cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הימש פאטל
אחרי "איסטאנדרס"
עוד ב-2019 הצטרף פאטל לצוות שחקני הסדרה "תחנה אחת-עשרה" של HBO Max. ב-2020 הופיע בתפקיד ג'ורדן הטוואל בסדרה הקומית "אווניו 5" בכיכובו של יו לורי.
ב-2020 הופיע פאטל בסרט "טנט" בתפקיד מאהיר, חבר צוות במטוס שבתחילה עוזר לניל והפרוטגוניסט בתוכניתם.
ב-2021 שיחק פאטל בסרט "אל תסתכלו למעלה" של נטפליקס, בתפקיד פיליפ קאג', עיתונאי חסר מצפון שיוצא עם האסטרונומית קייט דיביאסקי, בגילומה של ג'ניפר לורנס.
מאורעות יפו (פורים תרס"ח)
מאורעות תרס"ח היו שורה של תקריות בין יהודים לערבים באזור יפו, במהלך חגיגות פורים תרס"ח (1908). במהלך המאורעות נפצעו מספר יהודים ונהרג או נפצע ערבי אחד.
רקע
עד אותה העת היו חגיגות הפורים מתקיימות בסתר על מנת להימנע מהרגזת האוכלוסייה הערבית, אולם בעקבות עליית התימנים דבק אט אט מנהגם לצאת אל הרחובות בחגיגות גם ביהודים האשכנזים ובאותה שנה התקיים נשף המסיכות הראשון בעיר, ביוזמת הפועל הצעיר, אגודת עבריה ובהשתתפות כנור ציון. בעקבות התרעות על התנפלות מתוכננת במהלך החג הועמדו מספר חברי הפועל הצעיר ופועלי ציון למשמרת במלונות ספקטור וחיים ברוך, חמושים באלות ופגיונות. נשף המסכות התקיים בספריית שערי ציון בעוד חגיגות מצומצמות יותר התקיימו בנפרד תחת דלתיים סגורות, כמו חגיגה של יוצאי רוסיה שנחוגה באולם במלון חיים ברוך.
ההתרחשות
בערב החג התקיף ופצע מוסלמי אחד בחורה יהודייה ועל פי אות יצאו השומרים שבמלונות בעקבותיו. בינתיים התאסף קהל ערבי של כמאה איש באחד מבתי הקפה הקרובים למלונות והתכונן להתנפלות על יהודי העיר. הידיעה הועברה לאברהם קריניצי, שהיה מראשי המגינים, ומלווה בשבעה צעירים פרץ לבית הקפה שם החלו קטטה. במהלך המהומה חטף אחד הצעירים את סכינו של קריניצי ופצע עמו פצעים אנושים את אחד הערבים. ההמון ברח בעד החלונות והמבואות האחוריים והזעיק את המשטרה, ובינתיים התגייסו צעירים יהודים להגן על השכונה. מאיר דיזנגוף וד"ר חיים חיסין שגרו באותם ימים בנוה שלום ניסו להתערב ולהרגיע את הרוחות, אך ללא הצלחה.
בעקבות פציעת הערבי הוזעקו שוטרים וחיילים טורקים מהסאראייה, מלויים בקאוואס של הקונסול הרוסי, שהיה ידוע בהיותו אנטישמי, והדרגומן של הקאימאקאם (מושל המחוז) שהיה ערבי נוצרי, ושמו במאסר שבעה יהודים, מהם נער בן פחות מ-15, אותם הכו ערבים מקומיים כאוות נפשם לעיני כל. משלא נמצא הפוצע בין האסורים שבו שנית ופרצו למלון חיים ברוך בלי הקאוואס בחיפושים, ומשלא נמצא בבניין התיר הדרגומן לחייליו, על פי עדויות, לעשות כחפצם בבית המלון. החיילים, מלווים בקהל ערבי מוסת, פוצצו את מנורת הלוקס שבאולם ופצעו 14 אורחים, שלושה מהם בירייה, מהם זקן שעלה באותו יום לארץ, והשאר באלות ומקלות. בנשים ובילדים לא פגעו. הנשף שהתקיים בספרייה הקרובה הפך למהומה מיד עם בוא הידיעה על ההתקפה והקהל התפזר. חיים חיסין פנה לטפל בפצועים בעוד משתתפים אחרים פנו אל הקונסול הרוסי והתחננו שיגן על נתיניו, אך הוא סרב.
אחרית דבר
הפצועים פונו בסופו של דבר לבית החולים, בהם הערבי, וחיילים הועמדו ברחובות ללוות את אורחי הנשף חזרה לבתיהם בבטחה. הציר הרוסי דרש שתיערך חקירה ושהפוגעים בנתיניו יבואו על עונשם, ומברקים ושליחים שוגרו על ידי יהודי העיר לקושטא ולאירופה בתגובה לאירוע. המשטרה טענה להגנתה שלא ירתה על היהודים אלא הגנה עליהם, ושהפורעים היו כעשרים ערבים שנתלוו אליה. את הפריצה למלון הסבירה בכך שנמסרה לידיה ידיעה שרוצח הערבי הסתתר שם, ושהחוק מגבה אותה בעניין זה.
הפחה הירושלמי, בתגובה לשליח שהגיע אליו, טען שהוא אוהב-יהודים ושישב בצום ואבל מרגע ששמע על האסון שפקד אותם, שלא ישן שני לילות ושהספיק לחלות מהידיעה. הוא הבטיח שיפתח גם הוא בחקירה בעניין ושבעתיד יקל על היהודים את רכישת הקרקעות בארץ. העיתונות פירשה את תגובתו כנטייה לטובת היהודים בממשלה. כיום נחשבים המאורעות לנקודת מפנה ביחסי הערבים-יהודים ביפו בפרט, שהלכו והתדרדרו מאז ועד למאורעות תרפ"א, וביחסי הערבים-ציונים בארץ ככלל, כתקרית האלימה הראשונה מאז ההתקפה על פתח תקווה (1886).
רחל ינאית בן-צבי, מנהיגת פועלי ציון שהייתה אז בפטרבורג בחרה לעלות ארצה לאחר שקראה מכתב המדווח אודות המאורעות. "מה גם שם, גם שם יש פוגרום? קומי ועלי לארץ-ישראל! כמו יד נעלמה אחזה בי והקימתני על רגלי" תיארה את רגע קבלת ההחלטה.
פורמט גדול
פורמט גדול (Large Format) הוא צילום המשתמש במצלמה שהמדיה בה היא משתמשת (למשל פלטת נגטיב, סרט צילום וגב דיגיטלי) גדולה מ־10×13 ס"מ ("4X5). נוהגים להבדיל בין פורמט גדול ל"פורמט בינוני" שהומצא מאוחר יותר. מצלמות בפורמט גדול היו המצלמות המוקדמות ביותר. הראשונות הופיעו כבר ב-1839, ופורמטים נוספים התפתחו עם הזמן. סרט הצילום הגמיש הראשון יוצר בשנת 1885 על ידי חברת איסטמן קודאק. בסרט זה החומר הרגיש לאור היה מונח על-גבי נייר. סרט פלסטי יוצר לראשונה בשנת 1889. קודם לכן היו בשימוש פלטות זכוכית מכוסות בחומר רגיש לאור, והשימוש בהן היה מגושם. פלטות ו/או נגטיבים בפורמט גדול מאפשרים הדפסת מגע (בגודל של 1:1) כמוצר סופי.
היתרון העיקרי של צילום בפורמט גדול, סרט או דיגיטלי, הוא רזולוציה גבוהה יותר באותו גודל פיקסלים. או אותה רזולוציה עם פיקסלים גדולים יותר המאפשרת לכל פיקסל ללכוד יותר אור וכתוצאה מכך, יכולת צילום משופרת באור נמוך. בתמונה בגודל "4×"5 (12,903 מ"מ בריבוע) יש בערך פי 15 מהשטח (ועל כן פי 15 מהרזולוציה הכוללת), של תמונת 35 מ"מ (864 מ"מ בריבוע).
פורמטים
הפורמט הגדול הנפוץ ביותר הוא 4×5 אינץ' (10.2x12.7 ס"מ), שהיה הגודל שבו השתמשו מצלמות כמו גרפלקס, Speed Graphic ו-Crown Graphic.
מעל 8×10 אינץ', הפורמטים מכונים לעיתים קרובות כ-Ultra Large Format (ULF) ועשויים להיות 11×14, 16×20 או 20×24 אינץ' או בגודל שסרטים ופלטות צילום זמינים. לדוגמה, הצלם צארלס ניגר (Charles Nègre) התפרסם בשימושיו במצלמת 21X29 אינץ, 53X73 ס"מ). פורמטים גדולים רבים (למשל, 24x24, 36x36 ו-48x48 אינץ') הם מצלמות אופקיות שנועדו ליצור תשלילים גדולים להדפסת מגע על לוחות הדפסה של עיתונות.
עד שנת 2008 ניתן היה להשתמש גם במצלמת פולארויד 20×24 שהייתה הפורמט הגדול ביותר לסוג זה של מצלמות.
שליטה ובקרה
רוב מצלמות הפורמט הגדול, הן מצלמות תצוגה, עם חיבור בחזית לעדשה ואפשרות להרכבת גב מזכוכית מט (במקום הנגטיב) לצפיה בקומפוזיציה. מצלמות אלו מאפשרות לצלם לשלוט טוב יותר בקומפוזיציה ובניהול עומק השדה. תכונות אלו חשובות במיוחד לצלמי אדריכלות ותקריב. במצלמה רגילה, מקובל שמישור הנגטיב מקביל למישור העדשה, במצלמות אלו ניתן להטות את מישור העדשה ביחס למישור הנגטיב. הדבר שימושי לתמונות ארכיטקטוניות שבהן הסצנה גבוהה מהמצלמה, כתוצאה מכך נגרם עיוות למבנה המצולם, בהתבסס על עקרון Scheimpflug. תנועות ההסטה וההטיה מאפשרות לפתור בעיות עומק שדה בלתי אפשריות אחרת, ולשפר את הפרספקטיבה.
הצילומים של אנסל אדמס, ושל צלמי קבוצת f/64 האחרים, מדגימים כיצד השימוש בהטיית מישור העדשה ביחס למישור הנגטיב מאפשרים שיפור והגדלת עומק השדה.
הפעלה
הפעלת מצלמה בפורמט גדול מסורבלת ומורכבת, כתוצאה מכך מתקבל סגנון צילום איטי, הנחשב ליותר מהורהר.
טעינת סרטים באמצעות מחזיקי סרטי דף דורשת חלל חשוך לטעינה ופריקה של הסרט, בדרך כלל שק חושך או חדר חושך. אם כי בתקופה מאוחרת יותר נעשה שימוש גם במחסנית דפי נגטיב ארוזים מראש ובגלילי סרטי בפורמט גדול.
חצובה משמשת בדרך כלל לעבודה במצלמות פורמט גדול, אך דגמים מסוימים מיועדים לשימוש ביד. ל"מצלמות הטכניות" הללו יש עינית ומדד טווח לטיפול מהיר יותר.
גב זכוכית משמש לצפיה וניהול הקומפוזיציה, בשלב השני מותקן מחזיק הנגטיב בגב, ואז מבוצעת החשיפה. חלק מהצלמים השתמשו, בתקופה מאוחרת יותר, בגב פולארויד נפרד המאפשר תמונה ראשונית של הקומפוזיציה ואפשרות לוודא את פרמטרי החשיפה ועומק השדה לפני ביצוע החשיפה על סרט הצילום לפיתוח מאוחר יותר.
שימושים
השימושים של פורמט גדול מלווים את התפתחות הצילום מימיו הראשונים. מרבית הצלמים הגדולים השתמשו בפורמט 8X10 הקלאסי מימיו הראשונים של הצילום. פורמט זה היה בשימוש תדיר על ידי אמני צילום גם בשנות השלושים של המאה העשרים.
מצלמה זו מסורבלת וכבדה ובדרך כלל השתמשו בה בהתקנה סטאטית אולם היו צלמים שלא נרתעו ממיקום משתנה.
אנסל אדמס לדוגמה, היה מגיע לאתרי הצילום שתכנן, הרכיב את החצובה על גג רכבו והרכיב עליה את מצלמת ה-8X10 הכבדה.
אז'ן אטז'ה נהג להשכים קום ולצאת לצלם את רחובות פריז עם הזריחה כאשר הוא נושא על כתפו את המצלמה 8X10 הגדולה והכבדה עם החצובה שלה, ועל כתפו השנייה, תיק כבד מפלטות הזכוכית הנדרשת למצלמה מיושנת זו.
קרצינומה הפטוסלולרית
קרצינומה הפטוסלולרית (באנגלית: Hepatocellular carcinoma או בקיצור: HCC) היא הסוג השכיח ביותר של סרטן כבד ראשוני במבוגרים, וגורם המוות השכיח ביותר בקרב אנשים עם שחמת הכבד. סוג גידול זה מתפתח במצבים הכוללים דלקת כרונית בכבד, והוא קשור באופן הדוק לצהבת כרונית נגיפית (עקב הפטיטיס B או הפטיטיס C) או חשיפה לרעלים כגון אלכוהול, אפלטוקסין או אלקלואידים פירוליזידינים. מחלות מסוימות, כמו המוכרומטוזיס וחוסר באלפא 1 אנטיטריפסין, מעלות באופן ניכר את הסיכון לפתח גידול זה. תסמונת מטבולית ומחלת הכבד השומני שאינה נובעת מצריכת אלכוהול מוכרים יותר ויותר גם כן כגורמי סיכון לגידול זה.
פורמט גדול
שימושים
נכון לשנת 2023 שתי החברות המובילות במצלמות דיגיטליות גדולות הן האסלבלד ופוג'י (עם סדרת GFX - הסדרה שהצליחה להוריד דרמטית את מחירי המצלמות הדיגיטליות הגדולות). כל מצלמה כזו מפיקה מעל 100 מגהפיקסל כל אחת.
קרצינומה הפטוסלולרית
רוב מקרי הקרצינומה ההפטוסלולרית מופיעים אצל אנשים שכבר יש להם סימנים ותסמינים של מחלת כבד כרונית. גידול זה עשוי להציג החמרה של הסימפטומים או ללא תסמינים בזמן גילוי הסרטן. קרצינומה הפטוסלולרית עשויה להופיע עם תסמינים לא ספציפיים כמו כאבי בטן, בחילות, הקאות או תחושת עייפות. תסמינים הקשורים יותר למחלת כבד כוללים צהבת, מיימת, חבורות קלות כתוצאה מהפרעות בקרישת הדם, חוסר תיאבון וירידה לא מכוונת במשקל. הרוב המכריע של HCC מופיע באסיה ובאפריקה שמדרום לסהרה, במדינות בהן וירוס ההפטיטיס B הוא אנדמי ורבים נגועים מלידה. שכיחות הקרצינומה ההפטוסלולרית בארצות הברית ובמדינות מתפתחות אחרות עולה בשנים האחרונות עקב עלייה בזיהומים של נגיף ההפטיטיס C.
פורמט גדול
שימושים
מצלמות פורמט גדול, הן מבוססות סרטים והן דיגיטליות, עדיין בשימוש, אם כי, לא לעיתים קרובות. ישנם שימושים אמנותיים שונים או שימושים מסחריים שנדרשת בהם איכות גבוהה או הדפסות גדולות מאוד המצדיקות פורמט כזה. גם יישומים מדעיים מצדיקים לעיתים פורמט גדול.
קרצינומה הפטוסלולרית
קרצינומה הפטוצלולרית, כמו כל סוג סרטן אחר, מתפתחת עקב שינויים ומוטציות אפיגנטיות המשפיעים על התא להתחלק בקצב גבוה יותר או לגרום לתא להימנע מאפופטוזה (הרס התא עצמו כמנגנון הגנה). זיהומים כרוניים של הפטיטיס B או C יכולים לסייע להתפתחות קרצינומה הפטוסלולרית עקב הפעלה חוזרת של מערכת החיסון של הגוף כנגד תאי הכבד. תאי דלקת שהופעלו על ידי מערכת החיסון משחררים חומרים המכונים רדיקלים חופשיים, אשר עלולים לגרום לנזק ל-DNA של התא ולהוביל למוטציות גנטיות מסרטנות. כמו בכל סרטן, הטיפול והפרוגנוזה של HCC משתנים בהתאם להיסטולוגיה של הגידול, הגודל, עד כמה התפשט הסרטן ובריאותו הכללית של המטופל. ההשירדות בסוג סרטן זה אינה טובה כיוון שרק 10-20% מקהרצינומות ההפטוסלולריות ניתנות להסרה בעזרת ניתוח. אם לא ניתן להסיר את הגידול לחלוטין, הגידול לרוב קטלני תוך 3 עד 6 חודשים.
פורמט גדול
שימושים
בעידן הצילום הפוסט מודרני, יש וצלמים בוחרים לצלם עבודות מסוימות באמצעות פורמט גדול מסיבות "מושגיות" כלומר לבצע הקשר בין עבודותיהם לעבודות שבוצעו במאה ה-19 ולרעיונות מתקופה זו או מסיבות אמנותיות.
בית הכנסת ורניג
בית הכנסת של ורינג היה בית כנסת של הקהילה היהודית ברובע ה-18 וורינג בווינה, בכתובת שופנהאורשטראסה 39 (בעבר נקרא הרחוב ווינרשטראסה).
בית הכנסת נבנה בשנים 1888 ו-1889 על פי תוכניות של האדריכל יעקב מודרן (1838–1912) ואיחד סגנונות מערביים ומזרחיים מאותה תקופה.
בית הכנסת נהרס בליל הבדולח, נובמבר 1938.
רקע
בסוף המאה ה-19, קהילת יהודי ורינג הייתה נפרדת מקהילת יהודי וינה. אבן היסוד הונחה באופן חגיגי ב-2 בדצמבר 1888, יום השנה ה-40 לשלטון הקיסר פרנץ יוזף הראשון.
לאחר שרובע ורניג אוחד עם וינה, בית הכנסת, שבנייתו הסתיימה רק לאחרונה, הוכנס לניהול הקהילה היהודית.
רבני בית הכנסת היו: ויליאם סור (1889–1903) דוד פויכטואנג (1903–1933) וארתור זכריה שוורץ (מ-1933)
ארכיטקטורה
חלל הבנייה של המקום היה חצר צרה יחסית בין בתים צמודים. בשל כך, אור טבעי יכול היה להיכנס אל המתחם רק מלמעלה.
תוכניות הבנייה התחשבו בהפרדה בין עזרת הנשים לגברים וגם בהגבלות הרשות המקומית:
1. המרחק של הבניין החדש מהבית הישן היה צריך להיות לפחות 5.85 מטר;
2. רוחב מושב לכל מתפלל 55 ס"מ, אורך המושב 85 ס"מ;
3. מספר מתאים של דלתות יציאת חירום;
4. רוחב מעבר בחדר התפילה 1.20 מטר לפחות;
5. התקנת מדרגות חירום מברזל לעזרת הנשים.
צורתו הבסיסית של המבנה תוכנן כבזיליקה המונחת בשתי קומות. במקום יכלו להתפלל בישיבה 328 גברים ועוד 176 נשים. היה גם מקום לתפילה בעמידה.
אדריכלות חיצונית
חלונות הבניין היו עשויים מברזל, הזיגוג היה עשוי מזכוכית קתדרלה. מבחינה סגנונית, בית הכנסת היה תערובת של רנסאנס איטלקי ושל התנועה הרומנטית, מבפנים ומבחוץ. המתחם דמה לכנסיית גוסטב אדולף בווינה שנבנתה ב-1846 והוא תואר בשנת 1892 בכתב עת אדריכלי כ"דוגמה לבית תפילה שנבנה בצורה יוצאת דופן ובזול".
שלוש דלתות כניסה הובילו לפרוזדור של בית הכנסת. בפנים נתמך המבנה בעמודי ברזל יצוק.
כל חדרי בית הכנסת קושטו בערבסקות, חלק מהקישוטים, כולל על עמודי הברזל צופו בעלי זהב. מעקה עזרת הנשים נצבע בעץ אלון ישן, כותרות ופרופילים בודדים הוזהבו בעלי זהב.
האולם הראשי וחלקו הקדמי של המבנה חופו ברעפים, חלקי הגג הצידיים כוסו באבץ. ניתן היה לגשת לכל הגגות באמצעות סולמות ברזל והיה צורך לנקות אותם משלג.
ארון הקודש היה עשוי מעץ אורן, צבוע בצבע שמן לבן, עיטורים ופרופילים בודדים הוזהבו. כך גם לגבי הקירות המעוטרים משני הצדדים.
המסדרונות בקומת הקרקע היו ברוחב 1.5 מטר ומכוסים בלוחות בטון בשלושה צבעים.
רצפת אולם התפילה והכניסה היו מרוצפות באריחי מלט מאויירים.
בית הכנסת חומם על ידי שני תנורים גדולים מתוצרת מיידינגר, שהוצבו בשני החדרים האחוריים (חדר הרב והחזן). מערכת האוורור התבססה על צנרת קרה שסיפקה אוויר צח וצנרת מחוממת ששאבה החוצה אוויר מעופש.
תאורת הגז כללה נברשת, שתי מנורות (לצד הבמה), 21 נורות תלויות ועוד 24 מנורות לאורך הקירות.
מבצע אלקיים
מבצע אלקיים (בערבית: هجوم خان يونس) הידוע לעיתים גם בשם פעולת חאן-יונס, היה פעולת תגמול שערך צה"ל ב-31 באוגוסט 1955 נגד המוצבים המצריים באזור ח'אן יונס. במבצע נהרגו 72 חיילים מצריים לעומת הרוג ישראלי אחד, ונגרם נזק כבד למתקנים מצריים.
רקע
לאחר מלחמת העצמאות, נוצר מצב שבו פליטים ערביים חנו בהמוניהם בגבולות מדינות ערביות שכנות שהסכימו לתת להם מקלט, אולם לא אזרחות. הם חיו בעליבות, תחת משטר צבאי ובעוני מחפיר. ממשלת מצרים בהנהגת גמאל עבד אל נאצר, ניצלה את המרמור הרב של הפליטים, כדי לגייס ממורמרים לבצע פעולות טרור נגד ישראל. בתחילה הפעולות היו בעיקר חדירה וגנבה, אולם בהדרגה החלו המסתננים ללבוש צורה מאורגנת יותר, והפכו ליחידה צבאית ממש. הם כונו פדאיון. הפדאיון החלו להיות מחוצפים יותר ויותר, ומעשיהם החלו ללבוש אופי של טרור.
ישראל החליטה להעניש את מצרים על שהיא נותנת חסות לטרור, ויזמה את "מבצע חץ שחור". למרות שהמבצע נחשב לניצחון ישראלי, הרי שהוא לא הפסיק את חדירת הפדאיון. בסוף אוגוסט, התקפות הפדאיון בחסות מצרית, הביאו למותם של יותר מעשרה ישראלים (ראו פיגועי אוגוסט 1955). לפיכך, החליטה ממשלת ישראל לנקוט בפעולה. כיעד הפעולה, נבחרה מפקדת המשטרה של חאן-יונס שבעזה, ששימשה גם כמפקדת גדוד הפדאיון המצרי.
תוכניות
מטרת המבצע כפי שהוגדרה על ידי מפקד הגדוד, אריאל שרון, הייתה: "כיבוש בניין המשטרה בחן יונס, לשם חבלה בבניין ובמפקדת 'היחידה הפלשתינאית' הנמצאת בו.". יעדי המבצע היו מבצר בריטי מסוג "טגארט" (Tegart) בגודל רגיל 50*60 מטר, עם שני מגדלים, שתי קומות וגג פתוח, שבו שכנה מפקדת 'החטיבה הפלשתינאית'. בצמוד למשטרה היה משטח אוהלים ובו שכנה פלוגת חי"ר. מטרה שנייה הייתה עמדה מצרית שקיבלה את שם הקוד "מוצב 132". מוצב 132 שלט על כביש חאן יונס ונחשב לחיוני כדי להבטיח נסיגה בטחה של החיילים. המבצע נקרא "מבצע אלקיים", על שמו של סרן סעדיה (סופפו) אלקיים, שנהרג במבצע חץ שחור.
את ביצוע המשימה קיבל גדוד 890 בפיקוד אריאל שרון. לראשונה בהיסטוריה של הצנחנים, שולבו במשימה זחל"מים - רכבים משוריינים חסיני כדורים. להלן סדר כוחות הצנחנים במבצע:
הקרב
המבצע נקבע במקור לליל 30 באוגוסט, אלא שבגלל סירוב של קצין בחיל השריון, איחרו הזחל"מים לבוא, והמבצע נדחה ביום ונקבע לליל 31 באוגוסט. כוח ממוכן בראשות מרדכי (מוטה) גור תקף את המבצר והמתקנים שסביבו, בעוד כוחות בפיקודו של רפאל (רפול) איתן תקף את מוצב 132. הכוח של איתן הפגיז בארטילריה את המוצב, אלא שהמצרים נטשו אותו זמן קצר לפני פרוץ המבצע, וכל שנותר ללוחמים לעשות הוא להשמיד את התשתיות.
הכוח של גור, טעה בדרכו, והתקדם דרך הכפר בני-סוהילה. יריות מעטות נורו אל הטור, וחייל ערבי אחד נהרג. בדרך, שני שוטרים מצריים שסברו שמדובר בשיירה מצרית, עצרו אותה וביקשו לראות כרטיסי עבודה. לוחמי צה"ל ירו בהם למוות. הזחל"מים התגלו כבר ממרחק של כמה מאות מטרים, והמצרים במפקדה כיבו את האורות ופתחו באש. נפתחו חילופי-אש, במהלכם נפצעו מספר חיילי צה"ל שנחבשו במקום. מחלקה בפיקוד טוביה (טיבי) שפירא הקיפה את המבנה וריתקה את המגדל הצפוני, בעוד כוחות נוספים השתלטו על דרכי הגישה.
לוחמי צה"ל הסתערו על הדלת, שהתגלתה כנעולה. הובא מטען והדלת פוצצה. בשלב הזה נפצע מפקד המבצע מרדכי גור, ואת מקומו מילא אהרן דוידי. חיילי צה"ל פרצו לבניין וכבשו אותו במהירות. לאחר מכן הועמסו מאות קילוגרמים של חומרי נפץ, ובשניות האחרונות לפני הנסיגה, הודלקו הפתילים ומעוצמת הפיצוץ עפה חזית התחנה באוויר. במהלך המבצע נהרגו 72 מצרים ו-58 נפצעו, צה"ל איבד חייל אחד - ותשעה חיילים נפצעו. מרדכי גור ומשה פלס (סטמפל) קיבלו את עיטור העוז על השתתפותם במבצע.
וילמוש לייפציגר
וילמוש לייפציגר (בהונגרית: Leipziger Vilmos; ורוצלב, 18 ביוני 1840 – בודפשט, 24 בינואר 1913) היה תעשיין יהודי-הונגרי בעל מזקקה תעשייתית.
ביוגרפיה
וילמוש לייפציגר נולד במשפחה יהודית ממוצא גרמני. הוא בנו של אברהם לייפציגר. בגיל עשרים וארבע כבר עבד כמנהל חברה במפעל של קארוי פרידנטל בוורוצלב. על פי הצעתו של לייפציגר, פרידנטל פתח מזקקה בדרך ואצי בבודפשט (1867) והפקיד את הניהול בידי לייפציגר. לייפציגר ייסד בשנת 1879 את מזקקת אובודה ובשמו המלא "מפעל הכהל והסוכר של וילמוש לייפציגר בע"מ" (בהונגרית: Leipziger Vilmos Szesz- és Cukorgyára Rt) וכן חוות פיטום אווזים בעיר אובודה ליד בודה, שהפכה במהרה לאחד ממפעלי התעשייה הגדולים בהונגריה. הוא היה חבר מייסד של "התאחדות הלאומית לתעשיינים" (GYOSZ) וה"בנק החיסכון הכללי ההונגרי". אשתו הייתה אאוגניה דויטש (ז'ני).
הרב הראשי יוז'ף הבשי ספד לו בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני.
Spotify Singles
בשנת 2018 הודיעו ספוטיפיי כי סדרת ה-Spotify Singles צברה למעלה ממיליארד השמעות.
מחלוקת
הלהקה לוקאס גרהאם הקליטה מחדש את "" של XXXTentacion, עבור אלבום ה-Spotify Singles שלה בשנת 2019. אך לאחר הוצאת האלבום, הופנו כלפי הלהקה ביקורות שליליות רבות בעקבות חשיפת העבר האלים של XXXTentacion, מה שהוביל לסולן הלהקה להצהיר "לא ידעתי על ההיסטוריה האלימה של אותו האמן. אני מצטער מאוד על הכאב שגרמתי".
לקט מאלבומי ה-Spotify Singles
הרשימה שלהלן לקוחה מהאתר הרשמי של ספוטיפיי, בו ניתן לראות את כל האלבומים שיצאו בסדרה.
פונטיאק אקזקיוטיב
בדגם יוצרו 115,869 יחידות.
לודז' (פרובינציה)
לודז' (בפולנית: łódzkie) היא אחת משש עשרה הווייוודויות של פולין. היא שוכנת במרכז פולין, וגובלת בצפון בווייוודה קויאוויה-פומרניה, במזרח בווייוודות מזוביה ושְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה, בדרום בווייוודות שלזיה ואופולה, ובמערב בווייוודה פולין גדול.
בירתה של ווייוודת לודז' והעיר הגדולה ביותר בה היא העיר לודז' השוכנת במרכזה הווייוודה. ערים גדולות נוספות הן פיוטרקוב טריבונלסקי ופביאניצה.
גאוגרפיה
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בלודז', בירת הוויווידה, היא 8.4 מעלות צלזיוס. החודש הקר ביותר הוא ינואר (עם טמפרטורה ממוצעת של -1.8 מעלות צלזיוס), והחודש החם ביותר הוא יולי (עם טמפרטורה ממוצעת של 18.7 מעלות צלזיוס). הגשמים יורדים בעיקר בקיץ, כאשר כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 570.1 מ"מ.
בלודז' יש שבעה פארקי נוף (Park krajobrazowe) ו-87 שמורות טבע (Rezerwat przyrody).
ערים
בלודז' ישנם 44 ערים ועיירות.
מחוזות
בלודז' ישנם 24 מחוזות, מתוכם שלוש ערים מחוזיות.
מעגל רנקין
מעגל רנקין הוא מעגל תרמודינמי המכיל מנוע המופעל על ידי חום, ובייחוד מנועי קיטור.
המעגל קרוי על שם החוקר והמהנדס הסקוטי ויליאם רנקין, שתיאר אותו לראשונה בהרחבה, במסגרת המחקר שערך בנושא מנועי קיטור.
מעגל רנקין פועל על ידי שימוש בחום להחלפת מצב צבירה מנוזל לגז, ושימוש בלחץ הנוצר להנעה - בדרך כלל על ידי מדחף או טורבינה. מעגל רנקין מגיע ליעילות תיאורתית (קרנו) של 63% כאשר המנוע עובד עם נוזל עבודה במעגל סגור, והפרש הלחצים מהעיבוי מנוצל אף הוא. בתחנות כוח מודרניות מופעלות פחם מגיעים ליעילות (נצילות) של 42%. האדים, הנראים לעיתים יוצאים מארובות הקירור בתחנות כוח אינם נוזל העבודה, אלא נוזל קירור מאודה מתהליך הקירור או אדי מים מהאוויר בארובת הקירור.
ניתוח תרמודינמי
במנוע מופעל טורבינה, כפי שמוצג בתרשים (הטורבינה עצמה אינה נראית) כל האנרגיה מהאידוי ומהעיבוי אובדים לסביבה אך החום שהתווסף למערכת בתהליך החימום מנוצל בטורבינה בעקבות זרימת נוזל העבודה בהפרש לחצים גבוה, והנעתה. במנוע במעגל סגור נדרשת גם אנרגיה להנעת הנוזל בחזרה אל מכל האידוי, אך כמות האנרגיה לשאיבת נוזלים היא מזערית, ביחס לכח הנדרש להניע את אותה כמות חומר כגז, אשר כאמור, בעקבות הפרש לחצים, לא רק שאינה דורשת כח, אדרבה היא הנותנת כח לפעולת המערכת.
במעגל רנקין אידיאלי (תאורטי) - אין מחשבים את איבודי האנרגיה כתוצאה מהמשאבה ומהטורבינה. בגרף היו מתקבלים שני קווים אנכיים ללא אנטרופיה בתהליכים א' ו-ג' (מסומנים 1-2 וכן 3-4 בתרשים), הדומה מאוד למעגל קרנו. משום כך יש המכנים מעגל זה: "מעגל קרנו פרקטי".
מעגל רנקין אורגני (ORC)
מעגל רנקין אורגני Organic Rankine Cycle או ORC באנגלית, הוא מעגל רנקין המסתמך על נוזל עבודה בעל מסה מולקולרית גבוהה, ואשר נקודת הרתיחה שלהם בטמפרטורה נמוכה מזו של מים, ומאפשר ניצול חום טבעי מהאדמה, מקולטי חום פשוטים ומהתפרקות של זבל אורגני. כמו כן מעגל זה מאפשר ניצול שארית חום מתהליכים תעשייתיים. המעגל הומצא בידי צבי תבור ויהודה ברוניצקי.
במעגל האידיאלי ההתפשטות איזנטרופית בלא איבוד אנרגיה, ואילו האידוי והעיבוי הם איזובריים בלחץ קבוע תוך איבוד אנרגיה.
במציאות ישנם איבודי אנרגיה במהלכים לא הפיכים כתוצאה מאיבוד חום בעת ההתפשטות (בטורבינה) שאינה איזנטרופית, ובמחליפי החום, שם נדרשת מהירות העברת החום על חשבון נפילות לחץ, שפירושם אובדן חלק מן העבודה שהמערכת הייתה יכולה להפיק.
בפועל, משתדלים להחזיר חלק מן האנרגיה האובדת, על ידי שימוש משני (או 'רגנרציה') לחימום מקדים של נוזלים בתהליכים תעשייתיים המניעים את המעגל האורגני. לדוגמה בתחנת כוח חשמלית, משתמשים במים לחימום מקדים של המים בטורבינה הגז הראשית. טורבינת הגז פועלת על פי מעגל רנקין רגיל (מנוע קיטור המונע על ידי מים, באמצעות חום ולחץ גבוהים מאוד). המים המתחממים כתוצאה מתהליך הקירור של הטורבינה, מניעים מעגל רנקין אורגני. המים החמימים היוצאים ממעגל הרנקין משמשים לחימום מקדים של המים למנוע הקיטור.
בחירת נוזל העבודה הוא בעל חשיבות עליונה במנועים מסוג זה, מכיוון שמדות החום הנמוכות והפרש הטמפרטורות הקטן הם גורם מרכזי לירידת הנצילות והיעילות של המעגל. כדי להשיג עבודה בתנאים אלו, משתמשים בנוזלי קירור או בנוזלים פחמימתיים. נוזל העבודה במנוע רנקין אורגני הם בעלי התכונות הבאות:
דיסקוגרפיה של הביטלס
בין השנים 1962-1970, הוציאו הביטלס בבריטניה 13 אלבומי אולפן, 13 מיני אלבומים, ו-22 סינגלים בחברת התקליטים פרלופון, שהייתה חברת בת של EMI עד 1967 ומשנה זו ואילך, בחברה שהקימו, אפל רקורדס. עם זאת, הדיסקוגרפיה הבינלאומית של הלהקה מורכבת, בגלל גרסאות שונות של אלבומים שלפעמים יצאו במדינות אחרות, במיוחד בשנותיהם המוקדמות עם חברת התקליטים קפיטול רקורדס, בארצות הברית.
אלבומי אולפן
בירוק: אלבומי אולפן שנכללים בקטלוג הרשמי ("Core Catalogue") של הביטלס.
נפת פטרודבורץ
נפת פטרודבורץ (ברוסית: Петродворцовый район; מילולית: "נפת ארמונות פיוטר הגדול") הוא אזור תיירותי בעיר סנקט פטרבורג הנמצא בגדה הדרומית של המפרץ הפיני, 30 ק"מ ממרכז העיר.
בתחומה נמצאים 3 מחוזות מוניציפליים:
כלכלה ותשתיות
אורך הכבישים באזור מגיע ל-243,9 קילומטרים ופועלים 20 בתי ספר, 30 גני ילדים, 3 בתי ספר על יסודיים. בנוסף ישנם שבעה מרפאות, בית חולים אחד, 2 בתי קולנוע, 4 בתי ספר למוזיקה לילדים, בית הספר לאמנות, תשע ספריות, בית ספר לאומנויות לילדים, מרכז תרבות, מתנ"ס של העיר לומונוסוב ובנוסף שוכנים באזור פקולטות ומכונים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג.
ביולי 2005 פטרהוף הפכה לנאוקוגרד ובתחומה נמצאים מפעלים רבים כדוגמת מפעל פטרודבורץ לשעונים, מפעל 61 לשריון, מפעל 55 למתכות, מפעל מאשריבפרום לדגים ובשר ומפעלים לייצור מקררים ומכונות כביסה. בנפה ממקום בית החולים ניקולאי, מבתי החולים הוותיקים בעיר.
זראר אחמד אוסמאני
זראר אחמד אוסמאני (בפשטו: ضرار احمد عثمانی, בפרסית: ضرار احمد عثمانی; נולד ב-1964) פוליטיקאי אפגני שהיה שר במספר משרדים לרבות משרד החוץ.
אוסמאני נולד בשנת 1964 בכפר באזור פרוואן. הוא למד בבית הספר בקאבול והמשיך ללימודי הנדסה בשנים 1983–1988. בסופו של דבר הוא סיים מכון פדגוגי בפרוואן עם הסמכה לפיזיקה ומתמטיקה.
לאחר פלישת ברית המועצות לאפגניסטן הוא הצטרף למאבק המזוין נגד הפולשים. לאחר נפילת השלטון שנתמך על ידי ברית המועצות אוסמני מונה לראש המשטרה באזור פרוואן. בשנים 1998–2002 הוא עבד בשגרירות אפגניסטן באיראן. לאחר נפילת משטר הטאליבן הוא חזר לארצו ובשנת 2004 מונה למושל פרוואן.
בשנת 2005 אוסמני קודם לשר הפנים. בשנת 2009 הוא מונה למשרד חדש הממנוה במלחמה בסמים. לאחר ארבע שנים בתפקיד, אוסמני החל בכהנתו כשר החוץ של אפגניסטן.
בשנת 2015 זראר אחמד אוסמאני פוטר מתפקידו ולא מונה לתפקיד חדש בממשל.
פראונדקטילוס
פראונדקטילוס (שם מדעי: Preondactylus; מילולית: "הכנפיים של פרונה ") הוא סוג של פטרוזאור קטן פרימיטיבי שחי בטריאס העליון באירופה. המאובנים שלו התגלו באזור איטליה, בקרבת העיר אודינה שבאלפים האיטלקיים ותוארכו ללפני 216 עד 203 מיליון שנה מזמננו. הסוג מכיל מין אחד - Preondactylus buffarinii.
מאפיינים
פטרוזאור זה היה פרימיטיבי וקטן יחסית עם מוטת כנפיים של 45 ס"מ בלבד. היה בעל זנב ארוך יחסית, רגליים ארוכות, לסתות בעלות שיניים חדות שהתאימו לאכילת דגים או חרקים, או שניהם. ככל הנראה הוא עופף מעל מקווי מים וחטף טרף חולף בלסתותיו. הכנפיים שלו היו קצרות יחסית כך שלא יכל לדאות לזמן רב כמו פטרוזאורים מאוחרים.
הפראונדקטילוס דמה לאודימורפודון וכמה חוקרים רואים בו סוג במשפחת הרמפורינקוסיים, אף שרוב המינים התפתחו רק במשך היורה.
יחסי דרום אפריקה–טורקיה
יחסי דרום אפריקה–טורקיה מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה של דרום אפריקה לבין הרפובליקה של טורקיה. יחסים דיפלומטיים רשמיים כוננו ברמה הקונסולרית בשנת 1991 ונפתחו הקונסוליות הכלליות באיסטנבול וביוהנסבורג בהתאמה. שתי הקונסוליות נסגרו לאחר שדרוג היחסים לרמת השגרירות באוקטובר 1992. דרום אפריקה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה. טורקיה מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה. משנת 1998 טורקיה קיימה קונסוליה כללית בקייפטאון עם סמכות שיפוט בפרובינציות המערביות, הצפוניות והמזרחיות.
יחסים היסטוריים
האימפריה העות'מאנית, יצרה קשרים עם דרום אפריקה הקולוניאלית, שהייתה אז חלק מהאימפריה הבריטית, בשנת 1861 עם מינויו של מר דה רובאיי לאיסטנבול. מר בטלהיים נשלח מהאימפריה העות'מאנית לקייפטאון בשנת 1889. בטלהיים נשאר בתפקיד הקונסול בדרום אפריקה עד 1896. העות'מאנים קיימו גם קונסוליות בדרבן וביוהנסבורג. היחסים בין האימפריה העות'מאנית לדרום אפריקה נשמרו עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, אז נכנסו העות'מאנים למלחמה בצד הקיסרות הגרמנית, ואילו איחוד דרום אפריקה נכנס לצד הבריטים. לפני פרוץ המלחמה הגיע קונסילר חדש לקייפטאון, מהמט רמזי ביי. הוא נכלא במהלך המלחמה על ידי הרשויות הבריטיות ונפטר בשנת 1916. הוא נקבר ביוהנסבורג.
יחסי דת
בשנת 1863, נשלח על ידי הסולטאן אבדילאזיז קאדי, או שופט איסלאמי, ללמד את האוכלוסייה המוסלמית בקייפטאון. השופט היה אבו בכר אפנדי ונזקף לזכותו את הצגת התרבוש לגברים, וכן החזיר את החג'אב לנשים. חשוב מכך, מלבד תפקידו כמורה, הוא גם פרסם את האפריקנית הערבית "Uiteensetting van die godsdiens" ("באדן א-דין", או "תערוכת הדת") בשנת 1877. הוא נישא לאישה בריטית ונפטר בדרום אפריקה בשנת 1880.
טורקיה וממשלת האפרטהייד
טורקיה עמדה בהתנגדות עקבית לממשלות המיעוט הלבן בדרום אפריקה. היא לא קיימה שום סוג של יחסים עד שהחל משא ומתן בין הקונגרס הלאומי האפריקני לממשלה לקראת בחירות דמוקרטיות. טורקיה קידמה גם את עצמאותה של נמיביה, שהייתה תחת כיבוש דרום אפריקה ממלחמת העולם הראשונה עד אוקטובר 1990.
יחסים לאחר האפרטהייד
דרום אפריקה וטורקיה נרמלו את היחסים בעקבות הבחירות הדמוקרטיות בשנת 1994 בדרום אפריקה. ממשלת דרום אפריקה שמרה על עמדה דומה כלפי הלאומיות הכורדית כמו הרפובליקה הטורקית.
יענקל יענקל
יענקל יענקל הוא אלבום סולו מספר 19 של הזמר יוצר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא ב-2009 בחברת גל פז והוא מורכב מ-12 ניגוני חב"ד.
על האלבום
האלבום יצא ב-2009 ובו 12 ניגוני חב"ד ביניהם "הנשמה יורדת לתוך הגוף", "ברוך הוא אלוקינו" ועוד
MIL-STD-498
MIL-STD-498 (קיצור של Military-Standard-498) הוא תקן צבאי אמריקאי ותיק שהוצא משימוש רשמי, אשר מטרתו הייתה "ליצור דרישות אחידות לפיתוח ותיעוד תוכנה". הוא שוחרר בנובמבר 1994, והחליף את שלושת התקנים הקיימים דאז DOD-STD-2167A, DOD-STD-7935A, DOD-STD-1703. הוא נועד להיות "תקן ביניים" עם תוקף של שנתיים עד שתקן מסחרי עתידי יצא לאור.
בניגוד למאמצים קודמים כמו "2167A", אשר התמקד בעיקר בתחומי פיתוח תוכנה חדשים רוויי סיכונים, "498" היה הניסיון הראשון לתיאור מקיף של כלל מחזור החיים של פיתוח מערכות תוכנה. מסמך זה היה הבסיס שכל תקני ה-ISO ו-IEEE, ומאמצים אחרים רלוונטיים מאוחרים ממנו נשענו עליו. בנוסף, 498 מכיל חומר רב שלאחר מכן היווה את הבסיס לתכני גוף הידע בתחום ניהול פרויקטים "Project Management Body of Knowledge" (או PMBOK).
MIL-STD-498 היה אחד התקנים הצבאיים הבודדים ששרדו את "מזכר פרי" (Perry Memo), מזכר שיצא בשנת 1994 של שר ההגנה של ארצות הברית דאז, וויליאם פרי 1994 שהורה על הפסקת וביטול התקנים בתחום ההגנה. עם זאת, הוא בוטל ב-27 במאי 1998 והוחלף על ידי תקן כמעט זהה בגרסה אזרחית EIA J-STD-016 כתהליך דוגמה למדריך IEEE 12207. מספר תוכניות מחוץ לארצות הברית המשיכו להשתמש בתקן עקב היכרות השוק איתו ויתרונות על פני סטנדרטים חלופיים, כגון הזמינות של מסמכי הסטנדרט, ונוכחות של פרטי תהליך כולל פירמול ותאור פרטי מידע (Data Item Descriptions או DID) מנוסחים ומוכנים לשימוש בחוזים.
רשימת פרטי מידע (DIDs)
רשימת ה DIDs כוללת את:
חורבת רומא
חורבת רומא נמצאת בבקעת בית נטופה שבגליל התחתון, כק"מ וחצי מערבית לרומאנה, וסמוך לכפר הבדואי המודרני רומת אל-הייב. הממצאים במקום מתוארכים מהמאה ה-4 לפנה"ס.
תקופת התנ"ך
ישנם חוקרים המזהים את המקום עם העיר "רומה" הנזכרת בספר מלכים כמקום מוצאה של זבודה בת פדיה.
ישנם המזהים את המקום גם עם העיר אַרֻמַ המופיעה בקטעי אנלים המתעדים את כיבושי תגלת-פלאסר השלישי, אך יש השוללים השערה זאת, מכיוון שהרשימה הכוללת את ארומה כוללת מקומות המזוהים על ידיהם בגליל העליון.
תקופת בית שני, המשנה והתלמוד
המקום מזוהה עם יישוב יהודי בשם "רומא" (וגם: "רומה" או "רומי"), אשר נזכר בכתבי חז"ל, כיישוב הסמוך לציפורי. העיר נזכרת בימי המרד הגדול ברומאים (70-66 לספירה), על ידי יוסף בן מתתיהו, אשר מציין את "רומא" כמקום מוצאם של האחים נטירס ופיליפוס, אשר לחמו בגבורה יתרה במצור על יודפת (על שמם "הר האחים" הסמוך ליודפת).
במספר ספרים קדומים, וכן בספרי מסעות, נכתב שממקום זה ייצא משיח בן דוד, על פי מאמר הגמרא שהמשיח יושב ב"פיתחא דרומי", כאשר כך גם כתוב בספר הזוהר. במקום אחר בספר הזוהר, צוין שהמשיח יבוא מהגליל. בהצלבת שני המקורות, הרי שרומי הנזכרת בגמרא היא רומי שבגליל. כמו כן, יש שהראו מפירוש רש"י על מאמרו של רבי יוסי בן קיסמא כי המשיח יגיע כאשר ייפול שער זה שלוש פעמים, ורש"י פירש כי הכוונה לרומי, ובהמשך עשה רבי יוסי מופת, בכך שהפך את מימי הפמייאס לדם, מה שמוכיח כי דיבר על רומי שבארץ ישראל. כמו כן, בכך פירשו את דברי הגמרא, כי בין ביתו של רבי יהודה הנשיא בציפורי לרומי הייתה מערה, ודרכה היה הולך אנטונינוס ללמוד עמו (במקום קיימת עד היום מערכת מחילות).
על פי מסורות מסוימות במקום קבורים אביה בן ירבעם, בנימין בן יעקב וראובן בן יעקב. בקצה הדרום-מזרחי של הכפר יש שתי מערות קבורה שהיו בהן סרקופגים.
בריונים: איך עובדת תרבות ההשתקה של השמאל
בריונים: איך עובדת תרבות ההשתקה של השמאל (באנגלית: Bullies: How the Left's Culture of Fear and Intimidation Silences Americans), הוא ספר עיון פובליציסטי מאת העיתונאי האמריקאי בן שפירו. המהדורה העברית יצאה לאור בהוצאת סלע מאיר, בצירוף הקדמה מאת אראל סג"ל.
הספר מתייחס לחברה האמריקאית בתקופת הקדנציה הראשונה של נשיא ארצות הברית ה-44 ברק אובמה. הוא יצא לאור בארצות הברית בדצמבר 2012. בישראל יצא לאור ב-2019.
מבנה הספר
הספר מורכב משבעה פרקים, המתארים את תפיסת המחבר: הספר נחתם בסוף דבר - סיכום ומבט לעתיד.
תוכן הספר
הספר עוסק בשאלות:
בספר טוען שפירו שהשמאל הפך לבריון אלים שמטרתו להשתיק את מי שלא חושבים כמוהו, לעצב את דעת הציבור, לשלוט בשיח הפוליטי ולהפוך את המושג ימני למילה נרדפת לשוביניסטי, גזעני, הומופובי, פריבילגי ובלתי כשיר מוסרית.
סאלדוס
סאלדוס (בלטבית: Saldus; בגרמנית: Frauenburg, פראואנבורג; ביידיש: פֿרויענבורג) היא עיירה בלטביה הממוקמת באזור המחוז ההיסטורי קורלנד והיא העיר המרכזית במחוז סאלדוס. ב-2016 חיו בעיר כ-10,700 תושבים.
היסטוריה
1856 נחשבת לשנה בה סאלדוס נוסדה, כאשר מועצת המנהלים של דומנס החליטה להקים מרכז סחר בעיר. אף על פי שהייתה כלכלה פעילה בעיר כבר בסוף המאה ה-19 וסאלדוס הייתה המרכז התרבותי של האזור, היא לא הוכרה רשמית כעיר עד ל-1917.
אחד המבנים העתיקים ביותר בעיר הוא כנסיית סאלדוס הקדוש. מסמכים מ-1461 מזכירים את הכנסייה כעשויה מעץ בלבד. היא שוחזרה מספר פעמים, אך ב-1944, בזמן מלחמת העולם השנייה, הכנסייה הופצצה. הכנסייה נבנתה מחדש ב-1981–1982.
כיום, סאלדוס מתגאה גם בחיי תרבות פעילים מאוד, בהשתתפות מוזיקאים מקומיים, משוררים, ציירים ואמנים.
הקהילה היהודית
הקהילה היהודית במקום נוסדה באזור 1870, אם כי ישנן עדויות לבית קברות יהודי עתיק בהרבה באזור העיירה. ב-1900 ישבו במקום למעלה מ-1,000 יהודים. בשנים שלאחר מכן הקהילה הצטמצמה ובמפקד של 1936 נמנו 325 יהודים בלבד.
בשואה
כוחות גרמניה הנאצית כבשו את סאלדוס ב-1 ביולי 1941. חלק מהקהילה היהודית הצליחה להימלט גם בימים הראשונים של הכיבוש הגרמני, אך כ-200 יהודים נותרו בעיירה. כעבור מספר ימים החלו מעצרים בקרב הגברים בקהילה היהודית שבוצעו על ידי משתפי פעולה לטבים. במסגרת כך נעצרו כמה עשרות יהודים שלאחר מכן נורו למוות ביער בקרבת סאלדוס.
רבני העיירה
בין רבני העיירה לדורותיהם ניתן למנות את:
קייט פרוגיני
קתרין אליזבת מקארדי פרוגיני (באנגלית: Kate Perugini; 29 באוקטובר 1839 – 9 במאי 1929) הייתה ציירת אנגלייה מהתקופה הוויקטוריאנית ובתם של קתרין דיקנס וצ'ארלס דיקנס.
ביוגרפיה
נולדה כקתרין דיקנס וכינויה היה קייט או קייטי, היא הייתה בתו הצעירה ביותר של צ'ארלס דיקנס, ולדברי אחיה הילדה האהובה על אביה. דיקנס קרא לה על שם חברו ויליאם צ'ארלס מקארדי. כילדה, היא גם נשאה את הכינוי "קופסת לוציפר" כמתאר את אופייה הסוער.
קייט הייתה המקור העיקרי למידע ששימש את הביוגרפית גלדיס סטורי לספרה "דיקנס ובתה", שחשף את הרומן של דיקנס עם השחקנית אלן טרנן. תומכיו של צ'ארלס דיקנס תקפו את הספר כבלתי מהימן, במיוחד הקטעים על אלן טרנן ולידת ילדם. עם זאת, ג'ורג 'ברנרד שו כתב למוסף הספרות של הטיימס ואמר שקייט סיפרה לו את כל הדברים בספר ארבעים שנה לפני כן.
צ'ארלס פרוגיני נפטר בשנת 1918 ונקבר לצד בנו התינוק. קייט נפטרה עשר שנים מאוחר יותר, בגיל 89.
קריירה
בגיל 12 החלה קייט דיקנס ללמוד אמנות במכללת בדפורד, המוסד הראשון להשכלה גבוהה לנשים בבריטניה. היא הפכה לציירת מצליחה של דיוקנאות וציורי ז'אנר, לפעמים בשיתוף פעולה עם בעלה צ'ארלס פרוגיני. קייט ביקשה להבדיל את עצמה מאביה, וסירבה להיות קשורה רק לתהילתו.
בשנת 1880 צייר אותה סר ג'ון אוורט מיליי כאחד מ"דיוקנאותיו הבולטים". הציור הוצג בתערוכת הקיץ של גלריית גרוסוונור בשנת 1881. בציור זה מתוארת קייט פרוגיני העומדת בגבה לצייר אשר מתאר את תוויה הייחודיים. דיוקנה של פרוגיני, הייתה מתנה החתונה של מיליי, בנישואיה לצ'ארלס פרוגריני. זו דוגמה לסגנון הדיוקנאות המאוחר של מיליי שהוא יותר משוחרר ושופע. מיליי השתמש בה כדוגמנית ב-1860.
פרוגיני ידועה במיוחד בזכות דיוקנאותיה של ילדים, שכוללים: אישה קטנה (1879), האכלת הארנבות (1884).
עינת ברנובסקי
ביוגרפיה
עינת ברנובסקי נולדה וגדלה בקריית אתא ולמדה בתיכון רוגוזין בקרית אתא. התגוררה במשך ארבע שנים בגרמניה (שנה לימודי גרמנית ושלוש שנים לימודי רפואה באוניברסיטת יוסטוס-ליביג בגיסן, גרמניה).
בעלת תואר ראשון בביולוגיה מהאוניברסיטה הפתוחה ותעודת הוראה מהפקולטה לחינוך למדע וטכנולוגיה, הטכניון, בתחום הוראת מדע הביולוגיה. למדה בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה "בית צבי" והיא בוגרת מחזור מ' 2002. ברנובסקי השתתפה במשך ארבע שנים בסדנת כתיבה.
ברנובסקי הייתה מדריכת טקסט בבית צבי (2011-2002), היא קריינית ספרים להקלטה בספרייה המרכזית לעיוורים ומגיהת ספרים, מאז שנת 2002.
החל משנת 2008 משמשת עינת ברנובסקי כדרמטורגית של הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
ברנובסקי כתבה שמונה מחזות ותרגמה מאנגלית ומגרמנית שישה עשר מחזות. בשנת (2012) כתבה מחזה על סחר בנשים.
במסגרת "סדנאות הבמה" השתתפה בסדנת האחים גרים – מנחה כריסטינה פרידריך מגרמניה (בסדנה ברנובסקי הייתה גם המתורגמנית של פרידריך). סדנת תיאטרון סיפור – מנחה אילן רונן. סדנת במאים ושחקנים – מנחה יבגני אריה. סדנת "שקט מצלמים רעש" משחק לקולנוע וטלוויזיה – מנחים שמי זרחין, עודד דוידוף, רני בלייר. סדנת "משחק בזמן אמיתי" – מנחה פול בינרטס מהולנד. סדנת הכשרת במאים לתיאטרון – מנחה אודי בן-משה.
במאי 2006 - השתתפה בפסטיבל תיאטרון בברלין THEATER TREFFEN. זהו פסטיבל שקיים כבר 45 שנים ואליו מתקבלים 19 מועמדים מכל העולם ( + 31 גרמנים) לשבועיים של סדנאות והצגות תיאטרון. במאי 2010 השתתפה בסדנת תרגום, דויטשה תיאטר, ברלין. בשיתוף איגוד התיאטראות האירופי ותיאטרון הקאמרי.
ברנובסקי הייתה בין המועמדים הסופיים בפרס התיאטרון הישראלי למחזאי/ת השנה בשנת 2012.
אמה ויגואר
מבוסס על ביוגרפיה שכתבה אריקה פישר. מספר על אהבתן של לילי ופליציה, בתקופת מלחמת העולם השנייה. האחת גרמניה, נשואה עם ארבעה ילדים והשנייה יהודייה החיה במחתרת ומתחזה לארית. בסופו של דבר היהודיה נרצחת באושוויץ והגרמניה ממשיכה לחיות בצל אהובתה המתה. הוצג ב"צו קריאה" – פסטיבל קריאת מחזות בצוותא ביוני 2007 וזכה בציון לשבח.
הדרך לג'אנה
ההצגה בוימה בידי דורונה בן-דור ושיחקו בה עינת ברנובסקי, אפרת ארנון, אנה דוברוביצקי, מסקי שיברו ונוסי סימען. הציגה בפסטיבל אישה 2008, בצוותא ובשני פסטיבלים של "חשיפה בינלאומית".
למה לא באת לפני המלחמה
המחזה מבוסס על ספרה של ליזי דורון. עוסק בסיפור התבגרותה של אליזבת, ילדה שחיה עם אימה הלנה, אם חד-הורית ניצולת שואה בתל אביב של שנות השישים ומספר על התבגרותו של הדור השני לשואה בארץ ישראל.
המחזה עלה בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין בבימויה של חגית רכבי-ניקולייבסקי באפריל 2010 והוא הועלה בשנית בנובמבר 2011 בבימוייה של רכבי-ניקולייבסקי בתיאטרון באר שבע, בכיכובן של שירי גולן, אביטל פסטרנק, מיכל ויינברג, מיכל ברנד, סיגלית פוקס ויעל איתן. פסטיבל "חשיפה בינלאומית", 2011.
צומת וולקן
המחזה הוא עיבוד לסרט "צומת וולקן" של ערן ריקליס. מתרחש באוקטובר 1973, להקת הרוק "צופן גנטי" מופיעה בפאב "צומת וולקן". שני אמרגנים מתל אביב מגיעים כדי לשמוע את הלהקה ואולי להפוך אותה לדבר החם הבא של ישראל. אבל הם מציעים רק לסולן, מיכה שלי, לככב במחזמר ציוני. מיכה נקרע בין הנאמנות ללהקה ולחברים לבין החלום הגדול לפרוץ החוצה. המחזה עלה בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין.
בדידים
בוני בהריון. פרדי מגדל איגואנה. הם חיים ביחד. אדי הוא אופנוען לשעבר המרותק לכסא גלגלים. מילה רק רוצה ללכת לים. הם חיים ביחד. בוני שוכבת פצועה בבית חולים. מילה לוקחת אותה אליה הביתה. הן אחיות. ג'ונה דרס את אדי ועכשיו הוא רק רוצה לכפר. הוא העבד של אדי. פרדי מחליט להילחם על אהבתה של בוני. המחזה עוסק באפשרויות רבות שפורצות גבולות וערכים.
בייבי בייבי
על פי מחזה של ריי ומייקל קוני. אלונה ואריק רוצים מאוד לאמץ תינוק. השירות לילד עומדים לבוא לביקור על מנת לקבוע את מידת כשירותם להיות הורים. בשלב זה מתחיל הבלגן. לבית מגיעים שני אחיו של אריק עם תוכנית איך לעזור להם. סבא ונכדה, שני עולים לא חוקיים מרוסיה. ירדנה מהשירות לילד שמתעבת תוכניות מציאות ואילנית השוטרת שחושדת שמשהו לא כשר קורה בבית.
סלון מיקי
על פי המחזה "מגנוליות מפלדה" מאת רוברט הרלינג - סלון מיקי הוא סלון היופי הכי מפורסם בקריות. בו נפגשות באופן קבוע דמויות שונות - שירה, צעירה יפה וחכמה אבל חולת סוכרת. שלי, אמה הדואגת. אילנה, אלמנתו של ראש העיר. ונלי, השנונה והעצבנית. על התזמורת הזאת מנצחת מיקי הספרית בעלת הלשון החדה ביחד עם העוזרת שלה יאנה.
תפקידים
תיאטרון
טלוויזיה
תפקידי אורח בסדרות - "טיפול נמרץ" "פיק אפ" (שלושה פרקים).
קולנוע
תרגומים (מאנגלית וגרמנית)
התרגומים של "עמק המוות" ו"מר קולפרט" יצאו בהוצאה לאור באנתולוגיה של מחזאות גרמנית מודרנית, הוצאת רסלינג.
יחסי דרום אפריקה–הודו
יחסי דרום אפריקה–הודו הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת דרום אפריקה לבין הרפובליקה של הודו.
קמפילוגנתואידס
קמפילוגנתואידס (שם מדעי: Campylognathoides; משמעות השם: "לסת מעוקלת") הוא סוג נכחד של פטרוזאור פרימיטיבי שהתקיים ביורה התחתון לפני 182 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בגרמניה בחבל וירטמברג. בתחילה התגלו רק ממצאים של שברי כנף אך בהמשך התגלו ממצאי שלדים במצב מוצלח יותר. ממצאים נוספים התגלו ברחבי אירופה ובהודו.
יחסי דרום אפריקה–הודו
היחסים בין שתי המדינות צומחים בהתמדה מאז תום תקופת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה בשנת 1994. לשתי המדינות קשרים אסטרטגיים, תרבותיים וכלכליים קרובים. שתיהן מושבות בריטיות לשעבר וחברות בחבר העמים הבריטי.
קמפילוגנתואידס
בסוג זה נכללים 3 מינים, כשמין נוסף מוטל בספק וכנראה שמבוסס על שרידי דגים:
פטרוזאור זה היה קטן יחסית ובתחילה נקרא פטרודקטיל, אף שלא היה קרוב אליו. הוא היה קרוב יותר לפטרוזאורים פרימיטיביים כמו הרמפורינקוסיים ששגשגו במשך היורה ובייחוד לדוריגנתוס, אך היה בעל מאפיינים מפרידים כמו גולגולת קצרה וחזקה יותר. היה לו זנב ארוך, כנפיים עטויות קרומי עור דקים ולסתות מלאות שיניים שעזרו לתפוס דגים חלקלקים. מוטת כנפיו נעה בין 1.8 ל-3 מטרים, בהתאם למין.
יחסי דרום אפריקה–הודו
היסטוריה
בדרום אפריקה יש קהילה גדולה של הודים. מוהנדס קרמצ'נד גנדי (הידוע יותר כ"מהטמה גנדי") החל את הקריירה הפוליטית-משפטית שלו בדרום אפריקה, במטרה לשפר את חיי ההודים שחיו במדינה.
ההודים תרמו למאבק הקונגרס הלאומי האפריקני נגד משטר האפרטהייד. ממשלת הודו הייתה מבקרת חריפה של ממשלת דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד, וסירבה לקיים עמה קשרים דיפלומטיים.
קשרים דו-צדדיים
שתי המדינות מקדמות קשרים ספורטיביים, בעיקר בנושא הקריקט, ונבחרות שתי המדינות מתארחות מדי פעם במדינה אחרת ומתחרים.
קשרים כלכליים
הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות גדל מ-3 מיליון דולר בשנים 1992–1993 ל-4 מיליארד דולר בשנים 2005–2006, ושתי הממשלות התמקדו במסחר הדו-צדדי ההולך וגדל עד ל-12 מיליארד דולר עד שנת 2010. מטילי זהב מהווים שליש מהייבוא של הודו מדרום אפריקה.
יחסים צבאיים
לשתי המדינות שיתוף פעולה צבאי, סחר בנשק ותרגילים צבאיים משותפים.
ג'ארד מוסקוביץ׳
ג'ארד אוון מוסקוביץ' (באנגלית: Jared Evan Moskowitz; נולד ב-18 בדצמבר 1980) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, המכהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית עבור המחוז ה-23 במדינת פלורידה מטעם המפלגה הדמוקרטית. לפני כן שירת בבית הנבחרים של פלורידה.
ביוגרפיה
מושקוביץ' נולד למשפחה יהודית בקורל ספרינגס בשנת 1980. הוא סיים תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ודוקטור למשפטים מהמרכז למשפטים של שפרד ברוד באוניברסיטת נובה סאות'אסטרן.
בית הנבחרים של פלורידה
כאשר מחוזות החקיקה של המדינה שורטטו מחדש בשנת 2012, מוסקוביץ' בחר להתמודד במחוז 97 החדש, שהורכב מצפון מחוז ברוורד. הוא זכה בפריימריז הדמוקרטי ללא התנגדות, והמשיך לבחירות הכלליות, שם התמודד נגד המועמד הרפובליקני ג'יימס גליסון, עליו גבר עם 69% מהקולות. בשנים 2014 ו-2016, נבחר שוב לבית המחוקקים ללא התנגדות.
בשנת 2018, לאחר הטבח בתיכון דאגלס, מוסקוביץ' עזר לנסח את חוק הבטיחות בתיכון מרג'ורי סטונמן דאגלס הדו-מפלגתי, הצעת החוק המקיפה הראשונה מסוגה בתחום בריאות הנפש, בטיחות בתי ספר ושליטה בנשק מזה למעלה מ-20 שנה. הצעת חוק זו העלתה את גיל רכישת הנשק ל-21, יצרה תקופת המתנה של שלושה ימים לרכישת נשק, הגבירה את דרישות האבטחה לבתי ספר ציבוריים, מימנה תוכניות פיקוח מרכזיות על בטיחות בתי הספר ושיפור שירותי בריאות הנפש לתלמידים.
ב-6 בדצמבר 2018, הודיע ​​המושל הנבחר רון דה-דסנטיס, כי ימנה את מוסקוביץ' למנהל חטיבת חירום בפלורידה. מוסקוביץ' התפטר מבית הנבחרים ונכנס לתפקידו ב-15 בינואר 2019. ב-15 בפברואר 2021, הודיע ​​מוסקוביץ' על התפטרותו מהאגף לניהול חירום, תוך כדי שהדגיש על רצונו לסייע לאביו, שנאבק בסרטן הלבלב. הוא עזב רשמית את תפקידו במאי 2021. ב-5 באוגוסט 2021, ראש עיריית מיאמי, דניאלה לוין קאווה, מינתה את מושקוביץ לייעץ לה בעניין מגפת הקורונה שפרצה במחוז מיאמי-דייד.
בית הנבחרים של ארצות הברית
לאחר שחבר הקונגרס המכהן טד דויטש הודיע ​​כי לא יתמודד עם נוספת לתפקידו ב-2022, הכריז מוסקוביץ' על מועמדותו למחוז. מוסקוביץ' ניצח בבחירות, כשגבר על המועמד הרפובליקני ג'ו באד. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2023.
בבית הנחברים חבר מוסקוביץ' בוועדת החוץ ובוועדה לפיקוח ואחריות.
מילסאפ
מילסאפ (באנגלית: Millsap) הוא שם משפחה באנגלית.
סרטוגה ספרינגס
סרטוגה ספרינגס (באנגלית: Saratoga Springs) היא עיר במחוז סרטוגה שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. אוכלוסיית העיר עומדת על 27,765 איש, נכון ל-1 ביולי 2015. שם העיר מתייחס למעיינות (מעין באנגלית = Spring) הרבים שבקרבת העיר, דבר שהפך את המקום לאתר נופש פופולרי כבר למעלה מ-200 שנה. העיר שוכנת מעט מצפון לאולבני, במרכז מחוז הבירה של ניו יורק.
היסטוריה
האזור שבו שוכנת העיר נכבש על ידי שבטי המהיקן לפני שעזבוהו עם הגעת אירופים ממוצא הולנדי ואנגלי שהקימו במקום יישוב. האנגלים בנו בקרבת מקום בשנת 1691 את "מבצר סרטוגה", על גדתו המערבית של נהר ההדסון. בקרבתו הוקם הכפר שיירוויל, שנודע עד 1831 כ"סרטוגה".
יישוב הקבע האירופי הראשון באזור הוקם בסביבות 1776. המעיינות משכו תיירים, ולכן נבנה במקום בית מלון עבור המטיילים. בונה המלון, גדעון פטנאם, גם פתח שבילים סלולים להקלת ההגעה אל המקום.
קרב סרטוגה, נקודת מפנה במלחמת העצמאות האמריקאית, התרחש 24 קילומטרים דרום-מזרחית לסרטוגה. מוזיאון לזכר קרבות מלחמת האזרחים בשדות שבהם נלחמו.
העיר הוקמה רשמית ב-1819 במערב העיירה סרטוגה. קהילת המקום התאחדה לכפר ב-1826, והאזור כולו הפך לעיר ב-7 באפריל 1915. התיירות התרחבה במהירות החל ב-1832, אז הוקמה מסילת רכבת שהגיעה לעיירה, ותיירים רבים הגיעו על מנת לצפות במעיינות המפורסמים. מלונות רבים נוסדו אז בעיירה כדי לאכסן את התיירים. התיירות התרחב אף יותר עם חיבור מסילת הרכבת לעיר ניו יורק עצמה. במאה ה-19 נפתחו במקום מקומות ספא רבים, ומלונות גדולים, בהם גרנד יוניון הוטל, שהיה באותה תקופה המלון הגדול בעולם.
העיר חזרה להצלחתה בשנות ה-60 של המאה ה-20 עם פתיחת הכביש בין-מדינתי 78, שאיפשר למבקרים מהצפון ומהדרום הגעה קלה הרבה יותר. בנוסף, בניית מרכז אמנויות הבמה סרטוגה (Saratoga Performing Arts Center) משכה גם היא אוהבי מוזיקה קלאסית ומוזיקה פופולרית וכן ריקוד, ותרמה לתחייתה המחודשת של העיר. מושבן של ניו יורק סיטי בלט ותזמורת פילדלפיה הוא בסרטוגה, לצד מוזיקאים ורקדנים נוספים. מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ישנה בנייה רבה מאוד במערב ובעיר התחתית של העיר.
בעיר פועל כפר אמנים YADDO. באז הקמתו בשנת 1926 מלגות שהייה בכפר קיבלו מעל ל-6000 אמנים. הרשימה כוללת מקבלי פרס פוליצר, פרס רומא, פרס נובל לספרות פרס מאן בוקר ועוד. בין הסופרים הישראלים ששהו בכפר היו קורינה ולידיה גורדון-קנכט.
המפלגה הליברלית המקסיקנית
המפלגה נוסדה בעקבות מניפסט Invitacion al Partido Liberal שפורסם על ידי קמילו אריאגה באוגוסט 1900. הוא הזמין את כל אזרחי מקסיקו שלא מרוצם ממדיניות של פורפיריו דיאז להקים סניפים מקומיים.
הכינוס הראשון של מפלגה התקיים בסן לואיס פוטוסי בפברואר 1901. בכנס השתתפו משלחות מ-50 סניפים. האספה קיבלה מספר החלטות בהקשר להקטנת השפעה פוליטית של הכנסייה, חופש העיתונות וקידום ממשל עצמי מקומי. ריקרדו פלורס מגון היה נוכח באספה כעיתונאי של עיתון Regeneración. באפריל 1901 נפתח הסניף החדש במקסיקו סיטי במסגרתו ריקרדו פלורס ואחיו החלו בפעילות ענפה. הם היו מיליטנטיים לעומת יתר חברי המפלגה ובסופו של דבר הוצאו מגבולות המדינה בינואר 1904. הם התיישבו בטקסס ופעלו שחברי המפלגה יתמכו בקבוצה חדשה בשם Junta Organizadora del Partido Liberal Mexicano (PLM).
במהלך שנים 1906–1908 המפלגה יזמה מספר שביתות ופעולות מרידה נגד השלטון.
בספטמבר 1911 המפלגה פרסמה ב-Regeneration קריאה למקסיקנים ומתנדבים נוספים להתחיל במאבק מזוין נגד המדינה, כמורה וקפיטליסטים תחת הסיסמה "אמדה וחופש".
בשנת 1911 קבוצת תומכי ריקרדו מאגון השתלטו על החלק הצפוני של באחה קליפורניה לרבות העיר מקסיקלי. תוך זמן קצר המרד הסתיים וראשיו ברכו מחוץ למקסיקו. אומנם פעילות צבאית נמשכה עוד מספר שנים ובשנת 1913 נתפסה פעילה מאגוניסטית מרגריטה אורטגה שהוצא להורג.
לאחר אירועים של שנת 1911 רוב אנשי המפלגה נעצרו פעילותם דעכה. למרות זאת בשנת 1912 הם הכריזו על הקמת שלטון אנרכו-קומוניזם בקואווילה. בשנת 1913 בניסיון לחדור למקסיקו מטקסס נתפסו 50 פעילים חמושים שהוכנסו למעצר ממשוך. חברי המפלגה בוצעו רק פעולות בודדות וחלקה של המפלגה במהפכה המקסיקנית ירדה באופן משמעותי.
בפברואר 1916 אחים מאגון נעצרו ליד לוס אנג'לס. לאחר התערבות של אמה גולדמן ואלסכנדר ברקמן הם שוחררו.
בעקבות פרסום מניפסט כלל כוחות האנרכיסטים בעולם, מאגון ושותפו לכתיבת המסמך ליברדו ריוורה נעצרו בשנת 1918 ונשפטו לתקופת מעצר ממשוכת. הוא נפטר בכלא. חברו הועבר למקסיקו בה נעצר פעם נוספת.
נלסון ויוואס
לאחר שהחל את הקריירה בארגנטינה במדי קילמס ובוקה ג'וניורס, עבר ויוואס לאירופה שם שיחק בלוגאנו, ארסנל, סלטה ויגו ואינטר מילאנו. הוא ייצג את נבחרת ארגנטינה עם קרוב לארבעים הופעות, ביניהן בשני טורנירי קופה אמריקה ובטורניר מונדיאל 1998.
לאחר פרישתו היה לעוזר מאמן ולאחר מכן למאמן ראשי בליגות הבכירות בארגנטינה, וכיום הוא עוזר מאמן בקבוצת אתלטיקו מדריד.
קריירת משחק
ויוואס החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער סומיסה דה סן ניקולאס, וב-1990 החל את הקריירה הבוגרת במדי קילמס מליגת המשנה הארגנטינאית. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הצליחה הקבוצה לזכות באליפות ליגת המשנה ולעלות לליגה הבכירה. את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך ב-10 בספטמבר 1991, מול ניואל'ס אולד בויס, אך העונה העגומה של קילמס הסתיימה עם המקום האחרון בשני הטורנירים של העונה, האפרטורה והקלאוסורה, והובילה את קילמס חזרה לליגת המשנה. לקראת טורניר אפרטורה 1994 עבר ויוואס לבוקה ג'וניורס. הוא שיחק במדי הקבוצה במשך שלוש וחצי שנים, בהם לא הצליח להגיע להישגים משמעותיים עם הקבוצה.
במהלך עונת החל ויוואס את הקריירה האירופית, כשעבר בהשאלה ללוגאנו מהליגה השווייצרית השנייה. ויוואס היה לחלק משמעותי מחזרתה של לוגאנו לליגה הבכירה מהמקום השני בטבלה. בסיום אותה עונה, בין היתר בעקבות הופעותיו במונדיאל 1998, הגיעה הפריצה הגדולה בקריירה של ויוואס, שנרכש מבוקה על ידי ארסנל תמורת כ-1.6 מיליון ליש"ט לקראת עונת.