cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר
תחבורה
בשנת 2013 נפתחה תחנת רכבת קלה של מנצ'סטר מטרו-לינק בצמוד למתחם, ונקראת Etihad Campus tram stop. בזמן אירועים הקו מתוגבר. תחנת הרכבת הכבדה מנצ'סטר פיקדילי, שדרכה עוברות רכבות מלונדון, ברמינגהאם ואדינבורו, שוכנת במרחק חצי שעה של הליכה מהאצטדיון.
קונצרטים
מלבד משחקי עונת הכדורגל נערכים באצטדיון גם קונצרטים, והוא אחד ממתקני המופעים המוזיקליים הגדולים ביותר במדינה כיוון שתכולתו עבור הופעות היא 60,000 צופים. הקונצרט הראשון נערך על ידי הלהקה רד הוט צ'ילי פפרז ב-2004, ושנה אחת לאחר מכן הופיעה באצטדיון להקת אואזיס. לעיתים קרובות נערכים באצטדיון אירועי קיץ כגון תחרויות איגרוף. בשנת 2008 בוצעו בדשא מספר תיקונים בעקבות הופעה של בון ג'ובי. כתוצאה מהתיקונים הללו נאלץ המועדון לנהל את משחק סיבוב המוקדמות של גביע אופ"א ב-31 ביולי 2008 באצטדיון של בארנסלי. לאחר מכן הוכרז כי באצטדיון לא ייערכו קונצרטים נוספים, אולם אלו המשיכו להתקיים באצטדיון בסופו של דבר.
ביתמונה
ביתמונה הוא מיזם התנדבותי, בשיתוף החוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, העוסק בשחזור, שימור והצלה של חומרים חזותיים הקשורים לעברה של ארץ ישראל. תמונות מהפרויקט מוצגות מדי שבוע בפורטל האינטרנט ynet.
המעבדה של ביתמונה, בבעלות נדב מן, נמצאת בקיבוץ מרחביה. המעבדה עוסקת בהצלה ושחזור ממוחשב של תמונות, מסמכים ומפות שנשכחו או התגלו אצל אנשים פרטיים וארכיונים שונים, בכללן עדויות היסטוריות נדירות שהיו בחלקן על סף ההכחדה או הרס. החומרים נסרקים, משוחזרים, נשמרים על תקליטורים ומשמשים לצורכי לימוד ומחקר, הקמת אלבומים, תערוכות, מצגות או הדפסות בודדות ושימור.
מסכתות קטנות
מסכתות קטנות הן קבוצת חיבורים הערוכים בסגנון המשנה. הן נחשבות בדרך כלל כברייתות (כלומר, ספרות ששייכת לתקופת התנאים), אולם חלקן נכתבו בתקופות מאוחרות יותר. המסכתות הקטנות נבדלות מן המשנה והתוספתא בכך שחלק מהן מאוחרות - מאות שישית עד שמינית, ובכך שבניגוד לתוספתא - רובן אינן ערוכות לפי סדר המסכתות במשנה.
על המסכתות הקטנות לא נכתבו הרבה פירושים. הרב חיים קניבסקי כתב ביאור על כמחצית מהן.
יעל (ילי) נתיב
יעל (ילי) נתיב (נולדה ב-24 בספטמבר 1958) היא חוקרת מחול וחינוך למחול. משנת 2017 היא מכהנת כיו"ר עמותת הכוריאוגרפים בישראל.
ביוגרפיה
יעל (ילי) נתיב (לשעבר פלדמן) נולדה וגדלה בשכונת רחביה, ירושלים. היא נולדה ביום כיפור י' בתשרי תשי"ט, בבית החולים משגב לדך לאתי (אסתר) הורן (אז פלדמן, לבית פרנקו) ואיתן פלדמן. מגיל 7 חיה עם אמה ובן זוגה גד הורן בנו של רפאל (רודולף) הורן ממייסדי "טבע". סבה מצד אמה הוא אברהם פרנקו שימש כמזכיר העיר ירושלים בזמן הבריטים. סבה מצד אביה הוא זאב פלדמן, שהיה מפקד ההגנה בירושלים והמפקח הראשון על החינוך הגופני במשרד החינוך. בת זוגו אסתר (אסתיליין) פלדמן הייתה מורה לחינוך גופני בבית הספר היסודי גימנסיה רחביה שנים רבות ומורה להתעמלות לנשים. כילדה, הייתה יעל נוכחת בשיעורי ההתעמלות שנתנה סבתה אסתיליין לנשים בסטודיו שהיה תחת לביתה ברחוב בלפור בירושלים, וכך נחשפה לשיעורי ההתעמלות. ביוזמתה החלה לרקוד בהיותה בגיל שש בקונסרבטוריון למוזיקה ומחול ע"ש רובין (אז רח' סמולנסקי). למדה בהדרכתה של חסיה לוי-אגרון. מורותיה למחול בבית הספר ובקונסרבטוריון היו תמרה מיילניק ובתיה כהן.
בשנת 1978 למדה במחזור הראשון בסמינר הקיבוצים בתל אביב לימודי הוראת תנועה ומחול, בהנהלתה של דר' נעמי בהט-רצון במכון לתנועה וחינוך גופני. בין מוריה היו תרצה שפנאוף-מני, יהודה לבנה, רחלי נול-כהנא ותרצה ספיר אצלן למדה תנועה על בסיס כתב המחול אשכול-וכמן, ונעמי בהט-רצון וצופיה נהרין אצלן למדה קומפוזיציה וכוריאוגרפיה.
עוד בטרם סיימה את לימודיה ב-1981 החלה ללמד מחול מודרני ויצירה בסטודיו למחול של חסיה לוי-אגרון.
בשנים הבאות לימדה מחול בבתי ספר, ובסטודיואים למחול. בשנת 1983 החלה ללמד במכינה למסלול לתנועה ומחול שנפתחה בסמינר הקיבוצים ובמקומות אחרים. בין השנים 1997–2019 לימדה במגמת המחול בתיכון מוסינזון בהוד השרון.
בשנת 1985 הקימה בשותפות עם עדי חן דגני את קבוצת המחול העצמאית "המימד הרביעי". קבוצת המחול התפרקה עם נסיעתה של נתיב לאירופה לתקופה של ארבע שנים.
ב-1987 בזמן שהותה עם משפחתה בבריסל, בלגיה סיימה תואר ראשון במחול באוניברסיטת סורבון בפריז. בין מוריה היו סוזן הולצר (Suzon Holzer) ופול בורסייה (Paul Bourcier).
בשנת 1992 נרשמה ללימודי תואר שני באוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו. שמשה כעוזרת הוראה לפרופ' סוזן וויפ (Susan Whipp) עימה עבדה מספר שנים כמנהלת חזרות במסגרת להקת מחול אמבאז'י (Embaje Dance Company), עבורה גם יצרה עבודת מחול. עם סיום לימודיה החלה ללמד באוניברסיטה במסלול לקביעות מחול מודרני, תנועה ויצירה.
את לימודי הדוקטורט עשתה במגמה לסוציולוגיה של החינוך בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחייתן של פרופ' עדנה לומסקי-פדר ופרופ' תמר אלאור.
קריירה מקצועית
יעל היא מרצה במכללה האקדמית לחברה ואמנויות ASA.
לימדה במגמה לסוציולוגיה של החינוך בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית.
לימדה בתוכנית לאמנות בקהילה במכללת שנקר.
מרצה במכללת לוינסקי.
בשנת 2015 חברה בצוות השופטים של פרסי אמנויות ומדעים
מרצה בבית הספר לחברה ואמנויות במכללה האקדמית אונו.
פעילותה המקצועית מתרכזת בעיקר במחקר הוראה ופעילות ציבורית בוועדות מקצועיות של משרד החינוך, משרד התרבות והספורט ומשרד החוץ בנושאי מחול וחינוך למחול. תחומי ההוראה והכתיבה שלה נוגעים בחינוך לאמנויות, סוציולוגיה של הגוף, המופע, המחול והאמנויות; חברה ישראלית ותרבות; וחינוך למחול. יעל מרצה וכותבת בקביעות על מחול ומחול בישראל בהיבטים חברתיים ופוליטיים במסגרות ופורומים מגוונים בארץ ובחו"ל
"המימד הרביעי"
יעל הקימה את קבוצת המחול העצמאית "המימד הרביעי" בשותפות, במסגרתה אף יצרה ורקדה. הקבוצה הופיעה עם המחול בתיאטרון החאן הירושלמי, במוזיאון תל אביב לאמנות, באמפיתיאטרון וואהל שבפארק הירקון וביישובים אחרים ברחבי הארץ. התכנית כללה 6 יצירות:
פרסומים
נתיב, יעל (ילי). ואופיר, הודל. (2016) "סדקים של חירות": גוף, מגדר ואידאולוגיה בחינוך לריקוד בישראל – שתי אתנוגרפיות", תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד.
מדה אל-כרמל
מדה אל-כרמל - מרכז ערבי למחקר חברתי יישומי (בערבית: مدى الكرمل) היא עמותה שהוקמה בשנת 2000 ועוסקת במחקר ומדיניות לגבי ערביי ישראל והפלסטינים.
אודות
המרכז נוסד על ידי פרופסור נדים רוחאנא בשנת 2000 בעיר חיפה. בשנת 2007 יזם את צוות החשיבה שכתב את הצהרת חיפה, העוסק בחזון ערבי ישראל. מדיניות המכון נקבעת באספה שנתית, בה נבחרים גם חברי הוועד המנהל. בין החברים באספה נכללים: סמי אבו שחאדה, ח'אלד אבו עסבה, חנא אבו חנא, קייס פירו, הונידה ע'אנם, מוחמד חאג'-יחיא, מוסטפא כבהא, מוחמד מיעארי, אחמד נאטור, נדים רוחאנא, נדירה שלהוב-קיבורקיאן, מחמוד יזבק וג'ורג' קנאזע.
הארגון מגדיר עצמו כ"מייצר ומספק מידע, מחקר ביקורתי, ופרספקטיבות מגוונת על האספקטים החברתיים והפוליטיים של החיים וההיסטוריה של הפלסטינים, עם התמקדות מיוחדת על הפלסטינים בגבולות 48' של ישראל. מדה מקדם גם מחקר ביקורתי על החברה והפוליטיקה הישראלית, במטרה לחזק את ההבנה של הזרמים שבו, במיוחד בקשר לפלסטינים ולפלסטין". המכון מוציא לאור שני כתבי עת. הראשון הוא ג'דל ("דיון" בערבית), העוסק במגוון סוגיות הקשורות לערביי ישראל והשני הוא כתב העת האלקטרוני Political Monitoring Report, העוקב אחרי התפתחויות פוליטיות במדיניות ישראל לגבי אזרחי ישראל הערבים. לפי המרכז, הוא "מתמקד בצרכים החברתיים, החינוכיים והכלכליים של הפלסטינים בישראל, בזהותם הלאומית ובאזרחותם הדמוקרטית. כמו כן עוסק המרכז בנושאים רחבים הקשורים לזהות, לאזרחות ולדמוקרטיה במדינות רב-לאומיות".
מנכ"ל הארגון הוא נדים רוחאנא
הצהרת חיפה
הצהרת חיפה (2007) שחוברה בחסות מדה אל-כרמל, מאשימה את ישראל בהפעלת מדיניות דיכוי ורדיפה החורגת אף מזו שהפעיל משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, תוך ביצוע פשעי מלחמה נגד הפלסטינים, קוראת לשוויון על בסיס ההכרה בנרטיב הפלסטיני. מגדירה את הזהות הערבית-ישראלית כמעוותת וקוראת לכל ערביי ישראל לאשש את דבקותם בעם הפלסטיני ובאומה הערבית.
מימון
לפי אתר האינטרנט של הארגון, התורמים כוללים את "האגודה לזכויות נשים בפיתוח", CORDAID, קרן פורד, קרן הגליל, הקרן הגלובלית לנשים, הקרן הים תיכונית לנשים, המכון לחברה פתוחה, SEPHIS ואגודת הרווחה. בשנים 2010-2008 אישרה הקרן החדשה לישראל מענקים בסך 450 אלף דולר לארגון. בשנת 2013 עמדה עלות פעילות הארגון על כ-1.6 מיליון שקל.
הארגון קיבל מימון ממשלתי קנדי על סך 927 אלף דולר קנדי, דרך מכון המחקר לפיתוח בינלאומי (IDRC) לפרויקטים בני שלוש שנים (2006, 2008, 2009). המימון נועד למחקרים על מעמדן של הנשים בחברה הערבית בישראל, וכן השתתפותכם הנמוכה של ערביי ישראל בפוליטיקה. במרץ 2010 הפסיק המכון הקנדי את תמיכתו בעמותה, מה שגרם להפסד של 40% מהכנסותיה.
מדה אל-כרמל הגיש תביעה נגד הממשלה, בה טען שהתקיים נגד הארגון "קמפיין של NGO Monitor הירושלמי".
הלל שוקן
הלל שוקן (נולד ב-1947) הוא אדריכל ישראלי ופרופסור באוניברסיטת תל אביב, שם שימש כראש בית-הספר לאדריכלות ע"ש עזריאלי בין השנים 2004 ל-2008. הוא בנו של גרשום שוקן, שהיה עורך "הארץ", ואח של עמוס שוקן ושל רחלי אדלמן.
ביוגרפיה
בשנת 1972 סיים תואר B.Sc.Eng בהנדסת תעשייה וניהול בטכניון ואחר כך למד בבצלאל. בשנת 1976 סיים לימודי ארכיטקטורה ב-Architectural Association School of Architecture בלונדון. בשנת 1978 הקים משרד אדריכלים. בין השנים 1982 ל-1987 שימש כאדריכל הראשי של הקרן לירושלים.
הוא לימד בבצלאל ובטכניון. בשנת 1994, החל לשמש כמרצה בכיר בבית-הספר לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב, עם היווסדו, ובשנת 2004 מונה כראש בית הספר.
מבחינת עמדותיו מזוהה שוקן עם מחנה השמאל בישראל. הוא תומך בפינוי כל ההתנחלויות, בהדגשת דמותה הדמוקרטית והליברלית של המדינה ובהפרדת הדת מהמדינה.
נשוי לאפרת, אדריכלית העובדת עמו, ואב לארבעה. מתגורר בתל אביב.
מיילס קיין
מיילס פיטר קיין (באנגלית: Miles Peter Kane; נולד ב-17 במרץ 1986 באנגליה) הוא מוזיקאי אנגלי, סולן משותף בלהקת "לאסט שאדו פאפטס" (Last Shadow Puppets). לשעבר חבר בלהקת "הרסקלס" (The Rascals), לפני שהלהקה הכריזה על התפרקותה באוגוסט 2009.
כיום קיין עוסק בקריירת סולו וממשיך לקחת חלק בלהקתו "לאסט שאדו פאפטס" ביחד עם סולן הארקטיק מאנקיז, אלכס טרנר. עד היום הוציא קיין שלושה אלבומי סולו: Colour of the Trao (אלבום הבכורה של קיין שיצא ב-9 במאי 2011), Don't Forget Who You Are (יצא ב-3 ביוני 2013) ואלבומו האחרון, coup De Grace (יצא ב-10 באוגוסט 2018, דרך חברת התקליטים וירג'ין אי.אם.איי רקורדס (Virgin EMI Records).
חייו האישיים
מיילס קיין נולד בעיירה בירקנהד שבמחוז מרזיסייד, היה ילד יחיד וגדל בעיקר בכפר מיאולס שבאזור. כילד, לפני שלמד לנגן גיטרה, קיין ניגן בסקסופון. בני הדודים של קיין ג'יימס ואיאן סקלי, שני החברים המייסדים של להקת "קורל" (The Coral), גם כן היו השפעה גדולה על הטעם המוזיקלי של קיין בהתבגרותו. כיום קיין ידוע כאוהד הקבוצה ליברפול ובנוסף ידוע בקשרים טובים עם שחקן הכדורגל של אברטון, לייטון ביינס.
דה ליטל פליימס (The Little Flames)
בגיל 18, קיין הצטרף ללהקת "דה ליטל פליימס" כגיטריסט יחד עם אווה פיטרסן (סולנית ווקאלית), גרג מיגהול (תופים), ג'ו אדוארדס (בס) ומאט גרגורי (גיטרה) בדצמבר 2004. הלהקה חתמה בחברת דלטהסוניק רקורדס, אשר הושוו בין השאר לחבריהם לליילבל, להקת "דה קורל" (The Coral), וגם ללהקות בעלות פרופיל גבוה כמו הארקטיק מאנקיז. הם יצאו לסיבוב הופעות יחד עם הלהקות The Corals, The Zutons, The Dead 60s, והארקטיק מאנקיז. הלהקה התפרקה ב-2007 לפני שחרור אלבום הבכורה שלהם, שלבסוף השתחרר ב-2016.
הרסקלס (The Rascals)
קיין (קולות וגיטרה), ביחד עם גרג מיגהול (תופים) וג'ו אדוארדס (בס ולעיתים קולות רקע). קיין לקח חלק גדול בכתיבת השירים ללהקה. הלהקה, שחבריה הכירו אחד את השני מהילדות, המשיכו איפה שThe Little Flames עצרה וחתמו שוב,גם הם בחברת דלטהסוניק רקורדס, רק עם פחות חברי להקה הפעם.
בדצמבר 2007, הוציאו הרסקלס את המיני אלבום הראשון שלהם "Entitled Out of Dreams", רק שבעה חודשים לאחר שהתחברו כלהקה, האלבום לא נחל הצלחה רבה. אך במהרה הרסקלס נהפכו ליותר מצליחים, לאחר שיצאו לטור יחד עם הארקטיק מאנקיז ב-2007 וב-23 ביוני 2008 הוציאו הרסקלס את אלבום הבכורה שלהם, "Rascalize". ב-2009 הודיע קיין על עזיבת הלהקה על מנת שיוכל להתמקד בקריירת הסולו שלו.
The Last Shadow Puppets
ב-2016 יצא האלבום השני של הלהקה, Everything You've Come To Expect, ומיני-אלבום נוסף שהורכב מ-2 גרסאות שונות לשירים מהאלבום החדש ו-4 קאברים לשירים ישנים.
Don't Forget Who You Are
ב-13 במרץ 2013 פרסם קיין שהוא יוציא בקרוב אלבום נוסף, שני בקריירת הסולו שלו. ב-30 במרץ הוציא את הסינגל הראשון מהאלבום הנושא את שם האלבום, Don't Forget Who You Are. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי. השיר אף הופיע בפסקול המשחק פיפ"א 14.
Coup De Grace, Dr. Pepper's Jaded Hearts Club Band, ואלבום ההמשך
בספטמבר 2017, קיין שר בלהקת מחווה לביטלס בשם Dr. Pepper's Jaded Hearts Club Band. בין חברי הלהקה היו גם הזמר של להקת מיוז - מת'יו בלאמי, חבר להקת Nine Inch Nails - אילן רובין ומתופף להקת Zutons - שון פיין.
במרץ 2018, סיפר קיין לעיתון ה"Evening Standart" על אלבומו החדש שייקרא "Coup De Grace", אשר ייצא בקיץ 2018. הסינגל הראשון הנקרא 'Loaded' יצא באפריל 2018 וחודש לאחריו, יצא לאותו סינגל גם קליפ. ביוני 2018, קיין הכריז שהאלבום ישתחרר ב-10 באוגוסט 2018. חודשיים לאחר מכן, באוקטובר 2018 יצא קיין לסיבוב הופעות אירופאי. בין האומנים שהשתתפו באלבום ניתן למצוא את לנה דל ריי, זאק דוז ועוד.
בנובמבר 2019, ליווה קיין את ליאם גלאגר בסיבוב ההופעות שלו ברחבי הממלכה המאוחדת ואירלנד.
בספטמבר 2019, הכריז קיין שהתחיל להקליט ולעבוד על אלבום חדש והוא מקווה להשלים אותו עד חג המולד בשנה שלאחר מכן.
מייקל אונדאצ'י
פיליפ מייקל אוֹנְדַאצִ'י (באנגלית: Philip Michael Ondaatje; נולד ב-12 בספטמבר 1943) הוא משורר וסופר קנדי יליד סרי לנקה. נודע בזכות ספרו זוכה פרס מאן בוקר שגם עובד לסרט מצליח – "הפצוע האנגלי".
ביוגרפיה
אונדאצ'י נולד בקולומבו למשפחת בּוּרגרים, קבוצה אתנית של צאצאי מתיישבים אירופאים, רבים מהם הולנדים, שהתערבו במקומיים; שם משפחתו הוא היגוי מאונגלז של המקור ההולנדי, "אונדאטְשֵה". כשהיה בן שנתיים הוריו התגרשו ואמו עברה לאנגליה, שם ניהלה בית ספר. ב-1954 עבר לאנגליה להיות עם אמו, ולמד בדלוויץ' קולג'.
ב-1962 עבר לקנדה, שם התגורר אחיו הגדול כריסטופר. הוא השלים תואר ראשון באוניברסיטת טורונטו והחל לפרסם שירים. המשיך בלימודי תואר שני באוניברסיטת קווינס שבקינגסטון. החל לשמש עורך בהוצאה לאור Coach House Books. ספר השירה הראשון שלו, "המפלצות האנינות", יצא בהוצאה זו בשנת 1967 וזכה להצלחה. כעבור שנתיים הוציא ספר שירה נוסף, "הגבר בעל שבע הבהונות".
אונדאצ'י היה לדמות בולטת בנוף הספרותי של קנדה. הוא שימש כמבקר ספרות, עורך אנתולוגיות של ספרות ושירה, ומורה לכתיבה יוצרת באוניברסיטת יורק בטורונטו. בשנת 1992 זכה ספרו "הפצוע האנגלי" בפרס מאן בוקר, והעניק לו תהילת עולם.
רבים מספריו עוסקים בסיפורים האישיים מאחורי האירועים הגדולים בהיסטוריה. הדמויות הראשיות בספריו לרוב אפופות במסתורין והקוראים אינם יודעים עליהן פרטים רבים.
נשוי בשנית ואב לשניים.
חזקה
{{פירושונים| במשפטים בהלכה ובמשפט העברי
דגל סן פרנסיסקו
דגל העיר סן פרנסיסקו, כמו גם סמל העיר מייצגים את בנייתה המחודשת של העיר לאחר שריפות שנגרמו כתוצאה של רעידות אדמה. הדגל מתאר את עוף החול האגדי הנולד מחדש מן הלהבות ששורפות את העיר.
מתחת עוף החול מופיע המשפט בספרדית: שמשמעו:
היסטוריה
ב-8 בינואר 1900 נשא ראש עיריית סן פרנסיסקו, ג'יימס ד. פלאן (James D. Phelan) נאום בפני מועצת העיר (S.F. Board of Supervisors) בו הוא הציע לחברי המועצה לבחור דגל לעיר ועליו מוטו העיר (Oro en paz fierro en guerra). לדברי ראש העיר, סן פרנסיסקו היא החשובה בערי קליפורניה, ועליה לסמל את העקרונות של המדינה, ולהזכיר את הלוחמים מקליפורניה אשר לחמו במלחמת ארצות הברית–ספרד. הזהב, לדבריו, מסמל את עושרה של קליפורניה ואת השפע שלה, והברזל מסמל את עוצמת הלוחמים של קליפורניה במלחמה.
ראש העיר הכריז על תחרות לעיצוב הדגל העירוני, והפרס הראשון שהוצע היה 50 דולרים.
במרץ באותה שנה החלה הגשת העיצובים לדגל. בין העיצובים שהוגשו היו קביה, עכבר וקוף כדמות מרכזית בסמל, אולם ב-15 באפריל נבחר העיצוב של ג'ון מ. גאמבל (John M. Gamble), מבין 15 ההצעות שהוצעו. הצעה זו לא כללה את מעטפת הזהב המקיפה כיום את הדגל ולא כללה את המילים "סן פרנסיסקו".
ב-19 באפריל הוצג העיצוב הנבחר למועצת העיר, וב-20 באפריל נערך דיון בעיצוב.
הדגל עוצב לראשונה בתהלוכה העירונית לכבוד משטרת העיר שנערכה ב-1 במאי 1900.
הדגל המקורי של העיר הוחלף בשנת 1926 בשל בלאי שנגרם לו במהלך השנים. בדגל מחליף זה הופיעה לראשונה ציצת זהב.
רק ב-16 בדצמבר 1940 החליטה מועצת העיר על אימוץ הדגל באופן רשמי. דגל זה שאומץ כלל ציצת זהב, ובתיאור הדגל הרשמי נכתב כי הדגל "מוקף בזהב". בעקבות תיאור זה החלו חברות יצור הדגלים אמרסון (.The Emerson Flag Co) ופאראמונט (.The Paramount Flag Co) לייצר דגלים וסביבם פס מוזהב.
חברת פאראמונט הקפידה על העיצוב הרשמי, אולם חברת אמרסון הוסיפה עיטורים, צבעה את הלהבות בשלושה צבעים ושינתה את הגופנים לגופנים יותר מעוצבים. בשנת 1963 הכריז ראש העיר ג'ורג' כריסטופר כי הגרסה שיוצרה על ידי חברת פאראמונט היא עיצוב הרשמי של העיר, אולם שתי הגרסאות עדיין נמכרות.
חזקה (פרזומפציה)
חֲזָקָה (פרזומפציה) היא מונח משפטי לפיו יש להניח כנתון נכונותה של עובדה מסוימת, או קיומו של מצב עובדתי מסוים. ישנן חזקות הניתנות לסתירה, כך שניתן להוכיח שאינן נכונות. ישנן חזקות שאינן ניתנות לסתירה. חזקות אלו נקראות "חזקות חלוטות". כך, למשל, קובע הדין הישראלי כי החותם על דיווח למס הכנסה, חזקה עליו שהוא מודע לתכנו של המסמך עליו חתם, וחזקה זו אינה ניתנת לסתירה.
דוגמאות לחזקות ידועות מן המשפט:
לחזקות משפטיות, נזקקים כאמצעי הוכחה עקיפה, כשאין ראיות שיבססו במישרין את הטעון הוכחה. החזקה באה ללמד על התקיימות מושא ההוכחה בעקיפין מהתקיימות נתונים חיצוניים לו, שהם, כשלעצמם, טעונים הוכחה.
במבנה כל חזקה מצויים שני מרכיבים: האחד, המתבטא בנתונים, הוא המרכיב היסודי, שמתוך התקיימותו ותוכנו מסתברת, בבחינת מסקנה, התקיימות המרכיב השני, המהווה את מושא ההוכחה. הזיקה הראייתית של המרכיב השני למרכיב הראשון היא החזקה עצמה, הפרזומפציה.
סוגי חזקות משפטיות
מקובל להבחין בין שני סוגי "חזקות": "חזקות שבעובדה" - praesumptiones facti vel hominis; ו"חזקות שבדין" - praesumptiones legis.
חזקה שבעובדה
חזקה שבעובדה אינה אלא הוכחה נסיבתית רגילה, הסקת מסקנה עובדתית ממערכת נסיבות מסוימת. בהיעדר ראייה ישירה שתוביל למסקנה חד משמעית, יכולות החזקות שבעובדה להביא לזיכויו או לחפותו של נאשם. מספר החזקות שבעובדה אינו מוגבל, והן נוצרות בהליך הפסיקה ומחודשות מדי יום על ידי בתי המשפט בשבתם בדין.
חזקה ידועה שבעובדה היא "החזקה התכופה", המניחה כי מי שנמצא וברשותו רכוש גנוב בסמוך מבחינת הזמן והמקום לביצוע הגנבה הוא אכן הגנב.
עיקר פעולתה של החזקה שבעובדה היא העברת נטל ההוכחה מצד המאשים לצד הנאשם. אמנם, במשפט הפלילי תמיד נותר נטל ההוכחה על המאשים, אך מרגע שהוכחו יסודות החזקה שבעובדה, עובר על הנאשם הנטל לסתור את המסקנה המתבקשת ממנה. כך, למשל, קבע בית המשפט העליון בע"פ 4682/01 לוי ואח' נ. מדינת ישראל וערעור שכנגד, פ"ד נח (1) 304, כי ה"מסה הקריטית" של הפסיקה יצרה חזקה שבעובדה שמכשיר הלייזר המכונה ממל"ז הוא מכשיר אמין לבדיקת מהירות. מכיוון שכך אל לה למדינה להוכיח מחדש את אמינותו של המכשיר בכל משפט בו נדונה מדידה באמצעות המכשיר. די לה להוכיח שנעשה שימוש במכשיר בנסיבות מסוימות (מפעיל מיומן, תנאי דרך מסוימים, התחשבות בסטיית הדיוק), ואז תופעל החזקה שהמכשיר הוא אמין, חזקה אותה יהא על הנאשם לסתור ולא על המאשימה להוכיח.
חזקה שבעובדה תמיד ניתנת להפרכה ולעולם אינה חלוטה. השופט יכול להחליט מיזמתו שחזקה מסוימת שבעובדה אינה חלה, אם מחמת הסברי הנאשם או מחמת שיקול דעתו של השופט והגיונו האישי.
חזקה שבדין
חזקה מן החוק אינה תמיד אמצעי הוכחה, אלא פטור מהוכחה או מנטל הוכחה; שכן, בהתקיים המרכיב הראשון של החזקה, פטורים מהוכחת המרכיב השני או מן הנטל להוכיחו, כשהוא הוא, כאמור, מושא ההוכחה.
"חזקות שבדין" נחלקות לשני סוגי משנה: חזקות שבדין "חלוטות" וחזקות שבדין "יחסיות". ההבחנה ביניהם מצויה בלשון החוק.
חזקה שבדין חלוטה
אם לא צורפה בחוק שקבע את החזקה, גם רשות להפריכה, היא נמנית עם סוג המשנה הראשון, שהיא חזקה שנוצרה מן החוק ולמען החוק, חזקה שבדין חלוטה.
חזקה שבדין יחסית
ואולם, היה שבקובעו חזקה, קבע לה המחוקק גם סייג, המתבטא באפשרות לסותרה, החזקה היא אכן מן החוק, אך חזקה יחסית. הצד המעוניין בדבר רשאי להביא ראיות לסתור את הזיקה הראייתית המשוערת שבין שני מרכיבי החזקה, כדי להוכיח שהמציאות לאמיתה שוללת את "אמת" המחוקק; המחוקק, עצמו, בהקימו אפשרות זו, מגלה גם את האינטרס להעמיד במבחן המציאות את השערתו. היה ואותו צד לא השתמש באפשרות זו, ואין בראיות המצויות לפני הרשות המופקדת על חריצת הדין כדי להטות את מאזן ההסתברויות לטובת הפרכת החזקה, הופכת החזקה לסופית; השתמש הצד באפשרות האמורה, תידרשנה ראיות לפחות בעלות אותו משקל הוכחתי לשם סתירת החזקה; שיקולי המחוקק, שלא הופרכו, גוברים.
אשר לחזקות שבדין יחסיות, שהחוק משווה להם משקל ראיתי סופי בכוח בהיעדר הפרכה, נטל ההפרכה מוטל על הנאשם; בנטל זה כרוכה החובה להוכיח שהפרזומפציה של המחוקק אינה עומדת במבחן המציאות למרות היותה מעוגנת בחוק. ככל נטל הוכחה שמוטל על הנאשם, אמנם אין ההוכחה צריכה להסיר כל ספק בדבר מושאה, אך גם אין די ביצירת ספק סביר בלבד.
אשר לדיות הראיות שיש בה כדי לסתור את חזקת המחוקק, היא צריכה לעמוד במבחן מאזן ההסתברויות לצד הפרכת החזקה. זאת להבדיל מדיות ספק בלבד. בדבר תקפותה של חזקה שבעובדה כדי להפריך אותה.
אמיל לודוויג
אמיל לודוויג (לפעמים נכתב עמיל, בגרמנית: Emil Ludwig; 25 בינואר 1881 – 17 בספטמבר 1948) היה סופר יהודי-גרמני, שהתפרסם בביוגרפיות שכתב.
חזקה (פרזומפציה)
חזקה שבדין יחסית
דוגמה: בהגדרתו של "תושב ישראל" בפקודת מס הכנסה נקבע:
אמיל לודוויג
ביוגרפיה
אמיל לודוויג (במקור נקרא אמיל כהן (Emil Cohn) נולד בברסלאו שבגרמניה (כיום בפולין). לודוויג למד משפטים אבל בחר בקריירה של כתיבה. בתחילה כתב מחזות ונובלות אבל עבד גם כעיתונאי. ב-1906 עבר לשווייץ אבל בזמן מלחמת העולם הראשונה עבד ככתב זר עבור העיתון ברלינר טאגבלאט (Berliner Tageblatt) בווינה ואיסטנבול. ב-1932 קיבל אזרחות שווייצרית וב-1940 היגר לארצות הברית.
בסוף מלחמת העולם השנייה הוא נסע לגרמניה כעיתונאי והודות לו נמצאו ארונותיהם של גתה ושילר שנעלמו מוויימאר ב-1943/44. הוא חזר לשווייץ לאחר המלחמה ונפטר ב-1948 במושה (Moscia) ליד אסקונה.
בשנות ה-20 הוא קיבל פרסום בינלאומי בשל הביוגרפיות הפופולריות שלו ששילבו עובדות היסטוריות וסיפורת עם ניתוח פסיכולוגי. אחרי שהביוגרפיה של גתה יצאה לאור ב-1920 הוא כתב כמה ביוגרפיות דומות, כולל אחת על ביסמרק (1922–1924) ואחרת על ישו (1928). משום שהביוגרפיות שלו היו פופולריות מחוץ לגרמניה ותורגמו לשפות רבות היה לודוויג אחד מהמהגרים בני המזל שהייתה להם הכנסה בזמן שהתגורר בארצות הברית.
לודוויג ראיין את בניטו מוסוליני וב-1 בדצמבר 1929 את מוסטפא כמאל אטאטורק. הריאיון שלו עם מייסדה ומקימה של הרפובליקה של טורקיה התפרסם ב-"Wiener Freie Presse" במרץ 1930 ועסק בנושאי דת ומוזיקה. הוא ראיין גם את יוסיף סטלין במוסקבה ב-13 בדצמבר 1931. קטע מריאיון זה כלול בספרו של סטלין "לנין". לודוויג מתאר את הריאיון הזה בביוגרפיה שלו על סטלין. מה שהושמט במקור על ידי סטלין עצמו פורסם בתרגום לאנגלית של הריאיון על ידי גרובר פר (Grover Furr), פרופסור מאוניברסיטת מונקלר.
הריאיון המורחב עם טומאש מסריק, מייסדה ונשיאה הראשון של צ'כוסלובקיה, הופיע ב-1936.
ספריו נשרפו ב-1933 על ידי הנאצים. אחד מספריו הידועים היה ספרו "רצח בדאבוס" על ההתנקשות בחייו של וילהלם גוסטלוף מייסד התנועה הנאצית בשווייץ על ידי דוד פרנקפורטר. לודוויג העריץ את פרנקפורטר וראה בו דוד המכה את גוליית. גבלס החשיב את ספרו זה כמסוכן במיוחד והזכיר אותו ביומנו ב-6 בנובמבר 1936.
תרגום נאופיטי
תרגום נאופיטי (או ניאופטי), המכונה גם תרגום ירושלמי השלם, הוא תרגום ארמי-ארץ ישראלי לתורה. העותק הקיים מורכב מ-450 דפים הכוללים את כל התורה, עם מספר פסוקים פגומים בלבד.התרגום נמצא במנזר למומרים (ומכאן שמו: "נאופיטי", בלטינית: חדש, מתחיל; בשם זה כינו את המומרים) בספרד. הוא חובר, ככל הנראה, בין המאות ה־1 וה־2 לספירה, וב־1956 יצא לאור בידי דיאז מאצו.
התרגום הנאופיטי אינו תרגום מילולי, והוא משמש כמקטע פרשני-מדרשי. לעתים קרובות הוא רחב יותר מתרגום אונקלוס, אך פחות מהתרגום המיוחס ליונתן.
כתב היד
תרגום ניאופיטי קיים בעותק אחד בלבד השמור בספריית הוותיקן. בקולופון של כתב היד נאמר כי הוא נכתב בשנת "הנהדר" (רס"ד, או 1504) ברומא.
בגליון כתב היד נכתב כי בשנת 1587 נתן אנדריאה דה מונטה את התרגום נאופיטי לחברו אוגו בונקומפאגני, שכמוהו היה מומר. דה מונטה צינזר אותו על ידי מחיקת רוב ההתייחסויות לעבודת אלילים בזמן שכתב היד היה ברשותו. בשנת 1602 העניק בונקאמפני את "פריט 1" יחד עם תרגום מקוטע למכללת הנאופיטים, שהעניק את שמו של התרגום. התרגום נשמר במכללה עד לסגירתו ב-1886, אז ספריית הוותיקן קנתה אותו יחד עם כתבי יד אחרים.
בעת קניית התרגום על ידי הוותיקן הוא קוטלג בטעות ככתב יד של תרגום אונקלוס, ורק ב-1949 פרופסור חוסה מריה מילאס ואליקרוסה ואלחנדרו דיאז מאצ'ו הבחינו שהוא שונה באופן משמעותי מתרגום אונקלוס. התורגם פורסם בין השנים 1968-1979 ומאז נחשב לחשוב מבין התרגומים הארצישראליים, שכן הוא ללא ספק השלם ביותר מביניהם ואולי גם הקדום ביותר.
תיארוך
תאריך כתיבת התרגום עצמו אינה ידועה בוודאות.
דיז מאצ'ו טען כי התרגום הנאופיטי שייך למאה הראשונה לספירה, בהתבסס על המצאותם של תרגומיים לא הלכתיים, מונחים גיאוגרפיים והיסטוריים מוקדמים, מקבילות לברית החדשה, מילים יוונית ולטינית וקצת נוסחאות השונות מנוסח המסורה. מרטין מקנמרה טוען שמקורו של ניאופיטי במאה הרביעית לספירה.
שימוש
על פי טענת הרב מנחם מנדל כשר, מרבית הראשונים שציטטו תרגום ירושלמי התכוונו לתרגום זה. בהם הוא מונה את בעל הערוך, אליהו בחור בספרו המתורגמן, ואת ר' שמואל מסנות בספר בראשית זוטא.
לינה מדינה
לינה מדינה (Lina Vanessa Medina Vásquez ; נולדה ב-27 בספטמבר 1933) היא פרואנית שילדה בגיל חמש שנים, שבעה חודשים ו-17 ימים ובכך הייתה ליולדת הצעירה ביותר הידועה בהיסטוריה.
הילדה התחילה לקבל את המחזור החודשי בגיל שמונה חודשים. היו לה שחלות של אישה בוגרת, כנראה כתוצאה ממחלה הורמונלית. בגיל ארבע היו לה שדיים מפותחים ושער ערווה.
בתחילה, הואשם אביה בכך שהוא אבי התינוק ונכלא בעוון גילוי עריות; הוא שוחרר לאחר מכן מחוסר ראיות. זהות אבי התינוק אינה ידועה. הבן, חררדו (נקרא על שם הרופא שלה), שקל בלידה 2.7 קילוגרם. בשנות ילדותו המוקדמות גדל הילד באשליה שמדינה היא אחותו, אך בגיל 10 נודע לו שהיא למעשה אמו. הוא גדל והיה בריא, ומת ב-1979 בגיל 40 כתוצאה ממחלה שפוגעת במח העצם. אין קשר מוכח בין מחלתו לבין הגיל הצעיר של אמו כשילדה אותו.
עונת 1992/1993 בגביע האירופי
עונת 1992/1993 בגביע האירופי הייתה העונה ה-27 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה העונה השנייה במתכונת החדשה.
המשחק הראשון התקיים ב-18 בספטמבר 1992 ומשחק הגמר התקיים ב-16 במרץ 1993. בתחרות השתתפו 41 קבוצות.
במשחק הגמר של התחרות גברה אריס סלוניקי על אפס פלזן בתוצאה 48:50, וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ. לשלב המוקדמות השלישי הצטרפו 8 קבוצות שנשרו בשלב 1/16 של הליגה האירופית של פיב"א. לקבוצות המנצחות של השלב השלישי הצטרפה סלובודנה דלמציה. 12 קבוצות אלו אורגנו בשני בתים. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת עד שני ניצחונות והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
שלב הבתים
בית א' בית ב'
בקוגן
בקוגן (ביפנית: 爆丸バトルブローラーズ) היא סדרת טלוויזיה מצוירת יפנית-קנדית. עלילתה עוסקת ביצורים הנקראים "בקוגן" ובבעליהם המתחרים זה בזה. על אף שבתחילתה לא הצליחה במיוחד ביפן, הסדרה נהייתה פופולרית בארצות הברית ובקנדה, מה שעודד יצירת המשך לסדרה.
בישראל הסדרה דובבה לעברית ב-2007 ושודרה בערוץ הילדים, וב-2018 עברה לערוץ ג'וניור.
בשנת 2019 עלתה בניקלודיאון אתחול לסדרה בשם "בקוגן: כוכב הקרב".
עונה ראשונה (לוחמי הבקוגן)
בת 53 פרקים.
בעונה הראשונה מסופר על דן וחבריו, שיום אחד יורדים קלפים מסתוריים מהשמים שמהם יוצאים בקוגנים. הם מתחילים לשחק אבל לא מבינים שהבקוגנים הם יצורים חיים. יום אחד, וסטרויה (ממלכת הבקוגנים) מתפרקת וששת החלקים (פיירוס, סבטרה, האוס, דארקוס, אקווס, ונטוס) נכנסים אחד אל השני. מפני שבקוגן בשם נאגה רצה לשאוב את כוחה של ליבת הדממה, ולבסוף מתמזג לתוכה ושואב אותה מה שמוביל למפלתו בסוף העונה. דן נכנס לממד פיירוס ורואה בקוגן פיירוס ובקוגן דארקוס נלחמים. אחר כך הוא חוזר עם הבקוגנים הנלחמים לכדור הארץ ומגלה שקיבל בקוגן חדש בשם דרגו והוא מגלה שדרגו יודע לדבר. בהמשך העונה מתגלה ילד חדש במקום הראשון בטבלת הבקוגן בשם מסקרייד, שמסתבר ששולח בקוגנים שהפסידו לממד האבדון. במהלך העונה לוחמי הבקוגן נלחמים נגד מסקרייד ולוחמים אחרים שעובדים בשבילו, כגון: חוליו, צ'אן לי, קלאוס, קומבה, ובילי (חבר של ג'ולי). באמצע העונה מסקרייד גורם להידראנויד להתפתח בקרב נגד כל חייליו. מסקרייד והידראנויד גוברים על דן ודרגו נשלח אל ממד האבדון יחד עם דן. מסקרייד נלחם נגד ג'ו ווייברן על מנת להשיג את ליבת הנצח. הם מגלים שמסקרייד הוא אליס. ואחרי הקרב מסביר ד"ר מייקל איך הוא היה גם האל ג'י וגם ד"ר מייקל ואיך גם אליס הפכה למסקרייד בגלל כוחות המינוס ששלטו במימד האבדון והתפרצותו בכדור הארץ ווסטרויה. אליס מקבלת במתנה ממסקרייד את אלפא הידרנויד שלו. הם נלחמים בנאגה, ודרגו הורג בטעות שלו וכוונה של וויבר אותה בכדי לקבל את הכח של ליבת הדממה וליבת הנצח בכדי שנאגה לא יהרס את העולם החדש שייווצר על מנת להתפתח לפיירוס אינפיניטי דרגונויד. דרגו מנצח וכל הבקוגנים חוזרים לוסטרויה החדשה, כשדרגו הוא הליבה המושלמת שלה.
עונה שנייה (וסטרויה החדשה)
בת 52 פרקים.
עונה רביעית
בת 46 פרקים.
עונה ראשונה: נאגה ותומכיו
נאגה לבן / נאגה סיילנס לבן (עונה 1) – בקוגן לבן שהשתלט על ליבת הדממה. מת בסוף העונה הראשונה כשדרגו לקח ממנו את הליבה. נאגה דממה לבן הוא אחד מהבקוגנים המושלמים
חשיבות הבקוגן המושלם
הבקוגן המושלם הוא בקוגן אשר התפתח לרמה מושלמת ואז גופו נהייה מושלם ורק הוא יכול להכיל בתוכו את הליבה המושלמת (ליבת הנצח שהוחזקה בתוך וייברן שלא התפתחה וכשהיא העבירה את הליבה לדרגו היא מתה וליבת הדממה שהוחזקה בידי נאגה שהתפתח) אלה הבקוגן המושלמים: פיירוס פיוז'ן דרגונויוד, התפתחותו ה-11 של דרגו (אם כי היה יכול באותה העת להחזיק בליבות אחרי ההתפתחות השלישית שלו), דארקוס אלפא הידרנויד, האוס סיינט נמוס, סבטרה מגמה וילדה דארקוס אינפיניטי הליוס, וייברן לבן ונאגה דממה לבן. חשיבותו היא להחזיק בכוחות חזקים כמו הליבה המושלמת כדי לשמור על וסטרויה החדשה.
צופן איב ודרגונויד בראשית ודראקונויד בראשית
את דרגונויד בראשית אפשר לקנות עם דרגונויד קולוסוס ואת דאראקנויד אפשר לקנות את הכדור של פנטום דאראק כי הם נראים אותו דבר אבל הכוח שונה.
בקוגן לבן
בקוגן לבן הוא בקוגן שבעת חילוקה של וסטרויה לשישה עולמות הם נישארו ללא כל כוח וחייהם קצרים משאר הבקוגן. ידוע על 3 בקוגנים לבנים: אלה וייברן, נאגה ופיורי.
בקוגן מלכודת
בקוגן מלכודת הם בקוגנים שמתו, וחזרו מחדש בצורות שונות חוץ מעיגול (אליפסה, משולש).
בקוגן מכני
בקוגנים מכנים הם בקוגנים שאבא של מירה וקית', קלי, יצר בשביל הווקסוס שרצו להשמיד את הבקוגנים החיים. כולם הושמדו במהלך העונה השנייה. הליוס, הבקוגן של ספקטרה / קית', הוא חצי אמיתי חצי מכני.
ציוד קרב
ציוד הקרב נוצר בידי אבירי הטירה והגנדלים למטרת שיפור יכולותיהם של הבקוגן. בעונה 4 ציוד קרב נקרא בקו ננו. הופיע לראשונה ב"בקוגן: וסטרויה החדשה".
חליפות קרב
חליפות הקרב נוצרו על ידי מירה וקית' בשביל לחזק את הבקוגנים.
ראבי מטונדו
ראבי מטונדו (באנגלית: Rabbi Matondo; נולד ב-12 ביולי 2000) הוא כדורגלן וולשי, המשחק בעמדת הקיצוני בגלאזגו ריינג'רס ובנבחרת ויילס.
קריירה
מטונדו נולד בליברפול שבאנגליה, אך עבר לדרום מזרח ויילס בילדותו. הוא גדל באזור טרמורפה בקארדיף. אביו דאדא שיחק כדורגל במולדתו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. שניים מאחיו, סדריק וג'פת, שיחקו גם הם כדורגל בנערותם.
מטונדו החל את הקריירה שלו כשחקן נוער בקארדיף סיטי. בשנת 2016 הוא עבר למנצ'סטר סיטי.
ב-30 בינואר 2019 חתם בשאלקה 04 מהבונדסליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שלושה ימים לאחר מכן, בהפסד 2–0 לבורוסיה מנשנגלדבך. ב-28 בספטמבר 2019 הוא הבקיע את שערו הראשון עבור שאלקה בניצחון 1–3 על ר.ב. לייפציג.
ב-7 בינואר 2021, חתם מטונדו בסטוק סיטי בהשאלה עד לתום העונה. הוא שיחק 11 פעמים, וכבש פעם אחת בתיקו 1–1 נגד נוטינגהאם פורסט ב-24 באפריל.
ב-9 באוגוסט 2021 הושאל לעונה אחת לסרקל ברוז'. ב-11 בספטמבר ערך הופעת בכורה בניצחון 2–4 על זולטה ורכם. ב-27 בנובמבר כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על מכלן.
קריירה בינלאומית
מונטדו זכאי היה לייצג את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ויילס או אנגליה. הוא ייצג את אנגליה בנבחרות עד גיל 15 לפני שהחליף והחל לייצג את ויילס בנבחרת עד גיל 17. הוא רשם 10 הופעות בנבחרת עד גיל 17. לאחר מכן שיחק שמונה משחקים בנבחרת עד גיל 21.
הוא ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בנבחרת הבוגרת של ויילס ב-20 בנובמבר 2018, בהפסד 0–1 לאלבניה.
בקוגן
מקטוגנים
המקטוגנים נוצרים מהתיאום בין הבקוגן שלהם לשותף האנושי שלהם, והם יכולים לשלוט בהם כל עוד יש ביניהם איזון. במקרה ואין איזון ביניהם, המקטוגנים נוצרים מכעס ואי איזון בלי כוונה ואי אפשר לשלוט בהם, והם יכולים להזדמן מהשמיים, כל פעם בקרב שהתיאום בין הלוחמים נחלש, אפילו ללא כוונה (בעונה 4 נראה "משחית מקטביוס", אשר נוצר מבקוגנים בלי שותף אנושי). יש שלושה סוגים של מקטוגנים: מקטוגן רגיל, מקטוגן טיטן (כמו מקטוגן אבל יותר ענקי ויותר חזק, והוא נוצר מהקשר בין השותף האנושי לבקוגן ולמקטוגן) ומשחיתי מקטוגנים (בעונה 4 נראה שילוב של כורדכון, סלייסרק, אקסוסטרייקר ומנדיבו שנקראו ביחד "משחית מקטביוס", והיה את משחית דרגונויד מעונה 4 חלק 1, של דן ודרגו, שלא היה שילוב של מקטוגנים, אשר היה המשחית היחידי שהיה ככה, שהיה גם התחליף למקטוגנים מעונה 4 חלק 2).
בקוגן כאוס
בקוגן כאוס הוא בקוגן שנוצר מהכאוס ונועד לכאוס. חלקם נוצרו על ידי מגמל להיות צבא הפלישה.
רכב תקיפה
כלי רכב חזקים ומהירים שנוצרו על ידי אנשי גנדליה למטרת חיזוק הבקוגנים.
בעז בנאי
בעז בנאי (נולד ב-18 ביולי 1977) הוא זמר-יוצר ישראלי.
בקוגן
בקוגן נגד מארוול
בקוגן יצרה 5 בקוגנים בהשראת מארוול: ספיידרמן, איירון מן, וולברין, הגולגולת האדומה וקפטן אמריקה.
בעז בנאי
ביוגרפיה
בנאי הוא בן לדפנה וגברי בנאי, ואחיו של אורי בנאי מצד אביו. בצה"ל שירת בתקליטייה של גלי צה"ל. כמו כן ערך כתבות וקליפים בערוץ הספורט.
בקוגן
המשחק
לסדרה יש משחק קלפים המורכב מקלפים מגנטיים ומכדורים שבתוכם מגנט.
בעז בנאי
ביוגרפיה
באמצע שנת 2007 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "תנופה", שזכה להצלחה יחסית ברדיו, ואחריו את "פריז בחורף". בינואר 2008 יצא אלבום הבכורה של בנאי, "אהבת איש הפח", בהפקת ערן ויץ ורפי פרסקי. לאחר צאת האלבום הוציא בנאי את הסינגל "כל השבוע מרגיש כמו שבת" שזכה להשמעות רבות ברדיו ולהצלחה במצעדי הפזמונים השונים. לאחר מכן הוציא את הסינגל "הופך למים". את רוב שירי האלבום כתב והלחין בנאי לבדו. בעיבודי השירים השתתפו אמנים רבים, ביניהם אביתר בנאי וגבע אלון.
בקוגן
המשחק
במשחק יש 2 סוגי של קלפים:
בעז בנאי
ביוגרפיה
בשנת 2010 הוציא בנאי את הסינגל "מרוב אהבה שותק", גרסת כיסוי לשירו של דודו יוסי בנאי, שהלחין מתי כספי, בהפקתם של דודו טסה וניר מימון. גרסתו של בעז בנאי זכתה להצלחה בתחנות הרדיו, והגיעה לראש מצעדי הפזמונים השונים.
בקוגן
המשחק
כדור צעצוע נפתח לדמות בקוגן בהצמדתו לקלף שער.
תת-סוגים של קלפים:
בעז בנאי
ביוגרפיה
ב-19 בספטמבר 2017 הוגש נגדו כתב אישום בגין אלימות כלפי בת זוגו לשעבר. ב-13 במרץ 2019 הורשע בנאי במסגרת הסדר טיעון, לאחר שהודה במיוחס לו.
המנון סלובקיה
ברק מעבר לטטרה (בסלובקית: Nad Tatrou sa blýska) הוא ההמנון הלאומי של סלובקיה. ההמנון מכיל את שני הבתים הראשונים של השיר, שנכתב בשנת 1844 על ידי המשורר הסלובקי ינקו מטושקה.
השיר נכתב בשנת 1844 כמילים אלטרנטיביות למנגינה של שיר העם הסלובקי "היא חפרה באר" (Kopala studienku). השיר הושר לראשונה במסגרת מצעד מחאה נגד השלטונות ההונגריים, בגלל פיטורי פרופסור לבלשנות אשר עסק בקודיפיקציה של השפה הסלובקית. בתקופת אביב העמים זכה השיר לפופולריות רבה, אך הוא הודפס לראשונה רק בשנת 1851. בשנת 1920 הוכלל הבית הראשון של השיר בהמנון של צ'כוסלובקיה לאחר בית אחד מתוך שיר אחר שכיום הוא המנון צ'כיה הנוכחי.
בשנת 1993, עם ההכרזה על עצמאות סלובקיה, פורק ההמנון הצ'כוסלובקי לשניים - הבית השני שלו היה להמנון סלובקיה, יחד עם בית נוסף (הבתים הראשון והשני של השיר הסלובקי המקורי), בעוד שלבית הראשון של ההמנון הצ'כוסלובקי צורף בית נוסף ואלה היו להמנון הצ'כי "היכן ביתי?".
פרייזר (מכונית)
פרייזר (באנגלית: Frazer, קרוי גם: Frazer Standard) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית קייזר-פרייזר (באנגלית: Kaiser-Frazer) אשר יוצרה בין השנים 1946–1951 בארצות הברית.
מחמוד יזבק
מחמוד יזבק (בערבית: محمود يزبك, תעתיק מדויק: מחמוד יַזְבַּכּ) (נולד ב-5 בדצמבר 1956) הוא היסטוריון ערבי-ישראלי המכהן כפרופסור בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. שימש בעבר כראש החוג, כיושב-ראש ארגון עדאלה וכנשיא האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם.
ביוגרפיה
יזבק שימש כדובר ועד המשפחות השכולות של הרוגי אירועי אוקטובר 2000 (אחיינו, ויסאם יזבק, נהרג בהם). הוא חבר הנהלת עדאלה משנת 2004 ובעבר שימש כיושב ראש הארגון.
מתגורר בנצרת. בתו, היבה יזבק, היא סוציולוגית והייתה חברת הכנסת מטעם מפלגת בל"ד.
פיליפ זימברדו
פיליפ זימברדו (בשם מלא באנגלית: Philip George Zimbardo; נולד ב-23 במרץ 1933 בניו יורק) הוא פסיכולוג אמריקאי. היה פרופסור באוניברסיטת סטנפורד משנת 1968, ולימד בעבר באוניברסיטת ייל, באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת ניו יורק.
קורות חייו
זימברדו נולד בניו יורק, בן למשפחת מהגרים מסיציליה. בשנת 1954 קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה מברוקלין קולג'. בשנת 1955 קיבל תואר שני בפסיכולוגיה ובשנת 1959 קיבל תואר שלישי בפסיכולוגיה, שניהם מאוניברסיטת ייל.
כיהן פעמיים כנשיא ארגון הפסיכולוגיה המערבי, ופעם אחת כנשיא אגודת הפסיכולוגים האמריקאית (2002), וכיו"ר מועצת נשיאי האגודה למדע הפסיכולוגיה, כהיום הוא משמש כיו"ר קרן הפסיכולוגיה המערבית ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.
זימברדו ביצע מחקרים בנושאים רבים, בהם פסיכולוגיה של פרספקטיבת הזמן, בושה, שיגעון, אלימות/רוע, פסיכולוגיה פוליטית, היפנוזה ועוד.
זכה על מחקריו בפרס קרן וצלב האוול. וקיבל מאת האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה את פרס ארנסט הילגרד למפעל חיים. כתב כ-50 ספרים, ובהם הספר פסיכולוגיה בחיים ( Psychology And Life) שתורגם לעברית בשם מבוא לפסיכולוגיה המשמש כבסיס לקורס מבוא לפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
מחקרו המוכר ביותר הוא ניסוי הכלא שבוצע על ידיו באוניברסיטת סטנפורד בשנת 1971.
אפקט לוציפר
אפקט לוציפר היא תאוריה פסיכולוגית התנהגותית, אשר פותחה על ידי פיליפ זימברדו. על פי תאוריה זו, אין זה נכון כי קיימים אנשים טובים או רעים, אלא כוחות סביבתיים הם המביאים אנשים טובים לבצע מעשי רוע.
התאוריה פורסמה על ידי זימברדו בשנת 2007 בספרו "אפקט לוציפר", שנכתב על סמך תוצאות מחקריו במשך למעלה מ-30 שנה, החל מניסוי הכלא באוניברסיטת סטנפורד וכלה בחקירתו את ההתעללות בכלא אבו גרייב.
ג'יימס מונרו (מזרחן)
ג'יימס מונרו (באנגלית: James T. Monroe) הוא פרופסור אמריטוס לספרות ערבית קלאסית וספרות השוואתית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי,
חייו
ג'יימס מונרו הוא בעל דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד. מחקריו של ג'יימס מונרו התמקדו בספרות ערבית קלאסית וספרות היספנית-ערבית. מונרו חרג במחקריו מן הגישה הפילולוגית הצרה שאפיינה בלשנים ערבים בני זמנו, הוא יצר בהם שילוב של דיסציפלינות שונות ותאוריות ממדעי החברה. כתב ספרים חשובים על המקאמות, ביניהם ספר על המקאמות של בדיע א-זמאן אל-המד'אני. וכתב מאמרים חשובים על שירת הזג'ל של אבן קוזמן. ב-1974 פרסם אנתולוגיה של שירה היספנית-ספרדית.
תאודור זלוציסטי
תאודור זְלוֹצִיסְטִי (בגרמנית: Theodor Zlocisti; 17 בפברואר 1874, מערב פרוסיה – 25 בדצמבר 1943, חיפה) היה רופא, סופר ומתרגם יהודי-גרמני, מראשוני הציונות.
מטען גחון
מטען גחון הוא מעין מוקש מאולתר, המופעל כנגד רכב קרבי משוריין וכלי רכב במטרה להשביתם ואף להשמידם.
תאודור זלוציסטי
תולדות חייו ופועלו
תאודור זלוציסטי נולד בשנת 1874 באחוזת בורחסטובה (Borchestowa) שבקרבת העיר דנציג, אז בקיסרות הגרמנית, לאביו זאב וולף, שהיה שוחט.
החל ללמוד רפואה באוניברסיטת ברלין, ושם היה שותף, לצדם של היינריך לווה, ארתור הנטקה, שמריהו לוין, ליאו מוצקין ומרטין בובר, להקמת אגודת הסטודנטים הציוניים בברלין "ישראל הצעיר" (בגרמנית: Jung Israel, "יונג ישראל"; 1892), שב-1895 שינתה את שמהּ ל"התאחדות הסטודנטים היהודים" (Vereinigung Jüdischer Studenten, ובראשי תיבות: V.j.St), כמשקל נגד ל"אגודת הסטודנטים הגרמניים" האנטישמית.
מטען גחון
עקרונות פעולה
השריון של כלי רכב משוריינים מאזן בין משקל ליכולת מיגון. ככל שהמיגון טוב יותר, הוא כבד יותר ודורש מנוע חזק יותר. ככל שהמיגון קל יותר, הוא מאפשר שימוש במנוע חלש יותר, או לחלופין, מספק כוח הינע רב יותר. דוגמה לאיזון כזה מהווה גחון כלי הרכב המשוריין שמספק, על פי רוב, הגנה משביעת רצון מפני מוקשים במשקל 7–15 קילוגרם. ההנחה היא שכלי הרכב פוגש בשדה הקרב מיקוש פזיר במשקל הנ"ל ועדיף לספק לו הינע חזק יותר מאשר הגנה טובה יותר.
כוחות המשתמשים במיקוש פזיר, לעומת זאת, מגבירים את הסיכוי לפגוע בכלי הרכב, ובתמורה גורמים לו נזק מועט בלבד. מוקש סטנדרטי מסוגל לפגוע באופן חלקי במערכת הזחלים שלו (למשל, לגרום לפריסת זחל או להרוס באגי) אך בדרך כלל לא חודר את גחון כלי הרכב ולא פוגע בצוות שלו.
תאודור זלוציסטי
תולדות חייו ופועלו
בשנת 1897, בעת לימודיו בברלין, נבחרו זלוציסטי ואשתו לצירים לקונגרס הציוני הראשון שנערך בבזל. אשתו של זלוציסטי, חולדה תומשבסקי, הייתה אחת הנשים היחידות מבין צירי הקונגרס.
פרוטוקול דיפי-הלמן
בקריפטוגרפיה, פרוטוקול דיפי־הלמן (Diffie-Hellman) הוא פרוטוקול שיתוף המפתח הראשון, שהוצע על ידי ויטפילד דיפי ומרטין הלמן ב־1976 כדי לפתור את בעיית הפצת המפתחות. הפרוטוקול מאפשר לשני משתתפים שלא נפגשו מעולם ואינם חולקים ביניהם סוד משותף כלשהו מראש, להעביר אחד לשני מעל גבי ערוץ פתוח (שאינו מאובטח) סוד כלשהו כך שאיש מלבדם אינו יודע מהו. הסוד יכול להיות, בהקשר של פרוטוקול תקשורת מאובטח, מפתח הצפנה.
מטען גחון
עקרונות פעולה
ברוב כלי הרכב המשוריינים (לרבות נגמ"שים וטנקים), גחון הכלי, המיועד לעמוד בפני מוקשים בגודל סטנדנרטי, מהווה נקודת תורפה עבור מטען חלול (ליינר) או מטען קלע מספיק כבד. מטען כזה יכול לחדור את המיגון, ליזום את חומרי הנפץ שבכלי ולגרום לפיצוץ חזק שמעיף את הכלי, מפרק אותו ו/או מצית אותו באש.
פרוטוקול דיפי-הלמן
פרוטוקול דיפי־הלמן מתמודד עם בעיית הפצת המפתחות על ידי פונקציה חד-כיוונית. בעזרת הפונקציה ניתן להכין מפתח שיחה ארעי (באנגלית: ephemeral key) שיהיה משותף גם לצד השני של השיחה, ולאחר מכן התקשורת יכולה להיות מוצפנת באמצעות מפתח זה עם צופן סימטרי לפי בחירה כמו AES. בגמר השימוש בו המפתח מושמד. אם כל המפתחות בפרוטוקול הם חד־פעמיים ולא חוזרים להשתמש בהם שוב, הרי שהפרוטוקול מספק סודיות מושלמת קדימה במובן שמרגע שהמפתח הושמד אין שום דרך לשחזר אותו, אפילו אם בעתיד תתגלה דרך יעילה לפצח את הפרוטוקול. [[קובץ:Diffie-hellman protocol.jpg|500px|ממוזער|שמאל|
תאודור זלוציסטי
תולדות חייו ופועלו
משנת 1900 עבד כרופא עיניים בברלין. במקביל, כתב בעיתוני יהדות גרמניה, 'די ולט' (גרמנית: "העולם") של תאודור הרצל ו-"Ost und West" (גרמנית: "מזרח ומערב") מייסודו של דייוויס טריטש.
מטען גחון
עקרונות פעולה
בניגוד למיקוש פזיר סטנדרטי, מטען הגחון דורש הכנה ממושכת ומדוקדקת. משקל המטען מחייב הרכבתו בשטח בו הוא מותקן, וההתקנה צריכה לאפשר יזימה אחידה של כל חלקיו, כדי ליצור פיצוץ אחיד וממוקד. הפעלת המטען דורשת משאבים מרובים בשלבי ההכנה, ההטמנה וההפעלה שלו ובכך מוותרת על יתרונות המיקוש הפזיר לטובת הסיכוי לגרום לנזק משמעותי לכלי רכב משוריינים במיוחד.
פרוטוקול דיפי-הלמן
]]
תאודור זלוציסטי
תולדות חייו ופועלו
בשנת 1912 היה בין יוזמי החלטה שקראה לכל חברי התנועה הציונית ליישם את רעיון העלייה לארץ ישראל באופן אישי, ובשנת 1913 הגיע לביקור בארץ ישראל. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כרופא באיסטנבול, סייע לפליטים יהודיים מארץ ישראל שהגיעו לטורקיה, ופעל אצל השלטונות הטורקים להקל על יהודי ארץ ישראל. בשנת 1921 עלה עם אשתו לארץ ישראל בעלייה השלישית, השתקע בעיר תל אביב ועבד בהּ כרופא. בנוסף, כיהן כחבר מועצת עיריית תל אביב והיה חבר בהנהלת העירייה.
פרוטוקול דיפי-הלמן
ביטחון הפרוטוקול מסתמך על הקושי שבפתרון בעיית דיפי־הלמן (להלן) הדומה לבעיית הלוגריתם הבדיד. הגרסה המתוארת מספקת הגנה על סודיות המפתח המשותף כנגד יריבים פסיביים המסוגלים לצותת לערוץ התקשורת בלבד. היא אינה מספקת הגנה מפני יריב אקטיבי המסוגל ליירט, לחסום או ל'הזריק' מסרים כרצונו. למעשה, הפרוטוקול אינו מספק מה שקרוי "אימות זהויות המשתתפים". הם יכולים להיות סמוכים ובטוחים כי מלבדם אין איש יודע מהו המפתח ששיתפו, אך אינם מקבלים כל ערובה לגבי זהות המשתתף האחר. מסיבה זו הפרוטוקול בגרסה הבסיסית פגיע במיוחד להתקפת אדם באמצע. גרסאות מתקדמות של הפרוטוקול כמו MQV נותנות מענה לבעיה זו.
תאודור זלוציסטי
תולדות חייו ופועלו
בשנת 1932 היה ממייסדי "התאחדות עולי גרמניה", כיהן כנשיאהּ הראשון עד 1935 לצד הרופא ד"ר ארנסט לוי (באופן רשמי נבחר זלוציסטי בינואר 1933 לנשיא יחיד, אך בפועל הוסיף לוי לעמוד עמו בראש ההתאחדות, ונשא בעיקר הנטל), ושימש עורך ביטאון ההתאחדות "MB-יקינתון".
פרוטוקול דיפי-הלמן
היסטוריה ורקע
פרוטוקול דיפי הלמן הוצג ב־1976 על ידי ויטפילד דיפי ומרטין הלמן במאמר "כיוונים חדשים בהצפנה"[*], המהווה ציון דרך בתולדות ההצפנה המודרנית. במאמר הציגו דיפי והלמן רעיון מהפכני לאותה עת - המפתח הפומבי. הם הראו איך אפשר לפתור את בעיית העברת מפתח הידועה מבלי שהמשתתפים ייאלצו להיפגש כלל. כמו כן הראו לראשונה כיצד ניתן ליישם חתימה דיגיטלית בעזרת מפתח פומבי. הרעיונות שהציגו הובילו לאחר מכן להמצאות נוספות בתחום זה, כמו RSA, צופן אל-גמאל, חתימת אל-גמאל וכן DSA. במרץ 2016 הודיעה ACM שדיפי והלמן הם חתני פרס טיורינג לשנת 2015 עבור עבודתם זו.
תאודור זלוציסטי
תולדות חייו ופועלו
זלוציסטי חיבר ספר על משה הס כסוציאליסט ציוני, הוציא לאור את כתביו, ותרגם את ספרו 'רומא וירושלים'. כן עסק בחקר יהדות מזרח אירופה ובספרות יידיש, ותרגם ספרים מיידיש לעברית ולגרמנית. בנוסף, חיבר מאמרים בנושאי רפואה, וב-1937 כתב את "קלימטולוגיה ופתולוגיה בארץ ישראל", ספר יסוד בתחום.
מטען גחון
עקרונות פעולה
מטעני גחון מוטמנים בדרך כלל כ-10 עד 100 ס"מ בתוך האדמה (בדרך כלל אדמה חולית או בוצית שקל לחפור בה) ומופעלים על ידי מנגנונים שונים כגון: פס דריכה, חוטי תיל ושידור אות מרחוק. הם יכולים להיות מופעלים באופן אוטומטי כאשר הכלי עולה עליהם או מרחוק, באופן ידני, על ידי המטמין.
תאודור זלוציסטי
תולדות חייו ופועלו
בערוב ימיו עבר זלוציסטי לחיפה, והתגורר בבית בשכונת אחוזה שתוכנן בידי האדריכלית לוטה כהן, מחלוצות האדריכלות בארץ ישראל.
תאודור זלוציסטי נפטר בשנת ב-1943, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
על שמו קרויים רחובות בתל אביב, בירושלים ובחיפה (רח' הרופא).
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
מטען גחון
עקרונות פעולה
על מנת שמטעני גחון מאולתרים יהיו יעילים, עליהם להכיל כמות רבה של חומר נפץ. מטעני גחון של יותר מ-80 קילוגרמים נחשבים גדולים מאוד וכאלה של 150 קילוגרמים נחשבים לענקיים. מטעני גחון מאולתרים במשקל של כ-100 קילוגרמים יכולים להשבית טנק מערכה כבד וממוגן היטב – אפילו כמו המרכבה הישראלי או האברהמס האמריקאי.
מטעני גחון באינתיפאדה השנייה
באינתיפאדה השנייה רוב מטעני הגחון הגדולים הוטמנו ברצועת עזה על ידי ועדות ההתנגדות העממיות – ארגון טרור פלסטיני שמורכב מאנשי פת"ח, חמאס, הג'יהאד האסלאמי וגדודי חללי אל-אקצא.
לצה"ל יש כלים המסוגלים לעמוד כנגד מטעני גחון בינוניים, כמו הפומ"ה, הנגמחון או הנקפדון. למרכבות אפשר להוסיף פלטת מיגון לגחון שמגדילה את עמידותן בפני מטעני גחון, אך מגבילה את הניידות שלהן.
דחפורים כבדים מדגם D9 שממוגנים בשריון כבד על ידי צה"ל הוכיחו עמידות למטעני הגחון האלה. במספר מקרים דווח שהופעלו מטעני גחון של 125 ק"ג ומעלה כנגד דחפורי די-9 אך לא גרמו כל נזק לדחפור ולצוותו, ובמלחמת לבנון השנייה שרד דחפור די-9 משוריין מטען גחון של חצי טון חומר נפץ. לכן, חיל ההנדסה הקרבית משתמש בדחפורי הדי-9 לניקוי זירות מטענים ולפילוס דרכים לטנקים בנתיבים שבהם יש חשש למטעני גחון.
מטעני גחון בעיראק ובאפגניסטן
מאז הפלישה האמריקנית לעיראק ב-2003 והפלישה לאפגניסטן ב-2001 משתמשים החמושים העיראקים, הטליבאן וכוחות איסלמיים אחרים, בשיטות שונות כנגד הכוחות האמריקאיים. טילי נ"ט ורימוני RPG נורים באופן קבוע אל עבר שיירות של הקואליציה ומטעני גחון מופעלים כנגד טנקים, נגמ"שים ורכבים קלים יותר. מטעני הגחון גרמו למספר הרב ביותר של נפגעים אמריקאיים בעיראק ובאפגניסטן.
הערות שוליים
Bomba caminera Fugas
פרוטוקול דיפי-הלמן
תיאור הפרוטוקול
הכנה חד־פעמית: להלן תיאור הפרוטוקול בשדה ראשוני. המשתתפים בפרוטוקול אליס ובוב מסכמים ביניהם באופן גלוי על מספר ראשוני p גדול כך שפתרון בעיית הלוגריתם הבדיד בחבורה הכפלית יהיה קשה. ויוצר g של (דוגמה בהמשך). אם p ראשוני לשדה יש \phi(p-1) יוצרים כאשר \phi היא פונקציית אוילר. בחירת יוצר יכולה להתבצע תוך דגימה אקראית והסיכויים גבוהים למצוא יוצר תוך מספר ניסיונות קצר. אליס בוחרת ערך אקראי סודי a כאשר 0<a<p-1 ומחשבת את אותו היא שולחת לבוב. באופן דומה בוב בוחר ערך אקראי סודי b כאשר 0<b<p-1 ומחשב את אותו הוא שולח לאליס. בהינתן a ו־B אליס מחשבת את המפתח המשותף וכן בוב באמצעות הערכים b ו־A, מחשב את. כעת הם משתפים ביניהם את המפתח הסודי \ K בצורה בטוחה.
אליס ובוב שידרו זה לזה את הערכים A=g^a ו־B=g^b (מודולו p) בהתאמה. המידע שהשיגה המצותתת איב שהאזינה למהלכי הפרוטוקול (כמתואר בתרשים), כולל את הערכים: g,p,A,B. כאשר הערכים a או b לא שודרו כלל. כדי לחשוף את המפתח המשותף עליה לחשב את. בעיה זו (חישוב g^{ab} מתוך g^a ו־ g^b מודולו p), נקראת בעיית דיפי־הלמן (להלן), אם הערכים נבחרו בקפידה, הדעה הרווחת היא שאין לה פתרון קל.
כמו כן, אם איב מסוגלת לחשב את a מתוך הערך g^a, היא יכולה לחשוף את ה'סוד' של אליס ובוב. חישוב a מתוך g^a נקרא בעיית הלוגריתם הבדיד ואף היא נחשבת לבעיה קשה. מי שיכול לפתור את בעיית הלוגריתם הבדיד באופן יעיל, בוודאי יכול לפתור גם את בעיית דיפי־הלמן באופן יעיל. ההפך אינו ידוע, טרם נמצאה הוכחה לכך שהיכולת לפתור את בעיית דיפי־הלמן שקולה ליכולת לפתור את בעיית הלוגריתם הבדיד.
מסרי הפרוטוקול:
פעולות הפרוטוקול:
כאמור כל הפעולות מבוצעות מודולו המספר הראשוני \ p. החישוב המודולרי הכרחי לצורך בטיחות הפרוטוקול כיוון שבלעדיו, אליס משדרת את השלם g^a, כאשר g ידוע לכל. במקרה הזה בעיית הלוגריתם הבדיד קלה מאוד לפתרון, מכיוון שמספר הספרות העשרוניות הדרושות לכתיבת g^a קרוב למספר הספרות של g כשהוא מוכפל בנעלם \ a. כדי למצוא את \ a די לחלק את מספרי הספרות זה בזה. מאידך חישוב \ a מתוך השארית לאחר חילוק \ g^a ב־\ p אינו קל.
דוגמה במספרים קטנים
לצורך הדגמה בלבד, נניח שהוסכם על המספר הראשוני p=1187 ויוצר g=429 של החבורה הכפלית. בחירת יוצר היא מלאכה קלה כפי שיוסבר להלן. מהלכי הפרוטוקול הם:
מציאת יוצר של החבורה הציקלית
בחירת יוצר קלה ביותר אם ידועים הגורמים הראשוניים של סדר החבורה במקרה של הדוגמה לעיל p-1=1186. היות ש־ כאשר 593 ראשוני. לפי תורת החבורות היוצר יכול להיות כל ערך המקיים:  עבור כל הגורמים r_i של p-1. כלומר 429^{2}=211 וכן מודולו 1186, על כן 429 יכול לשמש כיוצר (ההסתברות שמספר אקראי יצור את החבורה היא \phi(n)/ n (הפונקציה \phi(n) היא פונקציית אוילר). במקרה זה היות שהגורמים הם p-1=2q מזה נובע ש־, לכן ההסתברות שמספר מסוים הוא יוצר היא ).