cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארוכה הדרך למטה (סרט)
עלילה
מרטין, מורין וג'יי-ג'יי משוחחים על ג'ס תוך כדי נסיעה, ומשום שהיא צעירה ובודדה, הם חוששים לה, חוזרים למועדון לחפש אותה, ופוגשים את צ'אז שמסתתר מפניה של ג'ס, שלטענתו מתנכלת לו ורוצה להרוג אותו. ג'יי-ג'יי מוצא את ג'ס, אחרי שניסתה להתאבד בנטילת מנת יתר של סמים ואלכוהול. הם ממהרים איתה לבית החולים, וצ'אז מתלווה אליהם. וכאשר ג'ס מתאוששת, היא טוענת שלא ניסתה להתאבד, ולו רצתה למות באמת, לא הייתה מסתפקת במנת יתר אלא קופצת מגג... אחר כך היא מחתימה את כולם על התחייבות לא להתאבד עד חג האהבה שיחול כעבור שישה שבועות, ונחשב למועד השני האטרקטיבי ביותר להתאבדויות אחרי ליל השנה החדשה. באופן אירוני, ההתחייבות נכתבת על גב מכתב ההתאבדות של מורין.
פרשת ניסיון ההתאבדות הקבוצתי וההתחייבות שנחתמה דולפת לעיתונות הצהובה והארבעה הופכים לשיחת היום בלונדון. ג'ס סבורה שצ'אז עומד מאחורי ההדלפה, ואביה חושש שהסערה התקשורתית תזיק לתדמיתו. מרטין, למוד ניסיון כידוען, מסביר שאין להם סיכוי להתחמק מהעיתונאים ומציע למכור את סיפורם תמורת סכום כסף נאה. הארבעה בודים סיפור שלפיו בהיותם על הגג הייתה להם הארה, וג'ס מגדילה לעשות ומספרת שנגלה אליהם מלאך בדמותו של מאט דיימון בעירום וציווה עליהם לא למות. בזכות הסיפור הם מתארחים בתוכנית הבוקר של פני, שותפתו לשעבר של מרטין, אך היא מקניטה בשידור חי את מרטין, ואחר כך מחטטת בסיפורה האישי של ג'ס שבורחת בבכי מהאולפן למקום שבו נעלמה אחותה, שם היא נוהגת להתבודד. ג'יי-ג'יי ממהר אחריה כדי שלא תפגע בעצמה, ומתוודה שהוא לא באמת חולה סרטן, אלא זה היה התירוץ הטוב ביותר שחשב עליו. בין השניים מתפתחת חיבה הדדית.
כדי להתרחק מהתקשורת, טסה החבורה לחופשה בטנריפה. במהלך החופשה נוצר קשר רומנטי בין ג'יי-ג'יי לבחורה בשם קאתי מילר (טאפנס מידלטון). הוא מספר לה על הרביעייה שמדובר באנשים שהחליטו להיות נואשים ביחד, והוא שיקר להם שהוא חולה סרטן. בעוד השניים מבלים יחד, מרטין ומורין רוקדים, וג'ס נותרת בודדה. ג'יי-ג'יי מביא את קאתי לחדרו למשך הלילה, ובבוקר הוא מוצא את ג'ס שהסתתרה כל הלילה בחדר השירותים, מושפלת ונבוכה. היא מתוודה שהתגנבה לחדרו בכוונה לשכב איתו, ואז מספרת שראתה שקאתי היא עיתונאית שמקליטה את ג'יי-ג'יי לצורך כתבה עליהם. פגוע ומתוסכל, הוא גונב את מכשיר ההקלטה ומשליך אותו לים. כאשר קאתי מצטרפת אליהם לארוחת הבוקר, ג'יי-ג'יי מתוודה באוזניהם להפתעתה שהיא עיתונאית ואין לו סרטן. הם כועסים על ששיקר להם, מתחוללת מריבה והארבעה חוזרים ללונדון מדוכדכים ומנוכרים ופונים איש לחייו הפרטיים. קאתי מפרסמת כתבה עליהם.
מתי, בנה של מורין, לוקה באוטם שריר הלב ומובהל לבית חולים. מרטין בא לתמוך בה, ואחריו מצטרפת ג'ס, הפעם עם אביה, אחרי שהיחסים ביניהם השתפרו. אחרי שהרופא מודיע למורין שמתי יצא מכלל סכנה, הם לא מצליחים להשיג את ג'יי-ג'יי, ואז נזכרים שזהו יום חג האהבה, ותוקף ההתחייבות שלהם פג. אחרי חיפושים מבוהלים הם מוצאים את ג'יי-ג'יי על אותו הגג, מתכונן לקפוץ. הוא מסביר להם שהסיבה שהוא רוצה למות היא שהוא לא יודע מדוע איננו מצליח להשתנות. בסופו של דבר הם מצליחים לשכנע אותו לרדת מהגג בטענה שחיי כל הארבעה השתנו, גם חייו שלו.
בערב השנה החדשה הבאה, הארבעה מנהלים שיחת וידאו. מרטין מבלה ערב שקט לצד בתו הקטנה, מורין מפתיעה ומבלה במסיבה סוערת, ואילו ג'יי-ג'יי וג'ס נמצאים בזוגיות מאושרת, אחרי ששניהם התחילו טיפול פסיכולוגי.
הפקה
הבניין שממנו התכוונו הארבעה לקפוץ מכונה בספר המקור ובסרט "בית הטוֹפֵּרִים", באנגלית: Toppers' house. בסלנג, Topper הוא אדם המגיב לסיפור בעיה של הזולת בסיפור בעיה גדולה יותר משלו (בכתוביות התרגום לעברית בגוף הסרט, הביטוי תורגם "בית המתאבדים"). לפי הספר, מדובר במגדל מגורים המתנשא מעל תחנת "ארצ'וויי" של הרכבת התחתית של לונדון, שמו הרשמי הוא "ונטג' פוינט", והכינוי דבק בו בשל היותו מקום התאבדויות פופולרי. לצילומי סצנות הגג שימש מגדל עסקים שנמצא ברובע בישופסגייט בסיטי של לונדון.
בתחילת הסרט, ג'יי-ג'יי מספר שהוא לוקה בסרטן מסוג "סי.סי.אר" – CCR. כאשר הוא מתוודה שאין לו סרטן, ג'יי-ג'יי מסביר שהאותיות CCR אינן אלא ראשי התיבות של שם להקת "קרידנס קלירווטר רבייבל". ניק הורנבי, מחבר ספר המקור, אמר על כך שזו בדיחה פרטית שלו כמי שגדל על המוזיקה של הלהקה, ולא חדל מלזמזם את שיריה. עוד הסביר הורנבי, שבכל אחת מהדמויות יש משהו ממנו: באמצעות דמותו של מרטין הוא עוסק בריקנות של חיי ידוענים, עם ג'ס הוא מנקב את קליפת הרהבתנות שלהם, ובאמצעות מורין הוא חולק את העליות והמורדות שבטיפול בבן עם לקות (הורנבי הוא אב לבן אוטיסט). ג'יי-ג'יי מבטא את הפחד והתסכול מחוסר היכולת לממש פוטנציאל עצמי, תחושה שהורנבי עצמו חווה כשהיה בן גילו של ג'יי-ג'יי.
שלב הצילומים של הסרט התקיים בין התאריכים 3 בספטמבר – 27 באוקטובר 2012. סצנות החופשה צולמו בכפר הנופש קאמפ דה מאר שבמיורקה.
הפצה
הקרנות הבכורה של הסרט התקיימו ב-10 בפברואר 2014 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, וב-21 בפברואר במסגרת פסטיבל הסרטים בגלאזגו. בישראל יצא הסרט לבתי הקולנוע ב-8 במאי 2014.
ביקורות
בישראל, לירון סיני כתבה שזו קומדיה שמבטיחה בהתחלה, אך לא מקיימת. הסרט לוקה באמינותו, ובשלב מסוים הצופים עוברים מהזדהות עם הגיבורים לשעמום וחוסר הבנה מה הסרט רוצה להיות. אופיר איל כתב באידיבי שהדמויות המשמעותיות של הורנבי הפכו בסרט לפלקטיות, משעממות ואנקדוטליות, והעלילה חלשה ולא מבוססת.
בשנת 2015 זכה הסרט בפרס מטעם המנהל לענייני ניצול לרעה של סמים ושירותי בריאות הנפש שבמחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, בזכות העיסוק בסוגיות של בריאות הנפש, התאבדות ועזרה הדדית.
בריאן אידובו
בריאן אולדאפו אידובו (ברוסית: Брайан Оладапо Идову; נולד ב-18 במאי 1992 בסנקט פטרבורג) הוא כדורגלן רוסי ממוצא ניגרי המשחק כמגן שמאלי בחימקי ובנבחרת ניגריה.
במועדונים
אידובו התחנך בבית הספר לכדורגל "סמנה" שהיה מסונף לזניט סנקט פטרבורג, אולם התקשה להתבלט בהרכב המרכזי ועבר לבסוף לקבוצת הכדורגל אמקאר פרם. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית ערך ב-6 במאי 2012 במשחק של אמקאר נגד טרק גרוזני. לאחר שהושאל לדינמו סנקט פטרבורג במהלך עונת 2013/14, אידובו חתם על חוזה חדש ל-3 שנים עם אמקאר ב-30 ביוני 2014, הוא האריך את החוזה שלו שוב בפברואר 2017 עד קיץ 2020 אבל בעקבות פירוק הקבוצה, חוזהו הסתיים והפך לשחקן חופשי.
ביולי 2018 חתם על חוזה למשך שלוש שנים עם לוקומוטיב מוסקבה.
בנבחרת
בנובמבר 2017, אידובו נקרא לנבחרת ניגריה למשחק הידידות נגד נבחרת ארגנטינה בכדורגל באצטדיון קרסנודאר ב-14 בנובמבר 2017. אידובו ערך את הופעת הבכורה שלו כשעלה כמחליף לאולה איינה במחצית השנייה והבקיע את השער השלישי בניצחון 4-2.
חייו האישיים
אביו הוא ניגרי ואמו חצי-רוסייה, חצי ניגרית. הוא נולד וגדל בסנקט פטרבורג, למעט תקופה קצרה מגיל 3 עד 6. כאשר הוא חי באוברי, ניגריה. אידובו דובר רוסית ושימש כמתרגם עבור הנבחרת הניגרית במסיבת העיתונאים שזו ערכה בקרסנודאר בנובמבר 2017.
ראונד רוק
ראונד רוק (באנגלית: Round Rock) היא עיר בטקסס שבארצות הברית. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-133,000 תושבים.
היסטוריה
ההתיישבות באזור החלה כ-9,000 שנים לפני הספירה, עוד בסוף עידן הפליסטוקן.
במהלך המאה ה-18 עוד התגוררו בסביבה כאינדיאנים רבים. ההתיישבות האירופאית עצמה החלה בשנת 1851. בעשרות השנים שלאחר מכן אזור התעשר מאוד כתוצאה מגידול כותנה. לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית התיישבו בעיירה רבים מיוצאי צבא הקונפדרציה.
מפת דרכים טכנולוגית
חלק ממפת הדרכים היא תכנון הטכנולוגיות בהן היא תשתמש המונחה על ידי הצרכים הצפויים של השווקים העתידיים. התהליך מסייע לחברות לזהות, לבחור ולפתח את האסטרטגיות הטכנולוגיות הנכונות על מנת לספק את הצרכים של השירותים שיידרשו בעתיד, ואת המוצרים שיהיה להם ביקוש. התוצר של תהליך זה הוא מפת דרכים טכנולוגית.
מיפוי דרכים טכנולוגי שונה מכלי תכנון וניתוח אחרים. בראש ובראשונה, מיפוי דרכים טכנולוגי מבסס את החידושים הטכנולוגיים על בדיקת הביקוש של השוק (Market Pull), ולא על בחינת הטכנולוגיות הקיימות (Technology Push). התוצר של מיפוי דרכים טכנולוגי הוא חזון של הכיוון שאליו החברה והתעשייה הולכים, ורשימה של טכנולוגיות שהחברה צריכה לפתח כדי להגיע לשם. בנוסף המיפוי מספק מסלול שבו החברה צריכה ללכת כדי להגשים את החזון.
בארגונים גדולים, ישנה חשיבות גדולה ביישום מפות דרכים החל מרמת הארגון ועד לרמת המוצר הבודד. מטרת מפות הדרכים היא ליצור תוכנית אב למוצר, המקשרת בין אסטרטגיית השיווק שלו ובין פיתוח ותכנון הטכנולוגיה ותכונות המוצר. מפות דרכים מהוות בסיס לתכנון מוצרים, לרבות בחירת טכנולוגיות, זיהוי צרכים, אבחון פערים, זיהוי נקודות חלשות ונקודות חזקות של המוצר, ובכלל משמשות כשפה משותפת חוצה מחלקות בארגון.
לודוויג טיק
יוהאן לודוויג טיק (בגרמנית: Johann Ludwig Tieck; 31 במאי 1773 – 28 באפריל 1853) היה משורר, סופר, מתרגם, עורך ומבקר ספרותי גרמני, בן הזרם הרומנטי של שלהי המאה ה-18 וראשית המאה ה-19. טיק נחשב ליוצר הבולט בקרב חוג "הרומנטיקה של ינה".
מחבר הקומדיה הפרודית "החתול במגפיים", לפי אגדת עם אירופית שעובדה עוד קודם לכן על ידי שארל פרו.
נקודת טשטגו
נקודת טשטגו או נקודת טאשטגו (באנגלית: Tashtego Point) היא לשון יבשה סלעית בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הלשון מהווה את הקצה המזרחי של המצוק המהווה את הגדה הדרומית של קרחון סטאב.
גילוי ומיפוי לשון היבשה
הנקודה נסקרה וצולמה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
מקור השם
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שם "טשטגו" - דמות מספרו של הרמן מלוויל, "מובי דיק".
שם זה ניתן בדומה לשמות אתרים נוספים באזור, הקרויים על שם דמויות מהספר.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 276
הילדה מנגולד
הילדה מנגולד (בגרמנית: Hilde Mangold, שמה בלידה - פרשולדט Proescholdt, 20 באוקטובר 1898 – 4 בספטמבר 1924) הייתה אמבריולוגית ופיזיולוגית גרמנייה, שנודעה במיוחד בזכות עבודת הדוקטורט שלה משנת 1923 תחת הדרכת הרופא הנס שפמן ושהיוותה את הסיבה העיקרית להענקת פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה למדריך שלה: "זאת הייתה אחת מעבודות הדוקטורט המעטות מאוד בביולוגיה שהובילה ישירות להענקת פרס נובל".
קורות חייה
אחרי שקיבלה תואר דוקטור PhD בתחום הזואולוגיה, עברה יחד עם בעלה ובנה התינוק, כריסטיאן, לגור בברלין לאחר שבעלה התמנה למנהל המחלקה לאמבריולוגיה ניסיונית במכון "קייזר וילהלם" לביולוגיה. זמן קצר אחרי המעבר, ב-4 בספטמבר 1924, היא מתה מכוויות קשות כתוצאה מפיצוץ תנור גז בדירתם בברלין. מנגולד הייתה בת 26 במותה; היא לא זכתה לראות את פרסום עבודת הדוקטורט שלה. בנה נהרג במלחמת העולם השנייה.
ניסויי מפתח
הילדה מנגולד ערכה ניסויים עדינים ביותר של השתלה על עוברים. במחקר המפורסם שלה שהתבצע בשנים 1921 ו-1922 הוכיחה שרקמה לקוחה מן השפה הגבית (דורסלית) של בלסטופור ושהושתלה על עובר מארח עשויה להפעיל בו אינדוקציה של היווצרות ציר גוף נוסף ולהוביל על ידי כך ליצירת שני עוברים תאומים מחוברים זה לזה. היא השתמשה בשני מיני טריטון: אורח Tritonus cristatus ומארח - "הטריטון השכיח" Tritonus taeniatus, שלהם צבעי עור שונים זה מזה. הניסויים נדרשו לתנאים מאוד מוקפדים. הם התבצעו באביב, תוך התחשבות בעונת הרבייה הקצרה של מיני דו-החיים הנחקרים. החוקרת השתילה קטע מן השפה הבלסטופורית הגבית של הגסטרולה של Tritonus cristatus על רקמה צדדית בגסטרולה של ה- Tritonus taeniatus. נוצר עובר שפיתח בחלק צדדי צינור עצבים משני גדול. תוך עבודה מעודנת ביותר בודדה מנגולד רק שישה עוברים בעלי כושר הישרדות. בניסויים השונים מתוך הרקמה המושתלת הושגה אינדוקציה לא רק של היווצרות צינורות עצבים, אלא גם של נוטוכורדים, מעיים, וצינוריות כלייתיות.
העובר השלם שנוצר היה מורכב מתאים מן הרקמות התורמות ותאים של הרקמות המארחות. הניסוי הראה שחלק "מארגן" של דו החיים אחד יצר ציר נוסף בדו החיים השני לא מתוך עצמו, אלא גייס רקמה מארחת כדי ליצור עובר תאום.
ההשלכות במלואן של הממצא הזה לא הובנו כבר שנה אחרי מות החוקרת. מחקר זה היה הבסיס לגילוי ה"מארגן" האחראי לגסטרולציה והיווה בשנת 1935 את היסוד להענקת הפרס נובל לרפואה ולפיזולוגיה למדריך שלה, הנס שפמן. שפמן היה זה שתכנן את המחקר והמציא חלק מהכלים שאיפשרו אותו (מיקרופיפטות ומבער זעיר), והילדה מנגולד הייתה המבצעת הקפדנית שלו ושותפה בתגלית של ה"מארגן". שפמן הכניס את ממצאיה של מנגולד לתוך מאמר שהכין מראש והנהיג את מושג "מארגן" במשמעות של התאים המהגרים העושים אינדוקציה של התפתחות צינור העצבים השני. מאוחר יותר התגלה שה"מארגן" הוא חומר כימי המכוון את התפתחותם העוברית של איברים ורקמות.
אל-ערוב
מחנה אל-ערוב (בערבית: مخيّم العروب – תעתיק מדויק: מח'ים אל-ערוב) הוא מחנה פליטים פלסטינים, מדרום ליישוב אפרת ובסמוך לכפר בית פג'אר, בשטח הרשות הפלסטינית. אוכלוסיית המחנה מונה כ-10,400 נפש (2016). הכפר קרוי על שם ואדי אל-ערוב הסמוך. ממזרח למחנה הפליטים שוכן כפר קטן בעל אותו השם, על גבי חורבות קדומות.
היסטוריה
בשנות ה-30 של המאה ה-20, תחת שלטון המנדט הבריטי, הוקמה במקום תחנת משטרת אל-ערוב ותחנת ניסיונות חקלאית.
מחנה הפליטים הוקם בשנת 1949 על ידי אונר"א. תושבי המחנה הגיעו מכפרים שנחרבו בזמן מלחמת העצמאות, ביניהם: עיראק אל-מנשייה (שעל חורבותיו קם פארק התעשייה קריית גת), זכריא (היום מושב זכריה) וקסטינה (היום קריית מלאכי).
לאחר הסכמי אוסלו, המחנה הוגדר כשטח B. בזמן האינתיפאדה השנייה הוקמה עמדת פילבוקס בכניסה למחנה.
גאוגרפיה ואתרים
שטח מחנה הפליטים כ-350 דונם (0.4 קילומטר רבוע) כך שצפיפות האוכלוסין במחנה היא כ-26,000 איש לקמ"ר.
32 אמות מים נחצבו ונבנו בארץ ישראל בין תקופת בית ראשון והתלמוד. גולת הכותרת בהן היתה האמה שנמשכה מעינות ערוב ובה הובלו המים להר הבית, לאורך 68 קילומטר. עפ"י יוספוס, מפעל חשמונאי זה הזרים 60 מ"ק מים בשעה, ומימיו שימשו למטרות פולחן, טהרה והיגיינה בבית המקדש בירושלים עבור כמיליון עולי רגל שעלו להקריב כ-255,550 קורבנות במקדש בכל אחד משלושת הרגלים. המים וההפרשה של הקורבנות זרמו לנחל קדרון, השקו ודישנו את גן המלך, בו גידלו הכוהנים צמחי קטורת ובשמים עבור בית המקדש.
בקצה המזרחי של מחנה הפליטים נובעים עינות ערוב, המזרימים את מימיהם לתוך "בריכת הערוב" הסמוכה, שהיוותה חלק ממערכת אספקת המים לירושלים בתקופה הרומית. את הבריכה הזינה בנוסף אמת הערוב, שמקורה במעיינות כוזיבה, כ-2 קילומטרים דרומית לאל ערוב, וקצה בבריכות שלמה שעל יד בית לחם.
גבולו המערבי של המחנה צמוד לכביש 60, בנקודה בה יש עיקול חד המכונה "צומת אל-ערוב". מצידה השני של הצומת שוכנת "מכללת אל-ערוב", מכללה חקלאית פלסטינית שהוקמה כתחנת ניסיונות חקלאית בשנות השלושים תחת שלטון המנדט הבריטי. תחת שלטון ירדן נבנה לצידה בית ספר חקלאי בשנות ה-60 של המאה ה-20, שהפך לתיכון הפעיל בימינו, בו לומדים נערי אל ערוב.
ממערב לאל ערוב, בין הכפר ובין בית אומר, שוכן יער אל-קרן. היער נשמר והורחב בשנות השלושים על ידי השלטון המנדטורי, שהכריז עליו כשמורת טבע. בלב היער שוכנת חורבת אל-קרן, ובה שרידי מצד רומאי.
כ-400 מטר מצפון לאל ערוב נמצא בית הברכה (במקור בערבית: בית אל-ברכּה), מתחם בן כארבעים דונם שנבנה החל מסוף שנות הארבעים של המאה העשרים על ידי תומאס למבי, מיסיונר נוצרי אמריקאי. ב-2015 פורסם כי פעיל הימין אריה קינג רכש את המתחם. המתחם יסופח למועצה אזורית גוש עציון.
קריית ערביה
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, התגלתה בסמוך לכפר אלערוב מערכת מסתור גדולה. באתר חפרו יעקב משורר ויורם צפריר. במערכת המסתור נמצאו ממצאים מימי מרד בר כוכבא כולל מטבעות בר כוכבא. בעקבות מציאת מערכת המסתור בכפר אלערוב הוצע לזהות את המקום עם קריית ערביה. ליד הכפר מצויים כמה מעיינות, ולפיכך גדלו שם כנראה ערבות והדסים בשפע. פרט זה תואם את אזכורה של קריית ערביה ב"איגרת ארבעת המינים" של בר כוכבא, בה מתבקשים אנשי עין גדי להביא מקריית ערביה ארבעת המינים כדי לחוג את חג הסוכות.
בספטמבר ואוקטובר 2015 הרסו פלסטינים בכלים כבדים את אתר העתיקות של מערכות המסתור באלערוב.
כביש עוקף אל-ערוב
כבר מזמן האינתיפאדה הראשונה ביקשו תושבי האזור להסיט את תוואי כביש 60, העובר צמוד למחנה, עקב תקריות רבות של יידוי אבנים על כלי רכב חולפים. בדצמבר 1998, פרסם לראשונה מע"צ מכרז לסלילת הכביש. במכרז זכתה חברת אחים ברזאני, לכביש עוקף באורך של כ-8 ק"מ, ובעלות של 18.5 מיליון שקל. אך הכביש לא נסלל, עקב הצורך בהפקעות של אדמות פרטיות רבות מבית אומר וחלחול לצורך סלילתו. באוקטובר 2017, נועד ראש הממשלה בנימין נתניהו עם בכירי מועצת יש"ע, והבטיח להשקיע מאות מיליוני שקלים בפיתוח תשתיות ברחבי יהודה ושומרון, כולל פרויקט כביש עוקף אל-ערוב. באפריל 2019, חתם ראש המנהל האזרחי על צו הפקעה ל-401 דונם מאדמות הכפרים בית אומר וחלחול לצורך סלילת הכביש. על פי התכנון, כביש 60 יוסט ב-150 מטר מערבה מגדר המחנה. מדרום למחנה יבנה תוואי חדש לכביש, בשולי שמורת היער אל-קרן, שיסיט את הכביש ממזרח לבית אומר.
צב ים זיתני
צבי הים הזיתני חיים הן במים רדודים שעומק עד 25 מטר (רוב התצפיות שלהם הן במרחק 15 ק"מ מהיבשת) והן בים הפתוח. הם יכולים לשחות עד כ-1,000 ק"מ מהחוף כדי להזדווג אם כי רוב ההזדווגויות נעשות בקרבת החוף. את ביציהם הם מטילים באתרי קינון גדולים וצפופים על חופים רבים: מקליפורניה ועד אפריקה וכן בחופים רבים במזרח אסיה, הודו, הפיליפינים ואוסטרליה.
ביצי ואבקועי צב הים הזיתני נטרפים על ידי מגוון רב של בעלי חיים יבשתיים כגון דביבונים, זאבי ערבות (coyotes), כלבים, חזירים, קיימנים, סרטנאים גדולים ונחשים. את האבקועים שבוקעים מהביצה ונעים לים טורפים גם עופות ים רבים. בים טורפים אותם בעיקר דגים גדולים, כרישים, תניני ים ולווייתנים קטלנים (אורקות). כמות הטורפים האפשריים קטנה באופן ניכר עם הגיעם לבגרות והם מאוימים רק על ידי טורפים גדולים במיוחד, כגון כרישים ולווייתני קטלן. גם האדם הוא איום מרכזי על צבי הים הזיתניים ורבים מהם נהרגים עקב ציד, דיג, פגיעה בכלי שיט ואובדן בית גידול עקב זיהום ופעילות אנושית. עוד גורם מרכזי לתמותת ביצים הוא צפיפות הקנים באתרי הקינון הגורם לכך שצבות ים שמטילות ביצים רומסות קנים אחרים ומשמידות את הביצים שבתוכן.
בואה ויסטה
בואה ויסטה (בפורטוגזית: Boa Vista) היא בירת מדינת רוריימה שבברזיל והעיר הגדולה ביותר במדינה. העיר היא סמל לתכנון מודרני, ותוכננה על ידי האדריכל דארסי אלייקסו (פורטוגזית: Darci Aleixo) בצורה מעגלית, כאשר רחובותיה מסודרים בצורת מניפה, בדומה לרחובות פריז שבצרפת.
היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1830 על ידי הקפטן אינסיו לופזה די מגנאהייס (Inácio Lopes de Magalhães) כחווה לגידול בקר. בשנת 1858 בשל גידול האוכלוסייה הפך המקום לכפר, וב-9 ביולי 1890 הוכרז היישוב כעיר בשם "בואה ויסטה של ריו בראנקו". בשנת 1943 הפכה העיר לבירת הטריטוריה הפדרלית של ריו ברנקו, ובהמשך לבירת מדינת רוריימה.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת בגובה 85 מטרים מעל פנים הים, והיא היחידה מבין בירות ברזיל הממוקמת צפונית לקו המשווה.
לעיר אקלים טרופי. העיר חמה ולחה, ויורדים בה מדי שנה 1,750 מילימטרי גשם. הטמפרטורה נעה בין 21ºC בחודש יולי ל-36.6ºC בחודש ינואר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 27º C וממוצע הלחות השנתי 75% לחות.
אוכלוסין
קצב גידול האוכלוסייה בעיר הוא מהיר ביותר. בשנת 1950 התגוררו בעיר 5,200 תושבים. מספר זה הוכפל פי 46.6 ב-55 שנים בלבד, ובשנת 2002 התגוררו בעיר כ-242,000 תושבים. קצב גידול האוכלוסייה (כ-3% בשנה) הוא מהגבוהים ביותר בברזיל.
שלטון מקומי
העיר מחולקת לאזורים - Zonas- (צפון, מזרח מערב, דרום) ול-50 רבעים (Bairros).
תחבורה
בעיר תחבורה ציבורית הפועלת משתי תחנות מרכזיות - החדשה שבהם ברובע Caimbé בפרבר העיר, והישנה במרכז העיר. כמו כן נמצא בעיר שדה התעופה הבינלאומי בואה ויסטה.
השכלה
בעיר פועלת האוניברסיטה הפדרלית של רוריאמה (UFRR).
יקבי סגל
יקב סגל היא חברה ישראלית העוסקת בייצור יינות.
היסטוריה
העיר בוברויסק שברוסיה הלבנה, היושבת על גדות נהר ברזינה, שימשה צומת מעבר של תוצרת חקלאית מגאורגיה ותבואות מאוקראינה. בשנת 1787, החל יענקל צבי הירש סגל, תושב בוברויסק, לעסוק בייצור משקאות חריפים. הידע ואומנות התסיסה והזיקוק פותחו ושוכללו במהלך המאה ה-19 ונמסרו במשפחת סגל מדור לדור, עד שהגיעו לבני-ניניו של סגל, האחים אלחנן ויחזקאל. בשנת 1925 עלתה משפחת סגל לארץ ישראל והתיישבה בכרם התימנים. באותה שנה הקימו האחים את המפעל הראשון בארץ לזיקוק כוהל, במושבה הגרמנית שרונה. הניסיון הרב הביא למעורבותם של האחים במזקקות נוספות בארץ, והיה זה יחזקאל סגל אשר התבקש בשנות ה-30, עת שלטו הצרפתים בסוריה ולבנון, לעזור בהקמת שני מפעלי זיקוק בביירות ובדמשק.
בשנת 1954 עבר המפעל לרמלה ונקרא בתחילה "כרמי צבי", כהוקרה לצבי הירש סגל. עם השנים, שונה השם ל"יין של סגל". עם רכישת יינות סגל על ידי יקבי ברקן, היקב עבר ל"מתחם ברקן" שבלב כרמי קיבוץ חולדה. ההנהלה החדשה החליטה שפעילות "היין של סגל" תופעל כיקב עצמאי, עם כרמים נפרדים, מתקנים מבודלים ודרך ייצור יין שונה. כך נשמר אופיו המיוחד של היין הנוצר לפי שיטות מלפני שנים רבות.
כיום החברה בבעלות טמפו משקאות.
על הכרמים
רוב הענבים של היקב מגיעים מהגליל העליון. באמצע שנות ה-90 היו יינות סגל חלוצי נטיעות הכרמים בגליל העליון. חלקות גפנים חדשות המיועדות לייצור בלעדי של יקב סגל, ניטעו שם לאורך נחל דישון, עמק קדש וליד מושב דובב. ענבים עבור "הסדרות המסורתיות" של היקב מגיעים מכרמים הנטועים באזור לטרון.
סיני אדלר
הרב סיני יצחק הלוי אדלר (תמוז תרפ"ח, 11 ביולי 1928 – י"ט בתמוז ה'תש"פ, 11 ביולי 2020) היה רבה הראשי של אשדוד ומרבני כולל מר"ץ במבשרת ציון.
ביוגרפיה
נולד בפראג, צ'כוסלובקיה לרב דוקטור שמעון אדלר ורייזל בתו של הרב סיני שיפר שהיה רב הקהילה החרדית בקרלסרוהה ומחבר פורה. נלקח לגטו טרזיינשטט במרץ 1943, ובקיץ 1944 הועבר לאושוויץ ומשם למחנות הריכוז מאוטהאוזן וגונסקירכן, ויצא עם שחרור המחנה. הוא הגיע ללונדון ולמד בישיבת "עץ חיים" בעיר, אצל הרב אליהו לופיאן.
בשנת תשכ"ב (1962) התמנה כרב ראשי אשכנזי באשדוד, במקביל לרב הספרדי ישראל אליזרע.
בשנות ה-80, לאחר פטירת אשתו, עזב את רבנותו באשדוד ועבר להתגורר במבשרת ציון, שם החל ללמד בכולל מר"ץ. תחתיו מונה כרב העיר הרב יוסף שיינין.
אחיו הבכור היה מתתיהו אדלר, שהיה שגריר ישראל בשווייץ.
נפטר ב-11 ביולי 2020.
סטיבן גריי (כדורסלן)
סטיבן גריי (באנגלית: Steven Gray; נולד ב-8 באפריל 1989) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בפריסטרי אתונה מליגת העל היוונית.
קריירה
גריי שיחק באוניברסיטת גונזגה. ב-125 משחקים במכללה, גריי העמיד ממוצעים של 11.5 נקודות, 3.5 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק. בעונתו האחרונה, הוא נבחר לחמישיית המחוז ולקבוצת המערב בשנים 2010 ו-2011. הוא זכה עם מכללתו באליפות המחוז בשנים 2009 ו-2011.
ב-12 ביולי 2011, גריי חתם לעונה בונטספילס מהליגה הלטבית.
לאחר ששיחק בוושינגטון ויזארדס במסגרת ליגת הקיץ של ה-NBA, ב-16 בדצמבר 2012 חתם גריי לעונה בקוראל רואן באסקט מהליגה הצרפתית.
ביולי 2013, שיחק גריי באינדיאנה פייסרס בליגת הקיץ. ב-7 באוגוסט 2013, גריי חתם לעונה בתדמון זוק הלבנונית. לאחר ארבעה חודשים שוחרר גריי מהקבוצה וב-7 בדצמבר הוא חתם עד תום העונה בגראבלין דנקירק.
ביולי 2014, שיחק גריי בקליבלנד קאבלירס בליגת הקיץ. מאוחר יותר באותו חודש, גריי חתם בדיז'ון באסקט הצרפתית. באותה עונה נבחר גריי לאולסטאר של הליגה. בתום העונה סיים גריי כקלעי המוביל בליגה כולה עם 16.8 נקודות בממוצע למשחק.
ב-5 בדצמבר 2016, עזב גריי את גראבלין דנקירק וחתם עד תום העונה בלאבריו מהליגה היוונית. ב-5 באוקטובר 2017 גריי חזר לאבריו וחתם לעונה. ב-28 בינואר 2018, הוא עזב את לאבריו וחתם לעונה במועדון הכדורסל זאדאר מהליגה הקרואטית. בקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 19.8 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק.
ב-31 ביולי 2018 חזר גריי ליוון וחתם לעונה בפריסטרי אתונה. ב-17 ביוני 2019, האריך גריי את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת. באותה עונה הוא קלע 12.8 נקודות בממוצע למשחק. ב-17 ביוני 2020, גריי האריך את חוזהו לעונה שלישית ברציפות.
ב-27 באוקטובר 2020, גריי קבע שיא בליגת האלופות, לאחר שהעמיד מדד יעילות של 47. הוא קלע 39 נקודות, כשקלע ב-10 מ-13 לשלוש, בניצחון 88–106 על ריטאס וילנה.
ב-15 בינואר 2021, עזב גריי את פריסטרי כדי לחתום באיגוקאה מהליגה הבוסנית.
ב-19 ביולי 2021, גריי חתם לעונה בהפועל חולון מהליגה הישראלית.
ב-15 לדצמבר 2021 שוחרר גריי מהפועל חולון. וחזר לפריסטרי אתונה.
האוקיינוס האטלנטי
גאוגרפיה
האוקיינוס האטלנטי, כאמור, מכסה כ-20% משטחו של כדור הארץ, והוא שני בגודלו לאוקיינוס השקט. בתוספת הימים המחוברים אליו, האוקיינוס מכסה שטח של כ-106,450,000 קמ"ר. ללא הימים המחוברים אליו, שטחו רק כ-82,362,000 קמ"ר. שטח היבשה שמימיו מנוקזים לאוקיינוס האטלנטי ("אגן הניקוז" שלו, במובן מסוים) גדול פי 4 מהשטח המקביל של האוקיינוס ההודי או אף האוקיינוס השקט.
עומקו הממוצע של האוקיינוס כולל הימים המחוברים אליו הוא 3,332 מ' ובלעדיהם 3,962 מ'. הנקודה העמוקה ביותר נמצאת ליד פוארטו ריקו ועומקה 8,605 מ'. רוחבו של האוקיינוס האטלנטי נע בין 2,848 ק"מ בנקודה הצרה ביותר לבין 5,000 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר.
הבתימטריה של האוקיינוס האטלנטי מתאפיינת ברכס המרכז-אטלנטי שהוא רכס מרכז אוקייני תת-ימי ברובו הנמתח מקו רוחב 87° צפון, כ-333 ק"מ דרומית לקוטב הצפוני, ועד לאי בובה בקו רוחב 54° דרום.
באוקיינוס האטלנטי שתי מערבולות זרמי ים בולטות: מערבולת זרמי הים הצפונית בכיוון השעון, ומערבולת זרמי הים הדרומית נגד כיוון השעון. זרימת המים בחלקו הצפוני של האוקיינוס האטלנטי מושפעת מזרם הגולף-זרם ימי חם שמוצאו במפרץ מקסיקו ואשר המשכו מגיע לחופי מערב אירופה וצפונה. זרם בולט נוסף הוא הזרם הצפון אטלנטי היוצא מזרם הגולף.
האזור שבין ברמודה, פוארטו ריקו והחוף המזרחי של פלורידה קרוי "משולש ברמודה". באזור זה אירעו תאונות רבות של ספינות ושל מטוסים. במשך שנים רבות רווחו הסברים שונים ומשונים לתאונות, שרבים בהם המסתורין ותאוריות קונספירציה. בשנים האחרונות מתרבים המחקרים המדעיים שמסבירים את ה"תעלומות" בטעויות אנוש של טייסים וקברניטי ספינות.
במרכז האוקיינוס האטלנטי הצפוני מצוי ים סרגסו שהוא אזור בעל צורה אליפטית שתחום על ידי זרמי הים המקיפים אותו. הים מתאפיין בעושר גדול של אצות סרגסום ומכאן שמו.
האוקיינוס מחובר לימים ומפרצים רבים, בהם: הים הקאריבי, מפרץ מקסיקו, ים לברדור, מפרץ הדסון, הים התיכון, הים השחור, הים הצפוני, הים הבלטי, וים ודל. מאפיין נוסף של האוקיינוס הוא מספר איים מועט יחסית. בין האיים באוקיינוס: סבאלברד, גרינלנד, איסלנד, בריטניה, אירלנד, פרננדו די נורוניה, האיים האזורים, האיים הקנריים ועוד.
טריטוריות השוכנות לחופי האוקיינוס
{{טורים
אפריקה
}}
אוסטין 12
סך הכול יוצרו 88,000 יחידות
דגמי "אוסטין 12" שיוצרו עד סוף שנות ה-20 של המאה העשרים הוגדרו כסוג של מכונית "Torpedo (automobile)".
דגמי "אוסטין 12" שיוצרו בין השנים 1939- 1947 קרויים "Austin 12 (1939)". סך הכול יוצרו 8,600 יחידות.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1820
הבחירות הכלליות בבריטניה היו הבחירות השישיות לפרלמנט הבריטי לאחר האיחוד עם אירלנד, והתרחשו במשך יותר מחודש, בתאריכים 6 במרץ–14 באפריל 1820. הבחירות נערכו בעקבות מותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת שנפטר בינואר 1820.
סימונוב
סימונוב (ברוסית: Си́монов) הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
אוטו רייניגר
אוטו רייניגר (בגרמנית: Otto Reiniger; 27 בפברואר 1863 – 24 ביולי 1909) היה צייר נוף גרמני בסגנון האימפרסיוניסטי. רוב עבודותיו מציגות את האזור שמסביב לשטוטגרט, והוא זכה לשבחים על תיאוריו של מים זורמים.
ביוגרפיה
הוא החל את לימודיו באקדמיה הממלכתית לאמנויות בשטוטגרט, שם עבד עם יעקב גרינואלד ואלברט קאפיס. בשנת 1883 עבר לאקדמיה לאמנויות יפות במינכן.
הוא התחתן עם מארי שראודולף (1867–1951), בתו של פרופסור קלאודיוס שראודולף. לאחר מכן הוא יצא לנסיעות לימוד באיטליה.
בשנת 1888 חזרו הוא ומארי לשטוטגרט והוא הקים שם סטודיו. הוא מונה לפרופסור בשנת 1900, אך מעולם לא קיבל משימה בהוראה.
בשנת 1904 אירעה הטרגדיה כאשר רוב העבודות שצבר הושמדו בשריפה. שנתיים לאחר מכן, הוא ומארי עברו להתגורר באחוזה ליד ויילימדורף, המהווה כעת, חלק משטוטגרט. בשש השנים האחרונות לחייו הוא היה חבר באיגוד האמנים הגרמנים.
יצירה
אוטו רייניגר נחשב לאחד הנציגים החשובים ביותר של מה שמכונה אימפרסיוניזם שוואבי. הוא אף אופיין כ"צייר הנוף המוביל בקרב האימפרסיוניסטים השוואבים ". הרמן פלויר תפס סגנון אימפרסיוניסטי טיפוסי עם תמונות תחנת הרכבת שלו -העיר המודרנית.
אוטו רייניגר צייר את הנוף סביב שטוטגרט כאידיליה ספוגה באור. וכריסטיאן לנדנברגר, לימד כפרופסור בבית הספר לאקדמיה של שטוטגרט, היו לה מעגל מוטיבים משלה. רייניגר היה גם חבר בזצסיון במינכן.
רייניגר משך את תשומת ליבם של אמנים מבקרים ובעלי גלריות בשלב מוקדם, כולל מקס ליברמן ופול קסירר. אוטו רייניגר חייב את התפשטות עבודתו בקרב הציבור רחב יותר, לא מעט לתמיכתו של הפטרון פרנץ פרייהר פון קניג פקסנפלד. הוא יצר בעיקר ציורים של מולדתו השוואבית, בפרט של נופי נחל ונהר במצבי תאורה שונים.
רייניגר היה ללא עוררין המאסטר לציור מים זורמים. בראשית המאה בישרה עבודתו של רייניגר שינוי, שנגרם ככל הנראה ממפגשו עם תמונות של אימפרסיוניסטים צרפתים, שהוצגו לראשונה בשטוטגרט ב -1901 ולאחר מכן ב -1904 בגלריה הממלכתית.
רחובות בשטוטגרט ובאוסטפילדרן נקראו על שמו.
ניתן לראות את עבודותיו במוזיאון בשטוטגרט ובמוזיאון היימאט בקורנטל-מינצ'ינגן, בין היתר.
בשנת 2009, לרגל מאה שנה למותו, נערכה תערוכה גדולה בשלוס פקסנפלד ליד אאלן.
I Ain't Worried
I Ain't Worried (בעברית: אני לא מודאג) הוא שיר של להקת הפופ רוק האמריקאית ואן ריפאבליק, שיצא לאור ב-13 במאי 2022, באמצעות מוזלי מיוזיק גרופ ואינטרסקופ רקורדס. זה הסינגל השני והאחרון מתוך פסקול הסרט "אהבה בשחקים: מאווריק" מ-2022.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי ראיין טדר, ברנט קטצל וטיילר ספריי. בהפקה השתתפו גם סיימון אוסקרופט וג'ון נתניאל. השיר מכיל גם אלמנטים מלהיטם של פטיר ביורן וג'ון משנת 2006, "Young Folks", וכולל קולות רקע של בנו של טדר, קופלנד. ואן ריפבליק הייתה הלהקה היחידה שהציגה שיר מקורי לסרט. מבחינה מוזיקלית, "I Ain't Worried" הוא שיר פופ רוק ופופ שמשי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה בוים על ידי אייזק רנץ, הידוע בעיקר בבימוי הווידאו קליפים הנלווים לשירים "She's Kinda Hot" של 5 שניות של קיץ ו-"Hey Hey Hey" של קייטי פרי. הווידאו קליפ פורסם ב-13 במאי 2022 לצד הסינגל, והוצג בבתי קולנוע גדולים שונים ברחבי ארצות הברית.
הצלחה מסחרית
השיר נכנס למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי ב-3 ביוני ובמצעד הסינגלים האירי ב-10 ביוני. הוא הפך ללהיט הגדול ביותר של הלהקה בבריטניה מאז "Love Runs Out" משנת 2014. במצעד הבילבורד הוט 100, השיר נכנס למקום ה-76, והגיע בשיאו למקום השישי. הוא הפך ללהיט הרביעי שלהם בעשירייה הפותחת. גם בקנדה הוט 100 הגיע השיר בשיאו למקום השלישי.
אריה שנארי
אריה שנארי (שנידרמן) (1899, דניפרופטרובסק, האימפריה הרוסית (אוקראינה) - 1977) היה פעיל ציוני.
לינצר טורטה
לינצר טורטה (בגרמנית: Linzer Torte) היא עוגה מהמטבח האוסטרי, קרויה על שם העיר לינץ באוסטריה, מוכרת גם כלינזר טורט.
אריה שנארי
תקופת הציונות ברוסיה
בשנת 1915 בהיותו תלמיד תיכון, הוזמן אריה שנארי ביחד עם יתר התלמידים היהודים של העיר לעבודת עזרה ליהודים פליטי מלחמה. עבודה זו קירבה אותו להשקפה ציונית. ב-1916 הצטרף לקבוצת תלמידים ציונים אשר עסקה, בהדרכתו של ישראל בר יהודה (אידלסון), בלימודי היסטוריה וספרות יהודיים. אריה שנארי נבחר לוועד הקבוצה. ב-1917 נתקבל בתור חבר ל"צעירי ציון" (קבוצה שהצטרפה ל"חלוץ") ונבחר לוועד העירוני של המפלגה. אריה התמסר במיוחד לעבודה תרבותית והשתייך לקבוצת פעילים בארגון תעמולה וערבי קריאה והרצאות ספרותיים במועדון המפלגה בעיר ובסביבתה.
לינצר טורטה
לינצר טורטה היא עוגה מתובלת נמוכה, עשויה מבצק בחוש המכיל שקדים או אגוזים טחונים, ומתובלת בציפורן וקינמון, ותבלינים נוספים. העוגה מצופה בריבה חמצמצה כגון ריבת דובדבנים או פירות יער, ומעליה רצועות בצק בצורת שתי וערב.
אריה שנארי
תקופת הציונות ברוסיה
ב-1917, לאחר סיום חוק לימודיו בתיכון נתקבל לפקולטה למשפטים באוניברסיטת אודסה (את לימודיו האוניברסטיים סיים בשנת 1922).
לינצר טורטה
הלינצר טורטה, הקרויה על שם העיר לינץ שעל גדות הדנובה באוסטריה, היא העוגה הוותיקה ביותר המוכרת לאנושות. במשך שנים נחשב מתכון משנת 1696 שהיה מצוי בספרייה העירונית בווינה כמתכון המוקדם ביותר לעוגה, ואולם בשנת 2005 התגלה בארכיוני מנזר אדמונט באוסטריה מתכון מוקדם אף יותר, משנת 1653.
יוהאן קונראד פוגל (1796–1883) הוא שהתחיל בייצורה הסדרתי של העוגה.
אריה שנארי
תקופת הציונות ברוסיה
לפעולה ציונית במחתרת הצטרף באודסה בשנת 1918 ונתמנה על ידי "צעירי ציון" למדריך באחת משכונות העיר ומדי שבוע קרא הרצאות על תולדות הציונות והאידאולוגיה של המפלגה.
ב-1919 ביקר בתור שליח הוועד הגלילי של המפלגה במושבות יהודיות ובערי שדה בפלך פרסונסק, ארגן את סניפי המפלגה והרצה על נושאים ציוניים. בשנה זו נבחר לוועד העירוני של "צעירי-ציון" באודסה, והיה לאחד מדוברי המפלגה בשאלות האידאולוגיה.
בשנת 1921 נתמנה על ידי "צעירי ציון" בתור נציג המפלגה בוועד המרכזי הכלל רוסי של "החלוץ" הבלתי-לגאלי וביחד עם שמואל שניאורסון היה פעיל בארגון "החלוץ", העלייה וענייני התעמולה.
בתור חבר "ועד העזרה ליהודי רוסיה", בראשותו של המשורר שאול טשרניחובסקי, היה פעיל בעבודת עזרה בשנות הרעב (1920 - 1921).
בשנת 1922 בוועידה השלישית הכלל רוסית של "צעירי ציון" בקייב נבחר למרכז הכלל רוסי של המפלגה ולאחר שהסובייטים אסרו את חברי המרכז, ארגן מחדש את מוסדות המפלגה באודסה ונבחר ליו"ר הוועד העירוני.
בשנת 1922 גם נבחר על ידי מליאת המרכז ל"שלישית חירום" אשר קיבלה את סמכויות הוועד המרכזי הכלל רוסי (במקרה של מאסר חברי הוועד) ורכזה בידיה את כל ענייני הנהלת המפלגה בכל רחבי רוסיה. אריה שנארי ביקר בשם המרכז בערים ועיירות רבות באוקראינה וגם במוסקבה ובפטרוגרד. זמן קצר גר במוסקבה וארגן שם את הוועד הגלילי של המפלגה למרחב רוסיה הצפונית.
בשנת 1923 נתגלה על ידי הגה-פה-או הסובייטי בדירת הסתר שלו בקייב והוא נאסר באשמת "פעולה קונטרורבולוציונית (נגד המהפכה) וקשר עם ארצות קפיטליסטיות באירופה", לפי פסק דין אדמיניסטרטיבי (מנהלי- כלומר, ללא משפט) של הממשלה הסובייטית בחרקוב נשלח לשלוש שנות גלות בסיביר. לאחר טלטולים בתשעה בתי-כלא של ערים שונות, הובא לחבל נרים בצפון סיביר. הוא ועוד שני חברי "צעירי-ציון" היו הציונים הראשונים אשר הוגלו על ידי הסובייטים לסיביר.
כעבור שנה, בהתערבות גב' יקָטַרִינַה פֶּשְקוֹבָה (אשתו של הסופר מקסים גורקי), שפעלה למען שחרור אסירים פוליטיים, הוחלף פסק דינם של אריה וחבריו לגירוש מרוסיה.
התקופה בארץ ישראל
אריה היה בין מארגני וראשי קבוצת "העמלנים" אשר עזבה את "הפועל הצעיר", ארגנה את "הסתדרות הציונים העמלנים" וכעבור זמן-מה הצטרפה לתנועת הציונות הרוויזיוניסטית.
עם כניסתו של אריה להצה"ר (ברית הציונים הרוויזיוניסטים) ארגן את הפועלים הרוויזיוניסטים בארץ ונבחר למזכיר הכללי של "גוש העבודה הרוויזיוניסטי", היה בין מניחי היסוד של תנועת העבודה הלאומית. אריה שנארי היה כתב "רזסוויט" הפריזאי במשך כל שנות קיומו של העיתון ומדי שבוע פרסם מאמרים ופיליטונים על תנועת העבודה, מאורעות בארץ ועל התיאטרון הארץ ישראלי.
בשנת 1958 ביחד עם ש. גפשטיין ופרופ' ערי ז'בוטינסקי עסק בעריכת חמשת הספרים האחרונים של "כתבי זאב ז'בוטינסקי" ובשנה זו הצטרף להנהלת "מכון ז'בוטינסקי" ונמנה בין פעילי המכון.
אריה כתב מאמרים רבים שרובם אף תורגמו לגרמנית וליידיש ופורסמו בחוץ-לארץ, אריה גם כתב מאמרים ברוסית.
אריה שנארי נפטר בשנת 1977.
תחנת החלל טיינגונג
טיינגונג (בסינית: 天宮, "ארמון שמימי"), רשמית: תחנת החלל טיינגונג, היא תחנת חלל שנבנית על ידי סין במסלול כדור הארץ הנמוך בין 340 ו-450 ק"מ מעל פני השטח. בהיותה תחנת החלל הראשונה לטווח ארוך של סין, היא מטרת "השלב השלישי" בתוכנית החלל המאוישת של סין. לאחר השלמתה, תחנת החלל טיינגונג תהיה במסה שבין 80–100 טון - כחמישית מהמסה של תחנת החלל הבין-לאומית ובערך בגודלה של תחנת החלל הרוסית מיר. התחנה תכלול טכנולוגיות מתקדמות יותר מתחנות אלו.
בניית התחנה מבוססת על הניסיון שנצבר מקודמותיה, טיינגונג-1 וטיינגונג-2. המודול הראשון, מודול הליבה טיאנחה ("הרמוניה של השמיים"), שוגר ב-29 באפריל 2021 ואחריו משימות מרובות מאוישות ולא מאוישות ושני מודולים נוספים ישוגרו עד 2022. מנהיגי סין מקווים שהמחקר שנערך בתחנה ישפר את יכולתם של החוקרים לערוך ניסויים מדעיים בחלל, מעבר למשך הזמן שמציעות מעבדות החלל הקיימות בסין.
דנג שיאופינג הציע כי השמות שיהיו בשימוש בתוכנית החלל, שנבחרו בעבר כולם מההיסטוריה המהפכנית של סין, יוחלפו בשמות מיסטיים-דתיים. לפיכך, 神箭 הוא שם רכבי השיגור צ'אנגג'נג (神箭, חץ אלוהי) החללית כלי האלוהי (神舟), מעבורת החלל דרקון אלוהי (神龙) ולייזר בעוצמה רבה המכונה "אור אלוהי" (神光) וכן מחשב העל המשמש את מינהל החלל הלאומי מכונה "עוצמה אלוהית" (神威).
ואנג וונבאו, מנהל סוכנות החלל המאוישת הסינית (CMSA), אמר במסיבת עיתונאים בשנת 2011 "בהתחשב בהישגי העבר והעתיד הבהיר, אנו מרגישים שלתוכנית החלל המאוישת צריך להיות סמל חי יותר וכי תחנת החלל העתידית צריכה לשאת שם מהדהד ומעודד. כעת אנו חשים שהציבור צריך להיות מעורב בשמות ובסמלים, שכן פרויקט מרכזי זה ישפר את היוקרה הלאומית ויחזק את תחושת הלכידות והגאווה הלאומית". המפלגה הקומוניסטית הסינית (ולמעשה הממשלה) משתמשת בתוכנית החלל הסינית לחיזוק מעמדה ולקידום פטריוטיות מאז סוף שנות החמישים ותחילת שנות ה-60.
מטרה ומשימה
על פי סוכנות החלל המאוישת הסינית (CMSA), המפעילה את תחנת החלל, מטרתה ומשימתה של תחנת החלל טיינגונג היא פיתוח נוסף של טכנולוגיית מפגשי החלליות; פריצת דרך בטכנולוגיות מפתח כגון פעולות אנושיות קבועות במסלול סביב כדור הארץ, טיסת חלל אוטונומית ארוכת טווח של תחנת החלל, טכנולוגיה תומכת חיים מתחדשת וטכנולוגיית אספקת מטען ודלק אוטונומית; בדיקת רכבי השיגור והמטען מהדור הבא; יישומים מדעיים ומעשיים בקנה מידה גדול במסלול סביב כדור הארץ; פיתוח טכנולוגיה שיכולה לסייע לחקר חלל עמוק בעתיד.
הפעולות יהיו מבוקרות ממרכז בקרת הטיסה בבייג'ינג בסין. כדי להבטיח את ביטחונם של האסטרונאוטים על הסיפון, משגר 2F עם חללית שנג'ואו תמיד נמצא בכוננות למשימת חילוץ חירום.
מבנה
תחנת החלל תהיה תחנת חלל מודולרית מהדור השלישי. תחנות חלל מהדור הראשון, כגון סאליוט, אלמז, וסקיילאב, היו תחנות יחידות בודדות ולא נועדו לאספקה מחדש. תחנות הדור השני סאליוט 6 ו-7 ותחנות טיינגונג 1 ו-2 יועדו לאספקה מחודשת במהלך המשימה. תחנות הדור השלישי, כמו מיר ותחנת החלל הבין-לאומית, הן תחנות חלל מודולריות, המורכבות יחידות ששוגרו בנפרד. שיטות עיצוב מודולריות יכולות לשפר מאוד את האמינות, להפחית עלויות, לקצר את מחזור הפיתוח ולעמוד בדרישות משימות מגוונות.
תצורת היעד הראשונית לסוף 2022 מורכבת משלושה מודולים, שעשויים להתרחב לשישה בעתיד.
הספק חשמלי מסופק על ידי שני מערכי כוח סולאריים ניתנים לניהול בכל מודול, המשתמשים בתאים פוטו-וולטים של גליום ארסניד כדי להפוך את אור השמש לחשמל. אנרגיה מאוחסנת כדי להניע את התחנה כשהיא עוברת לצל כדור הארץ. חלליות אספקה מחדש ימלאו דלק למנועי ההנעה של התחנה לשמירה על התחנות, כדי להתמודד עם ההשפעות של גרירה אטמוספירית. המערכים הסולאריים נועדו לשרת עד 15 שנים.
טיינגונג מצוידת במנגנון העגינה הסיני המשמש את חלליות שנג'ואו ואבות טיפוס קודמים של טיינגונג. מנגנון העגינה הסיני מבוסס על מערכת APAS-89/APAS-95 הרוסית. אף על פי שנאס"א הגדירה את זה כ"שיבוט" של מערכת העגינה הרוסית APAS, היו טענות סותרות לגבי תאימות המערכת הסינית למנגנוני העגינה הנוכחיים והעתידיים בתחנת החלל הבינלאומית, שגם הם מבוססים על APAS. יש לה מעבר העברה מעגלי שקוטרו .  המסה של הגרסה האנדרוגנית היא 310 ק"ג ולגרסה הלא-אנדרוגנית יש מסה של 200 ק"ג.
בתחנת החלל יהיו יותר מ-20 ניסויים עם סביבה סגורה ולחץ. למעלה מאלף ניסויים מאושרים לביצוע בתחנה על ידי סוכנות החלל המאוישת הסינית.
בשנת 2011 תוכננה הרכבת תחנת החלל במהלך 2020 עד 2022. עד 2013 תוכנן שיגור מודול הליבה של תחנת החלל מוקדם יותר, בשנת 2018, ואחריו מודול המעבדה הראשון בשנת 2020, ומודול שני בשנת 2022. בסך הכל מתוכננות 11 שיגורים לכל שלב הבנייה, החל משנת 2021. התמריץ של סין לבנות תחנת חלל משלה הוגבר לאחר שנאס"א סירבה לשתף את סין בתחנת החלל הבינלאומית בשנת 2011, מהלך שספג ביקורת מצד גורמים שונים, מול סין, רוסיה ואירופה. נועד לשמור על גישה שיתופית ורב-צדדית בחלל. שיתוף פעולה בתחום טיסות חלל מאוישות בין סוכנות החלל המאוישת הסינית (CMSA) לבין סוכנות החלל האיטלקית (ASI) נבדק בשנת 2011, השתתפות בפיתוח תחנות חלל מאוישות בסין ושיתוף פעולה עם סין בתחומים כגון טיסת אסטרונאוטים, ומחקר מדעי נדון. הסכם שיתופי פעולה ראשוני עם מינהל החלל הלאומי הסיני וסוכנות החלל האיטלקית נחתם בנובמבר 2011, המכסה תחומי שיתוף פעולה של תחבורה בחלל, תקשורת, תצפית על כדור הארץ ועוד. הניסוי האיטלקי אמור להתבצע על גבי התחנה הסינית. טיינגונג כלולה גם בהסכם שיתוף פעולה מצרפת, שוודיה ורוסיה.
לתחנה יש רשת Wi-Fi לחיבור אלחוטי. כל אסטרונאוט עונד אוזניות ומיקרופון להולכת תקשורת קלה. 120 סוגי מזון שונים, שנבחרו על פי העדפת האסטרונאוטים, מאוחסנים על התחנה. מצרכים הכוללים בשר חזיר מגורר ברוטב שום, עוף גונגבאו, בקר פלפל שחור, כרוב כבוש ומשקאות הכוללים מגוון סוגי תה ומיצים מסופקים מחדש על ידי טיל המטען טיאנג'ואו 2. פירות וירקות טריים נשמרים במצננים. הואנג וייפן, מאמן האסטרונאוטים הראשי במינהל החלל הסיני, הסביר כי רוב האוכל מוכן להיות מוצק, נטול עצמות, קטן. תבלינים כגון רוטב חזיר ורוטב פלפלים סיצ'ואן משמשים כדי לפצות על אובדן הטעם הזמני בעיקר במהלך מיקרו-כבידה. התחנה מצוידת במטבח קטן להכנת מזון ובתנור המיקרוגל הראשון אי פעם בחלל, כך שאסטרונאוטים יוכלו "תמיד לקבל אוכל חם מתי שהם צריכים".
מודול הליבה של התחנה טיאנחה כולל חדרי מגורים לאנשי הצוות, המכיל שלושה חדרי שינה נפרדים, שירותים, מתקני מקלחת וציוד חדר כושר. חדרי הצוות גדולים באופן משמעותי מזה של תחנת החלל הבינלאומית וכוללים מיטה בגודל מזרן טווין, חלון קטן, אוזניות, אוורור ושירותים אחרים. מגרה חשמלי עצבי-שרירי משמש למניעת ניוון שרירים. רמת הרעש באזור העבודה היא 58 דציבלים, בעוד שבאזור השינה הרעש נשמר על 49 דציבלים.
החל מ-17 בספטמבר 2021, הדיירים הראשונים והיחידים בתחנת החלל היו צוות משימת שנג'ואו 12, במשימה שנמשכה 90 יום, 14 שעות ו-8 דקות מרגע הכניסה למודול הליבה של טיאנחה ועד לזמן ההיפרדות מהתחנה.
משימת שנג'ואו 13 נמשכת 180 יום שיהפכו לאחר מכן לשהות נורמה בטיינגונג.
סין בודקת חללית מדור הבא שתחליף בסופו של דבר את שנג'ואו. החללית החדשה נועדה לשאת אסטרונאוטים לתחנת החלל הסינית ולהציע את היכולת לחקר הירח. מתוכנן שחללית הדור הבא תינתן לשימוש חוזר עם מגן חום שנועד להתמודד עם החזרות בטמפרטורה גבוהה יותר דרך האטמוספירה של כדור הארץ. על פי גורמים סיניים, עיצוב הקפסולה החדש גדול משנג'ואו. החללית תוכל לשאת אסטרונאוטים לירח ותוכל להכיל שישה עד שבעה אנשי צוות בו זמנית, שלושה אסטרונאוטים יותר מהשנג'ואו. בחללית החדשה יהיה חלק מטען המאפשר לאסטרונאוטים להחזיר מטען לכדור הארץ.
סוף המשימה
טיינגונג מיועדת לשימוש למשך 10 שנים וניתן להאריך את שהותה בחלל ל-15 שנים ותכיל שלושה טייסי חלל. חלליות מאוישות סיניות משתמשות בכוויות מסלול כדי להאט את מהירותן, וכתוצאה מכך הן נכנסות מחדש לאטמוספירה של כדור הארץ. לרכבים הנושאים צוות יש מגן חום שמונע הרס של הרכב הנגרם כתוצאה מחימום אווירודינמי במגע עם האטמוספירה של כדור הארץ. לתחנה עצמה אין מגן חום; עם זאת, חלקים קטנים מתחנות החלל יכולים להגיע אל פני כדור הארץ, כך שאזורים לא מיושבים ימוקדו לתמרוני מסלול.
סמיונוב
סמיונוב (ברוסית: Семёнов) הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
Love to Go
Love to Go הוא סינגל של התקליטן הבלגי, Lost Frequencies, שלישיית המוזיקה האלקטרונית ההולנדית, זונדרלינג, והזמר-יוצר הבריטי-זימבבואי, קלווין ג'ונס. השיר יצא, על ידי Found Frequencies וארמנדה מיוזיק, ב-17 באפריל 2020. השיר נמצא במיני-אלבומו השני של Lost Frequencies, Cup of Beats.
נכון לינואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-92 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-13 מיליון פעמים ביוטיוב.
בניין פלאסקו
בניין פלאסקו (בפרסית: ساختمان پلاسکو) היה גורד שחקים בן 17 קומות שנבנה בשנת 1960 בעיר טהראן, בירת איראן. הבניין קרס ב-19 בינואר 2017 בגלל שרפה. שיקומו הושלם ב-2021.
היסטוריה
בנייתו של בניין פלאסקו נסתיימה בשנת 1962, במהלך עשור של צמיחה כלכלית באיראן, על ידי איש העסקים חביב אלקאניאן, ונקרא על שם חברת הפלסטיק שלו. בעת בנייתו היה זה הבניין הגבוה ביותר באיראן.
בזמן השרפה, שימש בניין פלאסקו כבניין מגורים ומסחר, והיו בו מרכז קניות גדול, מסעדה וחנויות שונות.
קריסת הבניין
ב-19 בינואר 2017, פרצה שרפה בקומתו התשיעית של הבניין, בו היו באותו זמן עובדים ותיירים. עשרות עובדי כוחות הכיבוי וההצלה מיהרו להגיע אל הבניין ובמשך שעות נאבקו באש, עד שהקיר הצפוני של הבניין התמוטט ולאחריו קרס כל המבנה. כעשרים כבאים נהרגו, ועוד כשבעים אזרחים נפצעו במהלך הקריסה. לבניינים סמוכים נגרם נזק מינימלי.
מצוקי מאדר
מצוקי מאדר (באנגלית: Madder Cliffs; מילולית: "המצוקים הוורודים") הם מצוקים, המהווים את הצד הצפוני של פתחו של מפרץ סוספירוס, בקצהו המערבי של האי ז'ואנוויל בקבוצת איי ז'ואנוויל, שבקצה הצפון-מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המצוק התלול מתרומם בסמוך לחוף הים לגובה של 305 מטרים מעל פני הים.
מיפוי המצוקים
המצוקים נסקרו ומופו לראשונה על ידי משלחת מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1953 – 1954; המשלחת יצאה ממפרץ התקווה.
מקור השם
שמם של המצוקים ניתן להם בשנת 1956 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם הוא תיאורי - הוא מתאר את הצבע הורוד של הסלעים. באנגלית "מאדר" הוא גוון של ורוד.
אזור ציפורים בעל חשיבות
בשנת 2015 שטח אדמה של 607 דונמים ובו המצוקים הוגדר כאזור ציפורים בעל חשיבות על ידי ארגון BirdLife International, בשל מושבת הרבייה הגדולה, של כ-22,000 זוגות של פינגוויני אדלי המקננים לרגלי המצוק. כמו כן לרגלי המצוק מקננים פינגווינים לבני-אוזן ובמצוק מקננים שחפי הקלפ וכיאוניסים לבנים.
לקריאה נוספת
• National Imagery and Mapping Agency 2020, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 123
בצרי
בצרי הוא שם משפחה.
רוזי הנטינגטון-וייטלי
ביוגרפיה
הנטינגטון-וייטלי נולדה בפלימות', אנגליה, שבממלכה המאוחדת להוריה פיונה (לבית ג'קסון) מאמנת כושר, ולצ'ארלס, שמאי. סביה היו ממשפחות נוצריות ממוצא אנגלי. אולם סבתה של אמהּ, אניד כהן, הייתה ממשפחה של יהודים-פולנים שנמלטו בשנות ה-70 של המאה ה-19 מתנאי החיים הקשים והפוגרומים בפולין אל בריטניה. סבתה מצד אביה, גיליאן, גם היא הייתה ממשפחה יהודית מסאסקס. אבי סבה היה הברון הרברט הנטינגטון-וייטלי, פוליטיקאי אנגלי.
כדוגמנית
עבודת הדוגמנות הראשונה שלה הייתה בגיל 16 עבור חברת האופנה לוי'ס. בשנת 2004 הצטלמה עבור אברקרומבי אנד פיץ'. פרסומה העיקרי בעולם האופנה בא לאחר שייצגה בשנת 2008 את עונת הסתיו/חורף של חברת ברברי.
הנטינגטון-וייטלי הופיעה כנערת שער בשורה של מגזינים מובילים, בהם "ווג" הבריטי (מרץ 2011), "FHM", "GQ" ו-"Elle". במאי 2011 נבחרה על ידי מגזין "Maxim" לאישה הסקסית בעולם.
ביולי 2011 נבחרה להציג את הבושם החדש של ברברי בודי, לצד השחקן סם ריילי.
כשחקנית
ביוני 2010 ליהק אותה הבמאי האמריקאי-יהודי מייקל ביי לשובר הקופות השני הכי המצליח ב-2011 "רובוטריקים 3: אפלת הירח" (במקום מייגן פוקס), לאחר ששניהם שיתפו פעולה בעבר, ב-2006 בפרסומת בשם "אלף פנטזיות" עבור ויקטוריה'ס סיקרט. בסרט זה הופיעה בתפקיד קארלי ספנסר חברתו החדשה של סם ויטוויקי אותו מגלם שיה לה-באף.
בשנת 2015 השתתפה בסרט הפעולה הפוסט-אפוקליפטי "מקס הזועם: כביש הזעם" בכיכובה של שרליז ת'רון.
חיים אישיים
החל מאפריל 2010 הנטינגטון-וייטלי במערכת יחסים עם השחקן הבריטי ג'ייסון סטיית'האם. ביוני 2017 נולד לזוג בן. בפברואר 2022 נולדה לבני הזוג בת.
זלמן שובל
זלמן שובל (נולד ב-28 באפריל 1930) הוא דיפלומט, פוליטיקאי, איש עסקים ובנקאי ישראלי, חבר הכנסת לשעבר מטעם רפ"י - הרשימה הממלכתית ואחר-כך הליכוד, סגן-אלוף במילואים ושגריר ישראל בארצות הברית בשנים 1990–1993, ו-1998–2000. ביוני 2022 העריך העיתון הכלכלי "TheMarker" את הונו בכ-115 מיליון דולר, ברשימת 500 עשירי ישראל שפרסם.
ביוגרפיה
שובל (במקור פינקלשטיין) נולד בדנציג (אז ישות מדינית ומשפטית נפרדת בחסות חבר הלאומים; כיום גדנסק, בפולין) במשפחה של יהודים יוצאי מזרח אירופה. אביו היה איש עסקים יליד לטביה, שביקר בארץ ישראל בשנת 1934. בשנת 1938 עלה שובל לארץ ישראל עם הוריו ואחותו אדית. למד תחילה בגימנסיה בן-יהודה ואחר-כך בבית הספר התיכוני למסחר (גימנסיה ”גאולה”) בתל אביב. הוא בוגר אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ומוסמך אוניברסיטת ז'נבה במדע המדינה וביחסים בין-לאומיים. כתב עבודת דוקטורט על "פתרונות שונים לנושא השטחים".
שובל שירת בצה"ל כקצין מודיעין וכיהן כעוזר ראש ענף מחקר באמ"ן. לקראת מבצע קדש גויס למילואים וצורף לחוליית הקישור עם צבאות צרפת ובריטניה. בשנים הבאות המשיך לשרת במילואים בתפקידים מיוחדים באגף המודיעין וכסגן-אלוף ביחידת דובר צה"ל. השתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה. והתנדב ליחידת דובר צה"ל במבצע "עופרת יצוקה".
קריירה פוליטית וציבורית
פעילותו המדינית החלה כצוער במשרד החוץ בשנים 1955–1957.
בשנים 1970–1981 כיהן כחבר הכנסת, שאליה נכנס במסגרת הרשימה הממלכתית אחרי התפטרות דוד בן-גוריון. אחרי הפילוג ברשימה הממלכתית, בשנת 1973, היה (עם יגאל הורביץ) בין מקימי הרשימה המשותפת של הליכוד ונבחר מטעמה גם לכנסת התשיעית ב-1977. בהמשך פרש מהליכוד ויזם את הקמת מפלגת תל"ם בראשות משה דיין, שובץ במקום הרביעי ברשימה לכנסת ה-10 ולא נבחר. לקראת הבחירות לכנסת ה-11 שובץ במקום השני ברשימת מפלגת אומץ לכנסת, אך הרשימה זכתה רק במנדט אחד ושובל נותר שוב מחוץ לכנסת. לאחר הצטרפות "אומץ" לליכוד הוא כיהן מחדש בכנסת ה-12 בשנים 1988–1990 מטעם הליכוד. בתקופת כהונתו בכנסת היה חבר בוועדת החוץ והביטחון, ועדת הכלכלה ובוועדת הכספים.
בשנים 1978–1980, במקביל לעיסוקיו כחבר הכנסת, היה ממונה על ההסברה המדינית במשרד החוץ במינוי מיוחד (המקביל לסגן שר) של שר החוץ דיין, עד להתפטרות דיין מהממשלה.
בשנת 1990 התפטר מהכנסת ומונה לשגריר ישראל בארצות הברית וכיהן בתפקידו עד 1993. כיהן שם בשנית כשגריר בשנים 1998–2000. הוא שירת בוושינגטון בזמן כהונתם של ארבעה ראשי ממשלה וארבע ממשלות.
בשנת 1997 נבחר ליו"ר תנועת הליכוד העולמי, ומטעם המפלגה שימש יו"ר מחלקת קשרי החוץ ויועץ למדיניות חוץ לראשי הממשלה נתניהו ושרון. בשנים 2003–2008 שימש כנשיא לשכת המסחר ישראל-אמריקה. שמש כחבר בפורום האסטרטגי של המכון לאסטרטגיה ציונית.
התמודד בבחירות המקדימות בליכוד על מקום ברשימת המפלגה לבחירות לכנסת השמונה עשרה, והוצב במקום ה-49 ברשימה לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצב ברשימת הליכוד במקום ה-117 הסמלי.
פעילות ציבורית נוספת:
פרשת הסיוע של בנק לאומי להימנעות ממס בארצות הברית
פרשת הסדר בנק לאומי עם רשויות המס האמריקאיות היא הסדר משנת 2014 בין בנק לאומי לישראל ובין משרד המשפטים של ארצות הברית והרשות לשירותים פיננסים של מדינת ניו יורק, לפיו ישלם הבנק 400 מיליון דולר עבור סגירת חקירה של חשדות שסייע ללקוחותיו האמריקאים להתחמק מתשלומי מיסים בארצות הברית. בנוסף שילם הבנק 1.6 מיליון דולר לוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC).
רקע
הרשויות האמריקאיות ובכלל זה מחלקת המשפטים של ארצות הברית, רשות המס (IRS), הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית) והרשות לשירותים פיננסיים של מדינת ניו יורק (DFS) מנהלות חקירות כנגד 14 בנקים זרים הפועלים בשווייץ, בחשד כי סייעו ללקוחות - נישומי מס בארצות הברית, להפר את הדין האמריקאי לרבות בנושאי מיסוי וניירות ערך. בין בנקים אלו נמצאת גם קבוצת בנק לאומי, כמו גם שלוחות של שני בנקים ישראלים נוספים שפועלים בשווייץ, בנק הפועלים ובנק מזרחי טפחות.
זלמן שובל
קריירה עסקית
בשנות ה-80 שימש שובל גם כיושב ראש "יצוא-חברה להשקעות", חברת החזקות ציבורית הנסחרת ב, שבנוסף לבנק ירושלים החזיקה גם בחברות: "רדימיקס", "תעשיית אבן וסיד", חברת "וולפסון קלור מאיר", "כלבו שלום", "מגדל שלום מאיר" ועוד. לאחר שמונה לשגריר ישראל בארצות הברית בסוף 1990, פרש מתפקיד היושב ראש, אך חזר לתפקיד בהמשך. לאחר מותו של משה מאיר בשנת 1993, עבר בנק ירושלים ו"יצוא-חברה להשקעות" לשליטת זלמן וכנה שובל. אחותה של כנה שובל, רינה מאיר, קיבלה את הבעלות בחברות "וולפסון קלור מאיר", "כלבו שלום" ו"מגדל שלום מאיר".