cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eye of the Tiger
מכירות
הוא שהה שישה שבועות ברציפות בראש מצעד בילבורד הוט 100, ארבעה שבועות ברציפות בראש המצעד הבריטי ושישה שבועות ברציפות בראש המצעד האוסטרלי. כן הגיע לראש מצעדי הפזמונים באירלנד, דרום אפריקה, נורווגיה, פינלנד וקנדה, למקום השני באוסטריה ובהולנד, למקום השלישי באיטליה ובבלגיה, למקום הרביעי בניו זילנד ולמקום החמישי בשוודיה. בישראל, כבש השיר את ראש מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של רשת ג' בשנת 1982. במצעד הפזמונים של שנות ה-80 של בילבורד, הגיע השיר למקום הרביעי.
גם שנים ארוכות לאחר שיצא, נשאר השיר פופולרי. נכון לשנת 2013 נמכר הסינגל באופן דיגיטלי, באמצעות הורדת קבצים, בכ-3.5 מיליון עותקים, והוא הורד כרינגטון כחצי מיליון פעמים.
Work from Home
Work from Home (בעברית: לעבוד מהבית) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הבנות האמריקאית פיפת' הרמוני בהשתתפות הזמר האמריקאי טיי דולה סיין. השיר הגיע לתחנת הרדיו להיטים עכשוויים ארבעה ימים לאחר יציאתו הראשונית ב-1 במרץ 2016 ושוחרר כסינגל הראשי מאלבום האולפן השני של הלהקה, 7/27. "Work from Home" נכתב על ידי ג'ושוע קולמן, דאלאס קוהלקה, ג'וד דמורסט, טיי דולה סיין, אלכסנדר איזקווידו ובריאן לי, בהפקתם של קולמן ו-קוהלקה. השיר הוא בעיקר מסוגת הרית'ם אנד בלוז המשלב בתוכו אלמנטים של מוזיקת טראפ. מגזיני מוזיקה רבים כללו אותו ברשימות מיטב השירים של השנה.
השיר הגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100 לאחר כ-13 שבועות מאז כניסתו למצעד, ובכך הפך לסינגל המצליח ביותר שלהן בארצות הברית; הוא אף עבר את הסינגל "Worth It", שהגיע למקום ה-12 במצעד. "Work from Home" הפך גם לסינגל הראשון שהגיעה לחמישייה הפותחת במדינה על ידי להקת בנות מזה עשר שנים, אחרי שהשיר "Buttons" של הפוסיקט דולז שהגיע בספטמבר 2006 למקום השלישי. נכון לדצמבר 2016 מכר הסינגל 1.4 מיליון הורדות דיגיטליות בארצות הברית. השיר הגיע למעמד פלטינה במספר מדינות, כולל פלטינה מחומשת בקנדה ובארצות הברית.
השיר לווה בווידאו קליפ בבימויו של דירקטור X וצולם באתר בנייה של בית. הוא שוחרר ב-26 בפברואר 2016 בערוץ ה-Vevo של הלהקה. "Work from Home" זכה בפרס על שיתוף הפעולה הטוב ביותר בטקס ה-VMA ובטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לשנת 2016. הווידאו קליפ שלו הגיע למיליארד צפיות באוקטובר 2016 והפך לסרטון המוזיקה הנצפה ביותר לשנת 2016. בינואר 2019 הגיע לשני מיליארד צפיות.
רקע והוצאה לאור
"Work from Home" נכתב על ידי ג'ושוע קולמן עם ג'וד דמורסט, אלכסנדר איזקווידו, דאלאס קוהלקה ובריאן לי. קולמן וקוהלקה גם הפיקו את השיר, וביצעו את כל המוזיקה הנלווית והתכנות לשיר. שם השיר הוכרז ב-24 בפברואר 2016. במקור, שם השיר היה "Work" והיה אמור לצאת ב-26 בינואר 2016, אך הלהקה הייתה צריכה לשנות מחדש את שם השיר ל"Work from Home" כדי למנוע בלבול עם השיר של הזמרת ריהאנה בעל השם הזהה, שיצא חודש לפני כן.
בעקבות מגפת הקורונה עלה מספר השמעות הסטרימינג של השיר בארצות הברית ב-11% ל-1.2 מיליון.
ווידאו קליפ
הווידאו קליפ, בבימויו של דירקטור X, שוחרר ב-26 בפברואר 2016. בשיחה על הרעיון של הסרטון אמר X שהוא רוצה לשלב את הנושא של "עבודה" אבל "עם גישה אחרת." בתחילה, הווידאו קליפ היה אמור להתרחש ב"משרד תאגידי", אך הרעיון לא יצא לפועל שכן הקבוצה הוציאה לאור בעבר את "Worth It " באותה הסביבה. רעיונות אחרים כללו אתר בנייה לבית משותף. הוא ציין את התפקידים המגדריים ההפוכים שבהם הגברים הם "האובייקטים" והפרשנויות הרבות לעבודה, שלדבריו סייעו בהצלחת השיר.
הווידאו קליפ זיכה את הלהקה בהסמכת ה-Vevo השלישית שלהן, והגיע ליותר ממאה מיליון צפיות ב-31 במרץ 2016 והפך לאחד הסרטונים המהירים ביותר שהגיעו לציון דרך זה. הוא הפך לסרטון המוזיקה הרביעי הנצפה ביותר בשנת 2016, ולסרטון ה-37 הנצפה ביותר באתר. הווידאו קליפ נכון להיום, הוא הווידאו קליפ הנצפה ביותר על ידי להקת בנות ואחריו "Worth It". במאי 2020 הווידאו הגיע ל-2.2 מיליארד צפיות. הוא זכה בשיתוף הפעולה הטוב ביותר בפרסי ה-VMA לשנת 2016, וגם זכה בקטגוריית "שיר השנה" בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לשנת 2017.
ניקדור
ניקדור (ברומנית: Nicador) הוא הכינוי שניתן לכל אחד משלושת המתנקשים הלגיונרים בחיי ראש ממשלת רומניה, יון ג. דוקה, ביום 29 בנובמבר 1933, בסינאיה, רומניה.
הכינוי ניקדור הורכב מחיבור אותיות לקוחות משמות המתנקשים: Nicolae Constantinescu, Caranica Ion, Doru Belimace ויחד Nicador.
הרקע להתנקשות
קרול השני, מלך רומניה, שהודיע ב-1925 שהוא מוותר על ירושת המלוכה ועזב את רומניה, שב אליה ב-1930, הדיח את בנו הקטין, מיכאי הראשון, מלך רומניה, מהמלוכה ותפס את המלכות. תפיסת המלכות הייתה בניגוד לרצון המפלגה הליברלית והמלך העדיף את מתנגדיהם בממשלה. לאחר פרשיות שחיתות מהדהדות, כמו פרשת סקודה, המלך נאלץ לשנות כיוון ולהזמין את הליברלים להרכיב ממשלה.
ב-14 בנובמבר 1933 הורכבה ברומניה ממשלה חדשה בראשותו של דוקה. ב-9 בדצמבר שלח ניקולאיה טיטולסקו מברק לשגריר רומניה בצרפת ובו קבע שתבוצע הרחקת התנועה הלגיונרית ואיים שיתפטר אם זה לא יקרה. טיטולסקו קשר בין הרחקת התנועה ובין הלוואה נוספת שנשא ונתן למען קבלתה מחבר הלאומים. באותו יום נערכה הצבעה בממשלת רומניה וברוב של 8 נגד 7 הוחלט לאסור על צורותיה השונות של התנועה הלגיונרית. טיטולסקו הצביע בעד ודוקה הצביע נגד.
ההתארגנות הפוליטיות "התנועה הלגיונרית" ו"משמר הברזל" נאסרו כבר ב-1931 והפעם הלגיונרים רצו לבחירות תחת השם "Gruparea Corneliu Codreanu" (ההתארגנות קורנליו קודריאנו". איסור רשימתם עשרה ימים לפני הבחירות לא איפשר ללגיונרים להירשם לבחירות תחת שם אחר או להופיע ברשימות אחרות וחיסל למעשה את נוכחותם בגופים המחוקקים.
המשטרה עצרה לגיונרים רבים, לטענת הלגיונרים 18,000 עד 20,000 ולטענת השלטונות רק 1,700. למעצרי הלגיונרים התלוו מכות ועינויים ושבעה לגיונרים נורו על ידי ז'נדרמרים "לא מזוהים".
המתנקשים
ניקולאה קונסטנטינסקו, במוצאו מגאלאץ, היה כלכלן במקצועו, בוגר האקדמיה המסחרית, מועמד הלגיונרים בבחירות ברשימה של פגראש. בקיץ נפצע קשה ולקראת הבחירות נעצר והוכה קשות וכבר בבית הסוהר החל לחשוב על נקמה. הוא החל לתכנן את הנקמה יחד עם חברו לתא, טואדר יוראש (Toader Ioraș), אך ויתר עליו לטובת שני הסטודנטים הארומנים קאראניקה יון ודורו בלימאצ'ה. קאראניקה היה סטודנט באקדמיה המסחרית ועבד כעיתונאי. הוא עמד בראש רשימה לגיונרית לבחירות במחוזות דורוסטור וקליאקרה, בדרום דוברוג'ה. דורו היה בוגר הפקולטה לספרות של אוניברסיטת בוקרשט ולמד באותה עת בפקולטה למשפטים.
ההתנקשות
הקושרים הצטיידו בשני אקדחים שונים וב-17 נפצים והמתינו להזדמנות מתאימה. ב-28 בדצמבר הזמין המלך את דוקה לבוא למחרת לארמון פלש בסינאיה, כדי שידונו בנושא החלפת העומד בראש הבנק המרכזי של רומניה. למרות התקופה המתוחה, הידיעה הופיעה בעיתונים והניקדורים החליטו לנצל את ההזדמנות. אלכסנדרו טאלה, בן דוד של דורו בלימאצ'ה, היה מודיע משטרתי והוא מסר למשטרה ידיעה על ההתנקשות המתוכננת. מפקד המשטרה, גבריאל מרינסקו, סיפר על כך למלך, אך המלך ציווה עליו להשאיר את הידיעה במשרדו ולא להעבירה הלאה.
אף על פי שבימים, שקדמו להתנקשות, הועברו אל דוקה איומים רבים ברצח ובעינוי בני משפחתו, הוא החליט להתעלם מהם ובנסיעתו, בבוקרו של 29 בדצמבר, ברכבת לסינאיה, שמר עליו רק סוכן אחד. גם הניקדורים נסעו באותה רכבת לסינאיה והתכוונו לתקוף בירידה מהרכבת, אך נרתעו מכך שהתלוו אליו אנשים רבים. כשדוקה יצא לארמון הם התמקמו ברציף הרכבת, שם העבירו את מרבית היום. לקראת בוא הרכבת של 21.30, בה עמד לחזור דוקה. הניקדורים התמקמו, האחד בקצה אחד של התחנה, השני בקצה השני והשלישי, ניקולאה קונסטנטינסקו, הסתתר בגומחה בקיר התחנה, קרוב למקום העלייה לרכבת. לאחר המפגש בארמון פלש התארח דוקה בבית ידידים, שם המתין לשעת הנסיעה ברכבת. הוא הוסע במכונית לרציף הרכבת, אך המכונית עצרה במרחק מה ממקום העלייה לקרון והרכבת איחרה מעט, לכן הוא צעד ברגל ברציף האפלולי.
אחד הניקדורים השליך נפץ, קונסטנטינסקו יצא מתוך הגומחה, תפס ביד אחת את הכתף של דוקה וכשזה פנה אליו כיוון ביד השנייה אל ראשו את אקדחו וירה בו חמש פעמים. הסוכן ששמר על ראש הממשלה היה הראשון שברח. יש גרסאות שונות על מה שקרה לאחר הרצח, יש טענות שהניקדורים הסגירו את עצמם ויש טענות שהם ברחו ונתפסו בהמשך.
בנוסף לרצח של ראש ממשלת רומניה נפצע מכדור ברגלו גם חבר הפרלמנט הרומני קונסטנטינסקו, מי שהיה בעבר ראש עיריית בוקרשט, שהזדמן למקום.
אחרי ההתנקשות
למחרת הרצח הגיעו רעית דוקה ושנים מאחיו לסינאיה, אך המלך סירב להיפגש איתם, אפילו לא כדי למסור תנחומים. קונסטנטין ארג'טויאנו כתב בספר הזכרונות שלו, שהמלך סירב להיפגש עם מקורבי דוקה, כדי שלא יוכלו לקרוא על פניו את שמחתו על כך שנפטר מדוקה.
החקירה והמשפט
הניקדורים טענו בחקירתם שיזמו את ההתנקשות בצורה עצמאית, לא קיבלו הוראות מאף אחד ולא שיתפו בסודם את הנהגת התנועה הלגיונרית. למרות טענות אלה המשטרה פשטה על מוקדי הלגיונרים ועצרה 52 איש, מראשי הלגיונרים, כמו יון קודריאנו (אחיו של קורנליו זליה קודריאנו), גנרל גאורגה קנטקוזינו-שומר הגבול, יון מוצה, מיכאי סטלסקו, דראגוש פרוטופופסקו ועוד, אך גם מנהיגים רוחניים דוגמת נאיה יונסקו וניקיפור קראיניק.
בליל 9/10 בדצמבר קורנליו זליה קודריאנו, שחשש ממעצר, הסתתר בביתו של גבריאל מרינסקו, מפקד משטרת בוקרשט והעביר הוראות באמצעותו של גנרל קנטקוזינו. הימצאותו של גנרל קנטקוזינו בין הנאשמים חייבה שופטים בדרגת גנרל. קרובת משפחה של קודריאנו, גברת קרצ'יונסקו, דודנית של אלנה לופסקו, שבביתה התחבא לפני מעצרו, העידה בבית המשפט שבביתה נפגשו המתנקשים וקיבלו הוראות מקודריאנו וגם העבירו ביניהם נשק ותיאומים, אך למרות עדות זאת בית המשפט זיכה את כל הנאשמים פרט לשלושת הקושרים, שנידונו למאסר עולם עם עבודת פרך. לפני הזיכוי הגיע גנרל ג'אורג'ה מורוזי, חבר בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה והסתגר עם חמשת השופטים ל-45 דקות וביציאתו בישר לגנרל קנטקוזינו שאת הפסחא יעשה בביתו. לאחר המשפט הצטרפו לתנועה הלגיונרית התובע ושניים מהשופטים.
הלגיונרים היו מרוצים מהדרך בה הסתיים המשפט וכאות תודה הם הופיעו בקבוצה גדולה לפני ארמון המלך שם צעדו קראו סיסמאות: "יחיה המשמר (משמר הברזל)", "יחיה קודריאנו", "יחיה המלך". המלך יצא למרפסת וקיבל את הפגנת ה"סטודנטים". הניקדורים הוכרזו גיבורים של התנועה הלגיונרית והוקדש להם "שיר הניקדורים".
טוני קמפבל
אנתוני "טוני" קמפבל (באנגלית: Anthony "Tony" Campbell; נולד ב-17 במאי 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1984–1997. בעונת זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס, וממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 11.6 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
קמפבל נולד וגדל בעיר טינק שבניו ג'רזי, ובין השנים 1980–1984 למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת האוניברסיטה שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד הרב ויליאמס וקלארק קלוג, ובשתי העונות הבאות, לאחר עזיבתם, היה הקלעי המוביל של ה"באקאייס" עם ממוצעים של 19.0 ו-18.6 נקודות למשחק, בהתאמה. בעונת 1982/1983 הוליך את הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בו הודחה על ידי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית של מייקל ג'ורדן, בראד דוהרטי וסם פרקינס.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1984 נבחר קמפבל על ידי דטרויט פיסטונס, בבחירה ה-20. ב-3 עונותיו בדטרויט קלע 6.2 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן ספסל, ובעונת העפיל עם הקבוצה לגמר האזור המזרחי בפלייאוף.
במרץ 1988 חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס. עד לסיום עונת קלע 11.0 נקודות בממוצע למשחק, ובפלייאוף 1988 סייע ללייקרס לזכות באליפות ה-NBA, לאחר שגברו על הפיסטונס (4–3) בסדרת הגמר. בעונה העוקבת העפיל עם הלייקרס פעם נוספת לגמר ה-NBA, אולם הפעם הובסה קבוצתו מול הפיסטונס, בתוצאה 0–4.
בספטמבר 1989 חתם קמפבל על חוזה במינסוטה טימברוולבס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. בכל 3 עונותיו עם הטימברוולבס היה הקלעי המוביל של הקבוצה, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 20.6 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק. על אף הצטיינותו, במהלך 3 העונות רשמה מינסוטה מאזן כולל של 66 ניצחונות ו-180 הפסדים (26.8%). ב-2 בפברואר 1990 קבע שיאי קריירה של 44 נקודות ו-14 ריבאונדים, בניצחון הטימברוולבס מול בוסטון סלטיקס.
לקראת עונת הועבר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בפלייאוף 1993 העפיל עם הניקס לגמר האזור המזרחי, בו הפסידו מול שיקגו בולס (2–4).
בינואר 1994 הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס, יחד עם בחירת דראפט עתידית, תמורת דרק הרפר, ובעונת עבר לשחק בקליבלנד קאבלירס.
בין השנים 1995–1997 שיחק עבור א.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית ו"פלורידה ביץ' דוגס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק.
יחסי האיטי–צרפת
היחסים בין הרפובליקה הצרפתית לבין הרפובליקה של האיטי הם יחסים היסטוריים שמתחילים בהתיישבות הצרפתית בהאיטי במאה ה-17, האיטי הייתה מושבה צרפתית עד שנת 1804 בה פרצה המהפכה ההאיטית. עד שנת 1825, לא הוכרה האיטי בעקבות לחץ מצרפת ובנות בריתה, וההכרה נעשתה תמורת תשלום 150 מיליון פרנק צרפתי לרסטורציה.
חודש לאחר רעידת האדמה בהאיטי בינואר בשנת 2010, ניקולא סרקוזי, ביקר בהאיטי למשך ארבע שעות בלבד, לאחר ארבע שעות אלה עבר סרקוזי לצד השני של האי, הרפובליקה הדומיניקנית. ביקור זה היה הביקור הראשון של שליט צרפת בהאיטי אי פעם.
שומר פיצה
שומר פיצה או שולחן פיצה הוא אביזר המשמש למניעת מגע בין החלק העליון של קופסת אחסון המזון, כמו קרטון פיצה לבין המזון עצמו. האביזר מונע את שקיעת מרכז הקרטון והצמדותו למרכז המזון. שומר הפיצה עשוי מפלסטיק והוא לרוב בעל שלוש רגליות, לעיתים ארבע. בדרך כלל שומר הפיצה הוא בצבע לבן והוא ממוקם לרוב במרכז הפיצה. הוא מוצב לפני סגירת הקרטון, לפני משלוח הפיצה. שומר הפיצה מיועד לשימוש חד פעמי ונזרק לאחר אכילת הפיצה יחד עם הקרטון.
היסטוריה
שומר הפיצה נרשם כפטנט ב-1985 על ידי כרמלה ויטלה (Carmela Vitale) ממדינת ניו-יורק, ככיסא-חצובה שיוצב במרכז הקופסה כדי למנוע מחלקה העליון לשקוע לתוך פיצה, עוגה ומזונות נוספים שנשמרים בתוך קופסה. השם המקורי של הפטנט היה: "שומר אריזה", אך מאז השם השתנה ל"שומר פיצה", וזה השם המקובל כיום לתיאור המוצר. הוגש ב-10 בפברואר 1983 ואושר ב-12 בפברואר 1985. מאז הומצאו למוצר גרסאות נוספות, למשל שומר פיצה עם רגלית אחת משוננת המסייעת בהפרדת חתיכות פיצה דבוקות על ידי חיתוך הבצק והגבינה.
ניחוש
בהלכה היהודית, ניחוש הוא איסור תורה מתוך תרי"ג המצוות, והוא חלק מאיסורי כישוף ביהדות. ניחוש הוא כשאדם מחליט - באמצעות דברים שקורים לו או בסביבתו - האם כדאי לו לעשות או להימנע מפעולה מסוימת, וזאת כאשר אין קשר רציונלי בין הסימן למעשה.
לדוגמה, אדם שמחליט שמפני שהוא ראה חתול שחור בעת שיצא מהבית, זה סימן שיציאה זו אינה טובה, והוא שב על עקבותיו מחמת כך.
פרטי האיסור
במשנה תורה לרמב"ם מבאר את עניין הניחוש, שנאסר בתורה, כך:
על אף שניחוש נאסר, סבור הרמב"ם שבמקרה והניחוש הוא על דברים שעברו, אין בכך איסור:
ניחוש בתנ"ך
בתנ"ך ישנם סיפורים על שתי דמויות שעשו מעשה ניחוש: אליעזר עבדו של אברהם אבינו, ויהונתן בנו של שאול המלך.
מעשה נוסף המוזכר בתנ"ך שנזכר בו ניחוש, הוא במלחמת מכמש, כאשר יהונתן רצה לבדוק האם אלוהים יתן את הפלשתים בידו או לא:
הן אליעזר והן יונתן קבעו סימן שעל פיו הם יחליטו את מעשיהם בעתיד, ולכאורה אין קשר רציונלי בין הסיבה למעשה המוחלט על פיו.
ואכן בחז"ל נאמר בהקשר לכך כי:
הרמב"ם במשנה תורה הבין את דברי הגמרא כמגדירים את האיסור ההלכתי, וכך קבע שאסור לאדם לקבוע סימנים לא-רציונליים לעצמו, וכפי שאכן עשה אליעזר:
מדברי הרמב"ם אכן עולה, שאליעזר עבד אברהם אכן עבר על איסור ניחוש. חלק מהמפרשים מסבירים שהסיבה שהרמב"ם לא הזכיר את יונתן – כי הוא מעניק פרשנות רציונלית לסימנו – למידת המצב המוראלי של האויב, בדומה לסימן שה' נתן לגדעון.
אולם הראב"ד בהשגותיו על הלכה זו, תוקף את הרמב"ם בצורה חריפה, ומפרש את דברי הגמרא בצורה אחרת:
שיטתו של הראב"ד מתאימה לשיטת חכמי פרובנס אחרים (הרב מנחם המאירי והרד"ק למשל) שאוסרים רק קביעות ידועות ומוכרות שיש חשש שהם הגיעו מאמונות של עבודה זרה. על פי שיטה זו, אדם הממציא סימן לעצמו כדי לקבוע באמצעותו מה לעשות, נוהג בדרך טובה, והוא מנצל סוג של הדרכה אלוהית שמנחה את האדם מה לעשות.
אכן כבר בעלי התוספות התקשו האיך עברו אליעזר ויהונתן על איסור ניחוש. ונאמרו בכך מספר תירוצים:
בכסף משנה כתב ליישב בשם הר"ן, שרק ניחוש שאין בו הגיון וסברא נאסר מהתורה, אך כאשר הסימן הגינוי ומסתבר הדבר מותר. ולכך סמך אליעזר על הסימן שעשה, שהרי אם אכן הנערה תשקה אותו מים וודאי שהיא בעלת מידות טובות ומתאימה להיות אישה ליצחק. וכן פירש גם רבי אליעזר ממיץ בספר היראים. וכן פירש המהר"ל וסיכם את דבריו שהניחוש אסור.
וכעין דברים אלו כתב גם בספר החינוך בטעם שאסרה התורה 'ניחוש':
מצוות תמים תהיה
מצוות עשה מהתורה ללכת בתמימות כמו שכתוב: "תָּמִים תִּהְיֶה עִם ה' אֱלֹהֶיךָ".
לדעת הרמב"ם אין במצווה זו תוספת על איסור ניחוש ולכן לא מנה מצווה זו במניין המצוות שלו.
לעומת זאת דעת הרמב"ן שיש כאן מצוות עשה נוספת על איסור הניחוש, שגם במקרים שאין בהם איסור ניחוש, כגון בדברים שיש בהם חכמה ושכל כחוזים בכוכבים, ימנע האדם מלדרוש בהם משום מצוות תמים תהיה. והרמב"ן מונה מצווה זו במנין התרי"ג שלו.
וכדברי הגמ':
סימני ראש השנה
המרדכי מביא את בשם תשובות הגאונים שהעירו על מנהג אכילת הסימנים בראש השנה, שיש לאסור מנהג זה מטעם איסור ניחוש, המרדכי מיישב את המנהג בכך שהוא מיוסד על 'מקרא ואגדות':
רמת מקדונלד
רמת מקדונלד (באנגלית: McDonald Heights) היא רמה גבוהה, המכוסה ברובה קרח, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
אורכה של הרמה 65 קילומטרים, וגובה פסגותיה מעל 1,000 מטרים מעל פני הים.
הרמה מצויה בין כף ברקס וראש מוריס.
קרחון הל, קרחון קירקפאטריק, וקרחון ג'ונסון גובלים ברמה מדרום; מצוקי זילץ' מהווים את הגבול המזרחי של הרמה.
גילוי הרמה
הרמה צולמה על ידי מטוסים של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1941–1939.
מקור השם
הרמה נקראת על שמו של קפטן אדווין א. מקדולנד, מצי ארצות הברית, שהיה סגן מפקד כוח התמיכה הימי של ארצות הברית לאנטארקטיקה, ואשר היה מפקד האונייה גליישר בעת גילוי ומיפוי הרמה בשנת 1962.
משולם גרינברגר
משולם גרינברגר הוא זמר ומלחין חסידי.
קריירה
כמה מלחניו נעשו להיטים ידועים במוזיקה החסידית, בולט בהם כד יתבין ישראל שהלחין עבור בני פרידמן, אין כאלוקינו שהלחין לאברהם פריד והלהיט הפורימי אם על המלך טוב.
זמרים נוספים להם הלחין: אהרלה סמט, ישראל ורדיגר, ליפא שמלצר, זאנוויל ויינברגר, יואלי פאלקאוויטש, צבי זילברברג, מנחם מושקוביץ, שלמה טויסיג, יוסף משה כהנא, יואלי שווארץ, מנדי וייס, יומי לעווי, אייזיק האניג, מוטי רוטמן, בצלאל גאלד, יואלי דווידוביץ' ומקהלת הילדים יונגערליך ויידיש נחת.
בשנת 2014 הוציא לאור את האלבום הראשון שלו בית המקדש - בתפארתו יחד עם ילד הפלא אהרון הלוי כיום מוכר בשם מוטי ויזל. את האלבום השני שלו אותך אבקש עליו עבד במשך 11 שנים הוציא בשנת 2017, המקהלה שליוותה את האלבום מלכות של פנחס ביכלר ובליווי של סולן המקהלה זאנוויל ויינברגר כשעל הצד של התזמורת ניצח יהודה גלילי.
זה (סרט, 2017)
זה (באנגלית: It, נקרא גם זה: חלק ראשון) הוא סרט מותחן אימה על טבעי אמריקאי משנת 2017 המבוסס על הרומן באותו השם של סטיבן קינג משנת 1986. הסרט פותח והופק על ידי החברות "Lin Pictures ", "Vertigo Entertainment " ו-"KatzSmith Productions" ומופץ לאולמות הקולנוע על ידי האחים וורנר וניו ליין סינמה. הסרט נועד להיות החלק הראשון בדואולוגיה מתוכננת של שני סרטים המספרים את סיפוריהם של שבעה חברים המתגוררים בעיירה קטנה ושמה דרי, ונאלצים להילחם בשדים הפנימיים ובפחדים שלהם לאחר שאחיו של אחד הנערים נהרג מידיו של רוע מסתורי, המכונה "זה" - התגלמות הרוע והפחד עצמו.
הסרט בוים על ידי הבמאי אנדרס מוסקייטי, ונכתב על ידי צ'ייס פאלמר, קארי פוקאנגה וגארי דאוברמן. בסרט מככבים ג'יידן מארטל, ג'רמי ריי טיילור, סופיה ליליס, פין וולפהארד, ויאט אולף, שוזן ג'ייקובס וג'ק דילן גרייזר כשבעת החברים הנאלצים להתמודד מול "זה". דמותו של "זה" / פניוויז הליצן מגולמת על ידי ביל סקארסגארד. הצילומים החלו ב-27 ביוני 2016 ברחבי טורונטו, והסתיימו ב-21 בספטמבר 2016.
ביוני 2022 דורג הסרט במקום הראשון ברשימת סרטי האימה הרווחיים ביותר בכל הזמנים של אתר Box Office Mojo, עם הכנסות שהסתכמו באותו מועד ב-700,381,759 מיליון דולר, כנגד תקציב של 35 מיליון דולר.
רקע
קיץ 1989, בעיירה קטנה בשם דרי, מיין, לאחר שג'ורג' דנברו נעלם בנסיבות מסתוריות, ביל דנברו מגייס את ששת חבריו הקרובים על מנת לפתור את התעלומה מאחורי היעלמותו של אחיו הקטן, ומגלים כי רוע מסתורי ואפל המכונה "זה" שוכן בדרי זה מכבר שנים רבות, וכי ייתכן כי הוא עשוי להיות הגורם הישיר להיעלמותם של ילדים רבים בעיירה.
עלילת הסרט
ביום גשום באוקטובר 1988, ביל דנברו נותן לאחיו בן השבע, ג'ורג'י, סירת מפרשים עשויה נייר. ג'ורג'י משיט את הסירה ברחוב הגשום, אך הסירה נופלת אל תוך הביוב. ג'ורגי מציץ לתוך פתח הניקוז של הביוב ומגלה להפתעתו אדם לבוש כליצן המציג את עצמו כפניוויז, הליצן המרקד. פניוויז מפציר בג'ורג'י להתקרב אל פתח הניקוז במטרה לקבל חזרה את הסירה שלו. כשג'ורג'י מתקרב, פניוויז עוקר את זרועו וגורר אותו אל תוך הביוב.
שמונה חודשים לאחר מכן, ביוני 1989, ביל וחבריו, ריצ'י טוזייר, אדי קספרק וסטנלי אוריס, סובלים ממעשי בריונות של הבריון המקומי, הנרי באוורס וכנופייתו. בו בזמן, בוורלי מארש, נערה צעירה שסובלת מהתעללות מינית על ידי אביה וכתוצאה מכך משמועות אכזריות על היותה מופקרת, מתיידדת עם בן הנסקום, נער שעבר לא מזמן לדרי.
ביל, שעדיין רדוף מהיעלמותו של ג'ורג'י וכתוצאה מכך מהזנחתו החוזרת ונשנית על ידי הוריו מוכי הצער, מגלה כי ייתכן שגופתו של אחיו נשטפה אל הביצה הסמוכה ומגייס את חבריו על מנת לחקור את השמועה, מתוך אמונה שאחיו עדיין חי. בינתיים, בספרייה העירונית, בן לומד כי ההיסטוריה של העיר מלאה בטרגדיות מסתורית במהלכן נעלמו ילדים רבים בנסיבות מסתוריות במשך מאות שנים. בשל היותו שמן, הנרי באוורס וכנופייתו מתנכלים לבן, שמערים עליהם ובורח אל הביצה, שם הוא נתקל בקבוצה של ביל שחוקרים את האזור ומוצאים נעל של נערה נעדרת בשם בטי ריפסום. בעזרתה של בוורלי, שגם היא נקלעת למקום, הקבוצה מטפלת בפצעיו של בן. במקביל, אחד מחברי כנופייתו של הנרי, פטריק הוקסטטר, נהרג על ידי פניוויז בעודו משוטט בביוב בחיפושים אחר בן.
עם הזמן, כל אחד מבני הקבוצה נפגש עם פניוויז בנסיבות אחרות: אדי מותקף על ידי מצורע הסובל מריקבון ממושך מחוץ לבית נטוש. לסטנלי יש חוויה טראומטית עם דמות מצוירת מתוך ציור (הציור מבוסס על ז'אן אבוטרן, יושבת של אמדאו מודיליאני). בביתה, בוורלי מותקפת על ידי פרץ דם הפורץ מהכיור שבחדר השירותים שלה, ביל מפותה למרתף הבית שלו על ידי רוח הרפאים של ג'ורג'י, שם הוא נתקל בפניוויז ונמלט מפניו. במקביל, נער אפרו אמריקאי בשם מייק הנלון נתקף בחזיון תעתועים של פניוויז בעודו מקבל משלוח עבור האטליז המקומי של סבו. זמן קצר לאחר מכן, הקבוצה מצילה את מייק מהתנכלותם של הנרי וכנופייתו כלפיו הנובעת מצבע עורו. יחד עם בן, מייק, ובוורלי, שהן ביל והן בן מפתחים כלפיה רגשות רומנטיים, הקבוצה מייסדת את עצמה מחדש ומכנה את עצמה מועדון הלוזרים.
בהדרגה, חברי הקבוצה משתפים את חוויותיהם אחד עם השני ומסיקים כי כל אחד מהם מאוים על ידי אותה הישות. כשהוא מניח כי "זה" לובש את הצורה שממנו הם מפחדים יותר מכל, בן מסיק כי הישות האפלה מתעוררת כל 27 שנים כדי להיות מוזנת בילדי דרי לפני שובה למצב תרדמת למשך 27 שנים נוספות. במוסך של ביתו של ביל, הקבוצה קובעת כי "זה" נע באמצעות מערכת הביוב שמרכזה נמצאת בבאר של דרי, שעליו בנוי הבית הנטוש ברחוב נייבולט 29. לאחר שפניוויז מופיע פעם נוספת, מועדון הלוזרים שמים את פעמיהם אל הבית הנטוש, שם הם נלחמים ב"זה". ביל, ריצ'י ואדי נכנסים לבית בעוד האחרים נשארים בחוץ. אדי שובר את זרועו בעודו נופל דרך חור בזמן, ולאחר שבוורלי מגיעה, היא תוקעת בראשו של פניוויז מוט שלקחה מהגדר הרעועה ומאלצת אותו לסגת. אמו של אדי מגיעה ולוקחת אותו משם בעודה אחוזת חרדה מזרועו השבורה של בנה. הקבוצה מתחילה להתפצל, כשריצ'י, סטן, ומייק נוטשים את השאר לאחר שביל ובוורלי מתעקשים להמשיך לצוד את "זה".
יום אחד באוגוסט שלאחר מכן, בוורלי מצליחה להתנגד לאביה כאשר הוא מנסה לאנוס אותה, אך היא נחטפת על ידי פניוויז, וביל מצליח לשכנע את שאר הקבוצה לצאת להצלתה. הנרי באוורס, שהשתגע לאחר שרצח את אביו המתעלל בעידודו של "זה", מדורבן פעם נוספת על ידי "זה" לתקוף את הקבוצה בביוב. במהלך המאבק, מייק דוחף את הנרי, שנופל לכאורה אל מותו. לאחר מכן, הקבוצה מוצאת את המאורה של "זה" במגדל קירור תת-קרקעי, המכוסה תחת הר של אביזרי קרקס מתפוררים וחפצי ילדים, שם הם מוצאים את בוורלי, התקועה במצב קטטוני לאחר שנחשפה אל צורתו האמיתית של פניוויז, מרחפת מתחת לגופות הצפות של הילדים הנעדרים. לאחר שהקבוצה מושכת אותה אל הקרקע, בן מנשק את בוורלי, ומחזיר אותה אל הכרתה. "זה", המסווה את עצמו כג'ורג'י, מנסה לפתות את ביל אך נכשל בכך. פניוויז הזועם תוקף את הקבוצה ולוקח את ביל כבן ערובה, ומציע לבני הקבוצה את חייהם בתמורה לחייו של ביל. בני הקבוצה דוחים את ההצעה ונלחמים בפניוויז, ואף על פי ש"זה" מנסה להפנות את הפחדים שלהם נגדם, "זה" נפצע אנושות. בסיומו של הקרב, ביל אומר בקרירות לפניוויז כי הם יודעים שהוא צריך את הפחד שלהם על מנת לשרוד, וכי הם למעשה מרעיבים אותו בכך שהם גורמים לו לפחד מהם. בהבנה כי הוא הובס, פניוויז מתמוסס ונמלט אל תוך בור סמוך. ניצחונם של הקבוצה על פניוויז הוא מריר, שכן עם גילוי מעיל הגשם הצהוב של ג'ורג'י, ביל נאלץ לקבל את מותו של אחיו והוא נשבר רגשית בעוד האחרים מנחמים אותו.
חודש לאחר מכן, בוורלי מספרת לקבוצה על חזון שחוותה בזמן שהייתה שרויה במצב הקטטוני, בו היא ראתה אותם נלחמים ב"זה" כמבוגרים. הקבוצה נשבעת בשבועת דם שאם "זה" יחזור, אף הם יחזרו לדרי בעוד 27 שנה וישמידו את "זה" אחת ולתמיד. לאחר ששאר בני הקבוצה האחרים עוזבים אחד אחד לגורלו, בוורלי מספרת לביל כי היא עוזבת ביום המחרת לגור עם דודתה בפורטלנד. לפני שבוורלי עוזבת, ביל חושף בפניה את רגשותיו כלפיה, והשניים חולקים נשיקה.
הפקה
הפרויקט להפקת הסרט נמצא בפיתוח מתמשך מאז 2009. הסרט עבר שני שלבים עיקריים של תכנון: בתחילה עם קארי פוקאנגה, בין השנים 2009–2015, עם תרומות מוקדמות של התסריטאי דייוויד קאג'אניץ', ובהמשך עם הבמאי אנדרס מוסקייטי, כשבכל זאת עדיין ניתן לקאג'אניץ' קרדיט על כתיבת התסריט בשל תרומותיו המוקדמות לפרויקט.
קארי פוקאנגה (2009 - 2015)
ב-12 במרץ 2009, דיווח "וראייטי" כי "אולפני האחים וורנר" יביאו את הרומן של סטיבן קינג למסך הגדול, בעוד דייוויד קאג'אניץ' נשכר על מנת לכתוב את התסריט לרומן של קינג, ודן לין, רוי לי ודאג דייוויסון יפיקו את הפרויקט. לאחר שקאג'אניץ' נשכר על ידי "אולפני האחים וורנר" להתאים את הרומן של קינג, הוא החל לעבוד קשה על כתיבת התסריט. בידיעה כי "אולפני האחים וורנר" מחויבים להתאים את הרומן כסרט בודד, קאג'אניץ' החל לקרוא מחדש את הרומן בניסיון לנסות למצוא מבנה שיתאים למספר כה גדול של דמויות שחיים בשתי תקופות זמן שונות סביב 120 עמודים, דבר שהיה אחד מהתנאים ש"אולפני האחים וורנר" התנו לפרויקט. קאג'אניץ', שעבד בעברו עם לין, לי, ודייוויסון על "הפלישה", ידע שהם תסריטאים מצוינים וכי העבודה איתם יכולה לקחת יותר זמן על מנת לכתוב טיוטה ראשונית לתסריט.
ב-7 ביוני 2012, חשף "הוליווד רפורטר" כי קארי פוקאנגה נשכר לפרויקט כבמאי וישכתב את התסריט יחד עם צ'ייס פאלמר, בעוד שרוי לי ודן לין ימשיכו להפיק, כשהפעם יצטרפו אליהם סת' גרהם-סמית' ודייוויד קצנברג. ב-21 במאי 2014, האחים וורנר הודיעו כי הם משתפים את הפצת הסרט יחד עם החברה "New Line Cinema". ב-5 בדצמבר 2014, בריאיון עם וורץ', הודיע דן לין כי הסרט פוצל לשניים וכי הסרט הראשון יתרחש בקו העלילה הראשון, אשר מתרחש בנערותם של שבעת החברים ומאבקם ב"זה" לאחר שהרג את אחיו הקטן של אחד מבני החבורה, בעוד הסרט השני יעסוק בקו העלילה השני יתרחש 27 שנה לאחר מכן, ויגולל את מאבקם השני של החברים ב"זה" לאחר שבגרו ופרשו כל איש לחייו. לין גם הצהיר כי פוקאנגה התחייב לביים רק את הסרט הראשון, אם כי הוא במגעים לביים גם את השני. לין סיכם את הריאיון בהתייחסו לקינג, שעליו העיר כי: לין אישר כי הצילומים הראשיים לסרט יחלו בקיץ 2016.
ב-3 במרץ 2015, דיבר פוקאנגה על הסרט, ובמיוחד ציין את מטרתו למצוא את "הבחור המושלם לשחק את פניוויז". בנוסף, הוא גם גילה כי הוא, קאג'אניץ' ופאלמר שינו חלק מהשמות והתאריכים שהופיעו בתסריט, והוסיף, כי "רוח השינויים דומה למה שהוא רוצה לראות בבתי קולנוע". ב-4 במאי 2015, הוכרז רשמית כי ויל פולטר יגלם את פניוויז הליצן, לאחר שפוקאנגה התלהב מהאודישן שלו. בנוסף, טאי סימפקינס לוהק לדמותו של אחד מחברי מועדון הלוזרים.
ב-25 במאי 2015, דווח כי פוקאנגה עזב את הפרויקט. לדברי המגזין "TheWrap", פוקאנגה התעמת עם האולפנים ולא רצה להתפשר על החזון האמנותי שלו בעקבות קיצוצים בתקציב של "New Line", אשר אישרו את תקציב הסרט הראשון בכ-30 מיליון דולר. עם זאת, פוקאנגה טען זה לא היה המקרה; הוא טען שיש לו חילוקי דעות גדולים יותר עם קו העלילה המתפרש על פני הסיפור: פוקאנגה הזכיר כי התקציב של האולפנים וכן רצונם להפוך את פניוויז הליצן ליותר מסתם ליצן נשארים ועומדים בעינם. פוקאנגה סיכם באומרו: על עזיבתו של פוקאנגה, קינג כתב:
אנדרס מוסקייטי (2015 - 2017)
ב-16 ביולי 2015, הוכרז כי אנדרס מוסקייטי נמצא במגעים על מנת לביים את הסרט, כאשר במקביל החלו בחיפושים אחר תסריטאי חדש על מנת להתאים את התסריט לחזונו של מוסקייטי. בנוסף, נמסר בהודעה לעיתונות אישור שייתכן כי אחותו של מוסקייטי, ברברה מוסקייטי, תשתתף בהפקת הסרט כמפיקה, וריצ'רד ברנר הצטרף לחמאדה, לנואוסטדטר ולקוייקנדל כדי לפקח על הפרויקט. ב-22 באפריל 2016, דווח כי ויל פולטר, שלוהק במקור על מנת לגלם את פניוויז הליצן בגרסתו של פוקאנגה, עזב את ההפקה בשל התנגשות של תזמונים בלוח הזמנים שלו, והמפיקים החלו בחיפושים אחר "פניוויז" חדש. ב-22 באפריל 2016, קבעו "Line Cinema" כי יציאת הסרט לאקרנים מתוכננת ל-8 בספטמבר 2017.
ב-30 באוקטובר 2015, התראיין מוסקייטי במגזין "וראייטי", שם הוא הוסיף פרטים על חזונו עבור הסרט, בעוד שציין כי פולטר עדיין מעורב בגילום דמותו של פניוויז. בנוסף, מוסקייטי אישר כי בקיץ הבא, צילום הסרט יתחיל. הוחלט להתחיל את צילומי הסרט בחודשי הקיץ על מנת לתת לצוות ההפקה זמן לעבוד עם הילדים שלהם יש את התפקידים העיקריים בחלק הראשון של הסיפור. מוסקייטי המשיך ואמר כי "קינג תיאר את האיקונוגרפיה של הטרור בשנות ה-50", והוסיף כי הוא מרגיש שיש עולם שלם "לגלות מחדש ולעדכן". מוסקייטי אמר כי לא יהיו שום מומיות או אנשי זאב (בניגוד לרומן המקורי) וכי "האימה תהיה הרבה יותר מפתיעה". ב-19 בפברואר 2016, בפגישת הפסגה של "DICE" ב-2016, אישר רוי לי כי התסריט המקורי של פוקאנגה וצ'ייס פאלמר נכתב מחדש.
ב-5 במאי 2016, בריאיון עם "Collider.com", הביע דייוויד קאג'אניץ' אי ודאות אם טיוטות התסריט המקורי שלו ישמש את דוברמן ואת מוסקייטי ואמר:
ב-2 ביוני 2016, אושר כי ג'יידן מארטל (עדיין בשם משפחתו הקודם: ליברהר) יגלם דמותו של הגיבור הראשי, ויליאם דנברו. ב-2 ביוני 2016, דווח כי ביל סקארסגארד נמצא במגעים סופיים על מנת לגלם את פניוויז הליצן. באותו השלב, מרבית השחקנים לדמויותיהם של מועדון הלוזרים כבר לוהקו. באותו היום, פורסמו מודעות בעיתונות המבקשות ללהק 100 ניצבים, להקת מצעד ומכוניות תקופתיות בין השנים 1970 ל-1989. ב-18 בפברואר 2016, דיווח "הוליווד רפורטר" כי אוון טייג עתיד לגלם את פטריק הוקסטר. ב-21 ביוני 2016, הוכרז רשמית כי ניקולס המילטון לוהק לדמותו של הנרי באוורס. ב-21 ביוני 2016, דיווח "Bloody Disgusting" כי חוויאר בוטט הצטרף לצוות השחקנים זמן קצר לפני תחילת הצילומים. ב-22 ביוני 2016, דיווח "Deadline.com" כי מוסקייטי בחר את השחקנית סופיה ליליס לגילום דמותה של בוורלי מארש.
ב-22 ביולי 2016, התראיינה ברברה מוסקייטי ל-"Northumberland News", שם היא דיברה על אתרי הלוקשיין והצילום של הסרט, תוך כדי אזכור כי היופי של העיירה פורט הופ היה אחת הסיבות מדוע היא נבחרה כאתר צילום, ואילו מוסקייטי הוסיף: מוסקייטי גם הזכיר כי 360 ניצבים מהאזור, מן המבוגרים לילדים קטנים, היו מעורבים בצילומים.
ב-11 באוגוסט 2016, בטקס המצגת "TCA" של רשת הטלוויזיה "CW" עבור סדרת הטלוויזיה "תדרים", דיבר המפיק דן לין על ההשוואה של היצירה עם "דברים מוזרים" של נטפליקס, כאשר לי תיאר את הסרט כ"מחווה לסרטים של שנות ה-80", והעיר: לין המשיך ודיבר על הכימיה והדינמיקה בין צוות השחקנים הצעירים:
צילום
מעצבת ההפקה, מארה לה-פרה סצ'לופ נסעה לבנגור, מיין, על מנת לבדוק אתרים שונים, שכללו את רכס ההרים של תומאס היל, קרקע הנמצאת לצד נחל קנדוסקיג, במרכז אזור הנקרא "בארנס", שמועות אלו אושרו ב-31 במרץ 2015. לה-פרה סצ'ולפ סיפרה במהלך הסיור שלה כי צוות ההפקה מקווה לצלם כמה סצנות בעיר ואולי אף לצלם כמה צילומי אוויר, אם כי המיקומים המובילים עבור רוב הצילומים של הסרט נמצאים בעיירת יונקרס, שבמדינת ניו יורק. הצילומים הראשיים של הסרט החלו בטורונטו, כשלוח זמני הצילומים המקורי נע בין ל-27 ביוני ל-6 בספטמבר 2016.
ב-8 ביולי 2016, עברה העיירה פורט הופ מספר שינויים בידי צוות ההפקה על מנת להפוך אותה לעיירה דרי. תיאטרון הקפיטול של פורט הופ צולם כשהוא מראה את כותרות הסרטים "באטמן" ו"נשק קטלני 2", ששניהם יצאו לאקרנים בשנת 1989, ובכך למעשה אושר כי הסרט מתקיים בדרי של שנת 1989.
עיצוב התלבושת של פניוויז
ב-16 באוגוסט 2016, בריאיון ל"בייטינג ויקלי", דיברה מעצבת התלבושות, ג'ייני בראיינט, על עיצוב התלבושת של פניוויז ועל ההשראות התקופתיות שעליהן התבססה בעיצוב התלבושת של פניוויז - בהן תקופת ימי הביניים, תקופת הרנסאנס, התקופה האליזבתנית והתקופה הוויקטוריאנית. בראיינט הסבירה כי התלבושת משלבת את כל התקופות האלו, מתוך כוונה להדגיש את הנקודה כי פניוויז הוא ליצן שהגיע מזמן אחר. בתכנון התלבושת של פניוויז, בראיינט כללה תפירה של פורטוני, דבר שהעניק לתלבושת אפקט דמוי קרפ.
אפקטים חזותיים
החברה "Rodeo FX" עבדה על האפקטים החזותיים של הסרט, בעוד שמפקח האפקטים החזותיים, ניקולס ברוקס, שמוכר בין היתר על עבודתו בסרטים "לוסי", "דמדומים 3: ליקוי חמה" ו"האשליה", פיקח עליה. החברה "Amalgamated Dynamics", המתמחה באפקטים מיוחדים באמצעות איפור, עבדה על עבודות האיפור המיוחדות שהסרט כלל.
נושאי הסרט
הסרט מתואר כסרט של אובדן של תמימות, התמודדות מול פחד, תמותה ונושאים הישרדותיים. כשדיבר על סוגיות גיל ההתבגרות ונושא התמותה, מוסקייטי העיר כי נושאים אלו שכיחים בספריו של קינג, אם כי במציאות הם מתרחשים בצורה מתקדמת הרבה יותר.
מוסקייטי אף הזכיר את אפיון הגישה ההישרדותית של פניוויז, שנוסף על מה שנתן לו השראה מהרומן, השראה נוספת להבנת אישיותו ניתנה לו ממחקרו של ביל על פניוויז והשאלה האם פניוויז אוכל ילדים רק מפני שהוא מפלצת, או שיש בכך יותר:
פסקול
ב-23 במרץ 2017, הוכרז כי המלחין בנג'מין וואלפיש ילחין את הפסקול עבור הסרט.
יציאה לאקרנים
הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-9 בספטמבר 2017. ב-7 במרץ 2017, סטיבן קינג הכריז כי כותרת המשנה של הסרט תהיה "זה: חלק ראשון - מועדון הלוזרים".
תצפיות הליצנים המפחידים
בראיון לBBC אמר השחקן ביל סקארסגארד שהוא מרגיש אשמה על התופעה המצערת, לקח אחריות והתנצל בפני הנפגעים.
חלק מן החוקרים שחקרו את תופעת "טרור הליצנים" משערים כי לפחות חלק מן העדויות נעשו כקמפיין שיווק ויראלי עבור הסרט, או עבור הסרט של רוב זומבי, "31", סרט אימה שאף הוא עוסק בליצנים. מפקד משטרת גרינוויל, קן מילר, הצהיר בפני הכתבים כי החוקרים אינם בטוחים בקשר לשאלה האם יש לתצפיות קשר כלשהו עם הסרט "31".
דובר "New Line Cinema" פרסם הצהרה בטענה כי החברה בהחלט לא מעורבת בהפצת התופעה.
סרט המשך
ב-16 בפברואר 2016, המפיק רוי לי, חשף בריאיון ל"קולידר", כי הסרט נועד להיות החלק הראשון בדואולוגיה מתוכננת של שני סרטים, כך שהסרט הנוכחי יתמקד בנקודת מבטם של הילדים, בעוד שהסרט השני יתמקד בנקודת מבטם של הילדים לאחר שבגרו ופרשו איש איש לחייו. סרט ההמשך עלה לאקרנים בארצות הברית ב-6 בספטמבר 2019.
סדרת פריקוול
ב-29 מרץ 2022, נמסר כי שירות הזרמת המדיה "HBO Max" שוקדת על פיתוח סדרת פריקוול, שתעסוק בקבוצה נוספת של ילדים הנאלצים להתעמת עם פניוויז הליצן, ושאירועיה יובילו לתחילת הסרט. עוד נמסר כי על כתיבתה והפקתה בפועל יהיו אמונים במאי הדואולוגיה, אנדי מוסקייטי, ואחותו, ברברה, והמפיק ג'ייסון פוקס; וכי הוא "Welcome To Derry" (בתרגום חופשי לעברית: "ברוכים הבאים לדרי").
קישורים חיצוניים
ביקורות
קירפאן
בדת הסיקית, הקירפאן (בפנג'אבי, ਕਿਰਪਾਨ; תעתיק מדויק: kirpān) הוא סכין או חרב שכל מאמין חייב לשאת על גופו בכל עת.
למילה "קירפאן" שני מקורות אטימולוגיים: הראשון הוא kirpa, שמשמעו חמלה או רחמים, והשני הוא aanaa, שמשמעו כבוד. המאמין הסיקי מצווה לגלם את תכונותיו של "חייל קדוש" (Sant Sipahi): למשול ביצריו הרעים ולהגן באומץ על זכויותיהם של הנרדפים והמדוכאים על לא עוול בכפם. לקירפאן להב מעוקל, ושפת חיתוך אחת שעשויה להיות חדה או קהה. אורך הקירפאן הוא לרוב בין 7 ס"מ ל-30 ס"מ, והוא חייב להיות עשוי מברזל או מפלדה.
היסטוריה
הדת הסיקית נוסדה במאה ה-15 בחבל פנג'אב שבתת-היבשת ההודית. בתקופה זו, כבשו פולשים מוסלמים מאזור מרכז אסיה את החבל. בתקופתו של נאנאק, מייסד האומה הסיקית והגורו הראשון שלה, זכתה הדת הסיקית לעדנה כאלטרנטיבה הן לאסלם והן להינדואיזם, בין היתר משום שהקיסר המוגולי אכבר הגדול גילה סובלנות דתית רחבה יחסית, והיה ביחסים טובים עם נאנאק.
ברם, מערכת היחסים שבין הסיקים ליורשו של אכבר, ג'האנגיר, לא המשיכה להיות ידידותית: הגורו הסיקי החמישי, Guru Arjan Dev, התייחס בספר הקודש הסיקי שחיבר, ה-Guru Granth Sahib, לאמונות הינדיות ומוסלמיות שלדעתו עלו בקנה עם הדת הסיקית, באופן שלא נשא חן בעיני הקיסר החדש. לכך נוספה העובדה שמוסלמים רבים המירו את דתם לסיקיזם, בניגוד לדין המוסלמי. עקב סירובו של Guru Arjan Dev להתכחש לכל התייחסות לאסלם ולהינדואיזם בספרו, החליט ג'האנגיר להוציאו להורג בעינויים.
מותו האלים של הגורו היה לנקודת מפנה בהיסטוריה הסיקית, בגורמו לגל הראשון של מיליטריזציה סיקית בהנהגת יורשו של Guru Arjan, גורו Hargobind .argobind התמחה באמנות הלחימה shashtravidya, שהפכה שכיחה מאוד בקרב הסיקים. הוא גם גיבש לראשונה את אידיאל ה"לוחם הקדוש" הסיקי, ובפרט יצר את מושג הקירפאן.
היחסים בין הסיקים לבין האימפריה המוגולית המשיכו להידרדר בעקבות הוצאתו להורג של הגורו התשיעי Guru Tegh Bahadur על ידי המלך המוגולי אורנגזב. בעקבות ההוצאה להורג, כמו גם מחמת רדיפה הולכת וגוברת, קבע הגורו הסיקי העשירי,  Guru Gobind Singh, את הקירפאן כאחד מיסודות האמונה הסיקית, ופסק כי הסיקים חייבים - כמצווה דתית - להיות מסוגלים להגן על עצמם ועל אחרים מפני דיכוי בכוח הזרוע והנשק.
חוקיות נשיאתו במדינות שונות
במדינות רבות שבהן קיימות מגבלות חוקיות על נשיאת נשק, קיימת מחלוקת באשר להחרגת סיקים נושאי קירפאן מהאיסור הכללי לשאת נשק קר.
בלגיה
ב-12 באוקטובר 2009 קבע בית המשפט לערעורים באנטוורפן שבבלגיה כי בהיותו סמל דתי, מותר לסיקים לשאת את הקירפאן, וביטל קנס בסך 550 יורו שהוטל בערכאה נמוכה יותר, על מאמין סיקי שהורשע בנשיאת קירפאן.
קנדה
נשיאת קירפאן מותרת ברוב המקומות הציבוריים בקנדה, אם כי בתי משפט קנדיים נדרשו מספר פעמים לסוגיית הכנסתו לבתי ספר: בשנת 2006 קבע בית המשפט העליון של קנדה כי איסור על נשיאת קירפאן בבית ספר יסודי ציבורי אינו עולה בקנה אחד עם חופש הדת המוגן על פי כתב הזכויות והחירויות הקנדי, ולכן קבע כי מותר לשאת אותו בבתי ספר, ובלבד שננקטים אמצעי בטיחות שונים.
ב-9 בפברואר 2011 החליטה האספה הלאומית של קוויבק פה אחד לאסור על הכנסת הקירפאן אל בניין הפרלמנט של קוויבק, אולם בבניין הפרלמנט הפדרלי של קנדה החזקתו מותרת.
דנמרק
ב-24 בדצמבר 2006 ביטל בית משפט דני קנס שהוטל על אזרח סיקי על ידי ערכאה נמוכה יותר בגין החזקת קירפאן. עם זאת, בית המשפט קבע כי באופן עקרוני נשיאת קירפאן אסורה לפי החוק הדני משום שהחוק בדנמרק אינו מכיר בדת כצידוק אפשרי לנשיאת סכין.
הודו
תת-היבשת ההודית היא ערש הולדתו של הסיקיזם, ורוב הסיקים החיים כיום בעולם גרים במדינת הודו, ומהווים כשני אחוזים מאוכלוסייתה.
סעיף 25 בחוקה ההודית מעגן את חופש הדת, ואף מפרש כי נשיאת קירפאן היא חלק לגיטימי מהדת הסיקית. משום כך, כל סיקי רשאי לשאת קירפאן בהודו.
אנגליה וויילס
בהיותו חפץ חד, נשיאת הקירפאן במקום ציבורי ללא צידוק כשר מנוגדת לסעיף 139(1) של חוק העונשין הבריטי, אלא ש"סיבות דתיות" מצוינות במפורש בסעיף 139(5)(b) כתכלית כשרה לנשיאת סכין, ולכן נשיאת קירפאן על ידי סיקים חוקית באנגליה ובויילס.
סיקים רשאים להחזיק בקירפאן גם בבתי ספר בממלכה, ואף הורשו להכניסם לאולימפיאדת לונדון, חרף איסור כללי על הכנסת כלי נשק למתקנים האולימפיים.
סקוטלנד
הדין בסקוטלנד דומה במהותו לחקיקה בשאר חלקי הממלכה, אך מתבסס באופן פורמלי על חוק עונשין מקומי.
ארצות הברית
נשיאת קירפאן בשטח ציבורי נדונה פעמים מספר בבתי משפט בארצות הברית. בתי משפט במדינות ניו יורק ובאוהיו קבעו כי איסור על נשיאת קירפאן הוא בלתי חוקתי. בבתי הספר בעיר ניו יורק הושגה פשרה, שבמסגרתה מורשים התלמידים לשאת קירפאן כל עוד הוא מודבק לנרתיק שבו הוא מוחזק, כך שלא ניתן יהיה לשלוף אותו. עם זאת, נשיאת קירפאן עלולה להיות בעייתית במקומות שבהם נדרשת רמת אבטחה גבוהה, כמו שדות תעופה.
איסור מכירת הארץ לצמיתות
וְהָאָרֶץ לֹא תִמָּכֵר לִצְמִתֻת היא מצוות לא תעשה שאוסרת על יהודי למכור שטחי אדמה בארץ ישראל במכירה מוחלטת לעולם. האיסור הוא הן על המוכר והן על הקונה. כך נאמר בתורה:
הרמב"ם, ספר החינוך והסמ"ג מנו מצווה זו במניין המצוות.
לפי רש"י האיסור הוא על הלוקח שאינו מחזיר את הקרקע בשנת היובל למוכר.
קק"ל, על בסיס מצווה זו, דאגה לכך שהארץ לא תימכר לצמיתות. קק"ל רכשה קרקעות בארץ ישראל (במימון תרומות שנאספו בעיקר מיהודי העולם), ומסרה את הקרקעות למתיישבים בהם בחכירה בלבד, כאשר הקרקע עצמה נשארת קניין לעם היהודי. הדברים קיבלו עיגון בחוק יסוד: מקרקעי ישראל.
מתי והיכן נוהגת המצווה
אסור למכור את אדמת ארץ ישראל שנתחלקה לשבטים לצמיתות. האיסור נוהג רק בזמן שהיובל נוהג.
גדר המצווה ומי עובר על האיסור
נמכר השטח לצמיתות, לשיטת הרמב"ם המוכר והקונה עוברים על מצוות לא תעשה, ומעשיהם אינם מועילים, ולכן תחזור השדה לבעליה בשנת היובל.
לדעת הרמב"ן נלמד מכאן גם האיסור למכור או לתת שטחי אדמה מארץ ישראל לגוי:
הראי"ה קוק מבאר שלשיטה זו ההבחנה בין לא תחנם לבין "והארץ לא תימכר לצמיתות" היא שלא תחנם אוסר גם מכירה זמנית לגוי עובד עבודה זרה, ואילו "לא תימכר לצמיתות" אוסר מכירה קבועה לכל גוי, ואפילו לגר תושב.
לשיטת רש"י האיסור הוא על הלוקח כאשר הוא מעכב את השדה ואינו מחזירו בשנת היובל.
כמו במרבית מצוות לא תעשה, אין חילוק באיסור זה בין גברים לנשים.
עונש
בספר החינוך כתב שלדעת הרמב"ם, כאשר המוכר והקונה עשו מעשה במכירה עונשם הוא מלקות. ואילו לדעת הרמב"ן אינו לוקה. לעומת זאת המשנה למלך כתב שהרמב"ם לא מנה מצווה זו במניין המצוות שלוקים עליהם, וכן לפי הכלל שכל שמעשיו אינם מועילים אינו לוקה.
אלסנדרו אלגארדי
אלסנדרו אלגארדי (באיטלקית: Alessandro Algardi; 1598, בולוניה – 1654, רומא) היה פסל איטלקי.
ביוגרפיה
אלגארדי' התמחה בסטודיו של אגוסטינו קראצ'י אבל כישרונו בפיסול הביא אותו לעבוד אצל ג'וליו צ'זארה קונוונטי, לאחר שהות קצרה בוונציה, בשנת 1625 עבר אלגארדי לרומא שם הוצג על ידי דוכס מנטובה, בפני הקרדינל לודוביקו לודוביסי (אחיינו של האפיפיור העתידי גרגוריוס החמישה עשר) שהעסיק אותו בשיקום פסלים עתיקים.
בזמן שבית בורגזה ומשפחת ברבריני הזמינו עבודות בעיקר מג'ובאני לורנצו ברניני אלגארדי נאבק בהכרה ונעזר בחבריו הציירים פייטרו דה קורטונה ודומניקו זמפיירי.
לאחר מות אורבנוס השמיני מבית ברבריני ועליית אינוקנטיוס העשירי פחתו ההזמנות מג'ובאני לורנצו ברניני ועלתה קרנו של אלגארדי.
בשנת 1650 אלגארדי פגש את דייגו ולאסקס והוזמנו ממנו עבודות עבור ארמון המלוכה הספרדי.
בשנים 1646 - 1653 אלגארדי עבד על תבליט "הפגישה בין לאו ואטילה ההוני" עבור בזיליקת פטרוס הקדוש.
לאחר מכן החזיק סטודיו גדול.
בין תלמידיו: ארקולה פראטה, דומניקו גווידי ואנטוניו ראגי.
גברי גארסיה
גבריאל פרנסיסקו גארסיה דה לה טורה (בספרדית: Gabriel Francisco García de la Torre, נולד ב-10 בפברואר 1979 בסליינט שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן עבר ומאמן בהווה שנודע בכינוי גברי. גברי היה שחקן רב-גוני ובזכות כך שיחק במספר עמדות, בעיקר בקישור כקשר מרכזי, אחורי או ימני וכן בהגנה כמגן ימני. במשך רוב הקריירה שלו שיחק במדי ברצלונה ואייאקס. גברי גם ייצג את נבחרת ספרד ב-3 משחקים, ונכלל בסגל הנבחרת ליורו 2004.
קריירה קבוצתית
בעונות הבאות היה גברי שחקן רגיל בהרכב הקבוצה, אך ברצלונה כשלה בזכייה בתארים ומאמניה הוחלפו בתדירות גבוהה. בעונות 2000/01 ו-2001/02 הצליח גברי פעמים נוספות לכבוש שני שערים בעונה, אך בעונת 2002/03 לא הבקיע אף שער בליגה ב-27 משחקים בהם הופיע. בעונת 2003/04 החל פרנק רייקארד לאמן את הקבוצה, ומעמדו של גברי דעך - צ'אבי ואדגר דווידס שהגיע בינואר 2004 הועדפו על פניו כשחקני הרכב. הוא פתח ב-12 משחקים בלבד ועלה ב-4 נוספים, וכבש שער בודד, שערו האחרון במדי ברצלונה, ב-2 בנובמבר 2003, בתיקו 3 עם ריאל סוסיאדד. בתחילת עונת 2004/05 קרע גברי את הרצועה הצולבת הקדמית, פציעה חמורה שבגללה נעדר ממשחק למשך חצי שנה. גם לאחר שחזר מהפציעה היה חלקו של גברי מצומצם, ובעונה זו ובעונה שלאחריה יחדיו הופיע ב-15 משחקי ליגה. הוא היה שותף עם ברצלונה לזכייה בשתי אליפויות ספרד ובליגת האלופות בעונת 2005/06.
חוזהו של גברי תם ביוני 2006 והוא חתם על חוזה חדש באייאקס אמסטרדם ההולנדית. תחילת דרכו של גברי באייאקס הייתה מוצלחת - באוגוסט זכה עם הקבוצה בסופר קאפ ההולנדי בזכות ניצחון 3-1 על פ.ס.ו איינדהובן. עונתו הראשונה של גברי הייתה מוצלחת ברמה האישית - הוא הבקיע 5 שערים ב-31 הופעות. ברמה הקבוצתית, היה גברי שותף לזכייתה של אייאקס בגביע ההולנדי, על אף שבמשחק הגמר קיבל כרטיס אדום והורחק. קבוצתו איבדה את אליפות הליגה לאיינדהובן במחזור האחרון. עונתו השנייה החלה עם זכייה נוספת בסופר קאפ ההולנדי, הודות לשער ניצחון שכבש גברי לרשתה של איינדהובן. בליגה, הבקיע גברי שער בודד ועזר לקבוצתו לסיים במקום השני פעם נוספת. בעונה הבאה, אותה אייאקס סיימה במקום השלישי בליגה, החלה דעיכה במעמדו בקבוצה והוא שותף ב-16 משחקים בלבד, בהם הבקיע שער אחד. בעונת 2009/10 זכה גברי עם אייאקס בגביע ההולנדי פעם נוספת, אך הוא כשל להבקיע בליגה ב-13 משחקים בהם שותף.
בקיץ 2010 עזב גברי את אייאקס והצטרף לאום סלאל הקטרית, שם שיחק במשך עונה אחת. לאחר מכן עבר גברי לסיון השווייצרית, אך הוא מיעט להשתתף במשחקי הקבוצה ובתום העונה עבר ללוזאן השווייצרית גם היא. בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע שער אחד ב-24 משחקים, ועזר לקבוצתו לסיים במקום התשיעי. בעונה הבאה מיעט לשחק והוא פרש ממשחק בסיומה, בגיל 35.
קריירת נבחרות
גברי השתתף עם נבחרת ספרד הצעירה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב-1999. לגברי היה חלק משמעותי בזכייתה של נבחרתו בתואר, עם שלושה שערים שכבש, כולל אחד במשחק הגמר מול. עם הנבחרת הצעירה השתתף גם באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2000 ו-2002.
גברי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הבוגרת במשחק ידידות ב-30 באפריל 2003 מול. הוא השתתף במשחקי ידידות נוספים מול ו ב-2004, זומן לסגל הנבחרת ליורו 2004 שנערך בפורטוגל, אך לא שותף באף משחק.
פטרישה לוק
פטרישה אן לוק (21 בינואר 1928, שמורת פורט הול, צפון אמריקה - 20 באוקטובר 2001) הייתה מחנכת ופעילה אינדיאנית אשר המירה את דתה לדת הבהאית. היא הייתה האינדיאנית הראשונה שנבחרה לכהן באספה הרוחנית הלאומית של הבהאים בארצות הברית. בשנת 1991 זכתה במלגת מקארתור. היא ייצגה את הבהאים האמריקאיים בכנס העולמי הרביעי על נשים בבייג'ינג. עודדה חינוך והשכלה גבוהה בקרב אינדיאנים. בשנת 2001, זמן קצר לפני מותה, זכתה בפרס "האנשים שמשנים" מטעם המוסד לשפות ילידיות. בשנת 2006 צורפה להיכל התהילה הלאומי לנשים, ובשנת 2014 כנס אחוות הגזעים הלאומי כיבד את זכרה ב"מדליית הכבוד לאחוות גזעית".
ביוגרפיה
היא נולדה לג'ון ולאווה ("ארץ מעופפת") מקגיליס, בשמורה האינדיאנית פורט הול. השם שהוענק לה רשמית היה פטרישה אן מקגיליס. היא גדלה בשמורה בתרבות הלקוטה והצ'יפווה. אביה עבד עבור הלשכה לענייני אינדיאנים, והתגייס לצבא ארצות הברית בזמן מלחמת העולם הראשונה, לאחר שערער על פסילתו משירות (באותה עת אינדיאנים לא נחשבו אזרחים כשירים לשירות). שמה של לוק בלשון לקוטה, Tawacin WasteWin, פירושו "יש לה תודעה טובה; אשה רבת חמלה".
לוק סיימה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 1951. היא הייתה נשואה לצ'ארלס א' לוק בין השנים 1952 ו-1975. נולדו להם בן, המוזיקאי קווין לוק, ובת בשם ווינונה פליינג ארת'. לוק דאגה שבנה קווין יתחנך במסורות אינדיאניות, ושלחה אותו למוסד לאמנויות אינדיאניות ללימודי התיכון.
היא לימדה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, באוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו, באוניברסיטה המתודיסטית באלסקה, באוניברסיטת קולורדו, ובאוניברסיטת דרום מיין.
בשנת 1969 הוקלטה מספרת היסטוריה בעל פה, וההקלטה שמורה בספריית הקונגרס. בשנת 1970 עשתה נפשות לגישה שהאינדיאנים עצמם צריכים לעמוד במרכז ניסיונות לפתרון בעיות חברתיות בקרב אינדיאנים.
בשנת 1975 נשאה את נאום המפתח בתוכנית הכשרת המורים האינדיאניים, על הנושא "חינוך אינדיאנים על בסיס כְּשירויות". בשנת 1978 יצאה לוק נגד להחלת חוקים פדרליים על ממשלות אינדיאניות, ותמכה בחוק חופש הדת לאינדיאנים. בשנת 1979 התמנתה לכוח המשימה למדיניות חינוך אינדיאנים של משרד הפנים של ארצות הברית. לאורך השנים סייעה ל-17 שבטים אינדיאניים להקים מכללות אינדיאניות.
באוגוסט 1988 הצטרפה לבנה ב"מסע האור", התארגנות של בהאים אמריקאים לנסוע לדרום אמריקה. אז אימצה את האמונה הבהאית עד סוף ימיה. היא חיברה סדרת מאמרים בעיתון מקומי ליד שמורת Standing Rock בה חיה אחרי המרת דתה, שנועדו לתאר את חיי שבט הלקוטה, את אמונותיהם, ומקרי עוול שנעשו להם, שבאמצעותם קיוותה לבנות הבנה עם האוכלוסייה הלא-אינדיאנית באזור. בשנת 1989 ראיינה לוק את ג'קלין לפט הנד בול באותו עיתון בנושא השקפתה של בול על היחס בין האמונה הבהאית לבין אמונות הלקוטה, במיוחד בהתייחס לדמות המיתולוגית של הלקוטה, האשה-תאו הלבנה. "כשהיא אמרה שתשוב, הייתה זו הבטחה. חלקנו מאמינים שההבטחה קוימה." בעיני לוק הייתה משמעות לעובדה שבחזונו של בהאא אללה הופיעה אשה לבושה בלבן.
בשנת 1991 קיבלה מענק מתוכנית עמיתי מקארתור על יוזמתה להצלת שפות נכחדות שבטיות.
ב 1993 הייתה לוק האינדיאנית הראשונה שכיהנה באספה הרוחנית הלאומית של הבהאים בארצות הברית. היא חיברה (עם אחרים) נייר עמדה תחת הכותרת "השפעת בחינות על אינדיאנים", עבור הוועדה הלאומית לבחינות ומדיניות ציבורית.
ב 2005 התקבלה להיכל התהילה הלאומי לנשים.
פילופרוסינה (ירח)
פילופרוסינה (ידוע גם בשמות S/2003 J 15 ו-Jupiter LVIII) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק.
פילופרוסינה התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שהודרכה על ידי סקוט שפרד וקוטלג בשם S/2003 J 15.
קוטרו של פילופרוסינה הוא 2 קילומטרים והמהירות אשר בה הוא מקיף את כוכב הלכת צדק היא 2.39 ק"מ לשנייה.
פילופרוסינה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.0932.
רדיוס מסלולו של פילופרוסינה סביב צדק הוא 22,721,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב צדק הוא 699.676 ימים.
לאחר הגילוי הראשוני ב-2003 הירח לא נצפה שוב עד שנת 2017. בעקבות תצפיות חדשות וזיהוי המסלול, הוא קיבל זיהוי רשמי כ-Jupiter LVIII והוא משויך כעת לקבוצת הירחים קבוצת פסיפאה.
שמו הרשמי של הירח הוענק לו בשנת 2019 על שם פילופרוסינה, אלת החברות במיתולוגיה היוונית.
Life in the So-Called Space Age
Life In The So-Called Space Age הוא האלבום באורך מלא השני של להקת האינדסטריאל מטאל גאד ליבס אנדרווטר. האלבום יצא לאור ב-24 במרץ בשנת 1998. כותרת האלבום מגיעה מעטיפת האלבום Black Celebration של הלהקה דפש מוד, שם המשפט מופיע כציטוט על הכריכה האחורית.
הסינגל "From Your Mouth" הופיע בסרט משנת 2000 "Gossip". השיר זכה לקליפ מוזיקלי בלתי שיגרתי, ובו נראה אלוף תחרות אכילת נקניקיות בסרטון המנוגן לאחור ונראה כאילו הוא מוציא מפיו כמויות גדולות של אוכל.
האלבום מכיל בתוכו שיר ארוך באופן קיצוני של 32 דקות, דבר שמאריך משמעותית את משך האלבום.
מבצעים
גאד ליבס אנדרווטר
ערן אסנטי
ערן משה אסנטי-אסרא (נולד ב-9 ביוני 1988) הוא כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדות הסווינגמן. קבוצתו האחרונה הייתה מכבי קריית גת בעונת 2017/2018.
נוער
אסנטי נולד לאב גאנאי ואם ישראלית. גדל בנתניה ובנעוריו הוביל את תיכון שרת בעיר לזכייה באליפות ליגת התיכונים ב-2005 ונבחר לשחקן המצטיין של הליגה כשהוא קולע 19.3 נק' ב-36.7 דק' למשחק. בשנת 2006 אף הוביל את קבוצת הנוער של אליצור נתניה לזכייה באליפות המדינה לנוער. כמו כן היה בסגל נבחרת הנוער ב-2006 ונבחרת העתודה ב-2007.