cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדולפו דה לה פארה
ביוגרפיה
אדולפו דה לה פארה נולד בשנת 1943 במקסיקו סיטי, והחל לנגן בתופים עוד כשהיה בן 14. בשנת 1958 הוא היה חבר בלהקה מקסיקנית בשם "לוס ספארקס". הוא ניגן עם כמה להקות רוק פופולריות במקסיקו, כמו לוס סינרס וחאבייר באטיז. בשנת 1967 דה לה פארה החליף את מתופף קנד היט המקורי, פרנק קוק, לאחר שזה הסתבך בפרשיות סמים. דה לה פארה הופיע לראשונה עם הלהקה ב־1 בדצמבר 1967. כבר מהצטרפותו החלו הוא והלהקה להקליט את אלבומם המצליח ביותר, "Boogie with Canned Heat" שעתיד היה להגיע לצמרות מצעדי המכירות במדינות רבות.
מאז הוחלפו חברים בלהקה, עזבו נגנים, חזרו נגנים וסולן הלהקה אלן וילסון מת, ועדיין דה לה פארה היה שותף כל העת בגלגולו הנוכחי של ההרכב. מלבד חברותו בלהקה שיתף דה לה פארה פעולה עם אמני בלוז חשובים כמו טי-בון ווקר, ואלברט קולינס. הטכניקה הייחודית והפנטסטית שלו לתיפוף בלוז עם מקצבים מקסיקנים לצד מקצבים המזוהים יותר עם עולם הרוק הוביל אותו להקליט עם אמנים מפורסמים כגון ג'ון לי הוקר וממפיס סלים. בשנת 2010 פרסם דה לה פארה ספר בשם "Living The Bluse" המגולל את תולדות הלהקה מהקמתה בשנת 1966 בידיי אלן וילסון ובוב הייט ועד לשנות האלפיים המאוחרות, כאשר היה דה לה פארה החבר המקורי היחיד בלהקה.
אנטנת טבעת חנק
אנטנת טבעת חנק מצטיינת ביכולתה למנוע דעיכת ריבוי נתיבים ממקור קורן. מכיוון שהנתיב שהאות עושה ממשדר למקלט יכול לשמש למרחק בין השניים, האנטנה מתאימה ביותר לשמש בתחומי נווט לווייני ומכ"מים.
בתחום התחנות הקרקעיות של GPS, אנטנת טבעת חנק יכולה לתת דיוק מדידה ברמה מילימטרית עבור סקרים, ושימושים גאולוגיים אחרים.
האנטנה תוכננה לראשונה במעבדה להנעה סילונית.
גביע לייבר 2021
גביע לייבר 2021 (באנגלית: ) הוא המהדורה הרביעית של טורניר גביע לייבר בטניס, המפגיש את "נבחרת אירופה" (Team Europe) מול "נבחרת העולם" (Team World) המייצגת את יתר יבשות העולם.
הטורניר נערך באולם טי די גארדן בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית, בין 24 ל-26 בספטמבר 2021. הטורניר נועד בתחילה להיערך בסמפטבר 2020, אך נדחה בשל מגפת הקורונה. בשל הימשכות מגפת הקורונה הורשו שתי הנבחרות לרשום שני שחקנים מחליפים במקום אחד.
משחקים
ניצחון במשחק ביום הראשון מעניק לקבוצה המנצחת נקודה אחת, ביום השני - שתי נקודות, וביום השלישי - שלוש נקודות.
זיקית הודית
זיקית הודית (שם מדעי: Chamaeleo zeylanicus) היא מין של לטאה ממשפחת הזיקיתיים החיה בטבע בתת-היבשת ההודית לרבות בהודו, סרי לנקה ופקיסטן, מה שנתן לה את שמה. היא שייכת לסוג זיקית, בו גם זיקית מובהקת החיה בישראל.
אורך הזיקית 35 סנטימטרים לרבות הזנב, והיא בעלת גוף ירוק-בהיר ולאורך הגוף ישנם פסים אנכיים ירוקים-כהים. ראש הזיקית רחב בעל עיניים בולטות היכולות להסתובב בארובותיהם לחיפוש מזון או אויבים. הכפות שלה גדולות עם טפרים בקצותם כדי לעזור לה לטפס והזנב יכול להתקפל ולהינעל על ענפים. הנקבות יותר קטנות מהזכרים.
הזיקית מצויה בין ענפי העצים ביערות הרחבים הטרופיים של הודו וסביבותיה והיא יורדת לעיתים נדירות. היא בעלת לשון ארוכה ודביקה העוזרת לה לחטוף חרקים כמו חגבאים, חיפושיות, גמלי שלמה ואחרים כשייקרו בדרכה. בדומה לרוב הזיקיות היא מחליפה את צבעיה להסוואה, אך שינוי הצבע איננו קיצוני, לרוב רק לגווני ירוק או חום כהים. היא מחליפה צבעים גם תוך כדי התחממות בשמש.
אליהו זוהר
אליהו (ללו) זוהר (נולד ב-1962) הוא ראש העיר קריית מלאכי החל משנת 2013.
ביוגרפיה
ב-2008 נבחר למועצת העיר קריית מלאכי מטעם המפד"ל כיהן בתפקיד כשנה וחצי ולאחר מכן התפטר ומונה לעוזר ראש העיר (דאז) מוטי מלכה.
בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו באוקטובר 2013, התמודד זוהר על ראשות עיריית קריית מלאכי.
בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018 נבחר זוהר לקדנציה שנייה בראשות העיר.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הביע זוהר תמיכה במפלגת ימינה.
חיים אישיים
זוהר, קבלן אינסטלציה במקצועו, נשוי לגלית ואב לארבעה ילדים, מתגורר בקריית מלאכי.
הוועדה לקידום השוויון בנטל
הוועדה לקידום השוויון בנטל (בקיצור: ועדת קש"ב, שנודעה בשם ועדת פלסנר, על שם מי שעמד בראשה ח"כ יוחנן פלסנר) הייתה ועדה שהקימה ממשלת ישראל השלושים ושתיים, לשם גיבוש המלצות בסוגיית הגיוס לצה"ל, ובפרט גיוסם של חרדים וערבים. הוועדה הוקמה לקראת פקיעתו הצפויה של חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם ("חוק טל").
הוועדה כללה נציגים ממפלגות הקואליציה למעט נציגי המפלגות החרדיות (ש"ס ויהדות התורה) שהחרימו את הוועדה. לקראת סיום עבודתה, כחודש וחצי לאחר שהוקמה, הודיע ראש הממשלה בנימין נתניהו על פירוק הוועדה, זאת לאחר שמספר נציגים ממפלגות הקואליציה פרשו ממנה. חרף זאת, פרסם ח"כ פלסנר, יו"ר הוועדה, את המלצותיו.
לאחר הבחירות לכנסת בינואר 2013 והרכבת ממשלת נתניהו השלישית, הוקמה בעקבות ההסכם הקואליציוני ועדת שרים בראשותו של יעקב פרי, אשר הכינה הצעת חוק בתחום זה. חוק זה אושר בכנסת שנת 2013.
רקע להקמת הוועדה
ב-23 ביולי 2002 אושר בכנסת, בעקבות המלצותיה של ועדת טל, חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם, התשס"ב-2002,. החוק, שנודע בשם "חוק טל", איפשר המשך מתן דחיית גיוס לבחורי הישיבות בכפוף לתנאים המפורטים בו. ב־18 ביולי 2007 החליטה הכנסת על הארכת תוקפו של חוק טל ב-5 שנים נוספות. ב־21 בפברואר 2012 פסק בג"ץ בדעת רוב שהחוק אינו חוקתי, ולכן אין להאריכו מעבר למועד פקיעתו הצפוי, 1 באוגוסט 2012.
בעקבות כך הוקמה ועדת פלסנר, ובה עשרה חברים, בהם ח"כים ונציגי ציבור. הוועדה החלה בדיוניה ב-21 במאי 2012, וראש הממשלה ביקש שיגבשו מסקנות עד סוף חודש יולי 2012.
חברי הוועדה והצוותים המקצועיים
חברי הוועדה בהקמתה:
פירוק הוועדה
בעקבות פרישתם של נציגי ישראל ביתנו והבית היהודי, הודיע ב-2 ביולי 2012 ראש הממשלה שהוועדה מבוטלת מאחר שאין ביכולתה לגבש המלצה שתשיג רוב בכנסת.
הודעתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו על פירוק הוועדה יצרה משבר פוליטי קואליציוני בינו לבין שאול מופז, יו"ר מפלגת קדימה. ראש הממשלה האשים את פלסנר ואת מפלגתו בכך שבניגוד למנדט שניתן לוועדה הוא לא הסכים לדון בהגברת השוויון בקרב ערביי ישראל באמצעות שיתופם בשירות אזרחי, ושמאידך התעקש פלסנר על עמדה נוקשה כלפי הציבור החרדי. מנגד, האשים מופז את הליכוד שהעדיף את החרדים כשותפיו הטבעיים לקואליצייה על פני שינוי מהותי שיביא לגיוסם הכולל לצה"ל, כצבא העם.
הדו"ח של חבר הכנסת פלסנר והמלצותיו
לאחר פירוק הוועדה פרסם היושב ראש שלה, יוחנן פלסנר, ב-4 ביולי 2012, דו"ח משלו שהתבסס על טיוטת הדו"ח של הוועדה. מלבד חברי הוועדה שפרשו, גם ידידיה שטרן, שלא פרש, הסתייג מן הדו"ח. המטרה שהציב הדו"ח הייתה גיוס 80% מכל שנתון של חרדים החל משנת 2016 והטלת קנסות כבדים על משתמטים ועל הישיבות שבהן הם לומדים.
עיקרי ההמלצות:
ועדת פרי
לאחר הקמת ממשלת נתניהו השלישית במרץ 2013, הוקמה ועדת שרים בראשותו של יעקב פרי ממפלגת יש עתיד, שהמליצה על תוכנית גיוס אשר לפיה יהיו פטורים מגיוס רק 1,800 "מתמידים" בכל שנתון. הוועדה קבעה כי יוטלו סנקציות כלכליות על ישיבות שלא יעמדו ביעדי הגיוס, ואילו ישיבות בעלות אחוזי גיוס גבוהים יתוגמלו כספית. כמו כן המליצה הוועדה כי אם יעדי הגיוס לא יתממשו, ייפתחו הליכים פליליים כנגד המסרבים להתגייס.
ב-7 ביולי 2013 אישרה הממשלה הגשה של הצעת חוק לגיוס הדרגתי של תלמידי הישיבות בהתאם לעקרונות שאימצה ועדת פרי. נציגים חרדים הגיבו בחריפות לאישור הצעת החוק בממשלה. חבר הכנסת יעקב ליצמן אמר: "מי שחושב שבכפיה, בכוח, בסנקציות, בגזירות ובאיומים יכניעו את לומדי התורה – טועה טעות מרה. מוטב שיסתכל להיסטוריה הארוכה של עמנו וייווכח שההפך הוא הנכון”.
ביולי 2013 הניחה הממשלה על שולחן הכנסת שתי הצעות חוק להסדרת גיוסם של בני ישיבות לצה"ל ולשילובם בשירות אזרחי. ב-12 במרץ אושר החוק החדש בכנסת.
אורניום שש פלואורי
אורניום שש פלאורי (Uranium hexafluoride) הוא תרכובת כימית הבנויה מאטום אורניום ושישה אטומי פלואור ונוסחתה UF6. החומר משמש בתהליך העשרת האורניום לייצור דלק גרעיני ונשק גרעיני. בתנאי חדר החומר הוא מוצק גבישי לבן, רעיל מאוד, מגיב בחוזקה עם מים ומשתך את רוב המתכות. אורניום הקסה פלואורי מגיב עם אלומיניום ויוצר שכבה דקה של AlF3 המגינה על המתכת משיתוך נוסף.
הכנה
אורניום שש פלואורי סונתז לראשונה בשנת 1909 על ידי הכימאי הגרמני אוטו רוף (Otto Ruff) מאורניום 5 כלורי בתגובה
כיום, דרך ההפקה המקובלת היא מעוגה צהובה - תחמוצת אורניום טחונה. חומר הגלם מטופל בחומצה חנקתית לקבלת תמיסה של אורניל ניטראט UO2(NO3)2. אורניל ניטראט טהור מופק מהתמיסה באמצעות מיצוי ומטופל באמוניה לקבלת התרכובת אמוניום די-אורנאט NH4)2U2O7). חומר זה מחוזר באמצעות מימן לתת את התחמוצת UO2. התחמוצת הופכת לאורניום 4 פלואורי UF4 על ידי תגובה עם חומצה פלואורית HF וחמצון של האורניום הארבע פלואורי באמצעות גז פלואור F2 נותן אורניום 6 פלואורי. דרך הפקה אחרת היא תגובה של אורניום מתכתי עם כלור שלוש פלואורי:
ניתן לקבל UF6 גם בתגובה של אורניום ארבע פלואורי עם חמצן
כימיה
אורניום 6 פלואורי מגיב עם מים בתגובה האקסותרמית:
וכן עם גז מימן בתגובה
אורניום שש פלואורי הוא חומר מחמצן וחומצת לואיס המסוגלת להיקשר לפלואוריד למשל בתגובה עם נחושת דו פלואורית בה מתקבל יון אורניום שבע פלואורי Cu(UF7)2 אורניום 6 פלואורי מגיב עם סיליקה בחומצה פלואורית נוזלית בתגובה:
נמל התעופה הבין-לאומי פרישטינה אדם ישארי
נמל התעופה הבין-לאומי פרישטינה אדם ישארי (באלבנית: ), הממוקם בקרבת העיר פרישטינה, בירת קוסובו, הוא נמל התעופה הבינלאומי היחיד במדינה. בשנת 2019 עברו בו 2,373,698 נוסעים.
אורניום שש פלואורי
שימוש להעשרת אורניום
משתמשים באורניום 6 פלואורי להעשרת אורנים הן באמצעות צנטריפוגות והן בשיטת הדיפוזיה הגזית. החומר מתאים ליישומים אלו משום שקל לנדף אותו ומשום שליסוד פלואור רק איזוטופ יציב אחד, כך שכל ההבדל במסות המולקולריות נובע מהמצאות איזוטופים שונים של אורניום.
נמל התעופה הבין-לאומי פרישטינה אדם ישארי
תולדות הנמל
נמל התעופה נפתח בשנת 1965, בעת שקוסובו הייתה חלק מיוגוסלביה. הוא שימש גם כבסיס של חיל האוויר שלה.
ביוני 1999, בימי מלחמת קוסובו, השתלט על הנמל למשך כשבועיים כוח צבאי רוסי שהגיע מבוסניה והרצגובינה. לאחר נסיגת חיילי סרביה מקוסובו שימש הנמל את כוח קוסובו של האו"ם.
מאז שנת 2000 הלך ועלה מספר הנוסעים העוברים בנמל, וב-2008 הגיע למיליון נוסעים בשנה. עשר שנים לאחר מכן הגיע מספר הנוסעים השנתי לשני מיליון ויותר.
בשנת 2002 ושוב ב-2009 הורחבו ושופצו הטרמינל ומסלול הטיסה בנמל. בשנת 2006 קיבל הנמל פרס הצטיינות על שירותיו מאת הארגון הבינלאומי Airports Council International.
הנמל נקרא כיום על שמו של אדם ישארי, ממייסדי הארגון צבא שחרור קוסובו.
מתקנים ופעילות
בנמל התעופה מסלול טיסה אחד וטרמינל אחד, שבו ארבעה גשרי עלייה למטוס.
הנמל משרת כ-16 חברות תעופה. הן מפעילות קווי טיסה בינו לבין יעדים במדינות הבאות:
הנמל משמש כבסיס פעולה של חברת יורווינגס ושימש בעבר כבסיס פעולה של חברת אדריה איירווייז.
המוגבלים (מחזה)
המוגבלים היא קומדיית פשע מאת המחזאי הישראלי גור קורן. המחזה עלה לראשונה בשנת 2014 בתיאטרון בית לסין בבימויו של דן גדושר.
עלילת המחזה
קבוצת תיאטרון, המורכבת מאנשים בעלי מוגבלויות, אינה מצליחה לגייס את הכסף הדרוש לצורך ייצוג המדינה בפסטיבל תיאטרון לבעלי מוגבלויות במקדוניה. באותה עת משלוח סמים בבעלות משפחת הפשע ג'רנו, שהיה בדרכו למקדוניה, נתפס, והעסק המשפחתי נתון בסכנה. טוביה, אב המשפחה, מזהה את הפוטנציאל הטמון בהתחברות אל קבוצת השחקנים. הוא מציג את עצמו בפני השחקנים כמפיק, ופורש את חסותו על קבוצת התיאטרון, אשר שואפת להגיע לפסטיבל עם עיבוד ל"רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר, בניצוחה של הבמאית קשת לוי. טוביה מתכנן להבריח קוקאין באביזרי הבמה של ההפקה מתוך מחשבה ששום מוכס לא יחפש בחפציה של חבורת מוגבלים, ואילו השחקנים בעלי המוגבלויות, בטוחים שהם פגשו את האנשים הטובים בעולם. החיבור החריג בין הפושעים לשחקנים המיוחדים, מוביל לסיטואציות אבסורדיות. העלילה מסתבכת כאשר הבן של משפחת הפושעים מתאהב בשחקנית העיוורת המגלמת את יוליה.
מסרים
אלמנט המופיע במחזה הוא ההשוואה בין סיפור רומיאו ויוליה לבין מערכת היחסים הנרקמת בין אסתר וצוריאל. שני הסיפורים במקביל מציגים אהבה 'בלתי אפשרית' ואפילו 'אסורה'.
עניין נוסף שהמחזה מעורר הוא העיסוק במוגבלויות. הקושי בעיסוק במוגבלויות הוא הסכנה ב"נפילה" לסטריאוטיפים על אנשים מוגבלים והעלבתם. המחזאי והבמאי מתמודדים עם השאלה כיצד להציג קומדיה על בעלי מוגבלויות כך שהקהל יצחק  'עם' ולא 'על'. קורן מצליח בכתיבתו ליצור דמויות אנושיות שאינן הופכות לסטריאוטיפים של מוגבלויות שאותן הן מציגות. קורן המחזאי וקמחי הבמאי אינם מרחמים לרגע על הדמויות, ומציגים את כולם - השחקנים בעלי המוגבלויות ובני משפחת ג'רנו - כחריגים באותה מידה. אין בהצגה זו התנשאות צדקנית, והדמויות הנורמליות, כביכול,  מוצגות אף הן כנכות באותה מידה, ולרוב אף יותר. כך הקהל מקבל, לכאורה, אישור לצחוק על כל מה שלא ראוי לצחוק עליו.
ביקורות
במדורי תרבות שונים שיבחו מבקרי הצגות את ההצגה והחמיאו לה בשל סוגה הייחודי. נאמר בביקורות כי ההצגה מפתיעה, מצחיקה ומעוררת מחשבה. לפי הביקורות, ביצועי המשחק של השחקנים היו פנטסטיים והעבודה בין השחקנים מעולה. כמו כן נכתבו ביקורות מצוינות על הכתיבה ועל הבימוי של קורן וקמחי, שהצליחו להוביל את הקהל בין רגעי הצחוק לבין רגעים הנוגעים ללב.
פרסים
המחזה הועמד לחמישה פרסים בקטגוריות שונות בטקס חלוקת פרסי התיאטרון השנתי בשנת 2015:
הקומדיה של השנה, שחקנית השנה (אפרת בוימולד על תפקידה כאסתר), מחזאי השנה (גור קורן), שחקן המשנה (אופיר וייל על תפקידו ככהנא) והשחקן המבטיח (חי מאור על תפקידו כטיראן).
המחזה זכה בפרס 'הקומדיה הטובה של השנה' ובפרס "מחזאי השנה" בטקס שנערך במרכז ענב, ב-19 ביוני 2015.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1999
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1999, הייתה האליפות האזורית ה-27 שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה בפולין בין ה-28 במאי - 6 ביוני 1999.
פולין ניצחה באליפות בפעם הראשונה בתולדותיה.
מתכונת האליפות
בתחרות השתתפו 12 נבחרות. הם חולקו ל-2 בתים. ארבע נבחרות מכל בית המשיכו התמודדות על המדליות בשיטת פלייאוף.
נבחרת ישראל בתחרות
נבחרת ישראל בכדורסל נשים התמודדה על מקום באליפות במסגרת בית ב'. המשחקים נערכו בתל אביב בהשתתפות 6 קבוצות. הנבחרת הגיע למקום האחרון ולא העפילה.
1706 בצרפת
שנת 1706 בצרפת הייתה השנה בה צרפת ציינה 719 שנות לאום.
כשל הבעיטה בסלע
כשל הבעיטה בסלע (Appeal to the stone), הידוע גם בכינוי ארגונטום אד לפידם (מלטינית: argumentum ad lapidem), הוא כשל לוגי המבטל טיעון בטענה פשוטה שהוא אבסורדי. הכשל צומח מכשלים לוגיים נוספים הקשורים בחוסר ביסוס מספק לטענה ובשימוש בטיעונים מסיחי דעת.
לדוגמה, ויכוח הכולל שימוש בכשל הבעיטה בסלע עשוי להיראות כך:
דובר א': "גללים כשמם כן הם, הם לעולם גליליים או כדוריים"
דובר ב': "לא נכון. לדוגמה, צואת הוומבט היא קובייתית."
המקור לביטוי הוא תגובתו של סמואל ג'ונסון לגישתו של ג'ורג' ברקלי, על פיה כל האובייקטים קיימים בתודעתנו בלבד ואין להם קיום ממשי מחוץ אליה. בתגובה לטענה ג'ונסון קרא "בזאת אני מפריך זאת!" ובעט בחוזקה בסלע. תגובה זו מהווה שילוב של כשל איש הקש ושל כשל הבעיטה בסלע.
הסופר קאפ האירופי 2017
ריאל מדריד ניצחה במשחק 2–1 וזכתה בתואר השני ברציפות והרביעי בסך הכל שלה בסופר קאפ האירופי.
קבוצות
בעוד ששתי הקבוצות מעולם לא נפגשו בסופר קאפ האירופי, הן נפגשו 10 פעמים בגביע אירופה לאלופות/ליגת האלופות. ריאל מדריד ניצחה בארבעה מתוך עשרת המפגשים, מנצ'סטר יונייטד בשניים וארבעה נוספים הסתיימו בתיקו.
מיקום
אצטדיון פיליפ השני בסקופיה, בירת מקדוניה הצפונית, הוכרז כמקום הסופי של המשחק ב-30 ביוני 2015, בעקבות החלטת ישיבת הוועד הפועל של אופ"א בפראג, צ'כיה.
רכישת כרטיסים
מתוך 30,500 המקומות שמכיל האצטדיון, 23,000 כרטיסים היו זמינים לאוהדים ולציבור הרחב, מ-13 ביוני עד 4 ביולי 2017 בשלוש קטגוריות מחיר: 50 אירו, 30 אירו ו-15 אירו. שאר הכרטיסים הוקצו לוועדה המארגנת המקומית, אופ"א והתאחדויות הלאומיות, שותפים מסחריים וגופי שידור.
שופטים
השופט האיטלקי ג'אנלוקה רוצ'י הוכרז על ידי אופ"א כשופט שינהל את המשחק ב-20 ביולי 2017.
סיכום
בדקה ה-16', קאסמירו נגח למשקוף אחרי קרן מצד שמאל של טוני קרוס, 8 דקות בלבד לפני שהבקיע את השער הראשון במשחק, עם בעיטה ברגל שמאל לאחר מסירה לרחבה של דני קרבחאל. איסקו קבע 2–0 בדקה ה-52' כאשר דחק את הכדור לפינה התחתונה של הרשת משישה מטרים לאחר מסירה של גארת' בייל. בדקה ה-61 בייל נגח למשקוף, אך החמיץ. רומלו לוקאקו צימק לזכות מנצ'סטר יונייטד כעבור דקה, כשכבש מהריבאונד אחרי נגיחה של נמניה מאטיץ', שנהדפה לכיוונו על ידי קיילור נבאס.
פרטים
הזוכה בליגת האלופות הייתה הקבוצה "הביתית" למטרות אדמיניסטרטיביות.
יום הילד הבין-לאומי
יום הילד הבין-לאומי או יום זכויות הילד מצוין במדינות שונות במועדים שונים ונועד לקידום רווחתם של ילדים ושל נערים בעולם. שני התאריכים הנפוצים ביותר לציון יום הילד הם 1 ביוני ו-20 בנובמבר.
היסטוריה
במקור, יום הילד הראשון בהיסטוריה חל ביום ראשון השני של יוני 1856. יום הילד היה רעיון של הכומר ד"ר צ'ארלס לאונרד מהכנסייה הכלל עולמית בצ'לסי, מסצ'וסטס (universalist church of the redeemer). הוא קרא ליום "יום הוורדים" (rose day), לאחר כמה שנים שונה שמו ל"יום ראשון של הפרחים" (flower Sunday), ורק לאחר מכן שונה לשמו הנוכחי "יום הילד".
יום הילד הבין-לאומי הוכרז לראשונה כחג לאומי באופן רשמי על ידי הרפובליקה הטורקית ב-1929, ונקבע ל-23 באפריל, אך נחגג באופן לא רשמי כבר בשנת 1923. אף על פי שהוא לא הוכרז רשמית כחג לאומי עד 1929, תאריך זה כבר היה מוכר בעיתונות ובשלטון כיום שמוקדש לזכויות הילד.
החל משנת 1950 יום ההגנה על ילדים הוכר במדינות רבות, נקרא יום הילד ונחגג ב-1 ביוני. הוא הוכר באופן רשמי במדינות רבות בזכות הפדרציה הבין-לאומית של נשים בקונגרס שנערך במוסקבה בשנת 1949. מאז, לכל מדינה יש גרסה משלה ליום הילד. יום הילד ב־1 ביוני נחגג בארץ החל מ 1950 בעצרות שונות.
בשנת 1954 המליץ האו"ם למדינות החברות בו לציין מדי שנה את יום הילד הבין-לאומי, ואף נקבע לו תאריך – 20 בנובמבר. מטרות יום הילד הן, בין היתר: גיוס התקשורת למודעות וקידום מעמדם וזכויותיהם של הילדים ברחבי העולם בקרב הציבור והעלאת המודעות לזכויות הילד בקרב הילדים עצמם.
ב-20 בנובמבר 1959 הוכרזה באו"ם הצהרת זכויות הילד. בהצהרה מוזכרים עשרה עקרונות הנוגעים לילדים ולזכויותיהם. שלושים שנה לאחר מכן, ב-20 בנובמבר 1989, אימץ האו"ם את אמנת זכויות הילד. האמנה מכילה כללים מפורטים לשמירה על הזכויות שהופיעו בהצהרת זכויות הילד, והיא אושרה על ידי 200 מדינות וביניהן ישראל, בה אישור ההצהרה לווה בתיקון לחוק העונשין, לפיו מתקיימת חובת דיווח על אלימות במשפחה. לכן, 20 בנובמבר הוא היום הבין לאומי לציון זכויות הילד. במסגרת יום זה אמצעי התקשורת מתגייסים למען העלאת המודעות לרווחת ובריאות הילדים ולעידוד השמירה על זכויותיהם ברחבי העולם.
דמוגרפיה של יוון
אוכלוסיית יוון מונה נכון לסוף 2017 כ-10.74 מיליון תושבים. עד לשנים האחרונות עלתה אוכלוסיית יוון בעקביות למרות ילודה נמוכה, בשל כניסה למדינה של עשרות אלפי מהגרים מדי שנה. החל מהעשור השני של המאה ה-21, ועל רקע המשבר הכלכלי המתמשך ביוון, צניחה בילודה, ומעבר להגירה שלילית מסתמנת מגמה של ירידה באוכלוסייה. (למעט עלייה במספרם של פליטים הרואים ביוון תחנת מעבר לאירופה).
אוכלוסיית יוון
ביוון המודרנית נערכו מפקדים החל מהמאה ה-19, אך הם לא כללו את כל שטח יוון של ימינו. עד 1832 הייתה יוון חלק מהאימפריה העות'מאנית ובאותה שנה קיבלה עצמאות. בהדרגה התווספו אליה שטחים נוספים. ב-1828, טרם קבלת העצמאות, נערך מפקד לא רשמי, ונפקדו בו 753,400 נפש. ב-1889 נערך מפקד שכלל שטחים גדולים יותר ובו נפקדו 2.187 מיליון.
בתחילת המאה העשרים עברה יוון תמורות רבות. ב-1913 נמנו במפקד רשמי 4.735 מיליוני בני אדם, לאחר קבלתם של שטחים נוספים. לאחר מלחמת העולם הראשונה (1923) הגיעו לשטחה המוני פליטים יווניים במסגרת חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה. כמיליון וחצי פליטים יווניים עזבו את מקומות מגוריהם לחופי אסיה הקטנה והגיעו לשטח יוון. במקביל עזבו כחצי מיליון טורקים את יוון לטורקיה. ב-1928 מנתה אוכלוסיית המדינה 6.2 מיליון.
לאחר מלחמת העולם השנייה ולאחר התייצבות גבולות המדינה החלה יוון בעריכת מפקדים מדי 10 שנים. ב-1951 מנתה יוון 7.63 מיליונים, ב-1961 8.39, ב-1971 8.77 מיליון וב-2011 נמנו 10.82 מיליוני תושבים.
אוכלוסייה (לפי eurostat)
===נתוני ילודה ותמותה===
שיעור הפריון של יוון לשנת 2016 הוערך ב-1.38 ילדים לאישה.
מגמות באוכלוסיית יוון
ב-1931 נרשמו ביוון כמעט 200 אלף לידות, וכ-114,000 מקרי מוות, כך שהריבוי הטבעי היה כ-85,000 נפש. ב-1950 ירד מספר הלידות לכ-151,000, אך התמותה צנחה, על רקע צניחת התמותה בעולם כולו, לכ-54,000, מה שהוביל לגידול בריבוי הטבעי ל-97,000 נפש. ב-1970 נרשם עדיין ריבוי טבעי גבוה יחסית, של כ-71,000, וב-1980 כ-61,000.
לאורך שנות השישים והשבעים של המאה ה-20 נע שיעור הפריון של אוכלוסיית יוון בערכים שבין 2.2 ל-2.5, שיעור נמוך ביחס לעולם אך עדיין מעל שיעור התחלופה, שאפשר צמיחה איטית אך יציבה של האוכלוסייה. משנות השמונים חלה ירידה חדה בשיעור הפריון של נשות יוון. ב-1990 הוא ירד לפחות מ-1.4, והוסיף לרדת בשנות ה-90. ב-1990 נרשמו ביוון כ-102,000 לידות, לעומת כ-94,000 מקרי מוות, והריבוי הטבעי באותה שנה ירד ל-8,077 נפש בלבד. אוכלוסיית יוון הוסיפה לגדול, בעיקר בשל הגירה חיובית מסיבית לתוך המדינה.
ב-1996 השתווה לראשונה מספר הלידות והמיתות, ושיעור הריבוי הטבעי ירד לאפס. ב-2000 ירד שיעור הפריון ל-1.26. מספר הלידות באותה שנה היה 103,274, והתמותה 105,270. למרות הריבוי הטבעי השלילי, אוכלוסיית יוון גדלה מדי שנה בשל הגירה חיובית של עשרות אלפי מהגרים שהחלה עוד בשנות התשעים לאחר קריסת ברית המועצות. תרמה לכך האווירה הכלכלית החיובית ששררה לאחר כניסת יוון לגוש האירו ב-2001. בשנים 2004–2009 חל שיפור מסוים גם בילודה. שיעור הפריון ב-2008–2009 הגיע ל-1.55, ומספר הלידות עלה לרמה של 118,000. בשנים האלו נרשם שוב ריבוי טבעי חיובי קטן.
החל מ-2010 חל מפנה. על רקע המשבר הכלכלי החמור, שנגרם בשל חובות כבדים של יוון, נרשמה ירידה בשיעור הפריון (2021: 1.38) שהביאה לצניחה במספר הלידות ל-86,390 (2021), בעוד שבתמותה נרשמת עלייה עקבית. ב-2021 נרשם צמצום טבעי של האוכלוסייה בגודל של 58,975 והמגמה נמשכת. ב-2011, לראשונה מאז 2002, ירדה אוכלוסיית יוון אל פחות מ-11 מיליון בני אדם. המשבר הכלכלי המתמשך (26.6 אחוזי אבטלה בתחילת 2015) ממשיך להעיק גם על רמת הילודה, הנמוכה ממילא.
גיל הלידה הממוצע ביוון הוא 31.8, נכון ל-2013.
שכבות האוכלוסייה
שכבות האוכלוסייה נכון ל-2010:
גילאי 0–14 – 1.613 מיליון (14.5%)
15–29 – 1.918 מיליון
30–44 – 2.584 מיליון
65+ – 2.110 מיליון (19%)
הגירה
יוון הייתה בעשורים האחרונים אבן שואבת למאות אלפי מהגרים. בסוף 2009, מתוך אוכלוסייה של כ-11.3 מיליון, כ-950,000 היו תושבים ללא אזרחות יוונית, מרביתם אינם אזרחי האיחוד האירופי. ביוון מאות אלפי מהגרים מאלבניה, והם מהווים יותר מ-50% ממספר חסרי האזרחות היוונית. משנות התשעים, המהגרים היו החלק המכריע ולעיתים הבלבדי בגידול האוכלוסייה. המהגרים מהווים חלק משמעותי מכוח העבודה של יוון. בשנת 2010 עוד היגרו לתוך יוון 79,554, מתוכם 42.2 אחוזים היו בעלי אזרחות יוונית. מתוך הנותרים, חסרי האזרחות, כשליש היו בגילאי 20–29. 40 אחוז דיווחו כי באו ליוון למטרת חיפוש עבודה.
החל מהעשור השני של המאה ה-21 מסתמנת הגירה שלילית של עשרות אלפי תושבים, מרביתם ככל הנראה צעירים ומיומנים. במקביל, הפכה יוון לתחנת המעבר העיקרית של פליטים לתוך אירופה, בעיקר פליטים סורים המגיעים מחופי טורקיה אל האיים הסמוכים. מספרם של הפליטים שהגיעו במחצית הראשונה של 2015 הוערך בכ-70,000.
פרידריך-יובסט פולקמר פון קירכנזיטנבאך
פרידריך-יובסט פולקמר פון קירכנזיטנבאך (בגרמנית: Friedrich-Jobst Volckamer von Kirchensittenbach; 16 באפריל 1894 – 3 באפריל 1989) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פון קירכנזיטנבאך נולד ב-16 באפריל 1894 באוברסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס פון קירכנזיטנבאך לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-19 (ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון קירכנזיטנבאך לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1937 הועלה פון קירכנזיטנבאך לדרגת אוברסט לוטננט, וב-15 ביולי 1938 מונה לקצין מטה בקורפוס ה-7.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה פון קירכנזיטנבאך לקצין מטה במחוז הצבאי ה-7, וב-1 בפברואר 1940 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במאי 1940 מונה פון קירכנזיטנבאך למפקד רגימנט היגר ההררי ה-141, שהיה חלק מהדיוויזיה ההררית ה-6, ולחם עמו במערכה בבלקן. ב-19 באפריל 1941 מונה פון קירכנזיטנבאך לראש מטה אגף החינוך בOKH, וב-1 בספטמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-2 בדצמבר 1942 מונה פון קירכנזיטנבאך למפקד דיוויזיית היגר ה-8, שהייתה חלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה ה-16, וב-1 בספטמבר 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-3 בנובמבר 1943 קיבל פון קירכנזיטנבאך את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-26 במרץ 1944 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במרץ 1944 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה ה-16 כחלק מהקורפוס ה-38, ובמאי הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השמינית כחלק מהקורפוס ה-17. ב-25 באוקטובר 1944 מונה פון קירכנזיטנבאך למפקד הקורפוס ה-50, שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-1 בינואר 1945 הועלה לדרגת גנרל הכוחות ההרריים. ב-17 במרץ 1945 מונה פון קירכנזיטנבאך למפקד הארמייה ה-16, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות קורלנד, ובסוף המלחמה נכנע בראש כוחותיו והלך לשבי הרוסי.
לאחר המלחמה
פון קירכנזיטנבאך שוחרר מהשבי בשנת 1955. לאחר שחרורו התגורר פון קירכנזיטנבאך במינכן, וב-3 באפריל 1989 מת, והוא בן 95 שנים.
פארק תעשייה קיסריה
פארק התעשייה זכה כעשר שנים ברציפות ב-5 כוכבי יופי בתחרויות של המועצה לארץ ישראל יפה על העלאת איכות החיים והסביבה לעובדים תוך שמירה על כללי קיימות.
בפארק פועלות חברות היי-טק ומכשור רפואי, לצד מרכזים לוגיסטיים, מוקדי שירותים ובילוי, ומועסקים בו למעלה מ-7800 עובדים.
Slay-Z
ב-7 במאי 2018, בהופעתה של בנקס בישראל, הופיעה עם מספר שירים מהמיקסטייפ.
רקע
במקור תכננה בנקס את המיקסטייפ Slay-Z כמחווה לראפר האמריקאי ג'יי זי. בשיר "Can't Do It like Me" תכננה בנקס שיתוף פעולה עם הזמרת ריהאנה, אך לבסוף הדבר לא קרה. חלקו של ריק רוס בשיר "Big Talk" היה מיועד תחילה להוות חלק מרמיקס לשיר "Ice Princess" של בנקס מאלבום הבכורה שלה, Broke with Expensive Taste, אך לבסוף הוא נכלל ב-"Big Talk" עקב חילוקי דעות עם חברת התקליטים.
מנהטן עילית
מנהטן עילית (באנגלית: Upper Manhattan) הוא האזור הצפוני ביותר של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבארצות הברית. אזור מנהטן עילית נתחם מדרום ברחוב 96, בצפון בסנטרל פארק (רחוב 110), רחוב 125 ורחוב 155. לעיתים רבות נעשה שימוש במונח "Uptown" על מנת להתייחס לאזור מנהטן עילית, למרות שבדרך כלל השימוש במונח נוטה יותר להתייחס לשכונות של ניו יורק שנמצאות צפונית לרחוב 59.
אטרקציות תיירותיות
בדומה לאזורי מגורים אחרים בניו יורק, אזור מנהטן עילית אינו נחשב למרכז תיירות מרכזי בעיר ניו יורק, אם אזור זה כולל מספר אטרקציות תיירותיות בולטות כגון קבר גרנט, תיאטרון אפולו, ארמון יונייטד, הקלויסטרס, מסעדת סילביה, המילטון גראנג', אחוזת מוריס-ג'ומל, מינטונז פליי האוס, מוזיאון הג'אז הלאומי בהארלם ובית דיקמן, יחד עם פארק פורט טריון, רוב פארק ריוורסייד, ריברבנק סטייט פארק, פארק סאקורה ופארקים אחרים.
גריגורי אלכסנדרוב
גריגורי אלכסנדרוב (ברוסית: Григорий Васильевич Александров; 23 בינואר 1903 - 16 בדצמבר 1983), שחקן ובמאי קולנוע סובייטי.
גריגורי אלכסנדרוב נולד בשם "גריגורי מורמוננקו" (Григорий Мормоненко) בעיר יקטרינבורג במשפחת פועלים. כבר בגיל 9 החל לעבוד בעבודות מזדמנות בתיאטרון העירוני. בשנת 1917 הוא סיים לימודי כינור בבית הספר המקומי. בשנת 1920 לאחר סיום לימודי בימוי החל לעבוד במחלקת תרבות של הממסד המקומי. בתקופה זו הוא הכיר את איוואן פירייב. בשנת 1921 החברים החליטו לעבור למוסקבה.
במוסקבה אלכסנדרוב שיחק בהצגות בבימויו של סרגיי אייזנשטיין והצטלם בסרטיו. הם גם שיתפו פעולה בכתיבת תסריטים ובימוי. בשנת 1929 הם נסעו לארצות הברית לתקופה של 3 שנים. הם שהו בהוליווד וגם ביקרו במקסיקו. בשנת 1932 הם צילמו את הסרט "וויווה מקסיקו" שלא הושלם וקטעים ממנו הוקרנו רק בשנת 1979.
בשנת 1932 אלכסנדרוב חזר לברית המועצות וצילם סרט "אינטרנציאונל" המשבח את מדיניות של יוסיף סטלין ואישיותו כמנהיג.
בשנת 1934 אלכסנדרוב השלים את בימוי הסרט החברה העליזים עם לאוניד אוטיוסוב וליובוב אורלובה בתפקידים ראשים. זה גם היה הסרט הראשון של איסאק דונייבסקי. למרות שתחילה לסרט הייתה ביקורת צוננת, הוא זכה להצלחה רבה. באותה שנה הסרט זכה בפרס בפסטיבל הסרטים של ונציה.
בהמשך הוא ביים עוד 2 קומדיות מוזיקליות "הקירקס" (1936) ו"וולגה וולגה" (1938) שזכו להצלחה. כל 3 סרטים מוקרנים עד היום ברוסיה.
אלכסנדרוב היה מקורב מאוד ליוסיף סטלין וצילם מספר סרטים לפי הוראתו הישירה.
בשנים 1951-1957 הוא היה מלמד ב־VGIK.
בהמשך אלכסנדרוב ביים מספר סרטים נוספים.
עבור היצירות שלו אלכסנדרוב זכה פעמיים בפרס סטלין (1950,1941), 3 פעמים עיטור לנין (1939,1950,1973), 3 פעמים עיטור הדגל האדום של העמל (1953,1963,1967), התואר גיבור העמל הסוציאליסטי (1973) ותואר אמן העם (1948).
בשנת 1976 הוא פרסם ספר אוטוביוגרפי "הזמן והקולנוע" (Эпоха и кино)
הוא נפטר בשנת 1983 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
פרטים אישיים
לאחר היכרותו עם ליובוב אורלובה התגרש אלכסנדרוב מאשתו והתחתן איתה. השניים היו נשואים עד מותה ב-1975 ולזוג היה בן. כשנה לאחר פטירתה נפטר גם בנו מאשתו הראשונה. וזמן קצר לאחר מכן התחתן אלכסנדרוב עם אשתו של בנו המנוח.
אירוניכודון
אירוניכודון (שם מדעי: Euronychodon; מילולית: "שן טופר אירופאית") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הקלורוזאורים הנחשב לסוג של טרודון שהתקיים באירופה ובאסיה של הקרטיקון העליון שלפני 92 עד 70 מיליון שנה מזמננו.
דינוזאור זה התגלה לראשונה מממצאי מאובנים של שיניים בפורטו שבפורטוגל וממצאי שיניים נוספות התגלו באוזבקיסטן. הסוג נחקר ונקרא ב-1991 בידי החוקרים מיגל טלס אנטונש ודניס סיגוגנאו ראסל. עם זאת כיום מוערך שהסוג מבוטל מספק מחמת היעדר ממצאים מזהים. הסוג מכיל 2 מינים: Euronychodon portucalensis ו-Euronychodon asiaticus.
ככל הנראה היה קרוב לפרוניכודון (Paronychodon), בהתאם למבנה שיניו וציפוי האימייל הדומה, כך שהיה קרוב לטרודוניים או לדרומזאוריים.
דינוזאור זה הגיע לאורך 2 מטרים ובהתאם למבנה שיניו היה אוכל בשר או צייד חרקים.
מיכאל גוטמן (רב)
ביוגרפיה
הוריו של מיכאל (מיהאי) היו שאנדור גוטמן ורוזליה וידר. הוא קיבל את ההדרכה המקראית והתלמודית הראשונה מאביו שאנדור (? - 1899). אחר כך למד בישיבה אצל הרב משה חיים פולק (? - 1888) בבונהאד (ולאחר מכן גם בברטיסלבה), כמו כן באוניברסיטת בודפשט ומשנת 1895 עד 1903 בבית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא סיים את בית המדרש בשנת 1903 וקיבל תואר דוקטור באוניברסיטה. בין השנים 1903–1907 היה רב בצ'ונגראד (בדרום הונגריה). הוא קיבל סמיכה לרבנות בשנת 1904. בין השנים 1907–1921 היה פרופסור בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בין השנים 1921–1925 שימש עורך שותף של כתב העת "הצופה לחכמת ישראל" בבודפשט. בשנים 1924–1925 הוזמן לפתיחת האוניברסיטה העברית בירושלים ושימש בה מרצה אורח לתלמוד. בין השנים 1921–1933 היה רב ופרופסור בבית המדרש לרבנים בברסלאו. בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, חזר להונגריה וניהל את בית המדרש לרבנים בבודפשט עד לפטירתו ב-1942. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט (חלקה 4 / A-11-17).
ספרטה רוטרדם
ספרטה רוטרדם (בהולנדית: Sparta Rotterdam) הוא מועדון כדורגל מהעיר רוטרדם שבהולנד המשחק בליגת העל ההולנדית. המועדון הוקם ב-1 באפריל 1888, והוא מועדון הכדורגל המקצועי הראשון שהוקם בהולנד.
מיכאל גוטמן (רב)
ביוגרפיה
מיכאל הכהן גוטמן היה נשוי לקמילה ואב לשלושה ילדים, וילמה, אלכסנדר והיינריך, ששרדו את השואה. גוטמן הוא סבי סבה של המשוררת הישראלית מימס וילמה.
ספרטה רוטרדם
המועדון זכה בשש אליפויות ובשלושה גביעים.
היסטוריה
בתחילת דרכו של המועדון, המועדון היה מועדון קריקט. ב-1 באפריל 1888, מספר סטודנטים מהעיר רוטרדם שבהולנד הקימו את הקבוצה כמועדון קריקט וקראו לה "ספרטה". כשלושה חודשים לאחר מכן, ביולי 1888 צורף למועדון הקריקט ענף הכדורגל והוספה לשם המועדון המילה "רוטרדם". ב-1890, שחקה ספרטה את משחק הכדורגל הראשון המקצועי שלה בהיסטוריה של המועדון, וב-1892 התפרק מועדון הקריקט ובכך הפך ענף הכדורגל שבמועדון לקבוצת כדורגל מקצועית.
מיכאל גוטמן (רב)
עבודותיו
תרומות אחרות:
ספרטה רוטרדם
היסטוריה
בעקבות זכייתה של הקבוצה באליפות האחרונה בשנת 1959, הקבוצה שיחקה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1959/1960 והגיעה לשלב רבע גמר. עד עונת, שחקה ספרטה רוטרדם בליגת העל ההולנדית, אך בעקבות הפסדים רבים, ירדה הקבוצה לליגת המשנה. ספרטה רוטרדם חזרה לליגת העל ההולנדית בעונת, אך ירדה שנית לליגת המשנה לאחר סיומה של עונת. היא עלתה שוב בסוף עונת 2015/2016, וירדה בתום עונת 2017/2018 לאחר הפסד במשחקי הפלייאוף על הירידה. בתום עונת 2018/2019 חזרה לליגה העל לאחר ניצחון במשחקי הפלייאוף על העלייה.
לספרטה רוטרדם 6 אליפויות ליגת העל ההולנדית, ו-3 זכיות בגביע ההולנדי.
קלדיסטיקה
קלדיסטיקה (מיוונית: κλάδος, קלדוס - סניף, ענף) היא שיטה לסיסטמטיקה פילוגנטית שנוצרה במחצית השנייה של המאה ה-20 ומהווה תחום שלם בביולוגיה האבולוציונית. השיטה הוצגה לראשונה בידי הזואולוג והביולוג הגרמני וילי הניג בספרו "סיסטמטיקה פילוגנטית" (Phylogenetic Systematics), בשנת 1966.
השיטה שואפת לשקף את הסתעפות המינים מאבות קדמונים, ומסקנותיה שונות לעיתים ממסקנות הטקסונומיה המסורתית. יחידת מיון בשיטה זו מכונה ענף בעברית, Clade באנגלית (מבוטא "קלייד") ו"קלד" ביוונית עתיקה.
הקלדיסטיקה מבוססת על הרעיון לפיו ניתן להסיק מתכונות משותפות של אורגניזמים שאינן נמצאות באורגניזמים אחרים, את קיומו של אב קדמון משותף לאורגניזמים בהם מתקיימות התכונות הללו. ככל שישנן יותר תכונות משותפות כך האב הקדמון קרוב יותר לאורגניזמים החולקים תכונות אלו.
סודוקו השוואתי
סודוקו השוואתי (באנגלית: Greater than Sudoku) הוא וריאנט סודוקו בו משתמשים בלוח הסודוקו הרגיל ובחוקי סודוקו הרגילים ובנוסף לכך מציבים בין כל שתי משבצות, במאונך ובמאוזן, חוץ מהמיקומים על הקווים המעובים, סימנים המצביעים איזה משני המספרים השכנים גדול יותר או קטן יותר. הסימנים הם בצורת ראש חץ או משהו דומה, כשהחלק הרחב פונה אל הספרה הגדולה יותר והחלק הצר אל הספרה הקטנה יותר.
השוואת הגדלים מספקת רמזים חשובים לגבי המספרים, שיכולים לאכלס את המשבצות השונות, לכן זה מקל על הפותרים וכדי לא להקל יתר על המידה, מספקים פחות מספרים בלוח הנתון.
מיכאיל גלוסטיאן
מיכאיל סרגייביץ' גלוסטיאן (שמו בלידה היה נשאן סרגייביץ'גלוסטיאן, נולד ב-25 באוקטובר 1979, סוצ'י, קרסנודר, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא מנחה, קומיקאי, תסריטאי מפיק ושחקן רוסי, ממוצא ארמני. משתתף לשעבר בתוכנית KVN ומיוזמי הקומדי קלאב. השתתף בפרויקטים כמו קומדי וומן, קומדי קלאב ובתוכנית רוסיה שלנו, ממנה בא לו עיקר פרסומו ברוסיה כקומיקאי מחונן.
ביוגרפיה וקריירה
הוא נולד ב-25 באוקטובר 1979 בעיר סוצ'י שבדרום רוסיה למשפחה ארמנית. תחילה למד בבית ספר סוצ'י מספר 2. מכיתה ג' עד ה' למד בבית הספר למוזיקה במגמת תיאטרון והתאמן בג'ודו. לאחר שסיים את כיתה ה', העבירו אותו הוריו לגימנסיה מספר 8, שם הופיע לראשונה על הבמה בתפקיד פו הדוב במערכון שיצר. בכיתה י' השתתף בבית הספר של KVN וכיתתו ניצחה את תלמידי כיתות י"א. הוא הפך לקפטן נבחרת בית הספר KVN, שניצחה מול כל בתי הספר, המכללות ואפילו אוניברסיטאות העיר והמחוז.
בשנת 1996 סיים את לימודיו בתיכון ונכנס ללימודים בבית הספר לרפואה, שם הוכשר כחובש. באותה תקופה שיחק בקבוצת "שמש בוגדנית". לאחר שסיים את לימודיו התקבל לאוניברסיטת סוצ'י לתיירות ולעסקי נופש בפקולטה החברתית-פדגוגית והתמחה בהיסטוריה ומשפטים, אך לא סיים את לימודיו. בשנת 1998, קבוצת האוניברסיטה שלו השתתפה בליגת וורונז' של KVN והגיעה לגמר. לאחר ההופעה, הקבוצה קיבלה הזמנה להשתתף בליגת העל של מועדון KVN. בשל כך, סולק מהאוניברסיטה בשל היעדרויותיו והשקעותיו בחזרות במקום בלימודים. בשנת 2002 הפך לקפטן הנבחרת, שזכתה באליפות KVN ב-2003, הוא זכה עמה עוד שלוש פעמים בגביע הקיץ של KVN (2004, 2005 ו-2009).
מ-2006 עד 2012 השתתף במערכונים של "רוסיה שלנו" (מבית ערוץ TNT). הוא גם השתתף בתוכנית הטלוויזיה של "עידן הקרח" בערוץ הראשון ברוסיה, יחד עם מריה פטרובה וילנה ברז'נייה. הוא כיכב בפרסומות עבור ביסקוויט שוקולד ChocoPie וגלידת בסקין רובינס. בין 2011 ל-2012, הוא היה אחד מחברי השיפוט בתוכנית הריאליטי "תצחיקו קומיקאי" בערוץ אינטר TV באוקראינה.
בשנת 2011 למד באקדמיה למשפטים במוסקבה. בשנת 2012, נכנס לעסקי הקולנוע עם הקמת חברת הסרטים "NG Production". בפברואר 2016 יזם את הקמת הפדרציה לשמחקים טקטיים צבאיים.
ב-1 באוקטובר 2019 הוא עזב את ערוץ TNT ועבר ל-STS, בה, יחד עם סרגיי סבטלאקוב, הוא הנחה את התוכנית הקומית "רוסים לא צוחקים".
מעורבות חברתית-פוליטית
בשנת 2012, במהלך הבחירות לנשיאות ברוסיה, הוא השתתף בקמפיין הבחירות של ולדימיר פוטין ותמך בו. מאז מאי 2016, הוא חבר במפקדה הראשית של התנועה הצבאית-פטריוטית יונארמייה. הוא שב לתמוך בפוטין גם במהלך הבחירות לנשיאות ב-2018, היה לחבר בתנועת צוות פוטין, שתמכה בפוטין.
הוא האשים את המבקר קולנוע רוסי BadComedian בביקורת לא אובייקטיבית כלפיו במספר הפקות קולנוע ואף איים לתבוע אותו.
חיים אישיים
מאז יולי 2007, הוא נשוי לוויקטוריה גלוסטיאן (שטפאנץ טרם נישואיה, ילידת 1986), רואת חשבון ובוגרת אוניברסיטת קובאן בקרסנודאר. לשניים שתי בנות: אסטלה (ילידת 2010) ואלינה (ילידת 2012).
כנסיית צ'סמה
כנסיית צ'סמה (רוסית: Чесменская церковь) או בשמה המלא כנסיית יוחנן המטביל הקדוש בארמון צ'סמה (נקראת גם כנסיית המולד של יוחנן המטביל) היא כנסייה רוסית אורתודוקסית בעיר סנט פטרסבורג, רוסיה. הכנסייה נבנתה בשנת 1780 על ידי האדריכל הרוסי יורי פלטן, בהוראתה של הצארית יקטרינה הגדולה בסמוך לארמון צ'סמה בין סנט פטרבורג וצארסקויה סלו.
הכנסייה נבנתה ככנסיית זיכרון לציון עשור לניצחון של רוסיה על הכוחות הטורקיים בקרב צ'סמה שהתרחש בשנת 1770 בים האגאי כחלק ממלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1768–1774, למרות נחיתות מספרית רוסית. המבנה ניזוק קשות במהלך המצור על לנינגרד ושוחזר ב-1946.
הכנסייה (והארמון שעל ידה) הם דוגמה לאדריכלות הנאו-גותית המוקדמת ביותר באזור סנט פטרסבורג ונחשבת על ידי רבים לאחת הכנסיות המרשימות ביותר של התחייה הגותית באדריכלות הכנסייה הרוסית.
שמה הרשמי של הכנסייה הוא "כנסיית הולדתו של יוחנן המטביל הקדוש" מאחר שנחנכה ביום הולדתו של יוחנן המטביל. מכיוון שהיא נבנתה לזכרו של קרב צ'סמה בו ניצחו הרוסים בשנת 1770, הכנסייה ידועה גם בשם "כנסיית צ'סמה".
היסטוריה
הכנסייה נבנתה בין השנים 1777 ל-1780 ובהנחת אבן הפינה של הכנסייה נכח מלך מלך שוודיה גוסטב השלישי. הקיסרית יקטרינה השנייה בחרה באתר זה מאחר שבו היא קיבלה את החדשות על הניצחון הרוסי על הטורקים. יוסף השני, קיסר הרומאים הקדושה, נכח אף הוא בטקס הקידוש של הכנסייה.
ארונו של רספוטין הונח בכנסייה לפני קבורתו בצארסקויה סלו בשנת 1916. האזור סביב הכנסייה שימש גם כמקום קבורתם של גיבורי מלחמה במהלך המצור על לנינגרד. בית הקברות הסמוך מכונה "בית הקברות של ותיקי מלחמת צ'מנסקו", ומכיל קברים ללא שם המתוארכים לשנים 1812 עד 1944.
אדריכלות
הכנסייה, הבנויה בסגנון התחייה גותית, פונה לכיוון דרום-מערב. חיפוי הכנסייה בולט בשל צבעיו ורוד ולבן, והיא נראית מרחוק כמו "עוגת עשויה ממתקים, עם פסים לבנים ארוכים ואנכיים המעניקים את הרושם שהיא עולה ישר מעלה מהאדמה כמו תעתוע". הכנסייה נבנתה על ידי יורי פלטן שהיה אדריכל החצר של יקטרינה הגדולה.
ההשראה לאימוץ סגנון האדריכלות הפסאודו-גותי הייתה סמל ל"אקזוטיות של האדריכלות הטורקית אך גם שיקפה את האנגלומניה שהשפיעה באופן משמעותי על עיצוב ארמונותיה של קתרין והפארקים הסובבים אותם". בעוד ארמון צ'סמה נבנה על קווים אלו, גם כנסיית יוחנן המטביל נבנתה בסגנון דומה. סגנון זה שהוצג בתקופתה של קתרין הגיע לאופנה ברוסיה גם במאות שלאחר מכן. נאמר גם שהבחירה בסגנון האדריכלות של התחייה הגותית מעידה על "ניצחון על סגולות צפוניות עתיקות ברוח הצלבנים ".
לכנסייה פריסה בצורה של ארבעה גלילים למחצה עם קמרונות חביתיים, בצורת "קאטרפויל" (עלה המורכב מארבעה עלעלים), שמעליהם מעליו נבנו גימורים, צריחים וחלונות, במיזוג של מוטיבים גותיים ונאו-גותיים. עיצוב זה היה נפוץ בסוף המאה ה-17 בכנסיות פרטיות רבות והסגנון נודע כ"בארוק של מוסקבה".
מעל שער הכניסה לכנסייה, חלון רוזטה נאו-גותי ומעליו חלון עגול. בפורטל הכניסה ניצבים פסלים של מלאכים. המגדל הראשי וארבעת המגדלים הקטנים בעלי כיפות קטנות, שהחליפו את כיפות הבצל המסורתיות הנפוצות באדריכלות הכנסייתית הרוסית.
פנים הכנסייה, שכלל במקור איקונות רבות, נהרס בשריפה ב-1930. עם זאת, עם שיפוץ הכנסייה לאחר מלחמת העולם השנייה, שוחזר החלל הפנימי. אחת מהאיקונות מתארת את הגעתו של ישו לנצרת.
אלינה דניאליאן
אֶלינה דניאליאן (בארמנית Էլինա Դանիելյան; נולדה 16 באוגוסט 1978, באקו, אזרבייג'ן הסובייטית, ברית המועצות) היא שחמטאית ארמנית בדרגת רב אמן, שזכתה בשש אליפויות שחמט בארמניה.
נכון לפברואר 2020, מדורגת במקום הראשון בארמניה ובמקום ה-63 בעולם בין הנשים, ובמקום ה-35 בדירוג הכללי בארמניה, לפי מד כושר.
ביוגרפיה
אלינה דניאליאן נולדה למשפחה ארמנית באזרבייג'ן הסובייטית, אך בשנת 1988 אולצה לעקור לארמניה עם משפחתה, בשל מלחמת נגורנו קרבאך. בשנת 2008 נישאה להולנדי בשם אלכסנדר ואן פלט, והם עקרו לעיירה ליד חרונינגן, בהולנד.
היא ייצגה את ארמניה 12 פעמים באולימפיאדת השחמט (1992-2014). היא השתתפה בקבוצת הנשים הארמנית שזכתה במדליית הזהב באליפות אירופה לקבוצות בשחמט בפלובדיב ב-2003. במרץ 2011, הגיעה לתיקו במקום הראשון בטורניר "גראנד פרי" של פיד"ה 2009-2011 בדוחא, קטר. היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה בשחמט ליחידים בטביליסי, בתוצאה של 8/11 נקודות.
קבלת דרגות בינלאומיות
1992 - אמן פיד"ה לנשים 1993 - אמן בינלאומי לנשים 1994 - רב-אמן לנשים 2003 - אמן בינלאומי (כללי) 2010 - רב-אמן (כללי)
אלינה דניאליאן באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1992 ל-2014 השתתפה אלינה דניאליאן ב-12 אולימפיאדות שחמט:
קרלו אלברטו ויטרבו
קרלו אלברטו ויטרבו (באיטלקית: Carlo Alberto Viterbo, שם עברי: אברהם עקיבא; 23 בינואר 1889 – 8 באוגוסט 1974) היה מנהיג ציוני איטלקי, עורך דין, עיתונאי ובלשן, פעיל למען יהדות ביתא ישראל.
קורות חייו
ויטרבו יליד פירנצה, למד באוניברסיטת פירנצה. במלחמת העולם הראשונה היה קצין ביחידת פרשים, שירת ב-1917 בחזית האלבנית.
את פעילותו הציונית החל בהשפעת הרב שמואל צבי מרגליות ואלפונסו פצ'יפיצ'י (Alfonso Pacifici) (שייסד יחד עם דנטה לאטס את השבועון "Israel"), השתתף במספר קונגרסים ציוניים, היה פעיל במיזמים ציוניים שונים, נבחר לתפקיד נשיא הפדרציה הציונית האיטלקית ב-1921 וכיהן בתפקיד זה גם ב-1931, 1933, 1935.
נישא לנלה עוזיאלי. בנם ג'וזפה נולד ב-1927.
לאחר כיבוש אתיופיה במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה נשלח ב-1936 לאתיופיה למסע מטעם איגוד הקהילות היהודיות של איטליה ובהסכמת הממשלה האיטלקית, ליצירת קשר עם הקהילות היהודיות במדינה. הוא סייר במדינה מלווה בתאמרת עמנואל, משכיל יהודי אתיופי, ותיעד בדוחות ובאלפי צילומים את אורח החיים המסורתי של בני הפלאשמורה בפרט, ואת אתיופיה תחת הכיבוש האיטלקי בכלל. ויטרבו המשיך במשך שנים רבות לפרסם מחקרים אודות קהילת יהודי אתיופיה, ושמר על קשרים עם חבריה. בזכות הקשר הממושך פנה ב-1967 יונה בוגלה, מחנך ואיש ציבור מיהודי אתיופיה, לבקש את עזרתו של ויטרבו בתמיכה בחינוך היהודי באתיופיה. באותה שנה התקבלו בעזרת ויטרבו שנים מבני הקהילה לישיבה הרבנית בטורינו.
במהלך מלחמת העולם השנייה, עקב פעילותו הציונית והתנגדותו למשטר הפשיסטי, נעצר ב-11 ביוני 1940, תחילה נשלח לכלא רג'ינה צ'לי ברומא, לאחר מכן נאסר במשך כשנה במחנה המאסר P.G. 53 לאסירי מלחמה בספורצקוסטה/אורביסליה בסמוך לעיירה מצ'רטה. חלק ממכתביו מתקופת המאסר איגד בנו גוז'פה ויטרבו לספר Il giorno di ritorno che verrà ("כשיגיע יום שובי") שיצא ב-2015 בהוצאת ASKA.
ב-1943 לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה, בתקופה של שנה וחצי בה הייתה איטליה לשדה קרב בין הגרמנים ובין בעלות הברית, ולשדה קרב במלחמת אזרחים בין איטלקים משתפי פעולה עם הגרמנים ובין תנועה פרטיזנית עממית, חי ברומא בשם בדוי. עם שחרורה של רומא בדצמבר 1944 חזר לפרסם את השבועון "Israel" בעריכתו, וערך אותו עשרות שנים. המשיך בפעילות ציונית מקומית ובינלאומית, נבחר לחבר מועצת איגוד הקהילות היהודיות ולנשיא ההסתדרות הציונית באיטליה והיה חבר בנשיאות קרן היסוד. ב-1956 אף הגיע לקונגרס הציוני העולמי בירושלים והתקבל על ידי הנשיא יצחק בן-צבי.
פרסם מספר ספרי בלשנות עברית ולימד עברית באוניברסיטה ברומא.
נפטר בגיל 85 ברומא, הובא לקבורה בעיר הולדתו בפירנצה. בצוואתו תרם את ספריית היודאיקה העשירה שלו למרכז הקהילה היהודית ברומא.
מורשתו
דוחותיו וצילומיו מסיורו באתיופיה מהווים מקור חשוב לחקר אתיופיה ויהודיה בשנות השלושים של המאה ה-20. אוסף הצילומים שמור בארכיון הציוני המרכזי.
Death by a Thousand Cuts
Death by a Thousand Cuts הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השביעי, Lover. השיר יצא לאור ב-23 באוגוסט 2019, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
אף על פי שלא יצא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום ה-67 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט והופק על ידה, ביחד עם המפיק המוזיקלי ג'ק אנטונוף שעבד איתה על שירים נוספים. סוויפט דיברה על השיר ואמרה כי:
הצלחה מסחרית
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-90 מיליון השמעות.
ביקורת
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-105 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
סמביניה
ממאדו סמבה קאנדה (בפורטוגזית: Mamadu Samba Candé; נולד ב-23 בספטמבר 1992 בקשקאיש שבפורטוגל), הידוע בכינוי סמביניה (בפורטוגזית: Sambinha), הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מכבי בני ריינה מליגת העל הישראלית ובנבחרת גינאה ביסאו.
קריירת מועדונים
סמביניה גדל במספר מועדונים בפורטוגל, ביניהם ספורטינג ליסבון ואשטוריל. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1º דזמברו מהליגה השלישית בפורטוגל, ובהמשך עבר לשחק בספורטינג ליסבון ב', קבוצת המילואים של ספורטינג ליסבון, במסגרת הליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-22 בינואר 2016 הושאל סמביניה למשך עונה אחת לניו אינגלנד רבולושן מה-MLS. ב-15 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על שיקגו פייר. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במשך עונת. ב-25 בינואר 2017 הושאל למשך חצי עונה לספורטינג קוביליה מהליגה הפורטוגלית השנייה. הוא ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-30 באוגוסט 2017 חתם סמביניה בנורת'איסט יונייטד מליגת העל ההודית. הוא ערך 14 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. ב-1 ביולי 2018 חזר ל-1º דזמברו מהליגה הפורטוגלית השלישית, ממנה עבר למסינה מהסרייה ד'.
ב-1 ביולי 2019 חתם סמביניה באולימפיאקוס ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. ב-1 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד דוקסה קאטוקופיה. בסך הכל ערך 65 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-20 ביוני 2022 חתם סמביניה במכבי בני ריינה, העולה החדשה לליגת העל הישראלית.
קריירה בינלאומית
ב-13 ביוני 2015 ערך סמביניה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו, בתיקו 0-0 נגד נבחרת זמביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
ירגזי צהוב-גבה
ירגזי צהוב־גבה (שם מדעי: Sylviparus modestus) הוא מין יחיד בסוגו של ציפור שיר ממשפחת הירגזיים.
מאפיינים פיזיים
ירגזי צהוב-גבה הוא עוף קטן: אורכו 10 ס"מ ומסתו 5.9 גרם. הירגזי בצבע צהוב-אפרפר כהה, ולו ציצה קטנה, מקור עבה וקצר, וגבה צהבהבה חיוורת. סביב העין טבעת בהירה. הגב, הכנפיים והזנב כהים במעט מהגחון. המקור וכף הרגל כחולים-אפרפרים, וקשתית העין כהה. באוכלוסיות של מערב ההימלאיה, הגב רווי יותר והגחון צהבהב יותר. דומה לירגזי כיפת־אש, אם כי נבדל ממנו בצבעי הגחון והראש. הקריאות חזקות ודקות ונשמעות כ–"ציט", "פיט" או "פסיט".
התנהגות
ירגזי צהוב-גבה מצטרף לעיתים קרובות ללהקות מעורבות מינים קטנות. ידוע מעט מאוד על מנהגי הרבייה שלו. הוא מקנן בחלל בעץ, בגובה 0.5–7 מטרים מהקרקע. הגוזלים ניזונים בעיקר מזחלים. עונת הקינון מתחילה באפריל. הקן מורכב מטחב ופרווה.
אין מידע על התזונה של ירגזי זה, אבל משוער כי היא כוללת פרוקי רגליים קטנים, פגיות וזרעים.
תת־מינים
לירגזי צהוב־הגבה שלושה תת־מינים:
עמותת ITWorks
עמותת איט וורקס מעצימים אנשים (ITWorks) היא ארגון ללא מטרות רווח אשר הוקם במטרה לקדם תעסוקה ולאפשר לאנשים להגיע למימוש הפוטנציאל בעולם העבודה. התוכניות של ITWorks פועלות בפריסה ארצית ומעניקות הכשרות טכנולוגית בתחומים מתקדמים, לצד מיומנויות תעסוקתיות, אישיות ומקצועיות.
היסטוריה
ITWorks נוסדה בשנת 2006 על ידי מנכ"לית העמותה, יפעת ברון במטרה לשנות את מפת התעסוקה בישראל על ידי מתן הזדמנויות, המסייעות למשתתפים להשיג עצמאות כלכלית, באמצעות עבודה בתחומי הטכנולוגיה וההייטק. מחקר הערכה של מכון ERI שנערך לאחרונה על פעילות הארגון הצביע על שיעור השמה ממוצע של 73%, החזר על השקעה (ROI) של 983% וחיסכון מוערך של 70 מיליון דולר בקצבאות מדינת ישראל. מאז 2006, למעלה מ-2,250 איש ואישה השתתפו בתוכניות העמותה השונות.
פעילות
ITWorks עובדת עם מגוון רחב של אוכלוסיות בחברה הישראלית ומפעילה את התוכניות הבאות:
שותפויות העמותה
גורמים ציבוריים, פילנתרופיים ועסקיים רבים עובדים בשותפות עם ITWorks ותומכים בפעילותה. בין השותפים לפעילות: משרד הכלכלה, משרד ראש הממשלה, קרנות המוסד לביטוח לאומי, ג'וינט - תב"ת חברות עסקיות, קרנות ופדרציות.
שעת נעילה (סדרת טלוויזיה)
שעת נעילה היא סדרת דרמת מלחמה ישראלית, שבוימה על ידי ירון זילברמן על פי תסריט של רון לשם, עמית כהן ודניאל אמסל. אשר עלתה לשידור ב-19 באוקטובר 2020. הסדרה מתרחשת על רקע אירועי מלחמת יום הכיפורים. הסדרה מתמקדת בחזית הצפונית של המלחמה.
הסדרה נמכרה לרשת השידור HBO, ושידורה בשירות הסטרימינג HBO Max, בשם "Valley of Tears" ("עמק הבכא"), החל ב-12 בנובמבר 2020.
בתום כל פרק שודרה התוכנית "אחרי נעילה" בהנחיית קובי מידן, שכללה דיון אודות האירועים ששודרו בפרק. כמו כן לוותה הסדרה בתוכנית רדיו ("שיחת נעילה") ופודקאסט.
במקביל לשידור הסדרה, עלה קמפיין של עמותת נט"ל להעלאת המודעות לנפגעי הלם קרב, ולסיוע עבור מי שהצפייה בסדרה העלתה בו זכרונות טראומטיים.
ב-10 במרץ 2022 פורסם שהסדרה תשוב לעונה שנייה שתעסוק במלחמת לבנון הראשונה.
עלילה
הסדרה עוסקת בשלוש קבוצות של חיילים: במוצב החרמון, במחלקת טנקים ובחמ"ל במחנה נפח. בכל פרק של הסדרה מתקדמת העלילה בשלושה מסלולים מקבילים של כל אחת מקבוצות חיילים אלה.