cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פקודת בזיון בית המשפט
הלכת מוניות הדר לוד
פסק הדין ניתן לאחר שבית המשפט המחוזי הוציא צו מניעה זמני נגד תחנת המוניות "הדר לוד" ונגד נהגי התחנה, שאסר עליהם להוביל נוסעים מנמל התעופה בן-גוריון, למעט הסעת נוסעים בנסיעות "שירות" לירושלים, עקב סכסוך עם חברת מוניות אחרת שפעלה בנמל התעופה. נגד אחד הנהגים שאסף נוסעים בניגוד לצו, בנימוק שהצו ניתן נגד חברת המוניות ולא נגדו, נפתחו הליכים לפי פקודת בזיון בית המשפט, ובית המשפט הטיל עליו קנס של 5,000 לירות, שלא ישולם אלא אם יוכח כי הנהג מוסיף להפר את הצו.
החברה ערערה על ההחלטה לבית המשפט העליון, בטיעון שחרף העובדה שצו המניעה כלל את הנהגים, הם לא צורפו באופן פורמלי להליך ולא הופיעו כמשיבים. בפסק הדין בערעור קבע השופט אהרן ברק, כי למרות שהנהגים לא צורפו להליך ניתן לכפות עליהם את צו המניעה, מכיוון שהצו הופנה מראש כלפיהם והם היו מודעים אליו:
האפשרות להטיל עונש על-פי הפקודה
בשנת 2020, השאיר בית המשפט העליון באוֹבִּיטֶר את שאלת הענישה על-פי הפקודה פתוחה. ברירת המחדל בהליכי אכיפה על-פי פקודת הבזיון היא שתכלית ההליכים מכח הפקודה הם אכיפתיים ואינם עונשיים, ועל-כן, ככלל, לא ניתן להשית עונשים על-פי הפקודה כאשר אין לצד הנאכף את האפשרות למלא אחר הצו. ברם, המלומד אליהו הרנון מסביר בספרו ביזיון בית-משפט על-ידי אי-ציות 311, 320 (1965) כי יש מקום להטיל סנקציה בגין ביזיון גם במקרים בהם המבזה אינו יכול לתקן את שנעשה, באותם מקרים שבהם אי-האפשרות לציית נגרמה על-ידי המבזה עצמו.
דוגמה
לשם אכיפת פסק הדין שניתן בבג"ץ בית הספר בעמנואל ננקטו נגד המפרים צעדים מכוח פקודת בזיון בית המשפט. כצעד ראשון הוטל על מרכז החינוך העצמאי, שנמנה עם הגופים שכלפיהם כוון פסק הדין, קנס בסך 5,000 ש"ח ליום, עד שיקוימו הוראות פסק הדין. כן נקראו הורי התלמידות, שעד לשלב זה לא היו צד לדיון, להתייצב לדיון שבו יסביר כל הורה מדוע אין לראות בו כמסייע בהפרתו של פסק הדין וכמואשם בביזיון בית המשפט, כך שיכפה במאסר או בקנס לציות לו. בהמשך הוגדל הקנס שהוטל על מרכז החינוך העצמאי ל-10,000 ש"ח ליום. עד לקבלת הצהרה של מרכז החינוך העצמאי על נכונותו לציית לפסק הדין, הצטבר הקנס ל-200,000 ש"ח. על כל אחד מההורים, שצורפו לדיון בהתאם להלכת מוניות הדר לוד, הוטל קנס של 200 ש"ח ליום, עד שיחדל מהפרת פסק הדין. כן הוזהרו ההורים שאם ימשיכו בהפרת פסק הדין, ישקול בית המשפט הוצאת צווי מאסר נגדם. לאחר שההפרה נמשכה הורה בג"ץ על מאסרם לשבועיים של 59 הורים.
שלושתנו
שלושתנו הוא הרכב מוזיקלי ישראלי, המופיע בשירי זמר עברי, הפועל משנת 2016.
ביוגרפיה
"שלושתנו" מונה שלושה חברים: דורית ראובני, חנן יובל ואורי הרפז.
בתחילת שנת 2016, כאשר עזב הרפז את צמד הפרברים, הגה את רעיון הקמת ההרכב החדש.
במשך שנים ארוכות שיתפו השלושה פעולה בכל פעם "שניים שניים" (חנן יובל עם דורית ראובני במופע של שירי רחל, אורי הרפז עם דורית ראובני בשירי לדינו ודרום אמריקה וכן עוד בימי הלהקה הצבאית). חנן יובל ואורי הרפז לקחו חלק בהרכב "החברים של בני". עם זאת, אף פעם לא שיתפו פעולה שלושתם ביחד, וזו הפעם הראשונה שהתאחדו להרכב חדש.
באוקטובר 2016 ההרכב הוציא לרדיו סינגל בביצוע אולפן, "חייך אל החיים" שכתב יוסי גיספן והלחין חבר הלהקה, חנן יובל.
השלושה העלו מופע בו הם מבצעים שירים מהרפרטואר האישי של כל אחד מהם, וכן שירים ישראליים מוכרים בעיבוד חדש. בין שירי המופע: "שהשמש תעבור עלי", "צל ומי באר", "היום היום", "ליל חניה", "מתוק התפוח", "אני וסימון ומואיז הקטן", "הגיטריסט", "מסביב למדורה" ו"האיש מן הבקעה".
ניטראט (קבוצה פונקציונלית)
בכימיה אורגנית, ניטראט (באנגלית: Nitrate, בעברית: חַנְקָה) הוא שמה של קבוצה פונקציונלית וכן של כל תרכובת המכילה אותה. ניטראט הוא יון רב-אטומי בעל נוסחה כימית של. מלחים המכילים יון זה נקראים ניטראטים. ניטראטים הם מרכיבים עיקריים בדשנים כגון אשלגן חנקתי ובחומרי נפץ. לניטראטים יש חשיבות בתהליכים ביוכימיים שונים המתרחשים בגוף, אך במקרים מסוימים הם עשויים להגיב וליצור חומרים מסרטנים. כמעט כל הניטראטים האנאורגנים מסיסים במים, דוגמה לניטראט שאינו מסיס במים הוא הביסמוט אוקסיניטראט (Bi5H9N4O22).
מבנה
היון הוא הבסיס המצומד של חומצה חנקתית, העשוי מאטום חנקן אחד במרכז המוקף בשלושה אטומי חמצן הקשורים אליו בקשרים זהים במשולש מישורי. ליון מטען פורמלי של, כאשר לכל אחד מאטומי החמצן מטען חלקי של , ולאטום החנקן מטען חלקי של. חילוק מטענים זה מוביל לרזוננס הבא:
ניטראטים תזונתיים
מקור עשיר לניטראט אנאורגני בתזונה האנושית מגיע מעלים ירוקים כמו תרד ובן-חרדל מצוי. הניטראט הוא רכיב עיקרי במיץ סלק ובירקות אחרים. הניטראט קיים גם במינון נמוך במים.
תוספי ניטראט תזונתיים משפרים תוצאות באימוני סיבולת.
יישומים
ניטראטים משמשים בעיקר לתעשיית הדשנים בגלל מסיסותם הגבוהה ויכולתם הטובה להתכלות. הדשני ניטראט העיקריים הם אמוניום ניטראט, סודיום ניטראט, אשלגן חנקתי, קלציום ניטראט ומגנזיום ניטראט. בכל שנה מיליוני קילוגרמים של מלחים אלו מיוצרים עבור מטרה זאת.
ניטראט שימש בסרטי צילום באמצעות ניטרוצלולוזה עד אמצע המאה העשרים, אך הוחלף באצטט בשנות ה-50 עקב התלקחותו המהירה.
Sehet, welch eine Liebe hat uns der Vater erzeiget, רי"ב 64
Sehet, welch eine Liebe hat uns der Vater erzeiget (בעברית: ראו איזו אהבה גילה לנו האב), רי"ב 64, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום השלישי של חג המולד שחל ב-27 בדצמבר 1723.
רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה העשרים וחמש שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 40. הוא ביצע את הקנטטה שוב בסביבות שנת 1742.
ב-1868 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 16 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל העברים העוסקים בגדולתו של ישו ואת פתיחת הבשורה על-פי יוחנן. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא עוסקת ברעיון שהאהבה של האל מספיקה למאמין וכשהוא זוכה בה, אינו צריך עוד כלום מהעולם הזה. כמו בקנטטה הקודמת שביצע באך יום לפני כן, גם כאן יש שלושה כורלים, מספר נדיר יחסית לשאר הקנטטות שלו. החלק הראשון הוא ציטוט מאיגרת יוחנן הראשונה: "רְאוּ מַה־גָּדְלָה אַהֲבַת הָאָב אֲשֶׁר נָתַן לָנוּ לְהִקָּרֵא בְּנֵי הָאֱלֹהִים". החלק השני לקוח ממזמור חג המולד של מרטין לותר מ-1524. חלק 4 לקוח ממזמור של בלתזר קינדרמן (Balthasar Kindermann), משורר גרמני בן המאה ה-17. חלק 8 לקוח ממזמור של יוהאן פרנק (Johann Franck), משורר גרמני בן המאה ה-17גם הוא.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, קורנטו, שלושה טרומבונים, אבוב ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 8 חלקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 18 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1975), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
איימי שומר
איימי בת' שומר (באנגלית: Amy Beth Schumer; נולדה ב-1 ביוני 1981) היא שחקנית, קומיקאית, סטנדאפיסטית, תסריטאית ומפיקת טלוויזיה יהודייה-אמריקאית. זוכת פרס פיבודי ופרס אמי על הסדרה שלה "איימי שומר" (Inside Amy Schumer).
קורות חיים
שומר נולדה במנהטן שבניו יורק. אביה הוא גורדון שומר, בעלים של חברת ריהוט, ממוצא יהודי. אימה סנדרה (לבית ג'ונס) מרקע נוצרי-פרוטסטנטי שהתגיירה. אביה הוא דודן שני של הסנאטור צ'אק שומר. בתחילת נעוריה הוריה התגרשו. לאחר מכן עברה לנסאו שבלונג איילנד שם גם הלכה לבית ספר לעברית בבית הכנסת המרכזי הרפורמי שבוועד שלו הייתה חברה אימה. בשנת 1999 סיימה את לימודיה בתיכון סאות' סייד, ובשנת 2003 סיימה תואר בתיאטרון מאוניברסיטת טאוסון במרילנד. לאחר מכן שבה לניו יורק ולמדה שנתיים בבית ספר לאמנויות הבמה William Esper Studio, ובמקביל עבדה כמלצרית וברמנית.
קריירה
הופיעה בקומדיה השחורה של אוף ברודוויי, "Keeping Abrest" שם שיחקה אישה צעירה המאובחנת בסרטן השד. ביוני 2004 החלה להופיע כסטנדאפיסטית. בשנת 2009, התארחה בפרק בסדרה "רוק 30".
באפריל 2011 יצא אלבום הסטנד-אפ הראשון שלה, "Cutting", ובאותה שנה היא השתתפה בספיישל ה"גריל" (Roast) של צ'ארלי שין בערוץ קומדי סנטרל והתארחה בפרק בסדרה "תרגיע". ב-2012 היא הופיעה ב"גריל" של רוזאן בר, בספיישל שלה בערוץ קומדי סנטרל, בסרט "בדיקת מחיר" לצד פארקר פוזי ובסרט "דרושה חברה לסוף העולם" בכיכובו של סטיב קארל. באפריל 2013 עלתה לשידור בערוץ קומדי סנטרל סדרה בכיכובה, "איימי שומר" (Inside Amy Schumer), והיא התארחה בשני פרקים בסדרה "בנות".
בשנת 2015 הנחתה את טקס פרסי הקולנוע של MTV. מאוחר יותר באותה שנה יצא לאקרנים הסרט "אסון מהלך", בו כיכבה שומר בתפקידה הקולנועי הראשי הראשון לצד ביל היידר וכן כתבה את התסריט. את הסרט ביים ג'אד אפאטו.
בשנת 2016 ראה אור ספרה של שומר, "נערה עם קעקוע גב תחתון" (The Girl with the Lower Back Tattoo).
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומי "באמאשל'ך" בבימויו של ג'ונתן לוין. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה "כשגיבורים חוזרים". באותה שנה ביצעה את הופעת הבכורה שלה במחזה של ברודוויי "Meteor Shower" שכתב סטיב מרטין. שומר הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזה לשנת 2018.
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיה "מרגישה פצצה", אותו גם הפיקה.
בשנת 2020 עלתה עם תוכנית בישול לצד בעלה שנקראת "Amy Schumer Learns to Cook" בערוץ האוכל, אשר כולו משודר מביתם המשותף.
בשנת 2022 השתתפה בתפקיד עצמה בעונה השנייה של הסדרה רק רוצחים בבניין
חיים אישיים
שומר יצאה בעבר עם המתאבק דולף זיגלר ועם הקומיקאי אנתוני ג'סלניק.
שומר נישאה לשף כריס פישר,ב-3 בפברואר 2018 במאליבו שבקליפורניה. היא חשפה באחד ממופעי הסטנד-אפ שלה כי בן זוגה מאובחן כלוקה בתסמונת אספרגר. במאי 2019 נולד בנם.
A Dream within a Dream
"A Dream Within a Dream” הוא שיר מאת המשורר והסופר אדגר אלן פו אשר פורסם לראשונה ב-1849. השיר פורסם לראשונה בכתב העת הספרותי,The Flag of Our Union, במהדורה שפורסמה ב-31 במרץ בשנת 1849.
השיר
תוכן השיר:
מבנה השיר
השיר מורכב מ-24 שורות המחולקות לשני בתים. 11 מן השורות הן בבית הראשון וה-13 האחרות בבית השני. שני הבתים מסתיימים עם כמעט אותן שתי השורות (פרט להבדל מעטים).
בנוסף, השיר מכיל חריזה אופיינית הנבדלת מבית לבית.
תרגום לעברית
לשיר מספר תרגומים לשפה העברית. בין היתר על ידי המתרגמת לאה נאור והמתרגם ראובן וימר.
התייחסויות
לשיר יש מחוות ועיבודים רבים. בכללם:
אויבלוס
אוֹיבּלוס (ביוונית: Οἴβαλος) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מלך ספרטה, בנו של קינורטס, בעלה של גורגופון, ואביו של טינדראוס.
אויבלוס ירש את אביו קינורטס כמלך ספרטה. ולאחר מותו של פריארס נישא לאלמנתו גורגופון בתו של פרסאוס, והיא ילדה לו שלושה בנים טינדראוס, היפוקואון, ואיקריוס. אם כי על פי הביבליותקה, ילדה לו אותם נימפה בשם בטאה. כמו כן נולדה לו בת בשם אראנה שנישאה לאחיה למחצה אפראוס.
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 11
העונה האחת עשרה של המרוץ לדראג של רו פול עלתה לשידור ב-28 בפברואר 2019 בערוץ VH1.
המתחרות התמודדו על תואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה". המנצחת קיבלה אספקת איפור של אנסטסיה בוורלי הילס ובפרס כספי של 100,000 דולר.
המנצחת של העונה היא איבי אודלי, כשהיא מקדימה את ברוק לין הייטס שהגיעה למקום השני. נינה ווסט הוכתרה כחביבת הקהל.
הרכב העונה הוכרז ב-24 בינואר 2019 על ידי מנצחת עונה 10 אקווריה ואדם ריפון. ונסה ונג'י מטאו הייתה מתמודדת בעונה 10 אך הודחה ראשונה והוחזרה לעונה 11. ברוק לין הייטס היא המתמודדת הראשונה שהיא במקורה מקנדה. ביולי 2020 היא החלה להנחות את המרוץ לדראג של קנדה. מרסדס אימן דיימונד היא המתמודדת הראשונה ממוצא מוסלמי בתוכנית.
איבי אודלי היא המתמודדת הראשונה שמנצחת במרוץ לדראג לאחר שניצחה באתגר מרכזי אחד.
מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.
מרגרט הקדושה
מרגרט הקדושה או מרגרט מוסקס (בגאלית סקוטית: Naomh Maighréad, בסקוטית: Saunt Marget; 1045 – 16 בנובמבר 1093) הייתה נסיכה אנגלייה ומלכה רעיה סקוטית. לעיתים היא מכונה "הפנינה של סקוטנלד", מאחר שפירוש שמה ביוונית הוא פנינה. מרגרט הקדושה נולדה בממלכת הונגריה לאדוארד הגולה, בנו של אדמונד איירונסייד ומי שבילה את מרבית חייו בגלות לאחר עליית קְנוּט הגדול לכתר האנגלי, ולאָגָאתָה. מרגרט ומשפחתה חזרו לאנגליה ב-1057. לאחר תבוסתו של הרולד השני בקרב הייסטינגס ב-1066 אחיה אדגר אתלינג נבחר לרשת את כתר אנגליה, אך הוא מעולם לא הוכתר. לאחר מכן, היא ומשפחתה ברחו צפונה, ומרגרט נישאה למלקולם השלישי, מלך סקוטלנד בשלהי 1070.
ב-1250 מרגרט הוכרזה כקדושה על ידי האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי ושרידיה נקברו מחדש במנזר דנפרמליין בדנפרמליין, אך הם אבדו לאחר הרפורמציה בסקוטנלד. מרי, מלכת הסקוטים הקתולית החזיקה בחזקתה את ראשה של מרגרט בשלב מסוים, ולאחר מכן הוא הועבר למשמורת מסדר הישועים בצרפת, אך גם הוא אבד במהלך המהפכה הצרפתית.
ילדותה
מרגרט הייתה בתו של הנסיך האנגלי הגולה אדוראד וזוגתו אָגָאתָה, ונכדתו של המלך אדמונד איירונסייד. לאחר מותו של אדמונד ה-1016, קְנוּט שלח את אדוראד התינוק ואת אחיו לחצרו של אולוף סקטקונונג, מלך שוודיה, ולבסוף הם עשו דרכם לקייב (באותה תקופה, חלק מנסיכות קייב). לאחר שבגר, הוא נדד להונגריה, והיה מתומכי עלייתו של המלך אנדרו לשלטון ב-1046. מוצאה של אָגָאתָה שנוי במחלוקת. מרגרט נולדה בהונגריה ב-1045, כמו גם אחיה אדגר אתלינג ואחותה כריסטינה, וחונכה בחינוך דתי בחצר המלוכה ההונגרית.
חזרה לאנגליה
מרגרט ומשפחתה שבו לאנגליה כאשר אביה נקרא לחצר ב-1057, מאחר שהיה יורש פוטנציאלי לכתר של אדוארד המודה חשוך-הילדים. מיד עם הגעתם לחופי אנגליה אביה נפטר, בין אם בדרך הטבע או כתוצאה מהרעלה, ומרגרט בת ה-12 המשיכה עם יתר משפחתה לחצר, היות שאחיה נהפך כעת ליורשו של אביו, ובשל כך ליורש פוטנציאלי לכתרו של אדוראד המודה. כאשר אדוארד המודה נפטר לבסוף בתחילת ינואר 1066, הרולד השני נבחר למלך, כשאחת האפשרויות שהוצגו להעדפתו על פני אחיה של מרגרט, היא גילו הצעיר באותה תקופה. לאחר תבוסתו של הרולד בקרב הייסטינגס בשלהי 1066, אדגר ניסה לשוב ולהיבחר למלך, אך כאשר הנורמנים התקדמו ללונדון, הוִיטֶנָגֶמוֹט הסגירו את אדגר לויליאם הכובש, שלקח אותו לנורמנדי. ב-1068 חזר אדגר לאנגליה וכל המשפחה ברחו לרוזנות נורת'מבריה.
המסע לסקוטלנד
על פי המסורת, אָגָאתָה החליטה לעזוב את נורת'מבריה ב-1068 עם ילדיה לשוב לאירופה, אך סערה הסיטה את ספינתם מהמסלול והיא נסחפה צפונה לממלכת סקוטלנד, שם מלך סקוטנלד מלקולם השלישי העניק להם מקלט. המקום שבו הספינה נטרפה נקרא כיום "תקוותה של מרגרט הקדושה" (כיום חלק מאיי אורקני). ההיסטוריונים חלוקים לגבי שנת המפגש עם מלקולם. לפי סימון מדרהאם, היסטוריון בן המאה ה-12, ייתכן שמרגרט לא פגשה את המלך מלקולם לפני 1070, עד לאחר הנהירה לצפון של ויליאם הכובש. מקורות אחרים מציינים כי פגישתם הראשונה התקיימה כבר ב-1059. לפי אורדריקוס ויטליס, אחת מפעולותיו הראשונות של מלקולם לאחר הכתרתו למלך סקוטלנד הייתה יציאה למסע לחצרו של אדוארד המודה ב-1059 בכדי לארגן את חתונתו עם "קרובתו של אדוארד, מרגרט, שהגיעה לאנגליה שנתיים קודם לכן מהונגריה". אם האירוסין אכן אורגנו כבר ב-1059, הן לא כובדו, ולפי ויטליס זו הסיבה לפלישת סקוטלנד לנורת'מבריה ב-1061, כאשר לינדיספרן (Lindisfarne) נבזזה.
מלקולם השלישי היה אלמן באותה עת עם שני ילדים, דונלד ודאנקן, וייתכן כי רצה להינשא לאחת מאחרונות השורדים ממשפחת המלוכה האנגלו-סקסונים המקורית (מצאצאיו של אלפרד הגדול). החתונה של מרגרט ומלקולם התקיימה ב-1070. לאחר מכן מלקולם ביצע מספר פשיטות נוספות לנורת'מבריה כדי לחזק את טענותיו של גיסו החדש אדגר לכתר האנגלי, אך לפעולות אלו ניכרה השפעה מועטה בלבד.
יוסף עופר (חוקר תנ"ך)
יוסף עופר (נולד ב־15 באוקטובר 1955 כ"ט בתשרי ה'תשט"ז) הוא פרופסור במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. בין השנים תשע"ד–תשע"ו עמד בראש המחלקה. לימד גם בחוג לתנ"ך במכללת הרצוג שבאלון שבות. תחומי התמחותו העיקריים הם חקר המסורה ונוסח המסורה, וכן מנהגי קריאת התורה וההפטרה. בנוסף, משמש כסגן נשיא האקדמיה ללשון העברית.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב. בוגר ישיבת הר עציון. בתשנ"ה קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. מתגורר ביישוב כרמי צור שבגוש עציון.
מחקר ופעילות
תחומי המחקר העיקריים שלו הם המסורה למקרא ופרשנות המקרא. כמו כן הוא עוסק בעברית החדשה וערך ספרים בתחומים שונים.
עופר חקר את כתר ארם צובא ופרסם כמה עדויות חשובות על החלקים שאבדו מכתב היד: רשימותיו של פרופ' משה דוד קאסוטו, התנ"ך של רבי שלום שכנא ילין וארכיונו של י"ז בער. שימש אחראי מדעי על מהדורת התנ"ך כתר ירושלים (2000).
ספרו על המסורה הבבלית (הוצאת האקדמיה ללשון העברית ומאגנס, 2001) הוא מחקר חלוצי בתחום זה. כמו כן ערך ועדכן את ספרו של ישראל ייבין "מבוא למסורה" (2003) ואת המהדורה החדשה של חיבור המסורה "מנחת שי" לרבי ידידיה שלמה נורצי (איטליה, המאה הי"ז), שהתקין ד"ר צבי בצר (2005). בשנת 2022 יצא לאור ספרו "המסורה למקרא ודרכיה - פרקי מבוא", ובו תיאור של עקרונות ודרכי הפעולה של המסורה, מידת התפשטותו של נוסח המסורה במהלך הדורות, כתבי היד החשובים של התנ"ך ומסורתם, ותחומי ההשקה שבין המסורה והדקדוק, בין המסורה וההלכה, ובין המסורה ופרשנות המקרא.
קנאניה
קנאניה (באנגלית: Knanaya, במלאיאלאם: ക്നാനായ) היא קהילה דתית ואתנית אנדוגמית בקרלה שבהודו המשתייכת לנצרות הסורית. היא מתייחסת לתומאס מקנה, דמות דתית-היסטורית, סוחר ממסופוטמיה שהוביל הגירה של יהודים-נוצרים שהגיעו להודו בין המאה ה-4 והמאה ה-9, ושמו נגזר מ"כנען" (או לפי השערה אחרת, מהיישוב קנה הידוע בנצרות).
יוסף עופר (חוקר תנ"ך)
מחקר ופעילות
עופר הוא חבר האקדמיה ללשון העברית (חבר יועץ משנת תשס"א-2001 וחבר מלא משנת תשע"א-2011). שימש בה מזכיר מדעי בשנים תש"ן-תשנ"ח (1998-1990) והיה יושב ראש ועדת הדקדוק של האקדמיה בשנים תשע"ג-תשע"ט (2019-2013). כך נתוודע אל בעיות הלשון האופייניות לעברית החדשה ולדרכה של האקדמיה ללשון העברית בפתרונן. בתחום זה עסק גם בהוראתו האקדמית בחוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים ובמכללת הרצוג באלון שבות, ופרסם כמה מאמרים הנוגעים לעברית החדשה.
קנאניה
השפה המדוברת על ידי הקהילה היא מלאיאלאם.
יוסף עופר (חוקר תנ"ך)
מחקר ופעילות
עופר ערך את ספריו של הרב מרדכי ברויאר "פרקי בראשית" (תשנ"ח), "תורת הבחינות" (תשס"ה) ו"פרקי ישעיהו" (תש"ע), והשתתף בעריכת קובצי המחקרים "עיוני מקרא ופרשנות" כרך ז, מנחות ידידות והוקרה למנחם כהן (בר-אילן, תשס"ה) ו"תשורה לעמוס" (תשס"ז).
קנאניה
במהלך המאה ה-20 רבים מהקהילה היגרו לארצות הברית. הקהילה מונה כיום כ-300 אלף אנשים.
יוסף עופר (חוקר תנ"ך)
מחקר ופעילות
במשך שנים רבות השתתף בעריכת כתב-העת "מגדים" – ביטאון לענייני תנ"ך היוצא לאור במכללת הרצוג, היה חבר במערכת כתב-העת "לשוננו לעם" של האקדמיה ללשון העברית והביטאון התורני "מעלין בקודש" לענייני המקדש וקדשיו.
קנאניה
חלק מהחוקרים מזהים קווי דמיון עם יהדות קוצ'ין.
יוסף עופר (חוקר תנ"ך)
מחקר ופעילות
בשנים תשנ"ט–תש"ס היה החוקר הראשון במרכז בן-יהודה לחקר תולדות הלשון העברית.
מבצע פלומבט
מבצע פלומבט או פרשת פלומבט (The Plumbat Affair) הוא מבצע חשאי ישראלי שהתבצע ב-1968 במטרה להשיג תחמוצת אורניום טחונה ("עוגה צהובה") עבור מאמצי הגרעין הישראליים בעקבות הפסקת אספקת דלק גרעיני להפעלת הכור הגרעיני בדימונה בידי צרפת במסגרת האמברגו הצרפתי על ישראל. במסגרת מבצע זה הצליחה ישראל לרכוש ולהביא לישראל תחת הסוואה 200 טונות של תחמוצת אורניום טחונה.
לפי עמדתה הרשמית של ישראל, הסיפור כולו הוא בדיה, ובכירים בסוכנות האטום האירופית סבורים שישראל אינה מעורבת בהיעלמות מטען האורניום.
רקע
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה הקריה למחקר גרעיני (קמ"ג) סמוך לדימונה. לגורמי מודיעין ברחבי העולם היה ידוע כי בקריה פועל כור גרעיני הצורך להפעלתו אורניום מועשר מאוד. סוכנות הביון המרכזית (CIA) של ארצות הברית ידעה ב-1968 כי ישראל משתמשת באורניום מועשר מאוד בדימונה, על ידי איסוף ממצאים בשטח, ואולם כבר ב-1967 השתכנעה הסוכנות כי לישראל יכולת גרעינית צבאית, וכי היא מייצרת פצצות אטום באמצעות פלוטוניום שאותו היא מפיקה בכור בדימונה. בשל הנחה זו איבדה שאלת מקור האורניום הישראלי את חשיבותה והסוכנות הפסיקה את מאמציה בחקירת נושא זה, למעט כאשר הועלו טענות שאורניום אמריקאי עשה את דרכו של ישראל (כמו במקרה NUMEC של זלמן שפירו).
לישראל היו באותה עת מספר מקורות להשגת אורניום. כמויות קטנות נרכשו מארגנטינה ומדרום אפריקה וכמויות קטנות הופקו בתהליך יקר כחלק מתעשיית הפוספט הישראלית בתהליך שהומצא בישראל. ואולם, כמויות אלו כולן יחד היו זניחות בהשוואה לצורכי הקמ"ג, ומקור האורניום העיקרי היה בצרפת שגם הקימה את הכור עבור הישראלים.
זמן מה לפני מלחמת ששת הימים הופסק שיתוף הפעולה הביטחוני הפורה בין ישראל לצרפת עם הטלת האמברגו הצרפתי על ישראל בהוראת דה גול. האמברגו יצר קשיים חמורים לתעשייה הביטחונית בישראל והוביל את ישראל לפעולות ומבצעים שונים על מנת להמשיך בפרויקטים שהחלו בשיתוף פעולה עם הצרפתים, כמו: השגת מאות אלפי דפי תוכניות שאפשרו לישראל ייצור עצמי של חלקי מטוסי מיראז' 3 ומיראז' 5 ובהמשך גם פיתוח מטוס ה"נשר" על בסיס תוכניות המיראז' והעברת המשך פיתוח טיל קרקע-קרקע לישראל תוך גנבת ציוד שכלל טילים בנויים שלמים מדגם MD660 והוברח לישראל על אניות סוחר במסווה של ציוד חקלאי. המבצע המפורסם ביותר בפעולות אלו היה מבצע הברחת ספינות שרבורג.
הפסקת אספקת האורניום הצרפתי הייתה אמורה לשתק את פעילות הכור הגרעיני בדימונה, למרות זאת נמשכה פעילותו כל העת, ומקורות רבים מאמינים כי ישראל הצליחה במבצע שהתבצע ב-1968 להשיג 200 טונות של תחמוצת אורניום טחונה ("עוגה צהובה"). אגדות נקשרו במבצע זה, ועל בסיסו נכתבו ספרי מתח רבים, ובהם ספרו של קן פולט "Triple". תחקיר של צוות עיתונאי ה"סאנדיי טיימס" על הפרשה ראה אור בספר "מבצע פלומבט" (The Plumbat Affair) ב-1978.
המבצע
ניתן היה להשיג אוראניום בשוק התעשייתי האירופי. חברת סוסייטה ז'נרל דה בלז'יק (החברה הכללית של בלגיה) החזיקה דרך חברת הבת שלה Union Minière du Haut Katanga, כיום Umicore , כמות גדולה של המחצב. אך כדי לאשר את המכירה היה צריך לעמוד בפיקוח סוכנות האטום האירופית (Euratom, איראטום) והדבר לא התאפשר למדינה כמו ישראל שלא פתחה את מתקני הגרעין שלה בפני פיקוח בינלאומי ואף לא הודתה בעצם קיומם. לשם כך פנה המוסד לגרמני בשם הרברט שולצן ששימש טייס בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה ושעמו קיים המוסד קשרים כבר מ-1964, בבקשה שיזמין 200 טונות של תחמוצת אורניום מהחברה הבלגית עבור החברה הכימית "אסמארה כימיה" בהטנהיים שבראשה עמד. הפיקוח של איראטום היה רופף באותם ימים ככל שנגע הדבר בחברות מסחריות אירופיות. החברה הסבירה לאיראטום כי בכוונתה להשתמש במחצב כקטליזטור כימי, וההסבר סיפק את הסוכנות שאישרה את העסקה. אושר לאסמארה כימיקלים לשלוח את החומר לג'נובה ומשם ליעד הסופי - חברת צבעים וכימיקלים איטלקית בשם "SAICA".
רק באפריל 1969 הבינו במחלקת הפיקוח של איראטום, סוכנות האטום האירופית, שתחמוצת האורניום לא הגיעה ליעדה. "אסמארה כימיה" הגיבה באמצעות עורכי דינה בבון. לדבריה, החליט הלקוח שעבורו ביצעה החברה את כל הפרויקט להחליף את קבלן המשנה שהיה אמור לבצע עבורה את העבודה באמצעות האורניום, ובמקום החברה האיטלקית נבחר יעד אחר. כל פרט אחר היה מוגן כסוד מסחרי ואסמארה לא הייתה מוכנה לשתף פעולה מעבר לכך. החקירה נסגרה והוראות הבטיחות והפיקוח רועננו.
לפי ספרם של תחקירני הסאנדיי טיימס ופרסומים ב"אובזרבר", רק בעקבות מעצרו של סוכן המוסד הבכיר דן ארבל, שהיה שותף למבצע זעם האל ונעצר בעקבות פרשת לילהאמר כשהוא משתמש בדרכון שנשא את השם "דן ארט" (קיצור שם משפחתו המקורי "ארטשיק"), נודעה לאירופים השתלשלות הפרשה. לדברי דן ארבל במשפטו, בהיותו ניצול השואה בילדותו שהוחבא בקופנהגן מולדתו במרתף חשוך, פיתח קלאוסטרופוביה ונשבר לחלוטין לאחר לילה בתא המעצר הנורווגי. הוא נחשף כמי שהחליף את רב החובל של השירסברג A בשם הבדוי "פיטר ברו" וחשף גם את יעד המבצע - הובלת אורניום לישראל. מאוחר יותר חזר בו ארבל מכל דבריו, וכשפורסם ב-1977 ב"אובזרבר" הבריטי ממקורות במשטרת נורווגיה כי ארבל קשר עצמו למשלוח האורניום, הכחיש זאת ארבל בריאיון ל"מעריב". ואולם, עיתונאים גילו כי ארבל חתם בספר האורחים של מלון קרלטון בבילבאו באותו יום שבו נמכרה השירסברג ב-1970, לאחר תום המבצע.
מקורות ישראליים רשמיים מכחישים את כל הסיפור. להשערה בדבר מופרכות תאוריית הקשר הצטרפו גם מנכ"ל סוכנות האטום האירופית וילהלם אפרקמפף וכמה מפרשני ה"סאנדיי טיימס". לדבריהם, בתקופה המדוברת יכלה ישראל להשיג את האורניום בצורה חופשית וגלויה, ובכל אופן לא הייתה עושה שימוש בספינה שעגנה בנמלים ערביים כמו השירסברג ומשתפת אזרח טורקי בפעולה כה חשאית.
עונת 1955/1956 בפוטבול ליג
עונת 1955/1956 הייתה העונה ה-57 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-20 באוגוסט 1955 והסתיימה ב-2 במאי 1956. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. בירמינגהאם סיטי ולוטון טאון (בפעם הראשונה בהיסטוריה) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו האדרספילד טאון] ושפילד יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו שפילד וונסדי ולידס יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים
נאט לופטהאוס מבולטון וונדררס כבש 32 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
ברט טראוטמן ממנצ'סטר סיטי זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
הרפובליקה של קרים
הרפובליקה של קרים (ברוסית: Респу́блика Крым; באוקראינית: Республіка Крим; בטטרית של קרים: Къырым Джумхуриети, Qırım Cumhuriyeti) היא ישות מדינית, שהתנתקה מאוקראינה והכריזה על עצמה כרפובליקה (ממשל חצי אוטונומי) בפדרציה הרוסית. היא שוכנת בחצי האי קרים. הרפובליקה הוקמה ב-18 במרץ 2014 כתוצאה מסיפוח קרים לרוסיה – במקום הרפובליקה האוטונומית של קרים שהתקיימה קודם לכן (2014-1991) כחלק מאוקראינה. בירת הרפובליקה היא העיר סימפרופול.
אוקראינה אינה מכירה בסיפוח קרים ועדיין רואה בחצי האי קרים רפובליקה אוטונומית המשתייכת אליה, אף שדה פקטו כבר אינה שולטת בו. ב-27 במרץ 2014 הכריזה העצרת הכללית של האו"ם כי היא רואה בחצי האי קרים כחלק מאוקראינה, בהחלטה שהצביעו בעדה 100 מדינות מתוך 193, ולמעשה, הרפובליקה אינה זוכה להכרה בינלאומית.
היסטוריה
בשנת 1792 כבשה הקיסרית יקטרינה הגדולה את חצי האי קרים מידי העות'מאנים וכך הפך קרים לשטח רוסי. החל מ-1802 הייתה קרים לחלק ממחוז טבריד.
בשנים 1917–1918, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, קרים החליפה ידיים וזמן-מה נשלטה על ידי תומכי הצאר. באותן שנים הוקמה בה גם המדינה קצרת הימים הרפובליקה העממית של קרים. בשנת 1921 הפכה לרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של קרים והייתה לחלק מברית המועצות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, ב-1944, גירשו השלטונות הסובייטיים את הטטרים של קרים בחשד ששיתפו פעולה עם הנאצים. ב-1945, הוסר מעמדה האוטונומי של קרים.
ב-1954 החליט מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית ניקיטה חרושצ'וב על הפרדת קרים מהרפובליקה הרוסית והכללתה בשטח אוקראינה הסובייטית בצעד שלא נראה חשוב כי אם ביורוקרטי גרידא.
בשנות ה-80 ובתקופת הפרסטרויקה של מיכאיל גורבצ'וב הותר לטטרים לחזור לקרים.
ב-11 במרץ 2014, בעת משבר קרים, החליט הפרלמנט של קרים ברוב של 78 נציגים מתוך 81 נוכחים,להכריז באופן חד-צדדי על עצמאות מאוקראינה. לאחר הצהרת העצמאות נקבע משאל עם לקביעת מעמד החבל: השארת הרפובליקה כעצמאית או בקשה להסתפח לרוסיה. נציגי הפרלמנט של קרים ביססו את החלטתם על התקדים של הכרזת העצמאות של קוסובו והצהירו שרפובליקת קרים תהיה מדינה חילונית, דמוקרטית ורב-לאומית. מועצת העיר סבסטופול הצטרפה להחלטת הפרלמנט של קרים. רוסיה התנגדה נחרצות לעצמאות קוסובו. כריס בורגן, פרופסור למשפטים ומנהל משותף של המרכז למשפט בינלאומי והשוואתי בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סנט ג'ון בניו ציין כי קוסובו הייתה תחת ממשל בינלאומי במשך יותר מעשור, והיא הייתה המקום של פשעים אתניים בסכסוך עקוב מדם. לעומת זאת, שום אירועים כאלה לא היו בקרים לפני 2014.
ב-18 במרץ 2014 חתמו נשיא רוסיה ונציגי חצי האי קרים, על הסכם סיפוח שעיגן את מעמדה של קרים כרפובליקה, ואת מעמדה של העיר סבסטופול כעיר פדרלית. ההסכם הביא להקמת המחוז הפדרלי של קרים ולהקמת משרד ממשלתי שתפקידו העיקרי לפתח את חצי האי קרים. הצבא האוקראיני עזב את קרים באופן סופי ב-19 במרץ 2014. ב-3 באפריל 2014 הפכה קרים לחלק מהמחוז הצבאי הדרומי של צבא רוסיה, וב-11 באפריל אישרה המועצה המחוקקת חוקה חדשה לקרים, ולפיה קרים היא מדינה דמוקרטית בפדרציה הרוסית וחלק מאוחד ובלתי ניתן להפרדה מרוסיה.
בתגובה לכך, ב-15 באפריל 2014 הכריז הפרלמנט האוקראיני על קרים ועל סבסטופול כשטחים כבושים. ב-1 ביוני 2014, הפך הרובל הרוסי להילך החוקי הרשמי היחיד בחצי האי קרים.
ב-28 באוגוסט 2016 הפכה הרפובליקה לחלק מהמחוז הפדרלי הדרומי.
הכרה בשטח כטריטוריה רוסית
רק שבע מדינות ברחבי העולם מכירות ברפובליקה של קרים כשטח רוסי: רוסיה, סוריה, אפגניסטן, ניקרגואה, ונצואלה, צפון קוריאה וקובה.
על פי החוק האוקראיני, יש איסור פלילי בכניסה למקום שלא דרך אוקראינה ושלא בהיתר אוקראיני. החוק האוקראיני מתיר לעצור באוקראינה אזרחים ותיירים שנכנסו לאזור חצי האי קרים בדרכים אחרות, כאילו היה שטח רוסי.
ממשל
בראש קרים עומד ראש הרפובליקה, כיום אלכסיי אקסיונוב, שמכהן בתפקיד זה החל ממרץ 2014. לפי החוקה הוא נבחר על ידי העם של קרים, לתקופת כהונה בת 5 שנים. לקרים פרלמנט (מועצת המדינה) בן 75 מושבים. בראש הרשות המבצעת עומד ראש הממשלה, תפקיד אותו ממלא ראש הרפובליקה.
כדורגל
ענף הספורט הפופולרי ביותר הוא הכדורגל, שמנוהל על ידי פדרציית הכדורגל המקומית בתמיכת אופ"א.
תשתיות
אצטדיון לוקומוטיב בסימפרופול הוא האצטדיון הגדול ביותר בקרים, ובעל תכולה של 19,979 צופים. האצטדיון הוא הגדול ברפובליקה ומשמש כמגרשה של קבוצת "ט.ס.ק. טאבריה".
בסימפרופול יש אצטדיון קטן בעל 5,000 מושבים בשם "פילונט", שאינו מארח משחקים.
אצטדיון אוונגרד ביאלטה מכיל 7,000 מושבים. הקבוצה הביתית של האצטדיון, רובין יאלטה, כמעט לא משחקת בו, בהיותה משתתפת בליגה החובבנית של הרפובליקה.
בנוסף לשלושת האצטדיונים האלה בחצי האי קרים, ישנם 4–5 אצטדיונים נוספים עם קיבולת של 1,500 עד 3,500 איש עם מועדונים מקומיים קטנים.
מיקום גאוגרפי
קרים גובלת מכל צדדיה בים, הים השחור, כשרק מצפון מערב היא גובלת באוקראינה.
הערים הגדולות:
תורנטון ויילדר
תורנטון ניבן ויילדר (Thornton Niven Wilder; 17 באפריל 1897 – 7 בדצמבר 1975) היה סופר ומחזאי אמריקאי. הוא זכה בשלושה פרסי פוליצר - על הרומן "גשר סן לואיס ריי" ועל המחזות "העיירה שלנו" ו"בעור שינינו".
ביוגרפיה
ויילדר נולד במדיסון, ויסקונסין לעמוס פרקר ויילדר, דיפלומט ועורך הויסקונסין סטייט ג'ורנל, ולאיזבלה תורנטון ניבן. ב-1906 אביו מונה לקונסול הכללי בהונג קונג והמשפחה עברה לסין. בסין הוא למד בבית ספר מיסיונרי דובר אנגלית. ב-1913 כהונתו של אביו תמה והמשפחה התיישבה בברקלי, קליפורניה. לאחר שסיים את בית הספר התיכון בברקלי ב-1915 עבר ללמוד באוברלין קולג' באוהיו. ב-1920 קיבל את התואר בוגר מאוניברסיטת ייל. אביו שלח אותו להשתלם בארכאולוגיה באקדמיה האמריקאית ברומא. לאחר מכן נמצאה לו עבודה כמורה לצרפתית בבית הספר הפרטי לורנסוויל בניו ג'רזי. ב-1926 פרסם את הרומן הראשון שלו "The Cabala", שמבוסס על זכרונותיו מרומא ומספר על שני אמריקאים שנפגשים עם קבוצה של אצילים אירופאיים.
הרומן השני שלו, "גשר סן לואיס ריי", התפרסם ב-1927 וזכה להצלחה ובפרס פוליצר. הרומן מספר את סיפורם של חמישה אנשים שנספו ביחד בקריסתו של גשר עתיק בפרו של המאה ה-18. ב-1928 פרסם את "The Angel That Troubled the Waters ומחזות אחרים", שלא זכה להצלחה של "גשר סן לואיס ריי". לאחר סיבוב הרצאות באירופה קיבל את הזמנתו של רוברט מיינרד האצ'ינס (Robert Maynard Hutchins), נשיא אוניברסיטת שיקגו וחברו לכיתה לשעבר באוברלין קולג', ללמד באוניברסיטה. הרומן "האישה מאנדרוס" (1930), מתרחש ביוון הטרום-נוצרית ונכתב בהשראת הקומדיה של פובליוס טרנטיוס אפר. הרומן "Heaven's My Destination" (1935) והמחזה זוכה פרס הפוליצר "העיירה שלנו" (1938; עליו מבוסס סרט באותו שם מ-1940) מתרחשים בארצות הברית.
על מחזותיו "הסוחר מיונקרס" (1938) ו"השדכנית" (1954) מבוססים הסרט "השדכנית", המחזמר הלו, דולי! והסרט הלו, דולי!.
ב-1942 פרסם את המחזות "The Long Christmas Dinner", שהולחן לאופרה על ידי פאול הינדמית, ואת "The Skin of Our Teeth" שזיכה אותו בפרס הפוליצר השלישי שלו. ג'וזף קמפבל והנרי מורטון רובינסון טענו שהמחזה הוא גנבה ספרותית מ"פיניגנז וייק" של ג'יימס ג'ויס. ב-1948 חזר לתקופה הקלאסית ברומן המכתבים אידי מארס, שעוסק בדמויות ובאירועים שהובילו לרציחתו של יוליוס קיסר. בין 1962 ל-1963 התגורר עשרים חודשים בעיירה דאגלס באריזונה, בנפרד ממשפחתו ומחבריו. בדאגלס החל לכתוב את הרומן "The Eighth Day", שהתפרסם ב-1967 וזיכה אותו בפרס הספר הלאומי. ספרו האחרון, הרומן האוטוביוגרפי "Theophilus North", התפרסם ב-1973. הספר עובד לסרט "Mr. North" בכיכוב אנתוני אדוארדס ב-1988. ויילדר נפטר ב-1975 בהאמדן, קונטיקט.
נאצ'ו מונראל
איגנסיו מונראל אראסו (בספרדית: Igancio Monreal Eraso; נולד ב-26 בפברואר 1986) הוא כדורגלן עבר ספרדי אשר שיחק בעמדת המגן השמאלי והבלם.
קריירה
נאצ'ו מונראל גדל בפמפלונה והצטרף לקבוצת מחלקת הנוער של העיר, אוסאסונה. ב-22 באוקטובר 2006 ערך מונראל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אוסאסונה בהפסד 0–1 לוולנסיה. הוא סיים את עונת עם 10 הופעות בליגה, ו-2 הופעות במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. לאחר שקבוצתו העפילה באותה עונה לגביע אופ"א, רשם 4 הופעות ועזר לקבוצתו לעלות לחצי גמר המפעל, שם הודחו על ידי סביליה. בעונת הפך מונראל לשחקן הרכב בכיר יחד עם תוצרת נוספת של מחלקת הנוער, סזאר אספיליקווטה. באותה עונה הופיע ב34 משחקים.
ב-10 ביוני 2011 חתם מונראל על חוזה לחמש שנים במאלגה תמורת 6 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה נאבק עם אליסאו על המקום בהרכב, והיה שחקן משמעותי להעפלתה של מאלגה לליגת האלופות לראשונה בתולדותיה. מונראל כבש את השער היחיד שלו לטובת מאלגה בניצחון 2–3 על מאיורקה ב-27 בינואר 2013.
ב-31 בינואר 2013 חתם מונראל בארסנל על חוזה לארבע שנים תמורת 8 וחצי מיליון אירו, וערך את הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0–1 על סטוק סיטי. מונראל כבש את שערו הראשון בקבוצה ב-16 במרץ, בניצחון 0–2 על סוונסי סיטי.
ב-16 באוגוסט 2022 הודיע על פרישה מכדורגל.
נבחרת ספרד
ב-2007 זומן לראשונה לנבחרת ספרד עד 21. הוא פתח בכל המשחקים במסגרת יורו 2009 לנבחרות צעירות, לאחר שנבחרתו הודחה כבר בשלב הבתים. ב-6 באוגוסט 2009 זומן מונראל בפעם הראשונה לנבחרת ספרד הבוגרת, במשחק ידידות נגד נבחרת מקדוניה. הוא נכנס כמחליף בדקה ה-75 באותו משחק, בו ניצחה ספרד 2–3.
ג'רי קרל
ג'רי לי קרל (באנגלית: Jerry Lee Carl; נולד ב-17 ביוני 1958) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת אלבמה. הוא הושבע לתפקידו לאחר שנבחר בבחירות 2020, והחליף בתפקיד את בראדלי ביירן.
ביוגרפיה
קרל נולד במוביל שבאלבמה, ובשנת 1977 סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון סילקוגה השוכן בעיר בעלת אותו שם. הוא למד במכללה הקהילתית לייק סיטי (הנקראת בהווה "מכללת שער פלורידה") במשך זמן מה, אך נטש את לימודיו הגבוהים כדי לשוב אל ביתו במוביל ולפתוח בקריה עסקית.
לאחר שעזב את המכללה הקהילתית, עבד קרל בחברת אלבמה פאוור המספקת חשמל לכ-1.4 מיליון תושבים בדרום אלבמה. לאחר מכן עבד ב"חברת הציוד ברפורד" וכאיש מכירות בארגונים אחדים במוביל. ב-1989 ייסד את החברה "סטט מדיקל" (Stat Medical), עסק בתחום הציוד הרפואי. בהמשך עבד כמנהל בחברת רוטק מדיקל, בטרם הקים חברת פיתוח נדל"ן. בשנת 2003 ייסד חברה נוספת בשם "קרל ושות'", וכעבור זמן מה פתח חברה לייצור ושיווק עצים.
קרל התמודד לנציבות מחוז מוביל בשנת 2012. הוא ניצח את מייק דין המכהן בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית באפריל, ונבחר באורח רשמי בבחירות הכלליות בנובמבר. בבחירות 2016 נבחר מחדש לתפקיד. ב-2019 הוסיף להיבחר לנשיא הנציבות. באותה השנה הכריז על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של אלבמה, שהתפנה עם פרישתו של בראדלי ביירן. קרל התמודד מול חבר הסנאט המדינתי לשעבר ביל הייטאוור, חבר בית הנבחרים של אלבמה כריס פרינגל, ושני מתמודדים נוספים בפריימריז הרפובליקנים.
לאחר שניצח בסיבוב המכריע של הבחירות המקדימות את ביל הייטאוור, חבר הסנאט המדינתי של אלבמה, ב-14 ביולי 2020 — ביום הבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'יימס אברהרט ונבחר לתפקיד. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2021, עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
פהד אל-מוואלד
פהד מוסאעד אל-מוואלד (בערבית: فهد مساعد المولد; נולד ב-14 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן סעודי, המשחק בעמדת החלוץ בא-שבאב.
קריירת מועדונים
אל-מוואלד התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של אל-איתיחאד. בעבר אף נבחן בברצלונה, אך לא הצטרף לקבוצה. ב-7 בפברואר 2012, אל-מוואלד ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד אל-ראאד, כאשר טרם מלאו לו 16 שנים. בעונת, אל-מוואלד הפך לשחקן הרכב בקבוצה הבוגרת. ב-2 באוגוסט 2012, הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד אל-ראאד. ב-19 בספטמבר 2012, הבקיע בניצחון 2–4 נגד גואנגג'ואו אוורגראנד במסגרת רבע גמר ליגת האלופות האסיאתית. אל-מוואלד סיים את עונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת עם 10 שערים ב-26 משחקים בכל המסגרות.
קריירה בינלאומית
ב-14 באוקטובר 2012, אל-מוואלד זומן לראשונה לסגל נבחרת ערב הסעודית בניצחון 2–3 נגד. ב-9 בינואר 2013, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד במסגרת גביע המפרץ 2013.
אל-מוואלד השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2015, מונדיאל 2018, גביע אסיה בכדורגל 2019.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022, אולם נגרע ממנו לאחר שהושעה על-ידי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט.
דוברה (פולין קטן)
דוברה (בפולנית: Dobra, נהגה ) הוא כפר קטן בגמינה דוברה שבמחוז לימנובה בפרובינציית פולין קטן בדרום-מזרח פולין.
בעיירה התקיימה לפני מלחמת העולם השנייה קהילה יהודית. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 עמד אחוז היהודים מכלל תושבי העיירה על עשרה אחוזים (184 מ-1,831), מספרם כמעט הוכפל עד פרוץ המלחמה. בעיירה לא הוקם גטו ויהודיה גורשו ללימנובה, נובי-וישניץ ומשאנה דולנה. בודדים מיהודי העיירה שרדו את השואה.
זירת מרחב שלמה במלחמת יום הכיפורים
בימיה הראשונים של מלחמת יום הכיפורים התנהלה לחימה ניכרת בזירת מרחב שלמה שבדרום סיני, בעקבות מתקפות אחדות של הצבא המצרי.
בתחילת המלחמה היה מרחב שלמה חלק מפיקוד הדרום. ב-9 באוקטובר 1973 הופרד מרחב שלמה מפיקוד הדרום והפך לפיקוד עצמאי, פיקוד מרש"ל, בפיקודו של האלוף (מיל') ישעיהו גביש. הפיקוד עסק בבלימת ניסיונו של הצבא המצרי להתקדם לכיוון ראס סודר, ובמרדף אחר שלושה גדודי קומנדו מצריים שהונחתו בתחומו.
גבולו הצפוני של מרחב שלמה היה גוש ההרים החוצה את סיני מצפון לאבו זנימה. במהלך הקרבות הוכפף גם אזור ראס סודר, הצפוני יותר, למרחב שלמה.
אזור שארם א-שייח'
בשארם א-שייח' ובסביבתה שכנו בסיסי צה"ל אחדים: שדה אופיר של חיל האוויר הישראלי, יב"א 528 בהר צפרא ובסיס מפרץ שלמה של חיל הים הישראלי.
בהמשך אותו יום הותקפה יב"א 528, יחידת בקרה אווירית משנית של חיל האוויר הישראלי בדרום סיני, שהייתה ממוקמת על מצוק שרוחבו 20 מטרים ואורכו 150 מטרים בפסגת הר צפרא, כ-20 ק"מ דרומית לשדה אופיר. בערך בשעה תשע בערב שיגר מפציץ מדגם טופולב 16 שני טילי שיוט רוכבי מכ"ם מדגם "קלט" לעבר היחידה. טיל אחד התפוצץ באוויר. הטיל השני ניהג עצמו אל האנטנות, התפוצץ והרג חמישה חיילים, ששהו במשמרת באנטנות ובגנרטורים.
כאשר ראו אנשי חיל האוויר הישראלי ששהו בשדה אופיר את האש שאחזה ביחידת הבקרה על ההר, הם הניחו שהיחידה נכבשה על ידי כוח קומנדו מצרי מוסק. למוצב נשלח כוח של חיל השריון ובו ארבעה טנקים, כדי "לכבוש" אותו מחדש. מטוסי קורנס שפטרלו באזור התבקשו לסייע לטנקים על ידי ירי על השביל לפניהם כדי לסכל מארב לטנקים העולים בהר. הטנקים הישראליים היו טנקי טירן, טנקי שלל שהוכנסו לשירות בצה"ל. בשל צורתם זיהו אותם חיילי היחידה כטנקים מצרים וירו לעברם; חיילי השריון סברו שהם מותקפים בידי הקומנדו המצרי שכבש את ההר והשיבו אש, שממנה נהרגו שני חיילי מילואים מיחידת האבטחה במקום. חילופי האש המבולבלים הסתיימו לבסוף כאשר הבין מפקד היחידה – סרן אבי אמיתי (שהגיע ליחידה בשעה 6 בערב) שהקרב מתנהל בין כוחות צה"ל שטועים בזיהוי הדדי. הוא יצא עם גופייה לבנה ו"נכנע" לכוחות השריון הישראלי.
לאחר חצות ליל, שני סטי"לים מצריים מדגם "קומאר" שיגרו ארבעה טילים אל שלוש נחתות של חיל הים הישראלי, שסיירו לאורך חוף שארם א-שייח'. שני הפנטומים של שדה אופיר לא הצליחו ליירט את ה"קומארים" התוקפים. הנחתות (שצוותיהן מנו יחד 60 איש) נחתו על הריפים, על פי הוראה מחמ"ל זירת ים סוף, והטילים חלפו מעל תרני הנחתות והתנפצו על היבשה. הנחתות וצוותיהן ניצלו.
ירי טילים מהים לעבר שארם א-שייח' וראס מוחמד נמשך עד 17 באוקטובר. עם זאת, חזית שארם א-שייח' הפכה לחזית היחידה של צה"ל שלא נפרצה במלחמת יום הכיפורים.
אזור אבו רודס
באזור אבו רודס הפעילה ישראל שדה נפט שסיפק חלק ניכר מתצרוכת הנפט שלה. בליל 6 באוקטובר 1973, ביום הראשון של המלחמה, הונחת על אבו רודס מטח ארטילרי כבד שהצית חלק ממאגרי הנפט והמתקנים. לאחר מתקפה זו הופסקה פעילות השאיבה. במהלך המלחמה נפגעו מתקני הנפט שנית בפעילות אנשי קומנדו מצרים. במהלך כל המלחמה נותר אזור אבו רודס בשליטת ישראל.
בתחילת המלחמה נשלחה פלוגה ד' (מאי 73) של גדוד 890, שעדיין לא עברה קורס צניחה ורק החלה את מסלול הלוחם, לשמור על היישוב שלהבת (אבו רודס). משימה זו הפכה למרדפים מוּטָסִים (במסוקים) נגד לוחמי הקומנדו המצרי במרחב אבו רודס. במהלך כעשרה מרדפים הצליחו חיילי הפלוגה, בפיקודו של המ"פ עמנואל בן ישי, להרוג ולשבות כ-350 לוחמי קומנדו מצרים, כולל המג"ד וסגנו. במרדף האחרון נהרג בן ישי, כשביקש לבצע בעצמו ירי RPG-7, כדי לא לסכן חייל צעיר. חייליו המשיכו ללחום, הרגו תשעה לוחמי קומנדו ושבו עוד עשרים. בערב סוכות (10 באוקטובר 1973) הטיל מטוס סוחוי 7 מצרי פצצה על מבנה בו היו לוחמים מהפלוגה. בהפצצה נהרגו 8 לוחמים.
זמן קצר לאחר המלחמה הובער מגדל הקידוח F-10 בשדה הימי של אבו רודס כתוצאה מפגיעה של טיל הוק ישראלי שנורה בשוגג לאחר שהמערכת התבייתה על מאוורר מניפה, והמפעיל חשבו למסוק מצרי.
אזור ראס סודר
את אזור ראס סודר תקפו יחידות קומנדו מצריות מוסקות. חלק מהמסוקים הופלו על ידי חיל האוויר הישראלי ויחידות ישראליות פגעו בשאר הכוחות. בהמשך הקרבות הוכפפה ראס סודר למרחב שלמה שעבר לפיקודו של ישעיהו גביש והתקיימו באזור קרבות בין כוחות מצריים שניסו לנוע מכיוון עיון מוסה ובין כוחות ישראלים. חיל הים הישראלי מנע ניסיונות נחיתה מצריים על ידי תקיפת בסיסים מצריים במערב מפרץ סואץ.
ז'ונימיה
ז'ונימיה (ברומנית: Junimea) הייתה אגודה ספרותית רומנית שיזמה וביססה זרם תרבותי ספרותי רב חשיבות בחיי התרבות של הארצות הרומניות. האגודה נוסדה ב-1863, ביאשי.
מייסדי אגודת ז'ונימיה היו צעירים רומנים משכילים ששבו לארצות הרומניות מלימודים בחוץ לארץ. האגודה נוסדה ביאשי על ידי יאקוב נגרוצי, טיטו מאיורסקו, פטרה פ. קארפ, תאודור רוסטי ווסילה פוגור, כולם בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטאות זרות. מרבית המייסדים הזדהו פוליטית עם האגף השמאלי של המפלגה השמרנית, תחת הנהגתו של מאיורסקו.
לז'ונימיה היה ביטאון בשם Convorbiri literare, שבו פורסמו בעיקר יצירות חברי החוג.
סתיו (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
שון פריס
שון פריס (באנגלית: Sean Faris; נולד ב-25 במרץ 1982) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
ביוגרפיה
פריס נולד ביוסטון למשפחה ממעמד הפועלים, וב-1994 עבר לאוהיו. ב-2000 לאחר שסיים תיכון עבר ללוס אנג'לס על מנת לפתח את קריירת המשחק שלו.
קריירה
ב-2001 הופיע בתפקיד קטן בסרט "פרל הארבור" ובתפקיד הראשי בסרט האימה "The Brotherhood II". בנוסף, שיחק למשך ארבעה פרקים בסדרה "לא לבושה" ב-MTV.
ב-2004 שיחק בסרט הנעורים "מסיבת פיג'מות" לצד שרה פקסטון. מ-2004 ועד 2005 היה בתפקיד הראשי בדרמת הנעורים "Life as We Know It" המבוססת על רומן מאת מלווין ברג'ס.
ב-2005 שיחק בקומדיה המשפחתית "שלי, שלך, שלנו".
ב-2007 זכה בפרס מטעם פרסי הוליווד הצעירה
ב-2008 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "לעולם אל תיכנע". באותה שנה גילם שחקן רוגבי בדרמת הספורט "חזק לנצח".
ב-2010 שיחק במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה "יומני הערפד".
ב-2011 דיבב דמות במשחק הווידאו "Need for Speed: The Run" מסדרת "Need for Speed".
ב-2013 החל לשחק בעונה הרביעית והחמישית של הסדרה "שקרניות קטנות", בתפקיד השוטר גבריאל הולברוק. באותה שנה שיחק בתפקיד הראשי בסרט הפשע "מהלך גורלי". ב-2014 התארח בסדרה "על טבעי".
ב-2017 שיחק בסרט הטלוויזיה "הג'ונסים מנותקים" לצד מישה ברטון.
לואי ה-13 של רמי מרטן
לואי ה-13 של רמי מרטן (בצרפתית Louis XIII de Rémy Martin) הוא משקה חריף מסוג קוניאק שמיוצר על ידי חברת רמי מרטן.
המשקה מיוצר מענבים שמגיעים מהקומונה קוניאק ממחוז שראנט שבחבל פואטו-שראנט שבצרפת. גילאי האו-דה-וי של המשקה נעים מ-40 ל-120 שנות יישון בחביות מעץ אלון מזן לימוזין.
בקבוק בנפח 750 מיליליטר של לואי ה-13 יכול לעלות עד 34 אלף דולר. בשנת 2008 יצאה גרסה מיוחדת בשם "פנינה שחורה" המונה כ-786 בקבוקים שעוצבו במיוחד על ידי אמני חברת Baccarat מקריסטל שחור ופלטינה.
יחסי ארגנטינה–גיאנה
יחסי ארגנטינה–גיאנה הם יחסי החוץ בין ארגנטינה וגיאנה.
סקירה כללית
ארגנטינה וגיאנה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 באוקטובר 1972. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון מדינות אמריקה ובאיחוד מדינות אמריקה הדרומית.
WAF
WAF (ראשי תיבות של: Web application firewall) היא מערכת חומת אש (Firewall) ייעודית לאפליקציות מקוונות, המסננת, מציגה, וחוסמת תשדורת HTTP אל יישום אינטרנט וממנו.
WAF שונה מחומת אש רגילה בכך שהיא מסוגלת לסנן תוכן ספציפי של יישומי אינטרנט בזמן שחומת אש רגילה משמשת כשער בטיחות בין שרתים. באמצעות בדיקת תנועת ה-HTTP, ניתן למנוע התקפות הנובעות מפגמי אבטחה של יישומי אינטרנט, כגון הזרקת SQL או XSS.
מערכות WAF כוללות בדרך כלל מדיניות אבטחה גלובלית ובמקביל מדיניות אבטחה לדפים ספציפיים של הארגון. במדיניות הגלובלית ניתן להגדיר נושאים כגון חסימת user-agent לא סטנדרטי, התייחסות לכתובות מקור, ונושאים נוספים הרלוונטיים לכלל האתר המוגן. במדיניות הפרטנית ניתן להגדיר נושאים כגון תווים אסורים/מותרים לשדה ספציפי.
מערכות WAF דורשות קבלת תעבורה לא מוצפנת, ולכן לעיתים קרובות הן מבצעות את פתיחת תעבורת ה־TLS.
בדרך כלל יישום ה־WAF יעשה בענן, ובמידה והיישום מותקן בענן ניתן להשתמש ב־WAF של ספק הענן.
וולפגנג מרטיני
וולפגנג מרטיני (בגרמנית: Wolfgang Martini; 20 בספטמבר 1891 – 6 בינואר 1963) היה קצין בכיר בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
מרטיני נולד וגדל בעיר ליסה, אז חלק של האימפריה הגרמנית. הוא התעניין ברדיו. בשנת 1910 הוא התגייס לצבא וקודם לדרגת לויטננט ביחידת קשר. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא קודם בדרגות וסיים את המלחמה בתפקיד קצין קשר במטה הכללי.
לאחר הסכם ורסאי מרטיני היה בין הקצינים המעטים שנותרו בצבא. הוא היה מדריך בבתי הספר של צבא. בשנים 1928–1929 הוא השתתף בהדרכות בבסיס ליפצק שבתחומי ברית המועצות. בשנים 1928–1933 הוא קודם למיור ושירת במשרד הביטחון הגרמני.
עם הקמת לופטוואפה בשנת 1933 מרטיני מונה לאחראי על ענייני קשר החיל. בשנת 1941 הוענקה לו דרגת גנרל חיל המודיעין האווירי.
במחצית שנות ה-30 חברה גרמנית החלה בפיתוח טכנולוגיית מכ"ם. מרטיני השתתף בהצגת המערכת בשנת 1938 ומייד הבין את חשיבותה לחיל. בשנת 1939 אורגנו טיסות מודיעין של LZ 130 Graf Zeppelin לאורך חופי אנגליה במטרה לגלות מערכות מכ"ם בריטיות. אמנם מערכות בריטיות השתמשו בתדרים שונים מאלו שנבדקו על ידי הגרמנים ולכן לא התגלו. בנושאים אלו מרטיני דיווח ישירות להרמן גרינג אך בינם התגלו חילוקי דעות בנוגע לחשיבות הנושא ותרומתו לפעילות החיל.
בסוף 1944 ממצאי המחקר ותוכניות הנדסיות נאספו בארגזי מתכת ואוחסנו במקום סודי. בתחילת שנות ה-50 מרטיני הצליח להגיע למקום אחסון שהיה בשטח כיבוש סובייטי ולהעביר אותם למערב.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה מרטיני נעצר והועבר לארצות הברית ובהמשך לבריטניה. לאחר חזרה לגרמניה הוא נתן ייעוץ לחברות פרטיות, חיל האוויר הגרמני וNATO.
מנחם ינקוביץ
מנחם ינקוביץ (23 באפריל 1932 בעיר שטפנשטה ברומניה - 6 ביוני 1967), היה חייל צבא הגנה לישראל, מקבל עיטור המופת.
וולפגנג מרטיני
ביוגרפיה
בנוסף לעיטורים בתקופת גרמניה הנאצית מרטיני קיבל עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית בשנת 1961.
מנחם ינקוביץ
נולד למשה ואיטה ביום י"ז בניסן ה'תרצ"ב (23 באפריל 1932) בעיר שטפנשטה ברומניה. המשפחה עלתה לארץ בשנת 1948. אחרי שעבר מנחם את מחנות המעצר בקפריסין הגיע לארץ שם התחיל ללמוד במשק הפועלות בחדרה. מנחם היה במסגרת עליית הנוער עבד כמחסנאי בבית האריזה של "תנובה אכספורט" שם.
בצה"ל
גויס לצה"ל בחודש אפריל 1950 שם שירת בחיל ההנדסה. מדי פעם היה נקרא לשירות מילואים.
ערב מלחמת ששת הימים נקרא לדגל ובקרב על ג'נין שימש כחובש פלוגתי. ביום השני לקרבות, כ"ז באייר ה'תשכ"ז (6 ביוני 1967), הוא פעל עם פלוגתו במשימת חילוץ צוותי טנקים שהיו נתונים להתקפות שריון וחיל רגלים ירדני. באותו קרב זינק פעמים מספר מהזחל"ם תחת אש מדויקת ויעילה ותוך חירוף נפש פנה לפצועים, חבש וטיפל בהם, והמשיך בפעולה זו עד שנפגע מטנק אויב - ונפל.
הניח אשה וילד; בנפלו הייתה אשתו בהריון.
הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בעפולה ולאחר זמן הועבר לבית הקברות הצבאי בנתניה.
צוין לשבח על ידי אלוף פיקוד הצפון על אומץ לב ומסירות למופת. ב"ספר הגבורה" בהוצאת אגודת העיתונאים תל אביב וניצולי ברגן בלזן, תואר קרב הגבורה שלו. בחוברת "לזכרם" לזכר גיבורי עוצבת "ברק" בהוצאת חבריו לנשק ואף בחוברת "לוחמי ההנדסה בגבורתם" הונצח שמו. עמוד עליו ועל פרטים מחייו נמצא ב"תהילת נצח לבני נתניה שנפלו על משמרתם". כן הונצח שמו בספר "אנשי הפלדה".
בושרוד וושינגטון
בושרוד וושינגטון |(באנגלית: Bushrod Washington; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית מ-1798 ועד למותו. בבית המשפט העליון הוא היה בעל ברית נאמן של נשיא בית המשפט העליון ג'ון מרשל.
וושינגטון היה מייסד שותף ונשיא של תנועת ההתיישבות האמריקאית, שקידמה את הגירתם של עבדים משוחררים בחזרה לאפריקה. כאחיינו של הנשיא הראשון ג'ורג' וושינגטון, שהיה חשוך ילדים, הוא ירש את מסמכיו ואת אחוזתו מאונט ורנון, שעברה לרשותו ב-1802, לאחר פטירת אלמנתו של דודו, מרתה וושינגטון.
ראשית חייו
בושורד וושינגטון נולד באחוזת בושפילד, אחוזת מטעים השוכנת במאונט הולי, שבמחוז וסטרמורלנד שבקולוניית וירג'יניה. הוא היה בנם של ג'ון אוגוסטין וושינגטון, אחיו של ג'ורג' וושינגטון, ושל רעייתו, האנה בושרוד.
ב-1778 סיים וושינגטון את לימודיו בקולג' ויליאם ומרי וכבוגר שלו הוא היה ב-1780 החבר ה-41 של אחוות פי בטא קפא. לאחר שיחד עם ג'ון מרשל הוא החל ב-1780 ללמוד משפטים בהדרכתו של ג'ורג' וית', הוא הצטרף ב-1871 לצבא הקונטיננטלי ושירת בו כטוראי עד 1782.