cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרשת סומרפין
פרשת סומרפין היא פרשה בה נתנה המדינה ערבות להלוואות שלקחה חברת ספנות בשם סומרפין, שהייתה נטולת הון עצמי. לאחר נפילתה של החברה נגרמו למדינה הפסדים כבדים כשנאלצה לפרוע את הלוואותיה. במהלך חקירת הפרשה נתגלו קשרים הדוקים בין בעל החברה לגורמי ממשל. היה זה אחד המקרים הראשונים של קשרי הון-שלטון שהתפרסמו בארץ.
הקמת החברה
בשנת 1955 הקים איש עסקים בשם מאיר הלוי חברת הובלה ימית בשם "סומרפין" ורשם אותה בז'נבה שבשווייץ. מייד לאחר הקמתה החל הלוי במשא ומתן עם ממשלת ישראל להיכנס כשותפה ברכישת ותפעול האוניות שתרכוש החברה. ב-1958 נחתמה השותפות בין סומרפין, החברה הממשלתית "אפיקי נפט" וחברת "צים" כשבהסכם מוכנה המדינה לערוב להלוואות שתיקח סומרפין בהיקף של כ-18 מיליון דולר (כ-200 מיליון דולר בערכי 2016). בדיעבד התברר שהחתימה נעשתה מבלי שנבדק היקף ההון העצמי של החברה ויכולתה להחזיר הלוואות אלו.
התרחבות הפעילות
לאחר החתימה, בין השנים 1960–1965, החלה החברה המשותפת בתהליך גידול שכלל פתיחת משרדים במקומות שונים בעולם וכן ברכש של מגוון ספינות להובלת דלקים, דגים, תוצרת חקלאית, סחורות ונוסעים. האוניות שרכשה החברה כללו, בין השאר, את:
בשנת 1963 מונה אל"ם עמנואל נשרי לנהל את החברה.
פשיטת הרגל
במהלך שנת 1965 החלו להתברר הקשיים הכלכליים בהם נתונה החברה זאת בעקבות סדרה של תביעות משפטיות שהוגשו מצד ספקים ושותפים כלכליים. כמו כן התפרסם שחברת סומרפין הפסיקה לשלם שכר לעובדיה. בדיקת מצבה הכלכלי של סומרפין העלתה שהיקף חובותיה מסתכם בכ-32 מיליון דולר בעוד ששווי הרכוש שלה נאמד בכ-18 מיליון דולר. במהלך 1966 הוכרזה החברה כפושטת רגל והחל תהליך עיקול הנכסים על ידי הנושים וממשלת ישראל ביניהם על מנת לכסות חלק מהחובות. בגלל היקף הערבויות שנתנה הממשלה לחברה נגרמו לממשלה הפסדים משמעותיים.
הגילוי על מתן הערבות על ידי המדינה לחברה ללא בדיקת יציבותה הפיננסית והיקף ההון העצמי שלה גרם לסערה במדינה והנושא נדון בהכנסת, בוועדת הכספים ואף הועבר לעיונו של מבקר המדינה. אחד החשדות שעלו היה שהבעלים, מאיר הלוי, הצליח לבנות קשרים טובים עם גורמים משמעותיים במסדרונות השלטון ואלו דחפו את ועדת הכספים לאשר את ביטחונות המדינה ללא בדיקת יציבות פיננסית מספקת. בין השאר פרסם שר האוצר, פנחס ספיר את "תיק המתנות" הכולל רשימה של גופים שנהנו מתרומות ממאיר הלוי וביניהם מפלגת רפ"י ובית ז'בוטינסקי אולם מייד קמה צעקה על כך שמהרשימה הועלמו גופים של מפא"י.
במהלך 1967 המשיכו הדיונים בכנסת על הפרשה כשבמקביל התבקש מבקר המדינה לחקור את הנושא.
סיומה של הפרשה
חברת סומרפין פסקה מלפעול, משרדיה נסגרו ורכושה נמכר. הבדיקה הממשלתית הפכה לוויכוח פוליטי כשכל מפלגה מאשימה את המפלגה השנייה. לא מונתה ועדת חקירה, לא התגלה מי אישר את הערבויות ומה קיבל בתמורה. המפלגה המובילה באותה עת, מפא"י, שכנראה אנשיה אישרו את הערבויות, מוססה את החקירה ובסופו של דבר החליטה ועדת הכספים שהחלטותיה של הוועדה היו תקינות מאחר שלא הובאו לידיעתה כל העובדות על מאיר הלוי. אף על פי שהדיונים המשפטיים נמשכו עוד שנים אחדות פרצה ב-1967 מלחמת ששת הימים והשכיחה מתודעת הציבור את הפרשה.
לורד אוף דה לוסט
לורד אוף דה לוסט (באנגלית: Lord of the Lost; או בקיצור LOTL) היא להקת מטאל גותי גרמנית מהמבורג, שהוקמה על ידי הזמר והסולן כריס הארמס. הלהקה ייצגה את גרמניה באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Blood & Glitter".
היסטוריה
Lord of the Lost הוקמה באמצע 2007 על ידי כריס הארמס כפרויקט סולו. בזמן העבודה על השירים הראשוניים ופרסומם ב-MySpace, הארמס זכה לביקורות חיוביות. הוא גייס מוזיקאים נוספים מחבריו בסצנת המוזיקה של המבורג על מנת להקים את הלהקה ולהתחיל לעבוד על האלבום הראשון. הארמס כינה במקור את הפרויקט "Lord", אך שינה את שם הלהקה ל-Lord of the Lost. לפני הקמתה, היה הארמס הזמר והגיטריסט של להקת הרוק "Philiae" (1999–2004), גיטריסט וזמר שני עם להקת הגלאם מטאל "The Pleasures" (2004–2007) כמו גם מוזיקאי בפרויקטים שונים, כמו "Big Boy" ו-"Unterart".
סינגל הבכורה של הלהקה, "Dry the Rain", יצא לאור ב-2009 ואלבום הבכורה "Fears" יצא לאור ב-2010. במהלך הקלטת האלבום השני, "Antagony Lord of the Lost", יצאה הלהקה לסיבוב הופעות מורחב עד 2010 שכלל מופעים ופסטיבלים בינלאומיים כמו "Wave-Gotik-Treffen", פסטיבל ואקן ופסטיבל מרה לונה.
באביב 2011 הוציאה הלהקה את "Sex on Legs" כסינגל הראשון מאלבומה השני, "Antagony". האלבום, שנחשב לאלבום הקונספט הראשון שלה, יצא לאור זמן קצר לאחר מכן.
בקיץ 2012 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "Die Tomorrow". עוד בטרם יצא, החלה העבודה על אלבום רביעי, "From the Flame into the Fire".
בשנת 2015 יצא "EP Full Metal Whore". הסינגל הראשון "The Love of God" מהאלבום "Empyrean" יצא לאור במאי 2016.
בדצמבר 2016 הודיע הגיטריסט בו סיקס כי יעזוב את הלהקה מסיבות מקצועיות ופרטיות. בתחילת ינואר 2017 הכריזה הלהקה על הגיטריסט החדש שלה π (Pi). ביולי 2017 הודיע טוביאס מרטנס שמסיבות פרטיות ומקצועיות, הוא לוקח פסק זמן. ניקלס קאהל החליפו כמתופף להופעות חיות.
בדצמבר 2022 הפתיעה הלהקה כשהוציאה לאור את אלבום האולפן החדש שלהם "Blood & Glitter" חודשים לפני שהיה אמור לצאת במקור. האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי ה-GfK אנטרטיינמנט.
בתחרות הקדם הגרמנית לאירוויזיון 2023, זכתה הלהקה עם השיר "Blood and Glitter" וייצגה עמו את גרמניה בתחרות שהתקיימה בחודש מאי של אותה שנה בליברפול שבממלכה המאוחדת.
אביגדור לואיזאדא
קורות חיים
לואיזאדא נולד בשנת 1905 בפירנצה שבאיטליה, בן לאֶציו. עבד בפירנצה ובמילאנו כמאייר עד לשנת 1936. את הדרכתו הראשונה קיבל מסבו הצייר, ולאחר מכן בשנים 1925–1928 למד באקדמיה בפירנצה. משם המשיך לאקדמיה הלאומית של סן לוקא ברומא (Accademia di San Luca) בשנים 1928–1929. בשנים 1936–1939 היה מזכיר ולאחר מכן מנהל הוועד במילאנו לעזרת פליטים מגרמניה. ובשנים 1946, 1952, 1956, ו-1962 יצא לנסיעות השתלמות באיטליה, פריז, בלגיה והולנד.
בשנת 1939 עלה לואיזאדא לארץ ישראל בארץ עבד כחקלאי ולאחר מכן כמאייר ומורה בבתי ספר יסודיים. במהלך פעילותו כמורה אייר ספרי לימוד והעשרה רבים. כמו כן היה הצייר של עיתון "הצופה לילדים", ואף כתב טור שבו לימד את הילדים כיצד להתבונן באמנות.
בשנים 1965–1975 לימד תולדות האמנות ב"אורט" ובסמינר למורות לציור בתל אביב, והציג במספר תערוכות יחיד במוזיאון תל אביב בשנים 1954 ו-1960, בבית האמנים בירושלים בשנים 1957 ו-1977, בשנת 1962 גלריה אספס בפריז, ובשנת 1970 במוזיאון רמת גן. וכן הציג בתערוכות קבוצתיות בשנים 1936 ו-1949 בביאנלה בוונציה. בשנים 1948–1963 השתתף בכל תערוכות אופקים חדשים (למעט שנת 1955), לקח חלק בתערוכות בינלאומיות כדוגמת "עשרים אמנים ישראליים" בסאו פאולו ב-1960 ובפאולסקירכה בפרנקפורט בשנת 1980.
לואיזאדה נפטר בשנת 1987.
היה אב לדינה ודפנה.
גוון אראוחו
גוון אמבר רוז אָרַאְוּחוֹ (באנגלית: Gwen Amber Rose Araujo, נולדה כאדוארד אראוחו הבן; 24 בפברואר 1985 - 4 באוקטובר 2002) הייתה נערה אמריקאית שנרצחה בקליפורניה באוקטובר 2002, על רקע היותה טרנסג'נדרית.
אראוחו נרצחה על ידי ארבעה גברים, ששניים מהם קיימו עמה יחסים מיניים. הארבעה הכו וחנקו אותה למוות לאחר שגילו שהיא טרנסג'נדרית. במשפט השני הורשעו שניים מהנאשמים ברצח מדרגה שנייה אך המושבעים קבעו שלא היה זה פשע שנאה. עד היום, על חלק מהיבטי המקרה חסר מידע אמין והם נתונים במחלוקת.
הרצח קיבל התייחסות נרחבת בתקשורת האמריקאית, והניע כותבים לדון בסוגיות של הומופוביה וטרנספוביה בפרשיית הרצח, ולהעלות שאלות בדבר ייצוגם האמין וההולם של טרנסג'נדרים בכלי התקשורת ובמערכת המשפט. המקרה והדיון הציבורי בעקבותיו הביאו לשינויי חקיקה בנושא זכויות להט"ב בכמה מדינות. המקרה וההליכים המשפטים בעקבותיו, הוצגו בסרט קולנוע בשם "נערה כמוני: סיפורה של גוון אראוחו".
נסיבות הרצח הפכו אותו לגורם לאסיפות ולהפגנות של קהילת הלהט"ב, ונעשו השוואות שלו לפרשיית הרצח של מת'יו שפרד, סטודנט אמריקאי אשר הוכה למוות על רקע נטייתו המינית בידי הומופובים.
חייה
אראוחו נולדה בניוארק שבקליפורניה כזכר בשם אדוארד אראוחו הבן. אראוחו הביעה רצון להיות אישה מגיל צעיר. זמן קצר לפני מותה, אכן החלה לחיות כאישה. היא למדה בבית ספר ציבורי ונהגה לבקר בכנסייה מקומית עם בני משפחתה עד שהוויכוחים על צורת חייה גברו והיא החלה להיות מופנמת. היא הפסיקה ללמוד בבית הספר התיכון לפני סיום הלימודים והחלה לחפש עבודה, אך ללא הצלחה. אמה, סילביה גררו, האמינה שקשיי מציאת העבודה של גוון היו תוצאה של חוסר סובלנות לשינוי המין ההדרגתי שעברה בתה.
מותה
אראוחו, שקראה לעצמה אז "לִידָה" (שמה שונה לאחר מכן ל"גוון אמבר רוז" על ידי אמה), הכירה באקראי קבוצת חברים ברחוב מקומי. הצעירים בילו את הערב במסיבה שבה שיחקו דומינו, שתו משקאות אלכוהוליים והשתמשו בסמים. הבית בו בילו היה ביתם של מי שתקפו את גוון מאוחר יותר. נאמר כי גוון קיימה מין אוראלי ומין אנאלי עם מספר גברים מהקבוצה, שחשדו במיניותה עקב כך שמנעה מהגברים לשלוח את ידיהם לאיבר מינה כדי שלא יגלו שיש לה פין. כמה שבועות מאוחר יותר היא הוזמנה שוב אל הבית בו פגשה את הצעירים, למסיבה נוספת. גוון לבשה חולצת נשים של אמה, שהתנגדה כי חשה לא בנוח לגבי הופעתה. מנגד, גוון ענתה שהאם מקנאת בה. הייתה זו הפעם האחרונה שהיא ראתה את בתה בחיים.
המסיבה התקיימה ב-3 באוקטובר 2002. לאחר שכמה מהצעירים השוו את חוויותיהם המיניות עם גוון, גבר חשדם לגבי מיניותה של גוון והם ביקשו מצעירה אחרת לבצע בה בדיקה גופנית בכפייה. הבדיקה גילתה שלגוון יש איבר מין זכרי ולכן היא הסתירה את איבר מינה מפני אלו שקיימה איתם יחסי מין ואף מנעה מהם לנסות לגעת בו. כשהתפשטה השמועה בבית, החלו הגברים שקיימה איתם פעילויות מיניות להתרגז והזדעזעו מהעובדה שקיימו יחסי מין עם אישה בעלת פין. כשנודע להם בוודאות שגוון היא זכר מבחינת מינה הביולוגי והשמועה התבררה כנכונה, אחד מהנערים אשר חש תחושת גועל הקיא, התחיל לבכות ואמר "אני לא יכול להיות הומו" לאחר מכן הנערים הכו את ראשה באמצעות מחבת וגרמו לה לטראומה. ואחד הנערים תפס בחצאיתה ותחתונה בניסיון לחשוף את איברי המין שלה.
ואז חתכו אותה עמוקות באמצעות פחית שימורים. הנערים הטיחו את גוון בקיר הגבס הסמוך, והיא נלקחה לחניה הסגורה של הבית, שם נחנקה למוות באמצעות חבל. הרוצחים כפתו את גופתה, עטפו אותה בשמיכה והניחו אותה בטנדר. ארבעה מהצעירים הסיעו את הגופה מרחק של 150 מיל, לפארק במחוז אל דוראדו, אזור מיוער לרגלי הרי סיירה נבדה המכונה "מזלג הכסף", ושם קברו אותה בשוחה. לא ידוע בוודאות אם גוון מתה לאחר מכת המחבת או החניקה באמצעות החבל. הניתוח לאחר המוות הראה כי מותה נגרם כתוצאה משתי הפעולות, מבלי שיהיה ברור במדויק לאחר איזו מכה גוון מתה.
המשפט
השלטונות מצאו את גופתה של גוון לאחר שבועיים. בגלל פחד מנקמה, לא דיווח אף אחד מהנוכחים במסיבה על כך הקשר של גוון למסיבה, על נוכחותה בה ועל הרצח שהתרחש במהלך המסיבה, והתוקפים הסכימו ביניהם לא לומר מילה בעניין לאף אחד על מנת שלא ייתפסו. מאוחר יותר, החל אחד הגברים לדבר עם חבר ובהמשך כתב מכתב על ההתרחשויות לחברה שלו מהכלא בו הוחזק, וכך התגלה כי גוון נכחה במסיבה ונרצחה שם בידי מספר משתתפים על רקע זהותה המגדרית.
השריף של מחוז אלמידה זימן ארבעה חוקרי זירת פשע ושני בלשים, שאיתרו את הגופה. סגני השריף הובלו לאתר הקבורה ב-16 באוקטובר 2002 על ידי ג'יירון נייבורס, שהיה אז בן 19 והיה הצעיר מבין הארבעה שהואשמו ברצח ובפשע שנאה. שלושת האחרים, מייקל מייג'ידסון, חוזה מרל וג'ייסון קזרס, היו אז בני 22. מאוחר יותר, העיד נייבורס כנגד שלושת האחרים בעסקת טיעון עם התובע המחוזי בתמורה להאשמתו בהריגה בלבד ולא ברצח. הדבר קרה בעקבות בדיקה של מכתב שנייבורס שלח מהכלא, והאזנה לשיחתו עם אחד הנאשמים האחרים. רק מכתבו של נייבורס לחברתו הפליל את קזרס והביא למעצרו, חודש לאחר שאר הנאשמים. במכתב, אשר חשף את האמת בנוגע למותה של גוון, הסביר נייבורס שהוא עצמו לא היה מעורב בהריגה, אך מאוחר יותר הוא חזר בו והעיד בשבועה כי כן היה מעורב בה, דבר שמעורר תהיות לגבי אמינותו של המכתב ולגבי חלקו של נייבורס ברציחתה.
המשפט הראשון
במשפטם הראשון השתמשו חלק מהנאשמים בהגנתם בגרסה של "חרדת הומואים" (gay panic). ההגנה של מייג'ידסון כללה אישור מובלע של מעשיו במותה של גוון, אך טענה שהוא פעל בחמת זעם רגעית ולפיכך יש להרשיעו בהריגה ולא ברצח. עורך דינו של מרל הכחיש כל מעורבות של מרל ברצח. קזרס, הנאשם היחיד שהעיד במשפט הראשון, והיחיד שלא היה לו קשר גופני עם גוון, הכחיש מעורבות אך הודה שסייע לקבור אותה. עדי התביעה הצביעו חמש פעמים על כך שקזרס ניסה להתערב לטובתה (להפסיק את הכאתה). שלושת הנאשמים ניסו לערער את אמינותו של נייבורס וטענו שהוא מנסה להמעיט מחלקו במותה של גוון, וכי הוא ירוויח הרבה אם ישקר. המושבעים לא הצליחו להגיע להסכמה לגבי אף אחד מהנאשמים והמשפט בוטל. ככל הנראה, לא הצליחו המושבעים להחליט האם האירוע היה מתוכנן מראש ולמעשה היה נודע מלכתחילה שגוון טרנסג'נדרית, ולכן לא הצליחו לפסוק לגבי אף נאשם האם יורשע ברצח מדרגה ראשונה או ברצח מדרגה שנייה. אפשרות אחרת, שהתביעה נערכה לה במשפט השני, הייתה שהתביעה לא הצליחה להציג הסבר טוב לגבי השתלשלות האירועים, שיקבע במדויק את מעשיו של כל אחד מהנאשמים, ולכן לא הצליחו המושבעים לקבוע את מי מהשלושה, אם בכלל, להרשיע.
המשפט השני
בניגוד למשפט הראשון, שבו העיד רק קזרס, העידו במשפט השני כל שלושת הנאשמים, והאשימו זה את זה, כולל את נייבורס. מרל (כמו עדי התביעה) הודה שקזרס ניסה למנוע ממייג'ידסון להכות אותה זאת לאחר שכבר הוכתה על ידו באמצעות מחבת. מייג'ידסון, אשר הקיא לאחר שנגעל לגלות את האמת בנוגע למיניותה של גוון, טען שהתעלף במהלך ההכאה ושאינו מסוגל לזכור אם קזרס התערב. קזרס עצמו טען שוב שהיה היחיד שהיה מעורב בקבורת הגופה, ואף עד לא אמר שראה אותו מכה את גוון. מרל האשים את נייבורס שהוא היה הרוצח העיקרי ורמז שמייג'ידסון עזר לנייבורס לחנוק אותה למוות. מרל אישר שהכה בראשה במחבת אך אמר שלא התכוון להרוג אותה אלא רק לפצוע אותה. גם מייג'ידסון האשים בעיקר את נייבורס, ואמר שהיה שיכור מאוד באותו לילה. חברתו של נייבורס העידה על המכתב ששלח אליה כשהיה עצור. היא העידה שבמכתב נכתבו כמה אמירות שקריות, ושנייבורס שיקר לה תכופות בנוגע למה שהתרחש במסיבה.
ב-24 באוגוסט 2005 נפתחו טיעוני סיכום המשפט. התובע כריס למיירו שינה אסטרטגיה. בעוד שבמשפט הראשון האשימה התביעה את כל הנאשמים ברצח במידה זהה של אשמה וניסתה להשיג הרשעה ברצח מדרגה ראשונה, הרי שבסיכום המשפט השני מיקד למיירו את טיעוניו במייג'ידסון וקרא לו "אדם פתטי ונתעב". לגבי קזרס, טען למיירו שסיועו למייג'ידסון בקבורת הגופה עושה אותו אשם באותה מידה ברצח. במהלך הטיעונים הוא התייחס לקזרס בעקביות כאל "ידידו של הרוצח". למיירו ויתר במידת מה על ההרשעה ברצח מדרגה ראשונה כשאמר למושבעים כי הדבר החשוב ביותר הוא לא סוג הרצח אלא העובדה שהוא בוצע ושיש להרשיע את מייג'ידסון וקזרס בביצועו. טיעוני הסיכום של למיירו לא התייחסו כמעט למרל - הוא אמר רק שגורלו יינתן בידי המושבעים. זאת כנראה משום שאם מאמינים לעדותו של מרל, היא מבססת את אשמתם של מייג'ידסון וקזרס.
טוני סרה, עורך דינו של קזרס, טען שהעדויות נגדו חלשות. הוא טען גם שעל המושבעים לשקול בנפרד את אשמתו של כל אחד מהנאשמים, ולא להחליט רק כדי להימנע מביטול המשפט בשנית. כשהמשיך את טיעוניו ב-25 באוגוסט, טען שמרשו הוא אדם רגיל שנתפס במנטליות קבוצתית ותקף את נייבורס כשקרן פתולוגי שאין להאמין לו. הוא גם טען שקזרס היה היחיד שניסה להציל את גוון, ושסיועו בקבירת גופתה לא היה מרצונו החופשי אלא בכפייה.
ב-29 באוגוסט נשאו עורכי הדין של מייג'ידסון ומרל את נאומי הסיכום שלהם. ויליאם דובואה, סניגורו של מרל, טען שמרל היה אשם לכל היותר בעבירת תקיפה ולא היה אשם במותה של גוון. בנוסף, הוא טען כי על אף שגוון הוכתה בפועל בידי מחבת, הוא לא התכוון להשתמש בה כדי להכות אותה אלא כדי להפחיד אותה. מייקל תורמן, סניגורו של מייג'ידסון, טען שמרשו נהג בלהט התשוקה, קבע שמייג'ידסון הופתע מהגילוי על מינה הביולוגי, ואמר שלו הייתה גוון מתנצלת על כך, היה מותה נמנע. גם דובואה וגם תורמן ערערו על אמינותו של נייבורס.
ב-30 באוגוסט נשא למיירו את נאומו המסכם, שבו שב ודרש את להרשיע את מייג'ידסון וקזרס ברצח - ובאופן בולט לא דרש להרשיע כך גם את מרל. הוא לא ניסה לערער על קביעותיו של סניגורו של מרל. הוא הגן על אמינותו של נייבורס ואמר שהוא שהוציא את האירוע לאור באמצעות המכתב ששלח לחברתו. לאחר מכן הנחה השופט הארי שפרד את המושבעים להתחיל את דיוניהם.
ב-8 בספטמבר הודיעו המושבעים שהגיעו להכרעה לגבי שניים משלושת הנאשמים. לפי הוראת השופט, לא פורסמו עדיין שני גזרי הדין. ב-12 בספטמבר הודיעו המושבעים שאינם מצליחים להגיע להחלטה לגבי הנאשם השלישי, ואז פורסמו שני גזרי הדין שנקבעו כבר. התברר שדינו של קזרס לא נגזר. מייג'ידסון ומרל הורשעו שניהם ברצח מדרגה שנייה, אך המושבעים קבעו שאין מקום להרשיעם בפשע שנאה, זאת על אף שהיה ברור כי הם רצחו את גוון על רקע טרנספובי. משמעות הרשעתם של השניים היא כליאה לתקופה של בין 15 שנים למאסר עולם.
בריאיון לעיתון סן פרנסיסקו כרוניקל, רמז אחד המושבעים, מקס שטיין (עורך דין מסן פרנסיסקו), שהמושבעים לא האמינו לאף אחד מהנאשמים אבל גם לא לנייבורס, עד התביעה. לדבריו, המושבעים חשבו שהעבירה היא הריגה ולא רצח כי לדעתם לא היו תגובותיהם של מייג'ידסון ושל מרל הגיוניות. הם לא הרשיעו בפשע שנאה כי חלק מהמושבעים האמינו שהמצב באותו ערב יצא משליטה, ושגוון נרצחה בשל כך ולא משום שהייתה טרנסג'נדרית. לדברי שטרן, הרשיעו המושבעים את מייג'ידסון ומרל בעיקר בגלל הודאתם בחלקם במותה.
עסקת הטיעון של קזרס
ב-16 בדצמבר 2005, הופתעה העיתונות מהודעה כי קזרס חתם עם התביעה על עסקת טיעון, לפיה יודה בהריגה ועונשו יהיה שש שנות מאסר. גזר הדין הרשמי של השלושה נחתם ב-27 בינואר 2006.
עונשו של נייבורס
על פי עסקת הטיעון שחתם נייבורס עם התביעה, נגזר דינו במשפט נפרד ב-22 במאי 2006. הוא הודה בהריגה ונכלא ל-11 שנים.
הנצחת זכרה
אמה של גוון אמרה בציבור שהייתה רוצה שהרצח של בתה ישפיע על הענישה במקרים של פשעי שנאה שתוצאתם מוות, כך שהעונש יוכל להיות גם עונש מוות. סילביה גררו ואחיה דייוויד גררו הופיעו בציבור ולפני אמצעי התקשורת הלאומיים בארצות הברית והביעו את צערם על מות בתה ואחייניתו (בהתאמה) ומחו על האלימות ממנה נפגעים בני נוער שמתמודדים עם זהות מינית שונה. בקליפורניה, נמצאת כעת בהליכי חקיקה הצעה שתאסור על מושבעים לקבל נימוקי הגנה מסיבות של "חרדת הומואים", כי זו סותרת את חוק פשעי השנאה של המדינה.
אל מכריה של גוון אראוחו הצטרפו מאות תומכים שהגיעו ללוויה בכנסייה בניוארק. לאחר הטקס, צעדו האבלים ברחובות הראשיים של העיר, והצטרפו אליהם מנהיגי ציבור. אראוחו אוזכרה גם בטקסים שהתקיימו במספר ערים ראשיות לזכר 27 טרנסג'נדרים אחרים שנהרגו בשנה שקדמה למותה של אראוחו.
כמה ימים לאחר הלוויה, ערכו תומכי הכומר פרד פלפס הפגנת מחאה ליד הכנסייה ונשאו שלטים ועליהם הכיתוב "אדי אראוחו (הידוע גם כלִידה או גוון), הנער הקרוס-דרסר הסוטה, הצטרף למת'יו שפרד בגיהנום". הם הפגינו גם במקומות רבים באזור ניוארק, ביניהם בית הספר התיכון שבו העלו תלמידי המגמה לדרמה את המחזה "פרויקט לאראמי", שדן בתגובה למותו של שפרד, אשר בדומה לאראוחו נרצח על רקע זהותו המינית.
מספר פעמים בשנה, נושאות קבוצות מחאה שלטים המזכירים את מותה של אראוחו ואת קולתו היחסית של עונשם של הרוצחים, באירועים ציבוריים כגון מצעדי גאווה שנערכים בערים שונות ברחבי ארצות הברית.
שמה של אראוחו שונה ל"גוון" באופן רשמי רק לאחר מותה לבקשת אמה, בצו שופט, ב-23 ביוני 2004.
אביעזר יערי
תחילת דרכו
יערי נולד בקיבוץ מרחביה, בנם של אנדה ומאיר יערי. הוא גדל במרחביה עד גיל 12 בטרם עבר למוסד חינוכי במשמר העמק, ב-1948 חזר למרחביה והתקבל כחבר מן המניין בקיבוץ. באותה שנה התגייס לצה"ל, שירת בתחילה בגדוד 113, גדוד משמר של יוצאי עמק יזרעאל, שמאוחר יותר נטמע בחטיבת גולני. יצא לקורס מ"כים ולאחריו שובץ כסייר בחטיבה 7. ב-1949 יצא לקורס קצינים אך בסיומו בחר שלא לשרת בקבע והשתחרר מן הצבא.
יערי חזר לקיבוץ עבד כרפתן ועשה שנת שירות בתנועת השומר הצעיר בתל אביב, במקביל שירת במילואים בחטיבה 9 והשתתף בקרב תל מוטילה. ב-1952 החל לשרת כקצין מודיעין בגדוד 93, אך בקשתו להשתבץ לחיל המודיעין נענתה בשלילה. במבצע קדש השתתף עם חטיבה 9 בחציית חצי האי סיני וכיבוש שארם א-שייח'.
ב-1963 החל לעבוד בבית דפוס במרחביה, תפקיד אותו מילא עד 1968. בתקופה זו היה פעיל פוליטי במוסדות מפ"ם ומונה לאחד ממזכירי הקיבוץ. במלחמת ששת הימים שירת כקמ"ן חטיבה 8 המשוריינת בפיקודו של אלברט מנדלר. יחד עם החטיבה נטל חלק בקרבות ההבקעה ברמת הגולן ובכיבוש קוניטרה.
שירות באגף המודיעין
לאחר המלחמה התגייס לשירות קבע בצה"ל, והצטרף לחטיבת המחקר באגף המודיעין, ב-1968 מונה לראש מדור מדיני בענף סוריה. וב-1971 קודם על ידי אהרן יריב לדרגת סגן-אלוף ולראש ענף 5, ענף סוריה לבנון ועיראק, תפקיד בו כיהן בתקופה שלפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים. ועדת אגרנט זקפה לזכותו עצמאות מחשבתית וראיית הקשר בין היערכות הכוחות המצרים להיערכות בחזית הסורית. יערי ננזף על ידי ראש החטיבה אריה שלו כשנקט פעולה אישית, ומסר אזהרה לקצין המודיעין של פיקוד הצפון, חגי מן, ולמפקד אוגדה 252, מפקדו לשעבר, אלברט מנדלר. בבוקר 5 באוקטובר 1973, דרש לערוך גיחת צילום על מנת לאמוד את ההכנות הצבאיות בחזית הסורית, אך על ממצאיה דווח רק למחרת, יום פרוץ המלחמה. לאחר המלחמה שודרג ענף 5 לזירת מחקר ויערי שעמד בראשו עוד שנתיים קודם לדרגת אלוף-משנה.
ב-1974 מונה לראש הזירה המזרחית באמ"ן. ב-1975 מונה לקצין מודיעין של פיקוד הצפון לאור בקשתו של אלוף הפיקוד רפאל איתן. ב-1977 החל בלימודים במכללה לביטחון לאומי שנפתחה מחדש, וב-1978 התמנה לעוזר ראש אמ"ן למחקר (ראש חטיבת המחקר). במהלך הדיונים בממשלה על האפשרות לתקוף את הכור הגרעיני בעיראק, הביע תמיכה במהלך, בניגוד לדעת מפקדו, ראש אמ"ן יהושע שגיא. במלחמת לבנון הראשונה המליץ, יחד עם גיורא פורמן שהיה עוזר ראש אג"ם, לשר הביטחון אריאל שרון להימנע מהכנסת כוחות צה"ל לביירות. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש יערי בין השנים 1983 ל-1986 כמפקד המכללה לביטחון לאומי.
לאחר שיחרורו מצה"ל
לאחר שיחרורו מצה"ל, התמנה יערי לממונה על ביקורת מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה, תפקיד בו כיהן מ-1987 ועד ספטמבר 2000. בתקופת פעילותו במשרד נכתבו מספר דו"חות שזכו לתהודה ציבורית רחבה, בהם הדו"ח על אסון צאלים ב' שניקה את אהוד ברק מהאשמות על התנהלותו בתקרית, דו"ח על שירות המילואים והדו"ח על ההגנה האזרחית מפני התקפה בנשק כימי במלחמת המפרץ.
לאחר מכן שימש כחוקר אורח במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים שבאוניברסיטת תל אביב, חבר הנהלת המועצה לשלום ולביטחון ויו"ר בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות.
סלרנו (נפה)
נפת סלרנו (באיטלקית: Provincia di Salerno) היא נפה במחוז קמפניה שבאיטליה.
היסטוריה
היה במקור נפת פרינצ'יפאטו צ'יטרה (באיטלקית: Principato Citra) .שמה של הנפה נגזר משם שבט הלטיני " פרינצ'יפטוס צ'יטרה סרס מונטורי" (Principatus citra serras Montorii) שמשמעה "פרינצ'יפטו לרגלי ההר פיצ'נטיני (Monti Picentini)".
נפת פרינצ'יפטו צ'יטרה התקיימה בממלכת שתי הסיציליות, ובשנת 1840 התגוררו בה 17,258 נפש. בירת הנפה הייתה העיר סלרנו. ב-1860 נכבשה הממלכה במסגרת "מסע האלף" של ג'וזפה גריבלדי, ועקב כך סופחה לממלכת סרדיניה-פיימונטה, ולבסוף לממלכת איטליה המאוחדת.
גאוגרפיה
הנפה ממוקמת על החוף בדרום המחוז, ומשתרעת על שטח של 4,917 קמ"ר. בנפת סלרנו התגוררו 1,102,340 נפש בשנת 2007 ובירתה העיר סלרנו, הנמצאת במפרץ כ-50 ק"מ דרומית לעיר נאפולי.
היא גובלת בנפת נאפולי בצפון-מערב, בנפת אבלינו בצפון, בנפת פוטנצה במזרח ובים הטירני בדרום-מערב.
Make a Scene
Make a Scene (בעברית: לעשות סצנה) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האנגלייה סופי אליס-בקסטור. האלבום יצא לאור ב-18 באפריל 2011 על ידי חברת התקליטים EBGB's. מתוך האלבום יצאו שבעה סינגלים בסך הכול.
האלבום הגיע למקום השמיני במצעד האלבומים העצמאיים של חברת המצעדים הרשמית.
הצלחה
ברוסיה זכה האלבום להצלחה כאשר דורג במקום ה-40 ברשימת אלבומי השנה של 2011. כמו כן, העניק איגוד תעשיית ההקלטות הרוסי את תואר הזהב לאלבום על מכירות של למעלה מ-5,000 עותקים במדינה.
יחסי אוזבקיסטן–פינלנד
יחסי אוזבקיסטן–פינלנד הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אוזבקיסטן לרפובליקת פינלנד. על פי המרכז הסטטיסטי של פינלנד, בשנת 2018 היו במדינה כ-800 אזרחי אוזבקיסטן.
סקירה כללית
ב-30 בדצמבר 1991 הכירה פינלנד באוזבקיסטן כמדינה עצמאית. ב-26 בפברואר 1992 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן. לפינלנד אין נציגות דיפלומטית באוזבקיסטן והיא מיוצגת בה על ידי שגריר פינלנד בטג'יקיסטן, טורקמניסטן ואוזבקיסטן.
יחסים כלכליים
החברה הפינית-שוודית "Telia Company" החזיקה ב-94% ממפעילת הסלולר האוזבקית "Ucell", המספקת שירותי סלולר תחת הסימן המסחרי, אולם לאחר שערוריית שחיתות ב-2013, החברה החליטה לפרוש לחלוטין משוק מרכז אסיה.
בשנת 2015 הסתכם היקף הסחר בין פינלנד לאוזבקיסטן ב-16 מיליון אירו. חברות פיניות מייצאות בעיקר מוצרים מתעשיית ההנדסה, כימיקלים, מכשירי חשמל, כמו גם מוצרי חלב. אוזבקיסטן מייצאת לפינלנד בעיקר פירות וירקות.
באביב 2016 עודכן ההסכם הבילטרלי בין המדינות משנת 1998 למניעת כפל מס. המסמך, שנכתב בקנה אחד עם הסטנדרטים הבינלאומיים, נחתם על ידי שר החוץ הפיני טימו סויני ויו"ר ועדת המס הממלכתית של אוזבקיסטן בוטר פרפייב.
במחצית הראשונה של 2019 החליטה פינלנד לגרש 140 אזרחי אוזבקיסטן שעבדו במדינה בענף הבנייה, בחשד שיש להם תעודות מזויפות ממכללה לבנייה שנסגרה לפני 26 שנים. בשנת 2019 פינלנד דחתה בקשות לאשרות עבודה של 258 אוזבקים על בסיס זה, ורק 42 בקשות אושרו.
רוברט סרי
'''רוברט ה. סרי (באנגלית: Robert H. Serry'''; נולד ב-1950) הוא דיפלומט הולנדי, אשר כיהן כנציג האו"ם למזרח התיכון, המתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון ושליחו האישי של מזכ"ל האו"ם ברשות הפלסטינית.
סרי הוא יליד קולקטה. משמש זה שנים כדיפלומט מקצועי ואיש משרד החוץ הולנדי. בין תפקידיו השונים היה השגריר באירלנד ושימש כסגן עוזר מזכ"ל לניהול משברים ומבצעים בברית נאט"ו, תפקיד שבמהלכו הוצב במוסקבה, בניו יורק ובקייב.
סרי עמד בראש מחלקת המזרח התיכון במשרד החוץ ההולנדי והשתתף במהלכים לקראת ועידת מדריד.
סרי בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת אמסטרדם. בשנת 1997 חיבר ספר בעקבות שירותו בקייב. סרי נשוי ואב לשלושה ילדים.
הר אידית'
הר אידית' (באנגלית: Mount Edith) הוא הר הממוקם לצד עמק נהר בואו, בשטח הפארק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. ההר ממוקם ברכס סואובק וגובהו 2,554 מטרים מעל פני הים.
להר שלוש פסגות (דרום, מרכז, צפון) הדרומית היא הגבוהה ביותר ואחריה מרכז וצפון בגובהן בהתאמה. פסגות ההר עשויות אבן גיר.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1886 והוא נקרא על שם אידית' אורד (Edith Orde) המזכירה של ליידי אגנס מקדולנד, אשתו השנייה של ראש ממשלת קנדה הראשון ג'ון אלכסנדר מקדונלד. שמו של הר אידית' וכן של הר לואיס והר פיפי ניתנו באותו יום בשנת 1886, עת שראש ממשלת קנדה, סר ג'ון מקדולנד ורעייתו, וכן המזכירה שלה והכלב שלה פיפי טיילו בהרים, לציון השלמת בניית מסילת הרכבת הקנדית פסיפית. לואיס סטיוארט (Louis Stewart) בנו של מנהל הפארק הלאומי לקח את אידית' ואת כלבתה פיפי לטייל בהרים, וכאשר הם טיפסו על מעבר אידית', הם ראו את שלוש הפסגות, וסטיוארט קרא לפסגות על שמו, על שם אידית' ועל שם הכלבה שלה.
הטיפוס על ההר
הראשונים שטפסו על ההר היו ג'י. נורמן קולי (J. Norman Collie), ופי. סטיבנס (P. Stevens) אשר עשו זאת בשנת 1900.
רחל מילשטיין
חייה ופועלה
רחל מילשטיין נולדה ברעננה בשנת 1946 לשרה ואברהם. הוריה היו חלוצים שעלו ארצה מרוסיה ונמנו על מייסדי קיבוץ אפיקים בעמק הירדן בשנות ה-20. אביה היה מתנדב בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ואמה הייתה גננת נודדת.
רחל מילשטיין קרויה על שמה של רחל המשוררת, אחות סבתה מצד אמה. אמה שרה הבטיחה לקרוא לבתה רחל, ובעקבות הבטחה זאת חיברה המשוררת את השיר "תקראי נא בשמי". הוריה עלו לארץ מרוסיה באונייה "צ'צ'רין" ב-1925. הם היו במשך זמן קצר חברי קיבוץ אפיקים ואחר כך נעו ונדו ברחבי ארץ ישראל בעקבות מקומות עבודתם. אמה טיפלה בדודתה המשוררת בחמש שנותיה האחרונות, שנות כתיבת רוב השירים. אחיה הבכור, רם מואב, היה פרופסור לגנטיקה באוניברסיטה העברית וראש מכון וולקני, אחיה השני, ד"ר אורי מילשטיין, הוא היסטוריון צבאי והוגה דעות. אחיינה הוא הכלכלן פרופסור עומר מואב.
מילשטיין גדלה בתל אביב. היא למדה בתיכון חדש. סיימה תואר ראשון בתרבות האסלאם ותולדות האמנות, תואר שני ודוקטורט בתרבות האסלאם. עבודת הדוקטורט שלה הייתה בנושא האיורים בביוגרפיה הטורקית של ג'לאל א-דין רומי, המייסד של המסדר הסופי המוכר כדרווישים המסתובבים (או המחוללים) בעיר קוניה שבטורקיה. העבודה נעשתה בהדרכתה של פרופסור מרים רוזן-איילון והיא סיימה אותה ב-1979. כל תאריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
מילשטיין הייתה בצעירותה מורה לריקודי עם ועמים, והיא מחלוצות המחול המזרחי בישראל. במשך שנים הייתה רקדנית בעצמה, וכיום היא עוסקת בהוראתו.
מילשטיין הייתה נשואה לאנתרופולוג הצרפתי מריו שש שהיה פנסיונר של ה-.C.N.R.S. עד לפטירתו ב-2015.
תיאור מחקריה
רחל מילשטיין חוקרת בעיקר ציורים מיניאטוריים על נושאים דתיים בכתבי יד פרסיים וטורקיים מאירן ומהאימפריה העות'מאנית בין המאה ה-14 למאה ה-17.
ספורי נביאים והתנ"ך באמנות האסלאמית
שני ספרים אלה (La Bible dans l’art islamique וכן Stories of Prophets – an Illustrated Group of Qisas al-Anbiya) נוגעים לנושאים תנ"כיים באסלאם. הם מציגים קודם כל מדוע ובאיזה אופן התפתחה האמנות שמתייחסת לדמויות מן התנ"ך ומן הברית החדשה באסלאם וכיצד חוגים שונים, בין אם חוגים פוליטיים או חוגים דתיים, פירשו את האירועים התנ"כיים כך שישרתו את האידאולוגיה שלהם. הספר 'סיפורי נביאים' מתייחס לקבוצה מאוד מסוימת של כתבי יד מצוירים, בעוד ש'התנ"ך באמנות האסלאמית' מיועד לציבור הרחב יותר.
מחקרים נוספים
בשניים ממאמריה פירשה את העיטורים המוקדמים ביותר של ספר התנ"ך אותם אנו מכירים, מהמאות ה-10–11, לאור האמנות של הסביבה המוסלמית והנוצרית באותה תקופה.
גוזמה
גוזמה היא תיאור של המציאות שיש בו הגזמה ולעיתים תיאור מעשים בלתי אפשריים, שברור שלא קרו. מי שמרבה לספר גוזמאות קרוי גוזמאי או בעל גוזמה.
הברון מינכהאוזן
בתרבות אירופה התפרסם הברון מינכהאוזן במאה ה-18 כגוזמאי, לאחר שהצטרף לצבא הרוסי והשתתף בשתי מערכות כנגד הטורקים. כשחזר לביתו, סיפר שורה של סיפורים מדהימים ויוצאים מגדר הרגיל אודות הרפתקאותיו, כביכול.
כמה מסיפורי הברון, כפי שסופרו לאחר מכן על ידי אחרים, כללו רכיבה על כדור תותח, מסע אל הירח, היחלצות מביצה בעזרת משיכת שיערו שלו, סוסו שנחצה בעוד הוא ממשיך לרכב על חלקו הקדמי, המנגינות שקפאו בחצוצרה ונשמעו רק כאשר הפשירו לאחר מכן, טיול לירח על שתיל אפונה, צבי שמצמיח עץ דובדבנים מקרניו ועוד.
סיפור לדוגמה:
ביהדות
בספרות חז"ל ישנה התייחסות לדברי גוזמה שנאמרו במקרא במשנה ובתלמוד. כך שלדוגמה, התיאור המקראי של המרגלים על ה"עָרִים גְּדֹלֹת וּבְצוּרֹת בַּשָּׁמָיִם" שראו בארץ כנען, דבר שלא ייתכן, הם דברי גוזמה
דוגמה נוספת בדברי המשנה במסכת תמיד המתארת את ה"תפוח" שהיה על מזבח העולה שבו היה מצבור גדול של אפר, שהגיע לממדים עצומים של עד כשלוש מאות כור, רבא בתלמוד עמד על כך שמדובר בדברי גוזמה, שכן נפח במידה זו גדול מכל שטח המזבח. דוגמאות נוספות מובאות בתלמוד:
כמו כן מפורסם האמורא רבה בר בר חנה, בן המאה השלישית, בגוזמאות שסיפר, המופיעות במסכת בבא בתרא פרק חמישי "המוכר את הספינה". מגוזמאותיו: הרמב"ם והוגים נוספים, סבורים שבסיפורי הגוזמאות המובאים בתלמוד, טמון תורת הסוד היהודית.
מסמכי פנדורה
מסמכי פנדורה הם מסמכים שהופצו בהדלפת ענק במסגרת סדרת תחקירים עיתונאיים בין-לאומיים, באוקטובר 2021, שבהם נחשפו פרטיהם האישיים והעסקיים של אנשי ציבור מרחבי העולם.
המסמכים נקראו על שמה של פנדורה מהמיתולוגיה היוונית במטרה להשוות את חשיפת השערוריות הפיננסיות ברחבי העולם לכדי.
תוכן המסמכים
בין הדמויות המוכרות שהוזכרו במסמכים היו עבדאללה השני, מלך ירדן, נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב, נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי, ראש ממשלת צ'כיה אנדריי באביש, נשיא אקוודור גיירמו לאסו, טוני בלייר, מקורבי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, פפ גוארדיאולה וחוליו איגלסיאס.
בין הישראלים שהוזכרו בתחקירים שערך גוף התחקירים "שומרים - המרכז לתקשורת ודמוקרטיה", היו ניר ברקת, חיים רמון, בני שטיינמץ, ארנון מילצ'ן טדי שגיא, יולי וסמי עופר, איתן סטיבה ומשה חוגג ויו"ר עטרת כהנים מתי דן.
אזכור חלק מהדמויות במסמכים נובע מכך שפעלו והחזיקו נכסים במקלטי מס, פעולה שכשלעצמה אינה בהכרח עבירה פלילית.
עבדאללה השני
מלך ירדן, עבדאללה השני, השתמש ב-36 חברות קש על מנת לקנות 14 בתי יוקרה בשווי 68 מיליון דולר. קניית 3 מתוכם התקיימה לאחר האביב הערבי, כשאזרחי מדינתו יצאו להפגין כנגד השחיתות, במקביל למשבר חמור בכלכלת ירדן. את קניית הבתים ביצע דרך עורך דין מאיי הבתולה. לאחר חשיפת התחקיר, עורכי דינו טענו שעל פי החוק הירדני המלך בכלל אינו מחויב במס. בהצהרה רשמית, נטען שהיה ידוע שלמלך יש בתים בעולם. כמו כן, הם נועדו לארח נכבדים זרים ולא פורסמו משיקולי פרטיות ואבטחה.
אילהם אלייב
נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב ומשפחתו רכשו 17 נכסי נדל"ן בבריטניה, בשווי עשרות מיליוני לירות שטרלינג: פנטהאוזים, שטחי משרדים ואפילו טברנה אחת. רכישה של אחד מהנכסים, בניין משרדים בשווי 33 מיליון לירות שטרלינג, בוצעה דרך חברת Mallnick Holdings S.A. שבבעלותו של אחד ממקורבי הנשיא, ואחרות בוצעו על ידי חברות קש כגון Sheldrake Six ו-Fliptag Investments.
בסך הכל, משפחת הנשיאות קנו נכסים בשווי 429 מיליון ליש"ט באמצעות 84 חברות קש שונות. בשנים הסמוכות להדלפה חלק מחברות הקש נסגרו, נכסיהן נמכרו, ושוויים, על סך 125 מיליון ליש"ט, הועבר לנאמנות בשליטת חמו.
וולודימיר זלנסקי
נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, לא דיווח בהצהרת ההון הציבוריות שלו בשנת 2018 על כך שהוא החזיק ב-25% מחברה מחוץ לארץ בשם Maltex. אף על פי שבמסע הבחירות שלו הצהיר שיילחם בשחיתות השלטונית במדינה, סמוך להיבחרו לנשיא במאי 2020 העביר את אחזקותיו בחברה לחברו, סלחי שפיר, שאף מונה לאחר מכן ליועצו הבכיר. פחות מחודש לפני מועד פרסום התחקיר ניצל שפיר מניסיון התנקשות בחייו.
פרט לנושא אחזקותיו בחברת Maltex, השתמש זלנסקי בשתי חברות שהיו שייכות לחבריו בשביל לקנות שלושה נכסים במרכז לונדון.
אנדריי באביש
, אנדריי באביש, עמד בעיצומה של מערכת בחירות שבמהלכה נחשף שרכש טירה בשווי 22 מיליון דולר בדרום צרפת דרך חברת השקעות חיצונית. לפי התחקיר, הוא השתמש בחברות הממוקמות באיי הבתולה, וושינגטון ופנמה כדי לרכוש נכסים באמצעות הלוואות ביניהן, מה שהקשה על איתור עקבות הכסף. הוא לא נענה לבקשות לתגובה, אך קונסורציום נדל"ן המקושר אליו, שהשתלט מאוחר יותר על החברות והנכסים, טען שבאביש עמד בכל דרישות החוק. בהמשך באביש עצמו טען שפעל כשורה. בבחירות האופוזיציה זכתה ברוב, כנראה מסיבות מגוונות.
ניר ברקת
חבר הכנסת ניר ברקת החזיק במניות בעצמו בכל שנותיו בעיריית ירושלים, וזאת בניגוד להצהרתו כי המניות נמצאות בנאמנות עיוורת. לאחר היבחרו לכנסת העביר לבסוף את מניותיו לנאמנות, שבה הנאמן היה אחיו ושותפו, אלי ברקת.
ברקת טען כי התחקיר מגוחך ונגוע באינטרסים פוליטיים. בנוסף, הוא טען שמשנת 2003 הוא העביר את ניהול כל עסקיו לידי אחיו, על פי חוק, ושכשנבחר לכנסת פנה לוועדת האתיקה, מסר לה את המסמכים לניהול עיוור ואת הצהרת ההון שלו, וביקש את הנחיותיה.
חיים רמון ומרטין שלאף
ב-2006 נוצר המיזם התיירותי "Bigova Bay Doo" בקוטור שבמונטנגרו, והוקמה חברה בשם זהה לצורך תפעולו. החברה השקיעה בשטחים באזור, אך נפגעה כלכלית בשל המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. בשנת 2013, בניסיון להציל את החברה, היא נמכרה לחברה אחרת בבעלות מרטין שלאף. כתוצאה מכך, שלאף שלט בחברה שהחזיקה בקרקעות באזור קוטור, אך הייתה בחובות של 42 מיליון אירו.
מסמכים שנחשפו במסגרת התחקיר רמזו על כך ש-"DLN.RM" מכרה את "Bigova Bay Doo" לחברה של רמון ושותפיו תמורת 1,000 אירו. עם זאת, במקביל שולם לחברה של רמון ושותפיו מעל 1.25 מיליון אירו תמורת סעיף מוגבל בזמן שאיפשר לשלאף להשתלט מחדש על "Bigova Bay Doo" תמורת סכום נוסף של פחות ממיליון אירו. סעיף זה הוארך לאחר מכן ב-2018 תמורת 1.65 מיליון אירו נוספים. מלבדם, הועברו עוד 2.5 מיליון אירו ל-"Bigova Bay Doo" לצורך "מימון ההוצאות השוטפות".
ב-2016 רמון החל בתהליך להסדר החובות של חברת "Bigova Bay Doo". במהלך הליך זה, התברר כי עדיין לא נקבע מועד לתחילת העבודות, מה שעורר ספק בנוגע לקיום היגיון כלכלי ברכישת החברה הכושלת. לבסוף הושג הסדר חוב שבמסגרתו נאסר על החברה לחלק דיבידנדים (אך בכל זאת חברת האם הקפריסאית של רמון ושותפיו תרמה 100,000 דולר להפועל תל אביב, שרמון היה בעל זכויות הניהול שלה בעבר).
רמון הכחיש שהיה איש קש עבור שלאף בעניין חברת "Bigova Bay Doo", טען שכל פעילותיו היו למטרת קידום הפרויקט, ושהטענות שעולות מן התחקיר הן דמיוניות וחסרות קשר למציאות.
תחנת הרכבת הקלה גבעת התחמושת
תחנת הרכבת הקלה גבעת התחמושת היא תחנה במסלול הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים שתהיה גם בהמשך תחנה עתידית בקו הירוק, המשמשת כמרכז תחבורתי בצפון-מזרח ירושלים.
על התחנה
התחנה ממוקמת בשולי שני צירים מרכזיים בירושלים: שדרות בר-לב, קטע מכביש 60 החוצה את העיר מצפון לדרום, ושדרות אשכול, שהם קטע מציר המקשר בין מחלף הזיתים לכניסה לירושלים (כביש 417), ממזרח למערב. התחנה ממוקמת בשולי האזור הצפוף של העיר, דבר הגורם לה לשמש נקודה מרכזית לבאים לירושלים ממזרח וצפון-מזרח, יחד עם תושבי הר הצופים ופסגת זאב.
התחנה משמשת כמרכז תחבורתי לקווי מעלה אדומים, ומשמשת כנקודת קצה לקווי בנימין והשומרון, ביתר עילית ומודיעין עילית, כשבנוסף להם פעילים בתחנה מספר קווים עירוניים וביניערוניים נוספים.
לצד התחנה ממוקם חניון "חנה וסע", המספק חניה חינמית לנוסעים ברכבת הקלה מן התחנה.
זקרי גורדון
זקרי אדם גורדון (באנגלית: Zachary Adam Gordon; נולד ב-15 בפברואר 1998) הוא מדבב ושחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי. נודע בעיקר בשל גילום דמותו של גרג הפלי בשלושת הסרטים הראשונים בסדרת הסרטים "יומנו של חנון".
ביוגרפיה
גורדון נולד באוק' פארק, קליפורניה, בנם של לינדה וקנת' גורדון; שניהם ממוצא יהודי. יש לו שני אחים גדולים ממנו, ג'וש וקייל, והוא למד בתיכון העירוני של אוק' פארק.
תחנת הרכבת הקלה גבעת התחמושת
פיגועי טרור בתחנה
בתחנה אירעו מספר פיגועים.
זקרי גורדון
קריירה
במהלך הקריירה שלו שיחק במספר סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע, בין השאר הופיע בסדרה "איך פגשתי את אמא" ובקומדיית המצבים "כולנו".
תחנת הרכבת הקלה גבעת התחמושת
פיגועי טרור בתחנה
ב־22 באוקטובר 2014 פיגוע דריסה בתחנה: חיה זיסל בראון, תינוקת ישראלית בת שלושה חודשים וקרן ימימה מוסקרה, מהגרת בת 22 מאקוודור נרצחות בפיגוע דריסה בתחנה, לצד שבעה פצועים.
זקרי גורדון
קריירה
בין הסרטים בהם שיחק: "הנוכלים בלום" (2008) בתפקיד בלום הקטן, "השכלה נמוכה" (2008), "אוצר לאומי: ספר הסודות" (2007), ו"החוק על פי ג'ורג'יה" (2007) עבורו קיבל את "פרס השחקן הצעיר" (Young Artist Award) לאותה שנה.
בשנת 2010 גילם את דמותו של גרג הפלי בסרט הקומדיה "יומנו של חנון", בשנת 2011 ב"יומנו של חנון 2: רודריק שולט" ובשנת 2012 ב"יומנו של חנון 3: קיץ קטלני".
פוני
פוני הוא זן של סוס הבית (Equus ferus caballus), אשר גובה בוגריו הזכרים אינו עולה על 1.47 מטר (4.83 רגל). למרות זאת, בשפת הדיבור יש המכנים בשם "פוני" גם סוסים נמוכים מהממוצע שאינם עונים להגדרה זו ואינם שייכים לזן.
זקרי גורדון
קריירה
בשנת 2013 שיחק לצד סטיב קארל בסרטו של דון סקרדינו "ברט וונדרסטון המופלא" את וויל, ושיחק בסרט טלוויזיה מקורי של הולמרק "Pete's Christmas" את התפקיד הראשי של פיט קידר.בשנת 2014 גילם את אנדרו בסדרה "גבר מי שנשאר אחרון" ברשת ABC.
תחנת הרכבת הקלה גבעת התחמושת
פיגועי טרור בתחנה
ב־30 באוקטובר 2015 בפיגוע דקירה בתחנה נפצעו שני אזרחים, והמחבל נוטרל.
פוני
בהשוואה לרוב סוסי הבית, רעמתם של סוסי הפוני מעובה וסמיכה יותר, עור גופם מכוסה בפרווה, רגליהם קצרות יותר, עצמותיהם כבדות יותר, ראשיהם קצרים יותר ומצחם רחב.
תחנת הרכבת הקלה גבעת התחמושת
פיגועי טרור בתחנה
ב־9 באוקטובר 2016 אירע פיגוע ירי ב־3 זירות בירושלים, אחת מהם בתחנה. כתוצאה מהירי בתחנה נפצעה באורח אנוש ונפטרה מפצעיה לבנה מליחי, תושבת ירושלים כבת 60.
זקרי גורדון
קריירה
בשנת 2016 דיבב את דמותו של נורם בצעירותו בסרט ההנפשה ממוחשבת "נורם בעיר הגדולה". בשנת 2017 התארח בסדרת הדרמה הרפואית "הרופא הטוב" של רשת ABC.
פוני
סוסי פוני אחרים שימשו למעבר בדרכים צרות שבהן היה המעבר לא נוח או בלתי אפשרי לסוס הממוצע, ואחרים שימשו כסמל סטטוס, וכאמצעי רכיבה לילדים. על מינים אחדים של סוסי פוני יכולים גם מבוגרים לרכוב, מאחר שסוסי פוני הם לרוב חזקים במיוחד.
זקרי גורדון
קריירה
בשנת 2019 שיחק בתפקיד החוזר של טייט וילסון בסדרת ההתבגרות "צרות טובות" ברשת Freeform; הסדרה מהווה סדרת ספין-אוף לסדרה "משפחת פוסטר".
פוני
סוסי פוני נחשבים בדרך כלל כבעלי חיים אינטליגנטיים. קיימים מקרים שבהם נוהגים סוסי הפוני בעקשנות ובסרבנות במגעם עם בני אדם. מקרים אלה מופיעים בעיקר במקרים של סוסי פוני שלא אומנו כראוי, או שגדלו בתנאים של הזנחה.
סוסי פוני שלא אומנו עשויים להיות מפונקים ועקשנים, אך עם אימון נכון, יכולים סוסי הפוני להיות בעלי חיים חברותיים ומשתפי פעולה, שיכולים לסייע בלימוד רכיבה על סוסים.
טוגבה דנישמאז
טוגבה דנישמאז (בטורקית: Tuğba Danışmaz; נולדה ב-1 בספטמבר 1999) היא אתלטית טורקיה, אלופת אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה משולשת.
תחנת הרכבת הקלה גבעת התחמושת
פיגועי טרור בתחנה
ב־24 במאי 2021 מחבל דקר ופצע באופן בינוני שני חיילים בתחנה.
טוגבה דנישמאז
אלופת אירופה באולם
באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2023 באיסטנבול שבטורקיה זכתה דנישמאז במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא לאומי חדש של 14.31 מטר, לפני דריה דרקש מאיטליה (14.20 מטר) ופטריסיה ממונה מפורטוגל (14.16 מטר).
נבחרת יוון בכדורגל
נבחרת יוון בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של יוון.
יוון הופיעה לראשונה בטורניר משמעותי ביורו 1980. ניצחונה הראשון בטורניר גדול היה המשחק הראשון של יורו 2004, שבו הדהימה בניצחון 2-1 על פורטוגל המארחת. היוונים המשיכו לזכייה בטורניר, עם ניצחון על המחזיקים בתואר צרפת ברבע הגמר ועל הפייבורטית הברורה במשחק מול צ'כיה בחצי הגמר לפני ניצחון שני על פורטוגל, 1-0 בגמר. במונדיאל 2014 העפילה הנבחרת לשלב שמינית הגמר, לראשונה בתולדותיה.
יורו 1980
בטורניר המוקדמות ליורו 1980 סיימה יוון ראשונה בבית המוקדמות לפני, ו, אף על פי שפתחה אותו בתבוסה בפינלנד ובהפסד נוסף בברית המועצות. עד לסיום טורניר המוקדמות ניצחה יוון בכל משחקיה הביתיים ואת משחק החוץ מול הונגריה סיימה בתיקו. יוון נחשבה לנבחרת החלשה בטורניר הגמר, והיא הפסידה כצפוי בשני משחקיה הראשונים ל ול. יוון סיימה את משחקיה בטורניר בתיקו 0-0 מכובד מול. את השער הבודד לזכות יוון בטורניר הבקיע ניקולס אנסטופולוס.
מונדיאל 1994
נבחרת יוון העפילה למונדיאל 1994 לאחר שנים עשר ניסיונות כושלים לעשות כן. יוון סיימה את טורניר המוקדמות במקום הראשון בבית ללא הפסד לפני, , ו.
אולם בטורניר הגמר רשמה יוון את ההופעה הגרועה ביותר של נבחרת אירופית בגביע העולם אי פעם, לאחר שהובסה 4-0 על ידי ו וסיימה בהפסד 2-0 ל. יוון סיימה אחרונה בשלב המוקדם ללא נקודות, ללא שערים ובמאזן שערים 10-0.
יורו 2004
24 שנים לאחר שהשתתפה בפעם היחידה בתולדותיה באליפות אירופה, הצליחה יוון להעפיל בפעם השנייה לטורניר הגמר.
יוון החלה את טורניר המוקדמות ליורו 2004 בשני הפסדים, אולם היא ניצחה בכל ששת המשחקים הנותרים, כולל ניצחון חוץ מכריע על. יוון העפילה לטורניר הגמר מהמקום הראשון בבית לפני ספרד,, ו. אף-על-פי ההעפלה, הציפיות לפני טורניר הגמר מהנבחרת היו נמוכות לאור הישגיה הדלים בעבר. עד לטורניר זה, יוון מעולם לא ניצחה משחק בטורניר גמר כלשהו, והזיכרונות מהכישלון הצורב במונדיאל 1994 היו עדיין טריים. יוון נחשבה לאחת הנבחרות החלשות ביותר בטורניר וסיכויי הזכייה שלה בסוכנויות ההימורים ערב הטורניר נעו בין 1-80 ל-1-150.
במשחק הפתיחה של הטורניר, התמודדה יוון מול המארחת, וניצחה במפתיע 1-2 משערים של יורגוס קראגוניס ואנגלוס באסינס. במשחקה השני סיימה יוון בתיקו 1-1 מול ספרד, כאשר את שער השוויון הבקיע לזכותה אנגלוס חריסטיאס. יוון הפסידה במשחקה האחרון בשלב הבתים לרוסיה 2-1, והעפילה לרבע הגמר מהמקום השני בבית.
בשלב רבע הגמר הדהימה יוון את אלופת אירופה בניצחון 0-1 משער של חריסטיאס. בכך הפכה יוון לנבחרת הראשונה שמנצחת גם את המארחת וגם את אלופת אירופה המכהנת באותו טורניר.
בחצי הגמר הפתיעה יוון את בניצחון 0-1 בהארכה משער של טראיאנוס דלאס.
במשחק הגמר התמודדה יוון בפעם השנייה בטורניר מול פורטוגל המארחת, בפעם הראשונה בתולדות אליפות אירופה שבה משחק הפתיחה משוחזר במשחק הגמר, והפתיעה אותה פעם נוספת בניצחון 0-1 משער של חריסטיאס בדקה ה-57. בכך זכתה יוון באליפות אירופה בפעם הראשונה בתולדותיה.
זכייתה של יוון באליפות נחשבת להפתעה הגדולה ביותר בתולדות אליפות אירופה, ולאחת ההפתעות הגדולות בכדורגל העולמי בכלל. עם זאת, הדרך של יוון אל התואר, תחת הדרכתו של המאמן אוטו ריהאגל, התאפיינה בכדורגל הגנתי וזהיר.
תאודורוס זגוראקיס נבחר על ידי אופ"א לשחקן המצטיין בטורניר. השוער אנטוניוס ניקופולידס, טראיאנוס דלאס, גיורקאס סיטארידיס, תאודורוס זגוראקיס ואנגלוס חריסטיאס נבחרו על ידי אופ"א לנבחרת הטורניר.
יורו 2008
בעקבות זכייתה באליפות אירופה, הוזמנה יוון להתמודד בגביע הקונפדרציות בשנת 2005. יוון איכזבה כאשר הובסה 3-0 על ידי, הפסידה 1-0 ל וסיימה בתיקו 0-0 עם כדי לסיים במקום האחרון בבית המוקדם ללא ניצחון וללא שער זכות.
מונדיאל 2010
יוון העפילה למונדיאל 2010, 16 שנים לאחר הופעתה הקודמת. במהלך המוקדמות לטורניר התמודדה יוון מול בבית המוקדם. המשחק בישראל הסתיים בתיקו 1-1 והמשחק ביוון הסתיים בניצחון 1-2 של היוונים. יוון סיימה במקום השני בבית המוקדם, אחרי ולפני, ישראל,  ו. בעקבות זאת התמודדה יוון מול בצמד משחקי פלייאוף על העלייה למונדיאל. לאחר 0-0 ביוון, ניצחה יוון באוקראינה 0-1 והעפילה למונדיאל בפעם השנייה בתולדותיה.
בטורניר עצמו ניצחה יוון את נבחרת, אך הפסידה לנבחרות ו. יוון סיימה במקום השלישי בשלב הבתים, ולא העפילה לסיבוב השני.
יורו 2012
את יורו 2012 פתחה יוון בתיקו מול והפסד ל, ועמדה על סף הדחה מהטורניר. אך במשחק השלישי בשלב הבתים ניצחה באופן מפתיע את נבחרת, ועלתה לשלב רבע הגמר מהמקום השני בבית. ברבע הגמר הפסידו היוונים לנבחרת 4-2.
מונדיאל 2014
במונדיאל 2014 פתחה יוון בהפסד 0-3 ל ותיקו עם, ועמדה על סף הדחה מהטורניר. אך במשחק השלישי בשלב הבתים ניצחה באופן מפתיע את נבחרת 1-2 ועלתה לשלב שמינית הגמר, לראשונה בתולדותיה. בשמינית הגמר הגיעו לפנדלים מול נבחרת ב-1-1, אך הפסידו 3-5 בפנדלים.
סגל הנבחרת
סגל השחקנים לקראת המשחקים נגד ספרד וגאורגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022, ונגד הונדורס במשחק ידידות.
הנתונים נכונים לתאריך 28 במרץ 2021 (לאחר המשחק נגד הונדורס)
שיאי שחקנים
נכון ל-17 ביוני 2023.
יונתן מילר
יונתן מילר  (נולד ב-17 ביוני 1959) הוא מוזיקאי ישראלי. מנגן במגוון גדול מאוד של כלי נגינה, בהם כינור, מנדולינה, קלרינט, מפוחית, חליל, חלילית, קונטרבס ומיני משרוקיות. היה חבר בהרכבים המצליחים "כמו צועני", "הפונדקאים" ו"הופה היי".
ביוגרפיה
מילר נולד בלונדון וגדל בארצות הברית, בניו יורק. החל ללמוד נגינה בכינור בגיל צעיר ועם השנים החל לנגן מוזיקה יהודית וקאנטרי. עלה לישראל ב-1981, לאחר סיום לימודים באוניברסיטה בניו יורק.
מילר הופיע ב"הופה היי" מספר שנים עד שחזר ל"פונדקאים". לאחר פירוק "הפונדקאים" ייסד עם שותפו ללהקה, שי טוחנר, להקת קאנטרי-רוק בשם "הטוחנים" (The Grinders), שהתפרקה כשמילר החליט לחזור לארצות הברית ב-2004.
זמן מה לאחר עזיבתו את ישראל, הצטרף מילר ל"קרקס השמש" (Cirque Du Soleil) והופיע בו במשך למעלה משנה. בשנת 2013 שב לישראל, לאחר 9 שנים בארצות הברית.
ב הוא מופיע במסגרת הרכבים שונים כגון "הבינבטרון", "הדמעות" ו"שי טוחנר וחברים". בנוסף, מילר הופיע בהצגה "רביזור" בתיאטרון יידישפיל, כמחליף של אדם מדר.
בחודש מרץ 2023 הופיע מילר, עם הרכב שכלל נגנים נוספים, בהופעה חד-פעמית של הזמרת- הרוקרית ליבי הארט בקפה סילו (ירושלים).
שטן
שָׂטָן הוא דמות מיתולוגית של רשע ומקטרג, המופיע בדתות שונות ומוזכר בתנ"ך, בברית החדשה ובקוראן. השטן מתואר בדרך כלל בדמות מלאך, שד, או אל.
השטן בדתות השונות
הבלשן והעיתונאי רוביק רוזנטל טוען שמחקר שפות שמיות שונות מראה, שהמילה "שטן" הייתה במקורה שם פרטי.
ביהדות
המילה "שטן" מופיעה בתנ"ך לראשונה במשמעות של "מכשול", ובהמשך כ"אויב" , בספר איוב, ספר זכריה, ובספר דברי הימים המאוחרים יותר, מופיע השטן באופן מובהק כדמות עצמאית ובשמו המפורש, אם כי גם בספר תהילים הוא מופיע, אך באופן שניתן לפרשנות אחרת. בשונה מהתיאור בדברי הימים בו השטן מסית את דוד לערוך מפקד, בספר שמואל ב' מיוחסת ההסתה לאלוהים בעצמו, וגם מופיע "מלאך המשחית בעם" והורג בהם במצוות ה'.
משמעות המילה "שטן" היא "השוטה מן הדרך", שכן אחד מתפקידיו (ראו להלן) הוא להסיט את האדם מדרך הישר. יש מאידך גם משמעות גם לשורש שט"ן - שטנה, שנאה.
השטן מוזכר בספר תהילים פרק ק"ט "תחת-אהבתי ישטנוני ואני תפלה: וישימו עלי רעה תחת טובה ושנאה תחת אהבתי: הפקד עליו רשע ושטן יעמד על ימינו:" באותו פרק שורש המילה שטן (ש.ט.נ) מופיע עוד פעם. כפי שנראה מפסוקים אלו, דוד המלך השתמש במונח "שטן" כאויב אנושי, בדומה להופעתו בימי שלמה בנו כלפי אויביו הדד האדומי ורזון בן אלידע. עם זאת, יש מפרשים שבמילים "ושטן יעמד על ימינו", מתייחס דוד למשמעות ה"מלאכית" של השטן, כמקטרג. לכן הוא מקלל את אויביו, בכך שהשטן יעמוד על ימינם, דהיינו, יהיה לצדם (ויקטרג עליהם) במשפט האלוהי.
השטן מוזכר בספר איוב ולאחר מכן בתלמוד ובמדרשים, שם הוא נתפס לרוב כמלאך מקטרג, שעושה שליחויות ו"עבודות שחורות" למען האל, הוא מוזכר בין "בני האלוהים" המתייצבים לפני ה':.
על פי הקטעים לעיל, בהקשר לדוד המלך ולאיוב, ניתן להציע שהשטן ממלא תפקיד של לנסות את בני האדם, כאשר מלכתחילה הוא פיתה את אדם וחווה בגן עדן לסטות מדרך אלוהים, בהיותו בדמות הנחש (בראשית פרק ג' 13-1).
בספרות המדרשים השטן מופיע כמלאך שיש לו מספר תפקידים:
חז"ל תיקנו מספר תפילות כנגד השטן, באחת, כסיום לאחר התפילה הוא מופיע כ"שטן המשחית" ובשנייה בברכת האורח מופיעה הבקשה: "ואל ישלוט שטן לא במעשי ידיו ולא במעשי ידינו". בקריאת שמע שעל המיטה שאומרים לפני השינה, חז"ל תקנו לומר את הפסוק מספר זכריה (ג' פסוק ב'), כהגנה מפני היזקו בלילה:. הפסוק הבא בתפילה איננו מזכיר את השטן, אך רומז אליו: - הפחד בלילות הוא מהשטן.
הקבלה בימי הביניים חידדה את דמות ה'שטן' כדמות עצמאית כביכול, וישות רעה, החותרת כנגד האל. בכך באה לידי ביטוי השפעת הגנוסיס על הקבלה. הדימויים בהם השתמשו חכמי הקבלה שילבו את התיאורים הגנוסטיים של 'סמאל' עם תיאורים נוצריים מובהקים בחלק מהתיאורים של הגיהנום.
בגנוסטיקה
באמונה הגנוסטית, דמות השטן מזוהה עם הדמיורגוס (קרוי גם 'ילדבאות', שם שנקשר במחקר לשמות אלוהי ישראל ) אשר ברא את העולם החומרי, כמעין ניסיון לענות על שאלת קיום הרוע בעולם: כיוון שהעולם החומרי הגשמי מלא רשעות, אזי בהכרח בוראו חייב להיות מרושע אף הוא. בחלק מהזרמים הגנוסטיים הוא מזוהה עם האל היהודי מהתנ"ך אשר ברא את העולם בספר בראשית.
משום שהוא חושב שהוא האחד והיחיד ואין עוד מלבדו הוא קרוי גם סמאל - האל הסומא שאינו רואה את סופיה (חוכמה) ואת האינסוף שבראו אותו (כתבי הדת הגנוסטית מצויים בספריית נאג' חמאדי), ומאוחר יותר גם נקרא שטנאל. הסיומת "אל" מעידה על כוחו העליון של השטן.
בנצרות
בנצרות נקרא השטן "לוציפר". בניגוד ליהדות בה הוא מופיע בדרך כלל כמלאך שסר למרותו של אלוהים, בברית החדשה מופיע השטן כרשע ושד המורד באל ובאנושות, המנהל נגדו מלחמה על נפשות בני האדם ועל שליטה בעולם, וכתוצאה מכך היווה את מקור הרוע בעולם. בוותיקן היה נהוג תפקיד בשם "פרקליט השטן", ותפקידו היה לטעון נגד קאנוניזציה, על ידי הצגת חסרונותיו ושגיאותיו של המועמד לקדושה.
בימי הביניים הכרזות רשמיות של הכנסייה הגדירו את עצם האמונה בקיומן של בני אדם עובדי שטן ובעלי כוחות, דוגמת מכשפות, בתור מינות וכפירה, אולם בראשית העת החדשה התהפכה המגמה במובן זה, שהחל מסוף המאה ה-15 טענו מנהיגי הנצרות שמי שמסרב להכיר בקיומן של המכשפות כמשרתות השטן - הוא האשם במינות.
באסלאם
שמו של השטן באסלאם הוא איבליס (בערבית: إبليس, אִבְּלִיס). איבליס מוזכר בקוראן בשמו 11 פעמים, ועוד כמה עשרות פעמים בכינוי "השטן" (בערבית: الشيطان (אל-שׁיטאן) ) ובכינוי "הלוחש" (בערבית: الوسواس (אלוסואס) – ניתן לתרגם גם כמסית או כמדיח). המילה הערבית לציון שטן מתייחסת במובנה הרחב לכל הרוחות הרעות שמשתפות פעולה עם איבליס, ראש השטנים, אך פעמים רבות מתארת את איבליס עצמו.
אטימולוגיה
לדעת מרבית החוקרים הלא-מוסלמים, מקור המילה במילה היוונית διαβολος, יריבו של האדם בכתבים הנוצריים. במקורות הערביים מוסברת המילה כנגזרת מהפועל إبلس – "אמר נואש" (מרחמי האל), ולכן "איבליס" הוא זה שאין לו דבר לצפות מרחמי האל. הסבר אחר הוא ש"איבליס" הוא זה הגורם לייאוש. אפשר לפרש גם משורש "בלש" במשמעות של חיפוש בארמית, ו"איבליס" הוא מי שמחפש את בן האדם במעשיו הלא-טובים או בעת צרה.