cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגפת השפעת (2009)
בישראל
סגן שר הבריאות, יעקב ליצמן, הציע בתחילת התפרצות המחלה לקרוא לנגיף החדש בשם "שפעת מקסיקו" (שם שרווח בעיתונות החרדית), במקום שמה העממי בתחילה "שפעת החזירים", בשל הימנעות חרדית משימוש במילה "חזיר" בשל היותה חיה לא כשרה ואיסור אכילתה לפי היהדות. ההצעה ספגה ביקורת רבה, ואף למחאה רשמית של שגריר מקסיקו בישראל, ולא התקבלה.
עם התגברות הידיעות על התפרצות המחלה ומקרי המוות הראשונים, הורתה ממשלת ישראל למשרד הבריאות לרכוש חיסונים בעלות של כ-450 מיליון שקל. ב-2 בנובמבר 2009 הוחל בישראל במתן חיסון כנגד השפעת לצוותי רפואה ואנשים בסיכון כמו חולים כרוניים במחלות שונות, וכן הורים וקרובים לפגים. דווח כי עד לתאריך זה הגיעו לישראל כ-300 אלף מנות חיסון משתי חברות:
הוחלט כי נשים הרות וילדים יחכו לחיסון ללא אדג'ובנט. עד תחילת פברואר 2010 חוסנו בישראל כ-560,000 איש. הובעה ביקורת על כך שלמרות הקריאות השונות להתחסן, רק כ-35% מכלל הרופאים התחסנו נגד שפעת החזירים.
תוכנית מוכנות מערכת הבריאות לשפעת פנדמית
תוכנית מוכנות מערכת הבריאות לשפעת פנדמית הוא מסמך בן 164 עמודים, שנכתב באביב 2007 אחרי קריאת ארגון הבריאות העולמי להיערך לקראת האפשרות שנגיף שפעת העופות יעבור שחלוף גנטי או מוטציה ויגרום למגפה עולמית המונית. עם התפרצות מגפת שפעת החזירים עודכן המסמך. התוכנית כוללת הנחיות לתפעול מערכת הבריאות בישראל במקרה של תחלואה המונית ומגדירה חלוקת עבודה בין קופות החולים, מד"א וכדומה. פרק נרחב כולל רעיונות מהיכן יגויס כוח אדם מקצועי במקרה שהצוות הרפואי יחלה בעצמו.
התוכנית מתייחסת גם לפתיחת או סגירת מערכת החינוך ומרכזי קניות, המשך או הפסקת קבלת קהל במשרדי ממשלה והפעלת מפעלים חיוניים.
מחזיקות מעמד
עלילה
הסדרה עוסקת בחבורת אחיות ואנשי צוות המתמודדים עם אין ספור אתגרים מקצועיים ואישיים באגף גריאטרי לנשים בלבד, בבית חולים קליפורני עמוס. במרכז העלילה נמצאת האחות דידי (ניסי נאש) היא אחות חדשה, מסוג האחיות שלא סובלות "שטויות ומשחקים". דידי נדהמת לגלות שאי ניקוי צואה שהושארה במסדרון על ידי אחד מהמטופלים במחלקה מוביל לנזיפה בה על כך שלא מילאה "דו"ח אירוע". דידי מצוותת ביומה הראשון לאחות הוותיקה דון (אלכס בורסטיין) שמצידה מבלה את זמנה בעבודה באובססיה לגבי האח המפקח פטסי (מל רודריגז), המנסה לנהל גישת עבודה ממוקדת לקוח בהשראת דיסני, תוך כדי שהוא הודף שאלות לגבי המיניות שלו. ומעל כל הכאוס מנצחת ד"ר ג'נה ג'יימס (לורי מטקאלף), רופאה אחראית שמונתה למנהלת האגף בעקבות התמוטטות עצבים פומבית בבית החולים וממשיכה בהתקפות עצבים גם באגף החדש, תוך כדי התנגחות תמידית בפטסי וקידום מחקרה האישי על צואה.
ביקורת
העונה הראשונה קיבלה ביקורות חיוביות. אתר האינטרנט Rotten Tomatoes מדווח ש-72% מהמבקרים אהבו את הסדרה עם ממוצע הערכה של 7.5/10: "למרות הילדותיות שבטבעה, "מחזיקות מעמד" מוצאת את הצחוק גם בסיטואציה קודרת עם נרטיביים ואפיונים הומוריסטיים אך רגישים".
פרק הפיילוט קיבל ציון של 72% מאתר האינטרנט Metacritic וציין ביקורות חיוביות באופן כללי.
דייוויד ויגאנד מעיתון הסן פרנסיסקו כרוניקל נתן ביקורת חיובית מאוד לסדרה: "ש ערבוב מבריק של חריפות ועליצות בקבלה בסדרה וזו הסיבה שזה עובד כל כך טוב".
באתר האינטרנט The A.V. Club: "הסדרה לוכדת את עבודת הפרך של העבודה והחיים במחלקה זו, אך היא גם תופסת את ההבזקים של היופי, וברגעים אלה יש תחושה שהסדרה צריכה לקבל יותר ממה שמצפה לה".
אנני הרמון
אנני לייל הרמון (באנגלית: Annie Lyle Harmon ; פברואר 1855 - 27 באוגוסט 1930) הייתה אמנית בקליפורניה, הידועה במיוחד בזכות ציורי העצים שלה. תלמידה של אמן הנוף המוביל ויליאם קית, הרמון, יחד עם מספר אמנים אחרים, היו בסטודיו של קית במשך שנים רבות.
חיים
אנני הרמון הייתה בתו של סמואל ה. הרמון, סוחר עצים שהגיע לסן פרנסיסקו ממיין דרך כף הורן בשנת 1849, ואשתו מרי פאלמר הרמון. היא גדלה בסביבה עשירה שאפשר לה גישה לעילית התרבותית הקטנה של העיר. אחיה אדוארד התחתן עם בתו היחידה של ויליאם קית.
קריירה
היא החלה לעבוד בסטודיו של ויליאם קית בראשית שנות השמונים של המאה ה-19. העבודות שהציגה בתערוכה הראשונה שלה בשנת 1885 התרכזו בסצינות של הגבעות בקליפורניה בסגנון המורה שלה. לאורך כל חייה, היא ציירה ישירות בטבע, אך סיימה את ציוריה בסטודיו. ידוע שהיא ציירה מיניאטורות על מכסי קופסאות סיגריות, אך גם השתמשה בבדי ציור רגילים. היא הציגה לעיתים קרובות משנות השמונים ועד מותה, במיוחד באגודה לאמנות בסן פרנסיסקו. בספריות העיר היא תמיד הזדהתה כ"אמנית". הרמון הציגה את עבודותיה בקליפורניה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
בתחילת המאה העשרים נסעה ללה זצ'ולפה, במקסיקו, מקום שלמשפחתה היו עסקים במטעי גומי. כמה מהנופים המוצלחים ביותר שלה נוצרו שם. כמה ציורים שלה מצביעים על כך שבזמן מסוים היא נסעה לאוסטרליה, אם כי אין תיעוד לביסוס מסע זה. היא גם נסעה וציירה במיין ומדינת וושינגטון.
היא איבדה כמעט 400 מיצירותיה כאשר הסטודיו שלה בבניין העיתונות בסן פרנסיסקו נהרס ברעידת האדמה ובשריפה בשנת 1906. בעוד היא נותרה אמנית עצמאית לאורך כל חייה והמשיכה להציג לאחר השריפה, היא מעולם לא התאוששה כלכלית, והייתה תלויה יותר ויותר בחברים לתמיכה בשנותיה המאוחרות.
הנושא העיקרי ביצירותיה היו תמיד עצים בקליפורניה, שצוירו בהצלחה רבה, כמו עצי האלון של הרי ברקלי וסן פרנסיסקו. היא פיתחה כמה סגנונות בהתאם להצגת האור שלה. מרבית העבודות הידועות שלה נמצאות בשני אוספים פרטיים, אם כי חלק מציוריה נמצאים באוסף הגלריה לאומנות הרסט, מכללת סנט מרי, מורגה, קליפורניה - משכן של מספר לא מבוטל מציוריו של ויליאם קית.
13 באוקטובר
13 באוקטובר הוא היום ה-286 בשנה (287 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 79 ימים.
רזאל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Into Eternity (אלבום)
אינטו איטרניטי הוא אלבום הבכורה של להקת המטאל הקנדית אינטו איטרניטי. האלבום במקור הוצא לאור באופן עצמאי על ידי הלהקה בשנת 1999, ולאחר מכן הוצא לאור מחדש דרך חברת התקליטים DVS בשנת 2000. הגרסה המחודשת של האלבום כוללת עטיפה שונה ושיר בונוס שהתווסף.
השיר "The Modern Day" כולל קטע שיחה בין ברוס וויליס לווינג ריימס מתוך הסרט ספרות זולה שיצא ב-1994.
Ami go home
!Ami – go home או !Yankee go home (ami הוא קיצור ל-amerikaner, אמריקאי בגרמנית. בעברית: "אמריקאים לכו הביתה!") היא סיסמה פוליטית אנטי-אמריקאית שהייתה נפוצה במדינות מערב אירופה, הגוש המזרחי ובעיקר בגרמניה המזרחית בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. הסיסמה נועדה לבטא את ההתנגדות לדריסת הרגל של צבא ארצות הברית במהלך תקופת הכיבוש וכן לאורך כל קיומן של גרמניה המערבית והמאוחדת (גם כיום). היא זכתה לפופולריות במהלך שנותיה הראשונות של המלחמה הקרה בשל שילובה בשירו בעל אותו שם של הזמר המזרח-גרמני, ארנסט בוש, כמו כן עקב שימושה בתעמולה המזרח-גרמנית בשלביה הראשונים.
היסטוריה
הסיסמה הייתה בשימוש אצל מספר מפלגות קומוניסטיות אירופאיות ותומכיהן כבר משנות ה-50: לדוגמה, בשנת 1951 נהגו תומכי ה-SED וה-FDJ להדביק סיסמאות מסוג זה בתחנות רכבת במערב ברלין.
לצד מזרח גרמניה, הייתה בשימוש נפוץ במדינות בהן היו תנועות שמאל חזקות שהתנגדו לנוכחות האמריקאית ולנאט"ו כגון צרפת (עד 1966) ואיטליה.
בשנות ה-60, שימשה הסיסמה את "האופוזיציה החוץ פרלמנטרית" (מחאה פוליטית נגד מלחמת וייטנאם במערב-גרמניה ) בתגובה למלחמת וייטנאם ונשארה רלוונטית בעידן תנועת השלום של שנות ה-70. לאחר מכן, נשכחה יותר ויותר מעיני הציבור, אך בנימה אירונית הפכה לחלק מהשפה היומיומית. מלחמת עיראק חידשה את הפופולריות מ-2003 ואילך.
הופעות בתרבות
הסיסמה הופיעה בסרט אחת, שתיים, שלוש בבימויו של בילי ויילדר המתרחש בתקופת המלחמה הקרה. וריאציות של הסיסמה מופיעות במערכון הקומי של מונטי פייתון, בריאן כוכב עליון - "Romani ite domum" "רומאים לכו הביתה" וכן בסרט אפוקליפסה עכשיו בבימויו של פרנסיס פורד קופולה העוסק במלחמת וייטנאם "!Ami, geh' zum Teufel" (אמריקאים, לכו לעזאזאל). בספרות הסיסמה היא שמם של 5 כותרים.
שירו של ארנסט בוש
את השיר "!Ami go Home" כתב והלחין בוש. השיר יצא לאור בשנת 1952 בפורמט תקליט יחד עם "In allen Sprachen". בשיר ניכר טונו האנטי-אמריקאי האופייני של בוש שמופיע בשירים אחרים, לדוגמה בגרסתו המחודשת לשיר Wenn die Soldaten.
להלן פזמון השיר:
רדיקל של מספר שלם
במתמטיקה, ובמיוחד בתורת המספרים, הרדיקל של מספר טבעי n מוגדר להיות מכפלת כל המספרים הראשוניים המחלקים את n: לדוגמה: הרדיקל של מספר טבעי n הוא המספר הטבעי הגדול ביותר שהוא חופשי מריבועים ושמחלק את n. לפיכך, הרדיקל נקרא גם החלק חסר הריבועים של n. פונקציית הrad היא פונקציה כפלית, כלומר לכל זוג מספרים זרים m ו-n מתקיים: אחד השימושים מרחיקי הלכת ביותר של פונקציית ה-rad מופיע בניסוחה של השערת abc.
בתורת החוגים מוכלל הרדיקל של מספר שלם לרדיקל של אידיאל כללי. בחוג המספרים השלמים מתקבל שאם אז הרדיקל של האידיאל n\mathbb{Z} הוא m\mathbb{Z}.
אנוביט
בדצמבר 2011 נרכשה אנוביט על ידי חברת אפל ב-390 מיליון דולר.
היסטוריה
החברה נוסדה על ידי פרופ' אודי וינשטיין, ד"ר אופיר שלוי ואריאל מייסלוס ומשרדיה ישבו בהרצליה. לאחר הרכישה על ידי Apple, הפכו משרדים אלה למשרדי החברה הרוכשת. המשרד האמריקאי שלה מוקם במרלבורו, מסצ'וסטס.
באוגוסט 2007 גייסה כ-17 מיליון דולר ובנובמבר 2008 גייסה כ-20 מיליון דולר. בגיוס האחרון אותו הובילה אינטל קפיטל, קרן הון הסיכון של חברת אינטל, בנובמבר 2010, הושקעו בחברה 32 מיליון דולר. עוד השקיעו חברת סמסונג, וקרנות ההשקעה באטרי ונצ'רס, פיטנגו ומיקרון ונצ'רס. אנוביט החזיקה בכ- 95 פטנטים ולפני רכישתה אנוביט העסיקה כ-200 עובדים וגייסה במצטבר כ-76 מיליון דולר ממשקיעיה.
בשנת 2010 החלה לפתח כונני SSD. בחודש אוגוסט 2011 הודיעה אנוביט כי מתחילת השנה סיפקה יותר מ-20 מיליון בקרים. החברה הכריזה על פיתוח בקר הזיכרון המהיר בעולם עבור טאבלטים וטלפונים חכמים. מדובר בבקר המספק קצב קריאה/כתיבה של 666 מגה-בייט לשנייה, ותומך בעד 256 גיגה בייט זיכרון.
ב-13 בדצמבר 2011 התפרסם כי אפל מתכננת לרכוש את אנוביט בסכום של כ-390 מיליון דולר. אפל הביעה עניין בשבב שמפתחת אנוביט, אשר משפר את מהירות ואמינות שבבי זיכרון הפלאש במכשירים ניידים ומאפשר אחסון מידע רב יותר על גבי התקני הפלאש. השבב מתמחה בייעול עבודת זיכרונות פלאש באמצעות טכנולוגיה ייחודית לעיבוד אותות ספרתי המאפשרת ניהול יעיל יותר של זכרונות פלאש. הוא מותקן ב-אייפון, באייפד וב-מקבוק אייר שמייצרת אפל.
משרד הבריאות (גרמניה)
משרד הבריאות הפדרלי (בגרמנית: Das Bundesministerium für Gesundheit, בראשי תיבות: BMG) הוא משרד פדרלי בגרמניה האחראי על מערכת הבריאות במדינה. מטה המשרד ממוקם בבון עם משרד מרכזי משני בבירה ברלין. נכון לינואר 2021, שר הבריאות המכהן הוא ינס שפאן. נכון לשנת 2020, תקציב המשרד עומד על כ־41 מיליארד אירו.
היסטוריה
משרד הבריאות נוסד בשנת 1961. בשנת 1969 הוא אוחד עם המשרד הפדרלי למשפחה ולנוער על מנת ליצור את המשרד הפדרלי החדש לנוער, משפחה ובריאות.
מבנה ארגוני
נכון לשנת 2020, המשרד מורכב משבעה מחלקות:
מוסדות
משרד הבריאות מעניק את השירות ואת הפיקוח המקצועי על המוסדות הפדרליים הבאים:
משרד הבריאות תומך במכוני המחקר של אגודת לייבניץ (WGL) בצורה של מימון פדרלי-מדינתי:
זדנייק זיקאן
זדנייק זיקאן (בצ'כית: Zdeněk Zikán; 10 בנובמבר 1937 – 14 בפברואר 2013) היה כדורגלן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת משחק
במהלך הקריירה שלו שיחק זיקאן במספר קבוצות, כשהגדולות מביניהן הן ספרטה ודוקלה פראג. במשך כ-10 שנים שיחק במועדון הראדץ קראלובה, והוא הגיע איתם עד לרבע הגמר בגביע האלופות של 1960/61, וגם כבש שער נגד ברצלונה.
שנתו היחידה של זיקאן במדי נבחרת צ'כוסלובקיה הייתה 1958 כשהיה לחלק מהסגל של הנבחרת למונדיאל 1958. באותו טורניר נבחרתו סיימה את דרכה בשלב הבתים, אך הוא כבש ארבעה שערים בשלושה משחקים נגד הנבחרות גרמניה המערבית, ארגנטינה וצפון אירלנד. הוא סיים את הקריירה הבינלאומית שלו כשהוא כובש בכל משחק בו שיחק במדיה.
ח' באב
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בח' אב היא, פרשת דברים, אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת או יום ראשון (שנים מקביעויות זחא, בשז, גכז, הכז, החא, השא) ופרשת ואתחנן אם פסח חל בשנת הבר מצווה ביום שלישי או ביום חמישי.
ויליאם פרקינס
ויליאם פרקינס (1558–1602) היה איש דת אנגלי משפיע ותאולוג מקיימברידג', שקיבל תואר ראשון ותואר שני מהאוניברסיטה בשנת 1581 וב־1584 בהתאמה, וגם אחד המנהיגים הראשונים של התנועה הפוריטנית בכנסיית אנגליה בתקופת האליזבת תְקוּפָה. אף על פי שלא קיבל לחלוטין את הנוהגים הכנסייתיים של כנסיית אנגליה, פרקינס תאם לרבים מהמדיניות והנהלים שהטילה ההתיישבות האליזבתנית. עם זאת, הוא נותר אוהד לפוריטנים הלא קונפורמיסטיים ואף עמד בפני משמעת על תמיכתו.
פרקינס היה סופר פורה שכתב למעלה מארבעים עבודות, שרבות מהן פורסמו לאחר מותו. בנוסף לכתיבה, הוא שימש גם עמית במכללת כריסטס וכמרצה בכנסיית סנט אנדרו בקיימברידג '. הוא היה חסיד איתן של תאולוגיה הרפורמית, במיוחד supralapsarian התאולוגיה של תיאודור בזה ואת ג'ון קלווין. בנוסף, הוא היה מגן נחרץ של אידיאלים פרוטסטנטים, במיוחד חמשתהסוליות עם דגש מיוחד על סולוס קריסטוס וסולה סקריפטורה.
כתב את "שיח של אומנות הכישוף הארורה" (1608), שם ציין פרקינס 18 שלטים לגילוי כישוף; אחד הסימנים, סימן השטן, היה לדברי פרקינס, 'חזקה' שהצדיקה בדיקה אך לא הייתה הוכחה מספקת בפני עצמה.
גנן
גנן הוא אדם העוסק בגינון: בגידול ובטיפוח צמחים. המונח כולל גם את אלה העוסקים בגינון באופן מקצועי וגם את אלה העוסקים בגינון כתחביב לשעות הפנאי. לעיתים נעשה שימוש במונח גנן גם לתיאור מעצבי נוף וגנים, העוסקים באופן כללי בתכנון עיצוב הגן, ולא בהיבטי הטיפול היומיומי בו.
בשפת היומיום בעברית קיימת לעיתים הבחנה מגדרית בין "גנן" (גבר העוסק בגינון) ו"גננת" (אישה העוסקת בחינוך ילדים בגן ילדים). ההבחנה מסתמכת על מוסכמות חברתיות וחלוקת תפקידים בין המינים, אשר לפיה גברים עוסקים באופן מסורתי בעבודות פיזיות, ונשים בטיפול בילדים. כיום קיימים גברים העוסקים בחינוך ילדים בגני ילדים ונשים העוסקות בגינון, אך עדיין מדובר במיעוט קטן. בשני המקרים מתייחסת השפה העברית אליהם כאל "גננים" ו"גננות".
בישראל נעשית הכשרת גנני נוף בקורסים של משרד העבודה והרווחה. בנוסף לכך ארגון לגננות ולנוף בישראל המאגד מספר ארגונים של העוסקים במקצועות הגינון, מארגן קורסים והשתלמויות ומפיץ ספרות מקצועית. הארגון אף מוציא לאור את המגזין לגינון "גן ונוף".
שלמה זלמן גרוסמן
הרב שלמה זלמן גרוסמן (נולד בסיוון תש"י, 1950) הוא רבה הראשי האשכנזי של אלעד.
תולדותיו
נולד בשכונת מאה שערים בירושלים. בנם של הרב נתן אליעזר ומנוחה גרוסמן ונכדו של הרב שלמה זלמן ברינשטיין. אמו נפטרה כאשר היה בן-3, למד בישיבת "אהל יעקב" בבני ברק. שם היה תלמידו של הרב חיים ברים. בשנות ה-70 היה רב בבקעת הירדן ולאחר מכן בעמנואל.
בשנות ה-90 התגורר בבני ברק והתמנה לדיין בבית הדין של הרב נסים קרליץ.
היה מתלמידיו של הרב שך ונשלח על ידו למשימות ציבוריות שונות. כשהוקמה מודיעין עילית, הועיד אותו הרב שך לרבנות העיר, אך המינוי לא יצא לפועל עקב התנגדות המנהיגים הליטאים הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב יוסף שלום אלישיב שתמכו ברב שמחה קסלר שמונה לרב העיר.
בשנת 1989 כיהן כמזכיר ועדת הרבנים של דגל התורה. לאחר מכן היה ממייסדי ארגון תודעה.
הקים את עמותת "בית ומנוחה" שיזמה את אכלוסה של אלעד. לאחר הקמת העיר התמנה כרבה הראשי האשכנזי, לצדו של הרב מרדכי מלכא.
הרב גרוסמן מכהן גם כדיין בקהילה היהודית בניס שבצרפת, לשם הוא נוסע לפרקי זמן קצרים. החל משנת תשע"ג הוא עומד בראש גוף הכשרות "בד"ץ איחוד הרבנים", יחד עם הרב משה מרדכי קארפ.
בסיוון תש"ף הגישה מזכירות הרבנות הראשית לישראל בקשה להאריך את כהונתם של רבני העיר אלעד, הרב זלמן גרוסמן והרב מרדכי מלכא, עקב הגעתם לגיל 70.
גיסו הוא הרב ברוך אידלשטיין. חתנו הרב שוורץ מכהן כרב בית הכנסת "מאור שרגא" באלעד.
גדת סופייסקאיה
גדת סופייסקאיה (ברוסית: Софийская набережная) היא גדת נהר מוסקבה, הממוקמת ברובע יאקימנקה.
גדת סופייסקאיה קיבלה את שמה מכנסיית סופיה שממוקמת בה.
ויליאם וינטר
ויליאם וינטר (באנגלית: William Winter; (11 בספטמבר 1898 – 18 בדצמבר 1955) היה שחמטאי בריטי.
וינטר היה קומוניסט. במשחק בסיבוב האחרון של תחרות השחמט בנוטינגהאם 1936, כאשר היה בעמדה עדיפה, הסכים לתיקו מול מיכאל בוטביניק, דבר שעורר תמיהות. וינטר היה אלוף בריטניה היחיד שנכלא בבית סוהר בגין פעילותו הפוליטית.
זיכרונותיו בתחום השחמט פורסמו בהמשכים בביטאון "CHESS" בסוף שנות החמישים.
וינטר היה אחיין של ג'יימס מתיו ברי, מחבר הספר פיטר פן.
השתתפות באולימפיאדות
וינטר שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה בארבע אולימפיאדות:
קבוצת הארץ
קבוצת הארץ היא מפעלי הוצאה לאור בתחום העיתונות הנמצאים בשליטתה של משפחת שוקן. בקבוצה נכללים עיתון "הארץ", הוצאת שוקן, מקומוני "רשת שוקן", אתר TheMarker, המגזין לילדים "עיניים" ובית דפוס המדפיס את עיתוני הקבוצה.
בעלות
לאחר שנים רבות שבהן הייתה הקבוצה בבעלותה המלאה של משפחת שוקן, נכנס לקבוצה באוגוסט 2006 משקיע זר, המו"ל הגרמני "דומון-שאוברג", שרכש 25% מהקבוצה תמורת 25 מיליון אירו. ביוני 2011 רכש לאוניד נבזלין 20% ממניות הקבוצה בדרך של הקצאה פרטית, שבעקבותיה דוללו החזקותיה של משפחת שוקן ל-60%. בשנת 2019 בני משפחת שוקן וליאוניד נבזלין קנו את חלקה של חברת דומונט בקבוצה.
היסטוריה
בשנת 1931 הקים זלמן שוקן את הוצאת שוקן בברלין כדי להוציא לאור את כתבי ש"י עגנון ותרגומים של ספרות יהודית חשובה ליהדות גרמניה המתבוללת שהפסיקה לקרוא עברית. בעקבות עליית היטלר לשלטון חיסל שוקן את מרבית עסקיו בגרמניה, ובינואר 1934 עלה לארץ ישראל. בתחילת 1936 רכש זלמן שוקן את עיתון "הארץ" כמתנת חתונה לבנו גרשום שוקן, שמונה למו"ל ועורך העיתון ב-1939.
גרשום שוקן היה ידוע כמנהל שמרן וזהיר, ורק עם כניסת בנו עמוס שוקן, בשנת 1972, לתפקיד מנכ"ל "הוצאת עיתון הארץ בע"מ", החלה לפעול כקבוצה עסקית. ב-1979 הקים עמוס שוקן את רשת המקומונים "רשת מקומוני שוקן" וב-1983 גם את העיתון "חדשות", חרף התנגדות אביו (שהמשיך להיות מו"ל ועורך העיתון "הארץ").
בסוף שנות ה-80 מונה עמוס שוקן למו"ל ומנכ"ל "הארץ" ומ-1992 ועד 2006 שימש חיים אינזלברג כמנכ"ל הקבוצה.
ב-1 במאי 2000 הושק אתר האינטרנט TheMarker, על ידי "קבוצת הארץ" ואתר האינטרנט הכלכלי האמריקאי TheStreet.com. באפריל 2001 מוזג עם האתר אי-אונליין. ב-2008 רכשה קבוצת "הארץ" את האתר "פוליטיקו", שפעל רק בתקופת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, ועסק בסיקור פוליטי בהשראת האתר "פוליטיקו" האמריקאי.
בשנים 2007-2013 הודפס העיתון "ישראל היום" בבית הדפוס "גרפופרינט" של "קבוצת הארץ".
מנכ"ל הקבוצה מ-2008 הוא רמי גז.
במאי 2012 הייתה "קבוצת הארץ" הראשונה ליישם בישראל חומת תשלום, כאשר החלה לגבות תשלום תמורת גישה לתכנים באתר "הארץ" באנגלית, במרץ 2013, החלה לגבות עבור האתר בעברית, ובמאי 2018 עבור האתר הכלכלי TheMarker. אם כי תחילה אפשרה לקרוא מדי חודש עשר כתבות בחינם, למי שנרשם לאתר. באוגוסט 2021, הודיעה קבוצת הארץ כי עברה את רף 100 אלף המנויים הדיגיטליים המשלמים על האתרים שלה.
"IOL" -"וואלה!"
ב-1995, הקימה "קבוצת הארץ" את פורטל האינטרנט הראשון בישראל "IOL" - "Israel On-line". בשיאו, באוגוסט 2000, העסיק פורטל האינטרנט כ-150 עובדים. בתחילת אביב 2000 הגישה IOL תשקיף להנפקה ציבורית על פי שווי של 60 מיליון דולר, אך זו בוטלה עקב התפוצצות בועת הדוט-קום והוחלט על מיזוג עם "וואלה!". לאחר המיזוג סיפק עיתון "הארץ" תוכן בנושאי אקטואליה ל"וואלה!" במשך מספר שנים. ב-2010 מכרה הקבוצה את החזקותיה באתר "וואלה!" לחברת בזק תמורת 88 מיליון שקל.
חנה שאולוב
חנה שאולוב (נולדה בשנת 1946) היא מחברת ספרי בישול ישראלית.
ביוגרפיה
שאולוב נולדה ברחובות ובשנת 1974 פרסמה את ספר העוגות הראשון בישראל, "עוגות ועוגיות". הספר הפך לרב-מכר ונמכר בכ-500 אלף עותקים.
שאולוב עשתה תפנית בעיסוקיה כשהלכה ללמוד אומנות במדרשה לאמנות בבית ברל ומאוחר יותר לימדה אומנות בחטיבת "קציר" במשך 10 שנים. במהלך השנים הפכה לסוכנת נדל"ן וכיום היא בעלת חברת "נשות נדל"ן".
שאולוב היא אלמנתו של אל"ם במיל' אברהם שאולוב, אם לשלוש וסבתא לחמישה. בשנת 2007 בנותיה, מירב ומיה, הקימו בהרצליה פיתוח את הקייטרינג "האחיות שאולוב".
סת' מולטון
סת' מולטון (באנגלית: Seth Moulton; נולד ב-24 באוקטובר 1978) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. מכהן כנציג המחוז השישי של מסצ'וסטס בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
מולטון נולד בסיילם שבמסצ'וסטס וגדל במרבלהד. הוא הבכור משלושה ילדים של וילבור ולין, אביו הוא קתולי העוסק כעורך דין בתחום הנדל"ן ואמו פרוטסטנטית שעבדה כמזכירה רפואית. מולטון הוא פרוטסטנטי המשתייך לכנסייה המאוחדת של ישו . הוא למד בפנימיית פיליפס אקדמי והיה קפטן נבחרת החתירה של המוסד. ב-2001 סיים תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת הרווארד.
לאחר הלימודים התנדב לשירות צבאי והתגייס לחיל הנחתים. הוא השלים קורס קצינים והוצב בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים הרביעי בדיוויזיית הנחתים הראשונה. מולטון לחם עם יחידתו בפרוץ מלחמת עיראק ופלוגתו הייתה פלוגת הנחתים הראשונה שנכנסה לבגדאד. הוא שירת בצבא חמש שנים בהן נשלח פעם נוספת כמפקד מחלקת חי"ר לשירות בעיראק ופעמיים נוספות הוצב בעיראק כעוזרו של הגנרל דייוויד פטראוס, ושימש קצין קשר לשבטים המקומיים בדרום המדינה. בתום תפקיד זה השתחרר בדרגת קפטן. במהלך שירותו עוטר בכוכב הארד, לאחר שבקרב בעיר נג'ף באוגוסט 2004 הפגין אומץ לב תוך סיכון חיים בהכוונת אש לסיכול מתקפה שריתקה את מחלקתו. הוא עוטר גם במדליית ההוקרה של הנחתים על אומץ לבו במהלך קרב נסיריה במרץ 2003. מולטון נחשף לתקשורת מספר פעמים במהלך שירותו, תחילה כמרואיין בשדה הקרב במהלך הפלישה לבגדאד, אחר כך כמרואיין מבוקש בכלי תקשורות שונים וכאחד מגיבורי הסרט התיעודי "No End in Sight" שהיה מועמד ב-2008 לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר. לאחר שירותו היה ממבקריה של מלחמת עיראק.
לאחר שחרורו סיים ב-2011 תואר שני כפול במנהל עסקים ובמינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
ב-2014 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למושב המחוז השישי של מסצ'וסטס בית הנבחרים מול ג'ון טיירני, שכיהן בתפקיד מ-1997. במהלך הבחירות זכה לתמיכתם של העיתונים הבוסטון גלוב ובוסטון הרלד וכן לתמיכתו של הגנרל בדימוס סטנלי מק'קריסטל. הוא ניצח בבחירות ברוב של 50.8% מקולות המצביעים לעומת 40.1% לטיירני. ובבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית ריצ'רד טיסאיי ברוב של 54.5%. בבחירות ב-2016 נבחר לתקופת כהונה נוספת ללא תחרות, וב-2018 נבחר שוב ברוב של 65.2%.
הוא מכהן כחבר בוועדת התקציב ובוועדה לענייני הכוחות המזוינים. מולטון הוא ממתנגדיה של מנהיגת המפלגה הדמוקרטית והמיעוט בבית הנבחרים, ננסי פלוסי, וקרא להחליפה בחבר קונגרס מהדור הצעיר.
באפריל 2019 הודיע מולטון על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020. הוא פרש מהמרוץ באוגוסט 2019 לאחר שלא צבר תמיכה מספקת.
מולטון נשוי לליז בורדמן והם הורים לבת אחת.
ויקטור לוצה
ויקטור לוּצֶה (בגרמנית: Viktor Lutze; 28 בדצמבר 1890 – 2 במאי 1943) ראש האס-אה בגרמניה הנאצית לאחר חיסולו של ארנסט רהם ב"ליל הסכינים הארוכות". היה בדרגת רייכסלייטר במפלגה.
ביוגרפיה
בשנת 1912 התגייס לצבא הקיסרי ולחם במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית ונפצע קשה באחד הקרבות. לאחר כניעת גרמניה לוצה הצטרף למפלגה הנאצית והפך להיות חבר בארגון הצבאי שלה האס-אה "החולצות החומות". לוצה כיהן כראש האס-אה בהנובר ובפרוסיה המזרחית לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. בשנת 1934, לאחר שהיטלר נפטר מרהם וממאות בכירים בארגון, הוא מינה את לוצה לראש הארגון ונתן לו את דרגת ה-Stabschef (ראש המטה) המקבילה לגנרל-פלדמרשל בוורמאכט ולרייכספיהרר אס אס באס-אס. בתקופת הנהגתו של לוצה באס-אה הוא ניסה להעלות את המורל ולנסות לשחזר את ימי הזוהר של הארגון. אולם הוא לא היה רדיקלי כמו רהם ולכן נשאר בתפקידו. לוצה נהרג בתאונת דרכים ב-2 במאי 1943 בנסיעה לעיר ברלין.
דילון אנדרסון
דילון אנדרסון (באנגלית: Dillon Anderson; 14 ביולי 1906 - 29 בינואר 1974) היה פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן בתפקיד היועץ לביטחון לאומי בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר מאפריל 1955 ועד ספטמבר 1956. הוא גם היה חבר בוועד דרייפר שבחנה את נושא סיוע החוץ הביטחוני של ארצות הברית.
ביוגרפיה
דילון אנדרסון נולד במקיני, טקסס, כבנם של ג'וזף ובסי דילון. לאחר שלמד באוניברסיטה הנוצרית של טקסס, הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת אוקלהומה, שם הוא קיבל תואר בוגר במדעים ב-1927. ב-1929 הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת ייל. במלחמת העולם השנייה הוא שירת בצבא ארצות הברית, שם הוא עוטר בעיטור לגיון ההצטיינות. הוא עסק בתחום החכרת ציוד ותכנון ממשלתי וסיים את שירותו בדרגת קולונל.
החל משנת 1940 היה אנדרסון שותף במשרד עורכי הדין "בייקר בוטס" ביוסטון, טקסס. בשנים 1953–1953 עבד אנדרסון במועצה לביטחון לאומי. לאחר מכן ועד ספטמבר 1956 הוא שימש בתקיד היועץ לביטחון לאומי.
ב-1959 הוא נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. דילון אנדרסון נפטר ביוסטון ב-29 בינואר 1974.
שליו וירג'יניה
שליו וירג'יניה (שם מדעי: Colinus virginianus; מוכר גם בשם: בובווייט צפוני) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, מהסוג בובווייט שבמשפחת השלווים האמריקניים הנפוץ בארצות הברית, בקובה, במקסיקו ובאיים הקריביים.
מאפיינים
לשליו וירג'יניה כתם כהה אופייני, דמוי כובע, המצוי מאחורי עיניו לאורך ראשו. צבעיו נעים בין צהבהב לזכרים, עד חום לנקבות.
שוקל 140–170 גרם, כשאורכו 20–25 סנטימטר ומוטת כנפיו 9-12 סנטימטר. הנקבה מטילה 6–28 ביצים, בתוך קן בגומה קטנה בקרקע אשר ברוב המקרים מחופה בעשבים יבשים. תקופת ההטלה היא בין פברואר לאוקטובר והדגירה נמשכת כ- 23 יום. שליו וירג'ניה הוא פוליגמי והזכרים או הנקבות מגדלים את אפרוחיהם עם יותר מבן זוג אחד.
מזונו של שליו וירג'יניה בעיקר מזרעונים אך כולל גם עלים ירוקים, פירות וחסרי חוליות. באביב, מהווים עלים מקור חשוב של ויטמינים, ואילו חרקים משמשים מרכיב חשוב מן האביב עד הסתיו. נקבות צורכות יותר חרקים הנדרשים כמקור לחלבון, בייצור הביצים.
בווירג'יניה, מכנים שליו זה בשם בּוֹבּוַוייט, על שום שריקותיו, הנשמעות בּוֹבּ בּוֹבּ ווייט. שליו וירג'יניה משמש כציפור מחמד, ועל כן באזורים מסוימים מרבים לצוד אותו.
כחול לבן (רשימה)
כחול לבן (שם מלא: כחול לבן בראשות בני גנץ) הייתה רשימה ציונית ישראלית במרכז המפה הפוליטית, וסיעה בכנסת. הרשימה הוקמה בינואר 2019 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת מאיחוד מפלגות חוסן לישראל ותל"ם יחד עם יש עתיד, אך מאז 2020 ועד פירוקה כללה רק את חוסן לישראל.
במרץ 2020 התפצלו יש עתיד ותל"ם מהסיעה ובכנסת ה-23 היא כללה רק את חברי חוסן לישראל, אליהם הצטרפה חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה ממפלגת יש עתיד. לאחר חקיקת החוק הנורווגי הצטרפו לסיעה גם חברות הכנסת מיכל קוטלר-וונש שהשתייכה למפלגת תל"ם (שעזבה אותה אחרי פיזור הכנסת) ותהלה פרידמן שהשתייכה למפלגת יש עתיד.
היסטוריה
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, ב-29 בינואר 2019, הכריזו מפלגת "חוסן לישראל", בראשות בני גנץ, ומפלגת תל"ם של משה יעלון, שתיהן מפלגות חדשות בראשות רמטכ"לים לשעבר, על ריצה משותפת לכנסת.
ב-21 בפברואר 2019, יום לפני המועד האחרון להגשת הרשימות, הודיעו המפלגות על ריצה ברשימה משותפת יחד עם מפלגת "יש עתיד" בראשות יאיר לפיד. אל הרשימה המשותפת של המפלגות הצטרף הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי.
במסגרת הסכם האיחוד לריצה משותפת בבחירות, הוסכם שההחלטות במפלגה יתקבלו במשותף על ידי גנץ, לפיד, יעלון ואשכנזי. יושב ראש חוסן לישראל ויושב ראש יש עתיד רשאים להוסיף כל אחד לגוף זה נציג מטעמו, כשמטעם יאיר לפיד מונה עפר שלח ומטעם בני גנץ מונה אבי ניסנקורן. עוד הוחלט כי אם על מועמד הסיעה יוטל להרכיב ממשלה, ותוקם ממשלה בראשותו, תהיה רוטציה בראשות הממשלה: בתחילה בני גנץ, ולאחר שנתיים וחצי בתפקיד, בינואר 2022 יחליף אותו לפיד לתקופת זמן של שנה וחצי.
עוד לפי הסיכומים: בתפקיד יושב ראש הכנסת יכהן ח"כ מיש עתיד, ואילו בתפקיד יו"ר הקואליציה יכהן ח"כ מחוסן לישראל כשגנץ יכהן כראש הממשלה ולאחר מכן ח"כ מיש עתיד כשלפיד יכהן כראש הממשלה.
במסגרת ההסכם לחלוקת תיקים בממשלה במקרה שתורכב על ידי אנשי "כחול לבן" נקבעה גם חלוקת 10 תיקים לאנשי "כחול לבן", וסדר קביעת התפקידים. לפי ההסכם זהו סדר קביעת התיקים: בני גנץ, יאיר לפיד, משה (בוגי) יעלון, גבי אשכנזי, נציג יש עתיד, נציג חוסן לישראל, נציג יש עתיד, נציג יש עתיד, נציג חוסן לישראל, נציג יש עתיד. עוד נאמר כי אם יהיו לסיעה שרים נוספים, תיקבע זהותם לאחר התייעצות בהנהגה המשותפת. כל ראש מפלגה יהיה אחראי למינוי השרים ולמינוי בעלי תפקידים אחרים, וכן להפסקת כהונתם, בהתאם לשיוכם המפלגתי.
בבחירות לכנסת ה-21 הרשימה קיבלה 35 מנדטים. עם השבעת הכנסת ה-21 הפכה לסיעה הגדולה ביותר יחד עם סיעת הליכוד. לאחר מעברו של אלי בן-דהן מהליכוד הפכה הסיעה לגדולה ביותר בכנסת.
בבחירות לכנסת ה-22 התמודדה הרשימה באותו הרכב. כמו כן נותר בעינו הסכם הרוטציה בין גנץ ללפיד על ראשות הממשלה. הרשימה קיבלה 33 מנדטים והייתה הסיעה הגדולה בכנסת.
בדצמבר 2019, לקראת ההכרזה על הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, הוסכם שגנץ יהיה מועמד הרשימה לראשות הממשלה ללא רוטציה. בבחירות אלה שמרה כחול לבן על כוחה והייתה למפלגה השנייה בגודלה. נשיא המדינה ראובן ריבלין העניק את המנדט להקמת הממשלה על בני גנץ, בהסתמך על המלצותיהם של 61 חברי הכנסת של המפלגות: כחול לבן, העבודה–מרצ (מלבד חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס שנמנעה מלתמוך במועמד כל שהוא), ישראל ביתנו והרשימה המשותפת.
ב-26 במרץ 2020 הגישו מפלגות יש עתיד וחלק מחברי תל"ם בקשה להתפצל מכחול לבן, בעקבות המגעים להצטרפות כחול לבן לממשלת אחדות עם הליכוד. בקשת הפיצול, הכוללת את התנאים, ההבנות וההסכמים לביצוע פיצול סיעות, הוכנה מבעוד מועד בהנחיית יאיר לפיד, למקרה שתרחיש שכזה יתממש. ב-29 במרץ אישרה הוועדה המסדרת בכנסת את הפיצול לשלוש סיעות: כחול לבן בראשות בני גנץ וגבי אשכנזי, יש עתיד – תל"ם בראשות יאיר לפיד ובוגי יעלון, ודרך ארץ של חה"כ צבי האוזר ויועז הנדל. סיעת יש עתיד – תל"ם הפכה לשנייה בגודלה בכנסת עם 16 חברי כנסת, בעוד סיעת כחול לבן חולקת את המקום השלישי עם הרשימה המשותפת ולה 15 חברי כנסת. למרות זאת סיעת "דרך ארץ" מתואמת עמה ומשתתפת בישיבות הסיעה. במשא ומתן הקואליציוני סוכם כי תקום ממשלת חילופים, במסגרתה חברי דרך ארץ ימונו על חשבון מכסת תפקידי כחול לבן. באופן דומה גם מפלגת "העבודה" תחושב על חשבון כחול לבן, אשר אף הביעה רצון לריצה משותפת בבחירות העתידיות. שלוש הסיעות פועלות יחד בכנסת במסגרת הקואליציה ההחלטות והישיבות הסיעתיות ופעילות הממשלה.
עם פרישת מפלגות "יש עתיד" ותל"ם מרשימת כחול לבן, הוקם מטה הצעירים של המפלגה. תחת מטה הצעירים, הוקם גם "נוער כחול לבן", ארגון נוער השייך למפלגת "כחול לבן" ודומה באופיו לזה של "נוער יש עתיד" הפועל במסגרת מפלגת "יש עתיד".
ב-17 במאי 2020, הושבעה ממשלת ישראל ה-35 בה כחול לבן היא שותפה בכירה. חברי הסיעה החזיקו בממשלה בתיקי הביטחון, החוץ והמשפטים. יו"ר כחול לבן בני גנץ, כיהן בנוסף לתפקידו כשר הביטחון כראש הממשלה החלופי והוא היה עתיד להיות ראש הממשלה שנה וחצי לאחר השבעת הממשלה ב-17 בנובמבר 2021. לאחר חקיקת החוק הנורווגי, קטנה סיעת כחול לבן ל-14 חברים והפכה לסיעה הרביעית בגודלה בכנסת, עם כניסתו לכנסת של יוראי להב-הרצנו שהשתייך לסיעת "יש עתיד – תל"ם".
עם פיזור הכנסת ה-23, חברי הרשימה גבי אשכנזי, אבי ניסנקורן, ורם שפע הודיעו שלא יתמודדו מטעמה בבחירות הבאות. גנץ הודיע למיקי חיימוביץ' ואסף זמיר כי לא יכללו ברשימה. השר ניסנקורן הצטרף למפלגת הישראלים של רון חולדאי, יחד עם חברת הכנסת עינב קאבלה. גם השרה לשוויון חברתי מירב כהן הודיעה שלא תרוץ ברשימה והצטרפה ליאיר לפיד במפלגת יש עתיד. שר המדע יזהר שי הודיע כי יצטרף למפלגת "תל"ם" בראשותו של משה יעלון. רם שפע הצטרף לבסוף למפלגת העבודה והתמודד בפריימריז שלה. הילה שי-וזאן הודיעה ב-31 בינואר 2021 כי היא מצטרפת ל"תקווה חדשה" בראשות גדעון סער.
במהלך הבחירות לכנסת העשרים וארבע, כחול לבן עמדה לא פעם בפני האפשרות שלא לעבור את אחוז החסימה. יתרה מכך, בפברואר 2021 התפרסם מכתב שנחתם בידי 130 בכירים לשעבר במערכת הביטחון הישראלית – בהם עמירם לוין, אהוד ברק, דני יתום ודן חלוץ – שקראו לגנץ לפרוש מהמירוץ לכנסת. גנץ מיאן לפרוש ודחה את המכתב. בסופו של דבר, חרף עננת אחוז החסימה שהטילה חיתתה על המפלגה, כחול לבן לא בלבד שהצליחה להיכנס לכנסת אלא גרפה בליל הבחירות שמונה מנדטים, כפול מכפי שנצפה לה בידי הסוקרים והפרשנים.
מצע
מבחינה מדינית, הרשימה מתנגדת לנסיגה חד צדדית ודוגלת בהליך מדיני לשם היפרדות מהפלסטינים באמצעות ועידה אזורית. במסגרת המצע נקבע כי בקעת הירדן תהיה גבול הביטחון המזרחי של ישראל וחופש הפעולה של צה"ל ישמר בכל יהודה ושומרון. הרשימה תתמוך בחיזוק ההתנחלויות בגושי ההתיישבות, אך מאידך תתמוך בפינוי התנחלויות הנמצאות מחוץ לגושים, במסגרת הסכם.
בענייני דת ומדינה, הרשימה תתמוך בהפעלת תחבורה ציבורית בשבת באזורים חילוניים, ביטול חוק המרכולים והחלת לימודי ליבה על כל התלמידים במערכת החינוך.
מבחינה חברתית, המצע קורא להחלת יום לימודים ארוך באופן הדרגתי, סבסוד מעונות יום והרחבת תקציב הבריאות במטרה להקל על העומס בבתי החולים. תקציב הביטחון לא יופחת.
הרשימה תומכת בהגבלת הכהונה של ראש הממשלה לשמונה שנים ברצף או לחלופין, לשלוש קדנציות בלבד.
צעירי "כחול לבן"
עם פרישת של מפלגות "יש עתיד" ותל"ם מרשימת כחול לבן באפריל 2020 הוקם מטה צעירים של המפלגה.
במטה הוקמו תאים סטודנטיאליים, אגף התנדבויות ותוכנית מתמחים.
תחת מטה הצעירים הוקם במרץ 2020 נוער "כחול לבן" – ארגון בו חברים נערים אשר גילם עומד על 14–18.
סמלים
באפריל 2020, תבע אחד מראשי הרשימה לשעבר יאיר לפיד את בני גנץ על המשך השימוש בשם "כחול לבן", וכן בלוגו המפלגה, בטענה להפרת זכויות יוצרים ותביעתו נדחתה.
יהוסף שוורץ
הרב יהוסף שוורץ (נכתב גם שווארץ; בגרמנית: Joseph Schwarz; 28 באוקטובר 1804 – 5 בפברואר 1865 כ"ג בחשוון ה'תקס"ה - ט' בשבט ה'תרכ"ה) היה שד"ר, תלמיד חכם, גאוגרף, צייר, ומראשוני חוקרי ארץ ישראל בעת החדשה.
ביוגרפיה
שוורץ נולד בעיירה פלוס שבין בוהמיה לבוואריה לרבי מנחם. בהיותו כבן 17 עבר ללמוד בבית המדרש הגבוה בווירצבורג שעמדה תחת הנהגת רב המדינה של ווירצבורג וצפון בוואריה, הרב אברהם בינג, תלמידו של הרב נתן אדלר מוירצבורג, וזמנית למד באוניברסיטה בעיר, ורכש השכלה בגאוגרפיה, באסטרונומיה ובשפות.
במשפחת שוורץ היו מסורות כי הם מצאצאי יוסף, וכי השם שוורץ (בגרמנית שחור) קשור לצבעה השחור של אבן השוהם של שבטי בני יוסף (שבט אפרים ושבט מנשה) בחושן של הכהן הגדול. מסורות אלו היוו את הדחף של ר' יהוסף שוורץ לעלות לארץ ישראל על אף הסכנות הגדולות שבדרך. בגיל 26 החל במסע קשה ומסוכן בן שנתיים לעלייה לארץ ישראל דרך הונגריה ואיטליה. מחלת כולרה שפרצה בהונגריה ובאוסטריה עיכבה אותו בדרך במשך שנה.
בשנת 1833 הגיע לנמל יפו והתיישב בירושלים, ברובע המוסלמי באזור רחוב הגיא, סמוך מאוד להר הבית במקום שבו שוכנת חצר ראנד. הוא נטמע בסביבה ושינה את לבושו כמנהג ספרדי ירושלים. עם הגיעו לארץ ישראל הוסיף לשמו יוסף את האות ה"א, כמו שמופיע בפסוק "עדות ביהוסף שמו".
שוורץ עסק בלימוד תורה ובמחקרי ארץ ישראל, התהלך בישראל לאורכה ולרוחבה (ובמיוחד באזור ירושלים), חקר שמות מקומות ותולדותיהם, למד את טבע הארץ ותושביה, ורשם וצייר את ממצאיו. נמנה עם מייסדי בית כנסת "מנחם ציון" בחצר החורבה ברובע היהודי.
בשנת ה'תר"ט (1849) יצא לשליחות אל יהודי אמריקה. בשנת 1856 תמך בייסוד בית הספר למל בירושלים, שבו לימדו בגרמנית לימודים כלליים, ואף לימד בבית הספר, אך אולץ להתפטר עקב התנגדות מרבית הרבנים האשכנזים. שוורץ גם היה דובר של הקהילה היהודית בירושלים אצל השלטון הטורקי. כמו כן תמך בהקמת בית הספר דורש ציון על ידי יוסף בלומנטל בשנת 1866.
נשא לאשה את חיה רבקה לבית לוריא מכולל הפרושים (קרובתו של ר' שמריהו לוריא ממוהילב, חותנו של ר' יחיאל מיכל פינס). נולדו לו ארבעה בנים וארבע בנות. מלבד שתי בנות שהקימו משפחה משל עצמן, כל ילדיו נפטרו בגיל צעיר. חתניו הם יוסף ריבלין והרב משה אליעזר דן רלב"ג.
שוורץ נפטר בט' בשבט תרכ"ה בגיל 61 משושנת יריחו שהמיתה רבים בירושלים באותה תקופה, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על מצבתו נכתב בין היתר "יוסף איננו כי לקח אותו אלקים / מעשיו הבריקו כשוהם / וצבע מפה שלו שחור". בשכונת "מחנה יהודה" בירושלים נקרא על שמו רחוב. בתל אביב נקרא רחוב על שם ספרו "תבואות הארץ".
יצירתו
חיבר שמונה ספרים. החשוב שבהם, "תבואות הארץ", מתאר את הגאוגרפיה של ארץ ישראל, יישוביה, הצומח, החי ותושביה. הספר חובר כשבע שנים לאחר עלייתו לארץ. ויצא לאור בארבע מהדורות. הספר תורגם לאנגלית וגרמנית, וחלקים ממנו שימשו כחומר לימוד בבתי ספר יהודיים בגרמניה. הספר גם זכה לאותות כבוד ממלך בוואריה ומקיסר אוסטריה.
בספריו יש תיעוד רב של ההווי באותה תקופה בירושלים, ויש בהם לשפוך אור על היחסים בין היהודים לבין המוסלמים ועל מצבם של יהודי ירושלים תחת השלטון הטורקי. כך למשל הוא מציין כי המוסלמים מקפידים לאכול בשר משחיטה של שוחט ספרדי ולא אשכנזי, מכיוון שהם סוברים שהאשכנזי איננו מצאצאיו של אברהם אבינו. עוד הוא מציין כי מצבם של יהודי הארץ בעלי אזרחות אירופית, שכונו בארץ "פרנקו", הוטב מאוד לאחר כיבוש ארץ ישראל על ידי אבראהים פאשא המצרי, מכיוון שהשלטונות התייחסו אליהם בכבוד גדול.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
חנוך אבנארי
חנוך אבנארי (או: אבן־ארי; 25 במאי 1908 – 15 בספטמבר 1994) היה מוזיקולוג ישראלי, חתן פרס ישראל לחקר המוזיקה לשנת התשנ"ד 1994.
ביוגרפיה
לאחר עליית הנאצים ייסד וניהל בית הוצאה לאמנות יהודית. לאחר שגורש מאיגוד המוציאים לאור הגרמני משום מוצאו היהודי עלה לישראל עם אשתו, טאה לבית ורשינסקי, בשנת 1936. בשנות הארבעים עבד כמנהל ייצור בבית חרושת ובמקביל פרסם מחקרים מוזיקולוגיים בכתבי עת. שימש כחבר מחקר במרכז לחקר המוזיקה היהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1948 גויס לצה"ל, שירת בחיל האוויר ושירת בצבא הקבע, ממנו השתחרר כרב-סרן בשנת 1965.
ב-1966 היה ממייסדי החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב, התחיל כמרצה בכיר וב-1972 מונה לפרופסור חבר. פרש לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב ב-1975, אולם המשיך להורות שנים רבות לאחר מכן. שהה כפרופסור אורח באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטת היידלברג. בישראל שימש חבר דירקטוריון במכון למוזיקה ישראלית והיה נשיא כבוד של איגוד המוזיקולוגים בישראל.
אבנארי חקר ופירש כתבים שעסקו בחכמת המוזיקה והיו מצויים בגניזת קהיר. הוא גילה פרק חסר בהקדמה לספר תהלים מאת סעדיה גאון. הוא גילה כתב יד בלתי ידוע של נגינות התורה שמצא בספריית מדינת בוואריה. הוא השווה בין גרסאות שונות של אותה המנגינה בעשרים ארצות שונות, הן אצל האשכנזים והן אצל הספרדים.
בשנת 1977 הוענק לו פרס אנגל למוזיקה מטעם עיריית תל אביב-יפו.
ספריו
‬
שקדי החך
שקדי החך (באנגלית: Palatine tonsils), המוכרים יותר בכינויים השקדים, הם זוג איברי לימפה הנמצאים בגרון ומהווים חלק ממערך השקדים המצוי בלוע. השקדים דומים בצורתם לפרי השקד ומכאן שמם. הם משתתפים בתפקוד המערכת החיסונית.
לעיתים גדלים השקדים וחוסמים את מעבר האוויר בגרון, דבר הגורם לנחירה, לקשיי נשימה, להתעוררות בזמן השינה, ולהפסקות נשימה. סימנים נוספים יכולים להיות שינה סוערת, התעוררות לילה והרטבות בלילה. סימנים אלה יכולים לגרום לבעיות ריכוז, לעייפות יום, ליתר פעילות (היפראקטיביות) ולהתפתחות וגדילה איטית. כאשר שקדים חוסמים את מעבר האוויר, עשוי רופא אף אוזן גרון להמליץ על ניתוח שקדים.
דלקות שקדים ודלקות במעברי אוויר העליונות הן בעיה נוספת. השקדים יכולים להזדהם על ידי חיידקים. במקרה של זיהום השקדים נעשים גדולים ונפוחים, צבעם אדום ותחושת כאב עז מורגשת בגרון. כאשר הזיהום הוא ממקור חיידקי, הטיפול ייעשה בעזרת אנטיביוטיקה. לדלקת זו עשויה להתלוות תופעת אבני השקדים.
על פי האקדמיה האמריקנית לרפואת אף אוזן גרון, דלקת שקדים חוזרת נחשבת אם ישנם שבעה אירועים בשנה אחת, חמישה אירועים בשנה במשך שנתיים רצופות או שלושה אירועים בשנה במשך שלוש שנים רצופות. רופא אף אוזן גרון עשוי להמליץ במקרים חמורים של דלקת שקדים חוזרת על ניתוח להסרת שקדים.
כיום מקובל לבצע ניתוח שקדים בעיקר עקב הפרעות נשימה ותסמונת דום נשימה בשינה. על פי האקדמיה האמריקנית לרפואת אף אוזן גרון, 80% מניתוחי כריתת שקדים מבוצעים בגיל 2–8 עקב הפרעות נשימה ותסמונת דום נשימה בשינה בעוד שרק ב-20% מהמקרים ההתוויה היא דלקות חוזרות.
מחקרים רבים קישרו בין ניתוח שקדים לבין השמנת יתר. לדוגמה, אחד מהמחקרים מציג ממצאים לפיהם כריתת שקדים העלתה בכ-61% את הסיכון להשמנת יתר בקרב ילדים שעברו כריתת שקדים ללא כריתת אדנואידים. כשבמקביל לכריתת השקדים בוצעה כריתת אדנואידים עלה הסיכון להשמנת יתר בכ-136%.
גוליילמו ויקאריו
גוליילמו ויקאריו (באיטלקית: Guglielmo Vicario; נולד ב-7 באוקטובר 1996 באודינה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים
ויקאריו גדל במחלקת הנוער של אודינזה. בעונת הושאל לפונטנפרדה מהסרייה ד', במדיה ערך 30 הופעות ליגה. ב-5 ביולי 2016 חתם ויקאריו בוונציה מהסרייה ד'. הוא ערך 77 הופעות ליגה במדי המועדון, במסגרת סרייה ד', סרייה ג' וסרייה ב'.
בעונת 2020/2021 שימש ויקאריו כשוער שני בקליארי. ב-28 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על קרמונזה במסגרת קופה איטליה. ב-14 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–1 לאינטר מילאנו במסגרת המחזור ה-30. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-9 ביולי 2021 הושאל ויקאריו למשך עונה אחת לאמפולי מהסרייה א'. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–4 על ויצ'נצזה במסגרת קופה איטליה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בהפסד 1–3 ללאציו במסגרת המחזור הראשון בליגה. הוא ערך 38 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-18 ביוני 2022 חתם על חוזה קבוע במועדון.
ב-27 ביוני 2023 חתם לחמש שנים בטוטנהאם הוטספר.
לידיה ולטי אשר
לידיה ולטי אשר (בגרמנית: Lydia Welti-Escher; 10 ביולי 1858- 12 בדצמבר 1891) הייתה פטרונית אמנויות שווייצרית. לידיה אשר הייתה אחת הנשים העשירות ביותר של שווייץ במאה ה -19, והקימה את קרן גוטפריד קלר.
חיים
לידיה אשר נולדה למשפחת Escher vom Glas, שושלת משפחה ותיקה ומשפיעה בציריך, בתם של אוגוסטה ואלפרד אשר. שערוריות היו סביב אבותיו של אביה אלפרד אשר פגעה במוניטין של המשפחה: סבא רבא שלה הנס קספר אשר קלר (1755–1831) כמעט הביא את המשפחה לחורבן כלכלי כשפשט את הרגל. אבל אביו של אלפרד אשר - היינריך אשר, עשה הון מחדש באמצעות עסקאות קרקעות ספקולטיביות וסחר בצפון אמריקה. ב־1814 חזר היינריך לציריך והתחתן עם לידיה זוליקופר (1797–1868) במאי 1815, ונולד לו שני ילדים, קלמנטין (1816–1886) ואלפרד. בשנת 1857 נישא אלפרד אשר לאוגוסטה אשר-אובל (1838–1864): לידיה נולדה בשנת 1858, ואחותה הדוויג שנולדה אחריה (1861–1862) נפטרה עוד כשהייתה תינוקת. התאבדותה של לידיה ב־12 בדצמבר 1891 הביאה את הסוף לשושלת המשפחתי של אלפרד אשר.
ילדות ובגרות
סבה של לידיה אשר היינריך אשר בנה את הבית הכפרי לחוף אגם ציריך. בהווה ברובע של העיר ציריך. שם לידיה גדלה. היינריך אשר הצליח להתמסר במלואו לתשוקתו לבוטניקה ולאוסף האנטומולוגי שלו, שטופל גם על ידי אביה ובהמשך על ידי לידיה. בגיל ארבע שנים איבדה לידיה את אחותה הצעירה, ואמה של לידיה נפטרה בשנת 1864. אביה אלפרד אשר הצליח לראות את בתו מספר פעמים ביום, והוא שכר עבור לידיה ואומנת שלה דירה ליד מקום עבודתו בעיר ציריך. מכיוון שהוא היה אלמן, לידיה הפכה יותר ויותר גם לחברה קרובה והחלה לתמוך בעבודתו באופן פעיל והם שמרו על מערכת יחסים לבבית.
נעוריה של לידיה אשר נבדלו באופן מהותי מנערות צעירות אחרות בגילה ממוצא בורגני: לידיה ניהלה את התכתביות של אביה, ניהלה את משק הבית באחוזה ליד האגם והיא הפכה לתפקיד המארחת והבדרנית של אורחיו הרבים ביניהם המשורר השווייצרי גוטפריד קלר שהיה גם ידיד המשפחה. לידיה אשר הייתה צעירה בטוחה בעצמה, שקראה רבות, שלטה בכמה שפות והשתתפה במופעי מוזיקה ותיאטרון. במכתביה לחברת ילדותה, הציירת לואיז ברסלאו, היא הציעה לה לקחת שיעורי שירה ופסנתר.
אלפרד אשר היה יזם כלכלי ואיש פוליטי, שקשור למודרניזציה של שווייץ, למינהור המדינה וייסוד בנק מרכזי בה. בנוסף להתקפות אישיות מצד מתנגדים פוליטיים, אביה של לידיה התמודד עם בעיות בריאותיות קשות. הוא סבל מהתקפות חוזרות ונשנות של בריאות במהלך חייו ובהזדמנויות רבות היה חייב לבלות תקופות ארוכות בהבראה. בשנת 1878 הוא חלה קשה ולא הצליח לעזוב את האחוזה במשך שבועות. עם זאת, ניסה לעמוד במילוי התחייבויותיו הפוליטיות והעסקיות, בסוף נובמבר 1882 חלה אלפרד אשר שוב, ובבוקר ה-6 בדצמבר 1882 נפטר אלפרד אשר באחוזתו בבלואר. לאורך כל הזמן טיפלה בו לידיה והיא נחשבה לאשת סודו היחידה, שפיקחה על הרבה מהתכתבויות וליוותה את אביה במסעותיו הרבים.
נישואים עם פרידריך אמיל ולטי
מכיוון שמערכת היחסים בין אלפרד אשר לבין שותפו לשעבר אמיל ולטי התדרדרו קודם לכן, אלפרד התנגד לאירוסין של לידיה עם בנו של ולטי. מכיוון שהאירוסין כבר פורסמו, נישאה לידיה לאחר מות אביה ב־4 בינואר 1883. פרידריך אמיל ולטי היה בנו של חבר המועצה הפדרלי (בונדסראט) השווייצרי, אמיל וולטי, אחד האנשים החזקים ביותר בשווייץ, וחברו לשעבר ומאוחר יותר יריב של אביה של לידיה. פרדריך ולטי עלה בחוגים הכלכליים בשווייץ בזכות נישואיו עם לידיה וישב בדירקטוריונים רבים. בינתיים, לידיה ולטי-אשר השתעממה במהירות, ולא מצאה עניין בניהול משק הבית הצנוע יחסית של ולטי, שהיה חסר אורחים מעניינים ושיחות מגרה כפי שקיימה בבית אביה. באמצעות בעלה, היא באה במגע עם חבר ילדותו קרל שטאופר-ברן, צייר שווייצרי ידוע, באוגוסט 1885, שטאופר לרגל נסיעותיו לציריך, היה אורח באחוזת בלבואר. באטלייה שלו צייר שטאופר את לידיה אשר. לידיה ואמיל ולטי-אשר אפשרו לשטאופר לעבוד ברומא. באוקטובר 1889 עברו לידיה ובעלה לפירנצה, אך זמן קצר לאחר מכן, פרידריך אמיל ולטי חזר מסיבות כלכליות לשווייץ והשאיר את אשתו בהשגחת קרל שטאופר.
קשר עם קרל שטאופר-ברן
לידיה ושטאופר התאהבו, ולידיה אמרה לאמו של שטאופר כי רצונה להתחתן איתו. בשנת 1888, עדיין בחסות פטרוניו, קרל שטאופר-ברן נסע לרומא ללמוד פיסול. בהיותו שם, הקשר של לידיה ולטי-אשר עמו הפך למוקד לעניין ציבורי, משפחת ולטי זעמה ולידיה וקרל ברחו לרומא. פרדריך ולטי יצר קשר עם שגרירות שווייץ ברומא והשתמש בהשפעתו הרבה כדי להפריד בין אשתו ובין הצייר. לידיה הושמה בבית משוגעים ציבורי ברומא, ושטאופר-ברן נכלא לאחר שהואשם בחטיפה ואינוס. בזמן שהותה שם כתבה לידיה את הפרסום הפמיניסטי "גדנקן איינר פראו" (מחשבות על אישה) ותכננה לפרסם אותו. אבל כל התכתבויותיה הושמדו או מוחזקות בידיים פרטיות.
במאי 1890, דו"ח פסיכיאטרי מלא לא הראה שום סימנים למחלות נפש ולידיה ולטי-אשר שוחררה, היא חזרה לבעלה, ועד מהרה הגישה בקשה לגירושין, שניתנו בסופו של דבר. במצב של ייאוש מאובדן אהבתו, סבל קרל שטאופר-ברן מהתמוטטות עצבים, בילה זמן מה בבית החולים לחולי נפש בסן בוניפאציו, ולאחר שחרורו [5] בינואר 1891, לא היה מסוגל לעבוד וככל הנראה סבל ממאניה והוא התאבד.
סטיגמה והתאבדות
לאחר ארבעה חודשי מעצר בבית החולים הפסיכיאטרי הציבורי ברומא, לידיה אשר הוחזרה לבסוף על ידי בעלה לשווייץ. היא אישרה את רצונם להתגרש והסכם ממון, שחייב את לידיה בתשלום של 1.2 מיליון פרנקים כפיצויים לולטי. בחברה הגבוהה של ציריך, לידיה כבר לא התקבלה, והיא נחשבה כנואפת. לכן, היא עברה להתגורר בבית בז'נבה-שאמל בסוף הקיץ של שנת 1890. שם סיימה לידיה אשר את מטרתה האחרונה בחיים, הקמת קרן לאמנויות, לימים בשם קרן גוטפריד קלר סטיפטונג, אותה הקדישה למשורר חבר משפחתה בילדותה. לידיה ולטלי-אשר החליטה לשים קץ לחייה ב־12 בדצמבר 1891. היא פתחה את ברז הגז בוילה שלה ליד ז'נבה.
הדו"ח הפסיכיאטרי שהתפרסם אודות לידיה אשר, מתאריך 27 במאי 1890, הראה כי המעצר שלה בקליניקה ברומא ואבחון הטירוף השיטתי היו פיקטיביים. גם מנקודת המבט של ימינו, החוקרים משוכנעים כי לידיה אשר הייתה בבריאות נפשית מלאה.
קרן גוטפריד קלר
בשנת 1890, זמן קצר לפני סיום חייה הטרגיים, לידיה אשר השקיעה את הונה של משפחת אשר בקרן, אותה כינתה בשם Gottfried Keller-Stiftung, על שם המשורר גוטפריד קלר שאביה העניק לו תמיכה עקבית. עם הנכס המהותי שנותר שלה - וילה בלואר וניירות ערך סחירים בהיקף כולל של 4 מיליון פרנקים שווייצרים - הקימה לידיה אשר את בסיס הקרן. על פי צוואתה של לידיה אשר הקרן הוקמה ב־6 ביוני 1890, ונוהלה על ידי המועצה הפדרלית השווייצרית, ובכך, לידיה אשר רצתה לבצע משימה לאומית. על הקרן לקדם עבודה עצמאית של נשים, לפחות בתחום האמנות, על פי כוונתה המקורית של המייסדת. קרן גוטפריד קלר הפכה אמנם למוסד חשוב לאמנות, אך המטרות הפמיניסטיות של לידיה אשר בזמן הקמתה לא נענו.
נאצר סיטי
היסטוריה
העיר הוקמה בשנות השישים של המאה העשרים. הקמת העיר, ועוד ערים רבות אחרות קטנות יותר, הייתה חלק מתוכנית של ממשלת מצרים באותה תקופה למודרניזציה והרחבת העיר והמטרופולין קהיר בעקבות המהפכה המצרית בשנת 1952. גמאל עבד אל נאצר, נשיא מצרים, היה מעורב באופן אישי בתהליך העיצוב, החלוקה והתכנון של הקמת העיר, ואף בחר את שמה (בערבית פירוש שמה "ניצחון"). במהלך השלבים המוקדמים של הפרויקט הממשל המצרי חזה שהעיר החדשה, שלא כמו קהיר, תוכננה למטרה זו, תהווה עיר בירה חדשה למצרים, בעוד שקהיר תהפוך לעיר הדתית. באופן לא מתוכנן, הפכה נאצר סיטי לעיר צפופה הרבה יותר מהמצופה ביום הקמתה, בגלל הגירה גדולה וארוכת טווח של משפחות מצריות מסורתיות שעברו להתגורר בעיר ובמקביל גם בגלל הגירה של פליטים מסומליה ודרום סודאן לאזורים זולים יותר במצרים כמו ערי מדבר מצריות, ערי דרום הנילוס, וערים בשולי המטרופולין כמו נאצר סיטי והיי אל אשר.
חינוך
העיר נאצר סיטי מאופיינת באוכלוסיית יתר, וככזו היא אוטומטית מכילה בתי ספר רבים שנמצאים בתחומה. בעיר מיני בתי ספר ואוניברסיטאות, כשהבולטות בהן הן האונברסיטאות "גאורג'ס קולג'" ו"האוניברסיטה הערבית הפתוחה". בעיר יש בתי ספר פרטיים המציעים לימוד מוגבר של תוכנית הלימודים המצרית וכוללים בתוכם גם את בית הספר לשפות רות', המכללה במצרים בהרווארד, בית הספר לשפה אלאהרם, בית הספר "אל באיין מודרן", בית הספר "אל מנהל", בית ספר מערכות החינוך העתידיות, אחד מבתי הספר הלאומיים "Nermien Ismail", בית הספר לשפה המצרית העתיקה, "אל אלסון" (בית ספר כללי לשפות), ובתי ספר מטעם ארגון "El Andalaus Azharian". בתי ספר מדעיים ציבוריים (המציעים את תוכנית הלימודים הלאומית בערבית ואנגלית) כוללים את בית הספר למדעים "אל סדק", בית הספר למדעים "באבן אל נפאס", בית ספר למדעים "אלמוסטקאבל" ובית הספר למדעים ב"עבאס אל אכד". ניתן למצוא בתי ספר ציבוריים רגילים (המציעים את תוכנית הלימודים הלאומית בערבית) בכל שכונה. האפשרויות הבינלאומיות כוללות את בית הספר האמריקאי "Futures" ואת בית הספר הבינלאומי "Roots" (תוכנית הלימודים הבריטית). שיבוץ לבתי ספר ציבוריים או לבתי ספר מדעיים מנוהלת בדרך כלל על פי מיקום מגוריו של התלמיד ובית הספר הנוכחי שבו הוא לומד. השיבוץ מפוקח על ידי משרד החינוך המצרי לפיתוח ילדים. הגשת בקשה לבתי ספר פרטיים היא קשה, ובדרך כלל מתחילה בגילאי גן טרום חובה (גיל 3–4) או גן חובה (גיל 5–6). עם זאת, בשל מיקומה המרכזי של העיר, התושבים יכולים לשלוח בקלות את ילדיהם לבתי ספר פרטיים בעיר קהיר החדשה השכנה (ממזרח), העיר ליופוליס (מצפון-מערב) ומעדי (בדרום-מערב) במחוזות, עם מינימום נסיעה.
גאוגרפיה
מכיוון שבניגוד לקהיר, שהתפתחה על גדת הנילוס במשך מאות שנים, העיר פותחה על ידי כמה אדריכלים בפעם אחת, ניתן לראות כי העיר נבנתה בצורה מסודרת ומודרנית. הבתים מסודרים ברחובות מרובעים שמרכיבים יחד "בלוקים", שאותם חוצים כבישים ראשיים המגיעים לקהיר. בעיר, מלבד כמות הבתים הגבוהה, יש שני פארקים גדולים בשולי העיר (ניתן לראות אותם בתמונה מימין). העיר היא עיר מדבר מצרית, כלומר היא לא נמצאת על גדות הנילוס כמו רוב ערי מצרים, אלא נמצאת במדבר. העיר מוקפת מדבריות צפון אפריקאיות מלבד מדבר סיני ממזרח לה. האקלים באזור העיר, כמו בכל חלקי המדינה, הוא מדברי ויבש, ומקור המים שלה מגיע מהנילוס, מאזור הדלתא, שם מועברים מים זורמים בצינורות תת-קרקעיים.
רובין לה נורמן
רובין לה נורמן (בצרפתית: Robin Le Normand; נולד ב-11 בנובמבר 1996 בפאבו שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי - ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריאל סוסיאדד מלה ליגה ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים
לה נורמן גדל במחלקת הנוער של ברסט, ובשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-15 באפריל 2016 ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1–2 לסושו במסגרת המחזור ה-34 בליגת המשנה הצרפתית לעונת.
ב-5 ביולי 2016 חתם לה נורמן בריאל סוסיאדד מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בדצמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–1 לריאל בטיס במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת 2018/2019.