cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רקסהאם (כדורגל)
השתתפות ראשונה במסגרת ליגה
רקסהאם שיחקה בליגת שילוב במשך ארבע שנים לפני שהמועדון להצטרף לליגה הוולשית בעונת 1894/95. רקסהאם זכתה בליגה הוולשית בשתי העונות שבהן שיחקו בה, אבל הקבוצה החליטה לחזור לליגת השילוב ב-1896, שכן למרות התמיכה המופחתת שקיבלו, החיסכון שנעשה בהוצאות הנסיעה שלהם עלה על הירידה בהכנסות.
המאה ה־20
המועדון נשאר בליגת השילוב עד 1905, אז הם הצליחו לזכות בליגה ארבע פעמים. לאחר מספר ניסיונות כושלים, רקסהאם נבחרה לבסוף להתמודד בליגת ברמינגהאם לקראת עונת 1905/06. המשחק הראשון אי פעם של רקסהאם בליגה היה בבית נגד קידרמינסטר הרייר במגרש רייסקורס, ואלפיים צופים היו עדים לרקסהאם מנצחת 2–1. הקבוצה סיימה במקום השישי בעונתה הראשונה בליגה זו.
בתקופתם בליגת ברמינגהאם ובמחוזות, רקסהאם זכתה בגביע הוולשי שש פעמים, בשנים 1908/09, 1909/10, 1910/11, 1913/14, 1914/15 ו-1920/21. הם גם הגיעו לסיבוב הראשון של הגביע האנגלי בפעם השנייה בעונת 1908/09 לפני שהפסידו 1–2 לאקסטר סיטי לאחר הארכה.
בשנת 1921 נבחרה הקבוצה לליגה החדשה שהוקמה בחטיבה השלישית צפון של ליגת הפוטבול. משחק הליגה הראשון היה נגד הארטלפולס יונייטד במגרש רייסקורס לעיני 8,000 צופים. רקסהאם הובסה 0–2. בשבוע שלאחר התבוסה הזו הקבוצה נסעה צפונה כדי לשחק עם הארטלפולס והצליחה לנקום ולנצח 1–0.
במהלך העונה הזו, רקסהאם השיגה שיאים "ראשונים" רבים בתולדות המועדון, כמו כאשר טד ריגן כבש את השלושער הראשון אי פעם של המועדון בליגה, וגם בריאן סימפסון הפך לשחקן רקסהאם הראשון שהורחק במשחק ליגה, נגד סאות'פורט בינואר 1922. צ'רלי יואיט היה המאמן הראשון אי פעם של המועדון בתקופה זו.
בעונת 1926/27 המועדון עבר את הסיבוב הראשון של הגביע האנגלי רק כדי להיות מודח על ידי רייל. בעונה שלאחר מכן רקסהאם העפילה לסיבוב הרביעי אך שהפסידה 0–1 לבירמינגהם סיטי. שיא של 32 שערי ליגה מאלברט מייז עזר לרקסהאם להגיע למקום השלישי בליגה בעונת 1928/29. ומאוחר יותר באותה עונה טומי במפורד ערך את הופעתו הראשונה במועדון. הוא המשיך להבקיע 201 שערי ליגה וגביע עבור המועדון בתקופתו ברייסקורס. במהלך עונת 1929/30 המועדון רשם את הניצחון הטוב ביותר בליגה כשהביס את רוצ'דייל בתוצאה 8-0.
רקסהאם נהנתה מהעונה הטובה ביותר שלה בליגה השלישית צפון בעונת 1932/33, כשהיא סיימה כסגנית להאל סיטי וניצחה 18 מ-21 משחקי הבית שלה במהלך העונה.
במהלך שנות מלחמת העולם השנייה, כאשר נסיעות ארוכות בין המחוזות היו בלתי אפשריים עקב המלחמה, הקבוצה שיחק במערב הליגה האזורית נגד קבוצות מקומיות ממרסיסייד ומנצ'סטר, בין היתר באזור הצפון מערב. מעמדה של רקסהאם גרם לכך שהקבוצה יכלה להבטיח את שירותיהם של שחקנים אורחים מפורסמים רבים כמו סטנלי מתיוס, סטן קוליס ואחרים.
בעונה הראשונה שלאחר המלחמה השוותה הקבוצה את המיקום הטוב ביותר אי פעם כשסיימה שוב במקום השלישי בליגה השלישית צפון. בקיץ 1949 ערך המועדון את סיבוב ההופעות הראשון שלו אי פעם מחוץ למדינה כששיחק שלושה משחקים נגד הצבא הבריטי בגרמניה.
המועדון הגיע לסיבוב הרביעי של הגביע האנגלי בשנים 1956/57, שם שיחק נגד מנצ'סטר יונייטד מול קהל צופים של 34,445 איש במגרש רייסקורס, שנותר שיא מועדון. התבוסה 5–0 לא קלקלה את האירוע לקהל הביתי הגדול ובהמשך אותה עונה הצליחה רקסהאם לזכות בגביע הוולשי לראשונה מזה 26 שנים.
השתתפות ראשונה במפעלים האירופיים
ב־1960 המועדון ירד ליגה לראשונה בתולדותיו, לליגה הרביעית החדשה שנוצרה. אבל הביצועים השתפרו בעקבות מינויו של קן בארנס למאמן-שחקן. הוא הוביל את רקסהאם לעלייה לליגה השלישית בעונתו הראשונה כמאמן, בעונה שבה המועדון ניצח 10–1 את הארטלפול יונייטד, שהוא ניצחון הליגה הגדול ביותר בתולדות המועדון. שנתיים לאחר ההעפלה, רקסהאם ירדה שוב לליגה הרביעית, וב-1966 היא סיימה במקום ה-92 בליגת הפוטבול לאחר עונה מאכזבת ביותר.
בעונת 1972/73 הושלמת בניית היציע החדש של ייל, עם קיבולת של עד 5,500 צופים. בעונת 1973/74 שונה סמל המועדון שדמה הרבה יותר לשורשים הוולשיים של המועדון, עם שלוש נוצות בחלק העליון שלו ושני דרקונים, אחד משני הצדדים של המגן ופונה פנימה. באותה העוהקבומה העפילה לרבע גמר הגביע האנגלי. זאת לאחר ניצחונות על שרוסברי טאון, רות'רהאם יונייטד, מידלסברו, קריסטל פאלאס וסאות'המפטון, לבסוף הקבוצה הודחה מהגביע עם הפסד לברנלי מהליגה הראשונה בטורף מור, עם 15,000 אוהדי רקסהאם שצפו במשחק.
בעונת 1975/76 רקסהאם העפילה עד לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע לאחר הבסת כמה יריבות איכותיות יותר ממנה. בסיבוב הראשון הקבוצה ניצחה את יורגודן השוודית 3–2 בסיכום. לאחר מכן הם הצליחו להדיח את סטאל ז'שוב הפולנית עם 3–1 בסיכום. רקסהאם שיחקה עם אלופת בלגיה אנדרלכט ברבע הגמר והפסידה 2–1 לקבוצה שניצחה בסופו של דבר בטורניר.
עונת 1976/77 הייתה טראומטית שכן המועדון, על סף עלייה לליגה השנייה עם ארבעה משחקים בלבד שנותרו לשחק, היה זקוק לשלוש נקודות בלבד כדי להעפיל, אך איבדה את הסיכוי עם רצף הפסדים.
ארפון גריפית'ס מונה למאמן-שחקן לקראת עונת 1977/78. הקבוצה הגיעה גם לרבע גמר הליגה וגם לרבע גמר הגביע האנגלי באותה עונה, רקסהאם עלתה לבסוף לליגה השנייה כשניצחה את רות'רהאם יונייטד 7–1, רקסהאם המשיכה לזכייה באליפות הליגה השלישית באותה שנה.
בעונת 1978/79 העפילה רקסהאם לסיבוב הרביעי בגביע האנגלי, שם הפסידה לטוטנהאם הוטספר 3–2 במשחק הגומלין לאחר שהמשחק הראשון הסתיים ב-3–3.
לאחר התפטרותו של ארפון גריפית'ס ב-1981, עוזרו מל סאטון מונה להחליפו, עם ניצחון בלתי נשכח בגביע האנגלי בסיבוב השלישי על נוטינגהאם פורסט של בריאן קלאו במה שהיה גולת הכותרת של אותה העונה.
שנות השמונים והתשעים: קשיים כלכליים
בקיץ 1982 מונה בובי רוברטס למאמן החדש של המועדון. ירידת ליגה פירושה שלמועדון היו בעיות כלכליות קשות, שהביאו למכירה של רבים מהשחקנים המנוסים והמוכשרים של המועדון. פרנק קארדוס, איאן אדוארדס, מיק וינטר וויין צ'גיסקי כבר עזבו במהלך הקיץ, סטיב פוקס, ג'ואי ג'ונס, דיקסי מקניל ובילי רונסון עזבו לאחר מכן. רקסהאם שוב ירדה לליגה הרביעית. ההתדרדרות ביכולות המועדון נמשכה לעונה שלאחר מכן ורק הפרש שערים מנע מרקסהאם להפסיד את מעמדה כקבוצה מקצוענית.
אחרי זכייה נוספת בגביע הוולשי, בעונת 1984/85 התמודדה רקסהאם מול פורטו בגביע המחזיקות האירופי. רקסהאם ניצחה את הפורטוגזים עם ניצחון 1–0, אבל במשחק השני פורטו הבקיעה שלושה שערים. עם זאת, רקסהאם השיבה בשערים משלה והמשחק הסתיים ב-4–4 כאשר רקסהאם העפילה בזכות חוק שערי חוץ. בשלב הבא רקסהאם פגשה את רומא האיטלקית, בניהולו של סוון-גוראן אריקסון. רקסהאם הפסידה 3–0 בסיכום שני המשחקים. הביצועים שלה בליגה היו אפילו יותר גרועים מהשנה הקודמת, ועד שבובי רוברטס הודח סופית מתפקידו, רקסהאם סיימה בתחתית ליגת הפוטבול.
דיקסי מקניל, מונה לתפקיד המאמן הראשי, תחתיו רקסהאם ניצחה 7 מתוך 10 המשחקים האחרונים שלה והצליחה להבטיח הישארות בליגה. בעונתו הראשונה של מקניל, הקבוצה סיימה במרכז הטבלה הטבלה בעונה ממוצעת, מקניל הוביל את הקבוצה לזכייה בגמר הגביע הוולשי על קידרמינסטר הריירס. ב־1986 רקסהאם חזרה לכדורגל האירופי עם תיקו בסיבוב הראשון מול זוריק המלטזית, אותה היא ניצחה 7–0 בסיכום הסיבוב השני כדי להתמודד מול ריאל סרגוסה, מולה היא השיגה תיקו 2–2.
בעקבות השריפה באצטדיון ברדפורד סיטי במאי 1985, הוכנסה לתוקף חקיקה בנושא בטיחות קרקע בכל מגרשי הכדורגל. זה הוביל בסופו של דבר לסגירת יציע במגרש רייסקורס מכיוון שלא ענמ בתקני הבטיחות הדרושים. תחת דיקסי מקניל, הקבוצה העפילה לפלייאוף הליגה הרביעית ב-1989, לאחר שסיימה במקום השביעי בליגה. היא ניצחה את סקונת'ורפ יונייטד בחצי הגמר 5–1 בסיכוי הכולל, אך הפסידה ללייטון אוריינט 2–1 בגמר. לאחר שרקסהאם התחילה את העונה הבאה עם 3 ניצחונות בלבד מ-13 משחקי ליגה, דיקסי מקניל התפטר לפני פיטוריו הבלתי נמנע.
הוא הוחלף, בתחילה על תקן מאמן זמני, על ידי בריאן פלין, אך מינויו הפך לקבוע כעבור חודש. עם זאת, המועדון המשיך להיאבק ברמה המקומית, ופלין נאלץ לבצע שלוש החתמות חשובות של מארק סטורי, אדי יודס ואלן קנדי שסייעו לקבוצה להימנע מירידה.
בתחילת עונת 1990/91 הוכרז שלא תהיה ירידת ליגה ובאותה עונה רקסהאם היתה אמורה לסיים במקום התשעים ושניים. רקסהאם הודחה מגביע אירופה למחזיקות גביע בסיבוב השני על ידי מנצ'סטר יונייטד 5–0 בסיכום הכולל, שבסופו של דבר המשיכה לזכייה בגביע.
בעונת 1991/92 רקסהאם עדיין הייתה במצב כלכלי גרוע, כשהיא המשיכה להיאבק על המגרש. כשהמועדון הודח מגביע הליגה ונאבק בליגה, ההתמודדות בגביע האנגלי העניקה תקווה לשמור על העונה בחיים. לאחר שניצחה את טלפורד יונייטד ווינספורד יונייטד, רקסהאם הוגרלה לשחק מול אלופת הליגה של העונה הקודמת, ארסנל. רקסהאם הפיקה את אחד הלילות הבלתי נשכחים שלה כדי לנצח את התותחנים 2–1 לאחר שהייתה בפיגור, עם בעיטה חופשית של מיקי תומאס ושער של סטיב ווטקין. הקבוצה הפסידה בסיבוב הבא לווסטהאם יונייטד 1–0 במשחק הגומלין לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו 2–2.
1993–2001
בניסיון לשנות את מזלו של המועדון לאחר מספר עונות בשפל בתחתית ליגת הפוטבול, בעונת 1992/93 המאמן בריאן פלין, נעזר בשירותיו של גארי בנט, שהחליף אותו עד מהרה ועזר לרקסהם להיאבק על עליית ליגה. העונה של רקסהאם הגיעה לשיא ב-27 באפריל 1993, כאשר עם שני משחקים נותרים הקבוצה נסעה לנורת'המפטון טאון והייתה זקוקה לניצחון כדי לעלות לדרג הבא של הכדורגל האנגלי. המשחק הסתיים עם ניצחון 2–0 לרקסהאם ו-5,500 אוהדים שמחו כשסוף סוף הושגה העלייה.
בעונת 1994/95 רקסהאם השיגה הצלחה רבה יותר בתחרויות גביע, הפעם בגביע האנגלי. לאחר שניצחה את סטוקפורט קאונטי ורות'רהאם יונייטד, היא התמודדה עם איפסוויץ' טאון מהפרמיירליג במגרש רייסקורס, כשרקסהאם מנצחת 2–1 הודות לשערים של גארי בנט וקיירון דורקן. בסיבוב הבא, הקבוצה הוגרלה מול מנצ'סטר יונייטד ולמרות שהובילה באולד טראפורד, יונייטד המשיכה לנצח 5–2.
בעונת 1996/97, בעקבות ניצחונות בקולווין ביי וסקונת'ורפ יונייטד במסגרת בגביע, רקסהאם הוגרלה לשחק מול ווסטהאם יונייטד בבית, המשחק הסתיים בתיקו 1–1 על מגרש מכוסה שלג לאחר תיקו מוצלח. משחק הגומלין באפטון פארק הסתיים בניצחון 1-0 לרקסהאם כאשר קווין ראסל כבש ושלח את רקסהאם לסיבוב הרביעי. לאחר שניצחה גם את פטרבורו יונייטד וברמינגהם סיטי בסיבובים הבאים, רקסהאם שיחקה בצ'סטרפילד ברבע גמר גביע האנגלי, אך הפסידה לספרייטס 1–0.
יוני 1997 היה התאריך לפתיחה הרשמית של קוליירס פארק, שהיה מגרש האימונים החדש של רקסהאם ושכן ממש מחוץ לגרספורד ברחוב צ'סטר. הוא נבנה בעלות של 750,000 ליש"ט ונחשב כאחד ממגרשי האימונים הטובים ביותר מחוץ לליגה העליונה. הוא שימש לאימונים על ידי קבוצות אורחות רבות ששיחקו ברמה גבוהה יותר לאורך השנים.
בעונת 1999/00 ניצחה רקסהאם שוב קבוצה מהליגה הבכירה בגביע האנגלי, הפעם בדמות מידלסברו. התוצאה הסופית של המשחק הייתה 2–1, כאשר השערים במחצית השנייה הגיעו מרובין גיבסון ודארן פרגוסון לאחר פיגור. רקסהאם המשיכה לזכות בגביע פרמייר של התאחדות הכדורגל הוולשית במאי 2001.
העשור הראשון של המאה ה־21: המשך הבעיות הכלכליות
בתחילת המאה ה-21 המועדון סבל מבעיות רבות מחוץ למגרש, כולל היו"ר דאז אלכס המילטון, שמכר את מגרש רייסקורס לחברה נפרדת בבעלותו מיד לאחר שהפך ליו"ר המועדון. בקיץ 2004 המילטון נתן למועדון התראה של שנה לעזוב את המגרש. אוהדי המועדון קיבלו השראה מאוהדי מועדון ברייטון והוב אלביון, שבעצמם הצליחו להדיח בהצלחה את היו"ר שלהם ולשמור על השליטה באצטדיון שלהם לאחר שמכר את הקרקע למטרות פיתוח כמעט באותן נסיבות. ב-3 בדצמבר 2004 המועדון הוכנס לניהול פיננסי על ידי בית המשפט העליון במנצ'סטר, מכיוון שהמועדון היה חייב 2,600,000 ליש"ט, כולל 800,000 ליש"ט שהיו חייבים למס הכנסה. רקסהאם הפכה למועדון הליגה הראשון שספג ניכוי של עשר נקודות תחת הכלל החדש, מה שהוריד את הקבוצה מאמצע טבלת הליגה הראשונה לאזור הירידה לאחר הפחתת הנקודות, ובעקבות כך דן את רקסהאם לירידה.
למרות הצרות הכלכליות, רקסהאם המשיכה ברצף נצחונות בגביע הליגה 2004/05 על ידי ניצחון 2–0 על סאות'אנד יונייטד לאחר הארכה, בהופעתה הראשונה של רקסהאם באצטדיון המילניום בקרדיף, שהפך למגרש בית זמני. שערי הניצחון הובקעו על ידי חואן אוגרטה ודארן פרגוסון. רקסהאם עדיין שמרה על סיכוי להימנעט מהירידה בעונת 2004/05 לאחר רצף ניצחונות בסוף העונה; עם זאת, תקוותיהם להישאר בליגה הסתיימו בהפסד ביתי 2–1 לברנטפורד ב-3 במאי 2005. הניכוי של 10 נקודות הוכיח את עצמו כמכריע בקביעת גורלה של הקבוצה, שכן המועדון סיים עם 43 נקודות בהשוואה למילטון קיינס שבמקום ה-20 עם 51 נקודות, מה שגזר עליהם לרדת ליגה.
באוקטובר 2005, בית המשפט העליון של ברמינגהאם החליט שחברת CrucialMove של אלכס המילטון רכשה באופן שגוי את חלקה בשטח והתקבלה החלטה נגדו. המילטון עתר לבית המשפט לערעורים בלונדון וזה קבע ב-14 במרץ 2006 כי המגרש חייב להישאר בידי מנהלי המועדון. ב-30 באפריל 2006 הגיעו מנהלי הקבוצה להסכמה עם סוחר הרכב המקומי נוויל דיקנס, בכפוף להסכמה של בעלי המניות והנושים (שהושגה ב-30 במאי), על השתלטותו של דיקנס על השליטה במועדון ועל כל נכסיו. המועדון הועבר לבעלות חברת Wrexham Football Club (2006) Ltd שהשתלטה על כל נכסי הקבוצה. בראשות החברה עמדו נוויל דיקנס וג'וף מוס ושותפיהם.
עונת 2006/07 התחילה טוב עבור הקבוצה, כשהיא השיגה 8 משחקים ללא הפסד. עם זאת, מאמן הקבוצה דניס סמית' פוטר בסופו של דבר בינואר 2007 בערבות רצף הפסדים. הוא הוחלף על ידי המאמן בריאן קארי. רקסהאם סיימה במקום ה-19 בליגה השנייה עם 51 נקודות לאחר רצף נצחונות מרשים כשהיא ניצחה ב-4 מתוך 5 המשחקים האחרונים שלה, שכללו ניצחון על היריבה המקומית שרוסברי. הליגה של Wrexham נשמר ביום האחרון של העונה רקסהאם השיגה ניצחון חיוני 3-1 ב-5 במאי 2007 על בוסטון יונייטד בבית, מה ששלח את יריביתם לקונפרנס פרמייר והבטיח שרקסהאם תישאר בליגת הפוטבול.
הציפיות היו גבוהות לקראת עונת 2007/08, עם זאת, העונה התחילה רע וב-15 בנובמבר 2007, בריאן ליטל מונה למאמן החדש של רקסהאם. לאחר התחלה מבטיחה, הקבוצה חוותה רצף של שבעה הפסדי ליגה רצופים, מה שגרם למועדון להביא אחד עשר שחקנים חדשים כבר במהלך חלון ההעברות בינואר. ברם, רקסהאם ירדה לבסוף לאחר תבוסה 2-0 בחוץ מול הורפורד יונייטד, שסיימה 87 שנים של רקסהאם בליגת הפוטבול.
2008־2020: השנים הקשות
עונת 2008/09 התחילה טוב, עם ניצחון ביתי 5–0 מול סטיבנאיג' בורו. עם זאת, בעקבות רצף של תוצאות גרועות, ולאחר תבוסה ביתית 3–0 מול רושדן ודיימונדס, האוהדים קראו לפיטוריו של ליטל שעזב. ליטל הוחלף על ידי דין סונדרס. רקסהאם התמודדה בקונפרנס פרמייר וסיימה את העונה במקום העשירי המאכזב. העונה שלאחר מכן, 2009/10, הסתיימה בצורה דומה כאשר היא סיימה במקום ה-11, רחוק מקרב העלייה.
במהלך עונת 2011/12, רקסהאם התמודדה שוב בגביע הוולשי לאחר 16 שנים, כשהיא התמודדה משלב הסיבוב השלישי. המאמן החדש, אנדי מורל, הביא את הקבוצה לשיא של 98 נקודות ליגה אך זה לא הספיק כדי להשיג עלייה אוטומטית, שכן רקסהאם סיימה את העונה במרחק של 5 נקודות בלבד מפליטווד טאון, שזכתה במקום האוטומטי היחיד. רקסהאם הפסידה שוב בפלייאוף ללוטון טאון. עם זאת, היא השיגה השתתפות בגביע האנגלי וגם בגמר הפלייאוף של הקונפרנס פרמייר, שהיו שתי ההופעות הראשונות שלה באצטדיון וומבלי.
בפברואר 2014, אנדי מורל עזב. בילי בר מונה למאמן זמני לפני שהוחלף כמה שבועות לאחר מכן על ידי קווין וילקין. רקסהאם סיימה את עונת 2013/14 במקום ה-17. בעונת 2018/19, הקבוצה סיימה במקום הרביעי אך הפסידה ברבע גמר הפלייאוף לאיסטלי.
בעונת 2019/20, רקסהאם סיימה במקום ה-19 לפני שהעונה הסתיימה מוקדם בגלל מגיפת הקורונה, מה שהיה למיקום הנמוך ביותר בהיסטוריה של המועדון.
תקופת ריינולדס
בנובמבר 2020, הקבוצה נרכשה ע״י השחקן הקנדי ראיין ריינולדס והשחקן האמריקאי רוב מק'אלהני באמצעות חברת RR McReynolds Company, הרכישה הושלמה בפברואר 2021 בעלות של 2 מיליון פאונד כאשר הקבוצה שיחקה בנשיונל ליג (הליגה החמישית באנגליה).
במקביל לרכישה החלו השניים בהתליך הפקה של סדרה דוקומנטרית על הקבוצה "ברוכים הבאים לרקסהאם" שמשודרת בדיסני + החל מאוגוסט 2022.
ב-1 ביולי 2021, מונה פיל פרקינסון למאמן הקבוצה למשך שנה.
בעונת 2021/22, המועדון סיים במקום השני בנשיונל ליג והבטיח את השתתפותו בפליאוף העלייה לפוטבול ליג השנייה (הדרג הרביעי במבנה ליגות הכדורגל באנגליה). הם גם הגיעו לסיבוב הרביעי בגביע האנגלי, תחרות הכדורגל הוותיקה בעולם, לראשונה מזה 27 שנים, ובמסגרת טורניר פרס הפוטבול ליג הקבוצה העפילה למשחק הגמר שנערך באיצטדיון וומבלי שם הפסידה למועדון הכדורגל ברומלי 1-0.
פרקינסון זכה בפרס מאמן החודש של הליגה הלאומית במרץ 2022 לאחר שהוביל את הקבוצה לארבעה ניצחונות ותיקו. פרס זה הגיע יומיים לאחר שרקסהאם ניצחה את מוליכת הליגה סטוקפורט קאונטי 2–0 בחצי גמר גביע ההתאחדות כדי לקבל במקום בגמר בוומבלי נגד ברומלי. רקסהאם, תחת פרקינסון השיגה עלייה לליגה הרביעית והפכה גם לאלופת הליגה הלאומית לאחר שניצחה את בורהאם ווד 3-1 ב-22 באפריל 2023. ההישג סימן חזרה של רקסהאם לליגת הפוטבול האנגלית לאחר היעדרות של 15 שנים, אחרי שהקבוצה סיימה ראשונה ובכך הבטיחה עלייה ישירה לפוטבול ליג השנייה ללא השתתפות בפלייאוף.
בעונת 2022/23 הקבוצה התמודדה לאורך כל העונה ראש בראש על אליפות הליגה מול נואטס קאונטי - מועדון הכדורגל הראשון בעולם. הקבוצה הודחה בבגביע האנגלי על ידי שפילד יונייטד מהצ׳מפיונשיפ - הליגה השנייה בטיבה באנגליה ובטורניר פרס הפוטבול ליג הודחה גם כן בסיבוב הרביעי על ידי אלטרינצ׳אם. אחד השחקנים המבטיחים בשורות הקבוצה, שגם סייע לה בהעפלה לליגה הרביעית היה פול מאלין שהוכתר למלך השערים של רקסהאם באותה עונה עם 26 שערים.
אצטדיון הבית
מאז 1864, רקסהאם מארחת את משחקיה במגרש רייסקורס (The Racecourse Ground),אשר נחשב לאיצטדיון הכדורגל הותיק בעולם. המגרש ממוקם ברחוב הראשי המוביל לרקסהאם. באצטדיון תכולה של 10,500 מושבים. ביוני 2022 המועדון רכש את המגרש מתוך כוונה לשפץ ולבנות אצטדיון.
נותני חסות ובעלים
טבלת יצרני תלבושות, נותני חסות ובעלים:
בובת וודו
שימוש
לצורך הכישוף מצרפים לצלמית דבר מה (כגון טיפת רוק, קווצת שיער, פריט לבוש) שמקורו באובייקט. הכישוף אמור לגרום לבובה להידמות לאובייקט. לפי עקרון ה"מאגיה הסימפטטית", הדומה מושך את הדומה לו ומשפיע עליו, והפעולות שנעשות בצלמית אמורות להשפיע על האובייקט. אנשים המאמינים במאגיה ורוצים לפגוע פיזית באדם, בעל חיים או חפץ, מכינים בובת וודו בדמותו ופוגעים בה כדי לגרום לו לפגיעה דומה.
שלמה צזנה
ביוגרפיה
שלמה צזנה נולד בירושלים למשפחה בת 7 נפשות. התגורר בשכונת הקטמונים ולמד בבית הספר היסודי גבעת גונן ובבית הספר התיכון ע"ש דנמרק. אביו, אברהם, עבד בעיתון "ג'רוזלם פוסט" במשך 39 שנים. את שירותו הצבאי בצה"ל החל בשנת 1989 ביחידת המסתערבים שמשון, שפעלה ברצועת עזה, ואחר כך שירת כלוחם בגדוד שקד של חטיבת גבעתי, שם הוביל פלוגת מסלול. הוא השתחרר בדרגת סמל ראשון. בשנת 1995 סיים לימודי תקשורת ועיתונות בבית הספר לתקשורת "כותרת" של אוניברסיטת תל אביב. החל לעבוד כעיתונאי, כתב ועורך משנת 1994.
את דרכו כעיתונאי החל ככתב צרכנות במקומון "ירושלים" מבית "ידיעות תקשורת". לאחר מכן עבר לשבועון המתחרה "כל העיר" של רשת שוקן ושימש כתב מגזין, שם הביא את סיפורם של ילדים שעובדים בשוק מחנה יהודה, וחשף את ביקורם החשאי של קבוצת יהודים יוצאי כורדיסטן שביקרה בעיראק. במרץ 1995 החל לעבוד ככתב חרדים בעיתון "מעריב", ואחרי רצח רבין החל לסקר גם את מגזר המתנחלים ו"הכיפות הסרוגות", תחומים אותם כיסה במשך 9 שנים. בנוסף, סיקר את תחום שירות בתי הסוהר וכן את משטרת מחוז ירושלים. כמו כן, לקח חלק בסיקור אירועים שוטפים במרחב ירושלים, בהם פיגועים שהתרחשו בעיר בין השנים 1995–2004.
ב"מעריב" פרסם ידיעות בעמודי החדשות וכן כתבות במגזין היומי, תחקירים ומאמרים במוספי השבת. עסק בכתבותיו בענייני דתות והתיישבות, וסיקר במסגרת זו את המגזר החרדי ואת המפלגות החרדיות, וכן את ציבור המתנחלים ומועצת יש"ע, ומנגד, את תנועות המחאה משמאל ובראשם "שלום עכשיו". כתבותיו הדגישו את העימות הפוליטי בנושאי דת ומדינה, המחאה נגד הממסד הרבני וחלוקת התקציבים מהמדינה למגזר החרדי. חלק בולט בעבודתו ב"מעריב" עסק בתנועת ש"ס ובתורתו של מנהיגה הרוחני, הרב עובדיה יוסף, תוך פרסום קבוע של התבטאויותיו מעוררות המחלוקת בשיעוריו והופעותיו הפומביות.
בשנת 2003 עבר לעריכה ושימש כעורך בכלי תקשורת שונים. תחילה עבד כסגן עורך ראשי בשבועון "כל העיר", כשבמקביל כתב את המדור הפוליטי הפותח של השבועון, שזכה לשם "עמודי שלמה".
בשנת 2006 השתתף כחייל מילואים בחטיבת אלכסנדרוני במלחמת לבנון השנייה ושהה בראס ביידה בלבנון. באותה שנה עבד בתפקיד ראש דסק חדשות באתר ynet וגם פרסם שם כתבה שעסקה בעמית בראל, חברו לצוות שנפצע קשה במלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2007 הצטרף לצוות העיתון "ישראל היום" ובמשך 11 שנים שימש כתב וכפרשן מדיני, שפרסם ידיעות בעמודי החדשות, כתבות במוסף השבת ובאתר האינטרנט של העיתון. עסק בסיקור המערכת המדינית בישראל, יחסי ישראל-ארצות הברית, מערך החוץ וההסברה ומהלכיו של ראש הממשלה ושריו. במסגרת עבודתו נסע באופן קבוע עם פמליית ראש הממשלה לחו"ל. עם כניסתו של בנימין נתניהו לתפקיד ראש הממשלה, ראיין אותו בתדירות גבוהה.
משנת 2012 צזנה הוא גם מורה דרך מוסמך. צזנה מתמחה בנושא ירושלים, ופרסם ארבעה ספרים בנושא העיר: בשנת 2013 פרסם את הספר "מדריך לעיר ירושלים" בעריכת איל מירון, ובו פירוט על 500 אתרים מובילים בירושלים. האתרים נבחרו לפי קריטריונים של חשיבות היסטורית, דתית, אורבנית ורלוונטיות לחיי היום יום בעיר. במקביל להשקת הספר, הוצגה למשך חודשיים תערוכת תצלומים של צזנה בגלריית ז'ראר בכר במרכז ירושלים. התערוכה, בשם "עין לציון", מציגה 14 צמדי תצלומים המתארים את "שגרת הקודש" של ירושלים. בשנת 2014 פרסם צזנה את הספר "חקוק באבן", ובו סיפורן של 80 אבנים בירושלים, בהן כתובות, סמלים או סימנים מתקופות שונות. בשנת 2017 פרסם את מדריך הטיולים "100 נקודות חן בירושלים" ובשנת 2019 פרסם יחד עם הרב יצחק לוי את הספר "669 ירושלים בתנ"ך" - העוסק בכל 669 הופעות שמה של העיר ירושלים בתנ"ך ובוחן את תדמית העיר שעולה מאותם אזכורים.
במאי 2018 עזב את עיתון "ישראל היום", ושימש כיועץ התקשורת וכותב נאומים לאישים שונים, וביניהם ליו"ר מפלגת יש עתיד ח"כ יאיר לפיד ולראש עיריית ירושלים משה לאון. משנת 2019 מנהל צזנה את "המרכז להכרת ירושלים", המארגן סיורים עירוניים.
בשנת 2021 פרסם את ספר המתח העלילתי "המגילה", אותו ערכה הסופרת הגר ינאי. הספר עוסק בארכאולוג ירושלמי שמגלה כתובת עתיקה החוזה התפרצות של מגפה אלימה שתהרוג מיליונים. לפי אותה כתובת, המגפה תיעצר אם ראש הממשלה יעלה להר הבית ויקריב קורבן.
נשוי למיכל, בתו של פרופ' אלי זומר, ואב לשלושה.
אלמיש
אלמיש (סוף המאה ה-9 – תחילת המאה ה-10) היה השליט המוסלמי הראשון של בולגריה של הוולגה. תוארו היה אלטבר, שליט מקומי הכפוף לממלכת הכוזרים שנהנה מאוטונומיה מסוימת.
מאבקו לעצמאות
על מנת להשיג עצמאות לבולגריה של הוולגה מהכוזרים, אלמיש שלח מכתב לח'ליפה העבאסי אל-מקתדר מבגדאד ובו ביקש לקבל הדרכה כדי לעבור לדת האסלאם ועזרה בבניית מבצר, כדי שיוכל להתגונן מפני אויביו. בתגובה שלח הח'ליפה שגריר (מזכירו של השגריר היה אחמד אבן פדלאן שתיעד את המסע) ומורים על מנת להושיט את העזרה הדרושה לבניית המבצר.
על פי אבן פדלאן, אלמיש פנה לעזרת הח'ליפה בגלל שכגן הכוזרים שמע שלאלמיש יש בת יפה ותבע אותה לאישה. לאחר שאלמיש השתהה, שלח הכגן שליח שלקח אותה בכוח. לאחר מות הבת ביקש הכגן בת נוספת, אך אלמיש מיהר לחתן אותה עם אחד מאציליו כדי למנוע את לקיחתה. בנוסף, הבולגרים היו חייבים במס של 50,000 פרוות צובל, אחת מכל משק בית.
לאחר בניית המבצר, עמד אלמיש בהבטחתו, וב־11 במאי 922 הכריזו שבטי הבולגרים על הפיכת האסלאם לדת המדינה.
פורטו ונרה
פורטו ונרה (באיטלקית: Porto Venere) היא עיר שבנפת לה ספציה במחוז ליגוריה בצפון מערב איטליה. משמעות המילים "פורטו ונרה" הם "מעגן ונוס".
בשנת 1997 הכריז אונסק"ו על התאר (ביחד עם צ'ינקווה טרה וטינו) כאתר מורשת עולמית.
האשים ת'אצ'י
האשים ת'אצ'י (באלבנית: Hashim Thaçi; נולד ב-24 באפריל 1968) היה נשיא קוסובו משנת 2016 עד 2020. בעבר כיהן כראש הממשלה הראשון של רפובליקת קוסובו, ראש המפלגה הדמוקרטית של קוסובו, וכן מנהיגו לשעבר של צבא שחרור קוסובו.
על פי דו"ח של מועצת אירופה משנת 2010 עמד טאצ'י בראש ארגון מאפיה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. לפי הדו"ח, הארגון היה מעורב בהתנקשויות, הכאות, סחר באיברים ופשעים נוספים.
ב-5 בנובמבר 2020 התפטר טאצ'י מתפקידו כנשיא קוסובו. יושבת ראש הפרלמנט של קוסובו ויוסה עוסמני מילאה את מקומו.
איטום
איטום הוא כינוי כולל למערכת רב־שכבתית אשר תפקידה למנוע חדירת מים למבנים.
תפקידי האיטום
איטום מופרד לתחומים שונים:
איטום בבניה
האיטום במבנה מתבצע על:
חומרי איטום
עד לפני שנים לא רבות התבצע האיטום במבנים בעיקר על ידי מריחת זפת על קירות המרתפים וגג המבנה. שיטה זו עדיין מיושמת אבל היא מתבצעת בעיקר במבנים ישנים.
בתחילת שנות השמונים התפתח השימוש ביריעות איטום ביטומניות תעשייתיות. יישום היריעות בהדבקה בעזרת מבער אל שכבת יסוד שנמרחת ישירות על גבי גג בטון.
במקביל, חברות מסחריות מקדמות מכירת חומרי איטום שונים שישומנן נעשה בהתזה, במריחה או גלילה.
איטום של קירות מסך בהקף הקירות נעשה באמצעות יריעות תרמוסטיות או גומי אשר מודבקות אל קיר המסך מצד אחד ואל דופן הפתח בקיר בצד השני.
כשלים טיפוסיים באיטום
בעיה שכיחה באיטום מבנים היא מעברי רטיבות מדירה לדירה בבית משותף, ובעיקר חדירת רטיבות מהגג או ממרפסות פתוחות. על פי חוק המקרקעין התשכ"ט-1969 ועד הבית המשותף אחראי למניעת מעבר רטיבות מהגג ומהקירות החיצוניים לדירות, וכל בעליה של מרפסת פתוחה אחראי למניעת מעברי רטיבות מהמרפסת שלו אל דירת השכן שמתחתיה. אך חברת איטום גגות טובה תמנע בעיות אלו.
בעיות של נזילה אנכית מדירה אחת לדירת שכן מתחתיה בעיקר באזורי חדרי רחצה או מקלחות שבהם נעשה שיפוץ אך לא בוצע בהן איטום איכותי.
בעיות האיטום קשות שמשמעותן הכספית גדולה - אותם המקומות שבהם לשם תיקון שכבות איטום נדרש פירוק תשתית קיימת כגון ריצוף, חיפוי קירות מאריחי קרמיקה או אבן או טיח. בעיות מסוג זה שכיחות במקרה של נזילות ממרפסות גג כך שנוצרת נזילה אל חלל המגורים של הדירה מתחתיה
בעיות יקרות במיוחד לתיקון הן בעיות חדירת רטיבות אל מבנים תת-קרקעיים, מרתפים, מקלטים, פירי מעליות מוצפים, וכו'. אלו דורשים חפירות לעומק הקרקע או לחלופין את ביצוען של עבודות איטום פנימיות, המכונות עבודות "איטום שלילי".
פתרונות יקרים דומים נחוצים במקרי נזילות ממאגרי מים או בריכות שחייה, אשר גם בהן, פתרונן של הבעיות דורש את ריקון והשבתת המאגר/הבריכה או את קילוף שכבות החיפוי (בבריכות העשויות קרמיקה או פסיפס).
על פי הכתוב במילונו, את השם אִטּוּם ואת הפועל אִטֵּם (שניהם – במובן caulk) חידש ראובן אלקלעי.
גרנט ואהל
גרנט ואהל (באנגלית: Grant Wahl; 2 בדצמבר 1973 – 9 בדצמבר 2022) היה עיתונאי ספורט אמריקאי ופרשן ספורט ברשת CBS Sports.
ביוגרפיה
והאל נולד בעיר מישן שמדינת קנזס ארצות הברית ומנעוריו היה אוהד של קבוצת הכדורגל המקומית. הוא למד מדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון וסיים את לימודיו בשנת 1996, אז החל את עבודות ככתב בשבועון הספורט ספורטס אילוסטרייטד. והאל פוטר מתפקידו ב-20 באפריל 2020 וב-5 באוקטובר 2021 הצטרף ככתב ל-CBS Sports.
מותו
ב-9 בדצמבר 2022 מת ואהל בנסיבות לא ידועות בעת שכיסה את משחק רבע גמר מונדיאל 2022 בין נבחרות ארגנטינה והולנד בדוחה שבקטר. אחיו אריק סיפר כי ואהל התמוטט באצטדיון ובוצעה בו החייאה, והוא מת בבית החולים. עוד סיפר אחיו כי ואהל קיבל איומים על חייו בשל תמיכתו בקהילה הגאה, וכי הוא מאמין כי הוא נרצח.
ב-14 בדצמבר באותה שנה פורסם כי סיבת מותו נגרמה בשל מפרצת באבי העורקים.
חופים (סרט, 1988)
חופים (במקור: Beaches) הוא סרט דרמה-קומית משנת 1988, בבימויו של גארי מרשל בכיכובם בט מידלר, ברברה הרשי, ג'ון הרד, ג'יימס ריד, ספולדינג גריי ולייני קאזאן.
עלילת הסרט מתארת את ידידותן המשתנה, המתפתחת וארוכת השנים של שתי נשים, האחת - זמרת מניו יורק, השנייה - עורכת דין מסן פרנסיסקו, על רקע מחלתה הקשה של אחת מהן.
תקציר העלילה
בהוליווד בול עורכת הזמרת המצליחה ססיליה "סי.סי." קרול בלום (בט מידלר) חזרה לקראת הופעה קרובה. בעיצומן של החזרות היא מקבלת לידיה פתק ועוזבת בחיפזון רב את החזרות. סיסי מגיעה לשדה התעופה ומנסה לתפוס טיסה לסן פרנסיסקו, אך לא מצליחה בשל תנאי מזג אוויר קשים. בלית ברירה, היא שוכרת רכב ונוהגת בעצמה, בלילה סוער וגשום, מלוס אנג'לס לסן פרנסיסקו. במהלך הנסיעה - עולים לראשה זכרונות שונים על חברתה הטובה ביותר - הילרי.
בשנת 1958, מתחת לטיילת החוף של אטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי, פוגשת סיסי בת ה-11 (מים ביאליק) בבת-העשירים הילרי ויטני (מרסי לידס), אשר הלכה לאיבוד. ליאונה בלום (לייני קאזאן), אימה של סיסי, לוקחת את ביתה לאודישן, והילרי מתלווה אליהן. סיסי והילרי מתיידדות במהירות. סיסי מחזירה את הילרי לבית המלון בו מתארחת משפחתה, והשתיים נפרדות - לא לפני שהן מחליטות לשמור על קשר זו עם זה על ידי התכתבות. סיסי וליאונה עוזבות לניו יורק, בעוד הילרי חוזרת עם משפחתה לסן פרנסיסקו. שתי הילדות גדלות בנפרד, האחת בחוף המזרחי והשנייה - בחוף המערבי, וממשיכות לכתוב זו לזו באופן קבוע, ולעדכן אחת את השנייה על הקורות בחייהן.
לאחר מספר שנים, בלילה אחד, נכנסת אל תוך בר ניו-יורקי - בו מופיעה סיסי - הילרי (ברברה הרשי), כשהיא בוגרת, לאחר שסיימה לימודי משפטים באוניברסיטת סטנפורד. השתיים עוברות לגור יחדיו, ובעוד הילרי מקבלת עבודה באגודה לזכויות האזרח, סיסי עובדת בתור מברק מזמר. באמצעות עבודה זו מגיעה סיסי יום אחד אל דלת ביתו של ג'ון פירס (ג'ון הרד), על מנת לשיר לכבוד יום הולדתו. ג'ון מציג את עצמו כמנהל האמנותי של קבוצת שחקנים בשם "פלקון" ומזמין את סיסי להצטרף ללהקה. סיסי והילרי מוצאות עצמן מתחרות זו בזו על ליבו של ג'ון, תוך שהן מפתחות טינה עזה זו לזו. הילרי מקבלת הודעה כי אביה חולה, והיא חוזרת לסן פרנסיסקו על מנת לטפל בו. בסופו של דבר אביה נפטר והילרי מתראה עוד ועוד עם עורך דינו של אביה, מייקל אסקס (ג'יימס ריד) והשניים מתאהבים ומתחתנים. בינתיים, בניו יורק, סיסי וג'ון מבלים זמן רב ביחד, מתחילים לצאת ובסופו של דבר - מתאהבים ונישאים זה לזה.
הזמן חולף, וסיסי הופכת להיות שחקנית מפורסמת ומצליחה בברודוויי. הילרי מגיעה לניו יורק ביחד עם בעלה, על מנת להיפגש עם סיסי ולצפות במחזמר בכיכובה. בין השתיים פורץ ויכוח, שכן מצד אחד סיסי מאוכזבת שהילרי נטשה את הקריירה שלה כעורכת דין הפועלת למען זכויות האזרח, על מנת להיות עקרת בית צייתנית לצד בעלה; מצד שני, הילרי מקנאה בסיסי שהגשימה את חלומותיה וכי נישאה לג'ון. השתיים נפרדות זו מזו בכעס.
ג'ון מחליט להתגרש מסיסי, מתוך תחושה כי היא אנוכית ואובססיבית בנוגע לקריירה שלו, בעוד הוא מסופק להישאר מאחור, בתיאטרון "הפלקון". סיסי נוסעת לפלורידה על מנת לפגוש את אימה, המנחמת אותה. סיסי אוספת את השברים וממשיכה בקריירה המוזיקלית המצליחה שלה. בינתיים, הילרי תופסת על חם את בעלה, כשהוא בוגד בה עם אישה אחרת, ומתגרשת ממנו. הילרי מוצאת מודעה בעיתון, המבשרת על סיבוב ההופעות של סיסי אשר מגיעה לסן פרנסיסקו, זאת על אף שהקריירה שלה נמצאת באותו הזמן בירידה. הילרי מגיעה לאולם החזרות בו נמצאת סיסי, ושתי הנשים מתפייסות ביניהן. הילרי מבשרת לסיסי כי היא בהיריון ממייקל, ומתכוונת לגדל את הילד לבדה. סיסי מציעה את עזרתה, ונשארת לגור ביחד עם הילרי עד סוף תקופת ההיריון. סמוך למועד הלידה, סיסי מקבלת הצעה אטרקטיבית, שעשויה להזניק מחדש את הקריירה שלה - לככב בתפקיד ראשי בתיאטרון ה"פלקון", תחת בימויו של ג'ון. סיסי מחליטה לקבל את ההצעה וחוזרת לניו יורק, אך שבה לסן פרנסיסקו בזמן ללידת ביתה של הילרי - ויקטוריה ססיליה.
הילרי מגדלת לבדה את ויקטוריה, שגדלה להיות ילדה צעירה (גרייס ג'והנסטון), עד אשר היא חווה התקף נשימתי ומתמוטטת. היא מובהלת לבית החולים, שם היא מאובחנת עם מחלת לב קרדיומיופתיה, וחייבת לעבור השתלה. הילרי נרשמת ברשימה לצורך מציאת תורם, אך מודעת לכך שהסיכוי לכך קלוש. היא לומדת עוד ועוד על המחלה, מבינה שקרוב לוודאי לא תחלים ממנה והיא נכנסת למצב של דיכאון. לבקשתה של הילרי, סיסי מתלווה אליה ואל ויקטוריה לנופש בבית הנופש שבבעלותה משפחתה, שעל חוף הים. בהדרגה, ויקטוריה וסיסי מתקרבות זו לזו, וסיסי מזמינה את ויקטוריה לצפות בה, בהופעתה בהוליווד בול. סיסי נוסעת ללוס אנג'לס, על מנת לערוך חזרות, בעוד הילרי, בחזרה בביתה שבסן פרנסיסקו, אורזת לוויקטוריה מזוודה, לצורך נסיעתה להופעה. כאשר ויקטוריה חוזרת לחדרה, היא מוצאת את אימה מעולפת על הרצפה ומזעיקה עזרה.
סיסי מגיעה בבהלה לבית החולים. הילרי מבקשת ממנה כי תארגן שישחררו אותה, מאחר שהיא לא רוצה שוויקטוריה תראה אותה במצבה הנוכחי. השלוש חוזרות אל בית הנופש (שם בילו בקיץ האחרון שלהם) וסיסי עושה כל שביכולתה, על מנת שהרגעים האחרונים בחייה של חברתה הטובה ביותר יהיו נוחים ומהנים ככל האפשר. סצנה זו נחתכת אל בית עלמין, בו מתקיימת לווייתה של הילרי. לאחר הלוויה, סיסי לוקחת את ויקטוריה לביתה של הילרי. סיסי מספרת לוויקטוריה כי בצוואתה, הילרי ביקשה כי ויקטוריה תעבור לגור ביחד עם סיסי, אולם קיימים קרובי משפחה רבים שמוכנים לאמץ ולגדל אותה. ויקטוריה מחליטה ללכת ולגור עם סיסי.
לאחר שנקבע מועד חדש להופעתה, סיסי מופיעה סוף סוף בהוליווד בול, כאשר ויקטוריה צופה בה מאחורי הקלעים, כשהיא שרה את אותו השיר ששרה באודישן, ביום שבו נפגשה לראשונה עם הילרי, באטלנטיק סיטי. בירידתה מהבמה, כשהיא אוחזת בידה של ויקטוריה, סיסי מתחילה לספר לה את מאורעות אותו היום (כפי שתוארו בתחילת הסרט).
שיר הנושא
שיר הנושא של הסרט - "הרוח שמתחת לכנפיי" (במקור: Wind Beneath My Wings), בביצועה של בט מידלר - הפך ללהיט וזכה בשני פרסי גראמי בשנת 1990 (שיר השנה ואלבום השנה).
ביקורות ותגובות
הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקר, ולציון 29% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 24 ביקורות.
עיבוד טלוויזיוני
בשנת 2017 נוצר סרט הטלוויזיה "חופים" כרימייק לסרט זה. בסרט, בבימויה של אליסון אנדרס, על פי תסריט מאת בארט בייקר וניקול בקווית', מככבות אידינה מנזל וניה לונג. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ברשת Lifetime ב-21 בינואר 2017.
צביון לבן-גחון
צביון לבן-גחון (שם מדעי: Cephalophus leucogaster), הוא מין אנטילופה קטנה בסוג צביון שבתת-משפחת הצביונים החי במרכז אפריקה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1873 על ידי הזואולוג והטקסונום הבריטי ג'ון אדוארד גריי. יש לו דמיון רב בעיקר לצביון אוגילבי, צביון ווינס וצביון פיטרס. שמו המדעי נגזר מיוונית כדלהלן: kephale = ראש, "lophus" = פסגה; - מתייחס לציץ השיער המזדקר מהמצח. "leucogaster" = לבן כרס, ומתייחס לצבע הבהיר של גחונו המשמש כסימן זיהוי עיקרי שלו (כנ"ל לגבי שמו הרשמי). צביון לבן-גחון הוא בעל מספר הפרטים גדול למדי, אם כי בשל צפיפות האוכלוסייה הנמוכה שלו, כמו גם בית גידולו המיוער והבלתי נגיש ידוע עליו מעט מאוד. אף על פי שמצבו עדיין טוב יחסית הוא סובל באופן נרחב מכריתת יערות וציד, מה שעשוי להשפיע בעתיד על מספריו.
תיאור
צביון לבן-גחון מתאפיין בזוג קרני-חרוט ארוכות יחסית ל"צביונים האדומים", ויש להם מבנה פשוט למדי: הקרן צומחת לכיוון מעלה המאונך בהתאם לקו המצח, לעיתים יהיו ישירות לחלוטין ולעיתים יתעגלו מעט לאחור. לצביונים מבוגרים הקרניים עלולות להתעקם אחת כלפי השנייה וליצור מעין אליפסה קטנה. מיקום הקרניים הוא במרכז המצח משני צדדי ציצת השיער, והן סמוכות למדי לאוזניים. המרווח בין הקרניים עלול להשתנות: לעיתים זהה בין הבסיס לקצוות, לעיתים יהיה הפרש גדול יותר בקצוות, ויש שהן יתרחקו אחת מהשנייה ואז לבסוף יתקרבו עד כדי כך שהן יגעו אחת בשנייה. הקרניים עבות מאוד בבסיס בהשוואה לצביון נאטאל, צביון ווינס ועוד, והן הופכות לדקות וחדות ככל שהן גדלות. צביון זה הוא הצביון היחיד שקרניו חרושות בכבדות בסביבות 8-6 טבעות וחריצים גדולים ובולטים,וקצוות הקרניים חלקות לגמרי. צבע הקרניים הוא אפרפר, שחרחר, חלודה כהה, כשלעיתים קרובות הקצוות תהיינה בצבע כהה יותר. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים, אך קרני הזכרים גדולות וארוכות יותר.
הפרווה של צביון לבן-גחון גסה וקצרה, ומורכבת משערות צפופות בחלק האחורי ודלילות בחלק הקדמי. באזור העורף יש לעיתים נשירת שערות בדומה לצביון נאטאל. צבע הפרווה הכללי הוא צהבהב-כתמתם\זהבהב חיוור ובהיר, הנוטה להיות כהה יותר בגב ובפלג הגוף האחורי ובהיר יותר בצלעות, בצוואר ובמותניים. לעיתים הצבע הכללי יהיה אפרפר-חולי, והחלק האחורי יהיה בעל גוון אדמדם מעט. לאורך הקו האמצעי של הגב - מעוקץ הזנב ועד לכתפיים או העורף - ישנו פס שחור דק למדי ומוגדר היטב, המתרחב מעט באזור האחורי (אם כי לא כאצל צביון פיטרס). הזנב בצבע אדמדם-כתמתם עם פס שחור בצידו העליון, ולבנבן בצידו התחתון; הוא מסתיים בציצת שיער גדולה ורחבה בעלת צבע משולב של שחרחר, לבנבן ואדמדם. המאפיין הבולט של צביון זה הוא שהגחון החזה והמפשעה בצבע לבנבן בוהק המאפשר לזהותו בקלות מצביונים אחרים החופפים איתו בתפוצה כצביון חום, צביון פטר, צביון ווינס וצביון שחור-חזית. הרגליים מתחלקות בין אדמדם\כתמתם בצד החיצוני ללבנבן בצד הפנימי, ולאורך הברכיים יש לעיתים רצועות עבות בצבע חום כהה. העורף נוטה לצבע חום דהוי או אפרפר בשל נשירת השערות, וצדדי הצוואר נוטים לכתמתם-צהבהב חיוור, בעוד שהגרון בצבע לבנבן קרמי ומהווה המשך לחזה הבהיר.
צבע ראשו של צביון לבן-גחון צהבהב חיוור, חולי או בז', כשהמצח לרוב יהיה בצבע אדמדם-כתמתם ברור ומוגדר יותר. יש לו ציצת שיער קצרצרה בדרך כלל שלעיתים קרובות נעדרת לחלוטין; צבעה הוא שילוב של אדמדם וכתמתם, ואצל פרטים רבים היא שחורה באמצעה. אזור החרטום והלוע נוטה להתכהות לחום דהוי עד שחרחר בניגוד לשפה העליונה ולסנטר הלבנים. מעל העיניים יש קשתות שבולטות על רקע הפנים, וצבען הוא זהבהב\כתמתם בהיר עד אפרפר. האוזניים מתחלקות בין חום צהבהב דהוי בצד החיצוני ללבנבן\כתמתם בצד הפנימי עם כתמים חומים דהויים.
מבנה גופו של צביון לבן-גחון עבה ורחב יחסית, ויש לו צוואר קטן - רחב בתחילתו וצר בסופו - התומך בראש גדול ומוארך. מצחו רחב וחרטומו צר. רגליו קצרות ודקיקות, והאחוריות הארוכות מהקדמיות גורמות לגבו הקמור להבליט את המראה העגלגל והמקושת שלו. העיניים גדולות ושחורות, וסביבן יש נפיחות גדולה בצורת טבעת הגורמת להן להראות בולטות על רקע הפנים, אף על פי שהן למעשה שקועות בחוריהן. האף גדול ובעל נחיריים רחבות כשל בקר וצבעו סגלגל או שחרחר, והלוע רחב ועגלגל. מתחת לכל עין יש לו חריץ שחרחר או אפרפר שאינו בולט כל כך, ודרכו יוצא הנוזל מבלוטות הריח. זנבו קצר ודקיק ומסתיים בציצת שיער גדולה ועגלגלה. אוזניו גדולות, עגלגלות ורחבות, ופרסותיו קצרות וחדות. הדו-צורתיות זוויגית נמוכה למדי, ובדומה לרוב הצביונים היא מתבטאת בעיקר בכך שלזכרים קרניים ארוכות יותר, ואילו הנקבות גדולות במעט בממדי הגוף. מידות הגוף של צביון לבן-גחון:''' גובה הכתפיים: 51-45 ס"מ. אורך הראש והגוף: 100-90 ס"מ. אורך הקרניים: כ-12 ס"מ. אורך הזנב: 15-12 ס"מ. משקל: 20-15 ק"ג.
תפוצה ואקולוגיה
בית הגידול של המין הוא בעיקר סוגי היערות הטרופיים הבאים: יערות שפלה משווניים ולחים, יערות ראשוניים עם חופה סגורה, ובמידה פחותה גם יערות משניים. הוא נמנע מיערות מוצפים וביצתיים, פסיפסי יער-סוואנה, ואזורים עם קרבה אנושית. הטמפרטורות בתחומי מחייתו כ-30 מעלות לאורך השנה, וכמות המשקעים הממוצעת היא 2,000-1,000 מילימטר לשנה.
מעט מאוד ידוע על האקולוגיה והרבייה של המין. סביר להניח שהיא דומה לצביוני יער אחרים: פעיל יום או לילה, אוכל בעיקר פירות ועלים, טריטוריאלי, סוליטרי ומונגומי, כשהזכרים והנקבות חיים באותו שטח. נוטה לצלול במהירות לתוך הסבך כאשר הוא נרדף על ידי אויבו העיקרי - הנמר. ההריון של הנקבה כ-7 חודשים, עם לידה של עופר אחד המוסתר בצמחייה בשבועות הראשונים. גמילה עד גיל 5 חודשים, והבגרות בין שנה לשנה וחצי. תוחלת החיים כנראה תהיה בסביבות ה-10 שנים ומעלה.
איומים ושימור
צביון לבן-גחון מסווג על ידי IUCN במצב השימור "ללא חשש" (LC), מכיוון שהתפוצה של המין עדיין רחבה וסבירה עם מספרים גדולים למדי. עם זאת ואף על פי שהמין מצוי באזורים מוגנים, ההישרדות הארוכת טווח שלו צפויה להיות תלויה יותר ויותר באופן הניהול של האזורים המוגנים ורמת הגנה מספקת מציד והרס בית הגידול. ככל הנראה עם המגמות הנוכחיות ימשכו, צביון זה יהפוך למוגבל לאזורים שבהם הלחץ מפעילות אנושית נמוך. בהתחשב ברגישות של צביון לבן-גחון לציד לבשר ההולך וגובר, הוא עשוי כנראה להגיע לקרטריונים של קטגורית השימור "קרוב לסיכון" (NT).
בהתחשב בצפיפות האוכלוסייה הנמוכה של המין, האיום העיקרי כיום לצביון לבן-גחון הוא ציד שמתבצע בנשק חם, מלכודות או רשתות הפרוסות באזורים רבים, והוא בין הפרסתנים הקטנים הראשונים שנעלמים מאזורים עם לחץ אנושי מוגבר.
אזורים מוגנים עיקריים שבהם מצוי צביון זה הם: הפארק הלאומי לופה (גבון), הפארק הלאומי מונטה אלן (גינאה המשוונית), הפארק הלאומי נאדוקי, הפארק הלאומי אודזאלה (קונגו), הפארק הלאומי קהוזי-בייגה, הפארק הלאומי מאיקו, ושמורת אוקאפי (קונגו הדמוקרטית). בעוד שבחלק מהפארקים ישנם רמות גבוהות של הגנה מצד הנהלת הפארק (למשל נאדוקי, לופה ואודזלה), באזורים אחרים ישנה הגנה מינימלית - אם בכלל - נגד התיישבות או ציד לבשר.
אומדן האוכלוסייה העולמי לצביונים לבני-גחון הוא 287,000 פרטים, נכון לשנת 1999.
טראומה
טראומה (בעברית: חוֹבְלָה) היא פגיעה בגוף או בנפש, שמקורה, בדרך כלל, חיצוני. בשפת היום-יום מתייחס המונח כמעט תמיד לטראומה נפשית (למשל, "אובדן קרוב משפחה אהוב גורם לטראומה עמוקה"). בשפה הרפואית, לעומת זאת, משמש המושג, בדרך כלל, לטראומה גופנית (למשל, "יחידת הטראומה של בית החולים").
צביון לבן-רגליים
צביון לבן-רגליים (שם מדעי: Cephalophus crusalbum), הוא מין אנטילופה קטנה בסוג צביון שבתת-משפחת הצביונים החי במערב-מרכז אפריקה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1978 על ידי הזואולוג פיטר גרב. מין זה היה מסווג עד לא מכבר כתת-מין של צביון אוגילבי, בשם המדעי "Cephalophus ogilbyi crusalbum", לצד תת-המין (המוכר לפי כמה מיונים כמין נפרד) - צביון ברוק. לאחר סיווג חדשני של הפרסתנים בשנת 2011 על ידי קולין גרובס, הצביון לבן-הרגליים נחשב כמין נפרד, אך עדיין מוכר יותר כתת-מין של צביון אוגילבי. תפוצתו של צביון לבן-רגליים מופרדת מצביון אוגילבי, והוא נחשב במצב טוב יחסית לעומתו.
מאפיינים
צבע פרוותו של המין הוא זהוב בהיר עד אדמוני, והאזור האחורי כהה יותר מהקדמי; הצוואר והגחון אפרפרים. לאורך הגב יש פס רחב ושחור ברוחב של 6.0-2.5 ס"מ. הפס מתחיל בכתפיים ומסתיים בעכוז, כשלקראת הסוף הוא הופך לצר ביותר עד שמסתיים ברוחב של ס"מ אחד בעוקץ הזנב. הזנב ברובו בצבע זהוב-אדמדם עם פס שחרחר דקיק בחלקו העליון, ושערות לבנות בחלקו התחתון; הוא מסתיים בציצת שיער עגלגלה וזהובה עם שערות באורך של 7.5 ס"מ. הרגליים של מין זה ארוכות יחסית אפילו בחלק הקדמי, והחלק התחתון שלהם בצבע לבן-אפרפר או בוהק המהווה סימן היכר בולט של המין. הצבע הלבן מתרחב לעיתים לבית השחי ולשוקיים. על הרגליים הקדמיות יש רצועות בצבע חום כהה, ובין הפרסות העליונות לתחתונות יש כתם שחור. הגרון והסנטר בצבע בהיר בדומה לרגליים. הראש בצבע כתמתם בהיר עם שילוב של אפרפר, כשהמצח בצבע חום כהה עד ערמוני, והלוע כהה. מעל העיניים יש עצמות בולטות בצבע אגוז כהה שנראות כ"גבות". על האוזניים ישנם שערות שחורות דלילות בצדדים החיצוניים, והצד הפנימי שלהם לבנבן. הנקבות גדולות במעט מהזכרים במידות גוף. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים, אך יש הבדל בולט באורכם. הקרניים של צביון לבן-רגליים הן הארוכות ביותר מתת-המינים של צביון אוגילבי. שאר מאפייני גופו דומים לצביון אוגילבי. מידות גוף של צביון לבן-רגליים: גובה הכתפיים: כ-55 ס"מ. אורך הראש והגוף: 104-96 ס"מ. תועדו גם פרטים באורך של 145 ס"מ. אורך קרני הזכר: 10.9-8.7 ס"מ. אורך קרני הנקבה: כ-5 ס"מ. אורך הזנב: 16-13 ס"מ. משקל: עד 20 ק"ג.
צביון לבן-רגליים מסווג על ידי IUCN במצב השימור "קרוב לסיכון" (NT), בשל היותו עדיין נפוץ למדי בטווח ההיסטורי שלו, עם מגמת אוכלוסייה יציבה. הוא נמצא תחת איום פחות יותר משני תת-המינים האחרים של צביון אוגילבי, וכנראה ימשיך להיות קיים במספרים משמעותיים כל עוד הטווח של תפוצתו מיושב בדלילות על ידי בני אדם. עם כל זאת, התפשטות של יישובים בגבון וקונגו עשויה בסופו של דבר להפחית את מספריו ולהגביל אותו לאזורים מוגנים, כפארק הלאומי גמבה או הפארק הלאומי לופה ולהכללתו בקטגוריה מאוימת.
מרכז (תורת החוגים)
במתמטיקה, המרכז של חוג נתון הוא תת-חוג, הכולל את האיברים המתחלפים עם כל איבר אחר. מקובל לסמן את המרכז של R באות \ Z(R). המרכז הוא תת-חוג קומוטטיבי, אבל בדרך כלל הוא איננו תת-החוג הקומוטטיבי הגדול ביותר שיש לחוג.
התפקיד העיקרי של המרכז בתורת החוגים הוא להכניס שיטות קומוטטיביות לסיטואציה שהיא בדרך כלל לא קומוטטיבית, ולכן מסובכת בהרבה. המרכז של חוג כולל לפחות את איבר היחידה, ולכן אפשר לראות את החוג כאלגברה מעל המרכז שלו (במובן הרחב של המושג - המרכז אינו חייב להיות שדה). בפרט, המרכז של חוג פשוט הוא שדה, וכך הופך החוג לאלגברה במובן המצומצם והמקובל יותר של המלה. את ה"מרחק" מן האלגברה למרכז שלה אפשר למדוד בכלים הסטנדרטיים: הממד (או הדרגה, כאשר המרכז אינו שדה והאלגברה חופשית מעליו), ובמקרה שהממד אינסופי, גם ממד גלפנד-קירילוב. ידוע שכל אלגברה בעלת ממד גלפנד-קירילוב 1 היא "כמעט קומוטטיבית", בהיותה חופשית ובעלת דרגה סופית מעל המרכז שלה.
נאור
{{פירושונים|
אישים:
ריינה
רֶיינַה (בערבית: الرينة) היא מועצה מקומית ערבית בישראל, השוכנת בגליל התחתון, בסמוך לנצרת. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1968. רוב תושביה הם ערבים-מוסלמים ומיעוטם ערבים-נוצרים.
אוכלוסייה ודת
נכון ל-2020 (על פי הלמ"ס): כ-84% מתושבי ריינה הם ערבים-מוסלמים, ועמם כ-15% ערבים-נוצרים.
היסטוריה ואישים
ריינה הוא כפר עתיק יומין, המיושב על ידי ערבים שרובם מוסלמים ומיעוטם נוצרים.
רוב התושבים במקום התפרנסו בעבר רק מחקלאות אך בהדרגה חל שינוי ובמאה ה-21 מתפרנסים רוב התושבים מעבודות בניין לסוגיהן.
ילידת הכפר, ז'נאן בסול, הייתה הכתבת הכלכלית הערבייה הראשונה בישראל בעיתון TheMarker.
המשוררת דארין טאטור מתגוררת אף היא בכפר.
קבוצת הכדורגל המקומית, מכבי בני ריינה, עלתה לליגה הלאומית בשנת 2021 לראשונה. בשנת 2022 היא עלתה לליגת העל בכדורגל בפעם הראשונה בתולדותיה.
ג'מיל בסול הוא יו"ר המועצה המקומית, במועצה 11 חברים. עדנאן אנור בסול כיהן שתי קדנציות (1998-2003 + 2008-2013) כיו"ר המועצה המקומית ריינה והוא גם אחיו של יו"ר המועצה הנוכחי.
דלתא M
הדלתא M או תור-דלתא M היה משגר לוויינים אמריקאי ששוגר 13 פעמים בין 1968 ל-1971. הטיל הוא בן למשפחת טילי הדלתא.
הדלתא M היה משגר בעל שלושה שלבים. השלב הראשון היה Long Tank Thor שהיה נגזרת של טיל התור שנוספו לו שלושה מאיצים מסוג קסטור 2. השלב השני היה שלב דלתא E והשלב השלישי היה שלב סטאר-37D. בשיגור האחרון נוספו לשלב הראשון שישה מאיצים במקום שלושה והטיל נקרא דלתא M6 או "Super Six".
כל השיגורים בוצעו ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל. השיגור הראשון בוצע ב-18 בספטמבר 1968 אך הטיל איבד שליטה ומערכת ההשמדה העצמית שלו הופעלה. השיגור החמישי נכשל חלקית והביא את הלוויין שהיה עלו למסלול לא שמיש. 12 השיגורים הראשונים נשאו לווייני תקשורת למסלול גאוסטציונרי והשיגור האחרון (דלתא M6) הביא את הלוויין אקספלורר 43 למסלול אליפטי גבוה.
לני הנרי
סר לנוורת' ג'ורג' הנרי, CBE (באנגלית: Sir Lenworth George Henry; נולד ב-29 באוגוסט 1958) הידוע בשם לני הנרי הוא סטנדאפיסט, שחקן, זמר, מחבר, ומנחה בטלוויזיה בריטי. הוא מוכר מתוכניות הצדקה "קומיק ריליף" שהיה שותף ליצירתם, והנחיית תוכניות טלוויזיה שונות בהן הסדרה הקומית "שף!" והתוכנית "The Magicians" בערוץ BBC One.
ביוגרפיה
הנרי נולד בדאדלי שבווסטרשייר להורים מהגרים מג'מייקה. משבעת ילדי המשפחה הוא היה הראשון שנולד בממלכה המאוחדת. הוא למד בבית הספר היסודי סיינט ג'ון ואחר כך בבית הספר "The Blue Coat" בדאדלי, וסיים את לימודיו בוו. ר. טוסון קולג' בפרסטון שבלנקשייר.
קריירה
הסוכן הראשון של הנרי היה רוברט לוף שהחתים אותה ב-1975, ושיתף אותו בסיור הופעות של "The Black and White Minstrel Show". ביולי 2009 סיפר הנרי שהוא אולץ להופיע, ולמעשה התחרט על חלקו במופע.
האישה הטובה (סדרת טלוויזיה רוסית)
האישה הטובה (ברוסית: Хорошая Жена) היא סדרת דרמה המשכית משפטית בהפקה רוסית, מהווה רימייק לסדרה האמריקאית באותו שם.
רקע כללי
הסדרה עוקבת אחר אליסה פיליפובה (אלכסנדרה אורסוליאק), אשתו של פיוטר פיליפוב (אלכסנדר דומוגארוב), התובע של מחוז לנינגרד, אשר בגד בה ונעצר על מעשי הונאה ונכלא. אליסה, שהפסיקה לעסוק בעריכת דין לאחר נישואיה, חוזרת לעסוק במקצוע. היא מתחילה לעבוד כעורכת דין זוטרה בחברה שאחד משותפיה, ויטאלי קלינין (דמיטרי מילר) היה חברה ללימודי המשפטים. היא מתחרה על מקום העבודה עם עורך דין צעיר וזוכה לבסוף במשרה. במקביל בעלה מנהל מאבק לשחרורו מהכלא, מצליח בו ואף חוזר למשרד התובע.
לני הנרי
קריירה
ב-1980 הופיע הנרי יחד עם קנון ובול בעונת הקיץ בבלקפול. אחר כך אמר שזו הייתה הפעם הראשונה שהרגיש שהוא מקבל תגובות ראויות מהקהל. בשנים 1978 עד 1981 הנחה תוכנית ילדים בשם "Tiswas", ולאחר מכן כתב וכיכב במופע "Three of a Kind" עם טרייסי אולמן.
האישה הטובה (סדרת טלוויזיה רוסית)
רקע כללי
במישור האישי, אליסה מחליטה להיפרד מבעלה, לאחר שהיא מגלה שבעלה בגד בה פעם נוספת עם אחת החוקרות במשרד בו היא עובדת כעת.
הפקה
צילומי הסדרה החלו במוסקבה ובסנקט פטרבורג בפברואר 2018 והושלמו באוגוסט אותה שנה.
לני הנרי
קריירה
עוד ב-1980 הצטרף לחבורת הקומיק סטריפ, שם פגש את אשתו הקומיקאית דון פרנץ'. היא עודדה אותו לעבור לסצנה של קומדיה אלטרנטיבית שבה ביסס לעצמו קריירה כסטנדאפיסט וקומיקאי אופי.
הנרי הציג דמויות שלעגו אבל גם הללו את התרבות השחורה הבריטית, כגון תאופילוס פ. ויילדביסט (כהוקרה לזמר-יוצר האמריקאי טדי פנדרגרס), ה-DJ דלברט וילקינס, וטרוור מקדונט (פרודיה על העיתונאי טרוור מקדונלד). קטעי הסטנדאפ שלו יצאו על גבי תקליטים ומכרו היטב הודות ליכולת הכתיבה של קים פולר. באותה תקופה היה הנרי די ג'יי ברדיו 1 של ה-BBC, והשמיע מוזיקת סול ואלקטרונית. ב-1984 הופיע הנרי בתפקיד הדוור בפרק האחרון בסדרה "The Young Ones".
ב-1984 עלתה העונה הראשונה של התוכנית "המופע של לני הנרי" ב-BBC. התוכנית כללה קטעי סטנדאפ, פרודיות, ודמויות שהוא פיתח במשך השנים. הכותב העיקרי להופעותיו בטלוויזיה ועל הבמה בשנות התשעים היה ג'ון קנטר. "המופע של לני הנרי" שודר במשך 19 שנים בגרסאות שונות. הנרי עשה חיקויים של טינה טרנר, פרינס, מייקל ג'קסון, סטיבי וונדר, ראן די אם סי ואחרים.
ב-1987 הופיע הנרי בסרט הטלוויזיה "Coast to Coast". זה היה מותחן קומי על שני תקליטנים שלהם תשוקה משותפת למוזיקה של מוטאון, והם נרדפים ברחבי בריטניה.
ב-1991 כיכב הנרי בסרט ההוליוודי "זהות אמיתית" על אדם שמתחזה ללבן (בעזרת איפור, תותבות ופאה) כדי להימלט מהמאפיה. הסרט לא הצליח בקופות. ב-1991 כיכב בדרמה המבוססת על סיפור אמיתי בשם "Alive and Kicking" לצדו של רובי קולטריין בה גילם דמות של מכור להירואין.
ב-1991 כיכב הנרי בקומדיה לחג המולד "Bernard and the Genie" לצדם של אלן קאמינג ורואן אטקינסון. הנרי ידוע מהופעתו בתפקיד השף חם המזג גארת בלקסטוק בסדרה הקומית "שף!" משנות התשעים של המאה העשרים, ומהופעתו בסדרת הדרמה של ה-BBC "תקווה ותהילה". ב-1996 היה שותף לניל גיימן ביצירת והפקת המיני-סדרה "Neverwhere".
הנרי ניסה את כוחו בשירת מוזיקת סול, והופיע כזמר רקע באלבום "The Red Shoes" של קייט בוש, ובקונצרט ההתרמות נשפי השוטר החשאי של אמנסטי אינטרנשיונל יחד עם דייוויד גילמור מלהקת פינק פלויד. הוא חזר מדי פעם להופיע בשירה באולמות קטנים במערב המידלנדס. הנרי חזר ל-BBC והופיע בתוכנית המערכונים "Lenny Henry in Pieces" ואחר כך ב"מופע של לני הנרי".
ב-2004 דיבב הנרי את "הראש המכווץ" באוטובוס הלילה בסרט "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן". הוא הקריא את ספר השמע "בני אנאנסי" מאת ניל גיימן. עוד דיבב דמות בסדרת הטלוויזיה הילדים "Little Robots". הנרי הופיע בפרסומות למוצרי חמאה בניו זילנד, וגילם את פטרוס הקדוש עבור חברת "וירג'ין מובייל" בדרום אפריקה. בבריטניה השתמש בדמות שיצר תאופילוס פ. ויילדביסט בפרסומת למיזלי, וקידם לאגר לא אלכוהולי בשם "קליבר".
ביוני 2001 הפליג הנרי עבור סרט דוקומנטרי של ה-BBC מפלימות' לאנטיגואה וג'מייקה עם טוני בולימור. ב-2005 הופיע בברמינגהאם במופע "Jasper Carrott's Rock with Laughter". הוא הופיע לצדם של ביל ביילי, ג'ספר קרוט, בוני טיילר, בובי דארבו ולהקת לורד אוף דה דאנס. ב-2006 כיכב הנרי בתוכנית של ה-BBC בשם "Berry's Way". ב-2007 במסגרת תוכנית ההתרמות "Red Nose Day" הופיע הנרי בתפקיד קמע בדמות עצמו במופע של קתרין טייט ששיחקה בדמות ג'ורדי ג'ורג'י.
ב-16 בינואר 2007 הגיש הנרי יחד עם כריס טרנט וסאלי ג'יימס פרק לציון 25 שנה של סדרת הטלוויזיה לילדים "Tiswas". בתוכנית השתתפו ידוענים שסיפרו על הנאתם מהסדרה כילדים, וכמו כן הופיעו משתתפים מהסדרה המקורית שהיו אז ילדים. בקיץ 2007 הגיש הנרי את התוכנית הדוקומנטרית הקומית "Lenny's Britain" שנוצרה בשיתוף האוניברסיטה הפתוחה ושודרה בערוץ BBC One.