cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניר ברקת
חבר מועצה
בינואר 2003 פרש מכל תפקידיו ועיסוקיו העסקיים והחל במסע בחירות לראשות עיריית ירושלים בראש סיעת "ירושלים תצליח". בבחירות לראשות העירייה התמודד ברקת מול אורי לופוליאנסקי וזכה ב-43 אחוזי תמיכה, אך כשל במטרתו הראשית – לזכות בראשות העירייה. סיעתו הפכה לשנייה בגודלה במועצת העיר עם שישה מנדטים, אחרי "יהדות התורה", שזכתה בתשעה מנדטים. לאחר הבחירות שימש כחבר מועצה וכיו"ר האופוזיציה, כיהן כחבר בוועדת החינוך העירונית, בוועדת הכספים ובוועדה המחוזית לתכנון ובנייה. היה מעורה ומעורב במספר רב של פעילויות ויוזמות חדשות בעיר בתחומי הכלכלה, החינוך, סטודנטים וצעירים ותכנון עירוני. בנובמבר 2006 פרשו שלושה חברים, המהווים מחצית מסיעתו של ברקת, ויצרו סיעה חדשה בעירייה, תוך ביקורת על התנהלותו בה.
בעודו חבר מועצה, הקים את עמותת "סטארט אפ ירושלים", שפעלה לעידוד יצירת מקומות תעסוקה וצמיחה בעיר בתחומים בהם לירושלים יתרון תחרותי. כמו כן היה בין המקימים של עמותת "רוח חדשה", ארגון אשר רואה בסטודנטים וצעירים משאב מרכזי לצמיחה עתידית של ירושלים, ופועל לחברם לעיר. מאז, מכהן ברקת כנשיא-כבוד של העמותה. הוא כיהן גם כחבר הוועד המנהל של הרשות לפיתוח ירושלים, של מט"י (מרכז טיפוח יזמות) ירושלים ושל ארגון הגג של המגזר ההתנדבותי. כמו כן מונה לוועדה לבחינת סל שירותים ברשויות המקומיות של משרד הפנים ולחבר ומ"מ יו"ר הוועדה הלאומית לטכנולוגיית המידע.
בבחירות לכנסת ה-17 היה ברקת ראש מטה מפלגת "קדימה" במחוז ירושלים.
ראש עיריית ירושלים
בבחירות המוניציפליות בנובמבר 2008 נבחר ברקת לראש עיריית ירושלים, לאחר שזכה ב-52 אחוזים מהקולות, מול 43 אחוזים של המתחרה העיקרי, מאיר פרוש. סיעתו של ברקת, "ירושלים תצליח", זכתה ב-6 מנדטים ונשארה הסיעה השנייה בגודלה במועצת העיר אחרי "יהדות התורה" עם 8 מנדטים. לבקשתו של ברקת, משכורתו כראש העירייה הייתה שקל אחד לשנה.
ערב הבחירות לכנסת ה-19 הודיע על תמיכתו בראש הממשלה בנימין נתניהו.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 2013 נבחר לתקופת כהונה שנייה בראשות עיריית ירושלים, לאחר שזכה ב־51.91% מהקולות, לעומת משה ליאון שזכה ב־44.58% מהקולות. סיעתו נחלשה ל-4 מנדטים והייתה לשלישית בגודלה. בספטמבר 2014 פרסם מבקר המדינה, יוסף שפירא, כי סיעתו של ברקת, "ירושלים תצליח", סיימה את מערכת הבחירות לראשות העירייה בגירעון של 10 מיליון ש"ח. בעקבות כך, ברקת נקנס בכ-407 אלף ש"ח.
ב-22 בפברואר 2015 דקר מחבל פלסטיני בן 18 צעיר חרדי בכיכר צה"ל בירושלים. ברקת ומאבטחו האישי השתלטו על המחבל.
בדצמבר 2015 התפקד ברקת ל"ליכוד" והודיע כי אין בכוונתו להתמודד נגד בנימין נתניהו על ראשות "הליכוד".
ברקת ביקר את נתניהו על מינויו של השר זאב אלקין לשר לענייני ירושלים וטען כי זהו בזבוז כספים וכן הפרת ההבטחה של נתניהו שהתיק יישאר אצלו.
ביולי 2017 הגיע ברקת להסכם עם "דגל התורה" בנוגע לאופי של שכונות מעורבות של חרדים וחילונים בירושלים.
במרץ 2018 הודיע כי לא יתמודד לקדנציה שלישית כראש העירייה, וכי יתמודד על מקום ברשימת "הליכוד" לכנסת ה-21. ב-4 בדצמבר 2018 סיים את תפקידו כראש העירייה.
חבר כנסת
בפברואר 2019 התמודד בפריימריז של "הליכוד" ונבחר למקום התשיעי ברשימת המפלגה לכנסת ה-21, במסגרת תפקידו כח"כ ביקש לוותר על שכרו ולהשתכר שקל אחד בשנה בלבד, אך בקשתו נדחתה על ידי חשב הכנסת.
באוקטובר 2019 פרסם ברקת ספר אוטוביוגרפי בשם "רץ למרחקים ארוכים" בהוצאת "ידיעות ספרים".
ברקת נבחר גם לכנסת ה-22 ולכנסת ה-23. במהלך מערכת הבחירות הודיע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, שברקת יהיה שר האוצר בממשלה שתקום לאחר הבחירות, אולם בסופו של דבר התפקיד ניתן לישראל כ"ץ. ברקת העדיף שלא לקבל תפקיד שר שסבר כי הוא מיותר.
בנובמבר 2021 פייק ריפורטר חשפו כי רשת פרופילים מזויפת בפייסבוק קידמה את ברקת. לאחר הפרסום דווח כי הרשת הצטמקה דרמטית.
בבחירות המקדימות של הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, התמודד ונבחר למקום השמיני ברשימה ונכנס לכנסת.
שר הכלכלה
עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע מונה ברקת לתפקיד שר הכלכלה.
חיים אישיים
ברקת נשוי לבברלי, אמנית ילידת דרום אפריקה. השניים הורים לשלוש בנות ומתגוררים בשכונת בית הכרם בירושלים.
לברקת שני אחים: ערן ואלי. אלי וניר (יחד עם יובל רכבי) הם בעלי חברת "BRM" ומחזיקים כ-28% ממניות בית ההשקעות "מיטב דש". אחיו, אלי, נשוי לאלונה ברקת.
עמדותיו המדיניות
בשנת 2008, עת כיהן כיו"ר האופוזיציה בעיריית ירושלים, הצטרף לסיור עם פעילי ימין המזוהים עם ההתיישבות היהודית בירושלים, בהם דוד בארי, יו"ר עמותת אלע"ד, ואריה קינג, יו"ר הקרן לאדמות ישראל. הסיור היה בשטחי "שער המזרח", אזור שפעילי הימין דרשו שתבנה בו שכונה שתחבר את הגבעה הצרפתית לשטחי E-1 שממזרח לירושלים. בחלוף כשישה חודשים (תחילת 2009), כאשר היה ראש העירייה, החל לקדם תוכנית להקמת מטמנת עפר ופסולת בניין, באותו מקום שבו הצהיר חודשים ספורים לפני כן שבכוונתו להקים בשער המזרח שכונה לסטודנטים. הוא טען שחיים רמון מנהל מגעים לחלוקת העיר והתנגד לכך בתוקף.
בשנת 2012 החל לקדם בניית 300 יחידות דיור בשכונה היהודית קדמת ציון דרומית מזרחית לעיר העתיקה.
בשנת 2014 ברקת קידם את תוכנית ערב א-סוואחרה, שכללה בנייתן של כ-7,000 יחידות דיור לתושבי ג'בל מוכבר וערב א-סוואחרה. את התוכנית קידם האדריכל סינן עבד אל-קאדר, אדריכל ידוע, שבעברו (בין 2004–2007) השתתף בתכנון שכונת ערב א-סוואחרה יחד עם עמותת המתכננים "במקום". על רקע מהלכיו של ברקת לקידום תוכנית מתאר זו, עתרו לבית המשפט מספר גורמי ימין ובכללם עמותת עטרת כהנים ואריה קינג, חבר הקואליציה של ברקת.
במהלך היותו חבר כנסת, פרסם את "תוכנית העתיד ליהודה ושומרון" הכוללת הגדלת מספר התושבים היהודים (מתנחלים) ביהודה ושומרון ל-2 מיליון, הקמת 23 אזורי תעשייה ופיתוח התיירות דרך שביל סיפורי התנ"ך.
שארל פגי
שארל פגי (בצרפתית: Charles Péguy; 7 בינואר 1873 – 5 בספטמבר 1914), משורר ומסאי צרפתי.
קורות חייו
שארל פגי נולד למשפחת פועלים בעיר אורליאן שבצרפת. אמו עסקה בהתקנת מושבי קש לכיסאות ואביו, שהיה נגר, מת כתוצאה מסרטן הקיבה כאשר שארל היה בן מספר חודשים בלבד, והוא גדל אצל אמו ואצל סבתו. ב-1885 נכנס לבית ספר תיכון באורליאן וקיבל מלגה שאפשרה לו להמשיך בלימודיו. הוא השתתף בלימודי הדת הקתולית שאורגנו על ידי הקתדרלה של אורליאן.
אחרי שקיבל תעודת בגרות ב-1891, שירת בחיל הרגלים הצרפתי עד 1893. ב-1894 התקבל לאקול נורמל סופרייר בפריז, שם היה תלמידם של רומן רולן ושל אנרי ברגסון. הוא נתפס לסוציאליזם וב-1897 פרסם את מאמרו הראשון בכתב עת סוציאליסטי. ב-1898 ייסד ספרייה בקרבת הסורבון בפריז, שהפכה למקום מפגש של אלה שדרשו את זיכויו בדין של אלפרד דרייפוס.
ב-1900, משלא הצליח לקבל הסמכה כפרופסור לפילוסופיה, וספרייתו עמדה בפני סגירה, נפרד מחבריו הסוציאליסטים ובהם לאון בלום, וייסד כתב עת בשם "מחברות החמישה עשר" כדי לפרסם את יצירותיו ואת אלה של מחברים חדשים. רומן רולן, זוליין בנדה, ז'ורז' סורל, דניאל הלוי ואנדרה סוארה היו בין התורמים לכתב עת זה, שהתקיים עד מותו של שארל פגי ב-1914.
הוא היה מתומכיו של המנהיג הסוציאליסטי ז'אן ז'ורס עד 1907, כאשר חזר בתשובה לאמונה הקתולית, והחל להאשים את ז'אן ז'ורס בבגידה בצרפת ובסוציאליזם. ב-1908 כתב לידידו ז'וזף לוט: "מצאתי את האמונה... אני קתולי." ב-16 בינואר 1910 פרסם את המחזה "מסתורי הצדקה של ז'אן ד'ארק", שבו ביטא את חזרתו בתשובה. למרות זאת, לא היה רצוי בחוגי הכנסייה הקתולית בגלל שהעז לתקוף את סמכותה. ב-1912 וב-1913 עלה לרגל לקתדרלת שארטר, אך מעולם לא עבר קונפירמציה.
הוא התנתק מן השמאל הפוליטי, תקף את הסוציאליזם על עמדותיו נגד הדת ובזכות הפציפיזם והצטרף אל המחנה הלאומי שהשתוקק לצאת למלחמה נגד גרמניה כדי להשיב לצרפת את הטריטוריה שאיבדה במלחמת צרפת–פרוסיה.
יצירתו של שארל פגי עוסקת בערכיו היסודיים של האדם כמו אלה של העבודה האדמה והמשפחה. אלה הם ערכים המועדפים על הפטריוטים. מחזהו "שער הכניסה המסתורי של המידה הטובה השנייה" (1912), שנכתב בסגנון פואמה, הודפס יותר מ-60 פעם, והיה אהוב ביותר על הגנרל שארל דה גול.
במסה "הכסף" (1913) שארל פגי מותח ביקורת על המודרניזם ועל הקִדמה, בהצביעו על אפסיותו של האדם המתיימר לרשת את אלוהים, ועל השפל המוסרי שאין בכוחו של האדם המודרני להימלט ממנו. בכתב העת "מחברות החמישה עשר" כתב: "האדם המודרני נמצא במצב של מבוכה מבחינה מצפונית. לצערנו עלינו לומר כי העולם המודרני נמצא בכל רע."
כאשר שירת כקצין מילואים בספטמבר 1914, ערב הקרב הראשון על המארן, שארל פגי נהרג מכדור שנורה בראשו, בעת שהפציר בחייליו לא לאפשר לגרמנים להשתלט על אף שעל של אדמת צרפת.
סטודיו למשחק ניסן נתיב
סטודיו למשחק ניסן נתיב הוא בית ספר למשחק ולאמנויות התיאטרון. מסלול הלימודים בסטודיו כולל שלוש שנות לימודי משחק, תנועה, עבודת פיתוח קול ומוזיקה, בנוסף לסדנאות ולמכינות. הצגות הסטודיו השתתפו בפסטיבלים ובתחרויות בינלאומיות.
במסגרת הסטודיו הופקה בשנת 2008 ההצגה "הצגה יומית".
היסטוריה
את הסטודיו ייסד ניסן נתיב במרתף נטוש ברח' ריינס 47 בתל אביב בשנת 1963. לאחר חודשים אחדים עבר המוסד למבנהו של בית הספר תל נורדאו שבמרכז תל אביב, שם שכן עד שנת 1974. לאחר מכן עבר לרח' בצלאל יפה פינת אחד העם, ומשם לרחוב הרצל 158 בתל אביב (בית מרס). ב-15 בדצמבר 2015 עבר הסטודיו למשכנו הקבוע שהוקם במיוחד עבורו וממוקם ברחוב נועם 5 ביפו. בשנת 1987 הוקם סניף נוסף לסטודיו בבית אלישבע בשכונת המושבה היוונית שבירושלים.
בספטמבר 2022 עבר הסניף למשכן הקבע שלו סמוך לבית העם ברחוב בצלאל. הסטודיו למשחק הוא כיום חלק אינטגרלי מ'קמפוס ירושלים לאמנויות החדש' שהקימה עיריית ירושלים במטרה לעודד שיתופי פעולה בין המוסדות הפועלים בו והפיכתו למרכז ארצי ללימודי אמנויות הבמה והקולנוע. הקמפוס כולל גם את בית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה, בית הספר לתיאטרון חזותי והמרכז למוזיקה מן המזרח.
Framework for Integrated Test
Framework for Integrated Test (בקיצור FIT), כלי פתוח וחופשי לבדיקות קבלה ממוכנות של תוכנה. הכלי פותח על ידי וורד קנינגהם בשנת 2002, וגרסתו הראשונה הייתה לשפת התכנות Java. הכלי הורחב בהמשך לשפות תכנות רבות נוספות, ונמצא בשימוש רב בפרויקטים לפיתוח תוכנה המתנהלים במתודולוגית פיתוח זריזה. FIT משמש גם ככלי ההנחיה העיקרי עבור פיתוח מונחה-בדיקות.
באמצעות FIT, המשתמש בכלי מספק דוגמאות המתארות כיצד התוכנה נדרשת לעבוד. הדוגמאות מקושרות לתוכנה המפותחת באמצעות "Fixtures" - תוכניות קטנות שתפקידן להוציא לפועל את הבדיקה בתוך התוכנה עצמה. בזמן הבדיקה, התנהגות התוכנה מושווית באופן ממוכן כנגד הדוגמאות, והכלי נותן חיווי גרפי על התוצאה - ירוק (הצלחה) או אדום (כישלון). הדוגמאות עצמן נגזרות מתרחישי השימוש של המערכת ונכתבות כמספר טבלאות פשוטות. הטבלאות נשמרות בפורמט HTML ומשמשות כקלט ל-FIT בזמן הבדיקה.
השימוש ב-FIT הוא חלק ממגמה בענף הנדסת התוכנה להגברת דיוק מפרטי התוכנה על ידי שימוש בשיטות פורמליות ופורמליות-למחצה. בהשוואה לשיטות אחרות, רף הכניסה לשימוש ב-FIT הוא נמוך יחסית, והתשואה גבוהה.
דיר איוב
דיר איוב היה כפר ערבי בסמוך לשער הגיא, שנחרב במהלך מלחמת העצמאות. חורבותיו נמצאות היום בשטחה של פארק קנדה.
היסטוריה
במפקד אוכלוסין עות'מאני משנת 1596 נמנו בכפר 17 בתים עם 94 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל נמנו בכפר 215 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 229 תושבים, ב-66 בתים, כולם מוסלמים. הכפר היה בנפת רמלה. בתחילת 1931 סבל הכפר ממגפת טיפוס וכ-50 מתושביו אושפזו בבתי חולים. בדו"ח מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט לשנת 1931 נמנה דיר איוב בין הכפרים שהתקינו או תיקנו מערכת הספקת מים. ביוני 1936 בצעו השלטונות הבריטים חיפוש בכפר לאחר חבלה במערכת אספקת המים לירושלים.
בפקודה של מטה הפלמ"ח מדצמבר 1947 נמנה דיר איוב בין הכפרים שבהם יש בסיסי אויב בדרך לירושלים.
ב-21 בדצמבר 1947 פוצצה ההגנה שלושה בתים בכפר כפעולת תגמול על רצח יונה רסין בכביש ירושלים-יפו. ב-7 בפברואר 1948 פוצץ הצבא הבריטי שני בתים בכפר. בדיווח על כיבוש סאריס ב-16 באפריל 1948 נאמר: במהלך מבצע מכבי, ב-15 במאי 1948, תפסו חיילי חטיבת הראל את דיר איוב, לאחר שהאזור פונה על ידי הבריטים וצבא ההצלה, אך הם נטשו את הכפר למחרת. תוצאות הקרב תוארו: . בהארץ דווח בתחילת יוני 1948 שהתושבים עזבו בעקבות כיבוש הכפר ב-13 במאי 1948.
במבצע בן נון ב', ב-30–31 במאי 1948 כבשה פלוגה מגדוד 72 את דיר איוב ללא התנגדות. אך ברכס השולט על הכפר התבצר כוח של הלגיון הערבי, שהמטיר אש על הכוח. הפלוגה התוקפת הורכבה ברובה מעולים חדשים חסרי ניסיון קרבי. הם הופתעו ממכת האש הראשונה של האויב, ספגו אבדות כבדות, ופתחו בנסיגה בלתי מסודרת. רק אומץ לבם של מפקדי הפלוגה, שנשארו כדי לחפות על נסיגת החיילים, אפשר למרבית הכוח להיחלץ ולסגת חזרה לאזור שער הגיא, לאחר שספג 11 הרוגים.
בתום קרבות עשרת הימים נותר דיר איוב בידי הלגיון כחלק ממובלעת לטרון. באמצע אוגוסט 1948, דיווחו הערבים על ניסיון של צה"ל לכבוש את דיר איוב, שכשל.
באוגוסט 1948 דווח שישראל התירה לתושבי דיר איוב לקצור את שדותיהם. ביוני 1949 ניסו אנשי הכפר לחזור לאדמותיהם אך הונסו על ידי חיילי צה"ל. ישראל התנתה את חזרת התושבים לכפר בהעברת הכפר לריבונות ישראלית. ירדן לא הסכימה לתנאי זה והכפר נותר שומם. בהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות נותר הכפר בשטח המפורז של מובלעת לטרון. ב-2 בנובמבר 1950 נורו ליד דיר איוב שלושה ילדים תושבי הכפר יאלו, שניים מהם למוות, בידי חיילי צה"ל. האירוע הכה גלים בירדן ובבריטניה, וירדן עשתה בו שימוש במטרה לגרום לשינוי באופן התנהלותה של ישראל במסתננים, אולם שינוי כזה לא התחולל.
גזניה
גזניה (שם מדעי: Gazania) הוא צמח בעל פרחים רב-שנתי ממשפחת המורכבים המצוי באופן טבעי בדרום אפריקה. לצמח פריחה צבעונית והוא משמש צמח נוי.
מורפולוגיה
הפרח צבעוני וקישוטי בעל עלים מרוכזים. עליו צרים ונראים כאזמל. העלים הופכים לצרים יותר ביחס לבסיסם ככל שמתקרבים לפטוטרת. הקרקפות בקוטר 5–8 ס"מ והן בודדות ונישאות מעל עוקץ. צבע הפרחים הוא לבן, צהוב, כתום או אדום. צבעם של הפרחים הלשוניים הוא כתום, עם כתום שחור ונקודה לבנה במרכזו.
תפוצה בארץ ישראל
בארץ ישראל נפוצים בגידול שני מינים וזנים רבים, השונים בצבע ובגוון העלים.
רחוב מלאיה ניקיטסקאיה
רחוב מלאיה ניקיטסקאיה (בשנים 1948-1993 — רחוב קצ'אלוב) הוא רחוב במחוז המשנה פרסננסקי שבמחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי במוסקבה, רוסיה. הרחוב משתרע מכיכר שערי ניקיטסקיה עד לרחובות סאדובאיה-קודרין, והוא מקביל לרחוב בולשאיה ניקיטסקאיה. מספור הבתים מתחיל משערי ניקיטסקיה.
מקור השם
שם הרחוב הוענק לו עוד במאה ה-19 לרחוב הסמוך בולשאיה ניקיטסקאיה, אשר על שם מנזר ניקיטסקי, הממוקם באתר הככר, סמוך לתחנת הרכבת התחתית (כיום בית מספר 7/10 ברחוב בולשאיה ניקיטסקאיה, פינת סמטת קיסלובסקי).
סמל אלבניה
סמל אלבניה הוא עיבוד של דגל אלבניה.
הסמל מורכב ממגן בצבע אדום, בדומה לדגל של המדינה. על המגן מוטבע עיט דו-ראשי ששימש כחותם של גיירגי קסטריוטי סקנדרבג, האיש אשר העניק לעם האלבני עצמאות קצרה בין השנים 1443 ל-1478 לאחר שהוביל מרד נגד האימפריה העות'מאנית.
הסימן הצהוב מעל ראשו של העיט הדו-ראשי הוא הכובע של סקנדרבג.
גסטרוסקופ
הגַּסְטְרוֹסְקוֹפּ הוא מכשיר המשמש לבדיקות רפואיות מסוג אנדוסקופיה. הגסטרוסקופ הוא שפופרת דקה וארוכה המוחדרת לקיבה דרך הפה. בקצה המוחדר יש מקור אור ומערכת עדשות. משתמשים בגסטרוסקופ כדי לגלות סרטן הקיבה ועוד מחלות הקשורות בקיבה וכן בביצוע בדיקת גסטרוסקופיה.
טדי שגיא
טדי שגיא (נולד ב-13 בנובמבר 1971) הוא איש עסקים ומיליארדר ישראלי, הפועל בתחומי ההיי-טק והנדל"ן. הוא המייסד של ענקית תוכנת ההימורים "פלייטק", שנמכרה תמורת כ-3.7 מיליארד דולר והמייסד של חברת הפינטק, "סייפצ'ארג'", שנמכרה תמורת כ-900 מיליון דולר. המייסד והבעלים של חברת הנדל"ן הבריטית, "לאב-טק", המנהלת נכסים בהיקף של כ-3.5 מיליארד דולר ובעל השליטה בחברת אבטחת הסייבר הבריטית "קייפ טכנולוגיות". טדי שגיא הוא אחד מהאנשים העשירים בישראל ואחד מהאנשים העשירים בעולם, הונו האישי מוערך על-פי המגזין האמריקאי, "פורבס", בכ-5.6 מיליארד דולר, נכון לשנת 2023.
ביוגרפיה
בשנת 1994, עם היכנסו לשוק ההון כמשקיע פרטי בניירות ערך וכעוסק בייעוץ ובביצוע השקעות בניירות ערך עבור אחרים, היה מעורב ב"פרשת הדיסקונטאים" בה נעצרו עשרות סוחרי ניירות ערך. בעסקה שבה היה מעורב שגיא נקנו איגרות חוב בסך 20 מיליון שקל במכרז של בנק ישראל, וחמישה ימים לאחר מכן עלה ערכן ב-6%. העסקה עוררה חשד בשל היקפה הענק, וחודשיים אחר כך נחשפה פרשת הדיסקונטאים במלוא היקפה. שגיא הורשע בעסקת טיעון, לאחר שהודה בעבירות ניירות ערך, ונגזרו עליו תשעה חודשי מאסר בפועל, 15 חודשי מאסר על תנאי וקנס של 300 אלף ש"ח.
לאחר ששוחרר שגיא מן הכלא, החל תחילה לעסוק במסחר בירקות, אולם עד מהרה החל לשלוח ידו בעסקי נדל"ן, ביחד עם עופר הירשזון, בנו של שר האוצר לשעבר, אברהם הירשזון. בנוסף הקים חברה להפעלת שיחות ארוטיות בטלפון, ואחר כך נתבע על ידי שותפיו, על סך 5 מיליון דולר, בטענה שגנב רווחים מעסק.
בשנת 2006 הנפיק שגיא בבורסה של לונדון את חברת "פלייטק" בשווי של 960 מיליון דולר. ב-2008 הצטרף כשותף למיזם ההימורים הבריטי ויליאם היל. בנוסף, שגיא מחזיק בשני בתי מלון בגרמניה ואף היה מעורב בעבר בחיפושי גז ונפט.
בשנת 2009 רכש אזרחות קפריסאית במסגרת תוכנית "ויזת זהב".
ב-23 בדצמבר 2010 פורסם כי שגיא רכש את ביתו של זקי רכיב בהרצליה תמורת כ-146 מיליון ש"ח. הרכישה נחשבת לעסקת הנדל"ן היקרה בתולדות ישראל. בנוסף, לשגיא 2 דירות במגדלי אקירוב אותן רכש מאהוד ברק תמורת 26.5 מיליון שקלים ועוד 7 דירות בבעלות המשפחה טרם הרכישה מאהוד ברק. בנוסף, שגיא הבעלים של מיני פנטהאוז הממוקם בקומה ה-37 של מגדל מנהטן שבפארק צמרת בתל אביב, אותו רכש בתמורה לסכום של 2.8 מיליון דולר. ביולי 2011 רכש שגיא מטוס מנהלים מדגם 6000 Global, מתוצרת חברת בומברדיה איירוספייס. עלות הרכישה נאמדה ב-45 מיליון דולר.
ב-3 באוקטובר 2021, פורסם באמצעי התקשורת שבעת שהותו של שגיא בקפריסין, הוא שרד ניסיון התנקשות על ידי המאפיה הרוסית. דובר ראש ממשלת ישראל מתן סידי, טען "בשם גורמי הביטחון" שניסיון ההתנקשות, שלא כוון אל שגיא, תוכנן על ידי איראן, כדי לפגוע באנשי עסקים ישראלים. בדיווח מקפריסין נטען כי רשויות המדינה "לא מאמינות" כי איראן עמדה מאחורי ניסיון ההתנקשות.
פעילות עסקית
שגיא מחזיק באישור של ה-FCA (הרשות להתנהלות פיננסית בבריטניה) וכן ברישיון סליקה מהבנק המרכזי של קפריסין, מה שמאפשר לחברות שבאחזקתו להרחיב את פעילותן בתחום הפיננסים.
שגיא שינה את מיקוד הפעילות העסקית, לאחר שפעילותו בתחום הגיימינג צומצמה, והוא נותר עם אחזקה מינורית של 6.6% ממניות חברת פלייטק, אותה ייסד, לעומת 81% בעת ההנפקה. בנובמבר 2018 מכר טדי שגיא את שארית מניותיו בחברה. שגיא מתמקד בהשקעות בתחום ההיי-טק, הפיננסים, הנדל"ן וחללי העבודה.
LabTech
טדי שגיא מחזיק בנכסי נדל"ן בלונדון באמצעות חברת LabTech, אשר מנהלת נכסים בשווי של כ-3.5 מיליארד דולר. באמצעות החברה הוא מחזיק בבעלות מלאה של הקמדן מרקט בלונדון שהוא שוק פופולרי אייקוני במרכז לונדון, הנחשב לאחת מחמש האטרקציות הפופולריות של תיירים בלונדון. ב-16 במרץ 2014 פורסם כי שגיא רכש מאנשי העסקים בבו (אליעזר) קובו וריצ'רד קרינג את שוק קמדן בסכום שנע בין 2.3 ל-2.6 מיליארד ש"ח והנפיק אותו בהנפקה הגדולה ביותר לשנת 2015 בבורסה בלונדון. ביולי 2017 השלים שגיא את מחיקת החברה מרקט טק שהחזיקה את השוק וכן מספר מבנים ומתחמים סמוכים, ממסחר בבורסה המרכזית של לונדון, לפי שווי של 1.1 מיליארד דולר.
בסוף 2016 רכש שגיא את מתחם הולבורן לינקס, הכולל 34 מבנים גדולים בשטח של 43 אלף מ"ר המשתרעים על 16 דונם במרכז לונדון. סכום הרכישה עמד על כ-300 מיליון ליש"ט. מאז רכש שגיא עוד שני מבנים באזור הולבורן בסכום של כ-60 מיליון ליש"ט.
בראק אן וי
ביוני 2017 רכש שגיא את השליטה (44%) בחברת בראק אן וי, הפועלת בגרמניה ביזום פרויקטים לבניה ומכירת דירות וכן בתחום הנדל"ן המניב, ונסחרת בבורסה בתל אביב תמורת כ-1.1 מיליארד ש"ח. כתשעה חודשים לאחר הרכישה, בפברואר 2018 מוכר טדי שגיא את השליטה בחברה בתמורה ל-1.4 מיליארד שקל ובפרמיה של 12.5% על מחיר המניה הנוכחי.
LABS
בחודש יולי 2017 נכנס שגיא לתחום חללי העבודה עם חברת LABS, אשר מפעילה מספר מתחמים בלונדון ומרכז ראשון בישראל בבניין עזריאלי בשרונה.
SafeCharge
שגיא הוא בעל השליטה (68%) ושותף מייסד בחברה.
SafeCharge נחשבת לאחת החברות המובילות במתן פתרונות טכנולוגיים של תשלומים מקוונים וניהול סיכונים. היא נסחרת בבורסת AIM בלונדון, לפי שווי של כ-530 מיליון דולר, מפעילה פלטפורמת תשלום עבור עסקים, עם קשרים ישירים לחברות אשראי מובילות, בהן Visa, MasterCard ומאפשרת למעלה מ-150 שיטות תשלום שונות.
ב-31 במרץ 2014 הנפיק שגיא את חברת הסליקה ב-Alternative Investment Market (שוק משנה של הבורסה לניירות ערך בלונדון המאפשר לחברות קטנות יותר להנפיק מניות עם מערכת רגולציה גמישה יותר). בהנפקה זו גייסה SafeCharge 126 מיליון דולר אמריקני.
ב-22 במאי 2019 נמכרה חברת SafeCharge לחברת Nuvei הקנדית, שווי העסקה מוערך בכ-889 מיליון דולר. הרווח של טדי שגיא מהחברה מאז הקמתה מגיע לכ-2.5 מיליארד שקלים.
Kape Technologies plc
בסוף 2012 רכש שגיא את הסטרטאפ קרוסריידר תמורת 37 מיליון דולר. החברה הונפקה בשנת 2014 בבורסת AIM בלונדון לפי שווי של 250 מיליון דולר. בחודש יוני 2016, בעקבות מינויה של הנהלה חדשה לחברה, שונתה האסטרטגיה לסייבר סקיוריטי ומאז תחום פעילותה של החברה הוא בתחומי ההגנה על פרטיות דיגיטלית והגנה על נקודות קצה. בחודש מרץ 2018 שונה שמה של החברה ל-Kape Technologies plc כדי לציין את השלמת השינוי האסטרטגי שעברה החברה. בספטמבר 2021 החברה רכשה שליטה על חברת ExpressVPN.
Glispa
בשנת 2015 רכש שגיא את הסטרטאפ הגרמני גליספה, תמורת 32 מיליון יורו. גליספה מתמחה בשיווק דיגיטלי במובייל ובהפצת אפליקציות והיא משרתת למעלה ממיליארד משתמשים.
Mobfox
בנובמבר 2018 רכש שגיא את חברת הפרסום במובייל, Mobfox מחברת Matomy Media, תמורת כ-7.5 מיליון דולר.
Pay.com
בשנת 2021 הקים שגיא את חברת Pay.com המתמחה בשירותי סליקה למסחר מקוון.
חיים אישיים
אחיו למחצה, רונן שני, הורשע בשנות ה-80 ברצח יועץ ההשקעות יעקב אלטרוביץ', ובזמן מעצרו של שגיא כבר ריצה את עונש המאסר. אביו, עמי שגיא, הורשע בעבר במרמה.
שגיא נודע גם בזכות מערכת יחסים מתוקשרת שלו עם הדוגמנית בר רפאלי. ב-2005 נולדה בתו הבכורה, ממערכת יחסים עם לימור בהט, אמה של הדוגמנית קורל סימנוביץ'. בת זוגו היא הדוגמנית יעל נזרי, ולהם שישה ילדים.
בינואר 2022 התפרסם כי שגיא עזב את קפריסין ועבר עם משפחתו לדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
תחדיש
תחדיש (או בלועזית: נאולוגיזם) פירושו מילה חדשה, מטבע לשון חדש או משמעות חדשה למילה קיימת. החידושים הלשוניים עשויים להיזקף לזכות אדם מסוים, פרסום כלשהו ולעיתים לתקופה מסוימת. המונח "נאולוגיזם" הוטבע בשנת 1800, והיה בשימוש יחיד עד להופעת המילה "תחדיש" (שהיא עצמה תחדיש של הלל הרשושנים).
היסטוריה
כבר בימי הביניים הופיעו בשפה העברית חידושי מילים באופן שיטתי, בעיקר בזכותם של מתרגמים. מפעלי התרגום לעברית של ספרות מדעית ופילוסופית בימי הביניים נתקלו בקושי מהותי, שכן עדיין לא היו מינוחים עבריים מקבילים למושגים מקצועיים רבים. המתרגמים בני משפחת אבן תיבון ומתרגמים נוספים נאלצו לחדש שורה ארוכה של מילים בשפה, וחלק ניכר מן המונחים הללו שרד ומשמש את דוברי השפה העברית עד היום.
פעילות העשרת אוצר המילים העברי המשיכה גם בתקופת ההשכלה. אנשי ההשכלה, נאמנים לסגנון המקראי שלהם, השתמשו בעיקר במילים מקראיות נדירות או לא מוכרות, בדרך כלל תוך שינוי המשמעות שלהן (למשל מכונה, ביקורת). הייתה נטייה לבחור מילה הקרובה בצלילה למילה הלועזית שביקשו לתרגמה לעברית. לעיתים אף נטבעו בדרך זו צירופים המחקים את צליליהן של מילים לועזיות ("דילוג רב" = טלגרף; "לו כמו תוף" = קטר, בצרפתית locomotive), אך חידושים מסוג זה כמעט שלא שרדו. שיטת חידוש נוספת הייתה תרגום של צירופי מילים מן השפות האירופיות כצורתן, למשל תפוח-אדמה, ספר-מילים (=מילון), מורה שעות (=שעון). עם תחילת הדיבור העברי הועדף חידוש מילים יחידות על פני צירופי מילים, בין אם על ידי שקילת שורשים ובין אם על ידי הוספת תחיליות או סופיות למילים קיימות (בינלאומי, קיבוצניק). מילים רבות נוצרו כהלחם של שתי מילים (רכבל, קרנף).
עם תחיית הלשון העברית
מראשית תחיית הלשון העברית מצטרפים לשפה העברית תחדישים רבים. בתחילת תהליך התחייה עמדו מצדדי התהליך בפני שוקת שבורה - מחסור חמור בפעלים לתיאור פעולות ושמות חפצים מחיי היום-יום; כשביקש אליעזר בן-יהודה מאשתו דבורה להכין לו כוס קפה עם סוכר, אמר לה: "קחי כך ועשי כך, והביאי לי כך ואשתה". את אוצר המילים המדולדל ניתן היה להשלים מן הרובד ההיסטורי של העברית, לעיתים תוך החלפת משמעות או גיוון בין משמעויותיהן של מילים שוות-משמעות מתקופות שונות (ילד - תינוק, ארוחה - סעודה), על ידי יבוא מילים מלשונות זרות או על ידי יצירת מילים חדשות באמצעות כלי גזירה שהיו קיימים בעברית או שהתחדשו.
פעילות חידושי המילים התנהלה הן על ידי יחידים והן על ידי ארגונים. מבין היחידים, המחדש הפורה ביותר היה בן יהודה עצמו. מלבדו חידשו מילים עוד אישים רבים, בהם יוסף קלאוזנר, חיים נחמן ביאליק, אברהם שלונסקי, יונתן רטוש ורבים נוספים. מבין הארגונים מוכר בעיקר ועד הלשון העברית, ואחריו נכנסה לנעליו האקדמיה ללשון העברית.
בין מחדשי המילים היו ויכוחים רבים באשר לדרכי חידוש המילים. ויכוח אחד היה סביב שאילת מילים משפות אירופה. בן יהודה התנגד לכך וניסה להפוך את כל המילים הלועזיות לעבריות. בסופו של דבר גברה הגישה האחרת, ומילים בעלות צליל זר התאזרחו במספר רב בעברית הישראלית, תוך התאמה למערכת הפונולוגית העברית (אנציקלופדיה, אקטואלי). ויכוח אחר התקיים סביב שאילת שורשים וצורנים מן הערבית.
דוגמאות
בין חידושי האקדמיה ללשון העברית שנקלטו במידה זו או אחרת: קלטת ("קסטה"), עיצומים ("סנקציות"), הסעדה ("קייטרינג"), שדולה ("לובי"), מדגש ("מרקר") ומונית ("טקסי"). הצעות רבות אחרות, כגון "אימונית" (טרנינג), "גלגשת" (סקייטבורד) ו"מרשתת" (אינטרנט), לא נקלטו והציבור משתמש כמעט בלעדית במונח הלועזי. רבים מחידושי האקדמיה - כגון סוללה ("בטריה") - נקלטו והחליפו את המונחים הלועזיים רק כעבור שנים רבות מהתחדשותם.
לעיתים מתקבל חידוש מן הציבור הרחב, לפעמים גם במקום החידוש שהציעה האקדמיה. כך, למשל, המונח "ממעך" שהציעה האקדמיה, נדחה על ידי המונח הנפוץ בציבור "כותש שום" (האקדמיה אישרה את המונח המקובל בציבור והוא הופיע במילון מונחים לשימוש כללי, תשס"א). המונח פודקסט, שנבחר בשנת 2005 כמילת השנה על ידי מילון אוקספורד האמריקאי, הוא הלחם של שם מכשיר האייפוד של חברת אפל והמילה "ברודקסט": שידור. חידוש נוסף שנכנס מאנגלית היא המילה בלוג, שהיא צירוף של המילים ווב-לוג, יומן רשת.
שימושים נוספים
בתחום הפסיכיאטריה, נאולוגיזם מתייחס לשימוש במילים מהשפה במובן שרק האדם המשתמש בהם מבין אותן, ללא קשר למשמעותן האמיתית. המושג נמצא בשימוש גם בהקשר של אפזיה סנסורית כתוצאה מפגיעה מוחית. במקרה כזה עשוי האדם להשתמש במילים מוכרות אך במשמעות לא נכונה או לא מובנת.
ברן (דמות)
ברן בנם של ברהיר ואמלדיר, הוא מהדמויות המרכזיות ביותר בלגנדריום של טולקין. חי ברבע האחרון של העידן הראשון. ברן הוא בן האדם היחיד בלגנדריום שחזר מהמוות. פשר שמו, נועז. כונה גם קמלוסט (ריק-יד) וארכמיון (בעל היד האחת). על מצבתו של טולקין נכתב 'ברן', כפי שעל מצבתה של אשתו אידית נכתב 'לותין', שמה של אהבתו הגדולה של ברן.
ביוגרפיה
ברן נולד בשנת 432 לעידן הראשון, לברהיר בן ברגור ולאמלדיר בת ברן, שניהם צאצאים לבאור, מנהיג הראשון מבתי האדם שחצו את ההרים הכחולים לבלריאנד בעידן הראשון. הם התגוררו ברמות דורתוניון שבצפון בלריאנד. בשנת 455 לעידן הראשון החל מלקור את קרב להבת הפתע – הדגור ברגולך, בו נפרץ המצור של העלפים על אנגבנד. בקרב הזה הובסו העלפים ובני האדם שלצידם ורבים מהם נהרגו, אך ברהיר, אבי ברן, הציל את חייו של פינרוד פלגונד מלך נרגותרונד. כאות תודה נשבע לו הלה שבועת ידידות נצחית ונתן לו את טבעתו, שנקראה מאז, טבעת ברהיר.
אחרי הברגולך, הפך ארד גלן, המישור הירוק, שצפונית מדורתוניון, לאנפאוגלית, האבק הפעור, שאיש לא התגורר בו מאז, מלבד סאורון לזמן מה, ויערות דורתוניון הפכו לטאור נו פוין – היער בכסות הלילה. דורתוניון גם היא התרוקנה מיושביה. אמלדיר, אמו של ברן, לקחה אתה את הניצולים דרומה ליער ברתיל. אך ברהיר עצמו, עם שנים עשר מלווים, כולל ברן בנו, נשארו בדורתוניון, בה חיו מעתה חיי פורעי חוק ומלחמה תמידית באורקים. התנגדותם הנמרצת והמתמשכת לא נעלמה ממלקור, ששם פרס על ראשם. לכן, סאורון, ראש משרתיו, הפיל בפח את גורלים, אחד מבני לווייתו של ברהיר. גורלים, אחרי התעמרויות ועינויי נפש של סאורון, גילה את מחבואם של ברהיר וחבורתו. סאורון הרג את גורליים, ושלח אל המחבוא אורקים. כך מתו ברהיר וכל בני לווייתו, מלבד ברן, שאותו זמן היה בציד.
באותו לילה הופיע גורלים בחלומו של ברן וסיפר לו על בגידתו. ברן חזר מיד לביתו, שם גילה כי איחר את המועד. הוא נפנה לרדוף אחרי האורקים בטירוף, מצאם, ולקח לו בחזרה את טבעת ברהיר אביו, שהייתה עדיין על אצבעו הגדומה של אביו, מונפת לראווה בידי אורק. אחרי זה נשאר ברן לבדו ארבע שנים בדורתוניון, המשיך את חיי פורע החוק שהתחיל בהם עם אביו, ביחידות. הוא התיידד עם כל חיות השדה והציפורים, ושמע מעשיו היה לזרא באוזני מלקור, שהגדיל את הפרס על ראשו, שהיה עתה גבוה כשל הפרס על ראשו של פינגון, המלך העליון של הנולדור.
שנים אלו היו שנים של ייאוש ובדידות לברן. לכן לא ירא ברן את המוות. רק את השבי. מכאן אומץ הלב והגבורה הבלתי רגילים שלו במשך ארבע השנים האלו. אותה תקופה הוא חדל לאכול בשר, והיה הורג רק משרתים של מלקור. אך בסופו של דבר, מלקור הצר את צעדיו עד כדי כך שהוא היה מוכרח לנטוש את דורתוניון. הוא העפיל את ארד גורגורות, הרי המגור שמדרום לדורתוניון. משם ראה במרחק, בדרום, את דוריאת, לשם החליט לשים פעמיו. מסעו של ברן לדוריאת היה אחד המעללים הגדולים ביותר שלו, אפילו שהוא מעולם לא דיבר עליו. הוא ירד את ארד גורגורות, חצה את עמק נן-דונגורתב, עמק המוות הנורא, שהיה משכנן של עכבישות מפלצתיות, צאצאיותיה של אונגולינט, והגיע לגבולותיה הצפוניים של דוריאת, העתיקה בממלכות העלפים בבלריאנד, שמלכו בה תינגול ומלין המיא.
בגלל הגורל שיועד לו, הצליח ברן לחצות את מחגורת מלין, שמנעה מכל מי שלא היה מידידי תינגול לחצות. ובאותה תקופה תינגול לא הכיר ולא ידע כלום על בני האדם, מלבד שמועות. ביערות דוריאת פגש ברן את לותין, בתם של תינגול ומלין, שכונתה 'היפה מכל ילדי אילובטר'. הוא התאהב בה ונתן לה את השם טינוביאל – זמיר. תקופה ארוכה היו השניים ביחד ביערות, עד שדירון, מבני ביתו של תינגול, שאהב אף הוא את לותין, סיפר למלך על ברן. תינגול, שאהב את בתו יותר מכל, ושאפילו נסיך עלפים היה מבחינתו זיווג פחות לבתו, זעם על כך. הוא דרש מלותין לשוב לביתו, היכלי מנגרות.
לאחר שהבטיח לה תינגול שלא יהרוג את ברן באו שניהם למנגרות. שם הודיע ברן לתינגול שהוא מבקש את ידה של בתו. תינגול, שלא יכול להרוג אותו, אך בשום פנים לא התכוון לתת לברן את בתו לאשה, אמר לברן שהוא מסכים לתת לו את יד לותין, בתנאי שברן יתן לו קודם אחד מהסילמרילים שבכתרו של מלקור.
ברן נענה להצעתו של תינגול. הוא יצא מדוריאת לנרגותרונד, ממלכתו של פינרוד, שעוד חב טובה לאביו שהציל אותו בדגור ברגולך. פינרוד, אחרי ששמע את סיפורו של ברן, החליט להצטרף אליו, עם עשרה מנאמני אנשיו. את נרגותרונד השאיר לאחיו אורודרת, אולם בעלי ההשפעה הגדולים בה היו עתה קלגורם וקורופין, בני פאנור, כי אנשי נרגותרונד כעסו על פינרוד שנטש אותם.
יחד הם עלו צפונה עם נהג הנרוג, עד שהגיעו לאתל יברין. משם פנו צפונה ומזרחה עם ארד ו'תרין, הרי הצל, עד שהגיעו לטול-אין-גאורהות, אי זאבי האדם, שם שלט סאורון. אפילו שבכשפיו של פינרוד, היו התריסר מחופשים לאורקים שפגשו לפני כן והרגו, סאורון ראה אותם עוברים תחת מצודתו צפונה וחשד בהם. כי האורקים שנשאו בשורות לאנגבנד, נהגו לעצור אצלו בדרכם. סאורון הצליח לחשוף אותם, כך שלא נראו יותר אורקים, אך לא הצליח לחשוף את זהויותיהם. כך לא ידע סאורון מי הם שבוייו. ברן וחבורתו הושמו בצינוק. ואחד אחד מבני החבורה נהרגו על ידי זאבי אדם שהיו באים לטרוף אותם מפעם לפעם. בסוף נשארו רק פינרוד וברן לבדם. כאשר בא זאב אדם לטרוף שוב אחד מהם, הצליח פינרוד לנתץ את כבליו ולהרוג את הזאב, אך מת בעצמו.
אצל מלקור נחשפה לותין, אך הפעילה שוב את הקסם שזרם בדמה מאמה מלין, והצליחה להרדים את כל יושבי ההיכל, כולל ברן, מלבד מלקור. מלקור, שעל לותין שמע וידע זה מכבר, השתעשע במחשבות זדון בזמן שלותין שרה ורוקדת סביבו. אך בסופו של דבר, הצליחה לותין להרדים אף את מלקור. מלקור נפל מכסאו וכתרו נפל על הרצפה. לותין העירה את ברן. ברן חילץ סילמריל מכתרו של מלקור, אך ניסה לקחת עוד אחד, ופגיונו פצע את מלקור, שהתחיל מתעורר שוב. יחד ברחו השניים מההיכל, ובשערי אנגבנד מצאו את קרכרות, ער שוב. קרכרות טרף את ידו של ברן האוחזת בסילמריל, וברח משם, מטורף מסבל, שכן גופו לא יכול לשרוד את אור הסילמריל.
ברן ולותין שבו לדוריאת, שם סיפרו לתינגול את כל מעשיהם, ויחסו של תינגול לברן השתנה מן הקצה אל הקצה. יחד עם מבלונג ובלג מצביאיו, ועם ברן הגידם והואן, החליט תינגול לצאת לצוד את קרכרות שפרץ לגבולות דוריאת בטירופו. הם הצליחו להרוג את הזאב ולחלץ מקרביו את הסילמריל, אך ברן והואן מתו.
ברן אמנם מת, אך רוחו סירבה לעזוב את היכלי מנדוס וללכת בדרך האדם, עד שלותין הגיעה מאהבתה את ברן להיכלי מנדוס, שם עתרה בפני הולא שיתיר לה לשוב ולחיות עם ברן. ואכן, כפי שלא היה מעולם, שב ברן מהמתים, במחיר הפיכתה של לותין עצמה לבת תמותה. השניים שבו לחיות ביחד בטול גלן שבדרום אוסיריאנד, שנקרא מאז דור-פירן-אי-גוינר, ארץ המתים החיים. שם נולד בנם דיור אלוכיל, שמלך לימים על דוריאת, ושבתו הייתה אלוינג אמו של אארנדיל. בשנת 503 לעידן הראשון קרא תינגול, שעתה היה הסילמריל ברשותו, לגמדאים של נוגרוד, על מנת שישבצו לו את הסילמריל בנאוגלמיר, ענק, שאותו קיבל במתנה מהורין. הגמדאים אכן התקינו את הסילמריל, אך בתאוותם לסילמריל ולענק הרגו את תינגול. ברן, שמבלונג הודיע לו על בגידת הגמדאים, ארב להם, יחד עם בנו דיור, וצבא של עלפים ירוקים מאוסיריאנד ועצנים, והרג את כולם. כך חזר הסילמריל לרשותה של לותין, שענדה אותו ואת הנאוגלמיר זמן מה לצווארה. בסתיו של אותה שנה, דיור, המלך החדש של דוריאת, קיבל על ידי שליחים מטול גלן את הנאוגלמיר עם הסילמריל, כך הבין שאביו ואמו מתו. בן 71 היה ברן במותו.
חשיבות
דמותו של ברן היא אחת החשובות ביותר בלגנדריום, וסיפורו של ברן הוא אחד משלושת הסיפורים הגדולים של הסילמריליון, יחד עם ילדי הורין ומפלת גונדולין. השפעתו של ברן על תולדות בלריאנד הייתה גדולה. מלכי בלריאנד שאבו השראה מהתרסותיו של ברן במלקור, ויצאו לקרב חמישי. קרב בו הובסו העלפים תבוסה מרה ושנקרא נירנית-ארנוידיאד, קרב הדמעות לאין מספר. משושלתם של ברן ולותין יצא אארנדיל, שהושיע את עמי בלריאנד, ושממנו יצאו כל מלכי נומנור. שושלתם הייתה היחידה שמוצאה משולש: עלפים, בני אדם, ואיינור. בסוף העידן השלישי, ארגורן, מצאצאיו של ברן, נשא לאשה את ארוון בת אלרונד, נכדת נכדתו של ברן, שאמרו עליה שדמותה של לותין שבה בה לתחייה. הזיווג הזה היה האחרון בין עלפים ובני אדם.
מלבד החשיבות הפנימית של ברן לסיפורי העידן הראשון, הייתה לדמותו, ולדמותה של לותין, ולסיפור אהבתם הנפלא, חשיבות מיוחדת בעיני טולקין, שאהב את הסיפור הזה במיוחד. על מצבתם המשותפת של ג'.ר.ר. טולקין ואשתו אידית, נוספו השמות ברן ולותין.
התפתחות
סיפורו של ברן הוא אחד הסיפורים הראשונים שנכתבו על ידי טולקין, וגרסה מוקדמת שלו יש כבר בספר הסיפורים האבודים. שם ברן הוא עלף מהנולדור (גנום). סירובו של תינגול לתת את ידה של לותין לברן נובע מחוסר חיבה לנולדור. במקום סאורון נופל ברן בשביו של טבילדו, נסיך החתולים. מקביל ספרותי של סאורון, אך הרבה פחות רציני והרבה יותר הלצי. בסיפור המקורי, פינרוד לא מופיע, וברן שבוי לבדו אצל טבילדו, שם הוא משמש כטבח.
צ'ארלס בנט
צ'ארלס הנרי בנט (באנגלית: Charles Henry Bennett; נולד ב-1943) הוא מדען מחשב, עמית IBM במעבדות המחקר של IBM. עבודתו מתרכזת בבסיס הפיזיקאלי של תורת המידע ויישומים שונים של מכניקת הקוונטים באלגוריתמים שונים לעיבוד והעברת מידע. פיתח יחד עם ז'יל ברסר את תחום הקריפטוגרפיה הקוונטית והיה לאחד ממיסדי תורת האינפורמציה הקוונטית.
פו שייסטי
לונטרל דנל ויליאמס ג'וניור (באנגלית: Lontrell Denell Williams, Jr.; נולד ב-8 בנובמבר 1999), הידוע בשם הבמה פו שייסטי (Pooh Shiesty), הוא ראפר ופזמונאי אמריקאי.
צ'ארלס בנט
קורות חייו
נולד בשנת 1943, בוגר תואר ראשון בכימיה מטעם אוניברסיטת ברנדייס (1964), ובוגר תואר דוקטור בדינמיקה מולקולרית מטעם אוניברסיטת הרווארד (1970).
פו שייסטי
ביוגרפיה
פו שייסטי החל את הקריירה שלו במרץ 2019, כשהוציא את סינגל הבכורה שלו, "Hell Night", בהשתתפות הראפר האמריקאי ביג30. לאחר צאתם של מספר סינגלים, שייסטי קיבל תשומת לב מהראפר האמריקאי גוצ'י מיין, שבסופו של דבר החתים אותו באפריל 2020 בחברת התקליטים שלו, 1017 רקורדס ובאטלנטיק רקורדס. ביוני 2020 הוציאו השניים את הסינגל המשותף "Still Remember", שסימן את העלייה הראשונית להכרה של שייסטי. שישה ימים לאחר מכן, הוציא את הסינגל "Monday to Sunday", בהשתתפות הראפרים האמריקאים ליל בייבי וביג30. כל שלושת הסינגלים נכללו באלבום האוסף של גוצ'י מיין, So Icy Summer, שכלל בחלקו הראשון שירים של מיין ובחלקו השני שירים של שאר הלייבל 1017 רקורדס.
צ'ארלס בנט
קורות חייו
בשנת 1972, לאחר שהצטרף למעבדות המחקר של IBM, עסק בפיתוח תורת החישוב ההפיך, בניסיון להראות שכל חישוב כללי אפשרי לביצוע גם בצורה הפיכה מבחינה לוגית ותרמודינמית. בשנת 1982 הציע פרשנות חדשה לבעיית השד של מקסוול המסבירה את הבעיה בכך שכל מחיקת מידע מצריכה השקעת עבודה. עקרונות החישוב ההפיך ישמשו לאחר מכן כבסיס לחישוב קוונטי, שכן כל שער קוונטי עליו מבוסס המחשב הקוונטי נדרש להיות הפיך.
פו שייסטי
ביוגרפיה
ב-6 בנובמבר 2020 הוציא שייסטי את הסינגל "Back in Blood" בהשתתפות הראפר האמריקאי ליל דורק. השיר זכה להצלחה מסחרית רבה ואף הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100. ב-5 בפברואר 2021 יצא מיקסטייפ הבכורה שלו, בו נכלל השיר. המיקסטייפ הגיע היישר אל המקום הרביעי במצעד הבילבורד 200, עם 62,000 יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון לצאתו. בשיאו, הגיע המיקסטייפ למקום השלישי.
צ'ארלס בנט
קורות חייו
בשנת 1984 פיתח יחד עם ז'יל ברסר מאוניברסיטת מונטריאול פרוטוקול החלפת מפתחות קוונטית, אשר נקרא לימים על שם יוצריו, BB84. פרוטוקול זה מאפשר תיאום מפתח בין שני גורמים מרוחקים, בעזרת שימוש בערוץ תקשורת קוונטי וערוץ תקשרות קלאסי מאומת. הפרוטוקול מבוסס על עקרון האי ודאות ומספק בטיחות מושלמת, כלומר בטיחות שלא ניתן לשבור גם בעזרת כוח חישוב גדול מאוד (לעומת בטיחות חישובית אשר מוגבלת ביכולת החישוב של היריב). בשנת 1989 בנה בשיתוף ג'ון סמולין מערכת ראשונה המדגימה את יכולות הקריפטוגרפיה הקוונטית.
בשנת 1993, יחד עם ז'יל ברסר ואחרים, פיתח את תאוריית הטלפורטציה הקוונטית, שיטה בה מצב קוונטי של מערכת כלשהי מפורק לרכיב קלאסי טהור ולרכיב קוונטי טהור (הממומש על ידי מערכת שזורה), נשלח על-גבי תקשורת קוונטית ומורכב בחזרה ביעד. באופן זה ניתן "לשדר" מצב קוונטי של מערכת לכל יעד שהוא, מבלי שנדרש למדוד את מצב המערכת במקור, או לדעת את מצב המערכת המקורי.
במהלך 1995–1997, יחד עם חוקרים נוספים, פיתח שיטות לתיקון שגיאות קוונטי, המאפשר העברת מידע קוונטי מעל קווי תקשורת בעלי הפרעות שונות.
הומור רוסי
סאטירה פוליטית
במהלך רובה של ההיסטוריה הרוסית, ההומור הפוליטי היה אחד מערוצי הביטוי החשובים של העם הרוסי, אף על פי שתחת הדוגמטיות הדתית של ימי הביניים נחשב הצחוק לאלילי ובלתי רצוי, וסאטירה פוליטית יכלה להיות אף מסוכנת לכותביה בעת שלטון הצארים. בתקופה הסובייטית הבעת לעג פוליטי כלפי השלטונות הייתה מסוכנת ביותר והובילה לא אחת למעצר ומוות, אך בעיתון הסאטירי הרשמי "קרוקודיל" ניתן חופש רב למדי לכותבים ללעוג ולהגחיך את אירועי היום והדמויות השלטות.
למרות, ואולי בגלל הדיכוי והאיסורים, פרח ההומור הרוסי הפוליטי כאמצעי לשחרור לחץ וכן להתנגדות והגחכה של האליטות השליטות. במהלך שלטונו של ברז'נייב בשנות השבעים והשמונים, האקלים הפוליטי היה יציב למדי, ולכן כוונו חצי הסאטירה הפוליטית כלפי בעיות חברתיות בפנים ברית המועצות. עם נפילת ברית המועצות ניטל במידת מה עוקצו של ההומור הפוליטי, אך תופעות פוסט-קומוניסטיות, כמו האוליגרכים והחיבור בין הון לשלטון, מהוות קרקע פורייה לצמיחת סטריאוטיפים חדשים לסאטירה הפוליטית הרוסית.
בדיחות
הצורה הנפוצה ביותר של ההומור הרוסי היא הבדיחה (анекдо́т - "אנקדוטה") שהיא סיפור קצר עם סיום שנון. בבדיחות הרוסיות מופיעות בדרך כלל דמויות עממיות או פופולריות קבועות במצבים נפוצים. דמויות נפוצות הן:
קניה (עיר)
קניה (Kanye) היא עיירה הממוקמת במחוז הדרומי של בוצוואנה. העיירה משמשת כבירת המחוז. קניה הייתה הכפר שממנו צמח שבט הבאנגוואקסטה (Bangwaketse) שהוא אחד השבטים העיקריים במדינה. העיירה נוסדה על ידי מתיישבים אירופאים ב-1853. כיום היא בירתם של בני שבט הבאנגוואקסטה. העיירה ממוקמת באזור ההררי שבדרום המדינה במרחק 68 ק"מ מהבירה גאבורון. במקום פועל שדה תעופה ושירות בתי הסוהר של בוצוואנה מפעיל במקום בית סוהר.
ספאמלוט
סְפָּאמאָלוֹט הוא מחזמר קומי המבוסס על הסרט "מונטי פייתון והגביע הקדוש" משנת 1975. כמו הסרט, זוהי פרודיה על אגדות המלך ארתור. למרות זאת, המחזמר שונה מהסרט בדרכים רבות, במיוחד עקב העובדה שהוא מכיל פרודיות רבות גם על ברודוויי. אריק איידל, חבר בחבורת מונטי פייתון, כתב את מילות השיר ואת העלילה, וג'ון דו פרז כתב את רוב המוזיקה.
איידל הסביר את הרעיון מאחורי שם המחזמר בהודעה לעיתונות, שפורסמה בפברואר 2004: “אהבתי את הכותרת ספאמאלוט מאוד. בחנו את טיב הכותרת מול הקהל שלנו בסיבוב ההופעות האחרון בארצות הברית, ונראה שהם אהבו אותו בדיוק כפי שאהבתי אותו בעצמי. בסופו של דבר, הם אלו שישלמו את מחירי ברודוויי כדי לצפות במופע. הכותרת נלקחת משורה בסרט שאומרת: "אנו אוכלים חזיר, ריבה והרבה ספאם" (באנגלית: and Spam a lot.)
ההפקה המקורית בברודוויי, בשנת 2005, אשר בוימה על ידי מייק ניקולס, הייתה מועמדת ל-14 פרסי טוני וזכתה ב-3, כולל פרס טוני למחזמר הטוב ביותר של עונת 2004–2005. במהלך ההפקה הראשונית, הועלו למעלה מ־1,500 הופעות, ולמעלה מ־2 מיליון איש צפו במופע. ההכנסות הסתכמו בלמעלה מ־175 מיליון דולרים אמריקאיים.
סטרומאה
פול ואן-האבר (בהולנדית: Paul Van Haver; נולד ב-12 במרץ 1985), הידוע בשם הבמה שלו סטרומאה (Stromae), הוא זמר ומוזיקאי בלגי-צרפתי ממוצא רואנדי. הוא יליד בריסל ופעיל בסגנונות ההיפ-הופ והמוזיקה האלקטרונית ומשלב בין שניהם. באלבומו האחרון, " Multitude", סטרומה שינה את הסגנון המוזיקלי שלו, ונטה יותר לכיוון של פופ-פולק מודרני. בשנת 2009 הקליט את הסינגל "Alors on danse", שהפך להצלחה מסחרית והביא אותו לתודעה הבינלאומית. שפת שיריו היא לרוב צרפתית.
ביוגרפיה
ואן-האבר נולד לאב רואנדי ואם בלגית. אביו לא היה מעורב בחייו וב-1994 נספה ברצח העם ברואנדה. בגיל 11 ואן-האבר כבר הראה עניין במוזיקה והחל את לימודיו באקדמיה למוזיקה של ז'ט בבריסל שם למד סולפז' ונגינה על תופים.
במהלך לימודיו, עבד ואן-האבר בעבודות מזדמנות, וכישוריו לא הובילו אותו לפריצת דרך. בשנת 2007 נרשם למגמת הקולנוע במכון הלאומי לרדיו וקולנוע בבריסל והשקיע את חסכונותיו בהפקת אלבומו הראשון ...Juste un cerveau, Un flow, Un fond et Un mic.
קריירה
בשנת 2000 הופיע כראפר עם הכינוי Opmaestro, כינוי שהחליף מאוחר יותר בשם הבמה הנוכחי שלו, עמו התפרסם. השם Stromae הוא שיכול הברות של המילה Maestro, שעשוע לשון אופייני בסלנג הצרפתי ורלאן.
בהמשך להפקת אלבומו הראשון ...Juste un cerveau, Un flow, Un fond et Un mic, שיתף פעולה עם הראפרים BdBanx, Beretta וקרי ג'יימס ובשנת 2008 הוחתם בחברת ההפקות 'Because Music'. ב-Because הלחין את הסינגל Cette fois עבור הזמרת Melissa M, הפיק שירים באלבומו של קרי ג'יימס À L'Ombre Du Show Business ועבור הזמרת Anggun. במקביל הפיץ באינטרנט סרטוני וידאו הסוקרים את יצירתו האומנותית תחת הכותרת 'השיעורים של סטרומאה'.
פריצה בינלאומית
בשנת 2009 עבר התמחות בתחנת הרדיו הצרפתית NRJ, שם גילה אותו המפיק וינסנט ורבלן שזיהה את כישרונו של ואן-האבר והחליט לקדם את הקריירה המוזיקלית שלו. מהרגע הזה ההצלחה הייתה כמעט מיידית: סטרומאה יצא עם הלהיט Alors on danse וכבש במהרה את המצעדים השבועיים ברחבי אירופה. העיתונות המוזיקלית בצרפתית הרעיפה שבחים על הזמר הצעיר והשוותה את יכולותיו הווקאליות לאלו של גאאטאן רוסל, סולנה של להקת הרוק הצרפתית 'Louise Attaque'. בעקבות ההצלחה החתימה אותו חברת התקליטים Vertigo Records, לייבל של יוניברסל מיוזיק גרופ.
באפריל 2010 העניק לסטרומאה השר הבלגי לתרבות הצרפתית את פרס התגלית המוזיקלית לשנת 2009.
בשנת 2013 הוציא ואן האבר שלושה סינגלים בעלי מאות מיליוני צפיות ביוטיוב: "Tous les mêmes", "Formidable", והבולט מבין כולם - "Papaoutai". כולם מתוך האלבום אותו הוציא באותה שנה, Racine Carrée.
סטרומאה הוזמן בשנת 2014 על ידי זמרת מניו זילנד לעבוד על פסקול לסרט "משחקי הרעב".
בשנת 2015, סטרומאה הוציא שיר על מחלת הסרטן בשם ״quand c’est”.
בשנת 2018, אחרי היעדרות של יותר משלוש שנים עקב מצבו הרפואי, הוציא סטרומאה סינגל חדש בשם "Défiler", אותו הלחין בשיתוף עם אחיו, לוק ג'וניור טאם.
בשנת 2019 חזר סטרומאה לבמות והתארח בשירם של להקת קולדפליי "Arabesque", הכלול באלבומם "Everyday Life".
בשנת 2021 סטרומאה הבריא מהמחלה וחזר לקדמת הבמה ובגדול. באוקטובר 2021, הוציא סטרומאה שיר חדש בשם "Santé", אשר צבר תוך שלושה שבועות יותר מ-14 מיליון האזנות.
בינואר 2022 עשה זאת שוב עם שיר חדש נוסף בשם "L’enfer". בתוך שבועיים בלבד צבר השיר יותר מ-17 מיליון האזנות.
במארס 2022 שחרר את אלבומו השלישי "Multitude", שבו ניכר השינוי בסגנונו המוזיקלי, כאשר הסגנון האלקטרוני שלו עבר מלהיות מושפע מהיפ הופ והאוס, ליותר פופ, פולק ואפילו מעט מוזיקה קלאסית.
חיים אישיים
ב-12 בדצמבר 2015 נישא סטרומאה בחשאי לקורלי ברבייה בטקס פרטי שנערך במכלן, בלגיה. ב-23 בספטמבר 2018, נולד בנו הראשון.
התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו
התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו (באנגלית: San Francisco Symphony, ובראשי תיבות: SFS) היא תזמורת גדולה שמקום מושבה הקבוע הוא בסן פרנסיסקו, קליפורניה. הופעתה הראשונה הייתה בדצמבר 1911. התזמורת מנגנת באולם הקונצרטים על שם לואיז מ. דייוויס, שנבנה בשנת 1980.
פעילות
תזמורת סן פרנסיסקו יוצאת לסיורים קבועים בארצות הברית, באירופה ובאסיה, והקונצרטים שלה משודרים מדי שבוע בתחנות רדיו רבות. לתזמורת היסטוריה ארוכה של הקלטות, מהן נודעות ביותר אלה של פייר מונטה לחברת תקליטי RCA, של הרברט בלומסטדט לחברת דקה, ושל מייקל טילסון תומאס לחברת BMG ולחברת התקשורת SFS של התזמורת עצמה.
המקהלה הסימפונית של סן פרנסיסקו שליד התזמורת נוסדה בשנת 1973, ותזמורת הנוער הסימפונית סן פרנסיסקו בשנת 1981.
בשנת 1999 פעלה התזמורת יחד עם להקת מטאליקה ליצירת אלבום משותף בשם S&M. ניצח על האלבום מייקל קאמן, והוא זכה בפרס גראמי על ביצוע רוק אינסטרומנטלי הטוב ביותר לשיר The Call of Ktulu.
בשנת 2004 השיקה תזמורת סן פרנסיסקו את "Keeping Score – MTT On Music", שהיא למעשה סדרת מיזמים של התזמורת, הכוללים: מופעים אודיו-ויזואליים ל- DVD, שידורים ב- PBS's Great Performances, אתרי מולטימדיה ברשת, ותוכניות חינוכיות לבתי ספר.
בשלהי שנת 2015 הודיעה התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו על הקמת מועדון לילה במתחם האולם, במטרה למשוך צעירים רבים יותר לקונצרטים.
בדצמבר 2018 פורסם כי המנצח הפיני אסה-פקה סאלונן נבחר להיות המנהל המוזיקלי הבא של התזמורת, והוא נכנס לתפקיד בספטמבר 2020.
סטרומבולי
סטרומבולי (באיטלקית: Stromboli) הוא אי געשי איטלקי בקבוצת האיים הליפאריים, צפונית לסיציליה. הר הגעש מתנשא לגובה של כ-926 מטרים ומכונה "המגדלור של הים התיכון" משום פעילותו המתמדת עם הפסקות קצרות בלבד. הר הגעש סטרומבולי מהווה אב טיפוס לסוג מסוים של הרי געש בעלי עוצמת התפרצות מוגבלת הקרויה התפרצות סטרומבוליאנית. ההתפרצות הגדולה האחרונה של סטרומבולי התרחשה ב-3 ביולי 2019.
שטחו של האי הוא כ-13 קמ"ר, והוא האי הצפוני ביותר בקבוצת האיים הליפאריים. באי מתגוררים כ־400 תושבים.
גאולוגיה
סטרומבולי מתנשא לגובה של 926 מטר מעל פני הים, אך לעומת קרקע הים גובהו הוא כ-2,700 מטר. המקור לפעילות הגעשית של ההר הוא תנועת הלוח האפריקאי צפונה אל מתחת ללוח האירואסייתי באזור זה. תהליך הפחתה זה יוצר שורה של תופעות געשיות באזור, בדומה לגעשיות בשאר האיים בארכיפלג הליפארי. סטרומבולי הוא הר הגעש היחיד באיים הליפאריים שהתפרץ מאז 1890, אז אירעה ההתפרצות האחרונה של וולקנו.
קוטנה הורה
קוטנה הורה (בצ'כית: Kutná Hora) היא עיירה השוכנת בחבל הארץ בוהמיה שבצ'כיה. העיירה משתרעת על פני כ-33 קילומטרים רבועים, ואוכלוסייתה מונה נכון לשנת 2012 כ-20,600 תושבים.
סטרומבולי
גאולוגיה
תקופות של חוסר פעילות מוחלט של הר הגעש הן נדירות למדי. התקופה הארוכה ביותר של חוסר פעילות נמשכה כשנתיים, בשנים 1908–1910. תקופות שקט קצרות יותר שנמשכו מספר חודשים נרשמו מספר פעמים.
קוטנה הורה
הקמת קוטנה הורה
האזור שבו שוכנת כיום קוטנה הורה ידוע בשל מרבצי הכסף הממוקמים בו, וקיימות עדויות לכך שכבר במאה ה-10 פעל באזור זה מכרה כסף שלימים הפך למרכז ההיסטורי של קוטנה הורה. מתאר הרחובות בחלק העתיק של העיירה נוצר ככל הנראה בהשפעת צורכיהם של הכורים הקדומים, ובלבו של האזור שוכן אזור עתיק עוד יותר שבעבר היה כפר רגיל שהיה מחובר בדרכים אל היישובים הסמוכים מאלין וטאסלאב. העדויות ששרדו עד ימינו ליישובי הכורים העתיקים הן כנסיות שנבנו בסגנון רומנסקי והיו פעילות עד פירוקן בשלהי המאה ה-18.
סטרומבולי
גאולוגיה
בפסגת ההר מצויים שלושה לועות המפיקים בשגרה אפר געשי, פצצות געשיות ולפילי העולים לגובה של כמה עשרות או מאות מטרים, בהתפוצציות קטנות יחסית מדי כמה דקות. אחת לכמה שנים מתרחשת תקופה של עליה בפעילות הגעשית וההתפוצציות עשויות להיות חזקות בהרבה. כמו כן ישנן תקופות בהם פולט ההר זרמי לבה. לפי העדויות ההיסטוריות הר הגעש פעיל באופן קבוע לפחות ב־2,000 השנים האחרונות.
קוטנה הורה
הקמת קוטנה הורה
המנזר הראשון הוקם בסדלץ בשנת 1142 על ידי מירוסלב מצימבורק, ממקורביו של הנסיך ולדיסלב השני. צורת ההתיישבות הספורדית הזאת התקיימה במשך כמאתיים שנים, אך במהלך המאה ה-13 החלו שינויים בדפוס ההתיישבות עם הקמתן של הערים המבוצרות טאסלאב וקולין. האזור כולו נכנס לתנופת תיעוש, ותעשיית כריית הכסף החלה להתפתח במהירות. בשנת 1260 התגלו בשטחי מנזר סדלץ מרבצי כסף, וזאת כשלושים שנים לאחר תחילת פעילותו של מכרה הכסף בז'יהלאווה.
על פי אגדה מקומית נזיר בשם אנטון נרדם בכרם של המנזר, וכאשר התעורר הבחין בשלוש דרכים עשויות מכסף בסמוך לראשו. על פי האגדה אנטון הותיר את גלימתו (קוטנה בצ'כית) במקום שבו הבחין בדרכים העשויות מכסף, והודיע על תגליתו במנזר. כפר הכורים כבר היה ידוע בשם קוטנה אנטיגווה (קוטנה הישנה) בתקופת שלטונו של אוטאקאר השני, מלך בוהמיה. ב-1290 החלה בהלה מקומית לזהב ולכסף, והעיירה כולה נכנסה לתנופת בנייה בלתי נשלטת.
סטרומבולי
גאולוגיה
בצידו הצפוני של ההר מצוי אזור הנקרא "Sciara del Fuoco" (זרם האש). מדובר באזור של ההר שהתמוטט במהלך 5000-10,000 השנים האחרונות. מרבית הפעילות הגעשית מתרחשת בצד זה של ההר ולכן חלק זה כוסה באפר געשי שחור. בתקופות של התפרצויות חזקות זורמים במורד זה זרמים לבה ופירוקלסטים, המעניקים לו את שמו.
קוטנה הורה
הקמת קוטנה הורה
ב-1300 קבע ונצל השני, מלך בוהמיה, את חוק הכרייה המלכותי. בחוק זה הוגדרו ההליכים המנהליים והטכניים הדרושים להפעלת מכרה, ועל פיו ניתנה למלך זכות שימוש בלתי מוגבלת בחומרים שנכרו מהמכרות ואת הסמכות לשלוט על פעילותם של המכרות ולגבות מהם מס כרייה. חוק הכרייה המלכותי נחקק במקביל לרפורמה הכלכלית של ונצל השני, במסגרתה הורה המלך על ביטול כל המטבעות האזוריים ועל קביעת הילך חוקי אחיד בכל הממלכה. המטבעות האזוריות בבוהמיה נסגרו, והיחידה שנותרה פעילה הייתה זו ששכנה בחצר האיטלקית שבקוטנה הורה. העיירה הפכה למרכז הכלכלי הראשי של מלכי בוהמיה, ומבחינת חשיבותה הייתה שנייה רק לפראג, בירת בוהמיה.
סטרומבולי
סטרומבוליקיו
סטרומבוליקיו (Strombolicchio, "סטרומבולי הקטן" באיטלקית) הוא איון הנמצא כ-1.6 ק"מ מצפון מזרח לסטרומבולי, והוא נצפה היטב מחופיו. סטרומבוליקיו מורכב מגוש סלע בזלתי קשה ועמיד לבליה שגובהו 49 מטרים מעל פני הים, והוא למעשה פקק געשי, שריד לצינור ההזנה של הר הגעש שקדם לסטרומבולי. מעריכים כי הפעילות הגעשית האחרונה בסטרומבוליקיו התרחשה לפני כ-200,000 שנה, ומאז עברה כ-4 ק"מ דרום-מערבה, ויצרה את הר הגעש סטרומבולי של ימינו. הר הגעש הקדום בלה במהלך השנים וסטרומבולקיו הוא השריד היחיד שלו שנותר מעל פני הים. הים שבין סטרומבולי וסטרומבוליקיו הוא רדוד יחסית ועומקו אינו עולה על כמה עשרות מטרים.
קוטנה הורה
הקמת קוטנה הורה
בתחילת המאה ה-14 הוקמו חומות מסביב לכפר על מנת להתמודד עם פלישותיו של אלברט השני, מלך הונגריה, שב-1304 וב-1307 ניסה לכבוש את מכרות הכסף שבאזור. תוך כדי התפתחות העיירה הוקמו בה כנסיות רבות וכן אחוזות עבור האצולה הגרמנית, ותושבי קוטנה הורה זכו בעושר רב בשל הצלחת תעשיית הכרייה המקומית. תעשיית הכרייה הצטמצמה בתחילת המאה ה-15, אך קוטנה הורה שמרה על חשיבותה הודות למעמדה הפוליטי הבכיר.