחב של 200 ק"מ.
מדען יפני בשם ואסאבורו אואישי גילה את זרמי הסילון כבר ב-1920. את ממצאיו הוא פרסם באספרנטו ולכן הם לא זכו לתפוצה נרחבת.
זרמי הסילון התגלו במלחמת העולם השנייה על ידי טייסים שטסו מארצות הברית לאירופה, בעיקר לאנגליה. אלה שמו לב כאשר טסו לאנגליה שמהירות המטוס גדולה מהמהירות הפוטנציאלית לכאורה שיכול המטוס לטוס בה. במהלך המלחמה ניצלו היפנים את זרם הסילון לתקוף את ארצות הברית בעזרת כדורים פורחים הנושאים חומרי נפץ. נשלחו 9,000 בלונים מסוג זה, אך מלבד ניסיון כושל של זריעת טרור פסיכולוגי, גבה המבצע רק שש נפשות בצורה ישירה.
כיום נעשה מחקר בתחום זה כדי להפיק אנרגיה מתחדשת באמצעות טורבינות שיועלו לגובה של זרם הסילון באמצעות עפיפוני ענק או צפלינים ויהיו מחוברים בכבל חשמלי לאדמה.
סוחמאתא
סוחמאתא (בערבית: سحماتا, שמשמעותו בשפה הסורית: אור וזריחה) היה כפר ערבי במרכז הגליל העליון, שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. על אדמות הכפר יושבים היום היישובים חוסן וצוריאל, שכונותיה המזרחיות של העיר מעלות, ואגם מונפורט המלאכותי הנמצא למרגלות העיר.
היסטוריה
האזור בו שכן סוחמאתא היה מיושב בתקופה הכנענית. בחפירות שנערכו במקום בתקופת המנדט הבריטי, נתגלו בשטח הכפר שרידים ארכאולוגיים רבים, ובהם שרידי כנסייה ומנזר מהתקופה הביזנטית, רצפת פסיפס ומספר קברים. הפלישה הפרסית, בתחילת המאה השביעית, הובילה להחרבת הכפר.
שטחו הכפר הבנוי היה כ-135 דונם, עם שתי שכונות מרכזיות, ביניהן נמתחו שני רחובות מרכזיים, וסביבו השתרעו עוד כ-5 קמ"ר של כרמי זיתים, טבק וגידולים אחרים. בכפר התגוררו בסוף המאה ה-19 כ-400 תושבים, ומספרם עלה ל-622 בשנת 1922. על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945, הגיע מספר התושבים בכפר ל-1,130, והשטח הכפרי כלל 17,056 דונם טורקי, מתוכם 9,572 בבעלות פרטית ו-1,484 בבעלות ציבורית.. 95 אחוז מתושבי הכפר היו מוסלמים, והשאר נוצרים.
בשנת 1929, במאורעות תרפ"ט, הגן מוח'תאר הכפר הדרוזי פקיעין, עבדאללה צאלח, על יהודי פקיעין ומנע מתושבי הכפר הסמוך סוחמאתא לפגוע ביהודי הכפר. אנשי הכפר היו שותפים למרד הערבי הגדול, ובראשית 1938 הותקפה תחנת משטרה שהייתה בכפר, ואוישה בידי נוטרים ערבים, בידי עשרות אנשי כנופיות, שרצחו את מפקד המשמר, שבו את שאר השוטרים ולאחר מכן שחררו אותם. בעקבות אירוע זה הוחלט על סגירת מספר תחנות משטרה באזור. ביולי אותה שנה פשטו אנשי כנופיות מקרב תושבי הכפר על יהודי פקיעין, ותכננו להוציא להורג שני גברים יהודים שלכדו במקום. בהתערבותו של כאמיל חוסיין אפנדי ומספר מתושבי הכפר נסוגו מכוונתם, אך הכריחו את יהודי פקיעין לעקור ממקומם.
הכפר נכבש בבוקר ה-30 באוקטובר 1948 במסגרת מבצע חירם לסילוק צבא ההצלה מהגליל. בניגוד לכפרים אחרים באזורו שנכנעו ללא קרב, מסוחמאתא נורתה אש לעבר שיירת צה"ל שעברה למרגלותיו, והכפר נכבש לאחר קרב קצר על ידי כוחות מגדוד 11 של חטיבת עודד.
פאולו גררו
חוסה פאולו גררו גונסאלס (בספרדית: José Paolo Guerrero Gonzales; נולד ב-1 בינואר 1984 בלימה שבפרו) הוא כדורגלן פרואני המשחק בעמדת החלוץ בראסינג קלוב ובנבחרת פרו, בה הוא משמש כקפטן.
סוחמאתא
היסטוריה
בתי הכפר שנותרו על תילם יושבו בעולים חדשים ובשנת 1950 פונו הבתים ונהרסו. מאוחר יותר הוקמו על אדמות הכפר היישובים חוסן, צוריאל וחלק ממעלות.
פאולו גררו
באיירן מינכן
גררו החל את הקריירה באליאנסה לימה כילד, ובשנת 2003, כאשר היה בן 19, חתם בבאיירן מינכן. הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של באיירן מינכן בשנים הראשונות, אך בשנת 2004 הצטרף לבן ארצו קלאודיו פיסארו בקבוצה הבכירה, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת המילואים. הוא זכה עם באיירן מינכן בשני דאבלים רצופים, בעונות 2004/2005 ו-2005/2006, תחת המאמן פליקס מגאת. גררו עזב את באיירן מינכן בקיץ 2006, לאחר שהבקיע עשרה שערים ב-27 הופעות בקבוצה הבכירה, ועבר להמבורג, שם חתם לארבע עונות.
סוחמאתא
היסטוריה
מרבית תושבי הכפר וצאצאיהם עברו ללבנון ולסוריה לאחר כיבוש הכפר, ומיעוט מתוכם עבר לכפרים סמוכים בשטח ישראל.
פאולו גררו
המבורג
גררו החל לשחק בהמבורג בעונת 2006/2007, אך החמיץ חלק גדול מעונה זו בגין פציעה. עם זאת, הבקיע שער ניצחון מול באיירן מינכן במשחק ליגה במחזור ה-31, שמנע מקבוצתו הקודמת את האפשרות להעפיל לליגת האלופות. בעונת 2007/2008 הפך לחלק מרכזי מהמבורג, והבקיע תשעה שערי ליגה, כאשר במחזור האחרון של עונה זו הבקיע שלושער נגד קרלסרוהה, בניצחון 0–7 של המבורג. גם בעונת 2008/2009 הבקיע תשעה שערים, והוביל את הקבוצה גם בגביע אופ"א עד לחצי הגמר, שם הודחה המבורג בשערי חוץ על ידי ורדר ברמן. באפריל 2010 נקנס על ידי המועדון בסכום הנע בין 50 ל-100 אלף אירו, לאחר שהשליך בקבוק לקהל בתגובה להקנטות מהאוהדים במשחק מול הנובר 96, שפגע בפניו של אחד האוהדים. בנוסף, השעתה אותו התאחדות הכדורגל הגרמנית לחמישה משחקים וגזרה עליו קנס של 20 אלף אירו. הוא נשאר בהמבורג עד תום עונת 2011/2012, ועזב את הקבוצה לאחר שש עונות, בהן הבקיע 37 שערי ליגה ב-137 הופעות.
קורינתיאנס
בעונת 2012/13 החל לשחק בקורינתיאנס הברזילאית. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הוביל גררו את קורינתיאנס לזכייה באליפות העולם לקבוצות 2012, לאחר שהבקיע את שער הניצחון בגמר מול צ'לסי. גררו זכה עם קורינתיאנס גם באליפות סאו פאולו ובגביע רקופה סודאמריקנה בעונת 2013, ובאליפות ליגת העל הברזילאית בעונת 2015. עם זאת, לא חודש חוזהו בתום עונה זו, והוא עזב את קורינתיאנס לאחר שהבקיע 23 שערים ב-60 משחקי ליגה.
אינטרנסיונל
באוגוסט 2018 חתם באינטרנסיונל מהליגה הברזילאית.
קריירה בינלאומית
גררו החל לשחק בנבחרת פרו בשנת 2004. פרו לא העפילה עמו למונדיאלים, אך הוא השתתף בשלושה טורנירי קופה אמריקה. בקופה אמריקה 2007 העפיל גררו עם פרו לרבע הגמר. במוקדמות מונדיאל 2010 הושעה לשישה משחקים בגין העלבת שופט, והנבחרת כשלה בלעדיו להעפיל למונדיאל. לקופה אמריקה 2011 זומן במקומו של קלאודיו פיסארו הפצוע והבקיע חמישה שערים, שלושה מהם במשחק אחד מול נבחרת ונצואלה והוכתר כמלך השערים, ונבחרתו הגיעה למקום השלישי בטורניר. בקופה אמריקה 2015 שחזר את הישגיו מקופה אמריקה 2011, כאשר פרו שוב סיימה במקום השלישי. הוא הבקיע שלושער מול נבחרת בוליביה, והבקיע בניצחון 0–2 מול נבחרת פרגוואי במשחק על המקום השלישי. ארבעת שעריו בטורניר הקנו לו שוב את תואר מלך השערים של הקופה אמריקה, הפעם בצוותא עם אדוארדו ורגאס מנבחרת צ'ילה.
חיים אישיים
גררו סובל מפחד טיסה. נטען כי הפחד נובע מכך שדודו, הכדורגלן חוסה גוסנאלס גנוסה, נהרג בתאונת המטוס של קבוצת אליאנסה לימה בשנת 1987. גררו הוא נוצרי קתולי.
כווייה
כווייה היא פגיעה בעור ולעיתים גם ברקמות שתחתיו.
גורמים
כוויות יכולות להיווצר ממגוון גורמים, כגון מקורות חום, חומרים כימיים, זרם חשמלי וקרינה. אחד הגורמים הנפוצים לכווייה הוא מגע עם נוזל חם, אש, משטחים חמים או קיטור. כוויות חום יכולות להיווצר גם מקרבה למקור חום ללא מגע, או מחיכוך של העור עם אובייקט חיצוני. גורם נפוץ אחר הוא כוויה כתוצאה מקרינת השמש.
קור יכול לגרום לפציעה דומה המכונה כוויית קור.
סיווג הכווייה
הסיווג של חומרת הכווייה הוא על פי מדידת שטח הכווייה, עומק הכווייה, ומיקום הכווייה בגוף.
מיקום הכווייה
כוויות עקב שאיפת עשן [-שהם כוויות פנימיות בדרכי הנשימה], כוויות בתינוק, כוויות נרחבות בדרגה שנייה בפה ובצוואר, וכוויות היקפיות בכל איבר, הן מצב חירום רפואי. משום שהשלפוחיות המתפתחות יכולות לגרום לחסימת כל הדם תחת שטח הכווייה ולהפסיק את הזרימה לאיברים חיוניים ולדרכי הנשימה.
שטח הכווייה
חישוב שטח הכווייה הוא כך: חלוקת שטח העור היא למאה יחידות שכל אחת מהן בערך בשטח כף יד של הנפגע. על פי סיווג זה, כווייה על כל כף היד היא כווייה של אחוז אחד משטח העור, כווייה על כל עור היד מהציפורניים עד לכתף היא כווייה של תשעה אחוז משטח העור, כווייה על רגל שלמה היא כווייה של שמונה עשר אחוזים וכיוצא בזה. כווייה של עשרים אחוזים ומעלה משטח העור מהווה סכנת חיים בשל איבוד נוזלים וזיהום בלי קשר לעומק הכווייה.
עומק הכווייה
סווג הכוויות על פי עומקן מחולק לארבע דרגות:
כווייה מדרגה ראשונה
כווייה מדרגה ראשונה היא פגיעה הפוגעת בשכבת העור החיצונית בלבד, האפידרמיס, בעלת כושר ההתחדשות. הסימפטומים כוללים כאב, אדמומיות ונפיחות קלה. השיקום עלול להימשך כמה ימים תוך התקלפות קלה.
בכווייה מדרגה ראשונה מטפלים על ידי כיסוי המקום הנפגע בתחבושת יבשה מעוקרת, ומאוד רצוי שלא ידבק ברקמה הרגישה. כדי להקל על הסבל ניתן להרטיב מיד את אזור הפגיעה במים קרים.
כווייה מדרגה שנייה
כווייה מדרגה שנייה היא כווייה הפוגעת בשכבת הדרמיס. לרבות רקמה חיה, ולעיתים אף פוגעת בכל שכבות העור, כולל זו שמצמיחה תאים חדשים. כוויות נרחבות בדרגה שנייה בפה ובצוואר, הן מצב חירום רפואי משום שהשלפוחיות המתפתחות בהם יכולות לגרום לחסימת דרכי הנשימה. הסימפטומים הם כאב, אדמומיות, נפיחות קלה והופעת שלפוחיות בגדלים שונים. השיקום נמשך 3-2 שבועות במקרה הקל, במקרים קשים תהליך שיקום העור יהיה רק תחת חבישה לוחצת במשך חודשים אחדים או בהשתלת עור.
בכווייה מדרגה שנייה מטפלים עם תחבושת ספוגה בחומר נגד זיהום, כגון חומרים אנטיביוטיים ומשככי כאבים.
כווייה מדרגה שלישית
כווייה מדרגה שלישית היא פגיעה הפוגעת לעומק בכל שכבות העור וגם ברקמות שתחת העור-סבקוטן. לעיתים קרובות נוצרות סביב אזור הכווייה צלקות נרחבות והעור נוטה להימתח ככל שהרקמות התת-עוריות מתכווצות.
הסיבוכים השכיחים בכווייה מדרגה שלישית הם זיהום כללי, הרעלת דם ואיבוד נוזלים עד להלם תת-נפחי המסכן את החיים.
כווייה מדרגה רביעית
כווייה עמוקה מאוד. עור שחור, נוקשה לחלוטין וללא כאב (עקב הפגיעה העצבית), פגיעה מלאה בעור ובכל השכבות שמתחתיו. מקרי כוויה בדרגה רביעית לא ניתנים לריפוי ויסתיימו כמעט תמיד במוות.
כוויית שמש
כוויית שמש נגרמת עקב היחשפות לקרינה העל סגולית שבקרני השמש. בעקבות זה העור מאדים, נעשה מודלק ורגיש מאוד ולעיתים מעלה שלפוחיות. כוויית שמש היא חמורה במיוחד כאשר החשיפה לשמש מתקיימת באזור שיש בו החזרת אור רבה (לדוגמה חוף הים). כוויית שמש עלולה להכאיב ולהטריד מאוד. חשיפה לאור שמש עז במשך כמה שנים מביאה לידי התנוונות רקמת החיבור של העור, אובדן גמישותו, ולגרום לו להיות דק וקמוט. שינויים כאלו עלולים לגרום לסרטן העור.
אום הארון
אום הארון (בערבית: أم هارون, בתרגום לעברית: אם אהרון) היא סדרת טלוויזיה בהפקת רשת MBC, בכיכובה של חיאת אל־פהד ושחקנים ידועים ממדינות המפרץ. הסדרה שודרה במסגרת סדרות הרמדאן החל מאפריל 2020.
הסדרה מתארת את היחסים בין מוסלמים ונוצרים לבין הקהילה היהודית בכווית בשנות הארבעים, ואת העוולות והאפליה שספגה הקהילה היהודית בעיצומה של התעוררות התנועה הציונית ואחריה גזענות ואפליה שיטתית שעמדו בפניה בישראל לאחר שגורשו ממולדתם.
הסדרה הציגה לראשונה את האפליה וההתנכלות כלפי נוצרים ויהודים בכווית בשנות ה–40 של המאה העשרים, טרם הקמתה של מדינת ישראל ולראשונה הוצגו היהודים כעם נרדף, במה שגרר ביקורת ותרעומת בעולם הערבי.
תקציר עלילת הסדרה
רופאה יהודייה ובני משפחתה נאלצים להתמודד עם קשיים כמיעוט נרדף בכווית של שנות ה-40 של המאה ה-20.
הפקה
צילומי הסדרה נערכו בדובאי בדצמבר 2019.
ביקורת
הסדרה הייתה נושא למחלוקת במדיה החברתית לפני שידורה, תוך האשמות בעידוד "נורמליזציה" עם ישראל.
העיתונאי הערבי אחמד דראוושה הביע הסתייגות מעבודת הבימוי בסדרה ותיאר כמה מיצירותיו כנוטות לדעותיה של ממשלת מצרים, כמו גם מהתמיכה שקיבל הבמאי מממשלת איחוד האמירויות הערביות, שהפעילה תעמולה לעידוד הנורמליזציה עם ישראל.
הסופר הסעודי חוסיין שובוקשי שיבח את הסדרה וציין כי "הצופה הערבי, ובמיוחד הקהל במפרץ, אינו מורגל לראות אישיות יהודית חזקה, אלא אם כן הם נמצאים בתפקידים רעים, בין אם הם באסלאם, מההיסטוריה או מהתקופה הנוכחית." והוסיף כי בסרטים המצריים, הלבנונים, הסורים או העיראקיים, שהתמקדו בתקופה שלפני שנות הארבעים, ניתן לראות אישים יהודיים החיים בחברות ערביות ומוצגים באופן חיובי... כשמדובר בדרמה מכווית ובחריין [המספרת על אותה תקופה] יש דמויות יהודיות שהחברות שלהם חיו באזור זה הרבה זמן."
לדברי MBC Group, הרשת שעומדת מאחורי הסדרה, זו הסדרת דרמה, לא סרט תיעודי ואין לה קשר לפוליטיקה. עבד-מוחסן א-נמיר, השחקן שגילם את הרב דוד, הגיב באותן רגשות והוסיף שהסדרה מציירת [חלקים] מהקהילה היהודית באופן שלילי.
דובר צה"ל בשפה הערבית, אביחי אדרעי, הגן על הסדרה ואמר כי היא עומדת בפני האשמות מצד תאורטיקני קונספירציה שמעדיפים תוכניות טלוויזיה גזעניות המקדמות שקרים אנטישמיים ומסתכלים על המילה "נורמליזציה" כעלבון.
The Leprechaun
The Leprechaun הוא אלבום האולפן התשיעי של פסנתרן הג'אז האמריקאי צ'יק קוריאה, שהוקלט ויצא בשנת 1976. הוא כולל קטעי קרן יער וכלי מיתר לצד שירתה של אשתו, גייל מורן.
יחסי בוסניה והרצגובינה–קנדה
יחסי בוסניה והרצגובינה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים בין בוסניה והרצגובינה וקנדה.
סיוע לפיתוח
מאז 1995, קנדה השקיעה מעל 540 מיליון דולר קנדי בפרויקטי פיתוח באזור, שבוסניה והרצגובינה הייתה אחת המקבלות הגדולות ביותר. קנדה מילאה תפקיד משמעותי בתחומים כמו שיטור, סילוק מוקשים, זכויות אדם ותקשורת חופשית. תרומתה של קנדה לסילוק מוקשים בבוסניה והרצגובינה, המדינה הממוקשת ביותר באירופה, הייתה ראויה לציון. מאז 1998, קנדה תרמה 11 מיליון דולר לפינוי מוקשים, אילוף כלבים לגילוי מוקשים, תוכניות סיוע לקורבנות ומרכזי פעולת מוקשים של תוכנית הפיתוח של האו"ם ברחבי המדינה.
יחסי סחר
היחסים המסחריים בין המדינות צנועים. יצוא הסחורה הקנדי לבוסניה והרצגובינה בשנת 2020 עמד על 4.4 מיליון דולר, וכלל בעיקר מוצרי אלקטרוניקה, מכונות, כלי רכב וחלקים, ירקות וביגוד. יבוא הסחורה הקנדי מבוסניה והרצגובינה בשנת 2020 עמד על 12.8 מיליון דולר וכלל בעיקר ביגוד, רהיטים ומצעים, הנעלה, אלקטרוניקה וצעצועים וציוד ספורט.
קאנט 6
קאנט 6 (באיטלקית: CANT 6) היה מטוס ימי דו-כנפי וחד-מנועי שהוגדר כמפציץ מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר ערך את טיסת הבכורה בשנת 1925.
מחקר חתך
מחקר חתך (באנגלית: Cross-sectional study) הוא סוג של מחקר אפידמיולוגי, המתאר את המצב בנקודת זמן ספציפית אחת או במשך תקופה קצרה. במחקר זה, נתוני החשיפה נאספים יחד עם נתוני המחלה מבין מגוון אוכלוסיות, מקרים ותופעות. המידע לגבי החשיפה והתחלואה נאסף סימולטנית ולא ניתן לקבוע מה קדם למה. זהו מחקר מסוג מחקר תצפית. במסגרת מחקר חתך, בוחרים מדגם מתוך אוכלוסייה מסוימת ומנסים לקבל מידע על תחלואה, חשיפה לגורמי סיכון (כולל מאפיינים דמוגרפיים, מאפיינים סביבתיים ומאפיינים תורשתיים) והקשר ביניהן.
קאנט 6
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti".
מחקר חתך
מחקרי חתך מספקים תמונת מצב של התוצאה ואת המאפיינים הקשורים אליה בנקודה מסוימת בזמן ולא ניתן להסיק מהם מה קדם למה ומה הוביל למה. לדוגמה: ממחקר חתך אפשר להסיק שאנשים מעשנים משתעלים יותר, אך לא ניתן להסיק מהם שעישון גורם לשיעול או ששיעול גורם לעישון.
הגדרה
מחקר חתך מספק תמונת מצב של המשתנים הנכללים בו בנקודת זמן מסוימת, כאשר המטרה היא לראות כיצד משתנים אלו מיוצגים באוכלוסייה. ניתן לקבל מידע על הימצאות של מצבי בריאות ושל גורמי סיכון, לנתח את הקשר בין גורם הסיכון או החשיפה לבין תחלואה ולבטא את עוצמת הקשר באופן כמותי. הם נערכים בדרך כלל כדי להעריך את שכיחות תוצאה של משתנה מסוים עבור אוכלוסייה נתונה לצורך תכנון בריאות הציבור ולהערכת יעילות שירותי הבריאות. כמו כן במקרים רבים מחקר חתך יהיה מחקר "גישוש" (exploratory) שבו נבחנות לראשונה היפותזות על קשר בין חשיפה ותוצאה. תחילה מגדירים את האוכלוסייה אותה רוצים לבדוק, למשל תושבי מדינת ישראל. לאחר מכן אוספים נתונים על חשיפה לגורם סיכון מסוים, למשל עישון וכן אוספים מידע לגבי תחלואה במחלה מסוימת למשל סרטן ריאות. במחקר משתתפים 4 קבוצות של אנשים: אנשים שהם לא מעשנים (לא חשופים) ולא חולים בסרטן ריאות, אנשים שהם לא מעשנים אך חולים בסרטן ריאות, אנשים שמעשנים אבל לא חולים בסרטן ריאות וכן אנשים שהם מעשנים וחולים בסרטן ריאות. לאחר אספת כל הנתונים, ניתן כעת לבדוק את הקשר בין עישון לבין סרטן ריאות.
בדרך כלל בודקים נתוני המצאות ולכן למחקרי חתך קוראים גם מחקרי המצאות. סקרים הם סוג של מחקרי חתך.
מחקרי חתך לא יכולים לספק מידע מובהק על יחסי סיבה ותוצאה. הסיבה לכך היא שמחקרים אלו נותנים תמונת מצב של רגע נתון (יום, שבוע, חודש מסוים), לא רואים מה קדם למה-מה הסיבה ומה התוצאה. לכן, אנחנו לא יכולים לדעת בוודאות אם יש קשר סיבתי בין החשיפה לתוצאה.
ניתן בעזרת מחקרי חתך גם לעלות השערות מחקריות חדשות בהתבסס על קשרים בין משתני חשיפה ונתוני המצאות, נחשב כמחקר hypothesis generated. אך לא ניתן לבחון השערות אטיולוגיות שכן אלו דורשות נתוני היארעות.
מכיוון שמדובר בסוג של מחקר תצפית, יש לקחת בחשבון את הטיות האפשריות וכן ערפלנים שיכולים לבלבל.
מחקר חתך נחלק לשניים:
מדדי קשר
מדד קשר במחקר חתך:
נחשב את שיעור ההימצאות:
(prevalence odds = point prevalence(pp) / (1-pp
(incidence X duration= point prevalence(pp) / (1-pp
point prevalence(pp) = (1-pp) X incidence X duration
כלומר,
'Prev'- הימצאות נקודתית ((point prevalence (pp)
'q'- היארעות (incidence)
'Dur'- משך המחלה (duration)
סימן לנוכחות או היעדר של חשיפה מסומן על ידי + או - בהתאמה.
-prev - הימצאות נקודתית של המחלה בקרב הלא חשופים
מכיוון שאחד המרכיבים של הנוסחה הזאת (-q+/q) הוא הסיכון היחסי, ניתן לכתוב משוואה זו כך:
דוגמה
לפי נתוני משרד הבריאות, ישנם מספר נתונים לגבי אנשים מעשנים: מאחר שמדובר על מחקר חתך לא ניתן להבחין מתוך הנתונים האם כמות הסיגריות עולה עם הגיל, או לחלופין אנשים שהם מבוגרים כיום שייכים לדור שמעשן יותר.
לאור מגמת הירידה בשיעורי העישון הנצפית בשני העשורים האחרונים (לדוגמה אצל הגברים היהודים מ-42% ב-1990 ל-27% ב-2011) ייתכן כי מדובר על הבדלים תרבותיים בין הדורות. אם נכון הדבר, נראה כי ההסברה שגרמה להפחתה בשיעור העישון גם השפיעה על הפחתת כמות העישון.
קשר מדאיג נוסף הוא הקשר בין מצב הבריאות וכמות העישון. אלו שדיווחו על בעיית בריאות, שסובלים מבעיה של עודף משקל, ושאינם עוסקים בפעילות גופנית, הם אלה שמעשנים הכי הרבה. ייתכן כי העישון הוא שהביא לבעיית בריאות והוא גם מקשה על עיסוק בפעילות גופנית בשל קשיים בנשימה, אך עדיין עישון כבד אינו רצוי במיוחד בקרב אוכלוסיות אלו. מכיוון שמדובר במחקרי חתך לא ניתן לומר באופן וודאי האם עישון מוגבר הוא הסיבה לבעיות בריאותיות.
מישל חדאד (משורר)
מִישל אסקנדר חדאד (בערבית: ميشيل اسكندر حداد; 1919, נצרת – 1996) היה משורר, סופר, עורך ועיתונאי ערבי-ישראלי, מהבולטים שבמשוררים הערביים בישראל.
ביוגרפיה
חדאד נולד למשפחה נוצרית. הוא נחשב למשורר הערבי הראשון שפרסם שירה ערבית בישראל. הוא ייסד את כתב העת הספרותי "אל-מוג'תמע" בשנת 1954 ושימש כעורכו. בשנת 1955 הקים את איגוד המשוררים הערבים בישראל.
פרסם כ-11 ספרי שירה וספר אוטוביוגרפי. נושאי כתיבתו נעו מן האישי והפרטי אל הנושאים החברתיים והתרבותיים המעסיקים את החברה הפלסטינית בישראל.
הר ביהייב (מיין)
הר ביהייב (באנגלית: Beehive Mountain) הוא גבעה במדינת מיין שבארצות הברית.
גובה הגבעה 160 מטרים מעל פני הים.
והיא נמצאת בשטח הפארק הלאומי אקדיה, צפונית מזרחית לחוף סנד ביץ' (Sand Beach), ומערבית לדרך המובילה לחוף מהעיירה בר הארבור.
תיירות
שביל הליכה מוליך מחוף סנד ביץ' לפסגת ההר, ולאגם סמוך. שביל זה נחשב לשביל היפה ביותר במיין, ויש הטוענים שבארצות הברית כולה.
אורי אור
אוֹרי אור (נולד ב-22 באפריל 1939), הוא אלוף במילואים בצה"ל ואיש ציבור. בשירותו כיהן בין היתר כמפקד פיקוד המרכז וכמפקד פיקוד הצפון. בין השנים 1992–1999 כיהן כחבר כנסת מטעם מפלגת העבודה וכסגן שר הביטחון.
שירותו הצבאי
אור נולד בשנת 1939 בכפר מעש שבשרון, גדל בכפר חיים ולמד במדרשת רופין. הוא התגייס לצה"ל בשנת 1957 ושובץ בחיל השריון. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים, ובהמשך השלים קורס קצינים ושימש מפקד מחלקת טנקים. בתקופת המלחמה על המים היה מפקד פלוגת טנקים בגדוד 82, ובמלחמת ששת הימים (1967) פיקד על פלוגת הסיור של חטיבה 7 באוגדה 84 ("אוגדת טל", תחת פיקודו של האלוף ישראל טל), במסגרתה השתתפה הפלוגה בקרב רפיח כולל בכיבוש צומת רפיח ופריצת מעבר הג'יראדי. לאחר הבקעת המערך המצרי, התקדמו כוחות האוגדה מערבה לאורכו של החוף הצפוני של חצי האי סיני, ועד סוף המלחמה הגיעו עד גדת תעלת סואץ. במלחמת ההתשה (1969–1970) היה מג"ד 82, גדוד טנקים שלחם בסיני ובבקעת הירדן. פיקד על קורס קציני שריון.
מלחמת יום הכיפורים ואחריה
באוגוסט 1973 הועלה אור לדרגת אל"ם, וקיבל את הפיקוד על חטיבה 679 הצעירה, חטיבת שריון במילואים, שהייתה מצוידת בטנקי צנטוריון מיושנים. כאשר פרצה מלחמת יום הכיפורים ב-6 באוקטובר, כחודשיים לאחר קבלת הפיקוד על החטיבה, הצליח אור לארגן את חטיבתו במהירות ועלה איתה לרמת הגולן, שם נערכו באותה העת קרבות בלימה קשים בין הכוחות הסדירים המעטים שהיו לצה"ל בקו (חטיבה 7 ושני גדודים של חטיבה 188) לבין 3 דיוויזיות ממוכנות סוריות. על הלחימה הנואשת ברמה צוטט אור באומרו:
הטנקים הספורים של חטיבה 679 נתקלו בסורים בצומת נפח, קילומטרים ספורים מגשר בנות יעקב, ונכנסו עמם לקרב עקוב מדם. הסורים נעצרו, והחלו לסגת. הקרבות התחדשו בימים הבאים - החטיבה נלחמה יום-יום, הדפה את הסורים עד חזרה לקו הסגול ואחר-כך השתתפה בכיבוש המובלעת הסורית, תוך ניהול קרבות כבדים מול הסורים ומול חיל המשלוח העיראקי. בתום המלחמה ישבה ב"מובלעת הסורית", כ-40 קילומטר בלבד מדמשק.
לאחר המלחמה החליף אור את אביגדור בן-גל בפיקודו על חטיבה 7 שבה צמח. ב-1976 קיבל את הפיקוד על עוצבת נתיב האש - אוגדת מילואים משוריינת בדרגת תא"ל ואחר כך על עוצבת געש ברמת הגולן.
פיקוד המרכז
ב-1979 מונה לראש מטה (רמ"ט) פיקוד המרכז, ובאוקטובר 1981 הועלה לדרגת אלוף ומונה למפקד פיקוד המרכז. בתקופתו התגברו העימותים ביהודה ושומרון בין ערביי האזור לצה"ל והמתנחלים ואור כאלוף הפיקוד נדרש להתמודד עם האירועים. על מדיניותו העיד במשפט של חיילים שהועמדו לדין על פגיעה באוכלוסייה אזרחית: "ההוראות שלי היו ברורות ביותר וניתנו בתדריכים בכתב ובעל פה ... המטרה העיקרית הייתה שלא יהיו נפגעים ערבים ביהודה ושומרון — יש להימנע מהפעלת נשק חם אלא אם יש סכנת חיים". הוא הוסיף להשתדל להשתמש באמצעים פחות אלימים כנגד התפרעויות אך כשיש סכנה לכוחות בהחלט הורה לעשות שימוש באמצעים הנדרשים למנוע את הסכנה. הוא טען שהמדיניות שללה טירטור אנשים חפים מפשע, והטרדה הופעלה רק נגד מסיתים שבהיעדר כח אדם מספק לא היה ניתן לאסוף נגדם ראיות. לעומת זאת, רפיק חלבי טען שאור היה אחראי אישית למדיניות שכללה חיפושים יסודיים בבתים אקראיים שהשאירו את הבתים בבלגן. במאי 1983 פורסם שאור המליץ לאפשר גירוש של מפגינים ערביים מיהודה ושומרון. טלי ליפקין-שחק כתבה על תפקודו בפיקוד המרכז: "אלוף פיקוד המרכז אלוף אורי אור הוכיח, כי פעולתו הנכונה בשטח, בגיזרת הגדה המערבית, הייתה אינטרפרטציה אלגנטית למדיניות ממשלתית, שעידנה לא אחת מצבים קשים." אור גם ספג ביקורת מיהודית קרפ בדו"ח שהוציאה על אכיפת החוק נגד המתנחלים ביהודה ושומרון.
בהיותו אלוף פיקוד מרכז הוא העניק חנינה לבנו של הרב גורן שנשפט על נפקדות, וספג על כך ביקורת בעיתונות.
אלוף פיקוד צפון
באוקטובר 1983 מונה לפקד על פיקוד הצפון, ובמסגרת תפקיד זה פיקד על יציאת צה"ל מלבנון, והתייצבותו ברצועת הביטחון. בריאיון שנערך איתו בעיצומו של הפינוי, אמרו עליו חייליו כי לא היה "אלוף של משרד" ושהה הרבה שעות בשטח. "האבא של החיילים בלבנון, חיוך שלו מעניק כוח לשעת לחימה נוספת". ביחס לוויכוח שליווה את מלחמת לבנון הראשונה, אמר:
ביוני 1986 הוחלף אור בפיקוד הצפון בידי יוסי פלד ויצא לחופשת לימודים בהמתנה להחלטה על זהות הרמטכ"ל הבא. ב-1987 פרש אלוף אורי אור מצה"ל, לאחר שלא מונה לרמטכ"ל.
תפקידיו הציבוריים והפוליטיים
מיד עם שחרורו פנה אור לפעילות ציבורית ופוליטית: ב-1987 מונה למנכ"ל הקרן הקיימת לישראל (תפקיד אותו מילא עד היבחרו לכנסת ב-1992). ב-1988 היה לדירקטור בתעשייה האווירית (עד 1991). כמו כן, עם שחרורו היה לחבר במפלגת העבודה, ובבחירות לכנסת ה-12 (1988) שימש כיו"ר המטה הצעיר של המפלגה, ושותף לייזום, גיבוש ועיצוב תוכניות לבחירות מקדימות ("פריימריס") ב-1990–1991, ונחשב לאחד הפעילים המרכזיים במחנהו של שמעון פרס וזוהה כ"יונה".
בבחירות לכנסת ה-13 נבחר אורי אור לכנסת, והיה חבר בוועדת החוץ והביטחון. לאחר חתימת הסכם אוסלו היה אור מראשי הדוברים נגד פינוי בקעת הירדן.
כתוצאה מכך ספג אור ביקורת ציבורית קשה. הוא הורחק על ידי אנשי מפלגתו מכל תפקידיו בכנסת ובצמרת המפלגה, ונשללה ממנו זכות הנאום בשם המפלגה בכנסת, סנקציות שבוטלו בעקבות "מסע התנצלות" שערך ברחבי ישראל. אור הכחיש שאמר את הדברים שיוחסו לו וטען כי בן-סימון שיקר בכתבתו. בבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999 לא זכה במקום ריאלי ולא נבחר עוד לכנסת.
באוגוסט 1999 מונה לכהונת יושב-ראש מועצת המנהלים של התעשייה האווירית, כמועמדו של ראש הממשלה אהוד ברק. הוא שימש בתפקיד זה עד אוגוסט 2002 והמשיך לנהל את ישיבות הדירקטוריון עד מינוי יאיר שמיר כיו"ר קבוע של החברה ב-2005. משמש כיושב ראש המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
אור נשוי ואב לשלושה. בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה ומדע המדינה, ותואר שני במינהל עסקים מ-MIT.
דינמיקה קבוצתית
דינמיקה קבוצתית או תהליכים קבוצתיים היא מערכת של התנהגויות ותהליכים פסיכולוגיים המאפיינים קבוצה חברתית. אלו יכולים לבוא לידי ביטוי בשני אופנים: בתוך הקבוצה (דינמיקה פנים-קבוצתית), ובין קבוצות (דינמיקה בין-קבוצתית). חקר דינמיקות קבוצתיות עוסק בטבען של קבוצות, דפוסי התנהגות מגוונים המתקיימים בהן, משתנים המשפיעים על היווצרותן והתפתחותן, המבנה שלהן והיחסים שלהן עם אנשים, קבוצות אחרות וארגונים.
יישומים בתחום
הנחת היסוד בתחום הדינמיקה הקבוצתית היא כי התנהגותם של בני אדם בהימצאותם בחברה, שונה מהתנהגותם בהיותם לבדם. המחקר בתחום מתמקד בשאלה כיצד מתנהגים האנשים בקבוצה ומדוע.
דינמיקה קבוצתית משמשת כמרכיב מרכזי בתהליכי מיון עובדים ומועמדים לעבודה. החברות המובילות במשק ומכוני המיון משתמשים במבחן הקבוצתי במסגרת מרכזי הערכה שהם מקיימים למועמדים לעבודה, כחלק מתהליכי המיון של עובדים חדשים. המטרות המרכזיות של דינמיקה קבוצתית בתחום מיון העובדים הן קבלת התרשמות לגבי הכישורים החברתיים והביטחון החברתי של המועמדים, יכולת עבודה בצוות, וכישורים ייחודיים לתפקיד. הבוחנים מנסים לנבא כיצד הנבחן יתמודד עם אנשים במסגרת התפקיד אליו הוא נבחן.
דינמיקה פנים-קבוצתית בארגונים
בהקשר של ארגונים ופסיכולוגיה ארגונית ותעסוקתית, דינמיקה פנים-קבוצתית מבטאת את התהליכים הקבוצתיים המתנהלים בתוך קבוצה חברתית המהווה קבוצת עבודה בארגון. לפיכך, לא די שהקבוצה החברתית מלוכדת סביב מכנה משותף ובין חבריה קיימת תלות הדדית, אלא שלקבוצת העבודה יש בנוסף יעד משותף וסינרגיה חיובית.
התנהגות חברי הקבוצה בינם לבין עצמם כוללת מצבים המחייבים שיתוף פעולה ועבודת צוות, הבאים לידי ביטוי בדרכים מגוונות, כגון שיתוף מידע, קבלת החלטות בקבוצה, העצמה אישית ובין-אישית ובהן התבלטות אישית, פיתוח מנהיגות ושינויים ביחסי הכוחות בקרב חברי הקבוצה, ניהול משא ומתן והתמודדות עם קונפליקטים. חקר התחום יכול לסייע לקבוצות או למנהלים האחראים עליהן, לנתח ולשפר את התהליכים המקובלים בהן לצורך קבלת החלטות, פתרון בעיות, יישוב מחלוקות ועבודת צוות יעילה יותר.
המודל הקלאסי של טקמן
בשנת 1965 החוקר ברוס טקמן הציע לראשונה מודל המתאר ארבעה שלבים עיקריים בהתפתחות קבוצה. לטענתו, שלבים אלו הכרחיים להתפתחות הקבוצה, התמודדות עם משברים ובעיות, מציאת פתרונות והשגת יעדים. מודל זה הורחב בשנת 1977 על ידי טקמן ועמיתתו מרי-אן ג'נסן וכלל את השלב החמישי.
המודל החלופי לקבוצות ארעיות של גרסיק
קבוצות שהורכבו באופן זמני למשימה עם לוח זמנים שהוגדר מראש, לרוב אינן חוות את חמשת שלבי ההתפתחות הקבוצתית של טקמן. המודל החלופי שהציע גרסיק בשנת 1988 (Punctuated-Equilibrium Model), מתאים יותר לתאר את הדינמיקה הקבוצתית שנוצרת בקבוצה שכזו.
לפי המודל המוצע, קבוצה ארעית עוברת שני שלבים מרכזיים הכוללים באמצע תופעת מעבר, וכן שלב נוסף אחרון. בשלב הראשון הקבוצה נפגשת, מתכננת ומגדירה את צורכי המשימה, אולם אין ביצוע והתקדמות ממשית של הפרויקט. באמצע הזמן שהוגדר לביצוע המשימה מתרחשת תופעת מעבר זמנית, ובה לפתע ישנה התעוררות קבוצתית היוצרת שינויים שתוצאתם תחילת עבודה על המשימה עם מחצית הזמן שהוגדר מלכתחילה. השלב השני אף הוא מתאפיין בהיעדר התקדמות משמעותית בביצוע המשימה. והשלב האחרון הוא שלב הסיום ובו ישנה האצה ופעילות מוגברת להשלמת המשימה, תוך עמידה בלוח הזמנים המוגדר.
נורמות קבוצתיות
נורמות קבוצתיות הן כללי התנהגות והתנהלות בקבוצה, המוסכמים על חברי הקבוצה. הן מגדירות מה מקובל לעשות ואיך מקובל להתנהג בנסיבות מסוימות. לדוגמה, במרבית הארגונים מקובל לא לבקר את המנהל בפומבי. דוגמה נוספת היא סגנון הלבוש המקובל במקום עבודה. נורמות אלו עשויות להיות שונות בין ארגונים, קבוצות וקהילות שונות.
השפעת גודל הקבוצה על דינמיקה קבוצתית
מחקרים הראו שגודלה של קבוצה משפיע על הדינמיקה הקבוצתית בארגון. בהקשר זה ישנה תלות במטרה שלשמה הורכבה הקבוצה. קבוצה גדולה (מעל 12 אנשים) מתאפיינת מצד אחד ביצירתיות גבוהה, הבאה לידי ביטוי באתגר אישי של העובד מול חבריו לקבוצה ורעיונות מגוונים לפתרון בעיות או התקדמות במשימה. אך מצד שני, ביצוע יעיל של המשימה ותיאום המטלות קשה יותר בקבוצה גדולה. לעומת זאת, קבוצה קטנה לרוב מאופיינת בביצוע יעיל ואיכותי של המשימות. מספר מיטבי מקובל של חברי קבוצה הוא מספר אי-זוגי של כ-7 חברים. אחד המושגים המתקשרים עם הבעייתיות שנוצרת בקבוצות עבודה גדולות הוא בטלה חברתית. לעומת זאת, העבודה המשותפת בקבוצה יוצרת לרוב גם סינרגיה חיובית המתבטאת פעמים רבות בהקלה חברתית.
משימות קבוצתיות
ניתן לסווג משימות קבוצתיות לשני סוגים:
ככל שהמשימה מורכבת יותר, כך התועלת של הקבוצה מדיונים לגבי דרכים אלטרנטיביות לביצוע המשימה, עולה. מנגד, כאשר המשימה היא פשוטה, חברי הקבוצה לא זקוקים לדיונים לצורך מציאת דרכי פעולה חלופיות כלל; הם יכולים להסתמך על תוכניות ביצוע סטנדרטיות לביצוע המשימה. באופן דומה, ככל שמידת התלות ההדדית בין המשימות שחברי הקבוצה חייבים לבצע עולה, כך הם צריכים לתקשר ביניהם יותר. לכן תקשורת יעילה ומיעוט קונפליקטים קשורים לטיב הביצועים של קבוצה, ובפרט כאשר המשימות תלויות זו בזו.
קבלת החלטות בקבוצה
אופי קבלת החלטות בארגון הוא אחד התחומים בהם נבחנת טיבה של הדינמיקה הקבוצתית הפנים-ארגונית. בארגונים רבים נהוג לקבל החלטות בפורום קבוצתי (קבוצת מנהלים, צוות עובדים וכדומה) על פני קבלת החלטה אוטונומית של אדם בודד, מתוך אמונה שקבוצה יכולה לקבל החלטה מבוססת ומושכלת יותר מאשר אדם יחיד, תוך התחשבות בגורמים רבים והסתכלות רחבה יותר על המטרות והמכשולים שבדרך.
באשר לשאלה האם עדיף לארגון לקבל החלטות בקבוצה או על ידי אדם יחיד, מחקרים מראים שיש שני צדדים למטבע. המצדדים בקבלת החלטות קבוצתית מסבירים כי הקבוצה מאפשרת הטרוגניות והבעת דעות וגישות רבות יותר אותן יש לשקול, כך שההחלטה שתתקבל תהיה איכותית ונכונה יותר. בנוסף, החלטה המתקבלת בקבוצה עשויה להתקבל בצורה טובה יותר על ידי יתר העובדים וביניהם חברי הקבוצה עצמם, ותהיה מוטיבציה רבה יותר ליישמה, מאשר אילו ההחלטה הייתה מתקבלת על ידי אדם אחד.
לעומתם, המצדדים בקבלת החלטות על ידי אדם יחיד מתייחסים למגרעות של קבלת החלטות קבוצתית. ראשית, קבלת החלטות קבוצתית הוא תהליך ארוך וממושך יותר מאשר קבלת החלטות על ידי אדם יחיד. שנית, כאשר מקבלים החלטות באופן קבוצתי ישנה נטייה לקונפורמיות בין חברי הקבוצה. המשמעות היא שבעת קבלת החלטות ישנו לחץ קבוצתי על חברי הקבוצה, לרוב סמוי. הדבר נובע משום שבדרך כלל ישנם חברי קבוצה המעוניינים להתקבל, להיות מוערכים על ידי חבריהם ולבסס את כוחם ונוכחותם בקבוצה, כמו גם הנטייה להצביע על דעת הרוב באשר לנושאים או סיטואציות שאינם מוכרים. על כן יש לוודא שאיכות ההחלטה שהתקבלה לא נמוכה בשל קונפורמיות בקבוצה. מגרעה נוספת היא הסמכות עליה מוטלת האחריות על התוצאות: בעת קבלת החלטות קבוצתית, האחריות על תוצאת ההחלטה שהתקבלה היא שנויה במחלוקת ואינה נזקפת לזכותו או חובתו של אדם בודד, כי אם על חברי הקבוצה כולה, וכך האחריות הנופלת על כתפי כל אחד מחברי הקבוצה היא מופחתת.
הדינמיקה הקבוצתית בין חברי הקבוצה מושפעת כפועל יוצא של קבלת החלטות באופן קבוצתי, ומתבטאת לרוב בשתי תופעות מרכזיות: אפקט העדר והקצנת דעות.
Arcanum: Of Steamworks and Magick Obscura
Arcanum: Of Steamworks and Magick Obscura הוא משחק מחשב משנת 2001 שפותח בידי חברת Troika Games והופץ בידי חברת סיירה און ליין למערכת ההפעלה Microsoft Windows. המשחק הוא משחק תפקידים ממוחשב המתרחש בעולם פתוח פנטסטי שנמצא בעיצומה של מהפכה תעשייתית, בה שימוש בקסם מתחרה בפיתוחים טכנולוגיים. העלילה עוסקת בניצול התרסקות צפלין שמנסה לגלות מי האחראי להתרסקות, וחושף מזימה של כוח עתיק לשוב לעולם ולזרוע הרס.
עולם המשחק
"ארקנום" הוא גם השם של העולם הפנטסטי שבו המשחק מתרחש. הוא מרוכב מיבשת אחת ושלושה איים. העולם מאוכלס בידי מספר גזעים שונים שמזכירים את הגזעים מיצירותיו של ג'. ר. ר. טולקין, ביניהם בני אנוש, אלפים, גמדים, גנומים, בני-מחצית, אורקים, עוגים וחיות פרא שונות. שחקנים יכולים לבחור בני אדם, אלפים, גמדים, גנומים, בני מחצית, חצי-אלפים, חצי-אורק וחצי-עוג כגזע לדמות שהם משחקים. היבשת מחולקת בין מספר ישויות פוליטיות. הממלכה המאוחדת (The Unified Kingdom) עוברת תהליך תיעוש מהיר. שתי הערים הגדולות בה הן טראנט ואשברי (Tarant, Ashbury), והיא הממלכה המתקדמת ביותר טכנולוגית. ממלכת קאמבריה (Cumbria) היא ממלכה שהתדרדרה. היא מורכבת מהערים דרנהולם ובלאק רוט (Dernholm, Black Root) ונשלטת בידי מלך זקן ושמרן. ממלכת ארלנד (Arland) היא ממלכה קטנה אך משגשגת ממערב לרכס ההרים סטונוול (Stonewall). היער המנצנץ (Glimmerig Forest) הוא היער הגדול ביותר בארקנום ומאכלס בתוכו את העיר האלפית קינטארה (Qintarra) ואת עיר האלפים האפלים ט'סן-אנג (T'sen-Ang), שלא לקחו חלק בתיעוש שעובר על הממלכות האחרות. ברכסי סטונוול וההרים האפורים שוכנים שבטי הגמדים שנותרו. קיימים יישובים משניים נוספים, וגם חורבות מתרבויות עתיקות שנפלו. הגדולה מבין החורבות הללו היא חורבת ונדיגרות' (Vendigroth), לשעבר העיר המתקדמת ביותר בארקנום, שמצאה את קיצה הפתאומי באופן מסתורי.
אלמנט חשוב בעולם המשחק הוא הדיכוטומיה בין קסם לטכנולוגיה. טכנולוגיה מוסברת כשימוש בחוקי הפיזיקה כדי להגיע לתוצאה הרצויה, למשל, חזיז מרובה חשמלי יעבור דרך חומרים מוליכים כדי להגיע למטרה שלו, בזמן שסוגי שריונות מסוימים רגישים יותר לנזק חשמלי מאחרים. קסם, לעומת זאת, מתואר כמשפיע על חוקי הפיזיקה כדי לגרום לחזיז ברק קסום לעבור את הנתיב הקצר ביותר למטרתו, במקום הנתיב הטבעי. קסם וטכנולוגיה מהווים ניגודים מוחלטים עד כדי כך שהשפעת האחד מבטלת את האחר. מכשירים טכנולוגיים יהיו לא יעילים או אפילו יתקלקלו לצמיתות בנוכחות קסם חזק ולהפך. הרבה מאוכלוסיית העולם בחרה בטכנולוגיה על פני הקסם בשל היעילות, הנגישות והתוצאות הקבועות שלה, בזמן שהאלפים, חצי-האלפים וחלק מבני האדם ממשיכים לדבוק בקסם בלבד. הדינמיקה בין הקסם והטכנולוגיה משפיעה גם על אינטראקציה עם דמויות שונות, היות שלחשים שמוטלים על דמויות טכנולוגיות וכלי ירייה טכנולוגיים שמשמשים נגד משתמשי קסם הם בעלי סיכוי לכישלון.
יצירת דמות
המשחק בארקנום מתחיל ביצירת דמות השחקן, עם אפשרויות בחירה ממגוון רחב של גזעים, מאפיינים, מיומנויות טכנולוגיות וקסומות ומאפייני סיפור רקע. השחקן יכול גם לבחור לשחק עם אחת ממספר דמויות מוכנות מראש שכלולות במשחק. במהלך המשחק, הדמות יכולה לשפר את המיומנויות שלה באמצעות צבירת נקודות ניסיון, שנצברות באמצעות השלמת משימות או הבסת אויבים בקרב. בכל פעם שהשחקן זוכה בדרגה חדשה, הם יכולים להשתמש ב"נקודת דמות" אחת כדי לשפר כל מאפיין או מיומנות בנשק, כלים טכנולוגיים, קסם, מיומנות חברתית או יכולת גניבה של הדמות. בכל דרגה חמישית, מוענקת לדמות נקודה אחת נוספת, עד לסך הכל של 64 נקודות דמות. השחקן יכול לשלוט רק בדמות אחת באופן ישיר, אבל הוא יכול לגייס לצידו תומכים נוספים במהלך המשחק באמצעות אינטראקציה חברתית.
דמויות שחקן יכולות לבחור להתמחות בדרך טכנולוגית, שמתמקדת בבניית כלי נשק, תחמושת וחפצים ממגוון רכיבים; דרך קסומה, שמתמקדת בהטלת לחשים למיניהם; או דרך נייטרלית, שמשלבת למידה של קסם ושל מיומנויות טכנולוגיות ומאפשרת גמישות מרבית. המשחק משתמש במדד שמראה את הנטייה של הדמות לצד הטכנולוגי או הקסום, כשכל "נקודת דמות" שמשמשת יכולת טכנולוגית או קסומה משפיעה על המדד לאחד הצדדים. נקודות שמושקעות על המאפיינים הפיזיים של הדמות או על מיומנויות אחרות לא משפיעות על המדד. נטייה חדה לטכנולוגיה הופכת את הדמות לעמידה או חסינה בפני קסמים (השפעה חיובית וגם שלילית), ומנמיכה את היכולת של הדמות להשתמש בקסם או בכלים קסומים ביעילות. נטייה חדה לקסם מגבירה את היעילות של היכולות והכלים הקסומים של הדמות, אבל פוגעת בתפקוד של הכלים הטכנולוגיים שלה.
קרב
בגרסה הסופית של המשחק, נכללו שלושה מצבים למערכת הקרב של המשחק: זמן אמת, מבוסס תורות וגרסה מהירה של מצב התורות. מערכת הקרב של ארקנום ספגה ביקורות על היותה חסרת איזון ולא ברורה מספיק. יכולות ההתקפה של השחקן נקבעות על פי מיומנויות הקרב של הדמות וכלי הנשק שלה. תקיפה מבוצעת באופן אוטומטי על ידי לחיצה על אויב, אם הוא נמצא בטווח המתקפה.
מיומנויות התקפיות שהשחקן יכול לבחור לדמותו כוללות נשקי קרב פנים אל פנים, נשקי הטלה, קשתות, כלי ירייה, ומגוון גדול של לחשים שגורמים לנזק ממגוון אסכולות קסומות. ההחלטה האם להשתמש באלימות או להימנע מכך נושאת השלכות עבור דמות השחקן והדב"ש שמצטרפות אליה. מספר דמויות שמצטרפות אל השחקן עלולות למצוא את החלטות השחקן שנויות במחלוקת מבחינה מוסרית, מה שיגרום למערכת היחסים בין השחקן לדמויות הללו להתדרדר או להפוך לעוינת לגמרי.
פיתוח
גרסת הבטא הציבורית הראשונה של המשחק יצאה בספטמבר 2000. המשחק הוא המשחק הראשון מבית חברת Troika Games, שהורכבה מעובדי חברת Interplay לשעבר שעבדו על המשחק עטור השבחים Fallout משנת 1997.
עיצוב
העולם הפתוח הגדול של ארקנום מזכיר את העולם של Fallout בדלילות שלו של עיירות, ערים ושאר מיקומים מושכי עניין, אבל המפה של ארקנום גדולה ומגוונת יותר משל Fallout. מערכת המסע דומה לזו של המשחקים בסדרת The Elder Scrolls באפשרות לטייל ברחבי העולם ללא השימוש במפת העולם, ובכך שהמשחק לא מדרבן את השחקן לעקוב אחרי קו העלילה העיקרי בלבד.