cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמנדה נונס
קריירת אמנויות לחימה משולבות
נכון לספטמבר 2020, מאזן הקרבות של נונס עומד על 21 ניצחונות ו-4 הפסדים. נכון לספטמבר 2020, נונס מדורגת במקום הראשון ברשימת הלוחמות הטובות ביותר (בכל קטגוריות המשקל) של ה-UFC.
חיים אישיים
נונס חיה בניו ג'רזי, ארצות הברית ומנהלת מערכת יחסים עם נינה אנסרוף, לוחמת MMA במשקל קש שחתומה גם היא בארגון ה-UFC.
ישראל גליס
חיים אישיים
גליס נשוי לרחל (למשפחת שפירא) ולהם שני בנים ושש בנות.
לקריאה נוספת
נחמן סלצר, האיש לנו בירושלים, הוצאת שער, 2021.
ג'יימס דאגלס
ג'יימס הנדרסון דאגלס הבן (באנגלית: .James Henderson Douglas Jr; 11 במרץ 1899 – 24 בפברואר 1988) היה עורך דין ופקיד ממשל בכיר אמריקאי. הוא היה עוזר מזכיר האוצר של ארצות הברית, הן בממשלו של הנשיא הרברט הובר והן בממשלו של פרנקלין דלאנו רוזוולט. בתקופת נשיאותו של דווייט אייזנהאואר הוא כיהן כמזכיר חיל האוויר וכסגן מזכיר ההגנה.
קורות חייו
ג'יימס דאגלס נולד בסידר רפידס, איווה וגדל באזור לייק פורסט שליד שיקגו. משפחתו הייתה אמידה, ממייסדות חברת המזון הידועה "קווייקר".
הוא למד באוניברסיטת פרינסטון וב-1918 הוא התגייס לצבא ארצות הברית כקצין בדרגת לוטננט-משנה. בתחילה הוא הוצב בקמפ הנקוק, ג'ורג'יה. עוד לפני שהוא הגיע לחזית באירופה, תמה מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הוא שב לפרינסטון וב-1920 הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה. הוא למד שנה בקולג' קורפוס כריסטי בקיימברידג', אנגליה ושב לארצות הברית כדי ללמוד משפטים באוניברסיטת הרווארד, שם הוא סיים תואר במשפטים ב-1924.
קריירה משפטית וציבורית
ב-1925 התקבל דאגלס ללשכת עורכי הדין של אילינוי והצטרף למשרד עורכי הדין "וינסטון, סטרואן ושאו" משיקגו, אך עזב אותם לאחר שנה אחת בלבד כדי לחפש את עתידו בבנקאות השקעות. ב-1929 הוא הצטרף לבנק ההשקעות "פילד, קלור ושות'".
לקראת תום נשיאותו של הרברט הובר, המליץ מזכיר האוצר אוגדן מילס בפני הנשיא שדאגלס ימונה כעוזרו. דאגלס החל לשמש בתפקידו בפברואר 1932. הוא המשיך לשמש בתפקיד זה גם בממשלו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט. עם זאת, הוא לא ראה בקנה אחד את מדיניותו המוניטרית של רוזוולט, וביוני 1933 הוא התפטר מתפקידו. לאחר פרישתו מהממשל הפדרלי הוא ייסד את "ועדת האזרחים למדיניות מוניטרית" כמשקל נגד לתוכנית הפיננסית של הנשיא.
הוא שב שיקגו וחזר לעסוק בעריכת דין. הוא הצטרף למשרד עורכי הדין "גרדנר וקרטון". ב-1934 היה דאגלס לשותף בחברה והיא שינתה את שמה ל"גרדנר, קרטון ודאגלס". בהמשך נרכשה החברה על ידי חברת עורכי הדין מפילדלפיה, "דרינקר בידל ורית'".
במלחמת העולם השנייה שירת דאגלס בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. בשירותו הוא הוצב בדרום אמריקה, באפריקה, באירופה ובאסיה, והתקדם מדרגת מייג'ור לדרגת קולונל תוך שלוש שנים וחצי. את רוב תקופת שירותו הוא עשה בתפקידים בכירים, כולל סגן ראש מטה פיקוד התובלה האווירית וכראש מטה פיקוד ההדרכה האווירית. הוא התנדב ללוות את בריגדיר גנרל ויליאם טרנר להודו כחבר במטה שלו, כאשר הוא הוצב לפקד על הרכבת האווירית שהעבירה אספקה מהודו לסין בספטמבר 1944. על שירותו במלחמה הוא עוטר במדליית השירות המצוין.
לאחר המלחמה שב דאגלס לשיקגו המשיך לעבוד במשרד עורכי הדין כשותף בכיר. הוא המשיך לעבוד בחברה עד למרץ 1953, כאשר הנשיא דווייט אייזנהאואר מינה אותו כתת-מזכיר חיל האוויר.
בממשל אייזנהאואר
עד מהרה היה דאגלס לאחד מהיועצים הצבאיים החשובים ביותר של הנשיא אייזנהאואר. הוא שימש כתת-מזכיר חיל האוויר בשנים 1953–1957. במאי 1957 מינה אותו אייזנהאואר כמזכיר חיל האוויר. הוא היה הראשון בתפקיד זה שהיה בעל רקע של שירות צבאי בחיל האוויר.
כמזכיר חיל האוויר סייע דאגלס להקים את אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. הוא הנהיג את מדליית הציון לשבח של חיל האוויר שהחליפה את זאת שחולקה קודם לכן מטעם הצבא. דאגלס יעץ לנשיא בנוגע לאופן התגובה על שיגור הספוטניק 1 על ידי ברית המועצות באוקטובר 1957. הוא גם אישר מחדש את פסק הדין בבית הדין הצבאי משנת 1925 של בריגדיר גנרל בילי מיטשל. הוא אמר שבית המשפט צדק כאשר מצא את מיטשל אשם כאשר תקף בפומבי את הממונים עליו, אך ציין שהזמן הוכיח שמיטשל צדק בנוגעי לערך המיוחד של הכוח האווירי. באפריל 1959 הוא הוציא הנחיות לחיל האוויר להציב שתי טייסות טילי יופיטר באיטליה. שתי הטייסות, שהיו מחומשות ב-30 טילים בסך הכל, הוצבו בעשרה אתרים באיטליה בין השנים 1961 -1963. באוקטובר 1959 הוחלט על מיקומה של הטייסת השלישית והאחרונה כאשר נחתם הסכם בין ממשלות ארצות הברית וטורקיה. שתי המדינות סיכמו על הסכם להצבת סוללת יופיטר אחת באגף הדרומי של נאט"ו. הצבתה של טייסת טילים גרעינית זו הובילה לפרוץ משבר הטילים בקובה.
ב-18 בינואר 1961, העניק הנשיא אייזנהאואר לדאגלס את מדליית החירות הנשיאותית על שירותו המצטיין לארצות הברית. בנימוקי הענקת המדליה צוינו "תרומותיו הרבות לביטחון האומה". צוינו גם "שיפוטו הבריא, מנהיגותו החכמה ומסירותו הרבה לארצו", ו"מסירותו התקיפה והבלתי מתפשרת לעקרונות הממשל היעיל".
לשכת המגשרים בישראל
לשכת המגשרים בישראל, אשר נוסדה בשם 'עמותת מגשרי ישראל', הוקמה בשנת 1999 בעידוד מערכת המשפט. נשיא העמותה הראשון היה פרופ' מוטי מירוני והיו"ר הראשון שלה היה עו"ד מיכאל צור. בשנת 2005 נבחר כיו"ר העמותה ד"ר דוד סילורה, ובתקופת כהונתו שונה שם העמותה ללשכת המגשרים בישראל. בין היו"רים שכיהנו מאז: עו"ד יניב שוורצמן וד"ר ירון נהוראי מאיר. כיום מכהן כיו"ר טובי דנון.
פעילותה הציבורית של הלשכה כוללת בין השאר פעולה למען הגדרת מקצוע הגישור באמצעות חקיקה בכנסת, קביעת סטנדרטים ונורמות מקצועיות להסמכה והכרה במגשרים בישראל, העלאת המודעות לגישור בציבור וקידום אתיקה מקצועית. בשנת 2017 הגישה לשכת המגשרים לכנסת את הצעת חוק המגשרים, התשע"ח-2017. הלשכה ממשיכה לקדם את החוק בכנסת עד לאישורו.
ללשכת המגשרים בישראל ועד מנהל הנבחר בבחירות דמוקרטיות על פי תקנון הלשכה. מטרתו של הוועד לנהל את ענייני הלשכה למען השגת מטרותיה. בוועד המנהל של לשכת המגשרים בישראל מכהנים כיום בהתנדבות 9 חברים: טובי דנון יו"ר, מירה ליבר סגנית יו"ר, אבי מרום מילברגר סגן יו"ר, ניר תל-פז סגן יו"ר, עו"ד אדוה ננטל, עו"ד רבקה אדלין, חיים שטיינברג, שרי גל, שלמה דרורי.
מ.ת.ג
מ.ת.ג הוא פורטל אינטרנטי חברתי המיועד לבני 60 ומעלה. האתר החל לפעול באפריל 2020, בימים הראשונים של מגפת הקורונה בישראל. יוזמי האתר, אריק אופיר ואהוד שפירא, שמו להם למטרה לעזור ליותר ממיליון אזרחים בישראל בני 60 ומעלה אשר נמצאו מסוגרים בביתם בזמן מגפת הקורונה. האתר שייך לחברה פרטית בבעלות המייסדים.
מטרות האתר
האתר הוקם במטרה להפיג את תחושת הבדידות של אוכלוסיית המבוגרים בישראל, אשר באחת נכנסו להסגר ונותקו מהילדים, הנכדים, החברים, מקומות הבילוי והמועדונים. זאת באמצעות פלטפורמה טכנולוגית אשר מאפשרת צריכה של תכנים מעולמות תוכן מותאמים.
פעילות האתר
באתר עולמות תוכן הכוללים: ערוץ שידור, ספריית VOD לצפייה ישירה, רשת חברתית, קהילות תוכן, בלוגים, טיולים וקורסים. חלק מהתכנים באתר ניתנים חינם, וחלק מצריכים תשלום דמי מנוי.
בערוץ מ.ת.ג משודרים בשידור חי בכל יום תוכניות בנושאי מורשת, בריאות, אוכל ותזונה, ספורט ואימונים, תרבות, אומנות, צילום, החברה הישראלית ומקומות בישראל, מדינות ותרבויות בעולם, זוגיות, זיכרון וקוגניציה, אקטואליה, תוכניות שיח בהשתתפות הצופים ועוד.
מספר ארגונים משתפים פעולה ומעבירים באופן קבוע תוכניות באתר, ובהם המרכז למורשת המודיעין עם תוכנית שבועית בנושאי מודיעין וביטחון ובהשתתפות בכירי מערכת הביטחון, בית מורשת משטרת ישראל בתוכנית קבועה על מורשת המשטרה, בית הפלמ"ח, מכון ז'בוטינסקי, עמותת חיל הים ארגון רבני צהר, תנועת של"מ ובאים לטוב - המערך הלאומי להתנדבות אזרחים ותיקים (המתנ"סים) עמותת עמדא ועוד.
בין אנשי התוכן והמנחים הקבועים בערוץ תא"ל (מיל) ד"ר אפרים לפיד, פרופ' מירון מדזיני, פרופ' מיכאל מאייר, פרופ' זאב ספראי, פרופ' עמירה ערן, ד"ר רחל גרובייס, רמי ליטאני, שלומי קינן, מוטק'ה שלף, תמי סירקיס, סטייסי שני, כנרת זוהר-להב ועוד.
הנס יואכים שפס
הנס יואכים שפס (בגרמנית: Hans-Joachim Schoeps; 30 בינואר 1909 – 8 ביולי 1980) היה פילוסוף וחוקר דתות יהודי-גרמני. היה ממנהיגי היהודים הצעירים בגרמניה בשנות השלושים.
ביוגרפיה
הנס-יואכים שפס נולד וגדל בברלין, גרמניה.
הארגון התנגד לציונות ולליברליזם. אנשי הארגון לא האמינו שגרמניה תלך בדרכי הנאציזם אלא תפעל לשילוב של היהודים בחברה. בשנת 1935 סגר הגסטפו את הארגון.
בשנת 1938, כשבעה שבועות לאחר ליל הבדולח, ברח שפס לשוודיה. הוריו נשלחו לטרזיינשטט ב-4 ביוני 1942. אביו נפטר כשישה חודשים לאחר מכן במחנה, ואמו נרצחה באושוויץ. הוא חזר לגרמניה בסתיו 1946.
שפס נפטר ב-8 ביולי 1980, בארלנגן, גרמניה.
הגותו
שפס האמין בשילוב היהודים בחברה הגרמנית בעוד הם שומרים על זהות יהודית. הוא חשב שהיהודים הם חלק מהחברה הגרמנית ומתאפיינים רק בדתם. הוא הגדיר עצמו כיהודי פרוסי שמרן. הוא התנגד לציונות בטענה שהיא ביטוי להתבוללות, שכן הציונות אמרה שעל היהודים להיות ככל העמים.
בשנת 1951, לאחר מלחמת העולם השנייה, יזם והכין תוכנית מפורטת לחידוש השלטון המלוכני בפרוסיה. תוכנית זו זכתה לסיקור נרחב אך לא התממשה.
יחסו להומוסקסואליות היה ייחודי. הוא סבר שההקשר המקראי בו נאמר האיסור הוא רק לגבי פולחן אלילי של משכב זכור ולא אקט מיני רגיל. לכן טען שאין כל בעיה בהומוסקסואליות ואף היה מהתומכים הנלהבים לביטול החוק האוסר על הומוסקסואליות בגרמניה.
ורד שפר
ורד שפר (נולדה ב-6 בפברואר 1962) היא שופטת ישראלית בדימוס, שכיהנה כנשיאת בית הדין האזורי לעבודה בנצרת. מלכת היופי של ישראל לשנת 1979
ביוגרפיה
שפר נולדה בחיפה כורד פולגר. במהלך שירותה הצבאי שימשה כקצינה. בשנת 1979 נבחרה כמלכת היופי של ישראל. בשנת 1986 סיימה לימודיי משפטים באוניברסיטת תל אביב, היא עבדה תקופה מסוימת כעורכת דין. ב-1994 מונתה לרשמת בית הדין לעבודה בנצרת, ב-1997 מונתה לשופטת בבית הדין, וב-2006 מונתה לנשיאתו. בשנת 2019 פרשה מכס השיפוט.
נשואה ואם לשלושה בנים ומתגוררת במנוף.
מצר ויטיאז
מצר ויטיאז (באנגלית: Vitiaz Strait) הוא מצר ים באוקיינוס השקט, המפריד בין בריטניה החדשה לבין חצי האי הואון (Huon Peninsula) שבחוף המזרחי של פפואה גינאה החדשה, ומחבר את ים ביסמרק מצפון עם ים שלמה מדרום.
המצר קרוי על שמה של קורבטה רוסית "ויטיאז" (Витязь).
בתיספרה
בתיספרה (בתי = עומק, ספירה = כדור) היא סוג של צוללת מאוישת קטנה אשר שימשה לצלילות מחקר סמוך לחופי ברמודה בין השנים 1930–1934. הבתיספרה נבנתה על ידי המהנדס האמריקאי אוטיס ברטון בשנים 1928–1929 ביוזמתו של חוקר הטבע ויליאם ביבי. הצלילות שביצעו ביבי וברטון בבתיספרה היו פורצות דרך לזמנן ולראשונה יכלו ביולוגים לחקור את בעלי החיים באוקיינוס בסביבתם הטבעית, בעומק של כמה מאות מטרים. הצמד קבע סדרה של שיאי עומק לצלילה מאוישת ובשנת 1934 הגיע לעומק של כ-, צלילתם העמוקה ביותר. שיא זה נשבר רק בשנת 1949 על ידי ברטון עצמו.
כללי
בשנת 1928 קיבל ביבי אישור הממשל הבריטי להקים תחנת מחקר בחופי ברמודה. ביבי תכנן לערוך מחקר מעמיק על החיים במעמקי האוקיינוס עד לעומק של כ-3.5 קילומטרים, ותכננו המקורי היה לבנות צוללת גלילית שתאפשר לו להגיע לעומקים כאלו. מאמר הכולל את תכנונו פורסם בניו יורק טיימס ועורר את תשומת לבו של ברטון. ברטון היה משוכנע כי כלי גלילי לא יוכל לעמוד בלחצים שיופעלו עליו בעומק הים ושלח לביבי מכתב ובו הציע תכנון אלטרנטיבי לכלי הדרוש. בתיווך חבר משותף ניפגשו השניים וסיכמו כי ברטון יבנה את הצוללת מכסף שירש מסבו, ויצטרף לביבי בצלילותיו.
כלי הצלילה שתכנן ברטון היה כדורי בעל חלונות עגולים, עשוי פלדה עבה, שייתלה על כבל בסיפון אונייה וישתלשל ממנה מטה אל עומק הים. פנס הותקן מהצד החיצוני ליד אחד החלונות כדי לאפשר צפייה בבעלי החיים במעמקים. כדי לפתור את בעיות החמצן בבתיספרה דאג ברטון למכל חמצן בלחץ גבוה, ובעזרת תרכובות כימיות שונות הצליח לגרום להתנדפות הפחמן הדו-חמצני והלחות, מהאוויר הנפלט מהצוללים עקב נשימתם. התקשורת בין הצוללים לצוות שעל האונייה התבצע באמצעות קו טלפון שהותקן בבתיספרה במיוחד לשם כך. הסיכונים בצלילה שכזו היו שונים ובהם היה החשש שמא יקרע הכבל המחבר את הבתיספרה לאונייה, וכן שמא לא יעמוד המתקן בתנאי הלחץ הגבוהים המצוים בעומק הים.
ביוני 1929 הושלמה בניית הכלי אך התגלה כי הוא כבד מדי והכננת שאמורה להוריד את הצוללת למים לא תוכל להרים אותה חזרה. הגרסה הסופית הייתה קלה יותר ומשקלה ביבשה היה 2.25 טון, היקפה 1.5 מטר, והדפנות נבנו מ-25 מ"מ פלדה. כבל הפלדה שאורכו היה כ-900 מטרים שקל 1.4 טון.
צלילות
במאי 1930 ביצע הצמד צלילת מבחן ראשונה לעומק של כ-13 מטרים, כדי לבדוק את הצוללת. בהמשך שלחו השניים את הבתיספרה לשתי צלילות לא מאוישות לעומק גדול יותר, ורק לאחריהן צללו יחד לעומק של 245 מטרים. בקיץ 1930 ביצעו ביבי וברטון צלילות נוספות תוך שהם מתעדים בעלי חיים ימיים שטרם ניראו קודם לכן בסביבתם הטבעית. ברטון ניצל חלק מהצלילות כדי למפות את השטח שמתחת למים סמוך לחופי ברמודה.
ביבי רצה להמשיך את הצלילות בקיץ 1931 אך הדבר נמנע ממנו עקב סדק בכננת המורידה שהוחלפה רק ביולי, אז החלו סערות בים שלא איפשרו צלילה בטוחה.
על אף העבודה המשותפת לאורך השנים, בין ביבי וברטון לא שררה ידידות גדולה. ברטון חש כי ביבי מצניע את תרומתו בתקשורת ומשמיט את שמו בכוונה, וזאת למרות שביבי הקפיד שברטון יקבל קרדיט בראיונות לתקשורת. ביבי מצדו לא אהב את מצבי הרוח של ברטון. ועדיין, השניים הבינו כי ברמה המקצועית הם זקוקים זה לזה ושמרו על יחסי עבודה תקינים.
לאחר סיום הצלילות המשותפות המשיך ביבי לחקור את מעמקי הים. בזמן מלחמת העולם השנייה הפכה ברמודה לבסיס צבאי ובמהלכה נהרסה בה הסביבה הטבעית ומחקרי המשך באזור הפכו ללא מעשיים. בשנת 1938 יצא לאור סרטו של ברטון, "Titans of the Deep" הכולל את הבתיספרה.
לקריאה נוספת
ויליאם ביב, במצולות ים, תרגום מאנגלית של: Half mile down, בהוצאת עם עובד, תל אביב, תשי"ג
Body Language (שיר של קווין)
Body Language (בעברית:שפת גוף) (מודפס כ"Body Language ↑⬱") הוא שיר פאנק/דאנס של להקת הרוק הבריטית קווין מאלבומם Hot Space משנת 1982. השיר נכתב על ידי סולן הלהקה פרדי מרקיורי והפך ללהיט בצפון אמריקה, שם זכה להשמעות מרובות ברדיו. עם זאת, השיר זכה לתגובה פושרת בבריטניה. השיר היה הסינגל השני ששוחרר מאלבומם Hot Space. הקליפ לשיר היה הראשון שנאסר לצפייה בMTV בגלל העירום שבו, למרות שחברי הלהקה היו לבושים באופן מלא.
היסטוריה
ההצלחה המאסיבית של Another One Bites the Dust אפשרה לקווין לנטוש באופן זמני את שורשי הגלאם רוק שלהם בשנות ה-80 המוקדמות, ולנסות ללכת על סגנון של דיסקו, פאנק (Funk) ומוזיקת נשמה. Body Language ואלבום האם שלו Hot Space היו התוצאות לשינוי הנ"ל. השיר בולט בכך שכמעט ואין בו שימוש בגיטרה; אקורדי גיטרה אטמוספיריים מנקדים את השיר באופן מצומצם, בעוד ריף קצר בן שני צלילים נשמע במהלך הפייד אאוט. התכונה המרכזית של השיר, הייתה ההפקה המינימלית והדלילה שלו, עם הבלטה של מילים "מרומזות" (סוגסטיביות), בס סינתיסייזי צמוד (נוגן על Oberheim OB-X) עם גניחות ואנחות של כותב השיר פרדי מרקיורי. השיר נוגן פעמיים במהלך סיבוב ההופעות האירופאי של Hot Space, עם הביצוע הראשון לשיר בווינה ב-13 במאי. לעיתים קרובות הוא זכה לתגובה פושרת, אם כי העיבוד החי היה שונה מאוד מזה של האולפן. השיר הושמע מדי ערב ברגל של ארצות הברית ושל יפן, שם השיר זכה להצלחה מסחרית יותר. השם המלא של השיר, כפי שהודפס הן בסינגל והן באלבום עצמו, הוא "Body Language ↑⬱". השימוש וההיגוי בחיצים מעולם לא הוסבר על ידי מי מחברי קווין, אם כי החיצים אכן הופיעו כחלק מעטיפת הסינגל של הסינגל ובקליפ שלו, שם הם צוירו על גופן של דוגמניות, בעוד פרדי מרקיורי לבש גם חולצות וז'קט עור לבן במהלך סיבוב ההופעות שהראו עיצובים דומים של חיצים. השיר כולל ליין בס סינת'י קצבי וייחודי כסאונד ראשוני שמנגן מרקוירי, מה שהופך את Body Language לאחד משירי הלהקה הבודדים שלא כללו את הבסיסט ג'ון דיקון בהקלטה (אם כי הוא הופיע בקליפ עצמו). בריאן מיי השתתף גם בקצרה בנגינת גיטרה, בהיותו אחת התרומות הפחות משמעותיות שלו לסינגל של קווין.
תגובות
השינוי הדרסטי גרם לסינגל להגיע למקום ה-25 במצעדים באנגליה. עם זאת, השיר הצליח יותר בארצות הברית, שם נראה היה שהאמריקאים תומכים הרבה יותר בגיחות של קווין למוזיקת דאנס. "Body Language" הגיע למקום ה-11 בבילבורד הוט 100 ולמקום ה-30 במצעד ה"נשמה". הבי-סייד לשיר הוא "Life Is Real (Song for Lennon)" כשהסינגל לשיר הנ"ל שוחרר קצת יותר משנה לאחר רצח חבר הביטלס לשעבר (ג'ון לנון). בארצות הברית, הקליפ הנלווה גרם לכמות גדולה של מחלוקת. בשל הגוונים הארוטיים שלו בתוספת עור וזיעה בשפע, הוא הוערך כלא מתאים לקהל טלוויזיה ב-1982. בסקירה של הרולינג סטון, המבקר ג'ון מילווארד תיאר את השיר כ"חתיכת פאנק לא כיפית".
Good as Hell
Good as Hell (בעברית: טוב כמו הגיהנום) הוא סינגל שהקולט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ליזו, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, Coconut Oil. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2016, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ונייס לייף כסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום.
בשנתיים הראשונות לצאתו לא זכה השיר להצלחה, תוך שלא נכנס לאף מצעד. בשנת 2019, בעקבות ההצלחה של "Truth Hurts", זכה השיר להצלחה בינלאומית גם כן.
כתיבה והצלחה
השיר נכתב על ידי ליזו עצמה, ביחד עם ריקי ריד שהפיק את השיר גם כן. השיר הוא שיר בסגנון הפופ. בארצות הברית זכה השיר להצלחה רבה, כאשר קיבל על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים במדינה.
בנוסף לכך, איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הכסף על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים במדינה.
רמיקס
במהלך אוקטובר 2019, פורסם כי ליזו תוציא רמיקס חדש לשיר, בו תשתתף הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה. לבסוף, פרסמה ליזו ברשתות החברתיות כי את הרמיקס תוציא ב-25 באוקטובר באותה השנה. הרמיקס יצא לאור ב-25 באוקטובר 2019, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ונייס לייף.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד השירים של ניו זילנד.
וידאו קליפ
טרם יצא הווידאו קליפ הרשמי של הרמיקס, העלתה ליזו לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר. באודיו מוצגת עטיפתו של הסינגל, תוך שלאורכו ניתן להבחין בפרצופן של ליזו ואריאנה גרנדה. ביממה הראשונה של האודיו, עמד מונה הצפיות שלו על מיליון צפיות.
נכון לנובמבר 2019, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-4 מיליון צפיות.
ויליאם ג'ורג' בראון
ויליאם ג'ורג' בראון (William George Browne; 25 ביולי 1758, אנגליה – 1813, איראן) היה נוסע אנגלי שסייר במצרים, בלבנט ובטורקיה ופרסם ב-1799 ספר על מסעותיו. בראון נרצח בדרכו לטהרן.
קורות חייו ומסעותיו
בראון נולד בעיר לונדון. למד באורייל קולג' של אוניברסיטת אוקספורד ואחרי כן השתלם והועסק בעריכת דין במידל טמפל בלונדון. בהשראת ספרו של ג'יימס ברוס, "מסעות לגילוי הנילוס", והודות לירושה שנפלה לידיו, ביקש לנסוע במרכז אפריקה. תחילה הגיע למצרים. אחרי נחיתה בינואר 1892 באלכסנדריה פנה לנווה המדבר סיווה במדבר לוב. בראון נחשב לאירופי הראשון בעת החדשה שאיתר שם את שרידי מקדש האל אמון. עד שיתבהרו האפשרויות להגיע לחבש, השקיע מזמנו בלימוד ערבית בקהיר ובביקורים באתרי מצרים העתיקה. את דרכו עשה כשהוא לבוש בבגדי מקומיים. באביב 1793 סייר בסיני ובחודש מאי הצטרף לשיירה השנתית הגדולה בדרכהּ בדרבּ אל-ארבעין ממצרים לסודאן. בראון היה האירופי הראשון שעבר בנתיב המדברי הארוך הזה, מהלך כ-1,800 ק"מ, והאירופי הראשון שנכנס לסולטנות דארפור . תוכניתו להגיע לאתיופיה לא יצאה אל הפועל. הוא נעצר בפקודת הסולטאן של דארפור, ואחרי תלאות קשות – כספו נגנב והוא חלה בדיזנטריה – הצליח לחזור ב-1796 על עקבותיו בשיירה המדברית השנתית למצרים. לאחר כל זאת נסע לסוריה דרך ארץ ישראל, שבה ביקר במקומות הקדושים לנצרות. בראון בילה כשנה בחלבּ ובדמשק וחזר לארצו בספטמבר 1798 אחרי מסע באסיה הקטנה והפלגה מקונסטנטינופול. את המסע ערך בהדרכת חיבורו של וולני, "מסעות בסוריה ובמצרים", שמהדורתו האנגלית ראתה אור ב-1787. בתוך שנה משובו לארצו פרסם בראון את ספרו "מסעות באפריקה, במצרים ובסוריה בשנים 1792–1798". למרות המידע שהביא, הספר לא זכה להצלחה רבה, אולי בגלל סגנונו היובשני.
בראון יצא ב-1800 למסע נוסף שבמהלכו ביקר ביוון, בחלקים של אסיה הקטנה ובסיציליה. אחרי שובו ב-1802 שהה באנגליה במשך עשר השנים הבאות, ובתקופה זו לא שקד ככל הנראה על חיבור ספר מסעות חדש. היומנים שהותיר בראון ממסעו האחרון באסיה הקטנה, באנטיוכיה ובקפריסין נערכו ופורסמו ב-1820 על ידי המלומד הבריטי רוברט וולפול בכרך השני של ספרו, "זיכרונות הנוגעים לטורקיה האירופית והאסייתית". הפרטים הידועים על חייו של בראון מקורם במה שכתב וולפול בספרו זה.
ב-1812 יצא לטרטריה, כפי שכונו ארצות מרכז אסיה, בשאיפה להגיע קודם כול לסמרקנד. את החורף עבר בסמירנה לחוף הים האגאי ובאביב 1813 חצה את אנטוליה ואת ארמניה מזרחהּ. אחרי שהות-מה בארזורום הגיע לתבריז בפרס הקאג'ארית. בדרכו ממנה לטהראן נרצח, וגופתו הייתה מאכל לחיות בר. ההנחה הרווחת הייתה שנרצח משום שלפי לבושו חשבו אותו לטורקי, ולאו דווקא לשם שוד, שכן חפציו לא נלקחו. עצמותיו לוקטו ונטמנו בתבריז, סמוך לקברו של הנוסע הצרפתי בן המאה ה-17 ז'אן דה תבנו.
קישורים חיצוניים
George William Browne, Travels in Africa, Egypt, and Syria, from the Year 1792 to 1798, London: T. Cadell and W. Davies, etc., 1799
William Beloe, The Sexagenarian; or, the Recollections of a Literary Life, London, 1817 (Vol. II, Ch. XI), pp. 58–67
Robert Walpole, Memoirs relating to European and Asiatic Turkey, London: Longman, 1820 (Ch. XIII-IX), pp.140–184
רנה קוטי
רנה ז'ולס גוסטב קוטי (בצרפתית: Jules Gustave René Coty; 20 במרץ 1882 - 22 בנובמבר 1962) היה פוליטיקאי צרפתי שכיהן כנשיא צרפת בשנים 1954–1959. הוא היה הנשיא השני והאחרון של הרפובליקה הצרפתית הרביעית.
בימי כהונתו סבלה הרפובליקה הרביעית הצרפתית מאי יציבות פוליטית. הכישלון הצבאי במלחמת הודו-סין הראשונה (כיום וייטנאם), ואי היכולת לפתור את המשבר המחמיר באלג'יריה רק תרמו לאי יציבות זו. נוסף על כך הייתה גם חזרתו של שארל דה גול לשלטון, אשר הובילה להקמת הרפובליקה הצרפתית החמישית ולעזיבתו מרצון של קוטי בינואר 1959 מנשיאות הרפובליקה כדי לפנות את מקומו לדה גול. קוטי כינה את דה גול כ"המהולל שבצרפתים".
ראשית חייו
רנה קוטי נולד בלה האבר ולמד באוניברסיטה של העיר קן (עיר), שם סיים את לימודיו הגבוהים ב-1902 וקיבל תואר ראשון ושני במשפטים ובפילוסופיה בהתאמה. הוא עבד כעורך דין בעיר הולדתו של לה האבר כמתמחה במשפט הימי ובמשפט מסחרי.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב קוטי לצבא צרפת והצטרף לגדוד הרגלים ה-129. הוא נלחם בקרב ורדן. בשנת 1923, קוטי נכנסה ללשכת הצירים, כאשר הוא החליף את ז'ולס סיגפריד כנציג סאן-מריטים. עם זאת, בשלב זה של קריירתו הפוליטית הוא התרחק מן המפלגה הרדיקלית והיה חבר בסיעת האיגוד הרפובליקני. בין 13–23 בדצמבר 1930 כיהן קוטי כמזכיר המדינה לענייני פנים בממשלתו של תיאודור סטיג.
בשנת 1936, נבחר קוטי לסנאט הצרפתי כנציג מחוז סן-מריטים. הוא היה אחד מחברי הקונגרס הצרפתי שבעשירי ביולי 1940 הצביעו בעד להעניק לאנרי פיליפ פטן סמכויות נרחבות, לרבות סמכות לכתוב חוקה חדשה, "שתבטיח את זכויות העובד, המשפחה והמולדת", ובכך להביא להקמת ממשלת וישי הנתמכת בידי גרמניה הנאצית. קוטי נשאר יחסית לא פעיל במלחמת העולם השנייה, אם כי הוא טיהר את שמו (כאחד שתמך בצרפת של וישי לאחר המלחמה.
החיים שאחרי המלחמה ונשיאותו
הוא היה חבר באספה הלאומית המכוננת מ-1944 עד 1946 ועמד בראש הקבוצה הרפובליקנית העצמאית הימנית, שהפכה מאוחר יותר למרכז הלאומי של העצמאים והאיכרים. קוטי נבחר להאספה הלאומית ב-1946 כנציגה של סן-מריטים, ומנובמבר 1947 עד ספטמבר 1948 הוא כיהן כשר השיקום והפיתוח העירוני בממשלותיהם של רוברט שומאן ואנדרה מארי. קוטי נבחר כחבר הסנאט הצרפתי בנובמבר 1948 וכיהן כסגן נשיא הסנאט משנת 1952.
קוטי היה מועמד לנשיאות צרפת ב-1953, אם כי לא היה סביר שייבחר. אף על פי כן, ולמרות שתים עשרה הצבעות רצופות, הצליח ראש ממשלת צרפת ז'וזף לניאל, המועמד המועדף של הימין להשיג את הרוב המוחלט הנדרש להיבחר לנשיאות צרפת, אך הוא פרש בשיא. בעקבות נסיגתו של מועמד ימין נוסף, לואי ז'קינו, נבחר סוף סוף קוטי בהצבעה השלוש עשרה לנשיאות ב-23 בדצמבר 1953.
נשיאותו הייתה מושפעת מחוסר היציבות הפוליטית של הרפובליקה הרביעית ומהמשבר המחריף באלג'יריה. עם העמקת המשבר ב-1958, ב-29 במאי פנה הנשיא קוטי לשארל דה גול וכינה אותו "המהולל שבצרפתים" וביקש ממנו להתמנות לראש הממשלה האחרון של הרפובליקה הרביעית. קוטי איים להתפטר אם המינוי של דה גול לא יאושר על ידי האספה הלאומית. דה גול ניסח חוקה חדשה, וב- 28 בספטמבר נערך משאל עם, שבו 79.2% מהמצביעים תמכו בהצעות שהובילו להקמת רפובליקה החמישית. דה גול נבחר לנשיא הרפובליקה החדשה על ידי הפרלמנט בדצמבר וקוטי עזב את תפקידו ב-9 בינואר 1959. קוטי היה חבר המועצה החוקתית משנת 1959 עד מותו בשנת 1962.
סאם רוג'רס
סמואל ג'רארד רוג'רס (באנגלית: Samual Jarard Rogers; נולד ב-17 במאי 1999 בסיאטל שבוושינגטון, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רוזנבורג מליגת העל הנורווגית ובנבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים
רוג'רס גדל במחלקת הנוער של סיאטל סאונדרס. ב-26 במרץ 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון במסגרת ליגת ה-USL. הוא ערך 64 הופעות ליגה במדי קבוצת המילואים, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-20 באפריל 2021 חתם רוג'רס באוקלהומה סיטי אנרג'י מה-USL, במדיה ערך 12 הופעות ליגה.
ב-9 באוגוסט 2021 הושאל רוג'רס להאמקאם מליגת המשנה הנורווגית עד לתום עונת. הוא ערך 17 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד. האמקאם העפילה בתום העונה לליגת העל הנורווגית, ורוג'רס חתם על חוזה קבוע במועדון.{{הערה|Sam Rogers joins us in Eliteserien באתר הרשמי של האמקאם, 1 בינואר 2022 {{נורווגית}}
ב-10 בפברואר 2022, חודש אחרי שחתם על חוזה קבוע בהאמקאם ומבלי ששיחק במדיה מאז חתימה זו, חתם רוג'רס ברוזנבורג מליגת העל הנורווגית.{{הערה|Sam Rogers to Rosenborg- באתר הרשמי של האמקאם, 10 בפברואר 2022 {{נורווגית}}}} בעונת {{בספורט|2022}} הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.
קריירה בינלאומית
רוג'רס זכה עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 בגביע הזהב עד גיל 20 בשנת 2018.
ב-28 בינואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בתיקו 0-0 נגד נבחרת קולומביה במשחק ידידות.
Location
Location (בעברית: מָקוֹם או מִקוּם) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י, ביחד עם הראפר והזמר הפורטוריקני אנואל AA והזמר הקולומביאני ג'יי באלווין, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, KG0516. השיר יצא לאור ב-12 בפברואר 2021, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השישי במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אווי און דה דראמס, אנואל AA, קרול ג'י וג'יי באלווין והופק על ידי אווי און דה דראמס. "Location" יצא כמה חודשים לאחר ש-"Bichota" יצא, משום שהצלחתו הבינלאומית הובילה לכך שג'י חיכתה עם הוצאת סינגל חדש מתוך אלבומה השלישי, KG0516, שיצא לאור במרץ 2021.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-125 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר יצא לאור ב-12 בפברואר, ביום צאתו כסינגל. הקליפ עוסק במירוץ מכוניות במדבר ובתחילתו ניתן לראות את קרול ג'י כשהיא נוהגת ברכב מהיר ומצדדיה נמצאים רקדני ליווי שונים. ישנן סצנות בהן ניתן לראות את האנשים המופיעים בקליפ לבושים כמו בוקרים.
יוסי בן אהרון
יוסי בן אהרון (נולד ב- כסלו ה'תרצ"ג, דצמבר 1932) הוא דיפלומט ישראלי, כיהן כמנכ"ל משרד ראש הממשלה בשנים 1986–1992 תחת ראש הממשלה יצחק שמיר.
ביוגרפיה
בן אהרון נולד בירושלים לאהרן ושמחה בן אהרון, נכד לרב שמואל עזראן, היגר עם משפחתו למצרים בגיל חצי שנה, גדל בפורט סעיד ולמד בבית ספר בריטי. תקופה קצרה טרם החלטת החלוקה ב-1947 עלה עם משפחתו לארץ ישראל.
שירת בצה"ל בחיל הקשר, למד באוניברסיטה העברית בירושלים ערבית וספרות ערבית.
לאחר מלחמת סיני החל בקריירה במשרד החוץ, תחילה עבד באגף המנהלה והכספים, שירת כפקיד בשגרירות ישראל בבורמה ואחר כך עבד במחלקת המחקר של המשרד. שליחותו הדיפלומטית הראשונה הייתה בשגרירות ישראל בארצות הברית בה שימש מזכיר ראשון ויועץ לשגרירים אברהם הרמן ויצחק רבין. ב-1973 שב לישראל ושירת במשרד ראש הממשלה כיועץ מדיני לגולדה מאיר ובהמשך לרבין. אחרי המהפך ב-1977 נשלח מטעם מחלקת המחקר של משרד החוץ לניו יורק.
לאחר מינויו של יצחק שמיר לשר החוץ, נבחר בן אהרון לשמש כראש לשכתו, באוקטובר 1983, כששמיר נכנס לתפקידו כראש הממשלה, מונה בן אהרון ליועצו המדיני. לאחר הבחירות לכנסת האחת עשרה ב-1984 שימש כראש לשכתו של שמיר שמשרד החוץ לאחר מימוש הסכם "הרוטציה" ב-1986 וכניסתו של שמיר לתפקיד ראש הממשלה, מונה בן אהרון למנכ"ל משרד ראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד 1992. במהלך תפקידו שימש יו"ר המשלחת הישראלית לשיחות השלום עם סוריה בעקבות ועידת מדריד (1991).
יעקב ישראל
קורות חייו
יעקב ישראל נולד במונסטיר (בימינו העיר ביטולה אשר במקדוניה הצפונית) למשפחת רבנים. אביו יוסף יעקב ישראל (1846-1775) היה רב ומורה צדק בקהילה בין 1810–1846 וסבו יעקב רפאל ישראל (1820-1745) הקים את ישיבת "קהילת יעקב" בעיר.
למד בירושלים והוסמך לרבנות על ידי ניסים שמואל יהודה ארוואץ (1860-1804) בעל "דרכי איש" אשר היה רבו המובהק. אברהם אשכנזי ורחמים שאלתיאל יעקב ניניו (בן דודו של יעקב שאלתיאל ניניו), היו בני חברותא של הרב ישראל בעת לימודיו. לאחר הסמכתו שב למונסטיר וכיהן כדיין בבית הדין הרבני בעיר. שמו מופיע בפסיקות של בית הדין החל מ-1849. בראשית 1854 התמנה יעקב ישראל לרב הראשי של יהודי מונסטיר. יעקב ישראל נודע כרב ופוסק שמרן.
ב-1860 הגיע למונסטיר המיסיונר אפרים אפשטיין והחל לפעול בקרב הקהילה להמרת דתם של מי מבניה. הרב יעקב ישראל נפגש עם אפשטיין וניהל עמו ויכוח תאולוגי על סמכותו של התלמוד, הפילוסופיה של הרמב"ם וחוזקה של המסורת. אפשטיין מתאר את ביקורו אצל הרב ואת ביקור הגומלין בביתו של הקונסול האנגלי כנעים ומנומס. הוא מציין כי היחס אליו היה ידידותי, אף על פי שמטרת הגעתו הייתה ברורה. ניכר שהרב היה בעל ביטחון עצמי ולא חשש מפועלו, שכן שליחותו של אפשטיין לא הצליחה והוא עזב את העיר.
ב-14 באוגוסט 1863 פרצה שרפת ענק במונסטיר אשר החריבה לחלוטין את הרובע היהודי וכ-3,000 מבני הקהילה נותרו ללא קורת גג. ב-20 באוגוסט פנו בכתב הרב יעקב ישראל ונכבדי הקהילה למשה מונטיפיורי בבקשת עזרה. המכתב הועבר על ידי הקונסול הדיפלומטי הבריטי למונסטיר צ'ארלס קאלוורט, אשר הוסיף בקשה דומה מטעמו. בשלהי ספטמבר פורסם המכתב בג'ואיש כרוניקל ועורר הדים רבים בלונדון. מונטיפיורי פעל לסייע לקהילה באמצעות ועד שליחי הקהילות וגויסו תרומות מהקהילה היהודית בלונדון באמצעות בתי הכנסת כאשר את ההתרמה הובילו ראשי בית הכנסת בוויס-מרקס. נאספו כ-2,000 לירות שטרלינג ובאמצעותן נקנו מזון, תרופות ובגדים לבני הקהילה וכן מומנה בנייתם של בתי מגורים חדשים. עוד מצוין כי הרב יעקב ישראל עסק למחייתו גם במתן הלוואות בריבית.
פטירתו וקבורתו
יעקב ישראל נפטר במונסטיר ב-1889 ונקבר בבית הקברות היהודי בעיר. פגעי הזמן והמלחמות שפקדו את העיר גרמו נזק לבית הקברות, ומצבת קברו של הרב אבדה. לאורך השנים רווחה דעה שהרב עלה לירושלים ובה נפטר. הנחה מוטעית זו הופיעה גם בכתבים היסטוריים אודות הקהילה.
החל מ-2015 מתבצע פרויקט לחישוף ושיקום בית הקברות היהודי בביטולה, אשר עם יוזמיו נמנה שגריר ישראל למקדוניה הצפונית דאז, דן אורין. במסגרת הפרויקט התגלתה מצבת קברו של הרב יעקב ישראל ועליה כיתוב בעברית.
כתביו
כתביו הובאו לדפוס על ידי בניו של הרב יעקב ישראל.
הנצחה
ב-1888 הקימו לכבודו יוצאי מונסטיר ברחוב הקראים אשר בעיר העתיקה בירושלים סמוך לבית הכנסת החורבה, את בית הכנסת יגל יעקב.
חיים ושלום
ספר חיים ושלום הוא ספר שאלות ותשובות בנושאים השייכים לסדר אבן העזר בטור ובשולחן ערוך בשני חלקים שחיבר רבי חיים פאלאג'י. הספר התפרסם במיוחד בשל התשובה המופיעה בספר המתיר לכפות גירושין לאחר 18 חודשי מריבה בין בני הזוג. לספר יצאו מספר מהדורות צילום מאז הדפסתו הראשונה, בין השאר בירושלים ה'תש"ם ובאשדוד ה'תשנ"ז.
תוכן ומבנה
בחיבור חקירות שונות (שלא כתגובה למקרה מסוים), ושאלות ממקומות שונים, מלבד אלו שמאזמיר, עירו של המחבר, ניתן למצוא שאלות מטבריה, מרודוס מאת רבי מיכאל יעקב ישראל , מפאדובה , מטראבולוס מאת אברהם חיים אדאדי , מאלמדייה מאת רבי ישועה אלקאים, מארג'יל מאת רבי שלמה זוראפה , מאדריאנופולי ועוד.
שם הספר
הספר נקרא חיים ושלום משני טעמים, האחד:, והשני הוא על פי הגמרא בכתובות דף נ', שמסבירה את הפסוק "וראה בנים לבניך שלום על ישראל" כך: "רשב"ן אמר כיון שבנים לבניך, שלום על דייני ישראל ולא אתו לאינצויי", כלומר בתפילה שנזכה לשלום בין איש ואשתו ולא להגיע לידי חליצה ויבום.
היחס לעגונות
החבי"ף התייחס בחומרה וברצינות רבה מאוד לנושא פתרון בעיית העגינות:
בדומה לדבריו אלה, הוא התיר לבית הדין לכפות את הבעל לתת גט כאשר סכסוך שפרץ בין בני הזוג לא נפתר לאחר שמונה עשר חודשים:
תשובה זו נידונה רבות בבתי הדין הרבניים ובספרי הפוסקים.
קרנית - קרן לפיצוי נפגעי תאונות דרכים
קרנית - קרן לפיצוי נפגעי תאונות דרכים היא תאגיד שהוקם ב-1975 מכוח חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים ותפקידו להבטיח פיצוי לנפגע שנגרמו לו נזקי גוף בתאונת דרכים שאינו יכול לקבל פיצוי מחברת ביטוח.
הסיבות העיקריות לאי יכולת לקבל את הפיצוי מחברת הביטוח הם:
הקמת קרנית מילאה את החללים, שנותרו בהסדר הכללי של "פיצוי מהיר לכל נפגע".
במקביל להקמת קרנית הוקמה "קרנית-שטחים" שהייתה אחראית לפיצוי נפגעים מתאונות בשטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה. במסגרת הסכם אוסלו א' הועבר התפקיד של קרנית שטחים לקרן הפלסטינית לפיצוי נפגעי תאונות דרכים (THE PALESTINIAN ROAD ACCIDENT VICTIMS COMPENSATION FUND) שהוקמה על ידי הרשות הפלסטינית.
למימון פעילות הקרן משמש חלק מפרמיית ביטוח החובה, המועבר לקרן. לקרן מינהלה שאותה ממנה שר האוצר. מנכ"ל הקרן מ 23/12/2010 הוא רו"ח איתן השחר.
ניג'אט אבסוב
בפברואר 2020 היה דירוג השיא שלו לפי מד כושר, 2670 והוא היה האזרי השלישי בדירוג וה־67 בעולם. נכון לדירוג אוגוסט 2023, אבסוב מדורג 97 בעולם עם מד כושר 2646.
קריירת שחמט
אבסוב קיבל את תואר האמן בין-לאומי ב־2009 ואת תואר רב-אמן בשחמט ב־2011. ב־2016 זכה בתחרות השחמט של ציריך, ב־2017 באליפות אזרבייג'ן בשחמט ובתחרות הפתוחה של באקו ב־2017.
באוקטובר 2019 אבסוב סיים במקום ה־15 (מתוך 156) בהתחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2019 עם 6.5 נקודות (2 ניצחונות ו־9 תיקו). בעקבות זאת אבסוב עלה למקום ה־93 בדירוג העולמי שזו הייתה הפעם הראשונה בה דורג במאייה הראשונה. בגביע העולם בשחמט 2019, אבסוב ניצח בסיבוב הראשון את אך הודח בסיבוב השני על ידי  שדורג שמיני בתחרות. בגביע העולם בשחמט 2021 התחיל בסיבוב השני בגלל דירוגו בתחרות. אבסוב ניצח בסיבוב השני אך הפסיד ל בסיבוב השלישי. בגביע העולם בשחמט 2023 אבסוב העפיל לחצי הגמר כאשר בדרך הוא ניצח את אניש גירי. בעקבות הודעתו של מגנוס קרלסן שלא ישתתף בתחרות המועמדים בפורמט הנוכחי, העפלה לחצי הגמר ככל הנראה מספיקה להעפיל לתחרות המועמדים 2024
השתתפויות באולימפיאדת השחמט
ניג'אט אבסוב השתתף באולימפיאדת השחמט 2016 על הלוח השני של נבחרת אזרבייג'ן ב'. הנבחרת סיימה במקום ה־26 ואבסוב סיים עם 5.5 נקודות מתוך 9. באולימפיאדת השחמט 2022 הוא היה השחקן החמישי (עתודה) של נבחרת אזרבייג'ן שסיימה במקום השביעי. אבסוס סיים עם 6.5 מתוך 9.
חיים אישיים
אבסוס נשוי שחמטאית האזרית, שמחזיקה תואר רב-אמן לנשים.
שדה מרס (סנקט פטרבורג)
שדה מרס (ברוסית: Ма́рсово по́ле - "מארסובו פוליי") הוא פארק רחב ידיים במרכז העיר סנקט פטרבורג שברוסיה. הפארק קרוי על שם אל המלחמה הרומי מרס. שטחו של הפארק 90 דונם.
מצפון לפארק מצויים ארמון השיש וכיכר סובורוב, ממערב לפארק קסרקטיני גדוד פבלובסקי, ממזרח מצוי גן הקיץ ומדרום לפארק מצוי נהר המויקה.
היסטוריה
כאשר העיר סנקט פטרבורג הוקמה על ידי הצאר פיוטר הגדול אזור הפארק היה אזור מיוער שכונה בשם "המדשאה הגדולה". באזור אורגנו טקסים לרגל סיום המלחמה הצפונית הגדולה, ולאזור ניתן השם "שדה התענוגות". בשנת 1740 נבנו בפארק שבילים.
בשנת 1777, לאחר בניית ארמון הקיץ בתכנונו של האדריכל ברתולומאו רסטרלי עבור קיסרית רוסיה יקטרינה הגדולה, שונה שם הפארק ל"מדשאת הצארינה". בשלהי המאה ה-18 הפך הפארק למחנה אימונים צבאי, ונערכו בו צעדות של צבא רוסיה, אימונים ומצעדי ניצחון.
בשנת 1799 הוצב בפארק אובליסק לזכרו של פיוטר רומיאנצב, ובשנת 1801 הוצבה בפארק אנדרטה לזכרו של אלכסנדר סובורוב. בשנת 1805 שונה שם הפארק לשמו הנוכחי, והאנדרטה של סובורוב הועברה לכיכר סובורובה.
לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 הפסיק הפארק לשמש כמחנה אימונים צבאי והפך לאתר הנצחה. ב-23 במאי 1917 נקברו בפארק קורבנות מהפכת פברואר, והוקם בו קבר אחים ל-184 מתוך 1,382 האזרחים שנהרגו במהפכה.
בין השנים 1917–1919 הוקמה בפארק אנדרטה ל"לוחמי המהפכה" בתכנונו של האדריכל לב רודנב. בשנת 1918 שונה שם האתר ל"אתר הנצחה לקורבנות המהפכה" אולם בשנת 1944 הושב לאתר שמו הקודם.
בתחילת שנות האלפיים הוסרו העיצובים המתכתיים הסמוכים לאש התמיד. האתר משמש בעיקר כאתר הנצחה וטיולים, אך משמש לעיתים גם כבמה להפגנות כפי ששימש בינואר 2017 כשנערכה בו הפגנה כנגד העברת קתדרלת איסק הקדוש לחסות הכנסייה. כך גם במחאות שפרצו במרץ 2017
אש תמיד
ב-6 בנובמבר 1957 הוקמה במרכז הפארק אש תמיד - הראשונה שהוקמה ברחבי רוסיה. מאתר זה הועברה האש לאש התמיד שהוקמה בסמוך לחומת הקרמלין במוסקבה בשנת 1967.
קבר אחים
האתר שימש כקבר אחים להרוגי מהפכת פברואר, ביניהם מפגיני מרד יארוסלב שפרץ ביולי 1918, אנשי צבאו של הגנרל ניקולאי יודניץ'. כמו כן קבורים בפארק: משה אוריצקי, ראש השירות החשאי הראשון של פטרוגרד (נרצח ב-30 באוגוסט 1918); משה גולדשטיין, שר הדפוס והתעמולה הסובייטי (נרצח ב-20 ביוני 1918); חיילי רובאי לטביה וביניהם הקומיסר סמיון נחימסון ואחרים.
אוג בדלסן
אוג בדלסן (בדנית: Aage Bertelsen; 28 בספטמבר 1873 – 9 בספטמבר 1945) היה צייר דני. הוא היה חבר במשלחת דנמרק לצפון מזרח גרינלנד.
ביוגרפיה
אוג בדלסן נולד בנאסטבד, שם אביו, הצייר רודולף בדלסן, היה מורה לאמנות בבית הספר Herlufsholm Bording. מגיל צעיר לימד אותו אביו לצייר וגם קיבל שעורי ציור מהצייר לארוטץ אנרסן רינג שהיה חבר קרוב של המשפחה. מאוחר יותר למד בבית הספר לאמנות של זאטמן בשנים 1892–1896. זאטמן ליווה אותו במסע לאיטליה בשנת 1897 ובשנים 1899–1900 ביקר בגרמניה ובצרפת.
בדלסן הציג בתערוכת האביב של שרלוטנבורג בשנים 1899–1903, בתערוכת קלייס בשנת 1901 והיה חבר באגודת האמנים הדנים משנת 1904.
משלחת לגרינלנד, 1906–1908
בשנים 1906–1908 השתתף בדלסן במשלחת של דנמרק לצפון מזרח גרינלנד. בשנת 1908 הוצגה תערוכה עם יצירותיו ושל חבר משלחת נוסף אקטון פריס תחילה בקופנהגן ובהמשך בארהוס ואודנס.
בשנת 1909 התערוכה עברה לברלין ולערים גרמניות אחרות וב־1910 הציגה אותה החברה הגאוגרפית המלכותית בלונדון. תערוכות מאוחרות יותר של יצירותיהם מהמשלחת כוללות תערוכה במוזיאון רודולף טגנר.
חיים מאוחרים יותר
בדנמרק התיישב בבירקרוד כצייר נוף. הוא היה מייסד משותף של אגודת אומנים מקומית בשנת 1924 והיה יו"ר הארגון עד מותו בשנת 1945.
הוא קבור בבית הקברות בירקרוד.
קורס צמ"ה
יציאה לקורסי צמ"ה
למסלול צמ"ה עורפי נשלחים לרוב חיילים מגיוס כלל צה"לי. הם עוברים טירונות 02 או 03 ומשם ממשיכים לקורס צמ"ה 06 או 07. בצמ"ה העורפי משרתות גם אוכלוסיות מיוחדות, כגון חיילי מקא"מ. בעלי ותק יכולים לצאת לקורס צמ"ה שלב 08 בהמלצת הסגל. לחותמי הקבע נפתחים מסלולי הכשרת מנהלי עבודה, שלבים 10 עד 13.
לקורסי מפקדי צמ"ה קרבי ניתן לצאת בשלבים שונים של השירות וממספר מסגרות בחיל ההנדסה הקרבית: אחרי אימון מתקדם, בעת שירות מבצעי בגדודים, אחרי סיום מסלול, אחרי סיום קמכ"ח (קורס מפקדי כיתות חה"ן), אחרי קורס קצינים וכן אחרי קורס צמ"ה או שירות מבצעי כמפעיל צמ"ה. בנוסף נועד הקורס להכשיר חיילים וקצינים שלא מתחום הצמ"ה לפקד על דחפור די-9, וזאת לצורך משימות מבצעיות בהן נעזרים בדחפור המשוריין, לכן קורס זה מיועד גם ללוחמים ביהל"ם (ובפרט מפלגת הס"פ), חבלנים במשטרת ישראל ומשמר הגבול וגששים העוסקים בפתיחת צירים.
לקורסי מנהלי עבודה אפשר לצאת רק אחרי ותק בתחום והכשרת מפעיל 08, מותנה בחתימה על שירות קבע. מנהלי עבודה זוכים בדרך כלל לדרגות נגדים.
קורסי מפעילי צמ"ה
הקורסים מציעים הכשרות במספר שלבים: כיום ההכשרות של שלב 07 ושלב 08 אוחדו לקורס אחד ארוך יותר, שבו לוחמי הצמ"ה מוכשרים על כלל הכלים (דחפור, שופל ובאגר)כאשר לצורך קבלת היתר הפעלה לשופל נדרשת השלמה של קורס רישיון ג (משאית עד 12 טון) המבוצעת למפעילים מצטיינים לאחר הגעתם לפלוגה.
קורסי מפקדי צמ"ה
קורס מפקד צמ"ה בסיסי נמשך כשבוע, והוא נועד לאפשר לחיילים אשר מגיעים לא מתחום הצמ"ה או ההנדסה לפקד על דחפור מסוג D9 בפעילות מבצעית. לטובת כך יוצאים לקורס: חבלנים ממשטרת ישראל ומשמר הגבול, לוחמי יהל"ם מפלגות הס"פ, גששים (העוסקים בפתיחת צירים) וחיילים ומפקדים אשר פועלים בשיתוף פעולה קבוע עם כלי הצמ"ה. הקורס מכשיר את החייל לפקד על הכלי בפעילות מבצעית, ובעת הצורך ואף במצב חירום גם להפעיל אותו.
חלק ממפקדי הצמ"ה מצוותים לצוות של דחפור די-9 משוריין הכולל מפעיל ומפקד: המפעיל נוהג בדחפור ומפעיל את הכלים, ואילו המפקד מפקד על הכלי, עוזר למפעיל בניווט וסקירת סביבת הכלי (עקב שדה הראייה המוגבל של הכלי) ומשמש כתצפיתן ואחראי קשר, ובעת הצורך גם כמקלען.
מפקדים בעלי דרגות גבוהות יותר וקצינים מפקדים על מחלקות ופלוגות וגדודי צמ"ה, ואחראים לתפקודה הכולל של היחידה (כולל מחלקת חיל החימוש המסייעת ליחידה באחזקת ותיקון הכלים) ופחות מתמקדים בתפקוד ברמת הכלי הבודד.
קורסי מנהלי עבודה
בנוסף לקורסי הפיקוד ישנם קורסי מנהלי עבודה (שלבים 10, 12 ו-13). קורסים אלה עוסקים בניהול עבודה, מיזמי בנייה, עבודות עפר, ביצורים והנדסה אזרחית ומחייבים חתימה על שירות קבע. מנהלי העבודה הם למעשה קבלני הבנייה של צה"ל ומאוישים בעיקר בחיילי קבע בדרגות נגדים.
שירות בצמ"ה
למרות חוסר הזוהר של התפקיד, בשל העבודות והפרויקטים הנעשים בו, המפעילים נדרשים למיומנות גבוהה ועבודה מדויקת. בוגרי הקורסים משרתים ביחידות הצמ"ה של צה"ל, הכוללות את:
סיוט ברחוב אלם 2: נקמתו של פרדי
סיוט ברחוב אלם 2: נקמתו של פרדי (במקור: A Nightmare on Elm Street 2: Freddy's Revenge) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1985, בבימויו של ג'ק שולדר ועל פי תסריט של דייוויד צ'סקין. סרט זה הוא השני בסדרת סרטי "סיוט ברחוב אלם".
בסרט מככבים מארק פאטון, קים מאיירס, רוברט ראסלר, קלו גולאגר, הופ לאנג ורוברט אנגלונד כפרדי קרוגר.
תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בחלוף חמש שנים מאירועי הסרט הראשון, בהם פרדי קרוגר (רוברט אנגלונד) הובס לכאורה. משפחה חדשה, משפחת וולש, עוברת לגור בספרינגווד, רח' אלם 1428, הבית שבו התגוררה בעבר ננסי תומפסון. הבן, ג'סי וולש (מארק פאטון), בן ה-17, עובר לגור בחדרה הישן של ננסי. בסופו של דבר, הוא מתחיל לחוות סיוטים אודות קרוגר, הדורש כי ג'סי יהרוג בשבילו, תוך שימוש בגופו של ג'סי כגוף פונדקאי על מנת לחזור לחיים בעולם האמיתי.
חברתו של ג'סי, ליסה וובר (קים מאיירס), מוצאת בארון קיר שבחדרו של ג'סי יומן אישי ישן, אשר היה שייך לננסי, בו היא תיעדה את סיוטיה ואת מפגשיה עם פרדי. תוך כדי קריאה ביומן, ג'סי מתחוור לגלות כי הוא עצמו חווה סיוטים דומים. כשהוא בפאניקה הוא פונה להוריו – קן ושריל (קלו גולאגר והופ לאנג) לעזרה, אולם פורץ ביניהם ויכוח וג'סי עוזב את הבית בהפגנתיות.
ליסה מצליחה לחשוף מידע אודות קרוגר, הכולל את המיקום של תחנת הכוח הנטושה שבה הוא נהג לעבוד, ואשר אליה הוא נהג להביא את קורבנותיו. בינתיים, פרדי מבקר את אחותו הצעירה של ג'סי, אנג'לה (קריסטי קלארק), אבל כאשר היא מתעוררת, מסתבר כי בעצם זהו ג'סי שעומד שם, עם כפפה על היד שלו. ג'סי נמלט מהמשטרה ומגיע למסיבת בריכה בחצר ביתה של ליסה, אך מהר מאוד הוא בורח משם ומגיע לבית חברו לכיתה רון גריידי (רוברט ראסלר), אותו הוא מגייס לעזרה, על מנת שישמור עליו בזמן שהוא ישן. אולם מיד לאחר שג'סי נרדם - גריידי מכבה את האורות ונרדם אף הוא. כאשר גריידי ישן, ג'סי מתעורר ומתחיל לצרוח מכאב - קרוגר יוצא מתוך גופו וג'סי לא יכול לעצור אותו. קרוגר משפד את גרייסי כנגד דלת חדר השינה שלו, חותך את פניו ואת גופו, ולבסוף - הורג אותו באכזריות. לאחר שגריידי מושלך מת לרצפה, קרוגר מביט במראה שמולו ומסתבר כי זה היה ג'סי, עם השתקפותו של קרוגר המחזירה לו מבט מתוך המראה.
ג'סי רץ בחזרה לביתה של ליסה, אך פרדי משתלט על גופו, והוא תוקף את ליסה. ליסה מצליחה להדוף את פרדי, אשר יוצא מתוך הבית אל עבר בריכת השחייה - שם מתקיימת המסיבה. כמה אורחים מנסים לעצור את פרדי, אבל הם נהרגים מיד. פרדי מצליח לדחוק את כל האורחים לפינה אחת. אדי וובר (טום מק'פיידן), אביה של ליסה, מנסה לירות בפרדי, אולם ליסה מצילה אותו מפגיעה, שכן היא חוששת כי ג'סי ימות. מיד לאחר מכן - פרדי נעלם אל תוך כדור אש גדול.
ליסה רצה אל תחנת הכוח הישנה, מתוך מחשבה שאולי היא תוכל להציל את ג'סי שם. היא מוצאת שם את פרדי, פונה אליו כאל ג'סי, ואומרת לו שהיא אוהבת אותו ושהוא יכול להילחם מבפנים. היא מסירה את הכובע של פרדי ומנשקת אותו. פרדי מתחיל לאבד שליטה. תחנת הכוח מתחילה לעלות באש, ונשרפת עד היסוד, כמו גם פרדי. לאחר שהוא מת - השריפה בתחנת הכוח נכבית באופן פתאומי. ליסה מבחינה בגופתו החרוכה של פרדי, שהיא מתחילה לנוע. מתוך האפר של פרדי יוצא ג'סי, כשהוא בריא ושלם.
בבוקר שלמחרת, ג'סי חוזר אל בית הספר - הוא עולה על אוטובוס בית-הספר, וחש הקלה כי הכל נגמר. כאשר האוטובוס מתחיל לנסוע מהר מדי, ג'סי נבהל וקופץ במקומו, רק כדי לגלות שאין שום דבר רע, ושהאוטובוס מגיע ועוצר בתחנות כרגיל. כאשר הוא וליסה מתיישבים בנוח על הכיסאות, כפפת הלהבים של פרדי פורצת לפתע מתוך החזה של חברתם קארי (סידני וולש), אשר גוססת בעוד ג'סי וליסה צורחים באימה, האוטובוס מגביר מהירות ויורד מהכביש הראשי אל תוך שטחים פתוחים ואינסופיים. ברקע נשמע צחוקו המרושע של פרדי.
הפקה
יוצר הסרט המקורי "סיוט ברחוב אלם", וס קרייבן, סירב לעבוד על סרט ההמשך כי לא התכוון ולא חפץ בהפיכתו של "סיוט ברחוב אלם" לסדרת סרטים (ואפילו רצה שלסרט הראשון יהיה סוף טוב), וגם כי הסרט שינה את הנחת היסוד של הסרט הראשון – שפרדי יכול לתקוף ולהרוג אנשים רק בתוך החלומות שלהם, ולא כאשר הם ערים. כמו כן, קרייבן אמר שהוא לא אהב את הרעיון שפרדי מתחמן את גיבור הסרט לבצע מעשי רצח.
הפצה
הסרט יצא לאקרנים ברחבי ארצות הברית ב-614 אולמות קולנוע בלבד, והכניס 3.3 מיליון דולר במהלך סוף השבוע הראשון מאז צאתו. בארצות הברית בלבד הסרט הכניס 30 מיליון דולר, מה שהופך אותו להצלחה מסחרית, לאור העובדה שהסרט הופק בתקציב של 3 מיליון דולר בלבד.
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי וציון 42% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 24 ביקורות.
כריס גוטייה
כריסטופר גוטייה (באנגלית: Christopher Gauthier; נולד ב-27 בינואר 1976) הוא שחקן אנגלי-קנדי. מוכר מגילום דמותו של וינסנט מבית הקפה "קפה דיים" בעיירה אאוריקה בסדרת המדע הבדיוני "אאוריקה".
סיוט ברחוב אלם 2: נקמתו של פרדי
סאבטקסט הומוארוטי
פרשנות של הסרט מתייחסת להומוארוטיקה החבויה בסרט. יש הטוענים כי קיים סאבטקסט בסרט אודות הזהות ההומוסקסואלית המודחקת לכאורה של ג'סי (אשר מעולם לא הובהרה בסרט), זאת תוך ציון מספר דוגמאות בולטות בהן: המפגש של ג'סי עם המאמן בבר המיועד להומואים לובשי בגדי עור העוסקים ב-BDSM, וכן המנוסה שלו מבית חברתו (שמנסה להתמזמז איתו) אל חדר השינה של חברו. דוגמאות נוספות כוללות את: השלט "אין כניסה לבנות" על דלת חדר השינה של ג'סי; היותו של ג'סי עירום חלקית במשך רוב הסרט; רצונו של ג'סי לישון ביחד עם רון (כאשר רון עצמו כמעט עירום לגמרי); קטטה בין ג'סי לבין רון על מגרש הבייסבול; ריקוד מוזר שג'סי רוקד בחדרו, שכולל נענוע של הישבן; צרחות נשיות רבות, שג'סי צורח במהלך הסרט; "קפיצת ניצחון" של ג'סי, לקראת סופו של הסרט.
כריס גוטייה
ביוגרפיה
גוטייה נולד בעיירה לוטון במחוז בדפורדשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת.
מתגורר בוונקובר, קולומביה הבריטית. נשוי ואב לשניים.
סיוט ברחוב אלם 2: נקמתו של פרדי
מורשת
סרט זה לקח את דמותו של פרדי קרוגר לכיוון כה שונה מזה שהוצג בסרט הקודם, כך שהחל מהסרט הבא - אף אחת מעלילות סרטי ההמשך בסדרה איננה מתייחסת לאירועים שהוצגו בסרט זה. למעט אזכור קצר בסרט השביעי (עיתונאי שמציין כי לסרט "סיוט ברחוב אלם" היו חמישה סרטי המשך), הסדרה כולה, כמכלול, מתעלמת במידה רבה מהאירועים ומהדמויות שבסרט זה.
האזרח חודורקובסקי
האזרח חודורקובסקי הוא סרט תיעודי משנת 2019 על מיכאיל חודורקובסקי, שכתב וביים אלכס גיבני. זהו סרט העוסק ברוסיה הפוסט-סובייטית ומופיעים בו חודורקובסקי, אנטון דרל, מריה לוגן, אלכסיי נבלני, טטיאנה ליסובה, לאוניד נבזלין, איגור מלאשנקו ודרק סאוור.
הסרט היה מועמד לפרס הסרט הפוליטי ביותר לשנת 2020 בטקס ה-19 של קולנוע לשלום. הסרט מגולל את סיפור הקפיטליזם הרוסי ועלייתם של האוליגרכים הרוסים ומתמקד במאבקו של חודורקובסקי בפוטין, סיפור מאסרו והאופן שבו ממשלת רוסיה השתלטה על נכסי האוליגרכים, יוקוס וחברות הטלוויזיה הרוסיות, באמצעות חברות כמו רוסנפט וגזפרום.
הסופר קאפ הספרדי 2015
הסופר קאפ 2015 הוא המהדורה ה-32 במסגרת הסופר קאפ הספרדי. הטורניר הפגיש בין ברצלונה שזכתה בדאבל לבין אתלטיק בילבאו שסיימה כסגנית הגביע הספרדי. אתלטיק בילבאו זכתה בתואר בפעם השנייה שלה כשניצחה 1–5 בסיכום שני המשחקים.
משחקים
הזכייה של אתלטיק בילבאו הייתה לתואר הראשון שלה מזה 31 שנה, אז זכתה בדאבל בעונת 1983/84. אריץ אדוריס כבש שלושער במשחק הראשון הביתי אותו בילבאו ניצחה 0–4, ובמשחק החוץ נגד ברצלונה אדוריץ כבש את שער השוויון ב-1–1.
New Year's Day (שיר של טיילור סוויפט)
New Year's Day (בעברית: יוֹם הַשָּׁנָה הַחֲדָשָׁה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. השיר יצא לאור ב-27 בנובמבר 2017, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה השישי, Reputation. לפני יציאתו כסינגל, ביצעה אותו סוויפט במהלך תוכנית האירוח "טונייט שואו עם ג'ימי פאלון".
השיר הגיע למקום ה-33 במצעד שבפלנדריה, ה-33 במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
בשנת 2021, הוציאה הזמרת-יוצרת האמריקאית אוליביה רודריגו את Sour, בו נכלל "" שדגם חלקים מ-"New Year's Day".
הופעה
טיילור סוויפט ביצעה לראשונה את השיר בביתה, שברוד איילנד, באוקטובר 2017. לאחר מכן, ב-9 בנובמבר 2017, פורסם הביצוע בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית, "סקנדל". בסמוך לכך, הופיעה עם השיר בתוכנית "טונייט שואו עם ג'ימי פאלון".
ביקורת
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-20 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
Rubini
Rubini (בעברית: אודם) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האיטלקי מחמוד בהשתתפות הזמרת האיטקלייה אליסה. הוא יצא לאור ב-27 באוגוסט 2021, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, כסינגל השישי והאחרון מתוך אלבום האולפן השני של מחמוד, Ghettolimpo. השיר נכתב על ידי מחמוד, אליסה ודאריו פאיני, שגם הפיק את השיר. בסמוך לצאתו עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-20.2 מיליון השמעות.
השיר הגיע למקום ה-31 במצעד הסינגלים האיטלקי של FIMI.
רקע
השיר, שנכתב והולחן על ידי אליסה ומחמוד, מספר את סיפור נעוריו של מחמוד בזווית ראייה של אדם מבוגר. ילדותו התאפיינה בעיקר בבעיות במשפחה, החל מגירושיו של הוריו וכלה בתחילת התגוררות משותפת בבית קטן עם אחיו, במערכת יחסים רומנטית ראשונה והתנסויות שונות כגוון שתיית משקאות חריפים, עישון ויחסי מין.
האקדמיה הצבאית בחומס
האקדמיה הצבאית בחומס היא אקדמיה צבאית הממוקמת בעיר חומס ומכשירה קצינים בכוחות המזוינים של סוריה. האקדמיה היא הגדולה והוותיקה מבין האקדמיות הצבאיות של סוריה ורבים מבוגריה שירתו לאורך השנים בעמדות מפתח, בהם ניתן למנות את חאפז אל-אסד (נשיא סוריה לשעבר), מוסטפא טלאס (לשעבר רמטכ"ל ושר הביטחון) ועלי אסלאן (לשעבר רמטכ"ל סוריה).
האקדמיה נוסדה בשנת 1933, לאחר שתחת המנדט הצרפתי על סוריה הועברה האקדמיה הצבאית לשם מהעיר דמשק. בשנותיה הראשונות שימשה האקדמיה להכשרת קציני חיל רגלים בלבד, בעוד שקצינים מזרועות אחרים נשלחו לרוב למדינות אחרות לשם הכשרתם. בתחילת שנות ה-60 נוסדה "האקדמיה של חיל האוויר" בבסיס נאיירב (ליד חלב), ו-"האקדמיה של חיל הים" בלטקיה, בהמשך נוסדה גם אקדמיה לקציני מילואים בחאלב.
מלחמת האזרחים בסוריה
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה שהחלה בשנת 2011, העיר חומס הייתה אחד ממוקדי הלחימה הקשים בסוריה, האקדמיה הצבאית ובסיס התותחנים הצמוד משמשים מוקד צבאי סורי חשוב כנגד כוחות המורדים בסוריה. ב-23 ביולי 2011 האקדמיה הותקפה כאשר דווח על שני פיצוצים גדולים וקולות ירי מתוך האקדמיה, מספר לא ידוע של חיילים נפגעים הוצאו משם לבית החולים הצבאי בעיר