cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויקטוריה הצעירה
תקציר עלילה
כשלורד מלבורן מפסיד בהצבעה בפרלמנט, סר רוברט פיל, ראש הממשלה המיועד, מבקש להחליף כמה מבנות הלוויה של המלכה בתומכים במפלגה שלו, אבל המלכה מסרבת. פיל מצדו דוחה את הזמנתה של המלכה להקים ממשלה חדשה, וזה מאפשר למלבורן להמשיך לכהן כראש ממשלה. המשבר שנוצר פוגע בפופולריות של ויקטוריה, שמוביל להפגנות מחוץ לארמון, ועלבונות שמוטחים בה בפומבי. בשל בדידותה ויקטוריה נמשכת קרוב יותר לאלברט והיא מזמינה אותו לשוב לבריטניה. מכיוון שלפי כלל הטקס הוא אינו יכול להציע לה נישואים, היא עצמה מציעה לו נישואים.
האהבה שבנישואיהם ולידת ילדם הבכור מסייע לרפא את הקרע בין ויקטוריה ואמה, שלפני כן שלחה אליה מכתב תמיכה בזמן המשבר. אלברט מתוסכל מחוסר פעילות, והמלכה אדלייד מציעה לוויקטוריה שייקח על עצמו מחויבויות נוספות. היא מארגן מחדש את ניהול בית המלוכה, ומסלק את קונרוי בשל טיפול לא ראוי בכספים. כיועץ הראשי של ויקטוריה, אלברט חוסם את השפעתם של לורד מלבורן והמלך לאופולד. עם זאת ויקטוריה רבה איתו על כך שהוא עוקף אותה ומסכם דברים הנוגעים לה ישירות עם רוברט פיל.
כותרות הסיום מתארות את עתידם המשותף עד למותו של אלברט בגיל 42.
הפקה
שרה דוכסית יורק הייתה זו שהגתה את הרעיון לסרט המבוסס על השנים הראשונות של המלכה ויקטוריה. היא התעניינה במלכה מאז שהתחתנה עם הנסיך אנדרו, דוכס יורק, שהוא צאצא של ויקטוריה ואלברט. בעזרת היסטוריון היא כתבה שני ספרים על המלכה. במיוחד משכה אותה מערכת היחסים בין ויקטוריה ואלברט, וראתה הקבלה בין נישואיהם לאלו של נישואיה לנסיך אנדרו, שכן שניהם "נלחמו על אהבתם" בעיצומה של ביקורת ציבורית. חבר הפגיש אותה עם המפיק גרהם קינג, והיא העלתה בפניו את הרעיון הזה ורעיונות נוספים. קינג שהוא בריטי, ובאותה עת סיים את עבודתו על הסרט "השתולים", חיפש פרויקט שמתרחש בבריטניה. קינג הביא את מרטין סקורסזה שאיתו הרבה לשתף פעולה לשמש כמפיק לצדו, כיוון שהבמאי זוכה האוסקר ידע "פחות או יותר כל מה שיש לדעת על ההיסטוריה הבריטית".
פרסים ומועמדויות
אמילי בלאנט הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ב-2010 לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה, והפסידה לסנדרה בולוק בסרט "הזדמנות שנייה". בלאנט הייתה מועמדת לפרסים נוספים בהם פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי, פרס איגוד מבקרי הקולנוע ופרסי אמפייר. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר עבור עיצוב ההפקה הטוב ביותר (הפסיד לסרט "אווטאר"), האיפור הטוב ביותר (הפסיד לסרט "סטארטרק") וזכה בעיצוב התלבושות הטוב ביותר. בטקס הבאפט"א ה-63 זכה הסרט בפרס עיצוב התלבושות הטוב ביותר ופרס האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר.
ספרטק מוסקבה (כדורגל)
סְפַּרטָק מוסקבה (ברוסית: Футбольный Клуб «Спартак» Москва) הוא מועדון כדורגל רוסי מעיר הבירה מוסקבה, המשחק בליגת העל הרוסית, מהבולטים בכדורגל הרוסי ואחד הפופולריים ביותר במדינה. הוקם רשמית ב-18 באפריל 1922 כקבוצת-כדורגל של מעמד הפועלים בעיר מוסקבה, בחסות אגודת הספורט "ספרטק" ומזוהה עם העם ומכאן גם כינויה בתור "הקבוצה העממית" («„Спартак“ — народная команда»), בשל תמיכת הסתדרות הפועלים בתקופה הסובייטית. נחשב למועדון הכדורגל המעוטר ביותר ברוסיה ולאחת מקבוצות הכדורגל הרוסיות הפופולריות ביותר ואחת מעשרים הקבוצות הפופולריות ביותר באירופה.
ספרטק זכתה 12 פעמים באליפות ברית המועצות (שנייה רק לדינמו קייב), וכמו כן זכתה בעשר אליפויות רוסיה, האחרונה בעונת 2016-17. בנוסף, ספרטק זכתה בגביע ברית המועצות 10 פעמים, בגביע הרוסי 4 פעמים, פעם אחת זכתה בסופרקאפ הרוסי, 6 פעמים בגביע חבר המדינות. הישגיה המרשימים ביותר במפעלי הכדורגל האירופאים הם הגעה לשלב חצי-הגמר בכל אחד משלושת המפעלים הגדולים: ליגת האלופות ב-1991, גביע המחזיקות ב-1993 וגביע אופ"א ב-1998 והיא הקבוצה הרוסית המצליחה ביותר בהיסטוריה של ליגת האלופות.
שנים ראשונות
מוצאו של מועדון הכדורגל "ספרטק" מגיע מחברת ההתעמלות הרוסית RGO, שכונתה "סוקול", שנרשמה והוקמה רשמית ב-4 (16 במאי) 1883. מועדון הכדורגל של החברה הופיע בקיץ 1897. עיתון "המילה הרוסית" כתב ב-30 ביולי 1897: "אגודת ההתעמלות הרוסית, שלא מסתפקת בהתעמלות חורף בלבד, שוכרת כעת בית למטרה זו (פארק פטרובסקי, מעון הקיץ של איסטומין). במהלך קיץ זה ארגנה החברה כמה משחקים לילדים ולמבוגרים, שתמיד יש בהם הרבה. המבוגרים מתעניינים במיוחד במשחק הכדורגל האנגלי."
באביב 1917, לאחר מהפכת פברואר, קיבלה קבוצת הכדורגל "סוקול" אצטדיון כדורגל משלה בפרסננסקי ברחוב בולשוי טישינסקי. לפני כן קבוצת הכדורגל נהגה לשכור מגרשי כדורגל ממועדוני כדורגל שונים במוסקבה. המקום כאצטדיון כדורגל לקבוצה הומלץ להנהגת החברה על ידי ניקולאי פטרוביץ' סטארוסטין בסתיו 1916, משום שמשפחת סטארוסטין התגוררה בבית משלה ליד שטח אדמה ריק שכונה "דליק" (Горючка), שהפך לשם הלא רשמי של אצטדיון הכדורגל של "סוקול".
באליפות האביב של 1918 בשלב הבתים של אליפות מוסקבה "סוקול" סיימה במקום הרביעי מתוך 10 קבוצות. בסתיו 1919 זכתה קבוצת הכדורגל באליפות מוסקבה וזכתה בטורניר גביע מוסי. ב-1 באוגוסט 1920, "סוקול" שיחקה את המשחק הרשמי הראשון תחת שם החדש MKS ("חוג הספורט המוסקבאי"). הקבוצה אירחה בחמובניקי באצטדיון OFV שהכיל 500 מושבים ונבנה בשנת 1909, היא אירחה את קבוצת הכדורגל בלאגושי-2 וגברה עליה. בשנת 1921, "סוקול" העפילה לגמר גביע "KFS-קולומיאגי" (שהכריע מיהי אלופת מוסקבה). עם זאת, בגמר "סוקול" הפסידה 1:10 למועדון SKZ (מועדון הספורט "זמוסקובורצקי"). בשנת 1922 שוב העפילה לגמר הטורניר אך הובסה שוב, הפעם 2:4 על ידי OLLS ("אגודת חובבי ההחלקה").
לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 חברת ההתעמלות הרוסית פורקה. בשנת 1918 הוקמה קבוצת יוזמה להחייאת "סוקול". עם זאת, התוכנית ופעילותם לא התאימו לשלטונות רוסיה הסובייטית, שכן הם הופרדו ממשימות החינוך הכללי שהונהגו בצו הוועד הפועל המרכזי של רוסיה, בעוד חברי אגודת הספורט דבקו בעקרונות הסלבופיליזם. בשנת 1923, בהוראת מנהיגי מפלגת הבולשביקים קרל ברנגרדוביץ' ראדק וניקולאי איוואנוביץ' בוכרין, נאסר על פעילותה של "סוקול" ורבים ממנהיגיה שנותרו ברוסיה נעצרו. תנועת סוקול הרוסית המשיכה להתקיים בקרב הגולים הלבנים, במיוחד ביוגוסלביה ובצרפת. אירועי הספורט בחסות "סוקול" בברית המועצות בשנת 1924 הפכו לאירועי ספרטקיאדה.
באביב 1922 שונה שם קבוצת הכדורגל "חוג הספורט המוסקבאי" (MKS בראשי תיבות). לפיכך, לאחר שהצליחה לשנות את שמה הקבוצה נמנעה מפירוק, דבר שלא הצליחו להימנע ממנו בשנת 1923 רוב מועדוני הכדורגל במוסקבה, שהיה להם עבר בורגני לפני המהפכה.
ב-18 באפריל 1922, מועדון הכדורגל ערך את משחק הידידות הראשון בשם החדש עם מועדון הכדורגל ZKS ("מועדון הספורט זמוסקובורצקי"), כשהמשחק הסתיים בתוצאה 3:2 לטובת MKS. המשחק הרשמי הראשון לאחר שינוי השם התקיים ב-30 באפריל והסתיים בניצחונה של MKS על KSO (מועדון הספורט אורחובו) בתוצאה 3:1. כמה מכדורגלני הקבוצה - כמו האחים סטארוסטין (אלכסנדר, אנדריי, ניקולאי, פיוטר), לאוטה, קוואשנין, מיכייב - התעקשו להשאיר את השם "סוקול" בעוד ששחקני כדורגל מקבוצת KFS (מועדון הכדורגל סוקולניקי), בראשות ארטמייב, התעקשו לשנות את שם הקבוצה לקרסניה פרסניה. בהתחלה, שחקני חברת ההעמלות הרוסית ניצחו בסכסוך, מכיוון שהיו יותר משישים מהם והיו רק חמישה שחקנים מ-KFS, אך כולם היו חזקים והתאימו בדיוק לאופי של הקבוצה. כתוצאה מכך, כדורגלני "סוקול" הסכימו לפשרה כדי לא לאבד שחקנים חזקים שהגיעו KFS וקבוצת הכדורגל קיבלה את שם הפשרה "חוג הספורט המוסקבאי של נפת קרסנופרננסקי" (Московский кружок спорта Краснопресненского района). לאחר שבנו אצטדיון משלהם באביב 1922, הקבוצה החלה להתפרנס ממכירת כרטיסים למשחקים ותשלום עבור משחקי חוץ ברוסיה. בקיץ 1922 מועדון הכדורגל שינה את שמו ל"קרסנאיה פרסניה", שהתקבע באופן רשמי בשנת 1923.
ב-1924 וב-1929 זכתה הקבוצה בגביע טוסמן (גביע האלופות של ערי הבירה) בכך שניצחה בגמר את ספרטק לנינגרד (3:1) ופישצ'בקוס לנינגרד (3:1), אחרי שב-1923 הפסידה בתוצאה 1:3 למועדון קולומיאגי פטרוגרד".
כתוצאה מארגון הכדורגל מחדש בברית המועצות בשנת 1926, נאלץ ניקולאי סטארוסטין למשוך את איגוד יצרני המזון כנותן חסות למועדון והמועדון עבר לאצטדיון טומסקי, המיועד ל-13 אלף מושבים. לאחר מכן, הקבוצה החליפה את חסותה יותר מפעם אחת.
בראשית שנות השלושים של המאה העשרים היה ניקולאי סטארוסטין קפטן נבחרת ברית המועצות. כספורטאי ברמה גבוהה, סטארוסטין התיידד במהרה עם המזכיר הראשון של הוועד המרכזי של הקומסומול, אלכסנדר קוסארב, שעד אז הייתה לו השפעה מספקת על ענף הספורט ובאותה עת רצה לפתח אותו באופן פעיל. בנובמבר 1934, כשגייס כספים ממחלקת הנהלת החשבונות של מועדון פרומקואופרציה, שכר קוסארב את ניקולאי סטארוסטין ואחיו במטרה לחזק את קבוצתו.
בשנת 1935 החליט קוסארב ליצור אגודה לתרבות פיזית וספורט. לאחר שהמועצה הכללית לתרבות גופנית תחת הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות תמכה ברעיון להקים אגודה כזו, הוחלט להקים אותה על בסיס חוג הספורט "פרומקואופרציה". אל האגודה החדשה הוזמנו פיוטר איסקוב, איוואן פיליפוב, סטניסלב לאוטה, פיוטר פופוב ואחרים לדירתם של האחים סטארוסטין, שביקשו ליזום את תחייתה מחדש של "סוקול" בדמות האגודה החדשה. מספר אפשרויות נשקלו לשם האגודה "התקפה", "דגלון", "זבזדה", "פרמוקואופ", "סוקול", "סטרלה", "פיניקס" ו"שטורם" (סערה). החברים לא הצליחו להגיע להסכמה משותפת ואז עיניו של סטארוסטין נפלו בטעות על ספרו של רפאלו ג'ובאניולי האיטלקי "אספרתקוס", שהיה פופולרי מאוד בתקופת גיבוש המשטר הסובייטי, מונח על השולחן. ההצעה לקרוא למועדון לכבוד מנהיג המרד התאימה לכולם, מכיוון שמצד אחד הוא נשא גבורה עתיקה, ומצד שני הוא היה עקבי למדי מבחינה אידאולוגית. עד מהרה שרטט סטארוסטין עצמו את הלוגו - יהלום אדום ולבן עם האות ס הקירילית. הפס הלבן שבתוך היהלום האדום היה אז באלכסון שונה ממה שהוא מוכר כיום. הסמל רכש צורה מוכרת יותר בשנת 1949.
הפעם השם החדש התגלה כקבוע. כמו שם הרומאים הקדום, שהפך לסמל המאבק לחופש, הגלדיאטור ספרטקוס, שהקים מרד עממי באימפריה הרומית, המועדון נתמך על ידי העם וההמונים, בניגוד לדינמו, שנתמכה על ידי נ.ק.ו.ד. (המשטרה), או צסק"א, שנתמכה על ידי הצבא הסובייטי. כל ארבעת האחים סטארוסטין שיחקו בקבוצה, בעוד ניקולאי עוסק בענייני הקבוצה.
הליגה הסובייטית
תחת המאמן הצ'כוסלובקי אנטונין פיוובר ספרטק הייתה ממייסדות ליגת העל הסובייטית בכדורגל בעונת 1936, כשספרטק סיימה כסגנית האלופה. לפני מלחמת העולם השנייה היא זכתה בשתי תוארי אליפות ובשנת 1937 זכתה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת הפועלים שנערכה באנטוורפן.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 ספרטק, יחד עם דינמו שלטה על הליגה וכאשר הנבחרת הלאומית זכתה במדליית זהב באולימפיאדת מלבורן, היא הורכבה ברובה משחקני ספרטק. קפטן ספרטק, איגור נטו היה קפטן הנבחרת בשנים 1954–1963. בשנות ה-60, כשהכדורגל החל להיות פופולרי בברית המועצות, ספרטק זכתה בשתי אליפויות, אך בשנת 1976 ירדה לליגה השנייה. הקהל של ספרטק המשיך לתמוך בה גם בעונה הבאה, וספרטק חזרה לליגה הסובייטית הבכירה כעבור שנה.
כאשר בעונת 1977 הדריך אותה קונסטנטין בסקוב הוא זימן לסגל שחקנים צעירים בהם רינאט דסאייב וגאורגי יארצב וספרטק חזרה לזכות בתואר שנתיים מאוחר יותר, ב-1979, תוך שהיא מביסה את דינמו קייב, בתקופה שבה החלה להתגבש תנועת האוהדים של ספרטק.
ב-20 באוקטובר 1982 אירע אסון באצטדיון לנין במוסקבה, בעת משחק בין ספרטק לקבוצה ההולנדית HFC הארלם במסגרת גביע אופ"א. 66 אנשים נדרסו למוות בעת מנוסת בהלה, במה שהיה אסון הספורט הגדול ביותר של רוסיה.
בשנת 1989 ספרטק זכתה באליפות ברית המועצות האחרונה שלה כשהיא גוברת על יריבתה המשובעת דינמו קייב 2:1 במחזור האחרון. חלוצה של ספרטק, ולרי שמארוב הבקיע את שער הניצחון מבעיטת עונשין כתוספת הזמן. בעונה הבאה ספרטק העפילה עד לשלב חצי גמר גביע אלופות אירופה, אחרי שהדיחה קודם את נאפולי ואת ריאל מדריד, אך הפסידה בחצי למרסיי.
הדומיננטיות בליגה הרוסית
פרק חדש במועדון החל כשברית המועצות נפלה, והוקמה הליגה הרוסית. ספרטק שהובלה על ידי המאמן הראשי אולג רומנצב, שלטה בליגה וזכתה בתשע אליפויות בעשר שנותיה הראשונות של הליג בשנים 1992–2001, כשהיא מייצגת את רוסיה פעם אחר פעם בליגת האלופות. פעם אחת בלבד הפסידה ספרטק את האליפות באותן שנים, בעונת 1995 כשזכתה בה קבוצת אלניה ולדיקווקז.
הבעיות החלו עם פתיחת המאה ה-21, כאשר מספר משחקניה הגדולים כמו אנדריי טיכונוב ואיליה צימבלאר עזבו בעקבות סכסוך עם רומיאנצב, שבהמשך מכר את אחזקותיו בקבוצה לאיל הנפט אנדריי צ'רוויצ'נקו שהיה לנשיא הקבוצה בשנת 2003. השניים הסתכסכו ביניהם ולאחר עזיבתו של רומיאנצב צ'רוויצ'נקו מכר את אחזקותיו לחברת הנפט לוקאויל.
בשנת 2003 ספרטק הוסיפה כוכב מוזהב ללוגו שלה כדי לציין את הזכייה בחמש האליפויות של השנים 1992, 1993, 1994, 1996 ו-1997. עם זאת אותה שנה הייתה לאחת הגרועות בתולדותיה, כשסיימה במקום 10 בטבלת הליגה.
עידן לוקאויל: תחת פדון ואלקפרוב
בשנת 2003 האוליגרך לאוניד פדון, שיחד עם איש העסקים ואגיט אלקפרוב מחזיק במניות חברת הנפט לוקאויל, רכש את מרבית מניות הקבוצה והפך לבעלים החדש. תחת פדון ספרטק זכתה באליפות העשירית שלה והראשונה אחרי 16 שנים וזכתה לראשונה בטורניר הסופרקאפ הרוסי בכדורגל. בשנת 2005 ובשנת 2006 סיימה ספרטק במקום השני בליגה הרוסית, תחת המאמן אלכסנדרס סטארקובס ואחר כך ולדימיר פדוטוב, לאחר שעברה בתצוגות מרשימות את לוקומוטיב מוסקבה, זניט סנקט פטרבורג ורובין קאזאן בדרך למקום השני ששלח נציגה לליגת האלופות. בשורות הקבוצה שיחק אז הקפטן הנודע דמיטרי אלניצ'ב.
בתחילת שנת 2007 השתתפה ספרטק בטורניר "גביע הערוץ הראשון", שנערך בישראל. במהלך הטורניר, ניצחה ספרטק את מכבי חיפה הישראלית, ובסופו של דבר הפסידה את הגביע לצסק"א מוסקבה.
ב-2013 מונה רומן אסחבאדזה למנכ"ל הקבוצה. בתקופתו, ספרטק הוסיפה כוכב נוסף ללוגו כדי לכלול גם את הזכייה באליפויות מהתקופה הסובייטית ובעונת 2012/2013 העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות אך סיימה אחרונה בבית שהכיל גם את ברצלונה, סלטיק ובנפיקה ליסבון. בליגה ספרטק סיימה רביעית והודחה מהגביע בשלב 16 האחרונות על ידי רוסטוב והשלימה בכך עונה מאכזבת למדי. בשלוש העונות הבאות (2013/14, 2014/15, 2015/16) היא הציגה מאזן דומה כשסיימה ששית או חמישית ולא השתתפה במפעלים האירופיים.
אליפות 2017
ספרטק פתחה את עונת 2016/2017 בהחתמת מאסימו קאררה האיטלקי למאמן הקבוצה והבאת מספר שחקנים זרים מוכשרים כמו קווינסי פרומס, זה לואיש, לורנצו מלגארחו, דניס גלושאקוב ואיליה קוטפוב. כתוצאה מכך, במאי 2017 זכתה באליפות העשירית שלה, לאחר 16 שנות בצורת ללא תוארי אליפות וזכתה לראשונה בתולדותיה בטורניר הסופרקאפ הרוסי. הקבוצה הציגה משחק הגנתי לאורך רוב העונה במה שאיפשר לה להשתתף בעונת 2017/2018 בליגת האלופות בשלב הבתים של המפעל. עם זאת הקבוצה ספגה באותה עונה, ב-6 בדצמבר 2017, את התבוסה הגדולה ביותר בתולדותיה כשהובסה על ידי ליברפול בתוצאה 0–7, אף שהביסה קודם את סביליה בתוצאה 5–1.
רצף הכישלונות תחת אולג קונונוב
עם זאת, הקבוצה התקשתה לשמור על רצף ניצחונות ולאחר מכירת קווינסי פרומס לסביליה הספרדית ב־2018, ספרטק נכנסה למשבר. בתשעת המשחקים הראשונים ללא פרומס, המועדון השיג שני ניצחונות בלבד. בנוסף, ספרטק הייתה במרכז שערורייה עם הרחקתו של הקפטן דניס גלושאקוב מהנבחרת. הפרשנים טענו כי קאררה איבד שליטה על הקבוצה והתפטרותו של המאמן הייתה בלתי נמנעת. ב־21 באוקטובר 2018, ספרטק הפסידה 2–3 בבית לארסנל טולה ולאחר מכן קאררה פוטר. ב־23 באוקטובר פרסם ארגון האוהדים של ספרטק, Fratria, הצהרה בה הביע "אי הסכמה גורפת" עם החלטת ההנהלה לפטר את קאררה ודרש גם הוא להושיב על הספסל את גלושאקוב.
ב־12 בנובמבר 2018 מונה אולג קונונוב למאמן ספרטק, לקבוצה הצטרפו סרגיי קוזנצוב, מיכאיל קוז'בניקוב, סנטיאגו סוארס, סטרגיוס פוטופולוס, שהיו בעבר במטה ארסנל טולה, כמו גם רמיל שריפוב, שהיה במטה של קאררה. לפני פגרת החורף זכתה ספרטק בשלושה ניצחונות באליפות והפסידה שני משחקים ב וסיימה במקום האחרון בבית. ב-18 בדצמבר עזב סרגיי רודיונוב את תפקיד המנכ"ל של ספרטק ומונה למנהל הספורטיבי של המועדון. בינואר 2019 זכתה ספרטק בטורניר הידידות של גביע Match Premier. ב־26 באפריל נעתרה מועצת המנהלים של ספרטק לבקשת סגן הנשיא נייל איזמאילוב וסרגיי רודיונוב להתפטר. כל אלה היו רק סממן למשבר בקבוצה, שבשאר העונה השיגה 6 ניצחונות, 3 תוצאות תיקו ו־4 הפסדים כולל הדחה מהגביע. ב־14 במאי, סוכן הכדורגל תומאס צורן מונה למנכ"ל החדש של ספרטק, וכן לראש מחלקת הספורט של המועדון. במחזור ה-30, ספרטק הפסידה בחוץ לאורנבורג (0:2), הקבוצה סיימה במקום החמישי, שהעניק לה את הזכות לשחק בליגה האירופית בעונת 2019/20, החל מסיבוב המוקדמות השלישי. עם זאת, ניצחון היה נותן מקום בשלב הבתים, אך בסופו של דבר עקפה אותם צסק"א.
בקיץ 2019 עזבו מספר שחקנים בולטים, בהם המגן סלבטורה בוקטי, הקשרים פרננדו ודניס גלושקוב, כמו גם החלוצים לואיס אדריאנו וזה לואיש. את מקומם החליפו הקשרים המנוסים פחות אלכס קראל וגאוס ת'יל, כמו גם החלוצים אסקיאל פונסה וג'ורדן לרסון. ב־27 ביולי, ספרטק הפסידה 0:2 לטמבוב שזו הייתה עונת הבכורה שלה בליגה, במשחק החוץ השלישי בסרנסק, בעוד שבפועל לאורך כל המשחק נשמעו קריאות אוהדי ספרטק שדרשו את התפטרותו של אולג קונונוב והחזרתו של מאסימו קאררה. ב-29 באוגוסט סיימה ספרטק את הופעותיה בליגה האירופית, כשהיא מפסידה לבראגה בפלייאוף (0:1 בחוץ, 1:2 בבית). ב-20 בספטמבר ספגה ספרטק את התבוסה הרביעית ברציפות, הפעם מאופה (0:1). ב־29 בספטמבר 2019, היא הפסידה במשחק מול אורנבורג (1:2), אחרי ששיחקה את 20 הדקות האחרונות של המשחק ברוב, אך לא הצליחה לעשות דבר וזה כבר היה הפסד רביעי רצוף בליגה הרוסית, מה שלא קרה לה מאז 2010. לאחר המשחק התפטר קונונוב שהוכר כמאמן הגרוע ביותר בהיסטוריה של ספרטק. לאחר עזיבתו, סרגיי קוזנצוב, שימש כממלא מקום.
תקופת דומניקו טדסקו
ב־14 באוקטובר 2019 מונה מאמן ראשי חדש: דומניקו טדסקו בן ה-34 שהיה הגרמני הראשון בתולדות ספרטק. טדסקו שיחק את משחקו הראשון ב־19 באוקטובר 2019 במחזור ה־13 באליפות רוסיה 2019/20 מול רובין קאזאן (0:0). הוא זכה בניצחון הראשון שלו ב-27 באוקטובר במשחק החוץ במחזור 14 בדרבי מול לוקומוטיב (3:0), במשחק הזה טדסקו השתמש בשיטה עם שלושה מגנים מרכזיים. ב־8 בפברואר 2020 זכתה ספרטק בטורניר הידידות גביע Match Premier. ב-14 במרץ 2020, במשחק החוץ של המחזור ה-22 באליפות רוסיה מול אורנבורג (3:1), ספרטק העלתה למשחק עם ההרכב הצעיר ביותר של הקבוצה במאה ה-21 וסיים את העונה במקום השביעי וללא השתתפות במפעלים האירופיים. בגביע הרוסי הוא הוליך את ספרטק לחצי הגמר, שם הפסיד לזניט (1:2).
ב־7 ביולי 2020 הודיע המועדון כי הדירקטוריון החליט לפטר את המנכ"ל תומאס צורן. ב-10 ביולי הודיעה הנהלת ספרטק על מינויו של שאמיל גזיזוב לתפקיד מנכ"ל המועדון. במהלך חלון ההעברות בקיץ הוחתמו חוזים עם החלוץ אלכסנדר קוקורין מזניט סנקט פטרבורג והקשר אוסטון אורונוב וחיזק היטב את ההתקפה של הקבוצה עם שחקנים כמו זלימחאן בקייב ואלכסנדר סובולב. החלוצים גאורגי מלקדזה ואלכסנדר רודנקו, כמו גם הקשר אלכסנדר לומוביצקי וארטיום טימופייב נשארו בהשאלה. לפני סגירת חלון ההעברות, הושאל הקשר ויקטור מוזס מצ'לסי.
ב־9 באוגוסט 2020, ספרטק החלה את העונה החדשה במשחק בית מול סוצ'י (2:2), בו הייתה שערוריית שיפוט כאשר השופט וסילי קאזארצב שרק לשתי בעיטות עונשין שנויות במחלוקת. לאחר המשחק, ראש מחלקת השופטים בהתאחדות, ויקטור קשאי, הודיע כי העונש נקבע באופן שגוי בדקה ה-88 במשחק, ושופט המשחק קאזארצב הורחק מהשיפוט והוא, יחד עם שופט ה־VAR, אלכסיי אסקוב, יעברו בדיקת פוליגרף. ב-12 באוגוסט מסר לאוניד פדון הצהרה בה אמר כי ספרטק תמשיך לשחק באליפות רוסיה, אך אם השופט ימשיכו לפסוק נגדה במשחקים, הקבוצה מוכנה לעזוב את הליגה. ב-29 באוגוסט ניצחה ספרטק את ארסנל טולה (2:1) ויצאה לפגרת הנבחרות בת שבועיים כשהיא מוליכה את טבלת האליפות, לראשונה מאז 21 במאי 2017, כאשר זכתה באליפות. כך אתעונת 2020/2021 ספרטק פתחה עם 4 ניצחונות ו-2 שוויונות ולצד סוצ'י הייתה הקבוצה היחידה שטרם ספגה הפסד ובמחזור הששי כבר ניצבה בראש טבלת הליגה, לראשונה מאז עונת האליפות 2017. באותה עונה ספרטק הגיעה לרצף של 14 משחקים רצופים בהם היא מבקיעה, במה שהייתה לסדרה הארוכה ביותר בתולדות הליגה
ב־26 בנובמבר חזר דמיטרי פופוב לתפקיד המנהל הספורטיבי. ב-5 בדצמבר ניצחה ספרטק את טמבוב (5:1) במשחק בית, ג'ורדן לרסון ואסקיאל פונסה כבשו 2 שערים במשחק הזה, לספרטק לא היו 2 שערים לשחקן במשחק מזה שבע שנים (הפעם הקודמת שזה קרה היה בדצמבר 2013). בנוסף, ספרטק כבשה חמישה שערים באליפות רוסיה לראשונה מזה שבע שנים. ב־8 בדצמבר פורסם כי גזיזוב עוזב את תפקיד המנכ"ל 151 ימים לאחר מינויו. ב-16 בדצמבר, לאחר משחק החוץ של המחזור ה-19 מול זניט (1:3) שבו ספרטק הפסידה, הודיע דומניקו טדסקו כי לא יחדש את חוזהו עם ספרטק ויעזוב במאי 2021.
בינואר 2021, הקשר ההולנדי יוריט הנדריקס היה להעברה החורפית הראשונה של "הלבנים האדומים". מקסים גלושנקוב ואוסטון אורונוב הושאלו. ב-25 בפברואר 2021 הודיעה ספרטק רשמית על חזרתו של קווינסי פרומס, שחתם על חוזה ל-3.5 שנים. ב-7 במרץ ניצחה ספרטק 6:1 את קרסנודאר במשחק הביתי במחזור 21 שהיה הניצחון הגדול ביותר של המועדון באצטדיון אוטקריטיה בנק ארנה.
ב־10 במאי 2021, במשחק הביתי של המחזור ה-29 באליפות רוסיה מול חימקי (2:1), היה משחק הבית האחרון של טדסקו. ב־16 במאי 2021, במשחק האחרון תחת טדסקו, ספרטק סיימה בתיקו עם אחמט גרוזני (2:2). תוצאה זו אפשרה ל"לבנים-אדומים" לתפוס את המקום השני בסוף העונה ולהעפיל לליגת האלופות. המקום השני בעונת 2020/21 היה התוצאה הטובה ביותר עבור ספרטק בארבע העונות האחרונות.
תקופת חילופי המאמנים
ב-24 במאי 2021 אישר דירקטוריון קבוצת ספרטק את רוי ויטוריה כמאמן הקבוצה החדש. החוזה עם הפורטוגלי בן ה-51 נחתם לשנתיים. ב־6 ביוני מונה יבגני מלז'יקוב, לתפקיד המנכ"ל.
למרות זכייה נוספת בטורניר הידידות גביע Match Premier, הקבוצה פתחה את עונת 2021/2022 בליגת העל הרוסית בכדורגל ב-־24 ביולי 2021, עם הפסד בחוץ לרובין קאזאן, בתוצאה 0–1. לספרטק זה היה הפסד ראשון במשחק הפתיחה של העונה לראשונה מזה 10 שנים וגם הפסידו לראשונה מזה שבע שנים בקאזאן. ב-30 ביולי 2021 השיגו את הניצחון הראשון שלהם בניצחון 1:0 בחוץ על קריליה סובייטוב כשאת השער היחיד מהנקודה הלבנה כבש אלכסנדר סובולב. ב־7 באוגוסט 2021 הפסידה הקבוצה לניז'ני נובגורוד בליגה (1:2) כשספרטק הפסידה שניים משלושת משחקי הפתיחה שלה בליגה בפעם הראשונה מאז עונת 2011/12, אז ואלרי קרפין היה המאמן. ב-14 באוגוסט 2021 ניצחו האדומים-לבנים את משחקם השני בעונה כשניצחו את אוראל (1-0). במהלך המשחק, אוהדי ספרטק קראו האשמות נגד הנהלת המועדון. ב-21 באוגוסט 2021, במשחק החוץ של המחזור החמישי באליפות רוסיה, ספרטק סיימה בתיקו 1:1 עם ארסנל טולה מתחתית טבלת הליגה. בכך, ספרטק השיגה 7 נקודות בלבד בחמישה מחזורים במה שהוא התוצאה הגרועה ביותר מאז 2011.
ב-4 באוגוסט 2021, בהפסקת המחצית במשחק במסגרת שלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות מול בנפיקה ליסבון (שהסתיים בהפסד 0:2), הודיע המנהל הספורטיבי של המועדון דמיטרי פופוב על עזיבתו את המועדון. זאת בשל השפלה ציבורית מתמדת מצד אשתו של בעל המועדון זארמה סליחובה. אך רצף הכישלונות נמשך כאשר ב-4 וב-10 באוגוסט 2021 הפסידה ספרטק את שני משחקי המחזור השלישי של ליגת האלופות לבנפיקה ליסבון (0:2, 0:2) והודחה מהטורניר, ספרטק ירדה לשלב הבתים של הליגה האירופית. אלא שספרטק הפסידה גם במחזור הראשון של הליגה האירופית ללגיה ורשה בבית (במשחק שנערך ב־15 בספטמבר 2021) כשספגה שער בדקה 91.
רצף הכישלונות נמשך גם במשחק הבית במחזור השישי באליפות רוסיה לסוצ'י (1:2) ועם שלוש תבוסות בשבעה משחקים זה היה השיא השלילי הגרוע של ספרטק מאז 2001. ב־24 באוקטובר 2021, ספרטק הפסידה בגזפרום ארנה 7:1 לזניט במסגרת "הקלאסיקו הרוסי", במה שהיה לתבוסה הגדולה ביותר בהיסטוריה של הליגה הרוסית והסובייטית. ההפסד הצטרף להפסד 4:3 ללסטר במסגרת הליגה האירופית ושוויון 2-2 מול דינמו מוסקבה, בכך ספגה 13 שערים בשלושה משחקים. ויטוריה הצליח אומנם להוביל את ספרטק להעפלה לשלב שמינית גמר הליגה האירופית, אך ב־26 המשחקים תחתיו בכל המסגרות, המועדון השיג 9 ניצחונות בלבד, 6 תוצאות תיקו ו־11 הפסדים וכשהיא ממוקמת במקום התשיעי בפער של 15 נקודות מהמוליכה, הוחלט להיפרד ממנו והוא פוטר בדצמבר 2021.
תקופת ואנולי והזכייה בגביע הרוסי
לקראת פגרת החורף בליגה, בדצמבר 2021 מונה פאולו ואנולי האיטלקי למאמן הקבוצה. בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה זרים בולטים עזבו את הקבוצה כמו אלכס קראל, לוקאס איירטון, ג'ורדון לארסון ואחרים. הקבוצה לא הציגה שיפור משמעותי והגיעה למאזן עגום של 3 ניצחונות בלבד, תיקו ו-3 הפסדים. עם זאת, ואנולי הצליח להוביל את ספרטק לזכייה בגביע הרוסי לראשונה מזה 19 שנים אחרי ניצחון על דינמו בגמר הגביע במאי 2022. ברם, בתום העונה עזב.
תקופת אבסקל
לקראת עונת 2022/2023 מונה הספרדי גייה אבסקל למאמן הקבוצה.
באוגוסט 2022, האוליגרך לאוניד פדון מכר את אחזקותיו בקבוצה לחברת הנפט לוקאויל שרכשה גם את אצטדיון אוטקריטיה בנק ארנה.
את עונת 2022/23 ספרטק סיימה במקום השלישי, הטוב ביותר שלה מזה שנתיים.
את עונת 2023/24, ספרטק פתחה עם חמישה נצחונות רצופים בכל המסגרות, במה שמהווה הישג שיא בתולדותיה.
אצטדיון הקבוצה ומתקני אימונים
עד שנת 2014 ספרטק לא החזיקה באצטדיון משלה ולאורך ההיסטוריה שלה היא אירחה את משחקיה בשלל האצטדיונים של העיר מוסקבה (באצטדיון דינמו, אצטדיון טורפדו, באצטדיון לוקומוטיב ואף בקומפלקס הספורט אולימפיסקי), אך בעיקר בלוז'ניקי (מאז 6 בספטמבר 1956 עד 10 במאי 2013).
מתקן האימונים של הקבוצה נמצא בטושינו שבמוסקבה. בעבר שימש הכפר טראסובקה שבמחוז מוסקבה כמתקן אימונים, בשנת 2011 המתקן שופץ ועוצב מחדש והוא היה אחד ממתקני האימונים הוותיקים במדינה ושימש את ספרטק מאז 1935 ועד 2019, כאשר המאמן דומניקו טדסקו דחף להעברת האימונים לטושינו, כדי לא להיתקע בפקקים בדרך ממתקן האימונים שבפרברים לאצטדיון הקבוצה בעיר.
אוהדים
ארגוני האוהדים הראשונים בברית המועצות הוקמו סביב מועדון ספרטק. ארגון האוהדים הראשון הוקם בשנת 1972.
משנת 2005 פועל ארגון Fratria כארגון אוהדים מרכזי. במאי 2012 הנהלת מועדון הכדורגל העניקה את מספר 72 לאוהדים ואף שחקן משורותיה לא הורדה ללבוש חולצה תחת מספר זה. ארגוני האולטראס של ספרטק הם Ultra Sever, B6 United, G-7 Ultras, Globus, U Brigade, Ziga-Zaga, Fratria ואחרים.
לאוהדי ספרטק יחסים חמים עם אוהדי טורפדו מוסקבה, סאטורן ראמנסקויה, רוסטוב, ואוריול. לארגוני האוהדים יחסים טובים גם עם אוהדי הכוכב האדום בלגרד ועם אולימפיאקוס היוונית.
אחד מאוהדיה הידועים של הקבוצה הוא השחקן דמיטרי נזארוב, שעובדת היותו אוהד ספרטק מהווה מרכיב בולט בסדרות הטלוויזיה שבכיכובו "המטבח" ו"המטבח: המלחמה על המלון".
קבוצות יריבות
היריבות העיקריות של ספרטק כיום הן צסק"א מוסקבה וזניט סנקט פטרבורג, אף על פי שאלה יריבויות שהחלו מאז 1990. היריבות הוותיקה יותר היא היריבות עם דינמו מוסקבה, שנחלשה מאוד עקב הירידה ביכולת הקבוצה.
משחקים נגד לוקומוטיב מוסקבה תמיד משכו קהל רב לאצטדיונים ויריבות גדולה שהלכה לאיבוד עם פירוק ברית המועצות היא היריבות עם דינמו קייב האוקראינית.
מחלקת הנוער
לספרטק אחת ממחלקות הנוער הגדולות והענפות ביותר ברוסיה.
תארים והישגים
מחלקת הנוער זכתה גם באליפות מוסקבה לנוער בעונת 1927 ובגביע מוסקבה לנוער בעונת 1939.
סמל הקבוצה
ב־1949 הוחלף סמל הקבוצה, כשהפס הלבן בתוך המעוין שינה כיוון.
בשנת 1987 פורקה אגודת "ספרטק", והבעלים היחיד של הזכויות על הסמל היה מועדון הכדורגל "ספרטק", שאורגן כחברת מניות ב־1989. בשנת 1991 הוקמה האגודה מחדש וניקולאי סטארוסטין העניק במחווה למועדון את הזכויות על הסמל. עם זאת, משא ומתן על הזכויות נמשך ללא הפסקה ולמועדון לא הייתה בעלות מלאה על הסמל שנמכר הציוד ספורט על ידי אינספור יזמים ומועדונים ברוסיה.
ב־1998, כשהתברר שאי אפשר להגיע לקונצנזוס, החליטה הנהלת המועדון לשנות את הסמל הרשמי, שהוכתב בעיקר מכורח כלכלי. כתוצאה מכך הופיע סמל חדש כאשר נוסף עם כדורגל בתוך האות "C" (כשגם עיצוב האות השתנה). הצגת הסמל החדש התקיימה בפגישה של הקבוצה עם אוהדים בהיכל התרבות האבטומוביליסטים במרץ 1998 לאחר הניצחון על איאקס ברבע גמר גביע אופ"א.
בשנת 2002, עם הקמת הפרמייר-ליג, קיבל המועדון את הזכות "לתלות" כוכב זהב על סמל המועדון לציון חמש זכיות באליפויות רוסיה (הקבוצה זכתה באליפות החמישית ב־1997, עד 2002 היו לה 9 אליפויות). בשנת 2003, הכוכב הצטמצם מעט.
ב־10 ביוני 2013, באספה כללית של מועדוני ליגת העל הרוסית בכדורגל, הוחלט כי תוארי זכייה באליפויות ברית המועצות ייכללו ברשימת התארים של הקבוצות, מה שאפשר לספרטק "לתלות" ארבעה כוכבי זהב על סמל המועדון. ב־26 ביוני 2013, הוצג עיצוב מחודש של הלוגו כחלק מפרויקט גדול של מיתוג מחדש.
ב־3 בפברואר 2018, המועדון חתם על הסכם רישוי ארוך טווח, לפיו קיבל מועדון ספרטק את הזכויות להשתמש בכל סימני המסחר של אגודת ספרטק, כולל הסמל עם המעוין ללא כדור במרכז.
בעונת 2022/2023 "ספרטק" עוברת לגרסה מעודכנת של סמל המועדון, כאשר המעוין המסורתי יכלול עיצוב מחודש של האות "C" והכדור שבתוכו.
בעלי הקבוצה
במהלך שנות ה-90 הקבוצה נתמכה על ידי ספונסרים שונים כמו חברת אורנגוי גזפרום (חברה בת של גזפרום) שהצטרפה כמשקיעה בשנת 1996, בראש החברה עמד אוהד הקבוצה רים סוליימאנוב והחברה נדרשה לאישור הממשלה כדי להשקיע בקבוצה כיוון שהייתה חברה ממשלתית. בשנת 2000 נרכשה הקבוצה על ידי איש העסקים אנדריי צ'רוויצ'נקו, ששימש גם כנשיא הקבוצה.
משנת 2004 עד 2022, הקבוצה הייתה בבעלות האוליגרך לאוניד פדון, המחזיק גם בבעלות חברת הנפט לוקאויל. בעונת 2019/2020 תקציב הקבוצה עמד על 122 מיליון דולר. בעונת 2020/2021 הוא עמד על 115,670,000 מיליון דולר (8.6 מיליארד רובל).
ב-22 באוגוסט 2022, לוקאויל הודיעה על רכישת 100% ממניות ספרטק, כמו גם אצטדיון אטקריטיה ארנה. עוד פורסם כי ליאוניד פדון עזב את קבוצת בעלי המניות של המועדון, הוא התפטר מתפקידו כנשיא, חבר ויו"ר הדירקטוריון של המועדון ולא ייקח עוד חלק בניהול ספרטק. פדון החזיקה במועדון במשך 18 שנים ו-4 חודשים, במהלכם ספרטק הפכה פעם אחת לאלופת רוסיה, מחזיקת הגביע הרוסי והסופרקאפ הרוסי, שש פעמים זכתה במדליות כסף ופעם אחת בארד באליפות רוסיה בכדורגל. ארבע פעמים הגיע לשלב הבתים של ליגת האלופות.
ספונסרים
ספונסר הקבוצה העיקרי הוא חברת הנפט הרוסית לוקאויל, כשהמלבישה בשנים 2005 עד 2022 הייתה חברת נייקי.
תארים והישגים
ספרטק נחשבת למועדון הכדורגל המעוטר ביותר ברוסיה (35 תארים) והיא מחזיקה בשיא אליפויות רוסיה (10) וגביעי ברית המועצות (10). זוהי הקבוצה הסובייטית היחידה שהצליחה לזכות בדאבל (הן באליפות והן בגביע) במשך שנתיים רצופות (1938, 1939). הקבוצה גם נחשבת לקבוצת הרוסית המצליחה ביותר לאחר שהצליחה להעפיל לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 1990/1991. בעונת 1995 אף השיגה את שיא הניצחונות בשלב הבתים של ליגת האלופות (6 ניצחונות מתוך 6 משחקים).
אליפות ברית המועצות / אליפות רוסיה הגביע הסובייטי / הגביע הרוסי הסופר קאפ הרוסי גביע הפדרציה הסובייטי
חתוליים
חֲתוּלִיִּים (שם מדעי: Felidae) היא משפחת בעלי חיים בסדרת הטורפים. החתוליים ניחנים ביכולת ציד משוכללת. במשפחה זו נמנים 43 מינים (לא כולל מינים שנכחדו).
אבולוציה
משפחת החתוליים היא חלק מתת הסדרה דמויי החתול, אשר החלה להתפצל לפני 50.6 – 35 מיליוני שנים למשפחות שונות. משפחת החתוליים והלינסנג האסייתי נחשבות משפחות אחיות והתפצלו לפני 35.2 – 31.9 מיליוני שנים.
החתולים המוקדמים ביותר הופיעו כנראה לפני כ-35 – 28.5 מיליוני שנים. פרואילורוס הוא החתול הקדום ביותר הידוע, שנמצא לאחר אירוע ההכחדה האיאוקן-אוליגוקן, לפני כ-33.9 מיליון שנים; שרידי מאובנים נחפרו בצרפת ובמונגוליה. מאובנים שנמצאו, מצביעים על כך שהחתוליים הגיעו לצפון אמריקה לפני 25 מיליון שנים, 20 מיליון שנים אחרי הדוביים והנימרווידיים, וכ-10 מיליון שנים אחרי הכלביים.
במיוקן המוקדם, בערך לפני 20 עד 16.6 מיליון שנים, חיו פסאודלורוסים באפריקה. מאובני לסת מתקופת הוולסיאן נמצאו בחפירות באירופה, באסיה מאובנים מתקופת המיוקן האמצעית ובצפון אמריקה מאובנים מתקופת ההמינגפורדיאן.
במיוקן הקדום או האמצעי, התפתחו השנחרבים, תת-משפחה של יונקים בעלי שיני חרב. הם התפתחו באפריקה והיגרו צפונה במיוקן המאוחר. הניבים העליונים הגדולים שלהם הותאמו לטרוף בעלי חיים גדולים. מיומכיירודוס (Miomachairodus) הוא הפרט העתיק ביותר הידוע בתת-משפחה זו. מטאילורוס חי באפריקה ובאירואסיה לפני 8–6 מיליון שנים בערך. מספר שלדי פרמכיירודוס נמצאו בספרד. הומותריום הופיע באפריקה, אירואסיה וצפון אמריקה לפני בסביבות 3.5 מיליון שנים, ומגנתריאון לפני כ-3 מיליון שנים. סמילודון חי בצפון ודרום אמריקה לפני כ-25 מיליון שנים. תת-משפחה זו נכחדה בפלייסטוקן המאוחר.
בדיקות מיטוכונדריה מצביעות על כך שלכל החתוליים אב קדמון משותף, שמקורו באסיה בתקופת המיוקן המאוחרת. הם היגרו לאפריקה, אירופה ואמריקה במהלך לפחות 10 גלי הגירה במהלך כ-11 מיליון השנים האחרונות. מפלס ים נמוך, ועידני קרח, הקלו על הנדידות האלו. פנתר בליתיה הוא הזן העתיק ביותר הידוע מתת-משפחת הפנתריים, ומתוארך לתקופה של לפני 5.95 – 4.1 מיליון שנים. מאובן גולגולת שלו נמצא בשנת 2010 במחוז זנדה בטיבט. פנתר פלאוסיננסיס (Panthera palaeosinensis) חי בצפון סין כנראה בתקופות המיוקן או הפליוקן הקדום, וגולגולתו דומה לזו של אריה או נמר. פנתר זדנסקי חי בתקופת הגלס (פליסטוקן), לפני 2.16 – 2.55 מיליון שנים. מאובני גולגולות ועצמות לסת שלו נמצאו בצפון מערב סין. יגואר אירופאי הוא החתול הפנתרי הראשון שידוע שחי באירופה לפני בערך 1.95 – 1.77 מיליון שנים.
החתוליים שקיימים כיום מתחלקים לשמונה שושלות אבולוציוניות או קבוצות מינים. השוואת DNA בין כל 41 מיני החתוליים גילתה כי במהלך האבולוציה התרחשה הכלאה בין מינים שונים, בתוך רוב השושלות הללו.
חתוליים בארץ ישראל
בארץ ישראל חיים בר שלושה מינים ממשפחת החתוליים:
ארבעה מינים נוספים חיו בעבר בארץ ישראל, ונכחדו בה, אך לא בעולם:
כל הפטור מן הדבר ועושהו נקרא הדיוט
כל הפטור מן הדבר ועושהו נקרא הדיוט הוא כלל הלכתי שנאמר בתלמוד על אדם שמקיים מצווה על אף שיש לו פטור מלקיימה. כלל זה לא הוזכר בתלמוד בבלי, אך בראשונים הביאו כלל זה מדברי התלמוד ירושלמי, ואף הוזכר בספרי ההלכה.
מקור וטעם הביטוי
מקור ביטוי זה הוא מתלמוד ירושלמי, לעניין חתן הקורא קריאת שמע אף על פי שפטור ממצות קריאת שמע, מחמת אי יכולתו לכוון כראוי, וכן לעניין אדם שמפסיק באכילתו לצורך תפילה, בשעה שאינו חייב בכך.
הלכה זו נפסקה ברמ"א שכתב כלל זה בדיני סוכה, לעניין היושב בסוכה בשעת ירידת גשמים, מאחר שבמקרה כזה ישנו פטור של 'מצטער, שפטור מן הסוכה' אם בכל זאת אינו יוצא מהסוכה נכלל בדין של 'כל הפטור מן הדבר ועושהו נקרא הדיוט'.
בטעם הדבר שאין להחמיר ונקרא הדיוט ישנם כמה טעמים בספרי האחרונים:
המהר"ם פאדובה כתב שהוא מטעם שמיחזי כיוהרא - נראה כגאווה. וכעין דברי התלמוד בבלי: . וכן כתבו עוד אחרונים. הסבר זה כתב גם ראבי"ה, והוסיף משום כך שכלל זה לא נאמר על מי "שמורגל בפרישות גם בשאר דברים" משום שאצלו אין זה נראה כיוהרא.
הרמב"ם מתייחס לכלל זה בהקשר של חסיד שוטה המוזכר בתלמוד הבבלי:
מתי נאמר כלל זה
הרב אברהם גומבינר בספרו מגן אברהם כתב שצריך להתיישב בדין זה מתי נאמר ומתי לא, ולא כתב כלל בדין זה.
הגאון מווילנה תמה על מה שנראה בתלמוד בכמה מקומות ש'אף על פי שפטור מן הדבר אם עושה - הוא מצווה מן המובחר', ופעם אחת אמרו 'כל הפטור מדבר ועושהו - נקרא הדיוט', וכתב לחלק שבכל מקום שהוא מצווה בעצם אלא שלא הצריכוהו לעשותו, כגון שתיית מים בסוכה, בזה המחמיר הוא מצווה מן המובחר. אך במקום שהוא פטור כללי, על זה אמרו שנקרא הדיוט. כעין זה כתבו לפניו כמה מהראשונים בעניין מה שאמרו בתלמוד שנשים רשאיות לסמוך על הקורבן אם ירצו, ולא חששו מדברי הירושלמי ש'הפטור מן הדבר ועושהו נקרא הדיוט' וכתבו לחלק בין מעשה שהוא מצווה רק שלא נצטוו בה שרשאי אדם להחמיר, לבין מעשה שאינו מצווה כלל.
הריטב"א כתב לבאר על פי חילוק זה את הכלל שאמרו בתלמוד בכמה מקומות גדול המצווה ועושה ממי שאינו מצווה ועושה, שנראה מזה שאף מי שאינו מצווה ועושה יש לו שכר מסוים; שכן מדובר שהוא עושה מצוות שציוותה בהן התורה לאחרים, "אבל העושה מאליו מצוות שלא ציותה בהם תורה כלל - זו היא שאמרו כל שאינו מצווה בדבר ועושהו נקרא הדיוט".
יש מהאחרונים שכתבו שבהלכה שהייתה בה מחלוקת, ונפסק להקל, בזה אינו רשאי להחמיר על עצמו.
בנוסף, יש שכתבו שמאחר שכל הטעם שנקרא הדיוט הוא משום יוהרא (גאווה) לכך אם מחמיר ביחיד שאין חשש יוהרא. מותר, ודווקא בציבור ובהפרסיא יש לאסור.
מצוות שבין אדם לחברו
הרב חיים יוסף דוד אזולאי בספרו פתח עיניים כתב שכלל זה תקף רק בנוגע למצוות שבין אדם למקום, אך במצוות שבין אדם לחברו, רשאי אדם להחמיר על עצמו אף במקום שאינו חייב.
הרי לוברון
הרי לוברון (בצרפתית: Luberon) הם רכס הרים בדרום צרפת, במרכז פרובאנס, המהווים חלק מרכס האלפים. שטח הרכס כ-600 קמ"ר, אורכו הכולל כ-60 ק"מ ורוחבו הממוצע הוא כ-5 קילומטר. רכס הרי לוברון מחולק לשלושה רכסים שכיוונם מזרח-מערב. המערבי ביותר הוא ה"לוברון הקטן" (Petit Luberon), מזרחה לו ה"לוברון הגדול" (Grand Luberon) והמזרחי ביותר הוא ה"לוברון המזרחי" (Luberon oriental). הפסגה הגבוהה ביותר היא ״מור נגר״ (Mourre Nègre), בגובה 1,265 מטר מעל פני הים.
בעמקים שמצפון ומדרום לרכסים קיימים שטחים חקלאיים ומספר ערים וכפרים.
רוב שטחם של הרי לוברון נכלל בתוך השמורה הביוספרית של לוברון-לור.
אקרנופלן
אקרנופלן (Ekranoplan, ברוסית: Экраноплан) שייך למשפחת כלי טיס המכונים באנגלית Ground Effect Vehicle (או GEV). זהו כלי טיס הדומה במראהו למטוס, אך פועל על טהרת אפקט הקרקע, תופעה המורגשת כאשר מנחיתים מטוס; מעט לפני הנגיעה בקרקע, קצב הירידה של המטוס מואט כשנוצרת מעין כרית אוויר בין המטוס לקרקע המקטינה את כוח הגרר הפועל בכיוון הפוך לכיוון הטיסה.
יתרונות וחסרונות
כלים העושים שימוש באפקט הקרקע לצורך פעולתם מגלמים בתוכם מספר יתרונות וחסרונות יחסית לכלי טיס מצד אחד וכלי שיט מצד שני.
מפלצת הים הכספי
במהלך המלחמה הקרה, אקרנופלנים נצפו במהלך השנים בים הכספי כשתארו אותם כעצמים ענקיים הנעים במהירות מעל פני המים. את השם "מפלצת הים הכספי" נתן איש מודיעין אמריקאי שהיה מבולבל לנוכח הצילום האווירי של כלי רכב ענק, הנראה כמו מטוס שקצצו את שתי כנפיו. לאחר תום המלחמה הקרה, "המפלצת" נחשפה כאחד ממספר עיצובים של אקרנופלנים של ברית המועצות שתוכננו לטוס מטרים ספורים מעל פני הים, ובכך לחסוך באנרגיה ולהישאר מתחת לראדאר האויב.
אורכו של ה־KM, "מפלצת הים הכספי", היה 100 מטרים, הוא שקל 540 טון והיה יכול לטוס במהירות של 400 קמ"ש. לאחר שצבר מהירות, לאקרנופלן לא היה מגע עם פני המים, והוא יכול היה להמשיך בתנועה גם מעל קרח, שלג, או אדמה ישרה, ללא כל קושי.
כלי רכב אלה פותחו בעבר על ידי ברית המועצות לצורך תובלה צבאית מהירה מאוד (מספר מאות קילומטרים לשעה), ושירתו בעיקר לחופי הים הכספי והים השחור. האקרנופלן הגדול ביותר יכול היה לשנע מעל 100 טון של מטען. בשנת 1987 פותח דגם הנושא טילים נגד ספינות.
כיום
כיום, למרות שהתעשייה עדיין לא חזרה לייצר כלי רכב כאלה, מתבצע מחקר ופיתוח נמרץ במספר ארצות, ובהן ארצות הברית, רוסיה, סין, גרמניה, בריטניה, אוסטרליה ועוד.
אחד הגורמים המעכבים את התעשייה הוא אי הבהירות בקשר לסיווג כלי רכב אלה והרישוי הנדרש. ארגון הימאות הבינלאומי סיווג את כלי רכב אלו לשלוש קטגוריות עיקריות: נכון לזמן זה, קטגוריות אלו תקפות רק לכלים המובילים 12 נוסעים או יותר.
קישורים חיצוניים
里海怪物
שלמה הסטרין
שלמה הֶסטרין (Hestrin; 1914 – 2 בפברואר 1962) היה פרופסור לביוכימיה ומראשוני החוקרים בתחום באוניברסיטה העברית בירושלים. חתן פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1957.
ביוגרפיה
הסטרין נולד בשנת 1914 בוויניפג שבקנדה ליוסף ולמרים הסטרין, שהיו קשורים בפעילות הציונית של אזור מגוריהם. בשנות ילדותו, אירחו הוריו בביתם רבים מבכירי תנועת העבודה שעסקו בשליחות בצפון אמריקה, בהם רחל ינאית בן-צבי, זלמן שזר ויהודה אבן שמואל. לאחר עלייתם לארץ ישראל בשנת 1932, הצטרפה המשפחה לקיבוץ אפיקים בעמק הירדן, שם הסטרין היה ממייסדי חברת "ספן", ואביו שימש כמזכיר המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית תחת ניהולו של ברל לוקר ומנהל המכון החקלאי.
לאחר מכן החליט הסטרין להתמסר ללימודים אקדמיים, הוסמך באוניברסיטה העברית במדעי הטבע וסיים שם דוקטורט (הדיסרטציה הייתה בנושא "פירוק מלטוז על ידי מיקרו אורגניזמים", בהנחיית ישעיהו ליבוביץ וישראל יעקב קליגלר). בקנדה למד הסטרין בבית ספר עברי והשתלם במדעי הרוח באוניברסיטת מניטובה. במהלך לימודיו, שימש עוזר מחקר במחלקה לבקטריולוגיה, במעבדה לכימיה, במעבדה להורמונים והשתתף בחקר מחלת הסרטן. לאחר מכן נשלח מטעם הפקולטה לרפואה להשתלמות מקצועית בארצות הברית ושהה שם כשנה וחצי.
לאחר קום המדינה מונה הסטרין לחבר סגל בפקולטה לרפואה ובפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע של האוניברסיטה העברית. בין תפקידי המנהלה אליהם מונה לאורך השנים: ראש המחלקה לביוכימיה, מנהל המעבדה לכימיה מיקרוביולוגית, חבר הוועדה המתמדת של סנאט האוניברסיטה ויו"ר ועדת ההוראה של הפקולטה למדעי הטבע. יחד עם פרופ' אפרים קצ'לסקי (לימים אפרים קציר) היה העורך הראשון של כתב העת "מדע".
בשנת 1957 זכה הסטרין בפרס ישראל למדעים מדויקים, במשותף עם דוד פיינגולד ותלמידו גד אביגד. זכייתו ניתנה לו על מחקרו בסינתזה אנזימטית של חומרים אנלוגיים לסוכרוז. בנימוקי השופטים ניתנה התייחסות כוללת לעבודתו, עליה נאמר: "העבודה מהווה תרומה בת קיימא לביוכימיה הכללית ומעודדת את המשך התפתחותה בישראל". באותה שנה זכה מורו בעבר, שאול אדלר, בפרס ישראל למדעי הרפואה.
עבודתו הוכרה גם בפרס שווארץ. במהלך השנים, פורסמו על ידו כתשעים מחקרים בביולוגיה וביוכימיה. במחקריו המעבדתיים התגלה לראשונה חומר המשמש תחליף להרחבת נפח הדם, תגלית המשמשת בעיקר למניעת אובדן דם בנפגעים. בין תלמידיו נמנים מיכאל שרם, צבי זלינגר ואברהם הרשקו.
אחותו של הסטרין, שרה הסטרין-לרנר, זכתה בשנת 1955 בפרס ישראל למדעי הרפואה. הסטרין נפטר בשנת 1962, בגיל 48. נטמן בהר המנוחות, הותיר אחריו את רעייתו, הארכאולוגית רות הסטרין, ואת שני ילדיו.
הוקרה והנצחה
לאחר מותו סיפר אפרים קציר על עבודתם המשותפת: כדי להוקיר את זכרו של הסטרין, האגודה הישראלית לביוכימיה ולביולוגיה מולקולרית מעניקה פרס על שמו כל כמה שנים (בין שנה ל-3 שנים) הפרס ניתן לביוכימאים צעירים המצויים בתחילת הקריירה העצמאית שלהם, ואשר מבצעים את מרבית עבודתם המחקרים בתחומי ישראל.
מארינר 10
מהלך המשימה
הגשושית נבנתה על ידי בואינג כאשר נאס"א הציבה רף עליון לעלות הפרויקט - 98 מיליון $. בגשושית הותקנו מספר מכשירי מדידה.
בניית הגשושית הסתיימה ביוני 1973 כאשר היא עזבה את המפעל בסיאטל. השיגור בעזרת משגר אטלס-קנטאור בוצע ב-3 בנובמבר. במהלך שבוע הראשון של הטיסה בוצעו צילומים של כדור הארץ ושל הירח שאיפשרו לעדכן את המפות של הירח.
במהלך טיסה לכיוון נוגה התרחשו מספר בעיות טכניות אך היה ניתן להמשיך כמתוכנן. בינואר 1974 בוצעו צילומי של שביט Kohoutek וב-21 בינואר בוצע עדכון המסלול.
המעבר הראשון בקרבת כוכב חמה התרחש ב-29 במרץ 1974 כאשר המרחק היה 703 ק"מ בלבד. בהמשך המסלול גשושית עברה לידה פעם נוספת ב-21 בספטמבר. המעבר האחרון התרחש ב-16 במרץ 1975 כאשר מרחק מכוכב לכת היה 327 ק"מ בלבד. במהלך כל הפגישות הועברו צילומי כוכב חמה למרכז התקשרות. על בסיס 2,800 צילומים שהתקבלו החל הכנת מפת כוכב חמה.
ב-24 במרץ 1975 הקשר עם הגשושית הופסק. ניתן להניח שהיא נמצאת במסלול סביב השמש גם כיום.
אופטימיות
אופטימיות (מלטינית: optimum - הטוב ביותר) היא אמונה שיהיה טוב, שבסופו של דבר העניינים יסתדרו לטובה. יש הסוברים כי מדובר בהשקפת עולם הרואה בעולמנו מקום חיובי במהותו. ההשקפה הנגדית לאופטימיות היא פסימיות. אופטימיסטים מאמינים כי אנשים הם טובים במהותם, ומאורעות בחיים הם מבשרי טוב.
הדוגמה הקלאסית המובאת לעיתים קרובות להבחנה בין השקפה אופטימיסטית לפסימיסטית היא זו של "האם הכוס חצי ריקה או חצי מלאה?" האופטימיסטים יאמרו: "הכוס חצי מלאה", ואילו הפסימיסטים ישיבו: "הכוס חצי ריקה".
הפילוסוף ששמו נקשר להשקפת עולם אופטימיסטית הוא גוטפריד לייבניץ, אשר טען בספרו Theodicee כי אנו חיים בטוב מכל העולמות האפשריים. כמאמין אדוק ייחס לייבניץ לאלוהים יכולת אינסופית (כל-יכולת: Omnipotence), ידע אינסופי (Omniscience) וטוב אינסופי (Omnibenevolence).לייבניץ הסיק מתכונות אלו של האלוהים כי יצירתו של האל המושלם חייבת גם כן להיות מושלמת: עולמנו חייב להיות, בהתאם לטבע הבורא "הטוב שבעולמות האפשריים" או העולם האופטימלי:
הפילוסוף הצרפתי וולטר לעג להשקפה זו בספרו קנדיד. השקפת עולם פסימיסטית מתגלמת למשל בהגותו של ארתור שופנהאואר. שופנהאואר יצא נגד השקפתו של לייבניץ וטען כי אנו חיים ברע מכל העולמות האפשריים.
הפילוסוף האנרכיסט ויליאם גודווין מייצג גרסה חזקה עוד יותר של אופטימיזם מזו של לייבניץ. הוא מייחל ליום שבו החברה האנושית תגיע למצב שבו ביטויי ההיגיון יבואו במקום כל ביטויי האלימות והכוח, הרוח האנושית תכפיף למרותה את החומר, והתבונה האנושית תגלה את סוד חיי הנצח.
אלה הנוקטים בהשקפת עולם אופטימיסטית כאידאולוגיה עשויים להסביר התרחשויות העומדות בניגוד לתחזיותיהם, בכך שהאופטימיות שלהם באותו מקרה לא הייתה במקומה, אולם יטענו כי אין בכך כדי לערער את השקפתם האופטימית.
מספר מלומדים טענו כי על אף שאופטימיזם ופסימיזם נראים כניגודים, אין הדבר כך במונחים פסיכולוגיים. העובדה כי לאדם יש יותר אופטימיות אין פירושה שהוא פחות פסימי. הגורמים המגבירים את האחד, אינם מפחיתים בהכרח את האחר. במצבים רבים בחיים אנו זקוקים לשתי התכונות במידה שווה. אנטוניו גראמשי, הוגה דעות מדיני ופוליטיקאי איטלקי מתחילת המאה העשרים, קרא "פסימיזם של ההיגיון ואופטימיזם של הרצון". האחד להמריץ לפעולה, האחר כדי לחשל את האמונה ולהמשיך להאמין כי הפעולה תניב שינוי משמעותי אפילו אל מול סיכויים נמוכים. אף הסופר אמיל חביבי ראה אפשרות בשילוב שתי השקפות עולם אלה היוצרות את "האופסימיסט". מונח שהשתרש בשפה העברית.
ביהדות בולטת השקפת העולם האופטימית כבר בספר הספרים. פרק א' בספר בראשית, המספר את מעשה הבריאה, מסיים כל יום בבריאת העולם (להוציא יום שני), במילים "וַיַּרְא אֱלֹהִים, כִּי-טוֹב". רבים פרשו אמירה זו בדרך המצביעה על כך כי העולם, כפי שנברא בידי אלוהים, הוא טוב במהותו.
יאיר בורלא
ביוגרפיה
בורלא נולד ב-1919 בירושלים ליהודה ומרים בורלא. לאחר לידתו עברה המשפחה לדמשק, שם שימש האב יהודה כמורה לעברית מטעם ועד הצירים (גלגולה מוקדם של הסוכנות היהודית). ב-1921 (לאחר לידת אחותו צוריה) חזרה המשפחה ארצה והתיישבה במושבה זכרון יעקב ולאחר תקופה עברה המשפחה לעיר חיפה. בורלא גדל והתחנך בבית אביו יהודה שהיה מורה וסופר.
משנת 1942 עד שנת 1946 שירת בורלא בצבא הבריטי, ולמד את הלשון האנגלית על בוריה. לימים היה מראשוני המתרגמים מלשון זו לעברית.
בשנת 1948 התגייס לצה"ל כקצין הדרכה והיה חבר בוועדה למינוח של מושגים טכניים (שנוסדה בשיתוף עם האקדמיה ללשון העברית). בתפקידו זה שירת כעורך "המילון הצבאי של צה"ל" ופעל כמחדש מילים עבריות לעולם הצבאי, כמחדש ומתאים מונחים, כעורך פרסומים וכמוציא לאור. כמו כן הקדיש שנים רבות להכנת ועריכת "גווילי אש" (אסופת דברי הנופלים הרשמית של ישראל) במסגרת אגף ההנצחה של צה"ל.
במהלך שירותו ולאחר שיחרורו עסק בעיקר בתירגום והיה מתרגם פורה מאוד. בין תרגומיו מאנגלית כלולים סיפורים ורומנים, מחזות ומערכונים קצרים, שחלקם אף הוצגו בתיאטרוני הארץ.
היה חובב רדיו (4X4BO), והיה בין העורכים של סדרת הספרים החובב הצעיר.
יאיר בורלא הלך לעולמו בשנת 2006 בגיל 87.
חיים אישיים
יאיר נישא לרינה (1927–1985) ולהם בן ובת.
אבובית ארוכת-חדק
אבובית ארוכת-חדק (שם מדעי: Corythoichthys schultzi) הוא מין דג ממשפחת האבובוניים.
תיאור
זכרי אבובית ארוכת החדק יכולים להגיע לאורך של 16 ס"מ. גופם גלילי ומוארך. לאבוביים הללו יש הסוואה צבעונית, המסייעת להגנה מפני טריפה. צבע גופם הבסיסי הוא לבנבן עם קווים שחורים, חומים ואדמדמים עם טבעות צהובות. עיניהם בולטות וחרטומם ארוך, מעט דק יותר מהגוף. סנפיר זנבם קיים אך קטן למדי. בניגוד למינים אחרים, נושא הזכר את ביצי הצאצאים בתוך שקיק אשר נמצא מתחת לזנב. בתוך כיס זה, נישאים גם הדגיגים הצעירים בשלבים הראשונים של התפתחותם.
תפוצה
מין זה נפוץ בכל רחבי האוקיינוס השקט וההודי, מן הים האדום ומזרח אפריקה עד טונגה, ברחבי מיקרונזיה, צפון אוסטרליה וקלדוניה החדשה.
בית גידול
אבובית ארוכת-החדק נמנית בין המינים הבנטיים הקשורים לשונית האלמוגים. בדרך כלל ניתן למצוא את האבובית בלגונה או בשונית הים, בעומקים של שניים עד 30 מטרים. הבוגרים חיים בזוגות או בקבוצות קטנות כאשר הם בים הפתוח, ונמצאים במקומות בטוחים על מנת להעביר את הלילה.
שימור
מצב המין הוא ללא חשש.
קריאת שמע
קְרִיאַת  (במקורות קדומים: קְרִיַּת) שְׁמַע היא מצווה מהתורה המהווה אחת מהמצוות המרכזיות בחיי השגרה היהודיים. מצווה זו כוללת הצהרת אמונה בדבר אחדות האל, אהבתו, זכירת מצוותיו והאמונה בשכר ועונש. הפסוק הפותח את קריאת שמע הוא "שמע ישראל ה' אלוהינו ה' אחד".
משמעות הקריאה התקבעה גם כ"קבלת עול מלכות שמיים" ו"קבלת עול מצוות", דהיינו הקריאה מהווה אקט הצהרתי שהקורא אותה מקבל על עצמו את הדברים האמורים בה: ייחוד האל, אהבתו, וקיום מצוותיו. כך הועצמה החשיבות של הקריאה, אשר הפכה גם לקריאה הצהרתית על ידי מקדשי השם היהודיים, בטרם מותם.
שמע ישראל
הפרשה הראשונה עוסקת בלימוד ייחוד ה' ואהבת ה', מתוך פרשת ואתחנן:
יש הסבורים כי על דרך הפשט האמור בפרשת שמע "והיו הדברים האלה על לבבך", מכוון ל"עשרת הדברים" (עשרת הדיברות) שהוזכרו לפני כן, ולא לפרשה גופה; ויש הסבורים שהכוונה היא ללימוד דברי התורה בכללם. גם בקרב חז"ל היו דעות שעיקרה של קריאת שמע אינו אלא תקנה מדברי חכמים, או יציאה ידי חובה של לימוד תורה אשר הוא עיקרה של הפרשה. אכן, בעבר נקראה פרשת 'שמע ישראל' בבית המקדש יחד עם פרשת עשרת הדיברות. אך משחרב המקדש אסרו חז"ל על קריאת עשרת הדיברות כחלק מקריאת שמע, מפני "תרעומת המינים", דהיינו מפני הכתות שהיו באותה תקופה, שקידשו את עשרת הדיברות וזלזלו בשאר המצוות.
ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד
לאחר אמירת הפסוק הראשון של פרשיה זו ('שמע ישראל') בעצימת העיניים, מפסיקים באמצע הפרשה ואומרים את המילים 'ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד'. מילים אלו אינן חלק מן הפרשה, אך בפועל נהגו לאומרם כבר בתקופת חז"ל, כיוון של פי המסורת יעקב אבינו בטרם מותו רצה לגלות לבניו מה יקרה באחרית הימים, וה' לא אפשר לו לגלות, וחשש שמא בגלל שאחד מבניו אינו ראוי לשמוע מה יקרה באחרית הימים מנע ממנו ה' לגלות זאת לבניו, ושאל את בניו שמא אחד מהם אינו ראוי להיות חלק מעם ה', כמו שישמעאל בן אברהם לא היה ראוי להיות חלק מעם ה', ועשו בן יצחק לא היה ראוי להיות חלק מעם ה', וענו לו פה אחד "שמע ישראל ה' א - לקינו ה' אחד", כלומר גם אנחנו כמותך מאמינים בה' ומקיימים את ציווייו, ענה להם "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד" כלומר ברוך ה' שעזר לי שבניי יהיו צדיקים. אכן בתורה לא מופיע פסוק זה, ולכן אומרים אותו בלחש, כדי לציין שזוהי תוספת שאינה חלק מן הפרשיה המקראית הזו. מדרש חז"ל ידוע מספק הסבר אחר לתוספת, כמו גם לאמירתה בלחש. לפי המדרש הזה, משה רבנו שמע את התוספת הזו בפי המלאכים בשמים - הגם שאין היא חלק מן הטקסט המקראי שנמסר לו בסיני. בתפילת ערבית של יום הכיפורים משנים מהמנהג הרגיל וקוראים את התוספת הזו ('ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד') בקול ולא בלחש. ההסבר לכך נשען על המדרש הנ"ל, כיוון שביום הכיפורים לא אוכלים ולא שותים נדמים למלאכים שלא אוכלים ולא שותים. בין חכמי ישראל היו שביקשו לבטל את המנהג לומר "ברוך שם".
פרשת ציצית
הפרשה השלישית מתוך פרשת שלח לך עוסקת בזכירת כל המצוות באמצעות הציצית, בהתקדשות עם ישראל עבור ה', ובזכירת יציאת מצרים:
הפרשה השלישית אינה חלק ממצוות קריאת שמע מן התורה, ונתקנה לאומרה על ידי חז"ל כדי לקיים מצוות זכירת יציאת מצרים המוזכרת בפרשה, שהיא מצווה שחייבים בה מצד עצמה וחכמים קבעו לקיים אותה לפני סוף זמן קריאת שמע.
דיני מצוות קריאת שמע
לפי רוב הדעות קריאת שמע היא מצווה מן התורה, אך ישנן דעות בגמרא, כי המצווה היא רק מדרבנן. דעות נוספות סוברות כי רק הפרשה הראשונה היא מן התורה, ואילו הפרשה השנייה היא מדרבנן. הפרשה השלישית היא מן התורה לפי כולם, אך זהו רק בגלל החיוב להזכיר את יציאת מצרים בכל יום, וניתן לקיימה גם באמירת זכירת יצירת מצרים ללא אמירת הפרשה.