cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רשת חברתית מקוונת
קהילות מקוונות נחשבות לעיתים כרשתות חברתיות מקוונות, אם כי בהקשר הרחב שלהם, שירותי רשת חברתית מקוונת ממוקדים במשתמש הבודד בעוד שירותי קהילה מקוונת ממוקדים בקבוצה. אתרי רשתות חברתיות מאפשרים לשתף רעיונות, תמונות, רשומות, פעילויות, אירועים ותחומי עניין. רשתות אלו מייצרות אפשרויות חברתיות ועסקיות כגון מציאת עבודה, יצירת קשרים רומנטיים, שימור קשרים קיימים וכמו כן, הן משמשות גם ככלי פרסומי. פלטפורמות מקוונות רבות מייצרות רשתות חברתיות אשר מסווגות את המשתמשים על פי תחומי עניין או צרכים משותפים. הרשתות החברתיות המקוונות פופולריות ביותר בעיקר בקרב צעירים וסייעו ליצירת תרבות דיגיטלית חדשה. ככל שעולה הפופולריות של הרשתות החברתיות, תועלתן למשתמשים בהן ומחירי ההימנעות מהשימוש בהן גדלות, בשל אפקט הרשת.
היסטוריה
מאמצים לתמוך ברשתות חברתיות דרך תקשורת מחשבים נעשו במסגרת שירותים מקוונים רבים, בהם קבוצת דיון, ARPANET, LISTSERV ו-BBS. הרבה מהתכונות הטיפוסיות של אתרי רשתות חברתיות היו קיימים בשירותים מקוונים כגון: AOL, Prodigy, CompuServe, The WELL. רשתות חברתיות מוקדמות ברשת ה-World Wide Web היו בצורה של קהילות מקוונות כלליות. למשל: Theglobe.com, GeoCities, Tripod.com. רבות מהקהילות הללו בראשית עידן האינטרנט עודדו יצירת שיח בחדרי צ'אט, ושיתוף מידע אישי ורעיונות דרך דפי אינטרנט אישיים, על ידי סיפוק כלים נוחים ליצירת תוכן באינטרנט. קהילות מסוימות, כגון Classmates.com, נקטו בגישה שונה - יצירת קשרים בין אנשים דרך דואר אלקטרוני. בשנות ה-90 המאוחרות, פרופיל משתמש נהיה מאפיין מרכזי של אתרי רשתות חברתיות, ואפשרו מציאת "חברים" בעלי תחומי עניין משותפים או בעלי מידע ונתונים קודמים עם רקע משותף (לדוגמה מתגוררים באותו יישוב, בוגרי אותו מוסד לימודים ועוד). שיטות חדשות פותחו בסוף שנות ה-90, ואתרים רבים התחילו לפתח תכונות מתקדמות לחיפוש וניהול חברים. הדור החדש הזה של אתרי רשתות חברתיות התחיל לפרוח עם הופעת SixDegrees.com ב-1997, ובעקבותיו Makeoutclub בשנת 2000, Hub Culture ו-Friendster ב-2002 ובמהרה הפכו לחלק מהזרם המרכזי באינטרנט. לאחר מכן הושק LinkedIn, וב-2003 הושקו מייספייס ו-Bebo. עדות לגידול המהיר בפופולריות של אתרי הרשתות החברתיות ניתן לראות בדיווח משנת 2005 כי מייספייס עקפה את גוגל במספר צפיות בדפים.
פייסבוק שהושקה ב-2004 וכחמש שנים אחר-כך, הפכה לאתר הרשת החברתית הגדול בעולם.
ב-2011 השיקה גוגל את Google+, ב-2012 היו ל- Google+ כ-250 מיליון משתמשים. באוגוסט 2018 הודיעה גוגל שתסגור את השירות ב-2019.
בשנים לאחר מכן צצו רשתות חברתיות שונות המתמקדות בשירות ייחודי כגון: אינסטגרם, NEXTDOOR.COM, Linkedhelp.com. לאחר מכן התחילה אופנה של רשתות חברתיות ששומרות על פרטיות המשתמש, כמו MeWe. בקרב חוגי הימין בארצות הברית נרשמה תנועה לרשתות חברתיות שאינן מסירות תכנים ומתירות פרסום תוכן שייחשב פוגעני בפלטפורמות אחרות, כמו Parler.
מאפיינים טיפוסיים
לפי מאמר של Boyd and Ellison מ-2007, אתרי רשתות חברתיות חולקים מגוון כלים המאפשרים למשתמש: לבנות פרופיל ציבורי או ציבורי למחצה, ליצור רשימה של משתמשים איתם יש לו קשר ולהציג את רשימת הקשרים שלהם במערכת. המבנה הבסיסי ביותר הוא פרופיל גלוי עם רשימת חברים, שגם הם משתמשים של האתר. במאמר אחר הם אימצו את התיאור של פרופילים כדפים ייחודיים בהם אדם יכול "לכתוב את עצמו". פרופיל נוצר מתשובות לשאלות כגון גיל, מיקום תחומי עניין וכולי. יש אתרים המאפשרים למשתמש להעלות תמונות, להוסיף תוכן ולעצב את הפרופיל.
אשור-ניררי החמישי
אשור-ניררי החמישי היה מלך אשור בתקופת האימפריה האשורית החדשה הוא מלך בין השנים 745-755 לפנה"ס.
רשת חברתית מקוונת
מאפיינים טיפוסיים
אתרים רבים מאפשרים למשתמשים לפרסם מאמרי "בלוג", לחפש אנשים בעלי תחומי עניין משותפים, ולראות רשימות של קשרים. פרופיל משתמש לרוב מכיל אזור המוקדש להערות מחברים ומשתמשים אחרים.
אשור-ניררי החמישי
אשור-ניררי היה בנו של המלך אדד-ניררי השלישי, הוא מלך לאחר אחיו אשור-דן השלישי. מעט מאוד ידוע על תקופת מלכותו. שלטונו הוגבל על ידי השפעתם החזקה של נכבדים חשובים ובמיוחד מפקד הצבא האשורי שמשי-אילו. שלטונה של אשור נחלש מאז מותו של אבי סבו שלמנאסר השלישי ותקופת שלטונו המשיכה מגמה זו.
רשת חברתית מקוונת
מאפיינים טיפוסיים
לשמירת הפרטיות של המשתמש, יש באתרים אפשרויות שליטה המאפשרים למשתמש לבחור מי יוכל לצפות בפרופיל, ליצור קשר, להוסיף לרשימת החברים וכולי.
אשור-ניררי החמישי
על פי הקאנון האפונימי של אשור, המלך אולץ במשך ארבע שנים להישאר בתחומה של אשור למרות שהנוהג האשורי היה שהמלך מוביל אחת לשנה מסע מלחמה. הישארותו בתחומה של המדינה מהווה אינדיקציה לחולשתו כמלך. בשנת שלטונו הרביעית או החמישית הוא יצא למסע מלחמה לנאמרי. בשנת 746 לפנה"ס פרץ כנגדו מרד, ובשנה שלאחר מכן הוא הודח על ידי תגלת-פלאסר השלישי. אין מידע לגבי מקורו של תגלת פלאסר למרות שבכתובת מתקופתו הוא הציג את עצמו כבנו של אדד-ניררי השלישי.
רשת חברתית מקוונת
מאפיינים נוספים
בחלק מהרשתות החברתיות קיימות תכונות נוספות כמו היכולת ליצור קבוצות בעלות תחום עניין משותף או קשרים, להעלות או לשדר וידאו ולנהל דיונים בפורומים. רשתות חברתיות מסוימות מצרפות שירותים מבוססי מיקום לרשת החברתית.
היבטים חברתיים ופסיכולוגיים
שירותים חברתיים מבוססי רשת מאפשרים לקשר בין אנשים החולקים תחומי עניין ופעילות ללא מגבלות של מרחק גאוגרפית, זמן או מחיר כלכלי.
ההשפעה של רשתות חברתיות מקוונות על החברה האנושית של ראשית המאה ה־21 משמעותית ביותר, ונוגעת בתחומים רבים של החברה, לרבות בהקשרים של זהות, כלכלה, זכויות אדם, הון חברתי, תרבות פנאי וחינוך. השפעה זו כוללת הזדמנויות וסכנות גם יחד. ישנן גישות שונות המתייחסות להשפעות חברתיות אלו.
גישות להשפעותיהן החברתיות של הרשתות החברתיות
קיימת גישה אופטימית ביסודה, המחשיבה את העידן הדיגיטלי המודרני בו יש לרשתות חברתיות תפקיד מרכזי כרנסנאס דיגיטלי. הרנסנאס יצר מגוון רחב של מוצרים תרבותיים חדשים שהצרכנים נחשפים ואוהבים שבעבר לא היו מתקבלים על ידי שומרי הסף המסורתיים. נראה ששינוי תרבותי שכזה לא היה מתרחש בלעדי הרשתות החברתיות המקוונות. בעוד בעבר יוצרי התרבות המסורתיים הגיעו מתעשיות תקשורת ההמונים, ונבחרו בעיקר על ידי שומרי סף בתאגידי המדיה הגדולים, רשתות חברתיות מאפשרות לקהל להיחשף למגוון גדול של מוצרי תרבות שמפיקים יוצרים מרקעים מגוונים, והקהל לעיתים מפתיע ואוהב סוגות ויצירות שבעולם המדיה המסורתי לא היו זוכים להפקה והפצה. גישה אופטימית זו מתמקדת בהשלכות חברתיות הנתפסות כחיוביות, דוגמת אתרים המנצלים את הכוח של הרשתות החברתיות למטרת השגת מימון ותרומות והיווצרותן של קהילות מקוונות שעשויות לעודד שיתופי פעולה ועזרה הדדית.
ישנן גם גישות ביקורתיות יותר המתמקדות בסכנות וחסרונות מיידיים של אתרי הרשת החברתית הם פגיעה בפרטיות, הפצת פייק ניוז, סכנת התמכרות ובריונות רשת. אותן קהילות שנוצרות ברשתות החברתיות עלולות לקדם גם השלכות שליליות יותר על החברה, דוגמת הסרה שעלולה אף להיתרגם לאלימות עממית מאורגנת, והפצה של מידע שמטרתו לערער תחת היסודות המלכדים את החברה ותחת האמון במוסדות המדינה, כאשר מידע זה מופץ לעיתים גם על ידי גורמים ממדינות יריבות.
בספרו "The Wealth of Networks" משנת 2006, כותב יוחאי בנקלר על אופי הקשרים החברתיים בעולם המקוון, ומנסה להפריך מספר טענות המתייחסות לתפקידה של הרשת בתהליכים חברתיים של האדם. בין הטענות איתן הוא מתמודד עומדת הצגתה של הרשת ככרוכה בפיצול וניכור חברתי; האדם מאבד את קשריו והופך מנוכר ומבודד. טענה נוספת מציגה את הרשת כשואבת אליה את משתמשיה, ובכך מפחיתה את הזמן שהם מבלים עם משפחותיהם - הפגיעה היא באיכות הקשר וגם בזמן. בתגובה לטענות אלו, מציג בנקלר מחקרים המראים כי קשרים מקוונים מתפתחים לצד קשרים פיזיים ולא במקומם, וכי הקשרים המקומיים של אדם עם משפחתו וחבריו כמעט ולא מושפעים מהשימוש ברשת. יתרה מכך, אם קיימת השפעה על קשרים אלה, מדובר בהשפעה חיובית. לטענתו, בני האדם, בין אם הם מחוברים לרשת ובין אם לא, מעדיפים לתקשר עם אנשים הקרובים אליהם מבחינה גאוגרפית. בנוסף, אנשים המשתמשים באינטרנט מדווחים כי הם אף הגדילו את מספר האנשים אשר נשארו איתם בקשר מבלי שהדבר יפגע בכמות הזמן שהם מבלים עם משפחתם. להפך, נראה כי קשרים משפחתיים וחברתיים מתחזקים עם השימוש ברשתות החברתיות. יתרון נוסף שמציע בנקלר הוא כי בקשר שבין הרשת והפרט, האדם יכול לעצב את קשריו המקוונים, מפני שהם דינמיים; הוא יכול לארגן אותם כך שיתאימו לו יותר - למשל, אדם יכול להשתמש ברשת כדי לרכך קשרים היררכיים נוקשים בעוד שהוא מגשר על הפער הקיים בעולם האמיתי.
בשנותיהן הראשונות התדמית של הרשתות החברתיות הייתה בסך הכל חיובית, והן נתפסו בציבור הרחב כתופעה שמועילה לחברה, אולם נקודת מפנה בתדמית זו הייתה פרשת קיימברידג' אנליטיקה בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016, ששמה במרכז השיח הציבורי את נכונותם של גורמים שונים בעלי אינטרס להשפיע על דעת קהל באמצעות רשתות חברתיות. בשנים אלו, במקביל, תופעות נוספות כמו רשתות בוטים ומערכות להפצת חדשות כזב הפכו לנפוצים יותר, והחלו להישמע עוד ועוד קולות שקראו לראשי חברות הרשתות החברתיות לקחת אחריות על ההשפעות החברתיות שלהן, ולקראת סוף העשור בחנו החברות מנגנונים שונים במטרה לנסות ולהפחית תופעות חברתיות שליליות שנגרמות כתוצאה מהפלטפורמות. בשנת 2020, לקראת התקרבותן של בחירות נוספות לנשיאות ארצות הברית, ובמיוחד על רקע הפיכתה של מגפת הקורונה לתופעה עולמית בעלת השפעות חברתיות רחבות - תופעה שדרשה שיתוף פעולה חברתי בקנה מידה רחב והעלתה את רף ההשלכות שעלולות להיות למקרים בהן יופצו באמצעות רשתות חברתיות שמועות שקריות או קריאות המוניות למרוד בהנחיות - הגבירו הרשתות החברתיות את המאמצים שלהן במניעת תופעות אלו, והידקו אותן באופן חסר תקדים סביב הבחירות עצמן, למניעת הפצה נרחבת של מידע שקרי. המתח הרב בציבור בתקופת הקורונה גרם להקצנה מהירה של מאמצים אלו, כאשר נוצר חרם מפרסמים חסר תקדים על הרשתות החברתיות, ונסגרו בתוך זמן קצר חשבונות רבים ברשתות שונות שהיו מקושרים במשך שנים להסתה ולפילוג.
הספר האביב המערבי מאת ניר שוולב (2022) בוחן את השפעת העידן הדיגיטלי ובכלל זה הרשתות החברתיות על היציבות החברתית בחברות מערבית. בשער השני לספר מתוארים תהליכים סוציולוגיים בצילן של הרשתות החברתיות. הספר מתאר באופן כמותי ואיכותי כיצד תהליך הקיטוב תפס תאוצה, במיוחד החל משנת 2008. לדוגמה, תהליך הסגרגציה של תומאס שלינג שבעולם האמיתי יכול להתארך על פני שנים מתקצר לכדי ימים ודקות ברשתות החברתיות. דוגמאות אחרות כוללות הגברת הניכור החברתי בין קבוצות בחברה בסיוע אקטיבי של הרשתות, והאצת תהליכי הקצנה כמו משחק השיום (the naming game) במצב בו הקישוריות החברתית גדלה באופן משמעותי.
חשיפה רחבה ושיתוף פעולה בקנה מידה רחב
הרשתות החברתיות משחקות תפקיד גדול בפרסום ובהגעה לקהלים רחבים שלא באמצעי התקשורת המסורתיים, ובכך להוזיל עלויות הפצת מסרים פוליטיים, דתיים ואידאולוגיים. המהפכה הירוקה והאביב הערבי התאפשרו הן בעקבות חלחול רעיונות דמוקרטיים להמונים בארצות לא דמוקרטיות והן בזכות התארגנות ההמונים ברשתות החברתיות ולא באמצעי התקשורת המסורתיים יותר, שנשלטו על ידי הממשלות במזרח התיכון. בישראל, מחאת הקוטג', המחאה החברתית, ומחאת המילקי החלו ברשתות המקוונות ורעיונותיהן הגיעו להמונים גם בזכות הרשתות החברתיות המקוונות. יאיר לפיד התפרסם כפוליטיקאי שבנה את כוחו עוד לפני היבחרו גם באמצעות שימוש בפייסבוק, וגם לאחר שנבחר פנה ישירות לציבור באמצעות פייסבוק ולא רק באמצעי התקשורת המסורתיים.
גם המדינה האסלאמית נודעה בשימוש נרחב ברשתות החברתיות לגיוס כוח אדם והפצת תעמולה, מה שהניע באופן נמרץ וכלל עולמי גם תמיכה וגם התנגדות לארגון.
עבור צרכנים, הרשת החברתית מאפשרת דרך להילחם בחברות ענק. דייב קרול הוביל מחאה חברתית כנגד יונייטד איירליינס, שסירבו לפצות אותו על רכושו שנהרס. לאחר שלא הצליח לקבל את הפיצוי בדרך הרגילה העלה סרטון ליוטיוב שזכה עד היום ביותר מ-15 מיליון צפיות. יונייטד מיהרו לפצות אותו לאחר שראתה כיצד הפרסום השלילי הביא לירידת המניה שלה בעשרה אחוזים. גם בישראל התרחשו מקרים מהסוג הזה, שבו פרסום ברשת חברתית סייע במאבק כנגד חברות גדולות.
השפעה נפשית
מגוון מחקרים סקרו השפעות נפשיות אפשריות של השימוש ברשתות החברתיות על הגולשים. נכון לסוף שנת 2021 המחקר בנושא יחסית חלוצי ומרבית הממצאים שהעלה אינם חד־משמעיים. המידע הקיים במקרים רבים מועט יחסית ובעל מגבלות, ובמקרים שונים ניתוח אותם הנתונים בדרכים שונות הביא לתוצאות שונות. בחלק מהמקרים מושפעות התוצאות מהמדידה הספציפית, הכוללת רשת חברתית מסוים, צריכת סוג מידע מסוים וגיל הנבדקים, כאשר עולה החשש שתוצאות שמתאימות לקהל מסוים ורשת חברתית מסוימת לא יהיו רלוונטיות להכללה על כלל הרשתות החברתיות, וייתכן שישנם הבדלים בין הרשתות השונות מבחינת ההשקעה הנפשית.
מספר מחקרים העלו חששות להשפעות נפשיות שליליות הנוגעות לדיכאון, חרדה, הפרעות קשב וריכוז וכדומה, אולם במטא אנליזה שפורסמה בשנת 2021 הגיעו הסוקרים למסקנה שנכון לשלב הסקירה, הראיות להשפעות שליליות אלו חלשות למדי. כך למשל, בסקירת התנהגותם של אלפי בני נוער בארצות הברית נמצא מתאם בין שימוש מרובה לרשתות החברתיות לבין הפרעות נפשיות שונות, אולם טיב המתאם אינו ברור. מחקרים אחרים מצאו קשר בין צריכת תוכן מלא שנאה ברשתות החברתיות לבריאות נפשית ירודה ולתחושת מצוקה.
מן הצד השני ישנם גם מחקרים המוצאים מתאמים להשפעות נפשיות חיוביות, כאשר נמצא שאנשים המשתמשים יותר ברשתות חברתיות מדווחים על חוויה חזקה יותר של תמיכה חברתית, אם כי הקשר הסיבתי בין הגורמים אינו ברור דיו במחקר. מחקרים אחרים הצביעו על אפשרות ששימוש תדיר ברשתות החברתיות מסייע לבריאות הנפש בקרב קבוצות ספציפיות שנבדקו, דוגמת חברי קהילת הלהט"ב או גולשים המתמודדים עם סיטואציות מורכבות בחייהם.
נושא ההתמכרות נחקר אף הוא והביא למספר ממצאים המציגים תמונה מורכבת. מספר מחקרים תמכו באפשרות לפיה בעוד שההשפעה הנפשית של הרשתות החברתיות עשויה להיות חיובית במקרים מסוימים עבור הגולשים, כאשר הגולשים מאמצים הרגלים המזוהים עם התמכרות – היותו של גולש "מושקע רגשית" ברשתות החברתיות ובעל תחושת תלות – אלו יכולים להגביר את הסיכוי לדיכאון והפרעת קשב וריכוז. לעיתים הדיכאון נגרם בקשר עקיף כאשר גולש הופך לקורבן של בריונות רשת ברשתות החברתיות.
אמינות, עיצוב דעת קהל וחופש הביטוי
אחת ההאשמות כנגד הרשתות החברתיות מתמקדת בהטיה של דעת הקהל והפצה של פייק ניוז באמצעות בוטים חברתיים. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית של שנת 2016, בהן הגיעו למרכז השיח הציבורי חשדות להטיית דעת קהל בידי גורמים זרים, נושא הפייק ניוז והסכנות הטמונות בהן הפך לנושא מוכר בציבור הרחב, ולכזה שמצופה מהרשתות החברתיות למצוא לו פתרון. בשנים שלאחר מכן בחנו חלק מהרשתות החברתיות שיתופי פעולה עם גורמי בדיקת עובדות כמו רשת בדיקת העובדות הבינלאומית, במטרה למצוא פתרונות לנושא זה, אך עצם הטיפול במידע כוזב העלה דילמה - האם להסיר מידע לא מדויק או מטעה, ובכך לפגוע במידה מסוימת בחופש הביטוי של מי שפרסם אותו. טענות סביב פגיעה בחופש הביטוי הפכה נפוצה בארצות הברית של אותם השנים, ובמיוחד בקרב הצד השמרני של המפה הפוליטית, שם גורמים שונים טענו לחוסר הוגנות מצד הרשתות החברתיות ולהטיה סלקטיבית שפועלת לרעתם בעת קביעה שפרסומים מסוימים הם מטעים, או לחלופין גזעניים או מפרים את כללי השימוש. על רקע טענות אלו, הוקמה בשנת 2018 הרשת החברתית Parler, בעלת נטייה שמרנית, במטרה לספק פלטפורמה למשתמשים שחשים שאינם יכולים להציג את עמדותיהם ברשתות אחרות.
פרטיות
בדרך כלל מרוכז המידע הרב של הגולשים במקום אחד, ונמצא בידיו של תאגיד קפיטליסטי בעל מטרת רווח. בשל כך נדרשת מודעות גבוהה של הפרט לחשיפת פרטיו האישיים והמשמעויות הנובעות מכך, כדי שיוכל להפעיל שיקול דעת אישי לגבי התכנים אותם הוא משתף.
התכנים שהמשתמשים מעלים (הקניין הרוחני) אותם מרצונם נמצאים במקרים רבים (למשל, במקרה של פייסבוק) בבעלות התאגידים עצמם, באופן שלא מאפשר, למשל, למחוק בקלות את התוכן מהרשת החברתית באופן מוחלט, לאחר שפורסם.
הסתה ולשון הרע
הפצת ברשתות חברתיות של דברי שטנה, כמו פוסטים גזעניים או אנטישמיים, עלולה להביא למעצר של המשתמש, כפי שקרה באפריל 2019 כאשר אדם שהעלה חומר גזעני ברשת MINDS נעצר על ידי ה-FBI. תופעה מקבילה היא השימוש ברשתות החברתיות להפצת תוכן תמיכה וסיוע לטרור, תופעה שהובילה לשיתוף פעולה גלובלי בין הרשתות החברתיות המובילות. כתיבת לשון הרע ברשת חברתית, ואף שיתוף של דברי לשון הרע שכתב אחר, חושפים את הכותב או המשתף לתביעת לשון הרע.
חסימה ואיסור שימוש ברשתות החברתיות
מדינות שונות מגבילות או חוסמות את השימוש של רשתות חברתיות שונות בתחומן. לעיתים מגבלות שונות מוטלות גם על ידי מעסיקים.
בשנת 2011 פורסם מחקר של HCL Technologies שהראה כי על 50% מהשכירים בממלכה המאוחדת נאסר השימוש באתרים ושירותים של רשתות חברתיות בשעות העבודה.
רשתות חברתיות מובילות
הרשתות החברתיות המובילות באינטרנט נכון לשנת 2022 הן: (מסודר לפי מספר משתמשים פעילים בחודש (MAUs)).
בישראל
הסנונית הראשונה לרשתות חברתיות בארץ היא אתר "חבר'ה", שהוקם בשנת 2002. האתר סיפק תשתית חברתית ענפה המחולקת לפי נושאים, על פי הווי החיים בישראל כגון: תיכון, צבא, אוניברסיטה וכדומה. לגולש באתר ניתנה אפשרות למצוא חברים או מכרים מתקופות שונות בחיים ולחדש עמם את הקשר.
בשנת 2021 הוקמה רשת ישראלית חדשה בשם "MyKey" על ידי העיתונאי ואיש העסקים בועז גולן. לדבריו, כדי לאפשר שיח חופשי וחופש ביטוי, ללא חסימות ומחיקות.
מאז 2008 הרשת החברתית הפופולרית ביותר בישראל, היא פייסבוק.
רובם המוחלט של הילדים בעידן המקוון במדינות מערביות (לפחות 92%), משתמשים באופן יום-יומי ברשתות חברתיות מקוונות וכמעט מחצית מתוכם מרגישים שהם מחוברים לרשתות החברתיות כל הזמן. לפי מחקר של חברת ComScore בשנת 2011, ישראל הייתה במקום הראשון בעולם מבחינת זמן שימוש ברשתות חברתיות. על פי המחקר, גולש ישראלי ממוצע מעביר 11.1 שעות בחודש באתרי רשתות חברתיות.
במהלך השנים 2017–2018 בקשות שונות מטעם ישראל הובילו למחיקת 27 אלף פוסטים מפייסבוק, טוויטר וגוגל.
טרנדים
הפופולריות של רשתות חברתיות עולה בהתמדה, וכתוצאה מכך שימושים חדשים של הטכנולוגיה מופיעים תדירות.
בחזית הטרנדים באתרי הרשתות החברתיות עומדים הרעיונות של "זמן אמת" ו"מבוסס מקום". "זמן אמת" (נקרא לעיתים גם 'שידור בלייב', מלשון Live - שידור חי) מאפשר למשתמשים לתרום תכנים, המשודרים בזמן העלאתם לרשת, בדומה לשידורי רדיו וטלוויזיה. טוויטר התחילה את טרנד שירותי זמן אמת, באמצעות שידור של משפטים קצרים. בעוד טוויטר מתמקדת במילים, Clixtr, שירות נוסף המבוסס על זמן אמת, מתמקד בשיתוף קבוצתי של תמונות, בו המשתמשים מעדכנים תמונות.
Foursquare צברה את הפופולריות שלה בשל האפשרות לעשות "צ'ק-אין" - לפרסם את המיקום בו המשתמש נמצא. Gowalla הוא שירות דומה המנצל את רכיב ה-GPS בטלפונים סלולריים ליצירת חוויית משתמש מבוססת מיקום. Clixtr, בנוסף על היותה תוכנת זמן אמת, משלבת גם את התכונה של מבוסס מיקום שכן באירועים הנוצרים על ידי המשתמש מתויג אוטומטית מיקום, ומשתמשים יכולים להציג אירועים המתרחשים בקרבת מקום דרך האפליקציה של Clixtr לאייפון.
Yelp הודיעה על כניסתה לתחום "מבוסס מיקום" דרך הוספת תכונת "צ'ק אין" לאפליקציית המובייל שלהם.
תחום נוסף שמתפתח הוא ניצול הרשתות החברתיות לצרכים עסקיים. חברות גילו כי אתרי רשתות חברתיות כפייסבוק וטוויטר הם דרך מצוינת לפתח מותגים. לפי Jody Nimetz ישנם חמישה שימושים מרכזיים לרשתות חברתיות עבור עסקים: פיתוח מודעות למותג, כלי ליצירת מוניטין, לגיוס עובדים, ללמידה על מתחרים וטכנולוגיות חדשות וככלי לגילוי הזדמנויות חדשות.
רשתות חברתיות מקוונות בחינוך
לרשתות החברתיות פוטנציאל גדול לשימוש בלמידה מקוונת ובחינוך, פורמלי ובלתי פורמלי, בזכות התפוצה הרחבה שלהם מחד והחיבור בין משתמשים הדומים במאפייניהם מאידך. מחקרים מצביעים על שימוש ברשתות החברתיות למטרות חינוך ולמידה, אך מחקרים אחרים מצביעים על פגיעה של הרשתות החברתיות בתהליך הלמידה: מחקרים, בעיקר באפריקה, מצביעים על פגיעה בחיים האקדמיים של סטודנטים, מה שנתמך על ידי הסחות הדעת וכמות הזמן המושקעת בטכנולוגיות כאלה.
יש הטוענים שהרשתות החברתיות המקוונות הן כלי הכרחי לשיטות לימוד חדשות שמאתגרות את התלמידים ללמוד בכוחות עצמם ומפתחות יצירתיות, תכונה שמערכת החינוך המסורתית לא מקנה.
הרשתות החברתיות משמשות בפועל כאמצעי קשר בין ספריות לבין משאילי ספרים, ומרחיבה את השירותים שספריות בתי ספר מספקות.
רשתות חברתיות מספקות כלים לשיתוף בין אנשי מקצוע ולקידום אישי ומקצועי. הרשתות החברתיות מאפשרות לאנשי המקצוע ליצור קשר על בסיס קרבה בתחומי העניין ולא על בסיס קרבה גאוגרפית. רשתות חברתיות מאפשרות גם שיתוף משאבים בין אנשי המקצוע ויצירת הון חברתי.
הרשתות החברתיות ויישומים שלהם כמו הודעות מיידיות, בלוגינג וציוץ מאפשרות השתתפות פעילה בהליך הלמידה של תלמידים שכרגיל לא היו משתתפים בה באמצעי הוראה מסורתיים. כשנעשה שימוש בחומרי לימוד ברשתות שמשמשות את התלמידים לפנאי ולהנאה, הלמידה עצמה הופכת לעניין מהנה ויומיומי.
המטרות של שילוב רשתות חברתיות בלמידה הן ללמד את התלמידים לבצע פעילויות מורכבות ותוך כדי ללמוד יותר על המחשב ועל הנתינה בלמידה שהוא מעניק להם.
עם זאת, רשתות חברתיות מקוונות מספקות הסחות דעת מהלמידה, וחושפות את התלמידים לתכנים ולהתנהגויות שליליות: סקר בקרב בני נוער בממלכה המאוחדת מצא ששליש מהתלמידים בגילאי 9 - 19 נחשפו לבריונות רשת. כתוצאה מכך, בתי ספר רבים חוסמים גישה לשירותי רשתות חברתיות מקוונות כמו פייסבוק או טוויטר ממחשבי בית הספר.
איגוד הדירקטוריונים הלאומי של בתי הספר בארצות הברית מדווח על כך שלפחות 60% מהתלמידים משתתפים ברשתות החברתיות בשיח על נושאי חינוך, ושלפחות 50% משתתפים בשיח לגבי הנושא המסוים של שיעורי בית. ובכל זאת ישנם ברוב בתי הספר חוקים נוקשים האוסרים שימוש ברשתות חברתיות מקוונות במהלך יום הלימודים. ישנן רשתות חברתיות מקוונות המתמקדות בקשר שבין מורים ותלמידיהם, אבל בישראל ישנן עדיין הגבלות על קשרי מורים ותלמידים ברשתות החברתיות, על אף שההגבלות נעשו נוקשות פחות עם הזמן.
שיווק ברשתות חברתיות
רשתות חברתיות הפכו לכלי שיווק פופולרי, הודות לפוטנציאל העסקי שיש למדיה החברתית, משום שמיליוני אנשים נמצאים בכל יום ברשתות חברתיות. המשווקים גילו מהר מאוד ערוץ זה והבינו את כוחו העצום. חברות רבות, ממותגים בינלאומיים ועד עסקים קטנים, עושות שימוש ברשתות החברתיות לצורכי שיווק.
תחילתה של המגמה הזו בראשית שנות האלפיים המוכרת כתקופה שיצרה מהפכה של השיווק באינטרנט בעקבות טכנולוגית וב 2.0 המאפשרת תקשורת בין הגולשים ובין המפרסם. כיום ניתן למצוא עשרות חברות שעוסקות בשיווק ברשתות חברתיות ומספקות שירותי פרסום ושיווק ברשתות חברתיות.
לחיים טיש ל"ג בעומר (אלבום)
לחיים טיש ל"ג בעומר הוא אלבום ניגונים חסידיים הכוללים את ניגוני מירון, האלבום הוא חלק מסדרת האלבומים לחיים טיש. האלבום כולל 27 רצועות מחולקות ל5 מחרוזות. האלבום הופק על ידי יוסף משה כהנא וחברת לחיים הפקות, כשעל ההפצה חברת התקליטים גרינטק. על העיבוד המוזיקלי חיים מנחם הרטמן.
באלבום משתתפים הבעלי מנגנים משה שטעקעל, יוסף משה כהנא, יעקב יהודה דסקל, מקהלת הילדים פרחי לחיים, ילד הפלא משה מייער ונגן הקלרינט חיליק פרנק.
את עטיפת האלבום עיצבו בסטודיו של מלכות וקסברגר.
השתתפו בהקלטות
חברי מקהלה: יעקב רוטבלט, סיני ברמץ, יצחק שפריי, מרדכי רוטלר, מיכאל ויינברגר, משה יוסף וולדמן, חיים מאיר רוט
חברי מקהלת פרחי לחיים: יוסי אורלענדער, נחום ישראל גרינוואלד, נפתלי וייס, מענדי וייס, אהרון מאיר עבער, דוד פויגל, משה כהאן, יעקב שפרונג, יעקב יוסף שפיצר, שרגי ליכטר, יוסי טויבענפעלד, אברהם דוד לונגער, אברהם משה הרצאג, יוסף משה געלבמאן
גרייסון אלן
גרייסון ג'יימס אלן (באנגלית: Grayson James Allen; נולד ב-8 באוקטובר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
קריירת תיכונים ומכללות
אלן נולד וגדל בעיר ג'קסונוויל שבפלורידה. בשנת 2013 הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון פרובידנס" לזכייה באליפות ליגת התיכונים של פלורידה, ושנה לאחר מכן הוזמן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. במחצית משחק הראווה זכה בתחרות ההטבעות, לאחר שביצע הטבעה מעל חברו ג'אליל אוקפור.
לאורך קריירת המכללות שלו ביצע אלן עבירות גסות רבות, אשר הקנו לו תדמית של "שחקן מלוכלך". בדצמבר 2016, לאחר עבירה בלתי ספורטיבית שביצע במשחק מול וירג'יניה טק, הושעה אלן על ידי המאמן מייק ששבסקי, ונלקח ממנו תואר הקפטן של הקבוצה.
ממפיס גריזליס
לקראת עונת הועבר אלן בטרייד לממפיס גריזליס, יחד עם ג'יי קראודר, קייל קורבר, דריוס בייזלי ובחירת דראפט עתידית, בתמורה למייק קונלי.
מילווקי באקס
באוגוסט 2021 הועבר בטרייד למילווקי באקס, תמורת סם מריל ושתי בחירות דראפט עתידיות.
קשטה
סוריה נחשבת ליצרנית המובילה של הקשטה באזור הלבנט, וממנה מייבאים אותו למדינות אחרות באזור כדוגמת ירדן ולבנון. הסיבה לכך היא שחלב לא מפוסטר הנדרש להכנת הקרם אינו חוקי במקומות רבים, כולל ישראל. בעקבות זאת, התפתחו מתכונים חלופיים להכנת הקשטה, ובהם בישול החלב עם קורנפלור, מסטיקא ומי ורדים, או שימוש בריקוטה פרסקה.
כלכלת הודו
כלכלת הודו היא השביעית בעולם בגודלה במונחי תוצר מקומי גולמי (GDP), והשלישית במונחי שווי כוח הקנייה (PPP). כלכלת הודו מסווגת כ"כלכלה תעשייתית מתחדשת", חברה בקבוצת הכלכלות המובילות G-20, וחברה ב-BRICS, עם קצב צמיחה ממוצע של 7% שנתי.
ברבעון האחרון של שנת 2014 הפכה הודו להיות הכלכלה בעלת הצמיחה הגבוהה בעולם (מעל 7.5%), בעוקפה את כלכלת סין, ועל פי אנליסטים, אם ימשיך קצב הצמיחה הגבוהה, הודו יכולה להיות הכלכלה השלישית בעולם תוך עשור.
מגזר השירותים בכלל ושירותי המחשוב (IT) בפרט חזק במיוחד בהודו, עם ייצוא בגובה 167 מיליארד דולר בשנת החישוב 2013-14. תחום ה-IT הוא בעל קצב הגדילה הגבוה ביותר בהודו והוא גם המעסיק הגדול ביותר בסקטור הפרטי. למגזר החקלאי תפקיד חשוב בכלכלה ההודית, והוא אחראי על העסקתם של כ-43.86% מכוח העבודה במדינה אך רק ל-17.1% מהתוצר.
מבחינת ייצור החשמל הודו הגיעה למקום השלישי בעולם. היא מפתחת במהירות ייצור אנרגיה ממקורות מתחדשים. במכרז הגדול בעולם להקמת מתקני PV בהספק כולל של 8000 גיגוו"ט, גאוטם אדאני זכה במכרז.
הודו מתוארת כארץ עשירה ומדורגת במקום הרביעי בעולם אך ענייה לאנשים שגרים שם.
להודו יתרות מט"ח גבוהות, שעמדו ביולי 2021 על מעל 600 מיליארד דולר, במקום הרביעי בעולם (אחרי סין, יפן ושווייץ).
שותפות הסחר העיקריות של הודו בייצוא הן ארצות הברית, סין, איחוד האמירויות הערביות, הונג קונג וסינגפור, ובייבוא הן ארצות הברית, סין, איחוד האמירויות, ערב הסעודית ועיראק.
Death, Come Near Me
השיר Death, Come Near Me הוא שיר דום מטאל-גותי אפי, של להקת המטאל Draconian. השיר נכתב במקור עבור הדמו Dark Oceans We Cry, אך עובד מחדש באופן מקצועי יותר והופיע באלבום Arcane Rain Fell. זהו שירה הארוך ביותר של Draconian ואורכו הוא כ-15 דקות ו-22 שניות.
שיר זה עמד במוקד שערורייה, כאשר אמא שלחה ללהקה מכתב ובו טענה שבנה התאבד בעקבות האזנה לשירי הלהקה ובפרט לשיר Death, Come Near Me. בתגובה הביע הסולן יאקובסון צער, אך דחה את הטענה שהילד התאבד בגלל המוזיקה.
מבחינה מוזיקלית מדובר בשיר דום מטאל במקצב איטי, שבו משולבים בשירת היפה והחייה הגרואלינג של אנדרס יאקובסון והסופרן של ליסה יוהנסון. השיר נפתח בקטע אקוסטי שקט אך קודר, ובהמשך מצטרפות הגיטרות החשמליות הכבדות. כעבור 3 דקות בערך, מדקלם הסולן "By Day I Sleep, At Night I Weep" (בעברית: "ביום אני ישן, בלילה אני מתייפח") ואז מתחילים קטעי השירה. מילות השיר עוסקות בכמיהה למוות ומתארות כיצד הדובר נכשל בחייו, ומבקש את המוות כמפלט שייתן לו אהבה ומרגוע לנפשו הדואבת. השיר מסתיים בשורה "Oh Death, Come Near Us, And Give Us Life" (בעברית: "הו, מוות, התקרב נא אלינו, והענק לנו חיים").
האצ'ק ושאיו
הַאצֶ'ק ושַאיוֹ (בהונגרית: Hacsek és Sajó) הוא סצנת קברט (למעשה סידרה של עשרות סצינות), שיצר לאסלו ודנאי (וולף) ואלה גם שמות שתי הדמויות שמשוחחות ביניהן בסצנה. מאוחר יותר נכתבו סצינות רבות של האצ'ק ושאיו מעטיהם של כמה מחברים. המבצעים הראשונים של הסצינות, במשך שלושים שנה, שהפכו לנכסי צאן ברזל של ההומור ההונגרי (וההומור היהודי-הונגרי) היו ינה הרצג (האס) ווילמוש קומלוש (קליין).
ההיסטוריה של המקור
בשנת 1928 תיאטרון "שדרת אנדראשי" לא היה מוכן לקבל את תקצירו של ודנאי. מנהלי הלהקה, שהציגו בתיאטרון גם בקברט פסלו את הרעיון. הם התנגדו לסצנת דיאלוג ללא עלילה, ורצו לגרום למחבר להרחיב את מספר הדמויות לשלוש בצירוף אישה. ודנאי לא קיבל את ההצעה וניגש למתחרים, לבולוואר טרז. מנהל התיאטרון "במת בולוואר טרז", אנדרה נאגי, חשב כך: "אפשר לנסות, אבל שם הסצנה לא תהיה "שיחה בין שני אנשים", (כפי שהיה הרעיון של ודנאי במקור).
המחבר נזכר כך:
.
בכורת הסצנה הראשונה הייתה בשנת 1929.
במשך עשרות שנים שוב ושוב
סצנת הדיאלוג של ודנאי השפיע בכוח החידוש. תוכנית תיאטראות הקברט של פשט (מחצית העיר בודפשט בצד המזרחי של הדנובה) היו בנויים בעבר מדברי מנחים, משירים מצחיקים של הופעות יחיד, מקופלה (השם מציין שיר עם קטע חזרות ועם תוכן הומוריסטי או לועג. את הסגנון יצר בלה זרקוביץ), משאנסונים, מסצינות של מערכה אחת. ההומור בסצנות האצ'ק ושאיו הייתה מבוססת על דרמטורגיה פשוטה ונבנתה על המריבות בין שתי הדמויות המנוגדות. שאיו היה דעתן, תמיד התנגד, מעט סנוב, חיפש שליטה, התרתח בקלות. האצ'ק היה בדיוק ההפך ממנו. בטיפשותו המעושה מעמידת הפנים - כמעט כגיבור עממי - הוא עורר את זעמו של בן שיחו (שאיו) בכל דיאלוג ביניהם, "עם האמת של האדם הממוצע". שתי הדמויות הללו הוצגו ועוצבו מצוין על ידי ינה הרצג ווילמוש קומלוש במהלך המופע הראשון ובמשך שלושה עשורים לאחר מכן יום-יום והם תרמו משמעותית להצלחה הבלתי צפויה.
ודנאי כתב יותר מאלף סצנות של האצ'ק ושאיו, שהושמעו עד מהרה בכל מקום, והפכו פופולריות ברמה הלאומית ואף בחוץ לארץ. עם זאת, ההצלחה הגדולה לא הביאה הכנסות משמעותיות למחבר. רק תיאטרון "במת בולוואר טרז" ו"עיתון הבוקר" שילמו לו תמלוגים. לא ניתן היה לגבות דרך בית המשפט את התמלוגים על ההצגות והפרסומים הבלתי חוקיים.
הפוליטיקה, בשך החוקים האנטי יהודיים (החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) וכתוצאה מכך לשכת השחקנים שברה גם את סדרת ההצלחות של הסצנה. "בתקופת השתיקה", דהיינו תקופת מלחמת העולם השנייה, שילב וילמוש קומלוש את הסצנה בתוכניתו, כחבר באגודת האמנים. הוא החליף את האצ'ק בבובה שישבה על ברכיו והשלים אותו כפיתום או בנגינת תקליט.
לאחר המלחמה היה צורך לחכות עד 11 בספטמבר 1953, עד ששתי דמויות בית הקפה יכלו לעלות שוב על הבמה. הפינלה של הקברט בשם "לא המראה עקומה" שהוצג בתיאטרון הבמה העליזה היה מערכון של האצ'ק ושאיו. היה חבל לחפש על התוכניה את שמו של ודנאי שהיגר לארצות הברית. זה לא היה. ..
כותבים ומבצעים נוספים
מחבר המערכון המחודש בשנת 1953 שהוזכר קודם היה לאסלו נאדאשי, שהיה ידוע בעבר גם ככותב משותף לכמה סצינות יחד עם ודנאי. לצידו כתבו גם - בין היתר - קארוי נוטי, לאסלו גרג, (גוטמן) דז'ה קיראי (קאופמן); לימים, כשהכותבים היהודים נרצחו/נפטרו גם פאל פטרדי, ברנבאש טרונקו, דז'ה קפאש, אישטוואן ורבש וסילארד פודמניצקי כתבו מערכון מסוים והשאירו את שמות הגיבורים ללא שינוי. פרידייש קארינתי כתב פרודיה על האצ'ק ושאיו בשם "כך היה כותב איישטיין". כמה סצינות קברט דיאלוגיות עוקבות אחר ה"דרמטורגיה של ואדנאי". אחת הידועות שבהן היא הסדרות של יאנוש קומלוש (קוֹהְן-בגרסה ההונגרית לכהן) "ינה ולואיזה".
בתחילה, ודנאי בעצמו, לסירוגין עם ינה הרצג, שיחק את תפקיד האצ'ק. השותף המחליף של וילמוש קומלוש (שאיו) היה לאסלו נאדאשי.
את תפקידם של וילמוש קומלוש וינה הרצג בתיאטרון "הבמה העליזה" שיחקו ארווין קיבדי (האצ'ק) ומיהאי ויולה (שאיו), לימים לאסלו הלאטקי. הרשימה - מבלי לטעון לשלמותה - של השחקנים ששיחקו באופן קבוע או פעם את הדמיות הרבות בבית הקפה היו: פרנץ קלאי, טאמאש מאיור, מיקלוש בנדק, יוז'ף שאש (פולאצ'ק), פטר ברגי, טמאש הלר, אנדראש קרן, רוברט קולטאי, אישטוואן ורבש. בשנת 1961 בערב הרצאת סופרים-מחברים באולם ברטוק שיחק ודנאי שוב את בתפקיד האצ'ק. בן זוגו (שאיו) היה לאיוש מאניאי (מנדל).
רנה באטון
רנה-עמנואל באטון נודע בשם הבמה רנה-באטון (בצרפתית: René-Emmanuel Baton; 5 בספטמבר 1879 – 23 בספטמבר 1940) היה מלחין ומנצח צרפתי. הוא נולד אומנם בנורמנדי, אך מוצא משפחתו היה בבריטאני השכנה. הוא חזר לחבל ארץ זה בגיל 19, ורבות מיצירותיו מבטאות את אהבתו לאזור. הוא עמד גם בקשרים קרובים עם מלחינים מן התחייה התרבותית של ברטון, בייחוד גי רופארץ, פול לה פלם, פול לאדמירו ולואי אובר. כמנצח נודע במאמציו להרחיב את העניין במוזיקה קלאסית.
קריירת ניצוח
בשנת 1910 נבחר לעמוד בראש הפסטיבל למוזיקה צרפתית המינכן, גרמניה. סרגיי דיאגילב ביקש ממנו לנצח על הבלט רוס בלונדון ובדרום אמריקה (1913-1912). במהלך מלחמת העולם הראשונה עמד בראש האופרה המלכותית של הולנד (1918-1916) וקיים קונצרטי קיץ בנגינת תזמורת הבית של האג בסחוונינגן (1919-1914). היו לו הקלטות ספורות, אך ב-14, 17 ו-18 באוקטובר 1924 הנציח בהקלטה הראשונה מאז ומעולם את הסימפוניה הפנטסטית של הקטור ברליוז עם תזמורת פאדלופ.
סרז' זנדברג הפקיד בידיו את ניהול קונצרט פאדלופ (הפרומס הצרפתי), שמטרתו הייתה להביא את המוזיקה לקהל הרחב, בעזרת פרשנות וניתוח לפני ביצוע היצירות. הוא ארגן אירוע זה עד 1932 והמשיך לנצח על התזמורת עד סוף חייו. הוא מת בלֶה מָא.
בכורות
רנה-באטון ניצח על ביצועי הבכורה של כמה וכמה יצירות מוזיקליות חשובות:
יצירתו
רנה-באטון חיבר יצירות לתזמורת, הרכבים קאמריים ומספר רב של יצירות לפסנתר. יצירתו "6 שירים למאריסינת" חוברה לבקשתו של מוריס דוהאמל. נושאים ברטוניים מופיעים לעיתים קרובות ביצירותיו, כגון "Au pardon de Rumengol", "En Bretagne", "Vieille chapelle en Cornouaille". כמו כן כתב מוזיקה לשירים של אוגוסט בריזו, Le Clocher ו-Louis Tiercelin. כמה מיצירותיו הושפעו מן הפופולריות של האוריינטליזם באותה תקופה.
כחבר מייסד של "איגוד המלחינים הברטוניים" ב-1912, עשה רנה-באטון שימוש בניב עממי ברוב מיצירותיו.
קרב קייב (1941)
קרב קייב היה אחד המערכות הגדולות, שהתנהלו בשלבי הפתיחה של מבצע ברברוסה. הקרב, שהחל ב-8 באוגוסט והסתיים ב-26 בספטמבר 1941, נחשב גם למערכת הכיתור הגדולה בהיסטוריה. ההיסטוריוגרפיה הסובייטית והרוסית נוהגות להתייחס אל הקרב כחלק מהמבצע ההגנתי של קייב, שנפתח ב-7 ביולי 1941, ונסתיים ב-26 בספטמבר. הקרב הסתיים בניצחון גרמני מוחץ ובכיתור והשמדה של כמעט כל כוחות החזית הדרום-מערבית הסובייטית, שהחזיקו בצפון-מזרח אוקראינה. קרוב לחצי מיליון חיילים סובייטיים נפלו בשבי הגרמנים. התבוסה הקשה שספג הצבא האדום במערכה במרחב קייב, איפשרה לכוחות הציר להשלים את כיבוש שטח אוקראינה בקלות יחסית, ולהשתלט על אזור דונבאס, שהיה בעל חשיבות חיונית למאמץ המלחמה הסובייטי.
כוחות הציר
המתקפה לכיוון קייב נוהלה על ידי קבוצת ארמיות דרום הגרמנית בפיקוד גרד פון רונדשטט, שקיבלה סיוע מיחידות שהועברו תחת פיקודה מקבוצת ארמיות מרכז.
תוכנית המערכה הגרמנית התבססה על איגוף כפול של הכוחות הסובייטיים במרחב קייב, וכיתורם בתנועת מלקחיים. הכוחות התוקפים כללו את:
שינויים בתוכנית המערכה הגרמנית
לאחר כיבוש סמולנסק באמצע יולי 1941, ביצע הפיקוד העליון של הוורמאכט הערכה מחדש של תוכנית המלחמה נגד ברית המועצות. במסגרת פקודה מס' 33 מ-19 ביולי 1941 קבע אדולף היטלר שלפני כניסת החורף יש לכבוש את אגן דונבאס (אזור עשיר בפחם בדרום-מזרח אוקראינה) ואת חצי האי קרים. בגזרה הצפונית יש לכבוש את לנינגרד. במסגרת פקודה מס' 34 שהוצאה ב-30 ביולי 1941, קיבלה קבוצת ארמיות מרכז הנחיה לעבור למגננה ולהעביר חלק מכוחותיה לסייע לקבוצת ארמיות דרום. על קבוצת ארמיות דרום הוטל להגיע לקו נהר הדנייפר ולחצות אותו.
כוחות הצבא האדום
החזית הדרום-מערבית בפיקוד מיכאיל קירפונוס החזיקה בשלבי הפתיחה של מבצע ברברוסה בצפון-מערב אוקראינה, והצליחה לבלום את התקדמות הצבא הגרמני לכיוון העיר קייב, בירת אוקראינה, במרחק קצר ממערב לעיר. החזית הייתה כפופה לפיקוד העליון של מרשל סמיון בודיוני, תחתיו פעלו גם כוחות החזית הדרומית, שהחזיקה בדרום-מערב אוקראינה. החזית הדרום-מערבית כללה 5 ארמיות (מצפון לדרום):
תוכניות סובייטיות
הסטבקה העריכה שהצבא הגרמני יעניק עדיפות להמשך המתקפה בגזרה המרכזית לכיוון מוסקבה. בהתאם לכך, קיבלו כוחות החזית הדרום-מערבית פקודה לייצב קו הגנה חדש לאורך קו הגבול הישן של ברית המועצות (הגבול לפני ספטמבר 1939), ולהתבסס על מערכת הביצורים שנבנתה להגן עליו (קו סטלין).
מצב החזית באוקראינה בתחילת אוגוסט
לקראת מחצית אוגוסט 1941 הגיעו יחידות קבוצת ארמיות דרום לנהר דנייפר כמעט לכל אורכו. באזור זפוריז'יה ודנייפרופטרובסק הצליחו כוחות גרמניים לחצות את הנהר, ולהמשיך בהתקדמותם מזרחה. התעקשותו של סטלין להמשיך להחזיק בכל מחיר בעיר קייב, בגדה המערבית של הדנייפר, ביחד עם ההתקדמות המהירה של הכוחות הגרמניים מדרום-מזרח לקייב, גרמו לכך שהערכות הכוחות הסובייטיים במרחב קייב, יצרה בליטה עמוקה בקו החזית, שהייתה חשופה לסכנת כיתור משני אגפיה.
ב-18 באוגוסט הציע ראש המטה של הצבא הגרמני, פרנץ הלדר, לאדולף היטלר להמשיך במתקפה לכיוון מוסקבה, אך היטלר סירב לקבל את הצעתו, וב-20 באוגוסט הוא הורה לחלק מכוחות קבוצת ארמיות מרכז לפנות דרומה, כדי לעזור בכיתור כוחות הצבא האדום במרחב קייב. מפקד קבוצת הפאנצר ה-2, היינץ גודריאן, ערך פגישה אישית עם היטלר, במטרה לשנות את החלטתו, אך ללא הצלחה.
כאמור, יוסיף סטלין והפיקוד העליון של הצבא האדום העריכו, שהמתקפה העיקרית של הצבא הגרמני תונחת בגזרה המרכזית של החזית, במטרה לכבוש את מוסקבה, ולכן התמקדו בתיגבור כוחות הצבא האדום בגזרה זו, על חשבון גזרות אחרות. הערכת הפיקוד הסובייטי תאמה את עמדתם של מרבית המפקדים הגרמניים הבכירים בחזית הסובייטית, אך כאמור היטלר החליט לפעול בניגוד לעצתם, ודרש מהם להפנות את המאמצים ההתקפיים העיקריים דרומה, להשלמת כיבוש אוקראינה, וצפונה, לכיוון לנינגרד, ולעבור בינתיים למגננה בגזרת קבוצת ארמיות מרכז.
המתקפה הגרמנית וכיתור הכוחות הסובייטיים במרחב קייב
גאורגי ז'וקוב, שהיה סגן הרמטכ"ל של הצבא האדום בתקופה הנדונה, טען בזכרונותיו, שהוא תמך בנסיגה יזומה של הכוחות הסובייטיים מאזור קייב, אך לא נמצאה עדות בכתב לכך במסמכים המצויים בארכיונים הסובייטיים. כאשר גילה הפיקוד הסובייטי העליון, שקבוצת הפאנצר של היינץ גודריאן והארמייה ה-2 הגרמנית עזבו את עמדותיהן בגזרה המרכזית והחלו לנוע דרומה, קיבל מיכאיל קירפונוס אישור להסיג את רוב כוחותיו לגדה המזרחית של הדנייפר אך נצטווה להמשיך להגן על קייב בכל מחיר. ההוראה ניתנה בהתאם להמלצתו של סמיון בודיוני. במקביל החל הצבא האדום בהכנות לשלוח את הארמייה ה-40 לתגבר את כוחות החזית הדרום-מערבית במרחב קייב.
ב-24 באוגוסט החלו הכוחות הניידים הגרמניים לתקוף את שני האגפים של החזית הדרום-מערבית, במטרה לכתר את כוחות הצבא האדום במרחב קייב. קבוצת הפאנצר ה-2 (גודריאן) תקפה לכיוון דרום-מזרח, בעוד קבוצת הפאנצר ה-1 (פון קלייסט) תוקפת לכיוון צפון-מזרח במאמץ לסגור את טבעת הכיתור. לקראת ה-7 בספטמבר הסתמנה סכנה ממשית לכיתור כוחות החזית הדרום-מערבית במרחב קייב. באותו יום ביקש סמיון בודיוני את אישור הסטבקה להסיג את כוחות החזית מזרחה, אך בקשתו נתקלה בסירוב. מצבם של כוחות הצבא האדום במרחב קייב הלך והחמיר, ולקראת 11 בספטמבר כבר הוטלו כל העתודות של החזית הדרום-מערבית ללחימה, במאמץ כושל לבלום את המשך ההתקדמות הגרמנית. אלכסנדר ואסילבסקי וסמיון בודיוני לחצו על הסטבקה לאשר נסיגה מאזור קייב, אך בוריס שפושניקוב שכנע את סטלין לא לאשר את הנסיגה. ב-12 בספטמבר הוחלף סמיון בודיוני על ידי סמיון טימושנקו. ב-13 בספטמבר נותר רק פרוזדור צר ברוחב של 40 ק"מ בין שתי זרועות המלקחיים הגרמניות דרכו ניתן היה עדיין לסגת, אך טימושנקו הודיע לסטלין שניתן להגן על קייב, ושאין סכנה של ממש לכיתור או צורך בנטישת קייב. ב-15 בספטמבר נסגרה טבעת הכיתור הגרמנית ובתוכה נלכדו ארבע מארמיות של החזית הדרום-מערבית.
ב-16 בספטמבר העביר סמיון טימושנקו פקודה בעל פה למטה החזית לפתוח בנסיגה ממרחב קייב, אך מיכאיל קירפונוס, שידע על התנגדות של סטלין לנסיגה, דרש לקבל פקודה בכתב. פקודה כזו התקבלה לבסוף רק ב-18 בספטמבר, כאשר הגרמנים כבר הצליחו לקדם כוחות נוספים לחזק את טבעת הכיתור סביב כוחות החזית הדרום-מערבית. הארמיות הסובייטיות שנלכדו בכיתור לחמו ללא תאום ביניהן, ובהדרגה התפצלו לקבוצות קטנות, שכל אחת מהן ניסתה להחלץ מהכיתור באופן עצמאי. ניסיונות לפרוץ את טבעת הכיתור מבחוץ נסתיימו ללא הצלחה. רק כ-15 אלף חיילים הצליחו להימלט מטבעת הכיתור.
ב-20 בספטמבר כוח שכלל יחידות של הארמייה ה-5 ואת מטה החזית הדרום-מערבית נתקל בכוח גרמני גדול, ובמהלך הקרב שהתפתח נהרגו מפקד החזית ורוב קציני מטהו. עד ל-26 בספטמבר השלימו הגרמנים את השמדת כל הכוחות הסובייטים, שנלכדו בטבעת הכיתור. הגרמנים טענו שלקחו בשבי כ-665 אלף חיילים סובייטיים במהלך קרב קייב, אך בהתחשב בעובדה, שהכוח הסובייטי שהשתתף בקרב לא עלה על כ-700 אלף איש, מספר זה נראה מוגזם ביותר. המספר בו נוקבים המקורות הסובייטיים, כ-450 אלף שבויים, נראה קרוב יותר לאמת. בסה"כ ספג הצבא האדום כ-615 אלף הרוגים, נעדרים ושבויים במהלך הקרב, ועוד כ-80 אלף פצועים, שפונו משדה הקרב לפני סגירת טבעת הכיתור הגרמנית. ארבע ארמיות סובייטיות, שכללו 43 דיוויזיות, הושמדו לחלוטין, והחמישית (הארמייה ה-40) ניזוקה קשות במהלך הקרב.
השלכות הקרב
בנוסף לאבידות הקשות בכוח אדם ובציוד צבאי שספג הצבא האדום בכיס קייב, השמדת כוחות החזית הדרום-מערבית איפשרה לקבוצת ארמיות דרום הגרמנית להשלים את כיבוש אוקראינה המזרחית בקלות יחסית ותוך זמן קצר לכיבוש אוקראינה, על משאבי המזון וחומרי הגלם לתעשייה שהיו בה, היו השלכות חמורות לגבי ברית המועצות ומאמץ המלחמה הסובייטי.
בעקבות מותם של מפקד החזית הדרום-מערבית ורוב קציני מטהו במהלך הלחימה, לא הועמדו לדין קצינים בכירים נוספים של החזית בעקבות התבוסה בקרב. מפקד הארמייה ה-5, מיכאיל פוטפוב, נפל בשבי.
העברת חלק מכוחות קבוצת ארמיות מרכז דרומה לסייע בכיתור הכוחות הסובייטיים באזור קייב, דחתה את תחילת המתקפה של קבוצת ארמיות מרכז לכיוון מוסקבה (מבצע טייפון) לראשית אוקטובר 1941. חוקרים רבים סבורים, שאם היטלר לא היה מעניק עדיפות להשמדת כוחות הצבא האדום במרחב קייב ולכיבוש אוקראינה, הצבא הגרמני היה מסוגל לכבוש את מוסקבה כבר בחודש אוקטובר, לפני תחילת "החורף הרוסי", מהלך שייתכן שהיה גורם לשינוי תוצאות המלחמה בחזית המזרחית.
מאמה באלדה
מאמה סאמבה באלדה (בפורטוגזית: Mama Samba Baldé; נולד ב-6 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת החלוץ בטרואה.
קריירת מועדונים
באלדה, בביסאו שבגינאה ביסאו, וזמן קצר לפני יום הולדתו ה-10 עברה משפחתו לפורטוגל. כאשר הגיע לפורטוגל, החל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות ובשנת אף רשם משחק בקבוצה הבוגרת של סינטרנסה. בסיום עונה זו הצטרף למחלקת הנוער ספורטינג ליסבון, כאשר במקביל שיחק בקבוצת המילואים שלה.
ג'וזף היימור
ג'וזף היימור (באנגלית: Joseph Highmore; 13 ביוני 1692 – 3 במרץ 1780) היה צייר דיוקנאות אנגלי ו, מאייר וסופר.
מאמה באלדה
קריירת מועדונים
בינואר, הושאל לבנפיקה קסטלו ברנקו מהליגה השלישית.
בקיץ באלדה הושאל לאווש מליגת העל הפורטוגלית. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד בלננסש. בפברואר, באלדה הבקיע את שערו התשיעי בקבוצה ובכך הפך למלך שעריה בליגה הבכירה אי פעם.
ג'וזף היימור
ביוגרפיה
היימור נולד בלונדון, בנו השלישי של אדוארד היימור, סוחר פחם, ואחיינו של, של ויליאם השלישי, מלך אנגליה. הוא הפגין יכולות ציור בגיל מוקדם אך שוכנע על ידי משפחתו לא ללכת לקריירה אמנותית, והחל במקום זאת בהכשרה משפטית. בסוף סיום ההכשרה הבסיסית בגיל 17 (במהלכה המשיך ללמוד באקדמיה לציור בהנהלת גודפרי נלר ושמע הרצאות של על אנטומיה), נטש את תחום המשפט והחל לעבוד כצייר.
מאמה באלדה
קריירת מועדונים
ב-27 ביוני 2019 באלדה חתם לשלוש שנים בדיז'ון מליגת העל הצרפתית. ב-10 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לסנט אטיין.
ב-31 ביולי 2021 באלדה חתם בטרואה.
ג'וזף היימור
ביוגרפיה
בשנים 1732 עד 1734 נסע לסיור בהולנד ובצרפת. בשנים הבאות הוא קיבל חסות ממשפחת המלוכה, אך במהלך שנות ה-40 של המאה ה-18 החל לקבל עבודות גם מלקוחות ממעמד הביניים. בשנת 1762 מכר היימור את תכולת הסטודיו שלו ופרש לקנטרברי, שם התגורר עם בתו וחתנו.
מאמה באלדה
קריירה בינלאומית
בשנת באלדה הצטרף לנבחרת גינאה ביסאו. ב-8 ביוני 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד.
ג'וזף היימור
ביוגרפיה
היימור נפטר בן 87 ב-3 במרץ 1780. הוא נקבר במעבר הדרומי של קתדרלת קנטרברי.
משפחה
רעייתו (לבית הילר) הייתה משוררת, אך מעט מיצירותיה פורסמו. בנו (1719–1799) היה אמן, שאחד מ-15 ילדיו,  (1758–1829), הפך לסופר בענייני משפט ופעיל חברתי.
מאמה באלדה
קריירה בינלאומית
באלדה נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2019.
ג'וזף היימור
יצירתו
בנוסף לעבודתו כצייר דיוקנאות, צייר היימור עבודות הממחישות נושאים תנ"כיים, וציור היסטורי בסגנון אותו הכיר במסעותיו בצרפת. ציור מקראי כזה הוא "הגר וישמעאל", שאותו תרם לפאונדלינג הוספיטל. הציור הוא כעת חלק מאוסף האמנות של הפאונדלינג הוספיטל בלונדון.
בשנת 1744 צייר היימור סדרה של 12 ציורים על פי סצינות מתוך רומן המכתבים, "" של, חלקם הוצגו בתערוכה הזמנית "אינסטינקטים בסיסיים" שאצרה ז'קלין ריידינג ב-2017. התערוכה הציגה הבעת רגשות באמצעות ציורים רדיקליים של ג'וזף היימור. אחד הציורים הבולטים שהוצגו היה "מלאך הרחמים" (ב־1746), שנחשב כטיוטת ציור ליצירה גדולה יותר.
יהודה פרל
יהודה פֶּרל (Judea Pearl; נולד ב-4 בספטמבר 1936) הוא מדען מחשב ופילוסוף יהודי-אמריקאי יליד ארץ ישראל. פרופסור למדעי המחשב וסטטיסטיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וחתן פרס הארווי ופרס טיורינג לשנת 2011.
קורות חיים
יהודה פרל נולד בתל אביב, בנם הבכור של טובה בת מנחם מנדל טאומן (נינת הרבי מקוצק) ואלעזר דוד פרל (בנו הבכור של חיים פרל, ממייסדי בני ברק). הוא בוגר הטכניון בהנדסת חשמל (1960), בעל תואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת ראטגרס (1965) ותואר דוקטור בהנדסת חשמל מטעם המכון הפוליטכני של ברוקלין (1965). עבד במעבדות המחקר של חברת RCA ובחברת Electronic Memories. בשנת 1970 הצטרף לבית הספר להנדסה ולמדע שימושי של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם הוא מכהן כפרופסור למדעי המחשב וסטטיסטיקה ומנהל המעבדה למערכות קוגניטיביות. בשנת 2012 נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
פרל הוא מחלוצי המחקר של רשתות בייסיאניות ושל גישות הסתברותיות לבינה מלאכותית. עוסק גם בפילוסופיה של המדע, ייצוג ידע, לוגיקות לא סטנדרטיות ואסטרטגיות למידה.
על מחקריו הוענקו לו פרסים רבים, ובהם:
פרל הוא חבר הוועד המייעץ הבינלאומי של העמותה לאחריות ארגונים לא ממשלתיים.
נשוי לרות ולהם שלושה ילדים; בנם, העיתונאי דניאל פרל, נחטף בקראצ'י שבפקיסטן ונרצח בידי שוביו בינואר 2002. לזכרו של דניאל הקימו בני משפחתו את קרן דניאל פרל, לקידום הסובלנות וההבנה בעולם, באמצעות עיתונאות, מוזיקה ודו-שיח. יהודה פרל הוא יו"ר מועצת המנהלים של הקרן. במלאת שבע שנים לרצח פרסם יהודה פרל מאמר בעיתון Wall Street Journal שכותרתו "Daniel Pearl and the Normalization of Evil".
ג'יאיי
גְ'יָאיִי (בסינית: 嘉義市) היא עיר פרובינציאלית בפרובינציית טאיוואן במדינת טאיוואן. העיר היא מעין מובלעת בתוך מחוז ג'יאיי בדרום האי טאיוואן. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 252,028 תושבים.
היסטוריה
האזור בו נמצאת כיום ג'יאיי היה מיושב על ידי אנשי שבט הואניה, משבטי הילידים באי טאיוואן. באותה תקופה האזור נודע בשם טִירוֹסֶן.
עם בואם של המהגרים בני ההאן מסין היבשתית לדרום טאיוואן בסביבות המאה ה-17, שם האזור התעוות לג'וּלְווֹשָׁאן, שקוצר בהמשך לג'ולוו. בזמנים שלאחר מכן האזור היה בסיס למהגרים הסינים שדרכו הם המשיכו לשאר חלקי האי.
בהמשך האזור עבר לשליטת הולנד עד שהיא גורשה ממנו על ידי ממלכת טונגנינג ב-1661. ב-1683 שושלת צ'ינג השתלטה על טאיוואן והאי חולק למחוזות. ב-1704 העיר הפכה לבירת מחוז ג'ולוו, שכלל את מרבית החוף המערבי וצפון טאיוואן. ב-1787 שם העיר שונה לקאגי (שנכתב באותם סימנים כמו השם הנוכחי למרות שיש שוני בהגייה). ב-1877 היה שינוי במבנה המנהלי של טאיוואן וקאגי הפכה להיות חלק ממחוז טאיוואן שבירתו הראשונה הייתה טאינאן.
ב-1895 נחתם הסכם שימונוסקי שלפיו האי טאיוואן הועבר לידי האימפריה היפנית. ב-1906 התרחשה רעידת אדמה שהחריבה את מרבית העיר, אך היא שוקמה על ידי היפנים. לאחר מכן התעשייה והמסחר בעיר החלו לשגשג. ב-1920 היא קיבלה מעמד רשמי של עיירה, וב-1930 היא קיבלה מעמד של עיר.
ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, האי הוחזר לידי הרפובליקה הסינית. בהמשך אותה שנה שם העיר שונה לג'יאיי והיא קיבלה מעמד של עיר פרובינציאלית. ב-1950 היא הפכה להיות חלק ממחוז ג'יאיי והבירה שלו, אך בעקבות לחץ מקומי היא הוחזרה להיות עיר פרובינציאלית ב-1 ביולי 1982.
ממשל
מבחינה מנהלית ג'יאיי מחולקת ל-2 נפות (בסינית: 區): הנפה המזרחית (東區) והנפה המערבית (西區). כל אחת מהנפות מחולקת לתת-נפות עירוניות (בסינית: 里). הנפה המזרחית היא המרכז השלטוני של העיר.
תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה ג'יאיי, הנמצא בתוך שטחי מחוז ג'יאיי.
דניס מצוייב
דניס ליאונידוביץ' מצוייב (ברוסית: Дени́с Леони́дович Мацу́ев; נולד ב-11 ביוני 1975) הוא פסנתרן קלאסי רוסי.
ביוגרפיה
דניס מצוייב נולד באירקוטסק שבברית המועצות בשנת 1975, בן יחיד לזוג הורים מוזיקאים. אמו היא מורה לפסנתר ואביו פסנתרן ומלחין. כבר בגיל צעיר מאוד גילה כישרון מוזיקלי, בגיל 3 ביצע על הפסנתר הביתי מנגינה ששמע בטלוויזיה. עד גיל 15 למד מוזיקה בעיר הולדתו ובשנת 1990 עבר ללמוד במוסקבה באמצעות מלגה שהוענקה לו לשם כך, הוא הופיע עם מוזיקאים צעירים מחוננים נוספים ברחבי אירופה וארצות הברית.
בשנת 1991 עברו גם הוריו למוסקבה כדי לאפשר לו להתמסר לקריירה המוזיקלית שלו. הוא למד בבית הספר המרכזי למוזיקה שעל-יד הקונסרבטוריון של מוסקבה. בתחרות הבינלאומית הראשונה שהשתתף בה ב-1994, ביוהנסבורג, דרום אפריקה, זכה בפרס הראשון. באותה שנה החל ללמוד בקונסרבטוריון של מוסקבה כתלמידו של אלכסיי נסדקין ומ-1997 אצל הפסנתרן סרגיי דורנסקי. בשנת 1998 בהיותו בן 23 לבד זכה בתחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית ה-11.
מצוייב היה נושא לפיד באולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י. הוא תומך פומבי של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, גיבה בפומבי את התנהלותו מול אוקראינה בסיפוח חצי האי קרים ב-2014.
מצוייב הוא המנהל האמנותי של פסטיבלים אזוריים ובינלאומיים רבים ברוסיה. והוא מופיע בקונצרטים רבים ברחבי רוסיה ואירופה.
בשנים האחרונות מנגן מצוייב גם מוזיקת ג'אז, והיה הפסנתרן הקלאסי הראשון שהופיע עם קונצרט ג'אז באולם המופעים של קונסרבטוריון מוסקבה. הוא ציין את פסנתרן הג'אז הקנדי אוסקר פיטרסון כבעל השפעה מכרעת על סגנון הג'אז שלו.
הריסון אוסטרפילד
הריסון אוסטרפילד (באנגלית: Harrison Osterfield נולד ב-4 ביולי 1996) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ודוגמן אנגלי.
ביוגרפיה
הריסון נולד באנגליה. הוא למד בבית הספר קתרהאם שם נרשם למועדון הדרמה וכיכב בהצגות בית הספר. זה עודד אותו להמשיך במשחק, והוביל אותו להירשם לבית הספר לדרמה "בריט", שם פגש לראשונה את טום הולנד. אוסטרפילד התקבל לאקדמיה למוסיקה ואמנות דרמטית בלונדון.
כאשר הולנד לוהק לסרט ספיידרמן של היקום הקולנועי של מארוול, אוסטרפילד שיחק כעוזרו האישי בשני סרטים.
ביוני 2018 פורסם כי אוסטרפילד לוהק לתפקיד קטן בעיבוד "מלכוד 22" בבימויו של ג'ורג' קלוני. בשנת 2019, אוסטרפילד, עם חברו גרג בירקס, יצר פודקאסט קומדיה בשם "אנשי הכפר" שבו הם הדמויות 'סיימון ומארק' מראיינים אנשים מהעיירה 'בירקספילד'.
באוקטובר 2019 פורסם כי אוסטרפילד לוהק לסדרת נטפליקס "החבורה מרחוב בייקר", המבוססת על ספריו של סר ארתור קונאן דויל, המציגה את הנערים מרחוב בייקר העובדים עבור דוקטור ווטסון ומצילים את לונדון מאלמנטים על-טבעיים.
וסילי גורדוב
וסילי ניקולייביץ' גורדוב (12 בדצמבר 1896 - 24 באוגוסט 1950) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה הוצא להורג כחלק מפרשת הגנרלים.