cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילון מאסק
חיים אישיים
בשנת 2008 החל מאסק לצאת עם השחקנית האנגלייה טאלולה ריילי, ובשנת 2010 הם נישאו. בינואר 2012 הודיע מאסק על פרידתם, וכתב לריילי בטוויטר: "אלו היו ארבע שנים מדהימות. אוהב אותך לנצח. את תשמחי מאוד מישהו יום אחד". ביולי 2013 הם נישאו שוב, ובדצמבר 2014 מאסק מילא מסמכי גירושין מריילי, אך הזוג לא התגרש עד לסוף שנת 2016, ביוזמת ריילי.
לאחר גירושיו מריילי החל מאסק לצאת עם השחקנית האמריקאית אמבר הרד, הם יצאו במשך מספר חודשים בשנת 2017, אבל הם נפרדו באותה השנה.
בשנת 2018 מאסק החל לצאת עם הזמרת הקנדית גריימס. ב-4 במאי 2020 נולד בנם, X Æ A-12. שנשאלו על משמעות השם הם אמרו: "ה-X מייצג משתנה לא ידוע, Æ הוא איות של AI (אהבה/בינה מלאכותית) והסיומת של השם, A-12, הוא התייחסות למטוס שנבנה עבור ה-CIA בשנות השישים. A-12, כלומר Sr-71, שזה המטוס החביב עלינו. בלי נשק, בלי אמצעי הגנה, רק מהירות. נהדר בקרב אך לא אלים". מרשם האוכלוסין של קליפורניה דחה את השם הזה עקב החוק במדינה הקובע שרק אותיות אנגליות קבילות למתן שמות, ולא מספרים או סימנים. לבסוף בני הזוג בחרו בשם "X AE A-XII". כלומר החליפו את המספר 12 בתווים XII שהן ספרות רומיות בעלי אותה משמעות.
בספטמבר 2021 מאסק וגריימס נפרדו אחרי שלוש שנים של זוגיות. חצי שנה לאחר שנפרדו, אילון מאסק וגריימס, חשפו כי הביאו לעולם בת שנייה בעזרת אם פונדקאית. שמה הוא Exa Dark Sideræl, אך בכוונתם היה לקרוא לה Y. היא נולדה בדצמבר 2021.
ביולי 2022 נודע ששבועיים לפני שמאסק וגריימס הביאו את ילדתם השנייה, מאסק הפך לאבא לתאומים. אימם של התאומים היא שיבון זיליס, מנהלת בכירה בהזנק הבינה המלאכותית שלו ניוראלינק.
עמוס בן-דוד
עמוס בן-דוד הוא מפיק מוזיקלי, מנהל אמנותי, מעבד, כותב, מלחין, זמר, קלידן ופרקשניסט (נגן של כלי הקשה) ישראלי.
ביוגרפיה
עמוס נולד בתל אביב, בנו של המוזיקאי יוריק בן דוד, ממקימי אולפני טריטון, ולימים יו"ר ומנכ״ל אקו"ם ודפנה בן דוד, פסיכולוגית קלינית ומטפלת בתנועה. דודו הוא המתופף אלון הלל. כשהיה בן 14, נפטר אחיו הצעיר, עידו.
בשנות ה-90, היה חבר בלהקת צופי תל אביב, (בבימויו של צדי צרפתי ובניהולו המוזיקלי של יאיר קלינגר), שהשתתפה בתקופתו בתוכנית זהו זה. ובלהקת השכנים של צ'יץ' (בבימויו ובניהולו המוזיקלי של ירון כפכפי).
את שירותו הצבאי עשה כזמר, קלידן ומעבד בלהקה צבאית.
עוד בהיותו חייל, עיבד את השיר ״אגדת דשא״ לתוכנית הטלוויזיה לילה גוב, בביצוע להקת חיל החינוך, גידי גוב ומאיר אריאל. עם שחרורו הפיק מוזיקלית עבור לילה גוב את השיר ״תפוח זהב״ בביצוע גידי גוב, רועי בר-נתן ואבי גרייניק. בהמשך ניגן קלידים בעונתה הראשונה של תוכנית האירוח ״כוכבי השכונה״ של אבי גרייניק ועידן אלתרמן, ואף ניהל מוזיקלית את עונתה השנייה.
הפיק וניהל מוזיקלית גם את התוכניות בית הספר למוסיקה, (עונות 1,2,4), אביב או אייל ולא נפסיק לשיר (מהדורת הקורונה) וכמו כן את סדרות הנוער Oboy, פוראבר, PPS, גיבור אמיתי ושומקום. לסדרות PPS, גיבור אמיתי ושומקום אף הלחין מספר שירים, למילותיו של אורי גרוס וביניהם שירי הנושא ״לב מכושף״ בביצוע רן דנקר ו״שומקום״ בביצוע אלה לי להב ועילי צ׳פמן. כתב הלחין והפיק שני שירים עבור סדרת הטלוויזיה ״יש לה את זה״.
לאורך השנים הפיק מוזיקלית עוד משדרים טלוויזיוניים רבים כמו פרסי ספיר, פרסי אופיר, קדמי אירוויזיון, משדרי התרמות לאגודת ״לתת״, ״גדולים מהחיים״, ״שלווה״ ועוד.
בין השנים 2009 – 2014 הגיש והנחה את מגזין המוזיקה של רשות השידור ״רעש מקומי״ ששודר בערוץ 11.
ב-2006 הפיק מוזיקלית לאייל גולן את השיר "אם יש גן עדן" שנכלל באלבומו בשבילך נוצרתי. ב-2007 עיבד את מרבית השירים באלבום "בא מן השתיקה" של קובי אפללו. השיר "ים הרחמים" מתוך האלבום, דורג במקום החמישי במצעד השנתי תשס"ח (2008). ב-2008 עיבד את שירי האלבום "בין האש ובין המים" של גלי עטרי, שמתוכו הצליחו שיר הנושא "בין האש ובין המים" והדואט "מהמרחקים" של עטרי עם סגיב כהן, שדורג במקום השביעי במצעד השנתי תשס"ט (2009).
ב-2009 הפיק מוזיקלית גם את אלבומו השני של קובי אפללו ״ביום הכי בהיר״ (בניהולו האמנותי של גדי גידור). ב-2010 הפיק מוזיקלית את השיר ״מילים״ של הראל סקעת שייצג את ישראל באירויזיון, ואת אלבום הבכורה של בת אלה בירנבאום ״תפילתי״ ובו גרסאות עבריות בעיבודים מחודשים לשיריה של יוצרת הפולק היהודיה דבי פרידמן.
ב-2011 עיבד שלושה שירים לעידן עמדי: "כאב של לוחמים", "תשליך" ו"הדרך שלך", דואט עם דיאנה גולבי. השיר כאב של לוחמים זכה בתואר "שיר השנה".
ב-2014, הפיק את אלבומה של גלי עטרי ״אהבה למרחקים ארוכים״. ב-2015, הפיק מוזיקלית את השיר ״ילד ואבא ואמא״ שהלחין עילי בוטנר למילותיו של אלי בן שם, יושב ראש יד לבנים, בביצוע אדר גולד, אוהד שרגאי והראל סקעת. באותה שנה הפיק גם את אלבומה השני של בת אלה בירנבאום ״לכי לך״. ב-2016 הפיק מוזיקלית את אלבומם המשותף של רמי קליינשטיין וקרן פלס, ובעקבותיו את המופע המשותף שלהם. כמו כן הפיק את מופע חגיגות ה-60 של גלי עטרי בקיסריה אשר הוקלט ויצא כדיסק כפול.
ב-2018 הפיק מוזיקלית את השיר ״כל שנה יש אפריל״ מתוך הקברט ״לילה אחד באפריל״ שכתבה קרן פלס ושרו קרן פלס ואמיר דדון. הפיק את השיר ״שיר במקום ילדים״ שכתבה קרן פלס עבור אמיר דדון ונכלל באלבומו המצליח ״לבחור נכון״. באותה שנה, גם הפיק מוזיקלית יחד עם גיא דן את המופע ״פופ אפ״ בבימויו של משה קפטן, שבו השתתפו עומר אדם, נדב גדג', מארינה מקסימיליאן, עידן עמדי, שלישיית מה קשור, אלני פוריירה (נציגת קפריסין באירוזיון 2018) ונינט.
ב-2019 הפיק את שירו של קובי מרימי “Home”, שייצג את ישראל בתחרות האירויזיון שהתקיימה בארץ, ולחלק האמנותי של האירוזיון את השיר “A Million Dreams” בביצוע להקת שלווה. עוד באותה שנה הפיק מוזיקלית ביצוע מיוחד של שרית חדד לשיר זמר נוגה (התשמע קולי) שהוקלט לרגל זכייתה של רונה רמון ז"ל בפרס ישראל, וביחד עם גיא דן את מופע ״פופ אפ2״ בהשתתפות עומר אדם, משה פרץ, קרן פלס, רותם כהן ונטע ברזילי.
ב-2020 בתקופת מגפת הקורונה, הפיק עבור שידורי קשת ביצוע טלוויזיוני לכבוד חג הפסח של השיר "אחד מי יודע" בביצוע אייל גולן, שמעון ומאיה בוסקילה, שלומי שבת, בניה ברבי, יובל דיין, קובי אפללו ואמנים נוספים. בשנה זו הפיק את אלבומה השלישי של בת אלה ״הנצח שברגע״ הפיק את טקס המשואות במסגרתו הקליט עיבוד מחודש לשיר ״מישהו הולך תמיד איתי״ בביצוע חנן בן ארי. בשנה זו החל לעבוד עם Walt Disney Imageneering תחת ניהולם האמנותי של Matt Walker וירון ספיבק, עבורם הפיק וכתב מוזיקה לפארקים ולאטרקציות שונות של דיסני ברחבי העולם. בין השאר היה שותף לעיבוד ולהפקה של מופע אורות מוזיקלי לציון 5 שנים לפארק בשאנגחי והפיק ועיבד מחרוזת שירי כריסטמס למצעד היומי בדיסנילנד פריס בניהולו אמנותי של Jonathan Barr.
בשנת 2021, הפיק עבור האקדמיה ללשון העברית, לכבוד יום השפה העברית, את השיר ״שיר בעברית״ שכתב וביצע ג'ימבו ג'יי יחד עם להקת שלווה. וכמו כן, בניהולו האמנותי של ירון ספיבק, כתב והפיק 7 קטעים למלון של Star Wars באורלנדו והיה שותף להפקה של עוד עשרות קטעים. באותה שנה, ניגן ועיבד קטע מוזיקלי עבור Rowlf The Dog מהחבובות.
בשנת 2022, הפיק מוזיקלית את השירים ״פעם את לילה״ ו״נתתי אותי אל העיר״ שכתבה ושרה שי המבר בניהולה האמנותי של קרן פלס. עבור אירוע חגיגות יום הולדת 100 ליצחק רבין הפיק גרסה מיוחדת לשיר ״השיר שיביא לך אהבה״ בביצוע גלי עטרי ולהקת חיל החינוך. הפיק מוזיקלית את המופע ״הפארטיה״ עבור גיא זוארץ בשיתוף עם תומר מייזנר ודיג׳יי Pm. הפיק מוזיקלית את המש-אפ בין השיר לו יהי של נעמי שמר לשיר Let It Be של ה-Beatles בביצוע יובל דיין ורן דנקר לכבוד ביקורו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בישראל. בשנה זו אף החל ללמד בבית ספר רימון במסלול הלחנת שירים של יהודה עדר והחל לנהל אמנותית את הזמרת/יוצרת/שחקנית רוני דלומי. בעבודתם המשותפת היה שותף לכתיבת שיריה ״למרות״ שהפיק מוזיקלית סהר טויטו ו״אומץ״ שהפיק מוזיקלית סתיו בגר.
ב-2008, בהפקתו המוזיקלית של גלעד שמואלי, הוציא אלבום בכורה הנושא את שמו, ומתוכו יצאו הסינגלים "ארץ הכלום", "איפה את" ו"לבד". ב-2019 הוציא את אלבומו השני ״אלטרנטיב פופ״ אותו הפיק ובו ניגן כמעט בכל הכלים. ממנו יצא הסינגל ״יוון״, שכתב.
חיים אישיים
בן דוד נשוי מאז 2006 לדריה, ואב לשלשה ילדים.
יעקב חורגין
יעקב חורגין (יעקב יהושע חורגין; י' בטבת ה'תרנ"ט, 23 בדצמבר 1898 – י"ז בשבט ה'תש"ן, 12 בפברואר 1990) היה סופר עברי ועורך ספרים ועיתוני ילדים, חוקר תולדות היישוב בתקופת המנדט הבריטי. שימש כפרופסור לספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1956 זכה בפרס למדן.
קורות חייו
יעקב חורגין נולד בשכונת נווה שלום (מנשייה) שהוקמה ליד יפו בתחילת שנות ה-1890, כעשר שנים לפני היווסדה של "אחוזת בית" (תל אביב). הוא הסופר האשכנזי הראשון שנולד, גדל והתחנך בארץ. הוא למד למד בתלמוד תורה "שערי תורה" שהוקם על ידי אביו שמואל יצחק, שהיה מחלוצי העלייה הראשונה. מגיל 12 המשיך את לימודיו בבית הספר ךבנים "עזרה" (רשת חינוך שהוקמה על ידי יהודי גרמניה עם תוכנית לימודים שכללה את השפה הגרמנית), אותו סיים בהצטיינות וקיבל מלגת לימודים בבית המדרש למורים בירושלים. בשנות מלחמת העולם הראשונה גויס כרבים מבני היישוב אל מערך הלחימה של הצבא העות'מאני. תפקידו היה מתורגמן השפות: ערבית, טורקית וגרמנית של מפקד יחידת הנדסה צבאית גרמנית, ועמה נדד ברחבי ארץ ישראל וסביבתה. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הצבא הבריטי שימש כמתורגמן בחיל הרפואה הבריטי, ובין השאר עבד בבית חולים לפצועי האויב בצפון חצי האי סיני. בסתיו 1917 ערב כיבושה על ידי הצבא הבריטי, חזר לירושלים.
ב 1918 נשא לאישה את שושנה סגל בת משפחה מהישוב הישן בטבריה, עבור לגור שם ושימש כמורה בבית ספר יסודי בשנים 1920–1930. בשנים אלה החל לפרסם שירים, סיפורים ומאמרים.
בשנת 1930 עבר לגור ברמת גן, כאן עבד כמורה בבית ספר יסודי עד שנות ה-1950.
בשנים 1933-1936 שימש כעורך עיתון  הילדים "בוסתנאי לנוער", היה חבר מערכת העיתון "הבוקר" וזמן מה אף שימש כעורך המוסף הספרותי של העיתון.
בשנים 1936–1939 היה יושב ראש ועדת התרבות של התאחדות האיכרים.
בשנת 1943 התמנה כעורך כתב העת  "הבוקר לילדים".
בשנים 1952–1954 היה מרצה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק.
בשנים 1955–1970 שימש כפרופסור באוניברסיטת בר-אילן.
בבחירות לכנסת הרביעית בשנת 1959 היה ברשימת המועמדים של מפלגת הציונים הכלליים.
על שמו נקרא רחוב בכפר סבא.
יצירתו
בראשית שנות העשרים החל לפרסם את שיריו וסיפוריו בכתבי העת "השילוח" ו"הפועל הצעיר".
בשנת 1928 פרסם את סיפורו הראשון "מעשה חליל" (על אהבה בין שני צעירים ערבים) כספר בסדרת ספרונים בעריכתו של פסח גינזבורג.
בשנת 1929 הופיע ספרו הראשון "סיפורים" בהוצאת מצפה, תל אביב.
בשנת 1934 הופיע ספרו "מפנקסו של מורה", הכולל רשימות על ילדים שהיו תלמידיו.
בשנת 1943 הופיע מבחר סיפוריו בשני כרכים: א. בעלי הנאה ב. בלהט קדם.
ב 1957 הופיע קובץ הסיפורים "אלומות".
ב 1964 הופיע ספרו "גלריה אמריקנית" הכולל רשימות על הווי החיים בארצות הברית.
חורגין כתב רומנים וסיפורים רבים לילדים. הוא ערך וכתב בעיתוני הילדים והנוער: "בוסתנאי לנוער" ו"הבֹקר לילדים". והשפעתו הייתה רבה על ילדים ונוער בעיקר בשנות הארבעים, ובהם הסופר אהוד בן עזר לפי עדותו, ורבים אחרים.
חורגין הוא אמן החדירה ההומורסיטית לנפש האדם השייך לתרבות שהייתה זרה  לחלוצים בארץ ישראל: רבים מסיפוריו עוסקים בחיי הנפש של גברים ונשים ערביים, וכן בחיי הנפש של בני היישוב הישן, אשכנזים ומזרחיים או בחיי הנפש של צעירים ילידי הארץ. שליטתו בלשונות המקומיות והיכרותו עם המרחב הפלסטיני אפשרה לו תיאורים מפורטים ואותנטיים של החיים ואורח המחשבה של בני המזרח. הבנתו העמוקה בנפש האדם באשר הוא אדם ניכרת בתיאורי דמויות של נשים ערביות (כגון קטטה בין שתי רקדניות בטן), מטהר גופות סודני, קצב טברייני, מורה למוזיקה בחולות נוה צדק ועוד. הוא גם תיאר בדייקנות ובחוכמה את האופן שבו הבינו תושבי המקום את הציונות.
יצירותיו לילדים, ובעיקר הרומנים ההיסטוריים שלו, זכו לפופולריות רבה, אך שייכותו הברורה למחנה הימין והשקפותיו המפוכחות על הציונות לא תרמו למעמדו בקריית הספר התל אביבית, ורק בשנות ה-1980 חזר והתגלה ערך יצירתו למבוגרים על ידי חמוטל בר-יוסף במהלך הכנת תוכנית לימודים חדש לבתי הספר העל-יסודיים.
בשנות ה-1960 וה 1970 תיעד מבצעי גבורה של לוחמי האצ"ל והלח"י.
מכתביו (מבחר)
כתבי יעקב חורגין, תל אביב: הוועדה להוצאת כתבי יעקב חורגין על ידי הוצאת צ’ ליימן, תש"ג–תש"ד. ‬
‬גלריה אמריקנית: סיפורים וריפורטאג’ות ממסעות בארצות הברית, תל אביב: ניב, (תשכ"ד).
ילקוט סיפורים, ליקטה והוסיפה מבוא והסברים: חמוטל בר-יוסף,‫ תל אביב: "יחדיו", (תשמ"ב 1981)
פרופסור ליאונארדו, ירושלים: הוצאת כתר, 1990, בעריכת יגאל שוורץ, אחרית דבר: חמוטל בר-יוסף.
גבעת רזן
גבעת רזן (באנגלית: Rezen Knoll; בבולגרית: връх Резен ) היא גבעה במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הגבעה 433 מטרים מעל פני הים.
קרחון פרוניקה גובל בגבעה ממזרח ומצפון וממערב לה.
רוחבה של גבעה רזן 250 מטרים;
אורכה של גבעת רזן 500 מטרים (בכיוון מזרח - מערב).
פסגת גבעת רזן, והמדרונות המערביים והצפוניים של גבעת רזן, אינם מכוסים קרח בחלקם.
הגבעה ממוקמת 3.94 קילומטרים מדרום-מערב להר בוולס; הגבעה ממוקמת 3.07 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מנקודת אלקו; הגבעה ממוקמת מזרחית - צפונית-מזרחית מגבעת סינומורץ;
הגבעה ממוקמת 1.56 קילומטרים צפונית - מזרחית מפסגת ברדיק; ו-630 מטרים צפונית - צפון-מערבית מפסגת ברדיק המערבית.
גילוי ומיפוי הגבעה
הגבעה מופתה לראשונה, בשנת 1968, באופן גס, על ידי סוקרים בריטיים.
מיפוי מפורט יותר בוצע בשנת 1991, על ידי Servicio Geográfico del Ejército.
מקומה המדויק של הגבעה, גובהה, ומיפוי מרחקה מאתרים סמוכים, נעשה על ידי הסקר טופוגרפי בולגרי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1995–1996.
מקור השם
פסגת מאלק, ופסגת גוליאם הם שמות תיאוריים של פסגות הר ויטושה הסמוך לסופיה, בירת בולגריה.
מאלק - משמעו "קטן" בבולגרית, ו"גוליאם"משמעו "גדול" בבולגרית.
"רזן" משמעו "פרוסה" בבולגרית -
פסגת "מאלאק רזן" היא פסגת "הפרוסה הקטנה", ו"גוליאם רזן" היא פסגת "הפרוסה הגדולה".
גבעת רזן שבאנטארקטיקה נקראת על שם שתי פסגות אלה של הר ויטושה שבבולגריה.
הטיפוס לפסגת הגבעה
הטיפוס הראשון לפסגת הגבעה בוצע על ידי הבולגרים קוזמן טוחייב (Kuzman Tuhchiev), דימו דימוב (Dimo Dimov) ואיבן טשוקוב (Ivan Tashukov) מבסיס סנט קלימנט אוחרידסקי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1994–1995.
יחסי דרום אפריקה–קובה
יחסי דרום אפריקה–קובה הם יחסי החוץ בין קובה לבין דרום אפריקה. היחסים היו מתוחים בתקופת האפרטהייד.
יחסים בתקופת האפרטהייד
קובה גינתה את ממשלת האפרטהייד בדרום אפריקה ודרשה לשחרר את נלסון מנדלה. שתי המדינות נלחמו זו בזו במלחמת האזרחים באנגולה עד 1988: ממשלת האפרטהייד בדרום אפריקה תמכה באיחוד הלאומי האנטי-קומוניסטי הלאומי לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) וקובה תמכה בתנועת העם הסוציאליסטית למען שחרור אנגולה (MPLA). בשנת 1988 חתמו קובה, אנגולה ודרום אפריקה על הסכמי ניו יורק, שבמסגרתו קובה משכה את חייליה מאנגולה בתמורה לכך שדרום אפריקה תעניק לנמיביה עצמאות.
המערכה של דרום אפריקה נגד הסנקציות של קובה בארצות הברית
ביולי 2014 התחייב הקונגרס הלאומי האפריקאי לדרום אפריקה לסייע לקובה להילחם בסנקציות של ארצות הברית.
החלפה טכנית
מאז 1996 ממשלת דרום אפריקה ביקשה להבטיח את כישוריהם של אזרחים קובנים עם כישורים טכניים מסוימים מממשלת קובה. נוהג זה מעורר מחלוקת על הצורך שלו בהתחשב במספר הרב של דרום אפריקאים שכבר יש להם כישורים אלו, חוסר התאמה בכישורים והעלות הכרוכה בפרקטיקה זו.
חילופי רפואה
במהלך מגפת הקורונה בדרום אפריקה ממשלת דרום אפריקה פרסה אנשי רפואה קובנים ברחבי המדינה כדי לסייע במאבק במגפה בעלות של 429 מיליון ראנד. הפריסה הייתה שנויה במחלוקת מול התאחדות הרפואה בדרום אפריקה, איגוד אנשי מקצוע בתחום הבריאות בדרום אפריקה והברית הדמוקרטית שמתחו עליה ביקורת על כך שאינה משתמשת ברופאים מקצועיים מובטלים מדרום אפריקה. ה"דיילי מאווריק" הטיל ספק במחיר הגבוה ששולם עבור הרופאים. ממשלת ארצות הברית מתחה ביקורת על פריסתם והתשלומים ששולמו עבור שירותיהם כסוג של סחר בבני אדם בעוד שממשלת קובה דחתה את הטענות להרוויח מפריסת רופאיה וקבעה כי ביקורת היא חלק ממסע "הכפשות".
הנדסת מים
באפריל 2021 הודיעה ממשלת דרום אפריקה כי יירשמו 24 מהנדסי מים קובנים לשיפור תשתיות המים במדינה. מהלך זה ספג ביקורת מצד האיגוד המקצועי סולידריות, המכון הדרום אפריקאי להנדסה אזרחית, ואקדמאים כמיותר בהתחשב במיומנויות הנדסיות הקיימות במדינה בבנייה ותחזוקה של תשתיות מים.
תהילים מ"ב
תהילים מ"ב הוא המזמור הארבעים ושניים בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-41) זהו המזמור הראשון בספר השני של תהילים.
המזמור מיוחס לבני קרח המוזכרים בספר דברי הימים כבני לוי וכמשוררים במקדש. בדומה למזמורים מ"ג, מ"ד, מ"ה, מ"ו, מ"ז, מ"ח, מ"ט, פ"ד, פ"ה, פ"ז ופ"ח. המפרשים נחלקו אודות חלקם במזמורים, יש הטוענים שהם חיברו את המילים או הלחן ויש המפרשים שהם אלו שנהגו לזמרו במקדש.
יש האומרים כי אמירת הפרק היא סגולה לבנין הבית
אבן בשחקים
אבן בשחקים (באנגלית: Pebble in the Sky) הוא סיפור מדע בדיוני מאת הסופר האמריקאי אייזק אסימוב.
תהילים מ"ב
תוכנו של המזמור
מזמור מ"ב מורכב משנים עשר פסוקים ומהווה חלק מיחידה אחת יחד עם מזמור מ"ג. שני המזמורים יחד מתארים שיר געגועים לקרבת אלוהים דרך מקדשו. לשיר שלושה בתים, שניים בפרק מ"ב, והשלישי בפרק מ"ג. הפזמון החוזר חותם כל בית בפנייה של המשורר אל נפשו להתעודד "מַה תִּשְׁתּוֹחֲחִי נַפְשִׁי וַתֶּהֱמִי/וּמַה תֶּהֱמִי עָלָי..."(פסוקים ו' י"ב ופסוק ה' בפרק מ"ג).
אבן בשחקים
הסיפור נכתב לראשונה בקיץ 1947 תחת הכותרת "Grow Old with Me" בעידודו של עורך המגזין "Startling Stories" שהזמין מאסימוב סיפור באורך של ארבעת אלפים מילים. הכותרת היא ציטוט משירו של רוברט בראונינג בשם "Rabbi Ben Ezra". בסופו של דבר החליט המגזין לדחות את הסיפור ולא לפרסמו. בהמלצתו של פרדריק פול קיבלה על עצמה הוצאת האור Doubleday לפרסם אותו והוא יצא לאור בינואר 1950 תחת השם "Pebble in the Sky".
תהילים מ"ב
בית ראשון א'-ה'
המשורר מביע רגשות עזים של געגועים ורצון לחידוש המפגש עם אלוהיו:"כְּאַיָּל תַּעֲרֹג עַל אֲפִיקֵי מָיִם כֵּן נַפְשִׁי תַעֲרֹג אֵלֶיךָ אֱלֹהִים"(ב). "צָמְאָה נַפְשִׁי... מָתַי אָבוֹא וְאֵרָאֶה פְּנֵי אֱלֹהִים"(ג). "אֵלֶּה אֶזְכְּרָה..."(ד) ומסיים בפזמון המבטא את הייחול לאלוהים:"מַה תִּשְׁתּוֹחֲחִי נַפְשִׁי וַתֶּהֱמִי עָלָי הוֹחִילִי לֵאלֹהִים כִּי עוֹד אוֹדֶנּוּ יְשׁוּעוֹת פָּנָיו"(ו).
אבן בשחקים
אחד מהקטעים האהובים על אסימוב בספר הוא משחק שחמט שמהלכיו, המובאים בספר במלואם, מבוססים על המשחק בין גריגורי לבנפיש (בשחור) לבוריס ורלינסקי (בלבן) שנערך במוסקבה ב-1924 וזכה ב-Brilliancy Prize.
תהילים מ"ב
בית שני ז'-י"א
המשורר ממשיך להתגעגע ומדגים את רשותיו בדימויים במצויים בטבע ב"אֶרֶץ יַרְדֵּן וְחֶרְמוֹנִים"(ז). כמו מים שחבל ארץ זה משופע בהם כך גם חווית המשורר:"כָּל מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ עָלַי עָבָרוּ". ותיאורים אלו גורמים למשורר לתחושות געגוע וחרדות נטישה:"לָמָה שְׁכַחְתָּנִי לָמָּה קֹדֵר אֵלֵךְ בְּלַחַץ אוֹיֵב".
אבן בשחקים
אנלוגיה למרד הגדול
אנלוגיה היסטורית מתבקשת היא בין כדור הארץ בסיפור ואזור יהודה תחת האימפריה הרומית. לאימפריה הגלקטית מאפיינים רומאים ברורים כגון הפרומגיסטראט שמוצב בכדור הארץ למניעת מרידות והחיילים הגלאקטים ששומרים על הסדר. תושבי כדור הארץ מתוארים כקנאים דתיים המאמינים שהם מקור הגזע האנושי ואינן מוכנים לחיות תחת חוקי האימפריה אף אם מהלך זה יביא להשמדתם, בדומה לאירועי המרד הגדול בין הקנאים לרומאים בשנת 66. בניגוד לתוצאות אירועי המרד הגדול בסיפור ג'וזף שוורץ, מצליח להציל את תושבי כדור הארץ מעצמם ומגורל טרגי דומה.
תהילים מ"ב
בית שלישי
ממשיך בפרק מ"ג.
אבן בשחקים
מהדורות בעברית
הספר יצא לאור על ידי הוצאת אודיסיאה, בשנת 2001 ובתרגומו של אסף כהן. שווק לחנויות בינואר 2002. הספר קיבל עיצוב מחודש לכריכה במהדורה שנייה ויצא גם כחלק מאוסף שכולל את כל ספרי האימפריה "שלישיית אסימוב: האלים עצמם + אבן בשחקים + זרמי חלל".
אגם הצער
אגם הצער או ימת הצער או ים הצער (בלטינית: Lacus Doloris) הוא ימה ירחית קטנה באזור ארץ השלגים של הירח. אין מדובר בימה המכילה מים, אלא בעמק שטוח המכוסה שכבה של בזלת. העמק ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 17.1° צפון, 9.0° מזרח. קוטרו של אגם הצער כ-110 ק"מ.
יוסף גינת
יוסף (יוסי) גינת (6 במרץ 1936 – 12 במאי 2009) היה מזרחן ואנתרופולוג. התמחה באנתרופולוגיה של חברות במזרח התיכון. היה יועץ לענייני ערבים לראשי ממשלה בישראל, פרופסור אמריטוס בחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, סגן נשיא לקשרים בינלאומיים ולמחקר במכללה האקדמית נתניה ומנהל המרכז לדיאלוג אסטרטגי שם.
חייו ופועלו
נולד לבלה ולמשה גולוביצקי ביישוב עטרות שמצפון לירושלים בתחילת המאורעות של המרד הערבי הגדול. גדל בעטרות עד לפינוי היישוב בעיצומהּ של מלחמת העצמאות. כחבר גרעין נח"ל השתתף בפעולות התגמול ובמלחמת קדש במסגרת חטיבת הצנחנים וב-1957 הצטרף לקיבוץ אוּרים שבנגב. בשנים אלו הרבה להסתובב בקרב הבדואים שבאזור, קשר עמם קשרים ולמד את מנהגיהם. הוא התמנה לנציג המחלקה הערבית של ההסתדרות בנגב, ובמקביל לכך למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים לארכאולוגיה וללימודי המזרח התיכון. גינת המשיך בלימודים לתואר מוסמך באנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטת תל אביב, ואת הדוקטורט עשה באוניברסיטת יוטה שבארצות הברית על דפוסי הנישואין ומעמד האישה בחברה הערבית הכפרית בישראל.
את דרכו במחלקה לענייני ערבים במשרד ראש הממשלה עשה גינת תוך שילוב מחקר אקדמי. בדצמבר 1968 התמנה לסגן יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים. מילא תפקידי ייעוץ למשרדי הממשלה השונים בנושאי ערבים ומיעוטים אחרים. שימש כיועצם של משה דיין, עזר ויצמן ומשה ארנס בכהונתם כשרים ושל שמעון פרס ושל יצחק רבין בכהונתם כראשי ממשלת ישראל. בין היתר פעל כיו"ר ועדת הגבולות של המועצות הערביות המקומיות בוואדי עארה במשרד הפנים וכיו"ר הוועדה ליחסים עם הערבים וארצות האסלאם במפלגת העבודה. שנים ארוכות לימד באוניברסיטת חיפה, ובתוך כך (בשנים 1989–1992) כיהן כמנהל המרכז האקדמי הישראלי בקהיר. גינת היה חבר בוועדת ההיגוי של המרכז היהודי-ערבי באוניברסיטת חיפה. ניהל את המרכז ללימודי שלום באוניברסיטת אוקלהומה והיה ממייסדי המרכז לחקר השלום ולפתרון סכסוכים המשותף לאוניברסיטאות אוקלהומה, חיפה, רבת-עמון ובית-לחם. חתר ליישוב סוגיית הפליטים הערביים ונמנה עם תומכי יוזמת ה"הודנה" בין ישראלים ופלסטינים כפתרון מדיני. אחרי פרישתו ב-2004 מאוניברסיטת חיפה ניהל את המרכז לדיאלוג אסטרטגי במכללה האקדמית נתניה.
נטמן בבית העלמין של בני עטרות. בלכתו הותיר את אשתו דליה ואת ילדיו, נעמה ועידו.
קוזימו דה מדיצ'י
קוזימו די ג'ובאני דה מדיצ'י (באיטלקית: Còsimo di Giovanni de' Mèdici; 27 בספטמבר 1389 – 1 באוגוסט 1464) נקרא גם "הזקן" (il Vecchio) ו"אבי המולדת" (Cosimo Pater Patriae), ראש שושלת בית מדיצ'י ששלטה בפירנצה במהלך רוב הרנסאנס האיטלקי. הוא היה פטרון של האמנות והאדריכלות שהזניק את פירנצה למעמד של בירת האמנות והאדריכלות של זמנו ואחת הערים החזקות באיטליה.
תולדות חייו
קוזימו דה מדיצ'י נולד בפירנצה למשפחת בורגנית עשירה, אביו ג'ובאני די ביצ'י (Giovanni di Bicci de' Medici) היה בנקאי.
מדיצ'י שימש כדיפלומט של הרפובליקה של פירנצה ובשנת 1415 היה חבר פמלייתו של האנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה בועידת קונסטנץ, בהמשך אותה שנה נבחר לכהן בממשלת הרפובליקה (ה"סיניוריה"). הוא לא הרבה להחזיק במשרות רשמיות, והציג את עצמו כמשרת ציבור חסר אמביציה פוליטית, עם זאת, השתמש בכוח ממונו הרב לתמרן החלטות ולשלוט למעשה בפירנצה. הבישוף של סיינה, שלימים יהיה לאפיפיור פיוס השני דיווח שכל ההחלטות החשובות בפירנצה מוכרעות בביתו של קוזימו, ושלמרות החזות הדמוקרטית של הרפובליקה, על פיו יישק דבר והוא מכהן למעשה כמלך לכל דבר פרט לתואר.
בשנת 1433 התגבשה בפירנצה קואליציה אנטי-מדיצ'ית חזקה בראשותם של פאלה סטרוצי (Palla Strozzi) ורינלדו דלי אלביצי (Rinaldo degli Albizzi). בספטמבר אותה שנה הוביל מדיצ'י מסע כיבוש כושל על העיר לוקה. סטרוצי האשים את מדיצ'י בכישלון ותבע את מאסרו. אולם מדיצ'י הצליח להפוך את עונש המאסר לגלות ונסע לפדובה ולאחר מכן לוונציה, במסע זה ייסד סניפים של בנק מדיצ'י בערים אלה, תוך שהוא מחסל את עסקיו בפירנצה. רבים באו בעקבותיו, תוך שהם מוציאים סכומי כסף עצומים מן העיר, עד כי כלכלת העיר התערערה ועונש הגלות בוטל כעבור שנה.
ב-1434 חזר מדיצ'י לפירנצה כמנצח ושלט בה למעשה עד תום חייו, מבלי להחזיק בתפקיד רשמי כלשהו. עם זאת בני משפחתו ומשפחות הבנקאים פיטי (Pitti) וסודריני (Soderini) שימשו כעושי דברו בשלטון.
בעקבות חוויות גלותו ותובנותיו כדיפלומט, ביקש מדיצ'י לבצר את כוחה של פירנצה בתוך המסגרת האיטלקית הכוללת. כך יצר יחד עם ידידו ובן בריתו פרנצ'סקו ספורצה, דוכס מילאנו ברית הגנה שהקיפה את חצי האי האיטלקי, מתוך תפיסה פוליטית מודרנית של מאזן כוחות.
מדיצ'י ביקש להפוך את פירנצה למרכז עולמי בעל חשיבות. לפיכך שכנע את האפיפיור אאוגניוס הרביעי לקיים בעיר את מושב הועידה אקומנית שנועדה לאחד את הכנסייה הקתולית עם הכנסייה האורתודוקסית בין 1437 ו-1439, שנועדה במקור להתכנס בפרארה. כך הגיע לעיר יוחנן השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית וחשף את אמני העיר לעושר התרבותי של האימפריה הביזנטית, דבר שהיווה את אחד הצעדים שעוררו את פריחתו של הרנסאנס האיטלקי.
מדיצ'י ייסד את האקדמיה האפלטונית ללימודי הפילוסופיה והעמיד בראשה את ההומניסט מרסיליו פיצ'ינו שהפך אותה לאבן שואבת לפיתוח ההומניזם, לימוד קריאה ותרגום כתבים מיוונית עתיקה וערבית.
עם מותו של קוזימו דה מדיצ'י בווילה מדיצ'י בקרג'י, מחוץ לפירנצה, ירש אותו בנו פיירו, ששלט בפירנצה כחמש שנים והעבירה לבנו, לורנצו "המפואר", שהיה ממשיך נאמן לקוזימו, סבו.
במותו הוכתר על ידי הסיניוריה בתואר "אבי המולדת" (Pater Patriae), השואב את השראתו מן התואר שהוענק לקיקרו בשעתו. התואר חקוק על קברו של קוזימו בבזיליקת סן לורנצו שבפירנצה.
אלכסנדר מלחי
אלכסנדר מלחי (17 במרץ 1894 - 8 בדצמבר 1979) היה רופא, עורך ומתרגם עברי. מחלוצי מחברי-הספרים בתחום הרפואה בארץ ישראל. ב-1928 חיבר את "מילון רפואי-עברי". מלחי חידש מילים רבות בשפה העברית מתחומי הרפואה, גוף האדם ומדעי הטבע במילון שהוציא.
קורות חייו
נולד ב-1894 באימפריה הרוסית בשם אלכסנדר זלצמן ליעקב ויוכבד. עלה לארץ ישראל ב-1909. ב-1913 סיים את המחזור הראשון בגימנסיה העברית הרצליה, משם המשיך ללימודי רפואה בברלין. נשא את רות, בתו של אברהם צבי מוסקוביץ.
עבד כרופא בבית החולים הבריטי בירושלים. מלחי היה מדוברי העברית הראשונים בארץ.
ב-1928 הוציא לאור את הספר "Thesaurus medicus hebraicus - מילון רפואי עברי" בהוצאת "אחדות" בתל אביב. מילון זה היה פורץ דרך, משום שהוא נדרש לראשונה לתרגם מאנגלית או מלטינית מילים בשפה העברית מתחומי הרפואה ושאר מדעי הטבע. בהם מתחומי הבוטניקה, הצואולוגיה, הפיזיקה והכימיה.
במילון נכללו הערות וציונים בתחתית כל עמוד, המציינים את מקורה של כל מילה. רבות מהם הצעות מקוריות של מלחי, שנכנסו ללקסיקון העברי. בין המקורות רבים מפנים לתלמוד ולארון הספרים היהודי, אחרים להוגים ומחברים ציוניים בני התקופה, ואחרים מתבססים על שפות זרות. בהקדמתו לספר כתב מלחי:
נפטר ב-1979 ונקבר בבית העלמין בחולון.
יחסי טאיוואן–מונגוליה
הרפובליקה הסינית לא הכירה במונגוליה החיצונית עד 1945 והמדינות לא החליפו דיפלומטים בשנים 1946–1949. בתום מלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949, מונגוליה הכירה ברפובליקה העממית של סין וממשלת הרפובליקה הסינית נסוגה לאי טאיוואן, מושבה יפנית לשעבר אשר נשלטה על ידה בשנים 1895–1945. בשנת 2002, טאיוואן הכירה במונגוליה כמדינה עצמאית, ונקבעו יחסים בלתי רשמיים בין שני הצדדים. עם זאת, מונגוליה לא מכירה בטאיוואן ורואה בה כחלק מסין העממית.
לפני שנת 1949
לאורך ההיסטוריה, משטרים בערבות המונגוליות ובסין ניהלו מלחמה בהזדמנויות רבות. החומה הגדולה של סין נבנתה כדי להדוף המוני פולשים מהערבות המונגוליות וממרכז אסיה. לדוגמה, המונגולים תחת קובלאי חאן כבשו חלק גדול מסין והקימו את שושלת יואן. מונגוליה נפלה מאוחר יותר והגיעה לשליטת שושלת צ'ינג הסינית.
לאחר שנת 1949
בשנת 1952, שלוש שנים לאחר נסיגת הרפובליקה הסינית לאי טאיוואן (שהוחזר מיפן בשנת 1945), האשימה ממשלת טאיוואן את ברית המועצות בהפרת הסכם הידידות הסיני-סובייטי משנת 1946. בשנה שלאחר מכן, היואן המחוקק הצביע בעד ביטול האמנה. הרפובליקה הסינית המשיכה לייצג את סין באומות המאוחדות עד 1971 והשתמשה במעמדה כחברה קבועה במועצת הביטחון כדי לחסום את קבלתה של הרפובליקה העממית של מונגוליה לאו"ם לאורך שנות ה-50. הווטו היחיד שהטילה טאיוואן במהלך חברותה באו"ם היה בשנת 1955, נגד הצטרפות מונגוליה. לפיכך, מונגוליה הודרה מהאו"ם עד 1960, אז הודיעה ברית המועצות שאם לא תתקבל מונגוליה, היא תחסום את קבלתן של כל מדינות אפריקה העצמאיות החדשות. מול הלחץ הזה, טאיוואן התרצתה במחאה. היואן המחוקק ביקש פרשנות חוקתית ב-12 באפריל 1993 כדי לשאול מה יהיו גבולות הטריטוריה הלאומית של טאיוואן, תוך התחשבות במונגוליה החיצונית שאינה כלולה בשטח הרפובליקה הסינית. עם זאת, היואן המשפטי בפרשנותו ה-328 ב-26 בנובמבר 1993, כינה את הטריטוריה החוקתית מעבר להישג ידה של ביקורת שיפוטית ובכך נמנע מהשאלה האם יש לראות במונגוליה כטריטוריה חוקתית של הרפובליקה הסינית.
היחסים השתנו בשנת 2002, תשעים ואחת שנים לאחר הכרזת העצמאות הראשונה של מונגוליה. באותה תקופה, הרפובליקה הסינית עדיין לא הכירה במונגוליה כמדינה עצמאית, מפות רשמיות של הרפובליקה עדיין הראו את מונגוליה כשטחה. כאשר הנהלת יואן היה תחת המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית, הממשל הודיעה כי אזרחים מונגוליים יהיו זכאים לאשרות כניסה בעת הנסיעה לטאיוואן, בדומה לאזרחי מדינות זרות אחרות, מפלגת קוומינטנג בשליטה ממשלתי המחוקקת יואן ביקרו את יישום ההחלטה, מכיוון שלא התייעצו איתם בעניין זה. מאוחר יותר הסכימו נציגי שתי הממשלות לפתוח משרדים זה בבירות של זו; המשרד של טאיוואן באולן בטור נפתח בספטמבר באותה השנה. משרד הפנים של טאיוואן החליט אז להפסיק לכלול את מונגוליה במפות הרשמיות של שטח הרפובליקה הסינית, וב-3 באוקטובר 2002 הודיע משרד החוץ כי טאיוואן מכירה במונגוליה כמדינה עצמאית. החל משנת 2002, ממשלת טאיוואן מכירה במונגוליה כמדינה עצמאית, מוציאה את מונגוליה מהמפות הרשמיות שלה ומחייבת אזרחים מונגולים המבקרים בטאיוואן להנפיק דרכונים.
בשנת 2006 בוטלו חוקים ישנים המסדירים את היווצרותם של כרזות ומנזרים במונגוליה החיצונית. עם זאת, הגבולות הרשמיים של הרפובליקה הסינית לא שונו כדי לא לכלול את מונגוליה החיצונית באמצעות הצבעה של האספה הלאומית (כפי שנדרש בחוקה לפני 2005) או באמצעות משאל עם (כפי שנדרש בחוקה לאחר תיקונים שנעשו בשנת 2005). מעמדה הרשמי של ההכרה אינו ברור כיום, אם כי בפועל מתייחסים למונגוליה כאל מדינה זרה.
חינוך
ישנם כ-1,400 סטודנטים מונגולים בטאיוואן, נכון לשנת 2019.
סחר
בשנת 2017, סחר דו-צדדי בין טאיוואן למונגוליה הוערך בכ-44.84 מיליון דולר.
מחסום חיזמה
מחסום חיזמה או בשמו הרשמי מעבר בחורים הוא מחסום צה"לי בקטע עוטף ירושלים של גדר ההפרדה, הממוקם בין שכונת פסגת זאב שבירושלים לבין הכפר הפלסטיני חיזמה. המחסום מופעל על ידי גדוד ארז של המשטרה הצבאית, בשיתוף עם חברת אבטחה אזרחית ועם משמר הגבול.
חופמי תלת-צווארון
חופמי תלת-צווארון או חופמי שלוש-פסים (שם מדעי: Charadrius tricollaris) הוא מין של חופמי קטן, בעל תפוצה נרחבת ברוב מזרח ודרום אפריקה ומדגסקר, וניתן למצוא אותו בעיקר בנהרות, בריכות ואגמים. מין זה לעיתים רבות נצפה בתור פרט בודד, אך לעיתים הוא מתלהק ללהקות קטנות. הוא צד חרקים, תולעים וחסרי חוליות אחרים. הוא דוגר על הקרקע, כמו מרבית מיני החופמים. קריאתו החופמי תלת-צווארון היא שריקה חדה.
מחסום חיזמה
מחסום חיזמה הוא המעבר העיקרי מירושלים ליישובי בנימין והשומרון.
חופמי תלת-צווארון
ב-12 באפריל 2020 אותר לראשונה חופמי תלת-צווארון בישראל, בבריכות הדגים של קיבוץ מעיין צבי. במערב הפלארקטי היה מוכר עד אז רק ממצרים, שם נצפה מספר פעמים מאז 1993. ב-2009 נמצא זוג עם 2 צעירים, ומאז נצפה מקנן בקביעות.
מחסום חיזמה
מיקום
מחסום חיזמה ממוקם בקצה המזרחי של שדרות סיירת דוכיפת בפסגת זאב, שהן מקטע מכביש 4197 המגיע ממחלף בנציון. בצמידות למחסום נמצא צומת חיזמה שבו מתחברים כביש 4197 עם כביש 437 (המחבר בין מחלף גבע בנימין לצומת מישור אדומים), והוא מפריד בין תחום השיפוט של עיריית ירושלים לתחום השיפוט של המועצה האזורית מטה בנימין.
חופמי תלת-צווארון
תיאור
אורכו של החופמי תלת-הצווארון הבוגר הוא כ-18 סנטימטרים. יש לו זנב וכנפיים ארוכות שמבדילות אותו משאר החופמיים. חלקו העליון הוא חום, וחלקו התחתון הוא לבן חוץ משני פסים שחורים על החזה אשר מופרדים על ידי פס לבן ונותנים למין זה את שמו.
מחסום חיזמה
מיקום
ממזרח למחסום נמצאים ההתנחלות ענתות, מחנה ענתות, הכפר הפלסטיני ענאתא וכביש הטבעת המזרחי.
חופמי תלת-צווארון
תיאור
דגם הראש בולט. עם כיפה שחורה, פס גבה לבן שנמתח מהמצב הלבן עד לאחורי הצוואר, ופנים אפורות אשר נעשות חומות בצוואר. טבעת העין ובסיס המקור השחור אדומים.
מחסום חיזמה
מיקום
המחסום נקרא באופן רשמי "מעבר בחורים" על שם העיר המקראית בחורים שמזוהה בחורבת עלמית הסמוכה.
חופמי תלת-צווארון
תיאור
הזוויגים זהים, ואין הבדל בין הזכר לנקבה אשר ניתן לראותו בשדה.
מחסום חיזמה
היסטוריה
בזמן האינתיפאדה השנייה בשנת 2003, החלה ישראל בהקמתה של גדר ההפרדה. באזור הכפר תוואי הגדר עוקב ברובו את גבול ירושלים המאוחדת, אך קטע קטן במערב הכפר, שהוא בתוך גבול ירושלים המאוחדת, הוא בצידו הפלסטיני של הגדר. ממערב לכפר, בין כביש 437 לקצה המזרחי של שדרות סיירת דוכיפת בשכונת פסגת זאב, הוקם "מחסום חיזמה". המעבר במחסום מותר לאזרחים ישראלים ופלסטינים תושבי מזרח ירושלים אך אסור לתושבי הגדה בעלי היתרי כניסה, ולכלי התחבורה הציבורית של מזרח ירושלים מחויבים לעבור רק דרך "מעבר קלנדיה" בצפון ירושלים (עד להקמת המחסום יכלו תושבי הכפר להיכנס לירושלים כמעט ללא הגבלה).
רכבל האמירייטס
רכבל האמירייטס (שמו באנגלית: Emirates Air Line) הוא קו רכבל הנמתח לרוחב נהר התמזה שבלונדון בירת בריטניה. הוא מקשר בין חצי האי גריניץ' שמדרום לנהר לבין המעגנים המלכותיים שמצפון לו. הרכבל החל לפעול בשנת 2012.
מחסום חיזמה
היסטוריה
בית יחיד בכפר - בית משפחת אל־חטיב, הממוקם בוואדי שלמרגלות שדרות סיירת דוכיפת, נותר בצד הישראלי של גדר ההפרדה, אך לבני המשפחה אסורה הכניסה לישראל, ולבני משפחתם בכפר, אסור לחצות את המחסום כדי לבוא לבקרם.
במחסום היו מספר פיגועים, ואירועים רבים של יידוי אבנים על כלי רכב ישראלים. במחסום נעשים גם ניסיונות הברחה.
להלן כמה מהאירועים שהתרחשו במחסום:
תחבורה
בהיותו העורק הראשי המחבר בין ירושלים ובין שומרון ובנימין, מהווה המחסום נקודת דרכים חשובה במסלול זה. במחסום נמצאות תחנות אוטובוס עבור כל קווי בנימין ושומרון, וכן טרמפיאדה פעילה. לצד זאת, בצירים המובילים למחסום נוצרים עמוסי תנועה רבים.
רכבל האמירייטס
תיאור הרכבל
קו הרכבל מתמשך מעל הנהר לאורך 1,100 מטרים בין שתי תחנות:
הקו מתבסס על שלושה מגדלי מתכת, שניים מצפון לנהר ואחד מדרומו. הם נושאים כבל רכבל יחיד, שעליו פועלות 36 קרוניות בעלות קיבולת של עד 10 נוסעים כל אחת. הקרוניות מגיעות עד לגובה מקסימלי של 90 מטר מעל פני הקרקע. משך המסע ברכבל בין שתי התחנות הוא 5 עד 10 דקות. המערכת מסוגלת לשאת עד 2,500 נוסעים בשעה לכיוון אחד. מהירות הנסיעה ברכבל היא 5 מ' בשנייה (18 קמ"ש) באוויר, וכשהקרונית מגיעה לעבר 2 התחנות בכיוונים שונים, המהירות יורדת ל-0.3 מ' בשנייה, אך לא עוצרת כמעט לחלוטין. הדלתות נפתחות אוטומטית בכניסתן לתחנה על מנת לאפשר לנוסעים לעלות ולרדת, וביציאה מהתחנה הן נסגרות גם הן באופן אוטומטי. וביציאה מהתחנה הן נוסעות מהר ומגיעה למהירות השווה למהירות הכבל, כאשר רוב הזמן הקרוניות נעצרות בתחנות, לצורך העלאה וירידה של נוסעים במהירות האפשרית. הרכבל הוא מסוג "מעלית גונדולה" ממש כמו הרכבלית בחיפה שבישראל, המקשרת בין מרכזית המפרץ, לכיוון הטכניון, ואוניברסיטת חיפה. למעשה ברכבל הלונדוני יש את גלגל הנעה המסתובבת בצבע כתום, וגם חדר בקרה מרכזי לתפעול הרכבל. בנוסף במהלך הנסיעה יש שמיעת הסבר אודות הרכבל, על העיר, נהר התמזה ועוד. ניתן להשתמש ברכבל גם באמצעות כרטיס התחבורה ציבורית בעיר, באמצעות כרטיס האויסטר, לעיתים הקרוניות נוסעות באיטיות מאוד במהלך הנסיעה. החברה שמפעילה את הרכבל הלונדוני והקימה אותה היא "דופלמאייר" האוסטרית, שהקימה גם את הרכבלית בישראל. שותפה שלה למיזם היא חברת התעופה "אמירטס" מאיחוד האמירויות הערביות.
מספר הנסיעות ברכבל היה גבוה סמוך לאחר פתיחתו, אך הצטמצם בצורה חדה בשנה שלאחר מכן. במהלך שנת 2018 השתמשו בו 1,314,783 נוסעים. בשל מספר הנוסעים המוגבל נטען נגד המערכת כי היא מהווה פיל לבן, פתרון תחבורתי בלתי יעיל, המתאים לשמש כאטרקציה תיירותית ולא ככלי תחבורה יומיומי לעובדים ותושבים המבקשים לחצות את הנהר, וזאת עקב המיקום של תחנותיו ועלות השימוש בו.
בשנת 2013 תוקן ההסכם שבין תאגיד TfL לבין חברת אמירטייס, והוסר ממנו תנאי שאסר על התאגיד לקיים קשרים בקשר לפרויקט הרכבל עם כל גוף שלאיחוד האמירויות הערביות יש התנגדות כלפיו. התנאי פורש כמכוון נגד ישראל וגופים עסקיים הקשורים אליה. אותו הסכם גם אסר על התאגיד להעביר ביקורת על הפרויקט, על משפחת המלוכה של איחוד האמירויות ועל ממשלתו.
נד מים
נֵד מים הוא מערבולת חזקה דמוית עמוד המתקיימת מעל גוף מים, ומחוברת לענן ערמה (לרוב מופיעה כענן בצורת משפך).
נד המים אינו שואב מים; המים הנראים בעמוד המרכזי הם למעשה תוצר של עיבוי. נדי מים רבים מתרחשים באזורים הטרופיים, אך גם באירופה, ניו זילנד, בימות הגדולות וגם בחופי הים התיכון ובאנטארקטיקה.
נד המים הוא כל טורנדו מעל גוף מים, אם כי לרוב הכוונה היא לטורנדו שאינו מחובר לענן סופה מסוג תא על, המאפיין טורנדו חזקים יותר. מערבולות דומות ביבשה לרוב חלשות יותר, אך תצורות עוצמתיות יותר קיימות במזוציקלונים - מערבולות בסופות עם זרמי קונבקציה (זרמי אוויר אנכיים).
היווצרות
נד מים מתקיים במיקרו-סקאלה, כלומר התופעה קצרת עת, וסביבתה פושה על לא יותר משני קילומטרים. הענן שממנו מתפתח הנד יכול להיות קומולוס בלתי מזיק, או גדול כמו תא על. חלק מנדי המים חזקים ובעלי טבע כשל טורנדו, אך רובם חלשים יותר ונגרמים מדינמיקות אטמוספיריות, בהתאם ליציבות האוויר. לרוב הם מתפתחים מגושים גדושי לחות בעת שענני האב שלהם בהתפתחות. הסיבה להיווצרותם אינה ידועה עד תומה, אולם כאמור, ליציבות האוויר יש חשיבות מכרעת. האוויר בשכבות העליונות קר ולח יחסית לשכבות תחתיו, שהן חמות ויבשות יותר, ולכן מתחילות לעלות מעלה, ונוצר אפקט של יניקת אוויר. על פי התאוריה, התנועה הסיבובית מתחילה כאשר חבילות האוויר עולות מעלה מפני השטח בשל הגזירה האופקית של הרוח סמוך לשטח, ואז נמשכות מעלה אל הענן, ברגע שמערבולת הגזירה מתיישרת עם ענן הקומולוס או עם הקומולונימבוס המתהווה. נמצא כי טורנדוים חלשים, הידועים כ"נדי יבשה", מתהווים בדרך דומה. יותר מנד מים אחד יכול להתרחש באותה הסביבה ובאותו הזמן. כך למשל, בימת מישיגן נצפו תשעה נדים במקביל.כמו כן, כשענן משפך נוגע בקרקע הוא משנה פניו לטורנדו או לנד מים.
לא טורנדיים
נדי מים שאינם קשורים בתנועת אוויר כלפי מעלה או בסופות תאי על מכונים "לא-טורנדיים" או נדי מים של מזג אוויר מתון. ככל הנראה נדי המים מסוג זה הם הנפוצים ביותר. סוג זה נוצר בעיקר באזור חוף יחד עם ענני קומולוס קונבקטיביים בעלי בסיס כהה ושטוח במהלך התפתחותם. נדי מים אלה נוצרים במהרה וגם מתפזרים במהרה, זמן חייהם הוא עד עשרים דקות בדרך כלל. בנוסף, הם לרוב אינם גבוהים מדרגת EF0 בסולם דירוג הנזק Enhanced Fujita scale או EF, שלרוב מייצגת רוחות במהירות של 30 מטר לשנייה. נדי מים אלה נראים לרוב באקלים הטרופי והסוב-טרופי, וכ-400 נצפים בשנה בפלורידה קיז. על פי רוב, הם נעים לאט, אם בכלל, מאחר שהענן אליו הם קשורים נוצר מזרם קונבקטיבי אנכי, ולא כתוצאה מאינטראקציה חזיתית כך שהוא קבוע רוחבית. נדי מים מסוג זה דומים מאוד במראיהם ובמכניקה שלהם לנדי יבשה, ומתנהגים כמוהם במידה רבה כאשר הם נעים לכיוון החוף.
טורנדיים
"נדי מים טורנדיים", ידועים במדויק יותר כטורנדו על פני מים, נוצרים ממזוציקלון באופן דומה לטורנדו יבשתי, הקשור לסופת חזקה, אך פשוט מעל מים. טורנדו שמגיע אל מקור מים באזור היבשה, נחשב גם הוא לנד מים טורנדי. בארצות הברית, רוב המזוציקלונים נוצרים באזורים מוקפים ביבשה, ולכן נדי מים טורנדיים נדירים יותר מאשר נדי המים הלא טורנדיים. אולם, במקומות מסוימים כמו הים האדריאטי, האיגאי והיוני, נדי מים טורנדיים מהווים חצי מהכלל.
חורפיים
נד מים חורפי או נד שלג, הוא צורה נדירה מאוד של נד מים שמתקיימת תחת בסיס פרץ שלג. המונח "נד מים חורפי" בא להבחין בין נד המים הנפוץ, של העונה החמה, ובין נד מים חורפי נדיר זה. מעט מאוד ידוע על התופעה וקיימות רק שש תמונות המעידות עליה עד כה, ארבע מתוכן צולמו באונטריו, קנדה. ישנם שני תנאים הכרחיים ליצירת נד מים חורפי - טמפרטורות נמוכות מאוד בסמוך לגוף מים חם מספיק ליצירת ערפל הדומה לקיטור, מעל פני המים; לשם כך נדרש הפרש טמפרטורות של 19 מעלות צלזיוס בין המים ובין חבילת האוויר המתקרבת. בדומה לתופעות שלג בהשפעת אגם, רוחות מתרכזות במורד הציר של אגמים ארוכים ומגבירות את התכנסות הרוחות, ובסבירות גבוהה מאיצות את התפתחות הנדים.
קלימטולוגיה
על אף שהתופעה מתרחשת בעיקר באזורים הטרופיים, היא יכולה להופיע עונתית באזורים ממוזגים ברחבי העולם, והיא נפוצה בחוף המערבי של אירופה, באיים הבריטיים ובמקומות נוספים בים הבלטי ובים התיכון (לרבות חופי ישראל). נדי המים אינם מתרחשים רק במים מלוחים, ודווחו מקרים באגמים ובנהרות, למשל, הימות הגדולות ונהר סיינט לורנס. בימות הגדולות נדי מים די נפוצים במהלך הקיץ ובתחילת הסתיו. ב-2003 התקבלו דיווחים על יותר מ-66 נדי מים בפרק זמן של שבעה ימים בלבד. הם נפוצים יותר במרחק של עד 100 קילומטרים מהחוף מאשר בלב ים. נדי מים שכיחים בחוף הדרום מזרחי של ארצות הברית, בעיקר בדרום מזרח פלורידה והקיז. והם יכולים להתפתח בימים, בלשונות ים ובאגמים ברחבי העולם. כ-160 נדים מדווחים מדי שנה באירופה, 60 מתוכם מהולנד, 25 מספרד ומאיטליה, ו-15 מהממלכה המאוחדת. אלו מתקיימים בעיקר בסוף הקיץ. בחצי כדור הארץ הצפוני, ספטמבר הוא החודש בו מתפתחת הכמות הגדולה ביותר של נדי מים. כמו כן, הם נצפים גם בחופה המזרחי של אוסטרליה, חלקם תוארו על ידי ג'וזף בנקס במהלך הפלגתו של ג'יימס קוק ב-1770.
מחזור חיים
ישנם חמישה שלבים במחזור החיים של נד המים. תחילה מופיעה דסקה בהירה על פני המים, מוקפת בחלק כהה המשורטט על ידי צורה לא מוגדרת. לאחר היווצרותם של אלה, תבנית של רצועות ספירליות כהות ובהירות מתפתחות מהכתם הכהה על פני המים. לאחר מכן, טבעת צפופה של רסס מים, המכונה "אשד" (cascade), מופיעה סביב הכתם הכהה. המראה בשלב זה מזכיר עין. לבסוף, נד המים הבוגר הופך מַשפּך נראה לעין, מפני המים ועד הענן העלי. למערבולת הרסס היכולת להאמיר לעשרות ולמאות מטרים. לעיתים קרובות היא יוצרת שובל נראה וסדרת גלים כשהיא נעה. בסופו של דבר, עם תחילת שלב הדעיכה, המשפך ומערבולת הרסס מתחילים לכלות כאשר זרימת האוויר החם למערבולת נחלשת, וחונקת את מחזור החיים של נד המים.
16 בפברואר
16 בפברואר הוא היום ה-47 בשנה בשבוע ה-7 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 318 ימים (319 בשנה מעוברת).
יגאל צרפתי
יגאל צרפתי הוא איש ציבור ישראלי, כיהן כמנהל מינהל אזורי תעשייה במשרד הכלכלה והתעשייה, כראש מועצת מגדל תפן וכמנכ"ל משרד הפנים.
ביוגרפיה
צרפתי בעל תואר ראשון במדע המדינה וגאוגרפיה, בעל תואר מגיסטר במקרקעין מהטכניון, בעל תואר שני בהצטיינות בגאוגרפיה עם התמחות בלימודים עירוניים ואזוריים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני נוסף במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד בה למד במסגרת תוכנית וקסנר.
צרפתי נשוי ואב לשלושה.
מכונית מנהלים
מכונית מנהלים (באנגלית: Executive car, המונח מוכר גם בקיצור "מנהלים") הוא מונח בריטי, אשר שווה למגזר E קלאס האירופי ומכונית משפחתית גדולה באמריקה. היא נחשבת למכונית גדולה יחסית הממוקמת בין מכונית סלון אשר גדולה ממנה למכונית יוקרה שממוקמת מתחתיה. מכוניות המנהלים מתאפיינות בפאר ונוחות נסיעה. המונח אומץ גם על ידי יורו NCAP במבחני הרכב שלהם.
היסטוריה
המונח החל בשנות השישים בכדי לתאר מכונית שמיועדת לאנשי מקצוע מצליחים ולמנהלים בינוניים עד בכירים. המכוניות שימשו כתמריץ לעובדים בתפקידים בכירים, וניצול תוכניות המס של בריטניה ואירופה של החברה המעסיקה. מכוניות המנהלים הציעו בדרך כלל מנועי בנזין או דיזל בנפחי 2.0-3.5 ליטר (122-214 כ"ס), לעומת 1.6-2.4 ליטר (98–146 כ"ס) למכונית משפחתית גדולה.
לפני שנות התשעים מכוניות המנהלים היו במרכב סדאן, אולם בשנים האחרונות מכוניות המנהלים מיוצרות גם במרכבי קופה, קבריולה, סטיישן והאצ'בק.
מכוניות מנהלים
להלן כמה דוגמאות למכוניות מנהלים.
יחסי הולנד–מקסיקו
יחסי הולנד–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו להולנד. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ובאו"ם.
היסטוריה
הולנד הייתה המדינה האירופית השנייה שהכירה במקסיקו זמן קצר לאחר שקיבלה עצמאות מספרד בשנת 1821. באותה שנה הולנד החלה בהובלת סחורות בין מקסיקו לאירופה שכן הולנד נתפסה כעם "נייטרלי" במהלך סכסוכים בין צרפת לספרד. בשנת 1825 מינתה מקסיקו את הקונסול הכללי באמסטרדם. בשנת 1826 מינתה הולנד קונסול כללי במקסיקו סיטי. יחסים דיפלומטיים כוננו רשמית בין שתי המדינות ב-15 ביוני 1827 עם חתימת חוזה הידידות, הניווט והמסחר. בשנת 1828 פתחה מקסיקו נציגות דיפלומטית קבועה בהאג. זמן קצר לאחר מכן נפתח משרד נציג מקסיקני בהאג.
בין 1864–1878 הושעו היחסים הדיפלומטיים על ידי נשיא מקסיקו בניטו חוארס לאחר שהממשלה ההולנדית הכירה בממשלת הקיסר מקסימיליאן הראשון במקסיקו על ידי הכוחות הצרפתיים של הקיסר נפוליאון השלישי. תקופה זו נודעה בשם האימפריה המקסיקנית השנייה. בשנת 1940 נסגרה הצירות המקסיקנית בהאג כתוצאה ממלחמת העולם השנייה ונפתחה מחדש בשנת 1946. במאי 1954 שדרגו שתי המדינות את הייצוגים הדיפלומטיים שלהם לשגרירויות, בהתאמה. בשנת 1963 הפך הנשיא אדולפו לופס מטאוס לראש המדינה המקסיקני הראשון שביקר בהולנד. בשנת 1964 ביקרה המלכה ההולנדית יוליאנה ביקור רשמי במקסיקו, והפכה למלך ההולנדי הראשון שביקר במדינה. בנובמבר 2009 ביקרה המלכה ביאטריקס גם היא ביקור רשמי במקסיקו.
בשנת 2018 חגגו שתי המדינות 190 שנות חברות. באותה השנה ערך נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו ביקור רשמי בהולנד כדי לחגוג את יום השנה. בשנת 2017, משרד התמיכה העסקית בהולנד (NBSO) פתח משרד סחר בקרטרו לקידום יחסי סחר בין מרכז מקסיקו להולנד. פרומקסיקו גם פתחה משרד בהאג לקידום והגדלת הסחר בין שתי המדינות.
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג ממקסיקו להולנד
ביקורים רמי דרג מהולנד למקסיקו
הסכמים דו צדדיים
שתי המדינות חתמו על מספר הסכם דו צדדי כמו חוזה ידידות, ניווט ומסחר (1827); אמנת ההסגרה (1907); הסכם סחר (1950); אמנה ליחסי תרבות (1964); הסכם תובלה אווירית (1971); הסכם להימנעות ממיסוי כפול ולמניעת העלמות מס במיסים על הכנסה (1993); הסכם לקידום והגנה הדדית של השקעות (1998); הסכם בין מקסיקו להולנד ביחס לאנטילים ההולנדיים על חילופי מידע בענייני מס (2009) והסכם בין מקסיקו להולנד, ביחס לארובה, לחילופי מידע בכבוד למיסים (2013).
תיירות ותחבורה
בשנת 2017 ביקרו במקסיקו 75,000 אזרחים הולנדים לצורך תיירות. קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם חברות התעופה הבאות: אארומקסיקו, KLM ו-TUI fly הולנד.
יחסי מסחר
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את הולנד). בשנת 2017 הסתכם המסחר הכולל בין שתי המדינות בכ-5 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו להולנד כולל: מכונות ומכשירים; נפט גולמי; יחידות זיכרון; יחידות בקרה או מתאמים; מנועים למעליות; אבוקדו ומיצי פרי. הייצוא העיקרי של הולנד למקסיקו כולל: מוצרי דלק, אתר, יציקה; ומוצרי חלב. הולנד היא המשקיעה הזרה החמישית בגודלה במקסיקו. בין 1999 ל-2018 השקיעה הולנד 20 מיליארד דולר במקסיקו. כמה חברות הולנדיות פועלות במקסיקו כמו C&A, הייניקן, פיליפס ורבובנק (בין השאר). חברת Cemex, רב-לאומית מקסיקנית, פועלת בהולנד.
מצלמת וידאו
מצלמת וידאו היא מצלמה המשמשת להקלטת וידאו בצורה אלקטרונית, זאת בניגוד למצלמת קולנוע המצלמת תמונות על גבי סרט. מצלמת הווידאו פותחה במקור לשימוש על ידי תעשיית הטלוויזיה, אך כיום משתמשים בה לצרכים רבים. ישנן שתי פונקציונליות עיקריות למצלמות וידאו. בראשונה, המצלמה מזינה פיד בשידור חי למסך על מנת שיצפו בו באותו הרגע. פונקציה זו מנוצלת בשידורי טלוויזיה חיים, עבור אבטחה, שימושים צבאיים ובתעשיות מסוימות בהן יש צורך בצפייה מרחוק. פונקציונליות עיקרית נוספת היא בהקלטה ואחסון הווידאו עבור צפייה עתידית או עבור עיבוד נוסף. פונקציה זו מנוצלת בהפקת תוכניות טלוויזיה ובמשימות ניטור.
זאגרב (כדוריד)
זאגרב (בקרואטית: RK Prvo plinarsko društvo Zagreb) היא קבוצת כדוריד מהעיר זאגרב שבקרואטיה, שמתחרה בליגה הקרואטית בכדוריד.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1922. עד לשנות ה-60 של המאה ה-20 הקבוצה שיחקה בשיטת 11*11 שהייתה פופולרית באותה תקופה. הקבוצה זכתה מספר פעמים באליפות יוגוסלביה. לאחר התפרקות יוגוסלביה, הקבוצה הפכה להיות הקבוצה החזקה בקרואטיה. היא זכתה 22 פעמים ברציפות בליגה הקרואטית. במהלך העשור השני של המאה ה-21 הקבוצה נחלשה.
בזירה הבינלאומית הקבוצה שיחקה מספר פעמים בליגת האלופות בכדוריד וזכתה פעמיים. בנוסף לכך, היא הייתה בגמר ב"גביע מחזיקות גביע" (המפעל השני בחשיבותו באירופה).
גני סידני
אזור המטרופולין של סידני רבתי כולל מספר רב של גנים, פארקים, חורשות, גנים בוטניים וגנים לאומיים הפתוחים לרווחת הקהל המקומי. גנים אלו מצויים הן בלב מרכז העסקים הראשי של סידני והן בפרברים מרוחקים יותר, כחלק מתכנון עירוני ששם דגש על ריאות ירוקות. רבים מהגנים בסידני תוכננו ומתוחזקים על ידי המחלקה להגנת הסביבה, האקלים והמים של ניו סאות' ויילס (Department of Environment, Climate Change and Water).
בסידני רבתי מאות גנים שונים, ששטחם נע בין 1.89 קמ"ר (סנטניאל פארק) למספר עשרות מ"ר (פארק וורד). הרשימה מטה מונה את הגנים הבולטים המהווים ציון דרך בהתפתחות העיר, מוקד תיירות מקומי, או מארחים אירועי תרבות שונים.
סנטניאל פארק
סנטניאל פארק (בתרגום ישיר גן המאה) הוא פארק ציבורי רחב ידיים בן 2.2 קמ"ר, שנבנה ב-1886 לרגל חגיגת מאה שנה להגעתה של המשלחת האירופאית לאוסטרליה. אדמת הפארק נפתחה לשימוש הקהל הרחב על ידי המושל דאז לכלן מקווארי, ואזור האגמים בלב הפארק נודע בשם ביצת מקווארי לכבוד המושל. הפארק נבנה לאורך השנים, כשמרבית אזור הביצות נוקז ומים ממנו הועברו לגנים סמוכים. מסביב לפארק נבנה פרוור שקיבל את שמו, סנטניאל פארק.
נכון לשנת 2011 בסנטניאל פארק מסלול אופניים וריצה בן 4 ק"מ, מגרשי טניס וגולף, קולנוע תחת כיפת השמיים, מגרשי קריקט, כדורגל ופוטבול אוסטרלי, אזור פיקניקים ומספר אגמים המושכים ציפורי מים מקומיות (כגון קורמורנים, איביסים, ברבורים שחורים, אווזים וברווזים). לפארק מספר שערים מרכזיים: שער וולהרה, שער רנדוויק ושער פדינגטון, המובילים לפרוורים השונים מסביב לגן.
הייד פארק
הייד פארק הוא פארק ציבורי גדול (160,000 מ"ר) המצוי בלב סידני, מרחק דקות ספורות מבית העירייה. הפארק מלבני בצורתו, עם הצלע הארוכה מצפון ולדרום, והצלע הקצרה ממזרח למערב. צלעו הצפונית מקושתת. חמישה רחובות מקיפים אותו: רחוב קולג' ממזרח, אליזבת ממערב, ליברפול מדרום ובצפון קשת המורכבת מדרך ג'יימס הקדוש ורחוב הנסיך אלברט. במרכז בפארק עובר כביש פארק ממערב למזרח, החוצה את הייד פארק לשניים. הפארק נוסד בשנת 1810 על ידי המושל לכלן מקווארי, שקרא לו הייד פארק על שם הפארק הלונדוני והצמיד אותו בראשונה לגני הדומיין, המצויים לא הרחק. הפארק מנוקז ומושקה על ידי תעלת באסבי, העוברת מסנטניאל פארק ומזרימה מים לרחבי העיר. בקצהו הצפוני של הגן מצויים מזרקה מפוסלת וגן ורדים, וממהם נמתחת שדירת עצי פיקוס המובילה עד לקצהו הדרומי של הפארק, כולל מדרגות ורמזור בנקודת החצייה של רחוב פארק.
הייד פארק שימש במרוצת השנים למגוון תחומי ספורט, ביניהם רכיבת סוסים, קריקט, ראגבי ואגרוף. במאה ה-21, משמש הפארק גם לתחומי ספורט עממי נוספים כגון ריצה, הליכה ומשחקי כדור. במרבית אירועי התרבות בחוצות העיר (למשל פסטיבל סידני) משמש הפארק גם להופעות מוזיקה המוניות.
פארק קופר
פארק קופר הוא פארק ציבורי מאורך, המשתרע ממזרח למערב בפרבר בלוויו היל. הפארק כולל אזורי פיקניק רבים, חורשה עבותה, מסתורי גשם מפיברגלס המוסווים כחלק מהמצוק המקומי ונחל הזורם לרוחבו. בנוסף, קיימים במקום מגרשי טניס וגני משחק לילדים.
פארק ויקטוריה
פארק ויקטוריה הוא פארק גדול הסמוך לאוניברסיטת סידני. לפי התיעוד ההיסטורי, עם הגעת האירופאים לאזור סידני לראשונה בשנת 1788 היה במקום יער גשם סבוך, שבהמשך נכרת, ואגם טבעי שבמרכזו אי. במקום נבנה בסיס צבאי, ועם הקמת אוניברסיטת סידני ב-1850 הפך לחלק משטחה. בשנת 1870 הוכרז השטח כפארק לאומי. הדבר המייחד את הפארק, מלבד האגם הטבעי בו, הוא עמוד טוטם בגובה שישה מטרים, המוצב במקום. עמוד הטוטם גולף על ידי אמנים קנדיים, ניתן לעם האוסטרלי כהוקרה מממשלת קנדה בשנת 1964, ומהווה אטרקציה תיירותית.
פארק סידני
אזור הפארק היה מיוער טרם ההתיישבות האירופאית באוסטרליה. לאחר הגעת המתיישבים, היער נכרת כדי לשמש לחומרי בנייה וטרפנטין. לאחר ניקוי הקרקע, הפך חלק ניכר מהגן למפעל ייצור טיט להכנת לבנים לבניין. מאוחר יותר, הוטמנה במקום אשפה תעשייתית. רק ב-1976 הופסקה ההטמנה במקום, והפארק קיבל את צורתו הנוכחית.
במהלך שנות השמונים והתשעים שימש הפארק למספר מסיבות ואירועי מוזיקה פתוחים ללא אישור העירייה, לרוב על ידי אנרכיסטים. במהלך שנות האלפיים הפארק אירח מספר אירועי מוזיקה גדולים כגון פסטיבל סאונדווייב וארת'דנס.