cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיטוס אנדרוניקוס
הטקסט של המחזה
שייקספיר אינו מצוין כמחבר היצירה באף אחת משלוש מהדורות הקוורטו. בן התקופה פרנסיס מרס מזכיר את המחזה כאחת הטרגדיות של שייקספיר ברשימה משנת 1598, וכמובן, אסמכתה נוספת היא כי הוא כלול במהדורת הפוליו משנת 1623 שבה אוגדו כל כתבי שייקספיר. ישנן ראיות שהמערכה הראשונה נכתבה בידי מחזאי בשם ג'ורג' פיל, וייתכן שפיל אף שכתב את התמונה שבה משתמשת לביניה ב"מטמורפוזות" של אובידיוס על מנת להסביר כי נאנסה. הנחה זו שנויה במחלוקת.
רבים טענו כי לא היה זה שייקספיר שכתב את המחזה. פרסום בר סמכא מן המאה ה-19, "גלוב אילוסטרייטד שייקספיר", טען כי מדובר יש תמימות דעים בעניין זה, וזאת בשל ה"ברבריות" של המחזה, שאינה הולמת יוצר שבני המאה ה-19 ייחסו לו תכונות של גאוניות על-אנושית כמעט.
מוניטין
המחזה הוא הטרגדיה רוויית הדמים ביותר של שייקספיר. זאת ניתן להסיק, לדוגמה, מהוראת הבמה "נכנסים בניה של הקיסרית עם לביניה, ידיה כרותות ולשונה כרותה, לאחר שחוללה" (מערכה שנייה, תמונה רביעית). המחזה נחשב לאחד המחזות הפופולריים ביותר של שייקספיר בימי חייו, אך דורות מאוחרים יותר התייחסו למחזה כמשובת נעורים, או כמחזה שנכתב במהירות על מנת להרוויח כסף.
לקראת סוף המאה ה-20 התעוררה התעניינות מחודשת במחזה, והוא הועלה על במות בתיאטרונים חשובים והתגלה כחקירה רבת כוח של גבולות האלימות, וכמבשר את הטרגדיה הגדולה המלך ליר בקדרותו. המחזה מדבר אל הצופה המודרני הרגיל לאלימות בקולנוע במידה שלא הייתה מוכרת לאנשי התקופה הוויקטוריאנית. סף הסובלנות הנמוך של בני תקופתנו לאלימות מחוץ לגבולות הבידור ההמוני גורם לתגובה קשה יותר למחזה מזו של הקהל בתקופת שייקספיר, שהיה רגיל להוצאות פומביות להורג. דמותו של טיטוס אנדרוניקוס גולמה בידי שחקנים בעלי שם כלורנס אוליבייה ואנטוני הופקינס, ונחשבת כיום לאחד התפקידים הגבריים הגדולים במחזות שייקספיר. המחזה הוסרט בשנת 1985 עבור ה-BBC, וזכה לגרסה הוליוודית בשנת 1999 בכיכוב אנטוני הופקינס כטיטוס אנדרוניקוס, וג'סיקה לאנג כטמורה.
ג'וסיי
ג'וסיי (ביפנית: 女性漫画) הן תת-קבוצה של מנגות המיועדת לקהל נשי בוגר המסוגל לקרוא קאנג'י בלי להיעזר בפוריגנה (Furigana), בדרך כלל בגילאים 18 עד 45. ביפנית, המשמעות של המילה ג'וסיי היא "נשים". בניגוד למנגות מסוג שוג'ו, המיועדות לקהל יעד של נערות, הנוטות להכיל תוכן ארוטי, מנגות ג'וסיי אינן מכילות בהכרח תוכן מסוג זה.
עלילות מנגות מסוג ג'וסיי עוסקות לעיתים קרובות בתיאור ריאליסטי של רומנטיקה, בניגוד למנגות מסוג שוג'ו שמציגות בעיקר רומנטיים אידיאליים. הן נוטות להציג מיניות בצורה יותר מפורשת והתוכן בהן מועבר בצורה בוגרת יותר מאשר במאנגות שוג'ו. דוגמאות מפורסמות למנגות ג'וסיי כוללות את Loveless מאת Yun Konga, כמו גם Paradise Kiss מאת Ai Yazawa, ועבודותיה זוכות הפרסים של Erica Sakurazawa.
בחלק ממנגות הג'וסיי היותר מפורסמות דמות הגיבור היא גבר, וכמעט כל הדמויות הראשיות הן גברים, כמו כן, דמויות הגברים בדרך כלל מראות חמלה לגברים אחרים. מנגות ג'וסיי שמקבלות טלוויזיוני (אנימה) מכילות לעיתים קרובות מאפיינים ונושאים הומוארוטים.
המקבילה הגברית לז'אנר הזה הוא הז'נאר סיינן.
זמד
זמד (בגעז: ዘመደ) הוא מושג השארות בשפה האתיופית. למושג מספר משמעויות, הראשונה היא הבחנה בין קרוב שהוא "זמד" למונח "באד" שמשמעותו "זר". המשמעות השנייה היא קרובי קרבת דם עד לשבעה דורות והוא מנוגד למונח "אמץ'" שמציין קרבת נישואין.
נישואין בזמד
ההלכה בעדה החשיבה את הזמד בתור אחים ואחיות ולכן אסרה נשואים לטווח שבעה הדורות, מקור האיסור בספר ויקרא:
מעבר לסיכון הגנטי שבנישואי קרובי משפחה שעלול ליצור עיוותים בצאצאים ומחלות שונות, המחקר האנתרופולוגי מלמד, כי האיסור על קיום יחסי מין בין קרובי משפחה הוא טאבו נפוץ מאוד בתרבויות האנושיות, בין היתר משום שהלכה למעשה מהווה סיכון על המשכיות הגזע האנושי. אף על-פי-כן, הגדרת "קרוב משפחה" לעניין האיסור על גילוי עריות אינה אחידה ומשתנה מתרבות לתרבות. כך בתרבות אחת מקובל כי קרובי משפחה מדרגה שנייה יתחתנו ואילו באחרת חל איסור של עד שבעה דורות, כמו בקהילת ביתא ישראל.
גם בנצרות האורתודוקסית האתיופית יש איסור נישואים עד שבעה דורות, אזכורים לכך יש כבר מהמאה ה-2 לספירה ולכן מעריכים שהמנהג הזה קדום עוד יותר, היום מקובל בנצרות האורתודוקסית שמספיקה הרחקה של לפחות חמישה דורות.
בקהילת ביתא ישראל, כאשר שני קרובים התחתנו בשוגג, הם התגרשו ברגע שהתבררה הטעות ולא המשיכו להביא ילדים לעולם בחטא. לפני העלייה לישראל היה נהוג שההורים היו אלו ששידכו את ילדם, ובהיעדרם היו עושים זאת הסבים או קרובי משפחה אחרים. מאחר שהמבוגרים הכירו את כל קרובי משפחתם והיו יכולים להוועץ בקרובים נוספים, לא היה סביר שתיווצר בעיה של נישואי קרובים. לאחר העלייה לישראל וההתנתקות מהמסורת, צעירים רבים מוצאים את בן/בת זוגם בעצמם, ואינם יודעים את השושלת המשפחתית כפי שצריך. כך נוצר מצב שבו צעירים הביאו קרובת משפחה רחוקה לביתם ולאחר בדיקה וספירת דורות שעשו בני המשפחה הסתבר לצעירים שהם קרובי משפחה האסורים בנישואין. בגלל היווצרות מקרים כאלו יש מבין זקני העדה כאלה שפחות מחמירים ונותנים אישור להתחתן עם "הקרוב הרחוק" (5-7 דורות). חלק מחברי הקהילה הצעירים והמאוהבים מפרים את המנהג ומתחתנים למרות הקרבה המשפחתית. במקרים כאלו המשפחה המורחבת יחד עם שאר העדה יוצאת בקריאת חרם על הזוג ומנתקים את הקשרים עימם.
פתרונות
בהמשך הרב מנסה ליישב את הסכסוך שייווצר בין המשפחה המורחבת והקהילה לזוג וכותב שאפילו אם ההורים מתנגדים אין לשמוע להם לפי דעת הפוסקים הרבניים.
פעילות מינית אנושית
פעילות מינית אנושית או התנהגות מינית אנושית הוא האופן בו בני אדם חווים ומבטאים את המיניות שלהם. הפעילויות המיניות של אנשים הן מגוונות וכוללות פעולות הנעשות לבד (אוננות) ופעילויות המערבות אנשים נוספים (קיום יחסי מין, פעילות מינית ללא חדירה, מין אוראלי וכו') בדפוסי תדירות משתנים, ובשל מגוון רב של סיבות. פעילות מינית מביאה לרוב לעוררות מינית ושינויים פיזיולוגיים, חלקם בולטים יותר וחלקם בולטים פחות. פעילות מינית עשויה לכלול גם התנהלות ופעילויות אשר נועדו לעורר את האינטרס המיני של אדם אחר או להעצים את חיי המין של אדם אחר, ובנוסף לכך המונח עשוי גם להתייחס לאינטראקציות אישיות בין אנשים (למשל, פעילויות כמו משחק מקדים או BDSM). פעילות מינית עשויה לבוא בעקבות עוררות מינית.
לובצ'ן צטיניה
לובצ'ן צטיניה (במונטנגרית: КК Ловћен Цетиње), היא קבוצת כדורסל מונטנגרית מהעיר צטיניה שלמרגלות "הר לובצ'ן", המתמודדת בליגה המונטנגרית.
פעילות מינית אנושית
הפעילות המינית האנושית מערבת היבטים תרבותיים, סוציולוגיים, קוגניטיביים, רגשיים, התנהגותיים וביולוגיים - אלה כוללים היקשרות, שיתוף ברגשות והפיזיולוגיה של מערכת הרבייה, הליבידו, קיום יחסי מין, והתנהגות מינית על כל צורותיה.
לובצ'ן צטיניה
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1947 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006. לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. היריבה העיקרית שלה במירוץ לאליפות היא קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה החזקה.
הקבוצה השתתפה במפעלים אירופאים כגון: גביע קוראץ' בעונת 1998/99. בליגה האדריאטית בעונת 2003/04. ובליגה הבלקנית בעונת 2009/10 (הפסד בגמר ללבסקי סופיה 77-65).
פעילות מינית אנושית
בתרבויות מסוימות פעילויות מיניות נחשבות למקובלת רק במסגרת נישואים, בעוד שמין לפני הנישואים או מחוץ לנישואים נחשבים לטאבו. ישנן פעילויות מיניות מסוימות שאינן חוקיות - באופן אוניברסלי או במדינות מסוימות או בתחומי שיפוט מסוימים, בעוד שחלק מהפעילויות המיניות נחשבות מנוגדות לנורמות הקיימות בחברות ותרבויות מסוימות. דוגמאות לפעילויות מיניות שנחשבות לעבירה פלילית ברוב תחומי השיפוט ברחבי העולם הן תקיפה מינית ופעילות מינית עם אדם מתחת לגיל ההסכמה.
לואיס אנחל גונזאלס מאקי
לואיס אנחל גונזלס מאקי (בספרדית: Luis Ángel González Macchi; נולד ב-13 בדצמבר 1947) הוא פוליטיקאי ועורך דין מפרגוואי. כיהן כנשיא פרגוואי בשנים 1999–2003.
גונזאלס מאקי הוביל בדיקה מחודשת של המערכת הממשלתית, ולראשונה מאז הודח אלפרדו סטרסנר, הכול הפוליטי והכלכלי הוצא מידי מפלגת הקולורדו שזכתה לגיבוי הצבא.
ביולי 2002 הכריזה הממשלה בפרגוואי על מצב חירום, לאחר ששני אנשים נהרגו ורבים נפצעו במהלך הפגנות אנטיממשלתיות שבהן נדרש הנשיא גונזאלס מאקי להתפטר והוטחו נגדו האשמות לגבי אחריותו למיתון המתמשך במדינה מאז סוף שנות ה-90. המחאות והשביתות נמשכו, ובדצמבר 2002 הואשם הנשיא במעילה בסך 16 מיליון דולר מכספי המדינה. הוא זוכה במשפט ההדחה שנערך בפברואר 2003.
ישיבת בני צבי
ישיבת בני צבי היא ישיבה תיכונית קטנה פנימייתית בבית אל, חלק ממוסדות הישיבה הגבוהה בבית אל בראשות הרב זלמן מלמד (המשמש גם כנשיא הישיבה). סדר היום ותוכנית הלימודים בישיבה כוללים לימודי קודש אינטנסיביים, לימוד גמרא בעיון ובקיאות, לימודי תנ"ך ומחשבת ישראל, בצד לימודים כלליים לתעודת בגרות מלאה. הישיבה מכנה את עצמה "ישיבה קטנה תיכונית", כינוי המורה על כך שמטרתה לשלב בין מודל הישיבה התיכונית הרווח לבין מודל הישיבה הקטנה הלאומית, שבה לימודים לתעודת בגרות אינם חלק ממערכת הלימודים הרגילה.
בישיבה לומדים תלמידים מכל רחבי הארץ בתנאי פנימייה מלאים. בשעות הערב ישנה פעילות חברתית, הכוללת גם חוגים.
תולדות הישיבה
הישיבה נוסדה בשנת ה'תשנ"ז (1997) על ידי הרב חנוך הכהן פיוטרקובסקי זצ"ל, על פי הדרכתו של הרב זלמן ברוך מלמד ובעידודו של הרב יהושע רוזן. החל משנת ה'תשנ"ט עמד בראשות הישיבה הרב אהרון טרופ, נינו של הרב נפתלי טרופ (הגרנ"ט). בשנת ה'תשע"ט התמנה הרב יורם סבג לראש הישיבה, והוא כיהן בתפקיד עד לסוף שנת הלימודים תשפ"ב.
בשנת הלימודים ה'תשפ"ג החליף הרב שמואל הולשטיין-רב בית הכנסת מגדיאל בהוד השרון את הרב יורם סבג בתפקיד ראש הישיבה. נכון להיום, מנהל הפנימיה הוא בצלאל דוכן, הרכז החברתי הוא מיקי טיקוצ'ינסקי ומנהל התיכון הוא הרב בני במברגר.
פרסומים
בשנותיה הראשונות הוציאו תלמידי מחזור א' חוברות של מאמרים תורניים בשם "עטרת צבי".
בהמשך הישיבה הוציאה לאור דו שבועון בשם "פשיטא" המחולק כל שבת ישיבה שבה התלמידים נשארים בישיבה (לרוב זה יוצא אחת לשבועיים). על הוצאתו של העלון אחראית כיתה י"א. השבועון משלב מאמרי דעה רציניים לצד מדורי בדיחות. החל משנת ה'תשס"ט רואה אור אחת לשנה מאסף תורני בשם "מפירות ארץ הצבי", (בשנתיים האחרונות לא יצא המאסף) המאגד מאמרים של תלמידי הישיבה בסוגיות תלמודיות הנלמדות בעיון.
חסידות פוריסוב
חסידות פוריסוב (ביידיש: פאריסוב) היא חסידות פולנית, ענף מחסידות פשיסחא. מקים החסידות היה רבי יהושע אשר רבינוביץ, בנו של "היהודי הקדוש".
תולדות החסידות
מייסד החסידות, רבי יהושע אשר, נולד בשנת תקס"ד. מספר שנים לאחר פטירת אביו, "היהודי הקדוש", החל לכהן כרב וכאדמו"ר בזליחוב ובפוריסוב. חסידיו היו מועטים. הוא נהג לנסוע לרבי ישראל מרוז'ין. נפטר בכ"ה באייר תרכ"ב. שלושה מבניו שימשו כאדמו"רים:
החסידות כיום
לאחר כ-60 שנה מאז כיהנו האדמו"רים האחרונים בשמות פוריסוב וקאלשין החל אחד מצאצאי השושלת, רבי עקיבא רבינוביץ, לכהן כאדמו"ר בשם זה.
רבי עקיבא הוא בנו של רבי בנימין רבינוביץ שהיה דיין בעדה החרדית ודור חמישי למייסד חסידות פוריסוב (בנו של הרב אריה מרדכי בן הרב יהושע אשר בן הרב אריה מרדכי בן רבי יהושע אשר). הוא החל לשמש כאדמו"ר אחר פטירת אביו. בית מדרשו נמצא בשכונת בתי ורשה בירושלים. רבי עקיבא הוא תלמיד מובהק של רבי אשר פריינד והאדמו"ר רבי יחיאל יהושע מביאלא.
אחיו רבי מאיר שלום החל לכהן בשם האדמו"ר מקאלושין. אחיו הגדול הוא הרב חיים רבינוביץ, האדמו"ר ממשכנות הרועים.
מחוג
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Make Up (שיר של וייס וג'ייסון דירולו)
Make Up הוא סינגל של התקליטן האמריקאי וייס והמוזיקאי האמריקאי ג'ייסון דירולו והזמרת האמריקאית אווה מקס. השיר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2018, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-21 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר עלה לערוץ היוטיוב הרשמי של וייס ב-23 באוקטובר 2018. נכון לנובמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-5 מיליון צפיות.
ידות
בהלכה, יד (ברבים: ידות או ידיים) היא אמירה, מעשה או מצב כלשהו אשר מרמז על כוונת המדבר, המבצע או המשתתף. הדיונים ההלכתיים נוגעים לתחומי הלכה כמו נדרים, גיטין וקידושין, בהם נדרשת אמירה מסוימת כתנאי ליצירת סטטוס הלכתי כלשהו, ובהקשרים אלו נידון המעמד ההלכתי של משפטים מקוטעים שונים. המקור לכינוי "יד" הוא מן הדמיון לידית, חלק קטן מן הכלי שבאמצעותו ניתן להחזיק את הכלי כולו; כך גם על ידי המשפט המקוטע ניתן להבין את המשמעות השלמה שלא נאמרה בפירוש.
התלמוד מבחין בין שלוש רמות של ידיים: "ידיים מוכיחות", "ידיים שאינן מוכיחות" ו"ידיים שאינן מוכיחות כלל".
ידיים שאינן מוכיחות כלל
'יד שאינה מוכחת כלל' היא אמירה המשתמעת לשתי פנים. דוגמה לכך היא קבלת נזירות, על ידי אמירת "אהיה", שכן ניתן לטעות שהוא מקבל על עצמו תענית ולא נזירות (כשאין נזיר עובר לפניו), לכן, פסק שמואל כי אין אמירה זו נחשבת לכלום.
ידיים שאינן מוכיחות
'יד שאינה מוכחת' היא אמירה שניתן להבין ממנה את משמעותה, על אף שהיא נאמרת באופן בלתי ברור.
לראשונה נחלקו חכמים ורבי יהודה האם ידיים שאינם מוכיחות הווי ידיים: כלומר, לפי רבי יהודה, על הבעל לפרט שהשטר ניתן בתורת גט.
במסכת נדרים, נחלקו אביי ורבא באופן שאדם אומר לחבירו "מודרני הימך" או "מופרשני הימך" האם אומרים שהוא מקבל על עצמו להתרחק ולהיות מופרש ממנו, או שניתן להסיק שהוא מדיר את עצמו ליהנות מחבירו, אביי סובר שידים שאינן מוכיחות נקראים ידיים ורבא חלוק עליו.
בנדרים ונזירות ישנו פסוק מיוחד "נזיר להזיר" ממנו נלמד כי ניתן לנזור על ידי אמירה שהיא בגדר "ידים", עם זאת, סבור רבא כי ההיקש, מקיש את הדיבור רק כשהוא נאמר באופן ברור, "נזיר" - "להזיר", כשם שהנזירות צריכה להיות באופן מפורש "איש כי יפליא", כך גם הידות צריכות להיות באופן שאינו משתמע לשתי פנים.
ידיים מוכיחות
'יד מוכחת' היא דיבור שלא ניתן לטעות ממנו באופן רגיל. למשל: אדם המקדש אשה, ואומר תוך כדי דיבור לאשה אחרת "ואת" – מובן מדיבורו שהוא מעוניין לקדש אותה (בהסכמתה). במקרה כזה נחשבות הידיים לידיים מוכיחות, שכן ברור שהוא רוצה לקדשה, והאפשרות החלופית (למשל, שהוא מתכוין לומר לה "ואת - תראי") היא אפשרות דחוקה.
באופן רגיל, ידיים מוכיחות נחשבות לידיים. אבל בקידושין רב פפא מסתפק אם ניתן להסיק כי הידיים נחשבות כמו דיבור מלא, כמו בנזירות, או שמא דווקא בנזירות, ניתן להחיל על ידי ידיים, שכן נדרים ונזירות חלים בקלות יותר, על ידי דיבור, ולכן גם על ידי דיבור כזה ניתן להחילם, אך קידושין היא חלות שחלה רק על ידי מעשה, ואולי לא ניתן להחילם על ידי דיבור.
בקרבנות ניתן לקדש בהמה על ידי אמירה שהיא בגדר יד. במסכת נדרים, הסתפקו רב פפא ורבינא בדיני לקט שכחה ופאה, צדקה, והפקר, שהוקשו לקרבנות, אם מועילה בהם אמירה שהיא בגדר יד או לא.
מאסרו של ישו (קאראווג'ו)
מאסרו של ישו (באיטלקית: Cattura di Cristo) הוא ציור של קאראווג'יו משנת 1602.
בציור מתוארת לכידתו של ישו בגת שמנים בידי חיילים רומאים שהונחו על ידי יהודה איש קריות, המזהה את ישו בנשקו אותו על לחיו (הבשורה על-פי מרקוס 14:44). הדמות בעלת השפם בקצה הימני של התמונה, אשר מחזיקה בידה הימנית פנס היא דיוקן עצמי של קאראווג'ו.
ציור זה נחשב "נעלם", עד שנתגלה בשנת 1990 במסדר הישועי בדבלין, שם היה תלוי בחדר האוכל של הישועים מאז שנות השלושים המוקדמות של המאה העשרים, אך נחשב לעותק של ציור של ואן הונתורסט, מממשיכי קאראווג'יו ההולנדים.
הציור נמכר על ידי משפחת מתאי מרומא (כציור של ואן הונתורסט) ב 1802 לוויליאם המילטון ניסבת מסקוטלנד, שבביתו היה תלוי עד 1921. לאחר מכן הוא נמכר לרופאה אירית שתרמה אותו למסדר האחים הישועים. לאחר שנוקה ושוקם בשנת 1990, נתגלה מקורו האמיתי, ומאז הוא מוצג ברשות המסדר בגלריה הלאומית של אירלנד שבדבלין.
שורש 106
במילון קאנגשי יש 109 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
לוקומוטיב מוסקבה (כדורסל)
לוקומוטיב מוסקבה (ברוסית: Баскетбольный Клуб «Локомотив» Москва) הייתה קבוצת כדורסל סובייטית מהעיר מוסקבה, שהתמודדה בליגת העל הסובייטית בכדורסל והתקיימה בשנים 1923–1980.
הקבוצה זכתה באליפות פעם אחת בלבד, בעונת 1939.
היסטוריה
קבוצת הכדורסל של לוקומוטיב מוסקבה הוקמה בשנת 1923 כחלק מאגודת לוקומוטיב. היא הייתה ממייסדות ליגת העל הסובייטית בכדורסל והתמודדה בה במשך מספר עשורים, אף לא הצליחה להגיע להישגים משמעותיים לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1937 סיימה במקום השלישי בטבלת האליפות, אך עונה לאחר מכן הייתה לסגנית אלופה, לקראת זכייתה באליפות הלאומית לראשונה בתולדותיה, בעונת 1939. שנה לאחר מכן התמקמה במקום השלישי, הישג שהצליחה לשחזר גם לאחר חידוש הליגה בעונת 1944 אך מאז נכשלה בשחזור הישג זה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 פורקה.
Lil' L.O.V.E.
השיר הגיע למקום השישי במצעד השירים שבניו זילנד.
רקע
השיר נכתב על ידי שנטה האריס, קרייזי בון, לייזי בון, ג'יימס פיליפס, צ'ארלס סטרוגס, מריה קארי וג'רמיין דופרי והופק על ידי דופרי גם כן. השיר קיבל ביקורות חיוביות מאוד ממגזינים ואתרי אינטרנט ומוזיקה שונים. מגזין הבילבורד השווה את השיר לשירה הידוע של קארי "Breakdown", משנת 1998.
את הווידאו קליפ של השיר ביים כריס רובינסון שביים לקארי את הקליפ לשירה "I Know What You Want", שיצא בשנת 2003.
יגאל לוינשטיין
הרב יגאל מאיר לוינשטיין (נולד ב-2 במרץ 1956) הוא ראש המכינה הקדם-צבאית בני דוד שבעלי, שאותה הקים יחד עם הרב אלי סדן.
ביוגרפיה
נולד וגדל למשפחה חילונית באילת. בגיל התיכון התחרה בשיט מפרשיות. התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון. בתפקידו האחרון בקבע היה מפקד פלוגה. בתום שירותו הצבאי חזר בתשובה ולמד במכון מאיר במרכז הרב ובישיבת בית אל. לקראת פינוי סיני ירד לאזור להתנגד לנסיגה. נחשב תלמיד של הרב צבי טאו.
בשנת 1987, לאחר שנשאל על ידי מפקדו, עמרם מצנע, מדוע אין מספיק קצינים דתיים בצה"ל, הקים יחד עם הרב אלי סדן את המכינה הקדם-צבאית בני דוד כדי להכין נערים דתיים לאומיים להתמודד מבחינה דתית עם שירות צבאי ולהחדיר בהם ערכים של ציונות ואהבת הזולת. בשנת 1988, ימי האינתיפאדה הראשונה, שירת כסמג"ד בגזרת רמאללה-שכם תחת פיקודו של גלעד שר. בשירות המילואים הגיע לוינשטיין לדרגת סגן-אלוף.
נמנה עם חברי "הוועדה לשילוב הראוי" בצה"ל. מאוחר יותר היה חבר בוועדה משותפת לחיל החינוך ולרבנות הצבאית, אך פרש מוועדה זו.
חיים אישיים
הרב לוינשטיין גר בעלי, ולו חמישה ילדים מאשתו המנוחה, הסופרת רונית לוינשטיין מלץ, בתו של השופט ומבקר המדינה לשעבר יעקב מלץ, שנפטרה בנובמבר 2015. באפריל 2016 נישא לשרה קליין, בת 39 באותה עת, אלמנת רועי קליין, שהיה תלמידו.
בסוף 2020 אובחן כחולה סרטן. לאחר הטיפולים, חזר ללמד במכינה ולהעביר לימודים כסדרם.
עמדותיו
הרב לוינשטיין סבור ש"תפיסות מגדריות" מחלחלות אל תוך הצבא. הוא פרסם בעניין זה את החוברת "אג'נדה צבאית". בהרצאה שנשא ב"כנס ציון וירושלים" ביולי 2016, ביקר את קצין חינוך ראשי תת-אלוף אבנר פז-צוק, שלדבריו פועל להפסיק את השפעת הרבנות הצבאית על התכנים הערכיים בצה"ל על ידי חיסול המחלקה לתודעה יהודית, בגיבוי ראש אכ"א, הרמטכ"ל ושר הביטחון יעלון, ועל ידי סימון קצינים ואף חיילים בעלי השקפה ישיבתית. בין הערכים האלטרנטיביים שאותם לדבריו מנחיל הצבא ואותם ביקר כמסוכנים לרוח הלחימה, מנה את הפלורליזם, לרבות הכרת הנרטיב הפלסטיני, חיוב קצינים להשתתף בסמינרים רפורמיים והדרכות של הומוסקסואלים ("סוטים" כלשונו), עד כדי התנדבות לצבוע מועדון של הקהילה, וחיוב חיילים, לרבות דתיים, לצפות במופעים שאינם צנועים או לשרת ביחידות קרביות מעורבות. דבריו עוררו סערה תקשורתית וכונו "נאום הסוטים", ומשרד הביטחון פרסם הודעת גינוי להם. כ-300 מרבני הציונות הדתית פרסמו גילוי דעת התומך ברב לוינשטיין. בעקבות הביקורת פרסם הרב לוינשטיין מכתב הבהרה שבו כתב שדבריו פורשו באופן שלא התכוון לו ושלכל חלקי האוכלוסייה יש מקום בצה"ל.
במרץ 2017 שוב התבטא בחריפות נגד גיוס לוחמות לצה"ל, ובפרט דתיות. דבריו עוררו ביקורת ו-28 ראשי מכינות קדם-צבאיות, בהן שתי מכינות דתיות לבנות ומכינה דתית לבנים, פרסמו מכתב המגנה את דבריו. מנגד, כ-200 קצינים בוגרי מכינת עלי חתמו על עצומת תמיכה ברב לוינשטיין. לוינשטיין התנצל על הסגנון, אך לא חזר בו. בהזדמנות אחרת אמר שהבשורה הנשית היא בשורת השלום, לכן מלחמה ונשים סותרים זה את זה. "בעולם המודרני הפכו את הנשים לגברים וערכן נמדד רק בקריטריונים של גברים". בשיחה עם תלמידי ישיבה בשדרות טען שחיילות שפונות לשירות קרבי באות בעיקר מהפריפריה, משום שהן מנסות לשדרג את מעמדן החברתי. לעומתן, "האשכנזיות הולכות ל-8200, משחקות במחשב והולכות הביתה. הן גרות ברמת אביב ג' ומשרתות בגלילות". בעקבות דבריו אלו הודיע שר הביטחון אביגדור ליברמן שאם לא יתפטר מתפקידו במכינה הוא יבטל את ההכרה במכינה הקדם צבאית שבראשותו, אולם היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, הודיע כי אין בסמכותו של שר הביטחון להטיל סנקציה כזאת.
הוא סבור שעל עולם המדע להגדיר נטיות הומוסקסואליות כבעיה, ואז להתגייס כדי למצוא להן פתרון, כפי שהתגייסו להדברת מגפת האיידס ומומים שונים כגון עיוורון. הוא תומך בטיפול המרה לשם שינוי הנטייה המינית, עבור אלו המעוניינים בכך, ובפרט בטיפול בהומוסקסואליות וביסקסואליות ("נטיות הפוכות", כלשונו). הוא סיפר כי הפנה לטיפול פסיכולוגי נערים שפנו אליו וביקשו סיוע בהתגברות על משיכה לבנים. מאידך, הוא מתנגד לפרקטיקות מיושנות, כגון טיפולים בחשמל. בשנת 2020, לאחר שכתב גל"צ אמר בשידור שלוינשטיין "מעודד טיפולי המרה", הגיש תביעת לשון הרע נגד התחנה. כחמישה חודשים לאחר מכן הגיעו הצדדים לפשרה שלפיה תוקרא התנצלות בשידור במהלך התכנית 'בוקר טוב ישראל' וישולמו לו ולמכינת עלי הוצאות המשפט ושכר טרחת עורך דין בסך 12,000 ש"ח.
ונטוורת' מילר
ונטוורת' ארל מילר השלישי (באנגלית: Wentworth Earl Miller III; נולד ב-2 ביוני 1972) הוא שחקן ותסריטאי בריטי-אמריקאי, שנודע בזכות כיכובו בסדרה "נמלטים" בתור מייקל סקופילד, ובתור לאונרד סנארט/קפטן קור בסדרות "הפלאש" ו"אגדות המחר".
ביוגרפיה
מילר נולד באוקספורדשייר, אנגליה, להורים אמריקאים. משפחת אביו ממוצא אפרו-אמריקאי ואפרו-ג'מייקני. כאשר היה בן שנה עברה משפחתו עמו לברוקלין, ניו יורק. אביו, ונטוורת' ארל מילר השני, הוא עורך דין ואמו, רוקסאן (לבית פאלם), היא מורה לחינוך מיוחד. לו שתי אחיות צעירות.
לואיס קוביז'ה
קריירה כשחקן בקבוצות
קוביז'ה, שנודע גם בכינוי "אל נגרו" (השחור), נולד בפאיסנדו שבמערב אורוגוואי והחל לשחק כדורגל בקבוצת נוער מקומית. קוביז'ה בעל המזג החם שיחק באגף שמאל כקשר או קיצוני. הוא לא הצטיין במהירות גבוהה אך ניחן בשליטה מעולה בכדור וביכולת לבצע פעולות מבריקות ובלתי צפויות. ב-1957 הצטרף לקבוצת הפאר האורוגוואית, פניארול. הוא שיחק בפניארול עד 1962 ובשנים אלו זכתה הקבוצה ב-4 אליפויות אורוגוואי, פעמיים בגביע הליברטדורס ופעם אחת בגביע הביניבשתי.
ונטוורת' מילר
קריירה
בתפקידו הראשון גילם מילר את דייוויד הרגיש, במיני סדרה של ABC שנקראה "דינוטופיה". לאחר שהופיע במספר תפקידי טלוויזיה שוליים, מילר עבר לככב בתפקיד משנה בסרט "הכתם האנושי" שיצא ב-2003, ובו גילם את תפקידו של אנתוני הופקינס כצעיר. בשנת 2005 כיכב מילר בשני קליפים של הזמרת מריה קארי: "It's Like That" ו-"We Belong Together".
לואיס קוביז'ה
קריירה כשחקן בקבוצות
ב-1962 עבר לשחק בברצלונה ושיחק בשורותיה שנתיים, במהלכן זכתה ב-1963 בגביע המלך. ב-1964 חזר לדרום אמריקה והצטרף לשורות ריבר פלייט בארגנטינה. הוא שיחק בריבר פלייט 4 שנים עד אשר חזר לאורוגוואי ב-1969, אך הפעם, לנסיונל, יריבתה המושבעת של פניארול. בשש שנותיו בנסיונל (1974-1969) זכה קוביז'ה יחד עם קבוצתו 4 אליפויות אורוגוואי, זכייה בגביע הליברטדורס, זכייה בגביע אינטראמריקנה וזכייה בגביע הביניבשתי. בשנותיו האחרונות כשחקן פעיל שיחק שנה בקבוצה הצ'ילאנית סנטיאגו מורנינג (1975) ושנה בקבוצה האורוגוואית דפנסור ספורטינג (1976) וסייע לה לזכות, לראשונה בתולדותיה, באליפות אורוגוואי תוך שהיא שוברת את הדומיננטיות המוחלטת של קבוצות פניארול ונסיונל בליגה האורוגוואית.
ונטוורת' מילר
קריירה
בשנים 2005–2017 גילם את מייקל סקופילד, התפקיד הראשי במשך חמש עונות של הסדרה המצליחה של FOX, "נמלטים". דמותו היא מהנדס גאון שהביא לכליאתו כדי להציל את אחיו החף מפשע מהוצאה להורג. על משחקו בסדרה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה "השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה" לשנת 2005.
לואיס קוביז'ה
קריירה בנבחרת אורוגוואי
מ-1959 ועד 1974 שיחק קוביז'ה 38 משחקים במדי התכלת של נבחרת אורוגוואי. הוא כבש במשחקים אלו 11 שערים. קוביז'ה השתתף בשלושה טורנירי מונדיאל: צ'ילה 1962 (השתתף ב-2 משחקים וכבש את שער הניצחון מול קולומביה), מקסיקו 1970 (השתתף ב-5 משחקים וכבש שער אחד) וגרמניה 1974 (השתתף בשני משחקים).
ונטוורת' מילר
קריירה
בשנת 2010 שיחק מילר בסרט הרביעי בסדרת סרטי האויב שבפנים, "האויב שבפנים: החיים שאחרי" בתור כריס רדפילד.
לואיס קוביז'ה
קריירה בנבחרת אורוגוואי
במונדיאל 1970 במקסיקו היה קוביז'ה אחד מכוכביה הבולטים של נבחרת אורוגוואי. בבית המוקדם שיחקה אורוגוואי מול נבחרת ישראל וניצחה אותה 0:2. על שמירתו של קוביז'ה הופקד הבלם החיפאי ישעיהו שווגר. בהמשך הטורניר זכור קוביז'ה בזכות סיומו הדרמטי של משחק רבע הגמר בין אורוגוואי ובין ברית המועצות: ארבע דקות לפני תום ההארכה, בעת שהתוצאה הייתה 0:0, השתלט קוביז'ה על כדור שעמד לחצות את קו הרוחב בסמוך לשער הסובייטי. הוא הצליח לעבור בזריזות מגן יריב והגביה הגבהה קצרה לראשו של ויקטור אספרגו שכבש בנגיחה את שער הניצחון. הסובייטים טענו כי הכדור עבר את הקו, אך השער אושר וצילומים אחרי המשחק הוכיחו כי הכדור לא יצא במלוא היקפו מגבולות המגרש. במשחק חצי הגמר מול ברזיל כבש קוביז'ה את השער הראשון במשחק, אך ברזיל הגיבה ב-3 שערים וניצחה 1:3.
ונטוורת' מילר
קריירה
מילר כתב תסריט לסרט בשם "סטוקר" שיצא לאקרנים ב-2013 (וגם את סרט ההמשך, "הדוד צ'רלי"). הסרט הוא על נערה אשר חייבת להתמודד עם דודה המסתורי בעקבות מותו של אביה. ב-2010 תסריט זה עלה להצבעה ב"רשימה השחורה"- דירוג עשרת התסריטים הטובים ביותר שלא הופקו בהוליווד.
לואיס קוביז'ה
קריירה כמאמן
ב-1978 החל קוביז'ה לאמן את האלופה הפרגוואית, קלוב אולימפיה. בשנתו הראשונה כמאמן זכתה הקבוצה באליפות המדינה וזכתה בשנה שלאחריה גם בגביע ליברטדורס (ניצחה גמר את בוקה ג'וניורס), בגביע אינטראמריקנה ובשנה העוקבת גם בגביע הביניבשתי (ניצחה את מאלמה). ב-1980 עבר קוביז'ה לאמן בקבוצה הארגנטינית ניואל'ס אולד בויס ושנה לאחר מכן חזר לאורוגוואי ואימן את פניארול לשנה אחת בה זכתה באליפות אורוגוואי. לאחר מכן, ב-1982, שב לאמן במשך שנה את אולימפיה.
קוביז'ה המשיך ואימן בקבוצות שונות בדרום אמריקה אבל תמיד חזר לפרגוואי ואימן את אולימפיה. תקופתו השלישית באולימפיה הייתה בשנים 1993-1988 ותקופתו הרביעית בשנים 2002-1995. תקופתו החמישית והאחרונה הייתה למשך שנה אחת ב-2010.
ונטוורת' מילר
קריירה
בשנים 2014–2018 מילר השתתף בסדרה "הפלאש" בה גילם את לאונרד סנארט המכונה קפטן קור, אויבו המתוחכם של הפלאש. דמותו היא חלק מצמד טלוויזיוני נוסף לצד דמות שמשחק דומיניק פרסל ("נמלטים"), אך הפעם שניהם נבלים. בשנים 2016–2017, הפכו דמויותיהם לשניים מהתפקידים הראשיים בסדרת הספין אוף, "אגדות המחר".
לואיס קוביז'ה
קריירה כמאמן
בכל שנותיו במועדון הפרגוואי - 15 במספר, זכה המועדון ב-17 תארים: 10 אליפויות לאומיות, 2 זכיות בקופה ליברטדורס, 2 זכיות בגביע רקופה סודאמריקנה, זכייה בסופרקופה סודאמריקנה זכייה בגביע אינטראמריקנה וזכייה בגביע הביניבשתי. ב-1990 זכה קוביז'ה בתואר מאמן השנה באמריקה הדרומית (עבור הישגיו בשנה זו עם אולימפיה).
ונטוורת' מילר
קריירה
בשנת 2020, על רקע רמיזות מרשת פוקס על עונה שישית של "נמלטים", הודיע מילר כי לא ישוב לשחק בעונה נוספת של הסדרה משום שמיצה גילום דמויות סטריטיות.
חיים אישיים
מילר מתגורר בקנדה. לו אזרחות כפולה: בריטית (מלידה) ואמריקאית (מהוריו).
ב-2007, מילר הכחיש בפני מגזין InStyle שהוא הומו, אך באוגוסט 2013 יצא מהארון, לאחר שסירב להזמנה להשתתף בפסטיבל קולנוע בסנקט פטרבורג שברוסיה, בעקבות החקיקה ההומופובית של ממשלת רוסיה. מילר טען: "כהומו, אני חייב לסרב. איני יכול להשתתף במצפון נקי באירוע חגיגי, אותו מארחת מדינה שבה מונעים מאנשים כמוני באופן שיטתי את זכויותיהם הבסיסיות לחיות ולאהוב בגלוי".
ב-2013, בקמפיין לזכויות האדם בסיאטל, וושינגטון, מילר אמר שניסה להתאבד מספר פעמים לפני שיצא מהארון. הוא אמר: "כשמישהו שואל אותי אם זה היה קריאה לעזרה, אני אומר שלא, בגלל שלא אמרתי לאף אחד. קוראים לעזרה רק אם חושבים שיש עזרה לקרוא לה". מילר דיבר על התקופה הקשה בהוליווד כשחקן בארון, ודיבר על איך השתתפותו בפרויקט מאוקיג עזר ללמוד על אחוות אחים ואחיות ועל השתייכות לקהילה.
ב-2016 חשף שהוא התמודד עם דיכאון מאז ילדותו. "זהו מאבק שעולה בזמן, הזדמנויות, מערכות יחסים ואלפי לילות ללא שינה". מילר הגיב לבדיחה על כך שהעלה במשקל ב-2010 בפוסט מרגש שבו אמר שהאוכל היה נחמתו כאשר היה אובדני. בסוף הפוסט הוסיף קישורים לארגונים כמו "הקו הארצי למניעת התאבדות" ו-"Active Minds". ב-17 באוקטובר 2016 ארגון "Active Minds", ארגון צדקה לבריאות הנפש, הכריז שמילר יהיה שגריר של הארגון.
ב-2021 חשף מילר כי הוא אובחן כמי שנמצא על הרצף האוטיסטי.
לואיס קוביז'ה
קריירה כמאמן
בין הקבוצות הנוספות שאימן נמצאות: אתלטיקו נסיונל, ריבר פלייט, ראסינג קלוב, סרו פורטניו, ליברטד, טאז'רס דה קורדובה וברצלונה ספורטינג קלוב.
קוביז'ה אימן את נבחרת אורוגוואי בשנים 1993-1991 אך התוצאות שהשיגה הנבחרת בקופה אמריקה ב-1991 וב-1993 היו מאכזבות וקוביז'ה פרש לפני מונדיאל 1994.
קוביז'ה נפטר בגיל 72 באסונסיון שבפרגוואי לאחר מאבק במחלת סרטן הקיבה.
כרוב הג'יידיט
כרוב הג'יידיט (בסינית: 翠玉白菜; בפין-יין: Cuìyù Báicài) או כרוב ג'יידיט עם חרקים הוא פסל ג'יידיט מגולף בצורת ראש כרוב סיני עם ארבה וחרגול מוסווים בעלים. פסל זה הוא חלק מאוסף מוזיאון הארמון הלאומי בטאיפיי בירת טאיוואן.
אורכו של הפסל 18.7 ס"מ ועוביו 5.07–9.1 ס"מ.
פיסול בג'יידיט
ג'יידיט הוא מינרל מקבוצת הקלינופירוקסן והוא נחשב כסוג של ירקן – אבן חן יקרה למחצה. לירקן יש מעמד מיוחד בתרבות הסינית, אף שהסינים לא הכירו את הג'יידיט בטרם החל יבוא שלו מבורמה בתחילת המאה ה-19 (תקופת שושלת צ'ינג). אבן הירקן בה גילפו הסינים קודם לכן הייתה בנויה מהמינרל נפריט.
קשיותו של הג'יידיט נעה בין 6 ל-6.5 בסולם מוס, ולכן גילוף בו תובע כמות ניכרת של זמן ומאמץ. כתוצאה מכך נדרש עקרון מנחה של תכנון קפדני, במטרה ליישם את המאמץ הקטן ביותר על-מנת להגיע לתוצאה הטובה ביותר. הגישה האמנותית הנובעת מעקרון תכנוני זה היא התאמת תכונות החומר, כלומר: אימוץ התכונות הטבעיות של החומר – דוגמת צורה או צבע – במטרה להגיע לתוצאה הרצויה, ובכך לחסוך זמן ומאמץ. המפתח להצלחת עיקרון זה הוא איזון בין המאפיינים הטבעיים לאפקטים מלאכותיים.
תגליף "כרוב הג'יידיט" הוא דוגמה טובה לעבודה על-פי גישה זו. החלקים הלבנים והירוקים של פיסת הג'יידיט, הדרגות השונות של שקיפות והברק הטבעי שלה עוצבו לצורות חיות של עלי הכרוב הסיני ושל החרגול והארבה המסתתרים בין העלים.
הכרוב כסמל
הכרוב הסיני הלבן מסמל את טוהרהּ של כלה. החרקים המגולפים בפסל – חרגול וארבה – ידועים ביכולת הרבייה שלהם ומהווים סמל לפוריות וברכה לריבוי בנים לכלה הטרייה. הפסל – שבו מגולמים עושר חומרי, אמנות נשגבת ורמז מבשר-טובות – מבטא את ההרמוניה האסתטית של שלושתם, והופך אותם לבעלי ערך רב יותר.
"כרוב ג'יידיט עם חרקים" אינו הכרוב היחיד באמנות הסינית. קיימים פסלי וכלי כרוב נוספים שגולפו בג'יידיט בתקופת שושלת צ'ינג.
היסטוריה
התגליף היה אחד מתוך כ-1.17 מיליון פריטים באוסף מוזיאון הארמון בעיר האסורה. בשל סכנת הפלישה היפנית בשנת 1933 פונו מרבית הפריטים החשובים מהאוסף, והוחזרו לנאנג'ינג בתום מלחמת העולם השנייה. אולם, כאשר החל להתחוור לממשלה הלאומנית שהקומוניסטים עומדים לנצח במלחמת האזרחים הסינית, הוחלט להעביר את הפריטים החשובים ביותר – בהם "כרוב הג'יידיט" – למוזיאון הארמון הלאומי בטאיפיי.
חשיבות
"כרוב הג'יידיט" נחשב ליצירת מופת, גם מפני שהוא בולט במסורת ארוכה של יצירת שלמוּת אידיאלית בגילוף ירקן, וגם בגלל גילו הצעיר – יחסית לפריטים אחרים באוסף. הפסל נחשב לאחד משלושת הפריטים החשובים ביותר באוסף, לצד "אבן בשר החזיר" – פסל קטן שגולף מג'ספר מפוספס, ו"מאו גונג דינג" – קדירת ארד גדולה ששימשה לצורכי פולחן, שניהם משושלת צ'ינג.
"כרוב הג'יידיט" היה המועמד המוביל לתואר "האוצר הלאומי" בסקר מקוון שנערך בשנת 2011, על-אף מחלוקת שהתעוררה שנתיים קודם לכן, כאשר נודע כי עותקים שלו שנמכרו בחנות המזכרות יוצרו בסין ולא בטאיוואן. מחלוקת זו הובילה להעלאת הצעת-חוק כי כל המזכרות הנמכרות על ידי סוכנויות ממשלתיות ייוצרו בטאיוואן.
משימת קרולק-מנדנהול
משימת קרולאק-מנדנהול הייתה משלחת ששלח ממשלו של קנדי לדרום וייטנאם בתחילת ספטמבר 1963. המטרה המוצהרת של המשלחת הייתה לחקור את התקדמות מלחמת וייטנאם. את המשימה הובילו ויקטור קרולאק וג'וזף מנדנהול. קרולאק היה גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית, בעוד מנדנהול היה קצין שירות חוץ בכיר עם ניסיון בטיפול בענייני וייטנאם.
המסע בן ארבעת הימים, יצא לדרך ב-6 בספטמבר 1963. באותו יום בו ישבה המועצה לביטחון לאומי (NSC). הוא הגיע בעקבות היחסים המתוחים יותר ויותר בין ארצות הברית לדרום וייטנאם. תסיסה אזרחית אחזה בדרום וייטנאם כשההפגנות הבודהיסטיות נגד האפליה הדתית של המשטר הקתולי של הנשיא נו דין דיים הסלימו. בעקבות הפשיטות על פגודות בודהיסטיות ב-21 באוגוסט, שהותירו מניין הרוגים של עד כמה מאות, אישרה ארצות הברית חקירות של הפיכה אפשרית באמצעות כבל לשגריר ארצות הברית הנרי קאבוט לודג' ג'וניור.
כשהגישו את דו"חותיהם ל-NSC, הציג קרולאק דו"ח אופטימי על התקדמות המלחמה, בעוד שמנדנהול הציג תמונה עגומה של כישלון צבאי וחוסר שביעות רצון ציבורית. קרולאק התעלם מהתמיכה העממית בוייטקונג, בתחושה שמאמצי החיילים הווייטנאמים בשטח לא יושפעו מאי נחת הציבור ממדיניותו של דיים. מנדנהול התמקד באומדן רגשותיהם של וייטנאמים עירוניים והגיע למסקנה שמדיניותו של דיים הגבירה את האפשרות למלחמת אזרחים דתית, וגורמת לאזרחי דרום וייטנאם להאמין שהחיים תחת הווייטקונג ישפרו את איכות חייהם. הדיווחים הסותרים כמעט, הובילו את נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי לשאול את שני יועציו "שניכם ביקרתם באותה מדינה, לא?"
הדו"ח הדו משמעי היה נושא לוויכוח מר בין יועציו הבכירים של קנדי. נידונו דרכי פעולה שונות כלפי וייטנאם, כגון עידוד שינוי משטר, או נקיטת שורה של צעדים סלקטיביים שנועדו לשתק את השפעתו של Ngô Đình Nhu, אחיו של דיים והיועץ הפוליטי הראשי. Nhu ואשתו מאדאם Ngô Đình Nhu נתפסו כגורמים העיקריים לבעיות הפוליטיות בדרום וייטנאם. התוצאה הדו משמעית של המשלחת של קרולאק ומנדנהול הביאה למשימת המשך, משימת מקנמרה-טיילור.
רקע כללי
לאחר הירי ב-Huế Phật Đản ב-8 במאי, פרצו מהומות אזרחיות בדרום וייטנאם. תשעה בודהיסטים נורו על ידי המשטר הרומאי-קתולי של הנשיא נו דין דיים לאחר שהתריסו נגד האיסור הממשלתי על הנפת דגלים בודהיסטים על ווסק, יום הולדתו של גאוטמה בודהה וצעדו במחאה נגד הממשלה. בעקבות היריות, מנהיגים בודהיסטים החלו לדחוף את דיים לתת שוויון דתי ופיצויים למשפחות הקורבנות. כשדיים סירב, הסלימו ההפגנות. ההצתה העצמית של הנזיר הבודהיסטי טיק קואנג דוק בצומת סייגון העמוסה הפכה לאסון ליחסי ציבור עבור משטר דיים, כאשר תמונות מהאירוע עלו לכותרות בעמודים הראשונים ברחבי העולם והפכו לסמל לבעייתיות במדניות של דיים. בעוד ההפגנות נמשכות, הכוחות המיוחדים של צבא הרפובליקה של וייטנאם (ARVN) הנאמנים לאחיו של דיים, Ngô Đình Nhu, ערכו את פשיטות פגודת Xá Lợi ב-21 באוגוסט, והותירו מספר הרוגים שמוערך בכמה מאות וגרמו נזק רב תחת הכרזה על ממשל צבאי. אוניברסיטאות ובתי ספר תיכוניים נסגרו על רקע הפגנות פרו-בודהיסטיות המוניות. בינתיים, המאבק במרד הווייטקונג החל לרדת מעוצמתו כשברקע שמועות על קרבות פנים עדתיים בקרב חיילי ARVN. לכך התווסף תכנון הפיכה על ידי קציני ARVN שונים, שהסיט את תשומת הלב ממלחמת וייטנאם. לאחר פשיטות הפגודה, ממשל קנדי שלח את כבל 243 לשגרירות ארצות הברית, סייגון, והורה לבחון אפשרויות מנהיגות חלופיות.
ייזום ומסע
בתום ישיבת המועצה לביטחון לאומי (NSC) ב-6 בספטמבר, סוכם כי העדיפות היא להשיג מידע נוסף על המצב בווייטנאם. שר ההגנה האמריקני רוברט מקנמרה הציע לשלוח את מייג'ור גנרל חיל הנחתים ויקטור קרולאק למסע. ה-NSC הסכים שג'וזף מנדנהול – קצין שירות חוץ עם ניסיון בווייטנאם – ילווה אותו והזוג החל במשימה מאוחר יותר באותו היום.
בנסיעה חזרה לוושינגטון הבירה, קרולאק ומנדנהול היו אמורים להחזיר את ג'ון מקלין ורופוס פיליפס מסייגון כדי לדווח. מקלין היה מנהל שירות המידע של ארצות הברית (USIS), בעוד פיליפס שימש כמנהל התוכניות הכפריות של ארגון המבצעים של ארצות הברית (USOM) וכיועץ לתוכנית המלט האסטרטגית. מחלקת המדינה שלחה לשגרירות סייגון כבל מפורט המכיל שאלות על דעת הקהל הווייטנאמית בכל שכבות החברה. במילותיו של קרולאק, המטרה הייתה להתבונן ב"השפעת האירועים האחרונים על עמדותיהם של הווייטנאמים בכלל, ועל המאמץ המלחמתי נגד הוייטקונג".
בסיבוב בן ארבעה ימים, שני האנשים הסתובבו ברחבי וייטנאם לפני שחזרו לוושינגטון להגיש דוחות. קרולאק ביקר ב-עשרה מקומות בכל ארבעת אזורי הקורפוס של ה-ARVN ושוחח עם שגריר ארצות הברית הנרי קאבוט לודג', ג'וניור, ראש כוחות ארצות הברית בווייטנאם גנרל פול הארקינס וצוותו, 87 יועצי ארצות הברית ו-22 קציני ARVN. מנדנהול נסע לסייגון, הואה, דה נאנג ועוד כמה ערים פרובינציאליות, ושוחח בעיקר עם חברים וייטנאמיים. הערכותיהם לגבי המצב היו הפוכות. מקלין כתב לאחר מכן כי "זו הייתה משימה יוצאת דופן, לנסוע עשרים וארבעה אלף מיילים ולהעריך מצב מורכב כמו וייטנאם ולחזור תוך ארבעה ימים בלבד. זה היה סימפטום של המדינה בה הייתה ממשלת ארצות הברית". המשימה התאפיינה במתח בין מנהיגיה. מנדנהול וקרולק לא אהבו זה את זה מאוד, דיברו זה עם זה רק כשצריך. מקלין וקרולק הסתבכו בסכסוך במהלך הטיסה חזרה. קרולק לא הסכים להחלטתו של מקלין להחזיר לארצות הברית סרטי טלוויזיה שצונזרו על ידי משטר דיים, מתוך אמונה שזה יהיה הפרת ריבונות. לאחר ויכוח ארוך ומר על סיפון המטוס, קרא קראלק למקלין להשאיר את הסרט באלסקה במהלך עצירת תדלוק בבסיס חיל האוויר אלמנדורף, והציע עוד שמנהל USIS יישאר עם הסרט באלסקה.
דיווח ותחקיר
המל"ל התכנס שוב בבוקר 10 בספטמבר כדי לשמוע את דיווחי המשלחת. למנדנהול היה ניסיון בענייני וייטנאם, לאחר שירת תחת השגריר הקודם של ארצות הברית אלברידג' דורברו. דורברו דחק בדיהם במספר הזדמנויות ליישם רפורמה פוליטית. קרולאק היה חייל מארינס הידוע באמונתו בשימוש בפעולה צבאית כדי להשיג מטרות לענייני חוץ. מזגו הקנה לו את הכינוי "ברוט", שמקורו בקריירת ההיאבקות שלו באקדמיה הימית. סגן שר ההגנה, רוזוול גילפטריק, ציין שמנדנהול נתפס "בחשדנות רבה בצד של הנהר של וירג'יניה (הפנטגון, מפקדת מחלקת ההגנה)", בעוד שקרולאק היה "אהוב ואמין בפנטגון". הן בצד האזרחי והן בצד הצבאי".
הרקע של קרולק ומנדנהול בא לידי ביטוי בניתוחים ההפוכים שלהם של המלחמה. קרולאק נתן ניתוח אופטימי ביותר של ההתקדמות הצבאית והתעלם מהשפעת המשבר הבודהיסטי על המאבק של ה-ARVN נגד הווייטקונג. מסקנתו הייתה כי "מלחמת הירי עדיין מתרחשת בקצב מרשים. הוא הושפע לרעה מהמשבר הפוליטי, אך ההשפעה לא הייתה גדולה." קרולאק טען שעדיין נדרשת כמות ניכרת של לחימה, במיוחד בדלתא של המקונג, שנחשבה לאזור החזק ביותר של הווייט-קונג. קרולאק טען כי כל הרמות של חיל הקצינים של ARVN מודעים למשבר הבודהיסטי, אך הוא האמין שרובם לא אפשרו לאמונות דתיות להשפיע לרעה על היחסים הצבאיים הפנימיים שלהם במידה ניכרת. הוא האמין שקציני ה-ARVN צייתנים וניתן לצפות בהם שיבצעו כל פקודה שהם רואים כחוקיים. קרולאק טען עוד כי המשבר הפוליטי לא פגע משמעותית בקשרים הצבאיים הדו-צדדיים. תוך כדי ההשקפה הווייטנאמית על מנהיגיהם, חזה קרולאק שקיימת חוסר שביעות רצון בקרב הקצינים, שלדעתו הופנתה בעיקר ל-Ngô Đình Nhu, אחיו הצעיר של דיים שנתפס ככוח שמאחורי המשטר. קרולאק האמין שרוב הקצינים רצו לראות את גבו של נהו, אך מעטים היו מוכנים לפנות להפיכה. קרולאק דיווח כי שלושה יועצים אמריקאים מתחו ביקורת חריפה על האחים, ודגלו בעזיבתם של השניים מדרום וייטנאם כדי למנוע אסון יחסי ציבור באו"ם. קרולאק הרגיש שהבעיות הללו מתגברות על מה שלדעתו הוא מאמץ צבאי מוצלח ושהמלחמה תנצח ללא קשר להנהגה הפוליטית. הוא חזה של-ARVN הייתה יכולת מועטה להקל על שיפור בממשל והרגיש שהם לא יכמישו את השריר שיש להם. קרולאק סיכם באופטימיות,
מנדהול לא הסכים וטען שהרגש האנטי-דיים הגיע לרמה שבה התמוטטות השלטון האזרחי אפשרי. הוא דיווח על "שלטון טרור" בסייגון, חוצ' ודא נאנג, והבחין כי השנאה העממית השמורה בדרך כלל לבני הנ'וס התפשטה לדיים המכובדים בדרך כלל. מנדנהול טען כי וייטנאמים רבים הגיעו להאמין שהחיים תחת דיים גרועים יותר מאשר תחת שלטון הוייטקונג. מנדהול חשב שמלחמת אזרחים על רקע דתי אפשרית. הוא חזה שניתן לנצח במלחמה רק עם שינוי משטר, אחרת דרום וייטנאם תקרוס לקרב פנים עדתי או למתקפה קומוניסטית מסיבית. האופי הסותר של הדיווחים עורר את השאילתה המפורסמת של קנדי, "שניכם ביקרתם באותה מדינה, לא?"
עימות
קרולאק ניסה להסביר את ההערכות המנוגדות בכך שהצביע על כך שמנדנהול סקר אזורים עירוניים, בזמן שהוא יצא אל הכפר, ו"היכן המלחמה"?. קרולאק טען כי נושאים פוליטיים בסייגון לא יפגעו בהתקדמות הצבאית, והצהיר כי "אנו יכולים להתנודד כדי לנצח במלחמה כשנהו נשאר בשליטה". עוזר שר החוץ, רוג'ר הילסמן, טען כי ההבדל בין הדיווחים המנוגדים "הוא ההבדל בין השקפה צבאית לפוליטית". במהלך הוויכוח על ההבדלים בהשקפות, טען מנדהול שסייגון סבלה מ"התמוטטות כמעט מוחלטת" בעקבות פשיטות הפגודה. מנדנהול דיווח כי עובדי ציבור וייטנאמים חששו להיראות עם אמריקאים. הוא נזכר בביקור אחד שבו נאלץ להישאר בשקט בזמן שהמארח הווייטנאמי שלו התגנב בחדר, בחיפוש אחר מיקרופונים נסתרים. מנדנהול טען ש"סייגון הייתה כבדה באווירה של פחד ושנאה" וכי האנשים פחדו מדיים יותר מהווייט קונג. הוא דיווח שעובדי ציבור רבים כבר לא ישנו בבית עקב חשש למעצרי חצות על ידי המשטרה החשאית של נו. פקידים רבים בילו לאחרונה את עיקר יומם במשא ומתן לשחרור ילדיהם, שנכלאו בשל השתתפות בהפגנות פרו-בודהיסטיות. מנדנהול טען כי המהומה הפנימית נמצאת כעת בעדיפות גבוהה יותר מהמלחמה נגד הקומוניסטים.
מנדנהול גינה את מחוות הפיוס והרצון הטוב של סייגון כלפי הבודהיסטים כפעולה של יחסי ציבור. הוא דיווח כי נזירים מאזורי פרובינציה שנעצרו בסייגון בשל הפגנות, לא הוחזרו למקומות מוצאם כפי שהובטח. מנדהול ציין שכאשר הנזירים שוחררו, פקידיו של דיים שמרו על תעודות הזיהוי שלהם. זה הביא למעצרם מחדש לאחר ניסיון לעזוב את הבירה. הנזירים סומנו אז כווייט קונג מכיוון שלא היו להם תעודות זיהוי ממשלתיות. כשהחדשות על טקטיקות כאלה התפשטו ברחבי הבירה, כמה נזירים חיפשו מקלט בבתי סייגון של קציני ARVN. מנדהול התעקש שארצות הברית אחראית למצב כי היא סייעה למשפחת נו להשיג כוח, חימושה ומימנה אותו. הוא נימק שכאשר דיים השתמש בנשק נגד בני עמו, וושינגטון לקחה גם אחריות. הוא הצהיר כי "סירוב לפעול יהווה התערבות בענייני וייטנאם באותה מידה כמו פעולה". לפי מסמכי הפנטגון, "הכישלון הקריטי של שני הדו"חות היה להבין את התפקיד הפוליטי הבסיסי שהצבא בא לשחק בווייטנאם". המסמכים הגיעו למסקנה שה-ARVN הוא המוסד היחיד המסוגל להדיח ולהחליף את דיהם. Diệm ו-Nhu הבינו במלואם את האיום הפוטנציאלי, והגיבו בפרדיגמת ההפרדה והכיבוש. הם גזלו את זכותם של קידום קצינים בכירים ומינו גנרלים על סמך נאמנות לארמון, ונתנו פקודות ישירות לקצינים. פעולה זו גרמה לחוסר אמון עמוק בקרב הקצינים הבכירים ופיצלה את כוחם. קרולק לא הצליח להבין שאם המצב יתדרדר עד לנקודה שבה חוסר שביעות רצון עם דיהם מהווה אפשרות של ניצחון קומוניסטי, הגנרלים יתערבו בפוליטיקה בגלל מה שיקרה להם תחת השלטון הקומוניסטי. נראה שגם קרולאק ומנדנהול לא שיערו שאם חונטה צבאית תעלה לשלטון, ההשפעה המפלגתית של פוליטיקת הקידום של דיהם תתבטא כשהגנרלים מתחרים על השלטון. אף אחד מהזוג לא שם דגש על ההשפעות המזיקות שהיו נגרמות כתוצאה ממאבקים פוליטיים בין הגנרלים.
"מסמכי הפנטגון" סברו שמקלין הבין את המלכודות של חונטה צבאית שקרולאק ומנדנהול התעלמו ממנה. בלי קשר, מקלין הגיע למסקנה שארצות הברית צריכה להמשיך בטיפוח שינוי משטר, לקבל את ההשלכות ולשקול הכנסת כוחות קרב אמריקאים כדי לעצור ניצחון אפשרי של הווייט קונג.
בוויכוח שלאחר מכן שאל קנדי את פיליפס מה יקרה אם נהו יגיב לקיצוץ על ידי הפניית כספים מהצבא כדי לתמוך במזימות האישיות שלו. כאשר קנדי שאל אם נהו יאשים את ארצות הברית בהידרדרות צבאית כלשהי כתוצאה מכך, פיליפס השיב שה-ARVN יתקומם, מכיוון שקציני ה-ARVN שהיו ברשימת הלהיטים של וייטקונג לא יאפשרו לקומוניסטים להשתחרר. פיליפס אמר שאם נהו ינסה להסיט את הסיוע הצבאי הרחק מהחיילים כדי לתמוך במזימותיו האישיות, האמריקאים יוכלו להעביר את הכסף ישירות לאזור הכפרי במזוודות.
מחלוקת עזה
הפגישה הפכה לעימות כאשר קרולאק קטע את פיליפס, וטען שיועצי צבא אמריקאים בשטח דחו את הערכותיו של קצין USOM. פיליפס הודה שאף על פי שהמצב הצבאי הכללי השתפר, זה לא היה המקרה באזורי הדלתא המכריעים. פיליפס ציין כי היועץ הצבאי הפרובינציאלי במחוז לונג אן הסמוך לסייגון, דיווח שהווייט קונג דרס 200 המלטים אסטרטגיים בשבוע הקודם, ואילץ את תושבי הכפר לפרק את היישוב. מקנמרה נענע בראשו לנוכח הדיווחים החריגים באופן קיצוני. כשקרולק לעג לפיליפס, עוזר מזכיר המדינה וו. אוורל הרימן כבר לא יכול היה לרסן את עצמו וכינה את הגנרל "טיפש ארור". פיליפס השתלט על הרימן באופן דיפלומטי וטען כי מדובר בקרב על הלבבות והמוחות ולא על מדדים צבאיים טהורים.
מקלין יצר אי-שקט רב יותר על-ידי תמיכה בשימוש בכוחות קרב אמריקאים כדי להדיח את משטר דיהם ולנצח במלחמה. הוא טען כי "הגיע הזמן שארצות הברית תפעיל לחץ ישיר כדי להביא לחילופי שלטון, גם אם לא טעים". מקלין טען שתהיה תגובה נגדית אם הסיוע פשוט יקצץ, כך שכוחות ארצות הברית יצטרכו לתקן ישירות את הבעיה. מקלין כתב מאוחר יותר לראש ארצות הברית אדוארד ר' מורו כדי להתעקש שכוחות ארצות הברית יקבלו בברכה קרב במקרה של הסלמה קומוניסטית. במסע חזרה לארצות הברית, הוא טען שהשימוש בכוחות קרב אמריקאים יעודד את ההפיכה ויעלה את המורל נגד הוייטקונג. הוא גם קרא להנדסה של הפיכה. הוא קרא לארצות הברית להראות יותר כוונות.
הפסימיות שהביעו פיליפס ומקלין הפתיעה את נולטינג שאמר שהחשבון של פיליפס "הפתיע אותי לעזאזל. לא האמנתי למשמע אוזניי." נולטינג טען שמקלין היה פגיע מבחינה פסיכולוגית לשטיפת מוח מכיוון שהוא נפרד לאחרונה מאשתו. באותה תקופה, מקלין חי עם העיתונאים דייוויד הלברשטאם וניל שיהאן מהניו יורק טיימס ו- UPI בהתאמה. הלברשטאם ושיהן זכו שניהם בפרסי פוליצר והיו מבקרים חריפים של דיהם.
אחרי
אסטרטגיה אחת שזכתה להתייחסות גוברת בפגישות המל"ל – כמו גם בשגרירות ארצות הברית, סייגון ובקונגרס – הייתה השעיית הסיוע הלא צבאי לדיהם. לאחר שידור קול אמריקה השגוי ב-26 באוגוסט, שהכריז על השעיית סיוע, קיבל לודג' את שיקול הדעת ב-29 באוגוסט להשעות את הסיוע אם זה יקל על הפיכה. בינתיים החל הסנאט האמריקני ללחוץ על הממשל לנקוט צעדים נגד דיהם. על הילסמן פעלה לובי על ידי ועדת המשנה של הסנאט למזרח הרחוק. הסנאטור פרנק צ'רץ' הודיע לממשל על כוונתו להגיש החלטה המגנה את הדיכוי האנטי-בודהיסטי של דיהם וקוראת להפסקת הסיוע אלא אם כן יונהג שוויון דתי. זה הביא לכך שכנסייה הסכימה לדחות זמנית את הצגת הצעת החוק כדי להימנע מלהביך את הממשל.
בזמן שהמשלחת הייתה בווייטנאם, האסטרטגיה של שימוש בהשעיית סיוע סלקטיבית כדי ללחוץ על דיהם לשים קץ לאפליה דתית נדונה באופן פעיל במחלקת המדינה. בראיון טלוויזיה ב-8 בספטמבר, מנהל הסיוע דייוויד בל הזהיר כי הקונגרס עלול לקצץ בסיוע לדרום וייטנאם אם דיהם לא ישנה את מדיניותו. ב-9 בספטמבר, קנדי נסוג מהערותיו של בל, וקבע "אני לא חושב שאנחנו חושבים ש[הפחתה בסיוע לסייגון] תועיל בשלב זה". ב-11 בספטמבר, יום לאחר שקרולאק ומנדנהול הגישו את דוחותיהם, הפך לודג' את עמדתו. בכבלים ארוכים לוושינגטון, הוא דגל בשיקול להשתמש בהשעיית סיוע לא צבאי כדי לעורר את הפיכתו של דיהם. לודג' הגיע למסקנה שארצות הברית לא יכלה להשיג את מבוקשם מדיהם, ונאלצה לאלץ את האירועים להגיע לקצה. לאחר פגישה נוספת בבית הלבן באותו יום, הודיע הסנאטור צ'רץ' שהצעת החוק שלו מקובלת, אז הוא הכניס את החקיקה לסנאט.
המועצה לביטחון לאומי התכנסה מחדש ב-17 בספטמבר כדי לבחון שתיים מהצעותיו של הילסמן להתמודדות עם דיהם. התוכנית המועדפת על ידי הילסמן ועמיתיו במחלקת המדינה הייתה "מסלול הלחצים והשכנוע". זה כלל סדרה הסלמה של צעדים ברמה הציבורית והפרטית, כולל השעיית סיוע סלקטיבי ולחץ על דיהם להסיר את נהו מהשלטון. האלטרנטיבה הייתה "התפייסות עם מסלול גב"נ משוקם", שכללה הופעה פומבית של השלמה עם מעשיו האחרונים של דיהם וניסיון להציל ככל האפשר מהמצב. שתי ההצעות הניחו שהפיכה של ARVN לא תגיע. הדוח הבלתי חד משמעי ראה משימת המשך שנשלחה לווייטנאם, משלחת מקנמרה-טיילור, בראשות מקנמרה ויו"ר המטה המשותף מקסוול ד' טיילור.
דינגהושאן
דִינְגְהוּשַאן (בסינית: 鼎湖山, פיניין: Dǐnghúshān) או הר דינגהו הוא הר ואתר תיירות במחוז דינגהו, 18 ק"מ ממזרח לג'אוצ'ינג סיטי, ברכס הרי דאיונוו, שבגואנגדונג, דרום סין. זהו אחד מארבעת ההרים המפורסמים במחוז גואנגדונג, יחד עם ההרים דאנשיה, שיצ'יאו ולואופו.
ההר מכונה "הפנינה הירוקה שעל חוג הסרטן", פסגותיו מתנשאות מעל עצים עתיקים וגבוהים, מפלים, אוויר צח, ומגוון ציפורים ופרחים. מאז ימי קדם, זו הייתה אטרקציה תיירותית וגם מקום הקדוש לבודהיסטים. המקדשים מושכים כמיליון מבקרים בשנה (1997).
הציירים הגדולים
הציירים הגדולים (באנגלית: Old Master) הוא מונח בלתי פורמלי המשמש לכינוי של הציירים האירופאים אשר פעלו לפני שנת 1800, ואשר מתייחס לכל סוגי עבודתם כגון: ציור, הדפס או תחריט עץ.
בדרך כלל המדובר על ציירים שהיו בעלי מקצוע מעולים ומוכרים בתקופתם, חברי הארגון המקצועי, ה"גילדה", המקומית של אומנותם, ועצמאים בעבודתם.
הכללה
במאות ה-18 וה-19 התייחסו לתקופת היצירה של הציירים הגדולים כמתחילה סביב שנת 1450–1470. הציירים בתקופות קדומות יותר כונו "פרימיטיביים". מילון אוקספורד האנגלי התייחס בתחילת המאה ה-20 לציירים הגדולים כאל כל מי שקדם לתקופה המודרנית כלומר אלה שפעלו בין המאות ה-13 ועד ה-17. בהולנד מתייחסים במונח לציירים מתקופת "תור הזהב" של הציירים ההולנדים. בדרזדן קיים מוזיאון הציירים הגדולים והוא המוזיאון היחיד המשתמש במונח באופן רשמי כחלק משמו, המחזיק עבודות של ציירים שקדמו לתקופת הבארוק.
השימוש במונח
היסטוריונים של האמנות ממעטים להשתמש במושג בטענה כי הוא מעורפל מדי. לעומת זאת המונח נמצא בשימוש נרחב אצל סוחרי האמנות, ובתי המכירות הפומביות על מנת ליצור הבחנה וחשיבות מדורגת ליצירות הנמכרות.
בלגיה באירוויזיון 2019
בלגיה השתתפה באירוויזיון 2019, שהתקיים במאי 2019 בתל אביב. אליוט וסמיה נבחר לייצג את בלגיה בתחרות עם השיר "Wake Up".
באירוויזיון
על פי חוקי האירוויזיון, כל המדינות (פרט לחמשת הגדולים: צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד ובריטניה), נדרשות להעפיל מאחד משני חצי הגמר אל הגמר, ובכל חצי גמר, עשרה מהמדינות המשתתפות מעפילות אליו. איגוד השידור האירופי היה אחראי על סידור המדינות לשישה סלים שונים, תוך התבססות על דפוסי הצבעתם של המדינות בסל מהתחרויות הקודמות. ב-28 בינואר 2019, התקיים במוזיאון לאמנות בתל אביב טקס העברת מפתחות האירוויזיון מליסבון לתל אביב, וכן הגרלה בה חולקו המדינות המשתתפות לשני חצאי הגמר. בהגרלה זו, בלגיה נבחרה ליטול חלק בחצי הגמר השני, אך לבסוף נבחרה להופיע בחצי הגמר הראשון.
פיצול תוצאות ההצבעה
חמשת החברים בצוות השיפוט הבלגי היו:
צבא היבשה של רומניה
הכוחות המזוינים של רומניה (ברומנית: Forțele Armate Române; או צבא רומניה, ברומנית: Armata României) הוא הארגון המרכזי לשמירת ביטחונה של מדינת רומניה. צבא זה כולל 3 זרועות עיקריות: צבא היבשה של רומניה, הצי הרומני וחיל האוויר הרומני.
היסטוריה
בנובמבר 1859, בפקודתו של אלכסנדרו יואן קוזה, הוקם המטה הכללי העליון של צבא רומניה. במאי 1860 חוקק החוק שקבע את העקרונות והצורה בה יודרכו החיילים הרומנים.
לאחר ההמהפכה ברומניה והדחתו והוצאתו להורג של השליט ניקולאה צ'אושסקו, החלה רומניה להתקרב למדינות המערב וביקשה לשדרג את הצבא שלה. בשנת 1997 זכתה חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות מישראל בחוזה להשבחת נגמ"שים עבור צבא רומניה, בשיתוף הזרוע התעשייתית של צבא רומניה וחברת הטכנולוגיה השווייצרית ארליקון קונטראווס. תוכנית ההשבחה הייתה מבוססת על חבילת חימוש לנגמ"שים מפיתוח רפא"ל, המכונה "25-OWS". בשנת 2001 סיפקה חברת אלישרא מערכות לשליטה ובקרה ולוחמה אלקטרונית לצבא היבשה של רומניה.
בשנת 2002, ההוצאה הלאומית של רומניה, למימון צבאה הייתה 985 מיליוני דולרים, שהיוו 2.47% מהתל"ג הרומני.
ב-29 במרץ 2004 הצטרפה רומניה לנאט"ו.
בשנת 2007 חתמה חברת אלביט מערכות על חוזה לאספקת צריחים בלתי מאוישים ומערכות אלקטרו-אופטיות לצבא רומניה.
קרל תיאודור רייפנשטיין
קרל תיאודור רייפנשטיין (בגרמנית: Carl Theodor Reiffenstein; 12 בינואר 1820 – 6 בדצמבר 1893) היה צייר נוף וארכיטקטורה גרמני, שיצר רישום היסטורי של פרנקפורט.
ביוגרפיה
לאביו הייתה מבשלת בירה והוא גדל בחלק של העיר ששמר במידה רבה על צביונו מימי הביניים.
הוא המשיך את לימודיו אצל כמה מורים אחרים ולימד את עצמו מתוך ספרים. בגיל שלוש עשרה, באישור אביו, הוא נרשם לאקדמיה בהדרכת פרידריך מקסימיליאן הסמר. בתחילה, הוא תכנן להיות אדריכל, אך גילה שהוא מעוניין יותר ברישומי האדריכלות של הסמר ולכן עבר לציור, כמדריך היה היינריך פון רוסטיגה כשעזב את בית הספר בשנת 1846, הוא יצא למסעות לימוד שונים, החל מפריז ועד איטליה.
עד מהרה הוא זכה להצלחה רבה כצייר, ובשנת 1858 הפך לחבר מקביל ב"סרקל ארטיסטיק "בגנט. הוא זכה לעיטור באמנות בתערוכה העולמית, וינה, בשנת 1873. נופיו המעוררים זיכו אותו בכינוי "המשורר הצייר". רבות מעבודותיו הגיעו מאזור ריין-מיין, אך הוא קיבל גם עבודה עבור המלכה ויקטוריה לזכר אחיה החורג, הנסיך קרל פון ליינינגן.