cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נשיקה במצ"ח
הפקה
קיימים מספר מאפיינים משותפים בין הסיפור בסרט לבין חייו של יהודה ברקן:
הגיבור הראשי, אריק שוורצמן (יהודה ברקן) מגלה בסוף הסרט כי הוא אביה של נטלי שנולדה בצרפת לאחר שאמה דניאלה הופרדה ממנו על ידי משפחתה כשעוד הייתה בהריון. עד לשלב זה, שוורצמן אף לא ידע אם הוא אב לבן או בת.
נושא התסריט עלה לאחר שבמציאות, אשתו הראשונה של יהודה ברקן התגרשה ממנו כשעוד הייתה בהריון ועברה לגור בברזיל, שם ילדה את בתם המשותפת שאותה לא פגש. ממקרה זה עלה הנושא לסרט לפי תסריט משותף של יהודה ברקן ושלמה משיח, וכן על פי רעיון של אסי דיין.
שחקנים
בתפקידי משנה נוספים: דנוטה לאטו, שולה רווח, דני שגב, אריה צ'רנר, רחלי חיים, דן הרדן, צופית שפאן, אסנת עופר, רינת הלון.
מועדון הכדורגל שפילד
מועדון הכדורגל שפילד (באנגלית: Sheffield Football Club; ידוע גם כשפילד אפ.סי. או כשפילד) הוא מועדון כדורגל חובבים אנגלי מהעיר שפילד שבדרום יורקשייר, אשר נוסד בשנת 1857 ומוכר רשמית כמועדון הכדורגל הוותיק ביותר בעולם. המועדון משחק כיום בחטיבה 1 הדרומית של הפרמייר ליג הצפונית.
היסטוריה
הקבוצה התבססה בתחילה במגרשים שונים ברחבי שפילד, ביניהם בראמל ליין, המגרש הביתי הנוכחי של שפילד יונייטד. כיום היא משחקת באצטדיון ברייט פינאנס בדרונפילד שבדרבישייר. המועדון ידוע גם בשל יריבות הכדורגל העתיקה ביותר בעולם. שפילד שיחקה נגד האלאם במפגש בין המועדונים הראשון בעולם ב-1860; המשחק ידוע בשם "הדרבי של שפילד" או "דרבי החוקים".
ההישג הטוב ביותר של המועדון הוא זכייה בגביע ה-FA לחובבים בשנת 1904, תחרות אשר נוסדה כיוזמה של שפילד. המועדון אף סיים במקום השני באגרטל ה-FA ב-1977. מועדון הכדורגל שפילד קיבל את תואר המצוינות של פיפ"א (FIFA Order of Merit) והוכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי בשל תרומתו לכדורגל.
בלש המשטרה הפטרבורגית
"בלש המשטרה הפטרבורגית" (ברוסית: Сыщик петербургской полиции) הוא סרט קולנוע רוסי בבימויו של ויקטור קובזב, בהפקת אולפני הקולנוע סברדלובסק. מבוסס על הרומן מאת לאוניד יוזפוביץ' בשם "אירוע בבלקן", שעובד לאחר מכן מחדש כספר ראשון בטרילוגיה אודות הבלש איוואן פוטילין.
עלילה
מרץ 1871. בלש משטרת סנקט פטרבורג, איוואן פוטילין חוקר את תיק רצח הנספח הצבאי האוסטרי, בתקרית שעלולה להיות לה השלכות שליליות על מדיניות החוץ של האימפריה הרוסית.
מקצועות חובה
מקצועות החובה הם תחומי דעת עליהם חובה להיבחן בבחינות הבגרות על מנת לקבל תעודת בגרות: הלשון העברית, היסטוריה, אזרחות, מתמטיקה, אנגלית, ספרות ומקצוע דת כגון תנ"ך.
היסטוריה
מקור מקצועות החובה בבתי הספר המודרניים הוא ככל הנראה שבע האומנויות החופשיות (לטינית: Septem Artes Liberales) - מקצועות הליבה שנלמדו בבתי הספר הקתדרליים והנזיריים בימי הביניים, שהם ככל הנראה ההופעה המוקדמת ביותר של לימוד חובה של מקצועות יסוד. מקצועות אלו נחשבו לידע בסיסי והכרחי להתנהלותו של האדם החופשי באותה תקופה. פירוש המילה Artes בהקשר זה אינו אמנות במשמעותה המודרנית כי אם "מקצוע" או "עבודה". שמן, "האמנויות החופשיות", נובע מכך שרק לאנשים חופשיים היה מותר ללמוד אותן. עם המהפכה התעשייתית, החלו לפתוח בתי ספר ציבוריים, כך שלכלל הציבור תהיה השכלה בסיסית וידע כללי.
מקצועות החובה בעולם המודרני
כיום מקצועות החובה משתנים ממדינה למדינה בדגשים משתנים בין שפה, מחקר, מיומנויות למידה, מדעי הרוח או מדעים מדויקים.
מקצועות החובה במדינת ישראל
מקצועות החובה במדינת ישראל שמים דגש יותר על המקצועות ההומניים, כאשר אחד בלבד משבעת מקצועות החובה הוא מקצוע ריאלי.
מספר מקצועות החובה במדינת ישראל כיום הם שבעה:
בנוסף, על מנת לקבל תעודת בגרות יש להבחן על מקצוע אחד ברמה מוגברת של חמש יח"ל, או לחלופין להבחן על עוד מקצוע נוסף שאינו ממקצועות החובה.
מקצועות החובה בבתי הספר של החינוך הממלכתי-דתי
בבתי הספר של החינוך הממלכתי דתי ישנו לימוד מוגבר של תנ"ך ברמה של לפחות 3 יח"ל ולימודי תושב"ע ברמת 3 יח"ל. בניגוד לבתי הספר הממלכתי-חילוני, ישנה אפשרות לבחור בין לימוד מחשבת ישראל או ספרות. בחלק מבתי הספר ישנה חלוקה של יחידת לימוד אחת לספרות ואחת למחשבת ישראל, ובאחרים לומדים רק מחשבת ישראל. גם מבחינת תוכני הלימוד, ישנה התאמה עבור הציבור הדתי ולאופן ההשקפה הדתי.
מקצועות בחירה
מקצועות הבחירה הם מקצועות נוספים הנלמדים בנוסף למקצועות החובה והם מתחלקים לשני סוגים: 1. מקצועות בחירה מחייבת. 2. מקצועות בחירה נוספת. להלן ההסברים המפורטים.
מקצועות הבחירה המחייבת
מקצועות הבחירה המחייבת בעצם מחייבים כל תלמיד ללמוד מקצוע אחד מהם אם אינו לומד ברמה מוגברת מקצוע אחד ממקצועות החובה. ע"פ משרד החינוך "כל תלמיד חייב לבחור ללמוד ולהבחן במקצוע אחד לפחות מקבוצת מקצועות זו. מקצועות אלו הם בדרך כלל המקצועות בהם התלמידים בוחרים להתמחות ולהעמיק בלימודיהם כחלק מבחירת כיוון עתידי ללמודים או להתמחות מקצועית".
רשימת סוגי מקצועות הבחירה, מפורסמת בחוזרי מנכ"ל ומתעדכנת מעת לעת.
מקצועות הבחירה הנוספת
מקצוע בחירה נוספת הם מקצועות שהתלמיד רשאי לבחור אם ללמוד אותם או לא. אם ילמד אותם ויבחן בהם, הם יירשמו בתעודת הבגרות שלו.
במקצועות הבחירה הנוספת, יש קבוצה של כ-50 מקצועות התמחותיים המוכרים על ידי משרד החינוך שעבורן מתקיימות בחינות בגרות חיצוניות. התלמידים בוחרים את המקצועות על פי נטיותיהם, כמקצוע "מדף", ורשאים להתמחות בתחום בחירה חופשי כלשהו.
10 בינואר
10 בינואר הוא היום העשירי בשנה בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה נשארו עוד 355 ימים (356 בשנה מעוברת).
פיל Trident
פיל Trident (באנגלית: Peel Trident) הוא דגם של מכונית מיקרו, בעל 3 גלגלים, (תלת אופן), בעלת מרכב פיברגלס,  המיועדת ל-2 נוסעים, אשר יוצרה על ידי חברת "Peel Engineering Company" בין השנים 1965–1966.
סך הכול יוצרו 45 יחידות.
מקום מושבה של חברת "Peel Engineering Company" באי מאן (Isle of Man) (בין אנגליה לצפון אירלנד), תחת שליטת בריטניה.
לינץ' באמצעות צמיג בוער
לינץ' באמצעות צמיג בוער (באנגלית: Necklacing) היא שיטה לרצח, שבה אוזקים את ידיו של אדם מאחורי גבו, כורכים צמיג גומי של כלי רכב סביב צווארו או פלג גופו העליון, ממלאים את הצמיג בדלק נוזלי, ומציתים את הצמיג. משקלו של הצמיג מונע מהקורבן לזוז ממקומו, והוא מת כתוצאה מכוויות הנגרמות מהאש ומהגומי הנמס. מקור השם הלועזי במילה Necklace - שרשרת שעונדים סביב הצוואר.
העינוי, מלבד הכאבים והסבל הרב, כלל גם אימה דתית. תושבי אפריקה האמינו כי רצח באמצעות שרפה מביא לכך שרוחו של אותו אדם מתנתקת מרוחות אבותיו.
בדרום אפריקה
שיטת לינץ' זו נקשרה במיוחד לתקופת האפרטהייד בדרום אפריקה. אז היא שימשה תושבים מהאוכלוסייה השחורה לשם רצח שחורים שנחשדו בשיתוף פעולה עם השלטון הלבן. בשנים 1984-1987 הציתו למוות פעילים נגד האפרטהייד בדרום אפריקה 672 אנשים, כמחציתם באמצעות צמיג בוער. רציחתה בדרך זו של מאקי סקוסנה (Maki Skosana) בת ה-24 ב-1985, בחשד שהייתה מודיעה של המשטרה, צולמה ושודרה בטלוויזיה של דרום אפריקה ועוררה זעזוע בעולם.
מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני התנגדה באופן רשמי ללינץ' באמצעות צמיג בוער, ובמיוחד יצא נגדה הכומר דזמונד טוטו. בכירים אחרים במפלגה העלימו עין. ויני מנדלה, אשתו של נלסון מנדלה, אף התבטאה כי "אין לנו רובים - יש לנו רק אבנים, קופסאות גפרורים ודלק... עם קופסאות הגפרורים וה-Necklacing שלנו נשחרר את ארצנו."
לאחר תום משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, הוסיף לינץ' באמצעות צמיג בוער לשמש בדרום אפריקה כאמצעי להריגה בלא משפט של אנשים שנחשדו בביצוע פשעים פליליים כגון אונס וגנבה.
צלם העיתונות קווין קרטר צילם בדרום אפריקה לינץ' באמצעות צמיג בוער. תצלום זה זיכה אותו בהמשך בפרס פוליצר.
בארצות אחרות
הצתות למוות באמצעות כריכת צמיג על גוף הקורבן והצתתו, או הקפתו בצמיגים בוערים, נערכו בארצות נוספות:
טופאן
הטופאן (בפרסית: طوفان; בעברית: מבול) הוא טיל נגד-טנקים מונחה ארוך-טווח איראני, הזהה לטיל הטאו מתוצרת ארצות הברית; למעשה זהו העתק של הטאו, בעזרת הנדסה לאחור. הטיל בעל טווח של עד 3,750 מטר. ראש הנפץ שלו מכיל 3.6 ק"ג חומר נפץ, המאפשרים כושר חדירה של כ-550 מ"מ פלדה.
הופעה בזירה הישראלית
ארגון חזבאללה הפעיל טילי "טופאן" בשנת 2006, במלחמת לבנון השנייה. טילי הנ"ט הללו הועברו לארגון על ידי איראן וסוריה.
מקור השם
"טופאן" היא המילה הערבית למילה העברית "מבול" או שיטפון. מילה זו קשורה למילה הארמית למבול: "טופנא" (כך מתרגם תרגום אונקלוס מילה זו בכל מקום בו היא מוזכרת בתורה, למשל ב). ככל הנראה המילה קשורה אטימולוגית למפלצת המיתולוגית "טיפון", העסוקה בהרס וחורבן של העולם, ששמה התגלגל גם לשמן של סופות טרופיות הרסניות, הטייפונים. קרוב לוודאי ששם זה הושאל לטיל האיראני כדי לרמז על יכולת ההרס שלו.
בלקווד (ברידג')
בלקווד (באנגלית: Blackwood) היא קונבנציה נפוצה בברידג' הבוחנת את האפשרות להכרזת חוזה של סלאם באמצעות בירור האלופים ובמקרים מסוימים גם המלכים שיש לזוג. בווריאציה מסוימת שלה מבררים גם האם הם מחזיקים גם את המלכה בסדרת השליט.
הקונבנציה מבוססת על הכרזה מלאכותית של 4NT, שהיא שאלה על מספר האלופים שבידי השותף. על פי תשובת השותף יודע השחקן שהשתמש בקונבנציה האם מספר האלופים שבידי השותפים מעניק סיכוי טוב לביצוע סלאם ובהתאם לכך מכריז סלאם או מסתפק בהכרזת משחק מלא. השימוש בקונבנציה הוא רק לאחר שבמהלך ההכרזה הוסכם על סדרה שתהיה סדרת השליט.
דן בארי
ביוגרפיה
בארי נולד בעיר רובה בצרפת כאיג ביר למשפחה נוצרית קלווניסטית, אוהבת ישראל. כנער שאף להיות כומר. בשנים 1963–1964 למד במכללה הגבוהה שעל יד הסורבון שפות עתיקות ופילוסופיה. לאחר מכן הגיע ארצה למד עברית ועבד בקיבוצים נאות מרדכי ודברת. אחרי שנה וחצי בישראל חזר לפריז והשלים את התואר הראשון שלו בפילוסופיה. באותה התקופה התרחק מהנצרות.
טושיהידה מסקאווה
טושיהידה מסקאווה (7 בפברואר 1940 – 23 ביולי 2021) היה פיזיקאי תאורטי יפני שנודע בעבודתו על שבירת סימטריית CP, שזיכתה אותו להיות אחד מארבעה הזוכים בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2008.
דן בארי
ביוגרפיה
לאחר מלחמת ששת הימים שב לישראל והתנדב במושב בית שערים, במהלך זמן תוך לימודיו באוניברסיטה העברית, גמלה בליבו ההחלטה להתגייר. בתשכ"ט הסתיים תהליך הגיור שלו והוא נישא לחברתו שושנה טננהאוז. לאחר מכן למד שלוש שנים בישיבת מרכז הרב, ובהמשך התיישב בקשת והיה לסופר סת"ם. באותו זמן התוודע לחוסר השיטתיות בחינוך הישראלי, ולחוסר ידע בסיסי בתורה שבכתב ושבעל פה במקביל לחוסר במטען של ידע בתרבות הקלאסית, והחל לגבש לימוד שיטתי המבוססת על תפיסת המשנה. כעבור מספר שנים בקשת, עבר להתגורר ברובע היהודי בירושלים, תוך שהוא מלמד את שיטתו בתלמוד תורה חברון, שבו הפכה "שיטת ברקאי" לשיטת חינוך שלמה שבה במהלך ארבע שנות הלימודים הראשונות ביסודי (כיתות א'-ד') הצליח ללמד את התנ"ך כולו, בשילוב ידיעות של התרבות הכללית שסביב התנ"ך כמו לשון, גאוגרפיה והיסטוריה עתיקה. חבר בוועדה המייעצת של אתר על התורה.
על חלקו בפרשת המחתרת היהודית, שבו קיים מספר תצפיות על הר הבית, נגזרו עליו שלוש שנות מאסר בפועל. בארי היה הראשון מבין חברי המחתרת שהביע בפומבי חרטה מנומקת על כך. נשיא המדינה העניק לו חנינה והוא שוחרר מבית הכלא לאחר שנה ושבעה חודשים.
טושיהידה מסקאווה
ביוגרפיה
מסקאווה היה המנהל של מכון יוקאווה לפיזיקה תאורטית בין השנים 1997–2003. עד למותו הוא היה פרופסור ומנכ"ל של המכון לחקר החלקיקים באוניברסיטת נגויה, מנהל מכון מסקאווה למדע ולתרבות ופרופסור באוניברסיטת קיוטו.
בלקווד (ברידג')
בלקווד סטנדרטי
לאחר שנמצאה התאמה בסדרה והכוונה היא לשחק חוזה בשליט באותה סדרה, הכרזת 4NT שואלת על מספר קלפי האלוף שמחזיק השותף. השחקן השואל את שותפו על מספר קלפי האלוף שברשותו הוא זה שמקבל את ההחלטה באיזה חוזה לשחק. בדרך כלל החוזה שנבחר הוא אחד מהחוזים הבאים בסדרה שנבחרה כשליט: חוזה בגובה 5 כאשר שני אלופים בידי היריבים, סלאם קטן בגובה 6 כאשר חסר לשואל ושותפו אלוף אחד וסלאם גדול בגובה 7 בחלק מהמקרים בהם כל קלפי האלוף ביד השואל וביד שותפו.
דן בארי
ביוגרפיה
כיום (2022) בארי מתגורר בירושלים ועוסק בעריכה של מדרשי תנאים כמו המכילתא דרבי ישמעאל. בעבר לימד בבית ספר אורות עציון באפרת, ועסק בפיתוח פרויקטים חינוכיים ולומדות מחשב להוראת מתמטיקה ויהדות בעיקר, ספרים ללימוד יסודות העברית והמקרא, וקלטות ללימודי טעמי המקרא. הוא גם משתתף בפנלים ציבוריים ובכתיבה הגותית במגזינים שונים, בעיקר בנושאים חברתיים ובעניינים הקשורים לנצרות.
בלקווד (ברידג')
בלקווד סטנדרטי
התשובות של השותף שאלה הן: חשוב לציין שכאשר לא נבחרה סדרת שליט הכרזת 4NT אינה שאלה על אלופים. במקרה כזה ההכרזה היא בדרך כלל הכרזה שמטרתה לברר את מספר הנקודות של השותף על מנת להחליט על גובה החוזה ללא שליט.
לאחר תשובת השותף על הכרזת 4NT השואלת על מספר קלפי האלופים ניתן להמשיך ולשאול באופן דומה על מלכים באמצעות הכרזת 5NT. במקרים רבים נשאלת שאלה זו כאשר בוחנים אפשרות לשחק בחוזה של סלאם גדול.
דן בארי
ביוגרפיה
אחותו אלישבע אף היא גיורת.
בלקווד (ברידג')
בלקווד סטנדרטי
התשובות להכרזת 5NT
דן בארי
השקפותיו
הרב בארי משלב בשיעוריו תפיסת עולם רחבה, הנשענת על ידענות של העולם. הוא מצדד בהקניית ידענות ולימוד שיטתי ונרחב של מקורות הידע הכלל אנושיים, הפילוסופיים והתורניים, והוציא מספר ספרים ביהדות שמתמקדים בכך. כמו כן, הוא מצדד בשילוב לימודים מעשיים כדוגמת נגרות וחקלאות שיתנו לתלמידים אחיזה בעולם המעשה.
בלקווד (ברידג')
דוגמה
מהלך ההכרזה:
Roman Key Card Blackwood
Roman Key Card Blackwood (RKCB) היא גרסה של בלקווד שפותחה על ידי שחקנים שהתגוררו ברומא ולכן היא נקראת רומאית. בגרסה זו של הקונבנציה ההכרזה הלא-טבעית 4NT מבררת כמה קלפים מתוך חמישה קלפי מפתח מחזיק השותף.
דן בארי
השקפותיו
בארי ייסד את שיטת ברקאי, המהווה תוכנית פדגוגית המשלבת הקניית מקורות יהדות באופן שיטתי עם מקצועות כלליים. שיטה זו מופעלת כיום בכ־20 בתי ספר שונים ברחבי הארץ באופן חלקי או מלא, ולראשונה יושמה בתלמוד תורה בחברון שהקים. בארי גם היה שותף בכיר לכתיבת הצעת החוקה של המכון לאסטרטגיה ציונית, חבר בוועדה המייעצת ל"על התורה".
בלקווד (ברידג')
Roman Key Card Blackwood
ארבעה קלפי מפתח הם האלופים, כמו בבלקווד הסטנדרטי. קלף המפתח החמישי הוא המלך בסדרת השליט שנבחרה.
דן בארי
השקפותיו
טענה לא שגרתית של בארי היא כי יש ללמד את יסודות הנצרות בחברה הישראלית - במסגרות המתאימות - מכיוון שאי ידיעה של מהותה והתאולוגיה שלה, חושף את החברה להשפעות הנצרות. לדבריו, למשל חדירת מטען של רגשות אשמה ותפיסת הקדרות של התפיסה הנוצרית אל תוך העולם היהודי.
בלקווד (ברידג')
Roman Key Card Blackwood
נכון לשנת 2011, מרבית השחקנים המומחים מעדיפים להשתמש ב-RKCB במקום בבלקווד הסטנדרטי, משום שהיא מאפשרת קבלת מידע מדויק יותר על הקלפים המשמעותיים שביד השותף.
התשובות על הכרזת ה-4NT ב-RKCB הן:
שאלות לבירור מספר או זהות קלפי מלכים
לאחר תשובת השותף לשאלה על קלפי מפתח ניתן להמשיך ולשאול גם על מלכים באמצעות הכרזת 5NT בדומה להכרזה בבלקווד סטנדרטי. בדרך כלל נשאלת השאלה על המלכים כאשר על פי התשובה לשאלה על קלפי המפתח, ייתכן כי ניתן לשחק בחוזה בגובה 7 (סלאם גדול) ובירור מספר המלכים עשוי לסייע בקבלת ההחלטה. התשובות לשאלה 5NT מראות את מספר קלפי המלך ביד השותף בדומה לתשובות בהכרזת בלקווד סטנדרטי, למעט הבדל משמעותי אחד: אין התייחסות למלך בסדרת השליט, המהווה את אחד מקלפי המפתח.
שאלה על המלכה בסדרת השליט
אפשרות נוספת לקבלת מידע לצורך בחינת האפשרות של הכרזת סלאם גדול היא בירור השאלה: האם ה-Q בסדרה שנבחרה כשליט נמצאת ביד השותף?
אם התשובה לשאלה 4NT הייתה 5 או התשובה כבר ידועה לכן חלק זה של הקונבנציה מתייחס רק לתשובות  ו-5 לשאלה על קלפי המפתח.
לאחר הכרזת הכרזת 5 היא הכרזה מלאכותית השואלת את השותף האם ה-Q בסדרת השליט ברשותו. במקרה שהתשובה שלילית השותף מכריז את ההכרזה הנמוכה ביותר האפשרית למעט הכרזה בסדרת השליט. כך למשל אם נבחרה סדרת ה- כשליט, תשובה של 5 על הכרזת 5 פירושה שה-Q אינה ביד השותף. הכרזה הנמוכה ביותר האפשרית, עם דילוג על ההכרזה השוללת את החזקת ה-Q בשליט, פירושה שה-Q שליט בידי המכריז.
אלומת יונים ממוקדת
אלומת יונים ממוקדת (FIB-Focused Ion Beam) הוא מכשיר המיישם טכניקה לאנליזה ועיבוד חומר בקנה מידה ננומטרי באזור מוגדר וממוקד, העיבוד כולל הסרת שכבות ובניית שכבות. טכנולוגיה זאת  מיושמת בעיקר בתעשיית המוליכים למחצה, הנדסת חומרים ובתחום הביולוגי לניתוח ספציפי של דגימה.
בלקווד (ברידג')
שאלה על המלכה בסדרת השליט
באופן דומה הכרזת 5 לאחר תשובה של 5 לשאלה על קלפי המפתח. במקרה שהתשובה שלילית השותף מכריז את ההכרזה הנמוכה ביותר האפשרית למעט הכרזה בסדרת השליט. כאשר המשיב לשאלה מחזיק במלכה שליט הוא יכריז בגובה 6 את הסדרה הנמוכה ביותר בה יש לו K.
אלומת יונים ממוקדת
היסטוריה
מערכות FIB הראשונות המבוססות על טכנולוגיית פליטת השדה פותחו על ידי לוי-סטי ועל ידי ג'ון אורלוף וסוונסון בשנת 1975 והשתמשו במקורות יינון שדה גז (GFISs). בשנת 1978 נבנה ה-FIB הראשון המבוסס על מקורות יינון מבוססי מתכת נוזלית (LMIS) על ידי סליגר.
בלקווד (ברידג')
גרבר
גרבר היא קונבנציה בברידג' הקרויה על שמו של שחקן הברידג' האמריקאי ג'ון גרבר (1906–1981). היא באה לענות על המצבים בהם לא נמצאה התאמה בסדרה ויש צורך לברר את מספר האלופים והמלכים שבידי השותף על מנת לקבל החלטה האם להכריז ברמה של משחק מלא, סלאם קטן (לביצועו נדרשות 12 לקיחות) או סלאם גדול (לביצועו נדרשות 13 לקיחות). ברוב המקרים בהם משתמשים בקונבנציה זו החוזה הוא ללא שליט.
אלומת יונים ממוקדת
עקרון הפעולה
מערכות FIB פועלות באופן דומה למיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM), פרט לכך שבמקום אלומה של אלקטרונים משתמשות באלומה ממוקדת של יונים (בדרך כלל גליום). זרם רציף של יונים נעים יחד נקרא אלומת יונים, יון הוא אטום או מולקולה עם מטען חשמלי. מטענים חשמליים נסחפים לפי כיוון שדה חשמלי; לכן, ניתן להשתמש בשדות חשמליים כדי לכוון את אלומת היונים. העבודה אפשרית בשני מצבי פעולה, זרמי אלומה נמוכים להדמיה וזרמי אלומה גבוהים לשיקוע או לנידוף נקודתי. עיבוד FIB מכרסם בחומר על ידי פגיעת אלומת יונים ממוקדת בעלת אנרגיה גבוהה בחלק המעובד, האנרגיה הקינטית של היונים בקרן מאפשרת להדוף אטומים מפני השטח, תהליך זה נקרא נידוף. המכשיר בנוי מעמודה שבראשה ממוקם תותח היונים ובתחתיתה יושב הדגם. התותח והדגם ממותחים כך שכיוון השדה הבנוי הוא מהתותח לדגם. מואצים לאנרגיה של 1-50keV, וממוקדים על הדגם על ידי עדשות אלקטרוסטטיות. מקור היונים מייצר אלומות יונים בעלות צפיפות זרם גבוהה עם התפשטות אנרגיה קטנה מאוד. מיקום אלומת היונים הפוגעת בדגם נשלט על ידי סלילי סריקה ממוחשבים, החומר המיועד מעובד באופן ממוחשב, בכך ניתן לייצר צורות מורכבות למדי ולשחזר את העיבוד במידת הצורך.
בלקווד (ברידג')
גרבר
קונבנציה זו דומה מאוד לקונבנציית בלקווד סטנדרטית. בגלל שלא נמצאה התאמה בסדרה כלשהי יש להכרזת 4NT משמעות אחרת ולכן לא ניתן לעשות בה שימוש לשאלה על מספר האלופים. במקום זאת משתמשים בהכרזה לא טבעית של 4 על מנת לברר את מספר קלפי האלוף שביד השותף. תשובות השותף הן בסדר דומה לתשובות השותף העונה להכרזת 4NT בבלקווד הסטנדרטי: ככל שההכרזה גבוהה יותר מספר קלפי האלוף גבוה יותר (למעט 4 אלופים).
לאחר תשובת השותף ניתן להמשיך ולשאול גם על מלכים. גם במקרה זה אופן ההכרזה דומה לבלקווד סטנדרטי למעט החלפת ההכרזה הלא טבעית של 5NT בהכרזה לא טבעית של 5.
התשובות של השותף להכרזת 4 הן: להכרזת 5 משיבים:
Exclusion
Exclusion היא הרחבה לקונבנציה של RKCB. את ההרחבה הזו פיתח רוברט גולדמן (10 בנובמבר 1913 - 15 במאי 1999) במאמר שכתב במאי 1981, בעיתון: The Bridge World. בהרחבה זו משתמשים בעיקר שחקנים מומחים ברמה גבוהה. במקרים של חלוקה מיוחדת, מוחלפת השאלה 4NT בהכרזה של סדרה בגובה 5. יוצאת מן הכלל היא סדרת ה-, שכאשר יש בה חוסר מכריזים 4. המשמעות היא שאלה על ארבעה קלפי מפתח במקום חמישה. הקלף שאינו נכלל בארבעת הקלפים (באנגלית: Excluded ומכאן שם הרחבה זו ל-RKCB) הוא האלוף בסדרה שהוכרזה. כך למשל, אם הוסכם שסדרת השליט היא הכרזת 5 במקום הכרזת 4NT היא שאלה על מספר קלפי המפתח מבין שלושת קלפי ה-A בסדרות:,  ו- ו-K. השימוש בהרחבה זו נעשה במקרים בהם אין משמעות לאלוף בסדרה זו, כלומר: במצב של חוסר קלפים בסדרה זו בידו של השואל. התשובות להכרזת ה-Exclusion הן בסדר עולה לפי מספר קלפי המפתח מההכרזה העוקבת להכרזת ה-Exclusion. קיימות שתי שיטות תשובה לשאלה על קלפי המפתח. בדוגמה שבה הכרזת ה-Exclusion היא 5 התשובות להכרזה הן:
Blackwood לאחר התערבות היריבים
כאשר מכריזים 4NT על פי קונבנציית בלקווד, שחקן יריב עלול להתערב בסדרה בגובה 5. ההתערבות עלולה להפריע לשותפו של מכריז ה-4NT להראות את מספר קלפי המפתח שברשותו. כך למשל, כאשר לשחקן אין אף קלף מפתח הוא אינו יכול להכריז 5 אם שחקן יריב הכריז 5. קיימות מספר שיטות להתמודד עם ההפרעה:
הפרעה אחרת היא Double של היריב לאחר שהמשיב ל-4NT הראה את מספר קלפי המפתח שלו. בדרך כלל ה-Double של השחקן היריב מבקש הובלה בסדרה (Lead Directing). קיימות מספר שיטות להתמודד עם ההפרעה:
הערות שוליים
Конвенция (бридж)
אברהם בן דוד מפושקירה
רבי אברהם בן דוד מפּוֹשְקְיֶרָה (ראב"ד, 1110 לערך – כ"ו בכסלו ד'תתקנ"ט, 1198), היה רב, ראש ישיבה בעיר פּוֹסְקְיֶיר (בצרפתית: Posquières כיום וָוּבֶֿרט), שבחבל פרובאנס בצרפת, פרשן תלמוד ומקובל. כונה גם "ראב"ד השלישי", "הראב"ד מקרית יערים" ו"בעל ההשגות", על שם השגותיו המפורסמות על ספר משנה תורה שכתב הרמב"ם. היה חתנו של הראב"ד השני בעל ספר האשכול, ואביו של ר' יצחק סגי נהור.
תולדותיו
נולד בעיר נרבון. בתקופת חייו הראשונה התגורר בעיר נים שבצרפת, ואחר כך התגורר וכיהן כרב וראש ישיבה בעיר פּוֹסְקְיֶיר שבפרובאנס (כיום ווֹבֶר, צרפת), אשר כונתה בידי היהודים קריית יערים, ועל שמה כונה "הראב"ד מקריית יערים". בסוף ספר "שבט יהודה" מסופר כי שר בשם אלצוד הכניס למאסר את הראב"ד בשנת ד'תתקל"ב, ושנה לאחר מכן, בשנת ד'תתקל"ג, נלקח בשבי שר זה במהלך מלחמה שניהל עם הרוזן רוז'ה מקרקסון (Roger II de Carcassonne). שר זה הוגלה לקרקסון שם שהה באותה עת הראב"ד, כאשר מחבר ה"שבט יהודה" רואה השגחה פרטית בכך שראה במפלתו של יריבו.
נפטר ביום כ"ו בכסלו ד'תתקנ"ט, ונקבר בבית העלמין העתיק בעיר פּוֹסְקְיֶיר (Posquières).
אביו הוא רבי דוד שיש מהמקובלים המאוחרים המחשיבים אותו בין גדולי המקובלים של אותו דור, ומספרים שהוא מסר את תורת הקבלה לבנו. חותנו הוא רבי אברהם בן יצחק, המכונה הר"א אב"ד ושמו מוחלף לעיתים עם שמו של חתנו הראב"ד.
בין בניו של הראב"ד נזכרים שנים מגדולי אותו דור, והם: רבי דוד, אביו של רבי אשר בעל ספר היחוד, ורבי יצחק סגי נהור שהיה מקובל נודע, רבם של עזרא ועזריאל בני שלמה מגרונה שהמשיכו את שלשלת הקבלה לפי דברי רבי חיים ויטאל.
היה תלמיד רבי משולם הכהן, ושל חותנו רבי רבי אברהם בן יצחק הנזכר, וכן קיבל תורה מרבי יוסף בן פלט, ויש המונים בין רבותיו גם את רבי אפרים. לדברי החיד"א מורו בתורת הנסתר היה רבי יעקב נזיר שקיבל מרבי יצחק נזיר שקיבל מפי אליהו הנביא.
ידיעותיו בקבלה
המקובלים, ובראשם רבי חיים ויטאל, מונים את הראב"ד בין מעבירי מסורת הקבלה שידיעות חדשות ממנה נמסרו על ידי אליהו הנביא שנים או שלושה דורות לפניו. תרמה לכך העובדה שהראב"ד מזכיר בספריו במקומות מספר על הלכות מסוימות (ראו לדוגמה הלכות לולב פרק ח הלכה ה, בית הבחירה פרק ו הלכה יד, והלכות משכב ומושב פרק ז הלכה ז), שענינם נודע לו מ"סוד ה' ליראיו" או ברוח הקודש, דבר שהמקובלים פירשו כידע הנרכש בדרך מיסטית. אף שרבי משה בן חביב בספרו "כפות תמרים" (סוכה לב, ב) מעקר את המשפט מתוכנו המיסטי, וכותב ש"כיון שערב לו הפירוש והחילוק שפירש, אמר כן בדרך גוזמא", החיד"א דוחה את דעתו וכותב כי מהר"ם ריקנאטי, רבי חיים ויטאל, מהריב"ל ומהרח"ש, לא סברו כמו בן חביב. עוד הוא מציין שלפי רבי חיים ויטאל, משמעות סוד ה' ליראיו שהיה לו גילוי אליהו.
שיטתו בהלכה
דעתו של הראב"ד לא הייתה נוחה מפלפולי בעלי התוספות. הוא מגדיר אותם בתשובתו לחכמי בדרשי: "הצרפתים החדשים החושבים בלבם כי הם הגבורים אשר מעולם". במספר מקומות הוא מתקיף את "פירושי הצרפתים החדשים".
בחיבורי ההשגות שלו הוא נוהג להתקיף את בעלי ריבו בביטויים חריפים מאוד, כדוגמת זנב, כסיל, שכור בקיאו, וכיוצא בזה. רבי ברוך בער לייבוביץ מסר שמועה שקיבל, לפיה הסיבה שהראב"ד השתמש בביטויים חריפים שונים היא כדי לשקף עוצמות שונות של טעות בדברי אלו שהוא משיג עליהם. כמו כן במקומות רבים הוא נשבע לאמת את דבריו, בסגנונות כמו חי ראשי או תגא דמלכא או מאריה דאברהם וכדומה בפרט כנגד הרז"ה אשר ניסה לדחות דברי הרי"ף, הרז"ה הגיב על כך והתייחס לביטוייו החריפים של הראב"ד במסכת בבא מציעא פרק השואל (הובאו דבריו בשיטה מקובצת שם דף צח עמוד ב), וכתב לו: "אך שמע נא, אפילו אתה מרבה כל היום 'תגא דמלכא' ו'מריה דאברהם', אין אנו שומעים לך". למרות זאת הראב"ד חזר שוב וביסס בחזקה את דעתו ודבריו כדי ליישב דברי הקדמונים. לפני כל השגה על דברי הרמב"ם הוא פותח את דבריו במילים אמר אברהם.
הראב"ד לא ראה בעין יפה את שיטתו של הרמב"ם בעיסוק לימודי חכמות חיצוניות, ובתוך השגה על דברי הרמב"ם בהלכות קידוש החודש כתב: "המחבר הזה מתגדר מאוד ומתפאר בחכמה הזאת והוא בעיניו שהגיע לתכליתה, ואני איני מאנשיה כי גם רבותי לא הגיעו אליה, על כן לא נכנסתי בדבריו לבדוק אחריו".
רבינו מנחם המאירי, מחכמי פרובאנס, מכנה בספריו 'בית הבחירה' את הראב"ד בתואר גדולי המגיהים כאשר הוא מביא מדבריו בהשגותיו על הרמב"ם, ומפירושו לתלמוד הוא מביא בשם גדולי המפרשים.
דרו ניקולס
אנדרו "דרו" לורנס ניקולס (אנגלית: Andrew "Drew" Lawrence Nicholas; נולד ב-17 במאי 1981 בהמפסטד, ניו יורק, ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.93 מטר.
קריירה
ב-16 ביולי 2011, סיים את דרכו המוצלחת בפאו, והצטרף לאולימפיה מילאנו.
ב-13 ביולי 2012, חתם ניקולס לעונה אחת בשורות צסק"א מוסקבה הרוסית. ב-14 ביולי 2013 הודיע על פרישה ממשחק.
קניין חליפין
קניין חליפין (או קניין סודר; בספרות ההלכה גם קניין סתם) הוא קניין רווח במשפט העברי, המבוסס על פעולת חליפין של שני חפצים, בשתי דרכים שונות: קניין סודר וחליפי שווה בשווה. בקניין סודר המוכר מגביה את סודרו של הקונה ובכך החפץ הנקנה עובר מרשות המוכר לרשות הקונה. בתום ההקניה אמור המוכר בדרך כלל להשיב לקונה את סודרו. בחליפי שווה בשווה ("המחליף פרה בחמור") אחרי שישנה החלטה של שני הצדדים להחליף שני עצמים בעלי ערך שהם מגדירים כשווה, משיכת אחד מהם קונה לצד השני את העצם השני מיד.
את מקורו של קניין חליפין למדו חז"ל מהפסוק במגילת רות: . מכאן שקניין זה אינו מדאורייתא, אלא רק "מדברי קבלה" (מהנביאים או הכתובים).
סוגי הקניין
יש כמה סוגי קניין בקניין חליפין:
החפץ הקונה
אמנם, בניגוד לקידושי כסף שחלים רק אם הכסף שווה פרוטה, קניין חליפין ניתן לבצע גם אם אין הכלי שווה פרוטה, כל עוד יש לו ערך כלשהו, למעט איסור הנאה שאין לו שום ערך.
החפץ הנקנה
כל חפץ יכול להיקנות על ידי קניין חליפין, מלבד מטבע. רב פפא טען שגם מי שסובר שמטבע אינו קונה בחליפין, ניתן לקנות מטבע על ידי קניין חליפין. לאחר שדעתו נפרכה מברייתא הוא חזר בו והודה שאי אפשר לקנות מטבע על ידי קניין חליפין, ולכן כשהוא רצה להקנות לרב שמואל בר אחא מעות שלא היו ברשותו באותו זמן, הוא הקנה לו אותם בקניין אגב ולא בחליפין.
אברהם שרמן
הרב אברהם חיים שרמן (נולד בתשעה באב תש"א, אוגוסט 1941) הוא דיין חרדי ישראלי אשר כיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול.
ביוגרפיה
נולד בבני ברק למשפחה דתית-לאומית. אביו, יוסף, בוגר ישיבות ליטא, היה מורה בחינוך הממלכתי-דתי. אמו מלכה, מפעילות תנועת אמונה, בתו של הרב משה אקסלרוד, שהיה רב העיירות בליוב וז'לובין, מחסידיו של הרבי הרש"ב. אחיה הוא הדיין הרב גדליהו אקסלרוד.
התחנך בבית הספר של החינוך העצמאי בבני ברק. לאחר מכן למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב, והמשיך את לימודיו בישיבת חברון. לאחר נישואיו שימש כרב צבאי.
במשך שנים רבות התייעץ בנושאים רבים עם הרב יוסף שלום אלישיב, אותו הוא רואה כרבו המובהק וגדול הדור.
משמש כרב של הקהילה הדתית-לאומית "סגולה" בבני ברק.
חיים אישיים
מתגורר בבני ברק. נשוי ללאה קוק מרצה לשעבר בכמה סמינרים, בתו של הרב רפאל קוק רבה של טבריה, ונכדתו של הרב שמחה מנדלבוים. לזוג 9 ילדים. גיסו הוא הרב שמחה הכהן קוק.
פרשת הגיורים
במאי 2008 קבעו שלושה מדייני בית הדין הרבני הגדול, בראשות הרב אברהם שרמן, פסק דין כי יש לפסול את כל הגיורים שנעשו משנת 1999 על ידי הרב חיים דרוקמן, שעמד בראש מערך הגיור. הפסק ניתן בעקבות גיוריה של אשה בבית הדין לגיור בראשותו של הרב דרוקמן, שבית הדין באשדוד ביטל את תוקפו לאחר שהתברר כי האישה אינה שומרת מצוות. האשה ערערה לבית הדין הגדול, ולאחר שדן בנושא אישר את הפסק, ובעקבותיו הוציא פסק המבטל את תוקפם של גיורי מערך הגיור של הרב דרוקמן.
בעקבות תלונה שהגיש הרב דרוקמן קבעה נציב תלונות הציבור על שופטים, טובה שטרסברג-כהן, כי הרב שרמן הסתמך "על תיק עלום שלא הוצג כראיה" והמליצה להדיחו, המלצה שנתמכה על ידי שר המשפטים דניאל פרידמן, אך הוועדה למינוי דיינים לא אישרה המלצה זו. בסוף 2008 פנה היועץ המשפטי מני מזוז לבג"ץ, וביקש מהם לפסול את החלטות בית הדין הרבני באשדוד ובית הדין הרבני הגדול ולהכיר בגיוריו של הרב דרוקמן. בסוף 2012 בג"ץ מתח ביקורת חריפה על פסקי הדין של הרב שרמן והרב עטיא, אולם נמנע מלבטלם שכן הם כבר בוטלו על ידי בתי הדין האזורי בתל אביב.
אלי לנדאו
אלי לנדאו (21 במרץ 1939 – 6 בפברואר 2019) היה עיתונאי ואיש ציבור ישראלי. כיהן כראש עיריית הרצליה וכיושב ראש חברת החשמל.
ביוגרפיה
אלי לנדאו נולד בתל אביב. בוגר בית ספר תיכון בקיבוץ חפציבה. שירת בדרגת סרן בחטיבת הצנחנים במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. היה בין ראשוני הצנחנים שנכנסו לעיר העתיקה והגיעו לכותל המערבי. על חוויותיו משתי המלחמות כתב שני ספרים: "ירושלים לנצח" ו"סואץ - אש על המים". היה כתב צבאי בעיתון מעריב.
במלחמת יום הכיפורים סיקר את הקרבות בסיני וברמת הגולן. נמנה עם קבוצת עיתונאים (שכללה מלבדו את אורי דן, איתן הבר, ישעיהו בן-פורת, יהונתן גפן, חזי כרמל ואלי תבור), שפרסמה בשנת 1973 את הספר "המחדל", שהיה הספר הראשון שנתפרסם מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים, ובו ביקורת על מחדליה ותיאור עז משדות הקרב, על החללים, הנפגעים ואובדן הציוד שהיו בהם.
ב-1971 נחשד לנדאו במעורבות בפריצה למחסני חברת "הגרעין" עם כושי רימון, הועמד לדין וכעבור ארבע שנים זוכה. ב-1974 הרשיע בית המשפט המחוזי בתל אביב את לנדאו בהחזקת נשק ללא רישיון וגזר עליו שלושה חודשי מאסר על תנאי.
היה במשך שנים רבות אחד ממקורביו של אריאל שרון, ופעיל בפעילות פוליטית וציבורית. בשנים 1979 עד 1981 שימש כעוזרו של שרון שהיה אז שר החקלאות ועוזר שר הביטחון. לאחר מכן שימש יושב ראש השק"ם. בשנת 1983 נבחר לתפקיד ראש עיריית הרצליה ולאחר מכן נבחר פעמיים נוספות לתפקיד זה, שאותו מילא עד לשנת 1998. יזם את הקמת מרינה הרצליה, והביא לשינוי באזור התעשייה, שהפך למרכז היי טק. בתקופת כהונתו הוקם אזור הספורט, נבנו אצטדיון הכדורגל, מטווח אולימפי, קאנטרי קלאב, ובית חיל האוויר אשר בתוכו היכל האומנויות של הרצליה. תמך ביוזמתו של פרופ' אוריאל רייכמן להקמת המרכז הבינתחומי הרצליה. בתקופת כהונתו הוקמו פרויקטים נוספים כגון קניון שבעת הכוכבים, שוקמו שכונות העיר כמו יד התשעה ונווה ישראל, נבנה גם החלק הנוסף בבית יד לבנים, המשמש כמוזיאון אמנות.
עם סיום כהונתו כראש העירייה נתמנה ליושב ראש חברת החשמל, תפקיד אותו מילא עד לשנת 2004.
בחייו הפוליטיים עבר אלי לנדאו שינוי, החל מהצטרפותו לתנועת החרות בשנת 1969 ומסיוע בהקמת התנחלויות, כעוזר שר החקלאות, ובהמשך בנקיטת עמדה כי יש להדבר עם הפלסטינים ועד לעזיבת הליכוד והתמודדות בבחירות של שנת 1992 כמספר שתים ברשימתו של יצחק מודעי "המפלגה הליברלית החדשה", שלא עברה את אחוז החסימה. למרות זאת, שב והתמודד בפריימריז של הליכוד ב-1996, ולאחר שלא נבחר למקום גבוה בחר שלא להמשיך בחיים הפוליטיים.
בשל טענות בקשר להליכים לא תקינים בהקמת מרינה הרצליה, הוגש נגד לנדאו כתב אישום והוא זוכה על ידי בית המשפט. הוא נחקר על ידי משטרת ישראל, בחשד שלא הוכח, כי הוא מעורב ב"פרשת פריצקי" וכי עמד מאחורי הדחתו של יוסף פריצקי מתפקיד שר התשתיות הלאומיות.
בשנת 2006 נפתחה חקירה פלילית תחת אזהרה נגד לנדאו בחשד למינוי קרובים בחברת החשמל, ולניהול מכרזים בניגוד לכללי מנהל תקין. "חברת הפחם" שהיא חברת בת של חברת החשמל פתחה במכרז להובלת פחם לישראל. עלה החשד כי לנדאו הטה את החלטת המכרז לטובת עופר ספנות מפני שהוא מקורב ליולי עופר. האחים עופר אכן זכו במכרז, אך החקירה נגד לנדאו נסגרה בשל חוסר אשמה.
היה נשוי לבתו של עובד בן עמי, ליאורה, אשת עסקים בתחום הקולנוע והטלוויזיה בישראל.
בפברואר 2020 נקרא על שמו הרחוב העובר לאורך חוף הים בהרצליה.
ערעור
ערעור הוא הליך במשפט, שבמסגרתו אחד הצדדים לדיון (או שני הצדדים), שאינו מסכים עם פסק הדין, הכרעת הדין, גזר הדין, או החלטה אחרת, פונה לערכאה גבוהה יותר, על-מנת שתדון פעם נוספת בעניינו, ותשנה את הפסיקה.
בישראל
לגבי חשיבות הזכות לערער אמר השופט אליקים רובינשטיין את הדברים הבאים:
כאמור, לכל אדם בישראל יש את הזכות (החוקתית, בפועל) לערעור אחד לבית משפט שבדרגה שמעל לבית המשפט שקצב לו את הדין. בנוסף, אדם יכול להגיש ערעור על פסק הדין של הערעור אך במקרה כזה כבר לא קנויה לו זכות שכזו וההחלטה נתונה לשיקול דעתו של בית המשפט מקבל הבקשה. לסיכום:
אפשרות נוספת היא לעתור לבית הדין הגבוה לצדק (בג"ץ) שמכח תפקידו יכול לשפוט ולבטל כל החלטה או פעולה של רשות ציבורית (כולל פסיקה של כל בית משפט).
למרות זאת, ערכאת הערעור לעיתים רחוקות הופכת את הקערה על פיה. ביהמ"ש העליון קבע את הכלל להתערבות של ערכאת הערעור שאומרת כי ערכאת הערעור אינה מתערבת בהחלטת ביהמ"ש שמתחתיה אלא "..בממצאים של עובדה ומהימנות מצומצמת, והחריגים בהם היא מותרת [החריגה מכלל 'אי ההתערבות' - נ.ב] הם מן הסוג שבפסק הדין מתגלה טעות בולטת או שנעדרת ממנו התייחסות לראיה מהותית". משמעות הדברים האלה היא שהשופט היושב בערעור לא צריך לעשות בדיקה עובדתית מחודשת של העובדות בתיק והוא נשען לגמרי על החלטות שיפוטיות של השופט הראשון. על השופט לבטל את פסק הדין רק כאשר ישנה "טעות בולטת" בפסק הדין הראשון.
לעיתים אורכים הליכי הערעור זמן רב, ואילו אחר פסק הדין או גזר הדין יש למלא מיד. מסיבה זו ניתן לבקש מבית המשפט שנתן את פסק הדין או את גזר הדין עיכוב ביצוע, וזאת עד לאחר סיום הדיון בערעור.
ערכאות הערעור בישראל
במערכת בתי המשפט בישראל, נקבעו ערכאות הערעור בחוק בתי המשפט [נוסח משולב], תשמ"ד-1984. ערכאות ערעור אלה הן כדלקמן:
גם בבתי הדין נקבעו ערכאות ערעור:
בכל אחד מבתי דין אלה, למעט בית הדין הצבאי ובית המשפט הצבאי לערעורים, לא ניתן לערער על פסק הדין של הערכאה העליונה, אך במקרים חריגים ניתן לעתור לבג"ץ כנגד בית הדין, ולמעשה מהווה הדיון בעתירה זו מעין ערעור. על פסקי הדין של בית הדין הצבאי ובית המשפט הצבאי לערעורים ניתן לערער ברשות לבית המשפט העליון.
בקשת רשות ערעור
החוק בישראל מבדיל בין "ערעור בזכות" לבין מקרים בהם אין זכות לערער אך ניתן לבקש רשות לערער. ערעור ראשון על פסק דין סופי, הוא לרוב ערעור בזכות. לעומת זאת, במקרים הבאים אין זכות ערעור ויש לבקש רשות לערער:
הקביעה לפיה כל עניין המובא בפני בית המשפט ראוי להיות נדון בפני שתי ערכאות, ולא יותר מכך, מופיעה בדברי שופט בית המשפט העליון, מאיר שמגר, בהם ציין:
על המקרים שבהם תינתן רשות הערעור אמר השופט שמגר בפסק דינו:
ערעור מחוץ למערכת המשפט
זכות הערעור לבית משפט, קיימת לא רק על החלטות בתי משפט, אלא לעיתים גם על החלטות של גופים שונים, כגון: מוסדות להשכלה גבוהה, שבהם רשאי סטודנט לערער, בהתאם לנהלים של המוסד, על ציון שניתן לו, מוסדות מפלגתיים וכו'
גם בענפי ספורט ימים כמו שיט וגלישת גלים ניתנת הזכות לערער על שיט אחר או על החלטת השופטים.
קישורים חיצוניים
אורי וייס, האפקט הרגרסיבי על הפסיקה קמא, משפטים ל"ט, 467.
קבר הרמב"ן
קבר הרמב"ן הוא שמם של מספר אתרים ברחבי ארץ ישראל, מקום קבורתו המדויק של רמב"ן לא ידוע, אך ככל הנראה הוא בסביבות הר הכרמל.
פטירת רמב"ן
התאריך האחרון הידוע בחיי רמב"ן הוא 1269, בשנה זו נשא דרשה בעכו, לאחר מכן לא ידועים פרטים עליו בכלל וכנראה נפטר בסביבות שנה זו.
רמב"ן כותב בערך בשנת 1267 באגרתו לבנו נחמן שבגירונה,.
המקור הקדום ביותר הוא אלמוני שכותב מספר שנים לאחר פטירת רמב"ן, שרמב"ן נקבר בחיפה.
רבי גדליה אבן יחיא כותב שנקבר "על דרך ביאת גאולים שיהיה לעתיד לבוא".
כפר השילוח
רבי דוד קונפורטי כותב בשם זקני ירושלים שרמב"ן נקבר בסילואן, ולאחר מכן נקבר שם גם רבי עובדיה מברטנורא והמרדכי, כיום המקום נקרא קבר עובדיה מברטנורא, מסורת זו הובאה בספרים קדומים יותר מקורא הדורות, אך בכולם הנוסח הוא המרדכי רבינו קלונימוס והברטנורא, ולא הרמב"ן.
עכו
רבי גרשון בן אליעזר סגל כותב בספור מסעותיו "גלילות ארץ ישראל" שליד שער עכו, מתחת ההר קבור רמב"ן יחד עם כמה מבעלי התוספות – הר"ש משאנץ רבי יוסף בן רבי יחיאל מפריז ועוד.
טבריה
אלמוני מקנדיאה כתב בשנת ה'רל"ג שבטבריה קבורים הרמב"ם הרמב"ן רבי אברהם אבן עזרא ועוד, כיום אין בטבריה ציון מדויק לקבר.
חיפה
בספר תוצאות ארץ ישראל נכתב שרמב"ן נקבר בתחתית הר הכרמל.
הספר הוא עיבוד צרפתי / אשכנזי של ספר אלה מסעות שנכתב מספר שנים קודם. בעבר יוחס הספר לתלמיד הרמב"ן זאת מפני שבתיאור הקבר נכתב,.
בתיאור המקורי (ספר אלה מסעות) נכתב "שם קבורת כמה גדולי חסידים שבאו מעבר לים" בעל תוצאות ארץ ישראל ציין את שמותם וביניהם הרמב"ן, אלחנן ריינר הוכיח שבעל תוצאות ארץ ישראל היה צרפתי או אשכנזי אך לא ספרדי, ריינר טען שבנוסח המקורי היה כתוב "ומורי' הרב" והכוונה היא "מורינו" אך אחד המעתקים הסיר את הגרש וכך הספר הפך להיות חיבורו של תלמיד הרמב"ן.
כיום בחיפה יש שני ציונים לקבר הרמב"ן: ככל הנראה מדובר באותו קבר, הראשון הוא הקבר המקורי השני הוא הקבר שאליו העבירו את העצמות שנמצאו במקום.
מייקל פורטר הבן
תארים- אליפות הNBA )2022-2023) מייקל למאר פורטר הבן (באנגלית: .Michael Lamar Porter Jr; נולד ב-29 ביוני 1998) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA. גובהו 2.08 מטרים והוא משחק בעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד.
נעורים ומכללות
פורטר נולד בקולומביה שבמדינת מיזורי ולמד ב'בית הספר התיכון הקתולי של האב טולטון'. בהמשך עבר ל'תיכון ניית'ן הייל' שבסיאטל, וושינגטון, בו שיחק תחת ברנדון רוי שאימן את קבוצת הכדורסל. בעונתו האחרונה בתיכון היו לו ממוצעים של 36.2 נקודות ו-13.6 ריבאונדים למשחק והוא הוביל את התיכון שלו למאזן ניצחונות של 29–0.
בליגת המכללות שיחק באוניבריסטת מיזורי. במהלך משחק פתיחת העונה, ב-22 בנובמבר 2017, נפצע בגבו וסבל מפריצת דיסק. ב-8 במרץ 2018 חזר לקבוצה והשתתף בשני המשחקים האחרונים של העונה, כשחקן ספסל. ב-27 במרץ הודיע פורטר על התמודדותו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה מקצועית
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר פורטר על ידי דנוור נאגטס, בבחירה ה-14. בשל פציעתו בגב לא שותף כלל לאורך עונת. במשחק הבכורה שלו בליגה, ב-31 באוקטובר 2019, קלע 15 נקודות בהפסד הנאגטס מול ניו אורלינס פליקנס. ב-2 בינואר 2020 שיפר את שיאו האישי כשקלע 25 נקודות מול אינדיאנה פייסרס, וב-3 באוגוסט קבע שיא קריירה חדש של 37 נקודות במשחק מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר. בפלייאוף 2020 סייע לקבוצתו להעפיל לגמר האזור המערבי, לראשונה מזה 11 שנים, עם ממוצעים של 11.4 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק.
דב איסר הכהן קוק
הרב דב איסר הכהן קוק (נולד בב' בתשרי ה'תשי"ז, 7 בספטמבר 1956) הוא מקובל ישראלי המתגורר בטבריה. חיבר למעלה ממאה וחמישים ספרים בתורת הנגלה והנסתר.
ביוגרפיה
נולד לשושנה ולרב נחום קוק, מרבני העיר רמת גן ונכד לרב רפאל קוק, רבה של טבריה.למד בישיבת קול תורה ובישיבת פוניבז', שם התקרב למשגיח רבי יחזקאל לווינשטיין ולאחר נישואיו פנה ללימודי קבלה. בשנות השמונים עבר הרב דב קוק לטבריה. הוא מתגורר בדירה שהייתה של סבו ולומד בבית המדרש הצמוד ששימש גם הוא את הסב. סביבו התקבצו תלמידים, רובם בעלי תשובה. אף שהוא אשכנזי-ליטאי, הוא מתפלל בנוסח עדות המזרח ובהגייה ספרדית. שיטתו משלבת את תורות הרמח"ל, תנועת המוסר והתניא. בחלק מהתפילות הוא משלב כלי נגינה והקדיש נאמר גם הוא בניגון. הרב קוק נוהג לשמש כשליח ציבור בחזרת הש"ץ. בשנת 2006 עלה הרב קוק להר הבית.אשתו היא הרבנית הדרשנית לאה קוק, בתו של הרב יצחק זילברשטיין, העומדת במרכז הסרט התיעודי "התיקון". בנם הבכור נשוי לבתו של הרב יוסף אפרתי.
סגנון חייו של הרב קוק סגפני. הוא עטוף בכמה טליתות-קטן, לובש בשבתות בגדי לבן, וסדר יומו כולל שעות רבות של תפילות ולימוד. עיקר לימודו עוסק בסוגיות התלמוד, אולם הוא מקדיש שעות רבות גם ללימוד קבלה.
חיבר למעלה ממאתים ספרים על התורה, על הש"ס ועל התפילה. בשנת ה'תשע"ט הוקם מכון "שפתי כהן" המוציא לאור את כתביו.
בעקבות טענות על בעיות בגיטין שערך, פסק בית הדין הרבני האזורי בטבריה כי אסור לו לערוך גיטין, וכי "מי שערך גט אצל הרב קוק צריך להגיע לבית הדין הרבני טבריה לצורך הסדרת הגט מחדש". הרב קוק קיבל את פסק בית הדין והודיע שקיבל על עצמו לא לסדר גיטין.
קזארוזה (מיני-סדרת טלוויזיה)
"קזארוזה" (ברוסית: Казароза) היא מיני-סדרת טלוויזיה בת 3 פרקים בהפקת DAGO film עבור הערוץ הראשון ברוסיה המהווה עיבוד לספרו של לאוניד יוזפוביץ' באותו השם. הסדרה הופקה בבימויה של אליונה דמיאננקו.
עלילה
העלילה מתרחשת ברוסיה הסובייטית של שנת 1920. הזמרת הנודעת זינאידה קזארוזה מגיעה לסיבוב הופעות בעיירה קטנה בהרי אורל. חברי מועדון חובבי שפת האספרנטו מזמינים את הכוכבת להופיע אצלם בשעות הערב, היא מסכימה ומתה על הבמה בידיו של החשוד המרכזי, האספרנטיסט סבצ'ניקוב, שהתאהב בזמרת וארגן עבורה את ההופעה. הוא מנסה להבין מה גרם לרצח ורודף אחר הרוצח האמיתי. מסתבר כי בעלה של הזמרת היה חבר המפלגה הסוציאל-מהפכנית. העלילה מתרכזת במועדון חובבי האספרנטו בעיר פרם.
ב-1975, סבצ'ניקוב חוזר לעיר הקטנה בהרי אורל ורק אז הוא מגלה מי היה הרוצח האמיתי.
ניצנה
ניצנה (נִצָּנָה) הוא כפר ובו קהילה חינוכית-התיישבותית. הכפר נמצא כ-70 קילומטרים דרומית-מערבית לבאר שבע, סמוך לגבול בין ישראל למצרים. ניצנה צמודה לתל ניצנה, ולבסיס הטורקי לשעבר עוג'ה אל-חפיר, הסמוכים לגבולם הדרומי של חולות חלוצה. באזור שוכנים היישובים ניצני סיני (קדש ברנע), כמהין, עזוז ובאר מילכה. סמוך לניצנה נמצא גם מעבר הגבול עם מצרים למטרות מסחר, מתחם בסיסים צבאיים, בית סוהר קציעות, בית סוהר סהרונים ומתקן חולות.
הכפר נוסד בשנת 1986 על ידי אריה לובה אליאב (שגם עמד בראש הכפר כעשרים שנה) ובסיוע המחלקה לעליית הנוער של הסוכנות היהודית בהנהגת אורי גורדון ואלי עמיר. מנהלו הראשון היה זאב זיוון. במשך 25 שנים, עד שנת 2021, מנהל ניצנה היה דויד פלמ"ח. בשנת 2012 הוסב שם המקום לניצנה - קהילייה חינוכית התיישבותית על שם אריה (לובה) אליאב. כיום מאגד הכפר בתוכו מגוון תוכניות חינוכיות ופעולות של אקטיביזם חברתי.
פרס גולדה מאיר לשנת 2019 הוענק לקהיליית ניצנה על מכלול פעולתה החינוכית והחברתית בהנהגתו של דוד פלמ"ח, לפי חזונו הציוני ו"מורשתו של לובה אליאב".
משנת 2021 מנהל ניצנה הוא אבי כהן.
מיוזנברג
מיוזנברג (Muizenberg) היא פרוור של קייפטאון. היא שוכנת בצפון-מזרח כף התקווה הטובה, בפינה הצפון-מערבית של מפרץ פולס. בשנת 2011 התגוררו בה כ-37 אלף תושבים.
ניצנה
מבנה הכפר ותושביו
בניצנה אכסניה וחדרי אירוח, חאן אירוח בסגנון מדברי, בריכה, מרפאה אזורית, חדר אוכל מרכזי משמש את כל תושבי הכפר הקבועים והאורחים. ב"בית אורי" (על שם אורי גורדון) פועל מרכז הדרכה וסימפוזיונים. ב-2017 נחנך "בית הסופר" (על שם אלי עמיר). דיירי הכפר כיום הם בעיקר עובדי החינוך והמנהלה הקשורים לתוכניות הכפר.
מיוזנברג
היסטוריה
מיוזנברג נוסדה ב-1743 כעמדה צבאית, ונקראה על שמו של וינאנד וילם מויס (Wynand Willem Muijs). ב-1795 נערך במקום אחד הקרבות המרכזיים בין הבריטים לבין ההולנדים על השליטה בדרום אפריקה - קרב מיוזנברג. שבע ספינות של הצי המלכותי הבריטי, תחת פיקודו של אדמירל משנה ג'ורג' אלפינסטון (George Elphinstone) עגנו בסמוך לסיימונס טאון, שמדרום למיוזנברג, ודרשו מההולנדים למסור לבריטניה את השליטה במושבת הכף. משסירבו ההולנדים, השתלטו על העיר כוחות נחתים וחיל רגלים, במה שהחל את הפלישה הבריטית למושבת הכף. המושבה כולה נפלה בידי הבריטים בתוך שלושה חודשים.
ניצנה
שכונה קהילתית - ניצנה
ביוזמת דויד פלמ"ח חברו הסוכנות היהודית והמועצה האזורית רמת הנגב, להקים את השכונה הקהילתית - ניצנה. השכונה מתוכננת לקליטת כמאה משפחות, אשר ירכשו מגרשים ויבנו את ביתם במקום. תושביה יעבדו בעיקר בכפר החינוכי שלצידה והיא תהווה יישוב קהילתי בתחום המועצה האזורית רמת הנגב. השכונה והכפר ינהלו חיי שיתוף בתחומים המוניציפליים, החינוכיים והערכיים.
מיוזנברג
היסטוריה
ב-1899 בנה ססיל רודס, שכיהן כראש ממשלת מושבת הכף בין 1890 ל-1896, בית קיט במיוזנברג. בבית זה מת ב-1902, וכיום משמש הבית כמוזיאון להנצחתו. בתקופה זו התבססה מויזנברג כעיירת קיט לחוף הים, ודרום אפריקאים רבים, ואף אזרחים זרים, הקימו בה בתי קיט, ובהם הסופר האנגלי רודיארד קיפלינג, הסופרת הדרום אפריקאית אוליב שריינר והאדריכל הבריטי הרברט בייקר.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים התבססה במיוזנברג קהילה יהודית גדולה, עם הגעתם של כ-600 יהודים ממזרח אירופה. בית הכנסת הראשון הוקם ב-1924.
כיום מיוזנברג עודנה עיירת קיט שחופי הים שלה מושכים מבקרים, והיא נחשבת לאתר מועדף על חובבי גלישת גלים, אם כי גם על עמלצים לבנים הפוקדים את חופיה.
צו מעצר
צו מעצר הוא הוראה כתובה וחתומה בידי שופט, שמורה למשטרה לעצור אדם שלדעת מבקש הצו, יש חשד סביר או ראיות לכאורה לכך שהוא ביצע עבירה פלילית.
צו מעצר בישראל
יש מקרים בהם הצו מוצא על ידי השופט עצמו (ללא בקשת התביעה), כדי שמשטרת ישראל תביא בפניו אדם (עד מפתח במשפט או נאשם) שלא הגיע לדיונים קודמים, למרות שקיבל הזמנה כדין.
צו המעצר מבוצע על ידי המשטרה הקרובה למקום מגוריו של החשוד.
ברוב המקרים, ניתן צו המעצר לתביעה רק מהסיבות הבאות:
הכנסת קבעה בחוק "חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), התשנ"ו-1996" - מעצר אדם יהיה בצו של שופט (להלן - צו מעצר), אלא אם כן הוענקה בחוק סמכות לעצור בלא צו.
הכרה הדדית שיפוטית באירופה
בשנת 2002 יושם העיקרון לראשונה על צווי מעצר ארופאים (EAW) והליכי הסגרה. על פי עיקרון זה, ההמלצה היא שההליכים הפורמליים בנוגע להסגרה החלים במדינות החברות יבוטלו ובמקומם יחילו מנגנון פשוט להעברת פושעים בין מדינות. מכיוון שמנגנונים אלה עשויים להיות בעלי השלכות מרחיקות לכת בכל הנוגע לזכויות אדם, הם מהווים אבן פינה לכל עקרון ההכרה ההדדית שיפוטית בנושאים פליליים. אחת הבעיות היא שאין מנגנון אירופאי לפיקוח כי אכן המדינות החברות מקיימות את העקרונות של חירות, דמוקרטיה, הגנה על זכויות אדם ועקרון החוקיות. יתרה מזו, דוח משנת 2002 הדגיש כישלונות של מדינות חברות בתחום הגנה על זכויות יסוד ובכל זאת עקרון ההכרה ההדדית לא התערער.
העיקרון תפס תנופה בעקבות אירועי 11 בספטמבר 2001 והצורך של האיחוד להוכיח את יכולתו להילחם בעבירות בין-לאומיות. יחד עם זאת, הפרלמנט האירופי ציין כי אירועים אלה לא היוו בסיס לבקשת הליכים דחופים כיוון שההצעה כללה מספר עבירות פליליות ולא רק אלה הנוגעות למניעת טרור.
הצעת הנציבות לצו מעצר אירופי נתקבלה בפחות משלושה חודשים ואומצה על ידי המועצה ביוני 2002. ההחלטה מחייבת ביחס לתוצאה אך האופן שבו יגיעו לתוצאה נתון לשיקול דעת רשויות כל מדינה עצמה. ההחלטה אינה דורשת אשרור בפועל ומרגע שאושר על ידי המועצה, פרלמנטים לאומיים מחויבים לאשר שינויים נדרשים בחוקים הלאומיים לצורך יישום ההחלטה.
הירש דוד נומברג
הירש דוד נוֹמְבֶּרְג (בכתיב יידי: הערש דוד נאָמבערג; בפולנית: Hirsz Dawid Nomberg; נכתב גם Hersh Dovid; י' בניסן תרל"ו, 4 באפריל 1876, אמשינוב – כ"ז בחשוון תרפ"ח, 22 בנובמבר 1927, אוטבוצק) היה סופר, פובליציסט, מנהיג ופוליטיקאי יהודי-פולני.
אלי תבור
אלי תבור (נולד ב-18 ביולי 1934) הוא עיתונאי ותסריטאי ישראלי, מן התסריטאים הפוריים בקולנוע הישראלי.
הירש דוד נומברג
תולדות חייו
נומברג, שהתחנך בישיבה ובסביבה עברית, למד בעצמו את השפות פולנית, גרמנית ורוסית. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 נישא למאשה שפירא, ובשנת 1897 התיישב בוורשה והתפרנס מהוראת עברית. בתחילה כתב בעברית, ובהמשך, בהשפעתו של י"ל פרץ, החל לכתוב גם ביידיש. נומברג היה סופר דו-לשוני. הוא היה אחד מיוזמי ועידת צ'רנוביץ (1908) - הוועידה הראשונה שעסקה בשפת יידיש. בשנת 1916 הקים עם יעקב דינזון את אגודת סופרי ועיתונאי יידיש (יידישער ליטעראטן און זשורנאליסטן פאראיין). לאגודה זו הייתה השפעה גדולה מאוד על סופרי ועיתונאי יידיש בפולין ואף מחוצה לה.
אלי תבור
ביוגרפיה
אלי תבור נולד בתל אביב. הוא בוגר גימנסיה הרצליה, ולאחר מכן שירת בצה"ל בבית הספר למ"כים של חטיבת גבעתי (תש"ח). למד שנה אחת משפטים ולאחר מכן פסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. משנת 1955 עד סוף שנת 1979 שימש כעיתונאי ב"העולם הזה", ככתבו הראשי ולאחר מכן כראש מערכת השבועון וכן ככתבו הצבאי. משנת 1976 עד שנת 1979 היה עורכו בתואר ובפועל של "העולם הזה", כשאורי אבנרי, שנבחר לכנסת, נשא בתואר "העורך הראשי". משנת 1980 עד שנת 1999 שימש ככתב בכיר וכעורך חדשות ב"ידיעות אחרונות". בשנים 1985–1987 היה כתב "ידיעות אחרונות" בניו-יורק ובנוסף לכך ערך שם שבועון בשפה העברית בשם "ישראל שלנו". אלי תבור התפרסם ונודע בציבור בעיקר בזכות הופעתו בצוות המפענחים של שעשועון הטלוויזיה הפופולרי "זה הסוד שלי" שהוקרן בערוץ הטלוויזיה הממלכתית בשנות ה-70' בהנחייתם של אורי זוהר ולאחר מכן טוביה צפיר. אולם למעשה היה בעיקר עיתונאי ותסריטאי. בשנות ה-80' הגיש גם תוכנית רדיו פופולרית בגלי צה"ל בשם "שלוש ארבע לעבודה!".
הירש דוד נומברג
תולדות חייו
כתב ביומון העברי "הצופה", שיצא לאור בוורשה בין השנים 1903–1905, ושימש עורכו השני, לאחר אברהם לודוויפול. כן כתב בעיתונים העבריים "הדור" ו"הזמן", וכן בעיתונים היידיים המובילים בוורשה של אותה תקופה, הײַנט (יידיש: "היום") ו"דער מאָמענט" (יידיש: "הרגע").
בשנת 1905 פרסם נומברג אסופת סיפורים עבריים, ובהמשך פרסם עוד חמש אסופות ביידיש. כיהן כנשיא "האגודה לסופרים ועיתונאים יידיים" בוורשה. בשנת 1908 נטל חלק בוועידת צ'רנוביץ, וסייע לפשר במאבק בין היידישיסטים וה"הבראיסטים" בוועידה.
אלי תבור
ביוגרפיה
אלי תבור היה אחד מבין קבוצת עיתונאים (שכללה מלבדו את אורי דן, איתן הבר, ישעיהו בן-פורת, יהונתן גפן, חזי כרמל ואלי לנדאו) שפרסמו בשנת 1973 את הספר "המחדל", שהיה הספר הראשון שנתפרסם מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים ובו ביקורת על מחדליה ותיאור עז משדות הקרב, על החללים, הנפגעים ואובדן הציוד שהיו בהם. הספר עורר בזמנו הד רב בדעת הקהל.
הירש דוד נומברג
תולדות חייו
נומברג, שזוהה עם פעילותם של ה"פולקיסטים" – המפלגה העממית היהודית ("ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײ"), מיסודם של שמעון דובנוב וישראל אפרויקין – נבחר מטעם המפלגה בשלהי שנות ה-20 לציר בפרלמנט הפולני, הסיים, במקום נח פרילוצקי. ואולם כבר בשנת 1920 התפטר מהסיים, בשל אי-רצונו לוותר על היצירה הספרותית, והוחלף בחיים רסנר. בשנת 1927 (תרפ"ח) נפטר הירש דוד נומברג ממחלת השחפת, ונקבר בכ"ט בחשוון בבית הקברות היהודי ברחוב אוקופובה בוורשה.
אלי תבור
ביוגרפיה
בין הסקופים הגדולים שנזקפים לזכותו של אלי תבור היו חשיפת זהותו של ראש שירות האינפורמציה של מס ההכנסה; ניפוץ הכרזתו של השר יעקב מרידור על "המנורה שתאיר את כל רמת-גן" והטענות על מעשי השחיתות לכאורה של אהוד אולמרט כבר בסוף שנות ה-70' של המאה ה-20.
הירש דוד נומברג
יצירתו
נומברג היה נובליסט, מבקר, בעל טור ופובליציסט נודע. במרכז יצירתו עומד תיאורם של בני-אדם משכבות גיל מגוונות, תוך התמקדות בעניים, בבודדים ובאבודים, אך גם באינטליגנציה ובאנשים צעירים. סיפורו "פליגלמן" השפיע רבות על בני דורו. ביצירתו של נומברג מופיעים תיאורים של מסעות לאמריקה, לארץ ישראל, למערב אירופה ולברית המועצות. נומברג חיבר מספר מחזות – מחזהו "די משפחה" (יידיש: "המשפחה") הועלה על במות ורשה, וילנה, ריגה, ברלין וארצות הברית. בנוסף לכך עסק נומברג בתרגום, וחיבר שירים וקופלטים; כל זאת, כאמור, לצד חיבור פיליטונים ומאמרים.
אלי תבור
ביוגרפיה
בשנות ה-90' היה אלי תבור גם עורכם של מגזין התיירות "רואים עולם" ומגזין שיפוץ הדירות "בית לעניין". משנת 1987 שימש אלי תבור גם כעורך כתבי העת של לשכת המהנדסים והאדריכלים בישראל.
תסריטאי
בנוסף לעבודתו העיתונאית הפך אלי תבור לאחד התסריטאים הפוריים ביותר של הקולנוע הישראלי. הוא נודע בעיקר כתסריטאי של רוב הסרטים מסדרת סרטי אסקימו לימון, הם: "אסקימו לימון" (1978), "יוצאים קבוע" (1979), "שפשוף נעים" (1981), "ספיחס" (1982), "רומן זעיר" (1984) ו"הרימו עוגן" (1985).
סרטים ישראליים אחרים שהוסרטו לפי תסריטיו של אלי תבור הם: "כל ממזר מלך" (בכתיבה משותפת עם אורי זוהר) (1968), "סלומוניקו" (1972), "נחצ'ה והגנרל" (1982), "צ'רלי וחצי" (1974), "יהיה טוב סלומוניקו" (1975), "חגיגה בסנוקר" (1975), "בוא נפוצץ מיליון" (1977), "סרט וארוחת בוקר" (1977), "סלסה" (1978), "אמי הגנרלית" (1979), "אהבה אילמת" (1982), "כביש ללא מוצא" (1982), "מבצע שטריימל" (1984), "עדות מאונס" (1984) ו"אלכס חולה אהבה" (1986), שמאז הפך לסרט קאלט. כמו כן כתב את התסריט לסרט גרמני בבימויו של יואל זילברג.
בשנת 1975 זכה בפרס מרגוט קלאוזנר על כתיבת התסריט לסרט "צ'רלי וחצי". בשנת 1979 נבחר על ידי קוראי "ידיעות אחרונות" כ"תסריטאי השנה" בזכות התסריט שכתב לסרט "אסקימו לימון" וזכה על כך ב"פרס כינור דוד" של העיתון. איגוד התסריטאים בישראל בחר בו כ"חבר כבוד" הראשון של האיגוד. בשנת 2012 זכה בפרס אופיר על מפעל חיים של האקדמיה הישראלית לקולנוע על עבודתו רבת ההיקף כתסריטאי, שהביאה להפקת 23 סרטים על פי תסריטיו.
בשנת 2018 לקח חלק בכתיבת התסריט לסרטו של ימין מסיקה "פרשת אונקלוס".