cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערכת גבישית
מבוא
73 החבורות המרחביות הסימורפיות הן, ברובן, צירופים, בתוך כל מערכת גבישית, של החבורה הנקודתית עם כל אחד מסריגי בראה המתאימים. יש 2, 6, 12, 14, 5, 7 ו-15 אפשרויות, וביחד 61.
חבורות סימטריה נקודתיות
חבורת סימטריות של סריג כוללת את כל האיזומטריות האפיניות שלו, ובכלל זה הזזות, סיבובים ושיקופים, ושילובים של אלה. כל סימטריה אפשר לכתוב בצורה , כאשר \,v הוא וקטור של הסריג, ו- \,A היא מטריצה אורתוגונלית. בכל חבורה מרחבית, המייצב של נקודת סריג הוא חבורת סימטריות נקודתית. חבורת הסימטריות הנקודתיות של גביש קובעת כמה תכונות פיזיקליות שלו, לרבות תכונת השבירה הכפולה וקיומו של אפקט פוקלס.
סקירה של חבורות נקודתיות לפי מערכת גבישית
המבנה הגבישי של מולקולה ביולוגית (כמו זה של הפרוטאין) יכול להתאים ל-11 החבורות הנקודתיות האננטיומורפיות, מכיוון שמולקולות אלה הן תמיד כיווניות. למאגדי הפרוטאין עשויה להיות סימטריה נוספת, משום שהם אינם מרצפים את המרחב, ולכן לא חלות עליהן המגבלות שסריגים חייבים לקיים. לדוגמה, לפרוטאין הקשירה Rad52 (של האדם) יש סימטריה סיבובית מסדר 11; עם זאת, כשפרוטאינים אלה יוצרים מבנה גבישי, הם חוזרים להיות מוגבלים ברמת הסימטריה שלהם.
מיון של סריגים
כל חומר גבישי (למעט גבישים למחצה) חייב להתאים לאחת מן המערכות האלה.
חמד
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
פרע
פֶּרַע (שם מדעי: Hypericum; בלעז: היפריקום) הוא סוג גדול של צמחים בעלי פרחים במשפחת הפרעיים, שלהם לרוב פרחים צהובים ואבקנים מרובים. עשרה מינים מסוג זה מצויים בארץ ישראל. למינים אחדים מסוג זה חשיבות כצמחי מרפא.
תיאור כללי
סוג זה כולל כ-460 מינים, רובם עשבים ומיעוטם שיחים, הנפוצים על פני רוב אזורי כדור הארץ. הם נעדרים מהקטבים וממדבריות. מספר המינים מתחלק באופן שווה, בערך, בין העולם החדש (אמריקה הצפונית, אמריקה הלטינית והעולם הישן (אסיה, אירופה, אפריקה).
10 מינים ממין זה גדלים בר בארץ ישראל, מהם שלושה נפוצים (פרע צמיר, פרע מסולסל ופרע קטן עלים) ושבעה נדירים או שתפוצתם מצומצמת.
שימוש רפואי
למיני סוג זה ערך לאדם כצמחי מרפא, והם מגודלים ומעובדים לצורך זה. במין "פרע מחורר" (שם מדעי: Hypericum perforatum), ששמו העממי St. John's Wort, משתמשים לצורך הפקת תמציות ותרופות, שלהן השפעה מעודדת על מצב רוח, ונוגדת דיכאון. מדובר בסגולה ייחודית בעולם הצומח, שכן זהו צמח המרפא היחיד שנחשב לנוגד דיכאון. הפרע יעיל יותר מפלצבו בהפחתת דיכאון קל או בינוני. מיצוי של הצמח אף נרשם כתרופה (הדורשת מרשם רופא) תחת השם המסחרי רמוטיב.
לצמח, במינונים נמוכים בלבד (250 מ"ג רמוטיב), השפעה חיובית על זיכרון מילולי לטווח קצר. למינונים גבוהים השפעה שלילית בתחום זה.
נראה שהפרע בטוח לשימוש לתקופה של עד 12 שבועות. עם זאת, הוא יוצר אינטראקציות עם תרופות רבות. הפרע עלול להפחית את האפקטיביות של תרופות רבות כגון תרופות למניעת הריון, נוגדי דיכאון, תרופות קרדיולוגיות, תרופות נוגדות סרטן, תרופות לדילול דם וסטטינים מסוימים. צריכה של פרע יחד עם תרופות נוגדות דיכאון עלולה לגרום לתופעות לוואי מסוכנות הקשורות ברמות גבוהות של סרוטונין. תופעות לוואי של הצמח כוללות רגישות לאור, קשיי שינה, חרדה, פה יבש, סחרחורת, בעיות עיכול, עייפות, כאבי ראש ופגיעה בתפקוד המיני. ייתכן שהשימוש בפרע מסוכן לנשים בהיריון או מניקות. בקרב חיות מעבדה הפרע גרם למומים מולדים. תינוקות יונקים לאמהות שלוקחות פרע עלולים לחוות קוליק, עייפות ואי נוחות.
תיאור מורפולוגי
מיני סוג זה הם עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים, ולעיתים רחוקות שיחים. העלים של מיני סוג זה נגדיים או ערוכים בדורים. העלה תמימה. כלומר, היא אינה משוננת. את צמחי סוג זה מאפיינים בלוטות, הפזורות על פני חלקי הצמח.
מספר האבקנים רב – עד 125 בפרח אחד. מספר העלים של הפרח הוא 3–5. פרי הפרע הוא מטיפוס הלקט.
מינים המיוצגים בצמחיית ארץ ישראל
מובאים על פי סדר סיסטמטי:
אבן א-רוואנדי
אבן א-רוואנדי (בערבית: ابن الراوندي, תעתיק מדויק: אבן אלראונדי) או בשמו המלא אבו אל-חסן אחמד בן יחיא א-רוואנדי (820–911), פילוסוף פרסי. תפיסותיו התאולוגיות, בייחוד ראייתו בנוגע לאלוהים, הפכו אותו לאחד מהאנשים השנויים ביותר במחלוקת בתולדות האסלאם.
ביוגרפיה
אבן א-רוואנדי נולד למשפחה פרסית מסורתית בכפר רוואנד, לאביו יחיא, יהודי שהתאסלם. בגיל צעיר עבר לעיר ריי, בה רכש השכלה דתית. באותה תקופה חיבר ספרים דתיים רבים שהעידו על בקיאותו בתאולוגיה (כלאם) ובשריעה המוסלמית המסורתית. עם הגירתו לעיר בגדאד באמצע המאה התשיעית, חל שינוי משמעותי בתפיסותיו הדתיות כאשר הצטרף לזרם התאולוגי המועתזילה. באותה תקופה הצליח אבן א-רוואנדי לבסס את מעמדו החברתי הן בעיר בגדאד והן בקרב זרם המועתזילה, עד שנחשב לאחד מחכמי ההלכה הבולטים במדינה העבאסית. אולם, עקב תמיכתו בשיעה נרדף קשות הן על ידי השלטון הסוני והן על ידי המועתזילה (באותה תקופה המועתזילה העדיפו לא להתעמת עם הסונים). כדי להתרחק מרודפיו, שראו את תפיסותיו הפילוסופיות כמנוגדות לאסלאם, נאלץ אבן א-רוואנדי לנדוד ממקום למקום.
יחסו לדת
בתחילת דרכו ניסה אבן א-רוואנדי לאמץ את תפיסת הרציונליזם בפילוסופיה היוונית כדי לתמוך בטענותיו הדתיות. על פי השקפתו, על ההיגיון להיות מקור האמונה באסלאם, וההיגיון גם צריך להיות הגורם המעצב העיקרי של הדת. אולם, התעמקותו הרחבה בחקר הרציונל הביאה אותו למסקנה כי הדת אינה יכולה להתקיים בלי ההיגיון האנושי, אך, במקביל, יכול ההיגיון להתקיים בלי הדת. בכך הגיע אבן א-רוואנדי לאמונתו העיקרית שההיגיון חשוב יותר מן הדת. בראייתו, ניתן לקבל את הדת אם היא תואמת את ההיגיון, אולם יש לדחות אותה לחלוטין אם היא מנוגדת להיגיון האנושי. אבן א-רוואנדי דחה גם את הטענה הדתית לפיה הטבע מעיד על קיומו של אלוהים. בהתאם לדעתו, הטבע היה קיים עוד לפני האלוהים, ואלוהים הוא תוצר של הטבע עצמו, ובכך האלוהים הוא מוצר חומרי שמזהה אותו עם הטבע עצמו אולם איננו היוצר שלו. אבן א-רוואנדי ראה באלוהים את מקור ההשראה לדת, אך לא את המקור הישיר ליצירת הדתות, שהושפעו יותר, על פי השקפתו, מתפיסתן המוטעית באשר ליצירת היקום. לטענת אבן א-רוואנדי, תפיסה מוטעית זו בנוגע ליצירת היקום אינה נובעת מהתערבות מצד אלוהים, משום שהאל הוא גורם המשקיף מן הצד, שאין ביכולתו להשפיע על מאורעות הטבע שהוא חלק ממנו.
דמותו בקרב המוסלמים
אבן אל-רוואנדי נתפס בקרב מרבית חכמי ההלכה המוסלמית בימי הביניים כאחד האנשים שפעלו נגד מקורה האלוהי של הדת. עוד בתקופתו היה ניסיון מצד חכמי ההלכה לאסור על פרסום ספריו הפילוסופיים, שנתפסו כאיום משמעותי לדת האסלאם. דעותיו העיקריות השתמרו בזכות שני גורמים: האחד - זרמים שיעיים אשר שמרו על ספריו, בשל הזדהותם עם תפיסותיו הפוליטיות, שעל פי השקפתם תמכו באידאולוגיה הפוליטית של אותם זרמים. הגורם השני היו חכמי ההלכה הסונים והמועתזילים, שכתבו ספרים שנועדו לדחות את טענותיו של אבן א-רוואנדי, ולבסס את התפיסה המסורתית באסלאם. בספרים אלה נהגו חכמי ההלכה להעתיק את דעותיו ולאחר מכן ניסו לדחות אותן. בצורה זאת, באופן אירוני, השתמרו מרבית דעותיו של אבן אל-רוואנדי.
בעת החדשה ניסו הוגי דעות חילונים שראו בספריו מקור השראה, לפרסם את מרבית דעותיו הפילוסופיות במטרה להדגיש את הפן החילוני באסלאם. במקביל ניסו חכמי הדת השמרנים להשוות הוגים אתאיסטים עם אבן א-רוואנדי כדי להפחית את הלגיטימציה של הספרים שהתפרסמו.
עמוס הכהן
עמוס הכהן (נולד ב-15 באפריל 1974) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים. שימש מפקד חטיבת הנח"ל, מפקד מגמת יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, נציג צה"ל במארינס, ראש לשכת הרמטכ"ל ומפקד גדס"ר נח"ל.
שירות צבאי
לאחר השלמת תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, שימש כסגן מפקד גדס"ר צנחנים. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת מגלן, ושימש בתפקיד בין היתר במלחמת לבנון השנייה. במהלך המלחמה פיקד על מספר מבצעים מיוחדים בעומק לבנון, ובהם מבצע נערי החוף, שהביא לצמצום משמעותי של ירי הרקטות בגזרה המערבית תוך ימים ספורים. ביממה האחרונה של המלחמה נפצע באורח בינוני-קשה ופונה לטיפול ולשיקום רפואי מתמשך.
לאחר סיום לימודיו בפו"ם, הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר נח"ל בין השנים 2007–2009. בהמשך שימש כראש לשכת הרמטכ"ל, גבי אשכנזי, ובני גנץ בין השנים 2009 - 2011. עם סיום תפקידו מונה לנספח צה"ל במארינס, ושימש בתפקיד בין השנים 2011–2012.
ב-14 באוקטובר 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, ופיקד על החטיבה בין היתר במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן, במהלכו פיקד בין היתר על סיכול מספר פיגועי מנהרות התקפיות לשטח ישראל וביניהן השמדת מנהרת לחימה ממנה חדרו 13 מחבלים בסמוך לקיבוץ סופה. את תפקידו סיים ב-17 באוגוסט 2014, מעט לאחר מבצע צוק איתן. לאחר מכן שימש כמפקד מגמת יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בין השנים 2014 - 2015. ב-28 במאי 2015 מונה למפקד חטיבת הנח"ל.
ב-29 בינואר 2017 ביקש לפרוש מצה"ל מסיבות אישיות, מפקד פיקוד הדרום, אייל זמיר, אישר את בקשתו, והכהן סיים את תפקידו, ופרש מצה"ל ב-2 במרץ באותה שנה.
משפחה
הכהן נשוי לאסנת, עורכת דין ומגשרת, ואב לחמישה ילדים.
ליטיגציה
לִיטִיגַצְיָה (בעברית: הִתְדַּיְּנוּת, הִדַּיְּנוּת) הוא שם מקובל למקצוע הטיעון בבית משפט. תפקיד זה לרוב נעשה באמצעות עורך דין, ובישראל גם על ידי טוען רבני.
הליטיגציה עוסקת בתחום המשפט הפלילי, במשפט האזרחי ובמשפט המנהלי. הליטיגציה האזרחית כוללת גם התמחות בליטיגציה מסחרית.
תחום הליטיגציה וההופעה בבית המשפט מוסדר בתקנות סדר הדין האזרחי, התשע"ט-2018, בהן מפורטים כללי הפרוצדורה האזרחית, תקנות בתי משפט לעניינים מינהליים (סדרי דין), התשס"א-2000 וכן חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב-1982.
תחום הליטיגציה רלוונטי לכל תיק אשר בסופו של דבר מגיע לדיון משפטי, בין אם מדובר בבית משפט, בבית דין או בכל ערכאה שיפוטית אחרת. על עורך דין העוסק בליטיגציה לדעת את סדרי הדין הרלוונטיים להליך המשפטי.
במשך שנים רבות, עורכי הדין בישראל לא נהגו להפריד בין הליטיגציה לשאר סוגי הייצוג המשפטי, ועורכי הדין במשרדים השונים התעסקו בשני התחומים. רק בשנים האחרונות חלה מגמה של התמחות מוגדרת בתחום הליטיגציה, ומשרדים רבים הקימו מחלקות מיוחדות בהן עובדים עורכי דין המומחים בעניין.
בשל העומס הרב על בתי המשפט, ובניסיון לקצר את משך התנהלות המשפטית, שונו סדרי הדין בהליכים אזרחיים במטרה להמעיט את הטיעונים הנטענים בעל פה בבתי המשפט, ואת משך זמן החקירות, כך שבמקום לבצע חקירה ראשית של עדים, קובעות תקנות סדר הדין האזרחי כי יש להגיש תצהירים בכתב; במקום לסכם את טיעוני הצדדים בסיום הדיון המשפטי, נדרשים הצדדים כיום להגיש סיכומים בכתב; ובמקום לבקש בקשות פרוצדורליות בעל פה, התקנו תקנות לפיהן יש להגיש את הבקשות בכתב.
גנון רולוואי
גנון רולוואי (שם מדעי: Cercopithecus roloway) הוא מין של קוף מסוג גנון החי ביערות מערב אפריקה. הוא נחשב לעיתים לתת-מין של גנון דיאנה.
מאפיינים
הגנון מזכיר את קרוביו אבל בעל זקן ארוך ולבן וראש שחור כמעט לגמרי. הפרווה שחורה או אפורה כהה עם שערות חזה גדולות ולבנות וכן בית שחי, זקן וציצת ראש לבנים ופלג גוף אחורי חום-אדמדם. אורכו 40–55 ס"מ, הזנב מגיע ל־50–75 ס"מ ומשקלו מגיע ל־4–7 ק"ג.
הגנונים חיים ביערות הגשם של מערב אפריקה בין הנהרות ססנדרה ופרא שבחוף השנהב וגאנה. הם קופים פעילי יום החיים בין העצים ויורדים לעיתים נדירות. בלילות הם ישנים על ענפים גבוהים. הם יצורים חברותיים הנעים יחדיו בחבורות של 15–30 פרטים ומתפזרים בשטח לאכול. הם אוכלי כל וניזונים בעיקר מפירות וחרקים בתוספת עלים, פרחים, זרעים וביצים. הם אוכלים חלקי צמחים מיותר מ-130 מינים שונים ביער, כולל מטפסים ואפיפיטים.
הם חיים בלהקות בראשות כמה זכרים שסביבם עד 10 נקבות עם צאצאים. הזכרים הצעירים כשהם מתבגרים עוזבים להקים להקה משלהם אך הנקבות נשארת בלהקה בבגרותם. תוחלת חייהם בטבע היא עד 20 שנה ובשבי עד 30 שנה.
הגנונים עלולים להיטרף על ידי נמרים, עיט כתר ונחשים גדולים. הם שומרים מענף גבוה ופולטים אזהרה כשהם מבחינים באויב.
הטבח בנונג בואה למפו
הטבח בנונג בואה למפו הוא פיגוע ירי, דקירה ודריסה שהתרחש ב-6 באוקטובר 2022 במחוז נונג בואה למפו שבתאילנד, ובו נהרגו לפחות 38 בני אדם, מתוכם 24 ילדים.
הטבח
ב-6 באוקטובר 2022, בסביבות השעה 11:24 (שעון תאילנד), המפגע, פניה חמרב, יצא מאזור מגוריו כשהוא נוהג בטנדר לבן. הוא הגיע למעון הילדים בשעה 12:50, זמן קצר לאחר ארוחת הצהריים, והחל בטבח. כשהוא חמוש באקדח, בשוטגאן ובסכין, הוא ירה באב ובבנו מחוץ לבניין מעון הילדים. לאחר מכן תקף ארבעה או חמישה אנשי צוות, מתוכם שלושה נהרגו. אחת מההרוגות הייתה מורה בחודש השמיני להריונה. מספר אנשי צוות ברחו מהזירה.
לאחר מכן נכנס חמרב לחדר בו ישנו הילדים ותקף אותם בסכין. במהלך הטבח היו 30 ילדים במעון הילדים. גופותיהם של 19 ילדים ושלוש ילדות נמצאו במעון הילדים, וגופותיהם של ילד ושל מבוגר נמצאו בבניין ממשלתי סמוך.
לאחר מכן ברח חמרב מהזירה בטנדר. כאשר עבר באזור נונג קונג סי, ירה חמרב למוות בשבעה אנשים. בנוסף, דרס עוברי אורח באמצעות הטנדר, ופצע שניים. בכפר תה אוטאי נואה (Tha Uthai Nuea) הוא הכה למוות את תושב הכפר. כאשר הגיע לביתו שרף את הרכב.
הקורבנות
36 בני אדם נהרגו בטבח, מתוכם לפחות 24 ילדים. טווח הגילאים של ההרוגים נע בין 3 ל-69. עשרה בני אדם נוספים נפצעו. חקירה משטרתית העלתה שרוב הקורבנות נהרגו כתוצאה מירי ופצעי דקירה.
המפגע
היורה זוהה על-ידי המשטרה כפניה חמרב (באנגלית: Panya Khamrab, בתאית: ปัญญา คำราบ) בן ה-34. חמרב היה תושב מחוז נונג בואה למפו, והיה שוטר לשעבר במשטרת נה ואנג.
ארבעת הימים של דנקרק
מרוץ ארבעת הימים של דנקרק (בצרפתית: Quatre Jours de Dunkerque) הוא מרוץ אופני כביש בקטעים שמתקיים באזור נור-פה דה קאלה בצרפת מאז שנת 1955. משנת 2020, המרוץ הוא ברמה 2.פרו בסבב ה-UCI ProSeries. פרדי מרטנס הבלגי שניצח במרוץ ב-1973, 1975, 1976 ו-1978 הוא שיאן הניצחונות במרוץ.
היסטוריה ומסלול
המרוץ נוסד בשנת 1955, אז ניצח בו לואי דפרה. בשנות החמישים, שנות השישים ושנות השבעים המרוץ היה בשליטת בלגים וצרפתים, כשהמנצח הראשון שלא מגיע מאחת משתי המדינות האלו היה ג'רי קנטמן בהולנד, בשנת 1977. פרדי מרטנס הבלגי הוא שיאן הניצחונות במרוץ, את הניצחון הראשון שלו במרוץ השיג ב-1973, הוא לא הצליח לשחזר את ההישג הזה ב-1974, כשוולטר גודפורט ניצח במרוץ. אך מרטנס השיג את שלושת הניצחונות הבאים שלו ב-1975, 1976 ו-1978. כשב-1977, ניצח כאמור קנטמן.
המרוץ מתחיל ומסתיים בקביעות בדנקרק, שהיא עיר במחוז נור שנמצא בחבל נור-פה דה קאלה, ובשל כך קרוי המרוץ על שם דנקרק. למרות השם, בשנים האחרונות כלל המרוץ שישה או חמישה קטעים.
מרכז קהילתי לב אביב
מרכז קהילתי לב אביב, המכונה גם בית תמי, הוא מרכז קהילתי השוכן בבית ברחוב בעלי מלאכה 16 בתל אביב, והגובל בגינת שינקין ובבית כנסת גאולת ישראל. המרכז נוסד בנובמבר 1994 במטרה להעניק מענה לצורכי האוכלוסייה המתחדשת באזור רחוב שינקין, ומאז 1997 הוא קרוי על שמה של תמי שטיינמץ.
פעילויות המרכז נערכות בבניין המרכזי ובשלוחת הספורט של המרכז הקהילתי הפועלת בבנין ברחוב מזא"ה 11. בשלוחה זו, שנחנכה בשנת 1998, פועלים חדר כושר, אולם ספורט, וחדר אימונים.
המרכז עוסק בפעילויות שונות ובהן חוגים לילדים ולמבוגרים, בתחומי אומנות, דרמה, מוזיקה וספורט, עריכת הרצאות וסדנאות, הפקת הצגות תיאטרון שוליים ועוד. במקום פועלים חוג מחול לילדים ולהקת מחול למבוגרים  המופיעה ברחבי ישראל ומחוצה לה. כ-1,500 משתתפים רשומים ומאות מבקרים מזדמנים פוקדים את פעילויות התרבות והספורט של המרכז הנערכות בשני המבנים.
דיאנה פטרסקו
דיאנה פטרסקו (נולדה ב-14 במאי 1989). היא קראטה-קא ישראלית בעלת חגורה שחורה דאן 2. אלופת ישראל ואלופת המכביה (2013), חברה בהתאחדות הקראטה בישראל.
ביוגרפיה
דיאנה פטרסקו נולדה ברומניה, בעיר דווה, עלתה לישראל עם משפחתה ב-1992, והתיישבה בבאר שבע שם היא מתגוררת גם כיום. מגיל 10 התחילה ללמוד קראטה שוטוקאן במועדון של המאמן בוריס יסצ'ין ולאחר כשנתיים עברה למועדון רוגוז'רסקי דוג'ו שבבאר שבע, בהדרכתו של פרדרג רוגוז'רסקי. היא התאמנה יחד עם אביה, אהוד, אחיה ליאור, ואחותה הקטנה מיטל, אך לאחר 7 שנים כולם עזבו את הקארטה ורק דיאנה נשארה בתחום.
כבר בתחרות הראשונה שלה ב-1999 היא זכתה במדליית זהב, באליפות ישראל בקאטות עם חגורה לבנה.
בשנת 2005 במכבייה ה-17, היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקרבות לנערות בגילאי 16-14, שזו השנה הראשונה שבה החלה להילחם בקרבות, עד אז, היא השתתפה בתחרויות בקאטות בלבד, ומדליית ארד בתחרות קאטות (גילאי 16-14).
בשנת 2008 דיאנה נפצעה וקרעה את הרצועה בברך, כשבועיים לפני אליפות אירופה באיטליה ובכל זאת טסה והתחרתה אך הפסידה בסיבוב הראשון. יום לאחר חזרתה מאליפות אירופה היא התגייסה לשירות צבאי בפיקוד העורף. במהלך השירות הצבאי היא המשיכה להתאמן אך בתדירות נמוכה יותר עקב הפציעה. ב-2009 עברה ניתוח ראשון בברך ושוחררה מצה"ל. לאחר שיקום של כ-9 חודשים נאלצה לעבור ניתוח נוסף ועוד כחצי שנה של שיקום. בתקופה הזו היא אימנה ילדים צעירים, במועדון שבו גדלה. לאחר הפציעה היא החליטה לעזוב לאילת למשך שנתיים וחצי ובסך הכל במשך כ-4 שנים היא לא התאמנה. לאחר הפסקה זו מאימונים ב-2013 שבה לבאר שבע להתאמן ותוך 3 חודשים השתתפה באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה.
מאז בשנים 2013-2014 היא אלופת ישראל לבוגרות ובעלת תואר ראשון בחינוך גופני במכללת קיי בבאר שבע.
רוקאס גיידראיטיס
רוקאס גיידראיטיס (בליטאית: Rokas Giedraitis; נולד ב-16 באוגוסט 1992) הוא כדורסלן ליטאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בכוכב האדום בלגרד מהליגה האדריאטית והיורוליג.
קריירה מקצועית
בשנת 2013 נבחר גיידראיטיס ל-MVP של גמר ליגת המשנה הליטאית, לאחר שקלע 26 נקודות והוביל את קבוצתו מז'ייקיאי לזכייה. לאחר מכן הוא חתם בשיאוליאי, בה שיחק אביו, רוברטאס, במשך כל הקריירה שלו. לאחר שנתיים במדי הקבוצה הוא חתם ב-2015 בקבוצת הפאר הליטאית ריטאס וילנה. ב-5 ביולי 2018 סיים גיידראיטיס את חוזהו בקבוצה ולמחרת חתם לשלוש שנים באלבה ברלין מהבונדסליגה בגרמניה. ב-4 ביולי 2020 הוא חתם לשלוש שנים באלופת הליגה הספרדית סאסקי בסקוניה. ב-9 באוקטובר 2020 קלע גיידראיטיס 26 נקודות בהפסד 73–90 לכוכב האדום בלגרד ובכך קבע שיא קריירה חדש ביורוליג. ב-14 ביולי 2023 הוא עזב את בסקוניה וחתם בכוכב האדום בלגרד.
קריירה בנבחרת הלאומית
גיידראיטיס זכה בשתי מדליות זהב עם הנבחרות הצעירות של ליטא: בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2011 ובאליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2012 עם נבחרת העתודה של ליטא. ב-2015 נכלל גיידראיטיס בסגל המורחב של נבחרת ליטא הבוגרת ליורובאסקט 2015 ואף השתתף במחנה האימונים שלה, אך שוחרר ב-16 באוגוסט. הוא חזר לנבחרת ב-2016, אך שוחרר ב-5 ביולי. ב-2017 זומן גיידראיטיס למחנה האימונים של הנבחרת לקראת יורובאסקט 2017, אך שוחרר ב-11 באוגוסט.
בשנת 2019, בגיל 27, ערך גיידראיטיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, לאחר שנבחר לסגל הסופי לגביע העולם בכדורסל 2019 על ידי המאמן דאיניוס אדומייטיס.
חנופה
חנופה היא הפעולה של מתן מחמאות, או התנהגות המיטיבה בצורה מוגזמת, בדרך כלל על מנת להיטיב למתרפס עצמו בעזרת זה שמתחנפים אליו.
שימושי החנופה
מבחינה היסטורית, חנופה שימשה מאז ומתמיד כצורת הפניה המקובלת של נתין אל בן אצולה. בתקופת הרנסאנס, היה זה מנהג נפוץ בקרב סופרים להחניף למלך המכהן בספריהם ושיריהם. ניתן לראות, לדוגמה, את המחמאות שמחלק המשורר אדמונד ספנסר למלכה אליזבת הראשונה בשירו "המלכה הנאווה", את המחמאות שמחלק ויליאם שייקספיר למלך ג'יימס הראשון במחזה מקבת' ואת המחמאות שמרעיף ניקולו מקיאוולי על לורנזו די פיירה דה מדיצ'י השני, שליט פירנצה ודוכס אורבינו, ב"הנסיך".
חנופה גם משמשת במשפטי חיזור, כחלק מניסיון ליזום חיזור רומנטי.
המושג חנופה, נתפס על פי רוב, במובן שלילי. תיאורים שליליים ומגוונים של חנופה ניתן למצוא לאורך ההיסטוריה, לפחות מאז כתיבת התנ"ך. בפואמה "הקומדיה האלוהית", דנטה אליגיירי מתאר חנפנים מדשדשים בצואת אדם, ומביע בעזרת תיאור זה את דעתו כי דבריהם של החנפנים שווי ערך לצואה בחוג השמיני של הגהנום. החנפן חסר הכנות, הוא דמות נלעגת המופיעה ביצירות ספרותיות רבות. דוגמאות לכך ניתן למצוא בדמות גרימא אלקין (לשון-תולעת) ב"שר הטבעות" של ג'.ר.ר. טולקין, גונריל ורגן מ"המלך ליר" ויאגו מאותלו של שייקספיר.
מילת התואר "מחמיא", לעומת זאת, היא בדרך כלל חיובית. היא משמשת בהתייחסות ליצירת אמנות או בגד, למשל, שגורמים לנושא או ללובש להיראות מושכים יותר. דוגמאות לשימוש במילת תואר זו: "המלך היה מרוצה מהדיוקן, מכיוון שהוא הציג את היקפו באופן מחמיא" או "נראה לי שאלבש את השמלה הירוקה כי היא מחמיאה לעיניי".
הוט וילס
הוט וילס (באנגלית: Hot Wheels, "גלגלים לוהטים") הוא מותג מכוניות צעצוע המיוצר על ידי חברת מאטל האמריקאית. המותג הוא הנמכר ביותר בתחומו בעולם.
היסטוריה
החברה הוקמה ב-18 במאי 1968 על ידי הממציא האמריקאי אליוט הנדלר. הרעיון להוט וילס היה ייצור מכוניות מסוג "Hot Rod" - הנתונות לשדרוגים חיצוניים ופנימיים ("Custom car" ), ולא בהכרח מבוססות על דגמים קיימים.
בהתחלה התמקדה החברה בכלי רכב אמריקאיים טיפוסיים לתקופה, כגון שברולט קמארו. בשנים הראשונות היה מאבק צמוד בין הוט וילס למטצ'בוקס, החברה המתחרה שהציגה דגמים פשוטים יותר, על הבכורה בתחום.
שנות ה-70 היו טובות להוט וילס, כאשר החברה ייצרה מעל מאה דגמים חדשים, והשתדרגה בסלוגן חדש "Go With the Winner". החברה התחילה לייצר כלי רכב אירופאים, כדוגמת חיפושית.
בשנות ה-80 החליטו בחברה לשים דגש בנוסף למכוניות ההוט-רוד, בייצור של דגמי מכוניות משפחתיות : דודג' אומני 024, רנו פואגו ועוד. בשנת 1983 חברת הוט וילס חוותה משבר עם חברת ג'נרל מוטורס לאחר שבנתה דגם אב-טיפוס של שברולט קורבט, לפני מועד חשיפתו לשוק. חברת ג'נרל מוטורס כמעט וביטלה את חוזה הזיכיון עם חברת מאטל. בסופו של דבר, תוצאת המשבר הייתה חיובית, מאחר ששתי החברות הראו עלייה במכירות ביחס לשנים קודמות.
שנות ה-90 וה-2000 המשיכו את מגמת ההצלחה עם יציאתן של מאות דגמים חדשים, מסלולים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו.
סדרות מיוחדות
Hot Wheels Classics – בשנות ה-2000 עקב דרישות מרובות, החלה החברה לייצר שוב דגמים אייקוניים של מכוניות שרירים אמריקאיות משנות ה-60 וה-70. בין השאר נכללו בסדרה דגמי פורד ת'אנדרבירד, שברולט מאליבו ופלימות' ברקודה.
בתרבות הפופולרית
חברת הוט וילס נותנת חסויות לנהגים המתחרים בתחרויות NASCAR ו-IndyCar Series. בנוסף, המכוניות של החברה מופיעות בכעשרות משחקי וידאו, בהם Rocket League, Need for Speed ו-Forza Horizon.
אן פריו
אן פריו (בצרפתית:  Anne Parillaud; נולדה ב-6 במאי 1960) היא שחקנית קולנוע צרפתייה. זוכת פרס סזאר על הופעתה במותחן הפעולה הצרפתי "ניקיטה".
ביוגרפיה
פריו נולדה בפריז. ב-1989 התגלתה לראשונה לצידם של גדולי שחקני איטליה מרצ'לו מסטרויאני ומאסימו טרואיזי בסרט "מה השעה?". התפרסמה בצרפת ובעולם בשנת 1990 במותחן הפעולה של לוק בסון "ניקיטה", בו שיחקה בתור הרוצחת השכירה ניקיטה, בתפקיד עליו זכתה בפרס סזאר. לאחר הצלחתה בצרפת נסעה פריו לנסות את מזלה בתעשייה ההוליוודית. ב-1992 שיחקה בסרט הערפדים "בלאדי מרי" בתור הערפדית המודרנית מרי. ב-1998 שיחקה בדרמה התקופתית המבוססת על המיתוס "האיש במסכת הברזל" בתפקיד הדוכסית אן מאוסטריה. ב-2004 השתתפה בסרטו של עמוס גיתאי "הארץ המובטחת".
לפריו בת מנישואיה הקצרים לבמאי והמפיק לוק בסון ושני בנים ממערכת היחסים שלה עם המפיק מארק אלן. הייתה נשואה במשך חמש שנים למלחין הצרפתי ז'אן מישל ז'אר.
דמיטרי גלוכובסקי
ראשית חייו
דמיטרי גלוכובסקי נולד וגדל במוסקבה למשפחת אינטליגנציה. אביו אלכסיי היה אורולוג. סביו היה גאולוג. הוריו של דמיטרי למדו יחד בפקולטה של עיתונאות, אבל לאחר לידת בנם, התמקדה האם בחינוך הבן, כאשר אביו של דמיטרי עבד עבור החברה הממשלתית לרדיו וטלוויזיה, היה כתב וגם תרגם שירה סרבית וכתב שירים משלו.
דמיטרי סיים את לימודיו בבית ספר במחוז ארבט, וכבר אז החליט להפוך לסופר, כאשר הגה את הרעיון ל"מטרו 2033" בגיל 15. בגיל 17 עזב את רוסיה ללמוד בישראל והתגורר בה ארבע וחצי שנים. במהלך חייו למד עברית וקיבל תואר אוניברסיטאי בעיתונאות ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים תואר זה בעברית, באופן לא שונה מסטודנטים ישראלים שהיו ברובם מבוגרים ממנו בחמש שנים. בזמן שדיבר על החוויה, הוא אמר: "הפכתי לחובב ישראל אחרי שגרתי שם, לא שהתחלתי להרגיש את עצמי כיהודי, אבל בהחלט התחלתי להרגיש כישראלי."
קריירה
בשנים 2002 - 2005 עבד בפלטפורמת המדיה האירופית העולמית EuroNews בליון הצרפתית, לאחר מכן שב לרוסיה והמשיך את הקריירה שלו רוסיה היום שאך נוצרה. במהלך שלוש שנים הוא טייל בעולם, נכלל בחבורת העיתונאים שעבדה בקרמלין (ונודעה בכינוי "תא כתבי הקרמלין"), ביקר בנמל החלל בייקונור ובאזור פגיעת הקרינה של תחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל, כמו גם בקוטב הצפוני, ממנו ביצע שידור ישיר ביולי 2007 שהיה לשידור הראשון בעולם מחוג הקוטב הצפוני. הוא עבד גם עם תחנת הרדיו הגרמנית דויטשה ולה וערוץ הטלוויזיה הבריטי סקיי ניוז. בשנים 2007 - 2009 עבד ברדיו מאיאק. הוא סיקר את מלחמת לבנון 2006 ככתב מלחמה, וכתב דיווחים תחת הפגזת מרגמה. הוא כתב טורים עבור הרפרס בזאר, ל'אופסיאל ופלייבוי.
מטרו אור אחרון: הבשורה על פי ארטיום
בשנת 2013 הכריזה Dark Horse Comics על קומיקס קצר המקשר בין המשחקים Metro 2033 ו-Metro: Last Light, שיהיה זמין באופן בלעדי עבור לקוחות שהזמינו מראש את Metro: Last Light on Steam. עם זאת, למרות ההכרזה הראשונית והמעורבות של מפתחת המשחק 4A של מפתח המשחק בקומיקס, הקומיקס עצמו מציין את הסיפור כאילו מתרחש בין הרומנים מטרו 2033 למטרו 2035.
חשכה
הרומן חשכה יצא לאור בשנת 2007. זהו סיפור אפל של המתרגם דמיטרי שמקבל פקודה לתרגם תריסר עמודים שנחתכים ממה שנראה כספר ספרדי בן כמה מאות שנים. הוא מגלה שהספר הוא יומן של משלחת של הכובשים המתוארכים למאה ה-16. דמיטרי קורא סיפור זה פרק אחר פרק, אוסף את התרגום המלא בביתו. לבסוף, הסיפור מתחיל לחדור למציאות שלו ולאיים על חייו. חשכה הייתה גם ניסוי מקוון שכן גלוכובסקי פרסם אותו פרק אחר פרק בבלוג שלו.
סיפורים על המולדת
בשנת 2010 הוציאה הוצאת הספרים AST ספר חדש מאת גלוכובסקי, "סיפורים על המולדת", אוסף סיפורים סאטיריים על מציאויות רוסיות.
עתיד
הרומן פורסם בספטמבר 2013 ברוסיה. העתיד הוא רומן דיסטופי בו האירועים מתרחשים באירופה במאה ה-25 כאשר האנושות המציאה דרך להפסיק את ההזדקנות. כדי למנוע את מאירופה מלעלות על גדותיה, נאלצת הממשלה לנקוט במדיניות לפיה אם בני הזוג יחליטו להביא ילד לעולם, האם או האב יצטרכו לוותר על יכול האלמותיות שלהם. הסיפור בנוי סביב צעיר שהוא חלק מההרכב הממונה על הפסקת אוכלוסיית יתר של אירופה על ידי ענישה של מי שלא רושם את ילדם.
טקסט
"טקסט" הוא הרומן המציאותי הראשון (הלא מדע-בדיוני) של גלוכובסקי, שראה אור בשנת 2017 ועובד לקולנוע ב-2019 בכיכובו של אלכסנדר פטרוב.
מטרו 2033
גלוכובסקי שיתף פעולה עם משחקי 4A בפיתוח המשחק. הוא אמנם לא כתב את סיפור המשחק, אך הוא מבוסס על הרומן שלו.
מטרו: אור אחרון
לא מבוסס על מטרו 2034, מכיוון שהמפתחים הרגישו שהוא פחות מתאים למשחק מאשר הספר המקורי. גלוכובסקי עזר בכתיבת הסיפור והדיאלוג למשחק. הוא הבין שהסיפור שכתב למשחק היה גדול מדי, ולכן במקום זאת הוא תכנן לפרסם את כל הסיפור בספר חדש, שכותרתו מטרו 2035.
חיים אישיים
גלוכובסקי נשוי לילנה, אותה הכיר בעת עבודתו ב-Russia Today, שם הייתה המפיקה שלו. השניים הורים לבת, אמיליה, ובן, פיודור. הוא רב-לשוני ודובר ארבע שפות זרות: אנגלית, צרפתית, גרמנית ועברית (שוטפת). הוא שולט בספרדית ברמת קריאה אקדמית.
Pearl (שיר)
Pearl (בעברית: פְּנִינָה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קייטי פרי, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Teenage Dream. השיר יצא לאור ב-24 באוגוסט 2010, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קייטי פרי, גרג ולס וכריסטופר סטיוארט והופק על ידי גרג ולס גם כן. "Pearl" הוא שיר העוסק באישה שאפשרה לגבר להפיל אותה ולמנוע ממנה להגיע ליעדיה. לקראת הסוף, פרי שרה שהיא עצמה אפשרה לגבר לשלוט בה, אך בסופו של דבר התעוררה והחזירה לעצמה את השליטה בחייה. היא מעודדת את האישה לעשות את אותו הדבר.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-18 מיליון השמעות.
משמעות ואזכורים
השיר עוסק באישה שאפשרה לגבר לשלוט בחייה, תוך שפרי משתמשת בדימויים ומטפורות כדוגמת "היא פירמידה אבל עימו היא פשוט גרגיר חול", "היא הייתה הוריקן; אבל עכשיו היא פשוט משב רוח" ו"אבל הוא מפחד מהאור שנמצא בתוכה אז הוא שומר אותה בחושך". כל אלה מבטאים את המהות של השיר, ומציגים את נוכח המצב ההרסני שאותה האישה שרויה בו.
בנוסף לכך, מאזכרת פרי את ז'אן ד'ארק (שמילאה תפקיד מפתח בתהליך שחרור צרפת מהכיבוש האנגלי) ופסל החירות; שני סמלים פמיניסטיים ומעצימים.
וידאו קליפ
ב-21 בספטמבר 2010, חודש לאחר צאתו של Teenage Dream העלתה קייטי פרי לערוץ היוטיוב הרשמי שלה ריאיון בו דיברה על "Pearl" בלבד. במהלך הריאיון, היא הסבירה את המשמעות העומדת מאחורי השיר, תוך שפירטה מה היא עצמה מרגישה בנוגע אליו. כמו כן, טענה כי מדובר בשיר העוסק באהבה עצמית ומערכות יחסים.
נכון למאי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-450 אלף צפיות.
דומיניק ליבאקוביץ'
דומיניק ליבאקוביץ' (בקרואטית: Dominik Livaković; נולד ב-9 בינואר 1995) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בדינמו זאגרב ובנבחרת קרואטיה בעמדת השוער.
קריירת מועדונים
ליבאקוביץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של נ.ק. זאדאר ובגיל 17 הצטרף למחלקת הנוער של נ.ק. זאגרב. כבר בשנתו הראשונה במועדון ולמרות גילו הצעיר, ליבאקוביץ' התחיל את העונה כשוער שני. ב-31 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לציבאליה. בעונה זו ובעונה שאחריה, ליבאקוביץ' שותף ב-35 משחקי ליגה בסך הכל, אך בעונת הפך לשוער הראשון של הקבוצה.
ב-30 באוגוסט 2015 סיכם בדינמו זאגרב, והוא הצטרף אליה בסיום העונה. ב-2 באוקטובר 2016 ערך ליבאקוביץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד היידוק ספליט. ב-18 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו בהפסד 1-0 לסביליה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
קריירה בינלאומית
במאי זומן ליבאקוביץ' לראשונה לסגל נבחרת קרואטיה לקראת משחק הידידות נגד. ב-11 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד במסגרת גביע סין שהסתיים בהפסד 4-1 בפנדלים אחרי תיקו 1-1 ב-90 דקות.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
זולאג
זולאג (בגרמנית Sulegg) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,413 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
גאוגרפיה
ההר ממוקם ברכס המפריד בין העמקים סקסה (Saxettal) וסוס (Soustal) בצדו השמאלי של עמק לאוטברונן (Lauterbunnen valley), למרגלותיו בעמק סקסה נמצאת העיירה סקסטן (Saxeten).
על מדרונו המזרחי נמצא אגם סולסיולי (Sulsseewli) ובדרומו מעט גבוה יותר אגם סולסיולי העליון (Obers Sulsseewli).
בהמשך הרכס מדרום נמצא הר השוואלמר (Schwalmere). מעבר לעמק לאוטברונן בצדו המזרחי נמצא הר מנליכן ובצדו המערבי מעבר לעמק סקסה ההר מורגנברגהורן.
בגדאדי
בגדאדי (תעתיק מדויק מערבית: בַּעְ'דַאדי) {{פירושונים| אישים: {{ש}}"אל-בגדאדי" או "בגדאדי" הוא בדרך כלל הנסבה למקום מוצאו של האיש או סממן זיקתו למקום מגוריו, דהיינו בגדאד וגם:
ראו גם
}}
יחסי טובאלו–שווייץ
יחסי טובאלו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טובאלו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין טובאלו כוננו ב-2005 לאחר שהנהיגה שווייץ מדיניות חדשה השואפת לקשרי חוץ עם כמה שיותר מדינות ברחבי העולם. שיתופי פעולה העיקריים שבין שתי המדינות מתבצעים בפורומים בינלאומיים שונים דוגמת האומות המאוחדות.
טובאלו מרוויחה מהתרומה השווייצרית לפרויקטים למען אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת טובאלו, בעיקר בתחום השמירה על האקלים. הסחר שבין שתי המדינות הוא זניח. שווייץ מייבאת מטובאלו מוצרים שונים כגון צעצועים, ציוד ספורטיבי וציוד אתלטיקה. התיירות השווייצרית בטובאלו היא מזערית.
חוקרים ואמנים בתחומים שונים מטובאלו יכולים להגיש בקשה למזכירות המדינה למחקר וחדשנות בחינוך השווייצרית ולקבל את מלגת ההצטיינות הממשלתית ללימודים גבוהים בשווייץ.
אלברט גרינג
אלברט גינתר גרינג (בגרמנית: Albert Günther Göring; 9 במרץ 1895 - 20 בדצמבר 1966) היה מהנדס מכונות ואיש עסקים גרמני אנטי-נאצי, שהציל יהודים ודיסידנטים במהלך מלחמת העולם השנייה. אחיו הגדול, הרמן גרינג, היה מפקד הלופטוואפה (חיל האוויר), ובכיר בצמרת השלטון בגרמניה הנאצית.
שנותיו הראשונות
גרינג נולד ברובע פרידנאו שבברלין כילד החמישי להיינריך ארנסט גרינג, משפטן ודיפלומט, אשר שימש כמושל הכללי של דרום-מערב אפריקה הגרמנית (כיום נמיביה), וכקונסול גרמני להאיטי, ולאשתו השנייה, פרנציסקה ("פאני") טייפנברון, בת למשפחת איכרים בווארית, שהייתה צעירה ממנו בעשרים שנה.
הסנדק של אלברט (ואחיו הרמן) היה ד"ר הרמן פון אפנשטיין, רופא עשיר ואיש עסקים גרמני-נוצרי ממוצא יהודי, שאביהם פגש באפריקה. אפנשטיין סיפק למשפחת גרינג, שחיה על הפנסיה של האב, משכן בבתיו בטירה קטנה בשם ולדנשטיין, ליד נירנברג, ובחודשי הקיץ במצודה בבעלותו בשם בורג מאוטנדורף, במדינת זלצבורג שבאוסטריה. אמם הפכה לפילגשו של אפנשטיין בערך בזמן הזה, ונשארה כך במשך כחמש עשרה שנים.
מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה גרינג הנדסאי תקשורת בחזית המערבית. במסגרת פעילותו, נאלץ לתקן כבלי תקשורת הרוסים תחת אש. פעילות שגרמה לכך שבילה חלק גדול מהמלחמה בבתי חולים. הוא נפצע לראשונה בנובמבר 1914, במהלך קרב איפר הראשון, ונשלח לבית חולים צבאי בדורטמונד. במהלך מתקפת האביב של 1918, נורה בבטנו ונפצע קשה. זמן קצר לפני כניעת מעצמות המרכז, שוחרר מהצבא, ושב למינכן, המקום אליו עברה משפחתו זמן קצר לפני פרוץ המלחמה.
ב-1921 נישא למארי פון אמון בת ה-21, ממנה התגרש שנתיים לאחר מכן, אז נישא לארנה פון מילטנר, נישואין שהחזיקו מעמד במשך 16 שנה.
ב-1923 סיים בהצלחה תואר ראשון בהנדסת מכונות ב, ולפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עבד כמתכנן גופי חימום וכסוכן מכירות בדסאו ובווינה בחברת "יונקרס" שייצרה ומכרה דודי חימום.
עליית הנאצים לשלטון ומלחמת העולם השנייה
שלא כמו אחיו, שעלה בסולם הדרגות בתוך המפלגה הנאצית, והפך לאחר מכן לאחד הבכירים בצמרת השלטון הנאצי בגרמניה, אלברט בז לנאצים ולאכזריותם. עם עליית הנאצים לשלטון, ויתר על אזרחותו הגרמנית, וחי בווינה כאזרח אוסטרי. הוא השתלב בתעשיית הקולנוע, כמנהל טכני בחברה האוסטרית להפקת סרטים, "טוביס סאשה".
הוא פעל נגד המשטר הנאצי, הוציא באישור יהודים ממחנות ריכוז על ידי שימוש ברצון אחיו להוכיח את עצמו כבעל כוח, כמו כן, חיקה את קול אחיו וחתימתו ואף הנפיק דרכונים ליהודים. כיום משערים שבין מאות לאלפי יהודים ניצלו בזכות פעולותיו.
לדברי אלברט בן בסט, אחד מהניצולים על ידי אלברט גרינג, לאחר "האנשלוס" הראה גרינג סולידריות עם קבוצת קשישות יהודיות שאולצו לכרוע על רגליהן ולקרצף את מרצפות הרחוב, כשהצטרף ועזר להן לקרצף. חיילי האס אס גערו בו להפסיק ולהראות להם מסמכים מזהים, ומשהתבררה זהותו, הורו לקשישות ולגרינג לחדול ממעשיהם, והסתלקו מהמקום.
במסגרת עיסוקו בקולנוע פגש את ארנסט נויבך, תסריטאי, מפיק ובמאי אוסטרי-יהודי, שכתב לימים את המאמר "חברי גרינג", בו סיפר, בין השאר, כיצד, כנראה במהלך "ליל הבדולח", פשטו חיילים נאצים על חנות וינאית, זרעו בה הרס רב, ומשלא מצאו את בעל החנות היהודי, תפסו את אמו בת ה-75, הכריחו אותה לשבת מול חלון הראווה המנופץ, ותלו על צווארה שלט שעליו נכתב: "אני יהודייה מטונפת". גרינג, שעבר בסמוך, פילס את דרכו ומיהר להסיר את השלט מצווארה של האישה, וסייע לה לחמוק משם, תוך התגוששות עם כמה חיילי אס אס. הוא נעצר, אך שוחרר משהתגלתה זהותו.
כאשר הגסטפו עצר את מנהלו היהודי בחברת הפקת הסרטים "טוביס סאשה", אוסקר פילצר, והעבירו למחנה הריכוז דכאו, התערב אלברט למען שחרורו, ועזר לו לברוח מגרמניה. בנוסף, עזר למלחין ההונגרי הידוע פרנץ להאר ואשתו היהודייה, ולשחקנית הגרמניה הני פורטן ולבעלה היהודי. כמו גם לרופאו, ד"ר מקס וולף, בו דחק לעזוב את אוסטריה, וסייע לו ולאשתו בהשגת כסף ומסמכים, שעזרו להם להימלט לארצות הברית.
בעת מלחמת העולם השנייה, נתמנה אלברט למנהל הייצוא במפעל הנשק של סקודה בפלזן שבצ'כוסלובקיה (היום צ'כיה). במפעל עבדו גם אנשי המחתרת הצ'כית ולפעמים הוא עודד את עובדיו לפגוע בייצור וביצוא הנשק מהמפעל. לעיתים העמיס אנשי מחתרת צ'כים במשאיות בתואנה שהם עובדי כפייה ולאחר מכן שחררם לחופשי.
ב-1942 נישא בפעם השלישית, למלכת היופי הצ'כית, מילה קלזרובה, ממנה נולדה לו, ב-1945, בתו היחידה, אליזבת.
אחרית ימיו
אלברט לא נעצר על ידי השלטונות כיוון שהיה אחיו של הרמן גרינג והוא אף הרשה לעצמו להתייחס לאנשי אס אס בבוז ולהשפילם. עם זאת, לקראת סוף המלחמה, עת מעמדו של אחיו התדרדר, נאלץ להימלט לזלצבורג שבאוסטריה, ומאוחר יותר הסגיר את עצמו לידי הכוחות האמריקניים.
הוא הציל יהודים והסתירם מעיני השלטון הנאצי. על כן, זכה לתמיכתם של ניצוליו בטיהור שמו בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה ו"משפטי נירנברג". לאחר שהוחזק במעצר תחילה בגרמניה, ולאחר מכן בצ'כוסלובקיה, שוחרר לבסוף לחופשי במרץ 1947, כיוון שלא נמצאה עילה להעמידו לדין. גרינג שב תחילה לזלצבורג, ולאחר מכן חזר להתגורר במינכן. למרות זאת, שם משפחתו "גרינג" עמד לו לרועץ, והוא לא הצליח למצוא פרנסה.
אשתו החליטה להתגרש ממנו ב-1948, ולעזוב עם בתם היחידה לפרו.
אלברט גרינג הלך לעולמו ב-20 בדצמבר 1966 כתוצאה מסרטן הלבלב, כשהוא עני, ומר נפש. מעשי הצדקה שלו, היו עלומים במשך תקופה ארוכה, עד שבשנת 1998 צילם צוות צילום בריטי סרט תיעודי בשם "אלברט גרינג האמיתי", אשר חשף את פעולות החסד שלו. אף על פי שאין עוררין על כך שהציל יהודים, לא הוענק לו אות "חסיד אומות העולם" משום שלא הוכח כי סיכן את חייו על מנת להציל יהודים.
אוקראינה באירוויזיון
אוקראינה השתתפה בתחרות הזמר של האירוויזיון 18 פעמים, החל מהצטרפותה בשנת 2003, כששלחה את אלכסנדר פונומריוב עם השיר "Hasta la Vista". באותה מהדורה, הגיעה אוקראינה למקום ה-14 עם 30 נקודות. אוקראינה זכתה בתחרות האירוויזיון שלוש פעמים; באירוויזיון 2004 עם "Wild Dances" של רוסלנה, באירוויזיון 2016 עם "1944" של ג'מאלה, ובאירוויזיון 2022 עם "Stefania" של קאלוש. לאחר הניצחונות, אירחה אוקראינה בשטחה את אירוויזיון 2005 ואת אירוויזיון 2017 בהתאמה. אוקראינה היא המדינה היחידה ממזרח אירופה שזכתה בתחרות יותר מפעם אחת. פרט לחמש המדינות הגדולות של האירוויזיון (ספרד, איטליה, גרמניה, צרפת והממלכה המאוחדת), אוקראינה היא המדינה היחידה בכל תחרויות גמר האירוויזיון במרוצת השנים, מאז החלה שיטת חצאי הגמר והגמר. אוקראינה הגיעה שבע פעמים לחמישייה הפותחת בגמר האירוויזיון.
היסטוריה
בשנת 2003, הצטרפה אוקראינה תחרות האירוויזיון. בשנה שלאחר מכן, ניצחה אוקראינה בתחרות, עם 280 נקודות, כששלחה את הזמרת רוסלנה עם השיר "Wild Dances".
ב-19 בספטמבר 2014, הודיעה רשות השידור האוקראינית על פרישתה מאירוויזיון 2015 בשל משבריה הפוליטיים. עם זאת, שידרה אוקראינה את התחרות. ב-23 במאי 2015, הביעה אוקראינה התעניינות בחזרה עתידית לאירוויזיון 2016, וב-16 בספטמבר, נמנתה ברשימת המדינות המשתתפות בתחרות. לאחר שזכתה בתחרות עם השיר "1944" משל ג'מאלה, הפכה אוקראינה למדינה היחידה ממזרח אירופה שזכה בתחרות יותר מפעם אחת. על אף שזכתה בתחרות עם 534 נקודות, אוקראינה לא הגיעה למקום הראשון הן בהצבעת השופטים והן בהצבעת הקהל. בשנת 2017, כשאירחה את התחרות, העפילה אוקראינה לגמר אוטומטית. עם זאת, עם תום ספירת הקולות, הגיעה המדינה למקום ה-24 עם 36 נקודות, המיקום הנמוך ביותר בתולדותיה בתחרות.
בשנת 2020, זכתה להקת גו איי בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2020, עם השיר "Solovey", אולם התחרות בוטלה עקב מגפת הקורונה. לאחר ההכרזה על ביטול התחרות, אשררה אוקראינה את השתתפותה של הלהקה באירוויזיון 2021 עם השיר "Shum". ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה הלהקה למקום החמישי עם 364 נקודות.
יחסי אוקראינה–רוסיה באירוויזיון
רוסיה הצטרפה לתחרות בשנת 1994, כשנתיים לאחר פירוק ברית המועצות. תחילה, שתי המדינות נהגו להעניק את מרבית נקודותיהן זו לזו. עם העצמת הסכסוך האוקראיני–רוסי על חצי האי קרים ב-2014, החלו שתי המדינות להתעמת ולהעביר מסרים פוליטיים אחת נגד השנייה בשירם.
באירוויזיון 2007, הוכרה ורקה סרדוצ'קה כנציגת אוקראינה לאירוויזיון על ידי רשות השידור האוקראינית, עם השיר "Dancing Lasha Tumbai". לאחר יציאתו, טענו רבים כי השיר מכיל סאבטקסט פוליטי, דבר אסור על פי חוקי האירוויזיון. הם טענו כי השיר מכיל התייחסות לכיכר בעיר קייב, "מאידאן נזאלז'נוסטי", שידועה בהפגנותיה במהלך המהפכה הכתומה, וכי הביטוי "Lasha Tumbai" נשמע כמו "Russia Goodbye" (בעברית: "להתראות רוסיה"). טענות אלו הוכחשו על ידי סרדוצ'קה ורשות השידור האוקראינית, שטענה כי "Lasha Tumbai" הוא ביטוי במונגולית, שפירושו "חמאה מחובצת". במהלך ריאיון בערוץ הראשון, הסביר דובר משרד החוץ המונגולי כי הביטוי לא קיים בשפה המונגולית, וככל הנראה, מדובר בג'יבריש. לאחר שידור הריאיון, אמרה סרדוצ'קה כי הביטוי הוא חסר משמעות, ונועד לשמש כחריזה למילות השיר.
בשנת 2016, ניצחה אוקראינה בתחרות עם השיר "1944", משל ג'מאלה. במרכז מילות השיר עומד גירוש הטטרים מקרים שאירע בשנות ה-40. הגירוש בוצע כחלק מכניסתה של ברית המועצות לטובתה של גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה. בריאיון לדוברות האירוויזיון סיפרה ג'מאלה כי השיר נכתב בהשראת סיפורה ש סבתא רבתא שלה, שהייתה בשנות ה-20 לחייה כשגורשה יחד עם חמשת ילדיה למרכז אסיה. פוליטיקאים רוסים מן הפרלמנט הרוסי דוגמת מריה זכארובה, זעמו על זכיית השיר, וטענו כי איגוד השידור האירופי היה צריך לפסול את השיר כשיצא. "השיר הוא הכרזה פוליטית מובהקת, הרומזת על סיפוח חצי האי קרים לרוסיה. על פי חוקי התחרות, אסורה ההשתתפות לשירים בעלי אופי פוליטי", משרד החוץ של רוסיה הצהיר. סרגיי לזרב, נציג רוסיה לאותה תחרות, בירך את ג'מאלה על ניצחונה חרף חילופי האשמות בין שתי המדינות.
היסטוריית הצבעות
היסטוריית ההצבעות של אוקראינה נכון ל-2021:
קולר
{{פירושונים|
אישים ששמם קולר:
ראו גם
}}
פרנק-ריהל
פרנק-ריהל (בלועזית: Frank-Rühl) הוא הגופן העברי הנפוץ ביותר בדפוס. הגופן נוצר ב-1908 על ידי רפאל פרנק בשיתוף עם המדפיס אוטו ריהל במפעל היציקה C. F. Rühl. גרסה סופית פורסמה ב-1910. מרבית הספרים, העיתונים וכתבי העת וכן פסקי הדין של בתי המשפט בישראל משתמשים בפרנק-ריהל.
אופי האות
האות עוצבה מתוך מצוקה בסוגי אות בתקופה בה החלו להדפיס כתבים עבריים חילוניים רבים. הגופנים הקיימים (ובראשם גופן וילנא, ששימש להדפסת רוב הכתבים העבריים עד אז) שידרו אווירת בית מדרש, שממנה רצו הכותבים להימנע. האות עוצבה כך כדי שתתאים לדפוס מודרני ושהקורא יוכל "לרוץ" בקריאה בה בטקסטים ארוכים, מנוקדים ולא-מנוקדים.
עיצוב האות שואב ממסורת יהדות ספרד, שנטתה לקשט את האותיות בתגים מתונים ולא מצועצעים יתר על המידה. האות מבוססת על אות דפוס איטלקית ששימשה את המדפיס מהמאה ה-17, דניאל בומברג ורוח תנועת האר נובו. מומחים טוענים שהאות טובה לקריאה משום שהיא קריאה מאוד, יומיומית, "אינה מבליטה את עצמה" ו"שקופה" כביכול, ומאפשרת לקורא לרוץ בטקסט מבלי להתעכב על עיצוב האות. מצד אחד אין בה מוזרויות ומצד שני ההבדל בין אותיות דומות (ר' ו-ד' למשל) הוא ברור מספיק. לפיכך מודפסים באות מינים רבים של טקסטים מספרי שירה ועד עיתונים יומיים. שימוש באות שונה יוצר מיד מראה ייחודי, אף מבלי שהקורא מבין מדוע. למשל, ב-1987 שכר עיתון "מעריב" את המעצב הגרפי שמעון זנדהאוז לעצב מחדש את העיתון. זנדהאוז ניסה להיות מהפכני והשתמש באותיות נרקיס במקום בפרנק-ריהל. לעיתון הגיעו תגובות קוראים נזעמות, ובעקבותיהן חזר לפרנק-ריהל בתוך זמן קצר. עוד יוצא מן הכלל המדגיש את הכלל הוא סדרת ספרי "עם הספר", שאינם מודפסים בפרנק-ריהל ומראה הטקסט בהם מודרני מאוד, דבר המרתיע חלק מהמבקרים.
ביקורת
המעצב הגרפי שמעון זנדהאוז מונה בעיות בגופן: האות "שמנה" מדי ואינה קלילה, כפי שמתאפשר בטכנולוגיות מודרניות ויוצרת תחושה של עומס שחור על הדף. אין בגופן הבדל ברור מספיק בין טקסט רגיל למודגש. כמו כן, לטענתו היא מקובלת רק משום שהציבור רגיל בה ומתקשה לשנות הרגלים.
בתרבות
גופן פרנק-ריהל הוא הנפוץ ביותר בספרות המודפסת בישראל, שכן הוא בשימוש במרבית הספרים, העיתונים, כתבי העת וכן בפסקי הדין של בתי המשפט.
במאי 1945, עם התפרסמות הידיעות הלא-רשמיות בדבר מותו של אדולף היטלר, פרסם נתן אלתרמן בטורו השביעי בעיתון "דבר" את השיר "כותרת" שחיבר, ובו הוא מתאר את עבודתו של פועל הדפוס שחיבר את הכותרת על כניעת גרמניה הנאצית לפרסום. הוא מתאר את הכותרת בעל האותיות המרובעות, בהן מתאפיין הגופן, וכי ההיסטוריה ציפתה להן – ושבכל זאת, תמיד היא נכתבת בגופן פרנק-ריהל.
נג'הלאס
נג'הלאס (בהונגרית: Nagyhalász ביידיש האלאס) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית נג'הלאס קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 5,992 תושבים ובשנת 2020 רק 5,476 תושבים.
יהודי נג'הלאס
יהודים התיישבו בנג'הלאס באמצע המאה ה-18. הם היו סוחרים, בעלי מלאכה, בעלי אחוזות וחוכרי קרקעות.
בשנת 1881 הייתה במקום קהילה עצמאית והחל משנת 1885 נסתפחה לקהילת קמצ'ה. במקום היו חברה קדישא, מקווה, בית כנסת ומוסדות חינוך וצדקה.
במלחמת העולם הראשונה התגייסו רבים מיהודי נג'הלאס לצבא ו-15 מהם נפלו בקרבות. ובכל זאת, בימי ההפיכה הקומוניסטית שאחרי המלחמה, וגם בתקופת ה"טרור לבן" נשדדו בתי היהודים ורבים הוכו והושפלו.
באפריל 1944, כחודש אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה, רוכזו יהודי נג'הלאס בחצר בית הכנסת, משם הועברו לגטו נירג'האזה. בגלל הצפיפות בגטו הועברו יהודי נג'הלאס להאראנגודפוסטה (HARANGODPUSZTA). במאי 1944 הועלו לקרונות והוסעו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו 39 יהודים לנאגיהאלאס וחידשו את חיי הקהילה. עם הזמן עלו רוב יהודי העיירה עלו לישראל.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 262 חברים, מנהיג הקהילה הוא ג'נו דיאמנט, ואין רב לקהילה.
פיטר טיטס
'''פיטר ב. טיטס (באנגלית: Peter B. Teets'''; נולד ב-12 בפברואר 1942) הוא איש מחלקת ההגנה של ארצות הברית לשעבר. הוא כיהן כמנהל ה-13 של משרד הסיור הלאומי וכתת-מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית
ביוגרפיה
פיטר טיטס נולד בדנוור, קולורדו. ב-1963 הוא סיים תואר בוגר במדעים במתמטיקה שימושית באוניברסיטת קולורדו בבולדר. ב-1965 הוא סיים תואר מוסמך במדעים במתמטיקה שימושית באוניברסיטת קולורדו בדנוור. ב-1978 הוא סיים תואר מוסמך במדעים בניהול מטעם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בין השנים 1963–1995 הוא עבד בתאגיד מרטין מריאטה במגוון תפקידים. עד 1970 הוא היה שם מהנדס לניתוח בקרת טיסה. לאחר מכן ועד 1975 הוא היה מנהל מערכות ההנחיה האינרציאלית של הטיל טיטן 3C מסדרת טיל הטיטן. בחמש השנים הבאות הוא היה מנהל מיזם טרסטייג' ומנהל מערכות החלל של החברה. בשנים 1980–1982 הוא שימש כסגן הנשיא לפיתוח עסקי ולאחר מכן ועד 1985 הוא שימש כסגן הנשיא והמנהל הכללי של חטיבת מערכות שיגורי חלל אסטרטגיים. בשנים 1985–1993 הוא היה נשיא שלוחת החברה בדנוור, ולאחר מכן ועד 1995 הוא היה נשיא קבוצת החלל של החברה בבת'סדה, מרילנד.
בשנים 1995–1999 עבד טיטס בחברת לוקהיד מרטין, בתחילה כנשיא ומנהל כללי של מגזר המידע והשירותים של החברה ולאחר מכן כנשיא והמנהל הכללי של כל החברה.
חפיפה (הלכה)
חפיפה לפני הטבילה היא תקנה של עזרא הסופר, לפיה הטובלים במקווה על מנת להיטהר, ירחצו ויחפפו לפני הטבילה, על מנת להבטיח שלא תהיה חציצה בין הטובל לבין המים, דבר העלול לגרום לפסילת הטבילה. תקנה זו היא רק לטבילות דאורייתא, וכיום היא מיושמת בעיקר לפני טבילה המטהרת מטומאת נידה, ולפיכך רוב ההלכות בנושא זה נמצאות במסכת נידה. החפיפה ידועה בכינוי 'הכנות למקווה'. ישנה מחלוקת הלכתית האם החפיפה צריכה לכלול רחצה של כל הגוף או חפיפת שערות הראש והגוף (במקומות ריכוז שיער) בלבד.
מגפה (סדרת טלוויזיה)
מגפה (באנגלית: Epidemic, בצרפתית: Épidémie) היא סדרת דרמה קנדית המתמקדת בסיפורה של מחלה שמתפשטת במונטריאול ומסתכנת בהפיכה למגפה כלל עולמית. הסדרה שודרה במשך עונה אחת בת עשרה פרקים בינואר–פברואר 2020 בערוץ הטלוויזיה הקנדי TVA.
חפיפה (הלכה)
מקור הדין
מדאורייתא די בכך שהטובל יבדוק את גופו לפני הטבילה, ויראה שאין עליו שום דבר חוצץ. אך עזרא הסופר תיקן שאישה גם תחפוף לפני הטבילה:. תקנה נוספת הובאה בתלמוד בשם האמורא רבא שאשה תרחץ גם את בית הסתרים (המקומות שאינם חשופים בדרך כלל בגוף).
החייבים בחפיפה
לדעת תוספות שבולי הלקט, כלבו ורמב"ן חפיפה היא לגברים ונשים כאחד. לדעת ספר התרומה לגברים שעסוקים בטהרות וצריכים לשמור על עירנות גבוהה לחציצות (כיוון שהם טובלים לעיתים תכופות), לא תיקנו חפיפה.
מגפה (סדרת טלוויזיה)
עלילה
כאשר נגיף שתוקף את מערכת הנשימה מתחיל להתפשט בקרב אוכלוסיית מונטריאול, מומחית המחלות הזיהומיות אן-מארי לקלרק מנסה לעשות הכל כדי לעצור את התפשטות המחלה ולמנוע מגפה. כל החולים סובלים מאותם תסמינים: כהות בעיניים, חום גבוה ושיעול קשה. בתחילה, התושבים אדישים לגבי הנגיף, אך עד מהרה הוא מתחיל להתפשט במהירות מדהימה והתסמינים הקלים ביותר גורמים לאנשים להיבהל ולפחד. הרופאים מבינים - עיכוב יביא לתוצאות איומות והרות אסון.
חפיפה (הלכה)
החייבים בחפיפה
בפועל כיום, גברים העולים להר הבית וחייבים בטבילה מהתורה, חופפים לפני הטבילה.
הגדרת החפיפה
לדעת רבי שמעיה החפיפה הנדרשת היא חפיפה של כל הגוף, מנגד רוב הראשונים סבורים שהחפיפה שתיקן עזרא היא רק במקומות שיש בהם שער בלבד, הן שער ראש והן שער הגוף.
התוספות, הסבורים כדעת רוב הראשונים, כתבו שכבר נהגו הנשים לרחוץ כל גופן לפני הטבילה. וכן כתבו עוד ראשונים כדוגמת רא"ש, ר"ן, רשב"א והמרדכי.
להלכה פסקו השולחן ערוך והרמ"א שיש לחפוף את כל הגוף, גם במקומות שאין בהם שער.
בדיעבד אם חפפה רק את המקומות שיש בהם שיער - טבילתה כשרה.
נחלקו האחרונים האם מלבד החפיפה דרוש גם עיון בגוף לוודא שאין חציצה:
מים חמים
כתבו בתלמוד שצריך לחפוף במים חמים. נחלקו הראשונים האם מים שהתחממו בשמש נחשבים קרים או חמים – רש"י פירש ש"חמי חמה" הם כמו חמים, ויכולה לרחוץ בהם. וכן פסקו רמב"ם, רשב"א ורא"ש. ואילו רבינו חננאל פירש ש"חמי חמה" הם כצוננים.
בשולחן ערוך פסק כשיטת רש"י.
חפיפה בחומרים מסבכי שיער
בתלמוד מבואר שאין לחפוף ב'נתר ואהל' כיוון שהם חומרים המסבכים את השיער. וכן נפסק בשולחן ערוך.
סירוק
הרשב"א כתב שצריך לסרק את השיער לפני הטבילה כדי שלא ידבקו השיערות זו לזו. וכן נפסק בשולחן ערוך. והוסיף הש"ך שהיום נהגו לסרוק את שיער הראש במסרק ואת שיער שאר הגוף בידיים.
בדיעבד
כאשר אישה שכחה ולא חפפה כלל, כתב הרשב"א שלא עלתה לה טבילה אפילו אם עיינה בעצמה וכן פסקו רבי יעקב בעל הטורים ושולחן ערוך.
לדעת ה'פתחי תשובה' אישה שמסתפקת האם בדקה את גופה - צריכה לחזור ולטבול, במקרה שוודאי בדקה אבל מסופקת אם גם סירקה – לא צריכה לחזור ולטבול כיוון שזה ספק בתקנת חכמים.
זמן החפיפה
מהתלמוד עולה שהחפיפה צריכה להיות צמודה לטבילה. לדעת רש"י כשאפשר - טוב שתחפוף ביום סמוך ללילה, כיוון שאם חופפת בלילה קיים חשש שמא לא תחפוף יפה מכיוון שממהרת לביתה. וכן כתבו תוספות, ועוד ראשונים. לדעת רב אחא גאון, הרמב"ם ועוד, כשאפשר תחפוף בלילה סמוך לטבילה וכשאי אפשר תחוף ביום.
השולחן ערוך פסק כאותן דעות שלכתחילה יש לחפוף בלילה סמוך לטבילתה.
יש שכתבו שלמעשה ראוי שכל אשה תבחר את הזמן המתאים לה על מנת שתוכל להתכונן בנחת לטבילה.
הרחקת החפיפה מהטבילה
מסקנת התלמוד היא שאשה שליל טבילתה הוא במוצאי שבת או במוצאי יום טוב - עליה להקדים את החפיפה (כיוון שהחפיפה משירה שערות), אך שלא תקדים יותר מיומיים מהטבילה (כגון שחל יום טוב בערב שבת). כאשר ההפרש הוא שלושה ימים (כגון שזמן טבילתה הוא במוצאי שני ימים טובים שלאחר השבת) תחפוף בליל טבילתה.
אמנם מסוגיה נוספת בתלמוד עולה שהפרמטר לעניין האם יכולה להרחיק את החפיפה מהטבילה תלוי בשאלה האם אפשר או אי אפשר, כדלהלן:
בשיטת רש"י נחלקו: דעת התוספות - 'אי אפשר' הוא במקרה שחל ליל טבילה במוצאי שבת שהוא גם ליל יו"ט ולכן תחפוף מערב שבת. לדעת רבינו אשר - הגמרות חולקות ואין היתר לחפוף בערב שבת ולטבול במוצאי שבת אלא תדחה טבילתה.
להלכה השולחן ערוך והרמ"א פסקו כרב אחא גאון וכרש"י בשיטת תוספות וכתבו שאם חל ליל טבילתה במוצאי שבת שהוא ליל יו"ט שאז לא יכולה לחפוף, תחפוף בערב שבת.
אם לא חפפה סמוך לטבילה, כתב הטור בשם הרשב"א שבדיעבד יצאה ידי חובת טבילה, והוסיף רבי יוסף קארו שאפילו אם לא בדקה סמוך.
רב אחא גאון כתב שאפילו אם נזדמן שיש שני ימים טובים בימים חמישי-שישי וליל טבילתה יוצא בליל שבת, יכולה לחפוף ברביעי ולטבול בליל שבת כיוון שטבילה בזמנה מצווה. וכתב ר' יוסף קארו שיש בטבילתה מצווה רק כשבעלה בעיר. וכן נוהגים, שיכולה להרחיק את החפיפה מהטבילה אפילו יומיים במקרה שבעלה בעיר ואינה יכולה לחפוף בליל הטבילה.
כתבו ה'ספר מצוות גדול' וספר התרומה שצריכה להיזהר כמה שאפשר שלא להתעסק בין החפיפה לטבילה בדברים שיכולים לגרום לה לחציצה.
סיאט ארוסה
סיאט ארוסה (ב-ספרדית: SEAT Arosa) - היא מכונית עירונית קטנה, 3 דלתות האצ'בק אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הספרדית סיאט, בין השנים 1997–2004,
סיאט ארוסה
דגם ה-"סיאט ארוסה" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות ב-ז'נבה בשנת 1997.
לסיאט ארוסה 5 מושבים.