cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ימי ניוטרון (סדרת טלוויזיה)
ג'ימי ניוטרון (באנגלית: The Adventures of Jimmy Neutron: Boy Genius, בתרגום חופשי; הרפתקאותיו של ג'ימי ניוטרון: ילד גאון) היא סדרת טלוויזיה בהנפשה ממוחשבת אמריקאית לילדים, שמשמשת כספין אוף לסרט בעל אותו שם שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר. הסדרה עוקבת אחר ג'ימי, ילד בן 10 בעל מוח מפותח מזה של שאר ילדי כיתתו. כל פרק מתרכז בהמצאותיו של ג'ימי, בהסתבכותן ובפתרונן.
תקציר העלילה
עלילת התוכנית סובבת סביב ג'ימי ניוטרון, ילד גאון שהמוח שלו מפותח בהרבה משל ילדים אחרים, והוא ממציא המצאות שלא מהעולם הזה. יש לו שני הורים תומכים, שני חברים מצחיקים ומגושמים וכלב רובוט אחד בשם גודארד. בכל יום ג'ימי מבלה את זמנו בפיתוח המצאות מטורפות במעבדה שלו, אשר מסבכות אותו בצרות.
בנדיקטוס השלושה עשר
בנדיקטוס השלושה עשר (בלטינית: Benedictus XIII; 2 בפברואר 1649 – 21 בפברואר 1730; נולד בשם פייטרו פרנצ'סקו אורסיני וכיהן במסדר הדומיניקני בשם ויצ'נצו מריה) היה אפיפיור מ-29 במאי 1724 ועד מותו. האפיפיור השלישי והאחרון מבית אורסיני. מאז 24 בפברואר 2017, בעל תואר "משרת האל" (Servus Dei). גם בתור אפיפיור חי חיים שקטים וצנועים, התרכז במיוחד בנושאי דת וכמעט ולא היה מעורב פוליטית בניהול מדינת האפיפיור. כתוצאה מכך זכה מזכירו האישי, ניקולו קושיה (Niccolò Coscia), ביד חופשית אותה ניצל לשחיתות ומעילה בכספי הכנסייה.
לפני היותו לאפיפיור
נולד למשפחת אורסיני בגרווינה (Gravina) שבמחוז פוליה, כבנו הבכור ויורשו של פרדיננדו השלישי דוכס גרווינה. בגיל 18 ויתר על ההון והתואר והפך לנזיר דומיניקני. ב-1671 הוסמך ככומר. ב-1672 מינה אותו קלמנס העשירי לקרדינל. ב-1686 מונה לארכיבישוף בנוונטו, משרה כנסייתית בעלת משמעות מדינית וכלכלית, כיוון שהארכיבישוף היה למעשה הסניור (שליט) הפיאודלי של אזור בנוונטו. הוא המשיך לשאת בתואר זה גם לאחר שהתמנה כאפיפיור ושלט בו באמצעות מזכירו, ניקולו קושיה.
אפיפיוריותו
אורסיני התמנה לאפיפיור על ידי קונקלווה שהתכנסה עם מות קודמו, אינוקנטיוס השלושה עשר. אינוקנטיוס השלושה עשר מינה בימי כהונתו רק שלושה קרדינלים, כך שרוב הקרדינלים שנכחו בקונקלווה מונו על ידי קודמו, קלמנס האחד עשר. אורסיני התמנה בגיל מופלג, 75, וסירב בתחילה לקחת על עצמו את התפקיד. הוא בחר לעצמו את השם בנדיקטוס, על מנת לציין את המשכיות דרכו של בנדיקטוס האחד עשר שהיה אף הוא מן המסדר הדומיניקני. בתחילה כינה את עצמו "בנדיקטוס הארבעה עשר", אך כיוון שפירוש הדבר היה הכרה כביכול באנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר כלגיטימי, שינה את כינויו לבנדיקטוס השלושה עשר. הוא ביקש להמשיך לנהל חיים צנועים וצמצם במידה ניכרת את משק ביתו ואת כמות בעלי המשרות בוותיקן והעמיד את מצבת המשמר השווייצרי על המינימום ההכרחי.
הוא לא היה פעיל כמעט מבחינה מדינית, והותיר את ניהול המדינה לאחרים, בהם מזכירו המושחת ניקולו קושיה, שנחקר, נודה מן הכנסייה, נמלט מרומא וסופו שנכלא בטירת סנטאנג'לו למשך עשר שנים.
"האח ויצ'נצו מריה", כפי שכונה תמיד, נפטר מדלקת חריפה של הקרום הרירי ונקבר בכנסיית המסדר הדומיניקני, סנטה מריה סופרה מינרווה ברומא.
מעמד של קדוש
ב-1755 ביקש האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר להתחיל בתהליך קאנוניזציה על מנת להכריז עליו כמבורך ולאחר מכן כקדוש, אולם התהליך נעצר. התהליך התחיל בשנית בשנת 1931 אך נסגר שוב ב-1940, בשל ספקות לגבי השאלה האם ידע האפיפיור על מעשי השחיתות של מזכירו, או שהללו נעשו לחלוטין שלא בידיעתו.
התהליך נפתח מחדש ב-17 בינואר 2004 והחקירה החלה במעמד חגיגי בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו בראשית 2012. היא הסתיימה חמש שנים מאוחר יותר, כאשר הוכרז על מעבר השלב הראשון בתהליך הקנוניזציה והכתרתו בתואר "משרת האל" (Servus Dei).
וילחיבצי
וילחיבצי (באוקראינית: Вільхівці; בהונגרית: Irhóc, אירהוץ; ברוסית: Ольхо́вцы, אולחובצי; ביידיש: ווילחאוויץ) הוא כפר במחוז זקרפטיה שבמערב אוקראינה.
היסטוריה
עד שנת 1918 היה האזור במחוז מרמורש שבממלכת הונגריה, ומשנת 1919 עד 1939 ברפובליקה הצ'כוסלובקית. בימי מלחמת העולם השנייה היה המחוז תחת כיבוש הונגרי ובשנת 1945 סופח לאוקראינה, אז הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית בברית המועצות.
יהודי וילחיבצי
יהודים התיישבו במקום בתחילת המאה ה-18 ובשנת 1768 היו בכפר 11 משפחות יהודיות. הקהילה היהודית הוקמה רשמית בשנת 1830 אז גרו בכפר 63 יהודים. לקהילה היו בית כנסת ובית עלמין
בשנת 1941 גורשו מספר משפחות ללא אזרחות הונגרית ונרצחו באזור קמניץ-פודולסקי, בשנת 1944 נשלחו יתר היהודים למחנה ההשמדה אושוויץ.
גליקוזאמינוגליקן
גליקוזאמינוגליקן (באנגלית: Glycosaminoglycan, בראשי תיבות: GAG) הוא רב-סוכר הבנוי מיחידת דו-סוכר החוזרת על עצמה מספר רב של פעמים.
משפחה זו של פחמימות חיונית לחייהם של חוליתנים ומגון בעלי חיים אחרים. ל-GAG תפקיד מרכזי ברקמות חיבור. קשר קוולנטי בין GAG לחלבון יצור פרוטאוגליקן. הפארין הוא דוגמה ל-GAG המשמש כנוגד קרישה.
עזיז אנסרי
עזיז אנסרי (באנגלית: Aziz Ansari; נולד ב-23 בפברואר 1983) הוא שחקן, קומיקאי וסטנדאפיסט אמריקאי, תסריטאי ובמאי. זוכה פרס גלובוס הזהב. כיום אנסרי מוכר בעיקר בתור אחד מחברי הצוות הקבועים בסדרה הקומית האמריקנית "מחלקת גנים ונוף".
ביוגרפיה
אנסרי נולד בקולומביה, דרום קרוליינה שבארצות הברית להורים הודים-מוסלמים שהיגרו לארצות הברית מהמדינה טאמיל נאדו שבהודו. אביו הוא גסטרואנטרולוג ואמו עובדת במשרד רפואי. על אף שאנסרי גדל בבית מוסלמי הוא מגדיר עצמו בתור אתאיסט בתחילת שנות ה-2000 עבר אנסרי לניו יורק והחל ללמוד שיווק באוניברסיטת ניו יורק.
קריירה
בעת שלמד באוניברסיטת ניו יורק החל אנסרי להופיע במועדוני סטנדאפ בניו יורק. במערכוני הסטנדאפ שלו הרבה אנסארי להתמקד בנושאים מקוריים כגון האופן בו הוא נוהג לבזבז את זמנו בחיפוש מידע באינטרנט או השגעון שיש לו לכוכבי הראפ ר. קלי או קניה וסט.
בשנת 2005 המגזין האמריקני רולינג סטון כלל את אנסרי ב"רשימה החמה" השנתית שלהם, תחת הקטגוריה הסטנדאפ המבטיח. בשנת 2006, זכה אנסרי בפרס חבר השופטים עבור "הסטנדאפ הטוב ביותר" בפסטיבל לאמנויות הקומדיה באספן, קולורדו.
בקיץ 2005 החל אנסרי ליצור סדרת סרטונים קומים קצים בשיתוף פעולה עם הקומיקאים רוב הובל ופול שיר והבמאי ג'ייסון וולינר. בשנים 2007 - 2008 הופיע אנסרי בסדרת מערכונים קומיים בתוכנית "Human Giant" בערוץ MTV.
החל משנת 2009 ועד היום אנסרי מופיע בסדרה הקומית המצליחה "מחלקת גנים ונוף" מבית היוצר של המשרד בתפקיד הפקיד היהיר והנהנתן טום האברפורד. כמו כן, בשנת 2009 קיבל תפקיד ראשי בסרט היה בעל תפקיד בסרטו של אדם סנדלר "אנשים מצחיקים". בנוסף לכך לקראת סוף העשור השתתף בתפקידי אורח בסרטים המצליחים "אני אוהב אותך, אחי" ו"תביאו אותו ליוונים". לאחר מכן הוא שיחק בעונה השמינית של הסדרה הקומית "סקראבס" בתפקיד סטודנט לרפואה בשם אד.
מומחה לכלום
החל משנת 2015 מככב אנסרי בסדרת המקור של נטפליקס "מומחה לכלום", אותה כתב ויצר יחד עם אחד מכותבי הסדרה "מחלקת גנים ונוף". אנסרי אף ביים כמה פרקים בסדרה. הסדרה הועלתה לאוויר ב-6 בנובמבר 2015, וקיבלה ביקורות טובות. על הופעתו בסדרה זכה ב-2017 בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית או מוזיקלית. הוריו של אנסרי לוהקו לסדרה כהוריה של הדמות הראשית אותה מגלם אנסרי.
סטיבן יוז
סטיבן ג'ון יוז (אנגלית: Stephen John Hughes; נולד ב-18 בספטמבר 1976 בוויקנגהאם) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.
יוז החל את הקריירה שלו בארסנל, בה ערך 79 הופעות (42 כמחליף) בין 1995 ל-2000. הוא לא הצליח לזכות במקום קבוע בהרכב של המאמן ארסן ונגר, וב-1999 הושאל לפולהאם, בה השתתף רק בארבעה משחקים. הוא חזר לארסנל, אך ב-7 במרץ 2000 הועבר לאברטון תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג.
יוז השתתף ב-33 משחקים במדי אברטון לפני ששוחרר בהעברה חופשית ב-4 ביולי 2001. הוא עבר לווטפורד מהליגה הראשונה באותו חודש, אך בעקבות פציעה הצליח להשתתף רק ב-17 משחקים בעונתו הראשונה שם. החוזה שלו הסתיים בתחילת עונת.
באוגוסט 2003 הוא חתם בצ'רלטון אתלטיק, אך לא שיחק כלל ועזב בהעברה חופשית לקובנטרי סיטי ביולי 2004. בקובנטרי הוא זכה להצלחה רבה, השתתף בכ-150 משחקים ואף זכה לענוד את סרט הקפטן של הקבוצה. קובנטרי הציעה ליוז לחדש את החוזה שלו, אך בעקבות מחלוקות שונות המשא ומתן נכשל והוא שוחרר. לאחר שחרורו מקובנטרי הוא נבחן במספר מועדונים, בהם נוטינגהאם פורסט. הוא הרשים את המאמן קולין קאלדרווד, שהחליט להחתים את יוז; אולם, דרישות השכר של יוז היו גבוהות מדי, והמשא ומתן נכשל.
ב-2 באוגוסט 2008 הודיע מאמן וולסול ג'ימי מאלן כי יוז חתם בקבוצתו בהעברה חופשית, וכי הוא יהיה קפטן המועדון בעונת. הודעה זו נמסרה זמן קצר לאחר משחק קדם עונה ידידותי מול היריבים המקומיים פורט וייל. בסיום העונה שוחרר יוז מוולסול.
ברוס גולדינג
אוֹרט ברוס גולדינג (אנגלית: Orette Bruce Golding; נולד ב-5 בדצמבר 1947) הוא ראש ממשלת ג'מייקה לשעבר.
ביוגרפיה
גולדינג נולד בשנת 1947 בצ'אפלטון שבג'מייקה. אביו, טאסיוס, כיהן כחבר הפרלמנט של ג'מייקה ונבחר בשנות השישים ליו"ר הפרלמנט. בנעוריו הוא החל לפעול במסגרת מפלגת הלייבור של ג'מייקה, בה נבחר בגיל 21 למזכירות המפלגה ומטעמה נבחר בשנת 1972 לחבר הפרלמנט והיה לצעיר ביותר בתולדות המדינה להיבחר לתפקיד (בגיל 24). בשנת 1974 הוא נבחר למזכ"ל המפלגה (1974–1984) ולאחר מכן ליו"ר (1984 - 1995).
במשך 19 שנים כיהן גולדינג כחבר הפרלמנט ותשע שנים נוספות כיהן כסנטור. בין השנים 1980–1989 הוא שימש שר השיכון בממשלת ג'מייקה, תפקיד במסגרתו הוא נבחר לעמוד בראש ועדת האו"ם לנושא התנחלויות (1984 - 1985). בסיום כהונתו כשר שימש גולדינג מרכז האופוזיציה בוועדת הכספים ועמד בראש ועדת המשנה לכלכלה (1989 - 1995). פעילותו הציבורית בשנים אלו כללה חברות בוועדת הבחירות המרכזית, חבר מועצת המנהלים של מכון ג'מייקה וחבר מועצת המנהלים של הלוטו הלאומי.
בשנת 1995 פרש גולדינג ממפלגת הלייבור והיה לנשיא המייסד של התנועה הדמוקרטית הלאומית, ממנה שב אל הלייבור בשנת 2002. בשנת 2003 נבחר גולדינג בשנית ליו"ר מפלגת הלייבור והחל משנת 2005 נבחר לראש האופוזיציה. בבחירות שנערכו בשנת 2007 ניצחה המפלגה בראשותו בבחירות לפרלמנט וגולדינג מונה לראש הממשלה. במקביל לעיסוקיו הפוליטיים הוא מנחה תוכנית אירוח טלוויזיונית בשם "Jamaica House Live".
גולדינג נשוי ואב לשלושה, בוגר תואר שני בכלכלה ומינהל ציבורי בשנת 1969 מאוניברסיטת איי הודו המערבית.
מטורף עלייך
מטורף עלייך (באנגלית: Crazy for You; הופץ גם בשם Vision Quest) הוא סרט דרמה-רומנטי והתבגרות אמריקאי משנת 1985, בכיכובם של מת'יו מודין, לינדה פיורנטינו, מייקל שופלינג ורוני קוקס. הוא מבוסס על הרומן באותו שם מאת טרי דייוויס משנת 1979. מודין מגלם מתאבק בתיכון ספוקיין שמתאהב באישה מבוגרת, אמנית שאפתנית מניו ג'רזי בדרכה לסן פרנסיסקו. בסרט, השתתפה הזמרת-יוצרת מדונה, בתור זמרת בבר מקומי, שם היא מבצעת את השירים "Crazy for You" ו-"Gambler".
במדינות מסוימות, השם של הסרט שונה כדי לנצל את הצלחתה הבין-לאומית של מדונה והפופולריות של השיר "Crazy for You".
עלילה
לודן סוויין הוא מתאבק בתיכון תומפסון שזה עתה מלאו לו 18 שנים. הוא החליט שהוא צריך לעשות משהו משמעותי באמת בחייו. הוא יוצא למשימה או, במונח "אינדיאני", מסע חזון, לרדת במספר דרגות משקל כדי לאתגר את היריב הקשה ביותר באזור, בריאן שוטה, אלוף המדינה שלוש פעמים מבית הספר התיכון היריב הסמוך, שמעולם לא הצליחו להביס אותו. בלהט שלו לרדת מ-190 פאונד (86 קילוגרם) ל-168 פאונד (76 ק"ג), בניגוד לרצונם של מאמנו וחבריו, הוא משבש את הרכב הקבוצה ויוצר לעצמו בעיות בריאותיות.
באותה העת, אביו לקח על עצמו לעזור לדיירת בשם קרלה מטרנטון, ניו ג'רזי, שעוברת בדרכה לסן פרנסיסקו. לודן מתאהב בה ומתחיל לאבד מעיניו את מטרותיו כמתאבק. גרוע מכך, הירידה הדרסטית שלו במשקל מגיעה לשיאה במצב לא בריא שבו הוא סובל מדימומים תכופים מהאף, אשר, מניח לודן, נובע מחוסר בברזל בתזונה שלו (והתוצאה היא שהוא נאלץ לוותר על משחק בו ניצח). בהמשך הסרט, השניים מודים באהבתם זה לזה, אך קרלה מבינה שהיא מסיחה את דעתו ממטרותיו.
קרלה מחליטה להמשיך במסעה לסן פרנסיסקו, לא לפני שראתה את המשחק הגדול של לודן בו הוא מנצח בשניות האחרונות על אף שסבל מדימום מהאף.
Circus (שיר)
Circus (בעברית: קרקס) הוא הסינגל השני מתוך אלבום האולפן השישי Circus, הנושא את אותו השם, של זמרת הפופ האמריקנית בריטני ספירס. השיר יצא לאור כסינגל כשבוע לאחר יציאתו של האלבום, אשר התרחשה ביום הולדתה של ספירס 2 בדצמבר. הסינגל הגיע למקומות מכובדים במצעדי פזמונים במדינות רבות, בהם המקום השלישי במצעד הפזמונים האמריקני בילבורד הוט 100.
וידאו קליפ
צילומי הקליפ נערכו במשך ארבעה ימים, בין ה-28 באוקטובר 2008 לבין ה-2 בנובמבר אותה שנה. הקליפ בוים על ידי פרנסיס לורנס, שעבד עם ספירס על הקליפ של "I'm a Slave 4 U". הקליפ הוא קליפ נטול עלילה התפתחותית, אלא בעל סצנות ברחבת קרקס טיפוסית.
בסצנה הפותחת של הקליפ נמצאת ספירס בחדר הלבשה, מבשמת את עצמה אחד מן הבשמים הנושאים את שמה-Curious, ועונדת עגילים של BVLGARi. בסצנה הבאה אחר כך, ספירס מהלכת במסדרון בקרקס כאשר סביבה רקדנים ולהטוטנים. במהלך הפזמון מוצג היכל קרקס בו רוקדים ספירס ורקדניה, להטוטנית, ליצנים, אנשים על קביים וכיוצא בזאת. לאחר מכן ספירס מופיעה עם רקדניה רוקדת על במה חד כיוונית, ולא עגולה כפי שנהוג בקרקס, מצליפה בשוט ורוקדת סביב כיסא. אחר כך ספירס ורקדניה רוקדים כאשר סביבם להבות. לאורך כל הקליפ ישנן סצנות חוזרות בהן מופיעה ספירס עם מגבעת על רקע בד אדום, כמו במופע קסמים. בנוסף לקראת סוף הקליפ ספירס עומדת על רקע ניצוצות הנראים כמו "נופלים מהתקרה" (כפי שניתן לראות בעטיפת הקליפ). בסצנות מסוימות בקליפ, מופיעה ספירס כאשר על ידה נמצאות חיות בר כגון אריות ופילים, דבר הזכה לגינוי ותלונות רבות מצד ארגונים למען זכויות בעלי חיים.
ב"מאחורי הקלעים" ובצילומי הקליפ ניתן לצפות בסרט הדוקומנטרי של ספירס "For The Record".
נכון לדצמבר 2019 הווידאו קליפ לשיר עומד על כ-167,000,000 צפיות באתר הvevo הרשמי שלה.
היכל המלך ארתור
היכל המלך ארתור (באנגלית: King Arthur's Hall) הוא מבנה היסטורי (נפתח ב-1933) ברחוב פור (Fore Street) בטינטאג'ל במחוז קורנוול שבדרום-מערב אנגליה בבריטניה. הבניין נבנה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 ביוזמת פרדריק תומאס גלסקוק (Frederick Thomas Glasscock, מת ב-1934). גלסקוק, שותף בחברה שייצרה אבקת פודינג בלונדון, התיישב בטינטאג'ל לאחר שפרש לגמלאות. במקור הוא שימש כמטה לארגון חברתי המכונה "מסדר אחוות אבירי השולחן העגול" (Order of the Fellowship of the Knights of the Round Table). הוא מכיל כמה יצירות אמנות הקשורות לאגדות המלך ארתור, וכיום הוא אטרקציה תיירותית פופולרית לחובבי אגדות המלך ארתור.
תיאור
המבנה מכיל שלושה אולמות:
מסדר אחוות אבירי השולחן העגול
גלסקוק הקים את מסדר אחוות אבירי השולחן העגול ב-1927 כדי לקדם אידיאלים נוצריים ומושגים ארתוריאניים של אבירות מימי הביניים. גלסקוק היה תושב של טינטאג'ל (בבית המכונה "איירניקון" (Eirenikon) שהוא בנה) והקים את היכל המלך ארתור כהרחבה של בית טרוונה (Trevena House), ביתו של העיתונאי ג'ון דאגלס קוק (John Douglas Cook). באתר בו שכנו בית העירייה ואולם המסחר. מגוון של אבני בניין מקורנוול (53 סוגים שונים של אבן) שימשו בבנייה. ההיכל משמש גם את מסדר אחוות אבירי השולחן העגול של המלך ארתור לארוחת ערב שנתית שלהם, הנערכת בשבת הראשונה של חודש יוני.
היכל בונים חופשיים
מאז 1952 הבניין משמש כהיכל בונים חופשיים והוא ביתה של הלשכה מספר 7134. ב-1962 יצרה הלשכה קבוצה של בונים ברמת "הקשת המלכותית הקדושה" ((Holy Royal Arch, והבניין משמש כמה לשכות אחרות על מנת לערוך את התכנסויותיהם. ההיכל משמש כביתם של ארבעה גופים של הבונים החופשיים:
יצירות אמנות
72 חלונות הוויטראז'ים המתארים את סיפורי המלך ארתור הם עבודות של ורוניקה והול. אלו מספרים את סיפורו של המלך ארתור ומציגים את שלטי האבירים והנשק של האבירים המעורבים. הם נחשבים לאוסף הגדול ביותר של ויטראז'ים על המלך ארתור שנעשו במאה ה-20 ודוגמה מעולה לטיב העבודה של תנועת האמנויות והאומנויות. בבניין יש כמה ציורים של סצנות מחייו של המלך ארתור מאת ויליאם התרל (William Hatherell).
בוריסוגלבסק
בוריסוגלבסק (ברוסית: Борисогле́бск) היא עיר במחוז וורונז' שברוסיה. לפי מפקד האוכלוסין מ-2010, מתגוררים בעיר כ-65,000 איש.
בסמוך לעיר פועל בסיס התעופה הצבאי בוריסוגלבסק.
היסטוריה
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 בוריסוגלבסק הפכה לנמל יבשתי עמוס בשל מיקומה הגאוגרפי באזור המרכז השחור ("צ'רנוזמיה") הפורה ביותר. ארבות הובילו סחורות כגון תבואה, עצים, נפט, דגים, ביצים ואבטיחים מהאזור לערים גדולות במערב ובמרכז רוסיה המחוברות לבוריסוגלבסק בדרכים ימיות. הערים הבולטות שסחרו עם בוריסוגלבסק היו סנט פטרסבורג, מוסקבה, רוסטוב, טאגאנרוג וצאריצין (כיום וולגוגרד). בשנת 1870 נפתח בעיירה מפעל בירה, שייצר בירה כהה ובהירה, סודה פירות. לפי מפקד האוכלוסין משנת 1888, התגוררו בעיירה כ-13,007 תושבים (6,325 גברים ו-6,682 נשים). כמעט כולם רוסים אורתודוקסים. בתחילת המאה ה-20 הייתה בעיירה גימנסיה מעורבת, עם 4 כיתות לנשים ו-6 כיתות לגברים. במקביל פעל גם בית ספר טכני להכשרת פועליי ונהבגי רכבת.
בינואר 1906, המהפכנית מריה ספירידונובה התנקשה בפקיד המשטרה הבכיר ג.נ. לז'נובסקי בתחנת הרכבת בבוריסוגלבסק. לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 היא הפכה לגיבורה בשל מעשה זה. לאחר עליית הבולשביקים לשלטון בבוריסוגלבסק ב-1918, התארגן בעיירה אחד ממחנות הריכוז הראשונים ברוסיה ל"גורמים זרים וזעירים-בורגניים". בדצמבר 1922 הוקם בעיר בית הספר הצבאי השני של חיל האוויר הסובייטי החדש.
גולי אוטוק
גולי אוטוק הוא אי קטן בצפון הים האדריאטי, מול חופי קרואטיה. הוא שימש את יוגוסלביה הקומוניסטית כבית סוהר לאסירים פוליטיים בשנים 1949–1989.
מאפיינים
גולי אוטוק הוא אי צחיח ובלתי מיושב, בשטח של ארבעה קילומטר רבוע. הוא לא היה מיושב מעולם ורק שימש מדי פעם לרועים כאתר מרעה לעדריהם. במלחמת העולם הראשונה הביאה הקיסרות האוסטרו הונגרית אל האי שבויי מלחמה רוסים מהחזית המזרחית.
ב-1949 הוקם באי מחנה מאסר ועבודת כפייה לגברים של יוגוסלביה הקומוניסטית. על גבי אי סמוך (Sveti Grgur ) וקטן יותר הוקם מחנה מאסר דומה עבור נשים (בין האסירות שם הייתה העיתונאית ג'ני לבל). בשנותיו הראשונות נכלאו בו אנשים רבים שהואשמו בתמיכה בברית המועצות של סטלין או באהדה כלפיה. נכלאו בו גם אנטי-קומוניסטים ואסירים שנידונו למאסר בשל פשעים רגילים. בסך הכל נכלאו באי בשנים שבהם שימש ככלא כ-16,000 איש, וכ-400 עד 600 מהם מתו בו.
האסירים באי הועבדו בחציבת אבנים, בקדרות ובנגרות. הם הועבדו בכל ימות השנה וגם בתנאי מזג אוויר קיצוניים. אסירים הוכו על ידי השומרים ובעיקר על ידי אסירים אחרים. השומרים לא מנעו מאסירים לרצוח אסירים אחרים.
לאחר שיפור היחסים בין יוגוסלביה לבין ברית המועצות באמצע שנות החמישים הועבר הכלא שבאי לניהולה של הפרובינציה הקרואטית, אך נותר בגדר נושא אסור לדיון ביוגוסלביה. ספר אודות הכלא שכתב הסופר Antonije Isaković פורסם רק לאחר מות מנהיג יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו ב-1980.
הכלא נסגר בסוף שנת 1988 וננטש כליל בשנה שלאחר מכן. מבני הכלא עומדים שוממים ומעת לעת מבקרים בהם תיירים.
בסרביה ובקרואטיה קיימות אגודות של אסירים לשעבר בגולי אוטוק. עלילת ספרו של דויד גרוסמן "אתי החיים משחק הרבה" נסובה סביב מאסרה של אווה פאניץ' נהיר כאסירה פוליטית באי.
מספר ספרים נכתבו ושני סרטים דוקומנטריים הופקו אודות הכלא בגולי אוטוק.
תחבולה שלוש
תחבולה שלוש (באנגלית: Gimmicks three) הוא סיפור פנטזיה קצר שנכתב בידי אייזק אסימוב בשנת 1956. הסיפור תורגם לעברית ב-1976 בקובץ גדול ורחב הוא העולם, ושוב ב-2009 בשם 'תעלולים שלושה' בקובץ כתבי אייזק אסימוב כרך 1. שם הסיפור מתייחס לשלוש תחבולות שחוקות בהן משתמשים סופרים כדי להשיג התעניינות מצד הקורא: ברית עם השטן, תעלומת חדר נעול ומסע בזמן, ולכך שגיבור הסיפור ניצל באמצעות התחבולה השלישית. במקור פרסם אסימוב את הסיפור תחת השם "חדר המתכת הנעול".
עלילה
איזידור וולבי זה עתה עזב את הצבא ונזרק על ידי חברתו, והוא חש אבוד ומיואש. בייאושו הוא מוכר את נשמתו לשד בשם שאפור. החוזה מבטיח לו חיים מוצלחים אולם לאחר עשר שנים הוא ייאלץ להיכנס לגיהנום, אם כנשמה אומללה ואם כחבר הסגל השטני.
MP Lafer
{{כלי רכב }} MP Lafer היא מכונית רודסטר בסגנון רטרו, בעלת מרכב פיברגלס, מתוצרת יצרן הרכב הברזילאי Lafer S.A אשר יוצרה בין השנים 1974–1990.
הקנטוריות בקתדרלה של פירנצה
הקנטוריות בקתדרלה של פירנצה הן שתי מרפסות מפוסלות משיש, אשר נוצרו עבור הקתדרלת סנטה מריה דל פיורה בפירנצה. הן נוצרו בין השנים 1431–1438 על ידי לוקה דלה רוביה (Luca della Robbia) ודונטלו. שתי הקנטוריות מצויות כיום באוסף מוזיאון הדואומו בפירנצה (Museo dell'Opera del Duomo).
המונח "קנטוריה" (באיטלקית: Cantoria) המתאר את היצירות, הוא מונח מודרני. אין יודעים מה היה השימוש ביצירות אלו. יש אשר טענו כי הן נועדו למקום מושבו של נגן עוגב או מקהלה. סברה אחרת רואה בהן מתקן בו הונחו צינורות העוגב של הכנסייה.
פרשנויות שונות ניסו לאפיין את האיקונוגרפיה של התבליטים. בעוד הקנטוריה של לוקה דלה רוביה המתארת מוזיקאים מציינת מקור איקונוגרפי מספר תהילים, שפסוקיו חקוקים עליה, זו של דונטלו חסרה מקור כזה והיא מתמקדת בתיאור תנועה וריקוד. פרשנות רחבה יותר מנסה לקשור בין שתי היצירות לבין ויטראז' צבעוני הקבוע בכיפה, מעל למקומן המקורי של הקנטוריות. ויטראז' זה מציג את "הכתרת מריה", נושא המלווה בדרך כלל בתיאור של מלאכים רוקדים ומנגנים.
הקנטוריה של לוקה דלה רוביה
על שלוש רצועות אורך חקוקים פסוקים מתוך מזמור ק"נ מספר תהילים:
מזמור זה מעניק את המסגרת הרעיונית של התיאורים - תיאור סימבולי של מוזיקה ושל מוזיקאים.
עיצוב המבנה של הקנטוריה כאנטבלטורה, עוצב כנראה בהנחייתו או ברוחו של ברונלסקי, אשר כיהן כארכיטקט הראשי של הקתדרלה. חלקה העליון והבולט של הקנטוריה עוצב כאפריז הקטוע על ידי חמישה זוגות עמודים מדומים ("פילסטר"), המעוצבים בסגנון המזכיר את הסדר הקורינתי. בין העמודים מצויים חמישה תבליטי שיש מרובעים, ברוחב של 94 ס"מ ובאורך של כ-100 ס"מ, המתארים נערים ונערות צעירים, המלווים בידי ילדים או מלאכים (פוטי), ועוסקים בפעילות מוזיקלית של נגינה בכלים: נערים מנגנים בתופים, נגינה בלאוטה, נערות מנגנות על כינורות עתיקים, נערים מחצצרים.
חלקה התחתון של הקנטוריה, התומך במשקל החלק העליון, מחולק בעזרת חמש תומכות משולשות המעוטרות בעלי צמח האקנתוס (Acanthus) ובעיטורים אחרים. גם ביניהם מצויים ארבעה תבליטים מרובעים המציגים נערים המנגנים במצלתיים, נערים מנגנים בתוף מרים, נערים שרים ומלווים בנבל ובלאוטה, ונערים שרים ורוקדים במעגל. בשני צדי הקנטוריה מופיעים שני תבליטים נוספים, שצורתם מאורכת ומלבנית, ושנושאם הוא נערים שרים מתוך ספר תפילה ונערים שרים מתוך מגילה.
סגנון גילוף הדמויות מציג את שליטתו של דלה רוביה במלאכת התבליט. בגדי הדמויות מעוצבים בקפידה, בהשפעת תבליטי הפיסול רומי. הקומפוזיציות שעיצב דלה ריוביה עבור כמה מן התבליטים הן דחוסות, כמעט ללא חללים ריקים והדמויות מצופפות בהן בעמידה סטאטית. בתבליטים אחרים, ייתכן שאלו מן התבליטים המאוחרים יותר, מכילים התייחסות רבה יותר לתיאור תנועה. כך למשל בתיאור הנערים המנגנים בחצוצרות. התבליטים המוארכים מצדיה של הקנטוריה מעוצבים כך שהדמויות, אמנם סטאטיות, אולם תיאורם נסוג אל רקע התבליט. אמצעי אמנותי זה קיים בכל התבליטים אולם כאן דלה רוביה עושה בו שימוש מוצלח יותר לתיאור חלל.
הקנטוריה של דונטלו
את ההזמנה ליצירת הקנטוריה השנייה, מעל חדר תשמישי הקדושה הדרומי, קיבל הפסל דונטלו בשנת 1433. על פי התיעוד החוזה עם דונטלו נחתם ב-14 בנובמבר 1433. בחוזה מצוין כי דונטלו עתיד לקבל 40 פלורינים על כל תבליט, אולם בחוזה נכתב כי יקבל 50 פלורינים על כל תבליט אשר יעלה באיכותו על אלו של דלה רוביה. חלק מן הדמויות בתבליטים נעשו על ידי שוליות ועוזרים של דונטלו.
המבנה הבסיסי של הקנטוריה דומה לזו שעיצב דלה רוביה. גם מסגרת האנטבלטורה ביצירה זו מחולקת לקומה תחתונה המחולקת בידי תומכות, ולמרפסת המחולקת בעזרת חמישה צמדי עמודים בסגנון הסדר הדורי. בעוד מסגרת הנושא של הקנטוריה הראשונה מתמקדת בנגינה ובמוזיקה, מתרכזת זו של דונטלו בתיאור ריקוד. אולם, החידוש הגדול של דונטלו בעיצוב התבליטים היה תיאור התנועה של הדמויות. העמודים שבאפריז העליון אינם רק מחלקים אותו למשטחי תבליט, אלה מהווים מעין חזית אדריכלית או סטואה שדרכה מביט הצופה בקבוצת פוטי מכונפים, הרצים ורוקדים במצבי תנועה שונים. כמה מן הילדים המלאכים מחזיק זר ניצחון בידיהם.
אלמנט שונה נוסף מן הקנטוריה של דלה רוביה הוא השימוש שעשה דונטלו בחומרים נוספים מלבד שיש. ברקע התבליטים, ואף על העמודים, נמצא חיפוי של שיבוץ זכוכית מוזהבת ושל ריבועי שיש בצבעים שונים. אלמנט זה מדגיש את הדמויות הלבנות ואף תורם לאפקט של ריצוד אור בעיני הצופה.
לואיזה כריסטינה, נסיכת סבויה
לואיזה כריסטינה, נסיכת סבויה (באיטלקית: Luisa Cristina di SavoiaCarignano; 1 באוגוסט 1627 - 7 ביולי 1689), הייתה אמו של לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן.
ביוגרפיה
לואיזה כריסטינה נולדה ב-1 באוגוסט 1627 בפריז, לטומאסו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו ולמארי דה בורבון, רוזנת סואסון, בתם של שארל דה בורבון, רוזן סואסון ואן דה מונטפייה.
ב-15 במרץ 1653 התחתנה לואיזה כריסטינה עם פרדיננד מקסימיליאן, נסיך הכתר של באדן-באדן, בנו של וילהלם, מרקיז באדן-באדן, ונולד להם בן אחד, לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן. זמן קצר לאחר לידת בנם, נפרד פרדיננד מקסימיליאן מלואיזה כריסטינה וחזר לגרמניה. בשנת 1669 נהרג פרדיננד מקסימיליאן בתאונת ציד, ולאחר מותו לקח חמיה את בנה לחצרו בגרמניה. בשנת 1677 מת חמיה, ובנה לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן עלה לשלטון במקומו. ב-7 ביולי 1689 מתה לואיזה כריסטינה בפריז, ועל צאצאיה נמנים חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, אלברט השני, מלך הבלגים, אנרי, רוזן פריז, ז'אן-כריסטוף, נסיך נפוליאון, דוארטה פיו, דוכס ברגנסה ולואיז, נסיך אורליאן-ברגנסה.
MP Lafer
מטה ומפעל החברה מוקם בסאן פאולו, ויוצרו בו 4,300 יחידות. כ-1,000 יחידות יוצאו ברובם לאירופה ומיעוטם לארצות הברית.
דגם ה"MP Lafer" דמה חיצונית למכוניות הספורט הבריטיות הקלאסיות שיוצרו בשנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, בעיקר לדגם "MG T-type" ולדגם מורגן פלוס 4.
קסבלנקה (הר געש)
קסבלנקה (בספרדית: Volcán Casablanca) הוא הר געש שכבתי ברכס הרי האנדים במחוז לוס לאגוס, שבצ'ילה.
הוא ממוקם כ-90 ק"מ מזרחית לעיר אוסורנו. גובה פסגתו 2,240 מטר, והוא מארח על מורדותיו את אתר הסקי אנטיאנקה. התפרצות הלבה היא עם הרכב חומרים בין בזלת לאנדזיט, אין להר הגעש התפרצויות היסטוריות מתועדות ומספר חרוטים של סקוריה נוצרו לאחר עידן הקרח האחרון.
תחבולה שלוש
עלילה
עשר שנים מאוחר יותר, וולבי הופך לאיש עסקים מצליח ומתחתן עם חברתו לשעבר. שאפור מופיע שוב ודורש את התשלום. אם וולבי יצליח לבצע משימה באמצעות כוחות שטניים, הוא יתקבל כחבר של האליטה של גיהנום. אחרת, הוא יהיה רק נשמה ארורה רגילה.
וולבי נכלא בתוך חדר ברונזה אטום וצריך למצוא דרך להימלט. לבסוף הוא מבין שהוא מסוגל לנוע בזמן ובורח מהחדר על ידי מסע אחורה בזמן.
פרפרוניים
פַּרְפָּרוֹנִיִּים (שם מדעי: Chaetodontidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת הדקראים, החיים בשוניות אלמוגים ברחבי הימים האינדו-פסיפים וניזונים מיצורים קטנים בעזרת חוטם ארוך. גופם גבוה ופחוס לצדדים כצורת עלה. הפרפרוניים נפוצים בעיקר בימים הטרופים והסובטרופים. דגים אלה אינם מצטיינים בשחייה. הפרפרוניים חיים לרוב ביחידות או בזוגות, ורק לעיתים בלהקות קטנות. קרובי משפחתם הדומים להם מאוד הם בני משפחת הקיסריים, החיים באותם שוניות.
אנטומיה
האורך הממוצע, אליו מגיעים הפרפרוניים - הוא כ-12–22 סנטימטר. המין הגדול ביותר, Chaetodon ephippium, מגיע לאורך 30 סנטימטר. יש להם פה קטן, הנמצא בדרך כלל בקצה בליטת מוארכת. השיניים של הפרפרוניים קטנות ודמויות זיפים. סנפיר הגב וסנפיר השת - גבוהים וארוכים ומשמשים לשחייה. הצעירים לרוב שונים מן המבוגרים בצורתם ובעיקר בצבעיהם.
תזונה
הפרפרוניים, ניזונים מפוליפים של האלמוגים, מזואופלנקטון, אצות פלנקטוניות וחסרי חוליות. השוני בסוגי המזון בין המינים הרבים יוצר הפרדה אקולוגית המורידה את רמת התוקפנות בין המינים.
רבייה
הרבייה מתבצעת תוך כדי שחרור ביציות וזרע לגוף המים. הביציות צפות על פני המים והזכר מפרה אותם. אצל כמה מינים, בעיקר מהסוג פרפרון, מתרחשים חילופי מין, ונקבות מבוגרות הופכות לזכרים.
פרפרוניים בחופי ישראל
בחופי הים התיכון אין מינים ממשפחה זו אך במימי מפרץ אילת מצויים 16 מינים:
שויה
שויה (ברוסית: Шу́я) היא העיר השלישית בגודלה במחוז איוואנובו שברוסיה. בשנת 2010 התגוררו בעיר כ-58,000 תושבים.
היסטוריה
מאז 1403 האזור הוחזק על ידי שלטון מאזור סוזדל. בשנת 1539 שויה נבזזה על ידי אנשי חאנות קאזאן. בשנת 1566 שויה נכבשה על ידי איוואן הרביעי. בשנת 1722 ביקר בעיירה פיוטר הגדול, שחנך בה מפעלים ליצור טקסטיל. עד המאה ה-19, שויה נחשבה למרכז מרכזי לעיבוד פשתן. זאת עד אשר הוחלפה על ידי שכנתה איוואנובו.
תריסית הצלף
תריסית הצלף (שם מדעי: Stenozygum coloratum) היא חרק קטן ממשפחת התריסיתיים. זהו מין ים תיכוני, החודר גם לאזור האתיופי. המין מצוי ברוב אזורי ארץ ישראל.
אורכה נע בין 5 ל-6 מילימטרים. גופה שחור עם ציורים צהובים ולבנים. שולי בטנה מפוספסים לסירוגין בשחור ולבן.
הנקבה מטילה את הביצים בשתי שורות צמודות, בין 10 ל-12 ביצים בכל תטולה כזאת. זחליה מתפתחים בעיקר על צלפים. היא מצויה ממאי עד ספטמבר.
יש והיא מופיעה במספרים גדולים על ירקות, ואז היא גורמת נזק בשל היזונה מן הירקות. אותה תופעה יכולה להתרחש גם בפירות. נצפו גפנים שענביהן התייבשו עקב תריסיות הצלף שמצצו את עסיסם (כשאר הפשפשאים גם תריסית הצלף ניזונה באמצעות חדקה).
גרנד פרי מיאמי
גרנד פרי מיאמי הוא מרוץ גרנד פרי שנתי המהווה חלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם, שנבנה במיוחד לצורך האירוע.
היסטוריה
ההצעה הראשונית לקיום מרוץ גרנד פרי במיאמי ניתנה בשנת 2018. על פי התכנון המרוץ הראשון היה אמור להתקיים כבר בשנת 2019. עיכובים שנגרמו בשל תוכניות הפיתוח של נמל מיאמי הובילו לדחיית תאריך היעד לשנת 2021. מיקום המסלול שונה לאזור אצטדיון הארד רוק קפה ומגרשי החנייה הסמוכים לו. המרוץ לא נכלל בסופו של דבר בלוח המרוצים לעונה. באפריל 2021 נחתם חוזה ל-10 שנים לקיום המרוץ החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם שנבנה במיוחד לצורך האירוע.
תושבים המתגוררים בסמוך למסלול ניסו למנוע את קיומו של המרוץ ופנו לבית המשפט בטענה שהרעש שנגרם כתוצאה מהמרוץ פוגע באיכות חייהם ויכול אף להוביל לפגיעה ממשית בבריאותם. בית המשפט דחה את הטענות ואיפשר את קיום המרוץ כמתוכנן. מרוץ הבכורה התקיים ב-8 במאי, כמרוץ החמישי של עונת 2022. שארל לקלר זינק למרות מהפול פוזישן ומקס ורסטאפן ניצח את המרוץ.
הנס ואן ברויקלן
יוהאנס פרנסיסקוס "הנס" ואן ברויקלן (בהולנדית: Johannes Franciscus "Hans" van Breukelen; נולד ב-4 באוקטובר 1956 באוטרכט) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת השוער.
ואן ברויקלן שיחק במהלך הקריירה באוטרכט ובנוטינגהאם פורסט, ומשם עבר לפ.ס.וו. איינדהובן, במדיה זכה בשש אליפויות ושלושה גביעים. הוא היה לחלק משמעותי בזכייתה של הקבוצה בגביע אירופה לאלופות לראשונה בהיסטוריה שלה, כשבמהלך דו-קרב בעיטות עונשין במשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון, עצר את הפנדל המכריע.
לזכותו 73 הופעות במדי נבחרת הולנד, עמה זכה כשוער ראשון ביורו 1988, שם עצר פנדל במשחק הגמר מול. מלבד טורניר זה ייצג ואן ברויקלן את הנבחרת בשתי אליפויות אירופה נוספות ובמונדיאל 1990.
לאחר פרישתו, במקביל להיותו יזם בפרויקטים שונים מחוץ לעולם הכדורגל, שימש ואן ברויקלן בין היתר כמנהלה המקצועי של אוטרכט, והחל משנת 2010 הוא משמש כחבר דירקטוריון בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן.
קריירת משחק
ואן ברויקלן החל לשחק בגיל שמונה בקבוצת הנוער של BVC, הפועלת סמוך לעיר הולדתו אוטרכט. ב-1974, כשהיה בן 17 בלבד, כבר היה לחלק מקבוצת הבוגרים של המועדון, ומספר חודשים אחר כך עבר לקבוצת אוטרכט מהליגה הבכירה, שם החל את דרכו בקבוצת המילואים של המועדון. עד מהרה הוא קודם לקבוצה הראשונה של אוטרכט כשוער שלישי, ורשם את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדיה ב-20 במרץ 1977, בהפסד החוץ 3:0 לספרטה רוטרדם. הייתה זו הופעתו היחידה בליגה באותה העונה.
החל מעונת היה ואן ברויקלן לשוער הראשון של הקבוצה. בעונת סיימה אוטרכט במקום השלישי בטבלה, ובכך שברה את שיא המועדון. עונה אחת אחר כך, הגיעו ואן ברויקלן ואוטרכט עד לגמר הגביע ההולנדי, אך הפסידו את התואר לא.ז. אלקמאר. בסיום אותה עונה נקלעה אוטרכט לקשיים כלכליים שהובילו אותה לסף פשיטת רגל, ובמועדון הוחלט למכור את ואן ברויקלן, אחד מכוכבי הקבוצה, כדי לשפר את המצב הכלכלי בקבוצה. בהיעדר סיכום על מכירתו, פתח ואן ברויקלן את עונת באוטרכט ואף רשם שתי הופעות ליגה, אך בספטמבר 1982 נמצאה לבסוף הרוכשת, נוטינגהאם פורסט מהליגה הראשונה של הפוטבול ליג באנגליה, ששילמה עבור ואן ברויקלן סכום שהוערך בכ-200 אלף ליש"ט. בסך הכול רשם ואן ברויקלן 142 הופעות ליגה במדי אוטרכט.
ואן ברויקלן הוחתם בנוטיגהאם על ידי המאמן בריאן קלאף כשוער ראשון במקומו של פיטר שילטון שעזב את הקבוצה. לאחר 13 הופעות ליגה במדי הקבוצה, נפצע ואן ברויקלן ונאלץ להיעדר מהמגרשים במשך ארבעה חודשים. לאחר שהתאושש מהפציעה חזר לעמדת השוער הראשון וסייע לקבוצה לסיים את העונה במקום החמישי, שהוביל אותה להשתתפות בגביע אופ"א. בעונת רשם ואן ברויקלן 36 הופעות ליגה, ושמר 11 פעמים על רשת נקייה בדרך למקום השלישי בליגה, שש נקודות בלבד מתחת לאלופה ליברפול. באותה עונה הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר גביע אופ"א, תוך שהיא מדיחה בין היתר את פ.ס.וו. איינדהובן, סלטיק ושטורם גראץ, עד שנעצרה על ידי אנדרלכט. על אף היכולת האישית והקבוצתית הטובה באנגליה ובמסגרת האירופית, נקלעו ואן ברויקלן והקבוצה לוויכוחים עקב זימוניו התכופים לסגל נבחרת הולנד. ואן ברויקלן, שלא רצה לוותר על מקומו בין הקורות בנבחרת, החליט לעזוב את אנגליה בתום שתי עונות בלבד.
לקראת עונת, חזר ואן ברויקלן למולדתו וחתם בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן, מהקבוצות המובילות בליגה ההולנדית. לאחר שכשלה לזכות בתארים בעונת הבכורה של ואן ברויקלן, השיגה איינדהובן את תואר האליפות במשך שתי העונות הבאות, במה שהיו לתאריו הראשונים של ואן ברויקלן בקריירה. בעונת, על אף שזכה בתואר שוער העונה בהולנד בפעם הראשונה בה חולק תואר זה, היה מעורב ואן ברויקלן בטעות שזכתה בהולנד לשם "הדשא של ואן ברויקלן". היה זה בדקת הסיום במשחקה של איינדהובן מול פיינורד. ואן ברויקלן, שאחז בכדור, הקפיץ אותו על הדשא, אך הכדור פגע במהמורה על המשטח, שינה את כיוונו ונותר על המשטח. ואן ברויקלן מיהר לקלוט אותו בידיו בשנית, אך מכיוון שאסור לשוער להשתלט בידיו על כדור שכבר היה בשליטתו והונח על הדשא, פסק השופט על בעיטה חופשית לזכותה של פיינורד מתוך הרחבה. את הכדור החופשי הפכה פיינורד לשער שוויון, והמשחק הסתיים בשוויון 1:1.
ואן ברויקלן עבר תקופה לא קלה בעקבות התקרית, בה זכה ללעג מצד הקהל והתקשורת במדינה, אך הצליח להתאושש לקראת עונת, שהייתה לשיא הקריירה המקצועית שלו. באותה עונה, תחת המאמן החדש חוס הידינק, זכתה פ.ס.וו באליפות השלישית ברציפות, שהביאת את ואן ברויקלן לזכייה שנייה ברציפות בתואר שוער העונה בהולנד. במקביל, השלימה הקבוצה זכייה בטרבל, כשגברה בגמר הגביע על רודה, ולראשונה בתולדותיה זכתה בגביע אירופה לאלופות. במהלך העונה האירופית הדיחה הקבוצה את גלאטסראיי, ראפיד וינה, בורדו וריאל מדריד, והגיעה למשחק הגמר שם פגשה את בנפיקה ליסבון. ואן ברויקלן שמר על רשת נקייה במהלך כל המשחק, שהסתיים בשוויון 0-0 לאחר הארכה ועבר להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין. ואן ברויקלן היה לגיבור הזכייה כשהדף את הפנדל השישי של בנפיקה, אותו בעט אנטוניו ולושו, והביא לזכייתה של קבוצתו בתואר. עונה אחר כך זכתה פ.ס.וו בדאבל המקומי פעם נוספת, והשלימה ארבע זכיות ברציפות בתואר האליפות.
ואן ברויקלן הוסיף להיות השוער הראשון של הקבוצה עד לסיום עונת, וזכה עמה בשתי אליפויות ובגביע נוספים. עונתו האחרונה בקבוצה התאפיינה במספר תקריות, כשבין היתר הוא נקנס על ידי המועדון בעקבות ביקורת ציבורית שהשמיע כנגד התנהגותו של חברו לקבוצה, החלוץ הברזילאי רומאריו, וכן החמיץ משחק חשוב עבור המועדון מול אייאקס אמסטרדם בעקבות צבירת שלושה כרטיסים צהובים על עבירות שוליות. לקראת סיום העונה, כשפרישתו עמדה על הפרק, קיווה ואן ברויקלן לקבל את תפקיד המנהל המקצועי בקבוצה, אך היא בחרה בפרנק ארנסן לתפקיד. לאחר מכן, ביקש ואן ברויקלן לשמש כשוער המשנה בעונה הבאה, אך גם לכך סירבה הקבוצה. ואן ברויקלן זכה להצעה מאייאקס לשמש כשוער המשנה שלה, אך סירב לה ובחר לפרוש ממשחק פעיל בגיל 38. ואן ברויקלן שיחק במדי פ.ס.וו במשך עשר עונות, במהלכן רשם 308 הופעות ליגה, 37 הופעות בגביע ו-46 הופעות במסגרות האירופיות, והיה ארבע פעמים לשוער העונה בהולנד.
ב-6 באוקטובר 1994 התקיים משחק ראווה לכבודו של ואן ברויקלן, בו הורכבה מחדש קבוצת פ.ס.וו שזכתה בגביע אירופה ב-1988. היא התמודדה במחצית הראשונה של המשחק מול כוכבי הזכייה של ביורו 1988, ובמחצית השנייה מול קבוצה שהורכבה מכוכביה הגדולים של פ.ס.וו בכל הזמנים.
נבחרת הולנד
ואן ברויקלן רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד ב-11 באוקטובר 1980, במשחק ידידות מול שהסתיים בשוויון 1-1. מספר חודשים קודם לכן, עוד בטרם ערך הופעה אחת במדי הנבחרת, זומן ואן ברויקלן לסגל הנבחרת לקראת יורו 1980 כשוער מחליף, אך לא נטל חלק במשחקים.
ואן ברויקלן היה חלק מהנבחרת בטורנירי מוקדמות מונדיאל 1982, מוקדמות יורו 1984 ומוקדמות מונדיאל 1986, אך שלושתם הסתיימו בכישלון הנבחרת להעפיל לטורניר גדול. במהלך מוקדמות יורו 1988, בהם הושב רינוס מיכלס לתפקיד המאמן, שיחק ואן ברויקלן בשבעה מתוך שמונת משחקיה של הנבחרת, וספג רק שער אחד. הולנד העפילה, ללא הפסדים, לטורניר יורו 1988 בגרמניה המערבית, וחזרה לטורניר גדול לראשונה מזה שמונה שנים.
ואן ברויקלן זומן על ידי מיכלס כשוער ראשון לטורניר, שנפתח בהפסד 1:0 ל בשלב הבתים. הולנד הצליחה לחזור ולנצח את 3:1 ואת  1:0 כדי להתקדם לשלב חצי הגמר, שם פגשו את, מארחת הטורניר. הולנד הצליחה לגבור על גרמניה 2:1, והגיעה לגמר היורו שם פגשה את ברית המועצות, לה הפסידה בפתיחת הטורניר. במשחק הגמר גברה הולנד על ברית המועצות בתוצאה 2:0, לאחר שבדקות הסיום גרם ואן ברויקלן לפנדל לזכות ברית המועצות, אך הציל את הבעיטה של איגור בלאנוב ושמר על רשת נקייה. הולנד זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אירופה, ובזכות יכולתו בטורניר זכה ואן ברויקלן במקום בנבחרת הטורניר, לצד חבריו לנבחרת רונאלד קומאן, פרנק רייקארד, יאן ואוטרס, רוד חוליט ומרקו ואן באסטן.
ואן ברויקלן והולנד הצליחו להעפיל למונדיאל 1990 באיטליה, וחזרו לטורניר מונדיאל לראשונה מאז ההפסד בגמר מונדיאל 1978. ואן ברויקלן זומן לסגל כשוער הראשון של נבחרתו, ופתח בכל משחקיה במהלך הטורניר. הולנד סיימה את הטורניר, שהוגדר על ידי ואן ברויקלן כנקודת השפל בקריירה שלו, ללא ניצחון. הם צברו שלוש תוצאות תיקו בשלב הבתים והצליחו להעפיל לשמינית הגמר מהמקום השלישי בבית. בשלב שמינית הגמר פגשה הולנד את גרמניה המערבית. בדקה ה-20 למשחק, התנגש רודי פלר הגרמני בוואן ברויקלן, שבתגובה התעמת איתו קולנית. במגרש התפתחה תגרה בין הצדדים, במהלכה הורחקו פלר ורייקארד בכרטיס אדום, לאחר שלא נרגעו גם לאחר שליפת כרטיס צהוב לעברם. בסיום גברו הגרמנים על ההולנדים בתוצאה 2:1, והולנד סיימה את דרכה בטורניר.
הטורניר הבינלאומי האחרון של ואן ברויקלן בנבחרת היה טורניר יורו 1992 בשוודיה. ואן ברויקלן עמד בשער הנבחרת בכל משחקיה בטורניר, אליו הגיעה הולנד כאלופת אירופה המכהנת. בשלב הבתים סיימה הולנד ראשונה בבית, לאחר ניצחון 1:0 על, שוויון 0:0 מול , וניצחון מרשים של 3:1 על , בטורניר הראשון שלה כנבחרת מאוחדת. הולנד הגיעה לחצי הגמר שם פגשה את. לאחר שוויון 2:2 בתום הארכה, ניגשו הקבוצות להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין. ואן ברויקלן לא הצליח לעצור אף אחת מחמש הבעיטות של שחקני דנמרק, והחמצה אחת של ואן באסטן העניקה לדנמרק את המקום בגמר.
ההפסד לדנמרק סימן את סיום הקריירה הבינלאומית של ואן ברויקלן, והיה משחקו האחרון במדי הולנד, לאחר 73 הופעות במדי הנבחרת. במהלך מונדיאל 1990, במשחק שלב הבתים מול אנגליה, הגיע ואן ברויקלן ל-54 הופעות במדי הנבחרת ושבר את שיא ההופעות לשוער במדי הולנד – שיא שנשבר 13 שנים אחר כך, עם הופעתו ה-74 של אדווין ואן דר סאר.
קוברה
קוברה (מפורטוגזית: Cobra; "נחש") הוא שם כללי למספר מינים של נחשים ארסיים המשתייכים למספר סוגים שונים במשפחת הפתניים (Elapidae). מיני הקוברות השונים נפוצים בדרך כלל באזורים טרופיים ומדבריים או מדבריים-למחצה ביבשות אסיה ואפריקה. על אף שבמשפחת הפתניים סוג מסוים נקרא קוברה (Naja), ישנם מיני נחשים שאינם משתייכים לסוג זה אך למרות זאת מסווגים לרוב כקוברות.
המאפיין ההתנהגותי הבולט של רוב מיני הקוברה בעת סכנה הוא הרמת אזור הגוף העליון ומתיחת עור רפוי המצוי בשני צידי הצוואר (על ידי עצמות הצוואר), וזאת במטרה ליצור מראה מאיים ומרתיע. צבע מיני הקוברות השונים נע בין שחור או חום כהה לצהוב או קרם ולעיתים אף אדמדם. אורכם הממוצע של רוב המינים נע בין 1.5 ל-3 מטרים, אך הגדול ביותר, רב-פתן מלכותי, מגיע לאורך של יותר מחמישה מטרים.
הנס ואן ברויקלן
לאחר הפרישה
ב-1997 מונה ואן ברויקלן לתפקיד המנהל המקצועי של אוטרכט, בה החל את הקריירה הבוגרת. על אף שחתם על חוזה ללא הגבלת זמן בינואר 2000, עזב ואן ברויקלן את תפקידו מספר חודשים אחר כך, לאחר שהרגיש כי אינו זוכה לגיבוי מצד הנהלת הקבוצה.
קוברה
הקוברה ניזונה בעיקר ממכרסמים קטנים, זוחלים קטנים אחרים, עופות וביצים. באזורים בהם אזור המחיה של הקוברה חופף למגורי אדם לעיתים קורים מקרי הכשה, שחלקם מובילים למוות. אויביה הטבעיים של הקוברה, מלבד האדם, הם נחשים אחרים, גירית הדבש, הנמייתיים וכמה עופות דורסים. הקוברות מיטיבות לטפס על עצים. כמה ממיני הקוברות היורקות מסוגלים לירוק את ארסם למרחק של מספר מטרים, ומכוונים בדיוק מפתיע יחסית לאזור העיניים.
לקוברה יש חשיבות סמלית בהינדואיזם (ראו נאגה). קוברת המשקפיים נחשבת קדושה בהינדואיזם ומהווה את אחד מסמליו של שיווה, ואילו במצרים העתיקה לקוברה המצרית היה מעמד קדוש. באזור הודו או פקיסטן, מאלפי נחשים מיוחדים מציגים לעיתים קוברות "מאולפות" כביכול לקהל. המאלף חולב את ארסה של הקוברה או עוקר את שיני הארס שלה, ומנגן בסוג מיוחד של חליל. נחש הקוברה חירש לחלוטין או מסוגל לשמוע צלילים מסוימים בלבד, ולמעשה הוא אינו מכיש את מאלפו בגלל התנועה הבלתי פוסקת של החליל אחריה הוא עוקב, התנהגות שנראית לצופה מהצד כמעין ריקוד של הקוברה.
הנס ואן ברויקלן
לאחר הפרישה
ואן ברויקלן שב לתפקידו כיזם, וייסד בשנת 200 את חברת "HvB ניהול", שהתמחתה במתן אימונים והרצאות לעסקים, ובהמשך הקים שתי חברות נוספות. במקביל, עבר ואן ברויקלן הכשרות בתחום הכדורגל ובאוקטובר 2001 קיבל תעודת אימון שאיפשרה לו להתמנות כעוזר מאמן בקבוצות מקצועניות וכמאמן קבוצות חובבניות. הוא הוסיף להתקדם בתחום העסקי, ובשנת 2005 שימש כמנהל בחברת "ספורט וטכנולוגיות" ההולנדית, המתמחה בשילוב טכנולוגיות בעולם הספורט.
ג'ון קלהון
ג'ון קולדוול קַלהוּן (באנגלית: John Caldwell Calhoun; 18 במרץ 1782 - 31 במרץ 1850) היה סגן נשיא ארצות הברית, מזכיר המדינה ה-16, ומזכיר המלחמה ה-10, הוגה דעות פוליטי והנציג הבולט של מדינות הדרום בבתי המחוקקים ובממשל האמריקאי במחצית הראשונה של המאה ה-19.
הנס ואן ברויקלן
לאחר הפרישה
החל מיולי 2010, משמש ואן ברויקלן כחבר דירקטוריון בקבוצתו לשעבר פ.ס.וו. איינדהובן.
ג'ון קלהון
ביוגרפיה
קלהון נולד בחווה ליד עיר הנמל צ'ארלסטון במדינת דרום קרוליינה ולמד באוניברסיטת ייל. החל משנת 1808 וכמעט ברציפות עד מותו נבחר קלהון להיות חבר בבתי המחוקקים או כיהן בתפקידים בכירים בממשל האמריקאי. היה חבר בית הנבחרים של דרום קרוליינה (1809-1808) ובית הנבחרים הפדרלי (1811–1817). קלהון כיהן בממשל של הנשיא מונרו בתפקיד שר המלחמה (הצבא) בשנים 1825-1817. הוא נבחר להיות סגנו של הנשיא ג'ון קווינסי אדמס (1829-1825) ושל הנשיא אנדרו ג'קסון (1832-1829). מתפקידו האחרון התפטר קלהון על רקע חילוקי דעות אידאולוגיים וקרע אישי עם הנשיא ג'קסון ועל רקע שערורייה פוליטית שכונתה פרשיית התחתונית ושבה הייתה רעייתו, פלוריד קלהון, הדמות המרכזית. בשנים 1844-1832 וכן בשנים 1850-1846 (עד מותו) כיהן קלהון כסנאטור ונחשב היום לאחד מגדולי הסנאטורים בתולדות ארצות הברית. קלהון כיהן בתפקיד שר החוץ בממשל של הנשיא ג'ון טיילר (1845-1844). בתפקידו זה עשה מאמץ מיוחד לצרף את טקסס העצמאית כמדינת עבדות לארצות הברית, כדי לשמור על האיזון בין מספר מדינות החופש למדינות העבדות.
בשנת 1830, בהיותו סגנו של הנשיא ג'קסון, פרסם קלהון מאמר ובו ניסח את העיקרון של "זכות הביטול" (Nullification). בהתאם לעיקרון זה רשאית כל מדינה בארצות הברית לבטל בתחומה חוק פדרלי הנוגד את האינטרסים שלה. הנשיא ג'קסון התנגד לכך וטען כי הזכות לביטול חוק פדרלי כמוה כזכות לפרוש מהאיחוד הפדרלי (מארצות הברית) וכי הנשיא מחויב לקיים ולשמור על שלמות האיחוד הפדרלי. בשנת 1832 איימה מדינת דרום קרוליינה לבטל חוק מכס פדרלי ואף לפרוש מארצות הברית. הסיבה לכך הייתה העובדה, שבתגובה למכס האמריקאי על מוצרי התעשייה הבריטיים, בריטניה צמצמה את ייבוא הכותנה מארצות הברית, מה שפגע באינטרסים הכלכליים של מדינות הדרום החקלאיות.
בכל שנותיו נאבק קלהון בתוקף כנגד מתנגדי העבדות ונגד המגבלות על הרחבת תחום העבדות אל הטריטוריות החדשות שנכבשו ממקסיקו וסופחו לארצות הברית בשנת 1848. הוא פעל נמרצות לקבלת החוק המחייב את הממשל הפדרלי לפעול להחזרת עבדים שנמלטו מבעליהם למדינות הצפון בהם העבדות הייתה אסורה. חוק זה התעלם מזכותם למשפט הוגן של שחורים החשודים כעבדים נמלטים. קלהון הסתייג מההצדקה המתנצלת של העבדות כ"רוע הכרחי" (למדינות הדרום). הוא הכריז כי העבדות היא "חיובית וטובה".
קלהון התנגד לפרישת מדינות מארצות הברית (למרות דעתו שזכותן לפרוש). הוא השתתף בגיבוש פשרות כדי למנוע פרישה וסכסוך: הפשרה בשנת 1833 בנושא חוק המכס וכן פשרת 1850 בה התקבלה לברית קליפורניה כמדינה חופשית ואושר החוק להחזרת עבדים שנמלטו מבעליהם.
עמדותיו של קלהון הקצינו את חילוקי הדעות בין מדינות הדרום ומדינות הצפון בנושא העבדות. עיקרון "זכות הביטול" היה בסיס אידאולוגי לפרישת מדינות הדרום מהאיחוד הפדרלי (כאחת עשרה שנה לאחר מותו של קלהון) שגרמה למלחמת האזרחים.
קלהון נפטר בשנת 1850 ממחלת השחפת.
אנדרת קלהון בצ'ארלסטון
בשנת 1878 הוקמה בכיכר מריאן בצ'ארלסטון אנדרטה לזכרו של קלהון. פסל בדמותו של קלהון הוצב על עמוד קצר ולוחות נקבעו בבסיסו. הכיתוב על הלוחות הילל את פועלו. בשנת 1898 פורקה האנדרטה ובמקומה הוקמה אנדרטה חדשה. נרכש פסל חדש שהוצב בראש עמוד גבוה. גובה האנדרטה החדשה היה כ-35 מטר.
לאחר רצח ג'ורג' פלויד והמחאות שפרצו בעקבותיו דרשו המוחים, בין השאר, להסיר אנדרטאות של תומכי עבדות ובעלי עבדים. בעקבות המחאות החליטה מועצת העיר צ'ארלסטון פה אחד לפרק את אנדרת קלהון. ביום ה 23 ביוני 2020 הסירו את פסל קלהון ולוחות הכיתוב מהאנדרטה. הפסל מאוחסן, ככל הנראה, במוזיאון בדרום קרוליינה.
בית איילון ביטוח
בית איילון ביטוח הוא מגדל משרדים ברחוב אבא הילל סילבר 12 במתחם בורסת היהלומים שברמת גן.
במגדל 20 קומות מעל פני הקרקע וכן קומה מסחרית המושכרת לבנק דיסקונט. במאי 2005 עברה למגדל חברת איילון ביטוח לאחר שרכשה חלק משטח הבניין תמורת 90 מיליון שקל. במגדל חניון תת-קרקעי המכיל 500 מקומות חניה. בלובי הבניין ישנו בית כנסת על שם רבי לוי יצחק מברדיצ'ב.
אטלנטיס החדשה
אטלנטיס החדשה (בלטינית: Nova Atlantis, באנגלית: New Atlantis) הוא ספר אוטופי מאת פרנסיס בייקון. הספר יצא בלטינית ב-1624 ובאנגלית ב-1627. העקרונות עליהם מבוססת החברה האידיאלית המוצגת בספר הם רציונליזם ופתיחות, צניעות ונדיבות הבאים לידי ביטוי במנוע הקדמה והאושר המרכזי של החברה: המדע האמפירי.
מבנה הספר ועלילתו
בסיפור המסגרת של הספר נסחפת ספינה של מגלי ארצות אנגלים לאי סמוך לחופי פרו בשם "בנשלם". במהלך הספר מתגלה מבנה האי והמבנה החברה המאושרת והחופשית שחיה בו. במרכז האי ובמרכז חיי תושביו נמצא "בית שלמה", כעין אוניברסיטה המיועדת למחקר מדעי.
לחוקרים האירופאים מסתבר שתושבי האי הצליחו ללמוד על העולם שמחוצה להם מבלי להוודע אליו. כך הם מודעים למשל לנצרות וליהדות ואף הפכו לנוצרים מתוך חקירה וחשיבה רציונלית.
השפעה
בייקון היה אחד המייסדים של החברה המלכותית שעקרונותיה דומים מאוד לעקרונות "בית שלמה", לאמור מחקר מדעי הנערך בפתיחות על ידי "אנשים חופשיים" (ג'נטלמנים) ושמהווה מנוע קדמה לחברה כולה.
מניולה נלבאני
מניולה נלבאני (נולדה ב-3 באוגוסט 1969) היא זמרת אופרה אלבנית.
ביוגרפיה
במהדורה ה-49 של פסטבלי אי קנגס הייתה בחבר השופטים של האירוע, שבחר את נציג אלבניה לאירוויזיון 2011. בדצמבר 2017 השתתפה בפעם הרביעית בתחרות עם "I sättä qiêl", שנכתב על ידי רוזנה ראדי ואלגית דודה.
באוקטובר 2022 רשות השידור האלבנית דיווחה כי נלבאני נמנתה בין 26 המשתתפים במהדורה ה-61 של פסטיבלי אי קנגס עם השיר "Duaj". ב-28 באוקטובר אושר באופן רשמי שיטת ההצבעה של האירוע: שלושת המקומות הראשונים יבחרו כרגיל על ידי חבר השופטים, אך הזוכה בפסטיבל לא יהפוך לנציגה הרשמי של אלבניה באירוויזיון באופן אוטומטי. הנציג הלאומי לאירוויזיון יבחר על ידי מערכת הצבעה נפרדת מזו הקודמת, בהתאם לקולות הציבור בלבד. מכיוון שנחשפו רק שלושת המקומות הראשונים בפסטיבל, לא ידוע לאיזה מקום הגיעה נלבאני.
הלמוט קולה
הלמוט קולה (בגרמנית: Helmut Kolle; 24 בפברואר 1899 – 17 בנובמבר 1931) היה צייר גרמני שהצליח בצרפת בשנות ה-20 של המאה ה-20, ומיזג את הסגנון המודרניסטי הגרמני לזה של הציור הצרפתי.
קורות חייו
בשנת 1917 עברה המשפחה לפרנקפורט, שם הפך וילהלם קולה למנהל המכון המלכותי לטיפול ניסיוני (שנקרא מאז 1947 על שם המייסד, פאול ארליך). בשנת 1918 פגש הבן הלמוט את שותפו העסקי, המאהב והמנטור שלו וילהלם אודה, אספן אמנות, ועבר איתו לוויימאר. לאחר התנסויות מוקדמות כסופר, עבר קולה להתמקד בציור, וקיבל הדרכה מארנה פינר בשנת 1918/1919. הדרכה זו התאפשרה בזכות קשריו של אודה בעולם האמנות.
בשנת 1923 הציג אודה את התערוכה הראשונה של ציורי קולה בגלריית האמנות שלו בברלין. בשנת 1924 עברו קולה ואודה לפריז, שם קולה הושפע רבות מיצירותיהם של פבלו פיקאסו וז'ורז' בראק.
תערוכה מוצלחת מאוד התרחשה בשנת 1925. בתערוכה בשנת 1926 נמכרו גם כמעט כל הציורים שהוצגו, ובסביבות הזמן הזה החל הלמוט קולה לחתום על ציוריו כ"קולה" במקום להשתמש בשם הבדוי הקודם שלו – "הלמוט פום היגל" (Helmut vom Hügel). השם הבדוי מבוסס על הדמיון בין ההגייה של שם המשפחה "Kolle" להגיית המילה הלטינית "colle", שיכולה להתפרש כ"מהגבעה". בגרמנית יתורגם הצירוף "מהגבעה" כ-"vom Hügel".
בשנת 1926 עבר אודה לשנטילי שבצפון צרפת. קולה הצטרף אליו מאוחר יותר, בשנת 1928, כאשר מצבו הבריאותי הידרדר.
קולה סבל מדלקת פנים הלב מאז 1922. בקיץ 1931 החמירו בעיות הבריאות שלו והוא נפטר בנובמבר באותה שנה. הוא נקבר בשנטילי.
יצירתו
עבודותיו של קולה המתארות אנשים נוטות להציג גברים במצבים שונים של התפשטות או תנוחות מפתות, כנערים בעלי מראה נשי (בעבודותיו הראשונות) וכגברים שריריים מאוד (מאוחר יותר בקריירה). השינוי נבע כנראה מאידיאלים של גבריות שמופיעים ברומנים של אנרי דה מונטרלאן. למרות התחושות ההומו-ארוטיות הברורות למדי בציוריו, קולה שמר בסודיות על נטיותיו ההומוסקסואליות ויחסיו עם אודה, בשונה מהפתיחות של אמנים הומוסקסואליים אחרים בצרפת או בגרמניה באותה תקופה, כגון קלאוס מאן.
לאחר מותו של קולה, התערוכות הגדולות של עבודותיו התקיימו בהמבורג (1952 ו-2011), בקמניץ (2010) ובמינכן (1994), בנוסף לתערוכות רבות בגלריות אירופיות קטנות יותר. באנגליה הייתה המעריצה החשובה ביותר של יצירתו, והיא הציגה את ציוריו של קולה בגלריה שלה בלונדון בשנים 1930, 1931, 1934, 1935 ו-1938.
יחסי בהוטן–צרפת
יחסי בהוטן–צרפת הם היחסים הכלכליים והגישושים המדיניים שבין ממלכת בהוטן לבין הרפובליקה הצרפתית. בין צרפת לבהוטן מעולם לא כוננו יחסים דיפלומטיים כחלק ממדיניות הבידוד של בהוטן, אם כי מתקיים סחר מזערי עד זניח בין שתי המדינות. נושאים הנוגעים לדיפלומטיות מנוהלים בשגרירות צרפת בהודו ובהוטנים הזקוקים לקבל שירותים קונסולריים מצרפת צריכים להגיע לקולקטה לקונסוליה הצרפתית בה.
גיאה נודיה
גיאָה נוֹדיָה (בגאורגית: გია ნოდია) או גיאורגי נודיה (נולד ב-4 בספטמבר 1954, רוסיה) הוא חוקר מדע המדינה גאורגי ושר החינוך והמדעים של גאורגיה מה-1 בינואר 2008.
מושל ניו ג'רזי
מושל ניו ג'רזי (באנגלית: Governor of New Jersey) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית. אל תפקיד זה נבחר פלוני לתקופת כהונה בת ארבע שנים. לא ניתן להיבחר לתפקיד למעלה מפעמיים רצופות, אם כי אין הגבלה על המספר הכולל של תקופות כהונה לא רצופות. מעונו הרשמי של המושל הוא נקרא "דרומת'וואקט" (Drumthwacket), אחוזה השוכנת בפרינסטון שבניו ג'רזי, אולם משרד המושל ממנו הוא עובד שוכן בטרנטון, עיר הבירה של המדינה.
גיאה נודיה
נודיה סיים את לימודיו בחוג לפילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בשנת 1976 ומשנת 1980 ועד 2001 הוא עבד במכון לפילוסופיה של האקדמיה הגאורגית למדעים. משנת 1992 הוא עומד בראש צוות החשיבה של המוסד הטביליסאי, המכון הקווקזי לשלום, דמוקרטיה ופיתוח. לאחר הרכבת הממשלה הגאורגית מחדש בינואר 2008, הוא מונה לתפקיד שר החינוך והמדעים.
במסגרת השינויים שבוצעו בצמרת הממשלה בעקבות התבוסה הגאורגית במלחמה נגד רוסיה, באוגוסט 2008, פוטר נודיה, ב-15 בדצמבר, מתפקידו יחד עם שר ההגנה דוד קזרשווילי ושרת החוץ אקה טקשלאשווילי. מחליפו בתפקיד יהיה שר המשפטים של גאורגיה, ניקה גוורמיה.
מושל ניו ג'רזי
המושל הראשון של ניו ג'רזי היה ויליאם ליווינגסטון, שכיהן מ-31 באוגוסט 1776 עד 25 ביולי 1790. המושל הנוכחי הוא פיל מרפי, אשר נבחר לתפקיד מטעם המפלגה הדמוקרטית, והושבע לתפקידו בינואר 2018.