cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אאולה מגנה
עיצוב
הבניין בנוי לתוך האדמה. מהצד הצפוני ומהכניסה הראשית הוא נותן רושם נמוך וצנוע, הנשלט על ידי משטחי זכוכית גדולים. בצד הדרומי, הבניין במלוא גובהו. ארסקין מפרק את החזית ל"כרכים" רבים בגודל, מבנה, וגובה שונים ובסידור מעניין. החזית הצפונית מצופה בלבנים בגוונים שונים של אדום, מתבטאות בארשת של מרקמי משטח מגוונים. הגג, הנראה למרחוק, כולל מחזירי שמש, האופייניים לסגנונו של ארסקין, המעבירים אור יום לאולם דרך צוהר. המרחב הפנימי מציע פנורמה עצומה דרך חזית הזכוכית מצפון, אשר מציבה את הצופה במגע הדוק עם הטבע ועם האלונים הישנים שבחוץ. בפנים חוזרים קירות הלבֵנים. לעיצוב הפנים יש תחושה טבעית דרך סלע חשוף במבואה התחתונה. הבטנה הכפרית של עץ בצבע בלונד היא תכונה אופיינית בכל הבניין, ומציגה ניגודיות חמה לאבן הזכוכית. עיצוב האודיטוריום נוצר בהשראת תוכנית חצי־מעגלית של אמפיתיאטרון עתיק. זה נועד לאפשר לקהל של 1,194 לתפוס את הדובר ללא הגברה חשמלית. למטרה זו עבד ארסקין עם היועץ האקוסטי נילס-אוקה נילסון. לתקרת העץ יש שיפוע תלול לכיוון הבמה כדי להגביר את התפשטות הצליל ולהימנע מהדים. פתרונות אלה נועדו גם לספק אפקט פיסולי אסתטי. כדי להשיג התפשטות מרבית של צליל, השיפוע התלול שולב בעיצוב, והחומרים והצורות של החלל נבחרו בקפידה.
שברולט דה לוקס
מחיר היחידה, מדגם "שברולט דה לוקס", סדאן, בשנת 1949 בארצות הברית עמד על 1,492 דולר.
דור ראשון
יוצר בין השנים 1941 - 1948.
ברק יוסלביץ'
בֶּרֶק יוֹסלביץ' (פולנית: Berek Joselewicz; ביידיש: בערעק יאסעלעוויטש; 17 בספטמבר 1764 – 5 במאי 1809) היה לוחם יהודי לחירות פולין במהלך מרידת קושצ'ושקו והמלחמות הנפוליאוניות.
קורות חיים
דב בער (ברק) יוסלביץ' נולד למשפחה יהודית בעיר קרטינגה שבמחוז קובנה באיחוד הפולני-ליטאי. כשגדל הפך לסוחר ומנהל עסקיו המסחריים של הנסיך איגנצי מָסָלְסקי, מגנאט והבישוף של וילנה. הוא נסע לצורך עסקיו לצרפת, ונחשף שם להלכי הרוח של תקופת המהפכה הצרפתית. השתקע בפרוור פראגה של עיר הבירה ורשה.
בשנת 1793 חולקה פולין בין המעצמות פרוסיה, רוסיה ואוסטריה, לאחר שהפסידה במלחמה להגנת החוקה. במסגרת המרד של 1794 פנו יוסלביץ' ויוסף אהרונוביץ אל הגיבור הלאומי הפולני תדיאוש קושצ'ושקו בבקשה לייסד גדוד פרשים יהודי, ונענו בחיוב. לגדוד שהוקם בספטמבר 1794 התנדבו חמש מאות איש, ובראשו עמד יוסלביץ' עצמו שקיבל דרגת מפקד גדוד (פולקובניק). ב-4 בנובמבר 1794 השתתף הגדוד היהודי בהגנת פראגה וספג אבדות קשות. בראש הפולשים הרוסים עמד הגנרל אלכסנדר סובורוב. המרידה דוכאה ביד קשה. גדודו של יוסלביץ', אשר התחפר בבית הקברות היהודי העתיק בפראגה, הושמד, ויוסלביץ' עצמו נמלט, ונפל בשבי האוסטרים.
לאחר דיכוי המרידה יצא יוסלביץ' לגליציה (אז תחת שליטת האוסטרים) ומשם לאיטליה. עד מהרה התחבר אל הגנרל הפולני יאן הנריק דומברובסקי, אשר הקים גיס פולני שנלחם במסגרת הצבא הצרפתי במלחמות נפוליאון. יוסלביץ' נלחם בקרבות רבים כקולונל בצבא נפוליאון, במטרה לשחרר את פולין באמצעות הצרפתים. בין היתר לחם יוסלביץ' בקרבות באוסטרליץ ובפרידלנד, הצטיין בהם וזכה לעיטורים גבוהים: לצלב הזהב הפולני ולמסדר ה-Virtuti Militari – העיטור הצבאי הפולני הגבוה ביותר על אומץ לב אל מול האויב.
משנת 1807 נלחם יוסלביץ' עבור חירות פולין. ב-5 במאי 1809 בקרב בין פולנים ואוסטרים ליד העיר קוצק, נפגע ומת. ובאותו המקום נקבר.
בנו, יוסף ברקוביץ, נודע אף הוא כחייל מצטיין, ושירת עם אביו בקרבות שלאחר מרידת קושצ'ושקו, ואף קיבל פעמיים את עיטור הכבוד על שירותו לצד כוחות נפוליאון נגד רוסיה.
במרד נובמבר 1830 (מהפכת הקדטים) גייס יוסף ברקוביץ, בנו של יוסלביץ, יחידת מתנדבים יהודים שהשתתפו בקרבות נגד הרוסים.
הנצחה
במרד הפולני הכושל של שנת 1863 לחמו יהודים בגדוד פולני שנקרא על שם ברק יוסלביץ'.
על שמו רחובות רבים בפולין, בהם ורשה (בפרוור פראגה), קוצק, בנדין, אוזורקוב, צ'נסטוחובה, לוברטוב, לסקו, טרנוב, טומשוב מזובייצקי, פשמישל, שצ'צ'ין, אושוויינצ'ים, קוטנו ועוד.
בשנת 1927 הוחלט על הקמת בית ספר על שמו בקוצק, בניית בית הספר החלה אך הופסקה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, והסתיימה רק בתום המלחמה כשלא היה יהודי אחד בקוצק. היום שמו של ברק יוסלביץ' אינו מופיע על בניין בית הספר מחשש להתפרצות אנטישמית.
ב-2009, במלוא 200 שנה למותו, ארגן המוזיאון לתולדות יהודי פולין את הכנס "ברק יוסלביץ', לוחם לחירות" על ידי שגרירות צרפת בפולין. באותה השנה הוציאו דואר ישראל עם הדואר הפולני בול דואר עם דמותו של יוסלביץ'.
ג'ספר מסקליין
ג'ספר מסקליין (באנגלית: Jasper Maskelyne; 1902–1973) היה קוסם ואמן במה בריטי, בן למשפחת קוסמים ידועה. מסקליין התפרסם בזמן מלחמת העולם השנייה בזכות טענותיו לגבי עבודתו במסגרת המודיעין הבריטי ותרומתו למערכה בצפון אפריקה.
סבו ג'ון מסקליין (John Maskelyne), ואביו נוויל מסקליין (Nevil Maskelyne), היו קוסמים ידועים באנגליה הוויקטוריאנית, ואף עסקו בהמצאות שונות בתחומי המיכון האוטומטי והטלגרפיה. ג'ספר המשיך במסורת המשפחתית והעלה מספר מופעים בהם ביצע על הבמה קסמים ותרגילי אחיזת עיניים.
במלחמת העולם השנייה
מסקליין הצטרף לצבא הבריטי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ובמסגרת הכשרתו בחיל ההנדסה הוא עסק בעיקר בתחום הונאה צבאית והסוואה. ב-1941 נשלח מסקליין למצרים והוצב ביחידת מודיעין מיוחדת שהוקמה על ידי ארצ'יבלד וייוול כדי לבצע פעולות של הטעייה ומודיעין מסכל. עם הגעתו ליחידה אסף סביבו מסקליין צוות של עוזרים שכלל מהנדסים, כימאים, חשמלאים, נגרים וציירים, שזכו לכינוי "כנופיית הקסם" (Magic Gang).
מסקליין ואנשיו החלו לעבוד על שיטות תחבולה שונות כדי להטעות את הצבא הגרמני. הם השתמשו בקרשים ויריעות בד כדי לגרום לג'יפים להראות כמו טנקים, או לחלופין לגרום לטנק להראות כמשאית תובלה תמימה, ופיתחו שלל דרכים לזיוף והסוואה של כלי רכב במדבר.
אחד הפרויקטים הגדולים של מסקליין היה הקמת דגם מזויף של העיר אלכסנדריה, כשלושה קילומטרים ממיקומה האמיתי. העיר המדומה כללה אורות, רחובות ובניינים, ואפילו מגדלור, וכך הטייסים הגרמנים שיצאו להפציצה בלילות הטילו את מטענם הרחק מאלכסנדריה האמיתית. בנוסף לכך, מסקליין בנה לאורך תעלת סואץ שורה של מראות ענק מסתובבות, שסינוורו את טייסי האויב וגרמו להם להחמיץ את המטרה.
ב-1942 לקח מסקליין חלק גדול ב"מבצע ברטראם" שהתרחש לפני הקרב באל-עלמיין. משימתו הייתה לגרום לכוחות הגרמנים, בפיקודו של ארווין רומל, לחשוב שההתקפה הבריטית תגיע מהדרום, כשלמעשה תכנן הגנרל מונטגומרי לפתוח במתקפה מהצפון. הטנקים שהמתינו בגזרה הצפונית הוסוו כמשאיות, ובדרום יצרו אנשיו של מסקליין אלפי טנקים מזויפים, מסילות ברזל וקווי מים מדומים, כך שנראה שכוח בריטי גדול מתאסף בדרום.
כנופיית הקסם סיימה את תפקידה אחרי הקרב, ומסקליין שב לאנגליה בתחושה שהוא ויחידתו לא זכו להערכה הראויה להם. מסקליין ניסה לחדש את קריירת הבימה שלו אך ללא הצלחה רבה, ומאוחר יותר עבר לקניה, שם נפטר בשנת 1973.
קטרינה סרבוטניק
קטרינה סרבוטניק (סלובנית: Katarina Srebotnik; נולדה ב-12 במרץ 1981) היא טניסאית מקצוענית מסלובניה. דורגה בשיאה במקום הראשון בעולם בזוגות (אוגוסט 2011). דירוג השיא שלה ביחידות היה מקום 20 בעולם בסבב ה-WTA.
קריירה
סרבוטניק זכתה עד היום ב-10 תוארי יחידות (4 WTA ו-6 ITF) וב-46 תוארי זוגות (27 WTA ו-19 ITF).
סרבוטניק זכתה ב-6 תוארי גראנד סלאם בזוגות (1 בזוגות נשים ו-5 בזוגות מעורבים). בשנת 2011 היא זכתה בטורניר וימבלדון בטורניר לזוגות נשים. 5 תארים בטורניר לזוגות מעורבים באליפות צרפת הפתוחה (1999, 2006 ו-2010), באליפות ארצות הברית הפתוחה (2003) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה (2011).
סרבוטניק שיחקה בנבחרת סלובניה בין השנים 1997 ו-2011. מאזנה עומד על 32 ניצחונות (19 במשחקי יחידות ו-13 במשחקי זוגות) ו-19 הפסדים (12 במשחקי יחידות ו-7 במשחקי זוגות).
הניצול
הניצול (באנגלית: The Castaway) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1931. זהו הסרט הקצר ה-27 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שהופק והשלישי באותה השנה. המדבב הבלעדי הוא וולט דיסני שתרם את קולו למיקי מאוס. עלילת הסרט עוקבת אחר מיקי, ניצול בודד מספינה טובעת, אשר שט על רפסודה לאי בלב ים ומנגן מוזיקה לבעלי החיים באי.
עלילה
בודד ונטוש על רפסודה רעועה בלב האוקיינוס, מיקי מאוס מבחין באי באופק. הוא מגיע לאי בעזרת דג-חרב שלמעשה ניסה לתקוף את מיקי. רעב, מיקי מנער שיח בננה, ומטה נופלות זו אחר זו הבננות שאותן הוא אוכל בהנאה עד אשר הוא נבהל מעכביש.
מיקי מוצא ארגז שנשטף אל החוף והתוכו הוא מגלה פסנתר. הוא מתחיל לנגן בו לשלישיית כלבי ים מרקדים. גור טיגריסים מנסה לעזור למיקי בנגינה על ידי חבטה בקלידים ומיקי מגרש אותו פעם אחר פעם. הצמד נקטע על ידי קוף ענק, שמתגלה כפסנתרן מוכשר בעצמו, אך בסופו של דבר מנפץ את הפסנתר לרסיסים. מיקי מנסה להשיב מלחמה, אך למראהו המאיים של הקוף הוא נבהל ומתחיל לרוקד. בהמשך הוא נרדף על ידי אריה, אשר מיקי מטעה אותו לקפוץ לתוך פה של תנין. לבסוף מיקי מוצא את עצמו רוכב על צב ים, ששוחה משם הרחק.
הפקה
"הניצול" היה הסרט הראשון שביים וילפרד ג'קסון, אשר המשיך לביים סרטי קולנוע רבים של דיסני, ביניהם "סינדרלה", "עליסה בארץ הפלאות", "פיטר פן" ו"היפהפייה והיחפן". למרבה הצער, הנסיבות היו רחוקות מלהיות אידיאליות: עם לחץ רב של החברה המפיצה לסרט נוסף ועם זמן מועט להפיק אחד כזה, דיסני פנה לג'קסון כדי להפיק סרט קצר שהורכב מהנפשות בשימוש חוזר מסרטים אחרים. הסרט משתמש בצילומים ממוחזרים של קוף רוקד (מ"קצב הג'ונגל", 1929), אריה שנאכל על ידי תנין (סצנה חתוכה מ"קצב הג'ונגל") ואריות ים מרקדים (מ"גלים פראיים", 1929).
סרט זה הוא גם הראשון שהולחן על ידי פרנק צ'רצ'יל, שהמשיך וכתב את השירים לסרטים "שלושה חזירים קטנים", "שלגיה ושבעת הגמדים", "דמבו", "במבי" ו"הרפתקאות איכבוד ומר טוד".
ביקורת
בספרו "הסרטים של מיקי: סרטי הקולנוע של מיקי מאוס", הייס גרוב כותב: "'הניצול' היה סרט קצר שנבנה סביב חומר בשימוש חוזר ונחות, וזה נראה: הסרט המצויר מהנה, אבל המראה של מיקי אינו עקבי בטירוף, אין אפילו רמז לסיפור, וכל הסרט מרגיש כמו חזרה ל-1929".
עם זאת, ראיין קילפטריק, מאתר הפודקאסט "The Disney Film Project", שיבח את הסרט: "זהו סרט קצר כיפי מאוד, למרות שאין המון בדיחות, ואף אחת לא טובה מספיק כמו 'בעיות תחבורה' או כמה מהסרטים הקצרים המצחיקים האחרים של מיקי. יש נימה של אושר שנקבעת כמעט מההתחלה, כשמיקי מושלך על ידי הגלים בעודו על הרפסודה הקטנה שלו. למרות שהדברים קודרים, מיקי מחייך. האופטימיות העליזה הזו היא שהופכת את מיקי לכל כך מושך".
A Fever You Can't Sweat Out
A Fever You Can't Sweat Out (תרגום חופשי: "קדחת שאינך יכול להזיע החוצה") הוא אלבום הבכורה של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. האלבום יצא לאור ב-27 בספטמבר 2005 דרך חברות התקליטים Decaydance ו-Fueled by Ramen. האלבום, שנכתב והופק זמן קצר לאחר שסיימו חברי הלהקה את לימודי התיכון, כולל שירים שנכתבו על ידי גיטריסט הלהקה לשעבר, ריאן רוס, העוסקים בנושאים חברתיים שונים.
מרים ילן-שטקליס
מרים יָלָן-שְׁטֶקֶלִיס (21 באוגוסט 1900 – 9 במאי 1984) הייתה סופרת ומשוררת ישראלית, מחברת ספרי ילדים ושירי ילדים, כלת פרס ישראל הראשונה לספרות ילדים (1956).
אל-חיאת (מרכז תקשורת)
מרכז התקשורת אל-חיאת (באנגלית: Al-Hayat Media Center) הוא זרוע התקשורת של ארגון הטרור המדינה האסלאמית. אל-חיאת הוקמה ב-2014 וקהל היעד שלה הוא אזרחים מערביים, תוך פרסומים בשפות רבות, כולל אנגלית, גרמנית, רוסית וצרפתית.
ביולי 2014 החלה המדינה האסלאמית לפרסם מסרונים דיגיטליים במגזין "דאבּיק", בשפות רבות, המגזין מופק על ידי אל-חיאת.
קונצ'רטו קלן
קונצ'רטו קלן (בגרמנית: Concerto Köln) הוא הרכב בארוק קאמרי.
הקבוצה הוקמה בשנת 1985, אחת מקבוצות רבות שקמו כתוצאה מן העניין הגובר והולך בביצוע אותנטי בשנות ה-80' של המאה ה-20. חברי ההרכב היו בעיקר מוזיקאים, שסיימו זמן לא רב קודם לכן קונסרבטוריונים או בתי ספר למוזיקה באוניברסיטאות של אירופה. הם החלו לסייר ברחבי היבשת, והופיעו לעיתים קרובות בפסטיבלי מוזיקה חשובים. בשנת 1992 ייסדו, בעזרת רדיו גרמניה, את פסטיבל קלן למוזיקה עתיקה. הם אינם מקבלים שום תמיכה ממשלתית ואין להם מנצח קבוע, אם כי יש להם מנהל אמנותי, מרטין זנדהוף.
מרים ילן-שטקליס
חייה
בשנת 1920, בגיל עשרים, עלתה לארץ ישראל, והתיישבה בירושלים, ברחביה. בתחילה עבדה במשרדי "הדסה", אך לאחר זמן מה התקבלה לעבודה כספרנית במחלקה הסלאבית בבית הספרים הלאומי, שם עבדה עד לפרישתה לגמלאות.
A Fever You Can't Sweat Out
לאחר הצלחתם של הסינגלים "I Write Sins Not Tragedies" ו-"The Only Difference Between Martyrdom and Suicide Is Press Coverage", הגיע האלבום למקום ה-13 במצעד האלבומים של ארצות הברית, בילבורד 200, ושהה במצעד זה במשך שישים ושישה שבועות. עד שנת 2011 מכר האלבום מעל ל-2.2 מיליון עותקים ברחבי העולם. עד ה-25 בספטמבר 2015, עשר שנים לאחר הוצאתו, מכר האלבום מעל ל-2 מיליון עותקים בארצות הברית.
קונצ'רטו קלן
הרפרטואר שלהם משתרע מן הבארוק המוקדם, דרך התקופה הקלאסית ועד למאה ה-19, למשל מנדלסון. הם עסקו גם במספר שיתופי-פעולה, כגון תקליטור ששילב מוזיקה עממית טורקית עם יצירות בסגנון טורקי מאת מלחינים כמוצרט ואחרים. הם מרבים להקליט, בין השאר, עם רנה יקובס, דניאל הרדינג, לואי לאנגרה, דייוויד סטרן, איבור בולטון, מרקוס קריד, כריסטופר מולדס ואוולינו פידו.
A Fever You Can't Sweat Out
ביקורות
האלבום ספג ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. בספטמבר 2015, עשר שנים לאחר הוצאתו, תואר האלבום במגזין המוזיקה בילבורד כ"אחד האלבומים המקוטבים ביותר בזמננו". הביקורת של פיצ'פורק הייתה הביקורת השלילית ביותר שקיבל האלבום, בה נכתב כי האלבום "חסר כנות, יצירתיות ומקוריות". גם הביקורת של ג'וני לופטוס מ-Allmusic הייתה שלילית, ונכתב בה כי "הלהקה אוהבת ליצור את האלבום עם הצהרה - אך אין שום דבר ייחודי בפנים, לא הנוסחא שלהם ולא ההפקה הדביקה". ביקורת חיובית יותר על האלבום הייתה של לורן גיטלין מהרולינג סטון, ששיבחה את הסאונד של האלבום, וכינתה את הלהקה "שונה" ו"מעולה".
מרים ילן-שטקליס
חייה
בסוף שנת 1929 נישאה למשה שטקליס, שהיה מחשובי הפרהיסטוריונים של ארץ ישראל. לזוג לא נולדו ילדים. במהלך כתיבת ספרה "אצו רצו גמדים" הזמינה את מאיירת הספר, בינה גבירץ, להתגורר בביתם. גבירץ ומשה שטקליס התאהבו, והזוג שטקליס התגרש ב-1939, לאחר שמשה עזב עם גבירץ. מאז חייתה ילן-שטקליס לבדה.
A Fever You Can't Sweat Out
ביקורות
האלבום נכלל ברשימת 101 הקלאסיקות המודרניות של המגזין Rock Sound‍  במקום ה-16.
קונצ'רטו קלן
הקלטות
ההרכב הוציא עד כה יותר מ-50 הקלטות. מבחר מהן:
A Fever You Can't Sweat Out
הוצאה מחודשת
ב-14 בנובמבר 2006 יצא האלבום במהדורה מחודשת שנמכרה במארז בצורת קופסת סיגרים. מהדורה זו כללה תקליטור של האלבום, DVD של הופעה של הלהקה בדנוור מה-22 ביולי 2006, פוסטר של הלהקה, תמונות של הלהקה, פנקיסטיסקופ, מסכת קרקס, כתבה עיתונאית מזויפת ומחברת. מארז זה נמכר בכמות מוגבלת של 25,000 עותקים.
מרים ילן-שטקליס
חייה
ב-1966 נפגשה עם המלחין שמוליק קראוס, שהיה אז בן 31. לדברי חוקרת הספרות שרה בן-ראובן, ילן-שטקליס ראתה בקראוס את הבן שלא היה לה ובין השניים נרקמו יחסי קרבה. מספר פעמים ערבה לו ילן-שטקליס לשם שחרורו ממעצר והעידה לטובתו בבתי משפט והוא סעד אותה בימיה האחרונים.
יצירתה
על-פי דבריה, כתבה את שיריה מתוך נפש מיוסרת. "שירים, כמו ילדים, נולדים בייסורים", אמרה. ילן-שטקליס התייתמה מאמה בנעוריה וחיה בבדידות ובעצב. בהיעדר ילדים משלה, היא קיבלה את ההשראה לשיריה מילדי אחרים. למרות, ואולי דווקא בשל כך, הפליאה לתאר חוויות ילדות ורגשות עמוקים של ילדים.
בתחילה כתבה למבוגרים, ולאחר עלייתה לארץ, בשנת 1922 פרסמה מספר שירים בשפה העברית שיועדו לקוראים מבוגרים. בגיל 34 התחילה לכתוב שירים וסיפורים לילדים, שהתפרסמו בתחילה בעיתון "דבר לילדים", ולאחר מכן פורסמו בספרי שירים נאספו לקבצים ופורסמו כספרים.
בסוף שנות החמישים החלה הוצאת דביר בקיבוץ שיריה וסיפוריה של ילן שטקליס לשלושה כרכים. הראשון, "שיר הגדי", המיועד לגיל הרך, יצא בשנת 1957, וכלל שירים מספריה "אצו רצו גמדים", "ספר דני", "שירי-לי מירי-לי", ואת הסיפור "המסע אל האי אולי" ותרגום לסיפור "אבא מצחיקון" מאת קורניי צ'וקובסקי. בשנת 1963 יצאו לאור שני הכרכים הנוספים - הכרך השני, "יש לי סוד" המיועד לילדים בגיל הבינוני כלל שירים וסיפור מתוך "מעשה בילדה", "ספר דני" ו"אצו רצו גמדים", כמו גם תרגומים לסיפורים מאת טולסטוי, ושירים מאת שמואל מרשק וגלינה דמיקינה, והכרך השלישי, "בחלומי" המיועד לילדים גדולים, וכולל סיפורים ושירים מתוך "מעשה בילדה" ו"ספר דני" כמו גם תרגומים ליצירות מאני לייב, יוליאן טובים, אלכסנדר טברדובסקי ופיודור סוגולוב. שלושת הספרים כוללים סיפורים ושירים שפורסמו בעיתוני הילדים, אך לא קובצו לספר לפני שפורסמו במסגרת זו. בשנת 1986 הוציאה הוצאת דביר לאור את שלושת הספרים בכרך אחד, הנקרא "מרים ילן שטקליס - שירים וסיפורים". מאיירים רבים איירו את יצירותיה, אך הן מזוהות בעיקר עם איוריה של צלה בינדר שתרמה את איוריה לרבים מהשירים, ובמיוחד לספר "שיר הגדי". בשנת 1978 פרסמה את ספרה “חיים ומלים” שכלל שירים וסיפורים למבוגרים, מאמרים וקטעים אוטוביוגרפיים.
ביצועים לשיריה
רבים משיריה של ילן-שטקליס הולחנו והפכו לנכס צאן ברזל בשירת הילדים הישראלית. חלק משיריה הולחנו בסמוך לכתיבתם, ואף הופיעו בליווי תווים כשנתפרסמו לראשונה. במהלך השנים זכו השירים לעיבודים רבים, בהם של זמרי רוק שעיקר יצירתם מופנית למבוגרים, וביצעו את שיריה אותם הכירו כילדים, ובהם: "מיכאל" ("חיכיתי חיכיתי, בכיתי בכיתי, ומי לא בא? מיכאל"), "דני גיבור" (הידוע בזכות השורות "פרח נתתי לנורית" ו"זולגות הדמעות מעצמן", ומוכר בלחנו של מקס למפל), "הסבון בכה מאוד", "שמש שמש במרום", "ג'ינג'י" ("לילדי ראש זהב"), "ידידי טינטן", "בובה זהבה", "לשפן יש בית", "אצו רצו גמדים", "רוח רוח" ועוד.
הלחנים לשירי ילן-שטקליס מזוהים בראש ובראשונה עם להקת "החלונות הגבוהים", וחבריה כסולנים - ג'וזי כץ, שמוליק קראוס ואריק איינשטיין. באלבומם הראשון "החלונות הגבוהים" (1967), שרה הלהקה שני שירים מהספר שיר הגדי, אותם הלחין שמוליק קראוס - "אלישבע מה נחמדת" ו"בובה זהבה". ב-1975 העלו קראוס וכץ מופע בשם "לבד ביחד ולבד לבד", שכלל לחנים מקוריים של קראוס לשירים רבים של ילן שטקליס (ביניהם "נתפייסה"). המופע הועלה על גבי אלבום. את השיר "אלישבע מה נחמדת" חידשה רות שועלי. אריק איינשטיין ביצע כסולן מספר שירים של ילן-שטקליס, כגון "רוח רוח" (בלחנו של שלום חנוך) ו"אצו רצו גמדים". כן ביצעו את שיריה זמרים כחוה אלברשטיין, נעמי שמר וזהבה בן. במיוחד ידוע הביצוע של צביקה פיק בפסטיבל שירי הילדים לשיר "הסבון בכה מאוד", אותו גם הלחין. שירים אלו התפרסמו מאוד ומוכרים לא רק כשירי ילדים.
לשיר ואמרתי לעצב הנני בוצעו מספר גרסאות כאשר כמעט כולן הוקלטו תחת הלחן של יוסי מוסטקי, אשר גם הקליט את הגרסה הראשונה לשיר, לעיתים גרסאות שונות עובדו מחדש, אך רק גרסתם של שאנן סטריט וריף כהן הוקלטה כחלק מאלבום. בשנת 2007 יצאו שני מארזי DVD לילדים: "אצו רצו גמדים" ו-"שורום זורום" שכללו הפקה מוזיקלית חדשה של מיטב שיריה.
משיריה
מרים ילן-שטקליס חיברה שירי ילדים רבים, שעימם נמנים בין היתר:
אי הטיבר
אי הטיבר (באיטלקית: Isola Tiberina, בלטינית: Insula Tiberina) הוא אי בצורה מוארכת שנמצא בחלקו הדרומי של עיקול נהר הטיבר ברומא. אורכו של האי כ-270 מטרים ורוחבו כ-67 מטרים.
היסטוריה
כבר בעת העתיקה חובר האי לשתי גדות הנהר באמצעות גשרים, ומכאן כינויו של האי Insula Inter-Duos-Pontes - "האי בין שני הגשרים". גשר ארבעת הראשים - העתיק בגשרי רומא, מקשר את האי לשדה מרס בגדתו הצפונית (הימנית) של עיקול הנהר וגשר קסטיוס מקשר את האי לטרסטוורה, בגדתו הדרומית (השמאלית) של עיקול הנהר.
על פי האגדות הרומיות, ההמון הסוער שהפיל את הטירן לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס בשנת 510 לפנה"ס זרק את גופתו לנהר הטיבר, הגופה שקעה לתחתית הנהר, והעפר שהצטבר סביבה הפך להיות האי. האי, שהיה בראשית הרפובליקה הרומית מחוץ לעיר, הפך לאזור מקודש לאחר שב-291 לפני הספירה נבנה בו מקדש לאל הרפואה אסקלפיוס.
הקמת מקדש אסקלפיוס
בעקבות מגפה שאירעה ברומא בשנת 293 לפנה"ס פנה הסנאט הרומי לסיבילה וזו הציעה להקים מקדש לאסקלפיוס, אל הרפואה היווני. משלחת יצאה לאפידאורוס להביא את פסלו של האל, אולם הביאו עמם נחש (המייצג את האל). בהגיע ספינתם לרומא, נמלט הנחש מהספינה ושחה לעבר האי, ולכן האמינו אנשי המשלחת שאסקלפיוס בחר באי כאתר מקדשו.
לאחר הקמת מקדש אסקלפיוס, הוקמו על האי מקדשים נוספים ליופיטר, גאיה, סמו סנקוס המוכר גם כפידיוס סנקוס בין יתר השמות שלו (Semo Sancus, also known as Fidius Sancus), פאונוס, ויוויס, טיברינוס ובלונה.
ימי הבניים והעת החדשה
בשנת 998, אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בנה בסיליקה באי - בזיליקת סן ברתולומאו אל'איזולה על הריסות מקדש אסקלפיוס, ובעקבות הקמת הבזיליקה שונה שם האי לאיזולה די סן ברתולומאו. בתקופת השלטון הפשיסטי הוחזר שמו המקורי של האי.
על אף השינויים הרבים שעברו על האי, שמר על אופיו הרפואי, ובשנת 1584 הוקם באי בית חולים הפועל עד ימינו.
אירועים תרבותיים
מדי שנה, בחודשי הקיץ, נערך באי פסטיבל הסרטים "איזולה דל צ'ינמה". במסגרת הפסטיבל מוקרנים הסרטים על מסכים גדולים שמוקמים באי, תחת כיפת השמים.
יהודי האי
האי היה מרכז יהודי חשוב מימי הקיסרות הרומית. הריכוז היהודי הגדול בעיר היה בשכונת טרסטוורה, בקרבת אזור הנמל העתיק של האי. מאזור זה היה מעבר למרכז רומא היה דרך האי והאזור היה למרכז חיים יהודי. תולדות היהודים באי באו לידי ביטוי במהלך 2,000 שנה.
בשנת 1881 הוקם באי בית חולים יהודי עקב קרבתו של האי לאזור שהיה גטו רומא. המיוחד בבית חולים זה היה, מלבד האוכל הכשר, גם היעדר סמל ישו הצלוב מעל לכל מיטת חולה. ליד בית החולים היה גם מושב זקנים. בית החולים עבר לאזור אחר ברומא.
היום קיימת מרפאה במקום הנושאת את שם בית החולים : Ospedale Ebraico. בית חולים עצמו יחד עם בית האבות היהודי הועבר למקום אחר ברומא. במבנה בית-החולים לשעבר קיים גם בית כנסת שבו מתפללים רק בשבתות ובחגים לפי נוסח ספרד המקובל בארץ ישראל.
וכטר
וכטר (בגרמנית: Wächter) הוא שם משפחה גרמני.
ברוקר
בְּרוֹקֶר (בעברית: עֲמִיל בּוּרְסָה, או עמיל ניירות ערך) הוא אדם המורשה לסחור בניירות ערך בבורסה בעבור לקוחותיו. המילה עָמִיל מקורה בערבית, ומשמעה סוכן, או מתווך.
אטימולוגיה
המילה "ברוקר" מקורה מהמילה Brocour באנגלו-נורמנית שמשמעותה "סוחר קטן", או לחלופין מהמילה brocheor בצרפתית עתיקה שמשמעותה היא "מוכר יינות".
באנגלית ברוקר (Broker) פרשו מתווך או סוכן, ובהקשר של סחר בבורסה נקרא Stockbroker, עמיל מכס נקרא Customs broker, מתווך נדל"ן נקרא Real estate broker וכדומה.
תפקיד הברוקר
ישנם יתרונות לשימוש בברוקרים: ראשית, בשל הידע הרב שלהם על השוק והקשרים שפיתחו בו. לברוקרים הכלים והמשאבים כדי להגיע לבסיס הקונים הרחב ביותר. לאחר מכן, הם מסננים מקהל של קונים פוטנציאליים עבור תשואה שתתמוך ברכישה הפוטנציאלית. זאת לעומת מוכרים עצמאיים, במיוחד כאלה החדשים בשוק, אשר סביר להניח כי לא יהיו בעלי אותה גישה לקהל לקוחות כמו הברוקרים. יתרון נוסף בשימוש בברוקר הוא מבחינת העלות הכספית - הם עשויים להיות זולים יותר בשווקים קטנים, עם חשבונות קטנים יותר, או עם מגוון מוצרים מוגבל.
ברוקראז'
פירמת ברוקראז', או פשוט ברוקראז' או ברוקר בהקשרים שונים, היא מוסד פיננסי המסייע לקנייה ומכירה של נגזרים פיננסיים בין קונה ומוכר. פירמות ברוקראז' משרתות קליינטורה של משקיעים אשר סוחרים במניות ציבוריות וניירות ערך אחרים.
בישראל קיים בלבול בין המונחים: "ברוקר", "ברוקרים", "ברוקראז'" ויש החושבים כי מדובר באותו הדבר רק תחת שם שונה. במדינת ישראל אין הגדרה מדויקת ל: "ברוקר" והכי קרוב למשמעות שלו בארץ, הוא מנהל תיקי השקעות.
מכבש דפוס
מכבש דפוס הוא מתקן מכני להעברת דיו ממשטח, המכונה גם "גלופה", למדיום עליו מדפיסים - בדרך כלל נייר. הדיו מועבר מהגלופה על ידי לחיצתם אחד כנגד השני, במכבש.
המתקן כולו כולל, בנוסף למכבש עצמו, אמצעים להזנת נייר, פינוי התוצרת המוגמרת, ומשיחת הגלופה בדיו טרי בין הדפסה להדפסה.
הופעת דפוס הבלט, באמצע המאה ה-15 בגרמניה על ידי הצורף יוהאן גוטנברג, לוותה בהמצאת מכבש הדפוס, שנשאר בצורתו המקורית, עם שינויים קטנים, במאות השנים הבאות. בהמהפכה התעשייתית הופיעו המצאות רבות למיכון וייעול הדפוס, ומכבשי דפוס באמצע המאה ה-20 הדפיסו בקצב הדפסה של מאות אלפי עמודים בשעה, לעומת כמה עשרות עמודים שניתן להדפיס במכבש של גוטנברג, או כמה מאות עמודים בשעה בשיכלולים שונים שלו.
הופעת דפוס הבלט הביאה שינויים תרבותיים וכלכליים אדירים. לפניה, ספרים נכתבו ביד, והשימוש בדפוס נשמר כמעט רק לציורים או איורים, כשהגלופות נוצרו על ידי האמנים עצמם, בחריטה באבן או גילוף עץ, בשיטה המכונה ליטוגרפיה. כתיבת ספר שלם ביד, בדרך כלל על מגילת קלף העשויה עור, עולה בכשנת עבודה של כותב מיומן. בימינו, שמורה צורה זו של כתיבת ספרים לכתבי קודש, והעוסקים בה נקראים סופרי סת"ם. ספר כזה, המייצג שנת עבודה של כתבן מיומן הוא יקר, וספרים לא היו נחלתם של אנשים פשוטים.
הדפוס שינה כל זאת: כמעט מראשיתו, מחירו של ספר מודפס, הגם שעדיין לא היה זול, היה שבריר ממחירו של ספר שנכתב בחרט סופרים, ולראשונה אנשים פשוטים יכלו להרשות לעצמם ספרים. הדפוס התפשט במהירות ברחבי אירופה, ובמקביל לעליה בזמינותו של חומר כתוב, חלה עליה תלולה בשיעור ידיעת קרוא וכתוב, או ירידה באנאלפביתיות. לדבר הייתה השפעה חברתית ותרבותית אדירה, ונהוג לציין את המצאת הדפוס כאחד האירועים שסתמו את הגולל על ימי הביניים, ופתחו את תקופת הרנסאנס.
בין המצאתו במאה ה-15 ועד לאמצע המאה ה-18, עבר מכבש הדפוס שינויים מעטים, ועקרונות פעולתו והפעלתו השתנו מעט. לקראת המהפכה התעשייתית הופיעו דגמים רבים ושונים של מכבשי דפוס שמיכנו חלקים גדולים יותר ויותר מהתהליך, עד לאוטומציה מלאה, במכונות מונעות בקיטור (בדרך כלל בעזרת גלים עיליים), ומאוחר יותר בחשמל. במהלך השנים תרם מכבש הדפוס לירידה מתמדת במחיר חומר מודפס, החל ממחיר שייצג שנת עבודה, ועד ל"ספרות זולה - ספרים שמחירם דומה למחיר ארוחה אחת של מזון מהיר.
התפתחות הדפוס
גרסה מוקדמת של דפוס בלט הומצאה בסין, בסביבות 1040, על ידי בי שנג (Bì Shēng). להדפסת הכתב הסיני המורכב שימשו גופנים מחרסינה. כ-200 שנים מאוחר יותר הופיעה גרסה חדשה, תחת שושלת קוריאו (היום קוריאה), כשהפעם נוצקו הגופנים מברזל.
עד למאה ה-15, הגיעה המצאת הנייר מסין לאירופה, ופתחה את הדרך להתפתחויות הבאות. המצאתו של גוטנברג הקיפה, מלבד מכבש הדפוס עצמו, גם פיתוח של דיו חדש, נתך עופרת מיוחד, שהמשיך לשמש בשינויים מעטים בלבד עד תום עידן דפוס הבלט, באמצע המאה ה-20, וההמצאה שנקשרה בשמו יותר מכול - שיטת יציקת גופנים מנתך העופרת בעזרת אמהות דפוס.
הדיו של גוטנברג היה מבוסס שמן, והתאים להדפסה על ניר: דיו מבוסס מים, שהיה מקובל לפני כן, נספג בנייר וגורם ל"מריחה" של צורת האות המודפסת. דיו זה דורש זמן ממושך לייבוש, ובבתי הדפוס הראשונים דפים מודפסים נתלו בעזרת אטבים מ"כבלי כביסה" מתוחים לאורכו ולרוחבו של בית הדפוס. בשנים הבאות הונהגו מגשי ייבוש, ופותחו סוגי דיו חדשים שמתייבשים מהר יותר, וטכניקות להתמודד עם המריחה, מה שאפשר שימוש בדיו שנספג חלקית בנייר ולא רק "מונח" עליו, ותורם להאצת הייבוש.
יציקת הגופנים שמשמשים להדפסה בעזרת אמהות דפוס היא תהליך פשוט יחסית, שאמנם דורש מיומנות, אך הציוד הנחוץ עבורו פשוט וזול. בתי הדפוס הראשונים יצקו את הגופנים בעצמם, אך בהמשך הופיעו בתי יציקה ייעודיים לייצורם, ופינו את בתי הדפוס למלאכת הדפוס עצמה.
בסיום ההדפסה, מפורקות המסגרות, והגופנים ממוינים חזרה לתיבות הסדר, כדי לשמש בעבודת הדפוס הבאה. הגופנים העשויים נתך עופרת נשחקים במהלך ההדפסה, וכחלק מפעולת המיון יש לבחון כל גופן כזה, ולהחליט אם הוא כשיר לעוד עבודה. שימוש בסטראוטיפ מקטין את השחיקה, כשהגופנים משמשים ליצירת סטראוטיפ יחיד או סטראוטיפים ספורים, במקום הדפסת עותקים רבים. יתרון נוסף הוא שאפשר למיין את הגופנים ולהכינם לעבודה הבאה מיד בגמר הכנת הסטראוטיפים, ואין צורך להמתין לגמר ההדפסה.
הדפים המודפסים עוברים לשלב ייבוש הדיו, בתליה, מגשים, ובהמשך במתקני ייבוש שעושים שימוש בחום להאצת התהליך. אחרי הייבוש מגיעים שלבים נוספים, לפי סוג העבודה, וביניהם מחזור הדפסה נוסף בצבע שונה, ליצירת דפוס צבעוני, הדפסה על צדו השני של הדף, קיפול, חיתוך, וכריכה (לאו דווקא בסדר זה).
במאה ה-19 הופיעו טכניקות להדפסה על נייר רציף, במכבשי דפוס רוטציוניים, בהם הגלופה אינה מישורית, אלא מהווה פני גליל המסתובב במהירות ומדפיס על הנייר הרציף, ובו בזמן דיו חדשה נמרחת על פניו. במכבש דפוס בסגנון גוטנברג ניתן להדפיס כמה עשרות גיליונות בשעה, לעומת דפוס רוטציוני של סוף המאה ה-19, בעזרתו ניתן להדפיס כ-100,000 גיליונות.
מכבש דפוס
מכבש הדפוס של נשאר בדמותו של מכבש הדפוס של גוטנברג במאות השנים הבאות, עם מספר שכלולים קטנים. במשך הזמן, וביתר שאת מהמאה ה-18, הופיעו מכבשי דפוס שונים.
המכבש אנכי. הגלופה, "עם הפנים למעלה", מונחת תחתיו. המדפיס מושח את הדיו על הגלופה, בעזרת כרית עור, ומניח עליה את גיליון הנייר.על ידי סיבוב בורג גדול, או אום שנמצא על בורג כזה, לוחץ המכבש אל הנייר, שנלחץ את הגלופה עליה הוא מונח, וזו מעבירה אליו את הדיו, לפי צורת האותיות.
האום מסובב בכיוון ההפוך, והגיליון המודפס "מקולף" ממנה, ומונח על משטח משופע לייבוש ראשוני, ממנו יועבר אחר כך למדף, או ייתלה להמשך הייבוש. המכבש מוכן להדפסת הגיליון הבא, כלומר למשיחת הגלופה שוב.
אחד השכלולים הראשונים הייתה מסילה עליה מונח מגש שמחזיק את הגלופה, ויכול להחליק את מתחת למכבש וחזרה החוצה. באופן זה משיחת הגלופה בדיו, והנחת וקילוף גיליון הנייר ממנה יכולים להיעשות מחוץ למכבש, מה שמקל על הפעולות הללו, ואולי חשוב יותר, מאפשר לקצר את מהלך המכבש, שללא המסילה צריך להתרומם מספיק כך שניתן יהיה לבצע את הפעולות הללו תחתיו. קיצור מהלך המכבש, שמופעל ידנית, חוסך חלק ניכר מהעבודה.
מכבש זה הופעל על ידי שני עובדים, שביום עבודה של 15 שעות מדפיסים כ-3,000 עד 4,000 גיליונות ביום, או כ-200 גיליונות בשעה. לצידם, עובדי דפוס אחרים עסקו בפעולות אחרות, כמו הסדרים שסידרו את הגלופה לגיליון הבא, ופירקו את זו של הגיליון הקודם ומיינו את הגופנים חזרה למגירת הסידור. אחרים הפכו את הגיליונות המודפסים למוצר הסופי בפעולות חיתוך, כריכה, ועוד.
מספר שכלולים ושיפורים במבנה המכבש, כמו החלפת המנגנון הבורגי במנוף, ושינויים במבנה שהתאפשרו בעזרת החלפת חלקי העץ השונים בחלקים ממתכת, תרמו לשיפור קצב ההדפסה, ואפשרו למדפיס יחיד להפעיל את המכבש, לעומת מספר מדפיסים שהיו נחוצים להפעלת המכבשים הישנים יותר.
במאות ה-18 וה-19 הומצאו מכבשי דפוס שונים, ביניהם כאלו שהדפיסו על גיליונות קטנים יותר, מכבשים שפועלים בכיוון אופקי ולא אנכי, כאלו בהם גיליון הנייר מונח על המכבש שלוחץ אותו אל הגלופה, לעומת אלו בהם יש להניח את הגיליון על הגלופה המשוחה בדיו, ומכבשי דפוס בהם משיחת הגלופה בדיו נעשית באופן מכני, בעזרת גלילי גומי.
דוגמה למכבש דפוס קטן, שמופעל על ידי פועל יחיד וממכן את כל הפעולות פרט להנחת הנייר על המכבש, הומצא על ידי ג'ורג' פיניאס גורדון. מכבשי דפוס רבים נבנו לפי המתאר שלו, בשינויים ושכלולים שונים, והיו פופולריים מאוד בבתי דפוס קטנים. במכבש זה, הגלופה ניצבת בצורה אנכית, וגלילי גומי מושחים אותה בדיו, ומצידם "מתמלאים" מחדש כשהם מתגלגלים על משטח עגול, אליו מוסיף המדפיס דיו לפי הצורך.
גיליון הנייר מונח על משטח משופע, שמהווה את המכבש, נלחץ אל הגלופה ונפרד ממנה חזרה. המדפיס מפעיל את המכבש בדרך כלל ברגלו, אם על ידי הפעלת דוושה שמספקת את הכוח לפעולת המכבש, או כזו שמפעילה אותו מהנעה חיצונית, בעזרת רצועות שמביאות את הכוח מגלי הינע עיליים. בידו האחת מוציא המדפיס את הגיליון המודפס, ובידו השנייה מניח במכבש גיליון חדש, ומפעיל את המכונה ברגלו. בזמן שהמכבש "פתוח", מתגלגל גליל גומי אחד או יותר מטה ובחזרה למעלה לאורך הגלופה הנייחת, ומושח אותה בדיו, אותו הוא אוסף מעיגול מתכת בחלק העליון של תנועתו. הגלופה אוספת יותר דיו מחלקים מסוימים של הגליל מאשר מחלקים אחרים, וכדי לשמור על אחידות הפיזור, העיגול שמזין את הדיו לגלילים מסתובב מעט בין גיליון אחד לשני.
במאה ה-19 נבנו מכבשי דפוס ממוכנים יותר ויותר, הן להדפסת גיליונות, ואחר כך גם להדפסה על נייר רציף, עד לדפוס הרוטציוני, בו הגלופות אינן שטוחות, אלא נמצאות על פני גליל: הגליל מסתובב, כשבמהלך סיבובו הוא נמשח בדיו על ידי גליל אחר, ומעביר אותו אל הנייר שנצמד אליו, בעזרת גלילים נוספים. מתקנים אלו בדרך כלל לא מכונים "מכבש דפוס" אלא "מכונת דפוס", ויכולים לבצע חלקים נוספים מהעבודה, כמו ייבוש הדיו וחיתוך הנייר הרציף לגיליונות נפרדים. מכונות דומות המשיכו להדפיס גם אחרי המעבר מדפוס בלט לטכנולוגיות אחרות, כמו דפוס אופסט.
דוגמה למכונת דפוס פופולרית היא "טחנת הרוח של היידלברג" מ-1914, שייצורה נמשך עד שנות ה-80 של המאה ה-20. מכונה זו בנויה לפי המתאר הכללי של המכונה של פיניאס, ובה מוכנו גם הזנת הנייר ופינויו, באופן שלאחר הכנת המכונה לפעולה, היא מדפיסה באופן אוטומטי לחלוטין, כשהיא נוטלת גיליון אחר גיליון מערימת ההזנה, ומניחה את הגיליונות המודפסים בערימה שנייה. המכונה עושה שימוש מתוחכם באוויר דחוס כדי להפריד בין גיליונות הנייר, ובכיפות יניקה כדי ליטול מהערימה גיליון יחיד. המכונה מדפיסה על גיליונות בודדים, סוג עבודה שמתאים פחות לדפוס רוטציוני.
חואן מרטין דל פוטרו
חואן מרטין דל פוטרו (בספרדית: Juan Martín del Potro; נולד ב-23 בספטמבר 1988) הוא טניסאי עבר ארגנטינאי, שדורג בשיאו במקום שלישי בעולם (13 באוגוסט 2018) בסבב העולמי לגברים. זכה ב-22 תארים ביחידים ותואר אחד בזוגות.
דל פוטרו, זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה 2009, אולם איבד במהרה נקודות דירוג בשל פציעה שהרחיקה אותו מהמגרשים למשך זמן רב.
באוגוסט 2008 הפך דל פוטרו לשחקן ה-ATP הראשון שזוכה בארבעת התארים הראשונים שלו בקריירה ברציפות. כמו כן הוא מחזיק ברצף הניצחונות הגבוה ביותר בעונת 2008, וניצב במקום השני ברצף הארוך ביותר לנערים אחרי רפאל נדאל - עם 23 ניצחונות רצופים בחמישה טורנירים.
דל פוטרו זכה עד 2016 ב-15 תוארי יחידים בסבב ה-ATP. הוא נחשב כמצליח פחות כשחקן זוגות, אך עם זאת הוא זכה בתואר אחד בזוגות בשנת 2007.
חיים אישיים
דל פוטרו נולד בטנדיל שבארגנטינה לדניאל, שחקן רוגבי חצי-מקצועני בארגנטינה ווטרינר, ופטריסיה, מורה, ולו אחות קטנה בשם פטריסיה. דל פוטרו דובר ספרדית, איטלקית ואנגלית. לצד הטניס, הוא משחק לעיתים קרובות כדורגל ואוהד את קבוצת בוקה ג'וניורס בארגנטינה ואת יובנטוס באיטליה.
נכון ל-2015 השתמש דל פוטרו במחבט של חברת "Wilson Sporting Goods", והספונסר שלו הוא חברת נייק.
תחילת הקריירה
בגיל 14, זומן דל פוטרו לשלושה טורנירים מטעם הפדרציה הבינלאומית לטניס (ITF) בארגנטינה, והודח בסיבוב הראשון בכל אחד מהם.
ב-2004, בגיל 15, ניצח לראשונה משחק מקצועני, בסיבוב הראשון של טורניר ה-ITF בבואנוס איירס את מתיאס ניימיז, ולאחר מכן הפסיד בסיבוב השני של הטורניר. מאוחר יותר באותה שנה, דל פוטרו הגיע עד לרבע הגמר בטורניר ה-ITF בקאמפינס, ברזיל. הוא אף הגיע לגמר גביע המדינה בארגנטינה ולגמר אליפות איטליה הפתוחה לנערים.
דל פוטרו פתח את שנת 2005 עם העפלה לגמר טורניר נערים שכונה "גביע הקפה" בקוסטה ריקה, שם הפסיד לרובין האס. הוא היה חביב הקהל ונודע בשל עצבנותו.
לאחר מכן העפיל לרבע גמר טורניר ה-ITF באל סלוודור. בגיל 16, העפיל לגמר היחידים השני בקריירה שלו בגביע קזבלנקה הבינלאומי במקסיקו, והפסיד לדרקו מדג'ורווסקי. הוא זכה גם בשני טורנירי ITF רצופים בסנטיאגו דה צ'ילה, ביניהם אליפות הנערים הפתוחה ה-26. הוא זכה בתואר השלישי שלו בארץ מולדתו, ארגנטינה, לאחר שניצח דמיאן פטריארסה בגמר טורניר קורדובה.
לאחר שהפך למקצוען מאוחר יותר באותה שנה, דל פוטרו העפיל לגמר טורניר הצ'אלנג'ר בקמפוס דו ג'וראדו בברזיל שם הפסיד לאנדרה סא. בגיל 17, הוא זכה בטורניר הצ'אלנג'ר מונטווידאו לאחר ניצחון בגמר על בוריס פשאנסקי. באותה שנה הוא אף ניסה להעפיל לטורניר הגראנד סלאם הראשון שלו, אליפות ארצות הברית הפתוחה. בסיום שנת 2005 דל פוטרו דורג במקום ה-1,077 בעולם לאחר שהתקדם בדירוג מעל 900 מקומות, עקב זכייתו בשלושה טורנירים.
2006
בפברואר 2006, דל פוטרו שיחק בטורניר הראשון שלו מטעם סבב ה-ATP בוויניה דל מאר, וניצח בסיבוב הראשון את אלברט פורטאס לפני שהודח בסיבוב השני על ידי פרננדו גונזאלס. מאוחר יותר הוא זכה בטורניר הצ'אלנג'ר באגואסקליינטס, לאחר ניצחון בגמר על סרז'יו רויטמן.
דל פוטרו העפיל לטורניר הגראנד סלאם הראשון שלו באליפות צרפת הפתוחה 2006, בגיל 17, והפסיד בסיבוב הראשון לזוכה האליפות בעבר חואן קרלוס פררו. מאוחר יותר באותה שנה, הוא העפיל לרבע גמר טורניר ה-ATP באומג, קרואטיה, שם הפסיד לזוכה לבסוף סטניסלאס וורינקה. בספרד, הוא זכה בטורניר הצ'אלנג'ר סגוביה לאחר ניצחון בגמר הטורניר על בנג'מין בקר.
דל פוטרו העפיל לראשונה בקריירה שלו לאליפות ארצות הברית הפתוחה, אך הפסיד בסיבוב הראשון לאלחנדרו פלה. הוא המשיך עם העפלה בפעם הראשונה לטורניר מסדרת המאסטרס בספרד, שם הפסיד בסיבוב הראשון ליואכים יוהנסון. לאחר שקיבל זימון, הודות לרוג'ר פדרר, דל פוטרו הגיע לרבע הגמר בטורניר בבזל, שווייץ שם הפסיד ברבע הגמר לפרננדו גונזאלס, שזכה לבסוף בטורניר.
2007
בתחילת שנת 2007, דל פוטרו העפיל בפעם הראשונה לחצי גמר טורניר ATP, לאחר שהגיע עד למעמד זה בטורניר אדלייד, אוסטרליה שם הפסיד לכריס גוצ'ין. הוא העפיל לאחר מכן לסיבוב השני בגראנד סלאם אליפות אוסטרליה הפתוחה, לאחר שפרש במערכה החמישית של המשחק כנגד פרננדו גונזאלס.
ב-11 בפברואר 2007 דל פוטרו שיחק יחד עם נבחרת ארגנטינה בסיבוב הראשון של גביע דייוויס כנגד, וניצח במשחק הרביעי בדרך לניצחון של נבחרתו 1-4 במפגש והעפלה לרבע הגמר.
הוא העפיל לסיבוב השני בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס, ומאוחר יותר העפיל אף לסיבוב הרביעי בטורניר מיאמי מאסטרס לאחר שניצח את יונאס ביורקמן, מרכוס בגדאטיס ומיכאל יוז'ני לפני שהודח על ידי רפאל נדאל. במאי, הוא הפסיד פעם נוספת לנדאל, בסיבוב הראשון של אליפות צרפת הפתוחה.
דל פוטרו העפיל לטורניר סינסינטי מאסטרס והודח בסיבוב השלישי על ידי המדורג הראשון בעולם לשעבר, קרלוס מויה. הוא חבר לטרוויס פארוט, וזכה עמו בטורניר הזוגות בטורניר ה-ATP אינדיאנפוליס לאחר שניצחו בגמר את טיימורז גבאשווילי ואיבו קרלוביץ'. באליפות ארצות הברית הפתוחה, הוא ניצח את ניקולאס מהוט ואת יורגן מלצר לפני שהודח על ידי נובאק דיוקוביץ' בסיבוב השלישי בשתי מערכות. הוא אף העפיל לסיבוב השלישי בטורניר מדריד מאסטרס, שם הפסיד לזוכה דוד נלבנדיאן.
2008
דל פוטרו הפסיד בסיבוב הראשון באדלייד למיכאל ראסל, ולאחר מכן העפיל לסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה, ממנה הודח עקב פרישה מהמשחק מול דויד פרר בשל פציעה. דל פוטרו חזר למעגל התחרויות במרץ, וניצח במשחק הראשון שלו מאז החזרה נגד ג'סה לווינה 7–5, 6–1 בטורניר המאסטרס במיאמי. ביוני, הוא העפיל לחצי הגמר באליפות אורדינה הפתוחה, והפסיד לזוכה דויד פרר.
לאחר שהודח בסיבוב השני בווימבלדון, דל פוטרו רשם הצלחה רבה במהלך התקופה שלאחריו. הוא זכה בתואר ה-ATP הראשון שלו ביחידים בגביע מרצדס בשטוטגרט, לאחר שניצח את רישאר גאסקה בשתי מערכות בגמר. שבוע לאחר מכן, הוא זכה באליפות אוסטריה הפתוחה לאחר שניצח בגמר את השחקן המקומי והמדורג שישי בטורניר יורגן מלצר 6–2, 6–1 בתוך פחות משעה, ובכך השלים שתי זכיות בטורנירי ATP במשך שבועיים. הוא זכה בתואר השלישי ברציפות שלו בטורניר בלוס אנג'לס, לאחר ניצחון בגמר על אנדי רודיק 6-1 ,7-6(2) ב-10 באוגוסט 2008. שבוע לאחר מכן הוא זכה בתואר הרביעי ברציפות, אליפות לג מייסון בוושינגטון עם ניצחון בתוצאה 6-3, 6-3 בגמר מול ויקטור טרויצקי, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שזוכה בארבעת תוארי ה-ATP הראשונים שלו ברציפות.
לאחר אליפות ארצות הברית, בה הגיע להישג הגדול ביותר שלו בטורנירי גראנד סלאם עד אז, הוא השלים רצף של 23 ניצחונות: הרצף הארוך ביותר ב-2008, השני באורכו לנער בעידן התחרויות הפתוחות, והשלישי בטיבו בקרב השחקנים הארגנטינאים.
דל פוטרו נכלל בנבחרת ארגנטינה למשחקים בגביע דייוויס כנגד ב-19-21 בספטמבר 2008. הוא ניצח במשחק היחידים הראשון נגד ניקולאי דווידנקו בשלוש מערכות, בתוצאה 6-1, 6-4, 6-2. הוא אף ניצח את איגור אנדרייב במשחק החמישי והמכריע: 6-4, 6-2 ו־6-1, והעלה את נבחרתו לגמר מול.
באליפות יפן הפתוחה, דל פוטרו העפיל לגמר לאחר שניצח את המדורג ה-11 בטורניר ירקו ניימינן, המדורג הראשון בטורניר והאלוף דאז דויד פרר, והמדורג רביעי בטורניר ריצ'רד גאסקה. הוא הובס על ידי תומאס ברדיץ' 6-1, 6-4 במשחק הגמר; וברדיץ' ודל פוטרו בעצמו הסכימו כי הוא לא היה במיטבו במשחק. כתוצאה מהופעותיו בטורניר, דל פוטרו התקדם לעשירייה הראשונה בעולם ועלה למקום התשיעי.
בטורניר המאסטרס במדריד דל פוטרו הודח ברבע הגמר על ידי רוג'ר פדרר בשתי מערכות. בטורניר הבא שלו בבזל, הוא העפיל עד לחצי הגמר, לפני שהפסיד לבן ארצו דוד נלבנדיאן. לאחר מכן הוא הפסיד לנלבנדיאן שנית, הפעם בסיבוב השני של טורניר פריז מאסטרס. למזלו, ז'ו-וילפריד צונגה ניצח את ג'יימס בלייק בחצי הגמר, מה שהבטיח לדל פוטרו מקום בטורניר גביע המאסטרס היוקרתי של סוף השנה בשאנגחאי. את גביע המאסטרס עצמו פתח דל פוטרו עם הפסד לנובאק דיוקוביץ', שזכה לבסוף בטורניר. הוא כשל בעלייה לחצי הגמר, ולאחר הטורניר הוא ירד מהמקום השמיני למקום התשיעי בעולם.
דל פוטרו זכה עם הנבחרת הארגנטינאית במדליית הכסף בגביע דייוויס, לאחר שהפסיד עימה בגמר לספרד בתוצאה 1-3 בסיכום המפגש. ארגנטינה חסרה ביום המפגש האחרון את דל פוטרו, שהיה השחקן המוביל שלה, עקב פציעתו לאחר הפסד לפליסיאנו לופס במשחק השני.
2009
את עונת התחרויות של 2009 פתח דל פוטרו עם זכייה בטורניר באוקלנד שבניו זילנד, לאחר ניצחון בגמר על סם קוורי בתוצאה 6-4, 6-4. היה זה התואר החמישי בו זכה בקריירה שלו. באליפות אוסטרליה הפתוחה בשנה זו הוא הגיע לרבע הגמר, שם הודח על ידי המדורג שני בעולם באותו זמן, רוג'ר פדרר, עם הפסד 6-3, 6-0, 6-0. בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס הוא הודח גם כן ברבע הגמר לאחר הפסד לרפאל נדאל. ברבע הגמר של טורניר מיאמי, לעומת זאת, הוא ניצח לראשונה את נדאל בתוצאה 4-6, 6-3, 6-7(3), והעפיל לחצי הגמר שם הפסיד לאנדי מארי. בעקבות ההישג, הוא התקדם למקום החמישי בדירוג העולמי.
בטורניר מונטה קרלו מאסטרס הודח דל פוטרו כבר בסיבוב השני על ידי איבן ליוביצ'יץ', ובטורניר ברומא הפסיד בשתי מערכות ברבע הגמר לנובאק דיוקוביץ', שהיה האלוף המכהן. בטורניר מדריד מאסטרס הוא הצליח להגיע לחצי הגמר, שם הפסיד לפדרר בתוצאה 6-3, 6-4.
באליפות צרפת הפתוחה, גבר דל פוטרו על מיכאל לודרה, ויקטור טרויצקי, איגור אנדרייב וז'ו-וילפריד צונגה בדרך להעפלה לרבע הגמר. ברבע הגמר הוא ניצח את טומי רוברדו, ורשם העפלה ראשונה בקריירה שלו לשלב חצי הגמר בטורניר גראנד סלאם. בחצי הגמר הוא הודח על ידי פדרר, לאחר קרב צמוד שהסתיים בחמש מערכות בתוצאה 6-3, 6-7(2-7), 2-6, 6-1, 6-4. בטורניר וימבלדון הוא הודח כבר בסיבוב השני, על ידי לייטון יואיט שלא היה מדורג.
בחודש אוגוסט השיג דל פוטרו זכייה שנייה ברציפות בטורניר בוושינגטון, והפסיד לאנדי מארי בגמר טורניר מונטריאול. באליפות ארצות הברית הפתוחה באותה שנה הגיע דל פוטרו להישג השיא שלו, כשזכה לראשונה בקריירה בטורניר גראנד סלאם במה שהיה גם הופעתו הראשונה בגמר. בשלב רבע הגמר הוא ניצח את מרין צ'יליץ', ובחצי הגמר השיג ניצחון גדול על רפאל נדאל בתוצאה 6-2, 6-2, 6-2. הוא היה לארגנטינאי הראשון שמעפיל לגמר טורניר גראנד סלאם, מאז מריאנו פוארטה באליפות צרפת ב-2005. בגמר הוא גבר בחמש מערכות על רוג'ר פדרר בתוצאה 6-3, 6-7(5), 6-4, 6-7(4), 2-6, והשלים זכייה בטורניר גדול עוד לפני היותו בן 21.
בשנה זו קיבל את פרס ספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב").
2011
במאי זכה בטורניר אשטוריל אחרי שגבר בגמר על פרננדו ורדסקו.
2012
באליפות אוסטרליה הפתוחה הגיע לרבע גמר ושם הפסיד לרוג'ר פדרר. בטורניר רוטרדם הגיע לגמר והפסיד לפדרר. באינדיאן וולס מאסטרס הגיע לרבע גמר והפסיד לפדרר גם כן. באליפות וימבלדון הגיע לרבע גמר ושם הפסיד לדויד פרר. בטורניר הטניס באולימפיאדת לונדון (2012) הפסיד בחצי הגמר לרוג'ר פדרר בשלוש מערכות. במשחק על המקום השלישי ניצח את נובאק ג'וקוביץ' בשתי מערכות וזכה במדליית הארד.
2013
הודח בסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה הפתוחה, חודש לאחר מכן זה בטורניר רוטרדאם. בגמר האינדיאן וולס מאסטרס נוצח על ידי רפאל נדאל. הודח באליפות וימבלדון בחצי הגמר על ידי נובאק ג'וקוביץ' בחצי גמר גברים הארוך ביותר שהיה אי פעם בטורניר(4 שעות ו43 דקות). הודח בסיבוב השני באליפות ארצות הברית הפתוחה על ידי לייטון יואיט. הוא סיים את השנה במאזן של 51-16, זכייה בארבעה תארים ו$4,294,039. באותה שנה הוא קיבל את תואר "ספורטאי השנה" של ארגנטינה.
2014-2015
בשנת 2014 החמירה פציעתו בשורש כף היד ולאחר מספר הפסדים ופרישות מטורנירים שונים עבר ניתוח ולא השתתף בטורנירים נוספים באותה שנה. ניסה לחזר למשחק פעיל בשנת 2015, שיחק בטורניר סידני ונרשם לאליפות אוסטרליה הפתוחה ממנה פרש יום לפני תחילת המשחקים בגלל כאבים בשורש כף היד, שיחק בטורניר מיאמי ולאחר מכן לא נצפה על המגרש כמעט שנה, כאשר בחודש יוני 2015 עבר ניתוח נוסף.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה דל פוטרו במדליית כסף בטורניר היחידים לאחר שהפסיד במשחק הגמר לאנדי מארי ב-4 מערכות (7-5, 4-6, 6-2, 7-5). כבר בסיבוב הראשון הוא ניצח את נובאק ג'וקוביץ' (1 בעולם) בשתי מערכות (6-7, 6-7). באליפות ארצות הברית הפתוחה, הפסיד דל פוטרו ברבע הגמר. בסוף השנה ניצח את אליפות סטוקהולם הפתוחה, התואר הראשון שבו זכה לאחר חזרתו מהפציעה. בשנה זו זכה בשנית בפרס ספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב").
2017
השתתף באליפות אליפות צרפת הפתוחה אחרי שלא השתתף בגראנד סלאם מאז 2014 והודח בסיבוב השלישי על ידי אנדי מארי. השתתף והודח בסיבוב השני באליפות וימבלדון ולאחר מכן השתתף באליפות ארצות הברית הפתוחה, הדיח את רוג'ר פדרר ברבע הגמר ונוצח בחצי הגמר על ידי המדורג מספר אחד רפאל נדאל. הגיע לחצי הגמר בטורניר המאסטרס בשנגחאי שם הודח על ידי רוג'ר פדרר. בשנה זו ניצח בפעם השנה ברציפות בסטוקהולם, שם התחרה בגמר מול גריגור דימיטרוב. בסוף שנה זו הגיע דל פוטרו למקום ה-11 בדירוג העולמי.
2018
באליפות אוסטרליה הפתוחה הגיע לסיבוב שלי שם הודח על ידי תומאש ברדיך. ניצח את רוג'ר פדרר בגמר האינדיאן וולס מאסטרס. הודח בחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה על ידי רפאל נדאל בשלוש מערכות. באליפות וימבלדון הודח שוב ברגע הגמר על ידי רפאל נדאל. בשנה זו הגיע בפעם השנייה בקריירה לגמר גראנד סלאם כאשר הגיע לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס בו הפסיד לנובאק ג'וקוביץ'. במהלך טורניר המאסטרס בשנגחאי נפצע בברך ונאלץ לא להשתתף בגמר ה-ATP אליו הגיע לראשונה מאז 2013. בשנה זו הגיע לדירוגו הגבוה ביותר בקריירה - מקום 3 בעולם.
ווק דרשקוביץ'
ווק דרשקוביץ' (בסרבית לטינית: Vuk Drašković, בסרבית קירילית: Вук Драшковић; נולד ב-29 בנובמבר 1946) הוא פוליטיקאי סרבי (ובעבר גם יוגוסלבי) אשר כיהן בין השנים 2006–2007 כסגן ראש ממשלת סרביה וכשר החוץ שלה.
נעורים, השכלה וקריירה כעיתונאי וכסופר
דרשקוביץ' נולד בשנת 1946 בעיר מאלי איג'וש בחבל וויבודינה שבסרביה. בשנת 1968 סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בלגרד. בשנים 1969 עד 1980 עבד כעיתונאי וכתב סוכנות הידיעות היוגוסלבית "טאניוג" (Tanjug), ומשנת 1970 עד 1980 כתב 5 רומנים.
קריירה פוליטית
בשנת 1989 ייסד את מפלגת "ההתחדשות הלאומית הסרבית" (SNO) יחד עם ווייסלב ששל ומירקו יוביץ', אך המפלגה התפרקה תוך זמן קצר.
ב-1990 ייסד דרשקוביץ' את מפלגת "התנועה הסרבית להתחדשות" (Srpski Pokret Obnove, SPO) הפרו-מלוכנית. ב-9 בדצמבר 1990 השתתפה המפלגה בבחירות הדמוקרטיות הראשונות בסרביה הפוסט-קומוניסטית, ללא הצלחה.
ב-1993 נעצר דרשקוביץ' על ידי המשטרה לאחר שארגן הפגנות נגד סלובודן מילושביץ', אז נשיא סרביה והפוליטיקאי הדומיננטי ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
בשנת 1996 יצר את "ברית קואליציית היחד" (Zajedno) עם המפלגה הדמוקרטית הסרבית של זוראן ג'ינג'יץ' ווסנה פסיץ, איחוד שהוביל להצלחה מסוימת בבחירות המקומיות של שנה זו. האיחוד לא החזיק מעמד זמן רב, הברית התפרקה, ודרשקוביץ' שוב הציג עצמו ואת מפלגתו לבחירות לפרלמנט הסרבי ב-1997.
בין השנים 1999–2000 ניסו להתנקש בחייו של דרשקוביץ' פעמים רבות ללא הצלחה. יחד עם זו נהרגו בניסיונות אלה ארבעה ממקורביו. בשנת 2004 מילושביץ ואדם נוסף שנקרא מילוראד אולמק הואשמו בניסיון רצח ועל רציחתם של מקורבי דרשקוביץ'.
דרשקוביץ' התמודד ללא הצלחה בבחירות לנשיאות הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה בשנת 2000. במקביל נחלה מפלגתו הפסד בבחירות לפרלמנט וזכתה במספר מועט של מנדטים.
בסוף 2003, לאחר הפיכת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה לאיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו, נחלו דרשקוביץ' ומפלגתו תבוסה בבחירות לפרלמנט הסרבי כשקיבלו מספר מועט של מנדטים. עם זאת שימשו מנדטים אלה כלשון המאזניים בהרכבה החדש של הממשלה, בהנהגת המפלגה הדמוקרטית של סרביה של ווייסלב קושטוניצה. במסגרת הקואליציה החדשה, צורף דרשקוביץ לממשלה כשר החוץ.
ביוני 2006, בעקבות פירוק האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו, קיבל את תפקיד שר החוץ של סרביה.
לור מנודו
לור מנודו (בצרפתית: Laure Manaudou; נולדה ב-9 באוקטובר 1986) היא שחיינית צרפתייה. היא אלופה אולימפית (אתונה 2004), פעמיים ברציפות אלופת עולם ( מונטריאול 2005 ומלבורן 2007), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (מדריד 2004 ובודפשט 2006) ושיאנית העולם במשחה ל-400 מטר חופשי. היא השחיינית הצרפתייה השנייה בהיסטוריה שזכתה במדליית זהב אולימפית, 52 שנים אחרי זכייתו ההיסטורית של ז'אן בואטו (הלסינקי 1952). עיקר הישגיה במשחים למרחקים בינוניים וארוכים ובסגנון גב.
ביוגרפיה
מנודו נולדה בוילרבאן, צרפת לאבא צרפתי ואמא הולנדית. אחיה הצעיר, פלורן, הוא האלוף האולימפי במשחה ל-50 מטר חופשי (לונדון 2012). בשנים 2001 - 2007 היא התאמנה תחת הדרכתו של המאמן פיליפ לוקאס.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004, זכתה מנודו ב-3 מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר גב (1:00.93 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי (4:07.90 דקות) ובמשחה ל-4x100 מטר מעורב (4:05.96 דקות).
אלופה אולימפית
באולימפיאדת אתונה (2004), זכתה מנודו בשלוש מדליות. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.34 דקות, לפני אוטיליה ינדז'ייצ'אק מפולין (4:05.84 דקות) וקייטלין סנדנו מארצות הברית (4:06.19 דקות). מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.96 דקות, אחרי איי שיבאטה מיפן (8:24.54 דקות) ולפני דיאנה מונז מארצות הברית (8:26.61 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.88 דקות, אחרי נטלי קוגלין מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש (1:00.37 דקות וקירסטי קובנטרי מזימבבואה (1:00.50 דקות).
שיא עולם
בתחרות שנערכה בלה רוש-סור-יון (בריכת 25 מטר), צרפת ב-20 בנובמבר 2004 קבעה מנודו שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:42.39 דקות, שיפור לשיא של פטרה שניידר ממזרח גרמניה (15:43.31 דקות) שנקבע בינואר 1982 (22 שנים, 10 חודשים ו-10 ימים).
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בטריאסטה, איטליה בדצמבר 2005 זכתה מנודו ב-3 מדליות זהב וקבעה שני שיאי עולם חדשים, הראשון במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:11.25 דקות והשני למחרת היום במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:56.79 דקות. מדליית זהב שלישית במשחה ל-100 מטר גב (58.12 שניות).
אלופת עולם
באליפות העולם בשחייה בשנת 2005 שנערכה במונטריאול, קנדה זכתה מנודו במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.44 דקות, לפני שיבאטה (4:06.74 דקות) וקייטלין מקלאצ'י מבריטניה (4:07.25 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום ה-5 במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:01.43 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה ארצות הברית (7:53.70 דקות).
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהלסינקי, פינלנד בדצמבר 2006 זכתה מנודו ב-3 מדליות זהב. במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:56.09 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:12.24 דקות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.87 שניות.
באליפות העולם בשחייה בשנת 2007 שנערכה במלבורן, אוסטרליה זכתה מנודו ב-5 מדליות, שתיים מהן זהב. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:55.52 דקות, לפני אניקה לורץ מגרמניה (1:55.68 דקות) ופדריקה פלגריני מאיטליה (1:56.97 דקות) שקבעה בשלב חצי הגמר שיא עולם (1:56.47 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בשיא תחרות חדש 4:02.61 דקות, לפני ג'דרז'אק (4:04.23 דקות) ושיבאטה (4:05.19 דקות). מדליות כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:18.80 דקות, אחרי קייט זיגלר מארצות הברית שקבעה שיא תחרות (8:18.52 דקות) ולפני היילי פירסול מארצות הברית (8:26.41 דקות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.87 שניות, אחרי קוגלין שקבעה שיא עולם חדש (59.44 שניות) ולפני רייקו נאקאמורה מיפן (1:00.40 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.96 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (7:50.09 דקות) וגרמניה (7:53.82 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2008 זכתה מנודו ב-3 מדליות. שתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.99 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.09 דקות. בנוסף, היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.05 דקות.
פרישה וחזרה
ב-17 בספטמבר 2009 הודיעה מנודו שהחליטה לפרוד משחייה תחרותית. באוקטובר 2010 היא החלה להתאמן באוניברסיטת אובורן, אלבמה בארצות הברית. ב-14 ביולי 2011 היא קבעה בתחרות קטנה במשחה ל-50 מטר חופשי שיא אישי חדש של 25.84 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה מנודו במקום 22 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.03 דקות, במקום 30 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:14.29 דקות ובמקום 14 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:05.53 דקות.