cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסנאט הלגיונרי
בין הסנאטורים הראשונים היו חריסטקה סולומון (Hristache Solomon), הרופא, גנרל, יון מקרידסקו (Ion Macridescu), גנרל יון טרנוסקי (Ion Tarnoschi), ספירו פצ'לי (Spiru Peceli), קולונל פאול קמבוראנו (Paul Cambureanu) ויון בוטנרו (Ion Butnaru). בהמשך נקלטו בסנאט גם דוקטור קונסטנטין פאפאנאצ'ה (Constantin Papanace), פרופסור נאיה יונסקו, פרופסור קורנליו שומולאנו (Corneliu Șumuleanu) (תקופת מה עמד בראש הסנאט), פרופסור טראיאן בראילאנו (Traian Brăileanu), הלשונאי סקסטיל פושקריו (Sextil Pușcariu), דקאן הפקולטה לספרות ופילוסופיה של אוניברסיטת יאשי, יון גבנסקו (Ion Găvănescu) ורבים נוספים.
DES
מפתחות חלשים וחלשים למחצה
כזכור, כל סיבית מפתח שמינית נקראת סיבית זוגיות ולמעשה הן אינן משתתפות כלל בהצפנה. אם סיבית הזוגיות אינה נבדקת גם מפתח שכולו אפסים או אחדים יתנהג באותו אופן.
כלומר הצפנה עם מפתח אחד ואז הצפנה של התוצאה עם המפתח השני מחזירה את המקור. קיימים שישה זוגות של מפתחות DES חלשים למחצה והם:
תיבות ההחלפה (S-box)
תיבת ההחלפה הנקראת S-box (קיצור של Substitution box; ראה תרשים) מייצגת פונקציות החלפה אי-ליניאריות קבועות המחזירות ערכים מהטבלה על פי אינדקס שתלוי בקלט.
תיבות ההחלפה של DES הן מקור חוסנו; הפונקציות שהן מייצגות הן הפעולות האי-ליניאריות היחידות המופעלות על הקלט ואלמלא הן הצופן היה ניתן לפריצה בקלות.
בדיעבד מסתבר כי התיבות עוצבו באופן כזה שהצופן יהיה עמיד יחסית כנגד קריפטואנליזה דיפרנציאלית. עוד ידוע כי גם ה-NSA היה מעורב בתכנון תיבת ההחלפה של DES ואף שינה אחדים מן הערכים מנימוק לא ידוע. ההערכה המקובלת כיום היא שהשינויים נועדו לחזק את הצופן כנגד ההתקפה הדיפרנציאלית שהייתה ידועה להם ולמפתחי הצופן ב-IBM כבר אז.
מצבי הפעלה
DES הוא דטרמיניסטי, ולכן הצפנה חוזרת של בלוקים זהים עם מפתח זהה תניב בלוק מוצפן זהה. עובדה זו עלולה להוות פתח להתקפה כנגד הצופן כי ניתן להיעזר בבלוקים זהים כדי לבצע ניתוח סטטיסטי של הצופן ולחלץ בדרך זו מידע מסוים אודות טקסט המקור.
הפתרון לכך הוא יישום האלגוריתם באחד ממצבי ההפעלה המבטלים את יתירות הצופן. במצב ההפעלה משרשרים בלוקי צופן באופן שכל בלוק של טקסט המקור עובר תחילה XOR עם תוצאת ההצפנה של הבלוק הקודם, כך ששני בלוקים של טקסט מקור זהים יובילו לפלט צופן שונה. לצורך הבלוק הראשון משתמשים במפתח נוסף המכונה וקטור אתחול (Initialization Vector) או IV שגודלו כגודל הבלוק, אותו מחברים ב-XOR עם בלוק המידע הראשון.
ביטחון
הקריפטואנליזה הבולטת ביותר והראשונה נגד DES שסיבוכיותה טובה מעט יותר מכח גס, התגלתה על ידי אלי ביהם, כיום פרופסור בטכניון והמנחה שלו לדוקטורט עדי שמיר, כיום פרופסור במכון ויצמן למדע. הם פרסמו ב-1990 את עבודת הדוקטורט שלו שעסקה בקריפטואנליזה דיפרנציאלית – טכניקה רבת עוצמה שהתגלתה ככלי יעיל נגד אלגוריתמים סימטריים מודרניים רבים. אך קריפטואנליזה דיפרנציאלית מסוגלת לגלות מפתח הצפנה של DES עם 2^{47} דגימות קלט-פלט נבחרות של האלגוריתם לפי מודל התקפת גלוי-נבחר שזה אינו מעשי.
התקפה טובה יותר המוכרת כיום נגד DES היא קריפטואנליזה ליניארית, שמציעה שיפור על פני קודמתה. מלבד יכולתה לגלות מפתח DES עם 2^{43} קלטים, אין צורך עבורה בטקסט-מקור נבחר אלא כל טקסט אפשרי. התקפה זו נקראת התקפת גלוי-ידוע.
התקפה אחרת מודרנית יותר היא התקפה אלגברית של ניקולס קורטויס וגרגורי בראד משנת 2007, שהיא תחום מתפתח בקריפטואנליזה מודרנית. זוהי התקפה קריפטוגרפית הפועלת רק עם טקסט מקור יחיד והיא מנצלת אלגוריתמים לפתרון בעיות SAT כדי לגלות חולשות אלגבריות בצופן. DES נופל בקטגוריה של צפנים סימטריים הנקראת HFE שמבוססת על הקושי שבפתרון משוואות ריבועיות מרובות נעלמים שידועה כבעיית NP-קשה. אמנם מבחינה מעשית כאשר מערכת המשוואות "דלילה" אפשר לפעמים לפתור בעיה זו ביעילות, אך בפועל התקפה זו מצליחה רק נגד שישה סבבים של הצופן אבל היא אינה מעשית נגד DES במלואו.
ההתקפה הדיפרנציאלית והליניארית דורשות כמות עצומה של טקסטים מוצפנים ומקורותיהם (בסדר גודל של מאות טרה-בייט) על מנת למצוא את מפתח ההצפנה ולכן אינן מהוות איום ממשי על האלגוריתם. עובדה זו מעידה על חוסנו ועל טיבו של האלגוריתם יותר מאשר על חולשתו. למרות כל השנים טרם נמצאה התקפה היעילה באופן משמעותי מכח גס. מסתבר שההתקפה המעשית היחידה נגד DES היא התקפת כוח גס מקבילית באמצעות חומרה ייעודית. ב-1993 טען מיכאל ויינר שאפשר לבנות בהשקעה של כמיליון דולר מכונה שתפצח את DES בתוך 3.5 שעות במקרה הממוצע. לפי התכנון המקורי שלו המכונה צריכה להכיל כ-57,000 שבבים המסוגלים להריץ את DES במקביל. מאוחר יותר נבנתה מכונה כזו הלכה למעשה ובעלות נמוכה בהרבה. הארגון Electronic Frontier Foundation בנה מכונה לשבירת צופן DES בעלות של 250,000 דולר שבאמצעותה גילוי המפתח מתבצע בתוך יומיים וחצי בקירוב. כיום ניתן בהחלט לבנות מכונות מסוג דומה במחירים נמוכים בהרבה ובזמנים טובים יותר במידה ניכרת.
התקפה אחרת כנגד DES הנקראת התקפת יום הולדת והיא התקפה אקראית מקבילית היעילה אף יותר מההתקפות המתוארות. התקפה זו מנצלת את תופעת פרדוקס יום ההולדת הידועה ומתבססת על ההנחה שהסיכויים ששני מפתחות שונים שנבחרו באקראי יניבו תוצאה זהה (עם טקסט מקור קבוע), גבוהים. Quisquater ו-Delescaille הראו שאפשר בהתקפה כזו לגלות מפתח DES ב-\ 2^{55} ניסיונות במקרה הממוצע.
גרסאות מתקדמות
חולשתו העיקרית של DES היא גודל מפתח ההצפנה. גודל המפתח האפקטיבי של DES הוא רק 56 סיביות, שכן שמונה מתוך 64 סיביות המפתח נחשבות כסיביות זוגיות ואינן משפיעות על ההצפנה. בעיקר בשל עובדה זו נחשב DES בימינו כ"הצפנה חלשה" ואינו בטוח לשימוש בגרסה הבסיסית. דרך בטוחה יותר וזולה ליישום DES היא הצפנה מרובה. כלומר הצפנה חוזרת של הטקסט עם מפתחות הצפנה שונים. שיטה אחת כזו נקראת "2DES" או DES כפול. אם \ K_1,K_2 הם שני מפתחות DES שונים בגודל 56 סיביות כל אחד, ו-\ M הוא המסר המיועד להצפנה, השיטה היא: במקרה זה מתקבל צופן DES עם מפתח הצפנה בגודל 112 סיביות. אף לא אחת מההתקפות המתוארות לעיל ישימה כנגד צופן עם מפתח בסדר גודל כזה. גם לא מתקפת כוח גס מקבילית על חומרה ייעודית. אולם מסתבר ששיטה זו פגיעה לתקיפת היפגשות באמצע. בהתקפה זו מנצלים זיכרון על חשבון זמן ביצוע: אם מאחסנים טבלת גיבוב של \ 2^{56} הצפנות DES עם מפתחות שונים הממוינות לפי סדר וחיפוש התנגשויות, אפשר לקצר את זמן ההתקפה ל-\ 2^{57}. כמות הזיכרון האדירה הדרושה להתקפה כזו עושה אותה כמעט בלתי ישימה באופן מעשי, אך ישנן שיטות לצמצום עלויות הזיכרון כך שאפקטיבית סיבוכיות התקפת כוח גס נגד DES כפול אינו עולה על 2^{57}.
שיטה טובה יותר נקראת DES משולש (3DES). קיימות שתי גרסאות DES משולש: בשיטה הראשונה מצפינים את המידע שלוש פעמים עם שלושה מפתחות שונים, ומסמנים זאת בקיצור EEE. השיטה הרווחת יותר היא וריאציה של DES משולש עם שני מפתחות המסומנת EDE. דהיינו מצפינים, מפענחים ושוב מצפינים. השיטה נראית כך: כאשר נקרא פענוח עם המפתח \ K_1. הסיבה למבנה זה היא בעיקר לצורך תאימות לחומרה הקיימת. ההתקפות המתוארות לעיל אינן ישימות כנגד שיטה זו ולמרות היותה איטית יותר היא נמצאת בשימוש נרחב כיום. כאמור בשל טכניקת היפגשות באמצע, אפקטיבית ביטחון DES משולש הוא רק 2^{112}.
DES-X
גרסה אחרת של DES שפותחה על ידי רון ריבסט מחברת RSA נקראת DES-X. בשיטה זו מצפינים את המידע שלוש פעמים בתוספת שתי מחרוזות אקראיות בגודל 64 סיביות. דרך אחת לייצג זאת היא XEX (הצפנה בשילוב XOR לפניה ואחריה). אם \ K_1 הוא מפתח ההצפנה ו-\ K_2, K_3 הם מחרוזות אקראיות באורך 64 סיביות השיטה היא:
תיאור מילולי: בתהליך ההצפנה תחילה מחברים ב-XOR את הקלט עם המפתח K_1, את התוצאה מצפינים עם אלגוריתם DES כרגיל עם המפתח K_2 ולאחר מכן מחברים את התוצאה האחרונה ב-XOR עם המפתח K_3. בפענוח מבצעים את הפעולות המתוארות בסדר הפוך.
DESL ו-DESXL
DES נחשב לצופן מהיר בחומרה (כוונת המפתחים מלכתחילה הייתה לייעדו לחומרה) והוא מציג ביצועים טובים מאוד בחומרה אפילו בהשוואה לצפנים מודרניים. כאמור אם דרוש ביטחון גבוה יותר ממה שהצופן המקורי מציע, אפשר להשתמש בגרסת DES-X של ריבסט המתוארת לעיל עם שני מפתחות הצפנה סודיים נוספים. התקורה הנוספת הנובעת מהוספת שערי XOR של שני המפתחות הנוספים היא כ-14 אחוז.
התוספת הזו מחזקת את הצופן נגד כוח גס והתקפת איזון זמן/זיכרון שהיא אפקטיבית נגד הגרסה המקורית. גם התקפות אחרות אינן ישימות נגד מבנה זה בשל תוספת המפתחות ולכן הוא נחשב בטוח מאוד, במיוחד לאור העובדה שזהו הצופן הוותיק והנחקר ביותר בהיסטוריה של ההצפנה. ידוע ש-DES מכיל תכונות אקראיות טובות והוא חזק באופן יוצא דופן נגד קריפטואנליזה דיפרנציאלית וליניארית.
כאשר נדרש צופן קל משקל (lightweight) במיוחד, אפשר להתאים את DES-X על שימוש בתיבת החלפה אחת במקום בשמונה הקיימות ובכך להפחית באופן משמעותי את כמות השערים. לגרסה זו קוראים DESL (קיצור של DES Lightweight). היא הוצעה ב-2006 על ידי Gregor Leander, Christof Paar, Axel Poschmann, ו-Kai Schramm. ניתן לממשה בחומרה עם 1848 GE (תואמי שערים לוגיים), זאת מבלי לאבד מהתכונות הטובות של הצופן המקורי למעט החיסרון הברור של המפתח הקצר. אם משלבים את DES-X עם DESL (מוסיפים עוד שני מפתחות) מתקבל הצופן DESXL שהוא גם בטוח וגם מהיר מאוד במיוחד בחומרה מוגבלת משאבים וצריכת אנרגיה נמוכה כמו חיישנים לבישים או RFID.
צ'ייס אילי
צ'ייס פוסטר אילי (באנגלית: Chase Foster Ealey; נולדה ב-20 ביולי 1994) היא אתלטית אמריקאית. אלופת העולם (יוג'ין 2022) וסגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה
אילי נולדה בספרינגפילד שבאילינוי, ארצות הברית.
2019
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר 2019 סיימה אילי במקום השביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.82 מטר.
אלופת העולם
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.49 מטר, לפני גונג ליג'יאו מסין (20.39 מטר) ויסיקה סכילדר (19.77 מטר).
ספרטק
ספרטק (Спартак) הוא שמו הרוסי של ספרטקוס. המילה משמשת כשמם של מספר מועדוני וקבוצות ספורט בעולם. {{פירושונים| ברוסיה:
באוקראינה:
בסרביה:
בסלובקיה:
בגאורגיה:
ראו גם
}}
Secrets (אלבום)
Secrets (בעברית: סודות) הוא אלבומה השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית, טוני ברקסטון. האלבום יצא לאור ב-18 ביוני 1996, על ידי חברות התקליטים לה-פייס רקורדס ואריסטה רקורדס. האלבום זכה להצלחה מסחרית אדירה כאשר מכר 15 מיליון עותקים בכל העולם.
בארצות הברית זכה להצלחה רבה במיוחד כאשר מכר קרוב ל-6.3 מיליון עותקים נכון להיום מה שמזכה אותו ב-6 מעמדות פלטינה. בנוסף האלבום גם הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הטוב ביותר" בטקס אשר התרחש שנה לאחר מכן.
הצלחה מסחרית
בעת יציאתו האלבום הגיע למקום השני בארצות הברית ולמקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ עם מכירות של 170 אלף עותקים. נכון להיום מכירות האלבום עומדות על קרוב ל-6.3 מיליון עותקים במדינה מה שמזכה אותו ל-6 מעמדות פלטינה. בקנדה האלבום הגיע בעת יציאתו למקום ה-4 במצעד האלבומים הקנדי ונכון להיום מכירותיו עומדות על 700 אלף עותקים במדינה מה שמזכה אותו ב-7 מעמדות פלטינה.
בבריטניה האלבום הגיע למקום ה-54 בלבד בעת יציאתו אך לאחר 30 שבועות הצליח להגיע למקום ה-10. נכון להיות מכירותיו במדינה עומדות על 600 אלף עותקים ובכך זכאי למעמד פלטינה כפולה. באשר אירופה האלבום גם זכה להצלחה כאשר הגיע לראשי המצעדים של דנמרק, שווייץ והולנד, לחמישייה הפותחת באוסטריה, בלגיה, פינלנד, גרמניה ושוודיה ולעשירייה הפותחת באירלנד. באוסטרליה וניו זילנד האלבום הגיע למקום 11 והגיע למעמד פלטינה כפולה עם מכירות של 140 עותקים באוסטרליה ומעמד זהב עם מכירות של 7,500 עותקים בניו זילנד. נכון למאי 2010 מכירות האלבום עומדות על סך 10 מיליון עותקים.
קידום
על מנת לקדם את האלבום יצא ברקסטון לסיבוב ההופעות "Secrets Tour" בצפון אמריקה ואירופה אשר נמשך כשנה וחודשיים והתפרש על פני 150 הופעות. האלבום כולל בתוכו את הלהיט "Un-Break My Heart" אשר נחשב לאחד מהשירים המצליחים ביותר בהיסטורית ארצות הברית.
גאורג פון קלייסט
גאורג פרידריך פון קלייסט (בגרמנית: Georg Friedrich von Kleist; 25 בספטמבר 1852 – 29 ביולי 1923) היה גנרל פרשים גרמני, ומפקד קורפוס המילואים ה-23 בתחילת מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
פון קלייסט נולד ב-25 בספטמבר 1852 בריינפלד, פרוסיה המערבית. בשנת 1869 הוא התגייס ל, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-52 (ברנדנבורג ה-6 - פון אלפנסלבן). במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה לחם פון קלייסט בקרב גרבלוט, ואף נפצע במהלך הקרב, ולאחר החלמתו עבר לחיל הפרשים. בשנת 1887 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-3, ובשנת 1892 מונה למפקד רגימנט האולנים ה-3 (ברנדנבורג ה-1 - אלכסנדר השני, קיסר רוסיה). בשנת 1899 הועלה קלייסט לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1901 מונה למפקד פיקוח הפרשים הראשון. בשנת 1902 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ושנה לאחר מכן הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-38 בארפורט. ב-27 בינואר 1907 מונה קלייסט למפקח הכללי של חיל הפרשים והועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בשנת 1909 העניק לו וילהלם השני את עיטור הצלב הגדול של מסדר העיט האדום עם עלי אלון וכתר, ובשנת 1912 הוא פרש לביתו.
קלאופטרה הרביעית
קלאופטרה הרביעית  (ביוונית: Κλεοπάτρα; 138/135 לפנה"ס - 112 לפנה"ס) הייתה מלכה מצרית מבית תלמי לתקופה קצרה בין השנים 115-116 לפנה"ס ביחד עם בעלה שהיה אחיה תלמי התשיעי. מאוחר יותר נשאה לאנטיוכוס התשיעי מבית סלאוקוס ומלכה איתו במשותף על סוריה.
גאורג פון קלייסט
ביוגרפיה
ב-25 באוגוסט 1914 מונה קלייסט למפקד קורפוס המילואים ה-23, אשר הוקם כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, וכלל את דיוויזיות המילואים ה-45 וה-46. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הקורפוס נטל חלק בקרב איפר הראשון, וב-19 בדצמבר 1914 הוא נאלץ להתפטר מתפקידו עקב בעיות לב.
קלאופטרה הרביעית
קורות חיים
קלאופטרה הרביעית הייתה בתם של תלמי השמיני וקלאופטרה השלישית. היא הייתה אחותם של תלמי התשיעי, תלמי העשירי, קלאופטרה סלנה הראשונה וטריפאינה. היא נישאה בשנת 118/119 לאחיה תלמי התשיעי עוד בהיותו נסיך. ייתכן והיא הייתה אמם של תלמי השנים עשר ותלמי מלך קפריסין למרות שחלק גדול מהחוקרים משערים שאמם הייתה פילגש מצרית ממוצא לא ידוע.
גאורג פון קלייסט
ביוגרפיה
בשנים 1910–1918 הוא היה יו"ר האגודה המשפחתית של קלייסט, חבר בית האחוזה הפרוסי, ומסתיו 1918 היה יו"ר "הליגה הפרוסית", שפעלה למען השבת המלוכה. לאחר המלחמה התגורר קלייסט בווסקן, עד מותו ב-29 ביולי 1923.
קלאופטרה הרביעית
קורות חיים
לאחר מותו של תלמי השמיני, בחרה אשתו קלאופטרה השלישית את בנה תלמי העשירי כמלך שותף, אבל העם באלכסנדריה העדיף את אחיו הבכור תלמי התשיעי שהיה מושל קפריסין. ובשנת 116 לפנה"ס הגיע יחד עם אשתו קלאופטרה הרביעית לאלכסנדריה כדי למלוך עם אמו ואשתו במשותף. קלאופטרה השלישית מצאה שצמד האחים הם כוח חזק ורצתה להחליש את שליטתם, לכן אילצה בשנת 115 לפנה"ס את תלמי התשיעי להתגרש ממנה, תלמי שהיה קשור אליה לא יכול היה להתנגד לה. במקומה היא השיאה לתלמי התשיעי את אחותה הצעירה קלאופטרה סלנה.
גאורג פון קלייסט
משפחתו
פון קלייסט התחתן עם אנה ברברה פון נטוסיוס, ממנה נולדו לו 5 ילדים.
קלאופטרה הרביעית
קורות חיים
ייתכן והיא הייתה אמו של אנטיוכוס העשירי.
בר הבראוס
גרגוריוס בר הבראוס (בלועזית: Gregorios Bar Hebraeus; בארמית-סורית היה ידוע בשם "בר עבריא" (ܒܪ ܥܒܪܝܐ) -- "בן העברי", לאזכור מוצאו היהודי, ובערבית היה ידוע בשם אבו אל-פרג' גריגוריוס בן אהרן ובכינויו "אבן אל-עברי" (ابن العبري); 1226 – 30 ביולי 1286) היה בישוף בכנסייה הסורית-אורתודוקסית במאה ה-13. הוא ידוע בזכות חיבוריו על היסטוריה, תאולוגיה, פילוסופיה, דקדוק ושירה. הוא חיבר אנציקלופדיה נרחבת על כלל תחומי הידע האנושי. נחשב לאחד האישים הדגולים שיצאו מהכנסייה הסורית אורתודוקסית. חיבוריו מהווים מקור ידע חשוב על העולם המוסלמי בימי הביניים המאוחרים. בזכות זה שנולד וגדל כיהודי, ידיעותיו בעברית והתעניינותו בגורל היהודים הפכו אותו גם למקור חשוב להיסטוריה של יהדות ארצות האסלאם. רוב חיבוריו נכתבו בשפה הארמית-סורית, תורגמו בחלקם הקטן לערבית, ורובם לא יצאו בדפוס עד היום.
בן העברי נולד בשנת 1226 בעיר מלטיה שבמזרח אנטוליה. אביו אהרן היה רופא יהודי ידוע, והוא מעולם לא התכחש למוצאו. אמנם יש מי שניסו לקשר את השם "בר עבריא" לשם של העיר עברא שהמשפחה ברחה אליה לאחר הכיבוש המונגולי של מלטיה, אך אלה הם ניסיונות של מלומדים שקשה להם לעכל את עובדת הניידות בין הדתות והקהילות שהייתה קיימת במאה ה-13 בלבנט. בכנסייה הסורית אורתודוקסית מציינים בכל הפרסומים ללא כל התחמקות את מוצאו היהודי של בר עבריא.
הוא רכש את השכלתו באנטיוכיה וטריפולי. הוא מונה לבישוף בשנת 1246, לראש הכנסייה הסורית בחלב בשנת 1252, ולבסוף לפרימוס (ראש הכנסייה) במזרח כולו בשנת 1264. הוא נפטר בשנת 1286 בעיר מראגה שבצפון-מערב פרס ונקבר במוסול.
פילפהאזה
פילפהאזה (בהונגרית: Fülöpháza) הוא כפר יחסית חדש בנפת קצ'קמט שבמחוז באץ'-קישקון במרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בפילפהאזה אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה, כך, בשנת 1990 חיו בכפר 927 תושבים ובשנת 2021 חיים רק 804 תושבים.
האזור מיושב מאות שנים, אך היישוב עצמו הוקם רק בשנת 1948 והוכרז ככפר עצמאי לאחר שנפרד מפלפסאלאש (Fülöpszállás).
טורקמניסטן במשחקים הפאראלימפיים
טורקמניסטן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000), כששלחה למשחקים ספורטאי אחד, ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה טורקמניסטן חלק מעולם.
אואוגנזה
אוֹאוֹגֵנֵזָה (באנגלית: Oogenesis, לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: הִתְפַּתְּחוּת הַבֵּיצִית) היא תהליך יצירת תא הביצית.
השלב העוברי
ראשית תהליך האואוגנזה בשבוע החמישי של חיי העוברה, ובו נודדים תאים אל עבר השחלות המיועדות (בשלב התהוות השחלות). בשבוע התשיעי מתפתחים זקיקים מוקדמים (premordial follicies) מסביב לאואוגוניום, התא ראשוני שממנו מתפתחת הביצית. השליש הראשון של ההיריון מתאפיין בחלוקות מיטוטיות רבות של האואוגוניום. בשליש השני חלה היפרטרופיה (גדילה) של התאים האואוגוניומים לאואוציטים ראשונים בעלי 2n כרומוזומים, כאשר 2n מסמל דיפלואידיות ובאדם מדובר ב-46 כרומוזומים. ההיפרטרופיה מתרחשת בתוך הזקיקים הראשוניים. בשליש שלישי האואוציטים הראשונים נכנסים לשלב המיוזה הראשונה ונעצרים בשלב הפרופאזה הראשונה עד לבגרות המינית בגוף הנערה המתבגרת. בזמן הלידה כל שחלה של תינוקת מכילה מאות אלפי זקיקים.
שלב ההתבגרות המינית
תהליך האואוגנזה שנעצר בשלב הפרופאזה הראשונה בסוף התפתחות העובר ממשיך להתפתח בתחילת הבגרות המינית. בשלב זה מופרש ההורמון GnRH מההיפותלמוס, שמעורר הפרשת שני הורמונים: הורמון מחלמן (LH) ו-הורמון מגרה זקיק (FSH) מההיפופיזה הקדמית. המחזור החודשי הוא כ-28 ימים, כשהיום הראשון מסמל את תחילת דימום המחזור. תהליך האואוגנזה ממשיך כחמישים שנה ומתרחש כל חודש. מלבד התלות ההורמונלית, התהליך תלוי בשגשוג הזקיק השחלתי, בביוץ ובהפריה.
זקיקים
מרגע עירור זקיקים בשחלה, הזקיק מחדש את התפתחותו מסביב לאואוציט הראשוני. תהליך השגשוג מתחיל ביום הרביעי למחזור החודשי ומסתיים בסוף היום ה-12. האואוציט הראשוני ממשיך את תהליך המיוזה הראשון שנפסק בשלב העוברות ומתחלק לשני תאים הפלואידים (עם מחצית הכרומוזומים). האואוציט מתחלק לשני תאים לא שווים בגודלם. לתא הביצית המיועד, שהוא אואוציט שניוני, הומולוגי והפלואידי, כמות ציטופלזמה גדולה יותר. התא האחר נקרא גופיף קוטבי ראשון והוא זניח בשל כמות הציטופלסמה המועטה שברשותו.
הפריה
התהליך המיוטי השני ויצירת תא הביצית יושלמו אך ורק לאחר הפריית האואוציט השני, זאת אומרת, לאחר שתא זרע יפרה את הביצית. גם בסוף שלב זה, האואוציט יגדיל את כמות הציטופלזמה על חשבון גופיף קוטבי.
בחלק הראשון של ההפריה, הנקרא תגובה אקרוזומלית, תא זרע לאחר הבשלה נקשר אל החלבון חלבון קושר זרע של האזור השקוף מספר 3 (Zona pellucida sperm-binding protein 3) בכתר הזוהר (corona radiata). הקישור קושר את תא הזרע ומשחרר אנזימים הידרוליטיים מהאקרוזום. האנזימים מפרקים את הקשרים באזור השקוף (Zona pellucida) של קרום תא הביצית. תא הזרע הראשון שנקשר אל הקולטן ZP3 מכניס את הגרעין אל תוך הביצה. כתגובה לכניסת הגרעין אל האואוציט באנדוציטוזה, מתרחשת התגובה הקורטיקלית שבה נוצרת חסימה איטית בפני תאי הזרע האחרים על ידי הפרשת גרנולות קורטיקליות ויצירת מעטפת הפריה קשיחה. תאים שהגיעו באיחור לא יוכלו להיקשר ובזה תמה דרכם. אם באותו חלקיק שנייה נגעו שני תאי זרע, נוצרת הפריה עם שלושה גרעינים שלא תצלח. להפריה טטרפלואידית או טריפלואידית ומעלה אין משמעות אבולוציונית.
כעבור כ-5 שעות מכניסת תא הזרע האואוציט משלים מיוזה שנייה והופך לתא ביצית. שני הגרעינים ההפלואידים מתאחדים לגרעין דיפלואידי אחד ליצירת הזיגוטה. לאחר כ-16 שעות הזיגוטה מוכנה למיטוזה הראשונה.
מגדלור יפו
מגדלור יפו הוא מגדלור הנמצא באזור יפו העתיקה ופעל בין השנים 1865 – 1966.
היסטוריה
מגדלור יפו הוקם לראשונה בשנת 1865 כחלק מפעולות לשיפור מתקני נמל יפו שבנה השלטון הטורקי בעיקר בשל הגידול ביצוא מהארץ. הוא נבנה על בית המשקיף על הנמל. המבנה הנוכחי נבנה על ידי הבריטים בשנת 1936, והוא מתנשא לגובה של כ-29 מטרים מעל פני הים. בשנת 1966 הופסקה הפעילות במגדלור עקב פתיחת נמל אשדוד, ובעקבות כך גם פורקו חלקים מן המגדלור והורכבו במגדלור אשדוד.
המגדלור האיר בארבעה נצנוצים לבנים כל 14 שניות.
בשנת 2009 הונצח המגדלור בבול שהונפק בישראל.
Islands
Islands (בתרגום חופשי לעברית: איים) הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק המתקדם, קינג קרימזון.
הפקה
האלבום יצא ב-20 בדצמבר, 1971. זהו היה האלבום האחרון של הלהקה לפני הטרילוגיה של האלבומים הבאים של הלהקה. Larks' Tongues in Aspic, Starless and Bible Black ו-Red. זהו גם האלבום האחרון שבו התמלילן פיטר סינפילד, היה נוכח. זהו האלבום היחיד שבו השתתפו הסולן/בסיסט בוז בארל והמתופף איאן וואלאס.
האלבום כולל שש רצועות בלבד. שתיים מהן אינסטרומנטליות. השיר Ladies of the Road עוסק במיזוגיניה (שנאת נשים). השיר The Letters עוסק במשולש אהבה שמסתיים ברצח והתאבדות. האלבום מסתיים ביצירה שקטה, פסטורלית, עצובה ורכה הנושאת את שם האלבום, בו השר מתאר עצמו כאי הקשור לאיים נוספים תחת פני המים.
בסיום של גרסאות מסוימות של האלבום, כולל הגרסה הראשונה, נשמע קטע מתהליך הנגינה של הלהקה, ורוברט פריפ אומר "מה שנעשה.. נעשה זאת עוד שתי פעמים, פעם עם האבוב, ופעם בלעדיו". המשפט קיבל מעמד קאלט מסוים, ושימש כמשפט פתיחה לכל הופעות הלהקה מאז שנת 2014.
עטיפת האלבום מראה תמונות של ערפילית הטריפיד מקבוצת הכוכבים, קשת. העטיפה המקורית הייתה איור של הצייר והמשורר פיט סינפילד שכתב את כל המילים לאלבום.
האלבום יצא בהוצאה מחודשת עם מיקס סטריאו חדש (5.1) על ידי רוברט פריפ וסטיבן וילסון. האלבום כולל שתי יצירות ארוכות. Formentera Lady שנמשך 10 דקות, ושיר הנושא בעל 11 דקות.
ויקיפדיה (אסטרואיד)
ויקיפדיה (שם מלא: 274301 ויקיפדיה; באנגלית: 274301 Wikipedia) הוא שמו של אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-25 באוגוסט 2008 במצפה הכוכבים אנדרושיבקה שבאוקראינה. השם "ויקיפדיה" ניתן לאסטרואיד בינואר 2013, כמחווה לאנציקלופדיית האינטרנט הרב-לשונית ויקיפדיה. שמות קודמים או חלופיים לאסטרואיד הם: 2008 QH24, 2007 FK34 ו-1997 RO4.
גילוי האסטרואיד
האסטרואיד התגלה על ידי אסטרונומים ממצפה הכוכבים אנדרושיבקה. מצפה זה אחראי לגילויים של 101 אסטרואידים בין השנים 2003–2010, מתוך למעלה מ-483,000 אסטרואידים שהתגלו, נכון לתחילת 2017, והוא מצפה הכוכבים הפרטי היחיד ברחבי אוקראינה. האסטרואיד "ויקיפדיה" נצפה לראשונה על ידי צוות אנדרושיבקה ב-25 באוגוסט 2008 בשעה 22:46, שעון אוקראינה. בלילה שלאחריו האסטרואיד נצפה שוב באותו מצפה ואז קיבל את שמו הקודם "2008 QH24". לאחר מכן הוכח שאסטרואיד זה והאסטרואידים "2007 FK34 ו-"1997 RO4", שזוהו בהזדמנויות קודמות על ידי צופים שונים - הם, למעשה, אותו אסטרואיד.
מתן השם "ויקיפדיה"
השם הוצע על ידי אחד מחברי הוועד המנהל של "ויקימדיה אוקראינה", וההצעה הוגשה ל"ועדה לנומנקלטורה של גופים קטנים" באיגוד האסטרונומי הבינלאומי על ידי בעל מצפה הכוכבים. ההחלטה של הוועדה להעניק את השם "ויקיפדיה" לאסטרואיד פורסמה ב-27 בינואר 2013 בכתב העת המדעי "Minor Planet Circular" היוצא לאור על ידי המרכז לכוכבים מינוריים של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
בהסבר הרשמי לשם נאמר:
דרמות קוריאניות
דרמות קוריאניות (בהנגול: 한국드라마, תעתיק עברי: האנגוק דרמה) או קיי-דרמה הן סדרות טלוויזיה קוריאניות, המשודרות בשפה הקוריאנית ומיוצרות בקוריאה הדרומית, בעיקר בפורמט של מיני-סדרה. הדרמות הקוריאניות בעלות אלמנטים ייחודיים להן, אשר מפרידות אותן מתוכניות טלוויזיה מערביות וכן מאופרות סבון. דרמות קוריאניות אמנם נקראות דרמות, אבל מאוד מגוונות מבחינת ז'אנר: הן מחולקות לסדרות המתארות זמנים עדכניים-מודרניים ולסדרות המתארות התרחשיות היסטוריות של העם הקוראני (דרמות היסטוריות, דרמות סאגסוק), על שני הז'אנרים המרכזיים הללו חלות שלל סוגות טלוויזיוניות - החל מקומדיות רומנטיות, סדרות אקשן, מדע בדיוני ועוד.
סדרות קוריאניות שודרו החל משנות השישים של המאה ה-20 וקיבלו את הפורמט שלהן כפי שהוא היום החל משנות התשעים. דרמות קוריאניות מצולמות בלוח זמנים מאוד צפוף, אפילו שעות בודדות לפני שידור הפרק. התסריטאים עשויים לשנות את העלילה ותוכן הסיפור אפילו בעת ההפקה, ועל כן נחשבים כמאוד גמישים.
דרמות קוריאניות פופולריות בכל העולם, בעקבות הגל הקוריאני (כינוי לתופעה בת השנים האחרונות בה תכנים קוריאנים מקבלים תפוצה בינלאומית (לדוגמה: קיי-פופ, דרמות קוריאניות ועוד). חלק מן הדרמות הקוריאניות המפורסמות ביותר שודרו בערוצי טלוויזיה מוכרים ומפורסמים ברחבי העולם. לדוגמה, הדרמה דה ג'אנג גום נמכרה לתשעים ואחת מדינות.
פורמט
דרמות קוריאניות בדרך כלל מבוימות וכתובות על ידי במאי אחד ותסריטאי אחד, כך שנוצר סגנון כתיבה ובימוי כמעט זהה, בניגוד לסדרות טלוויזיה מערביות, בהן בדר"כ הסדרות נכתבות ומבוימות על ידי מספר תסריטאים ובמאים אשר עובדים יחדיו. במרבית המקרים תהיה עונה בודדה לדרמה עם כ-12 עד 24 פרקים. לדרמות היסטוריות ברוב המקרים יהיו יותר פרקים, אך עדיין תשודר בדרך כלל עונה אחת בלבד. הדרמות הפופולריות משודרות בערוצי טלוויזיה ארציים בקוריאה הדרומית ודרמות שאינן מופיעות בערוצים מרכזיים נקראות דרמות כבלים, בהן ניתן לחזות בתכנים יותר בוטים, כגון תכנים מיניים ואלימים בניגוד לערוצי הטלוויזיה הארציים השמרנים.
דרמות סאגסוק
המונח סאגסוק מתייחס לכל סדרה קוריאנית שמבוססת על אירועים ואישים היסטוריים. נושאים מרכזיים בדרמות הסאגסוק כוללים קרבות מפורסמים, מלוכה, אנשי צבא מובילים ותחבולות פוליטיות. באמצע שנות האלפיים דרמות היסטוריות השיגו הצלחה אדירה מחוץ לקוריאה הדרומית. דרמות סאגסוק פופולריות במיוחד, הן זוכות לאחוזי רייטינג גבוהים במיוחד ב-איראן, וייטנאם, קזחסטן ואזרבייג'ן.
דרמות מודרניות
דרמות מודרניות משודרות בדרך כלל לאורך עונה אחת ומונות כשנים עשר עד כשלושים ושניים. אורך פרק כשישים דקות. דרמות מודרניות יעסקו בדרך כלל בסיפור אהבה או בסיבוכי משפחה ומערכות יחסים. דמויות לרוב מוצגות בתור אידיאליות- גברים יהיו נאים, אינטליגנטים, רגשיים, חסונים ומוכנים לפגוש את אהבת חייהם. זה הפך לגורם מכריע בפופולריות הדרמות בקרב נשים, והשפיע על האופן בו גברים קוריאנים נראים בעייני גברים אסיאתיים אחרים.
היסטוריה
שידור רדיו, כולל שידור של דרמות רדיו בקוריאה החלו ב-1927 תחת הכיבוש היפני בקוריאה. לאחר מלחמת קוריאה דרמות רדיו שיקפו את מצב הרוח הלאומי.
שידור טלוויזיוני החל ב-1956 עם השקת תחת הטלוויזיה הניסיונית הראשונה- HLKZ-TV אשר נסגרה מספר שנים מאוחר יותר בעקבות שרפה. ערוץ הטלוויזיה הארצי הראשון היה רשות השידור הקוריאנית (KBS), שהתחיל את שידורו ב-1961. הסדרה הראשונה הייתה בת רבע שעה, שנקראה "שערי גן עדן" בערוץ HLKZ-TV. בשנות השישים מכשירי טלוויזיה היו יכולת מוגבלת, כך שסדרות לא יכלו להגיע אל קהל גדול יותר.
בשנות השבעים מכשירי טלוויזיה זכו לפופולריות יחד עם סדרות, שהפכו לייצג גיבורים לאומיים, במקום סמלים היסטוריים דרמטיים. סדרות מודרניות כמו כן פרצו באותה התקופה, והן הציגו סבל ודילמות אישיות של אנשים. מימון טכנולוגי היה מוגבל, ערוצים קוריאנים לא יכלו ליצור סדרות בעלות ז'אנרים שהשקעתן הכלכלית גבוהה, כגון אקשן ומדע בדיוני, בניגוד לסדרות זרות ואמריקאיות שהתפתחו מבחינה טכנולוגית.
בשנות השמונים סדרות מודרניות ניסו לעורר נוסטלגיה בקרב תושבים עירוניים, על ידי הצגת אורח חיים כפרי, שכן היה אופייני לקוריאה. בשנת 1987 סדרה קוריאנית הגיע לשיא רייטינג של 78%, שנחשב לאבן דרך בטלוויזיה הקוריאנית. "הרחובות נהיים שקטים בשעות בהן משודרות הסדרה, כל אדם במדינה יושב בבית מול הטלוויזיה"- כך נכתב בקוריאה טיימס. הציטוט מלמד על עלייה חדה בפופולריות של הסדרות הקוריאניות.
בשנות התשעים הביאו עימן עוד אבן דרך בטלוויזיה הקוריאנית. בעת התפתחות הטכנולוגיה, הזדמנויות חדשות צצו ותחילת העשור זכור עם פתיחת הערוץ הפופולרי- רשות השידור בסיאול (SBS), שסייעה וייזמה מחדש את המירוץ להשגת תשומת הלב של הצופים. סדרות חדשות צצו עקב התחרות בין הערוצים והן היו האבני דרך המרכזיים להפכית הדרמות הקוריאניות למה שהן היום, שכן הפורמט המשגשג של מיני סדרות פרץ אז- לאחר כל "האבולוציה" שהסדרות הקוריאניות עברו לאורך השנים, העשור הזה נחשב בתור תקופה של תחילת הדרמות הקוריאניות עם הפורמט והמאפיינים שלהן היום, יחד עם תחילת הגל קוריאני.
עם תחילת שנות האלפיים נוצרה סוגה חדשה בדרמות הקוריאניות, "אופנת הסאגסוק" (דרמות סאגסוק)- בה הדרך שהופקו והוצגו סדרות היסטוריות שונתה לחלוטין.
הפקה
בקוריאה, המון מן התקציב מושקע לטובת המראה החיצוני של הכוכבים הראשיים. במקרים מסוימים מושקעים כ-55%-65% מהתקציב על הופעה, בניגוד לסדרות יפניות בהן 20% מהתקציב מושקע על מראה חיצוני או סדרות אמריקאיות בהן כ-10% מהתקציב מושקע למטרה זו. כל דבר אחר, כולל משכורות, הוצאות חוץ, מיקום והוצאות אחרות מתוקצבות ממה שנותר מהתקציב. לעיתים קרובות, חברות הפקה חורגות מן התקציב ואינן מסוגלות לשלם משכורות. תופעה זו מתרחשת במיוחד אצל חברות הפקה קטנות, שמפיקות דרמות כבלים ונוהגות לצאת מכלל אחראיות ולהכחיש את האשמות. שחקנים בדרך כלל מקבלים תשלום על עבודתם בסוף החודש שבו שודר הפרק האחרון של הסדרה בה הופיעו. כוכבי הדרמות הגדולים והמפורסמים ביותר מרוויחים בסביבות 100 מיליון וון לפרק.
צילום
משום שהפקת דרמה דורשת תקציבים גבוהים במיוחד, חברות הפקה דוחקות בצוות לצלם פרקים בלוז עמוס ביותר, על מנת לשלם פחות כסף על השכרת מקום. בדרך כלל, ארבעת הפרקים הראשונים של דרמה מצולמים מראש, והשאר מצולם תוך כדי שידור הדרמה. תסריטאים, שאינם כותבים מראש את הדרמה, עלולים לשנות את התסריט אפילו מספר שעות לפני הצילום עצמו, על פי ביקורת הצופים וכמות הרייטינג. ההפקה עובדת ברוב המקרים עם שלושה צוותי צילום, שעובדים בסבבים על מנת להגביר את קצב הצילום. בגלל שינויים לא-עקביים בתסריט ולו"ז צילומים עמוס, שחקנים כמעט תמיד בכוננות, ואין להם זמן לעזוב את הסט או לישון כראוי. המדיה הקוריאנית קוראת לתופעה זו של שינה אי-סדירה, קצרה, במקומות ופוזיציות לא נוחות ג'וק-ג'אם (쪽잠), או בתרגום לעברית: שינות צד. דרמות קוריאניות משודרות בדרך כלל פעמיים בשבוע, אחד אחרי השני, ולכן צילום הפרקים צריך להיות מהיר. שחקנים קוריאנים הודו כי קיבלו עירוי בעת צילומים, בעקבות לוח זמנים קיצוני ותשישות.
קבוצות הפקה שולחות בדרך כלל לערוצים המשדרים שני סוגי קלטות: עותק ראשוני ועותק לגיבוי. עם זאת, בעקבות לוח זמנים צפוף, פרק בן 70 דקות ככל הנראה יגיע לתחנת השידור בשבע קלטות נפרדות, כל קלטת בת עשר דקות. זה קורה משום שתוך כדי שידור הפרק, הצוות עלול עדיין לצלם את הדקות האחרונות שלו או לערוך חלקים בו. לחברות ההפקה הגדולות יותר יש יעדי צילום משלהן לדרמות היסטוריות, עם סטים משוכללים ונרחבים.
שחקנים
שחקני הדרמות הפופולרים ביותר, פופולרים גם מחוץ אל קוריאה הודות לגל הקוריאני. בשנות האלפיים, נהיה נהוג ללהק כוכבי קיי-פופ לדרמות. קבלת פניהם אמנם מעורבת, אך רבים מהם נהיו מצליחים בתור שחקנים.
תסריטאים ובמאים
לעיתים רבות, תסריטאים ובמאים מוכרים כמו שחקנים בעצמם. רוב התסריטאים (כ-90%), הם תסריטאיות, שלא רק כותבות סיפורי אהבה אלא גם סיפורי אקשן. בהשוואה לקולנוע הקוריאני, הטלוויזיה יותר מושכת אלייה תסריטאים ותסריטאיות, משום שתנאי החוזה טובים יותר, ההכרה שיקבלו בתור תסריטאים גבוהה יותר וכמו כן גם המשכורת. תסריטאיות ובמאים מפורסמים נוטים להישאר בתחומם. בעת שרוב התסריטאיות הן נשים, רוב הבמאים הם גברים.
מוזיקה
למוזיקה יש תפקיד חשוב בדרמות הקוריאניות. פסקולים מקוריים מסכמים נוצרים לכל דרמה בנפרד, משום שהם מתארים את אופייה. בניגוד לסדרות אמריקאיות, מעריצים קונים אלבומי פסקול. הטרנד הזה החל בשנות התשעים, כאשר מפיקים החליפו פסקולים אינסטרומנטליים בשביל שירים שבוצעו על ידי זמרי קיי-פופ. בשנות האלפיים נהיה נהוג לשחקנים ראשיים לקחת חלק בפסקולים המקוריים, חלקית בגלל שנהגו להעסיק זמרי קייפופ בתור כוכבים של דרמות. לעיתים, פסקולים מקוריים של קיי-דרמות הגיעו אל תחילת טבלאות הלהיטים, עם מכירות גבוהות של אלבומים דיגיטליים ואלבומים פיזיים. מלחין פסקולים מקוריים לרוב יחפש אחר זמרים בעלי הצלחה קודמת בתחום. לעיתים, זמרים נותנים את שיריהם לדרמות ובאופן נדיר זמרים זרים מוזמנים על מנת לבצע שירים מדרמות.
דרמות קוריאניות בישראל
בשנת 2007, שודרה הדרמה הקוריאנית הראשונה בישראל בערוץ ויוה- "סאם סון המתוקה", ומאז שודרו עוד דרמות באותו הערוץ בעקבות התעניינות שהקהל הישראלי הראה כלפי הז'אנר. ב-2008 העיתון ידיעות אחרונות, אחד מהעיתונים הגדולים בישראל, תיאר את הפופולריות של הדרמות הקוריאניות בישראל בתור "מהפכה" בטעם תרבותי. מעריצי הדרמות בישראל לא הסתפקו רק בדרמות שויוה שידרו, ולכן קמו אתרים וקבוצות מתרגמים שתרגמו דרמות קוריאניות לעברית מתרגומן באנגלית, דבר שגרם לתפוצה רחבה יותר והגדלת קהל המעריצים.
ריאן מקפארטלין
ביוגרפיה
ריאן נולד בשיקגו, אילינוי לסטיב ולואיז מקפארטלין, והוא בוגר אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממנה יצא עם תואר בתקשורת. לאחר סיום האוניברסיטה בילה חצי שנה באוסטרליה וניו זילנד ואז שב לדרום קליפורניה כדי לפתח את קריירת המשחק שלו.
הוא עבד מספר שנים כדוגמן של אברקרומבי אנד פיץ'.
קריירה
תפקיד המשחק הראשון שלו היה בסדרה "האומנת" לצד פראן דרשר ברשת CBS, והתפרסם כששיחק באופרת הסבון "תשוקות" (2001-2004) בתפקיד של האנק בנט. שנה לאחר מכן, שיחק בסדרה הקומית "החיים עם פראן" שוב לצד פראן דרשר ברשת The WB. הוא נבחן לתפקיד סופרמן בסרט סופרמן חוזר אך הפסיד לברנדון ראות'.
בשנת 2013 שיחק במספר פרקים בסדרת הדרמה "חשיפה לדרום" בתפקיד קרטר קובינגטון, ושיחק בקומדיה הרומנטית "טעות מהסוג הנכון" לצדה של קתרין אוהרה.
בשנת 2016 התארח בסיטקום "צער גידול בנות - הדור הבא", אשר מהווה סיקוול לסדרה "צער גידול בנות". באותה שנה הצטרף לקאסט העונה הרביעית לסדרה "עוזרות בית נחושות" בתור קייל. בשנת 2018 השתתף בסרט "לצוד את האויב".
בשנת 2022 כיכב לצדה של ג'ולי גונסלו במותחן הפשע הטלוויזיוני "Cut, Color, Murder" מבית ערוץ הולמרק.
חיים אישיים
מקפארטלין הוא מאמן אישי מוסמך.
הוא נישא לשחקנית דניאלה קירלין ב-26 באוקטובר 2002, ולהם שני בנים.
מתחביביו של מקפארטלין אפשר למנות: צלילה, סנובורד וטניס.
סימון איהאמר
סימון איהאמר (בגרמנית: Simon Ehammer; נולד ב-7 בפברואר 2020) הוא אתלט שווייצרי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לרוחק וזוכה מדליית ארד, סגן אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בקרב שבע וסגן אלוף אירופה (מינכן 2022) בקרב עשר.
ביוגרפיה
איהאמר זכה במדליית זהב בקרב עשר באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בשנת 2019, ובמדליית זהב בקפיצה לרוחק באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 בשנת 2021.
סגן אלוף העולם באולם בקרב שבע
באליפות העולם באולם שנערכה בשנת 2022 בבלגרד שבסרביה זכה איהאמר במדליית כסף בקרב שבע בתוצאה של 6363 נקודות, אחרי דמיאן וורנר מקנדה (6489 נקודות) ולפני אשלי מולוני מאוסטרליה (6344 נקודות).
סגן אלוף אירופה בקרב עשר
חודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה במינכן.גרמניה באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בקרב עשר בשיא לאומי חדש של 8468 נק', אחרי ניקלאס קאול מגרמניה (8545 נק') ולפני ‏יאנק אויגלנה מאסטוניה (8346 נק').
דייוויד ג'יימס אליוט
ביוגרפיה
אליוט נולד באונטריו, קנדה כדייוויד ויליאם סמית' כילד אמצעי מבין שלושה בנים. בנעוריו ניגן בלהקה ועזב את התיכון על מנת להגשים את חלומו להיות כוכב רוק אך שנה לאחר מכן השלים את לימודיו ולאחר מכן למד החל ללמוד באוניברסיטה המטרופולינית של טורונטו, שם סיים את לימודי בשנת 1982.
הוא נבחן לפסטיבל תיאטרון באונטריו והתקבל אליו, לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס ואימץ את שם הבמה ג'יימס אליוט לאחר שגילה כי ישנו שחקן בשם דייוויד סמית. הוא הופיע בתחילה במספר סדרות טלוויזיה ובין היתר ב"נוטס לנדינג" ו"דוגי האוזר".
בשנת 1988 הצטרף לעונה השלישית של סדרת הדרמה המשפטית "Street Legal" של ערוץ CBC Television (אנ'), בדמותו של ניק דלגאדו אותו גילם גם בשתי העונות הבאות עד 1991.
ב-1994 שיחק תפקיד קבוע בארבעה פרקים של "מלרוז פלייס" והתארח בפרק של "סיינפלד". ב-1995 החל לשחק את התפקיד הראשי בסדרה המשפטית "ג'אג", שם שיחק במשך עשר עונות עד סיום הסדרה. ב-1996 נבחר על ידי מגזין פיפל כאחד האנשים היפים בעולם.
ב-2001 הופיע בקומדיה "פסיכולוגיה בגרוש" לצד קורטני קוקס.
בשנת 2020 החל לשחק בסדרת הדרמה האמריקאית "נאחזת בקרח". בפברואר 2020 פורסם כי אליוט ישחק לצד מינקה קלי ואלון אבוטבול בסרט הביוגרפי "לנסקי" על חייו של מאיר לנסקי המאפיונר היהודי. הסרט יצא בשנת 2021.
פלמ"ח
הפלמ"ח (ראשי תיבות: פלוגות מחץ), היה הכוח הצבאי המגויס של ארגון "ההגנה", ששימש כצבא של המדינה היהודית שבדרך, בארץ ישראל בשנים 1941–1948.
הפלמ"ח הוקם ב-15 במאי 1941, ל"ג בעומר, על בסיס סגל פיקודי של אנשים שפעלו כבר יחד במסגרת "הפלוגה הנודדת" ו"פלוגות השדה" בסוף שנות ה-30, תחת פיקודו של יצחק שדה. הוחלט כי כוח זה יפעל בשיטות של לוחמה זעירה, יבצע סיורים לוחמתיים, חבלה, גישוש, תקיפה, ו"יכין את השטח" לקראת מתקפה נאצית, אם וכאשר זו תבוא. את הפיקוד על היחידה החדשה קיבל יצחק שדה, שהיה כפוף ישירות למטה הכללי של "ההגנה".
בשלבים הראשונים של מלחמת העצמאות היה הפלמ"ח עמוד השדרה של הכוח הצבאי של היישוב, מילא תפקיד מרכזי בקרבות בצפון ובמרכז, ונשא בעיקר עול הגנת הנגב, עד שצבא ההגנה לישראל סיים להתגייס ולהתארגן ללחימה. לפלמ"ח הייתה גם תרומה חשובה בתחומים אחרים, כמו המאבק בשלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל, ההעפלה, העלייה לארץ ישראל, ההתיישבות, התרבות, הספרות העברית והזמר העברי.
הפלמ"ח יצר הוויה ייחודית של לוחמים, חלוצים ומפקדים, אשר התגלמה בדמויות כגון יגאל אלון ויצחק רבין. עם הקמת המדינה וצה"ל ב-1948, פורק מטה הפלמ"ח ויחידותיו שולבו בשורות הצבא הסדיר.
השפעתו של הפלמ"ח על תולדותיה של מדינת ישראל, על תרבותה ועל ההיסטוריה שלה, חורגת מתרומתו הצבאית, החשובה כשלעצמה.
הקמת הפלמ"ח
בתחילת שנת 1941 נראה היה כי האופק בשמיו של היישוב העברי בארץ ישראל קודר: במאי 1940 נכבשה צרפת בידי גרמניה הנאצית, ובריטניה עמדה לבדה מול האיום של מדינות הציר ובמיוחד של גרמניה הנאצית שצבאה התקרב אליה ואל שטחים שבשליטתה; ארווין רומל יצא למסע מלחמה באפריקה אל עבר נהר הנילוס, ונראה היה כי ארץ ישראל עלולה ליפול לידיו; אנשי צרפת של וישי השתלטו על סוריה ולבנון; הנאצים כבשו את יוון וכרתים; ובעיראק תפס את השלטון רשיד עאלי אל-כילאני שהיה פרו-נאצי. כל אלה גרמו לצורך ליצור כוח שיגן על היישוב העברי בארץ ישראל, במקרה של פלישת גרמניה הנאצית, וזאת במקביל להשתתפות לוחמים יהודיים ארץ-ישראליים בצבא הבריטי.
לאחר כיבוש צרפת וגירוש הצבא הבריטי על ידי הגרמנים, החליטה ממשלת בריטניה על הקמת כוחות למבצעים מיוחדים של פשיטה וחבלה בעורף הגרמני, חלקם במסגרת הצבא הבריטי וחלקם במנהלת המבצעים המיוחדים. בתחילת 1941 גייסה מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית, בהסכמת מוסדות היישוב, קבוצת צעירים יהודיים להקמת כוח פשיטה וחבלה. במקביל, גם הצבא הבריטי, שבינו לבין מנהלת המבצעים המיוחדים התנהל מאבק סמכויות, החליט להקים כוח דומה. כוח זה, שנקרא בשם 'פלוגות המחץ' (פלמ"ח), הוקם ב-15 במאי 1941, ל"ג בעומר. ב-19 במאי 1941 יצא כוח של 23 מהמתנדבים הראשונים, מטעם מנהלת המבצעים המיוחדים, ובפיקוד קצין בריטי, לפשיטה על בתי הזיקוק בטריפולי שבלבנון, שנשלטה בידי צרפת. פעולה זו, שנכשלה, נחשבת לפעולה הראשונה של הפלמ"ח. ביוני 1941 כבר נשלחו כוחות גדולים יותר של הפלמ"ח לפעולות סיור וחבלה בתוך סוריה ולבנון כדי לסייע לצבא הבריטי לכבוש אותם מידי צרפת.
הפלוגות הושתתו על סגל פיקודי של אנשים שפעלו כבר יחד במסגרת "הפלוגה הנודדת" ו"פלוגות השדה" בסוף שנות ה-30, תחת פיקודו של יצחק שדה. הוחלט כי כוח זה יפעל בשיטות של לוחמה זעירה, יסייר, יבצע חבלה, גישוש ותקיפה, ו"יכין את השטח" לקראת מתקפה נאצית, אם וכאשר תבוא. את הפיקוד על היחידה החדשה קיבל יצחק שדה, שהיה כפוף ישירות למטה הכללי של "ההגנה". סגניו במטה הראשון היו: דוד (דוידקה) נמרי וג'ורה שינאן. המחלקה הסורית הייתה יחידת המסתערבים הראשונה של ההגנה, ופעלה במסגרת הפלמ"ח. בשלב הראשון נועדה לפעולות מודיעין וחבלה במסגרת הפלישה לסוריה וללבנון (מבצע אקספורטר, יוני - יולי 1941). מסתערבים נוספים נשתלו בסוריה ובלבנון אחרי הכיבוש הבריטי, במטרה להכין תשתית למודיעין ולפעולות חבלה למקרה של כיבוש גרמני.
בשל קשיי תקציב הוחלט כי הלוחמים ימשיכו בעיסוקיהם ויקראו אחת לחודש לשבוע אימונים והכרת הארץ. עם התקרבות הסכנה הנאצית לארץ ותוכנית הבריטים לנטישת האזור, ניאותו הבריטים לממן גיוס מלא של 300 בחורים שנועדו להיות סיירים וחבלנים. בכסף שהוקצב גויסו גם יתר הבחורים.
מפקד הפלמ"ח, יגאל אלון, מספר כי הפלמ"ח הוקם בחורשת אקליפטוסים לחוף הכנרת, "חורשה שזכתה להיכנס להיסטוריה", הוא ואביו ראובן פייקוביץ, היו נוכחים באותו מעמד בו הוקם הפלמ"ח.
הפעולות הראשונות
פעולות ראשונות נוספות היו השתלטות על גשרי נהר הליטני ערב מבצע הפלישה הבריטית ללבנון, שנשלטה על ידי אנשי צרפת של וישי (Operation Exporter). כיתת פלמ"ח בפיקודו של יגאל אלון תפסה את הגשרים, והחזיקה בהם במשך למעלה מיממה על מנת לאפשר את מעבר הכוחות הבריטיים צפונה, אל צור וצידון, אך משהכוחות איחרו לבוא, נאלצה הכיתה לסגת לאחר כיממה. באותו מבצע העביר כוח סיירים בראשות משה דיין כיתת לוחמים אוסטרלית אל עורף העמדות הצרפתיות מצפון לראש הנקרה. פעולות אלו הוכיחו כי כוח האדם העומד להקמת הגוף החדש הוא מיומן, ומסוגל להתמודד עם כוחות אחרים (צרפתים אנשי וישי, ערבים) כראשון בין שווים.
"מצדה על הכרמל"
עם התקדמות הנאצים אל עבר ארץ ישראל בשנת 1942, היה הפלמ"ח מאורגן במחנות, ועובר אימונים. אנשי הפלמ"ח נשלחו אל הקיבוצים דורות וגת במטרה לנסות ולעכב את הפולש הגרמני, אם זה אכן יגיע. הייתה זו משימה שהייתה הרבה מעבר ליכולתם של אנשי הפלמ"ח בתקופה זו, הן מבחינת כוח האדם, והן מבחינת החימוש והציוד (בהיעדר נשק בזמן היציאה דרומה נשלחו הלוחמים עם מקלות קפ"פ). הוכנו תוכניות לעיכוב הכוח הפולש באמצעים של חבלה, מיקוש ומארבים. הוקמה המחלקה הגרמנית, מיוצאי גרמניה ודוברי גרמנית כשפת אם, בפיקודו של שמעון קוך, הוא שמעון אבידן, לימים מפקדה של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות, על מנת לפעול מאחורי קווי האויב, תוך התחזות לגרמנים. היורדים לנגב השתלמו בסיירות, בצליפה, ובפעולות גרילה בחוליות קטנות.
בה בעת הכין המטה הכללי של ההגנה תוכנית הגנה כוללת ליישוב, למקרה של פלישת הגרמנים. תוכנית זו כונתה "מצדה על הכרמל" וכללה התבצרות בצפון הארץ, במרחב שבין הרי נצרת, נחל עירון וזכרון יעקב. על התוכנית עמלו יצחק שדה והפרופסור לארכיטקטורה יוחנן רטנר. תקופה זו, שבה היה חוסר ודאות באשר לעתיד קיומו של היישוב, מכונה מאתיים ימי חרדה.
רומל הובס בקרב אל עלמיין השני, וכל התוכניות נותרו מבלי צורך לבצען. הבריטים הפסיקו לממן את הפלמ"ח, וארגונים יהודיים כדוגמת הסוכנות וההסתדרות לא חפצו בכך. בלית ברירה הקיבוץ המאוחד בהנהגת טבנקין, לבקשתו של משה סנה ובהסכמה שבשתיקה של דוד בן גוריון, לקח על עצמו את אירוחם של פלוגות הפלמ"ח במשקים בעמק הירדן ועמק יזרעאל בתמורה לימי עבודה שתרמו אנשי הפלמ"ח בישוביו. הרווח הגדול מתקופה זו היה יצירת תוכנית לשילובו של הפלמ"ח ככלי בפעולתו של גוף צבאי גדול. כאשר פרצה, כעבור שנים לא רבות, מלחמת העצמאות, נלמדו לקחים אלה והפלמ"ח שולב בפעולתו של צה"ל.
הכשרה
לאחר הניצחון הבריטי באל עלמיין, בשנת 1942, לא ראו הבריטים עוד צורך בקיומו של הפלמ"ח, והפסיקו את המימון והסיוע שניתן לו. הארגון נאלץ לרדת למחתרת. בשלב זה הציע יצחק טבנקין כי הארגון יחזיק את עצמו באמצעות עבודה בקיבוצים: כל קיבוץ יקבל מחלקת פלמ"ח, יספק לה מזון, מגורים ומשאבים אחרים (כנשק), ובתמורה תעבוד המחלקה בשדות הקיבוץ ותסייע בשמירתו ובהגנה עליו. הצעה זו התקבלה באוגוסט 1942. הוחלט כי הפלמ"ח יתאמן 8 ימים בכל חודש, יעבוד 14 ימים, וינוח שבעה ימים.
שילוב זה של עבודה חקלאית ואימונים יצר כוח נייד ועצמאי, אשר עבודת חבריו סיפקה את מרבית תקציבו. ב-1944, לאחר שרבים מאנשי הפלמ"ח סיימו שנתיים של שירות והשתחררו ובמקביל, רבים מאנשי הפלמ"ח התגייסו לבריגדה היהודית, שהוקמה באותה עת, נוצר משבר עקב מחסור בכוח אדם. בעיה זו נפתרה על ידי הוספת שלב מקדים לעלייה להתיישבות אצל גרעיני תנועות הנוער שחבריהם הגיעו לגיל 18 ויצירת מסגרת שנקראה "הכשרה מגויסת". מסגרת זו, שנקבע לה זמן של שנתיים, נתקבלה תחילה על ידי הקיבוץ המאוחד, בינואר 1944, וחייבה את גרעיני תנועות הנוער: הנוער העובד, התנועה המאוחדת והמחנות העולים ומייד אחר כך הצטרף גם השומר הצעיר. שלב ההכשרה המגויסת איפשר את גיוסם הסדיר של גרעינים מן הקיבוצים, המושבים והערים. כך הרחיב הפלמ"ח את כוח האדם שלו ואימונם של גרעינים אלו במסגרת משותפת איפשר גם הקמת יישובים נוספים.
האימון הבסיסי כלל אימוני כושר גופני, אימוני קליעה בנשק קל, קרב פנים אל פנים, טופוגרפיה, עזרה ראשונה, ופעולה בכיתות. כל איש פלמ"ח עבר אף אימונים בשחייה ובחתירה, שכן אחד מתפקידיו החשובים של הפלמ"ח היה הבאת העולים מספינות המעפילים אל חופי הארץ.
לאחר האימון הבסיסי עברו אנשי הפלמ"ח אימון מתקדם בשטחים הבאים: חבלה וחומרי נפץ, סיור, צליפה, קשר ואלחוט, הפעלת מקלעים, הפעלת מרגמות. אימון פלוגתי כלל מסעות ארוכים ברגל ששולבו באימונים באש חיה.
הפלמ"ח הדגיש את הכשרתם של מפקדי שדה עצמאיים בעל מחשבה רחבה, המשמשים כדוגמה אישית לפקודיהם. שני הקורסים הפיקודיים המרכזיים היו קורס מ"כים וקורס מ"מים שנערכו בג'וערה, ובהם הוכשרו מפקדי כיתות, מפקדי מחלקות ומפקדי פלוגות. בוגרי קורסים אלה יהוו את הבסיס לסגל הפיקודי של צה"ל.
הרזרבה של הפלמ"ח
הרזרבה של הפלמ"ח הייתה חיל המילואים המיוחד שלו, והיוו למעשה את כוח המילואים הראשון של הכוח המגן העברי.
במהלך שנת 1943 משהפך הפלמ"ח לכוח מגויס של ממש שהתבסס על צווי גיוס מטעם המוסדות הלאומיים הנבחרים, יכלו מפקד הפלמ"ח ומטהו לקבוע את פרקי הזמן המינימליים הנדרשים כדי לאמן ולהכשיר את הלוחמים בתנאי העבודה והאימונים, בהתאם למקצועותיהם הצבאיים ותפקידיהם.
תקופת השירות של לוחם רגלי נקבעה לשנתיים: בשנה הראשונה הוא אמור היה לעבור אימון בסיסי, ואילו השנה השנייה הוקדשה לאימון מתקדם במקצוע הלחימה הייחודי אליו שובץ. כתוצאה מכך שחרר הפלמ"ח מהשרות הסדיר החל מסוף שנת 1944 מאות לוחמים מאומנים. שחרור זה אחרי שנתיים של שירות העמיד דילמה חדשה: מה לעשות במשתחררים? האם לשבצם במסגרת כלשהי של ה"הגנה" (חיל שדה, חיל משמר, גדנ"ע, שירות רפואי, שירות קשר וכדומה), או להקים חיל מילואים מיוחד של הפלמ"ח?
התשובה לכך ניתנה ב-1944 כאשר מטכ"ל ההגנה אישר את הקמת חיל המילואים של הפלמ"ח - "הרזרבה". רוב משוחררי הפלמ"ח שובצו אל הרזרבה ומיעוטם ליחידות ההגנה האחרות.
ה"ריזרביסטים" נקראו מדי פעם לאימונים לפי יוזמת קצין הרזרבה במטה הפלמ"ח, אולם לא נקבע שיעור חודשי או שנתי קבוע של אימונים אלה.
במהלך השנים הבאות שותפו לוחמי הרזרבה גם במבצעים.
"הסזון"
לפלמ"ח היה תפקיד מכריע במסגרת הסזון. "הסזון" הוא המאבק שניהל ארגון ההגנה נגד ארגוני הסירוב בשנים 1944–1945 על פי הנחיות המוסדות הנבחרים של היישוב, ואשר כלל גם הסגרת אנשי אצ"ל לידי הבריטים, משאלה סירבו להכיר בלגיטימיות של הנהגת היישוב הנבחרת, ובהנחיותיהם לאופן שבו נכון לנהל את המאבק בבריטים.
על הפלמ"ח, כזרוע מבצעת של ההגנה, ועל אנשי הש"י, הוא שירות הידיעות של ההגנה, הוטלה המשימה. במהלך הסזון, בין נובמבר 1944 למרץ 1945, נחטפו מספר אנשי אצ"ל למקומות מסתור שם כלאו אותם וניסו להוציא מהם מידע, לפעמים תוך שימוש בכוח פיזי. במספר מקרים נמסרו אנשי האצ"ל לידי הכוחות הבריטיים.
הפקודה לאנשי הפלמ"ח ליטול חלק בפעילות זו עוררה מצידם מחאה. יגאל אלון מתאר בספרו "מערכות פלמ"ח" את הוויכוח שהיה להנהגת הפלמ"ח עם הלוחמים. כמו כן, טוען אלון בספרו כי ההנהגה הצבאית המזוהה עם הפלמ"ח (אלון, ישראל גלילי, יצחק שדה) תמכה אך ורק במעצרם של "הפורשים", אך מחתה מול עמדתו של בן-גוריון והוראתו לש"י להסגיר מהם לידי הבריטים.
ההעפלה והמאבק נגד הבריטים
לאחר תום מלחמת העולם השנייה החל היישוב היהודי בארץ ישראל במאבק פעיל כנגד הבריטים. אנשים כמשה סנה ראו בהמשך השלטון הבריטי המונע את העלייה החופשית כמכשול העיקרי להגשמת השאיפות הלאומיות של העם היהודי, בתקופה שלאחר השואה. בספטמבר 1945 הוחלט לארגן את המאבק בבריטים בתנועה מאוחדת של כל הגורמים הציוניים, שתיקרא תנועת המרי העברי. בהוראות ששלח דוד בן-גוריון לסנה, באוקטובר 1945 נאמר: "מן ההכרח לנקוט בחבלות ובתגמול, לא טרור אישי, אבל גמול על כל נרצח על ידי שלטונות 'הספר הלבן'. כל פעולת חבלה צריכה להיות רבת משקל ורושם, ויש להיזהר ככל האפשר מקורבנות אנושיים". הגוף האידיאלי לתכלית זו היה הפלמ"ח. בשלב זה הוחלף יצחק שדה ביגאל אלון כמפקד הפלמ"ח. לסגנו של אלון מונה אורי ברנר.
משימה לאומית נוספת הייתה קליטת שארית הפליטה של יהודי אירופה, אשר הגיעו אל חופי הארץ באוניות מעפילים, עליהן נערך מצוד על ידי השלטונות הבריטיים. היה זה תפקידו של הפלמ"ח לקלוט את העולים על החופים, ולהעבירם לקיבוצים שם נקלטו.
פעולותיו הצבאיות הבולטות של הפלמ"ח בתקופה זו היו:
לאחר "השבת השחורה" ב-29 ביוני 1946, שבה נעצרו חברי פלמ"ח והגנה רבים, חדל הפלמ"ח במאבק המזוין בבריטים, ומאבקו לעצמאות ולעלייה חופשית קיבל צורה אחרת, והתרכז בהתיישבות ובהעפלה. במאבק המזוין בבריטים המשיכו האצ"ל והלח"י עד לעזיבתם את הארץ במאי 1948.
מלחמת העצמאות
עם החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה מנה הפלמ"ח 4 גדודים ובהם 12 פלוגות. כ-2,100 איש בשירות סדיר, וכ-1,000 אנשי מילואים. ב-1 באוקטובר 1947 הוטלה על הפלמ"ח האחריות לביטחונו של כל מרחב הנגב. פעולותיו של הפלמ"ח בתקופה זו היו:
הצרכים הכתיבו שינוי ארגוני מהיר תוך הגדלת המסגרות. כך הורכבו תוך זמן קצר על בסיס הפלוגות הוותיקות שלוש חטיבות:
לאחר החלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר ופרוץ מלחמת העצמאות, הוטלה על הפלמ"ח האחריות על חזית הדרך לירושלים. הפיקוד על חזית זאת הוטלה על קצין המבצעים של הפלמ"ח יצחק רבין. לצורך זה הקים הפלמ"ח שני גדודים חדשים: הגדוד החמישי בפיקודו של שאול יפה, והגדוד השישי בפיקודו של צבי זמיר. מדיניות ליווי השיירות תוך השארת הרכסים השולטים בידי האויב נכשלה. כישלון זה לא רק שגרם למצור חלקי על ירושלים אלא גם לנסיגתה של ארצות הברית מתמיכתה בהקמתה של מדינת ישראל ב-19 במרץ 1948. בסוף מרץ הודח יצחק רבין מתפקידו ובמקומו מונה פקודו שאול יפה. אך יפה נפצע אחרי ימים אחדים בקרב שיירת חולדה. לבסוף החליט בן-גוריון לשנות מדיניות, לעבור ממדיניות הגנתית למדיניות של התקפה ויוזמה, ולהשתלט על הרכסים השולטים על הדרך לירושלים. כדי לבצע משימה זו הוא הטיל ב-1 באפריל על מטכ"ל ההגנה להשתלט על הדרך במבצע "נחשון".
פעולותיו של הפלמ"ח בפרוץ מלחמת העצמאות נתנו שהות לארגן את כוח המגן בארץ, לאמנו ולחמשו, לקראת המלחמה, בעוד הפלמ"ח כחלק הסדיר והמגויס של הגנת הארץ נושא בעול המאבק, ומפקדיו משמשים כגרעין הפיקודי ממנו יוצאים מפקדי צה"ל אף בחטיבות אחרות, כגון חטיבת גבעתי, וחטיבה 8 - חטיבת המשוריינים של יצחק שדה. בשלב זה לחם הפלמ"ח בגליל המערבי ובעמק יזרעאל, בנגב, ובגליל המזרחי.
חודשיים לאחר פרוץ הלחימה הכפיל הפלמ"ח את מספר אנשיו, ומנה שישה גדודים ובהם כששת אלפים לוחמים. בשלב זה החל הפלמ"ח להתלכד בחטיבות. הראשונה הייתה חטיבת הנגב אשר נוצרה מכוח האחריות שקיבל הפלמ"ח על הגנתו של הנגב. בגליל הוקמה חטיבת יפתח במהלך מבצע יפתח שבו שוחרר הגליל המזרחי. במרכז הוקמה חטיבת הראל אשר נשאה בתפקיד ההגנה על ירושלים. הפיקוד על החטיבות נלקח ממטה הפלמ"ח והוא עסק עתה בקליטת כוח אדם ובהדרכה. בהמשך ישמש מטה הפלמ"ח כמטה לניהול מבצעים כגון מבצע יורם לכיבוש לטרון, ומבצע דני.
במהלך הלחימה במלחמת העצמאות השתתפו חטיבות הפלמ"ח במבצעי "נחשון", "יבוסי", "יפתח", "מכבי", "יורם", מבצע ההר, "דני", "מבצע יואב" ועוד רבים אחרים. עיקר לחימת הפלמ"ח הייתה בצפון, בנגב ובפריצת הדרך לירושלים. מחיר הדמים ששילם הפלמ"ח במלחמה היה כבד. כאלף לוחמים נפלו במהלך המלחמה, כעשרים אחוזים מן הכוח.
פירוק הפלמ"ח
אחת ההחלטות של דוד בן-גוריון הייתה ההחלטה על פירוק המטה הנפרד של הפלמ"ח (שנודע בשם "פירוק הפלמ"ח") והטמעת יחידותיו בתוך צה"ל, כחלק בלתי נפרד ממנו. החלטה זו עוררה התנגדות רבה, ובמשך שנים רבות הדהדה בארץ השאלה "למה פירקו את הפלמ"ח?". החלטה זו הייתה חלק ממדיניותו של בן-גוריון ליצור צבא אחד ויחיד למדינה הצעירה. (מושא נוסף של מדיניות זו, שעורר לא פחות פולמוס, הייתה ספינת הנשק של האצ"ל, "אלטלנה"). ב-7 בנובמבר 1948 הורה בן-גוריון על הפסקת פעולתו של מטה הפלמ"ח. יש שראו בפעולה זו משום פעולה צרת עין שנבעה ממניעים פוליטיים - חיסול כוחה העצמאי כביכול של מפ"ם והשומר הצעיר, לקראת הקמת הקואליציה עם תנועות המרכז והדתיים לאחר הבחירות לכנסת הראשונה. כתב איש מפ"ם יהודה בן חורין:
לאחר פירוק הפלמ"ח ערכו יוצאי הפלמ"ח מספר כנסים, הראשון שבהם היה באוקטובר 1949, בסיום מלחמת העצמאות.
בכנס של יוצאי הפלמ"ח ב-1953 אמר יגאל אלון שהפלמ"ח היה חיל ככל החילות בצה"ל, מפקדיו מונו על ידי הפיקוד העליון ולא היה זרוע פוליטית של מפלגה כלשהי. ולכן לא הייתה סיבה לפרקו.