cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סעידו בראהינו
קריירה בינלאומית
ב-8 בספטמבר 2018, בראהינו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. בראהינו נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2019.
חיים אישיים
בראהינו נולד בבוג'ומבורה, בירת בורונדי. כשהיה בן 4, נהרג אביו במהלך מלחמת האזרחים בבורונדי. כשהיה בן 10 היגר לממלכה המאוחדת, והצטרף לאימו ואחיו שהגרו לפני כן.
יחסי טאיוואן–מיאנמר
יחסי טאיוואן–מיאנמר הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הסינית לרפובליקה של איחוד מיאנמר. אין יחסים רשמיים בין שתי המדינות, שכן מיאנמר מכירה רק ברפובליקה העממית של סין.
היסטוריה
בשנת 1949, לאחר סיום מלחמת האזרחים הסינית, כמה מחיילי הקוומינטנג ברחו מסין וכבשו מעוז בצפון תאילנד ובמיאנמר בתמיכת ארצות הברית. בתמיכת סין העממית, מיאנמר האשימה את הרפובליקה הסינית ב"פלישה" למיאנמר, והגישה תלונה לאומות המאוחדות. לאחר משא ומתן ממושך, כל חיילי הקוומינטנג במיאנמר נשלחו לצפון תאילנד. חיילי קוומינטנג עזרו לתאילנד להילחם במורדים קומוניסטים ומנעו מהפכת שמאל בתאילנד, מה שגרם לראמה התשיעי, מלך תאילנד, לתת אישור מיוחד לחיילי הקוומינטנג להישאר בתאילנד, אך חלקם עזבו לטאיוואן.
חקלאות
תאגיד Known-You Seed Corporation, שבסיסו בטאיוואן שהוקם בשנת 1968, עבר לשוק מיאנמר בשנת 1994. בשנת 1996, הוא החל לשתף פעולה עם משרד החקלאות וההשקיה של מיאנמר, שייסד בית ספר חקלאי בדרום מיאנמר. המוצר המיובא ביותר על ידי החברה הוא אבטיח.
תחבורה
צ'יינה איירליינס מציעה טיסות מנמל התעופה הבין-לאומי טאויואן לנמל התעופה הבינלאומי יאנגון.
מייקל פלין
מייקל תומאס פלין (באנגלית: Michael Thomas Flynn; נולד בדצמבר 1958), איש צבא אמריקאי שהיה היועץ לביטחון לאומי בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ, כאשר שירת בתפקיד בתקופת הכהונה הקצרה ביותר, מ-20 בינואר ועד 13 בפברואר 2017. קודם לכן שירת בצבא ארצות הברית כלוטננט גנרל ושימש ראש DIA מ-2012 ל-2014. מ-2017 החלה להתנהל נגד פלין חקירה בדבר מעורבותו בסיוע של ממשלות זרות, ובהן רוסיה וטורקיה, לטובת קמפיין הבחירות של טראמפ. הוא הודה במסירת מידע כוזב ל-FBI. בתחילת מאי 2020 החליט משרד המשפטים האמריקאי לבטל את ההאשמות נגדו, ובית המשפט השעה פעולה זו. ב-25 בנובמבר 2020 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על חנינה למייקל פלין.
ביוגרפיה
פלין נולד וגדל ברוד איילנד, אחד מתשעה ילדים של צ'ארלס והלן. אחיו הוא צ'ארלס פלין אף הוא קצין בכיר בצבא. הוא בוגר אוניברסיטת רוד איילנד. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, והסמכה כצנחן. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיה המוטסת ה-82 ולחם במבצע זעם דחוף, הפלישה למדינת האי גרנדה שבקריביים ב-1983.
בהמשך שימש במספר תפקידי מטה ופיקוד דיוויזיית הרגלים ה-25 ובפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בשנים 2002–2004 שימש פלין כמפקד חטיבת המודיעין הצבאי ה-111 ולחם בעיראק ובאפגניסטן כקצין המודיעין של פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בהמשך שימש במספר תפקידי מטה ובהם קצין המודיעין של פיקוד המרכז של ארצות הברית. בשנת 2012 מונה לראש סוכנות הביון הצבאית של ארצות הברית ושימש בתפקיד עד לשנת 2014. בתום תפקיד זה פרש לגמלאות.
במהלך הבחירות לנשיאות ב-2016 שימש פלין כיועצו הביטחוני הבכיר של מועמד המפלגה הרפובליקנית, דונלד טראמפ. לאחר בחירתו של טראמפ, מונה לכהן כיועץ לביטחון לאומי ב-18 בנובמבר 2016. מינוי כחבר סגל הבית הלבן לא דרש את אישור הסנאט.
ב-1 בדצמבר 2017 הופיע פלין בבית המשפט הפדרלי כדי לאשר הסכם עם היועץ המיוחד רוברט מולר, בו הוא מודה במתן הצהרות כוזבות ל-FBI, והסכים לשתף פעולה עם חקירת היועץ המיוחד.
ביוני 2019 פיטר פלין את עורכי דינו ושכר במקומם את שירותיה של סידני פאוול. פאוול כתבה באחת היום לתובע הכללי של ארצות הברית ויליאם בר, בבקשה שיתערב במאמץ לזכות את פלין. פאוול טענה בבית המשפט שרשויות החוק פעלו בענייניו של פלין בניגוד לחוק וניסו להפליל אותו, אך השופט דחה את הטענות. מספר שבועות לאחר מכן ביקש פלין למשוך את הודאתו באשמה והכריז שהוא טוען לחפות מפשע. במקביל, בר הטיל על ג'פרי ג'נסן, התובע הכללי של ארצות הברית באזור סנט לואיס, לערוך בדיקה יסודית של החקירה נגד פלין.
בתחילת מאי 2020 חשף משרד המשפטים מספר מסמכים שעלו בבדיקה של ג'נסן, שלטענת פלין ותומכיו הוכיחו שה-FBI ניסה לטמון מלכודת לפלין ולגרום לו להודות באשמה באופן שאינו חוקי. במגזין השמרני "נשיונל רוויו" נטען שהמסמכים מוכיחים כי היה ניסיון להפיל את גנרל פלין במלכודת, שתגרום לו לשאת עדות שקר ולהביא להדחתו. מנגד, בניו יורק טיימס נטען שהמסמכים מוכיחים רק שה-FBI פעל "בצורה מגושמת" ושלא היה בהם מידע החדש הנוגע לאשמה של פלין.
לאחר פרסום המסמכים הודיע בר על ביטול ההאשמות נגד פלין. השופט דחה את מתן גזר הדין, אך סירב לבטל את האישומים ובמקום זאת ביקש חוות דה מצדדים נוספים, ידידי בית המשפט. בתגובה, עתר פלין לבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה, בדרישה לחייב את השופט לקבל את העמדה החדשה של התביעה הכללית, לבטל את הצו לבקשת חוות דעה מידידי בית המשפט ולהעביר את התיק לשופט אחר. ב-24 ביוני פסק בית המשפט לערעורים לטובת פלין (2–1) בנוגע לשתי דרישותיו הראשונות. בתגובה עתר השופט בבקשה לדיון בהרכב מורחב. ההרכב המורחב פסק ב-31 באוגוסט נגד פלין (8–2) והורה להמשיך במשפט. ב-25 בנובמבר, לאחר הפסדו של טראמפ בבחירות לנשיאות, הוא העניק לפלין חנינה, ובעקבות זאת נפסק המשפט.
יחסי קטר–רומניה
היחסים בין מדינת קטר לבין רומניה כוננו ב-22 באוקטובר בשנת 1990 בתור יחסים דיפלומטיים חלקיים, שגריר רומניה בקטר נשלח לדוחה בשנת 1993 ושגריר קטר ברומניה נשלח לבוקרשט בשנת 1997. שתי המדינות משתפות פעולה במגוון נושאים.
רומנים בקטר
בקטר חיה קהילה קטנה של כ-2000 רומנים בסוף שנת 2014, חלקם במעמד תושב וחלקם במעמד אזרח.
שערי לודור
שערי לודור (באנגלית: Gates of Lodore) הם פרצה נופית בהרי יואינטה בכניסה של הנהר גרין לקניון לודור (Canyon of Lodore), קניון בצפון-מערב מדינת קולורדו בארצות הברית. השם "שערי לודור" הפך לשם נרדף לקניון לודור ובשני השמות נעשה שימוש לחלופין. הקניון מתחיל כאשר הנהר גרין נפרד מעמק בראונס פארק (Brown's Park) וחוצב את דרכו ברכס הרי יואינטה כשהוא מתפתל לאורך 29 קילומטרים עד סוף הקניון בפארק אקו, שבו נשפך נהר ימפה לנהר גרין.
את הכינוי "שערי לודור" העניק למקום הגאולוג ומגלה הארצות ג'ון וסלי פאוול בעת שמשלחתו הפליגה בנהר גרין ב-1869 בדרכה לנהר הקולורדו. מקור השם בפואמה הרומנטית "אשדות לודור" (Cataract of Lodore), מאת המשורר האנגלי בן המאה ה-19, רוברט סותי (Robert Southey; 1843-1774), המתארת את מפלי לודור בקאמבריה שבצפון אנגליה.
שערי לודור וקניון לודור הם חלק מהמונומנט הלאומי דינוזאור.
יהודים למען יהדות
יהודים למען יהדות (Jews for Judaism) הוא ארגון יהודי אורתודוקסי בינלאומי שמרכזו בלוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה בארצות הברית אשר הוקם במטרה להשיב יהודים שהמירו את דתם בחזרה לדת היהודית וכדי לפעול כנגד התבוללות. הארגון נוסד בשנת 1985 על ידי הרב בן ציון קרביץ בארצות הברית והוא כיום הארגון היהודי הגדול ביותר שפועל כנגד פעילויות מסיונריות של אוונגליסטים ויהודים משיחיים. שמו של הארגון מבוסס על שמו של הארגון המיסיונרי יהודים למען ישוע (Jews for Jesus), אחד הארגונים העיקריים שנגדם יוצא הארגון יהודים למען יהדות. לארגון מסונפת קבוצת סטודנטים הנקראת Be-True כתגובה לפעילות מיסיונרית בקמפוסים של האוניברסיטאות בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.
פאהוניות'ין
כביש פאהוניות'ין או כביש 1 (בתאית: ถนนพหลโยธิน) הוא כביש ראשי בבנגקוק ואחד מארבעת הכבישים המרכזיים ביותר בתאילנד. הכביש מתחיל באנדרטת הניצחון וממשיך צפונה עד למחוז צ'יאנג ראי, בסמוך לגבול עם מיאנמר. אורכו כ-1,005 קילומטרים.
במקור, אורך הכביש היה כ-22 קילומטרים והוא נסתיים באזור דון מואנג. הוא נקרא "פראצ'את'יפאטאי" (בתאית: ถนนประชาธิปไตย - דרך הדמוקרטיה). ב-1938 החליט ראש ממשלת תאילנד דאז, פלק פיבונסונגרם, להאריך את הכביש ב-140 קילומטרים, כך שאורכו הכולל יתנשא ל-162 קילומטרים ושהכביש יעבור במחוזות סינג בורי, לופ בורי ואיוטהאיה.
מאוחר יותר, הוארך הכביש לאורכו הנוכחי ושונה שמו לפאהוניות'ין, כמחווה לראש ממשלת תאילנד השני, פראיה פאנון פונפאיוהנסנה (พระยาพหลพลพยุหเสน).
זאוס (מארוול קומיקס)
זאוס (באנגלית: Zeus) הוא דמות בדיונית של אל המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Venus #5 מיוני 1949 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. הדמות מבוססת על זאוס מהמיתולוגיה היוונית.
זאוס הוא בנם הצעיר של קרונוס וריאה הטיטנים, ילדיהם של אל השמיים אורנוס והאלה הבכירה גאיה. אביו קרונוס עלה לגדולה בממד שהיה ידוע מאוחר יותר כאולימפוס אחרי שפצע אנושות את אביו אורנוס. על ערש דווי, אורנוס חזה כי אחד מילדיו של קרונוס יפיל אותו משלטונו, מה שהוביל לכך שקרונוס אכל את כל אחד מילדיו בזמן שנולדו. כשבנו השישי זאוס נולד בהר ליקאון שבארקאדיה, ריאה הערימה על קרונוס שיאכל אבן במקום את בנו. זאוס הפעוט הופקד בידי סבתו גאיה למשמורת, והוחבא במערות דיקטה שבגבעה האגאית בכרתים. שם הוא הגיע לבגרות והחל לתכנן את נקמתו בקרונוס. הוא ירד למעמקי טרטרוס ושחרר את אחיו ואחיותיו האדס, נפטון, הסטיה, הרה ודמטר, כמו גם שלושה קיקלופים, שלושה הקאטונכרים וענקים בעלי מאות ידיים. הקיקלופים העניקו לשלושת האלים את כלי נשקם הידועים - חזיז הרעם של זאוס, הקלשון של נפטון וקסדת האופל של האדס וכן לימדו את זאוס כיצד להשתמש בכוחות האנרגיה שלו.
זאוס הוביל את בני בריתו למלחמה בת עשר שנים נגד קרונוס והטיטנים. אחרי ניצחונו, הוא כלא את קרונוס ואת הטיטנים הזכרים בטרטרוס. הוא ואחיו האדס ונפטון הטילו פור לגבי מי ישא את נטל המנהיגות על האלים האולימפיים, על הממד שלהם ועל השמיים. הוא התחתן עם הרה, אך ניהל מערכות יחסים מרובות עם אלות ובנות תמותה, לזעמה של אשתו. כמה מהילדים שנולדו לאותם איחודים היו אלים והצטרפו לפנתיאון האלים, בעוד אחרים היו בני תמותה כמו הלנה מטרויה והרקולס (שמאוחר יותר הפך לאל).
את דמותו של זאוס בסרט היקום הקולנועי של מארוול "תור: אהבה ורעם" מגלם השחקן ראסל קרואו.
עונת 2013 בגביע ליברטדורס
עונת 2013 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-54 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-22 בינואר 2013 והתחרות הסתיימה ב-24 ביולי 2013. בתחרות השתתפו 38 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו.
התחרות הסתיימה בניצחון של אתלטיקו מיניירו, וזאת בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 38 קבוצות:
בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מברזיל) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים, ושתי קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.
הקבוצות דורגו בהתאם להישגיהן בשלב הבתים: 1-8 מנצחות הבית, 9-16 הקבוצות שסיימו במקום השני.
היינריך, נסיך הסן
היינריך לודוויג וילהלם אדלברט וולדמר אלכסנדר, נסיך הסן (בגרמנית: Heinrich Ludwig Wilhelm Adalbert Waldemar Alexander von Hessen und bei Rhein; 28 בנובמבר 1838 – 16 בספטמבר 1900) היה נסיך גרמני מבית הסן וגנרל בצבא הקיסרות הגרמנית.
ביוגרפיה
היינריך נולד ב-28 בנובמבר 1838 בבסונגן שהשתייכה להדוכסות הגדולה של הסן, לקרל, נסיך הסן, ולאליזבת, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג.
היינריך למד בגטינגן ובגיסן, בשנת 1854 הוא הצטרף כלויטננט לרגימנט המשמר ההסיאני ובשנת 1859 הוא הצטרף ל כהאופטמן. היינריך לחם במלחמת שלזוויג השנייה בקרבות השונים, ובשנת 1866 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, והשתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה. לאחר מכן הוא מונה למפקד ברגימנט האולאנים ה-2 של המשמר, ובמהלך מלחמת צרפת–פרוסיה קיבל את עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה ושנייה. בשנת 1873 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1879 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-25 וזמן קצר אחר-כך הועלה לדרגת גנרל לויטננט. בשנת 1866 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ובשנת 1887 הוא פרש מהצבא. בשנת 1892 הוא עבר להתגורר במינכן, שם חי עד מותו ב-16 בספטמבר 1900.
משפחתו
ב-28 בפברואר 1878 התחתן היינריך עם הברונית קרוליין פון נידה, ממנה נולד לו בן אחד:
ב-20 בספטמבר 1892 התחתן היינריך עם הברונית אמילי פון דורנברג, ממנה נולד לו בן אחד:
אפאצ'י טומקט
אפאצ'י טומקט (או פשוט טומקט; באנגלית: Apache Tomcat ובעבר Jakarta Tomcat) הוא שרת רשת המריץ Servlets (במינוח רשמי: Servlet container) בקוד פתוח, ומפותח על ידי מוסד התוכנה אפאצ'י. טומקט מממש את המפרטים Java Servlet ו-JavaServer Pages של חברת אורקל, ומספק סביבה "על טהרת ה-Java", של שרת HTTP שעליו יכול לרוץ קוד Java. הוא גם משמש כשרת ברירת המחדל בפיתוחי Java על בסיס Spring.
אין לבלבל בין Apache Tomcat לבין Apache HTTP Server, שהוא מימוש בשפת C של שרת HTTP. שני השרתים הללו אינם מסופקים יחד באותה חבילה, אם כי לעיתים קרובות משתמשים בהם יחד כחלק מחבילת תוכנות שרת. אפאצ'י טומקט כולל כלים לניהול וקונפיגורציה, אבל ניתן גם לשנות בו הגדרות באמצעות עריכה של קובצי קונפיגורציה ב-XML.
שוודיה במשחקים הפאראלימפיים
ממלכת שוודיה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים רומא (1960). היא שלחה לאולימפיאדה שלושה ספורטאים, שהתחרו כולם בענף הקשתות. באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) זכתה שוודיה במדליה הראשונה שלה, מדליית ארד. שוודיה השתתפה בכל אולימפיאדות הנכים שהתקיימו.
לאורך השנים זכו הספורטאים הפאראלימפיים של שוודיה ב-597 מדליות קיץ, מתוכן 225 מדליות זהב, וב-99 מדליות חורף, מתוכן 26 מדליות זהב. אולימפיאדת השיא של שוודיה הייתה אולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), בה זכתה ב-160 מדליות, מתוכן 83 מדליות זהב. הענף בו מצטיינת שוודיה הוא שחייה תחרותית, בו יש לשוודיה 104 מדליות זהב ו-287 מדליות בסה"כ.
שוודיה אירחה את אולימפיאדת החורף הראשונה לספורטאים פאראלימפיים, אולימפיאדת הנכים אורנסקולדויק (1976).
אהבה אסורה בפטרבורג
אהבה אסורה בפטרבורג הוא מותחן ריגול מאת מישקה בן דוד, שיצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2008. בן דוד שירת ב"מוסד" בתפקידי שטח, מודיעין ופיקוד, והגיע בו לדרגה גבוהה. בין היתר כיהן כראש מחלקת המודיעין של אגף המבצעים במוסד.
עלילת הספר
גיבור הספר הוא יוגב בן ארי, סוכן חשאי באגף המבצעים של המוסד, המצוי בשליחות חשאית בסנט פטרבורג. הספר מתאר את מסכת חייו של יוגב, אשר גדל במושב בערבה, שם הכיר את אהובתו, אורית. יוגב שירת כלוחם וכמפקד מחלקה בצנחנים ולאחר שחרורו התגייס למוסד, עבר את הקורס המבצעי ושימש כלוחם ומפקד ביחידה מבצעית במוסד. כאיש יחידת כידון לקח חלק בפעולות במסגרת אגף המבצעים המיוחדים של הארגון. אשתו, אורית, לא הסכינה עם אורח חייו ואף סלדה ממקום העבודה שלו, בעוד שהוא מוצא עצמו מעורב במבצעי סיכול טרור ברחבי העולם, ובהם התנקשויות, המערערים את שלוות נפשו.
הניסיונות העקרים שלהם להביא ילד לעולם, כמו גם הקונפליקט הערכי ביניהם, המונע בעיקר מן הגישה הפציפיסטית בה נוקטת אורית אל מול יוגב, איש הזרוע הארוכה של מדינת ישראל, מרחיקים אותם זה מזה, ומובילים לכעס, לשנאה ובסופו של דבר לפרידה כואבת ומייסרת. לאחר גירושיו מבקש יוגב לפרוש מן הארגון, אולם מפקדיו משכנעים אותו לצאת, בזהות בדויה של איש עסקים קנדי, לרוסיה כדי לנסות לאסוף מידע על איראן. בסנט פטרבורג הוא התאהב, כמו במקרה, במוכרת בחנות ספרים בשם אנה. או אז החליט החלטה דרמטית - להפוך את השקר לאמת. סיפור הכיסוי שלו יהיה מעתה למציאות חייו. לא עוד סוכן חשאי שנישואיו נהרסו בגלל סוד שהסתיר במשך שנים. מהיום הוא יהיה איש עסקים קנדי המנהל חיים שקטים עם מוכרת הספרים שבה התאהב.
דין מירושניקוב
דין מירושניקוב (נולד ב-9 באפריל 1988) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע, די ג'יי, מוזיקאי ודוגמן ישראלי. הועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר, על תפקידו בסרט הדרמה ״כאילו אין מחר״ משנת 2022.
ביוגרפיה
מירושניקוב נולד בשם דמיטרי (דימה) זקמדלין (באוקראינית: Дмитро́ Зкамдалін) במיקולאייב שבאוקראינה הסובייטית לאביו, ולאמו סבטלנה. כשהיה בן חמש, הוריו התגרשו, והקשר עם אביו נותק. בגיל תשע עלה לארץ עם אמו בלבד והם התגוררו באשדוד, ליד הורי אמו. מאוחר יותר עברו לרעננה, כדי שדין יוכל לפתח את קריירת הספורט שלו בקפיצת טרמפולינה מקצועית. הוא למד בבית הספר התיכון מור מטרו-ווסט רעננה, ובגיל 12 זכה באליפות הארץ בקפיצת טרמפולינה מקצועית. עבר ברית מילה בגיל 10, ובגיל 13 ביקש גם לחגוג בר מצווה.
מירושניקוב החל לעבוד בגיל צעיר כדי לעזור למשפחתו ובגיל 16 הצטרף לסוכנות דוגמנות. בהמלצת הסוכן שלו, שינה את שמו לדין מרטין כשם במה ובתעודת הזהות, בין היתר גם כדי להקל על ההיטמעות. בגיל 17 הוזמן לצילומים באודסה שבאוקראינה וניצל את ההזדמנות כדי לחדש את הקשר עם אביו, כך גם גילה שיש לו אח קטן. אחיו מתגורר בלאס וגאס.
עם שחרורו מהצבא, החל לימודי מנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה, והמשיך לעבוד בעבודות אבטחה. לאחר סמסטר אחד פרש מהלימודים ונרשם ללימודי משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין שגם אותם לא השלים.
בשנים 2013–2014 השתתף בסדרה "השמיניה" בתור דניס גלר.
ב-2016, שנה לאחר שהחל את לימודי המשחק, הוזמן לאודישן לסדרה "תאג"ד" מבית yes. תחילה הגיע לאודישן כדי לגלם את הדמות הראשית בסדרה – דניאל החוג"ד, אך לאחר כמה שבועות נקרא לאודישן נוסף לתפקיד אחר, דמות החובש הדתי נועם פולצ'ק, הדמות שגילם לבסוף בסדרה מאז 2016. התפקיד דרש ממנו להפסיק עם לימודי המשחק.
ב-2016 גילם את ציקי בסדרה "פלאשבק" ששודרה בערוץ הילדים למנויי HOT. ב-2017 השתתף בסדרה "פולמון" של HOT בה גילם את יובל אוסוקין הידוע גם בשם סיימון. לפני כן, השתתף בסדרה "מתים לרגע" בתור דודי אלרואי.
בשנים 2017–2018 מירושניקוב ומי-רן מנקס, עמיתתו לסדרה "תאג"ד", שימשו כפרזנטורים של רשת האופנה הישראלית "זיפ".
באוגוסט 2017 לוהק מירושניקוב לסדרת הנוער "כפולה" לצידם של נועה קירל, עפר שכטר ועומר דרור. העונה הראשונה של הסדרה שודרה בערוץ הילדים החדש kidZ במהלך 2018 ב-HOT וב-yes.
בינואר 2018, השתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר"בתור שחקן וקפטן הנבחרת. מאוחר יותר באותה שנה השתתף במקצה ה-VIP בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל" והגיע למקום השישי.
לקראת סוף 2018 לוהק לתפקיד ראשי בסרט "מתחתנת" של הבמאי ערן בן יעקב, אשר יצא לאקרנים במרץ 2022.
ב-2019 החל לשחק בסדרת הנוער "התחנה", בנוסף באותה שנה השתתף בסרט לוחם בנשמה.
ב-2020 השתתף במקצה ה-VIP בעונה השנייה של "נינג'ה ישראל" וזכה במקום הראשון ובחופשה בזנזיבר.
בספטמבר 2020 השתתף שוב בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר", בעונה 8, בתור שחקן הנבחרת.
בנובמבר 2020 השתתף שוב בתוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל" אך נפל למים במכשול השני אחרי דקה ו-8 שניות.
במרץ 2022 יצא לאקרנים הסרט "מתחתנת בו הוא משחק בתפקיד הראשי לצד הילה סעדה.
חיים אישיים
לכבוד יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה 2016 הוא נפגש עם אדיר מילר במסגרת פרויקט "אתכם, בזכותכם!" של ארגון נכי צה"ל. בדצמבר 2016 יצא מירושניקוב למסע של חודש בארצות הברית במסגרת מיזם של ארגון נכי צה"ל שנועד לסייע להסברה הישראלית. בחודש פברואר 2018, נסע לסיבוב הרצאות נוסף ברחבי אוניברסיטאות באמריקה עם הרצאה בשם "לא רוסי, אוקראיני!", כשבהרצאה סיפר על החוויה האישית שלו כעולה חדש בישראל.
בילדותו שיחק במחלקת הנוער של הפועל רעננה בכדורגל ואף שיחק בקבוצה הבוגרת של בני רעננה, כיום משחק בנבחרת האמנים של ישראל בכדורגל. יש לו בנוסף רישיון צניחה.
מירושניקוב נשוי לאני חנין ומתגורר בתל אביב.
יעקב אסרף
יעקב אסרף (נולד ב־26 ביולי 1984) הוא מוזיקאי, במאי, יוצר ופעיל חברתי ישראלי.
ביוגרפיה
בין השנים 2002–2005, שירת בצה"ל כלוחם בחיל התותחנים תוך כדי מסלול ההסדר בישיבת פדואל.
בשנת 2005, התחתן יעקב עם הודיה והחל לעבוד כרכז צוות הדרכה לנוער בסיכון ב"זולה של חצרוני" המשמש מקום מפלט לנוער במצוקה עד שנת 2010. בשנת 2009, חזר לישיבת פדואל בתור רב – מחנך, תוך כדי עבודתו בישיבה כר"מ של שנה א' למד תעודת הוראה במכללת אוהל רבקה. בין השנים 2010–2012, שימש כמחנך ומגיש לבגרות בגמרא בתיכון "אדר" (שם פגש את חנן בן ארי).
את צעדיו הראשונים בעולם המוזיקה, החל בשנת 2001 אז ניגן כבסיסט בלהקות הרוק "עזובי הקיר" ו"ארל גריי", ובשנת 2006, הקים את להקת החתונות "ארמונ-יה". הלהקה הופיעה בכ־1500 חתונות והייתה מהמובילות בציבור הדתי. בשנת 2009 הפיק את האלבום "השמיעיני".
בין השנים 2012–2015, שימש כמנהל המוזיקלי והגיטריסט של המופע "מתבגרים" אותו הריץ יחד עם חנן בן ארי וניר רובין. במקביל, החל לעסוק בבימוי ובעריכה ויחד עם אשתו הודיה הקים את סטודיו "סולם יעקב", המתמחה בהפקות וידאו שונות ביניהם קליפ המעליות לשיר "אם תרצי" - שם גם כיכב בעצמו, "סיבת הסיבות" – של ישי ריבו, "פשוטים" של עקיבא ומוצרים גרפיים (עטיפות לסינגלים ואלבומים) לזמרים רבים כמו אביב אלוש, רבקה זוהר, שולי רנד, נתן גושן ועוד.
אסרף הפיק קליפי מילים רבים, בין אלו: "הזמן שלנו" של עדן בן זקן ואיתי לוי, "בין השמשות" של נינט טייב ומוש בן ארי, "נחכה לך" של נתן גושן וישי ריבו, "תמיד אותו דבר" של עמיר בניון ועוד.
מאז שנת 2019, מפיק ומביים אסרף את פסטיבל "צמאה" בבנייני האומה שבירושלים, סדרת מופעים שנמשכים כשבוע ימים ומציינים את חג הגאולה של החסידות ומושך אליו קהל של כ־60,000 איש מדי שנה. כמו כן הוא הבמאי של "נפשו קשורה בנפשו" - הטקס הרשמי לזכר חללי המסלולים החרדים.
בשנת 2020, הפיק מוזיקלית, ניגן וביים וידאו קליפים לשירים מוכרים בעיבודים חדשים, בפרויקט ייחודי בשם "זה הזמן לסלוח" עבור מקור ראשון. ביניהם: "הרני" בביצועם של אביתר בנאי ורביד פלוטניק שנכנס לפלייליסט של גלגלצ, "זה הזמן לסלוח" בביצועם של יובל דיין ושי צברי, "שער הרחמים" בביצועם של שולי רנד וכנסיית השכל.
חייו האישיים
אסרף נשוי להודיה איתה הוא מנהל את סטודיו "סולם יעקב", לזוג 8 ילדים והם מתגוררים בפדואל.
שלמה ממן
שלמה ממן (נולד בטבריה, 10 אוקטובר 1953) הוא כוריאוגרף ויוצר ריקודים, במיוחד ריקודי עם.
ביוגרפיה
בצעירותו למד ב"תלמוד תורה", ב"תחכמוני" ובישיבה התיכונית שבקרית שמואל שבחיפה ובתיכון "בגליל" בטבריה. רקד בלהקה העירונית של טבריה בהדרכתו של יגאל פרי. ב-1969 למד באולפן למדריכים לריקודי עם בעפולה, בניהולו של גיורא קדמן.
הוא זוכה פרס שר החינוך נפתלי בנט בתחום המחול לשנת תשע"ז.
דנה רון (מנחת טלוויזיה)
דנה רון (נולדה ב-21 בדצמבר 1971) היא מנחת טלוויזיה ישראלית שהתפרסמה בעקבות השתתפותה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
ביוגרפיה
רון נולדה בתל אביב בשכונת רמת אביב ג'. עסקה ביחסי ציבור ובהפקת אירועים.
בדצמבר 2010 חדרה לתודעה הציבורית כאשר השתתפה בתוכנית המציאות "האח הגדול" בערוץ 2. היא סיימה את דרכה בתוכנית כשהודחה תשיעית. במהלך התוכנית שודרה בשוגג באתר מאקו הערה פוגענית בעלת אופי מיני, שהעיר לרון העורך והבמאי יורם זק, המגלם את האח הגדול. זק התנצל למחרת על הדברים שאמר. בספטמבר 2017 הגישה רון תביעה נגד זק וכן נגד גורמים נוספים בהפקה, בטענה כי נגרמו לה נזקים נפשיים בעקבות הפרשה. באוקטובר 2018 נקבע בגישור בין הצדדים כי הפקת התוכנית ובהם יורם זק ואלעד קופרמן המפיק ישלמו לרון פיצוי בגובה מיליון שקלים.
לאחר השתתפותה בתוכנית המציאות "האח הגדול" החלה רון בהגשת תוכניות בוקר בערוץ 2 עבור הזכיינית קשת. הראשונה מביניהן הייתה התוכנית "תהיו בריאים" ששודרה פעמיים בשבוע. בחודשים יולי-אוקטובר 2012, הגישה רון את תוכנית הבוקר "יום חדש בקיץ" ששודרה שלוש פעמים בשבוע, במסגרת לוח שידורי הקיץ של ערוץ 2. מנובמבר 2012 עד יוני 2013 הגישה רון את תוכנית הבוקר "הבוקר של דנה" ששודרה בערוץ 2 שלוש פעמים בשבוע.
בתחילת שנת 2014 הנחתה את התוכנית "החברים של דנה", בערוץ 2. במהלך אותה שנה, השתתפה לצד בן זוגה, יריב נתי, בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP", בערוץ 10, בה הם הגיעו למקום השלישי. ממאי של אותה שנה עד יוני 2015 השתתפה בפאנל התוכנית "דיבור ישיר" בערוץ 2 בהנחיית גואל פינטו, ולצדם של אנשי בידור ותרבות נוספים. התוכנית עסקה באקטואליה, בתרבות, בבידור ובטלוויזיה.
בינואר 2016 החלה להפיק סרט קולנוע בהשראת הסיפור שלה מרגע צאתה מבית האח הגדול, לצד המפיק דורון ערן. בסרט אמורה הייתה להימתח ביקורת על התנהלות ערוץ 2 והפקת האח הגדול, לאחר ההטרדה המינית המילולית כלפיה. בשנת 2018 הופסקה הפקת הסרט.
ב-2020, השתתפה בתוכנית המציאות "הישרדות VIP עונה 3", ופרשה ממנה ביום הראשון למרות שעל פי דיווחים שונים קיבלה מאות אלפי שקלים על השתתפותה
בשנת 2023 החלה להשתתף בפאנל התוכנית "הדו"ח היומי" ברשת 13.
קמפיינים
בשנת 2011 לקחה חלק בקמפיין אופנה עבור חברת האופנה "אלה" של מעצבות האופנה אלה אתגר וגילי בן שושן. בהמשך לקחה חלק בקמפיין אופנה נוסף עבור קטלוג שמלות הכלה של מעצבת האופנה "ליקה".
ב-2014 שימשה כפרזנטורית, עבור מסע פרסום לרשת מוצרי החשמל "ביג אלקטריק", עבורו הצטלמה כוונדר וומן.
ביוני 2015 החלה לשמש כפרזנטורית של קמפיין טלוויזיוני ל"סופר ברקת".
בדצמבר 2016 הובילה את קמפיין הדיגיטל של חברת האיפור והקוסמטיקה הבין לאומית שיסיידו.
בדצמבר 2020 הובילה את קמפיין הטלוויזיה של חברת התעופה "ארקיע".
בפברואר 2020 הובילה את קמפיין הטלוויזיה של מותג הקוסמטיקה "kb pure".
חיים אישיים
דנה רון בזוגיות עם סוכן הטאלנטים והפרסומאי יריב נתי, ולה שני בנים מנישואים קודמים.
מתגוררת בתל אביב.
הרכבל לכותל
הרכבל לכותל הוא מיזם עתידי שעיריית ירושלים מתכננת לבנות באגן העיר העתיקה שבירושלים, כדי ליצור מענה תחבורתי לעומסי התנועה הכבדים במקום ולאפשר גישה קלה לאזור הכותל ועיר דוד.
הממשלה אישרה את המיזם במאי 2017, ובספטמבר 2020 פרסמה עיריית ירושלים מכרז לבחירת יזם לפרויקט.
היסטוריה
הרעיון להקמת רכבל לשיפור הנגישות להר ציון עבור התיירים המבקרים במקום, עלה לראשונה בשנת 1961. חברה שווייצרית תכננה רכבל שיכיל 80 קרוניות ויוכל לשנע 1,000 נוסעים בשעה. הרעיון לבסוף נגנז, בעיקר עקב הפגיעה הצפויה בנוף.
לאחר מלחמת ששת הימים עברה העיר העתיקה לידיים ישראליות, מדינת ישראל לא בנתה תשתית מתאימה להיקף הגדול של התיירות, והשקיעה בעיקר בשיפוץ האזור ובפיתוח האתרים שבו מבלי לתת מענה לנושא התחבורה. עם הזמן שוב גבר הצורך במציאת פתרון תחבורתי לאזור. תחילה העלו ברשות לפיתוח ירושלים ובעיריית ירושלים את הרעיון להקים קו רכבת קלה לכותל כחלק מהפרויקט להסעת המונים בירושלים אולם יישומה של תוכנית זאת עלול היה לקחת שנים רבות בשל הקשיים בחפירות באזור (חשש ממציאת פריטים ארכאולוגים), כך שהיה צורך להעלות תוכנית שביצועה יארך זמן קצר יותר. כך עלה לראשונה ברשות לפיתוח ירושלים הרעיון של רכבל, עלותו תהיה נמוכה יותר, הקמתו מהירה יותר ולצורך בנייתו לא יהיה צורך בחפירה מסיבית.
ב-30 באפריל 2013 הכריז ראש העירייה ניר ברקת שהרכבל יתחיל לפעול בעוד שנתיים. ב-28 במאי 2017 אישרה הממשלה את המיזם ובנייתו הייתה אמורה להסתיים ב-2021. במאי 2018 אישרה הממשלה תקציב של 200 מיליון ש"ח לפרויקט, שבהמשך עודכן ל-220 מיליון שקלים.
בספטמבר 2020 פרסמה עיריית ירושלים מכרז לבחירת יזם לפרויקט.
מאפייני הרכבל
על פי התכנון הרכבל יתחיל את מסלולו בסמוך לתחנת הרכבת הישנה בדרך חברון, משם יעבור מעל לגיא בן הינום להר ציון. מתחת לשער האשפות תוקם התחנה שתשמש את הכותל המערבי, העיר העתיקה ועיר דוד. משם היה על פי התכנון הרכבל אמור לעלות מעל לנחל קדרון למרומי הר הזיתים ומלון שבע הקשתות, לתחנה נוספת בסמוך לתצפית פנורמית על ירושלים, ומשם היה אמור הרכבל להתחבר אל קו רכבת קלה נוסף שיגיע להר הזיתים (הקו החום). ב-2017 החליטה הממשלה לאשר רק את קטע הרכבל שעד לשער האשפות, ולבטל את הקטעים הנוספים להר הזיתים, כדי למנוע התנגדות בינלאומית למיזם במתחם הרגיש.
על פי דו"ח שהוכן ביוני 2011 על ידי תנועת "צעירים למען ירושלים", הרכבל נועד לאפשר להסיע 4,000 אנשים בשעה. בכל 20 שניות יצא לדרך קרון שיוכל לשאת 26 אנשים, ונסיעתו תארך שלוש דקות וחצי. הרכבל אמור להיות פתרון תחבורתי לאגן העיר העתיקה, ובנוסף אמור להפוך לאטרקציה וליעד תיירותי מועדף. השלמת הקו תוכל להשפיע גם על הר הזיתים, שאליו יגיע, ויגדיל את התיירות שם.
התנגדויות לפרויקט
כנגד התוכנית להקמת הרכבל התגבשה קואליציה של ארגונים העוסקים בתכנון, אדריכלות ושימור כמו עמק שווה, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ואיגוד המתכננים בישראל; ארגונים הפועלים למען איכות הסביבה כמו החברה להגנת הטבע וארגון הסטודנטים מגמה ירוקה; נציגי העדה החרדית וקהילת היהדות הקראית; תושבי שכונות הסובבים שיושפעו מהקמת הרכבל כמו בקעה, אבו תור (היהודית הפלסטינית), וסילואן; וכן אנשי מקצוע העוסקים בתכנון עירוני, ארכאולוגיה ואדריכלות. הגופים המתנגדים הציגו מערך רחב של טענות כנגד התוכנית.
בארגון הסטודנטים מגמה ירוקה הביעו התנגדות לפרויקט. לדבריהם "המתקן החדשני עלול לפגוע בנוף העיר העתיקה ואף עשוי להיות מקור לזיהום סביבתי, שכן הפעלת מתקני הרכבל והליך בנייתם כרוכים בזיהום אוויר ויצירת מפגעי רעש".
שבועון העדה החרדית "העדה" יצא בחריפות נגד הכוונה להקים רכבל תיירותי לעיר העתיקה. "מעודדים מהצלחת גורמים כפרניים... לזלזל בשריד בית מקדשינו באופן מבהיל, ללא שום תגובה מצד העסקונה המפלגתית, מפרסמת 'עיריית ירושלים' תוכנית לבניית "רכבל" שיעבור במקומות השחץ הגרועים בירושלים, ומשם יוביל תיירים ומבקרים לכותל המערבי". התנגדויות נוספות עלו מטעם המועצה לשימור אתרים (בעיקר על ההחלטה לאשר את הפרויקט בוועדה לתשתיות לאומיות ולא בהליך תכנוני רגיל), החברה להגנת הטבע, ארגון איקונימוס, נציגי תושבים משכונת כפר סילוואן ועוד.
במרץ 2015 פורסם כי החברה הצרפתית "סאפז'", אשר הייתה אמורה לספק שירותי תכנון למיזם, ביטלה את ההתקשרות עמו, בעקבות פניה של סאיב עריקאת אל שר החוץ הצרפתי, לורן פביוס.
בפברואר 2019, פתחה קהילת היהדות הקראית במאבק נגד הרכבל, המתוכנן לעבור בסמוך לשטח בית הקברות של העדה, במדרונותיה הצפוניים של שכונת אבו תור. זאת לאחר שהקהילה דחתה את בקשת הרשות לפיתוח ירושלים לבנות סככה מעל בית הקברות כדי שניתן יהיה להעביר מעליו את הרכבל, בצל החשש מהתנגדות רבנים לכך שכהנים ייסעו מעל קברים לא מקורים, מחשש לטומאת מת. ביוני 2019, קבע החוקר שמינה מינהל התכנון לבחון את ההתנגדויות לרכבל בירושלים, כי ניתן לעבור מעל בית הקברות הקראי מבלי לקרות אותו. במקום פתרון זה, שנועד לאפשר לכהנים להשתמש ברכבל, מציע החוקר להציב שלט גדול בכניסה לקרוניות הרכבל שימליץ לכהנים שמקפידים על דיני הטהרה שלא להשתמש ברכבל ולהגיע לכותל בדרכים אחרות. הרב אריה שטרן, רב העיר ירושלים, הקים ועדה שהמליצה על פתרון הלכתי שיאפשר לכוהנים שימוש ברכבל ללא פגיעה בבית הקברות הקראי.
ביקורות אחרות על הפרויקט התייחסו לעלות הגבוהה שלו לעומת התועלת הכלכלית שיניב, להשפעתו הסביבתית וחוסר התאמה לאופי האדריכלי של ירושלים, ולטענה שמטרתו האמיתית של הפרויקט היא פוליטית ולא תכנונית.
הקמפיין נגד הפרויקט להקמת הרכבל כלל מספר פעולות. בשנת 2019 פורסמו שני מכתבים פתוחים כנגד התוכנית. מכתב ראשון היה חתום על ידי 70 אדריכלים, ארכאולוגים, ואנשי רוח ישראליים אשר התנגדו לתוכנית. כל החותמים הם אנשי מקצוע מוערכים ובעלי שם בינלאומי בתחומם. חמישה מתוכם הם גם זוכי פרס ישראל. בהמשך השנה פרסמו 30 אדריכלים בינלאומיים גילוי דעת נגד התוכנית. בין החותמים סנטיאגו קלטרווה, משה ספדיה, פיטר אייזנמן ורון ארד.
בשנת 2019 אישרה הממשלה את התוכנית. אולם, כנגד זה הוגשה על ידי ארגון עמק שווה עתירה לבג"ץ. העתירה עסקה בהליך האישור הבעייתי של התוכנית בוועדה לתשתיות לאומיות. בסוף אותה שנה נערך כנס הפתוח לקהל הרחב. בכנס נאמו ארכאולוגיים, אדריכלים, מתכננים, נבחרי ציבור ואנשי רוח אשר נמנו על כל הקשת הפוליטית. הייתה זו ההזדמנות הראשונה של הציבור להתוודע אל השיקולים בעד ונגד הקמת התוכנית. נכון לראשית 2021, על בית המשפט העליון להכריע האם לאשר את התוכנית להקמת הרכבל או שמא לבטל אותה.
לפי הדיון בעתירה, שהחל ב-28 בנובמבר 2021 ,לשכת שרת התחבורה מרב מיכאלי מסרו את עמדתם, והביעו הסתייגות מיישום הפרויקט: "רגישות עצומה לנזקים הנופיים שייגרמו". לפי הלשכה, "אין לרכבל תפקוד תחבורתי משמעותי, הנזק יעלה על התועלת", וכי "יש לבחון את ההשלכות המדיניות והביטחוניות של קידומו".
המדינה העבירה תצהיר משלים שאותו התבקשה להגיש לבג"ץ, כחלק מהעתירות שהוגשו נגד אישור הפרויקט, ובו הביעה תמיכה בפרויקט, למרות התנגדויות אליו מצד שרות התחבורה והגנת הסביבה.
ב-5 במאי 2022, בג"ץ דחה ארבע עתירות שהוגשו נגד התוכנית, ובכך ניתן אור ירוק להקמת הרכבל.
קידום בוועדה לתשתיות לאומיות
פרויקט הרכבל מקודם בידי הוועדה לתשתיות לאומיות, המוסמכת לזרז הליכי תכנון של תשתיות המוגדרות "תשתיות לאומיות", תחת תוכנית תשתית לאומית - תת"ל 86. בתאריך 14 בפברואר 2019 פורסמה התוכנית להתנגדויות הציבור. ב-3 ביוני 2019, דחתה הוועדה את התנגדויות ואישרה את התוכנית.
מיזם תחבורתי נוסף
כחלק מתוכנית הפיתוח של מערך הרכבת הקלה בירושלים הכריזו, בשנת 2013, משרד התחבורה ועיריית ירושלים על תוכנית הקו הצהוב של הרכבת הקלה בירושלים, שישפר את הנגישות לכותל המערבי בתחבורה ציבורית. הקו מתוכנן לכלול שלוחה שתפצל מהקו האדום בכיכר צה"ל, תמשיך לאורך חומות העיר העתיקה להר ציון ומשם לתחנת קצה סמוך לשער האשפות.
לשד
לְשַׁד הוא נוזל המובל בתאי עצה (טרכאידים או חוליות טרכאה) או שיפה של צמח. אין לבלבל בין לשד ללטקס, שרף או הנוזלים שבחלולית.
סוגי לשד
לשד עצה מכיל בעיקר מים בהם מומסים הורמונים, מינרלים וחומרים מזינים נוספים. הנוזל בעצה מובל מהשורש אל העלים. בעבר הייתה מחלוקת מהו מנגנון ההובלה; רוב החוקרים מסכימים כי תאוריית הקוהזיה-מתח מסבירה בצורה הטובה ביותר את ההובלה, יחד עם דיות.
שימושים בידי האדם
סירופ מייפל מיוצר מלשד השיפה של אדר הסוכר.
ברוסיה, אוקראינה, לטביה, אסטוניה ופינלנד נאסף לשד עץ השדר, לייצור משקה שדר טרי או מותסס המכיל קסיליטול.
רוברט קולדר
אדמירל סר רוברט קוֹלְדֶר, בָּרוֹנֶט ראשון (באנגלית: Robert Calder) (13 ביולי 1745 – 1 בספטמבר 1818) היה קצין הצי המלכותי הבריטי, שהשתתף במלחמת שבע השנים, מלחמת העצמאות של ארצות הברית, מלחמות המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות.
משפחתו
קולדר נולד באלגין, סקוטלנד, בנם השלישי של סר ג'יימס קולדר ואליס יוז. אביו היה בָּרוֹנֶט קולדר השלישי ממירטון (Muirton), ומאז 1761 אחד מכרוזי (Gentleman Usher) לשכת המלכה (Privy chamber) שארלוט. אחיו הבכור של רוברט ויורש הברונטיות היה מייג'ור-ג'נרל סר הנרי קולדר. ב-1779 נשא לאישה את אמליה מיצ'ל. לזוג לא נולדו ילדים.
קורות שירותו בצי
קולדר למד בבית הספר העיוני (grammar school) של אלגין, והצטרף לצי המלכותי ב-1759 בהיותו בן ארבע-עשרה. ב-21 במאי 1762 השתתף כפרח חובלים בלכידת האונייה הספרדית "הרמיונה", קיבל 1,800 ליש"ט – חלקו בדמי השלל (prize money), והועלה לדרגת לפטננט. את שירותו כלפטננט החל בים הקריבי באונייה "אסקס" (64 תותחים) תחת פיקודו של קפטן ג'ורג' פולקנר. קידומו היה איטי, ורק ב-1780 הועלה לדרגת פוסט קפטן (post captain). הוא פיקד על הפריגטה "דיאנה" בציו של אדמירל ריצ'רד קמפנפלט, מילא היטב את המשימות השונות שהוטלו עליו, אך לא נקרתה לו הזדמנות להוכיח עצמו תחת אש.
ב-1796 מונה לקפטן של הצי של אדמירל ג'ון ג'רוויס ונטל חלק בקרב כף סנט וינסנט ב-14 בפברואר 1797. לאחר הקרב נבחר לשאת אל לונדון את האשגרים המודיעים על הניצחון, וב-3 במרס 1797 קיבל מידי המלך ג'ורג' השלישי תואר אביר כהוקרה על שירותו הטוב. נוסף על כך זכה להכרת תודה מאת הפרלמנט, וב-22 באוגוסט 1798 הוענק לו תואר האצולה - הברונט הראשון קולדר מסאות'וויק.
ב-1799 הועלה לדרגת סגן אדמירל, וב-1804, כשהוא נושא כבר דרגת תת אדמירל, נשלח בראש שייטת קטנה לרדוף אחר כוח צרפתי בפיקוד תת-אדמירל גַנטוֹם, שהובילה אספקה לצבא הצרפתי במצרים. משימתו לא צלחה, ועם סיום מלחמת הקואליציה השנייה שב לאנגליה.
קרב כף פיניסטרה
במלחמת הקואליציה השלישית (1805-1806) פיקד קולדר על השייטת שהטילה הסגר על נמלי רושפור ופרול, בהם נאספו האוניות לליווי הפלישה המתוכננת של נפוליאון לאנגליה. כשנודע באדמירליות כי צי צרפתי-ספרדי (20 אוניות קו) בפיקוד דה וילנב, שנועד לחפות על הפלישה, עושה דרכו אל עבר ברסט, תוגברה השייטת של קולדר (10 אוניות קו) ב-5 אוניות נוספות, והוא נצטווה ליירטו. הקרב ניטש ב-22 ביולי 1805 ליד כף פיניסטרה, בחופה האטלנטי של ספרד. למרות הנחיתות המספרית והערפל הכבד ששרר באזור הצליחו אנשיו של קולדר להסב נזקים לצי המאוחד ולהכניע ולתפוס שלל שתי אוניות ספרדיות. כשירדה החשיכה, לאחר ארבע שעות לחימה, הורה קולדר לנתק מגע. אבדות הצי המאוחד היו 158 הרוגים ו-320 פצועים, ובצי הבריטי – 39 הרוגים ו-159 פצועים. במשך יומיים לאחר הקרב נותרו שני הציים היריבים במרחק ראייה אחד מן השני, אך איש מהאדמירלים לא ניסה לחדש את הלחימה. קולדר החליט להגן על שתי אוניות השלל שתפס ועל אוניית הקו "וינדזור קאסל" שניזוקה קשות ולא יכלה לנוע בכוחות עצמה. גם תת-אדמירל וילנב לא היה מעוניין להיכנס שוב לקרב, וב-24 בחודש עזב את הזירה אל ויגו.
לאחר הקרב חזר קולדר עם אוניותיו להטיל הסגר על פרול. תוך כדי כך הגיעו הידיעות על ההתנגשות אל האדמירליות בלונדון, וב-28 בספטמבר, בעודו עם עיקר הצי בקדיס, נקרא קולדר לשוב ללונדון ולהתייצב בפני בית דין צבאי, כדי להסביר מדוע לא עשה כל שביכולתו כדי להשמיד את הצי המאוחד. אדמירל נלסון, שנטל את הפיקוד על הצי בקדיס ומי שעתיד להשמיד בסופו של דבר את הצי הצרפתי-ספרדי בקרב טרפלגר, איפשר לו לשוב לאנגליה באונייתו שלו, "פרינס אוף ויילס", ולא באחת הפריגטות כפי שהיה מקובל במקרים מעין אלה. בית הדין, שהתכנס על סיפון אונייתו ב-23 בספטמבר 1805, מצא אותו אשם בשיקול דעת מוטעה אך לא במורך לב, והטיל עליו עונש של נזיפה חמורה. המשמעות הייתה, כי לא זכה יותר לקבל פיקוד בים. ברם, חמש שנים אחר כך, ב-31 ביולי 1810, הועלה לדרגת אדמירל ומונה למפקד בסיס הצי המלכותי בפלימות'. ב-2 בינואר 1815 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האמבט כהוקרה על שירותו רב השנים. קולדר נפטר ב-1818 בהוֹלְט, ליד בישופ'ס וולת'ם שבהמפשייר.
חסוס מנואל קורונה
חסוס מנואל קורונה רואיס (בספרדית: Jesús Manuel Corona Ruíz; נולד ב-6 בינואר 1993) הוא כדורגלן מקסיקני, המשחק בעמדת הקיצוני בסביליה ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים
ב-22 באוגוסט 2013 חתם לארבע שנים בטוונטה מליגת העל ההולנדית. ב-29 בספטמבר 2013, קורונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד חרונינגן, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-31 באוגוסט 2015 חתם בפורטו מליגת העל הפורטוגלית, תמורת 10.5 מיליון אירו וסעיף שחררו של 50 מיליון אירו. ב-12 בספטמבר, כבש צמד בהופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד ארוקה. במרץ קורונה האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת.
ב-13 בינואר 2022 חתם בסביליה לשלוש וחצי שנים. ב-21 באפריל כבש את שעריו הראשונים בקבוצה כשכבש צמד בניצחון 2–3 על לבאנטה.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, קורונה שיחק בנבחרת הנוער של מקסיקו וזכה עמה באליפות אמריקה הצפונית עד גיל 20 בשנת.
ב-12 בנובמבר 2014, קורונה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו בניצחון 2–3 נגד. ב-30 במאי 2015, קורונה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד. קורונה היה חבר בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2015, בו זכה מקסיקו וקורונה עצמו נבחר לכישרון הטורניר.
התלוש בספרות העברית
ה"תלוש" הוא סוג של גיבור בספרות העברית של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. זהו צעיר יהודי מזרח-אירופאי בודד, שנטש את ביתו ואת מורשת אבותיו, ומנסה, ללא הצלחה, להיקלט בעולם החדש והזר אליו הוא נקלע. הגיבור שרוי בדילמה בין ישן לחדש, שגורמת לו לתחושה כללית של משבר, מבוי סתום וחוסר אונים.
התלוש בביקורת הספרות
"התלוש" במקורות היהודיים הוא פרי שנתלש מעצו או שנעקר מאדמתו. וזהו, גורס חוקר הספרות שמעון הלקין, גם תיאורו של הגיבור הספרותי שכונה התלוש: אדם שנעקר ממקום מטעו, מהקרקע שגידלה אותו, מחייו ותרבותו, ונקלע למקום זר, אך אין הוא מצליח להכות שורשים במקום החדש.
ביצירותיהם של ברדיצ'בסקי, ביאליק, ש. בן ציון, ברנר, שופמן, גנסין, ברקוביץ, דבורה בארון, זלמן יצחק אנכי ואחרים – הופיעו במפנה המאה ה-20 גיבורים שתואמים את התיאור דלעיל. זהו, בדרך כלל, גיבור שעזב את משפחתו ואת העיירה שבה גדל, מאס בתרבות יהדות מזרח אירופה שעל ברכיה התחנך, ונסע לעיר, ולעתים גם לארץ זרה, כדי להרחיב את השכלתו הכללית, שעד עתה הייתה יהודית בלבד. הגיבורים הבולטים ביותר בסוגה זו הם גיבורי סיפוריו של ברדיצ'בסקי, "מחניים" ו"עורבא פרח".
אלה בחורים צעירים שהגיעו לעיר הזרה כשהם חסרי כל, ולעתים קרובות רעבים ללחם, שומעים הרצאות באוניברסיטה, קוראים ולומדים בחדרם הדל ששכרו ממשפחות מקומיות, אינם מעורים מבחינה חברתית, מנוכרים לאקלים התרבותי שאליו הגיעו, חסרי אונים בתפקודים מעשיים ולעיתים גם בתפקודים ארוטיים עקב הבלבול העצום שבו שרויים נפשם וגופם, והם תלושים ממקומם הטבעי וממקומם החדש כאחד.
יוסף חיים ברנר היה הראשון שתיאר את הגיבור הקרוע מעמו, ואילו הלקין ניסה לאבחן את סוגי התלושים:
גם אם התופעה והדיון בתלוש החלו מספר שנים קודם לכן, הראשון שטבע את המונח, שהתפשט במהרה, היה י.ד. ברקוביץ, שבשנת 1914 נתן לסיפור קצר שלו את הכותרת "תלוש". גיבור הסיפור נפתח בשובו של הדוקטור ויניק אל עירו, "כמנצח, מוכתר בכתב־גדוּלה ונלהב לתפקידו בפינת מולדתו הנידחת". הוא מתאר את תהליך התגלוּת הזרוּת והבדידות, ניפוץ האשליות והתבדוּת התקוות שהביא עמו, ומסתיים במוּדעוּתוֹ של ד"ר ויניק לכך ששיפור מצבו החברתי לא רק שלא סייע לו, אלא העמיק את הקרע בינו לבין שני העולמות, זה שממנו יצא וזה שאליו רצה להגיע: "השפיל הדוקטור את ראשו ונגרר אחר המיטה [מיטתו של אחיו המת, המובא לקבורה], מתוך מחשבת־יגון, כי לעולם יהיה תלוי ועומד בין שתי רשויות אלה, מבלי דעת לאיזו מהן הוא שייך יותר. באיזו מהם יבקש את דרכו הנסתרה בחיים". לדעתה של חנה הרציג, התלישות בסיפורי ברקוביץ אינה אופיינית רק לגיבור האינטקלטואלי היהודי, אלא זהו מצב נתון של כל היהודים באותה תקופה.
אבנר הולצמן חוזר לסיפורי הילדות של הגיבורים כדי למצוא שם את זרעי התלוש ו"ניצני הקרע שבלב בין עולם האבות המסורתי לבין העולם החילוני המודרני". לדעתו, המשקעים שניטעו בילדותם של האנטי-גיבורים הללו, בחינוך הקפדני שקיבלו, במורא שהטילו עליהם אבותיהם במיוחד, הם אלה שהפכו אותם לתלושים בבגרותם. תפיסת הילדות שלהם היא ביקורתית ולא רומנטית.
עינת ברעם-אשל, נותנת סימנים בגיבור התלוש: הוא נתון תמידית בחיטוט נפשי, אנטי-גיבור פסיבי וכפייתי, בעל פחדים וחולשות פיזיות ונפשיות כאחד, חושש מקשר רומנטי בעקבות חולשותיו ונוטה לנדודים חסרי תכלית ולעיתים קרובות טיפוס אובדני. אלו הם סימני ההיכר של התלוש כפי שניתן למצוא בסיפורים "מחניים" ו"עורבא פרח" אצל ברדיצ'בסקי, "בטרם" ו"אצל" מאת גנסין, "בחורף" של ברנר, ו"מעבר לחיים" של ש. בן ציון.
אבנר הולצמן מסכם: "המאבק על עיצובה המורכב של נפש התלוש הביא את הסיפורת העברית לשכלול רב בכלי התחושה והתיאור שלה, והניח את הבסיס ליכולת של עיצוב פסיכולוגי מורכב שמפירותיו נהנית הסיפורת העברית עד ימינו".
מועדון ספורט צבאי
מועדון ספורט צבאי (ידוע בראשי תיבות ברוסית כ-СКА סק"א, שמשמעותו "מועדון ספורט של הצבא", Спортивный клуб армии) הוא שמם של מספר מועדוני ספורט שהיו חלק מ"ארגון תרבות גופנית וספורט של הכוחות המזוינים של ברית המועצות" (יחד עם צסק"א, צס"ק בב"ס [מועדון ספורט מרכזי של חיל האוויר] ועוד).
כיום, זהו שמם של כמה מועדוני ספורט בוועד הספורט של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית, בלארוס, אוקראינה ומדינות ברית המועצות לשעבר, אף כי כיום רובם מועדוני ספורט מקצועיים פרטיים שירשו את השם הזה מימי ברית המועצות.
מועדונים
{{טורים|תוכן=
כדורעף
בעונת 1961/62 השתתפו קבוצות SKA מבאקו וטשקנט בליגה B באליפות ברית המועצות בכדורעף גברים. }}
ג'וזף מגווייר
ג'וזף מגווייר (באנגלית: Joseph Maguire; נולד ב-14 באוגוסט 1951) הוא קצין בצי ארצות הברית שלאחר פרישה כיהן כמנהל המרכז הלאומי למלחמה בטרור וראש המודיעין הלאומי בפועל בתקופת דונלד טראמפ.
ביוגרפיה
ג'וזף מגווייר נולד וגדל בברוקלין. בשנת 1974 הוא סיים קולג' במנהטן וקיבל תואר ראשון במדעים. לאחר סיום הלימודים הוא התגייס לצי ארצות הברית בו שירת בעיקר בפיקוד הלוחמה המיוחדת של צי ארצות הברית. הוא סיים קורס הניכה בשנת 1977. בשנת 1982 הוא התחיל לשרת בצוות-2 של אריות הים. בשנים 1992–1994 פיקד על הצוות. בשנים 1994–1995 מקווייר עבד באוניברסיטת הרווארד. לאחר סיום פרק זה הוא חזר לשרות ובשנים 1999–2001 היה סגן מפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של צי ארצות הברית. בשנת 2004 התמנה מגווייר למפקד הפיקוד במקום אלברט קאלנד. מגווייר סיים את התפקיד בשנת 2007 ומונה לסגן מפקד המרכז הלאומי למלחמה בטרור לנושאים תכנון אסטרטגי-אופרטיבי.
בשנת 2010 הוא פרש משרות בדרגת תת אדמירל (גנרל שלוש כוכבים). במהלך שרותו הוא קיבל את מדליית השירות המצוין של הצי, מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (פעמיים), לגיון ההצטיינות (פעמיים), מדליית השירות הראוי לשבח של מחלקת ההגנה, מדליית השירות הראוי לשבח (פעמיים) ועיטורים רבים נוספים.
לאחר פרישה מהשרות מגווייר עסק בייעוץ לחברות שונות.
ב-8 באוגוסט 2019 טראמפ הכריז שמגווייר ימונה לתפקיד ראש המודיעין הלאומי בפועל. זאת בעקבות התפטרותו של דן קואטס. בספטמבר 2019 נודע לוועדה של בית הנבחרים שמגווייר לא קידם טיפול בתלונה אנונימית בהקשר לשיחה בין טראמפ לוולודימיר זלנסקי, במהלכה טראמפ לכאורה הבטיח דברים לזלנסקי, על מנת לקדם חקירת האשמות שחיתות כנגד משפחתו של ג'ו ביידן, יריב פוליטי של טראמפ. הממשל ניסה למנוע הופעה של מגווייר מפני הוועדה שחקרה את פרשת טראמפ–אוקראינה. בסופו של דבר הוא העיד וקיבל חופש במסירת מידע. הוא הצהיר שפעל כשורה.
בפברואר 2020 טראמפ נזף במגווייר על כך שעובדיו דיווחו לחברי ועדת הקונגרס שלדעתם רוסיה ככל הנראה התערבה לטובת טראמפ בבחירות. ב-21 בפברואר 2020 מגווייר התפטר ובמקומו מונה ריצ'רד גרנל.
גדעון פרנק
גדעון פרנק (נולד ב-13 בנובמבר 1943) הוא מהנדס ישראלי. כיהן כמנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק בשנים 1982–1990, מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית בשנים 1993 – 2007, ולאחר מכן ממלא מקום יושב ראש הוועדה (כממלא מקום ראש הממשלה בתפקיד זה).
קורות חיים
גדעון פרנק נולד בשנת 1943. קיבל מהטכניון תואר ראשון בהנדסת מכונות בשנת 1965 ותואר שני במדעי הגרעין בשנת 1967. ב-1968 החל לעבוד במרכז למחקר גרעיני - שורק, ובשנת 1970 מונה למנהל הכור הגרעיני שם. בשנת 1973 הושאל לשנתיים לסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) שבה פעל כפקח, אך כישראלי נמנע ממנו לבקר במתקני הגרעין של מדינות רבות. בשנים 1975–1979 כיהן כסגן מנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק להנדסה וטכנולוגיה.
ב-1980 החל לכהן כנספח המדעי בשגרירות ישראל בוושינגטון. ב-1982 שב לישראל ומונה למנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק. עקב אילוצים כלכליים הוגדלה בתקופתו הפעילות של מתן שירותים לגופים חיצוניים. בשנת 1990 מונה למשנה למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית, בסוף 1992 מונה לממלא מקום המנכ"ל, וכעבור חודשיים מונה למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2007, שבה מונה לממלא מקום יושב ראש הוועדה (כממלא מקום ראש הממשלה בתפקיד זה).
בשנים 2010–2012 כיהן כדירקטור בחברת החשמל. בתחילת 2011 הצטרף לוועד המנהל של הטכניון. פרנק הוא גם נאמן קרן קבוצת ון ליר, התומכת, בין השאר, במכון ון ליר בירושלים. חבר בחבר הנאמנים של מכללת אפקה.
ביוני 2022 מונה לחבר בוועדת גרוניס לחקירת רכש הצוללות וכלי השיט.
שביל הזהב
הדרך האמצעית, שביל הזהב או דרך האמצע הם מושגים בתורת המידות שראשיתם בפילוסופיה של העת העתיקה והמזוהים, בספרות היהודית, בעיקר עם הרמב"ם שהושפע מהגותו של אריסטו. הליכה באמצע המתון וריחוק מהקצוות תכונות הנפש והתנהגות בדרך האמצעית המשלבת את שני הצדדים. לפי אריסטו והרמב"ם, אדם מוסרי הוא אדם המנהל את אורחות חייו על פי עיקרון זה. שיטה זו מובאת כחלק ממכלול תפיסתו של הרמב"ם על אודות מהות הנפש בפרק הרביעי של שמונה פרקים. תכלית ההליכה בדרך האמצעית היא להביא אושר אישי לאדם, וכן להוריד את סף האלימות והטרור בחברה שלו.
מהי הדרך האמצעית?
"'הדרך האמצעית' הוא השם שנתן הרמב'ם בהשפעת הפילוסוף היווני אריסטו למושגים הבאים, השגורים בפי העם כמו: שביל הזהב, דרך האמצע, דרך ישרה, דרך ביניים, דרך ארץ, דרך המלך ועוד. אריסטו, ובעקבותיו הרמב'ם, ראו ערך חשוב בתיקונו המוסרי של האדם ובאיזון תכונות נפשו, וקבעו שהאדם צריך להגיע לאיזון בין תכונות נפשו ולהתרחק מקיצונויות אל האמצע. לפי המיפוי של הרמב'ם, כל תכונה מתכונות האדם נמצאת על סקאלה בין שני קצוות- קצה-יתיר וקצה-חסיר - ששניהם רעים ומזיקים לאדם, מפני שהקצה-היתיר יש בו עודף, ואילו בקצה-החסיר יש חיסרון. למשל, חמדנות וריבוי תאווה היא תכונה שבקצה ה'יתיר' ופרישות וסיגוף היא התכונה ההפוכה, בקצה ה'חסיר'. האדם צריך לשאוף להגיע לאיזון ולהיות בכל מידה ותכונה באמצעיתה, לאדם כזה קורא הרמב'ם 'חכם'. הוא התנגד לתפיסה הדטרמיניסטית, וטען כי לאדם יש בחירה חופשית ויכולת לשנות את תכונותיו."
הגדרת הדרך האמצעית
לפי דברי הרמב"ם, המטרה היא להידמות לה' ככל שניתן. אם כן, הגדרת "הדרך האמצעית" צריכה להיות הפעלת שיקול דעת כדי לדעת מה הפעולה הנכונה ביותר לעשות כעת ולא לנהוג את אותה פעולה בכל מצב. למשל, השילוב הנכון בין מידת האומץ ומידת הפחד או הזהירות, אינו הסתכנות אך ורק במקומות שבהם ההסתברות להתרחשות דבר רע היא פחות מ-50%, אלא שימוש נכון באומץ מתי שהוא נצרך (יכול לפעמים להגיע גם למצבים של ייהרג ואל יעבור) וזהירות מסוימת במצב שהחיים יותר חשובים מהפעולה שמתכוונים לעשות. וזו ההליכה בדרכיו של אלוהים שעושה תמיד את המעשה הנכון ביותר לעשות באותן הנסיבות, בין אם הוא נראה כקרוב יותר לקצה זה ובין אם הוא נוטה יותר לכיוון ההפוך. לכן, כאשר מוזכרת "הדרך האמצעית" כדרך מתונה ומאוזנת, הכוונה היא לכך שעל האדם לאתר את שתי המידות הקיצוניות בכל תחום, ולבחור בכל מצב נתון כיצד עליו לפעול וכיצד לאזן בין שני הצדדים, כדי להגיע לרמה הראויה, שהיא לאו דווקא ממוצע מתמטי, אלא 'אמצע-יחסי'.לכל אדם ולנסיבות הקיימות. דוגמה נוספת- כאשר אדם נמצא באירוע חברתי ויש בידו שתי אפשרויות לתקשר עם סביבתו - לפטפט ללא הפסקה או לשתוק שתיקה מוחלטת - עליו לבחור בכל סיטואציה תגובה שונה למצב, לפעמים יטה קצת יותר לצד הפטפטנות וידבר עם חבריו, ולפעמים יבין שעליו לשתוק ויטה יותר לכיוון השתיקה. וזוהי הדרך האמצעית האמיתית - שבה האדם איתר את שני הצדדים ובוחר כיצד לשלב ביניהן בצורה נכונה במצבים השונים, ועל ידי כך הוא מדמה לה'.
הדגמה במידות
ביחסו של האדם לסכנות שבחיים, שתי המידות ההופכיות הן- מצד אחד, פחדנות שבה האדם נרתע מלצאת אל העולם ולפעול בו, תכונה שגורמת לו לקפוא על שמריו ולחוות מעט ממה שהעולם יכול להציע לו. מצד שני יש את ההרפתקנות, שהיא מידה הופכית לפחדנות, בה האדם מסכן את חייו ללא כל סיבה אמיתית. בין שתי המידות האלו יש את אומץ הלב שבו האדם לא בורח מעימותים, ומסכן את עצמו בעת צורך למטרה טובה, כמו בעת מלחמה או כאשר הוא צריך לגונן על עצמו או על קרוביו.
במצב רוחו של האדם, מידה קיצונית אחת היא העצבות. אדם עצוב בדרך כלל לא ירצה לעשות כלום מרוב ייאוש ועצב. ובצד השני יש את הליצנות שהיא עליזות יתירה שלפעמים מגיעה גם להוללות וקלות ראש ש"מרגילים את האדם לערוה". המידה האמצעית היא שהאדם שמח, כלומר שהוא מרוצה ממה שיש לו ועושה את הדברים הנכונים ולא מתייאש מלתקן את מה שמקולקל. וכך בכל התכונות האחרות אשר בנפש האדם.
יוצאי דופן
אף שהרמב"ם בשמונה פרקים (פרק ד'), כותב בפירוש "שנטייתו של האדם מהענווה לצד שפלות הרוח מעט", היא דרך החסידים ונעשית "לפנים משורת הדין", בהדרכתו לציבור, הוא טוען שהגאווה והכעס הן מידות יוצאות דופן, שכל אחד צריך להתרחק מהן לגמרי, עד הקיצוניות השנייה. במידה זו ניכרת התרחקות שלו מאריסטו, שסבר שהאדם ראוי שיכיר בערך עצמו, ואיננו צריך להיות שפל רוח.
וכך כתב הרמב"ם:
כלומר, ביחס למידות הכעס והגאווה, עדיף להתרחק עד הקצה האחר, של הרוגע והשפלות. אך יש שאמרו שאין כוונת הרמב"ם להגיד שצריך להתרחק עד הקיצוניות, אלא רק להגיד שבמידות האלו, דרך האמצע הרבה יותר קרובה לקצה אחד מאשר לקצה השני, אך ודאי שהשפלות והאדישות הן רעות. גם מדברי האורחות צדיקים רואים שלדעתו, יש צורך גם בגאווה וכעס, כדי להוכיח חוטאים, למשל.
תיקון המידות של האדם
על פי אפלטון, הדרך לתיקון המידות הרעות היא לימוד פילוסופיה ומהות העולם ועל ידי הלימוד, הוא יבין בשכלו שהדרך שבה הוא הלך אינה נכונה והוא צריך להשתנות. אך הרמב"ם קבע, שכדי שהאדם ישנה את תכונותיו, לא מספיק לחשוב שצריך להיות אחרת ואף לא ללמוד על מעלת התכונה הטובה, אלא פשוט צריך לתרגל ולהתרגל לעשות אחרת. לפיכך יש לעסוק בעשיה מתקנת, בדומה למה שקבע רבנו בחיי אבן פקודה: "שאחרי המעשים ימשכו הלבבות" (ובדומה לזה: ספר החינוך מצווה טז'). מבחינת הרמב"ם, עשיה מתקנת היא לעשות מעשים שהם מעין התכונה שאותה רוצים לרכוש והמעשים יטביעו חותם בנפש האדם וישנו אותה להיות כפי שרצוי בעיניו.
הרמב"ם מחלק את אופן תיקון המידות של האדם לשלושה מצבים: