cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היסטוריה של נורווגיה
תקופת הוויקינגים (סוף המאה ה-8 - אמצע המאה ה-11)
ב-793 פלשו מספר ספינות ולוחמים על חופי האי לינדיספארן (צפונית-מזרחית לאנגליה) ובזזו את המנזר שבו. כיום מחשיבים אירוע זה כתחילת התקופה הוויקינגית. בין 800 לאחר הספירה ועד ל-1100 לאחר הספירה, הוויקינגים גילו ויישבו את איסלנד וגרינלנד, וכבשו חלקים מבריטניה ואירלנד, וכמו כן נודעו בכך שבמסעותיהם הגיעו עד קונסטנטינופול, יוון, צפון אפריקה וניופאונדלנד. על ידי שימוש בסירות המצוינות שלהם (בעיקר ב'ספינה הארוכה') וארגון מתואם, הם הפכו לסוחרים ולוחמים מיומנים.
איי מרשל
כלכלה
כלכלתם של איי מרשל נתמכת בעיקר על סיוע חוץ שארצות הברית מעניקה למדינה זו.
החקלאות מרוכזת בחוות קטנות והיבולים העיקריים הם: קוקוס, עגבניות, מלונים ועצי פרי הלחם. התעשייה קטנת-מידות ומוגבלת לתחומים: אומנות מעשה יד-אדם, עיבוד דגים והפקת שמן קוקוס. תעשיית התיירות, אשר כיום מהווה מקור זניח למטבע חוץ ומעסיקה פחות מ-10% מתושבי המדינה, היא התקווה הגדולה ביותר להגדלת הכנסות המדינה. לאיי מרשל ישנם אוצרות טבע מעטים והיבוא למדינה גדול בהרבה מהיצוא ממנה.
היסטוריה של נורווגיה
תקופת הוויקינגים (סוף המאה ה-8 - אמצע המאה ה-11)
מבחינת נורווגיה, תקופה זו הייתה תקופה חשובה של איחוד לאומי והתרחבות. במשך למעלה מ-200 שנה נמשך תהליך האיחוד של נורווגיה. מלכי ויקן (Viken), האזור הסובב את הפיורד של אוסלו, מלאו תפקיד משמעותי בתהליך האיחוד ובמהלכו, כשהם משתלטים באופן הדרגתי על עוד ועוד שטחים, ממלכות, ערים וקהילות. לאחר קרב האפרספיורד, שנערך ככל הנראה ב-872, השתלט האראלד בהיר-השיער על שטחים נרחבים במדינה והיה למלך הראשון של נורווגיה. אולם רק בשנת 1060 נראה היה שתהליך האיחוד הסתיים.
גם הנצרות לא איחרה להגיע לנורווגיה. המדינה שיחד עם שאר מדינות סקנדינביה האמינה באגדות המיתולוגיה נורדית, אימצה את הנצרות במאה ה-11, עם ייסודה של הכנסייה של נורווגיה על ידי המלך אולף השני ב-1024. אולם עוד קודם לכן נעשו ניסיונות להביאה לשם. המלך הוקון הטוב שחונך בחינוך אנגלי-נוצרי ניסה לגרום לממלכתו לאמץ את הנצרות בעזרת מיסיונרים אנגליים, אך עם מותו ב-960 הושעו המאמצים. הם חודשו ב-995, עת הוקמה הכנסייה הראשונה במדינה על ידי המלך אולף הראשון, שלאחר מותו בקרב סטיקלסטאד הפך לקדוש נוצרי כ"סיינט אולף".
איי מרשל
כלכלה
ב-1999 נפתח במדינה מפעל לאריזת דגי טונה בפחיות אשר העסיק כ-400 איש, רובן נשים. עלות הכשרת העובדים לעבודה במפעל וחוסר תמיכה ממשלתית גרמו לסגירת המפעל בשנת 2005. אף על פי שהמפעל הוסיף כ-6 מיליון דולר לתמ"ג ואף על פי שהוא סיפק מקומות עבודה רבים בחרה הממשלה שלא לתת לבעליו תמריצים כלכליים כדי שימשיך להפעילו.
היסטוריה של נורווגיה
תקופת הוויקינגים (סוף המאה ה-8 - אמצע המאה ה-11)
קרב גשר סטמפורד שנערך ב-25 בספטמבר 1066 והסתיים בניצחון ממלכת אנגליה ובמותו של מלך נורווגיה האראלד השלישי, סימן את סופו של האיום הוויקינגי על שלמות הממלכה האנגלית ועל כתרה. ולכן, כיום רואים בקרב זה את סופה של התקופה הוויקינגית.
איי מרשל
גאוגרפיה
המדינה מורכבת מ-29 אטולים ו-5 איים מבודדים. בנוסף ישנם מאות איים זעירים אשר גובהם מטרים ספורים מעל פני הים ושוניות אלמוגים. האטולים נחלקים לשתי שרשרות איים, שרשרת רטק (Ratak) המזרחית ושרשרת רליק (Ralik) המערבית. האקלים באיי מרשל הוא אקלים טרופי חם ולח כאשר העונה הגשומה נמשכת ממאי ועד נובמבר. האיים ממוקמים באזור בו עשויות לפגוע, מפעם לפעם, סופות טייפון.
היסטוריה של נורווגיה
נורווגיה בימי הביניים
ממלכת נורווגיה בימיי הביינים הגיעה לשיא כוחה בין השנים 1240-1319, לאחר תקופה רבה של מעבר בין שושלות מלוכה ומלחמת האזרחים הנורווגית. בשיא כוחה הממלכה השתרעה על טריטוריית נורווגיה של ימינו, חלק ממערב שוודיה, איי פארו, חלקים מסקוטלנד, האי מאן, אנגלסי, חצי האי קולה, איסלנד, וגרינלנד.
על אף פי שנורווגיה אוחדה רשמית ב-872, והיה בית מלוכה אשר שלט על השטח, בחלקים מהזמן התקיימו קבוצות בדלניות, כמו הסאמים. בנוסף, בית המלוכה לא היה יציב, והשושלות התחלפו לעיתים קרובות. כמו כן, היו תקופות קצרות בהן נורווגיה הייתה תחת שליטה דנית.
איי מרשל
דמוגרפיה
תושבי איי מרשל הם ברובם הגדול צאצאים לשבטים מיקרונזיים אשר היגרו לאיים לפני אלפי שנים. מיעוט קטן של האוכלוסייה הוא ממוצא יפני, אירופי או מעורב. אף על פי שאנגלית היא השפה הרשמית ועל אף שרוב תושבי האיים דוברים שפה זו (גם אם לא באופן שוטף) הממשלה משתמשת בשפה המרשלית. גם השפה היפנית מדוברת באזורים מסוימים באיי מרשל. תושבי איי מרשל הם נוצרים, רובם פרוטסטנטים.
שני שלישים מאוכלוסיית המדינה גרים בבירה מג'ורו ובאביה (Ebeye). האיים המבודדים והמרוחקים מאוכלסים בדלילות עקב מחסור במקומות עבודה ופיתוח כלכלי נמוך. סגנון החיים באיי האלמוגים המבודדים הוא מסורתי. מבחר המזון בכפרים גדול יותר מאשר באזורים העירוניים, שבהם המזון העיקרי הוא אורז לבן.
היסטוריה של נורווגיה
איחוד קאלמאר והאיחוד עם דנמרק
במהלך המאה ה-14 קטנה האוכלוסייה בנורווגיה בשל מגפת המוות השחור, בעיות אקלימיות וסופה של שושלת המלוכה הנורווגית, מה שהוביל להידרדרות במצב הכלכלי באזור. חולשה כלכלית זו נוצלה על ידי אצילים דנים וגרמנים שהחלו תופסים עמדות כוח בתוך היבשת הסקנדינבית. נישואים בין שושלות מלכים הובילו לאיחוד נורווגיה עם דנמרק ושוודיה הידוע כאיחוד קאלמאר, החל מ-1450 בצורה מעוגנת באמנה. תקופה זו תוארה באופן לאומי-רומנטי כ"ליל 400 השנים". ב-1521 פרשה שוודיה מהאיחוד אולם נורווגיה נותרה מאוחדת עם דנמרק, באיחוד דנמרק-נורווגיה.
איי מרשל
ישראל ואיי מרשל
בשנת 2008 מונה רני רהב לקונסול כבוד של איי מרשל בישראל.
היסטוריה של נורווגיה
איחוד קאלמאר (1397–1536)
המלך הוקון החמישי מת ללא יורשים בשנת 1319. בתו נישאה לנסיך השוודי, ובנם מאגנוס אריקסון ירש בעקבות זאת את שתי המלכויות. מרגרט, המלכה האם, הייתה השליטה בזמן איחודה של נורווגיה עם דנמרק ושוודיה באיחוד קאלמאר (1397–1523), שהסתיים לאחר 180 שנה בהם שוודיה פרשה ב-1536. כוחה של נורווגיה נחלש בתקופה זו לאחר שרבים מהאוכלוסייה מתו מהמגפה השחורה בין 1349–1351.
איי מרשל
ישראל ואיי מרשל
ב-29 בנובמבר 2012 הייתה איי מרשל בין 9 המדינות שהצביעו נגד הכרה ברשות הפלסטינית כמדינה משקיפה באו"ם.
היסטוריה של נורווגיה
האיחוד עם דנמרק (1536–1814)
האליטה בנורווגיה נחלשה עד שלא הייתה מסוגלת להתנגד ללחצים מהדנים. יותר ויותר נושאים הוחלטו בקופנהגן אשר בדנמרק והשלטון הנורווגי לבסוף פורק. הכתר הדני יוצג על ידי מושל מטעם דנמרק. ניתן לחלק את התקופה הדנית לתת התקופות הבאות:
האיחוד עם שוודיה (1814)
לאחר תמיכתה של ממלכת דנמרק-נורווגיה בנפוליאון, ב-1814 הובסה ממלכת דנמרק-נורווגיה במהלך המלחמות הנפוליאוניות ונמסרה למלך שוודיה שניצל את חברותו בקואליציה נגד נפוליאון על מנת לתקוף את דנמרק, שותפתה של צרפת, ולהרוויח את נורווגיה כשלל נוסף. בינואר 1814 נכנעה דנמרק ללחצי השוודים ומסרה לידיהם את נורווגיה בהסכם קיל (14 בינואר. בניסיון להשתלט על נורווגיה למרות האמנה, המשנה למלך והנסיך יורש-העצר של ממלכת דנמרק-נורווגיה עודד התכנסות של נציגים שונים וסיעות פוליטיות שונות בה אימצה לעצמה נורווגיה חוקה, הכריזה על עצמאות ובחרה לעצמה כמלך את הנסיך יורש-העצר פרדריק כריסטיאן ב-17 במאי 1814 (תאריך אשר נחגג עד היום כיום העצמאות הנורווגי), כל זאת כאקט של התרסה כנגד האיחוד החדש שנכפה עליה. שוודיה, בתמיכת בעלות בריתה מתקופת המלחמות הנפוליאוניות, שיגרה כוח צבאי לנורווגיה על מנת לכפות את האיחוד. המהלך צלח ובמשא-ומתן מאוחר יותר, פרדריק כריסטיאנסן הסכים לזנוח את הכתר הנורווגי ולחזור לדנמרק בתנאי ששוודיה תכיר בחוקה הנורווגית הדמוקרטית ובעצמאותה של נורווגיה. בעקבות כך בית הנבחרים הנורווגי בחר את המלך השוודי כמלך של נורווגיה ב-4 בנובמבר 1814.
בשנת 1905 בוטל האיחוד בין הממלכות כששוודיה הכירה בעצמאות נורווגיה. ממשלת נורווגיה הציעה את כתר נורווגיה לנסיך הדני קרל. לאחר משאל עם שאישר את המונרכיה, בחר הפרלמנט בקרל למלך פה אחד. קרל שינה את שמו להוקון השביעי (Haakon VII) על שם מלכי נורווגיה העצמאית של ימי הביניים.
נורווגיה במהלך מלחמת העולם הראשונה
במלחמת העולם הראשונה שמרה נורווגיה על נייטרליות ולא לקחה חלק במלחמה. אף על פי כן, הטביעו הגרמנים מספר רב של ספינות מסחר נורווגיות, שרבות מהן סיפוקו ציוד חיוני לבריטניה שבתמורה סיפקה לנורווגיה פחם. בסך הכל נהרגו 1,892 אזרחים נורווגים במלחמה.
נורווגיה במהלך מלחמת העולם השנייה
לאחר נטישת גרמניה חזר הוקון השביעי ומלך על המדינה עד יום מותו ב-1957. מפלגת הנאשונל סמלינג פורקה והוצאה אל מחוץ לחוק. קוויזלינג נעצר ב-9 במאי 1945 והוצא להורג יחד עם שני מנהיגים אחרים של המפלגה - אלברט ויליאם הגלין ורגנאר סקנקה, בידי כיתת יורים ב-24 באוקטובר 1945.
פרננדו בלאונדה טרי
פרננדו בלאונדה טרי (בספרדית: Fernando Belaúnde Terry; 7 באוקטובר 1912 - 4 ביוני 2002) היה נשיא פרו במשך שתי קדנציות לא רצופות (1963–1968 ו-1980–1985). הודח בהפיכה צבאית בשנת 1968 הוא נבחר מחדש בשנת 1980 לאחר 11 שנות שלטון צבאי. הוא היה מוכר ביושר האישי שלו ומחויבותו לתהליך הדמוקרטי.
תחילת חייו
השני מארבעה ילדים, בלאונדה נולד בלימה למשפחה מהמעמד העליון של בעלת שורשים ספרדיים. אביו, רפאל באלונדה דיאז קנסקו, מורה, כיהן כראש ממשלה; סבו היה שר אוצר, ואחד מסביו היה נשיא הרפובליקה.
היסטוריה של נורווגיה
יחסי החוץ של נורווגיה לאחר מלחמת העולם השנייה
ב-1949 נורווגיה נעשתה חברה בברית נאט"ו. חתימתה של נורווגיה בברית הייתה משמעותית בשל קרבתה הגאוגרפית לברית המועצות. באותה השנה הייתה נורווגיה בין החברות המייסדות של ארגון האומות המאוחדות. אזרחי נורווגיה הצביעה פעמיים כנגד הצטרפות לאיחוד האירופי (ב-1972 וב-1994). נורווגיה חברה באיגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA), מסגרת מקבילה לאיחוד האירופי שהוקמה בשנת 1960. רוב מדינות האיגוד, ונורווגיה ביניהן, מסדירות את קשרי הסחר שלהן עם האיחוד האירופי במסגרת הקרויה "האזור הכלכלי האירופי" (EEA), המבטיחה למדינות החברות בה חופש של תנועה לאנשים, סחורות, שירותים והון, אך אינה מטילה על מדינות שאינן חברות באיחוד האירופי את החובות המוטלות על חברות האיחוד.
פרננדו בלאונדה טרי
תחילת חייו
במהלך הדיקטטורה של אוגוסטו בי. לאגווייה, הרדיפה בעקבות פעילותו הפוליטית של אביו, רפאל, ודודו ויקטור אנדרס בלאונדה אילצה את המשפחה להגר לצרפת בשנת 1924, בה פרננדו למד בתיכון ואחר כך קיבל את ההכשרה אוניברסיטאית הראשונית שלו בהנדסה.
היסטוריה של נורווגיה
המדיניות החברתית והכלכלית לאחר מלחמת העולם השנייה
לקראת סוף שנות השישים של המאה העשרים התגלה נפט בים הצפוני, ונורווגיה הפכה למפיקת הנפט העיקרית בו. עקב כך, החלה צמיחה כלכלית במדינה ובעלייה ברמת החיים. העלייה התבטאה בשיפור מערכות החינוך והרווחה והפיכתן למתקדמות בעולם, בנוסף להגדלת קצבאות הזקנה והאבטלה יחד עם מתן שירותים רפואיים וחינוך גבוה חינם. <BR>כתוצאה מכך, דורגה נורווגיה בשנים האחרונות על ידי האו"ם כמדינה בעלת רמת החיים מהגבוהות בעולם. בנוסף, נורווגיה מוכרת כאחת המדינות התומכות יותר בזכויות האישה. כראיה לכך דורגה המדינה במקום השני במחקר שנוהל על ידי הפורום הכלכלי העולמי, בנושא הפערים בין המינים ב-58 מדינות על סמך מדד רמת השוויון מול גברים בחמשה תחומים שונים: שותפויות כלכליות, הזדמנויות כלכליות, כוח פוליטי, השגת השכלה, בריאות ורווחה.
פרננדו בלאונדה טרי
תחילת חייו
מ-1930 עד 1935 למד בלאונדה טרי אדריכלות בארצות הברית, שם הוא למד בתחילה באוניברסיטת מיאמי (שבה לימד גם אביו), ובשנת 1935 עבר לאוניברסיטת טקסס באוסטין, בה קיבל את התואר אדריכל. לאחר מכן הוא עבר למקסיקו ועבד במקצוע זה לזמן קצר. חזר לפרו בשנת 1936 ועבד בה כאדריכל לתכנון בתים פרטיים. בשנת 1937, הוא פתח מגזין בשם El Arquitecto Peruano ("האדריכל הפרואני"), שעסק בעיצוב פנים, תכנון ערים כללי ובסוגיות בינוי שהיו בוערות במדינה. בלאונדה טרי פעל לדיקום אגודת האדריכלים של פרו והמכון לתכנון ערים במדינה זו.
בלאונדה הפך ליועץ ממשלתי לדיור ציבורי בפרו ובחוץ לארץ. בשנת 1943, החל ללמד אדריכלות ובינוי ערים בבית הספר למהנדסים-Escuela Nacional de Ingenieros של לימה, ומאוחר יותר הפך לדיקן הפקולטה להנדסה אזרחית ולאדריכלות. בלאונדה גם תכנן את הבנייה, יחד עם מרצים וסטודנטים אחרים, מהפקולטה לארכיטקטורה של האוניברסיטה הלאומית להנדסה בשנת 1955.
היסטוריה של נורווגיה
המדיניות החברתית והכלכלית לאחר מלחמת העולם השנייה
נורווגיה אינה חברה באיחוד האירופי, לאחר שפעמיים (1972 ו-1994) נדחתה הצעה זו במשאל עם בפער קטן.
המאה ה-21
ב-22 ביולי 2011 ביצע אנדרס ברינג בריוויק, לאומן נורווגי, שני פיגועי טרור במדינה: הוא פוצץ מכונית תופת ברובע הממשלה (בנורווגית, Regjeringskvartalet) בעיר הבירה אוסלו וגרם למותם של שמונה בני אדם ולפציעתם של מאתיים נוספים, וכשעה וחצי לאחר מכן הגיע לאי אוּטֶיָה (Utøya) שבקרבת אוסלו, וביצע שם פיגוע ירי שבו רצח 69 נערים ופצע עשרות נוספים במחנה קיץ של מפלגת העבודה הנורווגית (מפלגת השלטון דאז).
פרננדו בלאונדה טרי
קריירה פוליטית
הקריירה הפוליטית של בלאונדה החלה בשנת 1944 כאחד ממקימי מפלגת החזית הדמוקרטית הלאומית, שבוחר בחוסה בוסטמנטה כנשיא בשנת 1945, הוא כיהן בקונגרס הפרואני עד ההפיכה הצבאית של הגנרל מנואל אודריה בשנת 1948.
בלאונדה חזר לזירה הפוליטית בשנת 1956, כאשר אודריה קרא לבחירות, הוא תמך ב"חזית הלאומית של נוער דמוקרטי", ארגון שהוקם על ידי סטודנטים בעלי חשיבה רפורמטיבית, שחלקם למד אצלו; תמיכתו העקרונית בעיתון "לה פרנסה", שנסגר על ידי הדיקטטורה בתחילת 1956, הניעה את הנהגת החזית הלאומית לבקש ממנו להוביל את המפלגה.
בבחירות ביוני 1962 נבחר בלאונדה לנשיא. בתחילת אוקטובר 1968 הודח בלאונדה על ידי הצבא. בלאונדה הוגלה לארגנטינה, בה קיבל מקלט מדיני. בלאונדה ניסה לשוב מיד לפרו, אולם הורד מהמטוס על ידי שלטונות ארגנטינה. ביולי 1980 שב בלאונדה והושבע לנשיא פרו. בשנת 1984 הוא נבחר לכהונה שנייה.
"El Manguerazo"
הוא התפרסם, כאשר ב-1 ביוני של אותה שנה ועדת הבחירות הלאומית סירבה לקבל את מועמדותו. הוא הוביל מאחה שכונתה לאחר מכן "El Manguerazo" (בספרדית: צינורות למטה), על שם צינורות המים שבהם השתמשה המשטרה כדי לפזר את המפגינים. בלואנדה הרגיע את המפגינים ואת כוחות המשטרה, ובצעד סמלי, כשהוא מחזיק בדגל פרו הוא חצה את המרווח שבין כוחות המשטרה לבין המפגינים בשביל להעביר את האולטימטום למפקד המשטרה שמועמדותו תאושר.
הממשלה נכנעה, והתמונה המדהימה של בלאונדה צועד לבד עם הדגל הוצגה על ידי העיתון Caretas למחרת, במאמר שכותרתו "Así Nacen Los Lideres" ("כך נוצרים מנהיגים").
אנדרו קופר (שחקן)
אנדרו קופר (באנגלית: Andrew Cooper; נולד ב-24 בפברואר 1981) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ודוגמן אנגלי.
קריירה
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "כריסמס בארמון".
חיים אישיים
בשנת 2016, הוא השיק ספר בישול בשם "Juice Manifesto" הכולל יותר מ-100 מתכונים למיצים מזינים ושייקים.
הרולד ספטימוס פאוור
הרולד ספטימוס פאוור (באנגלית: Harold Septimus Power; 31 בדצמבר 1877 – 3 בינואר 1951) היה אמן אוסטרלי יליד ניו זילנד, שהיה אמן מלחמה רשמי של אוסטרליה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
הרולד ספטימוס פאוור נולד ב-31 בדצמבר 1877, בדנידין, ניו זילנד, לפיטר פאוור, כובען יליד אירלנד, ולרעייתו הסקוטית ג'יין. משפחתו נדדה לאוסטרליה עוד כשהיה צעיר. בשנות העשרה המוקדמות שלו הוא עזב את בית המשפחה כדי לחיות חיים כאמן.
ציורים מוקדמים
בין 1905 ל-1907 פאוור למד באקדמיה ז'וליאן בפריז, והתיישב מאוחר יותר בלונדון. הוא הפך לחבר ב ובאגודת ציירי בעלי החיים. במהלך תקופה זו, הציג גם באקדמיה המלכותית לאמנויות.
תערוכת היחיד הראשונה התקיימה באולם הגילדה במלבורן, אוסטרליה ביוני 1913. במהלך תערוכה זו הציג ציורי צבעי שמן וצבעי מים של נופים כפריים ששימשו תפאורות לסצנות סוסים ולצייד.
מלחמת העולם הראשונה
לאחר פרוץ המלחמה בקיץ 1914 מינתה ממשלת אוסטרליה רשמיים לתאר את פעילות הכוח האוסטרלי באזורי המלחמה באירופה. בשנת 1917 הוצמדו הציירים לדיוויזיה הראשונה, מספטמבר עד דצמבר של אותה שנה ואז שוב באוגוסט בשנה שלאחר מכן.
כאמן המלחמה הרשמי הוא נודע בזכות תיאור בעלי החיים בשדה הקרב ובמיוחד הסוסים. לאחר המלחמה, המשיכו את החוזה איתו במשרד למשך שני העשורים הבאים.
פרוגסטרון
פְּרוֹגֶסְטֵרוֹן (Progesterone) הוא הורמון מין נקבי המופרש בעיקר מן הגופיף הצהוב (Corpus Luteum) שבשחלה לאחר הביוץ. הפרוגסטרון מופרש במידה קטנה יותר מבלוטת יותרת הכליה, מן השליה, ובגברים מן האשכים. נגזרות שונות של פרוגסטרון מהוות רכיב בגלולות למניעת היריון, בטיפול במחלת אנדומטריוזיס, בטיפול להפחתת דימום וסת כבד (מנורגיה) ובטיפול הורמונלי לגיל המעבר אצל נשים.
פרוגסטרון והמחזור החודשי
הפרוגסטרון אחראי על עיבוי רירית הרחם לפני ההריון, על כן הוא מופרש בשבועיים האחרונים למחזור. עם התנוונות הגופיף הצהוב מופרשות הרקמות החדשות ברירית הרחם ומתחילה וסת ואיתה מחזור חדש. אם האשה נכנסת להריון, ממשיך פרוגסטרון להיות מופרש מן הגופיף הצהוב ולאחר מכן מן השליה. נשים המייצרות כמות לא מספיקה של פרוגסטרון אינן מעבות את רירית הרחם החל מן השבוע השני למחזור. אצל נשים אלו עלול להיות קושי בקליטת היריון, מכיוון שהביצית המופרית אינה יכולה להשתרש ברירית הרחם. כיום נהוג לפתור את בעיית העקרות הנוצרת בעקבות מחסור בפרוגסטרון על ידי החדרת פתילות או ג'ל פרוגסטרון אל הנרתיק.
פרוגסטרון ואמצעי מניעה
פרוגסטרון מקטין את תופעות הלוואי השליליות של אסטרוגן, כגון הסיכון שבסרטן השד, לכן נגזרות סינתטיות של פרוגסטרון נמצאות ברוב הגלולות למניעת היריון, בכמויות של 75–250 מיקרוגרם לגלולה וכן ישנה גלולה אחת המכילה רק 60 מיקרוגרם (מינס). נגזרות סינתטיות מסוימות של פרוגסטרון כגון הלבונורגסטרל גורמות לתופעות לוואי כמו שיעור יתר, שער שמן, אקנה ובעיות עור אחרות. בנגזרות פרוגסטרון חדשות כגון דיאנוגסט, גסטודן ודזוגסטרל תופעות אלו פוחתות באופן משמעותי. במקרים מסוימים פרוגסטרון לבדו משמש כאמצעי מניעה כגון בגלולות פמולן ומיקרולוט. גלולות אלו ניתנות בעיקר לנשים מניקות, זאת כיוון שאסטרוגן הנמצא בגלולות הקלאסיות גורם לייבוש החלב. החיסרון בגלולות הוא יעילותן הנמוכה - גלולות מבוססות על פרוגסטרון גורמות להתעבות יתר של רירית הרחם וירידה בהורמון הגונדוטרופי שמחל את תהליך הביוץ וכך אמורה להימנע התעברות, אך התרופה ברוב המקרים אינה מונעת ביוץ ולכן מאפשרת היריון. בשימוש בגלולות פרוגסטרון יש תופעות לוואי נוספות ההופכות אותן לאמצעי מניעה לא מקובל - התעבות רירית הרחם מגדילה את הסיכוי להריון חוץ רחמי ולדימום מן הרחם. דיאנוגסט (פרוגסטרון סינתטי) בשילוב עם אסטרוגן משמש כאמצעי מניעה. דיאנוגסט זמין בגלולה למניעת היריון קלייר המכילה גם אסטרדיול ולראט, הדומה לאסטרוגן הטבעי שמופק בגוף על ידי השחלות. זוהי הגלולה הראשונה בישראל המכילה דיאנוגסט, שנמצא בשימוש נרחב בגלולות אחרות המשווקות באירופה.
פרוגסטרון לטיפול באנדומטריוזיס
אנדומטריוזיס היא מחלה גינקולוגית הנגרמת כאשר תאי רירית הרחם נודדים אל מחוץ לרחם, ומתמקמים באזורים שונים בגוף. סיבוך שכיח של אנדומטריוזיס הוא הצטלקות של אברי מערכת הרבייה וגרימת אי פריון. הטיפול באנדומטריוזיס הוא באמצעות דיאנוגסט - רוגסטרון (הורמון מין נשי) סינתטי. פעילותו של דיאנוגסט דומה לזו של הפרוגסטרון הטבעי המופק בגוף האישה. דיאנוגסט מצוי בגלולה בשם ויזאבל, הרשומה לטיפול באנדומטריוזיס. ויזאבל מכילה את הפרוגסטין דיאנוגסט הפועל על תאי רירית הרחם, המדכא את גדילתם של נגעי האנדומטריוזיס, מדכא את הפרשת הציטוקינים שגורמים לדלקות מקומיות, מעכב את הביוץ ואת צמיחת רירית הרחם, ולכן הוא שימושי מאוד בדיכוי המחלה(ויזאבל ואנדומטריוזיס - ד"ר אבישלום שרון, אתר "דוקטורס").
פרוגסטרון להפחתת דימום וסת כבד
מנורגיה היא דימום וסתי מוגבר באופן חריג או שנמשך תקופה ממושכת מהרגיל. הפרוגסטרון דיאנוגסט לטיפול במנורגיה מצוי בקלייר - גלולה למניעת היריון בעלת התוויה לטיפול בדימום וסתי כבד. קלייר מכילה את הפרוגסטין דיאנוגסט, אשר לו תכונות אנטי אנדורגניות, בשילוב עם אסטרדיול ולראט, הדומה לאסטרוגן הטבעי שמופק בגוף על ידי השחלות. התוויה זו אושרה על ידי משרד הבריאות הישראלי, ה-FDA ורשות הבריאות האירופאית EMA. במחקרים קליניים הוכחה הפחתה משמעותית ומתמשכת של 88% בכמות הדימום הווסתי הכבד לאחר 6 חודשי טיפול בהשוואה לנתוני הבסיס
משרד הספורט של רוסיה
משרד הספורט של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Министерство спорта Российской Федерации) הוא המשרד הממשלתי האחראי לניהול כלל ענפי הספורט והעיסוק הספורטיבי במדינה, כשבתחום זה נכללים בין השאר תמיכה בספורטאים רוסים וארגון השתתפות רוסית באירועי ספורט בינלאומיים כדוגמת האולימפיאדה.
המשרד הוקם ב-12 במאי 2008 כמשרד ממשלתי הממונה על התיירות, מדיניות הנוער וניהול הספורט ברוסיה. ב-21 במאי 2012 פוצלו ממנו תפקידי הטיפול במדיניות הנוער והתיירות והוא הפך למשרד הספורט.
היסטוריה
הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף של ברית המועצות (Спорткомитет СССР, Комитет по физической культуре и спорту при Совете Министров СССР) הוקמה ב-1954 והייתה אחראית לניהול הספורט הסובייטי ואיגד בתוכו את כל איגודי הספורט ונבחרות הספורט השונות בברית המועצות.
הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף (Госкомспорт России, Государственный комитет Российской Федерации по физической культуре и спорту) הייתה הגוף המרכזי ברוסיה שניהל את הספורט במדינה, כשראש הוועדה החזיק בידיו סמכויות של שר. הוועדה הייתה זרוע ביצועית פדרלית האחראית לתיאום בענייני ספורט וניהול משחקי ההימור בספורט. הוועדה עסקה בפיתוח הספורט הרוסי וניהול כל נבחרות הספורט הרוסיות והוקמה ב-1991.
בשנת 1999 הוקם לראשונה משרד ממשלתי לענייני ספורט (Министерство Российской Федерации по физической культуре и спорту) אך פורק כעבור שנה. בראשו עמד המתאגרף לשעבר בוריס איוואניוז'נקוב.
הסוכנות הפדרלית לספורט ותרבות הגוף (Федеральное агентство по физической культуре и спорту) הייתה יורשת הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף, הוקמה ב-2002 ופורקה ב-7 באוקטובר 2008 על פי צו נשיאותי של דמיטרי מדבדב, על מנת להקים את משרד הספורט. הסוכנות הייתה אחראית לניהול הספורט הרוסי לסוגיו ופעלה כגוף ממשלתי עיקרי לניהול מדיניות הספורט הממשלתית של רוסיה.
בשנת 2015 המשרד ספג ביקורת רבה על מעורבותו בפעילות הסוכנות הרוסית למניעת סימום בספורט ובשנת 2016 הוחלט להוציאו מהרכב מייסדי הסוכנות.
התזמורת הסימפונית של קולורדו
במשך 12 שנים הייתה מרין אלסופ המנהלת המוזיקלית של התזמורת וכיום היא מנצחת כבוד שלה. בתקופת כהונתה, השיגה תזמורת קולורדו הכרה גדלה והולכת הן בקולורדו והן ברחבי ארצות הברית, ואף הרבתה להקליט לחברת נאקסוס. באפריל 2004 מינתה התזמורת את ג'פרי קהן, מנהל מוזיקלי של התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס והתזמורת הסימפונית של סנטה רוזה למנהל המוזיקלי התשיעי בתולדותיה בנות 82 השנים של תזמורת דנוור וקולורדו. הוא נכנס לתפקידו באופן רשמי בשנת 2005. העיתון "דנוור פוסט" תיאר את כהונתו של קהן כ"תקופה, שמאפייניה הם הגדלת קהל המאזינים וקשר איתן במידה שאינה מצויה עם נגני התזמורת."
בינואר 2008 מינתה התזמורת את דגלס בויד למנצח אורח ראשי, בחוזה התחלתי של 3 שנים, הכולל שבועיים של הופעות אורח בכל עונה.בספטמבר 2008 מינתה תזמורת קולורדו את מרווין המליש למנצח הראשי על הקונצרטים הפופולריים שלה, בחוזה של שנתיים לשלושה קונצרטים בשנה..בינואר 2009 מינתה התזמורת את ג'יימס פאלרמו לנשיא ולמנכ"ל הבא שלה, החל במרץ 2009.
אנדרו ליטון היה המנהל המוזיקלי של התזמורת בין השנים 2013 - 2016 ואחריו שימש בראט מיטשל בתור המנהל המוזיקלי של התזמורת עד לשנת 2021.
בשנת 2022 הסכים המנצח הקנדי פיטר אונדג'ן לקבל מינוי למשרת המנהל המוזיקלי הבא של התזמורת.
טבק הרחה
היסטוריה
עמים ילידים בברזיל היו הראשונים אשר השתמשו בטבק טחון להרחה. הם נהגו לעבד את הטבק בעלי ומכתש עשויים עץ. את הטבק המעובד אחסנו בכלים אטומים עשויים עצמות. שימוש בטבק הרחה בקרב בני הטאינו נצפה על ידי נזיר פרנציסקני, האב ראמון פאנה, שהשתתף במסעו השני של קולומבוס לעולם החדש בשנת 1493. בשובו לאירופה הביא עמו האב ראמון טבק הרחה.
במאה ה-16 החזיקו סוחרים ספרדים במונופול על הסחר בטבק הרחה, לאחר שמפעלים ראשונים ליצורו קמו בעיר סביליה. יצור טבק להרחה בעיר סביליה נמשך לאורך מאות שנים ובמאה ה-18 הוקם בית החרושת המלכותי לטבק (בספרדית: Real Fábrica de Tabacos) מחוץ לחומות העיר, אשר היה הבניין השני בגודלו בספרד בעת שהוקם. בבניין התקיים יצור טבק להרחה ואף התנהלו מכירות פומביות של טבק. בשנת 1561 תיאר שגריר צרפת לפורטוגל, ז'אן ניקו, את תכונותיו הרפואיות של טבק להרחה כמרפא לכאבי ראש. לניקו מיוחסת הבאת טבק להרחה לטיפול בכאבי הראש הבלתי פוסקים מהם סבלה קטרינה דה מדיצ'י. דה מדיצ'י התרשמה כל כך מתכונותיו של הטבק להרחה עד שהחליטה כי מאותה עת יקרא בשם תבלין המלכה (Herba Regina), עובדה שסייעה להפצתו של הטבק באצולת צרפת.
סוגים
יהודים רבים נוהגים להריח טבק מקופסאות מתכת לאחר התפילה בשבת ולכבד מתפללים מקופסת הטבק האישית. לטבק נהגו לקרוא בטורקיה ״ברנוטי״, בתימן- ״בורדקאן״, בעיראק- "טטן" ובמזרח אירופה - "שמעק טבק" (טבק הרחה).
פכיצפלוזאוריים
פכיצפלוזאוריים (Pachycephalosauridae) היא משפחה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף המתאפיינים בכיפת גולגולת משוריינת וחזקה, איתם הם יכלו לנגוח ביריבים וטורפים.
דינוזאורים אלה יכלו להגיע לאורך 5 מ' ולשקול עד 500 ק"ג, והם היו אוכלי צמחים. גולגולתם כוסתה בשכבת מגן עבה מאוד וגם בזיזי עצם קטנים ואצל כמה מינים בקרניים חדות. הם יכלו לנגוח ביריביהם ובטורפים בלי להיפגע. הם נעו על שתי רגליים ונדדו בעדרים.
דינוזאורים אלה חיו רק בתקופת הקרטיקון ונכחדו יחד עם שאר הדינוזאורים לפני 66 מיליון שנה.
סוגים
כמה מדענים רואים בהומלוצפל, הגויוצפל והואננוזאורוס (Wannanosaurus) חברים במשפחה נפרדת - הומלוצפליים (Homalocephalidae).
קורט אלינג
אלינג סיים את לימודיו בקולג' לאומנויות ע"ש גוסטבוס אדולפוס שבמינסוטה בשנת 1989, אז עבר לאוניברסיטת שיקגו שם למד עד ינואר 1992, ועזב כאשר הוא צריך עוד נקודה אחת כדי לסיים את התואר.
במהלך העשור האחרון, אלינג הוציא שבעה אלבומים דרך חברת התקליטים בלו נוט. הוא גם הופיע והקליט עם מוזיקאים רבים, בהם בילי קורגן, באדי גאי, ג'ורג' פרימן, בוב שפרד, ג'ון הנדריקס.
אלינג הוכתר על ידי המגזינים "דאון ביט" ו-"JazzTimes" במשך 3 שנים רצופות בקטגוריית הזמר הטוב ביותר. הוא גם סגן יו"ר "האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה" המעניקה מדי שנה את פרסי גראמי, ואלבומו "Nightmoves" זכה בשנת 2007 בפרס גראמי ל"אלבום הג'אז הווקלי הטוב ביותר".
לימוני אירופי
לִימוֹנִי אֵּירוֹפִי (שם מדעי: Gonepteryx rhamni; נקרא בעבר: לימונית אירופית) הוא פרפר ממשפחת הלבניניים. הוא נפוץ באירופה, צפון אפריקה, ואסיה. בישראל הוא נפוץ בחרמון ובגליל העליון בחודשים אפריל עד אוגוסט. זה הוא מין יחיד בסוגו. קיימת סברה שמקור השם האנגלי "butterfly" (מעופף חמאה) הגיע ממין זה, שכונה על ידי חוקרי טבע בריטים "מעופף בצבע חמאתי".
תיאור
בצדו העליון הזכר הוא בצבע צהוב גופרתי והנקבה בצבע לבן עם גוון ירקרק, אבל לשניהם נקודה כתומה במרכז כל כנף. הם אף פעם לא נחים בעוד כנפיהם נשארות פתוחות וקשה להבדיל בין נקבות לזכרים לפי חלקם התחתון, למרות שנקבות בהירות יותר. צורת כנפיהן ייחודית בקרב פרפרים הנפוצים בבריטניה (למרות שישנם מינים דומים וקרובים מאוד בדרום ומזרח אירופה) ונועדו לשמש כהסוואה בזמן שהם נחים ובתקופת תרדמת החורף.
אזור מחיה
בישראל נפוץ הפרפר בצפון הארץ, בעיקר בחרמון ובגליל העליון.
מחזור חייו
לימוני אירופי הוא אחד מהפרפרים בעלי תוחלת החיים הארוכה ביותר, המגיעה עד כשלושה עשר חודשים, למרות שרוב זמנו הוא מבלה בתרדמת החורף. לרוב פרפר זה נראה לראשונה בתחילת האביב, לפעמים הוא מתעורר אף בתחילת ינואר בימים שמשיים במיוחד.
הביצים מוטלות ביחידה אחת כל פעם על עלי צמח האשחר הקתרטי (Rhamnus cathartica) או על האשחר המצוי (Rhamnus frangula), שני הצמחים היחידים מהם ניזונים הזחלים, הנקבות ינדדו מרחקים רבים במטרה למצוא שיחים אלו. הזחלים בוקעים לאחר כעשרה ימים וכחודש לאחר מכן תהליך יצירת הגולם מתחיל. הזחלים והגלמים שניהם בצבע ירוק ומוסווים היטב כך שיהיה קשה לאתר אותם בטבע. עם יציאתה מהגולם, מבלה הלימוני האירופי את הקיץ ביניקת צוף כדי להכין את עצמו לתרדמת החורף הארוכה שמתחילה לרוב בתחילת אוגוסט. הם מחפשים צמחייה נמוכה ירוקת עד, עקב היותה דחוסה, צמיחת קיסוס ישנה. הלימוני האירופי מתחבא בדרך כלל עד תחילת האביב, למרות שגם יום חמים בינואר יכול להעיר זכר להוט. הפרפר מקים רק דור אחד בשנה.
פריג'א זוארץ
הרב פריג'א זוארץ (בערבית: فريجا زواريتز; 7 בדצמבר 1907 – 30 באפריל 1993) היה סופר ומשורר, מורה לעברית, פעיל ציוני, ממחדשי השפה העברית בלוב. לאחר עלייתו לישראל כיהן כחבר הכנסת מטעם המפד"ל בכנסת השלישית, הרביעית, החמישית והשישית.
לוב
נולד בטריפולי שבלוב. בן ראשון לאחר שלוש בנות ומכאן שמו שפירושו: "באה הישועה". בשנותיו הראשונות למד ב"צלא" (בית כנסת), ששימש כתלמוד תורה. בגיל 17 העבירו אביו לבית הספר של חברת "יגדיל תורה" בה המשיך ללמוד בעיקר תלמוד ושולחן ערוך באגודת "תורה שבעל-פה", ונחשב לתלמידו של הרב כמוס נחאיסי. הוא קנה ידע רב בתנ"ך, בתורה שבעל-פה, ובספרות ימי-הביניים, וידע לצטט מקורות שלמים מתוך ספרים. אנשי לשון למדו ממנו על לשון קהילת לוב ואנתרופולוגים שמעו ממנו על חיי הקהילה שם.
בגיל 21 נשלח מטעם הרבנות בטריפולי לשרת את הקהילה בעיר אל-ח'ומס. שירותים אלו כללו חזנות, בדיקה ושחיטה, דרשנות ופסיקה, הוראת עברית, דאגה לנזקקים וכדומה. עסק רבות בחינוך נערים ואף שלח מתוכם לקהילות הסמוכות שתחת ניהולו.
היה פעיל ציוני, יסד וערך את השבועון הציוני הדתי "חיינו". זוארץ היה סופר ומשורר, ובתור ציוני נלהב חיבר שירים רבים המבטאים את כמיהתו, געגוגעיו ואהבתו לציון ודאג להשריש זאת לתלמידיו. בין שיריו: "קול אלוקים לנו קורא, מציון מזרחה. השומרים לבוקר, שמשכם זרחה", "שא ברכה חייל עברי, יוצאת מלב נאמן". הוא אף ערך וחיבר ספרים רבים, ביניהם "יהדות לוב", "אנשי אמונה", "שאו זמרה" ועוד. רוב עבודתו הספרותית עסקה בחיי בני העדה, מנהגיהם ומורשתם. בשל קשריו ההדוקים עם יושבי ארץ ישראל שנמצאו תחת שלטון בריטניה, שעמדה במלחמה עם השלטון האיטלקי שבלוב, הואשם בריגול ונשלח למחנה הסגר במדבר הלובי בין השנים 1940–1943.
זוארץ היה אוזן קשבת לבני העדה בארץ ובגולה והשיב על שאלותיהם בהלכה. דאג להשריש את השפה העברית התקינה עוד בח'ומס, כך שכאשר חיילים ישראלים הגיעו ללוב הופתעו לגלות מועדון יהודי בשם "בן יהודה", בו דיברו ושרו בעברית בלבד. סייע בעליית יהודים ארצה בשיתוף עם הסוכנות.
ישראל
זוארץ היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי ולקראת הבחירות לכנסת השלישית הוצב במקום משוריין ברשימה כנציג עדות המזרח. ב-1955 נבחר כחבר כנסת בכנסת השלישית מטעם סיעת חזית דתית לאומית. יסד עם חברים נוספים יוצאי לוב את "ועד קהילות יוצאי לוב", שהפך לאחד מהגופים במוסדות המפד"ל. הוועד סייע לבני העדה.
ביטרפלד-וולפן
ביטרפלד-וולפן (בגרמנית: Bitterfeld-Wolfen) היא עיר במחוז אנהלט-ביטרפלד שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת בחלקה הדרום-מזרחי של המדינה, ממערב לנהר המולדה (Mulde), באזור שמאופיין בעיקר בתעשייה כבדה ובכריית ליגניט (פחם חום). העיר נוסדה ב-1 ביולי 2007 כתוצאה מאיחודן של הערים ביטרפלד ווולפן ושל הרשויות המקומיות של גרפין (Greppin), הולצוייסיג (Holzweißig), ותלהיים (Thalheim).
פריג'א זוארץ
ישראל
בכנסת השלישית, הרביעית והחמישית כיהן כחבר בוועדת החינוך והתרבות, בוועדת השירותים הציבוריים וכיו"ר הוועדה לפניות הציבור. בכנסת השישית, כיהן בנוסף כחבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בוועדת הכנסת וכן בוועדה מיוחדת לבדיקת מבנה החינוך היסודי והעל-יסודי בישראל. במהלך תפקידיו בכנסת תרם מידיעתו בחינוך והוראה ורקם יחסים טובים עם כל הקשת הפוליטית. כן פעל למען תושבי המעברות להעלאת יהודי צפון אפריקה לישראל. זוארץ היה ידוע כמקורב ליצחק רפאל בתוך המפד"ל.
במקביל הקים ישיבה הנקראת ע"ש הרב אברהם חיים אדאדי שהיה מגדולי רבני לוב. ישיבה זו שימשה כישיבת המשך ל"ישיבת אדאדי" שבטריפולי.
ביטרפלד-וולפן
גאוגרפיה
ביטרפלד-וולפן שוכנת במרחק של 25 ק"מ מצפון-מזרח להאלה וכ-35 ק"מ מצפון ללייפציג. ממזרח לעיר משתרע אגם מולדשטאו (Muldestausee), מדרום אגם גויצ'שה (Goitzsche).
פריג'א זוארץ
ישראל
זכה לתואר "יקיר העיר" נתניה וכן "תואר החינוך הדתי לשנת תשמ"ה" (1984/5). בשנת 1991 הוענק לו תואר "יקיר התנועה הדתית לאומית", על פועלו למען הציונות הדתית בארץ ובגולה.
ביטרפלד-וולפן
היסטוריה
ביטרפלד-וולפן נוסדה ב-1 ביולי 2007 כתוצאה מאיחודן של הערים ביטרפלד ווולפן ושל הרשויות המקומיות של גרפין (Greppin), הולצוייסיג (Holzweißig), ותלהיים (Thalheim).
פריג'א זוארץ
ישראל
לאחר מותו הוקם תלמוד תורה על שמו בשיכון ותיקים בנתניה הנושא את שמו, "אדני פ"ז" (פריג'א זוארץ) וכן נקרא על שמו רחוב בשיכון ותיקים בנתניה.
ביטרפלד-וולפן
ביטרפלד
ביטרפלד נוסדה כמושבה של מהגרים פלמים ב-1153. ב-1476 נכבשה העיר על ידי הדוכס של מייסן ומכאן והלאה השתייכה לסקסוניה, עד לסיפוחה לפרוסיה ב-1815.
פריג'א זוארץ
פרסומים
הרב פריג'ה כתב וערך מספר ספרים וחוברות, רובם במסגרת ועד קהילות לוב בישראל ששכן בתל אביב:
ביטרפלד-וולפן
ביטרפלד
בתקופת שלטון גרמניה המזרחית הייתה העיר ידועה לשמצה בשל המפעלים הכימיים שלה שגרמו לזיהום סביבתי חמור, אפילו במונחים מזרח-גרמניים.
במאה ה-21 ביטרפלד היא עדיין עיר תעשייתית ומארחת מדי שנה פסטיבל של מוזיקת מטאל קיצוני. מכרה הפחם הפתוח לשעבר שנמצא מדרום-מזרח לעיר הוא מקור בלתי נדלה למאובנים ולענבר.
וולפן
בראשית שנות השלושים של המאה ה-20 יוצרו בוולפן לוחות צילום על ידי חברת אגפא וב-1936 פיתחה החברה בעיר את סרט הצילום הצבעוני אגפא-קולור. במהלך מלחמת העולם השנייה אולצו מאות גברים, נשים וילדים מארצות הכבושות על ידי גרמניה הנאצית לעבוד במפעלי אי גה פארבן. לאחר המלחמה נשאר השם המסחרי של אגפא נחלתם של המפעלים של החברה בגרמניה המערבית ומוצרי המפעל בוולפן נקראו ORWO, שהיה המותג היחידי של גרמניה המזרחית ששווק ברחבי העולם. בשנות השלטון של גרמניה המזרחית נעשתה וולפן לעיר שינה עבור האנשים שעבדו בביטרפלד, במפעלים התעשייתיים של וולפן ובמכרות הליגניט.
נפילת הממלכות (סדרת ספרים)
נפילת הממלכות (באנגלית: Falling Kingdoms) היא סדרת ספרי פנטזיה אפית מאת הסופרת מישל רואן תחת שם העט מורגן רודס. הסדרה זכתה לשבחים רבים, וכל ספריה (שיצאו עד כה) הפכו לרבי מכר ברשימות הניו יורק טיימס. הסדרה כונתה בפי מבקרים רבים "משחקי הכס לנוער", וסופרים רבים ומבקרי ספרות שיבחו את הכתיבה של רודס ואת הסדרה, ביניהם רשל מיד (האקדמיה לערפדים), וג'ולי קגאווה (The Iron Fey).
ספר 1 - נפילת הממלכות
הספר הראשון עוסק בעיקר בהצגת הדמויות ומניעיהם לספרים הבאים. הספר עוסק בכיבושיו של גאיוס דאמורה, מלך הממלכה הצפונית, בשתי הממלכות הנוספות והרס השלטון של שתי הממלכות מלבד נסיכת הממלכה הדרומית, אוראנוס, קליאונה בלוס. בספר מתגלה גם כי לוסיה אווה דאמורה, בתו של גאיוס, היא גלגול של המכשפה הקדומה אווה, ויש לה כוח קסם עצום ואלמותי. ג'ונאס אגאלון, נער, בן הממלכה האמצעית, לאחר שחזה ברצח אחיו, נשבע להביא למותם של האחראים לכך, אך כשגאיוס כובש את ממלכתו, פאלסיה, חרבו של ג'ונאס משנה מטרה והוא מתחיל במרד. מאגנוס לוקאס דאמורה, בנו של גאיוס, מאוהב באחותו לוסיה, וכשהוא מגלה שהיא איננה אחותו באמת, אלא נחטפה מעריסתה בינקותה בגלל כוחותיה, הוא שמח ומספר לה על רגשותיו אך היא אינה חשה כמוהו ודוחה את אהבתו.
הספר יצא בעברית בשנת 2013 בהוצאת "קוראים", בתרגום של גל שביט.
ספר 2 - אביב המורדים
המרד של ג'ונאס בשיאו כאשר גאיוס מאלץ את קליאו להינשא לבנו מאגנוס, כדי שאנשי ממלכתה של קליאו יקבלו את עובדת היותם נכבשים בצורה יותר קלה ולא ימרדו נגדו. ג'ונאס חוטף את קליאו ומציע לה ברית. היא אומרת לו שלא תוכל לעזוב את הארמון כי הוא ביתה ושבה להכנות לחתונתה. בחתונה המתרחשת במקדש האלה קליאונה (האלה על שמה קרויה קליאו) ג'ונאס מסתנן עם עוד 20 מורדים ומתכנן להרוג את גאיוס ואת מאגנוס. ג'ונאס שמח כאשר הוא מגלה שכל השומרים מופקדים מחוץ למקדש, ובפנים רק המורדים, כך שהמטרות שלהם יהיו קלות להשגה. דקות לפני החתונה הרשמית, ג'ונאס פותח בקרב, ואז מתגלה כי חלק מהאורחים שישבו בחתונה היו בעצם שומרים, ומלבד ג'ונאס, כל המורדים נטבחים בשניות בקרב עקוב מדם. המקדש מתמוטט ברעידת אדמה אך ג'ונאס, מאגנוס, קליאו גאיוס וניק כולם נשארים בחיים וג'ונאס בורח ליער. מאגנוס וקליאו נישאים על הריסות המקדש ושבים לעיר.
גאיוס מתחיל לבנות דרך שתחבר בין כל שלוש הממלכות ותעזור לו להגיע לקריסטלים האוצרים את הכח הקסום שמחזיק את העולם, בהוראת מלניה, צופה קדומה שפוקדת את חלומותיו. הספר נגמר כאשר במחנה עבודת כפייה על הדרך המלכותית מתחיל קרב נוסף של המורדים. מאגנוס וג'ונאס נכנסים לקרב ומאגנוס מצליח להרוג את ג'ונאס, עד שצופה קדומה מגיעה גם היא מן המקלט בו כלואה מלניה, מקריבה את אלמותיותה לטובת חייו של ג'ונאס ושניות לאחר מכן נרצחת על ידי זאנתוס, אחיה, גם הוא צופה גולה מן המקלט. ג'ונאס בורח. חברתו להנהגת המרד, ליסנדרה ברבאס, נשבית, ארון נהרג על ידי מאגנוס, ומאגנוס חוזר לארמון.
הספר יצא בעברית בשנת 2014 בהוצאת קוראים, בתרגומה של שרית פרקול, שתרגמה גם את המשך פרקי הסדרה ואת שני ספרי הסדרה-הבת, רוחות וגנבים.
ספר 3 - רדת החשכה
הספר יצא בסוף נובמבר 2015 בעברית בהוצאת קוראים.
אלקסיוס, צופה גולה מן המקלט, מגיע לארמון ומתחיל לאמן את לוסיה בקסם לאחר שרכש את אמונו של גאיוס בכך שהוכיח שהוא שליחה של מלניה. למעשה הוא עבד של מלניה, שהטילה עליו לחש, כך שאינו יכול לסרב לה. הוא מסייע ללוסיה להעיר את הקריסטלים של הקסם, והם מגלים את המיקום של שלושת הראשונים. הקריסטל הראשון נמצא במקדש שבו נישאו מאגנוס וקליאו, אך כאשר אלקסיוס, קליאו, מאגנוס ולוסיה מגיעים לשם, הם מגלים שהקריסטל כבר נגנב. הקוראים יודעים שהקריסטל נגנב על ידי ג'ונאס אגאלון, כיוון שקליאו מסרה לו את המידע על מיקום הקריסטל וביקשה שילך לשם וייקח את הקריסטל לפני שייפול לידי בני משפחת דאמורה. הם חוזרים לארמון, ולוסיה מוצאת את מיקומו של הקריסטל האחרון, מבינה שהקריסטל לא היה במקדש מכיוון שקליאו בגדה בהם, ולכן היא מנסה להרוג אותה. לאחר מכן היא בורחת אל אלקסיוס והשניים בורחים להתחתן במקדש ואלוריה בממלכה הצפונית. כאשר מאגנוס מבין את זה, הוא לוקח את קליאו ושניהם יוצאים באוניה בעקבות לוסיה ואלקסיוס.
הספר מוכרע בקרב במקדש, כאשר אשור קורטאס, נסיך האימפריה הקרשיאנית, בוגד באחותו ומסייע לקליאו ולמאגנוס בכך שהוא שולח את ניקולו קסיאן, ידיד של קליאו, לקחת את הקריסטל מהמקדש לפני שהם יגיעו לשם. אלקסיוס דוקר את לוסיה במקדש כדי להשתמש בדמה לצורך זימון אסון טבע גדול, בהוראתה הבלתי מעורערת של מלניה. הוא מבין שלא יוכל להרגה ומתאבד. על ערש דווי הוא לוחש ללוסיה שהקריסטלים הם בעצם גלאים לישויות המורכבות מהיסודות המייצגים אותם ושמלניה מנסה לעורר את אל האש, שהיה כלוא בקריסטל האש, כי היא אוהבת אותו. לוסיה מתעמתת עם מלניה שבורחת מהמקלט לאחר שניקולו טוען את הקריסטל האחרון. מלניה עומדת להרוג את לוסיה, אך אל האש מגיע ואומר למלניה, שאוהבת אותו, שהוא שונא אותה. מלניה, הכועסת לאחר סירובו של אל האש, מנסה להשתמש בכוחותיה, אך לוסיה משתמשת בכוחה ולוקחת את הכוח של מלניה, מה שהופך אותה לבת תמותה. לאחר מכן לוסיה דוחפת למלניה את אותו הסכין שתוכנן להינעץ בליבה של לוסיה והורגת את מלניה. לאחר מכן אל האש כורת עם לוסיה ברית, באותו הזמן, אשור נרצח על ידי אמארה, אחותו, הבורחת עם קריסטל המים ומטילה על שומריה להרוג את ניק, קליאו ומאגנוס. השלישייה מנצחת בקרב, ומאגנוס מגלה שהוא מאוהב בקליאו.
ספר 4 - גאות קפואה
הספר יצא לאור בעברית ב-2017.
בתחילת הספר פליקס חובר מחדש למלך גאיוס ומציע לו את קריסטל האוויר בתמורה לאמונו. המלך מקבל את הקריסטל ושוכר את פליקס כשומר ראשו במסעו לקראשיה. בקראשיה פליקס שוכב עם אמארה, וגאיוס מציע לקיסר אולטימטום: קבל את קריסטל האוויר בתמורה לשליטתי בחצי אימפריה, או שתביא עליך מלחמה עקובה מדם. בינתיים מאחדים כוחות ג'ונאס, קליאו ומאגנוס בלימרוס במטרה משותפת להרוג את גאיוס, לפי הצעתו של מאגנוס שכל אחד מהם יקבל את ממלכתו לאחר מותו של גאיוס. ליסנדרה נהרגת על ידי קיאן. פליקס מגלה מזימה למרד בקיסרות קורטאס בעודו בקראשיה ומחליט להשתתף במרד. הוא מציע למאגנוס להשתתף במרד תוך העלאת הרעיון שהמרד יהיה גם כנגד גאיוס. מאגנוס מקבל את ההחלטה ושולח את ג'ונאס כנציגו אל האימפריה יחד עם ניק.
באימפריה, אמארה נישאת לגאיוס במסגרת חתימת ההסכם בין הקיסר לגאיוס ובטקס החתונה הורגת את אביה ואת כל אחיה באמצעות רעל שהיה ביין שהביאה ממיטיקה. היא הופכת בכך לקיסרית הראשונה של האימפריה הקראשיאנית. היא מאשימה את פליקס גבראס וזורקת אותו אל הצינוק, שם השומרים מתעללים בו ומנקרים אחת מעיניו. אמארה וגאיוס יוצאים לכיוון מיטיקה, וג'ונאס וניק מצטרפים למרד בקיסר. ג'ונאס משחרר את פליקס ושולח אזהרה למאגנוס. מאגנוס וקליאו רבים, ומאגנוס משוכנע כי ההודעה מג'ונאס היא פרי הבגידה המשותפת של קליאו וג'ונאס.
לוסיה מגלה שהיא בהיריון עם ילדו של אלקסיוס, וקליאו מכריזה על מאגנוס כמלך ללימרוס. אנשי לימרוס מקבלים אותו כמלכם על פני גאיוס בדיוק כאשר מגיעים חיילי האימפריה לכיבוש הארמון. מתגלה כי לורד קרטיס בגד בקליאו ומאגנוס, והוא מוסר את קליאו לגאיוס ואמארה. מאגנוס כורת את יד ימינו של קרטיס ויוצא אחרי קליאו. מאגנוס וקליאו נפגשים לאחר שהיא נמלטת מאמארה. הם מוצאים מחסה בבקתה ומתוודים על אהבתם. למחרת בבוקר גאיוס תופס אותם ומכריח את מאגנוס להרוג את קליאו כדי לכפר על חטאיו. מאגנוס מצליח לשכנע את אביו במרמה לתת לו חרב ואז מנסה להרוג את גאיוס ונלחם איתו. רגע לפני שגאיוס מנצח את מאגנוס, קליאו מפילה את קריסטל האדמה מן הצוק וגורמת לרעידת אדמה שמביאה להתרסקות של גאיוס וקליאו. מאגנוס מציל את קליאו, וגאיוס נופל מן הצוק. מתברר כי אלנה בלוס, אמה של קליאו, הייתה אהובתו של גאיוס, וכאשר גאיוס גוסס למרגלות הצוק, מאגנוס מגייס לידיו את חיילי אביו.
לוסיה וקיאן מגיעים סוף סוף למעבר אל המקלט. לוסיה מגלה כי בכוונתו של קיאן להשמיד את העולם והיא מסרבת. הם מתעמתים ובמהומת הקרב, לוסיה מוצאת את עצמה במקלט ויוצאת לחפש את תימותיאוס. ג'ונאס וניק עומדים להפליג חזרה למיטיקה עם פליקס כשהם נפגשים עם המורד טראן ראנוס, הצתגלה כאחיו התאום של תיאון. כשהוא שומע את החדשות על אחיו ואביו, הוא מחליט להפליג יחד עם ג'ונאס למיטיקה כדי לנקום את מות אחיו. בסוף הספר ניק מזהה על הנמל את אשור קורטאס. קריסטל האוויר נראה לאחרונה אצל גאיוס, אך עקב גסיסתו לא ידוע היכן נמצא. קריסטל המים נמצא אצל אמארה וקריסטל האדמה אצל קליאו ומאגנוס.
ספר 5 - סופת הבדולח
הספר יצא לאור בדצמבר 2016 באנגלית ובעברית בתחילת 2017.
הספר מתחיל בבירור חזרתו לחיים של אשור, שמסביר שכאשר החל לפחד לחייו לקח שיקוי מחדש שיציל אותו ממוות, ועתה הוא מאמין כי הוא עוף החול שעתיד להציל את העולם על פי אגדה קרשיאנית. הוא מצטרף לג'ונאס, ניק, פליקס וטראן במסעם למיטיקה. במיטיקה, גאיוס מת אך חוזר מיד לחיים ומסביר ששנים קודם לקח שיקוי שמונע ממנו למות, אך השיקוי מוגבל בזמן וימיו ספורים. הוא מודיע למאגנוס ולקליאו שהוא מתחרט על פעולותיו ומציע להם ברית כנגד אמארה. אמארה מתיישבת בלימרוס ובוחרת בקרטיס סירילו כיד ימינה. גאיוס יוצא יחד עם מאגנוס וקליאו לפגוש את אימו סיליה בטענה שרק היא תוכל להציל את חייו ולמצוא את לוסיה. קיאן, שאיבד את הצורה המוחשית שלו בקרב עם לוסיה, מתחיל לדבר עם אמארה ולהניע אותה למחנה לשעבר של הוגו באסיליוס. הסיפור מתנקז לפאלסיה, כאשר ג'ונאס, ניק, פליקס, טראן ואשור פוגשים את מאגנוס. טראן מנסה להרוג את מאגנוס כנקמה על מותו של תיאון אחיו, אך פליקס מציל אותו. סיליה מזמינה את חברתה דרייה לעזור לה בהצלתו של גאיוס. אשור נעלם בלילה ויחד איתו קריסטלי האוויר והאדמה. סיליה הורגת את דרייה ואת זאנתוס כדי לקחת את כוחם ולהציל את גאיוס. גאיוס מתעמת עם סיליה, והיא מודה שהרעילה את אלינה בלוס למוות ובתגובה הוא מגרש אותה. לאחר מכן מגרש גם את קליאו. ניק, ג'ונאס, פליקס וטראן יוצאים בעקבות אשור ומגיעים למחנה של אמארה בעיצומו של ניסיון התנקשות כושל בקיסרית. ניק נפצע אנושות, אך ניצל על ידי לוסיה שיצאה מהמקלט בהיריון מתקדם במטרה לעצור את קיאן. ג'ונאס מציל את לוסיה ובורח מהמתחם בעוד פליקס, טראן וניק נכלאים. קליאו מגיעה למתחם ומציעה ברית לאמארה. גאיוס ומאגנוס נעצרים ומובאים גם כן למתחם. לוסיה יולדת וג'ונאס מבקש ממנה לשאוב את הקסם שנכנס בו בעזרת פאדרה (בספר השני) ואוליביה (בספר הרביעי). לוסיה מצליחה לשרוד את הלידה ויולדת בת. למתחם מגיעה סיליה שכישפה את אוליביה למרותה ומתגלה כי היא עמדה מאחורי הכל. במהלך הטקס משתחררים כל ארבעת הקריסטלים. קיאן נכנס לגופו של ניק, אלת האדמה לגופה של אוליביה, אל האוויר לגופו של טראן ואלת המים - לגופה של קליאו. באמצע הטקס גאיוס הורג את סיליה. עקב כך, ככל הנראה, קליאו וטראן נותרו בשליטה על המודעות שלהם, בעוד ניק ואוליביה לא. מאגנוס נכלא על ידי קרטיס, שמתעלל בו כנקמה על כריתת ידו. בסוף הספר קרטיס קובר את מאגנוס בעודו בחיים. קיאן ואלת האדמה נעלמים, וכל השאר נשארים במתחם, כשמטרתם היא לחלץ את מאגנוס.
ספר 6 - שלטון הנצח
הספר יצא לאור בעברית ב-2018. הספר מתחיל מהמקום שנגמר הספר החמישי.
קיאן השתלט על ניק, אלת האדמה על אוליביה וקליאו וטראן קיבלו את סמל המים והאוויר ונלחמים כדי שהאלים האלה לא ישתלטו עליהם. הם מגלים שהם יכולים להשתמש באלמנטים, אבל זה מגביר את שליטת האלמנטים בהם, המבוטאת על ידי קווים המתפשטים על עורם ככל ששליטת האלמנטים גוברת. מאגנוס מגלה להפתעתו שהוא חי ומגלה שאביו הביא לו את טבעת הדם. מאגנוס יוצא מהקבר שבו קבר אותו קרטיס ומבקש לנקום בקרטיס. במהלך המסע המלך גאיוס חוזר לנאום לאזרחי אוראנוס, אך מת מחץ של מתנקש קראשיאני. מאגנוס ולוסיה חוקרים את המתנקש ולאחר מכן מגלים שליסה נעלמה ושהמטפלת שלה נשרפה. לוסיה בטוחה שקיאן חטף את ליסה (לאחר מכן התברר שמפקד המשמר הקראשיאני חטף את ליסה ושרף את המטפלת בהוראתה של נילה, וכך נוצר רושם שקיאן חטף אותה) ג'ונאס ולוסיה יוצאים למסע אל ההרים האסורים כדי לדבר עם תימותיאוס ומגלים שהמקלט ריק. לוסיה וג'ונאס מדברים עם תימותאוס, ותימותאוס מת. אשור מנסה למצוא דרך לשחרר את ניק ובדרכו פוגש את ואליה (קוסמת גולה). מאגנוס וקליאו ממשיכים להילחם כדי למנוע מהאלים להרוס את מיטיקה. בקראשיה, אמארה פוגשת את נילה, סבתא של אמארה, ונילה מציגה לאמארה את ליסה. פליקס ונריסה, שנשלחו להרוג את אמארה, חוטפים אותה ואמארה מספרת להם שליסה נמצאת אצלם. הם מצילים גם את אנזו במהלך טקס ההכתרה ומנסים להביא את ליסה, אך נילה מאיימת עליהם. אמארה רוצחת את נילה, ופליקס חוזר עם ליסה למיטיקה.
ספר ספין אוף - רוחות וגנבים
בקה וקריסטל מתגוררות בדירה מעל חנות הספרים המשפחתית יחד עם אמן בטורונטו, קנדה. יום אחד הן מקבלות ספר שנשלח מדודתם ג'קי, בקה פותחת את הספר ונופלת למצב של תרדמת. קריסטל מתחילה לחקור את המאורע ומגלה שאביה שעזב את המשפחה לפני שנתיים עדיין נמצא בטורונטו ושייך לחברה סודית ששמה אגודת הוקספיר ("The Hawkspear Society" (מילולית: אגודת כידון הנץ). באותו הזמן הקוראים עוקבים אחר דמות נוספת בשם פארל גרייסון, בן למשפחה עשירה מטורונטו שכל בניה חברים באגודת הוקספיר. הוא מתקרב למנהיג האגודה, מרקוס קינג, מתקבל למעגל הפנימי שלו ודרך כך רוכש את ברכתו, הכוללת הטלת לחש המעצים את חושיו של זה שעליו מוטל הלחש.
בהיותה שרויה בתרדמת מגיעה רוחה של בקה למיטיקה ופוגשת את מדוקס קורסו, היחיד שמסוגל לראות אותה. היא מתלווה אליו במסעותיו במיטיקה. מדוקס נשבה על ידי האלה ואלוריה בטענה שהוא יוכל לעזור לה למצוא את מי שגנב ממנה הפגיון שלה, לטענתה, בתה של אווה. מדוקס ורוחה של בקה נמלטים מהארמון בעזרתו של ברנבאס ומגיעים לכפר שבו הם מוצאים עוד קוסמת.
בינתיים בטורונטו, קריסטל פוגשת באביה ומבקשת להצטרף לאגודה. הוא אומר לה שישאל את מרקוס. מרקוס מסכים לפגוש את קריסטל, אך במהלך ה"ריאיון", הם מסתכסכים והיא מודיעה לו שלא תצטרף לאגודה.
מרקוס מגלה שהספר ששלח את בקה למיטיקה, קוֹדֶקְס האָרָד, עדיין נמצא ברשות קריסטל, ושולח את פארל לאסוף אותה. השניים מתעמתים, אך פארל מצליח לשכנע אותה לבוא איתו למרקוס לאחר שמתברר שאנשי האגודה חטפו את בקה ממיטתה בבית החולים. בביתו של מרקוס, מרקוס מאיים לפגוע בבקה ובקריסטל וגורם לדניאל לפעול כנגדו באמצעות מילוט בנותיו. הוא נעזר באדם גרייסון, אחיו של פארל, שמעולם לא באמת הסכים עם עמדות האגודה. דניאל ממלט את שתי בנותיו, אך מקריב את חייו ונרצח על ידי פארל, שהופך לעבדו של מרקוס.
במיטיקה, ולוריה מוצאת את ברנבאס, מדוקס והקוסמת מהכפר באמצעות אחותה של הקוסמת אשר הלשינה עליה והרגה אותה. ואלוריה מתעמתת עם מדוקס, אך הוא מצליח להבהיל אותה ולהבריח אותה מהם בעזרת הקוסמת ואחותה, שמתברר כי שיקרו לוואלוריה. מדוקס משתמש בקסם מוות כדי להחזיר את בקה לטורונטו של ימינו, והיא מתאחדת עם קריסטל.
הספר נגמר במתח, שכן מרקוס שולח את פארל למשימה להרוג את קריסטל.
הספר יצא ביוני 2015 באנגלית. בעברית יצא באוגוסט 2017
ספר ספין אוף - הקסם האפל
הספר יצא באנגלית ביוני 2016 ובשנת 2018 בעברית. הוא ממשיך באופן ישיר את הספר הראשון. מרקוס עדיין במרדף אחר הקודקס, ובני משפחת האטצ'ר במחבוא. מדוקס מגיע לחצר המלכות של ואלוריה כדי למצוא את משרתה שאחראי על שכתוב ההיסטוריה, רק כדי לגלות שוואלוריה ערפה את ראשו בעקבות חלום שחלמה על בגידתו. מדוקס מחייה את הראש ולוקח אותו יחד איתו ועם ברנבאס למסע לאלה הדרומית, שאולי תסייע להם בהפלתה של ואלוריה. מרקוס עורך נשף, שאליו מגיעות קריסטל, בקה וג'קי. בנשף מגלה בקה כי היא בעצם בתו של מרקוס. לנשף מגיע אדם בעל עיניים שחורות לחלוטין בשם דיימן וינטר, שהורג אנשים רק במבט. הוא חוטף את מרקוס ובקה וכולא אותם בתיאטרון האגודה של מרקוס. מדוקס מוצא מכשפה בשם ליאנה שמתגלה כחברותית ומצטרפת אליהם למסע. בתא הכלא, מרקוס מבין שבקה נבחרה להחליף את אווה ושולח אותה בשארית כוחותיו למיטיקה כדי להתריע על חזרתו של דיימן. בקה חוזרת, אך שוכחת את מטרתה ובינתיים מתלווה למדוקס. ליאנה חושפת את עצמה כקליאונה ודורשת מהחבורה למצוא אותה בעיר הזהב אם הם רוצים לדבר. בעיר הזהב מתריעה בקה, שכבר נזכרה במטרתה, בפני קליאונה על חזרתו של דיימן, אך קליאונה לא מאמינה. ואלוריה מגיעה לשערי עיר הזהב עם צבא של אלף חיילים הנושאים סמלים שמחזקים אותם. ואלוריה חוטפת את בקה, ולאחר שבקה מספרת לה על דיימן היא לא מאמינה וקוראת לה חסרת תועלת. בעקבות כך גוראן הורג את בקה. מדוקס לא שולט בעצמו והורג את גוראן במקום. ואלוריה מורה לצבאה לתקוף, אך מדוקס משתמש בקסמיו והורג את כל הצבא במקום. ואלוריה מתחננת על חייה, ומדוקס מחזיר את בקה לחיים. היא משכנעת אותו שלא להרוג את ואלוריה. קליאונה לוקחת את החבורה לחדר סודי עמוק בתוך הארמון, שבו נמצאת אישה ישנה. בקה וברנבאס מזהים את האישה כאווה. קליאונה מסבירה שהיא בעצם לא מתה ושהיא הסיכוי היחיד נגד דיימן. בטורונטו מתברר כי הקסם של מרקוס דבק בפארל לאחר שג'וליה מנסה להרוג אותו בעקבות הודאתו כי רצח את דניאל, והוא מחלים. דיימן מחזיק בקריסטל ופארל.
דמויות מסדרת הספין-אוף (ספרים 1 - 2)
בספר השני מתגלה כי היה צופה במקלט במיטיקה. מקריב את חייו כדי לשלוח את בקה למיטיקה לבקש עזרה נגד דיימן.
גאוגרפיה
הספרים 1 - 3 מתרחשים אך ורק על יבשת מיטיקה אך חלק גדול מהספר הרביעי מתרחש על אדמת האימפריה הקראשיאנית. עיר הבירה "היהלום" בפרט. עלילת סדרת הספין-אוף מתרחשת במקביל בימינו ובמיטיקה שטרם עלילת הסדרה המקורית.
ממלכות מיטיקה: האימפריה הקראשיאנית:
המונהגת על ידי משפחת קורטאס. שניים מילדיו של הקיסר קורטאס מופיעים בספר השני והשלישי, והקיסר שוקל בספר השלישי גם לצאת למלחמה נגד מיטיקה. חלק נכבד מהספר הרביעי מתרחש על אדמת האימפריה וחלקים נרחבים יותר ממשפחת הקיסר נחשפים לקורא. החלק המתרחש על אדמת האימפריה מתרחש ב"יהלום", עיר הבירה של האימפריה המתוארת כמדהימה ביופיה.
עלילת סדרת הספין-אוף:
מתרחשת בחציה בטורונטו של ימינו (2015~) ובחציה במיטיקה העתיקה (כאלף שנים טרם עלילת נפילת הממלכות).
צבעים
בספר ישנם מספר צבעים המזוהים עם אנשים מסוימים או ממלכות מסוימות ומעבירות אווירה מסוימת:
ספר 3 - The Cursed Heir (בתרגום חופשי: היורש המקולל)
צפוי לצאת באנגלית ביוני 2022.
לוצק
לוּצְק (באוקראינית: Луцьк, בפולנית: Łuck, ברוסית: Луцк) היא עיר באוקראינה, מרכזו של מחוז ווהלין, השוכנת ממערב לעיר הבירה קייב. נכון ל-2021 אוכלוסיית העיר מונה 217,197 נפש. מהמאה ה-14 התקיימה בעיר קהילה יהודית חשובה, חברה מרכזית בוועד ארבע ארצות.