cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הזירה המערבית במלחמת האזרחים האמריקנית
מערכת הקרוליינות וכניעתו של ג'ונסטון (פברואר - אפריל 1865)
לאחר תפיסת סוואנה, קיבל שרמן הוראה מגרנט להעלות את צבאו על ספינות ולתגבר את צבאות האיחוד בווירג'יניה, היכן שגרנט היה שקוע במצור על פטרסבורג מול צבאו של רוברט א. לי. שרמן הציע אסטרטגיה אלטרנטיבית. הוא שכנע את גרנט שעדיף שהוא יצעד צפונה דרך הקרוליינות בעודו הורס כל תשתית בעלת חשיבות צבאית במסלולו, בדומה לצעדה אל הים שערך בג'ורג'יה. הוא שם לו למטרה מיוחדת לטפל בקרוליינה הדרומית, המדינה הראשונה לפרוש מן האיחוד, על מנת להשפיע על מורל מדינות הדרום.
תוכניתו של שרמן הייתה לעקוף ריכוזי כוחות קטנים של הקונפדרציה באוגוסטה, ג'ורג'יה, וצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, על מנת להגיע לגולדסבורו, קרוליינה הצפונית, עד 15 במרץ 1865, היכן שהיה אמור להפגש עם כוחותיו של ג'ון סקופילד ואלפרד טרי. בדומה לשיטת הפעולה שלו בג'ורג'יה, הניע שרמן את הארמיות שלו במספר כיוונים בו זמנית, ועל ידי כך בלבל את האויב והסתיר את מטרתו העיקרית, קולומביה, בירת קרוליינה הדרומית. מולו עמדה ארמיית טנסי הקטנה והמוכה, שוב תחת פיקודו של גנרל ג'וזף א' ג'ונסטון. ב-17 בפברואר נכנעה העיר קולומביה לשרמן. שריפות פרצו בעיר, והחריבו את מרבית מרכז העיר. שריפת קולומביה נותרה אבן מחלוקת; יש הטענים שהשריפות נגרמו כתוצאה מטעויות, בעוד אחרים טוענים למעשה נקם מכוון. באותו יום פינו כוחות הקונפדרציה את צ'ארלסטון. ב-18 בפברואר הרסו כוחותיו של שרמן כל תשתית בעלת ערך צבאי בעיר קולומביה. נמל הים המשמעותי האחרון של הקונפדרציה, בווילמינגטון, קרוליינה הצפונית, נכנע ב-22 בפברואר.
כאשר נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס והגנרל המפקד רוברט א' לי איבדו אמון ביכולתו של בורגארד להדוף את האיום מכוחות האיחוד, הם מינו את ג'ונסטון לעמוד בראש כל כוחות הקונפדרציה בקרוליינות, כולל שאריות ארמיית טנסי. ג'ונסטון ריכז את כוחותיו, שלהם קרא ארמיית הדרום, ותקף בקרב בנטונוויל (19–21 במרץ 1865) אגף אחד מצבאו של שרמן (בראשותו של הנרי סלוקום). ג'ונסטון ניסה ללא הצלחה להביס את האגף השמאלי של שרמן לפני שזה יספיק להגיע לגולדסבורו או יחבור לכוחות האגף הימני בפיקוד אוליבר הווארד. ההתקפה הראשונה של הקונפדרציה מחצה את קו ההגנה הראשון של האיחוד, אולם סלוקום הצליח להתאושש ולארגן מגננה, והחזיק מעמד עד אשר הגיע אוליבר אל שדה הקרב במהלך הלילה. ג'ונסטון נשאר בשדה הקרב עוד יומיים בתקווה לניצחון של הקונפדרציה בדומה לניצחונו בקרב הר קנסו (יוני 1864), אולם לבסוף נסוג לראלי, בעוד שרמן רודף אחריו.
הפשיטה של וילסון, מערכת מוביל, וכניעתו של פורסט (מרץ - מאי 1865)
בעקבות הניצחון בנאשוויל, שלח מייג'ור ג'נרל ג'ורג' הנרי תומאס את מייג'ור ג'נרל ג'יימס ה' וילסון להרוס את מה שנותר מן התשתית הצבאית והתעשייתית באלבמה וג'ורג'יה, מדינות הליבה של הקונפדרציה. בנוסף, שלח תומאס את מייג'ור ג'נרל אדוארד קאנבי לכבוש סוף סוף את מוביל, לאחר שזו נשארה בידי הקונפדרציה למרות ניצחונו של אדמירל פאראגוט במפרץ מוביל.
בסוף מרץ יצא וילסון עם גייס הפרשים של הפיקוד הצבאי של המיסיסיפי לפשיטה במרכז אלבמה, עם הוראות להרוס את יתרת התשתית התעשייתית של הקונפדרציה באזור, בייחוד באליטון (ברמינגהאם של ימינו) וסלמה. הכוח היחידי שנותר להתמודד מול וילסון היה חיל הפרשים של נייתן בדפורד פורסט. אליטון נפלה בידי כוחות האיחוד ב-29 במרץ, לפני שפורסט הספיק לרכז את כוחותיו. יחידה בפיקודו של בריגדיר ג'נרל ג'ון ט' קרוקסטון החריבה את המפעלים באזור, וב-4 באפריל שרפה את אוניברסיטת אלבמה בטסקלוסה. העיר סלמה נכבשה ב-2 באפריל לאחר קרב, שהיה הקרב האחרון, והתבוסה, של פורסט. לאחר שהרס את המפעלים ומסילות הרכבת באזור, המשיך וילסון מזרחה לעבר ג'ורג'יה. הוא תפס את הגשר על נהר צ'טהוצ'י בקולומבוס, ג'ורג'יה, תוך כדי לחימה, והמשיך לעבר מייקון; כאן, ב-21 באפריל, הגיעה אליו ידיעה משרמן "לחדול מפעולות מלחמתיות נוספות ומעשי הרס עד אשר תשמע על חידוש מעשי האיבה".
קאנבי, אשר פיקד על המחלקה הצבאית של מערב מסיסיפי, נחת באמצע מרץ ליד הכניסה למפרץ מוביל, התקדם לאורך החוף המזרחי עד מבצר ספאניש פורט, והטיל עליו מצור ב-27 במרץ. ב-1 באפריל הגיעו כוחות האיחוד בפיקוד פרדריק סטיל במסע יבשתי מפנסקולה, והחלו במצור על מבצר פורט בלייקלי. ב-8 באפריל פתחו כוחות האיחוד בהפגזה על ספאניש פורט מתשעים תותחי שדה, ובעקבותיה הסתערות חיל רגלים מחצה את המגינים. ביום למחרת עבר קאנבי לתקוף את פורט בלייקלי, וכבש גם אותו. קרבות אלה הכריחו את מייג'ור ג'נרל דאבני מאורי, מפקד העיר מוביל מטעם הקונפדרציה, לפנות את העיר.
כאשר קיבל לוטננט ג'נרל ריצ'רד טיילור, מפקד כוחות הקונפדרציה באלבמה, מיסיסיפי ומזרח לואיזיאנה, את הידיעה על כניעתם של לי וג'ונסטון, הוא נכנע עם כוחותיו ב-4 במאי, בעוד פורסט נכנע רשמית ב-9 במאי. ב-20 במאי השתלטו הפרשים של וילסון רשמית על טאלאהאסי, פלורידה, הבירה האחרונה להיכנע ממזרח למיסיסיפי. בכך הסתיימו הפעולות הצבאיות בגיזרה המערבית. יחידה מן הפרשים של וילסון לכדה את ג'פרסון דייוויס נשיא הקונפדרציה ב-10 במאי ליד אירווינוויל, ג'ורג'יה.
רשימת קרבות יבשה עיקריים
קרבות היבשה הקשים ביותר בזירה המערבית, על פי מספר האבדות (הרוגים, פצועים, שבויים ונעדרים), היו:
וולטרון: המגן האגדי
וולטרון: המגן האגדי (באנגלית: Voltron: Legendary Defender) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית, אשר הופקה על ידי DreamWorks Animation Television ו-World Events Productions.
העונה הראשונה עלתה לשידור בנטפליקס בארצות הברית ב-10 ביוני 2016.
תקציר
במשך אלפי שנים, אימפריית גלרה הטרידה את היקום על ידי השמדת תרבויות אחרות ושעבוד גזעים שונים. האיום היחיד הידוע חזק מספיק נגד כוחה ותוכניותיה של האימפריה הוא "מגן היקום" האגדי וולטרון, לוחם רובוטים בגובה 328 רגל המורכב מחמישה רובוטים אריות שטייסיהם ידועים בשם "הפלאדינים" או "כוח וולטרון". בשיא המלחמה שהסתיימה בהרס כוכב הלכת אלתיאה, הפריד המלך אלפור מאלתיאה את וולטרון כדי להגן עליו מפני נפילה לידיו של הקיסר גאלראן הרשע זרקון. המלך אלפור קשר את האנרגיות של חמשת האריות לכוח החיים של בתו אלורה ושלח אותם ברחבי היקום למקומות שונים עד שהגיע הזמן שבו הדור הבא של הפלדינים יופיע והגיע הטייס וולטרון. הנסיכה אלורה, יועצה המלכותי קורן וטירת האריות האלטאית הוסתרו על כוכב הלכת ארוס יחד עם האריה השחור. בהווה, נתיב הכיבוש והחיפוש של אימפריית גלרה אחר וולטרון הוביל אותם למערכת השמש של כדור הארץ. קבוצה של טייסי חלל – שירו, קית', לאנס, פידג' והאנק – מגלים את האריה הכחול ומיד נסחפים למלחמת גלרן. הם פוגשים את הנסיכה אלורה, הופכים לפלדינים החדשים, ומאחדים מחדש את חמשת האריות כדי ליצור את וולטרון, ומתחילים את מאבקם לשחרור היקום מאימפריית גלרה.
תסמונת ה-X המשולש
תסמונת ה-X המשולש, (באנגלית: Triple X syndrome) הידוע גם כטריזומיה X ו-47 XXX, מאופיין על ידי הנוכחות של תוספת של כרומוזום X בכל תא של נקבי. הנשים בעלות תסמונת זו גבוהות יותר מהממוצע. בדרך כלל אין הבדלים פיזיים נוספים והפוריות תקינה. לעיתים יש קשיי למידה, ירידה בטונוס השרירים, התקפים, או בעיות בכליות.
תסמונת ה-X המשולש היא מאורע אקראי. X משולש יכול להיגרם, או במהלך חלוקה של תאי הרבייה לפני ההפריה או במהלך החלוקה של תאים במהלך השלבים הראשונים של התפתחות הביצית המופרת. תסמונת זו בדרך כלל אינה עוברת בתורשה מדור לדור. מצב בו רק אחוז מסוים של תאי הגוף מכילים X משולש יכול גם הוא להתרחש. האבחון נעשה על ידי אנליזה כרומוזומלית.
הטיפול עשוי לכלול ריפוי בדיבור, ריפוי בעיסוק, ייעוץ. תסמונת זו מתרחשת אצל בערך אחת לכל 1,000 לידות של נקבות. ההערכה היא שכי 90% מהלוקות בתסמונת לא מאובחנות כיוון שהן מראות סימפטומים מועטים או אינן מראות סימפטומים כלל. התסמונת זוהתה לראשונה ב-1959.
סימנים ותסמינים
כיוון שהרוב המכריע של הנשים בעלות X משולש מעולם לא אובחנו, קשה מאוד לעשות הכללות לגבי ההשפעות של תסמונת זו. בשל כך מספר מועט של נשים נחקרו, ועשויות להיות לא מייצגות. בגלל השתקה של כרומוזום X, איון, והיווצרות של כרומוזומי X לא פעילים (באנגלית: Barr bodies) בכל תאי הגוף, רק כרומוזום X אחד פעיל בכל עת. לפיכך, לנשים עם תסמונת ה-X המשולש יופיעו תסמינים קלים או לא יופיע תסמינים כלל. התסמינים משתנים מאשה לאשה, כך שנשים מסוימות תושפענה יותר מאחרות.
השפעות פיזיות
התסמינים עשויים לכלול גובה מעל הממוצע, קפל עפעף, קפלי עור אנכיים המכסים את הפינות הפנימיות של העיניים ומקנות מקרה של עיניים מלוכסנות, טונוס שרירים רפוי, וכיפוף של האצבע החמישית לכיוון הרביעית. תסמין נוסף אך פחות שכיח הוא מיקרוצפליה, גודל ראש קטן מהממוצע. ישנם מעט מאוד תצפיות של נשים עם תסמונת זו שיש להן תסמינים פיזיים נוספים חוץ מגובה מעל הממוצע.
לעיתים תופיע קואורדינציה לקויה. אצל נשים שהופיע אצלן תסמין זה נמדד שיעור גבוה יותר של עקמת.
השפעות פסיכולוגיות
לנשים עם תסמונת ה-X המשולש לעיתים קרובות יש עיכוב בהתפתחות השפה. אצל נשים שהופיע אצלן תסמין זה יש בממוצע מנת משכל (באנגלית: IQ) נמוכה ב20 נקודות. בנוסף, תסמינים שכיחים אצל נשים אלו הם דימוי עצמי נמוך, חרדה, ודיכאון.
גורמים
תסמונת ה-X המשולש עוברת בתורשה, אבל מתרחשת בדרך כלל כמוטציה במהלך ההיווצרות של תאי הרבייה (הביצית לבין הזרע). שגיאה בחלוקת התא נקרא אי הפרדה (באנגלית: nondisjunction) והוא יכול לגרום להיווצרות תאי רבייה בעלי כרומוזומים נוספים. לדוגמה, ביצית או תא הזרע יכול לקבל עותק נוסף של כרומוזום ה-X כתוצאה מאי הפרדה. אם תא אחד כזה בו התרחשה המוטציה הוא התורם הגנטי של הילדה, הילדה תקבל תוספת של כרומוזום X אחד לתאים שלה. במקרים מסוימים, ה- X משולש נוצר במהלך חלוקת התאים בשלבים בראשונים של התפתחות העובר.
לחלק מהנשים עם תסמונת זו יש תוספת של כרומוזום X רק בחלק מהתאים שלהם. מקרים אלה נקראים 46,XX/47, פסיפסי XXX.
אבחון
ניתן לאבחן את תסמונת ה- X המשולש בזמן ההריון באמצעות בדיקת מי שפיר או בדיקת סיסי שליה. בדנמרק, בין 1970 ל-1984, 76% מהנשים שהעוברות שלהן אובחנו עם תסמונת זו בזמן ההריון עברו הפלה. בין 1985-1987, נתון זה ירד ל-56%. עם שיפור המידע, מספר ההפלות פחת. בהולנד, בין 1991 ל-2000, 33% (18/54) מהזוגות שהעוברה שלהם אבחונה עם X משולש בזמן ההריון בחרו לבצע הפלה. אם ניתן להורים הפוטנציאלים מידע על תסמונת זו השכיחות להפלות מצטמצם.
אפידמיולוגיה
תסמונת ה-X המשולש מתרחשת בסביבות 1 ל-1000 בנות. בממוצע חמש עד עשר בנות עם תסמונת נולדות בארצות הברית בכל יום.
בנק אגודת הטמפלרים
בנק אגודת הטמפלרים (בגרמנית: Bank der Tempelgesellschaft) היה בנק ארצישראלי שהקימה אגודת הטמפלרים, ופעל בין השנים 1924 ל-1939.
הטמפלרים הגרמנים שהגיעו לארץ ישראל, החל מ-1868, נזקקו לבנק. בתחילה הם השתמשו בשירותי הבנק של יוהנס פרוטיגר, בנקאי ממוצא שווייצרי, בירושלים, אך זה פשט את הרגל ב-1896. הבנק של פרוטיגר היה גלגול של בנק של המסיון על שם סנט כרישונה. אחרי התמוטטות הבנק פתח את שעריו דויטשה פלשתינה בנק בתמיכת משרד החוץ הגרמני, במטרה לעזור לנתינים גרמנים כטמפלרים, וגם כמשקל נגד בנק קרדי ליונה הצרפתי. בנק זה פורק אחרי מלחמת העולם הראשונה, כרכוש אויב.
"אגודת הטמפלרים (ההיכל)" הקימה את הבנק שלה ב-11 ביולי 1924. הסניף הראשי היה ביפו, ונפתחו סניפים ברחוב השוק בחיפה ובירושלים. הבנק העסיק עשרות עובדים גרמנים, אך גם ערבים ויהודים. מנהלי הבנק היו כריסטוף וו. הופמן עד 1932, ותימוטאוס וורסט עד סגירת הבנק. הבנק עסק במימון הפעילות הטמפלרית בשטחי החקלאות (כגון יצוא תפוזים משרונה), התעשייה והמסחר. הבנק השתלב גם בעשייה הציונית שגדלה מאוד ב. ב-1933 מונה הבנק כנציגו של הדויטשה רייכבנק.
איסור על עסקאות עם יהודים אחרי ליל הבדולח, בנובמבר 1938, הביא את בנק אגודת הטמפלרים לכדי כמעט פשיטת רגל. על מנת להחלץ מפשיטת הרגל הוצע על ידי חברת העברה לרכוש, בעזרת הבנק, אדמות באזור שרונה. מאחר שחברת העברה עבדה "באישור" השלטון הנאצי, היה זה ניסיון לעבור על האיסור ולהמשיך בזרימת ההון של הבנק. פרוץ מלחמת העולם השנייה סיכל את המכירה באיבה. הממשל הבריטי סיים את ההתיישבות הטמפלרית בארץ ישראל, והבנק נסגר בידי משרד הכונס הרשמי, ב-12 בספטמבר 1939. סגירתו הסופית של הבנק הייתה עם הקמת מדינת ישראל.
רועי עוז
רועי עוז (נולד בהוד השרון ב-19 בדצמבר 1980) הוא שחקן, תסריטאי, מפיק וכוכב ילדים ישראלי, הידוע בתפקיד ילד הג'ונגל "רוי בוי". הקריירה שלו החלה כשאסף בעלי־חיים אקזוטיים והקים חברת הפקות ילדים, עוד לפני שהתפרסם בזכות הדמות של רוי בוי ב-2012.
קריירה
את תחילת הקריירה שלו עשה עוז בתחילת שנות התשעים, כשגידל אוסף של בעלי חיים אקזוטיים מכל רחבי העולם. ב-2002 הקים את חברת "אמזונס" שביצעה הפקות לילדים. ב-2009 השתתף לראשונה בקלטת ילדים - "מיטל בגן הירוק".
ב-2012, לאור ההצלחה והידע הזואולוגי, הוצע לעוז להפיק תוכנית טלוויזיה בנושא בעלי חיים לא שגרתיים בשם "הג'ונגל של רוי בוי". זו שודרה בערוץ "ספארי KIDS" בהפקת HOT וטלית תקשורת, ובחנוכה של אותה שנה, הוא השתתף בהצגה "גיבורי האור 2 - משימה בחלל", לצידם של יובל המבולבל, הדוד חיים ומיקי.
לקראת סוף 2013, החל להמכר ה-DVD הראשון בכיכובו - "לטבע נולד" סרט הרפתקאות לילדים, ובחנוכה של אותה שנה הוא השתתף בהצגה "הגיבורים - משימה בג'ונגל" לצידם של מיקי, הדוד חיים וקופיקו. שנה אחר כך, השתתף בהצגה "גיבורי האור - הדור הבא", לצידם של מיקי, קופיקו ואסתי גינזבורג.
בשנת 2015, פורסם DVD נוסף בשם "סוד המדבר" המצולם בנגב ומספר על רוי בוי וצוות מדענים שחוקרים לאן הדינוזאור ברח מהביצה הפרהיסטורית, ובאותה שנה הצטרף להפקת הקיץ "פסטיפאן" ובחנוכה של אותה שנה השתתף בהצגה "הדינוזאורים - מסע בממלכת היורה" לצידם של ענבלי בא לי, זאב רווח, גאיה שליטא כץ, ובן אדם. בחנוכה 2016 השתתף בהצגה "גיבורי האור - עושים ניסים ונפלאות" לצידם של מיקי וקופיקו. ב-2017 השתתף בסדרת טלוויזיה בחסות YES "רוי בוי ביער הסודי".
ב-2018, השתתף בהצגה רבת משתתפים בכיכובו "רוי בוי ביער הסודי" בהפקת משגב עורי הפקות ובאותה שנה יצא עוז לסיבוב הופעות בארצות הברית וקנדה עוז מצלם סדרת טלוויזיה נוספת בחסות YES "רוי בוי והאי הנעלם". סדרת הרפתקאות המתרחשת ביער דמיוני בו חיים בהרמוניה בני אדם, בעלי חיים ויצורי יער מן האגדות, בחנוכה של אותה השנה השתתף בהצגה "עולם האגדות" לצידם של מיקי, קופיקו וקובי פרץ.
ב-2019 כתב מופע חדש, "רוי בוי והדינוזאור האבוד", איתו הוא מופיע ברחבי הארץ. בחנוכה של אותה שנה השתתף בהצגה "חפש את המטמון" לצידם של יובל המבולבל, שי ורועי, קוגומלו ומיכל ינאי, ובאותה שנה עוז כיכב בסדרת טלוויזיה ורשת בשם "יוצאים להרפתקה" ששודרה בערוץ ג'וניור, בערוץ כוכבי הילדים ובערוץ הכוכבים, בפברואר 2020 השתתף בתוכנית נינג'ה ישראל VIP.
ב-2021 הקים פארק משלו לילדים ולכל המשפחה בשם "רוי בוי פארק" בראשון לציון, ובחנוכה של אותה שנה השתתף בהצגה "ספר הג'ונגל - אבן האש" לצידה של ענבלי בא לי.
אברהרד השלישי, דוכס וירטמברג
ביוגרפיה
אברהרד נולד ב-16 בדצמבר 1614 בשטוטגרט, ליוהאן פרידריך, דוכס וירטמברג ולברברה סופיה מברנדנבורג, בתם של יואכים השלישי פרידריך, הנסיך הבוחר מברנדנבורג וקתרינה מברנדנבורג-קיסטרין.
רועי עוז
קריירה
בחנוכה של שנת 2022 השתתף בהצגה "גשם של סופגניות" לצידם של מיכל הקטנה והדוד חיים.
אברהרד השלישי, דוכס וירטמברג
ביוגרפיה
בשנת 1628 מת אביו יוהאן פרידריך, דוכס וירטמברג, ואברהרד עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שימשו דודיו לודוויג פרידריך, דוכס וירטמברג-ממפלגארד, ולאחר מותו בשנת 1631 יוליוס פרידריך, דוכס וירטמברג-וייטינגן כעוצרים עד לשנת 1633.
רועי עוז
מחלוקות
במרץ 2016 נחקר עוז במשטרת כפר סבא לאחר שהורים של שני נערים תושבי העיר התלוננו כי הוא איים על ילדיהם באקדח. החקירה מצאה שלאחר שקבוצת נערים הרעישה סמוך לביתו הוא יצא להשתיקם כשהוא מצויד בגז מדמיע, וגם כי הוא כלל לא מחזיק בנשק.
אברהרד השלישי, דוכס וירטמברג
ביוגרפיה
בשנת 1629 איבדה הדוכסות שליש משטחה במהלך מלחמת שלושים השנים, ובשנת 1634 נחל צבאה מפלה בקרב נורדלינגן, ובעקבות כך נבזזה הדוכסות. בשנת 1637 ברח אברהרד מהדוכסות לשטרסבורג, שם התחתן עם אנה קתרינה מזאלם-קירבורג, בתם של יוהאן קזימיר, רוזן זאלם-קירבורג ודורותיאה מזולמס-לאובך. בשנת 1638 חזר אברהרד לוירטמברג לאחר משא ומתן עם פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשלום וסטפליה בשנת 1648 אושרה שליטתו בדוכסות. בשנת 1649 מסר אברהרד לאחיו פרידריך את דוכסות וירטמברג-נוישנשטיין, ובשנת 1651 מסר לאחיו אולריך את דוכסות וירטמברג-נויינבירג.
רועי עוז
מחלוקות
ביולי 2020 התפרסם סרטון שבו נשמע אבא מציע לילדיו היושבים ברכב "להאכיל בדואי", תוך כדי שהוא מחלק עוגיות לשני ילדים בדואים הנמצאים מחוץ לרכבו. אחרי שהמשטרה הודיעה כי היא תפתח בחקירת המקרה, עוז התוודה בפוסט בפייסבוק שהוא האדם האחראי לסרטון, אשר צולם במהלך טיול משפחתי בנגב כחמש שנים לפני כן, והתנצל על המקרה. לאחר מכן, עוז התנצל פעמים נוספות בסרטוני התנצלות, אך אלה ליבו את הסערה שנוצרה בגלל הצורה שהתנסח. למרות ההתנצלות, ערוץ הטלוויזיה ג'וניור הכריז כי לא יחדש את עסקת החוזה עם עוז ואת צילומי העונה השנייה לסדרתו החדשה והערוץ מסר בתגובה כי תתקיימנה פגישה עם כוכב הילדים באשר לסדרה ולהמשך פעילותו עם הערוץ.
אברהרד השלישי, דוכס וירטמברג
ביוגרפיה
ב-2 ביולי 1674 מת אברהרד, ובנו וילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-20 ביולי 1656 התחתן אברהרד עם מריה דורותיאה סופיה, רוזנת אטינגן, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
מעשנה שחורה
Black smoker
עונת 1959/1960 בלה ליגה
עונת 1959/1960 הייתה העונה ה-29 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-13 בספטמבר 1959 והסתיימה ב-17 באפריל 1960.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-16 יעברו בסוף העונה לליגת משנה במקום שתי קבוצות מליגת משנה שזכו בה במקום ראשון ב-2 הבתים שלה. קבוצות שזכו במקום 13-14 השתתפו במשחקי המבחן מול קבוצות שזכו במקום השני בבתים של ליגת משנה.
מליגת המשנה עלו ריאל ואיאדוליד ואלצ'ה.
ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם התשיעית בתולדות המועדון ופעם השנייה ברציפות.
לאס פאלמס ואוססונה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. ריאל סוסיאדד וריאל ואיאדוליד ניצחו משחקי המבחן ונותרו בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק פרנץ פושקש מריאל מדריד. בהתאם לנתונים הרשמיים של ה-LFP הוא כבש 26 שערים ב-24 משחקים. בהתאם לנתוני עיתון הספורט בהתאם לנתוני עיתו הספורט MARCA שמעניקה את הפרס הוא כבש 25 שערים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לאנטוני רמלייטס מברצלונה שספג 24 שערים ב-27 משחקים. הוא זכה בפרס בפעם השנייה ברציפות.
מנחם בן יעקב מוורמייזא
רבי מנחם בן יעקב מוורמייזא (נפטר בג' באייר ד'תתקס"ג, אפריל 1203) היה מגדולי הפייטנים באשכנז במאה ה-12, ודיין בבית הדין של יהדות וורמייזא לצדו של רבי אלעזר מגרמייזא בעל ספר הרקח.
ביוגרפיה
לא רבות ידוע על חייו של רבי מנחם. מוקד פעילותו היה בוורמס, אך לא ידוע מי היו רבותיו. הראבי"ה שלח לו מספר שאלות, ובתשובותיו, העביר לו רבי מנחם שמועות ששמע מפי רבי אפרים מרגנשבורג. גם הוא פנה לראבי"ה בשאלות, אף שהיה מבוגר ממנו. היה דיין בבית הדין של וורמייזא, יחד עם רבי אלעזר מגרמייזא (הרוקח) ורבי קלונימוס בן גרשום, ועל חלק מן התשובות בראבי"ה חתומים שלושתם יחד.
לדעת שמחה עמנואל, חיבר פירוש לפיוטי רבי מאיר ש"ץ, אך לדעת א"א אורבך מחבר הפירוש הוא רבי מנחם בן חלבו.
שמו נזכר לדורות בספר הזכרת הנשמות (ממורבוך) של קהילת וורמייזא.
משפחתו
בכמה כתבי יד מיוחס רבי מנחם כצאצא של רבי שמשון הדרשן, אך הייחוס המדויק אינו ברור. הראבי"ה מזכיר אותו בכינוי "קרובי" אך לא ידועה הקרבה המדויקת. דודתו של רבי מנחם היא מרת אורגיאה, יבמתו של רבי אפרים מבונא.
ר' יצחק בן מנחם מלורכא הנזכר בראבי"ה (תתקצ"ו) הוא כנראה בנו.
כפייטן
רבי מנחם חיבר יוצרות, סליחות וקינות. קינה אחת שלו נאמרת עד היום בסדר הקינות לתשעה באב במנהגי האשכנזים. מערבית שלו לשביעי של פסח נאמרת במנהג אשכנז המערבי, ובקהילתו וורמייזא נהגו לומר את היוצר שלו לשבת שובה. גם כמה מסליחותיו נכנסו למחזורי הסליחות הקבועים. פיוטים אחרים שלו נותרו בכתבי יד ולא נכנסו למחזורים הממוסדים. בין פיוטיו זמר שנכתב על הצלת העיר וורמייזא ממצור שהטיל עליה אוטו הרביעי, מלך גרמניה באדר ד'תתקס"א (1201). זמר זה זהה במבנהו של הזמר הידוע לחנוכה מעוז צור, וכנראה נכתב בעקבותיו.
על חלק מפיוטיו חתם בשמו "מנחם" או "מנחם בר יעקב", אך על חלקם חתם בכינוי "צמח" או "צמח בר יעקב". 'צמח' זהה בגימטריה לשם 'מנחם', ושניהם נחשבים משמותיו של המשיח. דבר זה הוביל חוקרים בעבר לטעות ולסבור שאלו שני פייטנים נפרדים. אברהם מאיר הברמן משער שבאמצעות חתימה זו יכול היה הפייטן לחתום את שמו באופן בולט פחות, כפסבדונים.
יהודה ליב וינברגר ייחס לו את ה"מערבית" הפרודית לפורים "ליל שיכורים" המופיעה במחזור ויטרי ומיוחסת שם לרבי מנחם ב"ר אהרן.
רוזיטה פורבס
רוזיטה פורבס (Rosita Forbes; 16 בינואר 1890, אנגליה – 30 ביוני 1967, ברמודה) הייתה סופרת בריטית שנודעה במסעותיה ובספרי המסעות שכתבה. בצד אלה פרסמה ספרי ביוגרפיה, סיפורת ומאמרי פרשנות פוליטית וחברתית.
קורות חייה ומסעותיה
רוזיטה פורבס נולדה ב-1890 במחוז לינקולנשייר שבאנגליה. נישאה לרונאלד פורבס, קולונל בצבא הבריטי ועימו סיירה בהודו ובסין והשתקעה באוסטרליה. אחרי שנות נישואין ספורות חזרה לאנגליה לבדה דרך אפריקה. במלחמת העולם הראשונה שרתה כנהגת אמבולנס בחזית המערבית. בתום המלחמה נסעה עם ידידתה Undine בארצות המזרח הרחוק, בדרכים מסוכנות ובמקומות נידחים. את המסע גדוש האירועים הזה תיארה בספרה הראשון שראה אור ב-1919 (Unconducted Wanderers).
בשובה עברה לצרפת כדי לסקר את ועידת השלום בפריז, ומשם נשלחה לקזבלנקה שבמרוקו כדי להפיק סדרת מאמרים על הקולוניאליזם הצרפתי בצפון אפריקה. מכאן התגלגלה למאסאווה שבאריתריאה, לחבש, לחארטום שבסודאן ולקהיר. ממצרים יצאה בשליחות המודיעין הבריטי לדמשק, משימה שהייתה בשבילה נקודת מפנה: מנוסעת הייתה לפרשנית פוליטית. בדמשק של שנת 1920, שם נוסדה ממלכתו הערבית קצרת הימים של האמיר פייסל, החלה פורבס להתעניין בלאומיות הערבית ופיתחה כלפיה אהדה גדולה. היא למדה ערבית, ובחורף 1921 הצטרפה למסעו של המצרי אחמד חסנין לנאת אל-כופרה, מרכז הסנוסים בלב מדבר לוב, כשהיא מחופשת בבגדי אישה מוסלמית ומוצגת בשם חַ'דיגָ'ה. פורבס הייתה האישה האירופית הראשונה שביקרה במקום, וזאת בתקופה שבה הייתה כופרה סגורה בפני אנשי המערב. הספר שכתבה מיָד בתום הדרך על סמך יומן שניהלה בימי המסע ("סוד הסהרה: כופרה") היה לרב-מכר והקנה לה מוניטין כמומחית למזרח התיכון. ב-1921 קיבלה מדליית זהב מהחברה הגאוגרפית הבלגית, וב-1923 הוענקה לה מדליית הזהב של החברה הגאוגרפית הצרפתית "על מסע המחקר שלה בנאת המדבר כופרה". בהרצאותיה, בכתבותיה ובספרה על המסע לכופרה הציבה עצמה כמי שתכננה ואף הובילה אותו, היא ולא חסנין.
בחורף 1924–1925 הפליגה לארצות הברית למסע הרצאות נרחב. ב-1925 נשלחה מטעם הדיילי טלגרף ללוות את המזרחן ואיש המודיעין ג'ון פֿילבי במסע בדרום ערב. פורבס אף קיוותה להיכנס לעיר מכה כעולת רגל מוסלמית, אך הרשויות הבריטיות בעדן עצרו בה. ב-1925 יצאה פורבס למסע בן 1,800 ק"מ ברגל ועל גבי פרדה בחבש (אתיופיה של ימינו) בלוויית צלם שהנציח את הרפתקאותיה. כבר באותה שנה פרסמה ספר על מסע זה ("מיָם אדום לנילוס כחול"), שבו דיווחה בין היתר על פגישתה עם ראס טפֿארי (לימים קיסר אתיופיה היילה סלאסי). בשובה נשלחה מטעם ה'דיילי טלגרף' לפרס (איראן של ימינו) לכתוב על רזא ח'אן, שהכריז עצמו כשאה, ואחרי כן נשלחה מטעם העיתון לארצות הבלקן.
ב-1930 ערכה את המסע הגדול ביותר שלה שבו עברה כ-13,000 ק"מ, חלקם ברכיבה על גבי סוס, במרכז אסיה ובמזרח התיכון באזורים שהם כיום עיראק, סוריה, עבר הירדן וארץ ישראל-פלסטין (שעדיין לא היו מדינות עצמאיות). היא הגיעה עד מדבריות הצפון במסעה. שם פגשה באבן סעוד. בהמשך הדרך חצתה את פרס עד גבולות בלוצ'יסטן ואפגניסטן וחזרה לאורך הגבול הרוסי דרך אזרבייג'ן וכורדיסטן. לחוויות במסע זה ייחדה את ספרהּ מ-1931 "סכסוך: אנקרה עד אפגניסטן", שערכו טמון בתובנותיה לגבי התנאים החברתיים, הכלכליים והפוליטיים בארצות הללו. בספר הקדישה פרק לקיבוצים בארץ ישראל ופרק נוסף לבעייתיות שברכישת הקרקעות בארץ ישראל. על אף אהדתה הרַבה לערבים ניכר הרושם שעשו עליה מאמצי ההתיישבות הציונית.
כתביה האחרונים היו אוטוביוגרפיים, בהם סיפרה על המשימות ההרפתקניות שמילאה בשירות הדיילי טלגרף והסאנדיי טיימס ועל הראיונות שקיימה עם המנהיגים הבולטים של התקופה. הִקסמותה מן העוצמה שלהם הוליכה לראיונות מרתקים אבל גם לקִרבה לשליטים פאשיסטים, ובהם היטלר ומוסוליני שאותם ראיינה יותר מפעם אחת, ולרודנים כסטלין ופרנקו. בספרה מ-1940, "אלה אנשים שהכרתי", ניסתה לשכנע שרק דיווחה על השקפותיהם הפוליטיות ולא הזדהתה איתן, אבל לא ניתן היה למחוק את רושם הדברים שכבר ראו אור.
זמן קצר אחרי פרוץ המלחמה גלתה מארצה. בתוך תקופת מסעותיה כתבה רוזיטה פורבס לא מעט רומנים, שעלילותיהם נטועות במקומות שבהם ביקרה ומבוססות על חוויות המסעות שלה. חלקם שימשו בסיס לסרטי ראינוע וקולנוע. רוזיטה פורבס גילתה עניין בנשים שאינן הולכות בתלם, ולהן ייחדה את ספרה מ-1935 "נשים המתקראות פראיות", שבו קובצו רשמיה ממפגשים עם נשים בתריסר ארצות שונות, בהן מרוקו, חבש, רוסיה, יאווה, גיאנה ההולנדית וסין. עם זאת, הזווית הנשית איננה בולטת בסקירותיה. בהעזה שגילתה במסעותיה לא הייתה יוצאת דופן במסורת ספרות המסעות הוותיקה של נשים אנגליות.
בשנות ה-40 התעמעם זוהרה וקהל קוראיה הידלדל. ב-1949 פורסם ספר המסעות האחרון שלה, "איים בשמש", שנסב על האיים הקריביים. רוזיטה פורבס ובעלה ארתור מקגראת התגוררו שנים ארוכות באלוותֶרה שבאיי בהאמה, ובשנותיה האחרונות חיה פורבס בברמודה ושם נפטרה ונקברה.
קישורים חיצוניים
ספרי רוזיטה פורבס הזמינים לקריאה חינמית במרשתת : Unconducted Wanderers, 1919 Secret of the Sahara: Kufara, 1921 From Read Sea to Blue Nile, Abyssinian Adventure, 1925 Adventure, 1928 Forbidden Road: Kabul to Samarkand, 1937 India of the Princes, 1939
ישראל שפירא (ביבליוגרף)
ישראל שפירא (Israel Schapiro; 5 בדצמבר 1882 – 2 ביוני 1957) היה ביבליוגרף, ספרן ומזרחן אמריקאי-ישראלי ממוצא רוסי. ראש המחלקה לספרות שמית ומזרחית בספריית הקונגרס ופרופסור ללימודים שמיים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
ביוגרפיה
נולד בעיירה סייני שבפלך סובאלק, בפולין הרוסית (ליטא), בנם של לאה לבית גלנטי והסופר ט"ף שפירא. עד גיל בר-מצווה למד בבית ספר תיכון רוסי, אחר-כך למד שנתיים וחצי בישיבת טלז ולבסוף למד שנה וחצי לימודים אקסטרניים לתעודת בגרות בעיר קובנה. כשהיה בן שמונה-עשרה נסע לגרמניה, למד באוניברסיטת ברלין – ובבית המדרש לרבנים בברלין ובבית המדרש ע"ש פייטל היינה אפרים (Veitel-Heine Ephraim'sche Lehranstalt) בברלין – ובאוניברסיטת שטרסבורג ובשנת 1906 (תרס"ו) קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. בשנת 1907 (תרס"ז) נשלח מטעם חברת עזרה של יהודי גרמניה לשמש מורה ראשי בבית המדרש למורים בירושלים שבהנהלת אפרים כהן-רייס, שם עבד כשלוש שנים כמורה לתולדות עם ישראל, ספרות עברית, מקרא ותלמוד. בשנת 1910 (תרע"א) היגר לארצות הברית. במשך כשנתיים התגורר בניו יורק, ובה שימש עיתונאי (שותפו של ראובן בריינין כעורך השבועון "הדרור") ומרצה למורים בלשכת החינוך שבנשיאותו של יהודה לייב מאגנס.
בשנת 1913 חבר לצוות ההקמה של המחלקה לספרות שמית ומזרחית בספריית הקונגרס שבוושינגטון הבירה (שהתבססה על ספרייתו של אפרים דיינרד, שנרכשה בתרומתו של יעקב שיף), והתמנה לעמוד בראשה. החל בשנת 1917 שימש במקביל גם פרופסור מן המניין ללימודים שמיים (ספרות שמית והיסטוריה עברית) באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, ופרסם מאמרים רבים. כמו כן, תרגם את ספרה של נהידה רות לצרוס "ביקשתיך" (Ich suchte Dich) מגרמנית לעברית. בתפקידו בספריית הקונגרס שימש שלושים שנה, עד שבשנת תש"ד התפטר ממשרתו עם פנסיה קבועה לכל ימי חייו במטרה לעלות מיד לארץ ישראל. מפאת המצב הביטחוני בארץ נדחתה נסיעתו, והוא התגורר מספר שנים בלוס אנג'לס, עד שבשנת תש"י עלה ארצה והתיישב בעיר חולון.
שפירא נפטר ב-2 ביוני 1957 בבית החולים הדסה בתל אביב, ונקבר בבית הקברות קריית שאול.
Johnny Remember Me
"Johnny Remember Me" (בעברית: "ג'וני זכור אותי") הוא שיר, שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי בביצוע ג'ון לייטון ובליווי להקת The Outlaws. זה היה הלהיט הראשון של המפיק ג'ו מיק. השיר מתאר צעיר המקונן על מות אהובתו, והוא אחד השירים הבולטים בסגנון שנקרא 'death ditties' (שירי מוות של צעירים), שהיו פופולריים בתחילת שנות השישים של המאה העשרים. ייחודו של השיר הוא בצליל המצמרר והמהדהד שבו (סימן היכר בסגנון ההפקה של מיק), ובקולות הרקע הנשיים של הזמרת ליזה גריי. את העיבוד עשה צ'ארלס בלקוול. על אף השינוי שנערך בשיר והחלפת השורה "הנערה שאהבתי ומתה לפני שנה" ל"הנערה שאהבתי ואיבדתי לפני שנה", השיר נאסר לשידור ב-BBC, יחד עם "שירי מוות" אחרים שהיו פופולריים באותה תקופה.
את השיר כתב והלחין ג'ף גודארד, שהתעורר משינה ושר אותו ישירות לתוך רשמקול, שהיה מונח ליד מיטתו.
באותה עת ג'ון לייטון גילם תפקיד של כוכב רוק בשם ג'וני סיינט-סיר בסדרת הטלוויזיה "Harpers West One". בפרק בו מושמע השיר, נראה סיינט-סיר מבצע את השיר, כשהוא מוקף נשים מעריצות. החשיפה הטלוויזיונית הביאה לפרסום מידי של השיר. אחרי שיצא לאור עלה הסינגל במהירות לראש המצעד.
גרסאות כיסוי
בפינית הוקלט השיר בביצועים רבים, בהם טאפיו ראוטבאארה (1962), אולבי וירטה (1962), טופי סורסקוסקי (1985) וקארי טאפיו (1986).
ב-1983 הקליט הזמר ג'ון ספנסר את השיר בהולנדית בשם "Johnny, vergeet me niet".
ב-1985 הקליטה את השיר להקת ברונסקי ביט יחד עם מארק אלמונד, בשילוב השירים "I Feel Love" ו-"Love to Love You Baby". הסינגל הגיע למקום השלישי במצעד. הוא נמכר ביותר מ-300,000 עותקים וזכה למעמד של תקליט פלטינה.
את השיר ביצעו גם זמר הרוק השוודי Little Gerhard ולהקת Showaddywaddy. ב-1983 יצא לאור גרסת כיסוי של השיר בביצוע הלהקה הבריטית The Meteors באלבומם "Wrecking Crew".
יצירת השיר והצלחתו תוארו בסרט "Telstar: The Joe Meek Story" משנת 2009, בו מגלם טום ברק את דמותו של גודארד, וקאלום דיקסון את לייטון.
אדמון ביאה
גנרל של ארמייה אדמון אלפונס לאון ביאה (בצרפתית: Edmond Alphonse Léon Buat; 17 בספטמבר 1868 – 30 בדצמבר 1923) היה גנרל בצבא צרפת שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן היה ראש המטה הכללי החמישי של צבא צרפת.
תחילת דרכו
ביאה נולד ב-17 בספטמבר 1868 בעיר שאלון-אן-שמפאן, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. אביו לאון, היה קצין הנדסה. אמו מרי הייתה מהעיר מץ, ולפיכך מלחמת צרפת–פרוסיה שבסופה סופחה מץ בידי הקיסרות הגרמנית, הניעה אותו להתגייס לצבא צרפת. בשנת 1887 הוא למד באקול פוליטקניק, וסיים אותו בשנת 1891 כלוטננט בחיל הארטילריה. זמן קצר לאחר מכן נישא לז'אן בובה, בתו של קצין בחיל הארטילריה. בשנת 1895 הוא הועלה לדרגת קפטן, ובמרץ 1909 הועלה לדרגת קומנדנט ומונה למפקד ברגימנט התותחנים ה-25. בשנת 1912 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל והוצב בלשכתו של שר המלחמה.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוא מונה לראש המטה הכללי של ארמיית אלזס. בנובמבר 1915 מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-245, ובינואר 1916 מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-7,  ופיקד עליה עד 18 ביוני של אותה שנה עת מונה למפקד הדיוויזיה ה-121, ופיקד עליה במהלך הקרב על הסום. ב-14 באפריל של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, ב-29 בדצמבר הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה ומונה למפקד הקורפוס ה-2. הוא פיקד על הקורפוס עד 2 בינואר 1917 עת הועבר לפקד על כוחות הארטילריה של המילואים. ב-18 בפברואר 1918 מונה למפקד הדיוויזיה ה-33.
ב-29 במרץ של אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-17, וב-10 ביוני מונה למפקד הארמייה החמישית, אשר פרט ליחידות צרפתיות כללה גם את הקורפוס האיטלקי השני בפיקוד אלבריקו אלבריצ'י, והבריגדה הבריטית ה-19 בפיקוד ברנרד מונטגומרי. ב-5 ביולי של אותה שנה הועבר למטכ"ל ומילא תפקידי ניהול ומטה עד סוף המלחמה.
ראש המטה הכללי
ב-24 בינואר 1920 הוא מונה לראש המטה הכללי של צבא צרפת, והחזיק בתפקיד במשך כשלוש שנים עד מותו. בואה היה משוכנע שמלחמה נוספת בין צרפת לגרמניה היא רק עניין של זמן, והעריך שהמלחמה תפרוץ תוך 20-30 שנים (כפי שאכן היה במציאות). בואה שאף לחולל רפורמה בצבא הצרפתי ולצייד אותו בכלי נשק חדישים מאמציו סוכלו עקב קיצוצים דרסטיים בתקציב המלחמה בתקופה של בין מלחמות העולם. הוא מת בפתאומיות במרפאה בפריז ב-30 בדצמבר 1923 בגיל 55.
רחוב בעיר נאנט נושא את שמו.
יוז'ף שוראני
יוז'ף שוראני (במקור שוורץ, בהונגרית: Surányi József; פשט, 12 בדצמבר 1861 – בודפשט, 17 ביולי 1918) היה עיתונאי יהודי-הונגרי. הבעלים, העורך והמו"ל של העיתון פשטי נפלו (Pesti Napló), כלומר "היומן של פשט", שהיה יומון פוליטי חשוב בהונגריה, שיצא לאור בין מרץ 1850 לבין אוקטובר 1939.
ביוגרפיה
יוז'ף שוורץ נולד במשפחה יהודית כבנם של קלמן שוורץ (יליד 1835) ושל קרולינה קראוס. אֶחיו: בלה ומיקולוש, יחד איתו שינו שלושתם את שמם לשוראני; אחותם רגינה נישאה לדיולה אגר ונשאה את שם בעלה. לאחר שיוז'ף סיים את לימודיו בתיכון, עבר ללמוד באקדמיה למסחר בפשט. בשנת 1881 יצא לסיור לימודי עסקים וכלכלה של שלוש שנים מחוץ להונגריה. בשנת 1887 הקים חברת סחר (יצוא-יבוא) בשם יוז'ף שוורץ ושות' והיה לו חלק גם במפעל הגומי ובסחר שהיה מוכר בשם ארנה שוטולה. כמו אחיו, הוא היה אחד מבעלי המניות של "טחנת הקמח גיזלה בע"מ". בנוסף לפעילותו הכלכלית והיזמית עסק שוראני גם בספרות ובעיתונות. הוא כתב מאמרים ל"עיתון הלאומי" (Nemzeti Ujság) ולכמה עיתונים וכתבי עת אחרים. תחת בדוי של הנס הארדינג פרסם בגרמנית קובץ שירים (לייפציג, 1888).
בשנת 1901 השתלט על היומון הוותיק פשטי נפלו, הפך לעורך הראשי של העיתון ולנשיא המנהל של חברת פשטי נפלו בע"מ. הוא הפך את העיתון מהסגנון הישן לעיתון מודרני עם שירות חדשות טוב. בפשטי נפלו פרץ בשנת 1911 שביתת העיתונאים הראשונה והיחידה לזמן רב שהסתיימה בהצלחת העיתונאים: שוראני הסכים להעלאת השכר המבוקשת. שנה קודם לכן פיטר יוז'ף שוראני את אנדור מיקלוש, ראש הדסק הכלכלי בעיתון. מיקלוש הקים עיתון משלו, האשט, ויצר את המתחרה לפשטי נפלו. לאחר הפיטורים החלה התדיינות משפטית בין שני הבעלים, אך חשיפת סודות מסחריים לא היה באינטרס של אף צד. בספטמבר 1912 משך אנדור מיקלוש את התביעה, והצדדים הביעו בפומבי "חרטה הכנה" על ההאשמות ההדדיות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ההוצאה לאור של העיתונים זכתה להצלחה כלכלית גדולה, אולם בשנת 1917 נפרד יוז'ף שוראני מהעיתון מכיוון שקיבל הצעה אטרקטיבית באופן בלתי צפוי מלאיוש הטווני. למחלת הלב הייתה חלק מכריע בהחלטה שלו וכן העובדה שבנו נפל בחזית. את השנה האחרונה לחייו בילה בפרישה לגמלאות.
פריים
פָּרִיִּים (שם מדעי: Bovidae; מכונים גם נבובי קרניים) הם משפחה של מעלי גירה בסדרת מכפילי פרסה.
מאפיינים
לפריים גובה כתפיים שנע בין 25 סנטימטר לשני מטרים. המשקל נע בין שלושה ל-1,300 קילוגרם. למינים מסוימים רגליים ארוכות ודקות, בעוד שלאחרים רגליים עבות ומגושמות. הפריים הם בעלי קרניים בקדמת המצח. סממן זה מאפיין בעיקר את הזכרים ומקצת מהנקבות. הקרניים קיימות בשלל צורות וגדלים: ארוכות, מחודדות, קצרות, ספירליות, מעוקלות, מסולסלות וישרות. הקרניים עשויות מחומר גרמי קבוע עטוף בשכבת קרטין. הקרניים משמשות בעיקר לאינטראקציה חברתית בעדר כגון סמל מעמד, חיזור, התגוששויות בין זכרים וכו'.
הפריים הם פרסתנים (בעלי פרסות) מכפילי פרסה. כלומר חסרה להם האצבע הראשונה, האצבעות השנייה והחמישית קטנות ביותר ועיקר משקל הגוף הוא על האצבע השלישית והרביעית שהתאחו לצורת עצם יחידה. מהיותם מעלי גירה, קיבתם בעלת ארבעה חדרים, ומעכלת תאית באמצעות תסיסה בקטריאלית.
מינים מסוימים במשפחה זו חיים ביחידאות ואילו אחרים מתקבצים בעדרים גדולים ביותר, בעלי מבנה חברתי מורכב (על פי רוב היררכיה). כולם אוכלי עשב (על אף שמינים אחדים יאכלו בשר בעיתות הצורך), אך נבדלים זה מזה בסוגי הצמחייה אותם אוכלים ובצורות ההשגה של מזון זה.
תיעוד המאובנים מתחיל בתחילת המיוקן. המינים השוכנים באמריקה הצפונית, הגיעו ליבשת זו מצפון אסיה דרך מצר ברינג, שבעידן הקרח האחרון (בתקופת הפליסטוקן) קפא ונהיה לגשר יבשתי שחיבר בין היבשות. ההתנהלות במזג האוויר הקר ביותר, מסבירה את התאמתם של המינים הצפון-אמריקאים לטמפרטורות נמוכות.
הפריים ניצודים על ידי האדם עבור בשרם ועורותיהם, וכן כספורט (ראשיהם עטורי הקרניים מהווים פוחלצים מרשימים לתצוגה). מספר מיני פריים בויתו ומשמשים לחקלאות כחיות משק. הבולטים והנפוצים שבהם הם בקר הבית (פרות לבשר ולחלב), כבש הבית ועז הבית.
מיני פריים מסוימים, לרוב כאלה שאינם נכללים בקטגוריות "בקר", "עיזים" או "כבשים", מוגדרים כאנטילופות.
הגדול בפריים הוא הגאור שמשקלו ואורכו 250–330 ס"מ. עם זאת, פרטים גדולים במיוחד של בקר הבית מגיעים לגודל דומה. הקטנה בפריים היא אנטילופה מלכותית שמשקלה 3 ק"ג ואורכה 25–30 ס"מ.
גודל
להלן טבלה ובה ארבעת הפריים הגדולים ביותר וממדיהם:
ויל וגרייס - דמויות משנה
השחקנים והדמויות בסדרה "ויל וגרייס".
שיר כהן (קיקבוקס)
שיר כהן (נולדה ב-2000) היא ספורטאית קיקבוקס ישראלית. כהן היא אלופת אירופה, אלופת עולם ואלופת משחקי העולם 2022, והיא הספורטאית הישראלית הראשונה שזכתה במדליית זהב במשחקי העולם.
ביוגרפיה
כהן נולדה וגדלה בטבריה. למדה בתיכון אורט במעלה טבריה. היא החלה את דרכה בענף הריצה, ובגיל חמש עשרה החלה להתאמן בקיקבוקס. היא שירתה כספורטאית מצטיינת בצה"ל.
קריירה
כהן החלה להתאמן בענף הקיקבוקס בגיל חמש עשרה במועדון מקומי בטבריה והגיעה להישגי שיא בקטגוריות הנוער בתמיכת התאחדות הקיקבוקס. בשנת 2020 עברה להתגורר במעלות והחלה את אימוניה באגודה "עצמה מעלות" בהנהלת אלכס דר. בשנת 2021 קבעה הקריטריון למשחקי העולם, התחרות הרב ענפית הגדולה ביותר אחרי משחקי הקיץ האולימפיים.
ביולי 2022 זכתה במדליית זהב במשחקי העולם, שיר כהן מדורגת מספר אחת בעולם בענף הקיקבוקס WAKO K1 במשקל 52 ק"ג.
הישגים
נערות 2017-2018 בוגרות 2019-
ג'ייק וייטמן
ג'ייק וייטמן (באנגלית: Jake Wightman; נולד ב-11 ביולי 1994) הוא אתלט סקוטי המייצג את הממלכה המאוחדת. אלוף העולם (בלגרד 2022) בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה
וייטמן נולד בנוטינגהאם וגדל באדינבורו, בן למשפחה של ספורטאים מצטיינים. אמו, סוזן טובי-וייטמן, ספורטאית אולימפית, מקום 12 בריצת מרתון (סיאול 1988) ואביו, ג'ף וויטמן, המשמש כמאמנו האישי, סיים במקום שישי בריצת מרתון באליפות אירופה (ספליט 1990). בשלוש אליפויות העולם האחרונות משמש האב ככרוז של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית וכך קרה ששידר את הריצה שבה זכה בנו כאלוף עולם. בסיום השידור הריצה איבד האב את קולו.
אלוף אירופה לנוער
באליפות אירופה לנוער עד גיל 20 שנערכה ברייטי, איטליה ב-2013 הוא זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:44.14 דקות.
2014
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד ב-2014 הוא סיים במקום 16 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:43.87 דקות.
2016
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד ב-2016 הוא סיים במקום שביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:47.68 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 3:39.32 דקות ועלה ראשון לריצת הגמר.
2018
באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה בתחילת מרץ 2018 הוא סיים במקום שישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:58.91 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד באפריל אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.97 דקות וסיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.82 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בברלין ב-10 באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:38.25 דקות, אחרי יקוב אינגבריגטסן מנורווגיה (3:38.10 דקות) ומרצ'ין לבנדובסקי מפולין (3:38.14 דקות).
2019
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-6 באוקטובר 2019 הוא סיים במקום חמישי בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:31.87 דקות. בשלב חצי הגמר הוא היה אחרון העולים לשלב הגמר מהמקום 12 בתוצאה של 3:36.85 דקות.
2021
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום עשירי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.09 דקות. בשלב חצי הגמר הוא סיים ראשון את המקצה הראשון בתוצאה של 3:33.48 דקות.
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ב-19 ביולי 2022 זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:29.23 דקות, לפני יקוב אינגבריגטסן (3:29.47 דקות) ומוחמד קטיר מספרד (3:29.90 דקות).
לשכת המוזיקה של הרייך
לשכת המוזיקה של הרייך (בגרמנית: Reichsmusikkammer) היה מוסד תרבותי בגרמניה הנאצית. הלשכה נוסדה ב-1933 על ידי יוזף גבלס כחלק מלשכת התרבות של הרייך, והיא פעלה עד לנפילת גרמניה הנאצית ב-1945.
לשכת המוזיקה של הרייך קידמה "מוזיקה גרמנית טובה" (מוזיקה שהולחנה על ידי ארים והייתה תואמת את האידיאלים הנאצים) תוך דיכוי מוזיקה מנוונת כגוון: מוזיקה אטונאלית, ג'אז, ומוזיקה של מלחינים יהודים. הלשכה קידמה מוזיקאים כמו בטהובן, וגנר, באך, מוצרט, היידן, ברהמס, ברוקנר.
היסטוריה
מוזיקאים ומלחינים שלא נכנסו להגדרה של ל"מוזיקה גרמנית טובה" קוטלגו כמוזיקה מנוונת ונאסר להשמיע אותן בתחנות הרדיו. המכון אסר על פעילות בתחום המוזיקה של מלחינים יהודים כמו מאהלר, מנדלסון ושנברג וכך גם של מלחינים מתנגדים פוליטית כמו אלבן ברג. מוזיקאים נוספים שהמוזיקה שלהם צונזרה על ידי פאול הינדמית, איגור סטרווינסקי ואחרים מאחר שבמוזיקה שלהם היו רמיזות מיניות.
מוזיקת ג'אז ומוזיקת סווינג נתפסו כמנוונות ואסורות לשמיעה. מוזיקת ג'אז נחשבה "מוזיקה כושית" ומוזיקת סווינג קושרה למלחינים כמו ארטי שו ובני גודמן.
לשכת המוזיקה של הרייך פעל גם כגילדת מוזיקאים, כאשר מלחינים, מבצעים, מנצחים, מורים ויצרני כלי נגינה היו מחויבים להצטרף כדי להמשיך את הקריירה שלהם במוזיקה. היה ניתן לשלול חברות מלשכת המוזיקה. לעשרות מלחינים, כותבי שירים ומוזיקאים נהרסה הקריירה והם איבדו את החברות שלהם בלשכת המוזיקה של הרייך.
כוח אדם
אף על פי שיוזף גבלס ונאצים רמי דרג אחרים בלשכת התרבות של הרייך שלטו בפועל בלשכת המוזיקה של הרייך, מונו למראית עין נשיאים וסגני-נשיאים.
בגלל תהילתו הבינלאומית, ריכרד שטראוס ואף על פי שהוא מבקר חריף של המשטר הנאצי, הוא מונה לנשיא הלשכה בנובמבר 1933. הסיבה ששטראוס הסכים לקבל את התפקיד כדי להגן כלתו היהודייה ונכדיו היהודים. הוא פוטר מתפקידו ביוני 1935 כאשר מכתב ששלח על קולגה המבקר את המדיניות הגזעית הנאצית, יורט על ידי הגסטפו.
פיטר ראבה מונה לנשיא לאחר פיטוריו של שטראוס. ראבה ניסה להתפטר ב-1938, אך התפטרותו לא התקבלה, והוא נשאר בתפקיד עד כניעת גרמניה הנאצית ב-1945.
וילאן סיפריאן
וילאן סיפריאן (בצרפתית: Wylan Cyprien; נולד ב-28 בינואר 1995 בלז אבים שבגוואדלופ) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פ.צ. סיון.
לאנס
סיפריאן נולד בלז אבים שבגוואדלופ, מחוז צרפתי מעבר לים. בשנת 2006 הוא החל לשחק במחלקת הנוער של פריז, ובשנת 2008 עבר למחלקת הנוער של לאנס. בשנת 2012 החל סיפריאן לשחק בלאנס II, קבוצת המילואים של המועדון, מהליגה הצרפתית הרביעית. ב-23 בינואר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על סטאד בורדלה במסגרת הסיבוב השני של הגביע הצרפתי. ב-28 בינואר ערך סיפריאן את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית השנייה, כששיחק 53 דקות בהפסד 1–2 לדיז'ון במסגרת המחזור ה-22. בעונתו הראשונה במועדון, בה סיים המועדון במקום ה-12 בליגה, ערך סיפריאן 12 הופעות ליגה.
ב-2 בנובמבר 2013 הבקיע סיפריאן את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה השנייה בניצחון 1–2 על קן במסגרת המחזור ה-13 בליגה. בעונתו השנייה במועדון, שהסתיימה בעלייה לליגת העל הצרפתית דרך המקום השני, ערך סיפריאן 23 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-16 באוגוסט 2014 ערך סיפריאן את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-81 בהפסד 0–1 לגנגאן במסגרת המחזור השני. ב-30 באוגוסט הבקיע סיפריאן את שער הבכורה שלו בליגת העל, שער בדקה ה-45 בניצחון 2–4 על סטאד ריימס במסגרת המחזור הרביעי. בסך הכל ערך סיפריאן 33 הופעות ליגה בעונת, בסופה חזרה לאנס לליגה השנייה, והבקיע שני שערים. בעונת הוא ערך 34 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים.
ניס
ב-27 ביולי 2016 חתם סיפריאן בניס מליגת העל הצרפתית. ב-14 באוגוסט ערך סיפריאן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-64 בניצחון 0–1 על סטאד רן במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-11 בספטמבר הבקיע סיפריאן את שער הבכורה שלו במועדון, שער מכריע בדקה ה-88 בניצחון 2–3 על אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-15 בספטמבר ערך סיפריאן את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–1 לשאלקה 04 במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים. ב-29 בספטמבר הבקיע סיפריאן את שער הבכורה שלו במפעל, שער בדקה ה-71 בהפסד 2–5 לקרסנודאר במסגרת המחזור השני בשלב הבתים.
פארמה
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל לפארמה מהסרייה א'.
ג'ון מקטירנן
ג'ון מקטירנן (באנגלית: John Campbell McTiernan Jr; 8 בינואר 1951) הוא במאי אמריקאי שביים והפיק כ-14 סרטי מתח וסרטי פעולה וביניהם מת לחיות, מת לחיות 3, הטורף, המרדף אחר אוקטובר האדום, אחרון גיבורי הפעולה, השוד המושלם, בייסיק ואחרים.
בתחילת המאה ה-20 ביצע מקטירנן מספר פעולות לא חוקיות עליהן נשפט לשנת מאסר. בעקבות ההסתבכות המשפטית הסתבך גם מבחינה כלכלית והוכרז כפושט רגל.
ביוגרפיה
ג'ון מקטירנן נולד ב-1951 בעיר אולבני שבמדינת ניו יורק כבן יחיד לג'ון קמפבל מקטירנן האב (John Campbell McTiernan Sr) ומיירה (Myra) לבית אולדס (Olds). בבגרותו למד בבית הספר ג'וליארד לאמנות והשלים לימוד מוסמך אוניברסיטה במסלול Master of Fine Arts בקונסרבטריון AFI ללימודי קולנוע  שבלוס אנג'לס. עם סיום לימודיו נשאר מקטירנן בהוליווד שם יצר את סרטיו.
שנות ה-80
ב-1986 כתב וביים מקטירנן את סרטו הראשון Nomads בכיכובם של לזלי אן דאון ופירס ברוסנן. הסרט זכה לתגובות צוננות של המבקרים ונכשל בקופות.
השחקן ארנולד שוורצנגר, שהתרשם מהאווירה הדחוסה ששררה בסרט Nomads, שכר ב-1987 את שירותיו של מקטירנן לביים את הסרט הטורף בכיכובו של שוורצנגר. הסרט, בו הושקעו כ-20 מיליון דולר, זכה להצלחה קופתית והכניס כ-100 מיליון דולר ליוצריו וזאת על אף ביקורות פושרות בעיתונות.
ב-1988 ביים מקטירנן את סרטו השלישי מת לחיות בכיכובם של ברוס ויליס, אלן ריקמן ובוני בדליה. הסרט, בו הושקעו כ-28 מיליון דולר, קיבל בקורות טובות וזכה להצלחה קופתית גדולה כשהכניס ליוצריו כ-140 מיליון דולר. הצלחת הסרט הביאה ליצירת סדרה של סרטי המשך כשמקטירנן נקרא לביים את הסרט השלישי בסדרה.
שנות ה-90
ב-1990 ביים מקטירנן את הסרט המרדף אחר אוקטובר האדום, בכיכובם של שון קונרי ואלק בולדווין. הסרט, בו הושקעו כ-30 מיליון דולר, זכה לביקורות חיוביות וכן להצלחה גדולה בקופות כשהכניס ליוצריו כ-200 מיליון דולר.
ב-1991 שימש כמפיק של הסרט טיסת האינטרודר בכיכובם של דני גלובר, וילם דפו ובראד ג'ונסון. הסרט נכשל בקופות וזכה לביקורת שלילית ברוב העיתונים.
ב-1992 ביים מקטירנן את הסרט "Medicine Man", בכיכובו של שון קונרי, שזכה להצלחה פושרת בקופות.
ב-1993 ביים והפיק מקטירנן את קומדיית הפעולה אחרון גיבורי הפעולה, בכיכובו של ארנולד שוורצנגר. הסרט, בו הושקעו כ-85 מיליון דולר, זכה להצלחה בקופות והכניס ליוצריו כ-140 מיליון דולר אולם זכה לביקורת צוננות בעיתונות.
ב-1995 ביים מקטירנן את המותחן מת לחיות 3 שהיה השלישי בסדרה. הסרט, בכיכובם של ברוס ויליס, ג'רמי איירונס וסמואל ל. ג'קסון, בו הושקעו כ-90 מיליון דולר זכה להצלחה קופתית מרשימה כשהכניס כ-370 מיליון דולר ליוצריו וזאת בזמן שהביקורות נעו בין נייטרליות לחיוביות.
ב-1996 הפיק מקטירנן את הסרט "זכות השתיקה" בכיכובם של רוברט לוג'יה וליאה תומפסון שיועד להקרנה בטלוויזיה.
באותה שנה הפיק גם את הסרט "אמנדה". הסרט, בכיכובם של קירן קאלקין, דניס הייסברט ואליס קריגה, זכה להצלחה מינורית בלבד.
ב-1997 הפיק את סרט האימה "Quicksilver Highway" בכיכובם של כריסטופר לויד, מתיו פרויר ורפאל סבארג'. הסרט הוקרן בטלוויזיה ולא זכה להצלחה.
ב-1999 ביים מקטירנן את הסרט "הלוחם ה-13" שהתבסס על אגדת העם ביאוולף. הסרט, בכיכובם של אנטוניו בנדרס, דיאן ונורה ועומר שריף, נחל כישלון בקופות וקיבל בנוסף בקורות שליליות.
באותה שנה ביים מקטירנן את המותחן הרומנטי השוד המושלם שהיה רימייק לסרט שביים נורמן ג'ואיסון ב-1968. בסרט, בכיכובם של פירס ברוסנן ורנה רוסו, הושקעו כ-50 מיליון והוא זכה להצלחה בקופות וגרף כ-125 מיליון בקופות כמו גם לביקורות חיוביות.
המאה ה-21
ב-2002 ביים מקטירנן את המותחן הבדיוני "רולרבול" כרימייק לסרט בעל שם דומה  מ-1975. הסרט, בכיכובם של כריס קליין, ז'אן רנו, אל אל קול ג'יי ורבקה רומיין, נחל כישלון קופתי וזכה לביקורות שליליות בכל העיתונים.
ב-2003 ביים מקטירנן את הסרט בייסיק. הסרט, בכיכובם של ג'ון טרבולטה, סמואל ל. ג'קסון, קוני נילסן וטים דיילי, זכה לביקורות שליליות ובקושי החזיר את ההשקעה בו.
המשפט והכליאה
הקריירה הקולנועית של מקטירנן נבלמה ב-2006 בעקבות הסתבכות משפטית. באפריל אותה שנה הואשם מקטירנן בשכירת בלש פרטי לביצוע האזנות סתר לטלפון של המפיק של "רולרבול" בעקבות סכסוך איתו. מקטירנן חתם על עסקת טיעון במסגרתה הודה באשמה והסכים לעבור טיפול. במהלך המשפט הושת עליו קנס של 100,000 דולר והוא נדון ל-4 חודשי מאסר אותן היה אמור להתחיל לרצות ב-2008. השופט שישב על כס המשפט השופט אפיין את מקטיירנן כמי שחשב שהוא "מעל החוק".
בתקופת ההליך המשפטי נחשד ה בהמשך פעילותו הלא חוקית והתביעה חזרה בה מהסדר הטיעון. במקביל חזר בו ה מהודאתו וערער על הרשאתו כשטען שעורך דינו לא הציג בפניו את כלל האפשרויות העומדות בפניו. בית הדין לערעורים קיבל את טענתו ובתחילת 2009 ביטל את הרשאתו.
בעקבות ביטול עסקת הטיעון הגישה התביעה כתב אישום חדש נגד מקטירנן שכלל סעיפים נוספים וביניהם האשמה ששיקר במהלך עדותו בFBI. לאחר מספר דיונים מוקדמים בהם נדחו טענותיו של מקטירנן הוא הסכים לעסקת טיעון שנייה וב-2010 נערך משפטו ונגזרו עליו שנת מאסר בפועל, שלוש שנות מאסר על תנאי וקנס של 100,000 דולר. מקטירנן ערער על פסק דינו אולם ב-2012 הערעור נדחה.
ב-3 באפריל 2013 התייצב מקטירנן בשערי בית כלא בדקוטה הדרומית כדי לרצות את עונשו. בפברואר 2014 הוא שוחרר מהכלא כדי להמשיך לרצות את עונשו בבית.
תביעת הגירושין
ב-2006 הגישה דונה דוברו, גרושתו של מקטירנן, תביעה נגדו בחשד שבתקופה בה התנהלו הליכי הגירושין שלהם שלח מקטירנן בלש פרטי להאזין לטלפון שלה.
פשיטת הרגל
הפסקת עבודותיו ותביעת ענק של גרושתו הביאו את מקטירנן להגיש ב-2013, בזמן שהיה בבית הכלא, בקשה לאישור הליך של פשיטת רגל במסגרתו ביקש את הגנת בית המשפט כנגד נושיו. הנכס העיקרי עליו ביקש להגן מקטירנן הייתה חווה בוויומינג בשטח של כ-12 קמ"ר שהייתה ממושכנת לבנק. מקטירנן ועורכי דינו ניסו להוכיח שהבמאי מיועד לעבוד ב-2 סרטים עתירי ממון וכוכבים אולם ב-2015 קבע בית המשפט שלא השתכנע מטעוניו של מקטירנן והורה על מכירת החווה וכן על מינוי אפוטרופוס לרכושו של הבמאי ולהכנסותיו העתידיות.
משפחתו
מקטירנן נישא ב-1974 לקרול לנד (Carol Land) נישואין שהסתיימו בגירושין ב-1984. ב-1988 נישא מקטירנן בפעם השנייה לדונה דוברו (Donna Dubrow) וגם נישואין אלו הסתיימו בגירושין ב-1997. ב-2003 נישא מקטירנן בפעם השלישית לקייט הרינגטון (Kate Harrington) והתגרש ממנה ב-2012. באותה שנה נישא בפעם הרביעית לגייל סיסטרונק (Gail Sistrunk). מנישואיו אלו נולדו למקטירנן 3 ילדים.
אמיל רקוביצה
אמיל רקוביצה (ברומנית: Emil Racoviță; 15 בנובמבר 1868 – 17 בנובמבר 1947) היה ביולוג רומני.
ביוגרפיה
אמיל רקוביצה נולד באחוזה משפחתית ולמד ביאש. בהמשך הוא למד בסורבון ובשנת 1899 קיבל תואר במשפטים. מייד עם קבלת התואר הוא התחיל ללמוד ביולוגיה וסיים את התואר בשנת 1891 ודוקטורט ב-1899.
בשנת 1897 הוא נכלל בצוות של המשלחת האנטארקטית הבלגית. המשלחת חזרה לאירופה בשנת 1899. תוך זמן קצר רקוביצה פרסם את היומן שלו בה תיאר את עבודת המשלחת.
בשנת 1900 הוא פרסם את תוצאות מחקריו על החי והצומח באזור הארקטי.
את המשך החייו רקוביצה עסק בעיקר בחקר מערות. רוב הסיורים הוא עשה לצד חברו רנה ז'נל. בשנת 1919 הוא הועמד בראש מחלקת הביולוגיה באוניברסיטה בקלוז'. בשנת 1920 הוא הקים באוניברסיטה זו מכון לחקר ספלאולוגיה.
בשנים 1922–1926 הוא היה חבר ב. בשנים 1926–1929 אמיל רקוביצה היה נשיא האקדמיה למדעים הרומנית. בשנים 1929–1930 הוא היה רקטור של האוניברסיטה בקלוז'.
פיררוקו
פיררוקו או ארפאימה ענק (שם מדעי: Arapaima gigas) הוא מין הדג הגדול ביותר באמאזונאס ואחד הגדולים ביותר בין כל דגי המים המתוקים בעולם. משמש כדג המאכל העיקרי בחבל הטרופי של ברזיל.
מאפיינים
אורך גופו של הפיררוקו 2–3 מטרים ומשקלו 150–200 ק"ג. ראשו הירקרק משוטח וחסר קשקשים. מפתח הפה רחב וקשתי כלפי מעלה, כשהלסת התחתונה בולטת מהעליונה. גופו הארוך צר ומכוסה קשקשים גדולים, וצבעו ירוק ובעל גוון אדמדם. סנפירי הגב והשת ממוקמים בחלק האחורי של הגוף וסנפירי החזה בצדו התחתון של הגוף. סנפיר הזנב מעוגל.