cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Call of Duty: Black Ops
עלילה
מייסון נשלח לגולאג באזור וורקוטה, שם הוא מתיידד עם אסיר בשם ויקטור רזנוב, וטרן לשעבר בצבא האדום. רזנוב מספר למייסון על השובים שלהם: דרגוביץ', יד ימינו לב קרבצ'נקו, ופרידריך שטיינר, מדען נאצי לשעבר שערק לברית המועצות. ב-29 באוקטובר 1945, מעט לאחר מלחמת העולם השנייה, נשלח רזנוב יחד עם יחידתו לחלץ את שטיינר מבסיס נאצי בחוג הארקטי. בבסיס זה פיתח שטיינר גז עצבים המכונה "נובה 6". כשהגיעו לבסיס, דרגוביץ' בגד בהם ופיזר את הגז על חולייתו של רזנוב. לוחמי החוליה ובהם חברו של רזנוב, דימטרי פטרנקו, נאנקו ומתו. במקביל, פשטה על הבסיס חוליית חיילי קומנדו בריטיים שניסו גם כן להשיג את הגז. רזנוב ניצל את ההמולה כדי להימלט והשמיד את הנובה 6. לרוע המזל לבסוף הוא נלכד על ידי דרגוביץ' ונשלח לוורקוטה. לאחר שנה, מייסון ורזנוב מעוררים מרד אסירים בגולאג כדי שיוכלו לברוח ממנו. במהלך הבריחה, רזנוב מבצע פעולת הסחה נגד הסוהרים כדי להרחיקם ממייסון. רזנוב ומייסון מצליחים להימלט ומשתלטים על משאית. רזנוב מודיע למייסון שמטרת המרד הייתה להציל אותו והוא מקריב את חייו כדי להצילו.
כיכר התזמורת ע"ש ליאונרד ברנשטיין
היסטוריה
הרעיון להקים מתחם תרבות עלה בתוכנית גדס, תוכנית המתאר הראשונה של תל אביב מסוף שנות ה-20 שתכנן פטריק גדס. גדס ראה במתחם זה מעין "אקרופוליס" מודרנית שבה ימצאו מוסדות התרבות החשובים ביותר של העיר (וגם בית העירייה תוכנן להיבנות שם). המקום שתוכנן בקצה שדרות רוטשילד אף נמצא על גבעה אליה עולים בשיפוע מתון מרוב הכיוונים (פרט לדרום), בדומה לאקרופוליס הקלאסי. המתחם תוכנן להיות ליבה התרבותי של תל אביב ובמקביל כיכר דיזנגוף ככיכר מסחרית בעלת אופי שונה, גם היא נמצאת באותו האזור.
מבצע מרכבות האלים
מהלך המבצע
הכוח הגיע ליעדו וביצע את המילכוד. מכיוון שהבוקר עמד להגיע התפצל הכוח ונכנס לחמש עמדות, לשהייה מוסתרת במהלך היום. עם רדת הלילה החלו הכוחות השונים לנוע לקראת חבירה ביניהם במקום אחד. במהלך החבירה, בסביבות השעה 21:00, נתקל הכוח שעליו פיקד מפקד הסיירת, מוטי ברוך, באנשי חזבאללה, שפתחו עליהם באש. אחד מן הלוחמים, סמל ראשון, נהרג ושלושה חיילים נפצעו, בהם מוטי ברוך, מפקד הסיירת. ברוך הפצוע העביר את הפיקוד לסגנו, סגן , וזה הוביל את הכוח, שהסתער על המארב והרג שני מחבלים. שמיר ביקש פינוי מוסק של הפצועים, ו מסוק ינשוף מטייסת 124 ("החרב המתהפכת") ובו צוות של יחידה 669, בליווי מסוקי קרב צפע, הגיע וחילץ את הפצועים ואת ההרוג.
Call of Duty: Black Ops
עלילה
ב-21 בינואר 1968 נשלח צוותו של מייסון לווייטנאם. הם משתתפים בקרב על העיר קאה סאן מפני תקיפה צפון וייטנאמית. לאחר הקרב הם מתפצלים. מייסון וסוויפט נשלחים לאתר עריק רוסי עלום שם, שהוחזק על ידי צבא צפון וייטנאם בעיר הואה במהלך מתקפת טט, וברשותו מסמכים הנוגעים לדרגוביץ'. מתברר שהעריק הוא לא אחר מאשר רזנוב, אשר מצטרף אליהם. לאחר שהם בורחים מהעיר הואה העלילה עוברת אל הצוות השני. הדסון וויבר נמצאים בקולון, הונג קונג, ומחפשים את ד"ר דניאל קלארק, מדען בריטי העובד תחת דרגוביץ' ועזר לסובייטים לפתח את גז הנובה 6. קלארק חושף את מיקומו של מתקן נסתר בהר יאמנטאו, שם שטיינר עובד על פיתוח הגז עבור דרגוביץ' וקרבצ'נקו. באותו רגע פולשים למקום לוחמי ספאצנאז שהורגים את קלארק. מייסון, הדסון וויבר הורגים את לוחמי הספאצנאז, ומתקדמים לבסיס של שטיינר. הדסון וויבר ממשיכים בדרכם כדי להרוס את המתקן. הם מיירטים תשדורת משטיינר בבקשה להיפגש באי ריבירת', שכן דרגוביץ' החל לחסל "קצוות רופפים". במקביל, מייסון ורזנוב ממשיכים לשם כדי להתנקש בשטיינר. לאחר מות האריס, שטיינר מודיע להדסון על כוונתו לערוק לארצות הברית. הם מסכמים שהדסון יאסוף אותו מהמעבדה. הדסון וויבר מגיעים למעבדה אך מייסון הקדים אותם. מייסון אוחז באקדח וצועק: "השם שלי הוא ויקטור רזנוב ואני אשיג נקמה!". הוא הורג את שטיינר ויורה בטעות בוויבר. הדסון לוקח לו את האקדח אך מייסון מכה אותו בטעות. הדסון מכה אותו בחזרה ומייסון מאבד את הכרתו.
כיכר התזמורת ע"ש ליאונרד ברנשטיין
היסטוריה
בשנת 1935 הונחה אבן הפינה של בית הבימה, משכנו החדש של תיאטרון הבימה, אשר תוכנן על ידי האדריכל אוסקר קאופמן בסגנון הבינלאומי ובנייתו נמשכה עד 1945. בצמוד לבית הבימה נחנכה הכיכר שרק כעבור שני עשורים נבנו סביבה המבנים הנוספים. משנות השלושים ועד לשנות החמישים שכנו במתחם חווה חקלאית לימודית והמשתלה העירונית של עיריית תל אביב. המתחם כלל גם עצי שקמים עתיקים, אשר עקירתם עוררה ויכוח ציבורי, שבסופו שולבו שניים מהם בגן יעקב.
מבצע מרכבות האלים
מהלך המבצע
לאחר חילוץ הפצועים החל שמיר להוביל את הכוח דרומה. לאחר תנועה של כחצי שעה נתקל הכוח במארב נוסף. בקרב שהתפתח נהרגו ערן שמיר וסמ"ר, שחילץ על גבו את מפקד הסיירת כשעה וחצי לפני בהתקלות הראשונה. בנוסף למותו של מזומן, שישה לוחמים נפצעו. הכוח נותר בשטח בלא מפקדים, ואת חילוץ הכוח הוביל בשטח צביקה גרינבאום, הקַשָר של מפקד הסיירת מול מח"ט הצנחנים בני גנץ. מסוקי צפע חיפו על הכוח, ואף השמידו רכב משוריין שממנו נורתה אש על המסוקים. מסוק הינשוף שחילץ את הפצועים מן המארב הראשון שב לשטח לבנון וחילץ את ההרוגים והפצועים מן ההתקלות השנייה. לאחר פינוי הפצועים הוחלט על חילוץ הכוח כולו. מסוק אנפה שהוזנק לחלץ את הכוח לא הצליח לזהות את מקומו של הכוח, וצוות מסוק הינשוף, שהכיר את השטח, הציע להיכנס שוב ולחלץ את החיילים, למרות מספרם הגדול יחסית. לאחר ויכוח אושר לצוות לבצע את הפינוי, והמסוק הצליח לפנות את כל הכוח לשטח ישראל בחיפוי מסוקי קרב ובסיוע מזל"ט.
במהלך הפינוי נטשו הלוחמים ציוד שכלל אמצעי ראיית לילה ורובי צלפים. בימים שלאחר המבצע הפציץ חיל האוויר הישראלי את אזור התקרית, והונח שהאמצעים שנשארו במקום הושמדו בהפצצה. על הלוחמים נמתחה ביקורת בשל כך, אך זו הייתה הנחייתו המפורשת של מפקד החטיבה, גנץ.
כמה שבועות לאחר המבצע הופעל המילכוד כנגד רכבו של איש החזבאללה, מפקד האזור, בעזרת מזל"ט. בנוסף לבכיר החזבאללה נהרגו עוד שלושה לוחמי הארגון. בכך הושגה מטרת המבצע.
מפקד חיל האוויר, האלוף איתן בן אליהו, החליט להעניק ציון לשבח לצוות המסוק ולרופא סרן (מיל') פרופ' דורון הלפרין מיחידה 669. כמו כן הוענקו תעודות הערכה לשני מחלצים ולחובש מיחידה 669. אלוף פיקוד הצפון, עמירם לוין, החליט שלא להעניק עיטורים לקשר שניהל את החילוץ, ואמר "על קרב כזה לא מחלקים צל"שים".
Call of Duty: Black Ops
עלילה
כאשר הם חודרים ללאוס כדי לתפוס משלוח של נובה 6 ממטוס סובייטי שהתרסק. הם נלכדים על ידי לוחמי הוייטקונג והספאצנאז באתר ההתרסקות. באומן, שהגיע לאפיסת כוחות פיזית ומנטלית, מסרב לשחק ברולטה רוסית ומוצא להורג על ידי שוביו. וודס ומייסון מצליחים לנצל את ההזדמנות ולברוח. הם חוטפים מסוק מיל מי-24 ואף מספיקים לשבש את נתיב הו צ'י מין בטרם המשיכו לבסיס של קרבצ'נקו כדי להציל את רזנוב. מכשהגיעו לבסיס הם מתעמתים עם קרבצ'נקו. וודס דוקר אותו באמצעות סכין אך קרבצ'נקו שולף את נצרותיהם של ארבעה רימוני יד, ובכך מאלץ את וודס להקריב את עצמו. הוא דוחף את קרבצ'נקו מעבר לחלון והם מתפוצצים יחדיו.
כיכר התזמורת ע"ש ליאונרד ברנשטיין
היסטוריה
ב-1948 התקיים בכיכר הבימה אירוע מכונן חשוב והוא טקס השבעת צבא הגנה לישראל כצבא המדינה בנוכחות ראש העיר ישראל רוקח ושר החוץ משה שרתוק (שרת). הטקס נערך בכ"א בסיוון תש"ח, (28 ביוני 1948), כשבעה שבועות לאחר הכרזת המדינה והוא נערך בתל אביב שהייתה בירתה הזמנית של ישראל בעוד ירושלים הייתה עדיין במצור במהלך מלחמת העצמאות.
באוקטובר 1957 נחנך היכל התרבות כמשכנה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בינואר 1959 נחנך בסמוך ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו, בתכנון האדריכלים דב כרמי, זאב רכטר ויעקב רכטר. ב-26 בדצמבר 1961 ניתן לשטח הצמוד אל חזית ההיכל השם "כיכר התזמורת", לכבוד יובל ה-25 של הפילהרמונית. השטח בפועל לא היה כיכר אלא חניון לכלי רכב. הרחבה שלפני חזית תיאטרון הבימה קיבלה את השם "כיכר הבימה" ב-8 באוקטובר 1958 לכבוד שנת ה-40 לתיאטרון (בסמוך אכן היה מעגל תנועה בצומת שדרות תרס"ט ושדרות בן ציון).
Call of Duty: Black Ops
עלילה
מייסון מתעורר בחקירה והודסון וויבר מתגלים כחוקרים שלו. התברר כי לדרגוביץ' יש תאים רדומים בכל רחבי ארצות הברית, אשר יוקפצו עם שידור המספרים הסודיים וישחררו את גז הנובה 6. כתוצאה מכך ארצות הברית מעלה כוננות לרמת DEFCON 2 ומכינה מתקפת מנע גרעינית על ברית המועצות. בכך באופן בלתי נמנע תיפתח מלחמת עולם שלישית שתביא לחיסולן ההדדי. מייסון מתעקש בחקירתו שרזנוב הוציא להורג את שטיינר. הודסון וויבר, שהיו עדים לכך שמייסון ביצע את המעשה לבדו, חושבים שהוא השתגע. בהמשך הדסון מגלה כי דרגוביץ' שטף את מוחו של מייסון כדי למצוא את תחנת המספרים וכן כדי להתנקש בנשיא ארצות הברית, ג'ון קנדי. למעשה שטיפת המוח הפכה אותו לסוכן סובייטי רדום. לאחר מכן, מוחו נשטף בשנית על ידי רזנוב, כדי שינקום את מות חברו פטרנקו, ויחסל את דרגוביץ', קראבצ'נקו ושטיינר. מתברר שרזנוב האמיתי מעולם לא ברח, אלא נהרג במרד בוורקוטה, והעריק הסובייטי בהואה בעצם נהרג לפני שמייסון הגיע אליו. חזיונותיו של מייסון על רזנוב הן תוצאה של הפרעה דיסוציאטיבית (פיצול אישיות) שנגרמה כתוצאה משטיפת המוח הטראומטית. כעת, לאחר מותו של שטיינר, רק מייסון יכול לדעת מה המספרים. לבסוף, מייסון נזכר במיקומה של תחנת השידור: ספינת מטען רוסית בשם רוסלקה המשייטת מול חופי קובה. הצוות יוצא לתקוף את הספינה. התקיפה ברוסלקה מתחילה כאשר מייסון והדסון מסתננים לבסיס הצוללות התת-ימי שמגן על הספינה. במקביל, הדסון קורא לחיל הים האמריקאי כדי להשמיד את הרוסלקה. מייסון והדסון מגיעים למפלסים התחתונים של המתקן ונאבקים בדרגוביץ'. לבסוף מייסון חונק את דרגוביץ' ומטביע אותו למוות. הוא בורח עם הדסון והם חוברים מחדש לוויבר, אשר מכריז על ניצחון.
כיכר התזמורת ע"ש ליאונרד ברנשטיין
היסטוריה
במאי 1964 נחנך "גן-יעקב" ממערב להיכל התרבות.
ב-1970 הושלם שיפוץ כללי של מבנה התיאטרון, אשר במסגרתו גם נבנה קיר מסך סביב צידו הדרומי המעוגל של אולם הכניסה.
Call of Duty: Black Ops
עלילה
בסוף המשחק, מוצגים קטעי ארכיון מהרגעים שלפני ההתנקשות בג'ון קנדי ב-22 בנובמבר 1963. בקטע נראה מייסון בין הצופים שצפו בקנדי יורד ממטוס האייר פורס וואן ב"לאב פילד". הנוכחות שלו, וההתנשאות של דרגוביץ' לפני מותו, מרמזת על האפשרות שמייסון ביצע את ההוראות הראשוניות שהוחדרו לתת המודע שלו. כלומר, הוא לקח חלק בהתנקשות בקנדי. כמו כן, הודעה מוסתרת שניתן לגשת אליה דרך התפריט הראשי של המשחק, מגלה כי וודס שרד את העימות עם קרבצ'נקו וכעת הוא כלוא בבית הסוהר הילטון האנוי.
איכות
איכות היא רמת המושלמות המיוחסת למוצר או תהליך. כמו כן, היא ניתנת להגדרה כהתאמה לדרישות העומדות במבחן. מפרט המוצר והתאמתו לצרכים. באופן כללי אדם המכונה "איכותי" הכוונה לאדם הנותן את מלוא כוחו ומקצה את כל משאביו על מנת שהמוצר הסופי יהווה את כל הפוטנציאל הגלום באדם המבצע את אותה פעולה.
Call of Duty: Black Ops
Black Ops 4
ב 12 באוקטובר 2018 Activision שחררה את Black Ops 4 להבדיל מהגרסאות הקודמות של Black Ops 4 חברת אקטיוויז'ן הוציאה לראשונה גם 'עולם פתוח' Blackout ובה 100 משתמשים שונים נוחתים במסוקים ומתחרים זה נגד זה במפה ההולכת ומצטמצמת (Zone). לBlackout כ 4 מודים שונים: סולו, דוס, קאוד וHeavy Metal Heros הכוללת גם טנקים. למעשה זהו העולם פתוח הראשון של COD.
איכות
אטימולוגיה
בעברית איכות היא מילה מחודשת בתור הזהב, בדרך יצירת שם עצם חדש ממילת השאלה 'איך'. בדומה לכמות (מ-'כמה') ובדרך זו נוצרה בעברית החדשה המילה 'זהות' (מ-'זה הוא'). בכתבי חכמי תור הזהב נודעת משמעות גדולה לאבחנה של 'איכות מול כמות'.
מהו מוצר איכותי
למוצר איכותי שתי פרשנויות:
בשנים האחרונות המונח "איכות" פרץ מהתחום המצומצם של תיכון וייצור תעשייתיים לתחומי השירות במובן הרחב ביותר, החל מחינוך, דרך שירותים פיננסיים, שירותי תוכנה ותעשיית המדע (SQA) וכלה בשירותים ובמוסדות רפואיים.
איכות בתעשייה
האיכות בתעשייה תופשת מגוון רחב של נושאים הכוללים שיטות לשיפור וייעול תהליכים ושירותים. בין השיטות המיושמות ניתן למצוא את השיטה לניהול איכות כוללני (TQM), "אפס תקלות", שיטת "שש סיגמא", "מעגלי האיכות", תקני האיכות ועוד.
האישים אשר הניחו את אבני היסוד בהנחת התשתית המדעית לאיכות היו:
שיטות שיפור איכות בתעשייה:
מונח 5S מייצג רשימה של 5 כללים: ויש המוסיפים "S" שישי שהוא הבטיחות (Safety).
איכות במוזיקה
במוזיקה, האיכות מתייחסת בעיקרה לגוון הקול של כלי מוזיקלי, אך גם לדינמיקה ולתבנית המוזיקלית של כל חלק ביצירה.
איכות בתורת ההיגוי
בתורת ההיגוי (פונטיקה), האיכות מתייחסת לדיוק של תנועות ולתכונות בכתיבה.
איכות בפילוסופיה
רוברט מ. פירסיג בוחן בספרו "זן ואומנות אחזקת האופנוע" (Zen and the Art of Motorcycle Maintenance) את ההיבטים השונים של האיכות בפילוסופיה. כמו כן, הוא בוחן את יחסי הגומלין שבין איכות קלאסית לאיכות רגשית, תוך כדי יישוב שתי נקודות המבט הללו והבנה מעמיקה של היחסים ביניהם.
בהקשר זה, שני ההיבטים עוסקים במקביל ובצורה גסה הן בגורמים האסתטיים והן בגורמים הפרקטיים. ההבחנה באה לידי ביטוי בזויות הראייה הסובייקטיביות-אובייקטיביות ובדו-שיח ביניהם בתוצאה, שהיא אינה דואלית בצורה מוחלטת.
כיכר התזמורת ע"ש ליאונרד ברנשטיין
היסטוריה
לאחר 1990 הוסב שמה של כיכר התזמורת ל"כיכר התזמורת ע"ש ליאונרד ברנשטיין" שנפטר באותה עת.
איכות
לקריאה נוספת
Groover, M.P., Automation, Production Systems and Computer-Integrated Manufacturing, 2nd Ed, Prentice-Hall, 2001.
כיכר התזמורת ע"ש ליאונרד ברנשטיין
היסטוריה
ביוני 2001, נבחר הפסל דני קרוון לעצב את הכיכר שמעל החניון התת-קרקעי וסביבתו. באותה עת גם אישרה להפקדה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה את תוכנית שיפוץ המתחם כולו, המשתרע על שטח 44 דונם. התוכנית כללה: בניית חניון תת-קרקעי בן שבע קומות, בשטח כולל של 66 אלף מ"ר, בניית כ-3,500 מ"ר תת-קרקעיים שישמשו לאולם חזרות כחלק מהיכל התרבות, תוספת שטחים לבניין תיאטרון הבימה בשטח של 2,800 מ"ר (תוספת קומה עבור הנהלת התיאטרון, משרדים ואולמות חזרות, ואכסדרת כניסה לתיאטרון הבימה במפלס הכיכר). לצוות התכנון היו שותפים אדריכל אבנר שהין, שערך את תוכנית הבנייה ואדריכלית ליטל סמוק-פביאן שהייתה מתכננת הנוף. בנובמבר 2002, אישרה הוועדה המקומית את התוכנית לאחר שדחתה את ההתנגדויות אליה.
במרץ 2003 החלה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה לדון בהתנגדויות לתוכנית. המתנגדים לתוכנית טענו כי בניית חניון ציבורי ענק לא כדאית הן מבחינה כלכלית, הן מבחינה תחבורתית והן מבחינת הנזק שיגרם לאיכות הסביבה באזור עקב תנועת כלי הרכב הנוספת. במהלך 2004, לאחר שהוועדה המחוזית אישרה את התוכנית, עתרו בעלי נכסים ודירות ברחוב מרמורק, עתירה מנהלית נגד התוכנית, ואחר כך הגישו עתירה לבג"ץ, בטענה שיישומה של התוכנית יהיה מכת מוות לכל האזור, יפקוק את הרחובות הצרים, יגדיל את מטרדי הזיהום והרעש ויפחית את שוויים של הנכסים באזור. בנוסף טענו שבתוכנית שהוגשה חסרו פרטים על המבנה ופרטים על תוואי הרכבת הקלה המתוכנן באזור, כקו תת-קרקעי.
בספטמבר 2006 החלו העבודות לבניית החניון התת-קרקעי ושיפוץ המתחם. ב-7 בנובמבר 2006, הוצגה לראשונה התוכנית לחידוש "כיכר התזמורת", בעיצובו של דני קרוון, לחברי מועצת העיר תל אביב ולתקשורת.
ב-7 ביוני 2010 נפתח החניון החדש תחת השם "חניון התרבות" על שטח של כ-40 אלף מ"ר, ובו מקום לכ-1,000 כלי רכב בארבע קומות. בנוסף, בספטמבר 2010 הושלם שיפוצו של גן יעקב הצמוד לכיכר. במהלך השיפוץ נהרסה רמפה שהובילה אל המרפסת העליונה של הגן, ובמקומה נפתחה דרך ישירה בין שדרות ח"ן ובין הכיכר. פרויקט חידוש המתחם הסתיים בקיץ 2011, לאחר עיכובים בהשלמתו, כולל החלפת ריצוף פגום לאחר שכבר הותקן במקום.
בעקבות השיפוץ הפך המתחם לאתר הפגנות ומחאות שונות, שראשיתן היה ב"המחאה החברתית". ב-12 במאי 2019, התקיים בכיכר טקס פתיחת תחרות האירוויזיון (שהתקיימה אותה השנה בעיר תל אביב), המכונה גם ״אירוע השטיח הכתום״.
קיימן גמדי של קיווייה
קיימן גמדי של קיווייה (שם מדעי: Paleosuchus palpebrosus) הוא מין קיימן בסוג קיימן גמדי.
הקיימן הגמדי של קיווייה הוא המין הקטן ביותר במשפחת האליגטוריים. אורכם של הזכרים הוא כ-1.3 עד, ושל הנקבות כ-1.2 מטרים. משקלם נע בין 6 ל-. תוחלת חייו של קיימן גמדי של קיווייה נעה בין 20 ל-40 שנה ולעיתים אף יותר. המין נפוץ בדרום אמריקה וחי באזורים המיוערים של אגני הניקוז של האמזונאס והאורינוקו.
מקור השם
השם העברי והאנגלי של הקיימן מתייחס לתיאורו הראשון שנעשה על ידי הזואולוג הצרפתי ז'ורז' קיווייה. שמו המדעי Paleosuchus palpebrosus מורכב מצמד מילים שמקורן ביוונית ולטינית. Paleosuchus, שהוא גם השם המדעי של הסוג קיימן גמדי כולו, פירושו "תנין עתיק", והוא נגזר מהמילים היווניות palaios (שפירושה "ישן/עתיק") + soukhos (שפירושה "תנין"). palpebrosus, פירושו "בעל חלל עין גרמי" (קרי: בעל עצמות בולטות בחלל העין). המילה נגזרת מהמילים הלטיניות palpebra (שפירושו "חלל עין") + osus (שפירושו "מלא ב"). השם מתייחס לעצמות הבולטות שבחלקו העליון של חלל העין של הקיימן (ראו תמונה).
תזונה
תזונתו של הקיימן הגמדי של קיווי תלויה במיקומו הגאוגרפי ומשתנה גם עם התבגרותו. הקיימנים הצעירים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות כמו סרטנאים וחסילונים, וגם מראשנים וצפרדעים קטנות. הבוגרים מוסיפים לתזונתם גם דגים, יונקים קטנים וזוחלים. תזונתו של הקיימן גמישה והוא מסוגל לשנותה בהתאם להיצע.
רבייה
תקופת החיזור חלה בתום העונה היבשה. הזכרים מבצעים טקסי חיזור מורכבים יחסית, הכוללים קולות מגוונים ותנועות גוף. הגעה של פרט לבגרות מינית תלויה בממדיו הפיזיים לא פחות משהיא תלויה בגילו; הזכרים מגיעים לבגרות מינית רק לאחר שאורכם מגיע ל-1.1 מטרים, והנקבות מוכנות להטיל צאצאים רק לאחר שאורכן מגיע למטר אחד. ההזדווגות עצמה מתרחשת לרוב במים רדודים, וההליך עשוי להימשך החל מדקות ספורות וכלה במספר שעות או אף יום שלם. מרבית הנקבות בטבע מסוגלות להטיל ביצים רק פעם אחת בשנה. בכל פעם מטילה הנקבה בין 10 ל-25 ביצים. עוד קודם לכן נבנים קינים מצמחים, בוץ וחול, שבמרכזם גומחה קטנה. הביצים מוטלות בתוך הגומחה ומכוסות באדמה ובצמחים. לאחר כ-90 יום בוקעות הביצים, והנקבה ששומעת את קול צאצאיה מסירה את הכיסויי ומשחררת את הצאצאים לחופשי.
התנהגות
הקיימן הגמדי של קיווייה הוא מין חברתי בעיקרו. פרטים מעבירים מסרים זה לזה בעזרת קולות, תנועות גוף, ריחות, ומגע פיזי. הקיימנים עשויים לחיות לבד, בזוגות או בקבוצות קטנות. במחקרים נמצא כי קיימת היררכיה בתוך הקבוצה, כשהפרטים האגרסיביים ביותר הם גם הדומיננטיים שבקבוצה. עוד נמצא כי על אף קיום חיכוכים בקבוצה, אלו מדרדרים רק לעיתים נדירות לידי עימות פיזי. כשפרט ירגיש מאוים הוא יגיב בניפוח גופו ובהשמעת קולות לאות הרתעה.
תחום נוסף שנחקר הוא מידת הדאגה ההורית של הקיימן לצאצאיו. נמצא, כי אף על פי ששני בני הזוג בונים את הקן יחדיו ולרוב שומרים על הביצים באגרסיביות עד לבקיעתן, הרי שלאחר הבקיעה הזכרים נוהגים לעזוב, ואילו הנקבות נשארות עם צאצאיהן זמן מועט יחסית של מספר שבועות בלבד, ולרוב גם לא שבות לקן לאחר מכן כדי לבדוק את מצבם של הצאצאים.
אקולוגיה
אוכלוסיית המין מונה למעלה ממיליון פרטים, ומצב שימורו מוגדר על ידי הארגון IUCN כללא חשש. חרף מידותיו הקטנות אין לקיימן טורפים רבים, וזאת בשל קשקשי העצם הרבים והקשים המהווים שריון ומעניקים לו הגנה. בנוסף, על אף שבחלק מהמדינות הציד הוא חוקי, לא נרשמה ירידה חריגה במספר הפרטים. ברם, המין אינו חף מסכנות, שהעיקריות הן הרס בתי הגידול וזיהום אזורי המחיה (שנגרם, לדוגמה, מפעילות מכרות הזהב באזור).
התרסקות מטוס חיל האוויר של הפיליפינים (2021)
התרסקות מטוס חיל האוויר של הפיליפינים היא תאונה אווירית, שהתרחשה ב-4 ביולי 2021, כאשר מטוס מסוג לוקהיד C-130 הרקולס של חיל האוויר הפיליפינים (PAF) התרסק לאחר ניסיון נחיתה בנמל התעופה ג'ולו, שבסולו , הפיליפינים. בתאונה נספו 50 נוסעים, מתוכם 47 שהיו על המטוס, ושלושה נוספים שהיו על הקרקע. זו היא תאונת התעופה הקטלנית ביותר בתולדות צבא הפיליפינים.
התאונה
ב-4 ביולי 2021, המריא המטוס מנמל התעופה בבסיס חיל האוויר וילאמור בפסאי ומשם פנה לכיוון נמל התעופה לומביה, שבקגאיאן דה אורו, אסף נוסעים נוספים, ופנה לכיוון נמל התעופה ג'ולו, שבסולו. בשעה 11:30 בבוקר התרסק המטוס בעת שניסה לנחות בנמל התעופה ג'ולו. המטוס עבר את מסלול ההמראה, התרסק במחצבה באזור מיושב בעיריית פטיקול הסמוכה, ועלה באש עם ההתרסקות.
בזמן ההתרסקות היו 96 נוסעים על המטוס, כולל 3 טייסים, 5 אנשי צוות נוספים ו-84 אנשי צבא הפיליפינים. על המטוס היו גם חמישה כלי רכב צבאיים. החיילים נועדו לתגבר את אוגדת הרגלים ה-11 שבסיסו בג'ולו.
47 נוסעים ושלושה אזרחים שהיו על הקרקע מתו במקום, בעוד ש-49 נוסעים ו-4 אזרחים שהיו על הקרקע נפצעו. ההתרסקות היא תאונת התעופה הצבאית הקטלנית הגדולה בהיסטוריה של צבא הפיליפינים, כשמטוס מסוג דאגלס C-47 דקוטה של חיל האוויר של הפיליפינים התרסק בשנת 1971, בתאונה אז נהרגו 40 איש.
הצבא שלל את האפשרות שההתרסקות נגרמה כתוצאה מהתקפה כנגד המטוס.
פסטיבל בום בוקס
פסטיבל הבום בוקס (Boom Box) היה פסטיבל מוזיקה ישראלי שהתקיים אחת לשנה משנת 2014 ועד שנת 2019 והופק על ידי קבוצת זאפה. הפסטיבל התקיים בדרך כלל בחודש ספטמבר, בפארק נחל חדרה.
בפסטיבל השתתפו לאורך השנים אמנים ישראליים כגון אביאור מלסה, אברהם טל, איזי, אליעד, ברי סחרוף, ג'ימבו ג'יי, דודו טסה, דודו פארוק, הדג נחש, התקווה 6, חנן בן ארי, טונה, מרסדס בנד, נטע ברזילי, סאבלימינל, עידו B וצוקי, פלד, רביד פלוטניק, Full Trunk, Balkan Beat Box ועוד.
אירועים
מאז פרוץ מגפת הקורונה לא התקיים הפסטיבל.
גואלגואיצ'ו
גוּאַלֶגוּאַיְצ'וּ (בספרדית: Gualeguaychú) היא עיר בפרובינציית אנטרה ריוס בארגנטינה. גואלגואיצ'ו שוכנת על גדות נהר גואלגואיצ'ו, יובל של נהר אורוגוואי, במרחק 25 קילומטרים מהגבול של ארגנטינה עם אורוגוואי ובמרחק של 230 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
היסטוריה
לפני בואם של הספרדים לאזור היו בו התיישבויות ילידיות. הספרדים התחילו להקים באזור התיישבויות במאה ה-17 והם נלחמו ודחקו את הילידים.
ב-1782 חואן חוסה דה ורטיס אי סלסדו, המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, רצה להגביר את הנוכחות הספרדית באזור, והטיל על תומאס דה רוקמורה לרכז אנשים מכפרים באזור ליישובים גדולים יותר. אחד היישובים שנוסדו על ידי רוקמורה היה סן חוסף דה גואלגואיצ'ו (שם אשר קוצר בהמשך לגואלגואיצ'ו) ב-18 באוקטובר 1783. כעבור זמן קצר רוקמורה ראה שהמיקום המקורי של גואלגואיצ'ו היה מועד לשיטפונות, הוא העביר אותו צפונה.
בעשרות השנים הראשונות לקיומה של ארגנטינה, החל מ-1810, המצב הפוליטי בה לא היה יציב ומספר פעמים צבאות של הצדדים השונים במאבקים הפנימיים עברו בגואלגואיצ'ו. ב-1845 גואלגואיצ'ו נבזזה על ידי חיילים אורוגוואים בפיקודו של ג'וזפה גריבלדי.
ב-4 בנובמבר 1851 מושל פרובינציית אנטרה ריוס חוסטו חוסה דה אורקיסה העניק לגואלגואיצ'ו מעמד של עיר. בשנים שלאחר מכן הייתה הגירה אירופאית גדולה לעיר, והיא המשיכה לגדול במשך שארית המאה ה-19 ובמאה ה-20.
בתחילת המאה ה-21 הייתה תוכנית להקמת מפעל לייצור נייר בפראי בנטוס, עיר אורוגוואית ששוכנת על גדות נהר אורוגוואי ומקושרת לאזור אנטרה ריוס בגשר ליברטדור חנרל סן מרטין. תושבי גואלגואיצ'ו חששו שהמפעל החדש יזהם את הנהר ואת העיר וניסו למנוע את הקמתו, גם על ידי חסימת מעברי הגבול באזור עם אורוגוואי. הדבר הגיע עד לרמה של סכסוך בין אורוגוואי וארגנטינה ואף הגיע לבית הדין הבינלאומי לצדק. הסכסוך הסתיים ב-2010 כאשר נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר ונשיא אורוגוואי חוסה מוחיקה חתמו על הסכם שקבע שתוקם ועדת תיאום דו-לאומית שתפקח על הנעשה בנהר.
כלכלה
כלכלת גואלגואיצ'ו מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בעיקר גידול סויה, תעשייה ותיירות.
חמלה
חמלה היא רגש המבטא תחושה של השתתפות בסבל, המלווה לרוב ברצון להקל או להפחית מן הסבל של האחר; ביטוי של טוב־לב מיוחד כלפי הסובל. חמלה נובעת מתוך אמפתיה ומאופיינת בדרך כלל במעשים בהם האדם החש חמלה מנסה לסייע לאלה אשר כלפיהם הוא חש רגש זה.
מאפייני החמלה
יש להבחין בין מובנים שונים של חמלה בתרבויות שונות. כך, למשל, המושג חמלה בנצרות (compassion), מתייחס ל"השתתפות בסבל", וקשור לייסורי ישו על הצלב (passion). לעומת זאת בבודהיזם, החמלה אינה דווקא הזדהות, אלא "הרצון שאחרים לא יסבלו". על פי הגישה הבודהיסטית, חמלה אינה רק רגש, אלא גם מחשבה רציונלית. על פי הפאלון גונג, המבוסס על אסכולת הבודהא, החמלה היא אחת משלוש התכונות הנעלות ביותר של היקום (אמת, חמלה, סובלנות). על פי הדלאי למה "חמלה אמיתית אינה רק תגובה רגשית, אלא התחייבות ברורה, המבוססת על היגיון". לדעתו של הדלאי למה: "טמון בכולנו 'זרע החמלה',והוא נובט מתוך חוויות הטיפוח שלנו בידי אחרים. חמלה היא למעשה מיומנות שניתנת לשכלול וטיפוח משהו שניתן ללמוד ולפתח".
באופן דומה, מגדיר הפילוסוף הישראלי חן למפרט, את החמלה כמצב-תודעה הכולל היבטים אינסטינקטיביים, רגשיים, הכרתיים, ולעיתים גם דחף לפעולה עבור הזולת: "את החמלה אי אפשר לתאר כחוויה, כרגש או כהכרה, פשוט משום שהיא כולם גם יחד, ומשום שכל אלו, או לפחות חלקם, מופיעים בו-זמנית, ללא סידור היררכי וללא קשר סיבתי הכרחי בין המרכיבים."
תשתית עצבית של חמלה
ראיות מצביעות על כך שחמלה משפיעה לא רק על מי שזוכה להתייחסות חומלת, אלא גם על מי שחווה רגשות של חמלה. מחקרים מתאם בין חמלה לבריאות טובה, תוחלת חיים, איזון יתר לחץ דם, רווחה נפשית ואיכות חיים טובה יותר לאורך זמן. כמו כן נמצא שהתנהגות חמלה מעוררת תהליכים כימיים-עצביים המשרים תחושה טובה כגון שחרור של אופיואידים, דופמין ואוקסיטוצין.
על אף הדמיון הרב שקיים בין רגש החמלה לאמפתיה הם רגשות שונים במהותם. חשיפה לסבלו של האחר מביאה לתגובות של אמפתיה וחמלה. תגובה אמפתית היא השתתפות ברגש שחש האחר. על אף התרומה החשובה של אמפתיה להבנה ושיתוף ברגשותיו של האחר, קיימת בה סכנת הזדהות שעלולה להגביר מצוקה אישית, רגשות שליליים ותגובה של הימנעות. לעומת זאת, חמלה, שצירה המרכזי הוא להיטיב עם האחר, מעלה רגשות חיוביים אצל הצופה ומעלה את התנהגויות העזרה על מנת להפחית את הסבל של האחר ולסייע לו. מחקרים מתחום מדעי המוח מצאו כי חמלה מבוססת על רשת עצבית שונה מהרשת העצבית של אמפתיה.
סדרה של מחקרים בחנה את התשתית העצבית של חמלה וכן את גמישותה של תשתית זו לאימון בחמלה. לשם כך השתמשו החוקרים בשיטות שונות לאימון חמלה ומדדו תגובות מוחיות כן אצל מתרגלים וותיקים וכן לפני ואחרי סדנאות קצרות טווח לאימון חמלה. אחת השיטות נקראת מדיטציית אהבה חומלת (Loving Kindness Meditation) הכוללת תרגול של מדיטציה הממוקדת בחמלה לטווח ארוך. שיטה מנטלית זו מתבצעת בשקט ובמהלכה מתרגלים ביטויים של חסד, אדיבות וקבלה כלפי אנשים קרובים ובהדרגה כלפי אנשים זרים עד שחווים רגשות אלה כלפי הסביבה.
בנוסף, נבדקה תגובה מוחית לסרטונים קצרים המראים סבל של אדם אחר, לדוגמה אישה בוכה. המשתתפים במחקר זה התבקשו לדווח אודות מידת החמלה וכן על הרגשות החיוביים והשליליים שהתעוררו אצלם בתגובה לכל קטע שהוצג בפניהם. הממצאים הראו כי חמלה מפעילה מערכת מוחית, השונה מזו של אמפתיה, כגון הסטריאטום הגחוני (Ventral Striatum) המהווה חלק מגרעיני הבסיס שמתחת למעטפת המוח, קליפת המוח האורביטופרונטאלית (mOFC- Medial OrbitoFrontal Cortex) שמהווה אזור בחלקה הקדמי של האונה המצחית ואזור Pregenual של פיתול החגורה הקדמי. אזורים אלו מאופיינים בקשרים עם רשתות תגמול, אהבה ושייכות.
מחקרים אחרים מרמזים כי ניתן לאמן את המוח בתהליכים המפעילים רגשות חברתיים במטרה לקדם רגשות חיוביים. המחקרים מעידים כי חמלה עשויה להפחית את השפעותיה של המצוקה האמפתית ולהגביר רגשות חיוביים, תוך ירידה בהפעלת אזורי המוח המופעלים באמפתיה. במחקר שנערך על אוכלוסיית צעירים ללא ניסיון קודם באימוני אמפתיה וחמלה, נמצאו הבדלים בהתנהגות לאחר אימון אמפתיה קצר ולאחר אימון חמלה קצר שעברו אחריו. הממצאים מהווים עדות חזקה להבדל בין התגובתיות אל מול אמפתיה וחמלה. נמצא כי לעומת התגובה האמפתית, במצב חמלה התרחשה עלייה ברגשות חיוביים, ירידה ברגשות שליליים, פחות הפעלה של אזורי האמפתיה ויותר הפעלה של מערכת התגמול. ממצא זה יכול להסביר את עליית מידת הגשת עזרה בחמלה לעומת במצב האמפתי.
אימוני חמלה נועדו לקדם רגשות חיוביים של חמלה ולהפחית התפתחותם של רגשות שליליים מדידת גמישות עצבית תפקודית המושגת באמצעות אימוני חמלה, מסייעת להבנת התשתית עצבית בתחום הרגשי וההתנהגותי. ממצאים אלה מצביעים על גמישות המוח המאפשרת לו לפתח איכויות חדשות בתגובתיות לסבלו של האחר החל מהזדהות רגשית, חמלה וכלה במוטיבציה לעזרה.
אימון לחמלה עשוי לעודד רווחה נפשית, רגשות חיוביים והתנהגויות פרו סוציאליות בחיי היומיום. חמלה היא דרך מועילה לחיזוק המשאבים האישיים, כלומר, היא עשויה לחזק את החוסן שבהתמודדות מול מצוקה אמפתית אל מול סבל של האחר, ואף מול סבל של האדם עצמו. ידוע כי מצוקה אמפתית היא הגורם המרכזי לשחיקה בקרב אנשי מקצוע אשר עדים לסבלם של אחרים כחלק מעבודתם, כגון רופאים. מכאן, נראה כי אימוני חמלה אינם רק מקדמים התנהגות פרו-סוציאלית, אלא מגבירים רגשות חיוביים וחוסן נפשי אשר יסייעו בהתמודדות טובה יותר במצבי לחץ. לכל אדם יש היכולת לבצע אימון החמלה וליהנות מהשפעותיה המיטיבות של החמלה.
אן-מרי מקדונלד
אן-מרי מקדונלד (באנגלית: Ann-Marie MacDonald; נולדה ב-29 באוקטובר 1958) היא סופרת, מחזאית ושחקנית קנדית.
ביוגרפיה
זכתה בפרס על ספרה הראשון, "מאחורי דלתות" (1996), שהופיע ברשימת המומלצים במועדון הספרים בתוכנית הטלוויזיה של אופרה וינפרי.
זכתה בפרסים על המחזה שלה "בוקר טוב דסדמונה (לילה טוב ג'ולייט)".
בין הסרטים ששיחקה בהם: "שמעתי את בנות הים שרות" (1987) שנבחר בסקר מקיף בין מבקרי קולנוע כאחד מעשרת הסרטים הקנדיים הטובים ביותר שנעשו, וגם בסרטים "פחיות צבע" (1994), ו"יותר טוב משוקולד" (1999).
איסקנדר
איסקנדר (ברוסית: Искандер, סימול נאט"ו: SS-26 Stone) הוא טיל בליסטי לטווח קצר. האיסקנדר מונע בדלק מוצק ובעל מגוון ראשים קרביים, כולל יכולת לשאת נשק גרעיני. טיל האיסקנדר נמצא בפריסה מבצעית רחבה ברוסיה וככל הנראה, נעשה בו שימוש מבצעי במהלך המלחמה בדרום אוסטיה וכן במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
אן-מרי מקדונלד
ביוגרפיה
בשנת 2003 ראה בקנדה אור ספרה "מעוף העורב".
איסקנדר
רוסיה איימה שתפרוס טיל "איסקנדר" למובלעת שלה לחוף הים הבלטי, קלינינגרד, כתגובה להצבת מערכות הגנה אקטיבית אמריקאיות לפולין ורומניה. על פי דיווחים שונים מגרמניה ומרוסיה, המערכות נפרשו בפועל בדצמבר 2013.
היסטוריה
ה"איסקנדר" הוא המערכת השנייה שנועדה להחליף את טילי ה"סקאד". המערכת הראשונה נקראה אוקה. אבל רוסיה נאלצה לנטוש את תוכנית ה"אוקה" על רקע הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני, שאסר ייצור מערכות נשק לטווחים של 500 עד 1,500 ק"מ.
הוא נבנה לחמוק מהגנות מפני טילים על ידי תנועה במסלול נמוך ותמרונים בתנועה והיה מסוגל לפגוע ביעדים במרחק של עד 500 ק"מ.
תיאור
טיל ה"איסקנדר" הוא טיל בליסטי המונע על ידי מנוע רקטי, בעל דלק מוצק. לטיל יש שלב מונע יחיד והוא לא מפריד את הראש הקרבי מהמנוע. הטיל נישא באמצעות משגר נייד בעל עבירות טובה מאוד שנושא שני טילים על כל משגר. לטיל יש יכולת פגיעה מדויקת שנשענת על צרוף של הנחיה באמצעות מערכת ניווט אינרציאלית, מערכת ניווט לווינית ומערכת להתאמת תמונות. דיוק הפגיעה מוערך כ-5 עד 7 מטרים.
בקרת הטיל מבוססת על "בקרת הטיית דחף" בשלב השיגור (בדומה לסקאד) ואחר כך על ניהוג באמצעות משטחים, מכיוון שהטיל נשאר באטמוספירה לכל אורך המעוף. הטיל עושה "מסלול שטוח", כדי להישאר כל הזמן בתוך האטמוספירה ויש לו יכולת לפזר פתיונות ודמאים ואפילו לתמרן. הטיל נבנה, במידה רבה, כדי להתמודד עם מערכות הגנה אקטיביות מערביות ובכללן טיל הפטריוט ובין השאר, יש לו יכולת לתמרן בסדר גודל של 30g ולעצב את מסלול הטיסה כך שהפגיעה במטרה תהיה כאשר הוא צולל באנך.
ניתן לעדכן לטיל מטרה, באמצעות תקשורת מוצפנת, תוך כדי מעוף מה שמקנה לו יכולת להחליף מטרות ולפי מקורות מסוימים, גם לפגוע במטרות נעות.
לטיל יש יכולת לשאת ראש קרבי מצררי, חומר נפץ אחוד, ראש קרבי לחדירה, דלק אוויר או ראש קרבי-גרעיני.
מכיוון שהטיל מונע בדלק מוצק, זמן ההיערכות לשיגור קצר (דקות בודדות מעצירה), ניתן לשגר את הטיל השני מאותו משגר תוך כדקה כאשר לכל טיל יש מטרה אחרת.
פרישה וניסיון מבצעי
במהלך המלחמה בדרום אוסטיה, ככל הנראה נעשה שימוש בטילי "איסקנדר" לפחות בשני מקרים שונים. בין השאר, אחד מהטילים פגע בעיתונאי הישראלי צדוק יחזקאלי ושני עיתונאים הולנדיים שהיו איתו ואחד מהם נהרג. הקביעה שמדובר ב"איסקנדר" הייתה קביעה רשמית של רשויות החוק ההולנדיות. ציטטות מאמצעי התקשורת הרוסיים מופיעות גם במאמר שהתפרסם ב-2012, מאת האוניברסיטה הפינית לביטחון לאומי.
נכון ל-2014, הטילים נמצאים בפרישה רחבה ברוסיה, ונפרשו גם בארמניה ולפי מקורות מסוימים, גם בקלינינגרד שזה שטח של רוסיה גם ובסוריה.
רנה שני
רִנה שני (16 באוגוסט 1937, ט' באלול תרצ"ז – 17 בנובמבר 1983) הייתה משוררת עברית, סופרת ילדים, מתרגמת ומנהיגת כת בישראל.
ביוגרפיה
נולדה בשם "רינה שומרוני" בחדרה כבכורה מבין שני ילדים. אמה, רעיה, הייתה יוצאת ליטא. להוריה הייתה מסעדה קטנה בצומת ככר המשטרה. מגיל צעיר גילתה כישרון כתיבה יוצא דופן, והשירים הראשונים שלה התפרסמו ב"משא", המוסף הספרותי של למרחב ב-1958. מאוחר יותר קיצרה את שם משפחתה ל "שני". היא סיימה את לימודיה התיכוניים בחדרה, שירתה כקצינת חינוך בצה"ל והמשיכה לשרת כמה שנים בשירות הקבע. עברה לירושלים ושם השלימה תואר ראשון בלשונות רומאניות. במהלך לימודיה הכירה את משה לזר ודרכו את לאה גולדברג, אשר התרשמה מכתיבתה וסייעה לה לפרסם מיצירותיה. לאה גולדברג היא שהציעה לה לקצר את שם משפחתה לשני.
לאחר סיום לימודיה עברה לתל אביב עם המחזאי בן-ציון תומר. תומר הפגיש אותה עם אנשי הבוהמה התל אביבית שישבו אז בבתי הקפה ברחוב דיזנגוף: קליפורניה בבעלות אייבי נתן, וכסית. עם פרסומה החלה להיות דמות מוכרת בשנות השישים. באותה תקופה הייתה בקשרי חברות עם הסופרת והמחזאית אידה צורית. ב-1964 הכירה את האדריכל דן איתן, אשר עזב למענה את אשתו הראשונה הסופרת והמשוררת רחל איתן. לבני הזוג נולדה בת, תמר, ב-1966. הם התגוררו ביפו העתיקה ושם, מתוך קשרי חברות עם דן בן אמוץ, אשתו בתיה אפולו והבוהמה של שנות השישים, נטלה לראשונה חשיש (וגם אל אס די באופן חד-פעמי) שגרמו לה לדבריה "לראות את האור" ולשנות כיוון בחיים. שני עזבה את איתן ועברה להתגורר בכפר שמריהו עם בתה, לאחר כתשע שנות זוגיות.
בפברואר 1983 צעיר ממשתתפי הכת, שבריאותו הנפשית התדרדרה בעקבות גיוסו לצבא, שם קץ לחייו. לאחר מותו של הצעיר, פורסמה פרשת הכת של שני ברחבי הארץ, והיא עזבה להודו עם חבר, בעקבות הזמנה של שני מאמיניה, ששהו שם. עם יציאתה להודו והתמסרותה לתורת המסתורין שלה, המשיכה לכתוב שירים ויומנים. שני ספרים התפרסמו לאחר מותה.
בשנת 2003 נחנך אולם תרבות על שמה ליד בית הספר "תיכון חדרה", בעיר הולדתה חדרה.
פוטבול
פוטבול אמריקאי (באנגלית: American football; נקרא לעיתים כדורגל אמריקאי) הוא משחק כדור וענף ספורט קבוצתי המשלב כוח, מהירות, זריזות, טכניקה ואגרסיביות במטרה להכניס את הכדור לאזור בסוף שטח הקבוצה היריבה המכונה אנד זון (End Zone). מקורו של המשחק - בדומה למשחק הכדורגל - הוא במשחקי כדור שהיו נפוצים באנגליה במאה ה-19. כדור הפוטבול אליפטי (בשפה המדעית: ספרואיד מוארך) ומחודד בשני קצותיו. המשחק הראשון התקיים ב-6 בנובמבר 1869 בניו-ברנסוויק שבניו ג'רזי בו התמודדה נבחרת אוניברסיטת ראטגרס נגד נבחרת אוניברסיטת פרינסטון.
המגרש והשחקנים
מגרש פוטבול הוא מלבן בגודל 360 על 160 רגל (כ-110 על 49 מטר). הצלעות הארוכות של המגרש נקראות סייד ליינס (Sidelines) והצלעות הקצרות נקראת אנד ליינס (Endlines). אלו הם גבולות המגרש. במקביל לכל אנד ליין מתוח גול ליין (Goal Line). המרחק בין שני קווי הגול ליינס הוא 100 יארד (כ-91 מטר). שני השטחים שבין כל גול ליין לבין האנד ליין הצמוד לו נקראים אנד זון (End Zone), ורוחבם 10 יארד (כ-9 מטר).
בשטח שבין שני הגול ליינס מסומנים יארד ליינס, שהם קווים המקבילים לגול ליינס ומציינים את המרחק מהגול ליין הקרוב. הקווים מסומנים במרווח של 5 יארד וממוספרים כל 10 יארד מהגול ליין ועד קו אמצע המגרש (שנמצא במרחק שווה, 50 יארד, משני קווי הגול ליינס). בנוסף, מסומנות שתי שורות של סימונים קצרים במקביל ליארד ליינס, במרחק של יארד אחד (כ-91 ס"מ) אחד מהשני. סימונים אלו נועדו לסייע במדידת המרחק שעברה הקבוצה שנמצאת בהתקפה בכל ניסיון (כפי שיוסבר בהמשך).
בקצה כל אנד זון, על קו האנד ליין, ניצבים שני עמודי שער (Goalpost) מחוברים בצורת האות האנגלית Y.
כל קבוצה מעמידה על המגרש בכל רגע נתון 11 שחקנים. מותר לבצע החלפת שחקן בכל פעם שהמשחק נעצר בין ניסיונות התקדמות, ולכן מספר השחקנים בקבוצת פוטבול גדול יחסית והשחקנים מתמחים בתפקיד מסוים במגרש.
מהלך המשחק
משחק פוטבול נמשך 60 דקות נטו והוא מחולק לארבעה רבעים בני 15 דקות כל אחד. מכיוון ששעון המשחק נעצר לעיתים תכופות במהלך המשחק, משחק פוטבול טיפוסי נמשך לפחות 3 שעות. החוקים בין הליגות בנוגע למשחק המסתיים בשוויון הם שונים; בעוד שבNFL, משחק שלאחר הזמן הרגיל יסתיים בתיקו ילך להארכה אחת, שתיקו לאחריה יהווה את תוצאת המשחק, בקולג'ים ובליגות אחרות החוקים הם שונים. המשחק מחולק למהלכים. בכל מהלך, רק לקבוצה אחת יש זכות על הכדור והיא נקראת הקבוצה שבהתקפה. הקבוצה שבהתקפה מנסה במסגרת המהלך להתקדם עם הכדור לכיוון האנד זון של הקבוצה היריבה.
כל מהלך מורכב מניסיונות התקדמות. כל ניסיון כזה נקרא דאון (Down). לקבוצה שבהתקפה יש 4 ניסיונות (הם "דאונס" המכונים על פי סדר First Down, Second Down, Third Down, Fourth Down) בהם על הקבוצה לעבור מרחק של לפחות 10 יארד לכיוון האנד זון של הקבוצה היריבה. כשהקבוצה שבהתקפה עוברת מרחק של לפחות 10 יארד, היא זוכה בפירסט דאון (דאון ראשון, First Down), כלומר היא מקבלת סט נוסף של ארבעה ניסיונות לעבור 10 יארד (הם אינם נצברים לדאונס הקודמים אם נשארו). אם הקבוצה שבהתקפה נכשלת להשיג פירסט דאון, כלומר לעבור 10 יארד בארבעה ניסיונות, המהלך נגמר והקבוצות מחליפות ביניהם תפקידים, הקבוצה שתקפה עוברת להגן והיריבה תעבור לתקוף מהלך שכזה נקרא turnover on downs.
כל דאון (למעט הדאון הראשון במחצית והדאון הראשון אחרי צבירת ניקוד) מתחיל בסנאפ (Snap) - שתי הקבוצות נעמדות זו מול זו משני צידי קו המגע (Line Of Scrimmage בקיצור "Los"), שהוא הקו שבו מתחיל הדאון ועליו מונח הכדור. אחד משחקני הקבוצה שבהתקפה, הסנטר, מוסר לאחור את הכדור בין רגליו לידיו של שחקן התקפה אחר, בדרך כלל הקוורטרבק.
לאחר הסנאפ, הקבוצה יכולה לקדם את הכדור בשתי דרכים:
הדאון נגמר באחד מהמצבים הבאים:
מהלך מסתיים כאשר:
בסיום מהלך, הקבוצות מתחלפות ביניהן בתפקידים - הקבוצה שבהתקפה עוברת להגנה והקבוצה שהייתה בהגנה עוברת להתקפה.
עבירות
העונש בגין עבירה על כללי המשחק הוא בדרך כלל הזזה של הכדור לכיוון האנד זון של הקבוצה שעברה את העבירה. אם העונש המוקצב לעבירה יגרום לקירוב של הכדור ביותר ממחצית ממרחקו הנוכחי אל האנד זון, הכדור מקורב רק במחצית המרחק אל האנד זון ולא בכל המרחק המוקצב לעבירה.
מרבית העבירות גורמות לביצוע הדאון מחדש. ישנן עבירות שמבצעת הקבוצה שבהגנה שגורמות לפירסט דאון אוטומטי. ישנן גם עבירות שמבצעת הקבוצה שבהתקפה שגורמות לאובדן דאון, כלומר מבטלות את הביצוע המחודש של הדאון. אם העונש על עבירה שעברה הקבוצה שבהגנה מביא את הקבוצה שבהתקפה למצב של פירסט דאון, היא זוכה בפירסט דאון, כרגיל.
כאשר אחד השופטים מבחין בעבירה תוך כדי משחק, השופט זורק בד צהוב (שנקרא דגל או Penalty Flag) לכיוון מקום העבירה. בדרך כלל, המשחק ממשיך ובסיום הדאון הנוכחי בודקים את העבירה. הקבוצה שלטובתה נפסקה העבירה יכולה לבחור לקבל את העבירה או לוותר על העבירה ולקבל את תוצאת הדאון כפי ששוחק.
סוגי עבירות נפוצים:
אלימות ופציעות
הפוטבול הוא משחק אגרסיבי מטבעו, ומתיר התנגשויות והתקלויות בין שחקני הקבוצות, משום כך לובשים השחקנים ביגוד מגן וקסדות מיוחדות על מנת להגן על עצמם במהלך המשחק. למרות כל אלו פציעות הן מחזה שכיח למדי במשחקי פוטבול וקבוצות המקצועניים מתחשבות בסיכויי הפציעה כאשר הן מרכיבות את סגל השחקנים. בשנת 1978 דארל סטינגלי נחבט קשה והפך למרותק לכיסא גלגלים. בעקבות כך שונו חלק מחוקי המשחק.
הפציעות והפגיעות הרבות אותם סופגים שחקני הפוטבול גורמות לתופעה מדאיגה אשר רק בתחילת המאה ה-21 הפנו אליה תשומת לב - תוחלת החיים של שחקני פוטבול מקצוענים קצרה בכעשרים שנה מתוחלת החיים הממוצעת בארצות הברית. עובדה זו מעוררת ביקורת רבה על בעלי הקבוצות ומנהלת הליגה שלא עושים מספיק על מנת לצמצם את התופעה.
העמדות
משחק הפוטבול יכול להתאים לסוגים שונים של אנשים, בין אם גבוהים, נמוכים, מלאים, רזים, מהירים ופחות מהירים וכך לכל עמדה יש את הדרישות שלה למילוי התפקיד. מכיוון שמספר החילופים אינו מוגבל וחוקי המשחק מאפשרים סגל די רחב כדי לאפשר לשחקנים להתאושש, לצורך המחשה, מנהלת הליגה של הNFL (הליגה המקצוענית בארצות הברית) מאפשרת לקבוצה להחזיק סגל של 53 שחקנים שיכולים להשתתף באותו משחק. קבוצות ניצלו זאת כדי להתמקצע בכך שהתחלקו בתוכם על-מנת לבנות "צוותים מתמחים" (צוות הגנה, צוות התקפה ו-צוות קבוצות מיוחדות) בהם יהיו שחקנים לפי התאמתם לתפקיד (נתונים פיזיים וכישורים) כל אחד בתפקידו הוא (מאותה סיבה נדיר ששחקן כלשהו ישתתף בשני הצוותים של קבוצתו). ככל שלקבוצה סגל רחב יותר, כך יש לה יותר שחקנים אשר יודעים לאייש עמדה מסוימת ולתת לאחרים לנוח ולהתאושש (כאמור אין הגבלה למספר החילופים) כמו כן, בתוך כל צוות קיימים תתי-צוותים (בהתקפה: "קו-ההתקפה", "תופסים", "רצים אחוריים", ובהגנה: "קו-ההגנה", "הקו האחורי", "מגנים אחוריים"). כל קבוצה חייבת להציב על המגרש צוות בעל 11 שחקנים אשר לכל אחד מהם תפקיד מיוחד ומוגדר. שמות העמדות נקבעו לפי התפקיד ובעיקר לפי המיקום על המגרש בעת תחילת המהלך ובארצות הברית אף חייבו שמספר שחקן יהיה בטווח מסוים עבור כל עמדה.
העמדות בהתקפה (Offensive Team)
4 בקו ההגנה דיפנסיב ליין - 3 בקו האחורי ליינבקרס - 4 מגנים אחוריים דיפנסיב בקס ]]
העמדות בהגנה (Defensive Team)
בניגוד לעמדות בקבוצת ההתקפה, לקבוצת ההגנה אין הגדרות מחייבות לגבי מיקום השחקנים ועמדותיהם, פרט לכך שכל השחקנים חייבים להיות בשטח קבוצת ההגנה ברגע תחילת הדאון. ההגדרות הבאות הן ההגדרות הנהוגות בקבוצות.
קבוצות מיוחדות
קבוצת השחקנים בכל קבוצה שמטפלת בבעיטות (קיקאוף, פאנט ובעיטות לשער שדה) נקראת "קבוצה מיוחדת" (Special Team).
העמדות בהתקפה:
העמדות בהגנה:
תפוצה
הפוטבול נפוץ בעיקר בארצות הברית, שם הליגה המרכזית נקראת NFL) National Football League). משחק הגמר של הליגה - הסופרבול - הוא האירוע הספורטיבי הפופולרי ביותר בארצות הברית ונצפה שם בקרוב למחצית ממכשירי הטלוויזיה במדינה וב-150 מדינות נוספות בשידור ישיר. בנוסף לליגה המקצוענית מתקיים גם פוטבול מכללות הבנוי משלוש ליגות (שלושה דרגים: Division 1, Division 2, Division 3) של ה-NCAA (הגוף המקביל לאס"א הישראלי) בו משחקות יחדיו מכללות, אוניברסיטאות ואקדמיות צבאיות. כמו כן קיימות ליגות חובבים בכל ארצות הברית עליהם אחראי (אך אינו מפעיל) הגוף הלאומי "יו.אס. איי פוטבול " הוא מלכ"ר עצמאי אשר גם אחראי על הנבחרת הלאומית ועל קורסי מאמנים.
גם בקנדה (אצלה הפוטבול הוא הספורט השני בפופולריות שלו, אחרי ההוקי קרח) נפוצות ליגות חובבנים, הליגה המרכזית המקצוענית נקראת ליגת ה-CFL בעלת חוקים מעט שונים (12 שחקנים בקבוצה במקום 11, כדור מעט גדול יותר, מגרש גדול ב-10 יארד רבוע, ושלושה דאונס). באירופה התקיימה שלוחה של ה-NFL שנקראה NFL Europa. בשנת 2007 החליטה הנהלת ה-NFL להפסיק את משחקי NFL Europa ולהתמקד בפיתוח ליגות מקומיות בארצות הברית.
בישראל
בשנת 2005 קמה ליגת פוטבול בישראל, ה-IFL ובשמה המלא: Israel Football League. בעונת 2005/2006 שיחקו שחקני ה-IFL עם ציוד מיגון חלקי אולם לאחר האיחוד עם ה-AFI (ארגון השייך לרוברט קראפט שעד אז התרכז בפלאג פוטבול) קמה ליגה בה משחקים עם ציוד מיגון מלא. בעונת 2010–2011 שיחקו בליגה שמונה קבוצות: באר-שבע בלק סווארם, ג'ודאן רבלס, הרצליה האמרס, חיפה אנדרדוגס, ירושלים ליונס, ירושלים קינגס, תל אביב פיונירס בעונת 2011–2012 הצטרפו לליגה עוד שתי קבוצות: כוכבי הצפון ופתח תקווה טרופרס. בעונת 2012–2013 הצטרפה לליגה הקבוצה האחת עשרה רחובות סילברבקס.
בנוסף לליגה הבוגרת קיימת ליגת נוער תיכונים לפוטבול אמריקאי בישראל (IHFL) המונה שנים עשר קבוצות: חיפה ראמס, קריית אונו וולבס, רמת השרון הוקס, לוחמי יהודה, כפירי ירושלים, מזכרת בתיה גורילות, נתניה שארקס, עמק יזרעאל האנטרס, להבות מודיעין, טיטאני באר שבע, עוצמה כרמיאל.
ליגות פוטבול
ליגות פעילות
ליגות שכבר לא קיימות
הצונחים אל המוות
הצונחים אל המוות (באנגלית: Where Eagles Dare) הוא ספר מאת הסופר הבריטי אליסטר מקלין. הספר יצא לאור ב-1967. עלילת הספר עוסקת במבצע של המודיעין הבריטי, על רקע יום הפלישה לנורמנדיה במלחמת העולם השנייה.
עיבודים לקולנוע
הספר עובד גם לסרט קולנוע בשם הנשרים פשטו עם שחר שיצא לאקרנים בשנת 1968. הסרט בוים על ידי בריאן ג'. האטון, ומככבים בו ריצ'רד ברטון כג'ון סמית, קלינט איסטווד בתפקיד מוריס שאפר ומרי יור.
אליס מונרו
אליס מונרו (באנגלית: Alice Ann Munro. שם נעוריה ליידלו, נולדה ב-10 ביולי 1931) היא סופרת קנדית, זוכת פרס נובל לספרות, ונחשבת לאחת מטובי הסופרים בתחום הסיפור הקצר.
קורות חיים
אליס מונרו נולדה בווינגהם, אונטריו, עיירה כפרית קטנה, למשפחה של מגדלי שועלים ועופות. אביה היה רוברט אריק ליידלו, ואמה, הייתה מורה בבית ספר, אן קלארק ליידלו (שם נעוריה: צ'אמני). היא החלה לכתוב כבר בנעוריה וסיפורה הראשון "ממדי הצל", התפרסם בשנת 1950, בהיותה סטודנטית באוניברסיטת מערב אונטריו. בשנת 1951 עזבה את האוניברסיטה כדי להינשא לג'יימס מונרו ויחד עמו עברה לוונקובר שבקולומביה הבריטית. בין השנים 1953–1957 נולדו להם שלוש בנות, שילה, קתרין וג'ני. קתרין הלכה לעולמה חמש-עשרה שעות לאחר הלידה. בשנת 1963 עברו בני הזוג מונרו לוויקטוריה, ושם ייסדו את ההוצאה לאור מונרו בוקס. בשנת 1966 נולדה בתה אנדריאה, ובשנת 1972 התגרשה מבעלה ג'יימס. היא שבה לאונטריו ושם, בשנת 1976 נישאה לג'רלד פרמלין, אשר נפטר ב-2013. כיום חיה בעיירה קלינטון.
ספרה הראשון ריקוד הצללים המאושרים ראה אור בשנת 1968 וזכה בפרס הספרותי החשוב ביותר בקנדה.
מאז ראה ספרה הראשון אור, פרסמה מונרו עוד ארבעה עשר ספרים וזכתה בפרסים ספרותיים רבים ולשבחי הביקורות, בקנדה ובארצות אחרות. הניו יורק טיימס כתב עליה שהיא "בהחלט יכולה להיחשב לטובה מבין כותבי הסיפורת בצפון אמריקה". הבוסטון גלוב כתב שהיא מתעלה על ג'יימס ג'ויס ואנטון צ'כוב.
בספרה בריחה חושפת מונרו את סיפורן של שמונה נשים שונות, החוות אובדנים קשים והתנתקויות כואבות והתמודדותן עם כך. הלוס אנג'לס טיימס כתב על ספר זה, שהקריאה נעשית כדי לאתגר את הנחות היסוד והשקפות העולם של הקורא ובכך להעמיקן או לשנותן. בהקדמה לספר כותב ג'ונתן פרנזן על מונרו "כשאני קורא את מונרו, אני נכנס למצב של הרהור שקט שבו אני חושב על חיי שלי... היא אחת מקומץ סופרים... שאני חושב עליהם כשאני אומר שספרות היא הדת שלי.".
סיפורה "הדוב שהגיע מההר" עובד לסרט "הרחק ממנה" בכיכובה של ג'ולי כריסטי, שהוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2006.
בשנת 2013 זכתה בפרס נובל לספרות על היותה "אמנית הסיפור הקצר המודרני".
כתיבתה
רבים מסיפוריה של מונרו מתרחשים בכפרים ובעיירות הקטנות של אונטריו, קנדה, ובעיקר במחוז הוּרון. עובדה זאת הפכה לאחד המאפיינים הבולטים בכתיבתה; הדמויות שבספרה מתעמתים לעיתים קרובות עם מנהגים מושרשים ודעות קדומות של אנשים שגרים במקומות קטנים.
מאפיין חשוב נוסף הוא נקודת המבט של המספר היודע-כל, נקודת מבט שמשמשת אותה כדי להכניס סדר והיגיון בעולמה. הסופרת האמריקנית סינתיה אוז'יק כינתה אותה "צ'כוב שלנו". כמו ביצירותיו, גם בסיפוריה העלילה היא משנית, וההתרחשות האמיתית מתחוללת בנפשן של הדמויות. אחד הנושאים השכיחים בכתיבתה הוא הדילמות של נערה מתבגרת הלומדת להשלים עם משפחתה ועם העיירה שבה גדלה. בספריה האחרונים העבירה את מוקד התעניינותה לגיל המעבר ולמצוקותיו. בכל מקרה, על אף המוטיבים החוזרים, כל סיפור אצל מונרו הוא עולם בפני עצמו, כשהדמיון והמקוריות מספקים את העניין בסיפור החדש.
עבודתה של מונרו הוגדרה כמהפכה ארכיטקטונית במבנה הסיפור הקצר, בייחוד בדרך שבה הוא נוסע קדימה ואחורה בזמן. הסיפורים שלה תוארו ככאלו שמגלמים יותר מאשר מתארים, חושפים יותר מאשר מתעדים. בסיפורה: "ספרות יפה" (Fiction) שנכלל בספר "יותר מדי אושר", מתארת מונרו ביותר משמץ של אירוניה את גישתם של הקוראים אל סיפורים קצרים. הגיבורה קונה ספר שיצא לאחרונה על ידי אחת ממכרותיה, והסתבר לה שזהו ספר שמכיל סיפורים קצרים בלבד. ואז היא מהרהרת לעצמה: "זה כשלעצמו מהווה אכזבה [שהספר מכיל סיפורים קצרים ולא רומן]. העובדה הזו, לכאורה, מפחיתה את הסמכות של הספר והופכת את הסופר למישהו שרק עומד בשעריה של הספרות ולא כאחד שכבר מעורה היטב בפנים".
כשהוענק למונרו פרס נובל על סיפוריה הקצרים היא אמרה דבר דומה: "במשך שנים על גבי שנים חשבתי שהסיפורים הקצרים הם רק אימון לקראת כתיבת הרומן... ואז הבנתי שזה כל מה שאני יכולה לעשות, אז השלמתי עם זה. אני מניחה שהעובדה שאני מכניסה כל כך הרבה בסיפורים זאת דרך לפצות על כך".
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
על כתביה:
בריחה: יותר מדי אושר: המראֶה מקאסל רוק: חיי נערות ונשים: חיים יקרים: ריקוד הצללים המאושרים: אל מול האגם: מי את חושבת שאת?: הירחים של יופיטר: חברת נעורי:
קיימן גמדי של שניידר
מאפיינים
זהו המין השני הקטן ביותר מבין האליגטוריים, לאחר קיימן גמדי של קיוויה, וגודלו הממוצע ומשקלו 9–20 ק"ג, כשהשיא הגיע ל-2.3 מטרים ולמשקל 36 ק"ג. הקיימן בעל קשקשים חומים-אפורים ומעט דהויים כאמצעי הסוואה מיימי ובעל זנב ארוך וכפות רגליים בעלות קרומי שחייה. הקיימן הגמדי הוא בעל מעטה שריון המורכב מאוסטאודרמים המשובצים בעורו, ומכסים את רוב גופו.
קיימן קטן זה מצוי במימי הנהרות והאגמים באגן האמזונאס והאורינוקו שבבוליביה, ברזיל, קולומביה, אקוודור, גינאה הצרפתית, גיאנה, פרו, סורינאם וונצואלה ולעיתים מסתתר בין הצמחייה ביבשה. הוא צד מינים של דגים, דו-חיים, זוחלים אחרים, עופות ויונקים קטנים עד בינוניים להם הוא אורב מתחת למים. הטורף העיקרי של קיימן זה הוא היגואר.
קיימן זה תואר על ידי החוקר יוהאן גוטלוב שניידר ב-1801.
פרשנות המשנה
פרשנות המשנה הוא ענף ספרותי של פירושים שנכתבו כדי להבהיר ולהרחיב את דברי המשנה, שבדרך כלל סתומים ומתומצתים. בחלק מספרות פרשנות המשנה הובאו בתימצות המסקנות התלמודיות כדי לתת ללומד המשנה תמצית סופית ופסיקה הלכתית מהפרשנות התלמודית למשנה.
המשנה כמעט ולא נלמדה בימי הביניים כיחידה ספרותית בפני עצמה אלא תוך כדי לימוד התלמוד, ולכן לא נכתבו עליה פירושים רבים כפי שנכתבו לשאר הספרים היהודיים הקאנוניים. ניתן למצוא סיבות נוספות למיעוט הספרות הפרשנית: הבנת המשנה פשוטה יחסית, והיא כתובה בעברית ארץ ישראלית; התלמוד הבבלי הפך להיות הנושא המרכזי הנלמד, והבסיס הישיר לספרי הפוסקים (כגון הרי"ף, הרמב"ם ובעלי התוספות), ולכן עליו נכתבו רובם המכריע של הפירושים.
פרשנות המשנה בעת העתיקה
ככל הספרות הקאנונית היהודית, גם את המשנה החלו לפרש מיד עם חתימתה. אחד מתפקידיהם של האמוראים היה לפרש את המשנה, וחלק גדול מהתלמוד הבבלי והירושלמי מכיל את פרשנות האמוראים למשנה.
פרשנות המשנה בימי הביניים
בימי הביניים כמעט ולא עסקו בלימוד המשנה בפני עצמה ועיקר העיסוק ההלכתי היה בתלמודים, ולכן לא היה צורך לכתוב פירושים למשנה. הסדרים היחידים שנלמדו היו סדר זרעים וטהרות, שלא נכתב עליהם תלמוד. ולכן נכתבו מספר פירושים על סדרים אלו. הידועים שבהם הם: גם מהר"ם מרוטנבורג ותלמידו הרא"ש כתבו פירושים על סדרים אלו.
הרמב"ם, בשונה מיתר הפרשנים שכתבו באותה תקופה רק על הסדרים זרעים וטהרות מפאת חוסר התעניינות בעיסוק במשנה כעמודת בפני עצמה, כתב על כל ששת סדרי המשנה, מאחר שחזונו היה לתמצת את כל המשא-ומתן התלמודי, כדי להנגיש את כל התורה כולה לכל לומד, ולכן מתמקד פירושו בהבאת תמצית המסקנות העולות מהמשא ומתן התלמודי והבאת ההלכה הפסוקה. מטרתו בכתיבת הפירוש הייתה שהמשנה עם פירושו יהוו אלטרנטיבה ללומדי התלמוד. מטרה שהביאה אותו מאוחר יותר לכתיבת ספרו הגדול "משנה תורה".
פרשנות קלאסית
על פירוש רע"ב חובר הספר "תוספות יום טוב" על ידי רבי יום-טוב ליפמן הלר (1579 - 1654). החיבור נכתב כ"תוספת" לפירוש הרע"ב (בדומה ל"תוספות" על פירושו של רש"י לתלמוד) ונדפס בחיי המחבר. פירוש ארוך זה, או קיצורו ("עיקר תוספות יום טוב") נדפס ברוב מהדורות המשנה לצדו של פירוש הרע"ב. זהו פירוש רחב יותר מפירוש הרע"ב, ועוסק גם בקושיות ותירוצים על המשנה, וכן בקביעת הנוסח המדויק של המשנה. מטרת המחבר הייתה לתת ללומד המשנה את היכולת ללמוד את המשנה בצורה מעמיקה, שלא יצטרך להסתפק בלימוד השטחי. ובכך לחזק את תקנת רבו - המהר"ל מפראג שעודד להקים חבורות בכל קהילה יהודית שילמדו וישננו משניות.
כמו כן חוברו על המשנה פירושים נוספים, הנדפסים במהדורות הגדולות של המשנה. העיקריים שבהם הם:
פרשנות מודרנית
בתקופת ההשכלה והחזרה למקורות הקדומים, החלו חוקרי התלמוד להתעניין בנוסח המשנה ורצו לנתקה מפרשנות האמוראים והפרשנים הקלאסיים.
חיים נחמן ביאליק התחיל לכתוב פירוש למשנה כחלק מ"מפעל הכינוס" שיזם, אך הספיק לכתוב אותו רק על סדר זרעים (תל אביב, הוצאת דביר, 1932). את הפירוש השלים חנוך אלבק, ראה בהמשך.
הפסד
בחשבונאות, הפסד הוא מצב בו הפעילות העסקית של יחיד או תאגיד מביאה לכך שההוצאות גדולות מההכנסות, כך שהתוספת לערך של העסק היא שלילית (בניגוד לרווח, שבו התוספת לערך חיובית). הפסד ניתן לזיהוי בפרויקט מסוים, כחלק מבחינת הכדאיות של פרויקט זה. בדו"חות הכספיים של התאגיד מוצג ההפסד בדו"ח רווח והפסד. בדומה לרווח, כך גם ההפסד עשוי להופיע בשלבים שונים: הפסד גולמי, הפסד תפעולי וכדומה.
מס הכנסה על ההפסד
בישראל עוסקים בכך.
הזכות לקזז הפסדים מרווחי השנים הבאות יוצרת שווי כלכלי להפסד לצורכי מס של חברה. את ההפסד יכולה לנצל החברה עצמה, בהמשך פעילותה העסקית, וכן יכולה לנצל אותו חברה שתרכוש את החברה המפסידה (במגבלות הקבועות בדיני המיסים). עובדה זו עומדת בבסיס המוטיבציה לרכישת חברה עם הפסדים. מדובר בתכנון מס לגיטימי.