cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lassa mammarenavirus
קולטנים
שלא כמו נגיפים בעלי המעטפת רבים, המשתמשים בשקעי מעטפת קלתרין (clathrin-coated pits) להיקשר לקולטנים ולביכנס לתא בתלות בחומציות הסביבה, נגיף לסה משתמשים במסלול אנדוציטי ללא תלות בקלתרין, קוולין, דינמין או אקטין.
כשנגיף חודר לתא, הוא נשלח במהירות לאנדוזום בבועית, כשהוא מגיע לאנדוזום הוא מתרחש איחוי ממברנות באמצעות גליקפורטאין שבמעטפת, שב-pH הנמוך של האנדוזום קושר לחלבון הליזוזום LAMP1, מה שיוצר איחוי ממברנות והמילטות מהאנדוזום.
מחזור חיים
הנגיף חודר לתא באמצעות היקשרות לקולטן ואנדוציטוזה. מסלול האנדוציטוזה הספציפי אינו ידוע עדיין, אך נמצא שהכניסה לתא מושפעת מרמת הכולסטרול, ושבמקרים של ירידה ברמת הכולסטרול הכניסה לתא מוגבלת. הקולטן המשמש לכניסה לתא הוא הקולטן לאלפה-דיסטרוגליקן. לאחר כניסת הנגיף לתא ה-pH הנמוך גורם לאיחוי ממברנות ושחרור הריבונוקלאופרוטאין (RNP) הנגיפי לציטופלזמה. ה-RNA הנגיפי משתחרר ותהליכי השכפול והשעתוק מתחילים בציטופלזמה. בתחילת השכפול משועתקים הרצפים המשלימים לגנום ל-S ו-L ומהם מסונתזים שוב S ו-L הגנומיים. הן הרצפים הגנומיים והן הרצפים המשלימים להם (אנטי-גנומיים) נצרכים לשעתוק ולתרגום. ה-S מקודד לחלבוני GP ו-NP, ואילו L מקודד לחלבוני Z ו-L. חלבון L הוא RNA רפליקאז כשנכנס נגיף לתא, L פולימראז מתחבר ל-RNP הנגיפי ומתחיל תהליך שעתוק של ה-RNA הגנומי.
מוצא החיים
מוצא החיים או אביוגנזה (בלועזית: Abiogenesis) הוא כינוי לתחום מחקר במדעי הטבע, החוקר את היווצרות החיים על פני כדור הארץ. ביסוד המחקר בתחום עומדת התאוריה המדעית שהחיים על פני כדור הארץ נוצרו בתהליכים אקראיים מחומר דומם.
המאמץ המחקרי העיקרי בתחום מוקדש לניסיון למצוא מסלולים כימיים בהם גדול יחסית הסיכוי לאביוגנזה בסביבת מולקולות כימיות נטולות חיים, כלומר באיזה מסלול כימי גדל הסיכוי ליצור חיים מחומר דומם.
השערה מקובלת היא שאירוע יצירת החיים התרחש סמוך לנביעות הידרותרמיות, בריכות געשיות או מעיינות חמים יבשתיים. מעיינות אלו פולטים אנרגיה וחומרים העשויים להיות שימושיים בסינתזות מולקולות מורכבות, ולאחר מכן מתאפשרת יציבותן של מולקולות אלו עם מעברן לאזורים הקרים יותר במים. באזורים אלו מצויות בימינו צורות החיים הקדומות ביותר הידועות לנו.
תורת האבולוציה מסבירה כיצד צורות חיים מורכבות ומגוונות הקיימות כיום התפתחו מצורות חיים פשוטות יותר. שאלת מוצא החיים מתמקדת בשאלת מוצאו של היצור החי הראשון. טרם נמצא הסבר שלם ומניח את הדעת למוצא החיים. מספר השערות ועדויות ניסיוניות מצביעות על פתרונות אפשריים לתעלומה זו מובאים להלן.
הנחות יסוד
ב-1924 פיתח ביוכימאי סובייטי בשם אלכסנדר אופרין תאוריה מקיפה יותר והציע ארבע הנחות יסוד המשמשות עד היום את הבסיס התאורטי לאביוגנזה:
נכון להיום החיידק המאובן הקדום ביותר שתוארך התגלה במערב אוסטרליה ב-2011. על פי ההשערות גילו הוא 3.4 מיליארד שנה. גם אם ממצא זה אינו ודאי, הרי שלפני 2.4 מיליארד שנים, היחס בין איזוטופים יציבים של פחמן (12C ו-13C), ברזל (56Fe, 57Fe ו-58Fe) וגפרית (32S, 33S, 34S ו-36S) מצביע על כך שמקורם של מינרלים ומשקעים הוא ביוגני ותוצרים מולקולריים מצביעים על קיומה של פוטוסינתזה.
נושאים מרכזיים במחקר
ג'ון ברנל, מחוקרי התחום, הציע כי היווצרות החיים התרחשה בשלושה שלבים: כל אחד משלבים אלו העלה שאלות מחקריות רבות.
יצירת מונומרים
ההנחה הרווחת היא שהתרכובות האורגניות הראשונות נוצרו מן הגזים שהרכיבו את האטמוספירה בעבר. לפני כ-4 מיליארד שנים כדור הארץ היה בעל אטמוספירה דלת חמצן ומרובה תרכובות גופרית מההתפרצויות הגעשיות התכופות שהיו בו. ברקים היו תדירים בהרבה ממה שהם היום. הרכב התמיסה שהיה באוקיינוסים של כדור הארץ בתקופה זו מכונה המרק הקדום.
החוקר האמריקאי סטנלי מילר, בהנחיית הרולד יורי, העמיד הנחה זו למבחן בניסוי מילר-יורי שבוצע בשנת 1953 באוניברסיטת שיקגו. הוא התקין מכשיר ומילא אותו בתערובת שחיקתה את האטמוספירה שכפי ששוער הייתה בכדור הארץ לפני 3.5 מיליארד שנה - תערובת גזים של מתאן, אמוניה, מימן ומים. הגזים סבבו במכשיר ומילר חיבר אלקטרודות שיפעילו עליהם התפרקויות חשמליות המדמות ברקים. תוך שבוע נוצרו בתערובת שלוש מתוך עשרים חומצות האמינו המשמשות אבני בניין של חלבונים, וחומרים אורגנים נוספים. בניסויים דומים שנערכו בשנים הבאות תוך שימוש בחומרים נוספים כגון גופרית הופיעו חומצות אמינו נוספות ואף חומצות גרעין (אבני הבניין של הדנ"א והרנ"א) וסוכרים פשוטים. בשנת 2008 נערך ניתוח מחדש של התוצאות, והתגלה כי בניסוי מילר-יורי נמצאו 32 חומצות אמינו, ולא 3. 20 מבין החומצות הללו הן הדרושות לקיום חיים.
מקור נוסף לחומרים אורגניים עשוי להיות גופים המגיעים מן החלל החיצון. חומצות אמינו פפטידים קצרצרים ואף חלבון נמצאו בגופים שהגיעו לכדור הארץ מן החלל החיצון. בין אם גופים אלו מילאו חלק מרכזי באספקת מונומרים לתהליך היווצרות החיים ובין אם לאו, עצם נוכחותם מראה על האפשרות להיווצרות ספונטנית של חומרים אלו.
אחת החידות בהקשר של מוצא החיים היא מציאת הדרך שגרמה ליצירת עודף אננטיומרי של מולקולות כיראליות, כמו חומצות אמינו או סוכרים. ניסוי מילר-יורי לא הצליח לייצר תגובה סטריאוסלקטיבית שתיצור עודף כזה. ראיות לכך שמקורו של העודף מחוץ לכדור הארץ התגלו במטאוריט מורצ'יסון שמייצג את הרכב החומרים במערכת השמש הקדומה. ראיה נוספת מגיעה מתצפיות על קיטוב האור שמגיע מערפילית אוריון ועובר בדרכו חומר בין-כוכבי. מהמדידות נמצא שבאזורים מסוימים של החומר הבין-כוכבי יש עודף אננטיומרי של מולקולות כיראליות מסוימות.
בשנת 2020 הודגמו מסלולים כימיים שנמצאו בסימולציה ממוחשבת ליצירה ספונטנית של מולקולות מורכבות רבות המשמשות במטבליזם החי.
יצירת פולימרים
אחת ההשערות המקובלות במחקר היא עולם ה-RNA. על פי השערה זו, מונומרים אורגניים הפכו בריאקציות כימיות אקראיות ונדירות לפולימרים קצרים. סוג אחד של פולימרים כאלה, RNA, הוא גם בעל יכולת לזרז תגובות כימיות רצויות, כולל שכפול עצמי וגם בעל יכולת לשאת מידע לשכפול עצמי. בצורות החיים של ימינו, החלבונים מזרזים את רוב התהליכים הכימיים בתא והמידע התורשתי נשמר לטווח ארוך ב-DNA אולם בשלב ראשוני זה, כל המידע התורשתי וכל הפעולות הקטליטיות נעשו בעזרת RNA. גם בצורות החיים של ימינו ה-RNA משמש בכל תא גם לזירוז ייצור החלבונים עצמם, גם לזירוז שכפול ה-DNA וגם להעברת מידע תורשתי מה-DNA אל מערך ייצור החלבונים.
על פי ההשערה, האנרגיה לפעולות ה-RNA התקבלה מפירוק סוכרים בעזרת תרכובות גופרית – נשימה גופריתית ובאזורים אוקייניים עם פעילות געשית תדירה היה ריכוז גבוה של RNA בזכות תרכובות הגופרית שנתנו אנרגיה לשכפולם.
בשנת 2017 הראתה סימולצית מחשב כי קיימת התכנות להיווצרות עולם RNA בשלוליות חמימות בתנאי כדור הארץ הקדום, וכי ההשערה שאבני הבניין הנדרשות לתהליך יסופקו על ידי מטאוריטים היא מתקבלת על הדעת.
בשנת 2022 פורסם מחקר המראה ניסויית כי פפטידים באורכים שונים יכולים להיווצר ספונטנית ביעילות בתנאים המצויים בחלל החיצון.
יצירת תא
אופרין העלה את השערת יצירת הקואצרווטים - על פי השערה זו, החלבונים, שנוצרו בימים ובאגמים העתיקים, הצטרפו לטיפות מיקרוסקופיות הקרויות קואצרווטים (Coacervate), המסוגלות לקלוט לתוכן חומרים. כתוצאה מקליטת חומרים לתוכן הן גדלות, וכאשר הן מגיעות לגודל מסוים הן נחצות לשניים.
הטיפות שהמבנה החלבוני שלהם היה מוצלח יותר יכלו לקלוט לתוכם חומרים במהירות רבה יותר, כולל טיפות קטנות מהן. הן התחלקו מהר יותר והיו רבות יותר מטיפות בעלות מבנה חלבונים שונה.
חומצות הגרעין שבונות את ה-DNA בתאים הנוכחיים השתלבו בטיפות. מרגע שפיתחו חומצות הגרעין דרך לקבוע את מבנה החלבונים ניתן לשייך את הטיפות ליצורים החיים. חומצות הגרעין יכלו לפקח על בנייה של חלבונים שיזרזו וישלטו על תהליכי מטבוליזם וההתחלקות (התרבות).
השערה נוספת היא השערת הליפידים - מולקולות שומן פשוטות, אשר באופן טבעי מתארגנות ליצירת בועות (מיצלות) בהן הסביבה הפנימית מופרדת מהסביבה החיצונית. כל התאים החיים על פני כדור הארץ תחומים במעטפת שכזו - שכבה כפולה של ליפידים, בתוספת "שערים" מולקולריים המאפשרים חילוף חומרים מבוקר. הדמיות מחשב הראו שהמודל מאפשר ברירה טבעית. בהמשך, פורסם מאמר המביא ראיות ניסוייות ליכולת של שומנים לזרז תגובות כימיות ובכך לאפשר שכפול של המיצלה ביתר קלות.
גישות המחקר
המחקר העוסק ביצירת החיים מכיל בתוכו שתי גישות הפוכות – הראשונה: מלמטה למעלה: ראשית יש לבחון כיצד נוצרו אבני הבניין של החי ורק אז אפשר להמשיך ולבדוק כיצד הגענו מהם ועד לתא החי הראשון. השנייה: מלמעלה למטה: בחירת נקודה על רצף היווצרות החיים ומשם לבחון האם יכלה להיווצר באופן ספונטני. לאורך זמן אפשר שנוכל לחבר את הנקודות האלה ליצירת הסיפור המלא.
כיום מתקיים מחקר ענף לגבי העולם שהתקיים טרם הופעתה של LUCA (האב הקדמון המשותף), ואין כיום השערה אחת מוסכמת בשל חוסר הוודאות לגבי התנאים ששררו לאחר התקררות כדור הארץ (עידן האדן) עם זאת, ההשערה המרכזית בה מתמקד המחקר היא השערת עולם הרנ"א. השערה זו מבוססת על גילוי הריבוזים ב-1981, אנזים זה המכיל רנ"א וחלבונים התברר כבעל יכולת שכפול עצמי (בניגוד לדנ"א), כאשר החלק הקטליטי בתוכו הוא מולקולת הרנ"א המאפשר את השכפול. הבעיה עם מולקולת הרנ"א שהיא נוטה להתפרק במהירות מחוץ לתא, פתרון אפשרי לכך הוא שימוש במייצבים כימיים. בראשית שנות ה-70 פיתח מנפרד אייגן מנגנון היפותטי בו מולקולות רנ"א ואחרות עשויות לעבור סבבים ספונטניים של שכפול עצמי.
התפתחות ממלכות העל של החיים
מיליארד שנים לאחר התפתחות התא הראשון, נוצרו האאוקריוטיים מבקטריה שהובלעה בארכאה. בתחילת התהליך היו הבקטריה והארכאה האלה סימביונטים. חלק מהחומר התורשתי של הבקטריה עבר אל החומר התורשתי של הארכאה. הארכאה סיפקה לבקטריה את החלבונים הנחוצים לה ואילו זו הפכה לאברון הנשימה של הארכאה בסביבות חמצניות. בקטריות אחרות הפכו לאברוני הפוטוסינתזה של הארכאה. הבקטריות התפתחו למיטוכונדריון ולכלורופלסט. הארכאה, שהחלה לבטא חלק גדול מהחומר התורשתי של הבקטריה גם לצרכיה שלה ולא רק לשירות הבקטריה הסמביונטית, הפכה לתא אאוקריוטי. באאוקריוטיים נוצרו ממברנות פנימיות דומות לאלה של הסמביונטים שלהם, שמידרו אזורים נוספים מלבד המיטוכנדריון והכלורופלסט כגון גרעין התא שבו מצוי החומר התורשתי. התרבות הבקטריות והאאוקריוטים שיכולים היו לבצע פוטוסינתזה הפכה את אטמוספירת כדור הארץ כולו לחמצנית. הארכאות חסרות הסמביונטים נדחקו לסביבות דלות חמצן (כדוגמת ים המלח וקרקעית האוקיינוס). עם התרבות החמצן באטמוספירה נוצרה שכבת האוזון, שהורידה את רמת הקרינה המייננת על פני כדור הארץ ואפשרה יציבות רבה יותר למולקולות ביוכימיות.
התפתחות הרב-תאיים
לפני כמיליארד שנים החלו להופיע באוקיינוסים אורגניזמים רב-תאיים. ההתפתחות האבולוציונית של האורגניזמים הרב-תאיים התרחשה מספר פעמים בנסיבות בלתי-תלויות באורגניזמים שונים כמו ספוגיות, חומיות, כחוליות, ריריות ומיכובקטריה.
במהרה לאחר הופעתם, נרשמה פעילות אבולוציונית מהירה במשך כ-10 מיליון שנים. התרחשות זו הובילה ליצירת מרבית האורגניזמים שאליהם אנו עדים כיום, יחד עם יצירת שושלות יוחסין אשר נכחדו זמן-מה לאחר-מכן. ניסיונות להסברת ההתפתחות האבולוציונית המהירה כוללים תאוריה שגורסת הצטברות חמצן מספקת באטמוספירה כתוצאה מפעילות פוטוסינתטית. לפני בערך 500 מיליון שנים החלו צמחים ופטריות ליישב את היבשה, ובמהרה הצטרפו אליהם תולעים שמהן התפתחו פרוקי הרגליים ובעלי חיים חסרי חוליות נוספים. באוקיינוסים התפתחו מיתרניים ומהם חולייתנים כגון דגים. מדגי הריאות התפתחו דו-חיים, שהופיעו לראשונה על היבשה בערך לפני 300 מיליון שנים. מדו החיים התפתחו זוחלים שמהם התפתחו היונקים לפני 200 מיליון שנים לערך. מהזוחלים התפתחו גם דינוזאורים שמהם התפתחו העופות לפני 100 מיליון שנים. עם התפתחות האורגניזמים הגדולים, המשיכו האורגניזמים הקטנים, בעלי מבנה מורפולוגי דומה לזה של הראשוניים להתקיים כשרוב הביומסה של היצורים החיים כיום היא של מינים פרוקריוטיים שונים.
הגישה המונותאיסטית
לפי הסבר זה המתייחס לרוב לסיפור בריאת העולם, כל האורגניזמים בעולם, ובכלל זה האדם, נבראו בצורתם הסופית על ידי בורא, המכונה לרוב אלוהים. כל אורגניזם נברא עם מאפיינים של יצור בוגר - לדוגמה: העץ נברא עם טבעות שנתיות, האדם נברא עם שיניים ושיער, וכו'. הסבר זה מקובל בקרב מאמיני דתות מונותאיסטיות רבות וזהו גם ההסבר הבולט בקרב המתנגדים לתורת האבולוציה (ראו גם בריאתנות).
חלק קטן ממאמיני היהדות, מקבלים את תיאורית האבולוציה ברובה. וזאת על פי גישת הרב קוק "אין זה כלל עיקר של תורה לספר לנו עובדות פשוטות ומעשים שהיו. העיקר הוא התוך, ההסברה הפנימית, וזה יתרומם עוד יותר בכל מקום שנמצא כוח סותר שאנו מתעודדים להתגבר על ידו". למעשה תורת האבולוציה עוסקת בהסברת "האיך" - כיצד העולם התפתח לכדי מה שהוא היום, אבל התורה עוסקת ב"מדוע" - כלומר מסבירה מדוע אוסף של חומרים דוממים הפך לבסוף לעולם מלא חיים מגוונים ותבוניים. על פי גישה זו האבולוציה היא רק תיאור מעשה בראשית בהרחבה ואין כל סתירה בין פרטי תורת האבולוציה לבין גישת היהדות, אלא התייחסות לדברים שונים.
ברברה טוכמן
ברברה ורטהיים טוכמן (באנגלית: Barbara Wertheim Tuchman; 30 בינואר 1912 – 6 בפברואר 1989) הייתה היסטוריונית, סופרת ועיתונאית יהודיה-אמריקאית, זוכת פרס פוליצר פעמיים וזוכת אות "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1980. התמקדה בעיקר בכתיבת ספרי היסטוריה פופולרית; ספריה עסקו בקשת רחבה של נושאים וזכו לפרסום עולמי, הידוע שבהם - "מצעד האיוולת".
קורות חיים
ספרה הראשון יצא לאור בשנת 1938, ולאחר מלחמת העולם השנייה התמקדה בכתיבת ספרים. ספריה מאופיינים בכתיבה מרתקת, גדושה בפרטים רבים מאוד, ועוסקים במגוון רחב של תקופות ואישים בהיסטוריה, החל במאה ה-14 ("ראי רחוק") עבור בסיום המאה ה-19 ("המגדל הגאה") ותחילת מלחמת העולם הראשונה ("אוגוסט 1914", "מברק צימרמן"), וכלה במלחמת וייטנאם ("מצעד האיוולת").
על כתיבתה ההיסטורית זכתה טוכמן בשני פרסי פוליצר: בשנת 1963 עבור "אוגוסט 1914", ובשנת 1972, עבור "סטילוול - אמריקאי בסין".
חוק טוכמן
ברברה טוכמן ניסחה בספר "ראי רחוק - מבט למאה ה-14" את ראיית העולם ההיסטורית שלה ואת החשיבות שיש לייחס למאורעות ההיסטוריים ב"חוק טוכמן":
מושונסולנוק
מושונסולנוק (בהונגרית: Mosonszolnok) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי מושונסולנוק
במושונסולנוק חיו יהודים בתקופות זמן שונות
חרגוליים
חרגוליים (שם מדעי: Tettigoniidae) היא משפחה של חרקים בעלי גלגול חסר השייכת לסדרת החגבאים ומונה יותר מ-6,000 מינים. הגדול שבהם נקרא סגה.
מראה
החרגולים ניכרים ברגליהם האחוריות הארוכות והדקות המשמשות לניתור ובמחושיהם הדקים, הארוכים יותר ממחצית אורך גופם. מחושים אלו הם הסימן החיצוני הבולט ביותר המבדיל בין החרגולים לחגבים. לבני משפחת החרגולים מגוון צורות וצבעים המותאם לסביבתם ומאפשר להם להתחפש ולהסוות עצמם כך שיתמזגו בסביבתם.
תעופה
לחרגולים שני זוגות כנפיים. כנפיהם העליונות הנוקשות והישרות נקראות כנפי חפיה משום שהן חופות על שתי הכנפיים התחתונות הקרומיות הגמישות שהן כנפי תעופה. הכנפיים מנוונות אצל רוב החרגולים שוכני הקרקע.
תזונה
מרבית החרגולים ניזונים מתזונה מעורבת אך יש ביניהם צמחוניים גמורים ויש הטורפים חרקים קטנים.
השמעת קולות
זכרי החרגולים משמיעים קולות למשיכת הנקבות אליהם. בדומה לצרצר הם עושים זאת על ידי חיכוך כנפי החפיה זו בזו. היכולת להפיק קולות נשמרת גם אצל רוב המינים בעלי כנפיים מנוונות. איברי השמע של החרגולים, כמו של הצרצרים, נמצאים בשוקי רגליהם הקדמיות.
רבייה
החרגוליים, כשאר החגבאים, מתפתחים בדרך של גלגול חסר - שלב הגולם אינו קיים אצלם ומן הביצים שמטילה הנקבה בקרקע בוקעים חרקים הדומים בצורתם לבוגרים פרט להיותם חסרי כנפיים. דרגות צעירות אלה קרויות נימפות. לנקבה צינור הטלה ארוך ופחוס בצורת חרב כפופה. בעזרת צינור ההטלה היא מחדירה את הביצים לרקמות צמחים או לאדמה.
אמיר אולו
אמיר אולו (נולד ב-9 במאי 1971) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד מחוז דן בפיקוד העורף, שירת כמפקד גדוד 601 במלחמת לבנון השנייה וכמפקד יהל"ם במבצע עופרת יצוקה.
חייו
אולו נולד וגדל בשכונת קריית מנחם בירושלים, הוא אחד משבעה ילדים להורים שעלו ממרוקו ב-1964. עשה את מרבית שירותו הצבאי בחיל ההנדסה הקרבית.
באוקטובר 1994, בעת ששירת כמפקד פלוגה בקורס מ"כים, נפצע ואיבד את רגלו במהלך משימת הנחת מוקשים בלבנון. הוא עבר תקופת שיקום ממושכת במהלכה למד במכללה לפיקוד ולמטה וסיים תואר ראשון במזרחנות ומדע המדינה. הוא חזר לשירות קרבי מבצעי ומונה לסגן מפקד גדוד הנדסה.
ב-2005 מונה למפקד גדוד 601, גדוד הנדסה סדיר שב-2006 הוכפף לחטיבה 401. הוא פיקד על הגדוד במהלך מלחמת לבנון השנייה, בתחילת המלחמה לחם הגדוד תחת עוצבת ברעם ופוצץ בונקרים, מוצבים ומבנים של ארגון חזבאללה, בהם מוצבי צה"ל לשעבר, ברקן והרדוף. הגדוד השתתף בקרב מארון א-ראס וסייע בחילוץ חיילי יחידת אגוז ובטיהור הכפר. לאחר מכן הוכפף הגדוד לחטיבת הצנחנים ועסק בפתיחות צירים, מבצעי חילוץ ופינוי ומשימות הנדסה התקפיות.
ב-2007 מונה למפקד יהל"ם ופיקד עליה עד אוגוסט 2010, בתקופת כהונתו לחמה היחידה ברצועת עזה במהלך מבצע עופרת יצוקה. לאחר מכן שירת כקצין ההנדסה של פיקוד הדרום. ב-2014 מונה למפקד מחוז דן בפיקוד העורף, הוא מילא תפקיד זה עד אוגוסט 2017 ובסיומו פרש משירות הקבע.
נשוי ואב לשלושה.
אלברכט האוסהופר
אלברכט גאורג האוסהופר (בגרמנית: Albrecht Georg Haushofer; 7 בינואר 1903 – 23 באפריל 1945) היה גאוגרף, דיפלומט, סופר וחבר בהתנגדות הגרמנית לנאציזם.
קורות חייו
האוסהופר נולד במינכן, בנו של הגנרל והגאוגרף קרל האוסהופר (1869–1946) ואשתו מרתה, לבית מאייר-דוס (1877–1946). לאלברכט היה אח אחד, היינץ. הוא למד גאוגרפיה והיסטוריה באוניברסיטת מינכן. בשנת 1924 סיים את עבודת הגמר שלו על מדינות האלפים, אריך פון דרייגאלסקי (1865–1949) היה המדריך שלו. אלברכט עבד כעוזר של אלברכט פנק.
סטודנט עמית בגאופוליטיקה היה רודולף הס, חסידו המוקדם מאוד של אדולף היטלר וידיד קרוב של אביו של אלברכט האוסהופר. קרל האוסהופר היה מבקר תכוף בכלא לנדסברג, שם נכלאו היטלר והס לאחר המרד הכושל בשנת 1923. מאוחר יותר, תחת חוקי נירנברג משנת 1935 (החל משנת 1936), אלברכט האוסהופר סווג כבן תערובת (אימו הייתה חצי יהודייה). עם זאת הס, סגן פיהרר מאז 1933, הצליח להנפיק לו תעודה של דם גרמנית. אלברכט האוסהופר התמנה למזכיר הכללי של החברה הגאוגרפית Gesellschaft für Erdkunde בברלין ועורך כתב העת שלו. הוא מילא תפקיד זה בין השנים 1928 ל־1938. האוסהופר טייל ברחבי העולם בתפקידו הרשמי, הרצה וצבר ניסיון רב בעניינים בינלאומיים.
הוא החל ללמד גאופוליטיקה באקדמיה הגרמנית לפוליטיקה בשנת 1933, שאיבד רבים ממוריו עם תפיסת השלטון על ידי הנאצים. כאשר שולבה האקדמיה באוניברסיטת ברלין בשנת 1940, הוא התמנה לפרופסור בפקולטה ללימודי חוץ. הוא שימש גם כיועץ במפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית-סוציאליסטית משנת 1934 ועד 1938, אז פורקה הלשכה עם מינויו של יואכים פון ריבנטרופ לשר החוץ. האוסהופר עבד אז עד שנת 1941 לפעמים במחלקת התעמולה של משרד החוץ הגרמני (מחלקת המידע של משרד החוץ).
תוך התובנה בפוליטיקה הלאומית-סוציאליסטית, האוסהופר מאמצע שנות השלושים ואילך התחבר לשני מעגלי התנגדות גרמנים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף האוסהופר למתנגדים השמרנים סביב שר האוצר הפרוסי יוהנס פופיץ. הוא נפגש גם עם פיטר יורק פון ורטנבורג והלמוט גרף פון מולטקה מהאופוזיציה של חוג קרייזאו, כמו גם אנשים מקבוצת "התזמורת האדומה", שראשיה בברלין לימדו גם ב"הוכשול לפוליטיקה".
האוסהופר היה מעורב בניסיונותיו של הס לנהל משא ומתן לשלום עם הצרפתים והבריטים, ושימש כמתווך. משערים כי ייתכן שהוא עודד את טיסתו של הס משנת 1941 לסקוטלנד, שלאחריה מצבו של האוסהופר השתנה. בחשד שעזר להס הוא הושם בכלא במשך כמה שבועות ואז הושאר בפיקוח של הגסטפו. חברים בכירים במפלגה הנאצית הביטו במורת רוח על אמו היהודיה למחצה.
הוא הגיע לתובנה שהדרך היחידה למנוע אסון צבאי ופוליטי מוחלט היא סילוק היטלר. לאחר מזימת הפצצה הכושלת בשנת 1944, הסתתר האוסהופר, אך נעצר בחווה בבוואריה ב־7 בדצמבר 1944.
כלוא בכלא מואביט בברלין, כתב את סונטת המואביט שלו, שפורסמה לאחר מותו בשנת 1946.
בליל 22 באפריל 1945, כשכוחות הצבא האדום כבר נכנסו לברלין, נורה אלברכט האוסהופר וכלואים אחרים כמו קלאוס בונהופר ורודיגר שלייכר על ידי חיילי אס אס באינוולידן שטראסה הסמוך.
גופתו התגלתה על ידי אחיו היינץ ב־12 במאי 1945.
גורדון מקריי
גורדון מקריי (באנגלית: Gordon MacRae) היה שחקן קולנוע וזמר אמריקאי שהתפרסם בעיקר בהופעותיו במחזות זמר בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה.
קורות חיים
ב-1948 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "The Big Punch" - דרמת איגרוף. לאחר מכן הופיע במספר סרטים מוזיקליים עם דוריס דיי:
הוא התפרסם בעיקר בהופעותיו בתפקידים ראשיים בהפקות קולנוע של מחזות הזמר של ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין:
הופיע במחזות זמר על הבמה בברודוויי ובמקומות רבים בארצות הברית והקליט מספר אלבומים.
הוא הופיע הרבה בטלוויזיה במופעים של אד סאליבן, דינה שור פט בון ועוד.
מקריי סבל שנים רבות מאלכוהוליזם, עבר גמילה והחל לעזור לאלכוהוליסטים לעבור גמילה. הוא מת מדלקת ריאות כסיבוך מסרטן הפה והלסת.
ביל מומי
ביל מומי (באנגלית: Bill Mumy ; נולד ב-6 במאי 1952) הוא שחקן, כותב ומוזיקאי אמריקני ודמות מפתח בפאנדום המדע בדיוני-קומיקס. הוא פרץ לתודעה בשנות ה-60 כשחקן ילד, עם הופעות בסדרות "מעשי כשפים", "אני חולם על ג'יני", "אזור הדמדומים" ו"אלפרד היצ'קוק מגיש" לפני הופעה אייקונית בסדרת המדע בדיוני "אבודים בחלל" של רשת CBS. בשנות ה-90, מומי הופיע בתפקיד נספח המינברים לניר בכל חמש עונות הסדרה "בבילון 5".
מומי ידוע גם בזכות הקריירה המוזיקלית שלו כגיטריסט, זמר, מלחין וכותב שירים. הוא מועמד לפרס אמי עבור מוזיקה מקורית בסדרת הלייב אקשן-בובות "הרפתקאות בארץ הפלאות" (1992). כמוזיקאי, מומי מבצע את שיריו כסולן ולעיתים כאמן אורח, כמו גם שותף בצמד מוזיקלי. החל משנת 1988 הוא הופיע בכנס קומיק-קון, סן דייגו וכנסי קומיקס דומים כחלק מהלהקה "פיתוי התמימים" (על-שם ספרו הידוע של פרדריק ורתהם).
פיטוליתים
פיטוליתים הם משקעים מיקרוסקופיים של צורן (סיליקה) שנוצרים בתאי צמחים שונים. הפיטוליתים עמידים בפני פגעי הזמן, יחסית לחלקי צמח אחרים, ולפיכך משמשים בארכאולוגיה, פלאואקולוגיה ופלאונטולוגיה לשחזור הצומח הקדום. הפיטולית הוא מעין שלד שברירי עשוי מינרלים. בניגוד לחומרים האורגנים שבצמח שנרקבים ומתפרקים עם הזמן, המשקע הצורני האנאורגני, המופיע בצורת כתמים לבנים, עמיד בפני פגעי הזמן. אנליזה של פיטוליתים מאפשרת זיהוי של עלים, זרעים וחומר עצי. הפיטוליתים מאפשרים זיהויים שלא ניתן היה להבחין בהם בשיטות אנליזה אחרות. מחקר הפיטוליתים מאפשר את הבנת השימוש בצמחים על ידי תרבויות וחברות פרהיסטוריות.
יוסטין קלייברט
אייאקס
קלייברט גדל במחלקת הנוער של אייאקס ואת חוזה הכדורגל המקצועי הראשון שלו חתם במועדון זה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה בהולנד במדי צעירי אייאקס ב-16 בספטמבר 2016 כאשר הוא נכנס כמחליף בדקה ה-67, משחק שנגמר בהפסד 0–1. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית במדי הקבוצה הבוגרת של אייאקס ערך ב-15 בינואר 2017 בניצחון החוץ 1–3 על זוולה לאחר שהוא נכנס כמחליף של אמין יונס בדקה ה-39. את שערו הראשון בליגה הבקיע ב-19 במרץ 2017 במשחק החוץ נגד אקסלסיור רוטרדם, שער שסימן מעבר של 10 שנים ויום לאחר השער האחרון בקריירה של אביו. משחק זה נגמר בתוצאת תיקו 1-1. בשלהי אותה העונה העפיל עם קבוצתו לגמר הליגה האירופית 2017, אך לא שותף בהפסד 0–2 למנצ'סטר יונייטד.
ב-26 בנובמבר 2017, קלייברט הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון הבית 1–5 על רודה.
רומא
ב-12 ביוני 2018, קלייברט השלים את המעבר לקבוצה האיטלקית, רומא עבור סכום של כ-17.25 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך כבר במשחק הראשון של העונה כאשר נכנס כמחליפו של ג'נגיז אינדר בדקה ה-70 ואף הספיק לבשל לאדין דז'קו את השער בדקה ה-89, שהעניק לרומא ניצחון 0–1 במשחק החוץ נגד טורינו. ב-2 באוקטובר, ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות, משחק שבו כבש את שערו הראשון במדי רומא בניצחון הבית 0–5 על ויקטוריה פלזן. את שערו הראשון בליגה כבש בניצחון הבית 2–3 על גנואה במסגרת המחזור ה-16, שנערך ב-16 בדצמבר. ב-19 בספטמבר 2019, קלייברט הבקיע את שערו הראשון בליגה האירופית בניצחון הבית 0–4 על איסטנבול בשאקשהיר במסגרת מחזור הבכורה של עונת 20–2019, כשקיבל בישול מניקולו זניולו בדקה ה-93.
ר.ב. לייפציג
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל קלייברט לר.ב. לייפציג לעונה אחת. ב-17 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על אוגסבורג ב-5 בדצמבר הבקיע את שערו הראשון בתיקו 3-3 נגד באיירן מינכן.
ניס
ב-20 ביולי 2021 הושאל קלייברט לניס לעונה אחת. ב-8 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0-0 נגד סטאד ריימס. ב-28 באוגוסט כבש את שערו הראשון בניצחון 0–4 נגד בורדו.
בורנמות'
ב-23 ביוני 2023 חתם קלייברט בבורנמות'.
קריירה בינלאומית
קלייברט זומן לראשונה לנבחרת הולנד הבוגרת של המאמן רונאלד קומאן לשני משחקי ידידות בחודש מרץ 2018 נגד נבחרת אנגליה ונבחרת פורטוגל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 במרץ בניצחון 0–3 על פורטוגל באצטדיון סטאד דה ז'נב כאשר הוא החליף את ממפיס דפאי ל-12 הדקות האחרונות.
חיים אישיים
יוסטין הוא בנו של כדורגלן העבר ההולנדי פטריק קלייברט, ונכדו של כדורגלן העבר הסורינאמי קנת' קלייברט.
אצטדיון רחובות
אצטדיון רחובות הוא אצטדיון כדורגל בהקמה במתחם פארק המדע ברחובות וישרת את קבוצות הפועל מרמורק ומכבי שעריים.
האצטדיון צפוי לכלול 6,000 מושבים, חדרי הלבשה, חדרי שופטים, חדרי עיתונאים וטרקלין אירוח למכובדים, וכן שטחי מסחר ומתחם חניה. האצטדיון ימוקם בצמוד לחורשת הצופים ובניין גב-ים שמתחם פארק המדע.
האצטדיון מתוכנן כחלק מפארק נופש עירוני שישתרע על שטח 126 דונם, מתוכם כ-40 דונם יוקצו עבור שטחי האצטדיון ומגרש אימונים שיוקם בסמוך אליו.
התוכניות לבניית האצטדיון אושרו במאי 2019 וביולי 2019 החלו העבודות להכשרת השטח לבנייתו. ב-6 בדצמבר 2020 התקיים טקס הנחת אבן הפינה לבניית האצטדיון. פתיחת האצטדיון צפויה להיות באוקטובר 2023.
היסטוריה
ב-2009 החליטה עיריית רחובות להקים אצטדיון עירוני חדש לצד הספורטק סמוך לשכונת רחובות ההולנדית אך בהמשך שינתה את מיקומו המיועד ליד מרכז הספורט בשכונת וייסגל ברחובות. על תכנון האצטדיון בוייסגל שנועד להכיל 5000 צופים הופקד משרד האדריכלים גולדשמידט ארדיטי בן נעים. ב-2012 החלו בעבודות הפיתוח ליישור הקרקע והכשרתה להקמת האצטדיון אך בשל התנגדות התושבים והיעדר כל אישורי הבנייה המתאימים הפרויקט נעצר בצו בית המשפט ובוטל. בהמשך הוחלט להקים במתחם וייסגל 2 מגרשי כדורגל סינתטיים לאימונים בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים שנחנכו ב-2016. ב-2014 אישרה העירייה מיקום חדש לאצטדיון העירוני לצד פארק המדע. האצטדיון נועד תחילה להיבנות בשלבים ולהכיל 5000 צופים בסה"כ (בשלב א' רק 2500 צופים) אך תכנונו עודכן כך שיכיל 6000 מקומות וייבנה בשלמותו ולא בשלבים. גם אצטדיון זה תוכנן במשרד האדריכלים גולדשמידט ארדיטי בן נעים.
IndigNation
IndigNation היה פסטיבל להט"בי, שהתקיים מדי שנה בסינגפור לאורך חודש. הוא התקיים לראשונה באוגוסט 2005, כדי לחול ביום הלאומי ה־40 של המדינה.
רקע
IndigNation החל כסדרת אירועים בנושא להט"ב שנועדה למלא את הפער שיצר האיסור על קיום ה"Nation parties", אירועי הגאווה שהתקיימו במדינה מאז שנת 2001. על רקע ההבטחה שנתן ראש הממשלה לי הסיין לונג באוגוסט 2004, שאישרה קיום שיחות במבנים סגורים בלי רישיון מהמשטרה, היה זה עיתוי מתאים לארגון שיחות, סדנאות ואירועים קשורים כחלק מ־IndigNation. בשפה האנגלית שם העצם indignation פירושו זעם המתעורר נוכח עוולה.
נתינת חסות
Fridae.com, פורטל ההומואים והלסביות הגדול ביותר באסיה, תמך בפסטיבל מאז הקמתו, באמצעות חסות כלכלית ותקשורתית דרך קרן Fridae לפיתוח קהילתי ששייכת לו ואירועי גיוס כספים. בנשף הקרנה חגיגי של הסרט Wilde, העוסק במחזאי האירי אוסקר ויילד, שהתקיים במאי 2008, גויסו 10,000 דולר סינגפורי ל־IndigNation וסופק מימון זרע להקמת Rascals Prize, פרס דו־שנתי שמוענק בעבור עבודת המחקר הטובה ביותר בנושא להט"ב וסינגפור. בשנת 2009 התקיים נשף גיוס כספים חגיגי שכלל הקרנת בכורה של הסרט הביוגרפי על הארווי מילק, נבחר הציבור הראשון באמריקה שהיה הומוסקסואל מוצהר, ובו גויסו 14,000 דולר סינגפורי לאירועי הגאווה IndigNation ו־Pink Dot SG ולפרויקט החדש של יוצר הסרטים לו זיהאן. באותה שנה נערך נשף גיוס כספים חגיגי שבו הוקרן בראשונה הסרט Taking Woodstock שביים אנג לי, ושם גויסו 6,000 דולר סינגפורי ל־IndigNation ולמיזמים אחרים בסינגפור הקשורים ללהט"ב.
בן ציון
{{פירושונים| אישים
אחר:
ראו גם
}}
מחסור בשינה
מחסור בשינה הוא המצב של חוסר במשך הזמן הנחוץ ו/או באיכות שינה נאותה על מנת שהאדם יהיה עירני, יתפקד באופן מיטבי, ובריאותו תהיה תקינה. המצב של מחסור בשינה עלול להיות כרוני או אקוטי, ועשוי להשתנות במידת החומרה מאדם לאדם.
כאשר המחסור בשינה הוא אקוטי האדם ישן פחות מהכמות הרגילה או אינו ישן בכלל במשך תקופה קצרה יחסית - בדרך כלל מצב זה נמשך יום עד יומיים. כאשר אדם סובל ממחסור בשינה כרוני המשמעות היא שהאדם ישן באופן שגרתי פחות מהכמות האופטימלית לתפקוד אידיאלי. לעיתים רבות יש הנוטים להתבלבל בין המצב של מחסור בשינה כרוני לבין המצב של נדודי שינה. למרות שגם במצב של מחסור בשינה כרוני וגם במצב של נדודי שינה יש ירידה בכמות שעות השינה ו/או באיכות השינה וכן פגיעה בתפקוד היומיומי, ההבדל ביניהם טמון ביכולת של האדם להירדם. אנשים הסובלים ממחסור בשינה מסוגלים להירדם במהירות כאשר הדבר מתאפשר, אך אלו עם נדודי שינה מתקשים להירדם.
אדם מבוגר ממוצע זקוק לשבע שעות שינה או יותר מדי לילה על מנת שיצליח לשמור על הבריאות. כמות שעות השינה הנחוצה לאדם עשויה להיות להשתנות בהתאם לאיכות השינה של האדם, בהתאם לגיל של האדם, משתנה אם מדובר בנשים בהריון, ו/או במידת החומרה של המחסור בשינה. לעיתים רבות כאשר האדם לא ישן את כמות השעות האידיאלית באופן קבוע הדבר עלול להוביל במוקדם או במאוחר לעלייה במשקל, ללחץ דם גבוה, לסוכרת, לדיכאון, למחלות לב ולעיתים אף לשבץ מוחי. המצב של מחסור בשינה עלול גם להוביל במוקדם או במאוחר לחרדה גבוהה, לעצבנות, להתנהגות לא יציבה, לתפקוד קוגניטיבי לקוי, לפגיעה בתפקיד היומיומי, ואולי אך לאפיזודות פסיכוטיות.
המצב של מחסור כרוני בשינה משפיע לרעה על המוח והתפקוד הקוגניטיבי. עם זאת, במקרים נדירים מחסור בשינה עשוי להוביל באופן פרדוקסלי להגברת האנרגיה והערנות ולשיפור מצב הרוח.
לאורך השנים בוצעו גם מספר מחקרים אשר השוו את ההשפעות של מצב מחסור בשינה אקוטי מלא ומצב מחסור בשינה כרוני חלקי. המצב בו אדם לא ישן בכלל במשך תקופה ארוכה אינו שכיח אצל בני אדם (אלא אם כן הם סובלים מחוסר שינה תורשתי קטלני או בעיות ספציפיות שנגרמו כתוצאה מניתוח). ההערכה היא שמרבית בני האדם לא מסוגלים להימנע לחלוטין ממצב של שינה זעירה. במחקרים שבוצעו לאורך השנים בחיות מעבדה נמצא שכאשר היה להם מחסור מוחלט בשינה בטווח הארוך הדבר גרם להם למות.
מאריאקאלנוק
מאריאקאלנוק (בהונגרית: Máriakálnok) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יחסי איי מרשל–הממלכה המאוחדת
יחסי איי מרשל–הממלכה המאוחדת הם היחסים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין רפובליקת איי מרשל.
סקירה כללית
איי מרשל נקראו על שם מגלה הארצות האנגלי ג'ון מרשל, אשר חקר אותם בשנת 1799.
ב-2 בפברואר 1992 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים, בעקבות עצמאותם של איי מרשל ארצות הברית.
חציל
חציל (שם מדעי: Solanum melongena), הוא צמח מאכל רב שנתי נפוץ, ממשפחת הסולניים. הוא בעל מרקם ספוגי, וקליפתו בצבע סגול, לבן או שחור. מבחינה בוטנית, חלקו הנאכל של החציל הוא פרי, שכן הוא מתפתח מחלקי הפרח הפנימיים של הצמח ומכיל זרעים. מקורו של צמח החציל באזורי הודו וסרי לנקה. החציל הגיע למרחב הארץ הישראלי בעקבות הכיבוש הערבי.
החציל אינו פופולרי כמאכל כאשר הוא נא. לאחר בישול הוא מקבל טעם עשיר ומורכב יותר, וטיפול מתאים מסלק ממנו טעם מריר.
אטימולוגיה
המילה חציל בעברית היא תחדיש של אברהם לונץ משנת תרנ"ז, על פי המילה הערבית הנדירה حَيْصَل  (בתעתיק מדויק: חַיְצַל). המילה הרגילה בערבית לציון פרי זה היא باذِنْجان  (במקור מהמילה הפרסית בַּאדִ'נְגַ'אן).
שימושים קולינריים
צורות הבישול השכיחות ביותר של חצילים הן טיגון בשמן, אפייה בתנור, קלייה במחבת כבדה או צלייה על האש. בישול רגיל בסיר קיים אך פחות נפוץ.
החציל משמש כמרכיב עיקרי במגוון רחב של סלטים מן המטבח הבלקני והים-תיכוני, בהם סלט חצילים רומני, זקוסקה, סביח, חציל במיונז, חציל ברוטב מרוקאי, חציל על האש, חציל בגזר, חציל פיקנטי, חציל בטעם כבד ועוד.
הבאבא גנוש, סלט חצילים קלויים בטחינה, הוא סלט ערבי הנפוץ במטבח הישראלי. תבשיל חצילים עם בשר טחון או קצוץ ובתוספת עגבניות בציפוי ביצים וקמח נקרא מוסקה, והוא נפוץ במרחבי האימפריה העות'מאנית לשעבר, בייחוד באסיה הקטנה ובחבל הבלקן. מאכל נוסף מאזורים אלה הוא ה"אימאם ביילדי" (imam bayıldı) שפירושו בטורקית - "האימאם התעלף", מאכל העשוי מחצאי חצילים ממולאים בשר טחון עם תבלינים, אפויים בתנור. המאכל הנ"ל גם ידוע בשם נוסף בתפוצת יהדות יוצאי טורקיה בשם "קרנה יריק" (karnıyarık) שפירושו בטורקית "בטנו פתוחה" או "בטנו מפוצלת". ביוון מאכל זה נקרא "אימאם", וכשהוא מצופה בגבינה הוא נקרא "פַאפוּצַ'אקִי".
מאפיינים כימיים
כירק ממשפחת הסולניים, מכיל החציל הלא בשל סולנין בכמויות גדולות יותר מאשר חציל בשל. החציל הוא הירק האכיל העשיר ביותר בניקוטין. עם זאת, ריכוז הניקוטין בחציל ובירקות אחרים זניח ביחס לטבק, ובכ-9 ק"ג חצילים כמות הניקוטין שווה לזו של סיגריה רגילה.
אלרגיה לחצילים
חציל, כירק המכיל סולנין עלול לגרום לתגובה אלרגית בקרב הרגישים לחומר זה. התגובה עלולה לכלול סחרחורות, הקאות ועוד. המלחת רקמת החציל הפנימית (כגון בצורה של המלחת קוביות או רצועות בשר החציל) עשויה להקטין את הסבירות להמצאות סולנין בשל ספיחת נוזלים מבשר החציל (ובזה גם חומרי מזון בהם סולנין).
בהלכה
רבי דוד קמחי זיהה את החציל עם פקעת השדה במקרא. כמו כן, ר' נתן זיהה אותו עם הקינרס המוזכר במשנה, אך מעיון בדברי הגאונים עולה שחלק מהגאונים רק השוו את החציל לקנרס. (ר' תנחום על היד החזקה, הלכות יום טוב פ"ג, ה"ז).
רבי אשתורי הפרחי בעל כפתור ופרח פקפק לגבי כשרותו של החציל, וסבר ששיח החציל נחשב לעץ, שהרי מתקיים הוא כמה שנים, ואם כן יש בו משום איסור ערלה, ומשכך אי אפשר לאכול את החציל מפני שאינו עושה פירות לאחר שלוש שנים. הרדב"ז התיר את החצילים הלבנים באכילה מאחר שזורעים אותם בכל שנה מחדש אך בחציל שחור החמיר על עצמו, אלא שמאחר וראה שנהגו היתר באכילתו במצרים ובארץ ישראל הביא טעמים שונים על מנת ללמד זכות על המתירים, שביניהם - א. משום שפרי שגדל בשנה הראשונה לזריעתו נחשב לירק ואין בו ערלה, ב. משום שטעם החציל נגרע והולך משנה לשנה. על פי הרדב"ז נהגו להקל גם האר"י והבית יוסף. מהר"י חאגיז, שהכיר גם הוא את המנהג להקל, הביא שני טעמים נוספים להיתר- א. על פי הגמרא בסוטה מג: הקובעת כי נטיעות גפנים קטנות נחשבות כירק ניתן לומר כי כל מין שאינו גדל לגובה דינו כירק ב. כיוון שגזע החציל חלול אין הוא דומה לעץ ואולי אינו נחשב כעץ. הרב חיים יוסף דוד אזולאי, יליד ירושלים, (1724–1806) נדרש גם הוא לסוגיה זו והכריע שמותר לאכול חציל. כמו כן כתב על פי אבי סבו, הרב אברהם אזולאי, שמנהג קדום היה לאכלם, וזאת משני טעמים: שפירותיהם מגיעים כבר בשנת הגידול הראשונה, ושאינם עושים פירות לאחר שלוש שנים. הדיון נמשך עד שקבעו רבי אברהם ישעיהו קרליץ, החזון איש (1878–1953) והרב עובדיה יוסף (1920–2013) שאכילת חציל מותרת.
ראש ישיבת פומבדיתא, רב האי גאון (939–1038) קבע שיש לברך על החציל ברכת "בורא פרי האדמה", וכך גם קבע הרב חננאל בן חושיאל (955–1055) מקירואן.
אמוג'י החציל
אמוג'י החציל הוא אמוג'י המכיל תמונה של חציל סגול. זהו אחד האמוג'ים הנפוצים ביותר באתרי מדיה חברתית כגון פייסבוק, טוויטר ואינסטגרם. האמוג'י מוכר בעיקר בזכות המראה הפאלי שלו, ונעשה בו שימוש תכוף בתור לשון נקייה לאיבר המין הגברי בזמן שיחות סקסטינג.
רודולף אגריקולה
רודולף אגריקולה (בהולנדית: Rodolphus Agricola במקור רולוף הוסמן Roelof Huusman) ( 17 בפברואר 1444 או 28 באוגוסט 1443 בפלו - 27 באוקטובר 1485 היידלברג), נודע כאבי ההומניזם בצפון ארצות השפלה וכמקור השפעה מרכזי עבור ארסמוס מרוטרדם. הוא היה מחנך, מוזיקאי, משורר ואמן בבניית עוגבי כנסייה. הוא התפרסם בעיקר בזכות חיבורו De inventione dialectica העוסק בחשיבה מחודשת של המסורת הקלאסית הדנה באמנות השכנוע תוך שימוש בדיאלקטיקה יצירתית ובטכניקות המבוססות על אסוציאציות מילוליות. כמו כן זכה למוניטין בכך שהקדיש חלק ניכר מחייו להנחלת הלימודים הקלאסיים בגרמניה הוא התפרסם גם בשל שליטתו בשפה הלטינית והיוונית ובשל כישוריו הדיאלקטיים וידיעותיו בפילוסופיה.
ואג'זל
ואג'זל (באנגלית: vajazzle) היא צורה של קישוט איבר המין, הנוצר על ידי הדבקת קישוטי קריסטל על אזור הערווה המגולח של אישה. התהליך ידוע גם כ-ואג'זלינג, הלחם באנגלית של "ואגינה" ו"bedazzle" (מסנוור, באנגלית). התופעה הפכה פופולרית לאחר שהשחקנית ג'ניפר לאב יואיט, הקדישה פרק בספרה "היום שיריתי בקופידון" לואג'זלינג. במהלך ראיון קידום מכירות בתוכנית אירוח אמריקאית בינואר 2010, היא עודדה את נשות הקהל "לואג'זל את הואגינות שלהן". ואג'זל הפך למונח המחופש ביותר בגוגל יום לאחר מכן.
ואג'זלינג עלול להגביר את הסיכון לזיהום אם לא מתקיים ניקיון יסודי.
רודולף אגריקולה
ביוגרפיה
בשנת 1460 נסע לאיטליה ויצר קשרים אמיצים עם אנשי רוח ומדינאים הומניסטים. בין השנים 1468–1475, למד משפט אזרחי באוניברסיטת פאביה, שהייתה מקור משיכה לסטודנטים רבים מצפון ארצות השפלה. תוך כדי לימודיו, נתן הרצאות בשפה הלטינית על המשורר ההומניסט האיטלקי פרנצ'סקו פטרארקה, שהיה ממבשרי הרנסאנס האיטלקי ואבי ההומניזם ושכתביו היוו בסיס ליצירת השפה האיטלקית הספרותית. בשלב מסוים זנח את לימודי המשפטים, והקדיש את מרב זמנו להרחבת ידיעותיו בספרות הלטינית ובשיפור שליטתו בשפה. בשנת 1475 עבר להתגורר בפרארה והיה לבן טיפוחיו של הנסיך מבית אסטה.
עם שובו לגרמניה, שהה תקופה מסוימת בדילינגן ומשם התכתב עם חבריו ההומניסטיים שהיו פזורים בכל רחבי אירופה, במטרה לקדם את הלימודים הקלאסיים וההומניסטיים. עם זאת, סירב במשך כל חייו להתחבר באופן רשמי לאוניברסיטה כלשהי ולמוסדות דתיים. עצמאותו האינטלקטואלית, הפכה במשך השנים לסימן ההיכר שלו בקרב המלומדים ההומניסטיים.
בין השנים 1480 – 1484, שימש כמזכיר העיר חרונינגן. בשנת 1481 שהה במשך חצי שנה בחצרו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. חבריו שחששו פן יאבד את עצמאותו, ניסו להניאו מלקבל את חסותו. באותה עת דחה הצעה להיות מנהל בית הספר ללימודים לטיניים באנטוורפן. בשנת 1484 נענה להצעתו של יוהאן פון דלברג (Johann von Dalberg), הבישוף של וורמס ועבר להתגורר בהיידלברג. השניים נפגשו שנים קודם בפאביה והפכו להיות חברים קרובים. בשנת 1485 נשלח דלברג לשמש כשגריר ברומא. אגריקולה התלווה אליו ובמהלך המסע חלה באופן אנוש. זמן קצר לאחר חזרתו להיידלברג, הלך לעולמו.
הפטאן
הפטאן (Heptane) הוא אלקאן שנוסחתו C7H16 כלומר שרשרת ישרה של 7 פחמנים קשורים בקשרים יחידים. הפטאן משמש בבדיקת דטונציה כסטנדרט של מספר אוקטן 0.
שימושים
הפטאן משמש במעבדות ובתעשייה כממס א-פולרי. גומי טבעי המומס בתערובת ממסים הכוללת הפטאן (יחד עם אצטון, טולואן והקסאן) משמש כדבק הנקרא Rubber cement.
ניתן להבחין בין ברום ליוד בתמיסה מימית על ידי מיצוי להפטאן: במים לשני המומסים צבע חום ובהפטאן היוד צובע את התמיסה בסגול ואילו הברום בחום.
הפטאן הוא מרכיב שולי בדלק (תערובת בנזין אופיינית מכילה כ 1% הפטאן)
פנג'אב (פקיסטן)
פֻנְגָ'אב (אורדו \ פנג'אבי: پنجاب; "חמשת הימות") הוא המחוז בפקיסטן. המחוז נמצא במרכז המדינה והוא המאוכלס ביותר עם אוכלוסייה של כ-110 מליון איש נכון לשנת 2017. ביחד עם מדינת פנג'אב בהודו, שתי המדינות חולקות ביניהן חבל פנג'אב ואת מרכזי הדת הסיקית. המחוז הוא המרכז התעשייתי והמדיני של פקיסטן, מירב אוכלוסייתו ממוקמת על נהר האינדוס והוא היחידה המנהלית התת-מדינית החמישית הכי מאוכלסת בעולם.
היסטוריה
האתר הארכאולוגי הָארָאפָּה מלמד כי עוד בימיה של תרבות עמק האינדוס, במאה ה-26 לפנה"ס, הייתה תרבות מפותחת בעברו של המחוז העכשווי. פנג'אב מייצגת את היצירה האפית של המהאבהארטה לדת ההינדואיזם ונוסף על כך יישובה של תכסילא, האוניברסיטה הראשונה בהיסטוריה, גם הוא בגבולות המחוז. בשנת 326 לפנה"ס, אלכסנדר הגדול הביס את המלך ההינדי פורוס במסגרת קרב הידספס. האסלאם הגיע לפנג'אב במסגרת כיבושי הח'ליפות האומיית במאה ה-8 לספירה. מאותה תקופה ואילך שימשה פנג'אב כדרך המעבר של ממלכות פרסיות, אפגניות וטורקיות לתוך תת-היבשת ההודית. אחמד שאה דוראני השליט סדר ממשל אפגני של האימפריה הדוראנית על פנג'אב, אך תוך זמן קצר איבדה האימפריה את שליטתה בחבל הארץ לידי האימפריה הסיקית אשר מאוחר יותר נפלה לידי הראג' הבריטי. עם חלוקת הודו חבל הארץ נחתך ועברו הרוב המוסלמי המערבי סופח למדינת פקיסטן.
מבחינה דתית, מדי שנה ההשפעה הסופית החזקה על המחוז מביאה אלפי מאמינים לתיור. אבי הדת הסיקית, גורו נאנאק נולד בכפר קטן בפנג'אב. מקדשי קטאי ראג' ההינדים גם הם נמצאים במחוז אשר סך הכל ממוקמים בו מספר אתרי מורשת עולמית שהוכרזו בידי אונסק"ו כגון גני שאלימאר, מצודת לאהור, האתרים הארכאולוגים בתכסילא ומבצר רוהתאס.
שירות המשטרה הנורווגית
שירות המשטרה הנורווגית היא סוכנות המשטרה האזרחית הנורווגית. היא מורכבת ממנהל מרכזי של המשטרה הארצית, שבע סוכנויות עצמאיות ושנים עשר מחוזות משטרה.
זוהי הסוכנות הממשלתית הכפופה למשרד המשפטים וביטחון הציבור והיא מעסיקה 16,000 עובדים, מתוכם 8,000 שוטרים. בנוסף לסמכויות המשטרה, השירות אחראי על משמר הגבולות, חובות אזרחיות מסוימות, תיאום פעולות חיפוש והצלה, מלחמה בטרור, סיור בכבישים מהירים, ביצוע הוצאה לפועל, חקירה פלילית והעמדה לדין.
תחילת שירות המשטרה מתוארך ל עם מינוי השריפים הראשונים. העיר הראשונה בנורווגיה שעשתה זאת, הייתה טרונדהיים בה מונה מפקד משטרה כבר בשנת 1686, בעוד אוסלו הקימה חיל משטרה במדים בשנת 1859. מחוזות משטרה הוצגו בשנת 1894, כשהמבנה הנוכחי קיים משנת 2003.
כל מחוז משטרה מנוהל על ידי מפקד משטרה ומחולק למספר תחנות משטרה בעיירות וערים, ובמשרדי השריפים לאזורים כפריים. מושל סבאלברד משמש כמפקד המשטרה של סבאלברד. קציני משטרה נורווגיים אינם נושאים נשק חם, אך שומרים על אקדחי Heckler & Koch MP5 ואקדחי Heckler & Koch P30 בניידות הסיור. רשות התביעה של נורווגיה משולבת במשטרה באופן חלקי.
למשטרה סוכנויות עצמאיות כדוגמת:
כמה תחומי אחריות לאומיים אחרים נמצאים בפיקוד משטרת מחוז אוסלו, כמו יחידת תגובת החירום ושני מסוקי המשטרה. שירות הביטחון של המשטרה פועל בנפרד מהנהלת המשטרה הארצית.
סקוט ברייר
סקוט דייוויד ברייר (באנגלית: Scott David Berrier) הוא קצין בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית המכהן כראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני.
ביוגרפיה
ברייר סיים ב-1983 תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט והתגייס לצבא ארצות הברית.
הוכשר כקצין מודיעין, הוצב באלסקה ושירת בדיוויזיה החי"ר השישית. ב-1989 עבר לרגימנט הריינג'רס ה-75, שימש עוזר קמ"ן הרגימנט וקצין המודיעין של הגדוד השלישי. ב-1992 הוצב בגדוד המודיעין 107 של הדיוויזיה השביעית. ב-1997 מונה לקצין מבצעים בחטיבת המודיעין ה-504 של הקורפוס השלישי. ב-1999 עבר לפיקוד מרכז ושימש בין השאר קצין המודיעין של פיקוד המבצעים המיוחדים של הפיקוד במהלך מלחמת אפגניסטן.
ב-2011 מונה לקצין המודיעין של פיקוד המרכז. ב-2014 מונה לקצין המודיעין של כוחות הקואליציה והכוחות האמריקאים באפגניסטן. ב-2015 מונה למפקד המרכז למצוינות במודיעין בפורט הואצ'וקה שבאריזונה. ב-2018 מונה לקצין המודיעין של המטות המשולבים. ב-2020 מונה לראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני.
ברייר בעל תואר שני באוניברסיטת מרכז מישיגן ותואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. נשוי לאנני והם הורים לשני בנים.
קינגדה קה
קינגדה קה (באנגלית: Kingda Ka) היא רכבת הרים העשויה פלדה הנמצאת בפארק השעשועים "סיקס פלאגס גרייט אדוונצ'ר", אשר בג'קסון, ניו ג'רזי. רכבת הרים זו היא הגבוהה ביותר בעולם, נכון לשנת 2010, והשנייה במהירותה, מאז פתיחתה של פורמולה רוסה בנובמבר 2010.
הרכבת החלה לפעול ב-20 במאי בשנת 2005, כחלק מאזור חדש בפארק השעשועים שנקרא "הממלכה המוזהבת". היא נבנתה על ידי חברת רכבות ההרים השווייצרית Intamin AG.
מבנה הרכבת
במתקן יש ארבע רכבות הרים. הן צבועות בארבעה צבעים לזיהוי מהיר: ירוק, כחול כהה, כחול בהיר וכתום. בארבעת הצבעים האלה צבועים גם הכיסאות ותומכות הבטיחות של הרכבות.
בכל אחת מהרכבות ישנו לוח מאחורי שורת המושבים האחרונים שמכסה שורה נוספים של תושבת למושבים. ניתן להסיר את הלוחות האלה כדי להתקין מושבים נוספים בשלב כלשהו בעתיד. שינוי זה יגדיל את הקיבולת של כל רכבת מ-18 ל-20 נוסעים, וכך בכל שעה יוכלו לעלות על המתקן 1,600 נוסעים במקום 1,400. התחנה כבר ערוכה לשינוי הזה, יש לה שער לכניסה לשורות הלא קיימות של המושבים.
העלייה לרכבת
התור לקינגדה קה ארוך ומתחיל הרבה לפני שער הכניסה. התור כה ארוך ומפותל עד אשר נפתחו בו דוכני גלידה ואף עמדת די ג'יי לבידור הממתינים. בשיא הפופולריות של המתקן, לפני התקלות הגדולות של שנת 2005, אזור התור היה גדול ביותר והיה קרוב יותר למסלול הרכבת. בגלל החלקים שעפו מאזור השיגור במהלך התקלה הראשונה, הוחלט שיהיה בטוח יותר להשאיר את האורחים רחוק ככל האפשר מהמסילה באופן קבוע. הכניסה הנוכחית העיקרית לתחנה הייתה בעבר כניסת "המעבר המהיר".
התחנה מורכבת משתי תחנות מקבילות הנמצאות בכניסה וביציאה. בכל תחנה ישנן שתי רכבות, כך שלכל אחת מארבע הרכבות יש תחנה משלה. כל רכבת מעלה ומורידה נוסעים בתחנה שלה, היא לא נוסעת לתחנה האחרת. במהלך הנסיעה, הרכבות בצד אחד של המסלול מעלות נוסעים בזמן שהרכבות בצד השני משוגרות. המערכת פועלת באופן יעיל מאוד, כל עוד כל ארבע הרכבות פועלות ואין עיכובים גדולים בהעלאת הנוסעים ובבדיקת הרכבות. כתוצאה התור למתקן נע במהירות לפני התחנה, אבל יש תור ארוך בתוך התחנה, במיוחד אם מחכים לשבת בשורות הראשונות.
שני משגיחים מעלים נוסעים, בודקים ומשחררים כל רכבת, ואחד משגר את הרכבות.
תומכות הבטיחות של רכבת ההרים, שמושמות על העולים על המתקן, משתמשות במערכת נעילה הידראולית שמאפשרת למשוך אותם למטה ככל שנחוץ; כשהם נעולים ניתן למשוך אותם למטה אבל אי אפשר לדחוף אותם מעלה (מערכת זו עדיפה על נעילה באמצעות גלגלי שיניים, שננעלת רק בחריצים המתאימים, ולכן התומכות שלה משוחררות מדי או לוחצות מדי). כמו ברוב רכבות ההרים, גם חוגרים את התומכות למקרה שמנגנון הנעילה ייכשל. כדי להגביר את קצב העלאת הנוסעים, מבקשים מהנוסעים להפעיל את התומכות שלהם בעצמם אם הם מסוגלים לעשות זאת.
הנסיעה ברכבת
לאחר שהרכבת מגיעה למקומה ונבדקת, היא מתקדמת באיטיות מהתחנה לאזור השיגור. ברגע שהרכבת נמצאת במיקום הנכון, מנגנון השיגור משגר את הרכבת ממהירות של אפס ל-206 קמ"ש ב-3.3 שניות. בסופו של מסלול השיגור, הרכבת מטפסת אל המגדל הראשי, ומסתובבת בתשעים מעלות ימינה לפני שהיא מגיעה לגובה של 139 מטר. הרכבת צונחת מגובה של 127 מטר בעיקול בן 270 מעלות, ומגיעה למהירות של 192 קמ"ש בסוף הירידה. לאחר מכן, הרכבת עולה על גבעה בגובה של כ-40 מטר, כך נוצר רגע של חוסר משקל לפני שהרכבת נעצרת באופן חלק על ידי בלמים מגנטיים. הרכבת מבצעת סיבוב פרסה וחוזרת לתחנה. הנסיעה אורכת 28 שניות מתחילת השיגור ועד לסוף מסלול העצירה, אבל זמן הנסיעה ה"רשמי" על המתקן הוא 50.6 שניות.
לעיתים רחוקות קורה שהרכבת אינה מצליחה להגיע לפסגת המגדל, ולכן היא חוזרת בנסיעה אחורנית לנקודת השיגור, ולכן הותקנו בנקודת השיגור מעצורים שיביאו לעצירה מלאה של רכבת שנעה אחורנית. לאחר שמחזירים את הרכבת לתחנה, נותנים לנוסעים לבחור אם לרדת מהמתקן או להישאר לניסיון נוסף. נוסעים נלהבים ברכבת מחכים בכיליון עיניים לחוויה נדירה זו, אבל אחרים עלולים שלא להבין שזהו תהליך בטיחותי, חרף שלטי האזהרה המספרים עליו.
במסלול הרכבת מותקנות שתי מצלמות, הראשונה נמצאת מעט אחרי אזור השיגור, והשנייה נמצאת בסופו של אזור העצירה, כך ניתן לרכוש תצלומים של "לפני" ו"אחרי". שתי המצלמות נמצאות בצד הימני של המסלול, ולכן מייעצים לנוסעים שרוצים לקנות תמונות מהנסיעה לשבת בצד ימין.
ברגע שהרכבת נמצאת במיקום הנכון, נשמע רעש חזק של צופר, שלאחריו הרכבת נעה מעט אחורה כדי להפעיל את מנגנון הבטיחות, והמעצורים באזור השיגור נופלים. השיגור מתבצע חמש שניות לאחר רעש הצפירה. מנגנון השיגור של קינגדה קה מסוגל לשגר רכבת כל 45 שניות, וכך ניתן להסיע על המתקן 1,400 נוסעים בשעה.
השיגור פועל בצורת בליסטרה, כבל מושך את הרכבת במהירות עד לרגע שבו היא משתחררת ממנו.
8 ביוני 2005
ב-8 ביוני 2005, פחות מחודש לאחר פתיחת המתקן, בורג רופף גרם לחלק שנמצא בתוך התעלה שכבל השיגור עובר דרכה להשתחרר ויצר חיכוך כנגד הכבל. החיכוך גרם לרכבת לא להאיץ למהירות הנכונה. השפשוף של הכבל כנגד פנים התעלה יצר ניצוצות ושברי מתכת עפו מתחתית הרכבת. המנוע, כפי שתוכנן, ניסה לפצות על כך על ידי הפעלת עוד כוח על הכבל כדי להגיע למהירות שיגור של 206 קמ"ש.
סנפירי המעצורים שעולים למצב הבלימה עולים בתזמון הנכון, באופן עצמאי ללא עזרת מנגנון השיגור. הסנפירים נמצאים בתוך כלובים ממתכת שמחוברים למפעילים שמעלים ומורידים את הסנפירים לגובה הרצוי. ישנם ארבעה אזורי עצירה, בכל אזור יש כ-24 סנפירי בלימה משלו. הסנפירים תפסו את הרכבת המשוגרת והחלו להאט את תנועתה, ומאידך המנוע ניסה להאיץ אותה, וכך היא נגררה לאורך אזור העצירה. רכב התפיסה שוחרר, אבל הרכבת הייתה עדיין באזור העצירה והגיעה לעצירה מלאה בתחתית הגבעה.
התקלה אירעה במהלך בדיקת הבוקר השגרתית, כאשר לא היו נוסעים על הרכבת, ולא היו נפגעים מהתקרית. כבל השיגור ניזוק (הוא נשחק והיה צריך להחליף אותו), המנוע ניזוק (נגרם נזק קל לאטמים), וסנפירי הבלימה ניזוקו - רבים נזקקו להחלפה. סנפירי הבלימה באזור השיגור מחוברים באופן כזה שימנעו מרכבות הנעות במהירות לנוע אחורה לתחנה, אבל הרכבת שנעה במהירות ונמשכה אחורה יצרה לחץ לא צפוי על מספר סנפירים שהתעקמו קדימה. לא היה צורך להחליף את כל הסנפירים, אבל היו יותר סנפירים פגומים מאשר שהיו לפארק חלקי חילוף, והם נאלצו להזמין חלקים מהחברה המייצרת. בנוסף, היו צריכים לערוך ביקורת מחדש לרכבת. הביקורת החלה ב-21 ביוני 2005. הרכבת נפתחה ב-4 באוגוסט, ושביל התור הוזז כך שהוא לא יעבור יותר מתחת למסלול השיגור.
5 במאי 2006
בשעה 21:25, אחרי שיגור רגיל, אחד מהנוסעים ברכבת דיווח שאיבד את מכשיר הטלפון הסלולרי שלו על המתקן. הרכבת הכתומה שוגרה בשלב זה, היא השלימה את המסלול אבל נתקעה במסלול הכניסה לתחנה. לאחר מכן, בחנו את מנגנון השיגור ב"שיגור ריק", שיגור ללא רכבת.
בשעה 21:45, הרכבת הכתומה שוגרה לבדיקה. היה רעש חזק של חריקה וחבטה וניצוצות עפו מהחלק האחורי של הרכבת. ייתכן שהמעצורים נגד הנסיעה לאחור בתחילת מסלול השיגור לא קפצו בחזרה למעלה מאחורי הרכבת המשוגרת, אבל אלה שבסוף כן קפצו, כנראה כשהרכבת עוד הייתה מעליהם. אם הרכבת הייתה נוסעת לאחור, הייתה נגרמת תאונה נוראה לוּ לא היו מספיק מעצורים מורמים שיאטו אותה במידה מספקת. לא נגרם נזק לרכבת. ייתכן שרעש החביטה החזק בא מרכב התפיסה שפגע במעצור בסוף מסלול השיגור במהירות מלאה. הסיבה המדויקת לתקלה לא ידועה, אבל טכנאי תחזוקה עבדו כדי לתקן אותה עוד בסוף השבוע שבו אירעה התקלה.
הרכבת נכנסה לעצירת חירום בזמן שהתקלה התרחשה, וכך המעצורים שבסוף מסלול העצירה נשארו מורמים, כך שהרכבת נתקעה באזור זה למשך כדקה לפני שהיא התקדמה אל התחנה.
דווח שכבל השיגור של הרכבת היה מתוח ונראה במצב טוב זמן קצר לאחר התקלה. ב-11 במאי הוציאו אותו, וב-16 בחודש החזירו אותו (אבל במצב רפוי). ב-18 במאי מתחו את הכבל, וראו את העובדים מניחים בובות מבחן על הרכבות. הבדיקה של קינגדה קה החלה ב-21 במאי, ודווח שהרכבת נפתחה מחדש ב-25 במאי.
יחסי ארצות הברית–קוריאה הצפונית
יחסי ארצות הברית–קוריאה הצפונית הם עוינים מאז התבססותה של קוריאה הצפונית בשנות החמישים של המאה ה-20 ובעיקר מאז מלחמת קוריאה. במהלך מלחמה זו חיל האוויר האמריקני, כחלק מהסיוע של כוחות האו"ם לקוריאה הדרומית, הפציץ את קוריאה הצפונית. במהלך המלחמה נהרגו למעלה מ-40,000 אמריקאים וכשני מיליון חיילי ואזרחי קוריאה הצפונית, שהם כ-20% מאוכלוסייתה באותו הזמן. מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, בהן קוריאה הצפונית החלה להעשיר אורניום במטרה להשיג יכולת גרעינית היחסים הושפעו במידה רבה מחמשת הניסויים הגרעיניים של קוריאה הצפונית, פיתוחם של טילים ארוכי-טווח המסוגלים לפגוע ביעדים במרחק אלפי קילומטרים והאיומים הנשנים מצד קוריאה הצפונית בדבר מתקפה צפון קוריאנית על ארצות הברית וקוריאה הדרומית. בימי כהונתו, התייחס נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש לקוריאה הצפונית כחלק מ"ציר הרשע", בשל האיום של יכולות הגרעין שלה.
במסגרת ההבנייה הלאומית של קוריאה הצפונית וקבלת הלגיטימציה של השלטון, הוגדרו יפן, ארצות הברית והקולוניאליזם כאחר הלאומי כדי לא להגדיר את קוריאה הדרומית כאויב. קוריאה הדרומית מוגדרת כאח השבוי בידי הקולוניאליסטים האמריקאים. בקוריאה הדרומית, האחר הלאומי הוגדר כקומוניזם והשלטון הדיקטטורי של קוריאה הצפונית, שהעם האח שבוי בידי מנהיגיו.
מאחר שלארצות הברית ולקוריאה הצפונית אין יחסים דיפלומטיים רשמיים, ממלכת שוודיה מגינה במקומה של ארצות הברית על האינטרסים של ארצות הברית בקוריאה הצפונית - כמעין מתווכת לעניינים קונסולריים. מאז מלחמת קוריאה, שומרת ארצות הברית על נוכחות צבאית חזקה בדרום קוריאה.
על פי סקר חברת גאלופ רק ל-9% מהאמריקנים יש דעה חיובית על קוריאה הצפונית, בעוד לכ-87% מהם יש דעה שלילית עליה. על פי סקר שערכה ה-BBC הבריטית - רק לכ-4% מהאמריקנים יש השקפה לפיה השפעת קוריאה הצפונית על העולם חיובית, בעוד כ-90% רואים את השפעתה באור שלילי. על פי הסקר דעתם של אזרחי ארצות הברית על קוריאה הצפונית היא מהשליליות ביותר על מדינות אחרות בעולם.
ביוני 2018 נפגשו מנהיגי המדינות בפסגת ארצות הברית-קוריאה הצפונית בסינגפור וחתמו על מסמך הבנות, ובו בין השאר הסכמה לשפר את היחסים בין המדינות.