cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנגקור תום
גאוגרפיה
העיר נבנתה שלה צורה רבועה, וארבעה שערים בחומותיה - אחד לכל כיוון, כאשר כל שער מוליך לאחד משני הרחובות החוצים את העיר בצורת צלב. שער נוסף שכונה "שער הניצחון" נבנה 500 מטרים צפונית לשער המזרחי, והוא מוביל לדרך המקבילה לדרך הראשית, והמקשרת בין שער זה לארמון במרכז העיר. לעיר נבנו חומות שגובהם 8 מטרים, והם מוקפות בחפיר. אורך כל צלע מחומות העיר 3 ק"מ, ושטחה של העיר 9 קמ"ר. השער הדרומי של העיר מצוי כ-7.2 ק"מ צפונית לעיר סיאם ריפ של ימינו, ו-1.7 ק"מ צפונית לאנגקור ואט. בראש כל אחד משערי העיר מגדל שגובהו 23 מטרים, ועליהם פניו של המלך בתקופתן נבנו. בחזית כל שער, בצד שמאל נמצאים פסלים של יצורים שמימיים טובים (דֶוָוס) ובצד ימין פסלים של יצורים שמימיים רעים (אסוּרָאס), וכל שורת פסלים אוחזת בנאגה כמו במשחק משיכות. ייתכן כי זו רמיזה לסיפור חביצת ים החלב במיתולוגיה ההודית.
בתוך העיר נבנתה מערכת של תעלות שהזרימו מים מכיוון צפון מזרח לדרום מערב, לשימוש תושבי העיר.
מבני המגורים בעיר, העשויים עץ לא שרדו עד ימינו, וכיום שטח העיר מכוסה עצי ג'ונגל.
במרכז העיר שרדו מספר מקדשים ובהם מקדש באיון וכן מבנה טרסת הפילים ששימשה למצעדים צבאיים וכשטח אימונים עבור הצבא.
פאטמה בנת אל-ח'טאב
פאטמה בנת אל-ח'טאב (בערבית: فاطمة بنت الخطاب) הייתה אחותו של הח'ליפה עומר אבן אל-ח'טאב, ואחת מהצחאבה. פאטמה ובעלה, סעיד בן זיד, היו בין המוסלמים הראשונים.
ביג מאמא
ביג מאמא (באנגלית: Big Momma's House) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2000. הסרט עוסק בסוכן FBI המתחזה לאישה מבוגרת המכונה "ביג מאמא" במטרה ללכוד פושע נמלט.
עלילה
הסרט נפתח בזירת קרבות כלבים לא חוקית בקוריאה, כאשר סוכן ה-FBI ג'ון מקסוול נתפס. מלקולם טרנר, סוכן FBI המתמחה בהסוואה, יוצא לעזרתו של ג'ון בעוד סוכני FBI נכנסים לאזור. בינתיים, לסטר וסקו, פושע במאסר עולם המואשם בשוד מזוין ורצח, נמלט בהצלחה מהכלא.
ג'ון ומלקולם, במסגרת משימה ללכידת לסטר, מגיעים לעיירה בג'ורג'יה, מתוך הציפייה שלסטר יבוא לבקר את בת-זוגו לשעבר שרי, שככל הנראה סייעה לו בשוד בכך שנתנה לו מפתח לכספת, ובנה טרנט. מלקולם וג'ון משקיפים על ביתה של אישה דרומית גדולת ממדים, האטי מיי פירס, המוכרת יותר בכינוייה ביג-מאמא", שעל פי הציפיות תארח את שרי בביתה. להפתעתם, ביג-מאמא עוזבת בפתאומיות את העיירה. כדי להמשיך במשימה, מלקולם מחליט להתחזות לביג-מאמא, ולארח במקומה את שרי ובנה.
במהלך המשימה, מלקולם בטעות נפגש עם שרי ללא תחפושת. כדי לא לעורר חשד, הוא מעמיד פנים שהוא חשמלאי. הוא אף מתיידד עם שרי וטרנט, בתור עצמו, והולך איתם לדוג באחד מהימים.
בהמשך, מכרים של ביג-מאמא מארגנים לה מסיבת יום הולדת בהפתעה, בזמן שביג-מאמא האמיתית חוזרת מוקדם מהצפוי. במהלך המסיבה, מלקולם מבחין בכסף גנוב המושתל במזוודתו של טרנט. שרי, שנמצאת במקום, מבינה שלסטר השתיל את הכסף ללא ידיעתה, ובא עבורו. היא בנוסף מספרת למלקולם את מה שבאמת קרה בשוד: היא לא נתנה ללסטר את המפתח לכספת, אלא הוא גנב אותו ממנה. שרי, שפחדה שתפוטר מעבודתה עקב איבוד המפתח, לא סיפרה כלום. מאוחר יותר, לסטר מגיע לביתה של ביג-מאמא. הוא לוקח איתו את שרי וטרנט, אך נתפס על ידי ג'ון ומלקולם לפני שמספיק לעזוב. בנוסף, התחפושת של מלקולם נהרסת בזמן התקרית, כאשר ביג-מאמא האמיתית ושרי עדים. שרי כועסת עליו שהתחזה לביג-מאמא, אך הוא מצליח לגשר איתה.
ויטאלי ציהנקוב
ויטאלי ויקטורוביץ' ציהנקוב (באוקראינית: Віталій Вікторович Циганков; נולד ב-13 באוגוסט 1973) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת השוער.
קריירת משחק
ציהנקוב נולד בעיר ויניצה שבאוקראינה הסובייטית וגדל במחלקת הנוער של ניבה ויניצה. בעונת 1991–1992 החל לשחק בקבוצת הבוגרים בליגת העל האוקראינית. בהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת "סקאלה" מהעיר סטרי בליגה השנייה. בעונות 1992–1994 חזר לשחק בקבוצתו ניבה ויניצה והעפיל איתה לליגה הבכירה והמשיך עוד עונה אחת.
בעונת 1995–1996 הגיע לישראל ושיחק תחילה במכבי עכו מהליגה הארצית וסיים איתה במקום השישי. בעונת 1996–1997 שיחק במכבי עירוני אשדוד והעפיל איתה מהליגה הארצית לליגה הלאומית. בעונת 1997–1998 התחיל בקבוצת הפועל טייבה והמשך עבר למכבי כפר כנא בליגה הארצית. בעונת 1998–1999 שיחק במכבי אחי נצרת בליגה השנייה. לאחר מכן חזר לאוקראינה ושיחק בקבוצת חובבים מהעיר מוהיליב-פודילסקי. בעונת 2002–2003 שיחק במכבי עירוני קריית אתא בליגה הארצית. לאחר עונה אחת בהפועל עפולה (איתה העפיל לליגה א'), עבר להפועל עכו מהליגה הלאומית וסיים איתה במקום השלישי. בהמשך שיחק שנתיים בהפועל ג'דיידה-מכר ובסיום העונת 2008–2009 פרש ממשחק וחזר למולדתו.
מאז 2012 משמש ציהנקוב כמאמן שוערים בדינמו קייב.
חיים אישיים
בנו ויקטור ציהנקוב, הוא כיום כדורגלן ז'ירונה ונבחרת אוקראינה.
אדגר באדיה
אדגר באדיה גוארדיולה (בספרדית: Édgar Badía Guardiola; נולד ב-12 בפברואר 1992) הוא כדורגלן ספרדי-קטלוני המשחק בעמדת השוער באלצ'ה.
קריירה
באדיה נולד בברצלונה וגדל במחלקת הנוער של אספניול. כשבגר, הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה בליגות הנמוכות. ב-11 בינואר 2012 שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת, כשפתח בהרכב בניצחון 4–2 על קורדובה בגביע המלך הספרדי.
למרות זאת, הוא לא הצליח להשתלב שוב בקבוצה הבוגרת, וביולי 2013 עבר לגרנדה. גם בגרנדה הוא שיחק בקבוצת המילואים בלבד, כשהוא משמש גיבוי לסטולה דימיטרייבסקי, ובינואר 2014 עבר לראוס דפורטיו, גם היא מהליגה הספרדית השלישית.
בראוס הפך באדיה לשחקן הרכב קבוע בכל העונות הבאות, ובתום עונת 2015/2016 אף עלה איתה לליגה השנייה. ב-28 בדצמבר 2018, לאחר ששכרו לא שולם במשך תקופה בשל בעיות כלכליות של המועדון, עזב את הקבוצה.
ב-5 בינואר 2019 חתם באלצ'ה, גם היא מהליגה השנייה, ובתום עונת 2019/2020 העפיל איתה ללה ליגה. בתחילת עונת 2021/2022 נדחק לספסל הקבוצה, בשל הגעתו של קיקו קאסייה מלידס יונייטד.
באדיה כיכב בנבחרות הצעירות של ספרד, אך לא זומן לנבחרת הבוגרת.
גרבי משי
גרבי משי (באנגלית: Silk Stockings) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1957 בבימויו של רובן ממוליאן, עם פרד אסטר וסיד צ'ריס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזמר "גרבי המשי" של קול פורטר משנת 1955 שהוא מבוסס חלקית על הסרט נינוצ'קה (1939) שהוא מבוסס על הרומן "נינוצ'קה" של מלכיאור לנדייל (1937).
סיד צ'ריס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
הסרט היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
השירים והלחנים נכתבו על ידי קול פורטר שזה היה המחזמר האחרון שלו. מבין השירים - "All of You" הפך לפופולרי וזכה לביצועים של זמרים רבים כמו פרנק סינטרה, אלה פיצג'רלד, בובי דארין, מיילס דייוויס, סמי דייוויס ג'וניור ואחרים.
תקציר העלילה
סטיב קנפילד (פרד אסטר) הוא מפיק אמריקאי שנמצא בפריז לשם הפקת סרט מוזיקלי בהלחנת המלחין הרוסי בורוף (וים סונוולד). הקומיסר לענייני תרבות במוסקבה, וסילי מרבוביץ' (ג'ורג' טוביאס) לא מרוצה משהותו הממושכת בעיר האורות ושולח שלושה קומיסרים להחזירו. הקומיסרים הם ברנקו (פיטר לורה), ביבינסקי (ג'ול מנשין) ואיבנוב (יוסף בולוף).
קנפילד מצליח לשכנע את השלושה בעזרת נשים, שמפניה ומועדוני לילה אותה כי העולם המערבי אינו כל כך דקדנטי והם רוצים להישאר בפריז. קלפילד גם מפגיש את הזמרת הראשי בהפקה, פגי דייטון (ג'ניס פייג') עם בורוף והוא מתאהב בה ורוצה להישאר, אף על פי שהמוזיקה שלה לא מתאימה למוזיקה הסובייטית שהוא מחבר.
מרקוביץ' חושש לתפקידו היות שהארבעה אינם חוזרים והוא מטיל על הקומיסרית נינה (נינוצ'קה) יושנקו (סיד צ'ריס) להחזיר אותם למוסקבה למשפט. נינוצ'קה היא קומיסרית מסורה לעניין שמדברת בקול מונוטוני כמו רובוט ומשוכנעת שהעולם המערבי הוא מושחת ושוקע ורק הדרך הסוציאליסית בברית המועצות היא הנכונה. לאט לאט מצליח קנפילד לקלף ממנה את כל המעטה הסובייטי. הוא מראה לה את מנעמי פריז והיא בעיקר מתלהבת מגרבי משי שחונכה שהם סמל הדקדנס, ומחליפה אותן בשמחה במקום גרבי הצמר הסובייטיות שלה. הם מתאהבים, רוקדים ביחד וקנפילד שר לה "אני אוהב את כולך". הוא רוצה להתחתן אתה אך היא מחויבת לתפקידה. הם חוזרים למוסקבה ובגלל דו"ח חיובי שלה, לא מועמדים לדין. בינתיים נפגשים כולם בהסתר מהשלטונות ורוקדים ריקוד סוער "רד בלוז" לפי לחנו של בורוף.
קנפילד נשאר בפריז ולא יכול לקבל ויזה למוסקבה. הוא מארגן תוכנית למשוך אותם בחזרה לפריז בהכריזו כי ברצונו לרכוש סרטים סובייטים. השלושה נשלחים שוב לפריז והפעם הם מחליטים לא לחזור כי שם מחכה להם סיביר.
נינוצ'קה נשלחת שוב לפריז להחזיר את השלושה. הם מביאים אותה למועדון רוסי שהקימו ובו מופיע קנפילד במופע חדש ""The Ritz Roll and Rock". לאחר המופע המרהיב הם נפגשים ומחדשים את אהבתם.
גני העולם
גני העולם (בגרמנית: Gärten der Welt) הוא פארק עירוני בשכונת מרצאן בברלין המזרחית, בירת גרמניה, המחולק לפי מערכת גנים של נושאי מדינות.
היסטוריה
הפארק נפתח ב-9 במאי 1987 בשם: Berliner Gartenschau. שטח הפארק הכולל הוא מעל 10 דונם. בשנת 1991 הוחלף שם הפארק ל-Erholungspark Marzahn. בשנת 2000 נפתח במקום "הגן הסיני" שהיה הראשון בסדרה של גנים לאזורים בעולם ושמו שונה לגני העולם. אחרי ה"גן הסיני" נפתחו: "הגן האיטלקי", "הגן הקוריאני", "הגן היפני", "הגן הבאלינזי", "הגן האוריינטלי". בשנת 2018 נפתח במתחם: "הגן האנגלי". בגנים נערכים גם קונצרטים ומופעים לעיתים קרובות. במרכז הפארק ישנו מבוך של שיחי דשא.
פיניטיזם
היסטוריה
בשנת 1874 הציג גאורג קנטור את תורת הקבוצות הנאיבית, והשתמש בה כבסיס לעבודתו על מספרים טרנספיניטיים. כאשר התגלו פרדוקסים כמו הפרדוקס של ראסל, הפרדוקס של ברי והפרדוקס של בורלי-פורטי בתורתו של קנטור, הוויכוח סביב קיומן של קבוצות אינסופיות הפך ללוהט, וננקטו בו עמדות שונות על ידי מתמטיקאים. כולם הסכימו לגבי קיום עצמים מתמטיים סופיים כמו מספרים טבעיים. עם זאת היו חילוקי דעות לגבי עצמים מתמטיים אינסופיים. עמדה אחת הייתה המתמטיקה האינטואיציונית שבה דגל המתמטיקאי ההולנדי ל.א.י בראואר, שדחתה את קיומם של עצמים אינסופיים עד לבנייתם. מתנגד בולט נוסף לגישתו של קנטור היה לאופולד קרונקר.
עמדה אחרת קידם דויד הילברט: עצמים מתמטיים סופיים הם עצמים קונקרטיים, עצמים מתמטיים אינסופיים הם עצמים אידיאליים, וקבלת עצמים מתמטיים אידיאליים אינה גורמת לבעיה לגבי עצמים מתמטיים סופיים. באופן פורמלי יותר, הילברט האמין שאפשר להראות שכל משפט על עצמים מתמטיים סופיים שניתן להוכיח באמצעות עצמים אינסופיים אידיאליים, ניתן להוכיח גם בלעדיהם. לכן התרת עצמים מתמטיים אינסופיים לא תגרום לבעיה לגבי עצמים סופיים. זה הוביל לתוכניתו של הילברט להוכיח את העקביות והשלמות של תורת הקבוצות תוך שימוש באמצעים פיניטיסטיים, שכן הדבר מרמז שהוספת אובייקטים מתמטיים אידיאליים היא הרחבה שמרנית של החלק הפיניטיסטי. השקפותיו של הילברט קשורות גם לפילוסופיה הפורמליסטית של המתמטיקה. מטרתו של הילברט להוכיח את העקביות והשלמות של תורת הקבוצות או אפילו של האריתמטיקה בלבד באמצעים פיניטיסטיים התבררה כמשימה בלתי אפשרית בשל משפטי האי-שלמות של קורט גדל. עם זאת, ההשערה הגדולה של הארווי פרידמן מרמזת שרוב התוצאות המתמטיות ניתנות להוכחה באמצעים פיניטיסטיים.
כתוצאה ממשפטי האי-שלמות של גדל, כשהתברר שאין תקווה להוכיח את העקביות והשלמות של המתמטיקה, ועם התפתחותן של תורות קבוצות אקסיומטיות עקביות לכאורה כמו תורת הקבוצות של צרמלו-פראנקל, רוב המתמטיקאים המודרניים אינם מתמקדים בנושא זה. כיום, רוב המתמטיקאים נחשבים פלטוניסטים ומשתמשים ללא קושי בעצמים מתמטיים אינסופיים.
פיניטיזם קלאסי מול פיניטיזם קפדני
בספרה The Philosophy of Set Theory, מארי טיילס אפיינה את אלו המאפשרים עצמים אינסופיים בפוטנציה כפיניטיסטים קלאסיים, ואת אלו שאינם מאפשרים אובייקטים אינסופיים בפוטנציה כפיניטיסטים קפדניים (strict finitists). למשל, פיניטיסט קלאסי יאפשר אמירות כגון "לכל מספר טבעי יש עוקב" ויקבל כמשמעותיות סדרות אינסופיות במובן של גבולות של סכומים חלקיים סופיים, בעוד שפיניטיסט קפדני לא יעשה זאת. מבחינה היסטורית, ההיסטוריה הכתובה של המתמטיקה הייתה לפיכך פיניסטית קלאסית עד שקנטור יצר את ההיררכיה של קרדינלים טרנספיניטיים בסוף המאה ה-19.
סולה לבנת-בטן
סולה לבנת-בטן (שם מדעי: Sula leucogaster) היא עוף ימי ממשפחת הסולתיים החי בימים הטרופיים של האוקיינוס ההודי, האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט ברחבי העולם, אך מעדיף איים מרוחקים שונים. בישראל היא מזדמנת נדירה בעיקר בחורף, כאשר סערה בים התיכון "דוחפת" אותה אל החוף. הנקבות גדולות מהזכרים ואורכן 80 ס"מ, עם מוטת כנפיים של 150 ס"מ ומשקל של 1,300 גרם. הזכר קטן יותר. אורכו 75 ס"מ, מוטת כנפיו 140 ס"מ ומשקלו 1 ק"ג.
הסולות מקננות באיים מבודדים, בהם הן בונות קן מצמחייה נרקבת, קונכיות ואבנים. הנקבה מטילה 2 ביצים.
תת-מיני הסולה:
שוגג
בהלכה, שוגג הוא כינוי לאדם שעבר על אחת ממצוות לא תעשה אך לא ידע שבמעשה שעושה, עובר על עבירה - או משום שלא ידע שמעשה זה אסור, כגון שלא ידע שכתיבה אסורה בשבת, או משום שלא ידע שזמן זה הוא הזמן האסור, כגון שלא ידע שהיום שבת.
עונשו של העובר על איסור בשוגג, קל יותר מאדם שעבר על העבירה ב'מזיד' - בכוונה, וחמור יותר מהעובר באונס.
הגדרת שוגג
ייתכנו סיבות שונות שבעבורן ייחשב מעשה מסוים שוגג:
אדם שידע שהיום שבת אך לא ידע את הדין האסור, יש מהאחרונים שכתבו שדינו כמזיד (מפני ששגגת תלמוד עולה זדון), אולם אחרים סבורים שגם מקרה כזה נידון כשוגג.
פרטי הדינים
דינו של השוגג מפורט בתורה מספר פעמים, וב. בתלמוד מפוזרים במסכתות שונות. סיכום דינו הוא כך:
חטאת
דינו של העובר על איסור בשוגג תלוי בסוג העבירה שעבר עליה.
כל עבירה שאם היה עובר אותו במזיד היא חייב כרת או מיתת בית דין, אזי העובר בשוגג, חייב עליה קורבן חטאת (בזמן שבית המקדש היה קיים), על מנת לכפר על החטא שעבר. יוצאים מהכלל הן שלוש עבירות בלבד מגדף ומבטל מצוות ברית מילה ואדם שלא הקריב קרבן פסח.
בתלמוד הובא על רבי ישמעאל שהטה את הנר בשבת בשוגג, וכתב בפנקסו שחייב חטאת שמנה לכשיבנה בית המקדש.
הרמב"ם בספרו משנה תורה (ספר קרבנות, הלכות שגגות מונה 43 חטאים שהשוגג חייב עליהם קורבן חטאת, והמזיד חייב כרת או מיתת בית דין.
שוגג בשבת
אדם שעבר שתי עבירות חייב להביא קורבן חטאת על כל אחד מהם, אך בתנאי שלא היו ב'בהעלם אחד' - זאת אומרת שבין שתי העבירות נזכר שהמעשה שעשה הוא אסור בשבת. בתלמוד ישנה נידון ארוך, האיך להתייחס לאדם שעבר כמה עבירות בשבת אחת או שעבר על אותו עבירה בשתי שבתות, באיזה מקרה חייב להביא רק קורבן אחד, ובאיזה מקרה מתחייב להביא קורבן על כל עבירה.
רציחה בשגגה
רוצח בשגגה עונשו שגולה לעיר מקלט. בתלמוד נאמרו כמה כללים מה נחשב שוגג לעניין זה:
מזיד אונס ומתעסק
יש להבדיל בין 'שוגג', 'מזיד', 'אונס' ו'מתעסק'.
קציני צה"ל בפוליטיקה
במרוצת השנים הצטרפו לכנסות ולממשלות רבות קצינים בכירים מצה"ל והשתלבו בפוליטיקה של ישראל. הבולטים שביניהם היו הרמטכ"לים יצחק רבין ואהוד ברק והאלוף אריאל שרון שכיהנו בתפקיד ראש ממשלת ישראל. 10 שרי ביטחון היו בעלי קריירה צבאית וחלקם גם היו רמטכ"לים. קציני צה"ל אחרים השתלבו בפוליטיקה, בתפקידים ביטחוניים, תפקידים שאינם ביטחוניים, לצד בכירים לשעבר בזרועות אחרות של מערכת הביטחון הישראלית.
תקופת הצינון
לפי נוסחו של חוק הבחירות לכנסת, לא יתמודדו לכנסת: קציני צבא בכל דרגה שהיא בשירות קבע בצה"ל, שוטר במשטרת ישראל וסוהר בשירות בתי הסוהר, אלא אם חדלו מלמלא תפקידם לפני "היום הקובע", כקבוע בחוק. משמע, כל האמורים לעיל חייבים בתקופת צינון החל ממועד סיום שירותם, במהלכה לא יוכלו להתמודד בבחירות לכנסת.
משך תקופת הצינון הקבועה בחוק:
עוד נקבע בחוק הממשלה כי קציני צבא בדרגת אלוף ומעלה, קציני משטרה בדרגת ניצב ומעלה וכן נציב בתי הסוהר, לא יתמנו לתפקיד שר אלא אם כן הפסיקו את שירותם שלוש שנים לפני יום המינוי.
בשנת 2016 הציע חה"כ אלעזר שטרן יחד עם חה"כ איל בן ראובן תיקון לחוק ובו הוצע שבמקום שבכירי מערכת הביטחון ימתינו תקופה של שלוש שנים עד שיוכלו להשתלב בפוליטיקה הארצית, יחכו 18 חודשים, אך הרמטכ"ל ומפכ"ל המשטרה עדיין ימתינו תקופת צינון של שלוש שנים.
רמטכ"לים בפוליטיקה
נכון לאוגוסט 2022, 14 רמטכ"לים הצטרפו אל הפוליטיקה לאחר שחרורם מצה"ל. הראשון לעשות זאת היה משה דיין, והאחרון לעשות זאת היה גדי איזנקוט.
פוליטיקאים בפוליטיקה הארצית ששימשו כקצינים בכירים בצה"ל
עוזי דיין, ששימש כסגן הרמטכ"ל ואלוף פיקוד המרכז בין היתר, הקים את מפלגת תפנית, אך היא לא עברה את אחוז החסימה. רם שמואלי, תא"ל במיל' שכיהן כראש להק המודיעין, מפקד בסיס רמת דוד ובסיס עובדה, שובץ במקום העשירי ברשימת מפלגת כולנו לכנסת העשרים ואחת.
קציני צה"ל בממשלות ישראל
בממשלה הזמנית עד ממשלת ישראל השמינית (1959–1948) לא כיהנו קצינים בכירים בממשלות. עם כינון הממשלה התשיעית הצטרף רב-אלוף משה דיין לפוליטיקה וכיהן כשר החקלאות.
מאז ועד היום (2023) כיהנו בממשלות ישראל עשרות קצינים בכירים (לא כולם כיהנו יחדיו) כשהשיא היה 7 קצינים בכהונת ממשלת ישראל העשרים ותשע.
פוליטיקאים בולטים בפוליטיקה המקומית ששימשו קצינים בכירים בצה"ל
קציני צה"ל בכירים בדרגת אלוף-משנה עד תת-אלוף לא עוברים תקופת צינון בבחירות לרשויות המקומיות בישראל. לעומתם, קצינים בדרגת אלוף ומעלה עוברים תקופת צינון של 100 ימים לפני שיוכלו להתמודד בבחירות לרשויות המקומיות בישראל.
אלישבע גיסין אפרתי
אלישבע גיסין אפרתי (1887 - 19 ביוני 1972) הייתה מנשות העלייה השנייה ומראשוני מתיישבי פתח תקווה וראשון לציון. הוסמכה כגננת ועבדה בגן הילדים העברי הראשון בארץ (בראשון לציון) וייסדה את הגן העברי הראשון בירושלים. לחמה על מתן זכות הצבעה לנשים והייתה פעילה בהנחלת השפה העברית ותכנים ארצישראלים בקרב ילדי הגיל הרך.
ילדותה
אלישבע נולדה ב-1887 בעיר סטרי ביחוב שבפלך מוהילב לאפרים גיסין ולרחל לאה קרוטקין (בת הרב זאב קרוטקין). אלישבע הייתה צעירת הילדים ולה עוד 4 אחים ו-4 אחיות. על אף שהבית היה דתי-מסורתי, איפשרו ההורים לילדיהם רכישת השכלה רחבה. בבית שררה אווירה ציונית ורצון לעלות ארצה. בילדותה למדה אלישבע ב"חדר" מעורב (בנים ובנות) בו למדו בעברית כהכנה לעליה ארצה.
העלייה ארצה
ב-1891 שלח אבי המשפחה 2 מילדיו (את משה גיסין וזלמן גיסין) ארצה על מנת להכין את הקרקע לעליית המשפחה. השניים התחילו לעבוד במושבות ולאחר זמן מה הודיעו להורים שהחליטו לקנות חלקת קרקע בשולי פתח תקווה ובקשו כסף מהאב למימון הרכישה. בכסף שנשלח הם קנו כ-20 דונם קרקע והקימו עליה בית למשפחה. ב-1894 שלח האב עוד שניים מילדיו ארצה וב-1899 עלתה ארצה שאר המשפחה ואלישבע בתוכם (למעט אח אחד שנשאר ברוסיה מפאת עסקיו).
פעילותה החינוכית
בהגיעה ארצה התחילה אלישבע ללמוד בבית הספר פיק"א של הברון רוטשילד. עקב סכסוך בין אחיה לבין פקיד הברון נאלצה אלישבע לעזוב את בית הספר ולהתחיל ללמוד אצל אחותה בראשון לציון. לאחר השלמת לימודי בית הספר היסודי, עברה אלישבע השתלמות לחינוך בגיל הרך אצל אסתר שפירא גינזבורג בגן העברי הראשון שפתחה אסתר והוסמכה כגננת.
ב-1903, לאחר הסמכתה, קיבלה אלישבע הצעה מדוד ילין לפתוח את הגן העברי הראשון בירושלים. היא נענתה להזמנה, עברה לירושלים והחלה לנהל את הגן תוך שהיא מתמודדת עם חרם מצד האוכלוסייה החרדית. בתקופת עבודתה גרה בביתו של ילין. ב-1909 חזרה לפתח תקווה על מנת לנהל גן ילדים במקום.
בכל תקופת פעילותה כגננת הקפידה אלישבע להנחיל את השפה העברית לילדי הגן ואף עודדה גננות אחרות לעשות כך.
פעילותה הציבורית
בראשית המאה ה-20 לא ניתנה זכות הצבעה לנשים למוסדות לאומיים ומוניציפליים. במקביל לעבודתה כגננת פעלה אלישבע להשגת שוויון לנשים ומתן זכות הצבעה לנשים. את המערכה הראשונה ניהלה עם עוד 6 נשים בתקופת הבחירות לוועד המקומי של פתח תקווה ב-1919. לשם הרחבת הפעילות הקימו אלישבע וחברותיה את "התאחדות נשים עבריות לשוויון זכויות בארץ ישראל" והן פעלו לקבלת זכות הצבעה במוסדות הלאומיים.
אלישבע הייתה בין מייסדות ארגון ויצו.
משפחתה
ב-1912 נישאה אלישבע ליקותיאל שרוייט. לאחר הנישואין החליטו לשנות שם משפחתם ל"אפרתי" על שם אביה של אלישבע, אפריים. לזוג נולדו 4 בנות. נפטרה ב-1972 והובאה למנוחות בבית הקברות הישן סגולה ליד בעלה שנפטר ב-1971.
יוברט דרייפוס
דרייפוס מופיע בסרטו של טאו רוספולי "להיות בעולם" משנת 2010 והיה בין הפילוסופים שראיין בריאן מגי לסדרת הטלוויזיה "הפילוסופים הגדולים" (1987) של הBBC.''
הדמות יוברט ג'. פארנסוורת' מהסדרה המצוירת פיוצ'רמה נקראת בחלקה על שמו (אריק קפלן, אחד מכותבי הסדרה, היה סטודנט לשעבר של דרייפוס).
ביוגרפיה וקריירה
דרייפוס נולד ב־15 באוקטובר 1929, בטרה הוט, אינדיאנה, לסטנלי ס. ואירן (לדרר) דרייפוס.
הוא למד באוניברסיטת הרווארד משנת 1947. עם עבודת גמר בכירה בנושא סיבתיות ותאוריית הקוונטים (שעבורה וילארד ואן אורמאן קוויין היה הבודק הראשי) הוא זכה בתואר ראשון בהצטיינות בשנת 1951 והצטרף ל-פי בטא קפא. הוא קיבל תואר שני בשנת 1952. הוא היה עמית הוראה בהרווארד בשנים 1952–1953 (כפי שהיה שוב בשנת 1954 ו-1956). ואז, במלגה של הרווארד שלדון, למד דרייפוס באוניברסיטת פרייבורג בשנים 1953–1954. במהלך תקופה זו היה לו ראיון עם היידגר. שון ד. קלי רשם כי דרייפוס מצא את הפגישה 'מאכזבת'. אזכור קצר לכך נאמר על ידי דרייפוס במהלך הראיון שלו ב-BBC ב-1987 עם בריאן מאגי בהערות החושפות את האופן בו היידגר (וגם דרייפוס) העריכו (באופן שלילי) את עבודתו של סארטר.
משנת 1960, לימד דרייפוס פילוסופיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). בשנת 1964, עבודת הדוקטורט שלו, פנומנולוגיית התפיסה של הוסרל, הוגשה בהרווארד. באותה שנה פורסם התרגום המשותף שלו (עם אשתו הראשונה) ל-Sense and Non-Sense מאת מוריס מרלו-פונטי.
בשנת 1968, אף על פי שקיבל כהונה, דרייפוס עזב את MIT והיה פרופסור חבר לפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. וזכה באותה השנה, בפרס הרביסון להוראה מצטיינת. בשנת 1972 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. אף על פי שדרייפוס פרש מכסאו בשנת 1994. הוא המשיך כפרופסור לפילוסופיה בבית הספר לתארים מתקדמים (וקיים, החל משנת 1999, מינוי משותף במחלקת הרטוריקה). והוא המשיך ללמד פילוסופיה בברקלי עד השיעור האחרון שלו בדצמבר 2016.
דרייפוס נבחר לעמיתו של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 2001. כמו כן הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד על "עבודתו המבריקה והמשפיעה ביותר בתחום הבינה המלאכותית" ופרשנותו לפילוסופיה הקונטיננטלית של המאה העשרים על ידי אוניברסיטת ארסמוס.
דרייפוס נפטר ב־22 באפריל 2017.
דרייפוס היה נשוי לז'נייב דרייפוס, ולהם שני ילדים, סטפן וגבריאלה. אחיו הצעיר, סטיוארט דרייפוס עימו שיתף פעולה מספר פעמים, הוא פרופסור אמריטוס להנדסה תעשייתית ולחקר ביצועים, גם הוא באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ביקורת על AI
ההנחנה הביולוגית היא שהמוח אנלוגי לחומרת מחשב והתודעה אנלוגית לתוכנת מחשב. וההנחה הפסיכולוגית היא שהתודעה פועלת כהצגת חישובים בדידים (בתצורת חוקי אלגוריתמים) על ייצוגים או סמלים בדידים.
דרייפוס טען כי הסבירות (לכאורה) של ההנחה הפסיכולוגית, נשענת על ההנחה האפיסטמולוגית ועל ההנחה האונטולוגית. ההנחה האפיסטמולוגית היא שכל פעילות יכולה להיות מוצרנת באופן מתמטי בתצורת חוקים או כללים הניתנים לחיזוי. ההנחה האונטולוגית היא שהמציאות מורכבת כולה ממערך הדדי של עובדות עצמאיות ואטומיות (בלתי ניתנות לחלוקה). בשל ההנחה האונטולוגית, חוקרים בתחום האינטליגנציה המלאכותית טענו כי אינטליגנציה היא אותו הדבר כמו מעקב פורמלי אחרי כללים, וכן, בשל הנחה זו טענו כי הידע האנושי מורכב כולו מייצוגים פנימיים של המציאות.
על בסיס שתי הנחות אלו, חוקרי AI טענו כי קוגניציה היא המניפולציה של סמלים פנימיים על כללים פנימיים, וכי ההתנהגות האנושית היא במידה רבה חסרת הקשר (ראו קונטקסטואליזם ). לכן, פסיכולוגיה מדעית באמת היא מן האפשר, כזו שתפרט את הכללים ה"פנימיים" של התודעה האנושית, באותו האופן בו חוקי הפיזיקה מפרטים את החוקים ה"חיצוניים" של העולם הפיזי.
אולם, דרייפוס דוחה את הנחות המפתח הללו. הוא טוען כי איננו יכולים כיום (ולעולם לא נוכל) להבין את התהגותינו באותו האופן בו אנו מבינים אובייקטים. למשל, בפיזיקה או בכימיה, כלומר, על ידי החשבת עצמנו כדברים שהתנהגותם יכולה להינתן לחיזוי באמצעות חוקיים מדעיים "אובייקטיביים" וחופשיים מהקשר. לפי דרייפוס, פסיכולוגיה נטולת הקשר היא סתירה במושג.
טענותיו של דרייפוס כנגד עמדה זו, שאובות מן המסורות הפנומנולוגית וההרמנויטית (במיוחד מעבודתם של מרטין היידגר ומוריס מרלו-פונטי). היידגר טען, בניגוד לתפיסות הקוגניטיביות (עליהן התבססו בדיעבד חוקרי AI) כי הווייתנו היא בעיקרה תלוית הקשרים, ולכן, לדעת דרייפוס, שתי ההנחות ההפוכות (האפיסטמולוגית והאונטולוגית) שגויות. דרייפוס מתנגד לכך שניתן לבחור לראות את הפעילות האונושית כמונהגת על פי חוק ('law-governed') באותו האופן בו ניתן לראות את המציאות כמורכבת מעובדות אטומיות בלתי ניתנות לחלוקה (אילו רצינו בכך). כך או כך, מתקיימת קפיצת מדרגה ענקית מן ההנחה לקביעה, כי בגלל שאנחנו רוצים או בוחרים לראות דברים בדרך זו, אלו הם אכן פני המציאות באופן אובייקיבי. למעשה, דרייפוס טוען שאין זה (בהכרח) המקרה, ולפיכך כל תוכניות המחקר שמניחות זאת יתקלו במהרה בעיות תאורטיות ומעשיות עמוקות. ולכן, המאמצים הנוכחיים של העובדים בתחום נידונים לכישלון.
דרייפוס טוען שכדי להצליח לייצר מכשירים בעלי אינטליגנציה דמוית אנוש, ידרש מהמכשירים להתהוות כאדם-בתוך-העולם (human-like being-in-the-world) להיות בעלי גופים פחות או יותר דומים לשלנו, וההתאמה חברתית (כלומר חברה) פחות או יותר כמו שלנו. השקפה זו משותפת לפסיכולוגים של קוגניציה גופנית וקוגניציה מבוזרת. דעותיו דומות גם לאלה של חוקרי רובוטיקה כמו רודני ברוקס ולחוקרים בתחום החיים המלאכותיים.
דניאל קרוויאר כתב: "הזמן הוכיח את הדיוק ואת חדות העין של חלק מהטענות של דרייפוס. לו היה מנסח אותן בפחות אגרסיביות, היו ננקטות פעולות קונסטרוקטיביות שהציע הרבה יותר מוקדם."
המשרד לשיתוף פעולה נורדי (שוודיה)
המשרד לשיתוף פעולה נורדי (בשוודית: Minister för nordiskt samarebte) הוא המשרד הממשלתי האמון על יחסי החוץ של שוודיה עם המדינות הנורדיות (דנמרק, נורווגיה, פינלנד ואיסלנד), אשר לכל אחת מהן משרד מקביל בממשלותיהן, ופועל מתוך משרד החוץ השוודי. כיום (2021) מכהנת בתפקיד אנה הלברי. המשרד הוקם לראשונה ב-1970, בתקופת ממשלתו הראשונה של אולוף פלמה.
אמריקה חוגגת
אמריקה חוגגת הייתה ספיישל טלוויזיוני, ששודר כחלק מהאירועים שלאחר ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית ב-20 בינואר 2021 בהנחיית השחקן טום הנקס ובהפקתם של ריקי קירשנר וגלן וייס. באירוע הוצגו הופעות מוזיקליות ונאומים של אמריקאים שונים, כולל אלה של הנשיא הטרי ג'ו ביידן וסגנית הנשיא הנכנסת, קמלה האריס.
תיאור
לאחר הקראת הנאומים הציג שליח של רשת המשלוחים UPS בשם אנתוני גסקין, גסקין הציג את הזמר ג'ון בון ג'ובי ששר גרסה אקוסטית לשיר של להקת הביטלס, "Here Comes the Sun", לאחר מכן יו-יו מה שר את המזמור הנוצרי, "Amazing Grace", לאחר שמה שר את המזמור הציג הנקס את נשיאי ארצות הברית הנכנס, ג'ו ביידן שדיבר מאנדרטת לינקולן והדגיש את החשיבות של "חירות וכבוד". לאחר נאומו הקצר של ביידן שרו ג'סטין טימברלייק ואנט קלמונס שרו את שירם "Batter Dats" מממפיס שבטנסי, לאחר מכן מקנזי אדמס, מורה בבית ספר יסודי שבמדינת וושינגטון הציגה את להקת פו פייטרס, סולן הלהקה, דייב גרוהל הודה למחנכים על הדרכים היצירתיות איתן התגברו על אתגרי הלמידה במהלך מגפת הקורונה.
גם השף והפילנתרופ, חוסה אנדדרס דיבר על השפעה מגפת הקורונה על תעשיית המזון והציג אתמורגן מארש מק'גלון, תלמידת בית ספר מוויסקונסין שגייסה מעל כ-52,00 דולרים לאנשים רעבים בעזרת יצרת דוכן לימונדה מקוון, השחקן לין-מנואל מירנדה דקלם את המחזמר של שיימוס היני "The Cure at Troy", הנשיא ביידן הצטרף למירנדה לקראת השורה האחרונה של השיר, ביידן מצטט את השיר לעיתים קרובות בנאומיו, בעצרות הבחירות שלו ובמרבית שלבי הקמפיין ואף בוועידת המפלגה הדמוקרטית. לאחר השיר כ-4 חברים ממשלחות 63/64 לתחנת החלל הבינלאומית בירכו את הצופים בתוכנית דרך שידור מתחנת החלל, שרה פולר שהייתה האישה הראשונה ששיחקה במשחק כדורגל ב-Power Five conferences הציגה את סגנית נשיא ארצות הברית, קמלה האריס, לאחר הצגתה של האריס שר השחקן והזמר, ג'ון לג'נד את "Feeling Good".
סנדרה לינזדי, אחות שהייתה האזרחית האמריקאית הראשונה שהתחסנה נגד COVID-19 הציגה את טיילר הארבד ואת טים מקגרו  שביצעו את שירם המשותף, "Undivided" לרקע נאשוויל, בירת טנסי, לאחר הביצוע הופיעו כל נשיאי ארצות הברית שנמצאים בין החיים (למעט ג'ימי קרטר שמפאת גילו לא הגיע ודונלד טראמפ שעוד סירב להגיע להשבעתו של יריבו בבחירות לנשיאות שנערכו ב-2020) והדגישו את החשיבות של אמריקה מאוחדת וסיימו בברכה ומילות תמיכה לנשיא ביידן וסגניתו האריס. לאחר ברכתם של קלינטון, בוש ואובמה חגגה דמי לובאטו עם עובדי בריאות שהיו בחזית המאבק במגפת הקורונה בארצות הברית וביצעה את שירו של ביל וית'רס, Lovely Day. התוכנית הסתיימה כאשר קייטי פרי שרה את אחד משיריה המוכרים, Firework במהלך מופע זיקוקין די-נור שנערך מול אנדרטת וושינגטון וכן לאחר שנראה ביידן ואשתו (ומתוקף כך הגברת הראשונה של ארצות הברית), ג'יל ביידן והאריס ובעלה (ומתוקף כך האדון השני של ארצות הברית), דאגלס אמהוף הצופים במופע מהבית הלבן ומאנדרטת לינקולן.
יחסי טורקיה–שוודיה
יחסי טורקיה–שוודיה היחסים הבינלאומיים בין טורקיה לבין שוודיה.
לשוודיה יש שגרירות באנקרה וקונסוליה כללית באיסטנבול. לטורקיה יש שגרירות בסטוקהולם.
היסטוריה
שתי המדינות הן חברות מלאות של מועצת אירופה, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE) ואיחוד מדינות הים התיכון.
שוודיה, אשר קיבלה לידיה את סיבוב הנשיאות של המועצה של האיחוד האירופי ביולי 2009, תומכת בחברות של טורקיה באיחוד האירופי. מפלגת הירוקים של שוודיה ביקרה את ההתנגדות של צרפת וגרמניה לחברות של טורקיה.
בשנת 2019, הטילה החסם נשק עם הפלישה הטורקית לצפון סוריה.
באוקטובר 2021 איימה טורקיה לגרש את שגריר שוודיה בעקבות תמיכתו בשחרור עות'מאן קבאלה, שהשתתף בניסיון ההפיכה בטורקיה מהכלא הטורקי.
במאי 2022, בעקבות רצונה של שוודיה להצטרף לברית נאט"ו, טורקיה איימה להטיל וטו על הצטרפותה לברית אשר מותנית באישור של כל החברות בה, כולל טורקיה. הנימוק של ארדואן הוא העובדה כי ישנם כמה מתנגדי משטר, ממפלגת הפועלים של כורדיסטן ומארגונו של המנהיג הדתי פטהוללה גולן, שנחשבים ל"טרוריסטים" בטורקיה אך קיבלו מקלט מדיני במדינה. נציגים שוודים הודיעו כי יגיעו לאנקרה כדי לשכנע אותו להסיר את התנגדותה.
שרת החוץ השוודית אן לינדה אמרה כי "ממשלתו של אולוף פלמה הייתה הראשונה להכיר במפלגת הפועלים של כורדיסטן כארגון טרור, מיד לאחר טורקיה עוד בשנת 1984. האיחוד האירופי אימץ את ההחלטה רק ב-2002. עמדתנו לא השתנתה". כמו כן, שרת החוץ השוודית הודיעה כי החסם הנשק הוסר וכי נעשים מאמצים להגדיר את הקבוצות הכורדיות "היחידות להגנת העם" ו-PKK במדינה כארגוני טרור.
בינואר 2023 התקיימו הפגנות בבירה סטוקהולם בהן נראתה בובה בדמות של נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן כאילו מוצאת להורג, בשל כך זומן שגריר שוודיה בטורקיה לשיחת הבהרה.
מחלוקת רצח העם הארמני
ב-12 ביוני 2008, הריקסדאג סירב להתייחס לאירועים של רצח העם הארמני ב-1915 כרצח עם. עם זאת, ב-11 מרץ 2010, הריקסדאג בסופו של דבר הצביע על החלטה להכיר ברצח העם הארמני.
להחלטה היה רוב של קול אחד, עם סך של 131 בעד, 130 נגד, ו-88 נעדרים. טורקיה מיד החזירה את שגריר שוודיה לארצו וביטלה שיחות שנועדו להיערך בין שתי המדינות ב-17 במרץ 2010.
ישראל גודוביץ
ביוגרפיה
גודוביץ נולד בחיפה ליעקב ולפרידה, שהייתה נכדתו של הרב אריה לייב הכהן פופקא (מצד ביתו סוניה שרה בלוך) ונינתו של החפץ חיים; נולד ארבעה חודשים לאחר פטירת החפץ חיים ונקרא על שמו. הוא בוגר תיכון חדש ובוגר הפקולטה לאדריכלות של הטכניון בחיפה וכן עמית לתואר שני באדריכלות באוניברסיטת טוקיו - שם למד אצל האדריכל קנזו טנגה, והצטרף לצוות של קבוצת U.R.T.E.K יחד עם האדריכלים ארטה איסוזקי ורייקו טומיטה.
הפרויקט הבולט הראשון שיצר גודוביץ היה בית ספר שדה בחצבה, שזכה לפרסום עולמי, ובעקבותיו נערכה תערוכת אדריכלות במוזיאון ישראל. גודוביץ תכנן גם את בית ספר שדה נעמה בשארם א-שייח' וכן תכנן הרחבה לבית ספר שדה עין גדי. בשנים 1967–1975 היה ממונה על התכנון הכפרי במשרד השיכון.
במסגרת קמפיין הבחירות לראשות העיר של רון חולדאי בשנת 1998, טבע גודוביץ לראשונה את המושג "העיר ההיסטורית של תל אביב", ואף תחם את גבולותיה בין הרחובות יהודה הלוי והרכבת ומסילת הרכבת הישנה בדרום, הים במערב, נחל הירקון בצפון ורחוב אבן גבירול במזרח. בעקבות זכייתו של חולדאי בבחירות הוא מינה את גודוביץ למהנדס העיר, והוא כיהן בתפקיד זה מינואר 1999 ועד פרישתו לאחר כשנה, במרץ 2000. בתקופת כהונתו הציג את חזונו לעיר בתערוכה שנקראה "אם תרצו". בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 רץ בראש רשימת "מדינת תל אביב" למועצת העיר, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
ביולי 2014 נבחר לתפקיד יו"ר הוועד המנהל של העמותה המנהלת את ארכיון אדריכלות ישראל.
בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP השנייה של "האח הגדול", אך פרש מרצונו כעבור עשרה ימים בבית לאחר שהגיע לדבריו לתחושת מיצוי.
משפחתו
גודוביץ היה נשוי לאראלה מאמצע שנות ה-50 ועד למותה ב-2022. היא הייתה אדריכלית וכן שותפתו לעבודה. הוא מתגורר בתל אביב ואב לשני בנים: ד"ר תומר גודוביץ, מומחה לתחבורה ציבורית, והאדריכל דקל גודוביץ.
יוליוס מיינל
החברה האוסטרית יוליוס מיינל נוסדה בווינה בשנת 1862 על ידי יוליוס מיינל הראשון (ברובע הראשון, ליד פליישמרקט). בתחילה סיפקה החברה רק פולי קפה ירוקים, ולאחר מכן הציעה גם קפה קלוי טרי. הסימן המסחרי שלה עוצב על ידי יוזף בינדר, שיצר את "כושי-מיינל", ראש ילד כהה עור החובש תרבוש אדום, על רקע צהוב.
בשנת 1938 בעל השליטה בחברה יוליוס מיינל השלישי עזב את אוסטריה ביחד עם אשתו היהודיה בגלל רדיפות הנאצים, שהכריזו על המשפחה כולה כ"אויבי הרייך". מאז המשפחה מתגוררת בבריטניה. כיום החברה מנוהלת על ידי יוליוס מיינל החמישי שעבר להתגורר בפראג.
מטה החברה ממקום בווינה, ביוליוב מיינל גאסה. בצמוד למטה נמצא מפעל הקפה של החברה. בשנת 2005 נפתח מפעל נוסף בויצ'נצה.
מיינל ב-Graben
הסניף הווינאי המפורסם ברחוב Am Graben 19 הוגדל ושופץ בשנת 2000, וימשיך לתפקיד כמעדניית מיינל בגראבן. תיירים רבים פוקדים את הסניף. במזרח אירופה, רשת הסניפים הקיימת נמכרה ברובה: ב-1999 הונגריה (ל-Delhaize בבלגיה) וב-2005 צ'כיה (ל-Ahold). רק מספר סניפים בפולין עדיין פועלים. הועלה רעיון בשנת 2000, לפתוח חנות דומה לזו שב-Graben בווינה, בכיכר האדומה במוסקבה או במינכן. בארצות הברית פועלות שלוש חנויות, שלושתן בחלק הצפוני של שיקגו, אילינוי.
המבחר בחנות המותג גדל משמעותית, ואיתו גם השתפרה האיכות הכללית. טווח המחירים גדל גם הוא, במיוחד בקטגוריות התה, הקפה, ריבות, ממתקים, יין ואלכוהול, אולם קיימים גם פריטי נוסטלגיה כגון פוסטרים ומתנות.
המסעדה זכתה בשנת 2004 על ידי גו-מיו בשלוש מצנפות. החל משנת 2010 שף המסעדה הוא מטין יורסטוון הידוע, וזכה ב-2012 במצנפת גו-מיו הראשונה שלו.
דוד אמאדו
הרב דוד אמאדו (1777 – 1832) היה דיין, פוסק, שליח ציבור, ראש ישיבה, דרשן ורבה של אזמיר.
תולדותיו
נולד לרבי יעקב אמאדו. למד אצל הרב חיים יאודה אליעזר. נתמנה בצעירותו לדיין וישב בהרכב עם הרב רפאל אשכנזי, והרב חיים יצחק אלגאזי. למד קבלה יחד עם הרב יוסף רפאל חזן (מחבר ספר חקרי לב), והאחרון העיד עליו כי היה בקי בחכמת האמת. עמד בראש ישיבת בית הלוי באזמיר, אותה ייסד הגביר יאושע שם טוב הלוי מורינו. בישיבה זו למדו גם בניו ונכדיו של רבי דוד.
תיקן תקנות והנהגות רבות בעירו. היה דרשן ושליח ציבור כה דגול בק"ק גברת, עד שמעיד הרב אברהם פאלאג'י על זקנו היר"ח שהתאוה תמיד להשתתף בתפילה זו:.
היה בקשרי ידידות עם הרב יצחק ארדיט. היה מעניש את מי שלא היה מגיע לשמוע פרשת זכור ופרשת פרה. היה מזהיר את הממונים על הקנסות ואת השוטרים מטעמו להסתובב ברגלים בגנות ובפרדסים כדי לשמור שלא ישבו גברים ונשים יחד ויבואו לידי חטא. נשאל על ידי הרב חיים פלאג'י "שאלה בעניין קשה" בשנת התקפ"ה.
חתם יחד עם הרבנים יצחק נאבארו ושמואל חכים על פסק האוסר לקרוא בספרי תנ"ך וספרי תהלים הנדפסים על ידי כת מסיונרים נוצרית וגזרו כי הם טעונים שריפה מן הדין.
בשנת תק"ף הקדיש רבי דוד ספר תורה שכתב לקהילת קודש גברת, שם דרש לכבוד המאורע רבי רפאל אשכנזי.
החבי"ף מעיד עליו:
רבי דוד עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנת תקנ"ג עזב אותה ועבר לחברון, ולאחר מכן שב לאזמיר מסיבה בלתי נודעה.
נפטר בי"ג בכסלו תקצ"ב במהלך מגפה שפרצה באזמיר.
הספידוהו רבי יאושע אברהם קריספין, רבי שלמה חכים , רבי חיים ביז'ה ועוד.
בניו הם רבי יעקב אמאדו (מחבר ספר אמרי אמת), רבי חיים משה, ורבי אברהם, שנישא לבתו של הרב מאיר בן גבאי, בשנת ה'תק"ס . ציווה לאחר מותו לבניו שילמדו בכל סעודה ספר שולחן ערוך.
תלמידיו
העמיד תלמידים הרבה, ומהמפורסמים שבהם נמנים:
מסגד המעיין
מסגד המעיין (ערבית: مسجد العين, "מסג'ד אלעין") הוא מסגד נטוש בעין כרם הניצב מעל "מעיין מרים", ממנו לפי המסורת הנוצרית לגמה מרים, אם ישו, בביקורה אצל אלישבע, אם יוחנן המטביל, כששתיהן היו הרות. אל המעיין מוליכה נקבה חצובה באבן מתקופת בית שני.
המסגד נבנה במחצית השנייה של המאה ה-19, וכלל מגדל, אולם תפילה ומעליו שלוש כיפות. הוא נקרא על שמו של הח'ליף עומר בן אל-ח'טאב, שבשנת 638, בדרכו לכבוש את ירושלים מידי הביזנטים, עצר להתפלל במקום.
יהדות אל סלוודור
יהדות אל סלוודור היא הקהילה היהודית שנוכחת באל סלוודור מאז תחילת המאה ה-19, תחילה היו אלה יהודים ספרדים ובהמשך הגיעו פליטים מיהדות אשכנז מאירופה במהלך מלחמת העולם השנייה. באל סלוודור נמצאת הקהילה השנייה בגודלה במרכז אמריקה, מרביתה התמקמה בסן סלוודור, שהיא העיר השנייה עם הכי הרבה יהודים במרכז אמריקה, אחרי פנמה סיטי.
תולדות היהודים באל סלוודור
הנוכחות הראשונה של מהגרים יהודים באל סלוודור מתחילה בסוף המאה ה-19, עם הגעתם של יהודי אלזס לסן סלוודור. למעט מעבר מזדמן של מתגיירים מפורטוגל, לא הייתה קהילה יהודית קבועה במדינה עד לתחילת המאה ה-20, כאשר יהודים ספרדים הגיעו דרך צרפת והתיישבו בעיר צ'לצ'ואפה. בשנת 1909 ערך אלפרדו ווידאוור, שארגן את חיי הדת והקהילה, את תפילות ראש השנה ויום הכיפורים הראשונים. גם יהודי גרמניה התיישבו באל סלוודור בתקופה זו.
כבר מהתקופה הקולוניאלית יש תיעוד של יהודים באמריקה הלטינית, באל סלוודור יש תיעוד של מספר עליות יהודיות מפורטוגל, עם קבלת עצמאותה של אל סלוודור. מאמינים שהמהגר היהודי הראשון היה ברנרדו האס, יליד אלזס. לאחר מכן, היהודי הגרמני המתועד הראשון הגיע לאל סלוודור ב-1888, לדברי האקדמית ג'סיקה אלפרט. צרפת ומרכז אירופה היו ארצות המוצא העיקריות של הגירה יהודית זו.
בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה באל סלוודור, הקהילה היהודית פיתחה תחושת קהילתיות והשתקעה בחיי אל סלוודור. עם עליית הנאציזם באירופה, רבים מחברי הקהילה היהודית בסלוודור ניסו לעזור לקרובים להימלט מאירופה. חלקם הצליחו להביא את קרוביהם לאל סלוודור, בעוד שאחרים נאלצו לשלוח אותם למדינות שכנות, כמו ברזיל, אקוודור, גואטמלה ופנמה.
השואה
במהלך שנות ה-30 ותחילת שנות ה-40, נשיא אל סלוודור, מקסימיליאנו מרטינס הרננדז, היה אוהד פאשיסטי ומעריץ של היטלר ומוסוליני. כתוצאה מכך, אל סלוודור הפכה לפרו-גרמנית באופן מטריד ולאחר מכן לפרו-ציר. הסחר עם גרמניה היה פורה ביותר, והמדינה אישרה באופן דיפלומטי את פעולותיה של איטליה וגרמניה בספרד של פרנקו. אל סלוודור קיבלה גם סיוע צבאי מגרמניה ומאיטליה, ותמיכת הממשלה ברייך השלישי באה לידי ביטוי במהרה בציבור הרחב שתמך בהיטלר ובפאשיסטים. התפתחויות אלו היו מדאיגות עבור יהודי המדינה.
ב-30 ביולי 1939, הנשיא מרטינז אסר על כניסתם של חמישים פליטים יהודים שנסעו לאל סלוודור באונייה הגרמנית "פורטלנד". הפליטים שילמו כל אחד עבור אשרות סלוודור בבודפשט ובאמסטרדם, אך עם הגעתם לאל סלוודור הוכרזו הויזות כ"הונאה" והפליטים הוחזרו לגרמניה.
ככל שהמלחמה התקדמה, הנשיא מרטינז הפך את אהדת הציר הקודמת שלו לתמיכה פומבית בבעלות הברית. זה היה בעיקר תוצאה של לחץ כלכלי ופוליטי, וב-1941, לאחר הפצצת פרל הארבור, הכריזה אל סלוודור מלחמה על מדינות הציר.
אל סלוודור הצילה את חייהם של עשרות אלפי יהודים אירופאים במהלך השואה באמצעות מאמצים דיפלומטיים. ג'ורג' מנטלו, דיפלומט יהודי שהיה קונסול הכבוד הראשון של הקונסוליה של סלוודור בז'נבה, הנפיק מסמכי הגנה מוברחים של סלוודור ליהודים בסכנת השמדה, בעיקר בהונגריה. מאמץ זה נתמך, ונעזר בקונסול הכללי של סלוודור, קולונל חוסה ארתורו קסטלנוס.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה בנתה הקהילה את בית הכנסת הראשון שלה בסן סלוודור וחוותה תחושת יציבות יחסית. עם זאת, הקהילה היהודית באל סלוודור מצאה את עצמה לכודה באלימות של מלחמת האזרחים בסלוודור בסוף שנות ה-70. ממש לפני מלחמת האזרחים באל סלוודור, הקהילה היהודית הייתה מעורבת באופן פעיל בארגון ציוני, שארנסטו ליבס וקרלוס ברנהרד היו מנהיגיה העיקריים. לפני מלחמת האזרחים היו באל סלוודור כ-300 יהודים, רובם התגוררו בבירה. במהלך מלחמת האזרחים שהייתה עד שנת 1992, עזבו יהודים רבים את אל סלוודור לאחר חטיפתו ורציחתו של מנהיג הקהילה וקונסול הכבוד הישראלי ליחסי תרבות ארנסטו ליבס. רבים היגרו לארצות הברית, לישראל ולגואטמלה השכנה.
ג'רוסאלן היא עירייה במחוז לה פאס באל סלוודור. היא נקראה על ידי משפחת קורדובה, ליתר דיוק על ידי חואן קורדובה. נצר למשפחה של יהודים ספרדים שגורשו מספרד. ב-1944 הוקם "קומונידד ישראליטה דה אל סלוודור" עם מרכז קהילתי יהודי שנפתח ב-1945 ובית כנסת ב-1950 שנותר פעיל.
שנות ה-90
הפסקת האש וחתימת הסכמי השלום ב-1992 הביאה לחזרתם של מספר משפחות יהודיות. עם זאת, השפעת האלימות הממושכת צמצמה את האוכלוסייה היהודית הקטנה ממילא. ם מאמצים רבים המוקדשים לשמירה על חיי הדת והתרבות היהודית. מרכז קהילתי ובית כנסת חדשים נחנכו. "הקומונידאד ישראליטה דה אל סלוודור" החלה לקיים תפילות בימי שישי, שבת בבוקר, ובימים הנוראים. לקראת פסח, ראש השנה, סוכות, חנוכה, פורים ויום העצמאות.
לסטודנטים באוניברסיטה ישנה אגודת סטודנטים יהודים, וקבוצה ציונית, שתיהן פעילות לאורך כל השנה. למבוגרים, הקהילה מציעה שיעורים חינוכיים שונים בעברית ונושאים נוספים. "חברת הנשים" מציעה קורס בבישול יהודי, וישנו עלון יהודי חודשי בשם el Kehilatón ("הקהילתון"), המפרסם אירועי בתי כנסת. תנועת הנוער "נוער שלנו", נפגשת מדי שבוע. שני שליחי חב"ד מלמדים עברית ויהדות.
היחסים עם ישראל
יחסי אל סלוודור–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין רפובליקת אל סלוודור לבין מדינת ישראל. אל סלוודור מיוצגת בישראל בשגרירותה בהרצליה, בעוד ישראל החזיקה בעבר שגרירות בסן סלוודור אם כי זו נסגרה במשך השנים עקב קיצוץ בתקציב משרד החוץ.
יעקב מזור
יעקב מזור (נולד בשנת 1935) הוא חוקר מוזיקה חסידית, מוזיקת כליזמר ושירי ארץ ישראל.
ביוגרפיה
מזור למד כינור, תיאוריה וקומפוזיציה במחלקה לתיאוריה באקדמיה ע"ש רובין בירושלים. בעל תואר מוסמך במוזיקולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן; נושא עבודת הגמר שלו היה: "מקומו של הרפרטואר המוזיקלי המסורתי בחתונה של יהודי גרוזיה.
מזור החל כבר בשנות ה-60 באיסוף ושימור אלפי ניגוני חסידים. הוא הוציא לאור תווים של 101 ניגונים מתוכם יחד עם אנדרה היידו בספר שם 'אוצר החסידות'.
חוקר במרכז לחקר המוזיקה היהודית משנת 1966. אוצר בארכיון הצליל הלאומי בספרייה הלאומית משנת 1987 עד שנת 2000.
התחתן עם צילה, בתו של אברהם יערי.
אגון רדליך
אֶגון (גונדה) רדליך (Egon (Gonda) Redlich; 13 באוקטובר 1916 – 24 באוקטובר 1944) היה מחנך ופעיל חברתי יהודי צ'כי, ראש מחלקת הנוער בהנהלה היהודית ואחראי על כל מוסדות החינוך והטיפול בילד בגטו טרזין.
ביוגרפיה
רדליך נולד ב-1916 בעיר אולומוץ (אולמיץ) בירת מוראביה (שבילדותו הייתה לחלק מצ'כוסלובקיה; כיום בצ'כיה), הצעיר במשפחה בת חמישה ילדים. אביו, מקס, היה בעל סוכנות וחנות לממתקים. רדליך הצטיין בלימודיו, באתלטיקה ובטניס. היה איש ספר וחבר ב"מכבי הצעיר". בשנת 1939 נתמנה לחבר הנהלת "מכבי הצעיר".
בשנת 1940 נבחר למשרת סגן מנהל ומורה לעברית ולתולדות העם היהודי בבית הספר התיכון של עליית הנוער בפראג. בנובמבר 1941 נשלח עם מטהו של יעקב אדלשטיין לטרזין, שם התמנה לראש מחלקת הנוער בהנהלה היהודית, כאחראי על כל מוסדות החינוך והטיפול בילד.
ב-23 באוקטובר 1944 שולח לבירקנאו, ולמחרת נספה עם אשתו ובנו הקטן, דן, בגיל 28.
יומנו של רדליך ראה אור בעברית (1983), באנגלית (1992) ובצ'כית (1995). המלחין ראובן סרוסי כתב יצירה בשם "עדות מטרזין" המבוססת על יומנו של רדליך לקול ולתזמורת.
טאראס בולבה
טאראס בולבה הוא רומן מאת ניקולאי גוגול.
הפולנים בזו לקוזקים וראו בהם עם נחות שיודע רק ללחום. השנאה ביניהם הייתה גם דתית, הפולנים היו קתולים והקוזאקים היו אורתודוקסים. הקוזאקים ראו ביהודים משתפי פעולה עם הפולנים וערכו פוגרומים נוראים בהם.
עיבודים ויצירות על שם הרומן
ב-1924 הופק סרט אילם גרמני בשם "טאראס בולבה", ב-1962 יצא לאקרנים סרט אמריקני באותו שם, וב-2009 הופק על ידי ערוץ רוסיה-1 הסרט "טאראס בולבה".
המלחין האוקראיני מיקולה ליסנקו חיבר אופרה בשם "טאראס בולבה" ב-1924 והמלחין הצ'כי לאוש יאנאצ'ק חיבר רפסודיה בשם "טאראס בולבה".
שמריהו יהודה לייב מדליה
הרב שמריהו יהודה לייב מֶדַלְיֶה (מעדאליע בכתב אידיש) (כ"ז בתמוז תרל"ג, 22 ביולי 1873, וויגרי שבליטא - 1938, מוסקבה) היה רב של כמה עיירות ברוסיה ובערים טולא, קרלביץ, ויטבסק ומוסקבה בתקופת השלטון הסובייטי, נעצר על ידי הנ.ק.וו.ד. בתקופת הטיהורים הגדולים של סטלין ונידון למוות.
ביוגרפיה
מדליה נולד לאביו, הרב יעקב אידל חסיד חב"ד, בעיירה קרוטינגא בליטא. למרות זאת, נשלח בצעירותו ללמוד בישיבת סלובודקה המתנגדית. נישא לדבורה (נפטרה ב-1962) בתו של הרב דב בער קרסיק רבה של קרלביץ' (פלך צ'רניגוב), שאף הוא היה חסיד חב"ד. בשנת תרנ"ה בגיל עשרים וחמש, התמנה כרבה של טולה (רוסיה). לאחר פטירת חמיו מילא את מקומו ברבנות קרלביץ משנת תרס"א. זמן מה שימש כרב - בעיירה קורליצ'י (בלארוס). בשנת ה'תרס"ט (1909) התקבל כרב בעיר ויטבסק (בלארוס).
בשנת 1910 השתתף מדליה בכנס רבני רוסיה. וכן בשנת 1912 השתתף בכנס היסוד של אגודת ישראל בקטוביץ. הוא הביע עמדה עקבית נגד הקמת מדינה יהודית לפני בוא המשיח. אחרי המהפכה הבולשביקית באוקטובר 1917 נרדף כאיש דת. בשנים 1927–1931 נתמנה שוב לרבה של טולה.
בשנת ה'תרצ"ג (1933) נתמנה לרבה של מוסקבה, והחל לשמש כרב בית הכנסת הגדול בעיר. ביום הכיפורים של שנת ה'תרצ"ז, לפני תפילת נעילה, נשא דרשה אמיצה בבית הכנסת הגדול של מוסקבה, בה הלהיב את היהודים, שהגיעו לתפילה בהמוניהם, להיות נאמנים לדתם ולעמם. דרשה זו הייתה מעין התרסה כנגד השלטון האנטי-דתי והאנטישמי, ובסופו של דבר עלתה לו בחייו. קצת יותר משנה לאחר מכן, בב' בשבט ה'תרצ"ח (4 בינואר 1938) מדליה נעצר ונלקח למקום בלתי ידוע. בני המשפחה, שלא נוכחו בעת מעצרו, לא ידעו מה עלה בגורלו. רק שנים רבות לאחר מכן, נודע על פי המסמכים שנחשפו על ידי הק.ג.ב., שמדליה הואשם בהשתתפות בארגון אנטי-מהפכני, ובמשפט מהיר, שנערך בכ"ד בניסן ה'תרצ"ח (25 באפריל 1938) נידון למוות בירייה, ולמחרת הוצא להורג. רק בשנת 1964 קיבלה המשפחה את ההודעה על כך יחד עם ההודעה על 'טיהור שמו' (רהביליטציה). בשנת ה'תשס"ח, איתרה הקהילה היהודית של מוסקבה את מקום קבורתו - אחוזת ראש הבולשת הרוסית גנריך יגודה בקומונארקה, שהיה אתר קבורה לאח"מים שנרצחו בימי הטיהורים של סטלין.
משפחתו
לרב מדליה היו שישה בנים ושש בנות.
לזכרו
רב העיר מוסקבה משנת 1991, פנחס גולדשמידט העניק לבית הכנסת כוראל הגדול במוסקבה פרוכת לזכרו של הרב מדליה.
בשנת 2014 נערכה תערוכה במוזיאון היהדות והסובלנות במוסקבה לזכר הרב ובני משפחתו. בפברואר 2017 עיריית מוסקבה החליטה להציב שלט זיכרון לזכרו ברחוב הטייס באבושקין, שבו התגורר הרב.
זמביא
זַמבַּיא (תעתיק פונטי: d}za-am-bi-ia}) היה מלך איסין, על פי הכרונולוגיה הנמוכה הוא שלט בין השנים 1774 לפנה"ס - 1772 לפנה"ס לערך, ואילו על פי הכרונולוגיה התיכונה הוא שלט בין השנים 1837-1834 לפנה"ס לערך, על פי ספרם של וסרמן ובלוך הוא שלט בין השנים 1830 - 1828 לפנה"ס. היה המלך ה-11 של ממלכת איסין.
ביוגרפיה
על פי רשימת המלכים השומרית זמביא שלט במשך 3 שנים. הוא שלט במקביל למלך לרסה סין-איקישם. שנת שלטונו החמישית והאחרונה של סין-איקישם מציינת את ניצחונו של האחרון על זמביא: "שנה שבה צבא (ארץ) עילם (וזמביא (מלך איסין),) נוצחו על ידי מבאות," כתובת זו מרמזת על ברית בין איסין ועילם כנגד לרסה.
בשנת שלטונו הראשונה הוא שלט למשך מספר חודשים על העיר הקדושה ניפור.
כיום ידועה לנו רק כתובת מלכותית אחת אשר נשארה אחרי זמביא, הכתובת חרוטה על גבי קונוס וכיום היא נמצאת באוסף מוזיאון המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו: "הרועה הדואג לעיר ניפור, האיכר המביא פשתה תמירה ושעורה למקדש דוראנכי (בניפור), הספק המהימן הממלא את חצר המקדש אגלמח (באיסין) בשפע דברים דברים שונים, מלך שומר ואכד, בן זוגה הנבחר של האלה איננה, אהוב האל אנליל והאלה נין-איסינה (גבירת איסין)".
לקריאה נוספת
נתן וסרמן ויגאל בלוך, האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס, כרמל, 2019
זרה (סדרת טלוויזיה)
העונה השנייה מבוססת על הספר "שפירית בענבר", היא בת 13 פרקים, ושודרה לראשונה ב-9 באפריל 2016. ב-1 ביוני 2016 חודשה הסדרה לעונה שלישית ורביעית שהם עיבודים לספרים הבאים בסדרת הספרים: "נוסעת מעבר לזמן" ו"תופי הסתיו". שידור העונה השלישית החל ב-11 בספטמבר 2017 והסתיים ב-10 בדצמבר. העונה הרביעית החלה את שידוריה ב-4 בנובמבר 2018 וחודשה לעונה חמישית שעלתה לשידור בפברואר 2020. צילומי עונה שישית החלו בפברואר 2021. צילומי העונה השביעית נערכו בשנת 2022. בינואר 2023 דווח כי הסדרה חודשה לעונה שמינית ואחרונה.
בישראל הסדרה משודרת בערוץ yes Drama ובסלקום tv. בנטפליקס זמינות חמש העונות הראשונות.
רקע
הסדרה מתמקדת בניסיונות של גיבורת הספר, שחזרה בזמן בנסיבות מסתוריות, למנוע את קרב קלודן, שיאו של מרד היעקוביטים בשנת 1745. במהלך מרד זה ניסו שבטי הרמה הסקוטית ("היילנדרס") להתאחד תחת הנהגתו של הנסיך הגולה צ'ארלס אדוארד סטיוארט, ולכבוש את כס השלטון הבריטי. המרד נכשל בתבוסה קשה של הסקוטים בקרב קלודן. בתגובה למרד ביצעו הבריטים טיהור אתני אכזרי בשבטים הסקוטיים, שהטביע חותם קשה בתרבות הסקוטית. זיכרון המרד מלווה את ההיסטוריה הלאומית הסקוטית מאז ועד היום.
הספר והסדרה בעקבותיו מתארים בפרוטרוט את החיים ברמה הסקוטית במאה ה-18, מבחינות רבות. בחלק מפרקי הסדרה אף משוחחים השחקנים בשפה הגאלית סקוטית.
עונה 1
גיבורת הסדרה "זרה" היא קלייר רנדל, אחות צבאית בריטית ששירתה במלחמת העולם השנייה ונוסעת בזמן לסקוטלנד של 1743, בתקופת מרידות היעקוביטים. קלייר נדרשת להסתגל לחיים במאה ה-18, השונים מאוד מחייה במאה העשרים. היא נקלעת לשבט מקנזי, אחד השבטים הסקוטיים בעלי החשיבות באזור. זרותה וחוסר ההתמצאות ביחס למנהגי המאה ה-18 בסקוטלנד, ומבטאה האנגלי המובהק, מקשים עליה בתחילה להסתגל למקום ומביאים את המקומיים לחשוד בה. לאחר זמן, בזכות ידע בסיסי ברפואה הנובע מהיותה אחות במקצועה, בזכות קסמה האישי, ולאחר שהיא מוכיחה במספר רב של מבחנים את נאמנותה, היא מתחברת לשבט מקנזי ומתקבלת לתוכו, אם כי לאורך כל הספרים ופרקי הסדרה הטלוויזיונית, היא נחשבת כזרה.
במהלך הזמן היא נישאת לג'יימס פרייזר, אציל מקומי, בעל אחוזה וממנהיגי שבטי הרמה הסקוטית. היא מתחילה לחיות את חייה כמקומית. היא מתמודדת עם הדילמה של היותה אישה הנשואה לשני גברים שונים, אם כי במרחק של 200 שנה זה מזה, גברים שאת שניהם היא אוהבת.
בעלה של קלייר במאה העשרים היה פרנק רנדל, היסטוריון, שבזכותו היא יודעת מעט על ההיסטוריה הסקוטית. קלייר מודעת לכך שבתוך שלוש שנים, ב-16 באפריל 1746, יתרחש קרב קלודן, הקרב האחרון של ההתנגדות הסקוטית בבריטניה, בו הובסו הכוחות היעקוביטים באופן מוחץ, דבר שגרם מכה אנושה לשאיפות העצמאות של סקוטלנד והשפיע לדורות על היעדר עצמאותה.
עונה 2
בעונה השנייה, המבוססת על הספר "שפירית בענבר" עוברים קלייר ההרה וג'יימס לפריז, בתקופה שלפני המהפכה הצרפתית. ג'יימס מבוקש על ידי השלטונות הבריטים, ונדרש לתקופת החלמה לאחר הטראומה שעבר.
מחציתה הראשונה של העונה מתארת את השתלבותם בפריז, ומתארת את הפאר מנקר העיניים של חיי האצילות לפני המהפכה הצרפתית, כולל נהנתנותו של המלך. תוכניתם של קלייר וג'יימס היא להתערות באצולה הצרפתית, תוך שימוש בתוארי האצילות הסקוטיים שלו, ובכך להתוודע לטוען לכתר הבריטי, הנסיך צ'ארלס אדוארד סטיוארט. ההנחה היא כי היכרות עם הטוען לכתר ושכנועו שלא לגייס כספים למטרה ולא לצאת לסקוטלנד, תמנע את התגבשות המרד ואת קרב קלודן. ג'יימס פרייזר מתוודע לטוען לכתר, בתחילה בבית זונות יוקרתי אליו הוא מגיע, ובהמשך רוכש את אמונו ומתקרב אליו. למרות ניסיונות שונים ומתוחכמים, קלייר ובעלה אינם מצליחים למנוע את שאיפותיו של הטוען לכתר. הוא מגייס כספים במרץ לטובת המרד, ובהמשך מחליט לנסוע לסקוטלנד על מנת לאחד ולגייס את השבטים הסקוטיים לקרב.