cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חלום הוא עניין פרטי
עלילה
ג'סי וייל הוא המייסד והבעלים של חלומות בע"מ, חברה המייצרת חלומות לשימוש פרטי, המאפשרים לאדם לחוות חלום שנוצר על ידי מישהו אחר. בחלומות יכול לצפות כל אחד בביתו הפרטי על ידי ציוד אותו ניתן לרכוש או לשכור. החלומות מיוצרים על ידי אנשים שהוכשרו לכך במיוחד, לעיתים קרובות מתבודדים חברתיים או תמהונים, כתוצאה מההכשרה האינטנסיבית אותה הם עוברים לאורך שנים.
לווייל מוצגת התפתחות חדשה - חלומות פורנוגרפיים - והוא מבקש מהממשלה לסייע לו במיגור התופעה. בינתיים, הוא מראיין ילד בן עשר אשר הראה פוטנציאל להיות חולם, עיסוק משתלם אם יתברר שהוא מתאים ויעבור אימונים.
לאחר מכן מתבשר וייל על ידי אחד החולמים הטובים שלו כי הוא אינו רוצה לעבוד יותר, מאחר שהעבודה כחולם הורסת את חיי המשפחה שלו, והוא מרגיש שהוא איבד את עצמו, אולם וייל יודע מניסיון כי חולם אמיתי אינו יכול להפסיק לחלום, גם אם הוא רוצה, ולכן מאפשר לו לחתום על התפטרות מזויפת משום שהוא יודע כי הוא יחזור לעבוד אצלו.
אחד מאנשי צוותו של וייל מספר לו כי חברה מתחרה פתחה רשת של "היכלי חלומות", בהם יכולים מספר אנשים לקלוט את אותו חלום בו זמנית. אולם וייל אינו סבור שרעיון זה יעבוד, משום כשפי שווייל אומר, חלום הוא עניין פרטי.
יוסף, מלך הכוזרים
יוסף בן אהרן, מלך הכוזרים נודע בעיקר בשל איגרת חסדאי אבן שפרוט אל מלך הכוזרים. הוא מוזכר גם במכתב שכטר. שמו אינו מופיע כלל במקורות אחרים, יהודיים, מוסלמיים, ביזנטים או רוסיים. לדעת חוקרים התומכים באותנטיות של המכתבים ובמהימנות של סיפור ההתגיירות במכתבים הכוזריים יוסף היה כגן או כגן בק של ממלכת הכוזרים באחרית ימיה, וכיהן לכל המוקדם מ-932 ועד 961 לכל המאוחר.
קורות חייו
לפי התכתובת הכוזרית יוסף היה בנו של אהרון השני בן בנימין שליט הכוזרים משושלת בולאן. קורותיו מתועדים באופן ישיר או כחלק מכרוניקות המצויות במכתב שכטר ובחליפת המכתבים עם חסדאי אבן שפרוט. בתקופתו נתונה הייתה הממלכה הכוזרית בעימות צבאי עם אולג מנובגורוד נסיך רוס של קייב והפצ'נגים מחד ומול האימפריה הביזנטית תחת הקיסר רומאנוס הראשון לקאפנוס.
לפי מקור זה יוסף יצר קשרים עם יהודי העולם באמצעות חליפת המכתבים ובה מתוארים, מוצאם ותהליך התגיירותם של הכוזרים.. בהמשך מתועד כי חבר למדינות מוסלמיות באזור כנגד פשיטות הוורנגים. מעט מאוחר יותר הוכרע צבא הכוזרים על ידי סוויאטוסלב, נסיך קייב ובירתם איטיל נכבשה והוחרבה. אין תיעוד לגבי גורלו של יוסף.
ראו גם
ממלכת הכוזרים
סיפור ההתגיירות במכתבים הכוזריים
המועצה הישראלית לשלום ישראלי–פלסטיני
המועצה הישראלית לשלום ישראלי–פלסטיני (ICIPP) הוקמה בסוף שנת 1975 על ידי קבוצת ישראלים בתגובה לסימני מתינות ראשונים שהגיעו מקרב התנועה הלאומית הפלסטינית, מהם ניכר היה שהממשלה הישראלית באותה תקופה מתעלמת. בין מייסדי המועצה נמנו האלוף במיל' מתי פלד, העיתונאי אורי אבנרי והכלכלן יעקב ארנון.
בפברואר 1976 פרסמו מייסדי המועצה מניפסט שבו הם הביעו את אמונתם שישראל צריכה לנהל עם אש"ף משא ומתן לשלום, על בסיס נסיגה ישראלית מהשטחים שנכבשו ביוני 1967, הקמת מדינה פלסטינית בגדה המערבית וברצועת עזה תוך הבטחת ביטחונה של ישראל והבטחת שוויון לערביי ישראל.
כתב העת האמריקאי לבריאות הציבור
כתב העת האמריקאי לבריאות הציבור הוא כתב עת חודשי לבריאות הציבור שעבר ביקורת עמיתים המתפרסם על ידי האגודה האמריקאית לבריאות הציבור. כתב העת מכסה את מדיניות הבריאות ובריאות הציבור. כתב העת הוקם בשנת 1911 ומשימתו המוצהרת היא "לקדם את המחקר, המדיניות, הפרקטיקה והחינוך של בריאות הציבור". כתב העת מפרסם מדי פעם מוספי נושא. העורך הראשי הוא אלפרדו מורביה. כתב העת ספג ביקורת על הארכת הגישה החופשית שלו מ-2 ל-10 שנים החל מ-1 ביוני 2013.
ביקרות
כתב העת נבחר לאחד ממאה כתבי העת המשפיעים ביותר בביולוגיה ורפואה ב-100 השנים האחרונות על ידי איגוד הספריות המיוחדות. לפי Journal Citation Reports, לכתב העת היה בשנת 2019 אימפקט פקטור של 6.464.
ולדה קאטיץ'
ולדה קאטיץ' (ברוסית: Влада Kaтич; נולדה ב-14 במרץ 1989) היא טניסאית ישראלית-אוזבקית, אלופת ישראל בטניס ביחידות ובזוגות לשנת 2017. מדורגת (נכון לדצמבר 2019) במקום 631 בעולם. ייצגה מקצועית גם את מולדתה, אוזביקסטן.
קורות חיים
נולדה בשם ולדה אקשיברובה (ברוסית: Влада Екшибарова) נולדה בטשקנט שבאוזביקסטן הסובייטית, לאם יהודייה. בגיל 7 החלה לשחק טניס בעצת אביה, שהחל לשמש כמאמנה. בשנת 2004 החלה את קריירת הטניס המקצועית שלה שבמהלכה זכתה בשמונה תוארי יחידים בטורנירי ITF, וב-12 תוארי זוגות.
ביולי 2008 הגיעה לדירוג השיא שלה 352 בעולם. באותה תקופה הפסיקה להתאמן תחת הדרכתו של אביה, ושיחקה במשך כ-7–8 שנים בסבב ללא מאמן אישי.
ביוני 2016 עלתה לישראל, החלה להתאמן עם קוסטה מילר, וזכתה בטורניר עכו.
באוגוסט 2017 זכתה בטורניר הפיוצ'ר באיסטנבול לאחר שניצחה במשחק הגמר 2:6, 1:6 את דנה קרמר מגרמניה.
בדצמבר 2018 היא הפסידה לחזניוק (שלבסוף זכתה באליפות) בחצי גמר אליפות ישראל בטניס בשלוש מערכות.
בדצמבר 2019 הפסידה בגמר אליפות ישראל לשלי ברזניאק בשתי מערכות.
קאטיץ' שיחקה בנבחרת אוזבקיסטן בגביע הפדרציה, ובנובמבר 2017 אושרה בקשתה לייצג את ישראל במסגרת נבחרת גביע הפדרציה של ישראל.
חיים אישיים
נשואה למאמנה הסרבי, דג'אן קאטיץ'.
עלי איחסן סביס
עלי אחסן סביס (עלי אחסן פאשה) (בטורקית: Ali İhsan Sâbis; 30 באוגוסט 1882 - 9 בדצמבר 1957) היה קצין בכיר בצבא העות'מאני. במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד על כוחות במערכה במסופוטמיה ובמערכה בקווקז. היה שותף למצור על כות שהביא לכניעת חיילי הדיוויזיה השישית "פונה" של צבא בריטניה. נודע במעורבותו הפעילה בשואת העם הארמני ואף הוגלה בשל כך אך לא הועמד לדין.
נעוריו
גדל ברובע בשיקטש שבאיסטנבול שם למד בבית ספר יסודי. ב-1895 הצטרף לתיכון צבאי לתותחנות. ב-1901 למד ב"אקדמיה העות'מאנית הצבאית" ברובע פנגלטי (Pangaltı) שבאיסטנבול וסיים אותה בהצטיינות ב-1904.
טרום מלחמת העולם הראשונה
עלי התגייס לצבא ב-1902. במהלך הקריירה הצבאית שקדמה למלחמת העולם השנייה מילא את התפקידים הבאים:
ב-1912–1913 השתתף עלי במלחמות הבלקן
מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה קיבל אחריות גם בזירת מסופוטמיה וגם בזירת קווקז ומזרח טורקיה.
תחילה מונה לסגן מפקד הקורפוס ה-11. בספטמבר 1915 הועלה לדרגת "מיראלאי" (בטורקית: Miralay - דרגה מקבילה לבריגדיר) ומונה למפקד הקורפוס התשיעי.
בפברואר 1916 מונה עלי למפקד הקורפוס ה-13 ועבר עם יחידתו לחזית מסופוטמיה שם היה שותף במצור על כות ובבלימת הכוחות הבריטים שניסו לפרוץ את המצור.
החל מפברואר 1917 התמודד עלי במערכה המחודשת שניהלו הבריטים לכיבוש בגדאד. תחילה נסוג מכות בעקבות קרב כות השני ובהמשך הפסיד צבאו במערכה לכיבוש בגדאד. עלי וחייליו המשיכו לסגת צפונה לאחר ההפסד בקרב סאמארה.
באוקטובר 1917 מונה למפקד הקורפוס הרביעי וביוני 1918 הועלה לדרגת "מירליבה" (בטורקית: Mirliva - דרגה מקבילה למייג'ור גנרל) ומונה למפקד הארמייה השישית. בתפקיד זה הובס בקרב שרקט (אוקטובר 1918) והיה בין חותמי הסכם הכניעה של הטורקים במסגרת הפסקת האש של מודרוס. עמדתו האחרונה הייתה במוסול אך גם ממנה נאלץ לסגת בלחץ הכוחות הבריטים בפיקודו של ויליאם מרשל.
שואת העם הארמני
בתקופה מלחמת העולם הראשונה היה עלי אחראי על זירות מסופוטמיה וקווקז. תוך ניצול מעמדו הרם, פעל עלי לרצח ארמנים, נוצרים ושבויי מלחמה. בין השאר בעקבות כיבוש טבריז. ההאשמות נגד עלי כללו:
לאחר המלחמה
עם סיום המלחמה חזר עלי לאיסטנבול שם הורה הנציב העליון הבריטי לעצור אותו והוא נשפט והוגלה למלטה. בזמן גלותו הכינו הבריטים נגדו כתב אישום שהתייחס לאחריותו האישית למעשי הרצח שבוצעו בארמנים, נוצרים וכן חיילים בריטים מהדיוויזיה השישית "פונה" שנפלו בשבי לאחר נפילת כות.
בסופו של דבר המשפט המתוכמן לא נערך וביוני 1921 חזר עלי לאיסטנבול, יחד עם שאר גולי מלטה, ומונה למפקד הארמייה הראשונה והיה שותף במלחמת העצמאות של טורקיה. ביוני 1922 שוחרר עלי מתפקידו וזאת בעקבות סכסוך עם איסמט אינני שהיה בכיר ממנו. בעקבות אירוע זה החליט עלי לפרוש מהצבא.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הביע תמיכה גלויה בגרמניה אולם לאחר החלטת טורקיה להתגד לגרמניה שלח עלי, ב-1944, מכתבים (אנונימים) בהם ביקר נשיא טורקיה איסמט אינני על החלטה זו. בעקבות מכתבים אלו נעצר עלי וישב במעצר עד משפטו במהלכו נידון, ב-10 בפברואר 1947, ל-15 חודשי מאסר. ב-1950 עלתה לשלטון המפלגה הדמוקראטית שחננה אותו והחזירה לו את זכויותיו הפוליטיות.
ב-1954 נבחר עלי לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה כחלק מהמפלגה הדמוקרטית.
נפטר ב-1957 והובא לקבורה בבית הקברות זינג'ירליקויו באיסטנבול.
גברייל דרז'אבין
גברייל רומנוביץ' דרז'אבין (ברוסית: Гавриил Романович Державин; 14 ביולי 1743 - 20 ביולי 1816) היה משורר רוסי מתקופת עידן האורות, פקיד ממשלתי בדרג גבוה, ששירת כשר המשפטים של רוסיה (בשנים 1802–1803).
הוא נחשב לגדול משוררי רוסיה לפני אלכסנדר פושקין ונודע ביחסו השלילי כלפי היהודים, דבר שהזכיר בספרו "דעות" והציע לרוקן את פטרבורג מיהודים תוך שילוחם לסיביר.
חייו
דרז'אבין נולד בקאזאן למשפחת אצולה טטרית. בשנת 1762 החל בשרות הצבאי וחמש שנים אחר כך קודם לקצונה. בשנים 1776–1777 השתתף בדיכוי מרד פוגצ'וב.
בשנת 1782 כתב את האודה "פליצה" בה שיבח את יקטרינה הגדולה. באותה שנה התמנה למושל של גוברנייה באזור קרליה ובשנת 1785 התמנה למושל של גוברניית טמבוב. בשני המקרים ניהל מאבק קשה נגד השחיתות המקומית, דבר שהוביל לבעיות קשות עם האצולה המקומית. בשנת 1789 הועבר לשירות בבירה וכיהן כנשיא קולגיית המסחר (גלגולו הראשון של משרד המסחר והתעשייה) והאחראי מטעם הצאר על ענייני המסחר במדינה.
במקביל היה פעיל מאוד בפעילות ספרותית ופרסם שירים רבים שזכו להצלחה. אחד משיריו נהפך להיות להמנון הלא רשמי של האימפריה עד לתחילת המאה ה-19.
בשנים 1802–1803 היה שר המשפטים. בשנת 1803 עזב את השרות ועבר להתגורר באחוזה משפחתית במחוז נובגורוד. הוא נפטר בשנת 1816 והוטמן בקתדרלה מקומית לא רחוק מהעיר נובגורוד.
דרז'אבין היה ממשיך של המסורת הרוסית בשירה שהחלה עם מיכאיל לומונוסוב. בהתאם להשקפתו המשורר צריך לשבח את מעשי הגבורה ולהוקיע את הפשעים. באודה "פליצה" הוא משבח את יקטרינה הגדולה כדוגמה של מלך נאור ומנגד הוא מתאר את מקורביה המושחתים.
חיים סבתו
הרב חיים הכהן סַבָּתו (נולד בד' בשבט תשי"ב, 31 בינואר 1952) הוא ממייסדי ישיבת ההסדר ברכת משה במעלה אדומים, וראש הישיבה שלה מאז ה'תשע"ה. מחבר ספרים תורניים וספרות יפה. הרב סבתו היה הזוכה הראשון בפרס ספיר.
ביוגרפיה
נולד בקהיר למשפחה מיוצאי חלב, צפון סוריה. סבו היה הרב אהרון שויקה (שוויכה), שהיה ראש ישיבה במצרים.
אביו היה בעל השכלה תורנית ואמו בעלת השכלה כללית רחבה. משפחתו עלתה לישראל בהיותו בן חמש, עם גירוש יהודי מצרים, לאחר שאביו נעצר בגין פעילות ציונית. הוא גדל ב"שיכון העולים" ב"בית מזמיל" בירושלים במצוקה כלכלית קשה, ולמד בשכונה הסמוכה, בית וגן, בתלמוד-תורה "לויכטר" ובישיבה התיכונית "נתיב מאיר".
הרב סבתו למד בישיבת הכותל בעיר העתיקה בירושלים, מפי הרב ישעיהו הדרי, הרב אביגדר נבנצל ועוד. התגייס לצה"ל במסגרת מסלול ההסדר לנח"ל מוצנח, לפני קורס צניחה נשלח להסבה לשריון על טנק השוט, צנטוריון, בתפקיד תותחן, בסיום ההסבה לשריון הוצב בחטיבה 679, השתחרר משירות סדיר בשנת 1973. כחייל מילואים, גויס ללחימה במלחמת יום הכיפורים, במסגרת חטיבה 679 והשתתף בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן. בעקבות החוויות שעברו עליו במלחמה החליט להקדיש את חייו ללימוד תורה. את חוויותיו במלחמה הוא מתאר בספרו " תיאום כוונות".
בשנת תשל"ז (1977) ייסד, עם הרב יצחק שילת את ישיבת ההסדר "ברכת משה", שבה הוא מכהן, מאז הקמתה, כר"מ של שיעור א' - תלמידי השנה הראשונה. הוא מלמד בהיקף שעות מצומצם בחודשים האחרונים של השנה וכך מתפנה ללימוד עצמאי. בעת הקמתה הזמינו שניהם את הרב נחום רבינוביץ' לכהן בראשותה. בשנת תשע"ה מונה עם הרב שילת לראש הישיבה, לצדו של הרב נחום רבינוביץ' ולבקשתו.
מעבר להוראת תלמוד בעיון, הרב סבתו מרבה ללמוד וללמד נושאים הנוגעים להלכה, מוסר, מחשבת ישראל, חינוך יהודי ופרשת השבוע.
בשנת תשע"ב קיבל הרב סבתו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
משמש כחבר בוועדת השיפוט במיזם "קנה לך חבר", תחרות החיבורים התורניים לבני הציונות הדתית של מפעל הפיס.
יצירתו
יצירתו של הרב סבתו כוללת מאמרים תורניים המתפרסמים בבמות שונות, ספרים בנושאים יהודיים הפונים גם לציבור הרחב, וכן סיפורים קצרים וספרי פרוזה. בסוף שנות ה-80 פרסם ספר שירים לילדים בנושא השבת, תחת שם העט "חיים שבתי". יש הרואים ברב סבתו מקור השראה לסופרים נוספים בוגרי ישיבתו שכתבו על השירות הצבאי ועל השותפות במערכות ישראל.
ספרי הפרוזה שלו, שיצאו החל משנת 2001, מכילים פרטים ביוגרפיים רבים. הספרים מספרים על אודות משפחתו (בספר "אמת מארץ תצמח"), חוויות מילדותו (בספרים "בואי הרוח", "כעפעפי שחר", "תיאום כוונות" ו"בשפריר חביון") וחוויות ממלחמת יום הכיפורים (בספרו "תיאום כוונות"). הוא כותב בלשון המשנה ובאופן הדומה לכתיבתו של ש"י עגנון.
בשנת 2010 ה'תש"ע תורגם ספרו "בואי הרוח" לאנגלית. התרגום הצרפתי לספר "תיאום כוונות" זכה בפרס ויצו לשנת 2011.
הרב סבתו עוסק גם בכתיבת שירה, וסגנונו מושפע מלשון הפיוט. בין השאר כתב קינה על השואה הפותחת במילים "איך על אחי נגזר דין ונחתם". ישנן קהילות שהפכו קינה זו לקינה לתשעה באב.
באלול תשע"א (2011) יצא לאור ספרו "מבקשי פניך" בהוצאת ידיעות ספרים. הספר מבוסס על שיחות שניהל הרב סבתו במשך כחצי שנה עם הרב אהרן ליכטנשטיין בנושאי השקפה ויהדות. הספר זכה להצלחה רבה וכל עותקי המהדורה הראשונה הוזמנו מראש ונמכרו עוד קודם הדפסת הספר והגעתו לחנויות.
ב-2019 יצא ספרו לאור "לקראתי מצאתיך" הנוגע בפרקי אמונה.
ב-2022 יצא ספרו "טוב עין" הכולל מבחר שיעורים בתלמוד שנמסרו בישיבת ברכת משה ונערכו על ידי בנו ישראל מאיר.
הרב הוא מהעומדים בראש תכנית הרמב"ם היומי.
משפחתו
אמו של הרב סבתו, מרסל, הייתה אחותם של פרופסור יעקב שויקה, פרופסור יצחק שווה והקבלן אברהם שוויקה. אחיו הם: הרב שבתי סבתו, ראש ישיבת הישיבה התיכונית והגבוהה במצפה יריחו; פרופ' מרדכי סבתו, מרצה לתלמוד ולתנ"ך; אהרון סבתו, מנהל בחברת הייטק; וד"ר ניסים סבתו, העובד במכון "בן צבי" במחקר הגניזה הקהירית במסגרת פרויקט פרידברג. הרב סבתו הוא גיסו של הרב מיכה הלוי, רבה של פתח תקווה וראש ישיבת "עטרת נחמיה" בשכונת נחלת יצחק בתל אביב.
קרוב משפחתו הוא הוגה הדעות והפילוסוף הצרפתי-יהודי פרופסור בני לוי, גיבור סיפורו "גלגל חוזר בעולם" (המופיע בספרו "אמת מארץ תצמח").
הרב סבתו גר בשכונת מצפה נבו במעלה אדומים, נשוי לשושנה ואב לשני בנים.
אטלייה שמי
אָטֶליֶה שמי הוא מתחם וגלריה בקיבוץ כברי שבגליל המערבי, ששימש בעבר כסטודיו פיסול וציור של האמן הישראלי יחיאל שמי. סביבת העבודה שלו וכן המורשת האמנותית נשמרים במקום.
ההקמה
יחיאל שמי, מחשובי הפסלים והציירים בישראל, התיישב עם חבריו בקיבוץ כברי, שהיה לביתו לאורך רוב ימי חייו. ב-1962 חזר שמי מלימודיו בצרפת, החל לקדם את בניית סדנת העבודה שלו, והחליט לאמץ את הכינוי הצרפתי "אטליה".
שמי בחר להקים את האטליה מחוץ לאזור המיושב שבקיבוץ, ליד כביש הגישה לקיבוץ, על מנת לאפשר גישה נוחה למשאיות שהובילו את פסליו וכן חומרי גלם ליצירותיו. על בסיס מבנה ישן בגבולו הדרומי של קיבוץ כברי, עם חברו הטוב "רעננה" (אליהו סלע) ובמו ידיהם, הקימו את המבנה.
לאורך השנים נוספו למבנה זה תוספות, בהתאם להתפתחותו היצירתית ולצרכיו של שמי. התווספה גם סככה עם מנוף, שאפשר לשמי לשנע ולהזיז את הברזלים גדולי המימד לריתוך ואת הפסלים בעזרת שרשראות. בשנות ה-90 העמיק את עיסוקו בציור, ובעקבות כך, התווסף למבנה הקיים מבנה נוסף שיועד לציור.
שמי עבד בסדנה כחמישים שנה. הוא נפטר בשנת 2003, בגיל 81. לאחר מותו עמד המקום מיותם במשך כמה שנים.
הגלריה והציבור הרחב
בשנת 2011 הוחלט על פתיחת סדנת העבודה של שמי לציבור הרחב. הסדנה שופצה והותאמה לתצוגה לציבור. היא חולקה לחלל פיסול וחלל ציור, חלונותיה משקיפים על גן פסלים המקיף את הבניין ועל נופי הגליל המערבי. סביבת העבודה של שמי, שולחן הציור ואף כתמי הצבע על הקיר נשמרים במקום עד היום. במסגרת הפתיחה הוצגה במקום תערוכה מרישומיו של שמי, אותה אצרה סמדר שינדלר. לאחר מכן הוצגו תערוכות מתחלפות מיצירותיו, תערוכות של אמנים נוספים המנהלים דיאלוג עם עבודתו, ופעילות חינוכית בשיתוף מוסדות אמנות שונים. התערוכות מתחלפות כל שלושה חודשים.
הפארק הלאומי אל-פייג'ה
הפארק הלאומי אל-פייג'ה (בערבית: المحمية الوطنية بالفايجة) הוא פארק לאומי בתוניסיה, הממוקם במחוז ג'נדואובה, למעלה מ-200 ק"מ מערבית לבירה תוניס. הפארק נמצא בקצה הצפון-מערבי של תוניסיה, והוא הפארק המערבי במדינה. מקומו על רכס הררי של הרי האטלס תרם לעובדת היותו האזור הגשום ביותר בתוניסיה כולה. הפארק גובל בצידו המערבי באלג'יריה.
כדורים סיניים (פיזיותרפיה)
כדורים סיניים (בסינית: 保定健身球, באנגלית: Baoding balls) הם כדורי מתכת, קטנים מספיק כדי להחזיק ביד אחת. הם ידועים גם בשמות "כדורי תרגול", "כדורי בריאות סיניים", "כדורי מדיטציה סיניים" ו"כדורי רפואה סינית". משתמשים בכדורי הבריאות הסיניים על ידי סיבוב שניים או יותר כדורים ביד אחת. הם נועדו לשפר את זריזות האצבעות, להרפות את היד, או לסייע בהפקת כוח שרירי כף היד ואת המוטוריקה של כף היד לאחר ניתוח. הכדורים הסינים פועלים בדומה לכדורי לחץ המערביים.
הפארק הלאומי אל-פייג'ה
הפארק משתרע על שטח כולל של 2,632 דונם, בהם 417 דונם שהם שמורת טבע מוחלטת שבה גם כניסה לבני אדם היא אסורה לחלוטין, והיא מוקדשת למחייתם של האיילים הברבארים; עם זאת, מבקרים רבים מגיעים לצפות באיילים הענקיים מרחוק, בעיקר בחודשי אוגוסט עד ספטמבר אז מגיעה עונת הרבייה והזכרים נלחמים זה בזה עבור הנקבות.
כדורים סיניים (פיזיותרפיה)
היסטוריה
הכדורים הסינים הראשונים נוצרו ככל הנראה בחביי, סין, במהלך שושלת מינג. בעבר, לעיתים קרובות הם נקראו "כדורי ברזל", מכיוון שהם היו עשויים ברזל במקור. ממשיכים לייצר שם כדורי מדיטציה.
המבנה
ככל שעיבוד המתכת התקדם, "כדורי הברזל" הפכו פופולריים יותר. שיטות הבנייה מגוונות. רוב הכדורים הסינים מורכבים מזוג כדורים חלולים, שכל אחד מהם מכיל פעמון שמצלצל כשכדור פנימי פוגע בכדור החיצוני. דוגמאות מודרניות רבות מעוטרות עם קלויזונה וחוטי פליז; אלה הם למעשה קישוטים דקורטיביים בלבד שכן הם נושרים בקלות כאשר הכדורים נופלים או כשמשפשפים אותם אחד בשני. הכדורים יכולים גם להיות עשויים מירקן מלא, שיש וסוגי אבן אחרים.
הפארק הלאומי אל-פייג'ה
היסטוריה
במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה בנו המורדים האלג'יראים מאהלים וביצורים בין עצי היער, והשתמשו באזור זה כמקלט סודי מפני הכוחות הצרפתים. הבונקר הידוע ביותר מתקופה זו הוא המקלט של קולונל הווארי בומדיין ששכן בין רכסי ההרים של האזור.
החי בפארק
בעלי החיים בפארק מגוונים מאוד, וקיימים בו למעלה מ-20 מינים של יונקים, 70 מינים של עופות ו-20 מינים של זוחלים. בין היונקים הנפוצים בפארק נמצאים אייל ברבארי, חזיר בר, זאב זהוב אפריקאי, שועל, גחן מצוי, סמור אירופי, קיפוד, חתול בר אפריקני, נמייה, ארנבת, דורבן, עטלף, חדף ויערון קטן. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו ניסיונות הנמשכים עד היום להחדרת אוכלוסיית סרוואלים אל שטח הפארק.
כדורים סיניים (פיזיותרפיה)
השימוש
התרגיל הבסיסי מורכב מהחזקת זוג כדורים בכף יד אחת, סיבובם (החלפת המיקום היחסי של שני הכדורים) תוך שמירה על קשר מתמיד ביניהם.
הפארק הלאומי אל-פייג'ה
החי בפארק
בעבר היו בפארק, כמו במקומות נוספים בהרי האטלס התוניסאים, גם יונקים גדולים כדוגמת אריה ברברי ונמר ברבארי. הכחדתם של יונקים אלו מיוחסת לקולוניאליזם הצרפתי, כאשר השלטונות הצרפתים צדו כמויות גדולות של יונקים מקומיים בארצות שאותם כבשו, ובהן גם תוניסיה, וגרמו להכחדה כמעט מוחלטת של מינים רבים.
כדורים סיניים (פיזיותרפיה)
השימוש
לאחר ששולטים בטכניקה זו, ניתן להגדיל את מהירות הסיבוב, עד שהכדורים נפרדים ביד. בסופו של דבר, ביד אחת ניתן לסובב את הכדורים מבלי שהכדורים יוצרים קשר זה עם זה לחלוטין. פותחו תרגילים הכוללים יותר כדורים, כאשר הטכניקה העיקרית היא להימנע ממגע עם הכדורים האחרים. זה דורש שימוש באצבעות, בדרך כלל באצבע המורה, כמחלקת בין הכדורים.
הפארק הלאומי אל-פייג'ה
תארים
הפארק הוכרז כפארק לאומי בשנת 1990, הוכרז על ידי IUCN כגן לאומי ונכנס לרשימת ההמתנה של אונסק"ו בדרך לתואר אתר מורשת עולמית (כשהוא עונה על קריטריונים vii ,viii ו-x בקטגוריית טבע).
כדורים סיניים (פיזיותרפיה)
השימוש
משתמש ממוצע אמור להיות מסוגל להתחיל בכדור בקוטר של 45 מילימטר ולעבור עד לכדורים בקוטר 60 מילימטר. ניתן להשתמש בכדורים גדולים יותר בקוטר בין 70 ל־100 מילימטר. שמירה על כדורים גדולים יותר בנפרד בזמן סיבובם היא מיומנות מתקדמת.
השטח המופעל ביד יכול להיות מגוון, ניתן לשנות את חלק היד עליהם הכדורים מסתובבים, או לשנות את מסלול הכדורים כך שמופעל יותר כוח על מפרקי האצבעות או אצבע מסוימת.
אנשים חזקים ידועים כמו ג'ון ברוקפילד ההודפים כדורי ברזל, מתאמנים בכדורים הסינים, וכך הצליחו לשפר את אחיזתם בכדורי הברזל שהם הדפו.
יתרונות בריאותיים
אף על פי שאינן נתמכות על ידי עדויות מדעיות, כדורי התנגדות נחשבים כמפעילים שרירי ידיים, משפרים את תפקוד המוח ומפחיתים מתח כאשר משתמשים בהם ברפואה אלטרנטיבית כדי לעורר את נקודות הדיקור בכף היד.
לעיתים קרובות משתמשים בכדורי האימון בפיזיותרפיה כדי להפעיל את הרקמות הרכות של היד, פרק כף היד והזרוע.
יצחק חורש
יצחק (איציק) חורש (נולד ב-9 בדצמבר 1991) הוא גולש רוח, גולש גלים וגולש SUP ישראלי. חורש היה אלוף ישראל בגלישת רוח כנער לשנת 2009 ואלוף ישראל בגלישת SUP לשנת 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018. בשנת 2014 דורג במקום ה-16 בגלישת SUP רייס באליפות אירופה שנערכה בגרמניה.
ביוגרפיה
איציק חורש גדל במרכז ישראל והתחיל ללמוד גלישת רוח בגיל 13 בבית הספר לגלישה הפועל תל אביב. בשנת 2009, במקצה הנערים, חורש ניצח וזכה במקום הראשון בתחרות הסטורם ריידר בחוף בת גלים בחיפה. הספונסרים של איציק חורש בגלישת רוח הם Goya ו-EZZY. בשנת 2013 חורש התחיל להשתתף בתחרויות גלישת SUP בישראל ובעולם. בשנים 2013, 2014, 2015 ,2016 ,2017, 2018. חורש ניצח בתחרויות והפך לאלוף ישראל בגלישת SUP רייס (מהירויות) ו-SUP (גלישת גלים).
אריק דניאלס
אריק כריסטופר דניאלס (באנגלית: Erik Christopher Daniels; נולד ב-1 באפריל 1982 בסינסינטי שבאוהיו) הוא כדורסלן אמריקאי מקצועי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת ארי בייהוקס. גובהו 2.03 מטר.
ביוגרפיה
בנעוריו שיחק דניאלס בנבחרת הכדורסל של תיכון פרינסטון באוהיו. עם תום לימודי התיכון, התקבל לאוניברסיטת קנטקי. בשנתו האחרונה באוניברסיטה היה בעל ממוצעים של 14.5 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק. למרות שלא נבחר בדראפט ה-NBA של 2004, הוחתם דניאלס כשחקן חופשי בקבוצת הסקרמנטו קינגס. בקינגס זכה דניאלס לשחק ב-21 משחקים בלבד בהם קלע במצטבר רק 13 נקודות.
ב-2010 חתם על חוזה בהפועל גלבוע גליל ועימה זכה גם באליפות ליגת העל.
הנער מברוקלין
הנער מברוקלין (באנגלית: The Kid from Brooklyn) הוא סרט קומדיה מוזיקלי אמריקאי עם דני קיי ווירג'יניה מאיו בתפקידים הראשיים.
זה רימייק של הסרט "The Milky Way" (שביל החלב) משנת 1936 בכיכובו של הרולד לויד שהוא עיבוד למחזה בשם זה משנת 1934 של לין רות והארי קלורק.
העלילה היא על חלבן שהופך להיות אלוף באיגרוף. בסרט יש קטעי שירה וריקודים. זימרתן של וירג'יניה מאיו וורה-אלן מדודבבת. דני קיי שר בקולו ומבצע את אחד הקטעים המפורסמים שלו - "פבלובה", קטע קומי על בלט.
תקציר העלילה
בארני סאליבן (דני קיי) עובד כחלבן ב"מחלבות החמניה" בניו יורק. הוא מחלק בקבוקי חלב בעזרת עגלה עם סוסה. יום אחד סוסתו נשכבת על הכביש כשהיא בהריון. בארני מתחיל לצעוק וכולם זורקים עליו חפצים חוץ מבחורה שמזמינה אותו לחדרה ונותנת לו להשתמש בטלפון לבקשת עזרה מווטרינר. הבחורה מציגה עצמה בשם פולי (וירג'יניה מאיו), זמרת מובטלת. לבארני יש אחות בשם סוזי (ורה-אלן) שעובדת כזמרת ורקדנית במועדון ובארני מבקש דרכה למצוא עבודה לפולי.
לאחר הופעה נתקלת סוזי בשני גברים, ספיד וספיידר. ספיד (סטיב קוקרן) הוא אלוף העולם באיגרוף במשקל בינוני וספיידר (ליונל סטנדר) הוא המאמן ושומר הראש שלו. ספיד מתחיל להטריד סוזי ובארני נקלע למקום. מתפתחת קטטה ספיידר מתכונן לתת אגרוף לבארני אך בראני מומחה בהתחמקות ואת האגרוף מקבל ספיד שנופל. אנשים מתקהלים ומשתאים על בארני שהפיל בנוק אאוט את אלוף העולם ועד מהרה זה מתפרסם בכל העיתונים.
גבי (וולטר אבל) האמרגן של ספיד כמעט יוצא מדעתו אך מזכירתו אן, (איב ארדן), מציעה לו למנף את העובדה שבארני "הביס" את האלוף ולהפוך אותו לאלוף איגרוף בשם "טייגר סאליבן". ספיידר מתחיל לאמן את בארני אך זה לא הולך. לבסוף מציעה אן לבארני להתאגרף בקצב ולס הדנובה הכחולה ובארני מקבל זאת.
כעת יוצא בארני למסע בכל רחבי ארצות הברית הוא רק אינו יודע שכל התחרויות האלה "מכורות" כדי שהוא יזכה. הוא הופך לתרנגולת שמטילה ביצי זהב. בעל המחלבות מר אוסטין (קלרנס קולב) קונה את החוזה שלו מגבי ב-50.000 דולר. בארני הופך לידוען ואשת החברה גב' למוין (פיי ביינטר) מארגנת תחרות שהכנסותיה יהיו למען ילדים נזקקים. בארני צריך להילחם נגד האלוף ספיד (שהפך בינתיים לחברה של סוזי) אך לא יודע שהפעם התחרות היא "אמיתית".
ביום התחרות נכנס בארני לאולם שבידיו סייח צעיר כקמע. הסייח צולף בזנבו על ספיד וזה נופל ומתעלף. ספיידר נותן לו בטעות בטעות כדורי שינה. בתחרות הוא ישנוני ובארני מנצח אותו. גבי שהימר על ספיד, נוגס בכובעו.
מר אוסטין מורה לבארני לעזוב את האיגרוף וממנה אותו לשותף בכיר במחלבות.
סכר זולא
סכר זולא (בצרפתית: Barrage Zola) הוא סכר שהוקם על נחל סנט-ויקטואר לשם אגירת מים והובלתם לאחר מכן, בתעלה, לאקס-אן-פרובאנס. הוגה המפעל, מתכננו ובונה הסכר היה פרנסואה זולא, שעל שמו הוא קרוי. אגם המים המלאכותי, שיצר הסכר, קרוי "אגם זולא".
היסטוריה
מגפת כולירה, שהתחילה בהודו והתפשטה על פני כל אירופה, הגיעה לצרפת במחצית הראשונה של שנות השלושים של המאה ה-19 וגרמה ליותר ממאה אלף מיתות. התפרצות נוספת של הכולירה באקס-אן-פרובאנס, ב-1837, שכנעה את הרשויות שחייבים לפתור את בעית מי השתיה. פרנסואה זולא הציע תוכנית להובלת מים מהר סנט-ויקטואר, באמצעות סכר ותעלה באורך של כ-7 קילומטרים - התוכנית התקבלה על ידי מועצת העיר ב-18 באפריל 1843 ובעקבות זאת עברו זולא ובני ביתו לאקס-אן-פרובנס. לצורכי מימון הפרויקט הקים זולא חברה עם שותפים עסקיים ובעל המניות הגדול ביותר היה ז'ול מיגון. ב-1847 התחילו העבודות להקמת הסכר וחפירת התעלה. זולא היה צריך לנסוע למרסיי ובנסיעתו חלה בדלקת ראיות ומת. לאחר מותו נמשכו העבודות בניהול ידידו של זולא, מנהל העבודה אקילה דורופ דה באליין.
Purpose (שיר)
Purpose (בעברית: מטרה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר־יוצר הקנדי ג'סטין ביבר לאלבום האולפן הרביעי שלו, Purpose. השיר נכתב על ידי ביבר, ג'יימס וורת'י, סטיב ג'יימס, פו בר, אבן וארס, סקוטר בראון וג'רמי סניידר, הופק על ידי פו בר ויצא לאור על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם ב-13 בנובמבר 2015.
רקע
השיר נכתב על ידי ביבר, ג'יימס וורת'י, סטיב ג'יימס, פו בר, אבן וארס, סקוטר בראון וג'רמי סניידר, הופק על ידי פו בר ויצא לאור על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם ב-13 בנובמבר 2015, כרצועה ה-13 והאחרונה באלבום.
וידאו קליפ
הוידאו קליפ של השיר נוצר כחלק מפרויקט "PURPOSE : The Movement", ובוים בידי פאריס גובל, הופק על ידי ג'סטין ביבר, סקוטר בראון, פאריס גובל ואליסון קיי, וצולם ונערך בידי חוסה עומר הרננדז. תסריט הקליפ נכתב על ידי ביבר, פו בר, סטיבן פיליבין, אבן וארס, ג'רמי סניידר ובראון, ובמהלך הקליפ נראה ג'סטין כשלצידו ששת הרקדניות: סמריה בארנס, לוגן האסל, מריסה הארט, טיילור נייט, פאולין מאטה וסמרין נגן בלב הסוואנה.
הקליפ יצא לאור ב-15 בנובמבר 2015, ונכון לאפריל 2023 צבר סרטון השיר מעל לכ-140 מיליון צפיות ביוטיוב.
ניתוח מוזיקלי
השיר הוא בלדת פסנתר באורך של 3:30 אשר תואר כשיר בסגנון חשוב ורציני. בנוגע למשמעות המילים כתב רוס סקארנו מהמגזין Complex Networks כי הוא מבלבל במיוחד ולא תמיד ברור אם ביבר שר על זוגיות רומנטית או על התחדשות אמונתו בנצרות. קלייר אליזבת פלטר ממגזין Bustle סברה כי "Purpose" מבטא חיפוש אחר גאולה.
קבלה
מבקר הבילבורד טיילור וות'רבי דירג את השיר במקום השישי מבין 18 שירי האלבום וציין כי הצליל המופשט מהווה תזכורת נחמדה לכך שג'סטין הוא בעצם זמר נהדר. קלייר אליזבת פלטר מ-Bustle דירגה את השיר במקום השביעי מבין רצועות האלבום. קליף ליפסון מ-AfterBuzz TV כתב כי השיר אינו מוערך מספיק וכי זהו למעשה אחד הדברים הכי טובים שקרו מאז המצאת הלחם הפרוס.
Slow Down Baby
Slow Down Baby (בעברית: תאט את הקצב מותק) הוא שיר של הזמרת כריסטינה אגילרה אשר יצא כסינגל הרביעי מאלבומה השלישי, Back to Basics, ב-24 ביולי 2007, על ידי RCA רקורדס. הוא נכתב על ידי אגילרה עצמה, מארק רונסון, קארה דיוגוארדי וריימונד אנגרי והופק על ידי רונסון ואגילרה עצמם. השיר מסמפל את השירים "Window Raisin' Granny" של להקת Gladys Knight & the Pips ואת השיר "So Seductive" של הראפר טוני יאיו.
מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר פופ ו-R&B אשר מכיל אלמנטים של פאנק, היפ-הופ ומוזיקת נשמה. הוא משלב מספר כלי נגינה ביניהם פסנתר, קרן יער ועוגב. השיר לא זכה להצלחה כאשר נכנס למצעד האוסטרלי והניו זילנדי בלבד וגם בהם למקומות נמוכים.
זוטרופוליס+
זוטרופוליס+ (באנגלית: ) היא סדרת ספין אוף אנתולוגית בהנפשה ממוחשבת, שהופקה על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני ומבוססת על הסרט "זוטרופוליס" מאת ביירון הווארד, ריץ' מור וג'ארד בוש.
הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-9 בנובמבר 2022.
פיתוח
ב-10 בדצמבר 2020, הודיעה לראשונה מנהלת הקריאייטיב הראשית של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, ג'ניפר לי, כי סדרת ספין אוף בשם "זוטרופוליס+", אשר תתבסס על הסרט "זוטרופוליס" משנת 2016, נמצאת בפיתוח עבור שירות "דיסני+". עוד נמסר כי את הסדרה יביימו טרנט קורי וג'וזי טרינידד, שעבדו בהתאמה כאנימטור ומנהלת העלילה של הסרט המקורי.
כתיבה
כל פרק עתיד לבחון דמויות משניות מתוך הסרט ולעקוב אחר מעשיהם במהלך אירועיו, תוך הצגת פארודיה על כל סוגה קולנועית או טלוויזיונית במהלך הפרקים. בנוסף, עתידה הסדרה לבחון סוגיות פוליטיות וחברתיות אקטואליות.
מוזיקה
חמישה מהפרקים הולחנו על ידי קרטיס גרין ומיק ג'אקינו. עם זאת, אביו של ג'אקינו, מייקל ג'יאקינו, שהיה אמון על הלחנת הסרט המקורי, שב להלחין את המוזיקה עבור הפרק המוזיקלי העוסק בדמותו של דיוק ויזלטון. השיר שנכתב לאותו פרק, "Big Time", הולחן על ידי מייקל עם מילים מאת קייט אנדרסון ואליסה סמסל.
הפצה
הסדרה עלתה לשירות "דיסני+" ב-9 בנובמבר 2022. במקור, הסדרה התעתדה לעלות לשירות בשנת 2021, לפני שהוחלט לדחות את עלייתה מסיבות שטרם פורסמו. שניים מפרקי הסדרה הוקרנו לראשונה באופן בלעדי במהלך כנס D23 שהתרחש בשנת 2022.
תיבה (רהיט)
תיבה היא סוג של רהיט הנועד בדרך כלל לאכסן חפצים אישיים. התיבה לרוב מלבנית בעלת מכסה נשלף או בעל ציר. לצורך שמירה על חפצים נהוג לרוב להתקין מנגנון נעילה המונע את פתיחתת המכסה. לעיתים חלל הפנימי של התיבה מחולק בעזרת מחיצות.
משום מידותיה הקטנות והאפשרות להזיז אותה בקלות יחסית נהוג היה בעבר להשתמש בתיבה כדי לשנע כבודה ממקום למקום. שימוש זה נעלם כמעט לגמרי בעת המודרנית עם העלייה בשימוש של קופסאות ומזוודות.
היסטוריה
העדויות הראשונות לשימוש בתיבה ניתן למצוא אצל המצרים הקדמונים שיצרו אותן מעץ או קנים ארוגים, בסביבות 3000 לפני הספירה. השימושים המוקדמים כללו אחסון של בד משובח, כלי נשק, מזון ופריטים יקרי ערך. בימי הביניים ובתקופות הרנסאנס המוקדמות באירופה, תיבות נמוכות שימשו לעיתים קרובות כספסלים בעוד תיבות גבוהות יותר שימשו שולחנות צד.
פולקלור
התיבה מופיעה בפולקלור של עמים רבים. למשל בסיפור של פנדורה מהמיתולוגיה היוונית התיבה הכילה את כל צרות האנושות. בסיפורי פיראטים מוזכרות לרוב תיבות אוצר המכילות עושר גדול וקבורות מתחת לאדמה כך שניתן למצוא אותן רק בעזרת מפת אוצר.
5D Chess with Multiverse Time Travel
5D Chess with Multiverse Time Travel (בתרגום לעברית: שחמט בחמישה ממדים עם מסע בזמן בין יקומים) הוא משחק וידאו ווריאצית שחמט משנת 2020 שפותח על ידי הסטודיו האמריקאי Thunkspace ויצא עבור מערכות ההפעלה Microsoft Windows, macOS ולינוקס. המכניקה המרכזית של המשחק, מסע בזמן בין-יקומי, מאפשרת לכלים לזוז קדימה ואחורה בזמן ולעבור בין צירי זמן שונים באופן דומה לאופן שבו הם עוברים בין השורות והטורים של לוח השחמט הרגיל. המשחק התקבל בצורה חיובית בקרב המבקרים וזכה לשבחים על עיצובו המורכב והאלגנטי.
מהלך המשחק
כללי התנועה של הכלים מבוססים על חוקי השחמט הסטנדרטיים, כאשר הזמן עצמו וצירי הזמן השונים הם צירים נוספים של תנועה, כמו שורות וטורים. לדוגמה, צריח יכול לזוז מספר כלשהו של ריבועים לאורך ציר אחד, כך ששחקן יכול לשלוח את הצריח למקומו הנוכחי, אך כל מספר תורות בעבר, תוך שימוש בזמן כציר תנועה. הרצים מתקדמים בשני צירים בו זמנית, כך שאפשר למשל להזיז רץ שלושה ריבועים אנכית ושלושה תורות אל העבר. פרשים מתקדמים בשני ריבועים על ציר אחד ואחד על ציר אחר - לדוגמה, פרש עשוי לעבור לכל ריבוע צמוד למיקומו הנוכחי (מרחק של ריבוע אחד), אבל בציר זמן שמרחקו מציר הזמן המקורי של הפרש הוא שני צירים (מרחק של שניים). מלכים יכולים לזוז למרחק של ריבוע אחד בכל מספר של צירים. לדוגמה, מהלך תקין של מלך עשוי להיות תזוזה של ריבוע אחד בציר האופקי לציר זמן שכן תוך כדי חזרה של תור אחד לעבר. מלכות יכולות להתקדם מספר שווה של ריבועים בכל מספר של צירים. מהלך חוקי עבור מלכה יכול להיות תזוזה של 4 ריבועים אנכית, 4 אופקית, לתוך ציר זמן שנמצא במרחק של 4 צירי זמן, תוך תזוזה בחזרה לארבעה תורות בעבר של אותו ציר הזמן. רגלים יכולים לנוע דרך הזמן וצירי זמן שונים בתנאים מסוימים. בנוסף לששת כלי השחמט הסטנדרטיים, המשחק כולל כלי שחמט אגדתיים משלו, הכוללים בין השאר את החד קרן והדרקון (שיכולים לזוז מספר ריבועים כלשהו בשלושה או ארבעה ממדים בו זמנית, בהתאמה) והנסיכה (שזזה כמו מלכה אך מוגבלת לשני ממדי תנועה לכל היותר). ניתן להשתמש בחלקים אלה בסידורי לוח חלופיים, שכן בנוסף למשחקים על לוחות 8 × 8 רגילים, המשחק תומך גם במשחקים על לוחות בגדלים של 4 × 4, 5 × 5, 6 × 6 ו-7 × 7. בנוסף, המשחק מכיל חידות שחמט. ניתן לשחק את המשחק ברשת מול שחקנים אחרים או במצב לא מקוון נגד בינה מלאכותית.
יציאת המשחק
המשחק הושק ב-22 ביולי 2020 בסטים. הוא פותח על ידי קונור פיטרסן ו-Thunkspace. פיטרסן אמר שהוא נהנה מווריאציות שחמט כמו שחמט תלת־ממדי וחשב על הרעיון של שימוש בזמן בתור מימד נוסף לתנועה של כלים. לדבריו, "משם ניסיתי לפתור כל בעיה או פרדוקס שמצאתי".
ביקורת
נתן גרייסון, מבקר של Kotaku, כינה את המשחק "אלגנטי להפליא למה שהוא". ארן קאהלר, מחברת ChessBase, ציין כי אף על פי שהמשחק התנהל היטב והוא גרסה מהנה לשחמט, הבינה המלאכותית שאפשר לשחק נגדה לא הייתה טובה במיוחד. מבקר של Digitally Downloaded ציין כי בשל המורכבות הגוברת של המשחק ככל שהתורים מתקדמים, הוא מציג "באר אפשרויות בלתי מוגבלת". כריסטופר ליווינגסטון מ- PC Gamer כינה את המשחק "מכופף מחשבה". יעקב ארון מה-New Scientist כתב שהמשחק "אינו מתאים לבעלי לב חלש" וש"המשחק קשה ברמה שממיסה את המוח". רב האמן היקארו נקמורה שיחק את המשחק כשהופיע ב-VENN באוגוסט 2020.
אשמת הכוכבים
אשמת הכוכבים (באנגלית: The Fault in Our Stars) הוא רומן מאת ג'ון גרין. הספר יצא לאור ב-10 בינואר 2012 בארצות הברית. הסיפור מסופר מנקודת מבטה של הנערה בת ה-16 חולת הסרטן, הייזל, שנשלחת על ידי הוריה לקבוצת תמיכה בה היא פוגשת ומתאהבת באוגאסטוס ווטרס בן ה-17, שחקן כדורסל לשעבר וקטוע רגל.
ב-1 בפברואר 2012, רכשה חברת פוקס המאה ה-20 את זכויות ההסרטה לספר. הספר תורגם לעברית בשנת 2012 על ידי רנה ורבין ויצא בהוצאת הכורסא ונבחר לרשימת הספרים האהובים ב"מצעד הספרים הארצי" של נערי ישראל לשנת 2014 מטעם משרד החינוך והתאחדות המו"לים.
עלילה
הוריה של הייזל גרייס בת ה-16 מכריחים אותה להשתתף בקבוצת תמיכה לילדים החולים בסרטן. כשהייתה בת 13 אובחנה הייזל כחולה בסרטן בלוטת התריס שלב 4. בקבוצת התמיכה היא פוגשת את אוגאסטוס "גאס" ווטרס, כוכב כדורסל לשעבר, שאיבד את רגלו הימנית בגלל היותו חולה בסרטן העצמות. הוא מספר כי הוא התאהב בה בפעם הראשונה ששמע את קולה. הייזל משכנעת אותו לקרוא את "מכאוב מלכותי", הספר האהוב עליה, והוא הופך לאובססיבי לספר כמעט כמוה. בנוסף להודעות הטקסט ולשיחות הטלפון הרבות ביניהם, הייזל וגאס מתחילים לבלות יותר זמן ביחד.
בלילה הראשון שלהם באמסטרדם, הם מוזמנים לארוחה מפוארת הממומנת על ידי ואן האוטן. פגישתם עם הסופר פחות מוצלחת ומתברר כי לידווי, העוזרת שלו, סידרה את פגישתם בלי הסכמתו בתקווה שזה יעורר בו השראה והוא יפסיק עם שתיית האלכוהול ויחזור לכתוב. האוטן מתנהג בגסות רוח לנערים ומסרב לענות על שאלותיהם. מאוכזבים מפגישתם, עוזבים הייזל וגאס את ביתו של האוטן, יחד עם לידווי, שמתפטרת מעבודתה כעוזרת. היא לוקחת אותם לבקר בבית אנה פרנק, שם הם מתנשקים מלווים במחיאות כפיים סוערות.
לאחר מכן אוגאסטוס מגלה להייזל כי הסרטן שלו חזר ושולח גרורות לכל מיני מקומות בגופו. אף על פי שהוא מתחיל משטר טיפול אגרסיבי כשהוא חוזר הביתה, הוא לא צפוי לשרוד לאורך זמן. זמן קצר לפני מותו הוא מבקש מהייזל ואייזק, חבר נוסף שלהם מקבוצת התמיכה, לכתוב לו הספד ולהקריא אותו בפניו, כך הוא יוכל לתכנן מראש את הלווייתו ולראות כיצד הם מתכוונים להנציח אותו.
לאחר שמונה ימים, גאס מת, והייזל מדברת בהלווייתו. במקום הנאום הרציני שהיא הציגה בפניו ובפני אייזק, היא נואמת נאום מלא בקלישאות שירגיעו את הוריו כיוון שהיא הגיעה למסקנה שלוויות הן בשביל החיים. לאחר ההלוויה היא פוגשת בואן האוטן, שטס לאמריקה במיוחד בשביל גאס. היא מגלה כי בתו מתה מסרטן וכך היא מספקת הסבר לדמותה של אנה, הדמות הראשית ב"מכאוב מלכותי" ומבינה כי ניתן לייחס את הגסות שלו לכך שהתלבשה לפגישתם באמסטרדם כמו אנה, מה שהעלה בו זכרונות וגעגוע לבתו שמתה בטרם עת. הייזל מעודדת אותו ללכת לגמילה ולכתוב ספר המשך.
היא גם מגלה שאוגאסטוס כתב משהו בשבילה, אם כי הדפים נתלשו מהמחברת שלו. בסופו של דבר, היא מצליחה לאתר את הדפים שנשלחו לאמסטרדם, ולאחר שליחת אימייל ללידווי הם נלקחים מהאוטן ונשלחים חזרה להייזל. אוגאסטוס ביקש מהאוטן במכתבו שיכתוב הספד שיהיה ראוי בשביל הייזל. הספר מסתיים בכך שהייזל מקבלת את הספדו של אוגאסטוס, ונגמר במשפט בזמן הווה (במילה 'כן', שהיא 'I DO' במקור באנגלית), בניגוד לשאר הספר הכתוב בלשון עבר, מה שמצביע על שלא חדלה לאהוב את אוגאסטוס אחרי מותו.
עיבוד קולנועי
ב-1 בפברואר 2012, זכויות ההסרטה נמכרו לחברת פוקס המאה ה-20, ג'וש בון הוכרז כבמאי הסרט ב-19 בפברואר 2013. ב-19 במרץ, הוכרז כי שיילין וודלי תשחק בתפקיד הייזל, וכי אנסל אלגורט ישחק בתפקיד אוגאסטוס ווטרס. הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-12 ביוני 2014, ובארצות הברית ב-6 ביוני 2014.
השחקנים בעיבוד הקולנועי הם: שיילין וודלי, אנסל אלגורט, לורה דרן, סם טראמל, וילם דפו, מייק בירביגליה ונאט וולף.
נונקי
נוּנקי או σ בקשת הוא הכוכב השני הכי בהיר בקבוצת הכוכבים קשת. למרות היותו השני בבהירותו בקבוצה הוא קיבל את ציון באייר σ. מקור שמו הוא ככל הנראה אשורי או בבלי. כוכב זה מהווה חלק מהאסטריזם דמוי הקומקום שבקבוצת קשת.
הכנת מאובנים
מריחת חומצה
מריחת חומצה היא טכניקה להפקת מיקרו מאובנים אורגניים ממסת אם של סלע באמצעות חומצה. אפשר להשתמש בחומצת מימן כלורי או בחומצה אצטית כדי לחלץ מאובנים פוספטיים זרחה, כגון מאובני שריון קטנים, משכבת קרבונט. חומצה הידרופלואורית משמשת במריחת חומצה כדי לחלץ מאובנים אורגניים מסלעי סיליקט. ניתן לטבול סלע מאובן ישירות בחומצה או למרוח שכבה של ניטרוצלולוזה (מומסת באמיל אצטט) הנצמדת למרכיב האורגני ומאפשרת המסת הסלע סביבו.
משיכת שכבה
טכניקת משיכת השכבה היא אמצעי לשחזור מאובני דחיסה פחמניים למחקר במיקרוסקופ. מורחים חומצה על פני הסלע כדי להוציא את המטריצה מתוך פני השטח, ונשארת רקמה פחמנית בולטת. משטחים שלא ייחרטו יכולים להיות מצופים בשעווה (למשל וזלין או גריז). בדרך כלל הופכים את הסלע ומניחים אותו הפוך בחומצה חלשה, שאותה בוחשים כל הזמן, כך שניתן לשטוף פסולת. לאחר מכן צובעים ניטרוצלולוזה על פני השטח הנושאים מאובנים, ולאחר שהתייבשו פני השטח ניתן לקלף אותה מהסלע או להמס את סלע בחומצה הידרופלואורית.
השיטה נוצרה על ידי ג'ון וולטון בשיתוף עם רייצה גרבן קופמנס בשנת 1928 כשיטה להפקת שכבות דקות סדרתיות ללא איבוד זמן וחומר שנגרמו בהמסת סלע. שיפור בשיטה, שימוש בג'לטין (עם גליצרול ופורמלין) במקום תאית, דווח ב-1930, והוא מתאים לדגימות גדולות יותר. שיטה זו, המבוססת על תמיסות, הוחלפה במידה רבה על ידי שימוש בגליונות תמיסה מעוצבים מראש, בדומה לאלו המשמשים בשקפים עיליים; ניתן להשתמש בחנקת תאית ובאצטט תאית, אם כי האחרון עדיף. על ידי הרטבת המשטח ההפוך של הגיליון באצטט, השכבה הופכת רכה יותר ויוצרת מגע טוב יותר עם החומר. אפשר לשטוף את השכבה בחומצה כדי להסיר את כל השכבה שנותרה לפני הרכבה על משטח עם שרף לשם מחקר נוסף. השיטה הרסנית במידה מסוימת, שכן החומצה המשמשת להסרת מסת האם יכולה להרוס פרטים עדינים. התסיסה הנגרמת מתגובת החומצה עם מסת האם מפרקת חומר תאי פחות חזק. קילוף שני ללא חריטה נוספת, "קילוף קריעה", מסיר את דפנות התאים המקבילות לפני השטח, שהיו נהרסות לו היו נוגעות בחומצה.
פרטים על היישום המודרני של השיטה ניתן למצוא בהפניה. אפילו לטכניקה העדכנית יש חסרונות. מאובנים קטנים שעשויים להיות בין דפנות התא יישטפו עם חריטת החומצה, וניתן יהיה לשחזר אותם רק על ידי הכנה של חתך דק.
על מנת להרכיב את השקופיות למיקרוסקופיה, יש צורך בסדרה של שלבים:
דגימות שהופקו על ידי משיכה נוטות להתקמט, במיוחד אם המשטח המיועד לקילוף אינו מוחלק לחלוטין - אם אצטון נמשך, הדבר יכול לגרום לקמטים באצטט.
טכניקת העברה
על מנת לשמר את המאובנים לאחר הוצאת הלוחות שלהם מהסלע, יש להעביר את המאובן ממשטח הסלע אל משטח עמיד ומלאכותי. גם את המים במאובן עצמו צריך להחליף.
ברגע שהוא מוכן להעברה, המאובן (אך לא הסלע מסביב) מיובש במייבש כביסה או בפן. ברגע שהמאובן מתחיל להתבהר (סימן לייבוש), מורחים עליו לכה מסיסה במים. הלכה תחדור לעצם ולשאריות אורגניות אחרות, אך לא לפצל עצמו, כיוון שהפצל אינו חדיר לתמיסות מימיות.
כאשר הלכה התקבעה, נבנית מסגרת של חימר מודל על הסלע סביב למאובן. יוצקים על המסגרת אפוקסי דו-רכיבי ויוצרים משטח מלאכותי חדש למאובן. הרכב השרף חשוב, שכן הוא יצטרך להיספג במאובן כדי לחזק אותו וכדי לקבע אותו למשטח החדש. ניתן לשלוט בכך על ידי שינוי צמיגות השרף.
כשהאפוקסי התקבע, הופכים את הלוח ומטפלים בפצל מאחור. שכבות פצלי שמן מוסרות בעזרת מברשת ואזמל. כאשר המכין פוגע במאובן, מורחים יותר לכה ודבק כדי לייצב עוד יותר את המאובן השביר. בסיום העבודה, כל עקבות פצלי השמן הוסרו. רק המאובן נשאר על לוח האפוקסי.
התכונה הפיזית של ניגוד הסלע והמאובן חיונית כדי שהטכניקה הזו תצליח. השרידים האורגניים של המאובן הם נקבוביים והיגרוסקופיים, ואילו הסלע המכיל שמן - לא. כך, הלכה יכולה לחדור למאובנים אך לא לסלע, מה שמאפשר למכין "להדביק" את המאובן ללוח המלאכותי, מבלי להדביק אותו במקביל אל הפצל.
רפאל דאבוש
תולדות חייו
נולד בעיר זליתן (Zliten) שבלוב בשנת 1864, נצר למשפחת רבנים ידועי שם מהעיר טריפולי. אביו היה הרב המקובל פרג'אללה דאבוש ששימש אב בית הדין בעיר טריפולי, אחיו הרב חיים דאבוש היה מפקח על הישיבות בלוב.
לאחר מספר שנים בהן שימש כדיין, מונה בשנת 1902 הרב דאבוש לתפקיד אב בית הדין היהודי בטריפולי (תפקיד בו החזיק בעבר גם אביו) ושימש בו עד ליום פטירתו. נחשב לאחד ממנהיגיה הרוחניים של הקהילה בעת הכיבוש האיטלקי.
בשנת 1926 נפצע הרב דאבוש קשה בעת שחיתן זוג בטריפולי, כאשר הבמה שעליה הוקמה החופה התמוטטה. לאחר כשבועיים נפטר מפצעיו בבית החולים.
טקס פרסי אוסקר ה-47
טקס פרסי אוסקר ה-47 (באנגלית: 47th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1974 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-8 באפריל 1975. מנחי הטקס היו בוב הופ, שירלי מקליין, סמי דייוויס ג'וניור ופרנק סינטרה.
סרט המאפיה "הסנדק חלק שני" הוביל את רשימת הזכיות בטקס עם שישה פרסים בסך הכול, כולל פרס הסרט הטוב ביותר. על עבודתו בסרט זכה פרנסיס פורד קופולה בפרסי הסרט הטוב ביותר (כמפיק), הבמאי הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר, בעוד אביו, המלחין קרמיין קופולה, זכה בפרס לפסקול המקורי הטוב ביותר (יחד עם נינו רוטה).
במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לבמאים הוותיקים הווארד הוקס וז'אן רנואר, וכן הוענק פרס לפעילות הומניטרית לנשיא חברת יונייטד ארטיסטס, ארתור קרים. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט רעידת אדמה בגין האפקטים החזותיים יוצאי הדופן שהציג.
הסרט הישראלי "המכה ה-81" היה מועמד לפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר.
סרטים עם מספר זכיות ומועמדויות
width="20px"|
אוטו ואלה
אוטו ואלה (בגרמנית: Otto Wahle; 4 בנובמבר 1879 - 11 באוגוסט 1963) היה שחיין ומאמן שחייה וכדורמים יהודי אוסטרי-אמריקאי. בעל 3 מדליות אולימפיות. הוא הוביל כמאמן את נבחרת הכדורמים של ארצות הברית לזכייה במדליית ארד.
ביוגרפיה
ואלה נולד בווינה.
באולימפיאדת פריז (1900) תחרויות השחייה נערכו בנהר הסיין. ואלה זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-1000 מטר חופשי בתוצאה של 14:43.6 דקות, אחרי ג'ון ארתור ג'רוויס מבריטניה (13:40.2 דקות) ולפני זולטאן הלמיי מהונגריה (15:16.4 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מכשולים בתוצאה של 2:40.0 דקות, אחרי פרדריק ליין מאוסטרליה (2:38.4 דקות) ולפני פיטר קמפ מבריטניה (2:47.4 דקות). בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-200 מטר חופשי כשקבע תוצאה של 2:35.6 דקות ועלה לשלב הגמר מהמקום השני אך לא התייצב למשחה הגמר שנערך לאחר המשחה ל-1000 מטר חופשי.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה ואלה במדליית ארד במשחה ל-440 יארד חופשי בתוצאה של 6:39.0 דקות, אחרי צ'ארלס דניאלס (6:16.2 דקות) ופרנסיס גיילי (6:22.0 דקות) שניהם מארצות הברית. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה למייל והשתתף במשחה ל-880 יארד אך לא סיים את המשחה.
ואלה היה המאמן של נבחרת ארצות הברית בשחייה באולימפיאדת סטוקהולם (1912).
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) הפסיד ואלה כמאמן נבחרת הכדורמים של ארצות הברית במשחק ההכרעה על מדליית הכסף לנבחרת בלגיה (7-2) וגם במשחק ההכרעה על מדליית הארד לנבחרת שוודיה (5-0).
יונתן כנען
ביוגרפיה
יונתן כנען נולד וגדל ברמת גן. הוא בנם של ד"ר גבי כנען, רופא-מנתח ומנהל בית החולים רבקה זיו בצפת, ופרופ' נורית כנען-קדר, חוקרת תולדות האמנות ודיקנית הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב; אחיו הבכור הוא פרופסור חגי כנען, ראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. הוא החל לנגן גיטרה בגיל 11 ובגיל 16 התחיל להלחין שירים.
כנען הוא בוגר בית הספר התיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין במגמת מוזיקה (1995). השלים תואר ראשון (B.Mus) ותואר שני (M.Mus) בקומפוזיציה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה ובניצוח תזמורת, באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים;
כנען השתלם בארצות הברית בניצוח תזמורת במסגרת לימודי תואר שני, ולמד בתוכנית למנצחים בבית הספר הגבוה CCM בסינסינטי, ובבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אינדיאנה.
הוא הוציא שני אלבומים: "יונתן כנען" (2008) ו"בדרך לסנטה פה" (2012). סינגלים מתוכם הושמעו בתחנות הרדיו האזוריות, ברשת ג', בגלי צה"ל וב-103FM.
ב-2017 הלחין את המחזמר "משיח עכשיו" לטקסט מאת אפרים סידון ובבימויה של שירית לי-וייס. המחזמר עלה בהפקה בימתית מלאה בכיכובם של הנרי דוד וקובי מרימי, במסגרת פסטיבל חג המחזמר בת ים.
כנען שיתף פעולה, כתב שירים והפיק מוזיקלית אלבומים לאמנים רבים, בהם רונית שחר, אפרת גוש, אודהליה ברלין ואורנה דץ. הוא שימש כמנהל מוזיקלי בהפקת המופע לציון גירוש יהודי ערב ואיראן באצטדיון ארנה בירושלים בהשתתפות ריטה, שירי מימון, מרגלית צנעני, אלי לוזון, נדב גדג' ותזמורת פירקת אל-נור, 2018. הוא שימש כמעבד ומנהל מוזיקלי של המופע "קונצרט שכולו תכלת" ביד ושם ב-2018: שחזור היסטורי של הקונצרט הציוני החשאי שהתקיים בגטו קובנה ב-1942. במופע השתתפו האמנים קרולינה, מאיה בלזיצמן, אופיר בן שטרית, יונתן רזאל, הרכב האחיות לוז, ובליווי סימפונט רעננה.
כנען ניצח על תזמורות בישראל וגם בחו"ל, בהן תזמורת האופרה הקאמרית ותזמורת סימפונט רעננה. ב-2016 הוזמן לנצח על הפקה אופראית חדשה של "חליל הקסם" מאת מוצרט בתזמורת הפילהרמונית המדברית שבעיר סלטיו שבמקסיקו ובהשתתפותם של זמרי האופרה ארתורו רודריגז, ליליאנה דל קונדה וצ׳ארלס אופנהיים.
קרן שוסטרמן הזמינה את כנען להנחות סדנה יצירתית בשם "אל תוך מוחו של המנצח" בפסגת ROI היוקרתית ובפני קהילת מנהיגים יהודים מכל העולם, בכנס שהתקיים בירושלים ב-2018.
הוא לימד קורסים ב"מוזיקה וטכנולוגיה" וב"הפקה מוזיקלית באולפן" במסלול לתואר ראשון בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה.
בעבר לימד מוזיקה במגמות המוזיקה בתיכון בליך ברמת גן ובישיבת בר-אילן למדעים ואומנויות.
נשוי לדנה פרבר-כנען, אשת היי טק ומומחית באנימציית תלת-ממד. יש להם שתי בנות והם מתגוררים בתל אביב.
יונתן כנען
אלבומו הראשון (2008) כולל אחד עשר שירים. הפקה של כנען ואדם בן-אמיתי. כנען כתב, הלחין ושר. באלבום השתתפו גם דוד שמול -בס, יואב להב - תופים ובשיר "טוקיו" פיטר רוט - בס וז'אן פול זימבריס בתופים.
השירים הראשונים שיצאו לרדיו כסינגלים הם "אהב אותך ראשון" ו"7 דקות" שהוקלטו באולפן של יוני בלוך ובאולפן של אדם בן אמיתי. השיר "אהב אותך ראשון" יצא כקליפ לערוץ המוזיקה בבימויו של אביב קוזלוב וצולם במועדון ה"שסק" בתל אביב. סינגלים נוספים מהאלבום: "טוקיו" ו"ספטמבר".
שאר שירי האלבום הוקלטו באולפני די.בי עם טכנאי ההקלטות יואב שדמה ובאולפנים נוספים.
קליפ האנימציה לשיר שבע דקות שיצרו דנה פרבר ודייגו פרילוסקי נבחר כבחירת השופטים בפסטיבל האנימציה הבינלאומי אנסי בצרפת. הקליפ הוקרן פעמים רבות בערוץ 24.
בדרך לסנטה פה
זהו אלבום מסע המספר על חוויות ברחבי תבל, ביניהן: שיר על ישראלים המנסים את מזלם בניו יורק, שיר על תרמילאים בקוסמוי, שיר שמתאר את הרצח של הנשיא ג'ון קנדי מעיניו שלו, שיר על מתאגרף שחוזר הביתה אחרי ניצחון בזירה ומגלה שאשתו עזבה אותו, שיר על זוג שמסתבך בעסקת הברחת סמים בשדה התעופה ושיר על מטייל בקוסמוי שמתגעגע לאהובתו בישראל.
כנען הופיע עם שירי האלבום באוזן בר תל אביב, בתיאטרון תמונע ובלבונטין.
עמוס אורן, הבמה:
"אלבום נהדר. תשעה שירים מצוינים. כתובים בכישרון ובמומחיות של מי שיש לו חוש לשפה, למלא מפתח ולמשפטי מחץ, וגם יכולת לספר סיפור. הכתיבה הפעם היא גיטרה אוריינטד, יותר קלילה, קליטה, להיטנית ופופית, הגם שהמבע המוזיקלי הוא רוק-פולקי, של תנועה ומסע, מאוד אמריקאי. אמנם באיחור לא מוסבר של כמה שנים, אבל חי, נושם ותזזיתי... ליונתן כנען יש סיפורים נהדרים ושירים כובשים... הוא מבצע רגיש ומדויק, נאמן ומהימן של שיריו. סינגר-סונגרייטר מופלא ומרתק."
שירים באשדודית
מופע מוזיקלי-תיאטרלי בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ על פי ספר שירים בשם זה מאת סמי שלום שטרית. המופע מספר על חיי היום-יום של העולים ממרוקו לעיר אשדוד בשנות השישים.
הם מופיעים בקביעות מאז 2011 בתיאטראות הבימה ותמונע; כמו כן הופיעו בפסטיבלים "ליבי במזרח" סינמטק תל אביב, "מדיטרנה" אשדוד 2013, ובפסטיבל Limmud באנגליה.
ב-2019 המופע פתח את פסטיבל "אשדודשירה" בניהולו האמנותי של סמי שלום שטרית בהשתתפותם של עמיר לב, ברי סחרוף ודיקלה ובליווי התזמורת הסימפונית אשדוד.
שירים מהבידיבום
מופע פואטי מוזיקלי שרץ מאז 2013, המשותף לכנען ולמשוררת נעם פרתום. במופע הם שרים שירים מספרה של פרתום "להבעיר את המים באש", אותם כנען הלחין, שירים של כנען מאלבומו "בדרך לסנטה פה" ובנוסף לכך שילובים מיצירות קיימות. הופיעו בפסטיבל יערות מנשה, בזירה הבין-תחומית, בתיאטרון החאן ירושלים ובאוניברסיטת תל אביב. סינגל מתוך המופע המשותף "השותפות מרכלות עלי" שהפיק כנען יצא ב-2019.
גרטה והמירוץ לחלל
מחזמר אופראי על פי סיפור קצר מאת ולריה זבילוצקי שזכה בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ" לשנת תשע"ב. כנען יזם את הרעיון להפוך את הסיפור למחזמר, הלחין וכתב את הלִבְרִית ביחד עם זבילוצקי וזכה במענק מועצת מפעל הפיס לתרבות ואמנות עבור הלחנת האופרה, 2013.
העלילה מתרחשת בברית המועצות לשעבר של שנות השישים ומספרת על גרטה, נערה המעריצה את הקוסמונאוט הנודע יורי גגארין. היא כותבת לו מכתב ומצפה לתשובה. גרטה מקבלת מכתב תגובה אך לאחר התרגשות גדולה היא מבינה שזהו מכתב הנשלח לכל נערה ונער והוא לא רק בשבילה. ברגע של ייאוש היא נתקלת באדם "רגיל" ששמו במקרה גם יורי גגרין. הם נישאים בסצנת "החתונה הרוסית", המרמזת על כך שחיי הנישואים שלהם עומדים להכשל.
משיח עכשיו
ב-2017 הלחין כנען את המחזמר המקורי "משיח עכשיו" לטקסט מאת אפרים סידון ובהזמנתו של אורי פסטר, המנהל האמנותי של פסטיבל חג המחזמר בת-ים. "משיח עכשיו" עלה בהפקה בימתית בפסטיבל חג המחזמר בת-ים 2017 בכיכובם של הנרי דוד, קובי מרימי ואתי וקנין. עלילתו מתארת את סיפורו של משיח השקר שבתאי צבי ואת יחסיו עם אשתו שרה ועם המקובל נתן העזתי.
Sacrifices
ב-2018 הלחין כנען את המחזמר "Sacrifices", שנכתב על ידי עלי וילדמן קפלן ואנדרו כהן. המחזמר הועלה במספר קריאות ופרזנטציות בברודוויי בכיכובם של Mary Testa, Eddie Korcbich, Kyle Scatlife ובבימויה של Tea Alagic ו-Catie Davis. המחזמר עוסק במספר דמויות בירושלים ערב חורבן בית המקדש.