cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אינאזומה 11
עלילה
לאחר המשחק השני נגד אפסילון שבו הושג תיקו 1-1, מגלים מחברת נוספת של סבא של מארק בתיכון פוקס שוו, שם הם מוצאים את המעריץ של מארק שמבצע את "יד אלוהים" אחד לאחד של מארק-דארן לאצ'נס, ולאחר מכן הוא מצטרף לריימון. לאחר מכן מתגלה בפני מארק- קסבייר, שחקן מקבוצת ג'נסיס של אליוס וקורא למארק לשחק נגד ג'נסיס למחרת. במשחק הזה אליוס מנצחים. לאחר מכן נשלחים לאוקינווה עם שמועות על בועט הלהבה כל הקבוצה בטוחה שזה אקסל אבל מתברר שזה שחקן אליוס ושם הם פוגשים את הארלי קיין - שחקן התיכון המקומי, אחר כך במשחק הבא נגד אפסילון ריימון מנצחים הודות לאקסל שחזר והוא היה אז באוקינווה, ואז מתגלה קבוצת אבק יהלום של אליוס .במשחק הזה הם משיגים תיקו הודות לביירון-שחקן של תיכון זאוס. לאחר משחק אחד בו שתי קבוצות של אליוס אוחדו לאחד ושם הם עמדו לנצח אבל קסבייר מנע מהניצחון, לאחר מכן ריימון נוסעים להר פוג'י ושם מגלה המאמנת לינה את הסוד של אליוס - אלה אנשים רגילים אשר נחשפו לאבן האליוס שהגיע מהחלל (בהר פוג'י זה הבסיס שלהם) ומנצחים את ג'נסיס. אבל אז, כשריימון חוזרים בחזרה, הם מגלים ששחקני העבר של ריימון שפרשו או הוצאו מריימון נחשפו גם הם לאבן האליוס וריימון העכשוויים שיחקו נגדם וניצחו. לאחר מכן ריימון מקבלים שחקנים חדשים מכל מיני קבוצות ששיחקו נגדם ושלא שיחקו, ביניהם ג'ורדן גרינוואי-שחקן אליוס לשעבר ( בקבוצת סערת ג'מיני), קסבייר שחקן אליוס בקבוצת ג'נסיס. והם מתחלקים לקבוצות ומתחרים זה בזה ,אז המאמן החדש שלהם מחליט את מי הוא מקבל ואת מי לא לנבחרת יפן. והם טסים אז לטורניר הספר הבין לאומי (לאחר כמה משחקים נגד קבוצות מקומיות ) ובו משתתפות אנגליה, אמריקה, איטליה, קוריאה, ברזיל, אוסטרליה, קטאר. בסופו של דבר הם מגלים שהטורניר הוא בעצם ניסיון להשתלטות על העולם בידי מנהלה לשעבר של קבוצת ברזיל זולאן הם מסכלים את התוכנית שלו ומגיעים לגמר מול "ענקים קטנים" מקוסטייל שהמאמן שלהם זה סבו של מארק. בגמר הטורניר הם מנצחים את ענקים קטנים 3-2 וכל הקבוצות חוזרות לביתיהם וביפן בגלל שאינאזומה יפן ניצחה הכדורגל הלך ונהיה פופולרי שם וטקס סיום הלימודים יתקיים ונערך משחק בין ריימון 11 לבין מי שהצטרפו אחר כך (כולל אוסטין) והמשחק נגמר 0-0.
אינאזומה 11 גו
סדרת ההמשך לסדרה המקורית. מתרחש כבערך עשר שנים לאחר סיום הסדרה המקורית. כעת על כדורגל הנוער שולט ארגון בשם האזור החמישי, ששולט גם באקדמיית רויאל. האזור החמישי מוכר משחקי כדורגל וקובע את התוצאות מראש, הכל על מנת להרוויח כסף ולהשיג כוח. לקבוצת ריימון מצטרפים שלושה שחקנים חדשים: שני החברים אריון שרווינד וז'אן פייר (ג'יי פי) לפין, והשחקן המתבודד ויקטור בלייד. יחד עם שחקני ריימון הנוכחיים, הם מתחרים בטורניר דרך הקדושים, החלופה הנוכחית לטורניר הספר של השנים הקודמות. תוצאות הטורניר בוחרות את הקיסר הקדוש, ששולט על כדורגל הנוער. הקיסר הקדוש הנוכחי הוא גם ראש האזור החמישי, כך שמצב הכדורגל גרוע מאי פעם. מאמן הקבוצה של ריימון עוזב (לאחר מכן מתגלה כמורד באזור החמישי) ואותו מחליף מארק אוונס. מארק מנסה להקים את הקבוצה מחדש ומאמן אותם לניצחון בטורניר דרך הקדושים, כשחברו ג'וד שארפ מאמן את אקדמיית רויאל, אבל למעשה הוא חלק מהמחתרת הפועלת כנגד האזור החמישי. על ריימון מוטלת המשימה לנצח בטורניר וכך להפיל את האזור החמישי, והם מתגייסים לעבודה.
Inazuma Eleven Ares no Tenbin
סדרת ספין-אוף שהתחילה להיות משודרת ביפן מהתאריך 6.4.2018, והסדרה מבוססת על משחק עם אותו שם.
דמויות המופיעות בסדרה:
אלינור גרטי
אלינור גרטי-סביל (באנגלית: Eleanor A. Garatti-Saville; 12 ביוני 1909 – 9 בספטמבר 1998) הייתה שחיינית אמריקאית. פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (אמסטרדם 1928 ולוס אנג'לס 1932) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, זוכת ארבע מדליות אולימפיות, מהן שתיים זהב ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר חופשי. הייתה לשחיינית האישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-1:10 דקות.
ביוגרפיה
גרטי נולדה בבלוודיר שבקליפורניה.
שיאנית עולם
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה גרטי בשתי מדליות, זהב וארד, מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:38.0 דקות, לפני הולנד (4:47.5 דקות) ובריטניה (4:52.4 דקות) ובכך הייתה לשחיינית אישה הראשונה שמגנה על תוארה במשחה שליחים ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.2 דקות, אחרי בת ארצה הלן מדיסון שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:06.8 דקות ווילי דן אודן מהולנד (1:07.8 דקות).
בשנת 1998 נפטרה גרטי.
פרסי מיטב נוליווד
פרסי מיטב נוליווד (באנגלית: Best of Nollywood Awards, הידועים גם כ-BON Awards) הם אירוע קולנוע שנתי הנערך על ידי מגזין Best of Nollywood Magazine בהכרה בהישגים יוצאי דופן הניגרי בתעשיית הקולנוע. המהדורה הראשונה נערכה ב-6 בדצמבר 2009, באיקג'ה, שבמדינת לאגוס.
רבה בר רב שילא
רבא (או רבה או רבי אבא) בר רב שילא היה בדור הרביעי לאמוראי בבל, תלמידו של רב חסדא.
על רבותיו נמנו מלבד רב חסדא, רב מתנה, ורב המנונא סבא. שימש כדיין.
מסופר, כי מצא את אליהו הנביא. שאלו: מה עושה כעת הקדוש ברוך הוא? אמר לו אליהו הנביא: אומר שמועות (דברי תורה) משמם של חכמי התנאים, חוץ מרבי מאיר, מכיוון שלמד תורה מפיו של אחר. שאל אותו רבה בר שילא: והלא לקח רק את הפנימיות מתורתו, אבל לא למד ממעשיו, כאדם המוצא רימון, שאוכל את תוכו וזורק את קליפתו? השיב אליהו הנביא: בעקבות דבריך, אומר הקב"ה שמועה מפיו של רבי מאיר -
רבה בר רב שילא הוא האמורא הראשון המוזכר בתלמוד בבלי בדף הראשון בש"ס ע"פ ה"שלמי חיים" זו הסיבה שנבחר להאמורא הפותח את הש"ס כי הוא בעל המאמר דלעיל שמביע את העובדה כי כל מאמר תורני הנאמר בתורה נאמר מפי הקדוש ברוך הוא.
אמרותיו
לעולם יבקש אדם רחמים מהקב"ה, אפילו עד כיסוי העפר האחרון שבו יכסו את קברו.
מודלים כלכליים
מודלים כלכליים בע"מ היא חברת ייעוץ כלכלי, שהוקמה ב-1986, על ידי הכלכלן ד"ר יעקב שיינין. מודלים כלכליים מייצגת את ישראל ב-Project Link – פרויקט של האו"ם המספק תחזיות על המגמות הכלכליות בעולם ועל הסחר הבינלאומי.
מבנה החברה
פעילותה של מודלים כלכליים מתרכזת בחמישה תחומים:
לחברה חברה אחות בשם מודלים שוק הון המשמשת כבית השקעות ולה חברת בת לניהול קרנות נאמנות.
בין עבודות הייעוץ הכלכלי הבולטות שעשתה החברה ניתן למנות את הערכת שווי כימיקלים לישראל, הערכת שווי קבוצת דלק, הערכת שווי בזק, הערכת שווי עלית, תוכנית אסטרטגית לחברה לישראל, פיצול בתי הזיקוק, כדאיות הקמת מפעל נוסף לייצור מעגלים משולבים בטאואר סמיקונדקטור, הכדאיות הכלכלית של ערוץ 2 ומכרז ערוץ 10.
תוכניות כלכליות למשק הישראלי
פעילות מודלים כלכליים כוללת בין היתר הכנת תוכניות כלכליות והמלצות לגיבוש מדיניות כלכלית. התוכניות הכלכליות שגיבשה החברה כוללות בין היתר:
השפעה על משבר המניות של 1994
בפברואר 1994 פרסמה העיתונאית מירב ארלוזורוב ככותרת ראשית בעיתון גלובס הערכה כלכלית שהפיצה מודלים כלכליים ללקוחותיה בסוף 1993 לפיה "רמת המחירים של המניות המובילות מצויה כיום בקצה העליון של תחום הכדאיות הכלכלית, ואילו רמת המחירים של מניות רבות בכר"מ וברשימה המקבילה אינה יכולה להיות מוסברת על בסיס כלכלי". למחרת הפרסום, ביום שני ה-8 בפברואר 94', ספג שוק המניות היצע של מיליארד שקל, ההיצע הגדול בשוק מעולם עד אז; בעיית הנזילות של מניות הכר"מ נחשפה, עם 110 ניירות שרשמו שער של מוכרים בלבד; והחלה המפולת 94' שהביאה לפיצוץ הבועה בשוק המניות בישראל. מודלים כלכליים ושיינין נתפסו בציבור כאחראים להאצת נפילת הבורסה.
מנכ"ל החברה
יעקב שיינין שימש סגן יו"ר הוועדה המייעצת לבנק ישראל. מרצה לכלכלה באוניברסיטת תל אביב. עמד בראש הוועדה להכנת תוכנית לאומית רב-שנתית לבטיחות בדרכים, ועדת שיינין. בעל תואר Ph.D. בכלכלה מאוניברסיטת פנסילבניה. מומחה לשוק ההון, להערכות שווי, למודלים אקונומטריים, לכלכלת ישראל ולכלכלת ארצות הברית. שימש מנהל מחלקת מחקר ופיתוח למודלים מאקרו כלכליים בחברת הייעוץ האמריקאית Global Insight.
קרן מורשת אנטארקטיקה (ניו זילנד)
קרן מורשת אנטארקטיקה (ניו זילנד) (באנגלית: (Antarctic Heritage Trust (New Zealand)) הוקמה בשנת 1897 והיא החברה הוותיקה ביותר בברית של קרן מורשת אנטארקטיקה. הקרן הניו זילנדית היא קרן סיוע עצמאית שבסיסה בכרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. מטרת הקמתה הייתה לדאוג לאתרים חשובים להיסטוריה של העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה במחוז ים רוס באנטארקטיקה.
האתרים שנמצאים בפיקוחה של הקרן הם: ארבעה בסיסי משלחות הקשורות לחוקרי אנטארקטיקה מוקדמים, בהם משלחותיו של רוברט פלקון סקוט, ארנסט שקלטון וקאשטן בורשקרווינק. נותני החסות לקרן הם המושל הכללי של ניו זילנד, ועד למותו, סר אדמונד הילרי. בקרן שולט ועד נאמנים, המייצג מספר רב של סוכנויות וארגונים בינלאומיים. באופן שוטף, מנהלים את העבודה של חברי צוות במשרה מלאה בכרייסטצ'רץ'.
מיזמים
מראשית שנות ה-2000 עוסקת הקרן ב"מיזם השיקום של מורשת ים רוס", שאותו חנכה הנסיכה אן, הנסיכה המלכותית באנטארקטיקה בשנת 2002.
הקרן הניו זילנדית מקבלת אמנם סיוע מקרן מורשת אנטארקטיקה של הממלכה המאוחדת, אך היא קיבלה על עצמה אחריות מבצעית לשימור אתרי המורשת במחוז ים רוס, לרבות הצריפים שנזכרו לעיל. בדצמבר 2013 מצאו אנשי הקרן 22 תשלילים במצב טוב יחסית באתר סקוט, שם השאירה אותם משלחת שקלטון. באחדים מן התשלילים הופיעו תוואי נוף במצר מקמרדו.
לקריאה נוספת
]
אצטדיון זניט (וולגוגרד)
אצטדיון זניט (ברוסית: «Зени́т») הוא אצטדיון רב-תכליתי בוולגוגרד, המהווה חלק ממתחם הספורט זניט. נפתח ביולי 1927 והוא אחד האצטדיונים הוותיקים בעיר.
באצטדיון מגרש כדורגל עם כיסוי דשא טבעי, 8 מסלולי אתלטיקה, שני יציעים. היציע המערבי כוללת 1,870 מושבים, והמזרחי – 1,716 מושבים. בסמוך לאצטדיון יש גם מגרש דשא מלאכותי, מגרשי טניס, בריכת שחייה וחניה.
ב-26 בספטמבר 2013 נערך באצטדיון אחד המשחקים במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל U17.
לאחר הריסת האצטדיון המרכזי, שופץ אצטדיון זניט והפך באופן זמני למגרש הבית של מועדון רוטור.
במהלך מונדיאל 2018, האצטדיון שימש כבסיס אימונים לנבחרות המשתתפות.
מאז 2008 משמש את רוטור וולגוגרד כמתקן אימונים.
אימוה אזקיאל
אימוה אזקיאל (באנגלית: Imoh Ezekiel; נולד ב-24 באוקטובר 1993 בלאגוס שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת א-ד'פרה ובנבחרת ניגריה.
סטנדרד לייז'
בחודש ינואר 2012 חתם אזקיאל בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית. ב-19 בפברואר ערך אזקיאל את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-85 בהפסד 2–4 לזולטה ורכם במסגרת המחזור ה-26 בליגה. ב-6 במאי הבקיע אזקיאל את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-35 בהפסד 2–3 לראסינג גנק בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך אזקיאל 7 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
עונת הייתה עונת השיא של אזקיאל במועדון, כשהוא עורך 33 הופעות ליגה ומבקיע 16 שערים, כולל צמדים מול שרלואה ומול ליירסה. בחודש יולי 2013 חתם אזקיאל על חוזה חדש ל-4 עונות במועדון.
גם בעונת הראה אזקיאל יכולת מעולה, והבקיע 12 שערים ב-39 הופעות ליגה. ב-3 באוקטובר 2013 ערך אזקיאל את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד אלפסבורג במסגרת המחזור השני בשלב הבתים. הוא ערך 3 הופעות בשלב הבתים, אותו לא צלחה קבוצתו. בתחילת עונת ערך אזקיאל הופעת ליגה נוספת.
אל-ערבי
ב-31 ביולי 2014 חתם אזקיאל באל-ערבי מליגת העל הקטרית, ששילמה עבורו 8 מיליון אירו. ב-21 באוגוסט ערך אזקיאל את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות והבקיע שער בניצחון 1–3 על אל-ח'ור במסגרת המחזור הראשון בליגה. עד אמצע העונה ערך אזקיאל 14 הופעות ליגה, בהן הבקיע 6 שערים.
ההשאלה לסטנדרד לייז'
ב-1 בפברואר 2015 חזר אזקיאל לסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית בהשאלה לחצי עונה. הוא ערך 13 הופעות ליגה, בהן הבקיע 6 שערים.
ההשאלה לאנדרלכט
בחודש יולי 2015 הושאל אזקיאל לאנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-2 באוגוסט ערך אזקיאל את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את אנתוני ואנדן בורה בדקה ה-63 בניצחון 0–2 על לוון במסגרת המחזור השני בליגה. ב-17 בספטמבר ערך אזקיאל את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית במדי אנדרלכט, כשהחליף את יורי טיילמאנס בדקה ה-88 בתיקו 1-1 נגד מונקו במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2015/2016. ב-29 באוקטובר הבקיע אזקיאל את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-51 בתיקו 1-1 נגד קורטרייק במסגרת המחזור ה-13 בליגה. ב-5 בנובמבר הבקיע אזקיאל את שער הבכורה שלו בליגה האירופית, שער בדקה ה-72 בהפסד 1–2 לטוטנהאם הוטספר במסגרת המחזור הרביעי בשלב הבתים. אזקיאל שיחק בכל ששת משחקי קבוצתו בשלב הבתים, והוסיף הופעה בהפסד 0–1 לשחטאר דונצק במשחק הגומלין של שמינית הגמר. בליגה ערך אזקיאל 20 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
החזרה לאל-ערבי
בעונת חזר אזקיאל לשחק באל-ערבי.
קריירה בינלאומית
ב-6 במרץ 2014 ערך אזקיאל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, כשהחליף את ויקטור מוזס בדקה ה-71 בתיקו 0-0 נגד נבחרת מקסיקו במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של ניגריה, שזכתה במדליית ארד באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בשנת 2016.
עצי אשוח 8
עצי אשוח 8 (ברוסית: Ёлки 8), הוא סרט קומדיה רוסי משנת 2021, סרט ההמשך של עצי אשוח אחרונים, בכיכובם של איוואן אורגנט וסרגיי סבטלאקוב. הקרנת הבכורה נערכה ב־16 בדצמבר 2021. בניגוד לשאר הסרטים בסדרה, כל הסיפורים בסרט מבוססים על אירועים אמיתיים שהתרחשו. הקומדיה הופקה במיוחד לכבוד חגיגות השנה האזרחית החדשה 2022.
הפצה
Ivi.ru הודיעה שהסרט יופץ לאקרנים ב-16 בדצמבר ויועלה לצפייה דיגיטלית ב-30 בדצמבר 2021. לקראת עליית הסרט לאקרנים הודיעו רשתות בתי הקולנוע ברוסיה כדוגמת סינמה פארק ופורמולה קינו, קארו, סינמה סטאר וקינומקס כי לא יסכימו להפיץ את הסרט אם לא יהיה חלון של שישה שבועות לפחות בין עליית הסרט לאקרנים לשידור בשירותי הסטרימינג.
יוסי לוי
יוסי לוי (נפטר ב-2018) היה קצין בדרגת ניצב אשר שירת במשטרת ישראל.
לוי שירת 36 שנים בצה"ל ובמשטרת ישראל. תפקידיו הבכירים במשטרה כללו היותו קצין חקירות מרחבי במחוז הצפון, ומפקד מרחב חיפה בשנים 1988–1991. בתחילת 1991 מונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה. בשנים 1993–1996 כיהן כראש אגף החקירות. בתקופת כהונתו בראש האגף היה מעורב בחקירות סביב טבח מערת המכפלה, רצח רבין, פרשת נמרודי, עוזי משולם ובחקירות ראשונות לבדיקת מימון אנשי ציבור בעידן הפריימריז. לבקשת השר לביטחון פנים אביגדור קהלני, לוי עיכב את פרישתו לגמלאות ומשנת 1996 נותר לשמש ראש המטה המבצעי של השר. בתפקיד זה נותר גם בתקופת כהונתו של שלמה בן עמי במשרד לביטחון פנים.
בתפקידו האחרון, תחת השר קהלני, הואשם לוי במסירת מידע לשר שהועבר לעופר נמרודי, במהלך חקירתו. בשנת 2000 הושגה עסקת טיעון בעניינו, שהביאה להרשעתו בהתרשלות בשמירת מידע מתוקף תפקידו על פי חוק העונשין.
לאחר שיחרורו מהמשטרה, שימש לוי מנהל פרויקטים בחברת אבטחה אזרחית, ובשנת 2005 הוזכר כמועמד לראשות המועצה המקומית קריית טבעון, אך נתן תמיכתו למועמד אחר.
לוי היה בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ובוגר לימודים במכללה לביטחון לאומי ובבית הספר הלאומי למודיעין.
לוי נפטר ב-3 בדצמבר 2018 ונטמן בטקס הלוויה צבאי בבית העלמין של שכונת אלרואי בקריית טבעון השכונה בה גדל והתגורר עד מותו.
Wheels of Fire
עובדות
האלבום יצא באוגוסט 1968 כתקליט דו צדדי, כאשר צד אחד שלו הוא הקלטת אולפן והשני מהופעה חיה. האלבום שוחרר אף כשני תקליטים נפרדים, "Wheels of Fire גרסת האולפן" ו-"(Wheels of Fire (Live at the Fillmore". בבריטניה הציור שהופיע על כריכת האלבום (אמנות בידיי מרטין שארפ) הודפס בדיו שחור על נייר אלומיניום ואילו על הכריכה של אלבום ההקלטה מההופעה החיה הוצגה תמונת תשליל של חברי הלהקה. ביפן, שני האלבומים שיצאו נכרכו באותה העטיפה כמו של העטיפה המקורית שיצאה בבריטניה, באוגוסט 1968. באוסטרליה, האלבום יצא אך ורק בגרסה המופרדת שלו, בדומה לגרסה היפנית, כאשר האלבום הכפול מעולם לא נמכר שם.
השירים לאלבום נכתבו על ידי כמה וכמה כותבים, כאשר מתופף הלהקה ג'ינג'ר בייקר כתב יחד עם הפסנתרן מיק טיילור שלושה שירים לאלבום. בסיסט וזמר הלהקה ג'ק ברוס, כתב ארבעה שירים עם המשורר פיט בראון. גיטריסט הלהקה אריק קלפטון לא כתב אף שיר, בשונה מהאלבום הקודם, אך כן בחר שני שירים להם הלהקה עשתה גרסאות כיסוי. את ההקלטות לאלבום מימנו חברת ההקלטות פולידור רקורדס הבריטית, כשאלו לקחו כמעט שנה שלמה.
סקירה מוזיקלית
מבחינה מוזיקלית, המנגינות והלחנים באלבום הרבה יותר מורכבים מאשר בקודמיו. השיר הפותח, שיצא אף כסינגל, נקרא "White Room" והוא דווקא דומה מאוד לסגנון של האלבום "Disraeli Gears", מה שעלול לתעתע במאזינים. שאר שירי האלבום דומים הרבה יותר למוזיקת הג'אז, ומכילים כלים רבים יותר, כמו כלי נשיפה וקשת לצד הכלים הרגילים. באלבום זה התרחקו חברי הלהקה מהמוזיקה הפופולרית ומהתבניות הפשוטות של תיבת ארבעה רבעים, והחלו לבצבץ שירים עם 8, 12 או 3 רבעים בתיבה.
עטיפת האלבום
את הכריכה לאלבום אייר הצייר מרטין שארפ, שאייר גם את עטיפת האלבום הקודם של הלהקה, וכתב יחד עם קלפטון כמה שירים. שארפ, שהיה שותף לבניין בו התגורר קלפטון, התיידד עמו והיה לשותף מעשי ופרקטי דומיננטי מאוד באלבום. לצד עטיפת האלבום שאייר בדיו שחור על בריסטול לבן, נהג שארפ להיכנס לחדר ההקלטות ולתת הערות מוזיקליות לנגנים.
דירוגים
האלבום הגיע למקום השלישי בבריטניה לשנת 1968 במדד המכירות הלאומי, והיה למקום הראשון בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. בעקבות כך הפך לאלבום הכפול הראשון בעולם שהוכרז כאלבום פלטינה. במאי 2012, המגזין רולינג סטון דירג את האלבום במקום 205 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. האלבום דורג במספר 757 במהדורה השלישית של אלבומי ה-All Time Top 1000 מאת קולין לארקין (2000).
משפחתי וחיות אחרות
משפחתי וחיות אחרות (באנגלית: My Family and Other Animals) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הסופר וחוקר הטבע ג'רלד דארל, המתאר את נעוריו המוקדמים, בין השנים 1935–1939, באי קורפו שביוון, לשם עברה משפחתו מאנגליה. הספר הוא הראשון מטרילוגיית הספרים של דארל המתארת את האי קורפו.
בספר מתאר דארל בהגזמה קומית את משפחתו, וביניהם את אחיו לורנס דארל (לארי). הספר כולל גם תיאורים ארוכים של החי והצומח בקורפו, והייתה לו השפעה בפיתוח התיירות באי. ספר זה השיק את הקריירה של דארל כבעליו של הפארק הזואולוגי ג'רזי, שם שיכן את אוסף החיות הגדול שלו.
תקציר הספר
הספר מתאר את חייו של ג'רלד (ג'רי), של משפחתו ושל חיות המחמד המגוונות שלו במהלך תקופת שהותם באי קורפו. הספר מחולק לשלושה חלקים, לפי שלוש הווילות שבהן גרו: "הווילה בצבע התות שדה", "הווילה בצבע הנרקיס הצהוב", "הווילה הלבנה כשלג". משפחתו כוללת את אמו האלמנה שתמיד מבשלת ומארגנת מסיבות, לארי, אחיו המשורר המתואר כשחצן היודע תמיד מה נדרש לעשות אבל לא מתנדב לעשות אותו, מנהל המשפחה; אחיו לזלי המכור לציד ולכלי נשק, אחותו מרגו העסוקה בדיאטות, לבוש, ולא חכמה במיוחד, ורוג'ר הכלב שלו. אל בני המשפחה מצטרפים ספירו, נהג מונית אותו הכירו כשיצאו לסיור נדל"ן בתחילת דרכם וד"ר תיאודור סטפנידאס - רופא ואיש רוח, חבר המשפחה השותף להתעניינותו העמוקה של ג'רלד בזואולוגיה. הספר כולל עוד שלל טיפוסים צבעוניים, בהם מוריו של ג'רלד ואיכרים מקומיים.
ג'רלד מתאר בצורה קומית את חייו על האי, כשבדרך הוא מטפח אוסף גדל והולך של בעלי-חיים: צב בשם אכילס, עקעקים הקרויים "עקנקים", שחף אותו השיג מאסיר רוצח ואחרים.
כתיבת הספר
הספר נכתב ב-1955 בבורנמות', שם החלים דארל מצהבת. בדרך כלל היה דארל מצהיר על העיסוק בכתיבה כאל מטלה, אבל הספר הזה היה שונה. אשתו, ג'קי, אמרה:. הספר ראה אור לראשונה בשנת 1956 וזכה להצלחה מיידית.
אף על פי שהספר מתואר כאוטוביוגרפי, גם אם הוא לא מתיימר לאובייקטיביות מלאה, למעשה הרבה מהמתואר שם לא באמת קרה. למשל, פרט חשוב שדארל לא הזכיר הוא העובדה שלארי התגורר עם אשתו, ננסי דארל, בקצה השני של קורפו, בשעה שבספר מתואר שהוא התגורר יחד עם כל המשפחה, רווק. נוסף לכך, השתלשלות האירועים אינה תמיד מדויקת. בספר לא ניתנת הסיבה שבשלה עזבה משפחת דארל את קורפו (מלחמת העולם השנייה). במקום זאת נרמז שהמשפחה עזבה עבור חינוכו של ג'רלד באנגליה.
למרות כל זאת, הספר מתאר באמינות את חייו של דארל כפי שראה אותם בגילים 10–15, והוא מלא בתיאור צבעוני ובהומור. לורנס דארל כתב,.
כותרת הספר הצינית נתנה השראה לכמה סופרים אחרים שהעניקו לספרם שמות דומים.
אליק ובליק
אליק ובליק זו סדרת תוכניות לילדים בנושא המדע והתרבות המשודרת בערוץ הופ!.
רקע
התוכנית מונחה על ידי בובות, שהם חייזרים ששמם אליק ובליק, בתחילה העיניים שלהם היו קטנות ושחורות אבל בשנים האחרונות עברו חידוש, בכל תוכנית אליק ובליק חוקרים בנושא המדע והתרבות ולפעמים הם טועים כאשר בני האדם מסבירים להם, כמו למשל בתוכנית החידון של הופ (אשר התחיל כחידון לחג הפסח, שנקרא "פסח מי יודע") עם חן חגי הם מתבלבלים ולא חכמים, ובחידון של הופ עם פרופסור גאוני (עזרא דגן) אליק לא חכם במיוחד, וביוצאים לטייל בארץ ישראל הם מבקשים את עזרתו של גבע איש הטבע שיסביר דבר קשה הקשור לישראל.
משפחתם של אליק ובליק
משפחתם של אליק ובליק מוזכרים מפעם לפעם ולא מופיעים בסדרות, במשחק "עץ המשפחה של אליק ובליק" מופיעים תמונות שלהם.
תכול המטפחת
תכול המטפחת (ברוסית: Синий платочек) הוא שיר אהבה שלחנו חובר בידי המלחין היהודי-פולני יז'י פטרסבורסקי (Petersburski), בעת שהותו בברית המועצות.
גרסתו הראשונה חוברה על ידי המשורר יאקוב (קובה) גאליצקי (Галицкий) בשנת 1940, בראשית מלחמת העולם השנייה. על פי חוקר הזמר אורי יעקבוביץ', "באביב 1942 לייטנאנט מיכאיל מקסימוב כתב מילים חדשות למנגינת השיר ופגישה מקרית בין הזמרת קלאוודיה שולז'נקו לבין מקסימוב איפשרה לה להיות המבצעת הראשונה של הוואריאנט המלחמתי".
הנוסח העברי המחורז שיצר המשורר אברהם שלונסקי נעשה אהוד מאוד ביישוב. הוא זכה לעיבודים וביצועים בידי זמרים רבים, ובהם טובה פירון, עליזה גבאי, אריק איינשטיין, שוקולד מנטה מסטיק ואריק סיני.
נושא השיר הוא האהבה בין שני בני זוג. האני השר ואהובתו, שיש בה זוך ואף נשגבות הבאים לידי ביטוי במילים: "טֹהַר וּתְכוֹל הַמִּטְפַּחַת". בהמשך מוזכרת גם התכלת, צבעם של השמים המסמלת ערכים רוחניים, וכן בא לידי ביטוי בשיר מגע גופני מלא רגש: "לֶטֶף וְרֹךְ שֶׁל הַיָּד", לצד תחושת "חֲלוֹם".
המשורר מספר על הפרידה מאהובתו, אשר אירעה שלא ברצונם, ועל הנאמנות ההדדית, בהתאם למילות השבועה בפגישתם האחרונה: "אַתְּ אָז אָמַרְתְּ לִי: / לֹא, לֹא אֶשְׁכַּח עוֹד / אֶת פְּגִישָׁתֵנוּ לָעַד". איתני הטבע ועונות השנה המוזכרים בשיר, הם ביטוי מטפורי למצבי הנפש של בני הזוג; וכך, "הַקֹּר וְהַדֶּלֶף" הם סבל הפרדה והגעגועים, המהווים מבחן לנאמנות הזוגית. לעומתם, באים לידי ביטוי העליזות, ההתלהבות והשמחה בפגישה המחודשת, בחריזה ההפוכה: "תְּכֵלֶת וָאוֹר" ו"בֹּקֶר וָשֶׁמֶשׁ / לַיְלָה וְאֶלֶף אֶלֶף כּוֹכְבֵי הָאָבִיב".
הדיוויזיה השנייה (בוואריה)
הדיוויזיה המלכותית הבווארית השנייה (בבווארית: 2. Königlich Bayerische Division) הייתה דיוויזיה בצבא הבווארי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה ופורקה ב-1919.
עיסא מאנדי
עיסא מאנדי (בערבית: عيسى ماندي; בצרפתית: Aïssa Mandi; נולד ב-22 באוקטובר 1991 בשאלון-אן-שמפאן שבצרפת) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ויאריאל מליגת העל הספרדית ובנבחרת אלג'יריה.
הדיוויזיה השנייה (בוואריה)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-27 בנובמבר 1815, והיא נקראה בשמות שונים במהלך השנים.
עיסא מאנדי
קריירת מועדונים
מאנדי נולד בשאלון-אן-שמפאן שבצרפת וגדל במחלקת הנוער של סטאד ריימס, בה החל לשחק בגיל 8. ב-20 באוגוסט 2010 ערך מאנדי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כששיחק 80 דקות בהפסד 1–2 ללה הבר במסגרת המחזור הרביעי בליגת המשנה הצרפתית.
לקראת עונת עבר מאנדי לריאל בטיס מליגת העל הספרדית.
הדיוויזיה השנייה (בוואריה)
מלחמת אוסטריה–פרוסיה
במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה לחמה הדיוויזיה נגד הפרוסים, והשתתפה בקרב קיסינגן ובקרב הלמשטדט.
עיסא מאנדי
קריירת מועדונים
ב-16 ביוני 2021 חתם מאנדי לארבע שנים בויאריאל.
ב-11 באוגוסט ערך הופעת בכורה במשחק הסופר קאפ האירופי נגד צ'לסי, משחק אותו הפסידה ויאריאל בדו-קרב פנדלים, כאשר מאנדי מחמיץ את אחד מהפנדלים של קבוצתו. ב-12 בדצמבר 2021 כבש שער בכורה בניצחון 0–2 על ראיו ואיקאנו.
הדיוויזיה השנייה (בוואריה)
מלחמת צרפת–פרוסיה
מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי. בעוד שבעתות מלחמה היו חייבות שאר המדינות לאחד את המטות הכלליים של צבאותיהן עם המטכ"ל הפרוסי, בוואריה הורשתה להחזיק מטכ"ל עצמאי. בעתות מלחמה היו הדיוויזיות של שאר המדינות מתאחדים עם הדיוויזיות הפרוסיות ובהתאם לכך ממוספרים מחדש. הדיוויזיות הבוואריות נותרו עצמאיות ושמרו על המספור המקורי שלהם.
עיסא מאנדי
קריירה בינלאומית
מאנדי היה רשאי לשחק בנבחרת צרפת, אך בחר לשחק בנבחרת אלג'יריה. ב-5 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על נבחרת סלובניה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת אלג'יריה למונדיאל 2014 ולגביע אפריקה לאומות 2015. ב-29 במרץ 2016 הבקיע מאנדי את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-62 בתיקו 3-3 נגד נבחרת אתיופיה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
הדיוויזיה השנייה (בוואריה)
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, הייתה הדיוויזיה תחת פיקוד לודוויג פון הצל. הדיוויזיה נערכה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס הבווארי הראשון במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה, והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הדיוויזיה לקחה חלק בקרב לורן, ולאחר מכן השתתפה במרוץ אל הים ובהמשך השתתפה במלחמת החפירות בפלנדריה ובארטואה. הדיוויזיה השתתפה בקרב ורדן וב, ובשנת 1917 לחמה ב. בשנת 1918 לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים, ובכלל זה ב. הדיוויזיה פורקה עם סיום המלחמה ופירוקה של ממלכת בוואריה (והקיסרות הגרמנית בכלל).
נשיא הרפובליקה העממית של סין
נשיא הרפובליקה העממית של סין (בסינית מפושטת: 中华人民共和国主席, בסינית מסורתית: 中華人民共和國主席) הוא ראש המדינה של הרפובליקה העממית של סין. תפקיד הנשיא הוא ברובו תפקיד טקסי עם סמכויות מוגבלות, על אף שבדרך כלל הנשיא ממלא במקביל תפקידים נוספים והוא המנהיג העליון של המדינה. התפקיד מוגדר כתפקיד ממשלתי יותר מאשר תפקיד מנהלי.
על פי החוקה הנוכחית של סין, תפקיד הנשיא הוא יוקרתי, אך בעיקרו הוא טקסי בעל מעט סמכויות בזכות עצמו, בעיקר הזכות למנות את ראש הממשלה. רוב הסמכויות המעטות שניתנות לנשיא כפופות לאישורו של הקונגרס הלאומי העממי, אשר בוחר את הנשיא לעד שתי תקופות כהונה של חמש שנים כל אחת. עם זאת, במרץ 2018 הוכנסו שינויים בחוקה, לפיהם תקופת כהונתו של נשיא סין לא תהיה קצובה בזמן.
יחד עם זאת, מאז כהונתו של ג'יאנג דזה-מין, כל הנשיאים החזיקו במקביל גם בתפקידים של המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין ושל יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית. תפקידים אלה, שלא כמו תפקיד הנשיא, מקנים לאוחזים בהם סמכויות משמעותיות. כתוצאה מכך, הנשיא הוא ראש המדינה דה יורה וכן שולט על המפלגה הקומוניסטית, על המדינה ועל הצבא, ולפיכך הוא המנהיג העליון דה פקטו של סין. רוצה לומר, המנהיג העליון של היום מחזיק בתפקיד הנשיא, אך הנשיא הוא לא בהכרח המנהיג העליון, כפי שהיה בין השנים 1959 – 1993.
נשיא סין הנוכחי הוא שי ג'ינפינג, והוא מכהן בתפקידו מאז 14 במרץ 2013.
הדרישות לתפקיד והבחירה
על פי חוקת סין הנוכחית, על הנשיא להיות אזרח סיני בעל זכות בחירה מלאה שמלאו לו 45 שנים. תקופת כהונתו של הנשיא חופפת לתקופת כהונתו של הקונגרס הלאומי העממי (כיום חמש שנים) ועד 2018 כהונתם של הנשיא ושל סגנו הייתה מוגבלת לשתי תקופות כהונה. בפברואר 2018 הוחלט על ידי הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של סין לבטל את המגבלה על שתי תקופות כהונה ולאחר שתאושר החלטה זו על ידי הקונגרס, יוכל הנשיא לכהן ללא הגבלה עד לסוף חייו. ב-11 במרץ 2018 אישר הקונגרס את התיקון לחוק והגבלת מספר הכהונות של הנשיא בוטלה סופית.
הנשיא נבחר על ידי הקונגרס הלאומי העממי, שהוא הגוף השלטוני הבכיר במדינה ושבסמכותו להעביר מתפקידם את הנשיא ופקידים בכירים אחרים. ההחלטות על בחירתו או על הדחתו של הנשיא מתקבלות בהצבעה ברוב פשוט.
על פי חוקת הקונגרס הלאומי העממי, מועמדותו של הנשיא מוצגת על ידי נשיאות הקונגרס. בפועל, שומרת המפלגה הקומוניסטית של סין את תפקיד הנשיא עבור המזכיר הכללי של המפלגה. כמו כל הפקידים הבכירים של המדינה, שנבחרים על ידי הקונגרס, הנשיא נבחר כמועמד יחיד ללא מתמודדים.
במקרה שתפקיד הנשיא מתפנה, ממלא את מקומו סגן הנשיא. במקרה ששני התפקידים מתפנים, ממלא את מקומם באופן זמני יושב ראש הוועדה המתמדת של הקונגרס הלאומי העממי, שמשמש כנשיא בפועל עד אשר הקונגרס בוחר נשיא חדש וסגן נשיא חדש.
תפקידים וסמכויות
על פי החוקה הסמכות הפוליטית החשובה ביותר של הנשיא היא למנות את ראש ממשלת הרפובליקה העממית של סין. הקונגרס הלאומי העממי מאשר בהצבעה את המינוי, אך מאחר שרק שם אחד מוצג לבחירה, הוא יכול רק לאשר או לדחות את המינוי. עד היום, לא דחה הקונגרס מועמד שהוצג לבחירה. מאחר שתפקיד ראש הממשלה הוא התפקיד הפוליטי החשוב ביותר, הסמכות למנותו, נותנת לנשיא, תחת נסיבות מסוימות, השפעה פוליטית של ממש.
מרגע שהקונגרס הלאומי העממי אישר את מינויו של ראש הממשלה, ממנה אותו הנשיא באופן רשמי. כראש הרשות המבצעת, יש לראש הממשלה הסמכות למנות את מועצת המדינה, בכפוף לאישור הקונגרס. לאחר מכן הנשיא ממנה את סגני ראש הממשלה, את חברי מועצת המדינה ואת השרים.
בנוסף לסמכותו למנות את ראש הממשלה, יש לנשיא את הסמכויות לחתום על חוקים, לאשר את הענקתם של מדליות ועיטורים, להעניק חנינות, להכריז על מלחמה ולהוציא פקודות גיוס כלליות. עם זאת, מאחר שהנשיא מפעיל את סמכויותיו אלה על פי החלטותיו של הקונגרס הלאומי העממי, או על פי החלטותיה של הוועדה המתמדת שלו, ואין הוא רשאי לדחות את החלטותיהם של הגופים הללו, אלו הן סמכויות פורמליות בלבד.
היסטוריה
משרת יושב ראש המדינה (על פי התרגום המקורי לאנגלית, כמצוין מעלה) הוגדרה לראשונה בחוקת 1954. הסמכויות הטקסיות של התפקיד היו זהות באופן כללי לאלו שמוגדרות בחוקה הנוכחית.
בשני תחומים קיים שוני בסמכויות של החוקה של אז מאלה של היום: התחום הצבאי והתחום הממשלתי. הסמכויות הצבאיות של היושב ראש הוגדרו בחוקת 1954 באופן הבא: "יושב ראש הרפובליקה העממית של סין מפקד על הכוחות הצבאיים של המדינה והוא יושב הראש של מועצת ההגנה הלאומית". מועצת ההגנה הלאומית הוגדרה אך ורק בחוקת 1954 והיא בוטלה על פי חוקת 1975.
הסמכויות הממשלתיות של היושב ראש הוגדרו בחוקת 1954 באופן הבא: "יושב ראש הרפובליקה העממית של סין, על פי הצורך, יכנס את ועידת המדינה העליונה ויכהן כיושב הראש שלה". על חברי מועצת המדינה העליונה נכללו הפקידים הבכירים של המדינה, והמלצותיה הוגשו לקונגרס הלאומי העממי, למועצת המדינה ולמועצת ההגנה הלאומית. ועידת המדינה העליונה הייתה גם היא ייחודית לחוקת 1954 וגם היא בוטלה בחוקת 1975 ובחוקות שבאו אחריה.
כיושב ראש המפלגה הקומוניסטית של סין, נבחר מאו כיושב ראש המדינה בקונגרס הלאומי העממי הראשון. בקונגרס השני ב-1959 ירש את מאו בתפקיד זה ליו שאוצ'י, שהיה אז סגן יושב ראש המפלגה. ליו נבחר מחדש כיושב ראש המדינה בקונגרס השלישי בינואר 1965. עם זאת, ב-1966 פתח מאו במהפכת התרבות ובאוגוסט אותה שנה הצליחו מאו וחסידיו להדיח את ליו מתפקידו כסגן מנהיג המפלגה. כמה חודשים לאחר מכן הושם ליו במעצר בית, וב-31 באוקטובר 1968, לאחר מאבק כוחות ממושך, שללה מליאת הקונגרס השמיני של המפלגה מליו את כל תפקידיו בתוך המפלגה ומחוצה לה, כולל את תפקיד יושב ראש המדינה. צעד זה היה מנוגד לחוקה, שעל פיה נדרשה הצבעה של הקונגרס הלאומי העממי כדי להדיח את היושב ראש מתפקידו. למעשה, במהלך מהפכת התרבות, הקונגרס הלאומי העממי בעצמו חדל לתפקד. הישיבה האחרונה של הוועדה המתמדת שלו התקיימה ב-7 ביולי 1966 ובה היא הצביעה לדחות את ישיבתה הבאה. עד לשנת 1975 לא התקיימו ישיבות של הקונגרס הלאומי העממי ושל הוועדה המתמדת שלו ובמהלך תקופה זו משרת יושב ראש המדינה הייתה בלתי מאוישת.
כאשר התכנס הקונגרס הלאומי העממי הרביעי ב-1975, היה צעדו העיקרי לכונן חוקה חדשה שביטלה את תפקיד יושב ראש המדינה ותחת זאת שמה דגש על מנהיגותה של המפלגה הקומוניסטית על המדינה, כולל סעיף בחוקה שנתנה ליושב ראש המפלגה את תפקיד המפקד העליון של הכוחות המזוינים. הקונגרס החמישי התכנס שנתיים מוקדם מהמתוכנן, ב-1978, אז אומצה החוקה השלישית שגם בה לא הוגדר תפקיד יושב ראש המדינה. ב-1982 פורסמה טיוטה של החוקה הרביעית, שאושרה ללא תיקונים בקונגרס השישי ב-1983 וכתוצאה מכך, על פי התרגום האנגלי לחוקה, הפך תפקיד יושב ראש המדינה לתפקיד נשיא הרפובליקה העממית של סין.
בחוקה זו, הוגדר הנשיא כבעל סדר הקדימות העליונה של המדינה, כשסמכויות הממשל המעשיות הועברו לידיהם של המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית ושל ראש הממשלה. כמו כן הוגדר ששלושת התפקידים הללו ימולאו על ידי שלושה אישים שונים. לפיכך, נתנו לנשיא תחומי אחריות מוגבלים, כמו לקבל את פניהם של מנהיגים זרים ולחתום על כתבי האמנה לשגרירים ומנגד הוא לא קיבל את האפשרות להתערב בענייניהן של מועצת המדינה או של המפלגה. על פי התכנון המקורי של חוקת 1982, המפלגה תתווה את המדיניות, המדינה תבצע אותה וחלקות סמכויות אלו תמנע את פולחן האישיות כפי שהיה במקרה של מאו. לפיכך, ב-1982 היו לסין ארבעה מנהיגים עיקריים: המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית, ראש הממשלה, הנשיא ו"המנהיג העליון", שהחזיק בתואר של "יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית" והיה המפקד העליון של הכוחות המזוינים. מבנה פוליטי זה, שהיה בסין בראשית שנות השמונים, זהה למבנה הפוליטי של וייטנאם.
בשנות התשעים, הניסיון להפריד בין נושאי המשרות במפלגה ובמדינה, מהלך שהוביל לעימות במהלך אירועי כיכר טיין-אן-מן, בא לקיצו. ב-1993, נבחר לתפקיד הנשיא ג'יאנג דזה-מין, שכמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית וכיושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית, נעשה המנהיג העליון ללא עוררין של המפלגה ושל המדינה. ב-2003, כאשר דזה-מין סיים את כהונתו, נמסרו תפקידי המזכיר הכללי והנשיא שוב לאדם אחד, סגן הנשיא, חו ג'ינטאו, סגן הנשיא הראשון שנבחר להיות נשיא. חו ג'ינטאו בתורו העביר את שני התפקידים לשי ג'ינפינג ב-2012 וב-2013.
דומיניקו ברארדי
דומיניקו ברארדי (באיטלקית: Domenico Berardi; נולד ב-1 באוגוסט 1994 בקוזנצה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ והקיצוני בססואולו ובנבחרת איטליה. בראדי הוא מלך השערים בכל הזמנים של ססואולו.
קריירה
דומיניקו ברארדי, נולד וגדל בקוזנצה בדרום איטליה ובגיל 13 הצטרף לקבוצת הילדים של קוזנצה קלצ'ו עד שבגיל 16 עבר לססואולו. את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של ססואולו ערך ברארדי ב-27 באוגוסט 2012, כשהוא בן 18 בניצחון החוץ 0–3 על צ'זנה בסרייה ב'. חמישה ימים לאחר מכן, כבש ברארדי את שער הבכורה שלו במדי ססואולו בניצחון 1–2 על קרוטונה. בשנת 2013, נבחר ברארדי לשחקן המצטיין של הסרייה ב' כשסייע לססואולו לזכות באליפות הסרייה ב' ולהעפיל לסרייה א'.
ב-2 בספטמבר 2013, יובנטוס הכריזה באתר האינטרנט הרשמי שלה, כי רכשה את הבעלות על כרטיס השחקן של דומיניקו ברארדי ובתמורה שילמה 4.5 מיליון אירו והעבירה בהשאלה את לוקה מארונה לשורות ססואולו. ב-25 בספטמבר 2013, כשהוא בן 19 בלבד, ערך ברארדי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בתיקו 1-1 נגד נאפולי. ב-6 באוקטובר 2013, כבש ברארדי את שער הבכורה שלו בסרייה א' בבעיטת עונשין מ-11 מטרים בניצחון 0–3 על פארמה. ב-3 בנובמבר 2013, כבש ברארדי שלושער בניצחון החוץ הראשון בהיסטוריה של ססואולו בסרייה א' 3–4 נגד סמפדוריה. ב-12 בינואר 2014, כבש ברארדי ארבעה שערים בניצחון ססואולו 3–4 על מילאן, והפך לשחקן הצעיר השני בהיסטוריה שכובש ארבעה שערים במשחק ליגה בסרייה א'. את עונת 2013/14, סיים ברארדי עם 16 שערי ליגה ב-29 משחקים וסייע לססואולו להימנע מנשירה לליגה השנייה. בחודש יולי 2014, הוחלט כי ברארדי יישאר בססואולו למשך עונה נוספת והסכם הבעלות על כרטיס השחקן שלו שהחזיקה יובנטוס יחודש. את עונת 2014/15, סיים ברארדי עם 10 כיבושים ו-15 בישולים והיה לאחד המבשלים המובילים ביותר בסרייה א'.
ב-25 ביוני 2015, במסגרת העברתו של החלוץ סימונה זאזה ליובנטוס שילמה ססואולו 10 מיליון אירו כדי לרכוש בחזרה מיובנטוס את הבעלות על כרטיס השחקן של דומיניקו ברארדי. למרות זאת, יובנטוס שמרה על האפשרות להחזיר את השחקן בחזרה לשורותיה בשנת 2016. את עונת 2015/16 פתח דומיניקו ברארדי כשחקן המצטיין בניצחון הביתי של ססואולו 1–2 על נאפולי אך נפצע באותו המשחק ונעדר מהמגרשים לתקופה של חודש וחצי. את שערו הראשון באותה העונה כבש ברארדי ב-18 באוקטובר 2015, בניצחון 1–2 על לאציו. את אותה העונה סיימה ססואולו במקום השישי בטבלת הסרייה א' אשר מוביל למוקדמות הליגה האירופית.
ב-28 ביולי 2016, ערך ברארדי את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי ססואולו בסיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית ואף כבש את שערה הראשון של ססואולו במסגרת אירופית אי פעם בתיקו 1-1 נגד לוצרן. במשחק הגומלין בין הקבוצות שנערך ב-4 באוגוסט סייע ברארדי לססואולו להעפיל לשלב הפלייאוף כשכבש צמד שערים בניצחון 0–3. לאחר שכבש שער בכל אחד מצמד המשחקים נגד הכוכב האדום בלגרד בשלב הפלייאוף של הליגה האירופית סייע ברארדי לססואולו להעפיל לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-28 באוגוסט כבש ברארדי שער בניצחון 1–2 על פסקארה והפך לשחקן האיטלקי הצעיר ביותר שכבש 40 שערי ליגה בסרייה א' מאז עונת 1994/95.
קריירה בינלאומית
בראדי נמנה עם סגל נבחרת איטליה עד גיל 21 במדיה ערך 18 הופעות וכבש שלושה שערים. באוקטובר 2015, זומן בראדי לראשונה על ידי המאמן אנטוניו קונטה לסגל הנבחרת הבוגרת של איטליה לצמד משחקים נגד נבחרת אזרבייג'ן ונבחרת נורווגיה במסגרת מוקדמות יורו 2016 בצרפת.
ג'רג' רומאן
ג'רג' רומאן (בהונגרית: Román György; 13 בינואר 1903, בודפשט – 1 בספטמבר 1981, בודפשט) היה סופר וצייר יהודי-הונגרי. הוא אחד מאותם ציירים מיומנים שקרובים לאמנות נאיבית בזכות תפיסת עולמו ורגישותו.
ביוגרפיה
ג'רג' רומן נולד בבודפשט במשפחה יהודית ברחוב צ'נגרי. אביו וילמוש רוט היה סוחר (הוא שינה את שמו לרומאן בשנת 1897), ואמו ינקה פישר (אלק משנת 1898). אחותו, אגנש, נולדה ב-1904. הם גרו בפינת הרחובות פודמניצקי ודלנוק בשכונה של משפחות מהמעמד הבינוני על פי רוב.
בינתיים, המשפחה נקלעה למצב קשה כיוון שאביו הצטנן בשנת 1906 וסבל ממחלת ריאות. על אף שמאוחר יותר יצא מסכנת חיים, הפחד מפני העתיד, אובדן ראש המשפחה, שלטו מאותו הזמן בחיי המשפחה. ג'רג' נרשם לבית הספר היסודי בשנת 1909, אך בשל חירשותו סיים את לימודיו בבית הספר היסודי כתלמיד פרטי ונאלץ לגשת לבחינה בסוף כל שנה כדי לעלות כיתה. בספטמבר 1910 הוטבל לדת הקלוויניסטית. באמצעות דודו, ארתור אלק, שהיה סופר ומבקר בכתב העת ניוגט, סנדקיו היו הסופר ז'יגמונד מוריץ ואשתו.
בגיל שלוש עשרה התאהב בקריאה ובדרך זו ראה טוב יותר את העולם החיצון ואת אירועיו האובייקטיביים והטרגיים. מתוך אמונה שהתמונה שקופה יותר מכתיבה, הוא ניסה לצייר. הוא צייר לחימה, שודדים על הנייר, אך הוא לא הצליח להתמודד לבדו עם קשיי ציור השמן. בקיץ 1919 סייר בתערוכת אוצרות הקניין הציבורי שנפתחו לקהל הרחב ובשלב זה החליט להיות אמן. אולם בסתיו הוא כמעט ולא הצליח לצייר, הוא לא הצליח להתמודד עם הטכניקות בכוחות עצמו, ולכן בעצת דודו, ארתור אלק, הועסק לצידו מורה לציור, רוברט נובוטני הצעיר, שלימד אותו בהתלהבות. לאחר מכן למד ציור בשקדנות בבית הספר הפתוח ברחוב אקאצפה במשך שנה, שם פגש את הציירים דיולה דרקוביץ', דוד ינדי, דז'ה ציגאני ורוברט ברני. הוא עבר את בחינת הסיום בשנה שלאחר מכן.
באוקטובר 1921 הוא הפך לתלמיד של אישטוואן רטי במכללה הלאומית ההונגרית המלכותית לאמנויות יפות. דודו, שבחן את רישומיו, חשב שהוא זקוק ללימוד נוסף, ולכן רשם אותו למכינה האקדמית לציור של מוריץ היימן. הוא בילה כך שנה במינכן. בהמשך לימודיו בקולג', בילה בקיץ ובסתיו 1924 בבאיה מארה, ופיתח שם את טכניקת הציור החדשה שלו. בשנת 1928 סיים את לימודיו במכללה לאמנויות יפות. באותה השנה אחותה של אגנש עזבה אתהונגריה, נסעה תחילה לסין ולאחר מכן לארצות הברית, שם גם התיישבה.
בסוף שנות ה-30, רומאן החליט לנסוע לחו"ל כדי לצבור ניסיון בציור. הוא היה צריך להרוויח כסף כדי לנסוע, אז הוא ניסה במשך חודשים לצייר תמונות שניתן "למכור". הוא נסע מפריז לווינה, שם צייר את אחד מציוריו המשמעותיים בשם "המיליציה האזרחית".
ב-17 באפריל 1932 נפתחה במוזיאון ארנסט תערוכת אוספים משותפת עם אדית באש, אישטוואן דשי הובר, פאל פריד, טיבור גרגיי, והפסל שאנדור מיקוש. הוא לא הצליח למכור אף אחת מתמונותיו בתערוכה. בחודש מאי באותה השנה, כאשר אביו פשט את הרגל, הם נאלצו למכור את הבית ברוז'הדומב (רובע 2 בבודפשט) ועברו לרחוב פלק מיקשה. אביו תכנן לנסוע לשנגחאי, שם התגוררו קרוביהם, ולהקים שם עסק. בסתיו 1932 הם הפליגו מטריאסטה, בספינה איטלקית בשם קונטה רוסו, כדי להגיע לשאנגחאי, נהם עברו דרך ונציה, ברינדיזי, פורט סעיד, בומביי, ציילון, סינגפור והונג קונג.
הוא חזר לביתו באביב 1937, בתחילת 1938 הוא היה מאוהב ללא תקנה והחל לכתוב את הרומן שלו טירה בגבעה. אמו האהובה נפטרה ב-1 בפברואר באותה השנה לאחר מחלה ממושכת. 1940 ב-26 בפברואר החוק היהודי השני היה כפוף לאישור היה מוגבל והעבודה נחשבת כשירה. ב־29 במרץ 1942, כאורח מוזמן, הציג עם קבוצת אמנים סוציאליסטים במטה ואסאס ברחוב מגדלנה. התערוכה הייתה "פתוחה לשלושה ימים בלבד, ואז נסגרה על ידי המשטרה בעקבות כתבות מעיתונים פשיסטיים משתוללים".
בין התאריכים 20 בפברואר ל-1 במרץ 1944, תערוכת היחיד הראשונה שלו עם הצייר ארנה הרבצי זכתה להצלחה מקצועית בבית האמנות אלקוטאש. ב-25 באפריל 1944 דודו, ארתור אלק, שם קץ לחייו בשל החוקים האנטי יהודיים (החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) ששללו את כל זכויותיו האזרחיות ופסלו את זכותו להתפרנס. בשנת 1944, לאחר פלישת הכוחות הגרמניים להונגריה (מבצע מרגרטה) נאלץ לענוד טלאי צהוב והחליט לשים קץ לחייו. כשרומאן קיבל את צו מגיוס לשרות העבודה בנובמבר (עבודות כפייה של גברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) הוא ברח לפאסטו והסתתר.
בינואר 1945, בתום סיום הלחימה, חזר לבודפשט. ב-5 בפברואר נפטר אביו וילמוש רומאן באחד מהבתים המוגנים בחסות שוודית. הוא מצא את גופתו מתוך ערימת גופות בת שתי קומות, עטף אותה בשטיח וקבר אותה זמנית על חלקה ריקה מאחורי תיאטרון הקומדיה של בודפשט. עד סוף פברואר התחבא במחסן האחורי של חנות סכינים ליד ראש גשר בודה של גשר מרגיט כאיש שירות עבודה בורח.
אחרי 1945
עבודתו כצייר וכסופר הפכה לפורה ומצליחה במחצית השנייה של שנות ה-40. בין 16 בנובמבר ל-29 בנובמבר 1947 נפתחה התערוכה הקולקטיבית שלו בחדרי הארגון החופשי של אמנים, שזכו לסיקור עיתונאי טוב. כרך הסיפורים הקצר הראשון שלו, ציד חורף, ראה אור בשנת 1950.
בשנת 1951 התפרסם הרומן הראשון שלו, הנמל האסייתי, אותו המבקרים הרשמיים תיארו כ"רומן הרפתקאות". בשנת 1956 פורסם כרך הסיפורים הקצרים שלו, מרד הליליפוט. בין 30 באוגוסט ל-21 בספטמבר 1958 נפתחה תערוכת יחיד באולם הקאמרי של הגלריה לאמנות, שזכתה להצלחה מקצועית גדולה. בסוף השנה הוא בילה חודש בבית היצירה של אגודת הסופרים ההונגרים בסציגליגט, שם כתב את הרומן שלו "הבית האפור" שיצא לאור בשנת 1959.
במאי 1960 נפתחה תערוכת היחיד שלו בחדר התצוגה של משרד הטלגרף ההונגרי. בשנים אלה, המקום המועדף שלו היה בית הקפה לוקסור. אורחים תכופים שם היו הסופר פונגראץ גלסאי, השחקנים אנדור אייטאי, טיבור בנדק, דז'ה קלר, המלחין לאיוש לייטאי, הצייר לאיוס קשק וחברו הטוב, הפסל דז'ה בוקרוש בירמן. בשנת 1979 הכינה טלוויזיה ההונגרית סרט תיעודי עליו ששמו היה "מהבדידות" בבימויה של מרתה קנדה. בשנת 1980 כתב היסטוריון האמנות יאנוש פרנק ספר על אמנותו של ג'רג' רומאן. הוא נפטר משבץ מוחי בבודפשט ב-1 בספטמבר 1981
חיים לוי (רב קראי)
החכם חיים בן יצחק הלוי (בד' בסיון ה'תר"צ, 31 במאי 1930 – ג' באב ה'תשס"ט, 24 ביולי 2009) היה חכם קראי ורב ראשי לקהילת היהודים הקראים בארץ ישראל בעת החדשה.
ביוגרפיה
לוי נולד ב-1930 ברובע היהודים "חארת אל יהוד" בקהיר ליצחק ורחל. עוד בילדותו היה פעיל בקהילה הקראית בקהיר. הוא למד לימודי תפילה וחזנות אצל הרב עמנואל מסעודה והלכה אצל הרב יוסף בן ישועה חיינה ושימש חזן צעיר בבית הכנסת. הוא היה פעיל בארגון צעירי הקהילה במצרים ובארגון "הכנסת כלה" שפעל למען עזרה לנזקקים בני העדה. בגיל 17 עמד כבר בראש תנועת הנוער של בני העדה "בחורי הישראלים הקראים" שמטרתה הייתה הקניית ידע דתי לצעירי העדה.
פעילותו
בשנת 1949 נישא לרחל בת יוסף יונס. הם עלו לישראל אחרי חתונתם והתיישבו בבית דגן. בקיאותו בשפה העברית ורצונו לשרת בכוחות הביטחון של המדינה הצעירה הביאו אותו להתנדב למשטרת ישראל. חיים שירת במשטרת תל אביב ובמקביל לשירותו במשטרה החלה פעילותו יחד עם הרב עמנואל מסעודה ומר משה מורד בבניית היסודות לארגון הקהילתי של בני העדה הקראית בישראל. בשנת 1956 הוא נתמנה למזכיר העדה בארץ ואיש הקשר מול מוסדות המדינה. בשנת 1959 הוא ערך והוציא לאור את המהדורה הראשונה של ספרי התפילה שהדפיסו בארץ ישראל.
במסגרת פעילותו ותפקידו נפגש ביחד עם ראשי העדה עם מנהיגי המדינה למען הכרה בקהילה שסבלה מאפליה מצד הממסד הרבני. הרב לוי קיבל מכתב באופן אישי מראש הממשלה דוד בן-גוריון המכיר בזכויות של העדה כחלק בלתי נפרד מעם ישראל. גם פגישותיו עם נשיאה השני של המדינה יצחק בן-צבי שהיה חוקר קדמוניות היהודים תרמו רבות להבנתו של הנשיא בתולדות הקראים ופעילתו למען העדה.
בשנת 1966 עת סיים הרב עובדיה מצליח את תפקידו כרב העדה הקראית באשדוד, פרש חיים לוי משירותו במשטרת ישראל ונתמנה במקומו לרב הקהילה בעיר. לוי שכיהן גם כדיין בבית הדין הקראי ייצג את הזרם המרכזי של העדה להקמת בית דין קראי לעניין המעמד האישי והוא הוביל את מאבק הקהילה למען ייסוד מוסדות קהילה ודת עצמאיים המנותקים מהרבנות הראשית. חתונת בתו הבכורה מוניקה לבחיר ליבה משה מרזוק שהייתה במהלך תקופה סוערת זאת סוקרה בהרחבה בעיתונות הארצית.
במהלך כהונתו כרב הקהילה באשדוד יזם ימי עיון ולימוד וערבי גיבוש לבני העדה ופעל להקמת בית הכנסת "ענן הנשיא" בעיר. אחרי פטירתו של החכם דוד אלפרנגי בשנת 1987 נתמנה לוי לרבה הראשי של עדת היהודים הקראים בישראל. בתפקידו זה המשיך לקדם את מורשת בני הקהילה ופעל רבות בעניינים מנהלתיים מול משרדי הממשלה. כאב בית הדין הקראי הוא ליווה את עורכי הדין שפעלו למען העדה בדיונים המשפטים בבג"ץ. הרב יצר וחיזק את הקשרים עם הקהילות מעבר לים. עם פתיחת שערי ברית המועצות לוי נסע בשליחות הסוכנות היהודית יחד עם הרב יוסף אלגמיל וד"ר משה חיינה לקהילת הקראים בחצי האי קרים. הוא ביקר גם בקהילות הקראים בצרפת, בטורקיה ובארצות הברית. בשנת 1993, בעת ביקורו בקהילה בסן פרנסיסקו, הרצה הרב חיים לוי באוניברסיטת "ברקלי" בקליפורניה בפני חוקרים ותלמידים.
נפטר ביום שבת ג' באב ה'תשס"ט ונטמן ביום ראשון ד' באב באשדוד, מלווה על ידי בני משפחתו ומאות מבני הקהילה.
בית הכנסת הקראי באשדוד "כתר תורה" נקרא על שמו ועל שם כותב 'כתר ארם צובא' אהרן בן אשר.
כתביו
הרב לוי ראה בהקניית החינוך למורשת העדה ערך עליון והוא פעל יחד עם חכמי העדה לתרגם ולהוציא לאור ספרים רבים של חכמי הקראים במהלך הדורות. בסיוע תרגומו של עיתונאי רשות השידור בערבית דוד אגמון, ערך והוציא לאור את 'ספר המעמד האישי' שכתב המשפטן, המשורר והפילוסוף הקראי מורד "בק" פרג אלישע. בהשראת ספר ההלכה 'אדרת אליהו' שחיבר החכם הקראי אליהו בשייצי הוא כתב את הספר "מעיין חיים" מהווה ספר מבוא ללימוד ולהבנת היהדות הקראית והלכותיה. סיפרו "תולדות חיים" הוא סקירה ביוגרפית של גדולי חכמי הקראים ומשנתם. לוי הרצה על תולדות הקראים וחכמיהם בחוגים ללימודי יהדות באוניברסיטאות ברחבי הארץ ופעל יחד עם חוקרי אקדמיה להבנת חשיבותה ותרומתה של הקראות למחשבת ישראל.
יחסו לרבניים
על מנת להכיר ולהבין את היהדות הרבנית וקו מחשבתה השקיע רבות בלימוד המנהגים והתפילות של היהדות התלמודית. הרב היה בקיא בכתביו של הרמב"ם וספרי ההלכה הרבניים ומהם שאב את עיקר צדקת דרכה של הקראות.
נקודת מבטו והתייחסותו של הרב למערכת היחסים בין הקראות לרבניות בארץ ישראל באה לידי ביטוי בסיכום דברים בהקדמה לספר התפילה שכתב:.
הדיוויזיה ה-14 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-14 (בגרמנית: 14. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בפלישה לפולין, במערכה על צרפת, ובקרבות שונים בחזית המזרחית.
איי אורקני הדרומיים
איי אורקני הדרומיים (באנגלית: South Orkney Islands, בספרדית: Islas Orcadas del Sur) הם קבוצת איים באוקיינוס הדרומי, כ-604 ק"מ צפונית-מזרחית לקצה חצי האי האנטארקטי. שטחם הכולל הוא כ-620 קמ"ר. הן בריטניה והן ארגנטינה תובעות חזקה עליהם, בריטניה כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה מאז 1962, ולפני כן כשטח חסות איי פוקלנד, וארגנטינה כחלק מאנטארקטיקה הארגנטינאית. בכפוף לברית האנטארקטית משנת 1959, תביעות הריבונות תלויות ועומדות.
הן בריטניה והן ארגנטינה מחזיקות בסיסים על האיים. הבסיס הארגטינאי "אורקאדאס", שנוסד בשנת 1904, שוכן על האי לורי. 11 המבנים של התחנה הארגנטינאית יושבים עד 45 איש בתקופת הקיץ, ובממוצע 14 במשך החורף. בסיס הסקר האנטארקטי של בריטניה, תחנת המחקר סיגני, שוכן על האי סיגני ונוסד בשנת 1947. מלבד הסגל בבסיסים, אין עוד תושבים על האיים.
היסטוריה
איי אורקני הדרומיים התגלו בשנת 1821 על ידי שני ציידי כלבי-ים, האמריקאי נתניאל פאלמר והימאי הבריטי ג'ורג' פאוול. האיים כונו תחילה "קבוצת פאוול", והאי הגדול נקרא אי ההכתרה כיוון שהייתה זו שנת הכתרתו של המלך ג'ורג' הרביעי. ב-1832 ביקר ג'יימס ודל באיים, נתן לארכיפלג את שמו הנוכחי (על שם איי אורקני בסקוטלנד) ואף שינה את שמותיהם של כמה מן האיים. איי אורקני הדרומיים נמצאים פחות או יותר באותו קו הרוחב הדרומי כמו זה הצפוני של איי אורקני (60° דרום לעומת 59° צפון), אם כי לא ידוע אם היה זה המניע לקביעת שמם של האיים.
לאחר גילויים, היו האיים ליעד תדיר לביקורי ציידים של כלבי-ים ולווייתנים, אבל שום סקר יסודי לא נערך במקום עד למשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה של ויליאם ספירס ברוס בשנת 1903, באונייה "סקוטיה", שעשתה את החורף על האי לורי. ברוס מדד את האיים, הפך על פיהם כמה משינויי השמות של ודל, והקים תחנה מטאורולוגית, שנמכרה לממשלת ארגנטינה עם עזיבתו בשנת 1904. בסיס זה, שנקרא מחדש "בסיס אורקאדאס" בשנת 1951, עודנו פעיל (נכון ל-2007) ומכאן שהוא תחנת המחקר הוותיקה ביותר המאוישת ברציפות באנטארקטיקה.
בשנת 1908 הכריזה הממלכה המאוחדת ריבונות על טריטוריות שונות באנטארקטיקה והדרום אמריקה "מדרום לקו הרוחב ה-50 דרום, ובין קווי האורך במעלות ה-20 וה-80 מערב", כולל איי אורקני הדרומיים. בהמשך לכך נוהלו האיים כחלק משטחי החסות של איי פוקלנד. תחנת מחקר ביולוגית נבנתה ב-1947 על האי סיגני על ידי הסקר הבריטי באנטארקטיקה מטעם שטחי החסות של איי פוקלנד. ב-1962 היו האיים לחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה שהוקמה אז.
התביעה הארגנטינאית לחזקה על האיים ראשיתה ב-1925. במקור הוצדקה בכיבוש הארגנטינאי של בסיס האי לורי, ובהמשך הסתכמה בתביעת חזקה טריטוריאלית רחבה יותר.
גאוגרפיה ואקלים
האיים נמצאים בין קווי הרוחב '30 60° ל-'83 60° דרום בקירוב וקוי אורך '25 44° עד '25 46° מערב בא7וקיינוס הדרומי. כקבוצת איים, איי אורקני הדרומיים נמצאים בערך ב--60.58333°N, -45.5°W.
האיים הלא-נגישים, במרחק כ-27 ק"מ מערבה, נחשבים לחלק מאיי אורקני הדרומיים.
האקלים באיי אורקני הדרומיים קר, רטוב ונשוב רוחות רוב הזמן. עונות הקיץ קצרות וקרות (דצמבר עד מרץ), כשממוצע הטמפרטורות עולה עד סביבות 3.5 מעלות צלזיוס, ויורד בחורף עד סביבות 12.8- צלזיוס ביולי. טווח הטמפרטורה הכולל נע בין 12 ל-44- מעלות צלזיוס. הים המקיף את האיים מכוסה קרח מסוף אפריל עד נובמבר.
שקע אורקני הדרומי (-60°N, -45°W) הוא שקע תת-ימי, ששמו מעיד על הקשר אל איי אורקני הדרומיים ואושר ב-10/77 (ACUF 177).
פלורה ופאונה
על אף התנאים הקשים, יש באי צמחייה והם מהווים חלק מאזור סביבת הטונדרה של ים סקוטיה, יחד עם ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, איי שטלנד הדרומיים והאי בובה. כל האיים האלה שוכנים בימים הקרים שמדרום לרכס האנטארקטי. אזורים אלה מאפשרים קיום צמחיית טונדרה, הכוללת מיני טחבי עלים, חזזית ואצה; עופות-ים, פינגווינים וכלבי-ים מוצאים את מזונם במים המקיפים את האיים.
של איי אורקני הדרומיים כמעט נטול חיים או דל מאוד מבחינה ביולוגית; מאכלסים אותו בעיקר צורניות ורב-לוחיתאים. בזמן השפל ניתן למצוא אמפיפודים ותולעים שטוחות מתחת לסלעים. ככל שגדל עומק המים, רב הגיוון בצורות החיים: בעומקים של 2–3 מטרים ויותר מופיעות אצות אדומיות וירוקיות, כוכבי-ים, מלפפוני-ים, ספוגים ואסצידיות. בעומקים הגבוהים מ-8 מטרים גדל באופן משמעותי מספרם של הפרטים ממינים אלו, עד ליצירת מצבורים עצומים שלהם. ביבשה חיים הפינגווין רצועת-הסנטר ופינגווין אדלי.
האימפריה הרומית הקדושה במלחמת שלושים השנה
מלחמת שלושים השנים נערכה בין השנים 1618–1648, בעיקר על אדמתה של האימפריה הרומית הקדושה שבמרכז אירופה, הגם שרוב המעצמות האירופיות בנות אותו הזמן נטלו בה חלק.
תוצאות המלחמה היו הרסניות מבחינת חיי אדם ואף יצור, גידול וצמיחה של הכלכלה באימפריה.