cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרכז יצחק רבין
המבנה
המבנה הוקם במקום שבו שכנה בעבר תחנת כוח סודית לשעת חירום, שנקראה "רדינג ג'". ההחלטה על הקמת רדינג ג' התקבלה בשנת 1954 וההקמה הושלמה בשנת 1956. המבנה הוקם בכספי הסכם השילומים עם גרמניה המערבית. תחנת הכוח תוחזקה עד סוף שנות ה-80. מרכז רבין הוקם על גבי מבנה התחנה הישנה שהייתה תת-קרקעית ברובה ומשתמש בו כיסוד. בחזית הבניין הדרומית, בה מפלס הקרקע נמוך יחסית למפלס הקרקע הצפוני, נחשף במהלך הבניה קיר תחנת הכוח התת-קרקעית מחופה באבן. מרכיביו השונים והמגוונים של המבנה שזורים יחדיו באמצעות חוט השדרה המרכזי, ארקדה בגובה 2 קומות החוצה את הבניין ממזרח למערב. עיצוב הבניין מבוסס על אבן בחלקו התחתון המחובר לאדמה וצומח ממנה, ועל חומרים קלים ובהירים כגון עמודי בטון אדריכלי גלוי, חיפוי אלומיניום טבעי וזכוכית בחלקו העליון. בראשו של הבניין שני גגות לבנים דמויי כנפי יונה, העשויים מחומר בידוד מצופה פיברגלאס. גגות מיוחדים אלה תלויים מעל אולם האירועים ומעל הספרייה, הם מקרים ומצלים על קירות הזכוכית המשקיפים אל הנוף, ומחדירים אור יום אל האולמות באמצעות סקיילייטים הממוקמים בין חלקי הגג השונים. המסלול המרכזי מתאר את מסלול חייו של יצחק רבין, ואילו הגלריות מתארות פרקים שונים בהתפתחות החברה הישראלית מימי טרום הקמת המדינה ועד לרצח ראש הממשלה יצחק רבין ב-4 בנובמבר 1995.
המוזיאון מוקדש להתפתחות החברה הישראלית במשולב עם סיפור חייו ופועלו של יצחק רבין, והוא בנוי כמסלול ספיראלי מרכזי יורד, שסביבו אולמות התצוגה השונים.
המבנה שמשולב בטופוגרפיה התלולה של סביבתו (חלק מגבעת שיח מוניס) כולל גם שני גנים בשיפוע מהמבנה מטה: הגן המערבי קרוי על-שם הנשיא ביל קלינטון והגן המזרחי, אשר שודרג בשנת 2013, נקרא "גן טריגובוף", על-שם הארי ורונדה טריגובוף, זוג נדבנים יהודים אוסטרלים. הגנים הנרחבים, בשטח של כ-40 דונם, מעוצבים כמערכת שדרות עצים תל אביביות, וביניהם צמחייה ארץ ישראלית מגוונת.
מימון ותקציב
סעיף 38 לחוק המרכז להנצחת זכרו של יצחק רבין, התשנ"ז-1997, החוק אשר מכוחו הוקם המרכז, מורה הממשלה להעמיד לרשות המרכז קרקע, אך קובע כי יש לממן את הקמת המרכז מכספי תרומות (להבדיל מתקציב המדינה), למרות זאת, דו"ח מבקר המדינה חשף כי בפועל מומנה הבנייה באופן חלקי מאוצר המדינה. המרכז טען בתגובה כי מדובר בהקדמת מימון אשר הושבה על ידי המרכז למשרד האוצר בשנים שלאחר מכן.
התקציב השוטף של המרכז מגיע בהתאם לחוק מתקציב המדינה, מתרומות ומהכנסות שונות של המרכז (כגון דמי כניסה). התקציב נקבע על ידי המרכז וטעון אישור של שר האוצר. בשנת 2012 חתמו אגף התקציבים במשרד אוצר ומרכז רבין על סיכום תקציבי שלפיו בסיס התקציב של המרכז יהיה 11.5 מיליון שקל בשנת 2013, ו-12.2 מיליון שקל בשנת 2014.
צבאות העמים בסהר הפורה
צבאות עמים עתיקים בסהר הפורה הורכבו ככלל משני חילות עיקריים - רגלים ומרכבות. לעיתים רחוקות חרג גודלו של צבא כזה מכמה עשרות אלפי לוחמים. מספר המרכבות עמד על כמה אלפים לאימפריות גדולות. הפרשים היו מועטים יחסית והופיעו רק לקראת ירידתן של התרבויות העתיקות בסהר הפורה.
שומר
תחילת האלף ה-4 - המחצית הראשונה של האלף ה-3 לפנה"ס לפי התאוריה המקובלת, התרבות השומרית היא התרבות הראשונה של האנושות. בנוסף לכך, הם הראשונים שהשאירו אחריהם עדויות בכתב. הטקטיקה השומרית הייתה פועל יוצא של ארגונם המדיני. שומר נחלקה לכמה עשרות ערי-מדינה, עם כמה ערים דומיננטיות (דוגמת אור, ארך ועוד כמה). כתוצאה מהחלוקה למדינות הקטנות, הצבאות היו קטנים יחסית ולא עלו על כמה מאות או לכל היותר אלפי לוחמים מכל צד. לדוגמה בשנת 2400 לפנה"ס לערך העיר לַגַש, שהייתה עיר חשובה בתקופה הזאת, הייתה בעלת אוכלוסייה של כ-30,000 נפש הייתה בעלת צבא של 1,000 חיילים רגלים ו-20 מרכבות. בדרך כלל החיילים היו אזרחי העיר ומספר שכירי החרב היה מועט. רוב שכירי החרב באו מאזורים מחוץ לשומר ושימשו בתור חיל רגלים קל כמו קשתים. מקור נוסף לחיילים קלי חימוש היה אזרחים דלי רכוש.
כתוצאה מהארגון הזה ומספר החיילים המועט היה צורך לשמור על חיי החיילים, ולכן כמעט כל החיילים היו מוגנים בשריון ומספר החיילים הקלים היה נמוך. שריון החייל הרגלי כלל קסדה מארד, מגן גדול ולחלקם אף בגד מבד עבה עם פיסות מתכת תפורות עליו.
המרכבות היו מעטות יחסית ואיטיות מאוד. מהניסויים שעשו עם מרכבות משוחזרות לפי התמונות המופיעות בחרסים המהירות המקסימלית לא עלתה על 20 קמ"ש בשטח מישורי. במהירות זו פניות חדות היו בלתי אפשריות. כלי הנשק העיקרי של חיל המרכבות היה חניתות ארוכות וכידוני הטלה. הטקטיקה הייתה פריצה לתוך גוש הפלנקס במטרה למוטטו ולא ירי בקשתות בדומה למרכבה המצרית. על כל מרכבה היו מספר לוחמים, ולפחות אחד השתמש בחנית ארוכה. סך הכול מספר החיילים במרכבה יכול היה להגיע לארבעה - חמישה. לא הצליחו לפענח אילו חיות היו רתומות למרכבות האלו, ברור רק שאלו לא היו סוסים, אלא בעל חיים הדומה לסוס. סביר להניח שהחיות האלה נכחדו. המרכבות היו מסורבלות מאוד ודמו יותר לעגלה גדולה מאשר למרכבה.
האסטרטגיה העיקרית הייתה השמדת תעלות השקיה וניסיון לכבוש את העיר השכנה. היות שלכל הערים היו חומות חזקות ומלאכת המצור הייתה מאוד לא מפותחת, בדרך כלל לא הצליחו במשימה ולכל היותר הרסו כמה תעלות וגנבו כמה ראשי בקר. מלחמות בקנה מידה גדול היו נדירות יחסית. הצבא השומרי היה חזק למדי, אך לא גמיש בגלל הסתמכות היתר על החיילים הכבדים ולכן הובס בקלות רבה יחסית על ידי האכדים שפרסו קשתים רבים בשדה הקרב.
אכד
אמצע האלף ה-3 לפנה"ס
האכדים הם עם שמי, שפלש למסופוטמיה מאזור חצי האי ערב באלף השלישי לפנה"ס בראשותו של סרגון. צבאו של סרגון היה קטן יחסית ולא עלה על חמשת או ששת אלף לוחמים. הלוחמים היו אזרחים חופשיים. בניגוד לשומרים, האכדים לא היו מאורגנים ביחידות מדיניות קטנות, אלא היה להם שלטון ריכוזי חזק. כתוצאה מכך, הצבא האכדי היה גדול יותר מהצבאות השומריים המפולגים.
לאכדים היו מעט מאוד (אם בכלל) חיילים כבדים ולא היו להם מרכבות כלל. רב החיילים היו בעלי חימוש קל, בדרך כלל חץ וקשת. העובדה הזאת סייעה להם להתגבר על השומרים המסוכסכים בינם לבין עצמם, בעלי הצבאות המשוריינים, אך המעטים והמסורבלים. האכדים הקימו אימפריה בחלק הדרומי של מסופוטמיה, שהחזיקה מעמד כמה מאות שנים עד כיבושה על ידי בבל.
בבל
האלף ה-2 לפנה"ס והממלכה הנאו בבלית (אמצע האלף הראשון לפנה"ס)
הצבא הבבלי כלל שלושה חילות עיקריים, בדומה לשאר המדינות בסהר הפורה - חיל הפרשים, חיל הרגלים וחיל המרכבות. רב החיילים היו בעלי חימוש קל והנשק העיקרי היה הקשת.
קשה להעריך את כוחו של הצבא הבבלי בגלל ההגזמות הרבות במקורות העתיקים ובגלל העובדה שהבבלים נלחמו בדרך כלל לצד בעלי בריתם כך שהמספר הסופי כלל את לוחמי כל המדינות. ככל הנראה הצבא הבבלי לא עלה בהרבה על כמה עשרות אלפי חיילים.
עילם
האלף השלישי לפנה"ס - האלף הראשון לפנה"ס
עילם נמצאת דרומית-מזרחית לשומר בשטח של איראן המודרנית. בירתה העתיקה היא שושן שעברה לאחר מכן לרשותם של הפרסים ומוזכרת במגילת אסתר. העדויות הכתובות הראשונות אודות העילמים מגיעים אלינו מאמצע האלף השלישי לפנה"ס דרך תעודות שומריות. עדויות ארכאולוגיות חושפות נוכחות עילמית כבר בתחילת האלף השלישי לפנה"ס. צבאם היה בעל חימוש קל בדרך כלל עם חץ וקשת, רובו היה רגלי עם מעט פרשים. עם הזמן הופיעו בשורות הצבא העילמי גם מרכבות, אם כי מספרן היה מועט. עילמים מוזכרים בתעודות שומריות בתור שומרי גבול ובתעודות חייתיות בתור שומרי ראשו של המלך החיתי בסוף האלף השני לפנה"ס. הגדוד העילמי היה גדול למדי וכלל כ-1,000 לוחמים.
בסוף המאה ה-7 לפנה"ס מגלים עדויות לחיילים מ"פרסואה", וזאת העדות הראשונה להופעתם של הפרסים בגבולה המזרחי של ארץ עילם.
אשור
תחילת האלף השני לפנה"ס עד המאה ה-7 לפנה"ס
אשור היא עיר בצפון מסופוטמיה (אם מסתכלים על כל האזור של נהרות הפרת והחידקל בתור מסופוטמיה, חלק מהחוקרים מתייחסים במילה "מסופוטמיה" רק לחלק הדרומי, מקום בו שכנה שומר).
האשורים עלו לגדולה סמוך לתחילת האלף השני לפנה"ס. בהתחלה הם הביסו ערים קטנות ליד ממלכתם ובהמשך כבשו את בבל והקימו אימפריה ענקית. כמו האכדים והבבלים לפניהם, גם לאשורים היה שלטון ריכוזי וצבאם היה מגוון מאוד.
מספר החיילים הכבדים היה נמוך, את רוב חיל הרגלים שלהם ניתן לסווג כחיל רגלים בינוני. חיל זה נחלק לשלושה, חימושו העיקרי היה הרומח, או החץ וקשת, או הקלע. נושאי הרמחים נהגו להסתער ולהתנגש בשורות האויב, בימיה המאוחרים של האימפריה האשורית ניתן להבחין במבנה דמוי פלנקס בקרב חיילים אלו. הקשתים לרוב לוו על ידי נושא מגן, וירו מטחי חצים על שורות האויב. הקלעים לרוב השתתפו בפעולות מצור.
פרט לחיל רגלים חזק, היו להם מרכבות שבתחילת דרכם דמו לדגם המצרי. מספר המרכבות עלה על כמה מאות והגיע בשיאו לכמה אלפים. המרכבות היו, בתחילה, קלות יחסית ובדרך כלל היו בכל מרכבה שני חיילים - רכָּב וקשת או נושא רומח. באופן כללי ניתן להבחין במגמה, שהחלה בימי אשור נצירפל השני וסופה בימי אשור בנפל, שלאורכה הוגדלה המרכבה, גלגליה ומספר חישוריה, בדומה לדגם הארמי. הגדלה זאת אפשרה נשיאה של ארבעה חיילים, כאשר תפקיד הנותרים היה להגן על האחרים.
חוץ מהמרכבות היה להם חיל פרשים קטן, המורכב בדרך כלל מפרשים קלים. סך כל הפרשים בצבא האשורי לא עלה על 500–700 איש, מרבית תפקידם היה באיגוף ורדיפה אחר האויב, אולם בקרבות הררים היוו חלק חשוב מאוד במערך האשורי. חיל הפרשים הוכנס לשורות הצבא עקב השפעת אוררטו. בנוסף לשתי החילות המרכזיים האלה היה להם חיל הנדסה הראשון בהיסטוריה האנושית.
הם המציאו שיטות לוחמת מצור מהפכניות, דבר שסייע רבות למסעי כיבושיהם. המהנדסים האשורים היו מסוגלים לבנות אילי ניגוח, מגדלי מצור ועוד. מספר השכירים בצבאות אשור היה זניח, ורובם היו קלעים. הגייסות האשוריים נפרסו ברחבי הממלכה בנקודות מפתח, ומלכי אשור נהגו לבנות יחידות מצבאות העמים שכבשו. עיקר האסטרטגיה היה להביס את צבא האויב בקרב הכרעה, ואז להטיל מצור על עריו. בזכות טכנולוגיית המצור המפותחת, הם בדרך כלל הצליחו במשימה.
פרס האחמנית
אמצע המאה ה-6 לפנה"ס עד שנת 331 לפנה"ס
כמו רוב הממלכות שקדמו לה, גם פרס התאפיינה בשלטון ריכוזי חזק. הכח הצבאי הפרסי התבסס בעיקרו על חיל פרשים חזק. היו להם פרשים כבדים וקלים רבים מאוד, חוץ מהפרשים כורש הגדול השתמש גם בחיילים הרכובים על גמלים, אם כי זאת הייתה פעולת אד הוק, שלא חזרו עליה אחר כך. פרט לפרשים היו להם הרבה מאוד חיילי חי"ר בדרך כלל בעלי חימוש בינוני (עד 300-400,000). הפרסים היו ידועים ברחבי העולם העתיק כקשתים מעולים. פרט לחיילים האלה, הם העסיקו רבבות שכירים (לאחר קרב קונקסה יוונים). רב השכירים היו הופליטים. הפרסים כמעט ולא השתמשו במרכבות פרט לסוג מאוד מסוים הנקרא מרכבת חרמש. מדובר במרכבה מהירה מאוד, שיש בה רק חייל אחד ועל הגלגלים מורכבים חרמשים. תפקיד המרכבה הזאת היה להתנגש במערך האויב ולשבור את שורותיו עם החרמשים. בפועל כלי הנשק הזה לא היה יעיל כי המרכבה הייתה קשה מאוד לתמרון, ובדרך כלל חיילי האויב היו מסוגלים לפתוח את השורות ולתת למרכבות לחלוף ביניהם בלי להפגע.
הצי הפרסי היה בעיקרו צי פיניקי וציי היוונים של אסיה הקטנה, שהפרסים כבשו במחצית הראשונה של המאה ה-6 לפנה"ס. היות שהיוונים האיוניים לא התלהבו להילחם נגד היוונים ביוון, הורכב רוב הצי מפיניקים.
מצרים
האלף השלישי לפני הספירה עד המאה ה-8 לפנה"ס
בתקופת הממלכה העתיקה והתיכונה הצבא המצרי הורכב מחי"ר קל וכבד, כאשר כלי הנשק העיקרי של החי"ר הכבד הייתה החנית וחרב קמורה, ואילו החי"ר הקל חומש בקשתות. הצבא הורכב מ-2 גייסות בני 5,000 לוחמים כל אחד, וגייסות של שומרי ראשו של פרעה. החי"ר הכבד התפרס בשדה הקרב בדרך כלל במערך הפלנקס.
אחרי גירוש החיקסוס, הצבא גדל לכדי 5 גייסות והמצרים התחילו להשתמש במרכבות, אותן העתיקו מכובשיהם. בשיאה של הממלכה החדשה, היו 2,000 - 2,500 מרכבות בצבא המצרי. הצבא הרגלי נותר כשהיה - חי"ר קל לצידו של החי"ר הכבד. החי"ר הכבד המשיך להשתמש במערך הפלנקס.
חתים
חת שכנה בסוריה וטורקיה של היום. מרכזה היה סביב הרי הטאורוס, ושם הייתה בירתם חתושש. סוד הצלחתם הצבאית של החתים טמון ביכולתם לעבד את הברזל. החתים או אחד העמים הנשלטים על ידיהם גילו דרך לייצר כמויות גדולות של ברזל איכותי בתחילת המאה ה-15 לפנה"ס. החתים שמרו על תגליתם בסוד והנשק החדש הקנה להם יתרון משמעותי על יריביהם, שהשתמשו עדיין בנשק העשוי מארד. פלישת גויי הים במאה ה-13 לפנה"ס, שמוטטה את האימפריה החתית, עזרה להפיץ את סוד עיבוד הברזל ברחבי המזרח התיכון.
לחיל הרגלים היה תפקיד מסייע בלבד, והוא לעולם לא הגיע למספרים גדולים (בקרב קדש הדיווחים מעידים כי החתים העמידו כ 8 או 9 אלף חיילי חי"ר, לעומת 20,000 חיילי חי"ר מצרי). מחצית מהחי"ר היה חמוש בחניתות וסודר בפלנקס והמחצית השנייה היו קשתים וקלעים שכירים או מבני העמים הכפופים להם. הפלנקס החתי לא הצטיין בחוזקו ונפל באיכותו לעומת הפלנקס המצרי. בנוסף, יש עדויות לקיומם של פרשים, אם כי מספרם היה מועט ולא עלה על מאות ספורות.
גויי הים
קבוצת עמים נוספת היא "גויי הים". החוקרים חלוקים בדעותיהם לגבי מוצאם של העמים האלה. אחת התאוריות מדברת על איי הים התיכון כמולדתם של העמים האלה, אחרת מדברת על חופה המערבי ודרום מערבי של טורקיה כמקום אפשרי. כך או כך, במאה ה-13 לפנה"ס, קבוצת עמים החלה לנדוד לכיוון האימפריה החתית. החוקרים מאמינים שהעמים האלה יצאו למסע נדודים ולא לפשיטה צבאית, עקב מספר הנשים והילדים הגבוה שהתלוו ללוחמים.
גאיוס דואיליוס
גאיוס דואיליוס (לטינית: Gaius Duilius) היה מדינאי ומצביא רומאי בן המאה ה-3 לפנה"ס, שהשתתף במלחמה הפונית הראשונה.
חייו
דואיליוס היה נובוס הומו, כלומר לא השתייך לאחת המשפחות האריסטוקרטיות הרומאיות, ולכן הידיעות אודות רקעו המשפחתי וראשית הקריירה שלו מעטות. חרף מוצאו הוא הצליח להיבחר לקונסול לשנת 260 לפנה"ס, השנה החמישית למלחמה הפונית הראשונה בין רומא לקרתגו. לאחר שעמיתו למשרה, הקונסול גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה, נפל בשבי הקרתגים בליפארה, נותר הפיקוד העליון על הצבא והצי בידיו בלבד. זמן קצר אחר כך נחל ניצחון מוחץ על הצי הקרתגי בקרב מילאי, בעיקר הודות לשימוש בגשרי השתלטות ללוחמת סיפונים. דואיליוס לכד רבות מאוניות האויב ובהן את אוניית הדגל של מפקד הצי הקרתגי חניבעל גיסקו. הוא היה הרומאי הראשון שניצח בקרב ימי גדול, ובשובו לרומא נתכבד בטריומף, תהלוכת ניצחון בה הוצגו לראווה אילי הניגוח של אוניות האויב שנפלו לידו, אשר קישטו אחר כך את הרוסטרה, בימת הנואמים בפורום הרומאי.
צבאות העמים בסהר הפורה
גויי הים
בעקבות התבוסה, התפזרו גויי הים וחלקם התיישב בארץ ישראל, החלק זה נודע בשם פלשתים. במפגש בין הפלשתים לעם ישראל ישבו הפלשתים כבר כ-150 שנה בערים ולכן צורת לחימתם עברה שינוי. במקום חיל רגלים החמוש בחרבות, החיל העיקרי היה חי"ר כבד חמוש בחניתות עם כוח מרכבות מסייע. המספרים אינם ידועים, אך כנראה לא היו רבים מדי.
גאיוס דואיליוס
חייו
מצבת ניצחון, המנציחה לדורות את ניצחונו של דואיליוס, שרדה לימינו ונמצאת במוזיאון הקאפיטוליני. זהו עמוד שיש, מקושט בפסלים בדמות אילי-ניגוח של אוניות האויב, ומכאן שמו בלטינית columna rostrata. העמוד נושא בבסיסו את הכתובת הלא שלמה הבאה:
צבאות העמים בסהר הפורה
ישראל ויהודה
העדויות החשובות ביותר לצבאו של עם ישראל בתקופה המאוחרת הוא התנ"ך. מהכתובים ניתן לראות בקלות שמרבית החיילים נלחמו ברגל ואין אזכור למרכבות או פרשים אבל כן שימוש גדול בקלע וקשת בין היתר אפשר להזכיר את בני שבט בנימין שהצטיינו בקשתות. בתקופה שקדמה להקמת ממלכת ישראל המאוחדת, כלי הנשק המעטים שהיו בידי עם ישראל היו למעשה נשקים מאולתרים, עשויים מארד, ורק מעטים היו בעלי חרבות ברזל, וזאת עקב המונופול שהיה לפלשתים על תחום זה. לפי התנ"ך, בתקופת השופטים כל שבט נלחם בפני עצמו או יחד עם עוד שבטים, כהתגייסות ספונטנית של העם או כבחירה אד-הוק של לוחמים מובחרים. בימי שאול, התאחדו שבטי ישראל לראשונה על מנת לענות על האיומים הרבים מצד שכניהם. שאול לא הצליח במשימתו ורק בימי דוד הצליחו בני ישראל להביס את הפלשתים. לפי כמה חוקרים, דוד הוא זה שמיסד את הצבא לצבא מאורגן - ובכלל זה הקמת מערך מילואים בכל הארץ, ומיסוד יחידת קומנדו עילית - "השלושים". דוד הסתייע גם בשכירי חרב רבים מעמים שונים. שלמה החזיק בצבאו גם פרשים ומרכבות סוסים ששוכנו באורוות (בספר מלכים א' פרק ה', נכתב "ויהי לשלמה, ארבעים אלף אורוות סוסים--למרכבו; ושנים-עשר אלף, פרשים").
גאיוס דואיליוס
חייו
ארבע אוניות מלחמה איטלקיות נקראו "קאיו דואיליו" על שמו: אונייה מחופת שריון מן המאה ה-19, אוניית מערכה מן המחצית הראשונה של המאה ה-20, סיירת טילים שהושקה ב-1962 ופריגטת טילים שהוכנסה לשירות ב-2007.
צבאות העמים בסהר הפורה
ישראל ויהודה
עם פילוג הממלכה המאוחדת בימי רחבעם התפצל עם ישראל לשתי ממלכות, שאף לחמו לעיתים זו בזו.
גאיוס דואיליוס
קישורים חיצוניים
Columna Rostrata C. Duilii
צבאות העמים בסהר הפורה
ישראל ויהודה
ממלכת ישראל הצפונית הייתה החזקה והעשירה מבין השתיים. הממלכה הגיעה לשיאה תחת מלכותו של אחאב. מהעדויות הארכאולוגיות, המקרא וכתובות אשוריות עולה שצבאו של אחאב כלל חיל רגלים חזק וכוח מרכבות מרשים. כתובת אשורית שנחקקה לזכר התבוסה בקרב קרקר מציינת כי לאחאב היו 2,000 מרכבות ו-10,000 חיילי חי"ר. לדעת רוב החוקרים, המספרים ככל הנראה מוגזמים והמספר האמיתי היה נמוך בהרבה. סביר להניח שלממלכת ישראל היו כ-3 גדודים בני 150 מרכבות כל אחד וכמה ואלפי חיילי חי"ר. מספר המרכבות מתבסס על חפירות במגידו, שבה מצאו אורוות מלכותיות, שמקובל לתארך לתקופתו של אחאב. באורוות אלו יש מקום ל-450 מרכבות.
ממלכת יהודה הייתה ענייה יחסית ועיקר צבאה היה רגלי. גרעין הצבא היה חטיבה סדירה של החי"ר הכבד שהרכיב את הפלנקס ומשמר המלוכה שכלל כאלף איש כפי העולה מן הכתוב, ולצדו כמה אלפי חיילים קלים שגויסו בעתות משבר. חיילים אלו היו חמושים בדרך כלל בקלע וקשתות. בנוסף לזה ניתן להוסיף את שומרי הראש שהיו למלך שמנו כמאה ולפי שיר השירים המספר הוא כשישים (מִטָּתוֹ שֶׁלִּשְׁלֹמֹה שִׁשִּׁים גִּבֹּרִים סָבִיב לָהּ מִגִּבֹּרֵי יִשְׂרָאֵל).
ארמים
הארמים היו מפוצלים לערי מדינה רבות, אך לעיתים התאגדו תחת שליט כריזמטי. צבאם היה גדול למדי והתחרה בהצלחה עם צבאה של ממלכת ישראל ואף היה מסוגל להדוף את צבא אשור בקרב קרקר בסייעו של אחאב. הצבא לא השתנה מעיר לעיר וכלל חי"ר, מרכבות קלות עם צוות בן שני אנשים ופרשים. החי"ר היה החיל העיקרי ואילו המרכבות היו החיל המסייע. מספר הפרשים היה זעום למדי ולא עלה על כמה עשרות פרשים לעיר.
עמים נוספים
האלף ה-4 עד האמצע האלף הראשון לפנה"ס
לסיכום
הצבאות של רוב העמים באזור היו מורכבים ממרכבות וחי"ר, כאשר מרכבות שימשו בתור החיל העיקרי והחי"ר היווה כוח משני. החי"ר היה בדרך כלל לא מאומן ולא מאורגן (פרט למצרים שלאחר ההיסקוסים, ויחידות אשוריות). השכירים היו מעטים והתרבו רק לקראת אמצע האלף הראשון לפנה"ס באימפריה הפרסית.
סיפורי קרליבך
סיפורי קרליבך הם אוסף של שישה תקליטורים בהם מספר ושר ר' שלמה קרליבך, סיפורי חסידים, בדרכו הייחודית ומלאת ההשראה, ושאותו מלווה הגיטריסט אבי סינגולדה.
את הסדרה יצר והפיק דוד הולשטיין.
האוסף יצא לאור לראשונה בשנת 1996, ולאחר מכן בהוצאה מחודשת בשנת 2000.
היער הלאומי סטניסלוס
היער הלאומי סטניסלוס (באנגלית: Stanislaus National Forest) משתרע על פני 3,634.5 קילומטרים רבועים בארבעה מחוזות ברכס סיירה נבדה שבצפון קליפורניה. היער הוקם רשמית ב-22 בפברואר 1897, והוא אחד היערות הלאומיים הוותיקים ביותר בארצות הברית. היער קרוי על שם נהר סטניסלוס.
גאוגרפיה
אזור הטבע הבראשיתי אמיגרנט (Emigrant - מהגר) שוכן בתוך גבולות היער. חלקים מאזור הטבע הבראשיתי קרסון-אייסברג, כולל פסגת ההר דרדנלס קון בגובה 2,903 מטרים, ואזור הטבע הבראשיתי מוקלאמן שוכנים גם כן בגבולות היער. רוב היער נמצא במזרח מחוז טולומן, ליד החלק הצפון-מערבי של הפארק הלאומי יוסמיטי, אך חלקים ממנו משתרעים גם על אדמות המחוזות (לפי שטח יער יורד) בדרום אלפין, צפון מריפוסה, ומזרח קאלאבראס.
היער מכיל 78 אגמים ו-1,305.2 קילומטרים של נהרות ונחלים. יש בו כ-1,770 קילומטרים של שבילים שאינם מיועדים לכלי רכב, ו-4,601 קילומטרים של דרכים, שמתוכם 302.6 קילומטרים מרוצפים. ביער יש 560 קילומטרים רבועים של יער ראשוני, הכולל מינים אחדים של אורן ואשוח.
היער נחשב לאתר תיירות פופולרי בזכות קרבתו לאזור מפרץ סן פרנסיסקו. התצורות הנוף הגעשיות והגרניטיות באזורי הטבע הבראשיתיים נפגמות במקצת על ידי רעיית בקר נרחבת. במים הלבנים של נהר טולומן ונחל צ'רי ניתן לבצע שיט רפטינג וקיאקים. נהרות אחרים הזורמים מהיער הם נהר קלייבי ונהר סטניסלוס, ונהר מרסד לאורך הגבול הדרומי.
ביער יש שני אתרי סקי הפועלים ברישיון מיוחד. משרדי הנהלת היער שוכנים בעיר סונורה שבקליפורניה.
נגישות מידע ותקשורת
נגישות (באנגלית: Accessibility) היא מידת התאמתה של מערכת לשימושם של אנשים רבים ככל האפשר, כולל אנשים עם לקויות, שצריכים להשתמש במערכת בעזרת ציוד טכנולוגיה מסייעת (כגון תוכנות להקראה קולית לפלט צג המחשב או כיסאות גלגלים). אין לבלבל בין מונח זה למונח שמישות (Usability), המתאר מידת התאמתה של מערכת לשימושם של אנשים רבים ככל האפשר, כולל אנשים עם לקויות, בלא שאֶלה יצטרכו להשתמש במערכת בעזרת טכנולוגיה מסייעת.
לדוגמה: כספומט עם יכולת חיבור לצג ברייל הוא כספומט נגיש יותר לעיוורים מאשר כספומט בלא חיבור כזה. כספומט שמצויד באוזניות שנותנות פלט קולי עבור עיוורים הוא כספומט שמיש יותר מכספומט בלא אוזניות. נימוק: לעיוור קשה להשתמש בכספומט בלא יכולת חיבור לצג ברייל ושאינו מצויד באוזניות. עיוור יכול להשתמש בכספומט המצויד באוזניות בלי להביא איתו כל ציוד שהוא או להשתמש בכספומט בעל יכולת חיבור לצג ברייל כאשר הוא מביא עמו פריט טכנולוגיה מסייעת זה.
אנשים עם לקויות שונות עשויים להיתקל במחסומי נגישות למידע ותקשורת. לקויי שמיעה יכולים להתקשות בשיחה עם הזולת, בהקשבה לרדיו, לטלוויזיה, לטלפון וכיוצא בזה. לקויי ראייה מתקשים בשימוש בספרים, מחשבים, בצפייה בסרטים ועוד. לקויי תנועה מתקשים לחייג בטלפון, לתפעל מחשב, להפוך דפים בספר וכו'. אנשים עם לקויות קוגניטיביות עשויים גם הם להיתקל במחסומי נגישות מגוונים בתחום זה.
התחום המפותח ביותר בענף נגישות זה הוא נגישות המחשבים; פתרונות נגישות למחשב עצמו, לרשת האינטרנט ושימוש במחשב להנגשת סביבות שאנשים חסרי לקויות מסתדרים בהן בלא מחשבים.
נגישות מחשבים
לאנשים עם לקויות שונות יכולה להיות בעיית נגישות אל פריט זה או אחר מממשק האדם-מחשב. יש אנשים עם לקויות שמפריעות לנגישות פלט המדפסת, הרמקולים, הצג או אמצעי פלט פחות נפוצים. יש אנשים עם לקויות שמפריעות לנגישות השימוש באמצעי הקלט של המחשב כגון מקלדת, עכבר, מיקרופון ואמצעי קלט פחות מקובלים. ההערכה היא שלמרבית האנשים שמוצאים את ממשק האדם-מחשב של המחשב האישי הסטנדרטי בלתי נגיש (קשה לתפעול או בלתי אפשרי לתפעול) יש לקות בגפיים העליונות, בראייה, בשמיעה, לקות שפה לקות קוגניציה שאינה קשורה לקשורה לאינטלקט (כגון דיסלקסיה, חסכי זיכרון, חסכים קוגניטיביים לאחר אירוע מוחי) או לקות אינטלקטואלית (פיגור או נסיגה אינטלקטואלית). אנשים עם לקות אינטלקטואלית יכולים גם להתקשות גם בהבנה בצורך במחשב לביצוע פעולה כל שהיא גם אם הם מפעילים אותו היטב.
אנשים עם לקויות יכולים להיעזר באסטרטגיות הפעלת מחשב למרות לקות, בהדרכה ייחודית ובציוד טכנולוגיה מסייעת כדי לייעל את השימוש. דוגמאות לציוד טכנולוגיה מסייעת להנגשת מחשב: מדפסת ברייל, צג ברייל, תוכנה להקראה קולית של פלט הצג (כמו למשל ZoomText), משוב קולי לפעולות המקלדת והעכבר, עזרי הקלדה פיזיים (מקל ראש, מקל פה), מקלדות חליפיות פיזיות ווירטואליות (הווירטואליות מופעלות על ידי עכבר או תחליפי עכבר), מתגים (מתגי מגע, מתגי קרבה, מתגי נשיפה), מערכת זיהוי קול ומערכת זיהוי תנועת עיניים. מידת הנגישות למחשב יכולה להתאבחן על ידי מומחה שיעזור בבחירת האסטרטגיות והציוד המיטבי ראה מאמר מדעי הסוקר דרכי אבחון אלה.
נגישות דפי אינטרנט
אנשים עם לקויות עשויים להיתקל בבעיות נגישות בדפי אינטרנט יותר מאשר בקבצים מסוגים אחרים. זאת משום שדפי אינטרנט מעוצבים במגוון גדול של עיצובים, על ידי מעצבים ברמת מקצועיות מגוונת, עם רמת מודעות מגוונת לנגישות. לדוגמה, אנשים עם לקויות ראייה הקוראים דפי אינטרנט בעזרת תוכנה להקראת הכתב על המרקע, נתקלים לא פעם בתמונות בדפי אינטרנט שאין להן תמליל חליפי והם אינם יכולים לדעת מה מראה התמונה ועד כמה היא חשובה להבנת תוכן דף האינטרנט. בשנת 2006 הגיש ארגון העיוורים הלאומי (NFB) בארצות הברית, תביעה משפטית נגד רשת חנויות Target על כך שחלק מאתר האינטרנט אינו נגיש ללקוחות עם מוגבלויות.
מחשב כאמצעי נגישות
המחשב יכול לעזור לאדם עם לקות לעשות דברים שאנשים בלי לקות לא צריכים מחשב בשביל לעשות. בחלק מהמקרים האדם בעל הלקות משתמש במחשב כדי לעשות פעולות שאנשים בלי לקות נוהגים לבחור אם לעשותם בעזרת המחשב או לא. לדוגמה, אדם עם לקות שלא מצליח להוריד מצרכים מהמדפים בסופרמרקט מזמין את המוצרים דרך אתר האינטרנט של הסופרמרקט, ואילו שכנו חסר הלקות נוהג לקנות פעם מהסופרמרקט הגשמי ופעם מאתר הסופרמרקט שבאינטרנט. בחלק אחר של המקרים האדם בעל הלקות משתמש במחשב לפעולות שאדם חסר לקות לא ישתמש לעולם במחשב עבורן. במקרה זה המחשב משמש בעצמו כפריט ציוד טכנולוגיה מסייעת. מחשב המשמש כפריט ציוד טכנולוגיה מסייעת יכול להיות מחשב אישי רגיל כגון מחשב נייד שהותקנה בו תוכנה שמקריאה בקול רם את מה שאילם מקליד. מחשב כזה יכול להיות גם מחשב ייעודי כגון מחשב מערכת ההיגוי של כיסא גלגלים ממונע.
נגישות טלפונים
הטלפון הביתי והנייד עשויים להיות לא נגישים לאנשים עם לקויות שמיעה, לאנשים עם לקויות תנועה בגפיים העליונות ובמערכת הדיבור, ולאנשים עם לקויות דיבור על רקע קוגניטיבי. טלפון ציבורי עשוי להיות מוצב כך שהוא לא נגיש גם למשתמשי כיסאות גלגלים שאין להם לקות בגפיים העליונות, לאנשים נמוכי קומה ולאנשים נוספים.
טלפונים מודרניים שמצוידים ב-SMS ובזיכרון שפוטר את המשתמש בחיוג מדויק של המספרים נגישים לאנשים רבים יותר ועדיין, יש מי שנאלץ להצטייד במכשור להנגשת הטלפון או לסמוך על אכיפת החוקים לנגישות טלפונים ציבוריים.
מכשיר נגישות הטלפונים הבולט בהיסטוריה הוא הטלפרינטר (TTY או TDD). הטלפרינטרים הראשונים הורכבו לפני עידן המחשב מטלפונים וממכונות כתיבה חשמליות. היה בהם מגנון שממיר לחיצות קלידים לצלילים שאינם מובנים לאוזן האנושית וצלילים אלה חזרה ללחיצות קלידים. מכשיר זה אפשר לחברי הקהילה החירשת לתקשר זה עם זה בעזרת הטלפון אך לא עניין אנשים חסרי לקויות. על כן הוא מוגדר כציוד טכנולוגיה מסייעת.
נגישות ספרים
ספרים עשויים להיות בלתי נגישים לאנשים עם לקות ראייה, עיוורון, דיסלקסיה או לקות תנועה בגפיים העליונות. הפתרונות המקובלים הם שימוש בטכנולוגיה מסייעת כמו מכשור להקראה ממוחשבת, מכשור להגדלה ועיבוד של תמונות דפי הספרים או מכשור המאפשר לדפדף בספר בלא להניע את הידיים ואת הגב או ספרים בפורמט נגיש לאנשים עם לקויות כמו ספרים מוקלטים וספרים בכתב ברייל. ספרים כאלה מופקים מספרים רגילים בעזרת מומחים לדבר (ראו הספרייה המרכזית לעיוורים כבדי ראייה ומוגבלים). קשה לסדר ספרים הנגישים לכל קורא. ניסיונות לחייב ספריות ציבוריות להחזיק רק ספרים עם אותיות דפוס גדולות התבררו כקשים לביצוע ודלי תועלת. גם ניסיונות לחייב ספריות להחזיק ציוד טכנולוגיה מסייעת לקריאה לא צלחו.
על פי תקנות הנגישות של ממשלת ישראל, "דפוס נגיש" מוגדר כ"הדפסה אשר מתקיימים בה כל אלה:
נגישות טלוויזיה וקולנוע
אנשים שהטלוויזיה והקולנוע אינם נגישים להם עשויים להיות בעלי לקויות שונות. עבור חלקם נגישות כל מיצגי הטלוויזיה והקולנוע עשויה להיות בעייתית, כגון עיוורים, ועבור אחרים רק חלק ממיצגים אלה עשויים להיות לא נגישים. אדם עבורו רק חלק ממיצגים אלה לא נגישים עשוי להיות דיסלקט שמתקשה בקריאת כותרות התרגום לשפתו במיצגים בשפה בה הוא אינו שולט או משתמש כיסא גלגלים שחלק ממבני הקולנועים לא נגישים לו (ראו נגישות מבנים).
אמצעי ההנגשה המפותחים ביותר עבור מיצגי טלוויזיה וקולנוע הם אלו שנועדו להנגיש אותם ללקויי שמיעה. אמצעי אחד הוא תרגום סימולטני לשפת הסימנים על ידי אדם המופיע בפינת המרקע. אמצעי זה אינו מקובל במיוחד, ואם משתמשים בו זה לרוב בתוכניות טלוויזיה בשידור חי. חסרון האמצעי הזה הוא בעובדה שהרבה לקויי שמיעה אינם שולטים בשפת הסימנים. חיסרון זה לא קיים בהקלדה סימולטנית של כותרות. כותרות מוקלדות סימולטנית יכולות להופיע בטלטקסט המוצמד לערוץ הטלוויזיה.
כאשר השידור אינו חי, ניתן לסדר למיצג כותרות ערוכות היטב מראש. בין כותרות תרגום ולכותרות המוקלדות סימולטנית, לבין כותרות ערוכות מראש עבור לקויי שמיעה יש שני הבדלים. ראשית, מקום הופעתן על המרקע של כותרות ערוכות מראש עבור לקויי שמיעה ממחיש מי מהדמויות אומרת את הדברים במופיעים בהן. שנית כותרות ערוכות מראש עבור לקויי שמיעה כוללות גם הסברים על צלילי הרקע של המיצג, כגון צליל מים זורמים או צלילי מוזיקת ג'אז של תזמורת גדולה.
קנדריק סמפסון
קנדריק סמית' סימפסון (באנגלית: Kendrick Smith Sampson; נולד ב-8 במרץ 1988) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ופעיל חברתי אמריקאי.
ראשית חייו
סמפסון נולד וגדל ביוסטון, טקסס, בנם של דפנה סמית' סמפסון והייל סמפסון. בילדותו נרשם סמפסון לשיעורי מוזיקה. סמפסון הביע עניין במשחק בגיל 10 לאחר שראה פרסומת של גאפ. לאחר שמצא סוכן, הופנה סמפסון לאולפני קים טרי בטקסס. הוא החל להופיע בהפקות תיאטרון בזמן שלמד בבית הספר התיכון אלקינס. סמפסון הוא נוצרי אדוק.
קריירה
בשנת 2008 הופיע סמפסון בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "גריק".
בשנת 2010 שיחק בפרק של הסדרה "CSI".
ביולי 2013 לוהק סמפסון לתפקיד החוזר של ג'סי בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "יומני הערפד".
בינואר 2014 לוהק סמפסון לתפקיד דין אייברסון לתפקיד במיני סדרה של Fox "גרייספוינט". בנובמבר אותה שנה כיכב סמפסון בקליפ של היילי קיוקו "This Side of Paradise".
בתחילת 2015 לוהק סמפסון בפיילוט לסדרת ABC פוטנציאלית בשם "The Kingmakers", אך הסדרה בוטלה. ביולי אותה שנה לוהק סמפסון לתפקיד החוזר של כיילב בעונה השנייה של הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח", בהפקת שונדה ריימס.
סמפסון גם הקים חברת הפקות משלו בשם אולפני סמפסון.
כוכב לכת תועה
כוכב לכת תועה (באנגלית: Rogue planet) הוא עצם בעל מסה של כוכב לכת שאינו קשור כבידתית לכוכב כלשהו, ולכן נע בתווך בין-כוכבי כגוף עצמאי. ישנם דיווחים על גילוי עצמים כאלה (לדוגמה, S Ori 70 ), אך הם טרם אושרו באופן רשמי.
חלק מהאסטרונומים מתייחסים לגופים אלה כאל "כוכבי לכת", בדרך כלל מתוקף האמונה שעצמים אלה אכן היו פעם כוכבי לכת אשר נפלטו ממסלולם כתוצאה ממעורבות של כוחות גרוויטציה סביב כוכב האם. עם זאת, אחרים טוענים כי ההגדרה של "כוכב לכת" צריכה להתבסס על המצב הנצפה הנוכחי, ולא על מצב המקורי בעבר. בנוסף, ייתכן כי גופים מסוג זה נוצרים באופן עצמאי בתהליך של קריסת ענן גז, בדומה להיווצרות כוכבים, ובמקרה זה הם לא היו במעמד של כוכבי לכת מעולם. לכוכבים אלו אין שנה, מפני שזו מוגדרת רק עבור גוף המקיף כוכב.
שמירת חום בתווך הבין-כוכבי
ב-1998 פרסם החוקר דייוויד סטיבנסון מאמר תחת הכותרת "היתכנות כוכבי לכת תומכי חיים בחלל בין-כוכבי", בו הוערך כי ייתכנו כוכבי לכת תועים בעלי אטמוספירה עבה אשר תמנע קיפאון על ידי איבוד חום לחלל. הוצע כי לחץ אטמוספירי יחסי גבוה של מימן יגרום לאטימות האטמוספירה לקרינה תת-אדומה וימנע בריחת חום לחלל. ההסבר לנוכחות מימן וגזים קלים נוספים באטמוספירה הוא שעם ההתרחקות מכוכב האם והפחתה בכמות רוח כוכב ובקרינה על-סגולה, האטמוספירה העשירה במימן והליום מהדיסקה המקורית, תוכל להיות מוחזקת בקלות אף על ידי כוכב לכת במסה דומה לזו של כדור הארץ.
על פי החישובים של סטיבנסון, עבור גוף בגודל של כדור הארץ בעל אטמוספירה עם לחץ יחסי גבוה של מימן, אנרגיה גאותרמית הנוצרת מדעיכה רדיואקטיבית תוכל לחמם את פני השטח לטמפרטורות מעל נקודת הרתיחה של מים. כתוצאה מכך הוא העריך כי גופים בין-כוכביים בגודל כוכבי לכת ובעלי אוקיינוסים מימיים נוזליים עשויים להתקיים. יותר מכך, בהנחה שגופים אלה יישארו פעילים גאולוגית לתקופות ארוכות, הדבר יאפשר קיום מגנטוספירה מגנה ופעילות געשית על קרקעית הים, שיכולה להוות מקור אנרגיה לחיים.
כמו כן, סימולציה של תרחישי פליטת כוכבי לכת ממערכת האם שלהם הציעה כי כ-5% מגופים בגודל כדור הארץ יוכלו לשמור על ירחים בגודל הירח. ירח גדול יוכל לתרום לחימום גאולוגי נוסף, באמצעות מנגנון של גאות ושפל.
לסיכום, סטיבנסון מציין כי גילוי כוכבי לכת מסוג זה יהיה קשה כיוון שכמות הקרינה התרמית הנפלטת מהם לחלל צפויה להיות קטנה מאוד.
כוכב לכת תשיעי
מחקרים שנעשו באמצעות סימולציות הסיקו כי ייתכן שכוכב הלכת התשיעי במערכת השמש הוא כוכב לכת תועה שנלכד בכבידתה של השמש.
טלומר
טלומר (באנגלית: Telomere) (החלק הקיצוני; מיוונית: "טלוס" = קצה, ו"מרוס" = חלק) הוא אזור הקצה של הכרומוזומים, המכילים את החומר התורשתי שבגרעין התא. לכל כרומוזום שני קצוות ולפיכך - שני טלומרים, המיועדים בעיקר להגן עליו, בדומה לדרך בה מוגן שרוך נעל על ידי האגלט (קצוות השרוכים העשויים פלסטיק).
גילויו
אליזבת בלקברן וג'וזף גאל, שני מדענים שעבדו באוניברסיטת ייל באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, הם שגילו את הטלומר, וב-1978 הם פרסמו את תגליתם זו ברבים. ב-2009 הוענק פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, בשלושה חלקים שווים, לאליזבת בלקברן, באותה עת כבר מאוניברסיטת קליפורניה, קרול גריידר מבית הספר לרפואה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבלטימור, וג'ק שוסטק מבית החולים הכללי בבוסטון ומרכז האווארד יוז, על גילוי הטלומר והטלומראז הבונה אותו.
תפקידיו
הטלומר מאפשר הכפלה שלמה של הכרומוזום או ה-DNA, החומר התורשתי שבתוכו. בכל פעם שהכרומוזום משוכפל, לקראת חלוקת התא, האנזים המשכפל DNA פולימראז מפסיק את פעולתו כמה מאות נוקלאוטידים לפני הסוף. לולא הטלומרים, המתקצרים במקום הכרומוזום עצמו, ההתקצרות הייתה מובילה לאיבוד של מידע גנטי חיוני. רצף הטלומר באדם כולל בין 3 ל-20 אלף נוקלאוטידים, וישנם עוד 30 עד 100 אלף נוקלאוטידים שאינם חלק מהקוד הגנטי עצמו, בין הטלומר לכרומוזום. כתוצאה מכך, יש אמנם קיצור של הכרומוזום מידי חלוקה של התא, אבל החלק שהלך לאיבוד איננו חלק מהגנים, אלא חלק מהטלומר, רצף נוקלאוטידים חסר משמעות וחשיבות גנטית.
לטלומרים תפקידים חשובים נוספים:
הרכבו
הטלומרים מכילים רצף DNA בן כמה בסיסים, החוזר על עצמו מאות ואף אלפי פעמים. בדרך כלל מדובר בכ-15,000 זוגות בסיסים או נוקלאוטידים. הרצפים החוזרים עשירים בדרך-כלל ב-GC (כלומר, הנוקלאוטידים הנפוצים בהם הם גואנין וציטוזין). רצף הטלומר הוא רצף שהשתמר מאוד, אבולוציונית. בסוג של סנדלית, למשל, הרצף הוא GGGGTT ובאדם הרצף הוא TTAGGG. השימור של הרצף מעיד על החשיבות הרבה של טלומרים לקיומו של האורגניזם. בטלומר של כל כרומוזום ישנו רצף אופייני לו באורכו המשמש בשיטת היברידיזציה פלואורסצנטית באתר להבדלה בין הכרומוזומים השונים.
הארכתו וקיצורו
הטלומרים מוארכים בין היתר על ידי האנזים טלומראז, שהוא בעל פעילות של רוורס טרנסקריפטאז המעורב בסינתזה של טלומרים ברוב האורגניזמים. טלומראזים נחשבים לסוג מעניין מאוד של DNA פולימראז, מפני שהם נושאים מקטע RNA בתוכם, מקטע המהווה תבנית לסינתזת הטלומר. לאחרונה נמצאו עדויות שקיים מנגנון נוסף (ALT-alternative lengthening of telomeres), שטיבו אינו ידוע, המאריך את הטלומרים לפחות במקרים נדירים.
ברוב האיקריוטים טלומראז פעיל רק בתאי גזע. לפי תאוריות מסוימות ההתקצרות של הטלומר מדי הכפלה של התא בתאי גוף עשויה להיות מעורבת בסרטן ובזקנה. זה נובע מכך שהטלומר פועל כ"פתיל השהייה", שבסופו של דבר נגמר אחרי מספר הכפלות של התא. כתוצאה מהתקצרותו במקום התקצרות הכרומוזום עצמו, נמנע אובדן של מידע גנטי חיוני מהכרומוזום, אולם כשהטלומרים מתקצרים יותר מדי הם מפסיקים לספק הגנה לכרומוזום. התא מזהה זאת כנזק ל-DNA ונכנס לעצירה במחזור התא. במקרה שבו ה-DNA ניזוק התא נכנס לאפופטוזה (מוות תאי מבוקר). תופעות רבות של הזיקנה קשורות בהתקצרות הטלומרים. האיברים מתפוררים ויותר ויותר מתאיהם מתים או נכנסים לעצירה בגידול התא. אנשים החולים במחלת הפרוגריה (Progeria) נראים זקנים כבר מגיל צעיר; לחולים במחלה יש טלומרים קצרים.
החמצה
החמצה היא תהליך הכנה ושימור מזון, תוך שימוש במים בתוספת חומץ או מלח, שמטרתו העיקרית לשמר את מרבית הרכיבים המזינים, תוך כדי הפיכתו לאכיל לאורך זמן רב מהרגיל. התהליך מלווה גם בשינויי טעם וריח אופייניים. החמצה נעשית בעיקר בתהליך תסיסה שאותו מבצעים מיקרואורגניזמים.
טלומר
הארכתו וקיצורו
תומכי האנטי אייג'ינג מקדמים את הרעיון שהארכת הטלומר באמצעות ריפוי גנטי עשויה להציל תאים מהזדקנות ולהאריך את תוחלת החיים האנושית. נכון להיום דעה זו שנויה במחלוקת. מתנגדיהם טוענים שקיצור הטלומרים התפתח, כפי הנראה, כמנגנון שתפקידו למנוע סרטן. לפי התאוריה הזו, התא צובר מוטציות במהלך חייו, העלולות לגרום לסרטן אם הן פוגעות בגנים סרטניים. לפיכך, הגוף מעדיף להפטר מתאים מבוגרים בטרם יהפכו לסרטניים. לפי התאוריה, תאים מזדקנים "מוקרבים" על מנת להגן על כלל הגוף.
החמצה
יתרון זה של חיי מדף ארוכים יחד עם שמירה על הערך התזונתי, ובשילוב הטעם שאהוב על אנשים רבים, הביא לכך שכיום סוגי מזון רבים משווקים כמוחמצים ונהנים מפופולריות. המוכרים שביניהם הם מלפפון חמוץ, כרוב חמוץ, ביצה כבושה ועוד.
טלומר
ההשפעה על ההזדקנות והסרטן - המחקר של רונלד דה פיניו
ב-2010, פרופ' רונלד דה פיניו וקבוצת מדענים נוספת גידלו במעבדתם באוניברסיטת הרווארד עכברים בעלי טלומרים קצרים. העכברים קצרי הטלומרים הראו מאפיינים רבים של זיקנה כבר בצעירותם. הקבוצה הצליחה לגרום לעכברים הללו לייצר את האנזים טלומראז המאריך את הטלומרים ולהראות כי כתוצאה מהארכת הטלומרים על ידי הטלומראז נעלמו מאפייני הזיקנה הללו. בין השאר הצליחו דה פיניו וחבריו לגרום להתחדשות תאי עצב של העכברים, לשיפור בפוריות שלהם ולהבראת איברים שנפגעו בתהליך ההזדקנות, ובהם הכבד, המעיים והטחול.
החמצה
גם החקלאים מנצלים את הטכניקה המאפשרת הכנת כמות גדולה של מזון בהמות בתהליך החמצה, ועל ידי כך אספקה של תזונה טובה לאורך כל השנה ללא תלות בכמות היבולים החודשית ובאיכותם. לפיכך, החמצת מספוא לבהמות במגדלי ובבורות תחמיץ היא מראה שכיח במשקים חקלאיים רבים.
טלומר
ההשפעה על ההזדקנות והסרטן - המחקר של רונלד דה פיניו
לדברי דה פיניו בשיחה עם "כלכליסט" הישראלי:
החמצה
התהליך עצמו
בכל חומר מן החי וגם בסביבה, כלומר במים ובאוויר, קיימת אוכלוסיית חיידקים פעילה, שמהווה חלק בלתי נפרד מהפעילות התקינה של חיי האורגניזם. לא מדובר בחיידקים הגורמים בהכרח למחלות, אלא כאלה שנוכחים תמידית בסביבה ובתוך החומר החי.
עם היעלמות החמצן מהסביבה, מתחילה אוכלוסיית חיידקים מסוימים, הקרויים ארוביים (אשר חמצן דרוש לפעולתם) להצטמצם. ככל שמתארכת השהיה בסביבה נטולת החמצן, אוכלוסיית החיידקים האנארוביים (אשר לא מתבססים על חמצן) שבדרך כלל זניחה, מתחילה לשגשג. חיידקים אלה מאופיינים בחילוף חומרים שונה מהחיידקים הארוביים, כלומר הם צורכים חומרים אחרים לשם ייצור אנרגיה ופולטים חומרים שונים כתוצאה מהייצור הזה. החיידקים האנארוביים משתמשים בסוכר הנמצא בחומר המוצא ופולטים לאחר עיבודו חומצה הנקראת חומצה לקטית. חומצה זו, וכן ירידה ברמות הסוכר של חומר המוצא, היא שמקנה לחומר המוחמץ את הטעם והריח האופייניים לו.
תהליך ההחמצה מסתיים כאשר ריכוז החומצה הלקטית בחומר המוחמץ אינו מאפשר לחיידקים שיצרו את החומצה לשרוד (למרות שניתן לסיימו קודם לכן). גם לאחר שהתהליך מסתיים, חיי המדף של החומר ארוכים ביותר כשהוא עדיין אטום, בשל חומציותו והיעדר חמצן בסביבתו.
טלומר
לובסטר ובעלי חיים נדירים נוספים
לובסטר הוא בעל חיים, מהבודדים שנמצא כי לכאורה אינם מזדקנים כלל. דומים לו ככל הנראה סוגים מסוימים של צבים ואולי גם יסעורון אטלנטי. ישנם חוקרים המייחסים את העדר ההזדקנות לכאורה, אצל בעלי חיים אלה, לקיומו של טלומראז בכל תאיהם, בניגוד למצב אצל כמעט כל בעלי החיים האחרים ובהם האדם. לפי הטענה הזו, הטלומראז מונע מהטלומרים בתאיהם להתקצר ובכך מונע מהם להזדקן.
החמצה
טיוב התהליך
מאחר שחיידקים מסוימים צריכים ריכוזים ספציפיים של סוכר, גזים וחומרים אחרים, חומרי מוצא כגון ירקות ספציפיים הם אידיאליים לתהליך ההחמצה, בעוד שלדוגמה רוב הפירות לא מתאימים לכך. כמו כן, בשל החשיבות הרבה של החמצת המספוא לבהמות במשק החקלאי, ובעקבות תיעוש של תעשיות המזון, פותחו זני חיידקים מותאמים במיוחד להחמצה, שניתנים לערבוב עם חומר המוצא טרם אטימתו ומבטיחים החמצה אחידה ויעילה, בעלת טעם ידוע מראש.
טלומר
התארכות טלומר בחלל
בשנת 2015 ערכה נאס"א מחקר שמטרתו לבדוק את השפעת השהות באי גרביטציה על התקצרות הטלומר. כדי לוודא שהמחקר יהיה אמין נאס"א ביצעו אותו על שני תאומים בעלי DNA זהה כאשר תאום אחד נשלח לחלל, ואילו התאום השני נשאר בכדור הארץ. לאחר חזרתו של התאום מהחלל התגלה שבזמן שהותו בחלל הטלומרים בתאי הדם הלבנים התארכו, בניגוד לתאום שנשאר בכדור הארץ. עם זאת, זמן קצר לאחר ששב לכדור הארץ חזרו הטלומרים למצבם הרגיל. תוצאות המחקר הפתיעו את החוקרים משום שהשערת המחקר הייתה שהטלומרים יתקצרו עקב הפחתת הפעילות הגופנית והמאמץ בחלל.
החמצה
טיוב התהליך
הרבה אור, למשל על ידי הנחת הכלי עם החומרים להחמצה חשוף לשמש ישירה, מאיץ את התהליך, אך עלול גם לגרום לקלקול.
בהינתן התנאים האמורים תתרחש החמצה. לכן קל להתנסות בהכנה ביתית של שלל ירקות מוחמצים בתיבולים שונים. אפשר לעקר את הצנצנת במים רותחים ולקררה לפני הכנסת הירקות, הנוזלים והתבלינים. המוצר המוחמץ צריך להיות לכל משך זמן ההחמצה מתחת לפני הנוזל על מנת למנוע מגע עם החמצן שבאוויר.
אונאת דברים
אונאת דברים היא מצוות לא תעשה מתרי"ג מצוות, האוסרת לגרום צער לאדם על ידי דיבור שיפגע בו.
דין זה בא בצמוד לדין אונאה הממוני ונלמד מאותם פסוקים, אך חז"ל הפליגו באיסורו ואמרו כי "גדולה אונאת דברים מאונאת ממון".
מקור הדין
בתורה נאמר:.
פשוטו של הפסוק, על פי ההקשר, עוסק באונאה ממונית, אולם חז"ל למדוהו כעוסק ב"אונאת דברים":
המדרש מביא שני פסוקים, שבשניהם אוסרת התורה על אונאה. כיוון שבפסוק אחד מפורש העיסוק במקח וממכר, מסיק המדרש כי בפסוק השני קיים חיוב נוסף ואותו הוא מגדיר כאונאת דברים. בהמשך הגמרא מובאים מאמרים רבים העוסקים בחומרת האיסור למשל: "כל המלבין פני חברו ברבים כאילו שופך דמים". הגמרא מדגימה בדוגמאות רבות איסור זה והן עוסקות בהזכרת עבר של אדם ששינה דרכיו כמו בעל תשובה או גר, בחוסר כבוד לאדם אחר כמו יחס בין בני זוג וכן בגרימת צער בענייני מסחר.
בסופה של הגמרא מובא הסיפור "תנורו של עכנאי" ששב ומעמיד את הקורא על הנזקים היכולים להיגרם מאונאת דברים.
דיני האיסור
הפוסקים מביאים את דברי הגמרא כהגדרת האיסור, והיינו שאסור לצער בצורה הדומה למקרים שהובאו בגמרא. השולחן ערוך מצרף לכך גם את האיסור לכנות שם לחברו, אם כוונתו לביישו בכינוי זה, ואף על פי שהוא רגיל בכך.
בעל ספר החינוך מסכם וכותב:
שומר תורה ומצוות
בתלמוד הבבלי מדייקים מהמילים "איש את עמיתו" שהאיסור חל רק על שומרי מצוות:, וכן פסק ר' אליעזר ממיץ, בעל ספר יראים, והנימוקי יוסף (וכן כתב הרמ"א). אמנם, הרמב"ם והשולחן ערוך לא פסקו זאת להלכה, והריטב"א הסביר את דברי הגמרא כמתייחסים לאיסור מיוחד לאדם לצער את אשתו, כמבואר בהמשך הגמרא:.
כאמור, בנוגע לגר האיסור חמור יותר, שכן התורה הזהירה על כך בשני מקומות נוספים; זאת, עקב מעמדו הפגיע חברתית של הגר.
ספר החינוך מוסיף שאיסור זה נוהג בכל אדם, ואפילו בילדים קטנים.
להשיב למי שציער אותו
בעל ספר החינוך מבהיר, כי אף שאיסור חמור לצער אדם מישראל, אך כאשר האחר מבייש ומחרף אותו אין צורך להימנע מלהשיב לו, ראשית מפני שהוא מעל היכולות האנושית "שאי אפשר להיות האדם כאבן שאין לה הופכין", וכן מפני שאם ישתוק - יראה הדבר כאילו מודה לדברי חבירו. וכל האיסור הוא רק על מי שמתחיל בכך.
אמנם בסיום דבריו כותב שישנם חסידים כאלה שאף כהשני מחרף אותם, הם שותקים ושומעים חרפתם ואינם משיבים, ועליהם אמרו חז"ל נאמר הפסוק "ואוהביו כצאת השמש בגבורתו".
בדומה לכך, פוסק הרמ"א שאדם המאנה ומצער עצמו, מותר לצער אותו.
אונאת דברים בתרבות
באוקטובר 2006 הועלתה בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר הצגה מאת אביגיל גרץ בשם "אונאת דברים", העוסקת בלימודו של נושא זה ומנסה להעביר אותו לקהל שאינו מכיר את המושג ואת משמעותו המוסרית-הלכתית.
דניאל וארנאי
ביוגרפיה
דז'ה וייס נולד במשפחה יהודית כבנם של מור וייס ושל תרז קצנדר. הוא החל את דרכו כעובד דפוס ובשנת 1907 הפך לחבר מערכת של היומון נפסבה, יומון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית ונשאר חבר מערכת העיתון עד 1948. הוא בילה ארבע שנים כשבוי מלחמה בשבי הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה. בין השנים 1922 לבין 1924 ערך את כתב העת "סוציאליסמוס" (Szocializmus). מ-1922 עד 1930 היה חבר בפרלמנט מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כניסת הוורמכט לממלכת הונגריה ב-19 במרץ 1944 (מבצע מרגרטה) הוא גורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן והצליח לשרוד את שואת יהודי הונגריה. משם חזר הביתה ב-1945. כתביו התפרסמו בעיקר בנפסבה, והוא גם פרסם אותם בכרכים אחדים. וארנאי תרגם את יצירותיהם של כמה סופרים רוסים להונגרית, כולל יצירותיהם של טולסטוי, טורגנייב, גוגול ואנדריייב.
רעייתו הייתה ארז'בט ואש, בתם של שומה וייס ושל קטלין וייסקופף, לה נישא ב-7 בנובמבר 1909 בבודפשט.
וארנאי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
אנדי בר
גארלנד הייל "אנדי" בר הרביעי (באנגלית: Garland Hale "Andy" Barr IV; נולד ב-24 ביולי 1973) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של קהיליית קנטקי, מאז 2013. בר, חבר המפלגה הרפובליקנית, היה טרם היבחרו לקונגרס בכיר בממשלו של מושל קנטקי ארני פלטשר.
ביוגרפיה
בר נולד בלקסינגטון שבקנטקי, בנם של גרלנד הייל בר השלישי והדונה ר. פולקנר בר. משפחת בר מיושבת בלקסינגטון מזה דורות, ורחוב בר בעיר זו נקרא ע"ש אחד מאבותיו הקדמונים של בר. אביו ייסד שתי חברות בלקסינגטון – האחת בתחום ראיית חשבון והשנייה בתחום הרפואה, בעוד אמו אמו הייתה דיאקון בדיוקסיה האפיסקופלית בלקסינגטון. בר השלים ב-1992 את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון ע"ש הנרי קליי השוכן בעיר הולדתו. הוא למד באוניברסיטת וירג'יניה, שם, כתורם לכתב העת השמרני של הקמפוס "The Virginia Advocate", מתח ביקורת רבה על נשיא ארצות הברית ביל קלינטון על כך שהתחמק לכאורה מגיוס לצבא ארצות הברית. בעת לימודיו הגבוהים התמחה אצל הסנאטור מיץ' מקונל, במשרדי הוועדה הרפובליקנית הלאומית וב"קרן המורשת".
בשנת 1996 סיים בכבוד רב את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה עם תואר ראשון בממשל ובפילוסופיה. בשנים 1996–1998 עבד כעוזר פרלמנטרי עבור חבר הקונגרס ג'ים טאלנט ממיזורי, סייע לו בשירותו של טאלנא בכוח המשימה לרפורמה בבריאות של יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנת 2001 קיבל בר תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת קנטקי, שם נבחר לנשיא האגודה הפדרליסטית. עם תחילת עיסוקו בעריכת דין, הצטרף בר למדור עורכי הדין הצעירים של איגוד המשפטנים במחוז פאייט, שם הקים את "מועדון הצדקה לקסינגטון", מלכ"ר של צעירים המגייסים כסף למטרות צדקה. כעבור זמן מה הצטרף לצוותו של התובע הכללי של קנטקי לשעבר סטיב בישיר, שדחק בו להצטרף לחיים הפוליטיים בקנטקי. בשנת 2003 חבר בר למטה הבחירות של המועמד הרפובליקני לתפקיד מושל קנטקי ארני פלטשר, וטיפל בהאשמות כי עמיתו למירוץ של פלטשר, האנטר בייטס, לא עמד בדרישות החוק לזכאות לתפקיד סגן המושל. שופט פסק נגד עמדתו של בייטס, והאחרון נאלץ לוותר על המועמדות.
לאחר שפלטשר ניצח בבחירות, נבחר בר לצוות המעבר הממשלתי בקבינט הגנת הציבור והרגולציה. בהמשך מונה ליועץ כללי במשרד הפיתוח המקומי של המושל. חיש מהר התברג בר בין מקורביו של המושל פלטשר ומילא בממשלו שורה של תפקידים, בהם סגן היועץ המשפטי של משרד המושל. כאשר הפסיד ב-2007, הספיק פלטשר למנות את בר למועצת הסניגוריה הציבורית של קנטקי. ב-10 בנובמבר 2009 היה בר למתמודד הרפובליקני הראשון שהכריז על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השישי של קנטקי, וקרא תיגר על נציג המחוז המכהן בן צ'נדלר. ביום הבחירות בנובמבר 2010 היה המירוץ בין השניים כה צמוד עד שרק לאחר מכן ימים אחדים נקבע כי צ'נדלר גבר במאומה על בר, שהודה בהפסדו. לעומת זאת, כעבור שנתיים, בבחירות 2012 – ניצח בר את צ'נדלר בסיבוב חוזר משגרף 50.6% מקולות הבוחרים. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2013.
פברואר 2019 ביקר בגוש עציון יחד חבר בית הנבחרים אנדי האריס נציג מרילנד בבית הנבחרים.
אנה פוליטקובסקיה
אנה סטפנובה פוליטקובסקיה (ברוסית: Анна Степановна Политковская, 30 באוגוסט 1958 – 7 באוקטובר 2006; שמה בלידה אנה מזפה) הייתה עיתונאית ופעילת זכויות אדם רוסיה ממוצא אוקראיני, אשר נודעה עקב התנגדותה למלחמת צ'צ'ניה השנייה ולמדיניות של הנשיא הרוסי ולדימיר פוטין. פוליטקובסקיה חיברה מספר ספרים בנושא, אשר זיכו אותה בפרסים, בין היתר את הספר "Putin's Russia" שתורגם לעברית.
חייה
פוליטקובסקיה נולדה ב-1958 בשם אנה מזפה בניו יורק, בזמן שהוריה היו בשליחות דיפלומטית. בשנת 1983 סיימה את לימודיה באוניברסיטת מוסקבה והחלה לעבוד כעיתונאית. משפחתה היא ממוצא אוקראיני: אביה סטפאן מאזפה נולד בכפר באזור צ'רניהיב ואמה ילידת חצי האי קרים.
פעילותה הביקורתית נגד השלטון ברוסיה בכלל ובצ'צ'ניה בפרט העמידה אותה בסיכון. במהלך דיווחיה מצ'צ'ניה נעצרה על ידי כוחות צבא, אשר ביצעו עליה הוצאה להורג מבוימת, ובנוסף היא הורעלה בדרכה לבסלאן. פוליטקובסקיה שרדה גם את העינויים וגם את ההרעלה. ב-7 באוקטובר 2006 נרצחה מירי בראשה. התאריך הוא יום הולדתו של ולדימיר פוטין והרצח נתפס כמתנת יום הולדת. אלכסנדר ליטוויננקו, ממתנגדי פוטין (אשר זמן קצר לאחר מכן נרצח גם הוא), טען כי משטר פוטין ומשרד הפנים שלו היו מעורבים ברצח פוליטקובסקיה.
אנה פוליטקובסקיה הובאה לקבורה בבית העלמין טרוייקורובסקויה על יד מוסקבה. ביום מותה, לפי הארגון Reporters Sans Frontières (עיתונאים ללא גבולות) היא הייתה העיתונאית ה-21 שנרצחה בברית המועצות לשעבר החל משנת 2000, בימי שלטונו של ולדימיר פוטין ברוסיה.
חוואליין
חְוַואלִיֶין (בסינית: 花蓮市, פיניין: Huālián) היא עיר במחוז חוואליין שבטאיוואן. העיר ממוקמת על החוף המזרחי של טאיוואן לצד האוקיינוס השקט, ומתגוררים בה 106,368 תושבים (נכון ל-2014).
אנה פוליטקובסקיה
חייה
פוטין והתובע הראשי טענו מצידם כי ייתכן כי גורמים מחוץ לרוסיה היו מעורבים ברצח, ורמזו על בוריס ברזובסקי, אוליגרך רוסי, הגולה בלונדון.
חוואליין
היסטוריה
הספרדים היו הראשונים להתיישב באזור על מנת למצוא זהב במקום באזור 1851, כאשר למעלה מ-2,000 חקלאים ממוצא האן התיישבו גם הם באזור.
אנה פוליטקובסקיה
חייה
באוקטובר 2008 נפתח משפטם של שלושה נאשמים בסיוע לרצח פוליטקובסקיה: סרגיי חג'יקורבנוב, קצין משטרה לשעבר ועיתונאי, ושני אחים צ'צ'נים – ג'בראיל מחמודוב, ואיברהים מחמודוב. שניים אלה הם אחיו של רוסטם מחמודוב, אשר מבוקש על ביצוע ההתנקשות עצמה. המשפט התנהל בבית הדין הצבאי במוסקבה ולבסוף הנאשמים זוכו. בני משפחתה ועמיתיה של פוליטקובסקיה מחו על כך שבין הנאשמים לא נמצא היורה עצמו וגם לא מי שהזמין את הרצח.
חוואליין
היסטוריה
ההתיישבויות באזור נותרו קטנות עם תחילת השלטון היפני. העיר הורחבה בסביבות 1912 על ידי המושלים היפניים.
אנה פוליטקובסקיה
חייה
ביוני 2009 ביטל בית המשפט העליון של רוסיה את פסק הדין המזכה, וקבע כי ייערך לנאשמים משפט חוזר.
חוואליין
היסטוריה
ב-25 באוקטובר 1945 הועברה טאיוואן מיפן לידי הרפובליקה הסינית תחת הנהגת הקוומינטנג. בחודש ינואר 1946 הוכרזה חוואליין כעיר הבירה של מחוז חוואליין.
דמוגרפיה
בחוואליין ישנם 9,000 תושבים עמי הילידים של המקום, מה שהופך אותה לעיר עם אוכלוסיית הילידים הגדולה ביותר בטאיוואן. חוואליין היא גם האזור הצפוף ביותר במחוז חוואליין.
מישור חוף הכרמל
מישור חוף הכרמל הוא חלק ממישור החוף הצפוני, בקטע שמראש הכרמל בצפון ועד נחל תנינים בדרום, בתחום שיפוטה של המועצה האזורית חוף הכרמל.
מישור חוף הכרמל מחולק לאורכו על ידי שלושה רכסי כורכר שנוצרו בתקופות שונות כתוצאה מנסיגת הים ופלישתו לאזור החוף. בין רכסי הכורכר נמצאים עמקים פורים הנקראים אבוס או מרזבה על שם צורתם הצרה והמאורכת. את העמקים האלה חוצים לרוחבם נחלים, שברובם הם נחלי אכזב (נחל מערות, נחל אורן ועוד).
תולדות האזור
אזור חוף הכרמל שימש אזור אסטרטגי וצומת דרכים בעל חשיבות רבה ביותר. מדובר בדרך המלך שעברה לאורך החוף, דרך המלך הרומאית שעברה על רכסי הכורכר ודרך ואדי מילק שהובילה מאזור שפלת החוף למגידו. נמלי ים חשובים היו לאורך החוף בתקופות השונות (קיסריה, תל דור, עתלית). כבר בתקופה הפרהיסטורית היו חיים תוססים באזור, לראיה מערות האדם הקדמון במורדות הכרמל.
יוסף בצרי
יוסף בצרי (אברס) (נולד ב-1923 – הוצא להורג ב-19 בינואר 1952, כ"א בטבת ה'תשי"ב) מהרוגי המלכות, היה עורך דין ישראלי שהוצא להורג בעיראק באשמת ריגול ובטענה כי היה מעורב בפיגועים בבגדאד 51–1950 גם כנגד יהודי בגדאד, במטרה לעודדם לעלות לישראל.
ביוגרפיה
בצרי נולד בבגדאד, בנם של גורג'יה ואפרים והיה עורך דין במקצועו. החל מ-1942 הצטרף לתנועת "החלוץ" ול"הגנה". בדצמבר 1949 הצליח לעלות לישראל דרך הברחת הגבול עם איראן. בישראל גויס לפעילות מודיעינית, ושב לעיראק. בשנת 1951 התרחש גל פיגועים נגד מטרות יהודיות ומערביות בבגדד. ב-14 בינואר 1951 התרחש פיצוץ בחצר בית הכנסת "מסעודה שם-טוב" בבגדד. בפיגוע נהרגו ארבעה, בהם ילד בן 12, ונפגעו עשרות. לטענת יהודה תג'ר, גם הוא איש מודיעין ישראלי שפעל בבגדד באותה תקופה (ואף נאסר ל-10 שנים בשל פעילות זו), את הפיגוע ביצעו אנשי "האחים המוסלמים".