cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גוליבר תיירות
היסטוריה
לפי אתר האינטרנט של החברה, במהלך שנת 2014 למעלה מ-150,000 איש, באמצעות אתר האינטרנט או האפליקציה, ולמעלה מ-200,000 איש במהלך שנת 2018.
אופי פעילות השיווק של החברה באינטרנט ספג ביקורת, ובשנת 2009 הביא להרשעתה ולקניסתה של החברה ב-100,000 ש"ח בעוון הטעיה בביצוע עסקאות מכר מרחוק.
במאי 2013 השיקה גוליבר אתר לגלישה סלולרית ובאוקטובר - יישומון סלולרי.
בשנת 2016 נרכשו 49.95% מהבעלות בגוליבר על ידי איסתא תמורת 18 מיליון ש"ח.
גורדון בראון
ג'יימס גורדון בראון (באנגלית: James Gordon Brown; נולד ב־20 בפברואר 1951) הוא מדינאי בריטי-סקוטי שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 2007 עד 2010, ולפני כן שימש כשר האוצר של בריטניה בממשלתו של טוני בלייר מ-1997.
ביוגרפיה
בראון גדל בגיפנוק, סקוטלנד שבבריטניה. אביו היה כומר בכנסייה הסקוטית, וגם בראון עצמו הוא נוצרי-פרסביטריאני אדוק. בבית הספר התיכון הצטיין בלימודיו והחל ללמוד באוניברסיטת אדינבורו בגיל 16. בהיותו סטודנט נפצע בעת משחק רוגבי והתעוור בעינו השמאלית (היפרדות רשתית). מאוחר יותר התלונן בראון על בעיות ראייה גם בעינו הימנית, ובעקבות זאת עבר ניתוח ניסיוני שבו הצילו את עינו הימנית. הוא למד היסטוריה ועוד לפני שסיים את חוק לימודיו נבחר לרקטור האוניברסיטה וליושב ראש חבר הנאמנים שלה. לאחר מכן הרצה באוניברסיטה ובמכון הטכנולוגי של גלאזגו, ועבד כעיתונאי בטלוויזיה הסקוטית.
בראון שימש כשר האוצר בממשלת הצללים עד עליית הלייבור לשלטון ב-1997. מאז ועד 2007, שימש כשר אוצר ותקופת כהונתו הייתה הארוכה ביותר מאז נכנס לתוקפו החוק הבריטי משנת 1832 המסדיר את כהונת שר האוצר במתכונתו הנוכחית. כשר אוצר העניק בראון עצמאות לבנק המרכזי בקביעת מדיניות מוניטרית. בתקופתו כשר אוצר ירד שיעור האבטלה בממלכה והושגו שיעורי צמיחה גבוהים ביחס לארצות האיחוד האירופי האחרות.
ב-3 באוגוסט 2000 נשא לאישה את שרה מקאולי. לזוג נולדו שני בנים ובת, אולם בתם ג'ניפר ג'יין מתה כתינוקת בת-שבוע, לאחר שנולדה בטרם עת. ילדם השלישי ג'יימס פרייזר אובחן כלוקה בסיסטיק פיברוזיס.
קישורים חיצוניים
מכתביו
כובע בוגרים
כובע בוגרים (הידוע גם ככובע אקדמי) הוא חלק מלבוש אקדמי שסטודנטים חובשים על הראש במהלך טקסי הסיום. על החלק העליון של הכובע מוצמד משטח מרובע אופקי, שלמרכזו מחובר גדיל המורכב מקווצת פתילי חוטים. הכובע נחבש בעיקר בטקס סיום תואר במוסד אקדמי (כגון אוניברסיטה או מכללה), ולעיתים גם בטקסי סיום בית ספר תיכון (בעיקר בארצות הברית). לרוב הוא נחבש לצד גלימה אקדמית.
מקורות
ייתכן שעיצובו של כובע הבוגרים התבסס על העיצוב של הכובע הקתולי (כובע הבּירֶטָה ), אשר עוצב בסגנון חרוטי. הוא נצבע לרוב בצבע אדום ולעיתים רחוקות בשחור. לצבע האדום יוחסה משמעות של כוח מלכותי, משום שהוא היה יקר או משום שייצג את צבע הדם והחיים. במאה ה-14 וה-15 הוא שימש כדי לזהות אנשים הומניסטים, סטודנטים, אמנים ונוער לומד באופן כללי.
כובע הבוגרים היה שמור בתחילה רק לבוגרי תואר שני - ההכשרה הגבוהה ביותר באקדמיה של ימי הביניים. בשלב מאוחר יותר הוא אומץ גם לשימוש של בוגרי תואר ראשון.
בשנת 1950 הוגש בארצות הברית פטנט על ידי הממציא אדוארד אוריילי וכומר קתולי בשם ג'וזף דרהאם (Durham). המצאתם כללה שילוב של פיברגלס קשה לתוך כובע הבוגרים כדי לייצב אותו. כובעי בוגרים מסוג זה נפוצים מאוד ברחבי העולם.
גרסאות
בוגרי תואר שלישי (דוקטורט) באוניברסיטאות חובשים את כובע הבוגרים.בבריטניה מקובלת גרסה אחרת של כובע בוגרים בעלת תווים מעוגלים יותר המכונה מצנפת טיודור (Tudor bonnet).
כובעים מסגנון טאם או'שאנטר (ובקיצור טאם, בעלי 4, 6, או 8 פינות צוברים פופולריות בארצות הברית וזוכים להכרה מסוימת כתחליף "רך" יותר עבור נשים לעיצוב הריבוע הנוקשה של כובע הבוגרים.
בארצות הברית, כובע הבוגרים משמש גם תלמידי תיכון במהלך טקסי הסיום שלהם.
הגדיל
בטקסי סיום בארצות הברית, יכולה להיות משמעות לצד שבו נמצא הגדיל של כובע הבוגרים. ישנם מקרים שבהם כל הבוגרים ממקמים את הגדיל באותו הצד. במקרים אחרים, הצד מסמן הבדלים ברמת הלימוד. ישנם טקסים שבהם הגדיל נמצא בצד אחד לפני קבלת תעודת ההסמכה ומועבר לצד השני לאחר קבלת התעודה.
בבתי ספר תיכוניים צבע הגדיל הוא בדרך כלל בהתאם לצבע העיקרי של בית הספר או שילוב של שניים או שלושה צבעים מייצגים. לפעמים נעשה שימוש בגדילים עם צבע מובחן כמו זהב, כדי לסמן את הבוגרים שסיימו את לימודיהם בהצטיינות.
הגדיל יכול להיות מעוטר בקמע שמעוצב בצורת הספרות האחרונות של השנה.
בשנת 1896, מכללות ואוניברסיטאות בארצות הברית אימצו קוד אחיד בנוגע ללבוש האקדמי הרשמי.
צבעי הגדילים בארצות הברית
בבתי ספר שבהם תלבושת טקס הסיום מושכרת או מושאלת על ידי התלמידים, הגדיל יכול להיכלל בתלבושת המלאה או להינתן לתלמיד בנפרד. חלק מבתי הספר שלא נותנים לבוגרים שלהם לקחת את הגדילים בתום הטקס, יכולים להציע גדיל למזכרת שלא נעשה בו שימוש במסגרת התלבושת הרשמית המלאה.
בבריטניה הגדיל קצר יותר והוא נאסף בתחתית הכובע במרכז הלוח. בסגנון האמריקאי הגדיל ארוך יותר והוא נאסף בחוט שמחובר לתחתית הכובע.
לבוש מסורתי
בדומה לכיסויי ראש אחרים, על פי רוב לא נהוג לחבוש את הכובע האקדמי כשנכנסים אל תוך מבנה. באוניברסיטת אוקספורד, הכובעים הם חלק מלבוש החובה בשעת מבחן. יש לחבוש את כובע הבוגרים כך שהחלק הגדול יותר של כיפת החבישה נמצא בחלק האחורי של הראש והלוח המלבני מקביל לקרקע. כובע בוגרים שהותאם ונחבש כראוי לא אמור ליפול בקלות.
עד החצי השני של המאה ה-12, כובעי בוגרים נחבשו רק על ידי מורים, מה שהפך אותם לסמל אייקוני של מקצוע ההוראה.
צבי צימרמן
צבי הנריק צימרמן (בונה) (2 בינואר 1913 - 10 ביוני 2006) היה פעיל ציוני ואיש ציבור ישראלי, ניצול השואה. במהלך חייו עסק בפעילות פוליטית וציבורית, וכיהן בתפקידים רבים בהם חבר הכנסת, עורך דין ונוטריון, סגן יושב ראש הכנסת, סגן ראש עיריית חיפה ושגריר ישראל בניו זילנד ואיי אוקיאניה.
נעוריו, השואה ודרכו באירופה
צימרמן נולד בסקאלה בחבל זברוביץ' בפולין. כשנה לאחר לידתו פרצה מלחמת העולם הראשונה והוריו נמלטו מסקאלה עם חמישה מילדיהם, ונדדו בסביבה. הוריו נפטרו ממחלת הכולרה, והוא ואחיו ואחיותיו נותרו לבדם. כאשר הסתיימה המלחמה חזרו לסקאלה, שם סיים את בית הספר העממי. בנעוריו עבר אל בית אחותו הבוגרת, שנישאה לפני המלחמה, בעיר טרנופול, שם סיים את הגימנסיה העברית. לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטה היגלונית בקרקוב. היה פעיל בתנועת הנוער של הציונים הכלליים ב-1928, יו"ר אגודת הסטודנטים הציונית קדימה בקרקוב וסגן יו"ר האגודה בפולין. משסיים את לימודיו התכונן לעלות לארץ ישראל, אך פריצתה של מלחמת העולם השנייה מנעה ממנו את העלייה. צימרמן עבר את רוב המלחמה בגטו קרקוב, בו היה פעיל במחתרת הציונית "הסנה", שאיגדה נוער ציוני מתנועות שונות, והיה מקשר עם גרעין "החלוץ הלוחם" בגטו.
לאחר חיסול הגטו ב-13 במרץ 1943, הועבר למחנה עבודת כפייה וולק 3 בשליטת הנאצי אמון גת.
צימרמן ברח ממחנה עבודת הכפייה להרי הקרפטים, שהיוו את הגבול בין סלובקיה ופולין. הוא נעזר בשרשרת ארוכה של קשרים שהיו לו בארצות כמו צרפת, אנגליה, פולין והונגריה. הוא וחבריו השתמשו בקשריו, להברחת יהודים מהגטאות וממקומות מסתור, דרך הרי הקרפטים, להונגריה, שם ציידו את המוברחים בתעודות מזויפות. צימרמן היה ראש הוועד של פליטי פולין בבודפשט ובוקרשט.
בשנת 1944 אורגנה בריחה לרומניה כפולנים הבורחים מפני רוסיה הקומוניסטית. בעזרת המחתרות השונות הצליחו צימרמן וחבריו לארגן עלייה לארץ ישראל באונייה קזבק מרומניה לטורקיה, ומשם ברכבת דרך סוריה ולבנון עד לארץ ישראל.
מרבית בני משפחתו נרצחו בשואה.
מעלייתו לארץ ועד היבחרו לכנסת
בהגיעו לארץ ישראל ביוני 1944, הרצה צימרמן על השואה בעברית, כשהמלחמה הייתה עדיין בעיצומה. הוא נמנה עם ניצולי השואה הראשונים שהגיעו ארצה ודיברו עברית רהוטה, ובכך עורר את המוּדעוּת לשואה בקרב הציבור, שהופתע לשמוע עליה. תגובתו הקרה והספקנית של הציבור היהודי בא"י לעדותו של צימרמן (שהוכחה לימים כנכונה ומדויקת) הביאה לסגירת הגולל על הנושא בחייו האישיים והציבוריים. צימרמן שב לעסוק בנושא רק במחצית השנייה של שנות ה-80, לאחר סיום תפקידיו הציבוריים. כשפרצה מלחמת העצמאות ב-1948 התגייס ל"הגנה" והיה פעיל בה. במקביל עבר להיות מזכיר כללי של התאגדות הסוחרים בחיפה והצפון. משם גויס להיות קצין קיצוב לאזור חיפה והצפון. כאשר הסתיימה המלחמה ותפקידו תם, עבר בחינות לעורכי דין זרים ופתח משרד עורכי דין. בשנת 1951 התמודד מטעם הציונים הכלליים נגד אבא חושי בבחירות לעיריית חיפה, וכיהן כסגן ראש עיריית חיפה.
בשנת 1953 נישא לאשתו מרים.
בשנת 1961 העיד במשפט אייכמן. בעדותו סיפר על פעולת מחתרת "הסנה" שהייתה מורכבת מן האליטה האינטלקטואלית היהודית בעיר, על צבירת נשק ותעודות מזויפות ועל שאלת אחריותו של אייכמן כפי ששמע מאסירים וסוהרים במחנות.
בכנסת
מהחוקים שיזם:
פעילות ציבורית
בשנת 1978 התמודד לראשות עיריית חיפה וכיהן כסגן ראש העיר ויו"ר הוועדה העירונית לתכנון ובנייה. לקראת סוף כהונתו בעיריית חיפה, הסכים להצעה להתמנות כשגריר בשירות משרד החוץ. בין השנים 1983-1986 מונה לשגריר ישראל בניו זילנד ובאיי אוקיאניה - טונגה, טובלו, פפואה גינאה החדשה, פיג'י וסמואה המערבית. צימרמן סירב להצעה לכהן כשגריר ישראל בגרמניה כיוון שחשש שיתקשה ללחוץ את ידיהם של פושעי מלחמה ושותפי מלחמה שאחראים לרצח משפחתו ועמו, על אף שראה באפשרות זו גם סוג של תקומה ונקמה. עם תום כהונתו בוולינגטון סירב להצעת משרד החוץ להתמנות כשגריר ישראל בפולין.
צימרמן המשיך בפעילות ציבורית, כתב את ספריו ובעיקר פעל לאיתור חסידי אומות העולם ולחשיפת פרשות הצלה וגבורה שלא היו ידועות.
במהלך בריחתו של צימרמן מהנאצים, הוא הגיע בשנת 1943 לבודפשט, שבה שלטו אז הונגרים משתפי פעולה עם הנאצים. פליטים יהודים שהגיעו לשם, היו נתונים בסכנת מוות. לפיכך, התחזו הפליטים היהודים לפליטים פולנים קתוליים. מאחר שלצימרמן היו קשרים עם הממשלה הפולנית הגולה שישבה בלונדון, הוא נפגש בהמלצתם, עם מי שהיה השגריר מטעם הממשלה הפולנית הגולה בבודפשט, ד"ר הנריק סלביק. הד"ר סלביק, יחד עם צימרמן, בעזרת רוזנת הונגריה בשם ארזבט סאפארי, ובעזרת פקיד הונגרי בכיר בשם יוז'ף אנטל (אביו של ד"ר יוז'ף אנטל, שהיה לימים ראש ממשלת הונגריה, לאחר נפילת מסך הברזל), סיפקו אלפי תעודות מזויפות ואשרות של פליטים פולנים נוצרים - לפליטים יהודים שהגיעו לבודפשט, ובכך הצילו את חייהם. כמו כן הם הקימו בית יתומים לפליטים יהודים ילדים, אף הם במסווה של נוצרים.
כשהנאצים כבשו את הונגריה הם עינו ורצחו את ד"ר סלביק, אך ד"ר יוז'ף אנטל שרד. גורלם של סלביק ואנטל נודע לצימרמן רק לאחר נפילת מסך הברזל, והוא דאג לחשוף את גבורתם. שניהם הוכרו, בזכות פועלו של צימרמן, כחסידי אומות עולם, על ידי מוסד יד ושם. כמו כן הצליח צימרמן לאתר ולהביא להכרתם כחסידי אומות עולם של שני חברי המחתרת הפולנית אשר הדריכו ועזרו לפליטים יהודים, וגם לו עצמו, להבריח את הגבול בהרי הקרפטים, מפולין לסלובקיה: סטפן קוצון ומיכאל לומניצקי. בתו של מיכאל לומניצקי, ונדה לומניצקה דולק, היא משוררת חשובה בפולין והקדישה משיריה למאורעות אותם הימים.
כתביו
צימרמן כתב שני ספרים על חייו.
SD לוגרונייס
סוסיאדד דפורטיבו לוגרונייס (בספרדית: Sociedad Deportiva Logroñés) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר לוגרוניו, הממוקמת בלה ריוחה שבספרד. המועדון הוקם ב-2009, לאחר פירוקו של מועדון הכדורגל CD לוגרונייס.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-4 ביוני 2009, לאחר קריסתו הכלכלית של מועדון הכדורגל CD לוגרונייס.
הקבוצה החלה לשחק בליגה הספרדית החמישית בעונת 2009/2010, ובתום עונתה הראשונה סיימה במקום הראשון בליגה ועלתה לליגה הספרדית הרביעית.
את עונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום השני, אך הודחה במשחקי הפלייאוף על העלייה לליגה הספרדית השלישית. את עונת 2011/2012 סיימה הקבוצה במקום הראשון וב-27 במאי 2012 ניצחה במשחקי הפלייאוף על העלייה ועלתה לראשונה לליגה השלישית.
בתום עונת 2013/2014 חזרה הקבוצה לליגה הרביעית.
מעונת 2014/2015 ועד לעונת 2018/2019 סיימה הקבוצה ברציפות במקומות השני והשלישי, המובילים למשחקי הפלייאוף על העלייה לליגה השלישית, אך הודחה בכולם.
אנדרייאן ניקולאייב
אנדרייאן גריגורייביץ' ניקולאייב (ברוסית: Андриян Григорьевич Николаев; 5 בספטמבר 1929 – 3 ביולי 2004) היה טייס סובייטי, בן לעם הצ'ובאשי, שהתפרסם כקוסמונאוט השלישי.
ביוגרפיה
אנדרייאן ניקולאייב נולד בכפר שוֹרשֶלי Шоршелы (בצ'ובאשית: שורשל Шуршăл ) שברפובליקה האוטונומית הצ'ובאשית כאחד מששת ילדיה של משפחת איכרים. לאחר סיום בית הספר התחיל לימודי רפואה בבית הספר לאחיות אך עזב כדי להרשם לפי דוגמת אחיו איוואן, שהיה יערן, לבית הספר לתעשיית היערות בעיר מרינסקי–פוסאד (סנטרבארי). בהמשך נסע לעבוד כטכנאי יערן בקרליה הרחוקה בין השנים 1947–1950. כשגויס לצבא הסובייטי התקבל ליחידת נ. מ. ולאחר מכן בין אוגוסט 1951 -1954 לבית הספר הצבאי של חיל האוויר בעיר פרונזה שם סיים כקצין טיס. מאוחר יותר למד באקדמיה להנדסה אווירית ע"ש ניקולאי ז'וקובסקי במוסקבה אותה סיים בשנת 1968. בין השנים 1955 – 1960 שירת ביחידות שונות של חיל האוויר באזור מוסקבה.
פעילותו כטייס חלל
במרץ 1960 נבחר לקבוצה הראשונה של טייסי חלל במסגרת תוכנית החלל הסובייטית. הצטיין בעת האימונים בכוח הסיבולת האדיר שהפגין וכונה משום כך "איש הברזל". לקח חלק פעיל בשני פרויקטים עיקריים של טיסה בחלל: ווסטוק 3, ומאוחר יותר סויוז 9. היה לטייס הראשון שבילה יותר מיממה בחלל.
ב-11 – 14 באוגוסט 1962 נשלח לחלל בחללית "ווסטוק 3" ושהה שם במשך 95 שעות תוך ביצוע 64 הקפות מסביב לכדור הארץ. זאת הייתה גם טיסת החלל הראשונה שממנה שודרו תמונות בטלוויזיה. יום אחריו נשלחה גם החללית ווסטוק 4, מאוישת על ידי הקוסמונאוט פאבל פופוביץ'. ימים אחדים אחרי חזרתם לארץ שניהם קיימו מסיבת עיתונאים מפורסמת שבה השתתפו חמשת אלפים עיתונאים. החל משנת 1966 התחיל להתאמן במסגרת התוכנית לטיסה לירח. כעבור 3 שנים ב-1 – 19 ביוני 1970 טס שנית בחלל כחבר בצוות של "סאיוז 9" יחד עם ויטאלי סבסטיאנוב. בהזדמנות זו נשאר בחלל 18 יום, באותם הימים שיא להישארות בתנאי חוסר כוח משיכה. אחרי הנחיתה לכדור הארץ סבל מתשישות עם קושי בהליכה. מצב זה של קושי להסתגל בחזרה לתנאי כדור הארץ כונה "אפקט ניקולאייב". מניעת אפקט זה הפכה ליעד חשוב בתוכניות הבאות לאיוש תחנות חלל.
ניקולאייב התחתן במוסקבה ב-3 בנובמבר 1963 עם הקוסמונאוטית הראשונה ולנטינה טרשקובה, אותה הכיר תוך כדי האימונים לטיסות. במערב הובלטה מעורבותו, ברוח הזמן, של מנהיג המפלגה ניקיטה חרושצ'וב בארגון החתונה ובתעמולה סביבה. .אחרי החתונה שכונתה "החתונה הקוסמית", קיבל הזוג הטרי מפתחות לדירת פאר בפרוספקט קוטוזובסקי היוקרתי. בשנת 1964 נולדה לזוג בת בשם ילנה, לימים רופאה. חיי הנישואין לא עלו יפה אך הזוג נפרד רשמית רק בשנת 1982.
ניקולאייב מילא תפקידים בכירים בתוכנית החלל הסובייטית – בין השנים 1963–1968 ניהל את יחידת טייסי החלל ובין 1968 לספטמבר 1992 היה סגן מנהל המרכז לאימוני הקוסמונאוטים ע"ש יורי גגארין (משנת 1974 סגן - מנהל ראשון).
ניסיון ההתנקשות
ב-22 בינואר 1969 בעת נסיעה לטקס לכבוד הקוסמונאוטים בקרמלין, ירה קצין בשם ויקטור איליין 16 כדורים משני אקדחים ברכב שבו נמצאו ניקולאייב, אשתו ולנטינה, והעמיתיו הקוסמונאוטים אלכסיי לאונוב וגאורגי ברגובוי. המתנקש חשב שירה ברכבו של ליאוניד ברז'נייב, המנהיג של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית. נהג הרכב נהרג בעוד היושבים האחרים ניצלו. ניקולאייב עצמו נפצע קל מאוד בגבו.
תארים והוקרה
היה חבר בסובייט העליון של ברית המועצות בקדנציות ב-6 עד 11. כמו כן בין השנים 1990– 1993 נבחר ניקולאייב לחבר בפרלמנט הסובייטי החדש - קונגרס נבחרי העם של ברית המועצות שהפך ב-1991 לקונגרס נבחרי העם של הפדרציה הרוסית.
ניקולאייב הגיע לדרגת גנרל מיור, קיבל פעמיים את התואר גיבור ברית המועצות וכמו כן הוענקו לו העיטורים "לנין" ו"הכוכב האדום". כמו כן קיבל עיטורים גבוהים ביותר של מונגוליה, בולגריה ווייטנאם ומדליות של ארצות נוספות. היה אזרח כבוד של הרפובליקה הצ'ובאשית.
כמו כן מכתש על הירח נקרא ניקולאייב לכבודו.
ניקולאייב קיבל בין השאר את הפרס ע"ש דניאל ופלורנס גוגנהיים ואת פרס לנין בשנת 1981. כמו כן היה חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה. בשנת 1999 כשמלאו לו 70 יוצר מותג חדש של וודקה על שמו.
הנצחת זכרו במולדתו
הוא נפטר ב-3 ביולי 2004 מהתקף לב בזמן שהנחה אירוע ספורטיבי בעיר צ'בוקסרי, בירת מולדתו, צ'ובשיה. מיוזמת נשיא צ'ובשיה, ניקולאי פיודורוב, הקוסמונאוט, אחד האישים הבולטים של העם הצ'ובאשי, נקבר בטקס ממלכתי בכפרו שורשלי. זאת בניגוד לרצון בתו היחידה, ילנה מיורובה, תושבת מוסקבה, שביקשה שייטמן ב"עיירת הכוכבים" של הקוסמונאוטים בבירת רוסיה. ב-25 ביוני 2005 נחנך על קברו של ניקולאייב קפלה בעלת גובה של 16 מ', בטקס ממלכתי ודתי נוצרי אותודוכסי.
בשנת 2001 נחנך בכפר גם מוזיאון טיסות החלל המהווה בימינו חלק מקופמלקס הכולל את הקפלה, את "דרך הקוסמונאוטים", בית הוריו של ניקולאייב ופארק ציבורי שנקרא על שמו.
אנדריאן ניקולאייב כתב שני ספרים, "חוזרים למסלול", ו"הקוסמוס – דרך אינסופית".
500 (פירושונים)
{{פירושונים|
מרחב קומפקטי מקומית
מרחב קומפקטי מקומית הוא מרחב טופולוגי שבו לכל נקודה קיימת סביבה קומפקטית. תכונה זו מתקיימת באופן אוטומטי בכל מרחב טופולוגי קומפקטי, אם כי ישנם מרחבים קומפקטיים מקומית שאינם קומפקטיים (כגון הישר הממשי). לעיתים קרובות, תכונת הקומפקטיות המקומית מאפשרת לטפל במרחב, העשוי להיות ענק ומסובך, בכלים המתאימים למרחבים קומפקטיים. מנקודת מבט זו, הקומפקטיות המקומית מהווה פשרה בין דרישת הקומפקטיות, העשויה להיות חזקה מדי, לבין שימור ההתנהגות הקומפקטית בסביבה קרובה של כל נקודה.
500 (פירושונים)
כלי רכב
}}
מרחב קומפקטי מקומית
ניסוחים שקולים
קומפקטיות מקומית מאפשרת לפרק את המרחב לחלקים, אולי חופפים חלקית, כך שכל אחד מהם קומפקטי. במרחב האוסדורף כל קבוצה קומפקטית היא ממילא סגורה, ולכן מרחב האוסדורף הוא קומפקטי מקומית אם יש לו כיסוי פתוח שבו הסגור של כל קבוצה הוא קומפקטי. בספרות יש הגדרות שונות למושג הקומפקטיות המקומית במרחבים שאינם האוסדורף. בוויקיפדיה, מרחב טופולוגי הוא קומפקטי מקומית אם לכל נקודה יש בסיס מקומי של קבוצות קומפקטיות.
דוגמאות
בנוסף לישר הממשי שהוזכר לעיל, כל מרחב אוקלידי הוא קומפקטי מקומית.
ג'וזפין ווהל
ג'וזפין וול (באנגלית: Josephine Wall; נולדה במאי 1947 באנגליה) היא ציירת ופסלת בתחום אמנות הפנטזיה.
מרחב קומפקטי מקומית
דוגמאות
הספירה הדו-ממדית היא מרחב קומפקטי (כי היא קבוצה סגורה וחסומה במרחב התלת-ממדי). אם נוציא ממנה נקודה אחת היא כבר לא תהיה קומפקטית, אך היא תישאר קומפקטית מקומית. במקרה הזה המרחב הטופולוגי שנותר הומאומורפי למישור.
ג'וזפין ווהל
לימודים והשפעה
ג'וזפין למדה אמנות יפה בקולג' בורנמות' שבאנגליה, ועבדה כמאיירת בקדרות וכציירת. בעבודותיה היא הושפעה מהאמן ארתור רקהאם, עם השפעה מועטה יותר מהסוריאליזם של אמנים כגון רנה מגריט וסלבדור דאלי.
מרחב קומפקטי מקומית
דוגמאות
להלן דוגמה למרחב שבו לכל נקודה יש סביבה קומפקטית, ולא לכל נקודה יש סביבה בעלת סגור קומפקטי: זו הטופולוגיה על קבוצה אינסופית X, שבה הקבוצות הפתוחות הן אלו המכילות נקודה קבועה 0 (והקבוצה הריקה). לכל x\in X הסביבה קומפקטית, אבל ל-0 אין סביבה בעלת סגור קומפקטי כי לכל קבוצה V המכילה את 0 מתקיים.
ג'וזפין ווהל
עבודותיה
עבודותיה הוצגו בטהראן וטוקיו במהלך 1974, אך תצוגת הסולו שלה החלה בעיר סווינדון שבאנגליה. ג'וזפין ועבודותיה זכו לסיקור רחב בשנת 1990 במדיה האנגלית, ובשנת 1993 במהלך יריד בבירמינגהם חתמה על חוזה עבודות עם חברות שונות בבריטניה ובשווייץ.
מרחב קומפקטי מקומית
תכונות נוספות
קומפקטיות מקומית היא "תכונה תורשתית", כלומר על כל קבוצה פתוחה או סגורה במרחב המקורי הטופולוגיה המושרית היא בעלת התכונה קומפקטיות מקומית. היא איננה תכונה תורשתית במובן הרגיל (כלומר לא לכל תת-קבוצה, הטופולוגיה המושרית עליה היא קומפקטית מקומית).
ג'וזפין ווהל
עבודותיה
במהלך הזמן המשיכה ג'וזפין לעבוד עם סוכני האמנות האימפרסיוניסטית בקליפורניה, ומשם מסביב לעולם החל משנת 1996.
מרחב קומפקטי מקומית
תכונות נוספות
מרחב האוסדורף קומפקטי מקומית הוא מרחב רגולרי (לעומת זאת מרחב האוסדורף קומפקטי הוא מרחב נורמלי).
ג'וזפין ווהל
עבודותיה
בשנת 1998 הוצגו חמש מעבודותיה בגלריית מול שבלונדון תחת השם "אמנות הדמיון", כאן ג'וזפין הצטרפה למעגל האמנים העובדים תחת אותו שם האמנות.
מרחב קומפקטי מקומית
תכונות נוספות
בעוד שמכפלה אינסופית של מרחבים קומפקטיים היא קומפקטית (לפי משפט טיכונוף), מכפלה של מרחבים קומפטיים מקומית אינה בהכרח קומפקטית מקומית. עובדה זו מוליכה להגדרת חוג האדלים של שדה גלובלי, שהוא כן קומפקטי מקומית.
רפואה במצרים העתיקה
הרפואה המצרית במצרים העתיקה לפני יותר מ-3,000 שנה, הייתה מאוד מתקדמת יחסית לזמנה. כתבי יד ששרדו מהתקופה, שופכים אור על הטיפול הרפואי המתקדם שהיה ונמשך אלפי שנים, והשפיע על תרבויות עוקבות כמו היוונים. כתבי היד הם מעיין מקור מידע רפואי שמכילים מידע רפואי מקצועי אודות המחלות השונות ודרכי הטיפול בהם, בדומה לספר עקרונות הרפואה הפנימית של הריסון, המהווה ספר בסיס לכל העוסקים ברפואה והכנת תרופות בתקופתנו.
רקע היסטורי
הרפואה והרוקחות במצרים היו ממוקדות ורחבות היקף בעת שתרבויות מקבילות כמעט ולא ידעו על אבחון מחלות ודרכי טיפול. הרפואה במצרים העתיקה בסביבות 3000 שנה לפנה"ס, נחשבה למתקדמת יחסית לתרבויות אחרות שחיו בקרבתה, כמו האימפריה הפרסית באיראן של היום, וכללה את אזור מסופוטמיה. המצרים נהגו לכתוב בכתב הירוגליפי על עלי פפירוס תאורי מחלות שונות כגון: סוכרת, בעיות במערכת העיכול, דיכאון, אסתמה, דלקות מפרקים ואף מחלות ממאירות. הבולטות שלהם בידע רפואי ודרכי טיפול, תרמה לאפיון התרבות המצרית העתיקה כמתקדמת ביחס לשכנותיה.
בנוסף הם רקחו מרשמים להכנת תרופות למצבים רפואיים שונים כגון דלקות עור וטיפול בנשיכת תנינים שהיו נפוצים בנילוס. בכתבים ששרדו יש תאורים של שליטי ממלכות קרובות שנהגו לשלוח את יקיריהם לקבלת טיפול רפואי מהרופאים המצריים אבי הרפואה המצרית העתיקה היה אמחותפ. הוא חי בשנות 2650–2600 לפנה"ס. הוא היה רופא ומהנדס ותרם רבות להתקדמות הרפואה, בעיקר בזכות שיטות הטיפול שלו שהתבססו על אבחנה ותצפית לזיהוי גורם המחלה, ולא שיוך החולי לכוחות הכישוף והקללות של האלים. מרבית הרופאים במצרים העתיקה האמינו כי כוחות כישוף מהאלים חסמו מסלולי בריאות וגרמו למחלות שונות, הם נהגו לשלב את הטיפול עם תפילות להסרת המחסום והבראת החולים. אמחותפ התעניין יותר במציאת מקור פיזיולוגי למחלה ולטפל בה באמצעות צמחי מרפא שהיו ידועים בסגולותיהם הרפואיות. חלק מכתביו נמצאו בשורה 17 בפפירוס אדווין סמית . בנוסף היו רופאים אחרים לא פחות מוכשרים וחשובים כמו : "היסי רע" שנחשב למומחה ברפואת שיניים, "מריט-פתח" שהייתה בכירת רופאי החצר המלכותי ב 2700 לפנה"ס, "פיסיהיט"  שנחשבה לאחראית על הרופאות המצריות בזמן שלטון השושלת הרביעית לפני 2500 לפנה"ס.
הרופאים במצרים העתיקה רכשו ידע בתחום רפואי מסוים ומוגדר דרך תצפית וניסוי וטעייה, וכל אחד מהם נחשב למומחה בתחומו, לכן היה נהוג להזכיר את שם הרופא ואת התחום העיקרי שבו שלט היטב וידע לתת טיפול יעיל ככל האפשר. הטיפולים כללו פעולות פולשניות כמו ניתוחים, וטיפול דרך מתן פומי של רקיחה לשתייה או משחה למריחה על העור, שנרקחו מצמחי מרפא שונים כמו מורפיום. תהליך חניטת המומיות דרש מהכוהנים ידע בסיסי על גוף האדם, כך למשל הם ידעו איך להוציא את רקמת המוח מתעלת האף, תוך כדי שבירת העצם שמפרידה את הגולגולת ממערות האף והסינוסים בפנים, הם גם ידעו על קיום הדופק בלב אולם לא התעמקו בלימוד מחזור הדם ולא הבחינו בין וריד לעורק. זו אחת הסיבות למשל שבגללה הרופאים המצרים בעת העתיקה נתפסים בעיני רבים כטכנלוגיים יותר מאשר מדענים, וכי מרבית הרופאים שימשו ככוהנים דתיים בתחילת דרכם.
כתבי היד
המידע הרפואי המצרי מופיע בכתבי יד על דפי פפירוס, הם נשמרו היטב היות שהמצרים הקדומים גלגלו את הכתבים והסתירו אותם בתוך תכריכי המומיות. האיש שאחראי להבאת שני כתבי יד חשובים לתודעה העולמית הוא חובב עתיקות אמריקאי שנקרא אדווין סמית הפפירוסים מקורם בעיר תבאי, שהייתה בירת מצרים בזמן שלטון הממלכה התיכונה באמצע האלף השנייה לפנה"ס. העיר שוכנת על גדת הנילוס המזרחית במרחק 800 קילומטר מהים התיכון, היכן שנמצאת היום עיר לוקסור המודרנית. אדווין סמית חי במצרים (1822–1906) ורכש שני כתבי יד מסוחר עתיקות מצרי בשם מוסטפא אגא. כתב יד אחד נשאר אתו עד למותו ב-1906 ונקרא על שמו. הבת של אדווין תרמה את הפפירוס לאקדמיה להיסטוריה בניו-יורק היא ביקשה מחוקר בשם ג'יימס ברייסט  לחקור אותם ולכתוב אודותיהם, הוא חקר ותרגם אותם ב-1930 בעזרתו של ד"ר ארנו לוקהארט. המחקר והתרגום שינו כליל את אופן החשיבה על הרפואה המצרית העתיקה שנתפסה בעיני רבים כפרימיטיבית ומבוססת על סיפורים מיתולוגיים. בין השנים 1938 ועד 1948 הפפירוס שהה במוזיאון ברוקלין בארצות הברית, וב-1948 הוא נמסר לאקדמיה לרפואה בניו-יורק, שם נמצא עד היום (2018). את הכתב יד השני הוא מכר ב-1869 לפרופסור גרמני בשם גאורג אברס, שלקח אותו לאוניברסיטת לייפציג בגרמניה, שם נמצא עד היום וקרוי על שמו. כתב יד שלישי וחשוב נמצא מאוחר יותר בשנת 1889 על ידי הארכאולוג פלינדרס פיטרי. כתב יד זה התגלה באתר באזור אל-פיום במצרים, פפירוס זה שמור במוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית.
פפירוס אדווין סמית - 1600 לפנה"ס
פפירוס אדווין סמית הוא כתב יד שמתוארך לשנת 1600 לפני הספירה באמצעות שיטת תיארוך פחמן-14, אולם החוקרים סבורים שהוא העתק של כתב עתיק עוד יותר,מ־3000 שנה לפנה"ס, וזאת על סמך ניתוח התוכן שלו שמצביע כי הוא נכתב בתחילה על ידי אמחותפ, והועתק מספר פעמים. אורכו של הפפירוס 4.5 מטר ומורכב מ 17 עמודים המכילים 377 שורות כתובות בכתב חרטומים צפוף שלא הייתה אפשרות להבנתו, ורק עם גילוי אבן רוזטה ופיענוח הכתב המצרי ההילוגרפי, היה אפשרי לעמוד על תוכנו של הכתב יד. חלקיו הקדמיים של הכתב היו במצב לא שלם ומעוותים אולם שאר חלקיו נשמרו במצב שלם וטוב. הוא עשיר בתמונות אנטומיות למטרת ניתוחים, הוא נמצא בעיר לוקסור בדרום מצרים, בפפירוס מפורטים בו דרכי טיפול בפצעי מלחמה, בסדר הררארכי החל מפציעות ראש, צוואר, ידיים ועוד. כתב היד נחשב לספר הניתוחים הראשון בעולם העתיק אודות לציורים האנטומיים ומיקום האיברים בגוף האדם והדרכים לטפל בפצעים באמצעות ניתוחים מגוונים וכלים מיוחדים.
פפירוס אברס - 1500 לפנה"ס
פפירוס אברס על שם מוצאו גאורג אברס, הוא כתב יד עשיר וארוך יותר פפירוס אדווין סמית. אורכו מגיע ל-20 מטר כשמותחים אותו מהצורה הגלילית המקורית שלו, מורכב מ 110 עמודים שמכילים 877 פסקאות ו-700 מרשמים לטיפולים רפואיים. הכתב יד הזה מקורו גם כן מעיר לוקסור, ותוארך בשיטת פחמן 14 ל-1500 לפנה"ס. בכתב היד הזה מתוארות לראשונה מחלות סיסטמטיות כמו: סכרת, בעיות מעיים, דיכאון, אסתמה, דלקות מפרקים וגם תיאור נשיכות תנינים ששרצו בנהר הנילוס בזמנו. בנוסף יש בכתב היד התייחסות לכישוף ואפשרות לטיפול במחלות שנחשבו ששדים חוללו אותם בגוף. כמו כן יש בו אזכור של טיפול עממי בצמחי מרפא למטרות שונות, מבין הצמחים מוזכרים ההל, הלבונה, שמיר שומר וקורנית. תרגום לגרמנית פורסם לראשונה ב-1890 על ידי היינריך יואכים. דפי פפירוס אברס אצורים בספריית אוניברסיטת לייפציג שכן הם נרכשו מכספיה ומתרומת מלך סקסוניה. הם תורגמו במרוצת השנים על ידי חוקרים נוספים, שחלקם נחלקו בפירושיהם לאבחנות הרפואיות. תרגום מחודש לאנגלית של הפפירוס פורסם ב-1987 על ידי הרופא והאגיפטולוג המצרי פול ע'ליונגי  מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת עין שמס בקהיר.
פפירוס קאהון - 1800 לפנה"ס
הפפירוס מורכב מחלקים לא שלמים, 34 במספר ומכילים מידע טיפולי מיוחד לבעיות רפואיות נשיות, מכאן השם גינקולוגיה שפירושה רפואת נשים. בכתב היד יש התייחסות לבעיות פוריות ותיאור 34 מקרי מחלה שאובחנו וטופלו. אולי הכתב יד הזה אינו העתיק בעולם, אולם הוא הכתב יד הרפואי העתיק בעולם שמוקדש לתחום רפואי ספציפי, דבר המייחד אותו מכל כתב יד רפואי עתיק אחר.
רפואה מצרית מול רפואה מודרנית
מסקירת כתבי היד הרפואיים ניתן להתרשם מהקידמה הרמה המקצועית והידע הרפואי אליה הגיעו הרופאים במצרים העתיקה. בנוסף להיותם מתקדמים בידע שלהם על פני תרבויות אחרות באות עת. הם לא רק עסקו ברפואה באופן כללי, אלא פיתחו מיומנויות בתוך התחום עצמו דבר המקביל להתמחויות המודרניות שיש לנו היום בענף הרפואה המודרני.
סקירה כללית של כתבי היד מעידה על ייחודה של הרפואה המצרית העתיקה, אנשי מצרים, ובמיוחד העשירים שבהם, נהנו מאפשרות קבלת טיפול רפואי מתקדם וממוקד, הרופאים כוהנים שלהם היו מיומנים הן באבחון והן בטיפול, ואף פיתחו ידע רפואי ממוקד שתרם לרווחת הממלכה וחוזקה. בציורים אפשר לראות רופאים מצריים שמנסים לטפל במחלת מין בשם עגבת, הם ידעו לאבחן את סוג המחלה ודרכי התפשטותה, וניסו לטפל בה באמצעים שונים על חלקי הגוף המעורבים במחלה כפי שמתואר בציור, דהיינו אבחנה וטיפול, כפי שרגילים לפגוש בחשיבה הרפואית המודרנית. את רוב הידע שלהם הם רכשו באמצעות ניסוי וטעייה, כך למשל הם הבינו כי הנוזל הלבן שיוצא מגבעולי צמח הפרג מפסיק שלשולים ומשכך כאבים ועוזר לשינה, בלי להבין שמדובר בתרכובת האופיום, הם ניצלו את תכונת הנוזל ורקחו ממנו משקאות, משחות וחוקנים לטפל בשלל הפרעות גופניות. וכך התקדמו הרופאים המצריים בשיטה זו עם הזמן עד שהגיעו לרמה טובה מאוד באבחון המחלה ומתן האמצעי היעיל לטיפול על סמך הניסיון שרכשו, והידע שהעבירו מדור לדור בצורת כתבי יד על עלי פפירוס.
פאבל פופוביץ'
פאבל רומנוביץ' פופוביץ' (5 באוקטובר 1930 - 30 בספטמבר 2009) (ברוסית: Павел Романович Попович) - הקוסמונאוט הרביעי.
פופוביץ' נולד בעיירה אוזין שבאוקראינה. הוא נבחר כחלק מהקבוצה של 12 הקוסמונאוטים הראשונים ב-1960. במקור יועד לטיסתה של ווסטוק 2 אולם לבסוף הוא שוגר לחלל יחד עם אנדרייאן ניקולאייב במשימה זוגית, יממה אחת לאחריו, ב-12 באוגוסט 1962, בחללית "ווסטוק 4". טיסתו ארכה 71 שעות. מאוחר יותר השתתף גם בטיסתה של סויוז 14.
הוא פרש מתוכנית החלל הסובייטית ב־1982.
פופוביץ' התעניין בעב"מולוגיה והיה נשיא איגוד עב"מולוגיה הרוסי.
ח'אן אל-אחמר
ח'אן אל-אחמר (בערבית: الخان الأحمر; תעתיק מדויק: אלח'אן אלאחמר) הוא מתחם ביהודה ושומרון, על אדמות מדינה בשטח C, כעשרה ק"מ ממזרח לירושלים, בין כפר אדומים למישור אדומים, סמוך לכביש 1. במקום מתגוררים כ-180 בדואים בני שבט הג'האלין.
בית המשפט העליון קבע כי המבנים במקום אינם חוקיים, ואישר מספר פעמים צו הריסה נגדם. באוקטובר 2018 הודיע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, כי המתחם יפונה תוך זמן קצר, אך צו ההריסה לא מומש, בין השאר מחמת לחץ בינלאומי.
מקור השם
המתחם קרוי על שם האתר ההיסטורי ח'אן אל-אחמר המצוי כשני קילומטר מהמתחם, כיום בשטח אזור התעשייה מישור אדומים הסמוך. הח'אן הוקם על חורבות מנזר אותימיוס, ונקרא על שמם של הסלעים המותמרים האדמדמים של תצורת חתרורים הנחשפים באזור – "אחמר", שמשמעותו "אדום" בערבית – "הח'אן האדום". הח'אן שימש כפונדק לעולי הרגל המוסלמים לנבי מוסא. מבנה הח'אן נהרס במאה ה-19 בידי צבאו של אבראהים פאשא.
היסטוריה
לטענת תושבי המקום הם נודדים באזור כבר משנות החמישים לאחר שגורשו מאזור תל ערד, בעקבות הפיכת מדבר יהודה לשטחי אש ולשמורות טבע הופסקה בשנות ה-70 הנדידה והבדואים עברו למגורי קבע בצד הכביש. אולם לטענת משרד הביטחון הם יושבים במקום רק משנת 1988. לפי ארגון בצלם אין מדובר במחלוקת עובדתית אלא בהגדרות, והתושבים הבדואים נדדו באזור משנות החמישים. "מחנה ישי" של חטיבה 401 יושב על אדמות מרעה ששימשו את תושבי המקום בעבר. בשנת 1975 הוקם אזור התעשייה מישור אדומים באזור מנזר אותימיוס, ובשנת 1979 ההתנחלות כפר אדומים.ב-1992 נבנתה ההתנחלות נופי פרת כ-500 מטר מצפון למתחם וב-2001 הוקם מאחז גבעה 468 והמכינה הקדם-צבאית "עין פרת", שצמצמו לטענת ארגון "במקום" את שטחי המרעה באזור הח'אן. האזור מוקף במחנה ישי במערב, מישור אדומים מדרום, כפר אדומים מצפון, ושטחי אש ששימשו לאימוני שריון מדרום מזרח.
תכניות ישראליות לפינוי
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החליט המנהל האזרחי לרכז את הבדואים באזור ביישוב ערב אל-ג'האלין. בשנת 1999 הוחל בהכשרת המקום, כחצי קילומטר ממערב למעלה אדומים, עם מגרשים לבנייה עבור בני השבט. בג"ץ, שדן בלמעלה מ-10 עתירות של השבט, הורה להפסיק את העבודות ולפתוח במשא ומתן עם בני השבט. בשנת 2006, אושרה במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי תוכנית הרחבה של יישוב הקבע. בעשור השני של המאה ה-21, החל המנהל האזרחי לקדם תוכנית להעתקת הבדואים משבט הג'האלין שנותרו לגור בצריפונים ואוהלים באזור, כ-2,400 נפש, למקום זה, ושוב החל מאבק משפטי נגד הפינוי. לרוב תושבי ח'אן אל-אחמר תעודות פליטים של אונר"א. הכפר אינו מחובר למערכת החשמל ואין בו תשתיות מים. אספקת המים מתבצעת באמצעות מכליות.
בשנת 1991 הגישו תושבי המתחם בקשה לבנות בית ספר, אך המנהל האזרחי דחה את הבקשה. פעילים של עמותת שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם וכן עמותת "Vento de Terra" האיטלקית, המתמחה במבנים אקולוגיים, סייעו בבניית בית ספר מצמיגים, בוץ וחימר. אותו חימר אדמדם על שמו נקרא היישוב. עם השלמת הבנייה בשנת 2009 הוציא המנהל האזרחי צו הריסה למבני בית הספר. תושבי ח'אן אל-אחמר עתרו לבג"ץ נגד הריסת המבנים. במקביל, תושבי ההתנחלויות כפר אדומים, אלון ונופי פרת הסמוכים, יחד עם עמותת רגבים, עתרו לבג"ץ בדרישה שהמדינה תממש את צווי ההריסה. בשנת 2010 בית המשפט דחה את העתירות, וקבע שאין עילה להפסיק את ההליכים נגד המבנים הבלתי חוקיים, אולם גם אין עילה להתערבות בשיקול דעתם של גורמי האכיפה.
חלק ממבני בית הספר נבנו על שטח של תוכנית מאושרת להרחבת כביש 1. מבנים אלו נהרסו בהסכמה עוד לפני מתן פסק דין בעתירה, והרחבת הכביש בוצעה. מבנים חליפיים למבנים שנהרסו נבנו מחדש, ללא אישור הרשויות, כשלושים מטר מהכביש.
הן תושבי ח'אן אל-אחמר והן כפר אדומים עתרו פעמים נוספות במהלך השנים. קבוצה מאנשי כפר אדומים, הגישו בקשה לבג"ץ לצרפם בתור צד לעתירה – אך כתומכים בבדואים. בראש הקבוצה עומד פרופסור דן טרנר.
באפריל 2015 החרים המנהל האזרחי פאנלים סולאריים של היישוב. בפברואר 2017 חילק המנהל כ-40 צווי הריסה לכל המבנים בח'אן אל־אחמר. במאי 2018 פסק בג"ץ שאין עילה להתערב בהחלטת שר הביטחון לממש את צווי ההריסה האמורים. ב-5 בספטמבר 2018 דחה בג"ץ עתירה נוספת של תושבי המתחם לעיכוב ביצוע של צווי ההריסה, עד למתן החלטה בבקשות היתרי בנייה שהגישו.
באוקטובר 2018 הודיע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, כי המתחם יפונה תוך זמן קצר. ב-21 באוקטובר 2018 החליט הקבינט המדיני-ביטחוני לדחות את פינוי המתחם בכמה שבועות, כדי למצות את אפשרות פינויו בהסכמה. חלק מהשרים התנגדו להחלטה ומתחו עליה ביקורת. מאז נדחה פינוי המקום כמה פעמים. ביוני 2019 ביקש נתניהו, בתגובה לעתירת רגבים לבג"ץ, ארכה של שישה חודשים לפינוי, עד לאחר הבחירות והקמת ממשלה חדשה. בספטמבר 2021 אישר בג"ץ דחייה נוספת של חצי שנה בפינוי המתחם עד למרץ 2022. במרץ 2022 הוציא בג"ץ צו על תנאי בדרישה שהמדינה תסביר מדוע אינה מפנה את ח'אן אל-אחמר, וקצבה 120 יום לתשובה, תוך שנכתב שזו הדחייה האחרונה. בפברואר 2023 פנתה המדינה לבג"ץ בבקשה לדחייה נוספת של ארבעה חודשים בפינוי החאן. ב-1 במאי ביקשה הממשלה מבג"ץ להפסיק לקצוב זמנים לפינוי חאן אל אחמר והתחייבה לעשות את הדבר כאשר תמצא לנכון, וזאת לאור שיקולים הקשורים ליחסי החוץ של המדינה אותם נמנעה מלפרט. בג"ץ קיבל את עמדת המדינה, והחליט להפסיק לעקוב אחר יישום ההחלטה על הפינוי.
מעורבות בינלאומית
משנת 2008, סמוך להגשת העתירה הראשונה לפינוי, החלה ממשלת איטליה לסייע לביסוס האחיזה הפלסטינית במקום. הרשות הפלסטינית הובילה גם היא תמיכה בקיבוע האחיזה במקום ובדחיית כל החלופות שניתנו לתושבים להעתיק את מגוריהם למקום חוקי שיינתן להם.
על הפינוי המיועד נמתחה ביקורת מצד מדינות באירופה ומצד מחוקקים בארצות הברית. ב-12 בספטמבר 2018 קיבל הפרלמנט האירופי החלטה שלפיה פינוי המתחם ייחשב הפרה של אמנת ז'נבה הרביעית.
ניקולאי מלאדנוב, שליח האו"ם למזרח התיכון, טען כי מדובר בעבירה בינלאומית ופגיעה בסיכויים להגיע לפתרון שתי המדינות. במקומו של המתחם מתוכננת לקום שכונה חדשה של כפר אדומים – "נופי בראשית" – ובה 322 יחידות דיור.
בספטמבר 2018 פנה הוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין לבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג נגד ישראל, בטענה שהריסת ח'אן אל-אחמר היא פשע מלחמה. פאטו בנסודה, התובעת הראשית בהאג, אמרה שייתכן שהריסת הרכוש במקום תוגדר כפשע מלחמה.
הסופר ליג האנגלית לנשים
הליגה הזו מקצוענית במלואה ורוב הקבוצות שבה מסונפות למועדונים המקבילים בפרמייר ליג ובפוטבול ליג.
הקבוצות המשחקות בליגה מתחרות גם בגביע ה-FA לנשים, בגביע הליגה לנשים ובמגן הקהילה לנשים. עד עונת 2020/2021 העפילו 2 הקבוצות הראשונות בליגה לליגת האלופות והחל מהעונה העוקבת יעפילו 3 הראשונות בליגה לליגת האלופות.
היסטוריה
ההחלטה על יסוד הליגה התקבלה ב-2010 כשהכוונה הייתה להחליף את ליגת הפרמייר ליג לנשים כליגה הבכירה באנגליה. הקבלה לליגה הייתה על סמך בקשה של הקבוצות ועמידה בקריטריונים שהציבה ההתאחדות לכדורגל. 16 מועדונים ביקשו להתקבל לליגה ונאבקו על 8 מקומות בלבד שהוקצו לה בשנה הראשונה. עקב המצב הכלכלי הקשה במדינה בשנה זו נדחתה הפעלת הליגה בשנה והיא החלה לפעול רק בשנת 2011.
עד שנת 2016 פעלה הליגה כליגת קיץ בלבד בחודשים אפריל עד ספטמבר והחל מ-2017 עברה לפעול כליגת חורף כמו שאר הליגות באנגליה בחודשים ספטמבר עד מאי. הליגה החלה לפעול עם 8 קבוצות והעלתה את מספרן בהדרגה עד ל-12 החל מעונת 2019/2020.
חסויות ושידורים
בתחילת 2019 פורסם כי בנק ברקליס יעניק חסות לליגה לעונות 2019/20 עד סוף 2021/22 בשווי של 10 מיליון ליש"ט. מדובר היה בהשקעה הגדולה ביותר של ארגון חיצוני בספורט נשים בבריטניה אי פעם. במסגרת הסכם החסות שונה שם הליגה ל-"Barclays FA Women’s Super League".
בשנה זו חשפה ההתאחדות האנגלית פלטפורמה לשידור כל משחקי הליגה דרך אפליקציה בנוסף לשידור משחקים נבחרים בערוצי הטלוויזיה. בתחילת 2021 הכריזה ההתאחדות על הסכם שידור עם BBC ו-Sky Sports שבמסגרתו ישודרו עשרות משחקי ליגה בעונה תמורת כ-8 מיליון ליש"ט לעונה. מדובר היה בהסכם פורץ דרך כיוון שהייתה זו הפעם הראשונה שבה נמכרו זכויות השידור בליגה בנפרד ממשחקי הגברים.
המועדונים בליגה
קבוצות הליגה נכון לעונת 2020/2021 הן:
מספר זכיות לפי מועדון
מכיוון שהליגה הוקמה למעשה ב-2010, עד אז אלופת אנגליה בכדורגל נקבעה בתחרות הפרמייר ליג לנשים. נהוג לספור את האליפויות המדינה ע"פ סך האליפויות שנצברו בתחרות הקודמת ובתחרות הנוכחית מ-2011 ואילך. כמו כן מסוכמות בטבלה סך הסגנויות לכל קבוצה מכל התקופה.
יאנג בויז (אלבום)
יאנג בויז הוא אלבום הבכורה של צמד ההיפ הופ הישראלי יאנג בויז. האלבום יצא לאור ב-23 בנובמבר 2017.
האלבום כולל 8 רצועות שהופקו על ידי יאנג הפנר ובוי אצ'י ומוקססו על ידי אורי שוחט.
באלבום מתארחים בוי צ'יקן, שיפי, מיכאל סוויסה, ונורוז.
לשירים "2 בייפ" ו"יש לי בגד" מתוך האלבום, הופקו וידאו קליפים.
רווקות
רווקוּת, מבחינה משפטית, מתייחסת לאדם שאינו רשום במרשם האוכלוסין כנשוי או כ"ידוע בציבור". המונח "רווק" יכול לשמש לתיאור כל אדם אשר אינו נמצא במערכת יחסים זוגית רומנטית, בין אם מבחירה ובלי קשר לאם הוא מגדיר עצמו כשייך לקטגוריית "פנויים ופנויות". בתרבות המערבית, קטגוריית הרווקוּת לרוב מוצגת כמצב של היעדר זוגיות ולא כתולדה של בחירה אישית.
נכון ל-2018, אחוז הגברים הרווקים בגילאי 35–44 בישראל עמד על כ־16.9%, כאשר אחוז הרווקות עמד על 13.5%. אחוז הגרושים עמד על 6.5% ו-0.107% הוגדרו כאלמנים, מצב הנשים 10.2%, 0.63% בהתאמה. במחקר שנערך בארצות הברית ב-2019 עלה כי בקרב גברים בגילאי 35–44, 28.2% רווקים, 9.8% גרושים ו-0.4% אלמנים, וכי בקרב נשים בגילאי 35–44, 22.7% רווקות, 12.2% גרושות ו-0.9% אלמנות.
רווקות כסטטוס נתפסת כמקובלת יותר בארצות אירופה (מרכז ובעיקר מערב וצפון), מצב המתקשר בין השאר ליחס כלפי אל-הוריים בארצות אלו וכן לשוק הדיור והיבט מדיני-כלכלי. בהיבט הזה ישראל נחשבת למדינה שמרנית. בארצות הברית לעומת זאת המצב מורכב יותר ותלוי אזור מגורים, מתקשר גם למצב סוציואקונומי, מוצא וחינוך.
תפיסות חברתיות כלפי רווקוּת
מבחינה חברתית ניתן להבחין בתוך קטגוריית הרווקוּת בין ארבע תתי קבוצות שונות: רווקים צעירים, רווקים מבוגרים שלא נישאו, גרושים ואלמנים. על אף הנטייה של חוקרים רבים להתייחס לתתי הקבוצות הללו כמקשה אחת  , קיימת שונות בין תתי קבוצות הרווקים המתבטאת ביחס חברתי אחר כלפיהן.
במובנים רבים החברה המערבית מעניקה עליונות ערכית לזוגיות ולנישואים ואף רואה בהם כהישג חברתי ותנאי להשתייכות חברתית. מחקרים מצביעים על תפיסה חברתית חיובית יותר כלפי מבוגרים גרושים ואלמנים בהשוואה למבוגרים רווקים. בהתאם לתפיסה זו, נמצא כי גרושים נתפסים כמושכים וחברתיים יותר מאשר רווקים. מחקרים פסיכולוגיים מצאו כי זוגיות נתפסת בעיני רבים כמקור לאושר, חיים מספקים ותחושות של מימוש והגשמה. לעומת זאת, לפי התפיסה החברתית הרווחת, חייהם של רווקים נתפסים בעיקר כבעלי אופי קר ועצוב.
מחקרים העלו כי אנשים המוגדרים כרווקים מבחינה משפטית ושאינם בזוגיות סובלים מיחס חברתי שלילי בהשוואה לרווקים שמצויים במערכת זוגית. רווקים שבחרו שלא לקיים מערכת יחסים זוגית נתפסים כבודדים, אומללים יותר ופחות חברותיים בהשוואה לאלו הנמצאים בזוגיות. עם זאת, נתפסים כמוצלחים יותר בהשוואה לרווקים שמעוניינים בקשר זוגי. יתרה מכך, רווקים שלא היו בקשר זוגי מעודם, נתפסים באופן שלילי יותר מאשר רווקים שבעברם היו בזוגיות.
גישות פמיניסטיות טוענות כי בניגוד לגברים רווקים, נשים רווקות סובלות מיחס שלילי מצד הציבור בשל תכתיבים חברתיים השוללים את הלגיטימציה בבחירה ברווקות. לפי גישות אלה, הסטיגמה החברתית כלפי נשים רווקות נובעת מתפיסת סטטוס זוגי זה כסטייה חברתית ממסלול החיים הנורמטיבי והרצוי ובכך מתייגת נשים אלו כבעלות פגימות אישיותית. התפיסה המקובלת בישראל היא שנישואים מהווים תנאי הכרחי להורות. עם זאת, בעשורים האחרונים נחלש התיוג השלילי של אימהות רווקות ושל ילדיהן בהשוואה לרווקות ללא ילדים. בעוד שלאימהות רווקות ניתנת הכרה חברתית חיובית יותר, רווקות ללא ילדים לא נהנות מלגיטימציה זו לאורך חייהן, זאת בשל ההנחה החברתית הרווחת שהורות מהווה הישג חשוב בחייהן של נשים.
סטיגמה ואפליה
על פי גישות ביקורתיות, קיימת כיום בחברה הסתכלות על רווקות כסטטוס זמני בשל תפיסות חברתיות המעניקות חשיבות רבה לזוגיות ולנישואים. כך נוצר מצב שאין מספיק התייחסות ומבנים חברתיים שבאים לשרת אוכלוסייה זו. בחברה היוצאת מנקודת הנחה שרווקות היא סטטוס זמני שבהכרח ישתנה אין טעם לרווקים ורווקות להתאגד כדי לייצר קבוצות לחץ ולקבל זכויות. על כן רווקוּת לא הפכה לסוגיה פוליטית בקרב תנועות לשינוי חברתי. גורם נוסף המקשה על התאגדות פוליטית נעוץ בעובדה שנשים וגברים נרתעים מהזדהות עם קטגוריית זהות זו אשר לה משויכות סטיגמות רבות. יתרה מזאת, קיימת תפיסה כי הרווקות מהווה בעיה חברתית שיש למצוא לה פתרון.
ביטויים חברתיים לסטיגמה
רווקים ורווקות מתארים כי הלחץ החברתי המופעל עליהם להינשא מתבטא באופנים מגוונים בחיי היומיום ומשפיע על רווחתם האישית. יחס חברתי זה עשוי לבוא לידי ביטוי בהערות ומיקרו-אגרסיות, מצד הסביבה המשפחתית והקרובה ואף מזרים, אשר מגלמות בתוכן את ההנחה הרווחת כי על האדם להתחתן ולהביא ילדים. היבטים אלו באים לידי ביטוי באמצעים בלתי פורמליים כמו מבצעים המיועדים לזוגות, מבנים והן במדיה הפופולרית. בתרבות הפופולרית מופיעים ייצוגים רבים של חיי הרווקות, דרכם ניתן ללמוד על התפיסות החברתיות הרווחות אודות סטטוס זוגי זה. גם בספרות יש נטייה להציג רווקים ורווקות באור שלילי ולשייך להם תחושות כמו בדידות ואומללות. הסטיגמות הספרותיות כלפי נשים מתוחזקות באמצעות הדימוי של מכשפות. גם בשוק העבודה ובצרכנות ישנם מנגנונים חברתיים שאינם מוסדרים בחקיקה או במדיניות, ועלולים לגרום לאפליה של רווקים ורווקות, כגון דרישה מצד מעסיקים כלפי עובדים רווקים להתגייס יותר לטובת העסק, בעוד שכאשר מדובר בעובדות נשואות בעובדים נשואים, יש יותר הבנה למחויבויות המשפחתיות שלהם. בנוסף, ישנם עסקים המשווקים שירותים לזוגות נשואים במבצעים והנחות, שאינם מוצעים לרווקים ולרווקות, ואף בעלי דירות המסרבים להשכיר אותן לרווקים, ומוכנים להשכיר רק לזוגות ולמשפחות.
השפעות פסיכולוגיות
בסדרת מחקרים נבדקו תפיסות של רווקים ורווקות לעומת נשים וגברים בזוגיות, כמו גם מאפיינים של רווקים ורווקות לעומת גברים ונשים בזוגיות, כפי שדורגו על ידי הנבדקים עצמם, ושופטים עיוורים לתנאי מערך המחקר. במחקר אחד התבקשו הנבדקים להעריך פרופילים של אנשים לגבי חוויות חייהם ומאפייני אישיותם. נמצא שאנשים נוטים לדרג באופן חיובי יותר אנשים בזוגיות לעומת רווקים בכל הממדים, למעט פתיחות לחוויות. כלומר, רווקים ורווקות נתפסים כפחות בטוחים בעצמם, שבעי רצון מהחיים, מושכים פיזית, מצפוניים, מוחצנים, נעימי הליכות, וכיותר נוירוטיים.עם זאת, כאשר הנבדקים, שהיו בעצמם אנשים רווקים או בזוגיות, דרגו את עצמם על אותם מדדים, לא לא נמצאו הבדלים בין הדרוגים. מכאן עולה, שבעוד שרווקים נתפסים כבעלי מאפיינים פחות חיוביים, הבדלים כאלו לא עולים בדיווח עצמי. באותו מחקר נבדקו גם מדדים של שביעות רצון מהמצב הזוגי, עבור רווקים, נשואים, ואנשים בזוגיות. נמצא שרווקים ורווקות נתפסו כפחות שבעי רצון מהמצב הזוגי, וכיותר בודדים. בנוסף, נמצא שנבדקים רווקים אכן דרגו את עצמם כפחות שבעי רצון ממצבם הזוגי וכיותר בודדים, מאשר נבדקים נשואים או בזוגיות, זאת, בהלימה עם התפיסה הרווחת אודות חוויתם של רווקים. בשני מערכים נוספים הוערכו מדדים של יכולות חברתיות, שביעות רצון מהחיים, ביטחון עצמי, ומידת היותם מושכים פיזית, על ידי שופטים, בנוסף לכך הנבדקים נשאלו על מדדים אלו בשאלוני דיווח עצמי, והתבקשו להעריך אחד את השני. לא נמצאו הבדלים משמעותיים בין הדירוגים עבור נבדקים רווקים ונשואים.
גם בניתוח נתונים של יוזמת סקרים אירופאית (European Social Survey) משנת 2006 נשים וגברים רווקים ונשואים דירגו את עצמם על מדדים של שביעות רצון מהחיים וביטחון עצמי, ולא נמצאו הבדלים משמעותיים.
הבדלים מגדריים
גישות פמיניסטיות טוענות כי מצבן של נשים רווקות שונה ממצבם של גברים רווקים, וכי נשים מראש מגיעות מנקודת פתיחה אחרת בגלל מעמדן וכוחן בחברה. ערכן הנתפס של נשים נמצא ביחס הפוך לגיל שלהן מכיוון שהחברה מודדת אותן על סמך מראה חיצוני והפוריות שלהן. על כן קיימת צפייה חברתית מנשים בגיל הפוריות לחפש זוגיות. חוסר עניין בזוגיות נתפס כהתנהלות שאינה נורמטיבית. וההנחה לגבי נשים רווקות מעל גיל מסוים, היא שאם הן לא נמצאות בזוגיות, זה מאחר שהן לא מוצלחות, שיש דבר מה חסר בחייהן, ושאין להן אפילו את המסוגלות להכיל פשרות בנוגע לבן זוג אפשרי. לעומת זאת, נראה כי גברים רווקים נתפסים כמסתוריים או נהנתנים ויחוו את האפליה בעיקר בקושי להביא ילדים. גם לנשים רווקות יהיה קושי בהיבט זה אך בעוד נשים במצב סוציואקונומי מסוים יכולות לאפשר לעצמן להביא ילדים באופן עצמי המצב מבחינת גברים מוגבל יותר.
מיסוי
ב-1948 הקונגרס חוקק נחקק חוק "החזר מס הכנסה משותף", וזאת על מנת ליצור אחידות בין מדינות שבהן רכוש שצבר אדם נשוי נחשב כשייך לו בלבד, לבין מדינות שבהן הרכוש נחשב כשייך לשני בני הזוג. ב-1951 החוק עודכן, כך שאנשים שאינם נשואים אך עומדים בראש משק בית עם בני משפחה תלויים, מקבלים החזרי מס, אם כי בסכומים נמוכים מאלו של אנשים נשואים. במצב זה, רווקים שלמו מיסים בסכומים שנעו בין הגבוהים ב-20%-40% יותר מאשר זוגות נשואים עם הכנסה מקבילה. לכן, ב-1969 חוקק נחקק חוק לפיו הפער במיסוי בין רווק לבין זוג נשוי עם אותה הכנסה לא יעלה על 20%. המצב כיום הוא שבכל מדרגות המס רווקים משלמים יותר מיסים מזוגות נשואים.
בנוסף, מתנות שערכן עולה על 12,000 דולר מחויבות במס המושת על מקבל המתנה, אלא אם כן הוא נשוי לנותן המתנה. נישואין לנותן המתנה היא ההחרגה היחידה למס המתנות.
שירות פדרלי צבאי או אזרחי
בני זוג נשואים של חיילים ויוצאי צבא, או עובדים בשירות פדרלי אזרחי, זכאים למגוון הטבות כלכליות ורפואיות.
ביטוח לאומי וביטוחים פרטיים
תוכניות רבות של ביטוחי בריאות פרטיים לעובדים כוללות ביטוח לבני זוג נשואים. בנוסף, כאשר אדם נשוי נפטר, אלמנתו זכאית להטבות, בעוד שכשאדם רווק נפטר, סכום זה חוזר לקופת המדינה.
סין
בסין, קיימת מדיניות המקנה לממשלה סמכות להתערבות בתא המשפחתי וכי לפי החוק בסין, ההורות מותרת אך ורק במסגרת הנישואין. היתר להעמדת צאצאים ניתן אך ורק במסגרת הנישואין. בסין מופעלת מערכת לרישום אוכלוסין והקצאת מגורים בשם Hukou. רק צאצאים להורים נשואים זכאים לירושה לפי שיטה זו, וילדים שנולדים מחוץ לנישואים אינם נכללים במערכת זו. כמו כן, מגורים משותפים למי שאינם זוג נשוי אסורים על פי חוק.
תוצאה של התוכנית לצמצום ילודה, בשילוב עם העדפת ילודים זכרים מצד ההורים, הביאה לפער גדול במספר הגברים ביחס לנשים במדינה. כתוצאה מכך, אחוז הגברים מהווה 89.4% ממספר הרווקים בגילאי 35-39.
סינגפור
מדיניות הממשלה בסינגפור מקנה הטבות דיור לזוגות נשואים. בנוסף, מופעלת תוכנית ממשלתית ל"פיתוח חברתי" הכוללת שירותי שדכנות עבור רווקים
בישראל
בישראל, ישנן הטבות להן זכאים זוגות נשואים, ושאינן חלות על רווקים או מי שאינו רשום במרשם האוכלוסין כנשוי. הטבות אלו כוללות סיוע בדיור, הטבות מיסים, וזכויות עובדים.
סיוע מטעם משרד השיכון
זוגות נשואים זכאים לקבל משכנתה ממשרד השיכון והבינוי לטובת רכישת בית או דירה. ההלוואות הניתנות תלויות במשך הנישואין ובאזור המגורים. זוגות ידועים בציבור זכאים להטבה, בכפוף לאישור ועדת חריגים. עבור ידועים בציבור וזוגות להט"בים לא יחושב משך הזוגיות, ולרוב גובה ההלוואה יהיה נמוך יותר . זוגות המקיימים משק בית משותף (נשואים וידועים בציבור) זכאים להשתתף בתוכנית "מחיר למשתכן" של משרד הבינוי והשיכון ללא הגבלת גיל. זאת, בניגוד לרווקים, הרשאים להצטרף רק מעל גיל 35. (רווקים בגילאים 26–35 רשאים להשתתף במסלול אחר "משתכן צעיר") . זוגות נשואים או ידועים בציבור העונים על קריטריונים כלכליים, זכאים לסיוע בשכר דירה מטעם משרד השיכון והבינוי. קיים סיוע בשכר דירה גם להורים יחידניים ולמשפחות עם ילדים. בשונה מהמקרים שתוארי לעיל, רווקים ורווקות לא זכאים לסיוע בשכר דירה על בסיס מצב משפחתי.
שירות בצה"ל
נשים נשואות פטורות משירות חובה בצה"ל בהתאם לסעיף (ב)39 לחוק שירות ביטחון. נשים רווקות וגברים רווקים או נשואים חייבים בשירות, ככל שאינם פטורים ממנו בשל סיבות שאינן קשורות למצבם האישי. בנוסף, חיילים נשואים בשירות חובה זכאים למימון הוצאות דיור . בנוסף, כמו כן, אם חיילים נשואים זכאים לקבל תשלומי משפחה עבור בת זוגם אם הם עונים על קריטריונים כלכליים. לעומתם, חיילים רווקים ונשואים זכאים רק לקבלת תשלומי משפחה על פי קריטריונים כלכליים עבור אחים, הורים וילדים
תרומת זרע
תקנות בריאות העם בנק הזרע, תשל"ט 1979, מתייחסת באופן אחר לנשים נשואות ושאינן נשואות. לדוגמה, נשים נשואות, המעוניינות בתרומת זרע, נדרשות לקבל את אישור והסכמת בן הזוג לתהליך, בעוד שנשים שאינן נשואות אינן נדרשות לכך.
בעבר, נשים רווקות נדרשו לעבור בדיקה פסיכיאטרית והערכת עובד סוציאלי כתנאי לקבלת תרומת זרע. ב-1996 אישה, שחיה עם בת זוג, עתרה לבג"ץ כדי שלא תחויב בדרישה זו, ובג"ץ קבע שיש לבטל את הדרישה (ראו: בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות).
כיום, רווקים ורווקות רשאים להעמיד צאצאים בסיוע תהליך רפואי של תרומת זרע של הרווק לרווקה, אם שני הצדדים עושים זאת מרצונם החופשי, ומתוך הסכמה להיות הורים במסגרת הורות משותפת.
גברים רווקים יכולים לתרום זרע לעומת גברים נשואים, גרושים ואלמנים שאינם מורשים לעשות זאת. נשים נשואות לגברים, שנמצאות בתהליך פונדקאות אינן זכאיות לתרומת זרע כלל, והן מחויבות בשימוש בזרע של בן זוגן, בתהליך הפונדקאות.
ערים בארצות הברית
רשימת ערי ארצות הברית כוללת נתוני אוכלוסייה, שטח, צפיפות וגידול אוכלוסין.
הרשימה כוללת את 27 הערים הגדולות ביותר בארצות הברית. עיר שמוצגת בכתב מודגש היא עיר הבירה של המדינה או המחוז הפדרלי שבו היא נמצאת. לדוגמה: אוסטין. עיר שמוצגת בכתב נטוי היא העיר הגדולה ביותר במדינה / במחוז הפדרלי שבה היא נמצאת. לדוגמה: ניו יורק. עיר שמוצגת גם בכתב מודגש וגם בכתב נטוי היא גם בירתה של המדינה / המחוז הפדרלי שבה היא נמצאת וגם העיר הגדולה ביותר במדינה / במחוז הפדרלי שבה היא נמצאת. לדוגמה: פיניקס. ל-15 המדינות הבאות יש ערים נציגות ברשימה: ניו יורק (1), קליפורניה (4), אילינוי (1), טקסס (6), אינדיאנה (1), פלורידה (1), אוהיו (1), צפון קרוליינה (1), מישיגן (1), טנסי (1), וושינגטון (1), קולורדו (1), מסצ'וסטס (1),אורגון (1)ואוקלהומה (1). הנתונים מסתמכים על מפקד האוכלוסין האמריקאי מ-1 ביולי 2019.
לערי ארצות הברית שמות בעלי מקורות מגוונים:
רווקות
העמדת צאצאים בהליך פונדקאות
בעבר, העמדת צאצאים בתהליך פונדקאות הותרה בישראל רק לגבר ואישה שהם זוג נשוי. ב-2018 החוק תוקן, וקהל היעד הורחב גם לנשים רווקות. בתהליך פונדקאות עבור זוג נשוי, חייב להיעשות שימוש בזרע של הבעל, אך ניתן להשתמש בתרומת ביצית. לעומת זאת, בתהליך פונדקאות של אישה רווקה, חייב להיעשות שימוש בביצית שלה. גבר רווק או זוג גברים אינם מורשים להעמיד צאצאים בתהליך פונדקאות בישראל.
אישה יכולה לשמש כאם נושאת להריון בתהליך פונדקאות אם היא אינה נשואה ואילו, אישה נשואה יכולה לשמש כאם נושאת (פונדקאית) רק באישור ועדה, ורק לאחר שנתנה לבן הזוג הזדמנות להישמע בפני הוועדה חוק ההסכמים לנשיאת עוברים.
זכאות מופחתת ל"עקרות בית" לקצבאות ביטוח לאומי
כתוצאה מכך, נשים נשואות שאינן עובדות זכאיות לקצבת אזרח ותיק מופחתת, וקיים פער ביטוחי בין גיל הפרישה לבין גיל הזכאות לקצבת האזרח הוותיק, שבו הן אינן מבוטחות כלל.