cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הגלריה לאמנות אום אל-פחם
אסד עזי, "פרש נודד", 2015
חללי התצוגה הגדולים בגלריה באום אל-פחם ובמשכן לאמנות בעין חרוד אפשרו לבחון את השפה הציורית הייחודית של האמן ולהציג את המוטיבים החשובים שהתפתחו לאורך הקריירה שלו. האוצר גלעד מלצר בחר לשני החללים קרוב ל-120 עבודות שמן, קולאז'ים וטכניקות מעורבות על בד, כמו גם מספר מצומצם של רישומים ועבודות על נייר. את העבודות עם המוטיבים המזרחיים בחר מלצר להציג באום אל-פחם ואת אלה עם המוטיבים המערביים בעין חרוד. החלטה זו נבעה בעיקר מהסיבה יש כי בחלק מהעבודות ה"מערביות" יש ביקורת, נצרות, עירום ועוד, ולכן הן אינן נוחות להצגה בגלריה באום אל-פחם.
"זהות האמן הפלסטיני", 2016
אוצר: פריד אבו שקרה.
בתערוכה הוצגו בעיקר יצירות מאוסף המוזיאון, שכולל את מיטב האמנים הפלסטינים, ביניהם ניתן למצוא את סלימאן מנסור, סופי חלבי, שריף ואקד, חאלד חוראני, עבד עבדי, בותיינה אבו מלחם, פטמה שינאן, מיכאל חלאק, חאדר ושאח, סמאח שחאדה, עבודות של ואליד, סעיד ופריד אבו שקרה, יצירות מושאלות מאספנים של עאסם אבו שקרה, וגם נציג חדש לשושלת האמנותית של משפחת אבו שקרה - כרים אבו שקרה הצעיר, אחיינו של עאסם. סך הכל הוצגו כ-35 אמנים, רובם יוצרים ציורים בסגנון פיגורטיבי.
יותר ממאה יצירות נפרשו על פני שלוש קומות הגלריה; הדגש היה על עבודות דו־ממד, בעיקר ציור ורישום, לצד מונטאז', הדפסים, צילום ועד (מעט) עבודות וידאו עכשוויות. בתערוכה היה ייצוג של אמנים מכל הדורות, מהאמנית הוותיקה סופי חלבי, שפעלה בשנות ה-30 וה-40, ולצדה עבד עבאדי וחליל ריאן, שהציג פסל ברונזה של שק לבנה מ-1975 ועד אניסה אשקר וסמאח שחאדה.
מבקרת האמנות גליה יהב כתבה על התערוכה ("מבוא לאמנות פלסטינית", הארץ, 28 באפריל 2016): "לעומת יומרת המיפוי, חלקם של אמנים בני "דור המדינה" גדול מאוד ביחס לחלקם של אמנים עכשוויים וצעירים. כוחה של התערוכה הוא בהפגנת הנוכחות, בכמות. קצת מכל שנתון, קצת מכל דבר, בבחינת ארוחת טעימות. היא משמשת הזדמנות מצוינת להיכרות ראשונית עם בסיסי היצירה הפלסטינית, מעין אינדקס התחלתי שממנו אפשר להמשיך ולהעמיק לתוככי עולמות־הדימויים של כל אחד מהאמנים. עולה המחשבה שבישראל מוכת הגזענות אולי זה די והותר"
מר שיהוק
מר שיהוק (באיטלקית: Mr. Hiccup) היא סדרת אנימציה איטלקית בת 39 פרקים באורך שלוש דקות כל אחד שהופקו לטלוויזיה ב-1983. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים ומאז 2011 משודרת גם בערוץ ג'וניור.
יעקב מאיר זלקינד
יעקב מאיר זַלקינד (זאַלקינד) (באנגלית: Yankev-Meyer Zalkind; 1875, קוברין, פלך גרודנו, האימפריה הרוסית – 25 בדצמבר 1937, כ"א בטבת תרצ"ח, חיפה) היה רב, סופר יידיש, פובליציסט, מתרגם, סופר ילדים, כתב גם עברית.
ביוגרפיה
יעקב מאיר זלקינד נולד בשנת 1875 בקוברין שבפולין הרוסית להוריו חשה וליב. זכה לחינוך מסורתי מלא, 'חדר' מסורתי והשלמת לימודיו בישיבת וולוז'ין הידועה. במקביל למד גם לימודים כלליים, ועמד בהצלחה בבחינות החיצוניות לתעודת בגרות. כשהיה כבן עשרים, יצא להשלים לימודי בלשנות ופילוסופיה באוניברסיטאות בגרמניה, צרפת ושווייץ.
בשנת 1913 הגיע יעקב מאיר זלקינד לראשונה לארץ ישראל, והיה בין רוכשי אדמות במושבה כרכור מטעם פועלי אנגליה היהודים ולמענם, כדי לאפשר התיישבותם כחקלאים זעירים בארץ. ב-15 במרץ 1913 הקים למטרה זו את חברת "אחוזת לונדון א'", שנרשמה באפריל 1914 בלונדון כחברה בע"מ, ואשר רכשה כמחצית מאדמות כרכור.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר מהפך רוחני, הצטרף לתנועה האנרכיסטית באנגליה, ואף ערך את ביטאונה. לקראת סוף חייו, בשנת 1933, עלה שנית לארץ ישראל, השתקע בחיפה, ובהּ נפטר בשנת 1937. נקבר בבית הקברות בחיפה בשורת הרבנים וגדולי התורה.
יעקב מאיר זלקינד פרסם מאמרים ומסות בענייני השעה, ובעניינים תורניים. מאמריו נדפסו בכמה לשונות, יידיש עברית ואנגלית. הוא היה ממתרגמי התלמוד ליידיש, מפעל ענק שלא השלימו. בצד פעילותו למבוגרים היה זלקינד גם ממחדשי ספרות הילדים העברית. הוא השתתף בקביעות, במשך שנים, בשבועון הילדים העברי בוורשה "עולם קטן". בין תרומותיו לכתב העת הזה היו עיבודים ותרגומים משל סופר הילדים הצרפתי ארנו ברקן. ספריו, ביידיש ובעברית, נדפסו בכמה יבשות: בלונדון ובחיפה, בוורשה ובבואנוס איירס.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
ספריו
בהשתתפותו:
תרגומיו
תרגום ועיבוד לעברית:
תרגום ליידיש:
פיוז'ן (מוזיקה)
פיוז'ן (מאנגלית: Fusion; היתוך) הוא מונח רחב מאוד המשמש לתיאור סגנונות מוזיקליים הממזגים בעצמם שני סגנונות מוזיקליים שונים או יותר. הדבר מוביל לעיתים קרובות לקטלוגו של ז'אנר הפיוז'ן לסוג מסוים של תת-ז'אנר בתוך הז'אנרים שהוא משלב (לרוב תלוי בקרבה שלו לכל סגנון מוזיקלי שהוא משלב).
מקור המונח
המונח "ז'אנר פיוז'ן" או "סוגת היתוך" הגיע עם התפשטות מוזיקת הרוק בשנות ה-60 ושילובה עם אלמנטים בסיסיים של הג'אז הקלאסי. אמנים אלה נתקלו לעיתים קרובות בתגובת נגד של "שומרי מסורת", שלא ראו בעין יפה את השינויים שהם עשו בסגנונות המוזיקליים הקלאסיים מהם נולדו. בפועל, מוזיקאים אלו יצרו מסלולים חדשים של מוזיקה, שהובילו ליצירה של ז'אנרים נוספים של מוזיקה.
פינק (פירושונים)
{{פירושונים| אישים ששם משפחתם פינק:
הערות שוליים
}}
Alesta
Alesta (בעברית: אלסטה) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הרומניה, אלכסנדרה סטאן. האלבום יצא לאור ב-9 במרץ 2016, על ידי חברות התקליטים ויקטור רקורדס, רוטון רקורדס, גלובאל רקורדס, האחים וורנר ואגו רקורדס.
עם יציאתו, נכנס האלבום אל המקום ה-34 במצעד האלבומים שביפן.
קרב עבר הירדן השלישי
קרב עבר הירדן השלישי התחולל בעבר הירדן בין 21 בספטמבר ל-28 בספטמבר 1918. הקרב התחולל בין כוחות של חיל המשלוח המצרי EEF של האימפריה הבריטית לכוחות של האימפריה העות'מאנית במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, ובמהלכו כבשו הכוחות הבריטים את עמאן. קרב זה היה בין הקרבות הראשונים של המערכה לכיבוש מגידו, צפון ארץ ישראל וסוריה.
רקע
הפעילות בתקופה שקדמה לקרב עבר הירדן השלישי נחלקה ל-2 תקופות:
תקופת ההתארגנות
בתקופה זו התבצעו הפעילויות הבאות:
פריצת המערכה על מגידו וצפון הארץ
בתאריך 19 בספטמבר החלה תנועת הכוחות הבריטים מקו שתי העוג'ות:
מטרות הקרב
מטרותיו של קרב עבר הירדן השלישי היו כדלקמן:
הכוחות הבריטים
בעקבות העברת רוב קורפוס המדבר הרכוב לחזית המערבית מונה, ב-5 בספטמבר, מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור לפקד על בקעת הירדן. במסגרת רה-ארגון של הכוחות תחת פיקודו הקים את "כח צ'ייטור" שכלל את היחידות הבאות:
הכוחות הטורקים
כ-8,000 חיילים, טורקים וגרמנים, נערכו להגן על עמאן והדרך אליה (מתוכם כ-6000 מחייל הרגלים ו-2000 פרשים) בכוחות הבאים:
השלבים המקדימים
החל מ-19 בספטמבר (אז החלה פריצת הכוחות הבריטים צפונה בגזרת ים תיכון וגזרת הרי יהודה) פעלו היחידות הבריטיות של כח צ'ייטור לאורך הגדה המערבית של הירדן כדי למנוע התערבות של הארמייה ה-4 הטורקית בקרבות שממערב לירדן ולפלס דרך לכוון גשר דמיה על מנת לחסום בריחה של חיילי הארמיות ה-7 וה-8 מזרחה. עיקר ההתנגשויות היו על הרכסים ממזרח לאום שורט שם השתלטו הכוחות הבריטים על נקודות מפתח ואיפשרו את ההתקדמות לגשר דמיה.
תוצאות הקרב
במקביל לפעולות של כוחותיו של צ'ייטור בבקעת הירדן והרי מואב להסגת הכוחות צפונה, כבשו כוחות של קורפוס המדבר הרכוב את בייסן עד 22 בספטמבר ובלמו נסיגה של כוחות טורקים מאזור גשר דמיה צפונה ואילצו אותם לסגת מזרחה אל מעבר לירדן.
סרמסקה מיטרוביצה
היסטוריה
בתקופת הקיסרות הרומית הוקמה במקום עיר בשם סִירְמִיוּם, אשר הפכה בהדרגה לאחת הערים המרכזיות בפאנוניה. במהלך המאה ה-4 נכבשה העיר על ידי שבטים גותים ובהמשך סופחה לאימפריה הביזנטית. ב-562 הוחרבה העיר על ידי האווארים. תיעוד לחידוש ההתיישבות במקום קיים החל מסוף המאה ה-8, עת נשלט האזור על ידי ממלכת הפרנקים. בהמשך נשלט היישוב על ידי הממלכה הבולגרית הראשונה, הביזנטים וממלכת הונגריה.
ב-1521 נכבשה העיר על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. העות'מאנים שלטו על העיר עד 1718, עת נכבשה על ידי ממלכת הבסבורג האוסטרית. בהמשך, עברה העיר לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפו מדינות הציר את יוגוסלביה והכניעו אותה תוך ימים אחדים. אזור העיר נמסר רשמית לחזקת ממשלת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית, שנשלטה על ידי האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה סרמסקה מיטרוביצה בשטחי יוגוסלביה. לאחר פירוק יוגוסלביה נכללה העיר בשטחי סרביה.
הקהילה היהודית
קהילה יהודית אשכנזית נוסדה במקום ככל הנראה במהלך המאה ה-19. ב-1905 נחנך מבנה בית הכנסת. ב-1921 מנתה הקהילה 143 נפשות, וב-1931 התגוררו בעיר 132 נפשות. בעיר נרשמה פעילות ציונית ובכלל זה של ארגוני נוער כגון מכבי. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר 100 יהודים, ולאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, גורשו כולם אל מחנות ההשמדה. מבנה בית הכנסת נהרס ב-1942.
לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר סְטָארָה פָּאזוֹבָה. קהילה נוסדה שם במהלך המאה ה-19. הוקם בית עלמין, וב-1903 בית כנסת לקהילה. הקהילה חרבה בשואה. ב-1942 הרסו שלטונות האוסטאשה את מבנה בית הכנסת. נכון ל-2002 עמד בית העלמין היהודי על תילו בשטחי הכפר. המקום לא היה מתוחזק. גם יהודי העיירה אִינְגִ'ייָה השתייכו לקהילה סרמסקה מיטרוביצה. קהילה נוסדה שם בשלהי המאה ה-19. בית הכנסת הוקם ב-1903. הקהילה חרבה בשואה. בית הכנסת חולל ונהרס ב-1943 על ידי שלטונות האוסטאשה.
זרינסקי מוסטאר
זרינסקי מוסטאר (בבוסנית: Hrvatski košarkaški klub Zrinjski Mostar) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר מוסטאר, המשחקת בליגת העל הבוסנית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1992 כחלק מ"מועדון הספורט הקרואטי זרינסקי מוסטאר", המזוהה עם החלק המערבי של העיר המאוכלס בקרואטים. הקבוצה משתתפת בליגה הבוסנית מאז שהוקמה בשנת 1997, למעט שתי עונות: עונת הבכורה ועונת 2003/04.
במשך עונת 2003/04, שיחקה הקבוצה בליגה השנייה, ובעונה שלאחר מכן העפילה בחזרה אל הליגה הבכירה. מאז חזרתה, הקבוצה משתייכת לחלק העליון של הטבלה, כמו כן, הגיעה פעמיים לחצי הגמר הפלייאוף ושלוש פעמים לחצי גמר גביע המדינה.
בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.
נדב סופרמן
נדב סופרמן (25 באוקטובר 1911 - 8 בדצמבר 1972) היה רופא נשים, מנהל מחלקה בבית החולים לנשים וליולדות הקריה בתל אביב ומנהל בית החולים.
ביוגרפיה
סופרמן נולד בגליציה. עלה ארצה בגיל שנה עם הוריו, המחנך רפאל סופרמן ואשתו מטילדה. למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב.
נסע ללמוד רפואה בצרפת (מונפלייה והסורבון בפריז). התמחה במיילדות וגינקולוגיה בפריז.
בשובו ארצה עבד במחיצתו של פרופ' יוסף (גוסטב) אשרמן, אותו ירש כמנהל בית החולים הקריה במקביל להיותו מנהל מחלקת נשים ויולדות ב' (בשנת 1958).
סופרמן נפטר מהתקף לב בעת אחד הכינוסים למיילדות וגינקולוגיה שנהג לארגן.
לאון שוורצמן
לאון שוורצמן (בפולנית: Leon Schwartzmann; 1887, ורשה – 1942, אושוויץ) שחמטאי יהודי-פולני-צרפתי.
בשנת 1911 חלק שוורצמן את המקום החמישי-שישי בתחרות סנקט פטרבורג (ניצחו: איליה רבינוביץ ופלאץ). בשנת 1913 סיים שוורצמן במקום השני אחרי פלאץ.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חי שוורצמן בפולין. בשנת 1919 סיים במקום השישי בתחרות ורשה (ניצח: בלזיצמן). בשנת 1924 חלק שוורצמן מקום שלישי-רביעי עם דויד פרזפיורקה, אחרי אלכסנדר פלמברג ומשה לובצקי.
באמצע שנות העשרים עבר שוורצמן לצרפת. בשנת 1926 ניצח שוורצמן באליפות השנייה של פריז. בשנת 1927 חלק שוורצמן מקום שני-שלישי עם הנרי גרוב אחרי וילהלם אורבך בתחרות בהייר. בשנת 1927 חלק מקום עשירי-שנים עשר בתחרות פריז (ניצח: אברהם באראץ). בשנת 1928 חלק מקום שני-שלישי עם יוסף צוקרמן אחרי אברהם באראץ, באליפות הרביעית של פריז. בשנת 1929 חלק מקום שמיני-תשיעי בתחרות פריז (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר). בשנת 1936 שיחק באליפות השתים עשרה של פריז (ניצח: ניקולס רוסולימו).
במהלך מלחמת העולם השנייה נעצר ושולח לאושוויץ, שם נרצח ב-3 בספטמבר 1942.
הר קולמן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרוונות
פרוונות היא העיסוק בעיבוד, עיצוב וטיפול בבגדי פרווה. העוסק בפרוונות נקרא "פרוון" (בלשון נקבה: פרוונית).
הפרוונות היא מקצוע עתיק למדי. כבר בימי קדם ידוע על שימוש בפרווה כלבוש וכסמל מעמד ובכל מקרה, "מלבושו" של האדם הקדמון היה עשוי פרווה. בעבר היו יהודים רבים בין העוסקים בפרוונות באירופה, אך היו מקומות בהם היו מוגבלים מלעסוק דווקא בפרוונות. בין העוסקים בפרוונות בעבר, זרח ברנט (מראשי היישוב הראשון) וסטפן בראון, פרוון תל אביבי מפורסם, אשר על שמו (ובמקום בית המלאכה שלו) נמצאת מסעדה הנושאת את אותו שם.
הערות שוליים
Fur clothing
סאפפו
סַאפְּפוֹ (ביוונית: Σαπφώ, בניב האַיְאוֹלִי שדובר באזורה, נהגה: "פסַאפְּפו", Ψάπφω) הייתה משוררת לירית בת המאה השביעית לפני הספירה, תקופת יוון הארכאית, שחייתה באי לסבוס אשר ביוון, ככל הנראה בפוליס מִיטִילֶנֶה, שהיווה את המרכז התרבותי של המאה השביעית לפנה"ס. השפעתה הייתה רבה. סאפפו נודעה בכל רחבי העולם היווני הודות לשירתה והייתה כה מפורסמת שבסירקוסאי הוקם פסל בדמותה כדי לכבדה בהגיעה לעיר. רק חלקים מעטים מתוך מכלול שירתה של סאפפו שרדו עד ימינו.
אין בנמצא מקורות היסטוריים אמינים על חייה של סאפפו, למעט שירתה. ייתכן שבשירתה יש קווי דמיון בין קורותיה של המשוררת לבין דמותה בשיר, אך חוקרים דחו פרשנות כאילו יש בהם אלמנטים ביוגרפיים. אמיתות הפרטים הביוגרפיים המקובלים על אודותיה, המובאים בהמשך, מוטלת בספק.
חייה
מאמינים כי הוריה של סאפפו היו סְקַמָנְדֶר וקְלֵאיס. היא נולדה בסביבות שנת 630 לפנה"ס, באי לסבוס שביוון, ככל הנראה בפוליס מִיטִילֶנֶה. על פי קומדיה יוונית ידועה, היא נישאה לסוחר עשיר מהאי אנדרוס, ולפי פירושים מסוימים של אחד משיריה, ילדה בת שנקראה אף היא קלאיס, על שם סבתה. משפחתה של סאפפו הייתה חלק מהאריסטוקרטיה של האי, ועל כך מעיד התחכום הלשוני בשיריה. בסברה כי סאפפו גורשה עם מספר אריסטוקרטים אחרים לסיציליה יש כנראה אמת, אך היא בילתה את מרבית חייה במיטיליני.
באותה תקופה נהגו נשים ממעמד גבוה להתאסף ולבלות את הימים בכתיבת שירה. סאפפו שהייתה המובילה בחברתה קיבצה סביבה חבורת מעריצים ופתחה לימים אסכולה יוונית לנשים. נושאי מרבית השירים היו תלמידותיה של סאפפו. המפורסמות בהן היו דמויות כמו ארינה מטלוס ודמופילה מפמפיליה. סאפפו פיתחה צורת שירה המיוחדת לה, שיטה שנודעה לימים כמטר הסאפפי או הדגם המיקסו-לידי.
2 מקורות ביוגרפיים מאוחרים יש בידינו כיום, האחד מקורו בפפירוס מצרי מסוף המאה השנייה או תחילת המאה השלישית לספירה, והשני הוא בחיבור משלהי המאה העשירית לספירה, "סוּדָה", הכולל אוסף רב של ביוגרפיות.
שירתה
נאמר על סאפפו כי התעלתה על כל המשוררים היוונים מלבד לארכילוכוס ואלכאויס. אוצר המילים הרחב שלה, משפטיה הקצרים, הישרים והפסטורליים, יחד עם שיפוטה האובייקטיבי את רגשותיה ורצונותיה, זיכו אותה במקום נכבד בשירה היוונית והאוניברסלית כאחד.
אפלטון כינה את סאפפו "המוזה העשירית" וכתיבתה אתגרה אפילו את זו של הומרוס, היא נודעה כ"המשוררת" והוא כ"המשורר", אחרים קראו לה "הפרח", "היפה" או "הנס". ברם, תיאורים אלו אינם תואמים את אישיותה האפלה והמסוגרת.
חלק נכבד משירי האהבה שכתבה מוקדשים לנשים, ולכן נחשבה לעיתים ללסבית ויצירתה הוחרמה בימי הביניים על ידי הכנסייה. חלק אחר של שיריה פנה אף לאחיה כארקסוס. המושג "לסבית" מקושר אף הוא לסאפפו שגרה באי לסבוס שביוון. המילה "סאפפית" היא לעיתים בשימוש כמילה נרדפת ל"לסבית", אך גם נמצאת בשימוש כהתייחסות לנשים ביסקסואליות, מכיוון שסאפפו כתבה שירה ארוטית על נשים וגם על גברים, ואין ראיות היסטוריות לגבי העדפותיה למגדר אחד בלבד.
הכנסייה הקתולית דחתה את עבודותיה של סאפפו בגלל התוכן ההומוסקסואלי של שיריה והארוטיקה שבהם. כתוצאה מכך הוזנחו כתביה ולא הועתקו. מתוך שיריה הרבים שרד במלואו רק שיר אחד שלם בן 28 שורות, הקטע השני באורכו ששרד הוא בן 16 שורות, ומכל שאר עבודותיה נותרו חלקים, רובם באים מציטוטים של שיריה או פיסות פפירוס שיריה חולקו לתשעה ספרים, אך לא ידוע היום לפי איזה סדר או שיטה.
למרות שכיום מזוהה סאפפו עם שיריה הרבים, בימי הביניים היא נודעה בכך שזרקה עצמה מצוק בגלל אהבה נכזבת לספן בשם פאון. שורשי האגדה הם עוד בימי רומא העתיקים, ולכן אין לראות את האגדה כמזימה של הכנסייה להטעיית הקוראים.
הצגת דמויות היסטוריות מפורסמות פעם כהטרוסקסואליות ופעם אחרת כהומוסקסואליות היא תופעה שכיחה, הקשורה בין היתר לתופעת ההעלמה הביסקסואלית. יש הטוענים כי מקורה בתרבות היוונית, שלא ייחסה קיטוב מיני כלשהו לבני האדם, וראתה את הפדרסטיה כחלק בלתי נפרד מהתרבות.
אלביט הדמיה
אלביט הדמיה (במקור אלביט הדמיה רפואית) היא חברת החזקות ציבורית שנשלטה עד לשנת 2014 על ידי מוטי זיסר, וכיום על ידי קרן יורק. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב, סימול (אלבהד) ובנאסד"ק סימול (EMITF).
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1996 כחברת בת של אלביט, ועסקה בפעילות הדמיה רפואית. החברה נרכשה ב-1999 על ידי חברת 'אירופה ישראל' שבשליטת מוטי זיסר, ושינתה את פעילותה העיקרית. תחומי הפעילות של החברה עוסקים בהקמה ותפעול של מרכזים מסחריים ונעזרת בחברת פלאזה סנטרס לבנייה, תפעול, ניהול ומכירה של מרכזי קניות ובידור במרכז ומזרח אירופה וגם בהודו. החברה משקיעה גם במלונאות, בהדמיה רפואית, באופנה ובהשקעות הון-סיכון.
לאלביט הדמיה יש רקורד מגוון של השקעות הון סיכון בתחום ההייטק, בתחום התקשורת על ידי EasyRun ו-Olive, ובתחום הביוטכנולוגיה על ידי חברת הבת 'אלביט מדיקל טכנולוג'יס' (83%) המחזיקה בשתי חברות טכנולוגיה:
החברה הצליחה מאוד עד שנת 2007, והגיעה לשווי שוק של 5.5 מיליארד שקלים. אולם בעקבות המשבר בכלכלה העולמית החברה נקלעה לקשיים ובפברואר 2013 נסחרה בפחות מ-140 מיליון ש"ח. בדצמבר 2013 גובש הסדר חוב שהעביר את הבעלות על החברה לבעלי איגרות החוב שלה, בתמורה למחיקת חוב בגובה 1.8 מיליארד ש"ח. כיום נסחרת החברה לפי שווי שוק של כ-400 מיליון ש"ח.
הארכיון הלאומי של הולנד
הארכיון הלאומי של הולנד (בהולנדית: Nationaal Archief) הוא הארכיון הלאומי שמכיל מסמכים ואוספים של ממשלת הולנד, כמו כן גם חומרים ממוסדים פרטיים הנקשרים להיסטוריה של הולנד.
מבנה ותכולה
הארכיון מנהל ומציג כמעט אלף שנות היסטוריה הולנדית: 142 קילומטרים של ארכיונים, 15 מיליון תמונות, 300,000 מפות וציורים ו-1.2 טרה-בייט של קבצים דיגיטליים. המרכז הציבורי מציע לא רק מקום לתערוכות, אלא יש בו גם חדר לימוד וחלל סדנאות.
הארכיון הלאומי מנהל את הארכיונים מהשלטון המרכזי (למשל מדיניות כלליות ומשרדים), מחוז הולנד והמוסדות המינהליים האזוריים/פרובינציאליים בדרום הולנד, מוסדות פרטיים ואנשים פרטיים בעלי אינטרס חברתי. בארכיון הלאומי תמצאו את כל קבלת ההחלטות וההתכתבויות המוקלטות של ממשלת הולנד. זה כולל את התוכניות והפעילויות שעיצבו את הולנד למה שהיא היום. נמצאים בו מסמכים על לוחמה, התפתחויות כלכליות, שירותי בריאות, חינוך, מסעות גילוי ושלטון בשטחים מעבר לים. אוסף הארכיון הלאומי גדל בהתמדה. ארכיונים חדשים מגיעים כמעט מדי יום הן מגופים ממשלתיים והן מאנשים פרטיים.
המקום הוקם בשנת 1802. בשנת 1979 עבר למיקומו הנוכחי בהאג. לאנטילים ההולנדיים ישנם ארכיונים לאומיים נפרדים.
בשנת 2011 חשף הארכיון תיקים של משתפי פעולה הולנדים עם הנאצים.
בשנת 2012 הוקם במקום מרכז לגנאלוגיה הולנדית.
ספורט אתגרי
ספורט אתגרי (הידוע גם כ-"ספורט אקסטרים") הוא כינוי לענפי ספורט חדשים הנחשבים למסוכנים במיוחד וכוללים פעילות ואדרנלין. ספורט אתגרי יכלול בדרך כלל אחד או יותר מהמרכיבים הבאים: מהירות, גובה וסכנה. רמת הסיכון מגוונת והיא משתנה בין הענפים השונים.
הספורט האתגרי תפס תאוצה בין היתר בזכות משחקי האקסטרים – אירוע מתוקשר המרכז אליו את המקצוענים בכל תחומי הספורט האתגרי. חברות מסחריות הבינו את הפוטנציאל הטמון במשחקי האקסטרים וכיום הם מוצפים במפרסמים המאפשרים הפקה של אירועים נוצצים המושכים קהל רב.
ענפי הספורט האתגרי חודרים אט-אט לזרם המרכזי, בנושא זה ניתן לציין את אולימפיאדת החורף לשנת 2002 בה הופיעו מספר ענפי ספורט אתגרי, ובהם סנובורד. באולימפיאדת טוקיו (2020) נוספו ענפי ספורט אתגרי כגון: גלישת גלים, סקייטבורדינג וטיפוס ספורטיבי.
בגלל האופי של הספורט האתגרי הוא מושך בעיקר צעירים, ומתפתחת סביבו תרבות שלמה הכוללת ביגוד, מוזיקה ועוד. קיימים גם מקרים של משוגעים לדבר, שמוגדרים כ"מכורים לאדרנלין".
נג'יב מיקאתי
ביוגרפיה
מיקאתי נולד בעיר טריפולי למשפחה מוסלמית סונית. בשנת 1980 סיים את לימודיו לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטה האמריקנית בביירות מאוחר יותר למד גם באוניברסיטת INSEAD בצרפת ובאוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
מיקאתי נשוי ואב לשלושה.
קריירה פוליטית
ב-4 בדצמבר 1998 נתמנה לשר העבודות הציבוריות בממשלת לבנון, ובשנת 2000 נבחר לפרלמנט הלבנוני כמייצג מחוז הבחירה טריפולי, במקומו של עמר כראמי. כחבר פרלמנט, פיתח לעצמו מיקאתי תדמית של פרו-סורי בזכות קשריו הטובים עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד.
ב-2004 ייסד את מפלגת תנועת התהילה (حركة مجد) שהוא עומד כיום בראשה. מרגע שנבחר לפרלמנט הלבנוני מטעם מחוז טריפולי היה מיקאתי מועמד לרשת את תפקיד ראש הממשלה במקום רפיק אל-חרירי ועמר כראמי. בשנת 2005, בעת כהונתו של כראמי, נרצח רפיק אל-חרירי. חברי אופוזיציה האשימו את סוריה במעשה, ודרשו כי תסיג את כוחותיה ואת אנשי המודיעין שלה מתחומי לבנון - דרישה שנתקלה בהתנגדותו של כראמי הפרו-סורי. כמה ממנהיגי האופוזיצה אף האשימו את ממשלת כראמי במעורבות ברצח. למרות האיסור על הפגנות ציבוריות גברה המחאה הציבורית ברחובות לבנון, והאופוזיציה הודיעה על כוונתה להגיש הצעת אי-אמון בממשלתו של כראמי, דבר שאילץ אותו להגיש את התפטרותו ב-28 בפברואר 2005, ולהמשיך לכהן כראש ממשלת מעבר.
עשרה ימים לאחר התפטרותו, ובעקבות הפגנות תמיכה בסוריה שנערכו בביירות, החזיר אותו הנשיא אמיל לחוד לתפקידו והטיל עליו להקים ממשלה חדשה. כראמי ניצל את ההזדמנות כדי לקרוא לכל המפלגות להצטרף לממשלת אחדות לאומית, אך מאמציו עלו בתוהו וב-13 באפריל נאלץ להגיש את התפטרותו פעם נוספת.
מאז ההתפטרות קיים נשיא לבנון התייעצויות בארמון הנשיאות עם חברי הפרלמנט, כדי שאלה ימליצו על מועמד חדש לתפקיד. כל זאת, בשעה שבלבנון הלך וגבר החשש מפני תוהו ובוהו פוליטי עד הבחירות הכלליות שאמורות היו להיערך במדינה חודשיים לאחר מכן, וכלל לא היה ידוע אם ייערכו במועדן.
במשא ומתן על הקמת ממשלה חדשה הסתמן קונצנזוס כי מיקאתי הוא המתאים ביותר לתפקיד. למרות היותו פרו-סורי ועל אף קשריו הקרובים עם נשיא סוריה אל-אסד, הבטחתו להדיח את ראשי מנגנוני המודיעין בלבנון, אשר לדעת לבנונים רבים היו מעורבים בהתנקשות בראש הממשלה לשעבר חרירי, והתחייבותו הפומבית לקיים את הבחירות במועדן ולא להתמודד בהן, העניקו לו את תמיכת האופוזיציה האנטי-סורית מול המועמד השני, שר ההגנה הלבנוני הפרו-סורי הקיצוני עבד א-רחים מֻראד, ואת הניצחון (בתמיכתם של 58 צירים). המינוי החדש התבצע יומיים בלבד לאחר התפטרותו של כראמי.
על מיקאתי היה להיערך לבחירות באופן מיידי בהתאם לחוקת לבנון. פוליטיקאים אנטי-סורים האשימו את נשיא לבנון לחוד ואת ראש הממשלה הקודם כראמי בגנבת השלטון על ידי יצירת ממשלה קבועה כדי למנוע בחירות, בהן היו בטוחות המפלגות האנטי-סוריות כי ניצחונן מובטח. כפי שהבטיח, העביר מיקאתי במהרה חוק בחירות בפרלמנט. הבחירות שהתקיימו היו הראשונות בהן הושג רוב מוחלט (72 מושבים מתוך 128), שניתן לברית שהנהיג סעד חרירי, בנו של רפיק אל-חרירי; ב-36 מתוך מושבים אלה זכתה מפלגתו של חרירי זרם העתיד.
ב-25 בינואר 2011, בהיותו מועמד האופוזיציה לרשת את תפקיד ראש הממשלה לאחר נפילתה של ממשלת סעד חרירי, השיג מיקאתי את הרוב הדרוש בפרלמנט והוטל עליו להרכיב את הממשלה החדשה. הממשלה הוצגה לאחר עיכובים רבים, ביוני 2011. ב-22 במרץ 2013 התפטר מתפקידו, אולם רק ב-15 בפברואר 2014 הושגה הסכמה על הקמת ממשלה חדשה והתפטרות מיקאתי נכנסה לתוקף.
ב־26 ביולי 2021 הוטלה עליו מלאכת הרכבת הממשלה, בפעם השלישית בהיסטוריה של לבנון. ב-10 בספטמבר 2021 הצליח מיקאתי בהרכבת הממשלה ונכנס לתפקידו.
מורן לביא
מורן לביא (נולדה ב-3 בפברואר 1983) היא כדורגלנית עבר ישראלית ששיחקה כקשרית מרכזית בקבוצת אס"א תל אביב והייתה קפטנית נבחרת ישראל.
ביוגרפיה
מורן לביא נולדה בכפר סבא וגדלה ברעננה. עד גיל 15 שיחקה טניס מקצועי ברמת השרון. לביא דורגה בעשירייה הראשונה בטניס נשים. לאחר שהגיעה להשיגים בולטים בטניס החליטה לפרוש לטובת הכדורגל, מכיוון שחיפשה לעסוק בספורט קבוצתי. כאשר החלה ללמוד בחטיבת "יהונתן", פגשה במאמן אשר מסינג, שחקן עבר בקבוצת הכח עמידר רמת גן, לאחר שראה את יכולות המשחק שלה הפנה אותה למאמן אלון שרייר ומאז היא משחקת כדורגל.
קריירה
לביא זכתה באליפות בתי הספר בקטרגל עם בית ספרה, תיכון "מור מטרו ווסט" רעננה. באותו העת היא שיחקה בקבוצת הפועל רעננה. ב-1998, שנה אחרי שהצטרפה לליגת הנערות בכדורגל, נפתחה ליגת הנשים הראשונה בישראל, מאז שיחקה בקבוצת אס"א תל אביב. למשך תקופה מסוימת הייתה שיאנית ההופעות בנבחרת ישראל והשחקנית הוותיקה ביותר בליגת הנשים בישראל.
בשנת 2002 נסעה לביא ללימודים ב- TCU Texas Christian University בטקסס שם למדה עד לשנת 2006. במסגרת לימודיה שיחקה במשך ארבע שנים בקבוצה המצטיינת של המכללה וסיימה את התואר שלה ביחסים בינלאומיים ואנתרופולוגיה בהצטיינות.
לביא שיחקה ארבע עונות ברציפות במוקדמות ליגת האלופות לנשים. בעונת 2012 זכתה קבוצתה במקום הראשון במשחקי המוקדמות, שם הבקיעה לביא גול נגד קבוצה מפורטוגל. הנבחרת עלתה לאליפות והגיעה לאחת מ-32 הקבוצות הטובות באירופה, שם הפסידה לאלופת איטליה בשני המשחקים. זהו השלב הגבוה ביותר בליגה העולמית, אליו הגיעה קבוצת כדורגל לנשים ישראלית.
שיחקה עד עונת עונת 2016/2017.
עבדה גם כרכזת פרויקטים באתנה באיגוד הטניס וכמאמנת כדורגל באתנה ג'וניור.
רותם המדבר
רֹתֶם הַמִּדְבָּר (שם מדעי: Retama raetam) הוא שיח ממערכת בעלי הפרחים, ממשפחת הקטניות. בישראל, השיח שכיח למדי בשטחי החולות שבצפון הנגב, באפיקים יבשים של נחלים בכל השטח המדברי בבקעת הירדן, ובחולות מישור החוף.
רותם המדבר הוא צמח רב שנתי (הגדל בכל השנה).
תיאור
בעת פריחת רותם המדבר בחודשי החורף הוא מתכסה בתפרחת מרהיבה של פרחים פרפרניים קטנים, לבנים עם כתם סגול קטן. פרחי הרותם עשירים בצוף. ההאבקה נעשית על ידי חרקים. ללא הפריחה, מראהו אינו מרשים, כמו רוב סוגי הצמחים האופייניים לאזור הנגב. ברוב עונות השנה אין רואים עליו עלים כלל. רק בתקופה קצרה בעת הלבלוב, מצמיח הרותם עלעלים קטנטנים, המתייבשים עם עונת היובש. הפירות מכילים זרע אחד או שניים בצבע צהוב, אשר שומרים על חיוניותם תקופה ארוכה. ענפי הרותם ולא עליו הם אלה המבצעים את תהליך הפוטוסינתזה - תכונה הנקראת רותמיות.
שורשי הרותם העמוקים הם אחת מדרכי ההסתגלות של הצמח לחולות הנודדים ולמדבר. לרותם שתי מערכות של שורשים; שורשים המגיעים לעומק 20 מטרים ויותר המשמשים בימי הקיץ, ושורשי רוחב לקליטת מים בחורף.
רותם המדבר הוא צמח מוגן על פי החוק בישראל.
שימושי הרותם
לרותם מיוחסות תכונות רפואיות רבות, אך חשוב לזכור שמדובר בצמח שבשימוש לא נכון, זרעיו רעילים למאכל אדם. הבדואים משתמשים ברותם כתרופה נגד כאבים שונים, נגד פצעים וכתרופה למחלות ילדים אולם יש לציין שהזרע רעיל למאכל.
תושבי המדבר מכינים גחלים משורשי הרותם.
במקורות
צמח הרותם מופיע במקרא:
השימוש הרפואי ברותם במסורת יהודי תימן
לרותם שימושים רפואיים שונים בקרב כמה חברות מסורתיות ובקרב כמה מקהילות ישראל שבהן היה מוכר. מיהודי תימן מוכר השימוש ברותם המדבר כמזור למחלת הצהבת. מסורת הריפוי הייתה נתונה בידי משפחת מוסא בן חיים בדיחי. עם עלייתם לארץ ישראל, המשיכו בני המשפחה במסורת קטיפת הגבעולים וייבושם בחולות נתניה וגבעת אולגה, ואף סיפקו את הצמח לנזקקים לו בצירוף דף הוראות. דיווחים שהתקבלו מעדים עולי תימן מצביעים על יעילותו הרבה בהורדת רמת הבילירובין בקרב אנשים חולי צהבת. עם זאת, הצמח עלול להיות רעיל ואף לגרום למוות, שכן שימוש במינון גבוה מדי של התרופה הנעשית ממנו עשויה להביא לכשל נשימתי: דווח על כשל נשימתי ביילוד שהושקה בתמצית ענפי רותם המדבר, המכילים את האלקלואידים הרעילים Retamine ו-Sparteine.
Circa
Circa, או בקיצור .Ca או .Cca או .C, היא מילה בלטינית שמשמעותה בקירוב. השימוש העיקרי במילה זו הוא במתן תאריכים. שימוש ב-Circa נפוץ בגנאלוגיה וכתיבה היסטורית כאשר התאריכים המדויקים אינם ידועים.
כאשר משתמשים בטווח תאריכים, המונח Circa יבוא לפני כל תאריך מקורב ותאריך הבא אחריו ללא Circa יחשב תאריך ידוע.
דוגמאות:
יום לא מדויק בשנה:
הדיסק המפוזר
הדיסק המפוזר הוא אזור מרוחק של מערכת השמש, המאוכלס בצפיפות רבה על ידי גרמי שמים קרחיים, המכונים "גופים בדיסק המפוזר" (SDOs - Scattered Disc Objects). הדיסק המפוזר הוא תת-קבוצה של הגופים הטרנס-נפטוניים.
החלק הפנימי של הדיסק המפוזר חופף לחגורת קויפר, אך חלקיו החיצוניים נמשכים הרחק מהשמש, בשטחי עננת אורט. העצמים בדיסק המפוזר נמצאים מעל ומתחת למישור המילקה של מערכת השמש.
מבנה
חרף החקר המואץ של העצמים הטרנס-נפטוניים, אזור הדיסק המפוזר עדיין אינו מובן במלואו. הדעה הרווחת בקרב החוקרים היא כי הדיסק נוצר כאשר עצמים מחגורת קויפר נתלשו על ידי כוחות המשיכה של כוכבי הלכת החיצוניים (ובמיוחד נפטון) למסלול חריג ונטוי. בעוד שחגורת קויפר עגולה ושטוחה יחסית, מוערכת ב-30 עד 44 יחידות אסטרונומיות, והעצמים שבה נעולים במסלולים אוטונומיים מעגליים, סביבת הדיסק המפוזר היא הרבה פחות יציבה ופחות מעגלית, והעצמים בה אינם נעולים למסלולים אלא הם נעים במסלולים שונים, חלקם נעים במסלולים כמעט אנכיים (כדוגמת "אריס").
סימולציות של עצמים אלה מראות כי סופם של עצמים לא יציבים כאלה הוא להיפלט החוצה מליבת מערכת השמש לעבר עננת אורט ומעבר. מדענים סבורים כי עצמים שונים שנמצאים בדיסק המפוזר ובחגורת קויפר, מקורם באזורים הרבה יותר רחוקים וכי נלכדו על ידי כוחות הכבידה ונכנסו לאזור הדיסק המפוזר ואף פנימה יותר לתוך ליבת מערכת השמש.
בעבר "סדנה" היה נחשב לעצם טרנס-נפטוני שמקורו באזור הדיסק המפוזר. אולם, החוקר שגילה אותו, מייקל בראון, הציע כי בעקבות המרחק הרב שלו (האפהליון שלו מוערך ב-942 יחידות אסטרונומיות) הוא רחוק מכדי להיות מושפע מכוחות המשיכה של כוכבי הלכת החיצוניים, ולכן יש לשייך אותו לעצם מהאזור הפנימי של עננת אורט. לפי קו מחשבה זה, חוסר אינטראקציה כבידתית עם כוכבי הלכת החיצוניים שולל מהעצם את מעמדו כעצם בדיסק המפוזר, ויוצר קצה חיצוני לדיסק המפוזר, במקום כלשהו בין "סדנה" ועצמים שנויים במחלוקת נוספים, כדוגמת "אריס". נכון ל-2017, סדנה ו 2000 CR105, נחשבים מחוץ לדיסק המפוזר וכחלק מעננת אורט. עצמים כאלה המכונים "עצמים שנותקו" - הם בעלי מסלול שלא היה יכול להיווצר על ידי השפעתו של נפטון, וייתכן שהושפעו ממסלולו של כוכב לכת התשיעי המשוער.
1995 TL8
עצם טרנס-נפטוני שהתגלה בשנת 1995 והיה הגוף הראשון שהתגלה בדיסק המפוזר.
1996 TL66
עצם טרנס-נפטוני שהתגלה בשנת 1996 וסווג תחילה כעצם מחגורת קויפר אך בהמשך שונה לעצם מאזור הדיסק המפוזר.
2002 TC302
עצם טרנס-נפטוני שהתגלה ב-19 באוקטובר 2002 על ידי "התוכנית לאיתור אסטרואידים הקרובים לכדור הארץ".
אריס
אריס הוא כוכב לכת ננסי הנמצא במרחק ממוצע של 68 יחידת אסטרונומיות מהשמש וקוטרו מוערך ב-2,400 ק"מ, כלומר הוא מעט גדול יותר מפלוטו. הוא מורכב בעיקר מסלעים ומקרח, והוא הגוף הידוע הגדול ביותר מבין הגופים בדיסק המפוזר. סביב אריס סובב ירח בשם דיסנומיה.
הגילוי של אריס, בשנת 2003, ומדידת קוטרו היו ה"זרז" להגדרת כוכבי לכת ננסיים כסוג חדש של גופים במערכת השמש, ולהוצאת פלוטו מרשימת כוכבי הלכת. מקור שמו של העצם בשמה של אלת חוסר ההרמוניה במיתולוגיה היוונית - אריס. השם משקף את המהומה בקהילה האסטרונומית שנוצרה בעקבות גילויו. ירחו של אריס מכונה דיסנומיה על שם בתה מפרת החוק של אריס.
2004 XR190
עצם טרנס-נפטוני שהתגלה בשנת 2004 וייחודו שהוא נע מעלה ומטה במישור המילקה, במקום ימינה ושמאלה כמו שאר העצמים.
225088 2007 OR10
עצם טרנס-נפטוני שהתגלה ב-17 ביולי 2007. מדובר בעצם גדול, בערך בגודל של האומיה, העונה להגדרת כוכב לכת ננסי. קוטר של 1575 ק"מ, ובעל זמן סיבוב עצמי של 45 שעות. באוקטובר 2016 הוכרז כי התגלה שיש לו ירח אחד
ויסמן
וייסמן או ויסמן (בכתב לטיני: Weißmann, Weissmann, Weismann, Weissman, Weisman) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש לבן. {{פירושונים|
ראו גם
}}
ארכיטקטורה מוכוונת-שירותים
ארכיטקטורה מוכוונת-שירותים (באנגלית: Service Oriented Architecture או SOA [מבוטא "סוֹ-אַה"]) היא סגנון ארכיטקטוני בהנדסת תוכנה להרכבת יישומים ותהליכים עסקיים באמצעות צימוד רפוי של שירותי תוכנה.
בארכיטקטורת SOA השירותים הם למעשה אבני הבניין של יישומים. אנלוגיה פשטנית המתארת את מודל הרכבת היישומים מהשירותים היא בנייה באמצעות אבני לגו. בתהליך זה מתבצע חיבור קל בין אבנים שונות המאפשר הרכבת עצמים שונים באמצעות צירופים שונים של אותן אבנים. לשירות עשויים להיות מספר רב של צרכנים. המושג צרכן אינו שווה ערך למושג לקוח שמתקיים בארכיטקטורות קודמות כגון שרת-לקוח (Client-Server), זאת משום שלקוח הוא עמדת קצה מולה יושב משתמש אנושי, בעוד צרכן עשוי להיות לקוח אך יכול להיות גם שירות אחר. ארכיטקטורה מוכוונת שירותים משמשת לאינטגרציה בין יישומים ולבניית יישומים.
הגדרת SOA
לארכיטקטורות מוכוונות שירותים יש מספר רב של הגדרות תאורטיות או מעשיות השונות זו מזו. המאפיינים הבאים משותפים למרבית ההגדרות המוכרות:
מאפיינים שכיחים נוספים הם: במרבית המימושים העכשוויים הצימוד הוא צימוד רפוי של שירותי תוכנה.
מנשר ארכיטקטורה מוכוונת שירותים
מנשר ארכיטקטורה מוכוונת שירותים או באנגלית SOA Manifesto הוא מנשר קצר המציג עקרונות וקווים מנחים ביישום ארכיטקטורות מוכוונות שירותים או באנגלית SOA. הכרזת המסמך נעשתה ב 26 באוקטובר 2009, על ידי קבוצת אנשים מובילים בעולם בתחום.
מטרת ההכרזה היא יצירת מסמך שישמש מסמך התייחסות עיקרי לקהיליית מממשי SOA בארגונים ועל ידי כך יאפשר מימושים מוצלחים יותר של ארכיטקטורה זו. המניעים העיקריים להכרזה הם: במנשר זה כמו במנשר לפיתוח תוכנה זריז, אנשים העוסקים בנושא יכולים להוסיף את חתימתם.
היסטוריה
ב-40 שנות המחשוב הראשונות, מערכות המידע היו מערכות מונוליתיות, כלומר מערכות הנבנות כל אחת בנפרד ובדרך כלל גם ללא תכנון מראש של אינטגרציה עם מערכות אחרות. החסרונות של מודל זה התבררו בעיקר בשנות ה-90 של המאה העשרים והביאו לניסיונות שונים לפרק את המערכות המונוליטיות לרכיבים. תחום נוסף של ניסיונות לשיפור ארכיטקטורת המערכות כלל ניסיונות לשילוב בין מערכות שונות. ארכיטקטורות מוכוונות שירותים (SOA) הן אחד מניסיונות אלה.
ראשיתן של ארכיטקטורות מוכוונות שירותים היא בשנת 1996. בשנה זו התייחסו אנליסטים של חברת Gartner למושג זה. ארגונים מעטים, כגון הבנק Credit Swiss החלו ביישום ארכיטקטורה זו. רק החל מתחילת שנות ה-2000 הפכה ארכיטקטורה מוכוונת שירותים למגמה מרכזית במערכות מחשוב. תרומה רבה לכך יש להיווצרות סטנדרטים של Web Services ולצורך לתת מענה לצרכים העסקיים המשתנים. היום SOA היא פרדיגמה מובילה בתחום מערכות מחשוב כשיותר ויותר ארגונים מתחילים לבצע מעבר אליה. יצרני תוכנת התשתית המובילים יבמ, מיקרוסופט, Oracle, SAP, BEA ויצרנים רבים נוספים פיתחו מוצרי תוכנה התומכים במימוש SOA.
חרף זאת תהליך שינוי הפרדיגמה השלטת במחשוב לארכיטקטורה מוכוונת שירותים הוא בתחילת דרכו, מה שמביא לכך שחלק מהניסיונות לעבור לעבודה בתפיסה זו נכשלים ומוצרי התוכנה הייעודיים לנושא טרם הבשילו באופן מלא. כיוונים חדשים יחסית במסגרת התפתחות והבשלת ארכיטקטורת מוכוונות שירותים הם SOA 2.0 ו-WOA.
הארכיטקטורה
ארכיטקטורה מוכוונת שירותים היא ארכיטקטורה מופשטת המורכבת ממספר שכבות הקשורות ביניהן.
הארכיטקטורה כוללת גם תיאור של צד הצרכן. אלמנט זה מתואר באמצעות ארכיטקטורת ריבוי-ערוצים או בלועזית Multi-Channel Architecture.
האיור להלן מדגים מימוש ארכיטקטורת SOA באופן סכמטי.
באיור ניתן לראות את הדברים העיקריים הבאים:
מושגים
מודל ההתייחסות הוא ארכיטקטורת SOA כללית הנבנית על ידי גוף המטפל בתקינה למשל OASIS או יצרן תוכנה (לכל אחד מיצרני התוכנה הבולטים בתחום יש מודל התייחסות משלו). המודל משמש כנקודת התחלה לבניית ארכיטקטורת SOA ספציפית המותאמת לארגון באמצעות ביצוע שינויים והתאמות למודל.
מדוע ארכיטקטורה מוכוונת שירותים?
סיבה עיקרית למעבר לארכיטקטורה מוכוונת שירותים היא הצורך להתאים את המערכות הממוחשבות והתהליכים הממוחשבים לקצב ההולך וגובר של שינויים עסקיים. דרישה זו נקראת ארגון מגיב. ארכיטקטורת SOA מאפשרת את הגמישות הנדרשת להתאמתה מהירה של מערכות המחשוב לשינויים אלה.
SOA ו-Web Services
יש המזהים בין SOA ל-Web Services. זיהוי זה אינו נכון ואינו מדויק ברמה התאורטית ועשוי להיות בעייתי ברמה הפרקטית. אחת הבעיות בזיהוי כזה היא, שלהגדרה של SOA, מתווסף אוטומטית צימוד רפוי (Loose Coupling), משום שזו צורת העבודה של Web Services. בפועל ישנם ארגונים שמימשו SOA באמצעות טכנולוגיות אחרות, למשל: Credit Swiss באמצעות CORBA.
בפועל המימושים העכשוויים של SOA מבוססים בחלקם ברוב המקרים על Web Services. חברת האנליסטים Burton Group טבעה את המושג Web Services framework או בקיצור WSF, המתאר SOA הממומש באמצעות Web Services. האיור בראש פרק זה מסכם באופן גרפי את הקשר בין SOA ל-Web Services: אין זהות אבל יש חפיפה חלקית. מחד קיים SOA ללא שימוש ב Web Services או בשימוש מוגבל בהם ומאידך ניתן לממש Web Services בארכיטקטורות שאינן SOA או ללא ארכיטקטורה בכלל.
תשתיות טכנולוגיות
ניתן לבנות ארכיטקטורה מכוונת שירותים על בסיס תשתיות קיימות שאינן ייעודיות ל SOA. עם זאת תשתיות ייעודיות מאפשרות במקרים רבים מימוש קל ומוצלח יותר של הארכיטקטורה בארגון.
SOA ותהליכים עסקיים
אחת הדרכים העיקריות למימוש תועלות SOA היא שיפור התהליכים העסקיים. שיפור התהליכים העסקיים מושג בעיקר באמצעות המרכיבים הבאים:
באמצעות ארכיטקטורה מוכוונת שירותים קל יותר לבצע שינויים בתהליכים העסקיים, כך שהארגון מגיב מהר יותר לשינויים עסקיים.
מאפשר לאנשי העסקים להבין את הייצוג הממוחשב של התהליכים ואף לבצע שינויים במודל התהליכי.
מההתאמה המשופרת בין תהליכים עסקיים וייצוגם הממוחשב נגזרת האפשרות של אנשים שאינם מומחי מחשוב אך מכירים היטב את הצד העסקי של הארגון לעבור על תהליכים עסקיים באמצעים ממוחשבים ולהציע תהליכים חדשניים, העשויים להביא תועלות מהותיות לארגון.
ארכיטקטורות מוכוונות שירותים מאפשרות שיפור מחשוב תהליכים עסקיים באמצעות מספר גורמים:
הטיפול בתהליכים עסקיים נעשה באמצעות מוצרי BPM לניהול תהליכים עסקיים ומוצרי BPA למידול וניתוח תהליכים עסקיים גם בתפיסות המונוליטיות בעולם המחשוב ולא רק בסביבות מוכוונות שירותים. המגמה היא שילוב BPM בארכיטקטורה מוכוונת שירותים באופן הדוק יותר.
SOA 2.0
SOA 2.0 הוא שילוב בין שתי ארכיטקטורות המשלימות זו את זו ארכיטקטורה מכוונת שירותים (SOA) וארכיטקטורה מוכוונת אירועים (EDA).ישנם יישומים ממוחשבים שאינם מתאימים לתפיסה של SOA. כך למשל יישומים ללא צימוד (Decoupled) השכיחים במערכת זמן אמת או במערכות רובוטיקה אינם מתאימים לארכיטקטורת SOA בה נדרש צימוד רפוי או צימוד הדוק. יישומים ללא צימוד מתאימים לארכיטקטורה מוכוונת אירועים. השימוש במושג זה נפוץ בעיקר על ידי אנליסטים של חברת Gartner Group ומומחים של חברת Oracle.
ארכיטקטורה מכוונת אירועים מתארת מצבים בהם התרחש אירוע המשנה מצב. התרחשות האירוע מביאה להפעלת רכיבי תוכנה באופן בלתי תלוי זה בזה. הארכיטקטורה משלימה את SOA, בכך שאירוע יכול להפעיל שירותים. במציאות ארגונית עשויים להתבצע תהליכים בהם שירותים מפעילים זה את זה באופן סדרתי (תפיסת SOA) או אירועים מורכבים בהם מופעלים מספר שירותים במקביל (כפי שמתרחש ב-EDA).
WOA
WOA הוא שילוב של SOA ושל וב 2.0. המושג נטבע על ידי חברת האנליסטים Gartner Group. שילוב בין שתי תפיסות אלה הוא בהיבטים הבאים:
מימוש SOA מחייב טיפול גם בצד הצרכן. בצד הצרכן נעשה שימוש בטכנולוגיות תוכנה ביחידות קצה. המגמה היא לפתח יישומי אינטרנט עשירים (Rich Internet Applications). חלק מטכנולוגיות אלה הן טכנולוגיות המהוות חלק מווב 2.0. כך למשל AJAX המהווה מרכיב נפוץ במימוש יישומי וב 2.0 משמשת גם ארגונים בהקשר של מימוש ארכיטקטורה מכוונת שירותים. שימוש בשירותי רשת (Web Services) נפוץ גם ביישומי וב 2.0. טכנולוגיה חשובה המשרתת גם מימוש ארכיטקטורה מכוונת שירותים היא REST.
בניית יישום מאוסף שירותים הוא אחד המרכיבים של SOA. בעולם הווב 2.0 נבנים Mashups שהם אוסף שירותים מהם מרכיב משתמש יישום ומפרסם אותו לשימוש חוזר בווב.
ארכיטקטורה מוכוונת שירותים עשויה לכלול ערוצי הפצה שונים המפעילים כולם את אותו שירות. האינטרנט, שהוא אחד מערוצי ההפצה החשובים, הוא גם הפלטפורמה התשתיתית של וב 2.0. בחלק מהמקרים וב 2.0 עצמו מהווה ערוץ הפצה לארגון המממש ארכיטקטורה מכוונת שירותים ומתאים לפנייה לדור הצעיר של לקוחותיו.
אצטדיון אל-בירה
האצטדיון העירוני הבינלאומי אל-בירה הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בפאתי העיירה אל-בירה.
מבנה האצטדיון
באצטדיון כ-8,000 מקומות ישיבה בשני יציעים, יציע מערבי ראשי ויציע צפוני מאחורי אחד השערים. משטח הדשא הוא סינתטי, עקב מצוקת המים ברשות הפלסטינית.
היסטוריה
בניית האצטדיון החלה בשנת 2006 במימונה של פיפ"א, כחלק מתוכנית לעידוד הכדורגל הפלסטיני. ממשלות צרפת וגרמניה השתתפו במימון בניית היציעים ויו"ר פיפ"א ספ בלאטר הניח את אבן הפינה לאצטדיון. ב-11 באוקטובר 2009, מספר חודשים לפני שבנייתו הושלמה, הוציא המנהל האזרחי צו להפסקת העבודה על היציעים מטעם מועצת התכנון העליונה של יהודה ושמרון, מאחר שהבנייה במקום מתבצעת "ללא רישיון". ב-2 בנובמבר 2009, הגישו התנחלות פסגות ועמותת רגבים עתירה לבג"ץ הדורשות מהמדינה להרוס את האצטדיון. העותרים טענו נגד האצטדיון שיש סכנה שבסופו של כל משחק כדורגל האוהדים יתקיפו באבנים את היישוב. העתירה נדחתה כשהתברר שתוכנית המתאר לאזור אושרה כבר ב-1981 והאצטדיון נחנך ב-2010. המשחק הרשמי הראשון ששוחק באצטדיון היה גמר גביע פלסטין. שחקן נבחרת צרפת לשעבר ליליאן תוראם בעט את בעיטת הפתיחה במשחק.
זוגן השיח
זוגן השיח (שם מדעי: Zygophyllum dumosum) הוא צמח ממשפחת הזוגניים.
גובהו מגיע עד 80 ס"מ. גבעוליו מעוצים בחלקם התחתון. עליו בשרניים, וכל עלה מורכב מזוג עלעלים גליליים, הנישאים על פטוטרת גלילית. הפרחים יחידים, וצבעם לבן. הפריחה בחודשים מרץ - אפריל. הפרי בעל 5 מגורות בעלות צורת כנף, וכל מגורה מכילה זרעים אחדים.
הזוגן מותאם באופן מרשים לחיים במדבר הצחיח. בזכות עליו הבשרניים יכול הזוגן לזון אף ממים מליחים. בעזרת המים שהוא אוגר בעליו הוא מדלל את המלחים וכך יכול לנצל מקורות מים שייבשו צומח אחר וישברו את דפנות תאיו. תכונה מאלפת נוספת של הזוגן מאפשרת לו לשרוד בעונות יבשות במיוחד על ידי המתה של עד 90% מעצמו. כאשר מבחינים השורשים כי חסרים נוזלים הם שולחים הוראה לצמח להתחיל בתהליך "חיוץ"- בו כל גבעול מתחלק מבפנים לשלוש או יותר יחידות משנה. לאחר מכן חלק מן היחידות מתייבשות וחלק מהצמח שורד במקום שימות כולו. כך יכול הזוגן להשתמש במעט מאוד נוזלים בשנות בצורת ולחכות במצב רדום לגשם, כאשר יבוא הוא יצמיח ענפים ועלים חדשים.
את המים הוא קולט באמצעות נימי שורשים מיקרוסקופיים העוטפים כעין רשת את תחתית האבנים. מחקרים שנערכו באזור המדבר הוכיחו כי בחלק התחתון של אבן יש פי 3 יותר לחות, אף אם היא קבורה כולה מתחת לפני השטח. מערכת שורשיו של הזוגן מוכיחה את יעילותה בתנאי מדבר מבחינות נוספות. מצד אחד הוא שולח שורשים לעומק של 2–3 מטרים המתפרסים על שטח קטן ומאידך שורשים בעומק נמוך יחסית (כ-45 ס"מ) המתפרסים על פני 4 מטר רבוע ואף יותר. שתי הדרכים השונות הללו מאפשרות לו לאגור הן מי תהום והן מי שיטפונות.
זוגן השיח הוא אחד הצמחים הנפוצים ביותר בכל האזורים המדבריים ההררים בארץ ישראל, והוא מהווה בסיס לחברה שלמה של צומח הקרויה על שמו - "חברת זוגן השיח".
בוסנה סרייבו
בוסנה סרייבו (בבוסנית: Košarkaški klub Bosna) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר סרייבו, המתמודדת בליגת העל הבוסנית.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1951 ונשיאה הראשון היה ד"ר נדזאד ברקיץ'.
ההישג הגדול ביותר שלה הוא הזכייה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1979 לאחר ניצחון בגמר מול אמרסון וארזה. ובעונה שלפני כן הגיעה עד לגמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת פרטיזן בלגרד.
בעונות 2001-2010 השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית. ובעונת 2010/11 השתתפה ביורוצ'לנג' והודחה על ידי נאנסי בשלב רבע הגמר.
מאז שנת 2009 מארחת הקבוצה בהיכל סמראנש המכיל 12,000 ונקרא על שם הנשיא השביעי של הוועד האולימפי הבינלאומי חואן אנטוניו סמראנש.
סמל נפאל
סמל נפאל הנוכחי הפך לסמלה הרשמי של המדינה ב-15 בדצמבר 2006. במרכז הסמל מופיע הר האוורסט ומעליו דגלי המדינה. את ההרים והגבעות מחזיקים שנים מתושבי המדינה. הסמל עוצב על ידי נרנדרה ראג' ראג'בהאנדארי (Narendra Raj Rajbhandari).
סמל נפאל הקודם כלל במרכזו פרה לבנה, שליו (מסוג מונאל הימלאי) ירוק. בשני צידי הסמלים חילי גורקה, האחד מחזיק בידו חוקרי וקשת והשני רובה. ברקע הסמל ניתן לראות את הרי ההימליה, מעליהם שני דגלי נפאל מצולבים, שתי כפות רגלים של גוראקנאת' - האל השומר על הגורקה וכתר בית המלוכה של נפאל המסמל את בית המלוכה.
בתחתית הסמל הקודם היה קלף אדום ועליו מוטו המדינה בסנסקריט: जननी जन्मभूिमश्च स्वर्गादिप गरीयसी ("העם והמולדת יקרים יותר מהשמיים").
הירם רודס רבלס
הירם רודס רבלס, (Hiram Rhodes Revels 27 בספטמבר 1827 - 16 בינואר 1901) היה הסנטור האפרו-אמריקאי הראשון שכיהן בסנאט של ארצות הברית והאפרו-אמריקאי הראשון שכיהן בקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה
רבלס היה רפובליקני ממדינת מיסיסיפי. נולד כשחור חופשי, בפאייטוויל שבצפון קרולינה, לאב חופשי שהיה צאצא לאב מעורב ולאם לבנה ממוצא סקוטי ומכאן שהיה במוצאו אפרו-אמריקאי חלקי בלבד.
אביו היה מטיף בפטיסטי. לאחר סיום בית ספר יסודי ב-1838 עבר להתגורר אצל אחיו עבד שנים מספר כספר וב-1844, עבר צפונה כדי להשלים את לימודי הדת. הוסמך ככומר בשנת 1845 בכנסייה "האפריקנית אפיסקופלית-מתודיסטית".
בשנות ה-50 של המאה ה-19, נישא לפיבי א באס, אישה שחורה חופשית מאוהיו, נולדו להם שש בנות.
עם פרוץ מלחמת האזרחים סייע בגיוס שני גדודים של חיילים אפרו-אמריקנים במרילנד; בשנת 1862, כאשר חיילים שחורים הורשו להילחם, שימש כומר עבור גדוד חיילים שחורים. בשנת 1863 הקים בית ספר לעבדים משוחררים בסנט לואיס. משנת 1866 שימש במישרה קבועה ככומר במיסיסיפי.
בתקופת השיקום נבחר כנציג אזור אדמס לסנט של מדינת מיסיסיפי. הוא נבחר (ברוב של 81 נגד 15) לייצג את מיסיסיפי כאחד משני נציגיה של המדינה בסנט של ארצות הברית.
בחירתו לוותה בהתנגדות מצד נציגי המפלגה הדמוקרטית הדרומית. לטענתם כל האפרו-אמריקאים לא נחשבו כאזרחי ארצות הברית לפני התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. הבחירות נערכו בשנת 1868, החוקה דרשה כי סנטור חייב להיות אזרח המדינה 9 שנים לפחות לפני שנת היבחרו, לפיכך הם טענו כי רבלס הוא אזרח רק מתאריך כניסת התיקון לתוקף – כלומר שנתיים בלבד.
לטענת רבלס ותומכיו התיקון ה-14 התייחס רק לשחורים בעלי דם אפריקני, לעומת זאת, רבלס, בשל מוצאם של הוריו, הוא בעל "דם מעורב" ולכן היה אזרח ארצות הברית מיום הוולדו. הטיעון התקבל, ורבלס התמנה לסנט של ארצות הברית (ברוב של 48 כנגד 8).
וס בראון
קריירת מועדון
בראון החל לשחק כדורגל באקדמיה לכדורגל של מנצ'סטר יונייטד. אף שהשקיע מיטב זמנו ומרצו בכדורגל, לא זנח את הלימודים והיה תלמיד מחונן. ב-1996 חתם לראשונה על חוזה מקצועני ביונייטד. כבר בגיל נוער קטף תארים בשורות קבוצתו, כשזכה בגביע האנגלי ובאליפות הליגה לנוער, ובתואר אישי כשנבחר לשחקן הצעיר המצטיין של אקדמיית הנוער בעונות ו-.
ב-4 במאי 1998 ערך בראון את הופעת הבכורה שלו נגד לידס יונייטד כשנכנס כמחליף, ובעונה הבאה שותף יותר כששיחק מספר משחקים כמגן ימני וכבלם, לצד יאפ סתאם. באותה עונה, זכה ווס בראון עם מנצ'סטר בטרבל. בעונת סבל בראון מפציעה ומיעט לשחק. הוא שב לאיתנו בעונות הבאות ואף זומן לסגל נבחרת אנגליה למונדיאל 2002, אולם בסוף עונת נפצע שוב כשקרע את הרצועה הצולבת והחמיץ את רוב העונה הבאה.
למרות יכולתו הטובה והשבחים הרבים שלהם זכה ממאמנו אלכס פרגוסון ומהתקשורת, בראון לא זומן לסגל נבחרתו ליורו 2004 ולמונדיאל 2006, אך זומן שוב לסגל הנבחרת במוקדמות יורו 2008.
בראון היה שותף לזכייה בתארים לאורך העשור, אליפויות, גביעים, גביע הליגה וזכייה נוספת בליגת האלופות.
ב-7 ביולי 2011 חתם בסנדרלנד. ב-21 בספטמבר 2016 חתם בבלקברן רוברס. ב-15 באוגוסט 2017 חתם בקראלה בלאסטרס מליגת העל ההודית שם סיים את הקריירה שלו שחקן.
לבראון שני אחים: קלייב בראון וריס בראון, כדורגלן אף הוא.
ג'אז
ג'אז (באנגלית: Jazz) הוא סוגה מוזיקלית, שנוצרה בארצות הברית בראשית המאה ה-20. הג'אז היא מוזיקה אפרו-אמריקנית שמשלבת יסודות קצביים מערב אפריקניים הבנויים על פוליריתמיקה (ריבוי קצבים), עם מרכיבים מוזיקליים מהמוזיקה המערבית – הרמוניה, מבנים צורניים (כמו מבנה השיר האירופאי) ושימוש בכלי נגינה מערביים. אלתור הוא אלמנט נוסף המזוהה עם מוזיקת הג'אז אם כי כמרכיב מוזיקלי בפני עצמו – הוא קיים בכל תרבויות המוזיקה בעולם. בהקשר המלודי יש להזכיר את השימוש הנרחב בסולם הבלוז.
היסטוריה
במאה ה-17 הובאו עבדים לאמריקה מאפריקה. המפגש בין האפריקנים לאירופאים באמריקה יצר שוּק תרבותי, שהתבטא בין השאר במוזיקה.
המוזיקה של האירופאים הייתה בעיקרה בעלת מקצב בן 4 פעימות, בעלת הרמוניה, ובעלת כוונון מושווה. לעומת זאת, המוזיקה של האפריקאים הייתה לרוב בעלת מקצב בן 3 פעימות, ללא אקורדים וללא הרמוניה, ובדרך כלל מבוססת על סולם פנטטוני, כמו כן המבנה היה מבוסס על קריאה ותגובה. כאשר שמעו העבדים השחורים את המוזיקה של המהגרים הלבנים מאירופה (בין באיים הקאריביים ובין בארצות הברית), וכן הגיעו לידיהם כלי הנגינה האירופאים, הם הושפעו והחלו ליצור ז'אנר מוזיקלי משלהם, מוזיקה אפרו-אמריקאית שכלל את שירי הדת, שירי עבודה, בלוז וגוספל ולבסוף - את הג'אז שנוצר בניו אורלינס בתחילת המאה ה-20. מכיוון שכאמור לעיל היו הבדלים במקצבים בין המסורות המוזיקליות, נוצר מיזוג מקורי של הרגשת הקצב האפריקנית יחד עם המסגרת הקצבית הריבועית האירופאית והרגשת הקצב הייחודית הזו הנקראת בשפה המקצועית סווינג היא המלווה את הג'אז.
שורשי הג'אז הם הבלוז, הרגטיים, המארש, שירי העבודה של השחורים (work songs), גוספל ומוזיקה אפריקנית. מרכיבים מכל אלה חברו יחדיו ויצרו את סגנון הג'אז הראשון, דיקסילנד ג'אז. תזמורת ה"אוריג'ינל דיקסילנד ג'אז בנד" (ODJB) שחבריה היו כולם נגנים לבנים מניו אורלינס, הייתה הראשונה שהקליטה בניו יורק בשנת 1917 תקליט ג'אז. עם זאת, ידוע כי ג'אז נוגן גם לפני כן במסגרות של תזמורות כלי הנשיפה השכונתיות של ניו אורלינס. בתחילת דרכו הג'אז התפתח לאט, הקלטות רבות לא יצאו לפני שנות ה-20 והג'אז לא היה נפוץ במיוחד.
הסגנון אשר הביא את הג'אז לפופולריות המרבית תחילה בארצות הברית ולאחר מכן בכל העולם היה הסווינג החל משנות ה-30 עד אמצע שנות ה-40. הסווינג, אשר נוגן בדרך כלל על ידי תזמורות ביג בנד, היה ג'אז מסחרי שנועד לריקודים, ולכן נגישותו לקהל הייתה גדולה. התורמים החשובים ביותר לסגנון זה מהצד ה"שחור" היו - הפסנתרן ומנהיג הלהקה דיוק אלינגטון, הפסנתרן ומנהיג הלהקה קאונט בייסי, החצוצרן ומנהיג הלהקה לואי ארמסטרונג ומהצד ה"לבן" - מלך הסווינג, נגן הקלרינט היהודי בני גודמן, הטרומבוניסט גלן מילר, החצוצרן הארי ג'יימס והקלרינטן היהודי ארטי שו.
באמצע שנות הארבעים של המאה העשרים, עם תום מלחמת העולם השנייה ובשלהי הפופולריות של מוזיקת הסווינג, יצאו מספר נגנים מהזרם המרכזי והחלו לנגן בדרך שונה לגמרי. נגנים אלו ביקשו להחזיר את הג'אז למקורותיו ה"שחורים", להביאו לכיוון אמנותי וכלי התבטאות אישי ולהוציאו מזיהויו כ"מוזיקה לריקודים". הם פיתחו את הג'אז למקומות מורכבים בהרבה, פחות נגישים לקהל הרחב ושיש בהם מרכיב חזק של אמנות ושל תפיסת נגן הג'אז את עצמו כאמן יוצר. הם פעלו במועדונים קטנים, ניגנו ג'אמים בשעות הלילה המאוחרות. הרכב הנגנים השתנה - לא עוד ביג בנד, אלא להקה קטנה של ארבעה עד שישה נגנים, שלושה מהם יחידת קצב, והשאר כלי נשיפה בדרך כלל.
עוד בסוף שנות ה-30 החל הסקסופוניסט לסטר יאנג לנגן בסגנון זה. המפתח העיקרי והבולט ביותר של סגנון זה, שיקרא בי בופ, היה סקסופוניסט האלט, צ'ארלי פארקר, כשלצידו החצוצרן דיזי גילספי. הפסנתרן ת'לוניוס מונק נחשב אף הוא לאחד מחלוצי הסגנון - בעיקר מכיוון שהוא ניגן עם פארקר וגילספי, על אף שקשה למצוא קשר בסגנונותיהם. נגנים חשובים אחרים בפיתוח הסגנון היו הפסנתרן באד פאוול, המתופף קני קלארק.
מאמצע שנות החמישים החלו דמויות מפתח בסצנת הג'אז לצור עוד גוונים ואפשרויות הבעה כאשר הם לוקחים את הג'אז איש איש לכיוונו הוא. ביניהם ניתן למנות את החצוצרן מיילס דייוויס הסקסופוניסט ג'ון קולטריין, הפסנתרן מקוי טיינר, הבאסיסט והמלחין צ'ארלס מינגוס, הסקסופוניסט סאני רולינס, הפסנתרן ביל אוונס, ועוד.