cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוצר בית דין
שנת ה'תשמ"ז
בית האריזה של כפר עציון שימש כמחסן בית הדין. הפירות נארזו בסלסלות מגשים מוכנים לחלוקה. על כל מגש הודבקה מדבקה הקובעת שהפירות קדושים בקדושת שביעית, יש להשתמש בהם לאכילה בדרך שימושם הרגיל, ואסור להפסידם. בית הדין קבע מחיר לפירות בהתאם לזן ולגודל הפרי, וקבע ש"מחירים אלו בתוקף בתנאי שאין הם גבוהים ממחירי פירות מקבילים שאינם באים מאוצר בית-דין". אנשים שהגיעו למטע לקטוף פירות שמיטה, לא הורשו לקטוף בעצמם, אלא הופנו לבית האריזה לקבל מגשים מוכנים, ונדרשו לשלם דמי-הוצאות לפי קביעת בית הדין.
כדי להעביר את פירות השביעית לצרכנים, הוקמו 12 "תחנות חלוקה", בעיקר בירושלים, בבתים פרטיים של מתנדבים. התחנות נוהלו על ידי המכון לחקר החקלאות על-פי התורה ובית המדרש הגבוה להלכה בהתיישבות החקלאית. מאות טונות של פירות וירקות הגיעו באופן זה למאות משפחות. בהתחלה לא עבדו בשיתוף פעולה עם "וועדות השמיטה", שכן וועדות אלו שיווקו בעיקר יבול נכרי.
רבנים רבים, ביניהם הרב יוסף שלום אלישיב ושלמה זלמן אוירבך, קראו לוועדות השמיטה ולצרכנים לסייע לבית-הדין על ידי לקיחת תוצרת חקלאית מהם וחלוקתה כדין, הרבנים נסים קרליץ שמואל הלוי וואזנר כתבו "הריני מצרף עצמי לחזק שומרי שביעית אמיתיים, שלא נהגו בהיתרים מדומים, ונעשו גיבורי כח כאמר רבותינו ז"ל. ומצווה לחזקם ולעודדם". גם הרבנים הראשיים לישראל כתבו "לכתחילה יש להשתדל לקנות ירקות ופירות מאוצר בית דין של אדמות יהודיים ששמטו קרקעותיהם, ולסייע בידי גיבורי כוח עושי דברו, וכדי להרבות שמירת שביעית וגם קיום מצוות אכילת פירות שביעית". מצד שני, הרב דב לנדו, שנשלח על ידי ועדת השמיטה של אגודת ישראל, מתח ביקורת על כמה מלאכות שנעשו במטעים בהוראת בית הדין, ובפרט: דישון דרך מערכת ההשקיה, קצירת נוף האילן, הורדת סורים, כיפוף והדליה, והפריה על ידי כוורות דבורים. בסופו של דבר, החליטה ועדת השמיטה של אגודת ישראל שלא לשווק את תוצרת בית הדין מסיבות שונות, אולם שינו את דעתם כעבור מספר חודשים.
שנת ה'תשנ"ד
בשנת ה'תשנ"ד הוקם לראשונה אוצר בית דין ארצי, על ידי חברת תנובה. בית הדין הורכב מהרבנים אברהם דב אוירבך, יעקב אריאל, בנימין אדלר (הרב הפוסק והאחראי למחלקת הכשרות למהדרין של רבנות ירושלים), וכן הרב יחזקאל דאום שהיה אז רבה של תנובה, והרב זאב וייטמן שהחליפו לאחר פטירתו. לבית-הדין היו שתי מטרות עיקריות:
לשם כך, התקשר בית-הדין עם חקלאים לצורך זריעת ירקות כבר בשנה השישית (זריעה מוקדמת), וכן גידול בשנה השביעית עצמה על-גבי מצע מנותק או בדרום הערבה, וכן שיווק פירות שביעית של בעלי-מטעים שהסכימו להפקיר את מטעיהם ולמסרם לטיפול בית-הדין. בית-הדין פיקח על עבודת השדה כדי למנוע עשיית מלאכות האסורות בשביעית. הפירות מאוצר בית-הדין שווקו לוועדות שמיטה, לרשתות-שיווק ולמספר סיטונאים מאושרים.
טיוטת ההסכם עם החקלאים קבעה, שהחקלאים יקבלו סכום קבוע עבור כל ק"ג פרי; הסכום חושב ע"פ ממוצע המחיר בשלוש השנים האחרונות, מתוך הנחה שהסכום הזה מכסה את הוצאות החקלאים. החקלאים נחשבים כשכירים של בית-הדין. שיטה זו מונעת מוטיבציה למסחר בפירות, שכן הכנסתם של החקלאים מובטחת ואינה תלויה בהצלחת המסחר. אלא שבהסכם הסופי הוכנס סעיף שפגע במטרה זו: הסעיף קובע שהחקלאים יקבלו את שכרם רק אם בית-הדין יצליח לגבות את המחיר מהציבור. סעיף זה נתן מוטיבציה לחקלאים להעביר את פירותיהם ליעדים שיבטיחו להם רווחים גבוהים, וכך לעבור על איסור המסחר. כמו כן, הסעיף גרם לתחושה של ניצול וחוסר-הגינות בקרב החקלאים, שהרגישו שבית-הדין "מבטח" את עצמו על חשבונם.
חסרונו של ההסכם התגלה כאשר התברר שיבול הדובדבנים היה נמוך מהצפוי. כתוצאה מכך, התשלום שהובטח לחקלאים מראש לא כיסה את הוצאותיהם. מצד שני, מחיר השוק של הדובדבן עלה, והחקלאים דרשו לגבות מהצרכנים את מחירי השוק, במקום את המחירים הממוצעים כפי שנקבע מראש. בית-הדין דן בבקשה והחליט לאשר את העלאת המחיר על-מנת לכסות את הוצאותיהם של החקלאים. לאחר מכן דרשו החקלאים להעלות את המחירים גם בפירות אחרים, שבהם היבול היה רגיל, בטענה שהמחירים הממוצעים נמוכים מדי ועלולים לגרום להם לעזוב את המטעים. בית-הדין הסכים גם לדרישה זו, אך עדיין דרש שהמחיר יהיה נמוך מעט ממחיר השוק. בפועל, מחירם של פירות אוצר בית-דין בשנה זו היה נמוך בכ־10–20% ממחירם של פירות דומים ממקורות אחרים. בית-הדין הקים חוליית פיקוח מיוחדת, כדי לוודא שהמחירים נשמרים, ושהפירות מסומנים כקדושים בקדושת שביעית. כדי להקטין את החשש ממסחר ופערי תיווך, השתדלו להעביר את הפירות ישירות ליעדים סופיים, כגון: צבא, מלונות ומוסדות אחרים. כמו כן, השתדלו להעביר את הפירות רק לאנשים המודעים לקדושת הפירות, שיאכלו אותם לפי ההלכה. אולם כאשר היו עודפי פירות, העבירו אותם גם לחנויות רגילות שהתחייבו לסמן את הפירות כקדושים בקדושת שביעית; זאת לאחר התייעצות עם הרב יוסף שלום אלישיב, ומתוך הבנה שבמערכת ארצית אי-אפשר להקפיד שכל הפירות יגיעו רק לשומרי הלכה.
במשך השנה, התגלו מספר תוצאות לא-צפויות של הניסיון להקפיד על איסור המסחר:
סוגיות נוספות שהתגלו במהלך השנה:
בסיכום הדברים, כתב הרב זאב וייטמן שהניסיון הותיר אצל רבים תחושה של "לא לנער הזה התפללנו". החקלאים יצאו בתחושה שהם הפסידו כסף רב ולא קיבלו את מה שהובטח להם, הציבור חש שהפירות לא הגיעו ליעדם במחירים המצופים, והרבנים חשו שהמבצע לא הביא לקירוב לבבות, והיה פער גדול בין הערכים הנשגבים של השמיטה לבין יישומם בפועל. מסקנתו העיקרית מהניסיון (בנוסף למסקנות למעלה) היא, שבית-הדין צריך להבטיח לשליחיו (החקלאים) שכר קבוע. שכרם יהיה תלוי רק בכך שהחקלאים מקיימים בדייקנות את הוראות בית-הדין, ולא יהיה תלוי כלל בכמות הגביה מהצרכנים.
שנת ה'תשס"א
בשנת ה'תשס"א, במקביל לאוצר בית הדין של תנובה, הוקמה מערכת ארצית נוספת של אוצר בית דין - אוצר הארץ. מערכת זו פעלה גם בשנים ה'תשס"ח, ה'תשע"ה, ומתוכננת לפעול גם בשנת ה'תשפ"ב.
שנת ה'תשס"ח
לקראת שמיטת, הרבנות הראשית נמנעה ממכירת מטעים לנוכרי במסגרת היתר המכירה, ותחת זאת החתימה את הבעלים על הסכם עם אוצר בית דין שהתנהל לפי הנחיותיו של הרב זאב וייטמן. במקביל המשיכה לפעול מערכת אוצר הארץ. לתיאור מפורט של שמירת השמיטה בשנה זו, ראו:.
תמיכה וביקורת
פוסקים חרדים רבים, השוללים את היתר המכירה, מעדיפים על פניו אוצר בית דין. כך פסקו החזון אי"ש וכל ממשיכיו, ובימינו הרב יוסף שלום אלישיב והרב חיים קניבסקי. על-פי פסיקות רבנים אלה, בד"ץ שארית ישראל מתיר ואף מעודד אוצר בית דין.
גם בציבור הציוני-דתי ישנם רבנים רבים שהביעו תמיכה באוצר בית דין. הרבנים אברהם שפירא ומרדכי אליהו תמכו בהקמת בית-דין הנקרא אוצר הארץ. רבנים נוספים שהביעו תמיכה הם הרבנים שאול ישראלי, זלמן נחמיה גולדברג, יעקב אריאל, דב ליאור, יובל שרלו, זאב וייטמן, זלמן מלמד, עזריאל אריאל, ועוד. הנימוקים העיקריים לתמיכה הם:
לעומתם, ישנם רבנים רבים המותחים ביקורת על יישומו של אוצר בית-דין בימינו (בניגוד לתקנה בתוספתא), מסיבות שונות: ישנם גם רבנים, המתירים להשתמש באוצר בית דין, אבל מתנגדים למחירים הגבוהים, כדוגמת הרב עובדיה יוסף, שטען כי "כל המחירים הגבוהים של אוצר בית דין הם בגדר איסור סחורה בפירות שביעית" ולכן "פירות של היתר המכירה עדיפי מפירות של אוצר בית דין". לשיטה זו הצטרפו גם הרב מאיר מאזוז והרב אליעזר מלמד.
לפי גישה זו, מותר לקנות פירות אוצר בית-דין כשהמחירים נמוכים יותר ממחירי השוק: "ובזה שאנו קונים מפירות אלו, אנו מחזקים את ידיהם של האיכרים שומרי השמיטה, שמקבלים שכר על עבודתם".
פליקר
פליקר (באנגלית: Flickr) הוא אתר אינטרנט המעניק שירות שיתוף תמונות בסגנון web 2.0. האתר היה בבעלות חברת האינטרנט ובעלת הפורטל "Yahoo!"; הוא נרכש על ידה בשנת 2005 מחברת לודיקורפ (Ludicorp), שיצרה אותו ב-2004. בשנת 2018 נמכר האתר לחברת SmugMug. מייסדי לודיקורפ, סטוארט בטרפילד ואשתו קתרינה פייק, נשארו לעבוד עם יאהו עד 2008, אז פרשו.
על פי דיווחים עלות הרכישה נעה בין 22-25 מיליון דולר.
האתר זוכה להצלחה רבה בקרב גולשים מהעולם ומישראל. בשנת 2010 נמסר מטעם יאהו כי האתר כולל למעלה מ-5 מיליארד תמונות. במרץ 2013 דווח שבפליקר יש 87 מיליון משתמשים רשומים. בספטמבר 2016 דווחו 122 מיליון משתמשים רשומים.
חשבונות
השירות מאפשר לגולשיו לפתוח חשבון, הכולל פרופיל משתמש וגלריית תמונות וקבצים. פליקר מציעה ללקוחותיה שלושה סוגי חשבונות מתוכם יוכלו לבחור כיצד ברצונם לפתוח את חשבונם האישי.
האפשרות הראשונה לפתיחת חשבון היא "חשבון חינם", המוגבל לשטח אחסון של טרה-בית, וכן קיימות הגבלות פרטניות לכל סוג מדיה - 200 מגה-בית לכל תמונה, 1 גיגה-בית לכל וידאו (בעל אורך מרבי של עד 3 דקות). האפשרות השנייה היא "חשבון ללא פרסומות", המאפשר למנויים למנוע פרסומות תמורת תשלום שנתי. האפשרות שלישית היא "חשבון Doublr" חשבון הזהה לחשבון מסוג 'חינם', למעט העובדה שהוא כולל שטח אחסון כפול.
עד מאי 2013 הוצעו ללקוחות שני סוגי חשבונות: חשבון חינם (עד 1 טרה-בית), או חשבון בתשלום (ללא הגבלה של תמונות וסרטונים ובנפח תעבורה גבוה).
ארגון ואחסון
התמונות אותם מעלים הגולשים ניתנות לקטלוג ומיון לפי תגיות. שיטת האחסון של פליקר מתבססת על שימוש ביישום "ענני תגים",  כלומר מתן גישה לתמונות מתויגות עם מילות המפתח הפופולריות ביותר. משתמשים יכולים לארגן את התמונות שלהם לתוך "אלבומים" (לשעבר "סטים") אשר הם גמישים יותר מאשר שיטת התיקייה המסורתית המבוססת על סידור קבצים בארגון מסוים אחד. בניגוד לשיטה המסורתית בה תמונה משויכת לאלבום אחד בלבד,  בשיטה החדשה, תמונה אחת יכולה להיות שייכת לאלבום אחד, לאלבומים רבים, או בכלל לא.
בשנת 2006, צוטט באתר "vander wal" כי היישום Flickr הוא דוגמה לשימוש יעיל  בשיטת הפולקסונומיה, שיטה שיתופית לתיוג וסיווג של מידע. בזמן שהמשתמש מעלה תמונה לחשבונו האישי באפשרותו לתייגה בכותרות ותיאורים. אם בעל החשבון מתיר, יוכלו אף משתמשים אחרים להוסיף לתמונותיו האישיות תיוגים גם כן. באמצעות אותם תיוגים, ניתן יהיה לבצע לאחר מכן חיפוש במנוע החיפוש הפנימי של פליקר ובכך ליישם את שיטת הפולקסונומיה.
התמונות אוגרות את מספר הצפיות בהן, וניתנות לסימון כאהובות על ידי משתמשים. לרוב ניתנת למשתמשים אפשרות להוסיף תגובית לתמונות, כמו גם להזמין את התמונות לקבוצה מסוימת או לתייג תמונה. ניתן להציג את התמונה במספר גדלים, ולבצע עליה פעולות עריכה פשוטות כגון סיבוב. ניתן לצרף תיוג גאוגרפי (שבמקרים רבים נאסף על ידי המצלמה ומפורש אוטומטית על ידי אתר פליקר) לתמונה באלבום וכן להוסיף את התמונה למפה האישית של המשתמש באמצעות imapflickr.
פליקר מספקת קוד להטבעת אלבומים בתוך בלוגים, אתרי אינטרנט ופורומים. אלבומי פליקר מוצגים בצורה של מטה-קטגוריות ולא בהיררכיה פיזית.
בקרת גישה/פרטיות
פליקר מספקת למשתמשים אפשרות אחסון בצורה פרטית או ציבורית. משתמש המעלה תמונה יכול לקבוע מי רשאי לראות את אותה תמונה בכך שיסמן אותה כציבורית או פרטית.
תמונות פרטיות ניתנות לצפייה כברירת מחדל רק למשתמש שהעלה אותן אך באפשרותו להרחיב את גישת הצפייה לחברים או משפחה. בנוסף לכך, באמצעות הגדרות הפרטיות, באפשרותו להעביר את תמונותיו מהאחסון הפרטי  ל"בריכת הקבוצות" הכוללת קבוצות פרטיות וציבוריות. קבוצה פרטית מאפשרת גישה לצפייה בתמונה לכל החברים שהוגדרו עבור אותה קבוצה ואילו בקבוצה ציבורית התמונה הופכת לציבורית גם כן ולא ניתן להגדיר עבורה מורשי צפייה. יתר על כן, מספקת פליקר גם את "רשימת אנשי הקשר" דרכה ניתן לשלוט בגישה לתמונה עבור קבוצה ספציפית של משתמשים.
בנובמבר 2006, פליקר יצרה מערכת "עובר אורח" המאפשרת שיתוף של תמונות פרטיות עם חברים שאינם בעלי חשבון בפליקר.
בשנים 2012–2014 התגלו מספר פריצות לחשבונות משתמשים ביישום, בתוך כך נפרצו למעלה מ-200 מיליון חשבונות על ידי האקרים. לאור כך בוצעו בפליקר פעולות מיגון למיגור התופעה, אך ב-2014 הודתה החברה כי אכן בוצעה הפרת פרטיות נתונים של המשתמשים ביישום.
אינטראקציה ותאימות
פליקר היא יישום רשת אשר נגיש למנוייה כאפליקציה לסלולר וכדף אינטרנט, על כן, פונקציונליות הליבה שלה מסתמכות על תכונות HTML ו-HTTP רגילות, המאפשרות תאימות רחבה בין פלטפורמות ודפדפנים. הפונקציונליות של פליקר כוללת RSS ו-Atom, וממשק תכנות יישומים המאפשר למתכנתים עצמאיים להרחיב את שירותיה ובכך לאפשר מרחב פעולה דינאמי.
לפי פרסומי החברה, נכון לאוגוסט 2009 בסיס הנתונים של החברה נשמר ב-124 שרתים, בחלוקה של 800,000 חשבונות משתמשים לכל זוג שרתים.
רישוי
המשתמשים יכולים לברור את רישיון זכויות יוצרים של התצלומים, כגון כל הזכויות שמורות (C), רישיונות ייחוס שונים כגון Creative Commons. אופציית תיוג זו מתווספת לשאר אופציות התיוג ביישום ולפיכך גם באמצעותה ניתן לבצע חיפוש תמונות.
בעקבות מספר אירועים בהם פורסמו תמונות מארכיונים נדירים של מוזיאונים ברחבי העולם תחת רישיון "no known restrictions", הוסיפה פליקר במרץ 2015, שתי אפשרויות רישוי, "Creative Commons Public Domain Mark" ו-" (Commons Zero (CC0" לאפשרויות הרישוי שלה.
מצרים במשחקים האולימפיים
מצרים השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת סטוקהולם (1912), עוד בהיותה מושבה בריטית. גם לאחר קבלת העצמאות ב-1922 המשיכה להשתתף במשחקים, אך נעדרה מהם מספר פעמים. היעדרותה הראשונה הייתה מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). בדומה למדינות רבות אחרות, לא שלחה מצרים משלחת למשחקים אלה מסיבות כלכליות שנבעו מהשפל הגדול. בהמשך החרימה את אולימפיאדת מלבורן (1956) במחאה על המעורבות הבריטית והצרפתית במלחמת סיני, אך ספורטאים מצרים הספיקו להשתתף בתחרויות הרכיבה שנערכו חודשים ספורים קודם לכן בסטוקהולם. מדינות אפריקניות רבות החרימו את אולימפיאדת מונטריאול (1976) בעקבות סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד בשל משחק שקיימה נבחרת הרוגבי שלה מול נבחרת דרום אפריקה. גם מצרים הצטרפה לחרם, אך עשתה זאת שלושה ימים לאחר שהמשחקים כבר החלו, ומספר ספורטאים מצרים הספיקו להשתתף במשחקים. חרם נוסף בו השתתפה מצרים היה החרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת מצרים במשחקים ברציפות.
במהלך השנים צברו הספורטאים המצרים 32 מדליות, מהן 7 מדליות זהב. הענפים הבולטים הם הרמת משקולות (14 מדליות, מהן 5 מדליות זהב) והיאבקות (7 מדליות, מהן 2 מדליות זהב). ככלל, היו הישגי המצרים גבוהים יותר באולימפיאדות הראשונות בהן השתתפו, ובמחצית השנייה של המאה ה-20 הם החלו לרדת. למגמת הירידה בהישגי המצרים בהשוואה לשנות ה-30 וה-40 מספר הסברים אפשריים: ירידה בהשקעות בספורט, שחיתות באגודות הספורט, ירידה בהתעניינות בענפי ספורט שאינם כדורגל ומיעוט בפעילות ספורטיבית יומיומית במדינה.
מצרים השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת סרייבו (1984). הספורטאי היחיד שייצג אותה היה גולש הסקי האלפיני ג'מיל אל רידי. אל רידי סיים במקום ה-60 והאחרון בתחרות הגלישה במורד, ובמקום ה-46 מתוך 47 בתחרות הסלאלום.
היסטוריה
באולימפיאדת סטוקהולם ייצג את מצרים סייף בודד, שלא הגיע להישגים משמעותיים. לאולימפיאדות הבאות שלחה מצרים משלחות גדולות יותר, שהתחרו במספר ענפים, אך ההישגים הראשונים הגיעו רק באולימפיאדת אמסטרדם (1928). מרים המשקולות אל סייד נוסייר זכה במדליית הזהב הראשונה בתולדותיה של מצרים, ובעקבותיו הגיע המתאבק איברהים מוסטפא להישג דומה. הקופץ למים פאריד סימאיקה זכה במדליית כסף בקפיצה מגובה 10 מטרים, ובמדליית ארד בקפיצה מגובה 3 מטרים. נבחרת הכדורגל העפילה לחצי הגמר, אך סיימה במקום הרביעי, לאחר שהובסה בידי נבחרת ארגנטינה 6-0, ולאחר מכן הובסה בידי איטליה 11-3 במשחק על מדליית הארד. הסייף היהודי סלבטור סיקורל הגיע לשלב הגמר וסיים במקום השביעי.
מצרים נעדרה מאולימפיאדת לוס אנג'לס, אך עם שובה למשחקים, באולימפיאדת ברלין (1936), שבו הספורטאים המצרים והגיעו להישגים. חמישה מרימי משקולות זכו ב-5 מדליות, בהן שתי מדליות זהב, ומצרים הייתה המדינה המובילה בענף זה. מעל כולם בלט חאדר אל טוני, שהתחרה במשקל הבינוני. אל טוני הרים משקל של 387.5 ק"ג, 35 ק"ג יותר מהמתחרה שהגיע למקום השני, ו-15 ק"ג יותר מהזוכה במקום הראשון במשקל כבד. אדולף היטלר, שצפה באל טוני ניגש אליו בסיום התחרות ואמר לו כי מצרים צריכה להתגאות בו, ו"הלוואי שהיית גרמני". מאוחר יותר הורה היטלר לקרוא על שמו של אל טוני רחוב בברלין. שיאו של אל טוני החזיק מעמד 60 שנה, עד 1996. זוכה מדליית הזהב השני היה אנוואר מסבאח, סאלח סולימאן זכה במדליית כסף ואבראהים שאמס ואבראהים ואסיף זכו במדליות ארד.
אולימפיאדת לונדון (1948) אף היא הייתה מוצלחת מבחינת מצרים. מרים המשקולות אברהים שאמס, שזכה במדליית ארד בברלין, זכה הפעם במדליית זהב, ובמדליית זהב נוספת זכה מחמוד פיאד. עטייה חמודה זכה במדליית כסף, ולהישג דומה הגיע המתאבק עלי חסן. המתאבק אברהים עוראבי, שזכה במדליית ארד, השלים את טבלת המדליות המצרית בלונדון. חאדר אל טוני התחרה גם במשחקים אלה, לאחר שעבר ניתוח ובניגוד לעצת רופאיו, והצליח לסיים במקום הרביעי. נבחרת הכדורמים סיימה במקום השביעי.
אולימפיאדת הלסינקי (1952) סימנה את ראשיתה של הירידה בהישגיה של מצרים. במשחקים אלה זכה המתאבק עבדל אאד ראשד במדליית ארד. באולימפיאדת מלבורן הספיקו להשתתף רק שלושת רוכבי הסוסים בטרם הודיעה מצרים על החרמת המשחקים. באולימפיאדת רומא (1960) השתתפה מצרים כחלק מהרפובליקה הערבית המאוחדת שכוננה יחד עם סוריה. שני זוכי המדליות, המתאבק עוסמאן סייד (מדליית כסף) והמתאגרף עבדל מוניים אל גינדי (מדליית ארד), היו מצרים. היו אלה שתי המדליות האחרונות לזכותה של מצרים במשך למעלה משני עשורים. באולימפיאדת טוקיו (1964) שחזרה נבחרת הכדורגל את הישג השיא שלה, לאחר שסיימה במקום הרביעי. בחצי הגמר הובסה על ידי נבחרת הונגריה 6-0, ובמשחק על מדליית הארד הפסידה 3-1 לגרמניה.
24 שנים לא עמדו ספורטאים מצרים על הפודיום, עד זכייתו של הג'ודוקא מוחמד עלי רשוואן במדליית הכסף באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). גם הישגו של רשוואן היה חד-פעמי, והמדליות הבאות הגיעו 20 שנה אחר כך. הישג נוסף בלוס אנג'לס היה העפלתה של נבחרת הכדורגל לשלב רבע הגמר, בו הפסידה לנבחרת צרפת 2-0. באולימפיאדת אטלנטה (1996) רשמה נבחרת הכדוריד הישג מרשים, כשסיימה במקום השישי. באולימפיאדת סידני (2000) סיימה נבחרת הכדוריד במקום השביעי.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה המתאבק כרם אבראהים גאבר במדליית זהב, שהייתה הראשונה מזה 56 שנים. מתאגרף העונה לשם המחייב מוחמד עלי זכה במדליית כסף, ושני מתאגרפים נוספים, מוחמד אלסייד ואחמד אסמעיל אל שאמי, זכו במדליות ארד. במדליית ארד שלישית זכה לוחם הטאקוונדו תאמר באיומי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שוב ירדו הישגיה של מצרים, ושני ספורטאים זכו במדליית ארד, הג'ודוקא האשם מסבאח ומרימת המשקולות עביר עבד אל רחמן. עבד אל רחמן דורגה במהלך התחרות במקום החמישי, אך ב-2016 הוענקה לה מדליית הארד בעקבות הרשעה באימרוץ של שתי מתחרות אחרות, רטרואקטיבית היא הייתה לאישה הראשונה שזוכה במדליה עבור מצרים. מספר ספורטאיות מצריות רשמו הישגים נאים בבייג'ינג: לוחמת הטאקוונדו נוהא עבד ראבו דורגה חמישית, ואיה מדאני דורגה שמינית בקרב חמש מודרני.
באולימפיאדת לונדון (2012) שב ג'אבר וזכה במדליה אולימפית, הפעם מדליית כסף. הסייף עלאלדין אבואלקאסם זכה אף הוא במדליית כסף, ברומח, והיה לסייף המצרי הראשון שזוכה במדליה אולימפית. עביר עבד אל רחמן שסיימה חמישית שודרגה שוב לאחר המשחקים, הפעם למדליית כסף, גם מרים המשקולות טארק יחיא שודרג למדליית ארד. מספר מרימי משקולות מצרים נוספים הגיעו להישגים גבוהים: אבראהים רמדאן ורגאב עבדאלחי סיימו במקום החמישי. בתחרויות הנשים, ונח'לה רמדאן סיימה במקום הרביעי. נבחרת השחייה הצורנית סיימה במקום השביעי, ואילו נבחרת הכדורגל העפילה לשלב רבע הגמר אך הובסה בידי נבחרת יפן 3-0.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו המצרים בשלוש מדליות ארד. מרימת המשקולות שרה אחמד הייתה לאישה המצרית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית במהלך המשחקים עצמם. מרים המשקולות מוחמד איהאב זכה אף הוא במדליית ארד, שימעה חלף סיימה במקום הרביעי, אחמד סעד ורגאב עבדלחי סיימו במקום החמישי ואסראא אל-סייד סיימה במקום השביעי. במדליית הארד השלישית זכתה לוחמת הטאקוונדו הדאיה מלאק. לוחם טאקוונדו נוסף, ע'ופרן אחמד, סיים במקום השביעי. הקלעית עפאף אל הודהוד סיימה במקום החמישי באקדח אוויר, המתאבקת אנאס מוסטפא סיימה במקום החמישי, המתאגרף חוסאם בכר עבדין הודח ברבע הגמר, הג'ודוקא רמדאן דרוויש סיים במקום השביעי, נבחרת סייפי הרומח סיימה במקום השביעי, נבחרת השחייה הצורנית סיימה במקום השביעי ונבחרות הכדוריד והכדורעף סיימו במקום התשיעי. ספורטאי מצרי נוסף שהתפרסם במשחקים היה הג'ודוקא אסלאם אל-שהאבי. אל-שהאבי הפסיד בקרב הראשון שלו מול אורי ששון, ולאחר הקרב סירב ללחוץ את ידו. ועדת המשמעת של הוועד האולימפי הבינלאומי קבעה כי התנהגותו הפרה את כללי המשחק ההוגן וכי היא נוגדת את רוח הידידות המוטמעת בערכים האולימפיים.
לפי ענף
בענפי הקיץ:
מפלגת נעם
נֹעם היא מפלגת ימין פונדמנטליסטי בראשות אבי מעוז, ובהנהגתו הרוחנית של הרב צבי ישראל טאו. המפלגה דוגלת בקידום ערכי היהדות האורתודוקסית במרחב הציבורי, הטרונורמטיביות והתנגדות לפרוגרסיביזם ולזכויות להט"ב. המפלגה נכנסה לכנסת החל מהכנסת העשרים וארבע.
יסוד המפלגה
מפלגת נעם נולדה מתוך תנועת "חזון – מציבים סדר יום יהודי במדינה", מיזם של תלמידי הרב טאו, בראשות הרב דרור אריה. "חזון" יצאה בקמפיין ארצי בשם "אמא ואבא = משפחה – האומץ להיות נורמלי" אשר נתקל בהתנגדות ונגנז. זמן קצר לאחר מכן יזמו ראשי תנועת "חזון", ובראשם הרב אריה ונתנאל סימן טוב, את הקמת מפלגת "נעם" אשר תוארה כ"זרוע הפוליטית של חזון".
מפלגה נעם עצמה הוקמה ביולי 2019 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, על ידי אבי מעוז, מנכ"ל משרדי הפנים והשיכון לשעבר (1999–2004), הרב דרור אריה – ר"מ בישיבת אפיקי דעת שבשדרות, הרב איתי הלוי – רב היישוב מגרון, יגאל כנען ואריאל שחר (איש היי-טק). הם קיבלו את ברכתו של הרב טאו וגייסו כמיליון וחצי שקלים במימון המונים. לצורך ההתמודדות בבחירות רכשו אנשי המפלגה את מפלגת 'לזוז', שהייתה באותה עת מפלגת מדף..
בראשית דרכה ניהלה המפלגה משא ומתן על איחוד כבלוק טכני עם מפלגת עוצמה יהודית בראשות איתמר בן גביר. אך האיחוד לא יצא אל הפועל, בין היתר בשל התנגדות נעם לרצונה של עוצמה יהודית לשלב נשים ומועמדים חילונים ברשימה המשותפת.
לאחר שחברות הפרסום י. מור וכנען מדיה, סירבו לפרסם את קמפיין המפלגה ("גאווה וקניית ילדים או שהבן שלי יתחתן עם אישה - ישראל בוחרת להיות נורמלית"), עתרה המפלגה לוועדת הבחירות. ממלא מקום יו"ר ועדת הבחירות השופט ניל הנדל קיבל את עתירת המפלגה ואף הורה לחברות הפרסום לשלם לה 4,000 ש"ח הוצאות משפט.
הכנסות ה-22 וה-23
ב־15 בספטמבר 2019 הודיעה המפלגה על החלטתה לפרוש מהתמודדות לבחירות לכנסת ה-22 וכי בכוונת אנשי המפלגה להמשיך לפעול ציבורית למען מטרותיהם. למחרת, יום לפני הבחירות, התפטרו מועמדי הרשימה. גם לקראת הבחירות לכנסת ה-23 הודיעה המפלגה שלא תתמודד, בשל הצורך לבנות קודם את בסיס התמיכה בה.
הכנסת ה-24
בינואר 2020 הכריזה המפלגה על פתיחת מפקד לקראת הבחירות לכנסת ה-24. במקביל, מונה אבי מעוז ליו"ר המפלגה. ב-31 בינואר 2021 הודיעה המפלגה על ריצה משותפת עם מפלגת עוצמה יהודית. ב-3 בפברואר 2021 חתמו שתי המפלגות על הסכם ריצה משותפת בבלוק טכני עם מפלגת האיחוד הלאומי, ולמעוז הוקצה המקום השישי ברשימה המשותפת. שני נציגים נוספים של נעם שובצו בהמשך הרשימה. הרשימה קיבלה בבחירות 6 מנדטים, מעוז נכנס לכנסת וכיהן כחבר באופוזיציה לממשלת בנט-לפיד יחד עם שאר סיעתו. בתקופה זו תמכה מפלגת נעם ביוזמת "פתאום קם העם" להפלת ממשלת בנט־לפיד שיזמה פעולות מחאה והפעילה לחץ על חברי מפלגת ימינה לפרוש מהקואליציה.
הכנסת ה-25
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, שהוקדמו ל-1 בנובמבר 2022, התפצל מעוז ב-15 באוגוסט לסיעת יחיד, וב-28 באוגוסט הודיעה המפלגה כי תרוץ באופן עצמאי. ב-14 בספטמבר נפגש נתניהו עם הרב טאו בביתו במעלה זיתים במזרח ירושלים בניסיון לשכנעו לחבור לרשימת הציונות הדתית–עוצמה יהודית שבה ישובץ מעוז במקום ה־11. על אף שמעוז הכחיש כי קיבל בפגישה הבטחות מנתניהו הודיעה המפלגה באותו יום כי היא תתמודד בבחירות לכנסת ה-25 ברשימת ציונות הדתית שבה שובץ מעוז במקום ה-11 כנציג יחיד מטעם מפלגתו.
על אף שתוכן הפגישה של נתניהו והרב טאו לא נחשף, נשא נתניהו, זמן קצר לאחר פגישתו, נאום במזכירות המפלגה והתייחס לנושאים של זהות יהודית במדינת ישראל, העומדים בליבת המצע של מפלגת נעם.
שרפה בשבת
כללי שרפה בשבת מורכבים ושונים משאר הלכות שבת. מלאכת מכבה היא אחת מל"ט אבות מלאכה. במצב של דליקה, מפאת מהירותה של האש והלחץ שהיא גורמת הקילו חז"ל באיסורי דרבנן מסוימים, כדי שלא יבואו לכבות את הדליקה. לעומת זאת, לפעמים החמירו חז"ל בהלכות מסוימות, ודווקא בגלל הלחץ שבשעת שרפה.
מפלגת נעם
הכנסת ה-25
בבחירות לכנסת העשרים וחמש זכתה הרשימה ב-14 מנדטים, מעוז נבחר לכנסת ובסמוך לכניסתו לתפקיד התפלג לסיעת יחיד וניהל משא ומתן עצמאי להקמת קואליציה בראשות בנימין נתניהו.
ב-28 בדצמבר נחתם הסכם קואליציוני בין סיעת נעם וסיעת הליכוד שבו הובטחו למעוז תפקיד סגן שר במשרד רה"מ, הקמת "הרשות לזהות לאומית יהודית" והעברת האחריות עליה למעוז וכן את האחריות על היחידה לתוכניות חיצוניות שתעבור ממשרד החינוך למשרד ראש הממשלה על תקציביה ותקני כוח האדם שלה . למחרת, ב-29 בדצמבר, הושבעה הממשלה.
שרפה בשבת
כיבוי שרפה מפני פיקוח נפש
במקום שיש סכנת חיים, מותר לכבות את האש בשבת, כמובן, ככל העבירות בתורה שהותרו משום פיקוח נפש, חוץ משלוש עברות החמורות שהם עבודה זרה, גילוי עריות, ושפיכות דמים.
מפלגת נעם
הכנסת ה-25
עוד סוכם במסגרת ההסכם הקואליציוני כי חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (האוסר על אפליה באספקת מוצר או במתן שירות בשל גזע, דת, לאום, ארץ מוצא, מין, נטייה מינית, גיל, השקפה, השתייכות מפלגתית, מעמד אישי או סטטוס זוגי) יתוקן באופן שיחריג מתכולתו בתי עסק שנמנעים מאספקת שירות או מוצר "בשל אמונה דתית" וכן את קיומם של אירועים ומסגרות לימוד בהפרדה מגדרית.
שרפה בשבת
כיבוי שרפה מפני פיקוח נפש
הרמ"א כתב : החשש העיקרי היה שגוים יתנכלו ליהודים בשעת השרפה, בשעה שיבואו לבזוז את הבתים הנשרפים, וכן שיתנכלו ליהודים בגלל שאינם חוששים לכבות שרפה למרות הנזק הגדול שזו גורמת.
בימינו, לפי צורת הבנייה שבה בנייני מגורים בנויים לעיתים בצפיפות רבה באופן שהשרפה יכולה להתפשט בקלות מבניין לבניין, ובנוסף לעיתים מתגוררים בבניין אחד דיירים רבים שבהם גם תינוקות רבים ואנשים זקנים ולפעמים גם אנשים ישנים, ולפעמים אף רבה הסכנה להתפשטות השרפה למרחקים רבים, יש הסוברים שכל שרפה היא בחזקת ספק פיקוח נפש אלא אם כן ידוע שאין בה חשש פיקוח נפש.
מפלגת נעם
הכנסת ה-25
ההסכם הקואליציוני עורר הביקורת ברחבי הארץ ופוליטיקאים מהאופוזיציה כמו גם ראשי רשויות גדולות יצאו נגדו. בין השאר צייץ בני גנץ בטוויטר ש"זו לא זהות יהודית - זו זהות גזענית", מירב מיכאלי צייצה על תחילתו של "עידן החושך" ומפלגת יש עתיד מסרה שמנגנון הגיור של ארגון נתיב, שפעל למען חיילי צה"ל הופקר בידי גורם קיצוני וגזען
מנגד פירסם "פורום הארגונים למען המשפחה" (קואליציית ארגונים המקדמים ערכים שמרניים) הודעת תמיכה במפלגה ובתוכניותיו של מעוז.
שרפה בשבת
כיבוי שרפה כשאין בה סכנה
במקרה ויש שרפה בבית ואין חשש פיקוח נפש, התירו חז"ל לומר "כל המכבה אינו מפסיד", למרות שיש בכך רמז שהוא קורא לגוי לכבות וכן רמיזה על כך שהוא יקבל את שכרו לאחר השבת על פעולותיו, וזאת מכיוון שחז"ל חששו שאם לא יתירו איסור אמירה לנכרי באופן חלקי זה, יבוא היהודי לכבות בעצמו.
מצד שני, לעיתים משמש גורם הלחץ כתואנה להרבות באיסורים, לפי שיקול הדעת של חז"ל: ליהודי עצמו מותר להציל רק מזון לצורך סעודות השבת שלא סעד עדיין, שכן חששו שאם יתירו לו להציל את כל ממונו ולהתעסק בשרפה יותר מדי, הוא ישכח ומתוך בהלה - יסייע בפעולות הכיבוי, האסורות בשבת.
מפלגת נעם
הכנסת ה-25
ב-27 בפברואר 2023 הודיע מעוז על התפטרותו מתפקיד סגן שר במשרד ראש הממשלה בטענה להפרת ההבטחות שניתנו לו.
שרפה בשבת
כתבי הקודש
המשנה קובעת, כי למרות שהתירו להציל רק מזון שלוש סעודות, כל כתבי הקודש מצילין אותן מפני הדליקה, בין ספרי נביאים שקורין בהן ובין ספרי כתובים שאין קורין בהן. גם כאלו שכתובים בשפה אחרת, למרות שיש דעה שאסור לכתוב אותם בשפה אחרת, מצילין אותן.
מפלגת נעם
הכנסת ה-25
ב- 5 ביוני 2023 מונה מעוז מחדש לתפקיד סגן שר.
אידאולוגיה
המפלגה קוראת לחיזוק הקשר של עם ישראל ומדינת ישראל למסורת היהודית ולתורה. קמפיין המפלגה ממוקד בטענה שהמרחב הציבורי, כולל משרד החינוך וצה"ל, עובר השתלטות של ארגוני הקרן החדשה לישראל וארגונים תומכי להט"ב והתנועה הרפורמית וברצונה של המפלגה להיאבק בכך.
שרפה בשבת
כתבי הקודש
לעומת זאת, ספר בו כתובות רק ברכות כגון תפילת העמידה, וכן קמיע שכתובים בו פסוקים, למרות שבשניהם כתובים פסוקים רבים אין מצילין אותן מהדליקה אלא מניחין אותן להשרף במקומם. בתלמוד מובא כי הריש גלותא הסתפק האם מצילין כתבי הקודש שכתובין בדיו שאינו מתקיים, כי ייתכן שכתב כזה אינו נקרא כתב לעניין שיחשב ספר קודש, רבה בר רב הונא הורה לו שאין מצילין ספרים כאלו, רב המנונא הורה לו הפוך, אך לבסוף הודה רבה בר רב הונא לרב המנונא מכיוון שהובאה ראיה מברייתא לשיטתו.
מפלגת נעם
אידאולוגיה
כותרת דף העקרונות של המפלגה הוא: "רק הזהות היהודית תחזק את ישראל", או "מחזירים את הנשמה למדינה". המפלגה תומכת בחיזוק השבת במרחב הציבורי, בחיזוק מעמדה של הרבנות הראשית, וכן מניעת השפעה של ארגונים פמיניסטיים וארגונים פרו-להט"בים על צה"ל. אחת המטרות העיקריות של המפלגה היא לקדם מדיניות נגד זכויות להט"ב, ונגד מה שתומכיה מכנים "הרס המשפחה". בסרטונים שפרסמה המפלגה היא יוצאת בין היתר נגד הקהילה הגאה ונגד הקרן החדשה לישראל והארגונים בהם היא תומכת. אבי מעוז, יו"ר המפלגה ונציגה בכנסת הצהיר כי הוא מעוניין לקדם את הפיכתה של הרבנות הראשית לאחת מרשויות השלטון וכי היא תהיה מקבילה לרשות השופטת.
שרפה בשבת
שמונים וחמש אותיות
בברייתא נפסק שספר תורה שהיו כתובים בו פרשיות רבות אך בלה ורובן נמחקו, או שמתחילה כבר כתבו בו רק פרשיות מעטות, אם יש בו שמונים וחמש אותיות שהיא מניין פרשת "ויהי בנסוע הארון", הפרשה הכי קטנה בתורה, מצילין את הספר ואם לא - לא. אם כי, חכמי התלמוד ובראשם רב הונא בר חלוב הבהירו כי אין כלל זה אמור לספר שבו כתוב אחד משמותיו של הקב"ה שאינן נמחקין (כדוגמת השם המפורש למשל) שמצילין אותו בכל מקרה.
נחלקו רב הונא ורב חסדא אם צריך ששמונים וחמש אותיות אלו שקיימים בו יהיו מקובצים במקום אחד או אפילו אם הם מפוזרים. לפי רב הונא ניתן לצרף רק מילים שלימות שנשארו ולא אותיות, אך רב חסדא סובר שגם לאותיות מפוזרות שנותרו מספר תורה שבלה יש קדושת ספר תורה כדי להצילן מפני הדליקה.
מפלגת נעם
אידאולוגיה
אבי מעוז, כנציג המפלגה היחיד בכנסת ה-25 תמך במינויו של אמיר אוחנה אשר הוא הומוסקסואל ליו"ר הכנסת. לאחר השבעתו של אוחנה, אשר כללה התייחסות לזהותו המינית ולכך שהוא יפעל למען שמירה על זכויות קהילת הלהט"ב, פורסם כי פעילי המפלגה הביעו את מחאתם על תמיכתה של המפלגה במינוי. אלקנה באב"ד, מנכ"ל המפלגה, השיב לפעילים כי "טעינו כאשר לא צפינו שהמינוי יהיה כרוך בטקס רווי תעמולה להט"בית כל כך, מכאיבה ופוגענית כל כך, כמו זאת שהתקיימה ביום חמישי, ואנחנו רואים זאת בחומרה רבה".
התנועה מפנה, באופן תדיר, את חיציה כלפי מוסדות וארגונים שלטענתה נטייתם היא שמאלנית ומודרנית והם פועלים להחדיר אג'נדה זו במוסדות המדינה. בין השאר תוקפת התנועה את הקרן החדשה לישראל, קרן וקסנר (ששמות בוגריה נכללים ברשימות השחורות של התנועה), היחידה לתיאום המאבק בגזענות של משרד המשפטים, ארגון מעוז, קרן מנדל, מכון שלום הרטמן, יוזמות אברהם ועמותת קו משווה. התנועה מאשימה ארגונים אלו בנסיון להפוך את מדינת ישראל מ"מדינה יהודית" ל"מדינת כל אזרחיה".
שרפה בשבת
גיליון ריק של ספר תורה
שאלה מעניינת נשאלה בתלמוד, מה דינו של הגיליון הריק שבספר התורה. השאלה נשאלה באופן שהגיליון לא בלה אלא הוא עדיין טרי וראוי לכתיבה, אם יש עליו קדושה. חכמים אלו ששאלו שאלה זו, סברו שייתכן שלפעמים תהיה גדולה קדושתו של הגיליון הריק שסביב הכתב מאשר הגיליון שעל גביו כתובים שורות המקרא. הם הסבירו זאת בכך שבעוד שקדושתו של הגיליון שעליו נכתב הכתב מיועדת בטלה כאשר הכתב נמחק, שהרי הוקדשו לשם כך בלבד, הרי שהגיליון שסביב הספר יש לו קדושה מיוחדת שלא בטלה גם כאשר הכתב עצמו נמחק ועליו עצמו נפסק שאין מצילין אותו ואת גיליונו. בתלמוד לא הובררה מה ההלכה, אך הראשונים והפוסקים פסקו שאין מצילין את הגיליון מפני השרפה שפרצה בשבת.
מפלגת נעם
אידאולוגיה
מפלגת נעם מתנגדת למתווה הכותל ולפעילות פלורליסטית בכותל המערבי הכוללת את תפילות נשות הכותל והתפילות המעורבות בכותל הדרומי ודורשת שרק הרבנות הראשית תקבע מהו חילול המקומות הקדושים.
מחלוקת
המפלגה פרסמה סרטון בו אמא, אב ובנם הולכים להצביע ביום הבחירות בספטמבר, והמשפחה נתקלת בדימויים של הלהט"ב וארגוני הרפורמים. ברגע שהם מגיעים לקלפי, האם כותבת על פתק ההצבעה שלה, "שהבן שלי יתחתן עם אישה", בעוד שהאב כותב: "שהנכד שלי יהיה יהודי". הסרטון הוסר על ידי YouTube בשל הפרת תנאי השימוש שלו, בנוסף לסרטון אחד אחר. סרטון אחר של מפלגת נעם השווה בין פעולותיהם של הנאצים ושל מחבלי החמאס לארגוני הרפורמים וארגוני הלהט"ב.
שרפה בשבת
ספרי מינים
ההלכה קובעת כי אין כל קדושה לספרי תורה שכתבו נוצרים ואפיקורסים. בתלמוד הובאו שתי דעות בעניין: רבי יוסי סובר שאין קדושה לספר עצמו אבל יש לשמור על קדושת השם שכתוב בו, אבל רבי טרפון חלק על העניין בנחרצות ואמר שלא רק שאין להציל אותן משרפה, אלא יש לשרוף אותן. את ההלכה שמותר לשרוף את השם המפורש ושאר השמות שאינן נמחקים הוא למד מפרשת סוטה שבה אנו רואים שכדי להשכין שלום בין איש לאשתו התירה התורה למחוק את השם המפורש, ובוודאי שכדי להכרית את זכרם של הללו שמטילין שנאה ואיבה בין ישראל לאביהן שבשמים מותר למחוק את אשר כתבו כדי למחות את זכרם.
מפלגת נעם
פרשת הרשימות של מפלגת נעם
בעקבות הפרסום פנתה האגודה למען הלהט"ב ליועמ"שית בבקשה לפתוח בחקירה משטרתית כנגד המפלגה בטענה ש"כל אזרח סביר יחוש מאוים כשיגלה כי מפלגה המיוצגת בכנסת מחזיקה רשימה הכוללת את שמו בהקשרים מסוימים".
שרפה בשבת
איסור מוקצה הותר באופן חלקי
המחלוקת היא בשאלה מה יעשה בגופת מת המוטלת במקום שבו היא עלולה להשרף. למרות שהמת הוא מוקצה ואסור בטלטול, אם הוא מוטל במקום שקיים חשש שאש הבוערת בקרבתו ועלולה לשרוף את גופתו, מותר לטלטלו כדי להצילו - אם מטלטלו על ידי דבר המותר בטלטול - כגון שיניח עליו תינוק, כיכר, מזון או דבר אחר שמלאכתו בשבת להיתר, ויטלטל שניהם כאחד, שהתירו חכמים איסור טלטול (באופן חלקי) כדי שלא יבוא לידי איסור חמור, לכבות את הדליקה כי הוא בהול על מתו שלא ישרף. הלכה זו מוסכמת על כל הפוסקים, גם על אלו שסוברים שהכלל "גדול כבוד הבריות" חל רק על כבוד הבריות החיים ולא המתים.
איסור כרמלית שנוי במחלוקת
לעומת זאת, אם כאשר כדי להוציא את המת יש לעבור מלבד על איסור מוקצה גם על איסור טלטול בכרמלית נחלקו הפוסקים האם התירו את איסור הכרמלית מפני כבוד המת. הרמב"ם סבור שהכלל תקף רק על אנשים חיים, אך אחרים מתירים משום ביזיון המת שלא ישרף, לדחות את איסור כרמלית שהוא מדברי חכמים. למרות זאת, יש למעט ככל האפשר באיסורי שבת, וכאן תקף הכלל ההלכתי כי מוטב להרבות באיסור אחד מאשר לעשות שני איסורים. מכיוון שכך, יוציא את המת על ידי כיכר או תינוק, שהוא טלטול דבר האסור על ידי דבר המותר, כך שהוא מרבה באיסור טלטול בכרמלית בהוצאת הכיכר או התינוק על המת, אך ממעט באיסור נוסף - מוקצה.
באגדה
על פי אמרתו של גדול אמוראי בבל רב, שרפה מצויה כעונש על חילול שבת, ועל פי אמרתו של רב נחמן בר יצחק, הכוונה היא לשרפה בשבת. משמו של רב, דרש רב יהודה בנו של רב שמואל:. כראיה לדבריו הוא מביא את הפסוק. רב נחמן בר יצחק מפרש שהמילים "ולא תכבה" באים לרמז על כך שהשרפה תתרחש בעת שאין בני אדם מצויים לכבותה (כלומר שלא ניתן לכבותה) - בשבת.
סיפרהיפוס
סיפרהיפוס (שם מדעי: Sifrhippus; מילולית: בערבית: "ṣifr" - אפס, ביוונית: "hippus" - סוס, כלומר: סוס אפסי) הוא סוג של פרסתן מפריט פרסה נכחד ממשפחת הסוסיים, אשר כנראה היה ראשון הסוסים מעולם. הוא חי באמריקה הצפונית של תחילת האאוקן בטווח של 55.8 עד 50.3 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו באגן ביגהורן בוויומינג. הסוג הוגדר בשנת 2002 ונכללו בו 2 מינים. במקור השתייך לסוגים דומים כמו ההירקותריום, האאוהיפוס והסוג שבוטל, Arenahippus.
סוס זה היה קטן ביותר, לא יותר מגודל של חתול בית והוא הגיע למשקל 3.9 עד 5.4 ק"ג בלבד. עם זאת היה בעל דמיון לסוסים המאוחרים והגדולים יותר והיה בעל רגליים דקות בעלות 3 אצבעות בכל רגל. הוא היה יצור שוכן יער שחי בין הסבכים ונע באיטיות יחסית. שיניו היו מחורצות ובעלות כותרים גדולים אך היו חלשים והוא ניזון מצמחייה רכה כמו עלים ופירות.
חלק מהחוקרים עדיין משייכים סוג זה להירקותריום ממשפחת הפלאותריומיים. הם טוענים שהבדלים קטנים במראה הם חלק מהסתעפות מיני ההירקותריום וכן שההתאבנות הפכה את מראה החיות למעט שונה יותר. בשל כך אולי סוג זה מוטל בספק.
רפי אדר
רפי אדר (נולד ב-3 במרץ 1946) הוא מסעדן, במאי קולנוע, מפיק, תסריטאי, מוזיקאי וזמר ישראלי.
ביוגרפיה
באמצע שנות השישים נסע אדר ללמוד רפואה באיטליה, על-מנת להמשיך את דרכו של אביו, ד"ר אורי אדר שהיה מנהל מחלקת קבלה, ולאחר מכן מנהל מחלקה פנימית באיכילוב, אבל עבר ללמוד קולנוע ברומא. הוא שיחק ב"שלום", סרטו העצמאי הקצר של יקי יושע משנת 1968. אדר שב לישראל ב-1972.
אדר היה מפיק-שותף של סרט הטלוויזיה "לול 4" ומפיק-שותף של סרטי הקולנוע "נשר הברזל", "סבבה" ו"רומן זעיר".
בשנת 1976 ביים את הסרט הקצר "בדרך ללוד", על פי סיפור של דן בן אמוץ, עלילת הסרט מתרחשת ב־1939 וגיבורה הם שני צעירים, תלמידי בן־שמן, היוצאים לטיול בעיר הערבית השכנה, לוד. בשנת 1986 ביים וכתב, ביחד עם יהודית סולה, את סרטו העלילתי היחיד "כפפות", לפי רומן מאת דן צלקה. הסרט ספג ביקורות שליליות, גם כשל בקופות וירד מהאקרנים לאחר שבועיים בלבד. פרט לכך ביים עשרות פרסומות ווידאו קליפים לזמרים, ושיחק בסרטו של איתן גרין "עד סוף הלילה" (1985).
בינואר 1989 פתח אדר את מסעדת "פרונטו" (פירוש המילה הוא "מוכן" באיטלקית, ובמילה זו נוהגים האיטלקים לענות לשיחת טלפון). המסעדה מגישה מאכלים מהמטבח האיטלקי הקלאסי. למרות שזכתה תחילה לביקורות מעורבות, הפכה המסעדה למקום מפגש פופולרי לאנשי הבוהמה של תל אביב. שותפו של אדר במסעדה מאז 2005 הוא המוזיקאי עופר זמיר, שעבד בה מ-1994. במסעדה מוגשת מנת אנטיפסטי הנקראת על שם שלום חנוך. המסעדה שכנה כל השנים ברחוב נחמני בתל אביב ובסוף 2010 עברה לרחוב הרצל בתל אביב. שף המסעדה החל ממרץ 2011 הוא דייוויד פרנקל. ב- 2011 פתח אדר ליד מסעדת פרונטו מעדנייה איטלקית בשם "פרונטוסטרדה". אך היא נסגרה לאחר זמן קצר. גם מסעדת מזון מהיר שהקים, "פרונטו קיוסק", כשלה מסחרית ונסגרה לאחר זמן קצר. מסעדת פרונטו נבחרה לאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל בידי דניאל רוגוב, מבקר המסעדות של עיתון "הארץ". במרץ 2017 מכר אדר את חלקו במסעדה לשותפו בשנים האחרונות, ויקטור שמריך.
בשנת 1993 נכנס אדר לעסקי האופנה, כשמונה לנציג בישראל של בית האופנה של המעצב האיטלקי רומאו ג'ילי, ופתח בוטיק בתל אביב.
דיר א-סודאן
דיר א-סודאן (ערבית:دير السودان) הוא כפר פלסטיני בשומרון, המשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה, ונמצא 20 ק"מ צפונית מערבית לרמאללה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה האוכלוסייה בכפר כ-1,991 תושבים.
רפי אדר
ביוגרפיה
בשנת 1997 זכה אדר בפרס "Ristorante – Italiano" מידי לשכות המסחר של איטליה, על ידי נשיא איטליה אוסקר לואיג'י סקאלפרו, בארמון הנשיאות ברומא. ב-1998 זכה בתואר "Cavaliere dela Republica Italiana" מידי נשיא איטליה, על תרומתו לקידום תרבות איטליה מחוץ לאיטליה.
דיר א-סודאן
במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בדיר א-סודאן 53 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 243 תושבים, כולם מוסלמים.
רפי אדר
ביוגרפיה
בשנת 2010 היה אחד מארבעת השופטים בעונה הראשונה של התוכנית "מאסטר שף", לצד חיים כהן, אייל שני ומיכל אנסקי, אך הודח ממנה לאחר מספר תוכניות.
מאז 1988 הקליט אדר שירים. ב-1994 יצא תקליטון של אדר בחברת הליקון בשם "הלב המלא של קונטינקה". ב-2007 הקליט תקליטון נוסף באותה חברה, בו הוא מבצע את שיריו של המוזיקאי האיטלקי פאולו קונטה: "מזייף כמו כולם: רפי אדר שר את פאולו קונטה".
בשנת 2010 יצא בהוצאת כנרת הספר "Pronto: אוכל, תרבות, אהבה", ספר המתכונים של "פרונטו", לו סיפק מתכונים גם הסופר האיטלקי ארי דה לוקה.
בשנת 2016 הוציא את אלבומו הרביעי "הגולם".
חייים אישיים
ב-1972 נישא לשחקנית יהודית סולה. לזוג שני בנים, שניהם עובדים בטלוויזיה: דניאל אדר הוא במאי (הסדרה "גבוה וגרינבאום", שהפורמט שלה נמכר לרשת האמריקאית ABC), ורועי אדר הוא שחקן ומוזיקאי, שהשתתף באותה סדרה. בספטמבר 1991, נעצרו בני הזוג לשלושה ימים בחשד לסחר בסמים, לאחר שבחיפוש בביתם נתפסו חשיש וקוקאין. לאחר שהודו בשימוש בסמים קיבל עונש מאסר על תנאי.
מריו נאקיץ'
מריו נאקיץ' (בסרבית: Mario Nakić; נולד ב-14 ביוני 2001) הוא כדורסלן סרבי-קרואטי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד במועדון הכדורסל אוסטנדה.
קריירה
נאקיץ' נולד בבלגרד, סרביה, יוגוסלביה. אביו הוא איבו נאקיץ', כדורסלן עבר קרואטי אשר שיחק בשנות התשעים בהפועל צפת. בנו של אמו, זוריקה דסניקה הסרבית, ואחיו למחצה של נאקיץ' הוא פיליפ ז'יבינוביניץ', בנו של טניסאי העבר הסרבי סלובודאן ​​ז'יבוינוביץ'.
נאקיץ' החל את קריירת הכדורסל שלו בקבוצת הנוער של זמון פיטופרמצ'יה, בה שיחק עד שנת 2014. בעונת, עבר נאקיץ' למחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד. עונה לאחר מכן הוא עבר למחלקת הנוער של ריאל מדריד. נאקיץ' נבחר לחמישיית טורניר היורוליג עד גיל 18 בעונת. עונה לאחר מכן, נאקיץ' זכה עם ריאל מדריד באליפות היורוליג עד גיל 18, כשהוא נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. במשחק הגמר מול מגה לקס, נאקיץ' קלע 33 נקודות והעמיד מדד יעילות של 41.
ב-24 במאי 2018, נאקיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד בהליגה הספרדית, כשקלע שתי נקודות בהפסד לגראן קנריה.
קריירה בינלאומית
נאקיץ' יכול לשחק בנבחרות קרואטיה או סרביה. במאי 2019, הצהיר מאמן קרואטיה וליקו מרשיץ' כי נאקיץ' עדיין לא יודע מה יעשה, אך הוא נוטה לשחק בסרביה. לאחר מכן אישר את הדברים איגור רקוצ'ביץ', סגן הנשיא של ההתאחדות הסרבית בכדורסל. בהמשך, המאמן של סרביה אלכסנדר ג'ורג'ביץ', טען כי נאקיץ' עדיין לא החליט דבר.
סטיב גוטנברג
סטיבן רוברט "סטיב" גוטנברג (באנגלית: Steven Robert "Steve" Guttenberg; נולד ב-24 באוגוסט 1958) הוא שחקן, סופר, איש עסקים, מפיק ובמאי יהודי-אמריקאי. פריצת הדרך שלו הייתה במהלך שנות ה-80, כאשר גילם את דמותו של קארי מהוני בסדרת סרטי "תרגיל לשוטרים מתחילים" (1984-1987), ולאחר מכן - תפקידים ראשיים נוספים בסרטים הוליוודיים מצליחים, בהם "קוקון" (1985), "תקלה מופלאה" (1986) ו"שלושה גברים ותינוקת" (1987).
ביוגרפיה
גוטנברג נולד בברוקלין, ניו יורק, בנם של אן איריס (שם משפחתה לפני הנישואים: ניומן), עוזרת כירורגית, וג'רום סטנלי גוטנברג, מהנדס חשמל. יש לו שתי אחיות. הוא קיבל חינוך יהודי בצפון מדינת ניו יורק, שם הוא סיים את לימודי התיכון שלו בשנת 1976 (על פי כמה מקורות, הוא הועבר לבית ספר התיכון לאמנויות הבמה של העיר ניו יורק שנתיים לפני שסיים את לימודיו). בתיכון, הוא השתתף בתוכנית הקיץ בבית הספר ג'וליארד, שם למד אצל ג'ון האוסמן, וזכה בתפקיד בהפקת אוף ברודוויי של "The Lion in Winter". לאחר מכן למד באוניברסיטת אולבני (אנ'), משם פרש אחרי שנה ואז הוא עבר לקליפורניה כדי להמשיך את קריירת המשחק. גוטנברג עזב ללוס אנג'לס עם 300 $ בכיסו, סלמי מאמו, והתיק של אביו. אביו של גוטנברג מספר כי תוך מספר שבועות הוא לוהק להופיע בפרסומת של קנטאקי פרייד צ'יקן יחד עם קולונל סנדרס.
קולנוע
הקריירה הקולנועית של גוטנברג מתפרשת על פני כמעט ארבעה עשורים. במשך זמן זה, הוא שימש כשחקן, במאי, תסריטאי ומפיק. חברת ההפקות שלו, "Mr. Kirby Productions", נקראת על שמו ג'רלד גיי' קירבי, המורה לדרמה שלו מבית הספר התיכון.
לאחר שהופיע ללא קרדיט בסרט "Rollercoaster" בשנת 1977, הופעתו הראשונה של גוטנברג הייתה בתפקיד הראשי בקומדיית הנעורים "The Chicken Chronicles". הסרט, אשר עלילתו מתרחשת בבוורלי הילס של שנת 1969, לא היה הצלחה קופתית גדולה, אך הפכה לסרט פולחן קלאסי אחרי הצגות נרחבות ברשתות הכבלים בארצות הברית. בשנה שלאחר מכן, 1978, הוא הופיע בסרט "The Boys from Brazil" המבוסס על רב-המכר מאת איירה לוין.
בשנת 1980 כיכב גוטנברג בסרט סמי-אוטוביוגרפי אודות אנשי הכפר בשם "Can't Stop the Music", בבימויה של ננסי ווקר ובהפקתו של אלן קאר.
בשנות ה-80, גוטנברג כיכב בשלושה זיכיונות של סרטים: "תרגיל לשוטרים מתחילים" (1984), "קוקון" (1985) ו"שלושה גברים ותינוקת" (1987). כמו כן הופיע בסרטים "דיינר" (1982), "The Bedroom Window" (1987), "תקלה מופלאה" (1986), ו-"High Spirits" (1988).
במהלך שנות ה-90 גוטנברג החל להופיע פחות ופחות; הוא כיכב בסרט "מותק, הילדות התחלפו" (1995) לצידן של קירסטי אלי ומרי קייט ואשלי אולסן. כמו כן הוא כיכב לצידה של קירסטן דנסט ב-"מגדל האימה" של דיסני (1997), המבוסס על מתקן שעשועים באותו השם, שבאולפני הוליווד של דיסני, באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה.
סרטו הראשון כבמאי / מפיק / תסריטאי / כוכב היה "נ.ב. החתול שלך מת!" (2002), עיבוד קולנועי לרומן ולמחזה מאת ג'יימס קירקווד ג'וניור. הוא כיכב בסרט "Mojave Phone Booth" (2006) בתפקיד בארי, וב-"Making Change" בתפקיד טרפטון. בסרט "Single Santa Seeks Mrs. Claus" ובסרט ההמשך שלו "Meet the Santas" הוא שיחק את התפקיד הראשי - ניק.
ה'תשמ"ב
פרסי ישראל
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ב הם:
סטיב גוטנברג
קולנוע
בראיון ב-4 בנובמבר 2009, גוטנברג ציין שאולפני דיסני מפתחים סרט המשך נוסף לסרט "שלושה גברים ותינוקת", ששמו יהיה "שלושה גברים וכלה". גוטנברג ציין כי עמיתיו לסרט, טד דנסון וטום סלק, הביעו נכונותם לחזור לסרט ההמשך. כמו כן, גוטנברג ציין שהוא היה מעוניין לעשות סרט נוסף בסדרת "תרגיל לשוטרים מתחילים" וסרט המשך נוסף ל-"קוקון", וכי לטענתו, סרטים אלו יהיו לבטח להיטים, אם יצאו לפועל.
בראיון שפורסם ב-1 באוגוסט 2010, גוטנברג חשף כי דייוויד דיאמונד ודייוויד וייסמן כותבים תסריט עבור "תרגיל לשוטרים מתחילים 8". שמונה ימים לאחר מכן, השחקן בובקט גולדת'ווייט, שגילם בסדרה את דמותו של זד, פרסם הצהרה הדוחקת בהוליווד לעשות ריבוט ל סדרת סרטי "תרגיל לשוטרים מתחילים" עם צוות שחקנים חדש, במקום חברי צוות השחקנים המקוריים. גולדת'ווייט אישר כי סטיב גוטנברג ישוב לגלם את דמותו של קרי מהוני, וכי מפיקי הסרט מנסים לשכנע את קים קטרל ושרון סטון לחזור לסרט המשך שמיני בסדרה, למרות שהוא עצמו איננו מעוניין לחזור לסדרה.
טלוויזיה
גוטנברג הופיע במספר סרטי טלוויזיה, בהם "Miracle on Ice" (1981) עטור השבחים, "To Race the Wind" (1980), "Something for Joey" (1977) וסרט השואה הגרעינית השנוי במחלוקת "The Day After" (1983). קודם לכן, לפני שהתפרסם, גוטנברג הופיע בשנת 1979 בתפקיד הראשי בסיטקום "Billy" שלא האריך ימים. בשנת 1980 הוא הופיע בפרסומת מסחרית של קוקה-קולה, כשהוא מנסה לעזור לאישה שאיננה דוברת אנגלית, שמכוניתה נתקעה. השניים חולקים יחד את אהבתם המשותפת לקוקה-קולה.
בשנים 2005–2006 היה לו תפקיד חוזר בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "ורוניקה מארס", בתור וודי גודמן, איש עסקים עשיר ומכובד. הוא הופיע בתפקיד הראשי ברימייק של "הרפתקה בפוסידון" כסרט טלוויזיה, אשר שודר ברשת NBC ב-20 בנובמבר 2005; גוטנברג גילם את דמותו של ריצ'רד קלארק, סופר כושל שמנהל רומן עם תרפיסטית.
ב-25 באוגוסט 2008, גוטנברג שחרר סרטון בשם "הסטייק-האוס של סטיב גוטנברג" באתר האינטרנט funnyordie.com והיו באותה תקופה שמועות שהוא יגלם את דמותו של הקומיקאי טוני מרטין בעיבוד קולנועי של ספרו של מרטין, "Nest of Occasionals".
בשנת 2008 גוטנברג השתתף בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים", לצידה של הרקדנית המקצוענית אנה טרבונסקיה. הוא הודח מן התחרות ב-1 באפריל.
גוטנברג שיחק את עצמו בפרק של הקומדיה "Party Down" ברשת Starz, אשר שודר במקור ב-21 במאי 2010. ב-8 בנובמבר 2007 הוא הופיע בפרק העונה השביעית של "חוק וסדר: כוונה פלילית".
ניתן לראות את גוטנברג במיני סדרה "Sons of Liberty" של ערוץ ההיסטוריה, בתפקיד ג'ק בונר.
בסתיו 2014 הוא סיים צילומים המיועדים לשידור בערוץ SyFy בקיץ 2015.
גוטנברג הופיע ב-"Intro to Recycled Cinema" - פרק העונה השישית של "קומיוניטי", ששודר באפריל 2015.
תיאטרון
בשנת 1990 הוא החליף את טימותי האטון בתפקיד הראשי במחזה Prelude to a Kiss בברודוויי.
הוא הופיע בוסט אנד בלונדון, כאשר כיכב ב-The Boys Next Door. הוא הופיע בהפקת הבכורה העולמית של ההפקה הבימתית Furthest From the Sun, שכתב וביים וודי הרלסון.
בשנת 2008 גוטנברג כיכב בהפקה של Cinderella, בתפקיד הברון (אביה של סינדרלה), בתיאטרון צ'רצ'יל, בעיירה ברומלי שבאנגליה. על מנת לציין את מעורבותו של גוטנברג בהפקה, בית קולנוע מקומי הקרין את סרט הקולנוע "תרגיל לשוטרים מתחילים", ב-19 בנובמבר. גוטנברג נכח באירוע ההקרנה, והשיב על שאלות.
ב-2011-2011 גוטנברג הופיע בברודוויי, במחזה במערכה אחת מאת וודי אלן בשם "Honeymoon Hotel", שהיה חלק מהמופע " Relatively Speaking".
שונות
בשנת 1989 הוא הופיע בוידאו קליפ של מייקל ג'קסון "Liberian Girl".
פרסים
בשנת 2008, פסטיבל הסרטים "Fire Island Golden Wagon" השישי העניק לגוטנברג פרס מפעל החיים על שם טוני רנדל, עבור עבודתו בתעשיית הבידור, כמו גם תרומתו לקהילה. הפרס נוצר כמחווה לזוכה הראשון בפרס, טוני רנדל, והוא מוענק מדי שנה לאחד מחברי התעשיית הבידור שמגלם את אותה אהבה, רוח עצמאית, ושירות לקהילה שאפיינו את רנדל.
ב-12 בדצמבר 2011, גוטנברג קיבל כוכב על שדרת הכוכבים של הוליווד. הכוכב ממוקם בשד' הוליווד מס' 6411.
ב-19 באוקטובר 2014, גוטנברג קיבל מפתח העיר של מיאמי, מראש העיר פיליפ לוין, כאות הוקרה על עבודתו עם Fun Paw Care, להעלאת מודעות לזכויות בעלי החיים.
הוצאות לאור
בספר זכרונות שנון זה, שיצא לאור במאי 2012 בהוצאת "ספרי דאן תומאס", סטיב גוטנברג מספר אודות העשור הראשון שלו בתעשיית הבידור, ומפרט אודות המסע שעבר. הוא כולל גם את הטוב וגם את המכוער, בכנות רבה. הספר מחולק על פי חמשת השלבים בקריירה של שחקן:
נדבנות
גוטנברג פועל למען ארגוני צדקה שמטרתם לשפר את ההזדמנויות לחסרי הבית ולאנשים צעירים. הוא ייסד את "גוטנהאוס", קומפלקס דירות בדרום לוס אנג'לס אותו מימן כדי להכיל אנשים צעירים לאחר סיום לימודיהם שמגיעים ממשפחות אומנה, עם עובדים סוציאליים שנמצאים במקום, כדי לסייע לצעירים להפוך לאזרחים בוגרים עצמאיים ואחראים לעצמם. "קרן תעשיית בידור", זרוע הצדקה של הוליווד, בחרה בו להיות "שגריר לענייני ילדים" בגלל עבודתו למען הילדים וחסרים הבית.
חיים אישיים
גוטנברג נישא לדוגמנית דניס ביקסלר ב-30 בספטמבר 1988. הם נפרדו ביוני 1991, והתגרשו בשנת 1992. מאז 2008, הוא נמצא במערכת יחסים עם אנה גיליגן, כתבת הבידור של תוכנית הטלוויזיה "Good Day New York" בערוץ המקומי "FOX5 חדשות", ניו יורק.
קוזאק הנגזל
"קוֹזָאק הַנִגְזָל" (ה"א היידוע במשמעות "אשר". לעיתים: "זעקת הקוזאק הנגזל") הוא ביטוי עברי שמקורו ביידיש, המתאר מצב שבו גורם שמבצע עוול מציג עצמו כקורבן לעוול. לדוגמה: שודד דרכים המתלונן על כך שאחרים שודדים אותו.
מקור הביטוי ביחסים המיוחדים שהיו בין היהודים באיחוד הפולני-ליטאי ובאימפריה הרוסית לבין הקוזאקים:
הקוזאקים עסקו פעמים רבות בשוד. הם שירתו ביחידות פרשים לא-סדירות בצבא הפולני ואחר כך בצבא הרוסי. בעת שירותם בצבא פגעו לעיתים קרובות ביהודים והשם "קוזאק" הפך בעברית שם נרדף לפושע שרצח, אנס ושדד יהודים (ראו למשל גזרות ת"ח–ת"ט). מבחינה שכזו, הצירוף בין המילה "קוזאק" ובין שם התואר "נגזל" היה בחזקת אוקסימורון.
גם בעברית ישראלית זוכה ביטוי זה לפופולריות, במיוחד בשימוש כלפי אישים רבי-כוח או מוסדות גדולים המתלוננים על עוולות כביכול שנעשו להם על ידי יריבים חלשים מהם.
יונה כהן
יונה כהן (י' בטבת ה'תר"ף, 1 בינואר 1920 - ו' בטבת ה'תשנ"ו, 27 בינואר 1996) היה עיתונאי, סופר, ושליח המוסדות הלאומיים בענייני חינוך ועלייה למדינות סוריה, איראן, לוב, תוניסיה, אלג'יריה ומדינות שונות באירופה. כעיתונאי היה זה שחשף את הסקופ על נחיתתם של מטוסי F-15 ביום שישי אחר הצהרים, וחילול שבת של חברי הממשלה, שנגרם בעקבות כך, דבר שהביא להפלת ממשלת רבין הראשונה.
ביוגרפיה
במקביל לעיסוקיו כעיתונאי שירת, בתקופות של טרום המדינה וראשיתה, כשליח עלייה בסוריה שם הקים את תנועת הנוער 'נוער חלוצי דתי', אשר פעלה בשיתוף עם תנועות נוער חילוניות במדינה, אך זכתה להתנגדות מצד גורמים דתיים אנטי ציוניים. בחלב, פגש את האדמו"ר מבעלז, כשהאחרון נמלט מהשואה, ונעצר על ידי הבריטים, בגבול טורקיה-סוריה. כן שימש כשליח באיראן ובארצות צפון אפריקה, והביא לעלייתם של יהודים רבים ממדינות אלו. היה חבר בוועדת השמות הממשלתית ובמועצה לביקורת סרטים ומחזות.
יונה כהן כתב ספרים ומאמרים רבים, בהתמקד בנושא עליית יהודים מארצות ערב לישראל, ומובאות ממאמריו משמשים כאסמכתאות לעבודותיהם של חוקרים ואנשי אקדמיה.
סטיבן נייט
סטיבן נייט (באנגלית: Steven Knight; נולד ב-1959) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה בריטי.
קריירה
נייט כתב תסריטים עבור סדרות טלוויזיה בריטיות רבות, כגון הסדרה הבריטית של מי רוצה להיות מיליונר?, "הבלשים", ואחרות. הוא ידוע בעיקר בשל עבודתו בסרטים דברים יפים ומלוכלכים וסימנים של כבוד. עבודתו בסרט דברים יפים ומלוכלכים זיכתה אותו בפרס אדגר ובפרס המבקרים האנגלים עבור "התסריטאי הבריטי של השנה". התסריט היה גם מועמד עבור מספר פרסים אחרים ביניהם פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר.
בשנת 2017 היה שותף לכתיבת תסריט הסרט "פושעי נובמבר" בכיכובם של אנסל אלגורט וקלואי גרייס מורץ, שביים סשה גרבסי ולקח חלק בכתיבה.
סכין במים
סכין במים (בפולנית: Nóż w wodzie) הוא סרט דרמה פולני משנת 1962, שכתב וביים על ידי רומן פולנסקי, שהיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר בשפה זרה. סרטו הראשון של רומן פולנסקי עוקב אחר מערכת היחסים המתפתחת בין זוג נשוי מהמעמד העליון שיוצא לנופש, לבין נווד המצטרף אליהם לשייט.
'סכין במים' זכתה לשבחי מבקרי הקולנוע מאז יציאתו לאקרנים, והיא אחת העבודות המפורסמות ביותר של פולנסקי.