cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פצלי שמן
בברזיל
בנובמבר 2022 דווח כי החברה סיימה את המכירה של המתקן לחברה בבעלות קנדית Parana Xisto SA, במסגרת העסקה והנכסים הנלווים לה, תמורת מחיר רכישה כולל של 41.6 מיליון דולר. העסקה היא חלק מתוכנית המכירה הרחבה יותר של החברה כחלק מפתיחת מגזר פעילות הנפט של ברזיל כדי לקדם תחרותיות ושקיפות מוגברת. החברה פיתחה תהליך לגריסה ושימוש בתכולת האנרגיה של צמיגים משומשים ובלתי שמישים, כאשר להזנה של פצלי השמן מצטרפת הזנה של צמיגים גרוסים, מה שמאפשר למחזר כ-140,000 טון גומי בשנה, שווה ערך ל-27 מיליון צמיגים.
בבריטניה
בבריטניה קיימים מרבצים של פצלי שמן ביורקשייר ובלנקשייר. הפקה נפט וגז מפצלי שמן הוא נושא שנוי במחלוקת עזה וקיימת התנגדות נרחבת של ארגוני סביבה, בהם ארגון "ידידי כדור הארץ". בנובמבר 2019 החליטה ממשלתו של בוריס ג'ונסון להפסיק לחלוטין את כל קידוח פצלי שמן ברחבי אנגליה. לטענת מאט רידלי, מתנגדי הפקת פצלי שמן בבריטניה הפיצו מידע כוזב, ונתמכו ב-95 מיליון דולר בידי רוסיה, שלה אינטרס כלכלי שבריטניה תמשיך להזדקק לאספקת גז מרוסיה.
בישראל
עד לגילוי שדות הגז הטבעי בים ליד חופי ישראל, היו פצלי השמן משאב האנרגיה המאובן המשמעותי ביותר בישראל (כמות השווה תאורטית לכ-60 שנות צריכה לאומית, בהנחה שכל הכמות ניתנת להפקה מהסלעים).
עם הקמתו, פעל משרד התשתיות הלאומיות ליצירת תנאים שיאפשרו את ניצול הפצלים כתחליף לנפט ולפחם. הפעילות כללה הן פעולות לאיתור המחצב (פרוספקציה) והן פיתוח הטכנולוגיות לניצולו. הפרוספקציה ההתחלתית נעשתה בעיקר באמצעות המכון הגיאולוגי לישראל. לפי חוק הנפט (1952), חיפוש נפט מצריך אישור ממשרד התשתיות. על כן, בשנות ה-80 וה-90 השקיע משרד התשתיות מאמץ וסכומי כסף גדולים בבדיקה טכנו-כלכלית של ייצור חשמל מפצלי שמן. הבדיקה נעשתה באמצעות חברת פמ"א (פיתוח משאבי אנרגיה), שהקימה והפעילה מתקן פיילוט לייצור חשמל מפצלי שמן במישור רותם. חברת פמ"א נסגרה בשנת 2000 וחברת רותם אמפרט נגב המשיכה את פעילות המתקן. בשנת 2011 החליטה כימיקלים לישראל, החברה האם של רותם אמפרט, לסגור את המתקן עקב זיהום האוויר שהוא גורם וחוסר כדאיות כלכלית בהפעלתו.
בשנת 2020 הודיעה חברת רותם אמפרט נגב למשרד להגנת הסביבה על סגירת מתקן פמ"א. המפעל ייצר באמצעות שריפה ישירה של פצלי שמן קיטור תהליכי לתהליכי הייצור השונים של רותם אמפרט. החברה הודיעה כי היא משקיעה בבניית דוד קיטור חדש המבוסס על שריפת גז מחצבים במקום שריפת פצלי השמן. החברה הודיעה כי מועד סגירת המתקן לכל המאוחר עומד על 31.12.2023.
ביולי 2008, העניק הממונה על ענייני הנפט במשרד התשתיות לחברת IEI) Israel Energy Initiatives), חברה ישראלית העוסקת בפיתוח מיזם מיצוי דלקים וגז טבעי בתת-הקרקע (In Situ) מפצלי שמן, וחברת בת של חברת IDT האמריקאית, רישיון בלעדי להפקה ניסיונית של נפט מפצלי שמן באזור השפלה הדרומית. במסגרת הניסוי חברת IEI התכוונה לפעול בחבל עדולם, לייצר שם במשך 3 שנים חבית נפט אחת ביום לאחר שתת-הקרקע תחומם לכ-300 מעלות. החימום התת-קרקעי אמור היה להפוך את פצלי השמן המוצקים לנוזלים וגז. החל משנת 2011 מחזיקה חברת Northwood Exploration Israel Ltd ברישיון רותם מזרח לפצלי שמן באזור ייעודי הסמוך לאזור התעשייה מישור רותם, בשטח כולל של למעלה מ-2,900 דונם. בשנת 2016 הוקמה על ידה שותפות רותם אנרגיה מחצבים, אשר קיבלה ממשרד האנרגיה כעבור שנתיים תעודת תגלית לפצלי השמן במישור רותם ושם השותפות מתכננת להקים את מתקן הפירוליזה למחזור והשבת אנרגיה מפסולת פלסטיק באמצעות פצלי השמן בהיקף של כ-1.35 מיליון טון פצלי שמן בשנה וכ-200,000 טון פסולת פלסטיק מדי שנה להפקת נפט ואנרגיה.
התנגדות לניסוי פצלי שמן תת-קרקעי בחבל עדולם
החל משנת 2010 נוהל מאבק ציבורי-משפטי-תכנוני עיקש לביטול ניסוי פצלי השמן של חברת IEI - תושבים רבים המתגוררים בסמוך לאזור המיועד לניסוי בחבל עדולם פעלו יחד עם ארגונים סביבתיים, בדגש על אדם טבע ודין בכנסת, בבית המשפט העליון, במוסדות התכנון ובתקשורת.
בסופו של דבר, המאבק הציבורי הצליח וב-3 בספטמבר 2014, ועדת התכנון של מחוז ירושלים החליטה על ביטול הניסוי.
גיאולוגיה של פצלי שמן בישראל
עשרות תופעות של פצלי שמן התגלו עד היום בישראל, רובן ככולן בתת-הקרקע; בכמה מהן (נבי מוסא, עין-בוקק, אורון) יש גם חשיפה חלקית לפני השטח. המרבצים הראשונים שנחקרו היו אלה של נבי-מוסא (שם נעשה בעבר שימוש במסלע העשיר בחומר אורגני למטרות אנרגטיות, ביתיות) ועין-בוקק (בשנות ה-1950). מידע ראשוני אודות מרבית התופעות של פצלי השמן הידועות כיום התקבל מקידוחים שנערכו למטרות שונות (בעיקר קידוחים למים, נפט ופוספט). בשנות ה-1980 נערכו סקרים ייעודיים לפצלי שמן באתרים שונים בנגב. על פי הנתונים שנאספו עד היום, ניתן להעריך כי תופעות של פצלי שמן משתרעות (בתת הקרקע) על פני יותר מ - %15 משטחה של מדינת ישראל וכמותם (עתודות גיאולוגיות, אפשריות) גדולה מ-300 מיליארד טונות של סלע. לעתודות פצלי השמן בישראל עשויה להיות משמעות כלכלית רבה מאוד, אפילו אסטרטגית, אם מתרגמים אותן לערכים של תוצרים אנרגטיים. ניצולם כיום בארץ מצומצם מאוד (תחנת הכוח ההדגמתית במישור רותם) ביחס לפוטנציאל המוצג כאן. שיטות ניצול מתקדמות, כולל מיצוי הדלק הנוזלי, גזיפיקציה והשבחה של החומר עם פסולת פלסטיק העשירה במימנים עשויות לקדם את הפיתוח הכלכלי. הסמיכות של פצלי השמן בחתך (במיוחד בנגב הצפוני) לשכבות הכלכליות של הפוספטים עשויה להתבטא בניצול משולב.
בירדן ובסוריה השכנות מצויים מרבצים גדולים של פצלי שמן אשר לחלקם יש תכונות דומות לאלה של פצלי השמן בישראל.
קנוורת T680
"קנוורת T680 (באנגלית: Kenworth T680) היא משאית כבדה בתצורת סמי-טריילר מתוצרת יצרנית המשאיות הבינוניות והכבדות Kenworth האמריקאית אשר יוצרה לראשונה בשנים 2013–2014 בארצות הברית.
בדירוג המשאיות בארצות הברית, דגם ה"קנוורת T680" מופיע כ"דרגה 8", כלומר כושר העמסה כולל של  ומעלה.
ה"קנוורת T680" יוצרה כתחליף ל"קנוורת T600", "קנוורת T660" ול"קנוורת T700".
גזה לקטוש
גזה לקטוש (בהונגרית: Lakatos Géza) היה גנרל הונגרי בזמן מלחמת העולם השנייה ששירת זמן קצר כראש ממשלת הונגריה, תחת שלטונו של האדמירל מיקלוש הורטי, מ-29 באוגוסט 1944 ועד 15 באוקטובר 1944.
עם נפילת משטרו של הורטי אולץ לקטוש להתפטר, ולאחר המלחמה היגר לאוסטרליה.
קלאומדס
קלאומדס (ביוונית: Κλεομήδης; המאה ה-1 או ה-2 לספירה) היה אסטרונום יווני, הידוע בעיקר בשל ספרו "על התנועות הסיבוביות של הגופים השמימיים" (Κυκλικὴ θεωρία μετεώρων).
זמן כתיבת חיבורו
תאריכי לידתו ומותו אינם ידועים. היסטוריונים הציעו שהוא כתב את חיבורו בזמן כלשהו בין אמצע המאה ה-1 לפנה"ס לסביבות 400 לספירה. ההערכות המוקדמות יותר מסתמכות על כך שקלאומדס מתייחס במידה רבה בכתיבתו לחיבורו של המתמטיקאי והאסטרונום פוסידוניוס מרודוס (135–51 לפנה"ס), אך נראה כי לא מתייחס בכלל לחיבורו של תלמי (85–165 לספירה). קלאומדס מתייחס גם אל סופרים מוקדמים יותר מפוסידיניוס: אריסטו, פיתאס, אראטוס , ארטוסתנס והיפרכוס. אולם כנגד המסקנות הללו, נטען כי חיבורו של קלאומדס עסק באסטרונומיה בסיסית באופן יחסי, ושאין בהכרח לצפות להתייחסות לתלמי.
על התנועות הסיבוביות של הגופים השמימיים
הספר שבזכותו קלאומדס ידוע הוא ספר לימוד אסטרונומי די בסיסי בשני כרכים. מטרתו בכתיבתו נראה שהייתה פילוסופית כפי שהייתה מדעית - הוא משקיע זמן ניכר בביקורת על הרעיונות המדעיים של האסכולה האפיקוראית.
ספרו של קלאומדס מוערך קודם כל בזכות שימורו, ככל הנראה כלשונם, את כתביו של פוסידוניוס על אסטרונומיה (אף אחד מספריו של פוסידוניוס לא שרד עד ימינו). קלאומדס מדויק בכמה מהערותיו על ליקוי ירח, במיוחד השערתו שהצל על הירח מצביע על ארץ ספירית (כדורית). הוא גם מעיר תוך ראיית הנולד שהגודל האבסולוטי של כוכבים רבים עשוי לעלות על זה של השמש (ושהארץ עשויה להופיע ככוכב קטן מאוד, אם ייראה מפני שטחה של השמש).
ספר זה הוא המקור לסיפור הידוע היטב על כיצד ארטוסתנס מדד את היקף כדור הארץ. מתמטיקאים ואסטרונומים מודרניים רבים חושבים שהתיאור הגיוני (וחושבים שהישגו של ארטוסתנס הוא אחד המרשימים יותר של האסטרונומיה העתיקה).
קלאומדס זכאי לקרדיט עבור ההצהרה הברורה המוקדמת ביותר על ההסבר למרחק הנראה לעין של אשליית השמש או אשליית הירח. הוא טען שהשמש נראית רחוקה יותר באופק מאשר בזנית, ולכן גדולה יותר (מכיוון שגודלה הזוויתי עקבי). הוא ייחס את ההסבר הזה לפוסידיניוס.
התייחסות ליוונית המדוברת על ידי היהודים
בקטע מסוים בחיבור, בו תוקף קלאומדס את לשונו ההמונית של אפיקורוס, הוא מציג כמה דוגמאות של צירופי מילים שבהם השתמש הפילוסוף הקדום, וטוען: "ניתן לומר שביטויים אלה נובעים בחלקם מבתי בושת, חלקם דומים לאלה הנאמרים על ידי נשים החוגגות את התסמופוריה בפסטיבלים של דמטר, ובחלקם נובעים מתוך בית הכנסת ומהקבצנים שבחצרותיו. אלה הם יהודים ומושפלים והרבה מתחת לזוחלים" (De Motu Circulari, II, 1:91). קלאומדס מתייחס בדבריו ליוונית המשובשת המדוברת על ידי היהודים. זו נבעה מתרגומים מילוליים מעברית ליוונית, במיוחד בקשר לעניינים דתיים, שנעשו עם מעט תשומת לב לדקדוק וסגנון יווניים. אלה הותירו את רישומם בשפה היוונית שהייתה בשימוש היהודים והפכו אותה למטרה קלה לבוז עבור המעמדות היווניים המשכילים.
אופטיקה
כתלמידו של פוסידוניוס, קלאומדס ציין כמה פרטים איכותיים בסיסיים לגבי שבירה (או "השתברות"), כמו כיפוף של קרן אור לכיוון האנכי במעבר מאמצעי פחות מרוכז לאמצעי יותר מרוכז, והציע שעקב שבירת אור אטמוספירית (השתברות אטמוספירית), השמש והקשת שלה עשויות להיראות כאשר השמש מתחת לאופק.
אדם אדלמן
אדם אדלמן (באנגלית: Adam (AJ) Edelman; נולד ב-14 במרץ 1991) הוא ספורטאי אולימפי ישראלי ממוצא אמריקאי המייצג את ישראל בענף מזחלות סקלטון.
ביוגרפיה
אדלמן נולד בברוקליין למשפחה יהודית מסורתית. ב-2006 ביקר לראשונה ישראל ושהה בה בזמן מלחמת לבנון השנייה. בשנת 2010, לאחר לימודיו באוניברסיטה, הגיע לארץ לשנה על מנת ללמוד בישיבה בבית שמש.
מגיל צעיר שיחק אדלמן בהוקי קרח, אך לאחר שצפה באולימפיאדת ונקובר נחשף לענף מזחלות הסקלטון והחליט שהוא רוצה להתחרות בתחום זה. אדלמן החל להתאמן לבד, בלי מאמן וצוות אימון, בעזרת סרטונים שמצא באינטרנט, ותוך שנים בודדות הפך לספורטאי מקצועני.
החל מ-2015 החל להתחרות בתחרויות בינלאומיות תחת דגל ישראל ובהמשך קיבל אזרחות ישראלית. ב-2016 השתתף באליפות העולם במזחלות שנערכה אינסברוק שבאוסטריה וסיים במקום 31. ב-2017 השתתף באליפות העולם שנערכה באגם המלכים בגרמניה וסיים במקום 35.
בשנת 2018 נכלל אדלמן במשלחת ישראל לאולימפיאדת פיונגצ'אנג לאחר שדורג במקום ה-34 בדירוג העולמי לגברים ב-14 בינואר 2018 והוגדר כמחליף במקום השני לזכאות למקום בתחרות מזחלות סקלטון. אדלמן יהיה לנציג הישראלי הראשון שיתחרה בענף הסקלטון במשחקי החורף האולימפיים לאחר ששווייץ ואוסטריה ויתרו על זכאות לשליחת ספורטאי אחד לתחרות.
אדלמן הוא מהנדס מכונות בהכשרתו, לאחר שסיים לימודים ב-MIT.
ונסה פרליטו
ונסה פרליטו (באנגלית: Vanessa Ferlito; נולדה ב-28 בדצמבר 1980) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, אשר ידועה בשל תפקידה בתור הבלשית איידן בורן בסדרה "CSI: ניו יורק" (2006-2004), בשל תפקידה בתור סוכנת ה-FBI צ'ארלי דה-מרקו בסדרה "גרייסלנד" (2015-2013) ברשת USA Network ובזכות הופעתה בתור סוכנת ה-FBI תמי גרגוריו בסדרה "NCIS: ניו אורלינס" (2021-2016).
ביוגרפיה
פרליטו נולדה בברוקלין שבניו יורק למשפחה ממוצא אמריקאי-איטלקי. אביה מת ממנת יתר של הרואין כשהייתה בת שנתיים. לאימה ולאביה החורג יש סלון יופי בברוקלין.
קריירה
פרליטו נודעה בתפקידיה בסדרות "הסופרנוס", ובתור הבלשית איידן בורן בשתי עונותיה הראשונות של הסדרה "CSI: ניו יורק" ובשל תפקידה בעונה השלישית של הסדרה "24".
בשנת 2005 השתתפה בסרט "הגבר של הבית" בכיכובו של טומי לי ג'ונס, ובשנת 2007 שיחקה בסרטו של קוונטין טרנטינו "חסין מוות" בתור דמותה של ארלין.
בשנת 2016 החלה לשחק בעונה השלישית של הסדרה "NCIS: ניו אורלינס" בתפקיד סוכנת ה-FIB תמי גרגוריו. את תפקיד זה המשיכה לגלם את סיומה של הסדרה ב-2021.
חיים אישיים
פרליטו הפכה לצמחונית מטעמי מצפון, בעקבות בצפייה בסרט התיעודי ארת'לינגס, היוצא נגד הפגיעה בבעלי חיים בתעשיות המזון.
בספטמבר 2007 הביאה לעולם את בנה היחיד ומגדלת אותו כאם חד-הורית.
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון
'''קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של מנדלסון בסול מינור אופ. 25''', הוא קונצ'רטו לפסנתר מאת המלחין פליקס מנדלסון שנכתב בין השנים 1830–1831, בערך באותה תקופה שבה כתב את הסימפוניה הרביעית שלו. הקונצ'רטו פורסם לראשונה במינכן, אוקטובר 1831. קונצ'רטו זה הולחן ברומא במהלך מסעו של מנדלסון באיטליה. מנדלסון ביצע את היצירה בעצמו בהופעת הבכורה, שכללה גם ביצועים של הסימפוניה מספר 1 שלו (אנ') והפתיחה ליצירתו "חלום ליל קיץ".
מבנה הקונצ'רטו
הקונצ'רטו מורכב משלושה פרקים והוא מכיל קטעי אלתור רבים.
תזמור
התזמור של הקונצ'רטו כולל:
2 חלילים.
2 אבובים.
2 קלרינטים.
2 בסונים.
2 קרנות יער.
2 חצוצרות.
טימפני.
כלי מיתר.
פופולריות
אף על פי שמנדלסון אמר על הקונצ'רטו: "כתבתי אותו אבל כמה ימים וכמעט ברישול", הקונצ'רטו היה מאוד פופולרי הודות למאמציהם של קלרה שומאן ופרנץ ליסט. המלחין והמנצח הקטור ברליוז ביקר בשלילה את סוג הפסנתר בו השתמש מנדלסון בביצוע הבכורה.
אאודי 100 קופה S
אאודי 100 קופה S (בגרמנית: Audi 100 Coupé S) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית אאודי אשר יוצרה בין השנים 1969–1976.
סך הכול יוצרו 30,687 יחידות.
כנסיית קלריגוש
כנסיית קלריגוש (בפורטוגזית: Igreja dos Clérigos - "כנסיית הכמורה", ) היא כנסייה בסגנון הבארוק בעיר פורטו שבפורטוגל. הכנסייה ידועה בזכות מגדל קלריגוש - מגדל פעמונים גבוה הנשקף מנקודות שונות בעיר, ומהווה את אחד מסמליה.
היסטוריה
החזית הראשית של הכנסייה מקושטת במוטיבים בארוקיים (כגון חרציות וצדפים) וגמלון גדול מקוטע ("שבור") בראש המבנה. תכנון זה היה מבוסס על סכמה אדריכלית מתחילת המאה ה-17. האפריז המרכזי מעל החלונות מציג סמלי פולחן וקערת קטורת.
החזיתות הצידיות חושפות את תוכנית הקרקע הכמעט אליפטית של הספינה הראשית. כנסייה זו הייתה מבין כנסיות הבארוק הראשונות בפורטוגל שאימצה תוכנית קרקע אליפטית. התמונה שעל לוח המזבח (altarpiece) בקפלה הראשית, עשויה משיש במספר גוונים, ונוצרה על ידי מנואל דוש סנטוש פורטו.
המגדל המונומנטלי של הכנסייה, הממוקם בצידה האחורי, נבנה מאוחר יותר מהכנסייה עצמה. בנייתו החלה ב-1754 והושלמה ב-1763. עיטורי הבארוק שלו מושפעים גם מהסגנון הבארוקי של רומא, בעוד שהמגדל עצמו הושפע יותר מקמפנילות (מגדלי פעמונים באיטליה שנבנו כמבנים עצמאיים) בטוסקנה. גובה המגדל הוא 75.6 מטר והוא שולט בשמי העיר. 225 מדרגות מובילות לקומתו השישית והאחרונה. המגדל הפך לאחד מסמלי העיר וניתן לצפות ממנו על כל העיר העתיקה של פורטו (אשר הוכרזה כאתר מורשת עולמית), על נהר הדואורו ועל העיר השכנה וילה נובה דה גאיה שבגדה הדרומית של הנהר.
מחנה הפליטים אל-אמערי
מחנה הפליטים אל-אמערי (בערבית: مخيّم الأمعري) הוא מחנה פליטים פלסטינים בנפת רמאללה ואל-בירה, כ-2 ק"מ מדרום לאל-בירה, בדרום השומרון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לשנת 2016 היו רשומים במחנה אל-אמערי 12,155 פליטים. במחנה הפליטים יש שני בתי ספר – בבית הספר לבנים כ-1250 תלמידים, ובבית הספר לבנות כ-970 תלמידים.
המלחין והמנצח רמזי אבו רדואן גדל במחנה הפליטים אל-אמערי.
היסטוריה
מחנה אל-אמערי הוקם בשנת 1949 על שטח של כ-90 דונמים בגבולות המוניציפליים של אל-בירה. ב-1957 הוחלפו כל אוהלי המחנה במבני בטון. כמו רוב מחנות הפליטים בגדה המערבית, תושבי אל-אמערי סובלים מצפיפות ומתשתיות ביוב ומים ירודות. בעקבות הסכמי אוסלו נמצא המחנה בשטח A שבשליטת הרשות הפלסטינית. בזמן האינתיפאדה השנייה פשט צה"ל על המחנה מספר פעמים, הרס בתים רבים ואסר עשרות מתושבי המחנה.
קבוצת הכדורגל
קבוצת הכדורגל של מחנה אל-אמערי, "מרכז שבאב אל-אמערי", זכתה באליפות ליגת העל הפלסטינית בעונת 11–2010, וייצגה את הרשות הפלסטינית בתחרויות אזוריות ובינלאומיות.
משפחת שלוש
משפחת שְׁלוּשׁ היא משפחה יהודית ממוצא פורטוגזי, שענפיה התפזרו בגלות באירופה ובצפון אפריקה. ענף אחד מהמשפחה עלה לארץ ישראל מצפון אפריקה באמצע המאה ה-19 והתיישב ביפו.
אבי המשפחה – שהעלה את המשפחה לארץ ישראל וקבע את מושבה ביפו – הוא אברהם שלוש; בנו הוא אהרן שלוש, ממייסדי השכונה היהודית נווה צדק; ילדיו של אהרן: אברהם חיים שלוש, יוסף אליהו שלוש, ויעקב שלוש השתתפו בפיתוח התשתית ההתיישבותית ובייסוד אחוזת בית (לימים העיר תל אביב-יפו) ונכדיו ובני זוגם המשיכו לפתח את התשתיות הלאומיות העתידיות. בין הבולטים שבהם (רשימה חלקית בלי בני זוג): משה שלוש, צדוק שלוש, אבנר שלוש, גבריאל שלוש, ירוחם לוריא, רפאל מהודר, זכי שלוש ורבים נוספים אחרים. לאורך השנים תרמה המשפחה לעיצובה הכלכלי והתרבותי ולפעמים אף הפוליטי של "היישוב הישן" וה"הישוב החדש". בין היתר ניתן למנות בין צאצאי ענף המשפחה בישראל את משפחות מנור וזכאי צאצאיו של דוד לובינסקי, את יואב שלוש, את רפי (רפאל) מהודר, ואת נעם לניר, דליה מזור, ואמנון רובינשטיין (שהתחתנו בה) וכן רבים אחרים מפורסמים לא פחות. אף כיום, משפחת שלוש ממשיכה להשפיע על המשק הישראלי, בכל גווניו ותחומיו.
בית"ר בנימינה
בית"ר "שי" בנימינה הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מהמושבה בנימינה, ששיחקה בעבר בליגה הלאומית.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה באמצע שנות ה-90, על ידי שי סגיר וצביקה גל. בשנת 2001 התווספה המילה "שי" לשם הקבוצה, בעקבות נפילתו של שחקן הקבוצה סרן שי כהן, מפקד ביחידת שמשון.
בעונת 2004/05, הקבוצה זכתה בגביע האיגוד לאחר ניצחון בגמר מול הפועל גבעתיים.
בתחילת עונת 2005/06 החלה לשחק בליגה הלאומית לאחר שהחליפה את הפועל צפת שלא השיגה תקציב מתאים.
בחודש אפריל 2007 עזב את הקבוצה המאמן רמי הדר, לאחר 5 שנים רצופות. בסיום עונת 2008/09 נשרה הקבוצה לליגה הארצית, בה שיחקה במשך עונה אחת והכריזה על סגירת קבוצת הבוגרים.
בסך הכל שיחקה הקבוצה במשך 4 עונות בליגה הלאומית. מחלקת הנוער של המועדון, הכוללת 8 קבוצות גיל, ממשיכה לפעול כרגיל.
חג שמח מיקי מאוס
חג שמח מיקי מאוס, ידוע גם בשם מזמור חג המולד של מיקי, (באנגלית: Mickey's Christmas Carol) הוא סרט הנפשה אמריקאי מסוגת דרמה קומית ומשפחתי משנת 1983, בבימוי והפקתו של ברני מאטינסון. הסרט הוא עיבוד לספרו של צ'ארלס דיקנס משנת 1843, "מזמור חג המולד", ובו מככב סקרוג' מקדאק בתפקיד אבנעזר סקרוג'. דמויות רבות אחרות של דיסני, בעיקר מיקום מיקי מאוס, כמו ג'ימיני הצרצר מהסרט "פינוקיו" ודמויות מהסרטים "הרפתקאות איכבוד ומר טוד" ו"רובין הוד" לוהקו לתפקידים לאורך הסרט. הסרט הופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי חברת בואנה ויסטה ב-16 בדצמבר 1983, עם ההוצאה המחודשת של "הרפתקאות ברנרד וביאנקה". בארצות הברית הוא שודר לראשונה בטלוויזיה ברשת NBC, ב-10 בדצמבר 1984.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בשנת 1984, אך הפסיד לסרט "Sundae in New York" של ג'ימי פיקר. זו הייתה המועמדות הראשונה לסרט קצר של מיקי מאוס מאז "מיקי וכלב הים" משנת 1948.
עלילת הסרט
בערב חג המולד בלונדון של המאה ה-19, אבנעזר סקרוג' הוא מלווה בריבית עצבני ואנוכי מאוד בכספו שמתנגד לשמחה של חג המולד. הוא מסרב לתת כסף למקצן נדבות מחוץ למשרדו, דוחה את הזמנתו של אחיינו פרד לארוחת חג המולד, ואז מרחיק שני אדונים המגייסים כספים לעניים. העובד הנאמן שלו בוב קרצ'יט מבקש ממנו לקבל חצי יום חופש ביום חג המולד, שאליו מסכים סקרוג' בעל כורחו, אבל אומר שקרצ'יט יקבל משכורת של חצי יום.
סקרוג' ממשיך בעסקיו והולך הביתה קצת לפני חצות. כשהוא נכנס לביתו, סקרוג' נתקל ברוחו של שותפו לעסקים לשעבר ג'ייקוב מארלי שמזהיר אותו ששוד האלמנות והונאת העניים היה לא נכון, וכתוצאה מכך, מארלי נידון בחיים שלאחר המוות לשאת שלשלאות ארוכות כבדות. אותו הדבר יקרה לסקרוג' אם לא ישנה את דרכיו שלו. סקרוג' נבהל ומבקשה עזרה, ומארלי מודיע לו ששלוש רוחות יבקרו אותו הלילה ושעליו להקשיב להן ולעשות מה שהן אומרות, אחרת יישא שלשלאות כבדות יותר משל מארלי.
בשעה אחת, סקרוג' זוכה לביקור של רוח חג המולד של העבר שמחזירה אותו אחורה בזמן לחייו הצעירים. הם מבקרים בתקופתו כעובד תחת פיזיוויג. פיזיוויג עורך מסיבת חג מולד בה סקרוג' הצעיר פוגש אישה צעירה ושמה איזבל אשר בה הוא מתאהב. עם זאת, הרוח מראה לסקרוג' איך עם הזמן, הוא התחיל לאהוב כסף יותר מאשר את איזבל, וכתוצאה מכך, איזבל עזבה אותו כשבחר בכסף על פניה. סקרוג' המבולבל מבקש מהרוח להחזיר אותו להווה, והרוח נעתרת לבקשתו אבל מזכירה לו שהוא יצר את העבר הזה בעצמו. סקרוג' נשאר במיטתו ומקונן על מעשיו בעבר.
בשעה שתיים, סקרוג' פוגש את רוח חג המולד של ההווה הענק והעליז. הרוח לוקחת את סקרוג' לבית ישן ורעוע שמתגלה כביתו של בוב קרצ'יט. סקרוג' נדהם לראות שארוחת חג המולד שלה, למשפחה בת חמש נפשות, מורכבת מאוכל שבקושי מספיק להאכיל אדם אחד, אבל רואה שמשפחתו של קרצ'יט מסתפקת באופן מפתיע בארוחת הערב הקטנה שלהם. סקרוג' מרחם על בנו החולה של בוב, טים הקטן. הרוח מציינת שאם הדברים לא ישתנו עבור המשפחה, טים הקטן לא יחיה לראות הרבה חגי מולד עתידיים ואז נעלמת, משאירה את סקרוג' מבולבל ומתחנן להבהרה.
לאחר מכן, סקרוג' מועבר לבית קברות, שם הוא פוגש את רוח חג המולד של העתיד שמופיעה בתחילה כדמות שותקת, לובשת גלימה ומעשנת סיגרים. כאשר סקרוג' שואל על טים הקטן, הרוח מצביעה על קבר באופק כשלצידו בוב ומשפחתו מתאבלים על מותו של טים הקטן. בעוד סקרוג' שואל אם ניתן לשנות את האירוע הזה, הוא רואה שני קברנים המשועשעים מכך שאיש לא השתתף בהלוויה של האיש שהם קוברים. ברגע שהקברנים עוזבים, סקרוג' מתקרב לקבר ושואל למי הוא שייך. הרוח חושפת שהאיש הקבור בו הוא לא אחר אלא סקרוג' עצמו ומיד דוחפת אותו פנימה לקבר, שם נפתח הארון הריק כדי לחשוף את השער לגיהנום. כעת, סקרוג' המבועת מחליט לשנות את דרכיו אחת ולתמיד ומתחנן לרוח שתשחרר אותו.
סקרוג' מתעורר לפתע בחדר השינה שלו בבוקר חג המולד. הוא שמח שהרוחות נתנו לו הזדמנות שנייה ומתכנן לעשות טוב לכל האנשים שהיה אנוכי כלפיהם. הוא מחליט להפתיע את משפחתו של בוב עם תרנגול הודו כארוחת ערב וצעצועים לחג המולד ויוצא להפיץ אושר ושמחה ברחבי לונדון. הוא נענה להזמנות של פרד לארוחת חג ואז תורם סכום כסף נכבד למגייסי הצדקה שהוא דחה קודם לכן. לאחר מכן סקרוג' הולך לבית משפחת קרצ'יט. בתחילה, תוך התנהגות חמורה, סקרוג' מגלה שהוא הביא אוכל ומתנות עבורם ומתכוון להעלות את המשכורת של בוב ולהפוך אותו לשותפו. סקרוג' ומשפחת קרצ'יט חוגגים את חג המולד בשמחה עם סיום הסרט.
הפקה
זה היה הפקת סרט מיקי מאוס המקורי הראשון שהוקרן בקולנוע מזה למעלה מ-30 שנה. למעט מהדורות חוזרות, מיקי לא הופיע בבתי קולנוע מאז הסרט הקצר "הדברים הפשוטים" משנת 1953. דמויות נוספות רבות שנראו בסרט גם לא הופיעו בהקרנות סרטים במשך כמה עשורים כמו הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה. בנוסף, הסרט היה אחת הפעמים האחרונות שקלרנס נאש דיבב את דונלד דאק לפני מותו בשנת 1985. נאש היה המדבב המקורי היחיד בסרט עקב כך שוולט דיסני (מיקי מאוס) ופינטו קולביג (גופי) נפטרו בשנות ה-60, ביל תומפסון (סקרוג' מקדאק), קליף אדוארדס (ג'ימיני הצרצר) ובילי גילברט (וילי הענק) בשנת 1971, ובילי בלטשר (פיט והזאב הרע) בשנת 1979. הסרט גם סימן את הפעם הראשונה שדמותו של סקרוג מקדאק דובבה בסרט הנפשה על ידי השחקן אלן יאנג (שדיבב לראשונה את הדמות באלבום המוזיקלי); יאנג המשיך להיות המדובב הראשי של מקדאק, בעיקר בסדרה "אגדות ברווזים", עד מותו בשנת 2016.
ביקורת
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 100% עם דירוג ממוצע של 8/10 על סמך 8 ביקורות.
מבקר הקולנוע ליאונרד מלטין אמר כי במקום להיות "ניסיון חיוור לחקות את העבר", הסרט "כתוב בחוכמה, מבוים היטב ומונפש עם רוח אמיתית ותחושה של כיף". רובין אלן הצהיר כי הסרט מזכיר את קווי הדמיון בין וולט דיסני וצ'ארלס דיקנס, הן מבחינת העבודה שהם הפיקו והן מבחינת מוסר העבודה שלהם.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 1983.
קולין גרינלנד סקר את הסרט למגזין Imagine, והצהיר כי "מפתיע עד כמה זה משעשע, אולי בגלל שזה בעצם סרט של סקרוג' מקדאק (כמובן), עם המכרסם החלוש בתפקיד קטן מאוד בתור בוב קרצ'יט".
הפצה
הסרט הוקרן בבכורה בבריטניה ב-20 באוקטובר 1983, לצד ההוצאה המחודשת של "ספר הג'ונגל" (1967), ויצא בארצות הברית ב-16 בדצמבר 1983, עם ההוצאה המחודשת של "הרפתקאות ברנרד וביאנקה" (1977) לכבוד חג המולד. הוא שודר בתחנות טלוויזיה שונות לאורך השנים. זה התחיל ברשת NBC (1984–1990) עם תריסר כרטיסי פתיחה נוספים חדשים בצבע ספיה מאוירים על ידי מייקל פראסה ג'וניור כדי להתאים לתריסר שהוא עשה עבור הסרט המקורי בכדי לעזור לגשר בין המקטעים. הסרט המשיך להיות משודר בערוץ דיסני (1987–1999; 2002–2006), וברשת CBS בשנים 1991–1998, מדי פעם ברשת - ABC בשנת 2000 לפני שעבר לצמיתות ל-ABC Family משנת 2001 ואילך. הסרט שודר בערוץ טון דיסני בשנת 2008. הריצה בערוץ ABC Family כוללת את "פו הדוב וחג המולד גם". בקנדה, הסרט משודר ברשת CBC, ומשודר בכל עונת חג המולד מאז 1985. הוא משודר בדרך כלל ביום ראשון שלפני חג המולד.
השידורים האמורים בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים נמשכו שעה שלמה, כאשר המחצית הראשונה מורכבת מהסרטים המצוירים הקצרים הבאים: "מלחמת השלג של דונלד", "עץ חג המולד של פלוטו" ו"אומנות הסקי". לכל אחד מארבעת הפריטים בתוכנית קדם קטע סיפורי מעקיף שבו אחת הדמויות המצוירות של דיסני (דונלד, פלוטו (עם מיקי כמתרגם), גופי ומיקי, בהתאמה) הייתה מדברת על חג המולד האהוב עליה, ובכך הובילה לתוך הסרט המדובר. משנת 1988 ואילך, הסרט "אומנות הסקי" לא נכלל בשידור השנתי, והוחלף בסוף השעה בקטע כזה או אחר. שידור 1993, למשל, הציג סרט קצר של מאחורי הקלעים לסרט "הסיוט שלפני חג המולד". שידורים מאוחרים יותר פשוט צמצמו את משבצת הזמן לחצי שעה, והציגו את הסרט בפני עצמו.
קליפ של סרט זה בשוודית הוצג בספיישל "יום הולדתו ה-50 של דונלד דאק" משנת 1984, בכדי להמחיש את המשיכה הבינלאומית לדמותו של דונלד.
סרט קצר זה הוצג במשחק הווידאו "Disney's Magical Mirror Starring Mickey Mouse". הצילום של מיקי אוחז בקב של טים הקטן נראה בפתיח של המשחק "Epic Mickey".
מדיה ביתית
הסרט הופץ מספר פעמים ב-VHS ולייזרדיסק במהלך שנות השמונים והתשעים. הוא הופץ במהדורות של המיני-קלאסיקות ב-28 בספטמבר 1989, ב-25 בספטמבר 1990 וב-1 באוקטובר 1993. הוא הוצא מחדש במהדורות ה-Favorite Stories ב-2 באוקטובר 1996. כמה מהדורות כללו את מייקינג אוף של הסרט כבונוס.
הסרט מופיע גם, ללא קרדיט הפתיחה שלו, במהדורה הישירה לבית של "חג המולד הקסום של מיקי: שלג בבית העכבר".
נתן שור
ביוגרפיה
שור נולד ב-19 באוגוסט 1923 בווינה שבאוסטריה, עלה ארצה בגיל 11 והתגורר בתל אביב. הוא סיים את חוק לימודיו בגימנסיה הרצליה והתגייס ב-1941 לשורות הצבא הבריטי. בהמשך שירת בצה"ל בחטיבת גולני, בחיל המודיעין ובמוסד.
שור למד היסטוריה, גאוגרפיה וארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, והתמחה בחקר ספרות נוסעים לארץ ישראל בשפות רבות. בהמשך ליקט עדויות וסיפורים רבים מיושבי הארץ בעת החדשה, ופרס תמונה כוללת של אירועי הארץ מימי קדם ועד ימינו. את מקורותיו שאב מספריות ומארכיונים ציבוריים ופרטיים בארץ ובעולם.
שור היה אחיה של כלת פרס ישראל דינה פייטלסון, ואב לבן ובת. הוא נפטר בתל אביב בגיל 89.
ספריו
שור כתב למעלה ממאה מאמרים, רבים מהם בכתב העת "עת-מול", וכן חיבר יותר מעשרים ספרים, בהם:
אדוארד שטוירמן
אדוארד שטוֹיֶרמן (בגרמנית: Eduard Steuermann; 18 ביוני 1892 – 11 בנובמבר 1964) היה פסנתרן ומלחין יהודי-אוסטרי. אחיהם של השחקנית זאלקה פירטל והכדורגלן זיגמונט שטוירמן.
ביוגרפיה
שטוירמן נולד בסמביר שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה) ולמד נגינה בפסנתר אצל וילם קורץ בקונסרבטוריון של לבוב ואצל פרוצ'ו בוזוני בברלין. הוא למד הלחנה אצל אנגלברט הומפרדינק וארנולד שנברג, שאת תפקיד הפסנתר ביצירתו "פיירו הסהרורי" (Pierrot Lunaire) ניגן בביצוע הראשון של היצירה; שטוירמן ניגן גם את הקונצ'רטו לפסנתר של שנברג בביצוע הבכורה. קשריו עם שנברג נמשכו כפסנתרן באגודה לביצועי מוזיקה פרטיים של המלחין בווינה, ועיבד לשלישיית פסנתר את הפואמה הסימפונית לשישיית כלי מיתר "ליל הוד" של שנברג. נוסף לכך, ביצע את שידור הבכורה ברדיו של "אודה לנפוליאון בונאפרטה" עם הפילהרמונית של ניו יורק, בניצוח ארתור רודז'ינסקי ב-26 בנובמבר 1944. ב-1952 קיבל את מדליית שנברג מן האגודה הבינלאומית למוזיקה בת-זמננו. שטוירמן לימד בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטדט.
בארצות הברית, לשם היגר בשנת 1938, נודע בשנות ה-50 ברסיטלים שלו מיצירות בטהובן. הוא לימד בהצלחה רבה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק בשנים 1952 עד 1964. בין תלמידיו הבולטים לפסנתר אלפרד ברנדל, ג'ייקוב גימפל, מורה לימפאני, אברהם שטרנקלר וראסל שרמן.
שטוירמן נשא לאישה את קלרה סילברס, פסנתרנית וספרנית מוזיקה ידועת-שם, בשנת 1949.
בשנת 1989 פרסמה הוצאת אוניברסיטת נברסקה אוסף של כתבי שטוירמן תחת הכותרת "עובר-אורח לא לגמרי תמים: כתביו מאת אדוארד שטוירמן". בעריכת הספר השתתפו קלרה שטוירמן, דייוויד ה. פורטר וגינתר שילר.
טארו אסו
טארו אסו (ביפנית: 麻生太郎; נולד ב-20 בספטמבר 1940) הוא פוליטיקאי יפני שכיהן כראש ממשלת יפן ה-92. אסו, חבר בית הנבחרים בדיאט היפני מאז שנת 1979, ושר החוץ לשעבר, נבחר ב-22 בספטמבר 2008 למחליפו של יאסואו פוקודה כמנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית של יפן. יומיים לאחר מכן נבחר על ידי בית הנבחרים לראש ממשלת יפן. בבחירות הכלליות שנערכו באוגוסט 2009 נחלה מפלגתו מפלה ואסו הוחלף בראשות הממשלה על ידי יוקיו הטויאמה. לאחר ההפסד התפטר אסו מתפקידו כמנהיג המפלגה.
בדצמבר 2012 מונה לשר האוצר והמשנה לראש הממשלה שינזו אבה. הוא כיהן בתפקיד גם בקבינט של יושיהידה סוגה ועד אוקטובר 2021.
לפני הכניסה לפוליטיקה
ב-1963 סיים אסו תואר ראשון באוניברסיטה בטוקיו ויצא ללימודים מתקדמים באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית. לימודים אלו נקטעו על ידי משפחתו שחששה כי יעבור תהליך של אמריקניזציה, אסו חזר ליפן, ועבר משם ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון.
לאחר שעבד כשנתיים במכרות יהלומים בסיירה לאון, החל אסו ב-1966 לעבוד בחברה המשפחתית, הוא כיהן כנשיא חברת המכרות אסו מ-1973 ועד 1979. במקביל, טיפח את הקריירה הספורטיבית שלו כקלע מצטיין, ואף היה חבר במשלחת היפנית לאולימפיאדת מונטריאול (1976).
קריירה פוליטית
ב-2003 צורף לקבינט של ג'וניצ'ירו קואיזומי כשר לענייני פנים ותקשורת, ובאוקטובר 2005 מונה לשר החוץ של ממשלת יפן, תפקיד בו כיהן עד אוגוסט 2007. אסו החזיק בקו נוקשה וניצי במדיניות החוץ של יפן כלפי שכנותיה במזרח אסיה, קוריאה הצפונית וסין.
ב-2006 התמודד אסו בבחירות הפנימיות לראשות המפלגה הדמוקרטית ליברלית אך הפסיד לשינזו אבה, שאף נבחר לראש הממשלה ה-90 של יפן. לאחר התפטרותו של אבה, התמודד אסו שוב על ראשות המפלגה, אך הפסיד ליאסואו פוקודה בבחירות שנערכו בספטמבר 2007.
באוגוסט 2008 מינה פוקודה את אסו למזכ"ל המפלגה, ולאחר שפוקודה התפטר מתפקידו, נבחר אסו למחליפו בראשות המפלגה ברוב גדול. בהצבעות שנערכו ב-24 בספטמבר 2008 בדיאט היפני, הפסיד אסו בבית העליון הנשלט בידי האופוזיציה, אך בחירתו בבית התחתון הביאה למינויו כראש הממשלה הבא של יפן.
אסו הוא ראש הממשלה הקתולי הראשון בתולדות יפן, לאחר בחירתו הכריז כי על יפן לנקוט בצעדי חירום כלכליים, ועלייה להרחיב את פעילותה בתחום המלחמה בטרור באזור האוקיינוס ההודי.
בבחירות שהתקיימו ביפן ב-30 באוגוסט 2009 נחלה מפלגת השלטון, המפלגה הליברלית דמוקרטית, מפלה, ולראשונה מזה חמישים שנה זכתה מפלגת האופוזיציה, המפלגה הדמוקרטית (DPJ), ברוב. למחרת ההפסד הודיע אסו באופן רשמי על פרישתו מהנהגת מפלגתו
לאחר חזרתה של המפלגה הליברלית דמוקרטית לשלטון, בדצמבר 2012, מונה אסו לשר האוצר והמשנה לראש הממשלה שינזו אבה. הוא כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2021.
חיים אישיים
טארו אסו נשוי לשיקקו, בת למשפחת פוליטיקאים בעצמה. הוא ידוע כחובב מאנגה מושבע.
טודרוס ורשבסקי
טודרוס ורשבסקי (1877 - 28 באפריל 1940, כ' בניסן ה'ת"ש) היה מוכתר העדה האשכנזית בירושלים. מחלוצי ענף המלונאות בירושלים. בעלים של מלון "תל אביב" ומלון "פלטין" וכן היה בין האישים שרכשו את הקרקעות למען בניינה של שכונת גאולה, והיה בין מייסדי השכונה.
ביוגרפיה
ורשבסקי נולד וגדל בירושלים, בנו של שמואל מרדכי ורשבסקי, שהיה המוכתר של עדת האשכנזים בירושלים כחמישים שנה. אמו אסתר פריידל הייתה בת הרב יצחק גליקין. נישא לשיינה רחל (יפה) בת מרדכי זילברמן ("קירשנר").
בשנת 1917 חכר ורשבסקי את חאן באב אל ואד שבשער הגיא ממשפחת כותנא המוסלמית. הוא הפעיל את החאן כמלון דרכים לעולים לירושלים ועבר להתגורר עם משפחתו במתחם של החאן. בעקבות מאורעות תרפ"א נטשה משפחת ורשבסקי את החאן ושבה לירושלים.
לאחר שובו לירושלים ייסד ורשבסקי את מלון "ורשבסקי" ברחוב סנט פול (לימים רחוב שבטי ישראל). בעקבות זהות השמות של מלון זה ומלון "ורשבסקי" שבבעלות המלונאי יעקב יוסף הרלינג, פרסם הרלינג מודעת הבהרה בעיתונות ובה הודיע כי אין לו קשר למלון ורשבסקי האחר. כעבור זמן שינה הרלינג את שמו של בית המלון שלו ל"ורשבסקי-הרלינג".
בשנת 1926 שכר ורשבסקי את בית הדירות ברחוב יפו 44 ממשפחת קוקיא והפך אותו לבית מלון תל אביב. ב-1936 היה בעליו של מלון "פלטין".
בשנות העשרים היה בין גואלי אדמות שנלר, והיה בין מייסדי שכונת גאולה שנבנתה על אדמות אלה. כמו כן סייע בגאולת אדמות בירושלים ובבניית שכונות חדשות, ובהן שכונת רוממה.
הבריחה מניו יורק
הבריחה מניו יורק (באנגלית: Escape from New York) הוא סרט מדע בדיוני ופעולה דל תקציב משנת 1981 שבוים על ידי ג'ון קרפנטר. קרפנטר כתב גם את הפסקול של הסרט והשתתף בכתיבת התסריט, יחד עם ניק קאסל. קרפנטר כתב את התסריט באמצע שנות השבעים בעקבות פרשת ווטרגייט, אך אף אולפן לא רצה להפיקו משום שנראה אפל ואלים מדי. לאחר הצלחת סרטו המוקדם Halloween ב-1978 הצליח קרפנטר למצוא מפיקים גם לבריחה מניו יורק. רוב הסרט צולם בסנט לואיס שבמיזורי. סרט ההמשך "הבריחה מלוס אנג'לס", שיצא ב-1996, לא זכה להצלחה.
עלילת הסרט
הסרט מתרחש במנהטן שבניו יורק בשנת 1997 (העתיד הלא רחוק במועד יציאתו של הסרט לאקרנים). בעולם העתידני ארצות הברית מוכת פשע ומנהטן הופכת למתקן כליאה שמור ביותר. האי מוקף חומה בגובה 50 רגל. כל האסירים במקום נדונו למאסר עולם והם מתארגנים בכנופיות הנאבקות על שליטה באי. בדרך לוועידת פסגה בין ארצות הברית לברית המועצות וסין נחטף מטוסו של נשיא ארצות הברית, אייר פורס 1, על ידי טרוריסטים מתנגדי משטר. החוטפים גורמים להתרסקות המטוס במנהטן, אך הנשיא שורד את ההתרסקות ונלכד על ידי אסירים במקום.
מפקד המשטרה בוב הוק (לי ואן-קליף) מציע עסקה לאסיר חדש, סנייק פליסקן (קורט ראסל), לוחם לשעבר בכוחות המיוחדים שביצע מעשי שוד. על פי תנאי העסקה נדרש פליסקן להציל את הנשיא ולהשיב קלטת המכילה מידע חשוב על היתוך גרעיני בתמורה לחנינה מלאה. את המשימה היה עליו להשלים לפני כינוסה של הוועידה הבינלאומית כעבור 24 שעות. לאחר שפליסקן הסכים לעסקה ועל מנת למנוע את בריחתו הזריק לו הוק חומרי-נפץ מיקרוסקופיים שנועדו להתפוצץ בתוך 24 שעות ואשר רק הוק עצמו היה יכול לנטרלם כ-15 דקות לפני הפיצוץ.
פליסקן נוחת באמצעות דאון על גג מגדלי התאומים ומאתר את שרידי המטוס החטוף, אך הנשיא אינו נמצא במקום. הוא עוקב אחר האות המשודר על ידי צמיד האיתור של הנשיא אל מרתף של תיאטרון נטוש, אך מוצא שאת הצמיד עונד עתה בטלן שיכור. הוא פוגש אסיר ידידותי בשם קבי (ארנסט בורגניין) שמציע לסייע לו. קבי מפגיש את פליסקן עם "המוח" (הארי דין סטנטון), אסיר משכיל ורב תושייה אשר הפך את הספרייה הציבורית של ניו יורק למבצרו הפרטי. המוח, המכיר את פליסקן ממעשי שוד משותפים שביצעו בעבר, מספר לו כי הנשיא מוחזק על ידי מנהיג כנופיה הקרוי (בפי עצמו) "הדוכס של ניו יורק" (אייזק הייז), וכי אותו עבריין מתכנן בריחה המונית ממנהטן דרך גשר קווינסבורו (ברחוב 69) תוך שימוש בנשיא כמגן-אנושי. סנייק מאלץ את המוח ואת חברתו מגי להובילו למחבואו של הדוכס, הוא מוצא את הנשיא, אך ניסיון החילוץ נכשל וסנייק נלכד.
סנייק נאלץ להילחם עם בריון גדול ממדים בזמן שהמוח ומגי מגיעים אל הנשיא, הורגים את שומריו ונמלטים אל הדאון של סנייק. באופן מפתיע סנייק מביס את יריבו הענק לקול תשואות הקהל. כאשר הדוכס מגלה שהנשיא נמלט עם המוח הוא מכנס את כנופייתו כדי לרדוף אחריהם. סנייק נמלט אף הוא ומצטרף למוח, למגי ולנשיא. אולם במהלך ניסיון הבריחה קבוצת אסירים דוחפת את הדאון מראש הבניין. זמן מה לאחר מכן הם פוגשים את קבי ונוסעים ברכבו לעבר הגשר. קבי מגלה להם כי הוא מחזיק בקלטת החשובה. הנשיא דורש את הקלטת אך סנייק לוקח אותה.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב במאי הסרט ג'ון קרפנטר ביחד עם המוזיקאי והמלחין אלן הווארת'.
27 בספטמבר
27 בספטמבר הוא היום ה־270 בשנה (271 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 95 ימים.
הקאמרטה הישראלית ירושלים
הקאמרטה הישראלית ירושלים היא תזמורת קאמרית ישראלית שנוסדה בעיר רחובות בשנת 1984 על ידי המנצח והחלילן אבנר בירון. בשנת 1996 הזמינה עיריית ירושלים את הקאמרטה לפעול בעיר ירושלים, ובתקופת המעבר קיבלה התזמורת את שמה הנוכחי. התזמורת תופסת כיום מקום חשוב במפה המוזיקלית הישראלית, ונחשבת לאחת מהתזמורות הקאמריות הטובות בעולם. עבודתו של אבנר בירון עם התזמורת, שילוב נגנים עולים עם מוזיקאים ישראלים, ובניית תוכניות קונצרטים מקוריות וייחודיות, הביאה את הקאמרטה לאיכויות מיוחדות, המתבטאות ברמת ביצוע גבוהה ביותר והקפדה סגנונית.
Prince Ali (שיר)
Prince Ali (בעברית: הנסיך עלי) הוא שיר מהסרט "אלאדין". את השיר הראשון ביצע רובין ויליאמס (בגרסה העברית: טוביה צפיר) בתפקיד הג'יני ואת החזרה של השיר ביצע ג'ונתן פרימן (בגרסה העברית: אלי גורנשטיין) בתפקיד ג'אפר. השיר בביצועו של ויליאמס היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-50 ב-1993.
הקאמרטה הישראלית ירושלים
התזמורת מקיימת סיורי קונצרטים באירופה, ארצות הברית והמזרח הרחוק, ומוזמנת להופיע באולמות הקונצרטים המרכזיים בניו יורק, לוס אנג'לס, בוסטון, ברלין, אמסטרדם, פרנקפורט, מינכן, פריז, ציריך, בייג'ינג, שאנגחאי ועוד, וכן בפסטיבלים חשובים באירופה, ומייצגת את ירושלים ואת מדינת ישראל. תקליטורים רבים בנגינת הקאמרטה זכו בפרסים וביקורות נלהבות בארצות הברית, באירופה ובאוסטרליה.
Prince Ali (שיר)
הפקה
הגרסה הקולנועית חתכה הקדמה מתוכננת לשיר ושני פסוקים נוספים באמצע "הנסיך עלי".
Soundtrack.net מסביר כיצד נוצר "הנסיך עלי (חזרה)":
הקאמרטה הישראלית ירושלים
הקאמרטה מזמינה מזה 20 שנה יצירות ממלחינים ישראלים, מקליטה ומבצעת אותן בישראל ובסיוריה ברחבי העולם. מלחיני הבית של הקאמרטה היו מרק קופיטמן, אבנר דורמן, עודד זהבי ויוסף ברדנשווילי.
Prince Ali (שיר)
תקציר
"הנסיך עלי" הוא שיר ראוותני ששר הג'יני (רובין ויליאמס) כשהוא מציג את אגרבה לנסיך עלי אבבה, האלטר אגו המלכותי של אלאדין, עם שיירה ענקית. בחזרה של השיר ג'אפר (ג'ונתן פרימן) חשף את אלאדין כגנב מסכן. בחזרה מוקדמת של השיר במחזמר הבימתי הסולטן מודיע לתושבי העיר שבתו יסמין תתחתן עם הנסיך.
הקאמרטה הישראלית ירושלים
העוגב שנבנה על ידי גדעון שמיר עבור הקאמרטה הישראלית ירושלים, הועמד לרשות הקאמרטה באדיבות קרן התרבות אמריקה-ישראל
בתור תזמורת ירושלמית היא זוכה לתמיכת הקרן לירושלים ועיריית ירושלים. כמו כן נתמכת התזמורת על ידי קרן ריץ' וקרנות ותורמים שונים. התזמורת מייחדת פעילות לעיר ירושלים. בנוסף לסדרות הקונצרטים הרגילים יזמה התזמורת גם פרויקט חינוך המיועד לילדי בית ספר וגנים. כמו כן יזמה התזמורת סדרת קונצרטים בשם "שבחי ירושלים", במסגרתם ביצעה יצירות אשר נכתבו בהשראת ירושלים, כולל הזמנת יצירות מקוריות מהבולטים שבמלחיני העולם. התזמורת יזמה סדרת קונצרטים ייחודית באולם י.מ.ק.א בירושלים.
מעבר לחשיבותה המקצועית והתרבותית, התזמורת מגלה מעורבות חברתית גדולה, ועושה רבות למען החינוך המוזיקלי בישראל, וזאת על ידי הנחלת המוזיקה בקרב ילדי ישראל – יהודים וערבים כאחד. כך למשל יזמה התזמורת קונצרטים ופעולות חינוך ל-3,000 ילדי צפון ישראל, הכוללת את ילדי מועצה אזורית מרום הגליל ואת הגליל התחתון. הפרויקט מיועד לילדים מיישובים יהודיים, ערביים, צ'רקסיים ובדואים.
בשנת 2007 בחנה ועדה בראשות מר יעקב פרי את אפשרות איחוד הקאמרטה עם התזמורת הסימפונית ירושלים. הוועדה קבעה כי הקאמרטה חייבת להמשיך בדרכה העצמאית והייחודית. עוד קבעה הוועדה כי "לקאמרטה פוטנציאל להיות התזמורת הקאמרית הייצוגית של מדינת ישראל".
Prince Ali (שיר)
ביקורת
הבמאי/כוריאוגרף של המחזמר הבימתי, קייסי ניקולאו אמר כי "גם 'הנסיך עלי' הוא מספר הפקה ענק 'שבו הרקדנים לובשים ארבע תלבושות כל אחד'". TalkingBroadway תיארה את השיר כאחד משלושת המופעים של המחזמר, יחד עם "Friend Like Me" ו"A Whole New World". רשת NBC ניו יורק כינה אותו "הבולט של המערכה השנייה".
הקאמרטה הישראלית ירושלים
בשנים 2007 ו-2008 הוענק לקאמרטה הדירוג "מצוין" (5) על ידי משרד התרבות. הקאמרטה היא התזמורת הקאמרית היחידה בישראל שזכתה בדירוג זה.
Prince Ali (שיר)
בתרבות נפוצה
ניתן לשחק את השיר הזה במשחק הווידאו Just Dance 2014.
הקאמרטה הישראלית ירושלים
התזמורת מקליטה קונצרטים חיים לתחנת הרדיו כאן קול המוזיקה.
הכנר והויולן יורם יונגרמן משמש בתפקיד מנכ"ל הקאמרטה וזאת לאחר ששימש בתור נגן בתזמורת בשנותיה הראשונות.
Prince Ali (שיר)
מיקומי שיא
גרסת ויל סמית'
הקאמרטה הישראלית ירושלים
משנת 2021 משרדי התזמורת שוכנים במתחם מלון ימק"א ירושלים.
יוחנן של האלוהים
יוחנן של האלוהים (בפורטוגזית: São João de Deus; בספרדית: San Juan de Dios; 8 במרץ 1495 - 8 במרץ 1550) היה קדוש נוצרי שנולד במונטמור או נובו, פורטוגל בתור ז'ואאו סידאדה דוארטה (João Cidade Duarte). יוחנן של האלוהים היה נזיר אשר הפך לאחת הדמויות החשובות בתולדות הדת בספרד והקים מסדר דתי, האחים ההוספיטלרים של יוחנן של האלוהים.
משפחתו של ז'ואאו דוארטה הייתה משפחה שירדה מנכסיה, אימו מתה בצעירותו ואביו הצטרף למסדר דתי בספרד. יוחנן עצמו לא ניהל אורח חיים דתי במיוחד עד ששמע בגיל 40 דרשה של היהודי המומר יוחנן מאבילה, ששינתה את חייו, והוא החליט להקדיש את חייו לטיפול בחולים.
יוחנן של האלוהים נפטר בגרנדה שבספרד. ב-1690 הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור אלכסנדר השמיני. הוא נחשב לקדוש המגן על גרנדה, בתי חולים, החולים והעוסקים בסיעוד וברפואה, וכן כמגינם של סוחרי הספרים והעוסקים בדפוס.
סרט סנאף
טרמינולוגיה
במקורו, מתאר המונח "סנאף" סרט רצח בעל תוכן פורנוגרפי המופץ במחתרת, אך כיום סרטים רבים המוצגים תחת כותרת זו כוללים מוות לשם בידור בלבד ללא מין, ומופצים בחופשיות יחסית באינטרנט, בעיקר בקרב קהילת משתפי הקבצים. המושג נטבע בשנת 1971 על ידי אד סנדרס, מחברו של ספר שעסק ברצח השחקנית שרון טייט (אשת הבמאי רומן פולנסקי) יחד עם ארבעה אנשים נוספים באוגוסט 1969 על ידי אנשי צ'ארלס מנסון, שעל-פי הספר עסקו בצילום "סרטים אלימים" ופורנוגרפיה. בספר מראיין סנדרס אדם הטוען כי היה חלק מאותה החבורה, ושואל אותו על אודות קיומו של סרט המציג עריפת ראשה של נערה עירומה אשר צולמה, כביכול, על ידי מנסון. המרואיין טוען שסרט הסנאף קיים, אך מודה כי לא צפה בו בעצמו. הסרט עצמו לא נמצא מעולם.
סוגיית אותנטיות הסרטים
יש הטוענים כי תעשיית סרטי הסנאף היא תעשייה מסחרית משגשגת בשל הביקוש הענק לאלימות ויזואלית, המלווה בקלות שבהפצת הסרטים ברשת האינטרנט, אך מנגד הטענה הרווחת היא כי סרטי סנאף אמיתיים אינם קיימים כלל וכי מדובר באגדה אורבנית, וכי הסרטים המופצים הם מזויפים. טענה זו התחזקה כאשר נפתחה חקירת FBI על אודות מקורו של אחד מסרטי הסנאף המפורסמים ביותר, "Flower of Flesh and Blood" היפני, בעקבות תלונה של השחקן צ'ארלי שין שצפה בחלק ממנו וסבר כי מדובר ברצח אמיתי. בעקבות החקירה אולצו יוצרי הסרט על ידי הרשויות ביפן להוכיח כי הוא מזויף.
הדוגמה הידועה ביותר היא המחלוקת על סרט האימה האיטלקי "שואת הקניבלים" משנת 1980, שבו הייתה אלימות במידה מוגזמת כל כך, מציאותית כל כך, ועם דימויים בלתי ניתנים לצפייה במידה כל כך קיצונית, עד שנפתחה חקירה פלילית כנגד הבמאי, רוג'רו דאודטו, בה היה צריך לאתר את השחקנים ששיחקו תפקידי קורבנות בסרט, וכך להוכיח כי הם לא מתו במהלך צילום הסרט.
ניסיונות רבים שנעשו על ידי עיתונאים ועל ידי ה-FBI לאורך השנים במטרה להוכיח כי תעשיית סרטי הסנאף האמיתיים אכן קיימת עלו בתוהו.
קיימים מספר מקרים בהם אנשים הורשעו ביצירת סרט סנאף. דוגמה לכך היא המקרה של ארנסט דיטר קורצן וסטפן מייקל מאן, גרמנים שחטפו בשנת 1997 צעירה גרמניה ממוצא טורקי, בת 21 מקלן, בשם ג'וליה אקפינר, שעבדה כזונה. הם אנסו ורצחו אותה לעיני המצלמות מתוך כוונה למכור את הסרט ב-16 אלף דולר בארצות הברית.
אדוארד פנק אדאמי
אדוארד (אדי) פנק אדאמי (באנגלית: Edward Fenech Adami; נולד ב-7 בפברואר 1934) היה ראש ממשלת מלטה ונשיאה השביעי.
ביוגרפיה
פנק אדאמי הצטרף למפלגה השמרנית במלטה לאחר שסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מלטה, והיה לאחד ממנהיגיה הבולטים. תקופת כהונתו הראשונה כראש ממשלת מלטה (1987-1996) התאפיינה ביישום הפרטה מקיף במשק המלטזי בתחומי התקשורת, הפיננסים והתשתית. בשנת 1990 הגישה הממשלה בראשותו בקשה להצטרף לאיחוד האירופי, והחלה בביצוע הרפורמות המבניות כדי להתאימם לתקינה האירופית.
בבחירות בשנת 1996 הפסידה המפלגה השמרנית ופנק אדאמי הפך למנהיג האופוזיציה בפרלמנט. מפלגת הלייבור שניצחה בבחירות באותה שנה החליטה להקפיא את תהליך הצטרפותה של מלטה לאיחוד האירופאי בטענה שצעד זה יביא לאובדן זהותה הייחודית של המדינה. בשנת 1998 ניצחה המפלגה השמרנית בבחירות ופנק אדאמי נבחר שוב לתפקיד ראש הממשלה. תקופת כהונתו השנייה של פנק אדאמי כראש ממשלת מלטה התאפיינה בהשלמת המהלך להצטרפות מלטה לאיחוד האירופאי. לאחר משא ומתן מואץ אושר ההסכם ההצטרפות ואושר ברוב גדול במשאל עם שנערך במלטה במרץ 2003. חודש לאחר מכן הכריז פנק אדאמי על קיום בחירות חדשות, בהן הוא ניצח ברוב גדול. בחודש מרץ 2004 החליט פנק אדאמי להתפטר מתפקידו כראש ממשלת מלטה ולהתמודד על תפקיד הנשיאות. את מקומו כראש ממשלת מלטה ירש לורנס גונצי. פנק אדאמי הוא ראש הממשלה שכיהן תקופת כהונה הארוכה ביותר, מאז מלטה קיבלה את עצמאותה בשנת 1964.
באפריל 2004 נבחר פנק אדאמי לתפקיד הנשיא השביעי של מלטה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2009 כאשר הוחלף על ידי ג'ורג' אבלה. בשנת 2004 העניק העיתון "קול אירופה", שמקום מושבו בבריסל, את התואר "אירופאי השנה" לפנק אדאמי על נחישותו ותרומתו הרבה להצטרפות מלטה לאיחוד האירופי.
אורוויל טורנקווסט
אורוויל טורנקווסט (באנגלית: Orville Turnquest; נולד ב-29 ביולי 1929 בניו פרובידנס), היה המושל הכללי של איי בהאמה.
אורוויל טורנקווסט למד בבית הספר ממשלתי. בשנת 1947 הוא התחיל לעבוד במשרד עורכי דין. במקביל הוא למד באוניברסיטת לונדון והוסמך למשפטים.
החל משנות ה-60 של המאה ה-20 הוא היה מעורב בפוליטיקה המקומית. אורוויל טורנקווסט נבחר לפרלמנט המקומי והיה מנהיג האופוזיציה בשנים 1972–1979
בשנת 1992 הוא מונה לשר החוץ ושר המשפטים של איי בהאמה. בשנת 1995 הוא התחיל כהונה של המושל הכללי וכיהן בתפקיד זה חמש שנים.
Hot Lava
משחקיות
המשחק משוחק מנקודת מבט של גוף ראשון. השחקן שולט על דמות המכונה סקווירט (Squirt, שפריץ), איתה הוא יכול לרוץ על קירות, לקפוץ, לדלג ולהתנדנד על חפצים ורהיטים, ואף 'לגלוש'. המשחק מורכב משלבים שונים אשר מפוזרים על גבי 6 מפות שונות, אשר כוללות מפעל, בית ספר ואף החצר האחורית של בית הספר. בכל פעם שהשחקן מתחיל שלב מסוים הוא נכנס לתוך עולם ה-'לבה', שבו הרצפה היא לבה ועל השחקן להגיע למטרה בכמה שפחות זמן על ידי קפיצה על חפצים ורהיטים הנמצאים בעולם, באמצעות טכניקה המכונה 'באני-הופ' (Bunny-Hop, מאנגלית - קפיצת ארנב) ולהזיז את העכבר בצורה מסוימת (הנקראת 'סטראף' - Strafe) על מנת לצבור מהירות כדי לעבור מכשולים שונים. טכניקת הבאני-הופ התפתחה ממשחקי יריות ברשת בסוף שנות ה-90 ושנות ה-2000 ההמוקדמות כמו קאונטר סטרייק ו-Quake 3: Arena ובה השחקן קופץ באופן רצוף על מנת לצבור מהירות כדי לעבור ממקום למקום במפה בזמן הקצר ביותר.
בכל מפה, קיימים שלבים רגילים, שלבי Trail אשר בחלקם השחקן מוקטן לגודל מיניאטורי או שהשחקן מקבל מקל פוגו ובעזרתו עליו לעבור את השלב וכן שלב 'Explore' שבו השחקן יכול לחקור את עולם הלבה ולהתאמן על הקפיצות.
המשחק כבסיסו הוא מרובה משתתפים, וניתן להתחרות אחד עם השני (PvP) על זמני הסיום.
פיתוח והפצה
המשחק הוא המשחק התלת הממדי הראשון שפותח על ידי Klei Entertainment, אשר פיתחה המשחקים Don't Starve ו-Invisible, Inc. ומבוסס על משחק הילדים הרצפה היא לבה. פיתוח המשחק התחיל מ-"חלום" של אדם בשם מארק לפררי, אשר הושפע ממוד קהילתי של טיפוס ("kz climb") אשר נמצא במשחק Counter-Strike: Global Offensive, אשר לאחר מכן התקבל לעבודה בחברה. לפררי עבד על המשחקים Dead Rising 2 ו-Dead Rising 3 וכן על המשחק Don't Starve שפותח על ידי החברה. המשחק הוגש למערכת ה-Greenlight של החנות הדיגיטלית סטים, שבה קהילת השחקנים מצביעה על המשחקים שהקהילה מעוניינת שישחררו לחנות. המשחק קיבל הצבעות כדי לעבור לשלב הבא בתוך 40 שעות.
הקדימון הרשמי למשחק פורסם ב-29 באוגוסט 2016.
לפני ההפצה
מספר עיתונאים השוו את המשחק Hot Lava למשחק Mirror's Edge, עקב הסגנון הפארקורי שלו.
דומיניקוס הקדוש
לידתו וראשית חייו
דומיניקוס (הקרוי על שם דומיניקוס מסילוס) נולד בשנת 1170 בעיר קאלרואגה שליד בורגוס, אשר באותה תקופה הייתה חלק מממלכת קסטיליה. הוריו פליקס דה גוסמן וחואנה דה אסה (במהלך המאה ה-13 הוכרה כקדושה), השתייכו למשפחות אצולה מקומיות ונודעות, שנלחמו בשם ספרד והנצרות במשך מאות שנים. אחיו הגדולים של דומיניקוס, אנתוני ומאנה, הקדישו את חייהם לאל ושירתו את הכנסייה והקהילה במגוון תפקידים.
השכלתו
דומיניקוס נשאר בקרב משפחתו עד הגיעו לגיל שבע, בשלב זה החליטו הוריו כי עליו לרכוש השכלה רשמית ועל כן הוא נשלח לאחי אמו, ארכיבישוף ששכן לא רחוק מכפר הולדתו של דומיניקוס. על פי הידוע דומיניקוס התחנך אצל דודו בחינוך לטיני מסורתי בהתאם למסורת החינוך של בני אצולה באותה העת.
לאחר כשבע שנים שבהן התחנך אצל דודו, עבר דומיניקוס למורה מלומד יותר בעיר פלנסיה, אחת מן הערים החשובות ביותר בממלכת לאון. דומיניקוס שהה בפלנסיה כשלוש עשרה שנים. בחלקן הראשון התמקד בלימודים הומניסטים ולאחר מכן התמקד בלימודי תאולוגיה. על פי המסופר, במהלך לימודיו דומיניקוס הפגין רצינות רבה ואף נמנע מתענוגות העולם הזה. במקביל ללימודי הדת, דומיניקוס פעל רבות למען עניי העיר ואף מכר את כל רכושו כולל ספריו בעקבות רעב כבד שהשתולל באותה התקופה.
תחילת הקריירה
בסיום לימודיו בפלנסיה עקר דומיניקוס בשנת 1194 לעיר אוסמה ובה החל לכהן ככומר מן המניין.
בשנת 1203 הטיל מלך קסטיליה אלפונסו השמיני משימה על דייגו דה אסבו  - בישוף אוסמה. הוטל על הבישוף להיפגש עם מלך דנמרק במטרה לקבל את הסכמתו לשידוך בין בתו לבנו של אלפונסו, פרננדו. דייגו צירף למשלחת המלכותית את דומיניקוס שיסייע לו בשליחותו. במהלך המסע עברה המשלחת באזור דרום צרפת. בהגיעם לעיר טולוז שאף דומיניקוס לנצר את מארחם, אך על פי המסורת נכשל במאמץ זה. המשלחת הגיעה ליעדה וקיבלה הסכמה מהמלך. חברי המשלחת שבו חזרה לספרד כדי לחזור עם משלחת גדולה יותר במטרה ללוות את הנסיכה לבעלה המיועד. במהלך מסעם השני השניים נתבשרו כי הנסיכה חלתה ומתה ועל כן שליחותם פסקה. בעקבות מותה הטרגי של הכלה המיועדת, החלו דייגו דה אסבו ודומיניקוס במסע לרומא כדי לבקש מהאפיפיור להמיר את שליחותו של דייגו, מבישוף אוסמה לשליחות חדשה שתכליתה ניצור קומנים רבים ככל האפשר. האפיפיור אינוקנטיוס השלישי, סירב לבקשה זו, משום שראה באלביגנזם, שהחל להתפשט בתוככי אירופה, איום משמעותי יותר. האפיפיור שלח את דייגו דה אסבו לחבל הארץ הצרפתי לנגדוק במטרה לנצר את התושבים המקומיים כחלק מ"עסקי השלום והאמונה" אותם שאף ליישם באזור.
הטפות למינים וייסוד המסדר הדומיניקני
בין 1204–1206, מילאו דייגו דה אסבו ודומיניקוס אחר ההוראות החדשות שקיבלו מהאפיפיור והמשיכו במסעם. השניים הצטרפו לשליחי האפיפיור שכבר פעלו באזור במטרה לנצר את האוכלוסייה המקומית. בין האזורים בהם פעלו ניתן למצוא את סיטו, לנגדוק, מונטפייה, ורפיול, פנג'ו ועוד. חלק ניכר מהאוכלוסייה המקומית השתייך לכת הקתרית (הידועים גם כאלביגנזים), שהורכבה מרעיונות שונים שבסיסם באמונה הדואלית והגנוסיס. בניגוד לדרכיהם הצנועות והסגפניות של השליחים מאוסמה, שליחי האפיפיור שכבר פעלו באזור נהגו במהלך מסעות ההטפה שלהם להתלבש בלבוש רברבני, לרכוב על גבי סוסים מפוארים, עובדה שגרמה לאוכלוסייה המקומית להביע סלידה מדרכיהם. השניים המליצו למטיפים להשיל מעליהם את סממני העושר והגאווה ובכךמעשיהם יבטאו באופן מוחלט את אמונת המשיח. כחלק מהמאבק בין המינים לכנסייה החלה תופעה של ויכוחים תאולוגיים בין הצדדים. המפגשים נערכו באופן פומבי ובמהלכם נציגים שטחו והתווכחו אודות האמונה. בחלוף הזמן דומיניקוס התגלה כמטיף בעל יכולות רטוריות מרשימות, אך למרות זאת הוא לא זכה להצלחה מרובה בניסיונותיו להמיר את דתם של המינים.
בשנת 1209 ובהמשך למסע הצלב הרביעי, הורה האפיפיור לצאת למסע צלב כנגד הקתרים. הכוח הכנסייתי הובל על ידי סימון הרביעי דה מונפור, שבמהלך השנים יצר עם דומיניקוס קשרי ידידות משמעותיים. לקשר חברי זה נודעה משמעות רבה בעתיד, שכן לאורך כיבושיו הרבים הסמיך סימון הרביעי את דומיניקוס כאחראי על טיהורם הרוחני של המינים הכבושים. בנוסף לכך דומיניקוס קיבל את טירת קאסניי (casseneuil), מידיו של סימון הרביעי. הטירה שימשה הן כמקור הכנסה והן כמרכז לפעילותו המיסיונרית.