cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'אנג שיאנליאנג
הוא נולד ב-1936 בנאנג'ינג, למשפחה מהמעמד הבינוני. אביו היה חבר בקוומינטנג של סין, הוא היה תעשיין ומוכר כאיש ימין. בעקבות עליית המפלגה הקומוניסטית של סין לשלטון ב-1949 נכלא אביו של הסופר בכלא הסיני, הוא הואשם בריגול ומת בכלא. ב-1949 בהיותו בן שלוש עשרה החל ג'אנג לפרסם את שיריו ובשנת 1957 בעקבות פרסום שירו הרוח הגדולה בעיתון סיני Yan River השיר עורר את אהדת הקוראים וזכה להצלחה רבה ומאידך המשורר הואשם בכך ששיריו אנטי קומוניסטים וימניים. הוא נשלח ונכלא במחנה עבודה לחינוך מחדש ב-נינגשיה. משנת 1957 עד 1979 החל הסופר להיכלא בבתי כלא ומחנות עבודה לחינוך מחדש, לתקופות של שלוש שנים ויותר, בין היתר הוא הואשם בקונטרה- רבולוציונריות. ב-1970 אף בוימה הוצאתו להורג. ב-1979 בעקבות מדיניותו של מנהיג סין דנג שיאופינג, טוהר הסופר מפשעיו, וכבר לא נחשב בעיני השלטון לאויב העם הסיני, הוא שוחרר מהכלא.
ב-5 ביוני 1993 נעצר שוב על רקע כוונתו לקיים טקס זיכרון ביום השנה הרביעי לטבח בכיכר טיאננמן. בלא משפט נגזרו עליו שלוש שנות מאסר.
דיוניסיוס איש פוקאיה
דיוניסיוס, (ביוונית: Διονύσιος; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מפקד צי איוני בן העיר פוקאיה. התפרסם כמפקד הכוחות האיונים המורדים בקרב לאדה נגד ממלכת פרס האחמנית.
ביוגרפיה
במסגרת המרד האיוני שהנהיג אריסטגורס ממילטוס קיבצו המורדים צי של ספינות מערים שונות. דיוניסוס היה המפקד של 3 ספינות שבאו מפוקאיה, מספר זעום לעומת המספרים שהביאו הערים האחרות. אולם במהלך אספת הקצינים התבלט דיוניסוס בנאום שנשא בפני חבריו לפיקוד: "ענייננו, אנשים איונים, עומדים על חודה של תער, או שנהיה חופשים או עבדים... ועתה אם אתם רוצים לקבל עליכם לשאת עמל, תהיינה לכם לפי שעה יגיעות, אחר כך יהיה בידכם להתגבר על אויביכם ולהיות חופשים. אבל אם אתם מתמכרים לחיי תפנוקים ולאי-סדרים, אין לי שום תקווה בשבילכם..." המפקדים האחרים התרשמו מדבריו ונתנו לו לפקד על כל הצי שכלל 353 טריארות. הוא דרש מאנשיו משמעת ברזל ואימן אותם יום ולילה בתרגילים מפרכים. האימונים כללו תנועה בטור עורפי, שהייתה התנועה הסטנדרטית של אוניות אל זירת הקרב, דייקפלוס (diekplous) ולוחמת סיפונים. זוהי העדות הכתובה הראשונה לשימוש בדייקפלוס, שנחשב לאחת מתנועות התקיפה לניגוח היעילות ביותר בלוחמה הימית בעת העתיקה. הדייקפלוס בוצע על ידי שייטת הערוכה בשורה חזיתית או פונה ועוברת מטור עורפי לשורה חזיתית. מטרת האוניות התוקפות הייתה להבקיע דרך (diekplein) אוניות האויב המסודרות גם הן במערך חזיתי, לשבור את משוטיהן תוך כדי ההבקעה ועל ידי כך לשתק את תנועתן. כשהן חסרות יכולת לנוע, חשופות האוניות הפגועות למהלומות ניגוח קטלניות נוספות. אולם האיונים זעמו על כך שאדם שהביא עמו רק שלוש ספינות נותן להם פקודות קשות כל כך, והפסיקו לציית לו. המצב בצי האיוני היה בכי רע, חוסר סדר שרר בכל. הפרסים שיחדו את הקפטנים של הספינות שבאו מסאמוס כדי שבשעת הקרב יערקו. קרב לאדה הוכרע למעשה עוד בטרם החל, כאשר התחיל הקרב נמלטו מרבית הספינות הסאמיות, מה שזרע פאניקה בצי וספינות מלסבוס נמלטו גם הן, הפרסים זכו בניצחון מוחץ. במהלך הקרב דיוניסוס שבה שלוש ספינות פרסיות, הוא נמלט אתן לפיניקיה ושדד ספינות מסחר. בכסף שהרוויח נמלט לסיציליה והפך לשודד ים. אולם בזז רק ספינות קרתגיות ואטרוסקיות ולא נגע לרעה ביוונים.
2020 בצ'אד
אירועים בשנת 2020 בצ'אד.
אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה בצ'אד
אנדרוקלס
אנדרוקלס (ביוונית: Ἀνδροκλῆς) או אנדרוקלוס הוא גיבורה של מעשייה מפורסמת המכונה "אנדרוקלס והאריה". האגדה היא אבטיפוס של סוג מוטיב עלילתי 156 בסיווג ארנה-תומפסון. האגדה נזכרת לראשונה אצל אולוס גליוס (המצטט אותה בשם אפיון). בימי הביניים כונתה האגדה "הרועה והאריה" ומאוחר יותר יוחסה לאיזופוס. אצל איזופוס אכן מופיעה אגדה דומה - האריה והעכבר, המגמה הכללית של שתי האגדות היא הצגת יחסי גומלין בין בני אדם ובעלי חיים, והכרת תודה של בעלי חיים.
העלילה המקורית
הסיפור נזכר לראשונה בחיבורו של אולוס גליוס "לילות אטיקה", שמצטט אותה מתוך הספר החמישי בחיבורו האבוד של אפיון "פלאות מצרים" ("Aegyptiacorum"). בגרסה זו הא מכונה "אנדרוקלוס".
אפיון מספר שנכח בעצמו בקירקוס מקסימוס ברומא, בעת הצגה גדולה של קרב חיות פרא ענקיות, שבה משך את תשומת הלב גודלו העצום של אחד האריות. אחד הנידונים לקרב עם החיות היה אנדרוקלס, עבד של קונסול לשעבר. כאשר ראה האריה את אנדרוקלס, ניגש אל האיש לאט ובשקט, כאילו הוא מזהה אותו ותוך שהוא מכשכש בזנבו כמו כלב, החל ללקק את רגליו וידיו של אנדרוקלס הרועד מפחד. העבד העז להביט אז באריה ושניהם החלו להחליף מחוות שמחה כאילו הם מזהים זה את זה. לנוכח המראה המדהים, פצח הקהל בצעקות רמות והקיסר (שמו אינו מצוין, אולם סביר להניח שמדובר בקליגולה או קלאודיוס) זימן אליו את אנדרוקלס ושאלו מדוע חס האריה על חייו שלו דווקא. העבד סיפר שבעליו היה מושל אפריקה בדרגת פרוקונסול ובזמן ששהה איתו שם, נמלט מהלקאותיו היומיות ומצא מסתור במישורים מדבריים מבודדים. כדי למצוא מחסה מהשמש היוקדת בצהרי היום, נכנס למערה וזמן לא רב אחר כך, נכנס גם האריה הזה צולע על רגל אחת שותתת דם וגונח מכאבים. האריה מצא אותו המום מפחד במאורתו, ניגש אליו בעדינות והרים את רגלו כדי להראות לו אותה וכאילו לבקש עזרה. אנדרוקלס שלף שבב עץ ענקי מכף רגלו, סחט החוצה את המוגלה וניקה את הפצע. האריה הניח את רגלו על ידו של אנדרוקלס ונשכב לישון. הם חיו ביחד שלוש שנים במערה כשהם חולקים גם אותו מזון כאשר האריה היה מביא לאנדרוקלס את החלקים הנבחרים של הטרף שצד, אותם היה מייבש בשמש כי הייתה לו אפשרות להבעיר אש. כאשר נמאס לו מחיי הטבע, עזב אנדרוקלס את המערה בזמן שהאריה יצא לציד ולאחר שלושה ימים נתפס ונלקח לבעליו ברומא, שדן אותו למוות בקרב עם חיות פרא.
אפיון מספר שסיפורו של אנדרוקלס נכתב במלואו על לוח שנישא סביב הקירקוס ולבקשת כולם העבד זוכה ושוחרר, ומוסיף:
הסיפור מופיע שוב בחיבורו (המאוחר בכמאה שנים) של קלאודיוס איליאנוס "על טבעם של בעלי החיים".
מקבילות מהעת העתיקה
המוטיב של אהבת אדם ובעלי חיים, היה נפוץ מאוד בעת העתיקה. אולוס גליוס מצטט סיפור נוסף מפי אפיון, העוסק באהבת דולפין וילד. וסיפור דומה מופיע אצל פליניוס הזקן. איליאנוס מספר על אהבת נחש ונערה. אתנאיוס מביא שלל סיפורים בסגנון.
המוטיב של אדם העוזר לבעל חיים בלי לדעת שלאחר מכן הוא עצמו יזדקק לאותה עזרה, מופיע באגדת "שלמה המלך והדבורה" וכן באגדה המפורסמת של איזופוס "האריה והעכבר".
גרסאות מאוחרות יותר
בימי הביניים החל להופיע הסיפור תחת השם "הרועה והאריה", והוא יוחס לאיזופוס. במהלך המאה ה-12 כתב כרטיאן מטרואה את הסיפור "איוון, האביר של האריה" (Yvain ou le Chevalier au Lion). אביר בשם איוון רואה אריה המותקף בידי נחש, הוא נתקף רחמים ועוזר לאריה. האריה הופך להיות חברו ומסייע לו במהלך הרפתקאותיו. מאה שנים לאחר מכן, בתוך "מקראת הזהב" של יעקובוס דה וורג'ינה, מופיע סיפור בו הירונימוס הקדוש שולף קוץ מכפו של אריה.
הסיפור מופיע גם באוסף הסיפורים "מעשי הרומאים" (Gesta Romanorum), שהופיע באנגליה בשנת 1330. העלילה מאופיינת שם בתיאורים מימי הביניים, וגם שם הגיבור הוא אביר. בתרגום לאנגלית של משלי איזופוס מאת ויליאם קקסטון, נכלל גם הסיפור, וגם שם הגיבור הוא רועה. המשורר האנגלי וינסנט בורן כתב בשנת 1716–1717 שיר בלטינית בשם "Mutua Benevoletia primaria lex naturae est" המבוסס על תיאוריו של אולוס גליוס.
ייצוגים באומנות
בהדפסים מתקופת הרנסאנס, מופיע הסיפור הקלאסי פעמים רבות. בשנת 1516–1517 צייר אוגוסטינו ונציאנו את הקיסר משחרר את אנדרוקלס. הציור נמצא כיום באוסף LACMA. בלדסרה פרוצי צייר באזור שנת 1530 את אנדרוקלס הולך עם האריה הקשור ברצועה, בעוד אנשים מביטים בו בהשתאות (התמונה נמצאת בראש הערך). הציור מוצג כיום במוזיאון ארמיטאז' בסנקט פטרבורג שברוסיה. אמנים מאוחרים יותר העדיפו לצייר את אנדרוקלס שולף את הקוץ מכפו של האריה, למשל ברנהרד רודה.
ז'אן-לאון ז'רום צייר את אנדרוקלס כעבד צעיר במערה אפלה שולף קוץ מכפו של האריה הזועק מכאב (למעלה). בריטון ריבייר צייר ציוד דומה, רק שבגרסה שלו הדמויות קרובות יותר, ואנדרוקלס נראה מבוגר יותר. הציור מוצג כיום בגלריית אוקלנד לאומנות. הצייר הסיני שו ביילונג צייר את אנדרוקלס המבועת כשהוא ראה את האריה נכנס למערה.
Universe (אלבום)
Universe (בעברית: עוֹלָם) הוא אלבום האולפן ה-12 של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא לאור ב-31 במרץ 2003, בהוצאת הנסה רקורדס. האלבום הופיע לראשונה במקום השני במצעד הגרמני ב-14 באפריל 2003, ושהה שלושה שבועות בעשירייה הפותחת ו-12 שבועות במצעד בסך הכול. האלבום קיבל בסופו של דבר את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI), על מכירות של יותר מ-100,000 עותקים במדינה. מתוך האלבום יצא הסינגל "TV Makes the Superstar".
אווז אפור
אווז אפור (שם מדעי: Anser anser) הוא מין אווז ממנו בוית אַוַּז הַבַּיִת.
תזונה
אווזים אפורים הם עופות מרעה אשר ניזונים בעיקר מעשב, אך ילקטו גם דגנים, שורשים ועלווה. מקוריהם קטנים יחסית, על כן יעדיפו שדות מרעה ואחו שבקר וצאן משחרים בהם. אווזים מזהים את העשבים והדגנים המזינים יותר באחו, אך מאחר שלעשבים ערכים תזונתיים פחותים יחסית על האווזים לרעות זמן ממושך מהיום. בעתות סכנה, האווזים הכבדים ממילא נדרשים להמריא במהירות ועל כן מערכת העיכול צריכה להיות ריקה. מערכת העיכול של האווזים מאפשרת ספיחת חומרים תזונתיים במהירות והיפטרות מהירה מהפסולת.
שימוש בידי האדם
האווז בוית לפני כ-5,000 שנים במספר אזורים במקביל - הן בסין והן במצרים. לאורך ההיסטוריה נהגו לגדל אווזי בית לצורכי ביצים ובשר למאכל, וכן על מנת להפיק עור ונוצות לשימושים שונים. נוצות אווז ארוכות שימשו בעבר לכתיבה.
כיום מגדלים אווזים בלולים תעשייתיים בלהקות גדולות, בעיקר בתעשיית הבשר והנוצות.
כבד האווז נחשב למעדן ומחירו גבוה. במספר מקומות בעולם קיימת תעשייה של פיטום אווזים לצורך הגדלת הכבד באופן מלאכותי. הפיטום נעשה באמצעות צינור האכלה מסיבי המוכנס ידנית דרך הוושט, דרכו נדחס המזון ישירות לקיבה באמצעות לחץ אוויר גבוה. פעולת הפיטום כרוכה בנזקים משמעותיים לבריאותם ולרווחתם של העופות המפוטמים, ובלחץ ארגוני זכויות בעלי חיים נאסרה במדינות רבות, לרבות ישראל.
שאהד 141
שאהד-141 (בפרסית: شاهد ۱۴۱) הוא כטב"ם תוצרת שאהד תעשיות תעופתיות מהתעשייה הצבאית האיראנית.
פיתוח
בדצמבר 2011 נפל בשטחה של איראן כטב"ם RQ-170 כשהוא שלם. חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית ביצע עליו הנדסה הפוכה ופיתח את סדרת הכטב"מים שאהד 141–191.
מאפיינים
לכטב"ם מוטת כנף של 4–6 מטרים. הוא טס במהירות של כ-185 קמ"ש בגובה של.
שימוש מבצעי
ב-10 בפברואר 2018 לאחר השעה 4:15 לפנות בוקר זיהה מערך הבקרה בחיל האוויר הישראלי כטב"ם איראני מסוג שהאד 141 שחדר לשטח ישראל באזור בית שאן. הכטב"ם שוגר מבסיס T-4 שבסוריה ויורט בהצלחה בשעה 4:30 על ידי מסוק קרב מדגם AH-64D אפאצ'י לונגבו "שרף". צה"ל אסף את שרידי הכטב"ם והעבירם לניתוח טכנולוגי. בהמשך פורסם שהכטב"מ האיראני שהופל נשא עליו חומר נפץ מסוג TNT במטרה לבצע פיגוע טרור ("כטב"ם מתאבד") או לשם העברתו לגורמי טרור באיו"ש. בעקבות החדירה פרץ עימות אווירי בין ישראל לסוריה ואיראן.
הקבוצה הבין-לאומית סוסקהאנה
הקבוצה הבין-לאומית סוסקהאנה (באנגלית: Susquehanna International Group) היא חברת השקעות פרטית שמרכזה בארצות הברית. החברה עוסקת בסחר באופציות, נגזרים, הלוואות, סחורות, קרנות הון סיכון, קרנות השקעה פרטיות, מסחר במטבעות קריפטו ועוד.
היסטוריה
מטה החברה שוכן בבלה קינווד שבפרברי פילדלפיה, פנסילבניה ויש לה סניפים באירופה ובאסיה, שבהם מועסקים כ-2,000 עובדים.
בשנת 2005 הקימה החברה את SIG China, חברה בת העוסקת בהון סיכון בסין. לפי אתר החברה, ב-15 שנותיה הראשונות היא השקיעה 3.5 מיליארד דולר ב-350 חברות. אחת ההשקעות המוצלחות של החברה הייתה ב-2012, כשהשקיעה 5 מיליון דולר בחברת ByteDance תמורת 15% ממניות החברה. בייטדנס פיתחה מאוחר יותר את אפליקציית "טיקטוק" והעלתה את שווי המניות שבידי סוסקהאנה ל-15 מיליארד דולר. דנצ'יק חבר בדירקטוריון בייטדנס.
בשנת 2006 הקימה החברה את Susquehanna Growth Equity, שמשקיעה בתוכנה ובטכנולוגיית המידע בארצות הברית ובישראל.
לפי הוול סטריט ג'ורנל נכון ל-2019 שווי החברה הוא כ-80 מיליארד דולר. לפי הערכה, בשנת 2018 החזיק ג'פרי יאס 75% מהבעלות בחברה, ארתור דנצ'יק החזיק 19% וג'ואל גרינברג, שפרש ב-2016 החזיק 3%.
החברה פועלת בישראל דרך החברה הבת Susquehanna Growth Equity (S G E) Israel, בניהולו של אמיר גולדמן.
ניסן כהן-מלמד
ניסן כהן-מלמד (23 במרץ 1906 – 18 באוגוסט 1983) היה מלחין, מורה, חזן ואתנומוזיקולוג ישראלי. חיבר שירים רבים ונחשב לאחד מהמלחינים המזרחיים הראשונים.
ביוגרפיה
כהן-מלמד נולד בעיר שיראז באיראן. הוא עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1908 והתגורר בירושלים. בתחילה למד בתלמוד תורה, אולם מאוחר יותר עבר לבית הספר העירוני לבנים והחל גם ללמוד במחלקה לציור של בצלאל. הוא המשיך את לימודיו בסמינר בירושלים ובשעורי חזנות אצל שלמה רוזובסקי בקונסרבטוריון ירושלים. הוא למד גם בבית הספר התיכוני למסחר בת לאביב וקיבל תעודת הוראה.
כהן-מלמד עבד בהוראת חזנות ומקצועות היהדות והיה גם חזן בבתי ספר שונים בירושלים. הוא נחשב לבקיא בנוסחאות השונות של טעמי המקרא הספרדיים והמזרחיים ובחזנות. ידיעותיו במוזיקה קלאסית סייעו לו להעלות על הכתב נעימות של פזמונים ושירים עממיים מזרחיים, פרקי חזנות ספרדיים וכן את טעמי-המקרא. הוא חבר למעלה ממאה נעימות לשירי-עם ארץ-ישראליים ושירי ילדים וכחמשים מנגינות לפרקי-חזנות. בשנים 1939–1946 היה מזכיר אקו"ם. בין שיריו הנודעים: "חנוכייה לי יש", "נרות שבת" ועוד רבים.
ארכיונו נמצא בספרייה הלאומית.
בנו הוא המוזיקאי עוזי מלמד.
בואי נדבר רצח
בואי נדבר רצח הוא פודקאסט ישראלי בעברית, העוסק בעולם הפשע האמיתי ומתמקד בעיקר ברצח. יוצרות הפודקאסט הן שלי שמורק וקרן סיאורדיה, והן גם אלו שמנחות את הפרקים.
הפודקאסט החל את שידוריו באוגוסט 2016, והוגדר ככזה העוסק ברוצחים סדרתיים. בהמשך הוא התרחב והחל להתעסק במגוון תחומים הנכללים בז'אנר הפשע האמיתי. לפודקאסט יש קהילת פייסבוק שמונה מעל ל-11,000 חברים. חברי הקבוצה דנים בנושאים הנכללים בקטגוריית הפשע האמיתי, מקיימים מפגשים ויכולים להציע רעיונות לפרקים חדשים. יוצרות הפודקאסט התארחו מספר פעמים בסינמטק הרצליה ובמקומות נוספים, ואף הקליטו פרקים בודדים העוסקים בסרטים שהוקרנו, כאשר אלו מועברים בשידור חי ועם קהל.
"בואי נדבר רצח" הוא אחד מהפודקאסטים המואזנים ביותר בישראל, עם למעלה משישה מיליון הורדות, והוא נמצא בעשיריה הפותחת של פודקאסטים בספוטיפיי לשנת 2020. הפודקאסט זכה במקום ראשון בתחרות פודקאסט השנה של "מעריב" לשנת 2020 בקטגוריית פודקאסטים בתחום ההעשרה, ובמקום שני בתחרות דומה של Geektime. גם בשנת 2022 זכה הפודקאסט בתחרות פודקאסט השנה של Geektime - במקום הראשון בתחום הפודקאסט העצמאי, ובמקום השני בתחום ההעשרה.
הפרקים
הפרקים עוסקים בשלל תחומים שהמשותף לכולם הוא שייכות לז'אנר הפשע האמיתי, כולל רצח, קניבליזם, פדופיליה, כתות ועוד.
כל פרק עוסק בפרשה יחידה, ולעיתים משולב בו גם מידע אקטואלי הקשור לנושא הפודקאסט. הפרקים מתנהלים בצורת שיחה בין קרן לבין שלי, כאשר בכל פרק אחת מהן בוחרת מקרה, חוקרת אותו, ומציגה אותו לחברתה ולמאזינים. לרוב הפרקים יש מבנה קבוע יחסית שכולל את תיאור המקרה, ולאחריו דיון בנושאים משפטיים, פילוסופיים, פסיכולוגיים או חברתיים שקשורים לנושא שהפרשה עסקה בו. מדי שבוע מוקלט פרק חדש, ונכון לאוגוסט 2023 הוקלטו למעלה מ-330 פרקים, שאורכם הממוצע הוא כשעה. חלק מהפרקים מלווים באיור ייחודי פרי יצירתה של שמורק.
בחלק מהפרקים שמורק וסיאורדיה מארחות בעל מקצוע שיכול לתת ערך מוסף לדיון בתחום מסוים. בין המתארחים ניתן למנות את יוצרי הסרטים התיעודיים טלי שמש, אסף סודרי, דבורית שרגל ולימור פנחסוב, את הקרימינולוג הקליני ד"ר יואל שפרן, את הפסיכולוגית ספיר אשר, את הרופא ד"ר עמרי יוסף, ובעלי מקצוע נוספים.
Le plus beau jour de ma vie
Le plus beau jour de ma vie (בעברית: היום היפה בחיי) היא שיר שבוצע על ידי הזמרת הבלגית, מוני מארק. השיר ייצג את בלגיה בהופעתה השנייה באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי קלוד אליקס, הולחן על ידי דייוויד בי ונוצח על ידי ליאו סוריס. השיר הושר עשירי בסדר ההופעות, לפני גרמניה ואחרי שווייץ.
רקע
בדומה לשירי התקופה, השיר הושר בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר, עומדת מארק ומתארת את יום חתונתה. על פי השיר, יום חתונתה הוא יומה היפה בחייה.
באירוויזיון
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי פרל בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום ה-11 עם נקודה אחת. השיר השני של בלגיה בתחרות, "Messieurs les noyés de la Seine", בוצע על ידי הזמר פוד לקלרק.
נועה צוק
נועה צוק (נולדה ב-1978) היא רקדנית, כוריאוגרפית, ואמנית וידאו ישראלית, זוכת פרס יאיר שפירא לשנת 2007.
ביוגרפיה
נועה צוק נולדה בקיבוץ שער העמקים. בנעוריה עברה לתל אביב והחלה לעסוק בריקוד.
בשנת 1997 הצטרפה ללהקת בת שבע בהנהגתו של אוהד נהרין ורקדה בה 12 שנה. צוק רקדה בכל היצירות של נהרין עבור הלהקה בשנים הללו, והייתה חלק מהצוות המקורי של יצירות דוגמת: "הנגיף", "ממוטות", "טלופזה", "שלוש", "פורו" ו"מקס".
משנת 2008 פועלת ככוריאוגרפית ורקדנית עצמאית. היא עבדה ככוריאוגרפית אורחת עם להקות שונות ברחבי העולם, ויצרה את "Speakers" עבור בלט ברן (2012), "After Chorus" עבור להקת המחול Groundworks בקליבלנד (2012), "By The Snake" לתיאטרון המחול הרפרטוארי של יוטה (2014) ו" Frontier Danceland" בסינגפור.
בשנת 2014 הופיע ברחבי העולם עם הדואט "Doom Doom Land" שיצרה.
בשנת 2016 יצרה כוריאוגרפיה עבור להקת המחול ענבל.
בשנת 2020 השתתפה ביצירת המופע "גירלנדה" של אנסמבל בת-שבע.
בשנת 2021 נקנתה עבודת וידאו שיצרה צוק עם בעלה על ידי מוזיאון תל אביב.
חיים אישיים
נשואה ליוצר אהד פישוף ולהם שני ילדים. השניים גם יצרו עבודות כוריאוגרפיה במשותף.
רפה
בדקדוק העברי ובספרות המסורה, רָפֶֿה מסמן כמה דברים שונים, שהמשותף להם הוא הגייה "חלשה".
רפה כהיפוכו של הדגש
בניקוד הטברני, קיימת הבחנה בין שתי צורות היגוי לכל אחת מאותיות בג"ד כפ"ת: לכל אחת מאותיות אלו יש הגייה דגושה ("חזקה") והגייה רפה ("חלשה"). כדי לציין זאת, כשאחת מאותיות אלו באה דגושה היא סומנה בנקודה בתוך האות, וכשהיא רפה – בקו מעל האות (על סימן הרפה, ראו עוד בהמשך).
סימן הרפה
רָפֶה הוא גם שמו של סימן דיאקריטי בכתב העברי שמראהו כמו קו אופקי ישר מעל האות. למשל, האות פ' עם סימן רפה מעליה נראית: פֿ.
הרפה סומן על ידי המסרן, בכתבי יד של המקרא. בתמונה משמאל, האות ת' במילה מוֹת ו־משרת, והאותיות ב' ו־ד' במילה עבד, מסומנות בקו הרפה כדי לציין שהן נהגות בצורתן הרפה (moth, evedh, meshareth). בניקוד העברית בת ימינו לא מקובל לסמן את הרפה: המוסכמה היא שהעדר דגש באות, משמעו סימונה כרפָה.
בעת האחרונה, חלק מהסידורים המודפסים עושים שימוש בסימן הרפה כדי לסמן אות רפה, אך גם במשמעות חדשה, כדי לסמן שווא נע.
ביידיש
בכתיב התקני של יידיש, לפי שיטת ייווא, האותיות ב', כ', פ' ות' שאינן דגושות אמורות להיכתב עם סימן הרפה, אך הכותבים ביידיש אינם תמיד מקפידים על כך וספרים רבים מודפסים ללא רפה או משתמשים בו באופן בלתי־עקבי.
בלאדינו
בלאדינו, בדומה ליידיש, סימן הרפה משנה את ההגיה של האותיות אך הוא פועל מעט שונה מבעברית: בשילוב עם כתב רש"י צורתו מעוקלת בדרך כלל ( ◌ﬞ) או קטנה ועגולה עד שנראית כמו נקודה עילית ( ◌ׄ), ובשילוב עם כתב מרובע הרפה מוחלף בגרש (◌׳).
אצל בעלי המסורה
בעלי המסורה והמדקדקים המסורתיים, השתמשו במונח רפה ובסימן הרפה בהקשרים שונים, ולאו דווקא כמונח ייחודי לצורה החוככת של אותיות בג"ד כפ"ת:
סוג ראשון
כאשר אות מאותיות ט"ס שק"ץ נוזלי"ם, ראויה להידגש בדגש חזק - אבל היא אינה נדגשת (בעיקר באותיות המנוקדות בשווא). למשל, על האות נ' בפסוק, נמסר רפה, לומר שלא כתוב ויקנאו כדין (באות נ' דגושה) בגלל בניין פיעל (כמו במילים וַיְשַׁבְּרוּ, וַיְסַפְּרוּ, וכפי שהפעל קנא בא בדרך־כלל באות נ' דגושה). כדי שיידע הקורא למה מתייחסת הערת המסורה, סומן עיגול חלול מעל האות או המילה שעליה כתב המסרן הערה.
הדוגמה באות י' במילה ויהי בתמונה למעלה, מראה שבמקרים רבים, המסרן רשם את קו הרפה מעל המילה, כשאין בצידה הערת מסורה מפורשת. הערת מסורה תבוא דרך כלל, רק במקרים מיוחדים שעלולים להתבלבל בהם, או כאשר יש מספר מופעים מצומצם של התופעה, שרצו למסור אודותיה.
לעומת זאת, במילים שבאות פעמים רבות במקרא, כגון ויהי, ויקחו, הללויה, לא נדרשו המסרנים להעיר "רפה" בכל פעם ופעם, אף על פי שהן ראויות להידגש בדגש חזק, ופעמים רבות אף לא סימנו רפה מעל האות.
סוג שני
אות מ' שוואית בכל הטיות בנייני המפעל המפועל שכולם רפים. למשל, , , ורבים כמותם. לאות מ' זו קראו בעלי המסורה "מ' רפויה".
סוג שלישי
נמסר רפה על אות ה', במקרים שדרך כלל תבוא מופקת, או שיש חשש שיחשבו שהיא מופקת. בעלי המסורה מסרו "רפה", להבהיר שהאות אינה מופקת (אותיות ה"א המובלטות בדוגמאות להלן אינן מופקות); ויקרא לה נובח, דמי טהרה, ושערה לא הפך לבן וסימניה מיחזקאל:, . במקרים מסוג זה (אות ה' שאינה מופקת), מסרו "רפה" בהערה.
סוג רביעי
הערות מסורה אשר מוסרות רפה באות גם כשרצו לסמן מיעוט מופעים בניקוד שוואי באותיות שימוש, במקרה שרוב המופעים באים בתנועה. למשל: "ג' רפין", "ו' רפין" וכן הלאה. במקרים אלו, הכוונה היא שאות השימוש (אותיות וכל"ב למשל) באותה מילה, באה במקרא במופע רפה (בשווא), במיעוט מקומות. כמספר הפעמים המצוין בהערה, ורוב המופעים אות השימוש באה בתנועה. במקרה כזה ימסרו את מיעוט המקומות בהערת רפה (למשל בכסף 15 רפין - המילה בכסף כשהאות ב' בשווא מופיעה במקרא 15 פעמים, לעומת ריבוי מקומות שב' השימוש בפתח - וממילא הכף שלאחריה דגושה כי אות השימוש בפתח באה במקום ה' היידוע). דוגמה נוספת; המילה בבהמה. כשאות ב השימוש באה בחיריק ימסר רפה, כי החיריק בא מחמת השוא שאחריו, לעומת זאת במילה בבהמה, בה האות ב' פתוחה במקום ה' היידוע, אז הב' השוואית שלאחריה דגושה. דוגמה נוספת: על האות ו' במילה ויחנו:, נמסר "ל רפה" (=לית רפה = אין רפה), כלומר מדובר על מופע יחידאי, בו מילת ויחנו מופיעה באות ו' רפה (ו' שוואית), וכל שאר המקומות כתוב ויחנו באות ו' פתוחה (למשל כל מופעי ויסעו ויחנו). לעומת זאת על המילה וישובו באותו פסוק, נמסר ח' רפין (= יש שמונה מופעים באות ו' רפה). דוגמה נוספת: על המילה במים (צללו כעפרת במים אדירים - בשירת הים), נמסר "ז' רפין" (קיימים במקרא 7 מופעים של המילה במים, באות ב' שוואית = רפה).
סימן הרפה
אצל בעלי המסורה, לסימן הרפה (קו ישר אופקי מעל האות) היו מספר משמעויות, מלבד המשמעות כסימן הבחן לאות רפה (אינה דגושה בדגש קל):
הרפה שימש את בעלי המסורה גם לסימון אות שאינה נהגית, למשל אם קריאה. בתמונה למעלה, האות א' במילים ויאמר ו־לאמור, מסומנות כרפות. שורש המילה (א.מ.ר.), פותח באות א', וכדי שיידע הקורא שאין מבטאים את האות א', סימן המסרן את קו הרפה מעל האות א' – לומר שמדובר ב־א' נחה (כלומר שיש לומר את המילה בהיגוי lemor ולא le-emor).
בעלי המסורה סימנו ברפה גם כדי לציין היעדר דגש חזק, כשיש מקום לחשוש לטעות. למשל, בתמונה למעלה, במילה הראשונה "ויהי" יש סימן רפה מעל האות י'. כוונת המסרן, היא להבהיר, שהאות י' אינה מודגשת בדגש חזק, אף על פי שהיא באה אחרי ו' ההיפוך. אמנם, דרך כלל, אחרי ו' ההיפוך בא דגש חזק (ונצעק, ותבואנה, וישב), אך האות י' – אם היא מנוקדת בשווא – אינה מקבלת דגש חזק אחרי ו' ההיפוך (אלא אם כן אחרי האות י' מופיעה י' נוספת, כגון במילה "וַיְּיִף"). לכן סימן המסרן את הרפה מעל האות י', כדי להפנות את תשומת לב הקורא לעובדה שהאות י' אינה דגושה, ויש להגות vayhi ולא vayyehi.
הקלדה
כך מקלידים את סימן הרפה במערכות הפעלה שונות:
אסיה נייפלד
אסיה נייפלד (נולדה ב-10 בדצמבר 1982) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית.
קורות חייה
אסיה נייפלד נולדה וגדלה בסלביאנסק שבאוקראינה. בגיל ארבע עשרה, בשנת 1996, עלתה עם אמה לישראל וסבתה הצטרפה אליהן. הן התיישבו בנווה דוד בחיפה, שם למדה במגמת תיאטרון בבית ספר עירוני א'. בצבא שירתה כמפעילת מחשב בפיקוד צפון. באותה עת למדה משחק בסטודיו לתיאטרון בשפה הרוסית, בניהולו של הבמאי אלכסיי פרנקל. בשנת 2003 פרנקל העלה בתיאטרון חיפה את ההצגה "בלאז", והזמין את נייפלד לשחק בה בתפקיד הראשי. נייפלד גילמה את מארי, משרתת שמתאהבת בבעל הבית, העניינים מסתבכים והיא מצילה את המצב. ההצגה המשיכה והציגה בערים נוספות.
אסיה נייפלד למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב בשנים 2004–2007. בזמן לימודיה זכתה במלגת הצטיינות מקרן שרת אמריקה ישראל. בכיתתה למדו בין השאר ויטלי פרידלנד, שמרית לוסטיג ונילי רוגל. אחרי לימודיה בניסן נתיב שיחקה נייפלד בהצגה "הדיבוק" באנסמבל עיתים של רנה ירושלמי (2007/8). נייפלד שיחקה בסדרת הטלוויזיה "בין השורות" בבימויו של יבגני רומן, בערוץ יס ראדוגה, בתפקיד לובה, אשתו של העיתונאי סטאס גורליק (הנרי דוד).
בשנת 2009 היא שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "וריאציות לפסנתר בשש ידיים", בבימויו של איתן מלמד. הסרט מספר על אמא (נייפלד) ובן (אנדריי סברדלו), שאביו (מייקל לרנר) עזב לרוסיה כי לא הסתדר בארץ. כעבור חמש שנים, אחרי שהאישה ובנה מתחילים להסתדר בישראל, האבא שב והסרט מתאר מה מתרחש בחמשת הימים אחרי שהוא חוזר. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים ומשודר ביס ראדוגה.
מאז 2010 אסיה נייפלד חברה בקבוצה "החיפאית", להקת הצעירים של תיאטרון חיפה, שהקימו משה נאור, המנהל האומנותי של תיאטרון חיפה וארי רמז. במסגרת "החיפאית" שיחקה בהצגות המקור "תש"ח" על פי ספרו של יורם קניוק, בבימויה של נויה לנצט ו"תופעות לוואי" פרי עטו של ארי רמז ובבימויו. ההצגות נוצרו בעבודת אנסמבל משותפת של הבמאי והשחקנים. ב"תופעת לוואי" שיחקה נייפלד את נינה, זמרת שלא מצליחה למצוא אהבה. בהצגה "תש"ח" כל אחד מהשחקנים מספר בגוף ראשון קטע מתוך זכרונותיו של יורם קניוק.
ב-2011 נייפלד ביימה וכתבה את ההצגה "אני עץ אחר", שהציגה בתיאטרון חיפה בשפה הרוסית ועוסקת בחווייתם של העולים מברית המועצות, על ניסיונם להשתלב בחברה, ובריחתם לזכרונות העבר. נייפלד יצרה את ההצגה יחד עם השחקנים על פי סיפורים אישיים שלהם. זהו חלק מעבודה קהילתית אליה מחויבים כל חברי הקבוצה החיפאית. עם קבוצה זו ביימה אסיה שלוש הצגות: "סיפור פשוט מאוד", "שטרודל" ו"שערי גן עדן", הלחין וכתב לה את המוזיקה: מינדיה חיטארישוילי.
מ-2011 נייפלד מנחה חוג תיאטרון לילדים מגיל 4 עד 12 בשפה הרוסית מטעם תיאטרון הילדים של שאול טיקטינר, במסגרתו שיחקה בעבר בהצגות הילדים "דג הזהב" ו"חלומות יוסף". נייפלד דיבבה את סרט ההנפשה "ברבי" בתפקיד חברה של ברבי.
אסיה נייפלד משחקת בתפקיד הראשי בסרטו העלילתי של שרון בר-זיו "חדר 514" בתפקיד אנה, חיילת החוקרת מקרה של התעללות של קצין בשטחים. הסרט השתתף בפסטיבל רוטרדם 2012, השתתף בפסטיבל טרייבקה 2012 וקיבל בו ציון לשבח. היה בפסטיבל קאן במסגרת ACID. וקיבל פרס מיוחד בפסטיבל הסרטים על שם טרקובסקי ברוסיה. פרס להישג אמנותי בסרט ישראלי לשחקנית, פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה מטעם איגוד המבקרים האירופי. בשנת 2012 זכה במאי הסרט שרון בר זיו בפרס הבמאי הטוב ביותר, לדברי השופטים: "על עוצמת המתח הסיפורי של הסרט ועל הדרכת השחקנים". נייפלד הייתה מועמדת על תפקידה לפרס אופיר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2012.
נייפלד כיכבה בסרט הקצר "חנוכת בית" וקיבלה על משחקה בו את פרס השחקנית מפסטיבל SUNSCREEN.
החל משנת הלימודים תשע"ח,2017, נייפלד מלמדת דרמה בחטה"ב בבית הספר הריאלי, סניף הדר.
היא נשואה למרק גויכמן, איש הייטק, הם מתגוררים בחיפה והורים לשני ילדים.
תפקידים
תיאטרון
קולנוע
טלוויזיה
אתרי המפקדה של אדולף היטלר
אתרי המפקדה של אדולף היטלר (בגרמנית: Führerhauptquartiere) היו מתחמי פיקוד ושליטה שהוקמו, או שהוחל בהקמתם, בגרמניה הנאצית ובארצות שנכבשו על ידה כדי לשמש את שליט גרמניה היטלר ומטהו במהלך מלחמת העולם השנייה. גם רכבת מיוחדת שימשה את היטלר במהלך חלק מן המלחמה כמרכז פיקוד נייד.
אתרי המפקדה
גרמניה החלה בהקמתם של 21 מתחמי פיקוד לשימושו של היטלר – בתחומי גרמניה, פולין, ברית המועצות, צרפת ובלגיה. רק 15 מהם הושלמו. מאלו שימשו את היטלר בפועל במהלך המלחמה אחד עשר אתרים. רבים מהם נבנו על ידי עובדי כפייה שהובאו לאתרים על ידי ארגון טודט.
הרכבת המיוחדת
הרכבת המיוחדת (בגרמנית: Führersonderzug) שימשה את היטלר במהלך המלחמה לנסיעה בין מפקדותיו השונות ושימשה בתחילה (עד אביב 1941) גם כמרכז פיקוד בפני עצמו.
לרכבת ניתנו שמות שונים בתקופות שונות: ב-1940 היה כינויה "אמריקה" (Amerika) ואחר כך שונה ל"ברנדנבורג" (Brandenburg). באביב 1941, במהלך המערכה בבלקן, היה כינויה "סופת אביב" (Frühlingssturm).
אריאביגנס
אריאבגנס, (ביוונית: Ἀριαβίγνης; המאה ה-5 לפנה"ס) היה נסיך ומצביא פרסי, שפיקד על הצי הפרסי בקרב סלמיס.
ביוגרפיה
אריאביגנס היה בנו של דריווש הראשון מהשושלת האחמנית, ושל אשתו שהייתה בתו של גובריאס. היא ילדה לדריווש ארבעה בנים שאחד מהם היה אריאביגנס, והבכור ביניהם היה ארטובזנס. אולם לאחר מכן נישא דריווש לבתו של כורש, אטוסה, והיא ילדה לו עוד ארבעה ילדים שהבכור ביניהם היה חשיארש. עוד בימי חייו של דריווש פרץ סכסוך בין ארטובזנס לבין חשיארש כאשר כל אחד טוען שהוא הראוי לרשת את הכתר. דמרטוס מלך ספרטה שנמלט מאויביו הפוליטיים הגיע אותו זמן לפרס והציע לחשיארש להעלות את הטיעון שארטובזנס נולד כאשר דריווש היה אדם פשוט בעוד חשיארש נולד לאחר שדריווש כבר היה מלך. דריווש קיבל את הנימוק אולם הרודוטוס סובר שגם ללא נימוק זה השלטון היה נופל בידי חשיארש, כיוון שהשפעתה של אטוסה על דריווש הייתה רבה. נראה שהאחים קיבלו את הבחירה בהשלמה, כיוון שהם נזכרים לעיתים קרובות כמפקדים בצבאו של חשיארש.
אריאביגנס מונה למפקד הצי הפרסי במהלך פלישתו של אחיו ליוון, ופיקד על הצי במהלך קרב ארטמיסיון שהסתיים ללא הכרעה, הצי היווני נסוג לסלמיס. הפרסים נהנו מיתרון מספרי בולט, 1,000 נגד 380, אולם האדמירל האתונאי תמיסטוקלס גרר את הפרסים למלכודת מתוחכמת והביס אותם, במהלך הקרב מת אריאבגנס. פלוטרכוס מתאר בהרחבה את מותו של אריאביגנס שאותו הוא מכנה "אריאמנס". פלוטרכוס מתאר אותו כאיש אמיץ וחזק, על פי תיאורו הוא ירה חיצים והשליך כידונים במו ידיו, אולם ספינתו התנגשה בספינה יוונית. הוא ניסה לקפוץ עליה, אולם שני יוונים דקרו אותו בחניתותיהם והשליכו אותו לים. גופתו נמצאה בידי המצביאה הפרסייה ארטמיסיה והובאה אל אחיו.
ויקטוריה ניוטון
ויקטוריה ניוטון (באנגלית: Victoria Newton; נולדה ב-9 במרץ 1972) היא עיתונאית בריטית העורכת את הצהובון ה"סאן".
ביוגרפיה
ניוטון למדה במכללה לנשים של אוניברסיטת קיימברידג'. לאחר סיום לימודיה בשנת 1993, החלה לעבוד כמתמחה ב"דיילי אקספרס", ולאחר מכן עבדה בצהובון "The People". בשנת 1998 החלה לעבוד במדור ה"ביזאר" של הצהובון "סאן", ובשנת 1999 הפכה לשליחתו בלוס אנג'לס. בשנת 2002 שבה לבריטניה והחלה לערוך את מדור הבידור של ה"דיילי מייל", אך שנה לאחר מכן שבה ל"סאן" והפכה לעורכת המדור "ביזאר". בנובמבר 2007 מונתה לראש דסק הבידור. באוקטובר 2009 מונתה לסגנית העורך הראשית של ה"ניוז אוף דה וורלד", תפקיד בו החזיקה עד לסגירת העיתון ב-2011. לאחר סגירתו, היא שבה לעבוד עבור ה"סאן", ובספטמבר 2013 מונתה לעורכת ה"The Sun on Sunday". בפברואר 2020 הפכה לעורכת הראשית של ה"סאן".
טבעת חכמה
טבעת חכמה היא אביזר אלקטרוני לביש עם רכיבים המשלבים תכונות של טלפון חכם ותכונות המאפשרות שימוש נוח מכף היד. טבעות חכמות קיימות לרוב בגודל של טבעות מסורתיות, או גדולות יותר, ומשלבות תכונות כמו יכולת לבצע תשלומים, וכן בקרת תנועות, מעקב אחר פעילות וניטור קצב דופק הלב, לחץ דם ועוד. טבעות חכמות מתממשקות לרוב מול טלפונים חכמים או מכשירים תואמים (דוגמת מחשבים אישיים) באמצעות יישומים ואתרי אינטרנט. טבעות חכמות מסוימות יכולות לפעול ללא צורך בטלפון נייד, עם יכולת קישור לענן או באמצעות פונקציות עצמאיות כמו מעקב אחר פעילות. לרוב אין לטבעות חכמות תצוגה והן פועלות על פי הקשרים, כמו תשלום בסמוך למסוף, ביטול נעילת מנעול אלקטרוני בסמוך או שליטה על מכשירי חשמל ביתיים. בחלק מהטבעות החכמות יש כפתורים פיזיים המשמשים מנגנון הפעלה או אמצעים אחרים, דוגמת מחוות ידיים, וכן ניתן להפעילן באמצעות עוזרת קולית.
בשנת 2013, השיקה חברת McLear את הטבעת החכמה הראשונה שהוצעה למכירה. נכון לשנת 2018, גודל השוק מוערך בכ-9 מיליון דולר וצפוי לגדול לכדי 55 מיליון עד 2025.
שימושים
אחת התכונות המרכזיות של טבעת חכמה היא לשמש כמכשיר NFC, וכך לבטל למעשה את הצורך בנשיאת כרטיסי אשראי, מפתחות ואף תעודת זהות ורישיון נהיגה. שימושים אחרים עשויים להיות חיבור לטלפון חכם במטרה לקבל התראות במקרה של שיחות, הודעות, אימייל וכדומה; וכן כבקר תנועה המאפשר למשתמש למדוד צעדים, דופק, שינה, וצריכת קלוריות של המשתמש.
אבטחה
שימוש בטבעת לצורכי כניסה ויציאה למשרדי חברה, כניסה לבית, הפעלת מכוניות ומוצרים אלקטרוניים נוספים היה הראשון שנעשה בטבעות חכמות. טבעות חכמות משנות את המצב הקיים בגישה מאובטחת דוגמת הגברת קלות השימוש, הפחתת פגמי האבטחה הפיזיים כמו קלות אובדן המכשיר והוספת מנגנוני אימות המורכבים מאבטחה ביומטרית וקוד גישה.
תשלום
טבעות חכמות יכולות לבצע תשלומים בדומה לכרטיסי אשראי וטלפונים ניידים המשתמשים בטכנולוגיית תקשורת טווח אפס (NFC). הטבעת החכמה הראשונה שנוצרה וכללה בתוכה אפשרות לתשלומים הייתה טבעת התשלומים שנקראה NFC, שנחשפה באופן המוני באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו באוגוסט 2016.
בקרת פעילות
בדומה לשעון חכם, גם טבעת חכמה כוללת בתוכה חיישנים לזיהוי ובקרת פעילות, לדוגמה מדידת דופק, וכמו כן מעקב אחר טמפרטורה ושינה וזרימת דם, ולמעשה צורת הטבעת מאפשרת להכיל בתוכה רכיבים דומים לאלה הקיים בשעונים חכמים. עם זאת, עקב מגבלת גודל, משתמשים לרוב ברכיבים קטנים יותר כמו מדי תאוצה וסוללות קטנות יותר.
תקשורת
באמצעות מיקרופון קטן, או אמצעים נלווים, טבעות חכמות מסוימות יכולות לאפשר קיום שיחות טלפון, תוך סנכרון מול הטלפון הנייד. צלצולים חכמים יכולים גם להודיע למשתמש על שיחות והודעות נכנסות, באמצעות שימוש במנגנון רטט או תאורה.
אדובי פוטושופ לייטרום
Adobe Photoshop Lightroom (או בקיצור Adobe Lightroom, להלן: "לייטרום") היא תוכנה אשר מעבדת ומארגנת תמונות שפותחה על ידי אדובי מערכות עבור מערכות ההפעלה Windows וMacOS. התוכנה מאפשרת צפייה, ארגון וריטוש מספר גדול של תמונות דיגיטליות. העיבוד באדובי מתבצע תוך שמירת גישה לתמונה המקורית. למרות השם הדומה לאדובי פוטושופ, התוכנה אינה יכולה לבצע פונקציות רבות של פוטושופ כגון עיבוד תמונה מגמתי (להוסיף, להסיר או לשנות את המראה של הפרט תמונה פריטים), עיבוד טקסט או אובייקטים בתלת-מימד על תמונות וכן שינוי מסגרות וידאו. תוכנת הלייטרום לא מנהלת קבצים כמו אדובי ברידג': היא לא יכולה לנתח קבצים, אלא אם כן הם מיובאים לתוך מסד הנתונים שלה קודם, ורק מזהה פורמטי תמונה.
הלייטרום הינה מהתוכנות עריכת צילומים הנפוצות ביותר בין צלמים מקצועיים וחובבים מתקדמים.
הסיבות העיקריות לתפוצתה הרבה הינם:
גבעת ההגנה
גאוגרפיה
הגבעה נמצאת מצידו הצפוני של כביש 672 בקטע הכביש שבין אוניברסיטת חיפה ועספיא ליד האנטנה של משרד התקשורת.
בצפון הגבעה, במקום בו יש תצפית על נוף עמק זבולון מפרץ חיפה והגליל, אנדרטה הבנויה מגוש אבן בזלת. על האנדרטה בצידו הרחב מופיע סמל ההגנה, במרכזו משושה מבעדו יש תצפית על הנוף. בצידו המערבי של גוש הבזלת בחלקו העליון חרות פסוק (ישעיהו לז, לה), בחלקו התחתון חרות. את האנדרטה עיצב והקים הפסל מרדכי כפרי. האנדרטה נחנכה ב-28 במרץ 1972 לציון חמישים שנה להקמת ארגון ההגנה. הטקס התקיים במעמד ראש הממשלה דאז גולדה מאיר.
הגבעה נמצאת על גבול שמורת הטבע הר הכרמל - נשר. הגבעה בנויה מסלע קירטון. הגבעה מכוסה בעצי אורן ירושלים, בין העצים מוצבים שולחנות מעץ לרווחת המטיילים. מהגבעה לכוון מערב יש תצפית על מחצבת בית החרושת נשר למלט שנפתחה באזור בתחילת שנות הארבעים של המאה העשרים ונקראה "מחצבת ח'רייבה". מחצבה זו נטושה היום. על מורדות הגבעה לכוון המחצבה צומחים פרחים ממשפחת הסחלביים כגון דבורנית דינסמור, דבורנית נאה, סחלב פרפרני ועוד.
טוד היינס
טוד היינס (באנגלית: Todd Haynes; נולד ב-2 בינואר 1961) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק יהודי-אמריקאי. היינס נחשב לחלוץ של תנועת הקולנוע הקווירי החדש שפרצה בראשית שנות ה-90.
קריירה
היינס זכה לתשומת לב ציבורית לראשונה עם סרטו הקצר והשנוי במחלוקת Superstar: The Karen Carpenter Story (1987), המתאר את חיה ומותה הטרגיים של הזמרת קארן קרפנטר, תוך שימוש בבובות ברבי כשחקנים. היינס לא השיג רישיון מתאים לשימוש במוזיקה של קרפנטר, מה שגרר תביעה מצד אחיה המוזיקאי ריצ'רד קרפטר, שהוצג בסרט באור שלילי, ואסר על הפצתו. ברבוות השנים הסרט הפך לסרט פולחן.
סרט הבכורה המלא של היינס רעל (1991), הוא מחקר פרובוקטיבי, בן שלושה חלקים, אודות תפיסות קוויריות בעידן האיידס. הסרט ביסס את מעמדו כדמות של קולנוע טרנסגרסיבי חדש. רעל זכה בפרס חבר השופטים הגדול של פסטיבל סאנדנס ונחשב ליצירה מכוננת של הקולנוע קווירי החדש. היינס זכה לשבחים נוספים על סרטו העלילתי השני Safe (1995), דיוקן סימבולי של עקרת בית שמפתחת רגישות בריאותית משונה. הסרט נבחר לסרט הטוב ביותר בשנות התשעים על ידי The Village Voice Film Poll. סרטו השלישי, Velvet Goldmine (1998), הוא מחווה לעידן הגלאם רוק של שנות השבעים, המהווה מחווה ברורה ליוצרים מיתולוגיים כמו דייוויד בואי, איגי פופ ולו ריד הסרט זכה בפרס חבר השופטים המיוחד לתרומה האמנותית הטובה ביותר בפסטיבל קאן בשנת 1998 ולמועמדות לפרס האוסקר על עיצוב התלבושות הטוב ביותר.
היינס זכה לשבחי הביקורת ולהצלחה קופתית עם סרטו הרביעי משנת 2002, רחוק מגן עדן. הסרט שנוצר בהשראת סרטיו של דאגלס סירק, היא מלודרמה-תקופתית המתרחשת בשנות החמישים, אודות עקרת בית שמגלה שבעלה הוא הומו ומפתחת רומן אסור עם הגנן האפרו-אמריקאי שלה. הסרט זכה בארבע מועמדויות לפרס האוסקר, כולל התסריט המקורי הטוב ביותר עבור היינס. סרטו החמישי, אני לא שם (2007), הוא ביוגרפיה חופשית ולא ליניארית, המתארת פנים שונות של בוב דילן דרך שבע דמויות בדיוניות שגילמו חמישה שחקנים ושחקנית. אני לא שם זכה לשבחי הביקורת ולמועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור קייט בלאנשט. בשנת 2011 ביים היינס וכתב יחד את סדרת המיני-סדרה HBO מילדרד פירס, שגרפה 21 מועמדויות לפרס אמי לבידור בפריים טיים, וזכתה בחמשים, כמו גם ארבע מועמדויות לפרס גלובוס הזהב וזכייה לשחקנית הראשית קייט וינסלט.
בשנת 2015 חזר היינס למסך הגדול עם סרטו העלילתי השישי, קרול. עיבוד לרומן הרומנטי של פטרישה הייסמית' "The Price of Salt". הסרט מגולל סיפור אודות רומן אהבה אסור בין שתי נשים ממעמדות שונים וממוצאים שונים, בתחילת שנות ה-50 בניו יורק. הסרט זכה לשבחי המבקרים ולשבחים רבים, כולל מועמדות לפרס דקל הזהב, שש מועמדויות לפרס האוסקר, חמש מועמדות לפרס גלובוס הזהב, ותשע מועמדויות לפרס באפט"א לקולנוע.
סרטו האחרון, מותחן-משפטי בשם פרשת המים, שוחרר ב-22 בנובמבר 2019.
גראנד צ'ס טור 2023
התחרות הראשונה
התחרות הראשונה בשנת 2023 התקיימה בבוקרשט בין ה-6 ל-16 במאי. בתחרות משתתפים דינג לירן אלוף העולם בשחמט, יאן נפומניאשצ'י, עלי רזא פירוזג'א, אניש גירי , פביאנו קרואנה, וסלי סו, ריכרד רפורט, מקסים ושייה-לגראב, יאן-קשישטוף דודה ובוגדן-דניאל דְיאק.
התחרות היתה בקצב קלסי, 90 דקות לכל שחקן ל-60 המסעים הראשונים ללא תוספת זמן ו-30 דקות בתוספת 30 שניות לכל מסע מהמסע ה-60 ועד לתום המשחק.
דיאנקס
ביוגרפיה
מלך פרס חשיארש הראשון פלש ליוון, ו-300 חיילים ספרטנים תחת פיקודו של המלך לאונידס הראשון נשלחו אל תרמופילאי לעכב אותו. טרם הקרב אחד החיילים התלונן בפני לאונידס שהפרסים כה רבים עד ש"כשיורים הברברים את חיציהם, מאפילים הם על השמש בהמון החצים, כה גדול המונם." דיאנקס ששמע את השיחה השיב שהחייל: "מודיע רק טובות, שאם המדים יסתירו את השמש, יהיה להם הקרב בצל ולא בחום השמש." הרודוטוס טוען גם שדיאנקס היה החייל האמיץ ביותר שלחם בקרב, ומציין גם שהוא נודע באמרותיו השנונות.
גראנד צ'ס טור 2023
התחרות השניה
בתחרות זו מתקיימים משחקים מהירים עם סיבוב בודד בין עשרת השחקנים (3 סיבובים בכל יום ב-3 הימים הראשונים בבקרת זמן של 25 דקות עבור כל המהלכים ובתוספת של 10 שניות מהמהלך הראשון). בשני הימים האחרונים מתקיים סבב כפול של משחקי בזק עם 18 סיבובים (5 דקות עבור כל המהלכים ובתוספת של 2 שניות מהמהלך הראשון). משחקים מהירים נחשבים כפול, עם 2 נקודות לניצחון ו-1 לתיקו.
דיאנקס
ביוגרפיה
פלוטרכוס מזכיר סיפור דומה אם כי אחרת. לפי פלוטרכוס, לאונידס עצמו היה זה שאמר את המשפט המפורסם: "האם לא יהיה זה נחמד אם יהיה לנו צל כשנלחם בהם?"
בתרבות
משפטו ההרואי של דיאנקס מפורסם עד ימינו. בספרו של סטיבן פרספילד "שערי האש", דיאנקס הוא אחת הדמויות המרכזיות. וכך גם בספר "הספרטאי" של קרולין דל סנידקר. בסרט 300 הספרטנים המשפט נאמר בידי המלך לאונידס עצמו בתגובה לאיום מצד הגנרל הפרסי הידרנס, ולא בעקבות תלונה של חייל יווני. בקומיקס הגרפי של פרנק מילר הוא אינו נזכר, ובסרט "300" המשפט נאמר בידי דמות בדיונית בשם סטליוס.
גראנד צ'ס טור 2023
התחרות השניה
תוצאות של החלק הראשון של התחרות, המשחקים המהירים :
דיאנקס
בתרבות
בעיר המודרנית ספרטה השוכנת בסמוך לספרטה ההיסטורית קיים רחוב הקרוי על שמו, בסמוך לקבר לאונידס.
גראנד צ'ס טור 2023
התחרות השניה
תוצאות של החלק השני של התחרות, משחקי בליץ:
התחרות השלישית
התקייימה בקרואטיה בין התאריכים  3.7.2023-10.7.2023
סיבוב ראשון
לבן: פביאנו קרואנה שחור: בוגדן-דניאל דיאק
לבן: יאן נפומניאשצ'י שחור: ריכרד רפורט
לבן: עלי רזא פירוזג'א שחור: וסלי סו
סיבוב שני
לבן: ריכרד רפורט שחור: יאן-קשישטוף דודה
לבן: מקסים ושייה-לגראב שחור: וסלי סו
לבן: דינג לירן שחור: פביאנו קרואנה
לבן: אניש גירי שחור: עלי רזא פירוזג'א
לבן: בוגדן-דניאל דיאק שחור: יאן נפומניאשצ'י
סיבוב שלישי
לבן: וסלי סו שחור: אניש גירי
לבן: עלי רזא פירוזג'א שחור:  ריכרד רפורט
לבן: יאן נפומניאשצ'י שחור: דינג לירן
לבן: פביאנו קרואנה שחור: מקסים ושייה-לגראב
לבן: יאן-קשישטוף דודה שחור: בוגדן-דניאל דיאק
סיבוב רביעי
לבן: פביאנו קרואנה שחור: יאן נפומניאשצ'י
לבן: מקסים ושייה-לגראב שחור: אניש גירי
לבן: דינג לירן שחור: יאן-קשישטוף דודה
לבן: ריכרד רפורט שחור: וסלי סו
סיבוב חמישי
לבן: אניש גירי שחור: ריכרד רפורט
לבן: עלי רזא פירוזג'א שחור: דינג לירן
לבן: וסלי סו שחור: בוגדן-דניאל דיאק
לבן: יאן נפומניאשצ'י שחור: מקסים ושייה-לגראב
סיבוב שישי
לבן: מקסים ושייה-לגראב שחור: ריכרד רפורט
לבן: בוגדן-דניאל דיאק שחור: אניש גירי
לבן: פביאנו קרואנה שחור: עלי רזא פירוזג'א
לבן: יאן נפומניאשצ'י שחור: יאן-קשישטוף דודה
לבן: דינג לירן שחור: וסלי סו
סיבוב שביעי
לבן: עלי רזא פירוזג'א שחור: יאן נפומניאשצ'י
לבן: וסלי סו שחור: פביאנו קרואנה
לבן: ריכרד רפורט שחור: בוגדן-דניאל דיאק
לבן: יאן-קשישטוף דודה שחור: מקסים ושייה-לגראב
סיבוב שמיני
לבן: פביאנו קרואנה שחור: אניש גירי
לבן: דינג לירן שחור: ריכרד רפורט
לבן: יאן-קשישטוף דודה שחור: עלי רזא פירוזג'א
לבן: מקסים ושייה-לגראב שחור: בוגדן-דניאל דיאק
לבן: יאן נפומניאשצ'י שחור: וסלי סו
סיבוב תשיעי
לבן: וסלי סו שחור: יאן-קשישטוף דודה
לבן: ריכרד רפורט שחור: פביאנו קרואנה
לבן: עלי רזא פירוזג'א שחור: מקסים ושייה-לגראב
לבן: אניש גירי שחור: יאן נפומניאשצ'י
לבן: בוגדן-דניאל דיאק שחור: דינג לירן
נוטוטיניים
נוטוטיניים (שם מדעי: Nototheniidae) היא משפחה של דגי גרם מסדרת הדקראים מתת-סדרת דגים אנטארקטיים. חלקם מכונים בשם הלא-טקסונומי בס או "קוב" (שם הקשור לבני משפחת השיבוטיים).
יחסי סנט לוסיה–צרפת
יחסי סנט לוסיה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים שבין סנט לוסיה לבין הרפובליקה הצרפתית.
נוטוטיניים
מאפיינים
דגים אלה יכולים לצלול לעומק, בו הם משחרים אחר דגים אחרים ויצורים החיים במימי אנטארקטיקה. בתורם הם נטרפים בידי לווייתנאים, פינגוויניים, אריות ים וכלבי ים. מכיוון שהם הדגים העיקריים המצויים בסביבות אנטארקטיקה, מהווים הנוטוטיניים מקור מרכזי לדיג מסחרי, דבר הפוגע בחלקם.
יחסי סנט לוסיה–צרפת
יחסים כלכליים
בשנת 2015 ייצאה סנט לוסיה לצרפת סחורה בשווי 832 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מיכלי נייר, ליקר, רטבים ונייר טואלט. לעומתה, צרפת ייצאה לסנט לוסיה סחורה בשווי 6.88 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם סירות, יין, חלב ולתת.
ג'ורג' רומרו
ג'ורג' אנדרו רומרו (בשם מלא באנגלית: George Andrew Romero; 4 בפברואר 1940 – 16 ביולי 2017,) היה במאי קולנוע ועורך אמריקאי-קנדי, אשר נחשב לאבי סרטי הזומבים..
ביוגרפיה
רומרו נולד ב-4 בפברואר 1940 בברונקס, ניו יורק לאב קובני ואם ממוצא ליטאי. הוא למד באוניברסיטת קרנגי מלון בפיטסבורג, וסיים את לימודיו ב-1960.
קריירה
לאחר שסיים ללמוד, הוא יצר בעיקר סרטים קצרים ופרסומות, אך לא זכה להצלחה רבה. בשנת 1968 התפרסם הסרט "ליל המתים החיים" אותו ביים, אשר הצליח עד מאוד והפך לסרט פולחן.
ב-1978 יצא הסרט "שחר המתים", שהיווה סרט המשך ל"ליל המתים החיים", אשר הצליח עד מאוד ודורג במקום ה-27 בדירוג סרטי הפולחן של אנטרטיינמנט ויקלי. ב-1982 ביים רומרו את הסרט "קריפשואו", שנכתב על ידי סטיבן קינג, וזכה להצלחה.
בשנים 1983–1988 הפיק את הסדרה "מעשיות מהצד האפל", ובנוסף כתב ארבעה פרקים.
ב-1991 הופיע בהופעת קמע בסרט "שתיקת הכבשים".
בשנת 2005 ביים וכתב את סרט האימה הפוסט-אפוקליפטי "ארץ המתים". בשנת 2007 ביים וכתב את אחד מסרטיו האחרונים "יומן המתים".
ב-2014 כתב רומרו סדרת קומיקס בת 15 גיליונות יחד עם מארוול קומיקס.
ב-16 ביולי 2017 נפטר רומרו מסרטן ריאות בטורונטו, אונטריו, קנדה. פרק הפתיחה של העונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים" הוקדש לזכרו.
אדם אחר
אדם אחר הוא אלבומו החמישי של הזמר-יוצר אבי בניון והוא יצא לאור בשנת 2016.
את 10 הרצועות באלבום כתב והלחין בניון עצמו מלבד השיר מעל פסגת הר הצופים אותו כתב אביגדור המאירי. את רצועה 10 באלבום 'שירים לשלום' כתב בניון תוך כדי מלחמת צוק איתן. את השיר 'מוסר אביך' מבצע בניון בדואט עם אחיו עמיר בניון.
על העיבוד וההפקה מוזיקלית בניון עצמו ותומר מתנה.
ביולי 2015 הוציא בניון את הסינגל הראשון מהאלבום בשם אדם אחר, לקראת יום העצמאות 2016 הוציא בניון את הסינגל השני מהאלבום אורות ישראל.
הלמוט ראן
הלמוט ראן (גרמנית: Helmut Rahn; 16 באוגוסט 1929, אסן - 14 באוגוסט 2003) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקיצוני ימני. כבש את שער הניצחון בגמר מונדיאל 1954 נגד הונגריה.
קריירת מועדונים
ראן החל את קריירת המשחק שלו בשלוש קבוצות נוער בגרמניה המערבית, בהן שיחק בסך הכל בין 1938 ל-1951. התקופה המוצלחת ביותר שלו במדי קבוצת בוגרים הייתה בקבוצת רוט-וייס אסן, בה שיחק בין 1951 ל-1959 והיה אחד מהשחקנים הקבועים בהרכב. הוא זכה עמה בגביע הגרמני ב-1953, ובאליפות גרמניה ב-1955. בעונת 1959/1960 הוא שיחק עבור פ.צ. קלן, ולאחר מכן עבר לספורטקלאב אנסחדה מהולנד, שם שיחק עד 1963 וחזר לגרמניה. לאחר חזרתו חתם במדי דיסבורג, אך בשנתיים ששיחק שם לא זכה להצלחה רבה, ובסופו של דבר נאלץ לפרוש בגלל פציעה בברך. ביחד עם הנס שפר הוא היה אחד מחברי סגל 1954 שפרשו. לאורך הקריירה שלו שיחק בעיקר כקיצוני ימני.
נבחרת
ראן היה גם שותף להגעת הנבחרת הגרמנית לחצי הגמר של מונדיאל 1958. בזכות השער שלו באותו מונדיאל נגד נבחרת יוגוסלביה הוא היה באותה תקופה במקום השלישי בטבלת המבקיעים הכללית של המונדיאלים עם 10 שערים (אחרי ז'יסט פונטיין ושנדור קוצ'יש), וכן השחקן הראשון בהיסטוריה שמבקיע ארבעה שערים לפחות בשני מונדיאלים שונים. לזכותו גם 20 שערים ב-40 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו מכדורגל הוא החל בעסק למכירת מכוניות באסן. הוא מת באסן יומיים לפני יום הולדתו ה-74. הסרט "הנס של ברן" (Das Wunder von Bern) הוקדש לזכרו על ידי הבמאי שנקה וורטמן. ב-11 ביולי 2004, חמישים שנים לאחר המשחק בברן, הוצב פסל בגודל מלא לזכרו ליד אצטדיון גאורג-מלכס באסן, בכיכר הקרויה גם כן על שמו.
למפרט מהרספלד
למפרט מהרספלד (בגרמנית: Lampert von Hersfeld; בצרפתית: Lambert d'Hersfeld; בערך 1024–1088) היה כותב דברי הימים שיצירתו "רשומות היסטוריות" (Annals - אנלים) נודעה כמקור עיקרי להיסטוריה של גרמניה ושל האימפריה הרומית הקדושה במשך המאה ה-11.
ביוגרפיה
ב-1071 ביקר במנזרים של זיגבורג ושל זאלפלד כדי להתחקות אחר הרפורמות מייסודו של מנזר קלוני שבצרפת. היות שהיה תומך נלהב של תקנון בנדיקטוס, למפרט מהרספלד התנגד לרפורמה זו. ב-1077 נאלץ לעזוב את הרספלד בגלל תמיכתו באפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו נגד היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא עבר לבישופות האזונגן (כיום העיר צירינגן במחוז קאסל במדינת הסן בגרמניה). ב-1078 כתב את יצירתו "רשומות היסטוריות", וב-1082 התמנה לאב הראשון של מנזר האזונגן.
יצירה
יצירתו העיקרית של למפרט מהרספלד היא "רשומות היסטוריות" שנכתבה ב-1078 ופורסמה לראשונה ב-1522. אם כי יצירה זו כוללת היסטוריה של העולם עד 1077, רק התקופה המתחילה ב-1040 היא פרי עטו. החל ב-1069, תיאורו ההיסטורי לובש צורה עלילתית ורבת עוצמה. בשל בהירות המחשבה, סגנון וכישרון הכתיבה של למפרט מהרספלד יצירה זו נחשבת כאחד משיאיה של ספרות המאה האחת עשרה.
בין המאורעות החשובים המתוארים בספרו זה נכללת ההליכה לקנוסה. אך האמת ההיסטורית נפגמת בשל היות המחבר תומך נלהב של האפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו נגד היינריך הרביעי. מלומדים רבים מציינים כי למפרט מהרספלד תיאר את היינריך הרביעי באופן מסולף ורחוק מלהיות חסר פניות.
בנוסף על יצירה גדולה זו, למפרט מהרספלד כתב יצירות קטנות יותר ובהן הגיוגרפיה של הארכיבישוף לולוס ממיינץ (710–786) שייסד את מנזר הרספלד.
מסעוד רפאל אלפסי
הרב מסעוד (רפאל) אלפאסי (סביב ה'ת"ם, 1680 - א' טבת ה'תקל"ה, 1774) היה דרשן, פוסק הלכה ומקובל. אב בית הדין ורבה של תוניס במאה השמונה עשרה. ממחברי הספר 'משח"א דרבותא '.
קורותיו
נולד בפאס שבמרוקו סביב שנת ה'ת"ם (1680) לאביו הרב רפאל. למד אצל חכמי עירו, ונחשב לאחד מחכמי העיר. נשא את מרים לבית משפחת עשור, ונולדו להם שני בנים ושתי בנות. נראה שלמד תקופת מה בישיבה באלג'יר בה למד גם רבי רפאל ידידיה שלמה צרור. בשנת ה'תפ"ג (1723) החליט לעלות לארץ ישראל. בדרכו לארץ עבר בעיר תוניס, והחליט להתיישב בה. הקים בה בית כנסת ותלמוד תורה 'צלאת אלפאסי'. בתוניס כיהן כדיין. בשנת תקל"ג (1773), לאחר פטירת הרב דוד נג'אר נתמנה לאב בית הדין, וראש רבני תוניס. חבריו לבית הדין היו הרבנים שמריה קאטאריוס, יוסף זרקא, אברהם כטורזה, יוסף הכהן, מרדכי אלחייאך, יעקב חג'אג', שמואל צוויד ודניאל למברוזו.
רבי מסעוד התפרסם בתשובותיו בהלכה, ונשא ונתן גם עם חכמי אלג'יר, כדוגמת הרב ידידיה רפאל שלמה צרור והרב יהודה עייאש שכינהו בתואר 'מורי'. וכן נשאל בהלכה מליוורנו, צפת, רבי אהרן פרץ מג'רבא, ורבי יצחק לומברוזו ורבי אברהם אבן מוסא מתוניס.
נפטר בליל מוצאי שבת אחר חצות, בתאריך א' טבת ה'תקל"ה (1774) בתוניס ונקבר בה. בנו רבי שלמה כתב קינה על פטירת אביו. בטקס ההשכבה הנערך בקהילות תוניס בליל יום כיפור מזכירים את נשמתו ואת נשמות בניו.
משפחתו
לרבי מסעוד שני בנים: הרב שלמה - כיהן אחריו כאב"ד תוניס, והרב חיים - רב בתוניס. ממשפחתו ידועים הרב רפאל ראובן רחמים קורקוס, ורבי חיים עשור, אך לא ברור אם היו חתניו או נכדיו.
מעשי ניסים
הסיפור המפורסם אודותיו, הוא שבדרכו לעיר תוניס נאלץ לעשות את השבת בדרך, והשיירה בה הגיעה המשיכה בדרכה, מפחד אריות המדבר. הרב מסעוד ניצל מידי האריות, ולא זו אף זו, שנכנס רכוב על אריה לעיר תוניס. לכבוד המאורע, חיבר הרב משה בונאן את הפיוט 'מלזומת רבי מסעוד אלפאסי'. סיפורי ניסים נוספים מצויים בקרב עדת תוניס ונדפסו בכמה ספרים.
חיבוריו
הספר 'משח"א דרבותא' חיברוהו הרב רפאל מסעוד ושני בניו הרב שלמה והרב חיים. הספר נדפס לראשונה בליווורנו בשנת תקס"ה (1805) בידי נכדיו. בשם הספר רמוז שמו של המחבר ושל בניו בראשי תיבות:: מסעוד, שלמה, חיים אלפאסי.
חיבר גם ספר על 'חכמת הקבלה', וספר 'כללי התלמוד', אך לא ידוע מה עלה בגורל ספרים אלו.
פטריק ואן לוון
פטריק ואן לוון (בהולנדית: Patrick Van Leeuwen; נולד ב-8 באוגוסט 1969) הוא מאמן כדורגל הולנדי, המאמן את שחטאר דונצק.
ביוגרפיה
ואן לוון החל את קריירת הניהול בקבוצות כדורגל בשנת 2000, כשהצטרף לפיינורד מליגת העל ההולנדית כמנהל הביצועי של מחלקת הנוער וחלק ממערך הסקאוטינג של המועדון, תפקידים אותם ביצע עד 2006. ב-2006 הצטרף לשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית בתפקיד זהה, ושם היה עד 2013.
ב-2013 הצטרף ואן לוון לקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית כמנהל הספורטיבי של המועדון. במהלך תקופתו סיימה הקבוצה כסגנית אלופה, העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית, וזכתה פעמיים בגביע הקזחי, עד שעזב את המועדון בסוף 2015.