cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המפרי אוסמונד
עבודתו בארצות הברית
לאורך הקריירה שלו, אוסמונד פרסם אחד עשר ספרים ומאמרים רבים (ראה). הוא נפטר מהפרעת קצב לב ב-6 בפברואר 2004. השאיר אישה, שלושה ילדים וחמישה נכדים.
קישורים חיצוניים
Hofmann's Potion - Albert Hofmann LSD Documentary
Remembering Humphry Osmond: A Pioneer in Orthomolecular Medicine
מאיר בידרמן
מאיר בידרמן (נולד בשנת 1984) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, בתפקידו האחרון היה מפקד חטיבת הבקעה. קודם לכן שימש סגן מפקד חטיבת הצנחנים, מפקד גדוד 195 ומפקד גדוד 53.
ביוגרפיה
בידרמן נולד וגדל בירושלים. למד בתיכון הדתי הימלפרב והוא בוגר ישיבת מעלה גלבוע של הקיבוץ הדתי. התגייס לצה"ל לחיל השריון בשנת 2003, ושובץ בגדוד 53 בחטיבה 188. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. בסיום הקורס שב לגדוד 53 ומונה למפקד מחלקה, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שירת כסגן מפקד פלוגה, והשתתף בין היתר במלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה א' בגדוד 53, והוביל את הפלוגה בין היתר במבצע עופרת יצוקה. בהמשך שירת כקצין המבצעים (קמב"ץ) הגדודי. יצא ללימודים במהלכם שימש כמפקד פלוגת חי"ר במילואים השייכת לחיל השריון. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 53 בין השנים 2013–2014, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. לאחר מכן מונה לראש לשכת מפקד פיקוד הצפון, אביב כוכבי בין השנים 2014–2016. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2017 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 53, תפקיד בו שירת עד 4 ביולי 2018. ביולי 2018 מונה למפקד גדוד 195, תפקיד אותו מילא עד 30 ביולי 2020. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים בין השנים 2020–2021, בכך היה לקצין שריון הראשון שמילא תפקיד זה. ב-9 באוגוסט 2021 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הבקעה וכיהן בתפקיד עד 18 ביולי 2023. בקיץ 2023 צפוי להתחיל בלימודים במכללה לביטחון לאומי.
שיכון סגרה
שיכון סגרה (Segre embedding) או העתקת סגרה (Segre map) היא שיכון סגור של מכפלה של מרחבים פרויקטיבים במרחב פרויקטיבי (מממד גדול יותר). קיום שיכון כזה מוכיח כי מכפלה של יריעות פרויקטיביות היא יריעה פרויקטיבית. עובדה זאת מאפשרת להגדיר מכפלה של יריעות פרויקטיביות מבלי להצטרך להגדיר את מושג היריעה האלגברית באופן כללי, ולהסתפק במושג היריעה הפרויקטיבית.
רקע ומוטיבציה
מרחב פרויקטיבי הוא אוסף הישרים העוברים דרך הראשית במרחב ליניארי. יריעה פרויקטיבית היא תת-קבוצה סגורה זריצקי של מרחב פרויקטיבי, זאת-אומרת קבוצה המתוארת על ידי מספר משוואות פולינומיות הומוגניות. יריעה קווזי-פרויקטיבית היא תת-קבוצה פתוחה זריצקי של יריעה פרויקטיבית. זאת-אומרת יריעה פרויקטיבית שהוציאו ממנה תת-יריעה פרויקטיבית. יריעות קווזי-פרויקטיבית מהוות מחלקה רחבה מאוד של יריעות שכוללת בין השאר את היריעות האפיניות. זמן רב הגאומטריה האלגברית דנה רק בהן, וגם היום חלק נכר ממנה מוקדש להן.
אולם האילוץ להיות תת-קבוצה של מרחב פרויקטיבי הוא לא תמיד טבעי, כדי להימנע מאילוץ זה הוגדרו היריעות האלגבריות הכלליות. באופן אינטואיטיבי יריעה אלגברית היא אובייקט גאומטרי שנראה מקומית כמו יריעה אפינית. ההגדרה הפורמלית של יריעה אלגברית מורכבת למדי, ולכן במיקרים רבים נמנעים מלתת אתה. גישה זאת גובה מחיר מסוים. למשל, בלי מושג היריעה האלגברית לא ברור איך להגדיר מכפלה של יריעות פרויקטיביות או אפילו של מרחבים פרויקטיבים. לשם כך נועד שיכון סגרה.
שיכון סגרה מאפשר לשכן מכפלה של מרחבים פרויקטיבים במרחב פרויקטיבי מממד גדול יותר ובכך הופך את המכפלה ליריעה פרויקטיבית. באופן דומה בעזרת שיכון סגרה ניתן לראות כ מכפלה של יריעות פרויקטיביות היא פרויקטיבית ושל יריעות קווזי-פרויקטיביות היא קווזי-פרויקטיבית. למעשה, במונחים של גאומטריה אלגברית, לפני הגדרת מושג היריעה האלגברית, ניתן היה להגדיר מכפלה של יריעות פרויקטיביות (או קווזי-פרויקטיביות) רק באמצעות שיכון סגרה.
גם היום שיכון סגרה שימושי, מכיוון שתכונות מסוימת של יריעות פרויקטיביות (וקווזי-פרויקטיביות) לא תקפות ליריעות כלליות. כמו כן הוא משמש לבניית דוגמת של יריעות אלגבריות. לעומת זאת, מבחינה חישובית, שיכון סגרה שימושי רק בממדים קטנים, כי הוא מעלה משמעותית את ממד המרחב הפרויקטיבי, והמעלה של התמונה שלו (בתור תת-יריעה) גבוהה.
שיכון סגרה מאפשר להראות כי המרחבים הפרויקטיביים הם מופרדים (separated). זאת מפני שהשיכון מציג הלכה למעשה את האלכסון של מרחב פרויקטיבי בתור תת-יריעה סגורה של המכפלה, היא מרחב סגרה.
הגדרה
יהי k שדה סגור אלגברית. יהיו ו- המרחבים הפרויקטיבים מממדים n ו-m בהתאמה. נגדיר את העתקת סגרה:
כאשר.
יריעת סגרה, מוגדרת להיות התמונה של העתקת סגרה:
הגדרה באמצעות מכפלה טנזורית
קל לראות שהגדרה זאת מתלכדת עם הקודמת במקרה ש-V=k^{n+1} ו-,W=k^{m+1} בהשתמש בזיהוי
תכונות
מכיוון שתמונה של יריעה אי-פריקה היא יריעה אי-פריקה. נובע שיריעת סגרה היא יריעה אי-פריקה.
טענה: יריעת סגרה היא יריעת האפסים של כל המשוואות מהצורה
באשר ו-. יתר על כן, העתקת סגרה מגדירה איזומורפיזם מ- ליריעת סגרה. טענה זו מוכיחה שיריעת סגרה היא יריעה פרויקטיבית כמו כן ניתן להסיק מטענה זאת שיריעת סגרה היא המכפלה של ו- בקטגוריית היריעות הפרויקטיביות. עובדה זאת מאפשרת להגדיר מכפלה של יריעות פרויקטיביות מבלי להיזדקק להגדרת מושג הכללי של יריעה אלגברית.
דוגמה
העתקת סגרה ממכפלה של שני ישרים פרויקטיבים נתונה על ידי ויריעת סגרה היא . החיתוך של יריעת סגרה עם המרחב האפיני הוא למעשה הגרף של הפונקציה
הדיוויזיה ה-11 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-11 (בגרמנית: 11. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1815 כחטיבה בברסלאו, וב-5 בספטמבר 1818 היא הפכה לדיוויזיה ה-11. בשנת 1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, שם הייתה חלק מצבא המיין, ולחמה בקרב קניגרץ, כחלק מהקורפוס ה-6. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בין השנים 1870–1871, הוחזקה הדיוויזיה בשלזיה כדי לאבטח את האזור במקרה שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תחליט להצטרף למלחמה לצד צרפת. רק לקראת סוף המלחמה נשלחה הדיוויזיה לסייע במצור על פריז ובקרב שווילי.
יצחק אייזיק אייכנשטיין
רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מזידיטשוב (ה'תקס"ה, 1805 - ט' בסיוון ה'תרל"ג, 1873) היה האדמו"ר מזידיטשוב בדור השני של השושלת.
ביוגרפיה
יצחק אייזיק נולד בגליציה בשנת ה'תקס"ה לרבי ישכר בעריש אייכנשטיין מזידיטשוב ולעטיא בתו של רבי אליהו לאנגענויער. היה תלמידו המובהק של דודו רבי צבי הירש מזידיטשוב מייסדה של החסידות.
אחר פטירת רבי צבי הירש המשיכו את דרכו אחיו רבי ישכר בעריש ורבי משה מסאמבור וחתנו-אחיינו רבי יהודה צבי מראזלה. לאחר פטירתם החלו חסידים (בהוראת רבי ישראל מרוז'ין) לנסוע לרבי יצחק אייזיק שנמנע מלהתנהג כאדמו"ר של זידיטשוב רשמית כל עוד חי רבו השר שלום מבעלזא. רבי יצחק אייזיק היה ידוע בהתמדתו בלימוד ובגדלותו בתורה בנגלה ובעיקר בנסתר. הנהגתו האישית התאפיינה בקדושה וטהרה קיצונית. הוא מיעט באכילה שתייה ושינה עד כדי צמצומם לכמות המינימלית ביותר. כדודו וכדרכה של שושלת זידיטשוב הרבה לעסוק בזוהר ובתורת הקבלה וכך גם ספריו שנכתבו על דרך קבלת האר"י. הוא מהבולטים מההוגים החסידים שדרכם הייתה דרך קבלת האר"י הקלאסית. אלפי חסידים נהרו לחצרו ובהם גם רבנים ואדמו"רים חשובים. תלמידו המובהק היה רבי יוסף מאיר וייס מספינקא מייסד חסידות ספינקא. בניו וצאצאיהם כיהנו גם הם כאדמו"רים בזידיטשוב ובעיירות נוספות.
בשל ההערצה הרבה כלפיו, והעובדה שאדמו"רים רבים היו מתלמידיו, חדרו מנהגי זידיטשוב לחצרות חסידיות נוספות, בהם חסידויות טאש, קוסון, ספינקא, קומרנא, קאליב. כן שרדו ניגונים שמקורם בחסידות זידיטשוב בחסידיות בעלזא ובמונקטש.
ספריו:
צאצאיו
חמשת בניו שימשו באדמו"רות.
Mass Effect 3
Mass Effect 3 הוא משחק פעולה ותפקידים שפותח על ידי חברת BioWare והופץ על ידי EA. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Microsoft Windows, ה-Xbox 360, ה-Wii U וה-PlayStation 3. המשחק הוא השביעי בסדרת Mass Effect.
משחקיות
היבטים מסוימים של המשחק Mass Effect 3, מושפעים מבחירות שנעשו במשחקים הקודמים כמו ב-Mass Effect 2 שבו ייבאו את הקבצים הקודמים למשחק החדש. אך היו שינויים, לדוגמה, אפשרויות של עיצוב השחקן השתנה בהרבה יותר מהמשחק Mass Effect 2.
במשחק Mass Effect 3 יש ארבעה מצבים שנקבעו מראש: קמפינג, מצב פעולה, מצב סיפור ומצב RPG במצב אקשן. בשביל לעלות לדמויות את השלבים, הם צריכים להשלים מיומנויות. לשחקנים, גם יש אפשרות להתאים אישית את כלי הנשק שלהם עם טווחים שונים, אופנות (סקינים), אורך קנה וסוגי תחמושת.
לאורך Mass Effect 3, השחקנים צריכים להגדיל את הכוח הצבאי היעיל שלהם, כדי להתכונן למשימה האחרונה של המשחק. EMS מחושב על ידי הכפלת הכוח הצבאי, TMS הוא מדד של נכסי מלחמה הכולל הישגים משל Mass Effect ו-Mass Effect 2 וכמו כן גם פריטים שנרכשו מ-Mass Effect 3. ניתן לרכוש פריטים אלה בדרכים שונות, כולל שיחות מזדמנות וסריקת כדור הארץ, סריקת הפלנטה הרבה יותר פשוטה מ-Mass Effect 2 וכבר לא כוללת סריקה של כל כוכב בנפרד. אחרי כל כך הרבה הרחבות מאז Mass Effect 2, עקיפה ופריצה בוטלו במשחק.
Celebration (שיר של קול אנד דה גאנג)
Celebration הוא סינגל של הלהקה האמריקאית, קול אנד דה גאנג, שיצא ב-1980 כסינגל המוביל של אלבומם ה-12 של הלהקה,. סינגל זה היה הסינגל הראשון והיחיד של הלהקה שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100.
בשנת 2021, ספריית הקונגרס בחרה בשיר זה שיופיע במאגר ההקלטות הלאומי בשל היותו "משמעותי מבחינה תרבותית היסטורית או אסתטית".
גרסת Dragon
הלהקה הניו זילנדית-אוסטרלית, Dragon הוציאה בנובמבר 1987 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן התשיעי של הלהקה, Bondi Road.
גרסת קיילי מינוג
הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג, הוציאה גרסת כיסוי לשיר ב-16 בנובמבר 1992. השיר יועד במקור עבור אלבום האולפן הרביעי שלה, Let's Get to It, אם כי הופיע לבסוף כסינגל השני של אלבום הלהיטים הראשון שלה, Greatest Hits.
"Celebration" צוטט פעמים רבות כאחד השירים האהובים על מינוג, והוא נכלל בשלושה מאלבומי הלהיטים הגדולים שלה, Ultimate Kylie, The Best of Kylie Minogue ו-Step Back in Time: The Definitive Collection. גרסת רמיקס טכנו-רייב של השיר מופיע באלבום הרמיקס Non-Stop History 50+1 של Kylie.
סטוקסוזאורוס
סטוקסוזאורוס (שם מדעי: Stokesosaurus) הוא סוג של דינוזאור תרופוד, אשר חי במשך היורה העליון לפני 150 מיליון שנה באמריקה הצפונית. הממצאים שלו התגלו ביוטה, ארצות הברית סביב שנות ה-70 בידי הגאולוג ויליאם לי סטוקס שחשף אותו לאחר חילוץ של עצמות אלוזאורוס בתוך המונומנט הלאומי ג'ורסיק שביוטה, והוא תואר ב-1974 על ידי עוזרו של סטוקס, ג'יימס ה. מדסן (James H. Madsen) שקרא לדינוזאור על שם עמיתו (מילולית: "זוחל/לטאת סטוקס"). ממצאים נוספים הגיעו ממספר מדינות כמו דקוטה הדרומית. ממצאים מאנגליה ששויכו במקור לסוג הופרדו לסוג אחר - ג'ורטירנט.
לפי ההערכות הגיע דינוזאור זה לאורך 3 עד 4 מטרים, והוא היה קל משקל יחסית, לא יותר מ-60 קילוגרם. במראהו דמה לטייניקולגראוס, והיה קרוב לפרוצרטוזאורוס, לאאוטירנוס ולקרוביהם. מעריכים שהוא השתייך למשפחת הפרוצרטוזאוריים, אך ב-2020 החליטו כמה חוקרים לשייך אותו למשפחה ייחודית - סטוקסוזאוריים.
טורף זה היה בעל חוטם ארוך, והיה בעל חוש ריח מחודד, בעל רגליים חזקות מותאמות לריצה ונראה שהיה מכוסה בנוצות. הוא חי לאורך היערות והשפלות של מורדות הרי הרוקי, בהם חיו מיני דינוזאורים רבים לרבות דיפלודוקיים, סטגוזאוריים, הקמפטוזאורוס והדריוזאורוס, וכן טורפים כמו האלוזאורוס, הטורווזאורוס והמארשוזאורוס.
ניז'ין
היסטוריה
לראשונה ניז'ין מוזכרת בתעודה מ-1078.
ב-26 במרץ 1625 לניז'ין הוענקו זכויות מגדבורג.
העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-13 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-15 בספטמבר 1943.
יהודי ניז'ין
היהודים החלו להתיישב בניז'ין בראשית המאה ה-17, אך הקהילה הושמדה בעקבות גזירות ת"ח-ת"ט וחודשה במאה ה-18.
בניז'ין קבור רבי דובער שניאורי שהיה האדמו"ר השני של חסידות חב"ד. לידו, נכדו, האדמו"ר מניז'ין, רבי ישראל נח, בן רבי מנחם מנדל שניאורסון מליובאוויטש.
אוכלוסייה יהודית
שינוי אוכלוסייה יהודית לאורך השנים:
קורמורן ג'ורג'יה הדרומית
קורמורן ג'ורג'יה הדרומית (שם מדעי: Leucocarbo georgianus) הוא מין של קורמורן מהסוג קורמורן כחול-עין החי באי ג'ורג'יה הדרומית שבדרום האוקיינוס האטלנטי וכן מצוי גם באיי סנדוויץ' הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים. בעבר נחשב לתת-מין של קורמורן קיסרי אך הופרד למין עצמאי ב-1905 בידי החוקר השוודי עיינר לנברג. שם המין המדעי ניתן על שם איי ג'ורג'יה בהם חי.
הקורמורן מגיע לאורך 75 ס"מ ולמשקל 1.8 עד 3.5 ק"ג ללא הבדל גדול בין הזוויגים. הוא בעל כסות נוצות שחור-לבן כשל פינגווין עם רגליים ורודות, מקור ארוך ואפור על בליטה צהובה בתחילתו, כיפה שחורה גדולה לראשו ועיניים כחולות.
מין זה מתרבה במושבות גדולות לאורך דרום ג'ורג'יה וניזון בים מדגים כמו אנשובי, חלזונות, חסילונים ודיונונים שהוא תופס מקרקעית הים בצלילה עם רגליו וכנפיו.
הזוגות מתרבים על מושבות לחופי ג'ורג'יה הדרומית במונוגמיה וזוג מטיל 2 עד 3 ביצים בעונת רבייה, אך אלה והאפרוחים עלולים להיטרף בידי חמסניים וכיאוניסיים.
התפוצצות מכלית הדלק בין'-אן
התפוצצות מכלית הדלק ביֵן'-אָן הוא אסון שאירע ב-26 באוגוסט 2012 בין'-אן שברפובליקה העממית של סין. פיצוץ מכלית דלק והשרפה שפרצה בעקבותיו, הרגו כ-36 אנשים ופצעו נוספים.
בשעה 02:40 לפנות בוקר, אוטובוס שינה דו-קומתי שיצא מחוחחוט שבמונגוליה הפנימית לכיוון שיאן, התנגש מאחור במכלית דלק מלאה במתנול. באוטובוס היו באותו זמן 37 נוסעים ושני נהגים.
ההתנגשות גרמה לפיצוץ המכלית, והיא והאוטובוס עלו בלהבות. 36 אנשים נהרגו כתוצאה מהפיצוץ ומהשרפה, בין השאר בשל העובדה שישנו בעת ההתנגשות ולא הספיקו להימלט. רק שלושה מיושבי האוטובוס נותרו בחיים, ואושפזו בבתי החולים עם פציעות שונות.
ב-5 בספטמבר הודיעה הלשכה לביטחון הציבור כי 35 מגופות ההרוגים זוהו, ואחת נותרה בלתי מזוהה.
דלית מתתיהו
דלית מתתיהו (נולדה ב-3 באוקטובר 1969) היא אוצרת המחלקה לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב לאמנות.
קורות חיים
מתתיהו נולדה בירושלים בשנת 1969, ולמדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר. בוגרת המדרשה לאמנות ב-1993, ולימודי תואר שני בחוג לספרות עברית באוניברסיטת חיפה.
עבדה כאוצרת משנה במחלקה לרישום והדפס במוזיאון תל אביב מאז 2010. נוסף על כך, פרסמה מתתיהו מאמרים רבים בנושאי אמנות ישראלית ובינלאומית.
במאי 2018 מונתה לאוצרת המחלקה לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב לאמנות, והחליפה בתפקיד את אלן גינתון.
פעילות אמנותית
ב-2013 אצרה את התערוכה הקבוצתית "מובי דיק", בה השתתפו, בין היתר, שרון אתגר, יעל בורשטיין, איתן בן-משה, דוד גינתון, גל וינשטיין, אנה לוקשבסקי, רמי מימון, מיכל נאמן, והנרי שלזניאק. התערוכה הפגישה בין מובי דיק - ספרו של הרמן מלוויל - ובין מבחר יצירות אמנות, ובחנה את האופן שבו הקריאה בספר משליכה על ה"קריאה" של הדימוי החזותי ולהפך. ב-2016 נערכה התערוכה הקבוצתית "התלוש" אותה אצרה, המשקפת את מצבו של האמן העסוק בהישרדות. בין המשתתפים בתערוכה: רעיה ברוקנטל, גל וינשטיין, דנה יואלי, שי יחזקאלי, רפי לביא, מיכל נאמן, שרון פדידה, אסף מגל, אבי סבח, אורי רדובן ורותם רוזנבוים.
תערוכת היחיד "תהילה" שאצרה ליפעת בצלאל, זוכת פרס רפפורט לאמן ישראלי צעיר 2016, שילבה רישומים בגרפיט על נייר והקרנות ווידאו. היצירה עסקה בדמותה של תהִילה, גיבורת ספרו של ש"י עגנון.
התערוכה הראשונה שאצרה מתתיהו כאוצרת לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב הייתה "עסק ביש" בינואר 2019. התערוכה הקבוצתית, שנערכה בביתן הלנה רובינשטיין, כללה אמנים רבים בהם מיכאל ארגוב, שרון בלבן, יעל בורשטיין, איתן בן-משה, עדן בנט, צוקי גרביאן, עידו גורדון, תמר גטר, יצחק דנציגר, מיכאל דרוקס ומנשה קדישמן.
ב-2019 אצרה מתתיהו גם תערוכת יחיד של יעל בורשטיין "טהור וקשה ולבן העולם".
התערוכה "פקעת", שכללה רכישות חדשות לאוסף האמנות הישראלית במוזיאון, נערכה ב-2019. בין האמנים המשתתפים: כרים אבו שקרה, לאה אביטל, מארק גלזין, רותי דה פריס, יסמין דייוויס, אניעם לאה דרעי, מיכל היימן, עומר הלפרין, מג'די חלבי, רוני טהרלב, רועי כהן, גבי קריכלי ויגאל תומרקין.
בפברואר 2022 נפתחה התערוכה "דמיון חומרי: אמנות ישראלית מוסף המוזיאון" אותה אצרה מתתיהו, בשיתוף עוזרי האוצרת טל ברויטמן, עדי גרוס, עדי דהן, עמית שמאע.
התערוכה כוללת יותר מ־120 יצירות, חלקן מוכרות וחלקן מוצגות לראשונה בפני הציבור. מתתיהו חילקה את היצירות לפי 4 היסודות: אדמה, אש, אוויר ומים. בין האמנים שעבודותיהם מוצגות בתערוכה: אריה ארוך, נפתלי בזם, יוסי ברגר, מיכה בר־עם, ציבי גבע, נחום גוטמן, יאיר גרבוז, משה גרשוני, יוסף זריצקי, מרים כבסה, רפי לביא, זויה צ'רקסקי ורבים נוספים. במסגרת התצוגה החדשה נערכה גם תערוכת יחיד ראשונה לציירת רות שלוס. לאחר שנה נוספו לתערוכה 45 עבודות חדשות.
ההשקפה האוצרותית של מתתיהו
עם בחירתה לאוצרת המחלקה לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב, ציינה מתתיהו: "אני מאמינה בכוחה של קהילת האמנות בעבר ובהווה לחולל דיאלוג שראשיתו 'הערכת עצמנו' והמשכו עשייה".
בהתייחסה לתערוכה של יעל בורשטיין, נמנעה מתתיהו מהגדרות: "באמנות הרבה פעמים זה לא על מה, אלא על האיך. הרצון הזה להגיד או להבין מיד על מה התערוכה - זה חיפוש במקום הלא נכון. אין פה סיפור חד משמעי, יש פה קרעי מציאות״.
בראיון לקראת פתיחת התערוכה "דמיון חומרי: אמנות ישראלית מוסף המוזיאון", אמרה מתתיהו, בין היתר: "התהליך שאני עוברת כאוצרת הוא של התגברות על הייצוג. תוך הסתכנות בפשטנות אומר שבאמנות יש שני קטבים. מצד אחד נמצא הייצוג, התיאור, הסיפור. ומהצד השני, זה שמעניין אותי, נמצאת ההתגברות על הייצוג, האירוע. מעניינת אותי היכולת של אמנות לחולל משהו. אני נותנת דגש לחומריות, הצורה, האמצעים. אמנות מסוגלת לחולל משהו במפגש בין חומרים ואובייקטים ודימויים. אנשים מחפשים סיפורים ולא את יצירת האמנות".
יסטה דונקר
יסטה דונקר (בשוודית: Gösta Dunker; 16 בספטמבר 1905 – 5 ביוני 1973) היה כדורגלן ומאמן שוודי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה
דונקר נולד ב-16 בספטמבר 1905 בסאנדוויקן שבשוודיה. הוא שיחק במועדון סאנדוויקנס איתו ירד לליגה השנייה בעונת 1930/31 אך כעבור שנתיים עלה איתו בחזרה. לאחר פרישה אימן את SK ארברו.
במדי נבחרת שוודיה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-29 ביולי 1928 במשחק ידידות נגד אוסטריה. דונקר היה שותף להגעתה אל רבע הגמר במונדיאל 1934 בו הפסידה לגרמניה במשחקו האחרון בה. הוא כבש שער מצמק במשחק שנגמר בתוצאה 2–1 עם צמד של קרל הוהמן הגרמני. בסך ערך במדיה 15 הופעות וכבש 4 שערים.
איילט חלב
איילט חלב (בטורקית עות'מאנית: ایالت حلب) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. לאחר הכיבוש העות'מאני הוא נשלט מדמשק, אך עד 1534 הפכה חלב לבירת איילט חדש. שטחה המדווח במאה ה-19 היה. עיר הבירה שלה, חלב, הייתה העיר השלישית בגודלה באימפריה העות'מאנית במהלך המאות ה-16 וה-17.
היסטוריה
הודות למיקומה הגאוגרפי האסטרטגי בנתיב הסחר בין אנטוליה למזרח, חלב עלתה לגדולה בעידן העות'מאני, בשלב מסוים הייתה השנייה רק לקונסטנטינופול באימפריה. באמצע המאה ה-16 תפסה חלב את מקומה של דמשק כשוק העיקרי של סחורות המגיעות לאזור הים התיכון ממזרח. זה בא לידי ביטוי בכך שחברת חברת הלבנט בלונדון, חברה למסחר משותף שנוסדה בשנת 1581 במטרה לקיים מונופול על הסחר של אנגליה עם האימפריה העות'מאנית, מעולם לא ניסתה ליישב גורם, או סוכן, בדמשק, למרות שהיה לה אישור לכך., אלא חלב שימשה כמטה החברה עד סוף המאה ה-18.
כתוצאה מההתפתחות הכלכלית, מדינות אירופיות רבות פתחו קונסוליות בחלב במהלך המאות ה -16 וה-17, כגון הקונסוליה של הרפובליקה של ונציה בשנת 1548, הקונסוליה של צרפת בשנת 1562, הקונסוליה של אנגליה בשנת 1583 והקונסוליה של הולנד בשנת 1613.
עם זאת, השגשוג שחלב חוותה במאות ה-16 וה-17 התחיל לדעוך ככל שייצור המשי באיראן ירד עם נפילת השושלת הספווית בשנת 1722. באמצע המאה כבר לא הגיע משי מאיראן לחלב, והייצור הסורי המקומי לא הספיק לדרישת אירופה. סוחרים אירופיים עזבו את חלב והעיר נכנסה לירידה כלכלית שלא התהפכה עד אמצע המאה ה-19 כאשר כותנה וטבק מתוצרת מקומית הפכו למצרכי העניין העיקריים של האירופאים.
כלכלת חלב נפגעה קשות מפתיחת תעלת סואץ בשנת 1869. זה, בנוסף לחוסר היציבות הפוליטית שאחרי יישום הרפורמות המשמעותיות בשנת 1841 על ידי השלטון המרכזי, תרם לירידת חלב ולעליית דמשק כמתחרה כלכלית ופוליטית רצינית של חלב.
חטיבות מנהליות
האיילט כלל חמישה סנג'קים בין השנים 1690–1740 כדלקמן:
פרס איריס
פרס איריס (באנגלית: Iris Prize), שהוקם בשנת 2007 על ידי The Festivals Company, הוא פרס קולנוע בינלאומי לסרטים להט"בים.
פרס איריס הבטיח את תמיכתם של פסטיבלי קולנוע לסביות והומואים מרחבי העולם, ויצר פלטפורמה בינלאומית אחת מתוך כוונה להעלות את הפרופיל של הקולנוע ההומו-לסבי ולעזור לדור חדש של קולנוענים לפרוץ ולהצליח על הבמה הבינלאומית. כל אחד מפסטיבלי הקולנוע השותפים בוחר סרט אחד מדי שנה שישתתף בפרס איריס. הפסטיבלים השותפים כוללים את Outfest, הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה ועוד.
העיתונאי אנדרו פירס הפך ליו"ר הראשון של פרס איריס בשנת 2013.
מאיה הוק
מאיה ריי תורמן הוק (באנגלית: Maya Ray Thurman Hawke; נולדה ב-8 ביולי 1998) היא שחקנית קולנוע, דוגמנית וזמרת אמריקאית. בתם של זוג השחקנית והשחקן אומה תורמן ואיתן הוק.
ביוגרפיה
הוק נולדה בניו יורק, והיא הבכורה מבין שני ילדיהם של אומה תורמן ואיתן הוק. הוריה נפגשו על סט צילומי הסרט "מה קרה בגטקה?", התחתנו במאי 1998, והתגרשו ב-2005. אחיה הצעיר נולד ב-2002. יש לה גם שני אחיות-למחצה מנישואיו השניים של אביה ואח-למחצה מארוסה לשעבר של אמה.
הוק סובלת מדיסלקסיה, מה שגרם לה לעבור בין בתי ספר בתכיפות. הוק סיימה את לימודיה התיכוניים בבית ספר פרטי לאומנויות בברוקלין. האווירה האומנותית בבית ספר הובילה אותה למשחק. הוק אף החלה ללמוד משחק בבית הספר ג'וליארד, אך נאלצה לפרוש לאחר שקיבלה תפקיד במיני סדרה "נשים קטנות" של ה-BBC.
משחק
תפקידה הראשון היה בשנת 2017, במיני סדרה של ה-BBC, "נשים קטנות".
הפריצה של הוק הייתה ב-2019 כאשר שיחקה בעונה השלישית של הסדרה המצליחה של נטפליקס, "דברים מוזרים", בתפקיד רובין באקלי. על תפקיד זה זכתה בפרס סאטורן לשחקנית משנה בסדרת טלוויזיה. הוק שיחקה גם בתפקיד לינדה קסביאן, בת למשפחת מנסון בסרטו של קוונטין טרנטינו - "היו זמנים בהוליווד", ושיחקה בסרט "בירת האנושות" בתפקיד בתו של לייב שרייבר. הסרט מבוסס על סרט איטלקי באותו שם משנת 2013.
בשנת 2020 שיחקה בסרטה של ג'יה קופולה, "מיינסטרים". באותה שנה שיחקה הוק במיני-סדרה של רשת שואוטיים "ציפור אלוהים שבשמים" שיצר והפיק אביה, אית'ן הוק מתוך עיבוד לספר באותו שם משנת 2013 של הסופר היהודי-אמריקאי ג'יימס מקברייד, את דמותה של אנני בראון, בתו של ג'ון בראון, אותו מגלם אביה. בשנת 2022 כיכבה בסרט קומדיית הנעורים "עושות נקמה" מבית נטפליקס, לצד קמילה מנדס.
מוזיקה
באוגוסט 2019 הוק הוציאה את שני סינגלי הבכורה שלה, "To love a boy" לו הופק קליפ בהשתתפות פרד השינגר ו-"Stay Open". השירים נכתבו והוקלטו על ידי הוק וזוכה פרס גראמי ג׳ס האריס. ב-2020 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Blush". ב-2022 הוציאה את אלבומה השני "MOSS".
קלריס (סדרת טלוויזיה)
קלריס (באנגלית: Clarice) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת מותחן פסיכולוגי ואימה שנוצרה על ידי היוצרים אלכס קורצמן וג'ני לומט. הסדרה מבוססת על הרומן "שתיקת הכבשים" מאת תומאס האריס, ומככבים בה רבקה ברידס, לוקה דה אוליביירה, דבין איי. טיילר, קאל פן, ניק סאנדו, מייקל קודליץ ומארני קרפנטר.
הסדרה עלתה לשידור ברשת CBS ב-11 בפברואר 2021.
תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 1993, שנה לאחר אירועי "שתיקת הכבשים", וצוללת אל תוך סיפורה האישי של סוכנת ה-FBI קלריס סטרלינג, כשהיא חוזרת לשטח במטרה לרדוף אחר רוצחים סדרתיים וטורפים מיניים תוך כדי ניווט בעולם הפוליטי הגבוה של וושינגטון די. סי..
פיתוח
בינואר 2020, נודע שהיוצרים אלכס קורצמן וג'ני לומט נשכרו על ידי רשת "CBS"  מתוך כוונה ליצור סדרת המשך לסרט "שתיקת הכבשים" משנת 1991. הפקת הסדרה הייתה בין 14 הפיילוטים שהוזמנו על ידי רשת "CBS" בפברואר 2020, והוזמנה במהירות כסדרה במרץ שלאחר מכן, מכיוון שצילומי הפיילוט הושבתו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית. ב-8 במאי 2020, נודע שרשת "CBS" הזמינה רשמית את הסדרה כסדרה מלאה.
ליהוק
בפברואר 2020, נודע על לוהקה של רבקה ברידס לתפקיד הראשי בדמותה של קלריס סטרלינג. במרץ 2020, לוקה דה אוליביירה ודבין איי. טיילר לוהקו לצוות השחקנים הראשי. במאי 2020, קאל פן, ניק סאנדו ומייקל קודליץ לוהקו לצוות השחקנים הראשי. בנובמבר 2020, מארני קרפנטר לוהקה לצוות השחקנים הראשי, ואילו ג'יין אטקינסון, שון דויל וטים גיני לוהקו לצוות השחקנים המשני.
שידור
בדצמבר 2020 הוכרז באמצעות טיזר-טריילר כי הסדרה תעלה לשידור ב-11 בפברואר 2021.
מרוות עיסא
מרוות עיסא (בערבית: ميرفت عيسى, נולדה ב-1970) היא אמנית קרמיקה פלסטינית-ישראלית.
ביוגרפיה
מרוות עיסא נולדה בגוש חלב (ג'ש) למשפחה עקורה מהכפר בירעם, משם גורשו ב-1948. בשנים 1991–1994 למדה עיסא במגמת הקרמיקה בבית הספר לאמנויות במכללת תל-חי. בשנות ה-2000 המוקדמות למדה הוראת אמנות במכללת אורנים. לצד פועלה כאמנית, עיסא פעלה כמרצה לאמנות במכללת סכנין ומכללת תל-חי וכמנחה לאמנות מטעם משרד החינוך בפקיעין ובטמרה. מ-1997 היא מנהלת סטודיו לקרמיקה בג'ש.
עבודתה
עבודותיה של עיסא עוסקות בשאלות של זיכרון אישי וקולקטיבי, מקום, אדמה ותושביה, היסטוריה ומסורות ומבקרות את הפוליטיקה והחברה המקומית. סיפור משפחתה העקורה עולה ומעובד ברבות מיצירותיה.
בשנת 2002 שיתפה פעולה עם האמן פריד אבו שקרה והציגה עמו עבודה העוסקת בעקורי בירעם בביאנלה השנייה לקרמיקה ישראלית. אבו שקרה ועיסא הציגו פסל של עגלת עץ ובה שקי חומר הניצבת על במת עריכי קרמיקה מעוטרים.
בשנת 2005 יצרה את סדרת הפסלים מטפחות שהוצגה בגלריה השלום בבית לחם. הפסלים עשויים חומר קרמי המונח כטקסטיל וכפני אישה בהם מוטבעות מטפחות רקומות המשמשות את בנות משפחתה של עיסא בטקסי נישואין וקבורה אשר אותם רשאים מגורשי בירעם לערוך בכפרם הריק אך לא לחיות בו.
בשנת 2005 שיתפה פעולה עם האמן עדי בן חורין, בן קיבוץ ברעם, שהוקם תחילה על חורבות הכפר בירעם, ויצרה עמו את עבודת הווידאו ברעם-בירעם. בווידאו נראים שני האומנים חופרים באדמת הכפר הריק כדי לחשוף את העבר המודחק של המקום בצורה סימבולית ולחפור בהיסטוריה המשותפת של כובש ונכבש. בעבודה גרסאות טקסט שונות של הסיפור בעברית ובערבית ורק ידיעת שתי השפות מאפשרת את ההבנה המלאה. העבודה הוצגה בתערוכה "פצעים וחבישות" (2005) בגלריה לאמנות אום אל-פחם ובתערוכה "בין גבולות המרחב לגבולות המקום, שיח צילומי על נוף הארץ”(2006) במוזיאון הפתוח לצילום בתל-חי.
בשנת 2007 הציגה עיסא את תערוכת היחיד שלה "פת יומנו" במוזיאון וילפריד ישראל. בתערוכה הציגה פסלי קרמיקה דמויי כיכרות לחם ופסלי עץ ומתכת של עגלות. ככרות הלחם מתייחסות אל משמעות הלחם בטקסים נוצריים ויחד עם משמעות הלחם כצורך קיומי מעלות שאלות של קיום הקשורות בזהות, זמן ומקום.
בשנת 2009 הציגה עיסא בביאנלה החמישית לקרמיקה ישראלית מיצב בשם "קבר קבוצתי" ובו אלמנטים מוארים מתחת לבמת עץ כשעל הקיר תלוי צלב מעץ. העבודה עוסקת בזיכרון האישי והקולקטיבי של גירוש וחיים בגלות כשהסמלים הדתיים משולבים בה כסמלי ההיסטוריה והזיכרון.
אפולוניה (אלבניה)
אפולוניה (באלבנית: Apollonia; ביוונית: Απολλωνία) הייתה עיר וקולוניה יוונית שהוקמה במאה השישית לפני הספירה, ושרידיה מצויים באלבניה של ימינו, כ-12 ק"מ מערבית לעיר פייר.
היסטוריה
העיר שגשגה כמרכז לסחר בעבדים, והנמל שלה היה לאחד החשובים בחופי איליריה. הוא שימש לעיתים כתחליף לנמל דירכיום כמוצא המערבי לוויה אגנטיה שהובילה לסלוניקי ולביזנטיון. העיר טבעה מטבעות משל עצמה, וכמה מהם, שנמצאו באזור הדנובה, מעידים על היקפי הסחר הנרחבים שלה.
בראשית המאה השלישית לפנה"ס שלט בעיר פירוס מלך אפירוס. ב-229 לפנה"ס הייתה לשטח חסות של הרפובליקה הרומית, וב-148 לפנה"ס הייתה לחלק מהפרובינקיה הרומית מקדוניה. העיר תמכה ביוליוס קיסר בתקופת המאבקים בינו לבין גנאיוס פומפיוס מגנוס, אך נפלה בידיו של מרקוס יוניוס ברוטוס, מתומכי פומפיוס, ב-48 לפנה"ס. בהמשך, שהה בעיר אוגוסטוס, לשם לימודים אצל הפילוסוף של אתנודורוס קנאניטס, והוא עזב חזרה לרומא לאחר רציחתו של יוליוס קיסר.
גם תחת השלטון הרומי שגשגה העיר, אך מעמדה החל להידרדר החל מהמאה השלישית, לאחר שרעידת אדמה גרמה לשינוי תוואי נהר הוולוסה, וכתוצאה מכך התמלא הנמל בסחף, והאזור הסובב את העיר הפך לביצה מוכת מלריה. מספר התושבים בעיר ירד בהדרגה, והיא איבדה מחשיבותה. במקביל, עלתה וצמחה העיר ולורה, מדרום לה. במאה ה-13 הוקם בסמוך לעיר מנזר ארדניצה הנוצרי-אורתודוקסי, הפעיל גם כיום.
אפולוניה כיום
החפירות הארכאולוגיות הראשונות במקום נערכו בידי ארכאולוגים אוסטרים בין השנים 1918-1916. חפירות נוספות נערכו בין השנים 1938-1924 בידי ארכאולוגים צרפתים. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו צוותים אלבנים בחפירות, אף שגם כיום חלקים ניכרים מהעיר טרם נחשפו. מרבית הממצאים הועברו למוזיאון בטירנה ולמוזיאון הפועל במתחם מנזר ארדניצה, אך רבים מהם נבזזו במהלך האנרכיה ששררה באלבניה לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בראשית שנות ה-90. גם האתר עצמו סבל לא פעם משודדי עתיקות.
המבנים הבולטים ביותר שנחשפו בעיר הם חזית בניין המרכז האדמיניסטרטיבי מהמאה השנייה, המשוחזר בחלקו, האמפיתיאטרון, חלק מחומות העיר ובית הקברות.
איילט אדנה
איילט אדנה (בטורקית עות'מאנית: ایالت ادنه) היה איילט של האימפריה העות'מאנית, שהוקם בשנת 1608, כשהוא מופרד מאיילט חלב. שטח המדווח במאה ה-19 היה.
היסטוריה
הרמדנידים מילאו תפקיד מרכזי ביחסי העות'מאנים והממלוכים מהמאה ה-15, בשל היותם מדינת חיץ הממוקמת באזור הגבול הממלוכי אל-עוואסים. בשנת 1517 שילב סלים הראשון את הבייליק באימפריה העות'מאנית לאחר כיבוש המדינה הממלוכית. הביים של הרמדנידים החזיקו את השליטה בסנג'ק אדנה באופן תורשתי עד 1608.
בוצ'ינו
בוצ'ינו (באיטלקית: Buccino) היא עיירה וקומונה בנפת סלרנו שבאיטליה.
גאוגרפיה
מבחינה מנהלית העיירה משתייכת לנפת סלרנו שבקמפניה. העיירה גובלת בקומונות אולאטה (Auletta), קוליאנו (Colliano), פלומונטה (Palomonte), רומאגנאנו אל מונטה (Romagnano al Monte), סאלביטלה (Salvitelle) וסאן גרגוריו מאגנו (San Gregorio Magno).
בעת העתיקה כונתה העיר וולקיי (Volceii). היא השתייכה מבחינה מנהלית ללוקאניה. בשנת 216 לפנה"ס לאחר קרב קאנאי ערקה העיר לצד חניבעל, אולם הרומאים כבשו אותה בחזרה בשנת 209 לפנה"ס. מספר חורבות רומיות עדיין נמצאות בתחומי הקומונה.
פרשת עמדי
פרשת עמדי, הידועה גם כפרשת ההובלות, הוא שמה השגור של פרשה שבה עלו חשדות נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, רעייתו שרה ואחרים. תחילת הפרשה בפרסום של מרדכי גילת בידיעות אחרונות, בספטמבר 1999, שבו נטען כי בני הזוג נתניהו ניסו להעביר סכומים ניכרים ממשרד ראש הממשלה לקבלן אבנר עמדי, בגין עבודות פרטיות שביצע עבור משפחת נתניהו בתקופה שקדמה לבחירת נתניהו לראשות הממשלה בשנת 1996 ובמהלך כהונתו. סעיף נוסף שבו נחקרו הזוג נתניהו הוא ניסיון להעביר לרשותם מתנות שהתקבלו בתקופת כהונתו כראש ממשלה (פרשת המתנות). בספטמבר 2000 המליצה משטרת ישראל להעמיד את נתניהו לדין, אולם היועץ המשפטי דאז, אליקים רובינשטיין, החליט שלא להגיש כתב אישום בנימוק של חוסר ראיות מספיקות. רובינשטיין הוציא דוח שבו ביקר את התנהלות נתניהו בפרשה.
פתיחת חקירה
בעקבות התחקיר, החליטה המשטרה על פתיחה בחקירה שכן נתעוררו חשדות שנעברו עבירות שוחד, ניסיון לקבל דבר במרמה והפרת אמונים. החקירה נערכה על ידי היחידה הארצית לחקירות הונאה, בראשות תנ"צ מירי גולן. בצוות החקירה נכלל גם סנ"צ נחום לוי, אשר לימים יהיה החוקר הראשי בפרשה נוספת בה מעורב נתניהו – פרשת ביביטורס.
במוקד החקירה עמדו בני הזוג נתניהו וקבלן העבודות עמדי. בהמשך החקירה, שבמהלכה נחתם הסכם עד מדינה עם עמדי, אשר כלל הסדר טיעון, ונוכח הממצאים שעלו ממנה, נחקרו באזהרה גם חשודים נוספים בסיוע ושיתוף לעבירות מרמה, ובהם משה ליאון, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ועזרא סיידוף, מנהל יחידת הבנא"מ (בינוי, נכסים, אפסנאות ומשק) במשרד.
בהמשך נחקרו גם חשדות לביצוע עבירות של שוחד מעמדי לנתניהו, לפיהן ביצע עמדי עבודות פרטיות, וללא תשלום, לטובת משפחת נתניהו בתקופות שונות, בטרם היה נתניהו לראש ממשלה ובעת היותו ראש ממשלה, בתקווה לטובות הנאה ממנו; ועבירה של מרמה והפרת אמונים על ידי נתניהו. כן עלה חשד לשיבוש מהלכי משפט.
עוד נחקר חשד כי משפחת נתניהו הוציאה מחזקת המדינה, שלא כדין, מתנות רבות שניתנו לראש הממשלה (ספיח של הפרשה שמכונה "תיק המתנות"). כ-150 מתנות נעלמו ובתוכן תמונות שהתקבלו מארנון מילצ'ן. בנוסף, העלתה החקירה חשדות נוספים לפלילים, שעניינם קבלת שוחד של סיידוף מעמדי.
ביוני 1999, סוכם בין משרד ראש הממשלה לעמדי כי המשרד ישלם לו 50 אלף שקל בצירוף מע"מ למימון הובלות משפחת נתניהו בהיותו ראש הממשלה.
סגירת התיק
לאחר סיום החקירה הועבר החומר לפרקליטות מחוז ירושלים. ב-27 במרץ 2000, הוציאה המשטרה הודעה לפיה ישנן ראיות לכאורה כנגד המעורבים. ב-2 ביולי 2000, לאחר שבחן את חומר החקירה, קבע פרקליט מחוז ירושלים משה לדור כי יש להורות על סגירת התיק. ב-27 בספטמבר 2000, קבע היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין כי יש לסגור את התיק בעילה של חוסר ראיות מספיקות.
רובינשטיין קבע כי חסרו ראיות לכך שנתניהו היה מודע לאפשרות שהחשבון, שהגיש עמדי למשרד ראש הממשלה, כלל גם עבודות פרטיות ואף יותר מכך – נתניהו טען בפני אנשיו כי החשבון של עמדי מופרז ואין לשלם אותו כפי שהוא והפנה את עוזריו לשרה נתניהו כדי לבדוק את החשבון. רובינשטין קבע כי "הראיות לימדו על אפשרות סבירה לפיה בחר מר עמדי לתת, ממניעים משלו שתוארו בהחלטה, שירותים למשפחת נתניהו בשל מעמדה ולא במסגרת מילוי תפקידו של מר נתניהו". עם זאת הוא מתח ביקורת על נתניהו.
קביעתו של רובינשטיין עמדה בסתירה להמלצתה של פרקליטת המדינה עדנה ארבל בספטמבר 2000, להעמיד לדין את בנימין ושרה נתניהו באשמת ניסיון לקבלת דבר במרמה, ואת בנימין נתניהו לבדו באשמת מרמה והפרת אמונים. רובינשטיין מצידו סירב בשלב זה לפרסם את המלצתה של ארבל.
תביעה אזרחית של עמדי
ביוני 2001, הגיש עמדי תביעה אזרחית כנגד בני הזוג נתניהו על סך של כ-730 אלף שקל, בטענה כי בני הזוג לא שילמו לו עבור עבודות אריזה והובלה שביצע עבורם בעשור האחרון. במסגרת כתב ההגנה והתביעה שכנגד שהגישו בני הזוג בספטמבר 2001, על סך של שני מיליון שקלים, בגין פגיעה בשמם הטוב, עוגמת נפש ואובדן רכוש, טענו, בין היתר, כי על המדינה חלה חובת התשלום עבור הובלת הציוד של בני המשפחה במסגרת תפקידו של נתניהו כראש הממשלה. לדבריהם, עמדי הגיש למדינה חשבונות מופרזים ושקריים, בניגוד גמור לדעתם וללא ידיעתם, נתפס בקלקלתו וכיום הוא תובע אותם על כספים שהמדינה אמורה לשלם לו. באפריל 2004, הסתיימה התביעה בפשרה בין הצדדים, שבמסגרתה שילם נתניהו לעמדי כ-70 אלף שקל תמורת שירותים פרטיים, מתוך הבנה שעמדי יוכל לתבוע את המדינה בגין שירותים שביצע למען נתניהו כראש הממשלה.
פרסום המלצתה של עדנה ארבל
ב-31 באוגוסט 2004, פרסם היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז את תמצית חוות הדעת של פרקליטת המדינה לשעבר עדנה ארבל. פרסום התמצית בא בעקבות פסק דינו של בית המשפט העליון שניתן במאי 2004, בו נקבע כי על היועץ המשפטי לממשלה לפרסם את הנימוקים ששטחה ארבל כשקבעה בספטמבר 2000 כי יש להעמיד לדין את בנימין ושרה נתניהו בעבירה של ניסיון לקבל דבר במרמה. את נתניהו עצמו ביקשה ארבל להעמיד לדין גם בעבירה של מרמה והפרת אמונים.
ארבל סברה כי ניתן להוכיח שנתניהו ידע על ביצוע העבודות על ידי עמדי, ועל החוב הפרטי עקב העבודות הללו שביצע עמדי, שהגיע לעשרות אלפי שקלים. "על פי הראיות, החשבון המופקע בסך 440 אלף שקלים, שהגיש עמדי למשרד ראש הממשלה בעצת אשת ראש הממשלה, טופל באינטנסיביות על ידי מנכ"ל משרד ראש הממשלה ואחרים בידיעתו של נתניהו", קבעה ארבל.
תביעה כנגד המדינה
ב-2006, הגיש עמדי תביעה על סך של 350 אלף שקל כנגד המדינה על עבודות שביצע בבית משפחת נתניהו, בזמן שכיהן כראש ממשלה. עמדת הפרקליטות הייתה כי נתניהו פעל בניגוד לחוק, התרשל כלפי המדינה, יצר מצג מטעה וניסה להטיל על הקופה הציבורית הוצאה פרטית בהיקף של עשרות ואף מאות אלפי שקלים, ואם עמדי ינצח בתביעה על נתניהו יהיה לשלם כ-350 אלף שקל.
ירגזי הרים
ירגזי הרים (שם מדעי: Poecile montanus) הוא מין של ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים המצוי מבריטניה וסקנדינביה לקמצ'טקה ויפן. הוא מצוי ביערות מחטניים, שדר, ערבה, אלמון ועצים מעורבים. בעבר נחשב למין אחד יחד עם ירגזי שחור-כיפה. הירגזי כמעט חסר פחד מבני אדם ואף יאכל מכף יד אנושית.
התנהגות
מחוץ לעונת הקינון, הזוג הבוגר חי בלהקת חורף יחד עם שניים עד ארבעה ירגזים בשנתם הראשונה שהתקבצו לאחר הפריחה. התבססות בלהקות כאלה נראית חיונית לצעירים מכיוון שהפרט הצעיר מגדיל מאוד את ההסתברות שלו לשרוד עד לעונת הקינון הבאה. על פי מחקר משנת 2018, אחוזי ההישרדות דומים בין הזכרים לנקבות. הישרדותם של ירגזים צעירים במהלך החורף הראשון שלהם תלויה בהימצאות בלהקת חורף. זכרים צעירים שנכנסו מוקדם בסתיו השיגו דרגה גבוהה יותר מזכרים שנכנסו מאוחר יותר. המסה של הזכרים הנמוכים יותר בדרגה הייתה גבוהה יותר מאשר המסה של הזכרים הדומיננטיים, ואצל הנקבות לא נמצא פער במסה, ולכן כנראה החשיבות של גודל הגוף בדומיננטיות בלהקה לא גוברת על החשיבות של הימצאות קודמת בלהקה, בניגוד לתוצאות של מחקרי עבר משנות ה-80. אינטראקציות אגרסיביות התרחשו בעיקר בעונות המעבר, בהן זכרים טריטוריאליים נלחמו עם ירגזים פולשים, רובם בגילאי 3–5 שנים. לא תועדה תמותה כתוצאה מקרבות. נראה שצעירים בדירוג נמוך נאלצים לחפש מזון בבתי גידול מסוכנים, מה שמשפיע על הסיכוי שלהם להיטרף, ועל סיכוי ההישרדות שלהם. טורפים של הירגזי הם נצים, ינשופים, עורבנים וחנקנים.
ירגזי ההרים ניזון מחרקים, זרעים וגרגירים. הירגזי מאחסן מזון לעיתים קרובות, בחזזיות ובקליפות עץ, ואוכל אותו מאוחר יותר.
הירגזי מקנן מאפריל עד יולי והוא מונוגמי. הנקבה בונה את הקן, הבנוי ברובו מקליפת עץ או רצועות עץ, דשא, סיבי צמחים, שיער בעלי חיים ונוצות, ולעיתים גם טחב. הנקבה מטילה 5–9 ביצים לבנות עם נקודות חומות בגודל 16×12 מ"מ ובמשקל 1.3 גרם. היא דוגרת על הביצים 14 יום עד לבקיעה, והגוזלים פורחים בגיל 17–20 יום. הירגזי מגיע לבגרות מינית בגיל שנה, ותוחלת החיים הממוצעת עומדת על 3 שנים. בנורווגיה, תועד פרט אחד שחי 9.5 שנים לפחות, בבריטניה ובפינלנד תועדו פרטים שחיו 11 שנים ו–4 חודשים.
בית גידול ותפוצה
ירגזי ההרים מצוי בעיקר ביערות מחטניים של אורן (Pinus), ארזית (Larix) ואשוחית (Picea), ובטייגה הסיבירית הוא נמצא לרוב ביער ערבות של אורן ממין (Pinus sibirica). הוא נמצא לעיתים קרובות באזורים צפופים ולחים, במיוחד בביצות כבול ובאזורים של ערבה (Salix) או אלמון (Alnus) ובקצה הטונדרה. באירופה, הוא מופיע גם ביערות ערבה, אלמון וצמחייה שיחית (כמו סמבוק), קצוות יער, ולאורך נהרות ולצד אגמים.
שימור
הערכות גודל האוכלוסייה (175,000,000-253,000,000 פרטים) ושטח התפוצה (33,800,000 קמ"ר) גבוהות מאוד, ולכן הוא אינו עומד בקריטריונים אלו של סכנת הכחדה. למרות העובדה שמגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה, הירידה אינה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. עקב כך, ירגזי ההרים הוא מין ללא חשש. באירופה, מספר הזוגות המקננים מוערך ב-30.5-44.2 מיליון, מה שמשתווה ל-61-88.4 מיליון פרטים בוגרים; מגמות מאז 1980 מראות שאוכלוסיות אירופיות עברו ירידה מתונה. הערכות האוכלוסייה הלאומיות כוללות 10,000-110,000 זוגות מקננים בסין, 100-100,000 זוגות מקננים ביפן ו-10,000-100,000 זוגות מקננים ברוסיה. על פי ה-RSPB בבריטניה מקננים כ–3,400 זוגות. איומים כוללים הרס בתי גידול, תחרות עם ירגזיים אחרים, והרס קנים על ידי נקר עקוד. המין מוגן על ידי אמנת ברן לשימור חיות הבר ובתי הגידול של אירופה  נספח II. בבריטניה המין נמצא ברשימה האדומה.
תפוצת תת-מינים
לירגזי ההרים 14 תת-מינים:
יחסי וייטנאם–טורקיה
יחסי וייטנאם–טורקיה הם יחסי החוץ בין וייטנאם וטורקיה.
מלחמת וייטנאם
וייטנאם עלתה לכותרות בטורקיה בשנות ה-60 בעקבות מלחמת וייטנאם, שבה התבקשה טורקיה לשלוח כוחות צבא כדי לסייע לבעלות בריתה דרום וייטנאם וארצות הברית נגד התרחבות קומוניסטית, שכן טורקיה חברה בנאט"ו. עם זאת, טורקיה דחתה מאוחר יותר את ההצעה ואימצה גישה דיפלומטית יותר. היחסים של טורקיה ווייטנאם נשארו לא רלוונטיים עד סוף המלחמה הקרה.
יחסים מודרניים
בעוד וייטנאם וטורקיה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1978, רק בשנות ה-90 הפכה וייטנאם לשותפה כלכלית ופוליטית צומחת של טורקיה ב-ASEAN. שתי המדינות הן כלכלות בעלות פרופיל גבוה, והן חלק מ-Next Eleven ו-CIVETS (קבוצות של מדינות שמומחים מעריכים שיהפכו בעתיד לכלכלות הגדולות בעולם), ובכך מרוויחות מוניטין וזוכות לסחר והשקעות גדולים יותר.
רוני שובל
רוני שובל טסלר (נולדה ב-31 בינואר 1982) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
רוני שובל טסלר נולדה לאם חד-הורית שנפטרה מסרטן כשרוני הייתה בת תשע. היא גדלה בתל אביב וחייתה מאז מות אמה בשלוש משפחות אומנות. בהיותה בת שש עשרה יצאה לעצמאות בעזרתה של סבתה, שהייתה חברתה הטובה ביותר והאדם שהכי השפיע עליה. מכיתה ט' למדה במגמת תיאטרון בתיכון תלמה ילין (1999-1995).
בתום לימודיה שיחקה בהצגות "משחקים בחצר האחורית" בתפקיד דבורי, מאת עדנה מזי"א וב"זכרונות חוף ברייטון" בתפקיד לורי, מאת ניל סיימון, שניהם בבימויו של עודד קוטלר. אחר-כך טיילה במשך שנה בארצות הברית ודרום אמריקה. כששבה לישראל למדה משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לווינשטיין, שם זכתה במלגת הצטיינות (כל שנה מקבל תלמיד אחד מתוך כל תלמידי הסטודיו) ובשלוש מלגות בתחרויות מונולוגים. בשלב הבא שיחקה בהצגות ילדים רבות בתיאטרונוער, תיאטרון ארצי לנוער, תיאטרון אורנה פורת ועוד. שיחקה בתפקיד עמליה בהצגה "אייה אווצ'אווה" מאת רונן פלד ובבימויו שנבחרה להצגת השנה 2008 בפרס התיאטרון להצגות ילדים ונוער.
רוני שובל השתתפה בתיאטרון הקאמרי ב"גדר" מחזה עם פזמונים, מאת נועם שמואל ובבימויו, ההצגה הייתה עבודת הגמר שלו בבית הספר לבימוי בלונדון. היא שיחקה בתפקיד משולש של מתנחלת צעירה, מתפנה מרצון וילדה.
ב-2009 שובל הצטרפה ללהקת השחקנים של הקאמרי. היא שיחקה במחזה "אלמה", שעלה באותה שנה, פרי עטו של יהושע סובול ובבימויו של פאולוס מנקר. זוהי הפקה אוסטרית שרצה מאז 1996 ברחבי תבל. בהפקה הישראלית חלק מהשחקנים היו אירופאים, וחלקם ישראלים. "אלמה" הציגה במוזיאון אסירי המחתרות - ירושלים. שובל שיחקה בהצגה את רייזל המשרתת.
ב-2010 שיחקה שובל בהצגה "מר גטו" מאת יוסי וואסה ובבימויו. ההצגה מיועדת לקהילה האתיופית, מדוברת בעיקר באמהרית ועוסקת בחיי יוצאי אתיופיה בישראל. היא משחקת בהצגה לצידם של יוסי וואסה ורועי אסף.
ב-2011 שיחקה שובל בהצגה "סוף טוב" מאת ענת גוב, לצידה של ענת וקסמן. שובל מגלמת את דמותה של אמונה, חרדית אם לשישה ילדים, חולת סרטן דרגה שנייה. שובל זכתה על תפקידה במלגת הצטיינות מטעם התיאטרון הקאמרי.
בטלוויזיה רוני שובל גילמה את דמותה של טלי, בדרמה "דום לב" בבימויו של שמואל אימברמן. היא הופיעה במספר פרסומות ודיבבה מעט.
שובל לומדת פיתוח קול מזה שנים רבות.
חיים אישיים
בשנת 2015 נישאה שובל לשחקן עמרי טסלר ובשנת 2016 נולד בנם הבכור.
המלחמה האנגלו-מצרית
המלחמה האנגלו-מצרית התרחשה בשנת 1882 בין כוחות מצרים וסודנים בפיקודו של הקולונל אחמד עוראבי, לבין האימפריה הבריטית.
רקע
בשנת 1878, יזם הקולונל אחמד עוראבי, קצין בצבא המצרי, הפיכה כגד תאופיק פאשא הח'דיו של מצרים וסודאן, בגלל התמרמרות על השפעה גוברת והולכת של מעצמות אירופה במצרים עקב חובות אדירים - שנצטברו על ידי הח'דיו הקודם, איסמאעיל פאשה - שמצרים הייתה חייבת להם, ועל הפליית המצרים הן בתעסוקה, הן בצבא והן בממשל.
בינואר 1882 שלחו בריטניה וצרפת איגרת תמיכה משותפת בח'דיו. ב-20 במאי 1882, ספינות מלחמה בריטיות הגיעו סמוך לחוף של אלכסנדריה, ואילו צרפת נסוגה ברגע האחרון והחליטה להימנע מהתערבות בנעשה במצרים. ב-11 ביוני 1882 פרצו מהומות אלימות באלכסנדריה בהם נהרגו 50 אירופאים, אם כי הקולונל עוראבי הורה לכוחות שלו להפסיק את המהומות. ב-11 ביולי 1882 החלו ספינות של הצי הבריטי להפציץ את אלכסנדריה.
הגורמים לפלישה הבריטית
הגורמים לכך שממשלת בריטניה שלחה את הצי המלכותי לחופי אלכסנדריה והתערבה אקטיבית בנעשה במצרים, ההפך מהדרך בה נהגה צרפת, נתונים במחלוקת של ההיסטוריונים.
בחיבורם "אפריקה והוויקטוריאנים" ("Africa and the Victorians"; נדפס בשנת 1961), טוענים רונלד רובינסון וג'ון גלאגר, שניתנה פקודה לכוחות הבריטיים לפלוש למצרים על מנת לדכא את מה שהבריטים הבינו כ"אנרכיה", שנגרמה כתוצאה ממרד עוראבי, ולהגן על השליטה הבריטית בתעלת סואץ, שהייתה קריטית לנתיב הספנות והמסחר לאוקיינוס ההודי.
א.ג. הופקינס מתנגד לטענתם של רובינסון וגלאגר, ומצטט מסמכים מקוריים ומקורות מייד שנייה בשביל לבסס את טענתו שהבריטים לא צפו כלל סכנה לשליטה בתעלת סואץ בעקבות מרד עוראבי, כיוון שעוראבי וכוחותיו לא היו "אנרכיסטים" כאוטיים, אלא שמרו למדי על חוק וסדר. הוא מציע טענה חלופית, ולפיה הקבינט של ראש הממשלה הבריטי ויליאם גלאדסטון הונע מתוך כוונה להגן על האינטרסים של משקיעים ובעלי איגרות חוב בריטים במצרים, אך גם ממניעים פופוליסטיים בבית הפוליטי שלהם. הופקינס מביא מקורות, על פיהם ההשקעות הבריטיות במצרים צמחו בצורה מסיבית בשנות ה-80 של המאה ה-19, הן כתוצאה מחובותיו של הח'דיו מבניית תעלת סואץ, והן בגלל החיבור הקרוב שהתקיים בין הממשלה הבריטית לסקטור הכלכלי. על פי דבריו, הסכנה לאינטרסים הכלכליים הבריטים במצרים, עלו בקנה אחד עם רצונה של המפלגה הליברלית השלטת במדיניות חוץ מיליטנטית, שתוכל לזכות אותה ברווחים פוליטיים בהתמודדות נגד המפלגה השמרנית. הופקינס מצטט מכתב שנשלח לאחד מחברי הקבינט של גאלדסטון על ידי סר אדוארד מאלט, הקונסול הכללי הבריטי במצרים באותה תקופה, בו הוא מברך על הפלישה וכותב בפירוש שהוא מקווה שהפלישה תחזק את הפופולריות של הליברלים.
ג'ון גלבריית' ועטאף לוטפי אל-סעיד-מרזוט כותבים דברים הדומים לדבריו של הופקינס, אם כי הטיעון שלהם מתמקד בדרכים שבהן אנשים שונים במערכת הביורוקטית הבריטית השתמשו במעמדם כדי להציג את הפלישה למצרים כאופציה העדיפה ביותר לממשל גאלדסטון. הם מתארים בדבריהם מזימה של הקונסול, אדוארד מאלט, שצייר את הממשלה המצרית החדשה (לאחר ההפיכה, בראשות אחמד עוראבי) כלא יציבה, במטרה לדחוף את הממונים עליו בקבינט הבריטי להתערבות בריטית במצרים; על פי גילבריית' ואל-סעיד-מרזוט, מעשה זה של מאלט תרם להחלטה בריטית לפלוש למצרים. בנוסף, הם כותבים שהאדמירל באוצ'מפ סיימור, המפקד של ספינות הצי הבריטי שהפגיזו את אלכסנדריה, זירז באופן אישי את ההפגזה על אלכסנדריה, וכתוצאה מכך את הפלישה כולה, בכך שהפריז בתיאור הסכנה שנשקפה לספינותיו מצד כוחותיו של עוראבי באלכסנדריה, בטלגרמה ששלח לקבינט הבריטי.
הפגזת אלכסנדריה
הצי הבריטי הפגיז את אלכסנדריה מ-11 ל-13 ביולי, ולאחר מכן כבשו נחתים בריטים את העיר. ההפגזה הייתה לחלוטין חד צדדית, ובצד הבריטי אף לא ספינה אחת טבעה. חלקה הגדול של העיר נחרב מהשריפות שפרצו כתוצאה מההפגזה, וכן מהשריפות שהציתו אנשיו של עוראבי במטרה להחריב את העיר לפני שהבריטים ישתלטו עליה. לאחר כיבוש העיר השיבו הבריטים את הח'דיו תאופיק פאשא על כנו, שהכריז על עוראבי כמורד והוציא מידיו את כל הסמכויות הפוליטיות.
עוראבי הגיב בפרסום פתווה, שאושרה על ידי שייח' אל-אזהר, הקובעת שתאופיק הוא בוגד שהביא לכיבוש מצרים על ידי אומה זרה, והקובעת גם שתאופיק הוא בוגד בדתו. עוראבי הורה על גיוס חובה והכריז מלחמה על האימפריה הבריטית.
כוחות בריטיים בפיקודו של סר ארצ'יבלד אליסון ניסו בתחילה להגיע לקהיר דרך אלכסנדריה, אך כוחותיו של עוראבי הצליחו לעכב אותם 5 שבועות ליד כפר אל-דוואר. המצרים הקימו שם קווי הגנה חזקים, שכללו שוחות וסוללות, עמדות ירי וביצורים. כמו כן, הם החזיקו כלי ארטילריה מודרניים מתוצרת קרופ ותחמושת מכל הסוגים. באוגוסט, פלש צבא בריטי, שמנה למעלה מ-40,000 חיילים בפיקודו של הלויטננט גנרל גרנט ג'וזף וולסלי, למצרים דרך תעלת סואץ. לווסלי ניתנה הסמכות להשמיד את כל כוחותיו של עוראבי ולנקות את המדינה מגורמים מהפכניים. סגנו וראש המטה שלו היה הלויטננט גנרל ג'ון מילר אדיי.
ב-28 באוגוסט וב-9 בספטמבר הותקפו כוחות בריטים על ידי המצרים ליד הכפר קאסאסין, 35 ק"מ מערבית לאסמאעיליה. שתי התקיפות נהדפו.
קרב תל אל-כביר
עוראבי פרס את כוחותיו להגנת קהיר מפני הכוחות הבריטים שתחת פיקודו של וולסלי. כוחו העיקרי התחפר בתל אל-כביר, צפונית למסילת הרכבת ולתעלת המים המתוקים המקשרות בין קהיר לאסמאעיליה, והתארגן בחופזה במערך הגנה.
קלאודינרי
קלאודינרי בע"מ היא חברה פרטית ישראלית המספקת שירותי מחשוב ענן לניהול מדיה דיגיטלית.
המלחמה האנגלו-מצרית
קרב תל אל-כביר
וולסלי ביצע מספר סיורים מקדימים ליד קווי ההגנה של המצרים, ולאחר שווידא שהמצרים לא איישו מוצבי חוץ בלילה לאבטחה ההיקפית שלהם, הוא החליט לבצע את התקיפה בלילה ולהניע את כוחותיו בחסות החשיכה. הבריטים הפעילו בקרב זה כ-18,500 חיילים ו-70 תותחים, ומניין הכוחות של עוראבי הגיע ל-15,000 חיילים ו-60 תותחים.
קלאודינרי
היסטוריה
החברה הוקמה בספטמבר 2012 על ידי איתי לחן (מנכ"ל החברה), נדב סופרמן (CPO) וטל לב-עמי (CTO). החברה מספקת שירותי מחשוב ענן לניהול מדיה דיגיטלית, ומאפשרת למשתמשיה לאחסן, לערוך תמונות וסרטונים ולשלבם באתרי אינטרנט ובאפליקציות. בפברואר 2022 היו לחברה יותר ממיליון משתמשים בכ-8,000 חברות. בפברואר 2022 הועסקו בחברה 400 עובדים, מחציתם במטה החברה בפתח תקווה.
המלחמה האנגלו-מצרית
קרב תל אל-כביר
ההתקפה בוצעה בהצלחה, ב-13 בספטמבר 1882, כאשר מספר האבדות הבריטי הרשמי היה 57 וכן 380 פצועים ו-22 נעדרים, לעומת 1,396 חיילים מצרים הרוגים ו-681 פצועים. כוחותיו של עוראבי נסו, הבריטים רדפו אחריהם וכבשו את קהיר, שנותרה כעת ללא כל הגנה.
ראש הממשלה הבריטי גלאדסטון רצה שעוראבי יישפט במשפט ציבורי ולאחר מכן יוצא להורג, אך לאחר עיון ביומניו ובמסמכים רבים אחרים נמצאו מעט מאוד ראיות שניתן יהיה על פיהם להוציא אותו להורג. בעקבות כך, הבריטים הפחיתו את דרגת אישומיו, שפטו אותו וגירשו אותו לציילון (כיום סרי לנקה).
קלאודינרי
היסטוריה
החברה לא נזקקה לגיוסי הון, וצמחה באמצעות הכנסותיה מפעילותה. עם זאת, החברה הובילה גיוסי סקנדרי, בשנים 2015, 2018 ו-2020, שנועדו לאפשר לעובדי החברה לממש מניות שהבשילו. גיוס סקנדרי נוסף, בפברואר 2022, נעשה לפי שווי חברה של שני מיליארד דולר, ונמכרו בו מניות בסך 100 מיליון דולר.
המלחמה האנגלו-מצרית
קרב תל אל-כביר
האימפריה הבריטית שלטה על מצרים לאחר מכן, עד ההסכם האנגלו-מצרי (1922) וההסכם האנגלו-מצרי (1936), שהעניקו בהדרגה לממשלה המצרית את השלטון במדינה.
גזענות הפוכה
מאפיינים
המושג נפוץ בעיקר בקרב שמרנים בארצות הברית הטוענים כי אנשים לבנים סובלים מגזענות המופנית כלפיהם על ידי קבוצות מיעוט אתניות שלאורך ההיסטוריה סבלו מקיפוח מתמשך ומידי הממסד הפועל לקידום זכויות אזרח. החשש כי קידום שוויון זכויות יפגע לרעה במעמדם של אנשים לבנים היה קיים עוד לפני הישגי התנועה לזכויות האזרח בשנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. במהלך שנות ה-70 הפך חשש זה להאשמה כנגד הפעילות להעדפה מתקנת בטענה כי זו מהווה גזענות הפוכה.
ביקורת
מעט המחקרים שבחנו את הנושא לא מצאו עדויות אמפיריות התומכות בטענה. מבקרי המונח טוענים כי גזענות הפוכה אינה קיימת מכיוון שלבני הקבוצות המקופחות אין את היכולת לממשה בצורה של אפליה וכי גזענות חייבת להיות ממוסדת. בהתייחסם לטענה כי העדפה מתקנת היא סוג של אפליה על רקע מוצא וגזע הם טוענים שעל מנת להביא לשוויון חברתי השימוש באפליה מתקנת הוא הכרחי ומה שנתפס כגזענות הפוכה הוא למעשה ביטול הפריווילגיות של אנשים לבנים.
מרינה הרצליה
מרינה הרצליה היא מרינה השוכנת לחופה של העיר הרצליה, מדרום למלון דן אכדיה, ובעורפו של תל מיכל.
מבנה ומתקנים
המרינה משתרעת על-פני שטח של כ-500 דונם. על מחצית מהשטח שוכנים המעגן והמספנה, מבני ההנהלה הכוללים, בין היתר, את מנהלת המרינה, משטרת הגבולות והמכס, מבנים לחינוך ימי, תחנת דלק ובתי מלאכה. המחצית השנייה כוללת שטחים ציבוריים פתוחים, שטחי נופש ותיירות ושטחי מסחר.
במעגן המחולק לשלושה אזורים, 680 מקומות עגינה לכלי שיט שאורכם המרבי הוא עד 35 מטרים, והמזחים מצוידים בחשמל, מים וטלפון. כעניין שבשגרה עוגנים במרינה כ-580 כלי שיט. המספנה משתרעת על פני שטח של שמונה דונם בדרומה של המרינה, והיא החלה לפעול בחודש ינואר 2000. במקום מתבצעים תיקונים ותחזוקה לכל סוגי כלי השייט, והסירות מועלות אל הרציף בעזרת מנוף המסוגל להרים משקל עד 50 טון או בעזרת טרקטור הגורר אותן במעלה שיפוע. ניתן לאחסן במספנה עד 75 כלי שיט. פתחה של המרינה פונה לכיוון צפון, כדי שלא ייסתם על ידי חול הנישא על ידי זרמי הים מכיוון דרום, ומשני צדדיו ניצבים שני מגדלורים.
שטח המרינה פתוח לגישת הקהל הרחב, ובכלל זה שובר הגלים שאורכו יותר מקילומטר, והמתפקד גם כמעין טיילת. במתחם המרינה מערך גדול של דירות נופש, מסעדות, ובתי קפה, וצמוד אליה קניון ארנה הרצליה ובו חנויות ומסעדות. מספר חברות מקיימות במרינה פעילות ימית ופעילויות ספורט ובידור. הפרויקט כולל בית מלון מרשת "ריץ קרלטון" עם כ-200 חדרים ודירות נופש, שהושק בשנת 2013.