cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טריטוריית אילינוי
היסטוריה של האזור
האזור היה ידוע קודם לכן כ"ארץ אילינוי " (Pays des Illinois) בעודו בשליטה צרפתית, תחילה כחלק מקנדה הצרפתית ולאחר מכן באזור הדרומי שלה כחלק מלואיזיאנה הצרפתית. הבריטים קיבלו סמכות על האזור שממזרח לנהר המיסיסיפי מהצרפתים, כאשר הסכם פריז משנת 1763 סימן את סוף מלחמת הצרפתים והאינדיאנים ואת המושבה הצרפתית בצפון אמריקה של צרפת החדשה.
האזור הפך לחלק מהטריטוריה הצפון-מערבית של ארצות הברית (מ-13 ביולי 1787 עד 4 ביולי 1800), ולאחר מכן לחלק מטריטוריית אינדיאנה. ב-3 בפברואר 1809, הקונגרס ה-10 של ארצות הברית העביר חקיקה המקימה את טריטוריית אילינוי, לאחר שהקונגרס קיבל עצומות מתושבים באזורי נהר המיסיסיפי שהתלוננו על קשיי ההשתתפות בעניינים טריטוריאליים בטריטוריית אינדיאנה. החלקים של טריטוריית אילינוי מצפון למה שהפכה למדינת אילינוי סופחו ב-1818 לטריטוריית מישיגן, ולאחר מספר הסדרים מינהליים הפכו לחלק מחצי האי העליון של מישיגן (1837), מדינת ויסקונסין (1848) והחלק הצפוני של מדינת מינסוטה (1858).
גבולות
טריטוריית אילינוי כללה במקור אדמות שהפכו למדינות אילינוי, ויסקונסין, החלק המזרחי של מינסוטה והחלק המערבי של חצי האי העליון של מישיגן. כאשר אילינוי התכוננה להפוך למדינה, השטח הנותר של הטריטוריה הוצמד לטריטוריית מישיגן.
הגבולות המקוריים של הטריטוריה הוגדרו כדלקמן: "...כל אותו חלק של טריטוריית אינדיאנה השוכן ממערב לנהר הוואבאש, וקו ישיר הנמשך מנהר הוואבאש האמור ומפוסט ווינסנס, צפונה לקו הטריטוריאלי. בין ארצות הברית לקנדה..."
קסקסקיה הייתה הבירה הטריטוריאלית. מפקד האוכלוסין של 1810 הראה אוכלוסייה של 12,282.
אליפות העולם בקובייה הונגרית 2019
אליפות העולם העשירית בקובייה הונגרית נערכה במלבורן שבאוסטרליה בין 11 ל-14 ביולי 2019, בהשתתפות שחקנים מ-52 מדינות.
חיידרי (מחנה ריכוז)
מחנה הריכוז חיידרי (מיוונית: Στρατόπεδο συγκέντρωσης Χαϊδαρίου), היה מחנה ריכוז גרמני אשר פעל ביוון בין ה-2 בספטמבר 1943 עד ה-20 בספטמבר 1944 ושכן בתוך בסיס צבאי שהוקם עוד בשנת 1936 בעיירה חיידרי הסמוכה לעיר אתונה.
המחנה הופעל על ידי האס אס ובתקופת פעילותו היו עצורים בו 23,000 בני אדם, חלקם יהודים וחלקם שבויי מלחמה וחברי המחתרת היוונית. כ-2,000 בני אדם נרצחו במחנה עצמו ועוד 21,000 גורשו למחנות ההשמדה אושוויץ וברגן-בלזן. בממוצע שהו במחנה בין 2,000 ל-3,000 עצורים ברגע נתון. העינויים הקשים שעברו האסירים וההוצאות להורג זיכו את המחנה בתואר "הבסטיליה של יוון".
ייסוד המחנה
לאחר כיבוש הממלכה היוונית בידי הגרמנים, חולקה המדינה לשלושה אזורי שליטה: גרמני, בולגרי ואיטלקי. אזור העיר אתונה נכלל בשטח האיטלקי ובכלל זה מספר מחנות מעצר בהם נכלאו אסירים פוליטיים. באביב 1943, כאשר החזית החלה לנטות לרעת מדינות הציר, החלו האיטלקים להעביר את העצורים מהמחנות השונים ולרכזם באזורים שעדיין נשלטו בבטחה על ידם. ב-29 באוגוסט 1943 הגיע למחנה חיידרי משלוח ראשון של 600 אסירים ובכללם 243 קומוניסטים. הם הגיעו למחנה ב-2 בספטמבר והושמו במעצר בקסרקטינים השונים. האיטלקים לא הכבידו את ידם על עצורי המחנה, אך ב-10 בספטמבר 1943 לאחר כניעת איטליה לבעלות הברית, השתלט הצבא הגרמני על המחנה.
מבנה המחנה
בנייתו של המתקן מעולם לא הושלמה, והמבנים נבזזו עוד בשלהי שנת 1941, כך שעם הגעת האסירים למקום היה המתקן במצב תחזוקתי ירוד. למחנה היה מבנה מלבני והוא הוקף בגדרות תיל ומגדלי שמירה שמוקמו במרחק של 200 מטרים האחד מהשני. שער המחנה מוקם בצידה המערבי של הגדר ומבני העצורים 1–4 בחלקו הצפוני של האתר. המבנים בני שתי קומות כל אחד, חולקו לשני אגפים, מזרחי ומערבי עם כניסה נפרדת לכל אגף.
מבנה (בלוק) 16 יועד לכליאת נשים בבידוד ובצינוק ומבנה 20 שימש את מפקדת המחנה. מבנה (בלוק) 15 מוקם מזרחית למפקדת המחנה, שימש לכליאת אסירים בבידוד ובצינוק והכיל את מגורי השומרים וחדר האוכל הצבאי. מבנה זה נודע לשמצה בקרב ניצולי המחנה בשל העינויים ומעשי הרצח שבוצעו בין כתליו. מבנה מספר 6 מוקם בקצה הדרום מזרחי המבודד של המחנה ושימש כאגף הנשים, כאשר הקומה הראשונה יועדה ליהודיות והשנייה לנוצריות. ההערכה היא שכ-2,500 נשים יהודיות ולמעלה מ-300 נוצריות בעיקר חברות המחתרת היוונית היו עצורות במחנה.
תחת השלטון הגרמני
הגרמנים מינו בתחילה מש"ק לפיקוד על המחנה, והלה החיל בהדרגה את המדיניות הגרמנית הנוקשה כלפי אסירים פוליטיים. אוכלוסיית עצירי המחנה גדלה בהדרגה כאשר עד תחילת נובמבר 1943 הועברו למחנה 700 עצירים נוספים. מסיבות שאינן ידועות הודח מפקד המחנה רודי טרפטה ונעצר על ידי הגסטפו, וב-28 בנובמבר מונה למפקד המתקן שטורמבאנפיהרר (רב-סרן באס אס) פאול רדומסקי, לאחר שהמחנה הועבר מידי הוורמאכט לידי האס אס. רדומסקי היה חבר ותיק במפלגה הנאצית הגרמנית (בגרמנית: Alter Kämpfer), ושירת תחת ריינהרד היידריך עוד בטרם הוקם המשרד הראשי לביטחון הרייך. רדומסקי, שנחשב אלים ואכזרי במיוחד אפילו בעיני חבריו לשורות האס אס, כיהן קודם לכן כמפקד מחנה הריכוז סִירֶץ שליד באבי יאר באוקראינה, ונודע גם שם באכזריותו כלפי עצירים: הוא נהג להכותם ואף להוציאם להורג ביריה מאקדחו האישי. תחת פיקודו חולקו האסירים לקבוצות של 100 וביצעו במשמרות עבודות כפייה במחנה, ללא תכלית מסוימת מלבד שבירת רוחם. על העצירים הוטל, למשל, לחפור בורות במחנה ולכסותם, או להעביר סלעים ושקי חול בתוך המחנה וחוזר חלילה.
ב-7 בדצמבר בוצעה ההוצאה להורג הראשונה במחנה, כאשר רדומסקי עצמו ירה למוות ביהודי ששם משפחתו לוי, בתואנה שניסה להימלט במהלך מעצר. במהלך שנת פעילותו של המחנה הוצאו להורג 1,800 עצירים ועוד 300 מתו במהלך עינויים שעברו, מתוכם 30 נשים, 104 נכי מלחמה ו-230 סטודנטים.
יקטרינה לבינה
יקטרינה "קטי" לבינה (נולדה ב-1 בפברואר 1997) היא מתעמלת אמנותית ישראלית. היא חברת נבחרת ישראל בהתעמלות אומנותית, יחד עם אלונה קושבצקי, קרינה ליחבר, יובל פילו ואידה מיירין. יחד איתן היא זכתה במדליית כסף באליפות העולם, מדליית כסף באליפות אירופה ובשלוש מדליות במשחקים האירופיים.
חיידרי (מחנה ריכוז)
תחת השלטון הגרמני
בפברואר 1944 הודח רדומסקי מתפקידו לאחר שהשתכר ואיים לירות בשלישו, ובמקומו מונה סגן קרל פישר. פישר שינה את מדיניותו הברוטאלית של קודמו, הסתמך על מידע מודיעיני שנמסר על ידי משתפי פעולה מקרב העצורים, ונמנע מעינויים בקרב עצירי המחתרת היוונית. עם זאת, שיא פעילותו של המחנה בכל הנוגע ליהודי יוון היה בתקופת פיקודו של פישר. משנוכחו הגרמנים שהכף נוטה לרעתם בחזית והם עשויים לאבד את אחיזתם ביוון, רוכז מאמץ מיוחד במאסרם ושילוחם להשמדה של כל היהודים שטרם נאסרו בממלכה, והגירושים נמשכו עד לימיו האחרונים של הכיבוש הגרמני.
יקטרינה לבינה
באליפות העולם ב-2014 שהתקיימה באיזמיר, שבטורקיה, הן זכו במדליית כסף בתרגיל הסרטים עם 16.983 נקודות, במקום החמישי בקרב רב עם 33.766 נקודות ובמקום השישי בתרגיל הכדורים והאלות עם 16.850 נקודות. באליפות אירופה באותה שנה הן זכו במדליית כסף בתרגיל הקרב רב עם 34.383 נקודות, וסיימו במקום הרביעי בתרגיל הכדורים והסרטים עם 17.500 נקודות ובמקום השביעי בתרגיל האלות עם 16.383 נקודות. במשחקים האירופיים שהתקיימו שנה לאחר מכן הן זכו ב-3 מדליות, מתוכן שתי מדליות כסף (בקרב רב עם 35.050 נקודות ובתרגיל החישוקים והאלות עם 17.500 נקודות) ובמדליית ארד (בתרגיל הסרט עם 17.100 נקודות). באליפות העולם באותה שנה שהתקיימה בשטוטגרט, שבגרמניה, הן סיימו במקום השישי בקרב רב עם 34.283 נקודות, במקום החמישי בתרגיל הסרטים עם 17.233 נקודות ובמקום השישי בתרגיל החישוקים והאלות עם 17.350 נקודות. בכך הן השיגו את הקריטריון וייצגו את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באולימפיאדה העפילה הנבחרת עם לבינה לגמר וסיימה בו במקום השישי.
חיידרי (מחנה ריכוז)
תחת השלטון הגרמני
החל מחודש מרץ 1944 החל השלטון הגרמני במאסר המוני של פוליטיקאים יוונים בכירים וכליאתם במחנה חיידרי, בחשד לשיתוף פעולה עם הבריטים. ב-1 במאי 1944 הוצאו להורג 200 אסירים יוונים חברי המפלגה הקומוניסטית שהיו עצורים במחנה, הצעיר שבהם בן 14, כפעולת נקמה על חיסולו של הגנרל הגרמני פרנץ קרך בידי המחתרת. אסירי המחנה נרצחו ביחד עם עוד 400 עצורים יוונים אחרים באירוע שכונה מאוחר יותר "הטבח בקסריאני". 200 העצורים מחיידרי ידעו שהם הולכים אל מותם, ובדרך לא דרך הצליחו להשאיר מזכרות ומכתבי פרידה ליקיריהם, אותם השליכו מהמשאיות שהובילו אותם לאתר ההוצאה להורג בקסריאני. המכתבים נאספו מאוחר יותר והפכו חלק מנרטיב ההנצחה היווני.
גירוש היהודים
ראשוני העצורים היהודים הגיעו למחנה חיידרי בדצמבר 1943 והם הושמו בבידוד במרתפו של בלוק מספר 3. בהדרגה יהודים נוספים הגיעו למחנה מרחבי האזור שנתון היה לשליטת האיטלקים וכן מרודוס וכרתים. עיקר היהודים הובאו למחנה בראשית שנת 1944 והוא שימש כמחנה מעבר לקראת גרושם למחנה ההשמדה אושוויץ. ב-23 במרץ 1944 נעצרו חלק מיהודי אתונה. לפי גרסה אחת מדובר ב-300 יהודים ולפי אחרת בין 700 ל-1,000 מבני הקהילה.
בהגיעם למחנה הופרדו הנשים מהגברים ונכלאו. למחרת צורפו אליהם בני משפחותיהם. מספר ימים מאוחר יותר הגיעו למחנה 614 יהודים שנעצרו בערים ארטא, פרבזה, אגריניון, יואנינה ופטרס, חלקם בעלי נתינויות זרות. מספר היהודים הכלואים במחנה הגיע לכדי 3,000 נפשות. ב-2 באפריל גורשו 1,300 יהודים מחיידרי למחנה ההשמדה אושוויץ. יהודים בעלי אזרחות טורקית ושווייצרית שוחררו. המגורשים הגיעו לאושוויץ ב-11 באפריל ונרצחו תוך ימים אחדים. בראשית יוני הועברו למחנה כ-1,850 יהודים מהאיים היוניים, בעיקר מקורפו. ב-23 ביולי 1944 נעצרו 1,673 מיהודי רודוס, הובלו לנמל העיר רודוס והועלו על מעבורות משא שהפליגו לכוון נמל פיראוס ממנו הובלו היהודים לחיידרי. בדרך אספו עימן כ-100 מבני קהילת קוס.7 יהודים מתו במהלך המסע מרודוס לנמל פיראוס. ב-1 באוגוסט הגיעו יהודי רודוס וקוס למחנה חיידרי ולאחר מספר שבועות שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחו בני הקהילה להוציא כ-150 מיהודי רודוס שניצלו. ב-1980 נמצא באקראי במחנה ההשמדה אושוויץ, באתר קרמטוריום מספר 3, חלק ממכתב פרידה ביוונית, שהותיר יהודי אלמוני בן העיר אתונה אשר הוצב לתפקיד בזונדרקומנדו ונרצח במחנה:
.
הנצחת האתר
החל מסוף שנות ה-40 שימש המחנה כבית ספר צבאי למקצועות חיל הרגלים, הארטילריה והקשר. בראשית שנות ה-50 שוב שימש מבנה (בלוק) 15 כמתקן מעצר לאחר מלחמת האזרחים ביוון. להבדיל ממחנות הריכוז הגרמנים סיפורו של מחנה חיידרי נותר מוצנע במשך שנים רבות. עד ראשית שנות ה-80 לא ניתן היה כלל לבקר במקום. בשנת 1986 הוכלל ציור בלוק 15 ומסביבו גדר תיל בסמל העיירה חיידרי ושמו של הרחוב הראשי אשר דרכו הובלו העצורים אל הוצאתם להורג שונה ללוחמי מחנה חיידרי. בפאתי המחנה הוקצה על ידי משרד ההגנה היווני שטח ובו הוקם פארק הנצחה היסטורי, המשלב תיעוד לימודי של האירוע, אנדרטאות ופסלים שונים שעוצבו על ידי אמני יוון. מבנה 15 הוכרז כאתר הנצחה לאומי יווני, ואחת לשנה נערכים במקום טקסי זיכרון. בראשית המאה ה-21 עדיין מהווה מרביתו של האתר שטח צבאי והגישה אליו מוגבלת. ההקשר לשואת יהודי יוון כמעט ואינו מוזכר באתר וגם לא בנרטיב ההיסטורי היווני.
גווניון (כדורגל)
גווניון (בצרפתית: Football Club de Gueugnon) הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר גווניון, המשחק באליפות הלאומית 3, שהיא הליגה הצרפתית החמישית בחשיבותה.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1940. בשנת 1974 הגיע המועדון, בראשותו של קז'ימייז' נובוטארסקי, לפלייאוף ליגה 1 אך הפסיד לרואן. בעונת 1978/79 המועדון זכה בליגה 2 אך לא קיבל מקום בליגה 1 בשל מעמדם הלא מקצועני.
בשנת 2000 הגיע המועדון לרבע גמר הגביע הצרפתי, אך הפסיד לנאנט בפנדלים והיה הראשון בין מועדוני ליגה 2 שזכה בגביע הליגה הצרפתית זאת אחרי שגבר בגמר על פ.ס.ז' בסטאד דה פראנס והשתתפה לראשונה במוקדמות גביע אופ"א בעונת 2000/2001.
באפריל 2011 איבד המועדון את מעמדו כמועדון מקצועני והחל לשחק באליפות החובבים של בורגונדי.
אצטדיון הקבוצה
אצטדיון הקבוצה נקרא ז'אן לאוויל. נקרא על שם גיבור מלחמת העולם הראשונה, מדינאי צרפתי. נפתח ב-1919.
שיא הצופים למשחק נרשם ב-9 במאי 1979, כאשר 16,876 צופים הגיעו למשחק מול שטרסבורג ברבע גמר גביע צרפת. האצטדיון שופץ לאחרונה בשנת 2007 וכיום יש לו קיבולת של 13,800 מושבים.
חיבוק (ספר)
תקציר העלילה
האם מדברת אל בנה ואומרת לו "אתה כזה חמוד, אין עוד כמוך בכל העולם!",
ומשפט זה מעורר דאגה אצל בן מכיוון שמפחידה אותו המחשבה שהוא היחידי מסוגו בעולם.
מסר חינוכי
כמו כן ניתן לראות זאת לפי דמותו של בן בכך שהוא נחרד לגלות שכולם בודדים, ומתקשה לראות את היתרון שביחידאיות ואת הביטחון שמעניקות נוכחותם וקרבתם של אחרים.
מידע נוסף על הספר
הספר מתאים לטווח הגילים הצעיר וכן לטווח הגילים הבוגר יותר (בני נוער).
צבעו של הספר הוא בז', הוא נראה כמו מחברת אישית או פנקס סקיצות וגופנו דק בעל טקסטורת דמוי כתב יד.
ביקורת
שגיא גרין מעיתון "הארץ" ביקר את הסיפור ואמר כי מדובר בסיפור זעיר, כמעט חסר דרמה או עלילה, אך חזותו תואמת להפליא את תוכנו. לילך וולך מאתר "וואלה" הוסיפה כי הסיפור אינו בהכרח פשוט או קליל במשמעותו, העלילה מתארת התמודדות עם המעט שאפשר לעשות מול תחושת חוסר האונים.
נוסף לכך, העיתונאי יותם שווימר טוען כי סיפור זה יעזור לקוראים להבין כי סגנון הביטוי הוא כשל משל פילוסופי, הכתוב בפשטות ומתפתח לאט, מבלי שיקרו מהפכים דרמטיים בעלילה.
גראן הוטל (סדרת טלוויזיה ספרדית)
"גראן הוטל" (בספרדית: Grand Hotel) היא סדרת טלוויזיה ספרדית שהקרנתה החלה בשנת 2011, נמשכה במשך 3 עונות וכללה 39 פרקים. השידור המקורי היה בערוץ Antena 3.
עלילה
אירועי הסדרה מתרחשים בספרד של תחילת המאה ה-20. הארמון המלכותי בסנטנדר צולם כבית מלון יוקרתי. חוליו הגיע לבית מלון בו עובדת אחותו. עובדי המלון סיפרו לו שאחותו פוטרה מהעבודה בשל גניבה. חוליו לא מאמין לסיפור ומתחיל לעבוד בבית מלון במטרה לחקור את הפרשה. הוא מתאהב בבת של בעל בית מלון. ביחד הם מנסים לגלות את הסודות של המקום.
הפצה בעולם
הסדרה שודרה בצרפת, רוסיה ובריטניה כבר בשנת 2012. בהמשך היא שודרה בארצות נוספות. בארצות הברית הסדרה שודרה בגרסה המקורית בספרדית ובנטפליקס עם כיתוב באנגלית.
מיגל קרדונה
מיגל אנחל קרדונה (באנגלית: Miguel Angel Cardona; נולד ב-11 ביולי 1975) הוא מחנך אמריקאי, המכהן כמזכיר החינוך של ארצות הברית, מאז ראשית מרץ 2021. קודם לכן, בשנים 2021-2019, כיהן קרדונה כנציב החינוך של מדינת קונטיקט. ב-21 בדצמבר 2020 דווח כי קרדונה נבחר בידי ג'ו ביידן, נשיא ארצות הברית הנבחר, לכהן בתפקיד מזכיר מחלקת החינוך של ארצות הברית.
ביוגרפיה
קרדונה נולד בעיר מרידן שבדרום-מרכז קונטיקט לזוג הורים ממוצא פוארטו ריקני, וגדל בדיור ציבורי במרידן. באוניברסיטת המדינה המרכזית של קונטיקט השלים לימודי תואר ראשון, ובאוניברסיטת קונטיקט קיבל תואר שני בחינוך דו-לשוני ודו-תרבותי. כמו כן, הוא בעל תואר דוקטור בחינוך. החל את קריירת ההוראה שלו כמורה לכיתות ד' בבית הספר ע"ש ישראל פטנאם השוכן בעיר. בשנת 2003, בגיל 27, התמנה למנהל בית הספר האנובר, השוכן גם הוא במרידן, ונעשה לאחד מהצעירים שבמנהלי בתי הספר בקונטיקט.
באופן עקבי לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, קרדונה הוזכר כמועמד מוביל לתפקיד מזכיר החינוך של ארצות הברית, לצד מנהיגות איגודי העובדים לילי אסקלסן גרסיה ורנדי ויינגרטן. כאשר ביידן בחר בקרדונה ולא בשתיים האחרות, דומה היה התחמק מלקחת צד ביריבות בין אגודת החינוך הלאומי אותה הנהיגה אסקלסן גרסיה לבין פדרציית המורים האמריקאית, אותה מנהיגה ויינגרטן. בשלהי דצמבר 2020 בדווח כי ביידן בחר בקרדונה לשמש כמזכיר החינוך בקבינט שלו.
ב-1 במרץ 2021 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו של קרדונה למזכיר מחלקת החינוך של ארצות הברית. 64 סנאטורים תמכו באישור המינוי בעוד 33 התנגדו.
אני אוהב
אני אוהב או בשמו המלא אני אוהב שוקולד הוא שיר ילדים המופיע באלבום השירים המפורסם "הכבש השישה עשר". השיר נכתב בידיי יהונתן גפן והולחן בידיי יצחק קלפטר. בשנת 2005 יצא ספר ילדים בהוצאת דביר המכיל אך ורק את השיר הבודד.
כל אחד מחברי הלהקה כולל את שר בתורו בגוף ראשון יחיד, כאילו היה הילד הדובר המספר מהם הדברים האהובים עליו.
עיבודים
השיר פורסם לראשונה במסגרת הספר "הכבש השישה עשר" של יהונתן גפן. השיר נכתב בזמן שהייתו של גפן בפריז. לאחר מכן, השיר גם הולחן בידיי יצחק קלפטר, יוצא להקת כוורת, עבור האלבום "הכבש השישה עשר". את השיר במקור, בניגוד לשירי האלבום האחרים המושרים בידיי זמר אחד בלבד, שרים כל ארבעת הזמרים בהרכב, כאשר כל אחד מהם שר שתי שורות.
בשנת 2005 הוציאה הוצאת דביר ספר בשם "אני אוהב שוקולד" המכיל את השיר היחיד הזה. הספר מכיל בכל עמוד שתי שורות של השיר, ומאויר בציורים צבעוניים גדולים מעשה ידיה של לנה גוברמן. הספר זכה לביקורות חיוביות ו"נוסטלגיות" כשרבים מאלה שהיו ילדים כאשר השיר היה מושמע בביתם, כיום הם מבוגרים ומקריאים את מילות השיר לילדיהם שלהם.
ביקורות
סיגלית אבירם מאתר "הגיל הרך" כתבה: "מי לא מכיר את השיר הנפלא הזה? סביר להניח שרובנו גם יודעים לשיר אותו לפי המנגינה".
הרקדנית והשחקנית רננה רז כתבה באתר ynet על הספר שיצא ב-2005: "כולנו מכירים את השיר הידוע, 'אני אוהב' ... בספר הנפלא הזה הוא מעובד על ידי לנה גוברמן, מאיירת מוכשרת מאין כמותה, ליצירה גרפית עשירה מפתיעה ומלאת דמיון. למרות שהשיר מוכר לעייפה, בזכות הספר הזה אני פוגשת את המילים מחדש וקוראת בו בקצב אחר מהשיר המולחן. אני מחכה ליום שאוכל להקריא אותו לילדתי ולהראות לה את האיורים".
ברגובו
היסטוריה
השם ברגובו מאוזכר לראשונה בתעודות עות'מאניות מ-1560, שתיעדו גביית מיסים מתושבי האיילט. מקור השם מהשפה הסלאבית ומשמעו "מקום ליד החוף". במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש היישוב על ידי צבא האימפריה הרוסית והפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885) נכבש האזור בידי צבא סרביה, אך נפל מחדש בידי הבולגרים בהמשך הקרבות. ב-1974 זכתה ברגובו למעמד של עיירה.
כלכלה
שיעור האבטלה בברגובו גבוה בשיעור ניכר מהממוצע הבולגרי. כלכלת היישוב נסמכה על שני מפעלים, האחד ליצור שימורי מזון והשני לייצור משאבות, אשר נסגרו בשלהי המאה ה-20 ועובדיהם נפלטו למעגל האבטלה. בשטח הרשות המקומית מצויות מספר חוות חקלאיות.
דמוגרפיה
מקור מתיישביו הראשונים של היישוב היה ככל הנראה מוולאכיה וחלק מתושביו דוברים גם את הדיאלקט הוולאכי. ברגובו מורכבת מ-3 שכונות מרכזיות, 2 מהן אוכלסו בשעתו על ידי בולגרים ואחת על ידי ולאכים, אך ברבות השנים התמזגה האוכלוסייה. בנוסף, ההערכה היא ש-15 אחוזים מתושבי העיירה הם בני רומה. האוכלוסייה מצויה במגמת קיטון בשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה.
בלומה אודס רונקין
בלומה אודס-רונקין (14 בנובמבר 1912–2007) הייתה ציירת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בפלונגיאן, האימפריה הרוסית (כיום ליטא), אחותה של הפסלת זהבה אודס-שטרן. עלתה ארצה ב-1935 והצטרפה לקיבוץ כפר מסריק. נישאה ליצחק רונקין, שהיה עורך עיתון "על המשמר" ונולדו להם בן (עמנואל רונקין) ובת (ענת רונקין-נשרי). שני ילדיה ציירו, ובכמה הזדמנויות אף הציגו אתה ביחד. בארץ נחשפה אודס-רונקין במיוחד לנוף הנגב הסלעי ואהבה גם את הסלעים ואת הצמחייה של הגליל.
אמנות
במסגרת סמינרים שונים של אגודת הציירים של הקיבוץ המאוחד למדה ציור אצל מרדכי ארדון, מרסל ינקו, צבי מאירוביץ ויוחנן סימון. השתלמה גם זמן קצר בבצלאל אצל מרדכי ארדון, לאחר מכן השתלמה בצרפת בגרנד שומייר (Académie de la Grand Chaumière), וכן באנגליה ובאיטליה. כמו כן השתלמה אצל ד"ר אויגן קולב בקורס למורים לציור. החל משנת 1948 הייתה חברה באגודת הציירים, ותערוכת היחיד הראשונה שלה נערכה ב-1959 בגלריה דוגית בתל אביב. אך את התערוכות העיקריות החלה להציג בשנות השישים, הן בתערוכות יחיד נוספות והן בתערוכות קבוצתיות רבות, בגלריות ובמוזיאונים שונים בישראל ומחוצה לה.
היא ציירה בשמן, בצבעי אקריליק, בגירי פנדה ובצבעי מים. סגנון ציורה היה מופשט ואקספרסיוניסטי, כפי שניתן לראות בציור "חמסין בהרים", 1957. עבודותיה נמצאות באוספים רבים של המוזיאונים הגדולים בארץ.
בשנת 1967 נהרג בנה עמנואל בקרב על קלע וזעורה במלחמת ששת הימים, ולאחר מכן עקרה המשפחה לתל אביב. ב-1968 התקיימה תערוכה לזכרו ב מוזיאון תל אביב (בבית דיזנגוף). לאחר מותו הקדישה את כל חייה לזכרו ולהנצחתו, ואפילו במודעות האבל שפורסמו לאחר מותה צוין תחת שמה כי היא "אמו של הצייר עמנואל רונקין".
תערוכות
השתתפה בקביעות בתערוכות של אגודת הציירים והפסלים בתל אביב ובחיפה.
יחסי יפן–סאו טומה ופרינסיפה
יחסי יפן–סאו טומה ופרינסיפה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה.
סקירה כללית
יפן והרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לסאו טומה ופרינסיפה כוננו ב-22 ביולי 1975, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של סאו טומה ופרינסיפה.
ג'ורג'ה-ולנטין ביבסקו
הוריו
ג'אורג'ס ביבסקו בנם של שליט נסיכות ולאכיה, גאורגה ביבסקו ושל נולד בבוקרשט ב-14 במרץ 1934 וזמן מועט לאחר מכן עבר לצרפת, שם סיים בית ספר תיכון והמשיך את לימודיו בבית ספר צבאי לקציני מטה בהאקדמיה הצבאית סן-סיר. כקצין צרפתי שירת במלחמה במקסיקו ב-1862, במלחמה באלג'יריה ב-1867 ובמלחמה באלזס ב-1870. הוא נקשר למי שעתידה להיות רעיתו עוד כשהייתה אשתו של קולונל צרפתי, הדוכס Paul de Bauffremont ועל רקע זה היו עימותים ביניהם, שהובילו לדו-קרב.
חייו
ב-1901 פגש את מרתה לאחובר ושני הצעירים היפים והעשירים נמשכו הדדית, ב-24 באוקטובר נחתמו האירוסים. ב-21 ביוני 1902 התחתנו מרתה וג'ורג'ה-ולנטין ביבסקו וב-27 באוגוסט 1903 נולדה בתם היחידה, ולנטינה. לאחר הלידה המליץ הרופא למרתה להימנע מיחסי מין במשך שנתיים. ג'ורג'ה ביבסקו לקח לעצמו מאהבות ובהמשך נהגה כך גם רעייתו. למרות קשריהם מחוץ לנישואין הם היו ביחסים טובים ותמכו האחד בזולתו בעיתות מצוקה, כך כשמרתה עברה ניתוח ב-1924 וכך לאחר התאונה האווירית של בעלה ב-1931.
בני הזוג התגוררו בארמון של משפחת ביבסקו, בפוסדה, לא רחוק מבית החרושת למלט של משפחת ביבסקו, שנוהל על ידי ג'ורג'ה-ולנטין ביבסקו והכנסותיו היוו עיקר ההכנסה של הזוג. בנוסף לבית החרושת למלט הקים וניהל מפעל לסיד לבן ומפעל לסיד שחור, שתי מנסרות, מחצבות לאבן, כלכר ומרצפות, טחנת קמח, מכרה פחם ועוד, כשכל מפעליו מאוחדים בשם I.P.B. – „ÎNTREPRINDERILE PRINŢULUI G. V. BIBESCU (אי. פ. ב. - מפעלי הנסיך ג. ו. ביבסקו).
ביבסקו הצטיין בקליעה למטרה, לקח חלק בתחרויות הרשמיות והגיע בהן למקום הראשון ב-1903 וקיבל את הפרס היוקרתי "שרשרת ההמלך" (Lanțul Regelui). ביבסקו השתתף במרוץ המכוניות האירופאי הראשון, במסלול ז'נבה-בוקרשט וזכה בו. ביבסקו היה אחד משלושת הראשונים שהביאו מכוניות לרומניה והצליח לקבל לוחית רישוי מספר 0B. ב-5 באפריל 1904 הקים והיה נשיא מועדון המכוניות ברומניה, המועדון השישי מסוגו בעולם, שהיו בו 27 חברים, כולל שתי נשים, אחת הנשים הייתה רעייתו, מרתה ביבסקו.
ביבסקו זכה במרוץ מכוניות, הראשון בתולדות רומניה, שנערך במסלול בוקרשט-ג'יורג'יו-בוקרשט ב-1904, הוא עבר את המרחק מבוקרשט לג'יורג'יו (63 קילומטרים) ב-58 דקות.
ב-1908 הצטרף ביבסקו לבונים החופשיים ובמהרה הגיע לוועד העליון של הבונים החופשיים.
הנסיעה לאיספהן
הצטיינותו של ביבסקו בקליעה למטרה, משכה אליו את תשומת ליבו של קרול הראשון, מלך רומניה, שהטיל עליו משימה, להעביר לשאה הפרסי, שזה עתה עלה לשלטון, את העיטור הרומני, "כוכב הדנובה". החיים בפוסדה היו שקטים ומשעממים, לכן ביבסקו שמח לקבל על עצמו שליחות זו. חלק נכבד מהדרך עד איספהן ובחזרה עשו ביבסקו ומלוויו בשיירת מכוניות, אמצעי תחבורה חדשני לאותה תקופה. ביבסקו כלל במשלחת את רעיתו, מרתה ביבסקו, את בני דודיו, הזוג מיכאי ומריה פרקידה, את עמנואל ביבסקו, ששימש גם כמתורגמן מול דוברי הרוסית ואת הטניסאי והסופר הצרפתי יליד שווייץ, ז'אן שופר (Jean Schopfer), שהיה מוכר תחת שם העט קלוד אנט וכתב ספר על הנסיעה הזאת. התלוו גם שלושה מכונאים, אחד שווייצרי, קלר, אחד צרפתי, יוג'ן, ואחד רומני, גיורגי.
החבורה יצאה ב-11 באפריל 1905, ברכבת, מבוקרשט אל ג'יורג'יו ומשם הפליגו בספינה אוסטרית עד גאלאץ, שם המתינו להם שלוש מכוניות, שתיים תוצרת מרצדס ואחת תוצרת פיאט. מכונית מרצדס אחת הייתה בעלת 40 כוח סוס, השנייה בעלת 20 כוח סוס והפיאט בעלת 16 כוח סוס. הם נסעו בדרכים שלא שימשו בעבר למכוניות, אלא לעגלות וכרכרות. מגאלאץ הפליגו בספינה רוסית עד איזמאיל, שם ירדו עם מכוניותיהם וחלק ממטענם, בעוד שחלק נוסף של המטען נשלח עם הספינה לאודסה. הם חצו במכוניות את בסרביה והגיעו לחצי האי קרים, שם ביקרו את מקסים גורקי ששהה שם ביאלטה, במגורים כפויים. הם הפליגו בספינה בים השחור עד בטומי ונסעו בהרי הקווקז דרך טביליסי ובאקו עד שהגיעו ללנצ'ראן, בממלכת פרס, שלושה שבועות אחרי שיצאו מבוקרשט.
המסלול בפרס עבר דרך ראשת, טהראן וקום עד שהגיעו לאיספהן. הם שבו לרומניה דרך קום, טהראן וראשת ובבטומי הפליגו בספינה עד קונסטנטינופול עם עצירה בדרך בטרבזון. מכאן המשיכו בנסיעה דרך חצי האי הבלקני בחזרה לרומניה.
ביבסקו הטייס
ביבסקו הרחיב את תחומי העניין שלו גם לטייס והביא מצרפת כדור פורח בשם "רומניה" והפליג בו ב-1905. במסגרת התערוכה לרגל 45 שנות שלטון של קרול הראשון, מלך רומניה, ביבסקו עשה מופעי הדגמה לכדור הפורח לפני קהל רב ומפעם לפעם גם לקח בודדים מתוך המון הסקרנים והעלה אותם לאוויר.
תשוקתו של ביבסקו לתחום האווירי ניצתה בילדותו, בפריז, כאשר ראה יחד עם הוריו את הצרפתי לטמן קופץ עם מצנח מגובה 500 מטרים. כשחזרו הביתה חיפש הילד ביבסקו איך לחקות את הצנחן ומצא בביתו שמשיה יפנית גדולה - הוא עלה איתה על אדן החלון של משרד אביו בקומה השנייה וקפץ איתה משם. הילד היה קטן, המטריה גדולה והנחיתה הייתה קלה יחסית, אך במקום תשואות הוא קיבל סטירה חזקה מאימו. ביבסקו ניסה להטיס מטוס מדגם Voisin, שהובא מצרפת, אך ללא הצלחה. ב-1909 הזמין לרומניה, למפגן טיס, את לואי בלריו, שעשה זאת עם מטוס מתוצרתו, שהמריא מההיפודרום הפרטי בבנאסה, שהיה חלק מהקרקעות של דודתו. בניסיון הראשון התרסק המדחף והמנוע התקלקל. כעבור כמה ימים הגיעו ברכבת מצרפת פרופלור ומנוע חדשים. בלריו ביצע ב-18 באוקטובר 3 טיסות מעל בוקרשט, בנוכחות קהל גדול, 5,000 מוזמנים שכללו את יורש העצר של מלך רומניה, שגריר צרפת ברומניה ועוד נכבדים רבים. מחוץ להיפודרום ראו את המפגן עוד 40,000 סקרנים. ביבסקו יצא לצרפת ונרשם לבית הספר לטיס של בלריו שבפו וב-23 בינואר 1910 קיבל רישיון טיס בינלאומי מספר 20. בשנים 1911–1912 ביבסקו היה מפקד בית הספר לטיס בקוטרוצ'ן ועל כך ניתנה לו דרגת לוטננט במילואים וב-16 בינואר 1912 קודם לדרגת קפטן במילואים ברגימנט התותחנים מספר 2 (עוד לא היה חיל אוויר רומני). ב-1920, ביוזמתו של ביבסקו נוסד המועדון המלכותי האווירי של רומניה וביבסקו נבחר להיות סגן נשיא שלו.
ביוזמת ביבסקו הוקמה יחידת הסיור האווירית של רומניה והוא עמד בראשה במהלך מלחמת הבלקן ולאחר מכן במלחמת העולם הראשונה.
גביע ביבסקו
ביבסקו ייסד תחרות טיס שנתית בשם "גביע ביבסקו", שבה התחרו בלעדית רק טייסים רומנים וטייסים צרפתים. התחרות נערכה, בהתאם לתקנון, בין 1 באפריל ובין 31 באוקטובר, במסלול בוקרשט-פריז ובחזרה.
הטיסה למזרח הרחוק
ב-10 באפריל 1931 יצא ביבסקו לטיסה שיעדה היה המזרח הרחוק, ליתר דיוק העיר סאייגון, שבווייטנאם. הטיסה בוצע במטוס תוצרת פוקר ועם צוות שכלל את המאיור טראיאן בורדולויו, את הלויטננט ראדו בלר ואת המכונאי האנט.
פועלו במלחמת העולם הראשונה
לאחר כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה, ב-1916, הוטל על ביבסקו לפעול יחד עם הבריטים, קולונל תומסון וקולונל גריפיתס ובסיוע של קבוצת חבלנים ויחידה מתוך בטליון רומני, לפוצץ את מתקני ומחסני הנפט הרומניים בעמק הפרחובה, באזור שנכבש על ידי כוחות גרמנים ואוסטרו-הונגריים.
הפעולות בוצעו בימים 20 ו-21 בנובמבר ו-3 ו-4 בדצמבר 1916 ותוארו על ידי ביבסקו ביומן המלחמה שלו, שפורסם על ידי רעייתו, מרתה ביבסקו, כעבור 50 שנה, ב-1966. על מעשיו אלה הוענק לו, על ידי מלך רומניה, העיטור כוכב רומניה, באפריל 1917. עיטורים נוספים הוענקו לו מטעם צבאות רוסיה, צרפת ובריטניה.
סגנון ייחוס
סגנון ייחוס (באנגלית: Explanatory style) הוא אפיון הדרך בה בני אדם מייחסים סיבות לאירועים, חיוביים או שליליים. סגנון ייחוס מוערך באמצעות שלושה ממדים: פנימיות/חיצוניות (ייחוס פנימי או חיצוני), יציבות (סגנון ייחוס יציב או לא יציב), וגלובליות (האם סגנון הייחוס משפיע על תחומים אחרים, או רלוונטי רק במקרים ספציפיים).
למשל, אנשים עם סגנון ייחוס פסימי נוטים לייחס לאירועי חיים שליליים סיבות קבועות ויציבות לאורך זמן, להאשים את עצמם באירועים שליליים, ולהאמין שאירועים כאלה יימשכו ללא הגבלת זמן. מצד שני, בעלי סגנון ייחוס אופטימי בדרך כלל מייחסים אירועים שליליים לגורמים חיצוניים, ואינם מייחסים להם סיבות קבועות ויציבות לאורך זמן, העלולות להשפיע על היבטים רבים של חייהם.
מחקרים מלמדים כי סגנון ייחוס שלילי מהווה גורם פגיעות לדיכאון המהווה גורם תורם להיווצרות ושימור הדיכאון. התפתחותו של סגנון ייחוס עשויה להיות מושפעת מחוויות של אמון, קשרים בין-אישיים, ואירועים הניתנים לשליטה.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
תחרויות האופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק 3 בפברואר בין 7 ל-17 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר קבוצתי משולב לנערים וטורניר קבוצתי משולב לנערות, בהשתתפות 20 רוכבי אופניים לכל מגדר, מרוץ BMX מעורב בהשתתפות 16 צמדי רוכבים ותחרות רכיבה חופשית מעורב על אופני BMX בהשתתפות שמונה צמדי רוכבים.
טלי נבון
טלי נבון (נולדה ב-1964) היא אמנית ציור, וידאו ומיצב ישראלית.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
העפלה
ההעפלה היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי הלאומי ולא לספורטאים עצמם. רוכבי האופניים המשתתפים במשחקים נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם. הרוכבים נדרשים להיות בני 16 עד 18, בזמן המשחקים: תאריך הלידה בין 1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2001. מספר הרוכבים המרבי שוועד אולימפי לאומי יכול לשלוח הוא שמונה, ארבעה נערים וארבעה נערות, בהתאם לחלוקה הבאה: שני רוכבים לפי מגדר לתחרות הקבוצתית המשולבת, רוכב אחד לכל מגדר למרוץ BMX מעורב ורוכב אחד לכל מגדר לתחרות רכיבה חופשית מעורב על אופני BMX. המדינה המארחת זכאית אוטומטית למכסה עבור כל אחת מהתחרויות. 6 מכסות עולמיות עבור 12 רוכבים הוקצו עבור התחרויות: 2 מכסות לתחרות הקבוצתית המשולבת, לכל מגדר, ו-2 מכסות למרוץ BMX מעורב.
טלי נבון
ביוגרפיה
טלי נבון נולדה בגבעתיים. בנעוריה למדה ציור אצל מאיה כהן לוי. בשנות השמונים שירתה בצה"ל, מאז מתגוררת בתל אביב.
בראשית שנות התשעים הקימה בתל אביב עם בן-זוגה קותי נבון בית מלאכה למיסגור, המתמקד בשימור עבודות אמנות
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
העפלה
העפלה לתחרות הקבוצתית המשולבת התבצעה באמצעות דירוג מדינתי שפורסם ב-1 בנובמבר 2017 וחושב במיוחד לכבוד המשחקים. דירוג המדינות לקבוצות הנערים נקבע לפי הדירוג הטוב ביותר בתחרויות הבאות: הדירוג הסופי בגביע האומות לנערים לשנת 2017 שהתפרסם בסיומה של אליפות העולם באופני כביש לשנת 2017, ודירוג האומות באליפות קרוס קאנטרי אולימפי (XCO) לאופני הרים לנערים לשנת 2017 שהתפרסם ב-12 בספטמבר 2017. דירוג המדינות לקבוצות הנערות נקבע לפי הדירוג הטוב ביותר בתחרויות הבאות: הדירוג הסופי בגביע האומות לנערות לשנת 2017 שהתפרסם בסיומה של אליפות העולם באופני כביש לשנת 2017, ודירוג האומות באליפות קרוס קאנטרי אולימפי לאופני הרים לנערות לשנת 2017 שהתפרסם ב-12 בספטמבר 2017. 17 המדינות בעלות הדירוג הגבוה ביותר, בכל מגדר בנפרד, זכו במכסה לנבחרת המורכבת משני נציגים. במקרה של שוויון, ההכרעה התבצעה באמצעות המיקום הגבוה יותר בתחרות השנייה. במידה והשוויון נשמר ניתנה עדיפות למיקום הסופי בגביע האומות לשנת 2017.
טלי נבון
ביוגרפיה
וטיפול באוספים ציבוריים ופרטיים; במקביל, למדה עיצוב טקסטיל במכללת שנקר. באמצע שנות התשעים המשיכה את לימודיה בבית הספר לאמנות הציור בתל אביב ע"ש מרגושילסקי, שם למדה אצל אסף בן צבי ודוד ריב. בשנים 2008–2010 למדה קולנוע באוניברסיטת תל אביב.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
העפלה
העפלה לתחרות הייתה פתוחה רק למדינות שהשתתפו באליפות העולם BMX סופרקרוס לשנת 2017 של איגוד האופניים הבינלאומי והתבצעה באמצעות דירוג מדינתי שפורסם ב-1 בנובמבר 2017. הדירוג נקבע לפי הדירוג הטוב ביותר בתחרויות הבאות: דירוג האומות באיגוד האופניים הבינלאומי עבור רוכבי BMX צעירים ודירוג האומות עבור רוכבות BMX צעירות, שפורסמו בסיומה של אליפות העולם באופני BMX לשנת 2017 ב-1 באוגוסט 2017. 13 המדינות בעלות הדירוג הגבוה ביותר זכו במכסה לנבחרת המורכבת מרוכב ורוכבת. במקרה של שוויון, ההכרעה התבצעה באמצעות המיקום הגבוה יותר בתחרות השנייה. במידה והשוויון נשמר ניתנה עדיפות לדירוג האומות עבור רוכבי BMX צעירים.
העפלה לתחרות הייתה פתוחה רק למדינות שהשתתפו באליפות העולם BMX סופרקרוס לשנת 2017 של איגוד האופניים הבינלאומי והתבצעה באמצעות דירוג אישי בתחרות רכיבה חופשית על אופני BMX לצעירים באליפות העולם לרכיבה עירונית לשנת 2017 של איגוד האופניים הבינלאומי. המכסות ניתנו בנפרד לכל מגדר בהתאם לחלוקה הבאה: (א) חמש המדינות בעלות הדירוג הגבוה ביותר מכל יבשת. (ב) שלושת המקומות הגבוהים ביותר לאחר מכן. מדינות שלא העפילו זוג רוכבים, נציגיהם יצוותו לצוות לאומי מעורב.
טלי נבון
ביוגרפיה
ב-1998 זכתה ב"קרן סימון לתרבות". ב-2010 וב-2013 קיבלה תמיכה מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
מדינות שהעפילו
64 רוכבים ו-64 רוכבות מ-32 מדינות העפילו למשחקים. אולם בתחרות קבוצתי משולב לנערים יפן בחרה לא להשתתף וקולומביה נוספה למדינות המשתתפות במקומה. בתחרות קבוצתי משולב לנערות, יפן וברזיל בחרו לא להשתתף אולם רק אוקראינה נוספה במקומן. השינויים הללו הורידו את מספר המשתתפים ל-64 רוכבים ו-62 רוכבות אך הגדילו את מספר המדינות המשתתפות ל-33.
טלי נבון
ביוגרפיה
טלי נבון היא אם לשני ילדים.
אודות יצירתה
יצירותיה החל משנות התשעים עוסקות בהסתכלות על תרבות אנושית לוקאלית וגלובלית. חומרי הגלם שלה כוללים חומרי ארכיון. התפיסות הללו מובעות דרך ציור, וידאו ומיצב במסלולים מוליכים אל מגוון היבטים של הקיום בעיניה. עבודותיה נוגעות ומשתמשות במגוון מדיומים של האמנות הפלסטית: ציור, רישום על נייר, על בד כמו גם על מצע זכוכית ואלומיניום. האוצרת ענת דותן-סיון כתבה על ציוריה: "הפעולה הציורית של נבון, דחופה ומרוסנת כאחד. עבודתה מרבה לעסוק בניגוד זה, ופועלת בין היצר המניע והדוחף לבין הכוח המרסן והממתן. הנחות מכחול סדורות וקצביות, מייצרות שכבה ובה בעת מכסות שכבה קודמת." נבון מרבה להשתמש בצבעי השמן בצורה דלילה ונוזלית ומאפשרת לו לזלוג מטה בחופשיות רבה. עבודות הווידאו נשענות על עולם חיצוני, ממשי מצד אחד, מצד אחר יש בו ממד בדוי. בעבודות שימוש בציור, צילום עכשווי, וסרטי 8 מ"מ. המיצבים משלבים ריבוי חומרים. היא יוצרת אובייקטים, מחברת בין טבע לטבע אדם.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
ניקוד
סולם הנקודות הוא בהתאם למיקום הרוכב בכל מקצה בהתאם לחלוקה הבאה: במידה ומתקיים שוויון, הנקודות מתחלקות באופן שווה בין הרוכבים שהגיעו לאותו מיקום בדירוג.
טלי נבון
דרכה האמנותית
טלי נבון החלה את דרכה האמנותית כשחברה לקבוצת האמנים "סלונה", עימם עבדה והציגה בתערוכות משותפות. בשנת 2006 הוצגה עבודת הווידאו "אקווריום אישה", שהושתתה על ארכיון הסרטים של נתן אקסלרוד, בפסטיבל הקולנוע ירושלים. תערוכת היחיד שלה בבית האמנים ע"ש זריצקי (2009) "אוושה" התבוננה במגוון האנושי המשתנה, בתוך סביבה גשמית.
במיצב בו ערוגות פח בהן אדמה צבועה אדום ועליה מרצפות בטון, התרחשה נביטה שהלכה והתפתחה לאורך כל משך התערוכה. עבודת הווידאו שהוצגה כללה חומרים מוסרטים עכשוויים, סרטי 8 מ"מ וסרטים מארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג. בביאנלה הפוסט גלובלית 2014 "מחשב מסלול מחדש" במוזיאון פתח תקווה לאמנות באוצרותה של דרורית גור אריה הציגה נבון את עבודת הווידאו "Could be me" המתעדת את עולם הספר והקריאה בקרב עובדים זרים בישראל בספריית גן לוינסקי ובדרום תל אביב.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
קבוצתי משולב
טורניר קבוצתי משולב מורכב מחמישה מקצים: שלושה מקצים עם אופני כביש - מרוץ כביש ל-60 קילומטר, מרוץ נגד השעון וקריטריום; ושני מקצים עם אופני הרים - קרוסקנטרי אלימנייטור וקרוסקנטרי הקפה קצרה. שני הרוכבים המרכיבים קבוצה מתחרים בכל אחד מהמקצים. במקצים של תחרות אישית (מרוץ כביש, קריטריום, קרוסקנטרי אלימנייטור וקרוסקנטרי הקפה קצרה) מחולקות נקודות לרוכבים על סמך הדירוג שלהם במקצה. במקצה המרוץ נגד השעון הנקודות מחולקות לקבוצה על פי הדירוג המשותף.
מרוץ BMX מעורב
טורניר מרוץ BMX מעורב מורכב מתחרויות נפרדות לנערים ולנערות. התחרות מורכבת ממקצי חצי גמר וגמר. מקצי חצי גמר מורכבים משלוש הקפות, שכל הקפה נמדדת בנפרד. ארבעת הרוכבים המהירים בסכימת שלוש ההקפות מכל מקצה מעפילים לגמר. הגמר מורכב מהקפה יחידה. בסיום מקצה הגמר מחולקות נקודות לרוכבים בהתאם לסולם הנקודות על סמך דירוגם בתחרות. הזוכים בטורניר הם צמד הרוכבים שהניקוד שלהם הוא הגבוה ביותר.
טלי נבון
דרכה האמנותית
בשנים 2010–2015 חקרה נבון את טבע האדם ביחס לסביבה, והביטה לחיי היומיום הנתונים תחת איום. היא התמקדה בהשערת הביופיליה. נבון קוראת לכך "אבולוציה שולית" שלדעתה פחות נותנים עליה את הדעת, היא חיונית להתקיימות, ובהסתכלות גלובלית מהווה מרכיב אבולוציוני חשוב בהתקיימות האנושית. מיצב הווידאו שלה Towards (2014) שהוצג בתערוכה "ארוגים בתודעה" במוזיאון ארץ ישראל מבטא את הלך מחשבתה זה.
סדרת העבודות "שחור לבן באדום" - ציור על מצע זכוכית של ראשים עטורים זרי יום הולדת הוצגה במוזיאון ישראל בתערוכה "יומולדת" (2015). בתערוכה "חוטים וקשרים" במוזיאון ישראל (2015) הציגה נבון סבך של קווים שזורים זה בזה בעבודת שמן על בד מהסדרה "פקעות". הסדרה עוסקת בקו כדימוי אינפורמטיבי המדמה את מהות החיים.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
רכיבה חופשית מעורב על אופני BMX
טורניר רכיבה חופשית מעורב על אופני BMX מורכב מתחרויות נפרדות לנערים ולנערות. התחרות מורכבת משלושה שלבים מיקום, מוקדמות וגמר. בכל שלב מתקיימות שתי הקפות בנות דקה. בכל הקפה הרוכב מנוקד על ידי שלושה שופטים בניקוד בין 0.00 ל-99.99 נקודות. ציון ההקפה הוא הממוצע של שלושת הציונים. הניקוד הסופי של שלבי המיקום והמוקדמות הוא הציון הממוצע של שתי ההקפות. הניקוד הסופי בשלב הגמר הוא הציון הגבוה מבין שתי ההקפות. בסיום שלב הגמר מחולקות נקודות לרוכבים בהתאם לסולם הנקודות על סמך דירוגם בתחרות. הזוכים בטורניר הם צמד הרוכבים שהניקוד שלהם הוא הגבוה ביותר. בטורניר זה בוצע צימוד של צוותים ממדינות לאום שונות במידה והמדינה לא העפילה שני רוכבים, נער ונערה, לטורניר.
טלי נבון
דרכה האמנותית
ב-2016 הציגה נבון תערוכה יחיד בשם Forward במוזיאון חיפה לאמנות באוצרותה של סבטלנה ריינגולד. בתערוכה מיצב המנכיח הסתכלות, הקשבה והפנמה דרך פסלוני חימר צופים על שתי עבודות וידאו מוקרנות.
ב-2018 הציגה נבון "ארכיון של הרגע" - תערוכת יחיד במוזיאון פתח תקווה לאמנות, באוצרותה של אירנה גורדון. בתערוכה מיצב ציור וידאו ואובייקט. התערוכה מתייחסת לארכיון ולאוסף המוזיאון. נבון יצרה ארכיב משלה, הגיבה לרישומי מחברת שנמצאה בארכיון המוזיאון של הצייר זאב תשבי. גורדון כתבה על עבודתה: "היא יוצרת רישומים אינטימיים... מתווה מבוך של פרספקטיבות מדומיינות, משובשות ומערערות, שהצופה הולך בתוכן לא רק במרחב אלא גם בזמן, בזיכרון, בהיסטוריה. הגליונות המקופלים נתונים יחד עם הרישומים הקטנים בקופסאות עץ המפוזרות על שולחנות תצוגה בדומה לחדרי עיון ארכיוניים. הרישומים אינם גלויים לעין, אלא הם זקוקים לעיון, לדפדוף ולחשיפה על ידי הצופים המוזמנים לחרוג מעמדת ההתבוננות הפסיבית המוזיאלית ולהיכנס לפעולת גילוי משל עצמם... היא יוצרת על בסיסם עבודת וידאו אנימטורית המציעה מבט ארס-פואטי על הרישום בכלל ועל התערוכה בפרט. בעבודת הטריפטיך הגדולה – פקעות אגירה – הרישום הוא כבר נוכחות בחלל."
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
רכיבה חופשית מעורב על אופני BMX
שלב המיקום מורכב משני מקצים של ארבעה רוכבים הנבחרים באופן רנדומלי. תוצאות המקצה קובעות את הרכב המקצים בשלב המוקדמות. המקצה הראשון בשלב המוקדמות מורכב מהרוכבים שהגיעו בשלב הקודם למיקומים 5 עד 8 והמקצה השני בשלב המוקדמות מורכב מהרוכבים שהגיעו בשלב הקודם למיקומים 1 עד 4. ארבעת הרוכבים עם הניקוד הגבוה ביותר בשלב המוקדמות מעפילים לגמר הגדול ומתחרים על מקומות 1 עד 4 בדירוג הסופי וארבעת הרוכבים עם הניקוד הנמוך ביותר מעפילים לגמר הקטן ומתחרים על מקומות 5 עד 8.
טלי נבון
דרכה האמנותית
נבון השתתפה במוזיאון ישראל בתערוכה "בינינופנים מול פנים", שם הציגה סצנת מפגשים אנושייים באובייקט המורכב מציור על זכוכיות המונחות במקביל זו לזו.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
נציגי ישראל בתחרות
דירוגם במקום השביעי של רוכבי הנוער הישראלים באליפות העולם למרוצי אופני הרים לשנת 2017 העניק לישראל 2 מקומות בתחרות האופניים המשולבת לנערים המורכבת ממרוץ אופני כביש ומרוץ אופני הרים. זאת הופעת הבכורה של ישראל בענף האופניים במשחקים האולימפיים לנוער.
איתן לוי ונדב רייסברג ייצגו את הנבחרת הישראלית. הצמד סיים את הטורניר במקום התשיעי מתוך עשרים עם 103 נקודות.
פאל טאבורי
פאל טאבורי (גם פול טאבורי, בשם העט: פול תומאס שמות עט בדויים אנגלים: כריסטופר סטיבנס, פיטר סטאפורד, בהונגרית: Tábori Pál; בודפשט, 8 במאי 1908 – לונדון, 9 בנובמבר 1974) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי, שהיגר לבריטניה בנו של קורנל טאבורי, אחיו של ג'ורג' טבורי.
ביוגרפיה
טאבורי נולד במשפחה יהודית כבנם של קורנל טאבורי ושל ארז'בט זיפר. הוא למד פילולוגיה אנגלו-גרמנית באוניברסיטת ברלין. את תואר הדוקטור במשפטים ובמדע המדינה קיבל בבודפשט בשנת 1932.
כתביו הראשונים הופיעו בכתב העת "ליטרטורה" (Literatura) וב"מדיאר הירלפ" (Magyar Hírlap). הוא צבר פופולריות עם רומני נעורים. ב-16 בפברואר 1933 בבודפשט, התחתן עם קטלין ברלאי, בתם של ריקארד ברלאי ואילונה היינאל. בראיית הנולד היגר בשנת 1937 לבריטניה בגלל מוצאו היהודי. הוא עבד שם בכמה עיתונים וסוכנויות חדשות, ועד מהרה פרסם עבודות ספרותיות גם באנגלית.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה קריין החטיבה ההונגרית של תאגיד השידור הבריטי (BBC). על פי השרות החשאי הקומוניסטי ההונגרי הוא היה סוכן מודיעין בריטי במהלך מלחמת העולם השנייה. טאבורי עבד גם כלקטור בחברת סרטי מטרו. בין השנים 1943–1948 עבד בחברת London Film של אלכסנדר קורדה. הוא כתב תסריטים לקולנוע ולטלוויזיה. הוא תרגם להונגרית את יצירותיהם של תאודור דרייזר, ג'וזף פריסטלי אלדוס האקסלי, וכן שירים גרמניים, אנגלים ואמריקאים. הוא גם תרגם לאנגלית, לרבות עבודותיהם של פרידייש קארינתי, גיולה קרודי ושל לאסלו פאשוט. הוא ערך אנתולוגיה ספרותית הונגרית באנגלית (Hungarian Anthology, לונדון, 1943). בשנת 1963, יחד עם טמאש קאבדבו, והחל לערוך אנתולוגיה נוספת באנגלית שהציגה שירה הונגרית. זה הביא לאנתולוגיית שירה בשם 100 שירים הונגריים, מנצ'סטר, 1966).
החל משנת 1953 הפך למזכיר הבינלאומי של האיגוד המקצועי של כותבי ותסריטאי הקולנוע והטלוויזיה האנגלים, נשיא מועדון PEN לסופרים גולים, ומשנת 1962 המזכיר הכללי של קרן הכתיבה הבינלאומית של PEN. הוא הרצה כמרצה אורח בכמה אוניברסיטאות אמריקאיות. יצירות הספרות היפה שלו נותרו בדרך כלל ברמת ההרצאות. מחקריו על היסטוריה, היסטוריה תרבותית וסוציולוגיה של הטעם היו בעלי אופי חינוכי. אחיו הצעיר התפרסם בשם ג'ורג' טבורי והיה מתרגם ובמאי תיאטרון.
עבודותיו החשובות ביותר
סיפורת
ספרי עיון
קרינה ליחבר
קרינה ליחבר (נולדה ב-11 בדצמבר 1998) היא מתעמלת אמנותית ישראלית. היא חברת נבחרת ישראל בהתעמלות אומנותית, יחד עם אלונה קושבצקי, יקטרינה לבינה, יובל פילו ואידה מיירין. יחד איתן זכתה במדליית כסף באליפות העולם בשנת 2014, במדליית זהב באליפות אירופה בשנת 2016 ובשלוש מדליות במשחקים האירופיים.
קריירה
באליפות העולם ב-2014 שהתקיימה באיזמיר, טורקיה הן זכו במדליית כסף בתרגיל הסרטים עם 16.983 נקודות, במקום החמישי בקרב רב עם 33.766 נקודות ובמקום השישי בתרגיל הכדורים והאלות עם 16.850 נקודות.
באליפות אירופה שהתקיימה באותה שנה הן זכו במדליית כסף בתרגיל הקרב רב עם 34.383 נקודות, וסיימו במקום הרביעי בתרגיל הכדורים והסרטים עם 17.500 נקודות ובמקום השביעי בתרגיל האלות עם 16.383 נקודות.
במשחקים האירופיים שהתקיימו ב-2015 הן זכו ב-3 מדליות, מתוכן שתי מדליות כסף (בקרב רב עם 35.050 נקודות ובתרגיל החישוקים והאלות עם 17.500 נקודות) ובמדליית ארד (בתרגיל הסרט עם 17.100 נקודות).
באליפות אירופה, שנערכה בחולון ביוני 2016, זכתה הנבחרת בשלוש מדליות, אחת מכל סוג. זכייה במדליית זהב, בתרגיל החישוקים והאלות בתוצאה של 18.316 נקודות, לפני ספרד (18.233 נקודות) ובולגריה (18.183 נקודות), זכייה במדליית כסף, בתרגיל הסרטים בתוצאה של 18.400 נקודות, אחרי בלארוס (18.516 נקודות) ולפני ספרד (18.133 נקודות) וזכייה במדליית ארד, בתחרות קרב-רב בתוצאה של 36.549 נקודות, אחרי רוסיה (37.408 נקודות) ובלארוס (36.849 נקודות).
1948 בארצות הברית
1948 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 172 שנה מיום היווסדה.
אווארית
אווארית (באווארית: Авар мацІ; בתרגום חופשי: השפה של ההרים) היא שפה אשר שייכת למשפחת השפות הצפון מזרח קווקזיות, אשר נפוצות בדאגסטן ובאזרבייג'ן. היא מדוברת על ידי אווארים קווקזים, בעיקר בדאגסטן. ב-2010, היו כמיליון דוברי אווארית בדאגסטן ובשטחים נוספים ברוסיה.
סטטוס
זוהי אחת משש השפות הרשמיות של דאגסטן, בה היא מדוברת לא רק על ידי האווארים, אלא גם משמשת כשפת התקשורת בין קבוצות אתניות שונות.
סוגיה
סוגיה או באיות המקורי סוגיא היא מילה נרדפת לדיון, וכינוי לנידון תלמודי הכולל את המשא ומתן בגמרא, ולעיתים גם את הספרות הנוספת שנכתבה עליו. במשמעותה הרחבה היא משמשת בשפה העברית לציון כל נושא או בעיה העומדים לדיון.
אטימולוגיה
מקור המילה 'סוגיה' הוא מהשורש 'סגי' שפירושה בארמית הלך. גם היום נפוצה המילה 'מהלך' או 'דרך' כשמשמעות הדברים הבנה בסוגיה.
השימוש המקורי במילה היה בהקשר תלמודי, ומשמעותה הייתה: דיון מקיף – בעיקר בתלמוד הבבלי או הירושלמי.
שימוש במושג
מכיוון שהתלמוד לא מחולק לפרקים או לסעיפים אלא מבוסס על חלוקת המשנה, והדיונים השונים בגמרא (ה'שקלא וטריא') יכולים להתארך מאוד או לסטות מהנושא הראשוני, נוצר המושג 'סוגיא' שמגדיר כל דיון או נושא בפני עצמו.
סוגיא כוללת גם את התוספות המאוחרות יותר לנדון, כגון דברי הראשונים והאחרונים על הסוגיא התלמודית, עד לדיון ההלכתי בנושא הנדון.
ישנה דרך לימוד, המקובלת בעיקר בחלק מהישיבות והכוללים, שבה במקום ללמוד גמרא כסדרה, לומדים רק סוגיא מוגדרת אחת, כשבמקביל מעיינים במקומות אחרים בגמרא או בספרים אחרים, הנוגעים לאותה סוגיה. (צורה זו היא אחת מצורות ה"עיון").
כיום נפוץ גם השימוש במילה בהשאלה, לתאר נושא בעל מורכבות או המצוי במחלוקת.
סוגיות ידועות
ישנן סוגיות מפורסמות וידועות שאף ידועות בשמותיהן. ביניהן ניתן למנות את הסוגיות שלהלן:
שמעתא
כמקבילה לסוגיה, רווח גם המושג 'שמעתתא' או שמעתא', שפירושה המילולי הוא 'שמועה', כשהכוונה להלכה או מאמר, בדרך כלל כניגוד ל'דברי אגדה'. כך למשל הובא בתלמוד שרבינא ורב אדא בר מתנה נכנסו לבית המדרש מפני הגשמים שיורדים בחוץ, על שאף שאין להיכנס לצורך כך לבית כנסת, באומרם שנכנסו משום ש"שמעתתא בעי צילותא" - שלימוד צריך להיעשות בניחותא ובדעה צלולה.
רבי אריה לייב הלר קרא לספרו בשם 'שב שמעתתא', מאחר שהספר סובב סביב שבע 'שמועות' - סוגיות, הלכתית.
כך גם המונח 'אסוקי שמעתא אליבא דהלכתא' פירושו להסיק מהשמועה, סוגיה, דינים להלכה.
לעיתים המנוח שמעתתא כוונתו דברי אמוראים בשם רבם, בניגוד לדברי תנאים שהובאו במשנה.
לאונרדו (חברה)
לאונרדו (Leonardo S.p.A), לשעבר לאונרדו-פינמכניקה ופינמכניקה (Finmeccanica), הוא תאגיד רב-לאומי איטלקי העוסק בייצור מערכות נשק ומוצרי תעופה. מטה החברה ממוקם ברומא ולחברה 180 אתרים ברחבי העולם. בשנת 2018 לאונרדו הייתה החברה הביטחונית השמינית בגודלה בעולם מבחינת הכנסות. החברה נמצאת בבעלות חלקית של ממשלת איטליה, באמצעות משרד הכלכלה והאוצר המחזיק ב-30.2% ממניות החברה, והוא בעל המניות הגדול ביותר שלה.
ב-1 בינואר 2016 הפכה לאונרדו לקבוצה תעשייתית אחת, על ידי שילוב הפעילות של חברות הבת שלה: אגוסטווסטלנד, אלניה ארמאצ'י, DRS Technologies, Selex ES Oto Melara ו-WASS. החברה מאורגנת בחמש חטיבות (מסוקים, כלי טיס, מבני אוויר, אלקטרוניקה, אבטחת סייבר). היא גם חברת האם והמרכז התאגידי של חברות הבת והמיזמים המשותפים טלספזיו, תאלס אלניה ספייס, MBDA ו-ATR. לאונרדו היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה איטליאנה.
ארגון הרובאים הריבוני הקנדי
ארגון הרובאים הריבוני הקנדי (באנגלית: Dominion of Canada Rifle Association, בראשי תיבות: DCRA) נוסד ב-1868 במטרה לקדם ולעודד את תחום הקלעות בקנדה.
לאונרדו (חברה)
ב-1 בינואר 2017, שינתה החברה את שמה ל"לאונרדו", על שם הממציא האיטלקי לאונרדו דה וינצ'י.
ארגון הרובאים הריבוני הקנדי
בהיותו גוף ממשלתי, בניגוד למקבילים לו במדינות אחרות, הוא מתרכז בקידום הקלעות הצבאית (Fullbore Target Shooting – קטגורית קליעה במדינות חבר העמים הבריטי, העושה שימוש בנשקים צבאיים, בדרך כלל בקוטר 7.62x51 NATO), אותה היא מחשיבה לתרומה לאומית וחיובית למדינה. תחום פעילות נוסף של הארגון הוא החדרת נושא בטיחות כלי נשק למודעות החברתית.
לאונרדו (חברה)
היסטוריה
החברה הוקמה בשם פינמכניקה בשנת 1948, כחברת בת להנדסה של התאגיד הממשלתי האיטלקי IRI, שהיה חברת החזקות שהוקמה עוד בתקופת איטליה הפשיסטית. פינמכניקה עצמה החזיקה במשך שנים בכמה מפעלים איטלקיים היסטוריים, דוגמת יצרנית הרכב אלפא רומיאו, יצרנית המטוסים Aeritalia ואנסאלדו (חברת הנדסה). משנות השישים ועד שנות השמונים התעשייה הביטחונית באיטליה פוצלה לגופים ממשלתיים שונים: EFIM החזיקה בבעלותה את יצרנית המסוקים אגוסטה, את חברת אוטו מלרה ואת חברת האלקטרוניקה Officine Galileo, ואילו STET (חברה בת נוספת של IRI) החזיקה בסלניה, אלסג ו-SGS תומסון, כולם מפעלי אלקטרוניקה ביטחונית. בשנת 1989, בעקבות ארגון מחדש של IRI, מפעלי STET מוזגו לתוך פינמכניקה, ומיזוג איריטליה-סלניה הוביל להקמת חברת "אלניה איירונאוטיקה" שעסקה בייצור מטוסים.
בשנת 1992 חברת EFIM נסגרה בגלל מצבה הכלכלי, וכל חברות הבת שלה עברו להחזקת פינמכניקה, שהפכה לאחת מקבוצות התעשייה הגדולות באיטליה. היא הופרטה חלקית בשנת 1993, כאשר הנפיקה מניות בבורסת מילאנו (היום בורסה איטליאנה).
בשנת 1992 חברת אוגוסטה של פינמכניקה הפכה לשותפה עם 32% בחברת NHIndustries, הקבלן הראשי למסוק NH90, יחד עם חברת יורוקופטר (62.5%) וחברת פוקר ההולנדית (5.5%).
ביולי 2000 Finmeccanica ו- GKN הבריטית הסכימו למזג את חברות הבת שלהם למסוקים (אגוסטה ו-GKN-Helicopters) כדי להקים אוגוסטה-ווסטלנד. בדצמבר 2001 מוזג עסקי הטילים של Alenia Marconi Systems (AMS), וחברת BAE, עם יצרני טילים אירופיים אחרים והקימו את MBDA שהפכה ליצרנית הטילים השנייה בגודלה בעולם. באותה עת גם מכרה את חלקה ביצרנית השבבים STMicroelectronics.
ביולי 2003 רכשה מקבוצת פיאט את חברת הבת שלה למערכות תעופה פיאט-אביו (FiatAvio).
בסוף 2005 רכשה מחברת אלקטל הצרפתית את חטיבת הלוויינים שלה.
ביוני 2022 הסכימו חברת ראדא תעשיות אלקטרוניות מישראל הבת של לאונרדו - לאונרדו DRS על מיזוג ביניהן, כך שבעלי המניות בראדא יקבלו 19.5% מהחברה הממוזגת שתיקרא "Leonardo DRS", ותיסחר במקביל בנאסד"ק ובבורסה בתל אביב.
אווירונאוטיקה
תאגיד לאונרדו מתכנן, מפתח, מייצר, מתחזק ומשדרג מטוסים אזרחיים, מטוסים צבאיים ומטוסי אימון, וכן מייצר מבני אוויר. החברה היא חלק מרשת מיזמים משותפים ושותפויות למוצרים, כולל תוכניות כמו יורופייטר טייפון (עם BAE סיסטמס וקבוצת איירבוס) לבניית מטוס קרב רב-תפקידי על-קולי, ו-ATR (עם קבוצת איירבוס) לבניית משפחת המטוסי טורבו-פרופ, מטוסי נוסעים לטווחים קצרים.
מסוקים
התאגיד מייצר מגוון מסוקים לשוק המסחרי והביטחוני, כולל כל קטגוריות המשקל העיקריות, החל ממסוקים חד-מנועים של 1.8 טון ועד מסוקים תלת-מנועים בעלי 16-טון.
חלל
בתחום החלל, התאגיד פעיל בעיקר באמצעות מיזמים משותפים טלספזיו (Telespazio) (לאונרדו 67% - קבוצת תאלס 33%) ו"תאלס אלניה חלל" (Thales Alenia Space) (לאונרדו 33% - תאלס 67%). טלספזיו מציעה מגוון רחב של מיומנויות ושירותים החל מתכנון ופיתוח מערכות חלל, ניהול שירותי שיגור ולוויינים במסלול ועד שירותי תצפית על כדור הארץ, תקשורת משולבת וניווט לווייני ולוקליזציה.
המיזם המשותף Thales Alenia Space עוסק בתכנון, אינטגרציה, בדיקה והטמעה של מערכות חלל, לניווט, טלקומוניקציה, מטאורולוגיה, בקרת סביבה, הגנה, משימות מדעיות ותצפית על כדור הארץ.
קרקרה
מיון
כיום שרדו שני מינים בסוג:
מינים נכחדים:
רכס אפרלי
רכס אפרלי או מצוק אפרלי (באנגלית: Epperly Ridge) הוא רכס מצוקים, ברכס סנטינל, שבהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 7.4 קילומטרים.
הרכס משתרע לכיוון צפון-מזרח החל מהר אפרלי.
שיא גובהו של הרכס 2,603 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של הר אפרלי.
הר אפרלי נקרא על שם הר הזה נקרא על שמו של לוטננט רוברט מ. אפרלי (Robert M. Epperly), ששירת בצי ארצות הברית כטייס בטיסות סיור, באנטארקטיקה, במהלך השנה הגיאופיזית הבינלאומית (בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958).
למיס עמאר
למיס עמאר (בערבית: لاميس عمار; נולדה בשנת 1992 בעכו) היא שחקנית ערבייה ישראלית. בשנת 2016 הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר על תפקידה בסרט סופת חול.
ביוגרפיה
למיס עמאר נולדה לדאולה ופואד בעכו. בגיל 4 עברה המשפחה לחיפה, שם מתגוררת עמאר עם הוריה ואחיה עד היום (2017).
למדה בבית ספר התיכון האורתודוקסי הערבי בחיפה, בוגרת החוג לתיאטרון ומשחק באוניברסיטת חיפה.
עמאר מגדירה את עצמה כפלסטינית מוסלמית אתאיסטית. היא דוברת ערבית, עברית ואנגלית.
בתחילת הקריירה שלה עבדה כליצנית.