cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בארי גיב
ביוגרפיה
גיב נולד באנגליה, והיו לו שלושה אחים ואחות. בשנותיו המוקדמות עבר לגור באוסטרליה לשנים אחדות. לאחר שחזר לאנגליה, הוציא ביחד עם אחיו רובין גיב, ומוריס גיב את תקליט הבכורה שלהם בשנת 1967, אשר החל את הקריירה המוזיקלית שלהם בלהקת הבי ג'יז.
סריול אטלנטי
ביולוגיה
דג פלגי (של הים הפתוח) זה הוא שחיין חזק ומהיר הנודד בעקבות זרמי הים המשתנים והטמפרטורה המשתנה שלהם ונמצא רוב הזמן בתנועה. סריול אטלנטי הוא צייד רב-עוצמה הניזון מדגים אחרים וחסרי חוליות כגון דיונונים ותמנונים.
בארצנו, פרטים גדולים של סריול אטלנטי יתקרבו לאזור החוף עם ירידת טמפרטורת המים בסביבות חודש אוקטובר, כאשר ישנו מתאם בין התנהגות זו להמצאות דיונונים רבים בתנאים אלו בקרבת החוף, אשר מהם הוא ניזון בעונה זו. עם עליית טמפרטורת המים, בעונת האביב, פרטים גדולים ישובו לעומקים גדולים יותר שם הטמפרטורה תהיה נמוכה יותר.
בארי גיב
ביוגרפיה
להקת הבי ג'יז נחשבה ללהקה פופולרית ביותר בסוף שנות ה-70. בארי היה לסולן הלהקה אשר ביצע את רוב השירים והסולואים, ואחיו אשר ביצעו לרוב את קולות הרקע והפזמונים. הלהקה דורגה במקום ה-12 במגזין הרוק "רולינג סטון" בדירוג הלהקות הטובות בעולם. הלהקה מכרה למעלה מ-200 מיליון עותקים והיא נחשבת לאחת הלהקות המשפיעות ביותר בכל הזמנים.
סריול אטלנטי
ביולוגיה
מעט ידוע על רביית המין, מאמינים כי הרבייה מתרחשת סביב שוניות ואוניות טבועות בשל המצאות צעירים בסביבה זו בחודשי הקיץ. הנקבה מאריכה חיים יותר מהזכר, ותגיע לבגרות מינית בגיל מאוחר יותר ממנו, כאשר הזכר יגיע לבגרות בגיל 4 שנים, והנקבה בגיל 5. הביצים של הסריול אטלנטי הם פלגיים (נסחפים בזרמי הים הפתוח). דגיגונים צעירים ימצאו בסמיכות לצמחייה או פסולת צפים בים הפתוח של האוקיינוס. פרטים צעירים נוטים ליצור להקות קטנות או חיים בגפם, ככל שהדג יתבגר התנהגות זו תפחת והדג יחיה בגפו. תוחלת החיים של דג זה אינה ידועה בוודאות אולם ביולוגים מאמינים כי היא מגיעה לכל הפחות ל-17 שנה.
בארי גיב
ביוגרפיה
גיב נשוי למיס אדינבורג לשעבר לינדה גריי משנת 1970. לזוג חמישה ילדים ושבעה נכדים. בנו הבכור סטיבן (1973) הוא גיטריסט, מנגן בעיקר הארד רוק.
סריול אטלנטי
דיג
סריול אנטלנטי הוא דג נחשק בענף הדיג החובבני היות שהוא דג רב-עוצמה העשוי להגיע לגדלים מרשימים, ומספק מאבק קשה, עיקש וממושך ללוכדיו ומהווה אתגר של ממש. החל מחודש אוקטובר דייגי החוף ישליכו חכתם למים עם דיונון טרי או חי המשמש לפתיון ודייגי הסירה ישתמשו בשיטה דומה בקרבת שוניות לא הרחק מהחוף. דג זה נחשב לדג מאכל משובח.
שמו העממי הנפוץ ביותר של הדג הוא אינטיאס או שולה (מקור השם שולה מערבית), שם עממי פחות נפוץ הוא אריצ'ולה.
בארי גיב
ביוגרפיה
גם לאחר מותם של רובין ומוריס, ממשיכים שירי הלהקה להשפיע על המוזיקה העולמית.
תארים ופרסים
בשנת 2002 קיבל גיב תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE), על תרומתו לענפי המוזיקה והבידור.
בשנת 2004 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה למוזיקה במנצ'סטר.
בשנת 2018 קיבל תואר אבירות על תרומתו לתחום המוזיקה והצדקה.
גבי גפן
גבי גפן (נולד ב-19 במאי 1976) הוא מייסד, יושב הראש ומאמנה של קבוצת בית"ר ירושלים בכדורסל וחבר הנהלת ארגון המאמנים בכדורסל. גדל במחלקות הנוער של הפועל פתח תקווה והפועל תל אביב. בגיל צעיר החל לאמן קבוצות קט-סל, ילדים ונערים.
קריירת אימון
גבי גפן החל לאמן בשנת 1998 כאשר אימן במחלקות הנוער של בית"ר רמת גן.
בשנים 1999–2001 אימן במחלקת הנוער של הפועל גבעתיים. בשנת 2001 עבר לאמן במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ובשנת 2002 אימן את קבוצת הבת של הפועל תל אביב ששיחקה אז בליגה הארצית, שהייתה באותה תקופה אז הליגה השנייה. הקבוצה הייתה מבוססת על יוצאי שחקני הנוער של הפועל תל אביב וסיימה בחלק העליון של הטבלה.
בשנים 2003–2005, ניהל והקים מחדש את מחלקת הכדורסל של מכבי יפו. באותן שנים אימן את קבוצת הנוער של המועדון, ובמקביל אימן גם במכבי גני תקווה.
בשנת 2008 חזר לאמן בהפועל תל אביב קבוצות קט סל, ילדים, נערים ונוער. באותה שנה אימן 4 קבוצות תחרותיות.
בשנים 2009–2010 אימן במחלקת הנוער של אליצור רמלה והפועל לוד.
בשנת 2011 אימן את קבוצת הנשים של אליצור ראשון לציון ששיחקה בליגה הלאומית (הליגה השנייה) גבי קיבל לידיו את הקבוצה במחזור השלישי כשהקבוצה נמצאת במקום האחרון בליגה, והצעיד אותה למקום הראשון בבית השני והשאיר את הקבוצה בליגה לאחר סדרת ניצחונות מרשימים. במקביל אימן גם במחלקת הבנות של אליצור חולון. באותה שנה אימן גפן את קבוצת הבוגרים של אליצור ירושלים בליגה א', ואת קבוצת הנוער של אליצור בית שמש.
בשנת 2012 אימן גפן את קבוצת הבוגרים של אליצור בית שמש בליגה ב'. במהלך אותה עונה הקים את קבוצת בית"ר ירושלים.
בשנת 2013 שימש גפן כמאמן קבוצת הבוגרים של בית"ר ירושלים, אותה הקים לאחר 40 שנים בה הקבוצה לא הייתה קיימת ובמקביל שימש כיו"ר הקבוצה. הקבוצה בראשותו של גפן, זכתה באליפות ליגה ב' מחוז ירושלים במאזן מושלם של 0–22, ועלה עם הקבוצה לליגה א' ואף זכתה בגביע האיגוד לאחר ניצחון כפול בגמר על מכבי טבריה. באותה עונה אימן גפן גם את קבוצת הנשים של אס"א ירושלים בליגה ארצית, ואף איתה זכה באליפות הליגה במאזן מושלם של 0–22 והעלה את הקבוצה לליגה הלאומית.
בשנת 2016 חזר גפן לאמן את אליצור ראשון לציון בליגה ארצית נשים, וסיים את העונה במקום השני.
בעונת 2017–2018 חזר גפן לאמן את בית"ר ירושלים בליגה ב', הקבוצה סיימה במקום הראשון ועלתה לליגה א'. בשנה זו זכה המועדון בפרס "תרומה לקהילה" של איגוד הספורט "עצמה", בהובלתו של גפן.
בנובמבר 2018 נבחר למאמן מצטיין על ידי מרכז הספורט "עצמה" בשל תרומתו הענפה לכדורסל הישראלי.
בית"ר ירושלים בכדורסל
בשנת 2012 הקים גבי גפן ביחד עם צור לביא, ואיש העסקים יעקב כהן את בית"ר ירושלים בכדורסל. ביחד עם משה דדש, ששימש כיו"ר הקבוצה בשנות ה-70, וכיו"ר המיתולגי של קבוצת הכדורגל בשנות ה-90 שהתבקש להיות נשיא כבוד של המועדון עלי ידי גפן בעצמו. גפן משמש כיו"ר הקבוצה מיום הקמתה. ושימש כמאמן הראשי של קבוצת הבוגרים בשנתיים הראשונות בהן בליגה ב ובליגה א'. עם הקמת הקבוצה הצהיר גפן כי המטרה הראשית היא להצעיד את הקבוצה לצמרת הכדורסל הישראלי. בשנת 2014 נבחר גבי גפן על ידי מנהל קהילתי יובלים, להדליק משואה ביום העצמאות, על פעילותו למען הקהילה.
ארגון המאמנים
בשנת 2011 נבחר גבי גפן כחבר הנהלת ארגון מאמני הכדורסל בישראל. בשנת 2014 נבחר גבי גפן שוב כחבר הנהלת ארגון מאמני הכדורסל בישראל.
עיתונות ותקשורת
באפריל 2015 החל גבי גפן לכתוב טורי דעה באתר ישראל ספורט. הטורים עסקו במצב הכדורסל הישראלי.
ביוני 2017 החל גבי גפן להנחות את תוכנית הספורט "עד הסוף" ברדיו סול יחד עם שחקנית הכדורסל שני זר אביב.
פיט בוטיג'ג'
פיטר פול מונטגומרי בּוּטֵיגֶ'ג' (באנגלית: Peter Paul Montgomery Buttigieg, הגייה: ; נולד ב-19 בינואר 1982) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כמזכירהּ ה-19 של מחלקת התחבורה של ארצות הברית, החל מראשית פברואר 2021. בשנים 2012–2020 כיהן כראש עיריית סאות' בנד שבאינדיאנה. במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית ב-2020 התמודד למועמדות מפלגתו, ועל אף שזכה באספות הבחירה באיווה, פרש ב-1 במרץ 2020 מהמירוץ הנשיאותי והביע את תמיכתו בג'ו ביידן כעבור יממה. הוא הומו גלוי והמתמודד לנשיאות השני משתי המפלגות הגדולות שמשתייך לקהילת הלהט"ב (הראשון הוא פרד קרגר) והראשון שהוא חבר ב.
ביוגרפיה
בוטיג'ג' נולד בעיר סאות' בנד באינדיאנה. אביו היגר לארצות הברית ממלטה ולמד במטרה להיות כומר ישועי בטרם היגר. הוריו היו פרופסורים באוניברסיטת נוטרדאם בסאות' בנד.
שימש כראש עיריית סאות' בנד מינואר 2012 עד ינואר 2020. כאשר נבחר הוא היה ראש העיר הצעיר ביותר בארצות הברית שנבחר לנהל עיר בת יותר מ-100,000 תושבים. במהלך מסע הבחירות שלו לראשות העיר, בשנת 2015, יצא מהארון ונבחר שנית לתפקיד ראש העיר, כאשר זכה ביותר מ-80% מקולות המצביעים.
ב-23 בינואר 2019 הכריז על התמודדותו לנשיאות ארצות הברית בפריימריז הדמוקרטים 2020, והצהיר שהוא היחיד אשר יביס את דונלד טראמפ. ב-14 באפריל 2019 השיק באורח רשמי את מסע הבחירות הנשיאותי שלו.
באספות הבחירה באיווה הגיע למקום הראשון, ובפריימריז בניו המפשייר סיים במקום השני אחרי ברני סנדרס, ואף על פי שלא זכה במרב קולות הבוחרים בפריימריז זה, בוטיג'ג' זכה במספר הרב ביותר של צירים בפריימריז זה. עם התחזקותו של ג'ו ביידן אחרי הפריימריז בקרוליינה הדרומית החל לדעוך מסע הבחירות של בוטיג'ג', וב-2 במרץ 2020 הודיע בוטיג'יג על פרישתו מהמירוץ הנשיאותי.
ב-15 בדצמבר 2020 הכריז ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, כי בכוונתו למנות את בוטיג'ג' למזכיר התחבורה של ארצות הברית. המינוי אושר בסנאט בפברואר 2021 ברוב גדול.
בוטיג'ג' התחתן עם צ'אסטן גלזמן בשנת 2018 בטקס נישואים של זוגות מאותו המין. באוגוסט 2021 סיפר בוטיג'ג' כי הם הפכו להורים, ובספטמבר 2021 פרסמו תמונות עם ילדיהם, זוג תאומי אחווה.
עמדות
בוטיג'ג' רץ על בסיס מצע ליברלי ובו תמיכה בזכויות להט"ב, מעבר לאנרגיה מתחדשת וביטול חבר האלקטורים.
בוטיג'ג נמנה עם האגף אוהד ישראל במפלגה הדמוקרטית, ובדומה לגישות ממשלי ארצות הברית לדורותיהם, עד לממשל הנשיא טראמפ, מתנגד לבנייה בהתנחלויות. לדעתו האחריות למצב ההומניטרי ברצועת עזה מוטלת על חמאס. כמו כן הוא רואה בישראל שותפה אסטרטגית החולקת ערכים משותפים. בוטיג'ג' תומך בפתרון שתי המדינות לשני עמים, בעימות בדרום קרוליינה לקראת בפריימריז לבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020 תקף ברני סנדרס את מדינת ישראל והוא בתגובה הגן על המדיניות הישראלית.
באוגוסט 2019 פרסם תוכנית להרחבת שירותי בריאות הנפש, עם דגש על לחימה בהתמכרויות.
בנוסף לכך הוא מתח ביקורת על החלטתו של הנשיא טראמפ להוציא את הכוחות האמריקאים בסוריה (ששהו שהם בניסיון לגרום ליציבות אזורית במהלך מלחמת האזרחים שנערכת במדינה), לטענתו החלטה זו נתנה לכוחות הטורקים "אור ירוק" לביצוע הפלישה הטורקית לכורדיסטן הסורית.
נצח (הוצאת ספרים)
נצח הייתה הוצאת ספרים חרדית פרטית, מהוצאות הספרים הדתיות הראשונות בארץ ישראל. ההוצאה פעלה משנת 1941 ועד שנות ה-80. היא הוציאה מאות ספרים בנושאי יהדות, חסידות, ביוגרפיות של רבנים ואדמו"רים, השואה ועוד.
ההוצאה נוסדה על ידי הרב יחזקאל רוטנברג (1905–1984), בן למשפחת חסידי גור בפולין, תלמיד ישיבת לומז'ה, פעיל פועלי אגודת ישראל בארץ ישראל, סופר ופובליציסט. רוטנברג ייסד וניהל את ההוצאה כאדם פרטי, אך הקמתה הוצגה כתוצר של הוועידה הארצית של אגודת ישראל.
שלושת הספרים הראשונים ראו אור בדצמבר 1941: שתי ביוגרפיות של גדולי תורה וספר עיון תורני. באותה עת הופיעו גם שני קבצים של דברי ספרות משל כותבים חרדים, לתלמידים.
עם צוות ההוצאה לאור נמנו תלמידי חכמים ומתרגמים, שתרגמו יצירות דתיות מגרמנית ומיידיש לעברית. הם תרגמו והוציאו לאור את כתבי הרב שמשון רפאל הירש, ספרי הרב דוד צבי הופמן, סיפורי הרב מאיר להמן, סיפורי שלמה כהן ועוד. בין חברי המערכת הבולטים היו הסופרים החרדיים משה שנפלד וחתנו (בזיווגו הראשון) אהרן סורסקי, שהתחיל את עבודתו הספרותית במסגרת ההוצאה.
בנות הרצליה
בנות הרצליה היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר הרצליה, המתמודדת בליגת העל בכדורסל נשים, ומחזיקת גביע המדינה לעונת 2014/2015. הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באולם היובל בהרצליה. לקבוצה מחלקת נערות ובית ספר לכדורסל של עמותת "בני הרצליה" בו פעילת למעלה מ-300 ילדות ונערות.
השנים הראשונות
בעונת 1995/1996 בהופעה ראשונה בליגת העל סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום השלישי הפסידה 3:0 לאליצור רמלה בסדרת חצי גמר הפלייאוף וסיימה את העונה במקום רביעי לאחר הפסד לאס"א ירושלים 2:0 במאבק על מקומות 3-4. במסגרת גביע המדינה הודחה הקבוצה כבר בשלב שמינית הגמר על ידי אליצור חולון.
בעונת 1998/1999 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הלאומית.
בתום עונת 1999/2000 העפילה הקבוצה שוב לליגת העל.
משך שנתיים רצופות עונות 2001/02 ועונת 2002/03 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הלאומית כאשר בשורותיה מאמן אלון שמר ואת הקבוצה מובילות שחקניות בית צעירות: שירן צעירי, קרין אגסי, ליטל סולקוביץ'. ואת הקבוצה מנהיגה הישראלית הוותיקה איריס דינרמן. בשורות הקבוצה שחקו גם שחקניות הבית אפרת רבינוביץ', קרן לדרר (חמו), גלי ברזילי (גלילי), מירי פזמונים, נטלי סוויסה, יעל גולדברגר, נטע יסעור וליטל נימני.
תקופת האיחוד בנות השרון
בנות הרצליה התאחדה באוגוסט 2004 עם קבוצת מכבי רעננה.
בסיום עונת 2011/12 פורק האיחוד, הרצליה קבלה קבוצה אחת מהאיחוד בליגה הלאומית ושנתה את שמה ל"בנות הרצליה" וגם רעננה נשרה לליגה הלאומית. בעוד הקבוצה מרעננה לא הצליחה להעפיל לליגת העל, הרצליה זכתה בגביע האיגוד והעפילה לליגת העל לאחר ניצחון על אס"א ירושלים (2:1) בסדרת חצי הגמר. את העונה סיימה הקבוצה במקום השני לאחר הפסד בסדרת הגמר לבנות מגני תקוה (2:1).
בת הים הקטנה
בת הים הקטנה (בדנית: Den lille Havfrue) היא אגדה מאת הנס כריסטיאן אנדרסן שפורסמה לראשונה בשנת 1837.
בנות הרצליה
התחלה מחדש והתבססות בליגה הראשונה
הקבוצה התבססה על מחלקת הנערות של הרצליה, שהיא אחת ממחלקות הנוער המובילות בישראל ואשר סיפקה שחקניות המשחקות בליגת העל ובנבחרת ישראל, בין השאר: קטיה לויצקי, שירן צעירי, קרין אגסי, הדר גוטין ואופיר בנט.
בסיום עונת 2012/2013 עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל ומתחרה מאז בשם המקורי של המועדון "בנות הרצליה".
בת הים הקטנה
עלילת האגדה
ביום הולדתה ה-15, זוכה בת הים לעלות אל מעל לפני הים בפעם הראשונה. כשעלתה, התגנבה בת הים הקטנה אל אוניית פאר עליה חגג נסיך צעיר את יום הולדתו. בת הים הקטנה התאהבה בו ממבט ראשון. במהלך החגיגה המפוארת פרצה בים סערה אשר הציפה את הספינה והטביעה אותה על כל נוסעיה. בת הים הקטנה, שהייתה עדה למאורע, נחלצה לעזרת הנסיך והצילה אותו מטביעה. במשך לילה שלם נשאה אותו בחיקה עד שהביאה אותו לחוף מבטחים כשהוא חסר הכרה. היא הסתתרה בין סלעי החוף עד לבואה של נערה צעירה, חניכת המנזר שעל החוף, לעזרתו של הנסיך. כשהתעורר הנסיך הודה נרגשות לנערה שהצילה אותו, ובת הים הקטנה חשה צער רב על כך שלעולם לא ייוודע לנסיך שלמעשה היא הצילה אותו.
בנות הרצליה
התחלה מחדש והתבססות בליגה הראשונה
בתחילת עונת עונת 2014/2015 מונה גלעד כץ למאמן הקבוצה והיא הגיעה לראשונה לחצי גמר הפלייאוף.
בת הים הקטנה
עלילת האגדה
כדי לזכות באפשרות להינשא לו, מחליטה בת הים הקטנה שהיא מעדיפה לוותר על כל שלוש מאות שנות חייה כבת ים ועל חיים בחיק משפחתה למען נשמה בת אלמוות (שבת ים יכולה להשיג רק אם תגרום לבן אדם לאהוב אותה יותר משהוא אוהב את הוריו) ויום אחד כבת אנוש לצד הנסיך. אולם לאחר שהבינה שלא תוכל לזכות באהבתו של הנסיך אם לא תהיה אנושית, החליטה לבקש עזרה ממכשפת הים, אורסולה. המכשפה הרעה הסכימה להכין לה שיקוי שיהפוך את זנב הדג שלה לזוג רגליים כדי שתוכל להיראות כמו כל בן-אנוש אחר, כאשר כל צעד שתצעד יכאב כאילו סכינים חדים מפלחים את כפות רגליה. כמו כן דרשה המכשפה בתמורה לשיקוי את קולה הנפלא של בת הים, כשמשמעות הדבר היא שבת הים תהפוך לאילמת. כמו כן הוסיפה שאם לבסוף הנסיך יתאהב בה ויינשא לה, תהפוך בת הים לבת אנוש לכל דבר, אך אם יישא אשה אחרת, בשחר יום נישואיהם היא תמות, וכמו כל בן ים אחר שמת, תהפוך לקצף גלים. בת הים החליטה לקחת את הסיכון והסכימה להצעת המכשפה. לאחר שזו הכינה את השיקוי, כרתה את לשונה של בת הים כדי שלא תוכל עוד לדבר.
בנות הרצליה
התחלה מחדש והתבססות בליגה הראשונה
בתאריך 16 במרץ 2015 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר בכיר, גביע המדינה, לאחר ניצחון 58:46 על א.ס. רמת השרון.
בת הים הקטנה
עלילת האגדה
כשעלתה אל מעל לפני הים, שחתה בת הים הקטנה אל מרגלות ארמונו של הנסיך, שם שתתה את השיקוי. כתוצאה מכך פקד אותה כאב עז והיא התעלפה. כשהתעוררה, מצאה את הנסיך רוכן מעליה וגילתה שזנבה הפך לזוג רגליים. כששאל אותה הנסיך לשמה, לא יכלה בת הים הקטנה האילמת לענות ולספר לו מי היא, אך מתוך רחמים אסף אותה הנסיך לארמון ושם היא הפכה להיות האדם הקרוב לו. בתקופה בה חייתה כבת אנוש על פני האדמה, סבלה מכאבים עזים כסכין, כמו שחזתה המכשפה, אך השהות לצד הנסיך שלה הייתה כפיצוי על כך.
בנות הרצליה
התחלה מחדש והתבססות בליגה הראשונה
בעונת 2015/16 הקבוצה סיימה במקום השני בעונה הסדירה (מאזן 16-5) והייתה קרובה להעפיל לגמר הפלייאוף (3-1 בסדרה לאשדוד).
בת הים הקטנה
עלילת האגדה
ערב אחד סיפר לה הנסיך בצער על אותו ערב בו טבעה ספינתו ועל העלמה הצעירה שהצילה אותו, והתוודה בפניה כי היא אהובתו האמיתית. אך לעולם לא יוכל לשאתה לאישה כיוון שהיא נזירה שגרה בהיכל קודש. כמו כן הוסיף וסיפר לה שהוא מתכוון לשאת אותה במקומה וכי היא האדם הקרוב ביותר שיוכל אי פעם לאהוב. ואף על פי שמגיעה נסיכה אחרת ובת מדינה אחרת, שאותה בחר לו אביו לכלה, הוא מתכוון להינשא רק לה. בת הים הייתה מאושרת על כך שהיא עומדת להינשא לנסיך אהוב ליבה ולהפוך לבת אנוש.
בנות הרצליה
התחלה מחדש והתבססות בליגה הראשונה
בעונת 2016/17 הקבוצה סיימה במקום השלישי בעונה הסדירה (מאזן 12-9) ובחצי גמר הפלייאוף התמודדה מול מכבי אשדוד מהמקום השני בטבלה.
בעונת 2017/18 הקבוצה סיימה במקום השני בבית התחתון (השמיני בליגה בסה"כ) ובחצי גמר גביע המדינה הפסידה לאליצור חולון. ליעד סואץ קרני, שהייתה הסמל של המועדון בארבע השנים האחרונות והובילה את הקבוצה לזכייה היסטורית בגביע המדינה, פרשה ממשחק פעיל לאחר 20 שנה בכדורסל הנשים.
בת הים הקטנה
עלילת האגדה
כשהגיעה הנסיכה המיועדת מארצה לארצו של הנסיך, הוא גילה להפתעתו ולשמחתו כי היא אותה נערה שהצילה את חייו ואותה אהב. בת הים הקטנה הבינה כי גורלה נחרץ.
בליל הכלולות התלוותה בת הים אל הנסיך וכלתו על האונייה בה הפליגו לחגוג את יום כלולותיהם. בלילה, כששכבה וחיכתה לקרן השמש הראשונה שתגיח ותהפוך אותה לקצף גלים, עלו אחיותיה אל מעל לפני הים וסיפרו לה שהתחננו אל המכשפה כדי למנוע את מותה. המכשפה, שקיבלה בתמורה את שערותיהן, נתנה להן סכין שאותו היה על בת הים הקטנה לתקוע בליבו של הנסיך כדי להציל את עצמה.
בנות הרצליה
התחלה מחדש והתבססות בליגה הראשונה
בעונת 2018/19 הקבוצה סיימה במקום השישי בבית העליון ובחצי גמר גביע המדינה הפסידה למכבי רמת חן.
סגל הקבוצה עונת 2020/21
מאמן: דניאל גוט
ביסל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בת הים הקטנה
עלילת האגדה
בת הים נכנסה אל חדרו של הנסיך במטרה לעשות את המוטל עליה כדי להינצל, אך לא הייתה מסוגלת להרוג את הנסיך שכה אהבה ולכן הטילה עצמה אל הים בדיוק כשבקעו קרני השמש הראשונות והיא עמדה להפוך לקצף גלים.
בנות הרצליה
סגל הקבוצה עונת 2020/21
עוזר מאמן וסקאוטר: דוד בורגס
בת הים הקטנה
עלילת האגדה
ואז, ברגע שבו עמדה לימס במים, הרגישה כי היא מרחפת על כנפי הרוח אל השמים, שם אספו אותה בנות האוויר, שתפקידן לקרר את הארצות החמות ולהביא ריח לפרחים. בת הים הקטנה הפכה לבת אוויר ולבת אלמוות ויחד עם בנות האוויר עמלה שלוש מאות שנה בעשיית מעשים טובים על מנת ליצור לעצמה נשמה בת אלמוות.
בנות הרצליה
סגל הקבוצה עונת 2020/21
מנהל מקצועי: דוד בורגס
בת הים הקטנה
ניתוח האגדה
האגדה עוסקת בבעיות חברתיות כגון: יש הטוענים כי אנדרסן היה הומוסקסואל, וכי האגדה עוסקת באהבה מסוג אחר (אגדה זו וכן האגדה "חייל הבדיל"). רואים בזנבה של בת הים דבר שמטשטש את מיניותה שבכל מקרה אינה נחשפת ומעיד על היותה חסרת מין, ואת הנסיך כהטרוסקסואל. יציאתה של בת הים מן המים מושווית ליציאה מהארון (אם כי בסיפור לא מדובר על משיכה לנשים ואין אף רמיזה אחת ללסביות), ורואים כי בת הים מעדיפה למות מאשר "להיכנס חזרה לארון".
בנות הרצליה
סגל הקבוצה עונת 2020/21
פיזיותרפיסטים: שי גרינברג, הדר בר, מיכאל אנגל
בת הים הקטנה
בקופנהגן
פסל בת הים הקטנה (Den Lille havfrue) הוזמן ב-1909 על ידי קארל יאקובסן, בנו של מייסד מבשלת הבירה קרלסברג, והוצב בנמל של קופנהגן שבדנמרק ב-23 באוגוסט 1913. אלינה, אשתו של הפסל אדוארד אריקסן, הייתה המודל לדמות. הפסל מהווה אטרקציה תיירותית. הפסל הושחת פעמים רבות אולם תמיד שופץ. ב-24 באוגוסט 1964 נוסר ראשו של הפסל על ידי חברי תנועה פוליטית ובראשה יורגן נאש, ב-11 בספטמבר 2003 הועף הפסל מעל הסלע שעליו הוא יושב באמצעות חומר נפץ. בקיץ 2010 הועבר הפסל לשנגחאי לשם הצגתו בתערוכת אקספו 2010.
בנות הרצליה
סגל הקבוצה עונת 2020/21
מנהל קבוצה: דוד בורגס
בת הים הקטנה
בנאפייר
ישנו דמיון בין פסל בת הים הקטנה לבין הפסל "פניה על השונית" (pania of the reef) הממוקם בנאפייר (napier) שבניו זילנד, הסיפור של מהמיתולוגיה המאורית גם דומה באופנים רבים לסיפורה של בת הים.
עיבודים קולנועיים
בסרט "הנס כריסטיאן אנדרסן" יש בלט "בת הים הקטנה" בביצוע הרקדנים זיזי ז'נמייר ורולאן פטי.
בנות הרצליה
סגל הקבוצה עונת 2020/21
יו"ר דירקטוריון: דוד
רתם (רחפן)
רתם (ר"ת רחפן תוקף מתאבד) הוא רחפן מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, שנועד לשמש כחימוש משוטט. הרחפן מטיפוס קוודקופטר יכול לשהות באוויר כ-30–45 דקות ולהגיע לטווח של 10 ק"מ. הרחפן יכול לשאת מצלמה או ראש נפץ במשקל כחצי ק"ג.
הרחפן מופעל על ידי חייל בודד, ואם לא מופעלת יכולת התקיפה ניתן להנחית אותו לשימוש מחדש.
הרחפן נחשף לראשונה בפברואר 2016 במהלך הסלון האווירי בסינגפור. בפברואר 2021 הודיעה התעשייה האווירית כי הרחפן ימכר למדינה זרה.
נתי הורטיג
נתי הורטיג (נולד ב-9 במרץ 1986) הוא רוכב אופניים ישראלי, אלוף ישראל לשנת 2008 באופני כביש.
ביוגרפיה
הורטיג הוא יליד ראשון לציון ומתגורר כיום באזור חבל מודיעין. הורטיג החל להתאמן בקבוצה רכיבת שטח מקומית בהדרכת צביקה יוז'יק בגיל 12. כעבור שנתיים עבר לקבוצת האופניים Velo Club Israel שבסיסה בחולון, מהוותיקות שבקבוצות הענף. בתקופה זו נחשף לענף אופני הכביש והחל להתאמן עם טובי רוכבי ישראל (איתי ליפשיץ, דור דבירי, דניאל הלסטוך וצחי בויגן), תחת הדרכתו של שלום דביר. בשנת 2004 דורג כרוכב ה-2 בארץ בקטגוריית עלית נוער באופני הרים, סיים במקום ה-3 באליפות ישראל באופני כביש לנוער ובמקום השני באליפות ישראל במקצה נגד השעון. בשנה זו הוכר כספורטאי מצטיין טרם גיוסו לצה"ל.
בשנת 2006 עבר הורטיג לקבוצה חדשה ומתפתחת "טים מצמן" על מנת להתקדם מבחינה מקצועית. בשל היותו מדריך אימון גופני בצה"ל, הצליח הורטיג לשלב בין שירות הצבאי לתחרויות ואימונים וניצח מספר תחרויות כדוגמת קרמיס יער המגינים, מרוץ חריש ומרוץ סיום עונת 2006 באורים, אותו ניצח בבריחת יחיד מהדבוקה כ-5 קילומטרים מהסיום.
בשנת 2008 סיים את שירותו הצבאי וניצח את אליפות ישראל לבוגרים יום אחד בלבד לאחר שהצליח לסיים במקום ה-3 באליפות ישראל נגד השעון (שני המרוצים התקיימו בסוף שבוע אחד באזור אורים). בשנה זו נבחר הורטיג לרוכב השנה של איגוד האופניים בישראל.
הורטיג היה חבר בנבחרת ישראל באופני כביש משנת 2004 ועד 2009.
אנדראס קפקה
אנדראס קֶפְּקֶה (בגרמנית: Andreas Köpke; נולד ב-12 במרץ 1962 בקיל) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער. קפקה היה חבר בסגל הנבחרת הגרמנית שזכה במונדיאל 1990 באיטליה, וחלק מהסגל הלאומי למונדיאל 1994 בארצות הברית.
קריירה
קפקה החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון עיר הולדתו, הולשטיין קיל, בקיץ 1979. בקיל, לא זכה להצלחה יתרה בתור שחקן צעיר, וב-1983, לאחר 4 שנים ו-6 הופעות בלבד במשחקי הליגה במדי קבוצתו, חתם בקבוצת SC שרלוטנבורג מברלין. אחרי עונה אחת במועדון הברלינאי, בה שיחק כשוערה הראשון, עבר למועדון גדול יותר בברלין, הרטה ברלין. בהרטה, שיחק עד שנת 1986, עת שחתם על מעברו לנירנברג. לאחר 8 שנים בנירנברג, 262 משחקים, ואפילו 2 שערים, הועבר קפקה לאיינטרכט פרנקפורט בקיץ 1994, תמורת סכום של 516,200 אירו. לאחר שנתיים בפרנקפורט, עבר לשחק לראשונה בקריירה מחוץ לגבולות גרמניה, ושיחק שנתיים באולימפיק מרסיי הצרפתית. ב-1998, חזר לשחק במועדון עמו היה הכי מזוהה, נירנברג, בו שיחק 3 שנים עד לפרישתו ממשחק מקצועני ב-2001.
על אף שלא שותף באף משחק במסגרת הגביע העולמי, עקב העדפתו של בודו אילגנר על פניו, הצלחתו הבינלאומית של קפקה הגיעה לאחר מכן. אחרי שזכה בתואר שחקן השנה בגרמניה ב-1993, הישגו הגדול ביותר הגיע בשנת 1996, לאחר שעמד בשערה של הנבחרת הגרמנית ביורו 1996 במהלך הטורניר, ואף הדף פנדל של גארת' סאות'גייט האנגלי שהבטיח את העפלתה של גרמניה לגמר הטורניר. בעקבות הצלחתו ביורו, קפקה זכה בתואר שוער השנה של פיפ"א.
קפקה היה גם שוערה הראשון של גרמניה במהלך טורניר הגמר של מונדיאל 1998 בצרפת, שהסתיים בהפסד 3-0 לקרואטיה ברבע הגמר. בטרם החל הטורניר, קפקה הצהיר שיפרוש מכדורגל בינלאומי בסיום המונדיאל, הבטחה בה עמד, וסללה את דרכו של אוליבר קאן להיות שוערה הראשון של הנבחרת הגרמנית. בסך הכל, אנדראס קפקה הופיע ב-59 משחקים עבור הנבחרת הגרמנית.
נכון ל-2018, משמש קפקה כמאמן השוערים של הנבחרת הגרמנית. הוא גם כיהן כשגריר העיר נירנברג במהלך הכנותיה לקראת מונדיאל 2006, כאשר לקחה חלק באירוחו.
אימרי
אימרי (באנגלית: Imari; ביפנית: 伊万里市 ) היא עיר הממוקמת במחוז סאגה באי קיושו, יפן. אימרי התפרסמה בעיקר בגלל פורצלן אימרי, שהוא שם האספנים האירופאים למוצרי פורצלן יפניים המיוצרים בעיירה אריטה, שבמחוז סאגה. הפורצלן היוצא מנמל אימרי מיועד לייצוא לאירופה. נכון לדצמבר 2021, אוכלוסיית העיר הייתה 51,900 וצפיפות אוכלוסין הייתה 203 נפשות לקמ"ר. השטח הכולל של העיר הוא 254.99 קמ"ר.
גאוגרפיה
אימרי ממוקמת בחלק המערבי של מחוז סאגה. מרכז העיר ממוקם סביב שפך הנהר אימרי.
היסטוריה
בתקופת אדו האזור שגשג עקב הייצוא של הקרמיקה והפורצלן מנמל אימרי. מוצרים באיכות גבוהה שיוצרו עבור השוגון ובית המשפט הקיסרי שיוצרו ב-Ōkawachiyama. מתקופת מייג'י ועד 1955 פחם היה גם אחד ממוצרי הייצוא מרכזיים מהעיר.
אוכלוסייה
נכון לשנת 2021 התפלגות התושבים בעיר בין גברים לנשים היא כלהלן: 48.3% גברים ו-51.7% נשים. הגיל הממוצע של תושבי העיר 46.29 שנים.
נכון לשנת 2021 אחוז הילדים עד גיל 14 עומד על 14.7%, מבוגרים בגיל העבודה 70.01% וזקנים שמעל לגיל 65 עומד על 25.12%. סך הכל 99.1% מהתושבים בעלי נתינות יפנית ורק 1.5% בעלי נתינות זרה.
חינוך
מערכת החינוך באימרי כוללת את בתי הספר הבאים : מכללת אימרי לאחיות, בית הספר התיכון מחוזי לחקלאות ויערנות, בית הספר לעסקים מחוזי, שני בתי ספר תיכון מחוזיים ואחד פרטי, חמש חטיבות ביניים ו-13 בתי ספר יסודיים.
בריאות
באימרי ישנם 4 בתי חולים אליהם מגיעה האוכלוסייה לקבלת טיפול רפואי.
אוויר
שדות התעופה הקרובים ביותר הם נמל התעופה סאגה, נמל התעופה פוקואוקה ונמל התעופה של נגסאקי.
רכבת
לעיר אימרי מגיעות הרכבות בקו JR קיושו וקו רכבת Matsuura.
נמלים
נמל אימרי הוא נמל בגודל בינוני אשר קולט ספינות בנפחים גדולים מסוגים שונים, לרבות ספינות מכולות, ספינות תפזורת יבשה, ספינות תיור ועוד. .
בנמל אימרי נמצאת המספנה הראשית של נומורה לבניית ספינות בע"מ והחברה לבנייה ותיקון ספינות שבסיסה בעיר אוסקה
כלכלה ותעשייה
עיקר הכלכלה בעיר מתבססת על חקלאות בגידול אורז, ירקות פרדסי הדרים ואגסים ובקר לתעשיית הבשר. תעשיית הקרמיקה והפורצלן מבוססת מאוד והיא ממוקמת בעיקר סביב נמל אימרי. אין בעיר מרכזי קניות גדולים.
תשע חברות בלבד, קבעו את המטות והמפעלים שלהם בעיר. כמוכן בעיר ישנם כשמונה מוסדות פיננסים ובנקים.
חרסינה וקדרות
ב-Ōkawachiyama, או 'כפר הכבשנים הסודיים', נמצאים כבשני שבט נבשימה עוד מהתקופה העתיקה, בכפר חיו האמנים המאסטרים, התס בומון Hatase Buemon וסקאידה קאקימון Sakaida Kakiemon, שניהם חיו במאות 16–17 לספירה.
אגסי אימרי
אזור אימרי הוא המרכז היפני הגדול ביותר לגידול אגסים במערב יפן. הגידול של האגס היפני Imari pears, החל באזור Ōkawa בסוף המאה ה-19, התפשט לאזור מינאמיהאטה ולאזורים נוספים סביב העיר. בשנות העשרים של המאה העשרים האגסים גודלו על שטח של כ-350 דונם, ובשנת 2007 משקל היבול השנתי של האגסים היה כ-4800 טון.
באקאווה היו במקור שדות אורז קטנים, אבל ב-1906 הוביל יו"ר לשכת המסחר הצעירה של אוקאווה, טקג'י פוג'יטה את השבת האדמות לגידולי היער וגידול אגסים יפניים כגידול מועדף באוקאווה. מאז גדלו שטחי הגידול והיבולים של אגסי אימרי. לפי הסטטיסטיקה העירונית העדכנית, כמות היבולים עומדת במקום החמישי ביפן אף על פי ששטח הגידול נמצא במקום השלישי.
מותגי הפרי העיקריים של של אגסי אימרי (Imari nashi) הם: Kosui, Hosui ו-Niitaka. הגידול הנפוץ ביותר הם אגסי Kosui, אך Hosui הוא המותג הפופולרי ביותר מבין השלושה הוא אגסי Hosui.
איוואן יאנקובסקי
איוון פיליפוביץ' יאנקובסקי (נולד ב-30 באוקטובר 1990) הוא שחקן רוסי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו בסרט ברית הסמרטוטים. אביו הוא השחקן/במאי פיליפ יאנקובסקי וסבו היה השחקן אולג ינקובסקי.
ראשית חיים וחינוך
איוואן יאנקובסקי נולד במוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות. הוריו של איבן הם השחקן והבמאי פיליפ יאנקובסקי והשחקנית אוקסנה פנדרה. אחותו הצעירה יליזבטה היא גם שחקנית.
מכיתה ח' למד בבית הספר לקולנוע בינלאומי במוסקבה, ואחריו נכנס ללימודים באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון. בשנת 2013 סיים את לימודיו במחלקת המשחק והבימוי (בסדנה של סרגיי זנובאץ').
קריירה
הופעת הבכורה הקולנועית שלו הייתה בגיל 10 בסרט בוא להביט בי (2001). ההצלחה וההכרה הראשונה בקרב הציבור הגיעו אליו לאחר תפקידו כאנדריי קלייב בסרט "אינדיגו" (2008), שסיפר את סיפורם של אנשים בעלי כוחות על. דמותו של איוואן ינקובסקי הייתה מסוגלת לחזות סכנה ואירועים אחרים.
הוא כיכב בסרט ברית הסמרטוטים (2015) של הבמאי מיכאיל מסטצקי. לדברי איוואן ינקובסקי, הוא יכול להתייחס בקלות לדמות שיצר על המסך: "דמות זו אינה קלת דעת - הוא אידאולוגי, הוא אוסף ומוביל את כולם, אך כשהוא מבין שכל זה לא הגיוני וכי עדיף להיכנס למכון, הוא מחליט: 'בואו נבטל הכל'. זה גם קרוב אלי, ההלקאה העצמית והחשבון הנפש הזה..."
בשנת 2015 הוא זכה בפרס "השחקן הטוב ביותר" (יחד עם וסילי בוטקביץ', אלכסנדר פאל ופאבל צ'ינארב) עבור הסרט ברית הסמרטוטים בפסטיבל קינוטאבר לקולנוע רוסי.
בסרט המותחן "מלכת העלה" (2016), דמותו היא אנדריי, זמר צעיר של חברת אופרה, המשתוקק לקבל את התפקיד של הרמן ב"מלכת העלה", שזה הסיכוי שלו להתפרסם. אשה מנוסה ודיווה בשם אנה מחליטה לנצל את תשוקתו. על העבודה בסרט איוואן קיבל את הפרס עבור השחקן הראשי הטוב ביותר בטקס פרסי נשר הזהב.
בשנת 2020 הוא שיחק בסרט "איקריה".
יחסי מצרים–פינלנד
יחסי מצרים–פינלנד הם יחסי החוץ בין מצרים לפינלנד.
ראשית היחסים
פינלנד הכירה במצרים ב-8 באפריל 1922 ובאותה שנה הוקמה קונסוליית כבוד באלכסנדריה. היחסים בין פינלנד ומצרים היו פשוטים אך הסחר היה חסר משמעות למדי והוגבל לספנות באלכסנדריה. בשנת 1930 חתמו המדינות על הסכם סחר זמני. יחסי המסחר הוגברו כאשר הספינה, סומן יוטסן, הפליגה למצרים בדצמבר 1933 כדי להציג תערוכת יצוא.
בשנת 1939 מונה הקונסול הכללי ארנסט סולברג לקונסול אלכסנדריה, אך משימתו נמשכה רק שנתיים. מלחמת העולם השנייה שינתה את המצב הפוליטי ובינואר 1942 מצרים ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם פינלנד. שגרירות שוודיה ייצגה את האינטרסים של פינלנד במהלך המלחמה.
לאחר המלחמה כוננו היחסים הדיפלומטיים מחדש ב-15 בפברואר 1947. עם זאת, עברו שמונה שנים עד ששגרירות רומא, איטליה הוסמכה אף לקהיר. בשנת 1956 השתתפות פינלנד בעקבות משבר סואץ הייתה מרכזית כשפינלנד שלחה שומרי שלום לאזור.
שדרוג היחסים
ב-1 ביולי 1959 שודרגה הנציגות הדיפלומטית הפינית במצרים, ונפתחה שגרירות בקהיר. בתחילת שנות השישים יחסי הסחר התפתחו בצורה חיובית והתיירות מפינלנד למצרים צמחה לאט. בשנת 1965 חתמו פינלנד ומצרים על הסכם למניעת כפל מס.
בינואר 1967 ביקר הנשיא אורהו קקונן במצרים. ביקורו של הנשיא הפיני זכה לפרסום חיובי רב בתקשורת ועורר את האינטרס של המדינות זו לזו. כמה משלחות כלכליות נסעו מפינלנד למצרים במטרה לבחון אפשרויות לשיתוף פעולה בתחום המסחר והתרבות. למרות זאת. חוסר היציבות הפוליטי ההולך וגובר של המזרח התיכון מנע את התפתחות היחסים הכלכליים. לאחר סיום מלחמת ששת הימים, פינלנד התבדלה בפעילות שמירת שלום שזכתה לתודה ולהערכה של מצרים.
יחסי המסחר החלו להתעורר מחדש עם מוצרי יער, עץ מנוסר, נייר ותאית המהווים את עיקר המסחר. מצרים הייתה מדינת הייצוא החשובה ביותר באפריקה עבור פינלנד. הביקור הראשון של שר סחר החוץ התקיים בשנת 1971 כאשר אולאבי מטילה נסע למצרים.
שיתוף הפעולה לפיתוח בין פינלנד ומצרים החל בשנת 1975, כאשר הכספים שימשו לחשמול שישה כפרים כפריים שבוצעו על ידי Nokia Oy. מצרים נבחרה להיות מדינת סדר היום של שיתוף פעולה בפיתוח בשנת 1980, והענפים העיקריים של שיתוף הפעולה היו חקלאות ותעשיית המזון, פרויקטים תעשייתיים, אנרגיה ותשתיות וכן טלקומוניקציה ובריאות.
בינואר 1977 קייג'ו קורחונן היה השר הראשון לביקור במצרים. חודשיים לאחר מכן הגיע C.G עמינוף, שר סחר החוץ, למצרים כדי לחתום על הסכם הנוגע לשיתוף פעולה כלכלי, תעשייתי וטכני.
מצרים הפכה ליעד תיירותי חשוב עבור הפינים. באוקטובר 1979 נחתמה אמנת תעבורה אווירית וכעבור חודש הוקמו טיסות בין הלסינקי לקהיר. בשנת 1980 חתמו המדינות על הסכם בנושא הגנה על השקעות ושלוש שנים לאחר מכן נכרת הסכם תרבות.
משנות ה-90 ועד ימינו
מצרים התפתחה למדינה עם הכנסה בינונית נמוכה יותר בגלל הצמיחה הכלכלית בשנות התשעים. לכן, בשנת 2001 קיבלה פינלנד החלטה לסגת מסיוע פיתוח מסורתי מבוסס מענק עד שנת 2007 ולעבור לקראת שותפות מגוונת יותר עם מצרים. שלב המעבר בוצע בשנים 2005–2007. פרויקטים דו-צדדיים הושלמו באופן בר קיימא לשביעות רצונם של המצרים.
למרות חוסר היציבות הפוליטית של מצרים בשנים האחרונות, היחסים המסחריים של פינלנד עם מצרים נותרו ברמה גבוהה. מוצרי תעשיית היער עדיין מהווים חלק גדול מהיצוא של פינלנד למצרים, אך קיים גם סחר במכונות ובציוד. כמדינה חברה ב, פינלנד גם משתתפת באופן פעיל בפעולה המשותפת של המדינות החברות ושירות הפעולה החיצונית של האיחוד האירופי בקהיר.
בנובמבר 2017 ביקר שר החוץ הפיני טימו סויני במצרים ופגש את הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי ואת שר החוץ סאמח שוכרי.
יחסי סחר
מצרים היא אחת השותפות החשובות ביותר של פינלנד באפריקה וב. המסחר של פינלנד למצרים היה באופן מסורתי בעל מאזן חיובי. בשנת 2017, הייצוא של פינלנד למצרים הגיע לשיא סביב 356 מיליון אירו.
פינלנד ייצאה באופן מסורתי בעיקר חומרי גלם (במיוחד מוצרים מתעשיית היעור) למצרים, כמו גם מכונות וציוד. פינלנד מייבאת מצרכי מזון (בעיקר ירקות ופירות), מוצרים מיוצרים (טקסטיל ומוצרי מתכת) ושירותים.
חוסר היציבות הפוליטי שהחל בשנת 2011 בא לידי ביטוי גם בסטטיסטיקה של סחר, כאשר הייצוא נע בכמעט 100 מיליון אירו בין השנים 2010–2013. בשנת 2013 יצוא פינלנד למצרים עמד על 250 מיליון אירו, אך הוא עלה ל-356 מיליון עד 2017. היבוא של מצרים לפינלנד נותר עד כה מתחת ל-30 מיליון אירו.
פרסים ומועמדויות של מארן מוריס
מארן לארה מוריס (באנגלית: Maren Larae Morris; נולדה ב-10 באפריל 1990) היא זמרת-יוצרת, כותבת שירים ומפיקה מוזיקלית אמריקאית. המיני-אלבום הראשון שלה Maren Morris, הצליח להיכנס לשניים ממצעדי הבילבורד. אלבום הבכורה שלה שיצא על ידי חברת תקליטים מסחרית הוא Hero. האלבום הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי. מוריס חברה בלהקת הבנות The Highwomen, בה חברות ברנדי קרלייל, אמנדה שיירס ונטלי המבי.
קאנון (מוזיקה)
קאנון (במוזיקה) הוא כינוי לצורה פוליפונית שלכל קולותיה לחן זהה.
זו היא יצירה קונטרפונקטית אשר מורכבת ממלודיה ראשית, ומחיקויים שלה אשר מתחילים להישמע לאחר משך זמן נתון (לדוגמה - רבע, תיבה שלמה). החיקויים נוצרים מהמלודיה הראשית על ידי העתקה של הקצב והמרווחים שלה, לעיתים בצורה מדויקת ולעיתים עם שינויים שונים. דוגמה לקאנון עם העתקה מדויקת היא השיר העממי "אחינו יעקב" וכן שיר החנוכה "מי ימלל".
לקאנון מספר תבניות נוספות:
יחס המחקה למחוקה/ סוגי הקאנון
הקאנון יכול לשמש כטכניקה חיקויית שממנה מתמשכת היצירה ומתפתחת לכיוונים מלודיים וטונליים נוספים, אך הוא גם יכול להיות סגור באופן בו הוא חוזר על עצמו שוב ושוב (כמו ה- Round וה- Caccia). הקול השני יכול לחקות ב'היפוך מראה' (- החיקוי נוצר באופן בו כיווני הגובה של הצלילים מתהפכים. אם בקול המוביל הצליל עולה, בקול המחקה, הצליל ירד. וכן הלאה), או ב'היפוך סרטן' (- הקול השני מחקה את הקול הראשון, אבל מהסוף להתחלה).הוא גם יכול לעבור מתיחה (Augmentation) או כיווץ (Diminuation, או במונחים מוזיקליים- Stretto). ניתן למצוא בספרות המוזיקלית גם מה שמכונה 'קאנון כפול'. כלומר, שני קאנונים נפרדים המתנהלים באותו הזמן.
ישנם קאנונים בהם קול אחד רודף אחרי קול שני ופתאום בגלל החוק נראה שהקולות מתהפכים- הקול הראשון רודף אחרי הקול השני. הדבר יוצר מורכבות אמביבלנטית מבחינת המבצע, שהרי לא ברור אם הוא הרודף או הנרדף.
החוק והפירצה
מקור השם נגזר מהמילה היוונית κανὠν שפירושה "חוק". כמו כללי המשחק, דרך הפעולה. הקאנון מופיע בספרות כקובץ יצירות מוסכם כמייצג תחום או מחבר מסוים. או בכתבי-הקודש הנוצריים בארמניה המחייבים כדוגמת מזמורי ה- Sharagan המהווים את מהות המערכת המוזיקלית בליטורגיקה הארמנית. גם שמו של כלי הנגינה הערבי, הקאנון, מגיע מאותו השורש- قانون במובן של חוק. הוא גם הכלי שקובע את ה'חוק' שעל פיו מתנהלת המלודיה בתזמורת הערבית. החוק קובע את מקומו של כל דבר כדי ליצור סדר ואסתטיקה, אך מעצם מציאותו ניתן למצוא את הפרצות (ופעמים רבות המתח זה בין היצמדות לחוקים לבין הרצון לפרוץ אותם היא זו שהופכת יצירה ליצירת אמנות במלא הדרה). כמה דוגמאות להמחשה: ביצירה "הציפור השחורה" של אוליביה מסיאן, יש קאנון במרחק של ששעשרית הפעימה. האם זה יחשב כקאנון, או שמא זה מרחק קטן מידי? בתזמורת שליאפולד סטקווסקי הקים הוא התעקש שאף אחד מהנגנים לא ינגן באופן מדויק לגמרי עם חבירו. האם זה יחשב קאנון? הקאנון מבוצע לפעמים כיצירה עצמאית ולעיתים כחלק מתוך יצירה רחבה יותר. עובדה זו, מטשטשת את ההבחנה בין הקאנון לבין קונטראפונק חיקויי ובכך מוטל על המאזין להחליט אם מדובר באחד או בשני.
לדוגמה: בסונטה לכינור ולפסנתר אופ' 108 מאת ברהמס מופיע קאנון בשתי אוקטבות בין שתי ידי הפסנתרן במרחק של שמינית, כאשר הכינור מנגן מלודיה מעל הקאנון. בתיבות השלישית והרביעית יש צליל בודד בקול השני ש"מפר" את החוק ומנגן צליל שונה מהקול הראשון- רה b ודו #. זה יכול להתפרש כהד עם שינוי צלילים בודדים לטובת מה שקורה בכינור, אבל זה גם יכול להתפרש הפוך- דווקא בזכות הצלילים החורגים ניתן להגדיר את זה כעדות לתנועה פוליפונית, כקאנון ולא כהד פשוט.
המעגל והספירלה
במאה ה-14 התחילו מלחינים לכתוב קאנונים שמהרגע שהתחילו, הם מבוצעים בחזרות אין סופיות. סיומם נקבע בהחלטת המבצעים במקום שיש קדנצה. התופעה הפכה למסורת והתפשטה למקומות רבים. כינויים רבים לה, כמו Rondellus, Rota, Randel, Rondeau, Round ועוד. היה קאנון כזה שאפילו נכתב על 'חמשה עגולה'. לכולם מכנה משותף של תנועה מעגלית. תנועה שמתחילה אך לעולם לא נגמרת, כמו 'אורובורוס'- הדרקון שבולע את זנבו. גם בקאנון Prenez sur moi vostre מאת יוהנס אוקכם מצוירת אשה מחזיקה תוף ומוקפת בדרקון כסמל לסזיפיות. למעגליות של הקאנון יש גם פן פילוסופי. פרנץ שוברט כתב קאנון לשלושה קולות על פי שיר של שילר שמדבר על הפילוסופיה היפנית ביחס לזמן. בתנ"ך במבנה הדקדוק בבנין קל, העבר נאמר כההיפך מהעתיד- "ויהי". בקאנון בהיפוך סרטן אנחנו זוכרים את העתיד ומשפיעים על העבר, "ציר הזמן נמצא במעגל ולאו דווקא על קו ישר" (אומברטו אקו).
עוד סוג של קאנון מעגלי הוא קאנון שנשמע יותר כמו ספירלה. הוא מתחיל בסולם אחד, אבל בכל פעם שהוא חוזר הוא מגיע לסולם גבוה יותר. י. ס. באך כשהקדיש את ה'מנחה המוזיקלית' שלו כתב ש'כשם שהקאנון הזה רק עולה ועולה, כך גם כבודו של המלך עולה ועולה'. על הכריכה של הספר האנגלי 'Harmonia Sacara' מודפסים הרבה 'הסכמות' שמדובר בספר רציני וטוב, וכחלק מזה מודפס קאנון שבכל פעם שהוא מסתיים, הוא עולה בטון- גם כעדות על רצינותו וכבודו של הספר. הספירלה סימלה אצילות, מעמד גבוה.
מרדף בין קולות
הקאנון הוא מן מרדף של קול אחד אחרי קול אחר. שירי ציד לשני קולות במאה ה-14 בצרפת כונו Chase. בדומה להם, האיטלקים קראו לזה Caccia. בשער ספר שירים וקאנונים של רבנסקרופט מופיע הביטוי 'Qui canere potest canat'- כלומר תפוס את מה שאתה יכול (ועם המונח קאנון). הנפוץ ביותר לכינוייו של הקאנון, הוא 'פוגה' שאף התפתח להיות ז'אנר בפני עצמו והגיע לשיאו אצל י. ס. באך.
הקאנון כמשחק
במאה ה-15, כתבו המלחינים קאנוים על חמשה אחת בלבד כמלודיה בודדת, כמין חידה שצריך לפתור ולגלות כיצד הקולות הנוספים צריכים להתבצע (בזמן הכניסה, במרווח, ב'היפוך סרטן', ב'היפוך ראי'..). "מרשם שבדרך מעורפלת מצהיר על כוונת המלחין" כהגדרת יוהנס טינקטוריס שהחשיב את הקאנון כמשהו אינטלקטואלי (והוא לא דיבר על איזושהי טקסטורה מוזיקלית ספציפית. כלומר, "קח את ה'מרשם', את המלודיה ותתחיל לשחק איתו ולגלות מה אפשר להוציא ממנו"). קאנוני החידה האלה היוו שעשוע אינטלקטואלי (שלפעמים היו מורכבים מאוד ולקח המון זמן לפצח אותם). ברהמס ויואכים התכתבו במשך שנים (כ'אנשים אינטלקטואלים' כדבריו של ברהמס) בפיצוח "קאנוני חידה".
הקאנון חידה שימש לא רק כמשחק אינטלקטואלי, אלא גם כמקור הנאה רדוד. באנגליה לדוגמה, היו מועדונים שכונו "Glee and Catch Clubs"- שם יכלו גם אנשים בעלי מעמד, "לפרוק עול" ממעמדם ולהתנהג ברדידות. שם שרו קאנונים ושיחקו סוג של תופסת כחלק מקלות הדעת. באיטליה קראו לזה "Caccia" כלומר צייד. בקאנון יש משהו מורכב ומחמיר, מצד שני יש בו משהו מאוד פשוט וקליל (וכיף). יש בו משהו מורכב, אבל לא מורכב מספיק, כך שאנשים פשוטים יכולים ליהנות ממנו בשירתם ובאותו הזמן להרגיש שהם שרים משהו מורכב יותר משיר פשוט. כמה מהקאנונים שלנו: "צאנה צאנה", "מי ימלל", "אחינו יעקב", "למה זה תישא עיניך". גם את משחקי הגו והשחמט העתיקים ראו הסינים כמשהוא מומצא על ידי אנשים שאינם בני תמותה ושגלומים במשחקים סודות היקום, אך מצד שני המשחקים הוחשבו כמשחקים שנועדו להעביר את הזמן ולהשתעשע בהם. המוזיקה והשחמט תורגלו במקביל וישנו מספר מכובד של אנשים שהתעסקו בשני התחומים האלה (עיין במאמר "Music And Chess" של אורלנדו א. מנספיילד. מופיע ב- The Musical Quarterly, 1928).
הקאנון בעולם הרוח
המטרה של מוזיקאי הרנסאנס הייתה להביא דוגמאות מהמוזיקה ששומעים בגן העדן- הרמוניית הספירות, לאזניים של בני האדם (שכעונש של אדם הראשון, הם כבר אינם יכולים לשמוע אותה). הרמוניה זו מלאה בחוקים ומאוד נוקשה, אבל בגלל זה היא גם מושלמת. ניתן לתרגם את המילה היוונית κανὠν גם במובן של "אסתטי", או "מדוד", כמו הפסל "הקאנון" של פוליקליטוס שמסמל משהו אסתטי ופורפורציונלי באופן מושלם. ישנם הרבה מאוד קאנונים רנסאנסים מקהלתיים (כביטוי למשהו שמימי, רגוע, טרנסצדנטלי, מושלם ומלא בחוקים), וגם קאנוניים לא שיגרתיים, כמו קאנונים ב24 קולות (ז'וסקן), או ב36 קולות (אוקכם), כמשהו סופר-טבעי ומעלינו- שירה של מלאכים מגן העדן. את האידיאל הרנסאנסי הזה אנחנו שומעים גם בתקופות מאוחרות יותר, כמו בשירי קודש אופ' 30 מאת ברהמס (שגם הוא משתמש בטכניקות הלחנה וירטואוזיות כמו קאנון כפול ובמרווח לא שיגרתי של נונה), או בסימפוניית "קדיש" מאת ברנשטיין שם הוא כותב קאנון בחמישה קולות למקהלת ילדים (כביטוי למלאכים), באופן חמור ביותר- המרווח הוא פרימה, והקאנון מסתיים כאשר כל אחד מהקולות מסיים את תפקידו (ולא במקום אחד כדי שיהיה סיום אחיד, כנהוג). אנחנו שומעים יצירת אמנות אמיתית כאשר היא דווקא מוגבלת בחוקים ונוצר מתח בין המחויבות אליהם לבין הרצון לפרוץ אותם.
ספריית וינר לחקר התקופה הנאצית והשואה
היסטוריה
בשנת 1933 נוסד באמסטרדם "מרכז המידע היהודי המרכזי" (JCIO), שנודע לאחר מלחמת העולם השנייה בשם ספריית וינר. מייסדיו היו ד"ר אלפרד וינר, מפעילי "האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית" (Centralverein) שעזב את גרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון, ופרופ' דוד כהן, היסטוריון של העת העתיקה באוניברסיטת אמסטרדם ואישיות בולטת בקהילה היהודית המקומית. הרעיון להקים את המרכז הושפע מיוזמה של פעילים יהודים-גרמנים שהחלה בגרמניה בסוף שנות ה-20 לתעד ולאסוף מידע על המפלגה הנאצית כחלק מהמאבק הציבורי והפוליטי לבלום את התחזקותה. מרכז המידע באמסטרדם נועד לעורר את תשומת לבו של העולם לסכנת האנטישמיות הנאצית ולהחרפת המדיניות האנטי-יהודית בשנות ה-30 בגרמניה ובמדינות אחרות. בשנת 1939 העביר ד"ר וינר את האוסף ללונדון. במהלך המלחמה המשיכו הוא ועוזריו לאסוף מידע ומסמכים על מדיניות הכיבוש הגרמנית, התגובות לה ובעיקר על גורל יהדות אירופה. לאחר סיום המלחמה נאסף מידע על גורלם של פליטים יהודים ונגבו עדויות מפי ניצולים ששרדו את אימי השואה. עד מותו של ד"ר וינר ב-1964 התמקדו הוא וצוותו בהרחבת האוסף.
לקראת סוף שנות ה-70 סוכם בין הנהלת ספריית וינר בלונדון והנהלת אוניברסיטת תל אביב להעביר את האוסף בשלמותו לאוניברסיטה. לאחר שהאוסף הובא לתל אביב ב-1980, החליטה ועדת היגוי של בכירי ההיסטוריונים של האוניברסיטה לייסד את ספריית וינר כספריית מחקר במסגרת הספרייה המרכזית ע"ש סוראסקי. עותקים מהמסמכים המקוריים שהועברו לתל אביב נמצאים בספריית וינר בלונדון על גבי מיקרופילם. בשנת 1980 הועבר האוסף לאוניברסיטת תל אביב ושוכן בבנין הספרייה המרכזית. בד בבד החל נבנה עבורו מבנה ייעודי בצמוד מצפון למבנה המרכזי של הספרייה. את המבנה שנחנך בשנת 1984, תכננו האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר עם שמואל ביקסון ומשה גיל. בהיותו בנוי בשיטת הפל קל, הגישה אליו לקהל הרחב נאסרה לאחר אסון ורסאי. עם זאת, האוסף עצמו נותר נגיש לקהל באמצעות ספרנים, עד שב-17 באוקטובר 2010, לאחר תקופת שיפוצים, נפתח הבניין מחדש ומאז, הוא נגיש לקהל.
הספרייה בשנות האלפיים
ספריית וינר פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם מכוני מחקר בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. כספריית מחקר היא מקיימת מגוון רחב של פעילויות אקדמיות במטרה לקדם את העניין והמחקר בנושאים הקשורים לתקופה הנאצית והשואה, בהם סדרות של הרצאות, כנסים מדעיים, סדנאות מחקר, ותערוכות.
לקריאה נוספת
Ben Barkow: Alfred Wiener and the making of the Holocaust Library. London: Vallentine Mitchell 1997. ISBN 0-85303-328-5
יחסי ניקרגואה–קוריאה הדרומית
סקירה כללית
בין ניקרגואה לבין הרפובליקה של קוריאה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ניקרגואה לבין הרפובליקה של קוריאה כוננו ב-26 בינואר 1962. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים מועטים והתקיימו ביניהן ביקורים רמי דרג שהגבירו את הדיאלוג הפוליטי ביניהן.
אנדראה להוטסקה
ביוגרפיה
להוטסקה נולדה בעיירה במרכז סלובקיה, היא למדה גרמנית בבית ספר בסלובניה, ב-1998 היא עברה לשווייץ ושם למדה צרפתית וקיבלה דיפלומה בינלאומית, ב-2008 היא סיימה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת בולוניה.
ב-2004 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית האיטלקי "מה ייקרה לנו". ב-2007 עלתה לגמר בתוכנית המציאות האיטלקית "Uno due tre stalla", ב-2008 שיחקה בסרט "אלבקיארה" לצד רז דגן, ב-2010 החלה להנחות את "פסטיבל הקרקס הבינלאומי של מונטה קרלו".
אנטי-סובייטיזם
אנטי-סובייטיזם (באנגלית: Anti-Sovietism) מתייחס לאנשים ופעילויות המכוונים לכאורה נגד סובייטים, ברית המועצות, מדינות ברית המועצות לשעבר, יוצאי החזית המערבית, או שלטון ברית-המועצות.
ארבעה טעמים לשימוש במונח
ניתן להבחין בארבעה טעמים שונים לשימוש במונח:
לאחר התקפת גרמניה הנאצית על ברית המועצות, לאור הפרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, החל הקרב על מוסקבה שכלל את מבצע ברברוסה עד לניצחון החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה ביום הניצחון. שנחגג במצעד הניצחון של הצבא האדום במוסקבה (1945) והונצח במצעדי יום הניצחון במוסקבה. ניצחון הסובייטים במלחמת העולם השנייה לרבות סיפוח הגוש המזרחי ויצירת ברית ורשה יצרו חזית סובייטית איתנה, אך גם יצרו כוחות נגד אנטי-סובייטיים ובראשם גרמניה הנאצית במערב אירופה (ראה צבא השחרור הרוסי). לאחר תום מלחמת העולם השנייה היו התקוממויות אנטי-קומוניסטיות במזרח אירופה לרבות התעללות מצד חיילים גרמנים באסירים הסובייטים. עד לסתיו העמים ונפילת חומת ברלין. עבור אנשים רבים הראיות העיקריות להאשמתם בהתנגדות לשלטון היה מעמדם החברתי ואורך חייהם ולא מעשיהם הממשיים.
מרטין לטסיס, ראש הצ'קה האוקראיני, הסביר בעיתון:
בתקופה מאוחרת יותר להיות אנטי-סובייטי בברית המועצות, הייתה עבירה פלילית, דבר שרוב המוסלמים, אך גם נוצרים, בשטחי רוסיה הואשמו בו והתקיימו רדיפות דתיות שונות בתחומי ברית המועצות. התואר "אנטישוביט" היה שם נרדף ל"מהפכן נגד". ברוסיה התקיימו מספר דריפות של נוצרים על רקע התנגדות פוליטית לשלטון, וכן חילופי אוכלוסיות, ראו גם: מסורב עלייה. כל זאת תוך פעילות השלטון למיגור התנגדות שלטונית וקידום פעילות בתחום זכויות האדם בשטחיה.
מתנגדי הסובייטיות
התנגדות למשטר הסובייטי התמקדה בפעילות נגד האידאולוגיה הסובייטית וביקורת כלפי המפלגה הקומוניסטית. המונח "דיסידנט" שימש בברית המועצות בתקופה שלאחר מותו של יוסיף סטלין עד התפרקות ברית המועצות. המונח שימש כדי להתייחס לקבוצות קטנות של אינטלקטואלים שוליים, כשהאתגרים הצנועים שלהם כלפי המשטר הסובייטי נתקלו בהגנה ועידוד במכתבים. בעקבות האטימולוגיה של המונח, מתנגדים אלו נקבעו להרחקה ו"לשבת בנפרד" מהמשטר. כשהמתנגדים החלו לזהות את עצמם כמתנגדים, המונח בא להתייחס לאדם שאי-הקונפורמיזם שלו נתפש לטובת החברה.
המתנגדים הסובייטיים שביקרו את המדינה עמדו בפני סנקציות משפטיות אפשריות תחת החוק הפלילי הסובייטי, ועמדו בפני בחירת הגולה, בית החולים לחולי נפש או מחנה העבודה (גולאג). ההתנהגות הפוליטית האנטי-סובייטית, בפרט, בהתבטאויות כלפי השלטונות, ביקור רפורמות, וכתיבת ספרים הוגדרו אצל אנשים מסוימים כפעולה פלילית בעת ובעונה אחת (לרבות, הפרת הסעיפים 70 או 1–190), וכסימפטומים פסיכיאטרי (למשל, "אשליה של רפורמיזם"), ואבחון (למשל, "סכיזופרניה איטית"). ראו: קבוצת הלסינקי.
גביע דייוויס 1938
אתגר הטניס הבינלאומי 1938 (באנגלית: 1938 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-33 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בפילדלפיה. לתחרות נרשמו 25 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת גרמניה.
המשחק על התואר נערך ב-5-3 בספטמבר 1938 בפילדלפיה, ארצות הברית. נבחרת ארצות הברית שיחקה נגד נבחרת אוסטרליה וניצחה עם תוצאה 2:3.
בית אמריקה
בית זה כלל 4 נבחרות כולל אוסטרליה ויפן.
משחק בין מנצחי הבתים
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בבוסטון, ארצות הברית, במהלך 20-18 באוגוסט 1938. נבחרת גרמניה הפסידה לנבחרת אוסטרליה עם התוצאה 0:5.
אפרים
אֶפְרַיִם הוא דמות מקראית, בנו השני של יוסף. הוא נולד במצרים במהלך "שבע השנים הטובות"; אמו הייתה אסנת בת פוטיפרע. צאצאיו היו שבט אפרים.
מקור שמו של אפרים מוסבר בספר בראשית:.
היסטוריה
הסיפור המופיע בדברי הימים מספר על רשימה גנאלוגית של אפרים וסותר אף את הסיפור בבראשית, על פיו נולד אפרים ליוסף במצרים, ולא התגורר בארץ כנען. ואילו על פי המסורת בדברי הימים, חי אפרים בארץ כנען, בניו נהרגים בהתקלות עם תושבי העיר גת ולאחר מותם בונה שארה בתו שלוש ערים. ייתכן כי מגמתו של סיפור זה היא להבליט את הקשר של שבט אפרים לארץ ישראל. יש הסוברים כי שבט אפרים עלה לארץ ישראל טרם התנחלות השבטים בארץ, ואחרים טוענים כי הסיפור מיוחס לתקופה שלאחר כיבוש הארץ.
ברכת יעקב
כך מתואר הסיפור בפסוקי התורה:
לצאצאי אפרים מתייחס גם יהושע בן נון.
מעמד הר הזיתים
מעמד הר הזיתים הוא מעמד טקסי שקיים בהושענא רבה המרכז היהודי שישב בארץ ישראל בתקופה המוסלמית המוקדמת, החל מהמאה ה-7 ועד שנות ה-70 של המאה ה-11.
כללי
מטרת הטקס הייתה לבסס את חשיבותו של המרכז היהודי הרבני הארץ-ישראלי והוא היווה מעין מפגן כוח של היהדות הרבנית המקומית. טקס זה מזכיר בחגיגיותו את הטקס המקביל שהתקיים במרכז היהודי בבבל (החזק יותר) למינוי ראש הגולה. בשני המקרים, נועד הטקס לבסס את ההנהגה המקומית, אך שלא כמו בטקס הבבלי, שם שררתו הייתה מוגבלת לתחומיה של יהדות המזרח בלבד (בבל, פרס, תימן), הטקס הארץ-ישראלי נועד לבסס את מעמדו במעגלים מתרחבים: ירושלים - ארץ ישראל - הרשות הארץ-ישראלית - העולם היהודי כולו.
הקפות הר הבית
הטקס התחיל בשבע הקפות סמליות של שערי הר הבית כביטוי לכיסופי היהודים לשוב ולבנות את בית המקדש שעמד במקום. לאחר סיום ההקפות, התכנס כל ההמון ברחבה שמדרום להר-הבית ומשם החלה התהלוכה, בהובלת ראשי הישיבה, לנוע לכיוון הר הזיתים תוך כדי אמירת מזמורי תהילים ופיוטים שחוברו במיוחד עבור המעמד. בין מלווי התהלוכה היו גם מאבטחים שנשכרו במיוחד כדי להגן על המשתתפים מפני ידויי אבנים מצד נוכרים ומפגינים יהודים קראים.
כיסא החזנים
הצועדים הגיעו להר הזיתים והתכנסו בראשו סביב אבן גדולה שכונתה כסא החזנים. על פי המסורת, השכינה, שנסתלקה מירושלים להר הזיתים עם חורבן בית שני ושרתה שם שלוש שנים וחצי, שרתה על אבן זו. אבן זו הפכה לסמל להמשכיות קדושת המקום ולרציפות היישוב היהודי בארץ-ישראל.
בנקודה זו התקיימה סעודה מפוארת והחל הטקס עצמו בניצוחו של ראש הישיבה. לאחר שדרש, החל ראש הישיבה באמירת ברכות למשתתפים ולכל בית ישראל בקהילות השונות. כמו כן, בשלב זה הוכרז על מינויים שונים בישיבה וקידומם של תלמידים ב"נתיבה" - מסלול הקידום הישיבתי וכן הוענקו תוארי כבוד לתורמים הגדולים. לאחר מכן, נפרש אריג מיוחד על גבי האבן, עליו הונחו תרומות נוספות.
קביעת לוח השנה והמועדים
הישיבה הארץ-ישראלית שמרה על סמכותה הסמלית והבלעדית להכריז על סדרי לוח השנה - עיבור שנים וחודשים. במהלך הטקס, נקבע הלוח לשנה הקרובה והוכרזו זמני המועדים. גם חלק זה של הטקס נועד לקבוע את מרכזיותה של הנהגת הישיבה וסמכותה, כיורשתה של הסנהדרין שישבה בלשכת הגזית ומשם הייתה אחראית בלעדית ומוסמכת לקביעת לוח השנה.