cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פול סקאלפר
דוגמנות
ב-1993 הופיע בקמפיין של חברת הביגוד "Banana Republic" ודרכו הוא אף הופיע בשלט חוצות בכיכר טיימס.
הוא הוביל במשך שלוש שנים את הפרסום של הבושם "Tendre Poison" של כריסטיאן דיור.
בנוסף הוא הופיע בין היתר בקמפיינים בטלוויזיה לNext ולואי ויטון.
ב-2010 קיבל את פרס "הגבר הסטייליסטי ביותר (Most Stylish Man Award) מטעם מגזין GQ.
משחק
ב-2010 שיחק בסרט האימה "".
עיסוקים נוספים
ב-2009 לקח חלק בהנחיית הערב הראשון מתוך חמישה של פסטיבל סן רמו במסגרת פורמט בו בכל ערב של הפסטיבל מצטרפים למנחים הקבועים דוגמן וידוענית.
ב-2012 היה שופט אורח בעונה השמינית של תוכנית "הטופ מודל הבאה של בריטניה ואירלנד" ולאחר מכן בעונות העשירית והאחד העשר של התוכנית היה לשופט קבוע.
קלמליזאורוס
קלמליזאורוס (שם מדעי: Klamelisaurus; מילולית: "לטאת הרי קלמלי") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הממנצ'יזאוריים, אשר התקיים במשך היורה התיכון של סין, לפני 165 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים של הדינוזאור התגלו בתצורות שישוגו שבשינג'יאנג ואלה תוארו למדע ב-1993 בידי החוקר הסיני ג'או שיג'ין. בסוג תואר מין יחיד - Klamelisaurus gobiensis. הממצאים כללו שלד די שלם למעט הגולגולת.
דינוזאור זה היה בעל צוואר ארוך וחוליות קשותות שתמכו במבנה הארוך שלו. לפי החוקר גרגורי ס. פאול הוא הגיע לאורך 13 מטרים, כשמחצית האורך כולל את הצוואר ולמשקל של 6 טונות בממוצע. מבנה הצוואר יכל להזדקף כדי להגיע לצמרות עצים ולאכול מעליהם והזנב איזן אותו ואולי אף הגן עליו מטורפים מקומיים כמו המונולופוזאורוס והסינרפטור.
לצידו התגלו ממצאי בלוזאורוס שלעיתים נחשב לחבר בסוג זה, אף שכיום רוב החוקרים רואים בבלוזאורוס סוג עצמאי, מאחר שמבנה העצמות שונה מעט וגם גיל הממצאים.
מחנה אלנבי
מחנה אלנבי היה מחנה צבאי, שהוקם על ידי צבא האימפריה העות'מאנית בדרום ירושלים בשנת 1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה. המחנה השתרע על פני שטח שנתחם לימים על ידי הרחובות דרך חברון ממערב, רחוב ביתר ממזרח, רחוב ישראל גלעדי מדרום ומנזר סנט קלייר מצפון. המחנה שימש לימים כבסיס צה"ל עד שפונה בתחילת שנות ה-90 ובמקומו נבנו בתי מגורים, משרדים ומסחר בשולי שכונת תלפיות.
מחנה עות'מאני
הפעילות הראשונה במקום החלה בימי מלחמת העולם הראשונה. הטורקים חיפשו אתר באזור ירושלים להקמת שדה תעופה עבור אחת מחמש טייסות שהגיעו מגרמניה, בת בריתם, כתגבורת צבאית. השטח נבחר מכיוון שהוא מישורי וקרוב יחסית לעיר. המטוס הראשון נחת בשדה באפריל 1916 מטייסת בפיקודו של גנרל פרידריך קרס פון קרסנשטיין, שבסיסה העיקרי היה ליד באר שבע. בנוסף הקימו הטורקים מחנה צבאי סמוך לאורך דרך חברון.
מחנה בריטי
בשלהי 1917 כבשו הבריטים את המחנה והפכו אותו לבסיס צבאי חשוב בדרום ירושלים. הוא נקרא על שם אדמונד אלנבי, שהנהיג את כוחות הבריטים במלחמה וכבש בפועל את ירושלים, עם מותו במאי 1936. המחנה פעל לאורך כל תקופת המנדט הבריטי ושימש את הצבא למטרות לחימה ומגורי חיילים.
בשנים הראשונות הפעילו הבריטים קו רכבת קצר מתחנת הרכבת הסמוכה, שעבר בשולי שכונת בקעה בתוואי רחוב מרדכי היהודי, עד לרחוב יהודה של ימינו. קו זה סיפק למחנה אלנבי תחמושת וציוד שהגיעו ממישור החוף. הבריטים הוסיפו להשתמש בשדה התעופה, אך בעקבות לחץ שהפעיל ועד שכונת תלפיות למניעת רעש ההמראות, סגרו הבריטים ב-1924 את שדה התעופה במחנה אלנבי ופתחו שדה תעופה חלופי בעטרות מצפון ירושלים.
בשנת 1929 הוקם מחנה נוסף מדרום למחנה הקיים, קרוב לבתי שכונת תלפיות שהוקמה באותה עת. בשנת 1931 החלה הרחבתו של מחנה זה. בינואר 1931 הוא קיבל את השם "מחנה טלוורה" ("Talavera Barracks") על שם קרב שהתרחש ליד העיירה טלוורה בספרד במהלך מלחמת חצי האי בשנת 1809. מחנה זה קיבל אחר כך את השם "מחנה אל-עלמיין", על שם העיר אל-עלמיין במצרים, בה נערכו מספר קרבות מכריעים במסגרת המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.
בתחילת המרד הערבי הגדול בשנת 1936, גדל המחנה באופן משמעותי והגיעו אליו תגבורות של מספר גדודים ויחידות נוספות שחנו ממזרח למחנה (באזור בו הוקמה טיילת ארמון הנציב). באוגוסט 1937 הושלמה הקמתה של שכונת מגורים במחנה לקציני הצבא הבריטי ומשפחותיהם.
ב-23 ביוני 1936 נערך במחנה מסדר חגיגי לכבוד יום הולדתו של מלך הממלכה המאוחדת החדש אדוארד השמיני, בה השתתפו גם ראשי היישוב היהודי משה שרת, יצחק בן-צבי, דניאל אוסטר ומנהיג העדה החרדית בירושלים משה בלוי.
בזמן מלחמת העצמאות
לקראת סיום המנדט הבריטי, בעקבות תוכנית החלוקה, החלו הבריטים בהכנות לפינוי המחנה. הסוכנות היהודית פנתה לבריטים בניסיון לרכוש את שטחי המחנות בארץ ישראל. הבריטים הסכימו למכור את המחנות שהיו בשטח שיועד למדינה היהודית (דוגמת צריפין, מחנה בית ליד, תל ליטוינסקי ואחרים) אך לא את המחנות בירושלים, שנועדה להיות עיר בשליטה בינלאומית.
ב-28 באפריל 1948 דווח כי הכוחות הבריטים פינו את "מחנה אל-עלמיין" ומסרו אותו ל (שהיה באותה עת גם בפיקוד בריטי). בתחילת מאי פינו את שאר המחנה והעבירו אותו ללגיון, לאחר שכבר קודם פינו פלוגת משוריינים מהמחנה.
ב-15 במאי 1948 תקפה פלוגת גדוד מוריה של החי"ש את המחנה במסגרת מבצע קלשון. כוח עיקרי תקף את המחנה משכונת בקעה במערב וכוח משני נע לכיוונו משכונת תלפיות בצפון. ההתקפה המשולבת השתבשה כאשר משוריין שתקף את המחנה מצפון ספג אש ונבלם ובעקבות כך השתהתה ההתקפה העיקרית ממערב. חילופי האש חודשו במהרה במתקפת ירי מרגמות ודוידקה, עד שמגיני המחנה ברחו והוא נתפס על ידי כוחות צה"ל עד רדת הערב. במחנה נמצאה כמות גדולה של חומרי נפץ, ציוד רפואי ומוצרי מזון.
עד סוף המלחמה המחנה שימש כבסיס של חטיבת עציוני וחטיבת מחוז ירושלים.
לאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות היה המחנה צמוד ל ולשטח מפורז שנקבע בינו לבין מתחם ארמון הנציב.
לאחר הקמת המדינה
בעקבות הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, צה"ל נדרש לצמצם את פריסת כוחותיו בירושלים לגדוד אחד, ובמחנה התמקמה חטיבת ירושלים שהייתה אחראית להגנה על הקו העירוני. בקיץ 1950 החל המחנה לשמש גם כבסיס טירונים 920 של הנח"ל. במחנה "אל-עלמיין" שוכנו עולים חדשים, והוקמה בו מעברת תלפיות, מעברה הוקמה גם בחלקו הצפוני של המחנה, סמוך לשכונת צפון תלפיות. בשיא אכלוסה גורו במעברת תלפיות 9,000 תושבים. בתחילת שנות ה-60, המעברה הייתה בשלבי חיסול, אך עוד גרו בה כ-250 משפחות. במקום המעברה הוקמו שיכונים לאורך דרך חברון בין תלפיות הוותיקה לאזור התעשייה תלפיות.
בשנת 1954 שכרה האוניברסיטה העברית חלק משטח המחנה לטובת מעונות סטודנטים. במחנה גם נערכו אימוני גדנ"ע.
לאחר מלחמת ששת הימים עבר המחנה לרשות משמר הגבול, שקיבל את האחריות להשלטת הריבונות הישראלית בשטחים שנכבשו, ובכלל זה מזרח ירושלים. בנוסף השתקעה בו מחלקת התנועה של משטרת ישראל, שהפעילה במקום גם כלבייה.
פיתוח שטח המחנה
בתחילת שנות ה-80 החלו דיונים על פינוי המחנה לטובת פיתוח עירוני. בשנת 1983 נדונה הקצאת השטח לטובת הקמת בית הוועד הפועל של ההסתדרות בירושלים במקום בתל אביב.
בשנת 1985 פונה חלקו הדרומי של המחנה לצורך סלילת המשך רחוב דניאל ינובסקי, המקשר בין דרך חברון לטיילת ארמון הנציב.
בשנת 1989 הגיעה ממשלת ישראל וממשלת ארצות הברית להסכם על הקצאת 30 דונם בשטח המחנה לטובת הקמת שגרירות ארצות הברית בישראל. זאת בעקבות לחצים שהפעילו משה ארנס וראש הממשלה יצחק שמיר על הממשל האמריקאי באמצעות הקונגרס . למרות ההסכם הקמת שגרירות ארצות הברית במתחם לא יצאה פועל. אך ההסכם גרם לעיכוב בפיתוח שאר המתחם שהוקצה לטובת בנייה למגורים ומסחר, עקב הצורך להתחשב בתוכנית הבנייה של השגרירות.
בתחילת שנות ה-90 פונה המחנה סופית ומפקדת מג"ב ירושלים עברה לבניין חדש שנבנה עבורה בקצה הצפוני של שכונת שייח' ג'ראח. המכרזים הראשונים לבנייה למגורים במתחם פרסמו על ידי מינהל מקרקעי ישראל בשנת 1996, בין השאר זכו במגרשים חברת רסקו וב. יאיר. מתחם המגורים פותח כמקשה אחת עם פיתוח סביבתי בין המבנים, הוא זכה להצלחה ורוב הדירות נמכרו עוד לפני שהושלמה הבנייה.
בתחילת שנות ה-2000 נבנו בחלקו הדרומי של המחנה בנייני משרדים ומסחר.
בניין שגרירות ארצות הברית
כבר בשנת 1989 הוקצה שטח של 30 דונם, בשטח מחנה אלנבי, בצמוד לדרך חברון, לטובת הקמת מבנה שגרירות ארצות הברית. אך מסיבות פוליטיות הפרויקט לא יצא לפועל, מאחר שנשיאי ארצות הברית דחו את ההחלטה על ההכרה בירושלים כבירת ישראל, והשטח, בו חורשת אורנים, נשאר ריק. עם זאת תכנון המתחם נמשך, בין השאר ב-2001 ביקשה השגרירות למנוע בניית בית כנסת צמוד לשטח הבנייין המתוכנן.
עם הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל וההחלטה על העברת השגרירות לירושלים הוחלט שבניין הקונסוליה הקיים ישמש את השגרירות. במקביל בפגישה בין ראש העיר משה ליאון לנציגי מחלקת המדינה האמריקאית, הוחלט על מתן מסלול ירוק פנים עירוני לתכנון מבנה הקבע של השגרירות במתחם אלנבי. עוד הוסכם כי תחנה מתוכננת של הקו הכחול של הרכבת הקלה בדרך חברון, תזוז 4 מטרים לבקשת יחידת האבטחה של השגרירות.
בפברואר 2021, אישרה להפקדה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה את התוכניות להקמת מבנה עבור השגרירות במחנה אלנבי, כולל מעון רשמי של השגריר, והרחבת מתחם הקונסוליה והקמת מבנים נוספים במקום למגורי סגל. ביולי 2022, משפחות פלסטיניות הציגו מסמכים מארכיון המדינה לפיהם הקרקע שעליה צפויה לקום השגרירות במחנה אלנבי, הופקעה מהם מתוקף חוק נכסי נפקדים. עם זאת ההפקעה בוצעה במקור כבר על ידי שלטונות המנדט הבריטי, וחלה עליה התיישנות.
סלומון מורל
בתקופת שלטונה של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית מורל הועלה עד לדרגת קולונל במיניסטריון הפולני לביטחון לאומי, שהיה הלכה למעשה המשטרה הפוליטית החשאית, ופיקד על כלא בעיר קטוביץ.
ב־1994, לאחר פירוקה של ברית המועצות, הואשם מורל על ידי "המכון הפולני לזיכרון לאומי" בביצוע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, ובכללם ברציחתם מתוך נקמה של כ־1,500 אסירים אתניים משלזיה עילית (רובם פולנים שלזים ואזרחי גרמניה). התביעה זכתה לסיקור נרחב בתקשורת הפולנית, הגרמנית, הבריטית והאמריקאית. זמן לא רב אחריה, מורל נמלט לישראל וזכה לאזרחות ישראלית מתוקף חוק השבות. פולין הגישה שתי בקשות שונות להסגרתו, אך ישראל סירבה לשתי הבקשות: במקרה הראשון היא דחתה חלק מהאישומים ככוזבים וכמונעים על ידי קנוניה אנטישמית, ובמקרה השני נטען כי על העבירות של מורל חלה התיישנות, וכי מצבו הבריאותי של מורל בכי רע.
מורל מת בתל אביב בשנת 2007.
יחסי ישראל–פינלנד
בין מדינת ישראל והרפובליקה של פינלנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1950. כמו כן, שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה נרחב בנושאים שונים, בין היתר בתחומי תיירות, מסחר ותרבות. לישראל יש שגרירות רשמית בהלסינקי, בעוד שלפינלנד יש שגרירות רשמית בתל אביב.
היסטוריה
המגע הראשון בין שתי המדינות החל זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של ישראל, כאשר פינלנד הכירה בישראל דה-פקטו בתאריך 11 ביוני 1948, כחודש לאחר הכרזת העצמאות. בתאריך 18 במרץ 1949 פינלנד הכריזה על הכרתה בישראל באופן רשמי, ובעקבות זאת כוננה עימה יחסים דיפלומטיים מלאים בתאריך 14 בנובמבר 1950. פינלנד פתחה את שגרירותה בתל אביב בשנת 1952, בעוד שישראל פתחה את שגרירותה בהלסינקי בשנת 1956.
בסוף שנות ה-60, עם עליית הנושא הפלסטיני לסדר היום העולמי, ירדה תמיכתה של פינלנד בישראל והיא החלה למתוח ביקורת על מדיניותה ולתמוך בעניין הפלסטיני. סיבה נוספת שניתנה ליחסים הקרירים עם ישראל הייתה קרבתה של פינלנד לברית המועצות. בשנת 1978 ביקר שר החוץ משה דיין בפינלנד, ונשיא פינלנד, אורהו קקונן, נמנע בדיפלומטיות מלפוגשו.
על רקע אירועי המשט לעזה בשנת 2010, אשר הוביל לגל אנטי ישראלי ברחבי אירופה ולשורה של הפגנות כנגד מדינת ישראל, התקיים בהלסינקי מפגן תמיכה המוני, אשר נועד להפגין את תמיכתו של העם הפיני במדינת ישראל ובפעולותיה. בין היתר, מחו משתתפי המפגן על הסיקור התקשורתי בפינלנד אודות הסכסוך הישראלי-פלסטיני, אשר לטענתם מוצג מראשיתו בצורה עוינת לישראל.
נכון לשנת 2013, ישראל ופינלנד מקיימות שיתוף פעולה רחב בתחומים פוליטיים, לצד תחומי מסחר ותיירות, כאשר מספרם של התיירים הפינים שמבקרים בישראל מדי שנה מוערך בכ-10,000.
ב-19 במאי 2021, במהלך העימות בין ישראל לחמאס, (מבצע שומר החומות), נערך בהלסינקי מפגן תמיכה בישראל. תחת מגבלות התקהלות של מגפת הקורונה. מספר המשתתפים במפגן זה היה נמוך ביחס למפגן תמיכה פרו-פלסטיני שהתקיים במקביל.
יחסים ביטחוניים
החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הפכה ישראל לספק נשק חשוב עבור כוחות ההגנה של פינלנד.
בשנת 1999 רכשה פינלנד מערכת כלי טיס בלתי מאויש מדגם "ריינג'ר" תוצרת התעשייה האווירית לישראל, תמורת כ-20 מיליון דולר. במשך תקופה ביצע צבא פינלנד ניסוים לבחינת התאמת הכלי לטופוגרפיה המיווחדת של המדינה ותנאי האקלים הקשים בחורף. בעקבות התוצאות החיוביות הוחלט לרכוש מערכת שנייה מסוג ריינג'ר בשנת 2003.
בשנת 2000 זכתה חברת תדיראן קשר בחוזה להספקת 3,000 מכשירי קשר עבור צבא פינלנד.
בשנים 2004־2005 סיפקה חברת ECI Telecom לצבא הפיני ציוד תקשורת בהיקף של 18 מיליון דולר.
בשנת 2007 חברת אלביט מערכות הקימה מיזם משותף עם חברת Patria AMV, הנמצאת בבעלות ממשלת פינלנד, שזכה בחוזה בהיקף מוערך ב-40 מיליון דולר לשדרוג הרכב המשוריין של צבא סלובניה לתקן נאט"ו.
בשנת 2009 זכתה חברת אלביט מערכות בחוזה בהיקף של 17 מיליון יורו לאספקת מערכות קשר המיועדות לשימוש הדרגים הלוחמים למשרד הביטחון של פינלנד.
בשנת 2012 זכתה חברת אירונאוטיקס אספקת מיני מל"טים מדגם "אורביטר". במסגרת החוזה סיפקה אירונאוטיקס לצבא פינלנד גם הדרכה, חלפים ושירותי תחזוקה, והקימה בפינלנד יכולת עצמאית לתחזוקה ותמיכה במערכות ה"אורביטר".
בשנת 2019 זכתה חברת אלתא מערכות במכרז לאספקת מכ"מים רב-משימתיים לצבא פינלנד. בינואר 2020 זכתה חרת תעש מערכות במכרז של צבא פינלנד לאספקת תחמושת טנקים מסוג חצב ויחידות הזנת נתונים לתחמושת, בעלות של 40 מיליון דולר.
בשנת 2023, עם הצטרפותה לנאט"ו, פינלנד הודיעה כי תרכוש מישראל את מערכת ההגנה מטילים קלע דוד.
יחסים כלכליים
בשנת 2004, שיתוף הפעולה הכלכלי-מסחרי בין המדינות הוביל להקמתו של מיזם משותף לשתי המדינות, אשר נועד להרחיב את שיתוף הפעולה הבין-מדינתי בתחומי המחקר והפיתוח של טכנולוגיות חדשות. לשכת המדען הראשי מישראל, וכן הסוכנות הפינית למחקר וחדשנות, הקצו כל אחת סכום של 5 מיליון יורו למימון הפרויקט.
בשנת 2005, היקף היצוא הישראלי לפינלנד עמד על סך של כ-96 מיליון יורו בשנה, בעוד שהיקף היבוא הישראלי מפינלנד עמד על כ-155 מיליון יורו בשנה. היבוא הישראלי מפינלנד מתמקד בעיקר בתחומי המכונות, מוצרי טלפוניה, עצים, נייר ותוצרים כימיקליים מהתעשייה הפינית, בעוד שהיצוא הישראלי לפינלנד מתמקד בעיקר בתחומי מוצרי טלפונייה, מוצרים תעשייתיים, וכן פירות וירקות מתוצרת ישראלית.
ארגון הסחר פינלנד-ישראל, אשר מקום מושבו בפינלנד, משמש כמתווך בין חברות פיניות וישראליות, וזאת על מנת להקל על יצירת קשרים עסקיים חדשים. כמו כן, הארגון מסייע בארגונם ושיגורם של משלחות עסקיות פיניות לישראל, ומארח משלחות עסקיות מישראל המבקרות בפינלנד.
יומני הערפד (סדרת ספרים)
יומני הערפד (באנגלית: The Vampire Diaries) היא סדרת ספרים לנוער מאת ליסה ג'יין סמית. זהו סיפור על משולש אהבה מסוכן בין אלנה גילברט והאחים הערפדים סטפן ודיימון סאלבטור.
בעברית יצאו שני הספרים הראשונים, "התעוררות" ו"המאבק" בתרגומה של רחל אהרוני.
לאחר הפסקה ארוכה מכתיבת ספרים, הוציאה הסופרת ליסה ג'יין סמית טרילוגיית המשך בשם "The Return" בשנים 2009–2010. טרילוגיית המשך נוספת בשם "The Hunters" נכתבה על ידי סופר צללים. כמו כן, "יומניו של סטפן", הם ספרים שנכתבו גם כן על ידי סופר צללים, והם מבוססים על תוכנית הטלוויזיה "יומני הערפד".
תקציר העלילה
לבית הספר מגיע תלמיד חדש ומסתורי בשם סטפן סאלבטור. כבר מהמבט הראשון אלנה נמשכת אליו במידית, ולא מכחישה שהיא רוצה אותו. סטפן נמשך לאלנה גם הוא, אך למרות מאמציה להשיגו, בכול פעם שהיא נתקלת בו הוא מתחמק ממנה, מה שגורם לה למבוכה מתמדת. באמצעות פלאשבקים, אנו למדים שאלנה מזכירה לו את אהבתו הראשונה מעברו, אך הוא יודע שבסביבתה הוא עלול לאבד שליטה ולפגוע בה. אלנה מבצעת ניסיון נוסף שבו היא מתכננת לומר לסטפן שהוטל עליה לעשות לו סיור בבית הספר, אך היא בקושי מצליחה לדבר איתו. הוא מתחמק ממנה בכך שהוא מסכים להצעתו של מאט להגיע למבחני הקבלה לנבחרת הפוטבול.
אלנה הפגועה הולכת לבית הקברות, שם מתרחשים דברים משונים. מרדית ובוני מוצאות את אלנה, והן נרדפות בידי כוח מאיים. אלנה מפילה את הסרט שהיה בשערה. הן מגיעות לגשר וויקרי, שם הרדיפה נפסקת, וחוזרות לביתן. בבוקר שלמחרת, העיירה נסערת מדיווח על איש זקן שנתקף מתחת לגשר.
אלנה נבחרת למלכת נשף הריקודים, והיא מאמינה שבעזרת הכוח שמעמדה נותן לה, סטפן לא יוכל לסרב לרקוד איתה. היא מוצאת אותו בפינה ומרגישה את המשיכה ביניהם. היא מציעה לו לרקוד, והוא מושיט את ידו. עם זאת, סטפן הגיע לנשף עם קרוליין, האויבת של אלנה. קרוליין מופיעה לפתע והורסת את תוכניתה של אלנה. אלנה שצופה בקרוליין מתהדרת בסטפן, נעשית כועסת ומתמלאת זעם. כדי להראות שהיא לא פגועה, היא בורחת עם טיילר סמולווד, דיק וויקי בנט. הם נוסעים לבית הקברות המקומי, שם דיק וויקי נפרדים מהם ומתפנים לעניינם. בעודו שיכור, טיילר מתחיל להטריד את אלנה. אלנה קוראת לעזרה, ולהפתעתה סטפן בא ומציל אותה. הם נוסעים לאכסניה בה סטפן מתגורר, על מנת שאלנה תוכל להתנקות לפני שיחזיר אותה לביתה. אלנה שואלת את סטפן מדוע הוא שונא אותה. הוא עונה לה שהוא אינו שונא אותה, אך תשובותיו מתחמקות. מעט נסער, הוא מספר לה שהיא מזכירה לו מישהי שאהב והיא מתה. הם מתנשקים, ולאחר מכן השניים מתאהבים.
באותו הלילה שסטפן עזר לאלנה, ויקי בנט הותקפה בכנסייה. אלנה וחברותיה מבקרות את ויקי. ויקי משתוללת ומאשימה את אלנה בכך שהיא רעה. אלנה, שלא רוצה לתת לזה לקלקל את מצב רוחה, הולכת לאכסניה. היא מוצאת את הסרט שהפילה בבית הקברות בחדרו של סטפן. הסרט מאשר לאלנה שסטפן אהב אותה כבר מהשבוע הראשון ללימודים, למרות שהוא לא אמר לה את זה. היא כותבת על כך ביומן, ומוסיפה שנראה כי הוא מסתיר ממנה משהו.
אלנה מכינה את אולם בית ספרה בעזרת שתי חברותיה, בוני ומרדית, למסיבת בית הרוחות של ליל כול הקדושים. האורות כבים, וזר כהה, מסוכן ומפתה נכנס. הוא כמעט משכנע את אלנה לנשק אותו, למרות אהבתה לסטפן. היא מסרבת לו, והוא אומר שהוא סוף סוף מצא את הבחורה שחיפש. בהמשך הוא מופיע שוב בביתה של בוני, במסיבת פיג'מות, כשאלנה בטעות מזמינה אותו להיכנס. אלנה הביאה איתה את היומן. הוא מצטט לה שיר אהבה, ומנסה לנשק אותה. היא כמעט נכנעת, אך מצליחה להתאפק. הנער מגיב בזעם, ועוזב כשאלנה מבקשת ממנו. הכלב של בוני מת באופן בלתי צפוי, והיומן נעלם.
במסיבת בית הרוחות, ניתן למר טאנר – המורה להיסטוריה – תפקיד הגווייה המדממת, כאשר הוא צריך להיות מכוסה בדם מזויף ולהפחיד אנשים, אך הוא מסרב. סטפן משכנע אותו בדרך כלשהי, מה שמחשיד את הנוכחים סביבם. מר טאנר נרצח במסיבת בית הרוחות, וטיילר מודיע לכולם שסטפן כנראה רצח את המורה, מפני שמאז שהוא הגיע לעיירה התרחשו התקיפות. כול הנוכחים מחפשים אחרי סטפן, החשוד העיקרי. סטפן בורח לאכסניה בה הוא מתגורר, ואלנה מוצאת אותו שם, מעל גופות של ציפורים שאת דמן הוא שתה. סטפן מתוודה וחושף את עצמו בפני אלנה כערפד. הוא נסער. הוא מספר לה שהיא מזכירה לו את אהובתו קתרין אשר שינתה אותו לערפד, ועל הריבים שלו ושל אחיו הבכור דיימון על מנת לזכות באהבתה. הוא מאשים את עצמו במותה של קתרין, ומזהיר את אלנה מפני דיימון והתכסיסים שלו. בנוסף, סטפן חשב שהוא רוקן את האיש הזקן מתחת לגשר וויקרי מדמו, על אף שהוא זוכר שהוא שתה רק מעט. אלנה מספרת לסטפן שלפי תיאוריו, היא פגשה בדיימון, ולפיכך הם מבינים שדיימון גרם לאלימות בעיירה, אך הוא ניסה לגרום לסטפן לחשוב שהוא עצמו אשם.
דיימון, ערפד אכזרי ששונה גם הוא על ידי קתרין, ניזון מדמם של אנשים, בניגוד לסטפן שצד חיות. השוני ביניהם הוא מה שהופך אותו לחזק בהרבה מסטפן. הוא עוקב אחריו במשך שנים ומגיע לעיירה. סטפן הולך ליער ומשתמש ביכולתו כדי לתקשר עם אחיו, שמופיע. דיימון מודה בהאשמותיו של סטפן, ואומר לו לוותר על אלנה, אך סטפן מסרב. דיימון תוקף אותו ומביס אותו.
למחרת, סטפן לא מופיע בבית ספר. אלנה, שנוכחת כי סטפן נעלם, מבינה שדיימון אחראי לכך ונוסעת לבית הקברות, שם היא סבורה שתמצא אותו.
עלילת הספר ממשיכה מהיכן שנעצרה, כשאלנה מגיעה לבית הקברות. היא מתעמתת עם דיימון, שם היא מקבלת ממנו הצעה להצטרף אליו ולהשתנות לערפדה. אלנה מתנגדת לו ונחושה בדעתה להחזיר את סטפן. דיימון מזהיר אותה שהוא יפגע בה ובאהוביה, ומבטיח לה שעד סוף עונת החורף היא תהיה שלו.
הן חוזרות לבית הקברות, שם מוצא אותן מאט, והוא עוזר להן להגיע לחווה בה נמצאה המכונית של סטפן. הם מוצאים את סטפן בתוך באר מכוסה בלוח אבן, כשהוא חלש, פצוע וצמא, ומחלצים אותו. בעוד ששלושת האחרים הלכו להזעיק עזרה רפואית, אלנה נותנת לסטפן לשתות מעט מדמה, כדי לזרז את החלמתו.
למורה שמחליף את מר טאנר קוראים אלאריק סלצמן. הוא מעודד את תלמידיו לדבר על החוויות ועל רגשותיהם בעקבות הרצח, וסטפן זהיר כלפיו בשל התנהגותו הלא אופיינית למורה.
אלאריק מזמין את כולם למפגש בביתו בערב. אלנה וסטפן מגיעים. כשאלנה הולכת להביא לה ולסטפן אוכל, היא נתקלת בדיימון, אשר נמצא שם במסווה וקורא לעצמו "דיימון סמית'". סטפן מגיע ורואה את דיימון. אנשים מתאספים סביבם, ואלנה לוקחת את ידו של סטפן ומשכנעת אותו ללכת משם. היא יודעת שאם הוא ילחם בדיימון הוא יפסיד, ונוסף על כך, זה ייתן הוכחה לאויביו שהוא אלים. כשהם פונים לצאת, היא לוקחת את הארנק ורואה שמישהו השאיר שם פתק סגול עם שלושה משפטים מיומנה הגנוב.
ביום שלמחרת, אלנה מוצאת פתק נוסף בלוח המודעות. היא מזהירה את מרדית ובוני מדיימון, ומספרת להן שהוא הרוצח. ויקי חוזרת לבית ספר ומתנהגת באופן לא רציונלי. למשל, היא התפשטה בקפיטריה, ואז האשימה את אלנה שהיא רעה. סטפן ומאט נעדרו מבית הספר, מפני שהלכו להביא לאלנה וורבנה - צמח החוסם את השליטה של ערפדים במוחם של אנשים.
אלנה ישנה אצל בוני, מחשש שדיימון ירצה לפגוע בה. היא חולמת שהיא רוקדת עם דיימון, ולאחר מכן הוא שותה את דמה. היא נהנת, עד שבחלומה היא מתחילה להיאבק בו. כשהיא מתעוררת, היא נאבקת בעורב, ואבא של בוני מגרש אותו עם מטאטא. אלנה מבחינה בשני פצעים חדשים על צווארה. היא מבינה שהיא פתחה לדיימון את החלון. היא חוזרת לביתה ביחד עם בוני. סטפן ומאט חוזרים. בוני ומאט נרדמים, וסטפן מביא לאלנה את צמח הוורבנה - כמה שעות מאוחר מדי.
למחרת, בהפסקת הצהריים בבית ספר, הופיעו שורות נוספות מיומנה של אלנה במדור המודעות. אלנה מגלה שקרוליין פורבס גנבה את יומנה. היא שמעה אותה אומרת שהיא מתכוונת לקרוא מתוכו ביום המייסדים הקרב ובא, כהוכחה לכך שסטפן הוא כביכול הפושט האלים. אלנה כתבה ביומן שלסטפן יש רגשות אשמה ודברים שהוא מתבייש בהם, מה שעשוי להישמע כווידוי על היותו "הרוצח". בנוסף, היא כתבה שסטפן מצא את הסרט שהיה בשערה, מה שמוכיח שהוא היה בבית הקברות בלילה שהאיש הותקף.
לאחר שבוע, בוני, מרדית ואלנה מתגנבות לביתה של קרוליין על מנת להשיב לאלנה את היומן, אך הן לא מוצאות אותו. הן שומעות את המכונית של משפחת פורבס בחנייה, ומתחילות לרוץ אל היציאה. אלנה לא מספיקה, ובורחת אל הגג, שם היא פוגשת בדיימון. דיימון מציע לעזור לאלנה למצוא את היומן, בתמורה לכך שתיתן לו לשתות מדמה, אך היא מסרבת. היא קופצת מהגג, אך הוא תופס ומחזיר אותה, מחבק אותה אליו. אחר כך הוא קופץ מהגג כשהיא בזרועותיו, ואומר לה שהפעם הוא עשה לה טובה, אך בפעם הבאה יגבה מחיר. הוא נעלם כעורב ענקי.
כשאלנה מתעוררת בחדרה, היא מרגישה חולשה, כתוצאה מאיבוד הדם. היא מופתעת שדיימון לא שינה אותה לערפדה, ונזכרה שהוא הביא לה לשתות מדמו. לאחר מכן, אלנה הולכת לאכסניה ומגלה לסטפן על היומן. סטפן אומר שבשל אהבתו אליה, הוא יישאר גם אם קרוליין תקרא את תוכנו של היומן לפני העיר כולה. הוא שותה מדמה, ואחר כך נותן לה משלו. הוא מציע לה נישואים, ונותן לה את הטבעת שהייתה שייכת לקתרין.
עד ליום המייסדים, אלנה וסטפן לא מצליחים להחזיר את היומן. כול תוכניותיהם כשלו. קרוליין ואלנה עלו לבמה, ואלנה מודעת למה שהולך לקרות. קרוליין מוציאה מארנקה את היומן, ולהפתעת שתיהן, זהו היומן של קרוליין. אלנה מגלה כי דיימון החליף את היומנים. היא מוצאת אותו בקהל, והולכת בעקבותיו. דיימון שבע רצון מהפתעתה של אלנה. היא שואלת אותו למניעיו, אך הוא מסרב להסביר את עצמו. דודה ג'ודית מזמינה אותו לארוחת חג ההודיה, ואלנה שוב מתנהגת בחוסר נימוס. רוברט מגיע גם הוא, וכולם כועסים על אלנה ומאשימים את סטפן בכך שהוא גורם לה להיות שונה. אלנה מגנה עליו, ואומרת שהם מאורסים. במהרה גם דיימון נהיה כועס. הוא לוקח את ידה, מביט בטבעת, והולך משם.
אלנה המתוסכלת מתגובתה של דודה ג'ודית ומדיימון, שואלת את מכוניתו של מאט ובורחת משם. בסערת רגשות, היא נוסעת אל האכסניה, אך כשהיא מצלצלת בפעמון אין מענה. היא מבחינה במזג האוויר המאיים, ומרגישה בכוח עצום, צמאון לדם המכוון אליה. היא חוזרת בריצה למכונית. היא מתחילה לנסוע, כשלפתע עץ אלון גדול ועתיק נופל על האדמה וחוסם את דרכה היחידה לביתה. היא חוזרת אחורה ונוסעת אל גשר וויקרי מתוך אמונה ששם היא תהיה בטוחה, אך כשהיא נוסעת על הגשר הוא נשבר, המכונית מוצפת במים, ואלנה טובעת.
בינתיים, סטפן מתמודד עם קרוליין, טיילר וכמה מחבריו בצריף. בוני ומרדית מוצאות אותם, ולפתע בוני אומרת "הגשר", מבלי שתוכל לשלוט בזה. בוני מגיעה להבנה שאלנה טובעת. שלושתם יוצאים במהירות לכיוון הגשר במכוניתה של מרדית, ממהרים ככל יכולתם להגיע לאלנה לפני שיהיה מאוחר מדי. כשהם מגיעים, סטפן קופץ לתוך המים ומוציא את אלנה. הוא התחיל לבצע בה פעולות החייאה, תוך כדי שהוא ומרדית צועקים זה על זה ובוכים. בוני הייתה מעורפלת. כשסטפן התייאש לבסוף, הוא אמר לבוני ולמרדית שהן חייבות ללכת, ושהוא משאיר את אלנה מתחת לעצי הערבה.
סטפן הפר את נדריו, ופרץ בריצה לביתן שבו היו קרוליין, טיילר וחבריו. הוא שתה את דמם, ויצא משם בדמות נץ ענק. הוא עף אל קרחת יער מסוימת וקרא לדיימון להילחם בו. סטפן תקף את אחיו, חזק ממנו, ואמר לו שהוא היה צריך להרוג את אלנה ואותו ביחד.
כתוצאה מהמוות כשדם ערפדים זורם בעורקיה, אלנה משתנת לערפדה. היא מתעוררת קבורה בשלג, שומעת במוחה את צעקות הקרב של דיימון וסטפן, ונקראת לעזרה. אלנה מנערת את הקרח משיערה ונכנסת לקרחת היער.
עיבודים
סדרת טלוויזיה בשם "יומני הערפד", המבוססת על הספרים, שודרה לראשונה ב-10 בספטמבר 2009 ברשת The CW בארצות הברית.
בתפקידים הראשיים משחקים נינה דוברב בתור אלנה גילברט, פול וסלי כסטפן סאלבטור, ואיאן סומרהולדר כדיימון סאלבטור.
קיימים הבדלים רבים בין סדרת הטלוויזיה לספרים:
שמואל גלינקא
שמואל גלינקא (4 ביולי 1927 - 11 בנובמבר 1956) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה שנפל במלחמת סיני בה פיקד על חטיבה 37 המשוריינת.
ראשית חייו
שמואל גלינקא נולד ב-4 ביולי 1927 בעיירה אוסטרוב-מזוביצקי שבפולין. אביו, חיים, היה פעיל ציוני ואמו, לאה, הייתה מחנכת עברית. בילדותו התחנך גלינקא בגן ילדים ובבית ספר עברי ציוני. בגיל 11 עלה עם משפחתו לארץ, שהתיישבה בכפר יהושע. למד בבית ספר החקלאי הראשון בארץ, מקוה ישראל.
קריירה צבאית
לאחר לימודיו במקווה ישראל הצטרף להגנה ובמסגרתה הדריך ילדים צעירים. בשנת 1946 התנדב לפלמ"ח בפלוגה הימית ולמד קורס ימאות שנועד להכשירו כימאי על מנת לסייע בהעפלה ארצה. בשבת השחורה, 29 ביוני 1946, נעצר גלינקא יחד עם רבים מחברי ההגנה והועבר למחנה המעצר בעתלית ולאחר מכן לרפיח ולאחר שישה שבועות שוחרר ושב לפעילות.
היה נשוי לשרה ואב לשלושה ילדים. אחד מילדיו הוא תת-אלוף רן גלינקא שהיה מפקד שייטת 13 וקצין חינוך ראשי.
צבי ינובר
צבי יָנוֹבֶר (1927 - 4 באוגוסט 1972) היה מבכירי האתלטים הישראלים בשנות ה-50. אלוף ישראל ושיאן ישראל בקפיצה לגובה, בקפיצה במוט, בריצת 110 מטר משוכות ובקרב עשר במשך שנים רבות.
ביוגרפיה
ינובר התאמן בקבוצת מכבי צפון תל אביב בהדרכת טוביה מיורצ'יק.
בתחרות שנערכה ב-22 במרץ 1947 קבע ינובר בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.79.5 מטר.
ליסנדרו מרטינס
ליסנדרו מרטינס (בספרדית: Lisandro Martínez; נולד ב-18 בינואר 1998 בגואלגואי שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מנצ'סטר יונייטד ובנבחרת ארגנטינה.
צבי ינובר
ביוגרפיה
בתחרות שנערכה בתל אביב בתחילת אפריל 1948 זכה ינובר במדליית זהב בקרב עשר בשיא ישראלי חדש של 5259 נקודות (100: 11.2 שניות, רוחק: 6.17 מטר, ברזל: 11.44 מטר, גובה: 1.65 מטר, 400: 59.2 שניות, 110 משוכות: 17.3 שניות, דיסקוס: 33.67 מטר, מוט: 3.06 מטר, כידון: 44.45 מטר, 1500: 5:35.3 דקות). שיא זה החזיק מעמד 6 שנים ונשבר על ידי דוד קושניר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש של 3.23 מטר, שיפור לשיא הקודם בן ה-9 שנים של ליפשיץ ממכבי חיפה (3.20 מטר) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.49 מטר.
ליסנדרו מרטינס
קריירת מועדונים
מרטינס גדל במחלקת הנוער של ניואל'ס אולד בויס. הוא שיחק בקבוצות הבוגרות של ניואל'ס אולד בויס ושל דפנסה וחוסטיסיה במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.
צבי ינובר
ביוגרפיה
בתחרות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכה באוקטובר 1950 זכה ינובר ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, בריצת 110 מטר משוכות אחרי ספילקין מדרום אפריקה (15.5 שניות) ולפני צ'רנוק מארצות הברית (17.6 שניות) ובקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש של 3.42 מטר, אחרי ארתור קוריק מארצות הברית (3.70 מטר) ולפני קלויזנר מישראל (3.00 מטר). מדליית ארד, בריצת 200 מטר משוכות בתוצאה של 28.0 שניות, אחרי צ'רנוק (26.3 שניות) וספילקין (26.4 שניות).
ליסנדרו מרטינס
קריירת מועדונים
ב-20 במאי 2019 חתם מרטינס באייאקס מליגת העל ההולנדית.
צבי ינובר
ביוגרפיה
בתחרות שנערכה באנקרה שבטורקיה ב-17 ביוני 1952 זכה ינובר במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא ישראל חדש של 3.70 מטר. שיא זה נשבר לאחר 10 שנים על ידי יצחק לוי (3.72 מטר).
ליסנדרו מרטינס
קריירת מועדונים
ב-17 ביולי 2022 חתם מרטינס במנצ'סטר יונייטד לחמש שנים עם אופציה לשנה נוספת. ב-7 באוגוסט ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בהפסד 1–2 לברייטון אנד הוב אלביון.
צבי ינובר
ביוגרפיה
לאחר מלחמת ששת הימים נסע ינובר לשליחות בארצות הברית מטעם "מכבי", להדרכת נוער במועדוני ספורט בניו יורק.
ליסנדרו מרטינס
קריירה בינלאומית
ב-22 במרץ 2019 ערך מרטינס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בהפסד 1–3 לנבחרת ונצואלה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר קופה אמריקה 2021, בו זכתה הנבחרת, וערך הופעה אחת בטורניר.
צבי ינובר
ביוגרפיה
ביולי 1972 הגיע ינובר לישראל בראש משלחת נוער אמריקאי יהודי לפסטיבל בינלאומי שנערך בבית ברל. שבועיים לאחר מכן לקה בהתקף לב ונפטר. הותיר אישה, בתיה, ושני בנים.
ליסנדרו מרטינס
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022.
Get You the Moon
Get You the Moon (בעברית: להביא לך את הירח) הוא סינגל, שהוקלט על ידי המפיק מוזיקלי האמריקאי קינה, בשיתוף הזמר Snøw. השיר יצא לאור ב-26 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל מתוך האלבום Things I Wanted to Tell You. במקור השיר יצא לאור ב-15 במרץ 2018, בסאונדקלאוד בלבד.
נכון לינואר 2021, השיר הגיע ליותר מ-530 מיליון השמעות בספוטיפיי, ובילה למעלה מ-11 חודשים בטופ 200 הגדולים ביותר בספוטיפיי, אף על פי שבקושי הגיע לטופ מאה. הוא דורג במקום השני ברשימת שירי הטלוויזיה המובילים של בילבורד במרץ 2020, לאחר שהופיעה בפרק בסדרת בבלוק שלי. הוא נכלל בתור, מסלול בונוס באלבום האוסף Now That's What I Call Music, Vol. 71.
I Got You Babe
I Got You Babe (בתרגום חופשי: יש לי אותך מותק) הוא שיר בביצוע של סוני ושר שנכתב, הולחן והופק על ידי סוני בונו. זהו הסינגל הראשון של הצמד מתוך אלבום הבכורה שלהם Look at Us. השיר הופץ כסינגל בגרסת 7" ב-9 ביולי 1965. הסינגל היה להצלחה הגדולה הראשונה של הזוג, אשר הפך אותם לצמד מוכר ברחבי ארצות הברית ואירופה.
בארצות הברית השיר נמכר במעל מיליון עותקים וקיבל מעמד זהב, וכחודש לאחר צאתו נכנס למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ובילה בו שלושה שבועות. הסינגל הגיע למקום הראשון גם בבריטניה ובקנדה.
רקע ולחן
סוני בונו, כותב שירים ומפיק תקליטים של פיל ספקטור, כתב את מילות השיר והלחין את המוזיקה של השיר לעצמו ולאשתו דאז, שר, בשעת לילה מאוחרת במרתף שלהם. בראיונות מאוחרים, מספרת שר שסוני העיר אותה על מנת להשמיע לה את השיר, אך היא שנאה אותו ולא חשבה שיש לו עתיד ומיד חזרה למיטה.
המוזיקאי האפרו-אמריקאי הרולד בטיסט סיפק את העיבוד האינסטרומנטלי לשיר. המתופף הל בליין סיפק את נגינת התופים לשיר, יחד עם חברים אחרים בלקהת "The Wrecking Crew" שסיפקו תמיכה אינסטרומנטלית מכלים נוספים. "I Got You Babe" הפך לסינגל המצליח ביותר של הצמד, לסימן ההיכר שלהם, ולהמנון עבור התנועה הנגד-התרבותית ההיפית. הבילבורד אמר על השיר "באמצעות השילוב המוצלח של פולק ורוק, יש לשיר את הבסיס להיות להיט."
הצלחת השיר
בארצות הברית נמכר השיר ביותר ממיליון עותקים בשנת 1965 והוסמך לזהב מטעם ה-RIAA. נכון לנובמבר 2011, דיווח מגזין הבילבורד כי המכירות הדיגיטליות של "I Got You Babe" היו 372,000 בארצות הברית.
ב-2004 השיר דורג במקום ה-444 ברשימת 500 שירים הגדולים של כל הזמנים של הרולינג סטון. בשנת 2011, השיר הוכתר כאחד הדואטים הטובים ביותר בכל הזמנים על ידי המגזינים בילבורד וגם רולינג סטון. בתחילת 2017 הוכנס השיר להיכל התהילה של טקס הגראמי.
הופעות חיות
סוני ושר ביצעו לאחרונה את השיר יחד במהלך מפגש מאולתר ב-NBC בתוכנית של דייוויד לטרמן ב-13 בנובמבר 1987.
שר ביצעה את השיר עם REM ב-14 בפברואר 2002 בתיאטרון דולבי בלוס אנג'לס. זה היה הביצוע הראשון שלה לשיר בלי סוני, לאחר מותו. בסיבובי ההופעות Dressed to Kill Tour ,Classic Cher מבצעת שר את חלקה בשיר בזמן במסך מציג את בונו שר את חלקו. השיר בוצע באותה צורה במהלך סיבוב ההופעות העולמי Here We Go Again.
שר שרה גרסת פארודיה על השיר בשם I Got You Bae עם ג'יימס קורדן בתוכנית שלו ב-2016. הפרודיה הציגה את הקשיים של מציאת אהבה בעידן המודרני: היכרויות ברשת, החלקה בטינדר שמאלה, מדיה חברתית, "נטפליקס וצ'יל" ופורנוגרפיה באינטרנט.
בתרבות
"I Got You Babe" הוצג לעיתים קרובות בקולנוע ובטלוויזיה, וחתם כל תוכנית של "The Sonny and Cher Comedy Hour". השיר חווה מעין קאמבק כשהוא שימש שוב ושוב כמוזיקת ההשכמה של גיבור הסרט לקום אתמול בבוקר ב-1993. עם שחרורו מחדש באותה שנה, הסינגל נכנס מחדש למצעדים והגיע למקום 66. סרטים אחרים שהשתמשו בשיר: Good Times בו מככבים סוני ושר, באסטר, תראו מי מדברת, Just Visiting, Me Without You, Riding in Cars with Boys, ו-Jack and Jill.
רקע
בשנת 1993 הקליטה שר גרסת כיסוי ל-"I Got You Babe" עם דמויות האנימציה האמריקאיות ביוויס ובאטהד. השיר היה הסינגל הראשון מתוך The Beavis and Butt-Head Experience, אלבום אוסף קומי שיצא בשנת 1993 על ידי גפן רקורדס. האלבום הפך לאחד מאלבומי הקומדיה הנמכרים ביותר אי פעם; עם מכירות רשמיות של מעל 1,610,000 יחידות ומעמד של פלטינה כפול על ידי ה-RIAA בארצות הברית. הסינגל לטופ 40 בבריטניה, בלגיה ושוודיה, וכן לעשירייה הפותחת בהולנד.
קליפ
קליפ קומי-פסיכדלי הופק לשיר, שזכה לחשיפה גדולה ב-MTV. הוא הציג את שר עם ביוויס ובאטהד בעולם אנימציה וירטואלי. בקליפ צמד החברים המונפשים מתייחסים לבעלה לשעבר של שר, בונו, במילים פוגעניות ומזלזלות, תיאורים אליהם שר מסכימה. הוא הוצב במקום החמישי ברשימת "50 הרגעים המצחיקים הגדולים ביותר במוזיקה" שהכין ערוץ VH1 בשנת 2004.
צה"ל במלחמת סיני
מלחמת סיני הייתה עבור צה"ל המלחמה הראשונה מאז מלחמת העצמאות אז הוקם, ובו הפעיל לראשונה מערך מילואים וכלי נשק חדישים שנקלטו בו בשנים שלאחר מלחמת העצמאות.
רקע
מלחמת סיני הייתה עבור צה"ל מבחן ראשון באשר ליכולתה במלחמה טריטוריאלית לאחר שנים של אימונים ובניית מבנה קבוע חדש ומערך מילואים לצה"ל שהתבססו כולם על לקחים ממלחמת העצמאות אז הוקם צה"ל ופעילותו התאפיינה בשינויים ארגוניים תוך כדי המלחמה, במלחמת סיני הופעלו כל תורות הלחימה והידע שהתאמנו עליהם והופעלו לראשונה בהיקף רחב כלי נשק חדשים שנקלטו בצה"ל בשנים שטרם המלחמה ושלא היו ברשותו במלחמת העצמאות, הופעל גם לראשונה מערך מילואים נרחב לאחר שכמה שנים קודם לכן החליט המטה הכללי של צה"ל על צמצום החטיבות הסדירות בצבא מ-12 ל-3 בלבד בהם שתי חטיבות רגלים וחטיבת שריון אחת בלבד.
חיל האוויר
מיד בתחילת מלחמת סיני הטיל חיל האוויר את מלוא כוחו למערכה, תחילת המבצע התאפשרה לאחר שמטוסי P-51 מוסטנג של חיל האוויר השמידו את קווי הקשר והטלפון של הצבא המצרי, נוסף על כך ביצעו טיסות סיור וצילום מעל שמי סיני, בגיחות הללו ובקרבות אוויר שהתפתחו בעקבותיה הופלו שבעה מטוסים של צה"ל ועוד שמונה ניזוקו בצורה קשה, היה זה המבצע האחרון בה השתמש צה"ל במטוסים הללו, מיד לאחר מכן ביצע חיל האוויר את מבצע מכבש בה הצניחו 16 מטוסי דקוטה גדוד של חטיבת הצנחנים בפיקודו של רפאל איתן על יד מעבר המיתלה, מספר ימים לאחר מכן ב-2 בנובמבר הצניח חיל האוויר גדוד נוסף של החטיבה בא-טור שבדרום סיני, אלה היו שתי הצניחות המבצעיות היחידות בתולדות צה"ל.
בנוסף פעלו מטוסים נוספים של החיל בהם מיסטר, אוראגן ומטאור בתקיפת שיירות צבאיות מצריות, הגנה על שמי הארץ, יירוט מטוסים מצרים, סיור וצילום. בנוסף פעלו מטוסים קלים לחלץ טייסים שמטוסם נפגע, באחד המפורסמים שבהם חולץ הטייס בני פלד שהיה לימים מפקד חיל האוויר.
בסך הכל הפעיל חיל האוויר כמאה מטוסים במלחמת סיני שביצעו מאות גיחות תקיפה, סיור וחילוץ והפילו שבעה מטוסים של חיל האוויר המצרי ו-3 מטוסי מיג 15.
חיל הים
במהלך המלחמה הפעיל חיל הים ספינות הנחתה, לאורך כיבוש סיני, ליוו ספינות חיל הים את חטיבה 9 שנעה על קו החוף בסיני ושייטת 11 סייעה לה בהנחתת טנקים וציוד, משימה נוספת של החיל הייתה לאבטח את חופי הארץ מפני ספינות מלחמה מצריות שינסו לפגוע בעורף הישראלי וב-31 באוקטובר לכד בסיוע של חיל האוויר את המשחתת המצרית אבראהים אל-אוול שהפגיזה את חופי חיפה, ספינות חיל הים אף היו אחראיות לחילוץ מטוס מיג מצרי שהופל על ימת ברדוויל בסיני והעברתו לחיל האוויר.
בסיום המלחמה העביר חיל הים שתי פריגטות, אח"י מבטח ואח"י מזנק במצרי טיראן לכיוון אילת.
Aura
Aura (בעברית: הילה) הוא שיר של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא. לפני שיצא לאור, הדליפה גאגא במו ידיה את השיר ברשתות החברתיות, ובאינטרנט. השיר יצא לאור ב-6 בנובמבר 2013, ביחד עם צאת האלבום.
מבקרי המוזיקה הביעו מחלוקת רבה על השיר ועל הליריקה שלו. אמנם הסוקרים שיבחו את ההפקה ואת ההרכב החדשני, אך ביקרו את מילות השיר, וטענו שכותבי השיר השתמשו במילה "בורקה" באופן מיני, דבר אשר מוריד מאיכותו של השיר. השיר בוצע בשידור חי במהלך פסטיבל ה-iTunes של גאגא. את השיר ביצעה גאגא פעמים רבות בסיבוב הרביעי שלה, ArtRave: The Artpop Ball. השיר לא זכה להצלחה רבה בעולם והצליח בשיאו להיכנס לשני מצעדים.
השיר
השיר נכתב על ידי ליידי גאגא זד ארז אייזן, והופק על ידי גאגא זד ואינפקטד מאשרום. גאגא אמרה כי השיר יהווה חלק מסרט האקשן "Machete Kills". לאחר הוצאתו של השיר והופעתו בסרט, גאגא הופיעה איתו במספר מקומות במטרה לקדמו. השיר ספג ביקורות חיוביות ושליליות כאשר החיוביות היו עבור הפקת וכתיבת השיר, ואילו השליליות היו כנגד מילותיו הפרובוקטיביות, שהציגו נושאים מיניים. באחת משורות השיר אומרת גאגא את המילה "SEX", דבר אשר גרר ביקורות שליליות נוספות על השיר.
וידאו קליפ
לשיר לא יצא ווידאו קליפ מלא, אך יצא לו ווידאו קליפ מילים שמשלב בתוכו סצנות מתוך הסרט שבו הושמע "Machete Kills". לאורך כל הווידאו ניתן לראות פיצוצים, יריות, ומכות. בין לבין ניתן לשמוע את גאגא צוחקת, אומרת משפטים, ומשלבת מילים וצלילים לאורך כל השיר. מונה הצפיות של הווידאו קליפ מילים עומד נכון לאוגוסט 2017, על קרוב ל-15 מיליון צפיות.
בספוטיפיי צבר השיר למעלה מ-18 מיליון השמעות.
הכל פתוח
הכל פתוח הוא שיר, שנכתב והולחן על ידי נעמי שמר. במקור בוצע השיר על ידי שמר יחד עם חיים צינוביץ', רינת גבאי, מיקי קם וחבורת ילדים, בקלטת הילדים "אצלנו בפסנתר" בשנת 1993 בעיבודו של עדי רנרט. הביצוע המזוהה עם השיר ושהפך אותו ללהיט הוא דואט של הזמרים עופר לוי ולאה לופטין בשנת 1994, בעיבודו של יוג'י גבאי. השיר נכלל באלבומה של לופטין "זמן אמת". בביצוע זה הגיע השיר למקום ה-14 במצעד השנתי.
מילות השיר
השיר בנוי משבעה בתים, המחולקים לשלושה חלקים שמופרדים ביניהם בפזמון "הכל פתוח עוד לא מאוחר..."
הרקע לכתיבת השיר
נעמי שמר מספרת כי הביצוע שלה עם חיים צינוביץ' הוקלט שנה לפני שהוקלט הביצוע של עופר לוי ולאה לופטין, וכי היא מצטערת שהשיר לא יצא בתקליטון שדרים לרדיו. שמר מוסיפה ומספרת כי המנהל האמנותי, גברי מזור, נכח בהופעה שלה ושל צינוביץ' לחוף הכנרת, שבה שרו את השיר, אך לא ביקש את רשותה להשתמש בשיר מחשש שתסרב. בעקבות כך הוא שכנע את לאה לופטין ועופר לוי להקליט את השיר ללא ידיעתה. שמר העידה שהיא הצטערה על כך. אמנם היא אהבה את הביצוע ואף הייתה גאה בהצלחתו, אך בביצוע נפלו שתי שגיאות שמעורבותה הייתה מונעת: האחת: בשורת המילים "ראיתי ת'כנרת זוהרת בטורקיז" במקום "סוערת בטורקיז", והשנייה בפזמון החוזר המושר בסול במקום לה במול".
טיוטה מקדימה למילים ניתן לראות בכתב היד של השיר בארכיונה השמור בספרייה הלאומית.
התקבלות השיר בציבור
השיר זכה לפופולריות רבה בקרב הציבור. הוא צעד במצעדי הפזמונים באותה שנה והגיע למקום השישי.
שם השיר "הכל פתוח", התקבל כמונח רווח בציבור כדי לתאר מצב בו כל האפשרויות פתוחות.
השיר כלול ברשימת המלצות משרד החינוך ליצירות "נכסי צאן ברזל" בתוכנית הלימודים לכיתות א'-ב'.
גם במערכת החינוך, התקבל השיר והוא נמצא בספר הלימוד "לחיות יחד בישראל ד': ספר לימוד במולדת, חברה ואזרחות", בעמוד 28.
כמו כן נכתבו מערכי שיעור שונים על ידי גננות ומורים תוך שימוש בשיר והנחלתו.
נעמי שמר בכתיבתה לילדים
השיר "הכל פתוח" נכתב ובוצע לראשונה כשיר ילדים, כחלק מכתיבת שיריה הן לילדים והן למבוגרים. נעמי שמר כתבה את שירי הילדים שלה מתוך אהבתה לילדים, והכרת עולמם. בשירי הילדים שלה משתקפים נופי ילדותה וחוויותיה בקבוצת כנרת. בתחילת שנות החמישים, מיד עם חזרתה לקבוצת כנרת, בסיום לימודי המוזיקה באקדמיה למוזיקה בירושלים, שמר מתגייסת למשימה חינוכית, לכתיבת שירי ילדים, לילדי קבוצת כנרת, המשקפים את חייהם בקבוצה. היא כותבת את קובץ שירי הילדים הראשון שלה "שירים מכנרת" ובו 8 שירים. בין השירים: "אחינו הקטן", "אשכולית", "הדואר בא היום" ועוד.
עמירם אידלמן, שהיה תלמיד של נעמי שמר, בקבוצת כנרת מספר על שירי הקובץ "שרים מכנרת":
קובץ השירים "שירים מכנרת" התפרסם לאחר מספר שנים, בסוף שנות החמישים, מחוץ לקבוצת כנרת ויצא בספר ובתקליט בביצועה של יפה ירקוני, לבקשתה של שמר, כי ירקוני תבצע את שירי התקליט. בספרייה הלאומית ישנה הקלטה נדירה של אוסף זה שבוצע על ידי ריקה זראי.
בשנת 1962 כתבה שמר את המחזמר "ואולי לא היו הדברים מעולם" או בשמו המוכר יותר "כיצד שוברים חמסין", למסיימי כיתה ח' בבית הספר בקבוצת כנרת. בין השירים במחזמר זה: "כיצד שוברים חמסין", "שיר החליל", "חורשת האקליפטוס" ועוד. חלק משירי מחזמר זה התפרסמו בהמשך.
במרוצת השנים שמר, כותבת שירי ילדים מוכרים וידועים כגון "אצלנו בחצר", "שיר האותיות", "שנים עשר הירחים". בנוסף מלחינה שמר שירים של משוררי ילדים מפורסמים כמו מרים ילן-שטקליס, ע. הלל ועוד.
היא מרבה ליצור לילדים ולהופיע איתם בתוכניות טלוויזיה כדוגמת "נעמי שמר וידידיה מרחוב האוניברסיטה" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1973–1974.
רוי ניסני
ביוגרפיה
ניסני נולד וגדל בישראל, בנו של נהג המרוצים חנוך ניסני. הוא החל להתחרות במרוצי קארטינג בגיל 6 וב-2004 סיים רביעי באליפות אירופה בקארטינג לילדים. ב-2010 הצטרף לקבוצת המרוצים מויקה מוטור הגרמנית. ב-2013 החל להתחרות בסבב הפורמולה 3, בעונתו הראשונה סיים במקום ה-22 הכללי, והצליח לסיים שלוש פעמים בעשירייה הראשונה, כשהישגו הטוב ביותר היה מקום שמיני. עונה לאחר מכן התברג חמש פעמים לעשירייה הראשונה, וקבע את הישג השיא שלו במרוץ נורבורגרינג בו סיים שישי. את העונה סיים במקום ה-17 הכללי.
באוקטובר 2014 זומן ניסני למבחנים בקבוצת הפורמולה 1 סאובר.
ב-2015 הצטרף לקבוצת טק-1 הצרפתית והחל להתחרות בסבב תחרויות פורמולה רנו 3.5. את הנקודות הראשונות שלו השיג כשסיים שמיני במרוץ בהונגריה. ביולי 2015 סיים במקום השלישי במסלול רד בול רינג באוסטריה. את עונת המרוצים סיים במקום ה-13.
במרץ 2016 הצטרף לקבוצת המרוץ לוטוס בתחרויות פורמולה V8 3.5. ב-23 ביולי רשם את ניצחון הבכורה שלו בסבב, לאחר שסיים ראשון במרוץ בסילברסטון שבבריטניה, יום למחרת חזר על הישג זה באותו המסלול. את העונה בת 18 המרוצים סיים במקום הרביעי עם 189 נקודות, במהלכה עלה שבע פעמים לפודיום: שלוש פעמים סיים במקום הראשון וארבע פעמים במקום השני.
ב-2017 עבר לקבוצת RP Motorsport והתחרה בפורמולה 3.5. את העונה סיים במקום החמישי הכללי עם 201 נקודות, כאשר היה רחוק 3 נקודות מהמקום השלישי. בשנת 2018, חתם ניסני בקבוצת המרוצים קאמפוס המתחרה בסבב אליפות הפורמולה 2. במהלך העונה צבר רק נקודה אחת והוחלף על ידי רוברט מהרי בשני המרוצים האחרונים של העונה. ב-2019 לא התחרה בשל פציעה.
ניסני הוזמן על ידי קבוצת ויליאמס להשתתף בנסיעות המבחן שנערכו באבו דאבי בסמוך לסיום עונת 2019 ובהמשך הוחתם כנהג מבחן בקבוצה לקראת עונת 2020 בפורמולה 1. ניסני נהג במספר מקצי אימון בעונת 2020 במרוצים במסגרת הגרנד פרי הספרדי והאיטלקי (במונצה). בכך היה לנהג הישראלי השני (לאחר אביו, חנוך) אשר נהג במקצי אימון בסבב. במקביל, התחרה בפורמולה 2, במסגרת קבוצת טרידנט האיטלקית. את העונה סיים במקום ה-19 עם 5 נקודות.
בינואר 2021 הודיעה ויליאמס כי ניסני ימשיך בתור נהג המבחן של קבוצת ויליאמס גם בעונת 2021. בהמשך החודש חתם בקבוצת DAMS עבורה יתחרה בפורמולה 2.
דיקלוקסצילין
דיקלוקסצילין (Dicloxacillin) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין. התרופה משמשת לטיפול בזיהומים סטפילוקוקליים וניתנת פומית בכמוסה או תרחיף.
דיקלוקסצילין מסווגת כאיזוקסזוליל פניצילין, קבוצה של פניצילינים עמידים לפניצילינאז, עם פעילות נגד נקדים גראם חיוביים המפרישים פניצילינאז.
שימושים קליניים
קלוקסצילין משמשת לטיפול בזיהומים מזני Staphylococcus רגישים למתיצילין. היא פעילה גם נגד זני Streptococcus רגישים לפניצילין ונקדים גראם-חיוביים אל-אווירניים שונים, אולם בזיהומים מנקדים גראם-חיוביים שאינם סטפילוקוקליים, בנזילפניצילין עדיפה עליה.
עין אל-בידה
עין אל-בידא (בערבית: عين البيضا; בתעתיק מדויק: עין אלביצ'א) הוא כפר פלסטיני בנפת טובאס שבצפון יהודה ושומרון. אוכלוסיית הכפר מונה כ-1,050 תושבים.
היסטוריה
קרמיקה מהאימפריה הביזנטית נמצאה בכפר.
בעקבות מלחמת העצמאות ב-1948 הסכמי שביתת הנשק מ-1949, הכפר היה תחת שלטון ירדני.
דיקלוקסצילין
מבנה כימי
דיקלוקסצילין בנויה מחומצה 6-אמינופניצילינית שאליה מחוברת כשייר צדדי קבוצת איזוקסזוליל ואליה מחוברות קבוצת פניל עם שני אטומי כלור וקבוצת מתיל. חומצה 6-אמינופניצילנית היא תרכובת אורגנית הבנויה משתי טבעות: המרובעת היא טבעת בטא לקטם, טבעת אמידית המכילה ארבעה אטומים, שהיא האתר הפעיל של התרופה המעכב את פעילות הטרנספפטידאז של החיידק, ואילו המחומשת הצמודה אליה היא תיאזולידין, שאליה קשורה קבוצת קרבוקסיל ושתי קבוצות מתיל.
עין אל-בידה
היסטוריה
עין אל-ביידה שוקם והוקם מחדש בשנת 1952 על ידי חקלאים ערבים המשתייכים למשפחות פוקחה ודרגמה מטובאס הסמוכה. הכפר נקרא על שם מעיין גדול באזור עין אל-בידה, ששימש בעבר להשקיית האדמה.
דיקלוקסצילין
מנגנון פעולה
מנגנון הפעולה של דיקלוקסצילין, כמו גם של יתר הפניצילינים, נובע מעיכוב האנזים טרנספפטידאז על ידי הטבעת הבטא לקטמית. תפקידו של אנזים זה, שגם משמש חלבון קושר פניצילין (PBP), הוא לקשר בין יחידות הפפטידוגליקן הבונות את דופן התא החיידקי ומייצבות אותה. עיכוב בניית הדופן חושף את התא החיידקי ללחצים אוסמוטיים, ולבסוף לפירוקו.
עין אל-בידה
היסטוריה
מאז מלחמת ששת הימים בשנת 1967, עין אל-בידה נמצאת תחת שלטון ישראלי.
דיקלוקסצילין
מנגנון פעולה
עמידות התרופה לפניצילינאז, אשר מוקנית לה מן השייר הצדדי שלה, שמונע את הקישור לאנזים זה, מאפשרת את פעילותה נגד חיידקי Staphylococcus, שברובם מייצרים פניצילינאז ועמידים לפניצילינים טבעיים.
עין אל-בידה
גאוגרפיה ואקלים
הכפר ממוקם 15 ק"מ צפונית־מזרחית לטובאס, גובל בנהר הירדן ממזרח, בברדלה במערב, בקו הירוק ובמעבר הבקעה מצפון ובמחולה מדרום. גובה העיירה הוא 166 מטר מתחת לפני הים.
דיקלוקסצילין
פרמקוקינטיקה
הספיגה של דיקלוקסצילין במתן פומי עומדת על 50%–75%, כאשר מזון מפחית את ספיגת התרופה. היא ניתנת כמלח נתרן, ובדם היא קשורה בשיעור של מעל 90% לחלבוני הפלזמה. כ-10% מן התרופה עוברים מטבוליזם כבדי. התרופה מופרשת בעיקר בצואה או בשתן. זמן מחצית החיים של התרופה הוא 50 דקות.
עין אל-בידה
גאוגרפיה ואקלים
תחום השיפוט הכולל של הכפר הוא 15,000 דונם, המהווים 3% מאדמות נפת טובאס. השטח הבנוי בכפר מהווה 480 דונם ואילו 8,500 דונם הם אדמות חקלאיות או מעובדות.
אקלים הכפר מאופיין בקיץ חם ויבש וחורף קר ויבש. ממוצע המשקעים השנתי הוא 275 מילימטרים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 21–22 מעלות צלזיוס ושיעור הלחות הממוצע הוא 55%.
דמוגרפיה
אוכלוסיית עין אל-ביידה בשנת 1961 מנתה כ-573 נפשות וגדלה ל-791 תושבים בשנת 1997. על פי מפקד של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS) באותה שנה, אוכלוסיית הכפר מנתה כ-398 גברים ו-393 נשים. מפקד האוכלוסין הראה גם כי 42.9% מהתושבים היו צעירים מגיל 15, 54.1% בגילאים 15–64 ו-3% מעל גיל 64. בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית עין אל-ביידה כ-1,048 תושבים. משפחת פוקחה מהווה כ-80% מתושבי הכפר ואילו משפחת הדראגמה מהווה כ-20%.
בשנת 1996 הוקמה מועצה לשם ניהול ענייני הכפר. במועצה שבעה חברים, הנבחרים אחת לארבע שנים. אחריות המועצה כוללת תכנון ופיתוח, מתן שירותים חברתיים, ותחזוקת תשתיות.
הקורפוס ההררי ה-22 (ורמאכט)
היסטוריה
הקורפוס פעל ברחבי יוון, ולאחר מכן ברחבי יוגוסלביה נגד הפרטיזנים, כחלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות F. באביב של שנת 1945, בעת נסיגתם של כוחות הורמאכט מהבלקן, נסוג הקורפוס להונגריה, ולאחר מכן לאוסטריה, שם לחם עד סוף המלחמה.
15 באוגוסט 1944
ב-15 באוגוסט 1944 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
1 במרץ 1945
ב-1 במרץ 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הפיגוע במכינה בעצמונה
הפיגוע במכינה בעצמונה הוא פיגוע ירי שהתרחש בליל 7 במרץ 2002 (כ"ד באדר ה'תשס"ב) במכינה הקדם צבאית עֹצֶם בעצמונה שבגוש קטיף, ובו נרצחו חמישה מתלמידי המכינה, ועשרים ושלושה נפצעו.
הרקע לפיגוע
הפיגוע התרחש במהלך חודש מרץ 2002. במהלך חודש זה אירעו פיגועים רבים בכל רחבי ישראל ונרצחו 135 ישראלים. חודש זה כונה בפי רבים "מרץ השחור". ריבוי האירועים הביטחוניים בו, שבמרכזם עמד הפיגוע במלון פארק, הוביל ליציאה למבצע חומת מגן למיגור קיני הטרור בשטחי יהודה ושומרון.
מקום הפיגוע
המכינה הקדם צבאית עצם הוקמה בעצמונה שבגוש קטיף בשנת תשנ"ב (1991), בידי תושב היישוב הרב רפי פרץ. היא שכנה במתחם מגודר בשולי היישוב, בסמוך לבית הספר (תלמוד תורה) המקומי. בשנת 2002 למדו במכינה 120 תלמידים.
הפיגוע
בליל יום חמישי, 7 במרץ 2002 (כ"ד באדר ה'תשס"ב), בסביבות השעה 23:30, חדר המחבל מוחמד פתחי פרחאת, תושב שכונת שג'אעיה בעזה בן 19 ואיש עז א-דין אל-קסאם (הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס) לעצמונה. הוא הגיע אל היישוב מכיוון דרום-מערב, משכונת תל א-סולטאן שבצפון רפיח, וחתך באמצעות מספרי תיל את הגדר שסביב היישוב ואת גדר מתחם המכינה הקדם צבאית עצם.
המחבל הבחין במבנה מגורים קטן שחלונו פתוח, מתוכו נשמעה מוזיקה. הוא זרק רימון דרך החלון וירה צרור. הרימון התפוצץ, בחדר פרצה שרפה, ושני התלמידים ששהו בו נפגעו. אריק קרוגליאק נשרף כליל, וגופתו זוהתה מאוחר יותר על פי בדיקת סמני DNA. חברו לחדר, ערן פיקאר, נפצע אנושות ונפטר מספר שעות לאחר מכן בבית החולים תל השומר. לאחר מכן נתקל בתלמיד המכינה אריאל זנה, ירה בו והרגו. הוא ניסה להיכנס למבנה מגורים ממוגן, אולם תלמידים נאבקו בו באמצעות הדלת הכבדה, וחסמו את דרכו.
עם צרור היריות הראשון ופיצוץ הרימון כיבו תלמידים את אורות חדר השיעורים, בו התקיים באותו ערב שיעור של הרב אלי אדלר בנוכחות כחמישים תלמידים. תלמיד המכינה אשר מרקוס, אשר שהה באותה עת בשמירה לצד שומר נוסף, ניסה להיכנס אל חדר השיעורים, אולם המחבל ירה בו והרגו. הוא זרק לתוך החדר רימון נוסף, ממנו נהרג טל (טליק) קורצווייל, ותלמיד נוסף נפצע באורח קשה. לאחר מכן נעמד מול חלונות החדר, ירה לתוכו צרורות וזרק רימון נוסף, אשר פגעו בתלמידים נוספים.
בשלב זה הגיע למקום הרב אריק אשדת, מרבני המכינה, וניהל קרב יריות עם המחבל. לבסוף חוסל המחבל בידי אייל תם, קצין צה"ל בדרגת סגן אלוף, אשר הגיע אל המכינה מביתו בראש צוות הכוננות של היישוב. במהלך האירוע הטיל המחבל שישה רימונים ורוקן תשע מחסניות.