cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אולטן
היסטוריה
היישוב מימי הביניים נבנה על יסודות הטירה הרומית. העיר מוזכרת לראשונה במקור משנת 1201 בשם Oltun. במאה ה-13 היה היישוב בבעלותם של רוזני פרובורג, ב-1377 הוא הועבר לבית קיבורג וב-1384 לבית הבסבורג. ב-1407 עברה אולטן לניהולה של העיר בזל, שהשקיעה בתשתיות, אך אלה נחרבו בשריפות שאירעו ב-1411 וב-1422. לאחר השריפה השנייה איבדה בזל את העניין בבנייתה מחדש של אולטן ומכרה אותה לזולותורן ב-1426.
במשך כל ימי הביניים, הייתה אולטן לא הרבה יותר מאשר ראש גשר מבוצר שבו ניתנו כמה שירותים, כמו נפחים ופונדקים. ההנחה היא שבשנת 1600 מנתה אוכלוסייתה כ-500 תושבים. ב-1653 היא איבדה את זכויותיה כעיר, כעונש על תמיכתה במורדים במלחמת האיכרים השווייצרית. מצב זה פתח מסורת ארוכה של מרידה בסמכות באולטן והעיר קיבלה בברכה את הפולשים הצרפתים כמשחררים ב-1798. ב-1814 דיכאה זולותורן מרד נוסף של הפטריוטים של אולטן כנגד החזרה של השלטון השווייצרי על כנו.
בסוף המאה ה-18 הגיעה אוכלוסייתה של אולטן ל-1,000 תושבים. גידול מהיר יותר חל לאחר חיבורה של העיר לרשת הרכבות ב-1856 והעיר הפכה למרכז תעשייתי ולצומת תשתיות וב-1900 מנתה אוכלוסייתה כ-7,000 תושבים.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 התפתחה אולטן להיות המרכז האורבני השני בגודלו בקנטון והיא משכה אליה תשתיות נוספות כמו את בית החולים של הקנטון שנבנה ב-1880, בית ספר לעסקים שנבנה ב-1912 ובית ספר תיכון מרכזי לקנטון שנבנה ב-1938. אוכלוסיית העיר שילשה את עצמה במהלך המאה ה-20 והגיעה ל-21,000 ב-1970, אך מאז היא הצטמצמה במעט.
גאוגרפיה ודמוגרפיה
שטחה של אולטן הוא 11.5 קמ"ר. מתוכם 12.7% משמשים לחקלאות, 41.9% הם שטחים מיוערים, 40.5% הם שטחים בנויים, 4.6% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.5% הם שטחים בלתי מעובדים. העיר העתיקה של אולטן שוכנת על רצועה שבין נהר ארה לבין נהר דינרן.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית אולטן 17,350 תושבים.
אבי סינואני
ביוגרפיה
סינואני נולד ברמת גן לחיים וגליה סינואני.
שירת בצבא בחיל הים.
הוא החל את דרכו כזמר במועדוני מוזיקה מזרחית ואירועים פרטיים.
את הפריצה הגדולה שלו עשה בתחילת שנות התשעים עם שיר הבכורה שלו "גורלו של זמר" שזכה להצלחה רבה.
סינואני שיתף פעולה עם אמנים נוספים בז'אנר ביניהם שלומי שבת ורינת בר. אף הוא הלחין שירים לזמרים אחרים בזמר המזרחי.
בשנת 1996 הוציא את אלבומו השני - "איתך ובלעדיך". שיר הנושא הולחן על ידי סינואני, נכתב על ידי אילן גולדהירש עוד בשנות ה-70, והושר במקור על ידי צביקה פיק בלחן שונה. עוד בלטו באלבום "אשה בונה, אשה הורסת" אחד משיריו המוצלחים והמזוהים ביותר של סינואני (מילים: סמדר שיר, לחן: אבנר גדסי, עיבוד: רובי בן שמעון), "סינדרלה" (מילים ולחן: ציון שרעבי), "אל תלכי לי" (מילים ולחן: שמואל חזי), תפילת האהבה (מילים ולחן: מיקי מדר) וגם חידוש לשיר "כביריה" שביצעה במקור יהודית תמיר.
עוד ב-1996 השתתף בדואט באלבום הבכורה של רינת בר, "ילדה קטנה".
בשנת 1998 הוציא את אלבומו השלישי שכולו גרסאות כיסוי לשירים מסרטים ישראלים ואף זכה לאלבום פלטינה על מכירה של יותר מ-40,000 עותקים - "שר מהסרטים". האלבום כלל חידושים ל"טיפ טיפה" של אהוד בנאי (במקור מהסרט 'חולה אהבה בשיכון ג'), "שתי אצבעות מצידון", "משפחת צנעני" ו"לי ולך" (במקור מתוך הסרט סלאח שבתי"). יעקב למאי עיבד את שירי האלבום. עוד באותה שנה במסגרת אלבום המחווה "חברים שרים זוהר" חידש את "את לי לילה".
בשנת 2000 הוציא אבי סינואני את אלבומו הרביעי "כשאת שותקת", שבו בלטו: השיר "תפילה לילד" שהולחן על ידי סינואני, שזכה להצלחה רבה ולעשרות ביצועי כיסוי. שיר הנושא "כשאת שותקת" בדואט עם הזמר שלומי שבת : (מילים: סמדר שיר, לחן: שלומי שבת), "הולך לאיבוד" (מילים: שמוליק קלוסקי, לחן: אבנר גדסי) ו"יום עוד יבוא" (מילים: ניסן פרידמן, לחן: שלום צבר). את שירי האלבום עיבד והפיק מוזיקלית יעקב למאי.
בשנים 2002 ו-2004 הוציא שני אלבומים המתעדים אותו בהופעה חיה, במחרוזות קצביות ושקטות הכוללות גרסאות כיסוי לשירים רבים וכן גם לשירים שלו, שירים בתימנית ובעיראקית ועוד.
בשנת 2004 הקליט שיר מתוך הסרט הישראלי המוצלח "אהבה קולומביאנית" שעונה לשם "מזל טוב" שהפיק אסף אמדורסקי.
בנובמבר 2006 יצא אלבום האוסף "אבי סינואני - המיטב".
באפריל 2008 יצא אלבום שכולו מחרוזות של להיטים בשם "מלך החפלות - אבי סינואני - שירי חתונה וחינה".
במאי 2010 הוציא את אלבום האולפן הבא - "עד לב שמים". את שירי האלבום עיבדו אבי גוטמן, ציקי זנטי, דני טלבי, תמיר צור, דני סיון ושחר עזרק.
באותה השנה הקליט סינואני גרסת כיסוי לשירו של עוזי חיטמן "אהבתי הראשונה" (ביצוע מקורי: אלי עידן) עבור הפרויקט "עבודה עברית- שרים עוזי חיטמן".
באפריל 2012 הוציא את הסינגל "השדה שלי פורח" - בלדת אהבה רומנטית שכתב והלחין סגיב כהן, לעיבוד של נאור סינואני.
באוגוסט 2014 הוציא את הסינגל "חומות של שתיקה" למילים, לחן, ועיבוד של בנו - נאור סינואני.
בינואר 2017 הוציא את הסינגל "ילד", שיר שקט המדבר מנקודת מבט של בוגר לילד. את מילות השיר כתב תמיר גלבוע, הלחין אריאל קנדאבי, ועיבד נאור סינואני.
ביולי 2017 הוציא את השיר "לעולמים" שכתב עדי כבירי ללחן של נאור סינואני, שריקוד העם שלו "ארבע עונות" של הכראוגרף גדי ביטון זכה במצעד השנתי של 2018 במקום הראשון.
בפברואר 2018 הוציא חידוש לשיר "לבחור נכון" של אמיר דדון, עם עיבוד של בנו - נאור סינואני.
בשנת 2019 הוציא אלבום משותף עם בנו הבכור גל סינואני "בטברנה", אלבום הכולל מחרוזות שירים ישראלים מכל הזמנים.
בנו, גל סינואני, הלך כבר מגיל צעיר בעקבות אביו כשביצע במחרוזת המוכרת "כוכבי מרום" את השיר "מי המציא את המילה אהבה" בעודו בן 16. מאז השתתפו בדואט באלבום האוסף "שניים סוכר" בשיר "כאבך הוא כאבי" (גרסת כיסוי לשירו של שלום צבר). ואלבום הבכורה שלו שיצא בשנת 2014 נקרא "המתנה שלי".
ב 17 במרץ 2020 הוציא את ההשיר "לעולם" שכתב ואף הלחין דני סיוון ועיבוד של נאור סינואני (בנו של אבי).
ב 21 באוקטובר 2020 הוציא את הלהיט "אמונה" שכתב ואף הלחין : יאיר גדסי ובשיר הוסיף שני שירים "לך אמר ליבי" (מילים : מהמקורות לחן : יאיר גדסי) והוסיף גם את השיר "תיכון תפילתי" (מילים : מהמקורות לחן : יאיר גדסי) ואת השיר הפיק בנו של אבי נאור סינואני.
הפארק הלאומי ג'בל זע'דוד
הפארק הלאומי ג'בל זע'דוד (בערבית: الحديقة الوطنية جبل زغدود) הוא פארק לאומי תוניסאי שהוקם בשנת 2010.
אבי סינואני
חיים אישיים
נשוי לגולדי ואב לארבעה.
הפארק הלאומי ג'בל זע'דוד
הפארק ממוקם במשלחת של אואסלטיה שבמחוז קאירואן, ושטחו 1,792 הקטר. עצי חרוב הם הצומח הנפוץ והבולט ביותר בגן.
אבי סינואני
חיים אישיים
שניים מילדיו עוסקים במוזיקה גם הם - גל סינואני (זמר) ונאור סינואני (קלידן ומפיק מוזיקלי).
Harry's House
Harry's House (בעברית: הבית של הארי) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר הבריטי הארי סטיילס. הוא יצא לאור ב-20 במאי 2022, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס וארסקין רקורדס.
רקע והכרזה
בשבועות הראשונים של 2022 החל הארי סטיילס לפרסם רמזים על כך שהוא עובד על מוזיקה חדשה דרך חשבון הטיקטוק שלו. ב-23 במרץ 2022 הוא הכריז על שם האלבום ומספר הרצועות, עטיפתו, תאריך היציאה, וכן טיזר בן 40 שניות. בטיזר, עולה סטיילס על בימת תיאטרון ומאחוריו מתרוממת "חזית הבית". האלבום בנוי מ-13 רצועות. לאחר הכרזת האלבום פתח סטיילס אתר אינטרנט אינטראקטיבי וחשבון טוויטר חדש.
ג'וני מיטשל, שכללה שיר בשם "Harry's House / Centerpiece" באלבומה The Hissing of Summer Lawns משנת 1975, כתבה בטוויטר כי היא אוהבת את שם האלבום.
רשימות סיכום שנה
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2022.
סינגלים
הסינגל המוביל של האלבום, "As It Was", הוכרז ב-28 במרץ 2022, ויצא לאור ב-1 באפריל 2022.
קידום
ב-15 באפריל 2022, במהלך הופעתו בפסטיבל קואצ'לה, ביצע סטיילס את הסינגל "As It Was" בהופעה חיה לראשונה, יחד עם שני שירים שעוד לא פורסמו: "Boyfriends" ו-"Late Night Talking".
התרבות האולדובאית
התרבות האולדובאית (אנגלית: Oldowan, לעיתים מאוית גם Olduwan או Oldawan) היא מסורת סיתות כלי אבן פרהיסטורית, אתרים ארכאולוגים שבהן התגלתה מתוארכים לתקופה הפלאוליתית התחתונה (השלב הקדום של תקופת האבן הקדומה), מתקופה של לפחות 2.6 מיליון שנה ועד כמיליון שנה לפני זמננו. נחשבה כתרבות סיתות כלי האבן הקדומה ביותר עד לגילוי כלי אבן בני 3.3 מיליון שנה בקניה באתר לומקווי. כלי אבן אולדובאים כוללים בעיקר מקצצים ומקרצפים, שבהם שפה חדה נוצרה על ידי הקשה באבן אחרת.
בתרבות האולדובאית עשו שימוש המינים הראשונים של סוג האדם - הומו הביליס, הומו רודולפנסיס והומו גאורגיקוס, וייתכן שעוד לפניהם אף מיני אוסטרלופיתקוס. היא קרויה על שם ערוץ אולדובאי, שם הוגדרה לראשונה.
מחקר והגדרה
התרבות האולדובאית הוגדרה לראשונה על ידי הפלאואנתרופולוג לואיס ליקי בשנת 1931, בעבודות החפירה והמחקר שלו בערוץ אולדובאי. לאחר מכן חקרה אותה בעיקר אשתו השנייה, הפלאואנתרופולוגית והארכאולוגית מרי ליקי. על בסיס כלי האבן העתיקים שהתגלו באולדובאי, התמידו לואיס ומרי ליקי בארגון המשלחות שלהם לערוץ במשך שנים רבות, עד שבתחילת שנות ה-60 גילו לבסוף את מאובני האדם שסיתתו, ככל הנראה, את הכלים. לואיס ליקי הגדיר אותם בשם הומו הביליס, שפירושו "האדם המיומן" ומתייחס ליכולתם לסתת כלי אבן.
טרקטור די ג'יי
טרקטור (אנגלית: Traktor) היא תוכנת מחשב המאפשרת לתקליטנים ולאמנים לערוך, לערבל מוזיקה ולשלב בין שירים (DJ mix).
טרקטור מותאמת למערכות ההפעלה Windows ו-MacOS ונחשבת לתוכנה ברישיון קנייני.
היסטוריה
תוכנת טרקטור פותחה על ידי חברת נייטיב אינסטרומנטס בשנת 2000, במטרה לצמצם את התלות של התקליטנים באולפנים ולמנוע רכישת ציוד פיזי.
בשנת 2002, שחררה החברה את גרסת Traktor DJ Studio 2, שכללה פקודות מאקרו, לולאות, ותמיכה ב-MIDI.
בשנת 2003, שחררה החברה את גרסה Traktor DJ Studio 2.5, שכללה תמיכה בקידוד קובצי אודיו מסוג MP3 וב-Open Sound Control.
בשנת 2006, שחררה החברה את גרסת Traktor DJ Studio 3, שכללה שילוב מוצרים מהחנות המקוונת ביטפורט (Beatport) ותמיכה ב-4 ערוצים.
בשנת 2008, שחררה החברה את גרסהת Traktor Pro, שכללה ממשק משתמש חדש ואפקטים מעודכנים.
בשנת 2011, שחררה החברה את גרסת Traktor Pro 2, שכללה במספר רחב של לולאות ואפשרה תמיכה רב ערוצית.
בשנת 2018, שחררה החברה את גרסת Traktor Pro 3.
מאפיינים
למערכת הטרקטור מספר מאפיינים בולטים:
טירת גרוייר
טירת גרוייר היא טירה מימי הביניים הנמצאת בעיירה גרוייר שבקנטון פריבור, והיא אחת הטירות המפורסמות ביותר בשווייץ. היא מוכרת כאתר מורשת שווייצרי.
הטירה נבנתה בין השנים 1282 ל-1290, בסגנון הביצורים הריבועיים המאפיינים את סבויה. הייתה רכושם של דוכסי גרוייר עד פשיטת הרגל של הדוכס מישל בשנת 1554. בעלי החוב שלו, הקנטונים פריבור וברן חלקו את אחוזתו. בין השנים 1555 עד 1798 הייתה הטירה משכנם של האחראים על המיסים ואחר כך של הפרפקטים שנשלחו על ידי פריבור. בשנת 1849 הטירה נמכרה למשפחות בובי ובאלאנד והן השתמשו בה כבית הקיץ שלהם ושיפצו אותה. בשנת 1938, קנה הקנטון את הטירה בחזרה והפך אותה למוזיאון פתוח למבקרים. מאז 1933, קרן שימור מפקחת על הבניין ושומרת על הבניין ותכולתו.
הטירה היא משכנן של שלוש גלימות של מסדר גיזת הזהב. הן חלק משלל המלחמה שנתפסו על ידי הקונפדרציה השווייצרית (שכלל את כוחות גרוייר) בקרב מורטן נגד שארל הראשון דוכס בורגנדי בשנת 1476. כאשר שארל ציין שנה למות אביו, אחת הגלימות היא גלימת טקס שחורה עם סמלו של פיליפ השלישי הרקום עליה. אוספים של ציורי נוף מהמאה ה-19 של הציירים ז'אן-בטיסט קאמי קורו, ברתולומיאו מן ואחרים מוצגים בטירה, וכן אוסף בינלאומי של אמנות פנטסטית.
הטירה, יחד עם העיר מימי הביניים מהווה יעד תיירותי חשוב ומושכת אלפי תיירים מדי שנה.
סוניק הקיפוד 2
סוניק הקיפוד 2 (באנגלית: Sonic the Hedgehog 2; מכונה גם סוניק 2) הוא המשחק השני בסדרת משחקי "סוניק הקיפוד". המשחק נוצר בשנת 1992 על ידי Sega Technical Institute והופץ על ידי סגה. המשחק מציג את דמותו של סוניק, קיפוד מואנש כחול ומהיר במיוחד. כמו כן, המשחק מציג לראשונה את דמותו של טיילס, שועל מואנש צהוב בעל שני זנבות והסיידקיק של סוניק.
עלילה
לאחר שסוניק הביס את אויבו המושבע ד"ר רובוטניק, סוניק טס לו במטוס הטורנדו שלו וחיפש הרפתקה. סוניק מצא אי בודד .סוניק הולך לאי, בלי לדעת שלפי האגדה האלים לקחו את יהלומי הכאוס מהאנשים שחיו שם, מפני שהאנשים שחיו שם השתמשו ביהלומים למטרות אנוכיות. באי סוניק פוגש את טיילס שהתלהב ממנו ומהרפתקאותיו. טיילס מצטף לסוניק והם גילו שד"ר רובוטניק הקים צבא גדול של רובוטים (שפועלים על חיות). בנוסף ד"ר רובוטניק הקים תחנת חלל משוריינת הנקראת ביצת המוות ובמטרה להשתלט על העולם ולהשיג את כל יהלומי הכאוס. סוניק וטיילס יוצאים להביס ד"ר רובוטניק, לשחרר את כל החיות מהרובוטים ולהשיג את כל יהלומי הכאוס לפני ד"ר רובוטניק.
משחקיות
במשחק ניתן לשחק בסוניק עם יכולות: ריצה, גילגול, הליכה, קפיצה ובנוסף על כך ניתן לשלוט בטיילס על כך שילך ויעיף באוויר את סוניק למקום שרוצים. כמו במשחק הקודם יש גם מעיינות, לולאות, מורדות, נפילות ועוד. בכל אחד מ-8 העולמות (לא כולל שלבים מיוחדים) יש שני שלבים (מלבד Metropolis Zone שבו יש שלושה שלבים): השלב הראשון הוא שלב שבסופו צריך להגיע לנקודת הסיום והשלב השני הוא שלב שבסופו צריך להתחרות בו מול ד"ר רובוטניק. בכל שלב יש זמן מוקצב של 10:00 דקות וכאשר נגמר הזמן נפסלים. בנוסף על כך בכל סיום שלב רגיל אם השחקן משיג מספר מטבעות מסוים ומסמן נקודת ציון, השחקן מגיע לשלב מיוחד. בשלב המיוחד הדמות הולכת בצינור והשחקן צריך להשיג מספר מטבעות מסוים כדי להשיג את יהלום הכאוס. יש שבעה שלבים מיוחדים שבכל אחד מהם יש יהלום כאוס כאשר השחקן משיג את כל היהלומים כשיש לשחקן יש 50 מטבעות ומעלה סוניק יהפוך להיות במצב סופר סוניק ויהיה בלתי פגיע. בכל שנייה שנמצאים במצב סופר סוניק מאבדים מטבע, כאשר נגמרים כל המטבעות סוניק חוזר למצב הרגיל. השחקן צריך להיזהר מסכנות כגון: קוצים, רובוטים, נפילות, טביעה, בורות ללא תחתית וקירות מוחצים. כל מאה מטבעות שנאספים על ידי השחקן מזכים אותו בחיים נוספים. בסיום המשחק (ברירת מחדל) טיילס מרכיב את סוניק על מטוס הטורנדו וכשאתה מסיים עם כל יהלומי הכאוס סוניק הופך לסופר סוניק ותופס בכנפי מטוס הטורנדו.
נאקלס בסוניק הקיפוד 2
כשהמשחק סוניק ונאקלס יצא בשנת 1994, נוצרה גרסה נוספת בשם "נאקלס בסוניק הקיפוד 2". בגרסה זו ניתן לשחק עם דמותו של נאקלס הקיפודן בלבד, ללא מצב שני שחקנים. בשונה מסוניק וטיילס, לנאקלס יש עוד יכולות משלו, כגון טיפוס על קירות וצניחה. הגרסה מתקבלת כאשר נועלים את קלטת המשחק "סוניק הקיפוד 2" בתוך קלטת המשחק "סוניק ונאקלס".
בוסים
בסוף המערכה השנייה של כל שלב נלחם השחקן כנגד רובוטניק, כאשר בכל פעם הוא מפעיל מכונה שונה. על מנת להביס את רובוטניק יש לפגוע במכונתו כ-8 פעמים, ולאחר מכן משחרר השחקן את החיות שנכלאו בתוך כלוב אטוּם.
Part of Me
Part of Me (בעברית: חלק ממני) הוא שיר של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא ב-13 בפברואר 2012 כסינגל הראשון מתוך מהדורתו המחודשת של אלבומה השלישי, Teenage Dream: The Complete Confection.
הקליפ לשיר זכה להצלחה רבה בשל השקעתו, בקליפ קייטי תופסת את חבר שלה בוגד בה, היא מחליטה שלא להישבר ולהצטרף ליחידת נשים מיוחדת בצבא.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100. בנוסף הגיע השיר למקום הראשון במצעדי בריטניה וקנדה.
Super Paper Mario
Super Paper Mario (בתרגום ישיר: סופר מריו נייר) הוא משחק וידאו שיצא ב-2007. המשחק פותח על ידי חברת "אינטלג'נט סיסטמס" והופץ על ידי נינטנדו עבור קונסולת ה-Wii, המשחק הוא המשחק השלישי בסדרת Paper Mario שמבוססת על סופר מריו, והראשון מבניהם ששוחרר עבור Wii.
עלילה
הנסיכה נחטפה וכשנודע הדבר למריו וללויג'י הם מתעמתים עם אויבם המושבע, באוזר. מתברר לצמד האחים שרשע אחר בשם קאונט בלק (Count Black) חטף את הנסיכה כדי להגשים הנבואה הכתובה בספר הנבואות האפל - הרס כל העולמות. להגשמת מטרה זו הוא חיתן את באוזר והנסיכה פיץ' (בניגוד לרצונה של פיץ') בניצול כוחות ההיפנוזה של המזכירה של בלק, נסטסיה, שמאוהבת בבלק. כדי לזמן את לב הכאוס שאיתו הוא יוכל להשמיד את כל העולמות דרך יצירת חור שחור. לאחר שהתגלה כי בלק חטף את פיץ', בלק חוטף גם את באוזר, עוזריו, ואת לויג'י. רק מריו נשאר במקום. לאחר מכן פוגש פיקסלית (pixl) (יצורים קסומים בעלי כוחות שונים ויעילים) בשם טיפי (tippi) שמשגרת אותו לאזור בין ממדי בשם פליפסיד (flipside) ופשם הם פוגשים את מרלון (merlon) המסביר מדוע נוצר החור השחור ומה הדרך לעצור את החשכת 8 הלבבות הטהורים ומביא למריו את הלב הטהור הראשון שנמצא ברשותו. במהלך המשחק השחקן יכול מוצא פיקסלים אחרים בעזרת טיפי. בגרסאות מאוחרות ניתן לשחק בדו מימד ובתלת מימד, ולשחק גם עם דמותם של באוזר ופיץ'.
עונת 1923/1924 בפוטבול ליג
עונת 1923/1924 הייתה העונה ה-32 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-25 באוגוסט 1923 והסתיימה ב-3 במאי 1924. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. נוטס קאונטי ווסטהאם יונייטד (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
האדרספילד טאון זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו מידלסברו וצ'לסי. במקומן לליגה הבכירה עלו לידס יונייטד (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) וברי.
כדורגלנים מצטיינים
וילף צ'דוויק מאברטון כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
פרשת פטרוב
פרשת פטרוב הייתה תקרית ריגול בעת המלחמה הקרה באוסטרליה, בנוגע לעריקתו של ולדימיר פטרוב, קצין ק.ג.ב, מהשגרירות הסובייטית בקנברה, אוסטרליה, בשנת 1954. העריקה הובילה להקמת ועדה מלכותית והמחלוקת שנוצרה תרמה לפילוג מפלגת הלייבור האוסטרלית ב-1955.
רקע כללי
פטרוב, למרות מעמדו הדיפלומטי הזוטר יחסית, היה קולונל במה שהפך בשנת 1954 לק.ג.ב., המשטרה החשאית הסובייטית, אשתו הייתה קצינת משרד הפנים. בני הזוג פטרוב נשלחו לשגרירות קנברה ב-1951 על ידי ראש מנגנון הביטחון הסובייטי, לברנטי בריה. לאחר מות יוסיף סטלין במרץ 1953, בריה נעצר ונורה על ידי ממשיכי דרכו של סטלין, ולדימיר פטרוב כנראה חשש שאם ישוב לברית המועצות, הוא יטוהר כ"איש בריה".
עריקה
פטרוב יצר קשר עם ארגון הביון והביטחון האוסטרלי (ASIO) והציע לספק ראיות לריגול סובייטי בתמורה למקלט מדיני. העריקה אורגנה על ידי מייקל ביאלוגוסקי, רופא ומוזיקאי פולני וסוכן ASIO במשרה חלקית, שטיפח את פטרוב במשך כמעט שנתיים, התיידד איתו ולקח אותו לבקר זונות באזור קינגס קרוס בסידני. ביאלוגוסקי הכיר לפטרוב קצין ASIO בכיר בשם רון ריצ'רדס, שהציע לפטרוב מקלט ותוספת 5,000 פאונד בתמורה לכל המסמכים שהוא יכול להביא איתו מהשגרירות. תכנון עריקתו של פטרוב קיבל את שם הקוד מבצע בקתה 12, לאחר תקופה קצרה הפך למבצע בקתה 11, בהתאם לנוהג המקובל להתייחס לעריקים פוטנציאליים כ"מועמדים לבקתה". פטרוב ערק ב-3 באפריל 1954.
יבדוקיה פטרובה
פטרוב לא סיפר לאשתו יבדוקיה על כוונותיו; ככל הנראה הוא תכנן לערוק בלעדיה. לאחר טענה שגויה שהרשויות האוסטרליות חטפו את פטרוב, משרד הפנים הסובייטי שלח שני שליחים לאוסטרליה להביא את יבדוקיה פטרובה. השמועה על כך דלפה החוצה וב-19 באפריל התקיימו הפגנות אנטי-קומוניסטיות אלימות בנמל התעופה של סידני, כאשר יבדוקיה פטרובה לוותה על ידי אנשי הק.ג.ב. אל המטוס. במטוס, בהוראת ראש הממשלה רוברט מנזיס, דיילת שאלה אותה אם היא שמחה שחוזרת לברית המועצות, אך היא לא ענתה תשובה ברורה - לעריקה עלולה להיות השלכות קשות על משפחתה בברית המועצות. מנזיס החליט שהוא לא יכול לאפשר להרחיק אותה בדרך זו, וכשהמטוס עצר לתדלוק בנמל התעופה של דרווין, היא נתפסה אצל אנשי משרד הפנים על ידי אנשי ASIO (כדי להפריד את פטרובה מהקצינים הסובייטיים, אנשי ASIO התעמתו איתם בטענה שהם נושאים נשק, מה שלא חוקי לעשות במטוס). אנשי ASIO הציעו לפטרובה מקלט, שאותו היא קיבלה, לאחר ששוחחה עם בעלה בטלפון. זה היה בשעות המוקדמות של 20 באפריל 1954.
ועדה מלכותית
הפרשה נעשתה דרמטית יותר כאשר מנזיס אמר לבית הנבחרים כי פטרוב הביא עמו מסמכים הנוגעים לריגול סובייטי באוסטרליה. הוא הודיע כי ועדה מלכותית תחקור את הנושא, הוועדה המלכותית לריגול. המסמכים של פטרוב הוצגו לחברי הוועדה, אם כי מעולם לא פורסמו ברבים. לכאורה, המסמכים מספקים ראיות לטבעת ריגול סובייטית נרחבת באוסטרליה, ונמצאו בהם שמות של שני אנשי צוות של מנהיג מפלגת הלייבור האוסטרלית, ד"ר ה. אוואט, במהלך ההליכים, אוואט, לשעבר שופט בית המשפט העליון של אוסטרליה והנשיא השלישי של העצרת הכללית של האו"ם, הופיע בפני הוועדה המלכותית כיועץ של חברי הצוות שלו. חקירתו הנגדית של קצין מפתח ב-ASIO שינתה את דיוני הוועדה והטרידה מאוד את הממשלה. כמעט מיד, הוועדה המלכותית פשוט משכה את רשותו של אוואט להופיע. אוואט טען כי שופטי הוועדה היו מוטים כלפי ממשלת מנזיס בעקבות שלילה חסרת תקדים זו של זכותו להופיע.
אדם נוסף שנחקר ארוכות (למעלה משבוע) על פעילותו וקשריו היה ריק ת'רוסל, דיפלומט ויועצו לשעבר של אוואט. אמו, הסופרת קתרין סוזנה פריצ'רד, הייתה קומוניסטית מושבעת והציעו בתוקף שלפחות בהיסח הדעת, אם לא בשכל, נתן לה מידע מסווג, כמו גם ביצוע ריגול פעיל למען ברית המועצות. הדו"ח הסופי לא אישר את ההאשמות הללו, אך הקריירה שלו מכאן ואילך נפגעה מהחשדות הללו.
תוצאות ומורשת
כתוצאה מהעריקות נסגרו שגרירות אוסטרליה במוסקבה ושגרירות ברית המועצות בקנברה. היחסים הדיפלומטיים לא כוננו מחדש עד 13 במרץ 1959.
השלכות פוליטיות
העריקות הגיעו זמן קצר לפני הבחירות הפדרליות של 1954. אוואט האשים את מנזיס בכך שסידר את העריקות בחפיפה עם הבחירות, לטובת המפלגה הליברלית.
לטענת חלק מהמבקרים, בין השאר כתוצאה מפרשת פטרוב, מנזיס הצליח בבחירות, שבהן ציפו הלייבור לנצח. הוועדה המלכותית המשיכה לפעול לשארית 1954 וחשפה כמה עדויות לריגול עבור ברית המועצות על ידי כמה חברים ותומכים של המפלגה הקומוניסטית של אוסטרליה במהלך ומיד לאחר מלחמת העולם השנייה, אך איש מעולם לא הואשם בעבירת ריגול כתוצאה מעבודת הוועדה ולא נחשפה טבעת ריגול משמעותית. (אף אחד לא הואשם מסיבות שונות: לאחד ניתנה חסינות מהעמדה לדין, אחרים שטיפלו במסמכים לא עברו על החוק מבחינה טכנית, אחד היה בפראג ונשאר שם, ולא ניתן היה להציג ראיות נגד אחרים כי הם יחשפו כי שירותי המודיעין המערביים פיצחו קודים סובייטיים).
ההפסד של אוואט בבחירות ואמונתו שמנזיס קשר קשר עם ASIO כדי להמציא את עריקתו של פטרוב הובילו לביקורת במפלגת הלייבור על החלטתו להופיע בפני הוועדה המלכותית. הוא הוסיף זאת בכך שכתב לשר החוץ הסובייטי, ויאצ'סלב מולוטוב, ושאל אם ההאשמות על ריגול סובייטי באוסטרליה נכונות. כשמולוטוב השיב, והכחיש את ההאשמות, קרא אוואט את המכתב בפרלמנט, מה שעורר פליאה ולעג מצד מתנגדיו.
מעשיו של אוואט עוררו את זעם האגף הימני של מפלגת הלייבור, שהושפע מהאנטי-קומוניזם הקתולי של ב.א. סנטמאריה ו"תנועתו" החשאית. אוואט האמין שגם התנועה הייתה חלק מהמזימה נגדו, והוקיע בפומבי את סנטמאריה ותומכיו באוקטובר 1954, מה שהוביל לפילוג גדול במפלגת הלייבור, שלא זכתה שוב בשלטון עד 1972.
גורלם של הפטרובים
בני הזוג פטרוב, לאחר שקיבלו מקלט מדיני, התיישבו בסופו של דבר בפרברי מלבורן תחת השמות סוון ומריה אליסון וקיבלו פנסיה. לפני כן, הם בילו תקופה של 18 חודשים בבית בטוח בפאלם ביץ', סידני, עם קצין ASIO דאז מייקל ת'ווייטס, שכתב את זיכרונותיהם, שפורסמו ב-1956 בשם Empire of Fear.
הם חיו באפלה יחסית למשך שארית חייהם. העיתונות התבקשה רשמית על ידי משרד ההגנה, בדרך של הודעת D, שלא לחשוף את זהותם או מקום הימצאם, אך הדבר לא תמיד כובד. ולדימיר פטרוב הלך לעולמו ב-1991 ויבדוקיה ב-2002.
לאחר הפרשה
האמונה שהייתה "מזימת פטרוב" הפכה לאמונה במפלגת הלייבור ובתנועות השמאל במשך שנים רבות, אם כי אפילו היסטוריונים תומכי הלייבור הודו שהתנהלותו האקסצנטרית של אוואט תרמה רבות לפילוג הלייבור. הגרסה ה"שמאלית" לסיפור פטרוב ניתנה בשנת 1974 ב"קן הבוגדים: פרשת פטרוב", על ידי ניקולס ויטלם (בנו של גוף ויטלם, שהיה ראש ממשלת הלייבור בזמן הפרסום) וג'ון סטאבס. ספר זה נכתב ללא גישה למסמכים מסווגים. מנזיס הכחיש כי היה לו ידע מוקדם על עריקתו של פטרוב, אם כי הוא לא הכחיש שניצל אותה ואת הסנטימנט האנטי-קומוניסטי של המלחמה הקרה. קולונל צ'ארלס ספריי, ראש ASIO באותה תקופה, כאשר התראיין לאחר פרישתו, טען כי אף על פי שנדרשו כמה חודשים של משא ומתן כדי להביא לעריקתו של פטרוב, הוא לא סיפר למנזיס על המשא ומתן הזה וכי עיתוי העריקה היה ללא קשר לבחירות.
בשנת 1984, קובצי ASIO על פטרוב והרשומות של הוועדה המלכותית הועמדו לרשות היסטוריונים. ב-1987 פרסם ההיסטוריון רוברט מאן את "פרשת פטרוב: פוליטיקה וריגול", שנתן את התיאור המלא הראשון של הפרשה. הוא הראה שהחשדות של אוואט היו מופרכים, שמנזיס וספריי דיברו אמת, שלא הייתה שום קונספירציה, ושההתנהלות של אוואט עצמו הייתה אחראית בעיקר לאירועים הפוליטיים שקרו לאחר מכן. אבל מאן גם הראה שאף על פי שהיה ריגול סובייטי מסוים באוסטרליה, לא הייתה רשת ריגול סובייטית גדולה ושרוב המסמכים שמסר פטרוב ל-ASIO הכילו מעט יותר מאשר רכילות פוליטית שיכולה הייתה להיערך על ידי כל עיתונאי. זה כלל את "מסמך J" הידוע לשמצה, אשר נכתב על ידי רופרט לוקווד, חבר במפלגה הקומוניסטית של אוסטרליה המביע את אמונתו בנושא. עמוד 35 של המסמך הביא את המידע לאנשי הצוות של אוואט, פרגן או'סאליבן, אלברט גרונדמן ואלן דאלזאל. אוואט התעקש שעמוד 35 הוא מידע שגוי שנוסף במיוחד כדי לפגוע במפלגת הלייבור האוסטרלית. הוא הצליח להוכיח שהצוות שלו לא חיבר את המסמך. הוועדה המלכותית הגיעה למסקנה שמסמך J היה כולו עבודתו של לוקווד.
יצירות בדיוניות
פרשת פטרוב שימשה השראה למספר יצירות בדיוניות, שרבות מהן זכו בפרסים.
1809 בארצות הברית
1809 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 33 שנה מיום היווסדה.
אבו הוריירה
עבד א-רחמן בן סַחְ'ר א-דַּוְסִי (בערבית: عبد الرحمن بن صخر الدوسي) הידוע בשם אבו הוריירה (أبو هريرة) היה אחד מהצחאבה. חי לצד מוחמד כשנתיים ושלושה חודשים, ומסר כ-5,374 חדית'ים.
שמו
עבד א-רחמן בן ע'נם, עבד בן ע'נם, עבד נהם בן עאמר, עבד שמס בן עאמר, עמיר בן עאמר, עבד שמס בן סח'ר , עאמר בן עבד ע'נם.
פטירה
יש האומרים שאבו הוריירה נפטר בשנת 681, בגיל 78, בעוד אחרים גורסים שהוא נפטר בשנת 678. הסברה הכי נפוצה היא שהוא נקבר באל-מדינה, ויש הגורסים כי הוא קבור בדמשק. קיימת גם מסורת שהוא קבור ביבנה במבנה שמיוחס {בטעות} גם לקברו של רבן גמליאל דיבנה.
זהות ונדרמונד
בקומבינטוריקה, זהות ונדרמונד (או קונבולוציית ונדרמונד) היא הזהות הבאה עבור מקדמים בינומיים: הזהות נקראת על שם אלכסנדר ונדרמונד (1772), אף שהייתה ידועה כבר ב-1303 למתמטיקאי הסיני צ'ו שיצ'י.
לזהות זו הכללות רבות, וביניהן:
קומבינטורית
יהיו n כדורים אדומים ו-m כדורים שחורים. אגף ימין של הזהות מונה כמה דרכים ניתן לבחור k כדורים מתוך n+m הכדורים. הביטוי המסוכם באגף שמאל מונה כמה דרכים ניתן לבחור את k הכדורים האלו כאשר j מתוכם שחורים והשאר אדומים; אך הסכום מאפשר ל-j לקבל ערך כלשהו, כך ששני האגפים סופרים את אותה הקבוצה.
The Frog Prince
The Frog Prince הוא פסקול סרט הקומדיה הרומנטית בהפקה האנגלית והצרפתית, "הנסיך-צפרדע" (1984), שיצא לאקרנים ב-1985 על ידי איילנד ויזואל ארטס, חברת בת של איילנד רקורדס. את המוזיקה הלחינה הזמרת, הפזמונאית והמוזיקאית האירית אניה, אך רק שתיים מהרצועות הוקלטו על ידה, "The Frog Prince" ו-"Dreams", כששאר הרצועות הוקלטו על ידי מוזיקאים אחרים או בעיבוד והפקה של ריצ'רד מייהיל; בפסקול נכללו גם כמה סטנדרטי ג'אז. הוא הופץ מחדש באוגוסט 1999 על ידי ספקטרום מיוזיק.
סימון קורונוסקי
סימון קורונוסקי (במקדונית: Симеон Коруноски, באנגלית: Simeon Korunoski; נולד ב-16 בפברואר 2001) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר פופ צפון מקדוני.
ביוגרפיה
קורונוסקי החל לנגן בגיטרה בגיל 9 וכמה שנים מאוחר יותר כבר הייתה לו להקה משלו איתה ניגנו מוזיקת ​​רוק.
בשנים 2016 - 2017 השתתף והגיע לגמר בתוכנית הטלוויזיה המקומית לכישרונות צעירים - Casting Talent Show (במקדונית: Кастинг талент шоу) ולאחר מכאן במחזמר המקדוני "הסוד שלי" (במקדונית: Тајно моја) שהופק על ידי האופרה והבלט הצפון מקדוני ונוהל בידי השחקן המפורסם טוני מיכילובסקי.
הבלדה "Најмила" של הסופרת ניקולה דויצ'ינובסקי, הביאה לו את פרס הבכורה הטוב ביותר בפסטיבל המוזיקה "אוחריד-פסט", כמו גם המקום הראשון בפסטיבל הבינלאומי ה -23 "ערמונים זהובים" בבולגריה.
בנוסף להיותו זמר, נגן ומלחין הוא גם שחקן ומשתתף בתפקידי מפתח במחזות זמר ופסטיבלים מובילים במקדוניה וסביבתה.
קורונוסקי שר במקדונית ובאנגלית, שתי השפות אותן הוא דובר.
בשנת 2020 קיבל קורונוסקי מלגה ממשרד התרבות של מקדוניה הצפונית כדי להגיע למסע הופעות בישראל ביחד עם הזמרת הלנה סושה, אף היא ממקדוניה הצפונית.
פרסים
בשנת 2017 במחזמר "Ezerski Biseri" שהתקיים בעיר סטרוגה, זכה קורונוסקי במקום השני.
בשנת 2017 בפסטיבל הבינלאומי "ערמונים זהובים" שהתקיים בבולגריה זכה קורונוסקי במקום הראשון.
יוחנן מויאל
יוחנן מויאל (נולד ב-2 באוקטובר 1965) הוא מתעמל עבר ישראלי, 6 פעמים אלוף ישראל (1974–1977, 1979–1980). אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984.
סימון קורונוסקי
פרסים
בשנת 2019 שירו של קורונוסקי, "Part of me" זכה בפרס על ההפקה הטובה ביותר בפסטיבל המוזיקה "אוחריד-פסט".
יוחנן מויאל
ביוגרפיה וקריירה
מויאל נולד בישראל. אמו הייתה ניצולת השואה ובלרינה בעברה. הוא למד באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה ובאוניברסיטת אורגון שם התאמן בהתעמלות מכשירים.
מויאל ייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984 כאשר היה בן 18. בתחרות הקרב רב הוא סיים במקום ה-67 לאחר שסיים עם ציון של 110.80. נוסף על כך הוא התחרה בשאר התרגילים בנפרד. בתרגיל הקרקע הוא סיים במקום ה-70, בתרגיל הקפיצות הוא סיים במקום ה-68, בתרגיל המקבילים הוא סיים במקום ה-63, בתרגיל המתח הוא סיים במקום ה-65, בתרגיל הטבעות הוא סיים במקום ה-62 ובתרגיל סוס הסמוכות הוא סיים במקום ה-64.
לאחר פרישתו
לאחר פרישתו, מויאל החל לעסוק באימון. בשנת 1987, הוא ייסד בעיר באטון רוז' שבלואיזיאנה את אקדמיית ההתעמלות "Elite Gymnastics Academy" שם הוא מאמן ובעלים. בין חניכיו נמצאת קארלי פטרסון, האלופה האולימפית בתרגיל הקרב-רב מאולימפיאדת אתונה 2004 וחברת היכל התהילה של ההתעמלות האמריקאית.
פסגת לטינו
פסגת לטינו (באנגלית: Latino Peak) היא פסגה בגובה 2,290 מטרים הניצבת במרחק של 7 ק"מ מדרום-דרום-מערב להר האזלט שהרי ויקטורי שבארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. הפיסגה היא הגבוהה ביותר בסביבה של ההתפצלות בה קרחון טאקר וקרחון פרל הארבור מתמזגים. המדרון המערבי שלה מנוקז על ידי קרחון סאמרס.
הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית על בסיס מדידות ועל בסיס תצלומים אוויריים של צי ארצות הברית בשנים 1960–1964, והיא נקראה בשמה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שמו של טרי ל. לטינו, איש גדודי ההנדסה הקרבית של הצי, שחנה בתחנת מקמרדו שבאי רוס כחבר משלחות הקיץ לסיוע אנטארקטי של צי ארצות הברית בשנים 1965 ו-1966. הוא גם שהה שם בתקופת החורף כחבר בקבוצת החורף של מבצע דיפ פריז ב-1967 וכן שירת במלחמת וייטנאם בשנים 1968–1969.
Late Night Feelings
Late Night Feelings (בעברית: תחושות לילה מאוחרות) הוא אלבום האולפן חמישי של המפיק מוזיקלי הבריטי מארק רונסון. האלבום יצא לאור ב-21 ביוני 2019, על ידי חברות התקליטים תקליטי RCA וסוני מיוזיק. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים.
רקע והפקה
בריאיון ל-Las Vegas Weekly תיאר רונסון את האלבום כ"בהחלט הדבר הטוב ביותר" שהוא עשה אי פעם ואת האלבום עליו עבד הכי קשה. הוא גם הסכים שהאלבום מכיל "בנגרים עצובים", מכיוון שאלו הם סוגים של שירים שיש להם "תהודה רגשית" ושהוא נמשך לעשות במהלך הכתיבה וההקלטה.
גינדין
גינדין הוא שם משפחה.
.ישראל
מבנה
בשונה למבנה של כתובות המסתיימות ב־ בו כל אתר מוקצה תחת תת־סיומת (למשל או ), ב־.ישראל, אפשר גם שמות מתחם שתחת תת־סיומת וגם ישרות תחת. ישראל.
קיימות ארבע תת-כתובות אינטרנטיות ישראליות שבעברית:
למשל, https://דוגמא.ישראל – אתר המשמש דוגמה ב־.ישראל, הקידוד המופיע בפועל לכתובת זו בדפדפן הוא https://xn--4dbdci0c.xn--4dbrk0ce/.
קלמנטה פינקני
קלמנטה קרלוס פינקני (באנגלית: Clementa Carlos Pinckney; 30 ביולי 1973 - 17 ביוני 2015) היה איש דת וסנאטור מדינתי אמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית, שנרצח בפיגוע הירי בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית בשנת 2015.
ביוגרפיה
נולד בבופור שבקרוליינה הדרומית לתאופיה לבית ברומס וג'ון פינקניי. בני המשפחה היו חברי הכנסייה האפריקנית מתודיסטית אפיסקופלית, וקלמנטה נשא את דרשתו הכנסייתית הראשונה כבר בגיל 13; בגיל 18 השלים את לימודיו הדתיים והתמנה לשמש ככומר. ב-1995 סיים תואר ראשון באוניברסיטת אלן, ובשנת 1999 קיבל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת קרוליינה הדרומית.
הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית ונבחר ב-1997 לכהן בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית, בו כיהן עד שנת 2000. החל משנה זו ייצג את המחוז ה-45 בסנאט של קרוליינה הדרומית 15 שנה רצופות עד הירצחו.
בערבו של ה-17 ביוני 2015, נכנס צעיר בשם דילן רוף לכנסייה האפריקאית מתודיסטית אפיסקופאלית "עמנואל" בעת שיעור בתנ"ך ורצח את פינקי ותשעה חברי קהילה נוספים. הרצח נחשד כפשע שנאה ואף הועלתה סברה לפיה היה פינקני יעד לרצח כהתנקשות פוליטית.
פינקני, בן 41 במותו, הותיר אחריו את אשתו ושתי בנותיו.
ירגזי קארפ
ירגזי קארפ (שם מדעי: Melaniparus carpi) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. ירגזי קארפ הוא ירגזי שחור עם כנף לבנה ברובה ובשולי הזנב לבן גם כן. המינים דומים, אך הנקבות מעט עמומות ושחומות יותר. הקריאה היא טיפוסית לבני משפחתו "צ'י-צ'י-צ'י-צ'י", צרודה וחוזרת על עצמה לעיתים קרובות. ניתן לזהות את ירגזי קארפ על ידי זנבו השחור כולו ולא לבן בצידו התחתון, וכנפו יותר לבנה מהירגזי המפוייח.
מורפולוגיה
ירגזי קארפ הוא מין של ציפור שיר קטנה באורך 15 ס"מ. ירגזי זה הוא קטן יחסית ושחור כמעט לחלוטין עם ראש מרובע יחסית, גב בצבע שחור-כחלחל וזנב בעל פס לבן דק בשוליים. הכנפיים לבנות בעיקר בסוככות היד, וסוככות האמה לבנות בשוליהן. הפנים והגחון שחומים. ירגזי קארפ ניתן להבחנה מהירגזי המפויח בכך שהוא קטן יותר, מקורו וזנבו קצרים יותר, הוא כהה יותר, וזנבו כהה יותר. המינים דומים אבל הנקה חיוורת יותר, עם גחון בצבע חום כהה, וכך גם הפרטים הצעירים, אם כי לא באותה מידה. קריאות ירגזי קארפ הן צרודות וחוזרות על עצמן, ודומות לאלו של הירגזי המפויח.
טקסונומיה
ירגזי קארפ תואר לראשונה על ידי ג'יימס דייוויד מקדונלד וב. וו. הול בשנת 1957. הסוג מלאניפרוס תואר על ידי שארל לוסיאן בונפרטה בשנת 1850. עם זאת, שנים רבות נחשב הסוג לחלק מהסוג ירגזי. מחקר משנת 2013 הראה שהמינים האפריקאיים בסוג ירגזי יוצרים קלייד עצמאי והמליץ לפצלם לסוג מלאניפרוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ו-IOC. לעומתם, ITIS עדיין מציג את מיני הסוג מלאניפרוס בסוג ירגזי. ירגזי קארפ נחשב בעבר לתת-מין של ירגזי לבן-כנף.
העץ הפילוגנטי של הסוג מלאניפרוס על פי יוהנסון ואחרים (2013):
בית גידול ותפוצה
בדומה למינים אנדמיים נוספים, האוכלוסיות הגדולות ביותר של ירגזי קארפ מצויות בנמיביה, בעיקר בדרומה ובמרכזה. באזורים שהיו עשירים בעצי המונאפה, נצפו אוכלוסיות של 15 ירגזיים קארפ לכל קילומטר רבוע אחד. ירגזי הקארפ נוהג, בנוסף, להימצא בקרבת עצי השיטה.
ירגזי קארפ מצוי בגבהים של 1,000–1,800 מטרים מעל פני הים. טווח התפוצה של מין זה גדול (כ–564,000 קמ"ר), ולכן הוא אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. לא כימתו את גודל האוכלוסייה, אך מעריכים כי המין לא מתקרב לסף סכנת ההכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה יציבה, ועל כן אין ירידה מהירה דיה כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, ירגזי קארפ מסווג כמין ללא חשש.
הר גרנהולם
הר גרנהולם (באנגלית: Mount Granholm) הוא הר בגובה 2,440 מטרים, הניצב במרחק של 17 ק"מ מדרום-מזרח להר פיטרד בחלק הצפון-מערבי של הרי האדמירליות שבארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. ההר שוכן בחוף פנל, החלק של אנטארקטיקה המשתרע בין כף ויליאמס לבין כף אדייר.
ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית על בסיס מדידות ועל בסיס תצלומים אוויריים של צי ארצות הברית בשנים 1960–1963. ההר נקרא בשמו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שמו של ד"ר נלס ה. קנהולם, ביולוג של תוכנית המחקר האנטארקטי של ארצות הברית ששהה בתחנת האלט בשנים 1967–1968.
יסמין (דמות דיסני)
הדמות
הנסיכה יסמין מתוארת כחזקה, אמיצה ובטוחה בעצמה. לעיתים נדירות היא נותנת לאחרים להגיד לה מה לעשות ומה לא לעשות. היא ממוצא ערבי, והיא בתו של סולטאן העיר הבדיונית אגרבה. החל מהסרט "אלאדין ומלך הגנבים" נשואה יסמין לאלאדין. ליסמין יש טיגריס מחמד בשם ראג'ה.
שיערה של יסמין הוא שחור, עיניה חומות והיא מזוהה עם תלבושת בצבעי תכלת וזהב.
בזמן הסרט הראשון יסמין בת 15
אלאדין (1992)
בפתיחת הסרט "אלאדין", מחפשים לנסיכה יסמין חתן מפני שהיא חייבת להתחתן ביום הולדתה הקרוב. אביה הסולטאן מתוסכל מפני שיסמין לא מפסיקה לדחות את הנסיכים המחזרים שלה, ורוצה להתחתן מאהבה ולא בגלל החוק והמסורת. יסמין מתוסכלת מפני שמעולם לא היו לה חברים, ומפני שהיא אף פעם לא יוצאת משטח הארמון, והיא מרגישה לכודה בו.
למחרת הנסיכה לובשת בגדים פשוטים ובורחת מהארמון. כשהיא מגיעה לשוק, אלאדין רואה אותה ומתאהב בה. יסמין אינה מכירה את הכללים, ונותנת לילד רעב תפוח מאחד הדוכנים בלי לשלם, והסוחר מבקש לפגוע בה על כך שגנבה, אך אז מגיע אלאדין ומחלץ אותה בשילוב של שקרים וקסם אישי. אלאדין מוביל את יסמין לגג הנטוש שבו הוא והקוף אבו גרים, ושם הם מתיידדים ומגלים שיש ביניהם הרבה מן המשותף. רגע לפני שהשניים מתנשקים, מגיע המשמר המלכותי ועוצר את אלאדין. יסמין חושפת את עצמה כנסיכה ודורשת שישחררו אותו, והם שולחים אותה לדבר עם ג'אפר, הווזיר המלכותי. כשיסמין מגיעה אל ג'אפר, הוא משקר לה שאלאדין הוצא להורג בטעות, על רקע חטיפת הנסיכה. הנסיכה יסמין מתאבלת על חברה היחיד ומרגישה רגשות אשם כבדים.
במקביל, אלאדין נשלח בידי ג'אפר להביא את מנורת הקסמים, נכלא במערה ומשתחרר בזכות הג'יני שיצא מהמנורה. ג'אפר שב אל אגרבה, ומנסה להפנט את הסולטן כך שיגרום לנסיכה להתחתן איתו, אך באותו רגע מגיעה לארמון שיירה של נסיך חדש: עלי, שהוא למעשה אלאדין המחופש בידי הג'יני. אלאדין מתחיל לחזר אחרי הנסיכה, שמזהה שהוא הנער העני שפגשה בשוק, אך הוא לא רוצה לספר לה את האמת ובמקום זאת אומר שבשוק היה בתחפושת, אך למעשה הוא נסיך. ג'אפר מנסה להתנקש באלאדין ושכנע את הסולטאן שיחתן אותו עם הנסיכה, אך אלאדין ניצל בעזרת הג'יני, מתעמת עם ג'אפר וחושף את פשעיו. ג'אפר בורח, ומבין גם הוא שעלי הוא למעשה אלאדין, ושמנורת הקסמים ברשותו.
הסולטאן מעניק לאלאדין ויסמין את ברכתו ומודיע להם שהם יכולים להתחתן בהקדם האפשרי. הסולטאן מבקש להכריז עלי עלי ויסמין כזוג, אך אז מגיע ג'אפר שגנב את המנורה, ומשתלט על הממלכה. יסמין מסרבת להשתחוות לג'אפר, אך הוא מכריח אותה לעשות זאת באמצעות קסמים, הופך אותה לשפחה ומגלה את אלאדין. יסמין דוחה את חיזוריו של ג'אפר, ולכן ג'אפר מבקש מהג'יני שיסמין תתאהב בו. הג'יני מנסה להסביר לג'אפר שזה אחד הדברים הבודדים שהוא אינו יכול לעשות, ג'אפר מתעמת איתו ובמקביל חוזר אלאדין לארמון, ומנסה להשיג את המנורה כדי להביס את ג'אפר. יסמין מנסה להסיח את דעתו של ג'אפר ואומרת שהיא מאוהבת בו, אך ג'אפר רואה את אלאדין ולוכד את כל החבורה. אלאדין מטיח בג'אפר שהוא מכשף סוג ב', והג'יני לעולם יהיה חזק ממנו. ג'אפר נעלב ומבקש מהג'יני להפוך אותו לג'יני רב הכוח ביותר בעולם, אך שוכח שמחירה של ההפיכה לג'יני הוא כליאה במנורה, וכך מובס. הג'יני קובר את המנורה של ג'אפר במערה, ואלאדין מעדיף שלא להשתמש במשאלה השלישית כדי לשוב ולהפוך לנסיך, ובוחר במקום זאת לשחרר את הג'יני. בסיום הסרט מחליט הסולטן לשנות את החוק, כך שגם אדם שאינו נסיך יוכל להתחתן עם הנסיכה, ואלאדין ויסמין מתארסים.
שובו של ג'אפר (1994)
בסרט "שובו של ג'אפר", יסמין חושבת מחדש על בחירתה באלאדין, ותוהה אם הוא אמין לאחר שהגן על יאגו, התוכי של ג'אפר. היא מתגברת על השאלות האלה בעזרת יאגו, שמזכיר לה כמה היא אוהבת את אלאדין. זמן קצר לאחר מכן, יאגו חוזר לשרת את ג'אפר בסתר, ומציע ליסמין לצאת לטיול יחד עם הסולטאן ואלאדין, טיול שהופך למלכודת. יסמין נופלת שוב בידי ג'אפר, שמנסה להשמיד אותה ואת אלאדין. כשהמצב נראה אבוד, יאגו מגיע ומשמיד את המנורה, ובכך מביס את ג'אפר וזוכה בחברותה של יסמין. בסוף הסרט יסמין יוצאת עם אלאדין למסע ברחבי העולם.
אלאדין (סדרת טלוויזיה, 1994-1995)
בסדרה "אלאדין", יסמין יוצאת להרפתקאות עם אלאדין, אבו, יאגו, השטיח המעופף והג'יני. בהרפתקאות היא מוכיחה כישורי לחימה ואינטליגנציה רבה. בסדרה מוצגים היחסים בין אלאדין ויסמין שמתרגשים לקראת החתונה שלהם. למרות מספר מכשולים כמו יריבים רומנטיים, האהבה שלהם מתגברת ומתחזקת.
בית העכבר (2001–2003)
בסדרה "בית העכבר", יסמין עושה הופעות קמע רבות, בהן ניתן לראות אותה יושבת עם הדמויות מן הסרטים שלה. בפרק "Ladies' Night", יסמין אומרת לאריאל שקלרבל הפרה רוקדת כמו פרה. בתחילת הפרק "Goofy's Valentine Date", רואים את יסמין מנשקת את אלאדין. בפרק "Pete's House of Villains", ג'אפר עמד בכניסת המסעדה לאחר שפיט השתלט עליה. הוא ניצל את תפקידו בשביל לאסור מן הדמויות מהסרט "אלאדין" להיכנס. בסרט המבוסס על הסדרה, "Mickey's Magical Christmas: Snowed in at the House of Mouse", יסמין ואלאדין שרו לצד האורחים בזמן שהם נלכדו במועדון.
הנסיכות של דיסני – סיפורים מכושפים (2007)
בסרט "הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים", הנסיכה יסמין מואסת בחובותיה הרגילות כנסיכה ומשתעממת מהן. היא כבר אינה מרוצה מפיקוח על פתיחות חנויות ומסיוע במכירת גמל בשוק המקומי. בעת ציור דיוקן שלה בתור "נסיכה טווסה" מאבדת יסמין את סבלנותה ואומרת שהיא רוצה יותר אחריות. הסולטאן נותן לה את תפקיד "מחנכת עוזרת" באקדמיה המלכותית. יסמין נרגשת עד שהיא פוגשת את תלמידיה. הם מתנהגים באופן בלתי-הולם, מקשקשים על הקירות, נלחמים עם כריות ומשליכים ספרים. היא קוראת לראג'ה, טיגריס המחמד שלה, להפחיד את הילדים ולגרום להם להתנהג בהתאם, אך הם מתעלמים ממנו ואחר כך רודפים אחריהם לעבר עץ. יסמין מוותרת. מאוחר יותר באותו הלילה מסבירה לה העוזרת שלה שהיא צריכה סבלנות והתמדה, ובעזרת אותם כלים יתאפשר לה לעשות כל מה שברצונה. למחרת מבקש הסייס חקים את עזרתה של יסמין. הסוס היקר של הסולטאן, סהרה, נעלם מן האורוות, וחקים יפסיד את עבודתו אם הוא לא יאותר. יסמין לוקחת על עצמה את האחריות לאתר את סהרה ולהשיבו אל הארמון, עם עזרתם של מרבד הקסמים, אבו הקוף ויאגו התוכי.
הנסיכה סופיה הראשונה (2013, 2018)
בפרק "צריך שתיים לטנגו" בסדרה "הנסיכה סופיה הראשונה" מופיעה יסמין בהופעת אורח בעיצובה החדש. בפרק עוזרת יסמין לסופיה ולאמבר לאלף שטיח מעופף פרוע. בפרק "Forever Royal" מופיעה יסמין בתור רוח לצד שאר נסיכות דיסני, שאיתן היא מעודדת את סופיה לא לוותר.
ראלף שובר את האינטרנט (2018)
בסרט "ראלף שובר את האינטרנט" מופיעה יסמין עם שאר נסיכות דיסני בחדר הנסיכות, שבו הן עוזרות לוונלופי ואן שְוִוִיץ לאחר שהכירו בהיותה נסיכה מן השורה.
אלאדין (2019)
בסרט "אלאדין" המשמש כגרסת לייב אקשן לסרט "אלאדין", יסמין מגולמת על ידי נעמי סקוט. בסרט יסמין מייצגת את הנשים באופן פמיניסטי, והיא שרה את השיר "Speechless", שיר חדש שנכתב לכבוד הסרט. בסרט זה מצטרפת ליסמין חברה חדשה בשם דליה, אשר משמשת כמשרתת האישית שלה.
הופעות נוספות
כחלק מפרסום הסרט "לילו וסטיץ'", הופיעו יסמין ואלאדין כפרודיה. בפרודיה מוצגת הסצנה המפורסמת של השיר "עולם חדש" מתוך הסרט "אלאדין", בה רואים את סטיץ' נתקל באלאדין ויסמין בזמן שהוא בחללית שלו. סטיץ' מתחיל עם יסמין ומשאיר את אלאדין מבולבל מאחור, דבר שגורם לאלאדין לומר "תשיג לך סרט משל עצמך".
בסדרה "מסופר על ידי אימוג'י", דמותה של יסמין מוצגת כאימוג'י כחלק מהצגת הסיפור של הסרט "אלאדין".
בסרט הטלוויזיה "היורשים 2", יסמין הופיעה כקמע.
יסמין הופיעה במספר משחקי וידאו, ביניהם: "אלאדין ונקמתה של נאסירה" ו-"Kingdom Hearts".
דורון הורוביץ
קריירה
משנת 1982 עבד הורוביץ בחברה להגנת הטבע בבית ספר שדה מעגן מיכאל. הוא ניהל שם את ארכיון צילומי הטבע של הצלמת גייל רובין שנרצחה בעת צילומים בפיגוע "אוטובוס הדמים", הדריך את חוגי הצילום של החברה להגנת הטבע ואת קורסי ההכשרה של החברה וחוגי סיור. במקביל למד אומנות וצילום באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1986 התמנה לתפקיד צלם עיתונות במעריב. ושימש כצלם ראשי של מעריב בחיפה ובצפון כולו.
בשנת 2000 התמנה למורה לצילום בבית ספר לצילום של "מסע אחר" וב־2009 מונה למנהל בית ספר זה. במקביל הוא לימד ב"מדרשה לצילום גאוגרפי". בשנת 2010 חוברו שני בתי הספר אלו והורוביץ ניהל את בית הספר המשותף יחד עם גיורא שלמי.
באוניברסיטה הפתוחה שבכפר הירוק הקים הורוביץ את לימודי הצילום המעשיים.
בשנת 2007 הקים במכון הטכנולוגי בחולון HIT (לימודי תעודה) את תחום לימודי הצילום המעשיים.
פרסומים
לאורך שנות התשעים, הרוב המכריע של פרסומי הרשות שמורות הטבע הניתנים לכל מבקר בשמורות טבע בישראל מעוטרים בצילומיו.
חיים אישיים
להורוביץ בן ובת. היה נשוי ליעל הורוביץ. מתגורר ביישוב כרמי יוסף.
רנו 19
רנו 19 (צרפתית: Renault 19) היא מכונית משפחתית קטנה, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים בין השנים 1988-1996.
בשנת 1989 נבחרה "רנו 19" ל"מכונית השנה" בספרד ובגרמניה. בשנת 1990 נבחרה כ"מכונית השנה" באירלנד ובשנת 1993 נבחרה ה"רנו 19" כ"מכונית השנה" בארגנטינה.
Section.80
Section.80 הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר. האלבום יצא לאור ב-2 ביולי 2011, על ידי חברת התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט. האלבום כולל הופעות אורח של GLC, קולין מונרו, אשטרובוט, BJ דה שיקגו קיד, סקולבוי קיו, אב-סול וקולות מהזמר-יוצר המנוח אלוג'רי ג'ו. בהפקת האלבום השתתפו בעיקר מפיקים פנימיים של חברת טופ דואוג מהרכב ההפקות דיגי+פוניקס, לצד THC, טומי בלאק, ויילדפייר, טרייס מרטין וג'יי קול. אלבום הקונספט כולל נושאים ליריים שהועברו על ידי לאמאר כמו מגפת הקראק בשנות ה-80 של המאה ה-20, גזענות וסבילות. הסינגל המוביל מתוך האלבום, "HiiiPoWeR", יצא לאור ב-12 באפריל 2011.
האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות מהמבקרים והגיע לראשונה למקום ה-113 במצעד הבילבורד 200. נכון לפברואר 2014, האלבום מכר 130,000 עותקים מקומיים. באפריל 2017 זכה בתואר הזהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
רקע
האלבום הוא מהדורת האולפן הראשונה של קנדריק לאמאר, לאחר הוצאת חמשת המיקסטייפים שלו ומיני-אלבום הבכורה שלו. לאמאר החל לעבוד על האלבום בסביבות ינואר 2011. הוא הקליט את האלבום באולפני טופ דואוג בקארסון שבקליפורניה, וכתב את רובו במטבח של אמו ובאוטובוס התיירים. במהלך הקלטת האלבום, הוא רצה שהוא יהיה "כמה שיותר אורגני". לעיתים, השאיר שירים לא גמורים לפרקי זמן ממושכים. לאמאר חש שהוא נאלץ ליצור את האלבום כשחבר שלו נכנס לכלא למשך כ-25 שנה וחווה את הכאב של אירוע כזה.
מוזיקה ומילים
Section.80 הוא אלבום קונספט שמערב את חייהן של דמויות בשם תמי וקיישה, כשהוא מסביר את הקשיים האישיים בחייהם. "Tammy's Song (Her Evils)" סובב סביב שתי בנות שבוגדות בחברים שלהן לאחר שגילו שאינם נאמנים, ובסופו של דבר ישנות אחת עם השנייה כי הן לא יכולות לסמוך על גברים. "Keisha's Song (Her Pain)" עוסק בזונה המבקשת נחמה ושליטה, רק עד מותה.
לאמאר הצהיר כי הוא יצר את האלבום כדי לדון בדורו. הוא מתמקד במגוון נושאים, כמו הפניה לרונלד רייגן ודיון כיצד התרחשה מגפת ה"קראק" בשנות ה-80. הוא מסביר כיצד זו חלק מהסיבה שהסמים הפופולריים לדורו (למשל סחר בסמים והתמכרות לסמים). "A.D.H.D" מתייחס ל"להתפתל, ללכת למסיבות ופשוט להיות חסרי דאגות". "Kush & Corinthians" מציין כי צדק ומוסר לעיתים נחתכים ומיובשים. השיר האחרון והסינגל המוביל מתוך האלבום הוא "HiiiPoWeR", שתפיסתו הייתה להסביר עוד יותר את תנועת "HiiiPoWeR" שקודמה על ידי לאמאר וחבריו ללייבל TDE. השיר הגיע מהאינטראקציות של לאמאר עם הראפר העמית ג'יי קול ונשיא TDE פונץ'.
ביקורות
האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות. ב-Metacritic קיבל האלבום ציון ממוצע משוקלל של 80 מתוך 100, בהתבסס על 11 ביקורות.
אנדרס טרדיו מ-HipHopDX כתב כי לאמאר "אולי חיפש תשובות, אך המסע הזה איפשר לו לגלות את אחד האלבומים המצטיינים ביותר השנה עם Section.80". טום ברייהאן מפיצ'פורק האמין כי באלבום "פגמים רציניים כל וכל", אך ציין כי "Section.80 עדיין עומד כמסמך עוצמתי של בחור צעיר ומבטיח מאוד שמבין את קולו". לדעתו של המבקר אדם פליישר מ-XXL, האלבום חושף כי "מוחו של מחברו אינו אבוד ואינו חסר תועלת, מכיוון שהוא שוזר מחשבות שנבנו בקפידה לפני שהוא פולט ראפ על כל אחד מ-16 רצועות הפרויקט, ומבטיח ששום דבר אינו חד פעמי או ללא מטרה". דייוויד אמידון מ-PopMatters השווה את לאמאר לאייס קיוב בתחילת הקריירה שלו, כיוון שהוא "רק אומר לנו את מה שהוא רואה, ואף על פי שאולי לא יציע פתרונות באותה תדירות כמו שאייס קיוב עשה, הוא בהחלט מסוגל לצייר לנו תמונה חיה".
מגזין פיצ'פורק מיקם את האלבום במקום ה-45 ברשימת "50 האלבומים המובילים משנת 2011". קומפלקס דירג את האלבום כאלבום השביעי הטוב ביותר בשנת 2011. לכבוד יום השנה החמישי של האלבום, כתב אוגדן פיין בפורבס מאמר שהסביר כיצד האלבום הניע את לאמאר ל"מלכות היפ-הופ". מגזין NME מיקם את האלבום במקום השלישי ברשימת "101 האלבומים לשמוע לפני שתמות" בשנת 2014.
הצלחה מסחרית
תוך כשבוע, מכר האלבום 5,000 עותקים בלבד בארצות הברית, בהתבסס על הורדות דיגיטליות, והגיע לראשונה למקום ה-113 במצעד הבילבורד 200, עם קידום וכיסוי תקשורתי מינימלי. תוך שבועיים, נמכר האלבום ב-9,000 עותקים בארצות הברית סך הכל. נכון לפברואר 2014, האלבום מכר 130,000 עותקים מקומיים. ב-14 באפריל 2017 הגיע האלבום למעמד הזהב, בהתבסס על נתוני האיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על עותקים משולבים של מכירות ויחידות שקולות לאלבום של למעלה מ-500,000.
גיליין מקסוול
גיליין נואל מריון מקסוול (באנגלית: Ghislaine Noelle Marion Maxwell; נולדה ב-25 בדצמבר 1961) היא אשת חברה בריטית ממוצא יהודי, שהתפרסמה בקשריה ההדוקים עם ג'פרי אפשטיין. היא הצעירה מבין תשעת ילדיו של רוברט מקסוול. לאחר מותו בשנת 1991, עברה לגור בארצות הברית, וקשרה קשר חברי ועסקי עם ג'פרי אפשטיין. אפשטיין הורשע ב-2018 בעבירות מין, ומקסוול נחשדה כי סייעה לו ועסקה בסחר בנשים עבורו. בשנת 2020 נעצרה על ידי ה-FBI בחשדות אלה. ב-29 בדצמבר 2021 היא הורשעה על ידי בית המשפט בניו יורק בחמישה סעיפים של ניצול מיני וסחר בקטינות לצורכי מין. נידונה ל-20 שנות מאסר.
מקסוול הקימה ארגון להגנת הסביבה בשם The TerraMar Project בשנת 2012, אך הוא חדל לפעול ב-2019.
ראשית חייה
גיליין מקסוול נולדה בשנת 1961 באחוזה כפרית בחבל איל-דה-פראנס, צרפת. בתו התשיעית של איל התקשורת רוברט מקסוול, פליט יהודי שברח מצ'כוסלובקיה והגיע לבריטניה והתעשר שם, ואשתו אליזבת' (לבית מיינארד), ממוצא צרפתי הוגנוטי נוצרי, שגידלה את ילדיה על ערכי הכנסייה האנגליקנית. בילדותה המוקדמת היה אחיה מייקל שקוע בתרדמת עקב תאונת דרכים שעבר יומיים לאחר לידתה, עד לפטירתו בשנת 1967.
המשפחה התגוררה באחוזה בת 53 חדרים בעיר אוקספורד, בממלכה המאוחדת. לאחר סיום לימודיה התיכוניים במרלבורו קולג' למדה בבייליול קולג' באוניברסיטת אוקספורד.
קריירה עסקית
עם התבגרותה הפכה מקסוול לאשת חברה בולטת בבריטניה. היא הקימה ארגון נשים שעסק בפוליטיקה ותרבות, עבדה בכתב העת "The European" שאביה הוציא לאור, וניהלה את קבוצת הכדורגל של אוקספורד יונייטד. הבילוי החביב עליה היה באחת היאכטות של אביה, לה קרא על שמה.
לאחר שרוברט מקסוול רכש את העיתון "ניו יורק דיילי ניוז" בינואר 1991, היא עברה לניו יורק כדי לייצג את עסקיו. מקסוול מת בטביעה בנובמבר 1991. שניים מבניו, איאן וקווין, הואשמו ביוני 1992 בהונאת קרנות פנסיה של עובדי קבוצת הדיילי מירור, אך זוכו מהאישומים בינואר 1996.
לאחר שעברה לניו יורק התגוררה גיליין מקסוול ליד הסנטרל פארק ורכשה ידידים, בהם איוונה טראמפ ואחד מבניו של עדנאן חשוגי.
מערכת יחסיה עם ג'פרי אפשטיין
מקסוול פגשה לראשונה את איש העסקים ג'פרי אפשטיין בתחילת שנות ה-90 ובין השניים נוצר קשר אינטימי, שהפך לקשר עסקי, והיא סייעה לו לנהל את משק הבית וחלק מעסקיו. היא התפרסמה בעיתונות הבריטית לאחר שהכירה בין אפשטיין לנסיך אנדרו, והשלושה צולמו יחד באתרי בילוי רבים. מקסוול התיידדה וצולמה גם עם ביל קלינטון, דונלד טראמפ ועורך הדין אלן דרשוביץ.
בשנת 2008 הורשע אפשטיין בשידול קטינה לזנות ונגזרו עליו 18 חודשי מאסר בעסקת טיעון שכללה גם הסכמה שלא לתבוע את מקורביו של אפשטיין ובהם מקסוול. הוא השתחרר לאחר שריצה 13 חודשים בכלא, ולאחר שחרורו לא נצפו עוד מקסוול ואפשטיין ביחד בפומבי. לקראת סוף שנת 2015 מקסוול חדלה לפקוד אירועים חברתיים.
תביעות משפטיות
בשנת 2017 תבעה שרה רנסום את אפשטיין ומקסוול, בטענה לניצול מיני ואיומים באלימות. התביעה נסגרה מחוץ לכותלי בית המשפט ופרטיה לא פורסמו.
בשנת 2020 הואשמה על ידי הממשלה הפדרלית בארצות הברית בפשעי פיתוי קטינים ובסחר מיני בבנות קטינות. ב-10 ביולי 2020 פורסם כי מקסוול נמצאת תחת חקירה גם במחלקת המשפטים באיים הקריביים.