cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אחת שיודעת
עונה 5
בתחילת העונה החמישית בלייר מתכננת את חתונתה עם הנסיך לואי בזמן שצ'אק מנסה לשכוח ממנה. סרינה לעומת זאת עובדת בלוס אנג'לס ומתאחדת מחדש עם אייבי, המנסה לברוח מהחבר שלה, מקס. לאחר ההוצאה לאור, ספרו של דן מקבל ביקורות מעורבות, הן מצד התקשורת המשבחת את הספר והן מצד חבריו הכועסים על החומר שבספר. בנוסף, חברת ההפקה בה סרינה עובדת מבקשת לעבד את הספר לסרט. בלייר עושה בדיקה כדי לבדוק מי הוא אבי תינוקה וכאשר מגיעה המעטפה עם התשובה היא מפחדת לפתוח אותה. היא נעזרת בדן, האדם היחיד שיודע שהיא בהריון, על מנת לגייס אומץ ולפתוח את המעטפה. היא מגלה שלואי הוא האב אך נוסעת בכל זאת לצ'אק ואומרת לו שהאב הוא לואי. בכל פעם שבלייר נכנסת לבלוג של "אחת שיודעת" היא רואה שצ'אק השתנה ומנסה לעשות מעשים טובים, דבר שגורם לה להתאהב בו שוב. בלייר וצ'אק רוצים לברוח יחד ונוסעים לשדה התעופה. צ'אק אומר שהוא יגדל את תינוקה כאלו היה זה התינוק שלו. הם מותקפים על ידי צלמי פפראצי, הנהג סוטה מהדרך ומתנגש בקיר. כתוצאה מכך בלייר מאבדת את תינוקה וצ'אק נמצא במצב אנוש. בלייר מתפללת לחייו ונשבעת שאם הוא יחייה היא תעזוב אותו ותחזור אל לואי, וכך גם קורה. בהמשך בלייר מתחתנת עם לואי ואז בורחת כשמתגלה שלואי רימה אותה והוא לא אוהב אותה. היא מנסה להתגרש אך לא מצליחה. משפחתו של לואי מניחה לה בפתאומיות ובלייר מגלה שהסיבה היא שצ'אק שילם על כל הוצאות החתונה ומודה לו. עוד בזמן החתונה, הועלו חששות שג׳ורג׳ינה היא האחת שיודעת, אך ההשערות הללו מתבדות לאחר שהיא מספרת שהיא רק קיבלה גישה לבלוג, אך השאלה היא ממי. נייט מפתח רומן עם מלצרית מהחתונה של בלייר ולואי הנקראת לולה. אותה לולה מתגלה בהמשך כצ׳ארלי רודס האמיתית וכאשר סיסי, סבתה של סרינה מובלת לבית החולים בשל התדרדרות במצבה, היא מגיעה לבית החולים ופוגשת את אמה, דודתה לילי ואת סרינה ומתוודה בשמה האמיתי. כתוצאה מכך, מתגלה גם סודה של אייבי בפניהן וכתוצאה מכך, סרינה מגרשת את אייבי, המחליטה ליצור קשר עם ג׳ורג׳ינה. צ'אק מגלה שאביו חי ושהתחבא ממתחרה שמתכנן להרוס את תעשיית באס. צ'אק מגייס את בלייר ואת חבריו ויוצר מזימה כדי ללכוד את אויבו של אביו ולהסגיר אותו למשטרה. בארט לוקח את ״תעשיות באס״ מצ׳אק וצ׳אק מנסה לנקום בוא בעזרת דודו ג׳ק באס. לילי ורופוס מתגרשים ולילי חוזרת לבארט. בלייר מנהלת רומן עם דן ואז נאלצת לבחור בינו לבין צ'אק אשר נלחם עבורה כל השנה. היא בוחרת בצ'אק אך לו כבר נמאס לרדוף אחריה והם רבים. שבוע לאחר מכן בלייר מוצאת את צ'אק והם משלימים וסולחים אחד לשנייה העונה מסתיימת כשסרינה ברכבת, קונה סמים.
עונה 6
צ'אק ובלייר החליטו שלא להיות יחד עד ששניהם יגשימו את שאיפותיהם העצמאיות: בלייר רוצה לשמור על מוניטין החברה של אימה, אלינור וולדורף, לאחר שהשאירה לה לנהל אותה בכוחות עצמה, והיא שואפת להתפתח בה מבחינה מקצועית. בו בזמן, צ'אק מחפש סגירת מעגל עם אביו, וחוקר את הסיבה האמיתית לכך שזייף את מותו. בלייר מגשימה את מטרתה, לאחר עיכוב בצורת סכסוך עם נלי, אחת החנוניות להן הציקה בעבר בבית הספר אך צ'אק לא מצליח ולבסוף מוצא את עצמו נאבק בקרב לחיים ולמוות עם אביו על גג בניין במנהטן, אשר בסופו אביו נופל מהגג וצ'אק לא עוזר לו. העדה היחידה לתקרית זו היא בלייר. לאחר שצ'אק ובלייר מסתלקים מהמקום, הם פותחים במנוסה מהמשטרה. הם מסתתרים במוטל בפרוורי העיר שם פוגשים את ג'ק, דודו של צ'אק, ומחליטים להקשיב בעצתו ולהינשא כך שבלייר לא תוכל להעיד נגדו. הם מתחתנים בטקס נישואים קצר עם החברים והמשפחה הקרובה בלבד.. בינתיים סרינה מטפחת מערכת יחסים עם סטיבן- אביה של מלכת בית הספר החדשה של תיכון קונסטנס. השניים הכירו במהלך חופשת הקיץ בזמן שסרינה נחשבה לנעדרת. בתו של סטיבן, סייג', לא מרוצה ממערכת היחסים ומנסה להכשיל אותה על ידי סחיטה של סרינה וצעדה בלבוש חושפני על מסלול תצוגת האופנה של בלייר, תפקיד שסרינה ארגנה עבורה. סרינה משיבה מלחמה. בסופו של דבר סרינה מחליטה לפרק את מערכת היחסים ובפרקים האחרונים של הסדרה היא ודן חוזרים להיות יחד. בפרק האחרון מראים את הדמויות 5 שנים מאוחר יותר- דן וסרינה מתחתנים, לבלייר וצ'אק יש ילד ושמו הנרי,וויליאם ולילי ואן דר וודסן חוזרים להיות ביחד,ג’ק דודו של צ’אק ביחד עם ג’ורג’ינה בעוד שנייט מתמודד לראשות העיר ניו יורק.
הטוחנת היפה
הטוחנת היפה (בגרמנית: Die schöne Müllerin) מספר 795 ברשימת דויטש, מחזור שירים אמנותיים (לידר) לזמר ולפסנתר מאת פרנץ שוברט, אשר הולחן בשנת 1823. זהו מחזור הלידר המוקדם ביותר של שוברט הזוכה להשמעה רחבה, והוא בין יצירותיו האהובות, המושמעות והמוקלטות ביותר, ונחשב לאחת מפסגות אמנות הליד והמוזיקה במאה התשע-עשרה בכלל.
מחזור הלידר מבוסס על אסופת שירים באותו שם מאת המשורר וילהלם מילר אשר ראתה אור בשנת 1821 תחת השם "77 שירים מעזבונו של נגן קרן יער נודד". מבין 25 השירים שכתב מילר, הלחין שוברט 20. לפי מכתביו של מילר ומקורות בני-התקופה, נכתבו השירים בשל אהבתו הבלתי-מושגת של מילר למשוררת לואיזה הנזל.
השירים הראשונים במחזור הם שמחים וזכו ללחן קליל וסוחף, המתבטא גם בנגינת הפסנתר הווירטואוזית. בחלקו השני של המחזור גוברים הייאוש, הכאב והזעם חסר-האונים והשירים מבטאים חדוות-מוות המזכירה את מחזור הלידר המפורסם האחר של שוברט, מסע החורף.
את מחזור השירים "הטוחנת היפה" ביצעו מיטב זמרי הטנור והבריטון כגון דיטריך פישר-דיסקאו, פטר שרייר, פיטר פירס, פריץ וונדרליך ותומאס קווסטהוף וכן גם זמרות אלט. מיטב חברות התקליטים הקליטו ליצירה ביצועים רבים.
חורבת מנים
חוּרְבַּת מִנִים, הידועה גם בשמה הערבי חִ'רְבַּת אל-מִנְיָה, היא אתר ארכאולוגי השוכן בבקעת גינוסר, דרומית לעין שבע וצפונית לקיבוץ גינוסר, בצפון מערב הכנרת. האתר מכיל ממצאים ממספר תקופות, שהחשוב שבהם הוא ארמון אומיי. האתר והשטח סביבו (39.7 דונם סה"כ) הוכרז גן לאומי ב-28 בפברואר 2002, אך אינו מוסדר לקבלת מבקרים.
בסמוך לארמונות נמצאים שרידי מרחצאות ביזנטיים, וכ-400 מטרים צפונה לארמונות שוכן ח'אן אל-מניה, שתקופתו מאוחרת לארמונות.
חקר האתר
ארמון מיניה מהתקופה האומאיית והחורבות שלידו היו ידועים כבר לראשוני חוקרי ארץ ישראל. אדוארד רובינסון זיהה את המקום ככפר נחום. כ-30 שנה מאוחר יותר ביקרו חברי הקרן לחקר ארץ ישראל במהלך הסקר של ארץ ישראל המערבית. הם ערכו חפירות קלות במקום ולא הצליחו למצוא שום מבנה רב ממדים. חלקם הסכימו עם הערכתו של רובינסון כי מדובר באתרו של כפר נחום, וכך נותר הדבר עד סוף המאה ה-19, עת התגלה כפר נחום האמיתי במקום אחר.
בין השנים 1932–1939 חפרו באתר שלוש משלחות גרמניות. משלחת מעורבת, ישראלית-אמריקאית-צרפתית במימון אוניברסיטת מישיגן ובניהול ז'אן פרו, נערכה ב-1959. ב-2005 הגיעה למקום משלחת חדשה מטעם האוניברסיטה העברית.
עם תחילת החפירות הארכאולוגיות, התגלה מבנה מפואר, שבתחילה הייתה נטייה לסווגו כמבנה רומאי, אולם עם הזמן התברר כי למעשה מדובר בארמון אומיי, אחד מתוך שרשרת של ארמונות כאלו במרחב הישראלי-סורי.
גדליהו אהרן קניג
רבי גדליהו אהרן קניג (ביידיש קעניג; כ"ז בניסן ה'תרפ"א, 5 במאי 1921 - כ"ג בתמוז ה'תש"ם, 7 ביולי 1980) היה רב ברסלבי, מייסד ומנהיג קהילת ברסלב צפת.
ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב אלעזר מרדכי קניג, מחבר פירוש רוקח מרדכי על ספר שאילתות דרב אחאי וחסיד קוזניץ (פוריסוב), שמוצאו מלודז', ולאסתר פרומט לבית וינברג. למד בישיבת תורת אמת (חב"ד). אחר מסע חיפוש הכיר את רבי אברהם שטרנהרץ והפך לחסיד ברסלב. התגורר בבתי ויטנברג בסמוך לשכונת מאה שערים.
נפטר בכ"ג בתמוז ה'תש"ם כאשר שהה באנגליה במסע לגיוס תרומות עבור אגודתו, בשנת ה-59 לחייו. נטמן בבית הקברות בהר הזיתים.
השפעתו
אחר פטירת רבו הרב שטרנהרץ, המשיך הרב קעניג את מורשתו ולימד את כתבי רבי נחמן מברסלב במסגרות שונות. הוא היה הראשון מבין רבני ברסלב שמסר שיעורים בתורת ברסלב בעברית. בין משתתפי שיעוריו היו דמויות מוכרות בציבוריות הישראלית.
נודע במכתבי התשובה הרבים ששלח למי שפנה אליו. רבים ממכתביו אלו משתרעים על פני עשרות עמודים, שבהם הוא מביא בין היתר תורות שלמד מהרב שטרנהרץ.
אגודת ננמ"ח
בשנת תשכ"ז (1967) הקים הרב קעניג את אגודת "נחל נבע מקור חכמה (ננמ"ח), האגודה להחייאת היישוב הדתי בגליל העליון, על שם רבנו נחמן אור האורות מברסלב", במטרה להקים קהילה של חסידי ברסלב בעיר. לדבריו הוא קיבל מסורת מרבו, הרב שטרנהרץ, לפיה תלויה הגאולה בעניין זה.
הקריה והמוסדות שיזם הוקמו ברובם לאחר פטירתו, על ידי בניו. בנו, רבי אלעזר מרדכי קניג, הנהיג את הקהילה והמוסדות.
חיבוריו
חיבורים נוספים שכתב עודם בכתב יד, ובהם חיבור על ליקוטי מוהר"ן ומפתח מקיף לספרות ברסלב בשם "שפת הנחל". מלבד חיבוריו שלו, ערך והדפיס ספרי ברסלב בלתי מוכרים יחסית, כמו ליקוטי אבן ותפילות הבוקר של רבי אפרים ב"ר נפתלי, תלמידו של רבי נתן מנמירוב.
לקריאה נוספת
דוד רובין, באור פני מלך: שביבים וניצוצות ממסכת חייו של רבי גדליהו אהרן קעניג, שלושים שנה לפטירתו, צפת ה'תש"ע.
מלט
המילה מלט משמשת לתאר אבקת צמנט או תערובת של חול, אבקת צמנט ומים; לאחר יישומו הוא מתקשה והופך לקשיח. למלט שני שימושים:
המלט העתיק ביותר עליו ידוע לנו נוצר במצרים העתיקה והיה תערובת רכה של גבס וחול.
מלט המבוסס על סיד היה נפוץ ביותר עד לפיתוח צמנט פורטלנד. קיימים שרידים ארכאולוגים של שימוש במלט רביגה וטיח המבוססים על סיד כבר מהאלף ה-5 לפנה"ס. הסיד הכבוי עביד למדי וקל לשימוש. כאשר הסיד הוא חומר המליטה היחיד במלט, ההתקשרות נעשית על ידי ייבוש. במשך הזמן הסיד מגיב עם הפחמן הדו-חמצני שבאוויר והופך שוב ל-\!\, CaCO_3, תוך שחרור מים.
במלט סיד מעורב בחומר פוצולני השתמשו ברחבי העולם העתיק כולו, בעיקר באימפריה הרומית, באירופה ואפריקה. מלט כזה עובר התקשרות בתגובה כימית בין הסיד לחומר הפוצלני, ולכן אינו זקוק למגע עם האוויר על מנת להתקשר ולהתחזק. למעשה מלט כזה זקוק ללחות על מנת להתקשר ולהתחזק. מרבית המבנים ההיסטוריים בהם נעשה שימוש במלט כזה שרדו מכיוון שנבנו בתקופה חמה ולחה. כיום עדיין משתמשים במלט סיד מעורב בחומרים פוצלנים בפרויקטים לשימור ושיחזור מבנים היסטוריים.
מלט מודרני מכיל צמנט פורטלנד כדי לאפשר לו התקשרות מהירה וחוזק מוקדם גבוה. יש הנוהגים להוסיף סיד למלט על מנת לשפר את עבידותו, אבל תוספת זו מחלישה את המלט וחושפת אותו לסכנה של סדיקה עקב הצטמקות. שימוש בסיד בתערובת המלט אסור בטיח חוץ, קרוב לים על פי התקן הישראלי, וזאת על מנת להגן על המבנה טוב יותר מפני חדירה של מלח.
אנה קלנדנינג
אנה קלנדנינג (באנגלית: Anna Clendening; נולדה ב-12 במרץ 1993) הוא זמרת ושחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
קלנדנינג נולדה בצ'אפל היל שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית.
קלנדנינג השתתפה בעונה התשיעית של America's Got Talent, והגיעה עד לרבע הגמר של התוכנית.
ב-22 בפברואר 2019, היא הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, Waves.
ב-9 באוקטובר 2020, היא הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, Evolve.
קלנדנינג מתגוררת בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית.
רוזלבה קריארה
רוֹזָלבָּה קַרִיאֶרָה (באיטלקית: Rosalba Carriera;  12 בינואר 1673, ונציה – 15 באפריל 1757, ונציה), הייתה ציירת איטלקייה שפעלה בתקופת הרוקוקו. היא ידועה בזכות הדיוקנאות שציירה בצבעי פסטל. מקובל לחשוב שהיא הייתה הראשונה להשתמש בפסטל ביצירה מוגמרת.
קורות חייה
רוֹזָלבָּה נולדה בוונציהב-2 בינואר 1673. הוריה היו אלבה פורסטי (Alba Foresti) שהייתה רוקמת תחרה ואנדריאה קריארה פקיד. רוֹזָלבָּה הייתה הבכורה לשתי אחיותיה ג'והנה (1675-1735) ואנג'לה (1757 - 1677). האב נפטר כשהייתה צעירה ומאז עזרה בפרנסת המשפחה בהכנת עיצובים עבור עבודות התחרה של אמה, ובהמשך במכירת יצירותיה. בין מוריה היו הצייר ואומן התחריטים ג'וספה דיאמנטיני (Giuseppe Diamantini ) והצייר אנטוניו בלסטרה (Antonio Balestra).
נפטרה בוונציה ב-15 באפריל 1757 ונקברה שם בכנסיית סן וייו (San Vio)
פעילותה המקצועית
בעקבות ההצלחה הכלכלית עברה יחד עם אימה האלמנה ואחותה ג'ובאנה, למעון המשקיף על התעלה הגדולה. שם גם קיימה את הסדנה שלה, בה עבדה יחד עם שתי אחיותיה ותלמידתה פליצ'יטה סרטורי. במהלך השנים הפכה הסדנה לתעשייה של ממש שפרט לדיוקנאות המקוריות עצמן הכינה גם העתקים ופסטישים. הם גם קיבלו הזמנות להכנת העתקים ופסטישים של דיוקנאות שנעשו על ידי אמנים אחרים. קַרִיאֶרָה ניהלה התכתבות ענפה עם לקוחות וסוכנים ברחבי אירופה. על סמך התכתבות זו ידועים גם התעריפים שלה: דיוקן רגיל עלה 22 דוקטים של זהב וציור מורכב כמו "ארבעת העונות" עלה 240.
מכובדים מכל אירופה שביקרו בוונציה הזמינו ממנה ציורי דיוקן. ביניהם, מקסמיליאן השני מבוואריה, פרדריק הרביעי מדנמרק ואוגוסט השלישי, מלך פולין. האחרון גם רכש יותר מ-150 מיצירותיה. הייתה פופולרית מאוד גם באנגליה והמלך ג'ורג' השלישי רכש רבות מיצירותיה.
ב-1721 הוזמנה, על ידי הבנקאי ואספן האומנות פייר קרוזה (Pierre Crozat), לעבוד בפריז. אחותה אנג'לה והגיס ג'ובאני אנטוניו פלגריני  התלוו אליה. לפי היומן שלה ציירה 50 דיוקנאות במהלך 18 חודשי שהותה בפריז. היא ציירה רבים מבני האצולה, מהדופן לימים המלך לואי החמישה עשר ומטה. בפריז ביקרה בסדנאות של מספר ציירים ובמיוחד העריכה את אנטואן ואטו ואף הכינה שני ציורי דיוקן שלו.
ב-1730 הוזמנה לחצר הקיסר קרל הששי בווינה והכינה פורטרט של הקיסרית אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל.
יצירתה
סגנון הציור של קַרִיאֶרָה היה "מעורפל" והתאפיין בצבעים עדינים ובהירים. היא נודעה בעיקר בזכות ציוריה בפסטל, טכניקה שהתאימה לסגנון הרוקוקו כיוון שיצרה "קצוות רכים ומשטחים מחמיאים".
קַרִיאֶרָה התמחתה והתפרסמה בציורי הדיוקנאות. אבל זה לא היה התחום היחיד בו עסקה. את הקריירה האמנותית שלה החלה בציורי מיניאטורות, בהמשך דרכה ציירה גם אלגוריות שהמפורסמת בהן היא "4 העונות".
דיוקן הפסטל המוקדם ביותר המוכר כיום הוא הדיוקן של אנטוניו זאנטי מ-1700, נמצא כיום במוזיאון הלאומי בסטוקהולם.
באתר The Athenaeum מוצגות 129 יצירות שלה. בספרה של ברנרדינה סאני (Bernardina Sani) מ-2007 מופיעות 440 יצירות שלה.
תערוכת דיוקנאות בפסטל של קַרִיאֶרָה מתקיימת במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק בקיץ 2017.
כתבים
רוֹזָלבָּה השאירה אחריה מסמכים כתובים רבים: מכתבים, יומן שכתבה במהלך שהותה בפריז ואוטוביוגרפה קצרה. כל אלה שמורים בספרייה הלורנציאנית בפירנצה.
השפעתה
ישנם חוקרים הסבורים כי התפוצה הרחבה של עבודות בצבעי פסטל במהלך המאה ה-18 הייתה בזכות עבודתה החלוצית של קריירה.
הציור "נערה עם יונה" (כיום בדיז'ון) היווה לדעת חוקרים השראה למספר ציירים צרפתיים, ביניהם אנטואן קויפל Antoine Coypel  ז'אן-בטיסט גרוז' (Greuze)   ומוריס דה לה טור (Maurice Quentin de la Tour).
הצלחתה ופרסומה הרב היוו מקור עידוד והשפעה לציירות אחרות בנות תקופתה, ביניהן קתרין ריד הסקוטית.
ככל הידוע היו לקַרִיאֶרָה רק 3 תלמידות, 2 אחיותיה ופליצ'יה סרטורי (Felicita Sartori).
מערות סמך
מערות סמך הוא גן לאומי באזור דרום השפלה, הממוקם כשני קילומטרים מזרחית לנועם ושלושה קילומטרים מערבית ללכיש, בסמוך לכביש 6. בגן שלוחה קירטונית עם מערות פעמון וחורבת סמך שהיה מאוכלס מהתקופה הרומית עד סיום התקופה העות'מאנית בארץ ישראל. כמו כן, נמצא בו קבר שייח, עבדאללה. הגן בשטח 723.35 דונם הוכרז ב-16 ביולי 2003.
אסתר רדא
אסתר רָדָא (נולדה ב-7 במרץ 1985) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
רדא נולדה בקריית ארבע, להורים שעלו מאתיופיה שנה קודם לכן במבצע משה עם אחיה הבכור. ב-1994 כשהייתה בת 10 עברה משפחתה להתגורר בנתניה, שם למדה משחק בבית הספר למשחק ותיאטרון נוער "יצירתי" של הבמאית שירלי עודד דורן. כילדה שרה ב"מקהלת שבא" שפעלה יחד עם המוזיקאי שלמה גרוניך. את לימודי החטיבה והתיכון עשתה בבית ספר אלדד וסיימה בהצטיינות במגמת מחשבים וסוציולוגיה.
את שירותה בצה"ל עשתה רדא כסולנית בלהקת מז"י.
משחק
את קריירת המשחק החלה במחזמר "הלהקה" שהוצג בתיאטרון הבימה בבימויו של אילן רונן בשנת 2006. במחזמר גילמה רדא את דמותה של מלי, וזכתה בפרס תגלית השנה של "הבימה" על התפקיד (2007).
בשנים 2007–2010 שיחקה בסדרת המתח "דאוס" בערוץ הילדים, בתפקיד ראשי לצד מיכאל מושונוב, עדי הימלבלוי ומייקל לואיס.
ב-2008 שיחקה רדא בסרט הקולנוע, "עוד אני הולך", בבימויו של יקי יושע, על פי ספרו בשם זה, ובאחד התפקידים הראשיים בסרט "זרובבל" בבימויו של שמואל ברו. ב-2009 שיחקה בסרט "קירות" בבימויו של דני לרנר.
ב-2012 שיחקה באחד מהתפקידים הראשיים בסדרת המשטרה, "המיוחדת", במסגרת שידורי רשת בערוץ 2. באותה שנה שיחקה רדא בסדרה הפשע של Yes "נויורק", בסדרה גילמה את שאניקווה, נערת ליווי מהרחוב שנדב לוקח אותה תחת חסותו ומתחתן איתה.
בשנת 2013 לקחה חלק בהצגה "גזע" בתיאטרון חיפה בבימויו של משה נאור ולצדם של רמי הויברגר, נורמן עיסא ושרון אלכסנדר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה בפרסי התיאטרון. בנוסף, המשיכה לעונה השנייה של "נויורק" למספר פרקים. וכן, שיחקה במיני-סדרת המתח "המגפה" שביים ימי ויסלר ושודרה ב-HOT.
בשנת 2015 יצא סרט הדרמה "הגננת" של הבמאי נדב לפיד בו שיחקה, אשר זכה לשבחים רבים והשתתף בשבוע המבקרים של פסטיבל קאן.
בשנת 2016 שיחקה בסרט העלילתי הקצר "אשת השגריר" שכתבה עלמה גניהר וביימה דינה צבי-ריקליס.
בשנת 2019 שיחקה בסרטו של גור בנטביץ' "קצפת ודובדבנים".
בשנת 2021 פורסם שהיא תשתתף בעונה החדשה של פרפר נחמד בכאן חינוכית.
מוזיקה
בשנת 2010 השתתפה בשעשועון הקריוקי, "תשיר את זה" בערוץ 2 במסגרת שידורי רשת, בתפקיד זמרת הבית.
בתחילת 2013 הוציאה רדא מיני אלבום בשם Life Happens ובו ארבעה שירים שכתבה והלחינה. האלבום שהפיקו סאבו וקותי זכה לתשבחות רבות.
בדצמבר 2012, מעט לפני הוצאת המיני אלבום, רדא הוציאה את הסינגל Life Happens, אשר זכה להצלחה מפתיעה והשמעות רבות ברדיו, כולל התמקמות במקום הרביעי במצעד השבועי של גלגלצ, ומקום שביעי במצעד השבועי של "מדיה פורסט" כחצי שנה לאחר הוצאת המיני אלבום. הקליפ לשיר, בבימוי גל מוג'ה, יצא לאור ב-28 באפריל 2013 וזכה גם הוא להצלחה. הוא שודר בתחנות MTV באירופה ו-VH-1 באנגליה ונבחר ל"קליפ השנה" באתר Mako.
הסינגל השני מהאלבום, "Anything", לא זכה להצלחה כמו קודמו. סינגל השלישי מהמיני אלבום, "Could it Be", זכה להצלחה ולהשמעות רבות ברדיו, והוא התמקם במקום השביעי במצעד השבועי של גלגלצ, ותשיעי במצעד השבועי של "מדיה פורסט".
ב-9 בפברואר 2014 הוציאה רדא את אלבום הבכורה שלה, Ester Rada. האלבום עמד בציפיות המבקרים, זכה לתשבחות ואף הגיע למעמד של אלבום זהב עם מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים.
בטקס הדלקת המשואות שנערך בהר הרצל ב-5 במאי 2014 שרה רדא את שירת דבורה, ללחן של נורית הירש.
בנוסף לסינגלים שכבר יצאו מה-EP של רדא (אשר כל שיריו נכנסו גם לאלבום הבכורה) יצאו עוד שלושה סינגלים - No More, Surises ו-Nanu nay, כאשר שניים מהם נכנסו לפליליסט של גלגלצ ו-Nanu Nay אף הגיע למקום השביעי במצעד השבועי - השיר הראשון באמהרית שעשה זאת בהיסטוריית המצעד.
אחרי שנה מלאה של מספר סיבובי הופעות בישראל ומחוצה לה עם להקתה והופיעה על במות באירופה, בארצות הברית, בקנדה ובדרום אמריקה, כהדליינרית בפסטיבלי ג'אז מהגדולים בעולם ובפסטיבל WOMEX האחרון. במרץ 2015 הוציאה רדא לאור את I Wish, מיני אלבום הכולל ארבעה קאברים לקלאסיקות של נינה סימון, ממקורות ההשראה הגדולים שלה. רדא ולהקתה אחראים להפקה המוזיקלית והעיבודים של השירים. על המיקסים והמאסטר אחראי בוב פאוור, שעבד בין השאר עם אריקה באדו, דיאנג'לו ודה לה סול. האלבום יוצא עם רצועת בונוס הכוללת ארבעה קליפים של אסתר והלהקה, שצולמו בקונספט של הופעה טלוויזיונית, כפי שהיה נהוג לצלם בתקופתה של נינה סימון.
בתחילת 2015 חתמה רדא על חוזה הפצת האלבום עם הלייבל הבינלאומי Discograph (השייך לחברת התקליטים היוקרתית Harmonia Mundi), שיפיץ החל מחודש מאי 2015 את ה-EP החדש ואת אלבומה הראשון "Ester Rada" ברחבי אירופה.
ב-14 ביוני 2016 לאחר הופעות רבות בארץ ובעולם בהופעות אנפלאגד יצא הסינגל ראשון מתוך אלבומה הקרב. ב-12 ביולי יצא הקליפ לשיר.
ב-17 באוגוסט 2017 יצא אלבומה המקורי השני הנקרא "Different Eyes". באותה שנה הופיעה בפסטיבל יערות מנשה. בפסטיבל השתתפו בין היתר אורפנד לנד, אביתר בנאי, אלון עדר, עדי-קשת כהן וגל דה פז.
בדצמבר 2019, יצא המיני אלבום השלישי של רדא שנקרא "Lady", הכולל ארבע גרסאות מחווה בביצועה לשירים שבוצעו במקור בידי הזמרת בילי הולידיי, בצמוד לאלבום עצמו יצא סרט דוקומנטרי קצר המתעד את תהליך היצירה. האלבום מלווה בסרט דוקומנטרי שיצרה הבמאית דניאל שיטרית אשר ליוותה את תהליך ההקלטות של אסתר ולהקתה.
ב-2020 הוציאה את אלבומה השלישי, "חסד".
בסוף 2020 יצא האלבום "שרים תפילילה", שהוא גרסה מולחנת ומושרת לספר הילדים המצליח "תפילילה". רדא הלחינה וביצעה באלבום את השיר "תפילילה - תודה לעולם", וכן שרה עם אלון עדר את השיר "מנגינה מתחילה" שהלחין יוני רכטר, את "לילה טוב לכוכבים" שהלחין אלון אולארצ'יק והשתתפה בביצוע שיר הנושא "זמן תפילילה". האלבום יצא בהליקון (חברה) בהפקתו המוזיקלית של יונתן בר גיורא וזכה ללמעלה מחצי מיליון האזנות בשנת 2021.
ב-2022, יצא השיר "אסתר ברגשות" כחלק מהאלבום "כן כן כן כן" של אלון עדר. השיר הוא דואט של אלון ואסתר.
הנחיה
בשנת 2017 הנחתה את מגזין התרבות היומי "מועדון תרבות" בכאן 11, לצד שפרה קורנפלד, דפנה לוסטיג ולוסי איוב. חרף ביטולה של התוכנית, עדיין הצליחה לזכות בטקס פרסי הטלוויזיה 2017 (ששודר ב-2018) בקטגוריית "תוכנית התרבות הטובה ביותר".
בחורף 2018 הנחתה את תוכנית המציאות המוזיקלית הישראלית "The Four", של רשת 13.
בשנת 2020 הנחתה את טקס הדלקת המשואות בהר הרצל לצד גיא זו-ארץ.
חיים אישיים
רדא הייתה נשואה למוזיקאי גילי יאלו. מאז 2014 היא בזוגיות עם הסקסופוניסט גל דהן, וב-2015 נולד להם בן.
ב-2017 סיפרה בריאיון ל"פנאי פלוס" על כך שפעילי BDS ניסו להחרים את המופע שלה באירופה.
בת דודה היא הזמרת תמר רדה.
תשתיות אנרגיה
חברת "תשתיות אנרגיה בע"מ" היא חברת התשתית הלאומית של משק האנרגיה בישראל (100% בבעלות המדינה) ומטרתה לספק את צורכי תשתית משק האנרגיה של מדינת ישראל. פעילות החברה חולשת על קשת רחבה של תחומים במשק הדלק: שירותי נמל לייבוא ולייצוא; אחסון דלקים לסוגיהם, הולכה ואספקה של דלקים, בעיקר של תזקיקים, באמצעות צנרת תת-קרקעית לכל רחבי הארץ. טיפול במוצרי דלק גולמי ובתזקיקים, וניפוק למכליות כביש. חברת "קו מוצרי דלק בע"מ", הנמצאת בבעלותה המלאה של חברת תשתיות אנרגיה עוסקת בהפעלה ובתחזוקה של מערכות וקווי הדלק להולכת תזקיקים.
היסטוריה
חברת "תשתיות אנרגיה בע"מ" וחברת הבת קו מוצרי דלק (קמ"ד) הן יורשות חברת הנפט העיראקית I.P.C שהוקמה בשנות ה-30 של המאה הקודמת על ידי הממשלה הבריטית. הממשלה הבריטית ראתה חשיבות כלכלית ואסטרטגית בפיתוח נמל בחיפה, בין היתר כנקודת מוצא לייצוא נפט ותזקיקי נפט למדינות אירופה. בשנת 1931 נחתמה אמנה בין הנציב העליון הבריטי בארץ ישראל לבין חברת הנפט העיראקית (I.P.C) להעברת נפט מעיראק דרך עבר הירדן לחיפה, מהלך של כ-1100 ק"מ, ולהסדרת זכויותיה של החברה בפלשתינה (א"י). בשנת 1934 השלימה חברת I.P.C את הנחת קטע צינור הנפט מכירכוכ שבעיראק ועד לחיפה. עם הקמת המדינה בשנת 1948 הופסקה הזרמת הדלק מעיראק לחיפה בקו זה. בחסות הממשלה הבריטית הקימה חברת I.P.C באזור חיפה מתקני אחסון, מערך של קווי דלק ונמלי דלק לגולמי ולתזקיקים, המשמשים בחברה עד עצם היום הזה.
בסוף שנות ה-50, עם הטלת החרם הערבי, הקימה ממשלת ישראל חברה ממשלתית בשם: "שירותי נפט", אשר הפכה בסוף שנות ה-50, עם סיום ניהול בתי הזיקוק בחיפה על ידי הבריטים, ליורשת החוקית של הזכויות והנכסים של חברת הנפט העיראקית.
במהלך השנים, עם התפתחותה הכלכלית של המדינה, גבר הצורך של המשק בדלק וכן בהיות מרכז הכובד הכלכלי במרכז ובדרום הארץ, היה צורך לפתח גם בהם תשתית דלק לסוגיה. כך החברה הגדילה את כושר האחסון, הרחיבה את קווי ההולכה והקימה מסופי דלק חדשים, נמלים ומסופי ניפוק. בשנות ה-90, שונה שמה של החברה ל"חברה לתשתיות נפט ואנרגיה בע"מ".
ב-11 במאי 2021 עלה באש מכל דלק של החברה דרומית לאשקלון, בעקבות פגיעת רקטה ששוגרה מרצועת עזה.
בשנת 2021  כחלק מהתכנית האסטרטגית של החברה להיכנס לאפיקים חדשים ועשייה נוספת בתחומי אנרגיה חדשים, עודכן שמה של החברה ל"תשתיות אנרגיה בע"מ" והושק לוגו חדש בהתאם.
רפי טטרקה היה מנכ"ל החברה בשנים 2000–2017, עד שהוחלף במנכ"ל הנוכחי. בשנת 2018, ערן חיימוביץ' מונה למנכ"ל חברת תשתיות אנרגיה. במסגרת תפקידו הוביל את הנפקת האג"ח של החברה בשווי 350 מיליון שקל.
תחומי פעילות
חברות תשתיות אנרגיה וקו מוצרי דלק מהוות נדבך מרכזי במבנה משק האנרגיה בישראל. תפקידן הוא לספק את שירותי התשתית למשק זה וכלולים בו 4 תחומי פעילות עיקריים:
מתקני החברה
מסוף קריית חיים (טרמינל) - הוקם במפרץ חיפה, בחוף הים של קריית חיים בשנות ה-30 ע”י I.P.C, במטרה לייצא את עודפי הזיקוק של בתי הזיקוק ללקוחות בחו"ל. פעילות המסוף: פריקה וקליטה של נפט גולמי ממכליות-ים באמצעות מקשר ימי, אחסון תפעולי של נפט גולמי והזרמתו לזיקוק בבית הזיקוק בחיפה. קליטת נפט גולמי מקו צינור אילת-אשקלון, אחסונו והזרמתו לבתי זיקוק.
נמל הדלק, חיפה - הוקם בשנות ה-30 ע”י I.P.C. פעילות: שינוע של מוצרי נפט מוגמרים ומוצרים בתהליך זיקוק, תדלוק אוניות, אחסון והזרמה של מוצרים לבתי זיקוק חיפה, למתקני אחסון ולצרכנים גדולים במפרץ חיפה.
מסוף אלרואי – הוקם בתחום המועצה המקומית קריית טבעון בשנות ה-60 על ידי חברת "שירותי נפט". פעילות המסוף: אחסון מוצרי נפט והזרמתם למרכז הארץ ולדרומה, למתקני תעופה, לנמל הדלק, למתקני חברות הנפט, לבתי הזיקוק חיפה ולתחנות טורבו-גז של חברת החשמל.
מסוף ביל"ו - הוקם מזרחית לרחובות, סמוך לצומת ביל"ו בשנות ה-60 על ידי צה"ל, אשר הקים בו מכל אחסון אחד. בסוף שנות ה-70 עבר המתקן לידי חברת תשתיות אנרגיה אשר הקימה בו מכלי אחסון נוספים ובסוף שנות ה-80 הניחה ממנו צינור דלק אל נמל התעופה בן-גוריון. פעילות המסוף: אחסון מוצרי דלק והזרמתם ליעדים במרכז הארץ ולשדות תעופה.
מסוף אשקלון דרום - הוקם על חוף הים, דרומית לתחנת הכוח “רוטנברג” שבאשקלון באמצע שנות ה-70. פעילות המסוף: אחסון נפט גולמי ומוצרי נפט, הזרמת מוצרי נפט למערך הצנרת הארצית ולתחנת טורבו-גז רוטנברג של חברת החשמל.
מסוף האשל - הוקם צפונית לבאר שבע, מול שדה תימן בשנות ה-70. בתחילת שנות ה-80 הוקמו בו מכלי אחסון נוספים והונחו צינורות דלק ממנו אל צרכני דלק בדרום הארץ. בשנת 2002 הוקם אתר הניפוק למכליות כביש על מנת לספק מוצרי דלק מסוגים שונים לחברות שיווק הדלק.
מתקן "אפרת" - הוקם מזרחית לרמת חובב בשנת 1995. מאז הוא משמש לאחסון מוצרי דלק ולניפוקו על פי דרישה. פעילות המתקן: אחסון מוצרי נפט והזרמתם ליעדים נדרשים.
דוחות מבקר המדינה
בדו"ח ביקורת לשנת 1999, קבע מבקר המדינה כי לחברה אין מידע מדויק על כמות הדלק שבטיפולה ולמי הוא שייך וכי היא מחייבת את לקוחותיה בתשלום על סמך נתונים שהם מוסרים בעצמם.
בדו"ח ביקורת לשנת 2005, קבע מבקר המדינה, אליעזר גולדברג כי החברה הקימה בשנים 2002–2004 מסופים לניפוק דלק לחברות הדלק בחריגות של מיליוני דולרים מהתקציבים שאושרו לכך בדירקטוריון, וללא בדיקת כדאיות נאותה.
ריק גרין
ריק גרין (באנגלית: Rick Green) נולד ב-4 בנובמבר 1953, הוא קומיקאי קנדי, אומן וסופר. יש לו תואר Bachelor of Science מטעם אוניברסיטת ווטרלו.
ביוגרפיה
משנת 1975 עד שנת 1979 הוא עבד כפרזנטור ב-Ontario Science Centre.
בשנת 1979, הוא עזר לייסד את הקבוצה הקומית The Frantics. הם הושמעו בתוכנית הרדיו CBC שלהם Frantic Times ותוכנית הטלוויזיה הקצרה Four on the Floor.
בשנת 1979 הוא נכנס לעסקי השעשועים באופן מלא כחבר ב  The Frantics comedy troupe. במהלך 8 השנים הבאות הם ביצעו מאות הופעות חיות, 150 תוכניות רדיות, מספר אלבומים וחצי תריסר להיטים. בשנת 2003, ה- Frantics חזרו להופיע על הבמה ובטלוויזיה.
בשנת 1999, גרין יצא את  History Bites והועמד לפרס התסריטאי הקנדי. בשנת 2004, הוא הוכתר כ"איש השנה" על ידי מורים להיסטוריה מOntario. בשנת 2003 הוא הוזמן להיות חבר ב advisory board for the Histori.ca foundation.
גרין אובחן כבעל הפרעת קשב וריכוז, בעקבות האבחון של אחד מילדיו. בשנת 2009 גרין כתב וביים סרט תעודה על הפרעת קשב וריכוז בחיים הבוגרים, השתתף יחד עם Patrick McKenna בסרט ADD & Loving it?! שזכה בפרסים New York Festivals Silver Award ו- Rick the CAMH Foundation Transforming Lives Award. גרין כתב ספר יחד עם Dr. Umesh Jain ממרכז  Centre for Addiction and Mental Health (CAMH) המכונה הפרעת קשב גנבה את מפתחות המכונית שלי ADD Stole My Car Keys.
הפרויקטים שלו זכו בפרסים רבים, ביניהם Gemini Awards, ACTRA Awards, New York Festival Awards, ומספר פרסים חינוכיים. החומרים שלו מבוצעים על ידי שחקנים מוכשרים כמו ג'ים קארי, גרהאם צ'אפמן, קולין מוקרי, גרהם גרין, אריק סטולץ, מרטין שורט ועוד.
תוכנית התאוששות מאסון
תוכנית התאוששות מאסון (באנגלית: Disaster Recovery Plan או DRP) היא תוכנית הכוללת תהליכים, מדיניות ונהלים המשמשים להתאוששות מאסון המשבית לזמן לא קצר את התשתית הטכנולוגית החיונית לפעילותו של ארגון. דוגמאות לאירועי אסון שבהם נדרש שימוש בתוכנית ההתאוששות: שרפה, רעידת אדמה, הצפה, התפוצצות פצצה, קריסת בניין, מחיקה מוטעית וכדומה.
יחסי פיג'י–קנדה
יחסי פיג'י–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של איי פיג'י לבין קנדה.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין קנדה לפיג'י היו לרוב חמים אך הפכו למתוחים בתקופת המשטר הצבאי בפיג'י מ-2006 עד 2014. במהלך תקופה זו, מדיניות ההתקשרות של ממשלת קנדה עם ממשלת פיג'י הייתה מוגבלת למגעים ברמה המקצועית. קנדה בירכה על הבחירות בפיג'י בספטמבר 2014 כצעד חיובי בדרך לדמוקרטיה וחימום ביחסים.
תוכנית התאוששות מאסון
המרכזיות של מערכות המחשוב בתפקודם של ארגונים רבים מדגישה את הצורך ב-DRP בתחום זה. לא רק חנות אינטרנט, שעיקר קיומה מתבסס על תשתיות מחשוב תחדל לתפקד בעקבות השבתה שלהן. גם בנק, שהמחשוב הוא רק אחד ממרכיבי התשתית של פעילותו (יחד עם סניפים, הון, משאבי אנוש וכדומה), אינו מסוגל לתפקד בעת השבתה של מערכת המחשוב. מטרת ה־DRP היא המשך ביצוע עבודות המחשוב של הארגון על מנת שהארגון יוכל להמשיך בפעילותו העסקית. במקרה אסון הפתרון הוא המשך עבודה ממרכז מחשבים אחר הנמצא באתר פיזי רחוק ממרכז המחשבים שקרס. תכנון תהליך ההתאוששות מאסון ומימוש ההתאוששות בפועל עשויים להיות תהליכים מורכבים. לתוכנית ה-DRP עשויים להיות מספר רבדים: עסקי, טכנולוגי ולוגיסטי.
יחסי פיג'י–קנדה
סקירה כללית
קנדה ופיג'י שותפות בארגונים בינלאומיים כגון האו"ם, קרן המטבע הבינלאומית וארגון הבריאות העולמי. קנדה היא גם שותפה ברב שיח פורום איי האוקיינוס השקט, רב שיח בו פיג'י שותפה גם היא.
תוכנית התאוששות מאסון
רקע
עם חשיבותה הגוברת של טכנולוגיית מידע להמשך פונקציות עסקיות קריטיות, בשילוב עם מעבר לעבודה גלובלית הנעשית מסביב לשעון, חשיבות ההגנה על תשתיות המידע של ארגון נתונים מפני פגיעה מקבלת עדיפות הולכת גוברת יותר ויותר.
יחסי פיג'י–קנדה
סקירה כללית
קנדה גם מסייעת לפיתוח פיג'י, היא תומכת בפרויקטים באמצעות הקהילה הקנדית הקטנה התושבת בפיג'י וקרן קנדה ליוזמות מקומיות באיי האוקיינוס השקט (CFLI), המנוהלת בנציבות העליונה של קנדה בוולינגטון, ניו זילנד. פרויקט קנדי בולט הוא השיח של 15–2014 להעלאת המודעות לאלימות וסחר באנשים בפיג'י.
תוכנית התאוששות מאסון
רקע
כיום, בניגוד לעבר הרחוק בו היו מערכות המחשוב מערכות תומכות בעבודת ארגונים, מערכות המחשוב המודרניות הפכו למרכיב הכרחי לביצוע פעילות עסקית ותהליכים עסקיים. כתוצאה מכך להפסקת פעולתן עלולות להיות השלכות קשות על ארגונים בתחום העסקי, בתחום התפעולי, בתחום הכספי ובתחום התדמיתי. כך למשל הפסקת עבודת מרכז מחשבים של בנק למספר שעות עלולה להביא בין השאר לתוצאות הבאות: מתיאור זה ברור לגמרי, שהפסקה בעבודת מערכות המחשוב כתוצאה מאסון עלולה לגרום נזק כספי משמעותי לבנק, ובנוסף לכך עלולה להיפגע תדמיתו משום שהוא אינו יכול במצב זה לספק שירותים ללקוחותיו.
יחסי פיג'י–קנדה
סקירה כללית
קשרי המסחר של קנדה עם סמואה מנוהלים על ידי השירות הממונה על הסחר בניו זילנד. הסוכר, הדייג והתיירות הם הפעילות הכלכלית העיקרית.
תוכנית התאוששות מאסון
רקע
ההערכה היא כי החברות הגדולות ביותר משקיעות בין 2% ל־4% מתקציב טכנולוגיית המידע שלהן על תכנון התאוששות מאסון, במטרה למנוע הפסדים גדולים יותר במקרה שהעסק לא יכול להמשיך לתפקד בשל אובדן של תשתית טכנולוגיית המידע והנתונים. מתוך החברות שבהן היה אובדן גדול של נתונים עסקיים, 43% מעולם לא נפתחו מחדש, 51% נסגרו תוך שנתיים ורק 6% ישרדו בטווח הארוך. נושא זה קיבל דחיפה משמעותית בעקבות פיגועי 11 בספטמבר שלא רק הביאו לתודעה את האפשרות של פגיעה מכוונת במרכז עסקים אלא אף הביאו לקבלת מספר חוקים המחייבים חברות מסוימות (בתי חולים למשל) לנהל תוכנית התאוששות מאסון אפקטיבית.
יחסי פיג'י–קנדה
אזרחי פיג'י בקנדה
כ-18,000 אזרחי פיג'י מתגוררים בקנדה, נכון לשנת 2020.
תוכנית התאוששות מאסון
רקע
על מנת למזער את הנזקים מתכננים ארגונים את אופן ההתמודדות במקרה אסון באמצעות ביצוע עבודות המחשוב במרכז מחשבים אחר. במקרים רבים כמות משאבי המחשב וכמות המשאבים הלוגיסטיים העומדים לרשות הארגון באתר החלופי קטנים מכמות המשאבים באתר בו התרחש אירוע האסון, כתוצאה מכך עלול הארגון להידרש לוותר על חלק מהמערכות ולספק רמת שירות נמוכה יותר במערכות אחרות. קביעת העדיפויות, כלומר: ההחלטה אילו מערכות יפגעו ובאיזו מידה היא חלק מתוכנית ההתאוששות מאסון. תהליך ההתאוששות הוא תהליך האורך זמן. בזמן ביצוע תהליך ההתאוששות עשויים לא להינתן כל השירותים או חלק מהשירותים. החזרה למתן שירותים היא הדרגתית.
האסונות איתם צריכה התוכנית להתמודד יכולים להיות מסווגים עקרונית לשתי קטגוריות רחבות (ששילוב ביניהן הוא לרוב האפשרות הגרועה ביותר):
התוכנית ברמה העקרונית
הפעולות לבניית התוכנית כוללות:
תוכנית הרציפות העסקית של הארגון אמורה לכלול מדדים מרכזיים של נקודת התאוששות (RPO - הזמן המרבי שלגביו ניתן לאבד מידע) ואת זמן ההתאוששות (RTO - הזמן המרבי עד לחזרתה של המערכת לתפקוד מלא) עבור תהליכים עסקיים שונים (כגון תהליך הפקת סדר, ביצוע הזמנה, וכדומה). מדדים אלו שצוינו עבור תהליכים עסקיים צריכים להיות ממופים למערכות טכנולוגיית המידע ולתשתיות התומכות בתהליכים אלה, תוך התייחסות לתקציב שניתן להם.
חלק מהותי מהתוכנית הם אמצעי הבקרה שהן פעולות או מנגנונים שיכולים להפחית או למנוע אסונות במערכת המחשוב הכוללים: אמצעים אלו צריכים להיות תמיד מתועדים ולהיבדק בקביעות.
רובד עסקי
הרובד העסקי הוא הרובד בו מתחיל תכנון ההתאוששות מאסון. התכנון ברמה העסקית הוא הרמה העליונה של התכנון המהווה בסיס לתכנון ביתר הרמות. ברובד זה נשאלות שאלות של מהות או שאלות מה. ברובד זה מנסים להגדיר: התכנון ברובד זה מספק מענה לשאלות המה: מה נכלל בתוכנית ההתאוששות ? מה סדר המערכות בזמן ההתאוששות ? מה העדיפויות לאחר ההתאוששות?
רובד טכנולוגי
התכנון ברובד זה עוסק בשאלות ובאילוצים טכנולוגיים הנוגעים להתאוששות מאירוע אסון. התכנון ברובד העסקי מהווה בסיס לתכנון זה. כך למשל הנתונים להם נדרש שחזור באתר החלופי, הם נתוני המערכות שהוגדרו ברובד העסקי כמערכות שצריכות להתבצע גם בהתרחש אסון. השאלות הנשאלות הן שאלות תפעוליות מסוג כיצד, כלומר: שאלות אופרטיביות. ברובד זה נשאלות שאלות כגון: החלטה אופרטיבית חשובה מתייחסת לסוג אתר הגיבוי: האם אתר הגיבוי יהיה אתר גיבוי חם או אתר גיבוי קר? אתר גיבוי חם הוא אתר העומד מידית לרשות הארגון וכבר מותקנות בו תשתיות תוכנה מתאימות לעומת זאת באתר גיבוי קר נדרש שחזור התשתיות והמערכות היישומיות לאחר התרחשות אירוע האסון. לעומת זאת העלות של אתר גיבוי חם עשויה להיות גבוהה מהעלות של אתר גיבוי קר.
אסטרטגיות נפוצות להגנת הנתונים כוללות:
נקודה בעייתית במיוחד ברובד הטכנולוגי של התוכנית היא ההטרוגניות הבסיסית שלה, התוכנית צריכה לכלול לכל הפחות טיפול ביישומים, מערכות הפעלה, מסדי נתונים וברשתות התקשורת ופעמים רבות גם טיפול במערכי האחסון, בחיבורי המחשבים הניידים, בגישה מרחוק לרשת התקשורת הארגונית ועוד. בארגונים גדולים מתווספת להטרוגניות בסיסית זו גם שימוש בציוד מספקים שונים ומדגמים שונים המסבך עוד יותר את הבעיה. הבעיה חמורה במיוחד משום שבעיות רבות בתוכנית אינן נובעות מחלק אחד במערכת אלא משילוב שלהם - למשל חוסר הגדרה של גיבוי לאתר המשני של אחד מהדיסקים עליו נשמר מסד הנתונים איננה בעיה במסד הנתונים או בהגדרת הדיסק אלא בשילוב ביניהם. בעוד וירטואליזציה עשויה להקל על חלק מבעיות אלו הרי היא מוסיפה גורם מסבך נוסף לבעיה זו.
בנוסף להתאוששות מאסון התוכנית כוללת גם אמצעים למניעת האסון מלכתחילה שברמה הטכנולוגית כוללים בין השאר:
רובד לוגיסטי
לצורך תפעול המערכות על פי הקריטריונים שנקבעו ברובד העסקי, אין די בהתאוששות ברמה טכנולוגית. נדרש טיפול גם בנושאי לוגיסטיקה. כך למשל צוות עובדים המספק שירותים ללקוחות מערכת שאוששה מאירוע אסון ברמה הטכנולוגית, זקוק לחדרים, עמדות קצה, מכשירי טלפון וכיוצא בזה על מנת לתמוך בפעולה תקינה של המערכת. נדרש תכנון המספק את התנאים הלוגיסטיים הנדרשים, באתר החלופי או במקום אחר. חשוב לזכור, שהאילוצים הלוגיסטיים בקרות אסון קשים יחסית, משום שלא בהכרח ניתן להקצות כמות דומה של חדרים ומשאבים פיזיים, שהיו קיימים באתר המקורי.
הרובד הלוגיסטי, בדומה לרובד הטכנולוגי, עוסק בשאלות הכיצד על פי המהויות שנקבעו ברובד העסקי. נושאים בהם צריך לטפל בתכנון ברמה הלוגיסטית הם: מקומות ישיבה לצוותים, תשתיות שאינן תשתיות מחשוב (כגון: קווי ומכשירי טלפון לתקשורת בין העובדים ובינם לבין לקוחות הארגון), ציוד משרדי, מערך הסעות לאתר הפיזי המרוחק ובחזרה ממנו, שירותי הסעדה וכיוצא בזה.
ניסויים
יש צורך לבחון האם תוכנית ה-DRP, אכן עונה על הדרישות האמיתיות של הארגון להתאוששות מאירוע אסון. לצורך כך נדרש דימוי של אירוע אסון ומימוש מתוכנן של תוכנית ה-DRP. מתוצאות הניסוי אפשר להפיק לקחים ולתקן ליקויים שנמצאו במהלך הניסוי. תדירות והיקף הניסויים נקבעת על פי איזון בין חשיבותה העסקית של התאוששות מהירה מאירוע אסון לבין עלויות ביצוע הבדיקה. בדרך כלל מקובל לבצע בדיקה של תוכנית ה-DRP בתדירות של פעם או פעמיים בשנה.
היבטים דינאמיים של DRP
תכנון DRP אינו פעולה חד-פעמית משום שבארגונים חלים שינויים. כך למשל עשויה להשתנות חשיבותה העסקית של מערכת מסוימת וכתוצאה מכך עשוי להידרש שינוי באופן ההתמודדות עם התאוששותה במקרה אסון.
מוזיקה (מאטיס)
"מוזיקה" (בצרפתית: Musica) הוא ציור פוביסטי מאת הצייר הצרפתי אנרי מאטיס. הוא צויר כהמשך לציור "הריקוד" (1909), בהזמנת אספן האמנות הרוסי סרגיי שצ'וקין.
בוהמיאנס
מועדון הכדורגל בוהמיאן דבלין (באנגלית: Bohemian Football Club; באירית: an Cumann Peile Bóihéamach), מכונה גם בוהמיאנס, הוא מועדון כדורגל אירי מהעיר דבלין. המועדון, המכונה בקיצור ה"בוה'ס" (Bohs), עורך את משחקיו הביתיים בדיילימאונט פארק, והוא אחד המועדונים המצליחים והבולטים באירלנד, כאשר באמתחתו 11 זכיות באליפות הליגה הבכירה, ליגת העל האירית, בה הוא משחק כיום. בנוסף המועדון זכה ב-7 תוארי הגביע האירי, 6 תוארי המגן האירי, 3 תוארי גביע הליגה האירי ועוד עשרות אליפויות וגביעי מחוז ליינסטר מקומיים (הוא שיאן הזכיות בתואר גביע מחוז ליינסיטר לבוגרים עם 32 זכיות בתואר). לפני הקמת ליגת העל האירית שיחקה הקבוצה בליגת הכדורגל האירית ובגביע האירי.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-6 בספטמבר 1890 על ידי חברי בית הספר הצבאי "רואיל היברניאן", בפיניקס פארק גייט לודג', ליד הכניסה הצפונית של הדרך הצפונית, ושיחק את משחקיו הראשונים במגרש הפולו של הפארק. המועדון היה חלק מהמקימים של ליגת הכדורגל האירית והשתתף בה מ-1902 ועד 1911, ומ-1912 ועד 1920. בתקופה זו ההישג הגדול ביותר של המועדון היה זכייה בגביע ה-IFA של עונת 1907/1908.
כמו כן היה המועדון חלק מהמועדונים שהקימו את "הליגה של אירלנד" ב-1921, והוא אחד מ-2 המועדונים שעדיין קיימים מאז בליגה הזו (יחד עם המועדון שלבורן), והמועדון היחידי שלא ירד מליגה האירית הבכירה מאז ומעולם. בעונתה הראשונה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה, שתי נקודות בלבד אחרי האלופה הראשונה, סיינט ג'יימס גייט. בוהמיאנס זכו באליפות הליגה הראשונה בעונת 1923/1924, ובעונת 1927/1928 זכה המועדון באליפות השנייה והשלים דאבל עם זכייה בגביע האירי הראשון שלו. בשנות ה-30 זכה המועדון בעוד שלוש אליפויות וגביע אירי אחד.
לאחר מכן עבר המועדון תקופה נוספת ללא תואר גדול, עד עונת 1991/1992 בה זכה בגביע האירי החמישי שלו. במקביל המועדון המשיך להשתתף בגביעים האירופיים לאורך שנות ה-80 וה-90 אך ללא הצלחה והודח בשלבים המקדימים.
בעונת 2000/2001 זכה המועדון לראשונה מזה עשור בתואר גדול ולראשונה מאז 1928, השלים דאבל כשזכה גם באליפות וגם בתואר הגביע. בהמשך הוסיף תואר אליפות בעונת 2002/2003, ו-5 שנים לאחר מכן זכה בתואר אליפות נוסף ב-2008, תחת הדרכתו של המאמן פט פאנלון כאשר הוא מוסיף גביע ומשלים דאבל בפעם השלישית בהיסטוריה. ב-2009 זכו הבוהמיאנס בתואר האליפות ה-11 ובגביע הליגה השלישי. במקביל המשיך להשתתף בשלבים המקדימים של ליגת האלופות, גביע אופ"א וגביע האינטרטוטו.
מוגרן בודווה
מועדון הכדורגל מוגרן בודווה (סרבית בכתב לטיני: Fudbalski klub Mogren Budva) הוא מועדון כדורגל מונטנגרי מהעיר בודווה. המועדון, שהוקם בשנת 1920 היה משך שנים אחד הגדולים במונטנגרו ואף שיחק מספר שנים בליגה הבכירה בסרביה ומונטנגרו אך לא זכה במשך שנים בתואר משמעותי כלשהו, עד שבעונת 2007/2008 סיים במקום השלישי בליגה הבכירה במונטנגרו וזכה בגביע המונטנגרי, דבר שזיכה את הקבוצה בהופעה בגביע אופ"א.
בעונת 1991/1992, העונה האחרונה בה התקיימה מדינת יוגוסלביה סיימה מוגרן במקום הרביעי בליגת המשנה, מקום שהיה מזכה אותה לראשונה בתולדותיה במקום בליגת היוגוסלבית הבכירה אז פורקה יוגוסלביה והקבוצה שיחקה 4 עונות בליגה הבכירה של סרביה ומונטנגרו. עם פירוק סרביה ומונטנגרו, עברה הקבוצה לשחק בליגה הבכירה של מונטנגרו, בה הפכה לאחת הקבוצות החזקות בליגה.
הופעות במפעלים האירופיים
הקבוצה הופיעה בפעם הראשונה בתולדותיה במפעלים האירופיים בעונת בגביע אופ"א, אז פגשה בשלב המוקדמות הראשון בקבוצת עירוני קריית שמונה הישראלית.  המשחק הראשון, שנערך באצטדיון קריית אליעזר נגמר בתיקו 1-1 אך משחק הגומלין במונטנגרו נגמר בניצחון של קריית שמונה 3-0 ומוגרן לא המשיכה לשלב הבא.
טובי קית'
טוֹבּי קית' קובאל (באנגלית: Toby Keith Covel, נולד ב-8 ביולי 1961) הוא זמר קאנטרי, מפיק מוזיקלי ושחקן אמריקאי. אלבומו הראשון, "Toby Keith", יצא באפריל 1993.
קריירה מוזיקלית
קית' נחשב לאיש ימין והוא אחד האמנים הבודדים שהסכימו להופיע בטקס ההשבעה של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. עקב כך הוא הוחרם על ידי ארגונים שונים מלהופיע ונעשו ניסיונות להרוס את הופעותיו.
פעולה (פיזיקה)
בפיזיקה, פעולה היא מונח במכניקה אנליטית הנגזר מ"עקרון הפעולה המינימלית", הגורס שניתן להבין את תנועתם של גופים על ידי כך שהם נעים במסלול שעבורו פונקציונל בשם 'פעולה' מקבל מינימום (או באופן כללי יותר אקסטרמום).
הדוגמה הפשוטה ביותר לכך היא תנועת קרני אור. לפי חוקי האופטיקה ניתן להבין אותה באופן שהאור נע במסלול המהיר ביותר בין נקודת ההתחלה שלו לנקודת הסיום. לדוגמה נניח שמציל היושב בסוכת המצילים רואה אדם טובע בלב ים. המציל רוצה להגיע כמה שיותר מהר אל האיש הטובע, מה יהיה המסלול הכי מהיר אליו? המסלול המהיר ביותר לא יהיה הקו בין סוכת המציל לבין האיש הטובע, כיוון שהמציל רץ על החוף מהר יותר משהוא שוחה בים. לא קשה להיווכח שהמסלול הקצר ביותר מורכב מקו ישר על פני החוף, וקו ישר בתוך המים בהנחה שלא מתחשבים בזרמי הים, והזווית בין שני המקטעים מקיימת את חוק סנל:
באותו אופן את חוק ההחזרה של האור (זווית ההחזרה שווה לזווית הפגיעה), ניתן להבין בכך שהאור בוחר את המסלול המהיר ביותר מנקודת ההתחלה לנקודת הסיום, בהינתן שהאור חייב לפגוע במראה בדרכו.
מכאן שבאופטיקה גאומטרית הפעולה היא פשוט משך הזמן של תנועת האור. את הפעולה, שלרוב מסומנת ב-S, ניתן גם לרשום בתור אינטגרל לאורך המסלול של פונקציה הנקראת לגראנז'יאן:
לפעולה יש יחידות של תנע זוויתי: אנרגיה כפול זמן (תנע כפול מרחק).
ז'וזף לואי לגראנז', שפיתח את המושגים הללו, הראה שאת חוקי הדינמיקה, כלומר את המכניקה הניוטונית ניתן להציג באופן דומה, רק שהלגראנז'יאן במקרה של מכניקה ניתן על ידי:
לגראנז' גם פיתח תורה הנקראת חשבון ואריאציות המאפשרת למצוא את המסלול שמצמצם את הפעולה. הוא הראה שהמסלול שעבורו הפעולה היא מינימלית מקיים את מה שקרוי היום משוואת אוילר לגראנז':
פעולה במכניקת הקוונטים
הפיזיקאי האמריקני ריצ'רד פיינמן הראה שלפעולה יש משמעות עמוקה גם במכניקת הקוונטים. פיינמן הראה שאת חוקי הקוונטים ניתן לראות באופן שההסתברות שחלקיק יגיע מנקודת ההתחלה אל נקודת הסיום נתונה על ידי סכימה של כל המסלולים האפשריים, כאשר הפאזה שניתנת לכל מסלול בחיבור נתונה על ידי הפעולה לאורך אותו מסלול. שיטה זאת קרויה אינטגרלי מסלול, והיא הבסיס לאלקטרודינמיקה הקוונטית.
כדי להבין זאת ניתן להיעזר בדוגמה של ניסוי שני הסדקים. אור יוצא ממקור אור, עובר דרך קיר ובו שני סדקים, ולבסוף מגיע למסך. על המסך נוצרת תמונת התאבכות: נוצר סריג של נקודות מוארות ונקודות חשוכות. את ההסבר לכך ניתן לראות בכך שלאור יש שני מסלולים להגיע מנקודת ההתחלה אל נקודת הסיום: הוא יכול לעבור דרך הסדק העליון או דרך הסדק התחתון, כך שאל המסך מגיעים למעשה שני גלים. בנקודות שבהם שני הגלים מתואמים, כלומר הם באותה פאזה, הם מתחברים בצורה בונה והנקודות הופכות מוארות. כאשר הגלים מגיעים בפאזה הפוכה (אחד מקסימום והשני מינימום) אזי הם מתחברים בצורה הורסת ובנקודות אלו יש חושך.
ליגת ההוקי האסייתית
ליגת ההוקי האסיאתית (באנגלית: Asia League Ice Hockey) היא אגודה, שפעילותה העיקרית היא לקיים את אליפות ההוקי, בה משתתפות תשע קבוצות מיפן, סין, דרום קוריאה ורוסיה. מטה הליגה נמצא ביפן. בכל שנה לאחר סיום הפלייאוף מוענק לזוכה גביע מיוחד.
הליגה הוקמה בשנת 2003 בגלל הירידה בפופולריות של ענף ההוקי ביפן ויצירת ליגת הוקי בדרום קוריאה. מטרתה לקדם הוקי ולפתח את איכויותיהם של השחקנים. הליגה כללה במקור חמש קבוצות משתי מדינות והתרחבה לארבע מדינות ותשע קבוצות (מעונת 2015/2016).
The Climb Back
The Climb Back הוא סינגל של הראפר האמריקאי ג'יי קול. השיר יצא לאור ב-22 ביולי 2020, לצד שיר נוסף, "Lion King on Ice", תחת המיני-אלבום Lewis Street. מאוחר יותר, היווה כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השישי של קול, The Off-Season.
רקע וכתיבה
השיר, שנכתב והופק אך ורק על ידי ג'יי קול, רואה אותו מתייצב על נושאים שונים, כולל רגעים שמשנים את חייו, השפעותיו ואהבתו המחודשת למוזיקת ראפ.
בטון
בטון (מצרפתית: Béton; בכתיב ארכאי: ביטון) הוא חומר המשמש לבנייה. בטון מודרני מורכב מתערובת של צמנט, חול, חצץ ומים. לאחר ייצור התערובת מובילים אותה לאתר הבניה במערבל בטון, ולעיתים משתמשים לשינוע הבטון אף במשאבת בטון. לאחר שעה עד 10 שעות, תערובת הבטון מתקשרת (מאבדת את התכונות הפלסטיות). לאחר מכן, התערובת מתקשה ומתחזקת.
סקירה כללית
האשורים והבבלים הכינו תערובות בטון עם חרס במקום מלט. המצרים השתמשו בבטון שהורכב מסיד וגבס. ברומא הכינו בטון מסיד מעורב עם אפר געשי. הבטון המודרני הומצא בידי המהנדס הבריטי ג'ון סמיטון (John Smeaton; 1792-1724) בשנת 1756, תוך ערבוב מלט, חלוקים ולבנים מפוררות. כיום גוברת הנטייה לעשות שימוש בחומרים ממוחזרים בייצור בטון, בעיקר באפר שנכתש מתוצרי הלוואי של תחנות כוח פחמיות. באופן זה קטן הצורך בחציבה מחד ובאזורי פסולת מאידך.
לבטון חוזק לחיצה גבוה, אך חוזק מתיחה נמוך (חוזק לחיצה גבוה - ניתן להעמיס על הבטון משקל כבד בבטחה. חוזק מתיחה נמוך - אי אפשר למתוח את הבטון מבלי שהוא ישבר). כדי להתגבר על מגבלה זו, בדרך-כלל יוצקים בטון יחד עם מוטות חיזוק מברזל, רשתות ברזל, או כבלים. התוצאה מכונה "בטון מזוין". בטון זה מסוגל להתמודד הן עם כוחות לחיצה והן עם כוחות מתיחה. המצאת הבטון המזוין מיוחסת לגנן הצרפתי ז'וזף מוניה (Joseph Monier; 1906-1823), שהכניס לראשונה בשנת 1868 מוטות פלדה לעציצי בטון שהכין.
כדי להגביר את חוזק המתיחה של הבטון, מותחים כבלי פלדה בעזרת ציוד מכני הנדסי, ועליהם יוצקים את הבטון. כבלים אלו שואפים להתכווץ חזרה (בדומה לקפיץ) וכך יוצרים על הבטון כוחות לחיצה. כאשר יופעלו על הבטון כוחות מתיחה שוב (על ידי משקלן של מכוניות שייסעו על הגשר, למשל) הם יאוזנו על ידי כוחות הלחיצה שנוצרו בצורה מלאכותית בזמן הבנייה. בבטון זה נעשה שימוש במבנים הדורשים חוזק רב והוא נקרא "בטון דרוך".
לעיתים מוספים חומרים שונים לתערובת הבטון כדי לשפר תכונות שונות, כגון זמן ההתקשות. בין השאר נעשה שימוש גם בחומרים לוכדי אוויר, הגורמים להופעת בועות אוויר קטנות בבטון, ובכך משפרים את הבידוד התרמי שהוא מספק. עם זאת, בועות אוויר גדולות מדי, אשר עלולות להיווצר בטעות בשל מוטות פלדה שבתוכו, ותבניות העץ (טפסות) אשר שימשו ליציקתו, פוגעות בחוזק הבטון. ציפוף הבטון נעשה בעזרת הכאה בפטישים על דפנות התבנית בה נמצא הבטון או בעזרת מרטט חשמלי שיוכנס ישירות לבטון.
גימור פני הבטון ביציקה נעשה בהתאם לשימוש הרצוי: במקומות בהם באה שכבה נוספת על גבי היציקה (כדוגמת ריצוף) הבטון מרודד בצורה גסה בלבד. לעומת זאת באולמות ספורט ומבני תעשייה בהם נותר הבטון חשוף, מתבצעת לרוב החלקה מלאה של הבטון באמצעות כלי עבודה המכונה "הליקופטר".
הבטון משמש, בדרך-כלל, לבניית השלד הנושא של הבניין, ובכלל זה, יסודות, רצפה, תקרות ועמודים תומכים, כאשר הקירות עצמם נבנים מבלוקים או מלבנים. עם זאת, לאחר מלחמת המפרץ הראשונה חוקק בישראל חוק המחייב כל דירת מגורים להכיל חדר אחד לפחות הבנוי כולו מבטון מזוין. חדר ממוגן זה, המכונה "מרחב מוגן", מהווה תחליף למקלטים שהיו מחויבים על-פי חוקי הבנייה הישנים.
הבטון בישראל
בתולדות הבנייה המודרנית בישראל מילא הבטון תפקיד מרכזי. הוא ליווה את הבנייה מראשית היישוב במפעלים אזרחיים כמו תחנת הכוח בנהריים ובבנייה למגורים, כמו גם בפרויקטים ביטחוניים כמו הקריה למחקר גרעיני. השימוש הרב בבטון, בעיקר בשנותיה הראשונות של המדינה, הביא גם להקמת מפעל נשר רמלה. כתוצאה מכך התגבש בארץ סגנון בנייה למגורים אשר מתבסס על שלד בטון. למבנה הטיפוסי הזה ישנם יתרונות מסוימים של חוזק וגמישות וחופש בתכנון. מצד שני, מאחר שלבטון תכונות תרמיות בעייתיות מאוד, נמצא כתוצאה מכך סטנדרט הבידוד התרמי בפיגור ניכר בהשוואה לעולם המפותח. לבטון מיוחסת השפעה עצומה גם על סגנון הבנייה המקומי שהתפתח בארץ, למתכנן ניתנת חרות כמעט מושלמת לתכנן את המבנה ללא תלות קונסטרוקטיבית בין הקומות של המבנה בבניינים פשוטים.
חוקי הבנייה בישראל מחייבים את כל הבניינים לשלד מבטון מזוין או שלד פלדה המצופה בבטון.
ייצור בטון
רוב הבטון מיוצר כיום במפעל בטון. הבטון נלקח לאתרי בנייה או שנעשה בו שימוש במפעל עצמו. מיעוט הבטון מיוצר באתר הבנייה ומשמש את האתר שבו הוא מיוצר בלבד. בטון מיוצר באתר מאופיין בתנאי בקרה נמוכים ולכן האפשרות לייצר בטונים משובחים באתר היא מוגבלת ביותר. קיימים תקנים המסדירים את סוגי הבטון השונים, את מקום ייצורם ואת סוגיהם.
ישנם מפעלים, שבנוסף להיותם מפעלים לייצור בטון, משמשים גם להכנת מוצרי בטון כגון בסיסי תמיכה לעמודי חשמל ובטונדות.
במפעל הבטון יש ריכוז חומרים המשמשים ליצירת הבטון: צמנט פורטלנד, חול, חצץ, אפר פחם ועוד. את החומרים שופכים בתחנות המתאימות ומשם הם נלקחים בצורה אוטומטית, בריכוז הנכון, לשלבי הייצור בהם הם נדרשים.
בטון דרוך
בטון דרוך הוא סוג של טכנולוגיית בנייה המשתמשת בבטון ובכבלי פלדה מתוחים. קורות מבטון דרוך משמשות בדרך כלל לבניית גשרים או קירויים הנושאים עומסים גדולים על פני משטחים גדולים. אלמנטים מבניים מבטון דרוך יכולים להגיע לשטח פנים רחב מכאלו הבנויים מבטון מזוין.
הובלת הבטון
את הבטון שמיוצר במפעל, מובילים לאתרי הבנייה בעזרת מערבלי בטון. מפעלים מסוימים מטעינים את המערבלים בתערובת בטון מוכנה, ואחרים, רק שופכים את החומרים בכמויות הנכונות, אל מערבלי הבטון.
בטון אדריכלי
בבנייה המודרנית מקובל להשתמש בבטון גם לצרכים אדריכליים.
לצורך העיצוב האדריכלי משתמשים בבטון לבן, או בבטון שהוספו לו חומרי צבע שונים וכן משתמשים במערכות מעוצבות ומיוחדות של טפסות.
כדי לייצר בטון לבן, משתמשים במלט מסוג צמנט פורטלנד לבן. במלט זה נמנעים מערבוב אפר פחם.
בין שנות ה-50 ועד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 היה אופנתי באדריכלות סגנון הברוטליזם - בנייה בבטון חשוף.
שימוש בבטון לסלילת כבישים
השיקולים בבחירה בין כביש בטון ואספלט, מחולקים לשלושה: עלות הקמה, זמן ביצוע ועלות התחזוקה. כאשר לכל סוג כביש יתרונות וחסרונות.
כביש בטון מורכב מבטון מעורב עם אספלט כדי לקבל קצת יותר גמישות.
יתרונותיו של כביש בטון: חסרונותיו של כביש בטון: באופן עקרוני, ככלל אצבע, כביש בטון עדיף בכבישים בהם תנועה רבה ובעיקר תנועה המכילה רכב כבד. למרות זאת, רוב הכבישים החדשים הנסללים בעולם הם כבישי אספלט. טכנולוגיות חדשות בתחום כגון הוספת שכבות של רשתות פוליאסטר מצופות המחזקות את ההתנגדות למתיחה של הכביש, מחזקות את ההעדפה לכבישי אספלט.
חוזק בטון
חוזק הבטון משתנה בהתאם לתערובת שממנו נעשה ותנאי הערבול שלו. חוזקו נקבע על ידי בדיקות מעבדה והוא מקוטלג על פי התקנים המתאימים לערך בין ב-10 לב-100. כאשר המספר מבטא את חוזקו לאחר 28 יום במגפ"ס. הבטון הנמצא בשימוש הנרחב ביותר הוא בטון ב-30 והוא לרוב סוג הבטון בעל החוזק המינימלי אשר איתו יוצקים אלמנטים קונסטרוקטיבים.
עודפי בטון
מכיוון שלפעמים נשאר במערבלי הבטון עודף בטון, יש לדאוג למקום בו ניתן לרוקן אותו. ולכן, ישנם מפעלים להם בורות ענק לשפיכת הבטון המיותר. מפעלים אחרים, משתמשים בטכנולוגיות חדישות על מנת למחזר את עודפי הבטון.