cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ריקי שלח
אודות חלק מסרטיו
בשלהי שנות השישים בירושלים סמי מבלה את עיתותיו במשחקי קלפים וברומן מחוץ לנישואים עם דינה, רווקה בעלת ממון. בן אחד שלהם נעשה אילם מבחירה, האחר מתגייס לצה"ל, הבת הולכת להתגורר בקיבוץ ובן אחר שקוע בלימודים לבר-מצווה. מלכה אשתו מנסה לשמור על אחדות המשפחה. סמי נעזר בסיועה הכספי של דינה, רוכש מועדון לילה, מסתבך ונכנס לכלא. באותה עת שותפו של הבעל וניצול השואה, מחזר אחרי אשתו. מבוסס על ספור חייו של הבמאי ומשחקים בו בין היתר יחזקאל לזרוב, ריימונד אמסלם, ערן בן-זאב, עדנה בליליוס ורבקה בכר.
רוז ויליאמס
רוג'ר אלן פיינטר (אנגלית: Roger Alan Painter; 6 בנובמבר 1963 - 1 באפריל 1998), שנודע בשם הבמה רוז ויליאמס, היה אמן מוזיקה ומפיק בתחום הדת' רוק והרוק הגותי. רוז הקים מספר להקות, ונחשב כחלוץ בתחום הדת' רוק.
חייו
רוז נולד בפומונה, קליפורניה, למשפחה בפטיסטית דרומית אדוקה. בילדותו הושפע מאמנים כמו דייוויד בואי, טי רקס, אליס קופר, איגי פופ וניו יורק דולס. כנער, בשנות השבעים המאוחרות, הוא נמשך לתחום הפאנק רוק.
בגיל 16 החל לנגן בלהקות רוק שונות. את שם הבמה "רוז ויליאמס" בחר על שם מצבה שאהב בבית קברות.
ויליאמס התפרסם בעיקר בשל כתיבת שירים והקמת הלהקה "Christian Death".
ויליאמס היה נשוי לזמרת אווה אורטיז (הידועה בכינוי "Eva O"), שגם הייתה שותפתו ללהקה מאוחרת שלו, "פרויקט הצל". לזוג לא היו ילדים.
בגיל 34 נמצא ויליאמס על ידי חברו ושותפו לדירה, כשהוא תלוי בדירתם בדרום הוליווד.
ההגרלה
ההגרלה (באנגלית: The Lottery) הוא סיפור קצר משנת 1948, שכתבה הסופרת האמריקאית שירלי ג'קסון. הסיפור התפרסם לראשונה בכתב העת "ניו יורקר". בעקבות פרסומו הגיעו למערכת העיתון מאות תגובות של קוראים (בעיקרן שליליות) ואף היה גל של ביטולי מנויים לעיתון. עד היום, נחשב אירוע זה לפרסום שגרם לשיא תגובות קוראים בתולדות כתב העת "ניו יורקר". ליצירה נעשו עיבודים רבים במהלך ההיסטוריה, להצגות, לסרטים ולבלט. הבמאי דניאל זקהיים יצר על פי הסיפור סרט באותו שם, שיצא להקרנה ב-1996. עלילת הספר עובדה לאורך ההיסטוריה לסרטים ומחזות תיאטרון אחרים.
עלילה
משמעות הפתק היא שאדם זה יסקל באבנים על ידי אנשי הקהילה, וזאת על בסיס מנהג ואמונה ישנים, הנאמרים בסיפור בהערה בלבד. לפי אמונה זו, בזכות הקורבן יהיה יבול טוב ומזל בחקלאות. טקס זה נזנח ברוב העיירות האמריקאיות, אך כאן עדיין נשארו לו תומכים רבים.
ה"מפסידה" בהגרלה היא טסי הצ'ינסון, אשר מתבלטת לאורך הסיפור כתומכת נלהבת של הטקס. הסיפור מסתיים כשהקהילה סוקלת את טסי באבנים, בהתאם למסורת, בזמן שהיא צועקת על "חוסר ההוגנות" והברוטאליות של המעשה.
'ההגרלה' עושה שימוש יעיל ברעיון של התנהלות על פי מסורת ומנהג תרבותי ישן בקהילה מודרנית. הסיפור רומז על מיתוסים קדומים המשפיעים על התרבות המודרנית.
הסיפור מנקודת מבט אנתרופולוגית
כיום ידוע כי מנהגים מסוג "ההגרלה" והעלאת קורבן אדם התרחשו בהיסטוריה בתרבויות שונות. למעשה, עד היום ישנן עדויות שונות למנהגים שהשתמרו, ממש כמו "ההגרלה" בסיפור. בתרבות הקלטית למשל, נקרא מנהג זה "בלטיין" (אש בוהקת), או בסקנדינביה: "באלדר", על שם האל הנורדי הנושא את אותו השם. באירוע זה היו עורכים מדורה גדולה ומפנים אותה לכיוון יעד הברכה, השדות למשל. עד היום, נשתמרה בסקנדינביה המסורת של הדלקת דחליל בוער כקורבן במדורה, זכר למנהג נושן של קורבנות אדם.
ההגרלה בסיפור היא למעשה הבחירה בקורבן שיוצא להורג באמונה שזה יתרום ליבולים ולפריון האדמה. אנו יכולים לראות את הניסיונות של האדם לשלוט בטבע, או לפחות להכווינו, לאורך ההיסטוריה כולה מסגידה לבעל האל שמביא את הממטרים (ראו גם חקלאות בעל), לדמטר מהמיתולוגיה היוונית ועד לפצ'אמאמה אלת הפריון של המיתולוגיה של האינקה.
האנתרופולוג ג'יימס ג' פרייז'ר, כתב בספרו ענף הזהב כי כישוף, דת ומדע הן שלוש דרכים שבאמצעותן מנסה האדם לשלוט בטבע. על פי זה מסתמן כי בתרבויות העתיקות, ניסו החברות על ידי מאגיה ומנהגים שונים להכפיף אליהם את חוקי הטבע. אלמנט ההגרלה העולה כאן בסיפור, מזכיר בין היתר גם את המיתוס הנורדי, על פיו ספנים אשר נקלעו לסערה וחששו לחייהם ערכו ביניהם הגרלה והנבחר הוקרב לאל אודין, על מנת שהים ישקט. כמו כן, מצוין במקור אחר על אודין על הקרבת אדם שלוש פעמים בשנה על מנת לתרום ליבולים ולקדם ניצחון.
ליפסי
ליפסי (ביוונית: Λειψοί) הוא אי באיים הדודקנאסיים שביוון. האי ממוקם דרומית לאי סאמוס וצפונית לאי לרוס.
מקור השם
האי מזוהה כאיי הנימפה קליפסו אשר התאהבה באודיסאוס על פי המיתולוגיה היוונית. מקור שמו של האי מבוסס על מסורת זו.
גאוגרפיה
שטחו של האי 17.350 קמ"ר, באי מתגוררים, נכון לשנת 2011, 790 תושבים (צפיפות אוכלוסין של 46 נפשות לקמ"ר).
מעבורות מקשרות את האי עם נמל פיראוס.
היסטוריה
שמו של האי מוזכר על לוח שיש מהמאה השלישית לפני הספירה.
ההתיישבות הראשונה באי מקורה ככל הנראה במאה ה-16 לפני הספירה. באי התגלו שרידים מהתקופה המיקנית ומתקופות מאוחרות יותר. ישנה סברה כי במקום בו ניצב הכפר המרכזי של האי ניצב האקרופוליס של האי בעת העתיקה.
באתר הכנסייה פנגיה התגלו שרידים של אגן טבילה בצורת צלב, וככל הנראה מדובר בקהילה נוצרות שהתיישבה במקום עוד בראשיתה של הנצרות.
בשנת 1088 הוענק האי למנזר פטמוס, ובמהלך שש מאות השנים שלאחר מכן שימש האי כאתר מראה וכחווה חקלאית של המנזר.
בשנת 1308 נכבש האי (יחד עם יתר איי הדודקאנסיים) על ידי מסדר האבירים של יוחנן הקדוש מירושלים.
בשנת 1522 נכבש האי על ידי העות'מאנים והפך לחלק מהאימפריה העות'מאנית, ונותר בשליטתם עד מלחמת העצמאות של יוון בשנת 1821. בעקבות הסכם קונסטנטינופול מה-9 ביולי 1832 שב האי לשליטה עות'מאנית. בשנת 1912 נכבש האי על ידי כוחות איטלקיים, ובשנת 1943 על ידי צבא גרמניה הנאצית. האי שוחרר בשנת 1945 על ידי צבא בריטניה, והיה זמן קצר תחת שלטון בריטי. בשנת 1948 הפך האי לחלק מיוון.
כלכלה
כלכלת האי מתבססת על דיג, תיירות וגידולים מקומיים כגון דבש, יינות, גבינות ומוצרי חלב.
אולדסמוביל אירוטק
אולדסמוביל אירוטק (באנגלית: Oldsmobile Aerotech) - היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט, המוגדרת כמכונית-על, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב אולדסמוביל, בקונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, בין השנים 1987–1992.
אולדסמוביל אירוטק
בדגמי "אולדסמוביל אירוטק" הורכבו מנועי "Quad 4 engine", אשר יוצרו על ידי ג'נרל מוטורס, חטיבת אולדסמוביל, בין השנים 1987–2002.
שיאי עולם
נהג מרוצי המכוניות "Anthony Joseph Foyt, Jr" שבר מספר שיאים בדגם ה"אולדסמוביל אירוטק". ב-27 באוגוסט 1987, במסלול הבדיקה 7,712 מייל ב"Fort Stockton" טקסס הגיע למהירות של 413.788 ק"מ. בתאריך 26 באוגוסט 1987, נהג "Anthony Joseph Foyt, Jr" מרחק של 1 מייל במהירות של 431.10 קמ"ש.
בין התאריכים 7–15 בדצמבר 1992 מספר נהגי מרוץ שבחנו את דגם "אולדסמוביל אירוטק" אשר הורכב בו, מנוע 8V צילינדר, 4,000 סמ"ק שברו 47 מהירויות סיבולת רשומות כולל 10,000 ו-25,000 קילומטר מהירות שיא העולם. רשומות מהירות אחרות ארציות ובינלאומיות הנעות בין 10 ק"מ ל 24 שעות הושגו על ידי צוות של נהגים עובדים 24 שעות ביממה במשך 8 ימים. רשומות אלה הוגדרו במסלול הבדיקה "Fort Stockton".
סוציוביולוגיה
סוציוביולוגיה היא תחום במדע שמבוסס על ההשערה שהתנהגות חברתית נוצרה בעקבות האבולוציה. הסוציוביולוגיה מנסה לנתח ולהבין התנהגות חברתית בהקשר זה ובהתאם להשערה זו. התחום קשור בעיקר לביולוגיה ובסוציולוגיה, אך משתמש גם במידע ורעיונות מתחומים רבים אחרים, כמו אנתרופולוגיה, ארכאולוגיה, אתולוגיה וגנטיקה.
סוציוביולוגים חוקרים את ההתנהגות החברתית של בעלי חיים שונים, החל בנמלים וכלה באריות. הם מנסים להראות שכמו שהברירה הטבעית הובילה להתמודדות טובה יותר של חיות עם הסביבה הטבעית שלהן, כך היא גם הובילה להתפתחות של התנהגות חברתית שמועילה לפרט ומשמרת אותו.
המונח "סוציוביולוגיה" היה קיים כבר בשנות הארבעים, אך הוא התפרסם והחל להתבסס כתחום רק בשנת 1975, עם פרסום הספר "סוציוביולוגיה - ה החדשה" מאת אדוארד א' וילסון, שנחשב לאבי הסוציוביולוגיה.
היסטוריה של הסוציוביולוגיה
העניין של מדענים, פסיכולוגים ופילוסופים בהשפעת האבולוציה על ההתנהגות קיים כבר מאז שהאבולוציה התגלתה על ידי צ'ארלס דרווין. לדוגמה: הזואולוג הרוסי פיטר קרופוטקין פרסם בשנות התשעים של המאה ה-19 ספר בשם "עזרה הדדית: פקטור של האבולוציה".
המושג "סוציוביולוגיה" נטבע בשנת 1946 בכנס בנושא גנטיקה והתנהגות חברתית. הוא הפך למושג מוכר עם פרסומו בשנת 1975 של הספר "סוציוביולוגיה - הסינתזה החדשה", מאת המירמקולוג האמריקאי המפורסם אדוארד וילסון. הספר עסק בניסיון להסביר את ה"מכניקה האבולוציונית" שמאחורי התנהגויות כמו אלטרואיזם או תוקפנות תוך מינית אצל בעלי חיים. הספר התמקד בנמלים, תחום התמחותו של וילסון, אך עסק גם בבעלי חיים אחרים.
עבודתו החלוצית של וילסון הובילה לניסיונות רבים להסביר תופעות דומות, והסוציוביולוגיה התפתחה כתחום נפרד במשך שלושת העשורים שאחרי פרסום הספר.
פירוט על הסוציוביולוגיה
פיתוחה של תורת האבולוציה פתר שאלות רבות בביולוגיה, אך גם יצר שאלות רבות אחרות. על פניו, תופעות התנהגותיות רבות של בעלי חיים ממינים שונים אינן מתיישבות עם תורת האבולוציה, כי לא נראה שהן מקדמות את הישרדות הפרט. הסוציוביולוגיה מנסה להסביר חלק מתופעות אלו - התופעות הקשורות לחברה והתנהגות חברתית.
לסוציוביולוגיה שתי הנחות יסוד:
לאחר שהניח את שתי הנחות אלו, מנסה הסוציוביולוג להבין ולהסביר כיצד תופעות חברתיות שונות שרדו את הברירה הטבעית, כלומר - מדוע הן מסייעות לפרט לשרוד.
דוגמה להסבר סוציוביולוגי
אריות זכרים שמגיעים למעמד גבוה בלהקה הורגים גורים שאינם צאצאים שלהם. לכאורה, נראה שהתנהגות זו אינה הגיונית, ואינה מתיישבת עם תורת האבולוציה כי היא פוגעת בסיכויי ההישרדות של המין.
הסוציוביולוג יסביר שהתנהגות זו מתיישבת להפליא עם תורת האבולוציה, כי לאריות שהרגו צאצאים של אחרים יהיו יותר צאצאים (באחוזים) מאשר אריות שהשאירו אותם בחיים, וחתך האוכלוסייה של צאצאיהם בדור הבא יהיה גדול יותר. על כן, באמצעות הברירה הטבעית, נכחדו האריות שאינם הורגים צאצאים, והשתמרו הגנים של האריות שכן הורגים.
ביקורת על הסוציוביולוגיה
מבחינה מוסרית, טענו שהסוציוביולוגיה מעודדת דטרמיניזם ביולוגי – סוג של דטרמיניזם המתבסס על הביולוגיה, ומניח שהגנים קובעים את האופי וההתנהגות של האדם, לדוגמה: "רוצחים אינם פחות מוסריים מבני אדם רגילים, כי הגנים שלהם הם שגרמו להם להיות רוצחים". מבקרים חריפים יותר אף קישרו בין הסוציוביולוגיה לאאוגניקה ולדרוויניזם חברתי. הועלו טענות על אג'נדה פוליטית (שמרנית-ימנית) שהסוציוביולוגיה מקדמת.
וילסון ואחרים מחו על הטענה, וטענו שהם אינם מקדמים שום אג'נדה, ושהם מדברים על המצוי בטבע ולא על הרצוי. נטען כנגדם שהתחום מערבב לעיתים קרובות בין רצוי למצוי.
מלבד הטענות המוסריות, ביולוגים רבים דוחים את תקפותה המדעית של הסוציוביולוגיה, וטוענים שהנחות היסוד שלה אינן מתיישבות עם המציאות.
מוחמד אבו סמרה
מוחמד אבו סמרה הוא המזכיר הכללי של המפלגה האסלאמית, שהיא הזרוע הפוליטית של הג'יהאד האסלאמי המצרי. אבו סמרה הצהיר בראיון כי האחים המוסלמים לא הצליחו ליישם את חוקי השריעה וכי הוא תומך בהחלפת הממשלה. עם זאת, הוא קרא בראיון למרד אם הנשיא מוחמד מורסי יודח. החל מספטמבר 2013 הוא קרא להפגנות והתנער מפעולותיהן של קבוצות ג'יהאד בסיני. אבו סנרה אמר כי הוא יתנגד להחזרת יהודים ישראלים ממוצא מצרי למצרים בתגובה לדברי אסאם אל-אריאן, חבר מפלגת החירות והצדק ויועץ הנשיא דאז מוחמד מורסי. הוא גם הצהיר שעל פי חוקי השריעה, יהודים צריכים להיהרג על ידי מוסלמים.
אמר קני
אמר גוון מורגנה קני (באנגלית: Emer Gwynne Morganna Kenny; נולדה ב-10 באוקטובר 1989) היא שחקנית ותסריטאית אנגלייה.
ביוגרפיה
קני נולדה ברובע הארינגיי שבצפון לונדון. היא ממוצא ולשי ואירי.
הופעת הבכורה שלה הייתה ב-2007 בדרמה הטלוויזיונית "Coming Down the Mountain" של ה-BBC. ב-2009 הופיעה קני לראשונה בקולנוע בסרטו של פיל קליידון "Lesbian Vampire Killers". היא שיחקה בתפקיד קייט בהפקה של ה-BBC בשם "Freefall" שכתב וביים דומיניק סאבאג' שיצא לאקרנים ב-2009. בינואר 2010 החלה קני להופיע בספין אוף של הסדרה "איסטאנדרס" בשם "איסטאנדרס: E20" בתפקיד זה זה קרטר, כמו גם בסדרה "איסטאנדרס" עצמה. קני לוהקה לתפקיד זה זה אחרי שכתבה פרק בסדרה. באפריל 2010 הוכרזה עונה שנייה לסדרה "איסטאנדרס: E20", לפי תסריט של קני. לאחר מכן פורסם שהדמות זה זה תמחק מהסדרה "איסטאנדרס" כדי לאפשר לקני לקבל תפקידים אחרים. הופעתה האחרונה בדמות זו הייתה ב-30 בספטמבר 2010.
ב-2010 צייר רולף האריס את קני בדמות טטניאנה מהמחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר עבור הסדרה הדוקומנטרית "Arena" של ה-BBC בפרק "Rolf Harris Paints His Dream".
ב-2011 כתבה קני תסריט לפרק נוסף בעונה השלישית של הסדרה "איסטאנדרס: E20", ונבחרה לאקדמיית הכותבים של ה-BBC שם למדה לכתוב עבור סדרות כגון "איסטאנדרס", "חדר מיון", "הולבי סיטי" ו"רופאים". הפרק הראשון שכתבה לסדרה "איסטאנדרס" שודר ב-8 במאי 2012.
ב-2011 החלה קני לשחק בתפקיד דניאל ריבס בסדרה הקומית "פרמפייס" של BBC Three לצדה של סקרלט אליס ג'ונסון שכיכבה איתה ב-"Beaver Falls". הפיילוט של "פרמפייס" שודר בפברואר 2012 וקיבל תגובות טובות עד כדי כך שהעונה השנייה של הסדרה הוזמנה על ידי ה-BBC עוד לפני שידור העונה הראשונה. היא חזרה לגלם את הדמות גם בעונה השנייה ששודרה ב-2013, ובקיץ אותה שנה שודרה בשידור חוזר בערוץ BBC One. קני גילמה את הדמות גם בעונה השלישית של הסדרה ששודרה בסוף פברואר 2014.
קני שיחקה בתפקיד רייצ'ל לצדם של מתיו קרוסבי, בן קלארק וטום פארי בעונה הראשונה של הסיטקום "Badults" ששודר בקיץ 2013. הוזמנה עונה שנייה לסדרה אבל פורסם שקני לא תשתתף בה.
ב-2016 עבדה קני כתסריטאית עבור אופרת הסבון האירית "Red Rock" בפרקים אחדים.
ב-2017 הצטרפה קני לצוות שחקני הסדרה "האב בראון" בתפקיד באנטי וינדרמיר, אחייניתה של ליידי פלישיה.
חיים אישיים
בן זוגה של קני הוא מנחה הטלוויזיה ריק אדוארדס. השניים התחתנו ב-2016.
מידה כנגד מידה
מידה כנגד מידה (ידוע כ"עַיִן תַּחַת עַיִן") הוא עיקרון מוסרי, הנהגתי ומשפטי שהוא מהמובילים בתורה, ונחשב לעקרון יסוד בהבנת תורת הגמול במקרא. מהותו של עיקרון זה שאלוהים מתנהג וגומל לבני אדם באותו האופן שבו הם מתנהגים, ואף בית דין צריך להתייחס ולענוש את המובאים לפניו, ביחס ישר למעשיהם ובהתאם לאופן שבו התנהגו כלפי האחרים. ענישה של מידה כנגד מידה הייתה מקובלת בתרבויות הקדומות, ונראה ששימשה כאמת מידה ברורה לגילום של מושג הצדק. מקור הביטוי העברי הוא בדברי רבי שמואל בר נחמני בשם רבי יונתן:.
בהנהגה האלוהית
בחטא עץ הדעת הנחש שהיה עָרום מכל חיית השדה, וניצל את עורמתו להחטיא את האדם, נענש בכך שהוא הופך לארור מכל חיית השדה, בכך שכלי התנועה שלו מוסרים ממנו. הוא ביקש להתקרב אל האישה ולשוחח איתה ואילו הקב"ה מרחיק אותו ממנה ויוצר איבה בינו לבין האישה וצאצאיה. (בראשית ג' א'-ט"ו)
גם אצל קין והבל עונשו של קין האיכר שגולה ממקומו, והופך להיות נווד מוסבר בכך: "וְעַתָּה, אָרוּר אָתָּה, מִן הָאֲדָמָה אֲשֶׁר פָּצְתָה אֶת פִּיהָ, לָקַחַת אֶת-דְּמֵי אָחִיךָ מִיָּדֶךָ. כִּי תַעֲבֹד אֶת הָאֲדָמָה, לֹא-תֹסֵף תֵּת כֹּחָהּ לָךְ; נָע וָנָד תִּהְיֶה בָאָרֶץ." (בראשית ד' י"א-י"ב) באותה מידה שהאדמה קיבלה את דמי אחיו שנרצח והבליגה כביכול על הרצח, כך האדמה לא תתן לו את יבולה.
מיד לאחר המבול נקבע כלל ברור במקרא בהתייחסות למעשה רצח: "שֹׁפֵךְ דַּם הָאָדָם - בָּאָדָם דָּמוֹ יִשָּׁפֵךְ" (בראשית ט' ו'). מידה כנגד מידה, דם של שופך דם אדם הוא בעצמו ישפך.
במבול ניתן לראות כי העונש ניתן מדה כנגד מידה: אלוהים משחית את הארץ שנשחתה.
גם במגדל בבל ניכר החותם של מידה כנגד מידה, האנושות שמנסה להתאחד כנגד האל כעונש מפוזרת, והשפה הכלי שבו הם משתמשים להתאחד, נבללת לשפות רבות.
במקרא מכת בכורות של מצרים מוצדקת, בשל התעללות מצרים בישראל, מידה כנגד מידה: "וְאָמַרְתָּ אֶל פַּרְעֹה כֹּה אָמַר יְהוָה בְּנִי בְכֹרִי יִשְׂרָאֵל. כג וָאֹמַר אֵלֶיךָ שַׁלַּח אֶת בְּנִי וְיַעַבְדֵנִי וַתְּמָאֵן לְשַׁלְּחוֹ הִנֵּה אָנֹכִי הֹרֵג אֶת בִּנְךָ בְּכֹרֶךָ."
המקרא מנחה קו ענישה אינדיבידואלי, ואוסר על ענישה משפחתית. באותה מידה שבה האדם פשע - האדם נענש. לא יענש אב בגלל חטאי בנו, ולא יענש בן בשל חטאי אביו. "לֹא-יוּמְתוּ אָבוֹת עַל-בָּנִים, וּבָנִים לֹא-יוּמְתוּ עַל-אָבוֹת, אִישׁ בְּחֶטְאוֹ, יוּמָתוּ." (דברים כ"ד ט"ז)
בספר מלכים (ב', פרק כ"א י"א-י"ב) הקב"ה מודיע שהוא ישלם לישראל "רעה" תחת "רעה".
ספר שופטים נפתח בחלקה האחרון של התיישבות עם ישראל בארץ ישראל, בו מסופר כי שבט יהודה נלחם בכנענים ובפרזים, בתוך סיפור המלחמה מתואר מרדף אחר אדני בזק שמסתיים בתפיסתו וקציצת בהונות ידיו ורגליו, אדני בזק נותן הסבר תאולוגי של מידה כנגד מידה לסיבת עונשו בקציצת הבהונות.
במשפט המקראי
על פי חוקי המקרא, מי שפגע באחר יש לפגוע בו באותו האופן, "כאשר עשה - כן יעשה לו".
עיקרון זה מובע באופן הברור ביותר בפרשת משפטים, במקרה שבו אנשים רבים ופוגעים באישה הרה:
אמנם חז"ל פירשו את הפסוק בשונה ממשמעותו הפשוטה, וקבעו שאין להבין את הפסוק כפשטו באופן מילולי אלא באופן רעיוני. לפי תפיסתם אין לפגוע באיבר של הפוגע ממש, אלא יש לפצות את הנפגע בתמורה כספית שוות ערך לאבר שנפגע.
בדין עד זומם שבמשפט העברי, שוב בא לידי ביטוי העיקרון של "מידה כנגד מידה". עד זומם הוא עד שהעיד שקר במטרה לגרום לנזק לזולת, ועונשו הוא שעושים לו בדיוק מה שזמם לעשות לזולת, מידה כנגד מידה.
בחז"ל
במשנה נכתב: "במידה שהאדם מודד - בה מודדים לו". היבט אחר של מושג זה שבו המוקד עובר לאלוהים נמצא בתלמוד ובמדרש "כל מידותיו של הקב"ה - מידה כנגד מידה."
ככלל מדרשים ופרשנים שונים, רואים בהרבה מההתנהלות של אירועים ואישים בתנ"ך ביטוי לתפיסה הזו של מידה כנגד מידה. כך למשל גורלו של יעקב, שלאה ובניו מרמים אותו באפיזודות שונות, מוסבר בכך שהוא רימה את אביו יצחק ונטל את הברכות שהיו מיועדות לעשיו במרמה.
דוגמאות נוספות למידה כנגד מידה, מובאות על מחריבי עם ישראל. סנחריב נתגאה לפני המקום על ידי מלאך ולכן נענש בידי מלאך. נבוכדנצר אמר: אין באי העולם כדאי לדור ביניהם אלא אעשה לי עב קטנה ואדור בתוכה...אני מורידך לבאר שחת" עיקרון זה אף הנחה אותם בהסבר על צורת מותו של אדם: "שמשון הלך אחרי עיניו ולפיכך ניקרו פלשתים את עיניו, אבשלום נתגאה בשערו, לפיכך נתלה בשערו". לפי המדרש המצרים לקו בעשר המכות, מידה כנגד מידה, מפני שחטאו באופן דומה כלפי ישראל.
הלל המחיש את ההתגלמות של מידה כנגד מידה, כאשר במסכת אבות אמר לגולגולת שצפה על המים "על דאטפת אטפוך וסוף מטיפיך יטופון" (=על שהטבעת הטביעוך, וסוף מטביעך שיטביעום). כנראה על סמך הפסוק "שופך דם האדם באדם דמו ישפך", שפורש על ידיו לא רק כאזהרה והנחיה משפטנית אלא אף כהבטחה אלוהית לכל הרוצחים. עיקרון הפוך אף הוא מובא במדרש, על שגמלת חסד, יגמלו לך חסד, וסוף גומליך שגם להן יגמלו. "יוסף התעסק בקבורת אביו ולפיכך זכה שמשה התעסק בקבורתו. משה התעסק בקבורת יוסף, ולפיכך זכה שהקב"ה התעסק בקבורתו". ניתן לראות שבמידה כנגד מידה אף צורת הגמול דומה, מי שהרג בהטבעה סופו שיהרג בהטבעה, ומישהו חשוב שהתעסק בקבורה, סופו שמישהו חשוב ממנו יתעסק בקבורתו שלו.
כאשר הלל התבקש לתמצת את כל התורה כולה הוא בחר לומר את הפסוק "ואהבת לרעך כמוך" בסוג של צורה של מידה כנגד מידה: "דעלך סני - לחברך לא תעביד" (="מה ששנוא עליך - אל תעשה לחברך"). כלומר באותה מידה שבה אינך רוצה שיתנהגו כלפיך, כך אל תתנהג כלפי אחרים.
התוספתא אף מוסיפה שמידה כנגד מידה נוהגת לא רק במידת פורענות אלא אף במידת ההטבה, ומביאה דוגמאות ממאורעות שעברו על ישראל בעקבות מעשיו הטובים של אברהם. על פי הפסוק "ועושה חסד לאלפים" מידת ההטבה ונמשכת עד אלף דור והיא פי חמש מאות ממידת הפורענות שממשיכה עד הדור החמישי בלבד.
במחקר
לפי תפישות הרווחות בביקורת המקרא, עקרון מידה כנגד מידה מיושם לעיתים כעקרון גמולני, אך במקרים רבים הוא מיושם אך מהבחינה של הדמיון הלשוני או הדמיון חפצי, כאשר אין בהכרח קשר בין העונש לבין מידת החומרה של הפשע. כך למשל, מבקרי המקרא אינם רואים בכך שעיניו של שמשון נעקרו, גמול הולם לכך שהלך בעקבות עיניו; בכך שאבשלום נתלה בשערו ומת, גמול על כך שנתגאה בשערו; בכך שנבללו לשונותיהם של אנשי דור הפלגה והופצו בארץ, גמול על כך שבנו את מגדל בבל; בכך שבני שבט ראובן וגד גלו ראשונים, גמול על כך שלא ששו לחצות את הירדן ונתיישבו ממזרח לו; בנגעים שהאל הביא על פרעה ועל ביתו, עונש על לקיחת שרה לבית פרעה; ובגמרא: אדם הכופר בתחיית המתים עונשו שלא יהיה לו חלק בתחיית המתים; וכן העונש לאישה שבגדה (סוטה). בכל המקרים האלו הם רואים את המידה כנגד מידה כקשר מלאכותי שעומד על בסיס לשוני סגנוני, לדוגמה מילה או ביטוי משותף בין המעשה לבין גמולו.
אוגרית
באגדת אקהת שופט הצדק דנאל, אשר דן דין אלמנות ושופט משפט יתומים, מצווה את בתו פועת לנקום את דם אקהת שנרצח לשווא. הוא אומר לה "תכלי את מכלי בני משפחתך". ובכך ניתנת הצדקה לנקמת דם בתפיסה האוגריתית, כמעשה של מידה כנגד מידה.
חוקי חמורבי
בחוקי חמורבי ענישת "מידה כנגד מידה" נחשבה לענישה צודקת. בחוקי חמורבי רק במקרה שיש שיויון בין האנשים מידה כנגד מידה תקפה, במקרה שהכה עינו או שבר עצם של אדם מהמעמד הנמוך ישנו קנס מוגדר, ובמקרה שעשה זו לעבד צריך לשלם חצי מערכו.
בנצרות
גם בנצרות דגלו במידה כנגד מידה, והדבר מופיע בברית החדשה במספר מקומות. בברית החדשה ישנה קריאה מוסרית לאדם לדבוק במידות טובות, אם ברצונו שהטוב יפקוד אותו.
באסלאם
עקרון המידה כנגד מידה מקובל גם באסלאם ומופיע בקוראן שאינו שולל את זכותם של האנשים לגמול זהה לעוול שנעשה להם ומתיר נקמת דם. עם זאת, הקוראן קורא לבני האדם לא לדרוש עונש בשוויו לאדם שפשע נגדם או נגד משפחתם, אלא לבקש גמול כספי (دية דִיה). כך נכתב בסורה 2 איה 178: הקוראן גם מעודד את הקורבנות למחול לאלו שפשעו נגדם:
בדת הבהאית
בספר הקדוש ביותר, מתוארת ענישה בדרך של מידה כנגד מידה (ואף קצת יותר), שיכולה להתמתק למאסר עולם.
בתורת המשחקים
בתורת המשחקים נודעת חשיבות רבה להתנהגות על פי מידה כנגד מידה. במשחקי דילמת אסיר החוזרים על עצמם פעמים רבות, או במילים אחרות דילמת אסיר איטרטיבית, נחשבת מידה כנגד מידה לאסטרטגיה היעילה ביותר עבור שחקן רציונלי. סוגיה זו שימשה בסיס למחקרים מתמטיים ופסיכולוגיים רבים, שבהם נבחנה התנהגותם של המשתתפים בדגם זה של ה"משחק".
אחד הניסויים המפורסמים בתחום זה הוא הניסוי שערך רוברט אקסלרוד מאוניברסיטת אן-ארבור במישיגן. ההשראה לניסוי באה לו מהפסקת האש של חג המולד במלחמת העולם הראשונה. בניסוי זה התבקשו מומחים ממגוון דיסציפלינות (כלכלה, פסיכולוגיה, מדע המדינה, ביולוגיה, מדעי המחשב ועוד) לשלוח תוכניות מחשב שישחקו זו נגד זו בדילמת אסיר איטרטיבית במשך 200 משחקים לכל זוג תוכניות. התוכנית שתוכרז כזוכה היא זו שתזכה ברווח המצטבר הגבוה ביותר בכל 200 המשחקים.
וכן אסטרטגיות אחרות, מורכבות יותר.
בטורניר שערך אקסלרוד השיגה מידה כנגד מידה את התוצאה הטובה ביותר. גם בטורנירים נוספים שנערכו, לאחר שנודעו תוצאות הטורניר הראשון, עדיין השיגה אסטרטגיה זו את הניקוד הגבוה ביותר. לעומת זאת, תוכניות שהיו בנויות על אסטרטגיות תוקפניות הגיעו להישגים נמוכים. חשוב לציין כי הצלחתה של אסטרטגיה מסוימת תלויה באסטרטגיות האחרות. משמע - במידה והתוכניות שנשלחו לטורניר היו שונות - לא הייתה מידה כנגד מידה זוכה בטורניר. לא ניתן לכתוב תוכנה או אסטרטגיה שתזכה מול כל אסטרטגיה אחרת.
תחת תנאים מסוימים ההחלטה הרציונלית היא דווקא לשתף פעולה ולא לבגוד. תנאי יסוד הוא אכיפה של עונש. אכיפה מתקבלת באמצעות קיום משחקים חוזרים אינסופיים או בעלי אופק אירועים לא ידוע, דבר השקול לאופק אין סופי. משום שאם מספר המשחקים ידוע, במשחק שלפני האחרון כדאי לבגוד ואז ניתן להוכיח באינדוקציה לאחור שכדאי לבגוד מהמשחק הראשון. לשם אכיפה צריכים להתקיים תנאים כאלה שהסיכוי למפגש חוזר גבוה מספיק וכן שישנו עונש. העונש גם צריך להיות גבוה מהרווח של הבגידה.
בטבע, ניתן לצפות לקיומם של תנאים אלה במקרים רבים ואז ההעדפה היא לשיתוף פעולה על-פני אי שיתוף, מסיבות רציונליות. כאשר ציפור פולה את נוצות חברתה כדי לסלק טפיל (ממקומות שהציפור השנייה אינה יכולה לגשת בעצמה, כגון פדחת הראש), עושה היא זאת כדי לקבל אותו הטיפול בעת צרה. אומנם, "עלות" פליית פדחת הציפור השותפה איננה גדולה, בהשוואה לתועלת שבסילוק טפיל, אבל אין היא זניחה לחלוטין, משום שהסילוק כרוך בהוצאת זמן ואנרגיה.
רוטה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אוטווה (פירושונים)
{{פירושונים| אוטווה - עיר הבירה של קנדה, הממוקמת בפרובינציית אונטריו שבקנדה.
ראו גם
}}
יאנוש גאראי
יאנוש גאראי (בהונגרית: Garay János; 23 בפברואר 1889 – 5 במרץ 1945) היה סייף הונגרי-יהודי, שנחשב לאחד הטובים בעולם בשנות ה-20 היה אלוף אולימפי. גאראי נספה במחנה מאוטהאוזן אליו גורש.
ביוגרפיה וקריירה
גאראי זכה באליפות הונגריה בסיף ב-1923. באולימפיאדת פריז זכה במדליית הכסף הקבוצתית ביחד עם נבחרת הונגריה, וכן במדליית הארד במקצוע החרב בתחרות האישית, בה זכה ב-5 מבין שבעת הקרבות בגמר, לרבות ניצחון על חברו לנבחרת זולטן אוזוראי שנקר. ב-1925 וב-1930 זכה באליפות אירופה בסיף במקצוע החרב. ב-1930 הוביל את נבחרת הונגריה לזכייה במדליית הזהב הקבוצתית במקצוע החרב באליפות אירופה. בתקופה זו לא נערכה אליפות עולם בסיף, ואליפות העולם הראשונה נערכה רק בשנת 1937. אליפות אירופה נחשבה לתחרות החשובה בעולם הסיף. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה במדליית הזהב הקבוצתית במקצוע החרב. הנבחרת ההונגרית לאולימפיאדה זו שכללה את עמיתיו היהודים של גאראי, אטילה פטשאואר ושנדור גומבוש, לא נוצחה בתחרות זו. הם הביסו את נבחרת ארצות הברית 14-2, את נבחרת בריטניה 13-3, את נבחרת גרמניה 12-4, ונבחרת צרפת 12-4. בגמר הביסו את פולין 14-2 ואת איטליה 9-7. גאראי זכה ב-10 מתוך 12 הקרבות בהם ייצג את נבחרת הונגריה.
גירושו, מותו ומורשתו
לאחר כיבוש הונגריה על ידי גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1944, החל גירושה של יהדות הונגריה למחנות ההשמדה. גאראי גורש למחנה מאוטהאוזן ושם נספה, זמן קצר לפני תום המלחמה.
בשנת 1990 הונצח גאראי ב"יד לאיש הספורט היהודי" במכון וינגייט.
משפחתו
בנו, יאנוש גאראי הבן, היגר לקנדה עם ארוסתו ולריה ג'נגה, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) ושיאנית עולם בשחייה. בן נוסף, יוהאן גאראי, שחיין אולימפי נולד וגדל בארגנטינה, ייצג את ארגנטינה באולימפיאדת לונדון (1948).
השוקולד של צבא ארצות הברית
השוקולד של צבא ארצות הברית הוא מרכיב תקני במנות המזון של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, החל משנת 1937 השוקולד הונפק לכוחות כחלק ממנות הקרב הבסיסיות ובאריזות מגוונות. מנות השוקולד שימשו לשתי מטרות, שבהתאם להן יוצרו סוגי שוקולד שונים: כתמריץ למורל, וכמנת חירום קטנה עתירת אנרגיה. מנות השוקולד הצבאי מוכנות לעיתים קרובות בייצור מיוחד על פי מפרט צבאי למשקל, לגודל ולעמידות. רוב השוקולד המיוצר עבור אנשי הצבא הוא תוצרת חברת הרשי.
סוגי השוקולד הצבאי
הסוג הראשון של השוקולד, מזון שנועד לשיפור המורל, אינו שונה בדרך כלל בטעמו או בהרכבו מן השוקולד הנמכר בחנויות. עם זאת, צורתו ואריזתו של השוקולד הצבאי אחרת: מנת הקרב של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, המכונה מנת K (באנגלית ration K, כנראה על שם ד"ר קיז, Keys, שתכנן אותה), כללה טבלת שוקולד של שוקולד הרשי מתוק, אלא שבמקום הצורה השטוחה והדקה המאפיינת את השוקולד 'האזרחי', הייתה טבלת השוקולד במנת K בצורת מלבן עבה שהסתיים בריבוע בכל אחת מפינותיו.
לעומת הסוג הראשון, הסוג השני של השוקולד, מזון שנועד להיות מנת חירום עתירת אנרגיה, שונה מאוד מן השוקולד הנמכר בחנויות. מכיוון שמטרת השוקולד הייתה לספק מנת אנרגיה מהירה בעת חירום, דרש הצבא בתחילה שהוא לא יהיה ממתק טעים, כדי שהחיילים לא יאכלו ממנו לפני שיזדקקו לו באמת. בהמשך, ויתרו בצבא על דרישה זו. אף על פי כן, הדרישה שהשוקולד יהיה עמיד בחום, גרמה לסיכול הניסיונות לשיפור טעמו, והחיילים לא הראו התלהבות ניכרת ממנו. טבלאות השוקולד של מנות החירום היו עשירות באנרגיה, היו קלות לנשיאה ועמדו בטמפרטורות גבוהות. לעמידות השוקולד בחום הייתה חשיבות גבוהה במיוחד, מכיוון שחיילי הרגלים שהו מחוץ למבנים, לעיתים בתנאים טרופיים או בתנאים מדבריים, כשטבלאות השוקולד בכיסיהם וצמודות לגופם. תנאים אלה היו גורמים לטבלת שוקולד רגילה לעבור התכה בתוך דקות.
חברת הרשי כיצרנית השוקולד הצבאי
טבלת שוקולד החירום הראשונה שהוזמנה עבור צבא ארצות הברית הייתה טבלת Ration D. קולונל פול לוגאן מחיל האפסנאות פנה בבקשת ייצור לחברת הרשי באפריל 1937 ונפגש עם ויליאם מורי (William Murrie), נשיא החברה, ועם סאם הינקל (Sam Hinkle), הכימאי הראשי שלה. מילטון הרשי, מייסד החברה, היה מעוניין מאוד בהצעת הייצור כשדווח לו עליה, ולכן כבר בעת הפגישה הראשונה הוחלו התכנונים לייצור הניסיוני הראשון של טבלת Ration D.
הינקל, הכימאי הראשי, נאלץ לפתח שיטות ייצור חדשות לחלוטין על מנת לייצר את טבלאות השוקולד: בציוד הייצור 'האזרחי' השוקולד הועבר אוטומטית לתבניות יציקה מוכנות כשהוא נוזלי. לעומת זאת, הרכבו של השוקולד ב-Ration D הבטיח שהשוקולד יהיה משחה צמיגה שלא תזרום בשום טמפרטורה. לכן, כדי לייצר את הטבלאות הצבאיות היה הכרח לוותר על היציקה המכנית האוטומטית, ולבצע באופן ידני, עבור כל טבלה וטבלה, את הלישה, את השקילה ואת הדחיקה לתוך התבנית. תוצרו הסופי של תהליך הייצור היה גוש קשה של שוקולד חום כהה, שהתפורר רק בהפעלת מאמץ.
קולונל לוגאן היה שבע רצון מהמשלוח הקטן הראשון של הדוגמאות. ביוני 1937 הזמין צבא ארצות הברית 90,000 "טבלאות לוגאן" ובחן אותן בתנאי שדה בבסיסים שבפיליפינים ובפנמה, על גבול טקסס ובבסיסים נוספים ברחבי ארצות הברית. כמה מהחפיסות מצאו דרכן למלאי האספקה של מסעו השלישי של האדמירל ריצ'רד בירד לאנטארקטיקה. הניסויים בתנאי שדה אלו היו מוצלחים והצבא החל להזמין באופן בלתי סדיר את חפיסות השוקולד.
בתחילת מעורבותה של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, אחרי המתקפה על פרל הארבור, התקבלה הוראה לארוז את השוקולד כך שיהיה חסין בפני גז רעיל. באריזה נעשו בין 1941 ל-1945 כמה שינויים ששיקפו לעיתים מחסור בחומרי גלם ולעיתים דרישות משתנות של הצבא.
ב-1943 פנו ממחלקת הרכש של צבא ארצות הברית להרשי, בבקשה לייצר טבלאות שוקולד שיעמדו בחום גבוה אלא שיהיו בטעם משופר מטעמן של "טבלאות לוגאן". לאחר תקופה קצרה של ניסויים החלה החברה לייצר את טבלאות השוקולד הטרופיות של הרשי. אף שטבלאות שוקולד אלו היו קרובות בצורתן ובטעמן לטבלאות השוקולד ה'אזרחי', ואף שהניסיונות לשמר את טעמן המתוק היו מוצלחים במידת מה, חיילים רבים מצאו שהשוקולד קשה מאוד ובלתי טעים. עם זאת, הוא היה מושלם כחטיף מהיר בשדה או כחפץ לסחר חליפין.
משערים כי בין 1940 ל-1945 יוצרו מעל ל-3 מיליארד טבלאות שוקולד Ration D וטבלאות שוקולד טרופיות, ואלו חולקו לחיילים ברחבי העולם. ב-1939 היו כל מפעלי הרשי מסוגלים לייצר כ-100,000 טבלאות שוקולד צבאי ביום. בסוף מלחמת העולם השנייה, ייצרו כל מפעלי הרשי טבלאות שוקולד צבאי בקצב של 24 מיליון לשבוע. עבור שירותו במהלך מלחמת העולם השנייה העניק הצבא להרשי חמישה פרסי ייצור E. הפרסים הוענקו להרשי משום שהיא עלתה על ציפיות הצבא בכמותן ובאיכותן של טבלאות השוקולד Ration D ושל טבלאות השוקולד הטרופיות.
שימושים אלטרנטיביים
טבלאות השוקולד היו "מטבע עובר לסוחר" בתקופת המחסור שלאחר המלחמה. חיילים השתמשו בהן באזורים שבהם שהו, כאמצעי חיזור אחרי נערות וכן כאמצעי לסחר חליפין.
לאחר המלחמה וכיום
ייצור טבלאות Ration D הופסק עם תום מלחמת העולם השנייה. עם זאת, טבלת השוקולד הטרופית של הרשי נשארה מנה תקנית עבור הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בטבלת השוקולד הטרופית נעשה שימוש בזמן מלחמת קוריאה ובזמן מלחמת וייטנאם. טבלת השוקולד הטרופית זכתה לרגע קצר של תהילה כשנעשה בה שימוש בטיסת אפולו 15 ביולי 1971.
בזמן מלחמת המפרץ, בדקה חברת הרשי שוקולד חדש ועמיד לטמפרטורות גבוהות, שאותו כינו "טבלת המדבר". הרשי סיפקה כ-144,000 טבלאות מדבר לחיילי ארצות הברית, כמעבדת ניסוי לטבלת השוקולד החדשה. לטענת הרשי, טבלת השוקולד עמידה בחום גבוה מ-60°C. בעוד שדובר הצבא אמר כי טעמו של השוקולד הוא טוב, תגובת החיילים הייתה מעורבת וסוג שוקולד זה לא עבר לייצור מסחרי.
לשכת בתי הכלא הפדרלית
לשכת בתי הכלא הפדרלית (באנגלית: The Federal Bureau of Prisons; בראשי תיבות: BOP) היא סוכנות אכיפת חוק פדרלית הכפופה למשרד המשפטים של ארצות הברית והיא אחראית על ניהול מערכת בתי הכלא הפדרליים. המערכת מטפלת גם באסירים שביצעו מעשים שנחשבים כעבירות על החוק במחוז קולומביה. הלשכה הוקמה בשנת 1930 כדי לספק טיפול מתקדם ואנושי יותר לאסירים פדרליים, מתוך כוונה למקצע את שירות בתי הכלא, ועל מנת להבטיח ניהול עקבי ומרוכז של 11 בתי הסוהר הפדרליים שפעלו באותו הזמן.
במתקני הלשכה כלואים אסירים על הפרת חוקים פדרליים. על הפרת חוקים של מדינות ארצות הברית, האסירים נכלאים בבתי סוהר של המדינה. בשנת 2016 רק כ-10% מכלל האסירים בארצות הברית היו כלולים בבתי הכלא הפדרליים של הלשכה.
הלשכה גם אחראית על ביצוע כל ההוצאות להורג הפדרליות, ואלה מעוגנים בחקיקה משפטית (למעט אלה שמבוצעים על פי החוק הצבאי) בארצות הברית. הלשכה מחזיקה את המתקן הפדרלי להוצאה להורג בזריקת רעל בכלא טר הוט באינדיאנה.
היסטוריה
מערכת בתי הסוהר הפדרלית התקיימה במשך יותר מ-30 שנה לפני הקמתה של לשכת בתי הכלא הפדרלית. למרות שהסוהרים תפקדו באופן כמעט עצמאי, הממונה על בתי הסוהר, שהיה כפוף למשרד המשפטים בוושינגטון, היה להלכה האחראי על בתי הכלא הפדרליים.
עד 1907, בנושאי הכלא טיפל הסוכן הכללי של משרד המשפטים. הסוכן הכללי היה אחראי על החשבונות במשרד המשפטים, הפיקוח על פעולות פנימיות, חקירות פליליות מסוימות, כמו גם פעולות בבתי כלא. בשנת 1907, משרד הסוכן הכללי בוטל, ותפקידיו חולקו בין שלושה משרדים חדשים: מחלקת החשבונות (שהתפתח מאגף ניהול המשפטים); משרד הבוחן הראשי (שעל בסיסו הוקם בהמשך לשכת החקירות הפדרלית); לבין משרד המפקח על בתי הסוהר, שמאוחר יותר כונה המפקח על בתי הסוהר (שהפך ללשכת בתי הכלא הפדרלית).
לשכת בתי הכלא הפדרלית הוקמה ב-1930, ותפקידיה עוגנו בחקיקה מיוחדת, ובהדרגה גדלה אחריותה ומספר המועסקים בה. ב-1990 היא העסיקה 19,000 עובדים ונכון ליוני 2003 הלשכה העסיקה 32,000 עובדים.
האחות הטובה
האחות הטובה (באנגלית: The Good Nurse) הוא סרט דרמה ופשע אמריקאי משנת 2022 בבימויו של הבמאי הדני טוביאס לינדהולם ובכיכובם של אדי רדמיין וג'סיקה צ'סטיין.
הסרט שוחרר לצפייה בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-26 באוקטובר 2022.
רקע
התסריט לסרט נכתב על ידי קריסטי וילסון-קיירנס והוא מבוסס על ספר באותו שם שיצא בשנת 2013. התסריט והספר מבוססים על סיפור אמיתי במרכזו צ'ארלס קאלן, אח לשעבר שהורשע ברצח מטופלים רבים. קאלן הוא רוצח סדרתי שעבד בתור אח בבתי חולים שונים ברחבי ארצות הברית, שהם ביצע את הרציחות. בסרט מככבים בנוסף לצ'סטיין ורדמיין גם ננאדי אסומוגה, קים דיקנס ונואה אמריך.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-11 בספטמבר 2022, ולאחר מכן הוא יצא בבתי קולנוע נבחרים בלבד במסגרת הפצה מוגבלת ב-19 באוקטובר 2022, לפני שפורסם ב-26 באוקטובר 2022 לצפייה ביתית בנטפליקס. הסרט זכה לתשבחות המבקרים.
עלילה
איימי לורן היא אחות טיפול נמרץ עמוסה ושחוקה הנעזרת בקולגה חדש ומתחשב הן בעבודה והן בבית – אבל מותה הבלתי צפוי של חולה מעורר בה חשדות.
לורן היא אם חד הורית שעובדת ביחידה לטיפול נמרץ בבית החולים Parkfield Memorial בניו ג'רזי. היא הסובלת מקרדיומיופתיה, אותה היא מסתירה מחשש לפיטורין. בשנת 2003 בית החולים מגייס את האח המנוסה צ'ארלס קאלן לעבודה והוא מתחיל לעבוד בעיקר במשמרות לילה ביחד עם לורן. השניים במהרה הופכים לחברים טובים.
בעקבות מוות פתאומי של קשישה בשם אנה מרטינז, שטופלה במחלקה, מועצת המנהלים של בית החולים פונה למשטרה. למרות שהמועצה יזמה את הפניה, הם מנסים לטייח את העניין, בטענה שהמוות היה לא מכוון ושהסיבה לדיווח הייתה ציות לפרוטוקול הבריאות. אחד הבלשים החוקרים מטעם המשטרה מוטרד מהמקרה ובחקירה מתמקד באח החדש צ'רלי. בחקירה מתגלה שהוא הורשע באישומים קלים ב-1995. הם שואלים את איימי האם שמה לב שהינתן לכך שלחולה הקשישה שנפטרה הוזרק אינסולין.
החוקרים מנסים ליצור קשר עם בתי החולים שבהם צ'ארלי עבד בעבר, אך איש אינו מוכן לשתף פעולה. בנוסף בית החולים פארקפילד משתף לאחר זמן רב את תוצאות החקירה הפנימית עם המשטרה, וגם הן נראות מטויחות. בינתיים, מקרי המוות ממשיכים ואיימי נפגשת עם חברה ותיקה שמאשרת לה חשדות לגבי צ'ארלס.
לאחר שאישה צעירה מתה בבית החולים, בעלה מסכים לנתיחה שלאחר המוות. תוצאות הנתיחה חושפות שילוב כפול של אינסולין ודיגוקסין שהוביל למותה. בינתיים, בית החולים מפטר את צ'רלי באמתלה של אי התאמות קלות שנמצאו בקורות החיים שלו. בניסיון לפתות את צ'רלי לחשוף את מעשיו, בולדווין ובראון מזמינים את איימי לארגן איתו פגישה, אך הוא מגיב באגרסיביות כשהיא שואלת על פיטוריו.
בכתוביות הרצות על המסך בסוף הסרט נכתב כי צ'רלי נידון ל-18 מאסרי עולם רצופים על רציחות של 29 חולים, אך המספר האמיתי יכול להגיע לכ־400. איימי עברה את ניתוח הלב לה הייתה זקוקה, וכעת חיה בפלורידה עם בנותיה ונכדיה.
הפקה
בנובמבר 2016 הוכרז שטוביאס לינדהולם יביים את הסרט על בסיס תסריט שכתבה קריסטי ווילסון-קיירנס בהתבסס על ספר מאת צ'ארלס גרייבר בשם ''"האחות הטובה: סיפור אמיתי של רפואה, טירוף ורצח". חברת'' Lionsgate אמורה הייתה להפיץ את הסרט ובאוגוסט 2018, ג'סיקה צ'סטיין ואדי רדמיין החלו במשא ומתן בנוגע להשתתפות בסרט כשחקנים. לאחר מכן נטפליקס נכנסה למשא ומתן לרכישת זכויות ההפצה העולמית של הסרט תמורת 25 מיליון דולר.
האחות הטובה היה הסרט הנצפה ביותר בנטפליקס ב-27 באוקטובר 2022, יום לאחר יציאתו לאקרנים. בשבוע הראשון להקרנתו בנטפליקס הוא הגיע למקום הראשון ב-Top 10 של נטפליקס עם 68.31 מיליון שעות צפייה ונכלל בעשרת הסרטים המובילים בקרב 93 מדינות.
קיהון
קיהון (בקאנג'י: 基本, きほん; תרגום: בסיס, יסוד, "מקור היסודות") הוא אחד משלושת סוגי התרגולים הנפוצים ביותר בקרטה.
תרגול הקיהון
קרטה מורכב משלושה חלקים: קיהון, קאטה וקומיטה, כאשר הקיהון הוא הבסיס של המשולש – עליו נבנה כל הקרטה. הקיהון מהווה בסיס הן לקאטה והן לקומיטה (קרבות). לרוב תרגול הקיהון נעשה באופן קבוצתי, ללא תוקף או נתקף, כאשר המאמן מדגים את התרגיל ולאחר מכן מנחה את החניכים להתחיל בתרגול. בתרגול הקיהון לומד מתרגל הקרטה כיצד לבצע נכונה את התנועות שעומדות בבסיס השיטה: חסימות, גריפות, אגרופים, בעיטות, עמידות ואף קפיצות. בניגוד לקאטה, הקיהון מהווה שם כולל לאימון יסודות ואינו כולל סדרות קבועות מראש. בכל קיהון המאמן בוחר את התרגילים והדגשים במה הוא מעדיף להתרכז. עם זאת, בארגונים רבים קיימות סדרות "קיהון" מקובלות קבועות, אותן מבצע המתאמן בעת מבחן המעבר לחגורה הבאה.
באמצעות תרגול הקיהון יכול מתרגל הקרטה לבנות לעצמו בסיס טכני איתן, שכן הוא לומד כיצד לבצע את התנועות הנדרשות בצורה נכונה, מהירה וחזקה. התרגול מפתח את הדיוק, הקוארדינציה ואת הכושר הגופני, מסגל למתרגל דרכי נשימה נכונות ואף דורש ברמות מתקדמות ריכוז מרבי. לעיתים, משמש אימון הקיהון לתרגול ושינון תרגילי קרבות בטרם התרגול המעשי בזוגות ("קומיטה"). תרגיל קיהון יכול לכלול תנועה אחת בלבד, לדוגמה אגרוף בהתקדמות (אוי צוקי), ויכול להכיל שרשרת ארוכה של תנועות רבות הכוללות התקדמויות, נסיגות ושינויי זווית.
מאקיווארה
במקור המאקיווארה נבנתה על ידי קשי אורז מלופפים סביב עמוד שננעץ עמוק באדמה או נתלה מהתקרה, אך כיום קיימות גרסאות מודרניות יותר המכילות קפיצים ועשויות ממשטחים מסוגים שונים שאפשר גם לתלות על קיר חזק. בעזרת המאקיווארה ניתן להתאמן על כל התקפות הקיהון, אגרופים, בעיטות, מכות מרפקים, ברכיות ועוד. העבודה עם מאקיווארה מחשלת את האזור הפוגע, ועוזרת לקראטקא לתעל בצורה נכונה את כל הכוח והמשקל שלו כדי ליצור את המכה הכי עוצמתית שלו.
קונור אוברסט
קונור מולן אוברסט (באנגלית: Conor Mullen Oberst; נולד ב-15 בפברואר 1980) הוא זמר-יוצר אמריקאי, הידוע בעיקר כחבר הלהקה ברייט אייז. בעברו אוברסט היה גם חבר בלהקות נוספות, בהן קומנדר ונוס (Commander Venus), דספרסידוס (Desaparecidos) ופארק אבניו (.Park Ave).
"סאדל קריק" ו"טים לאב"
אוברסט הוא אחד מחבריה המייסדים של חברת התקליטים העצמאית סאדל קריק, המפיצה להקות שונות, בהן קרסיב (Cursive), דספרסידוס (Desaparecidos), הפיינט (The Faint), ריילו קיילי (Rilo Kiley), ברייט אייז.
אוברסט ייסד את חברת התקליטים טים לאב (Team Love). מטרת הקמת החברה הייתה, במילותיו, כגון אלבומי הסולו של טילי והוול (Tilly and the Wall) והזמרת ג'ני לואיס יחד עם התאומות ווטסון (The Watson Twins).
השפעות
אוברסט נמשך למוזיקה מגיל צעיר מאוד, והושפע רבות מאהבתו של אחיו ללהקה הקיור. אוברסט צוטט כשאמר שאוסף הסינגלים הראשון של הקיור, Staring at the Sea, היה האלבום הראשון אותו קנה, וכמו כן הוא אחד האלבומים המועדפים עליו.
אוברסט הושפע רבות מהמוזיקאים המקומיים דייב דונדרו וסיימון ג'וינר. ג'וינר כתב את השיר "Burn Rubber", אשר להקתו של אוברסט, ברייט אייז, ביצעה לו גרסת כיסוי שיצאה כסינגל בשם "Take It Easy (Love Nothing)". ג'וינר ואוברסט נהגו לעשות סיבובי הופעות קטנים, בעיקר בסופי שבוע, מכיוון שלג'וינר יש משפחה.
בנוסף, אוברסט הושפע רבות מתחיית הפולק של שנות ה-60 ומאמנים כגון ניל יאנג, לאונרד כהן, וזמרת הקאנטרי אמילו האריס. באחת מהופעותיו חידש אוברסט יחד עם ג'ים ג'יימס ומ. וורד את שירו של ניל יאנג "Out on the Weekend". כמו כן, הריס שרה בכמה מן השירים באלבומה של ברייט אייז, I'm Wide Awake, It's Morning. אוברסט מושפע גם מן המוזיקאי אליוט סמית', ואף מבצע גרסת כיסוי של שירו "The Biggest Lie" בהופעותיו.
דיבור
דיבור הוא תקשורת באמצעות שפה קולית. דיבור נוצר מהרכבת מילים מתוך מבחר רחב שנקרא לקסיקון, לפי כללי תחביר קבועים. כל מילה מורכבת מרצף מסוים של הגאים מתוך סט מצומצם של תנועות ועיצורים שהם היחידות הבסיסיות של השפה המדוברת. עם זאת, בעוד שהשפה היא תנאי הכרחי לקיומו של הדיבור, הדיבור אינו תנאי הכרחי לקיומה של השפה, שכן היא יכולה להתקיים גם בלעדיו.
הדיבור קיים אצל המין האנושי בלבד. חוקרים מאמינים שרמה מסוימת של דיבור התקיימה אצל האדם הניאנדרטלי, והשאלה האם התקיים אצל מינים נוספים מהסוג "אדם", כגון הומו ארקטוס, עוד לא הוכרעה. יכולת הדיבור חשובה ביותר לתפקודו של הפרט האנושי בחברה, ופגם ביכולת הדיבור נחשב ללקות.
תפקיד הדיבור בחיי האדם
דיבור מאפשר תקשורת מיידית עם הסביבה הקרובה כמו גם שיחה בכלי תקשורת כמו טלפון. הדיבור הוא הצורה הבסיסית של מרבית השפות האנושיות (צורה אחרת היא כתיבה. יש גם שפות סימנים). הדיבור מורכב מקולות הנוצרים במיתרי הקול הנמצאים בקופסית הקול שבגרון. תהליך הדיבור מתחיל במוח שבו נוצרות המילים ושם הן מתורגמות לאותות עצביים המפעילים את מכלול השרירים היוצרים קול. הקול בא מזרם אוויר המיוצר על ידי הריאות ועובר בין מיתרי הקול. זרם זה יוצר במיתרי הקול ויברציה אשר מוגברת על ידי תהודה בקופסית הקול ובחללים נוספים: הגרון, הפה ומערות האף.
כאשר התחילו בני אדם לתקשר ביניהם באמצעות דיבור היה זה שילוב של קול, שפת גוף ותנועות פנים, הדיבור היה מורכב בעיקר מהברות ושאר הסימנים היו מותאמים להברה. עם הזמן התפתח הדיבור למילים שונות בעלות משמעויות מגוונות ומספר ההברות במילים גדל.
תכונות פיזיקליות, תדרים ועוצמה
לקול האנושי יש תדר יסוד נמוך: אצל גברים התדר נע בין 85Hz ל-155Hz ואצל נשים בין 165Hz ל-255Hz. בנוסף לתדר היסוד ישנם צלילים עיליים המופיעים בכפולות של תדר היסוד וכן שיאים נוספים המשפיעים על גוון הצליל. תדרים קוליים אלה, הנקראים פורמנטים, הם תדרי תהודה של מערכת הדיבור האנושית, הכוללת בין היתר את בית הקול וחלל הפה. פורמנטים אלה יכולים להתקרב לתדר של 4000Hz, אך לצורכי תקשורת אלקטרונית כמו טלפון מסתפקים בפס של 300Hz - 3400Hz. לעיתים קשה להבחין בין צלילים כגון "מ" ו"נ" בגלל צמצום התדרים המועברים בטלפון ויש לקחת עובדה זאת בחשבון כשמאייתים דרך הטלפון. הקול מכיל גם רכיבים "לבנים" שהם חסרי תדר מוגדר ואשר נשמעים כנשיפה כמו באותיות ה', ח', ט', ס', צ' וש'. עוצמת הקול בשיחה רגילה נמדדת בסדר גודל של 10 מיקרו-ואט, אך יכולה להגיע ל-30 מילי-ואט בעת צעקה. מעבר לקול ניתן לאפיין דיבור על ידי קצב מילים אשר יכול להגיע למעל 400 מילים לדקה, ויש הטוענים שאף ל-600 מילים בדקה, למשל במוזיקת הראפ המתאפיינת בקצב מהיר.
ליקויי דיבור
מוכר מגוון רחב של ליקויי דיבור. הליקויים מגוונים מבחינת חומרתם ומבחינת הגורמים להם. ליקוי דיבור קל יכול להיות קושי לדבר בעוצמת קול חזקה או חוסר יכולת לבטא צליל אחד מצלילי השפה.
חוסר מוחלט של יכולת דיבור הוא אילמות. היעדרו של הדיבור אינו משקף בהכרח העדר של התפתחות שפה. זאת משום שהשפה היא התפיסה הקוגניטיבית והרגשית המאפשרת את קיומו של הדיבור, אשר מסתמך בעיקר על היכולת המוטורית.
הגורמים ללקות דיבור יכולים להיות מגוונים. גורם כזה יכול להפריע לדיבור בלבד או להפריע לאדם גם בתחומים רבים אחרים. בכל מקרה, הגורמים ללקות דיבור חייבים לפגוע באחד מהמקומות המשתתפים ביצירת קול. ליקויי דיבור מטופלים על ידי קלינאי תקשורת, רופאי אף אוזן גרון, ורופאים המתמחים בגורמי הפגיעה השונים בדיבור, בהתאם לגורם הבעיה.
התפתחות מאוחרת
התפתחות הדיבור כרוכה ברכישת מיומנויות הנלמדות במשך ההתפתחות. כאשר התפתחות מיומנויות אלו מתעכבת, הדיבור יהיה חריג לגיל הילד. להלן דוגמאות: ריפיון השרירים האחראים יגרום לדיבור לא ברור, וחוסר יכולת לבטא את כל הצלילים יביא להחלפת צלילים כמו אמירת דֶדֶל במקום דגל. בעיות אלו מטופלות בדרך כלל על ידי קלינאי תקשורת באמצעות תרגול לזירוז התפתחות המיומנות הלקויה. התפתחות מאוחרת יכולה לגרום לגמגום.
צרידות
צרידות נגרמת על ידי התכווצות, דלקת או שיתוק במיתרי הקול או מגידול פוליפים עליהם. היא יכולה לנבוע משימוש לרעה בקול, מלחץ נפשי, עישון, מחלה זיהומית או אלרגיה. הרמת קול פתאומית מזיקה במיוחד למערכות הקול. צרידות הנמשכת זמן רב נחשבת לאחד מסימני האזהרה לסרטן ומחייבת בדיקה רפואית. כשמדובר בשימוש לרעה בקול, כמו בהרמת קול ממושכת, הטיפול בבעיה יכלול מנוחה של מערכת הקול לזמן ארוך. דיבור בלחישה אינו מסייע לרפוי הצרידות.
גמגום
גמגום מתאפיין בחזרה על חלקי מילים מספר פעמים או משיכתם או קושי בהתחלת מילה. קיימים מספר גורמים לגמגום. אצל ילדים, גמגום יכול להיות תוצאה של ניסיון להביע מעבר ליכולת המילולית שלהם. גמגום זה חולף בדרך כלל עם המשך התפתחות מיומנויות דיבור ושפה. אצל מבוגרים, רוב מקרי הגמגום נובעים מליקוי בתפקוד המוח (סיבה אורגנית). מיעוט המקרים נובעים מסיבות נפשיות - הפרעה נפשית או חוויית לחץ או צער חריגים.
פיגור סביבתי
מי שלא שמע דיבור בילדותו המוקדמת יתקשה מאוד לדבר. המקרים האלה נדירים אך מפורסמים. דוגמאות:
פיגור סביבתי שאינו כה חמור יגרום להפרעת שפה שאינה הפרעת דיבור - למשל אוצר מילים דל.
לחישה
לחישה היא דיבור ללא הנעת מיתרי הקול ועוצמתו חלשה בהרבה מקול רגיל. מסיבות אלו נוצר הרושם השגוי שלחישה אינה מאמצת את מיתרי הקול.
נימוסים
לדיבור חלק מרכזי בחברה ומשום כך נוצרו כללים וחוקים המתייחסים לדיבור. תרבות הדיבור המקובלת לפחות בעולם המערבי כוללת:
ג'ון הנקוק
ג'ון הנקוק (באנגלית: John Hancock,, 12 בינואר 1737 – 8 באוקטובר 1793) היה מהאבות המייסדים של ארצות הברית, הנשיא השני של הקונגרס הקונטיננטלי ושל הקונגרס הפרובנציונלי של מסצ'וסטס; מושל מסצ'וסטס הראשון והאיש הראשון שחתם על הכרזת העצמאות האמריקנית. חתימתו הבולטת של ג'ון הנקוק על ההכרזה, הפכה את שמו לכדי מילה נרדפת למילה חתימה. על פי האגדה הבליט הנקוק את חתימת שמו על מנת לא להשאיר כל מקום לספקות בקשר לזהות החותם, על מנת להתגרות ישירות במלך הבריטי ג'ורג' השלישי.
מדליית קרים הטורקית
מדליית מלחמת קרים הטורקית (בטורקית: Kırım Harbi Madalyası) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה על ידי אבדילמג'יט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית למשרתים בצבא בריטניה, צרפת וסרדיניה; בעלות בריתה של האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת קרים.
ג'ון הנקוק
תחילת דרכו
ג'ון הנקוק נולד בעיר בריינטרי (היום קווינסי) במסצ'וסטס. אביו מת בעודו צעיר לימים ולכן אומץ על ידי דודו – תומאס הנקוק, סוחר מצליח מניו-אינגלנד. לאחר שסיים את בית הספר הלטיני של בוסטון, החל הנקוק ללמוד באוניברסיטת הרווארד וב-1754, כשהוא בן 17, סיים את לימודיו בהצלחה והוענק לו תואר.
מדליית קרים הטורקית
תיאור
העיטור הורכב ממדליה אשר הייתה תלויה מסרט עיטור בצבע אדום בעל דפנות בצבע ירוק. החלק הקידמי של המדליה כלל במרכזו טורה של הסולטאן אבדילמג'יט הראשון, מתחתו צוינה השנה 1271 של הלוח המוסלמי (1855/1856 בלוח הגרגוריאני). בצידה האחורי של המדליה מתואר תותח שדה שמעליו ארבעה דגלים לסימול ארבעת בעלי הברית, מתחת לתותח מתואר הדגל של האימפריה הרוסית שנגדה נלחמו. מתחת לאיור מצוין שם המערכה לפי גרסה; 'La Crimea 1855' בגרסה הסרדינית, 'La Crimee 1855' בגרסה הצרפתית, ו-'Crimea 1855' בגרסה הבריטית.
ג'ון הנקוק
תחילת דרכו
לאחר מכן החל ג'ון הנקוק לעבוד בעסקיו של דודו. מ-1760 עד 1764 התגורר הנקוק באנגליה, במטרה לבנות קשרים עם לקוחות וספקים בריטים למען עסקיו של דודו. זמן קצר לאחר שובו מאנגליה מת דודו, והוריש להנקוק את כל הונו ועסקיו, שהפכו את הנקוק לאיש העשיר ביותר בניו-אינגלנד בזמנו.
הקריירה
עסקיו של הנקוק במושבות גרמו לו להיות מתנגד ברור של חוק מס הבולים, שפגע בכלכלת המושבות. חוק הבולים בוטל, אך סדרה של חוקים אחרים הובילו למיסוי הולך וגדל על מצרכי היסוד במושבות. לבסוף הלכו עסקיו והפכו למחתרתיים והוא החל בהברחת זכוכית, עופרת, נייר ותה לאזור בוסטון. ב-1768, לאחר שעגנה בלונדון, הוחרמה ספינתו של הנקוק, ה"ליברטי", על ידי סוכני מכס בריטים באשמת הפרת חוקי המיסים; הדבר גרם להתפרצויות של זעם והתפרעויות בקרב בוסטונאים שהיו תלויים בסחורה שהייתה על סיפון ה"ליברטי". הסחר וההברחות של הנקוק מימנו חלק גדול ממעשי המרד המקומיים כנגד הרשויות הבריטיות. למרות שבתחילה היה רק ממממני ההפיכה ההולכת וקרבה, הפך הנקוק מאוחר יותר למבקר גלוי של השלטון הבריטי. ב-5 במרץ 1774, בציון השנה הרביעית לטבח בוסטון, נשא הנקוק נאום שבו גינה בחוזקה את הבריטים. באותה השנה נבחר הנקוק, בפה מלא, לנשיא הקונגרס הפרובנציונאלי של מסצ'וסטס. תחת הנקוק הקימה מסצ'וסטס קבוצות של "מנטמנים" (Minuteman) – חיילים שטענו שביכולתם להיות מוכנים לקרב בתוך פחות מ-60 שניות. החרם של הנקוק על התה שיובא על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית, הוביל, בסופו של דבר, למסיבת התה המפורסמת בבוסטון.
בזמן המהפכה
באפריל 1775, כשכוונותיהם של הבריטים החלו להתבהר, ברחו ג'ון הנקוק וסמואל אדמס מבוסטון והשתכנו בבית "קלארק-הנקוק" בלקסינגטון, מסצ'וסטס (בית שעומד על תלו עד היום). לבית זה הגיע פול רוויר, בערך בחצות, והספיק להזהיר את הנקוק ואדמס מהחיילים הבריטים הצועדים לכיוון העיר, אזהרה שהיוותה את הסיבה העיקרית לניצחון המושבות בקרב שניטש למחרת (קרבות לקסינגטון וקונקורד). גנרל תומאס גייג' הבריטי ציווה על מאסר הנקוק ואדאמס באשמת בגידה. לאחר תבוסתם בקרב לקסינגטון-קונקורד, הפיצו הבריטים כרזה שהבטיחה חנינה מלאה לכל מי שיניח את נשקו וישוב להיות נאמן לכתר – לכל אחד, מלבד הנקוק ואדמס.
ב-24 במאי 1775, נבחר הנקוק לכהן כנשיא השלישי של הקונגרס הקונטיננטלי השני, כשהוא מחליף את הנרי מידלטון. הוא כיהן בתפקיד זה עד ה-30 באוקטובר 1777, מחליפו היה הנרי לורנס.
בחודש הראשון לכהונתו, ב-19 ביוני 1775, מינה הנקוק את ג'ורג' וושינגטון למפקד העליון על צבא המושבות ההולך ונבנה. שנה לאחר מכן, ב-4 ביולי 1776, שלח הנקוק לג'ורג' וושינגטון את דבר ההחלטה של הקונגרס שקראה לעצמאות המושבות, ביחד עם עותק מהכרזת העצמאות.
משנת 1780 ועד 1785 כיהן הנקוק כמושל מסצ'וסטס (הראשון לכהן בתפקיד זה). כישוריו כנואם וכמתווך היו להערצה. עיקר תרומתו של הנקוק בזמן המלחמה באה לידי ביטוי ביכולתו להשיג מימון וציוד לחיילים האמריקנים; למרות כישורי המסחר האלו, אפילו הוא התקשה להיענות לדרישות הגוברות לבשר למען האכלת הצבא הרעב.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה המשיך הנקוק לייצג את מדינתו ואת האינטרסים שלה בכל מפגשי המושבות. לאחר שנבחר בשנית לכהן כמושל מסצ'וסטס (ב-1787), הוביל את מדינתו לאשרור החוקה הפדרלית של ארצות הברית. ג'ון הנקוק מת ב-1793, כשהוא מכהן את כהונתו השנייה כמושל מסצ'וסטס ונקבר בבוסטון בצמוד לקורבנות הטבח בבוסטון, חברו סמואל אדמס ועוד ממספר האבות המייסדים של ארצות הברית.
סאקורה קינומוטו
הדמות
בתחילת הסיפור, סאקורה היא ילדה בת תשע אשר גרה בעיר טומודה בפאתי טוקיו, יפן, אשר לומדת בבית הספק העירוני. בעלילות מתקדמות של הסיפור סאקורה מוצגת כילדה בת שתים עשרה ואף תלמידת חטיבה בת ארבע עשרה.
בסדרת האנימה רצף האירועים שונה במקצת מהמאנגה. בצהרי היום לאחר שחזרה מהיום הראשון בכיתה ד', סאקורה שומעת קול מסתורי שבוקע מספריית אביה שבמרתף. סאקורה, חמושה בשרביט המעודדות שלה, יורדת מטה ומגלה את הספר על כל הקלפים בתוכו (האנימה הרחיבה את מספר הקלפים לחמישים ושניים). בגרסה חלופית זו, סאקורה מרימה את הקלף העליון וקוראת את שמו, רוח, מה שמפעיל את הקלף שמזמן רוח חזקה המעיפה את שאר הקלפים מחוץ לבית. קרברוס מפציר בה לצאת לתפוס את הקלפים. קטע זה הוסף, כנראה, על מנת לא רק לתת לקרברוס סיבה מוצדקת יותר לשלוח את סאקורה למשימתה, לתפוס את הקלפים, אלא גם כדי להקל עליה תחילה כיוון שבשליטתה הקלף רוח לעומת המאנגה שבה היא התחילה ללא כל קלף.