cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית הדין הפלילי הבין-לאומי
היסטוריה
ב-1994 הציג ה-ILC את הצעתו לחוק עבור בית דין פלילי בין־לאומי בפני העצרת הכללית והמליץ על כינוס ועידה שתדון בניסוח חוקת בית המשפט. לבחינת סוגיות מפתח מהותיות בטיוטת החוק, הקימה האספה הכללית ועדה להקמת בית דין פלילי בין־לאומי, שנועדה פעמיים בשנת 1995. לאחר בחינת דו"ח הוועדה, הקימה האספה הכללית את הוועדה המכינה להקמת בית הדין הפלילי הבין־לאומי לכתיבת טיוטה מגובשת. בשנים 1996–1998 התקיימו שישה כנסים של הוועדה המכינה במטה האו"ם בניו יורק, במהלכם ארגונים לא ממשלתיים נתנו משוב והשתתפו בפגישות תחת ארגון הגג של הקואליציה לבית הדין הפלילי הבין־לאומי (CICC). בינואר 1998 התכנסו הלשכה ומרכזי הוועדה המכינה לאספה בזוטפן בהולנד, כדי לארגן מחדש ולאחד את טיוטות הכנסים השונים לטיוטה אחת שלמה.
לבסוף יזמה העצרת הכללית ביוני 1998 כנס ברומא, במטרה לגבש באופן סופי את חוקת בית המשפט. ב-17 ביולי 1998, חוקת רומא של בית הדין הפלילי הבין־לאומי התקבלה בהצבעה של 120 בעד, 7 מתנגדים, ו-21 מדינות נמנעות. שבע המדינות שהצביעו נגד החוקה היו סין, עיראק, ישראל, לוב, קטר, ארצות הברית ותימן. הצבעת הנגד של ישראל נבעה מהכללת "פעולה של העברת אוכלוסייה לשטח כבוש" ברשימת פשעי המלחמה, בחשש שהוא ישמש בסיס להאשמתה העתידית בעניין ההתנחלויות..
לאחר שהחוקה אושררה על ידי 60 מדינות, היא נכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2002 ובית המשפט הפלילי הבין־לאומי הוקם רשמית. ההרכב הראשון של 18 שופטים נבחר על ידי מועצת המדינות החברות בפברואר 2003. הם הושבעו בבית המשפט הראשון של בית המשפט ב -11 במרץ 2003..
בית המשפט הוציא את צווי המעצר הראשונים שלו ב-8 ביולי 2005, והדיונים הראשונים התקיימו בשנת 2006. בית המשפט הוציא את פסק הדין הראשון שלו בשנת 2012 כאשר קבע כי מנהיג המורדים הקונגואי תומאס לובנגה דיילו אשם בפשעי מלחמה הקשורים בשימוש צבאי בילדים ובנערים..
בשנת 2010 המדינות החתומות על חוקת רומא ערכו לראשונה כנס העוסק בחוקה זו בקמפלה, אוגנדה. בכנס אומצו שני תיקונים לחוקה. התיקון השני הגדיר את "פשע התוקפנות" ותיאר את ההליך שלפיו בית הדין הפלילי הבין־לאומי יכול להעמיד לדין יחידים. עם זאת, התנאים המתוארים על מנת לקבע את התיקון טרם התקיימו, ובית הדין הפלילי הבין־לאומי עדיין אינו יכול להפעיל סמכות שיפוטית על פשעי תוקפנות.
באוקטובר 2016, לאחר טענות חוזרות ונשנות כי בית המשפט מתנהל באופן מוטה נגד מדינות אפריקה, בורונדי, דרום אפריקה וגמביה הודיעו על נסיגתן מחוקת רומא. עם זאת, בעקבות הבחירות לנשיאות של גמביה מאוחר יותר באותה שנה, שהביאו את שלטונו הארוך של יחיא ג'אמה לקצו, ביטלה גמביה את הודעת המשיכה שלה. בית המשפט העליון של דרום אפריקה קבע בתחילת 2017 כי פרישתה של המדינה בלתי חוקתית, ולפיכך ממשלת דרום אפריקה הודיעה במרץ 2017 כי גם היא מבטלת את החלטתה הקודמת לפרישה..
יש מומחים מאמינים כי קניה, נמיביה ואוגנדה יחליטו לפרוש ובעקבותיהן מדינות אפריקאיות רבות..
ב-2018 הודיעה ה-ICC כי תפתח חקירה ראשונית כנגד ממשלת הפיליפינים בשל אופייה האלים של המלחמה בסמים במדינה. בעקבות כך פרשה המדינה מבית הדין ב-17 במרץ 2019. עם זאת, בית הדין הצהיר כי הסמכות השיפוטית על הפיליפינים בתקופה שבה הייתה המדינה חלק מחוקת רומא, מנובמבר 2011 ועד מארס 2019 נותרה ברשותו..
מדינות חברות
בחוקת בית הדין הפלילי, האמנה המקימה את בית הדין היא חוקת רומא (זו מכונה לעיתים בטעות "אמנת רומא"), חברות 124 מדינות, בהן כל מדינות אמריקה הדרומית, כמעט כל מדינות אירופה, רוב מדינות אוקיאניה וכמחצית ממדינות אפריקה. 31 מדינות חתמו על חוקת רומא אך לא אשררו אותה.
ישראל חתמה על חוקת רומא בשנת 2000, ובעת חתימתה הצהירה כי "בהיותה תומכת פעילה ועקבית של הרעיון של בית דין פלילי בין־לאומי, ושל מימושו באמצעות חוקת רומא, ממשלתה של מדינת ישראל גאה להביע את הכרתה בחשיבות, ויותר מכך — ההכרחיות, של בית דין יעיל לאכיפת שלטון החוק ומניעה של התחמקות מעונש. כאחת מהוגות הרעיון של בית משפט פלילי בין־לאומי, ישראל, באמצעות עורכי הדין והמדינאים הבולטים שלה, השתתפה, מאז תחילת שנות החמישים, באופן פעיל ביצירתו של בית דין כזה. נציגיה, תרמו לכל שלבי ההכנה של חוקת רומא כשהם נושאים בליבם ובמוחם זיכרונות קולקטיביים, ולעיתים אישיים, של השואה — הפשע הנורא ביותר שאי פעם בוצע בהיסטוריה של בני האדם. הם עשו זאת בהתלהבות, בתחושות עמוקות של כנות ורצינות". ב-28 באוגוסט 2002 ישראל הודיעה שלא תאשרר את החוקה. בין הסיבות לך היא ציינה את הכללתו בחוקה של סעיף 8(2)(ב)(8), הקובע כי העברתה של אוכלוסיית הכובש לשטח הכבוש במישרין או בעקיפין תיחשב פשע מלחמה. על פי הודעת משרד החוץ,
גם ארצות הברית חתמה על החוקה בשנת 2000 אך לאחר מכן משכה את חתימתה.
ב-2009 נסתה הרשות הפלסטינית להקנות לבית הדין סמכות בהסכמה אד הוק כאמור בס' 12(3) לחוקת בית הדין, בשם מדינת פלסטין. באפריל 2012 קבע התובע של בית הדין, שלא בשלו התנאים להכיר במדינת פלסטין. בעקבות החלטת העצרת הכללית של האומות המאוחדות בנובמבר 2012, שהכירה בפלסטין כמדינה משקיפה בארגון האומות המאוחדות, הודיעה "פלסטין" על הצטרפותה לחוקת רומא ב-2 בינואר 2015. בעקבות זאת הודיעה התובעת על פתיחת חקירה לגבי "המצב בפלסטין". בתגובה הקפיאה מדינת ישראל חצי מיליארד שקלים מכספי מיסים שמועברים לפלסטינים. בתחילת 2021, קבעו שופטי בית הדין, שסמכות בית הדין חלה בגדה המערבית, רצועת עזה ומזרח ירושלים ובמקביל נפתחה חקירת בית המשפט בעניין פשעי המלחמה בעניין פלסטין.
בחודש נובמבר 2016 הודיעה ממשלת רוסיה כי אין בכוונתה לפעול לאשרור החוקה ואין היא רואה עצמה עוד כמחויבת להוראותיה, זאת לאחר פרסום דו"ח של בית הדין הבין־לאומי הרואה בסיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה פעולת כיבוש.
ישנן מדינות שאינן חברות בחוקת בית הדין, אך הכריזו על כך שהן מכירות בסמכותו לחקור פשעים שבוצעו בשטחן. בין המדינות הללו, אוקראינה אשר בפברואר 2014 הודיעה כי היא מקבלת עליה את כללי בית הדין הפלילי הבין־לאומי.
סמכות שיפוט
הפעלת סמכות השיפוט של בית הדין מותנית בכך הפשעים הם בסמכותו המהותית ושהם בוצעו בעת שחוקת בית הדין היתה בתוקף לגבי המדינות הרלוונטיות. תנאי מקדמי לכך שבית הדין יפעיל את סמכותו הוא שהפשעים לכאורה בוצעו בשטח מדינה שהסכימה לקבל את סמכות בית הדין (על ידי הצטרפות לחוקה או אד הוק), או על ידי אזרח של מדינה שהסכימה לקבל את סמכות בית הדין (על ידי הצטרפות לחוקה או אד הוק), או שהעניין הופנה לבית הדין בהחטה של מועצת הביטחון.
פשעים בסמכות השיפוט של בית הדין
נושאי השיפוט של בית המשפט קובעים מהם הפשעים שעליהם ניתן להעמיד לדין אנשים. אנשים יכולים לעמוד לדין רק על פשעים המפורטים בחוקה. הפשעים העיקריים רשומים בסעיף 5 של החוקה ומוגדרים בסעיפים בהמשך החוקה: רצח עם (מוגדר בסעיף 6), פשעים נגד האנושות (מוגדרים בסעיף 7), פשעי מלחמה (מוגדרים בסעיף 8) ופשעים של תוקפנות (מוגדר ב סעיף 8 bis ) (עדיין אינו בתחום השיפוט של בית המשפט, ראו להלן). בנוסף, סעיף 70 מגדיר עבירות נגד מערכת החוק, המהווה קטגוריה חמישית של פשעים שעליהם אינדיבידואלים יכולים לעמוד לדין.
רצח עם
סעיף 6 מגדיר את פשע רצח העם באותה הגדרה שישנה באמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם. אלו הם חמישה מעשים הנעשים "מתוך כוונה להשמיד קבוצה לאומית, אתנית, גזעית או דתית או חלק ממנה".
ההגדרה של פשעים אלה זהה לאלו הכלולים באמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם (1948).
פשעים נגד האנושות
סעיף 7 מגדיר פשעים נגד האנושות כמעשים "שבוצעו במסגרת התקפה נרחבת או שיטתית המכוונת נגד כל אוכלוסייה אזרחית". הסעיף מפרט 16 פשעים בודדים:
תוקפנות
ס' 8bis קובע את עבירת התוקפנות.
סוגיית מלחמת האזרחים בלוב
בתחילה, נדמה היה שההליכים פרי מנגנון שיתופי הפעולה הבין־לאומיים המוזכר לעיל, היוו פריצת דרך נכונה לפתירת הסכסוך. אולם, ככל שנמשכה הלחימה עלו קולות אחרים וניסיונות מקבילים למצוא אלטרנטיבות. קולות אלה נבעו ממספר חששות עתידיים. לדוגמה, קדאפי הודיע שאין בכוונתו לכבד את הצווים ונציגיו כינו את בית הדין הפלילי "ארגון שנוצר בבירור כדי להעמיד לדין אנשים מהעולם השלישי". זאת ועוד, לתמיכת קדאפי הצטרפו מנהיגים נוספים מן העולם הערבי בקריאות דומות. בנוסף, דיווחי עיתונות הגיבו על הסיכון הטמון ב"תביעה רגישה פוליטית במהלכו סכסוך מזוין" והביעו דאגה שהתביעה עלולה "לסבך את המאמצים לגרום לקדאפי להתפטר". לפיכך, כל אלו הובילו להעלאת האפשרות כי גירוש על ידי משא ומתן עשוי להיות יעיל יותר בעצירת הטבח כניסיון למצוא אלטרנטיבה למציאת פריצת דרך לפתירת הסכסוך.
דיולה דונאט (פסל)
ביוגרפיה
דיולה דונאט נולד במשפחה יהודית. אביו היה שמעון דונאט (1812–1880), שלחם בדרגת סגן במהפכת 1848 בהונגריה שמכונה מלחמת העצמאות 1848–1849. אמו הייתה ססיליה שְרֶטֶר (1814–1878). דיולה החל את לימודיו האמנותיים במינכן בשנת 1867 תחת שרביטו של יוזף קנאבל, המשיך בדרזדן בפיקוחו של רוברט הֶרְטֶל, ולאחר מכן סיים את לימודיו בווינה כתלמידם של הנס סמפר ומיכאל ווגמילר. משנת 1873 עבד כפסל דקורטיבי בווינה. הוא הופקד באותה השנה על העיטור הפיסולי של השער הראשי של התערוכה העולמית בווינה. בשנת 1880 חזר לבודפשט. שם לקח חלק בעיטור הפיסולי של בית האופרה של בודפשט ושל הוויגאדו (Place for Merriment), בין היתר. החל לייצר מצבות מעוצבות בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 והפך במהרה לפסל המצבות המהולל ביותר בבודפשט. הוא פיסל בסגנון הקלאסיציסטי, האקדמי (Academic art). הוא פיסל גם אנדרטאות מאותה התקופה.
עבודתו הידועה ביותר היא אנדרטת הטורול בבנהידה. הוא הכין גם את אחד מעשרת הפסלים שפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה תרם לאומה ההונגרית. בבודפשט נחנך בכיכר הפרנציסקנים בשנת 1908 הפסל של אישטוואן ורבצי. דונאט נפטר כפסל מכובד. קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
ויליאם קיין
ויליאם קיין (באנגלית: William Caine; נולד ב-1798) היה מזכיר מושבת הונג קונג בין השנים 1854–1859 והמושל בפועל של המושבה בין מאי וספטמבר 1859.
ביוגרפיה
קיין נולד באנגליה בשנת 1798 למשפחה ענייה. בגיל 6 הצטרף כמתופף לצבא המלכותי הבריטי ושירת בגדוד ה-26 של חיל הרגלים במהלך הקרבות נגד נפוליאון בונפרטה בספרד. קיין הגיע לדרגת קפטן במהלך שירותו. לאחר תום מלחמות נפוליאון הועבר הגדוד שבו שירת קיין להונג קונג והשתתף בשנת 1839 במלחמת האופיום השנייה, וקיין החל את שירותו הקולוניאלי.
קיין כיהן כשופט העליון (Chief Magistrate) של המושבה וכן ייסד את משטרת הונג קונג וכיהן כראש המשטרה בין השנים 1841–1844. בשנת 1847 מונה למזכיר המושבה והמבקר הכללי שלה (Colonial Secretary and Auditor General)
על שמו של קיין נקראת דרך קיין (Caine Road) באזור המיד לוולס של האי הונג קונג.
פולמאר דרומי
פולמאר דרומי או יסעור שחפי דרומי (שם מדעי: Fulmarus glacialoides), הוא מין של עוף ימי ממשפחת היסעוריים. בעבר הוא נחשב למין ממשפחת השחפיים. הוא מצוי בימים של סביבות אנטארקטיקה והאיים סביבה.
אורכו של הפולמאר 45-50 ס"מ, מוטת כנפיו 110-120 ס"מ ומשקלו 740-790 גרם בממוצע. הוא דומה לקרובו סערון שחפי ובעל צבעים דומים אך הוא בהיר יותר ובעל כתם לבן ייחודי על כנפיו. הוא בעל קרומי שחייה, מקור חרוטי צהוב והוא מסוגל לשתות מי מלח מהים.
יסעורים אלה מצויים לעיתים ליד ספינות והם דואים בקרבתם. הם גם נצפים יחד עם עופות ים אחרות וכן עם כלבי ים ולווייתנים. היסעורים ניזונים מדגים שהעופות או הלווייתנים מפספסים.
פילוסופיה פמיניסטית
פילוסופיה פמיניסטית היא גישה לפילוסופיה מנקודת מבט פמיניסטית וגם שימוש בשיטות פילוסופיות לנושאים ושאלות פמיניסטיות. הפילוסופיה הפמיניסטית כוללת פרשנות מחודשת של טקסטים פילוסופיים וניסיונות לבקר או להעריך מחדש את רעיונות הפילוסופיה המסורתית מתוך פרספקטיבה פמיניסטית. הפילוסופיה הפמיניסטית הייתה קיימת לפני המאה העשרים אך תויגה ככזו עם הגל השני של הפמיניזם במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. ספר בולט בהתפתחות הפילוסופיה בתחילתה הוא שעבוד האישה שך ג'ון סטיוארט מיל שיצא לאור בשנת 1869. כתבים בולטים נוספים הם המין השני של סימון דה בובואר (1949), המסתורין הנשי מאת בטי פרידן (1963), פוליטיקה מינית מאת קייט מילט (1970) והדיאלקטיקה של המין של שולמית פיירסטון (1970).
הפילוסופיה הפמיניסטית עוסקת בשלל נושאים, ובהם: תורת ההכרה, אתיקה, מטאפיזיקה, פנומנולוגיה ואסתטיקה.
קאיפנג
קָאיפֶנְג (בסינית מפושטת: 开封; בסינית מסורתית: 開封; בפין-יין: Kāifēng; מילולית: "פתיחת הגבול") היא נציבות עירונית במזרח מחוז חנאן שבמזרח הרפובליקה העממית של סין השוכנת בגדתו הדרומית של הנהר הצהוב. לעיר נודעה חשיבות היסטורית והיא הייתה אחת משבע הבירות העתיקות של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 4,824,016 תושבים, מתוכם 1,735,581 בשטח האורבני, החיים בשטח כולל של 6,250 קמ"ר.
יהדות קאיפנג
קהילת קאיפנג היא הקהילה היהודית העתיקה ביותר בסין, שנוסדה במקום במאה ה-11, כפי הנראה על ידי יהודים מהודו ומפרס. בית הכנסת בעיר הוקם בשנת 1163. הוא נחרב מספר פעמים אך שופץ כל פעם מחדש, עד למאה התשע-עשרה. הרב האחרון של קהילת קאיפנג נפטר בשנת 1867.
כיום כ-600–1000 תושבים בקאיפנג מזהים עצמם כחלק מן הקהילה היהודית. בשנים האחרונות אף עלו מספר יהודים מקאיפנג לישראל.
פופאי (סרט, 1980)
פופאי (באנגלית: Popeye) הוא סרט הרפתקאות קומי מוזיקלי אמריקאי משנת 1980, המבוסס על דמות הקומיקס "פופאי המלח". את הסרט ביים רוברט אלטמן והפיק אותו רוברט אוונס, על פי תסריט של ג'ולס פייפר. בסרט מככבים רובין ויליאמס בתפקיד פופאי המלח, שלי דובאל בתפקיד אוליב אויל ופול ל. סמית' בתפקיד בלוטו.
תקציר העלילה
פופאי המלח משייט לעיירה מוזרה בשם סוויט-הייבן, שם הוא מכיר שלל דמויות, ביניהם: וימפי, אדם חובב המבורגרים, אוליב אויל שתהפוך לרעייתו ובלוטו, פיראט עצום ממדים ומרושע שמציק לאנשי העיירה ללא סיבה נראית לעין. פופאי נעזר בתרד כדי לעצור את ההצקות של בלוטו, ובדרך מוצא גם את אביו האבוד, פופדק פאפי.
רומא (כדורגל נשים)
מועדון כדורגל רומא או בשמו המסחרי רומא נשים, הוא מועדון כדורגל נשים איטלקי שבסיסו בבירת איטליה, רומא והוא מהווה חלק ממועדון הכדורגל רומא. הקבוצה הוקמה ביולי 2018 במקומה של קבוצת הנשים של S.S.D. רס רומא. הקבוצה מתמודדת בסרייה A מאז הקמתה בעונת 2018/19.
היסטוריה
רס רומא השתתפה בליגה האיטלקית מאז שנת 2003, אך החליטה להעביר את רישיון ההשתתפות שלה בסוף עונת 18–2017, מה שאיפשר למועדון הכדורגל רומא לקחת שליטה על רישיון זה ולהקים את קבוצת הכדורגל הרשמית של המועדון כחלק מהליגה האיטלקית הבכירה. הישג השיא של קבוצת הנשים במסגרת הליגה הגיע בעונת 22–2021, כשסיימה כסגנית האלופה.
ב-29 באפריל 2023, רומא זכתה באליפות איטליה בפעם הראשונה בתולדותיה לאחר שגברה על פיורנטינה בתוצאה 1–2.
מדרש תלמוד תורה
מדרש תלמוד תורה היה מוסד לימודים יהודי-מסורתי לבנים צעירים שהוקם ונסגר מספר פעמים בין השנים 1832–1951 בבגדאד שבעיראק. רבים מבוגריו שימשו כרבנים ואישי ציבור בבגדאד ובישראל.
היסטוריה
עד המחצית השנייה של המאה ה-19, היו בקהילה היהודית בעיראק מוסדות לימוד מסורתיים שכונו "סתאד' " או "חדרים". אחרי תקופה זו נוספו למערכת החינוך עשרות "חדרים" נוספים, ותנאי הלימוד המסורתיים שופרו באופן יחסי. בעקבות כניסתם של מוסדות לימוד מודרניים לעיראק בתחילת המאה ה-20, החלה דעיכת הלימוד המסורתי בערים המרכזיות. הדעיכה נמשכה עד להקמת "מדרש תלמוד תורה" הראשון בשנת 1832, שמטרתו הייתה להציע לבני עניים בעיקר חינוך מסורתי כתחליף לחינוך המודרני שהתפשט. "מדרש תלמוד תורה" בולט נוסף הוקם בשנת 1869, ונתמך על ידי גבירים מקומיים, והרב שלמה בכור חוצין נמנה עם מייסדיו. הוא שרד עד שנת 1875 בלבד, ותלמידיו עברו ללמוד במוסדות של כל ישראל חברים. כדי להרחיב את מעגל ההשכלה לשכבות נוספות של מעוטי יכולת ועניים בעיקר, הקים הרב יחזקאל אל ווקיל שוב פעם מוסד לימודים דומה בשנת 1932, והפעיל אותו עד שנת 1951. בין השנים האלו שימש הרב מנשה שהרבני כמורה במוסד במשך תקופה.
המוסד על כל שנותיו נועד בעיקר לילדי עניים שהוריהם לא יכלו לשלם שכר לימוד, וחפצו כי יתחנכו במוסד מסורתי. מתכונת הלימודים כללה בין היתר לימוד תנ"ך, תלמוד, כתיבת רש"י חצי קולמוס, ועוד. אולם בשנותיו האחרונות כלל גם מקצועות נוספים כדוגמת היסטוריה, השפות עברית, אנגלית וערבית. לאחר סיום הלימודים ב"מדרש תלמוד תורה", התלמידים המצטיינים היו ממשיכים למדרש בית זלכה, והשאר למוסדות לימוד נוספים.
בין השנים בהן לא פעלו מוסדות בולטים, המשיכו לפעול מסגרות דומות תחת השם "מדרש תלמוד תורה". בשנת 1906 שימש בוגר המוסד הרב יצחק מכמל כמורה לתנ”ך, תלמוד ועברית במוסד. בשנת 1919 החל להכשיר מורים במוסד, ושימש גם כמורה לשיעורי עברית, דקדוק ותולדות עם ישראל. בין השנים 1918–1920 שימש עזרא חדד כמורה לערבית, היסטוריה ואנגלית במוסד.
NXT TakeOver: WarGames (2020)
(2020) NXT TakeOver: WarGames היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך למותג NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-6 בדצמבר 2020, ב-WWE Performance Center המשופץ שבאורלנדו, פלורידה, שעתה נקרא בשם "Capitol Wrestling Center" וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע בנוסף להיותו האירוע ה-32 בסדרת אירועי NXT TakeOver.
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, The Undisputed Era (אדם קול, בובי פיש, קייל אוריילי ורודריק סטרונג) ניצחה את קבוצת מקאפי (פאט מקאפי, פיט דאן, דני בורץ' ואוני לורקאן) בקרב WarGames, בעוד שבקרב הפותח של האירוע, קבוצת קנדיס (קנדיס לאריי, דקוטה קאי, ראקל גונזלס וטוני סטורם) ניצחה את קבוצת שוטצי (שוטצי בלאקהארט, אמבר מון, ריאה ריפלי ואיאו שיראי) בקרב WarGames נשים. עוד ברשימת הקרבות, ג'וני גרגאנו ניצח את ליאון ראף ודמיאן פריסט בקרב משולש וזכה באליפות צפון אמריקה של NXT בפעם השלישית בקריירה.
רקע
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network בשם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה החמישי של NXT בשנת 2020.
השפעת מגפת הקורונה
מאז חודש מרץ, מגפת הקורונה הכריחה את ארגון ה-WWE להעביר את אירועי המותג NXT לאוניברסיטת פול סייל בווינטר פארק, פלורידה למתכונת שבה אין קהל ששילם כרטיס, אף על פי שבשלהי חודש מאי, הארגון החל להשתמש במתאבקיו ובמתאבקי הפיתוח שלו כקהל. כמו כן, תוכני הארגון למותגים Raw וסמאקדאון נעשו באותו האופן, רק ב-WWE Performance Center באורלנדו, פלורידה, כשבחודש אוגוסט, מטעמי מחשבה על השלכות מגפת הקורונה בעתיד, ה-WWE הודיע שכל תכניו ואירועי השלם וצפה העתידיים שלו יתקיימו באמוויי סנטר, אולם גדול יותר באורלנדו אשר מכונה במערך הנקרא בשם WWE ThunderDome; לאחר מכן בחודש דצמבר תוכני הארגון הועברו לאולם הטרופיקנה פילד בסיינט פיטרסברג, פלורידה. באוקטובר 2020, דווח שהחל מהאירוע NXT TakeOver 31, המותג NXT יעביר את אירועיו למתחם ה-Performance Center המשופץ, שנקרא בשם "Capitol Wrestling Center" על שם ארגון ההיאבקות Capitol Wrestling Corporation, שאותו הקים ג'ס מקמהן, סביו של וינס מקמהן, כאשר ארגון זה שימש כאב הקדמון של ה-WWE. בדומה לשימוש של ה-WWE ב-ThunderDome המיועד למותגים Raw וסמאקדאון, מסכי LED הוצבו בתוך המתחם במטרה להעניק לקהל הצופים להיות נוכח באופן וירטואלי באירועיו. בנוסף, חברים וקרובי משפחה של המתאבקים הופיעו כקהל ביחד עם הקהל הווירטואלי בצורה שבה הם מופרדים האחד מהשני בעזרת מחיצות פלסטיק שקופות.
עלילות
בספיישל NXT Halloween Havoc], ג'וני גרגאנו ניצח את דמיאן פריסט בקרב "מגרש המשחקים של השטן" וזכה באליפות צפון אמריקה של NXT בפעם השנייה בקריירה שלו (הראשון בהיסטוריה לעשות זאת). ב-11 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT, גרגאנו הגן על התואר מול ליאון ראף, שנבחר להיות יריבו במסגרת גלגל המזל. במהלך הקרב, פריסט הסיח את דעתו של גרגאנו ואיפשר לראף להצמיד את גרגאנו לניצחון, שהקנה לו זכייה מפתיעה בתואר. שבוע לאחר מכן בתוכנית, ראף הגן בהצלחה על תוארו נגד גרגאנו כתוצאה מפסילה לאחר שדמיאן פריסט הכה באופן מכוון את ראף. ב-25 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT, כל שלושת המשתתפים התארחו בפינה של קווין אואנס, The KO Show, על מנת להציג את הטיעונים שלהם מדוע הם רוצים להחזיק באליפות צפון אמריקה. לבסוף, הג'נרל מנג'ר של NXT, ויליאם ריגל, הגיע וקבע קרב משולש ביניהם על התואר באירוע NXT TakeOver: WarGames.
ב-7 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT, דקסטר לומיס ניצח את אוסטין ת'יאורי ולאחר הקרב הותקף על ידי קמרון גריימס, שהרגיש חוסר כבוד על ידי לומיס שבוע קודם לכן. בספיישל NXT Halloween Havoc, השניים התמודדו אחד מול השני בקרב בית רדוף טרור, שבו לומיס ניצח את גריימס כתוצאה מהכנעה. השניים נפגשו לקרב נוסף ב-18 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT, הפעם במסגרת קרב כיסוי עיניים, שהסתיים ללא הכרעה לאחר שגריימס הכה את השופט מבלי לדעת, מעשה שהותיר את השופט חסר הכרה. שבוע לאחר מכן, גריימס ניצח את ג'ייק אטלס, כשלאחר הקרב הוא נקטע על ידי לומיס, שהגיע עם רצועה בידיו. מאחורי הקלעים, הג'נרל מנג'ר של NXT, ויליאם ריגל, קבע קרב רצועה בין השניים אשר ייערך באירוע NXT TakeOver: WarGames.
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם קרב "משחקי מלחמה" (באנגלית: WarGames) נשים שבו קבוצת קנדיס (קנדיס לאריי, דקוטה קאי, ראקל גונזלס וטוני סטורם) התמודדה מול קבוצת שוטצי (שוטצי בלאקהארט, אמבר מון, ריאה ריפלי ואיאו שיראי), כשקבוצת שוטצי החזיקה ביתרון של כניסת מתאבקת ראשונה בכל סבב כניסות, לאחר שהשיגה זאת בפרק האחרון של התוכנית NXT לפני קיום האירוע. קאי ומון פתחו את הקרב. לאחר חמש דקות, בלאקהארט נכנסה בעצמה לקרב. הבאות בתור להיכנס היו ראקל גונזלס וריאה ריפלי, טוני סטורם ואיאו שיראי, והאחרונה שנכנסה לקרב הייתה מנהיגת קבוצת קנדיס, הלא היא קנדיס לאריי. גונזלס, ביחד עם אינדי הארטוול, שהפריעה שוב ושוב בקרב, מנעו משיראי להיכנס למבנה הכלוב במשך מספר דקות, וכשלאריי נכנסה לכלוב, סטורם אבטחה את דלת הכלוב בעזרת חגורת הנעצים שלה. לבסוף, שיראי הצליחה להיכנס לכלוב, לאחר שטיפסה על אחד מקירות הכלוב וקפצה ממעלה הכלוב אל פקעת המשתתפות בקרב תוך כדי שהיא נכנסה אל תוך פח אשפה. במהלך הקרב, לאריי סבלה משבר בידה, זאת לאחר שבלאקהארט ביצעה עליה את מהלך הסנטון ספלאש ממעלה הסולם בזמן שלאריי נעטפה בכיסא. בסיום, גונזלס ביצעה על אלופת הנשים של NXT, איאו שיראי, את מהלך ה-one-arm powerbomb אל תוך סולם שהונח בין חבלי הזירה של שתי הזירות, שבעקבות המהלך נשבר. מהלך זה הספיק לגונזלס כדי להצמיד את שיראי לספירת שלוש מוצלחת, שהקנה לקבוצת קנדיס את הניצחון בקרב.
לאחר מכן, תומאסו צ'אמפה התמודד מול טימותי טאצ'ר. הקרב כלל סדרת מהלכי הכנעה וריתוקים אל המזרן מצד שני המשתתפים, כאשר כל אחד מהם שם לעצמו למטרה לפגוע באיבר בגוף שלמשתתף האחר יש היסטוריית פציעות. כלומר, טאצ'ר התמקד לפגוע בצווארו ובברכיו של צ'אמפה, ואילו צ'אמפה התמקד לפגוע ברגלו השמאלית של טאצ'ר. במהלך הקרב, טאצ'ר סבל מחבלה באוזנו השמאלית אשר גרמה לו לדימום שנגרם כתוצאה ממהלך שבו צ'אמפה השתמש בברכו. בסיום, צ'אמפה ביצע על טאצ'ר את חניקת הגיליוטינה דרך החבלים, מה שהפך את המהלך לבלתי חוקי. בזמן שהשופט הורה לצ'אמפה לשחרר בתום ספירת חמש שניות, ואילו לא היה עושה זאת - היה נפסל, הוא אכן שחרר את האחיזה בתום ספירת ארבע שניות ואף הפך את מהלך זה למהלך ה-DDT שלו אשר ידוע בשם "Willow's Bell". מהלך זה הספיק לצ'אמפה כדי להצמיד את טאצ'ר לניצחון.
בקרב הלפני אחרון, ליאון ראף הגן על אליפות צפון אמריקה של NXT נגד ג'וני גרגאנו ודמיאן פריסט בקרב משולש. בתחילת הקרב, פריסט מיקד את מירב המאמץ שלו במתקפות על גרגאנו ואף הורה לראף לא להתערב בקרב. גרגאנו, שהעמיד פנים שהוא מצטוות לראף כדי לשלב כוחות נגד פריסט, תקף לבסוף את ראף. בסופו של דבר, פריסט התעצבן על כך שראף ניסה לקחת חלק פיזי בקרב ובתגובה ביצע עליו את מהלך הקרוסיפיקס פאוורבומב אל אזור מעקה הבטיחות. מהלך זה עשה רושם שגרם לפציעתו של ראף ואף להיעדרותו מן הקרב. פריסט וגרגאנו המשיכו להיאבק אחד מול השני, עד שראף התאושש וחזר. סיום הקרב התנהל כך שמספר דמויות במסכת רוח רפאים הגיעו לזירה והחלו לתקוף את פריסט. האחרון השתמש ביכולותיו האתלטיות כדי להדוף מספר רב מהם. פריסט היה בדרכו הבטוחה לזכות בתואר בפעם השנייה בקריירה שלו, אך כשהוא ניסה לבצע על גרגאנו את מהלך הסיום שלו, ה-Reckoning, דמות רוח רפאים אחרונה הופיעה ותקפה אותו בגבו בעזרת צינור פלדה. תקיפה זו גרמה לפריסט להיעדרותו מהקרב, כשהוא נפל מחוץ לזירה. גרגאנו ניצל תקיפה זו לטובתו וביצע על ראף את מהלך הסיום שלו, ה-One Final Beat, שהספיק לו כדי לנצח בקרב ולהפוך לאלוף צפון אמריקה של NXT בפעם השלישית בקריירה. בזמן שגרגאנו ודמות רוח הרפאים עשו דרכם אל רמפת הכניסה, האחרון הוריד את המסכה ונחשף כלא אחר מאשר אוסטין ת'יאורי.
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי של הערב היה קרב WarGames, שהפגיש את The Undisputed Era (אדם קול, בובי פיש, קייל אוריילי ורודריק סטרונג) ואת קבוצת מקאפי (פאט מקאפי, פיט דאן, דני בורץ' ואוני לורקאן), כשקבוצת מקאפי החזיקה ביתרון של כניסת מתאבק ראשון בכל סבב כניסות, לאחר שהשיגה זאת ב-25 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT. דאן היה הראשון מקבוצת מקאפי שנכנס לקרב והוא החל בהתמודדות מול אוריילי. הראשון להצטרף לדאן היה לורקאן וכעבור שלוש דקות פיש נכנס ואיזן את מאזן הכוחות. מכאן ואילך, נכנסו בורץ', סטרונג, מקאפי וקול לפי הסדר. כשהאחרון נכנס, מקאפי הכניס למבנה הכלוב ארבעה שולחנות, כשעל השולחנות נרשמו השמות של חברי הקבוצה הנגדית. מקאפי ביצע על סטרונג את מהלך המונסולט תוך כדי שהוא הטיח אותו על שולחן עם השם שלו. לאחר מכן, סטרונג הטיח את דאן על אחד השולחנות. מקאפי, שרשם את הקרב השני שלו בסך הכל ב-NXT, טיפס אל מעלה הכלוב וביצע על כל שבעת המשתתפים האחרים את מהלך הרולינג סנטון. בתגובה, פיש השליך את בורץ' על אחד השולחנות. קול ביצע על מקאפי את מהלך הפנמה סאנרייס, אך ניסיון ההצמדה שבא לאחר מכן לא היה מוצלח. קול היה נחוש להמשיך ולהתמקד במתקפות על מקאפי, כשהסיר את מגן הברך שלו והתקדם לעבר ביצוע מהלך הלאסט שוט. מנגד, לורקאן דחף את מקאפי וספג את המהלך במקומו. דאן בלם את קול לאחר מכן וביצע עליו את מהלך הסיום שלו, ה-Bitter End, אך סטרונג היה זה ששבר את ניסיון ההצמדה. כשהיה ונראה שכל המשתתפים מחוץ לתמונה, אוריילי ופיש ביצעו על לורקאן סדרת בעיטות אכזריות. אוריילי המשיך והכה את לורקאן בעזרת ברך לפניו, כשההצמדה שבאה לאחר מכן הספיקה לו כדי להעניק לקבוצת The Undisputed Era את הניצחון בקרב.
ביקורות
העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, העניק ציון של 4.75 כוכבים לקרב המרכזי שהיה קרב ה-WarGames בין קבוצת The Undisputed Era לקבוצת מקאפי. לקרב בין צ'אמפה לטאצ'ר העניק ציון של 3.75 כוכבים, לקרב ה-WarGames של הנשים ציון של 3.5 כוכבים, בעוד שלקרב על אליפות צפון אמריקה ולקרב בין לומיס לגריימס העניק ציון של 3.25 כוכבים.
האירוע נבחר מאוחר יותר לאירוע הטייקאובר של השנה כחלק מפרסי סוף השנה של NXT.
תוצאה לאורך זמן
מהדורת ספיישל בשם New Year's Evil הוכרזה במהלך אירוע הטייקאובר אשר תשודר ביום רביעי הראשון של השנה החדשה, ה-6 בינואר 2021.
בפרק העוקב שלו התוכנית NXT, פין באלור חזר והודיע שהוא יגן על אליפות ה-NXT בספיישל לכבוד השנה החדשה, תוך כדי שאמר שלא אכפת לו מי יהיה יריבו וזה בעצם הבעיה של ריגל למצוא לו יריב. פיט דאן, קייל אוריילי, דמיאן פריסט והמלווה של קאריון קרוס, סקרלט, הציגו כל אחד את טענותיהם לקבל קרב על התואר. קרוס חזר לפעילות מאוחר יותר בתוכנית, כשהוא תקף את פריסט, מה שהוביל לבסוף לקביעת קרב ביניהם בספיישל New Year's Evil. ב-16 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, דאן ואוריילי התמודדו זה מול זה על הזכות להפוך לטוען לכתר בקרב שבו אוריילי ניצח. כתוצאה מכך, אוריילי השיג לעצמו קרב חוזר מול באלור על אליפות ה-NXT לספיישל New Year's Evil.
עוד ב-9 בדצמבר, ג'וני גרגאנו, קנדיס לאריי, אינדי הארטוול ואוסטין ת'יאורי חגגו את ההצלחה שלהם באירוע WarGames, ואף הודיעו על שם חדש לקבוצה - The Way. מחוץ למרקע, פציעתה של לאריי התבררה יותר כפציעה פחות רצינית בסחוס הבטני ולא שבר ביד. פציעה זו לא תגרום לה להיעדר מפעילות לזמן ממושך.
הפיודים בין צ'אמפה לטאצ'ר ובין גונזלס לריפלי המשיכו לספיישל New Year's Evil. ב-23 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, צ'אמפה איתגר את טאצ'ר לקרב פייט פיט השני בתולדות המותג (הראשון היה מוקדם יותר בשנת 2020 ובו טאצ'ר ניצח את מאט רידל) בספיישל New Year's Evil. במחלקת הנשים, נקבע שריפלי וגונזלס תתמודדנה זו מול זו בספיישל New Year's Evil בקרב מי שעומדת אחרונה.
מודסט פון קורף
מחבר ספר זיכרונות, שפורסם בכתב העת "סטארינה הרוסית" בשנים 1899–1904, עם הערות בכתב ידו של אלכסנדר השני.
ביוגרפיה
מוצאו של מודסט קורף הגיע מאצילי קורלנד. הוא ראה את עצמו "... קורלנדי מלידה, אך רוסי מחינוך, מאמונה...". בבית הוריו, הברון היינריך (אנדריי) אולריך קזימיר קורף ואולגה סרגייבנה, לבית סמירנובה, שלטה המסורת שהתבטאה באדיקות, הרמוניה מוחלטת בין בני המשפחה, אירוח, טוב לב וחיבה הדדית.
הוא למד ב"ליצאום של צארסקויה סלו" יחד עם אלכסנדר פושקין. עם כניסתו לליצאום עבר קורף בהצלחה את הבחינות, גילה יכולות מצוינות וכעבור שש שנים סיים המוסד החינוכי עם תעודת הערכה. מוריו בליצאום ציינו את רגישותו וענוותו ובו בזמן את גאוותנות ואופיו החשאי. נודע כסרקסטי ומכור לקריאת ספרי דת.
בשנת 1816, העניק מנהל הליצאום, אנגלהרדט (1775 - 1862), לקורף את התיאור הבא: "יש לו כישרון יוצא מן הכלל ורגישות רבה לצד הפורמלי של המדעים... הוא ממלא את תפקידיו בכיתה בחריצות רבה. המחברות שלו תמיד בסדר הגדול ביותר, הוא כותב יפה ומצייר היטב."
במשך כחמש שנים עבד אצל מיכאיל ספרנסקי במחלקה השנייה של לשכת הצאר ומונה לפקיד בכיר במחלקה בשנת 1826. היה אמון על מחלקת מיסים וחובות שונים של משרד האוצר.
בשנת 1831 מונה לראש סגל ועדת השרים ומשנת 1834 היה מזכיר מדינה ולאחר מכן חבר המועצה המדינית משנת 1843.
בשנת 1848 מונה לחבר הוועדה החשאית לפיקוח על ענף הדפוס, ובשנת 1855 הפך ליושב ראש הוועדה. מגמות חדשות בתחומי הממשלה, שנגרמו ממסירת סבסטופול, אילצו אותו להגיש דו"ח לאלכסנדר השני בשנת 1856 עם עצומה לסגירת הוועדה מכיוון ש"לא רק שהפסיקה להיות שימושית, אלא גם הפכה למזיקה."
בשנים 1849—1861 הוא היה מנהל הספרייה הציבורית הקיסרית, שבענייניה לקח גם חלק נלהב. במשך 12 שנות עבודתו כמנהל הספרייה הציבורית הקיסרית, הוא שיפץ אותה, פעל להגדלת כספיה, משך תשומת לב ציבורית ותרומות פרטיות, הקל על הגישה לספרייה, קידם את אוסף הקטלוגים והקים מחלקה מיוחדת של ספרים זרים על רוסיה ("רוסיקה") והפך את הספרייה לאחת הטובות באירופה. מונה לחבר כבוד באקדמיה למדעים מאז 1852. לאחר שעזב את הספרייה הוצב באולם הספרייה דיוקן בגודל מלא של מודסט כהערכה על מעשיו כמנהל הספרייה.
בשנת 1861 הוא מונה למנהל הראשי של המחלקה השנייה בלשכת הקיסר. באותה שנה פורסם חיבורו של קורף "חייו של הרוזן ספרנסקי". הברון כתב בהכרת תודה על ספרנסקי כמורהו וציין כי יש לו "...מתנת דיבור מרתקת, מיומנות ליישב ולנתח את נושאי המדינה הסבוכים והקשים ביותר." קורף חייב חלק גדול מהקריירה שלו לספרנסקי. יאקוב גרוט (1812–1893), שעבד באותה תקופה בהנהלת קורף, כתב: "הוא ידע להקיף את עמדתו באיזה הברקה מיוחדת; באמצעות החסד והאמון של הצאר הוא הצליח להשיג סמכות בעיני חברי המועצה המשפיעים ביותר. ביחס לפקודיו, הוא היה בוס חביב ואוהב; מהגבוה לנמוך, כולם יכלו לצפות לתשומת לב הוגנת לעבודתם ולנכונות לעזור לכל מי שנזקק לעזרה. סדר העבודה במשרד בוצע בשלמות."
בשנת 1864 התמה ליו"ר המחלקה לחוקי מועצת המדינה. בשנת 1872 הוא הועלה לדרגת רוזן. על פועלו הוענק לו פרס דמידוב בשנת 1862.
מודסט היה נשוי לבת דודתו אולגה פיודורובנה, לבית קורף, לה היה נשוי 26 שנים, ממנה נולדו לו שלוש בנות ובן.
קורף היה רחוק מהסביבה הידידותית של אלכסנדר פושקין. לאחר שסיימו את לימודיהם בבית הספר הם התגוררו פעם אחת בבית קלוקצ'ב (כיום גדת נהר פונטאנקה 185), בו שכרו הוריהם דירות. אך השניים שמרו על קשר. לאחר שנודע לו שפושקין עובד על "ההיסטוריה של פיוטר הראשון", שלח לו קורף ביבליוגרפיה של ספרות זרה על רוסיה. עליו הגיב המשורר בהכרת תודה: "החבילה שלך מאתמול שלך יקרה לי מכל הבחינות...". זמן קצר לפני מותו ביקר פושקין את קורף החולה ו"השאיל לו ספרים ישנים ומעניינים מאוד על רוסיה".
עד ימיו האחרונים, שמר על מרץ ושימש דוגמה נדירה לכל מי שיכול להעריך את רעננות הרוח בגיל מבוגר ומת בינואר 1876. הוא נקבר בסנקט פטרבורג בבית העלמין ניקולסקויה של כנסיית אלכסנדר נבסקי.
רפאל צמח חודיידטוב
רפאל צמח חודיידטוב (אלנתן; 5 באוקטובר 1899 – 25 באוגוסט 1987) היה ממקימי קולחוז יהודי סמוך לסמרקנד, חסיד חב"ד, שסייע לאלפי פליטי שואה יהודים.
ביוגרפיה
חודיידטוב נולד לצפורה ומנחם בעיירה קוקנד באימפריה הרוסית (כיום במזרח אוזבקיסטן). הוא בן נינו של יוסף מאמאן, שד"ר ארץ ישראלי אשר יצא מצפת לעבר בוכארה בשנת 1793. גודל וחונך על ברכי סבו, רבי ישראל חכם בן החכם אליהו הסופר הבבלי, שהיה רב ותלמיד חכם. סבו מצד אימו, רבי שמעון חכם, התגורר בארץ ישראל והיה ממייסדי שכונת הבוכרים בירושלים.
בגיל חמש החל ללמוד בחדר בקוקנד. כאשר היה בן עשר נפטר סבו, רבי שמעון חכם, בירושלים ומשפחתו נסעה לארץ ישראל כדי לכבד את זכרו. בירושלים למד בחדר ירושלמי, שם למד עברית. לאחר כמה חודשים חזר עם משפחתו לקוקנד, כדי להתארגן ולשוב לארץ ישראל על מנת להשתקע בה, אולם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מנע את העלייה לארץ.
בשנת 1917 כאשר פרצה ברוסיה המהפכה הקומוניסטית, התנהלה בעיר קוקנד מלחמה בין הרוסים למוסלמים. במלחמה זו מצאו את מותם יותר ממאה תושבים יהודים בני קוקנד, וכמחצית מבתי העיר נשרפו, בהם גם שני הבתים והחנות של משפחתו.
משפחתו של חודיידטוב נמלטה מקוקנד לסמרקנד, שבה התגוררו קרוביו שעזרו להם להתחיל את עסקיהם מחדש. ביולי 1919 נשא חודיידטוב לאשה את רחל, ולאחר חתונתו העניק לו חותנו, רחמים, שטחים לא מעובדים וחודיידטוב החל לעסוק בחקלאות, עיסוק שהפך אותו לאדם אמיד ביותר.
הקמת הקולחוז היהודי
בשנת 1925, כדי לאפשר המשך קיום אורח חיים יהודי תחת השלטון הקומוניסטי שאסר זאת, ארגן חודיידטוב יחד עם קרוב משפחתו, נתן קטנוב, קולחוז של יהודים שומרי שבת במרחק של כעשרים ק"מ מסמרקנד. בשנת 1926 היו בקולחוז זה 13 בתים. תושבי המקום עסקו לפרנסתם במכירת ענבים ויין. במרץ 1930 העלילו השלטונות הרוסים על חודיידטוב שהוא מצוי בקשר לא חוקי עם תושבי חו"ל ובתואנה זו ניסו לסלק אותו ואת תושבי הקולחוז, אולם הם הניחו לו לאחר שהבטיח להגדיל את מספר המשפחות בקולחוז ליותר משישים.
בשנת 1934 מנה הקולחוז כארבע מאות בתים. הקולחוז הצליח כלכלית והכיל מוסדות ציבור כבית כנסת, בית חולים ובית מרחץ וכן בעלי מקצועות דתיים כרבנים ושוחטים.
בשנת 1938 נדרש על ידי השלטונות לעזוב את הקולחוז, בטענה שהוא מארגן בו פעילות דתית. הדבר עורר מהומה ורבים מבני המקום הכריזו שאם יאולץ חודיידטוב לעזוב את המקום יעזבו גם הם. כדי למנוע את עזיבתם ואת פירוק הקולחוז הודיע חודיידטוב לחבריו שהוא לוקח חופשה בת חודשיים מעבודתו, אך בפועל עזב את הקולחוז לצמיתות וחזר לסמרקנד.
לאחר שובו לסמרקנד החל לנהל מפעל גדול לייצור יינות ועשה חיל בעסקיו. הכניס יהודים רבים לעבוד במפעל, על מנת שיהיו זכאים לכרטיסי מזון. גם בתקופה זו האשימו אותו השלטונות שאינו עובד בשבת ושדווקא בעונת הבציר שתאמה את תקופת החגים הוא מחליט לשבות מעבודתו וכך פוגע בייצור. גם בפעמים אלו הצליח לחמוק מההאשמות כלפיו.
פועלו בתקופת השואה
בתקופת מלחמת העולם השנייה, כאשר החלו להגיע לאזור מרכז אסיה פליטים יהודים, הקדיש חודיידטוב מאמצים רבים להצלתם. באותן השנים היה יוצא לתור אחרי פליטים והכניסם לאחוזה שבנה בסמרקנד, שם דאג להם לקורת גג, טיפול רפואי ומזון. לאחר שיקומם הרפואי מצא להם עבודות ושיכן אותם בקולחוז שהקים. בתקופות מסוימות הגיע מספר הפליטים ששהו במקביל באחוזתו למאה איש. בסך הכול טיפל בכ-3,000 פליטים. אחד מהם, בחור מישיבת קמניץ, נישא לבתו הבכורה. בעקבות הלשנה נאסר חודיידטוב ונשפט על כך שסייע לפליטים באופן מחתרתי, אך יצא זכאי ממשפט זה.
עלייה לארץ ישראל
ב-12 בדצמבר 1971 עלה חודיידטוב לישראל. מאות מפליטי השואה שהציל השתתפו בקבלת פנים שנערכה לכבודו בבני ברק.
בהשראת פעולות ההצלה שלו במהלך השואה כתב הסופר הרב יוחנן בן אהרון חזק בשנת 1981 מחזה עלילתי בשבע מערכות בשם "היהודי הבוכרי מולא רפאל מסמרקנד" המתאר את מעשיו של חודיידטוב בתקופת השואה ואת המשפט בו הואשם בסיוע מחתרתי לפליטים.
בישראל התגורר בקריית מלאכי ועסק בעניינים ציבוריים. הוא פעל לשיקום חלקת הנביאים של העדה הספרדית ההרוסה בהר הזיתים, הקים בית כנסת לבני העדה הבוכרית בקריית מלאכי והוציא לאור מספר ספרים, ובתוכם: סדרת "כתבי הקודש עשרים וארבעה", מגילת אסתר בשפה הבוכרית וספרי שירה ופיוט של רבי שמעון חכם.
חודיידטוב נפטר ב-25 באוגוסט 1987 ונקבר בהר הזיתים לצד אשתו רחל.
דומינו'ס פיצה
דומינו'ס פיצה (באנגלית: Domino's Pizza) היא רשת אמריקאית רב-לאומית של מסעדות מזון מהיר ומשלוחי פיצה. נוסדה על ידי טום מונהאן בשנת 1960, ובסיסה בעיר אן ארבור שבמישיגן, ארצות הברית. הרשת מפעילה כ-13,812 סניפים בכ-89 מדינות, נחשבת לרשת הפיצה השנייה בגודלה בארצות הברית, אחרי פיצה האט. הרשת החלה לפעול בישראל בשנת 1990.
היסטוריה של החברה
בשנת 1960, רכש טום מונהאן, בשותפות עם אחיו ג'יימס, פיצרייה קטנה בעיר אן ארבור שבמישיגן, בשם דומיניק'ס פיצה, בתמורה למקדמה בסך 75$, האחים לוו עוד 500$ על מנת לשלם עבור המקום. כעבור 8 חודשים קנה את חלקו של אחיו בעסק תמורת מכונית חיפושית ושינה את שם המקום לדומינו'ס פיצה. מונהאן החל למכור זיכיונות להפעלת סניפים, כשבשנת 1978 הרשת כבר מנתה 200 סניפים ובתחילת שנות השמונים נפתחו סניפים ראשונים מחוץ לארצות הברית, בקנדה ובאוסטרליה. 3 הנקודות בלוגו החברה מסמלות את שלושת הסניפים הראשונים.
מונהאן פרש מניהול הרשת בשנת 1998, ומכר את מניות השליטה לקבוצת ההשקעות האמריקנית-ביין קפיטל, החברה הונפקה בבורסת ניו יורק בשנת 2004.
בעשור השני של המאה העשרים ואחת החברה צמחה בקצב מסחרר תודות למיתוג החברה ופיתוח מואץ של סניפים ברוב מדינות העולם. כתוצאה מכך מניית החברה טיפסה משפל כל הזמנים בתאריך 21 בנובמבר 2008 אז עמדה המניה על 3.03 דולר והגיע לשיא כל הזמנים בינואר 2022 אז עמדה המניה על 567 דולר, עלייה של למעלה משמונה עשרה אלף % מה שהעניק לחברה שווי שוק של 15 מיליארד דולר.
דומינו'ס פיצה בישראל
דומינו'ס פיצה החלה לפעול בישראל בשנת 1990. ב-1994 מונה אורי יוגב למנכ"ל החברה. לאחר צניחה בהכנסות והפסדים כבדים, נקלעה זכיינית הרשת בארץ, אומני מותגי מזון, לקשיים כלכליים וב-2003 מונה לדומינו'ס פיצה כונס נכסים. ב-2004 נמכרה הרשת לקבוצת משקיעים שהורכבה ממנכ"לה לשעבר אסף גרינברג ושניים מזכייניה, דני גולד ויוסי אלבז, תמורת כ-6 מיליון ש"ח. כיום, אלבז וגולד הנם הבעלים היחידים של החברה, המעסיקה כ-2,000 עובדים ברחבי הארץ.
נכון לינואר 2023, מונה הרשת בישראל 63 סניפים, כולל 6 הסניפים הכשרים היחידים בעולם.
מוצרים
בהתאם למדיניות הרשת העולמית, התפריט ברשת הישראלית מותאם לחיך המקומי.
בינואר 2014 הפכה דומינו'ס ישראל לרשת הפיצריות הראשונה והיחידה בעולם שהשיקה פיצה טבעונית. הפיצה שהושקה בשיתוף עם עמותת "ויגן פרנדלי" הפכה לפופולרית ביותר עד שהרשת הרחיבה את מגוון המוצרים הטבעונים המוצרים בתפריט.
כמו כן, דומינו'ס ישראל היא הרשת היחידה בעולם למכור פיצה לספורטאים – פיצת PRO, המכילה 17 גרם חלבון, פיצה מקמח כוסמין ופיצה כשרה עם כשרות מהדרין, כחלק מהרשת הכשרה.
בשנת 2020 הרחיבה הרשת את תפריט המוצרים, והוסיפה לו כריכים וסלטים.
בשנת 2021 השיקה הרשת את הפיצה הסיציליאנית, העשויה מבצק מחמצת.
דומינו'ס מהדרין
במאי 2021, הרשת התחילה להפוך את סניפיה הכשרים במספר ערים לסניפים כשרים למהדרין עם כשרות של בד"ץ בית יוסף. בנוסף, נפתחו מספר סניפים חדשים, גם הם כשרים למהדרין. כיום רשת דומינו'ס מהדרין כוללת 6 סניפים באשדוד, פתח תקווה, עפולה וקרית ביאליק, אשקלון וסניפים כשרים למהדרין נוספים מתוכננים להיפתח ברחבי הארץ. המיתוג של הרשת הכשרה שונה מזה של הרשת הלא כשרה, ומשתמש בצבע האדום בתור צבע דומיננטי.
קתלין רוז פרקינס
קתלין רוז פרקינס (באנגלית: Kathleen Rose Perkins; נולדה ב-15 בנובמבר 1974) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
פרקינס נולדה בניו בולטימור שבמישיגן. היא סיימה את הלימודים בבית הספר התיכון אנקור ביי ב-1992, ונרשמה לאוניברסיטת וסטרן מישיגן, שם קיבלה תואר באמנויות המוזיקה. אהבתה לתיאטרון התעוררה כשהייתה פעילה במועדון אמנויות הבמה בבית הספר אנקור ביי בהנהלת ג'וזף פ. אבל.
קריירת המשחק של פרקינס החלה ב-2001 כשהופיע בסדרת הטלוויזיה "The Fighting Fitzgeralds". היה לה תפקיד בסיטקום "'Til Death" של רשת פוקס, והיא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות בהן "NCIS: לוס אנג'לס", "Trust Me", הסיטקום "Gary Unmarried", סדרת הדרמה "Tell Me You Love Me", "קאסל", הדרמה הקומית "The Game", והסדרה "The Exes". פרקינס שיחקה גם בסרטי טלוויזיה אחדים.
פרקינס כיכבה בתפקיד קרול ראנס בכל העונות של הסדרה הקומית "אפיזודס" של רשת ה-BBC ושואוטיים.
משטרת החופים הפלסטינית
משטרת החופים הפלסטינית (בערבית: الشرطة البحرية الفلسطينية) היא חלק מכוחות הביטחון הלאומיים הפלסטינים, שהוקמו במסגרת ההסכם בדבר רצועת עזה ואזור יריחו (הסכם קהיר) שנחתם ב-4 במאי 1994 בקהיר, במעמד ארצות הברית, רוסיה ומצרים כעדות. באמצעי התקשורת בישראל היא קרויה לעיתים גם בשמות "המשטרה הימית הפלסטינית" או "הכוח הימי הפלסטיני", ותפקידה הוא לאבטח את קו החוף של רצועת עזה.
היסטוריה
הקמת משטרת החופים הפלסטינית נכללה בהסכם קהיר משנת 1994, שבעקבותיו נסוג צה"ל מרצועת עזה ואזור יריחו. אזורים אלו שימשו כמעין "מקרה בוחן" על-מנת לבחון את הצלחתו של ההסכם ויישומו. במסגרת ההסכם הוקמה "הרשות הפלסטינית" ונקבעו סמכויותיה וזכויותיה של הרשות, בין השאר: שלרשות הפלסטינית יהיו סמכויות חקיקה, ביצוע, שיפוט ושיטור, ותוקם משטרה פלסטינית לשמירת הסדר וביטחון הפנים. פרטי ההסדרי הביטחון לאורך קו החוף ובים התיכון מול עזה פורטו בסעיף XI לנספח I של ההסכם. בהם הוגדר תחום השיפוט הימי של הרשות, תפקידי וסמכויות משטרת החופים הפלסטינית והוסכם על הקמת מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי בין ישראל והרשות.
בשנת 2001, מנתה משטרת החופים הפלסטינית כ-1,000 איש, כ-600 ברצועת עזה, חלקם שרתו קודם בכוח ימי של הפת"ח בלבנון. כ-400 בגד המערבית. בנוסף לתפקידו ככוח שיטור ימי (משמר חופים, אכיפת חוקי הדיג, מניעת הברחות ימיות, ואימון יחידת צוללנים) משמש ככוח עילית לשיטור ופיזור הפגנות, שיטור ואבטחת מתקני כליאה. הכוח נחשב ליחידה מובחרת, וחלקו עבר תחילה אימונים במצרים. ב-10 באפריל 2001, נהרג רופא ושני אנשים נפצעו קשה מטיל שירה צה"ל על בניין המרפאה של משטרת החופים. במאי 2001, נהרגו 12 מאנשי היחידה שתיפקדו כסוהרים בהתקפת חיל האוויר על בית הסוהר של שכם.
מפקדת משטרת החופים הפלסטינית הוקמה בנמל עזה ואף על פי שהותר לה להפעיל עד עד 8 ספינות, היו לה רק שתי ספינות. בינואר 2002, פשטו לוחמי שייטת 13 על הנמל פוצצו את מפקדת משטרת החופים ומחסנים שלה. בנוסף, פוצצו ספינת משמר וספינת משא של משטרת החופים. באפריל 2002, במהלך האינתיפדה השנייה, התבצרו בכנסיית המולד בבית לחם, 50 פלסטינים מכוחות המשטרה הפלסטינית, ביניהם חמישה ממשטרת החופים. החמישה הסגירו את עצמם לידי צה"ל במהלך המצור, בעוד האחרים נשארו נצורים במקום עוד כשבועיים.
ביולי 2004 התפטר מפקד משטרת החופים ג'ומעה ראלי, במחאה על מינויו של מוסא ערפאת, בן דודו של יאסר ערפאת, למפקד הביטחון ברצועת עזה.
הסדרת פעילות משטרת החופים בהסכם קהיר
ההסגם על הקמת משטרת החופים הפלסטינית נכלל בסעיף XI לנספח I של הסכם קהיר (פסקות 2 ו-3):
2. משטרת החופים הפלסטינית
א. משטרת החופים הפלסטינית תוכל לפעול באזור L, עד למרחק של 6 מייל ימי מהחוף. במקרים מיוחדים, היא תוכל להפעיל פיקוח על סירות דיג פלסטיניות, העוסקות בדיג באזור L, באזור נוסף של 6 מייל ימיים, עד לגבול של 12 מייל ימי מקו החוף, לאחר אישור ותיאום באמצעות המרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי.
ב. למשטרת החופים הפלסטינית יהיו עד 8 סירות, בעלות דחק של עד טון. הן יפליגו במהירות של עד 2 קשר.
ג. הסירות ישאו נשק בקוטר של עד 7.62 מ"מ.
ד. סירות משטרת החופים הפלסטינית רשאיות להניף דגל פלסטיני ולשאת סימני זיהוי משטרתיים, והן יפעילו אורות זיהוי.
ה. הצדדים ישתפו פעולה בכל העניינים הימיים, לרבות עזרה הדדית בים ונושאי זיהום ואיכות הסביבה.
ו. סירות משטרת החופים הפלסטינית ישתמשו בתחילה במזח עזה.
ז. סירות השייכות לישראלים נתונות באופן בלעדי לשליטה, סמכות ושיפוט של ישראל וחיל הים הישראלי.
3. מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי
א. מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי (להלן מר"י) יפעל כחלק מהוב"ם לתיאום פעילויות ימיות אזרחיות וענייני משטרת חופים לאורך חוף רצועת עזה.
ב. המר"י יפעל במסגרת המת"ם המתאים, ויקבע לעצמו את כללי הנוהל אשר על-פיהם יפעל.
ג. המר"י יפעל 24 שעות ביממה.
ה. קשר רדיו טלפון ישיר (קו חם) יוקם בין כלי השיט של חיל הים הישראלי לבין כלי השיט של משטרת החופים הפלסטינית.
ו. תפקיד המר"י הוא לתאם:
1) סיוע בין משטרת החופים וחיל הים הישראלי כפי שיידרש לטיפול בתקריות בים;
2) אימוני משטרת החופים שבהם נעשה שימוש בנשק חם;
3) פעילויות משותפות למשטרת החופים ולחיל הים הישראלי כאשר קיים צורך מבצעי בתכנון מראש;
4) קשר רדיו בין כלי השיט של משטרת החופים וחיל הים הישראלי במקרה שלא הוקמה תקשורת "קו חם" בין כלי השיט של שני הצדדים;
5) פעולות חיפוש והצלה; וכן
לודוויג החמישי, דוכס בוואריה
לודוויג החמישי, דוכס בוואריה (מאי 1315–18 בספטמבר 1361), היה מרקיז ברנדנבורג בין השנים 1323–1351, ודוכס בוואריה בין השנים 1347–1361.
ביוגרפיה
לודוויג נולד במאי 1315 ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובאטריצ'ה משוויידניץ, בתם של בולקו הראשון, דוכס שוויידניץ וביאטריקס מברנדנבורג.
בשנת 1323 העניק לו אביו את מרקיזות ברנדנבורג, שאותה ירש בשנת 1320, לאחר שהיינריך השני, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל שהיה האחרון מבית אסקניה בברנדנבורג מת ללא יורשים, והתעלם מטענותיו של רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג לזכותו על הירושה. על מנת לחזק את שליטתו בצפון גרמניה, התחתן לודוויג עם מרגרט מדנמרק, בתם של כריסטופר השני, מלך דנמרק ואופמיה מפומרניה, אולם לודוויג נאלץ בשנת 1325 לדכא מרד נגדו בברלין ובקלן. בשנת 1328 פרץ סכסוך בינו לדוכסי פומרניה, וכתוצאה מכך פרצה שנה מאוחר יותר מלחמת פומרניה-ברנדנבורג שנמשכה עד לשנת 1333, ובסיומה ויתר לודוויג על תביעתו בפומרניה.
ב-10 בפברואר 1342 התחתן לודוויג עם מרגרטה, רוזנת טירול, בתם של היינריך, מלך בוהמיה ואדליידה מבראונשווייג, ללא שבוטלו נישואיה ליאן ז'ינדריך, מלך בוהמיה. בעקבות כך הטיל האפיפיור קלמנס השישי חרם על לודוויג שנתמך על ידי הבישופים של בריקסן וטרנט, אולם לודוויג נתמך על ידי אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וויליאם איש אוקאם ומרסיליו מפדובה התאולוגים הפרנציסקנים שהתירו נישואים אזרחים, וכך הצליח לודוויג להשיג שליטה ברוזנות טירול.
לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו לודוויג ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה, ולודוויג יחד עם אחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה ואוטו החמישי, דוכס בוואריה קיבלו את בוואריה העליונה.
בשנת 1347 הדף לודוויג מתקפה של קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לעבר טירול, ובשנת 1348 פתח במרד נגדו בתמיכת דנמרק ופומרניה. המרד החל לאחר שוולדמאר המתחזה טען שהוא ולדמאר, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל, וזכה לתמיכת קרל הרביעי. המלחמה נמשכה עד לשנת 1350, ובמהלכה איבד לודוויג חלק משטחי ברנדנבורג והרס רב נגרם במדינה.
בדצמבר 1351 מסר לודוויג את מרקיזות ברנדנבורג לאחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה, בתמורה לשליטתו בבוואריה העליונה לבדו. בשנת 1356 הסתכסך לודוויג שוב עם קרל הרביעי, לאחר שבבולת הזהב קבל אחיו לודוויג השישי ומרקיז ברנדנבורג תואר נסיך בוחר, ואילו לודוויג לא קיבל שום מעמד בתהליך הבחירות.
לודוויג שמר על יחסים טובים עם בית הבסבורג, ובשנת 1352 סייע לאלברכט השני, דוכס אוסטריה נגד הקונפדרציה השווייצרית. בשנת 1359 השיא לודוויג את בנו מיינהארד השלישי, רוזן גוריציה-טירול למרגרטה מאוסטריה, בתו של אלברכט השני, דוכס אוסטריה, ומשום כך ביטלו בני בית הבסבורג את הנידוי שהוטל עליו ועל אשתו.
ב-18 בספטמבר 1361 מת לודוויג, ובנו מיינהארד השלישי, רוזן גוריציה-טירול ירש את נחלותיו. כעבור שנתיים מת מיינהארד ללא יורשים, ובעקבות כך ירש שטפן השני, דוכס בוואריה את בוואריה העליונה, ואילו רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה ירש את רוזנות טירול.
משפחתו
בשנת 1324 התחתן לודוויג עם מרגרט מדנמרק, בתם של כריסטופר השני, מלך דנמרק ואופמיה מפומרניה, אולם לא היו לו ילדים ממנה.
ב-10 בפברואר 1342 התחתן לודוויג עם מרגרטה, רוזנת טירול, בתם של היינריך, מלך בוהמיה ואדליידה מבראונשווייג, ממנה היו לו 4 ילדים:
התנועה לשחרור הנשים
התנועה לשחרור הנשים הייתה תנועה פוליטית, אינטלקטואלית וחברתית שפעלה החל מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ועד לשנות ה-80 בעיקר במדינות המתועשות במערב. מטרת תנועה פמיניסטית זו הייתה להשיג שוויון חברתי מלא בין גברים לנשים. התנועה ביקרה את הפטריארכיה והסקסיזם שבחברה, הייתה חלק משמעותי מן הגל השני של הפמיניזם. התנועה טענה כי הבעיה העיקרית ביחסי גברים ונשים אינה החוק, אלא באקלים החברתי. התנועה הושפעה רבות מכתביהן של הוגות פמיניסטיות כגון סימון דה בובואר ובטי פרידן. התנועה החלה בארצות הברית שתססה במאבקים חברתיים כמו המאבק לזכויות האזרח והמחאה נגד מלחמת וייטנאם). מארצות הברית התנועה הקרינה גם על ארצות מערב אירופה, קנדה אוסטרליה, יפן וישראל.
דמויות בולטות מן התנועה לשחרור הנשים הן קייט מילט, אדריאן ריץ', שולמית פיירסטון וג'רמיין גריר.
יחסי סין–סנט לוסיה
יחסי סין–סנט לוסיה הם היחסים שבין הממשלות והעמים של הרפובליקה העממית של סין ושל סנט לוסיה. בין שתי המדינות לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים נכון לשנת 2020.
היסטוריה
הרפובליקה העממית של סין וסנט לוסיה כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים לראשונה ב-1 בספטמבר 1997. ב-30 באפריל 2007 חשפה סנט לוסיה כי היא החליטה לכונן יחסים דיפלומטיים עם טאיוואן. היחסים בין הרפובליקה העממית של סין וסנט לוסיה שרדו חמישה ימים עד שנותקו לחלוטין ב-5 במאי 2007.
ביולי 2018 סנט לוסיה העניקה לאזרחי הרפובליקה העממית של סין אפשרות להיכנס למדינה ללא אשרת כניסה.
יחסי בהוטן–שווייץ
יחסי בהוטן–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת בהוטן לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים שבין שווייץ לבהוטן התחילו בשנות החמישים של המאה העשרים במגעים אישיים בין המלך הבהוטני ג'יגמה דורג'י ואנגצ'וק עם תעשיין שווייצרי בשם פריץ פון שולתס-רכברג. שולתס-רכברג השקיע בבהוטן כסף רב ויחד עם ממשלת שווייץ החל לבנות תוכניות שיתוף פעולה בפיתוח בהוטן.
שיתופי הפעולה בין שתי המדינות ממשיכים למשך זמן רב. בשנת 2012 התגוררו בבהוטן 17 אזרחי שווייץ.
קודי ג'ונסון
קודי דניאל ג'ונסון (באנגלית: Cody Daniel Johnson; נולד ב-21 במאי 1987) הוא זמר-יוצר אמריקאי.
ביוגרפיה
קודי דניאל ג'ונסון, הידוע גם בשם "CoJo", נולד וגדל במזרח טקסס על ידי הוריו, שילה וקארל ג'ונסון. ג'ונסון החל לנגן בגיל 12.
בשנת 2006, הוא הקים את להקת קודי ג'ונסון עם אביו, קארל, והמתופף נתן רידי. יחד הם הקליטו אלבום, Black and White Label. באותה השנה, הלהקה הוסיפה נגן גיטרה, מאט רוג'רס, והקליטה אלבום הופעה, Live and Rocking בהאנטסוויל. לאחר יציאת האלבום, אביו של ג'ונסון פרש מהלהקה.