cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוזיקה תוכניתית
במוזיקה המערבית, המוזיקה התוכניתית (שאינה ליטורגית, אופראית או קולית) הפכה נפוצה בעיקר מהמאה ה-19 ואילך, אך היה לה קיום לפני כן. ישנן כמה דוגמאות ידועות מלפני המאה ה-19: הקונצ'רטי המפורסמים של ויואלדי (ארבע העונות) גם הם מוזיקה תוכניתית מובהקת, ולכל קונצ'רטו נתן המלחין תיאור-סיפורי קצר המשקף את המופיע בפרק בעזרת תצלילים ומוטיבים. דוגמה קלאסית נוספת היא הסימפוניה השישית של בטהובן, "הפסטורלית", שבה לכל פרק ניתן תיאור על הסצנה התוכניתית המתרחשת בו כגון "הסערה", "שמחת האיכרים", "זרימת המים בפלג" וכו'.
במאה ה-19 התבטא הרעיון ביצירות רבות, ומלחינים רבים כמו מנדלסון, שומאן, דביסי ואחרים, כתבו מוזיקה שאפשר להגדירה כתוכניתית ברמה מסוימת. אחת הדוגמאות הידועות לכך היא הסימפוניה הפנטסטית מאת ברליוז, שגם שם כל פרק מבטא לא רק סיפור קטן, אלא גם הלך רוח, ויחסו הסובייקטיבי של המלחין כלפי המתרחש.
החל מן המאה ה-19 גם נפוצה הסוגה שנקראת פואמה סימפונית, שמתמצתת את רעיון המוזיקה התוכניתית. מאחורי כל פואמה סימפונית עומדת (כמעט תמיד) יצירה ספרותית ידועה ומפורסמת, שעל המלחין להגיש באמצעות המוזיקה, ללא שירה או הקראה של הטקסט המדובר. מלחינים ידועים שכתבו פואמות סימפוניות הם ליסט, מפתח הז'אנר העיקרי, צ'ייקובסקי בפואמות סימפוניות כמו רומיאו ויוליה הידועה, ריכרד שטראוס בפואמות מפורסמות כמו טיל אוילנשפיגל, ומלחינים רבים אחרים.
Fable
Fable  הוא שיר אינסטרומנטלי של רוברט מיילס, שיצא לאור בשנת 1996, כסינגל השני מאלבומו Dreamland שיצא שנה לאחר מכן. השיר הולחן על ידי מיילס וזכה להצלחה עולמית. הוא יצא לאחר הסינגל "children" שהוציא מיילס, שהביא אותו לזכות בהכרה עולמית.
הסינגל הגיע לעשרת הגדולים באוסטריה, בלגיה, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד ובריטניה. בנוסף, הגיע למקום הראשון במצעד שירי המועדונים של הבילבורד, והשהה בראש המצעד שבוע אחד.
בקליפ לשיר מיילס נרדם על הספה ליד הטלוויזיה. על הקיר מאחוריו שלוש נשים המבצעות תנועות של שחיה צורנית.
בישראל שימש השיר כאות הפתיחה של יומן הערב של רשת ב'.
אנטוניו לבריולה
ביוגרפיה
לבריולה נולד ב-1843 בקסינו (Cassino), אשר במחוז לאציו, באיטליה. למד פילוסופיה הגליאנית באוניברסיטת נאפולי אצל ברטרנו ספוונטה, שראה במדינה האיטלקית החדשה את התגשמות האידיאל ההגליאני. לבריולה רצה להבין בצורה קונקרטית את צורכי ההמונים, בעיקר את הצורך בחינוך לאומי, שאליו הוא התייחס כאל רפורמה אינטלקטואלית ומוסרית.
ב-1874 קיבל לבריולה את התואר "פרופסור לפילוסופיה מוסרית וחינוך" באוניברסיטת רומא. הוא שינה את רעיונותיו בהדרגה וניתק את ההיסטוריציזם ההגליאני מהאידיאליזם. מדינה, דת וחינוך נתפסו על ידי לבריולה ככלים המאפשרים קיום של אסטרטגיה פוליטית מתקדמת.
לבריולה החל את דרכו כליברל-דמוקרט ותמך בג'וזפה מציני. החל מ-1873 ואילך הוא התאכזב מחיי הפוליטיקה האיטלקיים. הדשדוש של המדינה הליברלית וחוסר היכולת שלה להגשים את חלום התרבות החילונית החדשה, "המדינה האתית" ההגליאנית.
ספרו "מאמרים בנושא המטריאליזם ההיסטורי" מיקם אותו בין התאורטיקנים האירופים הגדולים של זמנו.
INSEAD
INSEAD (ראשי תיבות מצרפתית: "INStitut Européen d'ADministration des Affaires" המכון האירופאי ללימודי מנהל עסקים, ובקיצור "אינסיאד") הוא בית ספר לעסקים. אינסיאד נוסד ב-1957 ופועל בארבעה קמפוסים, בפונטנבלו בצרפת, בסינגפור, באבו דאבי ובסן פרנסיסקו בארצות הברית. בית הספר מעניק תארים מתקדמים (MiM, MBA, MFin, EMBA, PhD) וזהו בית הספר למנהל עסקים הראשון שנוסד מחוץ לארצות הברית.
המכון נחשב לאחד מבתי הספר המובילים בעולם לעסקים. תוכנית ה-MBA של אינסיאד דורגה במקום הראשון בעולם על ידי עיתון הפיננשל טיימס בשנים 2016, 2017 ו-2021.
תוכנית ה-MBA של אינסיאד נמצאת במקום השני אחרי Harvard Business School במספר הבוגרים המכהנים כמנכל"ים ב-500 החברות הגדולות בעולם (Fortune 500). בוגרי INSEAD כוללים את המנכ"לים/יו"רים של קרדיט סוויס, BP, אריקסון, לגו, פיליפ מוריס ולוריאל.
היסטוריה
אינסיאד נוסד בצרפת ב-1957 על ידי ג'ורג' דוריוט, קלוד ג'נסן ואוליבר ז'יסקר ד'אסטן.
בעקבות ההרס הרב שהותירה מלחמת העולם השנייה והאיום של המלחמה הקרה על היציבות הפוליטית בעולם, דוריוט, גנרל בצבא האמריקאי ופרופסור בבית הספר למנהל עסקים בהרווארד, הקים את אינסיאד כפלטפורמה לבנות מחדש את אירופה באמצעות גשרים בין אנשי עסקים ממדינות שונות ביבשת.
דוריוט האמין כי המפגש בין יזמים ואנשי עסקים ממדינות יריבות, בסביבה מבודדת ואינטנסיבית של לימוד חווייתי יוביל לחברויות ושיתופי פעולה עסקיים בין-מדינתיים. תוכנית הלימודים עוצבה בהשראת תוכנית ה-MBA של בית הספר למנהל עסקים של הרווארד. מאז, החזון הורחב מיצירת שיתופי פעולה ברמה אירופאית לרמה גלובלית.
הקמפוס המקורי של אינסיאד היה בטירת פונטנבלו (Château de Fontainebleau), כשעה נסיעה מפריז, צרפת.
בשנת 1967, נבנה קמפוס חדש בקצה יער פונטנבלו ותוכניות הלימודים עברו לשם.
העקרונות המנחים
בית הספר הוקם על עקרנות רב-לאומיות, גיוון תרבותי, עצמאות, הקפדה אינטלקטואלית, יזמות וקרבה לעסקים.
רב-לאומיות וגיוון תרבותי
תוכנית הלימודים מועברת בשפה האנגלית. כמו כן, לצורך זכאות לתואר, ישנה חובה לשליטה בסיסית בלפחות 3 שפות. ועדת הקבלה של בית הספר שמה דגש מיוחד על בניית כיתה המורכבת מסטודנטים מלאומים שונים. בהקשר זה, אחד המוטואים המפורסמים של אינסיאד הוא "Everyone is a minority". כיום, הסטודנטים בתוכנית ה-MBA של אינסיאד מגיעים מלפחות 60 לאומים שונים.
עצמאות אוניברסיטאית ומדינית
אינסיאד הוקם כבית ספר עצמאי שאינו חלק ממנגנון אוניברסיטאי במטרה לשמור על גמישות אקדמית ולעדכן את תוכנית הלימודים בהתאם לשינויים התכופים בעולם העסקים.
פרט לעצמאות האקדמית, אינסיאד שמר על עצמאות כלכלית ונמנע מתלות במימון ממשלתי. לצורך כך, נקבע שכר לימוד גבוה, בשונה מהנהוג באירופה בכלל ובצרפת בפרט ובדומה לתוכניות המובילות למנהל עסקים בארצות הברית.
הקפדה אינטלקטואלית ורלוונטיות בלימוד ומחקר
אינסיאד מעודד גיוון במחקר ולימוד ואינו דוגל באסכולות ספציפיות (בניגוד לאוניברסיטאות אחרות כגון אוניברסיטת שיקגו).
תוכנית הלימודים באינסיאד נחשבת לתוכנית אינטנסיבית ברמה אקדמית גבוהה.
רוח יזמית
פרט להיותו מרצה לעסקים וגנרל בדימוס, דוריוט נחשב ל"אבי תעשיית ההון סיכון". ככזה, דוריוט קידש את ערך היזמות והיצירתיות. יותר מיובל לאחר הקמתו, אינסיאד נחשב לאחד מבית הספר למנהל עסקים שהצמיחו הכי הרבה יזמים בעולם.
קרבה לקהילה העסקית הבינלאומית
אינסיאד מייחס חשיבות רבה לקרבה לקהילת העסקים הבינלאומית. הקרבה מתבטאת בקשר דו-כיווני. מחד גיסא, הפקולטה של אינסיאד מקיימים קשרים הדוקים עם בכירים בחברות, קרנות השקעה, בנקים, מוסדות שלטון ומוסדות אחרים באקוסיסטם העולמי מתוך מטרה לעדכן את תוכנית הלימודים ולחקור את ההתפתחויות העסקיות העדכניות ביותר בשלל תחומים. מאידך גיסא, ישנן תוכניות הכשרה ייעודיות לאותם מוסדות באינסיאד במסגרת תוכניות Executive Education מגוונות.
נוכחות גלובלית
ישנו דגש מיוחד לגיוון תרבותי ולאומי במכון ותוכנית ה-MBA נחשבת לתוכנית הכי בינלאומית מכל תוכניות העילית. ועדת הקבלה מגבילה את מספר הסטודנטים מאותו לאום לעד 12% מכל מחזור. במחזור טיפוסי יש סטודנטים מלמעלה מ-60 לאומים שונים. כמו כן, יש דרישה לשלוט ב-3 שפות כדי לקבל זכאות לתואר.
הצל של הענק
הצל של הענק (2005) הוא הספר הרביעי והאחרון ב"רביעיית הצל" של אורסון סקוט קארד. למרות זאת, נותרו מספיק שאלות בלתי פתורות לספר המשך או אפילו לרביעייה נוספת. קארד הכריז באופן לא רשמי באתרו שהוא מתכנן לכתוב סיפור שיאחד את "רביעיית הצל" ואת "רביעיית אנדר".
עלילת הספר
בתחילת הספר אנו מתוודעים לעובדה שאחת מהביציות של פטרה ובין הושתלו בגופה של אישה אמריקאית שחושבת שהתינוק שייך לאשיל שאותו היא מחשיבה לגיבור.
בינתיים בסין הכבושה מתחילה להתפשט האמונה שהממשלה איבדה את מנדט השמים. האן טסו קופץ על ההזדמנות ועם מעט עזרה דיסקרטית ממאזר רקהאם והצי הבינלאומי משתלט על סין, ומכריז על עצמו כקיסר החדש.
פיטר וויגין, הגמון כדור הארץ, מגיע עם פטרה לפגישה עם עלי, שנהפך לח'ליף של הליגה של כל המדינות המוסלמיות. הם גורמים לעלי להבין שהוא לא יותר מאסיר בכלוב זהב, ושאחרים שולטים באסלאם במקומו. לאחר שחשף תאוריית קונספירציה נגדו, עלי מחסל את הקושרים ומחזיר את השליטה באומה החדשה לידיו.
בסוף הספר לבין ופטרה יש שמונה מילדיהם, כאשר התשיעי נמצא אצל האישה שחושבת שזהו בנו של אשיל. האישה מחליטה לעזוב את כדור הארץ ולגדלו במושבה. בין לוקח את ילדיו עם המצב הגנטי שלו למסע במהירות האור בחלל, כדי שיחזרו לכדור הארץ כשתתגלה תרופה למצבם.
בספר יוצר אורסון סקוט קארד תמונת מצב חדשה של האומות והמדינות על פני כדור הארץ - האסלאם לא מתעב את ישראל, אלא מחשיב אותה כמדינה חברה. ארצות הברית היא מדינה מתבודדת, ועוד.
ברנט ספיינר
ברנט ג'יי ספיינר (באנגלית: Brent Jay Spiner; נולד ב-2 בפברואר 1949) הוא שחקן, קומיקאי וזמר יהודי-אמריקאי, ידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של האנדרואיד לוטננט-קומנדר דאטה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", ובארבעת סרטי הקולנוע המבוססים על סדרה זו. על תפקידיו כדאטה בסרט "מסע בין כוכבים: המפגש" וכד"ר ברקיש אוקון בסרט "היום השלישי", שניהם בשנת 1996, הוא זכה בפרס סטורן ובמועמדות לפרס סטורן, בהתאמה. כמו כן, ספיינר פיתח קריירה בתיאטרון וכמוזיקאי.
ביוגרפיה
ספיינר נולד ביוסטון, טקסס, לסילביה וג'ק ספיינר, שהיו בעלים של חנות רהיטים. לאחר מותו של אביו, ספיינר אומץ על ידי בעלה השני של סילביה, סול מינץ', שאת שם משפחתו הוא אימץ בשנים 1955-1975. ספיינר גדל כיהודי. הוא למד בתיכון בלאייר, בלאייר, טקסס. ספיינר הפך לפעיל בנבחרת הנואמים של בלאייר, וזכה באליפות הלאומית בפרשנות דרמטית. הוא למד באוניברסיטת יוסטון שבה הוא הופיע בתיאטרון מקומי.
ספיינר עבר לניו יורק, שם הוא הפך לשחקן תיאטרון, והופיע בכמה מחזות בברודוויי ובאוף ברודוויי, לרבות "The Three Musketeers" ו"יום ראשון בפארק עם ג'ורג'" של סטיבן סונדהיים. היה לו תפקיד רקע ללא דיאלוג בסרט "Stardust Memories" כאחת הגרוטסקות האילמות של פדריקו פליני בקרון הרכבת של סנדי בייטס.
ספיינר הופיע כטכנאי תקשורת בפרק בעונה השנייה של "The Paper Chase", סדרה בכבלים של רשת Showtime. בשנת 1984 הוא עבר ללוס אנג'לס, שם הוא הופיע בכמה פיילוטים וסרטי טלוויזיה. הוא שיחק דמות חוזרת ב-"Night Court", בוב ווילר, הפטריארך של משפחה כפרית. בשנת 1986 הוא שיחק נשמה אבודה ב-"Dead Run", פרק של "אזור הדמדומים" ברשת CBS. היו לו שתי הופעות כדמויות בעונה 3 (1986) של תוכנית הטלוויזיה "Mama's Family", המשפחה בה שיחק שתי דמויות שונות. תפקידו הראשי הראשון והיחיד בקולנוע היה בסרט "Rent Control" (1984). בפרק "Never Love a Goalie, Part II" של הסדרה "חופשי על הבר", הוא שיחק את דמותו של ביל גרנד, חשוד שזוכה מרצח. ספיינר הופיע גם בתפקיד ב-"Tales from the Darkside", בפרק "A Case Of The Stubborns", ככומר שחווה משבר באמונה. כמו כן הוא גילם את ג'ים סטיבנס בסרט טלוויזיה בשם "Manhunt for Claude Dallas".
מסע בין כוכבים: הדור הבא
בשנת 1987, ובמשך 15 שנה, גילם ספיינר את דמותו של לוטננט-קומנדר דאטה, בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", שנפרשה על פני 7 עונות, וכן ארבעה סרטי קולנוע עלילתיים, המבוססים על סדרה זו. כדמות ראשית, הוא הופיע בכל 178 הפרקים של הסדרה, למעט אחד - הוא לא היה בפרק "Family". ספיינר שב לגלם את דמותו של דאטה בסרטי הספין אוף, "מסע בין כוכבים: דורות" (1994), "מסע בין כוכבים: המפגש" (1996), "מסע בין כוכבים: המרד" (1998) ו-"מסע בין כוכבים: נמסיס" (2002). אף על פי ש-"נמסיס" הוגדר להיות הסרט האחרון עם צוות שחקני הדור הבא, הסוף המעורפל של הסרט מציע נתיב אפשרי לחזרתו של דאטה. עם זאת, ספיינר הצהיר כי הוא סבור שהוא כבר זקן מדי כדי להמשיך לשחק את התפקיד, מאחר שבאישיותו של דאטה גלומה "תמימות ילדותית", שספיינר כבר לא יכול להציג בצורה אמינה. בנוסף לסדרות ולסרטים, דמותו של דאטה הופיעה במספר משחקי וידאו של "מסע בין כוכבים", כגון "Star Trek Generations", "Star Trek: The Next Generation - A Final Unity", "Star Trek: Hidden Evil", ו-"Star Trek: Bridge Commander".
לאחר "מסע בין כוכבים"
בשנת 1991 ספיינר הקליט אלבום של שירי פופ משנות ה-40, בשם "Ol' Yellow Eyes Is Back", שם אשר מתייחס לעדשות המגע הצהובות אותן הרכיב כדאטה, וכן פרפרזה לשם אלבומו של פרנק סינטרה, "Ol' Blue Eyes Is Back". בשנת 1997 הוא חזר לברודוויי, שיחק את דמותו של ג'ון אדמס בהעלאתו מחדש של המחזמר "1776". ההפקה הייתה מועמדת לפרס טוני, ואלבום, ביצוע שירי המחזמר על ידי שחקני הפקה זו, הופץ למכירה בחנויות.
במרץ 2008 ספיינר הופיע לצידה של מוד מגרט בתוכנית רדיו-מוזיקלית, "Dreamland", שיצאה כאלבום תקליטור.
בחודש אפריל 2011 ספיינר החל לככב ב-"Fresh Hell", סדרת אינטרנט, בה הוא מגלם גרסה של עצמו, מנסה לבנות מחדש את הקריירה שלו, לאחר שנפל אל מחוץ לאור הזרקורים לזמן מה.
הוא הופיע בדמותו של ד"ר קרן ב-12 בספטמבר 2011 בפרק בשם "Blind Spot" של סדרת "Alphas", של ערוץ SyFy. בחודש אוקטובר 2011 הוא הופיע בתפקיד עצמו בפרק "The Russian Rocket Reaction" (ה-13 באוקטובר 2011) של הסדרה "המפץ הגדול".
בשנת 2020 ספיינר חזר לגלם את דאטה בסדרה "מסע בין כוכבים:פיקארד''.אחרי שידור הסדרה ספיינר הודיע שזו היא הפעם האחרונה שהוא יגלם את דאטה.
מטריצה מלווה
מטריצה מלווה לפולינום המתוקן:
היא המטריצה:
במקרה שבו המעלה של הפולינום המינימלי קטנה מ-n המטריצה דומה לצורה הרציונלית קנונית שלה, שהיא מטריצת בלוקים אלכסונית שבלוקיה הם מטריצות מלוות.
יצחק רייס
יצחק רייס (בגרמנית: Isaac Leopold Rice; 22 בפברואר 1850 - 2 בנובמבר 1915) היה יהודי, ממציא ויזם אמריקאי ופטרון שחמט.
קורות חיים
רייס נולד בריינלנד-פפאלץ, גרמניה, כאשר בגיל 6 אימו היגרה לארצות הברית ולקחה אותו עמה.
בין השנים 1866 - 1869 למד ספרות ומוזיקה בפריז. בהיותו שם, שימש ככתב שטח עבור עיתון בפילדלפיה. בשובו לארצות הברית התיישב בניו יורק, שם קנה לו שם כמורה למוזיקה.
סיים את בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה בשנת 1880 והתמחה בדיני חברות ובפטנטים. מאוחר יותר, שימש כמרצה באותה אוניברסיטה, במדעי המדינה ובהוראת המשפט.
בשנת 1897 הוא רכש זכויות לייצור "אלקטרובאט" - מכונית חשמלית שייצור שלה החל בפילדלפיה מספר שנים קודם לכך.
בשנת 1899 ייסד את "Electric Boat Company" במטרה להשלים את העיצוב של הצוללת הראשונה של הצי האמריקאי, שכונתה הולנד VI. צוללת זו היוותה את הזרז ביצירת החברה. במהלך מלחמת העולם הראשונה בנתה החברה של רייס 85 צוללות ו-722 ציידות צוללות.
שחמט
רייס היה חובב שחמט נלהב, ופיתח את גמביט רייס, הקרוי על שמו. בנוסף, מימן רייס תחרויות תמטיות בהן התחילו כל המשחקים מעמדת גמביט רייס. עמנואל לסקר ומיכאל צ'יגורין היו שניים מבין רבים שהשתתפו בתחרויות אלו, עם פרסים מיוחדים ללבן, אם יזכה. בשנת 1904 הקים רייס את איגוד גמביט רייס שפרסם ניתוח מעמיק של השפעת הגמביט.
גמביט רייס
גמביט רייס מהווה הסתעפות מגמביט המלך הנרצה. רייס האמין שהגמביט נותן ללבן יתרון גדול, וניסה לקדם ולפתח את התאוריה של הפתיחה.
עמדה זו מתקבלת לאחר המסעים 1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פג3 ז5 4. ח4 ז4 5. פה5 פו6 6. רג4 ד5 7. ה:ד5 רד6 8. 0-0
הלבן מקריב את הפרש בערוגה ה5, במטרה להביא את מלכו למקום בטוח ולהכין את הצריח ככלי נוסף להתקפה על עמדתו הבלתי מפותחת של השחור. ניתוח קונקרטי הוכיח שהגמביט הוא שאפתני מדי ומיותר לחלוטין. במשחקים רציניים לא רואים אותו יותר.
אסנת זהיר
אסנת זהיר-איתן (נולדה ב-28 באוגוסט 1952) היא קצינת צה"ל, שעוטרה בצל"ש הרמטכ"ל על פעולתה במלחמת יום הכיפורים ולאחריה.
ביוגרפיה
סגן אסנת זהיר נולדה וגדלה בחיפה. למדה בממרכז חינוך ליאו באק. ערב מלחמת יום הכיפורים היא שימשה כקצינת סעד של אוגדת סיני. לאחר פרוץ המלחמה הייתה לקצינת הנפגעים של האוגדה. בימים והלילות הראשונים למלחמה פעלה במשך שעות רבות בבסיס צה"ל ברפידים, לשם הובאו הרוגים ופצועים רבים, וסייעה במסירות בזיהוים למרות הקושי הנפשי הכרוך במשימה זו.
לאחר המלחמה ביקרה זהיר את חיילי המילואים של האוגדה בסיני וממערב לתעלת סואץ וטיפלה בצרכיהם. היא הקימה נוכח קשיים ארגוניים רבים יחידה שתפקידה היה טיפול בכל פצועי האוגדה, שהיו מאושפזים באתרים שונים בישראל, והפעילה אותה כשהיא מקדישה את כל זמנה למשימה. בין היתר ארגנה הסעות לבני משפחות הפצועים שהתקשו להגיע אל יקיריהם בבתי החולים ולפצועים שביקשו לצאת מהם לחופשה, הפעילה משרד קשר טלפוני, ניצחה על ביקורי חיילות אצל הפצועים וטיפלה בענייניהם מול הרשויות. בהמשך היא יצרה קשר אישי עם משפחות ההרוגים והפצועים מקרב חיילי האוגדה. היא דאגה לצרכיהן וייצגה אותן מול גורמים צבאיים ואזרחיים.
בחודש אפריל 1976 עוטרה זהיר על פעולתה בצל"ש הרמטכ"ל. בכתב העיטור צוין כי היא גילתה במעשיה יוזמה, מסירות ויחס אנושי חם לפצועים ולמשפחות השכולות.
בהמשך חייה למדה זהיר-איתן עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים, חיה במושב כרם מהר"ל ועסקה במקצועה.
מטאו ריוולטה
מטאו ריוולטה (באיטלקית: Matteo Rivolta נולד ב-16 בנובמבר 1991) הוא שחיין איטלקי. אלוף העולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021), אלוף אירופה בבריכת 25 מטר (קופנהגן 2017) ובעל מדליית ארד מאליפות אירופה (דברצן 2012), במשחה ל-100 מטר פרפר.
ביוגרפיה
ריוולטה נולד במילאנו.
אלוף אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 זכה ריוולטה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם מירקו די טורה, פביו סקוצולי ופיליפו מאניני בשיא איטליה חדש של 3:32.80 דקות, לפני גרמניה (3:34.41 דקות) והונגריה (3:34.57 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.40 שניות ומילוראד צ'אביץ' סרביה (51.45 שניות) ולאסלו צ'ה הונגריה (51.77 שניות). באולימפיאדת לונדון (2012) סיים מטאו במקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.50 שניות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
2014
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה במרץ 2014 סיים ריוולטה במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.94 דקות ובמקום 14 במשחה ל-100 מטר פרפר 52.62 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה סיים ריוולטה במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:32.68 דקות, במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:27.05 דקות, במקום 25 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.73 שניות ובמקום 31 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.50 שניות.
2015
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיים ריוולטה במקום 10 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.64 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.59 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכה ריוולטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 1:31.71 דקות, לפני רוסיה (1:32.17 דקות) ובלארוס (1:33.21 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע במשחה הפרפר ב"זינוק שליחים" תוצאה של 22.19 שניות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 49.70 שניות, אחרי לאסלו צ'ה מהונגריה שקבע תוצאה של 49.33 שניות, ולפני ניקיטה קונובלוב מרוסיה (50.28 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 49.55 שניות ועלה ראשון לגמר.
אלוף עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 2021 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 48.87 שניות, לפני צ'אד לה קלו מדרום אפריקה (49.04 שניות) ואנדריי מינקוב מרוסיה (49.21 שניות).
Simple Network Management Protocol
למרות יכולותיו, השימוש בפרוטוקול ברוב המקרים הוא לקבלת נתונים ולא לשינוי הגדרות תצורה.
תיאור כללי
בפרוטוקול זה מדברים ביניהם שני צדדים:
במודל הקלאסי של הפרוטוקול, ישנו NMS אחד ברשת, ועל כל רכיב מנוהל יושב סוכן. בפועל, במקרים רבים ישנם מספר NMS ברשת, בעיקר לצורכי נוחות ונגישות.
לפרוטוקול קיימת גם גרסה מאובטחת (secure SNMP) הפועלת בפורטים 10161 ו-10162.
היסטוריה
פרוטוקול SNMP פותח בשנות השמונים של המאה ה-20. גרסת התקן הראשונה שנקראת שוחררה על ידי ארגון IETF בשנת 1988. בשנת 1989 בוצעו תיקונים בתקן שפורסמו ב- שהחליף את. בשנת 1990 הוחלף שוב התקן על ידי. בדיעבד קיבלה גרסה זו של הפרוטוקול את הכינוי SNMPv1. השימוש בגרסה זו נפוץ ביותר. SNMPv1 זכה לביקורת רבה בגלל ההתעלמות של הפרוטוקול מסוגיות הקשורות לאבטחת מידע.
בשנת 1993 פורסמה גרסה שנייה לפרוטוקול הנקראת SNMPv2 ב-, ו-. בגרסה השנייה נוספו שתי בקשות לפרוטוקול Inform Request ו-Get Bulk Request. מבנה הבקשה שונה ולמבנה הבקשה נוספו הנתונים הנחוצים עבור הבקשות החדשות. כמו כן, שופר קלות הטיפול באבטחת מידע ונוספה תמיכה במונים בגודל 64 סיביות. SNMPv2 נעדר תאימות אחורה ל-SNMPv1. ארגון IETF הגדיר אסטרטגיות לניהול רשת המכילה את שתי הגרסאות בו זמנית בעזרת תחנות ניהול "דו לשניות" וסוכני פרוקסי.
בשנת 1996 פורסם תיקון ל-SNMPv2 שהחליף את התקן מ-1993.
בשנת 1998 פורסם התקן ל-SNMPv3. בגרסה זו הושם דגש רב על נושא אבטחת המידע והיא כוללת מנגנונים חזקים לאימות משתמשים, בקרת גישה, והצפנה.
מודל הנתונים
ייצוג המידע בהתקן הרשת נעשה על ידי מודל נתונים הנקרא Management Information Base, או בקיצור MIB. מסתכלים על כלל המידע המשמש לניהול (הגדרות התצורה, ומידע של מצב ההתקן) כאוסף של אובייקטים מנוהלים. ה-MIB הוא אוסף של כל האובייקטים ומכיל הגדרה פורמלית של המידע בכל אובייקט. לכל אובייקט יש מזהה ייחודי, הנקרא Object Identifier, ובקיצור OID. ה-MIB ממדל את אוסף האובייקטים כעץ היררכי, בו כל עלה הוא אובייקט המיוצג על ידי ה-OID שלו. מזהה האובייקט הוא מחרוזת המורכבת ממספרים המפורדים על ידי נקודות; המחרוזת מתארת את המסלול שיש לבצע כדי להגיע אל העלה משורש העץ: כל מספר מייצג בתורו לאיזה צומת יש לעבור בשלב זה של המסלול. למשל, 1.2.4 הוא ה-OID המתאים לעלה אליו מגיעים אם בוחרים במסלול המוביל מהשורש (1) אל הצומת השני המחובר ישירות אל השורש (2) ומשם אל הצומת הרביעי (4).
כאשר רוצה NMS לקבל מידע מסוכן כלשהו, הוא שולח אליו בקשה ובה הוא מציין את ה-OID אותו הוא רוצה לקבל. כעת, הסוכן ניגש אל המקום הרלוונטי המאחסן את המידע של האובייקט המבוקש ושולף משם את המידע הנחוץ, אותו הוא מחזיר אל ה-NMS. ה-NMS, באמצעות ההגדרה הפורמלית המופיעה ב-MIB, יודע גם לבצע את התרגום בין OID לערך קריא וברור, ובכך מאפשר להשתמש בו בצורה מובנת.
אופן פעולת הפרוטוקול
בעת פעילות סטנדרטית של הפרוטוקול, מתבצעים השלבים הבאים:
מבנה הבקשה (Protocol Data Units - PDU)
בשליחת בקשה אל סוכן, ה-NMS צריך לציין את הפרטים הבאים:
סוגי הבקשות
סוכן SNMP תומך במספר סוגים של בקשות עבור OID או רשימת OID נתונה:
לקריאה נוספת
Total SNMP: Exploring the Simple Network Management Protocol, sean J Harnedy, Prentice Hall PTR, 1998
איגור פטרנקו
איגור פטרוביץ' פטרנקו (נולד ב-23 באוגוסט 1977, בפוטסדאם, גרמניה המזרחית) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי. חתן פרס הפדרציה הרוסית (2002). חבר איגוד הקולנוענים של הפדרציה הרוסית (מ-1 באפריל 2009).
הוא נוטה לגלם דמויות של קציני צבא, שוטר במשטרה או סוכן שירותי הביטחון הפדרליים בחלק גדול מהעיבודים הקולנועיים והטלוויזיוניים שבהם השתתף.
ביוגרפיה
פטרנקו נולד ב-23 באוגוסט 1977 בפוטסדאם שבגרמניה המזרחית למשפחת אנשי צבא. אביו פיוטר ולדימירוביץ' פטרנקו היה קצין בצבא ולמד כימיה. אמו, טטיאנה אנטולייבנה הייתה מתורגמנית מאנגלית. בגיל 3 המשפחה חזרה למוסקבה. כילד אהב לעסוק בהתעמלות, ג'ודו וסמבו ולמד אנגלית בבית הספר.
בשנת 2000 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה לתיאטרון על שם שצ'פקין במוסקבה והתפרסם במיוחד בתפקידו בסדרה "הכוכב" והיה מועמד לפרס ניקה בשנת 2003 בקטגוריית "גילוי השנה". זכה גם בפרס הפדרציה הרוסית הנשיאותי. בשנת 2012 לוהק לגלם את שרלוק הולמס בסדרת הטלוויזיה באותו השם, בבימויו של אנדריי קאבון ולצדו של אנדריי פאנין.
הוא היה נשוי לאירינה לאונובה 4 שנים. בשנת 2004, לאחר שהתגרשו נישא לשחקנית יקטרינה קלימובה, אך גם ממנה התגרש ביולי 2014. לפטרנקו ילדה בשם סופיה-קרולינה (ילידת 24 בדצמבר 2014) מהשחקנית הפטרבורגית כריסטינה ברודסקאיה.
אמיר נסאר
אמיר נסאר (בערבית: أمير نصار; נולד ב-24 בנובמבר 1996) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל עראבה.
קריירה
נסאר גדל בעראבה והחל לשחק כדורגל בגיל 14 במחלקת הנוער של אחווה עראבה. ב-25 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק מול בית"ר נהריה בליגה א', ועד תום העונה ערך שבע הופעות בקבוצה הבוגרת ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער. בגיל 18 עבר לקבוצת הנוער של עירוני קריית שמונה, וב-30 במאי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קבוצה הבוגרת בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–4 למכבי חיפה במחזור האחרון של עונת 2014/2015. בעונה שלאחר מכן המשיך נסאר לשחק בקבוצת הנוער, ובעונת 2016/2017 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת ושותף ב-22 משחקי בליגה. בעונת 2017/2018 שותף ב-19 משחקי ליגה.
לקראת עונת 2018/2019 חתם נסאר בבני סכנין. ב-26 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל רעננה, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
לאחר שאת עונת התחיל כשחקן חופשי, ב-20 בדצמבר 2019 חתם בהפועל עראבה מליגה ג'.
תוכי נזירי
תוכי נזירי (שם מדעי: Myiopsitta monachus, מוכר גם בכינוי "קוואקר" מאנגלית: Quaker, ולעיתים אף "קוויקר") הוא המין היחיד בסוג Myiopsitta שבמשפחת התוכיים. התוכי נפוץ באמריקה הדרומית. צבעיו של התוכי הם ירוק, אפור ומעט כחול. בישראל מכונה בטעות "דררה אפורת לחי", אך אין קשר בין דררה לתוכי הנזירי.
תפוצה
התוכי הנזירי נפוץ בעיקר באמריקה הדרומית: בדרום-מזרח ברזיל, אורוגוואי, צפון-מזרח ארגנטינה ועוד. ברוב האזורים תפוצתו רחבה ובחלק מן האזורים ניצוד והפך לנדיר. בטבע מתאגד התוכי הנזירי ללהקות גדולות.
בישראל המין הפך לפליט-תרבות (מין פולש). להקות של קוואקרים נצפו לראשונה באזור רמת אביב בשנים 2008–2009, ומשם התפשטו לכל גוש דן. בשנת 2013 נצפו להקות קוואקרים באזור ראש העין.
בשנת 2019 נצפו להקות תוכי נזירי בעיקר באזור השרון. נראו פרטים מקריית עקרון בדרום עד דרום רמת הגולן ומושבות קינון תועדו בירושלים.
נראה שיכולתו לבנות קנים (בשונה מרוב התוכים) מקנה לו יתרון בתחרות עם מין התוכי הוותיק יותר בארץ, דררה מצויה, באזורי חפיפה בין המינים.
תיאור
רוב גופו של התוכי הנזירי ירוק-בהיר. צבע אזור הלחיים, הצוואר והבטן אפור-בהיר. צבע הזנב ירוק והכנפיים ירוקות עם מעט כחול. מקורו של התוכי הוא בצבע חום ורגליו אפורות. עיניו של התוכי שחורות. את אפו מסתירות נוצות, כך שאינו נראה לעין. הדו-צורתיות הזוויגית נמוכה, כלומר מבחינה חיצונית אין הבדלים בין הזכר לנקבה, ועל כן כדי לזהות את מין התוכי, לוקחים לרוב דגימת דם. לעומת זאת הבחנה בין פרט צעיר לפרט בוגר ניתנת לבדיקה על פי המצח, שכן אצל הצעירים המצח ירוק.
התוכי הנזירי מגיע לאורך של עד כ-30 ס"מ ולמשקל של עד כ-250 גרם.
התוכי הנזירי נצפה מקנן בעצי אורן ואקליפטוס גבוהים, בקני ענק בגודל מטר מרובע עם מספר כניסות ועשרות פרטים המצטופפים יחד.
תזונה
בטבע ניזון התוכי הנזירי בעיקר מזרעים הכוללים מיני דגנים, פירות, ירקות, מיני פרחים מסוימים ואף תולעים וזחלים למיניהם, דבר נדיר למדי אצל תוכי. בשבי, בנוסף למזונות אלו, לעיתים הם אוכלים תערובות זרעים, גרעינים, מאכלי ביצים ותוספות מינרלים. לצעירים מוסיפים לתפריט גם חסילונים, שחשובים להתפתחותם. מזונות מסוימים, כמו אבוקדו, עגבנייה ושוקולד עלולים לגרום לתוכי זה ואחרים הרעלת מזון.
רבייה
עונת הרבייה היא בדרך כלל בין החודשים דצמבר ליוני. הזכר מחזר אחרי הנקבה על ידי ריקודים ושירה. בדרך כלל הנקבה מטילה בין 4 ל-8 ביצים ודוגרת עליהן במשך 22–24 ימים. הגוזלים בוקעים כשהם עירומים ועיוורים ולאחר חודש וחצי מתחילים בניצוי. תוחלת חייו של תוכי זה נעה בין 10–20 שנים. בשבי נעה תוחלת חייו בין 20 ל-30 שנים.
התוכי הנזירי מסתגל בקלות לחיים בבית חדש. בעונת הרבייה הוא הופך תוקפן וטריטוריאלי. ניתן ללמדו לדבר מספר משפטים, ויש לו כושר דיבור טוב. הוא מרבה בלעיסה וכן אוהב לרחוץ במים.
גביע הפדרציה 2007
גביע הפדרציה 2007 הייתה התחרות ה-45 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
נבחרת רוסיה ניצחה במשחק הגמר את נבחרת איטליה וזכתה בגביע בפעם השלישית בתולדות הנבחרת. הייתה זו זכייתה השלישית בתקופה של ארבע שנים.
מתכונת התחרות
מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת.
כל המפגשים כללו 5 משחקים.
בית עולמי א' כלל 8 קבוצות ועוד 8 קבוצות היו בבית עולמי ב'.
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2008.
העברות לקראת שנת 2008
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
ישראל בתחרות
בנבחרת השתתפו אנה סמשנובה, ציפי אובזילר ושחר פאר. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית עולמי ב'. הנבחרת שיחקה בקאמלופס נגד. היא ניצחה 3:2 והתקדמה לפלייאוף לבית עולמי א'. המשחק מול נערך בלינץ והסתיים בניצחון של הנבחרת 4:1. נבחרת ישראל עלתה לבית עולמי א'.
וושינגטון בלייד
וושינגטון בלייד (באנגלית: Washington Blade) הוא עיתון שבועי בפורמט טבלואיד הפונה לקהל של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב). העיתון מופץ חינם באזור וושינגטון די. סי. שבארצות הברית, והוא הוותיק והגדול ביותר מסוגו ביותר בארצות הברית אחרי "Gay City News" היוצא בניו יורק.
הבלייד נחשב לעיתון מהסוג המתעד (Newspaper of record), והוא נחשב לאמין ומקיף בכיסוי התקשורתי שלו של חדשות הקשורות ללהט"ב ברמה המקומית, הארצית והבינלאומית. הניו יורק טיימס כינה את העיתון "אחד מהעיתונים בעלי ההשפעה הרבה ביותר הנכתבים עבור קהל להט"ב".
העיתון הושק לראשונה על ידי קבוצת מתנדבים בשנת 1969 במטרה להביא לחיזוק וקירוב קהילת הלהט"ב המקומית, והגיליון הראשון יצא ב-5 באוקטובר באותה השנה. בשנת 1997 החלה לצאת לאור מהדורה מקומית נוספת הניו יורק בלייד. בשנת 2001 נרכש העיתון על ידי חברת ההוצאה לאור הלהט"בית "Window Media", המוציאה לאור פרסומים בכל רחבי ארצות הברית. כשהוא מורכב מקבוצת עיתונאים מקצועיים, הפך במהרה הבלייד למקור מידע מוביל בתחומו ושרת קוראים בכל רחבי המדינה.
העיתון יוצא לאור מדי יום שישי, והמהדורה המודפסת שלו ניתנת לקריאה מקוונת או הורדה מאתר האינטרנט של העיתון.
פולינום מתוקן
פולינום מתוקן (באנגלית: monic polynomial) הוא פולינום שהמקדם המוביל בו הוא 1. כלומר הוא מהצורה:
לדוגמה, הפולינום \ x^2+5x+7 הוא פולינום מתוקן, בעוד ש- אינו מתוקן.
כאשר הפולינום מוגדר מעל שדה (למשל פולינום שמקדמיו רציונליים או ממשיים), אפשר לתקן אותו על ידי חילוק במקדם העליון. אם הפולינום מוגדר מעל חוג כללי יותר, התיקון לא תמיד אפשרי. שורש של פולינום מתוקן בעל מקדמים שלמים נקרא שלם אלגברי.
אנושקה סיקורסקי
אנושקה סיקורסקי (בצרפתית: Anouchka Sikorsky; נולדה ב-1 באוקטובר 1955) היא מנחת טלוויזיה ילידת בלגיה.
ביוגרפיה
סיקורסקי נולדה בלייז' להורים ממוצא פולני ואוקראיני.
ב-1974 זכתה במיס בלגיה.
היא הייתה הנציגה הבלגית במיס תבל 1974 ומיס עולם 1974 ומיס אירופה 1974.
היא עבדה כמגישה ב-RTL, חברת הטלוויזיה של לוקסמבורג, שם היא יצרה והנחתה את תוכנית הילדים והנוער "Chocolat Show".
מ-1977 ועד 1990 הנחתה את משחק הטלוויזיה "Le Coffre-fort".
לאחר מכן היא עבדה בערוץ הטלוויזיה הבלגי "RTL-TVI".
בנוסף היא גם עוסקת בכתיבה ובנדל"ן.
מרילין מנסון (להקה)
מרילין מנסון (Marilyn Manson) היא להקת אינדסטריאל מטאל הממוקמת בהוליווד, קליפורניה שבארצות הברית. מרילין מנסון הוא גם שמו האמנותי של סולן הלהקה, בריאן וורנר. הלהקה מערבת במוזיקה שלה אלמנטים של אינדסטריאל מטאל וגלאם רוק.
מרילין מנסון מתוארת מדי פעם בתקשורת כ"להקה פוליטית", בדומה ללהקות הנו-מטאל האמריקאיות רייג' אגיינסט דה מאשין וסיסטם אוף אה דאון. כינוי זה נובע מן ההתייחסויות הרבות בשירים למצב החברתי והמוסרי בארצות הברית.
בריאן וורנר
הזמר, הבמאי, שחקן הקולנוע והצייר מרילין מנסון נולד תחת השם בריאן יו וורנר ב-5 בינואר 1969 בקנטון, אוהיו. אביו, יו וורנר, לחם במלחמת וייטנאם ונחשף שם לכימיקלים רעילים שצבא ארצות הברית השתמש בהם נגד האויב. פציעתו הייתה חמורה עד כדי כך, שרופאים ופסיכולוגים צבאיים נדהמו כאשר התינוק בריאן נולד בריא. בריאן וורנר למד בבית-ספר נוצרי והתבטא שם על רתיעתו מה"צביעות של הדת שמחדירה ערכים של פחד במקום להחדיר תכונות חיוביות". לאחר שסיים את לימודיו בבית-ספר אחר, משפחתו עברה אל פורט לודרדייל, פלורידה. במשך שהותו בקולג' היה וורנר עיתונאי במגזיני מוזיקה, עד שהחליט להקים להקת רוק בעצמו.
היסטוריה של הלהקה
תחילת דרכה של מרילין מנסון כלהקה הייתה בפורט לודרדייל, פלורידה תחת השם Marilyn Manson & the Spooky Kids (מרילין מנסון והילדים המפחידים). תדמיתה של מרילין מנסון בימיה הראשונים הייתה ילדותית ומוטרפת במתכוון, בניגוד לגישה האפלה והעגמומית שהפגינה מאוחר יותר. הלהקה לא זכתה לתשומת-לב מיוחדת מחוץ לפלורידה עד שהתגלתה בידי סולן להקת ניין אינץ' ניילז, טרנט רנזור. אלבומה הראשון של מרילין מנסון, Portrait of an American Family (פורטרט של משפחה אמריקאית), פורסם בלייבל של רנזור שנקרא נת'ינג רקורדס. חברי ההרכב היחידים ששרדו מאותה תקופה הם הסולן מרילין מנסון עצמו ומדונה וויין גייסי (קלידים). הלהקה החלה להיות מוכרת בארצות הברית רק לאחר יציאתו של המיני-אלבום Smells Like Children, שכלל גרסת כיסוי שזכתה להצלחה רבה לשיר Sweet Dreams של להקת יוריתמיקס.
עד ל-1996, שם של מרבית חברי הלהקה נוצר משילוב של שמה הפרטי של כוכבת גדולה מתוך תרבות-הפופ ושל שם המשפחה של רוצח המונים או רוצח סדרתי, שמו של מרילין מנסון, למשל, מורכב משמותיהם של מרילין מונרו וצ'ארלס מנסון. שמו של הגיטריסט לשעבר זים זום נלקח מהקבלה, ומקורו במילה העברית "צמצום". חברי הלהקה נוהגים להתלבש בצורה ביזארית, לעיתים גותית. הם קנו לעצמם בסיס מעריצים אדוק בזכות המוזיקה שלהם ובזכות התנהגותם, המזעזעת-לעיתים, כאחד. הם דמו מבחינה זו לאמנים כמו אליס קופר וקיס.
הופעותיה של הלהקה תוארו לעיתים קרובות כפוגעניות ודוחות, ומספר הופעות אף בוטלו כתוצאה מההפגנות והעצומות הרבות. בתחילת דרכו של מנסון הוא היה חותך את עצמו בזכוכית שבורה לעיני הקהל שלו. ב-1997, בעליו של אולם הופעות בעיר קלגארי שבקנדה הביא לביטולה של הופעה שתוכננה ל-25 ביולי בשל "אי-מוסריות" ו"שימוש בבעלי חיים על הבמה". קונצרט נוסף בפורטלנד בוטל ימים מספר לאחר מכן בגלל תדמיתו של מנסון ומפני שבעלי האולם לא הצליחו להשיג ביטוח לשם קיום ההופעה. ב-26 בנובמבר של אותה שנה, הוועדה המפקחת על החקיקה של הסנאט האמריקאי קיימה שימוע בנושא ההשפעה של טקסטים אלימים מתוך הרוק והראפ על ילדים. מעריציה של להקת מרילין מנסון טענו שזו הייתה לא יותר מעוד הכרזת מלחמה של הסנטור ג'וזף ליברמן נגד הלהקה. השימוע כלל עדות של ריימונד קונץ מברלינגטון, דקוטה הצפונית, שהאשים בהתאבדותו של בנו את אלבומה של מרילין מנסון, Antichrist Superstar. ליברמן גינה את האלבום כ"מרושע, דוחה, מלא בשנאה, מרדני ומזיק".
ב-16 במאי 2001 מנסון פרסם באתר אינטרנט העוסק בדת שהוא מתכנן לקרוא ציטוטים מן התנ"ך בהופעתו הבאה. הוא טען שהוא יעשה זאת כדי "לאזן" את השפעתם של הטקסטים שלו עצמו, וכן "כדי שנוכל לבחון את מעלותיהם של הסיפורים הנוצריים הנפלאים על חולי, רצח, בגידה, התאבדות והקרבת ילדים כקורבנות. לזה אני קורא בידור". ב-21 ביוני 2001 הוא אכן ציטט על הבמה פסוקים מתוך ספר ויקרא ("For every one that curseth his father or his mother shall surely be put to death", "כי-איש אשר יקלל את-אביו ואת-אמו מות יומת") וספר תהילים ("Happy shall he be, that taketh and dasheth thy little ones against the stones", "אשרי שיאחז ונפץ את-עלליך אל-הסלע"). הוא טען שזו "הוכחה" שהטקסטים של הלהקה הם, לכל הפחות, לא אלימים יותר מהתנ"ך עצמו.
מנסון פרסם ב-2004 את אלבום האוסף Lest We Forget. מנסון קרא לאלבום "אלבום הפרידה" שלו, אך מאוחר יותר התכחש לאמירה זו וציין שזה אינו אלבומו האחרון.
בשנת 2007 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי Eat Me, Drink Me אשר היווה שינוי חד בסגנון המוזיקלי של הלהקה. נושאי השירים עסקו יותר בחייו האישיים של מנסון וביחסים הרומנטיים שלו עם דיטה וון טיז, שהסתיימו כשנה לפני צאת האלבום.
בשנת 2009 הלהקה הוציאה לאור את האלבום השביעי של הלהקה The High End Of Low, שבו הלהקה חזרה למקורות, מבחינת הכתיבה. הכתיבה חזרה לעסוק יותר בנושאי מאקרו והחברה האמריקאית.
בשנת 2012 הלהקה הוציאה את אלבומה השמיני Born Villian, ההכנות לקראת צאת האלבום היו בלתי קונבנציונליות. החודשים שלפני האלבום התאפיינו באתר אינטרנט, סרטון פרומו, וקטעי הקלטה קצרים אשר עלו לרשת. אלמנטים אלו גררו סקרנות רבה מצד המעריצים לגבי צביון ותוכן האלבום החדש. את צאת האלבום מלווה סיבוב הופעות עולמי שבמסגרתו הלהקה מופיעה בצפון אמריקה, אירופה, אסיה ואוסטרליה.
תדמית תקשורתית
התקשורת החלה לתייג בקביעות את מרילין מנסון כלהקת רוק גותי, למרות העובדה שלמוזיקה של מנסון אין כלל קשר אמנותי לתת-הז'אנר הזה או לתרבות המאופיינת לו. ב-2005 כללה התקשורת את מרילין מנסון בכתבות על הירי בבית-הספר שאירע ברד לייק, מינסוטה, כשהיא מתארת אותה כלהקת רוק גותי. זאת אף על פי שלא נמצאה שום ראיה על כך שהרוצח ג'ף וייס הקשיב למרילין מנסון, ומידע שנאסף עליו מתוך הבלוג שלו ומרישומי אינטרנט נוספים שלו מראים שהוא נמשך ללהקות רוק משנות השישים לא פחות אם לא יותר מאשר למנסון.
ב-15 בדצמבר 2005 נעצרו שניים מתלמידי בית הספר התיכון שבקוורטז היל, קליפורניה, באשמה שתכננו פיגוע ירי. נטען כי השניים תכננו את המתקפה ביום ולנטיין 2006, כהוקרה למרילין מנסון ושירו Valentine's Day שבאלבום Holy Wood (ויש כאלה המתווכחים נגד הטענה הזאת מכיוון שהאלבום יצא רק בשנת 2000 כאשר הטבח קרה בשנת 1999). הם אגרו תחמושת וחומרי נפץ, וניסו לשים ידם על כלי נשק.
יהודים במשחקים האולימפיים
ספורטאים יהודים השתתפו בכל המשחקים האולימפיים שנערכו בעת החדשה מאז 1896. חלקם הגיעו להישגים מרשימים, כגון מארק ספיץ שזכה באולימפיאדת מינכן בשבע מדליות זהב תוך שבירת שיא העולם בכל אחת מתחרויות הגמר. בערך זה מופיעים ספורטאים עם לפחות הורה אחד יהודי, בלי קשר להגדרה של מיהו יהודי או להגדרה העצמית של הספורטאים שזכו במדליות האולימפיות.
עמלק
עמלק הוא עם או שבט הנזכר במקרא. עמלק מתואר במקרא כעם אכזרי המתפרנס במידה ניכרת משוד וביזה.
יהודים במשחקים האולימפיים
מתוך 18,854 מדליות שחולקו בכלל המשחקים האולימפיים, 506 מדליות (216 מדליות זהב) חולקו לספורטאים ממוצא יהודי (2.68% מכלל המדליות ו-3.5% ממדליות הזהב, בעוד שאחוז היהודים בעולם הוא 0.2%); האולימפיאדה בה חולק המספר הרב ביותר של מדליות לספורטאים יהודים היא אולימפיאדת הלסינקי, בה חולקו 26 מדליות לספורטאים יהודים והאולימפיאדה בה חולק המספר הרב ביותר של מדליות זהב לספורטאים יהודים היא אולימפיאדת מינכן, בה חולקו 18 מדליות זהב לספורטאים יהודים.
המדינות שמהם ספורטאים יהודיים בלטו במשחקי הקיץ הן ארצות הברית (62 זהב 34 כסף ו-43 ארד: 5% מכלל המדליות של ארצות הברית, כאשר יהודים מונים 3% מאוכלוסייתה), ברית המועצות (46 זהב 26 כסף ו-16 ארד: 10% מכלל המדליות כאשר היהודים מנו 1% מאוכלוסייתה), הונגריה (45 זהב 19 כסף ו-18 ארד: 20% מכלל המדליות של הונגריה כאשר היהודים מנו בין 5% ל-1% מאוכלוסייתה). צרפת (6 זהב 7 כסף ו-8 ארד, 2.5% מכלל המדליות של צרפת כאשר היהודים מונים בה 1% מהאוכלוסייה), גרמניה (6 זהב 3 כסף ו-4 ארד 2% מהמדליות של גרמניה כאשר היהודים היו לא יותר מ-1% מהאוכלוסייה), ואוסטריה (4 זהב 8 כסף ו-8 ארד האחרונה ב-1948: 34% מהמדליות של אוסטריה עד שנה זאת כאשר היהודים היו כ-4% מאוכלוסייתה).
עמלק
עמלק היה אחד מבניו של אליפז בן עשיו מפילגשו תמנע. על פי המסורת האפונימית המקראית, העם 'עמלק' נקרא על שמו.
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת אתונה (1896)
באולימפיאדה הראשונה השתתפו יהודים רבים וחלקם אף הגיעו להישגים מרשימים. לא כולם זכורים היום משום שחלקם הצניעו את יהדותם מחשש לאנטישמיות. בלטו במיוחד בני-הדודים אלפרד וגוסטב פלאטו מגרמניה. ביחד זכו בחמש מדליות זהב ומדליית כסף בהתעמלות מכשירים. שניהם נמלטו להולנד לאחר עליית הנאצים לשלטון, אך נתפסו ונספו בשואה, כמו ספורטאים יהודים רבים אחרים.
ספורטאי בולט נוסף היה אלפרד האיוש, סטודנט יהודי מבודפשט שבהונגריה. האיוש זכה במדליית זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-1,200 מטרים. בהמשך חייו היה האיוש לאדריכל שתכנן מתקני ספורט, בריכות שחיה ואצטדיונים ואף זכה במדליית הכסף על תוכנית "פורום הספורט" ששלח ל"תחרות הרוחנית" של אולימפיאדת פריז (1924).
עמלק
במסורת היהודית נחשב העם העמלקי כסמל לרֶשע. העם העמלקי מוקע בתנ"ך, עד שבאופן חריג מופיעה בתורה מצווה על עם ישראל להרוג את כולו - כולל נשיו וטפו, ולהשמיד גם את רכושו. במסורת הפסיקה ההלכתית נקבעו סייגים רבים למצוות מחיית עמלק.
הכנסייה האנגליקנית העולמית
הכנסייה האנגליקנית העולמית (Anglican Communion) היא הארגון העולמי של הכנסיות שהשקפתן הדתית היא אנגליקניזם, זרם בנצרות שהתפתח בכנסיית אנגליה בהדרגה לאחר הרפורמציה, בייחוד מן המאה ה-17. האנגליקניזם הוא פרוטסטנטי בבסיסו, אך חלק ממרכיביו קרובים מאוד למסורת הקתולית, והוא מסווג לעיתים כתנועת ביניים. רוב הכנסיות האנגליקניות בעולם, מחוץ לכנסיית-האם באנגליה, הן תוצאה של פעילות מיסיונרית בריטית. הארכיבישוף מקנטרברי נחשב ל"ראשון בין שווים" בין הבישופים בקומוניון, אך אין לו סמכות מעשית. החברות השונות בקומוניון מצויות באחדות כנסייתית, מלאה, ומכירות בהיררכיה ובתקפות הטקסים של רעותיהן. ישנן כארבעים כנסיות החברות בארגון בכל רחבי תבל, עם כ-85,000,000 חברים בסך הכל. מלבד כנסיית אנגליה, חברות בקומוניון כנסיות ויילס ואירלנד, הכנסייה האפיסקופלית בארצות הברית, הכנסיות של ניגריה, פקיסטן וצפון הודו, הכנסייה האפיסקופלית של ירושלים והמזרח התיכון, הכנסייה האנגליקנית ביפן, וכולי.
עמלק
בתורה
בתקופת יציאת מצרים ישבו העמלקים במדבר סיני ובנגב. העם העמלקי היה העם הראשון שנלחם עם ישראל בצאתם ממצרים (ברפידים), וזינב בנחשלים ובעייפים שהלכו בסוף המחנה. ישראל החזירו מלחמה שערה והכו את צבאו מכה שהצליחה להחלישו אך לא למגרו, תוך שהם נעזרים בסיוע אלוהי. ההתנגשות הבאה בין עם ישראל והעמלקים הייתה לאחר פרשת המרגלים כאשר בני ישראל ניסו לעלות בהר בניגוד לדברי משה, וספגו תבוסה קשה מידי הכנענים והעמלקים.
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת אמסטרדם (1928)
שתי קבוצות בעלות אלמנט יהודי בולט, שהתחרו באולימפיאדה זו, היו נבחרת הסיף של הונגריה שכללה מספר סייפים יהודים בולטים, וזכתה במדליית הזהב הקבוצתית במקצוע החרב, ונבחרת התעמלות הנשים של הולנד, שמאמנה, חריט קלירקופר היה יהודי, וחמש מהבנות שהתחרו במסגרתה היו יהודיות אף הן. אלופי הסיף ההונגרים, יאנוש גאראי ואטילה פטשאואר נרצחו בשואה. פטשאואר נרצח על ידי קלמן צ'ה שהיה בנבחרת האולימפית ברכיבה על סוסים, שימש כקצין במחנה דווידובקה בו היה פטשאואר עציר, זיהה אותו, והתעלל בו עד שקפא למוות. גורלן של המתעמלות ההולנדיות לא היה שונה. מתוך חמש המתעמלות נספו ארבע באושוויץ ובסוביבור, כן נספה בסוביבור המאמן קלירקופר.
באוליפיאדה זו חולקו בפעם היחידה גם מדליות לאמנות והזוכה במדליית הכסף היה הסופר היהודי אוסטרי - צ'כי ארנסט וייס.
עמלק
בתקופת השופטים
במהלך אותה תקופה המשיכו ההתנגשויות בין עם ישראל והעמלקים אשר יחד עם המואבים והעמונים הכו את בני ישראל וכבשו מהם את "עיר התמרים", באותה תקופה הגיע גם תחום הנדודים של העמלקים לשיאו ופשיטותיהם הגיעו עד עמק יזרעאל.
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
זמן קצר לאחר עליית היטלר לשלטון בגרמניה בשנת 1933 התעוררה במדינות דמוקרטיות השאלה אם השתתפות במשחקים אולימפיים שייערכו בגרמניה תהיה מוסרית. הוועד האולימפי האמריקני בחן את הטענות השונות לגבי אפליית ספורטאים יהודים בגרמניה והגיע למסקנה כי בגרמניה נהנים הספורטאים הללו מיחס הוגן, וכי אין מניעה להשתתף במשחקים האולימפיים. החלטה זו התקבלה חרף לחצים להחרמת המשחקים שהופעלו על ידי אנשי שמאל, ליברלים, עיתונים מרכזיים ואחרים.
עמלק
בספר שמואל
אלוהים (באמצעות שמואל) ציווה על שאול המלך לאחר כינון הממלכה הראשונה לצאת למלחמה ולהשמיד כל זכר לעמלק: "עַתָּה לֵךְ וְהִכִּיתָה אֶת עֲמָלֵק וְהַחֲרַמְתֶּם אֶת כָּל אֲשֶׁר לוֹ וְלֹא תַחְמֹל עָלָיו וְהֵמַתָּה מֵאִישׁ עַד אִשָּׁה מֵעֹלֵל וְעַד יוֹנֵק מִשּׁוֹר וְעַד שֶׂה מִגָּמָל וְעַד חֲמוֹר", באותה תקופה עבר לפחות חלק מהעם העמלקי לישיבת קבע וייסד ממלכה משל עצמו ובספר שמואל מוזכרת "עיר העמלק" ו"מלך העמלק". שאול יצא לקרב בתמיכתו של שמואל, אך החליט לחמול על אגג מלך העמלקים ועל "מיטב" הבקר והצאן, דבר שעלה לו במלכותו משום שהיה מנוגד לצו האלהי. אגג, שהיה במאסר, הוצא להורג בסופו של דבר על ידי שמואל במטרה למלא את הצו.
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
לקראת המשחקים האולימפיים הורה היטלר על הסרת שלטים אנטי-יהודיים (כגון "יהודים אינם רצויים") מנתיבי תחבורה מרכזיים ומאזור האטרקציות התיירותיות. בכתב העת האמריקאי הליברלי "The Nation" ב-1 באוגוסט 1936 נכתב: "לא תראה ראשים יהודיים כרותים, ואף לא מוכים מכות נמרצות... אנשים מחייכים, מנומסים, ושרים בהנאה בגני הבירה".
שבועיים לפני התחרויות הודיעו ראשי הנבחרת הגרמנית לאתלטית גרטל ברגמן שזכתה במבחנים הגרמניים לאולימפיאדה, בשיא גרמניה בקפיצה לגובה ובתוצאה השנייה בטיבה בעולם באותה השנה (1.60 מטר), כי לא תוכל ליטול חלק במשחקים, ובכך הפסידה גרמניה סיכוי למדליה בענף זה. בשנת 1937 היגרה ברגמן לארצות הברית. מי שזכתה לבסוף בתחרות הקפיצה לגובה היא איבויה צ'אק מהונגריה, אתלטית יהודיה נוספת.
עמלק
בספר שמואל
מלחמה נוספת עם עמלק התרחשה על פי הכתוב מספר שנים מאוחר יותר, כאשר עמלקים פשטו על צקלג, העיר בה שהה דוד בארץ פלשתים, בעת שדוד וחייליו לא היו במקום, ושבו את הנשים והילדים. דוד יוצא למרדף ארוך "מהנשף ועד הערב למחרת", מכה את העמלקים מכה ניצחת, מחזיר את הנשים והילדים ולוקח שלל רב אותו הוא מחלק בין חייליו וגם שולח ממנו לתושבי יהודה. ייתכן שלעמלקים בתקיפת העיר היה סיוע מצרי שכן דוד מתוודע לאירוע התקיפה רק לאחר שנעריו מוצאים נער מצרי תשוש מעולף באחד משדות המרעה שלהם, הם מטפלים בנער שטוען כי ״לא אכל ולא שתה שלושה ימים״ לפני שהתמוטט ומספר על שהעמלקים תכננו לבצע בתקיפת צקלג, ואדונו העמלקי נטש אותו לאחר שחלה.
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת ברלין (1936)
כדי לרצות את מדינות העולם ניאותו הגרמנים לשלב בנבחרתם את הסייפת היהודית-למחצה (בסגנון רומח) הלנה מאייר. מאייר עצמה זכתה במדליית כסף והצדיעה במועל-יד על דוכן המנצחים, כמו יתר זוכי המדליה הגרמנים. שלוש המנצחות באותו ענף הן יהודיות. אילונה אלק-שהרר מהונגריה, בעלת שורשים יהודיים זכתה במדליית הזהב, ואלן פרייס מאוסטריה, ממוצא יהודי זכתה במדליית הארד.
מהלך שנוי במחלוקת במשחקים האולימפיים נגע להחלפתם ברגע האחרון של שני אצנים יהודים מארצות הברית, מארטי גליקמן וסמואל סטולר, שהיו אמורים להשתתף בריצת שליחים 4X100 מטר, בשני אצנים אחרים. גליקמן טען כי המאמן רצה לחסוך מהפיהרר את המבוכה שבזכיית צמד יהודים במדליה בריצה חשובה זו. המאמן טען כי בחר אצנים מהירים יותר כדי להבטיח את הזכייה (ג'סי אוונס וראלף מטקלף). כך או כך, סטולר ציין כי היה זה המאורע המשפיל ביותר בחייו. אירוע זה מוזכר בסרט "מרוץ", שיצא לאקרנים בשנת 2016, ועוסק בחייו של אוונס.
עמלק
ספר דברי הימים
ככל שהתחזקה הממלכה ירד כוחם של העמלקים והם נדחקו חזרה לאדום, האזכור האחרון שלהם בתנ"ך כקבוצה הוא בתקופת המלך חזקיהו שאז "מן בני שמעון, אנשים חמש מאות, הלכו להר שעיר... ויכו את שארית הפליטה לעמלק".
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת לונדון (1948)
אולימפיאדה זו, התקיימה פחות משלוש שנים לאחר טבח העם היהודי בשואה. למרות זאת השתתפו במשחקים אלו, 70 ספורטאים יהודים מ-20 מדינות. ביניהם, 6 כדורסלנים יהודים חברי נבחרת קנדה בכדורסל שסיימה במקום תשיעי כללי.
עמלק
בתקופה הפרסית ולאחריה
על פי המסורת המן בן המדתא האגגי, עליו מסופר במגילת אסתר, היה מצאצאיו של אגג שהיה מלך עמלק בזמן שאול.
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת לונדון (1948)
בשנת 1944 נשלח השחיין ושחקן הכדורמים הצרפתי-יהודי אלפרד נקש עם אשתו ובתו היחידה לאושוויץ. אשתו ובתו נרצחו, ונקש היה בין הבודדים ששרדו את האימה ונותרו בחיים. בשנת 1946, כשנה לאחר שיחרורו ממחנה הריכוז, שב והתחרה נקש באליפות העולם בשחייה והיה שותף לשבירת השיא העולמי במשחה שליחים 3x100 מטר. השתתף גם באולימפיאדת לונדון 1948, אולם לא הגיע לשלב הגמר וסיים במקום 16.
עמלק
זכירת מעשי עמלק
בספר דברים מצווה עם ישראל לזכור את התקפתם של העמלקים על עם ישראל בצאתו את מצרים: "זָכוֹר אֵת אֲשֶׁר עָשָׂה לְךָ עֲמָלֵק בַּדֶּרֶךְ בְּצֵאתְכֶם מִמִּצְרָיִם. אֲשֶׁר קָרְךָ בַּדֶּרֶךְ וַיְזַנֵּב בְּךָ כָּל הַנֶּחֱשָׁלִים אַחֲרֶיךָ וְאַתָּה עָיֵף וְיָגֵעַ וְלֹא יָרֵא אֱלֹהִים."
על פי חז"ל, החובה היא גם להזכיר זאת בפה, ועל כן קוראים בכל שנה את "פרשת זכור" בשבת זכור - השבת שלפני פורים. הסמיכות לפורים נובעת מן הקישור בין עמלק לבין המן ה"אגגי", אותו זיהו חז"ל עם אגג מלך עמלק בזמן שמואל.
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת מינכן (1972)
אולימפיאדה זו הייתה הראשונה על אדמת גרמניה מאז האולימפיאדה הנאצית בברלין (1936). היא זכורה כמשחקים בהם אירע פיגוע הטרור בו נרצחו אחד-עשר ספורטאים ישראלים על ידי מחבלים פלסטינים. למרות גינוי הטבח מצד העולם, נמשכו המשחקים לאחר הפסקה של יום אחד בלבד. משלחת ישראל בחרה לחזור ארצה מיד.
עמלק
זכירת מעשי עמלק
המצווה כוללת מצוות עשה, ומצוות לא תעשה, כפי שכותב הרמב"ם: "ומצות עשה לזכור תמיד מעשיו הרעים ואריבתו כדי לעורר איבתו, שנאמר "זכור את אשר עשה לך עמלק". מפי השמועה למדו, "זכור" בפה; "לא תשכח" בלב, שאסור לשכוח איבתו ושנאתו".
יהודים במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת מונטריאול (1976)
האתלטית אסתר רוט-שחמורוב מישראל שנשאה את דגל ישראל בטקס הפתיחה, הייתה הספורטאית היחידה שהשתתפה גם באולימפיאדת מינכן (1972), על אף הטראומה שחוותה והירצחו של מאמנה עמיצור שפירא. שחמורוב-רוט, שפרשה משלב חצי הגמר בריצת 100 מטר משוכות בגלל הטבח, השלימה את המשימה שנקטעה במינכן והעפילה לריצת הגמר בריצה הזו, בה סיימה במקום הששי בשיא ישראלי חדש של 13.04 שניות. היה זה הגמר האולימפי הראשון בתולדות הספורט הישראלי. הישגה זה של רוט-שחמורוב מהווה עד היום הישג שיא במקצועות המסלול באתלטיקה בישראל.
אולימפיאדת ברצלונה (1992)
באולימפיאדה זו הצטרפה ישראל לראשונה לרשימת המדינות הזוכות במדליה אולימפית: יעל ארד (כסף) ואורן סמדג'ה (ארד). שניהם בג'ודו.
אולימפיאדת לונדון (2012)
המתעמלת האמריקאית אלי רייזמן זכתה בשלוש מדליות. את תרגיל הקרקע שלה, עליו זכתה במדליית זהב, היא ביצעה למנגינת "הבה נגילה", כמחאה על הימנעות הוועד האולימפי מציון 40 שנה לטבח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן.
עמלק
מחיית זכר עמלק
נושא זה מצוי במחלוקת בין פוסקי ההלכה. לשיטת הרמב"ם חיוב מחיית עמלק שייך רק בעת מלחמה, ואילו לדעת ספר החינוך נראה שהיא חלה על כל יהודי בכל מקום ובכל זמן. כמו כן, הרמב"ם פסק שקודם היציאה למלחמה יש לקרוא לו לשלום ככל עם, ורק אם סירב לכך יש להשמידו, וכן כתב גם ספר החינוך.
גיור עמלק
ישנה מחלוקת האם בן לעם העמלקי יכול להתגייר. במכילתא, מובאת דעתו של רבי אליעזר ש"נשבע המקום בכיסא הכבוד שלו, שאם יבוא עמלקי להתגייר, שלא יקבלו אותו". ואילו הרמב"ם פסק, שכל הגויים שיתגיירו ויקבלו עליהם את המצוות שבתורה הם כישראל לכל דבר, חוץ מארבעה עמים בלבד: עמון, מואב ומצרים ואדום - מכאן שעמלקי יכול להתגייר. בנוסף על כך, נאמר במסכת גיטין, ש"מבני בניו של המן הרשע לימדו תורה בבני ברק"; משמע שבני בניו של המן, שעל פי דברי חז"ל היה עמלקי, התגיירו ואף נעשו מרביצי תורה. בספר שמואל נכתב – "בן איש גר עמלקי אנכי", על השליח שמגיע לבשר לדוד על מות שאול ובניו בקרב עם הפלשתים. דוד אמנם הרגו, אך לא בשל מוצאו אלא בשל טענתו שהרג את שאול המלך, כפי שנאמר בהמשך הפרק: "ויאמר אליו דוד דמיך על ראשך כי פיך ענה בך לאמר אנכי מתתי את משיח ה'".
עמלק כסמל
במשך הדורות, הפכה דמותו של העם העמלקי מאויב אתני של עם ישראל לסמל מופשט שכנגדו יש להילחם. היו שהגדירו אף אומות שלמות כ"זרע עמלק", בעיקר במובן המוסרי. על פי הגדרות אלו כתבו רבים כי גרמניה מסמלת את 'עמלק' המודרני, ורמזים אלו גברו בעיקר לאחר השואה, עד שמצויים דיונים בספרי שו"ת משנות ה-50 הדנים האם גרמני יכול להתגייר בימינו, מאחר שחלק מהמקורות אוסרים על גיור צאצאי עמלק. בסוף הדיון התירו כל הפוסקים גיור גרמני.