cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זרה (סדרת טלוויזיה)
עונה 2
במהלך שהותם בפריס נתקל הזוג בג'ק רנדל, ובעקבות התעללותו בג'יימס בעונה הראשונה קורא לו ג'יימס לדו-קרב. קלייר מבינה כי אם יתרחש הדו-קרב ג'יימס יהרוג את רנדל ובכך פרנק, בעלה משנות העשרים לא ייוולד. בעקבות תובנה זו היא מכריחה את ג'יימס לבטל את הקרב. ג'יימס מסכים אך בכל זאת נלחם ברנדל. קלייר שומעת זאת ויולדת בלידה שקטה. בעקבות האבל הכבד חוזרים קלייר וג'יימס לסקוטלנד להחלים. בסקוטלנד הם מקבלים יחס כגיבורים, שהביאו עמם את הטוען לכתר. רוחות הבדלנות והשאיפות למרד חמוש בוערות, ולא ניתן לעצור אותן.
עונה 3
העונה נפתחת במה שעבר על קלייר בזמן הריונה ולידתה את בריאנה, בתם המשותפת של קלייר וג'יימי. פרנק מקבל את קלייר והם עוברים להתגורר בבוסטון שבארצות הברית. הם מחליטים על נישואים פתוחים, ופרנק מנהל במשך שנים מערכת יחסים עם סטודנטית שלו. קלייר מחליטה ללמוד רפואה. היא מתיידדת שם עם סטודנט שחור בשם ג'ו אברנתי, שהופך גם לקולגה שלה בהמשך. קלייר מסיימת את לימודיה כרופאה כירורגית, ובזמן חגיגות סיום התואר שלה, כאשר בריאנה בת שמונה, היא פוגשת בסטודנטית שעימה מתראה פרנק. הדבר גורם למשבר בין קלייר לפרנק, מה שמעלה את הרצון להתגרש. עם זאת, פרנק מתנגד לכך, כי אינו רוצה לאבד קשר עם בריאנה.
במקביל, מתוארות גם חוויותיו של ג'יימי בשנים אלה. ג'יימי נפצע בקרב קלודן. הוא רואה כיצד החיילים הבריטיים מחפשים חיילים יעקובינים פצועים כדי להרוג אותם. כעבור שלושה ימים החיילים היעקובינים ששרדו מחלצים אותו מהביצה בה הוא מוטל. החיילים הבריטיים מוצאים אותם וגוזרים עליהם מיתה בירייה על בגידתם בכתר. כאשר מוכרז שמו של ג'ימי, מזדקף המפקד הבריטי מילטון גריי ושואל אותו האם הוא "ג'יימי האדום". הוא אומר לו ששם משפחתו הוא גריי, ושהוא ומשפחתו חבים לו חוב של כבוד על כך שהציל את חייו של אחיו הקטן (בעונה 2). המפקד מארגן עגלה מלאה שחת, מעלה עליה את ג'יימי בסתר ושולח אותה ללאליברוך.
בזמן המאסר מתחלף מפקד הכלא, והוא לא אחר מאשר אותו רס"ן גריי, הנער שהציל ג'יימי בעבר. הם מפתחים ביניהם קשרי כבוד וידידות. עם חיסול הכלא, מעביר רס"ן גריי את ג'יימי אל משפחת דונסני, לעבודה כסייס. שם הוא משרת במשך תקופת זמן, ולאחר מכן מתנה אהבים עם הבת הבכורה של המשפחה טרם חתונתה עם רוזן קשיש. היא נכנסת ממנו להריון ומתה בלידה. בעלה הרוזן מת גם הוא בתקרית טראגית שבה היה מעורב ג'יימי לאחר שהבין הרוזן שבנו הוא למעשה ממזר. לורד וליידי דונסני מגדלים את התינוק וג'יימי נשאר לצידו. כעבור מספר שנים עוזב את בנו, וילי, ואת אנגליה וחוזר לסקוטלנד, שם הוא פותח בית דפוס.
בינתיים, בריאנה גדלה ומסיימת את לימודיה בבית הספר התיכון. פרנק מודיע לקלייר שהוא עומד להתגרש ממנה ולקחת איתו את בריאנה חזרה לאנגליה. קלייר כועסת על כך והם רבים. קלייר נוסעת לביה"ח ומנתחת מטופלת, וכאשר היא יוצאת מהניתוח מבשר לה ג'ו שפרנק נהרג בתאונת דרכים. היא נפרדת ממנו בחדר המתים. לאחר מכן היא מספרת לבריאנה שפרנק אינו אביה האמיתי ושזהו ג'יימי. הם נוסעים לסקוטלנד לחפש היכן ג'יימי נמצא לפי ממצאים היסטוריים, ונעזרים ברוג'ר, בנו המאומץ של הכומר, שהוא היסטוריון. בין רוג'ר לבריאנה פורחת אהבה. לצערה של קלייר, מיקומו של ג'יימי לא נמצא, והיא חוזרת שבורת לב לבוסטון.
לקראת חג המולד מגיע רוג'ר לביתן של קלייר ובריאנה ומספר להן שמצא את ג'יימי. בריאנה מעודדת את קלייר לחזור לאבנים ולהיפגש איתו. קלייר חוזרת לסקוטלנד של המאה ה-18 ומגיעה לבית הדפוס של ג'יימי, שקרוי כעת אלכסנדר מלקולם (שמותיו האמצעיים). המפגש ביניהם מהמם ומלא התרגשות ותשוקה. ג'יימי לוקח את קלייר לבית הבושת בו הוא מתגורר ומתנה עימה אהבים. בשיחות שהם מנהלים, הוא מתוודה בפניה שיש לו בן וגם שהוא עוסק בהברחות של אלכוהול, שאינן חוקיות, ובהדפסות מחתרתיות. היא מספרת לו שיש לו בת ואת מה שעבר עליה במשך השנים בלעדיו.
בבוקר משאיר ג'יימי את קלייר בחדרו, ושניהם מאושרים וטובי לב. קלייר יורדת לאכול ארוחת בוקר, וכשהיא חוזרת, היא מוצאת בחדרה פורץ שתוקף אותה. קלייר נאבקת עם הפורץ והורגת אותו. לאחר מכן פורצת שרפה בבית הדפוס של ג'יימי, וקלייר וג'יימי חוזרים ללאיברוך, שם נתקלת קלייר בקבלת פנים עוינת של ג'ני. ג'יימי מתוודה בפני קלייר שנישא ללירי בהיעדרה ושימש אב לבנותיה ובכוונתו לבטל את הנישואים משום שחזרה. לירי יורה בג'יימי והוא נפצע בכתפו.
לירי דורשת תשלום מזונות ניכר מג'יימי על עוגמת נפשה, ולכן ג'יימי וקלייר מחליטים לקחת את האוצר של משפחת מקנזי, שקבור באי, בעזרת איאן, אחיינו של ג'יימי, אך איאן נשבה בידי האנגלים. ג'יימי וקלייר מפליגים בספינה לכיוון ג'מייקה, יעד הספינה שאליה נחטף איאן. במהלך ההפלגה עוברת קלייר אל ספינת הצי האנגלי שעל סיפונה התפשטה מגפה, והיא מטפלת בחולים בה. היא מגלה שעברו של ג'יימי התגלה וקפטן הספינה נחוש להשתמש בה כפיתיון ולאסור את ג'יימי ברגע שיגיע לחוף קינגסטון לחפש אחריה. אחרי ניסיון בריחה כושל, היא מצליחה לברוח ומגיעה לאי נידח, בו היא משוטטת בלי ידיעה היכן היא עד אפיסת כוחות. היא מתעוררת בביתו של כומר שחי יחד עם אמה של אשתו המנוחה. קלייר מצליחה להזהיר את ג'יימי בזמן ולאחר מכן הכומר משיא את פרגוס, הנער הצרפתי מפריז, יחד עם בתו החורגת של ג'יימי, בתה של לירי.
הספינה מפליגה לעבר ג'מייקה ומגיעה לפני ספינת הצי. קלייר וג'יימי מגיעים לאירוע לכבוד המושל החדש ומגלים להפתעת שני הצדדים שזהו ג'ון גריי. קלייר נדהמת לראות את חברתה הוותיקה גיליס, שנשרפה במשפט המכשפות בעונה הראשונה. גיליס מספרת לה שדוגאל עזר לה להימלט ומאז היא חיה בג'מייקה כאלמנתו של אדם עשיר מהמקום. במקביל נראה שאיאן חטוף על ידי גיליס ולאבן הספיר שלקח ג'יימי מתיבת האוצר לפני שנים יש משמעות.
קפטן הצי אוסר את ג'יימי אך ג'ון גריי, המושל החדש, מערער על סמכותו ועל חוסר ההוכחות באשמתו של ג'יימי, וגורם לשחרורו. בינתיים גיליס מגלה את קיומה של בריאנה, ביתם של קלייר וג'יימי ובטוחה שכדי להגשים את הנבואה על המלכת מלך חדש על סקוטלנד, היא נדרשת להרוג את בריאנה. קלייר וג'יימי מוצאים את גיליס במערה שנחשבת מקוללת, בעצם מעבר נוסף בין התקופות, מנסה להקריב את איאן כדי לעבור לתקופה בה בריאנה חיה על מנת להרוג אותה. מתפתח קרב ביניהם וקלייר הורגת את גיליס. כולם חוזרים לספינה בדרכם אל סקוטלנד, אך בדרך תוקפת אותם סערה קשה, ג'יימי צולל כדי להציל את קלייר מטביעה והם מתעוררים על החוף בג'ורג'יה, אמריקה.
עונה 4
במהלך מסיבה באחוזת ריברן, ג׳וקסטה מכריזה על ג׳יימי כעל יורשה, מה שמכעיס את קלייר אשר מתנגדת להיות בעלת עבדים. כאשר רופוס, עבד שחור שעובד באחוזת ריברן פוצע אדם לבן, קלייר ממהרת למקום, רק כדי לגלות שרופוס שופד כנקמה. קלייר מנתחת את רופוס, אשר אמור להיתלות בגין עוונותיו, דבר שיוצר מהומה בקרב בעלי האחוזות השכנות. המון זועם מגיע לאחוזה עם לפידים ודורש להסגיר את רופוס לידיו. בחוסר ברירה, קלייר משקה את רופוס בשיקוי אשר מביא למותו. ג׳יימי דוחה את הצעתה של דודתו לשמש כיורשה, והם עוזבים את ריברן.
בינתיים במאה העשרים, בריאנה מגלה ששרפה עתידה להתחולל ברכס פרייזר, ומחליטה לחזור בזמן בעקבות אמה. היא מגיעה לסקוטלנד, מתעלפת במהלך מסעה, ומוצאת את עצמה בביתה של לירי אשר מצילה אותה. כאשר לירי מגלה את האמת בנוגע למוצאה של בריאנה, היא נועלת אותה בחדרה ומתכוונת להסגיר אותה כמכשפה, אך ביתה מסייעת לבריאנה לברוח ללליברוך. בלליברוך בריאנה פוגשת בדודה איאן, אשר מסייע לה להגיע לנמל, בכדי לעלות על ספינה לעבר צפון קרוליינה.
רוג׳ר שמגלה כי בריאנה חזרה בזמן לאמה, מחליט ללכת בעקבותיה. בצפון קרוליינה רוג׳ר ובריאנה מתאחדים, הם נישאים באמצעות החזקת ידיים, ומממשים את נישואיהם. לאחר מימוש הנישואים, רוג׳ר ובריאנה רבים, והיא עוזבת אותו וחוזרת לאכסניה בה לנה עם בת לווייתה ליזי. באכסניה בריאנה פוגשת את בונט ורואה את הטבעת של אמה, היא מבקשת לקנות ממנו את הטבעת, אך בונט אונס אותה. רוג׳ר מנסה לחזור לאכסניה על מנת לבקש את סליחתה של בריאנה, אך בונט מוצא אותו, ומכריח אותו לשמש כאיש צוות בספינתו, ולהפליג עמו.
בריאנה ממשיכה בחיפושיה אחר הוריה, ולבסוף פוגשת את ג׳יימי וקלייר, ונוסעת עמם לרכס פרייזר, שם היא לומדת על הדרך בה הגיעה הטבעת של אמה לבונט, ואף מתוודעת לג׳יימי. ברכס בריאנה מספרת לקלייר שהיא בהריון, שבונט אנס אותה, ושמרבית הסיכויים שהתינוק הוא שלו. קלייר מספרת לג׳יימי על האונס, וכאשר רוג׳ר מגיע לרכס בחיפושיו אחר בריאנה, ג׳יימי טועה לחשוב שהוא זה שאנס אותה. הוא מכה אותו, ומוכר אותו למוהיקנים האינדיאנים. בריאנה מגלה על כך, ומספרת לג׳יימי שבונט הוא שאנס אותה, ולא רוג׳ר. היא דורשת מהוריה שיצאו בעקבות רוג׳ר על מנת להצילו, בעוד היא בעצמה נוסעת לריברן, ואינה מצטרפת אליהם עקב הריונה. בריברן ג׳וקסטה מנסה להשיא את בריאנה לאחד ממכריה, אך בריאנה מבקשת מג׳ון גריי שיעזור לה, והוא מכריז על אירוסיהם.
שלוון קולר
שַׁלְוַן קוֹלָר (שם מדעי: Eirenis levantinus) הוא מין של נחש מהסוג שלוון.
זרה (סדרת טלוויזיה)
עונה 4
מורטה לבקשתו של ג׳יימי מנסה ללכוד את בונט, אך בהיותו מבוקש, שניהם נעצרים על ידי הממשל, ונידונים למוות. בריאנה מבקשת לפגוש את בונט טרם הוצאתו להורג, וג׳ון מסייע לה. במהלך שהותם בכלא, פרגוס ומרסלי מגיעים על מנת לשחרר את מורטה, ולאחר מכן פרגוס מפוצץ את בית הכלא, בעוד בונט בתוכו. מורטה בורח לריברן, שם מתפתח רומן בינו לבין ג׳וקסטה.
שלוון קולר
מאפיינים
זהו אחד הנחשים הגדולים בסוגו. אורכו מגיע עד ל-70 ס"מ ומשקלו עד 30 גרם. צבעו חום בהיר או חום זיתי. על ראשו כיפה חומה. על עורפו ניתן להבחין תמיד בכעין צווארון או קולר קמור, דמוי פרסה (מכאן נגזר שמו העברי), שצבעו שחור ושוליו צהובים, או לפחות בשרידיו של הקולר. מאחוריו זרועים כמה כתמים שחורים וקטנים. בפרטים צעירים נמשכות לרוחבו של הראש שתי רצועות כהות, ההולכות ודהות ונעלמות בד בבד עם התבגרותו של הנחש. בפרטים גדולים מאוד נוטה גם הקולר שבעורף להתפרק לשורה של כתמים מבודדים.
זרה (סדרת טלוויזיה)
עונה 4
בינתיים, מגיע רוג׳ר למקום מושבו של השבט בניו יורק, ועל אף שמנסה להימלט מספר פעמים, הוא אינו צולח זאת. כאשר ג׳יימי, קלייר ואיאן הצעיר מגיעים לשבט, הם מבקשים לסחור עמם בתמורה לרוג׳ר, אך אנשי השבט מסרבים, ולבסוף מחליט איאן להישאר בשבט בתמורה לרוג׳ר, ובכך לפדות את חירותו. ג׳יימי וקלייר מספרים לרוג׳ר את אשר התרחש בין בריאנה לבונט, ועל הריונה. רוג׳ר מחליט להמשיך לריברן, ומבקש מבריאנה לראות את בנו. שליח שמגיע לאחוזה, מביא לג׳יימי מכתב, בו נאמר שעליו להקים מליציה ולתפוס את מורטה בעצמו.
עונה 5
ג'יימי וקלייר נלחמים לשמור על ביתם ברכס כאשר מלחמת העצמאות האמריקאית מתרחשת באופק. בריאנה ורוג'ר מתחתנים בטקס גדול ברכס פרייזר. במהלך קבלת הפנים, המושל טריון דוחף עוד יותר את ג'יימי לצוד את מורטה ומאלץ את ג'יימי לאסוף מיליציה ולנטרל את הרגולטורים. הוא מתקשה לאזן את שמירת בטיחותו של דודו ומילוי חובותיו כלפי הבריטים, במיוחד תחת עינו של סגן נוקס, שנחוש למצוא ולהרוג את מורטה. למרות הפצרותיו של מורטה לג'וקסטה להחזיר את אהבתו אליה, היא נעה קדימה עם נישואיה הרביעיים ובוחרת בביטחון עתיד המטע שלה על פני האידיאליזם שלו. נאמנותו של ג'יימי נדחקת עד לנקודת השבירה בקרב הלמנס, כאשר הניסיון של רוג'ר להזהיר את מורטה נכשל ומורטה נורה למוות. רוג'ר נלכד ונתלה על ידי הבריטים, אך שורד ונותר בטראומה מהחווייה. ג'יימי נותר הרוס בחודשים שלאחר הקרב.
בינתיים בריאנה נחטפת על יד בונט ומשפחתה משחררת אותה. בסופו של דבר בריאנה, רוג'ר וילדם, ג'רמיה, מחליטים לחזור דרך האבנים מכיוון שזה יהיה הרבה יותר בטוח עבור בנם. הם מנסים אבל לא מצליחים לחזור לתקופתם ונשארים ברכס פרייזר. איאן הצעיר חוזר עם מוהוק, לומד את האמת על מוצאם של קלייר, בריאנה ורוג'ר, כאשר הוא מעמת אותם עם מידע שהועבר לו על ידי המוהוק. כשקלייר בביתה על רכס פרייזר, היא ממשיכה לערער על שיטות הרפואה הקונבנציונליות על ידי ייצור פניצילין ובמתן בחשאי ייעוץ רפואי תחת שם בדוי; עם זאת, היא מגלה שעצותיה החתרניות חוזרות אליה. בפרק האחרון קלייר נחטפת ונאנסת על ידי ליונל בראון ואנשיו, אך לאחר מכן מחולצת על ידי ג'יימי, רוג'ר והמיליציה. אף על פי שג'יימי מחזיר את גופתו של ליונל לאחיו וראש עיריית ברונסוויל, ריצ'רד בראון מאיים בעדינות על רכס פרייזר ועל משפחתו של ג'יימי. העונה מסתיימת כשקלייר וג'יימי מביטים החוצה מהמרפסת, נחושים להתענג על השלווה לפני הצרות.
עונה 6
משפחת כריסטי מגיעה לרכס פרייזר (טום, אלן ומלווה. אמם של אלן ומלווה מתה),טום וג'יימי מכירים אחד את השני משנת 1753 כששניהם היו בכלא ארדסמויר. אלן גונב מריצ'רד בראון קרן אבקת שריפה, וריצ'רד בראון מגיע לרכס ולוקח בחזרה את הקרן ומבקש מג'יימי וטום להעניש את אלן, אלן מקבל 10 הצלפות מחגורתו של ג'יימי במקום 10 הצלפות משוט.
פרגוס משתכר מדי יום, וזה גורם לבעיות בזוגיות שלהם. כאשר מרסלי יולדת בן עם בעיה, פרגוס קובע שהוא גמד (ננס) ומתקשה לקבל אותו.
ילדים ברכס מציקים לתינוק ומנסים להורגו אותו. רוג'ר מציל את התינוק, אנרי כריסטיאן, ונוזף בילדים והוריהם שהתירו זאת.
רוחות מלחמה מנשבות. שבט הצ'ירוקי מבקשים מגיימי שישיג עבורם נשק מהמלך, והוא מתלבט בכך. הוא מפחד שבבוא העת, נשק זה ישמש נגדו במלחמת האזרחים ( בעקבות מה שקלייר מספרת לו). בסוף הוא מבקש עבורם ואכן משלוח הנשק מגיע.
הפקה
ביולי 2012 פורסם שחברת "סוני פיקצ'רס" רכשה את הזכויות של סדרת ספרי "נוכרייה", ושמפתח הפרויקט הוא רונלד מור והמפיק הוא ג'ים קולברג. בנובמבר 2012 נחתם החוזה בין סוני לבין רשת השידור Starz. באפריל 2013 שכר מור צוות כותבים. באוגוסט פורסם שג'ון דהאל יביים את שני הפרקים הראשונים בסדרה מתוכננת של 16 פרקים.
אחד ההיבטים המבדילים סדרה זו מסדרות טלוויזיה אחרות הוא השימוש שנעשה בשפה הגאלית סקוטית. המומחה לשפה הגאלית סקוטית Àdhamh Ó Broin הוא היועץ בסדרה בנוגע לשפה. המשורר הסקוטי Griogair Labhruidh שר את השירים בגאלית בפסקול של העונה השנייה.
ב-15 באוגוסט 2014, אחרי שידור פרק הפיילוט בלבד, חידשה הרשת את הסדרה לעונה שנייה המבוססת על הספר השני בסדרה "שפירית בענבר". ב-1 ביוני 2016 חודשה הסדרה לעונה שלישית ורביעית שיתבססו על הספרים "Voyager" ו-"Drums of Autumn".
ליהוק
ב-9 ביולי 2013 פורסם שסם היוגן יופיע בתפקיד הגברי הראשי, ג'יימי פרייזר. השחקן השני שלוהק היה טוביאס מנזיס לתפקיד כפול בדמות פרנק וג'ונתן רנדל. ב-4 בספטמבר לוהקו גארי לואיס וגרהם מקטביש בתפקידי האחים לבית מקנזי. ב-11 בספטמבר פורסם שהשחקנית האירית קטריונה באלף תגלם את דמותה של קלייר ביצ'אם רנדל. בהמשך הצטרפו לצוות השחקנית לוטה ורביק לתפקיד ג'יליס דאנקן, ולורה דונלי בתפקיד ג'ני, אחותו של ג'יימי.
בדצמבר 2013 לוהקו סיימון קאלו לתפקיד משנה בדמות הדוכס מסנדרינגהם, וביל פטרסון לתפקיד עורך הדין נד גאוון. הסופרת דיאנה גבלדון מופיעה בתפקיד קמע בדמות יונה מקטביש בפרק "The Gathering". השחקן פרייזר היינס לוהק לתפקיד סר פלטשר גורדון בפרק "Wentworth Prison" ששודר במאי 2015. היינס גילם את הדמות ג'יימי מקרימון שהיה מלווה של הדוקטור השני בסדרה "דוקטור הו". לדברי גבלדון הדמות של ג'יימי מקרימון היוותה השראה לכתיבת הספר ולדמותו של ג'יימי פרייזר.
ביוני 2015 לוהקו לסדרה אנדרו גאוור לתפקיד הטוען לכתר צ'ארלס אדוארד סטיוארט; רוברט קאוואנה לתפקיד ג'ארד, בן דודו הסקוטי של ג'יימי סוחר יין החי בפריז; מרגו שטלייה בדמות אהובתו לשעבר של ג'יימי, אנליס דה מרליאק; ולורנס דובייז בדמות אלכס רנדל, אחיו הצעיר והעדין של בלק ג'ק. בנוסף הצטרפו בעונה השנייה לצוות השחקנים רומן ברוז בדמות הכייס הצרפתי הצעיר פרגוס, רוזי דיי בתפקיד מרי הוקינס בתו של הברונט, סטנלי ובר בדמות הרוזן סן ז'רמן, דומיניק פיניון בתפקיד מאסטר ריימונד, מארק דורט בתפקיד שר האוצר הצרפתי ז'וזף דוברני, פרנסס דה לה טור בדמות האם הילדגרד, ואודרי בריסון בדמות הנזירה אנג'ליק. ביולי 2015 לוהק ליונל לינגלסר לגלם את לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
צילומים
ביולי 2013 אישר שר האוצר של בריטניה ג'ורג' אוסבורן שההפקה תיהנה מהקלות מס ליוצרים שהורחבו מתעשיית הקולנוע גם לטלוויזיה. בנוסף הסכימה הממשלה הסקוטית לממן המרת מחסנים בפאתי קמברלנד בצפון לנרקשייר לאולפני צילום. בספטמבר 2013 החל שלב הצילומים באתרים בסקוטלנד. צילומי הסט נערכו באולפני קמברלנד, ואתרי צילומים נוספים היו בטירת דאון (Doune Castle), טחנות במזרח לינטון, מזרח לות'יאן, ניוטונמור ברמה הסקוטית, יער רות'ימורשוס (Rothiemurchus), אבימור, מחצבות ליד בת'גייט, ואברפול סטירלינג. עוד נערכו צילומים בלוך רנוך, ובפולקלנד וקולרוס שבפייף.
צילומי העונה השנייה החלו באפריל 2015 על מנת להיות משודרים באביב 2016. מקום ההתרחשות העיקרי של העונה הוא פריז. צילומי הפנים נערכו באולפנים בסקוטלנד, בעוד צילומי הסצנות ברחובות פריז ובארמון ורסאי נערכו בפראג. בנוסף שימשו ארמונות אחדים בדרום אנגליה שבהם חדרים וארכיטקטורה בסגנון צרפתי עבור הסט הפריזאי.
ההפקה של העונה השלישית החלה בספטמבר 2016 בסקוטלנד. הצילומים תוכננו למרץ עד יוני 2017 בקייפטאון. מרבית עונות הסדרה צולמו במתחם Wadpark Film Studios בגלאזגו, סקוטלנד ובה נערכים גם צילומי העונה הששית החל מפברואר 2021.
צילומי העונה הרביעית של הסדרה התרחשו בין אוקטובר 2017 לאפריל 2018 ברחבי סקוטלנד. מקומות מוכרים אשר שומשו כלוקיישנים לסדרה כללו בין היתר את פארק גריי ביוקנן (Gray Buchanan Park) אשר הוסב לבית קברות, בקתות ריבר אדג' (River Edge Lodges), לינק ברידג' - אוניברסיטת סטרילינג (Stirling University) ועוד.
מוזיקה
המוזיקאי בר מקרירי הלחין את פסקול הסדרה. שיר הנושא הוא עיבוד לשיר מאת רוברט לואיס סטיבנסון בשם "Sing me a Song of a Lass that is Gone", והלחן הוא של שיר עם סקוטי בשם "The Skye Boat Song". בחלק מהפרקים בעונה השנייה הושר הבית השני של השיר בצרפתית, כדי לשקף את מקום ההתרחשות. קת'רין ג'ונס (Kathryn Jones) מבצעת את השיר. בעונה החמישית השיר הושר בסגנון אמריקאי בליווי קולות.
שידור הסדרה
שידורי הסדרה החלו בארצות הברית ב-9 באוגוסט 2014. שמונה הפרקים הראשונים שודרו במהלך ספטמבר, ושמונה הפרקים הבאים של העונה שודרו החל מאפריל 2015. פרק סיום העונה שודר ב-30 במאי 2015.
באוסטרליה שודרה הסדרה בערוץ SoHo החל מאוגוסט 2014. בקנדה היה שידור הבכורה ב-24 באוגוסט 2014 בערוץ Showcase. באירלנד שודרה הסדרה החל מ-21 באוקטובר 2014. בבריטניה רכשו "פריים וידאו" את זכויות השידור, והוא החל ב-26 במרץ 2015. בישראל שודרה הסדרה ב-yes הטלוויזיה בלוויין.
שלוון קולר
מאפיינים
השם שַׁלְוַן קוֹלָר ניתן בעבר למין Eirenis collaris, ייתכן בגלל טעות בזיהוי.
חבורת תומפסון
בתורת החבורות, חבורת תומפסון היא חבורה של העתקות שומרות כיוון וליניאריות למקוטעין של קטע היחידה, המדגימה מספר תופעות מעניינות.
הגדרה
מסמנים ב- את חבורת ההומיאומורפיזמים שומרי הכיוון הליניאריים למקוטעין של קטע היחידה. חבורת תומפסון היא תת-החבורה של הכוללת את ההעתקות שנקודות הקצה של הקטעים הליניאריים שלהן הן מספרים דיאדיים, והשיפועים של הקטעים האלה הם חזקות (חיוביות או שליליות) של 2.
תכונות
לחבורת תומפסון יש הצגה סופית, עם יוצרים a,b, והיחסים. היא אינה מקיימת אף זהות, אך גם אינה מכילה תת-חבורה (לא אבלית) חופשית. היא בעלת ממד קוהומולוגי אינסופי. השאלה האם חבורת תומפסון היא חבורה אמנבילית עודנה פתוחה.
הנס אלכסנדר
הנס אלכסנדר (באנגלית: Hanns Alexander; 6 ביוני 1917 – 23 בדצמבר 2006) היה קצין יהודי יליד גרמניה בצבא הבריטי, שלאחר סיום מלחמת העולם השנייה לכד את רודולף פרנץ הס מפקד מחנה ההשמדה אושוויץ.
ילדותו ונעוריו
הנס הרמן אלכסנדר נולד בברלין בשנת 1917 למשפחה יהודית. אביו ד"ר אלפרד אלכסנדר היה רופא שכיהן כנשיא אגודת הרופאים של ברלין ועסק בחקר מחלת סרטן הדם, הלוקמיה. הנס היה אחד מארבעת ילדיו, שתי בנות ושני בנים שאחד מהם היה אחיו התאום של הנס.
לאחר עליית הנאצים לשלטון נאלץ הנס, שהיה אז בן 17, לעזוב את בית הספר שבו למד. אביו התכוון להעבירו לבית ספר יהודי פרטי, אך הנס החליט לנטוש את הלימודים ונכנס לעבוד בבנק שנוהל על ידי חבר של הוריו.
במלחמת העולם השנייה
כאשר בריטניה הכריזה מלחמה על גרמניה ב-3 בספטמבר 1939, התנדבו הנס ואחיו התאום לשרת במחנה אימונים המיועד לאנשים שאינם אזרחים בריטיים. בינואר 1940 הם הוצבו לפלוגת עזר בלתי לוחמת שסייעה לכוחות הלוחמים.
במאי 1940 נשלחה הפלוגה לצרפת אך הפליגה חזרה לאנגליה ב-7 ביוני. אז קיבל הנס רשות להחליף בתעודת החייל שלו את שמו הפרטי מ"הנס הרמן" ל"הווארד הארווי". מטרת החלפת השם הייתה למנוע את זיהויו על ידי הנאצים כיהודי יוצא גרמניה אם יפול בשבי.
הנס ואחיו היו מאוכזבים מכך שהועסקו רק במסגרת כוח עזר רצו להשתתף בלחימה. משאלתם התמלאה כאשר בשנת 1943 הוצבו לקורס קצינים ובסיומו זכו לדרגת סגן. ביוני 1944 פלוגתם השתתפה בנחיתה בנורמנדי.
בחקירת פשעי המלחמה
לאחר סיום המלחמה הוצב אלכסנדר ב- 'צוות לחקירת פשעי מלחמה' (War Crimes Investigation Team ) של הצבא הבריטי שמפקדו היה סגן-אלוף ליאו גן, יהודי שלימים עתיד להתפרסם כשחקן קולנוע. הנס אלכסנדר, שהיה אז כבר בדרגת סרן, הגיע ב-12 במאי 1945 למחנה הריכוז ברגן-בלזן. בזכות בקיאותו בגרמנית הוא מונה למתורגמן שעזר לחוקרים הבריטיים לחקור את קציני האס אס שנשבו במחנה. לאחר מכן השתתף בחקירתם של אנשי הסגל של מחנה ההשמדה אושוויץ. בחקירתם אישרו הנחקרים את הזוועות שהתבצעו במחנה אך טענו כי הם לא השתתפו בפשעים ולא צייתו לפקודות. יוזף קרמר, שקודם להיותו מפקד ברגן-בלזן היה מופקד על תאי הגזים והמשרפות באושוויץ, הכחיש בחקירתו את קיומם של תאי הגזים במחנה, אך מפקדיו ואסיריו לשעבר אישרו את קיומם. מחקירות אלה התברר כי האחראי הראשי לפשעי אושוויץ היה רודולף פרנץ הס. לכידתו הפכה בעיני הנס אלכסנדר ומפקדיו למטרתם הראשית.
אחת החקירות עליהן הופקד אלכסנדר הייתה חקירתו של גוסטב סימון מי שהיה הגאולייטר, המושל מטעם המפלגה הנאצית, של לוקסמבורג תחת הכיבוש הגרמני. לאחר המלחמה הוא הסתתר. אלכסנדר גילה את מקום מחבואו באמצעות לחץ שהפעיל על קרובי משפחתו והוא נעצר ב-10 בדצמבר 1945. כשבוע לאחר מכן מצא סימון את מותו בכלא, בנסיבות לא ברורות לגביהן יש מספר גרסאות.
לכידתו של מפקד אושוויץ
בימים האחרונים של המלחמה, יעץ ראש האס אס היינריך הימלר להס להתערב בקרב אנשי הקריגסמרינה - הצי של גרמניה הנאצית, שהיו מעורבים פחות בפשעי המלחמה, ולהתחזות כאחד מהם. מאוחר יותר החל לעבוד כגנן בחווה עיירה קטנה בצפון גרמניה וקרא לעצמו בשם פרנץ לאנג. במשך עשרה חודשים לא הצליחו אנשי יחידתו של ליאו גן, שחיפשו אחריו, לגלות את מקום הימצאו, עד אשר בראשית חודש מרץ 1946 נעצרה אשתו הדוויג הס. אלכסנדר נכנס אליה לתא המעצר במטרה לדלות ממנה מידע על מקום מחבואו של בעלה. הוא פנה אליה בגרמנית ושאל על מקום הימצאו של בעלה. היא שמרה על שתיקה יהירה. הנס החליט לנקוט בדרך אחרת. הוא נסע לבית בו התגוררה לפני מעצרה, בו נותרו חמשת ילדיה. הילדים גם הם סירבו לענות על שאלתו ולגלות לו את מקום הימצאו של אביהם. הנס עצר את הבן הבכור קלאוס בן השש עשרה ולקח אותו לתא המעצר של אמו. האם הייתה המומה למראה בנה, אך המשיכה בסירובה לגלות את מקום המצאו של בעלה וטענה כי הוא מת. אלכסנדר הודיע לה כי הרכבת שחלפה זה עתה ליד הכלא עומדת לקחת את בנה לסיביר, ואיים כי לא תראה אותו יותר לעולם. הוא הותיר בתא פיסת נייר ועיפרון. כשחזר ראה כי על הדף רשומים מקום הימצאו של הס ושמו הבדוי פרנץ לאנג.
אלכסנדר מיהר להרכיב קבוצה של 25 חיילים בריטים, רובם יהודים יוצאי גרמניה, ויצא עמם בשיירה של משאיות וג'יפים אל העיירה בצפון גרמניה בה הסתתר הס. ב-11 במרץ 1946 נכנסה השיירה לחווה. אלכסנדר יצא מהג'יפ עם הרופא והנהג, והורה לאחרים להישאר מאחור ברובים שלופים. הוא ניגש לאסם ונקש בדלת. הס התעורר בבהלה. אלכסנדר תחב לפיו אקדח, והורה לרופא לחפש על גופו ציאניד, מחשש שיתאבד. הוא הציג עצמו ודרש מהס שיגיש לו את תעודותיו. הס הושיט לו את מסמכי הזיהוי המזויפים עם השם פרנץ לאנג. הנס הראה לו תצלום שלו, אך הס המשיך לטעון כי הוא איננו האיש. אז עלה בדעתו של אלכסנדר כי בטבעת הנישואים של הס יימצא סימן לזהותו האמיתית. הוא דרש מהס להסירה והס ענה כי איננו יכול לעשות זאת כי הטבעת תקועה על אצבעו שנים. אלכסנדר השיב לו כי אין בעיה והוא יכרות את אצבעו ושלף סכין. אז הסיר הס את הטבעת מאצבעו. אלכסנדר התבונן בטבעת וראה את השמות "רודולף" ו"הדוויג" חרוטים בצדה הפנימי. אז הכו אותו אלכסנדר ואנשיו עם ידיות גרזן והוא הודה בפניהם כי הוא אכן רודולף פרנץ הס מפקד אושוויץ.
בטרם העבירו אותו לכלא, עצרו אלכסנדר ואנשיו ליד פונדק. הס נותר במשאית תחת משמר, בשעה שהחיילים נכנסו כדי לחגוג את המאורע. כששבו למשאית, הוציאו את הס מהרכב ואילצו אותו ללכת עירום לבית הסוהר הסמוך. כמה ימים לאחר מכן הועבר הס לכלא של הצבא הבריטי, שם החלה חקירתו היסודית. ב-16 במרץ 1946 השמיע באוזני החוקרים הצהרה לפיה הוא עצמו ארגן, לפי הוראות אשר התקבלו מהימלר במאי 1941, את ההמתה בגז של שני מיליון בני אדם. במהלך משפטי נירנברג הופיע כעד במשפטם של גדולי הפושעים הנאצים.
ב-25 במאי 1946 נמסר הס לידי הפולנים, וב-2 באפריל 1947 נידון למוות בתלייה. העונש הוצא לפועל ב-16 באפריל 1947 ברחבה שלפני הכניסה לקרמטוריום במחנה הריכוז אושוויץ I.
לאחר המלחמה
ב-20 באפריל 1946 השתחרר הנס אלכסנדר מן הצבא הבריטי וזמן קצר לאחר מכן קיבל אזרחות בריטית. ב-19 במאי 1946 הוא נשא אישה בבית כנסת. הוא עבד בבנק והקדיש הרבה מזמנו לבית הכנסת של קהילתו. הנס אלכסנדר הלך לעולמו בלונדון ב-23 בדצמבר 2006 והוא בן 89 שנים במותו.
"הנס ורודולף"
העיתונאי והסופר הבריטי תומאס הרדינג (Thomas Harding), הנכד של אחותו של הנס אלכסנדר, נכח בהלווייתו של דודו. לאחר אמירת קדיש נשאו שניים מאחייניו של המנוח דברי הספד. אז למד תומאס הרדינג שדודו היה האיש שלכד את מפקד אושוויץ והביא להעמדתו לדין. התגלית הניעה את הרדינג לחקור את העניין. במשך שש שנים. הוא עבר בין ארכיונים, מכוני מחקר ומוזיאונים, עיין במכתבים, האזין להקלטות וקרא ראיונות עם ניצולי השואה. תוצאת מחקרו הניבה את הספר "הנס ורודולף - המצוד אחר מפקד אושוויץ" שראה אור בשנת 2013 ולאחר מכן הופיע גם תרגומו לעברית. הספר זכה לביקורות חיוביות ומחברו זכה למספר פרסים ספרותיים.
מטה וידמר
ביוגרפיה
מטה וידמאר נולדה בשם מֶתוֹדָה וידמאר, והייתה אחותם של מבקר הספרות והפוליטיקאי יוסיפ וידמאר, אמן השחמט מילאן וידמאר, מאמן נבחרת יוגוסלביה בהתעמלות לאולימפיאדת לונדון ב-1948 סטאנֶה וידמאר, והמו"ל קיריל וידמאר (אח תאום למֶטה).
בשנת 1927 סיימה מטה את בית הספר למחול בדרזדן שהקימה וניהלה מרי ויגמן, שאיתה בילתה שבע שנים, ושהעניקה למֶטה רישיון לפתוח בית ספר למחול על שמה בסלובניה.
בית הספר שלה בלובליאנה הכשיר את הרקדנים והמורים הסלובנים הראשונים למחול מודרני, ובהם מרתה פאולין, ז'יווה קרייגר ומריה פוגלניק, ואלו הכשירו מחזורים של רקדנים מודרניים בסלובניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
אפור גשום
אפור גשום היא להקת רוק ישראלית שהחלה את פעילותה בשנות השמונים בתקופת "מחתרת הקסטות".
שנות השמונים - ההתחלה
ב-1986 הקימה מיכל ספיר, נכדתו של שר האוצר לשעבר פנחס ספיר, את הצמד "אפור גשום" יחד עם אלון ידגר בגיטרות. הצמד הוציא בניהולו של מוטי שהרבני שיר ראשון בשם "מקום אחר", שזכה להצלחה רבה והוא גם השיר הכי מוכר של הלהקה. גיל סמטנה עיבד והפיק מוזיקלית את השיר יחד עם ספיר וידגר, ובהקלטה ניגן בבס ותכנת תופים. הסינגל יצא בחברת ההפקה של שהרבני, "נייר".
ב-1987 הצטרף להרכב אורן רביב בתופים ואפור גשום הוציאה שיר שני, "תנשמת" (מילים של ספיר ולחן של ספיר וידגר), שזכה גם הוא להצלחה רבה. את עטיפת הסינגל צילם גיא בהר.
ב-1988 הפכה "אפור גשום" ללהקה של ממש, עם צירופם של אורן קפלן בגיטרות ועודד שכטר בבס. הלהקה הוציאה את השיר "שעון החול", שאותו כתבה והלחינה ספיר ויצא בהוצאה משותפת של האוזן השלישית ו"תקליטי בום צ'ה" של רונן בן טל, שהפיק. גם השיר הזה זכה להצלחה, והצלחתו גברה כאשר אריאל שרון ביקש להקדיש אותו באותה שנה בשירותרום לבניו, שהעריצו את הלהקה.
בסוף 1988 הקליטה הלהקה קלטת בכורה, ובתחילת 1989 יצאה הקלטת, שנקראה "פברואר". היא כללה שבעה שירים: שלושת הסינגלים ("מקום אחר" נכלל בגרסה חדשה), וארבעה שירים חדשים: "כלוב", שהפך ללהיט, "המגע הרך", "הנה בא הגשם" ו"כביש החירות". אסנת שילוח הפיקה בפועל את הקלטת, בן טל הפיק, ויעל לוי מהאוזן השלישית (אין הכוונה לזמרת) מימנה את הוצאתה. הקלטת "פברואר" זכתה להצלחה רבה וכל עותקיה נמכרו תוך זמן קצר. עם השנים, הפכה הקלטת לאחד האלבומים החשובים שיצאו בסוף שנות השמונים, ו"אפור גשום" הייתה לאחת הלהקות המובילות בתקופת "מחתרת הקסטות" של שנות השמונים (יחד עם נושאי המגבעת, פוליאנה פרנק והפליז).
וידאו קליפ של שירה של הלהקה "איאן", שביימו אורי כוכבי והדס לוינר, שודר בתוכנית קול הפופ ב-1990.
שנות התשעים - הלהקה מתפרקת ומגיעים הרכבים חדשים
ב-1990 הציגה ספיר הרכב חדש של הלהקה - שכלל את עודד שכטר בבס ואנשים חדשים שהיו בתחילת דרכם, פחות או יותר - ערן רייס וערן מלכי  בגיטרות ואורן בן נון בתופים. סגנון הפוסט פאנק המלנכולי של הלהקה השתנה ונהיה כבד יותר, עם השפעות של סוניק יות', אך היא לא זכתה להצלחה וב-1991 ספיר עזבה לניו יורק. שכטר, רייס, מלכי ובן נון המשיכו להרכבים שונים.
בניו יורק ספיר הקימה הרכב חדש בשם "Fluffy", יחד עם הגיטריסט ניקולאס ורנס והמתופף דייוויד מצ'יונס. "Fluffy", להקת פוסט-פאנק/שוגייז רעשני, הוציאה סינגל בודד שמיד לאחר צאתו שינתה את שמה לאחד השירים המופיעים בו, "Baby Tooth". הסיבה לכך שהלהקה שינתה את השם היה ריבוי של להקות שנקראו "Fluffy".
ב-1996 נכלל הלהיט של "אפור גשום" "מקום אחר" באוסף "אתמול - השירים של שנות ה-80".
שנות האלפיים - פרויקט הסולו ו"היש הגדול" והאיחוד
ב-2008 הוציאה ספיר את הקלטת "פברואר" של "אפור גשום" על גבי דיסק, בתוספת חומרים שהוקלטו בין השנים 1991-1988 ולא ראו אור, כגון "פשוט וטבעי", "בדרך מבית הספר", "באה אלי אהבה", "ניסיון", "חינוך אירופאי", "חורף" ו"מהמקום שאני מסתכל" ואף גרסת כיסוי לשירה של יונה וולך "כל נשיפה", אותו ביצעו במקור אילן וירצברג ושמעון גלבץ באלבום משיריה של וולך "בציר טוב". בראיון שנעשה איתה שנה לאחר מכן על ההוצאה המחודשת של הקלטת ספיר יצאה מהארון כלסבית וסיפרה שהשיר "פשוט וטבעי", המופיע בגרסת הדיסק של הקלטת, וכן שיר נוסף שלא נכלל בדיסק בשם "לא יכולה לעזוב אותה עכשיו", נכתבו אודות נטיותיה המיניות.
ב-2011 יצא ספרה של ספיר "היש הגדול" בהוצאת ידיעות ספרים. הספר מגולל את הביוגרפיה של סבה, פנחס ספיר, מי שהיה שר האוצר השלישי של ישראל ומהבולטים בפוליטיקה הישראלית ברבע השלישי של המאה ה-20. לאחר צאתו חזרה ספיר לארץ. המפגש המחודש עם הארץ הוליד שירים חדשים בעברית וספיר החליטה לאחד את להקתה, "אפור גשום".
בנובמבר 2012 הקימה ספיר הרכב חדש של "אפור גשום", לאחר 22 שנה בהן הלהקה לא הייתה פעילה. ההרכב כלל את ספיר ושכטר, ואליהם צורפו שי לוינשטיין בגיטרה ופסנתר ואביב ברק בתופים. ההרכב הוציא סינגל ראשון ומצליח מאלבום חדש בשם "מבפנים", שנכתב בעקבות פרויקט של ארגון "בצלם" ועוסק בחוויית המפגש עם מציאות חייהם של הפלסטינים בגדה המערבית.
בתחילת 2013 הוציאה הלהקה סינגל שני בשם "ליקוי ירח", שבו הוזכר שמה של הלהקה, ולאחריו את האלבום המלא, "מבפנים". האלבום כלל שירים בעברית ובאנגלית, ביניהם גרסאות חדשות לשירים "Satellite Life" ו"Hypnotoxic" שהופיעו בפרויקט הסולו של ספיר, "MOON PiLOT". ב-1 במרץ באותה שנה הושק האלבום בהופעה בלבונטין, בה התארח הגיטריסט המקורי של הלהקה, אלון ידגר.
שנה מאוחר יותר הפכה הלהקה לשלישייה, כשאל עודד ומיכל מצטרף המתופף והמוזיקאי הוורסטילי מתן פוקס. יחד הם הקליטו את האלבום אור חשאי, שיצא ב-2017. בהופעת ההשקה של האלבום התארח הגיטריסט אורי פרוסט.
בפברואר 2019 התקיימה בלבונטין 7 בתל אביב הופעה חגיגית במלאת 30 שנים לצאת הקלטת "פברואר". עובד אפרת הצטרף בגיטרה והלהקה ניגנה את הקלטת במלואה, כשחמי רודנר מתארח בשיר "שעון החול" ויוסי בבליקי ב"המגע הרך".
ביולי 2020 יצא לאור אלבומה הרביעי של הלהקה, "עם רעש נסתר". את האלבום הפיק מוזיקלית עובד אפרת שגם הצטרף בנגינת גיטרה.
המרדף אחר גבן וברסלאו
המרדף אחר גבן וברסלאו היה פעולה ימית שהתרחשה ב בפרוץ מלחמת העולם הראשונה כאשר גורמים בצי הים התיכון הבריטי ניסו ליירט את פלגת הים התיכון הגרמנית המורכבת מאוניית המערכה סה"מ גבן והסיירת הקלה סה"מ ברסלאו. הספינות הגרמניות התחמקו מהצי הבריטי ועברו דרך הדרדנלים כדי להגיע לקונסטנטינופול, שם נמסרו לבסוף לידי האימפריה העות'מאנית. שם האוניות שונה ליעבוז סולטן סלים ומידילי. גבן וברסלאו לשעבר נצטוו על ידי מפקדם הגרמני לתקוף עמדות רוסיות, ובכך להביא את האימפריה העות'מאנית למלחמה בצד מעצמות המרכז.
למרות "קרב חסר דם", לכישלון המרדף הבריטי היו השלכות פוליטיות וצבאיות אדירות. בטווח הקצר זה למעשה סיים את הקריירה של שני האדמירלים הבריטיים שהיו אחראים על המרדף. בכתב מספר שנים מאוחר יותר, וינסטון צ'רצ'יל - שהיה הלורד הראשון של האדמירליות - הביע את הדעה שבהכריח את טורקיה להיכנס למלחמה הביאה הגבן "יותר טבח, יותר אומללות ויותר חורבן מכל אונייה שקדמה להן אי פעם."
פַּלגַת הים התיכון של הצי הקיסרי הגרמני
ב-23 באוקטובר 1913 התמנה קונטר-אדמירל וילהלם סושון לפקד על פַלגַת הצי הקיסרי הגרמני שהוצבה בים התיכון. הפַּלגָה כללה שתי אוניות מלחמה חדישות ומהירות (עד 50 קמ"ש) המוּנָעוֹת על ידי טורבינות קיטור באמצעות פחם: סיירת המערכה הכבדה מסוג דרדנוט "גֶבֶּן" (Goeben) עם דחי של 25,000 טון ונושאת 10 תותחי 280 מ"מ ארוכי טווח ועוד 25 תותחים קלים יותר, והסיירת הקלה בּרֶסלָאוּ (Breslau) עם דחי של 4500 טון. משימתו של סושון בעת שלום הייתה להפגין את נוכחות צי המלחמה הגרמני בנמלי הים התיכון. בפרוץ מלחמה עם צרפת היה על פלגת סושון להפריע להחזרת כוחות צרפתיים מצפון אפריקה לאירופה, ואחר כך לחמוק מהים התיכון כדי לחבור לאוניות צי המלחמה הגרמני באוקיינוס האטלנטי.
פַּלגַת סושון לאחר הרצח בסרייבו והמרדף אחריה
בעת רצח יורש העצר האוסטרי פרנץ פרדיננד בסרייבו (28.6.1914) ביקרו סושון ופַּלגתו במפרץ חיפה. מיד הוא הפליג לנמל הצי האוסטרו-הונגרי פּוּלָה בצפון הים האדריאטי (היום קרואטיה) ושידר לברלין פירוט של כוח האדם, חלקים וחומרים הנחוצים לאוניותיו לתחזוקה ותיקונים דחופים, במיוחד עבור דוודי הקיטור באונייה גייבן. עם הכרזת המלחמה של אוסטרו-הונגריה על סרביה (28.7.1914) הפסיק סושון את עבודות התחזוקה הקדחתניות והפליג עם אוניותיו לנמל ברינדיזי כדי שלא להילכד בים האדריאטי הצפוי להיחסם על ידי הצי הבריטי. הוא הגיע לברינדיזי ב-1.8. האיטלקים, שהיו קשורים בברית עם גרמניה, בחרו להישאר נייטרליים. הם דרשו מסושון לצאת מהנמל תוך 24 שעות (לפי החוק הבינלאומי) ולא סיפקו פחם לאוניותיו. משם הפליג סושון למצר מסינה וב-2.8 העמיס שם 2,000 טון פחם מאוניות סוחר גרמניות. הצי הצרפתי שאִבטֵח את הובלת החיילים מאלג'יר היה חזק בהרבה לעומת פַּלגתו, לכן הפליג סושון לנמלי פיליפּוויל ובּוֹנָה במזרח אלג'יר (היום הערים סְקידה ועָנָבָּה) כדי להפגיזם. בדרך לשם הוא קיבל פקודה בשדר מברלין לבטל את ההפגזה ולשוט מיד לקונסטנטינופול (איסטנבול) משום שטורקיה חתמה על ברית עם גרמניה.
למרות פקודה זו, ומכיוון שכבר היה קרוב למטרותיו, המשיך סושון במשימתו. כל אחת משתי אוניותיו הגיעה לאחד מנמלי היעד והפגיזה אותו קצרות ב-3 באוגוסט 1914 מבלי שנגרם נזק משמעותי בנמלים (ירי ימי ראשון במלחמת העולם הראשונה). בדרך חזרה למצר מסינה, ב-4 באוגוסט אחה"צ, פגשה פלגת סושון את הכוח הימי הבריטי העיקרי בים התיכון שהיה חזק ממנה. המפגש נערך מספר שעות לפני שבריטניה הכריזה מלחמה על גרמניה, ולכן לא היו חילופי אש. השייטת הבריטית ניסתה להיצמד לפַּלגה הגרמנית, אולם סושון הצליח לחמוק ממנה משום מהירותו העדיפה (הבריטים לא ביצעו תיקונים ותחזוקה ערב המלחמה) בחסות הערפל והחשיכה, וגם משום שנאסר על הבריטים להיכנס למצר מסינה כדי שלא להרגיז את האיטלקים הנייטרליים. הכוח הבריטי התייצב ליד הפתח הצפוני של מצר מסינה אל האגן המערבי של הים התיכון כדי לחסום התחמקות סושון מערבה. במצר מסינה הצליח סושון במאמץ גדול להעמיס 1,500 טון פחם מאוניות סוחר גרמניות. תוך כדי כך קיבל סושון שדר חדש מברלין המבטל את הצורך שיפליג לקונסטנטינופול משום שהברית עם טורקיה לא נכנסה לתוקף. במצב זה שקל סושון את אפשרויותיו. לפי זיכרונותיו, היה ידוע לו שהדרך מערבה חסומה על ידי כוח בריטי וכוח צרפתי עדיפים. נסיגה לפולה בים האדריאטי כדי לחבור לצי האוסטרו-הונגרי, תגרום כנראה לכך שיילכד שם עד סוף המלחמה מפני שהצי הבריטי צפוי לחסום את מוצא הים האדריאטי. לכן החליט סושון להפליג בכל זאת לקונסטנטינופול כדי ללחוץ, ואם צריך אף "...להכריח את הטורקים להצטרף למלחמה לצד גרמניה, אפילו נגד רצונם". סושון עזב את מסינה ביום 6 באוגוסט בבוקר וקבע מפגש עם אוניית משא גרמנית בים האגאי, משום שכמות הפחם שהועמסה במסינה לא הייתה יכולה להספיק לשיט עד קונסטנטינופול.
החלטת סושון הפתיעה את הבריטים לחלוטין. האפשרות שהוא יפליג במשימה פוליטית לטורקיה לא עלתה כלל על דעתם, ואף לא הובנה על ידם במהלך ההפלגה של סושון לקונסטנטינופול. סיירת בריטית קלה שהוצבה בפתח הדרומי של מצר מסינה (הפתח לאגן המזרחי של הים התיכון) עקבה אחרי סושון והוחלפה בהמשך על ידי סיירת קלה אחרת. כך יכלו הבריטים לעקוב אחר מסלול הפלגתו של סושון מבלי להבין את מטרתו. כוח משנה בריטי שחסם את מוצא הים האדריאטי נמנע מלהעסיק את האוניות הגרמניות משום הצורך שלו לתדלק את אוניותיו העיקריות ובשל פקודות סותרות של האדמירליות הבריטית. הסיירת הבריטית הקלה ניסתה לעכב לזמן מה את האוניות הגרמניות באמצעות ירי לכיוון הסיירת הקלה ברסלאו, אך נאלצה לסגת בשל כוח האש העדיף של סיירת הקרב הכבדה גייבן. ביום 9 באוגוסט נפגשה פלגת סושון עם אוניית משא גרמנית והעמיסה ממנה פחם ליד חופי האי דונוסה סמוך לאי נקסוס בים האגאי. בערב הפליג סושון והגיע למחרת בערב (10 באוגוסט) לפתח הדרדנלים. הבריטים, לעומת זאת, נערכו לחסום את הים האגאי כדי ללכוד בו את סושון ולא עשו מאמץ רציני לעצור אותו.
טורקיה נגררת למלחמה לצד גרמניה
במשך יומיים נערך משא ומתן אינטנסיבי בין הגרמנים וממשלת טורקיה כדי שתפתח את מצר הדרדנלים בפני פַּלגַת סושון ותסגור אותו מיד אחר כך בפני אוניות בריטיות. כדי לעקוף את הנייטרליות הטורקית, העניקו הגרמנים את האוניות במתנה לטורקיה. הממשלה, הצי ודעת הקהל הטורקית ראו באוניות אלו פיצוי גרמני נדיב על האוניות שרכשה טורקיה בבריטניה ואשר הופקעו על ידי הבריטים ערב המלחמה.
בהוראת שר הצבא הפרו גרמני, אנוור פאשה, שלא התייעץ עם חבריו לממשלה ולא ביקש את אישורם, נפתח מצר הדרדנלים, וסושון נכנס לים השיש (מרמרה). מיד אחר כך נחסם המצר בפני אוניות מלחמה בריטיות שהגיעו לבסוף באיחור לפתחו כדי להתעמת עם סושון (12 באוגוסט). אוניות המלחמה גייבּן וברסלאו הניפו את הדגל הטורקי, אך הצוותים הגרמניים המשיכו להפעילן וסושון המשיך לפקד עליהן. עצם נוכחות האוניות בים השיש יצרה איום סמוי ולחץ על קונסטנטינופול (איסטנבול) הבירה, ובפרט על משרדי הממשלה וארמונות הסולטאן. ב-15 באוגוסט ביטלה ממשלת טורקיה את חוזה הסיוע הימי עם בריטניה, ומשלחת הצי הבריטי בקונסטנטינופול התבקשה לעזוב. ב-23 בספטמבר 1914 התמנה סושון למפקד הצי הטורקי והמצרים נסגרו לשיט אזרחי. חסימת המֵצרים פגעה ברוסיה אשר 90% מסחר החוץ שלה עברו דרכם. אך רוסיה לא מיהרה להכריז מלחמה.
לאחר כישלון תוכנית שליפן ומפלתם בקרב על המַארן בצרפת, נכזבה תקוותם של הגרמנים לניצחון מהיר, והם הגבירו את לחצם על ממשלת טורקיה כדי שתצטרף למלחמה לצידם. ב-27 באוקטובר 1914 עזב הצי הטורקי בפיקוד סושון את ים השיש דרך מצר הבוספורוס לים השחור. אוניות הצי הטורקי, כולל שתי הסיירות הגרמניות שנמסרו לטורקיה, הפגיזו ב-29 באוקטובר את הנמלים הרוסיים העיקריים בים השחור: אודסה, סבסטופול ונובורוסיסק ואת שתי ערי חוף פאודוסיה ויאלטה. יומיים אחר כך, ב-2 בנובמבר, הכריזה רוסיה מלחמה על טורקיה ושלושה ימים מאוחר יותר (5 בנובמבר) הצטרפו אליה גם צרפת ובריטניה. הפגזת הנמלים הרוסיים בים השחור, שגררה סופית את טורקיה למלחמה, נעשתה ללא אישור וללא ידיעה מראש של ממשלת טורקיה. רק לשר המלחמה, אֶנוֶור פחה, הודיעו כנראה מראש על הפלגת הצי אל הים השחור.
סושון והצי הטורקי במלחמת העולם הראשונה
בעת המלחמה ניהלו אוניות הצי הטורקי בפיקוד סושון מספר קרבות ימיים עם אוניות רוסיות וסייעו למנוע התקפות רוסיות על הבוספורוס ועל נמלים טורקיים בים השחור. הצי גם הצליח במידה רבה להבטיח את ההובלה הימית של תגבורות והספקה טורקיים לחזית הקווקז. הובלה ימית לחזית זו נעשתה דרך הים השחור והייתה חיונית לצבא הטורקי בזירת הקווקז בהיעדר מסילות ברזל ובגלל מיעוט כבישים טובים לשם. שלוש שנים פיקד סושון על הצי הטורקי. הוא הועלה לדרגת סגן אדמירל וב-29.10.1916 הוענק לו אות ההצטיינות הפרוסי הגבוה ביותר פּוּר-לה-מֶריט. בספטמבר 1917 הוחזר סושון לגרמניה לפי בקשתו והתמנה למפקד פַּלגָה IV של אוניות מערכה כבדות. הוא פיקד עליה במבצע אלביון לכיבוש האיים האֶסטוֹניים בים הבלטי שנעשה כדי לתמוך בהתקפה גרמנית בחזית רִיגָה. לקראת סוף המלחמה פיקד סושון על בסיס הצי הקיסרי הגרמני בנמל קיל, גם בעת ההתקוממות של מלחי הצי הקיסרי הגרמני נגד ממשלתם. בתחילת 1919 הוצא סושון לגמלאות עם כמעט כל קציני הצי הגרמני. לאחר המלחמה פִרסֵם סושון את זיכרונותיו. וילהלם סושון נפטר בעיר ברמן, שמונה חודשים לאחר תום מלחמת העולם השנייה באירופה (13.1.1946). אחיינו הרמן סושון (1894-1982) היה קצין זוטר בצי הגרמני במלחמת העולם הראשונה וחבר פרייקור מיד אחריה. הוא השתתף ברצח רוזה לוקסמבורג אך לא נשפט בשל כך.
תוצאות ההשתתפות הטורקית במלחמת העולם הראשונה
ההשפעה העיקרית של השתתפות טורקיה במלחמת העולם הראשונה נבעה מחסימת מצרי הבוספורוס והדרדנלים למשך כל המלחמה. בכך הוטל מצור על רוסיה ש-90% מסחר החוץ שלה נעשה באמצעות נמליה בים השחור ועבר דרך המֵצרים. ביחד עם חסימת הים הבלטי על ידי הגרמנים, היה המצור כמעט מושלם: סחר החוץ הרוסי פחת בעת המלחמה ב-95%. סגירת המֵצָרִים גם ניתקה את רוסיה ביעילות מסיוע של בעלות בריתה ולכן הובלת אמצעי לחימה ותחמושת לרוסיה צומצמה מאוד. לרוסים נותרו רק נמל ארכנגלסק הקפוא בחורף וסגור בשל כך חמישה חודשים בשנה, וכן נמל ולדיווסטוק המרוחק כ-12,000 ק"מ מחזית הלחימה הרוסית. כדי להתגבר על כך, בנתה רוסיה את נמל מוּרמַנסק החופשי מקרח וסללה אליו קו רכבת. הקו הושלם מאוחר מדי, רק בקיץ 1917 (אך שימש במלחמת העולם השנייה). המצור הכלכלי חנק את כלכלת רוסיה, גרם למחסור ותרם משמעותית להתמוטטות הצבא הרוסי ולאווירה המהפכנית שהשתררה במדינה. ביחד עם הברחת לנין לרוסיה על ידי הגרמנים, תרם המצור משמעותית לפרוץ מהפכת אוקטובר הבולשביקית (7.11.1917) ולפרישת רוסיה מהמלחמה. ניסיונם של בעלות הברית לפרוץ את המצור ולהוציא את טורקיה מהמלחמה נכשל במערכת גליפולי (1915).
בהתייחסו לסיירות גֶבֶּן וברסלאו, אמר צ'רצ'יל כי "הן גרמו ליותר הרג, סבל והרס מכל אונייה שקדמה להן".
דוד משה שטיינברג
דוד משה שטיינברג (1871–1941) היה חזן חשוב בתחילת המאה וכן היה מורה של החזן הנודע שלמה מנדל.
קורות חייו
שטיינברג נולד בבסרביה (היום מולדובה). בילדותו היה חבר במקהלתו של אביו. אביו שלא היה נלהב משאיפותיו המוזיקליות של בנו והעדיף שיעמיק בלימוד תורה, שלח אותו לבסוף לאודסה ללמוד אצל החזן הנודע זלמן (סולומון) רזומני. בשנת 1902 קיבל שטיינברג את משרתו הראשונה בבית הכנסת Ahrele באודסה. משם המשיך לברדיצ'ב, וילנה ובשנת 1910 שב לאודסה כחזן של בית הכנסת הגדול של אודסה, שם כיהן במשך ארבע עשרה שנה.
בשנת 1924 היגר שטיינברג לארצות הברית שם שימש כחזן של מספר בתי כנסת, לרבות 'הבריסקר' בניוארק, ה'מונטיפיורי' ברובע הברונקס וה-וודרואו אבניו בבוסטון. בשנת 1929 חברת סרטי פרמאונט פנתה לשטיינברג בהצעה נדיבה לקחת חלק בסרט קולנוע, אך הוא סרב. במהלך סיור קונצרטים בלונדון ב-1932, שוכנע שטיינברג לשוב לוילנא שם התגורר למשך חמש שנים נוספות תוך ביקור לסירוגין בצ'רנוביץ, אוסטריה.
בשנת 1937 שב שטיינברג לניו יורק וכיהן כחזן בבית הכנסת Hebrew Institute of University Heights שברובע הברונקס עד למותו בגיל 70 בשנת 1941.
ג'ד ברופי
ג'ד ברופי  (באנגלית:  Jed Brophy; נולד ב-29 באוקטובר 1963) הוא שחקן ניו זילנדי. התפרסם בזכות תפקידיו ב ב"טרילוגיית ההוביט", "טרילוגיית סרטי שר הטבעות" ובסרטים נוספים של פיטר ג'קסון כמו "קינג קונג", "חי מת" ו"יצורים שמימיים".
ביוגרפיה
ברופי החל את דרכו כשחקן בניו זילנד בשנות ה-90 בהן שיחק בסרטיו של פיטר ג'קסון, קומדיית האימה "חי מת" בתפקיד תומאס ווייד רנדל ו"יצורים שמימיים" בתפקיד משני לצידה של כוכבת הקולנוע קייט וינסלט. בשנת 2001 הופיע בסרט "שר הטבעות: אחוות הטבעת" בתור הנאזגול משרתו האפל של סאורון. ב-2002 שיחק בסרט ההמשך "שר הטבעות: שני הצריחים" בתפקיד האורק שארקו. ב-2003 שיחק בסרט שחתם את הטרילוגיה המצליחה "שר הטבעות: שיבת המלך" בתפקיד קפטן האורקים של מורדור בולינגול והופיע בדרמה "זרים מושלמים" לצידו של סם ניל. ב-2009 השתתף בהפקה נוספת של פיטר ג'קסון "מחוז 9" בתפקיד מפקד המשטרה ג'יימס הופ. בשנת 2012 שיחק ברופי בפעם השביעית עבור פיטר ג'קסון בסרט "ההוביט: מסע בלתי צפוי" בתפקיד הגמד נורי.
בשנת 2015 שיחק בסרט האימה "חדר המוות" (The Dead Room).
M50
M50 (מ-Messier 50, או NGC 2323) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים חד-קרן הנמצא במרחק של כ-3,200 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-200 כוכבים.
היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-5 באפריל 1772 בעת שצפה בשביט ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים די בהירים מעל למותן הימני של החד-קרן, סמוך לכוכב θ בכלב גדול". ייתכן שהצביר נצפה עוד ב-1711 על ידי ג'ובאני דומניקו קאסיני אך אין ודאות בכך. בשנת 1826 צפה ג'ון הרשל בצביר וציין שזהו "צביר יפה ודחוס של כוכבים עם בהירות בדרגות 10-15".
לצביר דרגת בהירות נראית 5.9 כך שניתן לראותו באמצעות משקפת ואף להבחין ב-5-10 כוכבים בהירים יחסית, ביניהם ענק אדום, ענק כתום וענק צהוב, שלבהיר מביניהם דרגת בהירות 7.8, וכן מספר כוכבי הסדרה הראשית מסוגים ספקטרלים A ו-B. טלסקופ חובבים יאפשר להבחין בעשרות כוכבים. מיקומו של הצביר הוא כ-4.2 מעלות מצפון-צפון-מזרח לכוכב θ (תטא) בכלב גדול ובערך באמצעו של הקו המחבר את הכוכבים α בחד-קרן ו-β בחד-קרן.
מאפייני הצביר
מרחקו של M50 ממערכת השמש מוערך בכ-3,200 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-15-20 דקות קשת - בין חצי לשליש מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-20 שנות אור, אך מרבית הכוכבים מרוכזים במחצית הקוטר. הצביר כולל כ-200 כוכבים, רובם מסוגים ספקטרלים B ו-A וכן יש בו מעט ענקים כך שגילו מוערך בכ-80 מיליון שנים.
Skyscraper
Skyscraper (בעברית: גורד שחקים) הוא הסינגל הראשון והמוביל מתוך "Unbroken", אלבום האולפן השלישי של זמרת הפופ האמריקאית דמי לובאטו. הסינגל יצא לאור ב-12 ביולי 2011 דרך חברת התקליטים הוליווד רקורדס. השיר נכתב על ידי טובי גד, לינדי רובינס והזמרת האסטונית קרלי קויב, שגם הקליטה את השיר, זאת לפני שהכותב שותף והמפיק של השיר טובי גד הציע אותו ללובאטו. השיר קיבל את השראתו כאשר הכותבים התבוננו בתמונה בה נראה גורד שחקים יחיד עומד בין הריסות רבות, לאחר שסוף העולם הגיע בעקבות אפוקליפסה, כאשר השמש חודרת מבעד לעננים וגשם יורד קלות.
השיר הוא בלדה שמילותיה מדברות על להישאר חזק, על להראות חוזק אל מול בעיות ועל אמונה עצמית. השיר נפתח במנגינת פסנתר יחיד, שמלווה עד מהרה בכלי הקשה, ונגמר באותה המנגינה ההתחלתית. לובאטו מראה במהלך השיר טכניקות הגשה ונשימה שזיכו אותה בשבחים מצד מבקרי המוזיקה, בנוסף למילות השיר המפארות אותו ולמסר החזק שהוא מעביר למתבגרות צעירות, עצם חשיפת הקשיים האישיים של לובאטו דרכו. גל ההצלחה נמשך גם מעבר לביקורות החיוביות; 'Skyscraper' כבש את המקום ה-10 במצעד האמריקאי היוקרתי בילבורד הוט 100, כאשר היו לו כ-176,000 הורדות דיגיטליות בשבוע הראשון ליציאתו, והוא הגיע למעמד אלבום זהב ב-4 באוקטובר 2011 ולמעמד אלבום פלטינה ב-24 באפריל 2012 בארצות הברית.
לובאטו הקליטה את השיר פעמיים: לפני שנכנסה למכון גמילה ב-1 בנובמבר 2010 ואחרי שיצאה ממנו ב-28 בינואר 2011. היא מספרת שכשהקליטה אותו בפעם הראשונה, ואף אחד לא ידע מה עובר עליה חוץ ממנה, היא בכתה עד כדי כך שההקלטה כמעט והופסקה באמצע, ושלבסוף בחרה להכניס לאלבום דווקא את הגרסה הראשונית הזו כי "זו הייתה סוג של התחננות לעזרה. זה היה לפני שהתאשפזתי, לפני שהכל סוג של הכה במעריצים. הלכתי למכון לגמילה והשתחררתי, ואז ניסיתי להקליט את 'Skyscraper' כי הקול שלי השתנה אבל זה פשוט לא היה אותו הדבר. היה משהו בניסיון הראשון, בהיתקלות הראשונה בשיר שהיה סוג של קסום. הוכנס בה כל כך הרבה רגש, ועד היום הזה, ההיתקלות הזו עדיין מאוד מיוחדת עבורי".
נכון ל-12 באוקטובר 2014, הסינגל מכר יותר מכ-1,500,000 עותקים ומדורג כסינגל השלישי הנמכר ביותר של לובאטו בכל הזמנים אחרי "Heart Attack" ו-"Give Your Heart a Break".
וידאו קליפ
כאשר המנהל האישי שלה וחברת התקליטים הציעו לה עיבודים שונים לווידאו קליפ, היא קיבלה הצעה אחת מהבמאי המוערך מארק פלינגטון, שהפיק קליפים לזמרים רבים ומוכרים, כמו מייקל ג'קסון, ג'ון בון ג'ובי והפו פייטרס. דמי מספרת שלפלינגטון הייתה פרשנות מוצלחת כאשר הוא הסב את השיר לעיבוד וידאו, ושהיא הייתה אסירת תודה על כך ולכן בחרה בו כמפיק. הווידאו צולם באמצע מדבר המלח סולט פלאטס בונוויל שביוטה, וההפקה שלו נעשתה באווירה אינטימית כאשר במקום נכחו רק אנשי צוות הכרחיים כמו האמרגן, הצלם, המפיק, מעצבת השיער והמאפרת. לובאטו ואנשי הצוות המצומצם הגיעו למקום במטוס פרטי, והצילומים נמשכו כ-12 שעות. דמי מספרת שהיה לה קל יחסית לבטא את ההתרגשות במהלך הצילומים כאשר היא מציינת ש"הייתי סוג של מנותקת מהעולם האמיתי בכל מקרה", אולם מציינת שלעיתים היה לה קשה לא להיסחף עם הרגע, ושבין הטייקים לא יכלה לעצור את הדמעות.
יציאת הקליפ לעולם
יום אחרי הוצאתו של הסינגל, ב-13 ביולי, שודר הווידאו קליפ הרשמי שלו בהופעת בכורה ב-חדשות E! שב, וביום שלמחרת השתחרר לחשבון ה-Vevo של לובאטו באתר יוטיוב ב-14 ביולי. הביקורות על הווידאו היו חיוביות ביותר; מבקרת מוזיקה מאתר הבידור HitFix שיבחה את הווידאו קליפ באומרה כי: כתב החדשות באתר MTV האמריקאי כתב על הווידאו קליפ כי: ביקורת נוספת מצד כתב בידור של המגזין האמריקאי Entertainment Weekly מציינת כי:
מיקומי שיא
השיר זכה להצלחה רבה במצעדים כאשר בשיאו הצליח להגיע למקום ה-2 במצעד השירים הדיגיטליים שבארצות הברית.
חשיבותה של רצינות (פירושונים)
{{פירושונים|
אופרה
}}
גוני הרניק
גוּני הַרְניק (25 ביולי 1956 - 6 ביוני 1982) היה מפקד סיירת גולני ובעל צל"ש מפקד אוגדה. הרניק נהרג במהלך הקרב על הבופור במבצע שלום הגליל.
ביוגרפיה
הרניק, בנם של רעיה ומאיר הרניק, נולד וגדל בשכונת רסקו בירושלים. בשנת 1967, נסעה המשפחה לשליחות בשוודיה. עם שובו לארץ למד הרניק בתיכון ליד האוניברסיטה (סיים ב-1974). בשנת 1972 נהרג אביו בתאונת דרכים. במהלך מלחמת יום הכיפורים התנדב הרניק כאלונקאי בבית החולים הדסה. בעקבות המלחמה החליט לעזוב את גרעין הנח"ל בו היה חבר ולשרת בצבא ביחידה מובחרת.
שירותו הצבאי
בשנת 1974 התגייס לצה"ל ובחר לשרת בחטיבת גולני. הרניק עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים שירת הרניק כמפקד צוות בסיירת. ב-1978, במהלך מבצע ליטני, במהלך פשיטה גדודית על יעדי אש"ף צפונית למארג' עיון שבדרום לבנון, נהרג אחד הלוחמים ונפצע מפקד הכוח, גבי אשכנזי, מאש לוחמי אש"ף בהם נתקל הכוח מטווח קרוב. אשכנזי הטיל על הרניק, אשר ששימש כמפקד פלוגה בגדוד, לקחת פיקוד על הכוח ולהשלים את טיהור היעד. בתפקידו הבא שימש כמפקד סיירת גולני ושימש בתפקידו עד שבוע לפני פרוץ מבצע שלום הגליל. בין היתר פיקד הרניק על הסיירת במבצע סיגל ובמבצע ערבית. סגנו בסיירת גולני היה נדב פלטי, שהיה גם חברו הטוב, איתו תכנן לצאת למסע בחוץ לארץ לאחר השחרור. שניהם היו אמורים להשתחרר באותו יום, אך כדי לא לייצור בעיה ביחידה, החליטו שפלטי ייצא ראשון לחופשת שחרור (הוא עמד להתחתן) וגוני ייצא אחריו.
מלחמת לבנון
הרניק היה אמור להשתחרר מצה"ל ביום שבו פרצה המלחמה, אולם אף על כן הצטרף לכוח שבפיקוד סגן מפקד חטיבת גולני, סא"ל גבי אשכנזי, אשר כלל בתוכו גם את סיירת גולני. על כוח זה הוטל לכבוש את מבצר הבופור ואת אזור אל-נבטיה, ולאחר-מכן לטהר אותו מהלוחמים הרבים ששהו בו. לאור ההתקדמות האיטית, חרג הכוח מלוח הזמנים, והתקיפה שתוכננה להיות לאור יום הפכה לתקיפה לילית. הכוח נע במספר נגמ"שים אל המבצר, כשבדרך נתקל באש מכיוון הכפר ארנון, כפר למרגלות הבופור שהיווה בסיס נוסף לאש"ף. מהאש נפגע הנגמ"ש של מפקד הסיירת משה קפלינסקי, והוא נפצע קשה. משנודע על כך לסמח"ט, אשכנזי, הוא הטיל על הרניק לחבור לכוח הסיירת, לקחת את הפיקוד ולהשלים את המשימה. בדרכו לעבר הכוח התהפך הנגמ"ש שבו נסע, והרניק, שנפצע קל, המשיך לנוע רגלית עד שחבר לכוח. הוא ארגן שוב את הכוח, ותכנן את התקיפה מחדש, כך שפלוגת ההנדסה תפוצל לכוחות קטנים, שהיו אמורים למקם חסימות במבצר ולכבוש עמדות בחלקו הדרומי, בזמן שהסיירת הייתה אמורה לכבוש את חלקו הצפוני. בטרם יצאו למשימה תידרך הרניק את הכוחות:
מותו
כוח סיירת גולני, בראשו עמד הרניק, עשה את דרכו אל חלקו הצפוני של המבצר על דרך אספלט. הכוח נתקל בהתנגדות אש מקלעים כבדה, המשיך בהסתערות והחל בטיהור התעלות, בירי והשלכת רימונים. גולדמן והרניק הגיעו לעמדה מבוצרת במיוחד שבה התבצר איש אש"ף, שפגע והרג את הרניק מטווח קצר. גולדמן זרק מטען אל תוך העמדה המבוצרת והשמיד אותה יחד עם הלוחם ששהה בה. בסיום הקרב עלה אחד הלוחמים אל הקומה הגבוהה ביותר במבצר והניף בה את דגל ישראל.
בנוסף למותו של גוני הרניק נפצע גם משה קפלינסקי, שהחליף את הרניק בפיקוד על סיירת גולני. נדב פלטי, שבדיוק חזר מירח הדבש שלו, גויס ומונה לתפקיד.
הרניק נטמן בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.