cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Let's Talk About Love / Falling into You / A New Day Has Come
רקע
המארז מכיל את שלושת אלבומי האולפן המצליחים ביותר בקריירה של דיון: Let's Talk About Love ,Falling into You ו-A New Day Has Come. האלבומים נמצאים במארז יוקרתי אשר כולל גם חוברת תמונות עם 16 עמודים.
פין הדסון
אף על פי שמונטית' לא היה זמר כשהוא לוהק לדמותו של פין, הביצועים שלו כפין זכו לפרסום רב באמריקה ומחוצה לו, במיוחד הביצועים שלו לסולו "Jessie's Girl" ולדואט "Don't Stop Believin".
Let's Talk About Love / Falling into You / A New Day Has Come
רקע
הגרסה של Let's Talk About Love, אשר מופיעה במארז כוללת את הגרסה האמריקאית של האלבום ואת שתי הגרסאות הרגילות של שני האלבומים האחרים.
פין הדסון
עונה 1
פין הדסון הוא הקוורטרבק של נבחרת הפוטבול של תיכון מקינלי. פין נסחט על ידי מר שוסטר, שמאיים שיספר למנהל פיגינס על הסמים שהוא מחביא בלוקר (אף על פי שמר שוסטר בעצמו שתל אותם בלוקר שלו), אלא אם כן יצטרף למקהלה "כיוונים חדשים". הדבר מדאיג את החברה השלו, ראש המעודדות קווין פאבריי, שמצטרפת ל"כיוונים חדשים" כדי לפקח עליו. לאחר מכן, קווין מספרת לפין שהיא גילתה שהיא בהיריון ממנו, אף על פי שהם מעולם לא קיימו יחסי מין, אך כשהוא מגלה שנוח פאקרמן הוא האבא האמיתי, הוא מקבל התקף זעם ופורש מ"כיוונים חדשים"; אך כשהוא מבין שהוא יכול להביא את המקהלה לניצחון, הוא חוזר. מאוחר יותר פין יוצא לדייט עם רייצ'ל, אבל הוא עדיין קרוע בין אהבתו לקווין לאהבתו לרייצ'ל. עד שפין מבין שהוא באמת רוצה להיות עם רייצ'ל, הוא מופתע לגלות שהיא התחילה לצאת עם ג'סי סנט ג'יימס, הסולן של המקהלה היריבה "אדרנלין ווקאלי". לאחר הגילוי, סנטנה לופז מציעה לו לקחת את הבתולים שלו כדי לשפר את המעמד החברתי של שניהם, ופין מסכים, אבל אחר כך הוא מתחרט על כך, ומשקר לרייצ'ל שהוא לא עשה את זה. לאחר מכן, ג'סי בוגד ברייצ'ל ונפרד ממנה. כשפין ורייצ'ל עומדים לעלות לבמה, פין מתוודה בפניה שהוא מאוהב בה; ואף על פי ש"כיוונים חדשים" מפסידים בתחרות, השניים הופכים לזוג.
Let's Talk About Love / Falling into You / A New Day Has Come
הצלחה מסחרית ומיקומים במצעדים
במצעד האלבומים הקנדי הגיע מארז התקליטורים אל המקום ה-97, ובבלגיה אל המקום ה-20 במצעד האלבומים הבלגי של ולוניה. בבריטניה הגיע אל המקום ה-106 במצעד האלבומים הבריטי, ובשוודיה אל המקום ה-3. בסקוטלנד הגיע אל המקום ה-95, ובאירופה למקום ה-74 במצעד האלבומים האירופאי בזכות הצלחתו בשוודיה.
פין הדסון
עונה 1
בינתיים, חבר המקהלה קורט האמל, שהוא הומוסקסואל, נדלק על פין, ומשכנע את אביו האלמן, ברט, לבלות עם אימו של פין, קרול, בתקווה שהדבר יאפשר לו לבלות יותר זמן עם פין. בתחילה, פין מתנגד למערכת היחסים בין אימו לאביו של קורט, בחשש שאימו לא תוכל להתגבר על אביו המנוח, אבל משנה את דעתו כאשר ברט אומר לו שהוא אוהב את קרול, אם כי קורט מתחיל לפתח קנאה כלפי הקשר הנרקם בין פין ואביו. בסוף העונה, פין עובר לגור עם האמל, אבל לא מרגיש בנוח מפני שהוא יודע שקורט דלוק עליו, אבל לא מודה בזה, כשפין זורק מילת גנאי הומופובית נגד קורט במהלך ויכוח, ברט, שנכח בחדר באותו הזמן, נוזף בו, מה שגורם לפין המבוייש לנסות לכפר על כך בכך שהוא עומד לצידו של קורט, ומציל אותו משני בריונים שמתעללים בו.
עונה 2
בתחילת העונה השנייה, פין מסתבך עם המאמנת החדשה, שאנון ביסט, שמעיפה אותו לזמן קצר מהנבחרת, אך לאחר מכן מחזירה אותו להיות שוב הקוורטרבק. רייצ'ל מגלה שפין איבד את הבתולים שלו לסנטנה בשנה הקודמת, ובמטרה לגרום לו לקנא, היא מפלרטטת עם נוח, מה שגורם לפין להיפרד ממנה. עד מהרה, האיבה בין נבחרת הפוטבול ל"כיוונים חדשים" מתגברת אף יותר משנה שעברה, ולכן המאמנת ביסט ומר שוסטר מאלצים את שתי הקבוצות לשתף יחד פעולה במשך שבוע כדי ליישב את המחלוקות ביניהם ולמחוק את הדעות הקדומות שלהם; אך אחרי התחלה מבטיחה, נבחרת הפוטבול פורשת. באותו הזמן, סו משנה את מועד אליפות המעודדות למועד בו יש את אליפות הפוטבול, במטרה לפגוע בנבחרת הפוטבול ו"כיוונים חדשים" יחד. המצב אבוד, ונראה שנבחרת הפוטבול יפסידו באליפות, אך פין משכנע את קווין, סנטנה, ובריטני לעזוב את המעודדות ולבצע את מופע המחצית במקום. המופע זוכה להצלחה גדולה, וקבוצת הפוטבול מנצחת במשחק האליפות.
מחוז שמפיין
בצמוד לאורבנה, הבירה המנהלית, מצויה העיר שמפיין, שהיא בירתו הכלכלית של המחוז. העיר שמפיין התפתחה ליד אורבנה בעקבות סירוב תושבי אורבנה למקם תחנת רכבת בתחום עירם. קמפוס אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין הוא המוסד הבולט במחוז, והוא אחד המוסדות האקדמיים הבולטים בעולם בתחום מדעי החקלאות וההנדסה.
מלבד הערים אורבנה ושמפיין, יש ברחבי המחוז כ-20 כפרים.
Let's Talk About Love / Falling into You / A New Day Has Come
הצלחה מסחרית ומיקומים במצעדים
בשוודיה האלבום הגיע למעמד זהב עם מכירות של 20 אלף עותקים והפך לאלבום ה-41 הנכמר ביותר במדינה לשנת 2008. גם בנורווגיה מארז התקליטורים זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-5 במצעד האלבומים הנורווגי.
מגדל ירושלים
מגדל ירושלים הוא רב הקומות הראשון בירושלים. הבניין משמש למלון ומשרדים.
היסטוריה
במגרש שבו שוכן המגדל נבנה בסוף המאה ה-19 בית מגורים גדול. הבית היה בבעלות ערבית אולם במקום התגוררו מספר משפחות יהודיות. לאחר מלחמת העצמאות הוכרז המבנה כנכס נפקדים ועבר לחזקת רשות הפיתוח. בראשית שנות ה-60 רכשה חברת הבנייה רסקו את המבנה ויזמה את הקמת המגדל. בשנת 1965 פונו 30 משפחות מהמבנה והוא נהרס. המגדל תוכנן על ידי האדריכל ראובן טרוסטלר. הבנייה עצמה התבצעה בין השנים 1965 ל-1970. לאחר בניית המגדל נפרץ קו הגובה של ירושלים ונבנו מגדלים שונים בהם המגדלים בקריית וולפסון, מלון לאונרדו פלאזה, מגדל העיר ומרכז כלל, מהלך שעורר ביקורת עקב הפגיעה במרקם ההיסטורי של העיר.
המלון במגדל נפתח ביולי 1970. בסוף 1970 עברו משרדי משרד השיכון למגדל. בעבר שכנו במגדל גם משרדי מערכת השבועון האמריקאי "טיים" בישראל.
בשנת 1999 עבר המלון שיפוץ ושדרוג.
הבניין
אחת הכניסות למבנה ממוקמת ברחוב דרום (המחבר את רחוב הלל לרחוב שמאי) מול הכניסות לקולנוע אורנע וקולנוע אוריון לשעבר. בכניסה זו ממוקם פסאז' בו מספר חנויות, בהן האולם הראשון והמרכזי בירושלים למשחקי מחשב "משחקי צמרת". מתחם החנויות נקרא בפי הירושלמים "פסאז' רסקו". השילוב של הכניסות לבתי הקולנוע ואולמות משחקי המחשב הפכו את הכניסה לאתר בו התקבצו בני נוער רבים בשנות השמונים.
מרגרט ברנאדין הול
מרגרט ברנאדין הול (באנגלית: Margaret Bernadine Hall; 10 במרץ 1863 – 2 בינואר 1910) הייתה ציירת אנגלית שבילתה את רוב הקריירה שלה בפריז. מעט מיצירותיה שרדו, אך היא בולטת בציור שלה "פנטין" משנת 1886. נושא הציור הוא דמות מהרומן "עלובי החיים", של ויקטור הוגו משנת 1862
פין הדסון
עונה 2
לאחר מכן, פין מעוניין להחזיר אליו את קווין, שנמצאת במערכת יחסים רצינית עם שחקן הפוטבול וחבר המקהלה, סאם אוונס. קווין מנשקת את פין בדוכן נשיקות שהוא מארגן כדי להרוויח כסף עבור "כיוונים חדשים", אך היא מחליטה בסוף להישאר עם סאם, שמגלה היא נישקה את פין ונפרד ממנה. פין וקווין חוזרים להיות יחד, ומתחילים קמפיין למלך ומלכת הנשף. בנשף, פין מועף החוצה מפני שהוא רואה את רייצ'ל עם ג'סי והשניים רבים על תשומת לבה. כשפין מבין שהוא עדיין מאוהב ברייצ'ל, הוא נפרד פעם נוספת מקווין. בתחרות האזרחית בניו יורק, פין מתחנן בפני רייצ'ל שתחזור אליו, אך רייצ'ל מסרבת מפני שהיא עדיין קרועה בין החלום שלה להיות כוכבת ברודוויי לאהבתה אליו. בסוף הדואט "Pretending", שנכתב על ידי פין, פין מנשק את רייצ'ל, מה שמוריד את "כיוונים חדשים" למקום ה-12. בחזרה באוהיו, רייצ'ל מספרת לפין שהיא עוברת לניו יורק ללמוד במכללה ולא חוזרת, ואילו פין מזכיר לה שיש להם שנה שלמה עד לסיום הלימודים והם מתנשקים, ומציתים מחדש את הזוגיות שלהם.
מרגרט ברנאדין הול
ביוגרפיה
מרגרט ברנאדין הול נולדה בליברפול. אביה היה ברנרד הול (1813–1890), סוחר, פוליטיקאי מקומי ונדבן, שנבחר לראשות עיריית ליברפול בשנת 1879. אמה הייתה מרגרט קאלרו (1827–1902) מפרסטון, שהייתה אשתו השנייה של ברנרד הול. מרגרט הייתה בתם השנייה, והבת הגדולה ביותר. ב-1882 עברה המשפחה ללונדון, ובהמשך אותה שנה, בגיל 19, עברה מרגרט לפריז כדי ללמוד במשך חמש שנים באקדמיה שניהל אוגוסט פייאן-פרין ואדוארד קרוג. זה היה בתקופה שבה היו מעט אמניות בעיר, וכשהאימפרסיוניסטים היו פעילים.
פין הדסון
עונה 3
כששנת הלימודים החדשה מתחילה, פין מתקשה להבין מה הוא רוצה לעשות עם החיים שלו לאחר סיום לימודים. בפרק החמישי, "בפעם הראשונה", פין נכשל בגיוס התלמידים לנבחרת הפוטבול, לאכזבתו הרבה, אך מאוחר יותר באותו הלילה, פין ורייצ'ל מחליטים לקיים יחסי מין יחד בפעם הראשונה. לאחר מכן, פין סובל הצקות ללא הרף מסנטנה, שהצטרפה בינתיים ל"קולות הצרה", המקהלה היריבה ששלבי קורקורן (אימה הביולוגית של רייצ'ל), הקימה בתיכון מקינלי. לאחר שסנטנה דוחפת אותו לקצה, פין מוציא אותה מהארון בכוח ומאשים אותה שהיא הורסת לאנשים אחרים מפני שהיא מפחדת להודות שהיא מאוהבת בבריטני. סנטנה ההרוסה סוטרת לפין, אך מאוחר יותר, פין, שרוצה לכפר על מה שעשה, נלחץ לעזרתה וטוען שזאת הייתה "סטירה מזויפת" כדי למנוע ממנה להיות מושעה. בפרק "כן / לא", פין מציע לרייצ'ל נישואין, והיא עונה לו בחיוב. החתונה של פין ורייצ'ל נקבעת לאחר התחרות האזורית, בה "כיוונים חדשים" זוכים, אך החתונה מתבטלת לאחר שקווין, שהייתה אמורה להיות אחת השושבינות, נפצעת קשות בתאונת דרכים בדרכה לטקס. פין ורייצ'ל משנים את תאריך החתונה לאחר סיום הלימודים, אבל אחרי שפין לא מתקבל לבית הספר למשחק בניו יורק בזמן שהיא כן התקבלה ל"ניאד"ה", היא מחליטה לחכות שנה נוספת בשבילו, אך פין מקריב את הזוגיות שלהם ושולח לניו יורק בלעדיו, ואומר לה שהוא התגייס לצבא.
מרגרט ברנאדין הול
ביוגרפיה
היא חזרה לאנגליה בשנת 1907, שם מתה שלוש שנים לאחר מכן בביתו של המחזאי ג'ורג' קלדרון בהמפסטד הית', לונדון. היא נטמנה בחצר הכנסייה של, בליברפול. בשנת 1925 נערכה תערוכה רטרוספקטיבית של ציוריה בצ'לסי, לונדון.
פין הדסון
בעקבות מותו של קורי מונטית'
ב-13 ביולי 2013, נמצא מונטית' ללא רוח חיים בחדר המלון שלו בקנדה. בתכנון המקורי של ריאן מרפי, דמותו של מונטית' הייתה אמורה להמשיך עד לעונה האחרונה, ובסופה גם להינשא לדמותה של מישל, רייצ'ל; אך אחרי מותו, מעריצי הסדרה חיכו לראות כיצד ייפרדו בסדרה מדמותו של פין. בסוף, הסדרה נפרדה מדמותו של פין בפרק מחווה מיוחד בעונה החמישית: פרק המחווה מתחיל למעשה שלושה שבועות אחרי מותו של פין, כאשר אחיו החורג קורט (קולפר) מתארגן לטקס האזכרה בתיכון מקינלי. כאשר כולם מעוניינים לדבר על נסיבות מותו, קורט מציין בסרקסטיות, "למי אכפת איך הוא מת?! לי אכפת יותר איך הוא חי!".
מרגרט ברנאדין הול
ביוגרפיה
רוב הציורים של הול נעלמו לאחר מותה, ולאחר שבחייה הציגה ציורים בנושאים של ריאליזם חברתי.
פין הדסון
בעקבות מותו של קורי מונטית'
ליאה מישל, שגם הייתה בת זוגו של מונטית' על ומחוץ למסך, הופיעה בפרק בן השעה רק לקראת סופו וביצעה את שירו של בוב דילן "Make you feel my love", בעודה בוכה. על אף ההצלחה של הסדרה, מונטית' דיבר בעבר על מאבקיו עם שימוש בסמים, ויצא מגמילה רק בחודש אפריל 2013. מונטית' הצליח להיגמל לאחר זמן ממושך, אך הוא מצא את מותו, לאחר שנכנע ולקח מנת יתר של הרואין ואלכוהול, כשהוא היה לבדו.
מרגרט ברנאדין הול
ביוגרפיה
ישנם שני ציורים ידועים נוספים של הול. בטריניטי קולג', קיימברידג' - דיוקן של חוקר מוזיקה שצויר ב-1898. הציור השני נמצא בבעלות פרטית, והוא דיוקן של אחיה, סר, עם תאריך משוער של 1884.
פין הדסון
בעקבות מותו של קורי מונטית'
לאחר מכן, בעונה ה-5 וה-6, יוצרי "Glee" "הדביקו" קטעים ישנים של פין מהעונות הקודמות בפרקים מעטים, כשהדמויות בסדרה נזכרות בו.
יבשת שקועה
יבשת שקועה היא אזור של קרום יבשתי שגודלו נרחב אך הוא נמצא ברובו מתחת לפני הים. מונח זה משמש כמה פליאוגאולוגים וגאוגרפים בהתייחס לכמה יבשות (שאף אחת מהן אינה גדולה כמו כל אחת מהיבשות המוכרות).
יבשות שקועות נוספות הן, לדוגמה, ברינגיה, דוגרלנד, רמת קרגלן, מאוריציה, סאהול וסונדה.
קרב רוסבד
קרב רוסבד (ידוע גם בשם הקרב על נחל הרוסבד) התרחש בתאריך 17 ביוני 1876, בטריטוריית מונטנה. בקרב נלחמו אינדיאנים משבטי הסו והשאיין כנגד כוחות של צבא ארצות הברית ובעלי בריתם משבט הקרואו ומשבט השושוני. הקרב היה חלק ממערכת בלק הילס. בני שבט השאיין קראו לקרב "הקרב שבו הנערה הצילה את אחיה" על שם התקרית שבה הצילה האינדיאנית שכונתה "אשת דרך עגל הביזון" את אחיה הפצוע. מתקפתו של גנרל ג'ורג' קרוק נהדפה על ידי האינדיאנים שהובלו בידי סוס משוגע. גנרל קרוק עצר את מתקפתו וחיכה לתגבורת לפני שחזר לקרב באוגוסט.
לתוצאות הקרב היו השפעות על קרב ליטל ביגהורן. הקרב היה חלק מהאסטרטגיה הכוללת באזור של צבא ארצות הברית. ג'ורג' קסטר עם רגימנט הפרשים השביעי יצא למתקפה על האינדיאנים באזור נהר הליטל ביגהורן כשבוע לאחר הקרב ברוסבד בלי שידע שגנרל קרוק נהדף.
חילול הקודש
חילול הקודש הוא מעשה של הבעת זלזול או חוסר כבוד כלפי אלוהים או כלפי דברים אחרים שקדושים בעיני בני דתות מסוימות.
יש דתות הרואות בחילול הקודש עבירה חמורה. נכון לשנת 2012 היו קיימים חוקים נגד חילול הקודש ב-32 מדינות, בעוד שב-87 מדינות היו חוקים שעוסקים בהשמצה של דתות והבעת ביטוי פומבית של שנאה כלפי קבוצה דתית. חוקים נגד חילול הקודש נפוצים במיוחד במדינות בהם ישנו רוב מוסלמי, ובמיוחד המדינות המוסלמיות באזור המזרח התיכון וצפון אפריקה.
חוקים נגד חילול הקודש
נכון לשנת 2012 ב־33 מדינות היו חוקים כלשהם נגד חילול הקודש. מתוכם 21 מדינות הם מדינות עם רוב מוסלמי - אפגניסטן, אלג'יריה, בחריין, מצרים, אינדונזיה, איראן, ירדן, כווית, לבנון, מלזיה, האיים המלדיביים, מרוקו, עומאן, פקיסטן, קטר, ערב הסעודית, סומליה, איחוד האמירויות הערביות, וסהרה המערבית. במדינות הללו, קיומם של החוקים נגד חילול הקודש הובילו במקרים רבים לרדיפה, לרצח או למעצר של אנשים שונים לאחר שהועלו נגדיהם האשמות בגין חילול הקודש. במדינות מוסלמיות מסוימות חילול הקודש הוא פשע שעונשו מוות.
נכון לשנת 2012, 12 המדינות האחרות בהן היו קיימים חוקים נגד חילול הקודש כללו את הודו וסינגפור, וכן מדינות עם רוב נוצרי כולל דנמרק (עד 2017), פינלנד, גרמניה, יוון, אירלנד (עד אוקטובר 2018), איטליה, מלטה (עד 2016), הולנד (עד 2014), ניגריה ופולין.
בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 ישנה נטייה במדינות המערב לביטול או לרפורמה של חוקי חילול הקודש, והחוקים הנותרים שעוסקים בכך נאכפים באותן המדינות רק לעיתים רחוקות. חוקים אלה עדיין קיימים בכמה מדינות, כמו באוסטריה (סעיפים 188 ו-189 לחוק העונשין), פינלנד (סעיף 10 לחוק העונשין), ספרד (סעיף 525 לחוק העונשין) ובריטניה. אף על פי שהתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית מבטיח את חופש הדיבור, ישנן עדיין מספר מדינות בארצות הברית בהם קיימים חוקים נגד חילול הקודש.
ספרו של הסופר הבריטי-מוסלמי סלמאן רושדי "פסוקי השטן" עורר את זעמם של מוסלמים רבים בשל הדרך שבה מוצגת בו דמותו של הנביא מוחמד ובשל כך נחשב על ידי מוסלמים רבים כחילול הקודש. משום כך ב-14 בפברואר 1989, בעקבות פרסום הספר, הוציא מנהיג איראן, האייתוללה רוחאללה ח'ומייני, פתווה הקוראת לרצח רושדי. מאז חי רושדי במחתרת ומסתובב עם מאבטח צמוד.
Kiss My (Uh-Oh)
השיר הגיע למקום העשירי במצעד הסינגלים הניו זילנדי.
רקע וסוגה
"" הוא שיר קליפסו-פופ שתואר כ"עליז", שאורכו שתי דקות וחמישים ושבע שניות. רובין מורי מ-Clash השווה את השיר לשיריה של הזמרת האמריקאית ביונסה. השיר מכיל דגימה מ-"", של הראפרית האמריקאית לומידי, הלקוח מאלבומה, Almost Famous.
דליה זרחיה
דליה זרחיה (נולדה ב-29 בפברואר 1956 בירושלים) היא אמנית ישראלית, היוצרת במגוון אמצעים של האמנות החזותית: פיסול, ציור ומיצב.
Kiss My (Uh-Oh)
רקע וסוגה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות.
דליה זרחיה
ביוגרפיה
הנטייה ליצירה ולעבודת מלאכה עברה במשפחה בין הדורות: אברהם זרחיה, סבה של דליה, היה חרש ריקועי נחושת פעיל בסוריה, ועם עלייתו לארץ ישראל אף לימד בבצלאל, החל משנת 1923. עבודותיו ליוו את ילדותה של זרחיה בבית הוריה. אמה של זרחיה למדה את מרבית שנותיה במערכת החינוך הנוצרית במנזר סט. ג'וזף בבית לחם. החינוך הנוצרי הנוקשה היה לאחד המרכיבים החשובים בהיסטוריה האישית של האם, והשפיע בהמשך גם על אופן חינוכה ויצירתה של דליה. סמלים וסיפורים נוצרים מהווים חלק חשוב באיקונוגרפיה המופיעה ביצירותיה של זרחיה. אביה של דליה היה איש מקצוע בעל ידע טכני רחב והיה בעל מוסך נודע בירושלים, הוא העביר לדליה את הסקרנות והיכולת להשתמש בידע הטכני, שניכר בעבודותיה.
Kiss My (Uh-Oh)
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר, בבימויה של האנה לוקס דייוויס, יצא לאור באותו היום בו יצא השיר כסינגל. הוא נוצר בהשראת סרט הקומדיה "מסיבת רווקות" משנת 2011. הוא מציג את הלהקה שמשחזרת סצנות נבחרות מהסרט, כמו גם סצנה עם אן-מארי וג'ייד ת'ירלוול במועדון, בעוד פרי אדוארדס ולי-אן פינוק שוהות בחדר במלון.
דליה זרחיה
ביוגרפיה
לאחר סיום השירות הצבאי, למדה זרחיה שנה אחת בבצלאל, אך פרשה מלימודי האמנות והמשיכה במסגרות פרטיות שונות ובלימוד עצמאי.
Kiss My (Uh-Oh)
וידאו קליפ
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-10 מיליון צפיות.
דליה זרחיה
ביוגרפיה
זרחיה חברה בעמותת 'מקום לאמנות' בקרית המלאכה בתל אביב ומרצה במסגרת סל תרבות ובאמנות לעם ברחבי הארץ.
זרחיה מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשני ילדים.
יצירתה
יצירות האמנות של זרחיה עוסקות בחפצים הנושאים זיכרונות עבר וכן בנושאים הקשורים לביתה הפרטי ולהיסטוריה המשפחתית.
בראשית דרכה האמנותית ציירה זרחיה ציורים מבוססים על זיכרונות אישיים של נופי סביבות מגוריה במספר סדרות ציורים בנושא האדמה או מרחבי המגורים הפרטיים. ציורים אלה תיארו את הנופים בחופש ויזואלי, תוך שהם מספרים את סיפור חייה. עבודות אלו הוצגו בתערוכות בברלין (1990), בבית האמנים בירושלים ובגלריה טובה אוסמן בתל אביב (שתיהן ב-1994).
סרט וידאו קצר שיצרה, "ללא כותרת" (2007), הופק בתמיכת קרן רבינוביץ והוצג בבית האמנים בתל אביב. הרעיון לסרט עלה בעקבות העניין של זרחיה בחפצים שאין בהם עוד צורך והם ננטשו על ידי בעליהם. הסרט מתאר חווית נסיעה מהכפר אל העיר הגדולה, כאשר הנופים חולפים מבעד לחלון הרכבת. התיאור כולו בוים וצולם בסטודיו, תוך יצירת החוויה במבט תקריב על חלקי מכונת הסריגה, שניתנה לזרחיה על ידי אמה. העניין בסרט נוצר מיצירת דימוי של מציאות מתוך התבוננות חדשה באמצעות חפץ ששימש במקור לפונקציה שונה לחלוטין.
בעקבות פטירת האם ב-2014 החלה זרחיה לשלב חפצים רבים שמצאה בבית ההורים שממנו נפרדה. מתוך החפצים הללו, נוצרו שתי תערוכות מבוססות-אובייקטים וחפצי-בית בשימוש כרדי מייד וכפסלים במיצב. התערוכות "רסיסי חיים" ו"מחשבות על פסנתר כנף לבן" (2017) נוצרו בהשראת סיפורי המשפחה והעיסוקים של סבה וסבתה, שהיו בעלי בית מלאכה למחוכים וחזיות, כדוגמה למלאכות שנכחדו מן העולם. שידות מגירות, בגדים ישנים, חלקי כיסאות ועוד, הוצבו יחד ויצרו סביבות היסטוריות מיוחדות.
האוצרת מרב רהט כתבה במאמרה: "בתערוכה מחשבות על פסנתר כנף לבן הופכת זרחיה את הזיכרונות והמחשבות אודות יחסיה עם אמה ואודות התא המשפחתי בו היא גדלה לנקודת מוצא למסע ממשי/בדיוני. במהלך אמיץ היא שמה על השולחן תחושות ורגשות שליוו אותה שנים ומציעה מבט אל סיפור אישי שהופך אוניברסלי."
פרדריק בנטין
פרדריק ויליאם בנטין (באנגלית: Frederick William Benteen; 24 באוגוסט 1834 - 22 ביוני 1898) היה קצין אמריקני ששירת במלחמת האזרחים האמריקנית ואחר כך במלחמות האינדיאנים. בנטין ידוע בשל פיקודו על גדוד (פלוגות D,H וK) מרגימנט הפרשים השביעי במהלך קרב ליטל ביגהורן.
בהיותו במשימת סיור באזור הקרב קיבל בנטין הוראה דחופה ממפקד הרגימנט - ג'ורג' קסטר - לבוא מייד עם אספקת תחמושת ולהצטרף למתקפת הפתע שהוא תכנן כנגד מחנה אינדיאני גדול של שבטי השאיין והלקוטה. כישלונו של בנטין לבוא לעזרתו של קסטר - שגרם להשמדה מוחלטת של חמש הפלוגות שהיו עם קסטר - הוא אחד מנקודות המחלוקות העיקריות סביב הקרב המפורסם.
שנותיו הראשונות וראשית הקריירה
פרדריק בנטין נולד בפטרסבורג שבווירג'יניה לתיאודור וקרולין בנטין. אבות משפחתו של בנטין היגרו לאמריקה מהולנד במאה ה-18 והתיישבו בבולטימור. משפחתו עברה מבולטמור לווירג'יניה לאחר הולדת הבת הראשונה הנריטה אליזבת באוקטובר 1831. פרדריק התחנך במכון הקלאסי של פטרסבורג שם הורגל לראשונה במשמעת צבאית. ב-1849 משפחתו עברה לסנט לואיס, מיזורי. ב-1856 הכיר את קתרין נורמן, צעירה שעברה לסנט לואיס מפילדלפיה.
בחירתו של אברהם לינקולן כנשיא ארצות הברית פילגה את מיזורי בין התומכים בהבדלות מהאיחוד ובין התומכים בהישארות באיחוד. תיאודור שתמך בהיבדלות התנגד לכך שבנו יתרועע עם התומכים באיחוד. אף על פי כן פרדריק הצטרף לצבא האיחוד ב-1 בספטמבר 1861 והצית סכסוך משפחתי. הוא הצטרף לצבא כקצין בדרגת סגן לרגימנט הפרשים המתנדבים הראשון של מיזורי. בינואר 1861 נישא פרדריק לקתרין נורמן בכנסיית ג'ורג' הקדוש בסנט לואיס. ביולי 1863 ילדה קתרין את בתם הראשונה קרולין אליזבת שנפטרה לפני הגיעה לגיל שנה.
בנטין השתתף במספר קרבות במלחמת האזרחים שבעקבותיהן הועלה בדרגה בתחילה לדרגת מייג'ור ולבסוף לדרגת לוטננט קולונל. ב-1866 הוא מונה למפקד פלוגה ברגימנט הפרשים השביעי תחת פיקודו של ג'ורג' קסטר.
קרב ליטל ביגהורן
ב-25 ביוני 1876 בנטין היה במשימת סיור שאליה נשלח על ידי מפקד הרגימנט ג'ורג' קסטר, כששלישו של קסטר הביא לו מסר מקסטר שבו הוא פקד עליו לחזור מהר עם אספקת תחמושת לכיוונו של קסטר כדי לעזור לו בקרב הצפוי עם האינדיאנים. בנטין התחיל להתקדם לכיוונו אך בדרך התחבר עם הכוח של מרכוס רינו ונשאר לעזור להם בהתבצרות מפני האינדיאנים על 'גבעת רינו'. אף על פי ששמע בבירור מטחי ירי מכיוון הכוח של קסטר בחר בנטין להישאר עם רינו על הגבעה במקום לחתור להתקדם לכיוון קסטר ולעזור לו. כל חמש הפלוגות מהרגימנט שהיו עם קסטר נהרגו בידי האינדיאנים וקסטר עצמו נהרג גם הוא על הגבעה שנקראה לאחר מכן 'גבעת העמידה האחרונה'. רינו ובנטין נשארו מבוצרים על הגבעה עד ה-27 ביוני כשכוח התגבורת בראשות גנרל טרי הגיע.
על החלטתו להישאר עם רינו ספג בנטין ביקורת רבה לאחר הקרב. היסטוריונים וקצינים רבים טענו שבנטין לא מילא אחר הפקודות שקיבל ואילו היה מגיע לעזרתו של קסטר התבוסה המחפירה הייתה נמנעת. מרכוס רינו שיבח את בנטין לאחר הקרב ואמר שהוא פעל באומץ רב להדוף את התקפות האינדיאנים על 'גבעת רינו'.
סוף ימיו
בנטין השתתף בעוד מספר קרבות גדולים והגיע לבסוף לדרגת בריגדיר גנרל. בדצמבר 1882 מונה בנטין למפקד רגימנט הפרשים התשיעי. ב-1887 הוא הועמד לדין באשמת שכרות והתנהגות שאינה נאותה לקצין צבא. הוא הורשע ונגזר עליו להיות מודח מהצבא. נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד המתיק את עונשו להשעייה של שנה אחת מהצבא. בנטין פרש מהשירות ב-7 ביולי 1888 עקב בעיות פרקים ולב.
בנטין מת בדצמבר 1898, עשר שנים לאחר פרישתו בהשאירו אחריו את אלמנתו קתרין ואת בנו פרדריק. הוא נקבר בבית הקברות 'ווסטויו' באטלנטה. בין נושאי ארונו היו מושל ג'ורג'יה ויליאם אטקינסון וראש העיר של אטלנטה צ'ארלס קולייר. גופתו הוצאה מאוחר יותר ונקברה מחדש בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ריצ'רד תומאס
ריצ'רד ארל תומאס (באנגלית: Richard Earl Thomas; נולד ב-13 ביוני 1951) הוא שחקן אמריקאי. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות ג'ון-בוי וולטון בסדרת הדרמה "משפחת וולטון" של רשת CBS. על הופעתו בסדרה זכה תומאס בפרס אמי, והיה מועמד לפרס אמי נוסף ולשני פרסי גלובוס הזהב.
מ-2013 עד 2016 כיכב תומאס בסדרה "האמריקאים" של רשת הכבלים FX.
קריירה
הקריירה הטלוויזיונית של תומאס החלה ב-1959 בהפקה של "בית הבובות" מאת הנריק איבסן בכיכובם של ג'ולי האריס, כריסטופר פלאמר ויום קרונין. הוא התחיל להופיע בטלוויזיה בשעות היום באופרות סבון כגון "The Edge of Night" בתפקיד בן שולץ ב-1961, ובסדרה "As the World Turns" בדמות טום יוז בשנים 1966 ו-1967, ששודרה מעיר הולדתו מנהטן.
התפקידים החשובים הראשונים של תומאס בקולנוע היו ב-1969 בסרט "ניצחון" בכיכובו של פול ניומן על אודות מרוצי מכוניות, ובסרט "קיץ אחרון" גם מ-1969, יחד עם ברוס דוויסון וברברה הרשי. ב-1971 כיכב תומאס בסרט "Red Sky at Morning" שנכשל מבחינה מסחרית.
תומאס זכה להכרה ברחבי המדינה כשגילם את ג'ון-בוי וולטון בסדרת הדרמה משנות השבעים של המאה העשרים "משפחת וולטון", שהייתה מבוססת על חייו של כותב הסדרה ארל האמר ג'וניור. תומאס השתתף ב-1971 בפרק הפיילוט "The Homecoming", ואחר כך שיחק ברציפות ב-122 פרקים עד 17 במרץ 1977. תומאס עזב את הסדרה והשחקן רוברט וייטמן החליף אותו בדמות ג'ון, אבל הוא חזר וגילם את הדמות בשלושה סרטי טלוויזיה על משפחת וולטון בשנים 1993 עד 1997. ב-1973 זכה תומאס בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה על תפקיד זה. באותה שנה נרשם תומאס לקולומביה קולג' אבל עזב אחרי שנה אחת.
ב-1972 שיחק תומאס בתפקיד המנוגד לתדמית שלו בדמות רוצח ואנס בשם קנת' קינסולבינג במותחן האימה "You'll Like My Mother" לצדה של פטי דיוק. ב-1974 הופיע בסרט הטלוויזיה "The Red Badge of Courage" בתפקיד הטוראי הנרי פלמינג, וב-1979 שיחק בתפקיד פול באומר בסרט הטלוויזיה "במערב אין כל חדש". עוד שיחק בסרטי טלוויזיה בדמות ג'ים בנו הצעיר של קולונל וורנר בסרט "שורשים: הדור הבא" (המשך לסדרה זוכת האמי "שורשים"; בתפקיד הראשי בסרט הביוגרפי "Living Proof: The Hank Williams, Jr., Story" (מ-1983); בדמות ויל מוסופ ב"בחירתו של הובסון" (1983), הנרי דורי ב-"The Master of Ballantrae" (מ-1984); מרטין קמפבל ב-"Final Jeopardy"; ובתפקיד ביל דנברו המבוגר במיני-סדרה "Stephen King’s It" (מ-1990).
ב-1980 חזר תומאס להופיע בברודוויי אחרי 12 שנים כשחקן מחליף במחזה "Fifth of July" מאת לנפורד וילסון. ב-1987 הופיע על הבמות בפילדלפיה ובוושינגטון בהצגת יחיד "Citizen Tom Paine". ב-1993 שיחק בתפקיד הראשי בהפקה בימתית של המחזה "ריצ'רד השני".
ב-1981 יצא לאור ספר שירים שכתב תומאס בשם "Glass". הספר יצא לאור במהדורה מוגבלת בהוצאת "Kenward Elmslie's Z Press".
ב-1990 שיחק תומאס בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "זה" מאת סטיבן קינג בדמות ביל המבוגר. ב-1995 כיכב תומאס יחד עם מורין או'הרה ואנט אוטול בסרט "The Christmas Box" של ערוץ הולמרק. אוטול ותומאס הופיעו יחד בסרט "זה" חמש שנים לפני כן בתפקידי בוורלי מארש וביל דנברו. ב-1997 וב-1998 הופיע תומאס בסדרת הדרמה "מגע של מלאכים".
בתחילת שנות האלפיים הופיע תומאס במחזה "אמנות" מאת יסמינה רזה יחד עם ג'אד הירש (2001); בהפקה של תיאטרון פאבליק בניו יורק של המחזה "כטוב בעיניכם" (2005); במחזה "Democracy on Broadway" מאת מייקל פריין (2004); ובמחזה "The Stendhal Syndrome" מאת טרנס מקנלי (2004). ב-2006 החל תומאס לשחק בסיבוב הופעות לאומי במחזה "שנים עשר המושבעים" בעיבודו של רג'ינלד רוז, יחד עם ג'ורג' ונדט בתיאטרון שוברט בניו הייבן קונטיקט, בתפקיד מושבע מספר שמונה.
תומאס סיפק את קולו בפרסומות עבור חברות מרצדס-בנץ, BB&T, ו-Aleve. בקיץ 2008 השתתף תומאס בפרסומות עבור רשת המסעדות Zaxby's.
בשנים 2009 ו-2010 שיחק תומאס בברודוויי במחזה "Race" מאת דייוויד מאמט. את ההצגה ביים מאמט ובין המשתתפים היו ג'יימס ספיידר, דייוויד אלן גריר וקרי וושינגטון. בפברואר ובמרץ 2011 כיכב תומאס במחזה "טימון איש אתונה" בתיאטרון ניו יורק פאבליק.
תומאס משחק בתפקיד משנה בסדרת הדרמה "האמריקאים" של רשת FX שעלתה לשידור בינואר 2013. הוא מגלם את דמותו של פרנק גאד מה-FBI החוקר את הסוכנים הרדומים של ה-KGB בתחילת שנות השמונים בארצות הברית.
חיים אישיים
ב-14 בפברואר 1975 התחתן תומאס עם אלמה גונזלס. לבני הזוג נולד בן אחד, ריצ'רד פרנסיסקו יליד 1976, ושלישיית בנות, ברברה איילה, גווינית' גונזלס ופילאר אלמה, שנולדו ב-26 באוגוסט 1981. בני הזוג התגרשו ב-1993.
ב-20 בנובמבר 1994 התחתן תומאס עם ג'ורג'ינה בישוף. ב-28 ביולי 1996 נולד בנם המשותף, מונטנה ג'יימס תומאס. לפני נישואיה לתומאס היו לבישוף שתי בנות מנישואים קודמים.
אלפרד סחרודר
אלפרד סחרודר (בהולנדית: Alfred Schreuder; נולד ב-2 בנובמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ומאמן את אל עין.
קריירת מועדונים
במהלך הקריירה שלו שיחק סחרודר בפ.צ. טוונטה, ויטסה ארנהם, פיינורד, נאק ברדה ואלבייק. לאחר שהפסיק לשחק בפ.צ. טוונטה במרץ 2008, הוא הצטרף ל- SDV ברנוולד, קבוצת חובבנים בה שיחק כשלושה חודשים בטרם חזר לקדנציה שנייה בויטסה ארנהם בחוזה לשנה אחת. הוא פרש ממשחק פעיל בינואר 2009.
קריירה כמאמן
סחרודר החל את הקריירה שלו כמאמן מיד לאחר שפרש כעוזר מאמן בקבוצה בה פרש, ויטסה ארנהם. בקיץ 2009 חתם סחרודר על חוזה עם פ.צ. טוונטה כעוזר מאמן של סטיב מקלארן. לאחר שמקלארן התפטר מתפקידו ב-26 בפברואר 2013, מונה סחרודר למאמן הזמני של הקבוצה. עם זאת, במרץ 2013, המועדון מינה את מישל ג'נסן באופן רשמי למאמן הראשי ואת סחרודר כעוזרו, מכיוון שסחרודר טרם קיבל רישיון רשמי כמאמן. הסדר זה נמשך גם בעונת 2013/2014, כאשר תוך כדי, סחרודר לומד ומקדם את קבלת הרישיון-UEFA Pro, אותו השיג במאי 2014. בהמשך, מונה סחרודר לראשונה למאמן ראשי בפ.צ. טוונטה. ב-30 באוגוסט 2015, פוטר לאחר שהשיג נקודה אחת בארבעת המשחקים הראשונים של עונת 2015/16.
ב-26 באוקטובר 2015 מונה סחרודר לעוזר מאמן של הוב סטיבנס בקבוצת הופנהיים מהבונדסליגה. לאחר התפטרותו של סטיבנס ב-10 בפברואר 2016, הוא נשאר במועדון כעוזרו של המאמן החדש, יורגן קלינסמן.
ב-5 בינואר 2018, הגיעה אייאקס לסיכום עם הופנהיים והחתימה את סחרודר כעוזר מאמן של אריק טן האך.
במרץ 2019 פורסם כי סחרודר ימונה למאמנה הראשי של הופנהיים החל מ-1 ביולי 2019. הוא חתם על חוזה במועדון על 2022. עם זאת, סחרודר פוטר על ידי המועדון ב-9 ביוני 2020.
באוגוסט 2020 מונה לעוזרו של רונאלד קומאן בברצלונה.
ב-3 בינואר 2022 מונה למאמן קלאב ברוז'. ב-12 במאי חתם לשנתיים כמאמנה של אייאקס.
ב-27 בינואר 2023 פוטר סחרודר מהקבוצה לאחר שהוביל אותה לרצף של 7 משחקים ללא ניצחון, הרצף הגדול ביותר של הקבוצה מאז 1965.
ב-24 במאי 2023 מונה למאמנה הראשי של אל-עין מאיחוד האמירויות הערביות.
סטטיסטיקות כמאמן
נכון ל-6 ביוני 2020
טריבלים
טריבלים (ביחיד: טריבל; באנגלית: Tribbles) הם גזע חייזרי המופיע ביקום של סדרות זיכיון מסע בין כוכבים. הטריבלים נוצרו על ידי הסופר והתסריטאי דייוויד ג'רולד, והופיעו לראשונה בפרק "The Trouble with Tribbles" של הסדרה המקורית משנת 1967. הטריבלים מתוארים כיצורים קטנים, פרוותיים, עדינים, נעימים לעין ואיטיים, אך מתרבים במהרה, והופכים למין פולש. למרות הופעותיהם הנדירות יחסית על המסך ביקום של מסע בין כוכבים הטריבלים הפכו פופולריים מאוד בקרב מעריצי הזיכיון, וזכו למשחק מחשב בכיכובם, ושמם אף ניתן לקבוצת החלבונים TRIB1, הקשורה לביולוגיה של תסיסנית המחקר, Drosophila melanogaster.
הופעות
הטריבלים הופיעו לראשונה בפרק "The trouble with Tribbles" מעונתה השנייה של הסדרה המקורית (1967). בנוסף הופיעו הטריבלים כמרכיב מרכזי בעלילה בפרק "More Tribbles, More Troubles" מהסדרה המצוירת, בפרק "Trials and Tribble-ations" מהסדרה חלל עמוק 9 וכן בפרק "The Trouble with Edward" בסדרה מסעות קצרים. נוסף על כך הופיעו בחטף בפרק בסדרה "אנטרפרייז", בפרקים בסדרה "דיסקברי", בארבעה מסרטי הקולנוע של הזיכיון ובמשחקי מחשב כמו Star Trek: Armada II.
לפי הקאנון של מסע בין כוכבים הטריבלים מגיעים מהכוכב יוטה גמינורום IV. למרות שהם נראים כגוש פרווה ללא איברים נוספים נראים לעין, הם משמיעים קולות וצפצופים. צבעיהם נעים בין לבן לאפור ושחור, כמו גם חום, צהוב וכתום. אליבא דד"ר לאונרד מקוי, שתי מטרותיהם היחידות בחיים הן אכילה והתרבות, והם מצטיינים בשתיהן. מקוי הסיק ש-50% מחילוף החומרים של הטריבלים משמש להתרבות, וכי הם נולדים בהריון.
נטייתם להתרבות יתר גרמה לצי הכוכבים להכריז עליהם כעל אורגניזם מסוכן ולאסור על הובלתם. בפרק "More Tribbles, More Troubles" מהסדרה המצוירת (1973) הוצג יצור שהונדס גנטית לצוד טריבלים. הקלינגונים, שנוכחותם גורמת לטריבלים לצרוח, רואים בהם "אויבים נצחיים", כפי שצוין בפרק "Trials and Tribble-ations" מ-1996.
מקור
לפי דייוויד ג'רולד הרעיון המקורי לטריבלים הגיע ממגפת הארנבות באוסטרליה. ג'רולד ביקש ליצור יצור שיהיה זול להפקה, וקיבל את ההשראה מפרווה ורודה שהייתה חלק ממחזיק מפתחות. במקור ניתן לטריבלים השם "fuzzies", אך ג'רולד החליט להמציא שם חדש על מנת להימנע מבלבול עם הרומן "Little Fuzzy" של הסופר ה' בים פייפר, ולאחר מחשבה והגיית מילים חסרות משמעות, הגיע לשם "טריבלים".
ג'רולד היה מוטרד שמא יואשם בגנבה ספרותית של יצור דומה שהופיע בספרו של רוברט היינליין "האבן המתגלגלת" (1952). החששות הועלו גם על ידי צוות תחקירים, והועלתה הצעה לקנות את הזכויות לרומן. כשיצרו קשר עם היינליין, הוא דרש עותק חתום של התסריט ותו לא. בהמשך שלח היינליין לג'רולד מכתב תודה.
קבלה
ב-2007 דירג המגזין "Wired" את הטריבלים בעשירייה הפותחת של היצורים הנדושים הקלאסיים במסע בין כוכבים.
מוהנא פארס
שייח' מוהנא פארס (נולד ב-1960) הוא איש חינוך ואיש דת דרוזי, סמנכ"ל וראש מינהל חינוך טכנולוגי. ממייסדי בית הספר הדרוזי למדעים בירכא, הנחשב לבית הספר התיכון הטוב בישראל במדדי משרד החינוך.
קורות חיים
פארס נולד בשנת 1960 בכפר חורפיש. ממונה על החינוך הדרוזי והצ'רקסי בישראל, המזכירות הפדגוגית, משרד החינוך. למוהנא פארס תואר ראשון במתמטיקה ותואר שני בניהול מערכות חינוך, מאוניברסיטת חיפה. בוגר מחזור י' של מכון מנדל למנהיגות ובוגר מחזור א' בתוכנית אדוות של ארגון מעוז 2017.
בשנת 1993 הקים בחורפיש, כפר מגוריו, בית ספר יסודי-קהילתי, דבר שהיווה חידוש במקום. כמנהל בית ספר זה קיבל בשנת 1997 את פרס החינוך של נשיא המדינה, ויחד עם בית הספר כולו זכה בפרס האלוף תמרי למצוינות בחינוך בשנת 1998. בשנת 2002, הקים וניהל את בית הספר הדרוזי למדעים, ירכא, העמותה לבית הספר למדעים.
ב-2003 עם סיום לימודיו במכון מנדל למנהיגות השתלב פארס במשרד החינוך, בו שימש חבר בצוות יישום דו"ח שושני, ולאחר מכן היה אחראי על שעות הוראה ושכר מורים במינהל כלכלה ותקציבים של משרד החינוך. בין השנים 2009–2015, היה פארס ממונה על החינוך הדרוזי והצ'רקסי.
ב-2014 מונה למתכלל התוכנית לקידום מתמטיקה ומצוינות מדעים ומשנת 2015 מכהן כמנהל אגף בכיר לתוכניות לאומיות. התוכנית לקידום לימודי מתמטיקה לבגרות ברמה של חמש יחידות אותה מקדם פארס, העלתה את שיעור הניגשים לבחינה במידה משמעותית בתוך שנים מעטות ועל כך נבחר לאחד מ-100 האנשים המשפיעים.
בחודש יולי 2019 מונה השייח פארס ליועץ בכיר של שר החינוך, הרב רפי פרץ. מספטמבר 2019 ועד מאי 2020, ניהל פארס גם את האגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך. בחודש ספטמבר 2021 מונה פארס לסמנכ"ל במשרד החינוך, ולראש המינהל לחינוך טכנולוגי.
סניה R9
סניה R9 (באנגלית: Senia R9) הוא קרוסאובר מתוצרת יצרנית הרכבים הקטנים FAW Jilin חברת בת של קונצרן הרכב הסיני FAW Group  אשר מיוצר משנת 2018 ועד היום.
אנדראש שאפר
אנדראש שאפר (בהונגרית: András Schäfer; נולד ב-13 באפריל 1999) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בעמדת הקשר באוניון ברלין ובנבחרת הונגריה.
קריירת מועדונים
שאפר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של סומבטהיי האלאדאש ובגיל 15 הצטרף לזו של מ.ט.ק. בודשפט. ב-1 באפריל 2017 שאפר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד גימירוט. ב-10 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד נירגאזה ספרטקוס.
ב-25 בינואר 2019 שאפר חתם בגנואה מהסרייה א'. ב-21 באוגוסט הושאל לקייבו ורונה. כאשר שאפר שיחק בגנואה, לא צבר ולו דקת משחק אחת.
ב-30 בינואר 2020 שאפר הושאל לדונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית. בסיום העונה, החליט המועדון לרכוש את כרטיס השחקן שלו. ב-1 באוגוסט 2021 שאפר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד ליפטובסי מיקולאש.
ב-21 בינואר 2022 חתם באוניון ברלין מהבונדלסיגה. ב-7 במאי כבש בה שער בכורה בניצחון 1–4 על פרייבורג.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, שאפר שיחק בנבחרות הנוער של הונגריה, אך מעולם לא שיחק עבור הנבחרת הצעירה.
ב-3 בספטמבר 2020 שאפר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–1 נגד. ב-4 ביוני 2021 שאפר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד. 19 ימים לאחר מכן, הבקיע בתיקו 2-2 נגד במסגרת שלב הבתים של יורו 2020.
אביבעל
אביבעל (משמעות השם בכנענית: "הבעל הוא אבי"; ? - 980 לפנה"ס לערך) היה מלך צור ואביו של חירם הראשון.
אביבעל הוא הראשון במלכי צור הידועים לנו. הוא נזכר אצל דיוס, ומנאנדרוס איש אפסוס. כתביהם של השניים לא שרדו, אולם מצוטטים בספרו של יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון.
מלבד העובדה שהיה אביו של חירם לא ידוע עליו דבר.
מפלגת דאיצ'י החדשה
מפלגת דאיצ'י החדשה (ביפנית: 新党大地, בתעתיק: שינטוֹ דאיצ'י, מילולית: מפלגת האדמה הגדולה) היא מפלגת מרכז-ימין ביפן, שנוסדה ב-18 באוגוסט 2005. מנהיג המפלגה הוא מואנו סוזוקי, לשעבר חבר המפלגה הליברלית-דמוקרטית. סוזוקי עזב את המפלגה ב-2002 וזמן קצר לאחר מכן נעצר באשמת לקיחת שוחד. הוא נשפט לשנתיים מאסר אך גזר דינו לא בוצע והוא נותר חופשי. לקראת הבחירות הכלליות של 2005 הקים סוזוקי את מפלגת דאיצ'י החדשה בשל התנגדותו לתוכניתו של ראש ממשלת יפן, ג'וניצ'ירו קואיזומי, להפריט שירות הדואר של יפן באותה שנה. בבחירות אלה ובבחירות 2009 קיבלה המפלגה מושב אחד בבית הנבחרים של יפן, ואת מושב זה מילא סוזוקי.
הקסטריגון
הקסטריגון (שם מדעי: Hexatrygon bickelli) הוא מין של דג סחוס מסדרת הטחנאים והוא המין היחיד במשפחה הקסטריגוניים (Hexatrygonidae). מין זה מצוי סביב מי האזור האינדו-פסיפי מדרום אפריקה עד הוואי, אך הוא לא נצפה לעיתים קרובות, בעיקר ליד חופים מבודדים. הוא צולל לעומק 500–1,120 מטר.
ההקסטריגון הוא מין המקורב לטריגונאים, אך התפצל מהם לפי המחקרים באמצע תקופת האאוקן. ייחודו של מין זה בשישה פתחי זימיו הבולטים, לעומת 5 אצל רוב דגי הסחוס.
הבטאי בעל חוטם מחודד ארוך הממולא בג'לטין, פה מלא שיניים חדות ו"כנפי" עור איתם הוא שוחה מעל פני המים. צבעו חום-כחלחל ולבן מלמטה והוא חסר קשקשים. אורכו של בטאי זה מגיע ל-1.7 מ' אצל הנקבה הגדולה ביותר שתועדה. כמו הרבה מיני בטאים גם מין זה משריץ צאצאים חיים (עד 5 בכל השרצה).
ההקסטריגון הוא טורף הניזון מדגי גרם, סרטנים ומיני רכיכות בעומק הים, בדרך כלל סביב הקרקעית. פיו הבולט עוזר לו לחטוף מהר טרף המצוי בקרבתו.
הפועל גבעתיים (כדורגל)
הפועל גבעתיים הייתה קבוצת כדורגל ישראלית שמקורה בעיר גבעתיים. הקבוצה הוקמה ב-1945, והצליחה להעפיל לליגת המשנה, אז ליגה א', שם שיחקה במשך 3 עונות. לאחר מכן נחלש מעמדה של הקבוצה, שהתפרקה לפני הקמת המדינה, אך הוקמה שוב ב-1961. בהמשך התדרדרה עד לליגה ג', וב-1977 התפרקה סופית.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1945, ואחד הטורנירים הראשונים שהשתתפה בהם היה הגביע הארץ-ישראלי 1946, אחד הטורנירים האחרונים לפני הקמת מדינת ישראל, בו היא הפסידה בסיבוב הראשון להפועל תל אביב 6:0 במשחק הראשון, אך הצליחה להפתיע ולנצח אותה 1:0 במשחק השני. הקבוצה הייתה אמורה לשחק בליגה ב' של ארץ ישראל בעונת 1946/1947, אך לבסוף לא השתתפה והתפרקה לפני שהליגה התחילה, בכל אופן הליגה הופסקה באמצע ולא חודשה עקב מלחמת העצמאות.
המועדון הוקם מחדש לאחר הקמת מדינת ישראל רק ב-1961, כקבוצת מילואים בליגות נמוכות של הפועל רמת גן ששיחקה באצטדיונה, אצטדיון המכתש.
בעונתה הראשונה הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגה ג' מחוז תל אביב, ועלתה לליגה ב'. בעונה העוקבת, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה ב' דרום א', והצליחה להעפיל לליגה א', ובכך השלימה 2 עליות ליגה בשנתיים והגיעה עד לליגה א', שאז הייתה ליגת המשנה בישראל. בעונתה הראשונה בליגה א', 1963/1964 הצליחה גבעתיים להפתיע את הליגה ולסיים במקום הרביעי, והייתה רחוקה 8 נקודות בלבד, מלהעפיל לליגה של קבוצת האם הפועל רמת גן, שזכתה באליפות ההיסטורית היחידה שלה בעונה זו. בעונה שלאחר מכן הצליחה לסיים במקום השביעי, אך בעונת 1965/1966 התדרדרה הקבוצה וסיימה במקום ה-16 והאחרון בליגה, עם 5 ניצחונות בלבד, 19 הפסדים, ו-16 נקודות בלבד שלא הספיקו לה להישאר בליגה, וכך ירדה לליגה ב'. המועדון המשיך להתדרדר והקבוצה ירדה לליגה ג' בעונה הכפולה של 1966/1968, כאשר היא מסיימת את העונה עם 5 נקודות בלבד. הקבוצה הצליחה להתאושש בשנים הבאות ובעונת 1972/1973 העפילה חזרה לליגה ב', שם נשאר 5 עונות עד לעונת 1976/1977 (בעונה זו ליגה ב' הפכה לליגה הרביעית בישראל לאחר הקמת הליגה הארצית) ובסיום עונה זו הקבוצה התפרקה סופית.
הלל מרקמן
ביוגרפיה
בשנת 1965, לאחר 11 שנים מחוץ לישראל, חזרו מרקמן וימפולסקי לישראל והצטרפו כסולנים ללהקת הבלט של האופרה הישראלית. שם, הופיע מרקמן בעיבוד לבלט "הסיליפידות" של מיכאיל פוקין. שיתוף הפעולה עם האופרה נמשך שנתיים בלבד. אחריהן, הקימו השניים אנסמבל בלט קלאסי בחולון יחד עם חמישה רקדנים שפרשו אף הם מלהקת האופרה. ב-25 בינואר 1967 הם קיימו את הופעתם הראשונה, באולם "רינה" בעיר. הלהקה סבלה ממחסור במימון שגרם לתאורה ותפאורה באיכות ירודה, וימפולסקי ומרקמן התפרנסו בעיקר מהוראה. אף על פי כן הצליח מרקמן לארגן מספר הופעות, ובשלהי שנות ה-60 הלהקה קיימה מספר הופעות תחת השם "הבלט הקלאסי", כאשר ימפולסקי ומרקמן מופקדים על הניהול האמנותי. כמו כן הופיעה הלהקה בבולטימור וקטעים ממופעיה שודרו בטלוויזיה הישראלית. בשנת 1970 רכשו ימפולסקי ומרקמן מרתף בצפון תל אביב, במקום שהפך לימים לכיכר המדינה והקימו שם את המרכז לבלט קלאסי, בית הספר הראשי של הבלט הישראלי שהיווה מקור המימון העיקרי של הלהקה. בית הספר קם בשנת 1972, לאחר שהלהקה קיבלה העלאה בכספי הסיוע ממשרד החינוך. סיוע נוסף גויס באותה עת מקרן אמריקה ישראל. בשנות השבעים החלה הלהקה לשתף פעולה עם הכוראוגרף ג'ין היל סאגן והרקדנית ז'נין שארה.
כאשר מצבה הכספי של הלהקה השתפר, מרקמן רכש ציוד תאורה מתקדם עבור הלהקה ושכר צוות טכני. הייתה לו הערכה רבה לרמה טכנית, וכאשר הופיעו בהיכל התרבות, המנהל הטכני הצליח להפוך אולם קונצרטים זה ל"קופסה שחורה" כלומר במה עם מסגרת שחורה כולל מסכים ותקרה, בדומה לכל בית אופרה באירופה. לשם כך היה צורך לבטל כמה שורות של קהל ולמרות ההפסד הכספי הכרוך בכך מרקמן הסכים מיד.
באותו זמן פרש מרקמן מריקוד פעיל והחל לשמש בתפקידי מנהל בלבד. עם זאת הפרישה הייתה הדרגתית, כאשר בשנת 1976 השתתף מרקמן בביצוע הבלט "המדנדרין המופלא" מאת בלה ברטוק. בשנת 1977 יצא הבלט לסבב הופעות בארצות הברית שגרר אחריו סבב נוסף ב-1981, בו נכללו גם מדינות שונות בדרום אמריקה. בשנת 1985 יצרה הלהקה ביצוע בימתי מלא, ראשוני לאותה תקופה, ל"מפצח האגוזים" של צ'ייקובסקי, וכן את "סינדרלה" לסרגיי פרוקופייב. בשנת 1987 עלתה הפקה של 'היפהפייה הנמה'. בשנת 1990 ארגן מרקמן את הופעתה בישראל של להקת 'מוסקבה סיטי בלט', בהשתתפות הרקדנית נדייז'דה פאבלובה. בשנות ה-90 קיבל הבלט הישראלי מענק חד-פעמי משרת התרבות, שולמית אלוני, ויצא להופעות בהונגריה, בפסטיבל האמנויות במלטה ובסין. בראשית המאה ה-21 הבלט הישראלי העלה הפקה של הבלט "אונייגין" לג'ון קרנקו. באותו עשור יזם מרקמן את העברת הבלט למשכנו הנוכחי ברחוב הר נבו 4 בתל אביב. בשנת 2010 החל הבלט הישראלי בתוכנית הבראה, בעקבות דיווחים לפיהם גירעון הלהקה עומד על 6.4 מיליון ש"ח; בעקבות תוכנית זו פוטר מרקמן ממשרת המנכ"ל, ועבר לכהן כנשיא כבוד של הלהקה, כאשר במקומו מונתה כמנכ"לית סגניתו של מרקמן, לאה לביא. ימפולסקי פוטרה שנה לאחר מכן. בעקבות הפיטורים תבעו בני הזוג את הלהקה, בטענה כי השניים העבירו מכספם האישי כ-2.4 מיליון ש"ח לצורכי הלהקה, כאשר זו התחייבה להחזיר את הסכום במקרה של פרישה. בשנת 2018 פוצו השניים בסכום 1.8 מיליון ש"ח.
הלל מרקמן נפטר בתל אביב ב-11 בדצמבר 2022.
יחסי סנגל–צ'ילה
היסטוריה
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בסנגל נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן. גם אזרחי סנגל שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
אליפות גרמניה בכדורגל 1939
אליפות גרמניה בכדורגל 1939 הייתה העונה ה-32 של התחרות.
תחרויות אזוריות נערכו ב-18 גאוליגות אזוריות (בעקבות אנשלוס הוקמה גאוליגה אוסטריה ובעקבות ועידת מינכן הוקמה גאוליגה סודטית). מנצחי תחרויות אלו השתתפו באליפות המדינה. תחילה הם שובצו ב-4 בתים. בכל בית נערכו משחקים בשיטת משחק בית/משחק חוץ. מנצחי הבתים העפילו למשחקי חצי הגמר והגמר. משחקים אלו נערכו בשיטת מפגש יחיד. בנוסף למשחק הגמר נערך גם המשחק על המקום השלישי.
למשחק הגמר הגיעו "אדמירה וינה" ושאלקה 04. שאלקה 04 ניצחה במשחק הגמר 9:0. זו הייתה האליפות הרביעית בתולדות המועדון.
ארגון האליפות
לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
בית ב'
בית ב' היה היחיד שכלל 6 קבוצות והוא חולק לבתי משנה. מנצחי בתי משנה שיחקו "משחקי הגמר של הבית" בשיטת מפגש כפול.
במפגש בין דרזדנר ופורטונה דיסלדורף, הקבוצה מדרזדן ניצחה בסיכום מפגש כפול (4:1, 3:3) ועלתה לחצי הגמר
כדורגלנים מצטיינים
ארנסט קלוויצקי משאלקה 04 כבש 11 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה
לידיה חטואל-צוקרמן
לידיה חטואל-צוקרמן (נולדה ב-15 באוגוסט 1963) היא סייפת עבר ישראלית. היא ייצגה את ישראל בשלוש אולימפיאדות (לוס אנג'לס 1984, ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996) ונשאה את דגל ישראל בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים (אטלנטה 1996).
ביוגרפיה
חטואל-צוקרמן נולדה בקזבלנקה ב-1963 ועלתה לישראל זמן קצר לאחר מכן עם בני משפחתה והם התגוררו בעכו.
קריירה ספורטיבית
חטואל-צוקרמן החלה להתאמן בסיף בגיל 8 וב-1979, כשהיא בת 16, זכתה לראשונה באליפות ישראל ברומח, הישג אותו שחזרה במהלך הקריירה שלה 20 פעמים, מהן 16 ברציפות ואף נרשם על כך שיא בספר השיאים של גינס. בין השנים 1995 - 1996 דורגה בין 16 הסייפות הראשונות בעולם.
כינוס הפועל
בשנת 2012 עדיין עסקה בפעילות ספורטיבית ואף הגיעה להישגים ברמה הארצית בתחרות בה היו "לראשונה בישראל: אם ובנה באותה תחרות סייף".
פעילות ציבורית
חטואל-צוקרמן נמנתה עם מקימי ועד הספורטאים האולימפיים לאחר אולימפיאדת אטלנטה, והייתה חברה בו עד 2009. בין 2004 ל-2009 שמשה גם כחברה בוועד האולימפי.
בין השנים 2010 ל-2012 כיהנה כיושבת ראש איגוד הסיוף בישראל.
בין השנים 2004 ל-2013 שמשה בתפקיד מנהלת ראשות הספורט העירוני של העיר עכו ועם שחרורו של גלעד שליט מהשבי היא ארגנה את מרוץ האופניים "מדוושים לשלום" 2012.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 שובצה במקום ה-31 ברשימת יש עתיד.
חייה האישיים
חטואל-צוקרמן היא אחותו של הסייף יצחק חטואל, שהשתתף לצדה באולימפיאדת לוס אנג'לס, של מאמן הסייף חיים חטואל ודודתם של הסייפים דלילה חתואל ומאור חטואל.
בשנת 1989 היא נישאה לרוברט צוקרמן ויחד הביאו לעולם ארבעה ילדים שאף הם עוסקים בסייף. עידן צוקרמן (אלוף ישראל לנוער ולקדטים), מתן צוקרמן (אלוף ישראל לנוער ולקדטים), נירן צוקרמן (אלוף ישראל לגילאי 13) וליהי (אלופת ישראל לגילאי 13).
מנזר קוודלינבורג
מנזר קוודלינבורג (בגרמנית: Stift Quedlinburg) הוא מתחם כנסייתי הממוקם על גבעת המבצר בעיר קוודלינבורג, מדינת סקסוניה אנהלט, גרמניה.
לידיה חטואל-צוקרמן
חייה האישיים
חטואל-צוקרמן היא מורה לחינוך גופני ועסקה בהוראה בחינוך המיוחד בבית הספר רגבים. החל משנת 2017 היא משמשת גם כמדריכה פדגוגית במכללת אוהלו.
מנזר קוודלינבורג
היסטוריה
המנזר הוקם בשנת 936 על ידי אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבקשתה של אמו, המלכה מתילדה, ולזכרו של אביו היינריך הראשון, מלך גרמניה. בתחילת הדרך שימש המתחם כמעון לנשים לא נשואות או אלמנות שאינן נזירות, בנות אצולה וממשפחת המלוכה. בעידודה של המלכה הפך המנזר לאחד ממוקדי ההשכלה במערב אירופה. כתוצאה מקרבתו לבית המלוכה והמוניטין שיצא לו, זכה המנזר לקבל מתנות רבות ויקרות והפך לקהילה עשירה, עתירת נכסים, אדמות, ספרים, כתבי יד וחפצים ליטורגיים יקרי ערך. בנוסף לכך לא הוכפף המנזר למרות הדיוקסיה האזורית של הלברשטט אלא לאפיפיור בלבד. הדבר לא התקבל בעין יפה אצל הבישופים המקומיים שטענו לקיומה עליונות רוחנית מובנית של גברים על פני נשים. למרות זאת ובתוקף תפקידה הייתה ראש המנזר חברה במועצה המייעצת של הקיסר, ובפורומים פוליטיים וכנסייתיים אחרים.
לידיה חטואל-צוקרמן
השכלה
בשנת 2018 הוענק לה תואר דוקטור בחינוך ובמנהל ספורט מאוניברסיטת באבש-בולאי שבקלוז'-נאפוקה, רומניה, בנושא "השפעת תוכנית אימונים בסיף על ילדים המאובחנים עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות".
מנזר קוודלינבורג
היסטוריה
מתחילת האלף השני התחלפה השליטה על האזור בין מספר בתי אצולה וכתוצאה מכך גם החסות והסמכות על המנזר. במהלך המאה ה-12 התנהלו העיר קוודלינבורג והמנזר תחת חסותה של דוכסות פאלקנשטיין שהייתה הגורם הדומיננטי באזור דרום מזרח הרי ההארץ. זכויות הדוכסות והחסות נמכרו בשנת 1237 לדוכסות בלנקנבורג ולאחר מכן הועברו לדוכסות רגנשטיין. בשלב האחרון נמסרה השליטה לדוכסות סקסוניה על גילגוליה השונים.
בשנים 1477–1479 התנהלו מספר סכסוכים בין העיר קוודלינבורג, והבישוף של הלברשטט לבין דוכסי סקסוניה בעניין חלוקת הסמכויות והשליטה על המנזר ונכסיו. בשנת 1697 הוא נמכר לקורברנדנבורג אשר הובילה ב-30 בינואר 1698 להשתלטות של ברנדנבורג-פרוסיה על המנזר והאזור כולו. בתקופת הרפורמציה הפך המנזר לפרוטסטנטי. בשנים 1802–1803 בהם התנהלה המחלוקת הטריטוריאלית בגרמניה, עברו המנזר על שטחיו, נכסיו, ונתיניו לשליטתה של ממלכת פרוסיה. בין השנים 1807–1813 היה נתון תחת שליטת מדינת החסות הצרפתית של ממלכת וסטפליה.
המבנה
מבני מכלול מנזר קוודלינבורג ממוקמים על סלע תלול במיוחד עשוי אבן חול מדרום לעיר העתיקה. משטח הסלע העליון הוא דמוי מלבן במידות 163 מטרים על 70 מטרים ובגובה של כ-25 מטרים מעל פני הרחובות הסובבים אותו. מתחם המנזר כולל שלושה חלקים: בחלקו הדרומי, העתיק ביותר, כנסיית סרווציוס הקדוש מן המאה ה-11, ממערב, מבנה הטירה בצורת משולש מתקופת הרנסאנס על גבי יסודות רומנסקים, שעבר שינויים והרחבות לאורך השנים עד המאה ה-18 ובחלקו המזרחי המנזר הישן שהתמוטט בשנת 1803. שער הכניסה למתחם המנזר ממוקם בחלקו הצפוני שבו הגישה מתונה יותר. הדרך מובילה מכיוון מערב ופונה צפונה בשיפוע של 11% אל שער חיצוני, ולאחר מכן 37 מטרים נוספים עד לבית השער הפנימי מן המאה ה-13. הדרך שבין השערים מוקפת בחומות ובהן חרכי ירי שנועדו להגנה מפני פריצה למתחם. בחלקו הצפוני מזרחי של מתחם המנזר הוקם בתקופת הבארוק גן לשימושי פנאי.
מבנה הכנסייה המכונה לעיתים גם קתדרלת קוודלינבורג קרויה על שמו של סרווציוס הקדוש ומוקדשת גם לדיוניסיוס הקדוש, הוא דוגמה מובהקת לאדריכלות רומנסקית עילית. המבנה הראשון הוקם מעל קברו של היינריך הראשון משנת 936, שם מוקם המזבח של כנסייה קטנה בעלת מעברים צרים. בשנת 961 הובאו לקבורה במקום גם שרידיו של סרווציוס הקדוש ממאסטריכט.
כיום, משמש המנזר את הכנסייה הלותרנית אוונגליסטית של גרמניה. בשנת 1994 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמי של אונסקו. הוועדה הגרמנית של אונסקו קובעת כי בכנסייה שמורים אוצרות כנסייתיים מימי הביניים שערכם שווה לאלה השמורים באאכן ובהלברשטט.
במוזיאון המנזר מוצגת תערוכה של ממצאים מן התקופה הפרהיסטורית ותקופת הברונזה באזור, התפתחות מבנה מנזר הנשים והטירה מתקופת הרנסאנס, וכן של העיר וסביבתה. בספריית המנזר מוצגים ספרים בעלי חשיבות היסטורית רבה.
טירת ליניארס
טירת ליניארס (בפורטוגזית: Castelo de Linhares da Beira) היא טירה מימי הביניים בליניארס, המועצה העירונית סלוריקו דה ביירה , מחוז גווארדה , פורטוגל. הטירה נחשבת כאתר מורשת תרבותית ואנדרטה לאומית בפורטוגל.
היסטוריה
טירת ליניארס נבנתה בסגנון גותי בין סוף המאה ה-11 לתחילת המאה ה-12. הטירה נמצאת בין שני מגדלי שמירה עשויים מסלע. יש בה שני מגדלים, שביניהם יש חומה. בתוך הטירה, נמצאים מבצר, מגדל שעון, וארבעה שערים.
טירת ליניארס היא מבנה מלבני. אחד ממגדלי השמירה של הטירה הוא הנקודה הגבוהה ביותר שנבנתה לצורך הגנה בפורטוגל. בקירות היו פתחים ליריית חצים לעבר אויבים. המרפסות של הטירה נוספו במהלך המאה ה-14.
מגדל השעון שנמצא בטירת ליניארס, התווסף במהלך הרפורמות הגותיות של המלך דיניש (המאה ה-13) והמלך פרננדו הראשון (המאה ה-14).
יורי נורשטיין
יורי בוריסוביץ' נורשטיין (רוסית: Норштейн, Юрий Борисович ;נולד ב-15 בספטמבר 1941) הוא אנימטור סובייטי ורוסי המוכר ביותר מהסרטים הקצרים המונפשים שלו "קיפוד בערפל" ו"סיפורי סיפורים". מאז 1981 הוא עובד על סרט באורך מלא בשם "האדרת" המבוסס על סיפור קצר באותו השם מאת ניקולאי גוגול. על פי העיתון "וושינגטון פוסט", "הוא נחשב על ידי רבים לא רק האנימטור הטוב ביותר בדורו, אלא הטוב ביותר מכל הזמנים".
ילדות ושנים מוקדמות
נורשטיין נולד למשפחה יהודית בכפר אנדרייבקה במחוז פנזה בזמן שהוריו גורשו מהאזור בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא גדל בשכונת מרינה רושצ'ה במוסקבה. לאחר לימודיו בבית ספר לאומנות, נורשטיין מצא תחילה עבודה במפעל רהיטים. אז סיים קורס אנימציה בן שנתיים ומצא עבודה באולפני סויוזמולטפילם ב-1961. הסרט הראשון שהשתתף בו כאנימטור היה "מי אמר מיאו?" (1962).
קריירת סרטים
לאחר שעבד כאמן אנימציה בכחמישים סרטים, נורשטיין קיבל הזדמנות לביים סרט משלו וב-1968, ערך את הופעת הבכורה שלו עם "25 באוקטובר, היום הראשון", כשהוא חולק קרדיט בימוי עם ארקדי טיורין. הסרט השתמש באומנות של אמנים סובייטים מהעשורים הראשונים של המאה ה-20 כמו נתן אלטמן וקוזמה פטרוב-וודקין.
הסרט הבא שבו היה לו תפקיד מרכזי היה "קרב קרז'נץ" (1971), בהפקה משותפת עם הבמאי הרוסי איבן איבנוב-ואנו שנורשטיין שעבד תחת הדרכתו קודם לכן בסרט "עונות השנה" מ-1969.
במהלך שנות ה-70 המשיך נורשטיין לעבוד כאנימטור בסרטים רבים, וגם ביים מספר סרטים. סגנון האנימציה שלו הפך מתוחכם יותר ויותר, ונראה פחות כמו קטעים שטוחים ויותר כמו ציורים נעים או סקיצות עיפרון מתוחכמות. הסרט המפורסם ביותר שלו "סיפורי סיפורים", הוא סרט אוטוביוגרפי על הילדות בעולם הסובייטי שלאחר המלחמה.
נורשטיין משתמש בטכניקה מיוחדת באנימציית הדמויות שלו הנותנת לאנימציה שלו מראה תלת-ממדי. המצלמה ממוקמת מלמעלה ומצלמת כלפי מטה על סדרה של מישורי זכוכית שעומקם כמטר (אחד כל 25-30 ס"מ). מישורי הזכוכית היחידים יכולים לזוז אופקית וגם לכיוון המצלמה וממנה (כדי ליצור את האפקט של דמות שנעה קרוב או רחוק יותר).
במשך שנים רבות הוא שיתף פעולה עם אשתו, האמנית פרנצ'סקה ירבוסובה, והצלם אלכסנדר ז'וקובסקי.
ב-1990, בשיתוף פעולה עם הקרן ע"ש רולן ביקוב (Ролан Быков), נורשטיין הקים את הסטודיו לאנימציה ארטל (Артель).