cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרס המלכה אליזבת להנדסה
הפרס
פרס המלכה אליזבת להנדסה מוענק לאנשי חזון הנדסיים, יצירתיים ומעוררי השראה שהישגיהם נחשבים כתרומה משמעותית לתועלת מוחשית ונרחבת לציבור. הארגון מזמין מועמדות מטעם הציבור, האקדמיות להנדסה ומדעים, אוניברסיטאות, ארגוני מחקר וארגונים מסחריים מכל מקום בעולם; מועמדות עצמית אינה מותרת וכי הפרס אינו מוענק לאחר מות המועמד. שופטי התחרות הם קבוצה של מהנדסים מומחים מרחבי העולם הבוחרת את זוכי התחרות מהמועמדים שנבחרו על ידי קבוצת החיפוש של הארגון. צוות השופטים פועל על פי המידע שנמסר במועמדות, הערות שופטים וכל מידע נוסף הנדרש כדי לקבוע איזה מועמד עומד באופן מלא בקריטריונים של הפרס.
הזוכה / ים של ה־QEPrize מוכרזים מדי שנתיים על ידי יושב ראש קרן QEPrize. בארבעת מחזורי הפרסים הראשונים, הודעה זו נערכה ב והשתתפו בה בני משפחת המלוכה הבריטית. טקס הענקת הפרסים של QEPrize מתקיים באותה השנה בה הוכרז. פסלון ה־QEPrize תוכנן על ידי הזוכה בתחרות Create the Trophy, שהוענק לזוכה / ים על ידי בן משפחת המלוכה. בשני מחזורי הפרסים הראשונים הוענק הפסלון על ידי המלכה. במחזור הפרס השלישי והרביעי, הפסלון הוענק על ידי הנסיך מוויילס.
רשת שגרירי QEPrize
רשת השגרירים של QEPrize היא רשת בין־לאומית המאגדת את מהנדסי הקריירה המוקדמים הטובים והמבריקים מכל התחומים ברחבי העולם, הפועלים לעורר את הדור הבא להתמודד עם אתגרי העתיד. שגרירי QEPrize משמשים כשגרירים להנדסה, ומנהלים קשר עם מורים, הורים, ילדי בית ספר, פוליטיקאים ועיתונאים על עבודתם ומדוע הנדסה היא מקצוע כה חשוב. רשת השגרירים הפכה לקהילה עולמית בשנת 2016.
תחרות עיצוב הפסלון
פרס המלכה אליזבת להנדסה הוא פרס עולמי החוגג את הצלחותיה של ההנדסה המודרנית. פרס בין־לאומי כזה דורש פסלון בין־לאומי. פסלון ה־QEPrize תוכנן על ידי הזוכה בתחרות Create the Trophy, אשר, כמו הפרס עצמו, מתקימת אחת לשנה. התחרות פתוחה לבני 14–24 ברחבי העולם והיא מעניקה לצעירים הזדמנות לבחון את כישורי העיצוב שלהם באמצעות הטכנולוגיה העדכנית ביותר בתחום התלת מימד. ההצעות מוגשות באופן מקוון באמצעות האפליקציה QEPrize 3D Design Studio.
זוכים
להלן זוכי תחרות עיצוב הפסלון:
בוטלג
בוטלג (אנגלית: Bootleg) הוא הקלטת וידאו או אודיו של הופעה או של נגינת אולפן, שלא יצאה לאור על ידי האמן באופן רשמי. לבוטלגים ערך אספני בעיני המעריצים, לכן, מספר רב של הקלטות כאלו מועתקות ומועברות בין מעריציו של האמן ומופצות במספר מוגבל של עותקים. על פי רוב, בוטלגים נמסרים ללא תמורה כספית, אך ישנם גם יצרני בוטלגים, שמוסיפים להקלטות הנדירות הללו איכות צליל משופרת ואריזה ומוכרים אותן. לעיתים, גם האמן עצמו בוחר להוציא את הקלטותיו כאלבום בוטלג בהפצה מוגבלת ולחלקו בין מעריציו.
אטימולוגיה
מקור המילה "בוטלג" בסלנג אמריקאי, הלחם של המילים "boot" (בעברית – מגף) ו-"leg" (בעברית – רגל) – "bootleg", זאת על פי המנהג להבריח חפצים בין החלק העליון של המגף לרגל. ברוב המקרים במקור, זה היה בקבוקון של משקה חריף.
עונת 1927/1928 בליגה הלאומית האיטלקית
עונת 1927/1928 בליגה הלאומית האיטלקית הייתה העונה ה-28 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-25 בספטמבר 1927 והסתיימו ב-22 ביולי 1928.
בליגה השתתפו 22 קבוצות. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
בעקבות משחקי ליגת המשנה של העונה הקודמת לליגה הלאומית הועלו נוברה, פרו פטריה, רג'אנה ולאציו. אף קבוצה לא ירדה ליגה, אך בעקבות התאחדות מספר קבוצות, בסופו של דבר ליגה כללה 22 קבוצות.
טורינו זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה בתולדות המועדון (התואר של העונה הקודמת אינו נחשב).
אף על פי שבתחילת העונה סוכם על כך ש-6 קבוצות יירדו לליגת משנה, בסופו של דבר אף קבוצה לא ירדה בעקבות הגדלת מספק הקבוצות בליגה יתרה מכך, 10 קבוצות מליגת משנה העפילו לליקה לאומית לעונה הקרובה.
מהלך התחרות
הקבוצות חולקו ל-2 בתים, 11 קבוצות בכל בית. מכל בית 4 קבוצות העפילו לשלב הסופי בו נקבעה המנצחת של התחרות.
אנדרטת ויקטוריה (הודו)
אנדרטת ויקטוריה או ויקטוריה ממוריאל הול (באנגלית: Victoria Memorial Hall) הוא מבנה בקולקטה שהוקם להנצחת זכרה של המלכה ויקטוריה ומשמש כיום כמוזיאון.
עונת 1927/1928 בליגה הלאומית האיטלקית
כדורגלנים מצטיינים
חוליו לובונטי מטורינו כבש 35 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
אנדרטת ויקטוריה (הודו)
תכנון ובנייה
היוזמה לבניית האנדרטה הייתה של לורד קרזון, מושל הודו בזמן פטירתה של המלכה ויקטוריה. המבנה תוכנן על ידי ויליאם אמרסון בסגנון הודי-ערבי המשלב יסודות מוגוליים. לורד רידזדייל והבוטנאי דייוויד פריין תכננו את הגנים. המבנה כולו תוכנן כסמל להצלחת השלטון הבריטי בהודו. אבן הפינה למבנה הונחה בשנת 1906, אך המבנה לא הושלם אלא בשנת 1921.
האדריכל ויליאם אמרסון תכנן את התוכנית העיקרית של המבנה. מדובר בבניין דו קומתי, בעל שתי כנפיים, שבמרכזו כיפה גדולה. הוא בנוי משיש לבן מסוג מקרנה. אורכו של הבניין 103 מטר, רוחבו 69 מטר, וגובהו 56 מטר. הוא שוכן בלב פארק המשתרע על פני 260,000 מטר רבוע.
הבנייה מומנה כולה באמצעות כספים שנגבו מהמחוזות ההודיים, ללא השתתפות כספית של הממשלה הבריטית.
המבנה כיום
ויקטוריה ממוריאל משמש כיום כמוזיאון, המציג אוסף גדול של חפצים הקשורים למלכה ויקטוריה ולשלטון הבריטי בהודו. במבנה יש גלריה ובו דיוקנאות של המלכה ויקטוריה, בעלה הנסיך אלברט, וציורים המתארים את חייהם.
לאחר שהודו קיבלה את עצמאותה נוסף למבנה אגף ובו חפצים וציורים הקשורים למאבק של ההודים לעצמאות.
כלי זמר
ראו גם
}}
עינב
העינב הוא פרי גפן היין. זהו ענבה, פרי לא קלימקטרי בעל זג (קליפה) דק ועשיר בצבענים וציפה מימית, שבתוכה 4-0 חרצנים. צבע העינב משתנה בתלות זן הגפן ויכול להיות סגול, אדום, ורוד או ירוק. לענבים צורה אליפטית. קיימים מאות זני ענבים, הנחלקים באופן מסורתי לענבי יין - המיועדים לייצור יין וגראפה, ענבי שולחן - המיועדים לאכילה כמות שהם, וענבי שולחן ויין - המתאימים לשני הייעודים. בנוסף, ניתן לצרוך ענבים בצורת צימוקים, ריבה, ג'לי, חומץ, תמצית זרעי ענבים, שמן זרעי ענבים, צ'ורצ'חלה (ממתק גרוזיני מסורתי) או דבשה. גם לחרצנים שימוש חשוב לתעשיית שמן מזרעי ענבים המשמש לבישול, לעיסוי ולרפואה. הליך קטיף הענבים נקרא בציר.
היסטוריה
ביות הענבים הסגולים התרחש במרכז אסיה. הופעת השמר בצורה טבעית על קליפת העינב הובילה לשימוש בפרי לייצור משקה אלכוהולי - יין. ההירוגליפים של מצרים העתיקה מתעדים את עיבוד הענבים הסגולים, דבר המיוחס גם ליוונים, לפיניקים ולרומאים. בתקופות מאוחרות יותר הענבים התפשטו לכל אירופה ומשם ליבשת אמריקה, אם כי ביבשת אמריקה היו קיימים זני גפן ילידיים עוד קודם, בעלי מאפיינים וענבים שונים במקצת מהגפן האירופאי-אסייתי.
זג
הזג הוא קליפתו הדקה של העינב, העוטפת את ציפת הפרי שבה מצוי החרצן. הענבים הם הפרי היחיד שיש שם נפרד לקליפה שלהם. המקור למילה זג מובא ב, ממנו ניתן להסיק כי כבר בתקופה קדומה זו משמעות המילה זג הייתה קליפת העינב והמילה חרצן שימשה לתיאור גרעינו: "כל ימי נזרו מכל אשר יעשה מגפן היין מחרצנים ועד זג לא יאכל".
לזגים יש חשיבות בעת הכנת היין: בעת הכנת יין אדום, הצבע מתקבל כתוצאה ממיצוי הפיגמנטים המצויים בזג במהלך תסיסת התירוש. לעומת זאת, בעת הכנת יין לבן התירוש נסחט בעדינות, ללא לחץ על הזגים והם מופרדים מהתירוש. התירוש צבעו עכור-בהיר ולא אדום, בלי קשר מחייב לצבע הענבים ממנו הופק. ניתן לכן להפיק יינות אדומים מענבים ירוקים/צהבהבים ויינות לבנים מענבים אדומים. למשל שמפניה צרפתית אמיתית, שהיא צהבהבה ושקופה, מכינים מענבי פינו נואר שהם אדומים שחורים, ואותם רק סוחטים ולא משרים עם הקליפות.
השפעות בריאותיות
הזג חשוב לבריאות האדם כיוון שהוא מקור לוויטמינים ולסיבים תזונתיים. בקליפה מצויים ריכוזים גבוהים של פוליפנולים העוזרים למנוע דלקות כולל דלקות בוורידים ובלב. הפוליפנולים מכילים תרכובות רבות, בהן רסברטרול שהוא נוגד חמצון המנטרל רדיקלים חופשיים שעשויים לגרום לטרשת נפוצה, למחלות לב, לסרטן, למחלת אלצהיימר ולאובדן ראייה.
מרקו מצ'ינה
מרקו מצ'ינה (באיטלקית: Marco Macina; נולד ב-30 בספטמבר 1964 בסן מרינו שבסן מרינו) הוא כדורגלן עבר סן מרינזי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים
מצ'ינה נולד בסן מרינו שבסן מרינו. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של טרה פנה, ממנה עבר לבולוניה 1909. ב-22 בנובמבר 1981 ערך מצ'ינה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בהפסד 2-0 ליובנטוס במסגרת המחזור התשיעי בסרייה א'. בעונה זו ערך מצ'ינה 8 הופעות ליגה, והיא הסתיימה בירידתה של בולוניה 1909 לסרייה ב'. בעונתו השנייה במועדון, ערך מצ'ינה 16 הופעות ליגה, בהן הבקיע 3 שערים. בעונת ערך מצ'ינה 11 הופעות בארצו מהסרייה ב', בהן הבקיע שער אחד, ובעונה הבאה שיחק בפארמה, קבוצה נוספת מהסרייה ב', וערך בה 26 הופעות, בהן הבקיע 3 שערים. בעונת שיחק מצ'ינה במילאן, מועדון הפאר האיטלקי מהסרייה א'. ב-13 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-71 בניצחון 1-0 על קומו במסגרת המחזור השישי בסרייה א'. בסך הכל ערך 5 הופעות במועדון. הוא הוסיף 3 הופעות בגביע אופ"א. בעונת שיחק ברג'אנה מהליגה האיטלקית השלישית, ובעונה הבאה שיחק באנקונה, גם היא מהליגה השלישית. לאחר מכן פרש מכדורגל מקצועני, כשהוא בן 24.
קריירה בינלאומית
מצ'ינה ערך 2 הופעות בנבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 1992: הראשונה ב-14 בנובמבר 1990 בהפסד 4-0 לנבחרת שווייץ, והשנייה ב-5 בדצמבר 1990 בהפסד 6-0 לנבחרת רומניה.
לאונורה גליגאי
לאונורה גליגאי (דורי) (באיטלקית: Léonora Dori Galigaï ;19 במאי 1568, פירנצה, איטליה - 8 ביולי 1617, פריז, צרפת) הייתה בת לווייתה (Lady in waiting/ Dame d'atour) של המלכה מארי דה מדיצ'י ואשתו של קונצ'ינו קונצ'יני מרשל ד'אנקרה. הוצאה להורג לאחר שהואשמה במעשי כשפים והתייהדות.
ביוגרפיה
לאונורה דורי, לימים לאונורה גליגאי נולדה ב-1568 בפירנצה למשפחה שהייתה מקורבת למשפחת דה-מדיצ'י, שליטי הדוכסות הגדולה של טוסקנה. לפי גרסה מסוימת - אמה הייתה המינקת של מארי דה מדיצ'י (26 באפריל 1573 - 3 ביולי 1642) אחייניתו של הדוכס הגדול פרדיננדו I, וכך התחברו השתיים. בשנת 1600 נישאה מארי דה-מדיצ'י, למלך צרפת אנרי הרביעי. בת-לווייתה לאונורה גליגאי הצטרפה אליה לפריז וכן קונצ'ינו קונצ'יני בן אצולה מפירנצה. נטען שגליגאי ריגלה לטובת הותיקן בשליחותו של האפיפיור פאולוס החמישי.
קונצ'יני התחתן עם לאונורה ובחסות המלכה השתלב בחוגי השלטון וקודם לדרגת השר הראשון (מקבילה בימינו לראש ממשלה) וזכה לתואר מרקיז. בזמן שהותה בפריז סבלה גליגאי ממחלות שונות ומדיכאון. כיום סבורים שהייתה חולת אפילפסיה. דרכי הטיפול המסורתיות כתפילות לא הועילו לה ובצר להם נקרא ד"ר אליהו מונטאלטו לטפל בה. הוא סילק מחדרה את הכמרים והנזירים שהתפללו, גזר פרישות מבעלה ל-40 יום ויום-יום היו יוצאים לאוויר הצח לשיחות-נפש. כך נרפאה באופן זמני. בשנת 1610 נרצח המלך אנרי הרביעי ומארי דה-מדיצ'י מונתה כמלכה העוצרת עד שבנה - המלך לואי ה-13 יגיע לבגרות.
עם השנים חל פילוג בין האם לבנה עקב רצונה של מארי להמשיך לשלוט. קונצ'יני, איש אמונה של המלכה מארי דה-מדיצ'י מונה כראש מועצת השרים, מה שעורר מורת-רוח בקרב השרים הצרפתים. ב-24 באפריל 1617 חולל המלך 'הפיכת חצר': לואי השלושה עשר, או מי מאנשיו, שלח מרצחים אחרי קונצ'יני, זממם עלה בידם והמרשל חוסל. ואילו רעייתו, לאונורה גליגאי הואשמה במעשי כשפים והועמדה למשפט. קשריה עם המאראני - אליהו מונטאלטו וספרים עבריים שנמצאו בביתה, היוו הוכחות מכריעות להרשעתה. לאחר משפט שארך מספר חודשים היא הורשעה, ראשה נכרת במחוות 'רחמים' והיא הועלתה על המוקד כמכשפה במוצאי שבת, ה-8 ביולי 1617. (המלכה מארי דה-מדיצ'י עצמה הוכרחה לצאת לגלות ב-2 במאי 1617 לעיר בלואה בעמק הלואר). בכך מימשו לואי ה-13 ואנשיו את שלטונו.
על דמותה של גליגאי התבסס אלפרד דה ויניי בכותבו את המחזה: המרשלית ד'אנקרה 1830.
יחסי אוסטרליה–קמבודיה
אוסטרליה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קמבודיה בשנת 1952. בשנת 1955, הצירות האוסטרלית הראשונה נפתחה בפנום פן, ואוסטרליה יוצגה באמצעות שגרירותה בסייגון, דרום וייטנאם. שגרירות קמבודיה באוסטרליה ממוקמת בבירת המדינה, קנברה.
לפני תחילת היחסים הדיפלומטיים, תוכנית קולומבו, הייתה המקרה הראשון שבו שתי המדינות היו מעורבות זו בזו. מלחמת וייטנאם ומעורבותה הכפויה של קמבודיה בה הובילו למאמצים ניכרים של אוסטרליה בסיוע לאיחוד המדינות ולמתן צדק למעורבים ברצח העם בשנים 1975–1979. לאוסטרליה היה תפקיד גדול בפעולותיה של רשות המעבר של האו"ם בקמבודיה (UNTAC), גוף לשמירה על השלום של האו"ם שהוקם בקמבודיה ב-1991. בנוסף, אוסטרליה ממשיכה לממן את הלשכות יוצאות הדופן בבתי המשפט של קמבודיה (ECCC), מערכת בתי משפט שמטרתה היחידה להביא צדק עם האחראים לביצוע פשעים נגד האנושות בתקופת שלטונו של פול פוט בקמבודיה. הסכם בין שתי המדינות בשנת 2014 גרם לכך שקמבודיה מקבלת כעת מספר פליטים מאוסטרליה ממרכז הכליאה האזורי של נאורו. בינתיים, מכיוון ששתי המדינות שייכות להסכם הסחר החופשי ASEAN-אוסטרליה-ניו זילנד, הסחר בין קמבודיה ואוסטרליה גדל במהירות כאשר אוסטרליה רשומה כמדינת הסחר ה-18 בחשיבותה בקמבודיה. יתר על כן, שתי המדינות פועלות בשיתוף פעולה הדוק כדי להילחם בהברחות, סחר בבני אדם, תיירות מין לילדים, סחר בסמים וטרור.
מלחמת וייטנאם
לפני פרוץ מלחמת וייטנאם לתוך קמבודיה, דיפלומטים אוסטרלים טענו שהאינטרס הטוב של אוסטרליה הוא להבטיח שקמבודיה תשמור על מעמדה הנייטרלי מכיוון שהם מודאגים מההשפעה הפוטנציאלית שממשלת סין תלחץ על קמבודיה אם הם יוכנסו לתוך הסכסוך.
במאי 1970 נכנסו כוחות ארצות הברית ודרום וייטנאם לקמבודיה בניסיון להשיג יתרון על הצפון וייטנאמים על ידי לכידת משאבי האויב, השמדת בונקרים והרג חיילי אויב. בשל תכסיס צבאי זה, השפעתו של הקמר רוז' התחזקה כאשר העם הקמבודי הסתכל בעין רעה על מעורבותו הכפויה במלחמת וייטנאם. בתורו, זה גרם להיחלשותה של ממשלת קמבודיה, ואיפשר לקמר רוז' לכפות את עצמם על העם הקמבודי. יתר על כן, נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון קיבל את ההחלטה להפציץ אזורים בקמבודיה כדי לעצור את המאמצים של צפון וייטנאם. אירועים אלה תרמו להרס הנייטרליות הקמבודית, ולניתוק היחסים הדיפלומטיים בסופו של דבר בין אוסטרליה וקמבודיה, כאשר כל הדיפלומטים האוסטרלים הוצאו מהמדינה.
היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות התחדשו שוב ב-1991 לאחר שהסתיימו גם משטרו של פול פוט וגם עשר שנות הכיבוש הווייטנאמי בקמבודיה שבאו לאחר מכן.
צעדת המורטוריום
צעדות המורטוריום של 1970 היו תוצאה של שילובה הכפוי של קמבודיה במלחמה. עם יותר מ-200,000 אוסטרלים שהפגינו במלחמה בווייטנאם, ההפגנות הללו היו, באותה תקופה, ההפגנות הפומביות הגדולות ביותר שאי פעם התרחשו באוסטרליה. חוסר שביעות הרצון מהמלחמה נמשך עד 1974, והמאמצים ההפגנתיים באותה תקופה נמצאו בעיקר בקמפוסים של אוניברסיטאות ברחבי הארץ. ההפגנות הללו לא היו מוגבלות לאוסטרליה, כאשר אנשים בכל רחבי העולם הביעו את מורת רוחם מאירועי מלחמת וייטנאם.
רשות המעבר של האו"ם בקמבודיה (UNTAC)
בשנות ה-90 אוסטרליה מילאה תפקיד מפתח בפיתוח ויישום המדיניות המוצלחת שהגיעה כתוצאה מהסכמי השלום של פריז ב-1991. הסכמי פריז התקיימו לציון סיום המלחמה בין וייטנאם לקמבודיה והביאו להקמת רשות המעבר של האו"ם בקמבודיה (UNTAC). ה-UNTAC היה גוף שמירת השלום של האו"ם שחיפש לא רק לפקח אלא גם לקחת אחריות על ניהול הסכסוכים בקמבודיה. אחד מתפקידי המפתח של UNTAC היה לפקח על בחירות 1994 בקמבודיה, ובשל עבודתם קמה ממשלה מלכותית קמבודית חדשה. אוסטרליה שלחה יותר מ-500 אנשי צוות לסייע בפעולות UNTAC. הם גם סיפקו סיוע של 92 מיליון דולר אוסטרלי על פני תקופה של ארבע שנים (1994–1998) לאחר מינוי הממשלה החדשה.
הגירה
לאחר הפלת הקמר רוז' ב-1978, עברו קמבודים רבים לאוסטרליה בחיפוש אחר חיים טובים יותר. במהלך 10 השנים הבאות, מספר גדול עוד יותר של קמבודים הגיעו כפליטים או מהגרים, ורצו להתאחד עם בני משפחה שהגיעו קודם לכן. נכון ליוני 2009 חיו באוסטרליה קרוב ל-26,000 אנשים ממוצא חמר ו-10,000 ממוצא סיני-קמבודי, כאשר 60% מהם בסידני גרים באזור הממשל המקומי של פיירפילד. לאחרונה, מפקד האוכלוסין האוסטרלי 2016 דיווח על 66,000 אנשים ממוצא קמבודי שחיים ברחבי המדינה. בינתיים, בשנת 2021 חיים כיום בקמבודיה בין 6,000-7,000 אוסטרלים.
הסכם ליישוב מחדש של פליטים משנת 2014
עסקת הסכם יישוב מחדש של פליטים משנת 2014 ובה ממשלת אוסטרליה שילמה לקמבודיה 40 מיליון דולר אוסטרלי, ובתמורה הסכימה קמבודיה לקבל כמה ממבקשי המקלט שנדחו באוסטרליה. שר ההגירה האוסטרלי, סקוט מוריסון, בהצהרה לעיתונות, אמר ש"רק פליטים אמיתיים" השוכנים במרכז הכליאה של נאורו ייכללו בעסקה. זה נכתב גם כחלק ממזכר ההבנות (MOU). אין מגבלה על מספר הפליטים שניתן לשלוח לקמבודיה, מזכר ההבנות קובע כי כמות הפליטים, יחד עם עיתוי הגעתם, כפופים להסכמה שניתנה על ידי גורמים רשמיים בקמבודיה. העסקה נחתמה בפנום פן הן על ידי סקוט מוריסון והן על ידי שר הפנים הקמבודי סאר קנג.
העסקה עוררה ביקורת מצד ארגוני זכויות כמו Human Rights Watch, Freedom House ו-UNHCR. קמבודיה, כולל נזירים בודהיסטים, הפגינו מול שגרירות אוסטרליה נגד העסקה בטענה שקמבודיה "לא יכולה אפילו לדאוג לעצמה", והצביעו על דאגות העוני וזכויות האדם בקמבודיה.
מגפת COVID-19
לפי ה-Sydney Morning Herald, ממשלת אוסטרליה התחייבה לספק 60 מיליון מנות חיסונים נגד COVID-19 למדינות בדרום מזרח אסיה ובאוקיינוס השקט עד סוף 2022. בנובמבר 2021, ראש ממשלת קמבודיה, הון סן, הטיל ספק בהבטחה של אוסטרליה על התחייבותם ל-2 מיליון חיסונים למדינתו בטענה שאם הם לא יקיימו את הבטחתם, הוא יקנה את החיסונים ישירות מסין. חודשיים קודם לכן, פנום פן דווחה כ"עיר הבירה המחוסנת ביותר בעולם". זה נבע בעיקר מהסתמכותה של המדינה על חיסונים סיניים. הדחיפות של הון סן באה בעקבות הרצון לעמוד ביעדי החיסונים הכוללים של המדינה, בעוד ששגרירות אוסטרליה בפנום פן לא הצליחה לספק מענה לבקשת ראש הממשלה. נכון לנובמבר 2021, אוסטרליה תרמה קרוב ל-10% מ-60 מיליון החיסונים שהובטחו להם, כאשר אינדונזיה, וייטנאם ופיג'י קיבלו 2.2, 1.52 ו-0.97 מיליון חיסונים בהתאמה.
מסחר ועסקים
יחסי הסחר בין אוסטרליה לקמבודיה צומחים במהירות. בשנת 2020, סך הסחר הדו-כיווני בין השניים הוערך ב-432 מיליון דולר אוסטרלי, שהיווה עלייה של 21.6% לעומת השנה הקודמת. סך יצוא הסחורות האוסטרלי לקמבודיה בשנת 2020 ראה גם צמיחה של 43% לעומת השנה שקדמה לה. בשני כיווני הסחר, אוסטרליה מדורגת במקום ה-18 ברשימת שותפות הסחר החשובות ביותר של קמבודיה. הייצוא העיקרי של קמבודיה לאוסטרליה הוא של ביגוד, הנעלה וטקסטיל בעוד שהיבוא האוסטרלי שלהם מורכב בעיקר ממוצרי חיטה ודגנים.
החל משנת 2010, שתי המדינות הן חלק מהסכם הסחר החופשי ASEAN-אוסטרליה-ניו זילנד המאפשר "הפחתת מכסים נרחבת וודאות רבה יותר לספקי שירותים ומשקיעים" למדינות המשתתפות בה. מדינות אחרות שחתמו על ההסכם כוללות את וייטנאם, תאילנד ומיאנמר.
לשכת המסחר האוסטרלית (Auscham) היא ארגון בתוך קמבודיה שהוקם בשנת 1995, מטרתו העיקרית היא לייצג עסקים ואנשי עסקים אוסטרליים בקמבודיה. הם עושים זאת על ידי יצירת רשת בין עסקים אוסטרליים וקמבודיים עם אינטרס להקרין תדמית חיובית של אוסטרליה בקמבודיה. שלוש המטרות העיקריות של הארגון הן להתמקד בצרכים של החברים שלהם, לעזור בבניית מערכות יחסים ולחבר בין אנשים, וליצור קהילה מתמשכת.
סקוטי וילבקין
סקוטי ג'ורדן וילבקין (, נולד ב-5 באפריל 1993) הוא כדורסלן אמריקאי-טורקי, המשחק בעמדת הרכז והקלע בפנרבחצ'ה.
ראשית הקריירה
וילבקין החל את דרכו באוניברסיטת פלורידה, ממנה קיבל מלגה עבור השתתפותו בה. בפלורידה שיחק וילבקין כארבע שנים (2010–2014). וילבקין נחשב לשחקן מפתח בקבוצה, בפרט בעונת 2013/2014 בה הוביל את קבוצתו לאליפות ליגת הסאות'-איסט (SEC) לעונה זו, לאחריה גם נבחר לשחקן העונה של הטורניר על ידי מאמני הליגה.
קיירנס טייפנס
בשנת 2014, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם וילבקין בקיירנס טייפנס מליגת העל האוסטרלית בכדורסל. בעונתו הראשונה בקבוצה, הוביל וילבקין את קבוצתו למאזן היסטורי עבורה של 7–21 בסיום העונה הסדירה, בפלייאוף המשיך להצטיין, והוביל את קבוצתו עד לגמר עם 18 נקודות (מתוך 25) במחצית השנייה של משחק חצי הגמר המכריע. בגמר הפסידה קבוצתו 0–2 לניו זילנד ברייקרס. את העונה סיים וילבקין עם ממוצעים נאים של 15.2 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים ו-1.1 חטיפות למשחק.
א.א.ק אתונה
לאחר סיום העונה בליגת העל האוסטרלית המסתיימת מוקדם יותר מליגות העל באירופה, חתם וילבקין בא.א.ק אתונה מליגת העל היוונית לשארית עונת 2014-2015. בתשעה משחקים עם א.א.ק אתונה, העמיד וילבקין ממוצעים נאים של 8.0 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק.
פילדלפיה 76'
בקיץ 2015 חתם וילבקין בפילדלפיה 76' חוזה ל-4 שנים שכלל עסקת השאלה לקבוצת ליגת הפיתוח של הקבוצה, אולם ב-26 באוקטובר באותה השנה, לאחר ששיחק עבורם במשך 5 משחקים בקדם העונה וילבקין שוחרר מהקבוצה.
דרושפאקה
ב-31 באוקטובר 2015 חתם וילבקין בקבוצת דרושפאקה מליגת העל הטורקית, ששיחקה באותה עונה גם במפעל היורוליג. לקראת עונת 2016–2017 חתם המאמן הישראלי דייוויד בלאט בדרושפאקה, ותחתיו היה נחשב וילבקין לשחקן מפתח בקבוצה. בעונת 2017–2018 הוביל וילבקין את קבוצתו לזכייה היסטורית באליפות היורוקאפ, מה שהקנה לה כרטיס יורוליג לעונת 2018–2019. במשחק השני בסדרת חצי הגמר מול באיירן מינכן (בזמן של 0–1 לדרושפאקה בסדרה), קבע וילבקין שיא קריירה עם 41 נקודות. בסיום אותה עונה, זכה וילבקין בתואר שחקן העונה ביורוקאפ ומאוחר יותר, אף ב-M.V.P של סדרת הגמר במפעל. את עונת היורוקאפ סיים וילבקין עם ממוצעים מרשימים של 19.7 נקודות, 4.8 אסיסטים, 2.6 ריבאונדים ו-1.6 חטיפות למשחק.
מכבי תל אביב
ב-10 ביולי 2018, חתם וילבקין במכבי תל אביב הישראלית לשנתיים, לאחר ששילמה לדרושפאקה כמיליון אירו בתשלומים לשלוש שנים.
בעונת 2019/2020 חתם וילבקין לשלוש שנים נוספות במועדון.
ב-17 בנובמבר 2021 קבע וילבקין שיא קריירה ביורוליג כשקלע 37 נקודות בניצחון ביתי 95–84 על מונקו.
חיים אישיים
נשוי מאז יולי 2019 למריה ג'ראמיליו.
מקלארן 620R
מקלארן 620R (באנגלית: McLaren 620R) הייתה מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי מקלארן אוטומוטיב בין ינואר 2020 למרץ 2021. היא הוצגה בדצמבר 2019. הייצור הוגבל ל-350 יחידות אך עקב נגיף הקורונה צומצם הייצור ל-225 יחידות. הייצור הופסק במרץ 2021. היא מבוססת על מקלארן 570s GT4, גרסת המירוץ למקלארן 570s.
עיצוב
העיצוב החיצוני והפנימי מבוסס בעיקרו על מקלארן 570s, היא בעיקרון מיועדת למסלול (מרוץ) אך גם מיועדת לנהיגה בכבישים. העיצוב החיצוני מציג עיצוב GT, כולל כנף אחורית בגודל בינוני, עיצוב הפנים מציג גם עיצוב GT אך מכוון למרוץ.
מפרט טכני
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.8 ליטרים המספק כ-620 כוחות סוס ב-7000 סל"ד ומומנט מרבי של 63.2 קג"מ ב-3,500 סל"ד . תיבת הילוכים רובוטית כפולתמצמדים בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 322 קילומטרים לשעה.
נירפריב
נירפריב (בלועזית: niraparib) הוא מעכב PARP, הזמין במתן פומי, והחומר הפעיל בתרופה זג'ולה (Zejula), שפותחה על ידי חברת טסארו לטיפול בסרטן השחלות, הניטלת אחת ליום בקפסולות דרך הפה.
לנירפריב הוענק אישור לפיתוח מואץ על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני (ה־FDA), וחברת טסארו הגישה בקשה לאישור תרופה חדשה ב־2016. התרופה אושרה לשיווק בארצות הברית ב־27 במרץ 2017, ובאירופה ב־16 בנובמבר 2017.
התרופה אינה רשומה בישראל, אך מיובאת לישראל, על פי הצורך, תחת אישור מיוחד של משרד הבריאות.
שימושים רפואיים
התרופה מאושרת על ידי ה- FDA בארצות הברית לטיפול תחזוקה של חולות מבוגרות עם סרטן שחלות אפיתליאלי נישנה, סרטן החצוצרות, או סרטן ראשוני של הצפק, עם תגובה מלאה או חלקית לכימותרפיה מבוססת-תרכובות פלטינה.
בניסוי קליני עם 553 חולות, שרידות חופשית-מהתקדמות מחלה (PFS), בחולות עם מוטציית חסר או עם חשד למוטציית חסר ב-BRCA בתאי נבט, שטופלו עם נירפריב, הייתה 21.0 חודשים, לעומת 5.5 חודשים עם אינבו. בחולות ללא מוטציה זו, ה- PFS בקבוצה שטופלה עם נירפריב הייתה של 9.3 חודשים לעומת 3.9 חודשים עם אינבו.
בניסוי הקליני שלב II QUADRA שתוצאותיו פורסמו בחודש מאי 2019, נמצא כי מונותרפיה עם נירפריב, כקו טיפול מאוחר, בנשים עם סרטן שחלות, שטופלו בעבר בצורה אינטנסיבית, הראתה פעילות רלוונטית קלינית, ללא סיגנלים חדשים של בטיחות, לא רק בכאלה עם מוטציה ב-BRCA, אלא גם בחולות עם זן הבר של BRCA.
התוויות נגד
אין פירוט של התוויות נגד, במידע הרשמי של התרופה.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי הנפוצות ביותר בניסויים הקליניים, היו ספירות דם נמוכות, כלומר, תרומבוציטופניה (ב -61% מהחולים, ותרומבוציטופניה חמורה ב -29%), אנמיה (ב -50%, ואנמיה חמורה ב -25%), נויטרופניה (ב -30%, ונויטרופניה חמורה ב-20%). תופעות לוואי אחרות, בעיקר קלות עד מתונות בחומרתן, כללו בחילה, עייפות ועצירות. בניסוי קליני שנערך על פני יותר מ-250 יום (חציון), 15% מהחולים נאלצו להפסיק לצמיתות את הטיפול עם נירפריב, בשל תופעות לוואי.
פעילות גומלין
לא נערכו מחקרים קליניים לבחינת פעילויות גומלין בין תרופתיות קליניות. הפוטנציאל לפעילויות גומלין עם תרופות אחרות הוא נמוך, מאחר שנירפאריב והמטבוליט העיקרי שלו, M1, לא הגיבו באופן משמעותי עם אי אלו מאנזימי הכבד החשובים של קבוצת ציטוכרום P450. בניסויי אין ויטרו. נירפריב, אך לא M1, נישא על ידי P-glycoprotein ו-BRCP, אך אינו מעכב אותם, באופן משמעותי. נירפריב ו-M1 אינם מגיבים, באופן משמעותי, עם אי אלו מחלבוני הנשא החשובים האחרים.
מנגנון הפעולה
נירפריב הוא מעכב של האנזימים PARP1 ו-PARP2.
פרמקוקינטיקה
73% מהנירפריב שניטל, נספגים במעיים, ומגיע לריכוזי שיא בפלזמה לאחר כשלוש שעות, ללא תלות בצריכת מזון. במחזור הדם, 83% של התרופה, קשורים לחלבוני פלזמה. התרופה עוברת אינאקטיבציה על ידי קרבוסילאסטראזות, לנגזרת החומצה הקרבוקסילית, שהיא המטבוליט העיקרי - M1, אשר בהמשך עובר גלוקורוניזציה.
זמן מחצית החיים הביולוגי הממוצע של התרופה הוא 36 שעות. 47.5% מהחומר מופרשים בשתן ו-38.8% בצואה. 11% מהנירפריב שלא עבר מטבוליזם, מופרשים בשתן ו- 19% בצואה.
כימיה
התרופה נמצאת בשימוש בצורת נירפריב טוסילאט מונוהידראט, כגבישים שאינם היגרוסקופיים, בצבע שמנת.
מחקר בסיסי
במחקר שנערך בשנת 2012, בקו תאים, נמצא כי מעכבי PARP מציגים השפעות ציטוטוקסיות, שאינן מבוססות אך ורק על העיכוב האנזימטי של PARP, אלא על ידי לכידה של PARP בדנ"א פגום, ומעכבי PARP שונים, הם בעלי עוצמות שונות של פעילות לכידה, על פי הסדר הבא: נירפריב >> אולפריב >> וליפריב.
בני החירות
שמאל|ממוזער|200px|דגלי הקבוצה – בתמונה העליונה דגלה הסדיר, שמורכב מתשעה פסים, לכבוד תשע המושבות שהתכנסו ב[[קונגרס חוק הבולים בתמונה התחתונה הדגל הימי של אוניות הסחר האמריקניות, שגם כן מזוהה עם הקבוצה]] בני החירות (באנגלית: Sons of Liberty) היו קבוצה פטריוטית בשלוש עשרה המושבות האמריקניות בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות של ארצות הברית. בעיני השלטון הבריטי, הייתה הקבוצה ארגון טרור מהפכני ורדיקלי. מטרת הקבוצה, שהייתה מורכבת בעיקר מצעירים נלהבים, הייתה לעצור את אכיפת חוק הבולים של 1765 בכל האמצעים האפשריים ("אין מיסוי ללא ייצוג"). משמעות הדבר למעשה הייתה נקיטת אלימות ואיומים לעיתים קרובות כנגד גורמים שונים בשלטון הבריטי ובתומכיו. אף ראשי המהפכה רבי ההשפעה, דוגמת בני הדודים השניים סמואל וג'ון אדמס, תמכו בפעילות הארגון.
הארגון נוסד בבוסטון (כיום במדינת מסצ'וסטס) ב-1765, ועד מהרה התפשט לרחבי כל המושבות האמריקניות. בחירת שם הקבוצה בא כתגובה לדבריו של צ'ארלס טאונסנד, שהגדיר את בני המושבות כ"ילדים שהושתלו בטיפולנו, הוזנו בפייסנותנו... והוגנו בזרועותנו" ולתגובתו של אייזיק בר, תומך עצמאות אמריקנית, שתיאר את האמריקאים כ"בני החירות הללו".
הבת היחידה
תמצית העלילה
רקלה לוצאטו היא נערה יהודייה המתקרבת לגיל שתים-עשרה ומתגוררת בעיר בצפון איטליה. היא בת יחידה לאביה, עורך הדין ריקרדו לוצאטו, ולאמה, שהיא גיורת. סבה וסבתה מצד אמה הם קתולים המתגוררים באותה עיר שהיא גרה בה.
לכבוד חופשת החגים רקלה והוריה נוסעים לחופשת סקי בקורטינה ד'אמפצו שבהרי האלפים, שם רקלה נהנית מסקי בחברת אביה. כשתשוב מהחופשה ממתין לרקלה בבית סבה וסבתה הקתולים תוכי כמתנת חג, ואותו רקלה מתכננת ללמד איטלקית ועברית. כלבת הציד של המשפחה, דיאנה, העומדת להמליט, נשלחה לכפר יחד עם מרטינה, המבשלת של המשפחה. לרקלה נודע שאביה אובחן כבעל גידול במוח ("תוספת" בלשונה של רקלה), ועליו לעבור ניתוח בבית חולים בוונציה. מאתר הסקי יוצאים רקלה ואביה, על אופנועו של האב, לביקור בכפר הנידח שבו נולד האב בזמן מלחמת העולם השנייה. הם פוגשים שם את הרופא המיילד, שהיה נאצי, וטיפל באם כדי שבמקרה תבוסה של גרמניה "יוכלו יהודייה, ואיתה תינוק שרופא גרמני סייע להביא לעולם, להיות נקודות זכות למשפחה שלו".
הסבתא לארה לוצטו, גרושתו של הסבא סרג'ו לוצאטו, מתגוררת בוונציה בבית מפואר שהעניק לה אחד ממאהביה, והיא עורכת בו נשף תחפושות לקראת השנה החדשה. רקלה מוזמנת אף היא לנשף, והסבתא קונה לה שמלות ונעליים לכבוד הנשף, אך בסופו של דבר רקלה אינה לובשת אותן לנשף.
בהמלצתה של רקלה הרב אזולאי מבקר בקרנבל המסכות בוונציה, כשהוא מחופש לכומר. שני מחופשים לחרדים מעוררים בו חשש שזיהו אותו, והוא נוטש את הקרנבל ומוצא מקלט בבית סבתהּ של רקלה, המארחת אותו.
בחרדתה לחיי אביה ובהמלצת מורתה משוחחת רקלה עם שניים מחבריה החיים עם הורה חולה, ומגלה שבאחד מהמקרים החולה מת. לאחר הניתוח של אביה הוא מחלים ממנו בבית אמו בוונציה. רקלה נשכבת לידו במיטת חוליו כדי לעודד אותו ואומרת "אתה תשאיר אותי לבד ... בלעדיך אין לי אף־אחד", ובסיום שיחתם היא מבקשת שרוח הקודש תוליד אתה "אח, פשוט אח, שיהיה אתי כשאתה כבר לא תהיה".
רקלה
חוקר הספרות אבנר הולצמן הציג את דמותה של רקלה העולה מהסיפור:
מבקר הספרות עמרי הרצוג ציין:
"הלב"
לספר "הלב" מאת אדמונדו דה אמיצ'יס מקום מרכזי בנובלה. בתחילת הנובלה רקלה לומדת את הסיפור, ובמהלך הנובלה מובאים שני סיפורים מתוך "הלב", בתרגומו של מנחם פרי, העוסקים בדאגתו של ילד לאביו החולה. רקלה, המתארחת אצלה מורתה, משווה באוזניה שני סיפורים אלה.
על שילובם של שני סיפורים אלה בנובלה כתב פרופ' יגאל שוורץ:
על מקומו של "הלב" בחייו סיפר יהושע:
מסכת הזהויות החצויות
חוקר הספרות דן מירון הציג את הזהויות החצויות שמאפיינות את הסיפור: בהמשך מאמרו הוא מציג דוגמאות נוספות לכפל זהויות זה.
את תערובת הזהויות הדתיות בסביבת הקרובה של רקלה הדגים לראשונה חוקר הספרות מנחם פרי (עורך הספר), על עטיפת הספר:"לאורך כל הספר מתהלכת רקֶלֶה בין אינספור מראות אירוניות צבעוניות, שנשקפות מהן זהויות מעורבלות, עם 'תוספת' של פרטים זרים. כושר ההמצאה המדהים של יהושע עולץ וחוגג בספר במיוחד בערבולים הללו. כך, למשל – ברכב שֶׁטח בריטי, שרקֶלֶה מוסעת בו תדירות, כבר הועבר ההגה הימני שמאלה, אך לוח־השעונים עודו משמר את זהותו הבריטית הימנית, והנהג נאלץ להיעזר בנוסעת כדי לעקוב אחריו; במוחו של התוכי שרקֶלֶה מקבלת במתנה לחג־המולד אמורות להתערבב עברית ואיטלקית, ולכן אמור להיות לו מקור גדול; הרב שליח חב'ד המדריך את רקֶלֶה, שמשום־מה הוא דווקא יהודי תוניסאי, התחפש בקרנבל ונציה לכומר עם צלב בגבו, וסופו שנמלט מבוהל משני צעירים איטלקים שלבשו שחורים, חגרו אבנטים וחבשו לראשיהם שטריימלים שעירים."
במאמר פרשני הוסיף פרי:
האזור האפרוטרופי
האזור האפרוטרופי הוא אחד משמונת האזורים הביוגאוגרפים המחלקים את שטח כדור הארץ. בעבר נקרא האזור האתיופי.
הבת היחידה
מהלך ארוטי חבוי
במאמר זה הציג פרי תזה שמתנגדת לפרשנויות שהציעו כל האחרים, וטען כי:"מאחורי הנאיביות המופגנת והמשועשעת של פני־השטח – כביכול בנוסח 'הלב' של דה אמיצ'יס (...) – מתפתח ורוחש בספר מהלך ארוטי חבוי, עולה פנטזיה של הפרת טאבו, שהיא לטענתי מוקד הספר."מאמרו מתאר את התגבשותו של המהלך הזה כעניינו העיקרי של הספר.
האזור האפרוטרופי
אזור זה כולל את אפריקה, דרום סהרה, השוליים הדרום-מזרחיים של חצי האי ערב, האי מדגסקר, דרום איראן, הקצה הדרום-מערבי של פקיסטן והאיים של האוקיינוס ההודי המערבי.ברוב האזור למעט אפריקה הדרומית יש אקלים טרופי. האזור האפרוטרופי כולל סוואנות, ערבות עשב, מדבריות, הרים ויערות גשם.
הבת היחידה
שם הספר
עורך הספר, מנחם פרי, גילה כי "עד לאחר ההגהות הראשונות נקרא הספר 'אם האלוהים', ורק אז הסב יהושע את שמו ל'הבת היחידה'."
האזור האפרוטרופי
בעלי חיים וצמחים אנדמיים
15 משפחות של עופות אנדמיות לאזור זה בין משפחות אלה נמנים יעניים, לבלריים, פניניתיים, קוליוסיים, קפצני הסלע, אריצרוצרסיים, ארקנטוריים, בברים אפריקנים, בברים מלגשים, הליוטאיים, ניקטוריים, סארוטרוניים,דוכיפתיות עצים, טוראקיים ופיקטרטיים.
באזור האפרוטרופי יש 3 סדרות אנדמיות של יונקים ביניהם שנבובאים, טנרקאים וחדפי פיל וכן 4 מיני קופי אדם הגדולים שימפנזה מצוי, שימפנזה ננסי, גורילה מערבית וגורילה מזרחית והמשפחות גלגויים, שפנאים, ג'ירפיים והיפופוטמיים וכל הלמורים כמו כן גם האבולוציה האנושית התחילה באזור זה.
מספר משפחות של דגים של מים מתוקים אנדמיים לאזור הזה כמו מוקוקיידים, דיסטיצ'ודונטיים, זאבנים אפריקאים, אלסטיים וקנרידיים. מספר משפחות צמחים אנדמיות לאזור זה.
איגור סקלייאר
איגור בוריסוביץ' סקלייאר (נולד ב-18 בדצמבר 1957, קורסק) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון זמר, מוזיקאי וגיטריסט סובייטי ורוסי, אמן העם של הפדרציה הרוסית (2013).
זוכה הפרס לבכורה הטובה ביותר בפסטיבל "הנוער מוספילם" (1984, על תפקידו בסרט "אנחנו מג'אז"). זוכה הפרס לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הרוסי הפתוח של קינוטאבר בסוצ'י (1994, על תפקידו בסרט "שנת הכלב").
ביוגרפיה
נולד בקורסק במשפחת מהנדסים, וסיים את לימודיו בתיכון שם (1975). במהלך לימודיו שר ונגן בגיטרה בהרכב בית ספר, נכנס לספורט (טניס שולחן, הוקי, כדורגל, אתלטיקה, סיורים מסביב, איגרוף).
יחד עם השחקנית טטיאנה וסילייבה, היא משחקת במופע היזמות "מרק קנרי".
בשנת 1979 סיים את לימודיו במכון לנינגרד לתיאטרון, מוזיקה וסינמטוגרפיה (קורס לב דודין וארקדי קצמן). בעונת 1979–1980 הוא היה שחקן תיאטרון הנוער טומסק (באותה תקופה התיאטרון היה ממש בבנייה).
הוא גויס לצבא בסתיו 1980, שירת בכפר ההנדסה, אזור גורקי (יחידה צבאית 63309), ואז הועבר לאזור מוסקבה.
מאז 1983 הפך איגור לשחקן התיאטרון האזורי דרמה לנינגרד מלי, ושירת בו עד 2002. כאן שיחק תפקידים מורכבים, דו-משמעיים, דרמטיים חדים (השוטה הקדוש בכפר ב"אחים ואחיות "מאת פ. אברמוב, פדקה ההרשעה ב"שדים" מאת פיודור דוסטויבסקי, ג'ק סימון ב"שר הזבובים "מאת וו. החזקה).
הוא התפרסם לראשונה בשנת 1985 לאחר ביצוע השיר "Komarovo" בסרט "התחל שוב".
במחצית השנייה של שנות השמונים גילם תפקידים במספר הופעות מוצלחות. בתחילת שנת 2000 עזב איגור סקלייאר את תיאטרון מאלי הדרמה, וקרא למנהלו "בעל ורודן" וביקר את אופן ניהול התיאטרון שלו. עכשיו הוא עובד ב-"NIKART" וניקיטה סוקולוב.
בשנת 2006 התקבל ללהקה של תיאטרון "הבית והפסטיבל של בלטי".
במרץ 2015 הוענק לו פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בתחום קולנוע הטלוויזיה בקטגוריית "השחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה / סדרת טלוויזיה" על תפקידו בסדרה "הטבע היוצא".
חיים אישיים
גר בפבלובסק.
האב - בוריס מיכאילוביץ' סקלייאר (1929–18 ביולי 2004), מהנדס אזרחי.
אם - גלינה מיכאילובנה סקלייאר (1936–1997), מהנדסת תהליכים.
נשוי שנים רבות לשחקנית נטליה אקימובה. בשנת 1991 לזוג נולד דן וסילי.
איגור סקלייאר קיבל תואר אמן מכובד של הפדרציה הרוסית בשנת 1996 ואמן העם בשנת 2003.
שיגולה רקורדס
שיגולה רקורדס היא חברת תקליטים ישראלית, שהוקמה על ידי הראפרים והמפיקים מיכאל כהן ומיכאל מושונוב מצמד ההיפ הופ כהן@מושון והתקליטן והמפיק די ג'יי מש, וכיום מורצת על ידי מיכאל כהן ודי ג׳יי מש. החברה עוסקת בעיקר במוזיקת היפ הופ ופועלת תחת חסותה של הליקון.
רקע
בראיון למאקו, הצהירו כהן@מושון על שיגולה רקורדס כי "זו הדרך שלנו לקדם גם את המוזיקה שלנו אבל גם כל מיני אמנים שאנחנו מאמינים בהם. לאורך השנים נהיינו מעורבים בהמון פרויקטים ורצינו לאחד את זה למקום אחד - כך נולד למעשה הלייבל".
משמעות השם ״שיגולה״ נשארת חסויה וחבריה מסרבים להסביר את משמעותו.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2017 על ידי מיכאל כהן ומיכאל מושונוב מצמד ההיפ הופ כהן@מושון ותקליטנם די ג'יי מש. האלבום הראשון שיצא בלייבל הוא אלבום הבכורה של די ג'יי מש, "מחט על תקליט", שיצא בנובמבר 2017 וכלל הופעות אורח של רביד פלוטניק, איתי לוקץ', כהן@מושון, אורטגה, מיכאל סוויסה, עדן דרסו, אייטולה ועוד, כשני האחרונים הוחתמו לימים בלייבל. השיר "יהיה מה שיהיה" מתוך האלבום, בשיתופם של כהן@מושון ועדן דרסו, נוצר לאחר שדי ג'יי מש יצר קשר עם דרסו באמצעות פייסבוק, לאחר שהאזין לקטע ראפ שהעלתה, והחליט לשתף אותה באלבומו ולהחתים אותה בלייבל, ובשנת 2018, הוציאו השניים אלבום משותף, שנקרא "כתר שקוף". האלבומים הבאים שהוציא הלייבל זכו להצלחה ושבחים ממבקרי המוזיקה.
בשנת 2021 הוציא הלייבל את מיקסטייפ הבכורה שלו, הנקרא "שיגסטייפ", המכיל שירים בביצוע אמני הלייבל, ומתארחים בו גם ישי סוויסה ומיכאל סוויסה.
הדיוויזיה השלישית (קנדה)
הדיוויזיה השלישית של הצבא הקנדי הייתה דיוויזיה קנדית שפעלה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה הקנדית השלישית הוקמה בצרפת בדצמבר 1915 בפיקודו של מייג'ור גנרל מלקולם מרסר, והיא לחמה בצרפת ובפלנדריה, ובכלל זה בקרב רכס וימי, קרב אראס, קרב פשנדל, קרב אמיין, קרב קאנאל דו נור וקרב קמברה (1918), עד יום שביתת הנשק. ב-3 ביוני 1916 נהרג גנרל מרסר באיפר, והפך לקצין הבכיר ביותר בקנדה שנהרג בפעולה במלחמת העולם הראשונה. באותו יום גם נשבה בריגדיר ויקטור ויליאמס, שפיקד על חטיבת הרגלים השמינית, והיה לקצין הקנדי הבכיר ביותר שנלכד במלחמת העולם הראשונה, אף הוא בקרב על הר סורל. מרסר הוחלף על ידי לואי ליפסט שפיקד על הדיוויזיה עד ספטמבר 1918, זמן קצר לפני שגם הוא נהרג בפעולה ב-14 באוקטובר 1918, בזמן שמפקד הדיוויזיה הרביעית הבריטית פרדריק לומיס מונה למפקד הדיוויזיה עד סוף המלחמה.
מלחמת העולם השנייה
בזמן שמרכיביה של החטיבה הוקמו, רגימנט הקמרון היילנדרס של אוטווה נותקו והועברו לאיסלנד כחלק מכוח Z. הגדוד בילה שם את חורף 1940–1941, ואז עבר לבריטניה. חטיבות הרגלים הקנדיות ה-8 וה-9 של הדיוויזיה החלו לצאת כבר ב-1 ביולי 1941 והגיעו לבריטניה בסוף אותו חודש. חטיבת הרגלים הקנדית ה-7 יצאה באוגוסט והגיעה בתחילת ספטמבר. לאחר הגעתה, בילתה הדיוויזיה שלוש שנים באימונים והכשרה. ב-6 ביוני 1944 נחתו כוחות הדיוויזיה בפיקודו של רוד קלר בחוף ג'ונו, כחלק מהקורפוס הבריטי ה-1 במסגרת הארמייה הבריטית השנייה, ומאוחר יותר הצטרפה להארמייה הקנדית הראשונה. הדיוויזיה השתתפה בקרבות החזית המערבית, ובכלל זה הקרב על קן, קרב פאלז, פינוי נמלי התעלה, קרב שפך הסכלדה, והקרבות בהולנד. במהלך קרב שפך הסכלדה ניתן לדיוויזיה הכינוי "חולדות מים" שהעניק להם פילדמרשל סר ברנרד מונטגומרי, מפקד קבוצת הארמיות ה-21, מתוך הכרה בתנאי השטח הירודים דרכם נלחמו, תחילה בנחיתה בנורמנדי ואחר כך בכיס ברסקנס המוצף.
לאחר המלחמה שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש בגרמניה, עד שהוחלפה על ידי הדיוויזיה הבריטית ה-52, וב-20 ביוני 1946 פורקה הדיוויזיה.
כיום
בשנת 1991 הוקם בקנדה כוחות היבשה של האזור המערבי, אשר הפך בשנת 2014 לדיוויזיה השלישית החדשה, אשר משמשת כדיוויזיה מרחבית וכוללת קבוצת בריגדות ממוכנות סדירות תחת פיקודה, יחד עם שתים או שלוש בריגדות מילואים. קבוצת בריגדות ממוכנת כוללת שלושה גדודי חיל רגלים, רגימנט ממוכן, רגימנט ארטילריה ורגימנט הנדסה קרבית וכן גדוד תמיכה, פלוגת קשר ומחלקת משטרה צבאית.
נובליום
נוֹבֵּלְיוּם (Nobelium, ידוע גם בשם Unnilbium) הוא יסוד מלאכותי, שסמלו הכימי No ומספרו האטומי 102. זהו היסוד ה-10 בסדרת היסודות הטרנס אורניים. קרוי על שם הכימאי השוודי אלפרד נובל, שהמציא את הדינמיט וייסד בצוואתו את פרס נובל.
היסטוריה
ב-1957 טענה קבוצת מדענים ממוסד נובל לפיזיקה בסטוקהולם, שיצרו את יסוד 102 על ידי הפצצת 244Cm ביוני 13C במאיץ חלקיקים. מההפצצה נוצר איזוטופ בעל זמן מחצית חיים של כ-10 דקות.
ב-1958, קבוצת מדענים אחרת שכללה את אלברט גיורסו, תורביורן סיקלאנד וגלן סיבורג שעבדו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ניסתה לאמת את התגלית של מעבדת "נובל", והצליחו ליצור 245No בעל זמן מחצית חיים של כ-3 שניות על ידי הפצצת 246Cm ב-12C. לאחר מכן, קבוצת מדענים שלישית שעבדה במוסד למחקר גרעיני שברוסיה לא הצליחה להפיק איזוטופ נובליום בעל זמן מחצית חיים של כ-10 דקות, אך הצליחו לאשר את התגלית של קבוצת המדענים מברקלי.
יחסי ארצות הברית–בלארוס
היחסים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין בלארוס כוננו לאחר קריסת ברית המועצות, אולם היחסים נפגעו לאחר שארצות הברית האשימה את בלארוס בפגיעה בזכויות אדם, ואילו בלארוס האשימה את ארצות הברית בהתערבות בענייניה הפרטיים. על פי דו"ח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 20% מהבלארוסים מרוצים מההנהגה האמריקנית, כאשר 30% אינם מסכימים ו-50% אינם בטוחים.
היסטוריה
ארצות הברית עודדה את בלארוס להסיק לדבוק בהסכמים שנחתמו עם קרן המטבע הבינלאומית (IMF) כדי לייצב את המטבע הבלארוסי, כמו גם לבצע הפרטה מוגברת במשק, על מנת ליצור אקלים נוח עבור עסקים והשקעות. ביוני 1992 נחתם הסכם להשקעות פרטיות בבלארוס, אך הוא הושעה מאז 1995, מכיוון שבלארוס לא עמדה בהתחייבויותיה על פי ההסכם. בלארוס זכאית לביטוח מימון לטווח קצר של יבוא ויצוא עבור השקעות בארצות הברית, אולם בגלל המתיחות בין המדינות הוא לא הגיע לידי מימוש.
בתחילת ספטמבר 2001 ארצות הברית גינתה את בלארוס על אי הסדרים בבחירות האחרונות, שהובילו לבחירתו מחדש של אלכסנדר לוקשנקו. עם זאת, ביקורת זו הייתה קצרה, שכן ארצות הברית ספגה מתקפת טרור יומיים מאוחר יותר.
במהלך מבצע חופש לעיראק, מספר סוכנויות מודיעין אמריקניות האשימו את בלארוס בנתינת מקלט בטוח עבור המנהיג המודח, סדאם חוסיין, ובניו עודאי ווקוסאי, אולם לבסוף התברר שהם נותרו בעיראק. ואכן ביולי אותה שנה חוסלו עודאי וקוסאי בעיר מוסול, ואילו בדצמבר אותה שנה נתפס סדאם במחבואו בתיכרית.
היחסים בין בלארוס לארצות הברית נהיו מתוחים עוד יותר, לאחר שהקונגרס העביר פה אחד את חוק הדמוקרטיה של בלארוס משנת 2004, אשר הממשלה הבלארוסית מאמינה כי הוא מתערב בענייני הפנים של בלארוס.
בעקבות הבחירות לנשיאות בבלארוס בשנת 2006, ארצות הברית העבירה סנקציות נגד יחידים וחברות מבלארוס, על "הפעולות והמדיניות ... כדי לערער את התהליכים או המוסדות הדמוקרטיים של בלארוס, המתבטאת באחרונה בבחירות הבלתי-דמוקרטיות שנערכו במרץ 2006, ועל ביצוע הפרות זכויות אדם ודיכוי פוליטי, כולל מעצרים והיעלמויות, ועל השחיתות הציבורית, לרבות על ידי הסטה או שימוש לרעה בנכסים הציבוריים של בלארוס או באמצעות שימוש לרעה בסמכות ציבורית", נכסי אותם אנשים וחברות בארצות הברית מוקפאים והעסקאות עימם אסורות.
בין השנים 2006 ו-2019, אחד האירועים הדו-צדדיים הבודדים ביחסים היה הביקור במינסק של כוחות חיל האוויר של ארצות הברית באירופה במאי 2015, שם הופיעו במבצר ברסט ובמצעד יום הניצחון של מינסק 2015 לכבוד יום השנה ה-70 לתבוסת הנאציזם.
ב-29 באוגוסט 2019, נפגש היועץ לביטחון לאומי ג'ון בולטון עם נשיא בלארוס לוקשנקו במינסק כדי לדון בשיפור היחסים בין שתי המדינות. ב-1 בפברואר 2020, מזכיר המדינה האמריקני, מייק פומפאו, ביקר בבלארוס בפעם הראשונה מזה 26 שנים, כדי להציע סיוע אמריקאי לאחר ההחלטה הרוסית לנתק את אספקת האנרגיה למדינה. ביולי 2020, סגן שר החוץ אולג קרבצ'נקו מונה לשגריר בלארוס בארצות הברית.
באוגוסט 2020 אמר נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו שכוחות הביטחון עצרו "מספר" אזרחים אמריקאים, ימים ספורים לפני הבחירות לנשיאות במדינה. לאחר הבחירות לנשיאות בלארוס, הביע המזכיר פומפאו דאגה לגבי האופן שבו הבחירות היו "לא חופשיות והוגנות". בנוסף, הוא קרא לכוחות הביטחון הבלארוסים לכבד את זכותם של אזרחים להתאסף בדרכי שלום, להימנע משימוש בכוח ולשחרר אנשים שנעצרו שלא כדין.
במאי 2021 גינו ארצות הברית ומדינות אחרות את רשויות בלארוס שאילצו את טיסה 4978 של ריאנאייר לנחות בשטחה של בלארוס.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, הודיעה ארצות הברית כי משהה את פעילות השגרירות במינסק, בשל חלקה בפלישה. הוטלו עיצומים על בלארוס.
יחסים דיפלומטיים
ארצות הברית מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק. מאידך, בלארוס מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. וקונסוליה כללית בניו יורק.
אגם מקדונלד
{{פירושונים|
מבנים
}}
פיטר סאליס
פיטר סאליס, OBE (באנגלית: Peter Sallis; 1 בפברואר 1921 - 2 ביוני 2017) היה שחקן אנגלי שהיה ידוע מהופעותיו בטלוויזיה הבריטית. הוא דיבב את וולאס בסדרת סרטי האנימציה "וולאס וגרומיט".
על אף שסאליס נולד וגדל במידלסקס, עבור שני תפקידיו הידועים ביותר נאלץ לאמץ מבטא צפוני. בנוסף לגילום וולאס הוא שיחק בתפקיד נורמן "קלגי" קלג בסדרה הקומית "בערוב ימי היין" מראשיתה ב-1973 ועד הפרק האחרון ב-2010, וכך היה השחקן היחיד שהופיע בכל 295 פרקי הסדרה. עוד דיבב את העכברוש בסדרת הטלוויזיה "הרוח בערבי הנחל".
סאליס פרש ממשחק בשנת 2010.
ביוגרפיה
פיטר סאליס נולד בטוויקנהם שבמידלסקס, בן יחיד להוריו הארי סאליס, מנהל בנק, ודורותי אמיאה פרנסס (שם נעורים ברנרד). אחרי שלמד בבית הספר מיצ'נדן בסאות'גייט שבמידלסקס החל סאליס לעבוד בבנק בעסקאות ספנות. כשפרצה מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל האוויר המלכותי. בגלל הפרעת אלבומין לא היה בצוות אוויר, כי נאמר לו שהוא יכול לסבול מערפול חושים בגובה רב. הוא שירת כמכונאי אלחוטן ולימד נוהלי רדיו בבסיס חיל האוור בקרנוול.
בהיותו בחיל האוויר החל סאליס להופיע כשחקן חובב, כשאחד הסטודנטים שלו הציע לו להוביל הפקת חובבים של המחזה "Hay Fever" מאת נואל קאוורד. אחרי ההצלחה בתפקיד החליט להיות שחקן. הוא קיבל מלגת קורדה ולמד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הופעת הבכורה שלו בלונדון הייתה בספטמבר 1946 בתפקיד ביט במחזה "The Scheming Lieutenant" מאת שרידן.
קריירה
סאליס שיחק במשך שלוש שנים בתיאטרון רפרטוארי עד שקיבל תפקיד עם דיבור על הבמה בלונדון ב-1949. בשנות החמישים והשישים המשיך להופיע בתפקידים שונים בין השאר בהפקה של אורסון ולס משנת 1955 "Moby Dick—Rehearsed". באוטוביוגרפיה שלו "Fading into the Limelight" סיפר על פגישה עם ולס אחרי שקיבל שיחת טלפון מסתורית שזימנה אותו לתחנת הרכבת הנטושה ד'אורסיי בפריז, שם הודיע ולס שהוא רוצה שסאליס ידבב את שחקני הביט ההונגרים בעיבוד הקולנועי לספר "המשפט" מאת פרנץ קפקא (1962). סאליס כתב בספרו ש"הסיטואציה הייתה קפקאית". ב-1968 שיחק סאליס בווסט אנד בהפקה המקורית של המחזמר קברט לצדה של ג'ודי דנץ'.
ב-1963 הופיע סאליס בהפקה של האל פרינס של המחזמר "She Loves Me". על אף שלא זכה להצלחה רבה זה הוביל אותו להופעת בכורה בברודוויי שנה אחר כך. פרינס היה המפיק של המחזמר "בייקר סטריט" המבוסס על שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל. פרינס ביקש מסאליס להופיע בתפקיד דוקטור ווטסון לצדו של פריץ ויבר שגילם את שרלוק הולמס. ההצגה רצה במשך שישה חודשים בברודוויי. זמן קצר לפני סיום ההצגה הוצע לו תפקיד וולי במחזה "Inadmissible Evidence" מאת ג'ון אוסבורן. ההצגה זכתה להצלחה מועטה, והוצגה בניו יורק בתיאטרון בלסקו ואחר כך בתיאטרון שוברט. סאליס גילם את אותה דמות גם בעיבוד הקולנועי ב-1968.
תפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה היה בדמות סמיואל פיפס בסדרה של ה-BBC בשנת 1958. ב-1961 הופיע בפרק "Find and Destroy" בסדרה "Danger Man". ב-1967 שיחק בתת-סדרה "The Ice Warriors" של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" של ה-BBC, בתפקיד המדען העריק אריק פנלי.
ב-1970 לוהק סאליס בתפקיד הפרופסור ג'ורג' הובס בסדרה הקומית "The Culture Vultures" לצדו של לסלי פיליפס. בזמן הפקת הסדרה הובהל פיליפס לבית חולים בשל דימום פנימי ולכן הופקו חמישה פרקים בלבד.
ב-1971 שיחק סאליס בפרק "The Long Goodbye" בסדרה "המשכנעים" בכיכובם של רוג'ר מור וטוני קרטיס. הוא הופיע בסרטי קולנוע בריטיים רבים בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים בהם "Saturday Night and Sunday Morning" (מ-1960), "Doctor in Love" (מ-1960), "The Curse of the Werewolf" (מ-1961), "אנשים חשובים ביותר" (1963), "צ'ארלי באבלס" (1967), "Scream and Scream Again" (מ-1868), "Taste the Blood of Dracula" ו"אנקת גבהים" (1970), "The Incredible Sarah" (מ-1976) ו"רציחות קטנות של אשפי מטבח גדולים" (1978). ב-1968 לוהק לתסכית הרדיו "יומו של השלוש-רגל" מאת ג'ון וינדהם.
ב-1973 גילם סאליס את הכומר בסרט הטלוויזיה "Frankenstein: The True Story", ובהמשך אותה שנה שיחק בתפקיד מר בונטין בסדרת הדרמה התקופתית "משפחת פאליסר".
סנטה קלאוס
סנטה קלאוס הוא דמות בדיונית המקושרת לחג המולד, המבוססת על מסורת שהביאו לארצות הברית מתיישבים מהולנד.
פיטר סאליס
קריירה
בשנים 1976 עד 1978 שיחק בסדרה לילדים "The Ghosts of Motley Hall" בתפקיד ארנולד גאדג'ין סוכן נדל"ן שלא רצה להעביר את מוטלי הול לידיים הלא נכונות. ב-1977 הופיע בתפקיד רודני גלוס בסדרה "Murder Most English" של ה-BBC. באותה תקופה כיכב לצדו של השחקן דייוויד רופר בסיטקום "Leave it to Charlie" של ITV. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות עד 1980. ב-1978 גילם סאליס את דמותו של מילטון גסט צייד הרוחות בסדרה העל טבעית לילדים "The Clifton House Mystery".
סנטה קלאוס
לפי המסורת, מדובר בזקן חביב וטוב לב, המגיע בלבוש סגלגל (כחול לפי האגדה הסקנדינבית וירוק לפי האמריקאית) מחבל לפלנד שבצפון פנוסקנדיה ומסתובב ברחבי העולם על גבי מזחלת רתומה לאיילים מעופפים. תפקידו של סנטה קלאוס לפקוד את בתי הילדים הטובים, להביא להם מתנות ולהגשים משאלות.
פיטר סאליס
קריירה
ב-1983 היה סאליס המספר בסדרה " Rocky Hollow" בהפקת "Bumper Films" שהפיקו אחרי כן את "סמי הכבאי". הוא דיבב את העכברוש בסדרת הטלוויזיה על פי "הרוח בערבי הנחל" מאת קנת גרהם. לצדו הופיעו מייקל הורדרן בדמות הגירית, דייוויד ג'ייסון בתפקיד מר קרפד וריצ'רד פירסון בדמות החפרפר. הסדרה נוצרה בטכניקת סטופ מושן והקדימה את עבודתו עם אולפני ארדמן. עוד ב-1983 שיחק סאליס בתפקיד הראשי בדמות ג'ים בלוגס לצדה של ברנדה בלוס בתפקיד הילדה בעיבוד של רדיו ה-BBC ל-"When the Wind Blows" מאת ריימונד בריגס. ב-1992 הופיע סאליס בפרק האחרון של הסדרה "רמפול". ב-2004 כיכב בדרמה "Belonging" לצדם של ברנדה בלתין, קווין וייטלי ואנה מאסי.
ב-1983 פנה ניק פארק אל סאליס ושאל אותו אם הוא מוכן לדבב את הדמות וולאס, ממציא מפוזר. סאליס הסכים לעשות זאת תמורת תרומה של 50 ליש"ט עבור ארגון הצדקה החביב עליו. ב-1989 יצא הסרט "טיול לא מהעולם הזה" בהפקת אולפני אדמון, וזכה להצלחה רבה ובפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. סאליס חזר וגילם את הדמות בסרטים "המכנסיים הלא מתאימים" מ-1993 ו"הרפתקה מצמררת" זוכי פרס אוסקר ובאפט"א.
סנטה קלאוס
הדמות במשמעותה הנוכחית קיימת מסוף המאה ה-19. סנטה קלאוס התגלגל לאמריקה דרך דמותו האגדית של סינטרקלאס (Sinterklaas), שהובאה על ידי המתיישבים הראשונים מהולנד לניו אמסטרדם, שהיא ניו יורק של היום. בהמשך היא הופצה ברחבי ארצות הברית של אמריקה, ובהמשך בעולם כולו. משמעות השם "סינטרקלאס" בהולנדית היא "ניקולאס הקדוש" (סיינט ניקולאס), שהיה בישוף באסיה הקטנה, הוכרז כקדוש על ידי הכנסייה הנוצרית וכפטרונם של הילדים, וב-1087 הועברו שרידיו לבארי.
פיטר סאליס
קריירה
סאליס דיבב שוב את דמותו של וולאס במספר סרטים קצרים ובסרט זוכה האוסקר משנת 2005 "וולאס וגרומיט והארנב הקטלני", שזיכה אותו בפרס אנני למדבב הטוב ביותר בסרט אנימציה. ב-2008 דיבב סאליס סרט חדש בסדרה "A Matter of Loaf and Death". אחרי "וולאס וגרומיט והארנב הקטלני" החלה ראייתו של סאליס להדרדר בשל ניוון מקולרי. תפקידו האחרון בדמות וולאס היה ב-2010 בסרט "וולאס וגרומיט בעולם של המצאות". סאליס פרש מעבודה בגלל בריאות לקויה, והחליף אותו בתפקיד זה המדבב בן וייטהד.
סנטה קלאוס
קיימת מסורת בה מבוגרים מתחפשים לסנטה קלאוס לקראת החג לצורך שעשוע ילדים. בובות של סנטה קלאוס מקשטות את הבית בחג.
פיטר סאליס
קריירה
ב-2006 יצאה לאור האוטוביוגרפיה של סאליס בשם "Fading into the Limelight". על אף שהופיע בסדרה "בערוב ימי היין" כמעט שלושים ושבע שנים, הספר אינו מתמקד בכך. סאליס מספר על תקופת ההיכרות שלו עם יוצר "וולאס וגרומיט" ניק פארק ועל שש השנים שעברו עד שהושלם הסרט "A Grand Day Out".
סנטה קלאוס
בארצות שונות מכונה סנטה קלאוס בשמות שונים, כגון "אבא חג המולד" (קוויבק ואירלנד), איש חג המולד (גרמניה) בארצות הלטיניות ואצל הערבים הנוצרים מכונה "פפה נואל". במדינות ברית המועצות לשעבר קיימת דמות בעלת מאפיינים דומים, המכונה "סבא כפור" המלווה ב"סנגורוצ'קה", דמות זו היא חדשה והיא מקושרת עם חג הנובי גוד יותר מאשר עם חג המולד.
בתרבות קיימים ייצוגים שונים לסנטה קלאוס. נעשו סרטים, לרוב לילדים ונוער, על מאורעות מיוחדים שהתרחשו בחג המולד ובהם הוצגה דמותו של סנטה קלאוס. סרטים לדוגמה הם רכבת לקוטב, הסיוט שלפני חג המולד, עידן הקרח: חוגגים בגדול ועוד.
פיטר סאליס
חיים אישיים
סאליס התחתן עם איליין אושר בכנסיית סיינט ג'ונס ווד בלונדון ב-9 בפברואר 1957. יחסי הזוג היו סוערים, אושר עזבה אותו שש עשרה פעמים לפני שהתגרשו ב-1965. הם התפייסו שוב, אבל בסופו של דבר היא עזבה אותו ב-1983.
לבני הזוג נולד בן אחד קריספיאן סאליס שהיה למעצב תפאורה מועמד לפרס אוסקר.
ב-2007 הוענק לסאליס תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה. ב-2009 השתתף בתוכנית הרדיו של ה-BBC "דיסקים לאי בודד".
ב-2 ביוני 2017 נפטר סאליס בבית האבות דנוויל הול בנורת'ווד שבלונדון בגיל 96.