cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פסטיבל המחול האמריקאי
היסטוריה
בשנת 1948 חודש המיזם בקונטיקט קולג' בניו לונדון, קונטיקט, בהשראת מודל בנינגטון, ונקרא "בית הספר למחול של אוניברסיטת ניו יורק וקונטיקט קולג' / פסטיבל המחול האמריקאי". ב־1969 מונה במאי חדש בשם צ'ארלס ריינהארט, אשר קיצר את השם ל"פסטיבל המחול האמריקאי". לאחר 30 שנה בקמפוס בקונטיקט קולג', עבר הפסטיבל בשנת 1978 לקמפוס אוניברסיטת דיוק בדרהאם, צפון קרוליינה.
מאז הקמתו ב־1934, פסטיבל המחול האמריקאי אירח למעלה משש מאות וארבעים מופעי בכורה, יותר משלוש מאות וארבעים יצירות מוזמנות, ולמעלה מחמישים שחזורים של אמנים כמו מרתה גרהם, חוסה לימון, מרס קנינגהם, פול טיילור, טווילה ת'ארפ, אלווין איילי, פילובולוס, מרדית' מונק, מרתה קלארק, ורבים אחרים.
צ'ארלס ריינהרט ניהל את פסטיבל המחול האמריקאי בין השנים 1969–2011. בינואר 2012 מונתה ג'וֹדי נימריכטר למנהלת הפסטיבל, לאחר שהייתה מנהלת משותפת עם ריינהרט בין השנים 2007–2011, ומנהלת זוטרה בין השנים 2003–2007.
בשנת 1978, הזמרת מדונה, שהייתה באותה תקופה סטודנטית למחול באוניברסיטת מישיגן, למדה בקורס הקיץ של הפסטיבל.
פרסים, מלגות, והתמחויות
בנוסף, מעניק הפסטיבל גם פרס למורים מצטיינים למחול. פרס זה קרוי "הקתדרה להוראה מעולה על שם סרסוואטי / ג'וי אן דיואי ביינקה". בין מקבלי הפרס נמנים ג'רי הוליהאן, גאס סולומונס ג'וניור, דונה פיי בורצ'ילד, גקלין וילאמיל, איירין דאוד, ואחרים.
פסטיבל המחול האמריקאי קולט מתמחים מדי קיץ, לתפקידי מינהלה של אמנות ולתפקידי הפקה. מתמחים יכולים לקחת שיעור מחול אחד ליום, ובשאר היום עובדים במשרדי הפסטיבל (עבור אלה המתעניינים במינהל אומנויות), או בלימוד הכלים והמיומנויות של פועלי במה ובשהות בת כ־40 שעות בשבוע בסביבת הבמה לצד כל הלהקות המקצועיות לאורך כל הפסטיבל. שתי ההתמחויות כוללות מלגה בגובה שכר הלימוד המלא לקורס בן שישה שבועות בפסטיבל. על המבקשים להתמחות להגיש מועמדות להתמחויות אלו, ויש תחרות רבה על המקומות הזמינים.
מעבר לפעילות השיא של הפסטיבל בקיץ, הוא מקיים באוניברסיטת דיוק קורסים במהלך כל השנה, לכל הגילאים ורמות הניסיון.
בנוסף לכל הפעילויות האמורות בקרוליינה הצפונית, מקיים הפסטיבל גם קורס אינטנסיבי בחורף בניו יורק ובפסדינה (בקליפורניה), לרקדנים מעל גיל 18.
תיכון הלבבות השבורים (סדרת טלוויזיה, 2022)
תיכון הלבבות השבורים היא סדרת דרמה אוסטרלית, שנוצרה עבור נטפליקס, על ידי האנה קרול צ'פמן. זהו רימייק לסדרה משנת 1994, שהוקרנה לראשונה בערוץ 10 האוסטרלי. העונה הראשונה מורכבת מ־8 פרקים.
עלילה
מפה על קיר אחד מחדרי בית הספר חושפת את כל הזוגות הסודיים בתיכון "הארטלי" ומחוללת סערה. אמרי (עיישה מדון), הנערה שאחראית על ציור המפה, סובלת מחרם חברתי. היא נאלצת להתמודד עם תוצאות מעשיה.
אברה קדברה (קומיקס)
אברה קדברה (באנגלית: Abra Kadabra, אברקדברה) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Flash #128 ממאי 1962 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו.
האזרח אברה, המכונה אברה קדברה, הוא נוסע בזמן מהמאה ה-64, תקופה שגרמה לקסמי אשליות להיראות מיושנים לצד הטכנולוגיה המתקדמת של אותם זמנים. האזרח אברה היה קוסם חובב, שרצה קהל לפעלוליו, לכן גנב מכונת זמן ונסע למאה ה-20. באמצעות טכנולוגיה שהוא מביא מהמאה ה-64, הוא מופיע כקוסם, וממציא מכשיר מהפנט כדי לגרום לקהל להריע גם כשהם מאוכזבים מקסמיו. ולאחר שראה שהקהל מתעניין בדברים אחרים מלבד המופע שלו, הוא החליט שיפרסם את עצמו בציבור באמצעות פשעים. הוא נתקל בפלאש של תור הכסף, בארי אלן, מביס אותו במפגש הראשון שלהם אך מובס על ידיו בעימות השני בין השניים. הוא ברח, נלחם באלן, הובס ונכלא כמה פעמים, ונשלח לבסוף חזרה למאה ה-64 בידי אלן וג'יי גאריק.
הוא חזר למאה ה-64 לאחר מותו של הפלאש, ונעשה למהפכן נגד השלטון וגורש חזרה למאה ה-20. הוא נלחם בפלאש החדש וולי וסט, אשר הציל אותו לאחר שהוא נלקח חזרה למאה ה-64 לצורך הוצאה להורג וסייע לו להפיל את הממשל המושחת. אף על פי כן, שנאתו של אברה לפלאש רק גדלה, וזאת כי הוא הרגיש שתהילת חייו נלקחה ממנו. לאחר שהשתתף באירועי "שעת אפס", הוא ביצע עסקה עם השד נרון, אשר העניק לו כוחות כישוף אמיתיים, והוא זנח את הטכנולוגיה שבה השתמש כדי לדמות כישופים.
אברה, הנחוש לנקום בפלאש ולקחת ממנו את הדברים שהוא אוהב, חטף את כלתו לינדה פארק ביום חתונתם, כלא אותה בכלא הממוקם בתוך ציר הזמן וגרם לשכתוב ההיסטוריה כך שלינדה נעלמה לכאורה יום לפני שהיא נפגשה עם וסט. לינדה נמלטה ברחבי ציר הזמן, וניצלה בידי וסט שחש בנוכחותה לאחר שנלחם בקובלט כחול בתוך כוח המהירות. במהלך קרב שהתפתח בין וסט לכפיל שלו ממציאות חלופית, אברה נהרג לכאורה אך בהמשך נראה כלוא בכלא איירון הייטס ובעל אמנזיה. הוא נזכר מי הוא, ברח, נלחם בווסט, בגאריק ובסופרמן ונכלא פעם נוספת עד ששוחרר בידי גורילה גרוד. הוא נלחם בפלאש כמה פעמים, הצטרף לקבוצת "הנבלים", היה מעורב במותו של קיד פלאש יחד עם הנבלים ואינרציה, ונשלח לגלות בכוכב לכת בידי יחידת המתאבדים. הוא נהרג לכאורה בידי פרופסור זום במיני-סדרה "פלאש: לידה מחדש", אך נראה בחיים בגיליון האחרון של הסדרה.
במהלך אירועי "פלאשפוינט", אברה קדברה הופיע כחבר בקבוצת "שבעת הסודיים". הוא הופיע ביקום DC שלאחר "פלאשפוינט" במהלך לאירועי חידוש הכותרים "לידה מחדש". אברה קדברה הופיע כקוסם לא-יוצלח בשם "מר הוקוס פוקוס", אך כאשר לילית קליי נכנסה למוחו של וולי וסט בניסיון לבדוק מה אחראי להסרתו של עשור מההיסטוריה, היא מעוררת את אברה קדברה מלפני פלאשפוינט במר הוקוס פוקוס והוא נשבע לנקום.
את דמותו של אברה קדברה בעונתה השלישית של סדרת הלייב אקשן "הפלאש" מגלם השחקן דייוויד דסטמלצ'יאן.
חוגלה מדגסקרית
חוגלה מדגסקרית (שם מדעי: Margaroperdix madagarensis) הוא מין עוף דמוי-חוגלה ממשפחת הפסיוניים המהווה מין יחיד בסוגו. החוגלה אנדמית לאי מדגסקר שבאוקיינוס ההודי.
מאפיינים
אורכה של החוגלה המדגסקרית 24-28 ס"מ ומשקלה 220 גרם. היא בעלת נוצות אדומות עם חזה אפור ומעט מנומר וכנפיים חומות. ראשה שחור מפוספס בפסים לבנים מעל ומתחת לעיניים וצווארה אדום. הרגליים צהובות ובעלות אצבעות ארוכות. הנקבות קטנות מהזכרים.
החוגלה מסתתרת בין סבכים ומעופפת לעיתים רחוקות בצורה מגושמת. היא משמיעה קולות צרודים העוזרים לזהות אותה ביער.
היא חיה בעיקר ביערות הרריים או יערות טרופיים אחרים ולא באזורים פתוחים. היא ניזונה בעיקר ממיני צמחים ופירות קטנים, אך גם מיצורים קטנים כמו חרקים ותולעים.
אולגה פוגודינה
אולגה פוגודינה (ברוסית: О́льга Станисла́вовна Пого́дина; נולדה ב-21 בספטמבר 1976) היא שחקנית ומפיקה רוסייה, זוכת פרס "נשר הזהב" בשנת 2016. בשנת 2017 הוענק לה תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה
אולגה פוגודינה נולדה במוסקבה למשפחת שחקנית ומהנדס. היא הייתה ילדה חולנית ולכן אמא שלה עזבה את הקריירה וטיפלה בה. בגיל 16 היא החליטה ללכת ללמוד משחק והתקבלה למכון לתיאטרון על שם שצ'וקין במוסקבה. לאחר סיום הלימודים בשנת 1997 פוגודינה החלה לשחק בתיאטרון במוסקבה. על עבודתה בהצגה "טרטיף" היא הייתה מעומדת לקבלת פרס.
בשנת 2001 פוגודינה לראשונה שיחקה בסרט. מאז היא שיחקה במעל ל-80 סרטים וסדרות טלוויזיה.
בשנת 2006 פוגודינה הייתה מנחה בטלוויזיה. החל משנת 2008 היא עוסקת גם בהפקת סרטים תוך שיתוף פעולה עם אלכסיי פימאנוב. בשנת 2009 היא הייתה מועמדת לקבלת פרס TEFI.
בשנת 2015 סדרה בה פוגודינה שיחקה תפקיד ראשי זכתה בפרס בפסטיבל לקולנוע. בשנת 2017 היא קיבלה פרס "נשר הזב" על משחקה בסדרת טלוויזיה "מרגריטה נזרובה" בה היא שיחקה בתפקיד הראשי וגם הפיקה אותה ביחד עם בעלה. באותה שנה הוענק לה תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
בשנת 2018 היא שיחקה בסרט "בלתי מובס" שהופק על ידה ביחד עם בעלה. בשנת 2019 הם הפיקו סדרה "אגדת פרארי" בה פוגודינה שיחקה תפקיד הראשי.
אולגה פוגודינה תחתנה בשנת 2007 אך התגרשה לאחר זמן קצר. בשנת 2013 היא התחתנה עם אלכסיי פימאנוב, במאי, עיתונאי ומפיק. הזוג הקים חברה "ОДА ФИЛЬМ ПРОДАКШН" שעוסקת בהפקת סרטים וסדרות טלוויזיה.
קורי סביאר
קורי דניאל סביאר (באנגלית: Corey Daniel Sevier; נולד ב-3 ביולי 1984) הוא שחקן קנדי. התפרסם בצעירותו כאשר גילם את הדמות הראשית של טימי קאבוט בסדרה הילדים הקנדית "לאסי" (1997–1999). בהמשך גילם את הדמות של דן מדיסון בסדרת הדרמה "גברים קטנים" (1998–1999), את גבריאל מקי בסדרת הדרמה האמריקאית "החוף הצפוני" (2004–2005) ובשל הופעתו בתור סת' גונדרסון בסדרת הדרמה של הולמרק "סידר קוב" (2013–2014).
ביוגרפיה
סביאר נולד בעיירה אייאקס (אנ'), שנמצא במטרופולין טורונטו רבתי באונטריו, קנדה, בנם של לינדה וברוס סביאר. סביאר החל לדגמן בגיל שישה חודשים, לאחר שזכה בתחרות יופי לתינוקות.
קריירה
כשחקן ילד, הוא קיבל את תפקידו הראשון ב-1993, בגיל 8, כאשר נבחר לגלם את דמותו הצעירה של ג'וזף קנדי ג'וניור במיני סדרה "JFK: Reckless Youth" מבית רשת ABC כאשר את דמותו הבוגרת גילם השחקן האמריקאי פטריק דמפסי; מיד לאחר מכן שיחק את דמותו הצעירה של דרמוט מלרוני בסרט הטלוויזיה "Family Pictures" לצדם של אנג'ליקה יוסטון וסם ניל; גם הוא שודר ברשת ABC.
בשנים 1997 – 1999 שיחק את התפקיד של טימי קאבוט בגרסה המחודשת של סדרת הטלוויזיה "לאסי". ב-1998 סביאר כיכב בסרט ההרפתקאות "Summer of the Monkeys", עיבוד קולנועי לספרו באותו שם של הסופר וילסון רולס (אנ').
ב-2003 גילם את מיק אשטון בסרט "טרור בבית הספר" לצד דולף לונדגרן, ב-2006 שיחק בסרט "Surf School" בו גילם נער העובר לקליפורניה מהחוף המזרחי של ארצות הברית ומוצא את עצמו מנודה חברתית מכיוון שאינו יודע לגלוש.
ב-2008 ביצע הופעת אורח בסדרה "סמולוויל" שפותחה על ידי הכותבים והמפיקים אלפרד גוף ומיילס מילר ומבוססת על דמותו של גיבור-העל סופרמן של חברת DC קומיקס.
בשנים 2013–2014 גילם את דמותו של סת' גונדרסון בסדרה "סידר קוב" מבית ערוץ הולמרק.
ב-2015 שיחק בעונה השלישית של סדרת הדרמה האמריקאית "מאהבות", שם גילם את דמותו של דיוויד הדסון.
חוגלה שחורה
חוגלה שחורה (שם מדעי: Melanoperdix niger) היא מין חוגלה החיה באזורים הטרופיים בדרום-מזרח אסיה ומהווה מין יחיד בסוגה.
חוגלה זו היא קטנה יחסית, אורכה רק 27 ס"מ והיא בעלת כסות נוצות שחורה כמעט לגמרי. אפילו האישונים שלה בעלי צבעי חום כהה. אך הרגליים, המקור ופלג הגוף התחתון לבנים. הנקבות קטנות מהזכרים ובעלות כסות יותר בהירה באזור הצוואר אך מקורה שחור.
החוגלה השחורה נפוצה ביערות גשם ברחבי מלזיה, בורנאו, סומטרה ואזורים נוספים בדרום-מזרח אסיה אך נכחד בסינגפור.
חוגלות אלה מצויות בסכנה בטבע, עקב ציד, פגיעה אנושית בבית גידולם ואוכלוסיות מבודדות יותר ויותר אחת מהשנייה.
אדמון אווראר
אדמון לואי אווראר (בצרפתית: Edmond Louis Evrard, 1890, איסברג שבצפון צרפת – 1981, פה-דה-קאלה) היה פסטור בפטיסטי וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים
אווראר נולד להורים ממוצא בלגי. משנת 1925 היה כומר בפטיסטי בניס.
פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה
מראשית הכיבוש הגרמני של צרפת במאי 1940 נשא אברה דברים בדרשות יום א' נגד רדיפת היהודים, בין אם על ידי משטר וישי בדרום צרפת, בין אם על ידי הגרמנים ששלטו בצפון צרפת ובמערבה. הוא האיץ בבני קהילתו לסייע ליהודים ועבד בצמוד לקבוצות מחתרת והתנגדות יהודיות.
בראשית תקופת הכיבוש הנאצי של צרפת הייתה ניס תחת שלטון איטלקי ולכן, על אף החוקים האנטישמיים, זכו יהודיה ליחס יותר טוב. עם זאת, בספטמבר 1943, עם כניעת איטליה לבעלות הברית, נחשפו גם עשרות אלפי היהודים שהיו בניס - יהודים צרפתיים וזרים כאחד - לסכנת רדיפה וגירוש על ידי הגרמנים והצרפתים משתפי הפעולה עמם. בסוף 1943, עם החמרת מצב היהודים, נהג אווראר לתת מחסה בביתו ליהודים נרדפים לתקופות קצרות, עד שהתאפשר להם לעבור למקומות מסתור קבועים. בעזרת פעילי מחתרת יהודיים סיפק אברה ליהודים רבים מסמכי זהות מזויפים.
קודם לכן, באוגוסט 1943, עבר אווראר לכפר לה שמבון-סור-ליניון ושהה שם מספר ימים. שם נודע לו על יהודים נרדפים שהוסתרו על ידי תושבי הכפר. עם שובו לניס שאב אווראר השראה מעצם מעשי ההסתרה ומדרכי הפעולה של תושבי לה שמבון-סור-ליניון ויצר קשר עם פעילי מחתרת מקומיים שסייעו ליהודים נרדפים בניס.
אווראר, אשתו אידה ובניו לואי ודניאל, שהיו בשנות העשרה לחייהם, העבירו יהודים בחשאי מעירם ניס לכפר לה שמבון-סור-ליניון ומשם סייעו בהעברתם אל מעבר לגבול שווייץ. אווראר ושני ילדיו היו יועצים בצבא הישע בכפר לה שמבון-סור-ליניון, ובחסות זו ליוו את היהודים - שהיו לבושים כחברים בתנועת הצופים השווייצרית - אל הגבול.
יחד עם אשתו ובניו, סייע אווראר ליהודים מסתתרים בניס. הם יצרו קשר בינם לבין אנשים שנאותו להסתירם, סיפקו להם כרטיסי מזון וסייעו להם להימלט מהעיר לאזורים בטוחים יותר, במקרה הצורך. במרס 1944 אף חגג אווראר עם מספר יהודים את חג הפורים בכנסייה בעיר ואפשר להם להשתמש בכנסייה לשם הקראתה של מגילת אסתר. בעוד החוגגים היהודים התפללו בכנסייה, שמרו בניו של אווראר ברחוב, מחוץ לכנסייה. גם בחג הפסח סייע אווראר ליהודים - הוא חילק להם מצות כדי לסייע להם לחגוג את החג.
בשני מקרים לפחות הגיע אווראר למטה הגסטפו בניס כדי לפעול לשחרורן של שתי יהודיות שנכלאו, והצליח לעשות זאת לפני שאלה גורשו למחנות ריכוז.
אחיו של אדמון אווראר, פייר, סייע אף הוא ליהודים בעירו, קאור.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה המשיך אווראר בפעילותו למען נזקקים, בעיקר ילדים, ופעל להקמת מוסדות סיוע לילדים.
הנצחה והכרה
ב-1994 הכיר יד ושם בכומר אדמון אווראר, באשתו אידה ובבניו לואי ודניאל בתור חסידי אומות העולם.
גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו
גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (באנגלית: Guillermo del Toro's Pinocchio) הוא סרט מוזיקלי סטופ מושן אמריקאי-מקסיקני מסוגת פנטזיה אפלה בבימויו של גיירמו דל טורו ומארק גוסטפסון, המבוסס על איוריו של גריז גרימלי למהדורה שיצאה בשנת 2002 לרומן האיטלקי "הרפתקאותיו של פינוקיו" שיצא בשנת 1883 מאת קרלו קולודי. הסרט מדמיין מחדש את הסיפור באיטליה הפשיסטית של שנות ה-30 כ"סיפור של אהבה ואי ציות כאשר פינוקיו נאבק לעמוד בסיפור של אביו ציפיות, ללמוד את המשמעות האמיתית של החיים." בסרט מדבבים בין היתר יואן מקגרגור, דייוויד בראדלי, גרגורי מאן, ברן גורמן, רון פרלמן, ג'ון טורטורו, פין וולפהארד, קייט בלאנשט, טים בלייק נלסון, כריסטוף ואלץ וטילדה סווינטון.
הסרט הוכרז על ידי דל-טורו ב-2008 ובמקור היה אמור לצאת לאקרנים ב-2013 או 2014, אבל הפרויקט נכנס לגיהנום פיתוחי. בינואר 2017, מקהייל הוכרז כשותף בכתיבת התסריט, אך ההפקה הושעתה בנובמבר 2017 מכיוון שאף אולפן לא היה מוכן לספק מימון. הוא קם לתחייה בשנה שלאחר מכן לאחר שנרכש על ידי נטפליקס.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של לונדון ב-15 באוקטובר 2022. כמו כן, הסרט יצא לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-9 בנובמבר באותה שנה ויצא בסטרימינג ב-9 בדצמבר על ידי נטפליקס. הסרט זכה לשבחים רבים על ידי המבקרים, ששיבחו את הבימוי של דל טורו וגוסטפסון, התסריט, ההנפשה והוויזואליות של סטופ-מושן, פרטיטורה מוזיקלית, עבודת הדיבוב ונאמנות לחומר המקורי. הסרט הוקדש גם לזכר הוריו של דל טורו.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-80, בפרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-76 ובפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-95. כמו כן, קיבל הסרט את פרס אנני לסרט הטוב ביותר ועוד מספר פרסים נוספים בטקס פרסי אנני ה-50.
תקציר העלילה
באיטליה במהלך מלחמת העולם הראשונה, הנגר ג'פטו מאבד את בנו קרלו במהלך הפצצה אווירית בשוגג. ג'פטו מכבד את זכרו על ידי נטיעת אצטרובל ליד קברו ומבלה את עשרים השנים הבאות באבל על אובדנו. צרצר אנתרופומורפי בשם סבסטיאן מתגורר בעץ האורן שנוצר. ג'פטו כורת לאחר מכן את העץ בהתקף זעם שיכור כדי ליצור בן חדש מהעץ שלו. הוא מתעלף שיכור כשהוא משאיר את הבובה לא גמורה. ורוח היער מעוררת את הבובה לחיים, ונותנת לו את השם פינוקיו. הרוח פוגשת את סבסטיאן, צרצר עם שאיפות ספרותיות, ומבטיחה להעניק לו משאלה, בה הוא מתכוון להשתמש כדי להתפרסם, בתמורה לאחריות להשגיח על פינוקיו.
מאוחר יותר ג'פטו מגלה שפינוקיו חי וסוגר אותו בארון בזמן שהוא הולך לכנסייה, אך פינוקיו עוקב אחריו ומפחיד את תושבי הכפר. למחרת בהוראת קצין המשטר הפשיסטי הפודסטה, הוא שולח את פינוקיו לבית הספר, בדרך הוא פוגש את האריסטוקרט לשעבר שהפך למנהל תיאטרון בובות נודד הרוזן וולפה והקוף שתום העין המבצע שלו ספצטורה. וולפה משכנע את פינוקיו להצטרף לקרקס שלו וגורם לו לחתום על חוזה. לאחר שג'פטו מגיע להביא את פינוקיו הביתה ונאבק ברוזן וולפה, פינוקיו נזרק לכביש שם הוא נפגע ממכונית ומת.
פינוקיו מצליח להימלט ונלכד על ידי וולפה שרוצה לנקום בו על שהשפיל אותו מוקדם יותר, אבל ספצטורה מתערב ומשחרר אותו והם נופלים אל צוק, כשוולפה נופל אל מותו. כאשר פינוקיו מציל את ספצטורה, הם נבלעים על ידי מפלצת הים (לוייתן טורף), שם הם מתאחדים במהרה עם ג'פטו וסבסטיאן. פינוקיו מספר כמה שקרים כדי לגרום לאף שלו לגדול כדי ליצור גשר שמוביל אל מחוץ לחור הנשיפה של הליוייתן. בדיוק כשהם בורחים, הליוייתן מנסה לאכול אותם שוב, ומאלץ את פינוקיו להקריב את עצמו על ידי פיצוץ מוקש ימי. כשהוא פוגש שוב את המוות, הוא דורש להישלח בחזרה מוקדם כדי שיציל את ג'פטו מטביעה, למרות העובדה שזה יהפוך אותו לבן תמותה. לאחר שהציל את ג'פטו, פינוקיו מת, מה שגרם לסבסטיאן להשתמש במשאלה כדי לגרום לפינוקיו לחזור.
עם זאת, כפי שסיפרה המוות לפינוקיו, הוא מצליח להאריך ימים יותר מכל אהוביו, כאשר נראה כי ג'פטו, סבסטיאן וספצטורה מתו ופינוקיו מחליט לנסוע לחלקים לא ידועים להרפתקאות חיים חדשות עד ליום שבו זמנו יסתיים.
פיתוח
ב-17 במאי 2012, דל טורו נכנס לתפקיד הבמאי במקום גרימלי. ב-23 בינואר 2017, הודיע פטריק מק'הייל שהוא יכתוב יחד עם דל טורו את התסריט. ב-31 באוגוסט 2017, דל טורו אמר בריאיון לאתר IndieWire שהסרט זקוק ל-35 מיליון דולר נוספים או שהוא יבוטל וב־22 באוקטובר 2018 רכשה נטפליקס את זכויות הסרט.
ליהוק
ב-31 בינואר 2020, הוכרז שרון פרלמן, טילדה סווינטון, יואן מקגרגור, כריסטוף וולץ ודייוויד בראדלי הצטרפו לצוות הסרט. דניאל רדקליף, טום ווייטס וכריסטופר ווקן נחשבו בעבר. רדקליף יישאר מאוחר יותר כמפיק בפועל של הסרט. ב-19 באוגוסט 2020, גרגורי מאן, קייט בלאנשט, טים בלייק נלסון, פין וולפהארד, ג'ון טורטורו וברן גורמן הצטרפו לקאסט הסרט. ההופעה הווקאלית של מאן בתור פינוקיו העניקה לו אישיות "מטופשת ושטופת שמש" שכמהה ללמוד על העולם ולפגוש את כולם, אבל בהתחשב באיך שהוא נוצר עם עץ העץ ליד קברו של קרלו, השורשים שלו עצובים איכשהוא.
מוזיקה
ב-8 בינואר 2020, אלכסנדר דספלה החל להלחין את פרטי הסרט והשירים המקוריים של הסרט. זה שיתוף הפעולה השני של דספלה ודל טורו, אחרי הסרט "צורת המים". רובן כץ כתב את שירי הסרט. ב-23 באוגוסט 2012, ניק קייב צורף במקור להלחין את הפרטיטורה, אך הוחלף על ידי דספלה כעבור שנים.
הפצה
בנובמבר 2018 קבעה נטפליקס את מועד יציאת הסרט לשנת 2021. בינואר 2021, מנכ"ל נטפליקס, טד סרנדוס, חשף שניתן להעביר את ההפצה ל-2022 או מאוחר יותר, עם הרעיון של נטפליקס להוציא שישה סרטי אנימציה בשנה. בדצמבר 2021, דל טורו הצהיר שהוא ישוחרר ברבעון האחרון של 2022. בינואר ויולי 2022, עם יציאת הפרולוג הראשון של הסרט, הוכרז על הפצת הסרט בדצמבר 2022.
אביר צוחק
"אביר צוחק" (באנגלית: Laughing Cavalier) הוא כינויו של ציור מאת הצייר ההולנדי פרנס הלס.
תיאור
הציור הוא דיוקן של גבר. הדמות מתוארת מנקודת מבט נמוכה מעט, כשהיא ניצבת בצדודית (פרופיל) חלקית. קומפוזיציה זו מעניקה לציור דינמיות רבה. בעוד כתפיו של הגבר פונות לצד, ראשו כמעט וחזיתי. הוא לבוש מעין וסט מבד שחור מבריק המעוטר בתחרה. מתחתיו הוא לובש בגד בעל דגם צמחי רקום, ולמותניו אבנט שחור. לצווארו מוצמד צווארון תחרה גדול המעוטר בסרט שחור, ולראשו הוא חובש כובע שחור גדול. בפינתו הימנית העליונה של הציור מופיעה הכתובת "Æ'TA SVÆ 26/A°1624", המהווה קיצור בלטינית לכתובת: "aetatis suae 26, anno 1624", המציינת את גילו של הגבר - 26 - ואת שנת הציור - 1624.
זהותו של הגבר איננה ידועה. ייתכן שהוא איש צבא או פקיד גבוה. היסטוריון האמנות פיטר בייסבור (Pieter Biesboer) הציע כי מדובר בדמותו של טילמן רוסטרמן (Tieleman Roosterman), סוחר בגדים הולנדי המופיע בדיוקן אחר של הלס.
התיעוד המוקדם ביותר של הציור הוא בשנת 1770. בשנת 1822 נמכר לאספן אמנות בשם פורטלס-גורגייר (Comte de Pourtalès-Gorgier). בשנת 1865 נמכר הציור לריצ'רד סימור-קונווי, המרקיז של הרטפורד שבהרטפורדשייר. (Richard Seymour-Conway, 4th Marquess of Hertford). הציור נשלח לתצוגה בלונדון תואר הציור בקטלוג התערוכה כציור של "אביר". בשנת 1888 הוצג הציור בהאקדמיה המלכותית לאמנויות, שם זכה לכותרת "אביר צוחק". בשנת 1884 עבר הציור רסטורציה ובמסגרתה נוקה הציור. ייתכן כי בכך הוסרו ממנו תוספות מאוחרות שגרמו לדמות להראות מחייכת ולא צוחקת. כיום נמצא הציור באוסף וולאס, והוא מוצג לציבור בבית הרטפורד (Hertford House) שבכיכר מנצ'סטר, הסיטי של וסטמינסטר, לונדון.
סן מיגל (נהר, קולורדו)
נהר סן מיגל (באנגלית: San Miguel River) הוא יובל של הנהר דולורס, באורך 130 קילומטרים בדרום-מערב מדינת קולורדו שבארצות הברית. מקורותיו בהרי סן חואן מדרום-מזרח לטליורייד (37.92694°N, -107.77583°W). הנהר זורם לצפון-מערב, לאורך המורד הדרומי של רמת אנקומפגרה, דרך היישובים פלייסרוויל (Placerville), נוקלה (Nucla) ונשפך לנהר דולורס, יובל של הנהר קולורדו, במערב מחוז מונטרוז, בערך 24 קילומטרים מזרחית לקו הגבול עם מדינת יוטה (38.38°N, -108.80333°W).
הסן מיגל זורם בחופשיות פחות או יותר, עם זאת, סכרי הטיה מנקדים את הנהר ומשנים את הזרמים. שיפוע הנהר סן מיגל משתנה מתלול מאוד בחלקיו העליונים (כשהוא יוצר זרם רדוד, סלעי ובלתי עביר לשיט) לשיפוע מתון בחלקיו התחתיים, הפרש גובה של 9.5-5.7 מטר לקילומטר אורך, המאפשר שיט במים לבנים במגוון אשדות בתחום II+--III. הפרש הגבהים בין מקורות הנהר לשפך הוא 2,100 מטרים, מאזור אלפיני לאזור מדברי. הספיקה הממוצעת היא 17 מטרים בשנייה.
שייטים בקיאקים וברפטינג במים לבנים יכולים ליהנות מקטעים רבים על הסן מיגל. מינימום ספיקה מומלץ לסירות קטנות הוא 7 מטרים בשנייה, כשהנהר ראוי לשיט סמוך לפלייסרוויל בשלהי אפריל או תחילת מאי. נוהגים לשוט בכמה קטעים באורכים שונים משם ועד השפך לדולורס, סמוך לעיירת המכרות אורניום הנטושה יוראוון (Uravan). רוב הנהר נחשב בדרגה 2 עם כמה אשדות בדרגה שלוש שעשויים להיות מאתגרים בזרימות חזקות, כאשר מהירות הזרם מקשה על עצירה לשם בחינת המעבר הטוב יותר. סכנות נוספות בנהר הם שלושת סכרי ההטיה בין נאצ'ריטה (Naturita) לגשר כביש 145 מזרחית לנורווד (Norwood). כולם נוחים לשאת את הסירה מעבר להם. עם זאת, כשהנהר מתפתל דרך העמק החקלאי מזרחית לנצ'וריטה, חוצים כמה גדרות בקר את הנהר.
יוחנן קלדי
יוחנן קַלדִי (נולד ב-1940 בהונגריה) הוא מנצח, לבריתן, מוזיקאי ופזמונאי ישראלי.
ביוגרפיה
קלדי נולד ב-1940 בהונגריה בשם יאנוש קלדי. למד באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג שבאוסטריה. בשנת 1968, בסוף שנות העשרים לחייו, עלה לישראל.
בשנת 1969 ניצח קלדי על התזמורת הסימפונית חיפה בקונצרט לציון 100 שנים לרוסיני.
ב-1970 היה המנהל המוזיקלי של ההצגה "המכשפה" בתיאטרון גיורא גודיק.
במשך כ-16 שנה, בשנות ה-70 וה-80, היה קלדי מפיק ויועץ מוזיקלי של הטלוויזיה החינוכית. במסגרת זו ערך, יצר והפיק פסקולים לכ-1,800 תוכניות, בהן "רחוב סומסום", "גבי ודבי", "Here we are", "Neighbours", "סקוטרמן" ועוד.
קלדי ניצח על התזמורת הסימפונית ירושלים והקליט איתה מספר יצירות (רוסיני - הפתיחה "סולם המשי" פרטוש - "רונדו על נושא ספרדי") שהושמעו ברדיו ברשת א'.
לאחר מכן עבד כעצמאי, כמפיק ותמלילן של תוכניות מולטימדיה לימודיות והיסטוריות.
בעשור הראשון של המאה ה-21 חיבר מספר ליברטי לאופרות שהועלו בגרמניה, בצ'כיה וביפן. זכה בפרס ראשון, מתוך 127 מתחרים, בתחרות מטעם התיאטרון העירוני של לוצרן, הבימה לאופרה עכשווית  ברויאל אופרה בלונדון ותיאטרון האוונגרד נט-צייט  בווינה, על חיבור ליברית לאופרה הקומית "השוד הגדול של בית המאפה", שמקורה בסיפור יפני מבוסס על הרוקי מורקמי.
חיים אישיים
קלדי נשוי לעיתונאית הגר אֱנוֹשׁ ואב לשלושה. התגורר עם אשתו בתל אביב עד 2002, אז עברו למושב אוהד שבנגב המערבי.
אם אין להם לחם, שיאכלו עוגות
אם אין להם לחם, שיאכלו עוגות (במקור בצרפתית: Qu'ils mangent de la brioche – "שיאכלו בריוש") היא אמרת כנף המבטאת ניתוק בין ההנהגה או האליטה הכלכלית לבין העם. האמרה מיוחסת בטעות למלכת צרפת מארי אנטואנט, אך לאמיתו של דבר היא הופיעה בספר זיכרונותיו של לואי ה-18 בו הוא מייחס את האמרה למריה תרסה, נסיכת ספרד.
מקור ומשמעות
מקור האמרה הוא בספר "הווידויים" של ז'אן-ז'אק רוסו, שנכתב ב-1765 ופורסם ב-1782. בספר מספר רוסו על זמן שבו חיפש לחם כדי לאכול עם יין שגנב, הוא התבייש להיכנס למאפייה כאדם פשוט ולקנות לחם, ואז נזכר במילותיה של "נסיכה גדולה", שבמענה לתלונה על כך שלאיכרים אין לחם לאכול ענתה "שיאכלו בריוש!" בעקבות כך החליט לקנות בריוש:
האמרה מציגה את הניתוק בין השלטון ומעמד האצולה לבין 'האזרח הקטן', כך שהמלכה לא העלתה בדעתה שהמחסור בלחם נובע מעוני והציעה לאכול במקומו דבר יקר יותר.
בעלת האמרה
בספר של אלפונס קאר שיצא לאור ב-1843, יוחסה האמרה למרי אנטואנט אשתו של לואי ה-16, שאמרה זאת בעקבות המשבר הכלכלי שהיה בזמן המהפכה הצרפתית. חוסר הפופולריות של המלכה בשנים שלפני פרוץ המהפכה השפיע ככל הנראה גם על רבים לייחס לה את הביטוי. עם זאת, בשנות האלפיים אין עוד ספק כי המשפט לא נאמר על ידי מארי אנטואנט. בספר זיכרונותיו של לואי ה-18 מיוחסת האמרה למריה תרסה, נסיכת ספרד.
לדברי ההיסטוריון פול ג'ונסון מסתבר שמדובר באנקדוטה שהמציא רוסו, והיא לא נאמרה מעולם על יד מלכת צרפת. אמרה דומה אך במשמעות שונה מיוחסת לויקטואר, אחת מבנותיו של לואי ה-15, שבזמן רעב קוננה על סבלם של אנשים חסרי לחם ואמרה: "אבל אלוהים, אם הם היו יכולים להפטר מאכילת קרום הפאי!". קרום הפאי זול יותר מלחם ודבריה נאמרו מתוך רחמים ולא מתוך זלזול וניתוק.
בתרבות הסינית מיוחסת אמרה דומה לקיסר משושלת ג'ין במאה הרביעית, שכששמע שלאנשים אין אורז, תמה למה אינם אוכלים בשר.
קטן (עיר)
קֶטֶן (בגרמנית: Köthen, בעבר גם Cöthen; בעברית נכתב שמה לעיתים קתן) היא עיר בגרמניה, בירת המחוז אנהלט-ביטרפלד שבמדינת סקסוניה-אנהלט. היא שוכנת כ-30 קילומטר צפונית מן העיר האלה. חוצה אותה הנחל ציטה. מספר תושביה - כ-30,000.
קטן שוכנת באזור פורה בעל אדמה שחורה עשירה המתאימה לגידול סלק הסוכר. קיימת בעיר תעשיית היי-טק, מפעל למנופים, וכמו כן מפעלים כימיים, למזון ותעשיית דפוס. שמה של העיר נקשר בשמו של המלחין יוהאן סבסטיאן באך, שחי ויצר בה למשך תקופה של כשש שנים. היא מוכרת גם כמרכז של הרפואה ההומאופתית מיסודו של סמואל האנמן.
היסטוריה
האזור יושב על ידי בני אדם עוד מתקופת האבן, לפני 250,000 שנה, הודות לאדמתו הפוריה במיוחד. ראיות על ההתיישבות המוקדמת במקום נמצאו בשפע בחפירות הארכולוגיות ובאוספים של המוזיאון הפרהיסטורי בעיר.
התעודה הראשונה המציינת קיומה של העיר Cothene היא משנת 1115. בשנת 1194 כשהפכה למושבם של נסיכי אנהלט, קטן הייתה ידועה מזמן כעיר שווקים. בסביבות שנת 1280 הוקמו בה חומות מבוצרות. במשך למעלה ממאתיים שנה (1847-1603) קטן הייתה בירת הנסיכות הגרמנית העצמאית (החל משנת 1806 - דוכסות) אנהלט-קטן.
ארמון קטן שופץ במלואו פרט לאגף אחד שהופצץ מהאוויר בשנת 1944. אחת האטרקציות המרכזיות היא אולם המראות, שבו מנגנים תכופות מוזיקה של באך. החל משנת 1967 מתקיים בקטן פסטיבל באך דו-שנתי. הפסטיבל מתנהל באולמות השונים של הארמון ובכנסיות המקומיות. בשנת 2008 הוקם במתחם הארמון אולם קונצרטים חדש.
סמואל האנמן, מייסד ההומיאופאתיה, עבד בקטן בשנים 1834-1821 ובתקופה זו פרסם הרבה מספריו הידועים. בשנת 1855 תלמיד שלו, ארתור לוצה, פתח את הקליניקה ההומיאופאתית של הארמון. ביתו של האנמן פתוח לתיירים וכולל קליניקה הומאופתית פעילה. בקטן הוקמה הספרייה ההומיאופאתית האירופית, בה מתקיימים כנסים בתחום הרפואה ההומיאופתית.
בלעא
בלעא (בערבית: بلعة) היא עיירה פלסטינית בנפת טולכרם, הממוקמת כתשעה ק"מ צפונית-מזרחית לטולכרם בצפון יהודה ושומרון וכשלושה ק"מ מהכביש המהיר טול-כרם-שכם.
על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), אוכלוסיית העיר מנתה כ-6,604 תושבים בשנת 2007.
היסטוריה
הכפר נוסד ככל הנראה בתקופה העות'מאנית. אדם זרטל ביקר בכפר במסגרת סקר הר מנשה ומצא חרסים בעיקר מהתקופה העות'מאנית (80%) והתקופה המודרנית (20%), ועל בסיס ממצא זה הסיק כי הכפר נוסד מתישהו במשך המאה ה-16 או ה-17. עפ"י דוד גרוסמן, תושבי הכפר הגיעו ממספר מקומות, בהם ברברה, דיר אל-ע'וסון וג'ת.
בשנת 1922, אוכלוסיית העיירה מנתה 1,259 איש ומספר זה כמעט והוכפל ל-2,220 תושבים בשנת 1945. עם כיבוש הכפר במלחמת ששת הימים, התגוררו בכפר כ-3,800 איש, לאחר שעשרות משפחות מעיירות סמוכות (ובהן דיר אל-ע'וסון) התיישבו בו לאחר המלחמה.
כלכלה
מקור ההכנסה העיקרי של בלעה הוא חקלאות. שטח העיירה הוא כ-23,000 דונם שרובם אדמה חקלאית. חקלאי העיירה מייצרים מדי שנה כ-10,000 טונות של שמן זית בממוצע. בנוסף על כך, החקלאים בכפר מגדלים גם תאנים, משמשים ושקדים. חיטה ושעורה מגודלים בחורף ואילו עגבניות ופלפלים ירוקים גדלים במהלך הקיץ. משפחות רבות מחזיקות אלפי תרנגולות וכן כבשים, עזים ובקר.
מקור תעסוקה משמעותי נוסף הוא הרשות הפלסטינית. רבים מתושבי הכפר עובדים כמורים, רופאים, מנהלי עסקים ובשירות הביטחון המסכל. בבלעה שישה בתי ספר: שני תיכונים וארבעה יסודיים. בנים ובנות לומדים בבתי ספר שונים. ישנם גם שלושה גני ילדים.
גורם מבנה
בפיזיקה של חומר מעובה וקריסטלוגרפיה, גורם המבנה הוא תיאור מתמטי של תבנית הפיזור המתקבלת כתוצאה מניסוי פיזור, המתבצע בעזרת קרינת רנטגן, אלקטרונים או נייטרונים, על חומר מסוים. גורם המבנה הוא למעשה הגודל בריבוע של סכום אמפליטודות הגלים המפוזרים על ידי מרכיבי החומר (אטומים או אלקטרונים). גורם המבנה מעיד על קורלציות בין המיקום הממוצע של חלקיקי המערכת, וממנו ניתן ללמוד, בין השאר על מבנים ודינמיקה של חומרים פשוטים כמו מוצקים ונוזלים, וגם חומרים מורכבים כמו ממברנות וספינים.
פיתוח מתמטי
תהא \Phi (r) פונקציה סקלרית המתארת את התפלגות החומר במרחב. עבור N יחידות בסיס נוכל להגדיר:
אמפליטודת הפיזור,, תוגדר כריבוע של הערך המוחלט של טרנספורם פורייה של. כלומר:
נגדיר את גורם המבנה כ:
כאשר <...> הוא הממוצע בזמן ו- הוא גורם הצורה.
משמעות פיזיקלית
גורם המבנה הוא למעשה הגודל המוחלט בריבוע של סכום האמפליטודות המתקבל מ-N גלים כתוצאה מפגיעה של גל מישורי ב-N מפזרים נקודתיים. גורם המבנה פרופורציונלי לעצמת הקרינה המפוזרת.
את גורם המבנה ניתן למצוא ניסיונית על ידי מדידת זווית הפיזור בניסויי פיזור של אלקטרונים וקרני רנטגן, כאשר הוא וקטור השינוי בתנע של הפוטון, האלקטרון או הנייטרון.
ככל שקיימת קורלציה חזקה יותר במרחק המפריד בין מרכיבי המערכת, כלומר יש הסתברות גדולה למצוא ערך מסוים עבור, נקבל התאבכות בונה ב- עבור הערך , וכך ניתן להסיק על המבנה של אותו חומר. ב
ניסוי של פיזור נייטרונים ניתן להסיק על יחס הנפיצה של הסריג, וזאת על ידי קבלה של פונקציות דלתא נוספות המתווספות לסריג ההופכי המתקבל מניסוי הפיזור. ניסויים מסוג זה אינם אפשריים בפיזור אלקטרונים וקרינת רנטגן, וזאת מכיוון שנייטרונים מבצעים אינטראקציה כמעט ורק עם גרעין האטום (ובכך יכולים לעורר פונונים) לעומת האלקטרונים וקרינת הרנטגן שמבצעים אינטראקציה כמעט ורק עם האלקטרונים של האטום.
במקרה זה יתקבל הביטוי הבא עבור פונקציית המבנה הדינאמית:
כאשר היא הסטייה של אטום l' משיווי משקל בזמן t ו- הוא הפאקטור של דבאי וולר. פיתוח של הביטוי מוביל למסקנה שהשיאים הנוספים של הפיזור המתקבלים כתוצאה מבליעה ופליטה של פונונים הם פרופורציונליים ל- e^{-2W}. את יחס הנפיצה ניתן להסיק מחוק שימור הקוואזי תנע של הסריג ומההנחה שהתנגשות נייטרונים באטומים היא אלסטית (חוק שימור האנרגיה). חוקי שימור אלה, עבור בליעה\פליטה של פונון בודד, מובילים לזוג המשוואות הבאות:
כאשר הוא השינוי בתנע הנייטרון, \Delta E היא השינוי באנרגיית הנייטרון, \textbf{G} הוא וקטור בסריג ההופכי, ו- היא התדירות המתאימה לפונון בעל אורך גל \textbf{q}.
גורם הצורה, שקשר אף הוא לתבנית הפיזור שמתקבלת, מעיד על קורלציות בתוך המפזרים הנקודתיים של גורם הצורה. לדוגמה: התפלגות האלקטרונים באטום בודד או מיקומי מונומרים של פולימר. עבור התפלגות האלקטרונים, גורם הצורה יהיה:
גביש מושלם
עבור גביש מושלם אינסופי (סריג בראבה) שבו המיקום של כל אטום מתואר על ידי הווקטור, כאשר יש קורלציה חזקה מאוד בין מיקום האטומים בגביש, ותתקבל התאבכות בונה אך ורק עבור וקטורי \textbf{q} אשר שייכים לסריג ההופכי, ונקבל שפונקציית המבנה מתארת למעשה את ההתפלגות המרחבית של הסריג ההופכי. במקרה החד-ממדי שבו מספר סופי של אטומים N, במקום פונקציות דלתא גורם המבנה שיתקבל יהיה:
דוגמה: סריג קובי
עבור סריג בראבה קובי בעל וקטורי הבסיס, גורם המבנה יתאפס לכל בכיוון וגורם המבנה שיתקבל הוא:
כאשר. זוהי למעשה פונקציית ההתפלגות המתארת את הסריג ההופכי של הסריג הקובי הפשוט.
נוזל
במקרה של נוזל לא מסודר נעשה שימוש בפונקציית ההתפלגות הרדיאלית, g(r), אשר מתארת את הסיכוי למצוא חלקיק בספירה דקה בעלת רדיוס r ועובי dr. את פונקציית המבנה ניתן לרשום כך: המספר הממוצע של השכנים הקרובים יכול להיות מוערך על ידי ביצוע אינטגרציה את השיא הראשון של פונקציית ההתפלגות הרדיאלית:
מודל אינטראקציה קשיחה (Hardcore Interaction)
דרך פשוטה לתאר נוזל היא על ידי אינטראקציה קשיחה. במודל זה פוטנציאל האינטראקציה הוא:
כאשר \sigma נלקחת לרוב כ-2 רדיוסי הכדור הקשיח, \sigma=2R (כלומר: המרחק המינימלי בין 2 מרכזי מסה של שני חלקיקים הוא קוטר חלקיק). בעזרת פוטנציאל זה ניתן לחשב פונקציית ההתפלגות הרדיאלית על ידי שיטת מונטה קרלו או על ידי הקירוב האנליטי של Percus-Yevick למשוואת Ornstein–Zernike.
גז אידיאלי
בגז אידיאלי, מכיוון שמדובר בחלקיקים נקודתיים ללא אינטראקציה, אין קורלציה בין מיקומי החלקיקים השונים, והמשתנים ו- הם בלתי תלויים. בזכות זאת, נוכל להפריד את הסכום על האקספוננטים בצורה הבאה: כל עוד.
שימושים
גורם המבנה משמש ללמידה על הסטטיסטיקה של המבנה המיקרוסקופי של חומרים כגון מוצקים, נוזלים וגזים - אך גם של מבנים יותר מסובכים כגון ממברנות, פולימרים, ספינים ועוד. במקרה של פיזור נייטרונים ניתן ללמוד גם על הדינמיקה של המבנה, כגון יחס הנפיצה של פונונים בענפים שונים בסריג, שבאה לידי ביטוי בתוספת של שיאים חדשים שאינם נמצאים בסריג ההופכי. קבלת מידע על הדינמיקה של הסריג, כמו יחס נפיצה של פונונים עבור צירים שונים של הגביש, אפשרית על ידי בחינת השינוי באנרגיה של נייטרונים מפוזרים כתוצאה מפליטת\בליעת פונונים.
סרחי אנריץ'
סרחי אנריץ' (בספרדית: Sergi Enrich; בקטלונית מזרחית מבטאים:סרז'י אנריק) נולד ב-26 בפברואר 1990) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
סרחי אנריץ' נולד באי מנורקה שבספרד. הוא התחיל להתאמן במועדון הנוער של מיורקה ובשנת 2010 רשם את הופעת הבכורה שלו בליגת העל. רוב משחקי העונה הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון בליגה השלישית בחשיבותה בספרד.
בהמשך אנריץ' שיחק בהשאלה בקבוצות הליגה הספרדית השנייה בכדורגל.
בקיץ 2013 הוא חתם בנומנסיה מאותה ליגה. בנובמבר הוא זכה בתואר "כדורגלן החודש של הליגה".
ב-12 ביולי 2015 חתם אנריץ' באייבר מהליגה הבכירה. הוא שיחק באייבר מספר עונות והיה ורשם במדיה 187 משחקים. בהיותו באייבר הואשם אנריץ' בהפצת קלטת לוהטת יחד עם אנטוניו לונה ואדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב מאותה הקבוצה. בשנת 2021 הוא נשפט לשנתיים מאסר שנדחה לאור העדר הרשעות קודמות.
בשנת 2021 בעקבות פסקה בחוזה שאיפשרה לו לעזוב את הקבוצה המידה והיא תרד ליגה, אנריץ' החליט לעזוב את הקבוצה. הוא היה קרוב לחתום בשאלקה 04, אך בעקבות ההרשעה לא נחתם החוזה. בספטמבר 2021 הוא חתם ב"פונפרדינו" מליגת משנה הספרדית עד סוף העונה. בקיץ 2022 הוא עבר לריאל אוביידו.
בשנים 2008–2009 אנריץ' רשם 4 הופעות בנבחרת הנוער של ספרד.
חוגלה חלודית
חוגלה חלודית (שם מדעי: Caloperdix oculeus) היא מין יחיד בסוג מתת-משפחת החוגלות שבמשפחת הפסיוניים. חיה בטבע ביערות דרום-מזרח אסיה.
חוגלה זו היא קרובת משפחתם של השליו והפרנקולין והיא קטנה כמותם ומגיעה לאורך 23–27 ס"מ בממוצע. משקלה מגיע ל-230 גרם והיא בעלת גוף בעל נוצות חומות-זהובות, כנפיים חומות וצוואר ורוד. המקור צר ומחודד והעיניים צהובות עם עור אדום סביבם. הכנפיים שחורות ומעוגלות והחוגלה מעופפת איתם לעיתים רחוקות בצורה מגושמת.
היא חיה ביערות הגשם הטרופיים של אינדונזיה, מלזיה, מיאנמר ותאילנד. היא מצויה בקרבה לסיכון עקב הפגיעה באזור המחיה שלה וגם כתוצאה מציד.
Princes of the Universe
Princes of the Universe (בעברית: נסיכי היקום) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, שנכתב על ידי סולן הלהקה פרדי מרקיורי. השיר נכתב עבור פסקול הסרט איש הנצח, ונכלל באלבום A Kind of Magic בשנת 1986. הוא נכלל גם באלבום האוסף Greatest Hits III משנת 1999.
השיר, שנכתב עבור פסקול הסרט איש הנצח, הוא היחיד באלבום A Kind of Magic שמרקיורי כתב לבדו. השיר גם שימש כשיר הנושא בסדרת הטלוויזיה איש הנצח.
קליפ
את הקליפ לשיר ביים הבמאי האוסטרלי ראסל מולקאי, שביים את שני הסרטים הראשונים של איש הנצח, והוא צולם ב-14 בפברואר 1986 באולפני אלסטרי שבלונדון. לצד הופעתה של קווין בקליפ, מוצגות סצנות מהסרט איש הנצח. כריסטופר למברט, שמגלם את "קונור מקלאוד" בסרט, מופיע אף הוא בקליפ, ונלחם בחרב עם פרדי מרקיורי שמשתמש במעמד למיקרופון שלו כחרב.
לורן וייסברגר (סופרת)
לורן וייסברגר (באנגלית: Lauren Weisberger; נולדה ב-28 במרץ 1977) היא סופרת אמריקאית ומחברת רב המכר מ-2003 "השטן לובשת פראדה", הנחשב כרומן מפתח המבוסס על ניסיון חייה האמיתי כעוזרת האישית של העורכת הראשית של "ווג", אנה וינטור.
ביוגרפיה
וייסברגר נולדה בסקרנטון, פנסילבניה, למשפחה יהודית, אמה מורה ואביה מנכ"ל חנות כלבו שהפך לברוקר למשכנתאות. וייסברגר חונכה בחינוך קונסרבטיבי ומאוחר יותר בחינוך רפורמי. היא בילתה את תחילת גיל ההתבגרות שלה בקלרקס סאמיט, פנסילבניה, עיירה קטנה מחוץ לסקרנטון. בגיל 11, הוריה התגרשו והיא ואחותה הצעירה, דנה, עברו לאלנטאון, פנסילבניה, באזור עמק ליהיי של המדינה, עם אמן.
בבית הספר התיכון פארקלנד, בעיירה סאות' ווייטהול ליד אלנטאון, וייסברגר השתתפה בספורט בית ספרי, ספורט תחרותי, פרויקטים נוספים וארגונים. היא סיימה את לימודיה ב-1995.
היא למדה באוניברסיטת קורנל באיטקה, ניו יורק, לקחה כחוג הראשי לימודי אנגלית, הייתה חברה באחוות אלפא אפסילון פי וסיימה ב-1999. לאחר הקולג', היא טיילה כתרמילאית ברחבי אירופה, ישראל, מצרים, ירדן, תאילנד, הודו, נפאל והונג קונג. כשחזרה הביתה, היא עברה למנהטן והתקבלה כעוזרת האישית של וינטור בווג. היא עבדה שם עשרה חודשים בטרם עזבה עם עורך התוכן ריצ'רד סטורי. בעוד וייסברגר אמרה שחשה לא במקום במגזין, העורכת התפעולית לורי ג'ונס אמרה מאוחר יותר, "היא נראתה שמחה לחלוטין, אישה נהדרת".
וייסברגר מתגוררת בעיר ניו יורק. ב-2008 נישאה למייק כהן.
מגנוסון
ראו גם
}}
גלקסיית גלגל הרוח
גלקסיית גלגל הרוח (נקראת גם M101 מ-Messier 101, וכן NGC 5457) היא גלקסיה ספירלית הנמצאת במרחק של כ-21 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה. זהו אחד מעצמי מסיה האחרונים שהוכנסו לקטלוג מסיה על ידי שארל מסיה, עצמו מעט לפני פרסום המהדורה השלישית שלו, והעצם האחרון שמסיה צפה בו לפני השלמת הקטלוג (M102 ו-M103 הוכנסו לקטלוג על פי הדיווח של פייר מאשן בלבד).
היסטוריה
גלקסיית גלגל הרוח התגלתה ב-27 במרץ 1781 על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, שדיווח על תגליתו למסיה. מסיה צפה בה באותו לילה וצירף אותה לקטלוג מסיה, שהיה בשלבים האחרונים לפני פרסומו, תחת התיאור "ערפילית ללא כוכבים מאוד עמומה בין היד השמאלית של רועה הדובים והזנב של הדובה הגדולה. ויליאם הרשל צפה בגלקסיה בשנת 1783 וציין שיש בחלקה הצפוני כוכב בהיר ומספר כוכבים חיוורים בחלקה הדרומי. בתצפית נוספת בשנת 1789 הוא ציין שהיא בהירה מאוד ועם גרעין קטן המוקף בערפיליות נרחבת ושבשוליה יש שתי ערפיליות נוספות (NGC 5461 ו-NGC 5462 שכיום ידוע שאלו אזורי H II בזרוע של הגלקסיה). ג'ון הרשל צפה בה בשנת 1831 ותיאר אותה כערפילית גדולה ועגולה שבהירותה גדלה משוליה לכיוון המרכז בהתחלה באופן הדרגתי ואחר כך בחדות. בשנת 1851 פרסם ויליאם פרסונס רישום של הערפילית עם מספר זרועות ספירליות המקיפות אותה והיה הראשון לגלות את המבנה הספירלי שלה. בשנת 1918 ביצע האסטרונום האמריקאי הבר קרטיס צילום ארוך חשיפה של מספר ערפיליות וביניהן גלקסיית גלגל הרוח. הצילום הראה שהגלקסיה גדולה מאוד ומכילה מספר ערפיליות שזוהו מסביבה ומהוות למעשה אזורים צפופים יותר בזרועותיה (עצמים 5449, 5450, 5451, 5453, 5455, 5458, 5461 ו-5462 בקטלוג הכללי החדש).
עד היום נצפו בגלקסיית גלגל הרוח 4 סופרנובות: SN 1909A שסוגה אינו ידוע והגיע לדרגת בהירות 12, SN 1951H ו-SN 1970G שהיו סופרנובות מסוג II והגיעו בשיאן לדרגות בהירות 17.5 ו-11.5 בהתאמה, ו-SN 2011fe שהייתה סופרנובה מסוג Ia ושבהירותה הגיעה בשיאה לדרגה 10.
תצפית
גלקסיית גלגל הרוח נמצאת כ-5.6 מעלות מצפון-צפון-מזרח לכוכב אלקאיד, כ-5.7 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לאלקור וכ-4 מעלות מצפון מזרח לכוכב θ (תטא) ברועה דובים. גלקסיית המערבולת נמצאת כ-8.8 מעלות מדרום-מערב לגלקסיית גלגל הרוח וגלקסיית החמניה נמצאת במרחק של כ-14.6 מעלות באותו הכיוון. עם בהירות נראית מדרגה 7.8 ניתן להבחין בה בקלות באמצעות משקפת או באמצעות טלסקופ חובבים. טלסקופ בינוני מספיק כדי להבחין במבנה הספירלי שלה, אך רק צילום ארוך חשיפה מאפשר לצפות במבנה המורכב והמרשים שלה שמשתרע על כמעט חצי מעלה - כגודלו של הירח המלא.
תכונות
המרחק אל גלקסיית גלגל הרוח נמדד באמצעות זיהוי של מאות משתנים קפאידיים על ידי טלסקופ החלל האבל. הבהירות המוחלטת שלהם חושבה ממחזורי ההשתנות של אורם ובאופן זה נקבע שהמרחק אל M100 הוא כ-21 מיליון שנות אור. מישור הדיסקה של הגלקסיה כמעט ניצב לקו הראייה אליה כך שהיא נראית כמעט מעגלית עם קוטר זוויתי של כ-29 דקות קשת, השקול לקוטר של כ-175,000 שנות אור. לגלקסיה מבנה מורכב וא-סימטרי של זרועות מתפצלות וזרועות משנה קצרות. לזרועות צבע כחלחל המראה על נוכחות של כוכבים צעירים וחמים מאוד שנוצרו במאות מיליוני השנים האחרונות ויש בהן אזורים צפופים של מימן מיונן שבהם נוצרים צבירי כוכבים שנראים כמו גושים כחולים בתוך הזרועות. חלק מהאזורים האלה נחשבו בעבר לעצמים נפרדים והוכנסו לקטלוג הכללי החדש עם מספרי NGC משלהם. מסתה של גלקסיית גלגל הרוח מוערכת בכ- מסות שמש והיא מאירה בעוצמה של פי מעוצמת ההארה של השמש.
מסביב לגלקסיית גלגל הרוח נמצאות מספר גלקסיות קטנות יותר ועמומות יותר שמהוות קבוצת גלקסיות שנקראת על שמה קבוצת M101. רוב הגלקסיות עמומות מכדי להראות באמצעות ציוד חובבים, אך הבהירות שבהן, NGC 5474 ו-NGC 5585, הן עם דרגת בהירות 11 וניתנות לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים. חלק מהגלקסיות הקרובות הן למעשה גלקסיות לוויין של גלקסיית גלגל הרוח.
הקומנדו הסקוטי מספר 11
הקומנדו הסקוטי מספר 11 (באנגלית: "No. 11 (Scottish) Commando") הייתה יחידת קומנדו בגודל של גדוד שהוקמה במסגרת מטה מבצעים משולבים של הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה בסקוטלנד וחייליה לבשו את הכומתה הסקוטית "תאם או'שאנטר" הידועה בפומפון שעל קצה.
היחידה הוקמה כחלק מכוח "לייפורס" (Layforce) בפיקודו של הקולונל רוברט לייקוק (Robert Laycock), שאיחד מספר יחידות קומנדו. במסגרת "לייפורס" שהיה איחוד אד הוק של מספר יחידות קומנדו, נקראה היחידה "גדוד C". לאחר הקמתה בסקוטלנד, ומספר חודשי אימונים, במיוחד בלוחמה אמפיבית, נשלחו חיילי הקומנדו למשימות חיל מצב בקפריסין. מפקד היחידה היה לייטננט קולונל ריצ'רד פדר (Richard Pedder).
ב-9 ביוני 1941 נשלחו חיילי היחידה למשימת נחיתה מן הים בשפך הליטני במסגרת הפלישה לסוריה וללבנון שנועדה לכבוש מדינות אלו מידי אנשי צרפת של וישי ולמנוע נפילתן לידי מדינות הציר.
הכוח יצא לדרכו ב-7 ביוני, יום לפני הפלישה המתוכננת, כשהוא מפליג בספינת התובלה "גלנגייל" (HMS Glengyle), בליווי משחתות, ומטרתו לנחות בשפך הליטני ולהכשיר את מעבר הדיוויזיה האוסטרלית ה-7 בנהר. ברגע האחרון בוטלה המשימה, והספינות שבו לפורט סעיד. מיד עם הגיען לפורט סעיד קיבלו את הפקודה לשוב, והכוח הונחת בשפך נהר הליטני בלילה שבין ה-8 ביוני וה-9 ביוני.
לאחר המערכה בסוריה ובלבנון, הוחזרה שארית הכוח לקפריסין. "לייפורס" פורק, ויחד עמו הקומנדו הסקוטי. רבים מיוצאי הקומנדו הסקוטי מס' 11 המשיכו בשירות ביחידות קומנדו אחרות במטה המבצעים המשולבים. חלקם, כולל קולונל רוברט לייקוק, השתתפו בנובמבר 1941 במבצע פליפר של יחידת קומנדו בריטית שנחתה הרחק מאחורי קווי הגרמנים בלוב בניסיון שלא צלח לחטוף את הגנרל רומל.
נורודום סוראמאריט, מלך קמבודיה
נורודום סוראמאריט (6 במרץ 1896 - 3 באפריל 1960) היה מלך קמבודיה משנת 1955 ועד מותו.
חייו
סוראמאריט היה אביו של המלך נורודום סיהאנוק וסבו של המלך הנוכחי נורודום סיהאמוני. הוא נולד בפנום פן, בנו היחיד של הנסיך נורודום סות'ארוט (Norodom Sutharot) ונכדו של המלך נורודום. הוא היה אחיינו של המלך סיסוואת' מוניוונג (Sisowath Monivong). הוא היה לחתנו כאשר נשא לאשה את בתו סיסוואת' קוסאמאק ב-1920. נולדו להם שלושה בנים ובת. שימש כשלישו וכמזכירו של סיסוואת' מוניוונג (1918-1925) ואחר כך כראש לשכת הארמון המלכותי (1927-1929), כשר (1929-1938, 1939-1941) וכן כשליח מיוחד לצרפת ב-1939.
כאשר מת סיסוואת' מוניוונג ב-1941 נבחר כמלך תחתיו נורודום סיהאנוק, בנו בן ה-18 של סוראמאריט. ב-1955 ויתר סיהאנוק על כתרו לטובת אביו סוראמאריט. סוראמאריט מת ב-1960 בגיל 64. אז ירש אותו בנו כראש המדינה (הוא קיבל שנית את תואר המלוכה רק ב-1993). אשתו של סוראמאריט נותרה המלכה האם עד מותה ב-1975.
ב-1941 הוענק לסוראמאריט עיטור צלב האבירות הגדול של המסדר המלכותי של קמבודיה. הוא עוטר גם בעיטורים של צרפת, יפן, מיאנמר (בורמה), תאילנד, וייטנאם ולאוס.
חוגלת טנזניה
הם מסתתרים בסבכי היער ומסווים את עצמם מטורפים. הם חפשים מזון קטן הכולל נמלים, חיפושיות, זרעים ופירות. שני המינים מצויים בסכנת הכחדה עקב תחום מחייתם הקטן והפגיעה ביערות.
T.G.I. Friday's
'''טי.ג'י. איי פריידיי'ס (לעיתים קרובות מקוצר ל-פריידיי'ס ברוב המדינות, בעבר עוצב כ-T.G.I. Friday's", או לחלופין "FRiDAY'S", או "T.G.I.s'''" באירלנד ובממלכה המאוחדת) היא רשת מסעדות אמריקאית המתמקדת באירוח לא רשמי.
החברה היא חטיבה בתאגיד קרלסון. שמה לקוח מהביטוי באנגלית TGIF) Thank God It's Friday – תודה לאל שהגיע יום שישי). החברה מתעקשת שפירוש ראשי התיבות הוא "Thank Goodness It's Friday" (בתרגום חופשי: סוף סוף הגיע יום שישי), למרות שב-2010 מספר פרסומות של הרשת בטלוויזיה עשו שימוש גם בביטוי הראשון. הרשת ידועה במראה שלה, עם גגות הפסים האדומים, מעקות עשויי פליז, מנורות טיפאני ושימוש רב בריהוט עתיק לעיצוב פנים.
תפריט
לרשת יש תפריט גדול עם דגש על משקאות אלכוהוליים, הכולל את המשקאות "האולטימטיביים" שלהם, המוגשים בכוסות בנפח 532 מ"ל (oz. 18), ולעיתים קרובות מוכנים באמצעות ליקרים מפורסמים וכהים. בנוסף, הם מתמקדים במגוון משקאות גרוסים הייחודים למותג פריידיי'ס, כגון "טרופיקולדה" ו"פריידיי'ס פריז". חלק בתפריט מוקדש ל"ג'ק דניאל'ס גריל", מבחר מוצרים עם רוטב ג'ק דניאל'ס מיוחד. T.G.I. Friday's הגישה בעבר מנות ראשונות וקינוחים שאושרו על פי דיאטת אטקינס. ב-2006 השם אטקינס הוסר מהתפריט, אולם המסעדה ממשיכה להציע מוצרים דלי פחמימות ודלי שומן. התפריט הבריטי מציע מוצרים ללא גלוטן.
מוצרים ברישיון
החברה נתנה את שמה ברישיון להיינץ, המייצרת שורת מזונות קפואים הנמכרים בסופר. שורה של חטיפים ומשקאות ליקר מעורבבים מראש גם היא נמכרת ברישיון. העיצוב החיצוני של מסעדות הרשת שונה ב-2009 על ידי משרד האדריכלים גיליפילאן קאלאהן, המיוצגים על ידי תאגיד המסעדנות קרלסון העולמי.
תפעול עולמי
לפריידייס כיום למעלה מ-920 מסעדות ב-61 מדינות (מחוץ לארצות הברית). נכון לשנת 2022 אין לרשת סניפים בישראל.
בראהמספהוטסידהאנטה
בּרָאהמַספּהוּטַסידהָאנטַה ('Brāhmasphuṭasiddhānta; בקיצור: BSS), היא עבודתו העיקרית של בראהמגופטה, אשר נכתבה בסביבות 628 לספירה. הטקסט ראוי לציון בשל תכניו המתמטיים, ביניהם הבנת חשיבותו של המספר אפס, חוקים לשימוש במספרים חיוביים ושליליים, שיטה לחישוב שורש ריבועי, שיטות לפתירת משוואות ליניאריות וריבועיות, חוקים לחישוב סכומי סדרות, הזהות של בראהמגופטה ומשפט בראהמגופטה.
חוקי המספרים ב- Brāhmasphuṭa-siddhānta
Brāhmasphuṭasiddhānta הוא אחד מספרי המתמטיקה הראשונים בהם מופיעים הרעיונות של מספרים חיוביים, שליליים ואפס. החוקים הכתובים הם: שלושת החוקים האחרונים ראויים לציון בהיותם הניסיון המוקדם ביותר להגדיר את החלוקה באפס, למרות שהם אינם תואמים לתאוריית המספרים המודרנית (חילוק באפס אינו מוגדר בשדה).
מגאנוירה
מֶגאנוירה (שם מדעי: Meganeura; מילולית: "עצב ענקי") הוא סוג חרק נכחד מהקרבון הפנסילבני שהתקיים כ-305–299 מיליון שנה לפני זמננו. המֶגאנוירה, חרק ענק דמוי שפירית, נחשבת לאחד מהחרקים המעופפים הגדולים ביותר שהתקיימו אי פעם, עם מוטת כנפיים של למעלה מ-75 ס"מ. מאובן שלה התגלה לראשונה במכרות פחם בקומנטרי שבצרפת ב-1880.
מאפיינים
חרק זה אינו שייך לסדרת השפיראים המוכרת כיום, אלא לסדרה הנכחדת מגאנויסופטרים, השייכת לקבוצה אודונטופטרים שבה השפיריות הקיימות בזמננו.
המגאנוירה התקיימו ככל הנראה בשלהי תקופת הקרבון (לפני כ-300 מיליון שנה). באותה תקופה כמות החמצן ששררה באטמוספירה הייתה גבוהה מזו שבימינו והגיעה לכ-35% מכלל תכולת האוויר. אצל חרקים מערכת הנשימה מבוססת על טרכיאות, צינורות חמצן שדרכם עובר החמצן באמצעות דיפוזיה של הגזים דרך פתחים בגוף החרק. שיטה זו היא בעלת יעילות נמוכה ומגבילה את גודלם של החרקים המודרניים. אחת ההשערות היא שכמות החמצן הגבוהה בתקופת הקרבון אפשרה נשימה יעילה יותר שבזכותה יכלו החרקים להגיע לממדים גדולים.
השערה נוספת היא שהגעתה של המגנאורה למדדים כאלה התאפשרה בשל העדר מתחרים אוויריים או אויבים טבעיים.
המגאנוירה הייתה חרק טורף שניזון מחרקים אחרים וככל הנראה גם מבעלי חיים קטנים אחרים כדוגמת דו-חיים שהופיעו באותה תקופה על פני היבשה.
תומא למאר
תומא למאר (בצרפתית: Thomas Lemar; נולד ב-12 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר באתלטיקו מדריד ובנבחרת צרפת.
קריירת מועדונים
למאר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה בצרפת במשחק הפתיחה של עונת 14–2013 כאשר הוא נכנס כמחליף בדקה ה-78 בניצחון קן 3-1 על דיז'ון.
ב-22 בנובמבר 2016, למאר הבקיע את שער הניצחון במשחק הבית של מונקו 2-1 על טוטנהאם במסגרת שלב הבתים בעונת 2016/2017 בליגת האלופות, ובכך סייע לקבוצה לסיים את שלב הבתים במקום הראשון בבית E.
ב-27 ביולי 2018 חתם למאר באתלטיקו מדריד, עמה זכה באליפות ספרד בעונת 2020/2021.
נבחרת צרפת
למאר זומן לסגל של נבחרת צרפת לצמד המשחקים נגד נבחרת שוודיה ונבחרת חוף השנהב. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד חוף השנהב כאשר הוא מחליף בדקה ה-78 את אדריאן רביו, משחק שנגמר בתיקו אפס.
למאר זכה עם צרפת במונדיאל 2018 שהתקיים ברוסיה.
פרנקולין חוגלתי
פרנקולין חוגלתי (שם מדעי: Pternistis) הוא סוג ממשפחת הפסיוניים, תת-משפחת החוגלות. מינים אלה הם קרובי הפרנקולין, המצוי בישראל ובעבר היו שייכים לאותו הסוג, אך פוצלו לסוג עצמאי. בסוג המפוצל ישנם 23 מינים. השם חוגלה ניתן עקב דמיונם לחוגלות בצבעם ובקוטנם.
הפרקולינים חיים ברחבי ערבות ומקווי המים באפריקה, מתלהקים בחבורות, ומחפשים מזון קטן כשורשים, זרעים, גרגירים וחרקים שונים. הם עצמם עלולים להיטרף על ידי חתוליים וטורפים שונים, עופות דורסים ועופות מים גדולים כמו האנפה. הפרנקולינים מעדיפים לנוע מהר מטורפיהם או להסתתר וכך להערים על הטורפים.
פרנקולין מפוספס
פרנקולין מפוספס (שם מדעי: Scleroptila) הוא סוג ממשפחת הפסיוניים מתת-משפחת החוגלות וקרוב לסוג הפרנקולין, המצוי בישראל. בעבר היו שייכים לאותו הסוג, אך פוצלו לסוג עצמאי. בסוג המפוצל ישנם 7 מינים וכולם נפוצים באפריקה שמדרום לסהרה.
הפרנקולינים בעלי גוף עגלגל בצבע חום-ירקרק עם כנפיים חומות בעלות כתמים לבנים גדולים, רגליים צהובות ארוכות וראש לבן עם פסים חומים לאורך הראש והצוואר. המקור אפור והעיניים צהובות.
מינים אלה חיים ביערות, סבכים וסוואנות (בעיקר ליד בורות מים) ברחבי אפריקה. הם משמיעים קולות רועמים המיועדים למשוך נקבות בעונת הרבייה.
פרנקולין קטן
פרנקולין קטן (שם מדעי: Peliperdix) הוא סוג ממשפחת הפסיוניים מתת-משפחת החוגלות הקרוב לפרנקולין, המצוי בישראל. בעבר היו שייכים לאותו הסוג, אך פוצלו לסוג עצמאי. בסוג המפוצל ארבעה מינים המצויים רק באפריקה שמדרום לסהרה.