cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רדיו להיטים עכשוויים
CHR מיינסטרים
ידוע גם בשם CHR / פופ או CHR טין. פורמט רדיו שמנגן בעיקר פופ ודאנס ולעיתים גם מוזיקה אורבנית, מוזיקה אלטרנטיבית, רוק, מוזיקת עולם ומוזיקת קאנטרי. מכונה לעיתים קרובות "טופ 40". דוגמאות לתחנות CHR / פופ בארצות הברית, ברזיל והפיליפינים כוללות את: WHTZ בניו יורק, KIIS-FM ו-KAMP-FM בלוס אנג'לס, Jovem Pan ו-Jovem Pan FM בברזיל, KLUC בלאס וגאס, KRBE ביוסטון, KXXM ו-KTFM בסן אנטוניו, WIOQ בפילדלפיה, WXKS-FM ו-WODS בבוסטון, WKSC-FM ו-WBBM-FM בשיקגו, WFLZ בטמפה / סיינט פיטרסברג, WHYI במיאמי, WNCI בקולומבוס, WZPL באינדיאנפוליס, KDWB במיניאפוליס / סיינט פול, ו-, Magic 89.9 ו- במנילה.
CHR למבוגרים
תחנות רדיו אלה, הן בדרך הכלאה של רדיו הלהיטים העכשוויים (CHR / פופ) עם רדיו השירים העכשוויים למבוגרים. תחנת רדיו זו, משדרת בתוכה מוזיקאים עם סגנון דומה כמו ריהאנה, פוסט מאלון, חאליד, ליזו, בלאק אייד פיז, דה ויקנד, דוג'ה קאט ובלאקבר, לצד אמני מיינסטרים שעוסקים במוזיקת פופ, רוק וכולי.
דוגמאות בארצות הברית לפורמט רדיו שכזה הן: WKRQ בסינסינטי, WWMX בבולטימור, WKFR-FM בקלמזו, WROK ברוקפורד, WKCI בניו הייבן, WZYP בהאנטסוויל, KBMX בדולות', WMXZ בצ'ארלסטון וכולי.
ריכוך
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לוק פסקואלינו
לוקה ג'וזפה "לוק" פסקואלינו (באנגלית: Luca Giuseppe "Luke" Pasqualino; נולד ב-19 בפברואר 1990) הוא שחקן בריטי, הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד פרדי מקלייר בסדרת הטלוויזיה "סקינס", ובדמות ד'ארטניאן בסדרה "המוסקטרים". בשנים 2016 ו-2017 גילם את אלביס הארט בסדרה נוספת של ה-BBC בשם "Our Girl".
ביוגרפיה
פסקואלינו נולד בפיטרבורו שקיימברידג'שייר להורים ממוצא איטלקי מסיציליה ומנאפולי. הוא למד בבית הספר Walton Community School בוולטון שבפיטרבורו, והשתתף בשיעורי דרמה של מרטין טמפסט בסטנפורד ארט סנטר.
הופעת הבכורה של פסקואלינו הייתה ב-2009 כפרוטגוניסט בסרט דל התקציב, אודות קבוצת כדורגל מקומית שמתקוממת נגד תוכניות פיתוח המתוכננות להרוס את מגרש הכדורגל שלהם. הוא כיכב בתפקידי אורח בסדרות "חדר מיון" ו"מירנדה". ב-2008 החל פסקואלינו להופיע בעונה השלישית של דרמת הנעורים של ערוץ E4 "סקינס", בה התחלפו השחקנים הראשיים כל שתי עונות. פסקואלינו גילם את פרדי מקלייר תלמיד בקולג'. בסיום העונה הרביעית הוחלף פסקואלינו יחד עם שאר הקאסט. במקור האודישן של פסקואלינו היה לתפקיד טוני סטונם בעונה הראשונה של הסדרה, שאותו קיבל ניקולס הולט.
בפברואר 2010 לוהק פסקואלינו לסרט האימה העל טבעי "ההתגלות" של האחים וורנר, לצדם של אשלי גרין כוכבת "דמדומים" וטום פלטון כוכב סרטי הארי פוטר. הצילומים נערכו בלוס אנג'לס ובברלין, והסרט יצא לאקרנים באוגוסט 2012. בספטמבר 2010 החל פסקואלינו לשחק בתפקיד המשרת הצעיר פאולו, בסדרת הדרמה ההיסטורית "הבורג'ס". ביולי 2012 כיכב פסקואלינו לצדם של ג'סיקה זור ואד ספלירס בסרט הקומדיה הרומנטית "Love Bite".
פסקואלינו הופיע במותחן "רכבת הקרח" שבו נוסעים ברכבת נאבקים לשרוד בעולם המכוסה קרח ושלג. הסרט בכיכובו של כריס אוונס יצא לאקרנים ברחבי העולם ב-2013 ובארצות הברית ב-2014.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "שאנטראם" מבית אפל TV פלוס, המבוססת על רומן בעל אותו שם מאת גרגורי דייוויד רוברטס.
חיים אישיים
פסקואלינו תומך בקמפיין הפמיניסטי HeForShe, ולדבריו הוא "חש מחויבות לשוויון מגדרי".
Having Fun with Elvis on Stage
Having Fun with Elvis on Stage הוא אלבום הופעה של אלביס פרסלי אשר יצא ב-1974. האלבום יוצא דופן מבין תקליטיו של פרסלי בכך שאינו כולל אף שיר או קטע מוזיקלי כלשהו, ומורכב כולו מקטעי דיבור שהוקלטו במעברים בין שירי הופעותיו. האלבום נחשב לגרוע ביותר של פרסלי, ובין הגרועים בכלל. כך לדוגמה, מבקרי המוזיקה ג'ימי גוטרמן ואוון אודונל הציבו את האלבום במקום הראשון בספרם "אלבומי הרוק אנד רול הגרועים בכל הזמנים" מ-1991 (וזאת על אף העובדה כי זהו אינו אלבום רוק אנד רול). האתר Allmusic העניק לאלבום כוכב אחד וכתב - "יש האומרים כי האלבום אינו ניתן לשמיעה לחלוטין, אך למעשה הוא גרוע מזה; האזנה לו דומה לצפייה בתאונת דרכים המתרחשת בקרקס ומשאירה את הצופה מבועת ומבולבל מכדי להפנות את המבט".
רקע
"קולונל" טום פארקר, מנהלו האישי של פרסלי, היה מעוניין להוציא אלבום שיימכר למעריצים בהופעות, לצד חולצות ופריטי אספנות אחרים. לרוע מזלו, החוזה של פרסלי עם חברת התקליטים RCA הבהיר כי זכויות היוצרים של כל שיריו שייכות באופן בלעדי לחברה. פארקר, שהיה מעוניין באלבום שיניב רווחים לו עצמו, מצא פרצה בחוזה וגילה כי זכויות היוצרים של דיבוריו של פרסלי אינם שייכים לאיש. לפיכך, אסף וחיבר יחדיו 37 דקות של קטעי מעבר בהם פרסלי מציג את השירים לפני ביצועם, מתבדח עם הקהל ומרבה למלמל "...Well" ("ובכן...") באינטונציות שונות.
האלבום נמכר בתחילה רק בהופעות, כמתוכנן, אך לאחר מכן הופץ לקהל הרחב ושווק על ידי RCA כאלבום הופעה לגיטימי לכל דבר, דבר שגרם לאלביס לרתוח מזעם כיוון שמצא את האלבום מביך ביותר. לאור תגובתו, האלבום ירד מהמדפים במהלך 1975 אך חזר אליהם זמן קצר לאחר מותו, שנתיים מאוחר יותר.
למרות הביקורות הגרועות ותוכנו הלא שגרתי של האלבום, הוא הצליח להגיע למקום ה-130 במצעד האלבומים של בילבורד.
המארוולס
המארוולס (באנגלית: The Marvels), הוא סרט גיבורי-על אמריקאי המבוסס על דמויותיהם של קרול דנברס/קפטן מארוול, קמאלה קאן/גברת מארוול ומוניקה רמבו מאת רוי תומאס, רוג'ר סטרן וג'י וילו וילסון. הסרט מופק על ידי אולפני מארוול ומופץ על ידי חברת וולט דיסני, ומהווה סרט המשך לסרט קפטן מארוול ולסדרה גברת מארוול וחלק מהיקום הקולנועי של מארוול. את הסרט תביים ניה דאקוסטה עם תסריט מאת מייגן מקדוואל, ומככבות בו ברי לארסון, טיונה פאריס ואימאן ולאני בדמויותיהן של קרול דנברס, מוניקה רמבו וקמאלה קאן, לצדם של סמואל ל. ג'קסון, זואי אשטון, ופארק סאו-ג'ון.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-10 בנובמבר 2023, כחלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
תקציר העלילה
קפטן מארוול נשלחת על ידי תפקידה לחקור ולבדוק חור חריג הקשור לפעילות של מהפכן מגזע קרי, כוחותיה משתלבים עם קמאלה קאן, ומוניקה רמבו. יחד השלישייה תאחד כוחות ותלמד לעבוד כצוות על מנת להציל את היקום.
צוות השחקנים והדמויות
בנוסף, סאגר שייח, זנוביה שרוף ומוהאן קאפור שבים לגלם את דמויותיהם של אמיר, מוניבה ויוסוף קאן מסדרת הטלוויזיה "מיס מארוול". דניאל אינגס מופיע בתפקיד טיירון, בעוד פארק סאו-ג'ון לוהק לתפקיד לא ידוע. גוס, הפלרקן בדמות חתול שהופיע ב"קפטן מארוול" מופיע גם בסרט.
הפצה
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-10 בנובמבר 2023 כחלק מהשלב חמישי של היקום הקולנועי של מארוול. במקור, הסרט עתיד היה לעלות לאקרנים ב-28 ביולי 2023.
ב-11 באפריל 2023 שוחרר הקדימון הראשון לסרט.
עונת 2010/2011 ביורוליג
עונת 2010/2011 ביורוליג הייתה העונה ה-54 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל וה-11 שאורגנה על ידי יורוליג בסקטבול.
המשחק הראשון התקיים ב-21 בספטמבר 2010 ותחרות הסתיימה ב-8 במאי 2011. בתחרות השתתפו 38 קבוצות.
העונה הסתיימה בניצחון של פנאתינאיקוס, זה היה הניצחון השישית בתולדות המועדון.
דימיטריס דיאמנטידיס (יוון) מפנאתינאיקוס נבחר ל-MVP של היורוליג ול-MVP של פיינל פור היורוליג.
מתכונת התחרות
תחילה התקיים השלב המוקדם, ממנו עלו 2 מתוך 16 קבוצות לעונה הסדירה. 24 קבוצות החלו בעונה הסדירה כאשר המשחקים נערכו ב-4 בתים. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-4 בתים. שתי הקבוצות הראשונות מכל בית עלו למשחקי רבע הגמר שהתקיימו בפורמט סדרת הטוב מ-5. פיינל פור היורוליג נערך בפלאו סן ז'ורדי, ברצלונה.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב החלה את העונה בשלב הבתים, בו סיימה במאזן של 9-1 וסיימה כראש הבית (אחרי הפסד במחזור הראשון, מכבי השיגה תשעה ניצחונות רצופים). את שלב הבתים השני (טופ-16), מכבי סיימה במקום השני עם מאזן של שלושה ניצחונות ושלושה הפסדים, מיקום זה הקנה לה את הכרטיס לשלב רבע הגמר (שלב ההצלבה). בשלב רבע הגמר מכבי פגשה את קאחה לאבורל ויטוריה, ועם ניצחון חוץ במשחק השני בסדרה הצליחה להפוך את יתרון הביתיות, בדרך לניצחון 3-1 בסדרה של הטוב מ-5 שהקנה לה את הכרטיס המיוחל לשלב הפיינל פור של היורוליג שנערך בברצלונה. בשלב חצי הגמר מכבי הביסה את ריאל מדריד, אך במשחק הגמר היא הפסידה לפנאתינאיקוס של אובראדוביץ' וסיימה את העונה כסגנית האלופה.
הפועל גלבוע גליל השתתפה במוקדמות, אך הודחה בסיבוב הראשון.
וס אנסלד
וסלי סיסל "וס" אנסלד האב (באנגלית: .Westley Sissel "Wes" Unseld Sr; 14 במרץ 1946 – 2 ביוני 2020) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק במשך כל הקריירה בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת וושינגטון בולטס. בעונת היה שותף לזכיית הקבוצה באליפות ליגת ה-NBA, ובעונת  זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה.
בשנת 1988 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
ראשית הקריירה
אנסלד נולד בלואיוויל שבקנטקי ובצעירותו כיכב בקבוצת הכדורסל של בית ספר תיכון סנקה, אשר זכתה בשתי אליפויות מדינת קנטקי. בשנת 1965 הצטרף לקבוצתה של אוניברסיטת לואיוויל מעיר הולדתו, ובשנתו הראשונה כ"פרשמן" השיג ממוצעים גבוהים במיוחד של 35.8 נקודות ו-23.6 ריבאונדים ב-14 משחקים ששיחק.
הוא המשיך ושיחק שלוש שנים באוניברסיטת לואיוויל, במהלכן קלע 1,686 נקודות ב-82 משחקים (ממוצע של 20.6 למשחק), הוריד 1,551 ריבאונדים (ממוצע של 18.9 למשחק), והוביל את המחוז במסגרתו שיחקה נבחרת האוניברסיטה בריבאונדים בשנים 1966, 1967 ו-1968. הוא הוביל את הנבחרת למאזן כללי של 60 ניצחונות ו-22 הפסדים בתקופתו, ובהם שתי הופעות בטורניר אליפות המכללות של ה-NCAA ולהופעה אחת בטורניר ההזמנה הלאומי (NIT), בו משתתפות קבוצות שלא העפילו לטורניר האליפות.
קריירה ב-NBA
אנסלד נבחר על ידי קבוצת קנטקי קולונלס מליגת ה-ABA בשנת 1968, ולבסוף הצטרף לקבוצת בלטימור בולטס מליגת ה-NBA, אשר בחרה אותו במקום השני בדראפט באותה שנה. הבולטס עברו לקפיטל ולוושינגטון במהלך הקריירה של אנסלד, ומשכך שינו פעמיים את שם הקבוצה.
בעונתו הראשונה בבלטימור,, הוביל אנסלד את קבוצתו למאזן של 57 ניצחונות ו-25 הפסדים לזכייה באליפות הבית המזרחי, לאחר שסיימה במקום האחרון בבית זה בעונה שלפני הצטרפותו. הוא השיג ממוצעים של 13.8 נקודות ו-18.2 ריבאונדים וזכה בתוארי ה-MVP של העונה הסדירה ורוקי השנה ב-NBA, והפך לאחד משני שחקנים בלבד שזכו בשני התארים בעונה אחת, לצד וילט צ'מברלין. בהמשך הקריירה שלו לא הצליח אנסלד לזכות בתואר MVP נוסף אך נחשב לאחד מטובי שחקני ההגנה בתקופתו, ובעונת זכה בתואר מלך הריבאונדים עם 14.8 בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן הוא הוביל את הליגה באחוזי קליעה מ עם 56.1%.
אנסלד נודע במיוחד בלקיחת הריבאונדים שלו וביכולת שלו לפתח את משחק המעבר של קבוצתו. על אף שגובהו היה נמוך יחסית לסנטר, הוא חיפה על כך בכוח רב ובנחישות גבוהה במשחקו. הוא הוביל את הבולטס לארבע הופעות בסדרת הגמר של ה-NBA ולזכייה באליפות הליגה ב-, לאחר ניצחון על סיאטל סופרסוניקס בתוצאה 3–4 בסדרה. הוא קיבל גם את תואר ה-MVP של סדרת הגמר. הוא הודיע על פרישתו ממשחק כדורסל פעיל בסיומה של עונת, ומספר החולצה שלו (41) נתלה זמן קצר לאחר מכן באולמה של וושינגטון, כלומר, אף שחקן של הקבוצה לא יילבש את החולצה עם מספר זה.
בשנת 1988 הוכנס אנסלד להיכל התהילה של הכדורסל כהוקרה על ההישגים הרבים במהלך הקריירה שלו. ב-1996 הוא נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA, במסגרת חגיגות היובל להקמת הליגה.
לאחר הפרישה ממשחק
לאחר פרישתו ב-1981 עבר אנסלד לשמש בתפקידים ניהוליים בוושינגטון בולטס. הוא כיהן בתפקיד סגן הנשיא של המועדון במשך שש שנים, בטרם מונה למאמן הקבוצה בשנת 1987. בתקופתו כמאמן וושינגטון בולטס הוא לא זכה להצלחה כמו בקריירה שלו כשחקן, והתפטר מתפקידו בסיומה של עונת, לאחר שרשם 202 ניצחונות בלבד לעומת 345 הפסדים במהלך קריירת האימון.
בין השנים 1996–2000 שימש אנסלד כג'נרל מנג'ר של וושינגטון בולטס/ויזארדס, בטרם הוחלף על ידי מייקל ג'ורדן.
בשנים הבאות עבד אנסלד בבית ספר פרטי בבלטימור שבמרילנד, אותו הקימה אשתו בשנת 1979. ב-2 ביוני 2020 נפטר אנסלד כתוצאה מדלקת ריאות.
אביגדור הלברשטאם
רבי אביגדור הלברשטאם (מכונה - "הרב מדוקלה"; ה'תקפ"ח - כ"א באדר ה'תרל"ז; 1828 – מרץ 1877) היה אב בית הדין של העיירה דוקלה בגליציה המזרחית, בנו של רבי אריה לייבוש הלברשטאם (הראשון) ואחיו של האדמו"ר רבי חיים הלברשטאם (הדברי חיים), מייסד חסידות צאנז.
תולדות חייו
רבי אביגדור נולד בשנת ה'תקפ"ח (1828) לרבי אריה לייבוש הלברשטאם (הראשון) ולמרים בת רבי דוד מטארניגראד. הוא נישא לחנה רחל, בתו של רבי אברהם חיים הורביץ רבה של לינסק; נולדה להם בת, הרבנית חנה רחל.
רבי אביגדור כיהן כרבה של העיירה באבוב, אך נמנע מלהשתייך לקהילה החסידית (עוד טרם הקמת חסידות באבוב במאה ה-19). בין אחיו, רבי חיים, לבין רבי נתן יהודה לייב אשכנזי נרקמו קשרי ידידות טובים, וכשעבר הרב אשכנזי לכהן כרב העיירה טיסמניץ, התמנה אחיו רבי אביגדור במקומו למשרת הרבנות בעיירה דוקלה עד לסוף ימיו.
הוא נפטר שבוע לאחר חג הפורים, בתאריך כ"א באדר ה'תרל"ז (1877). חתנו, רבי אריה לייבוש הלברשטאם, מילא את מקומו כרבה של דוקלה.
מוואל
את המוואל שרים ב ולא בערבית ספרותית. לסוגה זו קשרים היסטוריים לצורות של שירה ערבית ומוזיקה, והיא מאפשרת לזמר להדגים את מיומנותו באלתור על הסיפר והמלודיה.
גניסון (נהר)
נהר גניסון (באנגלית: Gunnison River) הוא יובל של נהר הקולורדו במדינת קולורדו שבארצות הברית. אורכו 290 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו 20,533 קמ"ר. זהו היובל החמישי בגודלו של נהר הקולורדו וספיקתו הממוצעת 72.8 מ"ק לשנייה.
תיאור
רוחב נהר הגניסון נע בין 30 מטרים ל-300 מטרים ועומקו נע בין מטר ל-15 מטרים. הזרם העז של הנהר והאשדות הרבים מונעים אפשרות להשתמש בו לשיט. סירות קטנות מסוגלות לנווט לכל אורכו ומעבר לקניון השחור מסוגלים לשוט בו כלי שיט גדולים. השיט דרך הקניון השחור מסוכן בגלל האשדות ונועד לשייטים מנוסים בלבד.
היסטוריה
האירופי הראשון שראה את הנהר וכתב על כך היה מגלה הארצות הספרדי חואן מריה דה ריברה (Juan Maria de Rivera) שהגיע לגדת הנהר מתחת לשפך הנהר אנקומפגרה ב-1761 וב-1765. ב-1776 הגיע למקום גם חוקר הארצות, האב הפרנציסקני הספרדי סילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Silvestre Vélez de Escalante). הספרדים קראו לנהר "ריו דה סאן חאווייר" (Rio de San Javier) והילידים קראו לו "טומיצ'י", אסקלנטה ציין שריברה חשב כי הנהר הוא "ריו דל טיסון" (Rio del Tizón) הגדול, השם הספרדי לחלקו התחתון של נהר הקולורדו.
הנהר קרוי כיום על שמו של קפטן ג'ון גניסון (John Williams Gunnison; 1853-1812), טופוגרף מצבא ארצות הברית שנרצח יחד עם שבעה מחבריו על ידי אינדיאנים משבט יוט שעה שמיפה נתיב מערבה בטריטוריה של יוטה ב-1853.
מפעלי הנדסה
חלק ממי הנהר מוטים דרך מנהרת גניסון, מנהרה באורך 8 קילומטרים שנבנתה בין 1905 ל-1909, על מנת להשקות את עמק אנקומפגרה. לאורך הנהר נבנו שלושה סכרים במסגרת מיזם אגירת מי נהר הקולורדו והם: סכר בלו מסה, סכר מורו פוינט וסכר קריסטל.
יגאל תלמי (קצין)
יגאל תלמי (13 בדצמבר 1934 - 17 בפברואר 2001) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כקצין המודיעין של פיקוד הדרום וראש מחלקת מודיעין השדה. בעל עיטור המופת על חלקו במבצע ירקון.
ביוגרפיה
תלמי נולד במשמר העמק, בנם של אמה לוין תלמי ומאיר תלמי, שניהם אנשי השומר הצעיר שכיהנו חברי הכנסת מטעם מפ"ם והמערך.
בצה"ל שירת בחיל הקשר, עבר קורס אלחוטנים וקורס קציני קשר. שירת כקצין קשר של גדוד 51 בחטיבת גבעתי. ב-1955 התנדב לצוות הסיירים לבחינת עבירות צירים בסיני לקראת מבצע קדש. על חלקו בפעילות זו שכונתה מבצע ירקון זכה לצל"ש מהרמטכ"ל משה דיין שהומר בהמשך לעיטור המופת. הוא היה בכך הראשון מבין חיילי חיל הקשר שעוטר בצל"ש. באוקטובר 1956 הצטרף לצוות ההקמה של גדוד ד' בחטיבת הצנחנים ומונה לקצין הקשר הגדודי, במהלך מלחמת סיני מונה לקמב"ץ הגדוד. לאחר המלחמה שימש קצין הקשר של גדוד 890.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד במשק קיבוץ משמר העמק והיה מנהל המוסד החינוכי שומריה בקיבוץ. במילואים שירת כקצין המודיעין של חטיבה 80, חטיבת צנחנים, ולחם עמה במלחמת ששת הימים. בהמשך שירת כקצין אג"ם של החטיבה. לאחר מלחמת יום הכיפורים חזר לשירות הקבע ומילא תפקידים באגף המודיעין. שירת כקצין המודיעין של אוגדה 252, ב-1976 מונה לסגן קצין המודיעין של פיקוד הדרום וב-1978 מונה לקצין המודיעין של הפיקוד. בתקופת מלחמת לבנון הראשונה שימש ראש מחלקת מודיעין שדה. השתחרר ב-1984.
יו גוטי
מריו גוטי גידן מימס (באנגלית: Mario Sentell Giden Mims; נולד ב-17 במאי 1981), ידוע בשם הבמה יו גוטי (Yo Gotti), הוא ראפר אמריקאי.
ביוגרפיה
יו גוטי נולד בממפיס שבטנסי. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בסביבות גיל 14, תחת שם הבמה ליל יו (Lil Yo). בין השנים 2000 ל-2006, הוציא גוטי אלבומים באופן עצמאי, בהם Life אשר יצא לאור בשנת 2003, אשר זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
בתחילת שנת 2012, הוציא גוטי את אלבום האולפן השישי והמסחרי הראשון שלו, Live from the Kitchen. מתוך האלבום, יצא הסינגל המוביל "We Can Get It On", שהגיע בשיאו למקום ה-22 במצעד שירי הראפ. האלבום עצמו הגיע בשיאו למקום ה-13 במצעד הבילבורד 200. כמו כן, האלבום צבר למעלה מ-36 אלף מכירות בארצות הברית.
ב-2015 הוציא את הסינגל הראשון מתוך אלבומו השמיני, "Down in the DM". השיר היה ללהיט, תוך שהגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100, והוכתר כסינגל פלטינה כפולה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. כמו כן, יצאה לאור גרסת רמיקס לשיר בהשתתפותה של הראפרית ניקי מינאז'. בשנה שלאחר מכן, ב-2016, יצא אלבומו השמיני של גוטי, The Art of Hustle. האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה, הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ, ואף הוכתר כ"אלבום זהב" על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-2017, הוציא את הלהיט "Rake It Up", בהשתתפות המפיק מייק ויל והראפרית ניקי מינאז'. השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השירים הקצביים של בילבורד, ובכך הפך לשירו הראשון של גוטי לעשות זאת. כמו כן, הסינגל זכה במעמד פלטינה משולשת, על מכירת 3 מיליון עותקים בארצות הברית. בהמשך השנה, הוציא את אלבומו התשיעי, I Still Am. האלבום היה לאלבומו השלישי של גוטי אשר הגיע לעשירייה הפותחת של מצעד הבילבורד 200, תוך שהגיע למקום השישי.
ב-2019, השתתף ברמיקס לשירו של הזמר חאליד, "Talk", לצידה של הראפרית מייגן די סטליון. הרמיקס זכה להצלחה רבה, תוך שהגיע ל-9 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ב-2020 הוציא את אלבומו העשירי, Untrapped. האלבום כלל את הסינגל "Pose" בהשתתפותו של הראפר ליל עוזי ורט, אשר זכה להצלחה רבה ואף לרמיקס בהשתתפותה של הראפרית מייגן די סטליון. האלבום עצמו זכה להצלחה נאה אף הוא, תוך שהגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד 200.
הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה בלגית)
הזמר במסכה (בהולנדית: The Masked Singer) היא תוכנית מציאות בלגית המשודרת ב"VTM" ומבוססת על התוכנית האמריקאית "Masked Singer" של רשת FOX, שהיא בעצמה מבוססת על הזיכיון הבינלאומי הדרום-קוריאני "King of Masked Singer".
פורמט
הסדרה הייתה תחרות שירה. המתמודדים היו צריכים לשיר ולבצע שירים, ולהתחרות בדו-קרב זה מול זה. הקהל באולפן יכול להצביע להופעה הטובה ביותר, ולתת לזמר הזה מעבר לסיבוב הבא. זמרים שהפסידו בדו-קרב נאלצו להתמודד שוב מול חבר הפאנל וקהל האולפן, עד שנשאר זמר אחד. הזמר הזה נאלץ לעזוב את התחרות.
הזמרים היו רעולי פנים. הזמרים לא לבשו רק מסכות אלא תחפושות שנעשו במיוחד המסתירות את פניהם וגופם לחלוטין. זהותו האמיתית של הזמר הוסתרה והזמר קיבל זהות חדשה של התחפושת שלבש. הזמרים נראו כמו הדמות, התנהגו כמו הדמות ונקראו בתור הדמות. קולו של הזמר הוחלף לקול הדמויות באמצעות מחליף קול. רק במהלך מופע השירה ניתן היה לשמוע את קולו האמיתי של הזמר.
הסדרה הייתה משחק ניחושים. השופטים והקהל הביתי היו צריכים לנחש את זהותם האמיתית של הזמרים רעולי הפנים. לאורך הסדרה, הם קיבלו רמזים לזהות על ידי הרמזים שהזמר נתן במהלך המיני-סרטים המוקלטים מראש או לאחר הופעתו. לפעמים היו רמזים חבויים בתחפושות.
עונה ראשונה
בעונה הראשונה, כל פרק, חברי הפאנל ג'נס דנדונקר, ג'ותי ואן דן סטין וקארן דמן הופיעו כחברי פאנל ואיתם הופיע חבר פאנל אורח שהשתנה כל פרק.
עונה שנייה
בעונה השנייה חברי הפאנל היו ינס דנדונקר, ג'ולי ואן דן סטין, קארן דמן, אנדי פילמן, קווין יאנסנס ורות בקמנס אך כל פרק רק שלושה מהם הופיעו כחברי פאנל ועוד חבר פאנל אחד שהופיע כחבר פאנל אורח.
עונה שלישית
בעונה השלישית חברי הפאנל היו בארט קנארטס, טיין אמברטקס (משתתפי העונה השנייה), ג'ולי ואן דן סטין, אנדי פילמן וקווין יאנסנס אך כל פרק רק שלושה מהם הופיעו כחברי פאנל ועוד חבר פאנל אחד שהופיע כחבר פאנל אורח. בפרק השביעי, קארן דמן חזרה לפאנל.
פרק 2 (25 בספטמבר 2020)
בפרק זה, "בת הים" הצטרפה לתחרות.
פרק 3 (2 באוקטובר 2020)
בפרק זה, "שערות הסבתא" הצטרפה לתחרות.
פרק 5 (16 באוקטובר 2020)
בפרק זה, לראשונה בעונה, התקיים הדואט המכריע, כלומר, שלושת המתמודדים שהפסידו בדו קרבים מועמדים להצבעת הקהל והפאנל, המתמודד שקיבל הכי הרבה קולות ניצל מהדואט המכריע, השניים שקיבלו הכי פחות קולות ניגשים מהדואט המכריע. בדואט המכריע שני המתמודדים שרים שיר ביחד באופן של דואט. אחרי הדואט הקהל והפאנל מצביעים מי היה יותר טוב מהמתמודדים בדואט, המתמודד שמקבל פחות קולות מודח מהתוכנית.
פרק 6 (23 באוקטובר 2020)
פרק זה הוא הפרק הראשון בעונה זו שלא התקיימו בו דו קרבים.
בפרק זה, מתמודדי הדואט המכריע נבחרו לאחר הצבעה בה כל המתמודדים מועמדים בה. השניים שקיבלו הכי פחות קולות ניגשו לדואט המכריע
פרק 7 (30 באוקטובר 2020) - חצי הגמר
כל מתמודד ביצע שני שירים. שני מתמודדים ניצלו מהדחה על ידי השופטים, מתמודד אחד ניצל על ידי הקהל. המתמודד שנותר הודח.
פרק 8 (6 בנובמבר 2020) - הגמר
לאחר שכל מתמודד ביצע שני שירים, שניים מהם ניצלו על ידי הקהל והשלישי הסיר את המסכה שלו. שני המתמודדים הנותרים התייצבו זה מול זה בדואט המכריע. הקהל בחר את המנצח, ולאחר מכן הוסרו גם המקום השני וגם הזוכה.
עונה שנייה (2022)
העונה עלתה לשידור ב-14 בינואר 2022 ונגמרה ב-18 במרץ 2022.
פרק 2 (21 בינואר 2022)
בפרק זה, "הלהבה הקטלנית" הצטרפה לתחרות.
פרק 3 (28 בינואר 2022)
בפרק זה, "העקרבית" הצטרפה לתחרות.
פרק 4 (4 בפברואר 2022)
בפרק זה, "הארנב" ו"מלך הקרח" הצטרפו לתחרות.
בפרק זה, עקב מספר אי זוגי של מתמודדים, במקום דו-קרבים, התקיימו תלת-קרבים, ובכל תלת-קרב היה מנצח אחד.
פרק 6 (18 בפברואר 2022)
בפרק זה, לאחר כל דו-קרב, שני מתמודדי הדו-קרב שרו דואט יחד.
פרק 7 (25 בפברואר 2022)
בפרק הזה, שניים מהמפסידים ניגשו לדואט המכריע.
פרק 8 (4 במרץ 2022)
בפרק זה, לאחר כל הביצועים הקהל והפאנל הצביעו לביצוע המצטיין שלהם. שני המתמודדים שקיבלו הכי פחות קולות ניגשו לדואט.
פרק 9 (11 במרץ 2022) – חצי הגמר
כל מתמודד ביצע שני שירים. שני מתמודדים ניצלו מהדחה על ידי השופטים, מתמודד אחד ניצל על ידי הקהל. המתמודד שנותר נחשף.
פרק 10 (18 במרץ 2022) – הגמר
בפרק זה, בנוסף לביצועים של הפיינליסטים והביצוע הקבוצתי, גם הרובוטים הופיעו בגמר.
לאחר שכל פיינליסט ביצע שני שירים, שניים מהפיינליסטים עברו לשלב המכריע של הגמר, והשלישי סיים במקום השלישי וחשף את זהותו. השלב המכריע של הגמר היה הדואט המכריע, בו נחשף גם המקום השני של העונה, וגם המנצח של העונה.
עונה שלישית (2023)
העונה עלתה לשידור ב-3 בפברואר 2023 ותסתיים ב-28 באפריל באותה שנה.
מתמודדים
14 המתמודדים חולקו לשתי קבוצות: קבוצה א' (שכללה את הפטרייה, האור הגדול, האריה, המומיה, העורבת, הסקיווי והסבון-סטאר) וקבוצה ב' (שכללה את גברת שועלה, ההיפופוטם, הקולונל פאג, הקוסמוס, המינוטאורוס, הקוסם והפרפרית). לאחר ההדחה השישית הקבוצות אוחדו לקבוצה אחת עד הגמר.
פרק 10 (14 באפריל 2023)
בפרק זה, המלכה (סנדרה קים) והזאב (קווין יאנסנס) מהעונה הראשונה וגברת חתלתולה (קאמיל), האבירה (לורדנה דה אמיצ'יס) והארנב (קונר רוסו) מהעונה השנייה ביצעו דואטים עם משתתפי העונה הנוכחית.
פרק 11 – חצי הגמר (21 באפריל 2023)
בדומה לעונות הקודמות, בפרק חצי הגמר, כל אחד מארבעת המשתתפים ביצע שני שירים.
פרק 12 – הגמר (28 באפריל 2023)
בדומה לעונות הקודמות, בפרק הגמר, כל אחד מהפיינליסטים ביצע שני שירים.
ריוחזאוריים
ריוחזאוריים (שם מדעי: Riojasauridae) היא משפחה של דינוזאורים דמויי זאורופודים, אשר חיו במשך סוף הטריאס שלפני 228 עד 213 מיליון שנה מזמננו. המשפחה כוללת 2 סוגים: הריוחזאורוס שהתגלה בפארק איסצ'יגואלסטו בארגנטינה והאאוקנמזאורוס (Eucnemesaurus) שהתגלה בתצורת אליוט, הכף המזרחי שבדרום אפריקה. הקבוצה תוארה למדע בשנת 2007 בידי החוקר הדרום-אפריקני אדם מ. ייטס.
בני המשפחה היו מעט יותר גדולים ממינים קדומים כמו הגואייבסזאוריים והתקודונטוזאורוס, ודומים לפלטאוזאוריים, אך בעיקר קרובים למסוספונדיליים. הם היו אוכלי צמחים שאולי היו דו-רגליים ואולי היו מגושמים מדי ונעו על ארבע, עם אורך של 10 מטרים ומשקל של 3 טון לערך. בכך הם היו מהגדולים ביותר שבדינוזאורי הטריאס.
דודקהדרון רומבי מכוכב
בגאומטריה, דודקהדרון רומבי מכוכב (דר"מ) הוא כיכוב של הדודקהדרון הרומבי. פאון זה נקרא לפעמים "פאון אשר", משום שהוא מופיע בעבודתו הידועה של אשר, "המפל", וברישומים המכינים של עבודתו "כוכבים" (שבה מופיע פאון אחר, היתוך של שלושה אוקטהדרונים).
קומבינטוריקה וגאומטריה
לדר"מ יש 48 פאות, כולן משולשות; יש לו 26 קודקודים, שבהם 6 בעלי דרגה 8, 8 בעלי דרגה 6, ו-12 בעלי דרגה 4. יש לו 72 צלעות. על אותה קבוצת קודקודים אפשר לבנות גם את הקובוקטהדרון. את הדר"מ אפשר לבנות משישה עותקים של פירמידה מרובעת שאורך בסיסה 2 וגובהה 1, שבסיסיהן מונחים על שלושה מישורים מאונכים והם מצביעים מכל מישור בשני הכיוונים האפשריים.
מילוי המרחב
הדר"מ יכול לרצף את המרחב התלת־ממדי במבנה דמוי חלת דבש, שבו שישה דר"מ נפגשים בכל קודקוד. הסריג של קודקודי הריצוף הוא בעל רמה גבוהה של סימטריה: חבורת הסימטריות המרחבית שלו פועלת עליו באופן שהוא טרנזיטיבי על התאים, על המקצועות, ועל הקודקודים.
טופוגרפיה גרמניה
טופוגרפיה גרמניה (בלטינית: Topographia Germaniae) היא סדרה מרובת כרכים בשפה הגרמנית העוסקת באיור גאוגרפי של מדינות האימפריה הרומית הקדושה.
הסדרה, שראתה אור במאה ה-17, כוללת יותר מ-2,000 תחריטים מפורטים של ערים, מנזרים וטירות ראויים לציון ברחבי האימפריה הרומית הקדושה, ונחשבת גם במאה ה-21 לאחת מיצירות המופת של האיור הגאוגרפי.
יוצרי הסדרה הם: החרט והמו"ל מתאוס מריאן האב שיצר את רוב התחריטים, וכותב המלל, מרטין ציילר . שותפים נוספים שתרמו מאיוריהם, הם: וצלב הולאר, קספר מריאן, ומתאוס מריאן הבן.
הסדרה ראתה אור בפרנקפורט, במאה ה-17 ב-38 כרכים. מהדורת צילום שלה הופקה ב-1960 בידי בית ההוצאה "Bärenreiter" (ברנרייטר) שבסיסו בקאסל.
עסלין
עסלין (בערבית: عرتوف) היה כפר ערבי בהרי ירושלים בגבול שפלת יהודה, שהיה ממוקם זה 20 ק"מ ממערב לירושלים. אוכלסיית הכפר מנתה 302 תושבים והוא נכבש על ידי כוחות ישראליים, מהגדוד הרביעי של חטיבת הראל, ב-14 ביולי 1948 במהלך מבצע דני, ותושביו ברחו. מושב אשתאול נבנה על אדמת הכפר. עסלין הייתה ממוקמת במרחק קצר מהכפר אישוע, שהיה ממוקם בעמק שמדרום מזרח לו, סמוך לכביש המשני שחיבר בין באב אל ואד לבית ג'יברין (היום כביש 38).
בתקופה העות'מאנית
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע עסלין עם 14 בתים ו-77 תושבים, חלק ה"נחיה" (תת-מחוז באימפריה העות'מאנית) של רמלה במחוז יפו. תושבי הכפר שילמו מס בסך 25% על גידולי חיטה, זיתים, גפנים, עיזים ועל כוורת דבורים לייצור דבש, בסכום כולל של 4,000 אקצ'ה.
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בעסלין הייתה אוכלוסייה של 132 נפש, כולם מוסלמים. לפי מפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 40 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 186 תושבים, כולם מוסלמים.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית.
לאחר הקמת מדינת ישראל
עסלין נכבשה על ידי פלוגה של הגדוד הרביעי של חטיבת הראל, במהלך מבצע דני במסגרת קרבות עשרת הימים, בבוקר של 18 ביולי 1948. בדו"ח של חטיבת הראל, מתוך יומן המבצעים של "מבצע דני" נכתב:
בדצמבר 1949, הוקם על אדמות הכפר (והכפר הסמוך אישוע) המושב אשתאול, על ידי יהודים יוצאי תימן.
גנית לב-ארי
גנית לב-ארי (נולדה ב-2 ביוני 1971) היא עיתונאית, עורכת ועוסקת במגדר ותקשורת.
ביוגרפיה
לב-ארי נולדה וגדלה בפתח תקווה. למדה בתיכון בן-גוריון, בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב B.A כללי בספרות עברית ובכללם לימודי מגדר (1995) ותואר שני מאוניברסיטת בר-אילן במדעי המדינה עם התמחות בתקשורת (2000).
בשנת 1996, החלה את עבודתה העיתונאית ברשת שוקן ככתבת לענייני בריאות חינוך ועובדים זרים.
בשנת 1997, החלה את עבודתה ברשות השידור, כעורכת התוכניות הכל דיבורים, סדר יום ויומני החדשות ברשת ב' של קול ישראל במערכת תל אביב.
בשנת 2008, הייתה חלק מחבר השופטים בטקס קיפוד הזהב המוענק מדי שנה עבור מצוינות בתחום תיאטרון הפרינג' בישראל.
בשנת 2013, נוסף על תפקידה כעורכת, מונתה לממונה על שוויון מגדרי ויועצת המנכ"ל לקידום נשים ברשות השידור.
בשנת 2014, זכתה באות הוקרה מטעם תא העיתונאיות, לאחר שבמסגרת תפקידה, הממונה על שוויון מגדרי, ליוותה את הליך חקיקת חוק רשות השידור הציבורי הישראלי ויחד עם ארגוני נשים, ארגונים חברתיים, וחברי כנסת הכניסו שינויים בחוק המקדמים את השוויון המגדרי, השינוי הבולט ביותר הוא השגת תקדים חוקתי שקובע כי נשים יהוו 50% ממועצת התאגיד.
בשנת 2017, לאחר סגירת רשות השידור, הקימה את המותג "עוברת מסך".
במסגרת המותג פיתחה קורס ומודל ייחודי בשם מודל 3s, המקנה כלים שונים, מסייע לעבור מסך בחיים ובמדיות השונות. הקורס והמודל מועברים כחלק מתוכנית להעצמה וקידום נשים בשגרירות האמריקאית.
בשנת 2019, מונתה לב-ארי לראש מינהל הנשים בעיריית הרצליה.
אסף כוחן
אסף כוחן (נולד בשנת 1971) הוא יזם הייטק ישראלי, קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, מפקד יחידה 8200 בשנים 2017–2021. לפני כן מילא שורה של תפקידי פיקוד במערך המבצעים המיוחדים של צה"ל ובקהילת המודיעין הישראלית.
ביוגרפיה
בשנת 2011 מונה לסגן מפקד יחידה 8200, ובאפריל 2017 מונה למפקד יחידה 8200.
בתקופתו של כוחן כמפקד, היחידה התמקדה במספר תחומים. הראשון - המשך מיצוב היחידה כמובילת סייבר עולמית בדגש על פיתוח יכולות בממדי הפעולה השונים. השני היה קידום החיבור לדרג המבצעי הפרוס בשטח ולזרועות, כולל הקמת צוותים מקצועיים של 8200 בתוך אוגדות צה"ל. הדגש השלישי של היחידה בתקופת כהונתו התמקד בהקמת 'מפעל המידע והידע' של אמ"ן בהובלה של 8200, שמטרתו לתכלל את המידע של אמ"ן ולהפיק ממנו ידע ותובנות באמצעים טכנולוגיים.
במהלך כהונתו פרצה מגפת הקורונה, שבמהלכה סייעה היחידה בפיתוח פתרונות לצרכים שונים שעלו. בנוסף התרחשה פרשת מעצרו ומותו של קא"ב תומר.
בתקופת פיקודו על 8200 הוענק ליחידה אות הערכה מיוחד מהרמטכ"ל אביב כוכבי.
במרץ 2021 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל.
באוגוסט 2021 כוחן ומספר יזמים מנוסים הקימו את חברת סנטרה, שעוסקת בהגנה על מידע בסביבת ענן ציבורי תוך שילוב מומחיות בתחומי הסייבר, האנליטיקה והבינה המלאכותית, והוא משמש כנשיא החברה.
חיים אישיים
כוחן בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, ובעל תואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד. הוא נשוי, ואב לארבעה.
ברית מדינות האיים הקטנות
ברית מדינות האיים הקטנות (באנגלית: Alliance of Small Island States, בראשי תיבות: AOSIS) היא ארגון בינלאומי המאגד מדינות איים ומדינות חוף נמוכות ברחבי כדור הארץ. מטרת הארגון, שהוקם בשנת 1990, היא לפעול במאוחד בשם מדינות אלו, המאוימות מאוד על ידי התופעה של עליית מפלס מימי האוקיינוסים כתוצאה מן ההתחממות הגלובלית.
הארגון היה פעיל למן היווסדו, כאשר הגיש את הטיוטה הראשונה לפרוטוקול קיוטו כבר בשנת 1994. נציגים מרבות מהמדינות חברות הארגון השתתפו בועידת האו"ם לשינוי האקלים בשנת 2009.
בארגון חברות 44 מדינות (39 מהן חברות האו"ם, המהוות חמישית מהמדינות החברות בו) ובנוסף ארבע חברות במעמד של משקיפות.
יושב הראש הראשון של הארגון היה רוברט ון לירופ (Robert Van Lierop) מונואטו. יושבת הראש הנוכחית היא לויס מיקלה יאנג (Lois Michele Young) מבליז (החל מ-2019).
פרד אפטון
פרדריק סטיבן אפטון (באנגלית: Frederick Stephen Upton; נולד ב-23 באפריל 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מישיגן, בשנים 2023-1987. תחילה ייצג את מחוז הקונגרס הרביעי (1987–1993) ומאז 1993 ועד לפרישתו החל לייצג את מחוז הקונגרס השישי. עם פרישתו של סנדר לוין, נעשה אפטון החבר הוותיק ביותר במשלחת של מישיגן לקונגרס האמריקאי, והוא נמנה בין הוותיקים שבכלל חברי בית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
אפטון נולד בסנט ג'וזף שבדרום מישיגן, בנם של אליזבת ב. (לבית ויאל) וסטיבן אדוארד אפטון. אפטון למד בתיכון שאטאק-סנט מרי'ס (Shattuck-Saint Mary's), וב-1971 סיים את לימודיו התיכוניים. בשנת 1975 השלים לימודי תואר ראשון בעיתונאות מאוניברסיטת מישיגן. כסטודנט היה חבר באחווה "אלפא דלתא פי", היה עורך חדשות הספורט בעיתון "The Michigan Daily" וקיווה שבבוא היום יסקר את פעילות השיקגו קאבס. בשנים 1976–1980 עבד בסגל של חבר הקונגרס דייוויד סטוקמן. מ-1981 ועד 1985, כהונתו הראשונה של רונלד רייגן כנשיא ארצות הברית, עבד אפטון במשרד הניהול והתקציב תחת ניהולו של סטוקמן.
במהלך בחירות האמצע ב-1986 התמודד אפטון לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מישיגן. לאחר שניצח את נציג המחוז המכהן מארק סילג'נדר בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית, המשיך אפטון לבחירות הכלליות שם ניצח את יריבו מהמפלגה הדמוקרטית עם 62% מקולות הבוחרים. ב-1988 נבחר לתקופת כהונה שנייה בבית הנבחרים, הפעם ברוב גדול יותר בן 71% מהקולות. לקראת הבחירות ב-1992, בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 1990, נערכו במישיגן איחודי מחוזות בחירה ואפטון החליט להתמודד שוב לבית הנבחרים הפעם מטעם מחוז הקונגרס השישי. מאז הוסיף להיבחר מחדש לקונגרס אחת לשנתיים, כשהפעם האחרונה הייתה בבחירות 2020.
ב, דפוס הצבעותיו של אפטון מצביע על עמדות שמרניות בהן נקט במרוצת השנים. הוא התנגד להעברת חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, וטען שהוא נוגד את רצון העם בנימוק שחקיקה כה חשובה צריכה ליהנות מקונצנזוס דו-מפלגתי נרחב. כמו כן, אפטון גרס כי ארצות הברית לא יכולה להרשות לעצמה חוק זה בהתחשב בחוב הלאומי הגדול שלה. במאי 2018 עבד אפטון ביחד עם עמיתתו דבי דינגל על חקיקה שנלחמה במגפת האופיואיד שהפחידה את חיתתה של ארצות הברית. לפי האתר FiveThirtyEight, אפטון הצביע עם האג'נדה של הנשיא דונלד טראמפ 84.8% מהזמן. במאי 2019 תמך בחקיקה שהטילה בדיקות רקע למכירות פרטיות של כלי ירייה.
בינואר 2021 נמנה גונזלס בין עשרת הרפובליקנים שהצביעו בעד הדחתו השנייה של דונלד טראמפ. עוד קודם לכן הודיע כי יצביע בעד הדחתו של טראמפ לאור ההסתערות על הקפיטול. ב-21 בינואר אפטון גוּנה באורח רשמי בידי המפלגה הרפובליקנית במחוז אלגאן על שהצביע להדיח את טראמפ. זמן קצר אחר כך ספג גינוי נוסף מהמפלגה הרפובליקנית במחוז קאס על שהצביע בעד סילוקה של מרג'ורי טיילור גרין מחברותה בוועדת התקציב ובוועדת החינוך של בית הנבחרים.
באפריל 2022 הכריז אפטון כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבית הקונגרס, ובכך הודיע על פרישתו מהקונגרס בראשית ינואר 2023.
אברהם טברסקי
הרב ד"ר אברהם יהושע העשיל טברסקי (טוורסקי) (י"ד בתשרי ה'תרצ"א, 6 באוקטובר 1930 – י"ח בשבט ה'תשפ"א, 31 בינואר 2021) היה פסיכיאטר ורב יהודי-אמריקאי, שהתמחה בטיפול בהתמכרות לסמים.
קורות חיים
טברסקי נולד במילווקי, ויסקונסין לרבי יעקב ישראל, האדמו"ר מהורניסטייפול ולדבורה לאה בתו של רבי בן ציון מבאבוב. לאחר סיום לימודי בית הספר התיכון ב-1948, למד בישיבה "הקולג' העברי התאולוגי" בשיקגו (ממוקם כיום בסקוקי, אילינוי). הוסמך כרב ב-1951. ב-1953 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת מרקט במילווקי, ובסיומם ב-1960 עבר לפיטסבורג, פנסילבניה.
טברסקי ייסד את מרכז "גייטוויי" לשיקום מסמים בפיטסבורג, וכיהן בו כמנהל הרפואי. בנוסף עבד במחלקה הפסיכיאטרית של בית החולים סט. פרנסיס בעיר. טברסקי הקים גם את ההוסטל "שער התקווה" לשיקום אסירים בישראל, לפי המודל שעל בסיסו הקים את מרכז "גייטוויי".
במשך עשרות שנותיו במקצוע חיבר טברסקי מעל לחמישים ספרי רפואה על מחלות נפשיות.
נישא לגולדה בצעירותו בטרם חזר למילווקי, ונולדו להם ארבעה ילדים. לאחר מותה נישא לגייל. הם התגוררו במונסי שבניו יורק, עד עלייתם לישראל לשכונת קטמון בירושלים.
נפטר ב-31 בינואר 2021 בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים ממחלת הקורונה.
פרסומים בעברית
מתי מתחילים הדברים הטובים: הדרך אל האושר לפי סנופי וצ'רלי בראון. תל אביב, עלמה, 1999.
פילוסופיה של הפיזיקה
הפילוסופיה של הפיזיקה עוסקת בשאלות הפילוסופיות היסודיות העולות מהפיזיקה המודרנית, מחקר החומר והאנרגיה ומההשפעה ההדדית שבין החומר והאנרגיה. בעבר, חקר הסיבתיות ומהות המרחב, הזמן, החומר והיקום - היו חלק מן המטאפיזיקה. היום, הפילוסופיה של הפיזיקה היא למעשה חלק מן הפילוסופיה של המדע.
הפילוסופיה של הפיזיקה פותחת בעיסוק בשאלות היסוד המטאפיזיות והאפיסטמולוגיות שמציבה הפיזיקה: סיבתיות, דטרמיניזם, ואופיו של החוק הפיזיקלי. לאחר מכן היא פונה לשאלות העולות מנושאים חשובים בתחומי הפיזיקה המודרנית:
ליאופולד נימירובסקי
ליאופולד נימירובסקי (בפולנית: Leopold Niemirowski; 1810 – 1883) היה צייר פולני אוטודידקט, הוגלה לסיביר בשל פעילותו המהפכנית.
ביוגרפיה
נימירובסקי למד משפטים באוניברסיטת וילנה. מאוחר יותר הוא נלחם במרד נובמבר עם כוחותיו של פיוטר ויסוקי, נפצע בקרב אוסטרולנקה וברח לגליציה, שם התגורר בלבוב.
במהלך תקופה זו הוא עשה רישומים בהם הבחין מנהל העבודה במכרות המלח, שביקש ממנו להעביר שיעורים לילדיו. אמנותו משכה את תשומת ליבו של המושל הכללי וכתוצאה מכך בשנת 1844 הוא ליווה משלחת של האגודה הגאוגרפית הרוסית לקמצ'טקה. המשלחת ערכה מחקרים אנתרופולוגיים על יקוטים, קוריאקים וצ'וקצ'ים. בשנת 1856 רבים מרישומיו הועברו לאנגליה, שם הם הפכו לתחריטים והודפסו באלבום בשם "מסע למזרח סיביר", אך נימירובסקי לא זכה לראותו, בשל מעמדו כאסיר פוליטי.
בשנת 1848, לאחר שובו לאירקוצק, הועברו חברי המחתרת של קונארסקי לטמבוב, ברוסיה האירופית.
בשנת 2010, לרגל 200 שנה להולדתו, התפרסמה מהדורה חדשה של אלבומו המעניקה לו קרדיט מלא.
במקביל, נערכה תערוכה במוזיאון באירקוצק, עם עותקים מיצירותיו שהועברו על ידי משרד התרבות הפולני.
משה אוחיון (משורר)
משה אוחיון (נולד ב-1969) הוא משורר ומוזיקאי, זוכה פרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת תשע"ג (2013).
גולף במשחקים האולימפיים
גולף היה ענף במשחקים האולימפיים בשתי אולימפיאדות: אולימפיאדת פריז (1900) ואולימפיאדת סנט לואיס (1904). בישיבת הוועד האולימפי הבינלאומי שנערכה בקופנהגן ב-2009, הוחלט להשיב את הענף למשחקים החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לאחר למעלה ממאה שנים.
משה אוחיון (משורר)
קורות חיים
נולד וגדל בדימונה, ולאחר שירות בחיל האוויר הישראלי למד ספרות באוניברסיטת תל אביב. במהלך השנים הופיע ברחבי ישראל עם מופע "שעת סיפור" לילדים, כשהוא שר ומלווה את עצמו בגיטרה. ביים, הלחין וכתב מחזות זמר במסגרת תפקידו כמורה לספרות ולתיאטרון ב"חטיבת אלון". עבד בטלוויזיה המקומית של דימונה ושידר בתחנת הרדיו האזורית. ב-2002 נרשם משה אוחיון ללימודי תואר שני במחלקה לכתיבה יצירתית באוניברסיטת בן-גוריון, ומאז החל לכתוב שירה.
גולף במשחקים האולימפיים
היסטוריה
במשחקים הראשונים בהם נערך טורניר גולף, באולימפיאדת פריז, נערכו תחרויות לגברים ולנשים. בטורניר הגברים השתתפו 12 שחקני גולף מ-4 מדינות, ובטורניר הנשים השתתפו 10 נשים מ-3 מדינות. האלופים האולימפיים הראשונים היו האמריקנים צ'ארלס סאנדס ומרגרט אבוט. בטורניר הגולף של אולימפיאדת סנט לואיס לא נערך טורניר נשים. בטורניר הגברים התחרו 74 שחקני גולף, מהם 71 אמריקנים ו-3 קנדים, והזוכה היה הקנדי ג'ורג' ליון. לא נערך משחק על המקום השלישי, ושני המפסידים בחצי הגמר זכו במדליות ארד. בנוסף, נערך טורניר קבוצתי, בהשתתפות שלושה מועדוני גולף אמריקנים, שכל אחד מהם יוצג בידי 10 שחקנים. מטבע הדברים, כל השלושה חלקו במדליות, ובמדליית הזהב זכה מועדון וסטרן גולף מאילינוי.
משה אוחיון (משורר)
קורות חיים
אוחיון הוציא שלושה ספרי שירה:
גולף במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שב הגולף למשחקים האולימפיים, אחרי 112 שנים. במשחקים נערכו טורניר גברים וטורניר נשים.
משה אוחיון (משורר)
קורות חיים
בשנת 2011 הוציא אלבום בשם "להישאר כאן בהרים", המורכב משבעה שירים פרי עטו, בלחניו ובביצועו. בשנת 2013 הוציא את אלבומו השני, "ריבוי העדין", גם הוא בן 7 שירים, ב-2015 הוציא את אלבומו השלישי, "הקלות", וב-2016 את הרביעי, "פעם פליאה, פעם געגוע".
גולף במשחקים האולימפיים
שחקני גולף ישראלים במשחקים האולימפיים
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ייצגה את ישראל שחקנית גולף אחת, לטיסיה בק. היא סיימה במקום ה-31.
שפרינגר
ראו גם
}}
צבי אלעזר טלר
צבי אלעזר (הירש לָזָר) הלוי טֶלֶר (בכתיב היידי: טעללער; בלועזית: Hirsch Lasar Teller; 18 ביולי 1840 (י"ז בתמוז ת"ר) – 1914 או 1920) היה מחנך, סופר ומשורר, עיתונאי ומתרגם עברי; עורך כתב העת הפדגוגי העברי הראשון, "איתנים".
ביוגרפיה
הירש לזר טלר נולד בקיץ 1840 בעיירה זלוטשוב שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בנו של הרב יהודה הלוי טלר, חסיד סדיגורה, ואחיו הצעיר של ישראל טלר (לימים מורה וסופר עברי, מאנשי העלייה הראשונה). קיבל חינוך מסורתי, אך הושפע בכיוון ההשכלה על ידי אחיו ישראל.
משנת 1866 ועד 1886 היה מורה בבתי ספר יהודיים בבוטושאן, שברומניה, ומשנת 1892, לאחר שנוסדו בגליציה בתי הספר של קרן הברון הירש, היה מורה בעיר בוריסלב. משם עבר לבית הספר בשומורזאני, ושם עסק בהוראה עד פטירתו.
החל בראשית שנות ה-70 של המאה ה-19 פרסם שירים, תרגומים של שירים וסיפורים.
בתחילת 1882 ייסד ברומניה את הירחון "האור" בבוטושאן, יחד עם דוד ישעיהו זילברבוש. את העיתון פתח בשיר "שוּבָה ישראל", שבו תקף את המשכילים המתכחשים ליהדותם, מבקשים להתבולל ולועגים ללאומיות היהודית ולשפה העברית.
גדי צלניקר
גדי צלניקר (12 במרץ 1944 – 1 במרץ 2016) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
קריירה כשחקן
צלניקר גדל במחלקת הנוער של הכח תל אביב ועלה לבוגרים בעונת 1960–1961 בגיל 16 לאחר האיחוד עם מכבי רמת גן. בעונת 1961–1962 העפיל עם קבוצתו לליגה הבכירה. בעונת 1960–1969 היה שותף לאליפות הראשונה של הכח.
בעונות 1969–1975 שיחק צלניקר בהפועל פתח תקווה, והיה שותף עם הקבוצה להעפלה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה להפועל חיפה בדקות הסיום של ההארכה. בעונת 1975–1976 שיחק עונה אחת במכבי תל אביב, במדיה ערך 7 הופעות בלבד, סיים במקום השביעי והגיע לגמר גביע המדינה, בו הפסידה הקבוצה לבית"ר ירושלים.
בעונת 1976–1977 שיחק במכבי רמת עמידר מהליגה הארצית ובסוף העונה פרש ממשחק בגיל 33.
בנבחרת ישראל ערך צלניקר 3 הופעות. מול נבחרות הולנד, שווייץ ובלגיה במוקדמות אליפות העולם אנגליה 1966.
קריירת אימון
בעונת 1977–1978 שימש צלניקר כמאמן-שחקן במכבי רמת עמידר. בעונת 1978–1979 אימן את הפועל רמלה מליגה א' דרום ובחודש מרץ עבר לאמן את מכבי קריית גת, איתה הגיע למשחקי המבחן לעלייה לליגה הארצית אך הפסיד להפועל הרצליה. בעונת 1979–1980 אימן בהפועל אשקלון וסיים איתה במקום השמיני בליגה א' דרום. בעונות 1980–1981 חזר לאמן את מכבי קריית גת ובסוף העונה העפיל איתה לליגה הארצית והמשיך עוד עונה. בעונות 1982–1984 אימן את הפועל בית שמש. בעונה השנייה עזב באמצע.
בעונת 1984–1985 אימן את מכבי עירוני אשדוד מליגה ב' דרום ב' וסיים איתה במקום הרביעי. בעונת 1986–1987 אימן את הפועל רעננה מליגה א' צפון ולאחר מאבקי עלייה סיים איתה במקום השני. את עונת 1987–1988 התחיל בהכח רמת גן בליגה הארצית, פוטר בדצמבר ואימן חודש אחד במכבי רמת עמידר והחל מסוף ינואר חזר לאמן את הפועל רעננה, שירדה בסוף העונה לליגה ב'. בהמשך אימן גם בהפועל ראשון לציון.
צלניקר עבד במשך שנים כפקח וכמנהל מחלקת תברואה במועצה המקומית גבעת שמואל.
גדי צלניקר נפטר ב-1 במרץ 2016 לאחר מאבק במחלה קשה. הותיר אחריו אישה, ילדים ונכדים.
דרסליה
דרסליה (בגאורגית: დარასელია) הוא שם משפחה גאורגי.
נג'פיריט
נג'פיריט (בהונגרית: Nagypirit) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בנג'פיריט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 387 תושבים, ובשנת 2019 רק 222 תושבים.
יהודי נג'פיריט
בנג'פיריט חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
אנדריאה וולף
אנדריאה וולף (באנגלית: Andrea Wulf; נולדה ב-1972) היא סופרת זוכת פרסים שכתבה שישה ספרים העוסקים בבוטניקה, אקולוגיה ואסטרונומיה. בין ספריה: "Founding Gardener" ו- "המצאת הטבע", ששניהם היו ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
קורות חיים
אנדריאה וולף נולדה בשנת 1972 בניו דלהי, הודו. הוריה היו עובדי קבוצת סיוע גרמנית וכשהייתה בת חמש המשפחה חזרה להמבורג, גרמניה. באמצע שנות העשרים שלה עברה לגור בלונדון, אנגליה והחלה ללמוד היסטוריה של העיצוב בקולג' המלכותי לאמנות. בתום לימודיה נשארה לגור בלונדון עם בתה והפכה לסופרת במשרה מלאה.
וולף כתבה שישה ספרים בנושא היסטוריית הבוטניקה (בארצות הברית ובבריטניה בפרט), האקולוגיה והאסטרונומיה. בנוסף לספריה, וולף כותבת עבור הניו יורק טיימס (The New York Times), האטלנטיק (The Atlantic), לוס אנג'לס טיימס (Los Angeles Times), וול סטריט ג'ורנל (The Wall Street Journal), הגרדיאן (The Guardian) ועוד. היא מופיעה באופן קבוע ברדיו ובטלוויזיה באנגליה, ארצות הברית וגרמניה. ברדיו היא עוסקת בעיקר בספרה 'המצאת הטבע' ומציגה את החוויות שעברה במהלך כתיבתו. כמו כן, היא מרצה בכנסים ובפסטיבלי ספרות בכל העולם.
וולף זכתה במענק Eccles British Library Writer in Residence בשנת 2013. היא עמיתה ב- The Explorer's Club ובInternational Center for Jefferson Studies at Monticello, מרכז בין-תחומי שתומך בחקר תומאס ג'פרסון (שוולף עסקה בו בספרה 'Founding Gardeners'. בנוסף, וולף חברה ב-, באגודה הלינאית של לונדון, בחברה הגאוגרפית המלכותית ובאגודה המלכותית לספרות.
פעילות מקצועית
רוב ספריה של וולף עוסקים בהיסטוריית הבוטניקה, אך ספרה 'המצאת הטבע' והרומן הגרפי "The Adventures of Alexander Von Humboldt" עוסקים בחוקר אלכסנדר פון הומבולדט, וספרה "Chasing Venus: the Race to Measure the Heavens" עוסק באסטרונומיה. המשותף לספריה הוא החיבור לטבע ובחינת הקשר בינו לבין האדם. וולף מתארת כי את ההחלטה להיות סופרת קיבלה כשהבינה שיש לה הזדמנות לחבר בין העניין שלה בטבע וחיבתה להיסטוריה ולכתיבה. ההשראה לכתיבה על הומבולדט הגיעה כאשר במהלך המחקר שערכה עבור ספריה (למעט "Chasing Venus") היא נתקלה בו רבות - הוא היה קשור לכל האירועים והנושאים בהם ספריה עסקו והיה מהראשונים להבין שכל הדברים בעולם קשורים זה לזה.
וולף מתייחסת רבות לקשר בין אמנות למדע, בו היא מאוד מתעניינת. בילדותה לא הצטיינה במקצועות המדעיים, אך בבגרותה הבינה שזאת משום שתמיד הוגדרה בתור "יצירתית" ולא בתור "מדעית". למעשה, ההבחנה הזאת בין אמנות למדע חסמה בפניה את האפשרות להתעניין ולהצטיין בשניהם. לכן, הקשר ביניהם מרתק אותה. היא מאמינה כי המכנה המשותף בין המדע לאמנות הוא הטבע עצמו. את השקפה זו ניתן לראות היטב בספריה על הומבולדט, שבנוסף להיותו חוקר גם אהב אמנות ולא הפריד בין השניים. השקפה זו מייחדת את וולף - היא חוקרת את הטבע מנקודת מבט מדעית אך גם בוחנת אותו מנקודת מבט אמנותית ומנסה לבטא את האהבה לטבע ואת הערכת היופי שלו גם בספריה.
אחד מהאירועים החשובים שוולף השתתפה בהם היה מסעו של נשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר שהתקיים בשנת 2019. מסע זה נערך לציון 250 שנה להולדתו של הומבולדט ו-220 שנה למסע המחקר שלו. המשלחת ביקרה במקומות בהם הומבולדט ביקר במסעו - היא יצאה מברלין והמשיכה לקרטחנה, בוגוטה, קיטו, איי הגלאפגוס וגואיאקיל.
המצאת הטבע (The Invention of Nature)
מבין הספרים שכתבה וולף, "המצאת הטבע" הוא המפורסם ביותר. הוא עוסק בחייו של אלכסנדר פון הומבולדט האקולוג הגרמני, בפועלו ובהשפעתו על המדע ועל חיינו. "המצאת הטבע" זכה ב-15 פרסים בינלאומיים, ביניהם:, בנוסף לפרסים מגרמניה, סין, איטליה וצרפת.
במהלך כתיבת הספר וולף חקרה וקראה את יומניו של הומבולדט, שמונים יותר מ-4000 עמודים, וטיילה בעולם בעקבותיו. ספרה מבוסס על מחקר אקדמי ועל קטעי מקור, אך לדבריה של וולף לא נועד להיקרא כתוצר אקדמי בלבד אלא כספר לקהל הרחב. אחד ממניעיה לכתיבת הספר היה להכיר לעולם את הומבולדט ולהציג אותו ואת פועלו.
בעקבות הספר נוצר הסרט הדוקומנטרי "Humboldt: epic explorer", המשודר ב-terra x ZDF בגרמניה וב-Smithsonian Channel בארצות הברית, ובו וולף מציגה ועוקבת אחרי מסעו וחייו של הומבולדט. הוא זכה בפרס Discovery Award 2019 בפסטיבל סרטי המדע.
The Brother Gardeners
“The Brother Gardeners” עוסק בבוטניקה במאה ה-18 ובששת האנשים ששינו את פניה. הוא היה מועמד לפרס Samuel Johnson Prize 2008 וזכה בפרסים: American Horticultural Society 2010 Book Award ו- CBHL 2010 Annual Literature Award.
כינורות של תקווה
קונצרטים ותערוכות
משפחתו של אמנון ויינשטיין נשארה באירופה ונספתה בשואה. קשר זה הביא את אמנון לאיתור כינורות של יהודים שלקחו אתם את כלי הנגינה למחנות הריכוז הנאציים. כינורות אלה, רובם כלים פשוטים ששימשו לנגינה בשמחות, סומנו במגן דוד על גב הכינור, ואמנון ויינשטיין הציב לעצמו כמשימה את תיקון הכינורות האלה והבאתם לנגינה בקונצרט סימפוני, שיסגור את חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. הקונצרט, שכונה בשם "כינורות של תקווה", התקיים ב-24 בספטמבר 2008, וניגנו בו הסולן שלמה מינץ עם תזמורת סימפונט רעננה ותזמורת איסטנבול הטורקית.
אברהם טברסקי (טוריסק)
הרב אברהם טברסקי (מכונה; המגיד מטריסק או המגן אברהם ע"ש ספרו) (ה'תקס"ו - ב בתמוז ה'תרמ"ט) בנו החמישי של הרב מרדכי טברסקי (המגיד מצ'רנוביל), היה מייסד חסידות טריסק, מגדולי האדמו"רים בדורו.
ביוגרפיה
נולד בעיר ווהלין שבאוקראינה, לרב מרדכי טברסקי, ולפייגע, בתו של הרב דוד לייקס.
אביו נהג לקחתו עמו למסעותיו, וכך היה עד מגיל צעיר ל'תיקוני הנשמות' שהיה עורך אביו.
לאחר נישואיו לריקל, בת הרב יעקב אריה לייב שפירא מקובלא (בן הרב מרדכי מנעשכיז), התיישב בעיר טוריסק שבאוקראינה ושימש בה כמגיד מישרים, מכאן התפרסם שמו כ"המגיד מטריסק".
לאחר פטירת אביו בכ' באייר ה'תקצ"ז, עלה על כס האדמו"רות, ייסד בעירו את חסידות טריסק והיה לאדמו"רה הראשון. הוא נודע בקדושתו ובפרישותו והרבה לצום משבת לשבת ובכל זאת היו פניו מאירים. הוא הצטיין בעבודת ה' המיוחדת שלו ובנפלאותיו. אלפים ורבבות של חסידים מרוסיה גליציה ופולין הסתופפו בחצרו וביניהם נמנו גם מגדולי האדמורי"ם שבדור, מהם שנסעו אליו עם חסידיהם לשבתות וחגים.
נפטר בב' בתמוז ה'תרמ"ט, ונקבר בעירו טוריסק, האוהל שעל קברו היה עד השואה מקום תפילה לאלפי חסידים, ובפרט ביום הילולתו. כיום הוא חודש ושופץ ומשמש מקום תפילה לעולים להשתטח על קברי הצדיקים באוקראינה.
מקובל בשם בנו הרב מרדכי, שב' תמוז הוא יום גדול לקבלת התפילות, והרמז: פעמיים 'תמוז', בגימטריה "שועתנו קבל ושמע צעקתנו".
ספרו 'מגן אברהם'
בשנת ה'תרמ"ז (1887) - שנתיים לפני מותו, הסכים שידפיסו את ספרו "מגן אברהם" - שני חלקים, דרושים על התורה בדרך החסידות, מדברי תורתו שנכתבו על ידי חסידיו, הספר הודפס בלובלין, ומאז הודפס פעמים רבות עם מראי מקומות. הוא ספר היסוד של חסידות טריסק בפרט וחסידות צ'רנוביל בכלל. ונתקבל כספר חסידי יסודי בענייני אמונה, ענווה וקדושה.
בהקדמתו, עליה חתם בעצמו, כתב:
עוד כתב בהקדמתו לחלק א, שבכח ברכת אברהם אבינו:
משפחתו
שלושת בניו: שש בנותיו: עשרת אחיו:
ליירה (דנמרק)
ליירה (בדנית: Lejre) היא עיירה בת 2,405 תושבים השוכנת בנפת ליירה, באי שלן, במזרח דנמרק. לנפה שטח של 240 קמ"ר ומתגוררים בה כ-27,000 תושבים (נכון ל-2014).