cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון ריי (כלכלן)
ביוגרפיה
ג'ון ריי נולד ב-1 ביוני 1796 בסקוטלנד. למד מתמטיקה ורפואה באוניברסיטאות אדינבורו ואברדין. בהיותו בן 26 היגר לקנדה מסיבות כלכליות ועבד כמורה בעיירות קטנות. בתקופה זו נפטרה אשתו ממחלה. ב-1834 עבר לבוסטון ואחר כך לניו יורק, ועבד גם שם כמורה. ב-1849 עבר לקליפורניה, סבל מעוני וממלריה, ושנתיים מאוחר יותר היגר להוואי. בהוואי עסק במגוון עבודות, בהן רפואת שיניים וגאולוגיה, וכתב מספר מאמרים על הגאולוגיה וההיסטוריה של איי הוואי.
ספרו "גילוי דעת על מספר עקרונות חדשים בנושא כלכלה פוליטית" (1834) לא זכה להכרה אקדמית בזמנו. ריי הושפע בכתיבתו מרעיונותיהם של אדם סמית ודייוויד יום. הרעיון המרכזי בספר היה כי בשל התפוקה השולית הפוחתת של ההון, צמיחה כלכלית יכולה לבוא רק בעקבות חידושים טכנולוגיים. הספר השפיע על כלכלנים נודעים בעולם רק לאחר מותו, בהם אירווינג פישר, אויגן פון בהם-באוורק וג'ון סטיוארט מיל.
ריי חזר לניו יורק ב-1871 ומת שם שנה מאוחר יותר.
Snacks (Supersize)
Snacks (Supersize) הוא אלבום האולפן הראשון של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הבריטי, ג'קס ג'ונס, שיצא ב-6 בספטמבר 2019 בהוצאת חברות התקליטים פולידור רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ. האלבום מהווה הרחבה למיני-אלבום הראשון של ג'קס ג'ונס, Snacks.
אורנה פילץ
ביוגרפיה
פילץ נולדה בתל אביב וגדלה ברמת השרון.
למדה בבית הספר התיכון אנקורי. שירתה בצה"ל כמורה חיילת במושב שדי תרומות בעמק בית שאן ולאחר מכן הייתה קצינת חינוך בחטיבת חיל רגלים.
לאחר השירות הצבאי החלה בלימודי יהדות במכללת ברוריה, מסגרת אורתודוקסית ליברלית. בשנת 1985 סיימה את לימודי התואר הראשון בספרות אנגלית ולימודים כלליים (פילוסופיה ומדרש) באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2004 סיימה בהצטיינות יתרה לימודי תואר שני בספרות כללית באוניברסיטת תל אביב (עבודת התזה: "פרגמנטריות וריבוי ביצירתה של נורית זרחי").
בשנת 2008 הוסמכה כרבה בבית הספר לרבנות רפורמית ההיברו יוניון קולג' בירושלים.
פילץ הקימה את תוכנית 'את ואני: מפגשי אמהות ובנות מצווה" ואף ריכזה את תחום אמהות בנות מצווה בתנועה ליהדות מתקדמת. מעבירה סדנאות והרצאות בנושאים הקשורים לבת מצווה, יהדות פלורליסטית, קבוצות ראש חודש ופמיניזם יהודי.
בעבודתה פילץ עוסקת בחוויה הפנימית, ביחסים וברגשות הנוגעות לבר מצווה:
במהלך שנות פעילותה המקצועית פילץ עסקה גם בכתיבה במסגרות שונות בעיקרי בתחומי יהדות, ספרות ונשים, בין היתר בעיתונים: ליידי גלובס, שישי, הורים וילדים, את (כתב עת) ומעריב. כתבה טורים בנושא יהדות במשפחה באתר ynet הורים.
חיים אישיים
פילץ מתגוררת ברמת השרון. היא נשואה לאורי הדומי, ולהם שלושה ילדים.
ספריה
האנתולוגיה "בראשית ילדה" כולל יצירות מאת נשים שעוסקות בתחומי דעת שונים: שירה ואמנות, משפטים ומיילדות, פסיכולוגיה ורבנות ועוד. הכותבות מציעות הקשרים ומשמעויות שונים ללידה ונותנות למעשה הלידה ביצירותיהן מעמד מרכזי בתודעה ובמעשים. ב"בראשית ילדה" מנסה פילץ להבין איך התורה שיש בה הרבה ביטויים המאדירים את שושלת הדורות וההמשכיות של התא המשפחתי דוחקת הצידה את הלידה והיולדת. דרך יצירות של 15 נשים הנושא מקבל עיסוק מרכזי.
הספר "מרים, ספרי לי את" זכה במענק מפעל הפיס לספרות ילדים מקורית לשנת 2016 והופיע במצעד הספרים (רשימת הספרים המומלצים של משרד החינוך) בשנת תשע"ז.
בספר פילץ מאירה את הנרטיב האימהי והנשי המצוי בסיפור התנכי לצד הנרטיב הלאומי שמודגש בספר שמות. הקונפליקט הלאומי (בני ישראל מול המצרים) מקבל בספר מקום צנוע יותר ביחס לתביעות האנושיות להצלת ילדים.
ספרה של פילץ "את ואני: אמא ובת מצווה" עוסק באמהות ובנות במורשת היהודית, במשמעות מושגים מרכזיים של הבת מצווה, בהתבגרות ובשאלה כיצד להפוך את בת המצווה וההכנה לקראתה לטקס מעבר משמעותי ומעצים.
פרסומים נוספים
נויה גאלרי ניו יורק
הנויה גאלרי ניו יורק (באנגלית: New Gallery New York; בגרמנית: Neue Galerie New York; מילולית: "הגלריה החדשה" ניו יורק כשהמילים "הגלריה החדשה" הן בגרמנית) הוא מוזיאון לאמנות ועיצוב גרמני ואוסטרי מראשית המאה העשרים, הממוקם בבית ויליאם סטאר מילר המצוי במפגש רחוב 89 והשדרה החמישית בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. המוזיאון נוסד ב-16 בנובמבר 2001, והוא החדש מבין המוזיאונים שב"מייל המוזיאונים" בשדרה החמישית, המצוי בין רחוב 83 ועד רחוב 105 בשכונת האפר איסט סייד של האי מנהטן.
היסטוריה
המוזיאון הוקם בשל אוספיהם של שני חברים: סוחר האמנות ומארגן התערוכות סרג' סברסקי, והיזם, הפילנתרופ ואספן האמנות רונלד לאודר. השניים היו אספנים של אמנות ויצירות עיצוב גרמניים ואוסטריים של המאה העשרים. הם נפגשו ב -1967, עת שסברסקי פתח את גלריה סרג' סברסקי בשדרת מדיסון 987 אשר צברה מוניטין בהיותה הגלריה המובילה לאמנות האקספרסיוניסטית האוסטרית והגרמנית.
כאשר סברסקי נפטר בשנת 1996, החליט לאודר להקים את "הנויה גאלרי ניו יורק".
האוסף
האוסף של נויה גלרי מחולק לשני חלקים:
בקומה השלישית מוצגות עבודות גרמניות שונות מאותה תקופה, כולל תנועות אמנות כגון "Blaue Reiter" ("הפרש הכחול"), " Die Brücke" ("הגשר") ואומני הבאוהאוס, ובהם יצירות של וסילי קנדינסקי, פאול קלה, ארנסט לודוויג קירכנר, ליונל פיינינגר, אוטו דיקס וג'ורג' גרוס.
בשנת 2006, לאודר רכש את הציור של קלימט "דיוקנה הראשון של אדלה בלוך-באואר" (מעשה ידי גוסטב קלימט) ממריה אלטמן עבור הנויה גאלרי. מחיר הרכישה היה גבוה משיא הרכישה האחרונה שבארצות הברית - יותר מ-104.2 מיליון דולר ששולם עבור יצירתו של פיקאסו משנת 1905 "נער עם מקטרת". בעיתונות דווח כי לאודר רכש את התמונה במחיר הגבוה מ-135 מיליון דולר, שהיה הציור היקר ביותר שנמכר אי פעם עד אז. היצירה מוצגת במוזיאון מאז דצבמבר 2006.
רפאל יהודה צבי ורבלובסקי
רפאל יהודה (ר"י) צבי וֶרבּלוֹבסקי (באנגלית: Raphael Jehudah Zwi Werblowsky; 3 בינואר 1924 – 9 ביולי 2015) היה פרופסור בקתדרה למדעי הדתות ע"ש מרטין בובר באוניברסיטה העברית בירושלים, ודקאן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה. חתן פרס א.מ.ת במדעי הרוח לשנת 2005.
ביוגרפיה
נולד ב-1924 בפרנקפורט שבגרמניה ליוטל ואברהם יחזקאל ורלובסקי. סבו אבי אמו הוא הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ. בסוף שנות ה-30 עלה לארץ ישראל עם משפחתו ולמד בישיבות שונות. למד לתואר ראשון בהתכתבות באוניברסיטת לונדון וסיים בשנת 1945. עם תום מלחמת העולם השנייה ניהל בית יתומים לילדים ניצולי השואה בהולנד. בהמשך למד במסלול ישיר לדוקטורט בספרות אנגלית באוניברסיטת ז'נבה וסיים בשנת 1951 עם פרסום עבודת הדוקטורט כספר "לוציפר ופרומתאוס", אשר זכה להקדמה מאת קארל יונג. לימד באוניברסיטאות מנצ'סטר ולידס, ובשנת 1956 קיבל משרת מרצה בכיר באוניברסיטה העברית, בה היה ממקימי החוג למדע הדתות. בשנת 1962 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1969-1965 שימש דקאן הפקולטה למדעי הרוח, וב-1971 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
במשך השנים שימש מרצה אורח באוניברסיטאות רבות, בהן אוניברסיטת קוקוגאקויין ואוניברסיטת צוקובה ביפן, האוניברסיטאות בראון, הרוורד, סטנפורד, ייל, ואוניברסיטת שיקגו בארצות הברית, ברן, מינכן בגרמניה, נאטאל בדרום אפריקה, מנצ'סטר בבריטניה, קומפלוטנס בספרד ומלבורן באוסטרליה. כמו כן כיהן כעמית במכוני מחקר רבים, ביניהם המכון ההולנדי למחקר מתקדם, המכון למחקר מתקדם בברלין, המכון הגבוה למדעי הדתות באוניברסיטת נוטרדאם, המכון האנתרופולוגי המלכותי של בריטניה והמרכז לחקר מוסדות דמוקרטיים בסנטה ברברה, קליפורניה.
בין השנים 1985-1975 כיהן כמזכיר הכללי של האגודה הבינלאומית להיסטוריה של הדתות (IAHR), ובין 1995-1985 כיהן בה כסגן-נשיא. בין 1991-1978 היה גם עורכו של כתב העת Numen לחקר הדתות היוצא מטעמה.
בין 1988-1984 כיהן כסגן-נשיא המועצה הבינלאומית לפילוסופיה ומדעי הרוח (CIPSH) של ארגון אונסק"ו.
ב-1958 הקים את האגודה להבנה בין-דתית בישראל ועמד בראשה במשך כמה עשורים. בנוסף הקים את מועדון הקשת בענן להידברות בין אינטלקטואלים יהודים ונוצרים.
צבי ורבלובסקי נישא לעליזה וירץ, ולזוג נולדו חמישה ילדים. נאוה איסרוב (מורה לחינוך גופני בבית ספר לחינוך מיוחד ומורה לשחייה), פרופ' נעמה קונסטנטיני (רופאת ספורט ומנהלת המרכז לרפואת ספורט "הדסה אופטימל"), יסכה הרני (מורת דרך ומומחית לנצרות), עו"ד יהונתן צבי (שחקן כדור מים פעיל) ועו"ד נועם צבי (יו"ר איגוד השחייה בישראל).
מחקריו
מחקריו של ורבלובסקי משתרעים על פני תחומים רבים הנוגעים להיבטים השונים של התופעה הדתית. החל בנושאים רחבים בפנומנולוגיה של הדת, דרך עיון בדתות מזרח-אסייתיות בדגש על יפן ותרבותה, עבור בנזירות הנוצרית והבודהיסטית, וכלה במיסטיקה היהודית בימי הביניים ובגילויים של מודרניזציה וחילון.
לקריאה נוספת
ביבליוגרפיה של פרסומיו:
צ'סקה בודייוביצה
בקרבת העיר נמצאים כפר הולשוביצה, שהוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1998 וארמון הלובוקה.
גאוגרפיה
העיר נמצאת במרחק של כ-30 קילומטרים מהגבול עם אוסטריה ובמרחק של כ-120 קילומטרים דרומית לבירת המדינה, פראג.
היסטוריה
העיר נוסדה על ידי הירזו, אביר של אוטוקאר השני, מלך בוהמיה (1233-1278), ובשנת 1265 הוענק לה זיכיון עירוני. העיר שימשה כעוגן לחיזוק כוחו של המלך בדרום בוהמיה וכדי לעמוד כנגד כוחם של האריסטוקרטים המקומיים. העיר באופן מסורתי הייתה מרכז לדת הקתולית באזור ומוקד לעימותים דתיים בבוהמיה.
החל מן המאה ה-17 ועד לשנת 1890 העיר הייתה מובלעת דוברת גרמנית. בעת תיעושה של העיר הפכו דוברי הצ'כית לרוב תושביה ועד לגירוש המיעוט הגרמני עם תום מלחמת העולם השנייה, בעיר חי מיעוט גרמני משמעותי (כ-15.5% מתושבי העיר על פי מפקד משנת 1930).
בירה
בודייוביצה ידועה מזה שנים בזכות מבשלת הבירה הפועלת בה מאז המאה ה-13. בתקופה מסוימת הייתה זו המבשלה המלכותית של קיסרי האימפריה הרומית הקדושה, ובירה "באדוויזר" (בגרמנית: Budweiser Bier), לצד בירת פילזנר מן העיר פלזן, היו בין הבירות הידועות ביותר. תעשיית הבירה בעיר מהווה עד היום גורם כלכלי משמעותי בעיר.
המבשלה הגדולה ביותר בעיר, אשר נוסדה בשנת 1895, Pivovar Budějovický Budvar, היא בעלת הזכויות החוקיות לשיווק בירה תחת השם "באדוויזר" (Budweiser) ברוב חלקי אירופה. באזורים אחרים נמכרת הבירה תחת השם "באדוואר" (Budvar) ו"צ'כוואר" (Czechvar) בגלל מחלוקת משפטית על סימן מסחר עם יצרן הבירה האמריקאי אנהאוזר-בוש. הבירה האמריקאית בעלת השם הזהה נוצרה תחילה כחיקוי לטעמה של הבירה בבודייוביצה, אולם במהלך השנים פיתחה זהות עצמאית וזכתה להצלחה מסחרית רבה. אנהאוזר-בוש הציעה לרכוש את מבשלת הבירה הגדולה בבודייוביצה כדי להבטיח לעצמה את הזכויות העולמיות על השם "באדוויזר", אולם ממשלת צ'כיה סרבה להצעה, והיא רואה בבירה המקומית מקור לגאווה לאומית.
Pivovar Samson, כפי שנקראה על ידי השלטון הקומוניסטי, היא המבשלה השנייה בגודלה בעיר, והעתיקה ביותר, הפועלת מאז היווסדה בשנת 1795 ועד היום.
לי סונג-יאול
לי סונג-יאול (בקוריאנית: 이성열; ) נודע יותר בשם סונג-יאול ובכינוי צ'ודינג (באנגלית: Choding). כינוי זה ניתן לו בשל התנהגותו הילדותית אך החביבה בכל הנוגע לתחרותיות. הוא זמר ושחקן דרום קוריאני. הוא משמש כזמר בלהקת הבנים הדרום-קוריאנית Infinite, הנמצאת בניהול חברת התקליטים Woollim Entertainment ועשתה את הופעת הבכורה שלה ב-2010. סונג-יאול יחד עם חברי הלהקה, אל וסונג-ג'ונג עשו את הופעת הבכורה שלהם כתת-להקה, Infinite F בנובמבר 2014 עם הוצאתו לאור של האלבום שלהם, Azur.
ביוגרפיה
לי סונג-יאול נולד וגדל ביונגין, קוריאה הדרומית ב-27 באוגוסט 1991. יש לו אח אחד קטן יותר בשם לי דה-יאול.
Infinite
דונג-וו עשה את הופעת הבכורה שלו כחבר בלהקת הבנים הדרום קוריאנית, infinite בשנת 2010. הוא משמש כראפר ראשי ורקדן מוביל של הלהקה. הקבוצה ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-9 ביוני 2010.
דזמונד דויל
דזמונד דויל (באנגלית: Desmond Doyle; 1924–1986) היה מעצב וצייר אירי, שילדיו נלקחו למשמורת על ידי האגודה הלאומית למניעת התאכזרות לילדים (NSPCC) לאחר שאשתו שרלוט ברחה ממנו ב-1953. דזמונד נאבק בבתי המשפט להשבת ילדיו, ובהכרעת בית המשפט העליון של אירלנד הושבו לו ילדיו ונפסק כי חוק הילדים האירי (Children's Act) סותר את החוקה האירית.
לאחר לקיחת הילדים למשמורת (אוולין, מוריס, נואל, ג 'ון, קווין דרמוט), באופן זמני להבנתו של דויל, עבר דויל לעבודה באנגליה. במהלך שהותו שם פגש את ג'סי קנינגהם, שהייתה בעלת הבית שלו ושבה עמו חזרה לאירלנד כסוכנת הבית שלו. עם שובו למולדתו בסתיו 1954, עתר דויל להחזרת ילדיו. עם זאת, הממשלה סירבה לבקשתו, ונימקה זאת בטובתם של הילדים. לאחר מכן ניהל קרב משפטי להשיב את המשמורת עליהם, בניגוד להוראות חוק הילדים האירי. על פי חוק זה מנוע אב מטיפול בילדיו בהיעדר אמם, אלא אם היא חיה ונתנה לו אישור בכתב לעשות זאת. דויל היה מעורב בתיק שהוגש לפני בית המשפט העליון של אירלנד שבו נטען כי חוק הילדים האירי נוגד קטעים של החוקה האירית. בחודש דצמבר 1955, פסק בית המשפט העליון לטובת דזמונד דויל, והורה כי הילדים יוחזרו לו וכי הממשלה תממן לו את הוצאות המשפט.
הסרט והספר אוולין
האירועים שהובילו להחלטה של בית המשפט העליון תועדו בספר אוולין - סיפור אמיתי, על ידי הבת הבכורה אוולין דויל, ובסרט "אוולין" (2002), בכיכובו של פירס ברוסנן (המגלם את דזמונד), ג'וליאנה מרגוליס, איידן קווין בבימויו של ברוס ברספורד. הסרט הציג רק שלושה ילדים, אוולין שני אחים (מוריס דרמוט), במקום את כל ששת ילדי המשפחה כמו בסיפור האמיתי.
משפחת פרוידיגר
משפחת פרוידיגר (Freudiger) היא משפחה יהודית של רבנים, תעשיינים ומנהיגים קהילתיים מהונגריה שמילאה תפקיד חשוב בקהילה היהודית האורתודוקסית בבודפשט ובכלכלת הבירה ההונגרית. יחד עם המשפחות שפיצר ויריבתן, משפחת גולדברגר, נמנתה עם המשפחות המובילות במרכז התעשייה באובודה, בעיקר בענף הטקסטיל.
פנחס לייב פרוידיגר
בן לשושלת של שבעה דורות זה אחר זה שכיהנו כאבות בית הדין של העיר הלישוי שבצ'כיה. היה הרב של אובודה ("בודה העתיקה", ידועה גם בשמה הגרמני "אלט אופן"), מלומד ותעשיין. בשנת 1883 רכש את מפעל משפחת לינדנבאום בעירו.
משה (מוזס) פרוידיגר
בנו של פנחס לייב פרוידיגר. היה איש עסקים ורב בהכשרתו. אחרי ההאצלה נקרא מוזס פון פרוידיגר דה אובודה (Mózes von Freudiger De Óbuda) (1833 אובודה - 1913 בודפשט), ממייסדי הקהילה היהודית האורתודוקסית בבודפשט.
הוסמך כרב בגיל 18 אך בהמשך דחה מספר הצעות למשרת רב. נשאר פעיל בתחום החינוך. סייע בניהול אחת הישיבות במקום הולדתו ובשנת 1856 הקים בית ספר תיכון יהודי לדוגמה, הראשון מסוגו בשפה ההונגרית.
אחרי הקונגרס היהודי ההיסטורי בשנת 1868–1869 בו נוצר הקרע ביהדות הונגריה, הצטרפו משה פרוידיגר ומשפחתו לזרם שכינה עצמו "אורתודוקסי". נמנה עם מקימי הקהילה האורתודוקסית המאורגנת בבודפשט והיה יושב הראש שלה עד יום מותו. בשנת 1910 קיבל תואר אצולה יחד עם השם "אובודאי" (Óbudai) (כלומר, "של העיר אובודה") מידי הקיסר האוסטרו-הונגרי פרנץ יוזף.
בניו היו אברהם, ישעיה-ליב ויקותיאל.
משה פרוידיגר השאיר כתבים תורנים שפורסמו אחרי מותו על ידי בניו - "משה ידבר".
ב-9 בנובמבר 1888 בחצר הווילה של משפחת פרוידיגר בוארוֹשליגֶט (הפארק העירוני של בודפשט) הקימה קבוצה של אוהדי ספורט את מועדון הספורט MTK בודפשט (שעדיין קיים, נכון ל-2017), בו הורשו להשתתף גם יהודים רבים.
אברהם פרוידיגר
בעל תואר אצולה - פון פרוידיגר דה אובודה (אובודאי) (Ábrahám von Freudiger De Óbuda), (1868 בודפשט - 17 באפריל 1939 בודפשט). בנו של מוזש פרוידיגר. היה תעשיין ומנהיג קהילתי. בצעירותו למד בישיבת נמטקרסטור (Németkeresztúr) וכן בישיבה בצהלים שבבורגנלנד.
החל משנת 1887 עבד בבית החרושת של אביו, מוזש. יזם פרויקטים רבים בתחום הדת, החינוך היהודי וגמילות חסדים. ייסד את קומפלקס בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט שהפך למושב הראשי של מוסדות היהדות האורתודוקסית המאורגנת בהונגריה.
בשנת 1913 ירש את אביו בתפקיד יושב ראש הקהילה האורתודוקסית של בודפשט ומילא תפקיד זה עד יום מותו בשנת 1939. כיהן גם כיו"ר הארצי של ועד הכספים של הקהילה היהודית האורתודוקסית בהונגריה והיה לאחד מדובריה הראשיים.
נהג לפרסם מאמרים בכתבי העת היהודיים.
ישעיה-ליב (ליפוט) פרוידיגר
נקרא גם הוא בתואר האצולה פון פרוידיגר דה אובודה (Lipót von Freudiger De Óbuda) (21 ביולי 1866 בודפשט - 27 באוקטובר 1939 בודפשט). בנו של מוזש ואחיו של אברהם. היה תעשיין ויושב ראש של כבוד של הקהילה האורתודוקסית של בודפשט.
יקותיאל (קארוי) פרוידיגר
בעל תואר אצולה - פון פרוידיגר דה אובודה, (Karoly von Freudiger De Óbuda).
בנו נפתלי עלה לישראל בסוף שנות הארבעים עם משפחתו, וייסד את ביהכנ"ס אשכנז (המכונה 'הונגרים') בשכונת בית-וגן בירושלים. מחבר ספר נדבות פי, ניהל מפעל תעשייתי גדול וסחר בטקסטיל, נפטר בגיל 101 בשנת 2006.
פנחס דוד (פיליפ) פרוידיגר
נקרא גם פיליפ פון פרוידיגר דה אובודה (אובודאי) (Fülöp von Freudiger De Óbuda) (1976-1900). בנו של אברהם פרוידיגר. היה רב, איש עסקים ומנהיג קהילתי, יושב ראש "הקהילה האורתודוקסית האוטונומית של בני ישראל" של בודפשט בשנים 1939–1944, בימי שואת יהודי הונגריה. היה חתנו של הרב עקיבא סופר, בעל ה"דעת סופר".
היה חבר בוועד המרכזי של יהודי הונגריה (או המועצה היהודית) שנוסד תחת הכיבוש הגרמני בהונגריה בשנת 1944 וניסה לשווא למנוע או להקל את רוע הגזירה תמורת תשלומי כספים לדיטר ויסליצני, יד ימינו של אדולף אייכמן במבצע הגירוש של יהודי הונגריה. עוד בנובמבר 1943, יחד עם מנהיגים אחרים של הקהילה האורתודוקסית בבודפשט, הגיע להסכם שיתוף פעולה עם - ועד העזרה וההצלה שהוקם על ידי פעילים ציונים.
פיליפ פרוידיגר שילם לויסליצני סכומים גדולים של כסף שאסף והשיג בתמורה להצלת כ-80 ראשי קהילות ורבנים אורתודוקסים מגטאות שונים ברחבי הונגריה, ביניהם הרבי מסאטמר הרב יואל טייטלבוים, הרב שלמה צבי שטראסר מדברצן והדיין יונתן שטייף, שרובם הוברחו מהונגריה ברכבת קסטנר. כמו כן עזר למספר פליטים יהודים מסלובקיה. ביולי 1944 הוחש על ידי הרב וייסמנדל לנסות עסקה יהודים תמורת טרקטורים או משאיות במימון יהודי משווייץ . אחרי שביולי 1944 הוזהר על ידי ויסליצני שחייו בסכנה, ב-9-10 באוגוסט 1944 התאפשר לו בידיעת קצין הkeokh להימלט עם משפחתו הקרובה מהונגריה ברכבת עד לבוקרשט ברומניה שם זכה לעזרתו של מנהיג יהודי רומניה, ד"ר וילהלם פילדרמן.
בשנת 1945, עלה פנחס פרוידיגר לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנת 1961 היה אחד העדים המרכזיים במשפט של אדולף אייכמן בירושלים ועדותו התלוותה בתקרית בגלל מחאה נגדו מצד ניצולי שואה. הועלו טענות נגדו בסוגיית אי מסירת מידע עדכני לאוכלוסייה היהודית על סכנת ההשמדה ולגבי הצלת עצמו אחרי קבלת מידע וסיוע מויסליצני . כשלושים בני משפחתו ניצלו כשהוסעו ב"רכבת קסטנר" לגרמניה ואחר כך לשווייץ . יהודה באואר וגילה פטרון ראו בדרך התנהלותו כוונה להציל רק את קרוביו האורתודוקסים ולהעלותם לרכבת קסטנר, ואילו הוא ברח לרומניה עם ידידיו ובני משפחתו, והשאיר את קסטנר לנהל את המשא ומתן עם האס-אס. במשפט אייכמן, הוא הודה שהרב וייסמנדל ביקש ממנו להמשיך את תוכנית אירופה (אירופה פלאן), ועל כך הוא נשאל על ידי צוות השופטים: האם הוא ניהל משא ומתן עם ויסליצני? תשובתו הייתה שלילית. קיימת גם האשמה שהוא השתמש בדרכונים שהעמידה ממשלת רומניה לרשות יוצאי רומניה ושנמצאו בהונגריה, ולא ליוצאי הונגריה. פרוידיגר הכחיש האשמה זו.
פרוידיגר טען שלדעתו אם יהודים היו מנסים לברוח, מחציתם היו נהרגים בעת הניסיונות להימלט. הוא עצמו גילה בהדרגה מה גורלם האמיתי של "המגורשים למזרח" במאי-יולי 1944. שם לב לזיוף שבגלויות דואר חסרות הבולים ממקום דמיוני שנקרא "וולדזה" (Waldsee), שהגיעו במשך כמה שבועות מהמגורשים אל בני המשפחה. במקרה אחד ראה את הסיומת "יץ" מהשם "אושוויץ" המחוק מתחת הכתובת השקרית "וולדזה". למרות זאת, הוא חילק את הגלויות ("חששנו וחילקנו"). כמו כן, בשלב מסוים קיבל מהרב חיים מיכאל דב ויסמנדל מברטיסלאבה מידע על מה שקורה באושוויץ באמצעות תרגום ליידיש של דו"ח ורבה-וצלר. לדבריו, בהתחלה הוא עצמו לא האמין למה שהיה כתוב על שיטות ההשמדה שיושמו באושוויץ.
ברכיוזאוריים
ברכיוזאוריים (שם מדעי: Brachiosauridae) היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים מהענף מקרונריה. הברכיוזאוריים ("לטאות זרוע") היו דינוזאורים גבוהים וכבדים, בהם הרגליים הקדמיות גדולות יותר מהאחוריות. ראשיהם היו דמויי קופסה ובעלי נחיריים גדולים. במשפחה זו נמצא הברכיוזאורוס (26 מטר, 28-43 טון) ששנים נחשב לזאורופוד הגדול ביותר הידוע משרידים שלמים והיה נפוץ בארצות הברית. הגדול במשפחה זו הוא הזאורופוסידון (30-34 מטר, 50-60 טון) שהתנשא לגובה של 17 מטרים. הברכיוזאוריים חיו בתור היורה ובקרטיקון תחתון בתקופת זמן שהשתרעה בין 157 ל-100 מיליון שנה לפני זמננו. הם חיו באמריקה הצפונית, אפריקה וייתכן שגם באסיה.
הברכיוזאוריים היו זאורופודים. כמו שאר בני האינפרא-סדרה, הם היו אוכלי צמחים ונעו על כל ארבע רגליהם. בשונה משאר הזאורופודים, רגליהם הקדמיות היו גדולות יותר מרגליהם האחוריות, דבר שהעניק להם את שמם "לטאות זרוע". צוואריהם היו ארוכים וככל הנראה היו זקופים כלפי מעלה, דבר שאיפשר להם להגיע לצמרות העצים וגבוה יותר מזאורופודים אחרים. ראשיהם היו מרובעים יחסית, ונחירי אפיהם היו גדולים. שיניהם היו בצורת כפית וחזקות יותר משיני זאורופודים פרימיטיביים יותר וכן משיני הדיפלודוקיים (האחרונים היו נפוצים מאוד בתור היורה) ויכלו לטפל בצמחייה קשה יותר.
דיאלוג עם הזמן
דיאלוג עם הזמן הוא שם תערוכה בנושא זקנה המודרכת על ידי מבוגרים - 'צעירים ברוחם'. מטרת התערוכה היא העלאת המודעות וההבנה לגבי חיי המבוגרים. מלבד התערוכה דיאלוג עם הזמן, בדומה ל"דיאלוג בחשכה" העוסק בעוורים, ו"הזמנה לשקט" העוסק בלקות שמיעה, הוא גם עסק חברתי היוצר מקומות עבודה עבור עשרות אנשים מבוגרים בארץ. התערוכה קיימת במוזיאון הילדים בעיר חולון.
הדרבי של אוהיו
הדרבי של אוהיו (באנגלית: Ohio Derby, אך מוכר יותר כ-Hell is Real Derby) הוא מפגש המתקיים פעמיים בשנה במסגרת ליגת ה-MLS בכדורגל בין הקולומבוס קרו ומועדון הכדורגל סינסינטי. בנוסף לשני מפגשים קבועים אלה, יכול להתקיים משחק נוסף בין הצדדים גם במסגרת גביע ארצות הברית הפתוח וכן במסגרת פלייאוף ה-MLS, שכן שתי הקבוצות משחקות במסגרת המחוז המזרחי של הליגה.
רקע
מאז 1996 הייתה קולומבוס קרו קבוצת MLS קבועה, ולא זו בלבד שהיא הייתה מהמייסדות של הליגה, היא הייתה הקבוצה הראשונה שנרשמה בפועל כקבוצה פעילה, לאחר שהצליחה לעבור את רף המינימום של 10,000 מנויים עונתיים. יתרה מכך, במהלך 20 השנים הבאות הייתה הקרו קבוצת הכדורגל המקצוענית היחידה במדינת אוהיו, ואחת משלוש קבוצות הכדורגל המקצועניות היחידות ב-MLS מהמערב התיכון של ארצות הברית.
בשנת 2016, מיד עם הקמתה של קבוצת כדורגל מקצוענית בסינסינטי אשר נרשמה כחברה ב-USL, החל משא ומתן בין הנהלת הקבוצה ומנהלת ה-MLS על הצטרפות עתידית שלה לליגה הבכירה. בעוד מתנהל משא ומתן בין הנהלת סינסינטי ל-MLS, הודיע נשיא הקולומבוס קרו, אנתוני פריקורט על רצונו להעתיק את הקרו לאוסטין, בירת טקסס. במהלך הדיונים על הקמת קבוצת כדורגל מקצוענית באוסטין, נטען כי אוהיו עצמה לא תיפגע, וכי אוהדי כדורגל מקולומבוס יכולים להדרים את 120 הקילומטרים המפרידים בין הערים, אם ברצונם להמשיך ולצפות במשחקי MLS, דבר שהרגיז את אוהדי הקרו, שהחלו לחשוד שאישור הצטרפותה של סינסינטי לליגה נועד, בין היתר, כדי לאפשר את העתקת הקרו לאוסטין.
ראשית היריבות
המפגש הראשון אי פעם בין הקבוצות התרחש כארבעה חודשים לפני ההכרזה של פריקורט, עת נפגשו שני המועדונים במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ארצות הברית הפתוח, במשחק שהתקיים בסינסינטי ב-14 ביוני 2017. סינסינטי, אז קבוצה מהליגה השנייה שהייתה קיימת פחות משנתיים, הייתה אנדרדוג מובהק מול יריבתה, קולומבוס קרו, לה מעל 20 שנות ניסיון בליגה הבכירה, כולל זכייה אחת באליפות, וזכייה אחת בגביע ארצות הברית הפתוח. למרות זאת, הצליחה סינסינטי לדבוק באימרה "לדרבי חוקים משלו", ניצחה את המשחק בתוצאה 1-0, והמשיכה את מסעה בגביע עד שנעצרה בחצי הגמר מול ניו יורק רד בולס.
ב-10 באוגוסט 2019, כשעננת קיום עדיין מרחפת מעל ראשה של הקרו, נפגשו הקבוצות לראשונה במסגרת ליגה ה-MLS. המשחק, שהתקיים באצטדיון מפרה המיתולוגי של קולומבוס, הסתיים ללא הכרעה, בתוצאה 2-2. במשחק השני של אותה עונה בין הקבוצות, שהתקיים כשבועיים לאחר מכן, ב-25 באוגוסט, ניצחה קולומבוס את הדרבי הראשון במסגרת ה-MLS, בסינסינטי, בתוצאה 3-1.
למרות ההפתעה במסגרת טורניר הגביע ב-2017, נכון לתום עונת המשחקים 2021, עליונותה של קולומבוס הוותיקה די ברורה, ומתוך שמונת משחקי הליגה שהתקיימו בשנים 2019 – 2021, הצליחה סינסינטי לנצח רק משחק בודד, בביתה, בעוד קולומבוס ניצחה בארבעה מפגשים. שלושה משחקי דרבי הסתיימו בתיקו. רק במשחק אחד, אשר התקיים ב-19 באוגוסט 2020 בסינסינטי, לא הובקעו שערים.
מקור השם Hell is Real
הכינוי המקובל באוהיו (אך בשימוש גם מחוצה לה) ליריבות בין המועדונים הוא Hell is Real. מקור השם הוא בשלט מיסיונרי שנמצא על כביש I-71 דרום (מקולומבוס לסינסינטי), והסלוגן אומץ על ידי אוהדי שתי הקבוצות כסמל ליריבות המרה ביניהן. עם זאת, ועל אף השימוש בביטויים המרמזים על איבה בין הצדדים, במהלך חצי עשור של יריבות, לא נרשמו תקריות אלימות בין קבוצות האוהדים במשחקים בין הקבוצות, ואין הפרדה בין מחנות האוהדים בימי דרבי (בתוך האצטדיונים או מחוצה להם).
ככלל, תופעת האולטראס אינה קיימת בכדורגל האמריקני (ולא מקובלת בספורט האמריקני בכללותו), ובמצב הדברים הקיים נראה ששני הצדדים שומרים על יריבות מתורבתת, גם אם ישנו שימוש במילים ומונחים בעלי אופי מעט אלים.
תמונות
תמונות ממשחק הדרבי הראשון באצטדיון קולומבוס קרו החדש:
סטטיסטיקות ושיאים
הנתונים נכונים ל-7 בנובמבר 2021:
קני בדנרק
קנת' "קני" בדנרק (באנגלית: Kenneth "Kenny" Bednarek; נולד ב-14 באוקטובר 1998) הוא אתלט אמריקאי, סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020) וסגן אלוף העולם (יוג'ין 2022) בריצת 200 מטר.
סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה בדנרק במדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 19.68 שניות, אחרי אנדרה דה גראס מקנדה שקבע שיא לאומי חדש של 19.62 שניות ולפני אלוף העולם בן ארצו נואה ליילס (19.74 שניות).
אנרגיית קשר גרעינית
אנרגיית קשר גרעינית לנוקליאון (nuclear binding energy per nucleon), הנמדדת ביחידות של מגה אלקטרונוולט לנוקליאון, היא סך כל אנרגיית הקשר הגרעינית של גרעין נתון חלקי מספר הנוקליאונים שהוא מכיל. זו אנרגיית הקשר הגרעינית הממוצעת שכל נוקליאון תורם לגרעין. טווח אנרגיות הקשר הגרעיניות נע בין 1.3697 MeV לנוקליאון בגרעין של מימן-2 ל-8.7945 MeV לנוקליאון בגרעין של ניקל-62. מכיוון שאנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון שלו היא הגבוהה ביותר, ניקל-62 הוא הגרעין היציב ביותר הקיים בטבע.
קני בדנרק
סגן אלוף העולם
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ב-21 ביולי 2022 זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.77 שניות, אחרי נואה ליילס שקבע שיא לאומי חדש של 19.31 שניות ולפני אריון נייטון (19.80 שניות), שלושתם מארצות הברית.
אנרגיית קשר גרעינית
פער המסה
אנרגיית הקשר הגרעינית מביאה לקיומו של פער מסה (mass defect) בגרעין. פער המסה של גרעין שווה לאנרגיית הקשר הגרעינית שלו. פער המסה הוא ההפרש בין סך המסות של הנוקליאונים בגרעין (סך כל המסות של הפרוטונים והנייטרונים, כחלקיקים נפרדים) לבין מסת הגרעין, הנמדדת ביחידות של מסה אטומית מאוחדת (u) או של מגה אלקטרונוולט (MeV).
לדוגמה, גרעין של פחמן-12 כולל 6 פרוטונים ו-6 נייטרונים. סך המסה של אלו, כאשר הם נפרדים (אינם קשורים לכדי גרעין), הוא 11,267.0249676 MeV בדיוק. המסה האטומית של פחמן-12 היא. יחידת מסה אטומית מאוחדת שווה 931.4940954 MeV בדיוק. אם כן, שווים 11,177.9291448 MeV. נתון זה כולל גם את 6 האלקטרונים המקיפים את הגרעין, אשר סך המסה שלהם הוא 3.0659936766 MeV בדיוק. לפיכך, מסת הגרעין של פחמן-12 היא 11,174.8631511234 MeV בלבד – דהיינו, 92.1618164766 MeV פחות מאשר סך המסות של הפרוטונים והנייטרונים המרכיבים את הגרעין. זה הוא פער המסה, או אנרגיית הקשר הגרעינית, של פחמן-12. זו כמות האנרגיה הדרושה כדי להפריד גרעין כזה למרכיביו. אם תושקע כמות זו של אנרגיה לתוך הגרעין, תוך פירוקו למרכיביו, סך המסות של אותם מרכיבים (נוקליאונים) יחזור להיות הערך הרגיל של המסות שלהם כחלקיקים נפרדים, במקום הערך ה"מופחת" שיש להן בגרעין. הווה אומר, כאשר נוקליאונים קשורים לכדי גרעין, כל אחד מהם "תורם" חלק מהמסה שלו כדי שתהפוך לאנרגיית קשר גרעינית.
עבור פחמן-12, אנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון היא 7.68015137305 MeV (דהיינו, 92.1618164766 MeV חלקי 12). למעשה, נתון זה הוא הקובע את ההפרש בין המסה הממוצעת המשוקללת של מרכיבי האטום (פרוטון אחד, נייטרון אחד ואלקטרון אחד), שהיא 939.17424677305 MeV, לבין יחידת מסה אטומית מאוחדת אחת.
אנרגיית קשר גרעינית ואנרגיה גרעינית
אנרגיה גרעינית מופקת, לרוב, בשתי דרכים: ביקוע גרעיני או היתוך גרעיני. קיימות גם צורות אחרות של אנרגיה גרעינית, לרבות האנרגיה המשתחררת בעת דעיכה רדיואקטיבית, אך ביקוע והיתוך הם המנגנונים העיקריים בהם נעשה שימוש, הן בכורים גרעיניים והן בנשק גרעיני. האנרגיה המשתחררת בתהליכים אלו היא למעשה אנרגיית קשר גרעינית.
במקרה של היתוך, אנרגיית הקשר הגרעינית משתחררת כאשר נוקליאונים, הנמצאים בגרעינים הקלים מניקל-62, נקשרים לכדי גרעין חדש, כבד מזה שבו נמצאו הנוקליאונים לפני כן. בעת ההיקשרות, כל נוקליאון "תורם" חלק מהמסה שלו וזו הופכת לאנרגיה, בתהליך אקסותרמי. אנרגיה זו היא המופקת משלב ההיתוך של נשק תרמוגרעיני וכן מכורי היתוך מימניים.
ברברה בבקוק
ברברה בבקוק (באנגלית: Barbara Babcock, נולדה ב-27 בפברואר 1937) היא שחקנית אופי אמריקאית. היא ידועה בעיקר מגילום דמותה של גרייס גרדנר בסדרת הטלוויזיה "בלוז לכחולי המדים", שעליה קיבלה את פרס אמי לשחקנית ראשית מצטיינת בסדרת דרמה ב-1981. בנוסף, היא ידועה גם מגילום דמותה של דורות'י ג'נינגס בסדרה "ד"ר קווין רופאה במערב", שעליה הייתה מועמדת לפרס אמי ב-1993.
קורות חיים
על אף שנולדה בארצות הברית, בבקוק בילתה את רוב ילדותה בטוקיו, יפן, כיוון שאביה, קונרד סטנטון בבקוק ג'וניור, היה גנרל בצבא ארצות הברית. היא למדה לדבר יפנית לפני אנגלית.
בבקוק למדה באוניברסיטת לוזאן, שווייץ ובאוניברסיטת מילאנו, איטליה. בנוסף, למדה במכללת Miss Porter's School בקונטיקט, ארצות הברית וסיימה את לימודיה במכללת ולסלי שבמסצ'וסטס, ארצות הברית ושם הייתה בכיתה עם אלי מק'גרו.
Arranca
"Arranca" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית בקי ג'י והזמר אומגה. הוא יצא לאור ב-10 במרץ 2023, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס, RCA רקורדס וסוני מיוזיק לטין כסינגל שלא מתוך אלבום. את השיר כתבו ג'י, מנואל לורנטה פריירה, אלנה רוז ואומגה לצד הפקה של האני-בוס, איי.סי ופולו פארה.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד האיירפליי הטרופי.
רקע וכתיבה
את השיר כתבו ג'י, מנואל לורנטה פריירה, אלנה רוז ואומגה לצד הפקה של האני-בוס, איי.סי ופולו פארה. ג'י ביצעה את השיר בשידור חי בפעם הראשונה בפסטיבל המוזיקה והאמנויות של עמק קואצ'לה ב-14 באפריל 2023. השיר קיבל מועמדות לפרסי Tu Musica Urbano בקטגוריית "השיר האורבני-הטרופי הטוב ביותר".
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-60 מיליון השמעות.
הרפתקאות ג'קי צ'אן
הרפתקאות ג'קי צ'אן (באנגלית: Jackie Chan Adventures) היא סדרת אנימציה המתמקדת בהרפתקאותיו הבדיוניות של כוכב סרטי הפעולה ג'קי צ'אן. הסדרה שודרה במקור בערוץ מ-9 בספטמבר 2000 ועד 8 ביולי 2005 במשך 5 עונות. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים משנת 2002 עד 2005, בדיבוב עברי שנעשה באולפני אלרום.
תקציר העלילה
בסדרה ג'קי צ'אן הוא ארכאולוג, מומחה באמנויות לחימה וסוכן חשאי המתגורר מעל חנות העתיקות של דודו בסן פרנסיסקו שבקליפורניה. לאחר שצ'אן מוצא מגן קסום בטירה בבוואריה המכיל קמע אחד מתוך תריסר, הוא נרדף כעת על ידי ארגון פשע המכונה "יד האופל" המונהג על ידי נבל בשם ואלמונט, אשר מעוניין להשיג את הקמע הקסום על מנת לשלוט בעולם. כעת ג'קי צ'אן ואחייניתו ג'ייד, חייבים לשתף פעולה עם ארגון אכיפת חוק סודי המכונה "Section 13" על מנת לסכל את תוכניותיהם הזדוניות של ארגון "יד האופל". עוזריו של ולמונט הם, פין, רטסו וצ'או, שאינם יוצלחים במיוחד. עוזר נוסף, טורו, עובר צד בהמשך הסדרה והופך להיות עוזרו של הדוד בחנות ושותף להרפתקאות של ג'קי. ולמונט עובד עבור שנדו, דרקון ירוק שהפך לפסל לאחר שהקמעות שהיו חלק ממנו אבדו וכעת הוא מעוניין בהחזרתם כדי לחזור לצורתו המקורית.
תריסר הקמעות השונים נבדלים זה מזה בחיה המופיעה עליהם ובכוח של כל אחד מהם, כאשר החיות מבוססות על גלגל המזלות הסיני.
תאוריה אדריכלית
תאוריה אדריכלית היא פעולה של הגות, דיון וכתיבה על אדריכלות. תאוריה אדריכלית נלמדת בכל בתי הספר לאדריכלות ומיושמת על ידי האדריכלים המובילים בעולם. תאוריית האדריכלות מופיעה במספר אופנים: הרצאה, דיאלוג, מאמר, מסה או ספר, או במסגרת תחרות אדריכלית. לעיתים קרובות תאוריה אדריכלית היא דידקטית, ותאורטיקנים בתחום נוטים להישאר בקרבת בתי הספר או לעבוד בהם. זה היה קיים מאז ימי העת העתיקה, וככל שהדפוס הפך לנפוץ יותר, כך זכתה תורת האדריכלות למגוון דרכי הבעה עשירים ומגוונים יותר. ספרים, כתבי עת ועיתונים פרסמו מספר חסר תקדים של עבודות אדריכלים וטורי מבקרים במאה ה-20. כתוצאה מכך, נוצרו והתמוססו סגנונות ותנועות הרבה יותר מהר מאשר משכי הזמן הארוכים יותר בתקופות היסטוריות קודמות. ניתן לצפות כי השימוש באינטרנט יקדם וירחיב עוד יותר את השיח על אדריכלות במאה ה-21.
ימי קדם
יש מעט מידע או עדויות על תאוריית האדריכלות העיקרית בעת העתיקה, עד המאה הראשונה לפני הספירה, עת נוצרה עבודתו של ויטרוביוס. אולם אין זה אומר שעבודות כאלה לא היו קיימות, בהתחשב בכך שעבודות רבות מעולם לא שרדו את העת העתיקה.
ויטרוביוס היה סופר, אדריכל ומהנדס רומאי פעיל במאה ה-1 לפני הספירה. הוא היה התאורטיקן האדריכלי הידוע הבולט ביותר באימפריה הרומית, לאחר שכתב את "על אודות האדריכלות" (המכונה כיום "עשרת ספרי האדריכלות" – "De architectura"), מסכת שנכתבה בלטינית וביוונית על אדריכלות, ושהוקדשה לקיסר אוגוסטוס. ככל הנראה נכתבה מסכת זו בין השנים 23–27 לפני הספירה, זהו המקור העכשווי העיקרי ששרד אודות האדריכלות הקלאסית. המסכת מחולקת לעשרה קטעים או "ספרים", והיא מכסה כמעט כל היבט של האדריכלות הרומית, החל מתכנון ערים, חומרים, עיטורים, מקדשים, אספקת מים וכו'. היא מגדירה בקפדנות את הסדרים הקלאסיים של אדריכלות. כמו כן, היא מציעה את שלושת החוקים הבסיסיים של אדריכלות שיש לציית להם כדי להיחשב כך: "יציבות, שימושיות, אלגנטיות" (firmitas, utilitas, venustas), חוקים שתורגמו במאה ה-17 על ידי סר הנרי ווטון לסיסמה האנגלית "חוזק, נצרכות ועונג" (כלומר: הלימה מבנית, תפקודית, ויופי).
לגילוי מחדש של עבודתו של ויטרוביוס בשנת 1414 הייתה השפעה עמוקה על אדריכלי הרנסאנס, שהוסיפה בסיס ארכאולוגי לעליית סגנון הרנסאנס, שכבר היה בעיצומו. אדריכלי רנסאנס כמו פיליפו ברונלסקי לאונה בטיסטה אלברטי מצאו ב"דה ארכיטקטורה" את הרציונל שלהם להעלות את ענף הידע שלהם לרמת דיסציפלינה מדעית.
ימי הביניים
בתקופת שושלת סונג בסין, לי ג'י פרסם את "אינזאו פאשי" ("Yingzao Fashi") בשנת 1103, שהיה מסה אדריכלית שאיגדה אלמנטים של האדריכלות הסינית.
רנסאנס
היצירה הגדולה הראשונה של תאוריית האדריכלות בתקופה זו שייכת ללאון בטיסטה אלברטי, "אודות הבניין" – "De reaedificatoria", שהציבה את ויטרוביוס בליבת המסורת התאורטית העמוקה ביותר של העידן המודרני. על פי אלברטי, אדריכלות טובה מאומתת באמצעות המשולש הוויטרובי, המגדיר את מטרתה. שלישייה זו שמרה על תוקפה עד המאה ה-19. מעבר משמעותי למאה ה-17 ובסופו של דבר לעידן ההשכלה הובטח באמצעות המחקר המתמטי והאופטי המתקדם של האדריכל והגיאומטר המהולל ג'ירארד דסארוגס, בדגש על מחקריו על חרוטים, פרספקטיבה וגאומטריה השלכתית (הטלים).
עידן ההשכלה
בעידן ההשכלה הייתה התפתחות ניכרת בתאוריה האדריכלית ביבשת אירופה. תגליות ארכאולוגיות חדשות (כמו פומפיי והרקולנאום) הניעו עניין חדש באמנות ובארכיטקטורה הקלאסית. לפיכך, המונח "נאו-קלאסיציזם", שהודגם בכתביו של מבקר האמנות הפרוסי יוהאן יואכים וינקלמן, נועד לעורר את אדריכלות המאה ה-18, שהתבוננה בתקדימים הקלאסיים החדשים הללו כהשראה לעיצוב בניינים.
התאורטיקנים האדריכליים העיקריים של עידן ההשכלה כוללים את ז'וליין-דייוויד לירוי, מארק-אנטואן לוז'יה, ג'ובאני בטיסטה פיראנזי, רוברט אדם, ג'יימס סטיוארט, גאורג וילהלם פרידריך הגל וניקולא רווט.
המאה ה-19
זן תוסס של נאו-קלאסיציזם, תודת המאמר רב ההשפעה של מארק-אנטואן לוז'יה, היווה את הבסיס לשני דורות של פעילות בינלאומית סביב נושאי הליבה של הקלאסיציזם, הפרימיטיביזם ו"חזרה לטבע".
הפסל האמריקאי הורציו גרינוג פרסם את החיבור 'אדריכלות אמריקאית" באוגוסט 1843, ובו דחה את חיקוי הסגנונות הישנים של מבנים והתווה את הקשר הפונקציונלי בין אדריכלות לדקורציה. תאוריות אלה צפו את התפתחות הפונקציונליזם אדריכלות מודרנית.
לקראת סוף המאה חלה פריחה בפעילות התאורטית. באנגליה, האידיאלים של ראסקין עמדו בבסיס הופעתה של תנועת האמנויות והאומנויות שהודגמו בכתביו של ויליאם מוריס. זה בתורו היווה את הבסיס לאר נובו בבריטניה, שהודגם על ידי יצירתו של צ'ארלס רני מקינטוש, והשפיע על תנועת האמנות האוסטרית – "הזצסיון הווינאי". ביבשת אירופה, התאוריות של ויולה לה-דוק וגוטפריד זמפר סיפקו את קרש הקפיצה למחשבה חיוניות ועצומה שהוקדשה לחדשנות אדריכלית ולחידוש מושג הסגנון.
זמפר פיתח במיוחד מעקב בינלאומי אחר החדשנות בגרמניה, אנגליה, שווייץ, אוסטריה, בוהמיה, צרפת, איטליה וארצות הברית. הדור שנולד בשליש האמצעי של המאה ה-19 נכבש במידה רבה אחר ההזדמנויות שהציע השילוב של סמפר בין היקף היסטורי עוצר נשימה ופירוט מתודולוגי. בניגוד לפעילויות תאורטיות עדכניות יותר, ובכך "מודרניות", המסודרות באופן נושאי, דור זה לא התאחד ל"תנועה". עם זאת, נראה היה שהם מתכנסים סביב השימוש שהציע זמפר למושג "הריאליזם", ולכן הם תויגו כחסידי הריאליזם האדריכלי. בין האדריכלים הריאליסטים הפעילים ביותר היו: גאורג הייזר, רודולף רדטנבאכר, קונסטנטין ליפיוס, האנס אויר, פול סדיל, לורנס הארווי, אוטו וגנר וריצ'רד שטרייטר.
המאה ה-20
בשנת 1889 פרסם קמילו סיטה (Camillo Sitte) את ספרו "תכנון עירוני על פי עקרונות אמנותיים" (Der Städtebau nach seinem künstlerischen Grundsätzen) שלא היה בדיוק ביקורת על צורה אדריכלית אלא ביקורת אסתטית על העירוניות במאה ה-19 (בהשראת תכנון ערים מימי הביניים והבארוק). בהיותה בעיקר עבודה תאורטית, הייתה לה השפעה מיידית על האדריכלות, שכן שני התחומים – האדריכלות והתכנון העירוני שזורים זה בזה. הביקוש לספרו של סיטה היה כה גבוה עד שחמש מהדורות הופיעו בגרמנית בין השנים 1889–1922 ותרגום לצרפתית יצא בשנת 1902. (שום מהדורה אנגלית לא יצאה עד 1945). מבחינת סיטה, הנושא החשוב ביותר לא היה צורתו האדריכלית של הבניין אלא איכות המרחבים העירוניים שהבניינים מקיפים ביחד, השלם הוא יותר מסכום חלקיו. התנועה המודרנית דחתה את המחשבות הללו ולה קורבוזיה דחה את העבודה בצורה נמרצת. אף על פי כן, עבודתו של סיטה נבחנה מחדש על ידי אדריכלים ותאורטיקנים פוסט-מודרניסטים משנות ה-70, בייחוד בעקבות פרסומו מחדש של הספר בשנת 1986 על ידי הוצאת ריזולי, במהדורה שערכו קולינס וקולינס (שפורסם כעת בהוצאת דובר). הספר מובא לעיתים קרובות באופן אנכרוניסטי כיום ככלי לביקורת על התנועה המודרנית.
עוד בנושא תפיסות אמנותיות היה מאמרו של לואיס סאליבן בנוגע לעירוניות הנושא את השם – "בניין המשרדים הגבוה ביותר שנחשב באופן אמנותי" שפורסם בשנת 1896. במאמר זה כתב סאליבן את אמרתו האליטרטיבית המפורסמת "הצורה עוקבת אחר הפונקציה" – "form ever follows function"; ביטוי שאומץ מאוחר יותר כעקרון מרכזי בתורת האדריכלות המודרנית. בעוד שאדריכלים מאוחרים יותר אימצו את הביטוי המקוצר "צורה בעקבות פונקציה" – "form follows function" כפולמוס בשירות הדוקטרינה הפונקציונליסטית, סאליבן כתב על הפונקציה של הבניין ביחס לתפקודים הביולוגיים של הסדר הטבעי. תאורטיקן תכנון משפיע נוסף של תקופה זו היה אבנעזר הווארד, שייסד את תנועת "עיר גנים". תנועה זו נועדה ליצור קהילות עם ארכיטקטורה בסגנון אמנות ואוּמנות בלכטוורת' ו-ולווין גרדן סיטי ווזה הפך לסגנון ארכיטקטורה ביתית פופולרית.
בווינה, זכה רעיון הארכיטקטורה מודרנית החדשה מן היסוד לריבוי תומכים ותאורטיקנים. השימוש הראשוני במונח "אדריכלות מודרנית" הופיע בכותרת ספרו של אוטו וגנר, שהביא דוגמאות לעבודותיו שלו במסגרת תנועת הזצסיון הווינאי עם איורי אר נובו, בשילוב מערכי שיעור דידקטיים לתלמידיו. זמן קצר לאחר מכן, כתב אדולף לוס את "עיטור ופשע", ובעוד שבדרך כלל רואים את סגנונו בהקשר של ה"יוגנדסטיל", דרישתו "לחסל את הקישוטיות" הצטרפה לססמת "צורה בעקבות פונקציה" כעקרון של האדריכלות של מה שנקרא אז התנועה המודרנית שהפכה למובילה באמצע המאה ה-20. ולטר גרופיוס, לודוויג מיס ון דר רוהה ולה קורבוזיה סיפקו את הבסיס התאורטי ל במטרה להשתמש באדריכלות מתועשת לעיצוב החברה מחדש. פרנק לויד רייט, אף שהיה מודרני בדחיית התחייה ההיסטורית, היה אידיוסינקרטי בתאוריה שלו, אותה העביר בכתיבה מרובה ושופעת. רייט לא תמך ברעיון הסגנון הבינלאומי, אך פיתח את מה שקיווה שיהיה סגנון אמריקאי, בניגוד למהלך אירופי פרוגרסיבי. סגנונו של רייט, לעומת זאת, היה אישי ביותר, וביטא את השקפותיו המיוחדות על האדם והטבע. רייט היה פואטי יותר ושמר בתוקף על השקפתו של האמן היוצר במאה ה-19 כגאונות ייחודית. זה הגביל את הרלוונטיות של ההצעות התאורטיות שלו. לקראת סוף המאה הגיבה האדריכלות הפוסט-מודרנית כנגד סגפנות ופשטות יתר של הסגנון הבינלאומי, שנחשבו נורמטיביים ותאורטיים.
העידן העכשווי
תאוריית השיח האדריכלי העכשווי מתעניינת יותר במיקומה בתרבות בכלל ובמחשבה בפרט. זו הסיבה שקורסים אוניברסיטאיים על תאוריית באדריכלות מקדישים לעיתים זמן רב לדיון בפילוסופיה ולימודי תרבות כמו מבנים, ושמחקרים מתקדמים לתואר שני ועבודות דוקטורט מתמקדים בנושאים פילוסופיים הקשורים למדעי הרוח האדריכליים. כמה תאורטיקנים אדריכליים שואפים לדון בנושאים פילוסופיים, או לנהל דיאלוגים ישירים עם פילוסופים, כמו במקרה של פיטר אייזנמן וברנרד טשומי המתעניינים בחשיבתו של הפילוסוף דרידה או התעניינותו של אנתוני וידלר ביצירותיהם של פרויד וז'אק לאקאן, בנוסף להתעניינות ב"פואטיקה של המרחב" של גסטון בשלאר או בטקסטים מאת ז'יל דלז. זה היה המקרה גם עם אנשי חינוך באקדמיה כמודאליבור וסלי או אלברטו-פרז גומז. במאה ה-21 התחזקה אוריינטציה פילוסופית זו באמצעות מחקר של דור חדש של תאורטיקנים (למשל ג'פרי קיפניס או סנפורד קווינטר). באופן דומה, אנו יכולים להתייחס לאדריכלים עכשוויים המעוניינים בפילוסופיה ולימודי תרבות. חלקם מתעניינים בפנומנולוגיה, כמו כריסטיאן נורברג-שולץ, או אלו המתמחים בפילוסופיה והיסטוריה של המדע, כמו נאדר אל-ביזרי שהוא גם פנומנולוג בולט (במיוחד במחקרי מרטין היידגר). אחרים, כמו ביאטריס קולומינה ומרי מקלאוד, מרחיבים את ההבנות ההיסטוריות של אדריכלות כך שהם כוללים שיח מינורי שהשפיע על התפתחות רעיונות אדריכליים לאורך זמן. מחקרים בפמיניזם בארכיטקטורה, ובמיניות ומגדר כביטויים תרבותיים חזקים, נחשבים גם הם כחלק בלתי נפרד מהשיח התאורטי של המאה ה-20, והם קשורים לאנשים כמו דולורס היידן, קתרין אינגרהם, ג'ניפר בלומר וסילביה לאבין. התפיסה שהתאוריה כרוכה בביקורת נבעה גם ממחקרי ספרות פוסט-מבניים בעבודתם של תאורטיקנים ואדריכלים רבים אחרים, כמו מארק ויגלי ודיאנה אגרסט, בין היתר. בתאוריות שלהם הם משווים את האדריכלות לשפה שניתן להמציא מחדש בכל פעם שמשתמשים בה. תאוריה זו השפיעה על מה שמכונה אדריכלות דה-קונסטרוקטיביסטית. לעומת זאת, רשת החברה החדשנית, ובמיוחד מפתחי תוכנה בעמק הסיליקון, אימצו את הדגש של כריסטופר אלכסנדר על דרכו הנצחית של הבניין (1979) בהתבסס על תבניות של שפות המותאמות במקום עצמו תוך התפתחות הבנייה.
מאז שנת 2000, התאוריה האדריכלית נאלצת להתמודד גם עם העלייה המהירה של האורבניזם והגלובליזציה. על ידי פיתוח הבנה חדשה של העיר, תאורטיקנים רבים פיתחו הבנות חדשות באשר לתנאים העירוניים על פני כדור הארץ (כמו רם קולהאס אודות "הגודל"). ההתעניינות בפרגמנטציה ובארכיטקטורה כאובייקטים חולפים השפיעה עוד יותר על חשיבה כזו (למשל החשש משימוש בטכנולוגיה מתקדמת), אך היא קשורה גם לדאגות כלליות נוספות כמו אקולוגיה, תקשורת המונים וכלכלה.
בעשור האחרון הופיעה מה שמכונה אדריכלות "דיגיטלית". כמה זרמים ומתודולוגיות עיצוב התפתחו בו זמנית, חלקן מחזקות זו את זו ואילו אחרות פועלות במנוגד להן. אחת המגמות הללו היא ביומימטיקה, שהיא תהליך בחינת הטבע, המודלים, המערכות, התהליכים והאלמנטים שלו, כדי לחקות או לקבל מהם השראה על מנת לפתור בעיות אנושיות. אדריכלים גם מתכננים מבנים במראה אורגני בניסיון לפתח שפה פורמלית חדשה. מגמה נוספת היא חקר אותן טכניקות חישוביות המושפעות מאלגוריתמים הרלוונטיים לתהליכים ביולוגיים ולעיתים מכונים מופוגנזה דיגיטלית. בניסיון להשתמש ביצירתיות חישובית בארכיטקטורה, משמשים אלגוריתמים גנטיים שפותחו במדעי המחשב לפיתוח עיצובים אדריכליים במחשב, וחלקם אף מוצעים ונבנים כמבנים ממשיים. מאז שהמגמות האדריכליות החדשות הללו צצו, תאורטיקנים ואדריכלים רבים עבדו על נושאים אלה ופיתחו תאוריות ורעיונות כמו פרמטריזם של פטריק שומאכר.
העולם התאורטי של הארכיטקטורה העכשווית הוא מרובה ורב-צבעוני. ישנן אסכולות דומיננטיות שונות של תאוריה אדריכלית המבוססות על ניתוח לשוני, פילוסופיה, פוסט-סטרוקטורליזם או תאוריה תרבותית. למשל, מתעורר עניין בגילוי מחדש של הפרויקט הפוסט-מודרניסטי, בהגדרת נטיות רדיקליות חדשות של אדריכלות ומשמעותו בהתפתחות הערים (פייר ויטוריו אורלי), בחיבוק של רעיון המשמעת (דורה אפשטיין ג'ונס או טוד גאנון) ובגישה פורמליסטית חדשה לאדריכלות באמצעות ניכוס מושגים מהפילוסופיה מונחת האובייקטים (פיטר טרמר או טום ויסקום). עם זאת, מוקדם מדי לומר אם לאחד ממחקרים אלה תהיה השפעה רחבה או מתמשכת על האדריכלות.
פיל לואיס
חיי המשפחה
לואיס נולד למנכ"ל הפוטומק (טלפון) ושגריר ארצות הברית לשעבר דלאנו לואיס. הוא נולד באוגנדה, במזרח אפריקה, במהלך תקופה שבה אביו עבד כמנהל שותף בחיל השלום שפעל בארצות ניגריה ואוגנדה.
קריירה
אחרי הופעות בתפקידי האורח בערוץ "טלוויזיה אפיזודי", שולב לואיס בתפקיד ראשי בקומדיית המצבים "Teech" בשנת 1991. התוכנית בוטלה אחרי ארבעה פרקים בלבד עקב דירוג נמוך. הוא הופיע מאז בתפקידי אורח בסדרות שונות, בהן "סמוך על צ'ארלס", "פסיפיק בלו", "באפי ציידת הערפדים", "אחות", "אחים ואחיות", "איך פגשתי את אמא", וכן כחלק מהצוות בסדרה "עולם אחר", "האחים Wayans", "ליזי מקגוויר", "יקרים", "חברים" ו"לגדל את הופ".
לואיס כיכב בשנים 2008-2005 בסדרה של ערוץ דיסני "החיים היפים של זאק וקודי" בדמותו של מריון מוסבי, ובשנים 2011-2008 כיכב בסדרת הספין-אוף "החיים היפים על הסיפון" שם הוא משחק את מנהל הספינה "S.S טיפטון". כמו כן הופיע בתפקידי אורח בערוץ דיסני בסדרה "כל כך רייבן" ובאחד הסרטים המקוריים של הערוץ, "אבא בצרה" (Dadnapped).
בנוסף לעבודתו בטלוויזיה, לואיס הופיע בתפקידי אורח ביותר מתריסר סרטים, כולל "העיר" (1999) "שחק אותה סטאר" (1999), "אני מרגל" (2002), "הגלגל השלישי" (2002), "לשרוד את חג המולד" (2004), "בועט" (2005), "אנשים יפים מכוערים" (2008) ו-"הלוואי והייתי כאן" (2014).
בשנת 2021, ביים פרק מתוך הסדרה "פאנקי השובבה" בשירות הסטרימינג Peacock; אשר מהווה ריבוט לסיטקום משנות השמונים. באותה שנה גם ביים שני פרקים מתוך הסדרה "איך עושים את זה?" שיצרה ונדה סייקס לשירות נטפליקס.
בשנים 2022 - 2023 ביים לואיס ארבעה פרקים מתוך הסיטקום "Lopez vs Lopez" שיצר ג'ורג' לופז עבור רשת NBC.
שורון
שורון (באנגלית: lined paper stencil) הוא מוצר המאפשר כתיבת שורות בצורה ישרה. בעבר שימש השורון לכל אדם שרצה לכתוב בשורה ישרה כשלא היה נמצא ברשותו דף עם שורות. או כשרצה לכתוב בשורות ישרות על דף מהודר יותר בו לא מופיעות שורות. בשביל הרבה מבוגרים חפץ זה הוא נוסטלגיה. כיום משמש מוצר זה בעיקר בשביל עיוורים כסיוע לכתוב בשורה ישרה למרות שאינם יכולים לראות שורות.
תיאור המוצר בעבר היה ניתן להשיג מספר גדלים של ה'שורון' בהתאם לגודל ומספר השורות הרצוי. כיום קיימות שתי וריאציות שניתנות להשגה: 1) גיליון פלסטי קשיח, שגודלו 21 x 27 ס"מ, בעל 13 פתחים המקבילים למרווחי שורות סטנדרטיים. 2) לוח פלסטי, שבצידו מסילה, עליה נע אנכית סרגל, הניתן לקיבוע באמצעות סגר בצורת פרפר. הסרגל מתוח לכל רוחב הקרש ובמרכזו פתח בצורת שורה סטנדרטית. על הסרגל נעה אופקית רצועת פלסטיק, הניתנת לקיבוע .באמצעות וו, ומשמשת לקביעת שוליים.
אופן השימוש 1) יש להניח את הגיליון על גבי דף נייר כך שהשורות יהיו מקבילות לשוליו העליונים והתחתונים, ולכתוב בעט או בעיפרון בתוך הפתחים, המשמשים גבולות עליונים ותחתונים לכתב. 2) משחילים את הדף מתחת לסרגל ותופסים אותו באמצעות אטב, המצוי בראש הקרש. מקבעים את הסרגל בו רוצים לכתוב את השורה, מקבעים את רצועת השוליים וכותבים בתוך הפתח. כאשר רוצים לעבור לשורה הבאה יש צורך בפתיחת הסוגרים וקיבועם שנית במקומות הכתיבה המבוקשים.
אסיה יוחנני
אסיה יוחנני (נולדה ב-13 במרץ 1987) היא דוגמנית חירשת ישראלית שזכתה בתואר "מיס עולם החירשת 2018" בתחרות מיס ומר עולם החירשים 2018 שהתקיימה ב-29 בספטמבר 2018 בפראג, צ'כיה.
יוחנני היא הישראלית הראשונה שזכתה בתואר מיס עולם החירשת.
ביוגרפיה
יוחנני היא חירשת מלידה. נולדה בטשקנט, אוזבקיסטן, ועלתה לישראל עם משפחתה בגיל ארבע. בישראל למדה את שפת הסימנים הישראלית שפתחה בפניה עולם ויזואלי. ילדים הציקו לה עקב חירשותה, ובבית ספר יסודי באשדוד למדה בשילוב פרטני. בתיכון המקיף ביהוד למדה בשילוב כיתתי, וההישגים שלה עלו. התנדבה לצה"ל, ושירתה כמורה חיילת במשך שנה וחצי.
אחרי השירות בצה"ל לא מצאה עבודה מועדפת באזור מגוריה, לא בתחנות דלק ולא במסעדות. עברה לגור בתל אביב, ושם עבדה כמלצרית במגדלי עזריאלי. ב-2009 החלה לעבוד בנא לגעת כמלצרית, ברמנית, אחראית משמרת ואחראית אירועים. ב-2013 החלה להדריך ב"הזמנה לשקט" במוזיאון הילדים חולון.
חמש פעמים לא התקבלה לתחרויות יופי בישראל. לתחרות היופי לחירשים וכבדי שמיעה בפראג הגיעה בעקבות חברתה מגיל 14, נסיה אליהו, שנולדה בטשקנט גם כן, ולמדה ביהוד שכבה מעל יוחנני. כשהוכרזה יוחנני כזוכה בתחרות, לא האמינה שזכתה. כתרה נמכר במכירה פומבית, לפי תקנון התחרות.
כשנה לאחר מכן, ביולי 2019, היא הוזמנה כאורחת לתחרות היופי לחירשים שנערכה בנלספרייט, דרום אפריקה ביולי 2019, והכתירה את מיס עולם החירשת 2019, וידישה באליאן מהודו.
בסוף מאי 2021 מונתה כמנהלת לקבוצת הכדורסל של החירשים "קינגס יהוד".
ג'ון קרטר (פוליטיקאי)
ג'ון רייס קרטר (באנגלית: John Rice Carter; נולד ב-6 בנובמבר 1941) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה־31 של מדינת טקסס, מאז 2003. הוא חבר המפלגה הרפובליקנית, ומחוזו כולל את הפרווריה הצפוניים של יוסטון ואת פורט הוד.
ביוגרפיה
קרטר נולד ביוסטון, אך בילה את רוב חייו במרכז מדינת טקסס. הוא השלים באוניברסיטת טקסס טק לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ב-1964, ובמהלך 1969 קיבל תואר אקדמי נוסף במשפטים מאוניברסיטת טקסס באוסטין. לאחר שסיים את לימודיו המשפטיים, שימש קרטר כיועץ המשפטי הראשון של ועדת החקלאות של בית הנבחרים הטקסני. מאוחר יותר החל לעסוק בעריכת דין פרטית בראונד רוק. בשנת 1981 מונה קרטר לשופט בבית המשפט המחוזי ה־277 של מחוז ויליאמסון. הוא נבחר כהלכה לתפקיד כעבור שנה, והיה הרפובליקני הראשון שנבחר לשופט מחוזי. הוא נבחר מחדש ארבע פעמים.
קרטר פרש מכס השיפוט בשנת 2001 כדי להתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-31 שהוקם זה עתה, לאחר תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2000. לאחר שסיים במקום השני בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, ניצח קרטר את פיטר ויירינג בסיבוב המכריע (Runoff), בניצחון שהבטיח את מקומו של קרטר בקונגרס שכן המחוז ה-31 היה ועודנו מעוז רפובליקני מובהק. בתקופת כהונתו הראשונה בשנים 2003–2005 ייצג קרטר מחוז בחירה שנפרש מפרוורי אוסטין ועד למערב יוסטון, וכלל את העיר קולג' סטיישן, ביתה של אוניברסיטת טקסס A&M. משחולקו מחדש מחוזות הקונגרס בטקסס ב-2003 לאור מפקד האוכלוסין לשנת 2000, החל קרטר לייצג מחוז המשתרע משולי המטרופולין של דאלאס–פורט וורת' דרך אזורים כפריים נוספים במרכז טקסס. בחלוקת 2010 ירד מחוז הקונגרס ה-31 למחוזות ויליאמסון ובל.
קרטר ידוע בעיקר כמי שניסח את החוק המקל על הוכחת גנבת זהות וגוזר עונשים נוקשים בגין העבירה. ב-2004 חתם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש על החוק. בקונגרס ה-110 נתן קרטר את חסותו למספר הצעות חוק, בהן חקיקה למתן סיוע כספי לבתי מגורים של זוגות צבאיים, חוק עונש מוות לטרוריסטים לשנת 2008, והצעת חוק לגינוי השחתת אנדרטת מלחמת וייטנאם השוכנת במול. ב-12 ביוני 2009 היה קרטר שותף לחקיקה ששמה לה למטרה לדרוש הצגת תעודת לידה ממועמדים בבחירות לנשיאות ארצתו הברית. הצעת החוק הוצגה כפועל יוצא של תאוריית קונספירציה לפיה הנשיא ברק אובמה לא נולד בארצות הברית ולפיכך אין לו הזכות להתמודד לנשיאות.
ב-15 בספטמבר 2009, במאמר דעה שפרסם בעיתון "The Hill", כינה קרטר את הקונגרס ה-111 של ארצות הברית כ"בית הצביעות" לאחר שבית הנבחרים הצביע בעד גינויו של חבר הקונגרס ג'ו וילסון על שהפריע לנאום מצב האומה של הנשיא אובמה, אך לא פעל נגד חבר הקונגרס הדמוקרטי ויו"ר ועדת הדרכים והאמצעים צ'ארלס רנגל, שמעליו ריחפה עננת הפרות אתיות. קרטר הוא גם תומך ב"כלל רנגל", לפיו שירות הכנסות הפנים מבטל קנסות וריביות אם מושא הענישה משיב מיסיו, בדומה ליחס שקיבלו רנגל, מזכיר האוצר של ארצות הברית טימותי גייטנר וטום דאשל, לשעבר חבר הסנאט ומועמד למזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית.