cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המתקפה על קייב (2022)
רקע
ב-24 בפברואר 2022, כמה דקות לפני השעה 5:00 (שעון אוקראינה), הכריז נשיא רוסיה ולדימיר פוטין על החלטתו לקיים מבצע צבאי במזרח אוקראינה. המבצע הצבאי החל לאחר משבר ממושך בין רוסיה ואוקראינה שבמהלכו 190,000 חיילי צבא רוסיה התחמשו על גבולות רוסיה ובלארוס עם אוקראינה (בעוד בלארוס מצדדת ברוסיה). דקות ספורות לאחר הכרזתו של פוטין, דווח על פיצוצים באזור קייב, חרקוב, אודסה ודונבאס. הרוסים דיווחו שהנחיתו כוחות באודסה ומריופול ושיגרו טילי שיוט על שדות תעופה, מפקדות צבאיות ומחסני נשק באזור קייב, חרקוב ודניפרו. כוחות רוסיים נכנסו לאוקראינה בשעה 6:48 דרך סנקיווקה הנמצאת על הגבול בין אוקראינה, בלארוס ורוסיה. החלה פלישה תלת-חזיתית לאוקראינה, דרך בלארוס מצפון, הדונבאס ממזרח וחצי האי קרים מדרום.
במתקפה המקדימה רוסיה הצליחה לנטרל חלק מחיל האוויר האוקראיני בעודו מקורקע. לאחר שעה ללא תקשורת, בעקבות מתקפת סייבר רוסית על אתרים ממשלתים, דיווח משרד ההגנה האוקראיני שהצבא האוקראיני הפיל חמישה מטוסים ומסוק אחד באזור לוהנסק. קצת לפני השעה 7:00 הכריז נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי על משטר צבאי בכל רחבי המדינה ועל ניתוק הקשרים הדיפלומטים עם רוסיה. בעקבות התקיפות נסגר כל המרחב האווירי של אוקראינה. מאות ואלפי תושבים אוקראינים ניסו לברוח מהבירה קייב לכיוון מערב, תוך יצירת עומסי תנועה רחבי היקף במערב העיר.
פרוץ המלחמה (24 בפברואר)
הרוסים דיווחו ששיגרו טילי שיוט על שדות תעופה, מפקדות צבאיות ומחסני נשק באזור קייב. נעשה שימוש בטילי שיוט טילי ובטילים בליסטיים מדויקים לטווח קצר. לפי ההערכות האמריקניות, במכת הפתיחה הרוסית נורו יותר מ-100 טילים מהקרקע ומהים.
גורמים במשמר הגבול של אוקראינה מסרו שצבא רוסיה ניסה לפרוץ לאזור קייב. רוסיה השתלטה על נמל התעופה אנטונוב בעיר הוסטומל, שבמחוז קייב, שמשמש למטוסי תובלה וננטש לאחר מתקפת טילי שיוט. נמל התעופה נמצא במרחק של 15 דקות בלבד מהבירה קייב. בשעה 10:00, דווח במהלך התדרוך של ממשל הנשיאות האוקראיני כי כוחות רוסיים פלשו לאוקראינה מצפון. נאמר כי חיילים רוסים פעילים במחוז חרקוב ומחוז צ'רניהיב, ליד סומי. בשעה 10:30 דיווח משרד ההגנה האוקראיני כי התקדמות הכוחות הרוסיים במחוז צ'רניהיב נבלמה. בשעה 11:30, החל גל שני של ירי טילים רוסיים על אוקראינה: בין הערים שהותקפו היו קייב, אודסה, חרקוב ולביב. חלק מהפצצות כוונו על משרד ההגנה האוקראיני בבירה. בהמשך התחוללו קרבות אוויר מעל שמי העיר.
במהלך היום החלו מאות ואלפי תושבים אוקראינים להימלט מקייב לכיוון מערב, תוך יצירת עומסי תנועה רחבי היקף במערב העיר.
בשעה 16:00 הכריז נשיא אוקראינה זלנסקי כי קרבות בין כוחות רוסיים ואוקראיניים פרצו בערים צ'רנוביל ופריפיאט, הידועות מאסון צ'רנוביל. עד הערב הרוסים השתלטו על תחנת הכוח הגריעינית בצ'רנוביל. בשעה 16:18 הכריז ראש העיר של קייב, ויטלי קליצ'קו, על עוצר לילי בעיר בפעם הראשונה. בשעה 16:40 פרצו הכוחות הרוסים לתוך צ'רנוביל והחלה לחימה על העיר שנמשכה עד הערב. במקביל השתלטו כוחות רוסים על נמל תעופה בינלאומי בקייב. בשעה שבע בערב הרשויות האוקראיניות אישרו כי העיר צ'רנוביל נכבשה בידי הצבא הרוסי וכי הקרב על העיר הסתיים. בעקבות הלכידה הרוסית של אזור ההדרה, הודיעה ממשלת ארצות הברית על "דיווחים אמינים לפיהם חיילים רוסים מחזיקים כעת את צוות מתקני צ'רנוביל כבני ערובה". נמסר כי הפגזות ארטילריות פגעו במקומות אחסון פסולת רדיואקטיבית. עם זאת, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית הצהירה כי "לא היו נפגעים או הרס באתר התעשייה". הנשיא זלנסקי כינה את כיבוש האזור "הכרזת מלחמה נגד אירופה כולה".
מיכאילו פודוליאק, יועץ לראש לשכת הנשיא של אוקראינה, צוטט כאומר כי מדובר ב"מתקפה חסרת טעם לחלוטין", ו"מצב תחנת הכוח הגרעינית לשעבר בצ'רנוביל, הכליאה ומתקני אחסון הפסולת הגרעינית הוא לא ידוע". עם זאת, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית הצהירה כי "לא היו נפגעים או הרס באתר התעשייה" וכי "יש חשיבות חיונית לכך שהפעילות הבטוחה והמאובטחת של המתקנים הגרעיניים באותו אזור לא תושפע או שיבשו בכל דרך שהיא". נשיא אוקראינה הכריז באותו ערב שנהרגו 137 אזרחים ביום הראשון לפלישה – ביניהם גם חיילים. זמן קצר לאחר מכן, אסר הנשיא זלנסקי על יציאת הגברים בין הגילים 18–60 משטחה של אוקראינה עד לסיום המשטר הצבאי. בשעות הערב, השיגו הכוחות האוקראינים שליטה מחדש על נמל התעופה אנטונוב שבהוסטומל.
הקרב על קייב (25 בפברואר - 29 במרץ)
במהלך הבוקר נשמעו אזעקות רבות בקייב עקב מתקפת טילים על העיר. בסביבות 5:30 ב-25 בפברואר הופל מטוס רוסי מעל שמי קייב. הפיצוץ גרם ל-3 פצועים, כאשר אחד מהם נמצא במצב אנוש. בנוסף, דווח כי הכוחות הרוסיים לקחו בשבי את אנשי הצוות במתקן הגרעיני בצ'רנוביל. בסביבות 7:30 בבוקר, מזכיר ההגנה האמריקאי, לויד אוסטין, יצא בהצהרה כי צבא רוסיה נמצא במרחק 32 קילומטרים בלבד מקייב. לאחר מתקפת הטילים על הבירה האוקראינית, כוחות קרקע רוסיים נכנסו לפרבריה הצפוניים. קרבות פרצו ברובע אובלון, שם תועדו כלי רכב צבאיים ליד בנייני מגורים. בדרום ובמזרח המדינה מתנהלת לחימה עזה. בסביבות השעה 14:00, ממשלת אוקראינה הכריזה כי בקבוק תבערה (או לחלופין "בקבוק מולוטוב") הוא נשק חוקי, והאיצה בתושבים להכין בבתיהם בקבוקי תבערה שכאלו להתגוננות נגד הצבא הרוסי.
לאחר חצות, דיווחו כלי תקשורת באוקראינה על הדי פיצוצים שנשמעו בקייב. בהמשך, בבוקר 26 בפברואר, דווח שקרבות וירי רקטות התנהלו בקייב. ארטילריה רוסית הפגיזה את העיר במשך יותר מ-30 דקות. במקביל, כוחות אוקראינים הדפו מתקפה על תחנת כוח בשכונה טרוישצ'ינה בצפון-מזרח העיר; ה-BBC דיווח שהמתקפה נועדה "לפגוע בחשמל בעיר". קרבות קשים התרחשו גם ליד גן החיות של קייב בשכונת שוליאבקה המרכזית, שם הגנו כוחות אוקראינים על בסיס צבא בפרוספקט פרמוהי. הצבא האוקראיני דיווח שהדף מתקפה רוסית על בסיס צבאי הממוקם בשדרות פרמוהי, כביש ראשי בקייב; גורמים אמריקנים אמרו כי מטוס תובלה רוסי מסוג איליושין Il-76 הופל על ידי כוחות אוקראיניים ליד בילה צרקווה, כ-84 ק"מ דרומית לקייב. קרבות התרחשו גם ברחובות אחרים ברחבי קייב. התושבים הוזהרו להימנע מפתיחת חלונות ומרפסות בבתיהם. בשעות הצהריים הטיל ראש עיריית קייב ויטלי קליצ'קו עוצר שיימשך ברציפות מהערב ועד יום שני בבוקר, ללא הפוגות.
במהלך היום הונחתו כוחות חיל הצנחנים הרוסי בוואסילקיב, היושבת 40 קילומטר מדרום לקייב עצמה, במטרה להשתלט על בסיס חיל האוויר האוקראיני בעיר.
גם ב־27 בפברואר נשמעו לאורך היום פיצוצים בעיר, ולקראת הלילה נשמעו גם אזעקות. בשעות הערב פורסם שראש העיר ויטלי קליצ'קו, אמר שהעיר מכותרת מכל עבריה, וכי אין באפשרות הכוחות האוקראיניים לפנות יותר את התושבים. בהמשך הפרסום התגלה כשקר שיזמו בתקשורת הרוסית.
ב־1 במרץ תועדה שיירה של הצבא הרוסי באורך 60 ק"מ ליד קייב, באזור איוונקיב שמצפון-מערבה, כ-40 ק"מ מהבירה. הערכות המודיעין בארצות הברית, כפי שהובאו מפי מקור לסוכנות רויטרס, הצביעו על כך שהצבא הרוסי האט את התקדמותו "מטעמים לוגיסטיים", אם כי ייתכן שהוא נערך מחדש לכיבוש קייב.
לקראת הערב, קייב הופצצה. לפי הערכות במדינות המערב, רוסיה הגבירה את השימוש בארטילריה מצפון לקייב.
ב־2 במרץ התקיים קרב אווירי בשמי קייב בו לטענת האוקראינים הופלו שני מטוסים רוסיים, ומטוס אוקראיני אחד.
גם לאחר שיחות המשא ומתן בין הרוסים לאוקראינים שהחלו בצהרי 28 בפברואר בבלארוס, נשמעו פיצוצים עזים ממזרח למרכז קייב, וההפצצות נמשכו לאורך הערב, כאשר בשעה 20:00 הוטל עוצר בעיר.
כוחות רוסיים שנעו לאורך הכבישים המהירים מסומי הגיעו לברובארי שממזרח לקייב, ב-4 במרץ.
נכון ל-10 במרץ, חצי מתושבי קייב עזבו את העיר.
מתחילת הפלישה ניסו הרוסים להתקדם לקייב בשני צירים מרכזיים: דרך בלארוס – ממערב לקייב ולנהר הדנייפר – ודרך הגבול הרוסי עצמו – ממזרח לקייב ולנהר.
ב-6 במרץ הפגיז צבא רוסיה באזור קייב סמוך לגשר ששימש כדרך מילוט לפליטים, בהפצצה היו לפחות שלושה הרוגים.
ב-7 במרץ יחידות טנקים, נגמ"שים וחי"ר של הצבא הרוסי המשיכו בהערכות סמוך לעיר מצפון-מערב. הכוחות רוכזו בנמל התעופה אנטונוב שליד העיר הוסטומל שמחוץ לקייב, ליד העיר בוצ'ה ובתוך העיר אירפין, לשלוש הערים האלו פלשו הרוסים אך לא השתלטו עליהם כליל, ובאזורים שנכבשו הטילה רוסיה עוצר. המרכז הלוגיסטי של הצבא הרוסי הוקם בשדה התעופה אנטונוב, שעבר מיד ליד והתנהלו בו קרבות. כח נוסף הגיע לפאתי העיר סטויאנקה שממערב לעיר. כהיערכות לקראת הפלישה הרוסית, הציבו האוקראינים ברחובות העיר מחסומים נגד טנקים ושאפו לעכבם, בין היתר כדי להקל על הטלת בקבוקי תבערה ועל ירי של טילים ורקטות RPG. במקומות מסוימים, הוצבו בטונדות שלפניהן ערוגות של מחסומי מתכת שהיו קשורים זה לזה בשרשראות ברזל, או מעוגנים לקוביות בטון שעל הכביש.
לפי רון בן ישי, הצבא הרוסי הפעיל הרעשה כבדה, בעיקר על מתקנים צבאיים אבל גם על שכונות אזרחיות, כשהם לא משתמשים בתחמושת מדויקת יקרה לצורך ריכוך לפני התקדמות. הוא כתב שלפי כל הסימנים, עמדות וביצורי ההגנה שהוקמו בשכונות החיצוניות של קייב ובמרכז העיר, נחשבו למטרות לגיטימיות בעיני הארטילריה הרוסית שפגעה בהם באש סטטיסטית לא מדויקת.
לאחר יום שבו פסקו ההפגזות, הן שבו בליל 8 במרץ.
קרבות התנהלו בכמה מוקדים, בהם גם באזורים רבים מסביב לקייב, בעיקר בצפון-מערב הבירה.
בין 11 ל-15 היה קיאפון יחסי בהתקדמות הכוחות.
ב-15 במרץ נשמעו אזעקות בעיר, ולפי הרשויות באוקראינה הצבא הרוסי הגביר את תקיפותיו בחלק מפרוורי קייב בין היתר באירפין, הוסטומל ובוצ'ה.
המסע אל קייב בוצע דרך כבישים וגשרים שלפי הדיווחים שובשו על ידי האוקראינים כדי להאט את התקדמותם. הם הצליחו להגיע אל הפרברים המערביים של קייב, ושם התקיימו קרבות עזים ביישובים שונים. רוסיה כבשה חלק מאירפין ואת בוצ'ה.
ב-22 במרץ, צבא אוקראינה הודיע שהוא השתלט מחדש על מקריב שליד קייב, הכוחות הרוסיים נהדפו.
ניצחונות אוקראיניים ביישובים שמסביב לבירה סייעו להרחיק את הארטילריה הרוסית ממרכז העיר ולמנוע מהצבא הרוסי להקיף באופן מלא את קייב.
סכר בנהר הדנייפר החל לשחרר כמויות מים רבות לנהר אירפין ונהרות אחרים. לפי דיווח, לא ברור אם הסכר נפתח בכוונה על ידי האוקראינים, או שנפגע באחת מההפצצות או ההפגזות במהלך הקרבות בין הצדדים. בתמונות לוויין חדשות נראו גם שרפות ומבנים הרוסים באירפין, כמו גם כוחות ארטילריה של הצבא הרוסי פרוסים באזור נמל התעופה בהוסטומל, פרבר נוסף של קייב. הם כבשהו במהלך הלחימה. האוקראינים נלחמו כדי למנוע מהרוסים להשתמש במסלול הנחיתה של נמל התעופה, ואילצו אותם להעביר חיילים ואספקה על פני האדמה.
תועדו עמדות הגנה שנחפרו על ידי כמה כוחות רוסים ליד קייב.
ב-28 במרץ, ראש העיר אירפין הודיע שצבא אוקראינה השתלט על כל העיר. כ-50% מכלל הבניינים בעיר, מגורים, מבני ציבור ותשתיות אזרחיות, נהרסו לחלוטין. כל שאר הבניינים נפגעו, חלקם קשה. העיר ספגה הפגזות גם לאחר שהצבא השתלט על כולה.
במהלך המתקפה הוטל עוצר לילה בבירה כמה פעמים.
נסיגה רוסית (29 במרץ ואילך)
ב-29 במרץ סגן שר ההגנה הרוסי טען שהוחלט על הפחתה "דרסטית" של הפעילות הצבאית ליד קייב וצ'רניהיב. ראש עיריית צ'רניהיב אמר בראיון כי עירו הייתה תחת "התקפה קולוסלית". עיתונאים ישראלים העידו על הפגזה ארטילרית על צ'רניהיב המכותרת.
לפי הפנטגון, חלק מהכוחות הרוסיים שהיו באזור קייב התקדמו צפונה – וחלקם אף חצו את הגבול לבלארוס. לתנועת הכוחות כנסיגה לא הוגדרה כנסיגה אלא כניסיון רוסי לחדש את מלאי האספקה ו"לארגן מחדש" את הכוחות – ושלא הייתה כוונה להחזיר את החיילים לרוסיה. כמו כן, הכוחות הרוסיים החלו לסגת מתחנת הכוח הגרעינית המושבתת בצ'רנוביל אשר נכבשה ביום הראשון של המלחמה. הם נסוגו גם מהוסטומל ובמקביל הכוחות האוקראינים השתלטו על בוצ'ה ואיוונקיב. לפי האמריקאים, רוסיה השתמשה בכנסייה צפונית-מערבית לבירה כ"נקודת מוצא" למתקפה על קייב.
ב-29 במרץ הודיעו הרוסים על "הפחתה דרמטית" של הפעילות הצבאית שלהם באזור קייב וצ'רניהיב, וזמן קצר לאחר מכן החלו הכוחות הרוסיים העיקריים בנסיגה מהירה ממחוזות קייב וצ'רניהיב, בחיפוי משמרות מאסף. מקורות מודיעין מערביים טענו, שהנסיגה הרוסית לא הייתה מסודרת, וחיילים רבים וייתכן אף יחידות שלמות ננטשו מאחור, תחת לחץ המרדף האוקראיני. ב-1 באפריל השתלטו האוקראינים מחדש על הפרברים הצפון-מערביים של קייב (אירפין, בוצ'ה והוסטומל) וכן על העיר איוונקיב,
ב-2 באפריל, טען משרד ההגנה של אוקראינה שהושגה שליטה על מחוז קייב כולו. למחרת, השתלטו כוחות אוקראיניים על פריפיאט ועל אזור הגבול עם בלארוס.
לאחר שהרוסים עזבו את מחוז קייב, תועדו גופות של אזרחים (חלקם אף קשורים) בעיר בוצ'ה. המראות גררו גינויים וכונו על ידי האוקראינים טבח. זלנסקי אף אמר שרוסיה עושה רצח עם במדינתו. רוסיה הכחישה את האשמותיה של אוקראינה בדבר רצח האזרחים. אותרו גופות גם ביישובים נוספים כמו בורודיאנקה ודמיטריב. היו עדויות על אונס נשים.
ישיבת חיי עולם
חיי עולם (שם מלא: חיי עולם - תלמוד תורה ישיבה ובית תבשיל ליתומים) הוא מוסד תורני חסידי ירושלמי שהוקם במחצית השנייה של המאה ה-19.
תולדות המוסד
"ישיבת חיי עולם" הוקמה בי' בתמוז ה'תרמ"ו (1886) בעיר העתיקה בירושלים על ידי מספר רבנים חסידיים, רבי יצחק דוד בידרמן, בנו של רבי משה מלעלוב ואחיינו רבי דוד בידרמן, האדמו"ר מלעלוב. ובתמיכת רבי יהושע מקוטנא, וחתנו רבי חיים אלעזר וקס.
הישיבה היא המקבילה החסידית בירושלים לישיבת עץ חיים ("תלמוד תורה הכללי והישיבה הגדולה עץ חיים") של הפרושים, הוותיקה יותר, שהוקמה 45 שנים קודם לכן בידי הרב שמואל סלנט.
ראש הישיבה הראשון היה רבי בנימין יהודה לייב ברנשטיין, חתנו של רבי יצחק דוד בידרמן.
הישיבה נוסדה במקורה בעיר העתיקה ולמשך תקופה עברה ממבנה למבנה בשכירות, ולבסוף קנתה מבנה ברחוב מעלה חלדיה ברובע המוסלמי מול שוק הכותנים. מאז שנות השמונים של המאה העשרים שוכנת במבנה זה ישיבת שובו בנים של חסידי אליעזר ברלנד. בעקבות שורת אירועים וביניהם רעידת האדמה בשנת תרפ"ז (1927) שהזיקה קשות למבנה ומאורעות תרפ"ט (1929) נרכש עבור הישיבה מגרש בשולי שכונת אחווה ("כיכר השבת" של ימינו) ובשנת ה'תרצ"ג (1933) עברה הישיבה הגדולה למשכנה החדש.
עם השנים נסגרה הישיבה ונשאר רק כולל אברכים ותלמוד תורה ששימש בעיקר את החסידים מהיישוב הישן, הקשורים לעדה החרדית. בבניין הישיבה יש בית כנסת של חסידות ראדזין, בית כנסת של חסידי אשלג הירושלמים, ממשפחות מינצברג ולמברגר ואולם שמחות.
רמ"א
בשנות ה-90 החלו מנהלי המוסד לקחת תקציבים ממשלתיים לתלמוד תורה. חלק מההורים הוציאו את ילדיהם מהמוסד ועסקני העדה החרדית פתחו להם תלמוד תורה חדש בשם "חיי עולם המקורית" (לימים 'מוסדות רמ"א' בנשיאות הרב משה אריה פריינד). התלמוד תורה החדש השתכן במשך מספר שנים בבניין של קרטשניף סיגט תחת חסותו של רבי צבי הירש רוזנבוים. כיום שוכנים מוסדות רמ"א בשכונת גוש 80.
הפיגוע בנמל התעופה גימפו
ב-14 בספטמבר 1986 התפוצצה פצצה שהוטמנה מחוץ לטרמינל הנוסעים בנמל התעופה הבינלאומי גימפו, נמל התעופה העיקרי ששימש את סיאול, בירת קוריאה הדרומית. בפיצוץ נהרגו חמישה אנשים ונפצעו 30. כל הקורבנות היו ממוצא קוריאני.
גורמים רשמיים בקוריאה הדרומית הטילו את האחריות לפיצוץ על סוכנים חשאיים שפעלו בשם ממשלת קוריאה הצפונית. הפיגוע התרחש שישה ימים בלבד טרם תחילתם של משחקי אסיה של שנת 1986, שהתקיימו בסיאול, כאשר לטענת משטרת קוריאה הדרומית, קוריאה הצפונית הוציאה לפועל את הפיגוע בניסיון לשבש את המשחקים, ולפגוע בתדמיתה וביוקרתה של יריבתה מדרום. הפיגוע הוצא לפועל בצורה דומה לפיגוע בראנגון בשנת 1983, אשר הוביל למותם של עשרות אזרחים בורמזים ודרום-קוריאנים.
עופר גאבר
עופר גאבר (נולד ב-16 במאי 1958) הוא מתמטיקאי ישראלי, וחוקר במכון ללימודים מדעיים גבוהים (Institut des Hautes Études Scientifiques - IHES) בצרפת. מחקריו עוסקים בגאומטריה אלגברית, תורת המספרים ותורת ההצגות.
קורות חיים
בילדותו "קפץ" שתי כיתות. למד בחוג למתמטיקה לתלמידים מחוננים באוניברסיטת תל אביב שארגן פרופ' אמנון יקימובסקי. כשהיה בן 14 זכה במקום הראשון באולימפיאדה הישראלית לנוער במתמטיקה מטעם מכון ויצמן למדע. בוגר תיכון בליך ברמת חן.
בשנת 1978, בגיל 20 סיים דוקטורט, שכותרתו "Some theorems on Azumaya algebras", באוניברסיטת הרווארד, בהנחיית בארי מזור. באותה שנה הצטרף לסגל החוג למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, תחילה במלגת אלון. בשנת 1981 זכה בפרס ארדש של האגוד הישראלי למתמטיקה. בשנת 1984 הצטרף ל-IHES בפריז.
אליפות גרמניה בכדורגל 1932
אליפות גרמניה בכדורגל 1932 הייתה העונה ה-25 של התחרות.
בתחרות השתתפו מנצחות תחרויות אזוריות, קבוצות שהגיעו למקום השני ונציגות נוספות מאליפות מערב גרמניה ודרום גרמניה.
למשחק הגמר הגיעו ביירן מינכן ואיינטרכט פרנקפורט. לביירן מינכן זו הייתה ההופעה הראשונה במשחק הגמר, והניצחון הראשון.
ארגון האליפות
לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
כדורגלנים מצטיינים
קרל אמר מאיינטרכט פרנקפורט כבש 7 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
הרפתקאות הצ'יפמאנקס בכדור פורח
הרפתקאות הצ'יפמאנקס בכדור פורח (באנגלית: The Chipmunk Adventure) הוא סרט קולנוע קומי מוזיקלי מונפש אמריקאי משנת 1987, המבוסס על הסדרה המצוירת "אלווין והצ'יפמאנקס" שמבוססת על המותג הצ'יפמאנקס. הסרט בוים על ידי ג'ניס קרמן והופק על ידי רוס בגדאסאריאן ג'וניור.
הסרט יצא במהלך שידור העונה החמישית של הסדרה "אלווין והצ'יפמאנקס". בסרט זה הצ'יפמאנקס והצ'יפטס יוצאים למרוץ ברחבי העולם בכדורים פורחים כתוכנית כיסוי להעברת יהלומים.
ועידת שפרדסטאון
ועידת שפרדסטאון הייתה ועידת שלום שכונסה בעיירה שפרדסטאון במדינת מערב וירג'יניה שבארצות הברית. הוועידה התקיימה בין 3 בינואר ל-11 בינואר 2000. במוקד הוועידה עמדו ניסיונות להגיע למתווה מוסכם עבור הסכם שלום בין מדינת ישראל לבין סוריה. השיחות נערכו בחסות הממשל האמריקאי.
ועידת שפרדסטאון הייתה חלק ממכלול מהלכים שנועדו להשיב את תהליך השלום שהחל עם הסכם אוסלו בימי ממשלת רבין. המגעים עם הסורים הופסקו אז על רקע גל של פיגועי התאבדות שפקד את הארץ בשנת 1996 על רקע התקדמות שיחות השלום בין ישראל לפלסטינים.
השיחות התקיימו במלון קלריון שבשולי העיירה שפרדסטאון. תושביה, המונים כ-800 נפש, התרגלו במהרה לנוכחותם של קרוב ל-1,000 עיתונאים, צוותי חדשות ופקידי ממשל אמריקאים. סמיכות מועד קיום השיחות לציון השנה האזרחית החדשה הביא לתפילה משולבת של נוצרים, יהודים ומוסלמים בכנסייה המקומית למען הצלחת השיחות.
בראש המשלחת הישראלית לשיחות עמד ראש הממשלה אהוד ברק, והיא כללה בין היתר את השרים דוד לוי ואמנון ליפקין-שחק ואת ראש אמ"ן לשעבר אורי שגיא. בראש המשלחת הסורית עמד שר החוץ פארוק א-שרע. הצד האמריקאי, שמילא את תפקיד המתווך, יוצג על ידי הנשיא ביל קלינטון, שנכח במעמד פתיחת הוועידה, ועל ידי מזכירת המדינה מדליין אולברייט.
תוכנית הוועידה
על פי תוכנית העבודה של מחלקת המדינה האמריקאית, היו אמורות לידון בוועידה סוגיות מרכזיות בנוגע להסדר שלום עתידי בין ישראל לסוריה. הנחת העבודה האמריקאית הייתה כי הסורים יירצו להשיב לידיהם את הריבונות על רמת הגולן שנחשבת לשטח בעל חשיבות אסטרטגית, להסיר את תחנות הבקרה הישראליות בחרמון וכן לדון בסוגיות שקשורת למקורות המים. לגבי הצד הישראלי הנחת העבודה הייתה שיידרשו הסדרי ביטחון נאותים לשלב שלאחר הנסיגה, מתן מענה ל-17,000 תושבי רמת הגולן שיאלצו להתפנות מבתיהם, הסרת החסות הסורית מארגוני הטרור היושבים בדמשק, וכן הסדרת הגישה למקורת המים בכלל ושל הכנרת בפרט.
תוצאות הוועידה
בפועל, נקודת המחלוקת המרכזית נסבה על מיקומו של קו הגבול בין המדינות. בעוד הסורים התעקשו על קו הגבול שהיה קיים עד פרוץ מלחמת ששת הימים, ישראל דרשה להסתמך על קו הגבול הבינלאומי. חזרה לקווי הגבול של טרום מלחמת ששת הימים הייתה מאפשרת לסורים גישה ישירה למי הכנרת. קו הגבול הבינלאומי, לעומת זאת, עובר כמה מאות מטרים מזרחית לכנרת.
עמדתם של הסורים הייתה שעל השיחות להתחיל מהנקודה שבה הופסקו בימי ממשלת רבין, שבה, לטענתם, הסכים ראש הממשלה יצחק רבין באופן עקרוני לסגת לקווי הגבול של טרום מלחמת ששת הימים. הצד הישראלי שב וקשר את עומק הנסיגה לעומק השלום ולהסדרי הביטחון הנלווים.
למעשה התעקשותה של סוריה להתחיל מהנקודה שבה הופסק המשא ומתן בסבב הקודם, מנעה את התקדמות השיחות. התקווה של הצד הישראלי, ובעיקר של ראש הממשלה אהוד ברק, הייתה שהחסות הישירה של הנשיא האמריקאי והמפגש הישיר פנים אל פנים יצליח להפשיר את הקיפאון המדיני ולקדם את התהליך.
חרף המאמצים והניסיונות של המתווכים האמריקאים, לא הביא סבב השיחות להתקדמות כלשהי, וב-11 בינואר הסתיימה ועידת שפרדסטאון תוך הצהרה של שני הצדדים לשוב ולהיפגש. אלא שפרוץ מהומות אוקטובר והאינתיפאדה השנייה כחצי שנה לאחר מכן, סתמו את הגולל על המשך המגעים.
קישורים חיצוניים
Shepherdstown, West Virginia
קרב מליטופול
קרב מליטופול היה קרב צבאי בין הכוחות המזוינים של אוקראינה לבין הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית על השליטה בעיר מליטופול בדרום אוקראינה. קרב זה היה חלק מהמתקפה על חרסון במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022. הצבא הרוסי החל במתקפה ב-25 בפברואר, ועד 1 במרץ כבש את העיר.
מהלך הקרב
ב-25 בפברואר 2022 בשעה 10:30, כוחות רוסיים נכנסו למליטופול, תוך כדי הפגזות שפגעו בבניינים ובדירות בעיר. לפי מקורות לא רשמיים, בניין מועצת העיר המקומי הופגז ותמונות אף הראו טנקים מתקדמים לעבר הרחוב הראשי של העיר. במהלך הקרב ירו כוחות רוסים לעבר בית חולים בעיר, כאשר מהירי נהרגו 4 בני אדם ו-10 נוספים נפצעו.
ב-25 בפברואר נכנעה הנהגת העיר, כאשר הכוחות הרוסיים כבשו את העיר במלואה. בהמשך אותו יום כוחות אוקראינים חזרו לשלוט בעיר. ב-26 בפברואר טענה רוסיה כי היא חזרה וכבשה את העיר, אולם שר ההגנה הבריטי ג'יימס היפי הצהיר כי נראה שהעיר עדיין נמצאת בשליטה אוקראינית.
ב-26 בפברואר, כוחות רוסים הניפו את דגל רוסיה על כמה מבני מינהל בעיר. מושל מחוז זפוריז'יה, אולכסנדר סטארוך, הצהיר כי העימותים עדיין נמשכים בעיר, ונמסרו דיווחים על קרבות אש עם כוחות ההגנה המקומיים. הוא גם הצהיר כי קרבות בין חיילים רוסים ואוקראינים נמשכו כל הלילה, מהם נפצעו 14 חיילים אוקראינים.
ב-27 בפברואר כוחות רוסים הפגיזו אזורים בעיר. שירות החירום הממלכתי של אוקראינה במחוז זפוריז'יה הצהיר ב-28 בפברואר כי חיילים רוסים גרמו נזק למבנים של יחידת חילוץ חירום. כוחות מקומיים הצליחו להחזיר לעצמם את בניין העירייה במהלך היום והבניין היה תחת הגנה של כוחות הגנה עצמית מקומיים.
ב-1 במרץ החלו הכוחות הרוסיים להתכונן לחידוש התקפתם על מליטופול וערים אחרות. ראש עיריית מליטופול, איוואן פדורוב, הצהיר מאוחר יותר שהרוסים כבשו את העיר.
לאחר הקרב
ב-1 במרץ 2022, במהלך הכיבוש על ידי הכוחות הרוסיים, ערכו אזרחי העיר מחאת רחוב נגד הכיבוש. המפגינים צעדו והשתמשו בגופם כדי לחסום שיירה של כלי רכב צבאיים רוסים.
בהמשך התקיימו מחאות נוספות.
מכון הרצי"ה
מכון הרצי"ה (מכון הרב צבי יהודה) הוא מכון להוצאת ספרים של ישיבת מרכז הרב, שמשכנו בירושלים. במסגרת המכון יוצאים לאור כתבים של רבני הישיבה, ובפרט ספרים מכתבי יד מתוך כתבי הראי"ה קוק.
קרב מליטופול
לאחר הקרב
לפי ראש העיר, העירייה פעלה להשיב את אספקת החשמל, אספקת המים ואספקת החום, והן שבו לפעול כמעט בכל מחוזות העיר. היא סבלה ממחסור באספקת המזון.
מכון הרצי"ה
המכון נוסד בשנת תשמ"ב לאחר פטירת הרב צבי יהודה קוק, על שמו הוא נקרא. על ידי ראש הישיבה הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא שעמד בנשיאותו, ובראשו עומד הרב בן ציון שפירא, בנו של הרב שפירא ומחבר הספר "פני אברהם". בנשיאות המכון עומד אחיו – ראש הישיבה כיום, הרב יעקב שפירא.
קרב מליטופול
לאחר הקרב
ב-10 במרץ, סגנית מועצה ומנהלת מוזיאון מליטופול להיסטוריה מקומית, ליילה איברגימובה, נעצרה בביתה על ידי כוחות רוסים, והועברה למקום לא ידוע. יום אחד לאחר מכן, אוקראינה טענה שראש עיריית מליטופול, איוואן פדורוב, נחטף על ידי חיילים רוסים. תושבים הפגינו בתגובה.
מכון הרצי"ה
ספרים נוספים
המכון מסר כתבי יד לרב משה צוריאל לצורך הספר אוצרות הראי"ה וכן למכון התורה והארץ לצורך הספר שבת הארץ (על הלכות שמיטה) ו'חוקות הארץ' (על הלכות כלאים).
קרב מליטופול
לאחר הקרב
הוא הוחלף על ידי השלטון הרוסי בגלינה דנילצ'נק, חברת מועצה לשעבר. ב-16 במרץ, הכוחות הרוסיים שחררו את פדורוב.
באפריל, פורסם באוקראינה שפרטיזנים אוקראינים כנראה היו פעילים באזור מליטופול לפחות מאמצע מרץ.
הכוחות המיוחדים של סוריה
הכוחות המיוחדים של סוריה (בערבית: الوحدات الخاصة; 'יחידות מיוחדות'), הוא כינוי ליחידות קומנדו מובחרות למשימות מיוחדות בצבא הסורי.
מלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים, כחלק ממהלך הפתיחה של המלחמה, ב־6 באוקטובר 1973 כבש הצבא הסורי את החרמון באמצעות גדוד 82 של הקומנדו הסורי, שהונחת בארבעה מסוקים (אחד מהם התרסק בנחיתה), וכן גדוד קומנדו 133 שהגיע ממוצב החרמון הסורי. באותו זמן היו בחרמון 54 חיילים, מהם רק 14 לוחמים מגדוד 13 של חטיבת גולני. 31 מהחיילים נכנעו לסורים, 13 חיילים נהרגו ועשרה חיילים נחלצו. גדוד 183 השתלט על מרגלות החרמון, נערך בנ"ג 1614, מחלקת הסיור של הגדוד תקפה את מוצב 103 ונבלמה, והגדוד נערך להגנה לבלימת מתקפת הנגד של צה"ל לכיבוש החרמון ביום למחרת. ב-8 באוקטובר ניסה כוח של חטיבת גולני שמנה 140 - 150 לוחמים, בפיקוד המח"ט אמיר דרורי, לכבוש מחדש את החרמון. הקומנדו הסורי, חמוש בנשק קל, מטולי אר פי ג'י ורימונים, ארב ללוחמי גולני ובלם את הניסיון. האבדות הישראליות בקרב היו 25 הרוגים כולל מפקד גדוד 17 (אריות הגולן) של חטיבת גולני, סגן-אלוף, ו־57 פצועים.
בהמשך המלחמה ב-9 באוקטובר חדרו מספר מסוקים מסוג מי-8 ובהם לוחמי קומנדו סורים לרמת הגולן ונחתו בקרבת מחנה נפח. כוח מסיירת מטכ"ל בפיקודו של יוני נתניהו, אשר לקחה חלק בלחימה כפלוגת סיור מובחרת בעוצבת געש בפיקודו של רפול, הוקפץ לאזור הנחיתה ונתקל במארב שערך לו כוח הקומנדו הסורי. כן הוקפץ למקום כוח מפלוגה ג' של גדוד 51. במהלך הקרב בין סיירת מטכ"ל לבין הקומנדו הסורי נהרגו כארבעים לוחמים סורים ושני לוחמים מכוח הסיירת. באותו יום נהרג סא"ל, מפקד גדוד 12 של גולני, בקרב כנגד כוח קומנדו סורי שנשלח לצפון רמת הגולן, לאזור תל ורדה, בקרב בשדה עגבניות ממזרח לבוקעתה.
בקרב ההבקעה לסוריה ניהל צה"ל קרבות שריון וחיל רגלים כנגד השריון והקומנדו הסוריים באזור הכפר מזרעת בית ג'ן. לוחמי גדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני, עליו פיקד רס"ן ארוין לביא, ואיתו כוח שריון בפיקוד אלי גבע, נערכו, לאחר ההבקעה, להגנה בכפר מזרעת בית ג'אן והדפו בהצלחה התקפות קומנדו ושריון סוריים והרגו רבים מהם.
לקראת סיום הלחימה עלה כוח מסיירת מטכ"ל, תחת פיקודם של יוני נתניהו וסגנו עוזי דיין, לאחד משיאי החרמון בסוריה, וביצע תצפית ומודיעין על היערכות הסורים בטרם מבצע קינוח לכיבוש החרמון. במבצע עצמו הרגו ושבו עשרות לוחמי קומנדו סורים ומנעו תגבורות ואספקה להר..
מלחמת ההתשה במובלעת הסורית
ב-13 באפריל 1974, במהלך מלחמת ההתשה במובלעת הסורית, תקף כוח קומנדו סורי את פסגת שיא החרמון המצויה 15 קילומטרים בעומק השטח הסורי ונשלטה על ידי צה"ל כחלק מהמובלעת. מטרת הסורים הייתה להדוף את צה"ל מנקודת תצפית זו החולשת על עומק המערך הסורי ועל דמשק. הסורים ידעו כי בגלל תנאי השטח ותנאי האקלים הקשים, הסתפק צה"ל בסיורים בלבד בפסגה ולא אייש אותה דרך קבע והצליחו לכבוש את הפסגה ולהשתלט עליה. למחרת, ב-14 באפריל, הוטל על כוח בן שישים לוחמים מיחידת האלפיניסטים ומסיירת מטכ"ל, בפיקוד רס"ן עמירם לוין, לכבוש את שיא החרמון, בגובה של למעלה מ-2,800 מטר. הכוח העפיל לפסגה, שם ניהל קרב קשה כנגד הקומנדו הסורי שבסופו נכבש שיא החרמון על ידי לוחמי צה"ל. מספר ההרוגים הסורים היה כ-12 ועוד מספר של שבויים ולצה"ל היו כ-30 פצועים.
מלחמת לבנון הראשונה
במהלך הפלישה הישראלית ללבנון, בשנת 1982, פעלו כוחות פת"ח בשטח לבנון, כנגד צה"ל. כוחות הפת"ח ארבו לכוחות החיל הרגלים והשריון הישראליים וגרמו להם נזקים.
כוח מיחידת שלדג, בפיקוד גיורא ענבר וטל רוסו, פעל בציר החוף וכבש את מתחם המוזיאון בביירות, בו התבצרו לוחמי הקומנדו הסורי רבים, ובקרבות אחרים בעיר כנגד מפקדות אש"ף מבוצרות היטב. מאוחר יותר סיפר רוסו בראיון שזו הייתה "מלחמה מעניינת". בטרם הקרב על המוזיאון, מצא קצין המודיעין של היחידה תרשים מדויק של המבנה בארכיון הלאומי של ביירות. הלוחמים פשטו בו זמנית דרך כל הפתחים, והסתערו באש וברימונים על המחבלים המבוצרים. טל רוסו, שהיה אז מפקד פלגה בשלדג, תיאר בראיון את הפריצה למתחם המוזיאון – את הקרב מול אנשי הפת"ח, ניהלו לוחמי שלדג כשהם מתרוצצים בין חפצי אומנות ואוסף של מטבעות עתיקים המוטלים על הרצפה
יחידות הכוחות המיוחדים
נכון לשנת 2007, הכוחות המיוחדים בסוריה כוללים את חטיבת חיל הרגלים 120, הדיוויזיה ה-14 של הכוחות המיוחדים ועוד כ-10 יחידות קומנדו עצמאיות נוספות. נכון ל-2007 הם סובלים מחוסר בתקציבים ומציוד מיושן. דווח כי הקומנדו הסורי התחמש בטילים נגד טנקים מסוג 9M133 קורנט.
מלבד אלו, ישנם מספר רגימנטים של כוחות מיוחדים הנמצאים במסגרות שונות, לדוגמה הדיוויזיה המשוריינת הרביעית מכילה מלבד שתי חטיבות משוריינות וחטיבה ממוכנת, גם רגימנט כוחות מיוחדים מלא (הרגימנט ה-555).
הרגימנטים של הכוחות המיוחדים
ישנם ככל הנראה עשרה רגימנטים של כוחות מיוחדים בצבא הסורי, בנוסף לרגימנט השייך לדיוויזיה המשוריינת הרביעית וככל הנראה ישנן מספר יחידות כוחות מיוחדים עצמאיות נוספות הכפופות ליחידות שונות.
אחמד שפיק
אחמד מוחמד שפיק (בערבית: أحمد محمد شفيق ; נולד ב-25 בנובמבר 1941) הוא איש צבא ופוליטיקאי מצרי. בשנת 2011 כיהן כחודש כראש ממשלת מצרים.
ביוגרפיה
שפיק נולד וגדל בקהיר, והתגייס לחיל האוויר המצרי, בו שירת כטייס קרב. הוא לחם בשנות ה-60 במלחמת האזרחים בתימן ובמלחמת ששת הימים, ובמהלך מלחמת ההתשה קודם למפקד טייסת ולמפקד בסיס. שפיק נטל חלק פעיל במלחמת יום הכיפורים, תחת פיקודו של חוסני מובארכ, כטייס קרב בכיר. ב-14 באוקטובר 1973 הוא השתתף בקרב אל-מנצורה ומיוחסת לו הפלת שני מטוסי קרב ישראלים. ב-1984 מונה לנספח הצבאי של מצרים בשגרירות ברומא, תפקיד אותו מילא עד 1986. לאחר מכן שב לשורות חיל האוויר, וכיהן כראש מטה חיל האוויר (1991) ולבסוף כמפקד החיל (1996).
ב-2002 השתחרר מהצבא, ומונה לשר התעופה האזרחית. במהלך כהונתו שודרגו התשתיות בשדות התעופה במצרים, ובפרט נמל התעופה הבינלאומי של קהיר ונמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח', וחברות תעופה רבות יותר החלו לפעול במדינה. בנוסף, הצליח לשקם את חברת התעופה הלאומית איג'יפטאייר, שהייתה נתונה במשבר, ובשנת 2008 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס.
בעקבות המהומות במצרים בראשית 2011, במהלכן התפטרה ממשלת מצרים, מונה שפיק ב-29 בינואר לראש ממשלת מצרים. ב-3 במרץ 2011 הוא התפטר מתפקידו ובמקומו מונה עיסאם שאראף.
ב-2012 התמודד שפיק בבחירות לנשיאות. בסיבוב הראשון זכה שפיק בכ-23 אחוזים מקולות המצביעים והעפיל לסיבוב השני, שהתקיים ב-16–17 ביוני 2012, ובו קיבל 48.3% מקולות הבוחרים והפסיד למוחמד מורסי.
מאז שהפסיד באחוזים בודדים ב-2012, הוא ברח לאיחוד האמירויות הערביות וחי שם בגלות. בנובמבר 2017 הכריז על מועמדותו לקראת בחירות 2018 לנשיאות מצרים. בדצמבר נעצר על ידי שלטונות האמירויות, שגירשו אותו חזרה למצרים. ברגע שנחת שם הוא נעצר וקיבל איומים על הגשת כתב אישום באשמת שחיתות אם לא יסיר את מועמדותו. ב-7 בינואר 2018 הודיע שפיק על הסרת מועמדותו. למחרת הודיעה גם מפלגתו על תמיכתה בנשיא המכהן, עבד אל-פתאח א-סיסי.
קרסולה סגלגלה
קרסולה סגלגלה (שם מדעי: Crassula ovata) המכונה גם עץ האושר, עץ הכסף ועץ המזל היא סוקולנט בעל פרחים לבנים או ורודים קטנים, שמקורו בפרובינציות קוואזולו-נטאל והכף המזרחי שבדרום אפריקה וכן במוזמביק. הצמח נפוץ כצמח ביתי ברחבי העולם. חלק ניכר מהפופולריות שלו נובע מהעובדה שהוא דורש מעט מאוד טיפול ומים, ויכול לשרוד בתנאים שונים. על אף שהוא מכונה לעיתים עץ הכסף, גם לאגוז מלבר שם דומה.
תיאור
קרסולה סגלגלה היא צמח ירוק-עד ובעל ענפים עבים. יש לו עלים נגדיים (שגדלים בזוגות בעלי כיוונים הפוכים על הענפים) עבים ומבריקים. העלים ירוקים, אם כי חלקם עשויים להיות בעלי גוון צהוב–ירוק. זנים מסוימים יכולים לפתח גוון אדום בקצות העלים כשהם נחשפים לרמות גבוהות של אור השמש. גבעולים חדשים גדלים בעלי צבע ומרקם דומה לעלים, והם הופכים לענפים מעוצים ככל שהצמח מתבגר.
הצמח גדל כשיח זקוף, מעוגל, עבה גבעולים מסועפים והוא מגיע לגבהים של עד 2.5 מטרים. הבסיס בדרך כלל מסועף בדלילות. לפעמים נוצר גזע ראשי בקוטר של עד 6 ס"מ. אף על פי שהגבעולים הופכים לחומים ונראים מעוצים עם הגיל, הם לא הופכים לעץ אמיתי, ונשארים עסיסיים ובשרניים לאורך כל חיי הצמח.
העלים הירוקים הנגדיים מחוברים בגבעול באורך של עד 5 מ"מ לענפים, ושוליהם החדים לרוב בעלי גוון אדמדם.
פריחה
כשהצמח מתבגר, הוא מוציא בחורף פרחים קטנים לבנים או ורודים דמויי כוכב. בצורה הסופית, יוצאות תפרחות בעלות גבעולים באורך 15–18 מ"מ, מהן יוצאים גבעולי הפרחים באורך של 5 מ"מ וקוטר של 2 מ"מ.
טיפוח
כסוקולנט, הקרסולה הסגלגלה דורש מעט מאוד מים בקיץ ואף פחות מכך בחורף. הוא רגיש להשקיית יתר, במיוחד בעונה הקרה, ועודף במים עשוי לגרום לריקבון השורשים ולנשירת העלים. מצד שני, גם מחסור במים יפגע בו. יש לגדל את הסוקולנט על מצע נקבובי עם ניקוז טוב המשתנה בהתאם לאקלים בו הוא גדל. הוא דורש כ-4–6 שעות של חשיפה לשמש ישירה או אור בהיר. באזורים של מזג אוויר נוח הוא יכול לעמוד בכפור קל, כל עוד המצע נשאר יבש.
הקרסולה הסגלגלה עשוי להיראות בעל גוון אדמדם סביב העלים כשהוא גדל בחשיפה לאור שמש. במקרים קיצוניים יותר, הצבע הירוק נעלם לחלוטין ומוחלף בצהוב. דבר זה נגרם על ידי ייצור פיגמנטים דוגמת קרוטנואידים שנועדו להגן עליו מפני אור שמש עז וקרני אולטרה–סגול. הצמח פורח גם בחורף בזמן קריר, חשוך ויבש.
הקרסולה הסגלגלה יכול לשמש לבונסאי בזכות העובדה שהוא עמיד, מושך וקל לגיזום.
רבייה
הצמח ידוע ביכולת ההתרבות הקלה שלו, שניתן לבצע באמצעות ענפים או עלים בודדים שנשרו. ניתן להרבות בקלות את הצמח באחוזי הצלחה גבוהים יותר לעומת ייחורים. בטבע, רבייה וגטטיבית היא שיטת הרבייה העיקרית של הקרסולה. ענפים נושרים באופן קבוע מהצמח ויכולים ליצור שורשים ולהפוך לצמחים חדשים.
מחלות
כנימות מגן, ובהן קמחיתיים, הן האויב הקשה ביותר של הקרסולה, ועלולות לגרום לעיוות בעת הצמיחה. ניתן לטפל בזיהום על ידי הריגת כל כנימה בנפרד באמצעות צמר גפן או מברשות שהושרו באלכוהול. כך מדי יום עד שכל הכנימות יחוסלו. בנוסף אליהן, גם אקרית אדומה נמנית עם אויבי הקרסולה.
רעילות
כמו מינים רבים במשפחת הקרסולה, גם הקרסולה הסגלגלה רעילה לסוסים, לכלבים ולחתולים , וכן רעיל במידת מה לבני אדם במקרים מסוימים ובעת מגע עם העור.
תאודור ארל באטלר
הנושאים שצייר באטלר היו סצינות ביתיות של משפחה, חברים והנוף הצרפתי. אף על פי שגישתו האימפרסיוניסטית לציור שיקפה לעיתים את השפעת חותנו, עבודתו מציעה גם גישות פוסט-אימפרסיוניסטיות.
ביוגרפיה
באטלר למד במכללת מרייטה באוהיו וסיים את לימודיו בשנת 1882. הוא למד בליגה לסטודנטים לאמנות אצל ג'יימס קרול בקווית', ואצל ויליאם מריט צ'ייס משנת 1884 עד 1886 באטלר עבר אז ללמוד בפריז.
בפריז באטלר למד אצל אמיל קרולוס דוראן. קרולוס פתח סטודיו לאמנות בשנת 1873 בשדרות מונפרנאס, שנקרא "81". קרולוס, שהיה ידוע גם כי העביר שיעורים פרטיים בחינם לכמה ציירים, הציג לתלמידיו את יצירתו של קלוד מונה. מונה עבר לז׳יבריני ב-29 באפריל 1883. באטלר שהה תקופה מסוימת באותו בניין כמו קרולוס, ובאטלר זכה לתצוגה מכובדת בשנת 1888 בסלון בפריז בציור שכותרתו "לה וובה" (האלמנה).
בז'יברני
באטלר שהה במלון בז'יברני מאוקטובר 1891 עד 21 ביולי 1892. מלבדו, ציירים אמריקאים אחרים בילו בז'יברני כולל את ג'ון לסלי ברק, פרדריק קרל פריזנקה, אדמונד גריסן, פיליפ לסלי הייל, וילארד מטקאלף, לילה קאבוט פרי, תאודור רובינסון ועוד. ב-3 ביולי אכלו באטלר ורובינסון ארוחת ערב בביתו של מונה. אנג'לינה ולוסיאן באודי פתחו את מלון באודי ביוני 1887. המלון הפך למוקד עבור תיירים אמריקאים רבים. במלון באודי, אמנים יכלו לקנות בדי ציור מעולים, והוגש שם אוכל אמריקאי וחגגו את חג ההודיה. הכפר החל למשוך תשומת לב רבה. על פי דברי ההיסטוריונים למעלה מ-350 ציירים משמונה עשרה מדינות התגוררו במלון כשציירו בז'יברני.
מה 31 בינואר 1892 עד פברואר 1892 אורגנה תערוכה של אמנים זרים ובהם באטלר, מטייר, פוקס, סטסבורג ודוסון ווטסון.
סוזן ידועה בציור שם "האישה עם השמשייה" והיא הייתה הדוגמנית האהובה על קלוד מונה.
את אירוע נישואיהם מתאר תיאודור רובינסון ביומנו: "היה יום נהדר - נישואיהם של באטלר וסוזן. כולם נמצאים כבר בכנסייה - איכרים - רבים אינם ניתנים לזיהוי. מסיבת החתונה בלבוש מלא - בכנסייה. מונה נכנס תחילה עם סוזן, אחר כך נכנס באטלר וגברת הושצ'ה. התרגשות ניכרת מצד ההורים - ארוחת בוקר באטלייה - שנמשכת רוב שעות אחר הצהריים. שמפניה ועליצות ... ארוחת ערב אצל מונה - החתן והכלה עזבו ברכבת לפריז". האירוע הונצח בציור של תאודור רובינסון בכותרת "מצעד החתונה". באטלר הפך לדמות מפתח וקישור בין המושבה האמריקאית לקלוד מונה. משפחת באטלר ארגנה ארוחות ערב רבות כמו ארוחת ערב שהתקיימה ב-25 באוקטובר 1892 עם רובינסון, הייל, הארט ומרת הושצ'ה. באטלר החליט לקנות בוסתן ובנה בית חדש.
באטלר השתתף בפרסום של הספר "השליח החף מפשע". אייר את הכריכה ודפים רבים. באטלר צייר סדרת תמונות של משפחתו שלו: הבן ג'ימי באטלר יליד 1893, והבת לילי באטלר ילידת 1894. באטלר פיתח סגנון אימפרסיוניסטי משלו בעזרת לוח צבעים בהירים ומכחול רופף, המזכיר את העבודות שנעשו על ידי אדוארד ויילארד ופייר בונאר. מהגן שלו צייר נופים המציגים את כנסיית ז'יברני, ערמות חציר קטנות, ואת ערמות התבואה.
לאחר מחלה נפטרה סוזן אשתו בשנת 1899. לאחר מכן מרבית ציוריו של באטלר היו נופים. מארתה הושצ'ה, אחותה של סוזן עזרה לבאטלר לגדל את ג'ימי ולילי. בשנת 1899 החליט תאודור ארל באטלר לחזור לארצות הברית. ממכתב של הנרי פרלביץ לפיליפ לסלי הייל עולה כי באטלר יפליג ב-16 בספטמבר על האוניה לה טוריין.
לתאודור היו כמה תערוכות בניו יורק. הוא הציג בשנת 1900, בגלריה פול דורנד-רואל בניו יורק, שזכו לביקורות טובות. אחרי חצי שנה הוא חזר לז'יברני, והתחתן עם מארתה הושצ'ה, אחותה של סוזן בשנת 1900.
בארצות הברית (1913–1921)
בשנת 1914 עברה משפחת באטלר לניו יורק כאשר באטלר קיבל משימה לצייר ציורי קיר לביתו של ויליאם פיין. הוא תרם שני ציורים לתערוכת הארמורי של שנת 1913 בעיר ניו יורק. הוא ייסד עם חברו ג'ון סלואן, את האגודה לאמנים עצמאיים, ושירת בניהול שלה בין השנים 1918 עד 1921. מלחמת העולם הראשונה מנעה מבאטלר לחזור לז'יברני עד שנת 1921. בינתיים, באטלר התנדב לצלב האדום האמריקני וגייס כספים עם מארתה הושצ'ה. את האירוע הזה ציין בציור שכותרתו "כולם ביחד".
עבודה
מתקופת נישואיו הראשונים ואחרי הולדת ילדיו, התרכז באטלר בעיקר בנושאים ביתיים, שצוירו בתוך הבית או בגנו. השפעתו של מונה על הציירים האמריקנים בז'יברני הייתה חשובה, וקיים דמיון בין לוח הצבעים של באטלר לזה של מונה בציורי שנות ה-90. בולט באותה מידה גם עבודות המברשת של באטלר שדומות עם יצירתו של פול גוגן. בעבודתו המאוחרת צייר נופים בז'יברני ובחוף נורמנדי.
שושלת
תאודור ארל באטלר היה בנם של קורטלנד פיליפ ליווינגסטון באטלר (1813–1891) ואליזבת' סלייד פירס (1822–1901). בנו, ג'יימס באטלר, היה גם צייר, וכנכדו של קלוד מונה, היה אחד מארבעה הציירים בלבד שצייר בגן של מונה בז'יברני.
דה קיד לארוי
צ'רלטון קנת ג'פרי הווארד (באנגלית: Charlton Kenneth Jeffrey Howard; נולד ב-17 באוגוסט 2003), הידוע בשם הבמה דה קיד לארוי (The Kid Laroi), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אוסטרלי. התפרסם ברחבי העולם עם הצלחת שירו "Stay" עם ג'סטין ביבר.
ראשית חייו
צ'רלטון הווארד נולד לאם אבורג'ינית ולאב צרפתי. הוא חבר בקבוצת קמילארוי (Gamilaraay), שממנה נגזר שם הבמה שלו. סבא רבא רבא של לארוי היה חלק מהדור הגנוב, נלקח ממשפחתו והוכנס למשפחה לבנה ואמרו לו שהוא ספרדי בגלל גוון כהה יותר. מאוחר יותר מצא שהוא היה אבורג'יני כשהיה בן 18.
לארוי נולד ב-17 באוגוסט 2003 בוטרלו, פרבר ליד רדפרן שבדרום הפנימי של סידני, אוסטרליה. אמו ודודו גידלו אותו. לאחר מכן עבר לגור בברוקן היל, עיירת חוץ מרוחקת, בגיל 7. כשהיה בן 11, לארוי חזר לווטרלו וכעבור שנתיים החל את הקריירה המוזיקלית שלו. מגיל צעיר, אמו הייתה מנגנת לו מוזיקה מאת הפוג'יז, אריקה באדו וטופאק שאקור.
2015–2019: תחילת הקריירה וחוזה הקלטות
ב-2015 פגש לארוי, שנודע אז כצ'רלטון, את המנטור והמפיק לשעבר שלו די ג'יי ליידיקילר. הוא הופיע במסיבה שלליידי קילר לקבלת פנים חיובית, ונוהל על ידו. בסופו של דבר, הם הקימו צמד בשם "דרים טים", ולארוי אימץ את שם הבמה הנוכחי שלו. הצמד זכה לתשומת לב מקומית והופיע ליד אזור אדלייד. מסיבות לא ידועות התפרק הצמד. לארוי התגלה אז על ידי התקליטן די ג'יי זיגי והוחתם בלייבל שלו, ART Management. בשנת 2018, הוציא את מיני-אלבום הבכורה שלו, 14 With a Dream. באותה השנה, לארוי זכה לתשומת לב לאחר שהגיע לגמר בתחרות Triple J Unearthed. מאוחר יותר, בשנת 2019, חתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים של הראפר ליל ביבי, "גרייד איי פרודקשיינס" ועם קולומביה רקורדס. לארוי ליווה את הראפר ג'וס וורלד, תוך שתמך בו בסיבובי ההופעות הלאומיים באוסטרליה בין השנים 2018-2019. בדצמבר 2019 זכה לארוי לתשומת לב בינלאומית כאשר הווידאו קליפ לשירו, "Let Her Go" הועלה בערוץ היוטיוב Lyrical Lemonade.
2020–הווה: F*ck Love
בשנת 2020, שירו, "Diva", בהשתתפות ליל טקה, פורסם בערוץ היוטיוב Lyrical Lemonade. הקליפ צבר במהירות למעלה מ-20 מיליון צפיות. במרץ 2020 הוציא את "Addison Rae", שיר על שמה של הטיקטוקרית הפופולרית אדיסון ריי. באפריל 2020 שיתף פעולה עם הראפר ליל טיג'יי, בשיר "Fade Away". ב-12 ביוני 2020 פרסם לארוי את שיתוף הפעולה שלו עם הראפר ג'וס וורלד המנוח, "Go". השיר היה לסינגל הראשון של לארוי שהגיע למצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהופיע לראשונה במקום ה-52 במצעד. ביולי, פורסם אלבומו של ג'וס וורלד לאחר מותו, Legends Never Die, בו התארח לארוי בשיר "Hate the Other Side", שהגיע היישר אל המקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר הראשון של לארוי שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד. ב-17 ביולי, הוציא לארוי את "Tell Me Why", שיר מחווה לג'וס וורלד והסינגל השני מתוך המיקסטייפ F*ck Love. ב-24 ביולי, הוציא את המיקסטייפ, שהגיע היישר אל המקום השמיני במצעד הבילבורד 200. באוקטובר 2020, הוציא את הסינגל "So Done", שהגיע למקום ה-59 במצעד הבילבורד הוט 100. בחודש לשאחר מכן, יצאה מהדורת דלוקס של מיקסטייפ הבכורה שלו, בשם , שהעלתה את המיקסטייפ למקום השלישי במצעד הבילבורד 200 והנחילה עבור לארוי סינגלים חדשים במצעד הבילבורד הוט 100. ב-8 בדצמבר 2020, הוציא לארוי את השיר "Reminds Me of You", בשיתוף ג'וס וורלד, ביום השנה למותו.
ב-9 ביולי 2021 הוציא את הסינגל "Stay", ביחד עם ג'סטין ביבר, שהגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. ב-23 ביולי 2021, יצאה מהדורת דלוקס נוספת למיקסטייפ הבכורה של לארוי, הנקראת F*ck Love 3: Over You. לאחר צאתה, הגיע המיקסטייפ למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לארוי לראפר האוסטרלי הראשון שהגיע להישג זה.
נכון לחודש אוקטובר 2021, הוא צבר כ-1.8 מיליארד השמעות בפלטפורמות הסטרימינג. הוא קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריית תגלית השנה. הוא נכלל ברשימת פורבס 30Under30 לשנת 2022.
סטונס ת'רואו רקורדס
סטונס ת'רואו רקורדס (באנגלית: Stones Throw Records) היא חברת תקליטים עצמאית אמריקאית, המבוססת בלוס אנג'לס. בהנחיית המייסד פינוט באטר וולף, סטונס ת'רואו הוציאה מוזיקה החל מהיפ הופ ועד רוק פסיכדלי. מגזין LA Weekly תיאר את החברה כ"ניסוי מתפתח לנצח", בסיקור לרגל חגיגות 20 שנה להיווסדה.
היסטוריה
כריס מאנאק, הידוע בשם "פינוט באטר וולף", הקים את סטונס ת'רואו בשנת 1996, כאמצעי להוצאת מוזיקה שהקליט בעבר עם הראפר שנפטר לאחר מכן צ'ארלס אדווארד היקס ג'וניור, המכונה "כריזמה". היקס ומאנאק נפגשו בשנת 1989 בגיל 16 ו-19 בהתאמה, והחלו לשתף פעולה כצמד בשם "כריזמה ופינוט באטר וולף". הצמד הוציא קלטת פורומו אחת של "Red Light Green Light" באמצעות הוליווד בייסיק, חברת בת של הוליווד רקורדס. שיתוף הפעולה שלהם נקטע בשנת 1993, כאשר היקס נורה באורח אנוש בגזירת מכוניות בגיל 20. ההוצאה הראשונה של סטונס ת'רואו, "My World Premiere" של כריזמה ופינוט באטר וולף, יצאה שלוש שנים לאחר מכן.
הלייבל הוציא תקליטי היפ הופ רבים ובהם Madvillainy, האלבום עטור השבחים של מאדליב ואם אף דום תחת הכינוי "מאדוילני" משנת 2004, ו-Donuts של ג'יי דילה משנת 2006. בשנת 2014 יצא סרט תיעודי בשם Our Vinyl Weighs a Ton: This is Stones Throw Records. הסרט, בבימויו של ג'ף ברודוויי, הציג את התפתחות הלייבל, החל משיתוף הפעולה הראשוני בין היקס למאנאק ועד להשפעת סטונס ת'רואו על ההיפ הופ שבמיינסטרים. אמנים כמו קניה וסט וקווסטלאב מופיעים בסרט התיעודי ומציעים המלצות.
בפברואר 2018 הוכרז כי "רדאיי דיסטריבושן" שבקרוליינה הצפונית הפכה למפיצה של סטונס ת'רואו.
Lost Paradise
Lost Paradise (בעברית: לוסט פרדייז; באופן מילולי: גן עדן אבוד) הוא אלבומה הראשון של להקת הדום מטאל, Paradise Lost. האלבום יצא לאור בינואר 1990 ומציג את סגנון הדת'-דום המוקדם של הלהקה.
את האלבום הוציאה לאור חברת ההקלטות הבריטית פיס-ויל רקורדס (באנגלית: Peaceville Records)
האלבום יצא במהדורה שנייה ב-2003, ונוספו לו שלושה שירי בונוס.
ג'ייסון ראלף
ג'ייסון ראלף (באנגלית: Jason Ralph; נולד ב-7 באפריל 1986) הוא שחקן ומפיק תיאטרון אמריקאי.
הפקה
בשנת 2010 הקים יחד עם חבריו מהאוניברסיטה את חברת התיאטרון בשם Strangemen Theatre Company, כיום Strangemen & Co. כמנהל אמנותי בחברה שלו, Strangemen הפיק כמה הצגות, כולל ההפקה שזכתה בפרס אובי "The Woodsman", מאת ג'יימס אורטיז ואדוארד וו. הארדי. בשנות ה-2010, הפיקו בחברה הפקות וסדנאות באוף ברודוויי של "בת הים הקטנה", "משלוח חינם", "On the Head of a Pin", "The Woodsman", ו-"Bernie and Mikey's Trip To the Moon", וכן פסטיבל תיאטרון שנתי. בין השנים 2015–2018 הם הפיקו סדנאות שונות באולם הגילדה במזרח המפטון. החל משנת 2018, ראלף משמש כמנהל האמנות של החברה ובחלק מההצגות אף שיחק.
משחק
בשנת 2011, הוא השתתף בשני פרקים בסדרת הנעורים "אחת שיודעת". ב-2013, הוא התארח בפרק בסדרה "סמאש". ב-2014 שיחק בסרט הדרמה הקומית "אובססיבי כלפייך" לצד מאניש דאיאל, רייצ'ל ברוסנהאן ותומאס מקדונל. באותה שנה, הוא גילם את איאן תומפסון בסרט "שנה קשוחה מאוד" וכיכב בפרק הפיילוט של סדרת הטלוויזיה "Looking".
בשנת 2015 שיחק בתפקיד האריסון דלטון, בנו של הנשיא דלטון בסדרת הטלוויזיה של CBS, "מזכירת המדינה" וכמייק ויקרי בסדרת הטלוויזיה "Aquarius". הוא גם גילם את סטן בסדרת הטלוויזיה "מנהטן". באותה שנה, הוא לוהק לתפקיד קוונטין קולדווטר, התפקיד הראשי בסדרת דרמת הפנטזיה "הקוסמים". הוא כיכב בסדרה עד שנת 2019. בשנת 2018, הוא שיחק את דמותו של ג'ייק בסדרה "יאנגר".
בשנת 2021 לוהק לתפקיד מרכזי בסדרה "שלוש נשים" של רשת שואוטיים המבוסס על ספרה באותו שם מאת הסופרת והעיתונאית ליסה טדאו.
חיים אישיים
בשנת 2018 דווח כי ראלף התחתן עם השחקנית רייצ'ל ברוסנהאן, אך ברוסנהאן חשפה מאוחר יותר בתחילת 2019 שהם נשואים כבר "במשך שנים" לפני שהקשר ביניהם הפך לציבורי. שניהם השתתפו בטקס פרסי גלובוס הזהב ב-2019, שם הודתה לו במהלך נאום קבלת הפרס שלה.
חתול זכוכית
חתול זכוכית או אַזְגּוּג ידוע בשמות דג זכוכית ופנטום, (שם מדעי: Kryptopterus bicirrhis) הוא דג-מים מתוקים ממשפחת הסילוריים.
דג הזכוכית הוא דג שקוף וניתן לראות את עצמותיו. דג הזכוכית צריך לחיות עם חמצן מרבי במים. הדג נפוץ באיים בורנאו וסומטרה שבאינדונזיה, בחצי האי המלאי ובאגן הניקוז של הנהרות מקונג וצ'או פראייה השוכנים במפרץ תאילנד.
אורך הדג כ-15 ס"מ, והוא חי בטמפרטורה שנעה בין 21-26 מעלות צלזיוס. יש בני אדם הצובעים את הדג בצבעים אדום וכחול. תופעה זו מחלישה את הדג ומהווה התעללות.
מובנדה
מחוז מובנדה (באנגלית, בסוואהילי: Mubende) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, מובנדה.
מיקום
המחוז גובל במחוז קיאנקוונצי מצפון, במחוז קיבוגה מצפון מזרח, במחוז מיטיאנה ממזרח, במחוזות סאמבאבולה וגומבה מדרום, במחוז קיגגווה מדרום מערב ובמחוז קיבלה ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא מובנדה.
רקע כללי
במשך השנים התפצלו מהמחוז שטחים לצורך הקמת מחוזות חדשים, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. המחוזות שהוקמו הם מיטיאנה (2015) וקסנדה (2019).
כלכלה
רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות. הגידולים הנפוצים במחוז הם: תירס, כרוב, בננה, קסאווה, בצל, עגבנייה, שעועית, בטטה, קפה (צמח) ותה. רוב התוצרת החקלאית נמכרת בשטחי המחוז ונועדת לשימוש עצמי.
מטריצת ונדרמונד
אם המטריצה ריבועית (m=n), אז הדטרמיננטה שלה, הנקראת דטרמיננטת ונדרמונד, מבוטאת על ידי הביטוי:.
מטריצה זו מעריכה פולינום בנקודות: היא מעבירה את מקדמי הפולינום לערכים שהפולינום מקבל בנקודות \alpha_i. לכן אפשר להשתמש בה כדי לבצע אינטרפולציה פולינומית, אך זו אינה הדרך היחידה, וחלק מן הדרכים האחרות יעילות יותר.
דוגמה למטריצת ונדרמונד מיוחדת היא מטריצה של התמרת פורייה שבה \alpha_i נבחרים להיות שורשי היחידה:
, כאשר.
פולו ג'י
טאורוס טרמני ברטלט (באנגלית: Taurus Tremani Bartlett; נולד ב-6 בינואר 1999), הידוע בשם הבמה פולו ג'י (Polo G), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
ביוגרפיה
ברטלט נולד באזור העיר העתיקה שבשיקגו. הוא חבר בכנופיית Almighty Vice Lord Nation.
השיר הראשון של ברטלט שהוקלט אי פעם נקרא "ODA". עם הקמת חשבון ה-SoundCloud שלו בשנת 2018, פרסם פולו ג'י את השיר "Gang With Me", שזכה במהירות למיליוני השמעות. הוא המשיך לצבור הצלחה עם שיריו "Welcome Back" ו-"Neva Cared". במחצית השנייה של שנת 2018, הוציא את השיר "Finer Things", שיר שכתב במהלך שהותו במעצר. השיר זכה למיליוני צפיות. בתחילת 2019, הוציא את "Pop Out", בהשתתפות ליל טיג'יי, שהגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100. הקליפ של השיר זכה למעל 200 מיליון צפיות באתר יוטיוב, והוביל אותו לחתום על חוזה הקלטות עם קולומביה רקורדס. ברטלט הוציא גם קליפים לשיריו, "Deep Wounds", "Through Da Storm", ו-"Dyin' Breed", מתוך אלבום הבכורה שלו, Die a Legend, שיצא ב-7 ביוני 2019, זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה והגיע בשיאו למקום השישי במצעד הבילבורד 200. מאוחר יותר באותה השנה, הוציא את הסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "Heartless", בהפקתו של מאסטרד.
ב-14 בפברואר 2020 הוציא פולו ג'י את השיר "Go Stupid", בהשתתפות הראפרים סטאנה 4 וגאס ו-NLE צ'ופה. השיר הופק על ידי מייק ויל מייד איט וטיי קית'. השיר הפך לשיר השני של פולו ג'י שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהגיעה בשיאו למקום ה-60. ב-15 במאי 2020 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, The Goat. האלבום הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד אלבומי הראפ.
ביולי 2020 יצא האלבום Legends Never Die של הראפר ג'וס וורלד לאחר מותו, בו השתתף פולו ג'י בשיר "Hate the Other Side", שהגיע בשיאו למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר של פולו ג'י שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד. ב-11 באוגוסט 2020, נכלל פולו ג'י ברשימת ה-Freshman Class השנתית של המגזין XXL. מאוחר יותר באותו החודש, פרסם את הווידאו קליפ לסינגל "Martin & Gina", שהגיע למקום ה-61 במצעד הבילבורד הוט 100. בספטמבר הוציא את הסינגל "Epidemic", שהגיע בשיאו למקום ה-47 במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-21 ביולי 2023, השתתף בסינגל "Heartbroken" של דיפלו עם ג'סי מורף. ב-18 באוגוסט הוציא את הסינגל "Barely Holdin' On".
חיים אישיים
לברטלט בן אחד, בשם טרמני, שנולד ב-6 ביולי 2019. ב-12 באוגוסט 2019 הוא אושפז וכמעט איבד את חייו, לאחר שככל הנראה סבל ממנת יתר במסיבה.
יחסי סלובקיה–צ'כיה
בין רפובליקת סלובקיה לבין הרפובליקה הצ'כית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.