cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רכבת מהירה
KTX
קוריאה הדרומית היא המדינה השנייה במזרח אסיה, לאחר יפן שמרשתת את הערים המרכזיות שלה ברכבות מהירות. בתחילה, רוב הטכנולוגיה הגיעה מחברות צרפתיות שמעורבות בפרויקט ה-TGV, ואחר כך פותחה בקוריאה רכבת הסנצ'און. השירות נקרא Korea Train Express - KTX הקווים הראשונים שמחברים את סיאול לערים המרכזיות בדרום המדינה (פוסאן, דיג'ון, דגו ומוקפו) נחנכו ב-31 במרץ 2004. זמן הנסיעה מסיאול לפוסאן (מהקצה הצפון מערבי של המדינה לקצה הדרום מזרחי) התקצר מ-260 ל-160 דקות והוא צפוי להתקצר עד ל-116 דקות עד שנת 2010 כאשר כל המסילות יוחלפו במסילות המיועדות רק לרכבות מהירות.
ספסאן
קרונות הרכבת עוצבו במיוחד עבור רוסיה ובהתאם לדרישות חברת הרכבות הרוסית. הרכבת כוללת מחלקה עסקית, מחלקת תיירות וקרון מסעדה. מערכת מיזוג האוויר הותאמה גם לתנאי האקלים ברוסיה.
רכבות מהירות בישראל
נכון להיום (2018) בישראל קיימת תוכנית לבניית קו רכבת מהירה לאילת. שאר המסילות במערכת הרכבות הרגילה בישראל מחברות בין מרחקים קצרים, ומהירות הנסיעה בהם נמוכה בהרבה (100 עד 160 קמ"ש). הקו החדש לירושלים מאפשר מהירות של עד 160 קמ"ש בקטעים מסוימים (משך הנסיעה מנתב"ג לירושלים כיום הוא כ-22 דקות) - מהירות שלא עומדת בתקנים האירופאיים.
עקב גודלה של המדינה אין בישראל מרכזים עירוניים שמרוחקים מספיק אחד מהשני. הקו הארוך ביותר בין הערים הגדולות בארץ הוא קו תל אביב - באר שבע באורך של כ־110 ק"מ (הכולל כיום מסילה כפולה בעלת יכולת הסעה של עד 200 קמ"ש, אך עם עצירות בהרבה תחנות ביניים), לכן אין כל כדאיות בבניית ותפעול רכבות מהירות במיוחד. מסיבה זו אין גם כמעט טיסות פנים ארציות בהיקף רחב (למעט לאילת).
בעבר, דובר על רכבת מהירה לאורך הערבה שתוכל לשמש את ישראל וירדן, בשנת 2007 אושרה התוכנית להקמת המסילה.
הצעד העיקרי לשיפור מהירות הרכבות הוא התוכנית להעביר את רוב הרכבות להנעה חשמלית ושדרוג מערכת האיתות והשליטה. מיזם החישמול החל בפועל ב-2016.
ירוסלב קצ'ינסקי
ירוסלב קצ'ינסקי (נולד ב-18 ביוני 1949) הוא פוליטיקאי פולני, אשר כיהן כראש ממשלת פולין בין 14 ביולי 2006 ל-21 באוקטובר 2007. מנהיג מפלגת חוק וצדק. הוא אחיו התאום של נשיא פולין לשעבר לך קצ'ינסקי.
ביוגרפיה
ירוסלב נולד בוורשה כתאום הבכור. הוריו, פטריוטים פולנים מן המעמד הבינוני, פעלו בצעירותם בארמייה קריובה, האם כחובשת וקשרית והאב בתפקידים אחרים. ב-1961, בהיותם בני 12, כיכבו התאומים בסרט "השניים שרצו לגנוב את הירח", המבוסס על ספרו של סופר הילדים קורנל מקושינסקי.
לאחר סיום בית ספר התיכון למד משפטים באוניברסיטת ורשה אצל פרופסור סטניסלב ארליך (Stanisław Ehrlich), בעל תואר דוקטור למשפטים בתאוריה משפטית. בתקופת לימודיו היה פעיל בתנועת "קור" באופוזיציה, כיהן כיועצו של הנשיא לך ואלנסה.
בבחירות שנערכו ב-21 באוקטובר 2007 הפסידה מפלגתו של קצ'ינסקי, "חוק וצדק", בהפרש גדול, ומאז כיהן קצ'ינסקי כראש האופוזיציה.
בבחירות לנשיאות פולין שנערכו ב-20 ביוני 2010 לאחר מותו של לך, אחיו של ירוסלב בהתרסקות מטוס, הכריז ירוסלב על התמודדותו. הוא זכה ב-36.46% מקולות המצביעים בסיבוב הראשון, אך הפסיד בסיבוב השני שנערך ב-4 ביולי ליריבו ברוניסלב קומורובסקי.
החל מ-6 באוקטובר 2020 ועד ל-21 ביוני 2022, כיהן כסגן ראש הממשלה בממשלתו של מטאוש מורבייצקי, אז פרש בכדי להתמקד בהנהגת מפלגתו.
חיים אישיים
ירוסלב לא נישא מעולם והתגורר עם אמו, ידוויגה. הוא ידוע כאוהב חיות ומגדל חתולים וכלבים.
אודילו גלובוצניק
אודילו לוטאריו גלובוצניק - במקור - גלובוצ'ניק, Globočnik (Odilo Lotario Globocnik; 21 באפריל 1904 – 31 במאי 1945) היה קצין אוסטרי בכיר באס אס (בדרגת גרופנפיהרר) ופושע מלחמה נאצי בולט שהיה אחראי לרציחתם של כשני מיליון בני אדם במלחמת העולם השנייה, רובם המוחלט יהודים.
ביוגרפיה
הוא נולד בעיר טריאסט לאב ממוצא סלובני ואם מאזור דרום הבאנאט שבסרביה. אביו היה איש צבא קבע שעבר לעבוד בדואר, בפרישתו. ב-1914 עברה משפחתו למערב סלובקיה. מ-1915 למד בבית ספר צבאי בסנקט פלטן ונחשב לתלמיד שקדן וחרוץ. מצעירותו שלט בשפה האיטלקית. בסוף 1918 עבר עם משפחתו לקלגנפורט שבאוסטריה, קיבל אזרחות אוסטרית וסיים שם לימודים תיכוניים ב-1923 בבית ספר תעשייתי.
ב-1919 נלחם לצד קרינתים אחרים נגד צבא מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, על קביעת הגבול בין שתי המדינות. בהמשך הצטרף תחילה למיליציה הימנית היימווהר (Heimwehr) וב-1922 הצטרף לארגון הפרו-נאצי DNSAP בחבל קרינתיה והחל לענוד את סמל צלב הקרס.
פעיל במפלגה הנאצית
בינואר 1931 הצטרף למפלגה הנאצית האוסטרית ושימש כרכז התעמולה בארגון העובדים הנאצים עד להוצאת המפלגה מחוץ לחוק באוסטריה ביוני 1933.
כבר ב-1 בספטמבר 1932 הצטרף לארגון האס אס. הוא הקים רשת סוכנים והעביר לצורכי המפלגה הנאצית באוסטריה כ-8 מיליון שילינג מגרמניה, דרך שווייץ ואיטליה. הוא נעצר מספר פעמים על פעילותו הפוליטית, הורשע 4 פעמים אך ישב בסך הכל רק כשנה בכלא, בין 1933–1936. כיוון שרבים מבכירי הנאצים נכלאו לסירוגין בכלא, ניהל גלובוצניק זמנית את סניף המפלגה בקיץ 1935 בבודפשט. ב-1936 ניהל כממלא מקום את המפלגה הנאצית בקרינתיה.
בעקבות "הסכם יולי" (1936) בין גרמניה הנאצית לאוסטריה הוזמנו גלובוצניק וד"ר פרידריך ריינר לביקור אצל אדולף היטלר לקבלת הנחיות ביחס לאופן ניהול המפלגה הנאצית באוסטריה. גלובוצניק וריינר היו יריביו הפוליטיים של איש האס אה וראש המפלגה הנאצית באוסטריה יוזף לאופולד. האחרון ניסה לנטרל את השניים תוך שלילת סמכויותיהם בסתיו 1936, ושנה לאחר מכן אף הדיח את גלובוצניק מן המפלגה בעילת "התנהגות בלתי הולמת". ברם, רשת הסוכנים שהקים גלובוצניק ביצרה את מעמדו במפלגה, ולבסוף הודח לאופולד מן ההנהגה בפברואר 1938. ב-21 בפברואר 1938 מינה היטלר את גלובוצניק כמנהל אגף הארגון במפלגה הנאצית באוסטריה. ב-12 במרץ, לאחר האנשלוס, הוא מונה לתפקיד מזכיר הממשלה. באפריל 1938 נבחר כנציג אוסטריה לרייכסטאג, וב-24 במאי נתמנה על ידי היטלר לגאולייטר (Gauleiter, מפקד מחוז) של וינה בקבלו רטרואקטיבית דרגת שטנדרטנפיהרר (קולונל).
גאולייטר של וינה
מינויו של גלובוצניק לגאולייטר עורר התנגדות רבה בקרב חברי המפלגה בווינה, כי לא היה וינאי וגם מפני שיריבו לאופולד נהנה שם עדיין מתמיכה רחבה. בנוסף, הסתכסך גלובוצניק עם השר לשילוב אוסטריה ברייך הגרמני, יוזף בירקל (Josef Bürckel).
גלובוצניק היה אחראי מרכזי להחרמת רכושם, רדיפתם וגירושם של יהודי וינה; ואולם, החרמת הרכוש נעשתה באופן אקראי, ללא סדר ובניגוד לנהלים, תוך מעשי שחיתות רבים. בין השאר העניק גלובוצניק הלוואות למקורביו, עשה עסקאות נדל"ן מפוקפקות, ונמנע מדיווח ורישום של כספי תרומות למפלגה. אחרי סכסוך עם שר האוצר של הרייך נערכה ביקורת פיננסית במחוז (גאו) של וינה ב-9 בספטמבר 1938, בעקבותיה נשללו סמכויותיו בתחום הכספים. עקב ההרס שגרמו חברי הנוער ההיטלראי לארמון הארכיבישוף בנובמבר אותה שנה, הסתייג גם הבכיר הנאצי ארתור זייס-אינקווארט מהתנהלותו של גלובוצניק. ב-30 בינואר 1939 הדיח הימלר את גלובוצניק מתפקידו בהאשמתו בניהול עסקי מט"ח מפוקפקים, מעילה בכספי המפלגה והחזקת כספים שהוחרמו מיהודים בחשבונות בנק חסויים. הוא הותיר אחריו תוהו ובוהו כספי ואדמיניסטרטיבי. כעונש הוא נשלח לשירות בחזית בוואפן אס אס והורד בדרגה לאונטרשארפיהרר. במסגרת זו השתתף בפלישה לפולין.
במחוז לובלין
הימלר חיבב את גלובוצניק, ובנובמבר 1939 מחל לו ומינה אותו למפקד האס אס והמשטרה (SSPF) במחוז לובלין בדרגת בריגדפיהרר. גלובוצניק קיבל אחריות גם על סניף המפלגה הנאצית במחוז, מה שחרג מסמכותו של מפקד המשטרה. בנוסף, שימש אף בתפקיד נציג הרייך לצורך יישובם מחדש של גרמנים אתניים מאזור ווהלין שבצפון-מערב אוקראינה. הוא זכה לחופש פעולה נרחב במחוזו, והיה בפועל כפוף לפרידריך וילהלם קריגר.
גלובוצניק התבלט במדיניותו האלימה נגד האוכלוסייה האזרחית. הוא תגבר את כוח המשטרה במחוז ביחידת "הגנה עצמית" שהקים, אליה גויסו "פולקסדויטשה", גרמנים-אתניים מקומיים. יחידה זו השתתפה במבצע אה בה, שבמסגרתו ביצעה מעשי רצח בקרב האוכלוסייה הפולנית; על כך היא זכתה לגינוי אפילו מפי מושל הגנרלגוברנמן, הנס פרנק הידוע לשמצה, שכינה אותה "כנופיית רוצחים".
גלובוצניק החל ברדיפת היהודים והחרמת רכושם מיד עם כניסתו לתפקיד, והיה מראשוני אנשי האס אס שהקימו מחנות לעובדי כפייה (הראשון ב-1939 והשני ב-1940). ב-13 באוקטובר 1941 קיבל הוראה אישית מהימלר להשמיד את היהודים בשטח הגנרלגוברנמן ולהקים לשם כך מחנות השמדה - מבצע שכונה "מבצע ריינהרד". גלובוצניק היה אחראי לבניית מחנות ההשמדה בלז'ץ, מיידנק, סוביבור וטרבלינקה, ולרציחתם בהם של יותר מ-1,500,000 בני אדם, רובם המוחלט יהודים.
גלובוצניק היה אחראי גם להחרמת רכושם של הנרצחים, ולאחר נפילת מוסוליני הואשם בביזת רכוש לעצמו; הוא הועבר בספטמבר 1943 לשמש כמפקד האס אס והמשטרה של האזור המבצעי החוף האדריאטי שמפקדתו הייתה בטריאסט, עיר הולדתו. תפקידו היה בין היתר לצוד יהודים, פרטיזנים ומתנגדי המשטר הנאצי. הוא הקים את מחנה הריכוז וההשמדה ריזיירה די סן סאבה בטריאסט, שהיה מחנה ההשמדה היחיד באיטליה, ובו נרצחו יותר מ-5,000 בני אדם.
בסוף המלחמה נמלט גלובוצניק עם קומץ אנשיו לדרום אוסטריה, שם נעצר על ידי פטרול בריטי ב-31 במאי 1945, והתאבד טרם חקירתו בבליעת קפסולת ציאניד.
פוקר F27
פוקר F27 (Fokker F27 Friendship) הוא מטוס נוסעים מתוצרת יצרנית המטוסים ההולנדית פוקר. המטוס מצויד בשני מנועי מדחף טורבו-פרופ.
המטוס טס לראשונה ב-24 בנובמבר 1955, והוא יוצר עד ראשית שנות השמונים.
פיתוח
פוקר החלה לפתח את המטוס בשנת 1950 במטרה להתחרות במטוס המוצלח באותה התקופה דאגלס DC-3. אב הטיפוס טס בנובמבר 1955, ונכנס לשירות בנובמבר 1958 בחברת התעופה אייר לינגוס.
בשנת 1956 החלה יצרנית המטוסים האמריקאית "Fairchild Aircraft", לבנות את המטוס ברישיון פוקר בארצות הברית. בשנת 1958 אף פיתחה גרסה למטוס משלה שכונתה Fairchild Hiller FH-227.
ארנסט מולר
ארנסט מילר (בגרמנית: Ernst Müller; 1 בנובמבר 1880 – 5 באוגוסט 1954) היה פילוסוף, פעיל ציוני, מתמטיקאי, ספרן, סופר ומתרגם יהודי-אוסטרי. בהקשר היהודי התעניין מילר באופן מיוחד בקבלה ובאנתרופוסופיה. היה מחברם של כמה רומנים ונובלות. בהקשר הפילוסופי, כתב (בין השאר) מחקרים על שלגל, על הגל, ועל הגות גרמנית בת זמנו.
כתביו במחקרי היהדות
Oxford: Phaidon Press, 1946 (ספר הזהר ותורתו, וינה 1923) וינה 1932 ברלין 1921 (מהדורה מתורגמת של 'ספר האחד' לאברהם אבן עזרא - העוסק באריתמטיקה)
מכון ליאו בק מחזיק בארכיון הפרטי של כתבי היד של מולר (הפריטים ברובם משנת 1919 ואילך, וכוללים בין השאר, מסות אוטוביוגרפיות, וגם לא מעט שירים פרי עטו). (תרגום לגרמנית של מבחר משיריו של ביאליק)
צביון סבכים
צביון סבכים (שם מדעי: Sylvicapra grimmia) הוא מין אנטילופה קטנה מתת-משפחת הצביונים שבמשפחת הפריים. הוא קרוי גם צביון מצוי והוא הצביון היחיד שאינו שייך לסוג צביון (Cephalophus) אלא לסוג יחיד Sylvicapra.
מאפיינים
הצביון כשמו נפוץ ביותר יחסית לקרוביו - הוא נפוץ כמעט בכל אפריקה שמדרום לסהרה, למעט יערות הגשם של קונגו וקרן אפריקה, אך הוא מעדיף בעיקר אזורי סוואנה ושיחים, המאפשרים לו להתחבא כמו גם אזורים הרריים.
הצביון נקרא לעיתים צביון חום, אך מראו יכול להשתנות ע"פ בתי הגידול וכן ע"פ תת-המין. באזורי היערות של אנגולה הם בדרך כלל בצבע ערמוני, בסוואנות הצפוניות הם אפורים ובאזורי מדבר הם חומים.
הם נפוצים לעיתים בקצוות של אזורי יישובים מסוימים. הם פעילים שם בעיקר בשעות החשיכה.
אורך: עד 50 ס"מ.
משקל: 12-25 ק"ג בממוצע. הנקבות גדולות וכבדות מעט מהזכרים.
מזון:אוכלים מגוון מאכלים בעיקר מהצומח, אף על פי שלעיתים יאכלו גם נבלות וחיות קטנות כמו חרקים וחולייתנים קטנים. הם אוכלים בעיקר עשבים, עלים, פרחים, פירות ופקעות. הם גם עוקבים אחרי קופים ואוכלים את הפירות שהשירו ארצה. עם זאת הם יכולים לא לשתות זמן ממושך כל עוד הם אוכלים צמחייה טובה ובעונה הגשומה הם לא שותים כלל.
טורפים:לצביון טורפים רבים: האריה, הנמר, הברדלס, צבוע מנומר, זאב טלוא, תנין היאור, סרוואל ותנים. לעיתים הם נטרפים גם על ידי בבונים. עם זאת הצביון נוטה לברוח במהירות לתוך השיחים להגנה.
עדי ברקן
עדי ברקן (נולד ב-7 ביוני 1959) הוא צלם אופנה וסוכן דוגמנות ישראלי. נודע בין השאר בשל קמפיין שניהל בעד חקיקה האוסרת על העסקת דוגמניות הלוקות בתת-משקל ובאנורקסיה.
ברקן עבד ברחבי העולם כצלם אופנה כ-15 שנה (בשנות ה-80 וה-90), בלונדון, פריז וניו יורק.
בשנת 1997 נולדה לו בת.
ב-1998 חזר לישראל ופתח סוכנות דוגמנות משלו בתל אביב. בין השאר היה הסוכן של הדוגמניות סנדי בר, מורן אטיאס, שרי גבעתי, אור גרוסמן ואסתי גינצבורג. ב-2001 השיק את מגזין האופנה "ביקיני", שנסגר לאחר תקופה קצרה.
באחד מראיונותיו בטלוויזיה דיבר על ידידתו הילה אלמליח, דוגמנית שלקתה באנורקסיה, התמוטטה ואושפזה (בהמשך נפטרה, ב-2007, במשקל פחות מ-30 ק"ג), ובעקבות זאת קיבל טלפונים מנערות ונשים רבות שסבלו מאנורקסיה. הוא החל להעסיק דוגמניות רק לאחר הצגת בדיקות BMI תקינות, והפעיל ברחבי הארץ והעולם קמפיין הדוגל בכך. ב-2004 הגיש בכנסת הצעת חוק, בשיתוף חברת הכנסת ענבל גבריאלי, לפיה סוכנויות דוגמנות בישראל חייבות להשתמש בבדיקות BMI בעת העסקת דוגמניות, ולוודא שה-BMI אינו נמוך מ-18.5. בכך הפכה ישראל למדינה הראשונה בעולם המחוקקת חוק בתחום זה. המהלך נתמך על ידי משרד הבריאות.
ב-2005 הקים ברקן את "סימפלי יו, העמותה לפיקוח על ייצוג דימוי הגוף", ואת "המרכז הישראלי לשינוי הרגלי אכילה", שפועלים למען נערות ונשים הפונות סביב מצוקה הקשורה להפרעות אכילה. בנובמבר 2013 השיק את הקמפיין "Simply You" ("פשוט את"), במטרה להעלות את המודעות להשפעת תעשיית האופנה על דימוי הגוף. בין השאר הועלה במסגרת הקמפיין סרטון שעורר מחלוקת, שהשווה בין צילומי דוגמניות אנורקטיות לבין צילומים מתקופת השואה.
ב-2012 תרם לחקיקה בכנסת של "חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות", בשיתוף חברת הכנסת רחל אדטו.
ב-2015 נבחר ברקן לשאת הרצאת TED בנושא במסגרת פרויקט RealUnreal
ב-2017 החלה לעלות ביקורת כנגד חלק מפעילותו על ידי הממסד הרפואי והפסיכולוגי בישראל; נטען כי האופן בו הוא מגדיר את מרבית מקרי האנורקסיה כ"אנורקסיה חברתית-תרבותית" בלבד ללא התייחסות לגורמי מצוקה מורכבים אחרים, והשיטות בהן הוא מנסה לסייע לנשים ולנערות עם הפרעות אכילה המנוגדות לשיטות של הממסד הרפואי והמדעי, פוגעים בתהליך השיקום של המטופלות.
ב-2019 הגיש ברקן תביעת לשון הרע נגד עיתון "הארץ" והכתב עידו אפרתי על הכתבה שפרסמו ב-2017 והמשפט עדיין מתנהל.
ב-2023 השתתף בצילומים של עונה נוספת של סדרת הריאליטי The Fashion Hero שצולמה בדרום אפריקה ותשודר גם בישראל.
ברקן ממשיך לעסוק כיום בפעילות, ראיונות, הרצאות וסדנאות בתחום הרגלי האכילה ודימוי הגוף בעולם הדוגמנות ובכלל, במקביל לעבודתו כסוכן דוגמנות וצלם אופנה.
המדינה (דיאלוג אפלטוני)
המדינה (וכן הפוליטאה או הרפובליקה; ביוונית Πολιτεία) הוא חיבור שנחשב לאחד מהחשובים ביותר של הפילוסוף היווני אפלטון. הוא נכתב סביב שנת 390 לפנה"ס. הדיאלוג עוסק ב"פילוסופיה של הדברים האנושיים" ("פילוסופיה פרי תה אנתרופינה"), והוא מקיף נושאים בכלכלה, סוציולוגיה פוליטית, פילוסופיה פוליטית, אתיקה, צדק וידע. הרעיונות הפוליטיים מוצגים דרך ה"עיר הטובה", פרדיגמה שהיא הרקע להופעתן של ערי-מדינה רבות בהיסטוריה. אם כי נראה שהמסקנה של אפלטון היא שהמדינה האידיאלית היא זו הנשלטת על ידי מלך-פילוסוף. ספר זה הוא מאבני היסוד של הפילוסופיה המערבית. היצירה מהווה אחת הדוגמאות הראשונות של סיפורת פוליטית.
אטימולוגיה
הכותרת המקורית של החיבור הוא המילה היוונית פוליטיאה. "המדינה", שהוא התרגום המקובל לכותרת זו, הוא למעשה תרגום מוטעה במקצת, שמקורו באופן שבו תרגם הפילוסוף הרומי קיקרו את כותרת הספר ללטינית. תרגום טוב יותר לעברית בת-זמננו עשוי להיות "אזרחות".
רקע ומשתתפים
"המדינה" הוא אחד מהדיאלוגים הארוכים ביותר של אפלטון, ולו שתי חלוקות אפשריות: החלוקה הישנה לעשרה ספרים, והחלוקה לשנים עשר חלקים, שלפניהם הקדמה ולאחריהם אפילוג.
דמויות-המשנה הן:
שלוש דמויות מוזכרות בדיאלוג אף שאינן מדברות: ליסיאס ואיותידמוס, בניו של קפאלוס, וניקראטוס.
הדיאלוג מתרחש בביתו של קפאלוס בפיראוס, עיר נמל הנמצאת סמוך לאתונה. פיראוס שימשה, ומשמשת עד היום, כנמל של אתונה. סוקרטס לא נהג לצאת מאתונה. את הדיאלוג כולו מספר סוקרטס לטימאוס, הרמוקראטס, קריטיאס ולאחרים, יום לאחר התרחשותו.
תוכן
המדינה הוא חיבור רחב ומגוון, שהדיון בו נחלק לעניינים שונים באמצעות תמונות (סצנות) שמגדירות נושאי דיון. מקובל להביא מובאות מתוך "המדינה" על-פי מספר הספר, הפרק והחלוקה של סטפאנוס לכתב היד ולמסורת הדפוס. להלן שלושה פירושים או תקצירים של הדיאלוג.
קורנפורד, הילדברנדט, ווגלין
פרנסיס קורנפורד, קרט הילדברנדט ואריק ווגלין תרמו לחלוקה מקובלת זו:
פתח דבר
הקדמה
חלק אחד: המקור והסדר של הפוליס
חלק שני: היישום של הרעיון
חלק שלישי: הידרדרותה של הפוליס
סוף דבר
אפילוג
10.1-10.8 595א-608ב. דחייה של האמנות המימטית (החיקויית).
10.9-10.11 608ג-612א. הנשמה בת האלמוות.
10.12 612א-613ה. הגמול לצדק בחיי העולם הזה.
10.13-10.16. 613ה-631ד. דינם של המתים.
ראסל
ברטרנד ראסל, בספרו "היסטוריה של הפילוסופיה המערבית" חילק את המדינה לשלושה:
שטראוס
התאורטיקן והפילוסוף האמריקאי, ליאו שטראוס, חושב שיש לדיאלוג מבנה מרובע: הוא רואה את כל הדיאלוג כדרמה שמשחקים דמויות מסוימות, כל אחד עם נקודת ראות ורמות הבנה אחרות:
הגדרה של הצדק
השאלה שבה מתחיל אפלטון היא הגדרת הצדק. בשל קושי המשימה הזו, סוקרטס וחבריו מתחילים בדיון על הצדק בעיר, אותו הם רואים כדומה לצדק באדם היחיד, אך בקנה מידה גדול יותר (ולכן קל יותר גם לדון בה). לפיכך, יש מבקרים שמפרשים את הפרדיגמה של אפלטון של המדינה הצודקת כאלגוריה לפרדיגמה של האדם הצודק. בהתאם, יש שתי צורות של צדק, צדק נפשי-אישי וצדק מדיני, שזהות בארגון ובסידור שלהן. הדבר נובע, בין השאר, מהתובנה הבסיסית של המידיינים בדיאלוג, שלפיה מה שמגדיר את אופייה של המדינה הוא האופי הקולקטיבי של כל אזרחיה.
הצדק במדינה הוא המצב שבו כל אחד עושה את עבודתו בלא להפריע לעבודתם של אחרים. הבנה זו של הצדק, שהיא קצת מפתיעה עבור הקורא המודרני, קשורה באופן הדוק למושג ה"דיקה", הסדר הצודק. הגדרה זו של הצדק מביאה למבנה חברתי שונה מאוד ממדינות קיימות או עתידיות. ההבנה הזאת גם גוררת את המסקנה כי כל אחד במדינה צריך לעשות את מה שהוא מוכשר לעשותו, ולא הוא גורם נזק לעצמו ולמדינה. אפלטון ממשיך ומציין שהצדק הוא המאפשר גם את שלוש התכונות הטובות האחרות - סבלנות, חכמה וגבורה, ושהצדק הוא תנאי וגורם לקיומם.
צורות הממשל
סוקרטס מצביע על הנטייה האנושית להשחתה על ידי כוח, ולפיכך את המעבר מטימוקרטיה, אוליגרכיה, דמוקרטיה וטירניה: יש להותיר את הממשל בידיהם של הפילוסופים, הצודקים ביותר ולכן הנתונים פחות מכל להשחתה. ה"עיר הטובה" מצוירת כזו שמושלים בה מלכים-פילוסופים; אנשים חסרי נטייה-עצמית שאינם מושלים עבור טובתם האישית אלא לטובת המדינה-העיר (הפוליס). החברה הפרדיגמית שעומדת מאחורי כל חברה היסטורית היא היררכית, אך בין המעמדות החברתיים שלה יש אפשרות מסוימת למעבר; אין עבדים, או אפליה בין נשים לגברים. בנוסף למעמד השולט של השומרים (פולאקס) שאין להם רכוש פרטי, יש מעמד של יצרנים פרטיים (דמיאורגי), עניים או עשירים. נוקטים כמה אמצעים כדי להחליש את כוחו של העם: החלפה של מוזיקה, שירה ותיאטרון במערכת חינוך כללית לנשים וגברים - שינוי חד מהנהוג בחברה היוונית. אמצעים אלה נוגעים לכל המעמדות, וההגבלות על המלכים-הפילוסופים ועל הלוחמים קשות הרבה יותר מאשר על אלו של שאר המעמדות, מכיוון שיש להרחיק את השליטים מכל שחיתות.
בחלק השלישי של "המדינה" אפלטון מבקר את סוגי הממשל השונים. הוא מתחיל מהתנגדות לטימוקרטיה, סוג של ממשל אוטוריטי, בדומה במקצת לדיקטטורה צבאית של היום. אפלטון מציע הסבר פסיכואנליטי של ה"טימוקרט" כאדם שראה את אמו משפילה את אביו ולכן הוא רוצה להתנקם בשם "הגבריות". סוג גרוע נוסף של ממשל הוא האוליגרכיה, השלטון של חבורה קטנה של אנשים עשירים, מיליונרים שמכבדים רק את הכסף. אז הוא מתאר את הדמוקרטיה, ואת הנטייה שלה ליפול לידי דמגוגים. הסוג הגרוע ביותר של ממשל הוא הטירניה, שם הרצון של השליט הוא החוק ואין מגבלות על שרירות דעתו.
תאוריית האוניברסלים
ה"מדינה" כוללת את משל המערה, שם הוא מסביר את הרעיון של "אידיאות" ואת תשובתו לבעיית האוניברסלים.
אריסטו
הרעיון של כתיבת חיבורים על מערכות ממשל יושם כמה עשורים לאחר אפלטון, על ידי תלמידו הבולט ביותר, אריסטו. הוא כתב חיבור, שכותרו היה "הפוליטיקה".
החיבור של אריסטו לא נכתב בצורת דיאלוג: הוא משתמש ומגדיר רבים מהמושגים בהן השתמש אפלטון ב"המדינה", ולעיתים חולק עליו.
קיקרו
כשלוש מאות שנה לאחר מכן, קיקרו כתב דיאלוג ששמו "דה רה פובליקה", שממנו הגיע התרגום המקובל לאנגלית (הרפובליקה) לספרו של אפלטון. הדיאלוג של קיקרו מחקה את סגנונו של אפלטון, ועוסק ברבים מאותם הנושאים. סקיפיו אפריקאנוס, הדמות המרכזית בדיאלוג של קיקרו משבח את אפלטון וסוקרטס בדיבורם על ה"רס פובליקה".
בזמן שאצל אפלטון סוקרטס וחבריו דנים על טבעה של העיר ומנסים לשנות מן היסוד את המדינה בה הם חיים (דמוקרטיה אתונאית, אוליגרכיה או טירניה), קיקרו מנסה רק לשפר את הארגון והסדר במדינה שבה הוא חי, הרפובליקה הרומית בסוף ימיה.
ביקורת
בעת העתיקה חיבוריו של אפלטון זכו לשבח רב, אבל היו שביקרו אותו. ההיסטוריון טקיטוס, שאמנם לא נקב בשמה של "המדינה" או של אפלטון בפיסקה זו, אמר כך:
הנקודה שטקיטוס מפתח בפסקאות שלפני כן ושאחרי כן היא שניתוח ותיאור של הממשל במדינה אמיתית, כפי שהוא עושה באנאלים שלו, גם אם הפרטים משעממים למדי, מועילים יותר מאשר חיבור פילוסופי על הממשל האידיאלי.
אוגוסטינוס
בתקופת מעבר האימפריה הרומית מהדת הפוליתאיסטית לנצרות, אוגוסטינוס כתב את ספרו הגדול "עיר האלוהים". גם כאן היו התייחסויות רבות לאפלטון, אריסטו וקיקרו, ולדעותיהם על המדינה האידיאלית. אוגוסטינוס עצמו ניסה גם הוא להציב מודל של "העיר האידיאלית", לפיו - ירושלים הנצחית.
אוטופיות
תומאס מור, בכותבו את "אוטופיה", המציא את טכניקת השימוש ב"אוטופיה" לביטוי מחשבותיו על החברה האידיאלית ועל חברתו שלו.
לדיס-אוטופיה האורוולית שמתוארת ברומן 1984 יש הרבה מן המשותף עם אלגוריית המערה של אפלטון, כשווינסטון סמית' מנסה לשחרר את עצמו ממדינה שמנסה להכתיב לו את האמת, על ידי מציאת מקור חיצוני לה.
חברה פתוחה או סגורה
מצד שני, לפרשנים ריאליסטיים כמו קורנפורד, גדמר, הילדברנדט, ווגלין ושטראוס היו דעות אחרות. הנס גאורג גדמר, בספרו מ-1934 "אפלטון והמשוררים", וכן בכמה חיבורים אחרים, ראה את "המדינה" כאוטופיה מומצאת, שאין להשתמש בה כמודל ממשי או אפילו כנקודת-אוריינטציה לפוליטיקה אמיתית. לדעתו, המטרה של הדיאלוג היא להראות כיצד היה צריך לפעול, ומה היה קורה, אילו היו מנסים ליישם עקרונות מסוימים בצורה רצינית. פרשנות זו טוענת שפסקאות רבות מהספר נאמרו באירוניה. על פי פרשנות זו, יצירתו של אפלטון אינה טוטליטרית: היא משנה את הפרשנות של עירו של אפלטון מאוטופיה אופטימיסטית לדיס-אוטופיה חלקית.
אם היית רואה
אם היית רואה הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שבוצע על ידי הזמרת הישראלית ליאת ציון. השיר יצא לאור ב-18 באוגוסט 2013, כסינגל החמישי מתוך האלבום "רבע לשש", על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בסגנון מוזיקת העולם, אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום, ומשלב בתוכו גם את סגנון הרוק. בשיר, הדובר מתאר דמות אותה לא ראה זמן רב ומה הייתה חושבת הדמות אם הייתה רואה אותו כעת.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי אלעד ויסמן והועלה לערוץ היוטיוב של רייכל ב-18 באוגוסט 2013, בסמוך לצאתו של הסינגל. בקליפ ניתן לראות את חברי הפרויקט של עידן רייכל מבצעים את השיר.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כמיליון.
הפסטיבל
עלילה
העלילה מסופרת מפיו של אלמוני חסר שם המתאר את כמיהתו העזה לעיירת מולדתו, בה חיו אבותיו לאורך שלוש מאות השנים האחרונות, ונהגו לקיים פסטיבל חגיגי הקרוי יולטייד מדי כל מאה. לדבריו, הטקס המסתורי עתיק-יומין אף יותר מבית לחם, בבל, ממפיס, ואפילו המין האנושי, ועל אף שאנשיו התפזרו לכל עבר, הדבר היחיד אשר שמר עליהם מאוחדים הוא אותו יום חג שאף תרבות אחרת לא הכירה.
מסעו מתחיל בעיר העתיקה קינגספורט, הנמצאת במסצ'וסטס, אשר לחופיה נחה עיירת דיג קטנה המתוארת כמקום מולדתו. לאחר שוטטות קצרה הוא מצליח למצוא את דרכו לבית משפחתו, כאשר אדם זקן ואילם מופיע בפתח הדלת ומוביל אותו לחדר חשוך ודל רהיטים המואר בנרות.
הוא מתיישב לצדה של אישה זקנה העובדת על נול אריגה כאשר חשדו מתעורר לראשונה. האילם שב פנימה, וכותב על לוח חימר שהלה ייאלץ להמתין זמן-מה לפני שייקחו אותו עמם לפסטיבל. לתדהמתו הרבה הוא מבחין כי עיניו של האיש כמעט ואינן זזות, ופניו חסרות הבעה בצורה יוצאת מגדר הרגיל, כמעט כאילו הוא עוטה עליהן מסכה.
על שולחן סמוך נחים מספר ספרים המכילים ידע אסור אותם מזהה המספר משמועות שהגיעו לאוזניו בלבד, ביניהם ה, ה, והנורא מכל, הנקרונומיקון. בזמן שהוא מעיין בהם עוטים שני הזקנים גלימות שחורות על עצמם, ומסמנים לו לבוא החוצה בעקבותיהם.
השלושה יוצאים אל העיירה באישון לילה, ומתקדמים לאורך מבוך סמטאות הומות אדם במעלה גבעה ארוכה, עד שעיניהם פוגשות בכנסייה לבנה וגבוהה המתנשאת מעליהם. על אף חששותיו הרבות מרשה המספר לזוג הזקנים למשוך אותו עמם, כאשר הוא מבחין לפתע כי אף אחד מהאנשים הסובבים אותם לא הותיר עקבות בשלג עליו הלכו.
עם כניסתם נבלע המספר בתנועת הקהל, אשר עובר מבעד לפתח תת-קרקעי שנחפר ברצפת המקום, מול המזבח, לכיוון חדר קבורה אפלולי. ברדתו מטה הוא מגיע לגרם מדרגות ארוך וצר אשר נסתת באדמה הסלעית, אולם הירידה הממושכת מעוררת בו חשד כי נקלע למלכודת אינסופית. ככל שהוא מוסיף להעמיק לבטן האדמה, מבחין הלה ביותר ויותר פתחים אפלים מסביבו המרכיבים מעין מערך קטקומבות אדיר ממדים, בנוסף לריח ריקבון המתחזק לאטו.
לבסוף הם מגיעים למערה תת-קרקעית רחבה, אותה מתאר המספר המפוחד בתור. הוא מסתכל מסביבו בחרדה ובוהה בלובשי הגלימות המשוטטים בין פטריות הענק במשך זמן-מה, עד שהם מתכנסים בחצי מעגל מסביב לעמוד של אש לרקע מוזיקת חלילים צורמת, מחווה המסמנת את תחילתו של טקס היולטייד.
מנגינת החלילים משתנה לפתע, ומתוך האפלה פורץ עדר של יצורים מכונפים אותם המספר אינו מצליח לתאר בצורה קוהרנטית לגמרי, למעט שהם נראים כמו שילוב של עורבים, עקבים, חפרפרות, נמלים, עטלפים, וגופות אנושיות רקובות. עם הגעת היצורים אל קהל לבושי הגלימות, מטפסים עליהם כל המשתתפים בפסטיבל ורוכבים על גבם לתוך חשכת הנהר.
כאשר הוא מתעורר בבית החולים של קינגספורט מספרים לו רופאיו כי נמצא קפוא למחצה בנמל העיר עם עלות השחר, בעודו מחזיק בקורת עץ רעועה אשר מנעה ממנו לטבוע. על אף כן הוא אינו מוכן להאמין לדבריהם, ואנשי הסגל שולחים אותו לבית החולים על שם סנט מרי בארקהם. הוא מסיים את עדותו עם ציטוט קטע קצר מתוך הנקרונומיקון, המתאר את אימת הפסטיבל בו השתתף:.
השראה
לאבקרפט קיבל את ההשראה לסיפור בעקבות ביקורו הראשון ב, מסצ'וסטס, בדצמבר 1922, אותו כינה מאוחר יותר בשם ותיאר בקטע הבא:.
תיאורה של העיר הבדיונית קינגספורט, אליה מגיע המספר, מזכיר את הדרך המובילה למרכזה של מרבלהד, ואילו בית אבותיו מבוסס ככל הנראה על הבית הראשון ברחוב מגפורד. הכנסייה הלבנה שבמעמקיה מתרחש פסטיבל האימים עשויה להיות מקבילה ל שבדרך פרוג, אשר נבנתה ב-1714 ונחשבת לכנסייה האנגליקנית העתיקה ביותר באזור ניו אינגלנד שעדיין עומדת על תילה המקורי, אם כי מקורות ספורים חולקים על השוואה זו.
ניתן לזהות השפעה נוספת על הסיפור מתוך שני ספרים אותם קרא לאבקרפט באותה העת:. רעיון הצאצאים הקדם-אריים הופיע לראשונה בסיפורו של ארתור מאכן, ספר החותם השחור, אשר פורסם בספרו, והשפיע גם על כמה מיצירותיו המאוחרות יותר של לאבקרפט.
עדות
רבים מסיפוריו של לאבקרפט מועברים לקוראים בתור עדות בגוף ראשון מפי מספר אלמוני אשר היה מעורב בחווייה טראומתית כלשהי שהובילה להתערערות בריאותו הנפשית. הדבר נכון גם עבור הסיפור הנוכחי, אשר אמנם אינו תם בצורה קיצונית מדי בדומה לכמה מיצירותיו של לאבקרפט המסתיימות בהתאבדות הפרוטגוניסט או באסון מפלצתי כלשהו שמביא עמו את קץ האנושות, אולם ניתן לזהות בצורה ברורה את קווי הדמיון: לאחר השתתפותו בפסטיבל האימים התת-קרקעי מתעורר המספר בבית החולים של קינגספורט, ובהמשך מועבר לבית החולים על שם סנט מרי בארקהם לצורך.
מפלצות
ייתכן כי היצורים המכונפים הפורצים מתוך החשכה בשיאו של הפסטיבל השפיעו על ספרותו של אוגוסט דרלת', אחד מעמיתיו של לאבקרפט וממשיך דרכו. בסיפורו "הבית ברחוב קורוון" מוזכרים יצורים מעופפים ואנושיים במידת מה אשר נושאים דמיון לאלו המופיעים בפסטיבל, ובסיפור "הצופה בשמיים" הם מתוארים שוב, אלא שהפעם נקראים לראשונה בתור ביאקות.
ספרים
הסיפור מצטט את אחד הקטעים הארוכים ביותר מתוך ספר הנקרונומיקון, גרימואר בדיוני הטומן בין דפיו סודות אסורים שלאבקרפט המציא עבור עולמו הספרותי, חרף מנהגו ארוך השנים להימנע מתיאורים רחבים אודותיו.
עדותו של המספר תמה בקריאת פסקה קצרה מתוך הכרך העתיק, אשר מלמדת על המערות המקוללות הנמצאות במעמקי האדמה, ועל היצורים המכונפים אשר שוכנים בהן. הקטע היחיד בקאנון הספרותי של לאבקרפט המשתווה באורכו ובעומקו לטקסט הנוכחי מופיע בסיפור.
הסופר ומבקר הספרות כתב בהקשר הזה כי הפסטיבל הוא.
בסיפורו שוכני המחילות, המשתייך ליקום המיתוסים של קת'ולהו, ציטט הסופר קטעים ישירים מתוך הפסקה הלקוחה מהנקרונומיקון אשר מופיעה בסיפור. כמו כן, חלק משמותיהם של ארבעה עשר פרקי הסיפור הם ביטויים שונים מתוך הספר: הפרק הראשון, לדוגמה, נקרא באנגלית The Nethermost Caverns (משמע המערות העמוקות ביותר), אותן מילים עמן פותח עבדול אלהזרד את דבריו.
כמה יצירות נוספות מוזכרות לאורך הסיפור, ביניהן מ-1595 ו מ-1681, שני ספרים אמיתיים העוסקים בשדים ובכישוף. לאבקרפט כותב על יצירה נוספת בשם "פלאי המדע" מאת מוריסטר, אולם אין בנמצא אף הוכחה לכך שמדובר בעבודה אמיתית, והאזכור היחידי אליה מצוי בסיפורו של אמברוז בירס, האיש והנחש.
עולם
העיר הבדיונית קינגספורט בה מתרחשת העלילה הוזכרה לראשונה בסיפורו של לאבקרפט מ-1920, אולם רק באופן קצר ושטחי, כך שהפסטיבל הוא למעשה היצירה הראשונה המרחיבה אודות טבעה של העיר.
כמו כן מזכיר המספר בשתי פעמים שונות את העיר הבדיונית ארקהם: ראשית כאשר הוא נכנס לקינגספורט לראשונה, ומתלונן על כך שקיבל הוראות הגעה שגויות בארקהם בנוגע להגעתן של חשמליות למקום, ושנית לקראת סוף הסיפור, מיד לאחר אשפוזו בעקבות פסטיבל האימים הטראומתי המצלק את נפשו, כאשר מחליט הצוות הרפואי להעבירו לבית חולים בארקהם. בנוסף מוזכרת, הנמצאת בעיר.
טקסים
הפסטיבל אליו חיכה המספר בכיליון עיניים מתגלה לבסוף בתור טקס מפוקפק ואפל אשר גורם לו לאבד את דעתו. לאבקרפט הזכיר את אותו פולחן באחד מסיפוריו העתידיים,, בו כתב על.
מסכות
עם כניסתו לבית בו סבר כי התגוררו אבותיו נתקל המספר בשני אנשים זקנים. האישה אינה מגלמת תפקיד דומיננטי במיוחד, אולם האיש האילם מנחה אותו לבוא עמם לפסטיבל כעבור זמן-מה. טרם יציאתם לדרך מבחין הלה בהבעה פניו המשונה, אותה הוא מתאר בקצרה,.
מוטיב זה הופיע במספר סיפורים נוספים, ביניהן משימת החלום של קאדאת' האבודה,, ו, לרוב על מנת לתאר דמות מסתורית כלשהי שפרצופה מותיר רושם כאילו עוצב משעווה, כאשר לבסוף הפרוטגוניסט גומר אומר בדעתו כי מדובר, הלכה למעשה, במסכה.
ציד המכשפות בסיילם
לאבקרפט הרבה לעסוק או לכל הפחות להזכיר בסיפוריו מכשפות, ובייחוד את נושא ציד המכשפות בסיילם, אשר הוביל להוצאתן להורג של נשים רבות שהורשעו במעשי מאגיה שחורה וכישוף. המספר מחזיק ככל הנראה בקרבה משפחתית כלשהי לאותם אנשים, מאחר שבעת ביקורו בקינגספורט הוא מציין כי. הדבר מבואר יתר על כן במהלך הפסטיבל עצמו, אז מבין הלה כי בני משפחתו הנותרים, אותם מצא בבית אבותיו, הובילו אותו לאירוע על-טבעי היוצא מגדר המציאות.
ביקורת
לאבקרפט הביע חוסר שביעות רצון מהסיפור בחלוף הזמן, אולם במכתב שקיבל מחברו הסופר באוקטובר 1933, כתב הלה כי,. מבקר הספרות כתב כי הסיפור.
מהדורות
הסיפור פורסם לראשונה במגזין בינואר 1925, ופעם נוספת באוקטובר 1933. לאחר מכן הודפס בשנית ופורסם בעשרות מהדורות שונות, וכמו כן תורגם לשמונה שפות: גרמנית, שוודית, פינית, איטלקית, צרפתית, פורטוגזית, רוסית ורומנית.
2004 בטלוויזיה
זוהי רשימה של אירועים הקשורים לטלוויזיה שאירעו בשנת 2004.
נדר (יהדות)
ביהדות, נֶדֶר הוא התחייבות שאדם נוטל על עצמו, פעמים רבות במשמעות דתית. החיוב לקיים נדר מופיע בתורה בספר במדבר:.
מצוות קיום נדרים
קיום נדר הוא מצוות עשה מן התורה, מצווה הנלמדת מהפסוקים,. העובר על הנדר עובר על מצוות לא תעשה של "לא יחל דברו". מצווה זו, בשונה מרוב דיני התורה, חלה גם על קטן הסמוך לגיל מצוות לו מוצמד הכינוי "מופלא הסמוך לאיש".
לצד המצווה לקיים נדרים, חז"ל רואים בעצם קבלת הנדר דבר שלילי, אפילו אם הוא מקוים: . כלומר, שעדיף להתיר את הנדר מאשר לקיימו.
סוגי נדרים בהלכה
לפי ההלכה קיימים מספר סוגי נדרים, ביניהם:
הגדרת הנדר
אופן ההתחיבות בנדר מתחלק לשלשה חלקים:
עיקר הנדר - כלומר הנדר אותו אסרה תורה, כינויו - כלומר כינוי ללשון שאסרה תורה, ו"ידות" - כלומר שיכול להתחייב בנדר אפילו בלי לומר משפט שלם כיון שמובן למה מתכוין.
התרת נדרים
אדם שנדר נדר ומתחרט על כך יכול לבוא לפני חכם או לפני שלושה הדיוטות שבקיאים בהלכות נדרים (ולשיטת רבי יהודה, שני הדיוטות ואחד מומחה – שגמיר וסביר אבל אינו סמוך). הנחשבים לעניין זה כבית דין, ובהתקיים תנאים מתאימים גם להישאל על נדרו, כלומר שיתירו את הנדר ויבטלו אותו למפרע. דין זה אינו מפורש בתורה אולם נמסר במסגרת תורה שבעל-פה, עד שחז"ל אמרו עליו - כלומר שהם נשענים בעיקר על תורה שבעל-פה.
החכם מתיר את הנדר על ידי "פתח", היינו קביעה שאילו הנודר היה מודע למלוא המשמעות של הנדר לא היה נודר כלל, והרי זה כאילו היה הנדר בטעות. מחלוקת חכמים האם ניתן להתיר על סמך חרטה בלבד.
הראשונים נחלקו, האם התרת החכם היא למעשה בירור למפרע שהנדר לא חל מעיקרו, או שמדובר בחלות מכאן ולהבא, אלא שההתייחסות מכאן ולהבא היא כאילו עד אותו הרגע לא היה קיים הנדר.
הליך התרת הנדר
על מנת להתיר את הנדר, הנודר עצמו צריך להופיע לפני החכם ואינו יכול למנות שליח לצורך כך. המתיר צריך להיות תלמיד חכם מומחה, אך אם אין בנמצא תלמיד חכם כזה ניתן לקבץ בית דין של שלשה הדיוטות. הנודר מפרט את נדרו, ומנמק מדוע הוא מתחרט על שנדר מהתחלה ורוצה להתיר את נדרו. המתיר שואל אם התחרט מנדרו לחלוטין? באם התשובה היא חיובית, אומר לו "מותר לך" (או בלשון דומה), ומכאן ואילך הנדר בטל. אם התשובה שלילית המתיר מציע לו פתח לחרטתו שצריך להיות דבר עליו לא חשב הנודר בעת שנדר, אך אילו היה חושב לא היה נודר, לכשהנודר מתחרט בשל אחד הפתחים מתיר לו את הנדר.
התרת נדרים בשבת
באופן עקרוני, אין מתירים נדרים בשבת, מלבד נדרים שהם צורך השבת עצמה (כגון: אדם שנדר שלא יאכל בשר, והנדר פוגע בעונג שבת).
נדרים בלתי ניתנים להתרה
נדר על דעת רבים - אם אדם נדר על דעת הרבים אי אפשר להתיר את הנדר, כיוון שהציבור על דעתם נדר לא התחרט. אולם לצורך מצווה מתירים, שאז אנו אומרים שהציבור שעל דעתם נדר מתחרט. כך גם אם הציבור הדירו אדם.
התרת נדרים בימים הנוראים
נהוג לערוך התרת נדרים קבועה בכל שנה בערב ראש השנה, ויש נוהגים אף בערב יום הכיפורים. הטקס נערך במעמד שלושה אנשים (ויש הנוהגים במעמד עשרה). התוקף ההלכתי של התרת הנדרים הזו מוגבל, והתועלת המעשית שלו נתונה במחלוקת הלכתית. הטקס כולל גם הכרזה על ביטול מראש של כל הנדרים שיינדרו בעתיד. ביטול מראש כזה לא מועיל לכל הנדרים (כגון נדר במודע כנגד ההתרה), ולכן נוהגים לקיים התרת נדרים בכל שנה.
באופן דומה, תפילת כל נדרי בערב יום הכיפורים, נועדה להתיר נדרים שנעשו ללא מחשבה או מתוך הכרח.
הפרת נדרים
אב יכול להפר את נדרי בתו כשהיא נערה (רק למשך חצי שנה, החל בגיל שתים עשרה של הבת). כמו כן, הבעל יכול להפר את נדרי אשתו הנוגעים לתחומים שביניהם, או נדרי עינוי נפש. "הפרה" הוא סוג ביטול נדר שונה מ"התרה", ואינו תלוי בשום פתח, חרטה או טעות. נוסף על כך, הפרת נדרים מבטלת את הנדר רק מאותו רגע ואילך, לעומת התרה שמבטלת אותם למפרע.
דיני התרת נדרים והפרת נדרים, מבוארים בפירוט במסכת נדרים שבתלמוד הבבלי.
סיפורי נדרים בתנ"ך
אזכור של נדרים בתנ"ך מופיע לרוב בהקשר של עמידה בפני סכנה, אם כי לא תמיד.
אליעזר עבד אברהם
כאשר אברהם אבינו שלח את עבדו למצוא אישה לבנו, יצחק, העבד לא ידע כיצד ימצא אישה ונדר לה':
ה' אכן עשה חסד עם אברהם, ונתן לבנו אישה טובה, רבקה. בדברי חז"ל מובעת ביקורת על העבד (אליעזר) ששאל "שלא כהוגן", והנערה שענתה על התנאים הייתה עלולה לא להיות ראויה ליצחק.
יעקב
כאשר יעקב ברח מאחיו עשו, ועמד לצאת מארץ כנען, ונמצא במצב של חוסר ודאות וסכנות עתידיות הוא נדר:
מאוחר יותר הזכיר לו האל שנדר נדר, ועליו להגשימו:
מלחמת בני ישראל בערד
בדרכם לעבר הירדן המזרחי עברו בני ישראל בנגב, שם תקף אותם מלך ערד, וכמה נלקחו בשבי:
החרמת הערים משמעותה שהשלל שייתפס יוקדש לה'.
יפתח הגלעדי
כאשר יפתח הגלעדי נלחם נגד בני עמון הוא נדר לה':
יפתח, בדומה לאליעזר עבד אברהם, נדר שלא כהוגן – שכן אין ערב שמפתח ביתו תצא דווקא בהמה טהורה. ואכן, יפתח גם נענה שלא כהוגן, ואף יותר גרוע: עם שובו מהקרב יצאה לקראתו בתו היחידה. יפתח מוכרח היה לקיים "את נדרו אשר נדר", והעלה את בתו היחידה לקרבן.
חז"ל מתחו ביקורת חריפה על מעשהו של יפתח, אשר ברור שאין לו כל תוקף, ועל פינחס שהיה בדורו ולא הפר את נדרו:
חנה
חנה, עקב עקרותה, נדרה נדר להקדיש את בנה לעבודת ה':
בנה הוא שמואל הנביא, שהוקדש להיות כהן לה'.
Mfaker Halak Min
Mfaker Halak Min (בערבית: مفكر حالك مين, ובעברית: מי אתה חושב שאתה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הלבנונית מליסה. האלבום יצא לאור ב-23 ביולי 2008, על ידי חברת התקליטים רוטנה. מתוך האלבום יצא הלהיט "Habibi" (בערבית: "حبيبي"), שזכה להצלחה במדינות שונות ברחבי העולם.
רקע והפקה
לאחר שהוציאה את אלבום הבכורה שלה Baddi Mennak על ידי חברת התקליטים הידועה עלם אל פן, הוחלט כי את אלבום האולפן השני שלה היא תוציא על ידי חברת התקליטים רוטנה, תוך שגם הסינגלים שיצאו מתוכו (שלושה בסך הכול) יצאו על ידה ועל ידי חברות תקליטים נוספות כמו הרינג רקורדס.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים בסך הכול: "Mfaker Halak Mein", "Taalali Awam" ו-"Habibi - Somebody Call My Name".
מרעום
מרעום הוא מנגנון הפעלה של מטעני נפץ ניידים כגון פצצות, פגזים, רקטות וטילים. ישנם מספר סוגים של מרעומים המופעלים כתוצאה מאירועים שונים, הבולטים שבהם הם:
במרעומים אלקטרוניים דרוש זרם חשמלי לפעולתם. זרם זה מופק לעיתים מסוללה המורכבת במרעום, או מגביש פיאזואלקטרי. במרעומים מכניים, פועל המרעום כתוצאה מפעולות מכניות כגון רתיעה והתמדה, או זרם האוויר בעזרת סיבובי שבשבת.
פויה אידני
פויה אידני (באנגלית: Pouya Idani; נולד ב-22 בספטמבר 1995) הוא שחמטאי איראני בדרגת רב-אמן. הוא היה אלוף עולם לנוער עד גיל 19 בשנת 2013.
נכון ליולי 2021, אידני נמצא בשיא כושרו ומדורג במקום השני באיראן לפי מד כושר.
קריירת שחמט
אידני נולד בשנת 1995. בשנת 2011 זכה בתואר אמן בינלאומי ובשנת 2014 בתואר רב-אמן. בשנת 2009 הוא חלק מקום חמישי עם מדס אנדרסן באליפות העולם לנוער עד גיל 13. בשנת 2013 הוא זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 18.
בשנת 2015 הוא השתתף בגביע העולם בשחמט 2015 אך הודח בסיבוב הראשון.
פויה אידני היה חבר נבחרת איראן במספר אולימפיאדות שחמט.
בשנת 2018 פויה אידני זכה במקום הראשון בממוריאל צ'יגורין ברוסיה.
צונץ (פירושונים)
צונץ (גרמנית: Zunz או Zuntz) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי. מקור השם בעיירה הגרמנית צונז אם ריין (Zons am Rhein) (צוֹנז על נהר הריין), ששכנה על הגדה השמאלית של נהר הריין, כ-20 קילומטר צפונית-מערבית מן העיר קלן. היא סופחה החל משנת 1975 לעיר דורמאגן, כרובע הנקרא "פֶסטֶה צונז".(Feste Zons). תחילה היה זה כפר בשם צוּנז (Zuns) משם צורת שם המשפחה היהודי, הנהגית עם שורוק ולא עם חולם. שם היישוב. בשלהי המאה ה-15 התיישב בפרנקפורט יהודי בשם פסח איש צוּנז (נפטר ב-1488). צאצאיו רשמו את שמם "צונץ". הוא נכתב בכתיבים שונים -Zunz או Zuntz.
שדיול
שדיול (באגלית: Schedule) היה שמה של מכסת רישיונות עלייה (סרטיפיקט) לעובדים בזמן המנדט הבריטי.
מקורו של המונח מרשימות העובדים היומיות שהיו נתלות בפתח מקומות העבודה והגדירו למי יש יום עבודה.
המכסה נקבעה על ידי הבריטים במשא ומתן בינם לבין ההנהלה הציונית.
בנוסף, היו מכסות שהתייחסו רק לאלו שהיו חסרי הון פרטי אך בעלי אמצעים (לפחות 1000 ליש"ט).
מכסות נוספות התייחסו לסטודנטים שהתקבלו למוסדות להשכלה גבוהה.
הבריטים נהגו לנכות ממכסת רישיונות השדיול קנס בגין עולים בלתי ליגאליים שאושר להם להישאר בארץ ישראל.
יוסף יוסקה מדובנא
רבי יוסף יוסקה (1659–1700) היה רב ומקובל שכיהן כאב בית דין וריש מתיבתא במינסק, ואחר כך בדובנא, ומחבר ספר המוסר "יסוד יוסף". נולד בשנת 1659 בלובלין. אביו היה המקובל רבי יהודה יודל, שכיהן כאב בית דין בקובל.
בשנת 1698 התקבל כרב בדובנא.
נפטר בא' באייר, ה'ת"ס (1700), ונקבר בדובנא.
ספרו "יסוד יוסף", שלא זכה לפרסמו בחייו, מבוסס על קבלת האר"י. נדפס לראשונה בשקלוב בשנת 1785.
קרן פול
קרן פול (באנגלית: Karen Ann Poole; נולדה ב-8 בינואר 1971) היא זמרת-יוצרת בריטית.
ביוגרפיה
קרן פולי נולדה בלונדון למשפחת מוזיקאי. בתחילת הקריירה היא הייתה שרה עם אחותה בדואט Alisha's Attic. הרכב של אחיות זכה להצלחה באירופה והוציא שלושה אלבומים, כאשר אחד מהם זכה למעמד אלבום פלטינה. האחיות נפרדו בשנת 2004 והחלו בקריירה נפרדת.
בשנת 2015 היא כתבה מחזמר ביחד עם לילי אלן.
קטרינה צ'אס
קטרינה צ'אס (בסלובנית: Katarina Čas, נולדה ב-23 בספטמבר 1976) היא שחקנית סלובנית.
ביוגרפיה
צ'אס נולדה בעיירה בצפון סלובניה, אז חלק מיוגוסלביה ולמדה באוניברסיטת לובליאנה.
קריירה
ב-1988 היא הופיעה לראשונה בפרסומת לקוקטה (Cockta), חברת משקאות מוגזים סלובנית.
ב-1989 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט נעורים בשם "Peklenski načrt".
מאז 2005 היא מנחה תוכנית מוזיקה ב-RTV Slovenija, ערוץ הטלוויזיה הציבורי הסלובני ובנוסף הנחתה גם תוכנית טלוויזיה לכישרונות צעירים.
באירוויזיון 2005 ואירוויזיון 2017 הציגה את תוצאות הניקוד הסלובני.
בשנת 2018 הצטרפה לעונתה השלישית של סדרת הדרמה "תחנת ברלין" בתפקיד סופיה וסיק, מנכ"לית טכנולוגיה שנויה במחלוקת ממוצא אסטוני. באותה שנה שיחקה בסרט של נטפליקס "נסיך חג המולד: החתונה המלכותית", בתפקיד השפית איוונה, ובמותחן האפל "טרמינל" בכיכובה של מרגו רובי.
ג'פרי ביקרופט
ג'פרי ביקרופט (באנגלית: Jeffrey Beecroft; נולד ב-1 באפריל 1956 בסקרמנטו שבקליפורניה) הוא מעצב אמנותי אמריקאי.
ביוגרפיה
ביקרופט נולד בסקרמנטו שבקליפורניה בשנת 1956. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, למד באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1981 קיבל את התואר השני שלו, באמנויות יפות. בתחילת שנות השמונים החל לעבוד בהפקות טלוויזיה, בין היתר עבד כמעצב בסדרת הטלוויזיה "המשווה". משנת 1987 עובד ביקרופט יותר ויותר עבור סרטים. אחת ההצלחות הגדולות שלו הוא הסרט "רוקד עם זאבים" בכיכובו ובבימויו של קווין קוסטנר. עבור הסרט היו הוא וליסה דין מועמדים לאוסקר בקטגוריית עיצוב ההפקה הטוב ביותר.
יוחנן רטנר
יוחנן (אויגן) רטנר (1891 – 28 בינואר 1965) היה אדריכל, מראשי "ההגנה", אלוף בצה"ל, פרופסור בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון.
ביוגרפיה
רטנר נולד ליבגניה (לבית פרץ) וליפים רטנר באודסה. אמו נפטרה בלידתו, מה שגרר כעס גדול מצד הוריה, ניקולאי וסופי פרץ, על יפים ולהחרמתו בטענה כי הדבר קרה באשמתו. האב נשא אישה שנייה כשיוחנן היה בן 10, אך אחרי שנתיים הזוג נפרד והאשה עקרה לצרפת. יוחנן היה בקשר עם אמו החורגת במשך שנים רבות ואף נהג לשלוח לה כסף. הוא החל בלימודי גימנסיה באודסה, אך בשנת 1905, לאור הפוגרומים ברוסיה, נשלח על ידי אביו ללמוד בגרמניה ובה סיים את לימודי הגימנסיה במנהיים. הוא התארח בבית נוצרי בסביבה מנותקת מיהדות והיה חבר בתנועת ואנדרפוגל. בשנת 1910 שב לרוסיה והתגייס לצבא הצאר וסיים בו קורס קצינים. אולם בגלל יהדותו לא זכה לתפקיד קצונה והועבר לכוחות המילואים. הוא שב לגרמניה ללמוד ארכיטקטורה בבית הספר הטכני הגבוה בקארלסרוהה שבגרמניה. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הרוסי, ולאחר מהפכת אוקטובר התקדם עד לפיקוד על חטיבה. אחרי המלחמה היה פעיל בארגון ההגנה העצמית של היהודים באודסה ולאחר מכן שב לקארלסרוהה על מנת לסיים את לימודיו.
בתחום האדריכלות בארץ ישראל
ב-1923 עלה לארץ ישראל, התגורר בדירת חדר בחצר ד"ר הלנה כגן ברחוב הנביאים בירושלים, ועבד כפועל בניין בחברת סולל בונה וכשוליה במשרד האדריכלות של פריץ קורנברג. במסגרת עבודתו זו היה בין הפועלים שבנו את האוניברסיטה העברית בהר הצופים.
בשנת 1925 היה לעוזר הוראה של פרופ' אלכסנדר ברוולד בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון. בשנת 1939 הועלה לדרגת פרופסור. רטנר לימד בפקולטה לאדריכלות בטכניון ואף היה דקאן הפקולטה ומנהל משנה בפועל של הטכניון.
בשנותיו הראשונות בארץ ישראל הוא תכנן את בית הפועלים ואמפיתיאטרון בחיפה. תכנן את אגפו המערבי של סניף בנק אפ"ק בחיפה. בשנת 1928 זכה במקום ראשון בתחרות לתכנון בית המוסדות הלאומיים.
בהגנה ובצה"ל
רטנר הצטרף לארגון ההגנה ב-1925 והשתתף בחיפה בקורס מדריכים של הארגון כחניך מן השורה למרות הכשרתו הצבאית מתוך רצון להכיר את הארגון מלמטה לפני הצטרפות למפקדה הארצית. בטרם קום מדינת ישראל שילב את עיסוקו כאדריכל עם עיסוקי הביטחון והיה ראש המפקדה הארצית הראשון של "ההגנה" ושל הפלמ"ח. שילוב רב תחומי זה הוביל לאחד הרעיונות שלו - הקמת יישובי חומה ומגדל. היה ממתכנני תוכנית "מצדה בכרמל" במלחמת העולם השנייה ושירת כיועץ במטה הכללי של הצבא הבריטי בקהיר. במהלך מלחמת העצמאות, כאשר הרמטכ"ל יעקב דורי היה מנוטרל בגלל מחלה, הוא מונה לראש המטה הכללי של צה"ל, אולם ויתר על התפקיד לאחר שמצא בעיות במטה הכללי וטען ש"לא יוכל לזעזע את המערכת בעת לחימה על ידי הדחות מתבקשות". במקום זאת, נשא בתפקיד ראש אגף התכנון בצה"ל והיה אחד מששת האלופים הראשונים. שירת גם כנספח צבאי במוסקבה בשנים 1948–1951.
בשנת 1955 נתמנה לראש ועדת חקירה, שנקראה על שמו ועדת רטנר, ובה השתתפו גם דניאל אוסטר ויעקב סלומון, שבדקה האם יש לבטל את הממשל הצבאי על ערביי ישראל והחליטה כי אין מנוס מהמשך הממשל הצבאי.
משפחתו והנצחתו
נשא את אורה (פלורה) וייץ ונולדו לו שני בנים. בכורו, הטייס, נהרג בשנת 1954. לימים נודע כי יוחנן רטנר היה אחד מאהוביה של רחל המשוררת, שאף הקדישה לו שלושה שירים. בנו מיכאל רטנר המשיך את דרכו בתחום האדריכלות.
על שמו רחוב בחיפה.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
יחידת לה"ב
יחידת לה"ב (ראשי תיבות של השם הרשמי: יחידת לוגיסטיקה הנדסה ובקרה 18) היא יחידה ומחלקה בלהק הציוד של חיל-האוויר הישראלי היחידה, ממוקמת בבסיס חיל-האוויר במחנה ידין שבצריפין. היחידה כפופה לראש להק הציוד.
פעילות
ייעוד לה"ב 18 לממש את אחריותה בחיל-האוויר בהיבטי הלוגיסטיקה התפעולית, רכב, חימוש, ציוד אט"לי, השליטה, הקישור והבקרה, לתת מענה טכני והנדסי לכוחות המיוחדים, למימוש משימות ויעדי חיל-האויר.
היחידה נוסדה ב-21 בינואר 2004 כחלק משינוי ארגוני בלהק ציוד. במסגרת תוכניות לפינוי מחנה צריפין מבוצעת עבודת מטה להעתקת יחידות יחידת לה"ב בהתאם לתוכנית המענה הכולל.
מפקד יחידת לה"ב קצין בדרגת אלוף-משנה מהמערך הטכנולוגי של החיל.
מפקד להב הנוכחי (2023) הוא אלוף-משנה ר.
מבנה היחידה
ביחידה 3 ענפים ו-4 יחידות שדה כפי שהוגדר בעת הקמתה ובתיקוף מבנה היחידה שבוצע בשנת 2015.
מפקדי היחידה לדורותיה
מפקד היחידה הוא קצין בדרגת אלוף-משנה מהמערך הטכני.
יחידת הקישור והלוגיסטיקה
יחידת הקישור והלוגיסטיקה (בראשי תיבות יחק"ל) יחידת התפעול הלוגיסטי של חיל האוויר, ליחידה 3 תחומי עיסוק עיקריים לוגיסטיקה, שינוע והפצה, ומימוש חוזי משהב"ט למול התעשיות האזרחיות. בנוסף ביחידה מרכז ההוצאה לאור החיילי האמון על העלאת הספרות הטכנית למערכות המידע והדפסת צורכי ח"א. היחידה מהווה שער הכניסה לציוד רכש בחיל האוויר ובאחריותה לקלוט ציוד חדש או ציוד שעבר תהליכי אחזקה במפעלים ולהפיץ אותו בהתאם לצורך.
ביחידה טכנאים לוגיסטיים, נהגים, בקרי לוגיסטיקה ותקציב, קציני קישור ובחינת ציוד, אנשי מולטימדיה, תקשוב וציוד קרקע. בימים אלו עוסקת היחידה בהערכות למעבר לבסיס חיל-האוויר בתל נוף המתוכנן להתבצע כחלק מפינוי צריפין.
מפקד היחידה: סגן-אלוף א.
ענף רכב
ענף מערכתי האמון על ניהול משקי הרכב בחיל האוויר על כלל הדיציפלינות הרלוונטיות לתחום זה - רכש והנדסה בדגש לרכב ייעודי, כתיבת מדיניות אחזקה וניהול תמונת מצב כשירות הרכב, עיתוד ורכש חלפים, ניהול מצאי הרכב בחיל ומערך ההובלה הקרקעית וריכוז תחום הנהיגה בחיל.
הענף הוא החוליה המקשרת בין גופי אט"ל השונים בכל הקשור לתחום הרכב ותשתיות האחזקה בצה"ל כגון חיל הטנ"א, חיל הלוגיסטיקה וחטיבת הלוגיסטיקה, חטיבה טכנולוגית ליבשה והמרה"ס.
בשנה האחרונה הענף הוביל חלק גדול בשינויים ארגוניים בחיל האוויר כגון שינוי תפישת אחזקת הרכב ומימוש חוזי אחזקה מרכזיים במיקור חוץ, פתיחת מרכז שינוע חילי ופתיחת מרכז הדרכת נהיגה חילי.
ראש הענף: סגן-אלוף ש.
מרכז חימוש אווירי
מרכז חימוש אווירי (בראשי תיבות מחש"א) עוסקת בקליטה, אחסנה, אספקה, ויסות וניהול מלאי החימוש בחיל-האוויר תוך הסתכלות כוללת על כלל צורכי הבסיסים והיחידות. ביחידה קיים גם בית מלאכה לציוד בטיחות והצלה בראשי תיבות בי"מ צב"ה) הנותן מענה לכלל חיל-האוויר בתחומו. היחידה בנויה ממספר מצבורי חימוש הפרוסים גאוגרפית באתרים שונים בארץ מהצפון ועד הדרום. היחידה הוקמה בשנת 1972 ומאז שותפה מלאה לכלל משימות חיל-האוויר בשגרה ובחירום. בחירום היחידה קולטת את גדוד ההובלה והאבטחה שמתגברים את משימותיה, מנהלת את מלאי החימוש ומערכות השליטה תוך טיפול בכלל הדרישות המבצעיות הן בתחום ההגנה וההתקפה כאחד.
מפקד היחידה: סגן-אלוף ר.
יחידת אחזקת רכב זרועית
יחידת אחזקת רכב זרועית (אר"ז בראשי תיבות) היא יחידה המעניקה שירותי אחזקה לכלי הרכב הצבאיים בחיל האויר. יעוד היחידה לתת מענה אחזקתי למערך הרכב בהתאם לצורך ועמידה ביעדי חיל-האוויר. היחידה הוקמה בשנת 1956 ושמה היה סדנת אר"ז, בשנת 1987 הוכפפה לחיל האוויר ועברה במהלך השנים התאמות לצורכי החיל כגון קליטת תחום השינוע, הקמת סדנאות רכב בבסיסי חיל-האוויר. בשנת 2012 הוגדרה סדנת אר"ז כיחידה ובשנת 2020 קלטה היחידה את כלל מחלקות הרכב בבסיסי חיל-האוויר. כיום היחידה נותנת שירותי אחזקת רכב בכלל בסיסי החיל-השונים.
יחידת השליטה המרכזית לתחזוקה
מפקד היחידה סגן-אלוף ק.
תחום טכנולוגיות ומיוחדים
תחום טכנולוגיות ומיוחדים הוא הגוף המערכתי לכנף 7 (כוחות האוויר המיוחדים) בלהק ציוד. התחום מהווה גורם מרכזי בחיל-האוויר בהכוונת הפיתוח, הקליטה ואחזקת מערכות למערך הכוחות המיוחדים. התחום הוקם בשנת 2004 בעקבות סגירת ענף ציוד עזר ומיוחדים במחלקת לוגיסטיקה ותחזוקת מערכות (בראשי תיבות לוט״ם) והוכפף פיקודית לענף ציוד קרקע. במסגרת שרגון לצ״ד 3 (2013-2014) עם העברת ענף ציוד קרקע למחלקת בינוי ותשתיות הוכפף התחום לענף רכב. ב-23.6.2014 הוכר כתחום עצמאי הכפוף ישירות למפקד לה״ב.
ראש התחום סגן-אלוף א.
ענף ניהול מלאי אט"לי
ענף ניהול מלאי (נמ"א בראשי תיבות) אמון על ניהול משקי הדלק, מזון, ציוד לפרט ומחנה, נשק, תחמושת ואופטיקה, והטמעת תורת ניהול המלאי האט"לי בחיל-האוויר. הענף אחראי על התיאום והקישור בין חיל-האוויר לגורמי אט"ל בהקשרי לוגיסטיקה ומרכזי האספקה בנוסף, מהווה גורם מקצועי, הדרכתי ותורתי תחומים עליהם אחראי. הענף שותף למהלכים כלל צה"לים המשפיעים על חיל האוויר בהיבטי המזון והתעצמות חיל האוויר ברכש ציוד לוגיסטי, מדים, כלי נשק ועוד.
ראש הענף סגן-אלוף ש.
גף משאבי אנוש
מפקד הגף רב-סרן ל.
ראשיתו של מערך האפסנאות הטכנית
המחסן הטכני הראשון היה בעצם רכב מסחרי גדול בעל ארגז עם דלתות, אשר חנה בחצר האחורית של בית הספר לפעילי ההסתדרות בתל אביב.
במחצית ינואר 1948 החל להתארגן מחסן אפסנאות במושבה שרונה שבקריה בתל אביב, בחצר מבנה בן שישה חדרים וחצר נרחבת. בקבוצת האפסנאים הראשונים נכללו אנשים שרכשו את ניסיונם המקצועי בשירות חיל-האוויר המלכותי הבריטי. עם התארגנות המחסן הקבוע החל פעולת הרישום ועיתוד של הציוד והחלפים הנדרשים לתחזוקת המטוסים.