cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניקו ניתאי
פעילותו בתיאטרון
לאחר פעילות ענפה בתיאטראות הממסדיים, פעל ניתאי החל מתחילת שנות ה-80 מחוץ לממסד התיאטרוני. ב-1982 ייסד את "תיאטרון הסימטה" ביפו, אותו ניהל במשך כ-18 שנה. בשנת 2001 ייסד את תיאטרון השוליים "תיאטרון קרוב", שפעל בבית מרכזים בתל אביב עד שריפתו. השריפה הקשה שפקדה את המבנה ב-2003 כילתה מחזות, תלבושות, פלקטים וארכיונים רבים של ניתאי. התיאטרון הוקם מחדש ב-2004 במשכנו החדש במתחם התרבות והאמנות בתחנה המרכזית החדשה בתל אביב. בין ההצגות בהן ביים ושיחק בתיאטרון קרוב: "ההיסטוריה של הקומוניזם כפי שסופרה לחולי נפש" מאת מטיי וישניאק ו"הזבובים" מאת ז'אן-פול סארטר.
מאז 1975 שיחק ניתאי בהצגת היחיד שעיבד בעצמו, "הנפילה" מאת אלבר קאמי, אשר הפכה להצגת היחיד הוותיקה ביותר בישראל. הצגות יחיד נוספות שהעלה ניתאי הן "פינוק מטריף" מאת אמיל אז'אר, "את ואני ואשליות" מאת ז'אן קוקטו ופול ז'רלדי, "התפסן בשדה השיפון" מאת ג'יי. די. סלינג'ר ו"ל. ס. דיוניסוס" ו"געגועים לטחנות רוח" מאת ניתאי עצמו.
בין ההצגות האחרונות שביים באנסמבל תיאטרון קרוב:
2015 – "אי הבנה" מאת אלבר קאמי
2016 – "שייקספיר מצונזר" מאת מטיי וישניאק
2017 – "אחת מעשר" מאת ניקו ניתאי
2018 – "חדשות אחרונות" מאת מיכאיל סבסטיאן
2018 - שיחק ניתאי בהצגה "פרידה" שביימה בתו, דורית ניתאי נאמן.
2019 – "מכתב אבוד" מאת יון לוקה קאראג'אלה
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
בנובמבר 1964 שיחק בסרטו של מנחם גולן "שמונה בעקבות אחד". בשנת 1971 שיחק בסרט הצרפתי "הלילה המופלא" (fois... par jour 7), סרטו של דניס הרו (Denis Héroux). בשנת 1979 שיחק בתפקיד שמעון בר יונה בסרט האמריקאי "ישו".
בין השנים 1986-1983 שיחק בתפקיד "אסף" בתוכנית "קשת וענן", ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
חיים פרטיים
ניתאי היה אב לשתי בנות וסב לחמישה נכדים. בתו דורית ניתאי נאמן היא במאית ושחקנית וממשיכת דרכו בניהול תיאטרון קרוב.
אילן עמית (סופר)
אילן עמית (נולד ב-1967), סופר ומחבר ישראלי.
קורות חיים
אילן עמית נולד ב-1967, גדל ברמת השרון ולמד בתיכון רוטברג. לאחר מכן בהמשך חייו, למד תואר שני במדעי החיים וקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
עבודת המחקר שלו לתואר השני בביוכימיה עסקה במעבר אינפורמציה בין חלבונים במעגל התאי.
אילן עמית פרסם מאמרים במדע פופולרי, סיפורים קצרים בבטאוני, ספרות וספרים.
סרט קצר שביים, "זמן שבור" (2008) (Broken time) בהשתתפות דליה שימקו ולירון בן שלוש זכה בפרס מצוינות מטעם BAFTA ."
מתגורר בתל אביב ואב לשתי בנות.
נפח (מקצוע)
נפח הוא אדם היוצר חפצים מברזל או מפלדה באמצעות "עיצוב" המתכת, כלומר, משתמש בכלים כדי לעקם, לחתוך ולשנות את צורת המתכת כשהיא במצב מוצק. לרוב, הדבר נעשה באמצעות חימום המתכת עד לשלב שבו היא בוהקת בצבע אדום או כתום. נפחים מייצרים חפצי נוי (למשל פסלים או רהיטי ברזל מעוצבים); כלי עבודה, בישול וכלי נשק; וכן תשתיות כשערים, רשתות אסכלה, פסי רכבת וכולי.
נפחים עובדים עם "מתכות שחורות", בדרך כלל ברזל. צבען השחור מגיע משכבת התחמוצת הנוצרת על פני המתכת כשהיא מחוממת. הם מחממים את המתכת עד שהיא הופכת רכה מספיק לעיצוב עם כלי העבודה של הנפחים, כמו למשל פטיש ואזמל. את החום משיגים באמצעות חימום בגז, פחם ואמצעים דומים.
נפחות כיום
למרות שהמקצוע עתיק היומין הוחלף במדינות המתועשות במידה רבה במפעלים תעשייתיים, קיימת כיום תחייה (בעיקר באירופה) של נפחים-אומנים, אשר רואים עצמם כחלק ממקצועות העיצוב היצירתי ומספקים חפצי נוי ברמת עיצוב וגימור ממתכות "שחורות".
שמות משפחה על שם מקצוע זה
בשפות שונות נפוצים שמות משפחה המעידים כי נושאם הוא נפח או צאצא של נפחים. באנגלית: Smith - הוא שם המשפחה הנפוץ ביותר במדינות דוברות אנגלית. זהו שם משפחתם של כחצי מיליון בריטים וכשלושה מיליון אמריקאים. בגרמנית Schmidt, Schmid, Schmidl, Schmidtke, Smid ו-Smidt הם שמות נפוצים; ברוסית Кузнецов,, Кузнецов הוא שם משפחה נפוץ ברוסיה. ביידיש שמידע ו; בערבית <BIG>حداد</BIG> ; באיטלקית ובלאדינו (Ferrero, Ferreres), ובאיטלקית גם ; ברומנית: פרארו (Feraru).
יער גשם
יער גשם הוא יער המאופיין בכמות גשמים רבה. בין הגאוגרפים מקובלות הגדרות שונות של המושג, ולפיהן כמות המשקעים המינימלית ביער גשם היא בין 1,750 ל-6,000 מילימטרים לשנה. המונסון הוא אחד מהגורמים המשמעותיים ביותר אשר תורמים ליצירת יערות הגשם בעולם. תנאים הכרחיים נוספים להתפתחות יער גשם הם אקלים טרופי המאופיין בחום גבוה ולחות גבוהה, ונהרות גדולים העשירים במים החוצים את האזור או נמצאים בקרבתו. רוב שטחי יערות הגשם הם מישוריים.
יערות הגשם הם מקום המחיה לכשני שלישים ממיני הזוחלים והצמחים על פני כדור הארץ. ישנן הערכות כי מאות מיליוני צמחים, חרקים ומיקרואורגניזמים החיים ביערות הגשם עדיין לא התגלו. יער הגשם הוא גם מקור לתרופות נדירות רבות, ולכן יש כאלו הקוראים ליערות הגשם "בית המרקחת" הגדול בעולם. בנוסף לכך, חוקרים מאמינים כי בין 40% ל-75% מכלל היצורים בעולם אנדמיים ליערות הגשם. מעבר לכך, יערות הגשם אחראיים לכ-28% מכלל יצור החמצן בעולם. יערות הגשם מכסים בין 6-7% משטח היבשה בעולם.
ישנם שני סוגים שונים של יערות גשם, המפוזרים בעולם במקומות שונים: יער גשם טרופי ויער גשם ממוזג.
יער גשם טרופי
יערות גשם טרופיים ניתנים לאפיון בשתי מילים: חמים ורטובים. בכל החודשים בשנה ביערות גשם טרופיים יש מעל ל-18°C. כמות המשקעים השנתית נעה לרוב בין 168 ס"מ ל-200 ס"מ, ויכולה אף לעבור 1,000 ס"מ. רבים מיערות הגשם בעולם מקושרים עם אזורי המונסון, אשר ידוע גם כאזור ההתכנסות הבין-טרופי. יערות גשם טרופיים נוכחים בדרום-מזרח אסיה (ממיאנמר עד לפיליפינים, מלזיה, אינדונזיה, כ פפואה גינאה החדשה, וצפון מזרח אוסטרליה), סרי לנקה, אפריקה שמדרום לסהרה מקמרון עד קונגו (יערות קונגו), דרום אמריקה (יער האמזונאס), מרכז אמריקה (חצי האי יוקטן), ורבים מהאיים באוקייאנוס השקט, כגון הוואי. יערות גשם טרופיים נקראו "הריאות של כדור-הארץ", בגלל תרומתם הרבה ליצור החמצן בכדור הארץ.
יער גשם ממוזג
יערות גשם ממוזגים נמצאים בחופים של אזורים ממוזגים - באזור החוף המערבי של צפון אמריקה, באירופה, במזרח אסיה ובדרום אוסטרליה וניו זילנד.
החי
ביער הגשם ישנם בעלי חיים מהעופות יש את הטוקן הטווס המצוי התוכים והינשוף מהחרקים יש את היתושים מהזוחלים נמצאים הזיקיות מהדו-חיים הצפרדעים ומהיונקים נמצאים הרקון הארמדיל הטפיר הטיגריס השימפנזה העצלן והגורילה
כנסיית כל הקדושים שליד המצודה
כנסיית כל הקדושים שליד המצודה (באנגלית: All Hallows-by-the-Tower) היא כנסייה עתיקה ברחוב בייווארד (Byward) בקרבת מצודת לונדון.
תולדות הכנסייה
הכנסייה נבנתה בשנת 675 ככנסיית מנזר בארקינג (Barking Abbey) הסקסוני, על יסודות מבנה רומי, וכונתה "כל הקדושים בארקינג" (All Hallows Barking). שרידי המבנה הרומי נמצאים בקריפטה של הכנסייה.
הכנסייה הורחבה ושופצה מספר פעמים בין המאות ה-11 וה-15. בשל קרבתה למצודת לונדון שימשה הכנסייה בפועל ככנסייה של בית המלוכה ובתקופת אדוארד הרביעי קיבלה מעמד זה באופן רשמי, וכל המוצאים להורג במצודת לונדון נקברו בכנסייה.
הכנסייה נפגעה בהתפוצצות בשנת 1649 והמגדל המערבי שלה נהרס. מהשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 ניצלה הכנסייה בזכות האדמירל ויליאם פן, אביו של ויליאם פן מייסד פנסילבניה, שהרס את כל הבתים סביבה כדי להרחיק ממנה את הלהבות.
הכנסייה שופצה בסוף המאה ה-19, ובשנת 1926 נערכה חפירה ארכאולוגית בקריפטה של הכנסייה, אז נתגלו מרצפות של רחוב רומאי וכן חפצים רבים מהתקופה הרומית.
במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה נהרסה הכנסייה כמעט לחלוטין. בשנת 1957 נחנכה הכנסייה לאחר שנבנתה מחדש תוך שימוש בלבנים ובקטעי הקירות ששרדו.
מקור הקירות החיצוניים של הכנסייה במאה ה-15, ואחת מדלתות הכניסה היא מהמאה ה-7. כמו כן יש בכנסייה פסלים של קדושים נוצרים מהמאות ה-15 וה-16 ששרדו את ההפצצות ואגן טבילה מעשה ידי גרינלינג גיבונס משנת 1682.
קברים
בכנסייה נקברו האנשים הבאים שראשם נכרת במצודת לונדון:
Wide Awake
Wide Awake (בעברית: ערה לחלוטין) הוא שיר של זמרת הפופ האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא לאור ב-22 במאי 2012 כסינגל השני מתוך מהדורתו המחודשת של אלבומה השלישי, Teenage Dream: The Complete Confection. הקליפ לשיר זכה להצלחה בשל השקעתו הרבה. בקליפ קייטי אבודה והיא בתוך מבוך שהיא לא מצליחה לצאת ממנו, היא פוגשת בילדה קטנה אשר עוזרת לה למצוא את הדרך החוצה לעולם אמיתי ויפה אשר בו קייטי מרגישה טוב יותר.
השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים האמריקאי, בילבורד הוט 100 ולפסגת מצעדי קנדה, ניו זילנד, פולין, ונצואלה ומצעדים שונים בארצות הברית.
אנדריאה נאלס
אנדריאה מריה נאלס (בגרמנית: Andrea Maria Nahles; נולדה ב-20 ביוני 1970) היא פוליטיקאית גרמניה מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD), המשמשת מאז שנת 2013 כשרת העבודה והרווחה במדינה. ידועה בשל מיקומה באגף השמאלי של המפלגה.
ביוגרפיה
לנאלס תואר שני במדע המדינה, פילוסופיה ולימודי גרמניה מאוניברסיטת בון. בשנת 2004 החלה לעבוד על הדוקטורט, אך נטשה אותו כתוצאה מעשייתה הפוליטית.
ארטילרי
ארטילרי (בעברית: ארטילריה) היא להקת ת'ראש מטאל דנית. חברי הלהקה היו חלק מהפיתוח המוקדם של הז'אנר, והריפים האנרגטיים והמוזיקה המהירה שלהם מזכירים את ויווד, מגהדת', קורונר וסאבת' מאותן שנים. הלהקה מציגה ת'ראש מטאל טכני ובלתי מתפשר, לצד מטאל מלודי ונעים לאוזן. אחרי שהוציאו אלבומים באורך מלא ויצאו לסיבובי הופעות בשנות ה-80 וה-90 החליטו להתפרק ב-1991. שבע שנים מאוחר יותר הם החליטו לחזור, ושוב התפרקו בשנת 2000. ב-2007 הם חזרו לנגן.
אנדריאה נאלס
ביוגרפיה
נאלס החלה בעשייתה הפוליטית עוד בשנת 1988 בארגון הנוער של ה-SPD. בשנים 1993–1995 ניהלה את ארגון הנוער במדינתה ריינלנד-פפאלץ, ולאחר מכ ניהלה את הארגון במישור הארצי עד שנת 1999. היא חברה בהנהגה הארצית הכוללת של המפלגה מאז שנת 1997.באותן השנים הובילה מחאה כנגד מדיניותו הכלכלית של הקאנצלר גרהרד שרדר. ב-31 באוקטובר 2005 נבחרה לתפקיד מזכ"לית המפלגה, אך לבסוף לא איישה אותו כתוצאה ממצבה הרעוע של המפלגה.
ארטילרי
היסטוריה
הלהקה הופיעה בטאסטרופ, דנמרק (פרבר קרוב לקופנהגן) ב-1982, חברי הלהקה היו הגיטריסט ג'ורגן סנדאו ומייקל סטוצר, הבסיסט מורטן סטוצר, המתופף קארסטן נילסן והזמר קארסטן לומן. הלהקה הקליטה את הדמואים "Shellshock" ו-"Deeds of Darkness" ב-1984.
אנדריאה נאלס
ביוגרפיה
היא נבחרה שוב לתפקיד המזכ"לית בוועידת המפלגה שנערכה בנובמבר 2009 בדרזדן. היבחרה פורש בעיני רבים כנטיית ה-SPD שמאלה. לאחר הפסד ה-SPD בבחירות 2013, הובילה נאלס את תהליך המשא ומתן בין המפלגה לאנגלה מרקל על הכניסה לממשלה. מעמד זה ביסס את כוחה של נאלס בהנהגת המפלגה. נאלס נבחרה מחדש לתפקידה בכנס המפלגה שהתרחש בלייפציג בנובמבר 2013 ברוב של 67.2%.
כשרת העבודה והרווחה הפדרלית בממשלה השלישית של מרקל, הנהיגה נאלס שכר מינימום פדרלי של 8.5 אירו לשעה. צעד זה בוצע בניגוד גמור לדעתה של מרקל ומפלגתה. למרות המחלוקות, מרקל התירה לנאלס לבצע את צעד זה על מנת להשאיר את המלה על כנה. עם זאת, בתחילת שנת 2015 הוחלט להשעות את הפיקוח והאכיפה על ביצוע ההחלטה מצד נהגי משאיות זרים. השעיית הפיקוח באה לאחר לחץ מצד שכנותיה של גרמניה, במיוחד מצד פולין.
נאלס נאבקה למען חוק פרישה מוקדמת והגדלת תשלומי הפנסיה. במשא ומתן שבין ממשלת גרמניה לבין ועידת התביעות, נאלס הציעה לתמוך כלכלית ב-40,000 ניצולי שואה אשר עבדו עבור הנאצים עבור שכר זעום או עבור אוכל. בנוסף על כך, נאלס הייתה פעילה מאוד עבור זכויות עובדים, והציעה הצעת חוק שתאפשר רק לאיגוד מקצועי אחד לייצג עובדים של חברה אחת אל מול המעסיק. מבקרי ההצעה טענו כי הצעת חוק זו מחלישה את האיגודים הקטנים.
ארטילרי
היסטוריה
ההופעה המסחרית הראשונה של ארטילרי הייתה בתחילת 1985, כללה את השיר "Hey Woman", מתוך האוסף הראשון מתוך סדרת אוספים "Speed Metal Hell" שהופק בחברת התקליטים "ניו רנסאנס רקורדס". מאוחר יותר בשנה הזאת, עזב הזמר קארסטן לומן והחליף אותו פלמינג רונסדוף. מאוחר יותר באותה שנה ארטילרי הקליטה את הדמו השלישי שלה, "Fear of Tomorrow", נחתם על ידי "ניט רקורדס", והוציאו את אלבומם הראשון שגם נקרא "Fear of Tomorrow". ב-1986 למתופף קארסטן נילסן היה קשר עם קורטון, חבר להקת "בת'ורי", הוא שאל אותו אם הוא מעוניין בתיפוף עבור להקתו "בת'ורי", נילסן סירב כי היא בטוח שארטילרי תהפוך ללהקה גדולה יותר. אלבומם השני "Terror Squad" שוחרר ב-1987.
הגיטריסט ג'ורגן סנדאו עזב את הלהקה ב-1989. הבסיסט מורטן סטוצר לקח את מקומו כשפיטר ת'ורסלונג החליף אותי בעמדת הבסיסט. אלבומם השלישי "By Inheritance" שוחרר ב-1990, בתקליט ובדיסק על ידי חברת התקליטים "רוודראנר רקורדס". הלהקה התפרקה שנה לאחר מכן ב-1991 מכיוון שחלק מחברי הלהקה העדיפו להתמקד בפרויקטים אחרים משל עצמם בשארית השנה.
לאחר שיצא אוסף של הלהקה ב-1998 שכלל דמו ישן ושני שירים שהוקלטו ב-1989 הלהקה חזרה להקליט את אלבומם הרביעי, "B.A.C.K" שיצא ב-1999 גם בפסקול של הסרט "מת לחיות". לאחר מכן, בשנת 2000, הלהקה החליטה להתפרק בשנית.
ב-2007 יצא אוסף של הלהקה הכולל מארז מיוחד שנקרא "Through the Years" ("דרך השנים") הכולל 4 דיסקים שלהם וחומרי דמו ישנים.
בשישה בנובמבר 2007, מייקל סטוצר אישר באתר הרשמי של הלהקה כי הלהקה חזרה והם פעילים שוב, למרות זאת, סולן הלהקה מזה זמן רב פלמינג רונסדרוף לא היה חלק מהאיחוד. ב-27 בנובמבר באותה שנה, אושר שהסולן החדש יהיה סורן אדמסן.
ב-21 במרץ 2011, יצא אלבום חדש של הלהקה שנקרא "My Blood".
חיים הלל פריד
רבי חיים הלל פְרִיד (כ"ו בחשון ה'תקצ"ז, 1837 - ג' בכסלו ה'תרע"א, 1911) היה משנה ראש ישיבת וולוז'ין.
תולדות חייו
לאחר שנסגרה הישיבה בשנת תרנ"ב (1892), עמד רחה"פ בראש מסע השתדלנות לפתיחת הישיבה מחדש שתחילתו בשנת תרנ"ה (1895) בדמות הקמת כולל 'קיבוץ ברודסקי', שבראשו עמד גיסו, בעל אחותו, ר' מאיר נח לווין, וסיומו בפתיחת הישיבה מחדש בשנת תרנ"ט (1899).
בשנת תרמ"ב (1882) ערך והוציא לאור את הספר שו"ת חוט המשולש, הכולל תשובות בהלכה, 'חילוקים ופלפולים' מאביו ר' אליעזר יצחק פריד, סבו ר' הלל פריד ואבי סבתו ר' חיים מוולוז'ין. בהקדמה לספר לא חתם בשמו אלא בדרך רמז:.
למרות ייחוסו ומעמדו נהג בצניעות וענווה:. על חשיבותו בוולוז'ין מעיד בן התקופה:. על אישיותו מעיד עוד נכדו:
ר' חיים הלל נפטר בוולוז'ין ביום ג' בכסלו תרע"א (1911), ונטמן באוהל אבותיו ראשי הישיבה.
המאבק סביב משרתו
גם לאחר שהחלים פריד לא שב למשרתו בישיבת וולוז'ין. משה צינוביץ מתאר:.
ברם, נראה שסביב שנת תר"ל (1870), ביקש רחה"פ לשוב למשרת משנה ראש הישיבה, אך הנצי"ב מיאן. פריד גייס לעזרתו את ר' אליהו חיים מייזל, תלמידו של אביו, שכיהן באותו פרק כרבה של לומז'ה, השולח אל 'אמרכלי הישיבה הק' דק"ק וולאזין' מכתב תקיף בניסוחו:
באותו מכתב הציע הרב מייזל למנות למשרת משנה ראש הישיבה, באופן זמני, את ר' אברהם דב מאיהומן חתנו של ר' אליעזר יצחק פריד, 'עד אשר ישלח ד' רפואתו לכבוד הרב הגדול מ' חיים הלל נ"י', אך בסופו של דבר מונה למשרה ר' רפאל שפירא.
צאצאיו
ר' חיים הלל הותיר אחריו שני בנים וארבע בנות:
תפילת מנחה
ביהדות, תפילת מנחה היא תפילה הנאמרת בכל יום בשעות הצהרים, החל מחצי שעה לאחר חצות היום (על פי החלוקה לשעות זמניות) ועד לשקיעת החמה.
יסודה של תפילת המנחה
לפי המסורת, את תפילת מנחה תיקן יצחק אבינו, שנאמר: "ויצא יצחק לשוח בשדה", ו'שיחה' פירושה תפילה. כמו כן, התפילה מוסמכת לקורבן התמיד שהוקרב בבית המקדש בשעת בין הערביים.
התלמוד במסכת ברכות מדגיש את חשיבותה של תפילת המנחה:
אמרה זו מתייחסת לסיפור המעמד בהר הכרמל במאבק בין אליהו הנביא לנביאי הבעל. שם מתואר שאליהו התפלל לה' בזמן "עלות המנחה" ואליהו הנביא נענה מיד בתפילתו. מכאן מסיק התלמוד שזמנה של תפילת מנחה הוא "עת רצון", כלומר שעה בה התפילות מתקבלות יותר מבשעות אחרות של היממה, ולכן על האדם להיות זהיר לבל יפסיד זמן יקר ערך זה.
תפילת מנחה מיוחדת גם בזה שהיא נאמרת באמצע היום כאשר האדם קוטע את רצף יומו לצורך התפילה, בניגוד לתפילת שחרית ותפילת ערבית הנאמרות בתחילת היום ובסופו, בזמנים נוחים.
מנחה גדולה ומנחה קטנה
בשולחן ערוך כתוב שיש להעדיף להתפלל מנחה קטנה, ורק בדיעבד להתפלל מנחה גדולה. ברם יש הפוסקים שגם לכתחילה מותר להתפלל מנחה גדולה (למשל הטור בסימן רל"ג אינו מחלק בין מנחה גדולה לקטנה ונראה שדעתו שגם מנחה גדולה היא לכתחילה).
ברוב בתי הכנסת מתפללים מנחה לקראת שקיעת החמה בצמוד לערבית. במקומות עבודה רבים מתפללים מנחה גדולה בצמוד להפסקת צהריים.
בעבר היו אלה שנהגו להתפלל מנחה פעמיים - מנחה גדולה בצהרים ומנחה קטנה לפנות ערב.
סוף זמנה
סוף זמן מנחה נתון במחלוקת תנאים: לדעת רבי יהודה במסכת ברכות הזמן האחרון הוא סוף פלג המנחה שהוא שעה ורבע זמנית לפני השקיעה (או לפני הלילה). לדעת חכמים, מותר להתפלל עד השקיעה ממש (או עד הלילה). להלכה נפסק בתלמוד שניתן לעשות כאחת השיטות, כלומר או כשיטת ר' יהודה או כשיטת חכמים. לדעת רוב הפוסקים כוונת התלמוד היא שאם התפלל תפילת מנחה אחרי פלג המנחה יוצא אם כן שסובר כשיטת חכמים, ולכן אינו יכול להתפלל תפילת ערבית אלא לאחר צאת הכוכבים מאחר שמדובר בתרתי דסתרי. אם התפלל תפילת מנחה לפני פלג המנחה הרי שמותר לו להתפלל תפילת ערבית לאחר פלג המנחה. ברם בבית יוסף בסימן רל"ג נכתב שנהגו להקל ולהתפלל תפילת ערבית לפני צאת הכוכבים גם אם התפלל תפילת מנחה לאחר פלג המנחה.
בדיעבד לדעת רוב הפוסקים אם לא התפלל עד השקיעה ניתן להתפלל בזמן "בין השמשות" שהוא הזמן בין השקיעה לצאת הכוכבים ואורכו שלוש עשרה וחצי דקות זמניות, שכן בהלכה זמן זה נחשב כ"ספק יום ספק לילה", ולכן בדברים שהם מדרבנן מקלים בו ("ספק דרבנן לקולא") ובדברים מן התורה מחמירים ("ספק דאורייתא לחומרא"). כיוון שתפילת מנחה היא מדרבנן, ניתן להקל בה ולהתפלל גם בזמן בין השמשות.
שמה של תפילת מנחה
חכמי התוספות הסבירו שתפילת מנחה נקראת על שם מנחת החביתין שמחציתה הייתה קריבה בסמוך לתמיד של בין הערביים. בספר אבודרהם כתב שמנחה הוא זמן ביום, ודומה לזה תרגום אונקלוס לפסוק "וישמעו את קול ה' אלקים מתהלך בגן לרוח היום": "לרוח היום" - "למנח יומא".
קטעים הנאמרים לפני מזמור אשרי יושבי ביתך
לפני אמירת המזמור אשרי יושבי ביתך נהוג בקהילות הספרדים, האיטלקים, נוסח פרובאנס ורוב התימנים, לומר את מזמור פ"ד בתהילים. חלק מיהודי תימן מוסיפים לפני כן את פרשת העקדה והתחינה שאחריה. לאחר מכן נוהגים רבים לומר את פרשת קורבן התמיד ויש נוהגים על פי הקבלה להוסיף גם את פיטום הקטורת. בחלק מהקהילות הספרדיות, נהוג לומר לפני מזמור פ"ד בתהילים קטע מהקדמת ספר תיקוני הזוהר המכונה "פתח אליהו", בשל המילים בהן פותח הקטע, ולאחריו קדיש על ישראל. בחלק מהקהילות הספרדיות במערב אירופה נהוג להשמיט את אמירת פיטום הקטורת (ויש נוהגים להשמיט רק בימים בהם אין אומרים תחנון), ואולם בכל שאר הקהילות הספרדיות לא נהוג כך.
לפי נוסח ספרד יש נוהגים לומר לפני אשרי יושבי ביתך את פרשת הכיור, פרשת התמיד, פיטום הקטורת והקטע אנא בכוח. ברם, רוב יהודי אשכנז וחלק קטן מיהודי תימן לא נוהגים להוסיף קטעים לפני תפילת מנחה, אלא פותחים אותה במזמור אשרי יושבי ביתך בלבד, וכן נהגו בנוסח קטלוניה. בנוסח רומניא, יש נהגו לומר את פרשת התמיד אחרי אשרי.
אשרי יושבי ביתך
לאחר אמירת המזמור אשרי יושבי ביתך אומרים ברוב קהילות הספרדים את הפסוק "תיכון תפילתי קטורת לפניך משאת כפי מנחת ערב" וגם את הפסוק "הקשיבה לקול שוועי מלכי ואלוהי כי אליך אתפלל" – ויש שמשמיטים את הפסוק השני.
לאחר מכן אומר שליח הציבור חצי קדיש ולאחר מכן מתפללים תפילת שמונה עשרה.
סדר תפילת מנחה מקוצרת
ברוב הקהילות (בפרט בארץ ישראל) נהוג להתפלל את תפילת שמונה עשרה בלחש, ולאחריה אומר שליח הציבור את חזרת הש"ץ.
ברם, בכמה קהילות נהוג שבתפילת מנחה אין אומרים חזרת הש"ץ (ובפרט אם הזמן קרוב לשקיעה), אלא מיד לאחר אמירת הקדיש אומר שליח הציבור בקול רם את שלוש הברכות הראשונות של תפילת שמונה עשרה, לרבות הקדושה, ולאחר מכן מתפללים את שאר תפילת שמונה עשרה בלחש. מנהג זה נפוץ גם בקרב ישיבות ליטאיות רבות, בטענה שהתפילה הארוכה גורמת לביטול תורה. יש נוהגים (למשל, הספרדים במערב אירופה) שגם את שלוש הברכות האחרונות של חזרת הש"ץ אומר שליח הציבור בקול רם. אצל יהודי תימן נהוג ששליח הציבור אומר בקול רם את כל הברכות.
התייחסות מעניינת לנוהג לדלג על חזרת הש"ץ נמצאת אצל ר' יוסף קארו בספרו בית יוסף. הוא מציין שבזמנו הנוהג המקובל אצל הספרדים היה לדלג על חזרת הש"ץ, אלא שלפי דעתו מנהג זה אינו נכון לפי ההלכה ושרבני העיר צפת גזרו נידוי על מי שיתפלל תפילת מנחה ללא חזרת הש"ץ.
ברכת כהנים
בתפילת מנחה, בניגוד לתפילת שחרית, אין הכהנים מברכים ברכת כהנים, בשל החשש שהם שתו יין - דבר הפוסל אותם מלברך, ולכן גם לא אומרים גם 'או"א ברכנו בברכה'. להלכה, נפסק שגם בתפילת מנחה בימי תענית אין נושאים כפים במנחה שגוזרים אטו מנחה בשאר הימים, אולם בנעילה (שהיא תפילה המיוחדת לתענית) כן נושאים כפים, וכן ב"מנחה במקום נעילה". לפי המנהג הנפוץ בירושלים, היינו רק במנחה שמתפללים אחרי פלג המנחה (שהוא זמן נעילה) (ויש שנוהגים אחרי מנחה קטנה), ואילו לפי דעת החזון איש "במקום נעילה" היינו שהיא התפילה האחרונה של היום, ולכן בשאר תעניות אפשר לישא כפים אפילו במנחה גדולה. אך בכל קהילות האשכנזים נוהגים גם במנחה גדולה לומר 'או"א ברכנו בברכה' במנחה של תענית.
תחנון
לאחר חזרת הש"ץ, אומרים קטעי תחנון. לפי מנהג רוב הספרדים ולפי נוסח ספרד, וכן בנוסח פרובאנס, מוסיפים לפני נפילת אפיים קטעי וידוי ושלוש עשרה מידות. לפי נוסח אשכנז, איטליה, נוסח רומניא, נוסח קטלוניה, נוסח תימן והספרדים במערב אירופה, לא אומרים וידוי ושלוש עשרה מידות בתפילת מנחה, אלא נפילת אפיים בלבד. בכמה קהילות איטלקיות הונהג לומר את הקטע אל מלך יושב על כיסא רחמים, שלוש עשרה מידות, וידוי והקטע מה נאמר לפני נפילת אפים, אך זו תוספת מאוחרת שאינה בנוסח האיטלקי המקורי, וככל הנראה נעשה בהשפעה ספרדית-קבלית.
כאשר תפילת מנחה נאמרת סמוך לשקיעה, יש נוהגים להשמיט את אמירת התחנון כולו (נוהג מקובל אצל המתפללים בנוסח ספרד וברוב קהילות יהודי תימן). בקהילות ספרדיות רבות בחוץ לארץ נהוג במצב כזה לומר רק את הווידוי ושלוש עשרה מידות ולהשמיט את הקטע של נפילת אפיים בלבד. בארץ ישראל נוהג זה אינו מקובל אצל הספרדים אלא אומרים את כל סדר התחנון גם כאשר התפילה נערכת סמוך לשקיעה.
יום שאין אומרים בו תחנון בשחרית, אין אומרים תחנון לא במנחה שבו, ואף לא בתפילת מנחה שלפניו. בשל כך אין אומרים תחנון בתפילת מנחה בכל יום שישי, כיוון שבשבת לא אומרים תחנון. לכלל זה שני חריגים והם: תפילת מנחה שלפני ערב ראש השנה (כלומר תפילת מנחה של כ"ח באלול), ותפילת מנחה שלפני ערב יום הכיפורים (כלומר תפילת מנחה של ח' בתשרי), אף על פי שבערב ראש השנה ובערב יום הכיפורים לא אומרים תחנון. הסיבה לכך היא או משום שבערב ראש השנה ובערב יום הכיפורים אומרים סליחות לפני תפילת שחרית ובהם גם קטעי תחנון ואם בקטעים הסמוכים לתפילת שחרית אומרים תחנון - כל שכן שניתן לאומרו במנחה שלפני אותם ימים, או משום שקדושת ראש השנה ויום כיפור "ממשיכה אחורה" עד היום שלפניו אבל לא מעבר לזה. יש נוהגים לומר תחנון גם במנחה שלפני פסח שני.
כאשר לא אומרים תחנון, נוהגים ברוב קהילות הספרדים לקרוא את הפסוקים "יהי שם","ממזרח שמש", "רם על כל גויים", "ה' אדוננו" קודם הקדיש.
קדיש תתקבל
לאחר התחנון אומרים קדיש שלם (המכונה גם "קדיש תתקבל"). לאחריו נהוג בקהילות הספרדיות וחלק מהאיטלקיות לומר את מזמור ס"ז בתהילים (וביום שישי את המזמור "ה' מלך" (תהילים צג)). יהודי תימן אומרים את מזמורים קמ"א וקמ"ב, ובנוסח קטלוניה אמרו מזמור פ"ג. חלק מיהודי איטליה נוהגים לומר שיר של יום. לאחר מכן נאמר קדיש יתום או קדיש דרבנן על ידי אבל או אבלים, לפי מנהג המקום (אם אין אבלים השליח ציבור אומר את הקדיש או שמשמיטים אותו). לפי נוסח ספרד ורוב קהילות נוסח אשכנז (ראו לקמן) לאחר קדיש תתקבל אומרים מיד עלינו לשבח, וברוב הקהילות אומרים אחריו קדיש יתום.
סיום התפילה
בסיום התפילה נהוג ברוב הקהילות לומר את תפילת עלינו לשבח. בנוסח תימן, נוסח איטליה, נוסח רומניא ונוסח פרובאנס, אין אומרים עלינו לשבח אחר מנחה. בכמה קהילות אשכנזיות נהוג שכשמתפללים ערבית מיד אחרי מנחה בלי שום הפסק, אין אומרים עלינו בסוף מנחה.
לפי נוסח ספרד ונוסח אשכנז אומרים קדיש יתום לאחר עלינו. אצל רוב הספרדים לא מקובל נוהג זה, אבל אצל יהודי מרוקו נהוג לומר חצי קדיש [למעט חלק מועט מתוכם (יהודי העיר מקנס)].כך גם בחלק מקהילות גאורגיה (למשל בטביליסי), וגם בסצ'חרה, נהוג לומר אחר "עלינו לשבח", חצי קדיש. אך בשאר קהילות גאורגיה, לא נהוג מנהג זה.
לפי מנהג חסידי חב"ד, לאחר עלינו לשבח אומרים קדיש יתום ואחר כך את הפסוקים: "אל תירא מפחד פתאם ומשאת רשעים כי תבא", "עוצו עצה ותופר דברו דבר ולא יקום כי עמנו א-ל", "ועד זקנה אני הוא ועד שיבה אני אסבל אני עשיתי ואני אשא ואני אסבל ואמלט" ו"אך צדיקים יודו לשמך ישבו ישרים את פניך".
סדר תפילת מנחה בימי תענית
סדר תפלת מנחה שיתואר להלן הוא סדר תפילת מנחה באחת מארבע התעניות הבאות: צום גדליה, עשרה בטבת, תענית אסתר ושבעה עשר בתמוז; כמו כן, נהוג סדר זה בתענית בה"ב כאשר יש לפחות עשרה מתענים. לפירוט סדר תפילת מנחה בתשעה באב ראו כאן וביום הכיפורים ראו כאן.
הנחת תפילין והפיוט שמע קולי
בחלק מהקהילות הספרדיות והאשכנזיות נהוג להניח תפילין בתפילת מנחה זו, כדי להשלים מאה ברכות ביום התענית. יש אף המתעטפים בטלית. יש נוהגים לומר לפני התפילה את הפיוט שמע קולי (ראו הפיוט באתר הזמנה לפיוט) הלקוח מתפילת ליל יום הכיפורים.
קריאת התורה וההפטרה
מתחילים את התפילה כמו בכל יום עד לאחר אמירת מזמור אשרי יושבי ביתך (במנהג איטליה מוסיפים לאחריו ובא לציון). לאחר מכן אומר החזן חצי קדיש. מוציאים ספר תורה מארון הקודש, וקוראים בתורה את פרשת "ויחל משה" שעוסקת בחטא העגל. מנהג האשכנזים, האיטלקים ויהודי גאורגיה לקרוא הפטרה מיוחדת לתענית "דרשו ה' בהימצאו". יהודי תימן וכמעט כל הספרדים לא נוהגים לקרוא הפטרה בתעניות. אמנם במספר קטן של קהילות צפון-אפריקאיות (במרוקו ובאלג'יריה) נהוג לקרוא הפטרה גם בתעניות, [מנהג אלג'יריה להפטיר בכל התעניות ומנהג מרוקו להפטיר רק בצום גדליה (וחלק מקהילות מרוקו לא נוהגים להפטיר כלל)]. בצום גדליה נוהגים המפטירים לקרוא את הפטרת "דרשו ה'" כמו האשכנזים, ואילו בשאר התעניות קוראים את הפטרת "שובה ישראל", שאותה נהוג לקרוא בתשעה באב גם בקהילות הספרדיות האחרות.
אבינו מלכנו, סליחות, תחנון וסיום התפילה
לאחר חזרת הש"ץ נוהגים ברוב קהילות אשכנז המזרחי (גם לפי נוסח אשכנז וגם לפי נוסח ספרד) לומר את תפילת אבינו מלכנו (כשאומרים תחנון), אבל בקהילות אשכנז המעברי אין אומרים אותו, וכן נוהגים שלא לאמרו בקצת קהילות נוסח אשכנז המזרחי ובקצת קהילות נוסח ספרד. בשאר עדות ישראל לא נהוג מנהג זה, חוץ מצום גדליה שהוא נאמר בכל המנהגים מפני שהוא עשרת ימי תשובה. בחלק מקהילות הספרדים (למשל גאורגיה) נהוג לומר כאן קטעי סליחות כמו שנאמרו בתפילת שחרית, ברם ברוב הקהילות הספרדיות לא נהוג מנהג זה.
לאחר מכן אומרים תחנון ומסיימים את התפילה כמו בכל יום. בתשעה באב לעולם אין אומרים תחנון. בתענית אסתר בדרך כלל לא אומרים תחנון כיוון שזו תפילת מנחה לפני יום שאין אומרים בו תחנון (פורים), אבל אם פורים חל במוצאי שבת ותענית אסתר הוקדמה ליום חמישי אומרים תחנון (שהרי זה אינו יום לפני יום שאין אומרים בו תחנון). במקרה שעשרה בטבת חל ביום שישי גם כן לא אומרים תחנון כי בשבת לא אומרים תחנון. שאר הצומות לעולם אינם חלים יום לפני יום שאין אומרים בו תחנון (כולל יום שישי), לפיכך בכל מקרה אומרים בהם תחנון במנחה אלא אם כן יש בבית הכנסת ברית או חתן וכדומה.
הספרדים נוהגים לומר במקום או בנוסף למזמור "למנצח בנגינות" הנאמר בכל יום את מזמור "תפילה לעני כי יעטוף" המזכיר את נושא הצום. כך נוהגים גם יהודי תימן. בתענית אסתר אומרים תמורתו את מזמור "למנצח על איילת השחר", ובעשרה בטבת שחל להיות ביום שישי אומרים כבכל יום שישי את המזמור "ה' מלך גאות לבש".
סדר תפילת מנחה בשבתות
תפילת מנחה בשבתות שונה מתפילת מנחה שכל שאר ימות השבוע, בשינויים רבים, הן בתפילות הנאמרות לפני תפילת העמידה, הן בקריאת התורה הנוספת לתפילה, הן בנוסח תפילת העמידה עצמה, והן בפסוקים הנאמרים לאחר תפילת מנחה.
ברונו שאבייר
ברונו דה סילבה שאבייר (בפורטוגזית: Bruno da Silva Xavier; נולד ב-15 באוגוסט 1984), המוכר יותר בשם ברונו שאבייר הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת הבלם. הוא הקפטן של נבחרת ברזיל בכדורגל חופים, שהוביל אותה לזכייה בגביע העולם בכדורגל חופים בשנת 2017.
שאבייר נחשב לאחד משחקני כדורגל החופים הטובים ביותר בעולם, כשעוד בשנת 2014 נבחר לשחקן הטוב ביותר בעולם במהלך טקס הענקת הפרסים של ארגון כדורגל החופים העולמי (BSWW). נכון להיום, הוא השחקן התשיעי בעל כמות הכיבושים הגבוהה ביותר בכל הזמנים של הנבחרת, יותר מכל שחקן פעיל אחר.
קריירה בינלאומית
לפני שהחל את קריירת כדורגל החופים שלו, שאבייר שיחק כדורגל בעמדת השוער. שאבייר ביקש להתאמן עם נבחרת ברזיל בכדורגל חופים וכששוער הנבחרת, מו, הבחין בכישרון שלו, הוא הזמין את שאבייר להתאמן עימו.
לאחר מכן, שאבייר זומן לסגל נבחרתה של ברזיל בכדורגל חופים, אך התחרות על אפודת השוער הייתה רבת עוצמה. שאבייר נחשב לשוער השלישי של הנבחרת ולא זכה כמעט לדקות משחק. מאמן הנבחרת באותה התקופה, דודה, האמין שהוא טוב עם הכדור ברגלו ובעל פוטנציאל להיות שחקן שדה, אך מנגד הוא יצטרך להתאמן במשך שנה לפני שיוכל להצטרף לשחק שוב בשורות הנבחרת.
במאי 2014, שאבייר הבקיע שער נגד נבחרת גרמניה במהלך משחק במסגרת אירוע של ארגון כדורגל החופים העולמי, שנערך במקסיקו. השער נחשב לאחד משערי כדורגל החופים הגדולים ביותר בתולדות הענף, כשזכה למועמדות בפרס פושקש.
בטקס הענקת הפרסים של ארגון כדורגל החופים העולמי לשנת 2014, שנערך בחודש נובמבר, שאבייר נבחר לשחקן הטוב ביותר בעולם של אותה השנה. בנוסף לכך, הוא נבחר כאחד משלושת השחקנים הטובים בעולם בשנים 2015, 2017 ו-2018.
תחת הדרכתו של מאמן הנבחרת החדש (ג'ילברטו קוסטה) וכקפטן הנבחרת, שאבייר הוביל את ברזיל לזכייה בגביע העולם בכדורגל חופים בשנת 2017, הראשונה מזה שמונה שנים. בחודש ספטמבר, שאבייר רשם את הופעתו המאה במדי הנבחרת.
חיים אישיים
שאבייר נישא למריאנג'לה אנטונס, שגם היא שחקנית כדורגל חופים אשר נכנסה לענף ספורט זה דרכו. השניים התחתנו במרץ 2009 ולהם שני ילדים: לונה וקאו.
בראיון שנערך בספטמבר 2013, שאבייר ציין את ז'וניניו כמודל לחיקוי שלו.
תארים
{{טורים
אישיים
}}
חיים קלמי
חיים קַלְמִי (1853 – 1933) היה איש ציבור, מפעילי ועד העדה הספרדית בירושלים, מחנך ומורה נודע לעברית ולצרפתית בירושלים, ביפו, בטורקיה ובמצרים, ואחד מארבעת מייסדי אגודת "שפה ברורה".
ביוגרפיה
בשנת 1885 (ה'תרמ"ה) נישא לג'ויה, בתו של הרב אליהו נבון ואחותו של יוסף נבון. בחתונה השתתפו בכירי ממשל ואישים מהקהילה המוסלמית, בהם הקאדי המקומי וראוף פחה, מושל ירושלים (טורק') . גיסו, יוסף, מינה אותו כשותף וכמנהל עסקי המסחר שניהל באותה תקופה יחד עם יוהנס פרוטיגר, אולם לאחר תקופה עזב את התחום והתמקד בתחום ההוראה. תחילה שימש כמורה פרטי, ולאחר תקופה קצרה מונה לשמש כסגן מנהל בית הספר של חברת כל ישראל חברים בירושלים, תחת המנהל נסים בכר. לימים היה גיסו, ואף שימש כמזכירו.
נודע כמחנך מוכשר וכפדגוג הבקיא בשפות ובתרבויות שונות, ונחשב למחנך הבולט של מאות מנערי ירושלים, שתפסו בהמשך עמדות מפתח בכירות, בהם משכילים, אישי ציבור, עסקנים ומנהיגי קהילות. אף רוב הפקידים הערבים והטורקים בממשל המקומי בירושלים, מנהלי הבנקים בירושלים ובמצרים בתקופתו היו תלמידיו כשהיה מורה פרטי.
בזמנו הפנוי עסק בפעילות ציבורית, והקדיש זמן רב לכך יחד עם ידידיו אליעזר בן-יהודה, הרב יעקב מאיר והרב חיים הירשנזון. יחד עסקו הארבעה בחידוש ובהפצת השפה העברית, וייסדו את אגודת "שפה ברורה", שהנהיגה תחילה את שיטת הלימוד עברית בעברית בתלמוד תורה של העדה הספרדית בירושלים.
כשלימד את השפה הצרפתית, הקדיש חלק ניכר מהזמן גם להוראת השפה העברית וספרותה לתלמידיו, וכחלק מפעילותו לעידוד יצירה של סופרים צעירים, סייע לתלמידו שלמה ישראל שיריזלי בעריכת המילון הספרדי–צרפתי שהוציא בשנת 1899 (ה'תרנ"ט).
בשנת 1904 (ה'תרס"ד) חיבר יחד עם אליעזר בן יהודה ספר בשם "קובץ מאמרים לקריאה", שגוף המאמרים בו היה בצרפתית, ולצידו תרגום לעברית. את העברית כתב בן יהודה, ואת הצרפתית כתב קלמי; המבוא כתב הרב יעקב מאיר, שהדגיש את החשיבות ללמידת השפה העברית.
בשנת 1908 התמנה לתפקיד מנהל בית הספר של חברת כל ישראל חברים ביפו, ומשם עבר בשנת 1911 (תרע"ב) לאיזמיר שבטורקיה, שם שימש כמנהל בית הספר הציבורי באיזמיר, שהכיל אלפי תלמידים, והוביל בו שינויים גדולים להוראת השפה העברית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עזב את איזמיר ועבר להתגורר באלכסנדריה שבמצרים, שם עסק במתן שיעורים פרטיים. בחורף של שנת 1933 (ה'תרצ"ג) נסע לבקר את קרובי משפחתו באיזמיר, ושם הלך לעולמו ממחלה ב-2 בינואר 1933 (ד' בטבת ה'תרצ"ג).
קלמי היה אב למספר ילדים. בנו שלמה קלמי היה סופר ועיתונאי. בתו קלרה נישאה לדוד מויאל ובנם היה חוסה אנריקה מויאל. בת נוספת הייתה מֶרכָּדָה, מורה.
ILSRS
ILSRS- Ionization loss stimulated Raman-spectroscopy היא שיטת ספקטרוסקופית מסות למדידת ויברציות מולקולריות המבוססת על עירור ראמאן מאולץ. בשיטה זו נעשה שימוש בעירור רמאן מאולץ להקטנת כמות היונים שנוצרים בספקטרוסקופ מסות. שימוש בשיטה זו מאפשר סריקת תחומי תדרים רחבים ברמת רזולוציה בינונית-גבוהה הן מבחינת תדר הוויברציה והן מבחינת הבדלי המסות. שיטה זו משמשת בעיקר להבחנה בין קונפורמרים שונים (מבנים שונים של מולקולה בעלת הרכב זהה, בדומה לאיזומרים) של מולקולות ביולוגיות קטנות.
תיאור פעילות השיטה
בשיטת ה-ILSRS נעשה יינון מולקולרי, כאשר המבנה המולקולרי הנבחן עובר ממצב היסוד הויברציוני למצב מעורר תהליך היינון הופך ללא יעיל ולכן נוצרת החסרת יונים. תהליך היינון מבוצע בדרך כלל באמצעות לייזר נסרק ב תחום ה-UV והעירור הויברציוני באמצעות תהליך רמאן מאולץ שנוצר על ידי שתי קרני לייזר שהפרש אורכי הגל ביניהן נסרק. אורך הגל של אחת מהקרניים בתחום הנראה משתנה (נסרק), כאשר הפרש אורכי הגל בין הקרניים תואם להפרש בין רמות אנרגיה ויברציוניות ייווצר עירור. מנגנון היינון יהפוך ליעיל פחות ולא יוכל ליינן את המולקולות מהרמה המעוררת וכך נמדדת ירידה בכמות היונים במערכת.
גרדה כהן
גרדה כהן (20 בינואר 1920 – 14 ביולי 2009) הייתה סופרת, משוררת ומתרגמת ישראלית, במאית הצגות ילדים, חברת קיבוץ אילון.
ביוגרפיה
כהן עלתה לארץ ישראל בפברואר 1938.
כהן הצטרפה למשק הפועלות בעפולה ולאחר מכן לקיבוץ חולתה. תחילה עסקה בחקלאות ובהמשך הייתה רפתנית ודייגת באגם החולה.
כעבור כשבע שנים הצטרפה כהן לקיבוץ אילון, בו התגורר בעלה לימים, יוחנן כהן שהיה מורה ומנהל בית ספר במשך 25 שנים.
במשך כ-45 שנה עבדה כהן במטבח ובמאפייה של הקיבוץ.
בשנת 1958 סיימה כהן קורס למשחק ובימוי, ומאז עסקה בהפקת חגים וביימה הצגות ילדים.
מעיסוקיה של כהן: סופרת ילדים, במאית תיאטרון, בשלנית, ואופה.
כהן כתבה את קורות משפחתה באילון, מתנת יום הולדת לבעלה יוחנן, הספר יצא לאור בהפקה פרטית ואינו נמכר.
כהן נפטרה ב-14 ביולי 2009. כהן נטמנה בבית הקברות של קיבוץ אילון.
מספריה
מקור: אתר "סימניה"
מהשירים שכהן כתבה
מקור: אתר "שירה עובדת"
פרסים
נימוקי השופטים :
שוהיי אוקא
שוהיי אוקא (ביפנית: 大岡 昇平; 3 במרץ 1909 – 25 בדצמבר 1988) היה סופר יפני, מבקר ספרות ומתרגם ליפנית של ספרות צרפתית.
בשנת 1944 התגייס לצבא הקיסרי היפני. ב-1945 נשבה על ידי הכוחות האמריקאיים בפיליפינים. הוא החל לכתוב לאחר חזרתו ליפן. ספריו הראשונים מדברים על חוויותיו מהמלחמה ומתקופת שביו.
ספרו "אש בעמקים" מספר את סיפורו של חייל יפני בצבא המובס והנסוג בחזית הפיליפינית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
חטיפה ברכבת התחתית
חטיפה ברכבת התחתית (בדנית: Gidseltagningen) היא סדרת טלוויזיה דנית מז'אנר הדרמה שנכתבה ובוימה על ידי קספר ברפויד, שביסס על רעיון של אדם פרייס וסורן סווייסטרופ. שמונת פרקי הסדרה מתמקדים בפעולת טרור שבוצעו ברכבת התחתית של קופנהגן, כשחמישה עשר אנשים נלקחים כבני ערובה. חייל לשעבר בשם פיליפ נורגאארד (בגילומו של יוהנס לאסן), הוא ראש כוח המשימה למלחמה בטרור של שירות הביטחון הדני, המנסה להציל את בני הערובה בעזרת חבריו ביחידת העילית המשטרתית.
בסיס הרעיון לסדרה הגיע משיחות בין ברפויד לצלם הדני דניאל ריי, שהיה בן ערובה של ארגון דאעש בסוריה במשך יותר משנה. בגרמניה והולנד, הסדרה ידועה גם בשם "הספירה: קופנהגן" (Countdown Copenhagen).
ב-2 באפריל 2017, הסדרה שודרה בבכורה בדנמרק בערוץ 5 המקומי ושוחרר ב-DVD בגרמניה ב-19 באוקטובר 2017. בממלכה המאוחדת, ערוץ BBC4 שידר ארבעה פרקים במהלך חודש מרץ 2018. ה-BBC הסירה את הסדרה מלוח השידורים ב-24 במרץ בעקבות פיגוע שאירע בקרקסון. הסדרה הוחזרה לשידור ב-31 במרץ.
המין היפה
המין היפה (באנגלית: Stage Beauty) הוא סרט דרמה תקופתית רומנטית משנת 2004 בבימויו של ריצ'רד אייר. התסריט של ג'פרי הטצ'ר אשר מבוסס על מחזהו בעל אותו השם, נכתב בהשראת דמותו של שחקן התיאטרון בן המאה ה-17, אדוארד קיינסטון, אשר סיפור חייו תועד בפירוט ביומניו של סר סמואל פפיס. העלילה מתרחשת על רקע הרסטורציה האנגלית בתקופת שלטונו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה.
עלילה
נד קיינסטון (בילי קרודופ) הוא אחד משחקני התיאטרון המובילים של תקופתו המפורסם בשל גילומן של דמויות נשיות ומזוהה במיוחד עם דמותה של דסדמונה ב"אותלו". המלבישה הנאמנה שלו, מריה (קלייר דיינס),שואפת לשחק בתיאטרון לגיטימי אבל הדבר אסור בגלל חוק שנחקק על ידי הפוריטנים לפני הרסטורציה של בית סטיוארט. במקום זאת, היא מופיעה בהפקות בפאב מקומי תחת שם בדוי - מרגרט יוז. הופעותיה הלא חוקיות והרעיון של משחק נשים בציבור, מושך את תשומת הלב של סר צ'ארלס סדלי (ריצ'רד גריפית'ס), אשר מציע את חסותו כפטרון של האמנות. בסופו של דבר, היא מוצגת ומופיעה בפני המלך צ'ארלס השני (רופרט אוורט). באותו מעמד, נוכח גם קיינסטון, אשר הוזמן כחברו של הדוכס מבקינגהאם (מאהבו בחשאי).
למחרת, מריה מנסה להבחן לתיאטרון הרשמי של המנהל-שחקן תומאס בטרטון, אך קיינסטון טוען שהיא לא מספיק טובה, לועג לה ולרעיון הופעת נשים על הבמה.
נל גווין (זואי טאפר), שחקנית שאפתנית ופילגשו של צ'ארלס השני, שומעת בחשאי את דבריו של קיינסטון וכנקמה מפתה את המלך להוציא צו האוסר על גברים לשחק תפקידי נשים בתיאטרון. הדבר מוביל לפרץ של הופעת שחקניות בתפקידי נשים בתיאטראות ולפיטוריו של קיינסטון המתקשה לגלם תפקיד גברי.
קיינסטון מאבד את מעמדו בחברה הלונדונית כאשר בנוסף לאיבוד משרתו, נפוצות שמועות גם על יחסיו עם דוכס בקינגהאם. הוא מדרדר להופעות גסות כזמר דראג קווין במסבאות מפוקפקות, בעוד הקריירה של מריה משגשגת. מריה, שמאוהבת בקיינסטון על אף זהותו המינית המעורפלת, מנסה לשקם אותו. הוא טוען שאין יופי בתפקידי גברים וכי הפספוס שלו בתפקיד דסדמונה היה בביצוע סצנת המוות כי לא יכל לתת ליופי למות. היא מסבירה לו כי אישה הייתה נלחמת ולא מקבלת את המוות בהכנעה. היא עוזרת לו להתאמן בגילום דמות גברית כדי שיוכל לשוב לשחק.
כאשר נקראת מריה לשחק לראשונה את דסדמונה ב"אותלו" במסגרת הופעה בפני המלך, היא נכנסת לפאניקה וחבריה מפצירים בקיינסטון לאמן אותה. קיינסטון משנה את קצב חילופי הדברים במחזה וגורם לדרמטיות. רגע לפני ההופעה, הוא מבקש להחליף את בטרטון בתפקיד "המורי" (אותלו). כשאר ההצגה מגיעה לסצנת המוות, קיינסטון חונק את מריה בצורה אכזרית והיא נשארת מעולפת למספר דקות על הבמה. קיינסטון והשחקנים האחרים ממשיכים לשחק תוך כדי מחשבה שהוא באמת הרג אותה ונותנים הופעה מצוינת. בסופו של דבר, מריה קמה ומשתחווה לקהל ולמלך שמריעים לה ולקיינסטון בתשואות על משחק יוצא דופן. המלך מבטל את הצו ומתיר לכולם לשחק בכל התפקידים.
הפקה
אמנם הסרט מתבסס על עובדה היסטורית – שחקנית התיאטרון האנגלית הראשונה, ששמה לא ידוע, שיחקה את דסדמונה – אך מופיעים בו גם מספר אי דיוקים היסטוריים. נל גווין מוצגת בתור פילגשו של המלך, אשר לאחר מכן הופכת להיות שחקנית, אך במציאות היא כבר הייתה אשת תיאטרון ידועה, כאשר צ'ארלס השני פגש אותה. הסצנה שבה מריה וקינסטון משחקים בסגנון נטורליסטי היא אנכרוניסטית, שכן זרם אמנותי זה לא פותח עד המאה ה-19.
הסצנות צולמו בקולג' הצי המלכותי בגריניץ' ובאולפני שפרטון בסארי. על פי הערותיו של המעצב האמנותי ג'ים קליי על גרסת ה-DVD של הסרט, עקב מיעוטה שלארכיטקטורה מתקופת הרסטורציה בלונדון והתיעוד המינימלי של התקופה, הוא נדרש להשתמש בדמיון שלו ביצירת מבנים וסמטאות.
התלבושות עוצבו על ידי טים הטלי. 12 גופים שונים היו מעורבים בייצורן, כולל הלהקה השייקספירית המלכותית והתיאטרון המלכותי הלאומי.
בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים טרייבקה במאי 2004, לפני היציאה לאקרנים בבריטניה. הסרט הוצג אף בפסטיבל הסרטים של דוביל, בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של טורונטו ובפסטיבל הקולנוע הבריטי של דינאר, לפני הגעתו למסכים של בתי הקלנוע בניו-יורק.
ביקורות
ברולינג סטון, נתן פיטר טרוורס לסרט דירוג של שלושה כוכבים מתוך ארבעה אפשריים וכינה אותו: "כיף וולגרי. . . . משחק החלפת התפקידים בין המינים מדגיש תקופה זו ונותן לה חיים כאן ועכשיו."
בסן פרנסיסקו כרוניקל, כתבה קרלה מאייר : "הסרט אמנם בקושי מתאים לקרודופ, שהופעתו מראה שהוא עצמו היה מבולבל אם זו קומדיה או דרמה אך מראהו מלוטש צבעי החום-אדמדם מענג את העין ובמיטבו, הסרט מצליח ללכוד את המתח וה"חשמל" של אחורי הקלעים בתיאטרון.
בניו יורקר, נתן דייוויד דנבי את אבחנתו: "וולגריות מסוג ב'– כלומר, וולגריות בלי השנינות של בוקאצ'ו או שייקספיר או אפילו טום סטופארד — הוא יותר ילדותי מאשר מצחיק, אני לא בטוח ש המחזאי האמריקאי ג'פרי הטצ'ר, מי שרקח את היצירה על הבמה ואז הפך אותה לסרט, מתקרב אפילו להיות סוג ב'. המין היפה יכול להיחשב כיצירת בת של שייקספיר מאוהב, וגם זה בעצמו, למרבה הצער, לוקה בחוסר חינניות ורוח המנוגדת לטבעו של מי שהוא אמור לייצג"
מנואל פלגריני
מנואל לואיס פלגריני ריפמונטי (בספרדית: Manuel Luis Pellegrini Ripamonti; נולד ב-16 בספטמבר 1953) הוא כדורגלן עבר צ'ילאני, אשר מאמן את ריאל בטיס מהליגה הספרדית.
קריירה
שיחק כבלם בשנות ה-70 וה-80 בקבוצת אוניברסידד דה צ'ילה, בה שיחק בכל שנותיו כשחקן. בקבוצה זו הוא גם החל את קריירת האימון שלו ב-1988.
ההתחלה בליגת העל הצ'יליאנית לא הייתה מוצלחת במיוחד ורק כשאימן את אוניברסידד קאתוליקה זכה להצלחות ראשונות כשקבוצתו זכתה בגביע הלאומי (1995) ובגביע אינטראמריקנה ב-1994. ב-1999 עבר לאמן באקוודור, השיג אליפות עם קבוצת ליגה דה קיטו והביא אותה לשמינית גמר גביע הליברטדורס.
קריירה כמאמן
ב-2001 החל לאמן את סן לורנסו בליגת העל הארגנטינאית. קבוצתו זכתה בקלאוסורה של אותה שנה ובגביע מרקוסור, כשבקבוצתו שיחקו, בין היתר: פבריסיו קולוצ'יני, לאנדרו רומניולי, ברנרדו רומאו וגם סבסטיאן אבראו, ששיחק מאוחר יותר בבית"ר ירושלים. משם עבר לריבר פלייט, שגם איתה זכה בקלאוסורה (2003) כשבקבוצתו שיחקו חאבייר מסצ'ראנו, אנדרס ד'אלסנדרו, מרטין דמיצ'ליס ופרננדו קאבנגי.
בזכות ההצלחות האלו החליטה הנהלת ויאריאל למנות אותו למאמן ביולי 2004. בחמש שנותיו כמאמן הקבוצה, הגיעה ויאריאל להישגים הגדולים בהיסטוריה של המועדון, כשהשיא היה הגעה לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2005/2006 וסגנות אליפות ספרד בעונת 2007/2008.
ב-2 ביוני 2009 מונה למאמנה של קבוצת הכדורגל ריאל מדריד, אך פוטר בתום עונה אחת בקבוצה לאחר שלא הצליח לזכות באף תואר. לאחר פיטוריו מריאל מדריד חתם פלגריני במאלגה. בעונת העלה פלגריני את מאלגה, לראשון בתולדותיה, לליגת האלופות, לאחר שגברה על פנאתינאיקוס היוונית בפלייאוף. הקבוצה הגיעה לרבע הגמר, שבו פגשה את בורוסיה דורטמונד. לאחר המשחק שבו הובקעו 2 שערים של דורטמונד בתוספת הזמן, הודחה מאלגה. המשחק נגמר בתוצאה 2–3 לדורטמונד.
לאחר הצלחתו של פלגריני במאלגה, עזב המאמן את הקבוצה, וחתם במנצ'סטר סיטי, שאותה הוביל לזכייה בפרמייר ליג כבר בעונתו הראשונה בקבוצה ואימן בה בין השנים 2013–2016.
ב-27 באוגוסט 2016 מונה למאמנה של חביי צ'יינה פורצ'ן הסינית.
ב-22 במאי 2018 חתם פלגריני בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג. בעונתו הראשונה כמאמן ווסטהאם יונייטד הקבוצה סיימה במקום ה-10 בליגה. ב-28 בדצמבר 2019, לאחר הפסד ללסטר סיטי ונקודה אחת בלבד מעל המקום המוביל לירידת ליגה, פוטר פלגריני מאימון הקבוצה.
ב-9 ביולי 2020 חזר פלגריני לספרד, ומונה למאמן ריאל בטיס מהלה ליגה.
באפריל 2022 הוביל את הקבוצה לזכייה שלישית בתולדותיה בגביע המלך, לאחר שקבוצתו גברה במשחק הגמר על ולנסיה בדו-קרב פנדלים. באותה העונה, עונת 2021/2022 הגיעה הקבוצה גם לשמינית גמר הליגה האירופית שם הודחה על ידי איינטרכט פרנקפורט. בליגה סיימה בטיס במקום החמישי והשיגה שנה שנייה ברציפות את הכרטיס לאירופה.
מנצ'סטר סיטי
ריאל בטיס
כנסיית כל הקדושים שעל החומה
כנסיית כל הקדושים שעל החומה (באנגלית: All Hallows-on-the-Wall) היא כנסייה אנגליקנית בסיטי של לונדון שבאנגליה. הכנסייה נמצאת ברחוב ברוד, במקום שבו עמדה חומת לונדון.
היסטוריה
את הכנסייה הנוכחית בנה ג'ורג' דאנס הצעיר ב-1767 במקום שבו עמדה כנסייה מהמאה ה-12, שנבנתה על מיצד רומי, שהיה חלק מחומת לונדון. הכנסייה הייתה ידועה בכך שנזירים רבים התגוררו במרתפיה. היא ניצלה מהשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 בשל היותה על חומת לונדון.
דאנס בנה את הכנסייה בהיותו בן 24, לאחר שובו מסיור באיטליה שם למד אדריכלות קלאסית. הכנסייה נבנתה בסגנון קלסי פשוט, בעיטורים המושפעים ממקדש ונוס ורומא בעיר רומא.
הכנסייה שייכת לגילדת הנגרים של לונדון - חברת הנגרים הנאמנה (Worshipful Company of Carpenters) שעורכת את הבחירות שלה בכנסייה מאז המאה ה-15.
במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה נפגעה הכנסייה ונבנתה מחדש בשנות ה-60 של המאה ה-20. כיום משמשת הכנסייה מרכז לארגוני צדקה.
סייעות ברפואת שיניים
סייעות ברפואת שיניים הוא מקצוע פרא-רפואי בתחום רפואת השיניים. מקצוע זה כולל סיוע לרופא בטיפולים האינטראורליים בענפי רפואת השן השונים, כגון: כירורגיה, פרותטיקה - שיקום הפה, אנדודונטיה - טיפולי שורש, אורתודונטיה - ישור שיניים.
במקצוע זה קיימת דומיננטיות כמעט מוחלטת של נשים, ולכן כמעט ולא מוּכּרת בישראל צורת הזכר של המקצוע - "סייע".
תחומי אחריות של הסייעות כוללים: הכנת המרפאה, הכנת המכשירים, עיקור, עזרה לרופא במהלך הטיפול, ערבוב חומרים (הכנת החומרים הדנטליים לצורך טיפולים), תחזוקת כלים, עזרה בצילומי רנטגן של המתרפא ופיתוחם, הזמנת חומרים, ניהול מלאי (ניהול וניקיון מרפאה, מחסן וכדומה), מענה טלפוני ורשימת הודעות, ניהול שוטף, טיפול בכספים.
הסיוע ברפואת שיניים שונה מתפקיד השיננות, ומדובר בשני מקצועות נפרדים. בדרך-כלל חל איסור על מסייעים לבוא במגע ישיר עם הפה של המטופל, למעט לשם פעולות פשוטות כגון שאיבת רוק. בתפקיד השיננות, לעומת זאת, מותר לבצע פעולות רפואיות בפה של המטופל (מקצוע השיננות דורש לימודים ארוכים יותר מאשר מקצוע הסיוע). תפקיד הסיוע לרופא שיניים הוא בהכרח בצמוד אליו, ואילו שיננות יכול להתבצע בנפרד, לפני או אחרי טיפול השיניים.
רוברט בראונינג
רוברט בראונינג (באנגלית: Robert Browning; 7 במאי 1812 - 12 בדצמבר 1889) היה משורר ומחזאי בריטי.
חייו ויצירתו
רוברט בראונינג נולד בקמברוול, אחד מפרבריה של לונדון. אמו, שרה-אנה לבית וידמן, ממוצא גרמני וסקוטי, הייתה פסנתרנית מוכשרת, ואביו, רוברט בראונינג האב, שעבד כפקיד בנק, היה אדם משכיל ואספן עתיקות, ובביתו היה אוסף גדול של ספרים נדירים.
חלק גדול מהשכלתו קיבל רוברט בראונינג מאביו, ומקריאה באוסף של 6,000 הספרים שהיו בביתו. הוא היה תלמיד מבריק, ועד גיל 14 כבר שלט ביוונית, בלטינית ובצרפתית. בנוסף הדריכו אותו בביתו מורים פרטיים במוזיקה, בציור וברכיבה על סוסים. ב-1825 קיבל במתנה ספר שירים של פרסי שלי, ובהתלהבותו ביקש ליום הולדתו את כל ספריו של המשורר. הוא ניסה לחקות את שלי בכך שהכריז שהוא צמחוני ואתאיסט. אבל למרות התלהבות זו לא התחיל לכתוב שירים עד גיל 20.
ב-1828 נרשם לאוניברסיטת לונדון, אך עד מהרה עזב את הלימודים, כשהוא מעדיף ללמוד בקצב שלו. ב-1833 פרסם בעילום שם את יצירתו הראשונה "פאולין" Pauline, ואחר כך את Sordello, פואמה ארוכה ולא ברורה, שנחשבה כישלון. הוא ניסה לכתוב דרמה, אך למרות שהמחזות שכתב לא הצליחו, הם השפיעו רבות על סגנונם על משוררים שבאו אחריו.
ב-1844, לאחר שקרא משיריה של אליזבת ברט, החל להתכתב עמה. הם נפגשו ב-1845, והתחתנו ב-1846 למרות התנגדותו של אביה של אליזבת. הזוג עבר להתגורר באיטליה, תחילה בפיזה ואחר כך בפירנצה. ב-1849 נולד בנם, ובאותה שנה פרסם בראונינג את ספר השירים שלו "אוסף שירים", Collected Poems. ב-1855 יצא לאור ספרו "גברים ונשים", Men and Women, שנכתב בהשראתה של אליזבת והוקדש לה. ספר זה נחשב כיצירתו הטובה ביותר, אך כשפורסם לא זכה לתשומת לב מיוחדת. אשתו הייתה באותם ימים משוררת מוערכת וידועה יותר ממנו.
אליזבת בארט בראונינג מתה ב-1861, ובראונינג ובנו שבו ללונדון. הוא המשיך לפרסם שירים, וב-1864 פרסם את Dramatis Personae הכולל את שירו המפורסם Rabbi ben Ezra שנכתב לאור התרשמותו של בראונינג מרעיונותיו של אברהם אבן עזרא. משנה זו והלאה התחיל בראונינג לזכות בהערכת הביקורת, וספריו נמכרו היטב. ההערכה אליו כמשורר עלתה, הוא זכה בתוארי כבוד, והשתייך לחוגים הספרותיים בלונדון. הוא פרסם יותר מ-15 ספרים עד מותו ב-1889, באותה שנה פורסם ספר השירים האחרון שלו Asolando. בראונינג נקבר בפינת המשוררים שבמנזר וסטמינסטר.
יעקב טרכטנברג
יעקב טרכטנברג (17 ביוני 1888–1953) היה מתמטיקאי יהודי יליד האימפריה הרוסית שפיתח שיטה לחישוב מתמטי בעל-פה ללא אמצעי עזר הנקראת "שיטת טרכטנברג".
ביוגרפיה
הוא נולד באודסה באימפריה הרוסית. הוא סיים בהצטיינות יתרה לימודים במכון להנדסת מכרות בסנקט פטרבורג ולאחר מכן עבד כמהנדס במספנות, וכעבור מספר שנים, כשהוא בשנות העשרים לחייו, קיבל את תפקיד המהנדס הראשי כשאלפי עובדים תחת ניהולו. הוא היה פציפיסט מושבע, וכשפרצה מלחמת העולם הראשונה היה בין מקימי קבוצה בשם "קהילת השומרונים הטובים", שייעודה היה להכשיר תלמידים רוסים לטיפול בפצועים.
ב-1919, כשנתיים לאחר מהפכת אוקטובר, ברח טרכטנברג לגרמניה מכיוון שהתנגד לקומוניזם וחשש לחיו. הוא הגיע לברלין ועבד שם כעורך בהוצאת מגזינים וכתב ספר על התעשייה הרוסית. הוא התנגד לעלייתו של אדולף היטלר לשלטון ולרעיונות הנאצים, ומחשש לשלומו עקר לווינה עם אשתו, שם עבד במגזין מדע. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה נעצר ונשלח למאסר. הוא הצליח לברוח ליוגוסלביה עם אשתו והסתתר שם, אולם כעבור זמן קצר נתפס על ידי הגרמנים ונשלח למחנה ריכוז.
כדי להסיט את מחשבותיו מהקשיים והאכזריות של מחנה הריכוז, החל לפתח שיטה לביצוע חישובים מתמטיים בעל-פה במהירות, כל זאת ללא דפים ואמצעי כתיבה. הוא פיתח שיטת חישוב הקרויה "שיטת טרכטנברג" ואת התוצאות הסופיות הצליח לרשום על מספר ניירות שמצא. בשנת 1944, לאחר כשבע שנים בשבי הנאצים, נודע לו כי מתכננים להוציאו להורג. אשתו שיחדה את השומרים והוא הועבר לכלא אחר, משם ברח עם אשתו. הוא נתפס בשנית אולם הצליח להימלט לשווייץ, פעם נוספת בעזרת שוחד שאשתו נתנה לשומרים.
בשווייץ החל טרכטנברג ללמד את שיטת החישוב שהגה ואשר זכתה לפופולריות. בשנת 1950 יסד את המכון המתמטי בציריך.
בירן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
תזמורת מוזיק קולגיום של וינטרטור
משנת 2002 עד 2008 היה יאק פאן סטן המנצח הראשי של התזמורת. עם פאן סטן הוציאה התזמורת כמה הקלטות לחברת MDG, בהן מוזיקה של מלחיני האסכולה הווינאית השנייה ושל פרנק מרטן. באפריל 2008 הודיעה התזמורת על מינוי דגלס בויד כמנצח הראשי הבא שלה, מינוי שנכנס לתוקף בעונת 2009-10. בויד שימש בתפקיד עד שנת 2016.
ברפרטואר המודרני, התזמורת עובדת לעיתים קרובות עם היינץ הוליגר, וברפרטואר של תקופת הבארוק עם מוריץ שטגר וניקולאס קרמר.
משנת 2021 משמש הכנר והמנצח הספרדי רוברטו גונזלס-מונג'אס כמנהלה המוזיקלי ומנצחה הראשי של התזמורת.
רוברט ה. ג'קסון
רוברט האווט ג'קסון (באנגלית: Robert Houghwout Jackson; ) היה פוליטיקאי, עורך דין ושופט אמריקאי, שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. קודם לכן הוא כיהן כפרקליט המדינה וכתובע הכללי של ארצות הברית, והוא האדם היחיד שכיהן בכל שלושת התפקידים הללו. ג'קסון היה גם תובע ראשי במשפטי נירנברג נגד פושעי המלחמה הנאצים לאחר מלחמת העולם השנייה.
ג'קסון התקבל ללשכת עורכי הדין באמצעות שילוב של למידה עצמית בהדרכת עורך דין עם לימודים מסודרים בבית ספר למשפטים. הוא אחרון השופטים שמונה לבית המשפט העליון של ארצות הברית ללא תואר במשפטים. הוא נודע בשל עצתו ש"כל עורך דין הראוי לשמו יאמר לחשוד, בלשון שאינה משתמעת לשתי פנים, לא למסור הודאה למשטרה בשום נסיבות", ועל אמרתו על בית המשפט העליון, "אנו לא הערכאה הסופית מפני שאנו חסינים מטעויות, אלא אנו חסינים מטעויות רק מפני שאנו הערכאה הסופית". גק'סון זכה למוניטין כאחד מכותבי פסקי הדין המצטיינים של בית המשפט העליון וכאחד מאלו שהיו מחויבים לתהליך הוגן כהגנה מפני סוכנויות הממשל שמרחיקות לכת יתר על המידה בפעולותיהן.