cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחלת הירשפרונג
ניתוח בגישת pull through
כיום ניתן לבצע ניתוחים אלו גם בגישה לפרוסקופית, ולעיתים גם בגישה טרנסאנאלית לחלוטין המתבצעת רק מפי הטבעת, במהלכה מנויד הרקטום דרך פי הטבעת עד לאזור המעבר בו מתבצעת השקה בין חלק המעי הבריא לפי הטבעת עצמו.
ניתוח אצל מטופלים עם מקטע מעי ארוך א-גנגליוני
אצל חלק מן הילדים, המחלה מערבת חלק נרחב יותר מן המעי הגס. הירשפרונג ארוך מוגדר ככזה המערב את חלק המעי שמעבר למעי הגס הרוחבי (טרנסוורסלי), כאשר הוורסיה הנפוצה ביותר היא עירוב כל המעי הגס במחלה (total colonic agangliosis). מצבים כאלו דורשים כריתת כל המעי הגס וחיבור המעי הדק לפי הטבעת, ויש חשיבות מהותית לווידוא ביופסיה מדויקת מכל קטעי המעי הגס שנדגמו טרם ביצוע כריתה כה נרחבת. במקרים נדירים ביותר, קיים חסר של גנגליונים בכמעט כל המעי הגס והדק, מצב אשר אינו מאפשר ספיגה טובה של מזון ומחייב מתן תזונה דרך הווריד.
אנטרוקוליטיס הקשור למחלת הירשפרונג
תופעה זו (HAEC-Hirschprung associated enterocolitis) מאופיינת על ידי תפיחות בטנית, חום, שלשול וספסיס. בנתיחות שלאחר המוות ניתן לראות התהוות של crypt-abscess, כיסים במוקוזה המכסה את המעי ואפילו נמק לכל דופן המעי (נמק טראנס-מוראלי). כיום, HAEC מהווה אחת הסיבות העיקריות לתחלואה ותמותה אצל חולי הירשפרונג, ומגלם כמחצית ממקרי התמותה הקשורים למחלת הירשפרונג. למרות ההסברים השונים להתהוות אנטרוקוליטיס, המכניזם הביולוגי עדיין לא ברור.
לפי סקרים, ברגע שמתגלה HAEC אחוז התמותה ודאי.
איחור באבחנה של הירשפרונג אצל הילוד מעלה את הסיכון להיווצרות אנטרוקוליטיס, אשר נע בין 18% ועד 50% מהתינוקות הללו בשלב שלפני הניתוח. באופן פרדוקסלי, אצל תינוקות שאובחנו מאוחר יותר, הסיכוי לאנטרוקוליטיס ירד בהדרגה, ייתכן לאור יכולת ריפוי גבוהה יותר של המוקוזה, או לאור התייצגות פנוטיפית אחרת של המחלה. ישנם מספר גורמים התורמים לסיכון מוגבר לאנטרוקוליטיס: כך למשל, סיפור משפחתי של הירשפרונג, טריזומיה 21 (תסמונת דאון), מחלה המשתרעת לאורך חלק נרחב מהמעי הגס (LONG SEGMENT), ואפיזודות קודמות של אנטרוקוליטיס. על מנת לנסות ולמנוע אנטרוקוליטיס לפני ניתוח, ניתן לבצע שטיפות רקטליות יומיומיות או אפילו סטומה זמנית במקרים מיוחדים. קיימים רופאים הממליצים על פרוביוטיקה, אולם אין עדיין מחקרים שהעריכו את התרומה של פרוביוטיקה במניעת אירועים של אנטרוקוליטיס.
לאחר ביצוע ניתוח דפנטיבי וכריתת הסגמנט הא-גנגליוני, מרבית הכירורגים ממליצים על הרחבות אנאליות בתקופה שלאחר ההחלמה מן הניתוח, למשך מספר חודשים. כנ"ל לעניין שטיפות רקטליות אשר הוכחו במספר מקרים כמפחיתות את הסיכון לאנטרוקוליטיס. במקרים בהם מטופלים מתייצגים עם מספר אירועים של אנטרוקוליטיס לאחר הניתוח, יש חשיבות להערכה אנטומית על ידי כירורג הילדים: בין אם מדובר בהיצרות, פאוץ' מורחב לאחר ניתוח ע"ש דואהמל, היווצרות מקטע א-גנגליוני או סיבוב של הסגמנט שנותר. בירור זה מתבצע על ידי חוקן שיקוף, ובהמשך מתבצעת בדיקה אנאלית תחת הרדמה. למטופלים עם היצרות באזור ההשקה, מומלצת הרחבה, ובמידת הצורך חזרה על הניתוח (re-do pull through). במקרים בהם לא מודגמת היצרות, ניתן לשקול זריקות בוטוקס בין הספינקטרים עצמם.
אזור סחר חופשי
אזור סחר חופשי הוא אזור הפטור ממס, בדרך כלל כרוך בהסכם סחר בינלאומי שבו קבוצת מדינות מסכימה לבטל מכסים, הגבלות יבוא והעדפות אחרות על הסחורות והשירותים (או רובם) הנסחרים בין המדינות. הקמת אזור סחר חופשי הוא השלב השני באינטגרציה כלכלית. מדינות בוחרות בדרך זו של אינטגרציה כלכלית אם המבנה הכלכלי שלהן משלים זו את זו. אם מדובר במדינות בעלות כלכלות מתחרות, הן תבחרנה באיחוד מכסים.
תיאור
שלא כמו באיחוד מכסים, החברות באזור סחר חופשי אינן שותפות לתעריף מכס חיצוני משותף (מדיניות אחידה ביחסי המסחר עם מדינות שאינן חברות באזור הסחר החופשי) ולכל אחת מדיניות מכסים והגבלות יבוא עצמאית. כדי למנוע התחמקות מתשלום מיסים (על ידי יבוא למדינה חברה אחת ויצוא למדינה אחת בתוך אזור הסחר) המדינות שותפות במערכת של אישורים על ארץ המוצא של הסחורות, המכונה "כללי מוצא" (rules of origin), המפרטים את הדרישות למינימום של חומרים ועבודה מקומיים בכל סחורה העוברת בין המדינות. סחורות שאינן עומדות בכללים אלה, אינן זכאיות לטיפול המיוחד שלו זוכות בדרך כלל סחורות העוברות בין המדינות באזור הסחר החופשי.
היבטים משפטיים של אזורי סחר חופשי
אזור סחר חופשי, מעצם קיומו, למעשה מפר את עקרון האומה המועדפת ביותר (MFN) - עקרון בסיסי באמנות עליהן חתומות מדינות החברות בארגון הסחר העולמי (ה-WTO, ארגון בו חברות כמעט כל המדינות בעולם). לפי עיקרון זה, מדינה אינה יכולה לתת תנאי סחר עדיפים למדינה אחרת בארגון, מבלי לתת אותו ליתר המדינות החברות בארגון (למשל, הפחתת מכסים על תוצרת של מדינה אחת בלבד). אזור הסחר החופשי למעשה נותן עדיפות מובהקת למדינות המצויות באזור על פני מדינות שאינן נמצאות בו ויוצר הפליה.
עם זאת, על מנת שלא למנוע את היווצרותם של אזורי סחר חופשי, שכן הם ככלל מעודדים מסחר ורצויים, סעיף XXIV להסכם ה-GATT (אחד ההסכמים המרכזיים עליהם חתומות המדינות החברות בארגון הסחר העולמי) מאפשר למדינות, כחריג, להקים אזורי סחר חופשי. על מנת למתן את הפגיעה בעקרון האומה המועדפת, קובע ההסכם כי המדינות שיצרו אזור סחר חופשי לא יגבילו את הסחר עם המדינות שאינן חלק מהאזור מעבר להגבלות שהיו קיימות ערב היווצרות אזור הסחר החופשי.
הסכמי סחר היוצרים אזורי סחר חופשי נמצאים בדרך כלל מחוץ לתחום מערכת הסחר הרב-צדדית של ארגון הסחר העולמי. עם זאת, על המדינות החברות בארגון מוטלת חובה להודיע למזכירות הארגון כאשר אלו חותמות על הסכמי סחר חופשי חדשים (ובהם, הסכם על הקמת אזור סחר חופשי). בנוסף, באופן עקרוני, תוכנם של הסכמי סחר חופשי נתון לבדיקה במסגרת הוועדה להסכמי סחר אזוריים בארגון המכס העולמי.
אורי משגב
אוּרִי מִשְׂגַּב (נולד ב-15 באפריל 1974) הוא עיתונאי, פובליציסט, מרצה, מורה ובמאי ישראלי.
ביוגרפיה
מִשְׂגַּב נולד בקיבוץ חפציבה לחיים, מנהל וגזבר, ולחנה'לה, מזכירה טכנית. למד בתיכון אורט עמק חרוד. שירת בצה"ל כקצין מודיעין בחיל התותחנים. בעל תואר ראשון במדע המדינה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. מתגורר ביפו ונשוי לסיוון. לזוג ארבעה ילדים.
קריירה
בשנת 1999 החל משגב את קריירת העיתונאות שלו כשהצטרף למערכת עיתון "העיר". בעיתון זה שימש משגב ככתב מגזין, פרשן מדיני-פוליטי, מבקר מוזיקה ובעל טור במדור הספורט. בהמשך מונה לתפקיד עורך מדור הספורט וסגן עורך העיתון. בשנת 2001 שימש ככתב העיתון בניו יורק וסיקר את פיגועי 11 בספטמבר.
משגב לימד בין השנים 2006–2015 בבית הספר הדמוקרטי "קהילה", ובעבר שימש כמרצה בחוג לתקשורת של מכללת ספיר, והוא מרבה להרצות בפורומים שונים על נושאים בתחום העיתונות והמוזיקה. בשנת 2010 ייסד משגב יחד עם האוזן השלישית את "אקדמיית הביטלס", שבמסגרתה הוא מרצה ברחבי הארץ על סיפור הלהקה וחבריה.
בשנת 2020 היה מיוזמי מחאת הדגלים השחורים, אליה קרא בפוסט שפרסם בעמוד הפייסבוק שלו.
בסוף 2022 הצטרף לצוות המגישים של התוכנית "מבקרי המדינה" בערוץ כנסת לצד גדי טאוב, נוה דרומי ואחרים.
דעותיו וכתיבתו
בטוריו ב"הארץ" מביע משגב עמדות שמאליות ואנטי-דתיות. משגב עורר בעבר ביקורת ציבורית רחבה כשכתב טור שבו הסביר מדוע לא מל את בנו, וכן בטורים בהם קרא להפסיק את הלימוד וההנצחה של השואה בישראל בטענה כי הם "אינדוקטרינציה ציונית". טור שכתב בו קרא לשופט בית המשפט העליון נעם סולברג "עבריין בינלאומי" מאחר שהוא גר ביהודה ושומרון, ספג גינוי חריף משרת המשפטים. ב-27 ביולי 2017 עתר לבג"ץ נגד היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה, בדרישה שיקבלו החלטה בפרשת מעונות ראש הממשלה, לאחר שחלפו 14 חודשים מהמלצת המשטרה על הגשת כתבי אישום. העתירה נמחקה חודשיים אחר כך לאחר שהודיע היועץ על כוונתו להגיש כתבי אישום בפרשה.
בחודש ינואר 2021 כתב בעיתון הארץ מאמר כנגד הציבור החרדי סביב מגפת הקורונה בו כתב כי. בעקבות כך הוגשו כנגדו תלונות ובית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות קבע כי המאמר גזעני, מסית ומעודד מלחמת אחים. בית הדין גם נזף בהארץ והורה להסיר את המאמר מאתר האינטרנט של העיתון.
ניולנדה
ניולנדה (בהולנדית: Nieuwlande, "ארץ חדשה") הוא כפר הולנדי קטן, ובו 1,250 תושבים בלבד, נכון לשנת 2004.
היישוב מפורסם בזכות פעולת הצלה קולקטיבית של יהודים בזמן השואה, בשנים 1942–1943. זהו אחד המקומות יוצאי הדופן שבו התגייסו תושבי כפר שלם להסתרת יהודים ולהצלת חייהם מידי משטר האימים הנאצי, תוך סיכון חיים.
ראשית פעולת ההצלה הייתה בזכות פועלו של ארנולד דאווס (Douwes), בנו של כומר שהצטרף למחתרת ההולנדית, וגייס את תושבי הכפר להצלת יהודים. המחתרת ההולנדית הפנתה אליו משפחות יהודיות שקיבלו הודעות להתייצב לגירוש במחנה וסטרבורק. בסיוע המחתרת ההולנדית ובעזרת כל תושבי הכפר, דאג דאווס למקומות מחבוא ליהודים, למזון, לתעודות מזויפות, ולתמיכה כספית, כל זאת ללא תמורה. כל בית אב בכפר הסתיר משפחה יהודית אחת או יהודי יחיד. הודות לפעולה הקולקטיבית של כפר שלם, קטן גם הסיכון להלשנה, שהרי כל תושבי הכפר היו שותפים למעשה.
הוקרה והנצחה
מאתים ושניים תושבי הכפר ניולנדה והסביבה הוכרו כחסידי אומות העולם, והוא אחד משני יישובים שהוכרו באופן קולקטיבי כחסידי אומות העולם. בשנת 1988 הוקמה ביד ושם אנדרטה לכבוד תושבי הכפר.
וולטה סולאר
וולטה סולאר (באנגלית: Volta Solar) היא חברה ישראלית מתחום האנרגיה הסולארית, העוסקת בהקמה של מערכות סולאריות על גגות בתים פרטיים, מסחריים ומבני ציבור. החברה הוקמה ב-2017.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2017 על ידי ערן טל וטל הרכבי, במטרה להאיץ את המעבר לאנרגיה מתחדשת באמצעות שימוש באנרגיה סולארית ירוקה על ידי התקנת מערכות סולאריות על גגות בצורה פשוטה, אסתטית ונגישה. החברה מקימה, מתחזקת ומתפעלת מערכות סולאריות על גגות בתים פרטיים, מבני מגורים משותפים, מבני מסחר ותעשייה ומבנים מוניציפליים, במגוון מודלים כלכליים כגון רכישה, חכירה (ליסינג סולארי) ושותפות עם בעלי הגג.
וולטה סולאר חברה במועצה הישראלית לבניה ירוקה ובאיגוד חברות אנרגיה ירוקה לישראל.
פעילות
החברה פועלת בשלל אופנים להרכבת מערכות סולאריות על גגות של מבנים בישראל.
אחד ממודלי העבודה של וולטה סולאר הוא ליסינג סולארי. כחלק מהמודל היא מתקינה מערכת סולארית על מבנה כלשהו בבעלותה במימון מלא שלה, ולאחר מכן גם מתפעלת ומתחזקת את המערכת על חשבונה. כאשר נוצר חשמל עודף במערכת, בעליו של המבנה יכול להשתמש בעודף החשמל. מדובר בחכירה תפעולית, שמתבצעת באמצעות הקמה של מערכות סולאריות על גגות בתים, מרכזי מסחר, מבני תעשייה ומבני ציבור.
אספקט נוסף בפעילות החברה כולל מכירה של מערכות סולארית והתקנתן על גגות. החברה אחראית לתכנון ולעיצוב המערכת כך שתתאים לצורת הגג שעליו היא מותקנת. כמו כן, היא מבצעת טיפול בסוגיות הרישוי מול חברת חשמל וגורמי רגולציה נוספים, ומתקינה את המערכת עצמה על הגג. החברה גם אחראית לניטור ולתחזוקה של המערכת לאחר התקנתה. קניית המערכת מאפשרת ללקוח לבחור האם כל האנרגיה המיוצרת במערכת הסולארית תוזרם לרשת החשמל והלקוח יקבל תעריף בהתאם לגודל המערכת שלו, או שיעדיף שהאנרגיה תוזרם לשימוש במבנה, והעודפים שלה (בשעות שבהן המערכת מייצרת יותר מאשר צורכי המבנה) יוזרמו לרשת החשמל.
שכונת הרכבת (לוד)
שכונת הרכבת היא שכונה בעיר לוד הממוקמת במערב העיר, וגובלת בשכונות "נוה שלום", ו"פרדס שניר" שמצפון וממערב לה. בצידה המזרחי היא צמודה לתחנת הרכבת לוד.
היסטוריה
שכונת הרכבת בלוד הוקמה על ידי הבריטים בשנות ה-30 של המאה ה-20 לסגל העובדים של הרכבת. חלק מהמבנים, הבנויים בסגנון כפרי בריטי קלאסי, שרדו. תוכנית המתאר החדשה של לוד קבעה כמטרה לשמר את אתרי המורשת –האלה ולנצלם לחיזוק מרכז העיר והגדרת ייחודיותו.
בשנות ה-80 גדלה אוכלוסיית השכונה לכ-3,000 תושבים, בין השאר גם בגלל הגירה של בדואים מהנגב והתיישבות של פלסטינים מהגדה המערבית. בשכונה לא היו תשתיות ביוב ומים, לרחובות לא היו שמות או מספרים, ולא היה רישום מסודר של התושבים.
לאחר שנים רבות של הזנחה, פרסמה בשנת 1996 "החברה לפיתוח אזור לוד-רמלה" (לור"ם) מכרז לפרויקט פינוי ובינוי בשכונה. במרץ 1999 חתם משרד השיכון על הסכם עם החברה, בעלות מוערכת ב-190 מיליון שקל. לפי ההסכם חברת לור"ם התחייבה לפנות את דייריה של השכונה, ולבנות עבורם 491 דירות חדשות בשכונת נווה שלום הסמוכה. הפרויקט מעולם לא בוצע מאחר שהוחלט להפריט את חברת לור"ם הממשלתית. ואחר כך החברה פורקה עקב חובות למספר נושים.
מפגש מסילת הברזל בשכונה
שמונה מסילות ברזל מפרידות בין שכונת הרכבת ושכונות ערביות אחרות במערב לוד למרכז העיר. מי שמבקש להיכנס אל השכונה נדרש לחצות רצועת מסילות שרוחבה 36 מטרים בה מסילות המובילות לתחנת הרכבת לוד ולמתחם התפעולי של הרכבת. רכבות חולפות במפגש (הקרוי מפגש מספר 129) בכל כמה דקות, ובמהלך השנים נפגעו במקום עשרות הולכי רגל ורכבים; עשרה בני אדם נהרגו. אף על פי שרכבת ישראל הבטיחה בשנת 1999 שבמקום תוקם מנהרה, הדבר מעולם לא בוצע.
בשנת 2010 זכה סרטו של עדיה אמרי אור "מפגש 129", על מפגש מסילת הברזל בשכונה, בתחרות ליצירה דוקומנטרית צעירה על שם דוד פרלוב.
כדורגל
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הוקמה בשכונה קבוצת כדורגל, "רכבת לוד", ששיחקה בליגות הנמוכות (ליגה ג' וליגה ב'). בשנת 1997 התאחדה עם קבוצת "בני לוד" להפועל בני לוד רכבת, ששיחקה בליגה הלאומית ברציפות במשך 14 עונות מעונת 2006/2007 ועד עונת 2019/2020 בסיומה ירדה לליגה א.
משפט ועסקים
משפט ועסקים הוא כתב עת משפטי שיוצא לאור על ידי בית ספר רדזינר למשפטים של אוניברסיטת רייכמן. כתב העת נערך על ידי סטודנטים מצטיינים למשפטים בהדרכתו של עורך ראשי, שהוא איש הסגל האקדמי.
משפט ועסקים נוסד בשנת 2004, ומפרסם מדי שנה שני כרכים: הכרך הראשון מאגד מאמרים בנושאים חופשיים מענפי המשפט המגוונים, והכרך השני מאגד מאמרים משפטיים בתחום מסוים, שנבחרו מבין כל המאמרים שהוצגו בכנס השנתי של כתב-העת. למרות שמו, כתב העת אינו מתמקד רק בנושאים עסקיים.
בכתב העת ראו אור מאמריהם של בכירי המשפטנים בישראל, בהם: נשיא בית המשפט העליון (בדימוס) פרופ' אהרן ברק, חבר הכנסת ושר החינוך לשעבר פרופ' אמנון רובינשטיין, פרופ' אוריאל פרוקצ'יה, מבקרת המדינה ושופטת בית המשפט העליון (בדימוס) מרים בן-פורת, שופט בית המשפט העליון יורם דנציגר, נשיא בית המשפט העליון (בדימוס) מאיר שמגר, פרופ' יצחק זמיר ואחרים.
באתר כתב העת מתפרסמות מעת לעת רשימות קצרות בנושאים אקטואליים.
כנסים שנתיים
מאז היווסדו, נוהג כתב העת לקיים מדי שנה כנס העוסק בנושא משפטי נבחר, ובעקבותיו מפרסם כרך מאמרים. כאמור, כרך זה מצטרף לכרך הכללי המתפרסם בנושאים משפטיים מגוונים.
להלן רשימת הנושאים בהם עסקו הכנסים:
סקירת אירועים אקדמיים
בשנים 2012 - 2013 מערכת כתב העת נכחה בכנסים מקצועיים משפטיים ובאירועים אקדמיים והעלתה את רשימותיה מהכנס לאתר כתב העת לטובת עדכון הציבור. לדוגמה: כנס בנושא רגולציה בצל מחאות ומשברים על שני חלקיו, כנס בנושא הגישה הכלכלית למשפט בעריכת פרופ' אוריאל פרוקצ'יה, סקירה של הכנס השנתי של האגודה למשפט וכלכלה ואחרים.
101 כלבים וגנבים
101 כלבים וגנבים (באנגלית: 101 Dalmatians) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1996, בבימויו של סטפן הרק. הסרט מבוסס על הסרט המונפש "על כלבים וגנבים" משנת 1961, שהוא בתורו מתבסס על רומן משנת 1956 בשם "101 דלמטים" ("The Hundred and One Dalmatians"), מאת הסופרת האנגליה דודי סמית. בשנת 2000 יצא לסרט המשך, "102 כלבים וגנבים". בשנת 2021 יצא לאקרנים "קרואלה", סרט הלייב אקשן השלישי בזיכיון "כלבים וגנבים", המתמקד באירועים שקדמו לעלילה בסרט זה.
עלילה
רוג'ר דירלי (ג'ף דניאלס) הוא מעצב משחקי וידאו שמנסה להצליח. הוא גר לבדו, רק עם כלבו פונגו, בלונדון. יום אחד בעת שרוג'ר נוסע בפארק על אופניו עם פונגו, פונגו מבחין בכלבה שמוצאת חן בעיניו, פרדי, ובבעליה, אישה נאה בשם אניטה. פונגו מושך את אופניו של רוג׳ר במהירות עד שזה מתרסק אל תוך האגם. פונגו המבוהל בורח מרוג׳ר והוא מתבלבל וחושב שפרדי היא הכלב שלו. אניטה נבהלת, חושבת שהוא גנב וחובטת בראשו עם תיק אשר בתוכו שלוש לבנים. לאחר מכן היא מבינה את הטעות ומתנצלת, הם צוחקים ומשוחחים ולבסוף נפרדים לשלום. פרדי הכלבה, אינה מעוניינת להיפרד מפונגו והיא גוררת את אניטה בריצה אל תוך האגם. רוג׳ר מציל את אניטה והם מתחברים, ולאחר שהם מבינים שהכלבים שלהם מאוהבים הם מחליטים להתחתן. הם מתחתנים, עוברים לגור יחדיו ולפונגו ופרדי נולדים 15 גורים מתוקים.
אשתו של רוג'ר, אניטה קמפבל-גרין (ג'ואלי ריצ'רדסון), היא מעצבת בגדים, שמתחילה לעצב בגדים בהשראת שני כלביה, הדלמטים. המנהלת שלה, קרואלה דה ויל (גלן קלוז), מתלהבת מעיצוביה אך רוצה ליצור אותם מפרוות כלבים דלמטיים אמיתית. היא מציעה לזוג כסף תמורת הגורים הרבים שנולדו לכלביהם, אך הזוג מסרב, והיא מחליטה לגנוב את הגורים. הזוג, זוג הכלבים וחיות אחרות, נלחמים בקרואלה כדי למצוא ולהחזיר את הגורים להוריהם, לפני שקרואלה תפגע בהם. לבסוף הם מצליחים וקרואלה נעצרת על ידי המשטרה, ונשלחת לכלא.
הכנסות וביקורות
הסרט זכה בעיקר לביקורות מעורבות. לפי האתר "Rotten Tomatoes", רק כ-40% ממבקרי הקולנוע בארצות הברית נתנו לסרט ציון. למרות זאת הסרט נחל הצלחה גדולה בקופות – הוא הכניס כ-136 מיליון דולר בארצות הברית וכ-184 מיליון דולר מחוץ לה. בנוסף, גלן קלוז הייתה מועמדת לפרסי גלובוס הזהב וסאטורן על תפקידה בסרט.
המשך
הצלחת הסרט הובילה להפקת סדרת אנימציה בשם "101 דלמטים: הסדרה" ששודרה בין השנים 1998 עד 1999. בשנת 2000 שבה גלן קלוז לתפקיד קוראלה בסרט הלייב אקשן השני בזיכיון "כלבים וגנבים"- "102 כלבים וגנבים". בשנת 2021 יצא הסרט הלייב אקשן השלישי בזיכיון, "קרואלה", בכיכובה של אמה סטון שהתמקד בחיי קרואלה הצעירה.
עובד אפרת
עובד אפרת (נולד ב-1 באפריל 1956) הוא מוזיקאי, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי. מאז 2011 מכהן כיו"ר דירקטוריון אקו"ם.
ביוגרפיה
אפרת נולד בתל אביב והחל את דרכו המוזיקלית בנגינה על גיטרה בהיותו ילד. לאחר שירותו הצבאי בשייטת 13, הצטרף ללהקת הקליק כנגן גיטרה בס. במהלך עבודתו בלהקה, התפרסם תחת הכינוי "אובי פפר". במהלך שנות השמונים ניגן אפרת בהרכבים שונים ועם אמנים רבים, בהם אהוד בנאי, סי היימן וגבי שושן. לעתים קיבל קרדיט בשם "עובד פפר".
לקראת סוף שנות השמונים, התגלה כישרונו כמלחין, בעבודתו עם הזמרת ליליה, לה הלחין, עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומה הראשון, וכן את הלהיט "גבר באמבטיה". הפיק את "קת תום", אלבום הבכורה של טובה גרטנר, ועיבד יחד איתה את שיריו. החל משנת 1989 פרץ אפרת בפעילות מוזיקלית ענפה, הפיק וניגן בתקליטו של אהוד בנאי - "קרוב", הלחין עבור סי היימן, הפיק מוזיקלית את אלבומה של להקת נוער שוליים, "ציירי לך שפם" והלחין לה מספר שירים. אפרת אף הפיק עבור סיון שביט, יעל לוי וחוה אלברשטיין וכמו כן עיבד עבורה.
במהלך שנות ה-90 המשיך להפיק ולעבד עבור אומנים רבים, עם חלקם עבד בעבר וחלקם חדשים כגון גידי גוב, דפנה דקל, אדם, טל פרידמן, דני בסן ונורית גלרון, ניגן בלהקתו של רמי קלינשטיין "המועצה", עיבד והפיק עבור להקת גן חיות ורפי פרסקי.
ב-1992 כתב את המוזיקה לסרט "ללקק ת'תות" בהשתתפות אורי בנאי.
ב-1995 כתב את המוזיקה לקלטת הילדים “בוא אלי פרפר נחמד” בהשתתפות מיקי קם, איתי שגב, ואביגיל אריאלי.
בהמשך דרכו, הלחין, ניגן, עיבד והפיק אפרת עבור אמנים רבים נוספים, בהם ריטה, אתי אנקרי, יהודית רביץ, ורד קלפטר, זקני צפת ודני סנדרסון.
במהלך עבודתו המוזיקלית הפיק ועיבד, בנוסף, עבור מספר מופעי פסטיגל, כמו כן השתתף בהפקה המוזיקלית של מספר סרטים והלחין עשרות נוספים. רבים מלחניו זכו לפופולריות רבה, כגון "אמסטרדם", "אינך מבקש דבר", "בדיוק כמו אז", "הרווח בין הגבר לחולצה", "נאחז באוויר" ועוד.
משפחתו
אפרת נשוי לפרופסור דפנה אפרת, ולהם שני בנים, שאחד מהם הוא המחזאי והשחקן דניאל אפרת.
כאמל הנו
השייח' כאמל הנו  (בערבית: كامل هنو; 1917–1973), מזכיר בית הדין השרעי הדרוזי הראשון וממכובדי העדה הדרוזית. עודד השכלה ועשה רבות למען קידומה בעדה הדרוזית. בנו השייח' נעים כאמל הנו מכהן כיום כקאדי בית הדין השרעי.
תולדות חייו
הנו נולד בכפר הדרוזי ג'וליס שבגליל, בשנת 1917, למשפחה דתית ומרכזית בכפרו. אביו נפטר עוד בהיותו ילד, אמו גדלה אותו על ערכי דת ואמונה של העדה הדרוזית. לפני קום המדינה היה שותף מרכזי יחד עם מנהיגי העדה אז בשמירה על המסורת והמקומות הקדושים של העדה הדרוזית. היה עוזרו של השייח אמין טריף, שהיה אז נשיא בית דין שרעי ומנהיג הרוחני של העדה הדרוזית.
בשנת 1963 הוקם בית דין שרעי הדרוזי, בהכרה של מדינת ישראל בעדה הדרוזית כדת נפרדת מהאסלאם, השייח' סלמאן טריף היה אז בתפקיד קאדי בית הדין השרעי. הוא כיהן בתפקיד מזכיר בית הדין השרעי.
הנו היה ממקורבי השופט הדרוזי פארס חמוד פלאח.
השייח' היה ממכובדי העדה, ופעל להכניס השכלה לקרב בני העדה שלו.
כף סמית' (איי שטלנד הדרומיים)
כף סמית' (באנגלית: Cape Smith) היא לשון יבשה המהווה את הקצה הצפוני של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
כאמל הנו
מותו
שייח' כאמל יוסף הנו נפטר ב-22 בספטמבר 1973. יום אחרי מותו נערך טקס קבורה מיוחד בהשתתפות המונים מבני העדה הדרוזית ובני עדות אחרות, שהוקירו לו כבוד והערכה.
כף סמית' (איי שטלנד הדרומיים)
הכף ממוקמת 3.31 קילומטרים מזרחית – צפון-מזרחית מפסגת מאטוצ'ינה; 12.85 קילומטרים צפונית – צפון-מזרחית מנקודת גרגורי; 4.16 קילומטרים צפונית – מזרחית מנקודת דליאן; 2 קילומטרים מזרחית – דרום-מזרחית מהאי בארלו; ו-40.5 קילומטרים מערבית – דרום-מערבית מהאי סנואו.
גילוי ומיפוי הכף
הכף התגלתה ומופתה לראשונה על ידי ויליאם סמית' באוקטובר 1819.
הכף מופתה מחדש על יחידת סקר הידרוגרפי של הצי המלכותי הבריטי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי 1951–1952.
מקור השם
לשון היבשה נקראת על שמו של סמית', אשר גילה ומיפה אותה.
עיתונות יהודית בתוניסיה
העיתונות היהודית בתוניסיה היא מן הענפות ביותר בצפון אפריקה לאורך המאה התשע עשרה והמאה העשרים. היא מסמלת ולו חלקיק בתרבות העשירה ובפריחתה של החברה היהודית בצפון אפריקה.
העיתונות היהודית בצפון אפריקה
התעניינותם של יהודי המגרב בעיתונות הייתה קיימת עוד מן המאה הקודמת. עיתוני ההשכלה היהודית מן המזרח וממרכז אירופה הגיעו, באופן קבוע, מלוב במזרח ועד מרוקו במערב; "הצפירה", "המגיד", "המליץ", "האסיף", "היהודי" ועוד אחרים. יהודים מהמגרב שלחו מאמרים לעיתונים האלה בהם הציגו את בעיותיהם שונות בתחומים החברתיים, התרבותיים והכלכליים.
התעוררות העיתונות והספרות בצפון אפריקה הייתה בעיקרה הודות לכניסתו של הדפוס אל המרחב הציבורי. במשך תקופה ארוכה שלחו הקהילות היהודית את חומרי הכתיבה שלהם אל בתי הדפוס, שבעיר הנמל האיטלקית, ליבורנו. בשנת 1516 ייסדו אב ובנו, גולים מפורטוגל, שהתיישבו בעיר פז במרוקו, את בית הדפוס הראשון בצפון אפריקה.
העיתונות היהודית בתוניסיה
במחצית השנייה של המאה ה-18, הדפיס ישועה כהן טנוג'י, בביתו שבעיר תוניס, את החיבור העברי הראשון; ציוד ההדפסה ששימש אותו יובא מעיר הנמל איזמיר. כאשר הפכה תוניס לקולוניה צרפתית, בשנת 1881, קיבל הדפוס המקומי תנופה אדירה. בשנת 1880 קיבל ויטוריו פינזי, אשר שורשיו בליבורנו, אישור להקים את בית הדפוס הראשון בתוניס. בהמשך הוקמו בתי דפוס נוספים בערים שונות כמו סוס, ג'רבה וסוסא. את פירותיהם ניתן לראות בדמותן של כ - 141 הוצאות של עיתונים שהופצו בתוניסיה במהלך כמעט 100 שנים..
העיתון הראשון שראה אור בתוניס היה בשנת 1878. היה זה השבועון של "אל עמאלה אלתונסיה" (ממחוז תוניסיה). עיתון זה לא שרד זמן רב (2 גיליונות בלבד!) ולמעשה כלל לא הודפס בתוניס אלא בעיר הנמל ליבורנו. העיתון השני היה "אלמבושר" שנוסד בשנת 1884.
העיתונים הראשונים שהופיעו בתוניסיה היו בשפה הערבית-יהודית; ערבית כתובה באותיות עבריות. בשנת 1905 הופיע העיתון הראשון בשפה הצרפתית, ובשנת 1913 הופיע העיתון הראשון בשפה העברית. העיתונים הללו היו מגוונים ביותר; חלקם היו בעלי אופי ספרותי ולעומתם אחרים היו בעלי אופי פוליטי, והיו אף כאלה בעלי אופי פיליטוני - היתולי.
עיתונות בשפה הערבית-יהודית
64 עיתונים מתוך 141 העיתונים שראו אור בתוניסיה היו עיתונים בשפה הערבית יהודית.
עיתונים בשפה הצרפתית
בשנת 1905 יצא לאור העיתון הראשון בשפה הצרפתית מטעם כל ישראל חברים. מדובר היה בביטאון שאוכלוסיית היעד שלו היו המורים. בסך הכול יצאו לאור כ־48 עיתונים בשפה הצרפתית. עיתונים אלה כללו בתוכם 3 קבוצות עיקריות: עיתונים ציבוריים כללים- ששיקפו את המגמות העיקריות בחברה היהודית. בין העיתונים הללו היו העיתון "La Justice" ו "L'egalite". אלו עיתונים שנחשבו לאיכותיים הן בזכות תוכנן והן בזכות כותביהן. במקביל היו עיתונים שהביאו את חיי היום יום הפנים קהילתיים ולבסוף ביטאונים של מוסדות חינוך ובריאות.
פיג'ו 403
פיג'ו 403 היא מכונית צרפתית מתוצרת פיג'ו, שיוצרה בין השנים 1955–1966. המכונית עוצבה בידי פינינפארינה. הרכב הגיע עם 2 סוגים של מנועים: מנוע 1.5 ליטר בנזין שסיפק 65 כ"ס, ומנוע 1.3 ליטר בנזין שסיפק 54 כ"ס. לרכב זה 4 גרסאות: סטיישן, סדאן, טנדר וקונוורטבל (עם גג נפתח). האחרון זכה לפרסום כשהופיע בסדרה הטלוויזיונית "קולומבו", כרכבו של גיבור הסדרה. דגם זה הוחלף בפיג'ו 404, וב־1966 הופסק יצורו.
קישורים חיצוניים
.
שוקי מטסואי
אקיושי קנצ'ו שוקי מטסואי, (Shokei Matsui, נולד ב-15 בינואר 1963) ראש שיטת הקראטה של הקיוקושין ונשיא ארגון הקיוקושין העולמי (IKO), תפקיד שאותו ירש ממייסד השיטה מסוטאצו אוימה. מטסואי הוא שיהן בעל חגורה שחורה דאן 8 בקיוקושינקאי (קראטה).
מטסואי החל ללמוד קיוקושין בגיל 13. ב-1976 הוא הצטרף לקיטה נגרה-הדוג'ו של אויאמה. לאחר שנה של אימונים קיבל את הדאן הראשון שלו, זמן זה נחשב בין הקצרים שהיו. ב-1986 עבר בהצלחה את אחד המבחנים הקשים ביותר בקיוקושין, קרב נגד 100 אנשים, כאשר עשה את המבחן היה דאן 4. במאי 1992, מטסואי פתח את הדוג'ו שלו באסקוסה, טוקיו, ולאחר מכן הפך הדוג'ו שלו לדוג'ו המרכזי, על ידי החלטת אויאמה.
לקראת סוף חיו של אויאמה (בתקופה זאת היה מטסואי כבר דאן 5) הפך להיות ראש שיטת ה-IKO והמשיך את דרכו. כיום מטסואי מחזיק בחגורה שחורה דאן 8 בקיוקושין, והוא המנהל הרשמי של ארגון הקיוקושין הבינלאומי הרשמי (IKO).
הישגים אישיים
ההישגים של מטסואי בתחרויות השונות:
קריית ענבים
קריית ענבים הוא הקיבוץ הראשון שנוסד בארץ ישראל באזור הררי; הקיבוץ היה ממקימי "תנובתנו" ("תנובה") שיאן תפוקת חלב ושיווקו המאורגן בשנות העשרים, ובסיס עיקרי להגנה, לפלמ"ח ולצה"ל במאבק על הדרך לירושלים הנצורה במלחמת העצמאות. במקום בית קברות צבאי ואתר הנצחה לחללי הקרבות במאבק זה.
ענפי החקלאות בקיבוץ: כרם, גידולי שדה (לא בשטח הקיבוץ). כמו כן פעל בקיבוץ מפעל למוצרי בידוד "ענביד" במשך ארבעים שנה, עד סגירתו בשנת 2020.
בשנת 2007 השלים הקיבוץ את תהליך ההפרטה.
כיום הקיבוץ נמצא בתהליך "פינוי בינוי" וקולט משפחות חדשות ובנים חוזרים לחברות.
ראשיתו
לקראת סוף התקופה העות'מאנית התעניינו חוגים יהודיים ברכישת קרקעות בקרבת ירושלים, זאת מתוך רצון ליצור רצף טריטוריאלי יהודי בין שפלת החוף לבין ירושלים. משנת 1910 ועד לפרוץ מלחמת-העולם הראשונה ניסתה חברת הכשרת היישוב לרכוש חלקות בקרבת אבו גוש. החברה התעניינה בגוש הקרוי "דִּילְבּ", השוכן על יד עין אל-דלב, הנקרא כך על שם החורשה הסמוכה של עצי הדולב. בנובמבר 1910 נחתם הסכם בין ארתור רופין לבין עבדאללה אפנדי אבו ע'וש ועבד אל-חמיד אפנדי אבו פטרש, ולאחר משא ומתן מייגע עם פקידי השלטון העות'מאנים הצליחה החברה לקבל אישור סופי לרישום הגוש בטאבו. ניסיון התיישבות ראשון במקום ב-1914, על ידי אנשי העלייה השנייה, ננטש עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1920 אישר השלטון המנדטורי הבריטי לבצע העברות קרקע. שתי העברות קרקע חשובות נעשו בתקופה זו בין חברת הכשרת היישוב לקרן הקיימת לישראל. בשנת 1920 רכשה הקרן הקיימת את אדמות "דילב א'" (1,839 דונם) בסך כולל של 7,941.264 לא"י. על חלקה זו הוקם בהמשך קיבוץ קריית ענבים. העברת קרקע נוספת נוספת הייתה של אדמות שכונו בשם "דילב ב", שבתחילה היו שייכות לקיבוץ קריית ענבים אך ב-1938 הוקם עליהן קיבוץ מעלה החמישה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוחלט במחלקת ההתיישבות שהקים ועד הצירים, לימים ההנהלה הציונית, על הכשרת הקרקעות בדילב ועל הקמת יישוב באתר בידי חלוצים אנשי העלייה השלישית. בעבודות הכשרת הקרקע השתתפו מספר חבורות חלוצים וחלוצות, ביניהם אנשי גדוד העבודה והשומר הצעיר; חבורות אלו הקימו אחר כך יישובים בעמק יזרעאל. קבוצת החלוצים אשר יועדה להתיישבות הקבע באתר, נוסדה באוקראינה בשם "קואופרטיב ארץ ישראל". היא הורכבה משתי קבוצות של חניכי החלוץ: קבוצת "ארץ ישראל" מפרילוקי, וקבוצת "למתנדבים בעם" מקמניץ-פודולסקי, ועברה הכשרה באודסה בחווה של האגרונום זוסמן.
שישה חלוצים ראשונים, ביניהם חלוצה אחת, נשלחו על ידי האספה המייסדת של הקבוצה: יהודה לביטוב, אברהם ליכטרוב-בן-נריה, זיתה גולשטיין, שלום קאושנסקי והאחים עזריה ואברהם ברכר-קריתי. הם יצאו לארץ על סיפון האוניה "רוסלאן", אשר הפליגה מנמל אודיסה לארץ ישראל ב-1919 כשעל סיפונה 637 עולים חוקיים ועוד מספר מעפילים בלתי חוקיים. לאחר הגיעם לארץ ישראל, התיישבו החלוצים בקרית ענבים והניחו את היסוד החומרי לשאר החבורה. בספטמבר 1920 הגיעו שאר חברי הקבוצה.
שנות ההקמה
עשר השנים הראשונות היו קשות למייסדי היישוב. ההתיישבות בהר הייתה רצופה בקשיים ובכשלונות. הקושי העיקרי היה מצוקת המים; בתכנון המוקדם היו אמורים החלוצים לקבל מים ממעיין דילב הסמוך, אולם התברר כי הוא מעיין אכזב ועם תום החורף פסקה אספקתו. המתיישבים נאלצו להביא מים מבור מים מרוחק, או לקנותם משכניהם הערבים בעין נקובא ולהובילם בחביות על גבי חמור או עגלה. חברי קריית ענבים נאלצו להתמודד עם בעיות תברואה קשות, ואף עם תמותה בעקבותיהן, בעיקר בקרב הילדים. העבודה הייתה מפרכת, המים מזוהמים בחיידקים, תנאי המגורים בלתי הולמים והתנאים הסניטריים ירודים; כל אלו נתנו במתיישבים את אותותיהם. חברי הקיבוץ אשר חלו במחלות קשות עזבו ארעית לאזור חם בארץ, וחזרו אליו רק לאחר תקופת הבראה. חלק אחר של חברי הקיבוץ נטש. בנוסף, בהיותה יישוב עברי בודד מוקף כפרים ערביים, היה מוקד להתקפות בכל תקופה של מתיחות. ב-1921 נחפרו חפירות הגנה ראשונות מהצריפים ועד לבנין האבן היחיד שהיה קיים, הרפת.
אחד מחברי הקיבוץ, יהושע זלצמן-מלחי, הביע בשנת 1924 את תחושת החברים ואת תסכולם:
מנהיגי התנועה הציונית וציבור הפועלים הארץ ישראלי ראו בקיבוץ קריית ענבים משק חקלאי חלוצי, ראשון בשרשרת יישובים שיקומו ויספקו לתושבי ירושלים תוצרת חקלאית. אולם לנוכח הקשיים המרובים, הביעו המוסדות המיישבים ספקות באשר לעתיד היישוב. בנוסף, בשנת 1920 החליטה "ועדת הראורגניזציה" של ההנהלה הציונית לצמצם את תמיכת ההסתדרות הציונית בהתיישבות השיתופית בהר, כמו גם באתרים אחרים בארץ, מפאת משבר תקציבי. רק בזכות התערבותם של רופין ושל האגרונום עקיבא אטינגר, המשיכה הקרן הקיימת לתמוך באנשי קריית ענבים שלא איבדו תקווה והחלו לתכנן את ענפי המשק. הוחלט על גידול ירקות, הקמת לול, רפת, כוורת, וכן על הכשרת שטחי פלחה, כרמים ומטעי נשירים. בשנת 1921 הוקמה בקריית-ענבים תחנת אקלום ניסיונית שנקראה "אילוניה נתן גרוס" על שם מזכירה המנוח של הקרן הקיימת. המבנה הראשון שהוקם במקום היה הרפת. התושבים הראשונים שיכנו את פרותיהם במבנה אבן, בעוד הם עצמם ישנו באוהלים. בניין הרפת ההיסטורי הוא מבנה אבן מרהיב בן קומה אחת וחלל גג רעפים. המבנה בנוי אבן לפי מיטב מסורת התקופה בה נבנה: אבני הקירות בעיבוד טובזה וחשפי החלונות בעיבוד תלטיש. על אבן הראשה, מעל הכניסה המרכזית לבניין, מצוי תבליט של מגן דוד וחקוקה הכתובת "בתמוז תרפ"א" – שנת ההקמה. בשנות ה-70 הופסקה פעילותה של הרפת. בשנים 1922–1923 נרכשו פרות וענף הרפת החל להניב הכנסות. ב-1927, בעקבות רכישת פרות בהולנד, נסקה תפוקת החלב של קריית ענבים לגבוהה בארץ, "והתחולל מהפך כלכלי מהפסד לרווח נקי". בתחילת 1924 ביקרה בקיבוץ קבוצת הכדורגל היהודית "הכח וינה" ותרמה כסף לנטיעת חורשה על שם המועדון. עד שנת 1924 שווקה התוצרת החקלאית של הקיבוץ דרך "המשביר". בשנה זו התארגנו חברי קריית ענבים יחד עם חקלאים במושבה מוצא ובמושב עטרות, והוחלט על הקמת קואופרטיב ליצרני חלב במחוז ירושלים בשם "המחלבה המשותפת של משקי העובדים". בראשיתה, שכנה המחלבה במחסן שכור בשוק מחנה יהודה במרכז העיר. ב-1925 הקימו אנשי קריית ענבים בירושלים, לראשונה בארץ, מזנוני זיכיון למכירת חלב שתייה ותוצרת חקלאית בשם "תנובתנו". בשנים 1926–1927 הם איחדו את המחלבה בירושלים תחת קורת גג ארצית של איגוד חקלאים חברי ההסתדרות הכללית. איגוד זה, אשר הוקם על ידי אליעזר יפה, נקרא בשם: "תנובה".
בין מאורעות תרפ"ט למלחמת העצמאות
במאורעות תרפ"ט (1929) נחרבו היישובים חולדה, הרטוב וכפר אוריה על ידי פורעים ערבים. חברי קריית-ענבים שמנו אז 104 נפש (41 גברים, 30 נשים ו-33 ילדים) הצטיידו בסך הכול ב"כ-18 רובים בלתי ליגאליים" ותוגברו אקראית בבני נוער ששהו במקום במחנות עונתיים של תנועות הנוער הצופים וחוגי הנוער העובד והלומד. בנסיבות אלה ומפאת מצבו המשקי והחברתי האיתן של הקיבוץ ומיקומו הגאוגרפי הנסתר, בחרה מפקדת ההגנה, ואחר כך הפלמ"ח, בקריית ענבים לבסיס המרכזי באזור. בסיס זה כלל מעבדת ייצור של חומרי נפץ, אתר הדרכה, אימונים וניסויים בשיטות לחימה ובכלי נשק וגם בית הארחה עבור הלוחמים.
בין השנים 1926–1934 חוסל ענף המטעים כמעט לחלוטין וכן הוזנחו גידולי השדה, המספוא והירקות. בשנים אלו הגיע היבול ל-510 טון לשנה. בין השנים 1935–1941 חלה מגמה של חידוש הנטיעות, אך בשנים אלו משק הקיבוץ מתקיים בעיקר מהרפת, מהלול ומעבודה שכירה בתחבורה ובתנובה. בשנת 1937 החלו לגדל מספוא בכמויות גדולות יותר. בעזרת הקרן הקיימת לישראל נרכשה גם חלקת אדמה בת 80 דונם בקרבת נס-ציונה. בין השנים 1942–1948 חלה עלייה ניכרת בנטיעות וענף המטעים תפס מקום מקום חשוב במשק. בשנים אלו חלה ירידה בתפוקת הרפת, שסבלה מקשיים פנימיים ומחוסר רווחיות, אך היבול הגיע לתפוקת שיא של 8,863 טון לשנה.
אחרי כ-30 שנה של ניסיונות בענפים שונים הגיעו חברי הקיבוץ למסקנות שונות לגבי רווחיות הענפים השונים, ולפיהן ענפי הפלחה והמספוא אינם מתאימים לאזור ההר; ענף הנשירים מתאים לאזור ההר רק במידה ותינתן תוספת מים ויוכנס מיכון ובאם יתגברו המתיישבים על המחלות והמזיקים; ענפי הלול והרפת מתאימים לאזור. המסקנה העיקרית של חברי הקיבוץ הייתה כי אי אפשר להתבסס באזור זה על חקלאות בלבד וכי יש להגדיל את הרווחים מהכנסות חיצוניות ומעבודות שאינן מתחום החקלאות. בשנת 1948 עסקו 56.8 אחוזים מהחברים בחקלאות. שטח הקיבוץ בשנת 1938, כולל אדמות דילב ב' (טרם הקמת קיבוץ מעלה החמישה על שטחן), היה 3,558 דונם, מתוכם הוקצו 49 דונם לשטח בנוי, 287 דונם למטעים, 683 לתבואה, 25 דונם לדרכים ו-2,514 דונמים לא עובדו. באותה השנה מנתה אוכלוסיית הקיבוץ 187 איש, ואילו ב-1945 מנתה האוכלוסייה 380 איש.
במאורעות תרצ"ו (1936) ניסו ערבים לחדור אל היישוב. עמדות מגן הוקמו באתרים נקודתיים גבוהים בשטח היישוב, הקרויים: "המזבח" וה"סנטוריום", ומעל היישוב, במעלה ההר.
בשנת 1940 הועלתה לראשונה הצעה להקמת בית מרגוע בקיבוץ; פונו כמה בתים ביישוב, סודרו מטבח ושירותים, ובמשך שני חודשי הקיץ התארחו בקרית ענבים כ-300 אורחים. הענף החדש זכה להצלחה רבה. הוקמו גם סדנאות ובתי מלאכה, תחילה רק לצורכי המשק, אך עם תוספת במיכון ובכוח אדם מקצועי החלו לייצר מוצרים גם למכירה. כמו כן הוקמו ענפי שירות נוספים: מכבסה, מתפרה וסנדלרייה.
במלחמת העצמאות מילאו קיבוץ קריית ענבים, וקיבוץ מעלה החמישה הסמוך לו, תפקיד חשוב באכסון הכוחות הלוחמים של הפלמ"ח, ולאחר מכן צה"ל. בנוסף, היה הקיבוץ נקודת יציאה לקרבות הרבים שהתחוללו באזור; רבים נפלו בסביבות קריית ענבים במאבק על פתיחת הדרך לירושלים ועל ההגנה על היישוב עצמו, ונטמנו בבית הקברות הצבאי במקום. ב-26 במאי 1948 התקיף כוח משורין של הלגיון הירדני את קריית ענבים והגיע עד לגדרות היישוב. לאחר קרב קשה נבלם הכוח הירדני כקילומטר אחד מצפון ליישוב, שם נקבע קו הגבול של מדינת ישראל וירדן עד למלחמת ששת הימים.
לאחר קום המדינה
לאחר קום המדינה חל פיתוח מזורז של הקיבוץ; נוספו קרקעות חקלאיות, הוקמה רשת השקיה אשר חוברה אל המוביל הארצי, נבנו לולים ורפתות חדשים והוכנסו מיכון ואוטומציה מודרניים למפעלי הקיבוץ.
בשנת 2007 הקיבוץ הופרט ועבר למודל "רשת ביטחון".
בשנת 2013 נפתח בקיבוץ מלון ספא ויין כרמים בשיתוף רשת ישרוטל.
בשנת 2015 הוקם במבנה בית הספר הישן של הקיבוץ סניף של מכינת "קול עמי" בהנהלת הסוכנות היהודית, הקולט יהודים מהארץ ומהעולם למכינה קדם צבאית חצי שנתית.
ב-כ' בתמוז, יולי 2019 (100 שנה לאחר איחוד הקבוצות לקבוצת "קואופרטיב ארץ ישראל", לימים "קריית ענבים") חגגו חברי הקיבוץ את שנת ה-100 להיווסדו.
במהלך שנת ה-100 נעשו ותוכננו שלל אירועים הקשורים לעברו של הקיבוץ ולקהילה המתגוררת בו, הכול מעשה ידם של החברים.
בקיבוץ קיים ארכיון המכיל חומר רב של יותר מ-100 שנה על הקמת היישוב הכפרי באזור ההר. החומר רב גוני ומורכב מרישום של פרטי כל האסיפות וישיבות הוועדות השונות, פרסומים פנימיים, יומנים אישיים והתכתבות ענפה בין בעלי תפקידים למוסדות המדינה.
יום המתים
יום המתים (בספרדית: Día de los Muertos, Día de los Difuntos או, Día de Muertos או באנגלית Day Of The Dead) הוא חג מקסיקני השייך לחגיגות הקתוליות המוקדשות לזכרם של אבות המשפחה שהלכו לעולמם. החג נחוג ביום הראשון והשני של חודש נובמבר, באותו מועד בו חלים יום כל הקדושים ולאחריו יום כל הנשמות של הכנסייה הנוצרית קתולית.
החג נחוג בעיקר במקסיקו, באזורים בהם קיימת קהילה מקסיקנית גדולה בארצות הברית, בפיליפינים, במדינות אחרות באמריקה הלטינית ובברזיל. בחג זה נהוג לבקר בבתי הקברות ובכנסיות, ולהביא נרות ופרחים לקברי אבות המשפחה. על אף נושא החג, אין זה חג עגום והוא נחוג באווירה של קרנבל, בדומה לליל כל הקדושים האמריקאי.
היסטוריה
מקורו של חג זה בחגיגות של התושבים המקוריים של יבשת אמריקה - התרבות האצטקית, תרבות המאיה, הפורפרצ'ה, הנאהואל והטוטונאק. בתרבות האצטקית היה קשור החג למחזוריות בטבע, ולכן היה מקושר למחזוריות החקלאית של זריעה וקציר (כאשר הקציר מסמל סיום מחזור חקלאי ומוות). בשל כך הוא נחוג בתחילת אוגוסט, זמן הבשלת התירס ואיסופו, במשך כל תקופת הקציר. החג נחשב לחגה של האלה מיקטקאקיוואדל, "אלת המתים", ובמהלכו נערכו טקסים עבור נשמות הקרובים המתים.
עם כיבוש מקסיקו על ידי הקונקיסטאדורים הספרדים במאה ה-15 פעלו המיסיונרים הנוצריים למגר את החג הפגני, ועשו זאת באמצעות דחיית החג ואיחודו עם החג הקתולי, יום כל הקדושים, שנערך ביום הראשון של חודש נובמבר. החג גם קוצר לשלושה ימים וכך ניתק הקשר בינו לבין המחזור החקלאי.
מנהגי החג
ההכנות לקראת החג מתבצעות במהלך השנה וכוללות איסוף מתנות אשר יוענקו למתים במהלך החג. בתחילת החג, נוהגת המשפחה לעלות לקברי אבותיה, לנקותם ולשים עליהם פרחים ונרות. משפחות עשירות נוהגות להקים בביתם מזבח לכבוד האבות ולהניח עליו או על הקברים את מנחות ה-"ofrendas". הפרחים הם בעיקר פרחי ציפורני חתול (המכונים בספרדית: Flor de Muerto - פרחי המוות), שלפי האמונה קוראים אליהם את רוחות המתים, וכן בקבוקי טקילה. על קברי ילדים נהוג להניח צעצועים וממתקים.
במדינות אמריקה הלטינית מתחפשים הילדים בחלוק לבן ומסיכה לבנה עם ציור גולגולת, ובחלקן עושים תהלוכות בתחפושת זו.
יש המאמינים שהרוחות אוכלות את האוכל המוגש להם, וכל האוכל את המאכלים לאחר מכן יישאר רעב ולא ישבע.
בגואטמלה מקובלת ביום המתים ארוחה משפחתית חגיגית, שהמאכל המסורתי המרכזי בה הוא פִיאָמְבְּרֶה, מעין סלט צבעוני וגדוש מרכיבים שונים: מינים רבים של בשר ונקניק, ירקות, גבינות, חמוצים ועוד.
הפיליפינים
בפיליפינים נקרא החג Araw ng mga Patay ("יום המתים"), ונחשב לאחד החגים החשובים ביותר בשנה. החג מהווה רקע למפגשים משפחתיים יותר מאשר יום של חגיגות. במהלך החג מנקים את קברי בני המשפחה, צובעים אותם מחדש ומניחים עליהם נרות ופרחים. מאחר שנהוג לבלות זמן עם בני המשפחה, נוהגים בחג זה המשפחות לישון באוהלים משפחתיים בבתי הקברות על מנת להיות יחד, הן בני המשפחה המתים והן בני המשפחה החיים.
זעפרני
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מבצע מהלך מבריק
מבצע מהלך מבריק הוא מבצע צבאי בלבנון, שביצעה יחידת אגוז ב-14 באפריל 1997. במבצע זה ביצע כוח מיחידת אגוז, בפיקודו של סא"ל משה תמיר, פשיטה על פאתי הכפר ע'נדוריה, ששימש בסיס פעילות לפעילי החזבאללה בדרום לבנון.
תכנון המבצע
במסגרת הקו ההתקפי שהוביל אלוף פיקוד הצפון, עמירם לוין, כנגד ארגוני המחבלים בדרום לבנון, ביצעו יחידות מובחרות פשיטות על כוחות האבטחה של חזבאללה בכפרים מהם פעל הארגון בדרום לבנון. הפשיטה הראשונה בוצעה בשנת 1995 ביוזמת מפקד חטיבת גולני, אל"ם משה קפלינסקי, שגם פיקד על הפעולה. הכוח, סיירת גולני בפיקוד רב-סרן ארז נהיר, ארב בהצלחה לכוח האבטחה שהציב חזבאללה בכפר שקרא ופגע במספר פעילים. המבצע היה אבן דרך, והיווה פתח לסדרת מבצעים דומים, ובהם מבצע גוף חימום, פשיטה שביצע כוח מסיירת צנחנים, בפיקוד רב-סרן יוסי בכר, במהלכה ארב והרג שישה פעילי חזבאללה שהיוו את כוח האבטחה של הארגון בפאתי הכפר זוותר אל־שרקיה.
באפריל 1997 זיהה כוח תצפית מגדוד 869 שהיה במוצב טייבה,שברצועת הביטחון בדרום לבנון, כוח אבטחה של החזבאללה בפאתי הכפר ע'נדוריה ודיווח על כך לכוחות פיקוד הצפון. הדיווח הגיע ליחידת אגוז, ומפקדה, סא"ל משה תמיר, יזם פשיטה במטרה לפגוע בכוח האבטחה. מפקד אוגדת הגליל, תא"ל יום טוב סמיה, אישר את התכנית.
מהלך המבצע
בליל המבצע, עם רדת החשכה, יצאה פלגה מיחידת אגוז, בפיקודם של תמיר ומפקד הפלגה, סרן רון וייזל, ממוצב צד"ל בתנועה רגלית לעבר ע'נדוריה. הכוח מיקם עמדת תצפית וכן עמדה ובה כוח רתק, עליה פיקד סגן פיני יוסף, ולאחר מכן התגנב לפאתי הכפר. הכוח זיהה חוליית אבטחה בת שמונה פעילי חזבאללה, והרג את חבריה. בתגובה נפתחה לעבר הכוח אש מעמדות חזבאללה בכפר. כוח הרתק בפיקוד יוסף השיב באש למקורות הירי, והכוח נסוג כשהוא נעזר גם במסוקי קרב של חיל האוויר שחיפו עליו בנסיגה. הכוח שב לקו המוצבים של צה"ל וממנו התפנה לישראל. על פי
Flash Brothers
Flash Brothers ("האחים פלאש") הוא הרכב מוזיקלי של שלושה אחים ישראלים – ראובן, אילן ושמואל פליישלר, שעוסקים בהפקה ויצירה של מוזיקה אלקטרונית בסגנונות ההאוס והפרוגרסיב טראנס.
קריירה מוקדמת
שלושת האחים, ילידי נצרת עלית, התחילו להתעניין במוזיקה אלקטרונית דרך הדיסקו של שנות ה-70 וה-80 ששמעו בבית אביהם, וכן נחשפו עם הזמן לסגנונות אחרים כגון אלקטרו-פופ, האוס, אסיד ועוד. מאוחר יותר כל אחד מהאחים התחיל לעסוק בתחום מוזיקלי אחר (ראובן ושמואל בהפקה ואילן בתיקלוט) אך עד מהרה התאחדו השלושה והקימו סטודיו משותף בנצרת שמאוחר יותר עבר לתל אביב.
פריצת הדרך הגדולה שלהם הגיעה בשנת 1997 כששלושת האחים הוחתמו בלייבל Agnosia Records - מראשוני הלייבלים העצמאיים בישראל שעסקו במוזיקה אלקטרונית שהוקם על ידי DJ Choppie (שרון פרונדליך). עד מהרה החלו היצירות שלהם להתפרסם ולהתנגן על ידי אומנים בינלאומיים למשל: טייסטו, Brandon Block, Scott Bond, Graham Gold ועוד. מאוחר יותר הם הוציאו מיני אלבום שנקרא Entrance to Nazareth דרך לייבל הולנדי, והיה בסגנון פרוגרסיב טראנס.
ב-2001 הוציאו האחים את אלבום הסטודיו הראשון שלהם "Flash". האלבום זכה להצלחה רבה והוביל להחתמתם בלייבלים עולמיים דוגמת Perfecto של פול אוקנפולד ו-Bedrock של ג'ון דיגוויד. דרך Perfecto יצאו שני האלבומים הבאים שלהם: The Days After ו-Megatron.
הצלחה מחוץ לישראל
נוסף להופעות שלהם במועדונים גדולים ומצליחים בארץ כמו האומן 17 ו־TLV ובפסטיבלים כמו מצעד האהבה (של 1999-2003) החלו האחים גם להופיע מסביב לעולם במועדונים ופסטיבלים נחשבים במקומות כמו איביזה, שוודיה, הונגריה, אנגליה, ספרד, צ'כיה, אוקראינה, רוסיה, פולין, הולנד, קרואטיה, קפריסין, יוון, איטליה וברחבי אסיה.
בשנת 2004 הוציאו האחים למעלה מ10 סינגלים שזכו להצלחה מסחררת למשל הרמיקס לשיר Who’s that Girl של Eurythmics והקטע המצליח ביותר שלהם עד כה - Amen, שזכה להיכלל באוספים של לייבלים גדולים ומצליחים בקנדה בריטניה וארצות הברית ואף זכה להיות ה"המנון" של פסטיבל WMC במיאמי ובין הלהיטים הגדולים שנוגנו במועדונים באיביזה באותה שנה. בנוסף לכך הם שיחררו אלבום מיקס Fear Of A Silver Planet 2 בלייבל Silver Planet, מה שהפך אותם לאמנים האלקטרוניים הישראלים הראשונים שאי פעם ששחררו אלבום בלייבל בריטי. באותה שנה הם זכו להיות הישראלים הראשונים שנכנסו לדירוג 100 הדי ג'ייז המובילים של מגזין DJ MAG - במקום 77. (מאז נכנסו עוד ישראלים לדירוג ביניהם DJ סקאזי ואינפקטד מאשרום מסצנת הטראנס הפסיכדלי, עופר ניסים וגיא גרבר מסצנת ההאוס ועוד). ב-2005 טיפסו האחים למקום 66 באותו הדירוג, והמשיכו את ההצלחה העולמית שלהם כשהם מנגנים במועדונים הנחשבים בעולם ומחתימים קטעים בלייבלים גדולים למשל ארמדה של ארמין ואן ביורן.
ב- 2006 טיפסו האחים לדירוג השיא שלהם - למקום 23 בדירוג DJ MAG. בהמשך הם גם שיחררו אלבום מיקס בשם House Of Flash וזכו בתואר Highest Climber DJ 2006 (על כך שקפצו ממקום 66 שנה שעברה למקום 23 בדירוג). בשנים שלאחר מכן החלו האחים להפיק תוכניות רדיו כשהבולטת מהם היא Da Flash שמשודרת ברדיו Di.FM - רדיו שמשדר את תוכנית הטראנס הפופולרית ביותר A State of Trance של ארמין ועוד תוכניות של די ג'ייז מובילים דוגמת קרל קוקס, פרי קורסטן, מרקוס שולץ ועוד. החל מ-2009 הם משחררים באייטיונס תוכנית שנקראת Flashcast שיוצאת מדי חודש ועוסקת במוזיקה אלקטרונית. ועד עצם היום הזה הם ממשיכים ליצור ולשחרר קטעים דוגמת Wonderful מ 2013.
דיסקוגרפיה
אלבומים ואלבומי מיקס: כמו כן השלושה הפיקו ושיחררו יותר מ50 סינגלים והשתתפו במעל 20 אלבומי קומפילציה של לייבלים שונים.
כשהגיטרה מנסרת את הלילה
כשהגיטרה מנסרת את הלילה הוא אלבום הופעה של צמד הרוק פורטיסחרוף - רמי פורטיס וברי סחרוף. האלבום יצא בדצמבר 1992 בחברת התקליטים נענע דיסק בהפקת ניצן זעירא. באותה שנה יצא גם אלבומו של רמי פורטיס, "להתראות בחלומותי" שעליו עבד גם כן במשותף עם ברי סחרוף. שני האלבומים הם האחרונים שעליהם עבדו במשותף פורטיס וסחרוף, עד לאלבומם "על המשמרת" שיצא ב-2006.
ההופעה הוקלטה באולם "צוותא" בתל אביב באפריל 1992, וכללה בעיקר שירים מהאלבומים "סיפורים מהקופסא" ו"1900?", בנוסף לארבעה שירים מתוך "פלונטר", אלבומו הראשון של פורטיס משנת 1978 ושני שירים מתוך "הכל או כלום", אלבום הסולו הראשון של סחרוף שיצא שנה לפני ההופעה.
על גב האלבום כתובה ההנחיה: "דיסק זה הוקלט ובושל על מנת להמחיש את האווירה והעוצמה הקיימות בהופעה זו. לכן מומלץ (וחובה) להקשיב לדיסק בווליום גבוה ביותר - ללא התחשבות בשכנים". שמו של האלבום לקוח מהשיר "לייפציג, ברצלונה" (מתוך "סיפורים מהקופסא"), אולם השיר אינו כלול באלבום זה.
אלכסה טרזיץ'
אלכסה טרזיץ' (בסרבית: Алекса Терзић; נולד ב-17 באוגוסט 1999 בבלגרד שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת רד בול זלצבורג ובנבחרת סרביה.
קריירת מועדונים
טרזיץ' גדל במחלקות הנוער של מלאדנובאץ ושל הכוכב האדום בלגרד. ב-20 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הכוכב האדום בלגרד, בניצחון 3-0 על דינמו ורנייה במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הסרבית לעונת. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-13 ביוני 2019 חתם טרזיץ' בפיורטינה מהסרייה א'. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על מונצה במסגרת הסיבוב השלישי של קופה איטליה לעונת. ב-29 ביולי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 4-0 על בולוניה 1909 במסגרת המחזור ה-37 לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה בעונה זו.
ב-1 בספטמבר 2020 הושאל טרזיץ' למשך עונה אחת לאמפולי מהסרייה ב'. ב-26 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על פרוזינונה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. בסך הכל ערך טרזיץ' 21 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, ובסופה חזר לפיורנטינה.
ב-23 ביולי 2023 חתם ברד בול זלצבורג אליה עבר תמורת 5 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית
ב-7 ביוני 2021 ערך טרזיץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ג'מייקה במשחק ידידות.
ביתן לונדון
ביתן לונדון (באנגלית: London Pavilion) הוא מבנה בפינת שדרת שפטסבורי ורחוב קובנטרי, בפינה הצפונית של כיכר פיקדילי בלונדון שבאנגליה. כיום משמש המבנה כמרכז קניות ובילויים ומהווה חלק ממרכז טרוקדרו.
היסטוריה
המבנה נבנה בשנת 1859 ושימש כאולם מוזיקה וקונצרטים. בשנת 1885 נבנתה בקרבתו שדרת שפטסברי, ולצורך בנייתה נהרס המבנה ונבנה מחדש.
בשנת 1923 הוקם שלט פרסומת חשמלי על צד המבנה הפונה לכיכר פיקדילי.
בשנת 2000 שופץ הבניין והפך לחלק ממרכז טרוקדרו.
בית הכנסת בית אהרון (סקופיה)
בית הכנסת בית אהרון (במקדונית: ) היה בית הכנסת הראשון שנבנה בסקופיה. בית הכנסת היה ממוקם ברובע היהודי, לצד בית הכנסת בית יעקב.
היסטוריה
בית הכנסת בית אהרון נבנה בסקופיה ב-1366.
בית הכנסת נפגע קשות לאחר השריפות ב-1628 וב-1637, ונבנה מחדש לאחר כל שריפה.
בית הכנסת נהרס לאחר רעידת האדמה בסקופיה ב-1963, ועל הריסותיו של בית הכנסת נמצא המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה.
פורינט
פוֹרִינְט (בהונגרית: Forint) הוא ההילך החוקי של הונגריה, סימולו הוא HUF. המטבע נטבע ב-1 באוגוסט 1946 והחליף את הפנגו לאחר ההיפר-אינפלציה בשנים 1945-1946. הקיצור המקובל בהונגריה לפורינט הוא Ft.
היסטורית, נחלק הפורינט למאה פילר (fillér), אך תת מטבע זה אינו בשימוש מאז 1999.
למרות הצטרפותה של הונגריה לאיחוד האירופי בשנת 2004, היא לא הצטרפה לגוש האירו, כך שהמטבע בשימוש במדינה הוא הפורינט ההונגרי.
ניקוס כריסטודולידיס
ניקוס כריסטודולידיס (ביוונית: Νίκος Χριστοδουλίδης; נולד ב-6 בדצמבר 1973) הוא פוליטיקאי ודיפלומט קפריסאי המכהן החל מ-2023 כנשיא קפריסין. בין השנים 2018–2022 הוא כיהן כשר החוץ ובשנים 2014–2018 כדובר ממשלת קפריסין. בהכרשתו הוא מומחה במדעי המדינה, בוגר אוניברסיטת אתונה ופעל תקופה ארוכה בתחום הדיפלומטיה. בשנים 2007–2010 עבד כמרצה וחוקר באוניברסיטת ניקוסיה. מאוחר יותר מילא תפקידים שונים בממשלה השנייה של אנסטסיאדיס, לרבות כשר החוץ. בינואר 2022 התפטר כריסטודולידיס מתפקידו בממשלה כדי לרוץ במועמד עצמאי בבחירות לנשיאות קפריסין בתמיכת מפלגות מרכז וימין-מרכז. בהמשך זכה גם בתמיכת המפלגה הדמוקרטית (DIKO), התנועה לסוציאל-דמוקרטיה (EDEK), ההתלכדות הדמוקרטית (DIPA) והתנועה לסולידריות. בבחירות שהתקיימו ב-2023 הוא זכה בסיבוב הראשון ב-32.04% מקולות הבוחרים ובסיבוב השני ב-51.92%, שסיפקו לו את הניצחון. כריסטודולידויס נכנס לתפקיד הנשיא ב-28 בפברואר 2023. הוא הנשיא הראשון שנולד בקפריסין העצמאית.
ילדות וצעירות
כריסטודולידיס נולד ב-1973 ביירוסקיפו, על יד פאפוס במשפחה יוונית קפריסאית. אבות אביו חיו בכפר חולו בהרי טרודוס גם כן באזור פאפוס, בעוד שמשפחת אמו התגוררה ביירוסקיפו. הוא למד בתיכון על שם מקריוס השלישי בפאפוס וב-1991 נסע ללמוד בקווינס קולג' באוניברסיטת העיר ניו יורק, בה סיים תואר ראשון בכלכלה ובלימודים ביזנטיים ויווניים מודרניים. בהמשך סיים תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת ניו יורק ולימודי דיפלומטיה באקדמיה הים תיכונית ללימודים דיפלומטיים של אוניברסיטת מלטה. ב-2003 סיים את הדוקטורט במדעי המדינה ובמנהל ציבורי באוניברסיטת אתונה.
הקריירה הדיפלומטית ואקדמית
כריסטודולידיס נכנס לשירות הדיפלומטי של קפריסין בשנת 1999 לפני שהצטרף לממשלה ב-2013. הוא שימש בשנים 2013–2018 כמנהל הלשכה הדיפלומטית של נשיא קפריסין, ובשנים 2014–2018 כדובר הממשלה. כמו כן, שימש כיועץ הנציגות הקבועה של קפריסין במועצת האיחוד האירופי בבריסל, סגן ראש הנציגות בשגרירות קפריסין ביוון וקונסול כללי של קפריסין בממלכה המאוחדת. כריסטודולידיס לימד קורס על היסטוריית העולם אחרי מלחמת העולם השנייה בפקולטה להיסטוריה וארכאולוגיה של אוניברסיטת קפריסין בניקוסיה.
כשר החוץ
ב-1 במרץ 2018, אחרי בחירתו מחדש של הנשיא ניקוס אנטסיאדיס התמנה כריסטולודידיס לשר החוץ.
ב-6 במרץ 2018 הצהיר שמדיניותה של ניקוסיה לא תושפע על ידי פשיטות טורקיה באזור הכלכלי הבלעדי של קפריסין. בפגישה עם ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס הוא אמר ב"היעד מספר אחד הוא האיחוד מחדש של קפריסין".
במאי 2018 פנה רשמית לאו"ם על מנת לזרז את חידוש תהליך האיחוד מחדש של קפריסין. אחרי פגישה עם שר החוץ היווני ניקוס קוטציאס ב-7 במאי 2018 הוא שיבח את החלטתו של אנטוניו גוטרש, המזכיר הכללי של האו"ם לשלוח נציג מיוחד על מנת לשפר את האווירה לקראת חידוש השיחות.
ביוני 2018 כריסטודולידיס ביקר בישראל ונפגש עם הנשיא ראובן ריבלין ועם ראש הממשלה בנימין נתניהו. הם דנו בהפתחויות האזוריות ובחידוק היחסים הדו-צדדיים בתחום האנרגיה ומצבי החירום. הם דנו בחדירות הטורקיות ובשיתוף הפעולה האסטרטגי בנוגע לצינור הגז איסטמד. הוא בירך באותה תקופה את הודעת חברת אקסון מובייל לגבי זירוז הקידוחים שלה בגוש 10 באזור הכלכלי הבלעדי של קפריסין. הפעולות שהיו מתוכננות להתחיל ברבעון האחרון של 2018 החלו ב-2021. ב-17 ביולי 2018 כריסטודולידיס פגש בבריסל את פדריקה מוגריני, הנציגה העליונה של האיחוד האירופי. הם דנו בתפקיד הפוטנציאלי של האיחוד האירופי בחידוש השיחות עם טורקיה אחרי תקופה של תקיעות. בביקורו הדגיש השר הקפריסאי ש"אין לקפריסין הלוקסוס לכישלון השיחות המחודשות", וש"על טורקיה להיענות לסטנדרטים האירופיים ולמשפט הבינלאומי".
ב-15 ביולי 2020 בהתייחסו לעימותים משנת 2020 בין ארמניה לאזרבייג'ן, גינה כריסטודולידיס את "הפרת שביתת הנשק" על ידי אזרבייג'ן וקרא לריסון מצד כל הצדדים על מנת למנוע את הסלמת המתח באזור".