cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'רמי אירווין
ביוגרפיה
אירווין נולד בשם ג'רמי ויליאם פרדריק סמית' וגדל בכפר גמלינגיי שבמחוז קיימברידג'שייר, אנגליה. אמו ברידג'ט היא פוליטיקאית ואביו כריס הוא מהנדס. אימץ את השם "אירווין" מסבו כשם במה. הוא רכש את כישורי המשחק שלו בתיאטרון הנוער הלאומי של אנגליה ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
ג'רמי חולה בסוכרת מסוג 1, וכך גם שני אחיו. הוא סיפר בראיונות שהוא מעדיף חיים שקטים, על פני הטירוף של הוליווד.
קריירה
החל את דרכו כשחקן בשנת 2009 בסדרה הבריטית "חיים נושכים" ובחברת התיאטרון "שייקספיר המלכותית".
באמצע 2010 נבחר אירווין על ידי סטיבן ספילברג לתפקיד הראשי של סרטו "סוס מלחמה". בסרט, שזכה להצלחה לקראת סוף 2011, שיחק בתפקיד אלברט נראקוט היוצא למסע לחיפוש הסוס שלו ג'ואי לאחר שנמכר לצבא הבריטי בתחילת מלחמת העולם ה-1.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "תקוות גדולות" בגרסה המחודשת המבוססת על ספרו של צ'ארלס דיקנס בתור פיפ, נער עני שלומד להיות ג'נטלמן. שיחק גם לצדה של דקוטה פנינג בדרמה הרומנטית "עכשיו זה טוב" אשר מבוסס על רומן משנת 2007 בשם "לפני שאמות". בשנת 2013 שיחק בסרט "איש המסילה" כאריק לומקס בצעירותו, תפקיד אשר קולין פירת' גילם את התפקיד בבגרותו.
בשנת 2015 שיחק בסרט "העולם נוצר ישר" לצידה של מינקה קלי, וכיכב בסרטו של רולנד אמריך "סטונוול". בשנת 2016 שיחק בתפקיד דניאל גרגורי בסרט "נפילה" המבוסס על ספרה של לורן קייט. ב-2018 שיחק בסרט ההמשך "מאמה מיה! Here We Go Again", את דמותו של סם הצעיר. באותה שינה שיחק גם בסרט "מועדון הכסף". בשנת 2019 שיחק בתפקיד הגברי הראשי בסרט הפנטזיה "אי השקרים", בכיכובן של מילה יובוביץ' ואמה רוברטס. באותה שנה שיחק גם בסרט "הפרופסור והמשוגע". בשנת 2020 הוא עתיד לשחק את ג'ייסון טוד בסרט 'באטמן'.
ויקטוריה (אלה)
ויקטוריה (לטינית: Victoria) היא אלת הניצחון בדת הרומית העתיקה. ויקטוריה היא המקבילה לאלה היוונית ניקה, והשותפה של בלונה. היא הותאמה מדמותה של אלת החקלאות הסבינית, ואקונה, והמקדש הראשי שלה נמצא בגבעת הפאלאטיום. האלה ויקה פוטה מזוהה לעיתים כוויקטוריה.
שלא כמו האלה היוונית ניקה, האלה ויקטוריה לקחה חלק מרכזי בחברה הרומית ומקדשים רבים הוקמו לכבודה. כשפסלה הוסר בשנת 382 לפנה"ס על ידי הקיסר גרטיאנוס היה זעם רב ברחובות רומא. לרוב היא נערצה על ידי גנרלים אשר חזרו מניצחונותיהם בקרבות. הבדל נוסף מניקה היוונית הוא בכך שוויקטוריה הייתה ידועה בהצלחה במשחקי האתלטיקה כמו מרוצי מרכבות, ויקטוריה הייתה הסמל לניצחון על המוות וקבעה מי ינצח במלחמה.
ויקטוריה מופיעה רבות על מטבעות רומיים, תכשיטים, מבנים, ואמנויות אחרות. היא נתפסה לעיתים קרובות עם או בתוך מרכבה, כמו בפסל הניצחון מסוף המאה ה-18 קוודריגת שער ברנדנבורג בברלין, גרמניה; או באנדרטת ויטוריו אמנואלה השני, בנוכחות עם 2 קוודריגות. ניקה או ויקטוריה הייתה נהגת המרכבה של זאוס בקרב בו השתלט על האולימפוס.
על שמה של ויקטוריה נקרא האסטרואיד "12 ויקטוריה" בחגורת האסטרואידים הגדולה.
אליפות ברזיל בכדורגל 1965
אליפות ברזיל בכדורגל 1965 (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית:1965 Taça Brasil) הייתה העונה השביעית של התחרות הארצית בכדורגל שנערכה בברזיל ואורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-18 ביולי 1965 והסתיימו ב-8 בדצמבר 1965. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל.
בתחרות השתתפו 22 קבוצות שהצגו את מדינות ברזיל. היא נערכה בשיטת הנוקאוט תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. במידה ולא הייתה הכרעה, נערך משחק נוסף.
סנטוס זכתה באליפות תוך ניצחון על ואסקו דה גאמה בסדרת הגמר. זו הייתה הזכייה החמישית ברציפות.
ביטה, שחקנה של נאוטיקו כבש 7 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
מהלך התחרות
בשלב הראשון הקבוצות המשתתפות חולקו ל-2 בתים.
בית הצפון כלל עשר קבוצות. בגמר הבית נאוטיקו ניצחה את ויטוריה ועלתה לרבע הגמר הארצי. בית הדרום כלל שמונה קבוצות. בגמר הבית גרמיו ניצחה את סידרורגיקה ועלתה לרבע הגמר הארצי.
פורטלזה ופלמיירס העפילו ישירות לרבע הגמר. סנטוס וואסקו דה גאמה העפילו ישירות לחצי הגמר.
אנה שיפוש
אנה שיפוש (בהונגרית: Sipos Anna; 3 באפריל 1908 – 1 בינואר 1988) הייתה שחקנית טניס שולחן יהודייה-הונגרייה, בעלת 11 מדליות זהב באליפויות עולם בטניס שולחן, 2 ביחידות, 6 בזוגות נשים, עם מריה מנדניאנסקי ו-3 בזוגות מעורבים (2 עם ויקטור ברנה ו-1 עם אישטוון קלן) ובסך הכל 21 מדליות מאליפות העולם בטניס שולחן.
שיפוש הייתה האישה הראשונה בעולם ששיחקה טניס שולחן כשאחזה את המחבט בסגנון עט.
ביוגרפיה
שיפוש נולדה בסגד. היא הייתה האישה הראשונה בעולם ששיחקה באחיזת המחבט בסגנון אחיזת עט (penhold) עד שנת 1932.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1929, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, בתחרות לזוגות מעורבים עם אישטוון קלן. מדליות ארד, בתחרות ליחידות ובתחרות לזוגות נשים עם מריה מנדניאנסקי.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 1930, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מריה מנדניאנסקי. מדליות כסף, בתחרות ליחידות לאחר שהפסידה במשחק הגמר למנדניאנסקי ובתחרות לזוגות מעורבים עם אישטוון קלן.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1931, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי, מדליית כסף, בתחרות לזוגות מעורבים עם ויקטור ברנה ומדליית ארד, בתחרות ליחידות.
בשנת 1932 היא שוכנעה לשנות את אחיזת המחבט שלה לשיטה מקובלת, "שייק הנד", והישגיה השתפרו מאוד.
אלופת עולם ליחידות
באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 1932, זכתה שיפוש ב-3 מדליות זהב, בתחרות ליחידות לאחר ניצחון במשחק הגמר על אלופת העולם וחברתה לנבחרת מנדניאנסקי, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ובתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה.
באליפות העולם שנערכה בבאדן, אוסטריה בשנת 1933, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בתחרות ליחידות בפעם השנייה ברציפות, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ומדליית ארד בתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה.
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1934, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי ומדליות כסף, בתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה ובתחרות הקבוצתית.
באליפות העולם שנערכה באצטדיון ומבלי בלונדון, אנגליה בשנת 1935, זכתה שיפוש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בתחרות לזוגות נשים עם מנדניאנסקי בפעם השישית ברציפות, בתחרות לזוגות מעורבים עם ברנה ומדליית כסף, בתחרות הקבוצתית.
שיפוש נפטרה ב-1 בינואר 1988 בבודפשט.
אצטדיון אטנאסיו חירארדוט
אצטדיון אטנאסיו חירארדוט (בספרדית: Estadio Atanasio Girardot) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר מדיין שבקולומביה, אשר מונה 45,943 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון השלישי בגודלו במדינה אחרי אצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס שבברנקייה ופלמסקה שבקאלי. האצטדיון משמש בתור מגרשן הביתי של קבוצות אתלטיקו נסיונל ואינדפנדיינטה מדיין ולעיתים רחוקות גם של אנביגאדו פוטבול קלוב.
האצטדיון הוא חלק ממתחם ספורט הקרוי על שמו של אטנאסיו חירארדוט, המכיל בין היתר מתקנים עבור גם ענפי ספורט נוספים דוגמת אתלטיקה, כדורסל, כדוריד, בייסבול, סופטבול, אופניים, סיף, ג'ודו, קראטה, קטרגל, אופנוע, שחיה, הרמת משקולות, טקוונדו, טניס, כדורעף, שחמט, כדורעף חופים, היאבקות, קליעה, רגבי ופוטבול.
אירועים נוספים
בגלל גודלו וצורתו של האצטדיון, הוא גם אירח עד היום לא מעט אירועים חשובים כמו בואו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-1986 וקונצרטים גדולים של אמנים בעיקר מתחום המוזיקה כמו מנה ב-2012, 2003, 1998 RBD ב-2005, מדונה ב-2012, ביונסה ב-2013 וGuns N' Roses ב-2016.
Too Much Johnson
Too Much Johnson (מילולית: יותר מדי ג'ונסון) הוא סרט קומדיה משנת 1938 בבימויו של אורסון ולס. אורכו של הסרט כ-40 דקות, והוא היה אמור להיות משולב בהצגת תיאטרון שתתנהל במקביל, אולם הסרט מעולם לא הוצג, ונחשב כאבוד. באוגוסט 2013, באופן מפתיע נתגלה העתק של הסרט במחסן בעיר פורדנונה שבצפון איטליה. הסרט יצא לאקרנים ב-9 באוקטובר 2013, ואף לעלות לרשת האינטרנט.
בניגוד למקובל לחשוב, אין זה הסרט הראשון אותו ביים ולס, אלא קדם לו סרט אוונגרדי משנת 1934 בשם "The Hearts of Age".
רשות ניקוז ונחלים קישון
רשות ניקוז ונחלים קישון היא רשות ניקוז ותאגיד סטטוטורי, אשר אחראית על ניקוז וטיפוח הנחלים בעמק יזרעאל ובגליל התחתון ובראשם הקישון. רשות הניקוז כפופה למשרד החקלאות ופיתוח הכפר. הרשות הוקמה בשנת 1997 כתוצאה מהרפורמה שבוצעה ברשויות הניקוז. המנהל הכללי של רשות הניקוז הוא חיים חמי. שטח רשות ניקוז ונחלים קישון הוא 913,000 דונם שמאכלסים 750 אלף תושבים. משרדי הרשות ממוקמים ביקנעם המושבה.
הפרויקט הגדול ביותר שביצעה הרשות בשנותיה הוא פרויקט שיקום והעמקת קרקעית נחל הקישון, אשר התקבל כהחלטת ממשלה בתאריך יולי 2011. בהחלטה נקבע: "בהתאם להסכמות עם רשות ניקוז קישון, לקבוע שהיא תהיה הגוף  לביצוע  התכנית  מטעמה  של המנהלה בתיאום  עם  משרד  החקלאות ופיתוח  הכפר  ורשות המים,  באמצעות תקציב נפרד אשר יוקם למטרה  זאת במסגרת רשות הניקוז". סך הכל תוקצב הפרויקט בסכום של 220 מיליון שקל, אשר התחלקו בין הממשלה, הרשויות המקומיות באזור, שהזרימו קולחים לים דרך הנחל והמפעלים הסמוכים לקטע הנחל ששוקם. במסגרת הפרויקט, בחרה רשות ניקוז ונחלים קישון פתרון סביבתי ייחודי שהתבצע לראשונה בישראל: האדמה אשר הוצאה באמצעות מחפרון (דראג'ר) מקרקעית הנחל לא שונעה והושלכה באתר אשפה במקום אחר, אלא עברה תהליך טיפול ביולוגי והונחה בסמוך לנחל כתשתית לפארק שעתיד להיבנות במקום.
מבין הפרויקטים שקידמה הרשות, ניתן למנות את:
Too Much Johnson
הסרט נחשב אבוד, וקטעים ממנו נמצאו בספרד, אבל כבר בשנות ה-70 ההנחה המקובלת הייתה כי הסרט עצמו כבר איננו קיים. בשנת 2008 באופן מפתיע נתגלה ארגז עם הסרט הערוך במחסן בעיר פורדנונה. לאחר שחזור ממושך, בשיתוף פעולה של גורמים בינלאומיים, הוכרז כי הסרט יוקרן ב-9 באוקטובר 2013, בפסטיבל הסרט האילם בעיר פורדנונה, ושבוע מאוחר יותר, ב-16 באוקטובר בארצות הברית.
עופות טמאים
עופות טמאים הם עופות אסורים באכילה על פי היהדות.
פירוט העופות הטמאים בתורה
רשימת העופות האסורים מופיעה בתורה, בפרק שבו מוזכרים כל בעלי החיים האסורים באכילה:
התלמוד הבבלי מוסיף עוד כמה שמות עופות כפי שהיו מוכרים בזמנם, ובהם הזרזיר שאינו כתוב במפורש, אך הוא מסתובב בחברת עורבים, ולכן הוא בכלל "כָּל עֹרֵב לְמִינוֹ", כפי שאומר הפתגם - "לא לחינם הלך זרזיר אצל עורב" כלומר שהוא קרוב אליו ואסור כמוהו באכילה.
סימני כשרות ומסורת בעופות
בניגוד לבהמות ולדגים, להם קבע המקרא כללים ברורים לזיהוי טומאה או טהרה, כללים כאלו לגבי העופות קיימים רק במשנה:
הספרי לומד כל זאת מן הנשר - שהנשר דורס, אין לו אצבע יתירה, אין לו זפק, וקרקבנו אינו נקלף. וכל הדומים לו - טמאים. חלק מהראשונים, ובראשם הרמב"ם, הסתפקו בסימנים אלו כדי להתיר עופות באכילה. לעומת זאת, ראשונים אחרים קבעו שעוף שאין עליו מסורת שהוא נאכל - אסור באכילה, ושיטה זו נפסקה להלכה בשולחן ערוך.
סוגי העופות שיש לגביהם מסורת ללא עוררין הם התרנגול, היונה , התור , האווז (יש האומרים שמדובר באווז הבית דווקא, ויש שהתירו גם את אווז הבר) והברווז. יש מינים שישנה מחלוקת לגביהם:
רוברט הופמן
רוברט הופמן (באנגלית: Robert Hoffman; נולד ב-21 בספטמבר 1980) הוא שחקן ורקדן אמריקאי.
עופות טמאים
ביהדות הקראית
לדעת ענן בן דוד והקראים אין ממש בכללים המוזכרים למעלה, ובעיקרון כל העופות טהורים חוץ מהעופות מהרשימה דלעיל; אלא שזיהוי רוב העופות הללו אינו ידוע, ולכן מותר לאכול רק תרנגולים, ברבורים, אווזים, יונים, תורים, קוראים ושלווים - שכן רק על עופות אלו יש לקראים מסורת (בלשונם 'סבל הירושה') שהם טהורים.
טעם המצווה
לפי הרמב"ם במורה הנבוכים חלק מהמאכלים הטמאים נבחרו להרחקת עבודה זרה משום שהיו בעלי מעמד מיוחד אצל העמים הסובבים. שמעון בודנהיימר מציין סיבה זו להכללת הדוכיפת, היען והחסידה ברשימה זו משום שנחשבו לעופות נערצים במצריים העתיקה.
רוברט הופמן
ביוגרפיה
הופמן נולד בגיינסוויל ולאחר מכן עבר עם משפחתו לאלבמה. הוא החל לעסוק בריקוד ולמד בבית ספר לאומנויות הבמה.
ב-2003 דיבב במשחק הווידאו המבוסס על הסרט שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה.
ב-2004 שיחק את חברו של הנבל הראשי בסרט הריקודים "רוקדים ברחובות". על תפקיד זה זכה בפרס "American Choreography Awards".
ב-2006 שיחק בסרט "יש לה ביצים" את החבר השחצן של הדמות הראשית, ואויבו של צ'נינג טייטום.
ב-2007 שיחק ב-"Shrooms", סרט מתח אירי על קבוצת נערים אמריקאים המטיילים באירלנד ומחפשים פטריות פסילוסיבין ביער.
ב-2008 שיחק בסרט סטפ אפ 2: הרחובות את התפקיד הראשי של צ'ייס. על הופעתו בסרט קיבל את פרס MTV לנשיקה הטובה ביותר, יחד עם בריאנה אביגן.
ב-2009 הופיע בקומדיית המדע הבדיוני "Aliens in the Attic".
ב-2012 גילם גולש היוצא עם אנני במספר פרקים של 90210.
בנוסף הוא התארח במספר סדרות כמו CSI: מיאמי והאנטומיה של גריי.
לה (פירושונים)
ראו גם
}}
אנטנאס מוקוס
ביוגרפיה
מוקוס נולד בבוגוטה, בן יחיד במשפחה של מהגרים מליטא. הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת בורגונדי בדיז'ון שבצרפת, וקיבל תואר ראשון ב-1972. מ-1975 שימש כמרצה וכחוקר באוניברסיטה הלאומית של קולומביה, וב-1988 קיבל תואר שני בפילוסופיה. באותה שנה מונה לסגן נשיא האוניברסיטה, וב-1991 היה לנשיא האוניברסיטה. במהלך כהונתו בתפקיד זה נטל חלק בניסוח חוקת קולומביה שאושרה ב-1991, בעיקר בנושאים הקשורים בחינוך.
בשנת 1993 נשא דברים בפני סטודנטים באוניברסיטה, ומשאלו הפריעו לו לדבר, חשף את ישבנו בפניהם. הוא הסביר פעולה חריגה זו בנימוק ש"התנהגות חדשנית עשויה להיות מועילה כשנגמרות לך המילים", וכן טען כי הדבר נעשה בהשראת עקרון "האלימות הסמלית" של הפילוסוף פייר בורדייה. בעקבות האירוע, נאלץ להתפטר מתפקידו כנשיא האוניברסיטה, אך זכה לחשיפה ציבורית שהקלה עליו להשתלב בזירה הפוליטית.
כראש עיריית בוגוטה
ב-1995 נבחר מוקוס לראש עיריית בוגוטה. הוא ניהל קמפיין דל משאבים מביתה של אמו, והסתובב בחוצות העיר כשהוא מחופש לסופרמן.
במהלך כהונתו נודע בכך שהשתמש בשיטות פעולה חדשניות ויצירתיות להתמודדות עם בעיותיה של העיר, ששיפרו פלאים את מצבה. בין היתר, שיעור מקרי הרצח בעיר ירד בכ-70%, מספר ההרוגים בתאונות דרכים ירד בלמעלה מ-50%, צריכת המים הצטמצמה בכ-40%, שיעור הבתים המחוברים לתשתיות מים זורמים עלה מ-79% ל-100%, שיעור הבתים המחוברים לביוב עלה מ-71% ל-95%, כל הבתים בעיר חוברו לרשת החשמל, והכנסות העירייה מגביית מסים גדלו פי שלושה. עם זאת, נכשל בפרויקטים חברתיים שונים, ושיעורי העוני והאבטלה בעיר נותרו גבוהים.
בין השיטות יוצאות הדופן אותן הנהיג מוקוס בעיר: כדי להתמודד עם תאונות הדרכים, העסיקה העירייה 420 פנטומימאים שלעגו לעברייני תנועה, מתוך הנחת מוצא שהקולומביאנים חוששים יותר שילעגו להם מאשר לקבל קנס. בנוסף, הורה לצייר כוכב, בכל מקום בו נהרג אדם בתאונת דרכים. כדי ליצור אווירה בטוחה יותר לנשים בעיר, הנהיג "ערבים לנשים בלבד", בהם ביקש מהגברים להישאר בבתיהם, והעירייה ארגנה קונצרטים ופאבים שנפתחו לנשים בלבד, כשעל הסדר שמרו שוטרות. כדי לעודד חיסכון במים, התקלח בשידור חי, והראה שהוא סוגר את הברז בזמן שהוא מסתבן. צעד נוסף שנקט היה לבקש מתושבי העיר לשלם באופן וולונטרי מסי עירייה גבוהים ב-10%. כ-63 אלף מתושבי העיר נענו לבקשה זו.
מוקוס היה חשוף גם לאיומים מצד ארגוני גרילה, ואף עם איומים אלה בחר להתמודד בדרך יצירתית ומושכת תשומת לב, כאשר לבש שכפ"ץ מעל הבגדים, ובו חור בצורת לב.
ב-1998 התפטר מתפקידו כראש העיר, כדי להתמודד בבחירות לנשיאות קולומביה. בסופו של דבר לא התמודד לתפקיד הנשיא, אלא חבר למועמדת המפלגה השמרנית, נעמי סנין, והיה למועמד לתפקיד סגן הנשיא. סנין קיבלה כ-27% מהקולות ולא העפילה לסיבוב השני. לאחר התפטרותו, מילא את תפקידו אנריקה פניאלוסה, שהמשיך במדיניותו בעיר.
ב-2001 התמודד שוב בבחירות לראשות העיר, תוך שהוא "מבקש את סליחת התושבים על שעזב את תפקידו לשם התמודדות כושלת בבחירות לנשיאות". הוא נבחר לכהונה נוספת, וכיהן עד 2003, אז נבחר לואיס אדוארדו גרסון.
לאחר סיום תפקידו כראש העיר
מוקוס תכנן לשוב לאקדמיה עם סיום כהונתו, אך יצא תחילה לשנת שבתון, במהלכה טייל בעולם, ובשנת 2004 שימש כמרצה אורח לשפות רומאניות ולספרות באוניברסיטת הרווארד. באותה שנה בחר בו היומון דראוגאס (Draugas), המיועד לקהילות הליטאיות שמחוץ לליטא, ל"ליטאי השנה".
בשנת 2006 ניסה שוב את כוחו בבחירות לנשיאות, כמועמד תנועת הברית החברתית הילידית. הוא סיים במקום הרביעי, עם 1.24% מהקולות בלבד.
הבחירות לנשיאות (2010)
ב-2009 חברו מוקוס, פניאלוסה וגרסון למפלגה הירוקה. הם הנהיגו אותה במשותף, והחליטו שאחד משלושתם יתמודד מטעמה לנשיאות. השלושה ניהלו קמפיין ייחודי, בו שיבחו זה את זה, והמליצו איש על רעהו. בסופו של דבר בחרו חברי המפלגה הירוקה במוקוס למועמד לתפקיד הנשיא. מועמדו של מוקוס לתפקיד סגן הנשיא היה ראש עיריית מדיין לשעבר, סרחיו פחארדו.
הקמפיין של מוקוס התמקד במאבק בשחיתות ובצורך לשנות את דרכי המאבק בפשיעה. בסיבוב הראשון הגיע מוקוס למקום השני, עם 21.5% מהקולות, והעפיל לסיבוב השני מול חואן מנואל סנטוס. אף שחלק מהסקרים ניבאו לו ניצחון בסיבוב השני, הוא לא הצליח לסחוף קולות רבים נוספים, והוא הובס כשקיבל רק 27.5% מהקולות.
עונת 1889/1890 בפוטבול ליג
עונת 1889/1890 הייתה העונה השנייה של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-7 בספטמבר 1889 והסתיימה ב-31 במרץ 1890.
הליגה כללה 12 קבוצות. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. ארבע קבוצות אחרונות בסוף העונה היו צריכות לעבור תהליך של בחירה מחדש לליגה.
פרסטון נורת' אנד זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
בסיום עונה זו, כל הקבוצות למעט סטוק סיטי המשכו לעונה הבא. סטוק סיטי שהייתה במקום האחרון עונה שנייה ברציפות לא נבחרה לליגה ועברה לשחק במסגרת אחרת. במקומה נכנסה קבוצה סנדרלנד.
כדורגלנים מצטיינים
ג'ימי רוס מפרסטון נורת' אנד כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
דורותיאה טנינג
דורותיאה מרגרט טנינג (באנגלית: Dorothea Margaret Tanning; 25 באוגוסט 1910 – 31 בינואר 2012) הייתה ציירת, פסלת, אמנית דפוס ומשוררת אמריקאית. השתייכה לזרם הסוריאליזם.
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1910 באילינוי להורים מהגרים משוודיה. לאחר סיום לימודיה התיכוניים החלה לעבוד בספריה ציבורית בעיר הולדתה. בשנת 1928 החלה ללמוד במכללה לאמנות, ובשנת 1930 עברה לשיקגו ונרשמה ללימודים באקדמיה לאמנות של שיקגו. עם זאת, נשרה מלימודיה תוך זמן קצר והמשך הכשרתה באמנות היה כאוטודידקטית.
בשנת 1934 הציגה את התערוכה הראשונה שלה, שנערכה בגלריה של חנות ספרים ובה הוצגו ציוריה בצבעי מים. בשנת 1935 עברה להתגורר בניו יורק. שם החלה לעבוד כמאיירת עצמאית ואיירה פרסומות עבור לקוחות שונים, בהם רשת הכלבו "מייסיס".
בשנת 1936 ביקרה בתערוכה במוזיאון לאמנות מודרנית של אמנות סוריאליסטית ודאדא, שבה הוצגו יצירות של אמנים כגון מרסל דושאמפ, מקס ארנסט ורנה מגריט. ליצירות אלה הייתה השפעה גדולה על טנינג ועל השקפתה על עולם האמנות.
בשנת 1940 יצרה סדרת פרסומות עבור כלבו מייסיס, סדרה זו הביאה לעניין רב בעבודותיה מצד ג'וליאן לוי, בעל גלריה ידועה בניו יורק. באותה תקופה הגיעו אמנים סוריאליסטים רבים לארצות הברית לאחר שנמלטו מאירופה במהלך מלחמת העולם השנייה. טנינג הכירה רבים מאותם אמנים והתיידדה עמם, בהם סלוודור דאלי ומקס ארנסט, לו נישאה בשנת 1946 בטקס חתונה כפול של מאן ריי וג'ולייט בראונר.
ארנסט וטנינג עברו להתגורר בעיירה סדונה באריזונה. בני הזוג אירחו בביתם אמנים רבים. במהלך השנים הבאות חילקו את זמנם בין פריז ופרובנס לביתם באריזונה. באותה תקופה החלה טנינג לשנות את סגנון הציור שלה ולהתנסות בציור מופשט.
ארנסט נפטר בשנת 1976, מותו הכה את טנינג באבל כבד. מספר שנים לאחר מותו להתגורר בניו יורק. בערוב ימיה המשיכה לצייר וכן לכתוב שירה.
טנינג נפטרה בשנת 2012, בגיל 101.
יגיל הנקין
יוסף גיל (יגיל) הנקין (נולד ב-1976) הוא ד"ר להיסטוריה, סופר, חוקר במכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון ומרצה להיסטוריה צבאית במכללה לפיקוד ומטה של צה"ל.
דורותיאה טנינג
יצירתה
ביצירתה עוסקת טנינג בייצוג של חללי ביניים, שמצויים בין המציאות לעולם הבדיון ובהם נפתחות מגוון של אפשרויות לחקור את עולם הנפש והמורכבויות של הרגש.
יגיל הנקין
במקביל הנקין כותב באתרים "מידה", "דיומא" ו"עין הדג".
ביוגרפיה
נולד לרב יהודה הרצל הנקין, פוסק הלכה ציוני דתי ולרבנית חנה, מייסדת מדרשת נשמת בירושלים והעומדת בראשה. הוא אחיו של הרב איתם הנקין ונינו של הרב יוסף אליהו הנקין, פוסק בולט בארצות הברית במאה ה-20. אחיו אליהו היה אלוף הארץ בהרמת משקולות בשנים 2013–2014.
דורותיאה טנינג
יצירתה
מוטיבים נפוצים ביצירותיה כוללים דלתות או מעברים, שמסמלים חללים לימינליים שבהם נפגשים הפנטזיה והמציאות, ושבהם אירועים מעולמות הפנטזיה והבידיון מקופלים לתוך שגרת היום יום. דרך העיסוק במוטיבים אלה, ושילוב אלמנטים של פנטזיה גותית וסוריאליזם, חוקרת טנינג נושאים כגון נשיות, והחוויה הפיזית והחושית של נשים. לאמנות הפנטזיה הגותית הייתה השפעה משמעותית על טנינג ויצירתה, באמצעותה יכלה לברוא מציאות חלופית שבה לא הייתה תלויה בערכי הבורגנות, ושבה יכלה לתאר את הדברים שמתחת לפני השטח של שגרת היום יום המשמימה. נושא נוסף ששאלה מן הספרות הגותית היא הטירה הרדופה, שבה החלל הביתי מתמזג עם העל טבעי. השימוש בבתים כמוטיב מעלה אמירה נשית, לפיה הבית הוא חלל שאינו בטוח עבור האישה או הנערה, זר ומנוכר ואף קלסטרופובי.
יגיל הנקין
ביוגרפיה
את עבודת הדוקטורט שלו, "צבא רודזיה ולחימה נגד חתרנות: בחיפוש אחר מצוינות צבאית", כתב במחלקה להיסטוריה כללית באוניברסיטת בר-אילן בהנחיית משה גת ומרטין ון קרפלד, והיא אושרה ב-2009.
דורותיאה טנינג
יצירתה
במהלך שנות החמישים חל שינוי ביצירתה של טנינג, היא החלה להתרחק מן הסוריאליזם ולפתח סגנון אישי משלה, כאשר בשנות השישים היצירות נטו יותר לכיוון אמנות מופשטת. השינוי היה הן בטכניקה ובסוגי משיכות המכחול והן בנושאים הנידונים ביצירות. ביצירות המאוחרות יותר שמה דגש על שכבות צבע ועל תנועתיות, ושמה במרכז את הגוף הנשי.
במהלך שנות השישים והשבעים, החלה טנינג לפעול גם בצורות מדיה נוספות ויצרה כמה עשרות פסלי בד, לצד מיצבים ויצירות רדי מייד. בחלק מהיצירות שולבו הפסלים הרכים העשויים בדים, קטיפה, תחרה ופרווה מלאכותית בתוך קירות חדרים או פריטי ריהוט, באופן המשלב מציאות, חלום ודמיון. בפסלי הבד טנינג יוצרת חיבור בין מלאכת יד נשית לבין אמירות לגבי מיניות וכך מתייחסת לתמות הגוף והנשיות המהוות מוטיב מרכזי ביצירתה.
יגיל הנקין
מלחמת צ'צ'ניה הראשונה
בעבודת התזה שלו, שהפכה בסופו של דבר לספר ננצח או שניעלם בהוצאת מערכות, בוחן הנקין את מלחמת צ'צ'ניה הראשונה. בין היתר הוא מנתח את הטקטיקות שהופעלו במלחמה על ידי שני הצדדים, בוחן באריכות את הקרב על גרוזני ואת לוחמת הגרילה והטרור לאחר נפילת העיר.
מלחמת הסבך
רודזיה (כיום זימבבואה), הייתה מושבה בריטית באפריקה הדרומית. ב־1965 הכריזה על עצמאות, תחת שלטון מיעוט לבן, והתנתקה מבריטניה. אף מדינה בעולם לא הכירה בה רשמית, והאו"ם הטיל עליה עיצומים שאמורים היו להכניע את השלטון המורד, אך לא כך קרה. למרות הבידוד הבין־לאומי התקיימה רודזיה עד 1980. במקביל התמודדה עם ארגוני מחתרת לאומניים אפריקניים, שדרשו שוויון ושלטון רוב. בין השנים 1979-1972 התנהלה במדינה ובסביבותיה מלחמת גרילה עזה. כוחות רודזיים ביצעו פשיטות לעומק מאות קילומטרים בשטח אויב, והסבו ליריביהם אבדות כבדות; יחידות רודזיות של לוחמים שחורים ולבנים התחזו לאנשי גרילה למטרות איסוף מודיעין ופגיעה בגרילה, ואף העבירו אל צידן מספר גדול של אנשי גרילה; ובמקביל לא בחל אף צד בדבר: מפגיעה באזרחים, דרך הרעלת מזון ועד התנקשות במנהיגים פוליטיים. בסופו של דבר נאלצו הצדדים להתיישב למשא ומתן, שבעקבותיו התקיימו ברודזיה בחירות ולשלטון עלה רוברט מוגאבה, מנהיג אחד מארגוני הגרילה, עד שהודח מכיסאו ב־2017.
דורותיאה טנינג
"יום הולדת"
הציור "יום הולדת" (Birthday) משנת 1942, דיוקן עצמי סוריאליסטי של טנינג, נמנה בין הציורים המוכרים של היוצרת וכן ידוע כציור שהיווה את פריצת הדרך שלה.
כאשר הציור רק הושלם, ראה אותו מקס ארנסט על כן הציור כשהגיע לסטודיו של טנינג, בשעה שחיפש אמניות שיכלו להיכלל בתערוכתה של פגי גוגנהיים, שהייתה באותה עת אשתו. הציור משך את תשומת ליבו של ארנסט והצית את העניין הראשוני שלו ביצירתה של טנינג. ארנסט גם היה זה שהעניק לציור את שמו.
יגיל הנקין
מלחמת הסבך
בספר דגים בסבך בהוצאת מודן, המבוסס על עבודת הדוקטורט שלו, סוקר הנקין את תולדותיה של רודזיה והמלחמה בה, ועוסק בתחומים רבים שנותרו רלוונטיים למפקדים ולמדינאים עד ימינו: החל מלחימה בשטח סבוך ופעולות בעורף האויב, ועד ההשפעה המוגבלת של עיצומים כלכליים, אסטרטגיות למלחמה בטרור ויעילותן והשאלה של השפעת תמיכת האוכלוסייה על תוצאות המלחמה.
דורותיאה טנינג
"יום הולדת"
בציור ניכרים מוטיבים שבהמשך יאפיינו את יצירתה של טנינג, כגון שימוש ביסודות על טבעיים וכן התייחסות לנושא הלא מודע וביטוייו בעולם המוחשי. הדלתות בציור מסמלות מעבר מעולם אחד, זה של השגרה והיום יום, לעולם אחר, עולם הדמיון והעל טבעי.
יגיל הנקין
האסטרטגיה הלאומית של ישראל
הנקין מגדיר כ"אסטרטגיה לאומית" או "אסטרטגיה-רבתי" את "האיחוד של כל סוגי האסטרטגיה של מדינה – צבאית, כלכלית ומדינית – למען אותה מטרה".
דורותיאה טנינג
תערוכות יחיד
בין תערוכות היחיד של טנינג, הציגה במוזיאון סדונה לאמנות (1991), ספריית העיר ניו יורק (1992), מרכז קמדן לאמנויות בלונדון (1993) הגלריה לאמנות של אוניברסיטת בוסטון (1999), מוזיאון פילדלפיה לאמנות (2000), תערוכת הארמורי (2009) ומוזיאונים וגלריות נוספים.
לאחר מותה הוצגו תערוכות במסגרות שונות ובהן: הגלריה לסוריאליזם בניו יורק (2013), גלריה מריאן בוסקי (2015), גלריה אליסון ז'אק (2014, 2016, 2017, 2020), מוזיאון ריינה סופיה (2018), מוזיאון טייט מודרן (2018), פרליס האוס (2020).
יגיל הנקין
קישורים חיצוניים
מאמרים מחקריים
מאמרים כלליים
ביקורות ספרים
מאמרי דעה
הנס יואכים מרסיי
הנס יואכים מרסיי (בגרמנית: Hans-Joachim Marseille; 13 בדצמבר 1919 – 30 בספטמבר 1942) היה טייס קרב בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה ואלוף הפלות שנודע בכינוי "כוכב אפריקה" עם 158 הפלות (רובם הגדול כנגד מטוסי חיל האוויר המלכותי בצפון אפריקה).
לאורך שירותו, השיג מרסיי את התואר "אלוף ביום אחד" (הפלה של חמישה או יותר מטוסי אויב ביום אחד) שמונה פעמים סך הכל. הוא נחשב לטייס שהפיל את המספר הרב ביותר של מטוסי אויב ביום אחד לאחר שהפיל 17 מטוסים ב-1 בספטמבר 1942, ובנוסף הוא נחשב לאלוף ההפלות המוצלח ביותר כנגד צבאות בעלות הברית (רוב אלופי ההפלות הגרמנים השיגו את מירב הפלותיהם כנגד חיל האוויר הסובייטי). הוא היה מבין רק 27 חיילים וקצינים שעוטרו בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. נטען כי על אף שירותו בצבא הנאצי לא אימץ את האידאולוגיה הנאצית ואף בז לה.
היסטורית שירות
מרסיי התגייס ללופטוואפה בשנת 1938 והוכשר כטייס קרב על מטוס Bf 109. הוא סיים את הכשרתו בזמן להשתתף בלחימה בקרב על בריטניה במסגרת הכנף המעורבת 2 (LG 2). בתקופה זו נודע כחייל בעייתי ולא ממושמע, אך עם זאת הצליח להפיל שבעה מטוסי אויב בין סוף אוגוסט לסוף ספטמבר 1940. בתחילת אוקטובר הוא הועבר לטייסת 3 בכנף קרב 52, שם מפקדיו לא הצליחו להשתלט על התנהגותו הפזיזה וחסרת האחריות והוא הועבר לכנף 27.
צפון אפריקה
לאחר שירות קצר ביוגוסלביה, כנף 27 נשלחה לצפון אפריקה באפריל 1941. עם הגעת הכנף לצפון אפריקה, בהמלצתם של מפקדיו שזיהו בו פוטנציאל רב, החל מרסיי באימון עצמי כדי להעלות את יכולותיו בקרב.
בזמנו הפנוי היה מתאמן בירי מהיר תוך כדי פניה כנגד מטרות קרקעיות, בנוסף היה מתאמן בטיסת צלילה ושבירה חדה מעלה. אימוניו העצמיים הרבים לצד הטקטיקה שפיתח הובילו לתוצאות מוצלחות מאוד כנגד מטוסי חיל האוויר המלכותי, כבר בשבוע הראשון שלו בצפון אפריקה הפיל ארבעה מטוסים (שלושה הוריקנים ובריסטול בלנהיים אחד).
שיא ההפלות שלו הגיע במהלך שלושת הימים הראשונים של ספטמבר 1942, כאשר הפיל 27 מטוסי אויב; 17 במהלך שלוש משימות ב-1 בספטמבר, 5 במהלך שתי משימות ב-2 בספטמבר ו-5 במהלך שתי משימות ב-3 בספטמבר. בכל אחד מהימים האלו הוא נחשב ל"אלוף ביום אחד" תואר הניתן לטייס שמפיל חמישה מטוסי אויב או יותר ביום אחד. עד לסוף חודש ספטמבר הפיל מרסיי 26 מטוסים נוספים, מה שהביא אותו להפלתו ה-158 והאחרונה ב-26 בספטמבר (באותו היום הפיל שישה ספיטפיירים והוריקן אחד).
סמפט פל דווי
סמפט פל דווי (Sampat Pal Devi; נולדה ב-1958) היא פעילה חברתית ופמיניסטית ממחוז באנדה במדינת אוטר פרדש, בצפון הודו. היא המקימה של הגולאבי גאנג, ארגון הידוע גם כ"כנופיית הנשים בוורוד" בגין מנהגן ללבוש סארי וורוד בוהק, אשר פועלות להטבת מצבן של נשים ובמיוחד של נשים המוכות במסגרת נישואיהן. היא נחשבת לממשיכת דרכה של פולאן דווי.
הנס יואכים מרסיי
צפון אפריקה
על הישגיו בתחילת ספטמבר הוענק למרסיי עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים, הוא היה הרביעי עד אותה העת שזכה בעיטור זה ואחד מבין 27 שזכו בו לאורך כל המלחמה. ב-30 בספטמבר מרסיי והטייסת בפיקודו ליוו טיסה של מפציצי Ju 87, הם נתקלו בכוחות אויב אך לא נכנסו איתם לעימות. הייתה זו הטיסה הראשונה של הטייסת במטוסי Bf 109 מדגם G-2Trop החדיש, בטיסה חזרה מהמשימה תא הטיס של מרסיי התמלא בעשן מהמנוע כתוצאה מתקלה, אך הוא המשיך לטוס בליווי פקודיו אל עבר אזורים בשליטה גרמנית. מרגע שהוא זיהה שהוא כבר לא מאחורי קווי האויב הוא דיווח בקשר שהוא חייב לנטוש, הוא סובב את מטוסו כלפי מטה ופתח את החופה (לפי הנוהל במקרה זה). משום העשן הוא לא שם לב שהמטוס למעשה נוסק ומהירותו גבוהה מדי (כ-400 קמ"ש), כך כשהוא נטש גופו פגע בזנב המטוס והוא איבד הכרה, כתוצאה מכך הוא לא פתח את מצנחו וצנח ארצה אל מותו.
סמפט פל דווי
ביוגרפיה
סמפט פל דווי היא בתו של רועה צאן, מהמעמד הנמוך בהודו. היא נישאה בכפייה בגיל 12 למוכר גלידה, וילדה לו חמישה ילדים עד הגיעה לגיל 20. כבר בגיל 16 נקטה בפעולה הראשונה שלה למען נשים מוכות - אחד משכניה נהג להכות את אשתו, ופל דווי הובילה את נשות השכונה שביישו אותו ואז גם הכו בו, עד שהוא התנצל על מעשיו. בעידודה של ג'אי פרקאש שיווהריי, יסדה את ארגון הסיוע שלה 1980 במטרה לסייר בכפרים ולמנוע אלימות נגד נשים. רק ב-2006 החליטה סמפט פל שהארגון צריך שם ונראות אחידה, ואז נבחרו הסארי והמקלות הוורודים כסוג של מדים לארגון, וכך נבחר שם שמו. במהלך השנים, נשים מכל האזור, ואז ממקומות אחרים בהודו, ובהמשך גם מרחבי העולם הצטרפו לגולאבי גאנג, ומספרן הגיע למאות אלפים - כאשר ההערכה האחרונה היא שיש כ-270,000 נשים בארגון בשתי המדינות העיקריות בהן הכנופיה פועלת - אוטר פרדאש ומאדיה פרדאש. הנשים מסיירות בכפרים או מגיבות לתלונות שמגיעות לאזניהן, ומתעמתות עם גברים שמכים את נשותיהן, כשהן חמושות במקלות במבוק ורודים. הנשים אינן מהססות גם להכות בגברים אם אלו מאיימים עליהן. במרוצת הימים, הנשים החלו לטפל גם במקרים של שוטרים או פקידים רשמיים אשר מסרבים לטפל בתלונות אונס או אלימות מינית ומגדרית.
הנס יואכים מרסיי
צפון אפריקה
מותו של מרסיי ביחד עם שני אלופי הפלות נוספים מהכנף שנהרגו שלושה שבועות לפני כן, היה למכה קשה למורל חיילי הכנף. טייסות הכנף הועברו אל מחוץ לאפריקה למשך חודש של התאוששות. מרסיי הוכר על ידי הגרמנים כמו גם בעלות הברית כטייס מאוד מוכשר ומסוכן, מותו ללא ספק השפיע על הביטחון של הגרמנים באוויר ואולי אף הגבירה את המורל של טייסי בעלות הברית.
סמפט פל דווי
ביוגרפיה
לדבריה של סמפט פל, הכנופיה "אינה כנופיה במובן המקובל של המילה, אנחנו כנופיה למען הצדק". סמפט פל פועלת גם למיגור העוני של נשים, ומסייעת בהקמת מיקרו תעשיות שממנפות את הכישורים שיש לנשים העניות מהקאסטות הנמוכות, שבדרך כלל נטולות כל השכלה רשמית - כגון רפואה איורוודית, ייצור נרות, והכנת חומרים חקלאיים.
הארגון נמנע מהתקשרות עם כל גוף חיצוני, בין עם ממשלתי או ארגונים ללא כוונת רווח, והפעילות בו מתמקדות בפעילות מקומית ועממית.
במרץ 2014 חל פיצול בארגון, כאשר הוועד המנהל הצביע להסיר את סמפט פל מתפקידה, בטענה שהיא ניצלה את מעמדה לקידום אישי, ואולם לסמפט פל יש תמיכה רחבה מאוד בין חברות הארגון, והיא לא קיבלה את ההחלטה. בינתיים הארגון ממשיך לתפקד בערוצים מקבילים.
טבח איוואשבקה
טבח איוושבקה הוא כינוי לרצח של שישה מבני משפחה ופציעה אנושה של שביעית בליל 24 באפריל 2016 בכפר איוושבקה, מחוז המשנה סזרנסקי, במחוז סמרה, רוסיה.
הקורבנות כללו את קולונל אנדריי גושט, סגן ראש מפקדת המשטרה במחוז סמרה ולשעבר ראש משטרת סיזראן בשנים 2013–2015, אשתו, אמו ואביו, גיסתו ובתה. אחיינית נוספת, בת 7, שרדה למרות פציעות נרחבות ותרדמת ארוכה.
הערכה ראשונית
אחיו של אנדריי גושט, יבגני, חזר הביתה בסביבות השעה 7:30 בבוקר לאחר שעבד במשמרת לילה, מצא את הגופות והתקשר לשירותי החירום. הקורבנות הוכו קשה במקלות ובגופתו של אנדריי גושט היו כמה סימני עינויים כאילו נחקר על ידי הרוצחים. השוטרים גילו עד מהרה כי שרת הקלטת הווידאו למצלמות טלוויזיה במעגל סגור סביב הבית נגנב על ידי הרוצחים אולם לשלוש מצלמות מתחת לגג היו מכשירי הקלטה נפרדים (פנימיים). מספר עובדות מוזרות הפכו את המקרה לחשוד בהרבה: אנדריי גושט שכר אבטחה לשמירה על הבית ומשפחתו בזמן שעבד בעיר סמרה אך שחרר את המשמר בכל פעם שהיה בבית בעצמו (כפי שהיה באותו יום ראשון); יתר על כן, למשפחה היה כלב שמירה שהורעל רק שבוע לפני כן.
חקירה
המשטרה הודיעה על פרס של 3 מיליון רובל על סיוע שיוביל לזיהוי העבריין.
דובר ועדת החקירות הפדרלית הודיע לתקשורת כי ברשותם שלוש גרסאות עיקריות לפשע, אך אינם יכולים לחשוף אותם בשל סודיות החקירה.
שלושת החשודים הראשונים, אזרחי אזרבייג'ן, נעצרו בליל 1 במאי, וב-2 במאי הם הועברו לסיזראן. הם הודו והואשמו ברצח ושוד ב-4 במאי.
החשודים התגוררו בכפרים הקטנים שיגוני (Шигоны) וקושניקובו (34 ק"מ מזירת הפשע) ובעיירה סיזראן.
החשוד האחרון אחמדוב הצליח להימלט למולדתו טג'יקיסטן דרך קזחסטן יום אחד לפני ששלושת החשודים האחרים נעצרו. על פי ועדת החקירות, הוא נעצר בנמל התעופה הבינלאומי דומודדובו כשהתכונן לעלות לטיסה לעיר הולדתו דושנבה ). מפקד משטרת מחוז סמרה, סרגיי סולודובניקוב, לעומת זאת, טען כי אחמדוב נעצר ב-3 במאי בגבול בין טג'יקיסטן לאפגניסטן והוטס למוסקבה כשהוא עצור ואז לסיזראן. החוקרים הגיעו למסקנה שהוא היה המוח שמאחורי הפשע. בהצהרה לתקשורת אמר אחמדוב שהוא לא אשם. עם זאת, אנשי משמר הגבול בטג'יקיסטן אישרו כי הוא לא עבר שום מחסום בטג'יקיסטן, מה שתמך בתיאוריה שהוא נעצר במוסקבה.
שחזור הפשע
החוקרים הגיעו למסקנה כי החבורה התכוננה לגנבה או לשוד בכפר איוושבקה, כאשר אחמדוב כמנהיג וכמארגן אסף מקלות לשימוש ככלי נשק. הם התכנסו ב-23 באפריל סמוך לשעה 22:00 בסמוך לקפיטריה בסיזראן ונסעו לאיוואשבקה והחליפו שתי מכוניות בתהליך. הפושעים בחרו משני בתים עשירים ובחרו את האחד בו כיבו אורות במהלך הלילה. הם השאירו את המכונית בסמוך למועדון הכפר, הלכו לבית דרך השדה, נכנסו לחצר מאחור, ואז פרצו אל תוך הבית דרך הדלת האחורית הפתוחה. המבצעים הרגו את כל האנשים בקומה הראשונה ואחר כך את האנשים בקומה השנייה. הם פנו לקחת איתם את מערכת מעקב הווידאו. הם לקחו שני ארנקים, טאבלט ו-900 רובל מארנקו של גושט. לאחר מכן הם נסעו לאוליאנובסק אך עצרו ליד נהר טישרק, שם קברו את מערכת מעקב הווידאו והמקלות העקובים מדם. הם עצרו ליד סופרמרקט "מגניט" באוליאנובסק שבו פטאלייב ניסה למשוך כסף מכספומט "סברבנק" באמצעות כרטיס האשראי של גושט, אך נכשל משום שהוא לא יודע את הסיסמה. הסרטון מהכספומט הוא אחת הראיות העיקריות בתיק.
גרסאות חלופיות
כמה מומחים הביעו ספקות בנוגע לגרסה הרשמית: כיצד השוד הפך לטבח. הם מצביעים על הערך המועט של החפצים הגנובים, האכזריות הקיצונית של הפשע וההכנות המפורטות שננקטו: הכלב הורעל חודשים קודם והכלבים בבתים הסמוכים הורעלו כמה שבועות לפני כן.
החוקר טלמן גדליאן הציע כי פושעים מנוסים יותר, שרצו לנקום בשוטר, עשויים היו לזהות את הבית בפני החשודים, ולומר להם שהוא מכיל עוד חפצי ערך, ועודדו אותם לבצע את הפשע.
חוקר נוסף לשעבר, עורך הדין ולדימיר קליניצ'נקו הציע שיש הקבלה לפשעי הטרור של כנופיית GTA ואמר: "לפחות העדר הרכוש שנשדד אומר לי שמניעי הפשע יכולים להיות שונים לחלוטין. יש לי גרסה משלי. אני יודע שבמשך 10–15 השנים האחרונות, במיוחד באזור מוסקבה, בדירות ובבתים הכפריים ניתן לראות את הגעתם של אנשים ממוצא קווקזי או מאסיה התיכונה, הם מנסים להיטמע כאן, לחיות עם נשק, ניסו להפיץ קצת ספרות. החדשות בתקשורת רגע לפני ההרג הזה הודיעו כי בית תפילה אחד התגלה והוחרם על ידי הרשויות בסביבה," "60 אנשים נעצרו". "היו להם חומר נפץ, נשק, ספרות קיצונית וכדומה בבית הזה." "בגלל זה עדיין יש לי גרסה אחרת: פשעים עם מוטיבציות שונות למדי היום רק התחילו להתרחש או מתחילים להתרחש. אין כאן שום שוד. אנו מדברים על יציבות המצב בשטח רוסיה באמצעות ביצוע פשעים כמו אלה. הכל קורה גם במערב, כבר כמה שנים, ועכשיו [פשע מסוג זה] פורח".
תגובות פוליטיות
תגובות פוליטיות באו מרגע שנחשפו שמותיהם, אתניותם ואזרחותם של החשודים.
סנאטור מועצת הפדרציה פרנק קלינסביץ' הצהיר הצהרה פוליטית מאוד חריגה ומפתיעה כלפי מפלגת השלטון "רוסיה המאוחדת" בדבר הצורך במשטר ויזה קפדני כלפי מדינות ברית המועצות לשעבר של "אסיה התיכונה" (למעט קזחסטן וקירגיזסטן ) ועל הצורך בחידוד הדרישות לקבלת אזרחות רוסית. "הרג סדיסטי של מפקד המשטרה לשעבר של סיזראן עם משפחתו על ידי מהגרים מאסיה התיכונה - זה כבר ממש עובר גבול... כולנו זוכרים את מותו הנורא של ילד ממוסקבה בידי בייביסיטר משוגעת מאוזבקיסטן... עלינו להחליט, מה יותר חשוב: יחסים טובים עם הרפובליקות הסובייטיות לשעבר או ביטחון אזרחי רוסיה?. אפילו תומכי זכויות האדם תמכו ברעיון זה.
בהמשך, פוליטיקאים אחרים גם תמכו במשטר הוויזה, תוך התחשבות בתגובה הציבורית מהתקיפה ההמונית (כולל ירי) של מהגרים ממדינות אסיה נגד הכנופיות האתניות בצפון הקווקז בבית העלמין ח'ובנסקיה (דרומית למוסקבה) ב-13 במאי 2016 (500 מעורבים, 3 הרוגים, 50 נעצרו). סנאטור אחר ממועצת הפדרציה והמשנה ליושב ראש ועדת ההגנה והביטחון, יבגני סרברניקוב, הציעו לאכוף את משטר הוויזה למדינות כולל טג'יקיסטן ואוזבקיסטן, על מנת למנוע הישנות אירועים כאלה.
הליכים בבית משפט
הליכי בית המשפט החלו ב-24 באוקטובר 2016 בישיבה סגורה, לבקשת בנו של הקורבן העיקרי. החשודים המשיכו לשמור על טענתם לחפותם. שניים מהחשודים דרשו משפט בפני חבר מושבעים.
גזר הדין ניתן ב-22 בפברואר 2017: מחמד עלי אחמדוב ורומן פטאלייב נידונו למאסר עולם; אסלאם בבאייב ל-25 שנות מאסר; ואורחן זוהרבוב ל-26 שנים. לקרובי משפחת הקורבן הוענקו פיצויים בסך 12 מיליון רובל מהרוצחים. בנו של הלמוט גושט התעקש שיש להודיע לו על השעה בה נשלחו המורשעים לכלא ומתי שוחררו.
אולמות האבירים
אולמות האבירים הם אולמות ששימשו בעבר ללינה ואכילה עבור מסדרי הצלבנים שהתקיימו בעכו, ואשר שוכנים במצודת עכו. האולמות התגלו בשנות השישים של המאה העשרים במהלך חפירה להנחת צנרת ביוב, והמחקר באתר החל ב-1992, ונכון ל-2012 טרם הושלמה מלאכת השימור והחפירה.
היסטוריה
עכו הייתה עיר דייגים קטנה עד לתקופת ממלכת ירושלים, ובתקופה זו החלה לגדול, בייחוד לאחר שהחלה לשמש כבירת הממלכה ב-1191, לאחר מסע הצלב השלישי. האולמות נבנו על ידי אבירי מסדר יוחנן הקדוש של בית החולים בירושלים, ושימשו גם את הצליינים הרבים שהגיעו לעיר, ואשר שהו בה כתחנת ביניים בדרכם לירושלים. בתקופה העות'מאנית הקים מושל הגליל, דאהר אל עומר, מצודה מעל שרידי המצודה הצלבנית. במצודה זו שכן מושבו של השליט ובית סוהר. יורשו של דאהר אל עומר, אחמד אל ג'זאר, הרחיב ושיפץ את מבנה המצודה, וחלקה הדרומי שימש למגורי חיל המצב, במרכזה ניצב ארמונו האישי, ובמזרחה שכנו מחסני הנשק שנקראו בטורקית "ג'בהאנה". בתקופת המנדט הבריטי שימש המבצר כבית המאסר המרכזי בארץ ישראל. כיום נמצאת המצודה בתחום ניהולה של החברה לפיתוח עכו העתיקה.
אנטון דוסטלר
אנטון דוסטלר (בגרמנית: Anton Dostler; 10 במאי 1891 – 1 בדצמבר 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
לאחר המלחמה הצטרף דוסטלר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1935 הועלה דוסטלר לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין אג"ם בקבוצת הארמייה הרביעית. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-42.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
עם פרוץ המלחמה לחם דוסטלר עם הרגימנט שבפיקודו במהלך הפלישה לפולין, כחלק מהדיוויזיה ה-46 במסגרת הקורפוס ה-4. ב-5 בפברואר 1940 מונה דוסטלר לראש מטה הקורפוס ה-25, והשתתף עמו במהלך הקרב על צרפת, כחלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות C. ב-1 בספטמבר 1941 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל מיור, וב-26 בספטמבר מונה למפקד הדיוויזיה ה-57, שהייתה חלק מהקורפוס ה-55 במסגרת הארמייה ה-17, ולחם עמה בקרב חרקוב הראשון. ב-30 ביוני 1942 מונה דוסטלר למפקד הדיוויזיה ה-163, שהייתה חלק מהקורפוס ההררי ה-36 במסגרת הארמייה ההררית ה-20, ולחם עמה בקרבות בפינלנד. ב-1 בינואר 1943 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל לוטננט, וב-22 ביוני 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-42, שהיה חלק מפלגת הארמייה קמפף במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 באוגוסט 1943 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-15 בינואר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-75, שהיה חלק מקבוצת ארמיות C באיטליה. ב-22 במרץ 1944 נחת כוח אמריקני קטן 100 ק"מ צפונית לעיר הנמל לה ספציה, שמשימתם הייתה להשמיד מנהרה של רכבת בין לה ספציה וג'נובה, וב-24 במרץ 1944 נלכד הכוח על ידי לוחמים מדיוויזיית הביצורים ה-135. לאחר חקירתם הורה קסלרינג לדוסטלר להוציאם להורג, מכיוון שלא היו עם מדים, ובשל כך לא חלה עליהם אמנת ז'נבה, ואכן דוסטלר פקד על הוצאתם להורג. ב-25 בנובמבר 1944 מונה דוסטלר למפקד הקורפוס ה-73, שהיה חלק מהארמייה העשירית, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.
עם סיום המלחמה, נפל דוסטלר בשבי האמריקני. דוסטלר נשפט בקזרטה על חלקו בהוצאתם להורג של חיילי הקומנדו האמריקנים, וב-12 באוקטובר 1945 נגזר עליו עונש מוות. ב-1 בדצמבר 1945 הוצא דוסטלר להורג באברסה על ידי כיתת יורים, תוך שהריגתו מוסרטת ומתועדת.
גאוגרפיה של צרפת
צרפת היא אחת המדינות הגדולות במרכז מערב אירופה. גבולותיה הימיים הם האוקיינוס האטלנטי והים התיכון, במערב מפרץ ביסקאיה, בצפון תעלת למאנש והים הצפוני. לצרפת יש גם שטחים בדרום אמריקה, איי הקריביים, והאוקיינוס ההודי. צרפת גובלת עם המדינות: בלגיה, לוקסמבורג, גרמניה, שווייץ, איטליה, מונקו, ספרד ואנדורה. שטחה האירופי נקרא שטחה צרפת המטרופוליטנית, הכולל גם את האי קורסיקה, והוא 545,630 קמ"ר (פי 23 משטחה של ישראל).
פפה אבו סיסה
פפה אבו סיסה (בצרפתית: Pape Abou Cissé; נולד ב-14 בספטמבר 1995 בפיקין שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אולימפיאקוס מליגת העל היוונית ובנבחרת סנגל.
גאוגרפיה של צרפת
כיום ומאז תקופת המהפכה הצרפתית ב-1789, 22 חבלי המדינה חולקו ל-101 מחוזות צרפת ומתוכם 5 מעבר לים.
פפה אבו סיסה
קריירת מועדונים
סיסה החל את הקריירה המקצוענית שלו בפיקין מליגת העל הסנגלית. בהמשך שיחק באז'אקסיו.
בשנת 2017 הצטרף לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית.
אלישע מפאנו
אלישע (אלסנדרו) מפאנו  (באיטלקית: Alessandro Da Fano. 20 בפברואר 1847 – 15 באפריל 1935) היה רב איטלקי, שכיהן כרב בקהילות היהודיות באודינה, אורבינו, רג'יו אמיליה וקורפו וכרבה הראשי של מילאנו למשך כ-48 שנה.
תולדות חייו
נולד בפירנצה לאביו רבי ירמיה ב-20 בפברואר 1847. למד מפי רבה של פירנצה, רבי דוד יעקב מרוני, ונשא את בתו אדל חולדה. בשנת 1869 נסמך לתואר "משכיל נבון", וחמש שנים מאוחר יותר לתואר "החכם השלם", מפי חותנו הרב מרוני, הרב מרדכי מורטרה והרב יוסף לוי. בהמשך זכה לתואר "מורנו הרב" מאת הרבנים מרוני, לוי ויצחק רפאל טדסקי. בשנת 1879 נבחר לרבה של אודינה, וכשנה לאחר מכן עבר לכהן כרב באורבינו. בין השנים 1881 ל-1888 כיהן כרבה של רג'יו אמיליה. כרבה של קורפו (שהייתה אז תחת שלטון רפובליקת ונציה) החל לכהן בשנת 1888. כשפרצה עלילת הדם בקורפו ב-1891, דרש מהבישוף המקומי שיעצור את המהומות ברחובות שכמעט הגיעו לכדי פוגרום. במהלך המהומות יידו לעברו אבנים דרך חלונות ביתו, ולזכר הצלתו ולזכר הצלתו הונהגה בקהילת קורפו קריאת מזמור קל"ה ומזמור קל"ו בעת פתיחת ההיכל בתפילת מנחה של השבת המקדימה את חג הפסחא. בקורפו כיהן עד 1892, אז נבחר לכהן כרבה של מילאנו (במקום הרב מצליח משה אריאני). בשנתו הראשונה בעיר חנך את בית הכנסת המרכזי בדרך della Guastalla. הוא היה המורה לעברית של הארכיבישוף המקומי אקילה ראטי, לימים האפיפיור פיוס האחד עשר. השניים שמרו על קשר גם לאחר עלות האחרון על כס האפיפיורות, והוא אף הבטיח למורו שכל עוד הוא נושא בתפקיד, לא יאונה כל רע ליהודי איטליה. התכתב בהלכה עם חכמי דורו, בהם רבי אליהו בכור חזן מאלכסנדריה והרב יצחק רפאל אשכנזי מאנקונה.
פפה אבו סיסה
קריירה בינלאומית
ב-13 באוקטובר 2018 ערך סיסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, בניצחון 3-0 על נבחרת סודאן במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
אלישע מפאנו
תולדות חייו
בשנת 1885 חיבר תפילת הודיה על עצירת מגפת כולרה קשה שהכתה באיטליה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה חיבר "תפלה על הצלת מערכות איטליא ועל ישועתה", ובה גם תפילה לשלומו של המלך ויטוריו אמנואלה השלישי.
גאוגרפיה של צרפת
פני השטח
פני השטח בצרפת מגוונים. בצפון ובמערב המדינה: מישורים וגבעות, בדרום ובמזרח: רמות והרים. לצרפת שטחים מישוריים רבים ומעט שטחים הררים כגון האלפים. קו החוף של צרפת מפורץ ומישורי. לצרפת יש איים וחצאי איים רבים ונהרות רבים שנוצרים מההרים המושלגים של צרפת. יותר ממחצית שטח הארץ נמוך מ-250 מ' מעל פני הים, ופחות מרבע יכול להיחשב כארץ הרים. בצרפת נמצאת הנקודה הגבוהה ביותר באיחוד האירופי. יש בה גם מערכת נהרות נרחבת הכוללת את הלואר, הגארון, הסן והרון, שמפריד בין רכס ההרים המרכזי לאלפים וזורם לים התיכון בנקודה הנמוכה ביותר במדינה, הקאמארג. החלק המערבי והמרכזי מיוערים מאוד, ויש בו מפעלים הידרואלקטריים, מקומות מרפא ואתרי ספורט חורף.
פפה אבו סיסה
קריירה בינלאומית
הוא היה חלק מסגל נבחרת סנגל בטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, בו לא שיחק, וזכה עמה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021, בו ערך שלוש הופעות.
גאוגרפיה של צרפת
אקלים
האקלים בצרפת מתחלק לשניים: בדרום-מזרח האקלים הוא ים-תיכוני (בקיץ יבש וחם, ובחורף לח), ובצפון המדינה האקלים הוא קר ולח (הרבה גשמים ולעיתים הטמפרטורות צונחות בחורף אל מתחת לאפס). בהרים כמות המשקעים גבוהה ובאזורים אחרים בינונית (600-500 מ"מ). בחורף בהרים קר מאוד, ופסגות ההרים הגבוהים מכוסות שלג כל ימות השנה. החורף היא עונת הגשם העיקרית.
גולדי והדב
גולדי והדב (באנגלית: Goldie and Bear) היא סדרת אנימציה ממוחשבת אמריקאית לילדים המשודרת בישראל בערוץ דיסני ג'וניור ומבוססת על האגדה, זהבה ושלושת הדובים.
עלילה
העלילה עוסקת ביער האגדות בה גולדי (מבוססת על זהבה מ"זהבה ושלושת הדובים") הפכה לחברה טובה של דובי בנם של אמא ואבא דב וביחד ביער האגדות הם יוצאים להרפתקאות ותעלומות שונות.
פפה אבו סיסה
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022.
אלישע מפאנו
תולדות חייו
נפטר במילאנו ב-15 באפריל 1935.
חתול קצר-שיער כהה-חודים
היסטוריה
פיתוח הגזע החל לראשונה בשנת 1940, במטרה לייצר גזע המשלב את הכריזמה והאישיות של הסיאמי, ווריאציות צבע מגוונות יותר. פיתוח הגזע נעשה באמצעות זיווג בין הסיאמי, לבין האמריקני קצר-השיער. פיתוח הגזע ארך שנים רבות ונחל כישלונות רבים, עד שנת 1960, בה התקבלה התוצאה הרצויה.
ישנם גנים מעטים שמקורם אינו בגזע הסיאמי, ואף על פי שעברו כמה דורות של טיפוח הגנים אשר מייחדים את קהה החודים, טכנית הוא עדיין נחשב לבן תערובת.
תיאור
המאפיין הבולט של קצרי-השיער הוא מבנה פניהם הייחודי. לקצרי-השיער מבנה פנים מחודד, דומה למשולש, ואוזניים גדולות המזכירות אוזני עטלף. עיניו דומות לשקדים ולעיתים הן מלוכסנות מעט.
משקלם של הבוגרים מגיע לכ-2–5 קילוגרמים.
MAXXI
המוזיאון הלאומי לאמנויות מהמאה ה-21 או MAXXI (באיטלקית: Museo nazionale delle arti del XXI secolo) הוא מוזיאון לאומי לאמנות עכשווית ולאדריכלות בשכונת פלמיניו ברומא, איטליה.
המוזיאון מנוהל על ידי קרן שהוקמה על ידי המשרד האיטלקי למורשת ופעילות תרבותית. הבניין תוכנן על ידי זהא חדיד, וזכה בפרס סטירלינג של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים בשנת 2010.
היסטוריה
זהא חדיד זכתה בתחרות עיצוב בינלאומית לעיצוב בניין המוזיאון. הגשתה כללה חמישה מבנים נפרדים, שרק אחד מהם הושלם. הוא נבנה באתר של צריף צבאי לשעבר.
"הגרדיאן" כינה את בניין ה-MAXXI כ"יצירה הטובה ביותר של חדיד עד היום" וכ"יצירת מופת שמתאימה לשכון לצד פלאיה העתיקים של רומא".
תיאור
MAXXI מורכב משני מוזיאונים: "MAXXI אמנות" ו-"MAXXI ארכיטקטורה". החצר החיצונית המקיפה את המוזיאון מספקת מקום ליצירות אמנות רחבות היקף.
אוספים
אוספי הקבע של שני המוזיאונים הללו צומחים באמצעות רכישות ישירות, וכן באמצעות עמלות, תחרויות נושאיות, פרסים לאמנים צעירים, תרומות והלוואות קבועות.
אלן סילבסטרי
אלן אנתוני סילבסטרי (נולד ב-26 במרץ 1950) הוא מלחין ומנצח אמריקאי שעובד בעיקר בקולנוע ובטלוויזיה. אלן ידוע בעיקר בזכות שיתוף הפעולה עם חברו, רוברט זמקיס, והלחין עבורו פסקולים לסרטים: בחזרה לעתיד, פורסט גאמפ ומי הפליל את רוג'ר ראביט. כמו כן הלחין את הפסקולים לסרטי מארוול קפטן אמריקה והנוקמים.
ילדותו
אלן גדל בטינק, ניו ג'רזי שם רכש השכלה תיכונית. הוא למד בבית ספר למוזיקה במשך שנתיים. היה מתופף לזמן קצר בלהקת רוק בשנת 1966.
קריירה
אלן החל להלחין פסקולים לסרטים ולטלוויזיה בשנת 1972, בגיל 21, כאשר הלחין את פסקול לסרט דל התקציב ״כנופיית דוברמן״.
משנת 1977 עד 1983 שימש אלן כמלחין העיקרי לסדרת הטלוויזיה ״CHiPs״ והלחין 109 פרקים מתוך 139 פרקי הסדרה.
אלן פגש את הבמאי רוברט זמקיס כאשר השניים עבדו יחד על הסרט של זמקיס ״סטון״ (1984). מאז הלחין אלן את כל הפסקולים לסרטיו של זמקיס, ביניהם טרילוגיית בחזרה לעתיד, בעקבות האוצר הרומנטי (1984), מי הפליל את רוג'ר רביט, להתחיל מחדש, הטיסה, על חבל דק, רכבת לקוטב ופורסט גאמפ. עבור הפסקול שהלחין לאחרון זכה לתשבחות ופרסום.
ב-1989 שיתף פעולה עם הבמאי ג'יימס קמרון עבור שובר הקופות ״מצולות״.
ב-1988 הלחין את הפסקול לסרט הזוג המוזר 2" ב-1991 הלחין את הפסקול של הקומדיה "בועות של אהבה" וב-1993 את הפסקול ל"זקנים חסרי מנוח" ו"משתגעים על אהבה".
מאז שנת 2001, אלן משתף פעולה באופן קבוע עם הבמאי סטיבן סומרס.
עבודותיו האחרונות כוללות את הנוקמים (2012), הקרודים (2013), ולילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר (2014).
ב-31 בינואר 2014, הוכרז כי עיבוד לבמה בהשראת סרטי בחזרה לעתיד נמצא בשלבי הפקה. המחזמר נמצא בתהליך כתיבה משותף על ידי היוצרים המקוריים המקורי רוברט זמקיס ובוב גייל. אלן יחבור למלחין גלן בלארד להלחנת מנגינה חדשה, בתוספת שירים מקוריים מתוך הסרט.
חייו האישיים
אלן ואשתו סנדרה הם בעלי היקב "הכרמים של סילבסטרי" הממוקם בכרמל ואלי, קליפורניה.
פרסים ומועמדויות
הועמד פעמיים לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב עבור הסרטים פורסט גאמפ ורכבת לקוטב. זכה בשני פרסי אמי. הועמד ארבע פעמים לפרס גראמי וזכה פעמיים.
בספטמבר 2011 הוענק לו פרס הוקרה על שם מקס שטיינר עבור הישגיו בתחום ההלחנה בסרטים.
נביות
נביות הוא דמות מקראית, בנו הבכור של ישמעאל. לנביות היו 11 אחים: קדר, אדבאל, מבשם, משמע, דומה, משא, חדד, תימא, יטור, נפיש, קדמה, בשמת.
נביות היה אחיה של אשתו של עשו, בשמת בת ישמעאל.
כף בירד (האי שארקו)
כף בירד או קייפ בירד (באנגלית: Cape Byrd) היא לשון יבשה נמוכה ומכוסה קרח באי שארקו, בארץ פאלמר שבאנטארקטיקה.
נביות
כמו כן, בני נביות מזוהים עם השבט הערבי הקדום Nabaiāte, המוזכר פעמים רבות בכתובות אשוריות מימי אשורבניפל.
כף בירד (האי שארקו)
לשון היבשה מהווה את הקצה הצפון מערבי של האי שארקו.
נביות
יש המבלבלים את שבטו של נביות עם שבט הנבטים ששכן באותו אזור, בגלל הצלילים הדומים, אך הם לא אותם שבטים.
כף בירד (האי שארקו)
גילוי לשון היבשה
האי שארקו התגלה ב־11 בינואר 1910, על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
שארקו וצוותו ראו את האי ממרחק, ולא ידעו כי מדובר באי.
העובדה שמדובר באי הוכחה על ידי סר יוברט וילקינס, שטס סביב האי ב-29 בדצמבר 1929 (קודם לכן לא ידעו אם מדובר באי או בחצי אי).
האי (ולשון היבשה) צולמו מהאוויר על ידי צי ארצות הברית ב-8 בפברואר 1947, במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
מקור השם
וילקינס נתן ללשון היבשה את שמה.
וילקינס קרא ללשון היבשה על שמו של תת- אדמירל ריצ'רד בירד, מצי ארצות הברית, שהנהיג חמש משלחות מחקר לאנטארקטיקה.
הליגה הלאומית בכדורסל לנשים
הליגה הלאומית בכדורסל נשים
גבריאל ליפקינד
גבריאל ליפקינד (נולד ב-1977) הוא צ'לן ישראלי, המתגורר בגרמניה. הופעת הבכורה של ליפקינד הייתה בשידור רדיו בגיל שמונה. בגיל שמונה-עשרה יצא מישראל ללימודים בשלושה קולג'ים למוזיקה. הוא זכה בתחרויות מוזיקה והופיע עם תזמורות עד שנת 2002, כאשר הפסיק את מסעות הקונצרטים שלו למשך שלוש שנים ללימודי מוזיקה וחידושי רפרטואר. ליפקינד הוציא שני אלבומים בשנת 2006 והוא עורך מסעות קונצרטים ביחידות ועם רביעיית ליפקינד.