cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הצבעה חשאית
הצבעה חשאית היא הצבעה שבה לא ידועה בחירתו של כל אחד מהמצביעים. חשאיות ההצבעה באה להבטיח כי המצביע בוחר בדעתו האמיתית, ומונעת ניסיונות להשפיע על המצביע באיומים.
הצבעה חשאית נערכת בדרך כלל באמצעות הכנסת פתקי הצבעה לקלפי, הנספרים לאחר תום מועד ההצבעה. ישנן גם שיטות הצבעה אחרות, כגון הצבעה ממוחשבת שמשתמשת במחשבים. הצבעה חשאית קיימת עוד מתקופת יוון העתיקה, שבה נערכו הצבעות חשאיות במספר מקרים, כדוגמת אוסטרקיזם.
בבחירות ובמשאל עם
בצרפת סעיף 31 בחוקה של 1795 קבע ש"הבחירות צריכות להתקיים בהצבעה חשאית". כך גם בחוקה של 1848: המצביעים יכלו לכתוב את שם המועמד המועדף עליהם בפתק הצבעה שאותו קיפלו כדי למנוע מאחרים לדעת את הצבעתם. נפוליאון השלישי ניסה לבטל את ההצבעה החשאית במסגרת משאל עם שהתקיים ב-1851 וקבע שעל המצביעים לכתוב "בעד"/"נגד" לצד שמותיהם ברשימות ההצבעה, אולם בעקבות התנגדות עזה לכך ביטל זאת ואיפשר הצבעה חשאית.
בבריטניה הצבעה חשאית הייתה אחת משש דרישותיה של תנועת הצ'רטיזם, תנועה לרפורמה פוליטית וחברתית שפעלה בבריטניה באמצע המאה ה-19. הפרלמנט הבריטי סירב לדון בדרישות התנועה, אולם לורד מקאולי מהמפלגה הוויגית בנאומו ב-1842 אף על פי שדחה את שש הדרישות כמכלול, הודה כי הצבעה חשאית היא אחת משתי דרישות שבהן הוא תומך. ההצבעה החשאית הונהגה לבסוף ב-1872, במסגרת חקיקה שיזם ראש הממשלה ויליאם גלאדסטון. כיום נהוג בבריטניה שלכל מצביע ולכל פתק הצבעה יש מספור, כך שבאופן תאורטי ההצבעה אינה חשאית, אולם רק בהחלטת בית משפט מיוחד ניתן לחשוף את המצביע.
כורי הזהב ביוריקה, ויקטוריה שבאוסטרליה הושפעו מרעיונות תנועת הצ'רטיזם וב-1854 פרצו במרד תוך שהם מאמצים את רעיון ההצבעה החשאית. הצבעה חשאית אומצה לראשונה בטסמניה ב-1856. ב-1856 הוחלט במסגרת חקיקה על הצבעה חשאית בוויקטוריה, וכך גם בדרום אוסטרליה.
בארצות הברית רוב המדינות עברו להצבעה חשאית לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1884, אולם קנטקי אימצה את ההצבעה החשאית רק ב-1891.
בישראל בהתאם לחוק יסוד: הכנסת, נהוגה הצבעה חשאית בבחירות, הבוחר אינו חייב להצהיר על הצבעתו, ולשום רשות ממלכתית אין רשות לשאול אותו על כך. ההצבעה עצמה נעשית מאחורי פרגוד, ופתק ההצבעה מושם בתוך מעטפה אטומה. פתק או מעטפה שיש עליהם סימן מזהה כלשהו נפסלים ואינם נספרים.
במליאת הכנסת
הכלל הוא שהצבעות במליאת הכנסת הן גלויות. עם זאת, במספר מקרים נקבע בחוק, או בתקנון הכנסת, כי ההצבעה היא חשאית. כך, קובע חוק יסוד: נשיא המדינה כי "בחירת נשיא המדינה תהיה בהצבעה חשאית בישיבת הכנסת שנועדה לעניין זה בלבד". בחוק יסוד: מבקר המדינה נכללת הוראה דומה לגבי בחירתו של מבקר המדינה.
בתקנון הכנסת נקבע כי בחירת נציגי הכנסת לוועדה לבחירת שופטים ולוועדות לבחירת דיינים, קאדים וקאדי מדהב יהיו חשאיות.
לוינסקי
לוינסקי הוא שם משפחה יהודי ממוצא אירופאי. פירושו "בנו של לוי", "משבט לוי" או גרסה אירופית לשם "לוי". פירוש אחר לשם זה הוא "בנו של אריה" (ברוסית: לב = אריה).
איסצ'יגואלסטיה
איסצ'יגואלסטיה (שם מדעי: Ischigualastia) הוא סוג נכחד של זוחל מקבוצת התראפסידה אשר חי בטריאס העליון בארגנטינה. הוא קרוי על שם הפארק הארגנטינאי איסצ'יגואלסטו, בו נמצא.
מאפיינים
יצור זה היה קרוב של הפלסירה מאמריקה הצפונית והוא היה אחד מהגדולים שבצמחוני התקופה בה חי. במראהו הוא הזכיר היפופוטם בעל ניבים מצידי לסתותיו והיה בעל מקור קרני. אורכו הגיע לכ-3.5 מטר ומשקלו לכ-1–2 טון. הוא ניזון מצמחייה קרקעית ואולי נדד בלהקות ברחבי המישורים הארגנטינאים. אויבו העיקרי היה הזאורוסוכוס הענק.
יצור קדום זה שרד בסוף הטריאס ואולי נכחד עקב תחרות מצד הדינוזאורים שהתפתחו בתקופתו כמו ההררזאורוס או שנכחד מהתייבשות ומשינויי אקלים רחבים.
בתרבות
היצור מופיע בסדרה הדוקומנטרית מהפכת הדינוזאורים בפרק הראשון, שם כמה פרטים נרדפים בידי זאורוסוכוס ענקי אך מצליחים להרוג אותו בסוף.
מיכאל פולאק
מיכאל פולאק (1862–1912) היה ממייסדי העיר תל אביב.
ביוגרפיה
פולאק נולד בשנת 1862 בקלווריה שבליטא לברוך בנדט ולחיה אסתר בנדט, והיה השני מארבעת ילדיהם. משפחתו הייתה דתית ציונית מכובדת ודוברת עברית. פולאק עלה לארץ ישראל בשנת 1906 בעודו בן 44, ומיד הצטרף לאגודת אחוזת בית. הוא נודע כנדבן גדול ובין היתר תרם לפתיחתה של הישיבה הראשונה באחוזת בית. בשותפות עם שלמה זלמן (לימים גיסו) הוא הגריל וזכה באחד מהמגרשים הגדולים בעיר. לאחר זמן קצר השותפות פורקה ומיכאל הקים במקום את ביתו בשנת 1909. מיכאל נפטר בשנת 1912 ממחלה שנגרמה מסיבוכי קיבה. זמן קצר לפני מותו, קרא לאחיו אהרון פולאק לבוא מליטא ולרשת אותו ואת רכושו. בית פולאק שימש שנים רבות לאחר מותו כבית מגורים ולאכסון מוסדות ואנשי ציבור.
הוקרה והנצחה
בית פולאק קרוי על שמו, נכון לשנת 2018 שוכנים שם מספר מפעלים.
(What's The Story) Morning Glory?
הוא האלבום השני של אואזיס. האלבום יצא באוקטובר 1995 ובמהרה זכה להצלחה רבה.
הפקה
הסגנונות שבהם מתאפיין האלבום הם בריטפופ, רוק ורוק אלטרנטיבי.
רבים מחשיבים את האלבום כתמצית הבריטפופ. אואזיס ובלר, שנחשבו לטובי הבריטפופ בתקופה, הכריזו על תחרותם בגלוי כשהוציאו את שני הסינגלים הראשונים שלהם מהאלבום באותו יום. "Country House" של בלר מכר 274,000 עותקים ואילו "Roll With It" של אואזיס מכר רק 216,000 עותקים. אך לבסוף האלבום של אואזיס, "", היה מצליח בהרבה מ-"The Great Escape" של בלר.
באלבום זה הוחלף המתופף טוני מק'קרול באלן וייט.
פוק חזי מאי עמא דבר
פוּק חָזִי מַאי עַמָא דָבַר (ארמית, בתרגום מילולי לעברית: צא וראה מה העם נוהג) הוא ביטוי תלמודי, ומשמעו שבשאלות שאין לגביהן פסק הלכה ברור - אפשר ללמוד כיצד לנהוג מתוך מנהג העם, וזאת תוך הנחה שלמנהג העם מסורת מבוססת שלא נודעה לנו, או שסיבה מטאפיזית כלשהי תגרום לציבור הרחב לעשות את המעשה הנכון (מעין "חוכמת ההמונים").
תוקפו של המנהג בהלכה
ההלכה מושתתת ברובה על מקורות מוסמכים כמו פסיקה של תלמידי חכמים סמוכים, מסורות חד-משמעיות ומקורות תנ"כיים; תוקפם של מנהגים ומקומם במבנה נוקשה זה, אינם מובנים מאליהם.
ההיגיון שמאחורי הכבוד הרב שרוחשים למנהגים חסרי מקור, מיוחס לרוב לאמונה בהנהגתם של חכמים שלא יתנו להמון העם לטעות, ובמידה ומנהג כלשהו התפשט בקרב ההמון - כנראה ידעו עליו חכמים, ורצו בו. דבר זה מופיע בכמה הקשרים:
הלכה למעשה
הגמרא במסכת ברכות ועירובין מבררת את ההלכה לגבי הברכה שמברך השותה מים לרוות את צמאונו: "השותה מים לצמאו אומר שהכל נהיה בדברו, רבי טרפון אומר בורא נפשות רבות וחסרונן על כל מה שבראת, א"ל רב חנן לאביי הלכתא מאי? א"ל פוק חזי מאי עמא דבר".
אנו רואים כאן הכרעה הלכתית ברורה, הנוהגת עד ימינו, שהתקבלה על פי מנהג הציבור.
י"ח בחשוון
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בי"ח חשוון היא פרשת חיי שרה, אם בר המצוה חל בשנה המתחילה ביום שלישי או חמישי, או פרשת וירא אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שני או שבת.
דגל אדום (שיר)
Bandiera Rossa (באיטלקית: דגל אדום) הוא שיר סוציאליסטי איטלקי. פעמים רבות מכונה השיר על פי מילותיו הראשונות, Avanti Popolo. השיר מהלל ומשבח את הדגל האדום, סמל הסוציאליזם והקומוניזם, ואת תנועת העובדים.
השיר ידוע החל מסוף המאה ה-19 (בסביבות 1870) כהמנון הרפובליקאים האיטלקים. הנוסח המוכר היום נכתב על ידי קרלו טוצי ב-1908, ואומץ כהמנון המפלגה הקומוניסטית האיטלקית. הלחן לקוח משיר עם לומברדי. מלבד הטקסט האיטלקי המקורי, יש נוסחים נוספים לשיר המתייחסים למפלגות סוציאליסטיות מסוימות. שתי השורות האחרונות של השיר, "יחי הקומוניזם והחופש", הוספו לטקסט אחרי עליית הפשיסטים בראשות מוסוליני לשלטון. באותה עת, גם ההתחלה המקורית של השיר שונתה מ "Compagni avanti alla riscossa" ל-"Avanti o popolo, alla riscossa".
הסרט הישראלי "אוונטי פופולו" קרוי על שם שיר זה.
הבית הראשון והפזמון של השיר, בצירוף תרגום חופשי:
לובנגולה
לובנגולה חומאלו (אנגלית: Lobengula Khumalo; 1845–1894) היה המלך השני והאחרון של תושבי Ndebele (נקראה בשם Matabele באנגלית). בשפה Nebebele פירוש השם "אנשי המגינים הארוכים", זאת התייחסות לשימוש לוחמיהם במגן וחנית.
רקע כללי
אנשי מטאבלה היו צאצאי פלג של אנשי הזולו שנמלטו צפונה בתקופת שלטונו של שאקה מלך רב עוצמה של הזולו. בסוף שנות השלושים של המאה ה-19 הם התיישבו במה שמכונה Matabeleland במערב זימבבואה, אך הם טענו לריבונותם על אזור רחב בהרבה. הממלכה שהם הקימו הייתה דומה לחברות אנושיות בתקופת הברזל בה היו לבני השבט מעמד גבוה יותר בהשוואה לאנשים מחוץ לשבט שחייהם היו כפופים לרצונו של המלך.
לאחר מותו של מזיליקאזי, המלך הראשון של עם מטאבלה, בשנת 1868, הציעו זקני השבט, את הכתר ללובנגולה, אחד מבניו של המלך הקודם, שנולד לאשה ממעמד נחות. מספר גדודים של לוחמי השבט חלקו על החלטה להכתיר את לובנגולה, ובסופו של דבר הנושא הוכרע בכוח, כאשר לובנגולה ותומכיו הכניעו את המורדים. האומץ של לובנגולה בקרב הוביל לבחירתו פה אחד כמלך.
הכתרה
הכתרת לובנגולה התרחשה באחת מהעיירות המרכזיות. בני השבט התאספו בחצי מעגל גדול, ביצעו ריקוד מלחמה והכריזו על נכונותם להילחם ולמות למען לובנגולה. מספר רב של ראשי בקר נטבחו, ונתחי הבשר הנבחרים ביותר הוצעו למלימו, המנהיג הרוחני של מטאבלה. הסעודה לוותה בשתיית כמויות גדולות של בירה דוחן.
כ-10,000 לוחמי מטאבלה בתלבושת מלחמה מלאה נכחו בזמן הכתרת לובנגולה. התלבושות שלהם כללו כיסוי ראש העשוי מנוצות יען שחורות, חצאית עשויה מעור נמר או עורות אחרים ועוטרו בזנבות בקר לבן. סביב זרועותיהם ענדו זנבות דומים וסביב לקרסוליהם ענדו טבעות פליז ומתכות אחרות. כלי הנשק שלהם כללו חנית ארוכה אחת או יותר לזריקה וחנית דקירה או סכין קצרה (אלה כלי הנשק העיקריים של אנשי זולו). להגנתם, הם נשאו מגנים גדולים למסתור בצבעים שחור, לבן, אדום או מנומר לפי הגדודים שאליהם הם שייכים.
שבט המטאבלה שמר על מעמדו בגלל הגודל והמשמעת ההדוקים ביותר שהיו בצבא - אליו היה צריך להצטרף כל אדם מהשבט שהיה בעל יכולת לשירות הצבאי. "צבא מטאבלה, מנה כ-15,000 גברים בארבעים גדודים [התבסס] סביב בירת לובנגולה, בולאוואיו."
שלטון
לובנגולה היה אדם גדול, עוצמתי, בעל קול רך שהיה אהוב על עמו אך מתועב על ידי שבטים זרים. היו לו מעל 20 נשים, אולי רבות נוספות; ביניהן הייתה קסוויילה, בתו של המלך של אימפריה חזקה אחרת בדרום אפריקה. לאביו, ציליקאזי, היו כ-200 נשים. נאמר שהוא שקל 120 ק"ג. כשהיה בשנות ה-40 לחייו, המזון שלו שכלל בירה דוחן ובשר בקר גרמו לו להשמנת יתר על פי המבקרים האירופאיים.
לובנגולה היה מודע לכוח האש הגדול של התותחים האירופיים, כך שהוא סמך על המבקרים והרתיע אותם על ידי שמירה עם סיירות גבול לפיקוח על כל תנועות הנוסעים דרומית למטבלנד. בתחילת תקופת מלכותו היו לו מעט מפגשים עם אנשים לבנים, אך הדבר השתנה כאשר התגלה זהב בוויטווטרסנד בגבולות הרפובליקה של דרום אפריקאית בשנת 1886.
לובנגולה העניק לג'ון סווינבורן את הזכות לחפש זהב ומינרלים אחרים בשטח בדרום-מערב של מטאבלנד לאורך נהר טאטי שבין נהרות ששה ורמקוואבנה בשנת 1870, במה שנודע בכינוי "הזיכיון לטאטי". עם זאת, רק בשנת 1890 החלה כרייה משמעותית כלשהי באזור.
לובנגולה היה סובלני כלפי הציידים הלבנים שהגיעו לארצו. הוא אפילו הרחיק לכת והעניש את בני שבטו שאיימו על הלבנים. אך הוא נזהר ממשא ומתן עם אנשים מבחוץ, וכאשר צוות בריטי (פרנסיס תומפסון, צ'ארלס רוד ורוקשפור מגווייר) הגיע בשנת 1888 כדי לנסות לשכנע אותו להעניק להם את הזכות לחפש מינרלים באזורים נוספים בשטחו, המשא ומתן לקח חודשים רבים.
לובנגולה נתן את הסכמתו לססיל רודס רק כאשר חברו, הלנדר סטאר ג'יימסון, רופא מוסמך, שטיפל פעם בלובנגולה, הציע להבטיח כסף וכלי נשק למלך בנוסף להתחייבות שכל האנשים שיבואו לחפור ייחשבו כמתגוררים בממלכתו. כחלק מהסכם זה, בהתעקשות של הבריטים, לא היו מורשים הבורים ולא הפורטוגזים לישב או לזכות בוויתורים במטאבלנד. לובנגולה שלח שני שליחים למלכה ויקטוריה הבריטית. עם זאת, הם עוכבו בנמל על ידי מקורביו של אלפרד בייט יזם מכרות בריטי. הזיכיון לרודס בן 25 השנים נחתם על ידי לובנגולה ב־30 באוקטובר 1888. ציטוט מפורסם של לובנגולה, על מהלך ההיסטוריה בממלכתו: "האם ראיתם איך זיקית צדה יתוש? היא מתגנבת בשקט מאחורי היתוש, וקופאת על מקומה. היתוש לא מזהה אותה. לאחר מכן, באיטיות גדולה שולחת רגל אחת קדימה ועוצרת. אחריה רגל שנייה באותה דרך. היא מתקדמת בשקט ובלתי מורגשת. וכשהיא נמצאת במרחק המתאים - תנועה מהירה ופתאומית פותחת את הפה ושולחת את לשונה הארוכה וצדה את היתוש - היתוש נבלע ונעלם. בריטניה היא הזיקית ואני היתוש".
מלחמת מטאבלה
כבר בדצמבר 1893 דווח שלובנגולה היה חולה מאוד, אך מותו מתישהו בתחילת 1894 נשמר בסוד במשך חודשים רבים, סיבת מותו נותרה לא ברורה. כתוצאה מהניצחון הצבאי של אנשי "החברה הדרום אפריקאית" באוקטובר 1897 החלה התיישבות של לבנים בחלק גדול מהשטח שנודע לימים כרודזיה, ממלכת מטאבלנד לא הייתה קיימת עוד.
מורשת עברית
סיפורו של לובנגולה וממלכתו, וקורותיה בעקבות המפגש עם האדם הלבן, זכו למורשת חשובה בעברית, דרך ספרו של נחום גוטמן "בארץ לובנגולו מלך זולו". הצייר נחום גוטמן נסע בשנת 1934 לדרום אפריקה, ושם ערך ספארי בפארק החיות קרוגר, ועורך העיתון "דבר לילדים" יצחק יציב, ביקש ממנו לשלוח רשמים לאיורים על סיוריו לעיתון הילדים. לאחר חזרתו לארץ, המכתבים והאיורים עובדו לספר שיצא ב-1940. החלק השני בספר, הוא סיפור על לובנגולו וממלכתו מטאבלה. גוטמן משתמש בדמויות ובשמות מקומות מאותם ימים וקושר אותם לעלילת הספר.
בספר שזור גם סיפור האוצר האבוד, שקשור להיסטוריה של השתלטות הלבנים על אדמות מטאבלה. זהו ספר ילדים שזכה ועדיין זוכה לאהדה גדולה ונחשב לקלסיקה.
במלאת 70 שנה להופעתו, ארגן מוזיאון נחום גוטמן תערוכה שנקראה "זולו", שעוסקת בספר ובספורי מסעות באומנות הישראלית. בקטלוג התערוכה ישנם מאמרים רבים המנתחים את עבודתו של גוטמן וההקשר ההיסטורי של ספור לובנגולו.
לואיס פביאנו
לואיס פביאנו קלמנטה (בפורטוגזית: Luís Fabiano Clemente; נולד ב-8 בנובמבר 1980) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
פביאנו, יליד קמפינאס, סאו פאולו, החל את הקריירה שלו בקבוצת פונטה פרטה הברזילאית, אך לא היה שחקן הרכב קבוע במשך שלוש העונות שלו שם, והשתתף ב-11 משחקים בסך הכל. לאחר מכן הוא שיחק בקבוצת רן הצרפתית במשך עונה אחת, אך גם שם לא שותף במשחקים רבים.
בתום עונת משחקים אחת במדי רן הוא חתם בסאו פאולו מברזיל, ושם החל להתבלט. הוא החל להתפרסם בשל שליטתו החזקה בכדור, בעיטות חזקות מול השער וקצב משחק, והיה חלק משמעותי מהסגל שהודח בחצי גמר גביע ליברטדורס בשנת 2004, שלוש שנים לאחר שזכה עם הקבוצה בטורניר ריו-סאו פאולו. אולם, למרות יכולתו הטובה הוא נודע גם בשל מספר אירועים שליליים על המגרש, שהקנו לו תדמית של שחקן לא ממושמע.
בשנת 2004 הוא עבר לפורטו תמורת 10 מיליון אירו. הוא שיתף שם פעולה עם עמיתו לנבחרת דייגו, עמו שיחק בקופה אמריקה בשנת 2004. הוא לא היטיב לשחק, והבקיע 2 שערים ב-22 משחקים. בסיום העונה החליטה ההנהלה של פורטו להעבירו לסביליה מלה ליגה.
ב-10 במאי 2006 הבקיע פביאנו שער בנגיחה במהלך הניצחון 4 - 0 של סביליה על מידלסברו בגמר גביע אופ"א. בעונתו הראשונה בסביליה הצליח פביאנו להבקיע 10 שערים, והוביל את קבוצתו למקום השלישי בליגה. עונה לאחר מכן סייע לה לזכות פעם נוספת בגביע אופ"א, לאחר ניצחון על אספניול במשחק הגמר. הוא המשיך להצליח במדי המועדון הספרדי גם בעונת, בה סיים במקום השני מבחינת מספר שערים עם 24 הבקעות (2 בפנדלים), במרחק של 3 שערים מדניאל גוויסה שזכה בתואר מלך השערים, ובשל יכולתו הטובה הוא זכה לזימון מחודש לנבחרת ברזיל. ב-29 בנובמבר הורחק במשחק מול ברצלונה, לאחר שפגע באופן מכוון עם המרפק שלו בסרחיו בוסקטס, וצוות הקבוצה נאלץ לרסנו. בשנת 2009 הוא האריך את חוזהו בסביליה עד לשנת 2011. במרץ 2011 חתם במפתיע בקבוצת הפאר הברזילאית סאו פאולו, לאחר שכבש 105 שערים בכל המסגרות עבור קבוצתו סביליה. בתחילת חלון העברות של ינואר 2016 חתם בטיינג'ין קואנג'יאן מהליגה הסינית השנייה. בהמשך שב לברזיל ושיחק עונה אחת בואשקו דה גאמה לפני שהודיע על פרישה.
נבחרת ברזיל
פביאנו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל במשחק הידידות מול נבחרת ניגריה ב-11 ביוני 2003, ולפני שהוחלף הוא הספיק להבקיע שער. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2003, אך לא שותף בפועל במשחק כלשהו.
הוא זכה עם נבחרתו בקופה אמריקה בשנת 2004, ופתח בכל חמשת המשחקים לצידו של החלוץ אדריאנו. אולם, בשל יכולתו באירופה בפורטו ובסביליה הוא לא שיחק במשך כשלוש שנים, עד לזימונו בנובמבר 2007 למשחק במסגרת מוקדמות המונדיאל. החל מאותו זימון הוא זכה למקום קבוע בסגל לצידו של רוביניו. ב-19 בנובמבר 2008 הוא הבקיע את השלושער הראשון שלו בנבחרת, במסגרת משחק הידידות מול נבחרת פורטוגל בברזיליה. המשחק הסתיים בניצחון 6 - 2 לטובת ברזיל.
בה
{{פירושונים| אישים:
לואיס פביאנו
נבחרת ברזיל
פביאנו זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2009, והבקיע בו חמישה שערים שזיכו אותו בתואר מלך השערים. שניים מתוך חמשת השערים הובקעו במשחק הגמר מול נבחרת ארצות הברית, וסייעו לברזיל לחזור מפיגור 0 - 2 ולזכות בתואר בפעם השנייה ברציפות בעקבות שער הניצחון של הבלם לוסיו.
לאחר גביע הקונפדרציות הוא לא הצליח להבקיע במדי הנבחרת במשך תשעה חודשים, ושבר את הרצף השלילי עם שער מול במחזור השני של שלב הבתים במונדיאל 2010. לאחר מכן הבקיע שער נוסף במשחק. שערו השלישי בטורניר הובקע במשחק שמינית הגמר מול ב-29 ביוני 2010, בו ניצחה ברזיל 3 - 0.
בה
ראו גם
}}
עין עוז
עין עוז (עין מוּחַ'יבָּר) הוא מעיין שכבה הנמצא בנחל שילה עליון, מתחת למאחז גבעת הרא"ה. המעיין נובע במערה מכוסה שערות שולמית, שגובה המים בה מגיע לחצי מטר. מהמערה נשפך המעיין אל בריכה גדולה המחולקת לשני מעגלים, הגדולה בעומק 1.70 מטר (למבוגרים) והקטנה בעומק מטר (לילדים).
ב-2005 שופץ המעיין לזכר הראל עוז בן-נון שנרצח יחד עם חברו שניאור שלמה ליבמן על ידי מחבלים במהלך סיור ביטחוני על יד יצהר. לצדו הוקמו שולחנות פיקניק ופחי אשפה, והוצבו שלטי הדרכה.
סמוך למעיין קיימים מערת התלתן, בור כבשן, בור מים עתיק, ומצפה נוף. מעל המעיין עצי תות ותאנים, ניטעו עצי שקד רבים.
נשר הדקלים
הוא מתרבה ביערות ובסוואנות באפריקה שמדרום לסהרה, בדרך־כלל ליד מקורות מים, הוא חי באזורים שבהם מצוי עץ דקל השמן. הוא נראה ליד בית גידולו, אפילו על מדשאות בבתי מלון במדינות כמו גמביה.
כבוגר, זו ציפור מאוד בולטת לעין, הוא כולו לבן חוץ מכמה אזורים שחורים בכנפיו. בתעופה, הוא מזכיר יותר עיט מנשר, והוא יכול לעמוד בטיסה בנפנופי כנפיים, כך שהוא לא מסתמך על זרמי אוויר.
משולש שווה-שוקיים
בגאומטריה, משולש שְׁוֵה שׁוֹקַיִם (בראשי תיבות: מש"ש, שש משש) הוא משולש ששתיים מצלעותיו שוות זו לזו. הצלעות השוות נקראות "שוקיים" והצלע השלישית נקראת "בסיס'''".
יצחק בן יצחק
יצחק בן יצחק (נולד ב-1948 בלוב) הוא שופט כדורגל ישראלי לשעבר ושוטר לשעבר.
בן יצחק שפט לראשונה בליגה הבכירה בשנת 1971, ובעקבות הצלחותיו מונה בשנת 1983 לשופט בינלאומי. בין המשחקים החשובים בהם שפט ניתן למנות 3 גמרי גביע המדינה בכדורגל, משחק בין נבחרת פולין לבין נבחרת ברית המועצות על אדמת פולין וכן טורניר אליפות העולם לנוער בקנדה ב-1987. בן יצחק פרש משיפוט בשנת 1997. באופן סמלי העביר את המשרוקית, סמל הסטטוס של השופט, במשחקו האחרון בתפקיד לבנו, רמי בן יצחק, שהיה קוון באותו משחק.
מלבד פועלו כשופט כדורגל, עסק בן יצחק בחיי היום-יום כשוטר. בן יצחק החל חניכתו במשטרת ישראל בעודו בן 14 בלבד וברבות הימים פרש בדרגת רנ"ג (רב-נגד).
לימוד בעל פה
לימוד בעל פה היא שיטת לימוד שבה מתמקדים בשינון החומר כך שהתלמיד יהיה מסוגל לחזור על החומר הנלמד בדיוק בדרך שבה הוא נקרא או נשמע, בדרך כלל על חשבון הבנה עמוקה או טובה יותר של הטקסט.
יתרונות וחסרונות
עם זאת, שינון משמר שבו נעשית חזרה על החומר ללא פיתוח שלו, אינו משפר את יכולת השליפה והזיכרון לטווח הארוך. בנוסף, בשטחי לימוד רבים, במיוחד במתמטיקה ומקצועות דומים, לימוד בעל פה הוא בעל תועלת נמוכה יחסית. לעיתים תכופות מתייחסים ללימוד בעל פה בדרך מזלזלת, המפחיתה מערכו ובכינויים כגון "לומד כמו תוכי", או "חמור נושא ספרים", מכיוון שהלומד בעל פה עשוי ליצור את הרושם של מי שמבין את החומר הנלמד. מסיבות אלו נעשה בו שימוש בעיקר עבור מידע שלא ניתן ללמוד בצורה יעילה יותר.
שיטת הלימוד בעל פה, כשיטת לימוד מובילה, מקובלת עדיין במערכות חינוך רבות בעולם, כך למשל, בהודו, פקיסטן, סין, סינגפור, יפן, רומניה ויוון. בדין וחשבון מיוחד של האומות המאוחדות על פיתוח אנושי בעולם הערבי, לשנת 2004, טוענים המחברים כי הלימוד בעל פה הוא אחד הגורמים העיקריים המעכבים התפתחות בשטחי המדע והמחקר בארצות ערב.
לימוד בעל פה בחינוך התורני
בחינוך התורני מייחסים חשיבות רבה ללימוד בעל פה של מקצועות הקודש, בשל החשיבות הרבה שיש לכך ביהדות. להלן חלק מהמאמרים המובאים בגמרא: "אם ישאלך אדם (בענייני התורה) אל תגמגם ותאמר לו אלא אמור לו מיד" כלומר זכור את דברי התורה בעל פה בצורה שתוכל לאומרם מיד. "רבי דוסתאי ברבי ינאי משום רבי מאיר אומר: כל השוכח דבר אחד ממשנתו, מעלה עליו הכתוב כאילו מתחייב בנפשו, שנאמר: 'רק הישמר לך ושמר נפשך מאד פן תשכח את הדברים אשר ראו עיניך, ופן יסורו מלבבך כל ימי חייך'". "אשרי מי שבא לכאן (העולם הבא) ותלמודו בידו" כלומר אשרי מי שמגיע לאחר מותו לעולם הבא וזוכר את מה שלמד בעל פה. עם זאת עיקר החשיבות אינה בזכירת הדברים מילה במילה, אלא בזכירת התוכן ובהבנה בסיסית לפחות.
במרבית התלמודי תורה מעודדים את התלמידים להיבחן בעל פה על משניות וגמרא, בהענקת סכום כסף סמלי. בישיבות קטנות פועל ארגון ארצי "מאן דירית" (אשר שמו לקוח מדברי ספר הזוהר "מאן דירית מסכתא חדא, ירית עלמא חדא" שביאורם: "מי שיודע מסכת אחת בתלמוד בעל-פה מקבל עולם שלם"). הארגון מצמיד לכל תלמיד החפץ בכך אברך שבוחן אותו מדי שבוע על דפי גמרא בעל פה, במספר דפים המותאם אישית לתלמיד. פעם בשנה נערך כנס גדול ובו מוענקים ספרי קודש לנבחנים. בישיבות גדולות ובכוללים פועל ארגון ארצי "ושננתם", אשר עורך פעמים בשנה בחודשים תשרי וניסן מבחנים בכתב, ברמת שאלות המצריכה שליטה בעל פה. במבחן הראשון נבחנים על 50 דף, ובכל מבחן נבחנים על החומר הקודם בתוספת 50 דף. לנבחנים מוענקת מלגה בסך שקל אחד לדף.
לימוד בעל פה בחינוך המוסלמי: חפיז
חאפז או חפיז (ערבית حافظ قرآن או حافظ; בתעתיק מדויק: חאפט') אשר משמעותו המילולית "שומר", הוא מונח מוסלמי המתייחס לאדם אשר הצליח לשנן את כל הקוראן בעל פה.
בתקופת הנביא מוחמד, במאה ה-7 לספירה, תושבי חצי האי ערב היו ברובם אנלפביתים. לכן, שימור ההיסטוריה, תולדות המשפחה, שירה ורבים משאר היבטי התרבות נעשה באמצעות לימוד בעל פה. כך גם השתמרו נבואותיו של מוחמד עד אשר קובצו לספר הקוראן.
אף בשעה שהועלו דברי הנביא על הכתב, היה עדיין הכתב הערבי בשלבי התהוותו וחסר תנועות וסימני פיסוק המאפשרים להבחין בין מילים. לכן, אף אז הייתה חשיבות לשימור הקוראן שבעל פה, כמקור מהימן. החוּפאז (רבים של חפיז) זכו להערכה רבה בחברה המוסלמית כמדקלמים שדבריהם היו נגישים אף להמוני העם הבורים. שינון בעל פה לא דרש אמצעי עזר יקרים (נייר היה נדיר בעולם המוסלמי וכתיבה נעשתה על מגילות עור). שינון בעל פה נחשב אף אמצעי בטוח יותר לשימור המידע – בעוד שמסמך כתוב עלול היה ללכת לאיבוד; אף אם יאבד חפיז בודד עדיין ייוותרו חופאז רבים שהקוראן חרות בזכרונם.
אף לאחר שהח'ליף עות'מן בן עפאן ארגן והחליט על נוסח אחיד לקוראן בין השנים 650–656 לערך, עדיין נותר שינון הקוראן בעל פה עיסוק מוערך שיש לעודדו. קיימות מסורות רבות של שינון הקוראן בעל פה. רוב החופאז משננים את הקוראן בגרסה אחת בלבד, אולם מומחים יכולים לשנן את הקוראן במספר מסורות (נגינות).
החופאז זוכים להערכה רבה בקהילה המוסלמית. הם זכאים להקדים את התואר "חפיז" לשמם. בתואר זה הם זוכים לאחר שהם עוברים בהצלחה מבחן אחד או יותר. באחד ממבחנים אלה הם מתבקשים להשלים פסוק הנבחר באופן אקראי מן הקוראן. כיוון שאינם יודעים איזה פסוק ייבחר, עליהם לדעת את מלוא הטקסט כדי להבטיח הצלחה בבחינה זו. בבחינה אחרת שבה עשוי המבקש לשאת בתואר "חפיז" לעמוד, הוא נדרש לדקלם פסוקים המכילים מילה מסוימת או צירוף מילים מסוים.
רוב החופאז למדו בילדותם בבתי מדרש מוסלמיים, מדרסה, שם אף למדו את כללי התייוויד (כללי השינון) ואת ההטעמה שיש לתת למילים בתהליך הלימוד בעל פה. משימה זו אינה פשוטה, כי הקוראן מחולק ל-114 סורות (פרקים), המכילות כ-6,200 פסוקים (בהם כ-80,000 מילים או כ-330,000 אותיות).
עמוס בועזסון
לימודים
בועזסון נולד בירושלים ולמד באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין אצל פרופ' דוד חן. אחרי המשך לימודים אצל חיים טאוב נסע לארצות הברית ולמד לתואר מוסמך באוניברסיטת אינדיאנה, אצל עתר ארד.
קריירה
בועזסון מופיע ברחבי העולם כסולן וכשותף בהרכבים קאמריים. הוא מרבה לנגן מוזיקה ישראלית, השתתף בפסטיבלי מוזיקה בישראל ומקליט לקול המוסיקה. בשנת 2003 היה נגן ראשון בקבוצת הוויולות בתזמורת הקאמרית הקיבוצית וכן ניגן בסינפונייטה הישראלית באר שבע, בקאמרטה הישראלית ירושלים ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית. עמוס בועזסון מנגן מוזיקה מתקופת הבארוק בביצוע אותנטי.
עמוס בועזסון השלים לימודי תואר שני בניצוח כתלמידו לניצוח של המאסטרו מנדי רודן בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב. כמו כן השתלם אצל המנצחים יואב תלמי, ג'יזל בן דור ואי-אן שו.
עמוס בועזסון שימש בעבר כמנצח בית בסינפונייטה הישראלית באר שבע ומשנת 2009 ועד שנת 2012 שימש כמנצח ומנהל מוזיקלי של תזמורת "חובבי המוזיקה ירושלים".
בועזסון מלמד נגינה בכינור ובויולה ונגינת מוזיקה קאמרית בקונסרבטוריון "הסדנה" בירושלים וב"מוזיקון" במבשרת ציון. בין תלמידיו בונת הכינורות יעל רוזנבלום.
עמוס בועזסון עוסק גם בהלחנה. יצירותיו הן:
מחוז מונרו (ניו יורק)
מחוז מונרו (באנגלית: Monroe County) הוא מחוז במדינת ניו יורק שבארצות הברית. במפקד האוכלוסין שנערך בארצות הברית בשנת 2000 מספר האוכלוסייה במחוז עמד על 735,343. המחוז קרוי על שמו של נשיאה החמישי של ארצות הברית, ג'יימס מונרו. עיר המחוז היא רוצ'סטר, "עיר הפרחים".
חנרל אלבאר
חֶנֶרַל אַלְבֶאַר (בספרדית: General Alvear) היא עיר בפרובינציית מנדוסה שבארגנטינה.
שם העיר
העיר נקראת על שמו של הגנרל קרלוס מריה דה אלבאר, אחד מגיבורי מלחמת העצמאות של ארגנטינה ואחד ממנהיגיה הראשונים של המדינה החדשה. העיר הוקמה בחודש יולי 1869 במישור הפמפס במרכז המחוז של בואנוס איירס.
הפעילות הכלכלית הגדולה ביותר של הפרובינציה היא בעלי חיים וחקלאות.
גאוגרפיה
חנרל אלבאר נמצאת במרחק של כ-256 קילומטרים ממנדוסה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של כ-844 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. בנוסף, העיר ממוקמת דרום-מזרח לסן רפאל, על גדות הנהר אטואל.
תנועה ותחבורה
העיר ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים 188 ו-143 וכביש 202.
כ"ה בחשוון
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ה חשוון היא פרשת תולדות, אם בר המצוה חל בשנה המתחילה ביום שלישי או חמישי, או פרשת חיי שרה אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שני או שבת.
מוזיאון האצ"ל בתש"ח
רקע
המבנה שבו הוקם המוזיאון נבנה לראשונה בשנת 1900 על ידי איש עסקים יהודי שביקש להשתקע בארץ ישראל. לאחר מותו, עבר הבית לידיים ערביות ושימש לסירוגין לצורכי מגורים, תעשייה ומסחר. הבניין היה חלק משכונת מנשייה, שכונה ערבית בפאתה הצפונית של יפו שהחלה להיבנות בתחילת המאה העשרים. לאחר מאורעות תרפ"ט, בעליית הגג של המבנה גרה משפחה יהודית - שלימים, במהלך מאורעות תרצ"ו, נאלצה להעתיק את מגוריה.
בחודשים הראשונים של מלחמת העצמאות קו החזית בין יהודי תל אביב לערביי יפו עבר בין השכונות נווה צדק ומנשייה. המבנה, שלימים הוקם בו המוזיאון, היווה חלק מקו הביצורים של הערבים. בחול המועד פסח תש"ח, פתח האצ"ל במערכה לכיבוש יפו שבמהלכו נפלו 41 לוחמים ונפצעו 82. בקרבת מבנה המוזיאון היה המעוז הערבי האחרון, שנפילתו לידי האצ"ל הכשירה את הקרקע לכיבושה של שכונת מנשייה ולכניעתה של יפו כולה.
היסטוריה
בסוף שנות ה-70, כשהוחלט לפנות את בתי שכונת מנשייה החרבים, פנו חברי ברית חיילי האצ"ל לעיריית תל אביב בבקשה להקים במקום אתר הנצחה לחבריהם שנפלו בקרב. דוד אלעזר, רס"ן בדימוס וחבר האצ"ל לשעבר, היה היוזם, הדוחף והמניע להקמתו של המוזיאון הזה, ועם הקמתו מונה גם למנהלו הראשון. בהתחלה נקרא המוזיאון "המוזיאון לשחרור יפו ע"ש עמיחי [גידי] פאגלין", שהיה קצין המבצעים של האצ"ל, ובקיצור "בית גידי". לימים, משעבר המוזיאון להיות חלק מיחידת המוזיאונים של משרד הביטחון, שונה שמו ל"מוזיאון האצ"ל בתש"ח". האדריכלים אמנון ניב, אמנון שוורץ ודני שוורץ שיחזרו חלק ממבנה האבן המקורי ושילבו בו מבנה פנימי מזכוכית שחורה, שיוצרת ניגוד חריף בין ישן לחדש.
בשנת 1983, בתום עבודות השימור והבנייה, נפתח המוזיאון לקהל הרחב, כאשר טקס הפתיחה החגיגי והממלכתי נערך בנוכחות ראש הממשלה מנחם בגין. בשנת 1987 זכה הבניין בפרס רוקח למפעלי הנדסה. משנת 1982 מכהן יוסק'ה נחמיאס כאיש עדות וכאחד מראשי המוזיאון.
רחרחן
רַחְרְחַן (באנגלית: Sniffer) או רַחְרְחַן מָנוֹת (באנגלית: Packet Sniffer) הוא תוכנה או חומרה המאפשרת להאזין ולתעד תקשורת מחשבים העוברת בנקודה כלשהי ברשת. הרחרחן קולט את חבילות מידע היוצרות את התקשורת, מנתח אותן בהתאם ל-RFC הרלוונטי ומציג אותן למשתמש לאחר הניתוח.
יכולות
היקף חבילות המידע שנקלטות תלוי בנקודה שבה הרחרחן הותקן. אם הרחרחן הותקן כתוכנה על מחשב המהווה נקודת קצה ברשת, רק התעבורה שתגיע אליו תתועד. אם המחשבים ברשת מחוברים באמצעות רכזת (Hub), כל מחשב יוכל לקבל את התעבורה של כלל המחשבים המחוברים לאותה הרכזת. אם המחשבים מחוברים באמצעות מתג (switch), הוא לא יוכל לעשות זאת שכן המתג יעביר אליו רק את התעבורה המיועדת אליו (Broadcast לרשת שלו, Unicast אליו או Multicast לקבוצה עליה הוא רשום). כדי להתמודד עם בעיה זו, קיימות מספר שיטות המהתלות במתג או במחשב שאת התעבורה שלו מעוניינים לקבל:
כדי לאפשר לרחרחן לקבל גם תעבורה שלא מיועדת למחשב עליו הוא מורץ בלבד, יש להשתמש ברחרחן במצב פרוץ (Promiscuous Mode), כך שהוא יוכל לקבל גם את חבילות המידע שהגיעו לכרטיס הרשת של המחשב, אך לא היו מיועדות אליו, ולכן מערכת ההפעלה לא העלתה אותן לעיבוד. במצב כזה הרחרחן עובד ברמת כרטיס הרשת ולא ברמת מערכת ההפעלה.
על אף שניתן לעיתים לקבל ממחשב יחיד את התעבורה של כלל הרשת, כדי לנטר באופן קבוע את התעבורה ברשת עדיף להתקין את הרחרחן בנקודה מרכזית ברשת, למשל על גבי נתב או מתג מרכזיים, כך שכלל התעבורה שעוברת דרכם תתועד ותנותח. חלק מרכיבי הרשת הללו כוללים שער ניטור (Monitoring Port) שמאפשר למחשב המתחבר לאותו השער לקבל שיקוף של כלל התעבורה העוברת על גבי הרכיב. אם רכיב הרשת לא מכיל שער ניטור שכזה, ניתן להשתמש ברחרחן חומרתי היושב על הרשת ולא מבצע אף פעולה למעט קבלת התעבורה, תיעודה, והעברתה הלאה.
ברשת אלחוטית, רחרחן המותקן על מחשב המחובר לרשת אלחוטית יכול לרחרח את כלל התעבורה שבערוץ מסוים.
האיום האבטחתי והתמודדות עמו
אחד משימושי הרחרחן הוא לצורכי תקיפת מחשבים וריגול אחר משתמשים ברשת. נוכחות של גורם תוקף ברשת מאפשרת לו במקרים מסוימים לקבל את תוכן התעבורה שמייצר משתמש אחר ברשת ולחקור אותה. האיום נובע מכך שקיימים פרוטוקולים המעבירים מידע רגיש כגון סיסמאות, מידע מסווג, מספר כרטיס אשראי וכדומה ללא הצפנה מתאימה. לעיתים הנתונים מוצפנים או מקודדים על ידי פונקציית גיבוב באופן שמאפשר פתיחה של הקידוד וחשיפת המידע הרגיש. הדרך להתמודד עם איום זה היא להקפיד להשתמש בחלופות המוצפנות: SSH (והאפליקציות המשתמשות בו: SCP ו-SFTP), ופרוטוקולים מבוססי TLS כגון HTTPS ו-FTPS ולהימנע מהעברת נתונים בפרוטוקולים הלא-מוצפנים.
מוריס ז'אנו
מוריס ז'אנו (נולד ב-8 במאי 1958) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, משחקניה הבולטים של הפועל תל אביב בשנות ה-80, וכיום המנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל אשקלון.
קריירה
ז'אנו נולד במרוקו ובגיל צעיר עלה לישראל וגדל באשקלון למשפחה בת תשעה ילדים. ז'אנו החל לשחק כדורגל בהפועל אשקלון וכבר בגיל 16 הוקפץ לסגל הקבוצה הבוגרת, שהייתה אז בליגה א'. לאחר שהתגייס לצבא ניגש למבחנים לאליפות חיל האוויר בכדורגל, שם פגש את כדורגלן הפועל תל אביב יעקב אקהויז, שהמליץ לו להגיע ולהיבחן בקבוצתו. לאחר שהתאמן בשורות הפועל תל אביב ביקשה הקבוצה להחתימו, אך באשקלון הערימו קשיים על המעבר, וז'אנו נכנס לשנת הסגר.
כבר במשחק הבכורה שלו בהפועל תל אביב, כבש ז'אנו שער 8 דקות מפתיחת המחזור הראשון של הליגה, מול הפועל ירושלים באצטדיון בלומפילד. בעונתו השנייה בקבוצה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 3–2 בדרבי מול מכבי תל אביב. ז'אנו היה שחקן מגוון ששיחק הן כקשר התקפי והן כחלוץ, ובמהלך שנות ה-80 כיכב בהפועל תל אביב לצידם של משה סיני, אלי כהן, גילי לנדאו ושבתאי לוי, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות (ב-1986 וב-1988).
לאחר הפרישה
לאחר שפרש אימן מספר קבוצות בליגות נמוכות, ובקיץ 2012 מונה למאמן קבוצת הנוער של הפועל תל אביב. לאחר עונה אחת סיים ז'אנו את תפקידו.
ב-15 ביוני 2015 מונה למאמנה של הפועל אשדוד, שהוקמה מחדש בליגה ג'. ז'אנו סיים את תפקידו במועדון כעבור שני מחזורים.
ביוני 2017 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל אשקלון.
חיים אישיים
ז'אנו נשוי ואב לשלושה ילדים. נכון ל-2023 הוא בעל פיצרייה, כותב במקומון האשקלוני 'סקופ' ומפרשן כדורגל ברדיו המקומי.
ארץ נהדרת - דמויות
ארץ נהדרת היא תוכנית בידור סאטירית ישראלית, שמשודרת במסגרת שידורי קשת מאז נובמבר 2003. התוכנית כוללת התייחסויות סאטיריות והומור יסטיות לאירועי השבוע החולף בעיקר באמצעות חיקויים, מערכונים, בדיחות וחידודים על כותרות השבוע.
ביבליופיליה
ביבליופיליה קשורה לאספנות ספרים, אך לא כל ביבליופיל אוסף ספרים בפועל (מטעמים של מוגבלות היכולת הכלכלית ומקום האחסון הפיזי) ולא כל אספן הוא ביבליופיל. ביבליופיליה אינה מוגדרת כהפרעה נפשית אלא אם היא גולשת לביבליומאניה שהיא דחף בלתי נשלט להשיג, לגעת או להריח ספרים.
וולט ויטמן
וולט ויטמן (באנגלית: Walt Whitman; 31 במאי 1819 – 26 במרץ 1892) היה משורר, עיתונאי והומניסט אמריקני.
ארבע שנים לאחר מותו הוכרז ויטמן, על ידי לא-אמריקאים, כ"משורר האמריקאי הגדול ביותר" והוא נמנה עם המשוררים המשפיעים והשנויים ביותר במחלוקת בקאנון האמריקאי. עבודותיו תורגמו ליותר מ-25 שפות שונות.
ביוגרפיה
הוא רכש את השכלתו באופן עצמאי, וקרא רבות את כתבי הומרוס, דנטה ושייקספיר.
בחייו כתב שירים רבים, שחלקם תורגמו גם לעברית ברבות השנים. אוסף שיריו הידוע ביותר הוא "עלי עשב" (Leaves of Grass). ויטמן אהב גברים ונשים וברבים משיריו יש נימה הומוארוטית ברורה.
שירתו של ויטמן מתאפיינת באופטימיות שלה, אך אולי יותר מכך בגאוניות חודרת המנסה לתת תרגום מילולי לחוויה האנושית והקוסמית. עיקר שירתו של ויטמן דנה בנושאים מורכבים ביותר, פילוסופיים, ולרוב אינה מתייחסת בטריוויאליות לשום נושא. עובדה זו הבדילה אותו מרוב משוררי תקופתו, שכתבו שירים תחת ההנחה שמידת העומק של השיר היא רק משנית לצלצול החרוז. אפשר למצוא בפואמה "את הגוף החשמלי אשירה" חקירה מעניינת ומעמיקה של גוף האדם, כאשר המשורר הוגה ביופי שבגוף הגבר ובגוף האישה, ומסיים בהגיגים על גופו שלו.
נראה כי הדבר שוויטמן התפלא עליו יותר מכל הוא היחסים שבין העולם הפיזיקלי (הגוף, הטבע) לבין הגורם שמאפשר חיים בתוך עולם זה, הלוא הוא הנשמה. ויטמן היה רחוק מאוד מהגדרות חותכות על מהות הנשמה, אך בשונה ממשוררים אחרים הוא ניסה לחקור את תפקידה ואת ממשיותה. בעוד שמשוררים סימבוליסטיים משתמשים ב"נשמה" אין ספור פעמים בשיריהם, ומשאירים את המושג בלתי מנומק, כאילו שתפקידה וממשיותה מובנים מאליהם, ויטמן נוהג אחרת: שיריו אינם מבטאים אף מילה כמובנת מאליה, דבר אשר מקנה לשיריו עוצמה מטאפיזית. באשר לדעותיו הפוליטיות אלו מבטאות בדרך-כלל את הליברליזם של המאה ה-19.
בין 14 במרץ ל־18 באפריל 1852 התפרסמה בעיתון Sunday dispatch בהמשכים הנובלה חייו והרפתקאותיו של ג'ק אנגל. הנובלה התפרסמה בעילום שם ורק ב־2017 מצא חוקר של יצירת ויטמן שמחבר היצירה הוא אכן ויטמן.
בשנת 1893 פורסמה ביוגרפיה של ויטמן שכתב ג'ון אדינגטון סימונדס, איתו נהג להתכתב תכופות.
אחד משיריו "הו רב חובל" (Oh Captain, My Captain), שנכתב לאחר רצח נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, תורגם לעברית והולחן על ידי נעמי שמר. גרסה זו הוקדשה לזכרו של יצחק רבין.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
מספרים חברותיים
במתמטיקה, מספרים חברותיים הם שרשראות של מספרים שכל אחד מהם הוא סכום מחלקיו של המספר שלפניו (כאשר 1 נחשב למחלק, אך כל מספר אינו נחשב למחלק של עצמו), והראשון של האחרון.
דוגמה לשרשרת באורך 5:
שרשרת זו, כמו-גם השרשרת באורך 28, נתגלו בשנת 1918 בידי פ. פולה ללא כלים אנליטיים אלא באמצעות חישוב ידני, והן השרשרות הראשונות שנתגלו שאורכן גדול מ-2. עד היום לא ידועה נוסחה אנליטית לחיזוי מספרים חברותיים, ואלו שנמצאו לאחר שתי הדוגמאות הראשונות של פולה נתגלו באמצעות מחשב.
שרשרות באורך 1 נקראות מספרים משוכללים, שרשרות באורך 2 נקראות מספרים ידידים. ניתן לראות במספרים אלו תת-קבוצה של המספרים החברותיים. מספרים ידידים ומספרים משוכללים היו ידועים למתמטיקאים כבר ביוון העתיקה.
כיום, החיפוש אחר שרשרות מתבצע בעזרת מחשבים. להלן רשימה של מספר השרשרות הידועות מכל גודל (מעודכנת לינואר 2016):
השרשרת שאורכה 28 מכילה את המספרים: 14316, 19116, 31704, 47616, 83328, 177792, 295488, 629072, 589786, 294896, 358336, 418904, 366556, 274924, 275444, 243760, 376736, 381028, 285778, 152990, 122410, 97946, 48976, 45946, 22976, 22744, 19916, ו-17716.
שרשרת באורך 4 נתגלתה לראשונה בשנת 1969. מאז התגלו שרשרות רבות נוספות באותו אורך, אך לא ידועה אף שרשרת באורך 3. עובדה זאת מעלה תהיות שעדיין לא נפתרו: האם ישנן שרשרות כאלו בכל אורך שהוא, או שעבור אורכים מסוימים אין אף שרשרת? וגם להפך, האם לכל אורך או לפחות עבור אורכים מסוימים, ישנן אינסוף שרשרות כאלו?
רוני תורג'מן
רוני תורג'מן (נולד ב-1949 בירושלים) הוא יוצר, מלחין וזמר פופ ורוק ישראלי.
מספרים חברותיים
שאלה פתוחה נוספת מתייחסת לזוגיות: בכל השרשרות הידועות, הזוגיות זהה לכל המספרים בשרשרת, כלומר, או שכולם זוגיים או שכולם לא זוגיים. האם קיימת שרשרת המכילה גם מספרים זוגיים וגם מספרים לא-זוגיים?
רוני תורג'מן
קריירה מוזיקלית
את הקריירה המוזיקלית החל תורג'מן כזמר בלהקת גייסות השריון, שם שירת לצידם של שלמה יידוב ויצחק קלפטר. תורג'מן, בניגוד לשאר חברי הלהקה, החל לעבוד עם תום שירותו הצבאי כנהג אוטובוס של "אגד" בירושלים.
בשנת 1987 הוחתם תורג'מן בחברת הליקון. אלבום הבכורה שלו, שנשא את שמו, יצא באותה שנה על גבי תקליט ויניל וכלל עשרה שירים שעיבדו אילן וירצברג, יהודה פוליקר, עדי דגני וגיורא קנת. תורג'מן הלחין את כל השירים למילותיהם של יעקב גלעד ("ציפור פצועה" שהיה השיר הבולט ביותר באלבום, "פרפר חופשי", "ילד בוא הביתה" מפסטיבל שירי הילדים ו"ארץ רחוקה"), אהוד מנור ("אין אהבה" ו"זאת לא פעם ראשונה" שהוקלט מחדש), אורלי מורג ("בקו החלומות") ויוסף אל דרור ("זה לא חשוב (שאת הולכת)"). האלבום נכשל מבחינה מסחרית, ולווה בהופעות מעטות עבור קהל וקליפים אחדים ששודרו ב"זהו זה!" ו"להיט בראש".
בשנת 1992, לאחר דממה תקשורתית ארוכה, חזר תורג'מן עם אלבומו השני והאחרון שיצא בפורמט של CD, "אחיזת עיניים". רוב שירי האלבום, שיצא בחברת NMC והופק באופן עצמאי, עובדו על ידי ארקדי דוכין, וכל שירי האלבום הולחנו על ידי תורג'מן פרט ל"תביני מותק", שהלחין וכתב דוכין. השיר "ליקוי אהבה (השיירה הולכת)", שכתבה דליה שפיגל, בוצע בדואט עם יצחק קלפטר, שעיבד את השיר יחד עם עדי דגני. מתוך אלבום זה יצא הלהיט "כשלא הולך אז לא הולך", שכתב תורג'מן עם מיכה שטרית. האלבום נכשל מסחרית ולא כלל להיטים נוספים פרט ל"כשלא הולך אז לא הולך" והדואט עם קלפטר.
בינואר 2017, תורג'מן הוציא סינגל ראשון, "מגש ספלי התה" מתוך אלבום חדש.
הקרב בקרוגר
הקרב בקרוגר (Battle at Kruger) הוא שמו של סרטון וידאו חובבני המתעד עימות המתפתח בין עדר תאואים אפריקנים לבין קבוצת אריות ותנין יאור אחד. הסרטון צולם על ידי דייוויד בוזדינסקי וג'ייסון שולסברג, בעת שהיו בסיור מודרך בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.
קבוצת התיירים הגיעה לאחד ממקווי המים בשמורה, המשמשים את החיות לשתייה. בעודם יושבים ברכב הספארי הם צפו וצילמו מצידו השני של האגם עדר תאואים הניגש למים. בזמן שהעדר מתקרב לשפת האגם, התאואים מבחינים לפתע בקבוצת אריות שאורבים להם בין השיחים. האריות מזנקים לעבר התאואים שמתפזרים לכל עבר, ומצליחים ללכוד תאו צעיר שמועד אל תוך המים. בזמן שהאריות מנסים למשוך אותו החוצה מן המים, מופיע לפתע תנין היאור שאוחז בתאו בשיניו ומנסה למשוך אותו פנימה אל המים. לבסוף התנין נסוג, האריות מצליחים לזכות בתאו ומתכוננים לטרוף אותו, אך העדר מתארגן מחדש ומסתער על האריות בנגיחות ובעיטות. לאחר מאבק קצר, התאו הצעיר מצליח להימלט כאשר העדר המסתער רודף אחרי האריות הבורחים.
הסרטון המתאר את הקרב הנדיר הועלה לאתר YouTube בשנת 2007 והפך במהרה לאחד הסרטונים הפופולריים באינטרנט שצבר למעלה מ-85 מיליון צפיות. בעקבות כך, הסיפור על הקרב בקרוגר הופיע בעיתונים רבים ברחבי העולם וב-2008 יצר ערוץ הנשיונל ג'אוגרפיק סרט תעודי על המקרה.
דיסנט
דיסנט (אנגלית: Descent) הוא משחק מחשב תלת-ממדי בגוף ראשון אשר ראה אור בשנת 1995, וידוע בשל הפשטת השימוש בטכנולוגיית הרינדור והענקת שישה כיווני תזוזה לשחקן על מנת שיוכל להסתכל מסביב. שחקנים מקצועיים מצליחים לזוז בעוד 20 כיוונים בנוסף לשישה הבסיסיים (למעלה-ימינה, למעלה-אחורה, למעלה-אחורה-שמאלה וכדומה). דיסנט הוליד שני המשכים (דיסנט II ודיסנט III), ובנוסף את דיסנט: פריספייס - משחק מלחמה בין כוכבי בגוף ראשון. דיסנט פותח על ידי פרלקס סופטוור והושק בשנת 1995.
מהלך המשחק
משחק ליחיד מורכב ממספר שלבים ועל השחקן להגיע דרך תעלות ומבוכים עד לרובוט השולט ולחסל אותו כאשר בדרך מחכים לו רובוטים שמנסים למנוע בעדו. השחקן מתחיל עם מספר מצומצם של כלי נשק, ובמהלך המשחק מוצא את שאר כלי הנשק. שלא כמו במשחק Doom, על השחקן לצבור גם אנרגיה על מנת שיוכל להמשיך להשתמש בכלי הנשק שלו.
במשחק הרשת יש סוגים שונים של משחקים כמו תפוס את הדגל (CTF) ושיתוף פעולה (CO-OP), אך הנפוץ ביותר הוא אנרכיה (Anarchy). בסוג זה עד 8 שחקנים משחקים אחד נגד השני, ללא רובוטים ובשלב אחד. חוץ מסוגים אלו, ישנן גרסאות של המשחק עם עוד מספר סוגים של משחקים. ישנם 27 שלבים, אך בנוסף לשלבים המקוריים ניתן לבנות שלבים באופן עצמאי על ידי תוכנה חיצונית.
אפשרי לבדוק את רמת המשחק של השחקן על ידי הצצה בקובץ השחקן, או על ידי בדיקת הדרגה שלו. בעבר היה נפוץ שהדרגה הגבוהה ביותר - דמיגוד (Demigod) - כמעט בלתי ניתן להשגה, אולם כיום דרגה זו אינה מייצגת את רמת המשחק של השחקן מאחר שהיום רוב שחקני דיסנט המתמידים מגיעים לרמה זו.
קוד מקור
קוד המקור של המשחק המקורי שוחרר ב-1997. מאז הופץ גם קוד המקור של דיסנט II ופריספייס 2 והם ניתנים להורדה בחינם ברשת האינטרנט.
שון מקגינלי
שון מקגינלי (באנגלית: Seán McGinley; נולד ב-1956) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אירי.
ביוגרפיה
מקגינלי נולד בפטיגו במחוז דניגול שבאירלנד, שם עבד אביו כפקיד מכס, וגדל בבאלישנון. הוא קיבל תואר באוניברסיטי קולג' גלוויי. בשנים 1977 עד 1989 היה חבר בלהקת התיאטרון דרואיד.
בקולנוע הופיע מקגינלי בסרטים כגון "הגנרל", "לב אמיץ", "כנופיות ניו יורק", "פריז פריים" ו-"Man About Dog". בין 2010 ל-2014 גילם את מלאכי בסדרת הדרמה קומית הקנדית "Republic of Doyle". הוא הופיע בסדרות טלוויזיה שונות בהן בפרק בסדרה "רציחות במידסומר".
אקטין
אקטין (באנגלית: Actin) הוא חלבון בעל תפקיד מרכזי בשלד התא. יחידות רבות של אקטין מתחברות ליצירת פולימר, סיב סלילי הקרוי גם מיקרופילמנט. סיבי האקטין יוצרים רשת בתאים האיקריוטיים. לסיבי האקטין מספר תפקידי מפתח בתא:
בציטוזול נמצא האקטין קשור למולקולות ATP בעיקר, אבל יכול להיקשר גם ל-ADP. הקומפלקס של מולקולת האקטין עם מולקולת ATP יוצר פולימר בצורה יעילה ומתפרק בצורה איטית. לעומתו, הקומפלקס אקטין-ADP מתפרק בצורה יעילה ויוצר פולימר בצורה איטית.
אקטין הוא אחד החלבונים הנפוצים ביותר בתאים איקריוטיים וריכוזו הוא סביב ה-100 מיקרומולר. בנוסף, הוא אחד החלבונים שהשתמרו ביותר מבחינה אבולוציונית. לדוגמה, ההבדל ברצף החלבון בין אצה לאדם הוא לא יותר מ-5%.
יצירת הסיבים
יחידות בודדות של החלבון נקראות "אקטין גלובולרי" (G-אקטין), והפולימר שנוצר מחיבור של מספר יחידות G-אקטין נקרא "F-אקטין". סיבי האקטין (המיקרופילמנטים) הם הסיבים הדקים ביותר בשלד התא, ועוביים הוא כ-5 ננומטר. בדומה למיקרוטובולים, לסיבי האקטין יש קוטביות, עם קצה המתארך בקצב מהיר יותר (הקצה החיובי) וקצה הגדל בצורה איטית (הקצה השלילי). קצב התארכות הסיב בקצה החיובי גדול בערך פי 10 מקצב ההתארכות בקצה השלילי. אם קצב ההתארכות של הקצה החיובי שווה לקצב ההתפרקות של הקצה השלילי, נוצרת תופעת ההליכון (treadmilling) שבה הסיב מתקדם במרחב, בעוד שאורכו נשאר קבוע.
תהליך יצירת הפולימר של אקטין מתחיל מחיבור של שלוש מולקולות G-אקטין, שלב הנקרא "גירעון" (nucleation). לאחר מכן נוסף קומפלקס של אקטין-ATP לקצה החיובי וה-ATP עובר הידרוליזה ל-ADP תוך שחרור מולקולת זרחה. אקטין-ADP משתחרר מהקצה השלילי והעלייה בריכוז האקטין-ADP גורמת להחלפת ה-ADP שבו ל-ATP. מחזורים אלה של התארכות והתקצרות נחוצים לתנועת התא אך אינם רצויים במצבים אחרים, למשל בתאי השריר. חלבוני עזר שונים, כגון CapZ, יכולים להקשר לקצה הסיב ולמנוע את התארכותו או התפרקותו.
החלבון קופילין נקשר ליחידות של אקטין-ADP, מקדם את התפרקותן מהקצה השלילי של סיב האקטין ומונע את קישורן לקצה החיובי. לעומתו, החלבון פרופילין הופך תהליך זה על ידי קטליזה של החלפת ADP ב-ATP. בנוסף, קישור אקטין-ATP לפרופילין מונע את הקישור של קומפלקסים אלה לקופילין משאיר אותם חופשיים לחיבור לקצה החיובי של הסיב. מרכיב חשוב נוסף ביצירת הסיבים הוא קומפלקס ה-Arp2/3, אשר יוצר גרעינים חדשים של סיבי אקטין בעודו קושר סיבים קיימים, תופעה היוצרת רשת מסועפת של סיבים הצמודים זה לזה. כל החלבונים האלה עוברים בקרה מדוקדקת ברמת הביטוי שלהם במהלך מחזור התא.
היבטים גנטיים
כאמור, אקטין הוא אחד החלבונים השמורים ביותר בגנום. רמת הדמיון של רצף החלבון בין אדם לשמר האפייה היא 80.2% ברמת רצף ה-DNA ו-95% ברמת הרצף של החלבון. ברוב השמרים קיים עותק בודד של הגן המקודד לאקטין. לעומתם, ברוב האיקריוטיים המורכבים יותר מתבטאים מספר איזופורמים של אקטין, המקודדים על ידי משפחה של גנים דומים. ביונקים קיימים לפחות שישה גנים של אקטין, אשר נחלקים לשלוש מחלקות - אלפא, בטא וגמא, לפי הנקודה האיזואלקטרית שלהם. אקטין אלפא מתבטא בעיקר בתאי שריר, ואקטין ביטא וגמא בתאים אחרים. על אף ההבדלים הקיימים בין אקטינים אלה, כולם יוצרים סיבים בצורה דומה ומגיבים בצורה זהה בניסויי מעבדה שונים.
גן אקטין ממוצע מכיל כ-100 נוקלאוטים ב-5' UTR, כ-1200 נוקלאוטידים באזור המקודד לחלבון וכ-200 נוקלאוטידים ב-3' UTR. ברוב הגנים של אקטין קיימים אינטרונים.
כיום חושבים שבכל הפרוקריוטיים שצורתם אינה כדורית קיימים גנים, כמו MreB, הדומים לאקטין.
היסטוריה
אקטין נצפה לראשונה במיקרוסקופ ב-1887 על ידי ו"ד הליבורטון, שבודד מתא שריר חלבון שגרם לקרישת תמצית מיוזין. למרות זאת, הליבורטון לא הצליח לאפיין יותר את החלבון שראה וגילוי האקטין יוחס לברונו פ' שטאוב, ביוכימאי צעיר שעבד במעבדתו של אלברט סנט-דיאורד במכון לכימיה רפואית באוניברסיטת סגד שבהונגריה. ב-1942 פיתח שטאוב טכניקה חדשנית לבידוד חלבון מהשריר שאפשרה לו לבודד כמויות גדולות יחסית של אקטין טהור, בשיטה הדומה לזו שמשתמשים בה כיום לבידוד האקטין.
קבוצה (מבנה נתונים)
קבוצה (באנגלית Set) היא סוג של מבנה נתונים מופשט שכל ערך מופיע בו לכל היותר פעם אחת, ואין חשיבות לסדר בין הערכים. מימוש של קבוצה הוא למעשה ייצוג ממוחשב של קבוצה מתמטית סופית.
אפשר להגדיר קבוצה כמקרה פרטי של מבני נתונים אחרים: רשימה בה מתעלמים מהסדר ולא מאפשרים הוספה של ערכים קיימים, או מילון שהמפתחות שלו הם הפריטים עצמם, והערכים בו הם קבוע כלשהו.
Friday (שיר של רבקה בלאק)
Friday הוא הסינגל הראשון של הזמרת האמריקאית רבקה בלאק. השיר נכתב והופק על ידי קלרינס גא'י ופטריק וילסון, השיר מבוצע על ידי רבקה בלאק ופטריק וילסון. השיר יצא ב-10 בפברואר 2011 ואז עלה לראשונה ב-iTunes ב-14 במרץ 2011 על ידי חברת התקליטים ARK Music Factory כסינגל הבכורה של בלאק.
קבוצה (מבנה נתונים)
קבוצה תיקרא סטטית, אם לא ניתן להוסיף אליה או להוריד ממנה ערכים לאחר יצירתה, או דינמית אם לפחות אחת מפעולות אלה מותרת. קבוצה סטטית מאפשרת לבדוק האם פריט מסוים נמצא בה, האם היא ריקה, מה מספר האיברים בה וכדומה. מימוש של קבוצה דינמית יאפשר, בנוסף לאלה, ליצור קבוצה חדשה בעלת תכולה מוגדרת, להוסיף פריט, להסיר פריט, לבצע פעולות איחוד וחיתוך בין קבוצות ועוד.
Friday (שיר של רבקה בלאק)
קליפ השיר זכה ליותר מ-150 מיליון צפיות ב-YouTube, כאשר 86 אחוזים מן המדרגים סימנו שאינם אוהבים את השיר, בנוסף הועלו לאינטרנט פרודיות רבות של השיר. השיר קיבל ביקורות לועגות רבות, וכונה כ"שיר הכי גרוע".
קבוצה (מבנה נתונים)
ניתן לממש קבוצה בדרכים רבות, ובין המימושים ישנם הבדלים בסיבוכיות של פעולות ובפשטות המימוש. בין המימושים הנפוצים של קבוצה:
קבוצה המאפשרת קיום של מספר פריטים בעלי אותו ערך נקראת רב-קבוצה.
Friday (שיר של רבקה בלאק)
רקע
בסוף שנת 2010 סיפר לקוח של ARK Music Factory לבלאק בת השלוש עשרה על חברת התקליטים. אמה של בלאק, גאורגינה, שילמה לחברה 4,000 דולר עבור שיר שביתה תוכל להקליט. בלאק בחרה את השיר Friday ואמרה ש"השירים האחרים מדברים על אהבה של מבוגרים, אני עוד לא חוויותיי את זה. אני מרגישה כאילו זה השיר שמתאים בשבילי". פטריק וילסון, כותב השיר ומבצע אותו עם בלאק מספר "כתבתי את השיר ביום חמישי בלילה, כתבתי הרבה שירים כל הלילה וזו הייתה סוג של התרגשות שכבר יום שישי".
רמיקס
רמיקס לשיר בהשתתפות 3!oh3, ביג פרידיה ודוריאן אלקטרה, לכבוד 10 שנים לשחרור השיר המקורי יצאה לאור ב-10 בפברואר 2021.
גלעד קלטר
גלעד קלטר (נולד ב-2 באפריל 1976) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
קלטר גדל בשכונת הדר יוסף בתל אביב, ובגיל צעיר התקבל ללהקת צופי תל אביב שם זכה להכרה בכישרון המשחק שלו ולהצלחה. במסגרת הלהקה שיחק בתפקיד הראשי במחזמר "המועמד".
בצבא שירת בתיאטרון חיל האוויר כשחקן וכמפקד התיאטרון. לאחר השחרור העלה עם חברו לתיאטרון חיל האוויר אורן לביא הצגה מוזיקלית בשם "מקלות בגלגלים" שזכתה בפסטיבל עכו בשנת 1997. בתקופה זו הופיע אף כקומיקאי במופע דומינו גרוס בתיאטרון ביחד עם שחקנים נוספים. הופעות אלו משכו את תשומת לב אנשי תיאטרון גשר ושחקני המופע הוזמנו להבחן לקבלה לתיאטרון.
קלטר התקבל לתיאטרון, לקבוצת "גשר 2", והיה לאחד משחקניו הקבועים של התיאטרון משנת 1998. בתחילה שיחק בתפקידים זעירים במחזות "דון ז'ואן", "אוכלים", "הנהר", "מר ברינק" ו"ים". לאחר מכן קיבל את תפקידו של "איוואן בן בלי בית" המשורר המטורף בהצגה השטן במוסקבה, בה שיחק חיים טופול בתפקיד השטן. כן שיחק בתפקיד "דמטריוס" בהפקת חלום ליל קיץ. בשנים הבאות המשיך בתפקידי משנה, בתיאטרון, אך בשנת 2005 גילם את קטוריאן בהצגה "איש הכריות" על פי מרטין מק'דונה. ההצגה זכתה לשבחי הביקורת, אך לא להצלחה גדולה בקהל הישראלי. בשנים 2003 עד שנת 2006 שיחק בהצגת הילדים "בגדי המלך החדשים" בהפקת התיאטרון שלנו.
לאחר מכן המשיך קלטר בתפקידים שונים בהצגות "מדיאה" ו"הלילה ה-12". בהצגה "הלילה ה-12" על פי שייקספיר, בה גילם את פסטה, הפגין קלטר גם את יכולתו בזמרה. כן שיחק לצד אורנה בנאי בהצגה "רומן בעבודה" על פי סרט סובייטי משנות ה-70.
קלטר השתתף בפרסומות ידועות, ובסדרות "חטף פתח" ו"לשם שינוי" בטלוויזיה החינוכית. הוא דיבב גם במשחק המחשב "פיפוש המהפכה" בתפקיד מר שיק.
בשנים 2010–2009 שיחק בסדרת הטלוויזיה "האי" בערוץ הילדים, בתפקיד רון העוזר של אסתר באגודת הקיפרים. ב-2011 הצטלם לסרטו של תום שובל "הנוער", שיצא לבתי הקולנוע בשנת 2013.
בשנת 2015 שיחק בסדרת הטלוויזיה "ג'ינג'י" בערוץ ג'וניור לצופי yes, בתפקיד רפי אבא של אודי. כמו כן משתתף בסדרת הקומדיה "השוטר הטוב" בתפקיד ראובן ובסרט "ציפורי חול" לצידו של אמנון וולף.
באוקטובר 2015 עלה עם ההצגה "מר ורטיגו" כמאסטר יהודי. כמו כן, משתתף בהצגות ״הדיבוק״ כרב עזריאל ממירופול, ״כפר״ של יהושע סובול כד״ר ארדה, ״יאקיש ופופצ׳ה״ כטוקרקבלט, ״מסעות אודיסאוס״ כאודיסאוס, ״רוח התיאטרון״ כסדרן, ״ספר דוד המלך״ כשחקן וב״במנהרה״ כיפתח (חולק את תפקידו עם מיקי לאון). קלטר אף הופיע במחזמר "עלובי החיים" של תיאטרון הבימה, בתפקיד השוטר ״ז'אבר״, במקביל עם השחקן יגאל שדה.
בספטמבר 2017 עלתה ההצגה "הרצל אמר!" בה הוא משחק את בנימין זאב הרצל.
בספטמבר 2018 עלה בתיאטרון גשר המחזה ״רודף העפיפונים״ בו הוא מגלם את רחים חאן ומפקד רוסי.
ב-2019 עלה עם ההפקה ״משפט חוזר״ של ליעד שוהם ועוזי וייל בבימויו של אמיר י. וולף. בהצגה מגלם את רועי גונן.
2020 עלתה ההפקה המיוחדת ״מי כמוני״ מאת רועי חן ובבימויה של אילאיל סמל, בה קלטר מגלם את ד״ר יורש.
ב-2020 התחיל לשחק את דמותו של עמנואל גודמן בסדרת הריגול "ספיידרז" של ערוץ TeenNick.
ב-2023 בפסח השתתף בפודקאסט של רגעי קסם בערוץ הופ! בתפקיד תיק תק השעון יחד עם יובל לוין ששחיקה את גאיה ועם דקלה הדר ששחיקה את אמא של גאיה (נורית).
חיים אישיים
קלטר נשוי לדנה פורת-קלטר, מעצבת גרפית, ואב לשלושה בנים.