cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיליפ לנגסטף אורד גיא
פעילותו בארץ ישראל
כאשר קלרנס פישר, מנהלה של משלחת החפירות הגדולה והמורכבת שבמגידו, חלה בקדחת, הזמינו המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו, שמטעמו נערכו החפירות במגידו, לנהל חפירה זו. גיא עמד בראש משלחת מגידו עד לשנת 1935.
אחד החידושים הטכניים יוצאי הדופן שהוכנסו לשימוש על ידי גיא בחפירות תל מגידו היה השימוש בצילומי אוויר לצורכי תיעוד. הדבר נעשה באמצעות מצלמה שנקשרה אל כדור פורח ואשר הופעלה באמצעות כבל מן הקרקע. לא היה זה רק צילום אוויר כללי של התל כולו, כפי שמקובל לעשות בימינו ממטוס בסיומה של עונת החפירות באתר, אלא צילומי אוויר של מגידו ששימשו לתיעוד ממש. כל שטח ושטח צולם בנפרד ולא רק בסופה של עונת החפירות, אלא בכל אחד משלבי החפירה. לא היה המשך לשימוש בחידוש טכני זה לצורכי תיעוד מפורט בחפירות שבאו לאחר מכן.
תפקידו הבא היה ניהולו של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר, בגיל מבוגר יחסית, לשרת בצבא הבריטי ובו הגיע לדרגת לויטננט קולונל. משעזבו הבריטים את ארץ ישראל, נותר גיא במדינת ישראל. מחלקת העתיקות הצעירה של מדינת ישראל גייסה אותו לשורותיה ועד מותו שימש מנהל מחלקת הסקר והחפירות.
מת, בעקבות מחלה, ונקבר בבית הקברות הבינלאומי של האגודה המשיחית השליחית ברחוב עמק רפאים, בירושלים.
זיאד חנא
זיאד חנא (בערבית: زياد حنا) הוא מדען מחשב ערבי-ישראלי המכהן כמנכ"ל מרכזי המחקר והפיתוח של חברת התוכנה האמריקאית קיידנס (Cadence Design Systems) בישראל.
קורות חיים
זיאד חנא הוא יליד הכפר ראמה, בן למשפחת פליטים מהכפר איקרית. הוא בעל תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 קיבל תואר שני במדעי המחשב, על עבודה שכותרתה "Cave. computer aided verification environment", שנעשתה בהנחיית פרופ' עמירם יהודאי. בשנת 2011 קיבל תואר שלישי במדעי מחשב מאוניברסיטת אוקספורד באנגליה, על עבודה שכותרתה "A Symbolic Execution Framework for Algorithm-Level Modelling and Verification of Computer Microarchitecture". בשנות התשעים הצטרף לחברת אינטל כמהנדס תוכנה בקבוצות פיתוח הכלים של החברה. במהלך 17 שנות עבודתו באינטל כיהן בתפקידי ניהול בכירים בחברה והתמקד, הן כמנהל והן כמהנדס ראשי בחברה בפיתוח כלי תוכנה בתחום האימות הפורמלי (Formal Verfication) של שבבי חומרה. כלי התוכנה שפותחו בקבוצות התוכנה תחת ניהולו שימשו את אינטל בפיתוח רוב מעבדיה לאורך השנים.
בשנת 2007 עזב את אינטל ועבר לעמק הסיליקון בקליפורניה, שם הצטרף כסגן נשיא לפיתוח וכמהנדס ראשי בחברת הזנק צעירה יחסית בשם Jasper Design Automation. ב-2014 נרכשה החברה על ידי חברת Cadence Design Systems ומאז מכהן חנא כסגן נשיא בכיר למחקר ופיתוח בקיידנס ומנכ"ל סניף החברה בחיפה. באפריל 2019 מונה למנכ"ל כל מרכזי המחקר והפיתוח של החברה בישראל. ב-2016 מונה לפרופסור אורח במחלקה למדעי מחשב באוניברסיטת אוקספורד.
על שמו של חנא רשומים פטנטים אחדים.
תרומה לקהילה
זיאד חנא פעיל בקידום והנגשת תחום ההיי-טק במגזר הערבי הישראלי, הוא חבר בארגון צופן - מרכזי טכנולוגיה עילית ואחד מראשי המועצה הציבורית לקידום הייטק בחברה הערבית.
חיים אישים
חנא נשוי ואב לשתי בנות, מתגורר ועובד בחיפה.
לורה פייפר
לורה פייפר (באנגלית: Laura Pyper; נולדה ב-1980) היא שחקנית צפון אירית. היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד אלה די בעונה השנייה של הסדרה "הקס", ג'יין פיירפקס במיני-סדרה "אמה", ובתפקיד לקסין מורדוך במשחק הווידאו "Dead Space: Extraction". עוד גילמה את לזלי האוול במיני-סדרה "הסוד" של ITV משנת 2016.
ביוגרפיה
פייפר נולדה במגראפלט שבצפון אירלנד. יש לה שני אחים ושתי אחיות. היא למדה בבית הספר "Rainey Endowed", ואחר לך למדה ספרות אנגלית ודרמה בטריניטי קולג' בדבלין.
הופעת הבכורה של פייפר בקולנוע הייתה בתפקיד לין בסרט "שלטון האש", בו השתתפה עוד כשהייתה סטודנטית. עוד הופיעה בסרט האירי "Headrush" בתפקיד ויקי נובל.
בטלוויזיה שיחקה פייפר בתפקיד אלה דין בעונה השנייה של סדרת הדרמה העל-טבעית "הקס" של ערוץ Sky One. ב-2009 גילמה את ג'יין פיירפקס בעיבוד של ה-BBC לרומן "אמה" מאת ג'יין אוסטן. היא כיכבה בתפקידי אורח בסדרות "שדים", "רופאים", "עדות אילמת", "The Bill" ו-"Bachelors Walk".
פייפר השתתפה כמדבבת במשחק הווידאו "Dead Space: Extraction" בתפקיד לקסין מורדוך.
בתיאטרון שיחקה פייפר במחזה "דון חואן בסוהו" בתיאטרון דונמאר ורהאוס, ובמחזה "Blackwater Angel" בתיאטרון פינבורו. ב-2009 גילמה את קרסידה בהפקה של השייקספיר גלוב של המחזה "טרוילוס וקרסידה". ב-2010 שיחקה בתפקיד לילי קהיל בהפקה מחודשת של המחזה "פאנק רוק". ב-2012 הופיע בתפקיד לורל בהפקה של דאגלס הודג' של המחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" שהועלה ב-Menier Chocolate Factory. ב-2014 שיחקה בתפקיד גברת מנינגהם במחזה "Gas Light" בתיאטרון סולסברי פלייהאוס. ב-2019 גילמה את ביאטריס במחזה "מראה מעל הגשר" ב-York Theatre Royal וב-Royal & Derngate.
לברק חלק
לברק חלק (שם מדעי: Dicentrarchus labrax) הוא מין של דג ממשפחת הלברקיים ומהסוג לברק. הוא מצוי בטבע לחופי האוקיינוס האטלנטי המזרחי שלחופי אירופה ואפריקה מנורווגיה עד לסנגל. הוא מצוי גם (כאוכלוסייה נפרדת) גם במימי הים התיכון והים השחור, אך לא בים הבלטי. אפשר למצוא אותו גם בחופי ישראל.
מקור השם
מקור השם העברי כנראה בשמו היווני (לברקי – Λαβράκι), שמקורו בשם הלטיני (Dicentrachus labrax). באנגלית הוא נקרא European Seabass, ובאיטלקית Spigola. הוא מאופיין לרוב בצבע כחול מכסיף מבריק (מטאלי). זנבו עשוי סחוס קשה, וכשהוא נלכד, הוא מנסה להסתחרר על החכה על מנת להשתחרר.
תיאור
הלברק הוא דג מוארך בצורתו בעל קשקשים כסופים עם סנפירים קצרים, סנפיר גבי נמוך וזנב שרירי. הוא יכול להגיע לאורך 103 סנטימטרים ולמשקל של 12 קילוגרם, אך נפוץ יותר באורך 50 סנטימטרים. דג זה יכול לחיות מעל 30 שנה בטבע.
הלברק הוא צייד מהיר של דגים אחרים קטנים וכן של סרטנים, חסילונים ודיונונים. לרוב הוא מצוי בעומקים רדודים סמוך לחוף והצעירים מצויים בשפכי נהר, בהם הם גדלים הרחק מהישג ידם של טורפים.
דג זה הוא דג מאכל בעל בשר משובח ודגים אותו בכמויות גדולות, וכן הוא מגודל לחקלאות ימית במדינות שונות.
פזאיים
פַּזָּאִיִּים (שם מדעי: Icteridae) היא משפחה של ציפורי שיר הנפוצה באמריקה הצפונית והדרומית. המשפחה כוללת 29 סוגים בהם 107 מינים.
מיון
בעבר משפחה זו נחשבה לתת משפחה בתוך משפחת הפרושיים אולם כיום איגוד הצפרים האמריקאי, האירופאי וועדת הצפרים הבינלאומית מסווגים משפחה זו בנפרד.
סופר-סימטריה
סוּפֶּר-סִימֶטְרִיָּה או סִימֶטְרִיַּת-עָל (באנגלית: Supersymmetry) היא תאוריה בפיזיקת חלקיקים, הטוענת שיש בטבע סימטריה הקשורה לבוזונים (חלקיקים נושאי כוח) ולפרמיונים (חלקיקי חומר). בתאוריות של סופר-סימטריה, לכל פרמיון של המודל הסטנדרטי יש שותף-על בוזוני ולכל בוזון של המודל הסטנדרטי יש שותף-על פרמיוני. על אף שסופר-סימטריה מעולם לא נצפתה בניסוי, היא מהווה מרכיב במספר תאוריות פיזיקליות, ובין אלה נכללות גם תאוריות הקשורות בהרחבת המודל הסטנדרטי כמו גם תאוריות חדשות של תורת המיתרים. באנגלית, בה המילה סימטריית-על היא Supersymmetry, נהוג להשתמש במונח SUSY במקום המילה המלאה. בשנת 2018 נמצאה ראיה באנטארקטיקה שייתכן מעידה על חלקיקים סופר-סימטריים.
המודל הסטנדרטי
על פי המודל הסטנדרטי, ניתן לחלק את החלקיקים היסודיים ביותר לשתי קבוצות: פרמיונים (מהם עשויים כל חלקיקי החומר) ובוזונים (הנושאים את הכוחות הפועלים על החומר).
הפרמיונים עצמם מתחלקים לשלושה דורות, כלומר, כל פרמיון הוא חלק משלשה של פרמיונים בעלי תכונות דומות (כמו למשל מטען חשמלי) וסדר עולה של המסה. לדוגמה, אחד הפרמיונים הידועים ביותר הוא האלקטרון, ששותף לשלשה כזו עם המיואון והטאו. פרמיונים קיימים גם בשתי גרסאות עבור כל דור, עם מטען חשמלי שונה. כך עבור האלקטרון המיואון והטאו קיימים שלושה סוגים של חלקיקי נייטרינו בהתאמה. בדומה גם ששת הקווארקים מתחלקים לשתי שלשות.
מצד שני, הבוזונים מופיעים בקבוצות שאינן מסודרות ו"נקיות" כלל, בהשוואה לפרמיונים. הקבוצות הללו כוללות סוגים שונים למדי, בעלי תת-קבוצות בהם יש טווח של 1 עד 16 חברים. בנוסף, לא נראה שקיים מבנה דורות: הפוטון, לדוגמה, מופיע רק בצורה אחת, ולמרות ששותפיו הם בוזוני W ו-Z, הם לא ממש מתאימים לשום דבר בצד הפרמיוני.
חוסר הדמיון שבין הצד הפרמיוני ה"נקי" לצד הבוזוני ה"מבולגן" מהווה את אחת מנקודות הבעייתיות של המודל הסטנדרטי.
סופר-סימטריה
השערת הסופר-סימטריה גורסת, כי לכל חלקיק בטבע ישנו בן-זוג הזהה לו בכל המטענים שלו, בעל אותה המסה, אך בעל ספין שונה ב-1/2. סופר-סימטריה לא קיימת בטבע באנרגיות נמוכות ולכן ההשערה היא שהסימטריה שבורה. כתוצאה מכך, לבני הזוג הסופר-סימטריים מסה שונה מהחלקיקים של המודל הסטנדרטי. בני-הזוג הסופר-סימטריים הללו נקראים שותפי-על (superpartners). שותפי-העל כבדים במספר סדרי גודל מבני-הזוג ה"סטנדרטיים" שלהם, ולכן עד כה לא נצפו במאיצי החלקיקים הקיימים (ר' להלן).
כפי שזה נראה כעת, אף חלקיק מהמודל הסטנדרטי לא יכול להיות שותף-על של חלקיק אחר, כך שאם סופר-סימטריה נכונה, חייבים להימצא עוד חלקיקים רבים שעדיין לא נתגלו, בערך כמספר החלקיקים במודל הסטנדרטי.
מינוח
שותפי-על של פרמיונים נקראים כמו הפרמיונים בתוספת האות S בהתחלה: סלקטרון, סקווארק, סנייטרינו וכדומה. שותפי-על של בוזונים נקראים כמו הבוזונים בתוספת "_ינו": ווינו (השותף של החלקיק W), זינו (השותף של החלקיק Z), פוטינו, גלואינו וכדומה.
אפשרות אחת בכמה מודלים של סופר-סימטריה היא קיומם של חלקיקים הידועים בשם WIMP (Weakly Interacting Massive Particles) - חלקיקים חלשי תגובה מסיביים), למשל חלקיקי נייטרילנו המגיבים בצורה חלשה מאוד עם החומר. אלה מועמדים אפשריים בתור החומר האפל.
הוכחה ניסויית
חיפושים ניסיוניים אחר חלקיקים סופר-סימטריים כשלו עד כה, ואין אף הוכחה ניסויית שסופר-סימטריה אכן קיימת במציאות. שיקולים תאורטיים מתמטיים רומזים שסופר-סימטריה עשויה להמצא באנרגיות שאינן גבוהות בהרבה מאלה אותן ניתן להשיג במאיצי חלקיקים. החיפוש אחר סופר-סימטריה הוא אחד המטרות העיקריות של מאיץ LHC שבמעבדות CERN שהחל לעבוד בספטמבר 2008, ואמור לייצר חלקיקים בעלי מסה קרובה למסה שצופות תאוריות על-סימטריה מסוימות. המאיץ טרם הצליח למצוא עדויות לקיום תיאורית הסופר-סימטריה, ולכן למרות שהתאוריה כנראה איננה נכונה בצורתה הפשוטה לא ניתן לשלול עדיין את כל ההיבטים שלה.
מכניקת קוונטים על-סימטרית
הבנת ההשלכות של סופר-סימטריה מבחינה מתמטית היא דבר מסובך, ופיתוח תאוריות שיסבירו את שבירת הסימטריה, כלומר, החוסר הנראה לעין של שותפי-על בעלי מסה שווה הוא דבר קשה באותה מידה. כדי להתקדם בבעיות אלו, פיתחו הפיזיקאים מכניקת קוונטים על-סימטרית, יישום של האלגברה של סימטריית העל במכניקת הקוונטים כנגד תורת השדות הקוונטיים. הייתה תקוה שחקר השלכות של סימטריית-העל בהסדר פשוט יותר זה יוביל להבנות חדשות; מאמץ זה יצר אזורי מחקר חדשים במכניקת הקוונטים עצמה.
שותפי-על
מודל סטנדרטי מינימלי של סופר-סימטריה (MSSM) מחייב ארבעה שדות מרוכבים של בוזון היגס - שניים טעונים ושניים נייטרליים, כלומר הוא מחייב הרחבה גם של תמונת חלקיקי המודל הסטנדרטי, ולא רק מוסיף חלקיקים חדשים (שותפי-העל). פעולת המנגנון של שבירת סימטריה ספונטנית על שדות היגס אלו נותן בסופו של דבר חמישה חלקיקי היגס (ספין 0) שיכולים להתקיים בטבע, מהם שלושה נייטרליים, אחד בעל מטען חיובי והאחרון בעל מטען שלילי. תכונה ייחודית של סופר-סימטריה היא ששותפי-העל אינם בעלי אותו ספין, כך שהשותפים של פרמיונים הם בוזונים, ולהפך. שותפי-על טרם התגלו בניסוי.
שותפי-העל במסגרת ה-MSSM הם:
דילבת
דילבת הייתה עיר שומרית עתיקה קטנה, ששכנה מדרום-מזרח לבבל, על הגדה המזרחית של הזרוע המערבית של הפרת. מקומה של העיר זוהה באתר תל א(ל)-דַּיְלַם (Tell al-Deylam) במחוז אל-קאדסיה בעיראק, כ-25 ק"מ מבבל. בחפירות הארכאולוגיות בעיר זוהה הזיגוראת של אוראש, אלת האדמה השומרית, המופיע בעלילות גילגמש. האלה אוראש הייתה האלה הפטרונית של העיר.
היסטוריה
דילבת נוסדה בשומר בתקופת השושלת הקדומה בשנת 2700 לפנה"ס לערך. העיר הייתה מיושבת בתקופה האכדית, בתקופה הבבלית הקדומה, בתקופה הכשית, בתקופת האימפריה הסאסאנית ובתקופה האסלאמית הקדומה. העיר שימשה כמרכז חקלאי קדום שטיפח את חיטת איינקורן (einkorn wheat) וייצור מוצרים מסוף. העיר שכנה לגדות תעלת ארחתום (Arahtum).
ההיסטוריה של העיר הייתה משולבת בהיסטוריה של הישויות המדיניות הגדולות יותר שהתקיימו בסביבתה. המלך הבבלי שומו-אבו, שייסד את השושלת הראשונה של בבל ומלך במאה ה-19 לפנה"ס, טען שהוא שלט על העיר. אבל עד שלטונו של בנו שומו-ל-אל, היא נשלטה כנראה על ידי כאזאלו, עיר מדינה שומרית שבדרום מסופוטמיה. בכתובות שנשארו מהמלך הבבלי שומו-ל-אל, הוא ציין שהוא בנה את חומות העיר. הוא העבירה לתחום השפעתו בשנה ה-12 למלכותו.
שמואל (אמורא)
על אף היותו תלמיד חכם גדול ומאמציו של רבי, לא הוסמך לתואר 'רבי', בעקבות עיכובים אחרים (לא היה זמן למנותו או שלא התכנסו החכמים שהוצרכו להסמיכו). כונה גם: שמואל ירחיאנה (בגלל בקיאותו בסוד מהלך הלבנה). שמו המלא הוא: שמואל בר אבא בר אבא. אביו כונה "אבוה דשמואל" גם כאשר הוזכר ללא שמואל.
לעתים נקרא 'מר שמואל, בעיקר בפי חכמים מהדור שלאחריו. אך גם אמורא מאוחר יותר נקרא כן בתלמוד הבבלי, ואין לבלבל ביניהם.
ביוגרפיה
המרכז היהודי בנהרדעא ידוע לנו כבר מתקופות קדומות. לקראת סוף המאה השנייה נזכר רב שילא שכיהן בתפקיד ראש ה"סידרא" (מוקד הקהילה) בנהרדעא. בימי שמואל הפכה ה"סידרא" של נהרדעא ל"מתיבתא", היינו ישיבה קהילתית, ושמה הלך לפניה. בתקופה זו התפלגה בבל לשני אזורי השפעה: ל"אתרא דרב" (או "פרוורהא – פרוור - דרב") בסורא ו"אתרא דשמואל" (או "פרוורהא דשמואל") בנהרדעא.
במתיבתא של נהרדעא, הודות ליוזמתו ומנהיגותו של שמואל, ובדומה למה שהתחולל בישיבת סורא תחת מנהיגותו של רב, פעלה כעין סנהדרין באזור. בכינוסי המתיבתא נדונו שאלות ברמה האקדמית המהותית, התגבשו פסקי דין עקרוניים ופסקו הלכות רבות מחיי היומיום.
המתיבתא של נהרדעא הצטיינה, הודות לשמואל, בלימוד המשניות, הברייתות והשמועות כלשונן וכדקדוקן, ובה נאמרו בפי אומרן כמעט ממקורן הראשון. בישיבת נהרדעא ישב "תנא", אשר מתפקידו היה לסדר את המשניות, והתנא של שמואל היה אדם עיוור. סידורי הברייתות מיוזמתו של שמואל מכונים בספרות חז"ל במינוח הטכני של "תני שמואל" או "תנא דבי שמואל". ברייתות אלה בחלקן מפרשות את המשנה ובחלקן מרחיבות את האמור בה ומוסיפות לפרקים הלכות ומחלוקות של תנאים, שלא באו לידי ביטוי במשנה.
קיים מושג תלמודי שכותרתו "הוויות דרב ושמואל", כנראה אסופה מעבודתם ההלכתית, ואולי הפילוסופית, של צמד מנהיגי היהדות הבבלית במאה השלישית.
התלמוד הבבלי נחתם על ידי רב אשי ורבינא, אלא שראשית הדיון התלמודי החל בימיהם של רב ושמואל. קטעים תלמודיים רבים מוכיחים על קיומם של אוספים וקובצי הלכה בישיבות הבבליות ובעיקר בנהרדעא. הכלי הטכני להוכחת תמונת מצב זו הוא השימוש בביטוי "מתנו הכי" (כך שנו), כגון "בסורא מתנו הכי, בנהרדעא מתנו הכי" לעיתים השתמשו בביטוי "תסתיים", כלומר תתנסח סופית כדעת פלוני. גם הביטוי "גמרא" בזיקה לנהרדעא או לסורא מכוון לרמז ברור אודות מפעלי עריכה ראשוניים.
"ירחי כלה" היה מושג ידוע ומקובל בקהילה הבבלית, ומשמעו – כינוס גדול של תלמידי חכמים פעמיים בשנה, בחודשי אדר ואלול, כדי לעסוק בלימוד מסכתות אשר נקבעו מראש. מוסד זה נקבע על ידי רב בסורא, ואילו בנהרדעא פעל מוסד חלופי ודומה ל"ירחי כלה" ושמו "שבתא דריגלא". היה זה יום השבת במועד הרגלים שנועד לדרשות ברוב קהל, בביתו של ראש הגולה. מקום הדרשן היה ביציע (אכסדרה), שנקרא "קלעא" או "פיתחא". חכמים ותלמידיהם היו מצטופפים מול היציע כדי לשמוע את הדרשן. אי אפשר לנתק בין העלייה לרגל ל"שבתא דריגלא" לבין הרצון לחלות את פניו של ראש הגולה, כפי שהדבר עולה לא פעם בהתנסחותם של אמוראים מכובדים. הללו היו נפגשים עמו, דורשים בשלומו, חולקים לו כבוד וזוכים לעיתים בברכתו.
שמואל נפטר בשנת 257 לספירה, וזמן קצר אחר כך פקד אסון כבד את העיר נהרדעא, כאשר גדודי התדמורים פלשו לנהרדעא, ובראשם המנהיג פפא בר נצר, ועשו בעיר כבתוך שלהם. כתוצאה מכך פרש חלק הארי של חכמי העיר ובראשם רב נחמן אל מחוץ לגבולות העיר, אך שב אליה מקץ שנים וקומם בה שוב את מוסדותיה הציבוריים והקהילתיים.
משפחתו: אביו של שמואל היה אבא בר אבא והוא מוזכר בש״ס פעמים רבות, כאשר בחלקם מוזכר בשם אבא בר אבא אבוה דשמואל. לשמואל היה אח בשם פנחס, גם רב שמן בר אבא היה שאר בשרו של שמואל, ייתכן שהיה אחיו או דודו,.
בנותיו נשבו על ידי שובים ובפקחותן מצאו דרך שלא להיפסל לכהונה, וקרוב משפחתם רב שמן בר אבא נצטווה על ידי רב חנינא "צא וטפל בקרובותיך". עם זאת, בתו רחל הרתה לאחד השובים, איסור שמו, ובנם המשותף הוא רב מרי בר רחל בת שמואל, שנקרא בשם אמו, כי אינו מתייחס אחר אביו. קודם לידתו, התגייר אביו, ושמו נקרא איסור גיורא.
קשרים עם מלך פרס
שבור מלכא, הלוא הוא המלך הפרסי הססני שאפור הראשון (מלך 241–247), היה שליט סובלני אשר העניק לנתיניו מידה רבה של אוטונומיה, ובעיקר דתית. תמונת מצב זה שיקפה את ראשית פריחתן של הקהילות היהודיות בבבל, כמו נהרדעא וסורא, ושימשה רקע להבנת מרקם היחסים בין המלך ליהודים, ובעיקר לאור המתיחויות ששררו בין הממלכה הפרסית לאימפריה הרומית. הקשרים האישיים בין המלך לשמואל נחקקו בספרות התלמודית. באחת המסורות מסופר כי המלך ניסה לבחון את שמואל ואת חכמתו וכי "שמואל היה משחק לפני שבור מלכא בשמונה כוסות של יין", ללמדנו על טיב היחסים הבין-אישיים. באחד המקרים מעיד התלמוד כי "שבור מלכא" הפציר בשמואל, כמי שנתפש כחוזה חלומות ומפענחם, שיספר לו מה הוא צפוי לראו בחלומו. שמואל גילה את אוזנו, כי יחזה המלך בבואם של הרומאים שיאכילוהו מטחינה של גרעיני-גלעיני תמרים בריחיים של זהב. חלום זה ופשרו משקף את ניצחונותיו של מלך הפרסים מול הלגיונות הרומיים. בנהרדעא שהה חיל מצב פרסי, ודרך נהרדעא חלפו עברו במהלך ההיסטוריה כמה יחידות צבא רומיות, כמו בתקופת טראיאנוס, ועל כן יכול להיות שהממשל הפרסי תאם באותן הזדמנויות את מערכת ההגנה על העיר מפני הפולשים הרומיים.
במקרה אחר מסופר כי אמרו לשמואל ששבור מלכא הוציא להורג שנים עשר אלף יהודים ב"מזיגת קסרי", ושמואל לא גזר, בניגוד לצפוי, על צום ותענית כתוצאה מכך. לא ברור האם חשש שצום או תענית יחריפו את מערכת היחסים בין הפרסים ליהודים, או אולי שמואל הניח כי יהודי מזיגת קסרי, המקום שנכבש על ידי הפרסים, התנגדו לכובש הפרסי, אשר בניגוד לרומאים (שמטרת כיבושיהם הייתה לארגן את השטח (דבורת התבור) הכבוש, ליישבו ולשלוט עליו), היו נוהגים לפרוץ כרוח סערה ולזרוע הרס וחורבן עם פלישתם. מתוך כך שמואל הבין כי נענשו על התנגדותם. בכל מקרה מצביע הקטע על טיב היחסים בין שמואל למלך הפרסי.
יש הטוענים כי קשרים אלה לצד הגישה הפרגמטית של שמואל הביאו אותו לנסח את הכלל החשוב של "דינא דמלכותא דינא", כלומר משפט המלוכה הוא המשפט. הלכה זו נועדה לנרמל את חיי היהודים בבבל. היא קבעה כי המשטר השולט הוא הלגיטימי והסמכותי כחוק, ועל כן יש לציית לו, לכבד אותו ומותר גם להיחשף להשפעותיו. כתוצאה מכך המליץ שמואל לאמץ, ולפחות להיות מושפע מדיני האריסות הפרסית, מהלגיטימיות של שטרות הנחתמים בערכאות של גויים, לשלם מסים ומכסים ועוד כיוצא בזה. כלל זה שימש נוסחה רחבה ליחסם של בני הקהילות היהודיות באירופה כלפי השלטונות בתקופת ימי הביניים.
עיסוקיו האחרים
שמואל התפרסם בעיקר בשני תחומי ידע ועיסוק: רפואה ואסטרונומיה. לגבי שתי דיסציפלינות אלה הרבה שמואל להתקין תקנות והלכות, ויש הטוענים שאף עסק ממש ברפואה ואף ברוקחות. ייתכן אף שערך מחקר בתחום חומרי רקיחה שמקורם מהים. אחד ממאמריו הידועים של שמואל היה "נהירין לי שבילי דשמיא כשבילי דנהרדעא, לבר מכוכבא דשביט ולא ידענא מאי ניהו". עצם העיסוק בעיבור השנה ובקידוש החודש דרש ידע אסטרונומי, ולכך יש אולי לצרף את העובדה שהאסטרונומיה הייתה נפוצה במיתולוגיה הבבלית. לא בכדי התכנה שמואל בשם "ירחינאה" או "ירחינאי", לאמור – איש הירח.
לשמואל מיוחסת ברייתא חשובה בשם "ברייתא דשמואל הקטן, המחולקת לתשעה פרקים ודנה בחוכמת התכונה, כוכבי הלכת וגלגל המזלות.
בתלמוד מסופר רבות על מומחיותו הגדולה של שמואל ברפואה. כך מסופר כי הוא היה רופאו האישי של רבי יהודה הנשיא. כאשר רבי יהודה הנשיא חש בעיניו, הציע לו שמואל להניח לו מעט ממרקחת שרקח - בעיניו. רבי יהודה הנשיא סירב להצעה זו ולהצעות אחרות של שמואל, עד שזה הציע שרבי יהודה הנשיא ישן על המיטה כשראשו על הכרית, ושמואל יניח מתחת לכרית סם מיוחד שיעבור דרך הכרית וירפא את עיניו. עוד מסופר כי שמואל אמר כי הוא יודע כיצד ניתן לבצע ביאה בגופה של בתולה מבלי לפגוע בבתוליה, ובתלמוד מובא כי הכוונה היא לביאה גמורה שמתעברת בה, ומכיוון שמדובר בידע נדיר ביותר, לא סביר שקיימים עוד אנשים שיודעים כיצד לעשות זאת, ובתולה שהתעברה - אין להניח שהתעברה באופן כזה, אלא על ידי "אמבטי" (שכבת זרע שנכנסה לגופה באופן אקראי, על ידי כך שרחצה במרחץ בו היה זרע במים, או שכבה במיטה שבה הייתה שכבת זרע). כאשר הביאו לפניו שפיר הוא ידע לזהות בדיוק בן כמה ימים השפיר ומתי החל ההריון. שמואל אף טען כי לולי הרוח הנכנסת לגופו של האדם לאחר שחתכו את ראשו מעליו וגורמת לנזק להיות בלתי הפיך, הוא היה יכול לחבר את ראשם לגופם חזרה ולהחיותם.
משנתו
במתיבתא של נהרדעא, פרי פועלו של שמואל, נתנסחו ונתגבשו מספר כללים בסיסיים נוספים לדיון התלמודי ולהבנת מאמרותיו כגון: "מתניתא מני" – כאשר לא מצוי בברייתא חולק מפורש על סתם משנה, וחובה הוטלה על חכמים ליישב את הקושיה; "במאי פליגי" – מקומות רבים בהם שמות החולקים נמצאים במשנה ובברייתא, ותפקיד מתודה זו הוא להגיע לשורשי המחלוקת, טעמיה ומידת התפתחותה; "שמעתא" – בירור שמועות בדבר ראשית פעילות אמוראי ארץ ישראל ועוד כיוצא בזה.
רבי זירא אמר בשם שמואל: "אין למדין לא מן ההלכות ולא מן ההגדות ולא מן התוספות, אלא מן התלמוד". ואכן בעוד שסורא התבססה יותר על המשנה - התבססה נהרדעא על התלמוד, על הגמרא. עמדה זו של שמואל נבעה מגישתו הפרגמטית לסגל הלכות שמקורם תלמודי, הקרוב יותר ליהדות הבבלית, מאשר המשנה שהייתה חלק אינטגרלי מן ההוויה הארצישראלית. רב שם לב יותר להכיר את רוח הדין ואת הרעיון הכללי הגלום בדין הפרטי, ואילו שמואל התאמץ להוכיח, כי אין להעמיד את המשנה על פי תנא זה או אחר, אלא יש לדחות את ההשוואה, ולמצוא שוני בין פרט לפרט. שיטתו של רב הייתה ההשוואה ושל שמואל – ההבדלה. כמו כן רב הרחיב את ייפוי הכוח להורות ושמואל שאף לצמצם זאת.
ייחוס סתמאות המשנה
רבי יהודה הנשיא, בחתימת המשנה, לעיתים הכריע את ההלכה במשנה באופן סתמי מבלי לנקוב בשמו של התנא היחיד שבשמו למעשה נאמרה ההלכה. תפקידם של האמוראים היה בין השאר לחשוף של מי היא הלכה זו או שמא זו עמדת הרוב. הערת "זו דברי ..." המופיעה בתלמוד מיוחסת רבות לעבודתו של שמואל.
תקנותיו
לשמואל מיוחסות עשרות רבות של הוראות, פסקים ותקנות, לאורכה ולרוחבה של הספרות התלמודית. תקנות שמואל והלכותיו היו מבוססות בדרך כלל על "משנת רבי", על ברייתות עתיקות ומימרות קדמונים. פעמים קבע דינים מתוך שקלא וטריא הגיוני, כמו "המוציא מחברו עליו הראיה", בבחינת עמוד התווך של כל דיון משפטי מודרני, המאושש על האמירה כי כל אדם חף מפשע וחובת הוכחת האשמה מוטלת על התביעה בלבד. שמואל פסק, שמוטב שינהגו ספק עוול מאשר עוול ודאי, היינו – קביעת היסוד החשוב של "מחמת הספק". כמו כן קבע שמואל כי "אין הולכין בממון אחר הרוב", ומתוך כך ביטל את כוח רוב האנשים, כמכריע בשאלות כגון: למה התכוון פלוני כשקנה חפץ מסוים.
בין תקנותיו החשובות:
שמואל ותלמידיו ביקשו והצליחו להתקין ולהסדיר נוסח ברור, קבוע ומוגדר לתפילה ולברכות.
הכשרת הבשר על ידי פעולת המליחה נתחדשה על ידי שמואל.
סנפיר
סנפיר הוא חלק ממערכת התנועה של חלק מבעלי החיים הימיים, בעיקר דגים וחלק מהיונקים הימיים. הסנפירים, העשויים שדרה גרמית מכוסה בעור, הם מאפיין חיצוני בולט בגוף הדג. הסנפירים ממוקמים במקומות אחדים בגוף הדג, ולכל אחד מהם ייעוד משלו, כגון תנועה קדימה או פנייה.
השרירים בדג מחוברים לקרומים אורכיים ורוחביים, הקשורים לשלד ולעור. רוב הדגים נעים על ידי כיווץ של זוגות של שרירים משני צדי עמוד השדרה לסירוגין. ההתכווצויות הללו יוצרות תנועה בצורת האות S הנעה במורד גופו של הדג. כאשר כל פיתול מגיע לסנפיר האחורי נוצר כח דחיפה אחורי שיחד עם הסנפירים האחרים מניע את הדג קדימה. הסנפירים משמשים גם לייצוב גוף הדג בתנועה, ולהגדלת שטח הפנים של הדג להגברת כוח הדחיפה בתנועה. מקריני סנפיר (שם מדעי: Actinopterygii) היא מחלקה של דגי גרם בעלי סנפירים קרניים.
סוגי סנפירים
הסנפירים הם מסוגים אחדים. לא בכל דג מופיעים כל סוגי הסנפירים.
סימן כשרות
בתורה נקבע כי מותרים באכילה רק דגים בעלי סנפיר וקשקשת. כפי שכתוב: "אֶת זֶה תֹּאכְלוּ מִכֹּל אֲשֶׁר בַּמָּיִם, כֹּל אֲשֶׁר לוֹ סְנַפִּיר וְקַשְׂקֶשֶׂת בַּמַּיִם בַּיַּמִּים וּבַנְּחָלִים אֹתָם תֹּאכֵלוּ. וְכֹל אֲשֶׁר אֵין לוֹ סְנַפִּיר וְקַשְׂקֶשֶׂת בַּיַּמִּים וּבַנְּחָלִים מִכֹּל שֶׁרֶץ הַמַּיִם וּמִכֹּל נֶפֶשׁ הַחַיָּה אֲשֶׁר בַּמָּיִם, שֶׁקֶץ הֵם לָכֶם. וְשֶׁקֶץ יִהְיוּ לָכֶם, מִבְּשָׂרָם לֹא תֹאכֵלוּ וְאֶת נִבְלָתָם תְּשַׁקֵּצוּ" (ויקרא פרק יא, פסוקים ט-יא).
חז"ל קבעו כלל: "כל שיש לו קשקשת, יש לו סנפיר". ולכן ברמה העקרונית הימצאותם של קשקשים מהווה סימן כשרות מובהק, ואין צורך לחפש את הסנפירים.
ומספיק שיהיה לדג סנפיר אחד וקשקש אחד כדי שיוגדר ככשר אך אמרו חכמים שצריך לבדוק טוב שהקשקש היה מחובר לגופו ולא מדובר בקשקש שנשר מדג אחר ונדבק בו
בוא ונשתגע בחולות
בוא ונשתגע בחולות הוא המיני-אלבום השלישי והאחרון של הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את האלבום הוציאה לאור במרץ 1970 חברת התקליטים הד ארצי. "כבר אחרי חצות" יצא לאור בשנת 1968 ונכלל באלבום "סביב לעולם". הוא זכה להצלחה במצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל ואף דורג במקום הראשון במצעד הפזמונים של התחנה. "חמסין בגן חיות" הגיע למקום העשירי במצעד הפזמונים של קול ישראל.
אנדרה אוננה
אנדרה אוננה (בצרפתית: André Onana; נולד ב-2 באפריל 1996) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת השוער במנצ'סטר יוניטד.
קריירת מועדונים
אוננה הצטרף לברצלונה בשנת 2010, כשהיה בן 13, לאחר שהיה באקדמיה של סמואל אטו. בתחילת ינואר 2015 פורסם כי בחודש יולי הוא יצטרף למועדון הכדורגל ההולנדי, אייאקס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של אייאקס, הנקראת יונג אייאקס, בפברואר 2015. במאי 2017 חתם על הארכת חוזה עד לשנת 2021, ובסיום אותו החודש פתח בשער הקבוצה בהפסד 0–2 למנצ'סטר יונייטד בגמר הליגה האירופית 2017.
ב-1 ביולי 2022 חתם באינטר מילאנו.
ב-20 ביולי 2023 חתם במנצ'סטר יונייטד.
קריירה בינלאומית
אוננה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון בניצחון 1–2 על נבחרת גבון במסגרת משחק ידידות בספטמבר 2016.
הוא נכלל בסגל ופתח בהרכב נבחרתו במשחקי גביע אפריקה לאומות 2019 ו-2021.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022.
השעייה
בפברואר 2021 הושעה אוננה על ידי פיפ"א למשך כשנה עקב שימוש בחומרים אסורים. ב-10 ביוני 2021 קוצר עונשו לתשעה חודשים. ב-9 בינואר חזר למגרשים כשעשה זאת במשחק הפתיחה של גביע אפריקה לאומות 2021 במשחק מול בורקינה פאסו.
חיים אישיים
בן דודו, פבריס אונדואה, משחק גם הוא כשוער.
קבוצתיים
אייאקס
אינטר מילאנו
חנוכה
חג החנוכה (הַחֲנֻכָּה) או חג האורים הוא חג יהודי, הנחגג במשך שמונה ימים. ימים אלה הם ימי הודאה, שאותם תיקנו חז"ל בזמן בית המקדש השני, לזכר ניצחונם של החשמונאים במרד נגד היוונים, חנוכתו מחדש של בית המקדש, ונס פך השמן. החג מצוין באמירת הלל והודאה וכן בהדלקת נרות חנוכה, בשמונת הימים מכ"ה בכסלו עד ב' בטבת או ג' בטבת. חנוכה הוא אחד משני חגים (לצד פורים) שנוצרו על ידי חז"ל, וקיומם הוא מצווה דרבנן.
שמו של החג
מקור שמם של ימי החנוכה הוא מלשון חנוכת המזבח או חנוכת המקדש, שנערכה לאחר כיבושו וטיהורו של בית המקדש על ידי המכבים, שלזכרה נחגג החג בתאריכו, כפי שמתואר בספר מקבים א', בדומה לחנוכת המשכן ולחנוכת מקדש שלמה, ובהתאמה להנחת אבן הפינה לבית המקדש השני (יום ייסוד היכל ה') שהייתה בתאריך דומה.
על השם חנוכה נדרשו בחז"ל רמזים רבים: יש שדרשו את המילה חנוכה כראשי תיבות של המילים "חנו (ב)כ"ה", כלומר שהשם מורה על הניצחון בקרב בכך שהמכבים הפסיקו את הקרבות בכ"ה בכסלו. הסבר נוסף לדרשה הוא שחנו בכ"ה זה שבני ישראל מצאו חן בעיני הקב"ה בכ"ה בכסלו. כלומר על שזכו שוב להארת פנים של גילוי שכינה בנס פח השמן במנורת המקדש.
שם נוסף לחג המקובל בעברית החדשה הוא "חג האוּרים". שם זה (בגרסתו היוונית: Φῶτα, כלומר "אורות" או "אוּרים") מובא כבר אצל ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו.
ספרי המקבים
המקורות הראשוניים לחנוכה הם ספרי המקבים מהמאה ה-2 לפנה"ס. בספר מקבים א' מסופר על טיהור בית המקדש וחנוכתו בכ"ה כסלו, קביעת חג שמונת ימים באותה שנה, וקביעת החג לשנים הבאות על ידי יהודה המכבי ו'קהל ישראל'.
בספר מקבים ב' מסופר גם כן על טיהור המקדש, אך מופיע טעם נוסף לקביעת שמונת ימי החנוכה והוא השלמה לחג הסוכות שאותו לא זכו היהודים לקיים באותה שנה:
קדמוניות היהודים
מקור נוסף המתאר את החנוכה המחודשת של המקדש ואת קביעת החג לדורות הוא יוסף בן מתתיהו בספרו "קדמוניות היהודים" משלהי המאה ה-1 לספירה:
אזכורים בספרות חז"ל
חנוכה מוזכר גם במגילת תענית. ניתן למצוא אזכורים קדומים לחנוכה במספר מקומות במשנה, אך ללא פירוט על מהותו ותוכנו של החג, מלבד אזכור אגבי ממנו ניכר כי חנוכה נחגג באמצעות הדלקת נר מחוץ לבית, ואזכור כי קריאת התורה בחנוכה היא בפרשת קורבנות הנשיאים. אזכורים אגביים דומים קיימים גם בתוספתא, שמהן ניתן ללמוד שקראו בחנוכה הלל (סוכה ג ב), והוסיפו הודאה בתפילת שמונה עשרה מעין המאורע (ברכות ג יד). לעצם השאלה מדוע רבי יהודה הנשיא לא ייחד מסכת שלמה לחנוכה (בדומה למסכת מגילה המיוחדת לפורים), ישנן תשובות שונות בספרות הרבנית והמחקרית.
בתלמוד הבבלי במסכת שבת, ישנה התייחסות מפורטת יותר למצוות חנוכה ולעניינים נוספים אשר נקשרו בה ובמלכות בית חשמונאי. אך לעומת זאת בתלמוד הירושלמי ישנה התייחסות אגבית הדומה להתייחסות המשנה לחג.
גם בכתובת רחוב (שורה 3) נזכר חג החנוכה בהקשר לאכילת פירות שביעית.
במקורות נוצריים
הברית החדשה מזכירה את חנוכה (ἐγκαίνια) כבדרך אגב, כחג שנחוג בתקופת ישו:
הוראתו של יהודה המכבי לחוג מדי שנה את חנוכת המזבח בכ"ה בכסלו, כפי שהיא מתועדת בספר מקבים א' ד' נ"ט, נשמרה בקאנון הנוצרי עם יתר הספרים החיצוניים שלא הוכללו בתנ"ך.
לאורך ההיסטוריה, מרד המכבים היה אירוע חשוב בזיכרון הנוצרי, אם כי דרשנים והוגים מטעם הכנסייה נדרשו להתמודד עם הצורך להסביר לקהלם כי העמידה על שמירת התורה – במיוחד ברית מילה ודיני הכשרות, ציוויים שהנצרות שללה במפגיע – הריגת מפריה החוטאים ומלחמת יהודים בגויים היו בגדר עשיית רצון האל לפני בוא ישו.
מרד החשמונאים
בשנת 167 לפנה"ס החלו החשמונאים להנהיג את ההתקוממות נגד השלטון הסלאוקי בארץ ישראל, שכונתה "מרד החשמונאים", על רקע גזירות אנטיוכוס - איסורים שהוטלו על ידי השלטון הזר על קיום מצוות יהודיות. בשנת 164 לפנה"ס (שנת ג' תקצ"ז בלוח העברי) הצליחו המורדים לשחרר את ירושלים ובית המקדש משלטון היוונים והמתיוונים, שתחת שלטונם שבת בית המקדש מפעילות כשלוש שנים. אף שהמרד לא נגמר, והמאבק לעצמאות בארץ ישראל המשיך כעשרים שנים נוספות, נקבע תאריך החג בימי השיא של המאבק - ימי שחרור המקדש וירושלים, חנוכת המזבח והדלקת המנורה בה התרחש נס פך השמן.
לפי המסורת היהודית ניצחו החשמונאים את היוונים בשנת ג'תרכ"ד (138 לפנה"ס), ובשנה שאחרי חנוכת המקדש קבעו לחגוג את חג החנוכה.
בתפילת על הניסים, תוספת בימי חנוכה לתפילת שמונה עשרה ולברכת המזון, מודגש הניצחון הנסי במלחמת השחרור משעבוד היוונים:
נס פך השמן
בספר מקבים א' וספר מכבים ב', במשנה ובמגילת תענית שהם המקורות הראשונים בכתב המתייחסים לחג אין אזכור של נס פך השמן. עם זאת בברייתא המובאת בתלמוד למסכת שבת, ובסכוליון של מגילת תענית, מוזכר לראשונה בכתב נס פך השמן. על פי מקורות אלו כאשר ביקשו החשמונאים לחדש את פעילות בית המקדש, לא היה בידם שמן זית טהור הנחוץ להדלקת המנורה. לבסוף נמצא פך שהכיל כמות שמן מספיקה להדלקת המנורה במשך לילה אחד בלבד, כדרכם של פכי השמן שמולאו עבור הדלקת המנורה, אך בדרך נס הספיק השמן למשך שמונה לילות שלמים. בעקבות נס זה קבעו חכמים להדליק נרות מדי שנה במשך שמונת ימי חנוכה.
לאחר מכן מופיע בסכוליון הסבר אחר לשמונת ימי החג, כזכר לשמונת ימי חידוש המזבח בידי בני חשמונאי:
במהלך הגלות קיבלו נס פך השמן ונצחיות תורת ישראל הדגשה והבלטה ואילו השחרור והחירות פחות הובלטו. יש המסבירים את השינוי בדגשים אלה בכך שלאחר הכיבוש הרומאי היה קשה תודעתית ומסוכן מעשית, לחגוג כציבור חג בעל משמעות לאומית ולכן בחרו חז"ל להדגיש פן אחר של ימי החנוכה, כזה שיש לו משמעות גם בזמן החורבן והגלות.
חג החורף
בתלמוד הבבלי ובמדרש בראשית רבה יש אזכורים לחגי אמצע החורף שלא בהקשר לחנוכה. ציון התקופה בה הימים מפסיקים להתקצר ומתחילים להתארך. בתקופה זו מתחדשת האופטימיות כיוון שהעולם שהלך ושקע בחשיכה מתחיל להתמלא בהדרגה באור. המדרש בתלמוד מספר על אדם הראשון שראה את הימים ההולכים ומתקצרים ונבהל, ומקשר את הסיפור לחג אמצע החורף:
חנוכה חל סמוך ל-21 בדצמבר, שהוא יום ההיפוך החורפי, שבו בחצי הכדור הצפוני הימים מתחילים להתארך. מכאן גם ברור מוטיב האור והדלקת הנרות שבחג, המסמלים את גירוש החושך והתאוששות השמש לאחר היום הקצר ביותר בשנה.
חג הזיתים
על פי הרב יואל בן נון חג החנוכה קשור לסיום מסיק הזיתים והפקת השמן. על פי המשנה, חנוכה היה סוף מועד הבאת הביכורים: "מהחג ועד חנוכה, מביא ואינו קורא; רבי יהודה בן בתירה אומר, מביא וקורא" ובפרט הבאת ביכורי הזית שזמן מסיקתו חל בין סוכות לבין חנוכה. לפי הבנתו במועד זה היה חג חקלאי שבו הדליקו נרות בשמן זית, כנראה כבר מתקופת בית ראשון. גם ד"ר ישראל רוזנסון סובר כי לפני מרד החשמונאים היה חג שמן קדום שנדחק מפני ניצחונם של החשמונאים.
בלוח השנה במגילות קומראן מופיע 'מועד השמן' ביום ראשון 22 בחודש השישי (אלול), בו על פי מגילת המקדש מדליקים נרות וסכים מהשמן החדש ואוכלים מהזיתים.
לפי התנ"ך ערב חנוכה מצוין גם כיום תחילת בניין בית המקדש השני.
הדלקת נר חנוכה
הדלקת נר חנוכה היא מצווה מדרבנן. החיוב הוא להדליק נר עם רדת הלילה, אחרי שקיעת החמה (למעט ערב שבת), במשך שמונה לילות החל מליל כ"ה בכסלו ואילך. ההדלקה נעשית במקום הנראה כלפי חוץ, כגון בפתח הבית או בחלון הנראה אל רשות הרבים, מכיוון שמטרת ההדלקה היא פרסום הנס. מצווה זו מופיעה באופן מרומז כבר במשנה, אולם כתובה באופן מפורש רק בתלמוד.
מעיקר הדין מספיק להדליק נר אחד בכל לילה אולם נהוג להוסיף מדי לילה נר אחד למספר הנרות שהודלקו בלילה הקודם, עד להדלקת שמונה נרות בלילה השמיני (מנהג המכונה "מהדרין מן המהדרין").ישנם שני מנהגים בקיום ההידור במצווה: למנהג האשכנזים כל אחד מדיירי הבית מדליק נרות בפני עצמו, ולמנהג הספרדים כל בני הבית יוצאים ידי חובה בהדלקת בעל הבית.
הלל והודאה
בתלמוד הבבלי מתוארת קביעת חג החנוכה על ידי חכמים: בתפילה הנרות הללו אותה אומרים מיד לאחר הדלקת הנרות, מציינים:
מצווה מרכזית בחנוכה היא אמירת ההלל, ויש הסוברים שזו המצווה העיקרית בחג. בכל אחד משמונת ימי החנוכה אומרים הלל שלם לאחר תפילת העמידה של תפילת שחרית, ומברכים ברכה לפני ה"הלל" ולאחריו, כמו בשלוש רגלים. נשים פטורות מאמירת ההלל בחנוכה, ויש הסוברים שהן חייבות.
כמו כן, בכל אחת מתפילות העמידה, ובברכת המזון, מוסיפים את תפילת "על הניסים" כהודאה על הניסים שאירעו לחשמונאים במלחמתם עם היוונים.
בקצת קהילות אשכנז ואיטליה, אומרים פיוטים לשבת חנוכה.
קריאת התורה
בכל אחד מימי החנוכה קוראים בתורה ומעלים שלושה אנשים. הקריאה בתורה מספרת על קורבנות הנשיאים בחנוכת המשכן המוזכרים בפרשת "נשא" בספר במדבר. שנים עשר נשיאי השבטים חנכו את עבודות המשכן ואת עבודת הקורבנות שנעשתה בו, ובכל אחד משמונת ימי החג קוראים את סדר התנדבותו של אחד הנשיאים. ביום השמיני קוראים את הקטע "ביום השמיני" עד לסיום הפרשה כולה, וברוב הקהילות מוסיפים את הפסוקים הראשונים של פרשת בהעלותך, המדברים על הדלקת הנרות של מנורת המשכן על ידי אהרן הכהן. יש קהילות הנוהגות להתחיל את קריאת היום הראשון כמה פסוקים קודם לחנוכת המשכן, כדי לקרוא גם את פסוקי ברכת כהנים, משום שהחשמונאים היו כהנים.
איסור תענית
שמונת ימי חנוכה נחשבים ל"ימים טובים" מדרבנן, ולפיכך אסורים בהספד ובתענית, ואולם מותרים בעשיית מלאכה. עם זאת, ישנו מנהג קדום לפיו נשים אינן עושות מלאכה בזמן שהנרות דולקים מפני שהיו שותפות לנס דרך סיפור יהודית.
זאת חנוכה
היום האחרון של החג קרוי במקורות שונים זאת חנוכה, משום שבקריאת התורה של יום זה מופיעות המילים "זאת חנוכת המזבח". ליום זה משמעות רבה בכתבי המקובלים והחסידות.
מאכלי החג
נוהגים לאכול לביבות, סופגניות וספינג'. מאכלים אלה מטוגנים בשמן רב, ויש בהם כדי להזכיר את נס פך השמן. יש הנוהגים להרבות גם באכילת מאכלי חלב לזכר הנס בו יהודית הרגה את הולופרנס, שר הצבא של אנטיוכוס באמצעות הרדמתו על ידי שתיית חלב.
משחק בסביבון
נהוג לשחק בחנוכה בסביבון, שעל כל פאה שלו מופיעה אות אחרת מהאותיות נגה"פ שפענוחן "נס גדול היה פה". בחוץ לארץ נהוג שה"פ" מוחלפת ב"ש" וכך האותיות מפוענחות כ"נס גדול היה שם".
בעבר היה נהוג לשחק בקלפים בימי החנוכה. במספר ספרי חסידות נאמרה תוכחה על מנהג זה.
דמי חנוכה
נהוג לתת לילדים "דמי חנוכה" (או "מעות חנוכה"), שהם באופן מסורתי מטבעות בשווי נמוך. שוקולטיירים אמריקאיים מן המאה העשרים עיצבו מטבעות שוקולד עטופות בעטיפת מתכת דקה בצבע זהב או כסף, שמשמשים לפעמים כתחליף למטבעות אמיתיים.
מבצע חנוכה של חב"ד
הרבי מלובביץ, הכריז על "מבצע חנוכה" ובו חסידי חב"ד מדליקים חנוכיות בכל מקום שיש בו בית יהודי בשביל פרסום הנס וכן יחזקו הדלקות קיימות. המנהג תפס בהצלחה, ובערים ומדינות רבות יש מקומות להדלקת חנוכייה גדולה מרכזית סביבה מתאספים המונים.
מתנה כל יום בארצות הברית
הרבה הורים יהודים בארצות הברית ובקנדה נוהגים לתת לילדיהם כשמונה מתנות במהלך החג, אחת בכל יום. מנהג זה התחיל ככל הנראה במאה ה-19 בצפון אמריקה, בעקבות רצונם של משפחות יהודיות לא לקפח את ילדיהם שצפו באותו זמן בחבריהם הנוצריים מקבלים שלל מתנות לכבוד חג המולד.
נשים בחנוכה
בחנוכה מתייחדות כמה הלכות המיוחדות לנשים. הטעם המובא לכך הוא: לאימרה זו שני פירושים מקובלים: פירוש התוספות שגזירות היוונים היו גם על נשים ולכן הן צריכות להודות ולקיים את מצוות החנוכה כמו גברים ופירושו של רש"י (למעשה רשב"ם כפי שמובא בתוספות) שהנס נעשה על ידי אשה, יהודית אחותם של החשמונאים.
נשים חייבות במצוות הדלקת נר חנוכה אף על פי שבדרך כלל הן פטורות ממצוות עשה שהזמן גרמן. למעשה, בדרך כלל אישה נשואה יוצאת ידי חובה בהדלקה של בן זוגה, בין לפי מנהג הספרדים ובין לפי מנהג האשכנזים משום ש"אשתו כגופו". אמנם כאשר הבעל לא מדליק (בשל היעדרות מהבית או בשל סיבה אחרת) חייבת האישה להדליק בעצמה, ובהדלקה זו היא מוציאה ידי חובה גם את בעלה. גם לפי מנהג האשכנזים שכל אחד מבני הבית מדליק לעצמו יש שנהגו שגם ילדות ונשים שאינן נשואות מדליקות ויש שנהגו שאינן מדליקות.
הלכה נוספת הקשורה להדלקת נרות היא מנהג הנשים להימנע מעשיית מלאכה בחצי שעה שלאחר הדלקת הנרות.
בקהילות מסוימות נהגו לציין ביום השביעי של חנוכה את עיד אל-בנת ("חג הבנות") לזכר גבורת הנשים במרד החשמונאים. מזכירים כמה מן הגיבורות הקשורות לחג, בהן יהודית, שלפי מסורות אחדות הייתה אחותם של החשמונאים, שהתחילה את המרד. נהוג גם להזכיר את יעל שהרגה את סיסרא, ועוד.
החנוכה בגלות ובמדינת ישראל
יש הטוענים כי המסר העיקרי של חג החנוכה הוא ניצחון חופש הפולחן הדתי, שבו הצליח עם ישראל להתגבר על אומה פגנית שניסתה לעקור אותו מדתו. לעומת זאת, יש שטוענים דווקא להפך, שהמסר העיקרי של חג החנוכה הוא חג של מאבק נגד הסובלנות.
בעת החדשה השתנה מעמדו של חג החנוכה בצורה דרמטית, כאשר יציאתם של היהודים לחברה הכללית גרמה להיחלשות בציונו של החג. סקרים סטטיסטיים כמו גם נאומים של רבנים מזרמים שונים במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, בארצות אירופה ובצפון אמריקה, אף העידו כי חג החנוכה עתיד להיעלם מלוח השנה של מרבית היהודים במערב.
בשלהי המאה ה-19, אומץ החג בהתלהבות על ידי התנועה הלאומית היהודית, בשל הרלוונטיות שלו למטרותיה: הוא היה יכול לשמש הן כסמל לשלילת ההתבוללות והטמיעה התרבותית, נגדן יצאו הפרוטו-ציונים, והן כמופת לגבורה צבאית, שיכל להפריך את התדמית הנרפית של יהודי אירופה. החגיגה הראשונה של חנוכה ברוח לאומית כזו, נערכה בווינה על ידי אגודת הסטודנטים "קדימה" ב-1883. המתכונת הייתה שונה מאוד מהצביון המסורתי של חנוכה: היא התנהלה כנשף אירופאי, בלווית ריקודים ומשחקים, והדגש הושם על נאומים פטריוטיים ועל הנחלה פדגוגית של ההיסטוריה לצעירים. דגם זה, על הנרטיבים הלאומיים החדשים שליוו אותו, פשט בכל רחבי מזרח אירופה והתבסס בראשית המאה ה-20.
גם תהליך המסחור של חג המולד, שהתרחש במלוא עוזו לאחר מלחמת העולם השנייה, סייע להפוך חנוכה לחג מרכזי בלוח השנה היהודי בגולה. היהודים שחיפשו מקבילה יהודית לחג המולד מצאו אותו דווקא בחג החנוכה, שהפך בשל כך לחג מרכזי שמקדש את ה'אור', שהפך מסמל לגבורה לסמל של חירות ונאורות. במקביל התפתח במשפחות מעורבות יהודיות-נוצריות, בתחילה בגרמניה שלפני השואה וכיום בעיקר בארצות הברית, חג בשם כריסמוכה שהוא סינקרטיזם של חג המולד וחנוכה.
ישנם חוקרים הטוענים כי תהליך מרכוז חג החנוכה לא נגרם רק בשל הסמיכות לחג המולד אלא גם בשל השפעות ממדינת ישראל, שם חנוכה הפך לחג גבורה ציוני. ההסבר המקובל לכך הוא שימי החנוכה מצוינים לכבוד ניצחון החשמונאים על היוונים והמתיוונים, פעולה אקטיבית המנוגדת לדפוסי הפעולה הפסיביים שאימצה היהדות הגלותית. לעומת דפוס החשיבה הגלותי, האתוס הציוני התמקד במאמצים מודעים וגלויים להביא ליישוב ארץ ישראל. על פי ההסבר המקובל, אימצה הציונות את ימי החנוכה בשל ערכם החינוכי, כמסמל תהליך בנייה מכוון של העם היהודי, על מנת לשרת את הציונות כתנועה חברתית פעילה ויוצרת.
על פי הסבר זה, בגלות נדחק חג החנוכה לתודעה משנית, שכן רעיון המרד הפעיל נחשב לרעיון פגום מבחינה חינוכית. כמו כן, עבר משקלו של החג לנס פך השמן, שכן הוא מבטא את מעורבותו של האל במרד ומוריד ממשקלה של הפעולה האנושית. יש הטוענים שחז"ל תקנו את חג החנוכה ועיצבו את דמותו לאחר ארבעה ניסיונות מרד כושלים של יהודים באימפריה הרומית, שהאחרון שבהם, מרד בר כוכבא, הביא לפגיעה קשה ביישוב היהודי בישראל. ייתכן וכאן נעוץ ההסבר מדוע חז"ל ניסו לטשטש את עקבות ערכי המרד בחג.
הדיכוטומיה הבאה לידי ביטוי במקור ימי החנוכה, נס דתי וניצחון לאומי, משתקפת באופן ציון הימים האלו בישראל. יש המדגישים את הנס הדתי: נס פך השמן ועזרת האל בהשגת הניצחון, ולעומתם יש המדגישים את הניצחון המלחמתי הלאומי. דוגמה להדגשת הבחינה הלאומית שבחנוכה היא השיר "אנו נושאים לפידים" (מילים: אהרון זאב, לחן: מרדכי זעירא), שהפך לאחד מסמלי החנוכה המודרניים (ומושר גם בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות). שיר זה מעלה על נס את האקטיביות של המורדים היהודים, ומדגיש כי "נס לא קרה לנו", באופן מנוגד לרעיון נס פך השמן:
דוגמה דומה מצויה בשירה של נעמי שמר "שבחי מעוז", בו משתמשת שמר בביטוי "מעוז צור ישועתי" שבמקורו בפיוט "מעוז צור" מתייחס לה', ומכוונת אותו לצה"ל. השיר נכתב לכבוד מעוזי צה"ל בעקבות ביקור שערכה המשוררת בשנת 1970 במעוז צה"ל בו הדליקו החיילים חנוכייה מתרמילי פגזים:
שירי חנוכה בראי הזמנים
חג החנוכה רווי שירים החל מפיוטים עתיקים וכלה בשירים חדשים שנכתבו והולחנו בשנים האחרונות. הקורא והמקשיב להם כמקבץ שלם, עשוי לשים לב לשינוי משמעותי בהלך הרוח שהם משדרים. שירי חנוכה שנכתבו טרם המדינה, משדרים את הרוח הציונית וטומנים בחובם את המסר החינוכי של העלייה והעבודה בארץ ישראל. עם הקמתה של המדינה שירי חנוכה עסקו במשמעות האור וגירוש החושך. בהמשך הולכים השירים ונעשים בעלי אופי אינדיבידואלי, שירים העוסקים ב"אני" ולא בהשתייכות לכלל.
שירי חנוכה מלפני קום המדינה
שירי חנוכה מלפני קום המדינה רוויים הלך רוח ציוני ואידאולוגיה המשווים בין ניצחון המכבים לשאיפות הלאומיות של העם היהודי, תוך דחיקת מאפיינים דתיים. דוגמה רהוטה לכך נמצאת בשיר מי ימלל מאת מנשה רבינא. מתוך השיר: "בימים ההם בזמן הזה, מכבי מושיע ופודה, ובימינו כל עם ישראל, יתאחד יקום ויגאל". שירים נוספים מן התקופה הזו אשר נושאים את האידאולוגיה המוזכרת הם: ימי החנוכה למילים של מרדכי ריווסמן אשר כתב אותו בשפה היידית, תורגם בידי אברהם אברונין הלחן יידי עממי. שיר נוסף מאותה סדרה הוא השיר נרותי הזעירים. השיר נושא בחובו את סיפור הכשלונות והניצחונות של המכבים בזמנם וקורא בעקבות הסיפור לעם ישראל לקום ולהתנער. השיר נכתב בידי מוריס רוזנפלד והולחן על ידי הרמן צבי ארליך. שיר מפורסם נוסף הוא אנו נושאים לפידים אשר נכתב בשנות השלושים המוקדמות, ומתאר את מעמד הפועלים בדרך הקשה ליישוב הארץ. השיר מבוצע עד היום בטקסי חנוכה ציוניים שונים.
המעבר לשירי חנוכה אישיים
לאחר קום המדינה כתבה המשוררת והכוריאוגרפית שרה לוי תנאי את השיר "חנוכה" (באנו חושך לגרש), שהלחין עמנואל עמירן. שיר זה עדיין נושא את רוחה של הציונות היוקדת ומילותיו מגייסות את הילדים לגרש את החֹשך. בהמשך, במהלך המחצית השנייה של שנות השמונים של המאה הקודמת, נכתבו שירי חנוכה בעלי אופי אישי מאוד על ידי אריאלה סביר. באלבומה "חנוכף", מופיעים שירים כגון ""בבית המקדש", "הנר שלי" ואחרים המדברים על האינדיבידואל כנושא. זאת לעומת השירים בעלי האופי העוסק בתחייתו של עם, מאפיין שהיה כאמור לשירי חנוכה שנכתבו לפני קום המדינה. לכך מצטרף מאוחר יותר השיר "הסביבון שלי" מאת לאה נאור, בלחן של מתי כספי. לשם דוגמה:
שירי חנוכה במוזיקה החסידית
כמו במוזיקה הישראלית גם במוזיקה החסידית הולחנו שירים רבים לחג החנוכה מהם רבים ביידיש. מהם:
שירי חנוכה בגולה
המקביל האמריקאי לשיר הסביבון של חנוכה נקרא "I Have a Little Dreidel" והוא מוכר שם בקרב היהודים אך גם בקרב גויים בזכות תרבות הפופ. I have a little dreidel. I made it out of clay.
And when it's dry and ready, then dreidel I shall play.
Oh dreidel, dreidel, dreidel, I made it out of clay.
Oh dreidel, dreidel, dreidel, then dreidel I shall play.
קווינטין דיילי
קווינטין דיילי (באנגלית: Quintin Dailey; 22 בינואר 1961 – 8 בנובמבר 2010) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1982–1991. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 14.1 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
נעורים וקריירת מכללות
בפברואר 1982 נעצר דיילי באשמת תקיפה מינית של סטודנטית באוניברסיטה כחודשיים קודם לכן. ביוני 1982 הודה דיילי באשמת "ניסיון תקיפה" בלבד, ונשפט לשלוש שנות מאסר על תנאי.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1982 נבחר דיילי בבחירה השביעית, על ידי שיקגו בולס. במשחקיו הראשונים בשיקגו הפגינו שדולות נשים מחוץ לשיקגו סטדיום – האולם הביתי של הבולס – במחאה נגד צירופו לקבוצה. על אף הסחות בדעת מחוץ למגרש, הצטיין דיילי בעונתו הראשונה ב-NBA, עם ממוצעים של 15.1 נקודות 3.7 אסיסטים ו-3.4 ריבאונדים למשחק – אשר הקנו לו מקום בחמישיית הרוקיז של העונה. בעונתו השנייה קלע שיא קריירה של 18.2 נקודות בממוצע למשחק, כולל משחק שיא של 44 נקודות מול ניו יורק ניקס. בעונות ו- שיתף פעולה בבולס עם מייקל ג'ורדן הצעיר, ותרם 16.1 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס, וב-3 עונותיו בקבוצה קלע 13.7 נקודות בממוצע למשחק. לאורך התקופה רשמו הקליפרס מאזן כולל של 50 ניצחונות לעומת 196 הפסדים.
בפברואר 1990 חתם על חוזה בסיאטל סופרסוניקס, במדיה שיחק עד לדצמבר 1991. מאז ועד לסיום עונת 1991/1992 שיחק עבור "יאקימה סאן קינגס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק, בגיל 31.
עומר ינקלביץ'
עומר שינה ינקלביץ' (נולדה ב-25 במאי 1978, י"ח באייר ה'תשל"ח) היא פוליטיקאית שכיהנה כשרת התפוצות, חברת קבינט הקורונה, משקיפה בקבינט המדיני ביטחוני וכחברת הכנסת בסיעת "כחול לבן" מטעם מפלגת "חוסן לישראל". עורכת דין במקצועה.
ינקלביץ' היא האישה החרדית היחידה שכיהנה כשרה בישראל.
ביוגרפיה
נולדה בשם עומר שיינה גילינסקי בתל אביב, למשפחה חילונית. הוריה הם עדי, אחות פסיכיאטרית שעלתה מלטביה הסובייטית; ויעקב (יאשה) גילינסקי, שחקן תיאטרון יוצא ליטא. לה אח צעיר. נקראת על שם החג בו נולדה, ל"ג בעומר.
כשהייתה בת 5 החלו הוריה לחזור בתשובה. ינקלביץ' התחנכה בילדותה במוסדות חרדיים: למדה ב"בית יעקב", בסמינר הרב וולף בבני ברק ולאחר מכן בסמינר החרדי בגייטסהד שבאנגליה, שם קיבלה תעודת מורה מוסמכת בכירה. היא למדה קורסים בהוראה באנגלית באוניברסיטת קיימברידג', השלימה לימודים לתואר בהוראה במסגרת סמינר שצ'רנסקי בתל אביב ולאחר מכן עבדה כמורה בבית ספר "תחכמוני" וכמחנכת בתיכון "בת ציון" בירושלים.
כנערה יצאה עם הוריה לשליחות יהודית במדינות ברית המועצות. במסגרת זאת, לימדה שיעורי עברית וזהות יהודית בבתי ספר ובקהילות היהודיות.
היא סיימה לימודיה לתואר ראשון במשפטים מהמכללה האקדמית קריית אונו כמצטיינת דקאן ותואר שני במשפטים בהצטיינות מאוניברסיטת בר-אילן. היא מגשרת מוסמכת ועמיתה במכון גשר למנהיגות.
ב-2007 הוסמכה לעריכת דין ומתמחה בדיני קניין רוחני. שימשה כחברת ועדת הקניין הרוחני הארצית של לשכת עורכי הדין בישראל. היא מתמחה גם בתחום הביוש באינטרנט וייצגה אמנים.
ינקלביץ' שימשה כעוזרת משפטית לשופט רם וינוגרד בבית משפט השלום בירושלים ולאחר מכן בבית משפט המחוזי ירושלים. בהמשך, הייתה ראש המטה של אבי כהן, מנכ"ל המשרד לשוויון חברתי בימי השרה גילה גמליאל. באותה עת נפתחה נגדה חקירה משמעתית של נציבות שירות המדינה בעניין דיווחי נוכחות כוזבים כאשר הייתה עוזרת משפטית. ההליך הסתיים בעסקת טיעון שבמסגרתה פרשה משירות המדינה והתחייבה לא לשוב אליו במשך שנתיים.
ניהלה את חברת "מרום-קשרי ממשל" העוסקת בלובינג ואסטרטגיה מול משרדי ממשלה.
ינקלביץ' התראיינה ופרסמה טורים אישיים בכלי התקשורת שבהם הביעה תמיכה במתן אפשרות להפרדה מגדרית בציבור החרדי באקדמיה ובאירועים, ואף כללה את הנושא בנאום הבכורה שלה בכנסת. לטענתה, "הפרדה אינה הדרה" ואף להפך, "ההפרדה מאפשרת לנשים חרדיות להתפתח אקדמאית ומקצועית. מי שמתנגד ללימודים בהפרדה לחרדים, מזיק בראש ובראשונה לנשים החרדיות".
פעילות חברתית וציבורית
ינקלביץ' פעילה למען שילוב פריפריה חברתית, קידום תעסוקה אקדמיה והכשרה מקצועית, בדגש על המגזר החרדי, שילוב נשים וקידומן וקידום התרבות היהודית והפצתה.
בשנת 2015 הקימה את עמותת "רק התחלנו", למען הפריפריה החברתית בישראל, בדגש על החברה החרדית, שפעלה גם במגזר הבדואי. באמצעות העמותה, שבה שימשה כמנכ"לית בהתנדבות, הקימה את מיזם "אמנות ואמונה - המרכז לאמנות ברוח יהודית", שמיועד לסיוע והעצמת אמניות ואמנים חרדים, במטרה לסייע לפריחת אמנות איכותית ומתן הזדמנויות שוות לאמנים שומרי מצוות; הקמת מרכז תרבות חרדית, פיתוח תוכניות מנהיגות, והובלת מיזמי סיוע לנשים ומשפחות במצוקה. הקימה את מיזם "עלמא- ייצוג משפטי לנשים מהמגזר החרדי". הייתה חברת הוועד המנהל בעמותת הקריה הלימודית ירושלים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הצטרפה למפלגת "חוסן לישראל" והוצבה במקום ה-11 ברשימתה לכנסת, שהיה המקום ה-23 ברשימת "כחול לבן", ונבחרה כחברת הכנסת העשרים ואחת. התגובות לכך בחברה החרדית היו מעורבות, בין היתר בשל ריצתה ברשימה משותפת עם יאיר לפיד. היא התמודדה ונבחרה לכנסת ברשימה זו גם בבחירות לכנסת העשרים ושתיים וכן ב. ינקלביץ' היא חברת הכנסת השנייה המגדירה עצמה כאישה חרדית (אחרי צביה גרינפילד, שכיהנה תקופה קצרה מטעם מפלגת מרצ, בשלהי הכנסת ה-17). בחודש יולי 2020, התקבלה ינקלביץ בביתו של הרב יצחק זילברשטיין. הוא העניק לה את ספרו.
שרת התפוצות
ב-17 במאי 2020 מונתה במסגרת ממשלת ישראל השלושים וחמש לשרת התפוצות, מה שהפך אותה לשרה החרדית הראשונה בישראל.
היא העבירה בממשלה את אישור "המתווה האסטרטגי להבטחת עתיד העם היהודי", הכולל תוכנית ארוכת טווח לביסוס הקשר עם יהדות התפוצות. כמו כן, פעלה לחיזוק הקשר בין היהודים החרדים בישראל ליהדות התפוצות וכן בנושא פגיעות מיניות בציבור החרדי ונשים מוכות.
ביולי 2020 מונתה לחברה בוועדה למינוי דיינים כנציגה שנייה של הממשלה בנוסף לשר יעקב אביטן. שימשה גם חברת ועדת השרים לענייני חקיקה, וחברת ועדת השרים למינויים בשירות החוץ. בינואר 2021 צורפה לקבינט הקורונה.
באוגוסט 2020 במהלך סיור ביהודה ושומרון, התבטאה בעד החלת החוק הישראלי עליהם.
באפריל 2021 צורפה ינקלביץ' כמשקיפה בקבינט המדיני ביטחוני.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 סירבה להצעתו של בני גנץ לשיבוץ בחמישייה הראשונה של רשימת כחול לבן, והחליטה שלא להתמודד בבחירות, בשל חילוקי דעות, בין היתר על רקע אי-הסדרת המאחזים.
חיים אישיים
ינקלביץ' נשואה לירון, ולהם שני בנים ושלוש בנות. מתגוררת ברמת בית שמש.
יחסי אוזבקיסטן–אוסטריה
יחסי אוזבקיסטן–אוסטריה הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה.
מרינה סילבה
מריה אוסמרינה מרינה סילבה ואז דה לימה (נולדה ב-8 בפברואר 1958; בפורטוגזית: Maria Osmarina Marina Silva Vaz de Lima) היא פעילת סביבה ופוליטיקאית ברזילאית, היא פעלה יחד עם צ'יקו מנדז (Chico Mendes), שנרצח בגין פעילותו למען הגנה על נהר האמזונאס.
באפריל 2014, הכריז אדוארדו קמפוס (Eduardo Campos) כי הוא רץ לתפקיד נשיא ברזיל, ומינה את סילבה כסגניתו. לאחר מותו של קמפוס בתאונת מטוס, נבחרה סילבה לעמוד בראש המפלגה להתמודדות על הנשיאות. בסיבוב הראשון של הבחירות ב-5 באוקטובר מפלגתה קיבלה 21% מהקולות ולא המשיכה לסיבוב השני.
מרינה סילבה היא זוכת הפרס לפעילות סביבתית ע"ש גולדמן לשבת 1996.