cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בורשודיוואנקה
בורשודיוואנקה (בהונגרית: Borsodivánka) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בורשודיוואנקה הוא אחד מכפרים רבים באירופה אשר חל פיחות (לעיתים כבד) באוכלוסייתו. כך, בשנת 2013 היו בכפר 732 איש ואוכלוסייתו ירדה עד ל-704 תושבים בשנת 2018.
בבורשודיוואנקה התגוררו יהודים מעטים.
כנפי האימפריה
כנפי האימפריה (ברוסית: Крылья империи) היא מיני-סדרת טלוויזיה ששודרה בנובמבר 2017. במקור הופקו 12 פרקים, אך הסדרה הורדה משידור לאחר ששודרו 4 פרקים בלבד בשנת 2017. ביולי 2019 הוחלט לשדר מחדש בערוץ הראשון, הפעם עם כל 12 פרקי הסדרה.
הסדרה מגוללת את קורות אהבתם של פועל נגן בללייקה, חייל צעיר במשמר הקיסרי ואריסטוקרטית על רקע אירועי מהפכת פברואר ומלחמת האזרחים ברוסיה, החל משנת 1913 ועד למרד קרונשטדט בשנת 1921.
תקציר עלילת הסדרה
שמונה שנים חלפו מאז מהפכת 1905 והמתח בחברה הרוסית גואה. אך גיבורינו חיים הרחק מהדרמה הפוליטית והחברתית המתרחשת סביבם. סופיה היא אריסטוקרטית צעירה שמוצגת בפני חצר הקיסר וכובשת את לב כולם. היא מתקרבת לאחד מחיילי המשמר הקיסרי, סרגיי קירסאנוב-דווינסקי, אך העולם סביבם קורס.
סינון שיתופי
סינון שיתופי  (באנגלית: Collaborative Filtering) מתאר תהליך של סינון מידע באמצעות שיתוף פעולה בין משתמשי מחשב שונים או בין סוכנים אוטומטים שונים. מטרתו של הסינון השיתופי היא להקל על משתמשים למצוא מוצרים או ידע על ידי מציאת הדמיון ביניהם לבין היסטוריית הגלישה והצריכה של משתמשים אחרים בעלי אפיון דומה. הנחת היסוד של גישת הסינון השיתופי היא שאם לפלוני יש העדפות הדומות לאלה של אלמוני בנושא מסוים או מוצר, אזי קיים סיכוי שהעדפותיהם יהיו דומות גם בנושאים אחרים ובמוצרים אחרים.
הצורך בתהליך מסוג זה עלה עם הגידול בכמות הנתונים הנמצאים ברשת הנקראים נתוני עתק או big data. ברשת קיים מאגר נתונים מבוזר שאינו מאורגן לפי שיטה כלשהי, ומגיע ממקורות רבים, בכמויות גדולות, בפורמטים מגוונים ובאיכויות שונות. בנוסף, ניתן להצביע על עלייה משמעותית בשימוש באתרי מסחר מקוונים ובאתרי מידע. תהליך סינון שיתופי מאפשר באמצעות אלגוריתם לתת את המענה המתאים ביותר עבור המשתמש בבואו למצוא מידע רלוונטי עבורו. השימוש באלגוריתם זה נפוץ במיוחד במערכות המלצה באתרים באינטרנט.
רקע
השימוש הנרחב באינטרנט בשילוב היקף המידע שעובר ונאגר באינטרנט ובבסיסי נתוני ענק מקשה על המשתמש לאתר את המידע האפקטיבי ביותר עבורו. המצב מחייב טכניקה שתסייע במציאת המידע. סינון שיתופי היא אחת מהטכניקות שפותחה לסייע במציאת מידע רלוונטי עבור אותו משתמש. את טכניקת הסינון השיתופי ניתן למצוא בשימוש באתרים כמו גוגל, אמזון, eBay, Slashdot ו-LinkedIn. אתרים אלו מכילים כמויות גדולות מאוד של נתונים ומשתמשים והמשותף להם הוא הרצון לתת את ההמלצה הטובה ביותר עבור המשתמש.
מתודולוגיה
הנחת היסוד בבסיס טכניקת הסינון השיתופי היא שאנשים לרוב מחפשים מידע מאחרים שדומים להם הן מבחינת הצריכה והן מבחינת האפיון האישיותי. על מנת שהטכניקה תעבוד יש צורך לבנות אלגוריתם שמקבל את הנתונים הן על המשתמשים והן על מאפייני הצריכה שלהם כדוגמת מוצרים או השירותים שרכשו (או הביעו עניין לרכוש).
ישנם מספר עקרונות שצריכים להתקיים בו זמנית כדי לתמוך במודל האלגוריתמי:
האתגר העומד בפני מודל הסינון שיתופי הוא ביכולת לתת את המשקל הנכון להעדפות של כל אחד מן המשתמשים.
מטרת הסינון השיתופי היא לדעת מה להמליץ לפלוני על מוצר או ידע. האלגוריתם להמלצה משתנה בהתאם לסוג האלגוריתם שבו המערכת משתמשת, אך המטרה נשארת זהה.
דוגמה
ניתן להציג את צורת ההמלצה של המערכת בדוגמה הבאה:
קיימת מערכת המלצה של סרטים באינטרנט על פי סוגות. מערכת זו ממליצה למשתמש מסוים על סרטים חדשים על ידי ניתוח העדפותיו בסרטים כפי שבאו לידי ביטוי בפעילותיו הקודמות באתר. מערכת ההמלצה מאתרת משתמשים דומים (משתמשים בעלי העדפות דומות), בודקת אלו סרטים נוספים העדיפו המשתמשים הדומים ועל בסיסה ממליצה על רשימה של סרטים.
שאלה: האם כדאי להמליץ לקרן על סרטי מלודרמה? האם כדאי להמליץ לאורית על סרטי אסונות?
הסינון השיתופי יענה על השאלה על פי המידע: האלגוריתם מחשב העדפות וטעמים דומים ויזהה שמי שאוהב גם קומדיה, גם מתח וגם אימה אוהב סרטי מלודרמה. האלגוריתם לוקח בחשבון גם את האפיון המגדרי, ומשום שאורית אוהבת סרטי מלודרמה וקרן ואורית הן נשים  הוא ימליץ לקרן על סרטי מלודרמה.
לגבי ההמלצה לאורית – כאן זה תלוי. מצד אחד אורית וקרן שתיהן נשים אך למערכת יש שתי סוגות ששתיהן מסכימות עליהן (קומדיה וסרטים רומנטיים) ושתי סוגות שעליהן הן לא מסכימות (מתח ואימה).
מבחינת טעמים – למערכת יש נתונים רק על העדפות סרטי אסונות שהוזנו על ידי זיו וקרן. המכנה המשותף של זיו ואורית הוא בסרטי קומדיה ששניהם אוהבים לצפות. לאור זאת, האם המערכת תמליץ לאורית על סרטי אסונות?
סוגים של סינון שיתופי
קיימים שלושה סוגים של סינון שיתופי.
סינון שיתופי מבוסס זיכרון
שיטה זו מוכרת גם בשם אלגוריתם השכן הקרוב. בסיס השיטה בא לחזות אילו מוצרים עתידיים משתמש מסוים ירצה לקנות על פי אפיון של משתמשים הדומים לו.
האלגוריתם עובד על סמך שני מודלים סטטיסטיים:
שיטה זו פופולרית ומיושמת רבות באתרי אינטרנט.
סינון שיתופי מבוסס מודל
בשיטה זו אוספים בתחילה את הדירוג של כל משתמש. הדירוג כולל את היסטורית הרכישות שלו ואתרים בהם ביקר. את המידע הנ"ל המערכת מגדירה כ"הצבעה" ועל ידי למידת מכונה  מחשבת את ההמלצה שכדאי להציע לאותו משתמש.
האלגוריתם עובד על סמך שלושה מודלים סטטיסטיים:
סינון שיתופי היברידי
הסינון השיתופי ההיברידי משלב בין אספקטים מהאלגוריתם מבוסס זיכרון ובין אספקטים מהאלגוריתם מבוסס מודל כדי לאחד את היתרונות ולצמצם את החסרונות שיש בכל אלגוריתם.
השילוב שמביא לאופטימיזציה מקסימלית בסינון השיתופי הוא:
המודל ההיברידי לוקח את כל המודלים הללו בחשבון עם תוספת של משתנה נוסף הזמן. ההנחה היא שעם הזמן משתמשים משנים את העדפותיהם והמודל ההיברידי לוקח בחשבון את יחידת הזמן בה נרכש המוצר או העניין.
להלן טבלה מסכמת את היתרונות והחסרונות של כל אחד מהסוגים:
יישום המודל
המודל מיושם בעיקר באתרי תוכן, אתרי חיפוש ואתרים מסחריים. ההנחה היא כי גולשים "מצביעים ברגליים" – אם אתר מסוים לא מביא להם את המידע שנכון להם הם יעזבו את אותו אתר. מחד, על ידי שימוש בשיטה הזו אנו כגולשים מקבלים את המידע הרלוונטי ביותר עבורנו ועבור הטעמים שלנו, שמאפשר לנו לקבל החלטות בצורה מיטבית ולכרות את הנתונים המדויקים עבורנו בעולם המידע האינסופי שקיים ברשת. מאידך, קיימת אינפורמציה שלא תגיע אלינו כמשתמשים אם אלגוריתם הסינון השיתופי, ולא משנה איזה מהאלגוריתם, לא ימליץ לנו עליה.
אתגרים
האתגרים המוצעים מביאים לידי ביטוי הן את הקושי באלגוריתמים והן את האתגר ביישום השיטה ברמה המהותית:
כימרות ארוכות חוטם
כימרות ארוכות חוטם (שם מדעי: Rhinochimaeridae) היא משפחה של דגי סחוס קטנים בני סדרת הכימראים. במשפחה זו 3 סוגים ושמונה מינים.
כימרות אלה חיים באוקיינוסים בעומק 200-2,000 מטר באזורים טרופיים וממוזגים. הם מגיעים לאורך 60–140 ס"מ, בהתאם למין.
כלב ים מזוקן
כלב ים מזוקן (שם מדעי: Erignathus barbatus) הוא מין של כלב ים בינוני והיחיד בסוג Erignathus, המצוי באזור האוקיינוס הארקטי. לכלב ים זה שפם גדול ועשיר המגיע עד ללסת התחתונה ומשווה לה צורת זקן, מה שנתן לו את שמו.
הם ניזונים ממבחר יצורים החיים על קרקעית האוקיינוס, כמו דיונונים, צדפות ודגים והשפם שלהם עוזר להם לגשש אחרי הטרף. הבוגרים נוטים שלא לצלול לעומק של יותר מ-300 מ', אך הצעירים יכולים לצלול עד עומק 450 מ', לאזורים הרבה יותר עמוקים.
הם עצמם נטרפים על ידי דובי הקוטב, אורקה ולעיתים נדירות גם ניבתנים יטרפו גורים. הם גם ניצודים על ידי שבטי האינואיטים של החופים הארקטיים, אשר צדים את כלבי הים גם בשביל שומנם ועורם הקשה, ממנו הם מייצרים נעליים, שוטים, רתמות לכלבי השלג ולבניית סירות, סירת Umiak ובקיץ גם אוהלים.
יש לכלב ים זה שני תת-מינים, אך הם אינם נתמכים על ידי נתונים מולקולריים ויש מדענים המערערים על קיומם:
מאפיינים
לכלב ים זה סנפירים מרובעים, וזיפי שפם עבים ומרובים הגולשים עד ללסתו התחתונה. צבעם של הבוגרים הם אפרפר-חום ומאחורה יותר כהים, עם כמה כתמים על הגב ולעיתים רחוקות יש להם גם כתמים כהים על צידי הגוף. לעיתים הפנים והצוואר בצבעי חום אדמדמים. הגורים לעומתם, נולדים בצבעי אפור-חום ומנוקדים בכתמים לבנים על גבם וראשם. תכולת השומן בגוף שלהם מגיעה ל-30 עד 40%.
כלב ים זה וכלבי הים הנזירים הם היחידים בכלבי הים בהם לנקבה 2 פטמות.
רבייה
הנקבות ממליטות באביב (באזור אפריל-מאי) על קרחונים צפים בימים רדודים, גורים שמשקלם 30-40 ק"ג. הגורים צוללים לראשונה כמה שעות מלידתם ונעשים מיומנים במהירות. האמהות מטפלות בגורים 18-24 יום עד גמילתם, אז הגורים שוקלים בערך 100 ק"ג.
אנקת גבהים (סדרה, 1978)
אנקת גבהים (באנגלית: Wuthering Heights) היא סדרת טלוויזיה בריטית משנת 1978, עיבוד לרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה. בסדרה מככבים קן האצ'יסון, קיי אדשיד, פט הייווד וג'ון דאטין. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ BBC Two בחמישה חלקים החל מ-24 בספטמבר 1978. אתרי הצילומים היו באדמות הבור שביורקשייר. עיבוד זה נחשב נאמן ביותר למקור הספרותי. בניגוד לגרסאות קולנועיות קודמות סרט זה אינו מסתיים עם מותה של קאתי, אלא ממשיך לגולל את סיפורם של בני הדור הצעיר, ואת רצונו של היתקליף לנקום במי שגרם לו עוול.
מסרשמיט
מסרשמיט (בגרמנית: Messerschmitt) הייתה חברה גרמנית לייצור מטוסים שנודעה בעיקר בשל מטוסי הקרב שלה מתקופת מלחמת העולם השנייה, ה-Me 262 וה- Bf 109. החברה שרדה גם לאחר מלחמת העולם השנייה ולאחר סדרת מיזוגים, התייצבה כמסרשמיט־בולקוב־בלום עד לרכישתה בידי דיימלר-בנץ אוויר־חלל AG (DASA) בשנת 1989.
היסטוריה
בשנת 1927 הצטרף פרופסור וילי מסרשמיט לצוות המתכננים של "המפעל הבווארי למטוסים", שם קידם את רעיונו ל"מבנה קל משקל" המאחד מספר חלקים נושאי עומס לחלק מבני יחיד החוסך משקל ונפח, ומביא לביצועים משופרים. המטוס הראשון שהעמיד תפיסה זו במבחן היה ה-Bf 108 טייפון, מטוס ספורט שקבע שיאים רבים. על סמך הצלחה זו הוזמנה החברה בשנת 1935 לתחרות תכנון מטוס הקרב העתידי של הלופטוואפה, תחרות בה זכתה עם דגם ה- Bf 109.
במהלך שנות המלחמה, הייתה מסרשמיט ספקית מטוסי הקרב העיקרית ללופטוואפה. מטוסי ה- Bf 109 וה- Bf 110 היוו את עיקר הכוח האווירי, בחציה הראשון של המלחמה. דגמים נוספים הוזמנו ובהם דאון התובלה מסרשמיט Me 321 (ענק) האדיר, וגרסתו משושת המנועים Me 232.
במחצית השנייה של המלחמה, התרכז מסרשמיט בעיקר בפיתוח מטוסי סילון, ובהם מטוס הקרב הסילוני המבצעי הראשון Me 262 שוואלבה (סנונית), ומטוס הקרב הרקטי היחיד ששרת אי פעם בחיל אוויר כלשהו, ה- Me 163 קומט (כוכב שביט). המטוסים נבנו על ידי עובדי כפייה מבין אסירי מחנות ריכוז, בעיקר מאוטהאוזן.
למסרשמיט היו גם כמה תכנונים כושלים, ביניהם ה- Me 210, יורשו של ה-110, אסון תעופתי שכמעט הביא לפירוקה הכפוי של החברה. בעיות התכנון שלו נפתרו ב- Me 410 הורניס (צרעה), אך מספר קטן של מטוסים מדגם זה יוצר שכן הדגש הושם על דגמי ה- Me 262.
עם תום מלחמת העולם השנייה, לא הורשתה החברה לייצר מטוסים, ועל כן פנתה ליצור מכונית תלת גלגלית בתצורת "בועה" בשני דגמים: מסרשמיט KR175 ומסרשמיט KR200. בשנות החמישים רכשה חברת אם איי ואל האיטלקית ידע ממסרשמיט שאיפשר לה לבנות אף היא אופנועים ומכוניות תלת גלגליות, אם איי ואל גם אימצה את סמלילה של מסרשמיט לתוך הסמליל שלה.
בשנת 1968 התמזגה מסרשמיט AG עם חברת בולקוב, ושנה לאחר מכן צורפו גם עסקי התעופה של בלום אונד פוס. החברה המאוחדת מסרשמיט־בולקוב־בלום, נרכשה על ידי Daimler-Benz Aerospace AG בשנת 1989, וחדלה להתקיים.
מויסיי אוריצקי
מויסיי סולומנוביץ אוריצקי (ברוסית: Моисей Соломонович Урицкий ; 14 בינואר 1873 – 30 באוגוסט 1918) היה מהפכן בולשביקי ממוצא יהודי, ראש הצ'קה בפטרוגרד שנהרג בהתנקשות פוליטית.
קורות חיים
מויסיי (משה) אוריצקי נולד למשפחה יהודית בעיר צ'רקאסי (אז בתחומי האימפריה הרוסית וכיום באוקראינה). לאחר קבלת חינוך יהודי מסורתי הוא למד בבית הספר בצ'רקאסי ובבילה צ'רקווה. בשנת 1897 אוריצקי סיים לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קייב.
לאחר מהפכת פברואר אוריצקי חזר לסנט פטרבורג ובכנס ה-6 של המפלגה הצטרף לבולשביקים. אוריצקי נבחר לכהן כחבר בוועד המרכזי של המפלגה. באוגוסט 1917 אוריצקי התקבל כחבר בוועדת בחירות של האספה המכוננת הרוסית. במהלך מהפכת אוקטובר אוריצקי היה פעיל בארגון מאבק מזוין כנגד הממשל הקיים למען העברת השלטון לידי הבולשביקים.
לאחר מהפכת אוקטובר
לאחר מהפכת אוקטובר אוריצקי התמנה ליושב ראש הוועדה לכינון האספה המכוננת. ב-6 בינואר 1918 אוריצקי וולדימיר לנין חתמו על צו לפיזור האספה בתום ישיבתה הראשונה. בדעת הקהל הרוסית אוריצקי נחשב לאחראי על פיזור האספה כי הוא היה יושב ראש הוועדה המכינה שלה.
במהלך הדיונים בקשר להסכם ברסט-ליטובסק אוריצקי התנגד לחתימת המתווה שגובש. בכנס ה-7 של המפלגה הוא נבחר למועמד לחבר בוועד המרכזי.
לאחר רצח ו. וולודרסקי, אוריצקי התנגד לתפיסת בני ערובה ולהוצאות להורג ללא משפט ועמדתו התקבלה על דעת ראשי העיר. בתחילת אוגוסט 1918 התקיים בעיר כנס של הסובייט המקומי ובו נאמו לאון טרוצקי ויעקב סברדלוב. בעקבות נאומיהם, חברי הסובייט אישרו הוצאות להורג ללא משפט של מתנגדי המשטר ובני אצולה. ב-18 באוגוסט החלטה זו אושרה בישיבת צ'קה ואושרה הוצאה להורג של 21 עצורים. על פי תקצירי הפרוטוקולים, במהלך ההצבעה אוריצקי נמנע.
ב-30 באוגוסט 1918 אוריצקי נרצח בפטרוגרד על ידי לאוניד קנגיסר. קנגיסר לא ידע שאוריצקי התנגד לטרור וכלל לא הצביע בעד ההוצאות להורג, ביניהן גם של חברו, כמה ימים לפני כן. כדברי קנגיסר: "בהיותי יהודי הרגשתי חייב להרוג יהודי בולשביק שפועל להוצאתם להורג של אנשים חפים מפשע". קיימות עדויות שקנגיסר היה חבר בארגון שפעל נגד השלטון, וההתנקשות אושרה על ידי בוריס סבינקוב.
ב-2 בספטמבר 1918 יעקב סברדלוב חתם על הצו להנהגת "טרור אדום" ברחבי המדינה. בכך ניתן הכשר רשמי למדיניות תפיסת בני ערובה והוצאה להורג של בני המעמד העליון, בעלי נכסים, קצינים, נזירים ושאר מתנגדי המשטר.
לזכר הרצח, כיכר הארמון בעיר כונתה "כיכר אוריצקי", שם שהחזיק עד לשנת 1944.
ויקטור בורה
ויקטור בורה (בצרפתית: Victor Bourret; 22 בספטמבר 1877 – 5 באוגוסט 1949) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
בורה נולד ב-22 בספטמבר 1877 בבסטיה שבקורסיקה, והיה בנו של ז'נדרם. הוא התגייס לצבא הצרפתי בשנת 1895 והשתתף ב-École Nationale des Sous-Officiers d'Active ב-Saint-Maixent-l'École בשנת 1900 וב-École Militaire בשנת 1913. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כקצין במטות השונים.
בין המלחמות מילא תפקידים שונים ביחידות חיל הרגלים או במשרד המלחמה, שם היה ראש הקבינט הצבאי של אדואר דאלאדיה שלוש פעמים בין פברואר 1932 ליולי 1937. לפי הערכת הבריטים כ"גנרל פוליטי ... שאין לו שום ערך", נטען כי הוא יצר מסך שהגביל את הקשר בין השר לקצינים הצבאיים שבפיקודו. בתקופה זו הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה בשנת 1932, ז'נרל דה דיוויזיה בשנת 1935, ז'נרל דה קורפוס בשנת 1936 וז'נרל ד'ארמה בשנת 1939.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קיבל בורה פיקוד על הארמייה החמישית, שהוצבה באלזס. פקודיהם שהיו מבקרי בורה בתקופתו במשרד צמח להעריץ אותו כמפקד. בין הקצינים בפיקודו היה קולונל שארל דה גול שפיקד על חמשת גדודי הטנקים המפוזרים של הצבא.
במהלך קרב צרפת, ב-17 ביוני 1940, הוא הוחלף כמפקד הארמייה החמישית על ידי צ'ארלס-מארי קונדה והוצב בפיקוד על המילואים. עם הנסיגה של הצבא הוא נסוג לפורט דה ז'ירנקור, חלק מביצורי Séré de Rivières המיושנים. הוא נפל בשבי ב-25 ביוני 1940 בז'רארדמר ובילה חמש שנים בשבי במצודת קוניגשטיין בסקסוניה. הוא שוחרר ב-9 במאי 1945 וחזר לצרפת 3 ימים אחר כך.
לאחר המלחמה כתב מונוגרפיה על נפילת צרפת תחת הכותרת "הטרגדיה של הצבא הצרפתי". הוא נפטר ב-5 באוגוסט 1949 בסרנס-פוללטורט.
תאוריית המשוגע
תאוריית האיש המשוגע היא תאוריה פוליטית לניהול יחסים בין לאומיים המתבססת על הרעיון כי בקונפליקט ה-"שפן" בתורת המשחקים קיים יתרון לשחקן המתנהל בחוסר רציונליות ונותן לרגש להשתלט עליו משום שיריבו יאמין כי הוא יהיה מוכן להסתכן בלאבד תועלת רבה עבור רווח מועט יחסית ויחשוש להיכנס עמו לעימות. הבסיס להצלחת התאוריה הוא עשיית פעולות שייצרו מראית עין אמינה של מחויבות לעמדתך עד כדי מוכנות לשלם מחיר עבור כך.
היסטוריה
ב-1517, טען ניקולו מקיאוולי כי "לעיתים זהו דבר חכם מאוד לזייף טירוף" ("דיונים על עשרת הספרים הראשונים של טיטוס ליוויוס", פרק 3, קטע 2). למרות שבהקשר של ניקסון ומלחמת וייטנאם טען קימבל כי ניקסון הגיע לאסטרטגיה זו כתוצאה מניסיון מעשי וצפייה בנשיא דווייט אייזנהאואר והנהגתו את מלחמת קוראה.
ב-1962, טען העתידן הרמן קאהן בספרו "לחשוב על הבלתי מושג", כי להיראות קצת משוגע עשויה להיות דרך אפקטיבית לגרום ליריב לוותר.
ניקסון
ראש הסגל של הנשיא ניקסון ר. הלדמן כתב כי ניקסון חלק איתו את הדברים הבאים: "אני קורה לזה תאוריית המשוגע בוב. אני רוצה שהצפון - וייטנאמים יאמינו כי הגעתי לנקודה שבה אני עשוי לעשות כל דבר על מנת לסיים את המלחמה. אנחנו רק נדליף להם כי - "למען השם, אתם מודעים לכך שניקסון אובססיבי בקשר לקומוניזם. אנחנו לא יכולים לרסן אותו כאשר הוא כועס וידו מונחת על הכפתור של הנשק הגרעיני" והו - צ'י בעצמו יהיה בפריז תוך יומיים להתחנן על הסכם שלום".
באוקטובר 1969, ממשל ניקסון ציין לברית המועצות כי "האיש המשוגע" יצא משליטה כאשר צבא ארצות הברית קיבל הנחיה לכוננות מלחמה עולמית (ללא ידיעת רוב הציבור האמריקאי), וכי מפציצים חמושים בנשק תרמו - גרעיני עפים בסמוך לגבול ברית המועצות במשך שלושה ימים רצופים. הממשל השתמש בתאוריית האיש המשוגע כדי לכפות על הממשלה הצפון - וייטנאמית לגשת למשא ומתן ולסיים את מלחמת וייטנאם. בהתאם לאותה מדיניות, דיפלומטים אמריקאים, במיוחד הנרי קיסינג'ר תארו את הפלישה לקמבודיה כסימפטום של "חוסר היציבות" של ניקסון.
טראמפ
ישנם המאמינים כי תאוריית האיש המשוגע ננקטת בידי הנשיא טראמפ ביחסיו עם מדינות בעלות ברית ומדינות עוינות כאחד. ג'ונתן סטיבנסון טוען כי האסטרטגיה של הנשיא טראמפ היא אפילו פחות אפקטיבית מזו של ניקסון מכיוון שניקסון ניסה לתת את הרושם שהוא - "הגיע לקצה, בעודו רומז כי הוא יחזור לחושיו במידה והסובייטים או הצפון - וייטנאמים יוותרו." בעוד לא סביר שהממשלה הצפון קוריאנית מאמינה כי טראמפ יעשה אותו דבר מכיוון שאיומיו הם חלק קבוע מדרכי הפעולה שלו ולא תגובה זמנית ואמוציונלית.
ישראל וחזבאללה
האלוף יוסי בידץ בסקירתו אחר התפתחות הגישה הישראלית להרתעה העריך כי "היכולת להישאר בלתי צפוי ובלתי ניתן להערכה, כמו גם לבנות תדמית של בעל נטייה להגיב בחומרה לא פרופורציונלית ('בעל הבית השתגע'), עשויה לייצר זהירות יתר בקרב הצד המורתע, גם כאשר הוא שוקל לנקוט מהלכים מוגבלים". וכהגדרתו בהמשך - "רציונליות של אי רציונליות'".
בחינת התבטאויותיהם החריפות של שרי הקבינט יואב גלנט : "אם חזבאללה יפעלו נגדנו - לבנון תחזור לתקופת האבן", ישראל כץ : "לבנון תשוב לתקופת המערות" והבהרתו של השר נפתלי בנט : "''אני רוצה לעשות סדר, נסראללה אמר אחרי מלחמת לבנון השנייה כי לו ידע מה תהיה תגובת ישראל, הוא לא היה חוטף את החיילים. אז הנה, אנחנו עושים לנסראללה שירות ואומרים בצורה מאוד ברורה: אם תתפתח חלילה מלחמה ויירו עלינו טילים מלבנון, הרי שנסראללה יהפוך להיות המחריב של לבנון, ודרום המדינה תיפגע בצורה אנושה בגלל פעולותיו. הנה אנחנו אומרים''" מבהירים כי יותר מעשור לאחר מלחמת לבנון השנייה וממשלת ישראל מעוניינת ליצור מחויבות אמינה לתגובה לא רציונלית נוספת לטובת יצירת הרתעה לפעולות אפשריות מצידו של חזבאללה תוך התבססות על אמירתו של מנהיג חזבאללה נסראללה לאחר המלחמה כי אילו העריך, ולו באחוז אחד, שתפרוץ מלחמה בעקבות חטיפת שני חיילי צה"ל, הפעולה כלל לא הייתה יוצאת אל הפועל.
רגשות רציונליים
פרופסור אייל וינטר בספרו "רגשות רציונליים" מסביר את חשיבות השימוש ברגשות ככלי משלים לחשיבה הרציונלית בתורת המשחקים. לפי ההסבר: "למעשה רגשות הם מנגנוני איתות המאפשרים לנו לתאם את פעולותינו ולהגיע לשיווי משקל במגוון רחב של משחקים שבהם אנו משתתפים יום יום". לתפיסתו בעזרת הרגשות אנו יכולים ליצור מחויבות לעמדתנו - רגשות שליליים כמו הפגנת כעס או תסכול עשויים לשמש אותנו על מנת לשדר שאנו נכונים להגיב לפגיעה של הצד שכנגד גם אם הדבר כרוך בנזק לנו עצמנו והפגנת רגשות חיוביים כמו אהבה או הערצה מאפשרים לנו לשדר לזולתנו שאנו נכונים לעמוד לצידו גם תוך נשיאת מחיר ועל ידי כך ליצור מחויבות שלו כלפינו.
ביקורת
איש מדעי המדינה סקוט סיגן וההיסטוריון ג'רמי סורי מותחים ביקורת על התאוריה היא כי היא "לא אפקטיבית ומסוכנת" בעודם מצטטים את הדעה כי מנהיג ברית המועצות ברז'נייב לא הבין את המסרים שהנשיא ניקסון ניסה להעביר בנוסף לסיכון של תאונה בשל התנועות המוגברות של הכוחות האמריקאיים. השימוש של טראמפ בתאוריה עם צפון קוריאה קיבל ביקורת דומה הגורסת כי הסיכוי לתאונה עולה משום שהיקף ניסויי הטילים עלול להיות מואץ.
העתידן הרמן קאהן מוסיף בספרו "על הסלמה" כי הבעיה עם תיאורית המשוגע היא המורכבות הנוצרת כאשר שני הצדדים נוקטים באסטרטגיה זו.
מנהל מסילות הרכבת הפדרלי
מנהל מסילות הרכבת הפדרלי (באנגלית: The Federal Railroad Administration) היא סוכנות במחלקת התחבורה של ארצות הברית.
הסוכנות הוקמה לאחר חקיקת חוק מחלקת התחבורה שנחקק ב-1965. מטרתה של הסוכנות היא לפרסם ולאכוף את תקנות הבטיחות ברכבות בארצות הברית, לנהל תוכניות סיוע לרכבות, לבצע מחקר ופיתוח לשפיור בטיחות הרכבות ומדיניות התחבורה בתחום הרכבות בארצות הברית ועוד.
מנהל מסילות הרכבת הפדרלי מעסיק כ-850 עובדים.
היסטוריה
ב-2011 החלה סוכנות בעדכון המיכשור האלקטורני של מפעילי הרכבות ברחבי ארצות הברית.
ביוני 2015 הודיעה הסוכנות על יוזמה חדשה בתחום התחבורה מסילתית בשיתוף פעולה עם חברת הענק האמריקאית, גוגל. היוזמה צפוי להתקין מכשירי GPS שישמשו חלק שוטף בשירות המיפוי של הסוכנות, הנתונים של מכשירי ה-GPS מעבירים למשרדי הסוכנות את המיקומים של למעלה מ-250,000 קרונות רכבת בארצות הברית. הסוכנות מאמינה כי הדבר ישפר את הבטיחות של אנשים המשתמשים במערכות ניווט בנהיגה ברכבת.
רובן מיקאל
רובן מיקאל פרייטאס דה רסורסיאאו (בפורטוגזית: Rúben Micael Freitas da Ressureição; נולד ב-19 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר בנסיונל מדיירה.
קריירה
מיקאל נולד בקמרה דה לודוס בארכיפלג מדיירה. בגיל 10 הצטרף לקבוצה המקומית אסטרייטו, ולאחר שנה עבר לאוניאו מדיירה. בגיל 17 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצת הבוגרים.
בקיץ 2008 עבר לנסיונל מדיירה מהליגה הבכירה. ב-26 באוקטובר 2008 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על ויטוריה סטובאל. ב-11 בינואר 2009 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2–3 על פאסוס די פריירה. ב-20 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בניצחון 3–4 על זניט סנט פטרסבורג במוקדמות הליגה האירופית. בהמשך העונה באירופה הבקיע שבעה שערים בשמונה משחקים.
בינואר 2010 חתם בפורטו לארבע וחצי שנים. ב-30 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–4 על קבוצתו לשעבר נסיונל. עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות, שני גביעים ובליגה האירופית, לאחר ניצחון במשחק הגמר 1-0 על ספורטינג בראגה. מיקאל נותר על ספסל הקבוצה ולא שותף בגמר.
ב-26 ביולי 2012 הושאל מיקאל לספורטינג בראגה. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד בנפיקה ליסבון. ב-25 באוגוסט 2012 הבקיע צמד בכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על ביירה מאר. ב-2 באוקטובר 2012 הבקיע את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון 0–2 על גלאטסראיי. בתום עונת ההשאלה חתם באופן קבוע בבראגה.
ב-2 בפברואר 2017 הושאל למכבי תל אביב עד לסוף העונה. ב-8 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחונה של מכבי תל אביב 0–1 על מכבי פתח תקווה במשחק הראשון ברבע גמר גביע המדינה. ב-18 במרץ 2017 כבש את שער הבכורה שלו במכבי תל אביב בניצחון 0–3 על בני סכנין בליגה.
ב-16 בינואר 2018 חתם מיקאל בפאסוס די פריירה. ב-1 ביולי 2018 חתם מיקאל בויטוריה סטובאל. ב-1 ביולי 2019 חתם מיקאל בנסיונל מדיירה.
נבחרת פורטוגל
ב-29 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת בה הבקיע צמד בניצחון 0–2 על. מיקאל נכלל בסגל הנבחרת ביורו 2012.
31 בדצמבר
31 בדצמבר הוא היום ה-365 בשנה (366 בשנה מעוברת), בשבוע ה-53 בלוח הגרגוריאני. זהו היום האחרון בשנה.
דוכס אלבה
דוכס אלבה (בספרדית: Duques de Alba de Tormes) הוא תואר אצולה ספרדי.
התואר דוכס אלבה, היה במהלך ההיסטוריה הספרדית תואר נחשב מאוד, ובית אלבה היה לאחת ממשפחות האצולה החזקות באירופה. למעשה לא כל שושלת דוכסי אלבה מהווה שושלת רציפה אחת, והיא מורכבת משלוש שושלות שהחליפו האחת את רעותה; משפחתו של הדוכס הראשון מאלבה אלברס דה טולדו הייתה המשפחה הראשונה בשושלת, לאחריה באה שושלתו של פרננדו דה סילבה, הדוכס ה-12 מאלבה, ואחריה הבית הנוכחי של דוכסי אלבה, בית פיצג'יימס, שראשיתו בקרלוס מיגל פיצג'יימס סטיוארט, דוכס אלבה ה-14, וצאצאיו נושאים בתואר גם במאה ה-21.
חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים
חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים, התשס"א-2001, אושר בכנסת החמש עשרה ביולי 2001, והוא אוסר העסקה של עברייניי מין במוסדות המשרתים קטינים (בתי ספר, מעונות יום, תנועות נוער ועוד) ובמוסדות לחסרי ישע.
היסטוריה חקיקתית
החוק נחקק בכנסת החמש עשרה ביוזמתו של חבר הכנסת יובל שטייניץ. דברי ההסבר להצעת החוק נימקו זאת בקביעה: "אחוז ניכר מהמורשעים בעבירות מין חוזרים ותוקפים קטינים לאחר שחרורם מהכלא." החוק אושר ב-25 ביולי 2001, ובגרסתו הראשונה נקרא חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסד המכוון למתן שירות לקטינים, התשס"א-2001. בגרסתו זו אכן עסק החוק רק באיסור העסקה של עברייני מין במוסד המעניק שירות לקטינים.
החוק קבע שתחילתו היא שנה מיום פרסומו, כלומר החל מ-7 באוגוסט 2002. בתיקון ראשון לחוק נדחתה תחילתו ל-1 במרץ 2003, ונוסף לו סעיף 13א, הקובע כללים להעסקה של עברייני מין בתקופת הביניים שבין חקיקת החוק לכניסתו לתוקף.
תיקון מס' 2 לחוק, שנעשה ביוזמתו של חבר הכנסת יצחק הרצוג, הרחיב את תחולתו של החוק גם למוסדות המטפלים באנשים עם מוגבלות שכלית או התפתחותית ובעסקים המעניקים שירות לאנשים כאלה. בהתאם לכך שונה שם החוק לשמו הנוכחי, חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים, התשס"א-2001.
לפי הנוסח המקורי של החוק הגבלות ההעסקה חלו רק על מי שנדון לשנה מאסר בפועל או יותר. בתיקון מס' 4 לחוק, שנעשה ביוזמתה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ', נקבע שהגבלות ההעסקה יחולו על כל מי שהורשע בעבירת מין. דברי ההסבר להצעת החוק נימקו החמרה זו: "הצעת החוק נועדה להביא לשינוי בנקודת האיזון בין ההגנה על העובד וזכותו החוקתית לעיסוק מחד גיסא, לבין ההגנה של שלומם של קטינים ואנשים עם מוגבלות הנתונים להשגחת המבוגרים המספקים להם שירותים מאידך גיסא, ולתת עדיפות להגנה על שלומם של קטינים ואנשים עם מוגבלות, גם במחיר של פגיעה בזכויות ובאינטרסים האמורים."
תיקון מס' 7 לחוק, שנעשה ביוזמתה של חברת הכנסת ציפי חוטובלי, הרחיב את הגנתו של החוק לחסרי ישע, שהגדרתם "מי שמחמת גילו, מחלתו או מוגבלותו הגופנית או הנפשית, ליקויו השכלי או מכל סיבה אחרת אינו יכול לדאוג לצורכי מחייתו, לבריאותו או לשלומו", והאיסור על העסקה של עברייני מין הוטל על מוסדות נוספים.
הוראות החוק
החוק קובע: מעסיק לא יקבל לעבודה, בשכר או בהתנדבות, במוסד ולא יעסיק בעבודה במוסד, בגיר שהורשע בעבירת מין שאותה ביצע בהיותו בגיר. האיסור חל ממועד ההרשעה בעבירת מין ועד 20 שנים לאחר ההרשעה, ואם נידון למאסר – 20 שנים לאחר שחרורו של הבגיר מבית הסוהר בשל אותה עבירה. ועדה שיקים שר המשפטים רשאית לתת פטור מאיסור זה, אם שוכנעה, לאחר שקיבלה הערכת מסוכנות, שהמבקש אינו מהווה סיכון לקטינים, לאנשים עם מוגבלות שכלית או התפתחותית או לחסרי ישע. הוראות החוק חלות גם על מעסיק בפועל של בגיר באמצעות קבלן כוח אדם, ועל בגיר המועסק כאמור.
"מוסד", לעניין חוק זה הוא:
לפני קבלת אדם לעבודה במוסד, על המעסיק לקבל אישור ממשטרת ישראל שהמועמד לעבודה אינו עבריין מין. כללי קבלת האישור נקבעו בתקנות למניעת העסקה של עברייני מין במוסד המכוון למתן שירות לקטינים (אישור המשטרה), תשס"ג-2003.
פיטורי עובד לפי הוראות חוק זה אינם מצריכים הודעה מוקדמת לפיטורים, אך מזכים את העובד בפיצויי פיטורים, אלא אם בית הדין לעבודה קבע כי הפיטורים היו בנסיבות מיוחדות, שאינן מצדיקות מתן פיצויי פיטורים, כולם או חלקם.
מגדל בין ערים
מגדל בין ערים הוא גורד שחקים המתוכנן להיבנות בתל אביב-יפו בסמוך לגבולה המוניציפלי עם רמת גן וגבעתיים.
מיקום
המגדל מתוכנן להבנות על מגרש בשטח של כ-6 דונם המהווה חלק מחלקה בת 11 דונם, בסמוך לצומת "על פרשת דרכים" שליד תחנת הרכבת תל אביב מרכז. השטח, הנמצא בבעלות עיריית תל אביב, ממוקם בקרבת "מתחם הבורסה" ברמת גן ו"מתחם הסיטי" של גבעתיים. באזור זה קיימת תוכנית בניין עיר מאושרת לבניית מספר מגדלים בני 40 עד 70 קומות.
המבנה
על פי התוכנית, השטח הבנוי הכולל של המגדל יהיה כ-121,500 מטרים רבועים, הוא יתנשא לגובה של כ-400 מטרים מעל פני הקרקע ויכלול 100 קומות (ועוד 6 קומות תת-קרקעיות לחניון). שתי הקומות הראשונות בשטח של כ-2,000 מטר רבוע מיועדות לשימוש כלובי ולצורכי מסחר, חמש הקומות שמעליהן בשטח של כ-6,000 מטר רבוע מיועדות לצורכי ציבור ו-71 הקומות הבאות מיועדות לשימוש כמשרדים. מעל קומות המשרדים מתוכנן חלל בגובה שלוש קומות לשימוש כלובי נפרד לבית מלון כשמעליו 15 קומות עם כ-1340 חדרים ועל גג המבנה בריכת שחייה לאורחי המלון.
צורתו החיצונית של המבנה עוצבה ותוכננה בשנת 2014 על ידי האדריכל משה כץ ממשרד מילוסלבסקי-שוורץ אדריכלים והושפעה ממיקומו של המבנה בגבול שלוש הערים אליהן מופנות שלוש החזיתות. כל חזית נראית כבעלת תנועה המשכית ועצמאית משלה, שנפתחת בקצה העליון אל השמים. תנועות אלו, בניגוד לגורדי שחקים אחרים בסביבה, עומדות בניגוד לצורה השלמה-סגורה הידועה בעיצוב מבנים מסוג זה (תיבה, גליל, חרוט). במבט על, המבנה בעל צורה כללית של מנסרה משולשת בעלת צלעות גליות שאינן צמודות זו לזו, וממחישות באופן סמלי את הדינמיות והתנועה של העיר ת"א ממנה נלקחה ההשראה לעיצוב המבנה.
תכנון המבנה המיועד לשימושים מעורבים חייב את האדריכלים למצוא פתרון אשר יאפשר הפרדה מקסימלית ביניהם כך שכל אחד מן השימושים המיועדים במבנה יכלול דרכי גישה נפרדות. לשם כך תוכננו במבנה 24 מעליות לשירות משתמשי מוסדות הציבור, עובדי המשרדים ואורחי המלון.
אחת הדרישות ממתכנני המגדל הייתה ליצירת מרחבים ירוקים בלב מתחם כבישים סואן הנעדר גינות או פארקים. לשם כך הוחלט להקים גינה בשטח של כשלושה דונם על גגו של החלק המסחרי התחתון שיהיה רחב יותר מן המגדל שמעליו. בנוסף לכך תוכננו כאמור לכל גובהו של המגדל מרווחים בין שלוש הצלעות שלו וביניהן מרפסות בסגנון "גנים תלויים" כהשראה מרעיון עיר הגנים של תל אביב.
בתחילת 2018 פורסם כי לבקשת עיריית תל אביב-יפו ומהנדס העיר ת"א עודד גבולי נבחנה האפשרות להוסיף לבניין המתוכנן עוד 20 קומות (ביחד 120) והגבהתו לגובה סופי של עד 500 מטרים וזאת גם כתחרות למגדל 120 (במספר הקומות המתוכננות בו) המתוכנן במתחם הבורסה בר"ג שגובהו המיועד כ-440 מטרים וכן לתוספת דמי השבחה למימון פרויקט קירוי חלק מנתיבי איילון בתל אביב. תוספת הגובה למגדל בין ערים נועדה להבטיח כי יעבור זמן רב עד שיתוכנן מבנה גבוה ממנו בישראל.
ב-5 ביוני 2018 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה תל אביב סופית את התוכנית להקמת המגדל.
באר הגולה (המהר"ל מפראג)
באר הגולה הוא ספר שכתב המהר"ל מפראג, שהודפס לראשונה בחייו בשנת שנ"ח, ובו הוא דוחה טענות על מדרשי חז"ל הנראים תמוהים שנמצאים בתלמוד. בין היתר עוסק הספר בנושאים הבאים: סמכותם של חז"ל להרחיב את התורה באמצעות דרישתה ותיקון תקנות, חכמתם הגדולה של חז"ל הן בתורה והן במדעי הטבע, ביאור למדרשי הלכה ואגדה. רוב הרעיונות בספר מתבססים על מדרשי אגדה רבים המתבארים בספר, כבשאר ספריו של המהר"ל. בשונה משאר ספריו, המהר"ל השתמש בספר זה במידה רבה בכתיבה בחרוזים.
הספר מחולק לשבע "בארות" (מאמרים). בסוף הבאר השישי, המהר"ל מבקר באופן חריף את השקפותיו של ר' עזריה מן האדומים על האגדה.
הספר באר הגולה הוא ספר נפרד מסדרת הספרים הגדולה שהמהר"ל תכנן לכתוב, אך לעיתים יש בו הפניות אל ביאורים שנכתבו בהם. על פי דברי המהר"ל בהקדמתו לספר, הספר נכתב כספר המשך לתפארת ישראל העוסק בתורה שבכתב, ובתורו הוא עוסק בתורה שבעל-פה.
חלקי הספר
הספר מחולק לשבע "בארות" (מאמרים), מלבד ההקדמה:
במהדורת לונדון נוספו לספר פירושים של המגיד מקוזניץ על שלושה ממאמרי המהר"ל, וכן הספר "דרשות מהר"ל", דרשות שנשא המהר"ל בזמנים שונים. הדרשה הארוכה ביותר היא "דרוש על התורה", אותה נשא בחג השבועות שנ"ב בפראג (יחד עם "דרוש על המצוות").
בית הכנסת של צ'קישקה
בית הכנסת של צ'קישקה (בליטאית: Čekiškės sinagoga) הוא בית כנסת לשעבר בעיר צ'יקישקה, במחוז קובנה, ליטא.
המבנה
בבית הכנסת אולם תפילות רחב ידיים בצד המזרחי וכרך מערבי בן שתי קומות, שבקומת הקרקע יש אולם פרוזדור וחדר קטן אחד, ובקומה העליונה הייתה ממוקמת עזרת הנשים. הכניסה הראשית לבית הכנסת ממוקמת בחזיתו הדרומית של המבנה. גרם מדרגות עץ חיצוני המוביל לעזרת הנשים הוצמד ככל הנראה לחזית המערבית. החלק החיצוני של בית הכנסת השתמר.
הפנים מחולק על ידי קירות לבנים לאולם התפילה המזרחי ולשני חדרים מערביים, שמעליהם הייתה ממוקמת עזרת הנשים. החדר הצפון מערבי שימש ככל הנראה כחדר תפילה ולימוד קטן, שכן בקיר המזרחי שלו יש גומחה עם מסגרת עץ בולטת שנראית כמו ארון תורה קטן.
היסטוריה
ב-22 ביולי 1887 פרצה שרפה בעיר. השרפה בצ'יקישקה הרסה את רוב התשתיות ונותרו רק 3 מבנים בעיר. רוב האוכלוסייה באותה תקופה הייתה אוכלוסייה יהודית. לאחר השרפה נבנה בית הכנסת צ'קישקה ונשאר ללא שינוי עד היום, אם כי הוא כבר לא בשימוש.
לאחר מלחמת העולם השנייה, בית הכנסת ננטש במשך זמן רב. במהלך הכיבוש על ידי ברית המועצות הוסב הבניין לאסם.
בשנת 2010 הבניין הוכרז כאתר מורשת תרבותית לשימור.
ויכוח ברצלונה
ויכוח ברצלונה, הידוע גם בכינויו "ויכוח הרמב"ן", הוא ויכוח שיזם חיימה הראשון, מלך אראגון בשנת 1263 בין ממלכת אראגון והכנסייה הקתולית לבין נציגות היהודים ובראשה הרמב"ן.
הרקע לוויכוח
הרקע לוויכוח היה גישה נוצרית שהאמינה בתלמוד, אך לטענתה מצאה בה הוכחות לשילוש הקדוש, לחייו של המשיח לאחר מותו ואת הפיכתו לאל. שיטה זו בוססה על ידי ריימונדוס מרטיני בספרו פיגיון האמונה, ולאחריו המשיך אותה תלמידו פבלו כריסטיאני, יהודי מומר ששמו המקורי היה שאול. חיימה הראשון, מלך אראגון, ביקש מהרמב"ן להתעמת עם טיעוניו של כריסטיאני, המכונה בספר הוויכוח "פראי פול" (האח פול). הרמב"ן הסכים להשתתף בוויכוח, בתנאי שתינתן לו חופשיות באמירת דעתו.
הוויכוח סב סביב התייחסויות בתלמוד למספר נושאים בפולמוס היהודי-נוצרי, שהמרכזיים שבהם:
בויכוח, שנערך בארמונו של המלך בברצלונה, התעמת הרמב"ן בעיקר מול הכומר כריסטיאני, אך השתתפו בו גם המלך, ראשי הממלכה והכנסייה וראשי המסדר הדומיניקני, שהפעילו את האינקוויזיציה הנוצרית (כלומר המנהיגות הפוליטית והרוחנית).
ביום הראשון והשלישי, כל הקהל שנכח בוויכוח היה נוצרי, למעט נציגי היהודים. ביום הרביעי הגיעו גם יהודים, וביום השני הוויכוח נערך, לדברי הרמב"ן, ב"קלישטרויש שלהם", כלומר בבית התפילה הנוצרי בברצלונה, וכנראה הכוונה לכנסייה של העיר ברצלונה, שעליה עומדת כיום קתדרלת אולליה הקדושה.
למעשה, הוויכוח היה מעין משפט שבו עמדו הרמב"ן והיהדות למשפט לפני הנוצרים, על דבקותם באמונה היהודית והעדפתה על פני האמונה הנוצרית. המלך מינה חבר שופטים נטולי פניות לכאורה, כדי לקבוע מי המנצח בוויכוח.
הפוסק במשפט היה המלך עצמו, שנחשב הגון כלפי הרמב"ן, ולהבדיל מוויכוחים אחרים, לרמב"ן היה חופש ביטוי. עם זאת, את עיקר הוויכוח ניהל פראי פול, והרמב"ן רק ענה לשאלות, ולא טען טענות נגד.
מהלך הוויכוח
פראי פול ניסה להוכיח מאגדות התלמוד שישו הוא המשיח, ובתגובה רמב"ן שאלו, איך ייתכן להוכיח את משיחיותו של ישו, מדברי חכמי התלמוד, שהיו יהודים ולא האמינו במשיחיותו של ישו? פראי פול לא ענה לגופו של עניין, אלא המשיך לשאול שאלות מאגדות שונות. בתשובה, הרמב"ן טען שפרשנותו לאגדות חז"ל שגויה, וכן הצביע על סתירות פנימיות בטענותיו של פראי פול. על אגדה מסוימת שעלתה בדיון, התבטא הרמב"ן:, טענה שגרמה לפראי פול להזדעק מיד:. בהמשך הדיון, חילק הרמב"ן את הספרות היהודית לתנ"ך, תלמוד, ומדרש, והסביר שרק בתנ"ך ובתלמוד מאמינים היהודים באמונה שלמה. במדרש, לעומת זאת, אין חובה להאמין:.
כמו כן, פראי פול ניסה להוכיח את פרשת מותו ותחייתו של המשיח מתוך פרשת "הנה ישכיל עבדי" ( ואילך), אך רמב"ן פירש את הפרשה כמתייחסת לעם ישראל ולא למשיח, ובנוסף הראה שאף אם נפרש אותה כמוסבת על המשיח, היא אינה עולה בקנה אחד עם קורות חייו של ישו, רמב"ן הציע לפרש את הפרשה בפרוטרוט אך הצעתו לא נתקבלה, רמב"ן כתב את ביאורו בנפרד והוסיפה לחיבור.
פראי פול טען שהמשיח ימות ויחזור לתחיה קודם ההתגלות ורמב"ן חלק עליו, פראי פול טען שכך כתוב ברמב"ם, בתגובה רמב"ן קרא את דברי הרמב"ם בספר שופטים "המלך המשיח עתיד לעמוד להם לישראל ובונה בית המקדש ומקבץ נדחי ישראל", רח"ד שעוועל הביא שדברי הרמב"ם נמצאים באגרת תחית המתים ורמב"ן שיקר לצורך הוויכוח.
סיום הוויכוח
בשבת שלאחר הפסקת הוויכוח, דרש המלך בבית הכנסת הגדול בברצלונה, רמב"ן עלה אחריו וחלק על דבריו בכבוד, לאחריו דיבר האח רמון דיפנייא פורטי וביאר את מהותו של השילוש הקדוש, רמב"ן שאלו והתקילו עד שאמר שהשילוש ועל כך ענה רמב"ן,
לאחר מכן דרש הרמב"ן בפרשת ואתחנן דרשה גדולה בשבח ומעלת התורה, יש אומרים שהיא הדרשה הנקראת דרשת תורת ה' תמימה.
כשנתיים לאחר הוויכוח, דרשו יוזמי הוויכוח להעמיד את רמב"ן למשפט, בטענה שרמב"ן השמיץ בספרו את הנצרות. בתיווכו של מלך אראגון נדחה המשפט, אך שנתיים לאחר מכן השיגו יוזמי הוויכוח דרישה בכתב מן האפיפיור קלמנס הרביעי להעניש את הרמב"ן על דבריו ב"ספר הוויכוח". ולכן בשנת 1267, נאלץ הרמב"ן לגלות מספרד ועלה לארץ ישראל.
ספר הוויכוח
שנתיים אחרי הוויכוח תיעד הרמב"ן את הוויכוח בחיבור הנקרא "ספר הוויכוח", הידוע גם בשם "מלחמת ה'", הדפסה ראשונה של הוויכוח נעשתה בשנת 1681 על ידי ווגנזייל, בצירוף תרגום לרומית. מהדורה עדכנית בעריכתו של הרב חיים דוב שעוועל נמצאת בכתבי רמב"ן, חלק א', עמודים רצט-שכ, הוצאת מוסד הרב קוק, הרב ראובן מרגליות הדפיס את הוויכוח עם הערותיו והערות של משה שטיינשניידר, הספר נדפס מחדש על ידי מכון בית מוריה להוצאת כתביו.
בספריות שונות קיימים עשרות כתבי יד של הוויכוח ובהם שינויים גדולים על הנדפס.
הסיבה לפרסום החיבור שנוייה במחלוקת, יש שכתבו שכתבו להראות דרך ליהודים בוויכוחים הבאים, הכומר דניפלה כתב שהגמון גירונה פטר קסטלניו ביקש ממנו לכותבו כדי שיפרכוהו הנוצרים בעתיד, יש שכתבו שהנוצרים ביקשו ממנו שיכתוב פרוטוקול, הרב ארי יצחק שבט תמך בסברא האחרונה אך הוסיף שלאחר שכתבו לנוצרים שלחו גם ליהודים ובשבילם הוסיף את ביאורו ל"הנה ישכיל עבדי".
נראה שרמב"ן ערך את הוויכוח ולא ציטטו כלשונו, וזאת מפני שלא סביר שהוא העז להגיד משפטים כגון "אתה בוחר כמנהגכם לענות במרמה בדינין" "לחינם והבל תדברו דבריכם" "האתה היהודי החכם שמצאת החידוש הזה ונשתמדת בעבורו?" "אוי למי שאינו יודע כלום וסבור שהוא חכם ובקי". רמב"ן חתם את הוויכוח, במילים:
השלכות הוויכוח – יחס רמב"ן לאגדות חז"ל
בספר הוויכוח כתב רמב"ן:
מציטוט זה משתמע שיחסו של רמב"ן לאגדות הוא כאל ספר לא נצרך ולא חשוב, אך מהסתכלות על שאר כתביו לתלמוד ולמקרא אנו מוצאים יחס של כבוד לאגדות ולעיתים אף לפסיקת הלכה, ובעקבות זאת יש שפירשו שאמר את דבריו לצורך הוויכוח, אך ודאי שהוא עצמו לא סבר כן. פרשנים אחרים סברו שאין הוא אלא ממשיך את דרך הגאונים ביחסם לאגדה באמרם 'אין סומכים על דברי אגדה', אך זוהי הסתכלות ספציפית על הוויכוח ולא הסתכלות כוללנית על כתביו. שלם יהלום פירש שדברי הרמב"ן נאמרו בדרך דרש ולא בדרך פשט ומפני ששבעים פנים לתורה.
ציטוטים נוספים מדבריו מדגימים את יחסו לאגדה, לדוגמה בהלכות נדה כתב 'וצריך אני להשכילך על אגדה זו... אלא שהם הסתירו דבריהם ברמזים כמנהגם הטוב בכל מקום' באגרותיו כתב 'להחרים ולנדות ולשמת כל לשון המדברת גדולות אשר האלוהים יצמית המלעיג על ההגדות' ובפירוש לתורה 'ואם אגדה היא נסבול הדוחק לקבלה' ועוד רבים.
ויכוח ברצלונה בתרבות
ערוץ 4 הפיק סרט טלוויזיה בנושא הוויכוח בשם "The Disputation", בעריכת ההיסטוריון היהודי-בריטי חיים מקובי, ובכיכובם של כריסטופר לי, בוב פק, ואלן דובי, המחזה זכה לשבחים רבים, המפיק ריצ'רד פרנקלין התפעל מהמחזה ולדברי מקובי, "הוא לא יכול היה להאמין שדברים כל כך פרו-יהודיים נאמרים בטלוויזיה".
בסדרת הטלוויזיה היהודים באים הופיע מערכון סאטירי על ויכוח ברצלונה.
The Ultimate Collection (אלבום של ברברה סטרייסנד, 2010)
The Ultimate Collection (בעברית: האוסף האולטימטיבי) הוא אלבום אוסף של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא ב-29 במרץ 2010.
האלבום הגיע למקום ה-8 בבריטניה ומכר באותו השבוע 24,736 עותקים. בסוף אותה שנה הוא היה לאלבום ה-51 הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה עם מכירות של 231 אלף עותקים ובסוף 2013 הוא הגיע למעמד פלטינה במדינה.
כריסטיאן קונרד, רוזן דנסקאולד-סמסו
כריסטיאן קונרד, רוזן דנסקאולד-סמסו (בדנית: Christian Conrad af Danneskiold-Samsøe; 11 ביוני 1774 - 6 ביוני 1823), היה סבא רבא של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה.
ביוגרפיה
כריסטיאן קונרד נולד ב-11 ביוני 1774 בסמסו, לפרדריק כריסטיאן, רוזן דנסקאולד-סמסו ולפרדריקה לואיזה פון קלייסט, בתם של כריסטיאן אדם פון קלייסט וסופיה רוזנקרנץ. כריסטיאן קונרד היה נין של כריסטיאן גילדלווה, בנו הלא חוקי של פרדריק החמישי, מלך דנמרק. בשנת 1778 מת אביו, ובשנת 1785 מונה המשורר והכומר כריסטיאן אנדרסן לונד לאפוטרופוס עליו. בשנת 1792, כשהיה עדיין קטין, הוא הצטרף למועצת מחוז סמסו ולוועד המנהל של מנזר גיסלפלד. בשנים 1792–1793, הוא עשה מסע ארוך בחו"ל, ולאחר מכן שיפר את חיי האיכרים באחוזותיו ורכש אחוזות נוספות. כריסטיאן קונרד עודד ייעור וחקלאות באחוזותיו, ועל מנת להקל את הובלת העצים מיערותיו, הוביל לכריית "תעלת דנסקאולד", אשר נפתחה ב-11 בספטמבר 1812. ב-30 בנובמבר 1795 התחתן כריסטיאן קונרד עם יוהנה קאס אף מור, בתם של האדמירל פרדריק כריסטיאן קאס אף מור ואדלה סופיה קאס אף שפארה, ממנה נולדו לו 6 ילדים.
בשנת 1799 הוביל כריסטיאן את גיבושו של צ'ארטר חוקי חדש למנזר גיסלפלד, ובו הגדיל את מספר הנזירות, והרשה לילדות מכל המעמדות החברתיים להתחנך במנזר בעד תשלום שנתי. בשנת 1808 הוא הפך למושל מחוז פרסטו, והוא שמר על משרה זו עד מותו. הוא יזם עבודות ציבוריות שונות, כגון נמל בקרבאקסמינדה, בית חולים בנסטבד, ועוד. באותה שנה קיבל כריסטיאן את עיטור מסדר הדנברוג, ובשנת 1815 הוא הפך להיות חבר המועצה הסודית.
ב-6 ביוני 1823 מת כריסטיאן קונרד בגיסלפלד, ובנו פרדריק כריסטיאן, רוזן דנסקאולד-סמסו ירש את תאריו. לאחר מותו ניהלה אשתו את עסקיו במיומנות, והשלימה את מפעל הזכוכית ושתי מפעלי לבנים, שהוא החל בבנייתם.
משפחתו
ב-30 בנובמבר 1795 התחתן כריסטיאן קונרד עם יוהנה קאס אף מור, בתם של האדמירל פרדריק כריסטיאן קאס אף מור ואדלה סופיה קאס אף שפארה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
קרלובי וארי (מחוז)
מחוז קרלובי וארי או מחוז קרלובַרסקי (בצ'כית: Karlovarský kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, הממוקם בחלקו המערבי של האזור ההיסטורי של בוהמיה. המחוז נקרא על שם בירתו קרלובי וארי (קרלסבאד) ומפורסם בעולם בעיקר בשל אתרי הספא שלו, המפורסמים שבהם בבירה קרלובי וארי ובמריאנסקה לאזנייה. הנקודה הגבוהה ביותר היא Klínovec (1244 מ' מעל פני הים) והנקודה הנמוכה ביותר (320 מ' מעל פני הים) נמצאת על נהר Ohře בגבול האזור. נהר Ohře הוא גם הנהר החשוב ביותר באזור קרלובי וארי ורוב האזור שייך לאגן שלו. נהרות נוספים הם: טפלה, רולאבה, ביסטז'יצה ​​וסבטאבה.
מחוזות משנה
מחוז קרלובי וארי, מחולק לשלושה מחוזות משנה (אוקרס, Okres):
ברמה הנמוכה יותר של החלוקה המנהלית של הרפובליקה הצ'כית, מצויות הקהילות (obcí), מעין מועצות אזוריות. במחוז קרלובי וארי ישנן 132 קהילות כאלו: 54 במחוז משנה קרלובי וארי, 40 במחוז משנה חב ו-38 במחוז משנה סוקולוב.
כימרה שטוחת חוטם
כימרה שטוחת חוטם (שם מדעי: Callorhinchus) הוא סוג של דגי סחוס קטנים בני סדרת הכימראים שהוא היחידי במשפחה כימרות שטוחות חוטם (Callorhinchidae). בסוג ישנם שלושה מינים חיים ומין הידוע ממאובנים מהקרטיקון. הם קרובים לכימרות המצויות.
המינים בסוג הם מהקטנים שבדגי הסחוס ואורכם מגיע ל-70–125 ס"מ. הם בעלי חוטם ארוך ונמוך המצוי מעל פיהם ומזכיר חדק של פיל, מה שנתן להם את שמם האנגלי - "Elephantfish". העיניים נמצאות מעל הראש ובעלות מבנה המותאם לראיית לילה. כמו שאר דמויי-הכרישים הם בעלי שלד סחוסי ובעלי עור נוקשה בצבעים כהים, בעיקר חום או שחור ולעיתים מנומר. הסנפירים שלהם ארוכים ושטוחים וכך גם זנבם.
הם חיים רק באוקיינוסים הדרומיים בעומקים משתנים אך בדרך כלל בצמוד לקרקעית הים החולית או הבוצית, שם חוטמם המוזר עוזר לאתר טרף קבור כמו צדפות וסרטנים. מעריכים שבשל איטיותם הם אינם מסוגלים לתפוס דגי גרם בריאים.
מינים
ישנם 3 מינים בסוג זה:
תחבורה בקנדה
התחבורה בקנדה מפותחת, וכוללת כבישים רבים, נמלי תעופה וים, ורשת רכבות מפותחת.
בשל חוסר האיזון הדמוגרפי בין פרובינציות וטריטוריות, כמו אונטריו המאוכלסת לעומת יוקון הריקה מאוד, ישנם אזורים מפותחים מאוד בתחום התחבורה, וישנם אזורים מפותחים הרבה פחות.
כבישים
רשת הכבישים בקנדה מפותחת מאוד, וכוללת 1,042,300 ק"מ (647,700 מייל) של דרכים, מתוכם 415,600 ק"מ של דרכים סלולות. בקנדה 17,000 ק"מ של כבישים מהירים, אשר מציבה את המדינה במקום השלישי בעולם באורך הכבישים המהירים שבמדינה, שנייה רק לארצות הברית ולסין.
בשנת 2009, 89.9% מהנסיעות ברכבים קנדים היו נסיעות בתוך הפרובינציות, 4.9% נסיעות בין פרובינציות, 2.8% נסיעות בין קנדה לארצות הברית, ו- 3.4% נסיעות מחוץ לקנדה.
הכביש המהיר טרנס קנדה (Trans Canada Hwy), הוא כביש המחבר את כל פרובינציות קנדה, ואורכו 7,821 ק"מ (4,860 מייל), בנייתו הושלמה בשנת 1962, והוא נבנה בעלות של 1.4 מיליארד דולר.
קנדה מחוברת בעזרת כבישים וכבישים מהירים ל 49 מדינות בארצות הברית, כל המדינות למעט הוואי.
נמלי תעופה
בקנדה 10 נמלי תעופה בינלאומיים, וענף התעופה מכסה 9% מכל ענף התחבורה במדינה.
בקנדה רשומים כ-1,800 שדות תעופה (שדות תעופה מוסמכים, מגרשי טיסה, מנחתי מסוקים ועוד). מתוכם 26 מתוכננים כמערכת שדות התעופה של קנדה, וכל אחד מהם מעביר למעלה מ-200,000 נוסעים בשנה, ממשלת קנדה שומרת על שדות התעופה האלה בבעלותה, (למעט בבירות הטריטוריאליות), והיא נוהגת לחכור אותם לרשויות המקומיות.
שדה התעופה הגדול ביותר בקנדה הוא נמל התעופה הבינלאומי טורונטו-פירסון, והוא מהווה שער כניסה ראשי למדינה. רשימה של עשרה שדות התעופה הגדולים בקנדה על פי כמות נוסעים:
רכבות
הרכבת בקנדה ירוקה מאוד, מבחינת זיהום אוויר: תוך שהיא מעבירה 84 מיליון נוסעים בשנה ומשענת 70% מהסחורות בתוך קנדה, היא מפיקה רק אחוז אחד מהזיהום במדינה.
משא
בקנדה ישנם 45,000 ק"מ של מסילות ברזל המיודעות למשא. הרכבת היא כלי מועדף בקנדה לשינוע סחורות, וכ- 70% מהסחורות בתוך קנדה עוברות ברכבת, שכן זהו כלי זול, יעיל ובטוח לעומת משאיות. למעשה, הרכבת מעבירה טון אחד למשך קילומטר בעלות שלושה סנט בלבד.
הרכבת היא עמוד השדרה של הכלכלה הקנדית, ובעזרת רשת רכבות הפועלת מחוף לחוף, הרכבת מעבירה סחורות בשווי 280 מיליארד דולר מדי שנה.
הרכבת מעבירה 900,000 טון של סחורה מדי יום, 365 ימים בשנה.
נוסעים
נכון ל-2019, תחנת הרכבת הגדולה ביותר בקנדה הייתה טורונטו יוניון, עם 72 מיליון נוסעים. זוהי תחנת הרכבת השניה בגודלה (לפי כמות נוסעים) בצפון אמריקה, אחרי תחנת פן בניו יורק.
תיירים רכבת
בשנת 2018 עלו על הרכבת 360,000 תיירים, והם מהווים חלק משמעותי מהנוסעים ברכבת בקנדה. גידול כמות הנוסעים האמריקאים ברכבת משמעותי, וישנה עלייה של 28% במספר האמריקאים ברכבת לעומת שנת2008.
נמלי ים
נמלי הים בקנדה חשובים מאוד לכלכלה והם אחריים לרוב הייצוא והייבוא של קנדה מעבר למסחר עם ארצות הברית.
בסך הכול, בשנת 2005 נפרקו והועמסו 139.2 מיליון טון של מטען. נמל ונקובר הוא הגדול והחשוב שבנמלי קנדה, והוא אחראי לכ- 15% מסך שינוע הסחורות בנמלי קנדה (נכון ל-2003).
רשות התחבורה בקנדה היא זו שמפקחת על הרוגולציות בנמלים, על בטיחות כלי שיט גדולים, ועל חובות הנמל. חלק מן הנמלים נמצאים בתהליך יציאה מאחריות פדרלית לסוכנויות או לרשויות אחרות.
להלן חמשת הנמלים הגדולים בקנדה:
M3 לי
רקע
ה-M3 הוא דוגמה לכלי נשק, שכבר עם תחילת ייצורו היו מגרעותיו ברורות והיה ידוע שיש להחליפו במהרה. מקורו של הטנק במכרז ממשלתי אמריקאי לטנק בינוני שיהיה חמוש בתותח 75 מ"מ. דרישה זו באה בעקבות הבליצקריג הגרמני של 1939, שבמהלכו רמס צבא היבשה הגרמני את פולין. חוסר בצריח מתאים גרם לכך שעיצוב הטנק יהיה גרוע למדי. למרות זאת, עד הופעת טנקים טובים יותר היה ה-M3 האופציה היחידה שעמדה בידי בנות הברית המערביות.
הטנק
ה־M3 תוכנן מראש כאמצעי ביניים. המכרז דרש תותח 75 מ"מ שאכן נכלל בטנק. התותח היה מצוין, טוב יותר ממרבית תותחי הטנקים הבינוניים בעולם בזמנו, אך דרך הצבתו בטנק פגעה באפשרויות השימוש בו לשימוש יעיל בלחימה מול טנקים: תותח ה־75 מ"מ הוצב בתובה עצמה, בצד ימין. המתלה שבו הוצב איפשר תזוזה של מעלות בודדות ימינה או שמאלה. דבר זה הקשה על כיוון התותח למטרה, שכן למעשה כל הטנק היה חייב להיות חשוף ומופנה למטרה. על מנת לפצות על כך הותקן צריח קטן עם תותח 37 מ"מ. צריח זה אומנם הסתובב ב־360 מעלות, אך הוא גם יצר שלושה חסרונות נוספים לטנק:
למרות זאת, בשל המחסור בציוד ב־1940, הזמינו גם האמריקאים וגם הבריטים את הטנק.
שירות מבצעי
בשנים 1941–1942 היו הבריטים בצפון אפריקה עסוקים בלוחמה עיקשת מול קורפוס אפריקה של רומל. הטנקים הבריטיים שהיו בנמצא היו חמושים בתותח 40 מ"מ שהקשה עליהם בלחימה מול הפאנצרים הגרמניים. התותחים הבריטיים אומנם היו נחותים רק במעט לעומת התותחים הגרמניים, אך הטנקים הגרמניים היו לרוב מוגנים בשריון כבד יותר. כך קרה שאבדות הטנקים הבריטים היו גבוהות מאוד. טנקי ה־M3 נשלחו לשימוש הצבא הבריטי בצפון אפריקה והשתתפו לראשונה בלחימה משמעותית במאי 1942 בקרב גזאלה, כשהם זוכים למחמאות רבות מצוותי הטנקים הבריטיים אשר לראשונה זכו לטנק בעל עוצמת אש ואמינות בביצועים אל מול טנקי הפנצר 3 ו-4 הגרמניים. ה־M3 היה מסוגל להשמיד את הטנקים הגרמניים הבינוניים מטווח ארוך יחסית, ובכך פיצה באופן חלקי על חסרונותיו הברורים. כמו כן, לפגזיו היה יתרון גדול בכושר חומר נפץ מעולה.
עם המשך הייצור נבנו כמה תתי דגמים שונים, כאשר רובם נקראו בפי הבריטים "לי", וחלקם נקראו "גרנט". חלק ממגרעות הטנק שופרו, על ידי שימוש ביציקה לבניית הטנק במקום לוחות, או על ידי ריתוך במקום מיסמור. בחלק מהטנקים הותקנו צריחים בריטיים יצוקים, שהיו מוגנים בהרבה מהמקוריים. בנוסף הוסר בחלק מהטנקים צריחון המפקד שרק הוסיף לגובה והיה מיותר.
בשנים 1942 - 1943 סופקו כ-1,300 טנקי M3 לצבא האדום במסגרת השאל-החכר.
הטנקים שימשו גם את האמריקאים בצפון אפריקה, ובאוקיינוס השקט. מגרעותיהם הרבות, בנוסף לייצור ההמוני של השרמן העדיף בהרבה, הובילו להוצאתם משרות ביחידות קו ראשון.
רק"מ ייעודי על בסיס ה-M3 שכלל טנקי הנדסה, טנקי להביור ועוד שימש עד לסוף המלחמה.
טנקי ה־M3 שרתו אחרי המלחמה בכמה צבאות, כולל אוסטרליה וברזיל, אך הוחלפו ברגע שנמצא תקציב מתאים.
נחמיה בן אברהם
נחמיה בן אברהם (15 באפריל 1921 – 4 ביולי 1979) היה מבכירי כתבי הספורט והשדרנים שפעלו בישראל, וממייסדי היומון "חדשות הספורט".
קורות חיים
בן אברהם נולד בעיר ברסט ליטובסק (כיום ברסט או בריסק) שבפולין בשם נחמיה גולדברג. בן שנה עלה עם הוריו ארצה. כנער כתב במדורי הספורט של עיתוני התקופה ובהם הארץ והבוקר, שם נדרש לעברת את שמו, והוא בחר בשם בן אברהם (אברהם היה שמו של אביו).
החל לשדר ברדיו אירועי ספורט בימי הרדיו העברי המנדטורי. שידורו הראשון, בקול ירושלים, שהיה גם שידור ישיר ראשון של משחק כדורגל בארץ ישראל, היה ממשחק הכדורגל בין הקבוצה ההונגרית מ.ט.ק. בודפשט ובין נבחרת תל אביב בתחילת 1947 (ניצחון 3:1 לנבחרת תל אביב). עיתונאי הספורט, משה קשטן, סיפר כי: "נחמיה בן אברהם היה נרגש ביותר לפני השידור. הוא הבין שהוא הולך לקראת רגע היסטורי, ואכן הוא היה כזה".