cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוריפודון
קוריפודון (שם מדעי: Coryphodon; מילולית: "נקודות שיניים", על שם הנקודות שבלטו בקצה הטוחנות שלו) הוא סוג של יונק נכחד שחי בפלאוגן והשתייך לסדרה הנכחדת כימולסטיים.
מאפיינים
היצור חי באירופה, מונגוליה וסין, אך היגר לאמריקה הצפונית, שם היה היונק הצמחוני הגדול ביותר בתקופתו ושם מאובניו נמצאו בכמות הגדולה ביותר. הוא החליף את הברילמבדה (Barylambda) שדמתה לעצלן קרקע אך הייתה קרובתו לתת-הסדרה Pantodonta.
היצור דמה במראהו וגודלו להיפופוטם, אך היה שייך לקבוצה אחרת. הוא הגיע לאורך 2.5 מטר ולגובה של עד 1 מטר ושקל מעל חצי טון. אומדנים מדויקים יותר מעניקים שוני בין המינים מ-300 ק"ג עד ל-700 ק"ג, מה שהופך אותו לסוג הגדול ביותר בסדרתו. הוא היה בעל רגליים קצרות וגולגולת גדולה בעלת שיניים חדות ובייחוד זוג ניבים גדולים באמצע הלסת שבלטו החוצה מפיו. עם זאת מוחו היה קטן יחסית לכמעט כל יונק, במשקל של 90 גרם.
למרות מבנה שיניו המחודדות הוא היה כנראה אוכל עשב מגודל שניזון כמו היפופוטם מצמחייה מימית או אולי מעשבים קשיחים. כמו כן ייתכן שהייתה ליצור דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים היו בעלי ניבים בולטים יותר מהנקבות, בדומה לפילים. הוא היה בעל עור עבה וייתכן כי חי ליד המים או אף בתוכם. בשל גודלו הוא הדף מעליו טורפים.
היונק נכחד באמצע האאוקן לפני 46 מיליון שנה.
אבי שילון
אבי שילון הוא היסטוריון, דוקטור למדעי המדינה, סופר ופובליציסט בעיתון "הארץ". שילון כותב מאמרים רבים לכתבי עת שונים, שעוסקים בהיסטוריה, חברה, ספורט, תרבות ופוליטיקה.
השכלה
אבי סיים תואר ראשון בפילוסופיה והיסטוריה של עם ישראל ותואר שני בהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטורט שלו, ״יחסם של מנהיגי התנועה הרוויזיוניסטית לדת היהודית, 1925-2005״, הוא כתב במחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן. שילון היה עמית פוסט-דוקטורנט באוניברסיטת ניו-יורק, אוניברסיטת צינגהואה ובאוניברסיטת בן-גוריון בישראל. הוא לימד באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת ״רטגרס״ בניו יורק, ומאז 2019 הוא חוקר-אורח במרכז טאוב ללימודי ישראל ב-NYU.
עבודתו
שילון הוא מחבר הביוגרפיה של מנחם בגין, ״מנחם בגין, 1913-1992 (״עם עובד״, 2008), ומונוגרפיה על שנותיו האחרונות של בן-גוריון, ״בן-גוריון, אפילוג״ (״עם עובד״, 2013). ספרו ״תוגת השמאל״ (כנרת-זמורה-ביתן-דביר, 2019) משתמש בארכיונו של יוסי ביילין לדיון על דעיכת השמאל הישראלי. הגרסה האנגלית של הביוגרפיה על בגין, Menachem Begin A:Life יצאה לאור מטעם Yale University Press וזכתה במקום השני בתחרות של ה- Jewish Book Council. בעבר היה שילון עיתונאי ב-"מעריב", "גלובס", "העיר", "וואלה" וערך את מדור הדעות ב-"ישראל היום" אך סיים את תפקידו באתרים אלו.
יחסי אינדונזיה–סרביה
יחסי אינדונזיה–סרביה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה לסרביה. שתי המדינות הן המייסדות של ארגון המדינות הבלתי מזדהות.
היסטוריה
היחסים הדו-צדדיים כוננו רשמית בשנת 1954. הקשרים הפוליטיים ההיסטוריים בין אינדונזיה ליוגוסלביה כללו את ארגון המדינות הבלתי מזדהות, אשר נשיא אינדונזיה הראשון סוקרנו ונשיא יוגוסלביה, יוסיפ ברוז טיטו, היו האבות המייסדים של הארגון עוד בשנת 1961.
לאחר פירוק יוגוסלביה, ולאחר מכן בעקבות מלחמת בוסניה בשנים 1992–1999, היחסים הדו-צדדיים הגיעו לרמה הנמוכה ביותר, כאשר אינדונזיה כמדינה המאוכלסת בעולם הגדול ביותר במוסלמים, גינתה את פשע הטיהור האתני על בסיס גזע ודת, נגד מוסלמים בוסניאקים שבוצעו על ידי הסרבים. באופן טבעי, חלק ממוסלמים אינדונזיים חלקו והפגינו את הסולידריות עם בוסניאקים מוסלמים.
יחסי סחר
שווי הסחר הדו-צדדי בשנת 2004 היה 15 מיליון דולר, והוא עלה ל-50 מיליון דולר בשנת 2008. בשנת 2012, שווי הסחר הדו-צדדי בין אינדונזיה לסרביה הסתכם ב-40.9 מיליון דולר. מאזן הסחר נוטה בכבדות לטובת אינדונזיה, כאשר 33.9 מיליון דולר הוא סך היצוא האינדונזי לסרביה ואילו הייצוא מסרביה מסתכם בכ-7 מיליון דולר. הייצוא האינדונזי לסרביה כולל מוצרי טקסטיל וחקלאות, ואילו הייצוא הסרבי לאינדונזיה כולל מכונות, כימיקלים ומכשירי בריאות.
ת'ולות'
כתב אל-ת'ולות' (בערבית: ثُلُث; בטורקית: Sülüs; בפרסית: ثلث (Sols); בתרגום חופשי: שליש) הוא אחד הכתבים של הקליגרפיה האסלאמית, שהומצא על ידי אבן מוקלה שיראזי. הצורות הזוויתיות הישרות של הכתב הכופי הוחלפו באותיות נוטות ומשופעות. בכתב הת'ולות', שליש מכל אות משופע, ויש מי שגורס שמכאן מגיע שם הכתב. תיאוריה אלטרנטיבית למשמעות הכתב מתייחסת לעובדה שהרוחב הקטן ביותר של כל אות הוא שליש מחלקה הרחב ביותר. מדובר בכתב אלגנטי ורהוט, שנעשה בו שימוש בעיטורי הקירות של המסגדים בימי הביניים. סגנונות קליגרפיים שונים התפתחו מהת'ולו'ת על ידי שינויים קטנים בצורת האותיות.
אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1826–1896)
ביוגרפיה
אליזבת נולדה ב-26 במרץ 1826 בהילדבורגהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ליוזף, נסיך הכתר של סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולאמליה, דוכסית וירטמברג, בתו של לודוויג, דוכס וירטמברג.
ת'ולות'
היסטוריה
התרומה הגדולה ביותר להתפתחות כתב הת'ולות' התרחש באימפריה העות'מאנית בשלושה שלבים עוקבים שההיסטוריונים של האומנות העות'מאנית מכנים בשם "המהפכות הקליגרפיות": המהפכה הקליגרפית הראשונה התרחשה במאה ה-15, ותחילתה בשיח' חמדאללה, קליגרף רב-אומן. המהפכה הקליגרפית השנייה קרתה במאה ה-17, ומקורה בעבודתו של הקליגרף העות'מאני חאפט' עת'מאן לבסוף, בסוף המאה ה-19, הקליגרף מהמט שוואקי אפנדי העניק לכתב את צורתו הייחודית הנפוצה כיום.
אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1826–1896)
ביוגרפיה
בשינויים שחלו במדינות תורינגיה לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל סבה פרידריך, דוכס סקסוניה-הילבורגהאוזן את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת סבה פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ואביה יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של אביה היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ואחיו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
ת'ולות'
שימוש
השימוש בכתב הת'ולות' נעשה עבור כותרות של סורות ופרקי קוראן. חלק מהעותקים הקדומים ביותר של הקוראן נכתבו בכתב זה. עותקים מאוחרים יותר נכתבו בשילוב של כתב ת'ולות' וכתב הנסח'י או מחקק. החל מהמאה ה-15, נעשה שימוש בכתב הנסח'י באופן בלעדי.
אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1826–1896)
ביוגרפיה
ב-10 בפברואר 1852 התחתנה אליזבת עם פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה שני בנים. בשנת 1853 מת חמיה אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ופטר עלה לשלטון במקומו. ב-2 בפברואר 1896 מתה אליזבת בביתה באולדנבורג, וכעבור 4 שנים מת גם בעלה פטר.
ת'ולות'
שימוש
בדגל ערב הסעודית נעשה שימוש בכתב ת'ולות' לכתיבת השהאדה.
אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1826–1896)
משפחתה
ב-10 בפברואר 1852 התחתנה אליזבת עם פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה שני בנים:
הר דרבי (קולומביה הבריטית)
הר דרבי (באנגלית: Mount Derby) הוא הר באי ונקובר, בפרובינציית קולומביה הבריטית, שבקנדה.
גובהו של ההר 1,658 מטרים מעל פני הים. ההר מתנשא לגובה של 548 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם 24 קילומטרים דרומית מזרחית לעיירה טלגרף קואוב (Telegraph Cove), ו-14 קילומטרים צפונית מערבית להר ראסל.
השמורה האקולוגית הר דרבי
סביב ההר מצויה השמורה האקולוגית הר דרבי - שמורת טבע שהוקמה בשנת 1989, על מנת לשמר ולהגן על המגוון הביולוגי והמערכת הביולוגית באזור זה, ושטחה 5.57 קמ"ר.
הטיפוס על ההר
העלייה הראשונה לפסגת ההר בוצעה על ידי משלחת הסקר של ג'קסון (GJ Jackson) בשנת 1931.
המגפה היפנית (585-7)
מחלת האבעבועות השחורות
אבעבועות שחורות היא מחלה קשה ומדבקת שנגרמת על ידי שני נגיפים בסוג Orthopoxvirus; Variola major ו-Variola minor. הנגיפים מועברים באופן טיפתי על ידי רסס באוויר ומדביקים בני אדם בלבד. המחלה, שקטלה, ככל הנראה, יותר בני אדם מכל מחלה זיהומית אחרת בהיסטוריה האנושית, מתאפיינת בהופעת חבורות מסוג פטכיה (Petechiae) שהופכות לאחר תקופת דגירה שנעה בין שבוע ל-17 ימים לנגעים בצורת שלפוחיות מפושטות על פני העור. התמותה מן המחלה גבוהה בהדבקה בנגיף Variola major ועלולה להגיע לכדי 40%, בעיקר בשל סיבוכים מדלקת ריאות ומדלקת סימפונות משניות על רקע נגיפי וחיידקי, מדימומים מהריריות, מאי-ספיקת לב, מאלח דם ומדלקת המוח.
בעקבות מבצע שהוביל ארגון הבריאות העולמי, שהתבסס על מתן חיסונים כנגד הנגיפים, הוכרזה המחלה כממוגרת בשנת 1980.
פרוץ המגפה
באופן מסורתי מייחסים את הופעת הבודהיזם ביפן לסיאונג (Seong) מלך בקג'ה, אחת משלוש הממלכות של קוריאה, אשר בשנת 552 מימן משלחת אל הקיסר קִינְמֵאי (Kinmei) אשר הביאה ליפן את דמותו של בודהה, אולם הדת החדשה לא השתרשה ביפן. בעקבות כינון היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת בקג'ה לבין יפן, ובעידוד הקיסר בִּידַצוּ (Bidatsu), בנו של קינמאי, החלו להגיע נזירים בודהיסטים נוספים מחצי האי הקוריאני על מנת להפיץ את הדת הבודהיסטית בקרב תושבי האיים. יחד עימם הביאו מגוון תשמישי קדושה דוגמת, מגילות, ספרים, תמונות ופסלונים של בודהה. הקיסר היפני ניסה לעודד את עמו לקבל את הדת החדשה ואף הקים לשם כך מקדשים.
באביב 585, בשנה ה-14 לשלטונו של בידצו, פרצה מגפה ביפן. מתיאור שעולה מתוך הניהון שוקי, ספר המתאר את הכרוניקות של יפן העתיקה, סביר להניח כי אכן מדובר באבעבועות שחורות חרף העובדה כי המונח הרשמי למחלה בשפה היפנית (mogasa) נטבע רק בין השנים 735–737:
מחלת האבעבועות השחורות הייתה אנדמית ברחבי סין וסביר מאוד להניח שהתפשטה גם לחצי האי הקוריאני בשנת 583, שם גרמה לתחלואה רבה ומשם, עם כינון היחסים עם ממלכת בקג'ה ליפן. תושבי יפן שלא נחשפו לנגיפים מחוללי המחלה היו פגיעים במיוחד, דבר שהוביל לאלפי מקרי תחלואה ומוות. הופעת המחלה והתפשטותה לממדים גבוהים התפרשו בקרב העם היפני כעונש מאלוהות השינטו על כפירה בדת. כתוצאה מכך הגיב מרבית העם במעשי אלימות שכללו שריפת מקדשים, הכאת נזירים בודהיסטים, ניתוץ פסלי בודהה והשלחת תמונותיו לנהרות. במקביל לגל האלימות ששטף את יפן גורמים פרו-בודהיסטיים החלו להפיץ את השמועה כי דווקא ניתוץ הפסלים ושריפת המקדשים הם שהובילו לפרוץ המגפה. עם הזמן עוד ועוד יפנים החלו להאמין כי אכן כך הוא הדבר וכפועל יוצא חלה ירידה הדרגתית במעשי האלימות המוזכרים לעיל.
הצאצא
הצאצא או היורש (באנגלית: The Descendant) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.פ. לאבקרפט אשר ככל הנראה נכתב ב-1927 ויצא לאור רק לאחר מותו, ב-1938, במגזין החובבני שהיה בבעלות הסופר. עלילתו מגוללת את תולדותיו של לורד נורתהאם, אדם זקן ומסתורי, אשר איבד את שפיותו לאחר שתעה עמוק מדי אל תוך עולם החלומות.
שריון לכלי רכב
המיגון הפסיבי כולל מספר סוגים: עטיפת הרכב בלוחות שריון עשויים פלדה או חומרים מרוכבים (כגון צ'ובהם או חומרים קרמים אחרים) שחוזקם הפיזי וגמישותם מאפשרים להם להדוף קליעים, רימונים, רסס, פיצוצים ואף נשק נ"ט (תלוי בסוג השריון). ניתן לשפר את רמת המיגון באמצעות שינוי הגאומטריה של השריון (כגון שריון משופע) או בנייתו ממספר שכבות של חומרים שונים (שריון מרוכב), לעיתים עם מרווחי אוויר ביניהן. קיימים סוגי שריון שנקראים באופן גנרי שריון מרוכב, העשויים מחומרים שהם קשים יותר מפלדה כגון סיבים קרמיים וחומרים מרוכבים. סוגי החומרים משתנים ממדינה למדינה ואופן ייצור לוחות השריון המתקדמים נחשב במרבית המדינות לסוד צבאי. במקרים בהם יש צורך לשמור על שדה ראייה עבור מפעילי הכלי עושים שימוש בזכוכית משוריינת ליצירת חלונות או פריסקופ כדי ליצור פתח שאינו מאפשר מעבר ישר דרך השריון.
שריון לוחות
צורת המיגון הבסיסית והנפוצה ביותר. לוחות שריון עבים מחומרים חזקים ועמידים המכסים את גוף הרכב, תא הנוסעים והמערכות המכניות.
הצאצא
עלילה
העלילה נפתחת מפיו של מספר חסר שם, השוכב על מיטת חוליו בערש דווי, ומייחל שאבחנת רופאו תתגשם והוא אכן ימות במהרה. הוא מספר על אדם זקן המתגורר בלונדון, הנוהג לצרוח בכל פעם שפעמוני הכנסייה מצלצלים. אותו אדם חי בגפו יחד עם חתול אפור בפונדק של גריי.
שריון לכלי רכב
מיגון כלוב
קיימת גם תצורה של מיגון פסיבי המכונה "מיגון כלוב" (נקרא גם "מיגון סולמות" ו"מיגון סטטיסטי") שבה סדרת מוטות מתכת מוצבים בסמוך אחד לשני, אך לא בצמוד, במרחק מה מגוף הרכב המשוריין. המבנה שיוצרים מוטות המתכת מזכיר סולמות, או כלוב, ומכאן שמו של מיגון פסיבי זה. תצורת מיגון זו נועדה כנגד מטען חלול חד-שלבי הנפוץ בעיקר ברקטות נ"ט כגון לאו, RPG-7 ודומיהן. היא איננה יעילה כהגנה מפני טילי נ"ט טאנדם, פגיעת קליעים או רסיסים, ומשמשת כשכבת הגנה נוספת לשריון לוחות פסיבי. מטרתה להסב נזק מבני למטען החלול, שישבש את יעילותו, או לגרום לו להיזם במרחק גדול מדי מגוף הרכב המשוריין ובכך להקטין את יכולת חדירות השריון שלו.
הצאצא
עלילה
ויליאמס והזקן מתחברים במהרה, אך על אף ניסיונותיו הרבים, הוא אינו מצליח להביא אותו להיפתח בפניו, או לשוחח עמו על נושאים נסתרים כלשהם. מאוחר יותר הוא מגלה כי הזקן הוא לא אחר מאשר לורד נורתהאם, שעל טירתו בחופי יורקשייר שמע כל כך הרבה סיפורים מוזרים.
שריון לכלי רכב
מיגון מאולתר
קיימים גם אמצעי מיגון מאולתרים, כגון שקי חול, למשל בנגמ"שים כמו ה M-113 והסטרייקר. השקים מוצבים מעל המיגון המקורי של הכלי. השימוש בשקי חול הוא לרוב אלתור שמתבצע על ידי החיילים בשטח, שלא מרוצים מהביצועים של המיגון התקני שהותקן ברכב. לעיתים משתמשים בשריון מאולתר המכונה "סנדוויץ'". שריון כזה כולל שני לוחות פלדה (בדרך כלל דקים) וביניהם חומר אחר - לרוב עץ, בטון או חול. שריון כזה הותקן בכלי הרכב שעלו לירושלים הנצורה בשיירות, בזמן מלחמת העצמאות.
הצאצא
עלילה
יום אחד מביא עמו ויליאמס עותק של הנקרונומיקון, הספר האפל אשר נכתב בידי הערבי המטורף עבדול אלהזרד, חזרה לבית האורחים. ויליאמס ידע על קיומו של הספר עוד מאז שהיה בן שש עשרה, ולמד כי נותרו בעולם רק חמישה עותקים ידועים. לאחר שרכש את אחד מהם בחנותו של רוכל יהודי, הוא לוקח אותו עמו לחדרו בניסיון לפענחו, אך משאינו מצליח פונה לחברו נורתהאם. הזקן, אשר באותה שעה יושב בחדרו ומשתעשע עם חתולו, מביט בכרך האפל רק לרגע, בטרם הוא מאבד את הכרתו.
כאשר הוא מתעורר מספר נורתהאם לויליאמס את סיפורו; הוא, הלכה למעשה, הברון התשעה-עשר בשושלת אשר שורשיה מגיעים לעבר הרחוק, עד לזמנים הקדם-סקסונים, ומקורם באדם בשם קנאוס גביניוס קפיטו, טריבון צבאי בלגיון האוגוסטיני השלישי, אשר היה מוצב באותה העת בלינדום שבבריטניה הרומית, וסולק מתפקידו לאחר שנתפס משתתף בטקסים משונים אשר לא היו מזוהים עם אף דת מוכרת.
גביניוס, כך סיפרו השמועות, נתקל במערה בצדו של צוק, בה נהגו להיפגש אנשים מוזרים, מהם חששו הבריטונים מאחר שהיו האחרונים אשר שרדו את שקיעתה של ארץ גדולה מהמערב, ממנה נותרו רק כמה איים עליהם נמצא מונומנט הסטונהנג'. האגדה מלמדת כי גביניוס בנה מבצר בלתי ניתן לחדירה מעל המערה, אשר השבטים המקומיים, ביניהם הסקסונים, הפיקטים, הדנים והנורמנים, לא הצליחו להחריב על אף כל מאמציהם. אדריכלות המבצר, כך מסופר, הזכירה את חומתו של אדריאנוס, ומאותה שושלת אף נולד מצביאו וחברו הטוב של הנסיך השחור, בנו של אדוארד השלישי.
נורתהאם שב להווה, ומספר כי מאז ילדותו נטה לשקוע בחלומות כאשר נרדם בחלקיה העתיקים של הטירה. לדבריו, הוא רכש את מנהגו להביט אחורה בזיכרונו על הסצנות הסוריאליסטיות והדפוסים המפוזרים אשר לא היו קיימים בשעות ערותו; במהרה הפך לחולם, ולא הצליח למצוא יותר סיפוק במציאות ובחיי היומיום. בנימה פסימית זו, הוא מסיים את הסיפור באומרו כי עדיין בוערת בו התקווה למצוא שער למעמקים החרוטים במחשבתו, אשר יקשרו את גורלו לכוכבי הרקיע, ולאינסוף שמעבר להם.
עולמו הספרותי של ה.פ. לאבקרפט
אף על פי שהצאצא הוא אחד מסיפוריו הקצרים ביותר של לאבקרפט, וייתכן שמלאכת כתיבתו מעולם לא נסתיימה, שהרי פורסם לאחר מותו של הסופר, ועלילתו תמה בנימה פתאומית מעט, או כזו אשר אינה מביאה בדיוק לתחושה של סגירת מעגל, עדיין עומדת על הפרק ההנחה כי לאבקרפט תכנן לייעד אותו למקום בעל חשיבות בעולמו הספרותי, שהרי הוא טומן בחובו מוטיבים רבים והקשרים לסיפורים אחרים.
התמה המרכזית בסיפור היא, ללא ספק, עולם החלומות, נושא כאוב החוזר על עצמו ביצירות רבות של לאבקרפט, בייחוד במפתח הכסף, סלפאיס ומשימת החלום של קאדאת' האבודה. לורד נורתהאם שוקע בדיכאון, משועמם מחיי היומיום החדגוניים שלו, וחש כמיהה עזה לשוב לחלומות ילדותו. נעשו מספר השוואות בין דמותו של רנדולף קרטר ממפתח הכסף לבין דמותו של נורתהאם, ככל הנראה בשל חיפושיהם המשותפים אחר אידיאלים של יופי, הנובעים מתוך רצונם לחזור לחלומותיהם.
נושא בולט נוסף הוא תורת הנסתר, בו משתמש לאבקראפט בדרך כלל כאמצעי הגורם לדמויותיו לאבד את עצמן לידי הטירוף או לידי המוות. אף על פי שאין יורדים לעומקו או מרחיבים עליו במיוחד, מופיע הנושא בסיפור בדמות הספר האפל, הנקרונומיקון, אשר נכתב בידי הערבי המשוגע עבדול אלהזרד, אותו רוכש ויליאמס ומנסה לפענחו. ספר זה מופיע לפחות בשבעה סיפורים אחרים של לאבקראפט. כמו כן נותרת על הפרק דמותו של המספר, המייחל למותו ההולך וקרב בשל סיבה שאינה ידועה.
בדרך כלל מתייחס לאבקרפט אל היקום הגדול והאינסופי בתור מושא פסימי ומרושע, ואף על פי שהוא מתאר אותו כמפחיד במשפט, בהיכרותו של ויליאמס עם נורתהאם מציין לאבקרפט כי.
לקראת סוף הסיפור, בתיאורו של נורתהאם את חיפושיו, הוא מספר כי ; הדבר מזכיר את עיקר הסיפור הקצר העיר חסרת השם של לאבקרפט, בו הגיבור יוצא לחיפוש אחר עיר מסתורית הנמצאת בלב המדבר.
לאבקרפט היה ידוע בחיבתו הרבה לחתולים, ונטה להציג אותם בסיפוריו כבני לוויה נאמנים לדמויותיו, אשר לעיתים חילצו אותן מסכנות ואף הצילו את חייהן. לורד נורתהאם הוא מתבודד החי בגפו, למעט חתולו, המוזכר בסיפור הקצר שלוש פעמים, ונכתב כי בכל פעם שצרח למשמע פעמוני הכנסייה, נהג החתול האפור.
דעות הגזעניות והאנטישמיות משויכות ללאבקרפט. ויליאמס רוכש את אחד העותקים האחרונים של הנקרונומיקון, ספר מרושע מטבעו, בחנות של רוכל יהודי, תמורת סכום זעום, ב, שם קנה עוד קודם לכן. הרוכל היהודי מתואר בשורה אחת,.
ייתכן כי ההשראה לדמותו של נורתהאם נתקבלה, במידה מסוימת, מהסופרים וארתור מאכן, אשר את כתיבתם לאבקרפט העריץ, שכן מאכן התגורר בפונדק גריי במשך כמה שנים, בדומה לנורתהאם בסיפור, ודנסאני היה הברון השמונה-עשר בשושלתו, בעוד נורתהאם היה התשעה-עשר.
גבריאל אדלר
הרב גבריאל הכהן אדלר (תקמ"ט-תר"כ; 1788-1859) היה אב בית דין בערים מירינגן (Mühringen) שבגרמניה, ואוברדורף (Oberdorf) שבשווייץ.
חפרפרת גאנסו
חפרפרת גאנסו (שם מדעי: Scapanulus oweni) הוא סוג ומין יחיד האנדמי לגאנסו, סין, ונמצא במשפחת החפרפרתיים. חפרפרת זו היא החברה היחידה בתת-משפחת חפרפרות אמריקניות שלא חיה בצפון אמריקה. החפרפרת אוכלת בעיקר חרקים ואורכה 10-13סנטימטרים עם זנב שאורכו 3.5-4סנטימטרים.
גבריאל אדלר
ביוגרפיה
נולד בגרמניה לרב מרדכי הכהן אדלר אב בית דין של מדינת הנובר. אחיו הוא הרב נתן אדלר, רבה של אנגליה.
הרב גבריאל הוציא לאור את הספר "לשון זהב" - חידושי דודו הרב דוד טבלי הכהן שיף, שהיה אב בית הדין בלונדון ורבה של אנגליה, ובסופו הוסיף קונטרס "כנפי נשרים" הכולל את חידושי אביו הרב מרדכי.
כתב מאמרים רבים בכתב-העת התורני-גרמני שומר ציון הנאמן שהוציא לאור הרב יעקב אטלינגר, בעל ערוך לנר.
טינגה (כדורגלן)
פאולו סזאר פונסקה דו נסימנטו (בפורטוגזית: Paulo César Fonseca do Nascimento, נולד ב-13 בינואר 1978 בפורטו אלגרה שבברזיל) המכונה טינגה (Tinga) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר המרכזי במועדונים שונים בליגת העל הברזילאית ובבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. לזכותו של טינגה ארבע הופעות במדי נבחרת ברזיל.
טינגה מחזיק בשתי זכיות בגביע ליברטדורס, שתיהן במדי אינטרנסיונל.
הכינוי טינגה ניתן לשחקן כאשר שיחק בגרמיו, על שם שכונת המגורים בה גדל בפורטו אלגרה, שנקראת רסטינגה.
קריירת מועדונים
טינגה נולד בפורטו אלגרה וגדל במועדון המקומי גרמיו, שם עלה לבוגרים בשנת 1997, וקנה לעצמו שם כאשר שימש כקשר המרכזי של הקבוצה לאורך תקופה ארוכה וזכה עמה בתארים רבים כמו שתי אליפויות של מדינת ריו גראנדה דו סול ושתי זכיות בגביע הברזילאי. טינגה שיחק במועדון עד לשנת 2003, למעט תקופות השאלה קצרות בקווסאקי פרונטלה היפנית ובבוטפוגו הברזילאית, וצבר 89 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת, בהן הבקיע שבעה שערים.
בינואר 2004 עזב טינגה את גרמיו לאחר מחלוקות כספיות עם המועדון בנוגע לשכרו, וחתם בספורטינג ליסבון הפורטוגלית על חוזה לשנתיים וחצי. טינגה סיים עונת 2003/04 בספורטינג ליסבון והחל בה את עונת 2004/05, ואף הבקיע שער בגביע אופ"א בניצחון 0–2 על ראפיד וינה בספטמבר 2004, אך לא מצא את מקומו בקבוצה ושימש בעיקר כמחליף. טינגה לא היה מרוצה ממעמדו, ובדצמבר 2004 שב לברזיל, וחתם באינטרנסיונל, יריבתו הגדולה ביותר של מועדון נעוריו של טינגה, גרמיו. טינגה הצליח מאוד באינטרנסיונל, ובשנת 2006 זכה עם הקבוצה בקופה ליברטדורס, לאחר ניצחון 3–4 במפגש כפול מול סאו פאולו, כאשר טינגה הבקיע את השער השני לאינטרנסיונל בתיקו 2-2 במשחק הגומלין. הצלחתו של טינגה באינטרנסיונל גררה התעניינות ממועדונים באירופה, ולקראת עונת 2006/07 חתם טינגה בבורוסיה דורטמונד על חוזה לשלוש שנים, תמורת דמי העברה של שמונה מיליון ריאל ברזילאי.
כבר בעונתו הראשונה של טינגה בבורוסיה דורטמונד, היה טינגה שחקן מפתח, בקישור שכלל גם את פלוריאן קרינגה, מארק-אנדרה קרוסקה, סטיבן פינאר ונורי שאהין. טינגה הופיע 31 פעמים בעונה זו והבקיע ארבעה שערים, אך דורטמונד סיימה רק במקום התשיעי בבונדסליגה. עונה לאחר מכן, טינגה שמר על מספרים דומים, אך דורטמונד סיימה רק במקום ה-13, אך זכתה בסופר קאפ הגרמני לאחר ניצחון 1–2 בגמר על באיירן מינכן. בעונת 2008/09 הופיע טינגה 27 פעמים, ודורטמונד סיימה שישית. עונת 2009/10 הייתה האחרונה של טינגה בבורוסיה דורטמונד, והוא עזב את הקבוצה באפריל באותה עונה, לאחר 98 הופעות ליגה בהן הבקיע תשעה שערים, משום שלא חודש חוזהו בקבוצה.
לאחר עזיבת דורטמונד, שב טינגה באפריל 2010 לאינטרנסיונל, ובאותה שנה זכה עמה בפעם השנייה בקופה ליברטדורס, לאחר ניצחון 3–5 במפגש כפול על גוודלחרה המקסיקנית, אך שיחק רק במשחק הגומלין. בנוסף, טינגה זכה בקדנציה זו עם אינטרנסיונל בתארים מקומיים נוספים, ובגביע רקופה סודאמריקנה לשנת 2011, לאחר ניצחון 3–4 במפגש כפול על אינדפנדיינטה, בו שיחק טינגה רק במשחק הראשון. במאי 2012 עבר טינגה לקרוזיירו, וזכה עמה פעמיים באליפות ליגת העל הברזילאית. באפריל 2015, עם תום חוזהו בקרוזיירו, הודיע טינגה על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
לטינגה ארבע הופעות במדי נבחרת ברזיל. הראשונה נערכה בשנת 2001, ולאחריה נקרא שוב רק בשנת 2006, כאשר הופעתו האחרונה נערכה בשנת 2007. טינגה מעולם לא שיחק בטורניר נבחרות גדול.
תארים
עם אינטרנסיונל:
עם בורוסיה דורטמונד:
עם קרוזיירו:
דן דינר
דן דינר (נולד ב-20 במאי 1946, מינכן) הוא היסטוריון, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. דינר עמד בראש מכון שמעון דובנוב להיסטוריה ולתרבות יהודית, וכיהן גם כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת לייפציג וכחבר מן המניין באקדמיה הסקסונית למדעים בלייפציג.
קורות חיים
דינר נולד להורים ניצולי שואה במחנה עקורים במינכן. בשנת 1949 עלה עם הוריו לישראל. בשנת 1954 שבה המשפחה לגרמניה המערבית. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר טכני ועבר הכשרה מקצועית במכניקה עדינה. לאחר מכן השלים את תעודת הבגרות. דינר למד באוניברסיטת יוהאן וולפגנג גתה בפרנקפורט. ב-1973 השלים שם לימודי הדוקטורט במשפט בין-לאומי פומבי וב-1980 השלים את תזת ההביליטציה (תואר אקדמי גבוה באוניברסיטאות אירופיות). בין השנים 1980 ל-1985 שימש כפרופסור להיסטוריה ערבית מודרנית באוניברסיטת אודנסה בדנמרק. ב-1985 מונה לפרופסור להיסטוריה לא-אירופית באוניברסיטת אסן שבגרמניה. משנת 1988 שימש גם כפרופסור להיסטוריה אירופית באוניברסיטת תל אביב, ושם התמנה למנהל המכון להיסטוריה גרמנית בין השנים 1994 ל-1999.
בשנת 1999 מונה דינר למנהל מכון שמעון דובנוב להיסטוריה ולתרבות יהודית ולפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת לייפציג. החל מ-2001 הוא מכהן גם כפרופסור להיסטוריה אירופית באוניברסיטה העברית וכחבר במרכז קבנר להיסטוריה גרמנית.
בשנת 2006 זכה דינר בפרס ארנסט בלוך ובשנת 2007 בפרס קפלביו (Capalbio). בשנת הלימודים 2004/2005 שהה במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון. הוא שימש כמרצה אורח במגוון אוניברסיטאות בעולם ומכהן במגוון ועדות מדעיות. ב-2013 זכה דינר בפרס לייפציג למדע.
עבודתו האקדמית
בעבודתו קישר דינר בין מסורות ההיסטוריה האירופית, ההיסטוריה של המזרח התיכון והיסטוריה יהודית - תוך שימת דגש על הצמתים שבין אלה. הוא חתר בשיטתיות לחצות הבחנות תרבותיות, זאת על ידי בחינת נקודת המבט הפריפריאלית - הן מבחינה מרחבית והן מבחינה משמעותה האפיסטמית. עבודותיו מתמקדות בסוגיות מתודולוגיות בדבר הקשר בין היסטוריה לזיכרון, בייחוד בנוגע לנציונאל-סוציאליזם. במסגרת עבודתו האקדמית טבע את המונח האפיסטמי "שבר התרבותי".
מחקריו הנוכחיים עוסקים בשני נושאים מרכזיים: המשגה מחדש של ההיסטוריה היהודית בתקופה המודרנית וחשיבותה של ההיסטוריה היהודית כברומטר של תהפוכות המודרנה. מחקר זה נערך במכון שמעון דובנוב בלייפציג ומתבטא בניהול הפרויקט המחקרי "מסורות אירופאיות - אנציקלופדיה של תרבויות יהודיות" במסגרת אוניברסיטת לייפציג. דינר חיבר וערך ספרים רבים אשר תורגמו לשפות רבות ביניהן אנגלית, ערבית, טורקית, פולנית וצ'כית.
אוסקר פישינגר
אוסקר וילהלם פישינגר (בגרמנית: Oskar Wilhelm Fischinger; 22 ביוני 1900 – 31 בינואר 1967) היה אנימטור, צייר ויוצר סרטים אמריקאי ממוצא גרמני.
פישינגר התפרסם ביצירת הנפשות מופשטות מוזיקליות, שנים רבות בטרם נוצרו הנפשות ממוחשבות וקליפים מוזיקליים. הוא יצר את האפקטים המיוחדים עבור סרטו של פריץ לאנג מ-1929, "אישה בירח", שהיה אחד מסרטי המדע הבדיוני הראשונים. במהלך שנות יצירתו יצר למעלה מ-50 סרטים קצרים וצייר למעלה מ-800 ציורים המוצגים במוזיאונים ובגלריות רבים בעולם.
ביוגרפיה
אוסקר פישינגר נולד בשנת 1900 בגלנהאוזן שבמרכז גרמניה. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התמחה פישינגר בחברה לייצור עוגבים, עד שבעלי החברה התגייסו למלחמת העולם הראשונה. בשנה שלאחר מכן עבד כשרטט במשרד של אדריכל, עד שגם הוא נקרא לשירות, אך לאור מצבו הבריאותי הוא נדחה משירות קרבי. לאחר המלחמה עברה משפחת פישינגר מערבה לפרנקפורט, שם למד פישינגר בבית-ספר למסחר ועבד כמתלמד, ובסופו של דבר קיבל תעודה של מהנדס.
קריירה מוקדמת
בפרנקפורט פגש פישינגר את מבקר התיאטרון ברנרד דיבולד, שב-1921 הציג לפישינגר את עבודתו ואישיותו של וולטר רטמן, חלוץ בקולנוע האבסטרקטי. בהשראת עבודתו של רוטמן החל פישינגר להתנסות בנוזלים צבעוניים ובחומרים לבניית מודלים תלת-ממדיים, כגון שעווה וחימר. הוא המציא "מכונת חיתוך שעווה", אשר מסונכרנת פריסה אנכית עם תנועת תריס המצלמה, דבר שמאפשר הדמיה יעילה של חתכים פרוגרסיביים דרך דגם עשוי שעווה או חימר. פישינגר כתב לרוטמן על המכונה שלו, וזה הביע עניין. לאחר שעבר למינכן, נתן פישינגר לרוטמן רישיון להשתמש במכונה, אשר השתמש בה לרקעים עבור הסרט של לוטה רייניגר "הרפתקאות הנסיך אחמד". בתקופה זאת פישינגר צילם ניסויים מופשטים רבים משלו באמצעות המכונה. חלק מאלה מופצים היום תחת הכותרת ניסויים בשעווה.
ב-1924 נשכר פישינגר על ידי היזם האמריקאי לואיס סיל כדי להפיק קריקטורות סאטיריות עבור קהל בוגר. הוא גם יצר סרטים מופשטים וניסויים משלו בטכניקות חדשות ושונות, כולל שימוש במספר מקרנים בו זמנית. ב-1926 וב-1927 ביצע פישינגר מופעי קולנוע שונים עם ליווי מוזיקלי, בשם "Fieber" (חום), "Vakuum", "Macht" (כוח) ולאחר מכן, "R-1 ein" Formspiel". בשנת 2012, אירוע מסכים מרובים, "Raumlichtkunst", מתוך הסדרה שהופיעה לראשונה בגרמניה בשנת 1926, שוחזר על ידי המרכז למוזיקה חזותית והוצג על ידי מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית ועל ידי גלריית טייט.
לנוכח קשיים כלכליים, לווה פישינגר כספים ממשפחתו, ולאחר מכן מבעלת הבית. לבסוף, במאמץ להימלט מנושיו, החליט ביוני 1927 לצאת בחשאי ממינכן לברלין. הוא לקח רק את הציוד החיוני שלו, והלך ברגל כ-560 קילומטרים באזורים כפריים, צילם פריימים בודדים שפורסמו רק עשרות שנים מאוחר יותר, בסרט הליכה ממינכן לברלין.
ברלין
כשהגיע לברלין, פישינגר לווה כסף מקרוב משפחה והקים סטודיו ברחוב פרידריכשטראסה (Friedrichstraße). עד מהרה עסק ביצירת אפקטים מיוחדים לסרטים שונים. עם זאת, ההצעות שלו לקריקטורות לא התקבלו על ידי מפיקים או מפיצים. ב-1928 הוא נשכר לעבוד על אפוס החלל "אישה בחלל" ("Frau im Mond") בבימויו של פריץ לאנג, שסיפק לו משכורת קבועה לזמן מה. באופן עצמאי הוא "חקר" אנימציה ברישומי פחם והוציא סדרה של "מחקרים" מופשטים, שסונכרנו לקטעי מוזיקה עממית וקלאסית. כמה "מחקרים" מוקדמים כאלו שודכו עם תקליטים חדשים של חברת Electrola, והוקרנו בתיאטרון כפרסומת של התקליט, ובכך היו, במובן מסוים, הוידאו קליפ ראשונים.
ה"מחקרים" - מספרים 1 עד 12 - התקבלו היטב בבתי הקולנוע האמנותיים ורבים הופצו בבתי קולנוע ראשיים ברחבי אירופה. חלק מה"מחקרים" הופצו לבתי קולנוע ביפן ובארצות הברית. "Studie Nr. 5" שלו הוקרן ב-1931 ב"קונגרס לחקר קול וצבע" וזכה בשבחי הביקורת. בשנת 1931 רכשו אולפני יוניברסל זכויות הפצה ל-"Studie Nr. 5" עבור הציבור האמריקאי, ו-"Studie Nr. 7" הוקרן כסרט קצר פופולרי בברלין, וערים רבות אחרות ברחבי העולם. האפקטים המיוחדים שפישינגר עשה עבור הסרטים הכתירו אותו בכינוי "הקוסם מפרידריכשטראסה". בשנת 1932 נשא פישינגר את אלפרידה פישינגר, בת דודתו מעיר הולדתו, גלנהאוזן.
הוליווד
כשהגיע להוליווד בפברואר 1936, קיבל פישינגר מפרמאונט משרד, מזכירות דוברות גרמנית, מורה לאנגלית ומשכורת שבועית של 250 דולר. הוא ואלפרידה נפגשו עם חברת המהגרים אך הרגישו לא שייכים בין בני האליטה. בזמן שחיכה לתחילת עבודתו, הוא צייר ואייר. הוא יצר סרט שנקרא במקור "Radio Dynamics", בליווי מנגינה באותו שם של רלף ריינגר. הסרט הקצר היה מיועד להכלל בסרט "The Big Broadcast of 1937", אך פרמאונט תכננו להוציא סרטים רק בשחור-לבן, דבר שלא הובהר לפישינגר כשהתחיל לעבוד. החברה לא אפשרה אפילו לנסות צבע בסרטו של פישינגר. הוא ביקש להשתחרר מהחוזה ועזב את פרמאונט. מספר שנים לאחר מכן, בעזרה של הילה וון ריביי ומלגה ממוזיאון סולומון ר. גוגנהיים הצליח לרכוש את הזכויות לסרט חזרה מפרמאונט. פישינגר עשה אותו מחדש בצבע בגרסה שקרא לה "Allegretto". סרט זה הפך לאחד המוקרנים והמוצלחים ביותר בהיסטוריה של המוזיקה הוויזואלית ואחד הסרטים הפופולריים ביותר של פישינגר.
רוב ניסיונות יצירת הסרטים של פישינגר באמריקה סבלו מקשיים. הוא יצר את "'An Optical Poem" ב-1937 המותאם לצלילי הרפסודיה ההונגרית השנייה של פרנץ ליסט עבור MGM אך לא קיבל תשלום בגלל דרך הנהלת החשבונות של החברה. הוא יצר את הקטע לצלילי טוקטה ופוגה ברה מינור של יוהאן סבסטיאן באך עבור "פנטסיה" של דיסני, אך עזב מבלי שניתן לו קרדיט, לאחר שדיסני שינה את העיצוב, ללא תיאום עמו. לדברי ויליאם מוריץ, פישינגר תרם לאנימציית האפקטים של הפיה הכחולה בסרט "פינוקיו". ב-1950 פישינגר יצר מספר פרסומות מונפשות.
מוזאון הציור הלא-אובייקטיבי שכר אותו ליצור סרט מסונכרן עם מארש של ג'ון פיליפ סוזה כדי שיוכל להדגים את נאמנותו לאמריקה, ואז התעקשו שיעשה סרט לצלילי הקונצ'רטי הברנדנבורגיים מס' 3, אף על פי שפישינגר רצה לעשות סרט אילם כדי להדגים את השלמות של התמונות הלא-אובייקטיביות שלו. בסוד פישינגר יצר את הסרט האילם "Radio Dynamics" ב-1942.
פישינגר היה מתוסכל לגבי עבודה על סרטים ובהדרגה הפנה את היצירתיות שלו לציורי צבע. אף על פי שקרן גוגנהיים הזמינה ממנו סרט מצויר, פישינגר יצר את הסרט שלו "Motion Painting No. 1" ב-1947 כתיעוד של תהליך הציור, על ידי צילום פריים לאחר כל משיכת מכחול, והסגנון הרב שכבתי מקביל למוזיקה של באך ללא סנכרון מדויק. אף על פי שלא קיבל תשלום עבור הסרטים הלא-מסחריים שלו אלא רק עבור עבודה מסחרית, "'Motion Painting No. 1" זכה בפרס ראשון בתחרות סרטים ניסויים בבריסל ב-1949. שלושה מסרטיו של פישינגר נכנסו לרשימת הסרטים הטובים בעולם של אולימפיאדת האנימציה ב-1984.
פישינגר מת בלוס אנג'לס ב-1967. כמות גדולה של מידע לא מדויק ממשיכה להתפרסם לגבי פישינגר, לרוב ממקורות בני עשרות שנים.
לומיגרף
בסוף שנות ה-40 פישינגר המציא את הלומיגרף (פטנט על כך נרשם ב-1955) שלפעמים מכונה גם "עוגב צבעים". כמו ממציאים של מכשירים דומים אחרים, פישינגר קיווה להפוך אותו למוצר מסחרי הזמין לכולם, אך הדבר לא קרה. הכלי ייצר תמונות על ידי הפעלת לחץ כנגד מסך גמיש שבלט לתוך קרן אור צבעוני צרה. ככלי תצוגה גודלו היה מוגבל על ידי אורך ידיו של המבצע. שני אנשים נדרשו כדי לתפעל את הלומיגרף: אחד הפעיל את המסך כדי ליצור תמונות, והשני כדי לשנות את צבעי האור.
המכשיר היה שקט, אבל הופיעו איתו לצלילי מנגינות שונות. פישינגר הופיע מספר פעמים בלוס אנג'לס ופעם אחת בסן פרנסיסקו בתחילת שנות ה-50 לצלילי מוזיקה קלאסית ופופולרית ורבים התרשמו מהתמונות המלהיבות של המכונה. ב-1964 השתמשו בלומיגרף בסרט מדע בדיוני "The Time Travelers" שבו כונה "lumichord". זאת לא הייתה כוונת פישינגר אלא החלטה של מפיקי הסרט. בנו של פישינגר, קונרד, בנה עוד שתי מכונות בגדלים שונים. לאחר מותו אלמנתו אלפרידה ובתו ברברה הופיעו עם הלומיגרף, יחד עם ויליאם מוריץ באירופה וארצות הברית.
היום אחד הכלים נמצא במוזאון של מכון הקולנוע הגרמני בפרנקפורט ושניים אחרים בקליפורניה. בתחילת 2007 ברברה פישינגר הופיעה עם הלומיגרף המקורי בפרנקפורט. תיעוד מצולם של הופעותיה של אלפרידה נשמר במרכז למוזיקה ויזואלית בלוס אנג'לס.
ארכיון
מסמכים, סרטים, צילומים והרבה ציורי אנימציה של פישינגר נשמרים במרכז למוזיקה חזותית בלוס אנג'לס שהוא בעל הזכויות על סרטיו. שם נשמרים גם מסמכים של אלפרידה פישינגר ושל ויליאם מוריץ, כותב הביוגרפיה של פישינגר. המרכז שימר רבים מסרטיו של פישינגר, כולל "Spirals", "Wax Experiments", ניסויים מוקדמים, "Squares", "Study no. 5", "Study no. 7", "Allegretto", "Radio Dynamics" ואחרים. קרן פישינגר בקליפורניה מנהלת את הציורים שלו וסוחר האמנות המייצג אותם באופן רשמי הוא Peyton-Wright Galler מסנטה פה.
אייפיקמלוס
אייפיקמלוס (שם מדעי: Aepycamelus; מילולית: "גמל גבוה") הוא סוג נכחד של גמל ענקי שחי באמריקה הצפונית בתקופת המיוקן.
מאפיינים
גמל זה היה גבוה בהרבה מהגמלים הקיימים, בזכות צווארו הארוך אך היה בעל רגליים דומות בצורתם וב"כריות" שבתחתית הרגל שדמו לפרסות גדולות. גובהו הגיע ל-3 מטר ומשקלו הממוצע ל-360–720 ק"ג. הוא חי בצורה שהזכירה את הג'ירפה וכנראה ניזון מעלים בצמרות העצים. ייתכן שרעה בחבורות קטנות בדומה לג'ירפות.
הוא חי לאורך הפרריה של אמריקה הצפונית בתקופת המיוקן ומאובניו נמצאו ממונטנה עד לפלורידה וקליפורניה. לצידו נמצאו מיני קרנפים פרהיסטוריים, גומפותריומיים, סוסיים שונים וטורפים גדולים כמו ההאינודון.
היצור נכחד לפני הפליוקן, ייתכן שבשל שינויי אקלימיים קשים שייבשו את הפרריות.
פרס הרמן שטרוק
פרס הרמן שטרוק הוא פרס המוענק על ידי עיריית חיפה לאמנים ישראלים. פרס זה הוא אחד משני פרסים על שמו של האמן הרמן שטרוק.
בית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה בצארסקויה סלו
מתחם בית הקברות שוכן בצמוד לבית הקברות קאזאן המשמש כבית קברות צבאי מאז 1790. בית הקברות הוקם ביוזמת הנסיך הגדול ולדימיר אלכסנדרוביץ'. בתקופת בניית בית הקברות בשנים 1914–1917 שכנה במרכזה כנסייה קטנה. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה נקברו בה חיילי הצבא הרוסי הקיסרי שנהרגו במלחמה, זאת ביוזמת אלכסנדרה מלכתו רעייתו של ניקולאי השני.
לקראת סוף שנת 1914 נקברו בבית הקברות 25 לוחמים (10 חיילים ו-15 קצינים). בית הקברות החל להיקרא בית קברות "האחווה", בדומה למקבילו המוסקבאי. באוגוסט 1915 הונחה אבן פינה לכנסיית עץ שנבנתה על ידי האדריכל ס. סידורצ'וק. באותה העת כבר נקברו במתחם יותר מ-400 חיילים.
לאחר מהפכת אוקטובר 1917 נזירי הכנסייה נטלו לעצמם את הטיפול בבית הקברות וטיפוחו, ברם בפברואר 1938 הכנסייה נסגרה והשלטונות הסובייטים חיללו את בית הקברות בבולדוזרים בשנות 1950 ללא השארת זכר.
לאחר התפרקות ברית המועצות התפילות במקום חודשו בשנת 2000. במתחם שבו עמדה בעבר הכנסייה הוצב בפברואר 2001 צלב עץ גדול והוחל בעבודות ניקוי. בשנת 2006 האתר הוכנס לרשימת אתרי מורשת תרבותית של רוסיה. ב-11 בנובמבר 2008 הוצב במתחם בית הקברות ההרוס אסטלת זיכרון ענקית לזכר גיבורי מלחמת העולם הראשונה והוחל בתכנון פיתוח האתר כאתר זיכרון להרוגי המלחמה.
ביולי 2014 צוות עבודה של המועצה להגנה על מורשת התרבות של מועצת סנקט פטרבורג אישרה תוכנית עבודה להכנסת האתר למאגר הממלכתי המאוחד. מה-1 ועד ה-4 באוגוסט 2015, במלאת 100 שנה לתחילת מלחמת העולם הראשונה, האתר שימש כאחד מהאתרים העיקריים שנערכו בהם טקסי הזיכרון הממלכתיים להרוגי המלחמה. בנובמבר אותה שנה ועדת הבינוי והאדריכלות של סנקט פטרבורג אישרה תוכנית עבודה של האדריכל מיכאיל פיליפוב לבניית קומפלקס זיכרון עם השם "קבר החייל האלמוני ממלחמת העולם הראשונה" (Могила Неизвестного Солдата Первой мировой войны) ובו מתחם עם דגלונים ודגלי הצבא הרוסי הקיסרי ואש תמיד. לפי התכנון יוצבו 26 צלבים לזכר כל היחידות שנטלו חלק בלחימה, שלטי זיכרון עם התאריכים העיקריים של המלחמה ושלט זיכרון לאחיות שטיפלו בפצועים. בנוסף תיבנה כנסייה משוחזרת בדמות כנסיית העץ שנהרסה.
A Place Called Slaughter Race
A Place Called Slaughter Race הוא שיר של השחקנית יהודייה-אמריקאית, שרה סילברמן, והשחקנית הישראלית, גל גדות. השיר נכתב על ידי פיל ג'ונסטון וטום מאקדגל, והופק על ידי אלן מנקן. השיר הופיע בסרט ראלף שובר את האינטרנט.
נכון לאפריל 2022, השיר הושמע למעלה מ-72 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-7 מיליון פעמים בספוטיפיי.
גרסת ג'וליה מייקלס
נכון לאפריל 2022, השיר הושמע למעלה מ-34 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
נכון לאפריל 2022, הווידאו קליפ של גרסה זו, בבימויה של איה טנימורה, נצפה למעלה מ-598 אלף פעמים.
דיק מקגווייר
ריצ'רד ג'וזף "דיק" מקגווייר (באנגלית: Richard Joseph "Dick" McGuire; 26 בינואר 1926 - 3 בפברואר 2010) היה כדורסלן ומאמן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1949–1960. בשנת 1993 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל כשחקן.
קריירה מקצועית
מקגווייר נבחר על ידי ניו יורק ניקס בבחירה השביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1949. ב-8 עונותיו הראשונות שיחק במדי הניקס, ועזר לקבוצה להעפיל 3 פעמים לגמר ה-NBA, בעונות -, לצד מקס זסלופסקי, וינס בורילה והארי גלאטין. לקראת עונת הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס עבור בחירת דראפט, ושיחק בקבוצה במשך 3 עונות, בין היתר לצד ג'ורג' יארדלי, ג'ין שו, הארי גלאטין וביילי האוול.
במהלך עונתו השלישית והאחרונה כשחקן הפיסטונס,, מונה מקגווייר למחליפו של רד רוצ'ה כמאמן הקבוצה, והחזיק בתפקיד של מאמן-שחקן עד סיום העונה. הוא המשיך לאמן את הקבוצה עד סיום עונת, ובכל ארבע עונותיו כמאמן העפילה דטרויט לפלייאוף. באמצע עונת החליף בניקס את המאמן הארי גלאטין, ואימן את הקבוצה בשנתיים הבאות, עד אמצע עונת  בה החליף אותו רד הולצמן. מאזן הניצחונות הכולל של מקגווייר כמאמן ראשי ב-NBA עומד על 197 ניצחונות ו-260 הפסדים.
בשנת 1992 הוציאו הניקס לגמלאות את גופייתו של מקגווייר, עם המספר 15. בשנת 1993 הוצג מקגווייר כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל, שנה לאחר שהוצג אחיו הצעיר אל מקגווייר, ששיתף איתו פעולה בניקס בין השנים 1951–1953. בכך הפכו האחים מקגווייר לצמד האחים היחיד אי פעם שהוצג בהיכל התהילה.
ב-3 בפברואר 2010 מת מקגווייר כתוצאה מקרע באבי העורקים, בגיל 84.
אגרוף (שיר)
אגרוף הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-22 בנובמבר 2019, על ידי חברת התקליטים הישראלית אן אם סי יונייטד, כסינגל הראשון מתוך האלבום, מועבט.
השיר הגיע אל המקומות הראשונים במצעד השבועי של מדיה פורסט ובמצעד הרשמי של גלגלצ.
ב-25 בספטמבר 2020, הוציאה בן זקן את הגרסה האקוסטית לשיר.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אורי בן ארי, הולחן על ידי אורי בן ארי ואיתן דרמון והופק על ידי אריאל טוכמן. בשיר מופיעים קולות רקע אשר בוצעו על ידי אורי בן ארי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-22 בנובמבר 2019. בתחילת הקליפ ניתן לראות את בן זקן יושבת על כיסא עליה מכוונות מצלמות ומתחילה לשיר. בקליפ עצמו מופיעים עומר דרור ומיכל פרס.
Full Gear (2020)
היה אירוע היאבקות מקצועית בשיטת השלם וצפה של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). האירוע נערך ב-7 בנובמבר 2020 באולם ה-Daily's Place בג'קסונוויל, פלורידה והוא היה האירוע השני בסדרת אירועי Full Gear.
תשעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, ג'ון מוקסלי ניצח את אדי קינגסטון בקרב "אני נכנע" ושמר על אליפות העולם של AEW. עוד ברשימת הקרבות, היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) ניצחו את FTR (קאש וילר ודקס הרווד) וזכו באליפות הזוגות של AEW, דארבי אלין ניצח את קודי רודס וזכה באליפות TNT של AEW, וקני אומגה ניצח את אדם פייג' בקרב הגמר של טורניר ההדחות על המועמדות לאליפות העולם של AEW.
רקע
במהלך האירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר 2020, ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW) הודיע על אירוע השלם וצפה הבא שלו, Full Gear, כך שהאירוע הפך להיות אירוע שנתי. ב-6 בנובמבר, יום לפני קיום האירוע, רשת הטלוויזיה TNT שידרה תוכנית של שעה אשר נקראה Countdown to Full Gear, כשתוכנית זו גרפה כ-245 אלף צפיות.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות במהלך התקופה שעד לקיום האירוע. העלילות הופקו דרך סדרת היוטיוב, Being The Elite אשר משודרת בערוץ הרשמי של היאנג באקס ובתוכניות השבועיות Dynamite ו-Dark.
ב-23 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite, ג'ון מוקסלי הגן בהצלחה על אליפות העולם של AEW נגד אדי קינגסטון לאחר שגרם לאחרון להתעלף הודות להכנעת חניקה. ב-14 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, קינגסטון תקף את מוקסלי לאחר הקרב של האחרון נגד לאנס ארצ'ר וטען שהוא לעולם לא נכנע בקרב על האליפות ביניהם. שבוע לאחר מכן בתוכנית, נקבע שמוקסלי יגן על תוארו נגד קינגסטון בקרב "אני נכנע" באירוע Full Gear.
ב-30 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite, דווח על קיום טורניר הדחות בן שמונה משתתפים על המועמדות לאליפות העולם של AEW, כשגמר הטורניר יתקיים באירוע Full Gear והמנצח בו יקבל קרב עתידי על אליפות העולם של AEW. ילד הג'ונגל, ריי פיניקס, קני אומגה, וורדלו, קולט קבנה, אדם פייג', ג'ואי ג'נלה ופנטה אל זרו M הוכרזו כמשתתפים בטורניר. הארבעה שהעפילו לשלב חצי הגמר היו ריי פיניקס, קני אומגה, אדם פייג' וורדלו לאחר שניצחו ב-21 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, את פנטה אל זרו M, סוני קיס, קולט קבנה וילד הג'ונגל, בהתאמה. לעומת זאת, בעקבות פציעה בצוואר של פיניקס במהלך הקרב שלו מול פנטה אל זרו M, הוא לא היה כשיר להמשיך בטורניר ולכן הוא העניק לפנטה את הזכות להמשיך במקומו בטורניר כתוצאה מפרישה. שבוע לאחר מכן בתוכנית, השניים שהעפילו לגמר הטורניר היו קני אומגה ואדם פייג' לאחר שניצחו את פנטה אל זרו M וורדלו, בהתאמה. כתוצאה מכך, הקרב בין אלופי הזוגות של AEW לשעבר, קני אומגה לאדם פייג', נקבע לאירוע Full Gear.
ב-14 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, קרב זוגות מרובע נקבע לפרק של השבוע הבא, כשהמנצחים בקרב זה יאתגרו את FTR (קאש וילר ודקס הרווד) לקרב על אליפות הזוגות של AEW באירוע Full Gear. ארבעת הצמדים שנבחרו באופן אקראי היו פרייבט פארטי (אייזיאה קאסידי ומארק קוון), אלכס ריינולדס וג'ון סילבר מקבוצת הדארק אורדר, הבוצ'ר והבלייד, והיאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון). בקרב זה, ניצחו היאנג באקס. בפרומו ששודר ב-28 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, היאנג באקס הודיעו שאם הם יפסידו באירוע Full Gear, הם לא יאתגרו יותר על אליפות הזוגות של AEW.
ב-14 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, הקרב בין קודי לאורנג' קאסידי הסתיים בתיקו עקב חריגה מגבולות הזמן המוקצב וכתוצאה מכך קודי שמר על אליפות TNT של AEW. לאחר מכן, נודע שדארבי אלין יאתגר את אלוף ה-TNT לקרב על התואר באירוע Full Gear. לפני קיום האירוע, קודי התמודד מול קאסידי בקרב חוזר על אליפות TNT של AEW, שהיה מסוג קרב חוטבי עצים ב-28 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, שבו קודי יצא עם ידו על העליונה ושמר על תוארו. בעקבות זאת, הקרב בין קודי לאלין הפך רשמי לאירוע Full Gear.
לאחר שמאט הארדי ניצח את סמי גווארה בקרב חוקי ברוקן באירוע All Out, הארדי לקח חופשה קצרה במטרה להחלים ולחזור לפעילות עקב פציעה שספג במהלך הקרב ביניהם. הוא התחבר לשורות הצמד פרייבט פארטי כמנג'ר שלהם, אך הותקף מאחורי הקלעים לפני הקרב שלהם ב-16 בספטמבר בפרק של התוכנית Dynamite. התוקף נחשף מאוחר יותר כלא אחר מסמי גווארה. כתוצאה מכך, קרב אליט דילישן נקבע בין השניים והוא יתקיים במתחם הארדי בקמרון, קרוליינה הצפונית.
באירוע Fight for the Fallen, שנערך ב-15 ביולי, ניילה רוז חשפה את המנג'רית שלה, ויקי גררו. לאחר הקרב של רוז ב-13 באוקטובר בפרק של התוכנית Dark, השתיים שהוכרו בשם "The Vicious Vixens", איתגרו את היקארו שידה לקרב על אליפות הנשים של AEW, שבחזקתה. ב-28 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, שידה נענתה בחיוב לאתגר זה וכתוצאה מכך הקרב ביניהן הפך רשמי לאירוע Full Gear.
MJF, שבמקור הביע את רצונו להצטרף לקבוצת The Inner Circle בראשותו של כריס ג'ריקו ב-13 בנובמבר 2019, חיפש להצטרף לקבוצה כלשהי לאחר שהוא כשל בניסיונו לנצח את ג'ון מוקסלי ולזכות באליפות העולם של AEW באירוע All Out. במהלך השבועות שבאו לאחר מכן, השניים נפגשו לסעודה משותפת ולדיון "בית העירייה" שבו קבוצת The Inner Circle ידונו בנושא צירופו של MJF. לאחר מספר שאלות מאריק בישוף ואחרים, ג'ריקו הודיע שהוא יעניק ל-MJF קרב נגדו באירוע Full Gear, ובמידה שהאחרון ינצח אותו, הוא יצטרף לקבוצת The Inner Circle.
מופע מקדים
קרב אחד בודד התקיים במהלך המופע המקדים אשר נודע בשם "The Buy In" ובו סרינה דיב הגנה על אליפות הנשים של NWA נגד אליסן קיי. דיב רשמה הגנה מוצלחת על התואר לאחר שהכניעה את קיי בעזרת מהלך ההכנעה, סריניטי לוק. לאחר הקרב, אלופת הנשים של NWA לשעבר, ת'אנדר רוזה, הגיעה לזירה והתעמתה עם דיב.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב גמר טורניר ההדחות על המועמדות לאליפות העולם של AEW בין אדם פייג' לקני אומגה, כשהמנצח בקרב קיבל קרב עתידי על אליפות העולם של AEW. אומגה ביצע על פייג' את מהלך ה-One Winged Angel כדי להשיג את הניצחון בקרב ולקבל קרב עתידי על התואר הראשי.
בקרב השני, ג'ון סילבר התמודד מול אורנג' קאסידי. בסיום, קאסידי ביצע על סילבר את מהלך ה-Beach Break, שהספיק לו כדי לנצח בקרב.
אז, קודי (שלווה לקרב על ידי ארן אנדרסון) הגן על אליפות TNT של AEW נגד דארבי אלין. בסיום, לאחר ששני המשתתפים ניסו להצמיד זה את זה, אלין ניצח בקרב לאחר הצמדה ובכך זכה בתואר.
בקרב שבא לאחר מכן, היקארו שידה הגנה על אליפות הנשים של AEW נגד ניילה רוז (שלוותה לקרב על ידי ויקי גררו). שידה רשמה הגנה מוצלחת על התואר לאחר שביצעה על רוז סדרת בעיטות.
בקרב הבא, מאט הארדי התמודד מול סמי גווארה בקרב אליט דילישן, שהתרחש במתחם הארדי. במהלך הקרב, גנגרל והוריקן הלמס ערכו הופעות אורח, כך שגנגרל עזר לגווארה והלמס עזר להארדי. כמו כן, סנטנה ואורטיז ופרייבט פארטי התערבו בקרב לטובת גווארה והארדי, בהתאמה. בסיום, הארדי הצמיד את גווארה לניצחון לאחר שהטיח כיסא בראשו.
בקרב הלפני האחרון, כריס ג'ריקו התמודד מול MJF (שלווה לקרב על ידי וורדלו) בקרב שבו אם MJF ינצח, הוא יצטרף לקבוצת The Inner Circle. בסיום, וורדלו הסיח את דעתו של השופט כאשר העניק ל-MJF את טבעת היהלום של דינאמייט. מנגד, ג'ייק הייגר הגיח וזרק לעבר ג'ריקו את אלת הבייסבול שלו, פלויד. ג'ריקו היה בדרכו להשתמש בפלויד, אך בזמן שדעתה של השופטת הוסחה על ידי וורדלו, MJF נשכב על הרצפה והעמיד פנים שהוא ספג מהלומה מג'ריקו, אף על פי שלא קרה הדבר. האחרון שמט את אלת הבייסבול מידיו והחל לשכנע את השופטת, אובריי אדוארדס, שהוא לא פגע בו כלל. MJF ניצל מצב זה לטובתו וביצע על ג'ריקו הצמדה מוצלחת לספירת שלוש תוך כדי שהוא אחז במכנסיו. כתוצאה מניצחונו של MJF, הוא הצטרף לקבוצת The Inner Circle ביחד עם וורדלו. לאחר הקרב, MJF התקדם אל עבר ג'ריקו במטרה ללחוץ את ידו. ג'ריקו לא רק שלחץ את ידו, אלא גם חיבק אותו, כך שהשניים ביחד עם וורדלו והייגר חגגו את ניצחונו.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי, ג'ון מוקסלי הגן על אליפות העולם של AEW נגד אדי קינגסטון בקרב אני נכנע. בסיום, מוקסלי חנק את קינגסטון בעזרת חוט תיל שהיה עטוף סביב זרועו. חניקה זו הובילה לכך שקינגסטון אמר את המילים "אני נכנע", שהעניקו למוקסלי את הניצחון בקרב אשר הקנה לו הגנה מוצלחת על התואר.
ביקורות
האירוע קיבל ביקורות חיוביות בקרב המבקרים והצופים, כשהקרב על אליפות הזוגות של AEW עמד בראש ביקורות אלה.
העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, העניק לקרב על אליפות הזוגות של AEW ציון של 5.25 כוכבים, שזה הוא הקרב השלישי של AEW שמקבל ציון שהוא מעל שיטת הדירוג המתקבלת של 5 כוכבים. לקרב בין אומגה לפייג' העניק ציון של 4.5 כוכבים, לקרב בין אלין לרודס ולקרב המרכזי על אליפות העולם של AEW ציונים של 4.25 כוכבים. הקרב בין הארדי לגווארה לא זכה לציון בשל העובדה שהוא צולם בסגנון קולנועי.
ג'סטין בראסו מהמגזין ספורטס אילוסטרייטד אמר ש"האירוע עלה כל הציפיות", את הקרב בין אומגה לפייג' תיאר כ"טוב בצורה יוצאת דופן", את הקרב בין אלין לרודס כינה כ"רגע הגדול ביותר בקריירה של אלין", הקרב בין FTR ליאנג באקס על אליפות הזוגות היה לטעמו "קרב הערב", והקרב בין מוקסלי לקינגסטון על אליפות העולם של AEW הוא "לא לבעלי לב חלש". כריס בנגל מהאתר CBS ספורטס כינה את האירוע כאחד שלא איכזב, העלילה מאחורי הקרב של MJF לג'ריקו היה "יוצא מגדר הרגיל", הקרב בין FTR ליאנג באקס היה "אחד מהקרבות הטובים ביותר בזמן האחרון", והקרב על אליפות העולם היה "מבדר". יוסף סטשבסקי מהמגזין ניו יורק פוסט אמר שהאירוע "העביר את הסחורה בגדול", לקרב בין הארדי לגווארה היו "רגעים כיפים במיוחד", קרב הזוגות בין FTR ליאנג באקס "ענה על הציפיות ועל קרב החלומות שציפו לו כל כך במשך זמן רב", והקרב בין מוקסלי לקינגסטון היה "ברוטלי ולעיתים לא נעים".
פלורה סויה
פלורה סויה (באנגלית: Flora Suya) היא שחקנית מלאווית. היא הייתה מועמדת לשחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע בשנת 2010 (בטקס פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע ה-6 ) ובשנת 2013 (בטקס פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע ה-9 ).
קריירה
יחד עם השחקנית טפיווה גוואזה, פלורה סויה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Seasons of a Life" (בתרגום חופשי לעברית: עונות השנה) אשר יצא בשנת 2010. הסרט מספר על חוויית המשרתת האפריקאית, אשר הוטרדה מינית על ידי הבוס שלה, ולאחר מכן הוא הכחיש זאת. על תפקידה בסרט, היא הייתה מעומדת לפרס השחקנית הטובה ביותר בטקסי פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע. בשנת 2013 היא שיחקה בסרט שהפיק צ'ארלס שמו ג'ויה, "Last Fishing Boat" (בתרגום חופשי לעברית: סירת הדיג האחרונה), שם היא שיחקה את אשתו של פוליגמוס ומאהבת של תייר. על השתתפותה בסרט היא הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר בטקסי פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע. בשנת 2014, דווח שהיא תשתתף בסרט הזמבי, "Chenda" (בתרגום חופשי לעברית: צ'נדה), אשר מספר על צרות הנשים העקרות, ועל התגובה השלילית של הגברים באפריקה כלפי המצב. הסרט הושק בקולנוע בדצמבר 2014, ושוחרר בשנת 2015. בשנת 2016, הסרט שלה "My Mother's Story" (בתרגום חופשי לעברית: הסיפור של אמא שלי) הוכרז כאחד מסרטי הפתיחה בפסטיבל עמק הסיליקון בארצות הברית. הסרט מספר על הסבל של הנשים כדי לאבטח את ביתם ללא עזרה מהבעל. בסרט היא משחקת את טדלה, אם חד-הורית בסביבה אפריקאית מגדרית ותרבותית רגישה.
כיף-כיף
כיף-כיף (בערבית: كيفكيف; באנגלית: Kif-Kif) הוא ארגון לא ממשלתי להט"בי-מרוקאי. מאחר שהוא אינו מוכר כחוק במרוקו, לארגון יש רישיון בספרד, מאז 2008. העמותה זוכה לביקורת נרחבת מהחלקים השמרניים בחברה המוסלמית במדינה, גם באמצעות שימוש באיומים, או במקרים קיצוניים מסוימים, אפילו אלימות.
הארגון מפעיל את המגזין Mithly.
היסטוריה
ב-1 ביוני 2004, עצרה משטרת מרוקו 43 בני אדם בתטואן באשמת ביצוע יחסי מין הומוסקסואליים, בהתאם לסעיף 489 לחוק העונשין המרוקאי. בשל כך, נפתח קמפיין מקוון בין-לאומי, על ידי פעילים מקומיים שונים, לשחרורים של 43 העצורים. בשל הרצון לתאם בין פעילים, הוקמה הקבוצה באופן רשמי ב-2005. מאז 2006, ישנו מאבק לרשום את הארגון כעמותה במרוקו ללא כל הצלחה.
באפריל 2010 השיק הארגון את המגזין Mithly, מגזין הלהט"ב המרוקאי הראשון, בדפוס ובאינטרנט. המהדורה הראשונה, שנדפסה ברבאט, הפיצה 200 עותקים באופן חשאי, שכן סעיף 489 בחוק העונשין אוסר יחסי מין הומוסקסואליים, ואוסר פרסום של חומר פוגעני.
במאי 2010, הוקמה התת-קבוצה מינה וי פינה (באנגלית: Menna w Fena), קבוצה פנימית של כיף-כיף, המוקדשת במיוחד לנשים להט"ביות.
קסניה פאג'ין
קסניה פייג'ין (בקירילית סרבית: Ксенија Пајчин; 3 בדצמבר 1977 - 16 במרץ 2010) הייתה זמרת, רקדנית ודוגמנית סרבית פופולרית בסרביה ובשאר הרפובליקות היוגוסלביות לשעבר.
ביוגרפיה
פייג'ין נולד בבלגרד לאם ליוביצה ולאב מילוש. משפחתה מקורה בכפר הבוסני גובין שליד ליבנו. היא הייתה בת דודתה של הזמר הסרבי יליד בוסניה באחה מאלי קנינדז'ה (מירקו פייצ'ין). תשעה חודשים לאחר מותה הוציא קנינדז'ה את השיר "ספאבי, קרלג'יצה" (שינה, מלכה) לזכרה.
קריירת מוזיקה
פייג'ין החלה את דרכה כרקדנית go-go בדיסקוטקים. היא הופיעה כרקדנית גיבוי בקליפ לשיר Opojni su zumbuli של דרגנה מירקוביץ' בשנת 1994. במהלך תקופה זו עבדה כעוזרת של איל המוזיקה Minimaks, שהיה מנהל כוכבים מצליחים כמו סילבנה ארמניליץ' ולפה ברנה. הוצעה לה להצטרף לדואט פופ, דאק, כקול נשי.
כרקדנית, התפרסמה ביוון, שם הופיעה במועדוני לילה רבים. מאוחר יותר המשיכה פייצ'ין לקריירת מוזיקת ​​סולו, ובעוד שירה לא הייתה מרשימה, היא זכתה לתשומת לב בעקבות ריקודים ותלבושותיה. היא הייתה בעלת סטודיו למחול בבלגרד ועבדה כדוגמנית. היא הופיעה לעיתים קרובות בצהובונים והייתה ידועה בהצהרותיה המקוממות. קסניה פאג'ין דנה בגלוי בחיי המין שלה ובניתוחים פלסטיים.