cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית אל (אבן קדושה)
במקרא
רפאל פטאי ורוברט גרייבס, בספרם "מיתוסיים עבריים: ספר בראשית", ערכו השוואה בין סיפורי ספר בראשית לבין המיתולוגיה היוונית ומיתוסים אחרים במיתולוגיה של המזרח הקדום. בהם סיפור יעקב, לדוגמה האגדה על בני יעקב שנולדו כביכול כל אחד עם אחות תאומה שאיתה התחתן כל אחד, מעידה על תקופה בה סגדו לאלים ואלות באופן שווה. הם קשרו את אבן "בית אל" מסיפור חלום יעקב עם פולחן "בייטילוס", בו היו מושחים את האבן לעיתים בשמן, ביין או בדם בצורה דומה לסיפור יעקב.
חוף השמש (פלורידה)
חוף השמש של פלורידה (באנגלית: Florida Suncoast) הוא שמו של תת-אזור במדינת פלורידה שבארצות הברית. תת-אזור זה נמצא לאורך חופי מערב המדינה, לחופי מפרץ מקסיקו בין מעיינות טרפון בצפון, והעיר נייפלס בדרום. תת-אזור זה כולל את אזור החוף של אזור מפרץ טמפה וכן את אזור החוף של דרום מערב פלורידה.
כינוי נוסף בו כונה אזור זה בעבר הוא "חוף הפירטים" (Pirate Coast) - בשל השוד הימי שהיה נפוץ באזור בעבר.
האזור נקרא "חוף השמש" בשל חופי הרחצה הרבים המצויים בו, וכמות המשקעים הנמוכה.
האזור כולל את הערים סנט פיטרסבורג, קלירווטר, לארגו, טמפה, ברנדון, ראסקין, בריידנטון, סרסוטה, פונטה גורדה, אנגלווד, קייפ קורל, חוף פורט מיירז, וניס ונייפלס.
עונת 1972/1973 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
עונת 1972/1973 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה השביעית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-18 באוקטובר 1972 והתחרות הסתיימה ב-20 במרץ 1972. בתחרות השתתפו 26 קבוצות. מחזיקת התואר מהעונה הקודמת סימנטל מילאנו לא השתתפה בתחרות.
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ בהם נקבעו 6 עולות לשלב הבתים. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ שלצורכי חישוב נחשבו כ"מפגש בודד". בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת משחק בית/משחק חוץ והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
התחרות הסתיימה בניצחון של ספרטק לנינגרד מברית המועצות.
שלב הבתים
בית א'
בית ב'
ישראל בתחרות
מכבי רמת גן הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. היא התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב הראשון בו היא הפסידה לסטיאווה בוקרשט הרומנית בסיכום של שני משחקים 72:83 ו-81:67.
ערוץ דיסקברי
ערוץ דיסקברי (Discovery Channel) הוא ערוץ טלוויזיה בכבלים, אשר הופק על ידי חברת דיסקברי עד למיזוגה עם וורנר מדיה ב-2022, ועוסק בעיקר בתכנים מדעים מגוונים, וכן בסרטים תיעודיים, היסטוריה, סרטי טבע, וסרטי אקסטרים. סיסמת הערוץ היא "מאתגרים את המוח שלך". בסיסו של הערוץ נמצא במדינת מרילנד, ארצות הברית.
בישראל הערוץ מתורגם לעברית ומשודר ב-HOT, ב-yes ובסלקום tv. ב-HOT הערוץ קיים גם באיכות SD. בנוסף החברה המנהלת את הערוץ רכשה מניות בערוץ רשת 13.
פעילות
ערוץ דיסקברי החל את שידוריו בשנת 1985, על ידי חברת דיסקברי שהיא בין השאר הבעלים של ערוץ אנימל פלנט, TLC (ערוץ למידה), ערוץ הטיולים, ערוץ המדע, BBC אמריקה, הערוץ הצבאי, ערוץ הבריאות.
ערוץ דיסקברי מגיע ללמעלה מ-450 מיליון בתים במעל מ-160 מדינות. במספר ארצות, ערוץ דיסקברי מדובב לשפת המקום, ובחלק מהארצות הוא רק מתורגם. בין השאר, הערוץ מדובב לשפות הבאות: ספרדית, פורטוגזית, איטלקית, דנית, יוונית, רוסית, פולנית, הונגרית, ורומנית. בפולין, בתוספת של 2 דולרים לחודש, ניתן להחליף בין שני ערוצים עם פסקולים שונים; הערוץ המקורי באנגלית (עם תרגום לפולנית) או מדובב לפולנית.
לערוץ דיסקברי חנויות רבות ברחבי ארצות הברית, שבהם נמכרים בעיקר מתנות ומוצרי מדע, וכן קיימת חנות מקוונת באתר הערוץ. תפקידם של החנויות הוא לשווק ולקדם את הערוץ. בשנת 2005, הפך ערוץ דיסקברי לספונסר הראשי של קבוצת אופניים מקצוענית שנקראה על שמו - קבוצת רכיבת האופניים המקצוענית של ערוץ דיסקברי. באותה שנה, הערוץ אף היה אחד מהספונסרים הראשיים של תחרות הטור דה פראנס.
בשנת 2005, נבחר ערוץ דיסקברי כאחד ממאה החברות הטובות ביותר בארצות הברית עבור נשים עובדות. בין התוכניות שבערוץ דיסקברי ישראל: איך זה נעשה; קוסם בלתי אפשרי; ציידי המציאות; משטרת הגבולות; פחד ואמונה; צפון אמריקה (2013); ועוד. בשנים 2012—2013 מסתמנת בתוכניות הערוץ מגמה של העדפת תכנים הנחשבים לגבריים: מכוניות, ספורט אתגרי, טכנולוגיה ומכונאות, ועוד. רבות מהתוכניות המשודרות בישראל מופקות ומונחות בידי גברים עם סגנון שמרני שנראים כאילו הם מכוונים לקהל הגברי. גם כאשר בתוכניות אלו משתתפים ניצבים ונסיינים, רובם גברים.
ערוץ המדע - Science Channel (SCI)
ערוץ המדע הוא ערוץ אירופאי נוסף אשר משדר 24 שעות ביממה ועוסק במדע במגוון תחומיו כמו טכנולוגיה, ביולוגיה אסטרונומיה ועוד.
הערוץ שודר ב-yes עד שנת 2012 והחל לשדר שוב ב-yes החל משנת 2017. החל מ-10 באפריל 2013 הערוץ משודר ב-HOT.
עולם החי - Animal Planet
ערוץ עולם החי הוא ערוץ טבע ממשפחת דיסקברי המשדר תכנים העוסקים בבעלי חיים ובעולם החי, החל מרפואה וטרינרית וכלה בתיעוד חייהן של חיות בר.
הערוץ שודר ב-yes עד שנת 2012 והחל לשדר שוב ב-yes החל מאמצע יוני 2017. החל מ-9 במרץ 2022 הערוץ החל לשדר גם בחברת סלקום tv באפיק 18.
Frontex
Frontex (מצרפתית: Frontières extérieures, שמשמעותו הוא "גבולות חיצוניים") היא הסוכנות האירופית לניהול מבצעים משותפים להגנת גבולות האיחוד האירופי, זהו ארגון של האיחוד האירופי האחראי לאבטחת גבולות המדינות החברות באיחוד, בשיתוף פעולה עם משמרות הגבול של מדינות האיחוד.
הארגון הפך למבצעי ב-3 באוקטובר 2005 והיה הארגון הראשון של האיחוד האירופי שהוקם באחת המדינות החדשות שהצטרפו לאיחוד במאי 2004. מוטו הארגון: Libertas Securitas Justitia (חירות, ביטחון, צדק). מטהו בוורשה שבפולין.
אלכסנדר אברמוב
אלכסנדר ניקיטיץ' אברמוב (ברוסית: Александр Никитич Абрамов) (1905–1973), דיפלומט סובייטי בכיר. שימש בתפקיד השגריר הראשון של ברית המועצות במדינת ישראל לאחר עידן סטלין.
אברמוב, בעל תואר דוקטור בהיסטוריה, התקבל למשרד החוץ של ברית המועצות בשנת 1944. בשנים 1945–1946 שימש מנהל האגף לענייני אירופה במשרד החוץ הסובייטי. בשנים 1946 - 1948 היה נציג ברית המועצות בפינלנד. בשנים 1948 - 1949 היה איש המחלקה לענייני אירופה במשרד החוץ. בשנים 1949 - 1950 כיהן כשגריר ברית המועצות בשווייץ. בחודש מרץ 1950 שב למחלקה לענייני אירופה במשרד החוץ כיועץ וכסגן ראש המחלקה.
כהונתו כדיפלומט
ב-9 בפברואר 1953 הניחה מחתרת צריפין פצצה בבניין צירות ברית המועצות בשדרות רוטשילד בתל אביב וגרמה לפיצוץ שבו נפצעו ארבעה מאנשי הצירות ובהם אשתו של הציר פבל ירשוב. בעקבות זאת ניתקה ברית המועצות, ב-11 בפברואר, את יחסיה הדיפלומטיים עם ישראל והחזירה את נציגיה מהארץ. לא חלף חודש ימים וב-5 במרץ 1953 מת שליטה של ברית המועצות, יוסיף סטלין. מות סטלין הביא למפנה בחיי ברית המועצות; החלה תקופה שכונתה תקופת ההפשרה, במקום שלטון יחיד כונן בברית המועצות שלטון קולקטיבי, גבר בה בהדרגה חופש הפרט והופשרו יחסיה עם מדינות העולם. כחלק מתהליך זה החלו גישושים בין ברית המועצות וישראל על חידוש היחסים הדיפלומטיים. באמצע חודש מאי 1953 הגיע רמז מצד ברית המועצות על נכונותה לחדש את היחסים עם מדינת ישראל. הרמז בא מפיו של שגריר פולין (שהייתה אז גרורה של ברית המועצות) בבולגריה ומיד לאחר מכן החלו להתקיים שיחות גישוש בין השגריר הסובייטי בסופיה בירת בולגריה, מיכאיל בודרוב, (שיהיה במרוצת השנים גם שגריר בישראל) לבין מיופה הכוח הישראלי בסופיה גרשון אבנר. השיחות הבשילו וב-20 ביולי 1953 פורסמו הודעות, בו זמנית בירושלים ובמוסקבה, על חידוש היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות. ההודעות נמסרו בחילופי אגרות רשמיים בין שרי החוץ של ברית המועצות וישראל. האיגרת הישראלית ציינה את השיפור שחל ביחסים הבינלאומיים והדגישה כי שלטונות ישראל ממשיכים בחקירה לגילוי מבצעי הפשע בצירות הרוסית. כעבור שבועיים הוכרז על מינויו של אברמוב כשגריר ברית המועצות בישראל.
ב-1 בדצמבר 1953 הגיע השגריר אברמוב לישראל. בהגיעו לתל אביב התאכסן במלון דן וערך ביקור במנזר הרוסי באבו כביר, שבו התאכסנו יתר עובדי השגרירות. כששב למלון קידמו אותו זרי פרחים שהגיעו ממפלגות ותנועות השמאל בישראל ומן האגודה לידידות ישראל - ברית המועצות. עובדי המלון התרשמו מנועם הליכותיו של השגריר ומבקיאותו בשפה האנגלית. ב-2 בדצמבר עלה השגריר אברמוב לירושלים לפגישת היכרות עם שר החוץ הישראלי משה שרת. ראש הטקס, ד"ר מיכאל סימון, הציגו בפני שר החוץ והשגריר הגיש לו את העתק מכתב האמנתו.
ב-4 בדצמבר 1953 הגיש אברמוב את כתב האמנתו לנשיא המדינה יצחק בן-צבי. בואו לישראל התקבל בברכה על ידי הציבור, שראה בחידוש היחסים משום תפנית במדיניות הסובייטית כלפי ישראל בתקופה שלאחר מות סטלין. האירועים המדיניים והביטחוניים בתקופה שלקראת אמצע שנות החמישים לא מימשו תקווה זו.
המתח בגבולות ישראל גבר. בחודש אוקטובר 1953 פרץ סכסוך בין ישראל וסוריה על רקע פעולות הפיתוח של ישראל בערוץ נהר הירדן להעברת מימי הנהר מאגם החולה לכנרת, בתעלה שתנצל את הבדלי הגובה ליצירת חשמל. בה בעת פרץ סכסוך עם מצרים על רקע התיישבותם של מתיישבים ישראליים באזור המפורז של ניצנה. המתח הגיע לשיאו בפעולת קיביה שבוצעה ב-15 באוקטובר 1953, פעולת תגמול שגבתה מספר רב של קורבנות אזרחיים. על רקע אירועים אלה החלה ברית המועצות להתייצב בגלוי לצד הערבים וב-23 בינואר 1954 הטילה וטו במועצת הביטחון על הצעת החלטה המורה לראש משקיפי האו"ם, הגנרל ואגן בניקה, לחפש פשרה בין האינטרסים הישראלי והסורי בעניין סכסוך ערוץ הירדן. ב-29 במרץ 1954 הטילה ברית המועצות וטו נוסף על הצעת החלטה פרו-ישראלית במועצת הביטחון - הצעת החלטה של ניו זילנד לבטל את ההסגר שהטילו המצרים על מעבר ספינות ישראליות בתעלת סואץ. אות נוסף להחרפה ביחסים בין ברית המועצות לישראל היה כאשר ישראל סרבה בחודש אוקטובר 1954 להעניק אשרות כניסה למשלחת סובייטית שביקשה לבוא לקונגרס של ידידות עם ברית המועצות שנערך ביוזמת מק"י, זאת בנימוק של חוסר הדדיות מצד הסובייטים.
בשנים 1955–1956 החמיר המצב בגבולות ובמקביל התגברה תמיכת ברית המועצות במדינות ערב בסכסוכן עם ישראל. ב-21 בפברואר 1955 שב דוד בן-גוריון לתפקיד שר הביטחון ושבוע לאחר מכן נערך מבצע "חץ שחור" - פעולת תגמול רחבה נגד הצבא המצרי בעזה וגזרת הגבול נדלקה למשך חודשים בפעולות מיקוש וירי מצד המצרים ובהפגזות תגובה מצד ישראל. תוך כדי כך התפרסם ב-27 באוגוסט 1955 דבר קיומה של עסקת הנשק הצ'כית מצרית שבמסגרתה סיפקה ברית המועצות למצרים, באמצעות גרורתה צ'כוסלובקיה, כמויות נשק כבירות, בהשוואה לכמות הנשק שהייתה אז בידי הצדדים: מאתיים טנקים בינוניים וכבדים, מאות תותחים ומאה וחמישים מטוסי קרב וארבעים מפציצים. מאזן החימוש בין ישראל לשכנותיה הופר והמתיחות אך גברה. האזור הידרדר לשרשרת של פיגועים מגבולות מצרים וירדן מחד גיסא ופעולות תגמול מסיביות מצד ישראל מאידך גיסא. המתח הגיע לשיאו כאשר מצרים הלאימה את תעלת סואץ ב-26 ביולי 1956, אירוע שהוביל בסופו של דבר את ישראל ב-29 באוקטובר 1956 לפתוח במלחמת סיני, שבה תוך שבוע ימים כבש צה"ל את רצועת עזה וחצי האי סיני. בתגובה על המבצע הודיעה ברית המועצות ב-5 בנובמבר 1956 על החזרת השגריר אברמוב למוסקבה, מבלי לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל.
לאחר שישראל נסוגה מסיני ומעזה, בלחצן של ארצות הברית ושל ברית המועצות (כולל איום על עצם קיומה של המדינה שנכלל באיגרת של ראש ממשלת ברית המועצות ניקולאי בולגנין לראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון), ב 7 באפריל 1957, החזירה ברית המועצות את אברמוב לישראל להמשך כהונתו בה כשגריר, לאחר היעדרות של כ-5 חודשים. אברמוב המשיך בתפקידו בישראל כשנה נוספת עד שב-29 בינואר 1958 הסתיימה תקופת כהונתו והוא שב למוסקבה, שם התמנה לראש מחלקת המזרח התיכון במשרד החוץ הסובייטי.
בראשית שנת 1959 התמנה אברמוב לשגריר ברית המועצות בקמבודיה. בנובמבר 1962 התמנה לשגריר ברית המועצות בלאוס. בינואר 1964 שב למוסקבה ומילא תפקיד במנהלה הראשית של משרד החוץ. במאי 1966 התמנה לשגריר ברית המועצות בדהומיי. היה זה תפקידו הדיפלומטי האחרון ובשנת 1968 פרש לגמלאות.
אלכסנדר אברמוב נפטר במוסקבה בשנת 1973.
שמן (פירושונים)
{{פירושונים|* שמן – נוזל שמנוני
אישים:
ראו גם
}}
שלמה קלוגר
רבי שלמה יעקב יוסף קלוגר (בכתיב יידי: קלוגער; מוכר בעיקר עם שמו הראשון: רבי שלמה קלוגר), מכונה גם המהרש"ק והמגיד מברודי (מרחשון ה'תקמ"ו, 1785 – ל' בסיוון ה'תרכ"ט, 9 ביוני 1869) היה רב, מנהיג, פוסק ודרשן מפורסם, מגדולי התורה בגליציה באמצע המאה ה-19.
ביוגרפיה
נולד בעיירה קומרוב על יד זמושץ' שבפולין הקונגרסאית, לרב יהודה אהרן קלוגר, אב"ד קומרוב ולגיטל בת יוסף, בן פערל ור' יעקב מלוצק מח"ס "כֹּכב יעקב". כבר בגיל 6 כתב חידושי תורה. בגיל 13 התייתם מאביו ועבר לזמושץ', שם למד מספר ימים בישיבתו של הרב מרדכי ראבין, אבל עזב אותהּ ולמד בעצמו בבית המדרש. הרב יוסף הוכגלרנטר פרש עליו חסותו. באותו זמן החל ללמוד גם אצל הרב יעקב קרנץ, אשר השפיע עליו להתחיל ללמוד דברי אגדה, וכן ספרי מחשבה של הראשונים כ'מורה הנבוכים', 'הכוזרי', 'ספר העיקרים' ועוד.
בגיל 15 התייתם מאמו, וגם רבו נפטר, והוא נותר בודד. בשנת 1802, בגיל 17, נשא לאישה את ליבא מאליא בת ר' חיים מראווה ואחותו של רבי מרדכי מארדוש, ועבר לגור אצל חותנו. הוא לא רצה להתפרנס מלימוד תורה ולכן שלח ידו במסחר עם מות חותנו. משראה כי עסקיו אינם עולים יפה, הסכים לקבל את עול הרבנות. ב-1809 התקבל כאב"ד קוליקוב, ושנה לאחר מכן נולד בנו בכורו חיים יהודה, שנפטר בגיל צעיר. ב-1817 עבר לכהן ביוזפוב, ובחודש תמוז שנת ה'תק"פ (1820) התקבל כמגיד מישרים בברודי. ב-1838 נפטרה אשתו, וכעבור שנה נשא לאישה את פריידא בת הרב אריה מרגליות מהעיר דובנא, וממנהּ נולד לו בנו, הרב אברהם בנימין קלוגר.
בשנת 1845 נקרא לכהן בברעזאן, ולא שעה לבקשת קהילתו בברודי להישאר. זמן קצר לאחר הגיעו לברעזאן חלה בטיפוס קשה, עד שהרופאים נואשו מחייו. אולם, לבסוף החל להתאושש, וקיבל על עצמו אז כי אם יבריא, ישוב לברודי, אשר בינתיים כבר הכתירה לעצמה רב חדש. לאחר החלמתו חזר לעיר, שם נשאר עד לפטירתו.
בני דורו כיבדו אותו, והרב אפרים זלמן מרגליות נהג לשלוח אליו שאלות הלכתיות שהופנו אליו. הוא ניהל אורח חיים סגפני וקשה. בשעתו היה בין האוסרים על אפיית מצות במכונה, מחלוקת שפילגה את יהודי גליציה. הוא גם התפלמס חריפות עם הרב יוסף שאול נתנזון שהתיר. נודע כקנאי תקיף ובלתי-מתפשר, ובין היתר המליץ למות על קידוש השם בימי גזירת הלבוש בפולין הקונגרסאית השכנה ולא לשנות הבגד (טוב טעם ודעת מהדורא קמא, קפח). היה בקשר הדוק עם רבי מאיר מפרמישלאן והעריכו מאוד. כמו כן, מחה על כך שנשים שם חדלו לגלח שיערן והחלו ללבוש פיאות. מנגד, בנושא הגיור סבר שיש להתיר לגייר נוכריות שנשואות ליהודים בנישואין אזרחיים למרות ההלכה הקובעת שאין לגייר 'לשם אישות', כי מהעובדה שהן בוחרות להתגייר ולא להמשיך לחיות עם בעליהן בעודן נוכריות יש ללמוד כי יש להן "נטייה לבבית לדת ישראל", והיה מראשוני האחרונים שהקלו בנושא זה.
דב בער פרידמן
רבי דב בער פרידמן (כונה: בערניו, שמו ברומניה: Dov Beer Friedman 1822–1877, י"ג בכסלו תרל"ו) היה בנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. כיהן כאדמו"ר בחוש, ב וב פרישתו מתפקיד זה בשנותיו האחרונות והאירועים שנלוו אליה עוררו סערה בקרב התנועה החסידית.
קורות חייו
דב בער היה בנו השלישי של האדמו"ר המפורסם ישראל פרידמן מרוז'ין. נישא לשיינדל, בתו של האדמו"ר מרדכי מצ'רנוביל. ב-1851, לאחר פטירת אביו, החל לכהן כאדמו"ר בעיר הוש, בנסיכות מולדובה. בהמשך עבר לסקולן ולאחר מכן ללאובה . בשנים 1866–1869 עבר משבר בעקבות מות אחיו רבי נחום, והועבר לצ'רנוביץ וקול קורא שכתב התפרסם בעיתונות התקופה. כעבור שישה שבועות עבר מרצונו החופשי לגור אצל אחיו בסדיגורה, בד בבד פרסם קול קורא על כי הוא נאמן ליהדות ולמורשת אבותיו וכי הוא חוזר בתשובה. משלב זה לא קיבל יותר חסידים וחי בבית אחיו עד פטירתו כעבור שש שנים.
פרשת חייו של רבי דוב בער הביאה להתעניינות רבה, שחרגה אל מחוץ לגבולות החסידות. דב בער היה אדם משכיל ואמרותיו, שכונסו בספרי חסידות בית רוז'ין, מסמנות נטייה לעסוק במחקר.
עם הזמן גונב חשש ללב אשתו שמא הולך בעלה להמיר את דתו, ומתוקף הזמנה דחופה ששיגרה לאחיה - אדמו"רי חסידות צ'רנוביל, הזדרזו ובאו ללאובה, נטלוהו עמם בעגלה, ונסעו עמו בניגוד לרצונו לסדיגורא, לבית אחיו רבי אברהם יעקב מסדיגורה.
יצחק רפאל, בספרו "על חסידים וחסידות", המאריך בפרשה זו, מביא שמועות שהתהלכו בין הנוצרים, לפיהן עומד ישו להתגלות שוב בשנה זו, והיו מהם שסברו שהתגלות זו תהיה בהמרת דתו של רבי דב בער. משכילי צ'רנוביץ, הסמוכה לסדיגורא, ששמעו על הפרשה, נסעו לסדיגורא ונטלו עמם את רבי דוב בער, והושיבוהו בבית אחד מחשובי קהילת המשכילים בצ'רנוביץ. מבית זה יצא "קול קורא" השכלתי מפרי עטו של רבי דב בער, בו הוא קורא לזנוח את מנהגי היהדות הנושנים שהעלו עמם היהודים מבבל.
מכתב זה עורר הדים רבים. חסידי צאנז ובראשם רבי חיים מצאנז תקפו בחריפות, במכתבים ובספרים רבים, את חסידי רוז'ין כולם, בראותם במקרה זה פרט שבא ללמד על הכלל והתפתחה מחלוקת עזה בין החצרות מחלוקת צאנז-סדיגורה. אחיו של רבי דב בער, רבי אברהם יעקב מסדיגורה, עמד והכריז בבית מדרשו שאל לראות במעשי אחיו דרך חדשה בעבודת האל, והוא גינה את המעשה. אחרי מאמצים רבים מצד משפחתו, הצליחו להפגיש את דב בער עם אחיינו, יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש, שחיבבו מאוד, ובהשפעתו החליט לחזור לסדיגורא. הוא התקבל בשמחה רבה על ידי החסידים, שגדוליהם נהרו לשולחן שערך בשבת הראשונה לשובו.
בשנת תרפ"ו כתב הרב מתתיהו יחזקאל גוטמן, רבה של לאובה, חוברת ביוגרפית הסוקרת את הפרשה, ויורדת גם לניתוח קווי הדמיון שבין רבי דב בער לבין רבי נחמן מברסלב. בספרייה הלאומית מצוי עותק של החוברת, שהיה שייך למשורר אלעזר שרביט, והוא העתיק באחד מעמודיו מכתב מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק הפונה למחבר הספר, וכה נכתב שם:
מכתב עוז מגאון הדור ראש רבני א"י שליט"א
דברי תורתו הודפסו בסדרת הספרים "נר ישראל".
ורגינה
ורגינה (ביוונית: Βεργίνα; בבולגרית: Кутлеш) ובעבר אגַאי (Αιγαί) הוא אתר ארכאולוגי ביוון, השוכן בסמוך לעיר ורגינה במחוז מרכז מקדוניה שביוון. העיר ממוקמת כ-80 ק"מ דרום-מערבית מסלוניקי, בירת מקדוניה היוונית, ומתגוררים בה כ-2,000 איש. העיר המודרנית הוקמה בשנת 1922 כאשר לתושבי המקום הצטרפו יוונים שהגיעו מבולגריה ומטורקיה בעקבות הסכם לוזאן. בעקבות שינוי המבנה המוניציפלי של יוון ב-2001 הוגדרה ורגינה כרובע של העיר וריה.
העיר התפרסמה לאחר שבשנת 1977 התגלה בה מקום קבורתם של מלכי מוקדון, ובכלל זה קבר פיליפוס השני, אביו של אלכסנדר מוקדון, בידי הארכאולוג היווני מנוליס אנדרוניקוס (Μανώλης Ανδρόνικος). בשנת 1996 הוכרז האתר הארכאולוגי בוורגינה כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
ורגינה שוכנת בקרבת העיר העתיקה אגאי שהייתה הבירה המלכותית של מוקדון בסביבות שנת 650 לפנה"ס. בסוף המאה ה-5 לפנה"ס הביא המלך ארכלאוס ממוקדון לחצרו אמנים, משוררים ופילוסופים מיוון כולה. גם אוריפידס כתב והציג את מחזותיו בעיר. אף שבמהלך המאה ה-4 לפנה"ס הועתקה הבירה לעיר פלה, שמרה ורגינה על מעמדה כאתר קדוש וכמקום קבורה חשוב. בשנת 336 לפנה"ס, במהלך טקס החתונה של מלך אפירוס במקום, נרצח המלך פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול הוכרז כמלך. מלחמות פנימיות בין יורשיו של אלכסנדר הגדול השפיעו על העיר לרעה. כיבוש הממלכה על ידי הרומאים בשנת 168 לפנה"ס הביא לשקיעתה של העיר. אף על פי שבשנותיו הראשונות של השלטון הרומי נבנתה ורגינה מחדש, החל מהמאה ה-2 נמשך תהליך שקיעתה ההדרגתית.
המחקר באתר
החפירות במקום החלו כבר בשנת 1861 על ידי משלחת מצרפת, אשר חשפה את שרידיו של ארמון מלכותי, אך לאחר מכן החפירות הופסקו מחשש למלריה. בשנת 1937 חודשו החפירות על ידי חוקרים מאוניברסיטת סלוניקי, אשר הופסקו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 נערכו חפירות נרחבות באתר והתגלו שרידיה של הבירה המלכותית. הארכאולוג היווני מנוליס אנדרוניקוס היה משוכנע שהמקום אשר כונה "התל הגדול" (Μεγάλη Τούμπα) הוא מקום קבורתם של מלכי מוקדון. בשנת 1977, לאחר כשישה שבועות של חפירות, התגלו ארבעה קברים שמורים, ושלושה קברים נוספים התגלו בשנת 1980, ולדעת הארכאולוגים היוונים, אחד הקברים הוא קברו של פיליפוס השני. הממצאים הרבים שהתגלו באתר, חלקם מזהב, שמורים כיום במוזיאון המקומי שנבנה סמוך לתל. ממצאים אלה מצביעים על הקשרים התרבותיים והמסחריים של ורגינה עם מרכזי התרבות היוונית במזרח ובדרום המדינה, כמו אתונה, סמוס וקורינתוס, ומלמדים על עושרה של חצר המלכות.
המוזיאון הארכאולוגי
עד לגילויים היו הקברים מכוסים בתל מלאכותי בגובה של 13 מטר ובקוטר של 110 מטר. ההשערה היא שתל זה נבנה בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס על ידי אנטיגונוס גונטס לצורך הגנת הקברים מפני שבטים נודדים שבזזו את בית העלמין. הבניין התת-קרקעי הנוכחי הוקם בשנת 1993, במטרה להגן על הקברים תוך הקפדה על טמפרטורה ולחות קבועים לצורך שמירה על ציורי הקיר, ונחנך בשנת 1997. מצידו החיצוני נראה הבניין כסוללת עפר ובנוסף למצבות הקבורה עצמן כוללת התערוכה שטח פתוח בגודל כ-1,000 מ"ר שבו מוצגים מיצגים שונים.
מספר לוחות אבן גדולים שנמצאו בתוך התל ושלוש תיבות שבהן חפצים ששימשו את פשוטי העם בתקופת פיליפוס השני מוצגים בכניסה למוזיאון במטרה להדגיש את ההבדלים בין חייהם של פשוטי העם וחיי מלכי מקדוניה. הקבר הראשון הוא קבר מקדוני גדול שחולל ונהרס כולו, אך חשיבותו היא בהמחשת התפתחות האדריכלות המקדונית. הקבר כולל עמודים עצמאיים הניצבים בסמוך לחזית, בעוד שקברים מאוחרים יותר נתמכים בעמודים קצרים יותר.
מבנה נוסף הוא ההרואון שנועד להנצחת זכר המלכים המתים, וממנו שרדו רק הבסיס וחלק מהקברים. במבנה ציורי קיר המתארים את חטיפת פרספונה על ידי האדס.
הקבר החשוב באתר הוא קברו של פיליפוס השני. אורכו 9.5 מטר ורוחבו 5.5 מטר, והוא כולל מבואה גדולה ואולם קבורה. חזיתו נראית כמקדש דורי עם דלת שיש מעוטרת. מעל רצועה מעוטרת בסגנון דורי נראים ציורים המתארים שלושה פרשים ושבעה גברים צדים אריה, צבי וחזיר בר. לפי ההשערה אחת מהדמויות היא של פיליפוס השני ואחת אחרת היא של אלכסנדר מוקדון. ציור זה וציור פרספונה הנ"ל הם ציורים יוונים עתיקים ונדירים וככל הנראה צוירו על ידי פילוקסנס וניקומאכוס. בתוך אולם הקבורה שוכן ארון קבורה מזהב ובתוכו כדי זהב עם שרידי המלך והכתר שלו. על מכסה הארון נראית שמש ורגינה, ציור של שמש שלה 16 קרניים. אף שלא ברור אם שמש ורגינה שימשה כסמלה של מוקדון כולה, של פיליפוס השני בלבד או שהייתה בגדר עיטור גרידא, היא אומצה כסמלן של הרפובליקה של מקדוניה ושל מקדוניה היוונית, ושאלת ה"בעלות" עליה אף ניצבה ברקע למתיחות בין הרפובליקה של מקדוניה לבין יוון. עוד נמצאו בקבר כלי נשק של המלך, כלי רחצה ושרידים של מיטת עץ מקושטת בזהב, זכוכית ושנהב. כל הפריטים שנמצאו בקבר מוצגים כיום בתיבות תצוגה שקופות בשטח הפתוח לפני הקבר. במבואה נמצא כד זהב נוסף בתוך ארון קבורה משיש ביחד עם מיטה דומה לזו של פיליפוס, וההשערה היא שהכד כולל את שרידיה של קלאופטרה, אשתו הצעירה של המלך שנרצחה מיד לאחריו.
הקבר האחרון מיוחס לאלכסנדר הרביעי, בנו של אלכסנדר מוקדון, והוא דומה לקברו של פיליפוס אך ממדיו קטנים יותר. שרידי המת הוטמנו בכד כסף ועוד נמצאו בקבר כלי נשק, אגרטלים ומיטת עץ מעוטרת בזהב ובשנהב. עיטורי המיטה מוקדשים לדיוניסוס הנראה כשהוא מנגן בחליל ולצידו סאטיר.
בנוסף לממצאים ארכאולוגיים כוללת התערוכה מצגת על חייו ועבודתו של הארכאולוג מנוליס אנדרוניקוס.
אתרים נוספים
המבנה החשוב ביותר שהתגלה בוורגינה הוא ארמון המלך. למבנה היו שתיים או שלוש קומות וחצר גדולה שסביבה עמודים בסגנון דורי. בארמון היו מספר חדרים ששימשו לצורכי דת וממשל, ובצידו הצפוני של המבנה שכנה גלריה גדולה שהשקיפה על התיאטרון. התיאטרון נבנה כחלק מהארמון במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס ועוטר ברצפות פסיפס, ציורי קיר ובתבליטים על הריצוף. צפונית לתיאטרון שוכן מקדש אוקליה שכולל מבנים קטנים מהמאות ה-3 וה-4 לפנה"ס, ושרידי פסלים של משפחת המלוכה המקדונית. הנקרופוליס משתרע על שטח של 3 קמ"ר וכולל יותר מ-300 קברים החל מהמאה ה-11 לפנה"ס. באחד הקברים החשובים במתחם כיסא כבוד משיש, והוא מתוארך לשנת 340 לפנה"ס ומיוחס לאורדיקי השנייה, אימו של פיליפוס השני.
שקר לי
שַקר לי (באנגלית: Lie to me) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית מסוגת דרמת פשע ששודרה ברשת פוקס בין ה-21 בינואר 2009 ל-31 בינואר 2011. הסדרה בוטלה בסוף העונה השלישית עקב אחוזי רייטינג נמוכים. הסדרה שודרה בישראל ב-yes.
הסדרה עוקבת אחרי דוקטור קאל לייטמן, פרופסור מומחה לניתוח פסיכולוגי של הבעות פנים ושפת גוף, המגולם על ידי טים רות'. לייטמן ביחד עם הצוות שלו חוקר מקרי רצח והתאבדויות שהובאו אליהם מקהילות מקומיות, משרדי עורכי דין, משרדים ממשלתיים, חבריהם ועוד.
הסדרה מבוססת על הספר - "Micro expressions" של דוקטור פול אוקמן - פרופסור מומחה לחקר רגשות ומיקרו הבעות פנים. הספר עצמו אמיתי וגם כן הפרופסור אשר הוכר על ידי אוניברסיטת אוקספורד. כמו כן בכל סוף שידור של פרק אוקמן נוהג לכתוב בבלוג אשר הוקצה לו באתר פוקס ניוז מה לייטמן פספס בפרק.
עלילה
צוות החוקרים של לייטמן מורכב ממומחים לניתוח פסיכולוגי על פי הבעות פנים ו"מיקרו הבעות" והם מסוגלים לדעת האם בן אדם: משקר, לחוץ, כועס, עצוב וכו'. הסדרה מדברת על אפקטים פסיכולוגים שונים, כגון אפקט ורתר, ועל כך שהבעות הפנים מסגירות את תחושת האדם ומחשבותיו. בכל פרק נתקלים צוות החוקרים במקרים מסתוריים, אותם הם חוקרים כדי להגיע לאמת דרך ההבעות של הנחקרים [כמו שהוסבר קודם לכן - מיקרו הבעות]. לרוב, הסדרה מלאה בתפניות עלילתיות מפתיעות.
לחם זנגביל
לחם זנגביל או עוגת זנגביל (בלטינית: zingiber, בצרפתית: gingebras או pain d'épices, באנגלית: Gingerbread) הוא שמו של מאפה המכיל זנגביל. מאפה זה יכול להיות מתוק (ומוגש כעוגה או עוגיות) או חריף, ומוגש כלחם.
היסטוריה
מקורו של לחם הזנגביל במאה ה-11 באירופה, בעקבות מתכונים של לחם תבלינים שהובאו על ידי הצלבנים מהמזרח התיכון. הלחם לא היה נפוץ, ונחשב כמעדן, ולכן הוגש באירועים דתיים חגיגיים או נמכר בירידים מיוחדים שנקראו "ירידי לחם זנגביל", בהם נבנו מבנים מלחם זנגביל שנקראו בתי לחם זנגביל.
במסגרת ירידים אלה (שהידוע בהם היה היריד שנערך בעיר נירנברג) נמכרו עוגיות ולחמים בצורות שונות. צורת "אדם" נמכרה לנשים רווקות שרצו להינשא, מתוך אמונה שהדבר יביא בעל.
לחם זנגביל
לחם זנגביל הוא לחם צפוף במרקמו המכיל דבשה. לחם זה יכול להיות מתוק ולהכיל צימוקים ושקדים, או להכיל תבלינים שונים כגון חרדל או פלפל שחור. עוגה זו היא עוגה מסורתית המוגשת בחג המולד.
עוגיות לחם זנגביל
עוגיות לחם זנגביל הן עוגיות דקות בצבע חום בהיר, הדומות לעוגת הלבקוכן הגרמנית המסורתית. עוגיות אלה הן מאכל מסורתי המוגש בחג המולד בארצות הברית ובאנגליה. לרוב העוגיות נאפות בצורת אדם המכונה "איש לחם זנגביל" (gingerbread man).
על איש הלחם זנגביל יש גם אגדות עם ודמותו מופיעה בספרים וסרטים שונים כגון שרק.
בית לחם זנגביל
בית עשוי מלחם זנגביל (gingerbread houses) הוא עיטור שמקורו בגרמניה בימי הביניים. עיטור זה הוכן לחגיגות מיוחדות, ובייחוד לחג המולד, וכיום הוא נפוץ במערב אירופה וארצות הברית. מבנה זה מוזכר באגדת העם "הנזל וגרטל" ממעשיות האחים גרים.
הבצק המשמש להכנת בית לחם זנגביל שונה מהבצק להכנת עוגיות. בצק זה, דמוי החימר מאפשר פיסול בבצק ועיצוב המבנים.
אגו טריפ (שיר)
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עלמה זהר, שכתבה והלחינה את כל שירי האלבום.
על השיר אמרה זהר כי: "אגו טריפ זה שיר על מוזיקאי די מוכר, שכמובן לא אחשוף את שמו, אבל הוא היה בפסגת העולם ותפס מניירות בהתאם וכיום הוא כבר לא שם, בלשון המעטה, ובוא נאמר שהמילים אמורות לתת לו חומר למחשבה".
הצלחה
השיר זכה להצלחה ושבר את שיא ההשמעות לשבוע של שיר בתחנות הרדיו הישראליות, עם 145 השמעות בשבוע אחד. בנוסף לכך, הצליח השיר לכבוש את כל פסגות מצעדי הפזמונים בישראל ובין היתר את פסגות המצעדים של גלגלצ, מדיה פורסט, רשת ג' וכדומה.
במצעדי סוף השנה הצליח השיר להגיע אל המקום ה-6 במצעד של גלגלצ, ואל המקום ה-6 במצעד של רשת ג'. בעקבות הצלחת השיר הוקדם צאת אלבומה דברי, בחודש.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם באותה השנה שבה יצא השיר כסינגל, ובו ניתן לראות את זהר הולכת ברחבי ארץ ישראל, כאשר לידה תמיד ניתן לראות מכונית בה נוהג גבר אשר לא מציע לה לעלות לטרמפ, וממשיך הלאה. לאורכו של הקליפ ניתן לראותה סוחבת גיטרה על גבה.
וולופית
וולופית או וולוף (בצרפתית: Wolof) היא שפת בני וולוף, המדוברת בסנגל, גמביה ומוריטניה. בדומה לשכנותיה, השפות סרר ופולה היא שייכת לענף הסנגמבי או האטלנטי של משפחת השפות הניז'ריות-קונגולזיות. להבדיל משאר השפות במשפחת ניג'ר-קונגו הוולופית איננה שפה טונאלית. הוולופית היא השפה הנפוצה ביותר בסנגל, והיא שפת אם לבני וולוף המהווים 40% מתושבי סנגל. גם רוב הסנגלים ממוצא אחר שולטים בה כשפה שנייה. לוולופית ניבים האופייניים לאזורים גאוגרפיים שונים, לכפרים ולערים. הניב העיקרי של בירת סנגל, העיר דקר הוא ניב מעורב הכולל מלים מהוולופית, צרפתית וערבית. הוולופית הגמבית נחשבת לפעמים ליותר מניב - לשפה נפרדת. שם השפה והתרבות של בני וולוף נכתב בעבר גם ouolof, jolof, jollof, olof, volof/. ידועה האימפריה הוולופית - ששמה בלועזית ידוע כ -Jolof Empire ומאכל מאורז מערב אפריקאי הידוע בשם jollof rice. קיימת סברה שבתיווך הספרדית והפורטוגזית השפה האנגלית שאלה מספר מלים מוולופית, כמו "banana" (בננה) nyam - בקריאולית אנגלית קריבית במובן "לאכול".
גמביה
בגמביה הוולופית מדוברת כשפת אם על ידי 20–25 % מהתושבים. אולם יש לה השפעה הרבה מעבר לכך מכיוון שבעיר הבירה, בנג'ול, 75% מהתושבים מדברים אותה כשפה הראשונה. בסרקונדה, העיר הגדולה ביותר בגמביה, בני וולוף הם מיעוט קטן, אבל כ־70% מהאוכלוסייה מדברת או מבינה וולופית. הניבים השונים של הוולופית תואמים חלקית את מיקומן הגאוגרפי של ממלכות העבר והם מובנים הדדית בין דובריהם, פרטי לשפת לבו. לבו היא מדוברת על ידי מיעוט מקרב תושבי גמביה (13%?) ומוריטניה (22%?), בעיקר בנואקשוט ובאזור הנהר סנגל.
מוריטניה
במוריטניה כ-7% מהאוכלוסייה (בסביבות 185,000 תושבים) דוברים וולופית. רובם חיים בנואקשוט וקרוב לנהר סנגל ולאורכו.
תפוצות
דוברי וולופית השתקעו גם בארצות אפריקאיות אחרות כמו גינאה ומאלי. השפה משמשת כלי תקשורת גם בין מהגרים מסנגל, מוריטניה וגמביה שהתיישבו באירופה ובארצות הברית.
היסטוריה של חקר השפה הוולופית
מתיישבים אירופאים היו הראשונים שכתבו ספרי דקדוק ומילונים לשפה הוולופית בתחילת המאה ה-19 המורה הצרפתי ז'אן דאר (Dard) פרסם ב-1825 את המילון הראשון צרפתי-וולופי ובשנה הבאה ספר דקדוק של השפה
מטרתו הייתה בעיקר פדגוגית ונועד להקל על הכתיבה בשפה. לעומת זאת ספר הדקדוק של המושל ז'אק-פרנסואה רוז'ה משנת 1859 ביקש להעמיק בידיעת השפה. תרומות אלה היוו ציון דרך בחקר השיטתי של הדקדוק הוולופי.
איש הצבא והפוליטיקאי הצרפתי לואי פדרב שהגיע לסנגל ב-1852 פרסם ב-1864 מילון צרפתי של כ-1500 מלים עם תרגום לוולופית, לסונינקה ולפאולית. הוא ציין את "חוסר טוהר" של הוולופית שדוברה בסן לואי, ששאלה מלים רבות מצרפתית. ב-1943 הפוליטיקאי הסנגלי ארמאן-פייר אנגראן פרסם ספר לימוד צרפתי-וולופי שאף על פי שלא הייתה עבודה בלשנית מדעית, היווה מבוא שימושי בשפה הוולופית.
הכתב
לזמן ממושך נכתבה הוולופית באלף בית ערבי מותאם בשם "וולופאל"./. אלף בית זה נשאר לפעמים בשימוש בטקסטים דתיים, אבל בימינו משתמשת השפה הוולופית באלף בית לטיני עם התאמות לצלילים המיוחדים.
תנועות
בכתיב הוולופי שתי תנועות זהות עוקבות מסמנות תנועה ארוכה. לפני טרום-אנפוף או הכפלת עיצור à נקרא a) aa ארוכה)
טונים
להבדיל מרוב השפות האפריקאיות התת-סהריות, לוולופית אין טונים. שפות אפריקאיות אחרות ללא טונים הן האמהרית, סואהילי ופולה.
השאלות לשוניות
חדירת האסלאם לסנגל מסבירה את השפעת השפה הערבית על הוולופית, ששאלה ממנה במיוחד את אוצר המלים הדתי.
הצרפתית מילאה תפקיד מרכזי עם הקולוניזציה והחינוך בשפה זו. מונחים מסוימים בולטים לעין, כמו oto (מכונית) או almet ) (גפרור), אבל יש גם מקרים מפתיעים יותר, כמו « fok nga » עבור " il faut que tu » (אתר צריך ל...).
יש גם כמה מלים שאולות משפות ברבריות. למשל tabaski הנשאל מ"טפסקה" הברברי עבור החג המוסלמי של הכבש.
יוסי מדמוני
ביוגרפיה
מדמוני נולד למשפחה דתית בירושלים, וגדל והתחנך בעיר. אביו, ברוך, הוא בנו של הרב יוסף מדמוני רבה של הקהילה היהודית בכפר התימנים בשילוח עד לגירושה בשנת תרצ"ח 1938, ונכדו של הרב סעדיה מדמוני מנהיג הגל השני בעליית אעלה בתמר, 1882.
לאחר שרותו הצבאי למד בבית הספר "סם שפיגל", שם יצר שיתוף פעולה אמנותי עם חברו ללימודים, הבמאי דוד אופק, שנמשך לאחר לימודיהם.
העיסוק בתכנים דתיים והמפגש הטעון בינם לבין המודרנה, מאפיין את עשייתו הטלוויזיונית והקולנועית. העלילה ביצירותיו עוסקת לרוב בעולמן של קבוצות לא הגמוניות בישראל. לצד התכנים, עבודתו בקולנוע ובטלוויזיה בוחנת דרכי סיפור מקוריות, כמו הסיפור האפיזודי, שבירת הנרטיב הליניארי, ועושה שימוש בתבניות סיפור השאובות מהעולם היהודי (מדרש, סיפור חסידי, סיפור מקראי, דרשה וכדומה).
זוכה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה עבור ארבע סדרות שונות שיצר וכתב, פרס הסדרה הטובה ופרס התסריט - בת ים ניו יורק, מלנומה אהובתי, 30 ש"ח לשעה ולהרוג את הסבתא.
בשנת 2005 זכה מדמוני בפרס "אומנות הקולנוע" מטעם משרד החינוך והתרבות.
בשנת 2015 זכה במלגת גשר-אביחי ליצירה קולנועית יהודית.
בשנת 2019 זכה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית על סרטו "גאולה"
נשוי לשחקנית רותי בורנשטיין.
יצירתו הקולנועית והטלוויזיונית
שלוש שנים לאחר לימודיו ב"סם שפיגל" יצר עם דוד אופק ומיכה שגריר את בת ים ניו יורק, סדרת הטלוויזיה הראשונה שלו, שהפיק מיכה שגריר עבור "שידורי קשת" בערוץ 2. עם דוד אופק כתב וביים את שתי העונות הראשונות (1995 - 1997). הסדרה מספרת את סיפורה של משפחה ישראלית ממוצא עיראקי שחלק מבניה מתגוררים בארצות הברית, זכתה בפרס אופיר לדרמת הטלוויזיה הטובה ביותר, בביקורות נלהבות ובאהדת הקהל, ונחשבה כחלוצה בהבאה למיין סטרים הישראלי ייצוג מזרחי אותנטי שאינו תלוי נקודת מבט חיצונית. עיצוב העלילה עשה שימוש באלמנטים מתוך הז'אנר הספרותי של "רומן המכתבים", בו פונות הדמויות ישירות ובגוף ראשון לקורא, ומספרות עבורו חלקים מהעלילה. מבחינה הבימוי הביאה הסדרה לראשונה לסוגת הדרמה הטלוויזיונית אלמנטים דוקומנטריים דרך שימוש בשחקנים לא מקצועיים, שתרמו חספוס ואלמנטים אוטוביוגרפיים לסיפור. לסדרה עונת ספין אוף שלישית, שהתמקדה בדמותו של הבן הבכור, דוד, בגילומו של יגאל עדיקא, ונקראה עלילות דוד. הסדרה זיכתה את מדמוני בפרס "נוצת הזהב לכתיבה טלוויזיונית" של אקום.
בשנת 2000 יצר עם אופק את הסדרה "טייק-אווי" עבור ערוץ 3 בהוט, המספרת את סיפורם של צעירים שליחי פיצה שהגיעו לעיר הגדולה, ומצאו את עצמם בשירות שליחויות אותו מנהל מהגר רוסי, בגילומו של ולדימיר פרידמן, שהשתחרר ממוסד לחולי נפש ומחפש גאולה לנשמתו.
בשנת 2001–2002 יצר עם אופק, בהפקת מיכה שגריר, את הסרט העלילתי, "המנגליסטים". הסרט לא זכה להצלחה מסחרית וקיבל בישראל ביקורות מעורבות, אולם הצליח במסגרות אמנותיות מחוץ לישראל. הוא השתתף בכ-30 פסטיבלים בינלאומיים וזכה בפרסים, כגון התסריט בפסטיבל "מר דל פלטה" בארגנטינה ופרס הסרט הזר הטוב בפסטיבל יוסטון.
בשנת 2005 כתב וביים עם דוד אופק את הסדרה, "מלנומה אהובתי", שהוקרנה בפסטיבל הקולנוע בירושלים. הסדרה שסיפרה את סיפורו האמיתי של השחקן יגאל עדיקא - סיפור מותה הידוע מראש מסרטן של רעייתו אורית - זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה ל"דרמה הטובה ביותר" לשנת 2006. גרסת הסרט לסדרה הוצגה בתחרות הרשמית בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של מונטריאול ובפסטיבל רוטרדאם.
בשנים 2007 - 2008 היה עורך התסריט של הסדרה "לאהוב את אנה" ושל שלוש העונות של הסדרה המצליחה "סרוגים", שגיבוריה הביאו לראשונה למרקע הטלוויזיה בישראל מבט פנימי על בני המגזר הדתי לאומי. מאוחר יותר, ב-2013, עלתה סדרת הדרמה הטלוויזיונית שגם את תסריטיה ערך, "שטיסל", שהציגה לראשונה מבט על העולם החרדי, מבט שהוא פנימי וחיצוני גם יחד.
בשנת 2009 יצר וכתב בצוותא עם ארז קו-אל את סדרת הטלוויזיה, "חיים אחרים", סיפורו של בן ישיבת הסדר שנקרע בין הדת לאמנותו - המחול.
בשנת 2011 עלה לאקרנים סרט הקולנוע בבימויו, "בוקר טוב אדון פידלמן", על פי תסריט של ארז קו-אל, המציג יחסי אב ובן על רקע הדרום הישן של תל אביב העובר שינויים מואצים. הסרט זכה בפרס התסריט בפסטיבל סאנדנס 2011, ופרס הסרט הטוב בפסטיבל קרלובי וארי ובפסטיבל ירושלים 2012.
בשנת 2012 עלתה למרקע "30 ש"ח לשעה", סדרת הטלוויזיה שיצר בצוותא עם דוד אופק וחיים שריר והיה התסריטאי הראשי שלה. הסדרה, שמספרת את סיפורן של שלוש נשים עובדות קבלן בתחום הניקיון המקימות קואופרטיב עצמאי, שודרה בערוץ 1 וזכתה בפרס האקדמיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר בשנת 2012, וכן בפרסי הבימוי והתסריט. הסדרה זכתה בביקורות נלהבות הן על רמת העשייה והן מבחינת תכניה החברתיים והמגדריים. המבקרים קשרו בין הסדרה לבין המגמה החברתית המהפכנית הצעירה בעשור השני של שנות ה-2000.
בשנת 2014 יצא לאקרנים סרטו "מקום בגן עדן", אותו ביים וכתב, וכמו סרטו הקודם צולם על ידי בועז יהונתן יעקב. הסרט מספר את סיפורו של איש צבא בגילומו של אלון אבוטבול המוכר את מקומו בגן עדן, ומאוחר יותר, בנו החוזר בתשובה מנסה לבטל את החוזה ולהציל את נשמתו של אביו. הסרט זכה להצלחה בינלאומית ניכרת כשהשתתף בתחרות הרשמית בפסטיבל קרלובי וארי, בפסטיבל טורונטו וברבים אחרים, ואף זכה בפרסים בינלאומיים, אם כי הצלחה זו הייתה פחותה מזו של סרטו הקודם. בישראל קיבל הסרט ביקורות מעורבות שפילגו את המבקרים בין מי שהגדירו אותו כ"מסורבל ולא ממוקד" לבין אלו שהכתירו אותו כ"יצירת מופת". גם בהתייחסות לדמויותיו הנשיות פילג הסרט את המבקרים, כך שבעוד שמאיר שניצר הגדירו כמבזה את דמות האישה; דווקא הביקורת הפמיניסטית שיבחה אותו על דיון ביקורתי בגבריות הישראלית המדכאת את הנשיות, וכקריאה לנשיות חדשה. הביקורת בכללותה הגדירה אותו כראשון מסוגו בקולנוע הישראלי בשאיבת סיפורים, דרכי הבעה ותבניות סיפור מארון הספרים היהודי (להבדיל מעיסוק גרידא בעולם ובדמויות דתיות), ובקישור שעשה בין ישראליות עכשווית לבין התנ"ך ולבין מקורות יהודיים נוספים כמו ספרות חז"ל והספרות החסידית.
בשנת 2015 יצר (ביחד עם דוד אופק וליאור שפר) את הסדרה הקומית השחורה "להרוג את הסבתא", אותה גם כתב. הסדרה מתארת בשילוב של טון ריאליסטי ומקברי את ניסיונות הנפל של בני משפחת זליג, הגרים במתחם פחונים בלב העיר, להרוג את אמם הזקנה והעקשנית, על מנת שיוכלו למכור את הקרקע היקרה עליה הם גרים, ולהיחלץ מחיי העוני שלהם. הסדרה שודרה ב"יס" וזכתה בארבעה פרסי אקדמיה, שניים מהם הוענקו למדמוני - פרס הסדרה הקומית הטובה ביותר ופרס התסריט.
בשנת 2017 היה התסריטאי הראשי של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "כיפת ברזל" שהתמקדה באירוע חטיפה דרמטי במחלקה של טירונים חרדים בצה"ל בגדוד נצח יהודה (הנח"ל החרדי).
בשנת 2018 סרטם של יוסי מדמוני ובועז יהונתן יעקב, "גאולה", הוצג בפרמיירה העולמית בתחרות הרשמית בפסטיבל קרלובי וארי שם זכה בפרס השחקן הראשי הטוב ביותר, שהוענק למשה פולקנפליק, וכן פרס מיוחד מטעם ארגונים נוצריים, המחולק ליצירות הנוגעות בשאלות רוחניות. משם המשיך הסרט לפסטיבלים נוספים, פסטיבל טורונטו, פלם ספרינגס ועוד. ב 2019 זכה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית על סרט זה.
בסוף שנת 2019 עלתה בתאגיד השידור הציבורי "כאן" הסדרה מתיר עגונות אותה יצר והיה התסריטאי הראשי שלה. הסדרה מספרת את סיפורו של הרב יוסף מוראד בגילומו של אביב אלוש, רב שתפקידו להתיר נשים מעגינותן. הסדרה זכתה לביקורות משבחות הן על הצד האמנותי והן על תכניה ולפופולריות רבה בציבור. הסדרה העלתה את המודעות למצבן של נשים עגונות ולכשלים בטיפול של הרבנות בהן, ולכן ספגה ביקורת מצד הרבנות, ומאידך לחיבוק מארגוני הנשים הפמיניסטיים. הסדרה קיבלה 12 מועמדויות לפרסי אקדמיה אך הפסידה בכל הקטגוריות לסדרה הנערים.
ב 2023 עלתה בתאגיד השידור הציבורי כאן הסדרה איסט סייד בה היה תסריטאי ראשי ויוצר שותף ליעל רובינשטיין, בכיכובו של יהודה לוי שגילם מתווך קרקעות בטריטוריה הנפיצה של מזרח ירושלים.
שירות הביון הנורווגי
שירות הביון הנורווגי (בנורווגית: Etterretningstjenesten) הוא גוף של צבא נורווגיה הפועל כסוכנות הביון של המדינה. כפוף למשרד ההגנה.
השירות אחראי לאיסוף מודיעין בעניינים הנוגעים לאינטרסים של נורווגיה מחוץ לגבולות המדינה; השירות מנתח ומעבד נתונים אודות מדינות זרות מתוך מטרה להציג למנהיגות הצבאית והמדינית מידע שיסייע בקבלת החלטה בעניינים הנוגעים לביטחון הלאומי.
בשנת 1998 אומץ חוק שירות המודיעין המסמיך את השירות לאסוף מודיעין מחוץ לגבולות נורווגיה.
חיפוש שכן קרוב
הכללה ישירה של בעיה זו היא חיפוש k -NN כלומר, חיפוש k נקודות קרובות ביותר לנקודה נתונה.
לרוב, מרחב הבעיה M הוא מרחב מטרי ושונות בו מתבטאת כערך מרחק, שהוא סימטרי ומקיים את אי-השוויון המשולש. מרחב נפוץ אפילו יותר הוא כאשר M הוא כמרחב וקטור d ממדי שבו ההפרש נמדדת באמצעות המרחק האוקלידי, מרחק מנהטן או מרחק סטטיסטי אחר. עם זאת, פונקציית השונות יכולה להיות שרירותית. כולל מקרים בהם אי שוויון המשולש אינו מתקיים.
ג'יי ג'יי פילד
ג'ון ג'וזף פילד (באנגלית: John Joseph Feild; נולד ב-1 באפריל 1978) ידוע בשם ג'יי ג'יי פילד (באנגלית: JJ Feild) הוא שחקן בריטי-אמריקאי.
ביוגרפיה
ג'ון ג'וזף פילד נולד בבולדר שבקולורדו. אביו הוא רשאד פילד, איש אקדמיה אנגלי, ואימו היא אמריקאית. כשהיה פילד תינוק עבר עם הוריו לחיות בלונדון. הוריו התגרשו ונישאו בשנית. אביו החורג הוא ג'ון ויליאמס עורך ב-BBC World News. כשהיה פילד בן 17 יצא עם אחיו רובין למסע בטיבט.
חיפוש שכן קרוב
שיטות
הוצעו פתרונות שונים לפתרון בעיית ה-NNS. האיכות והתועלת של האלגוריתמים נקבעים על ידי סיבוכיות זמן הריצה של שאילתות וכן על ידי סיבוכיות המקום של מבני הנתונים שמשמשים את הפתרון. ניסוח לא פורמלי המכונה, בדרך כלל, קללת המימד, קובע כי אין פתרון מדויק עבור NNS במרחב אוקלידי ממימד גבוה באמצעות עיבוד מראש בזמן פולינומי וזמן חיפוש פולילוגריתמי.
ג'יי ג'יי פילד
ביוגרפיה
פילד הופיע בסרטי קולנוע וטלוויזיה בהם בתפקיד סיימון דויל בסדרת סרטי "פוארו" בפרק "מוות על הנילוס" ובתפקיד פול אוסבורן בסרט "The Pale Horse" מסדרת סרטי "גברת מארפל". עוד גילם את הנרי טילני בסרט הטלוויזיה "מנזר נורת'אנגר" על פי הרומן מאת ג'יין אוסטן, ואת גארלנד בעיבוד של ה-BBC לספריו של פיליפ פולמן "מסתרי אבן האודם" ו"הצל בצפון". בקולנוע הופיע פילד בסרט "סיבוב אחרון" וגילם את הגרסה הצעירה לדמות שגילם מייקל קיין, ובסרט "Telstar" הופיע בתפקיד היינץ.
יחסי הרפובליקה הדומיניקנית–זימבבואה
יחסים כלכליים
זימבבואה ייצאה לרפובליקה הדומיניקנית ב-2015 סחורה בשווי 13.6 אלף דולרים. הסחורה כללה בעיקר ציוד להגנה מפני מתח נמוך. הרפובליקה הדומיניקנית ייצאה לזימבבואה ב-2008 טבק בשווי חמשת אלפים דולר ומאז לא ייצאה אף סחורה אחת לזימבבואה.
חיפוש שכן קרוב
חיפוש ליניארי
הפתרון הפשוט ביותר לבעיית NNS הוא לחשב את המרחק מנקודת השאילתה לכל נקודה אחרת במסד הנתונים, ולעקוב אחר הנתון "הטוב ביותר עד כה". שימוש באלגוריתם זה, המכונה לעיתים גישה נאיבית, יש זמן ריצה O(d\cdot N)כאשר N הוא כמות האיברים ב-S ו- d הוא המימד של M. במקרה זה, אין מבני נתונים נוספים שיש לשמור מעבר למסד הנתונים עצמו.
זכות קדימה (תחבורה)
זכות קְדימה היא זכות שעל נוהגים ברכב לתת למשתמשים אחרים בדרך. חוקי התעבורה מסדירים את עדיפויות הכניסה לדרך כדי למנוע אי בהירות וחשש להתנגשות בעת הגעת שני כלי רכב או יותר לנקודה מסוימת (כאשר הנוהג רואה את שאר המשתמשי הדרך שעליו לתת להם זכות קדימה, אך הוא יכול להשתלב בה מבלי לגרום להם לשנות את מהירותם או מסלולם, מותר לו להשתלב לפניהם). בעיקר נדרשת קביעת העדיפות בהגיעו לצומת או במפגש בין דרכים שונות. זכות הקדימה מפורטת בחוקי מדינת ישראל בתקנות התעבורה סימן ט' סעיף 64 ובסעיפים נוספים.
עבור כלי שיט מקובל המונח פינוי דרך. התקנות הבינלאומיות למניעת התנגשויות בים, עליהן אחראי ארגון הימאות הבינלאומי, כוללות כללי ההתנהגות בין שני כלי שיט הנמצאים בסכנת התנגשות וכן מוסכמות איתות, סימון ותאורה. קיימות תקנות ומוסכמות לאמצעים אחרים (לדוגמה, קייטסרפינג) ולספורט ימי.
חיפוש שכן קרוב
חלוקת המרחב
מאז שנות השבעים הוחל על הבעיה שיטה של הפרד ומשול. במקרה של מרחב אוקלידי גישה זו כוללת אינדקס מרחבי. מספר שיטות לחלוקת המרחב פותחו לפתרון בעיית ה- NNS. אולי הפשוטה ביותר היא שיטת עץ kd, אשר באופן איטרטיבי חוצה את מרחב החיפוש לשני אזורים המכילים מחצית הנקודות של אזור האב. שאילתות מבוצעות באמצעות חציית העץ מן השורש אל העלה על ידי הערכת נקודת השאילתה בכל פיצול. בהתאם למרחק שצוין בשאילתה, ייתכן שיהיה צורך להעריך גם את הענפים השכנים שעשויים להכיל התאמות. עבור זמן שאילתה במימד קבוע, סיבוכיות זמן הריצה הממוצעת היא O(log (n)) במקרה של נקודות מסודרות באופן אקראי. שיטה חלופית היא באמצעות שימוש בעצי-R. מבנה נתונים שנועד לתמוך בחיפוש שכן הקרוב ביותר בהקשר דינמי, שכן יש אלגוריתמים יעילים עבור הוספה ומחיקה כגון עץ *R .עצי-R יכולים לתת תשובה לשאלת השכנים הקרובים גם ביחס למרחק אוקלידי וגם ביחס למרחקים אחרים.
ג'יי ג'יי פילד
ביוגרפיה
הופעת הבכורה שלו בווסט אנד הייתה ב-2008 במחזה "Ring Round the Moon". ב-2011 כיכב פילד בסרט "קפטן אמריקה" בתפקיד ג'יימס מונטגומרי פלסוורת'. באותה שנה כיכב לצדו של בנדיקט קמברבאץ' בסרט "Third Star" והופיע בעיבוד של ה-BBC ל-"משמרת לילה" מאת שרה ווטרס. ב-2013 גילם את הנרי נובלי, בן דמותו של מר דארסי, בסרט "למצוא את מר דארסי" עיבוד של ג'רושה הס לרומן "Austenland" מאת שנון הייל. ב-2012 שיחק בסרט "Not Safe for Work".
זכות קדימה (תחבורה)
תקנות התעבורה
התקנות מבחינות בין מתן זכות קדימה במקומות ללא תמרור וכאלה עם תמרור. התקנות קובעות גם מצבים נוספים בהם יש להעניק עדיפות לרכב אחר, כגון: רכב החונה בצד הדרך ומתחיל בתנועה; בכביש תלול וצר ייתן הרכב היורד זכות קדימה לרכב העולה; מתן זכות קדימה להולכי רגל במעבר חצייה; כאשר נהג מגיע לכביש חסום, הוא צריך לתת זכות קדימה לרכב הבא מולו; עדיפות במעבר בגשר צר על סמך תמרור, עדיפות תנועה בדרך ועוד.
חיפוש שכן קרוב
חלוקת המרחב
במקרה של מרחב מטרי כללי, הגישה של הפרד ומשול ידועה כגישת עץ המטרי. דוגמאות מיוחדות כוללות עץ-VP ועץ-BK שיטות.
ג'יי ג'יי פילד
ביוגרפיה
ב-2014 השתתף פילד בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "המוסקטרים" בתפקיד מרסאק.
זכות קדימה (תחבורה)
תמרורי עדיפות
התמרורים המורים על עדיפות השימוש בדרך נקבעו במסגרת אמנה בינלאומית: "כנס וינה לתמרורים" בשנת 1968. במסגרת זו הוגדרו סדרת תמרורים אשר מדינות רבות בעולם כללו אותם בחוקי התעבורה שלהן, ביניהן שישה תמרורים בקבוצת תמרורי העדיפות. תמרורים אלה כוללים את התמרור "עצור" (שונה מהתמרור "עצור" הישראלי), מתן זכות בדרך ואחרים. התמרור "תן זכות קדימה" נקבע כמשולש "הפוך" (עומד על קודקודו) עם מסגרת אדומה וקידמה בצבע לבן או צהוב. בזכות הצורה היוצאת דופן שנבחרה, גם נהגים הנמצאים בזווית שבה אי אפשר לראות את פני התמרור ואת המודפס עליו יכולים לקרוא אותו ולזהותו לפי צורתו ולהסיק ממנו על מהלך התנועה, אם מתעורר היסוס. בגלריה מוצגות תמונות של תמרורים כאלה:
קישורים חיצוניים
Vorfahrtsregel
ג'יי ג'יי פילד
חיים אישיים
החל מ-2009 מבלה פילד חצי שנה בלוס אנג'לס וחצי שנה בלונדון. בת זוגו היא השחקנית נב קמפבל. באוגוסט 2012 נולד בנם הבכור, קספיאן.
חיפוש שכן קרוב
שיטות קירוב לפתרון הבעיה
אלגוריתם קירוב לבעיית השכן הקרוב המותר להחזיר נקודות שמרחקן מנקודת המקור הוא לכל היותר כמה פעמים יותר מהמרחק בין נקודת השאילתה לנקודוה הקרובה ביותר באמת. היתרון של גישה זו הוא, שבמקרים רבים, הקירוב לשכן הקרוב ביותר הוא כמעט טוב כמו המדויק. בפרט, אם מדידת המרחק מתיימרת ללכוד את הרעיון של דמיון בין הנקודות, אז הבדלים קטנים במרחק הם זניחים.
רגישות מקומית (Locality sensitive hashing)
Locality sensitive hashing (LSH) היא טכניקה לקיבוץ נקודות במרחב ל"דליים" המבוססים על מרחק מסוים בין הנקודות. נקודות הקרובות זו לזו תחת המרחק הנבחר ממופות לאותו דלי בסבירות גבוהה.
גרסאות
ישנן כמה וריאציות לבעיית NNS ושני הידועים ביותר הם:
Approximate nearest neighbor
ביישומים מסוימים זה עשוי להיות מקובל לאחזר "ניחוש טוב" של השכן הקרוב ביותר. במקרים אלו, אנו יכולים להשתמש באלגוריתם אשר אינו מבטיח להחזיר את השכן הקרוב ביותר בכל מצב, בתמורה נקבל שיפור בסיבוכיות זמן הריצה או בסיבוכיות המקום. לעיתים קרובות אלגוריתם כזה ימצא את השכן הקרוב ביותר, אך זה תלוי מאוד במערך הנתונים הנחקר.
יורגוס לאפקאס
יורגוס לאפקאס (ביוונית: Γιώργος Λαύκας; 1919 – 1972) היה מלחין יווני של מוזיקת לאיקו ורבטיקו, זמר ונגן בוזוקי.
ביוגרפיה
יורגוס לאפקאס נולד במטאמורפוסי בלקוניה בשנת 1919. לפי מקורות אחרים - נולד ב-1924. בימי הכיבוש הגרמני, בשנת 1943 נסע לאתונה ללמוד אגרונומיה, אולם לבסוף הקדיש את עצמו לקריירה מוזיקלית. לפי מידע שמסר טאסוס סחורליס, עבד בהתחלה כנגן בוזוקי וכזמר במועדון איפובריכיו ברחוב דליורגי 47 באתונה, שם כתב גם את שירו הראשון - סביליאנה, אותו הקליט בשנת 1945. בהמשך הופיע (לפי ג.מאניסאלי) במועדוני "פיניקס" ו"בוזוקי" (בפינת הרחובות סולונוס ומברומיכאליס). כמה משיריו כמו "ולנציאנס", "סיבילאנס" - התפרסמו בביצועה של הזמרת סטלה חסקיל. בשנת 1961 ניגן עם תזמורת במועדון "קומפרסיטה". כעבור שנתיים ב-1963 שר עם צאוסאקיס במועדון אחר ברחוב ווליאגמני.ב-1968 ניגן עם התזמורת ב"Joy of Kessariani".
עד יום מותו בשנת 1972 ניגן בתזמורות שונות והלחין שירים, רובם למילים של ס.ציליוורדיס. עם מבצעי שיריו נמנו גם סטליוס קזנדזידיס (Το ταξίδι τής ζωής - טו טקדסידי טיס זואיס) ("מסע החיים")(מילים: נ.מתניטיס),Βαριά θλιμμένος ואריה תלימנוס ("בעצב כבד") (מילים: חרלמבוס וסיליאדיס) ואחרים), סוטיריה בלו, לוקאס דראלאס (Σε καταραμένες στράτες "בהליכות ארורות" או "σκαλοπάτι σκαλοπάτι" "סקאלפואטי סקאלפואטי" (צעד צעד במדרגות), (מילים:חרלמבוס וסיליאדיס) ואחרים.
למ"ש
למ"ש -לפני מליון שנה, (ראשי תיבות: לפני מיליון שנה, וכן משל"ז: מיליון שנה לפני זמננו; Ma לפי ISO, ובארצות הברית גם: Mya - Million years ago) היא יחידת זמן שימושית באסטרונומיה, גאולוגיה ופלאונטולוגיה בהן עוסקים בתקופות זמן ארוכות. באמצעות יחידה זו מוגדרות תקופות גאולוגיות. באופן פורמלי, יחידת השנה מוגדרת על ידי ארגון ISO ואינה חלק ממערכת היחידות הבינלאומית. במערכת זו יחידת הזמן היא השנייה ואין בה התייחסות לשנה.
דיוק
באסטרונומיה השימוש בלמ"ש מניח שמדובר בשנה יוליאינית כלומר שאורכה המדויק הוא 365.25 ימים. בהגדרה זו משתמשים על מנת לחשב את יחידת המרחק שנת אור.
בגאולוגיה, הוועדה הבינלאומית לסטרטיגרפיה (ICS) קבעה טווח טעות הנע בין מאות שנים למיליוני שנים בהתאם למאפייני התקופה הגאולוגית הנתונה ושיטות התיארוך הנקוטות לגביה. כך, תקופת ההולוקן החלה לפני 11,700 שנים כלומר 0.0117 למ"ש (דיוק של מאות שנים) ואילו תקופת הפלאוקן החלה 66 למ"ש והסתיימה ב-56 למ"ש (דיוק של מיליוני שנים).
שנת האפס
לפי הנומנקלטורה של הוועדה הבינלאומית לסטרטיגרפיה, השנה ממנה מתחילה הספירה לאחור ב-Ma היא שנת 1950 ובפרט אם משתמשים בתיארוך לפי פחמן-14. עם זאת, ההדגשה "לפני זמננו" בצמוד לספירה ב-Mya, עשויה להצביע על שנת האפס לספירה הנוצרית. לגבי תיארוכים במיליוני שנים אין להבדל משמעות, אך בקריאת תיארוכים של אלפי שנים, במקרה של ספק, יש צורך לוודא.
מחלוקת לגבי הסימן המוסכם
יישום תקינת ISO 31-1 ו-811 NIST לגבי סימן יחידת הלמ"ש טרם הושלם. בעבר, ובפרט בארצות הברית, היה שימוש נפוץ ב-Myr או myr לציון 'מיליוני שנים' (millions of years). מסימן זה התפתחה היחידה Mya או mya לציון 'לפני מיליון שנים' (millions of years ago) ויחידות אלו עדיין שכיחות בארצות הברית.
ISO שואף להחיל תקן אחיד לשמותיהם של מקדמי היחידות (כדוגמת קילו לאלף, מגה למיליון, גיגה למיליארד וכו'). מכיוון ששמות המקדמים הם בלטינית, נקבע שגם היחידה עצמה תיקרא בלטינית, ובמקרה של שנה: annum. מכאן, מיליון שנה נקראים Mega-annum) Ma), מיליארד שנה Giga-annum) Ga) ואלף שנה Kilo-annum) Ka). היחידות הללו נועדו לתאר גם מרווחי זמן ("במשך 50 Ma") וגם ספירה לאחור ("לפני 50 מיליון שנה"). לכן היחידה Ma מחליפה את Myr ואת Mya כאחד.
תקינה זו אינה מקובלת על הכל. הוועדה הצפון-אמריקאית לסטרטיגרפיה מבדילה בין יחידות ספירה לאחור, אותן היא ממליצה לכתוב ב-Mya, לבין יחידות מרווח זמן, אותן היא כותבת ב-Ma. למשל, מרווח הזמן בין 30 Mya ל-80 Mya יצוין 50 Ma. ארגון הסטרטיגרפיה העולמי מאמץ את הסימן Ma בכל המקרים.
Final Fantasy VI
Final Fantasy 6 (ביפנית: ファイナルファンタジーVI, תעתיק: Fainaru Fantajī Shikkusu) השישי בסדרת Final Fantasy, הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי התפקידים. המשחק יצא ב-1994 לקונסולת הSuper NES, ועוסק בסיפורם של מורדים המנסים להשתחרר משלטונה של אימפריה דיקטטורית. משחק זה היה המשחק השלישי בסדרה שיצא בצפון אמריקה ועל כן הוא נקרא גם "פיינל פנטזי 3". המשחק נחשב לנקודת ציון חשובה עבור הסדרה ועבור ז'אנר משחקי התפקידים.
המשחק
כמו משחקים קודמים בסדרה, המשחק כולל 4 מצבי משחק: מפת עולם, מפת עיר או מבוך, מסך הקרב והתפריט הראשי.
מפת העולם היא גרסה מוקטנת של העולם הבדוי בו מתרחש המשחק ובה משתמש השחקן על מנת לכוון את הדמויות למקומות שונים. ישנן שלוש דרכים לתור במפת העולם: ספינת אוויר, צ'וקובו ובאופן רגלי. למעט מספר יוצאים מן הכלל, השחקן נתקל באויבים אקראיים במפות המבוכים ובמפת העולם. עלילת המשחק מתפתחת במבוכים ובערים. אנשי הערים יכולים לתת שחקן מידע שימושי או למכור לו חפצים שונים.
בתפריט הראשי יכול השחקן להשתמש על מנת לשנות את הרכב החבורה המשוטטת, את הציוד אותו נושאים חברי החבורה, את הקסמים אותם ילמדו ועוד.