cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גרמניה שנת אפס
שנת אפס
שם הסרט, "גרמניה שנת אפס", בא לציין את תחילתה של גרמניה מחדש, משנת האפס. המונח הפך למטבע לשון בקולנוע המרמז על חברה הקמה מתוך הרס וחורבן, תחושה של סוף יחד עם התחלה חדשה. ז'אן-לוק גודאר ביים סרט תיעודי בשנת 1991 בשם "גרמניה תשע אפס" כפרפרזה על סרטו של רוסליני, כאשר בצרפתית המילה "תשע" פירושה גם "חדש". גם בישראל, הבמאי יוסף פיצ'חדזה הוציא את סרטו "שנת אפס" תוך שימוש במטבע לשון זה.
יאנסניזם
יאנסניזם (Jansenism) הוא זרם של המחשבה הקתולית המדגיש את החטא הקדמון, את שחיתותם המוסרית של בני אדם, ואת ההכרח שבחסד אלוהי ובפרדסטינציה (חריצת גורלה של הנפש לגיהנום או לגן עדן, לפי החלטה מראש של האל). תנועה זו, שנוסדה על ידי התאולוג הקתולי קורנליוס יאנסן, היוותה זרם מתבדל בקרב חלק מחסידי הכנסייה הרומית-קתולית מן המאה ה-16 ועד המאה ה-18.
בניגוד לתאולוגים הישועים של תקופתו, יאנסן קרא לשוב לעקרונותיו של אוגוסטינוס (מאבות הכנסייה). ספרו של יאנסן "אוגוסטינוס" שיצא לאור ב-1640, שנתיים אחרי מותו, גרם לכך שרבים הפכו לחסידי היאנסניזם, ובהם המחזאי ז'אן רסין והפילוסוף והמדען בלז פסקל. בצרפת, היאנסניזם היה קשור בשמו של מנזר פור רויאל שאנשיו אמצו לעצמם את תורת יאנסן.
היאנסניזם גרס כי בני אדם נולדו חוטאים, וכי לא יוכלו להפוך לישרים אלא בעזרתו של אלוהים. לפיכך, הודגש הצורך באדיקות דתית וברמה מוסרית גבוהה כדי להתכונן לטקס אכילת לחם הקודש באמצעות תפילה והתוודות. הפרדסטינציה, שהתבססה על תורתו של אוגוסטינוס ושהייתה קרובה לזו של הקלוויניזם, נחשבה לדרך היחידה שבה "הנבחרים" המעטים יזכו לגאולה.
היאנסניזם גונה ככפירה מספר פעמים באמצעות "בולה" (מכתב פומבי של האפיפיור בעל תוקף של צו), ובמיוחד על ידי האפיפיורים אינוקנטיוס העשירי, אלכסנדר השביעי וקלמנס האחד עשר. מפני שספרו של קורנליוס יאנסן "אוגוסטינוס" הכיל הצהרות אמונים לכנסייה הרומית-קתולית, יאנסן עצמו מעולם לא הואשם בכפירה. הגינוי האחרון של היאנסניזם נעשה בידי האפיפיור פיוס העשירי שציווה לקיים יום יום את טקס אכילת לחם הקודש ולשתף בו גם ילדים, בניגוד ליאנסניזם שהורה להימנע מלקיים טקס זה לעיתים כה קרובות.
בצרפת, המלך לואי הארבעה עשר, שבהשפעת הישועים גמר אומר בנפשו לחסל את היאנסניזם, הציב לעצמו כמטרה את מנזר פור רויאל שהוחרב עד היסוד ב-1710, אחרי שהנזירות האחרונות גורשו ממנו בכוח. בשנת 1712 היאנסניזם הוכרז באופן סופי כבלתי חוקי על ידי הכנסייה הרומית-קתולית.
סלרי
סלרי, או כרפס ריחני (שם מדעי: Apium graveolens) אחד המינים של הסוג כרפס ממשפחת הסוככיים. צמח ירק מאכל ותבלין, צמח דו-שנתי אשר מקורו באגן הים התיכון, נפוץ כצמח בר הגדל בביצות - צמח ריחני זקוף שגבהו 50–70 סנטימטר. הסלרי גדל בקרקע עשירה ולחה, בשמש מלאה ואקלים מעט קריר.
כירק מאכל
סלרי משמש כירק מאכל, כתבלין ומקור טעם ונאכל בשלמותו (גבעולים, עלים, זרעים ושורש). מכיל סידן, ברזל, אשלגן, ויטמין A וויטמין C. כצמח תרבות הוא מצוי בשני זנים סלרי שורש (Apium graveolens var. rapaceum) וסלרי עלים (var. dulce). בראשון צוואר השורש מעובה בצורת פקעת וגבעולי העלים קצרים יחסית, מגדלים אותו בעיקר בעבור שורשו הנאכל, והעלים משמשים תבלין למאכל. את הזן השני, סלרי עלים, מגדלים בעיקר בשל עליו הארוכים, המשמשים ירק מאכל.
באביב מצמיח הסלרי תפרחת המתנשאת לגובה של 1-1.6 מטר, וממנה מתפתחים אלפי זרעים. הסלרי מזריע את עצמו ומתפשט על חלקים נרחבים.
זרעי הסלרי משמשים תבלין והם נחשבים תחליף למלח. הזרעים משמשים לתיבול תבשילים, רטבים ומרקים.
צמח הסלרי מכיל רעלן בשם פסוראלן אשר במקרים חריגים ונדירים עלול לגרום נזק לדנ"א אם נחשפים לאור השמש לאחר אכילתו. יש מיעוט קטן של אנשים הסובלים מאלרגיה חמורה לסלרי. ככל הנראה האלרגן לא נהרס בבישול או אפייה.
בניגוד לתפיסה רווחת לסלרי אין "ערך קלורי שלילי" והוא מספק מעט יותר קלוריות מהדרוש לצורך עיכולו.
בוב וינדל
רוברט ג'ורג' "בוב" וינדל (באנגלית: Robert George "Bob" Windle; נולד ב-7 בנובמבר 1944) הוא שחיין אוסטרלי בעבר, אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 1 זהב ושיאן עולם.
ביוגרפיה
באליפות אוסטרליה בשחייה שנערכה בשנת 1960 זכה וינדל במדליית כסף במשחה ל-1650 יארד חופשי, אחרי ג'ון קונרדס וניכלל בנבחרת האוסטרלית לאולימפיאדת רומא, אך המאמנים הלאומיים שלו בחרו לשלוח אותו רק לחוש את אווירת האולימפיאדה ולכן הוא לא השתתף בתחרויות עצמן. לאחר המשחקים הוא עבר להתאמן עם קונרדס בהדרכתו של דון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם (יאן אובריאן, קווין ברי, אילזה קונרדס אחותו של ג'ון). מאמנו כינה אותו "גרייהאונד" בשל מבנה גופו הרזה. במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת', אוסטרליה בשנת 1962 זכה וינדל ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה שליחים 4x220 יארד חופשי בשיא עולם חדש של 8:13.4 דקות, מדליית כסף במשחה 1650 יארד חופשי (17:44.5 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-440 יארד חופשי (4:23.1 דקות).
שיאן עולם
בתחרות שחייה שנערכה בטוקיו, יפן ב-21 באפריל 1963 קבע וינדל שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.3 דקות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה וינדל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 17:01.7 דקות, לפני ג'ון נלסון מארצות הברית (17:03.0 דקות) ובן ארצו אלן ווד (17:07.7 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:39.1 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:33.2 דקות וגרמניה (3:37.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:05.7 דקות, את המשחה שלו הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:58.7 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.6 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים נרשם וינדל ללימודים באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית והתאמן בהדרכתו של דון קונסילמן, מאמנם של אלופים אולימפיים רבים ביניהם מארק ספיץ, ג'ים מונטגומרי, גארי הול סניור, צ'ארלס היקוקס ועוד.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקינגסטון, ג'מייקה בשנת 1966 זכה וינדל ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-440 יארד חופשי (4:15.0 דקות) במשחה שליחים 4x110 יארד חופשי (3:35.6 דקות) ובמשחה שליחים 4x220 יארד חופשי (7:59.5 דקות). שלוש התוצאות הללו היוו שיאי עולם חדשים.
באולימפיאדת מקסיקו (1968) זכה וינדל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:53.7 דקות, אחרי ארצות הברית (7:52.3 דקות) ולפני ברית המועצות (8:01.6 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 3:34.7 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:31.7 דקות וברית המועצות (3:34.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.9 דקות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.6 שניות.
בית הקברות הצבאי טיין קוט
בית הקברות הצבאי טיין קוט (באנגלית: Tyne Cot War Cemetery) הוא בית קברות צבאי, הממוקם בקרבת העיר איפר שבפלנדריה, במערב בלגיה. נקברו בו חיילי צבאות האימפריה הבריטית שנהרגו בקרבות איפר במלחמת העולם הראשונה. זהו הגדול בבתי הקברות הצבאיים של האימפריה הבריטית משתי מלחמות העולם. כיום קבורים בו 11,956 חללים.
בשטח בית הקברות ניצבת גם אנדרטה, המנציחה את זכרם של 34,935 חיילי צבאות האימפריה הבריטית, שנהרגו בקרבת איפר במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע.
רקע
חבל הארץ שליד איפר שבפלנדריה היה לזירת קרבות בין גרמניה לבין מעצמות ההסכמה כבר מראשית מלחמת העולם הראשונה. הכינוי שניתן לו היה מבלט איפר (Ypres Salient), שהשתרעה מצפון, ממזרח ומדרום לעיר. הקרב הראשון על איפר ניטש בספטמבר ואוקטובר 1914, כאשר תפס הצבא הבריטי את העיר במסגרת המירוץ אל הים. באפריל 1915 נפתח הקרב השני על איפר בהתקפת גז גרמנית על קווי מדינות ההסכמה מצפון לעיר. התקפה גרמנית זו אילצה אותן לקצר את קוויהן מסביב לה. מיוני ועד נובמבר 1917 ניטש הקרב השלישי על איפר, שבו ניסו צבאות האימפריה הבריטית לדחוק את הגרמנים צפונה ומזרחה, גם בניסיון לסייע לצבא הצרפתי דרומה משם. התקפה זו זכתה בתחילה להצלחה אך הפכה לאחר מכן לקרב התשה כנגד התנגדות גרמנית חזקה ומזג אוויר שהחמיר והלך. לבסוף, במרץ 1918 פתחו הגרמנים במתקפה בחזית זו וזכו להצלחה מסוימת, אך עד הסתיו נעצרו ונהדפו על ידי כוחות מדינות ההסכמה.
בקרבות סביב איפר נהרגו מאות אלפים מחיילי צבאות האימפריה הבריטית. מקום קבורתם של עשרות אלפים מהם לא נודע.
תולדות האתר
בית הקברות והאנדרטה ניצבים בין הכפרים פאסנדלה (Passendale) וזונבקה (Zonnebeke), כ-9 קילומטרים מצפון-מזרח לעיר איפר. במקום זה עמד אסם, אשר יחידת רובאי נורת'מברלנד נתנה לו את השם טיין קוט או טיין קוטג' (Tyne Cottage). סביבו נבנו שישה בונקרים גרמניים, אשר נכבשו על ידי הדיוויזיה האוסטרלית ה-3 ב-4 באוקטובר 1917, בעת ההתקדמות אל פאסנדלה במהלך קרב איפר השלישי. באחד הבונקרים התמקמה אז תחנה רפואית של צבאות ההסכמה. לידה הוקם בית קברות של שדה שבו נקברו מאוקטובר 1917 ועד למרץ 1918 343 חללים – בריטים וקנדים. באפריל 1918 כבשו הגרמנים את השטח שסביב בית הקברות והוא שב ונכבש מידיהם רק בספטמבר אותה שנה על ידי הצבא הבלגי. המקום בו ניצב אתר בית הקברות מהווה את גבול ההתקדמות לצפון שהשיגו צבאות מעצמות ההסכמה בגזרה זו של חזית המלחמה.
לאחר שביתת הנשק במלחמה הורחב בית הקברות הקטן שהוקם במקום עד לגודלו הנוכחי, לאחר שהובאו אליו חללים מבתי קברות אחרים במבלט איפר, שחלקם פורקו.
מבנה האתר
מתחם בית הקברות הוא שטח מלבני ברובו, אשר אנדרטת טיין קוט, שצורתה כקשת, מהווה את גבולו הצפון-מזרחי. שטחם הכולל של שטח הקבורה והאנדרטה הוא כ-46 דונם. קרוב לטבורו של המתחם, על גבי הבונקר הגרמני ששימש כתחנה רפואית, ניצב כיום צלב ההקרבה – מרכיב אחיד בבתי הקברות הצבאיים של האימפריה הבריטית. הצלב הוצב על הבונקר לפי הצעתו של המלך ג'ורג' החמישי, כשביקר באתר בשנת 1922. בשטח בית הקברות ניצבים עוד שלושה בונקרים גרמניים.
ממזרח לצלב ההקרבה ניצבת אבן הזיכרון, אף היא מרכיב אחיד של בתי הקברות הצבאיים הבריטיים. על גביה חרות פסוק מספר בן סירא - Their Name Liveth for Evermore ("שמם יחיה לדור ודור"). בשטח שביניהם פזורות קבוצות הקברים הראשונים שהוקמו באתר. בניגוד למרבית הקברים באתר, קבוצות אלו ניצבות בשורות בלתי סדירות, כעדות לתנאים שבהם נקברו אותם חללים. בסך הכל הוקמו בבית הקברות 67 חלקות קבורה. שמונה מהן משתרעות בחצי גורן למרגלות קיר האנדרטה.
החללים בבית הקברות
בבית הקברות נקברו 11,956 חיילים של צבאות האימפריה הבריטית. 8,369 מן הקברים הם קברי אלמונים. חיילים אלו הגיעו מבריטניה, קנדה, ניופאונדלנד, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה ואיי הודו המערבית.
בתוך בית הקברות מוצבות אנדרטאות ל-80 חיילים, שמקום קבורתם אינו ידוע, אך ידוע או סביר שהם קבורים בבית קברות זה. נמצאת בו גם אנדרטה ל-20 חיילים שקבריהם במקום הושמדו על ידי אש ארטילרית.
בבית הקברות נקברו שלושה חיילים שעוטרו בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הגבוה ביותר של האימפריה הבריטית. היו אלו שני חיילים אוסטרלים וחייל קנדי.
בבית הקברות נקברו גם חייל צרפתי אחד ושלושה חיילים גרמנים.
לפרסום רב זכה הכיתוב האישי על מצבתו של סגן ארתור קונווי יאנג (Arthue Conway Young), שנהרג באוגוסט 1917 ונקבר בטיין קוט: Sacrificed to the fallacy That war can end war
הועלה לקרבן למען האשליה שמלחמה תביא סוף למלחמה
אנדרטת טיין קוט
האנדרטה היא קיר אבן גיר קשתי באורך של למעלה מ-150 מטרים ובגובה של 4.25 מטר. עליו נחרתו שמות 34,935 חללים מצבאות בריטניה וניו זילנד, שנהרגו במבלט איפר ומקום קבורתם לא נודע. 33,783 מהם היו בריטים והיתר ניו זילנדים. שמות הנעדרים הניו זילנדים נחרתו על גבי חלקה המרכזי של האנדרטה. שני פתחים בקיר מובילים אל שתי חצרות עגולות שהוקמו מאחוריו, אשר גם על קירותיהן חרותים שמות נעדרים (היה זה אמצעי להגדיל את שטח קיר האנדרטה מבלי להאריך אותה). בשני קצות קיר האנדרטה הוקמו ביתנים בעלי פתחים קשתיים וכיפה מעוגלת, שעל גביה מוצבת דמות מפוסלת.
שמות מרבית נעדרי צבאות האימפריה הבריטית במבלט איפר הונצחו על גבי אנדרטת שער מנן שבעיר איפר. כיוון שבעת תכנון השער התברר כי לא ניתן יהיה להנציח עליו את שמות כל הנעדרים, הוחלט להקים כהשלמה את האנדרטה שבטיין קוט. על גביה נרשמו שמות הנעדרים שנהרגו בסביבות איפר מה-16 באוגוסט 1917 ואילך (תאריך זה נבחר באופן שרירותי).
לאורך קיר האנדרטה בראשו נחרתה הכתובת הבאה:
1914 כאן נרשמו שמותיהם של קצינים וחיילים של צבאות האימפריה הבריטית אשר נפלו במבלט איפר וגורלות המלחמה מנעו מהם קבר ידוע ומכובד, שבו זכו חבריהם הנופלים 1918
האנדרטה נחנכה ב-20 ביוני 1927.
אדריכל בית הקברות והאנדרטה היה סר הרברט בייקר (Herbert Baker). פרטי הפיסול באנדרטה הם יצירתם של ג'וזף ארמיטאג' (Joseph Armitage) ופרדיננד ויקטור בלאנדסטון (Frank Victor Blundstone).
האתר הוקם במתכונתו הנוכחית ומתוחזק על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
שמעוני
{{פירושונים| אישים: אחר:
ראו גם
}}
גאיס
גאיס (GAIS) היא קבוצת כדורגל שוודית מהעיר גטבורג, המשחקת בליגה השנייה בשוודיה לאחר שירדה מליגת העל השוודית בסוף עונת 2012. הקבוצה משחקת במדים בצבעי שחור-ירוק. נוסדה במרץ 1894.
גאיס היא אחת מקבוצות הכדורגל הוותיקות בשוודיה. הקבוצה הייתה מחבריה המייסדים של ליגת העל השוודית וכן האלופה הראשונה שלה. היא הוסיפה זכייה בגביע השוודי בשנת 1942. בסך הכול, זכתה הקבוצה בארבע אליפויות לאומיות ובחמש אליפויות הליגה (בשוודיה היו מספר מסגרות כדורגל, שרק האלופה באחת מהן הוכתרה כאלופת המדינה). ברוב התארים זכתה בעשורים הראשונים של המאה ה-20. גאיס שיחקה 49 עונות בליגה הראשונה. בעשורים האחרונים הקבוצה לא מצליחה כבעבר. מתוך 30 העונות האחרונות הייתה בליגה הראשונה ב-8 בלבד, ויתר על כן היא שיחקה בליגה השלישית במשך 6 עונות. הקבוצה הצליחה לחזור לליגה העליונה בשנת 2006. את העונה היא סיימה במקום ה-10, כאשר ג'יימס קין כבש 10 מ-25 שערים של העונה של המועדון. גאיס שיחקה בליגה העליונה עד לשנת 2012, בה ירדה לליגת משנה ונכון לשנת 2021 טרם חזרה.
שלג ימי
הרכב
שלג ימי מורכב ממגוון של חומרים אורגניים בעיקר, כולל בעלי חיים מתים או גוססים ופיטופלנקטון, פרוטיסטים, חומר צואתי, חול ואבק אנאורגני אחר. אגרגטים יכולים להיווצר בתהליכים אביוטיים. מדובר בפולימרים טבעיים המפורשים כמוצרי פסולת בעיקר על ידי פיטופלנקטון וחיידקים. ריר המופרש על ידי זואופלנקטון (בעיקר סלפיים, ו) תורם גם למרכיבים של אגרגטי השלג הימיים. אגרגטים אלה גדלים לאורך זמן ועשויים להגיע לקוטר של כמה סנטימטרים, והם נעים במשך שבועות לפני שהם שוקעים לקרקעית האוקיינוס.
שלג ימי נוצר לעיתים קרובות במהלך פריחת האצות. כאשר הפיטופלנקטון מצטבר, הוא מצטבר או נלכד באגרגטים אחרים, שניהם מאיצים את קצב השקיעה. צבירה ושקיעה נחשבים למעשה כמרכיב גדול של המקורות לאובדן אצות ממים עיליים. רוב המרכיבים האורגניים של שלג ימי מזינים מיקרואורגניזמים, זואופלנקטון ובעלי חיים אחרים מסנני מזון באלף מטרים הראשונים של מסעם. באופן זה שלג ימי יכול להיחשב כבסיס למערכות אקולוגיות (בעומק מ-200 עד 1,000 מטרים) ו (על הקרקעית) בים העמוק: מכיוון שאור השמש אינו יכול להגיע אליהן, אורגניזמים בים העמוק מסתמכים במידה רבה על שלג ימי כמקור אנרגיה. האחוז הקטן של החומר שאינו נצרך במים רדודים יותר, משולב ב"רפש"הבוצי המכסה את קרקעית האוקיינוס, שם הוא מתפרק עוד יותר באמצעות פעילות ביולוגית.
השלכות
בגלל זמן השהייה הארוך יחסית של המסוע הימי של האוקיינוס, פחמן המועבר כשלג ימי לעומק האוקיינוס באמצעות המשאבה הביולוגית יכול להישאר מחוץ למגע עם האטמוספירה במשך יותר מ-1,000 שנה. כלומר, כאשר השלג הימי מתפרק לבסוף לחומרים מזינים אנאורגניים ופחמן דו-חמצני מומס, אלה מבודדים למעשה מפני השטח של האוקיינוס במשך זמן רב יחסית שקשור למחזור האוקיינוס. כתוצאה מכך, שיפור כמות השלג הימי המגיע לעומק האוקיינוס הוא הבסיס למספר תוכניות הנדסת אקלים לשיפור באמצעות האוקיינוס. טכניקות כמו ו מבקשים להגביר את ייצור החומר האורגני בפני השטח של האוקיינוס, עם עלייה במקביל של שלג ימי שישקע למעמקי האוקיינוס. מאמצים אלה טרם הניבו דישון בן קיימא שמסיר פחמן מהמערכת בצורה אפקטיבית.
עלייה בטמפרטורות האוקיינוס, אינדיקטור צפוי של התחממות עולמית, עשויה לגרום לירידה בייצור השלג הימי עקב השכבתיות המשופרת של עמודת המים. הגדלת השכבתיות מפחיתה את הזמינות של חומרים מזינים לפיטופלנקטון כגון חנקות, זרחות וחומצה אורתו-צורנית, ועלולה להוביל לירידה בייצור הראשוני, ובכך לירידה בכמות השלג הימי.
הקהילות המיקרוביאליות הקשורות לשלג ימי מעניינות גם את המיקרוביולוגים. מחקרים אחרונים מצביעים על כך שחיידקים המוסעים על גבי אגרגטים עשויים להחליף גנים עם אוכלוסיות בודדות של חיידקים השוכנים לרוחב קרקעית האוקיינוס. באזור עצום שכזה עשויים להיות מינים שטרם התגלו הסבילים ללחצים גבוהים וקור קיצוני, אולי אפשר למצוא שימוש בהם בתחום ההנדסה הביוטכנולוגית ומדעי הרוקחות.
בן שמעון
ראו גם
}}
שמואל מרחב
שמואל מרחב (26 בפברואר 1924 – 19 בפברואר 2001) היה מהנדס ישראלי בתחום האווירונאוטיקה, שכיהן כפרופסור בטכניון בחיפה.
ביוגרפיה
שמואל מרחב נולד בשנת 1924 כשמואל לנדסברג במשפחה יהודית בעיר האגן, באזור ארנסברג שבחבל הרוהר בנורדריין-וסטפאלן שבגרמניה. עלה לארץ ישראל והתחתן עם נעמי לבית רויפר.
בשנים 1948–1971 עבד כמהנדס מחקר, כמנהל מחקר ופיתוח וכראש חטיבה ברשות לפיתוח אמצעי לחימה ברפא"ל. החל משנת 1959 פעל בטכניון כמורה נספח בפקולטה להנדסת חשמל ולהנדסה אווירונאוטית וכיועץ. בשנת 1971 הצטרף לסגל הטכניון כמורה וכחוקר ועסק רבות בתחום הבקרה, ההנחיה והניווט במסגרת הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה והחלל. פרסם מאמרים ודוחות רבים, חלקם גלויים וחלק רב מסווגים. על שמו נרשמו חמישה פטנטים, והוא זכה בפרסים ממנהל החלל האמריקאי NASA ובמענקי מחקר מהמועצה הלאומית למדעים של ארצות הברית. מרחב מונה על ידי שר הביטחון למעריך מערכות אוויוניקה במטוס ה"לביא". שימש כיועץ לחברות בישראל ובארצות הברית.
שמואל מרחב נפטר בחיפה בשנת 2001, ונקבר בבית הקברות שדה יהושע. אחד מילדיו הוא נרי מרחב, פרופסור בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון.
איגי דיין
קורות חייו
דיין נולד בחולון. ובגיל צעיר עבר לרמת השרון. בילדותו למד לנגן בתופים והחל להופיע בגיל 12, בעיקר עם אחיו הגדול, הגיטריסט נאור דיין. בהיותו כבן 16 הופיע במועדון "הבקתה" עם דני ליטני ועם רמי קליינשטיין, ניגן עם אושיק לוי, מתי כספי ועוד. במקביל, דיין היה חבר במספר להקות, בהן "בסיס 10", "מונוטון" ו"אומגה". ב-1982 הצטרף ללהקת "משינה", בתיווכו של הבסיסט מייקל בנסון, שניגן קבוע עם האחים דיין. באותו זמן הלהקה הופיעה במועדונים "הפינגווין", ה"ליקוויד" ו"קולנוע דן", ושרה בעיקר באנגלית. לאחר זמן קצר, הלהקה התפרקה ודיין הצטרף להרכב בשם "שלום הציבור" אשר הקימו שניים מחבריה של "משינה", יובל בנאי ואורן אליעזרי.
ב-1984 דיין תופף באופן חד פעמי בהקלטת השיר "התחלה חדשה" של להקת "בנזין", שהיה השיר האחרון שלהקה זו הקליטה.
בתחילת 1985 חידשו חברי "משינה" את פעילות הלהקה, ובסוף אותה שנה יצא אלבומה הראשון, "משינה". דיין השתתף בהלחנת אחד משיריו המוכרים ביותר, "אנה", יחד עם סולן הלהקה יובל בנאי. שנים רבות לאחר מכן גילו חברי הלהקה כי השיר "אניגודין" מתייחס לדיין ומקור השם בטעות דפוס על כרזה להופעת להקת "בסיס 10" משנת 1982. באלבום השני משינה 2 ניתן קרדיט ההלחנה לכל חברי הלהקה. באלבום השלישי משינה 3 השתתף דיין בכתיבת והלחנת השיר "מעגל נפתח".
ב-1990, לאחר הוצאת אלבומה של משינה "העמותה לחקר התמותה", יצאו חבריה להפסקה בת כשנתיים, שבה עבדו על פרויקטים שונים. דיין השתתף ב-1991 בנגינה באלבומה היחיד של אורלי זילברשץ "הקברט של מירנדה", ובמקביל הקליט אלבום סולו ראשון. האלבום, "משהו ממך", יצא בשנת 1992. את כל השירים בו כתב והלחין דיין, ניגן במרבית כלי הנגינה והפיק יחד עם יואב שדמה. האלבום נבע מרצונו של דיין להקליט חומרים משלו, תוך הבנה ששיריו אינם מתאימים לסגנונה של "משינה". האלבום לא זכה להצלחה מסחרית.
בין השנים 1991–1995 המשיך דיין להקליט ולהופיע במסגרת להקת משינה. הלהקה הקליטה שלושה אלבומים בפרק זמן זה: "מפלצות התהילה", "שיא הרגש" ואת אלבום הפרידה "להתראות נעורים שלום אהבה", בו שר דיין את הפזמון של השיר "בן המלך", שהפך להיות מזוהה עימו.
ב-1995 התפרקה להקת משינה. ובשנים שלאחר מכן השתתף דיין בנגינה במספר אלבומים, בהם "הלא נודע" של דני סנדרסון, "נשאר במקום" של יובל בנאי ו"על משולש הפוך" של דני דותן.
בשנת 2003 להקת משינה חזרה לעבודה משותפת, ואיתה דיין מופיע עד היום. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן מאז איחודה. בראשון שבהם, "רומנטיקה עתידנית" שיצא ב-2005, נכלל שיר שדיין כתב, הלחין ושר בשם "הייתי אתמול".
בשנת 2011, חבר איגי ללהקת ה"צללים" לשם הקלטת אלבומו השני "פשוט מסובך" מתוכו יצא כסינגל ראשון השיר "מחשבה". במקביל החל ההרכב להופיע ברחבי הארץ. הסינגל השני "האושר בא", נכנס לרשימת ההשמעה של תחנות הרדיו. האלבום כולו יצא ב-2014.
בשנת 2015 החל דיין לכתוב שיר על מכשיר הטלפון הנייד שלו, שהפך עד מהרה לרומן בשם "חוה". ב-2018 הוא הדפיס את הרומן במהדורה ביתית וחילק אותה בין חברים קרובים ואנשים מתחומי הספרות. עותק אחד התגלגל, בין היתר, להוצאת "עם עובד". הספר ראה אור בהדפסה רשמית של הוצאת "עם עובד" בספטמבר 2019, על גב כריכתו מופיעות המלצות מאת אהוד בנאי ומאיר שלו.
דיין נשוי לעטרה צחור, ואב לשניים. אחיו הם המוזיקאים נאור דיין והוד דיין.
עם להקת משינה
לדיסקוגרפיה של משינה ראו משינה
מיקרוצפליה
מיקרוצפליה (מיקרו - קטן, צפליס, κεφάλη = ראש, הוצע השם זעירות הראש) היא היקף ראש הקטן ביותר משתי סטיות תקן מהממוצע התואם לגיל ולמין הילד. במקרים רבים הסיבה למיקרוצפליה היא גנטית. למשל טריזומיה 21 (תסמונת דאון), תסמונת פרדר וילי או פגיעה קונגניטלית בזמן ההריון (צריכת סמים על ידי האם בזמן ההריון, זיהום במהלך ההריון או הפרעה במערכת הדם השלייתית). גורם אפשרי נוסף הוא נגיף זיקה.
גדילת הראש בזמן ההריון היא תוצאה של ההתפתחות המוחית של התינוק. בדרך כלל תינוק עם מיקרוצפליה סובל מהפרעה בתפקוד המוח שהתוצאה שלה היא פיגור התפתחותי קוגניטיבי ומוטורי. פעמים רבות הילד סובל גם מאפילפסיה.
אבחון מיקרוצפליה אפשרי רק בשליש האחרון של ההיריון (מיקרוצפליה רצסיבית) ולעיתים היא מתפתחת רק בשנה הראשונה לחיי התינוק (מיקרוצפליה נרכשת הקרויה גם מיקרוצפליה משנית).
שכיחות המיקרוצפליה של 3 סטיות תקן ומעלה היא כ-0.1% מהאוכלוסייה.
קישורים חיצוניים
מיקרוצפלוס ורשלנות רפואית מאת עורכת דין שלומית ברק, 2018
מונקו
נסיכות מונקו (בצרפתית: Principauté de Monaco, קרי: "פְּרַנְסִיפּוֹטֶה דה מונקו", במונגאסקית: Principatu de Munegu) היא נסיכות המהווה עיר-מדינה באירופה. מונקו שוכנת בריביירה הצרפתית, בקרבת הגבול של צרפת עם איטליה. העיר העתיקה של מונקו ואזורים שנבנו בתקופות מאוחרות יותר נכללים בטריטוריה של מונקו.
מונקו נמצאת במקום השני בעולם (אחרי קריית הוותיקן) ברשימת המדינות העצמאיות בעלות השטח הקטן ביותר. תחום שיפוטה משתרע על פני 2.02 קילומטר רבוע בלבד, ונכון לשנת 2022 היא מדורגת במקום השני בעולם בצפיפות אוכלוסין: עם אוכלוסייה של 39,700 תושבים הצפיפות בה היא כ-20,000 נפש לקמ"ר.
מונקו חברה באו"ם (החל מ-1993) ובמועצת אירופה (החל מ-2004). היא אינה חלק מהאיחוד האירופי, אך בעלת הסכם מכסים עם צרפת. ההילך החוקי בה הוא האירו, על פי הסכם עם האיחוד האירופי. היא חברה דה פקטו באמנת שנגן.
היסטוריה
למקור שמה של מונקו יש מספר גרסאות: המילה הכנענית־פניקית "מנוחה" שהגיעה דרך הסוחרים הפיניקים שמצאו במקום מנוחה במסעות הסחר שלהם, או המילה היוונית "μόνοικος" שבה כינו סוחרים יוונים את המקום.
מונקו נוסדה ב־1215 כקולוניה של ג'נובה. היא נשלטה על ידי בית גרימלדי מאז 1297, כאשר פרנסואה גרימלדי (François Grimaldi) תפס את המצודה המגנה על הסלע המפורסם כשהוא לבוש כנזיר פרנציסקני. יוצאת דופן היא התקופה בין 1789 ל־1814, שבה מונקו הייתה תחת שליטה צרפתית. במלחמת העולם השנייה, למרות מאמציה לשמור על נייטרליות, נכבשה מונקו על ידי איטליה, אחר כך על ידי גרמניה, ולבסוף שוחררה על ידי בנות הברית.
פוליטיקה
צורת השלטון היא נסיכות שושלתית המנוהלת כך שהרשות המבצעת נתונה במשותף בידי הנסיך ומועצת הממשל. זו מונה ארבעה חברים, ובראשה שר החוץ. 18 צירי המועצה נבחרים אחת לחמש שנים.
מגלין
תולדות היישוב
מגלין נזכרת לראשונה בשנת 1389, ועד המאה ה-15 הייתה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1781 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
מונקו
ביטחון
למונקו יש צבא מוגבל וקטן (Corps des Sapeurs-Pompiers), המופקד בעיקר על ביצוע תפקידי הגנה אזרחית, על חילוץ ועל הענקת שירותי חירום בעת הצורך. ביטחון הנסיכות מוטל בעיקר על צבא צרפת. בנוסף ישנו כוח משמר הנסיך (Compagnie des Carabiniers du Prince). המשמר, שהוקם ב־1817 על ידי אונור הרביעי, נסיך מונקו, מונה כ־100 חיילים ושלושה קצינים בלבד. בעוד החיילים הם מקומיים, הקצינים הושאלו מצבא צרפת.
מגלין
יהודי מגלין
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיירה כ-2,700 יהודים, כשליש מתושביה. בשנת 1918 נערך בעיירה פוגרום, בו נרצחו 15 יהודים, ובתקופה הסובייטית עזבו את העיירה רוב יהודיה. ערב מלחמת העולם השנייה האוכלוסייה היהודית מנתה כ-730 איש, כ-10% מכלל האוכלוסייה.
ב-18 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים. לאחר הכיבוש נערך רישום של כלל יהודי העיירה, והם חויבו לבצע עבודות כפייה. ב-21 בינואר 1942 הגרמנים ריכזו את כ-600 היהודים שנותרו במגלין בגטו שמוקם בבית הסוהר המקומי, תוך רצח מספר יהודים. בגטו מתו כ-60 יהודים מקור ומרעב, ונערות יהודיות נאנסו בו בידי אנשי גסטאפו ושוטרים מקומיים. בד בבד נלקחו יושבי הגטו מדי יום לעבודות כפייה.
מונקו
כלכלה
כלכלתה של מונקו מבוססת על הקזינו במונטה קרלו ועל שירותים ותעשייה זעירה. ההכנסות הגבוהות מהקזינו הופכות אותה לאחת המדינות העשירות בעולם, במיוחד ביחס לגודלה המזערי. העושר של הנסיכות כה גדול שאין לה צורך בגביית מיסים מתושביה. מקורן של כ־55% מן ההכנסות השנתיות של מונקו הוא ממע"מ, המשולם על עסקי המלונאות, הבנקים והתיירות. למרות זאת היא גם מייצרת מוצרי אלקטרוניקה, הנדסה, נייר, כימיקלים ופלסטיק. סחר החוץ שלה מבוסס על בישום, ביגוד, נייר, מוצרים סינתטיים וחומרי בניין. במונקו יש בממוצע 278,000 נופשים בשנה, מתוכם 85,000 אורחי ועידות וכנסים.
מגלין
יהודי מגלין
ב-2 במרץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו בבורות ירי בגן העיירה.
מונקו
מונקו כמקלט מס
באופן כללי אין במונקו מס הכנסה אישי לסוגי עסקים רבים, למשקיעים ולעצמאיים המתגוררים במונקו ומוצאים את הכנסתם מחוץ למדינה. אולם, כלל זה אינו ישים ביחס לאזרחי צרפת המתגוררים במונקו. לכן, מונקו איננה יכולה לשמש מקלט מס לאזרחי צרפת, אלא לאזרחי מדינות אחרות בלבד.
אף ששכירים העובדים במונקו אינם משלמים מס הכנסה, הם חייבים בתשלום משמעותי של "דמי ביטוח לאומי" ביחס ישיר לגובה הכנסתם, היכול להגיע לשיעור של 40-50% מן ההכנסה הכוללת ואשר מופרש ישירות על ידי המעביד. דמי ביטוח לאומי אלה גבוהים משיעורי מס ההכנסה במדינות רבות אחרות. שיעור החיסכון במיסים לאזרח זר החי במונקו תלוי במקורות ההכנסה של אותו אדם ועל אמנות המס הקיימות בין מונקו לבין מדינת הלאום של התושב (לכן, לרבים מעשירי תבל מגורים במונקו מקנים יתרונות מס כלשהם).
יתרונות המס של מונקו הביאו עשירים רבים למצוא בה "מקלט מס". כמה מהם ידוענים בולטים, אולם רובם אנשי עסקים אלמונים. ההערכה היא שיחס חשבונות הבנק במונקו הוא 11 על כל תושב (לערך 300,000 חשבונות). עם זאת מונקו איננה משמשת מרכז לרישום חברות מעבר לים (דוגמת פנמה, ברמודה, או סיישל). רישום חברות זרות אינו אפשרי במונקו ולכן המדינה אינה משמשת כמרכז פיננסי לחברות זרות. מיסוי עסקים במונקו אינו יוצא דופן, להבדיל ממיסוי הכנסות אישיות. מונקו היא אחת המדינות העשירות בעולם ומאכלסת את מספר המיליונרים הגבוה בעולם (יחסית לשטחה).
בשנת 2000 פרסם חבר הפרלמנט הצרפתי ארנו מונטבור דו"ח ובו האשים את מונקו בכך שהיא מהווה מרכז להלבנת כספים, בין השאר גם בבתי הקזינו שבמדינה, בזכות מדיניות המס שלה וכי הממשל מפעיל לחצים כדי שתופעות אלה לא יחקרו. הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי פרסם החל משנת 1998 דו"חות על השפעות מקלטי מס על המערכת הפיננסית העולמית. מונקו לא הופיעה בדו"חות אלה קודם לשנת 2004, אז זכתה לגינויו של הארגון על חוסר שיתוף הפעולה מצידה בדיווחים כלכליים (כך גם זכו לגינוי דומה אנדורה, ליכטנשטיין, ליבריה ואיי מרשל). מונקו אף מופיעה ברשימת מקלטי המס של קרן המטבע הבינלאומית, זאת לצד רשימה ארוכה של מדינות אחרות.
מנגד, זוכה מונקו לשבחים על מדיניות המס שלה מצד מכוני חשיבה אירופים ואמריקאים בעלי אידאולוגיה ליברלית, השואפים להקטנת המעורבות הממשלתית בפעילות הפרט.
תחבורה
תחנת מונקו-מונטה מופעלת על ידי מערכת הרכבות הלאומית של צרפת (SNCF).
מנחת המסוקים של מונקו מספק שירות מסוקים לשדה התעופה הקרוב ביותר, נמל התעופה קוט ד'אזור שבניס, צרפת.
חברת האוטובוס מונקו (CAM) מכסה את כל האטרקציות התיירותיות, המוזיאונים, הגן האקזוטי, מרכזי העסקים, הקזינו ואצטדיון לואי השני.
מרוץ הגרנד פרי של מונקו, הנערך ברחובות מונקו, נחשב לאחד המרוצים היוקרתיים והחשובים בעולם הספורט המוטורי.
גאוגרפיה
מונקו תחומה בין צרפת בצפון וחוף הים התיכון בדרום ובה שלושה אזורים: מונקו העיר, לה קונדמין - אזור עסקים שסביב הנמלים, מונטה קרלו - הרובע העשיר ביותר במונקו אשר משמש כאזור הבילויים המרכזי בנסיכות.
אקלים
האקלים במונקו הוא שילוב של אקלים ים-תיכוני (Csa בשיטת קפן) ואקלים סובטרופי גשום (Cfa ו-Cfb). בין מאי לספטמבר הטמפרטורה גבוהה יחסית והמשקעים מעטים. בין אוקטובר לאפריל הטמפרטורה נמוכה ויורדים יותר משקעים. תופעות של כפור ושלג יכולות להתקיים במונקו אך בתדירות של אחת לכ-10 שנים. בשנה אחת יורדים במונקו 743.6 מ"מ של משקעים בממוצע. מספר ימי הגשם הממוצע הוא 62.
דמוגרפיה
נכון ל-2018, במונקו חיים 38,682 תושבים.
התפלגות אתנית: 28.4% צרפתים, 21% מונגאסקים, 18.7% איטלקים, 7.5% בריטים, 2.8% בלגים ו-2.5% גרמנים.
שפות
השפה הרשמית היחידה במדינה היא צרפתית. כמו כן רווחות איטלקית, אנגלית ושפה מקומית - מונגאסקית, המדוברת כשפת אם על ידי מיעוט התושבים במונקו.
סרגיי קריאקין
סרגיי קריאקין (ברוסית: Серге́й Каря́кин; נולד ב-12 בינואר 1990) הוא שחמטאי ממוצא רוסי בדרגת רב-אמן, סגן אלוף העולם בשחמט לשנת 2016 ואלוף העולם בשח מהיר בשנת 2012.
נכון למרץ 2022, מדורג במקום ה-18 בעולם והשלישי ברוסיה לפי מד כושר.
ביוגרפיה
בגביע העולם בשחמט 2007 הוא הודח בחצי הגמר. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הודח בחצי הגמר.
ב-2010 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 21) ביחד עם לבון ארוניאן.
בשנת 2013 וב-2014 הוא ניצח בתחרות העל בנורווגיה.
בתחרות המועמדים 2014 סרגיי קריאקין סיים במקום השני.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2015 הוא ניצח והעפיל לתחרות המועמדים 2016.
במרץ 2016 קריאקין ניצח בתחרות המועמדים של פיד"ה במוסקבה, בתוצאה של ½8 מ-14 נקודות אפשריות (1- 9= 4+). בנובמבר 2016 הפסיד בדו-קרב על אליפות העולם מול מגנוס קרלסן בשובר שוויון שהתקיים בקצב מהיר. בדצמבר 2016 זכה באליפות העולם לשחמט בזק.
בגביע העולם 2021 הגיע למקום השני, והעפיל לתחרות המועמדים 2022.
בעקבות תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה, הורחק מתחרויות פיד"ה ל-6 חודשים.
הופעותיו באולימפיאדות
קריאקין השתתף שמונהפעמים באולימפיאדות השחמט: שלוש פעמים ייצג את אוקראינה וחמש פעמים את רוסיה.
סיוע צבאי
סיוע צבאי הוא סוג של סיוע בינלאומי אשר מוענק למדינה בת-ברית בתחום הביטחון. סיוע צבאי יכול להינתן למדינה חלשה, כך שתוכל להגן על עצמה, על ידי מדינה בעלת תשתית ביטחונית ענפה וחזקה יותר.
הסיוע הצבאי יכול ללבוש צורות שונות: ממשלוח יועצים (למשל, היועצים הסובייטיים במצרים, עד חתימת הסכם השלום עם ישראל, ובסוריה עד התפרקות ברית המועצות); נשק או ציוד מן המדינה המסייעת (למשל, הסיוע הצבאי של ארצות הברית לישראל ולמצרים), או משלוח כוחות של ממש. קיים הבדל בין סיוע צבאי, שבו יש יחסי כוח בין שתי מדינות, לבין שיתוף פעולה בין שתי מדינות בתחומים ביטחוניים וצבאיים.
סיוע צבאי הוא במקרים רבים מוקד למחלוקות. נטען כי במקרים רבים סייעה ומסייעת ארצות הברית למשטרים אשר אינם דמוקרטיים (או שמפירים זכויות אדם באופן שיטתי) על מנת לשמר את האינטרסים והעוצמה האסטרטגית שלה. לעיתים קיימת גם ביקורת על חוקיותו של סיוע צבאי, בייחוד במדינות כמו יפן וגרמניה, שחרטו בחוקיהן אחרי מלחמת העולם השנייה איסור על שימוש בכוחותיהן המזוינים שלא לשם הגנה על המדינה.
אורז חינם
אורז חינם (באנגלית: Free Rice) הוא אתר אינטרנט חינוכי ולימודי שרותם את הגולשים למאבק ברעב עולמי באמצעות משחקים חינוכיים רב-ברירתיים. השתתפות הגולשים במשחקים מביאה לתרומת מזון על ידי מפרסמים באתר.
המשחקים כוללים אוצר מילים באנגלית (המשחק איתו התחיל האתר), לוח הכפל, קדם-אלגברה, סמלים כימיים (ברמות בסיסית ובינונית), דקדוק השפה האנגלית, אוצר מילים בסיסי של שפות זרות לדוברי אנגלית (צרפתית, גרמנית, איטלקית וספרדית), גאוגרפיה (זיהוי ערי בירה בעולם ומדינות בעולם), וזיהוי יצירות אמנות מפורסמות. שלב הקושי המקסימלי שונה בין נושא לנושא.
עבור כל תשובה שהגולש עונה עליה נכונה, נתרמים 10 גרגירי אורז. נותני חסות שונים, המקבלים פרסום באתר, תורמים את הכסף הדרוש למימון האורז והעלויות הנוספות הדרושות כדי להמשיך לקיים את האתר. התרומות מועברות על ידי תוכנית המזון העולמית של האו"ם (WFP), המתחילה מבנגלדש.
השותף של Free Rice הוא מרכז ברקמן לאינטרנט וחברה (Berkman Center for Internet & Society) באוניברסיטת הרווארד.
עיקר המדינות המקבלות את תרומות האורז הן בנגלדש, קמבודיה, בהוטן, אוגנדה ונפאל, אף על פי ש-Free Rice יכול לנדוד ברחבי העולם (כך היה ב-2008). נכון ל-2008, מקים האתר תרם יותר מ-213,000$ ל-WFP, מה שעודד אנשים להיכנס לאתר בהמשך. ב-20 בנובמבר 2007, השיק WEP את הקמפיין "להאכיל ילדים לקראת חג ההודיה".
יעילות
בששת חודשי הפעילות הראשונים, תרם האתר מעל ל-42 מיליארד גרגירי אורז. חודש אחד לאחר תחילת תוכנית השיווק, הגולשים צברו מספיק נקודות עבור מיליארד גרגירי אורז. תוכנית המזון העולמית של האו"ם קבעה שהכמות הזאת יכולה להאכיל 50,000 אנשים ליום, מאחר שהיא דורשת 400 גרם או כ-19,200 גרגירי אורז על מנת להאכיל מבוגר ליום.
על פי החישוב הזה, ב-2008, נתרם מספיק אורז על מנת להאכיל מעל ל-6,000 אנשים מדי יום במשך אותה שנה. נכון לאפריל 2013, תרם האתר מעל ל-10 מיליון ארוחות, בחישוב של שתי ארוחות ליום.
פרסים
זוכה בחירת יאהו של שנת 2007 - קטגוריית צדקה.
זוכה פרס ברקמן למקים האתר FreeRice.com, ג'ון ברין. ברין קיבל את הפרס ב-16 במאי 2008. בחגיגות יום השנה העשירי למרכז ברקמן עבור אינטרנט וחברה של אוניברסיטת הרווארד, מקבלי פרסי ברקמן נבחרו עבור תרומותיהם יוצאות הדופן להשפעת האינטרנט על החברה בעשור האחרון.
טראוס
טראוס (יוונית: Τηρέας) היה דמות במיתולוגיה היוונית, בנו של אל המלחמה ארס ומלכם של התראקים, אשר האלים הפכו לדוכיפת, תוך שהם הופכים את אשתו פרוקנה לזמיר, ואת אחותה פילומלה לדרור.
טראוס במיתולוגיה
טראוס גייס צבא ויצא לעזרתו של פנדיאון, מלך אתונה, במלחמה כנגד תבי. בתמורה לעזרתו של טראוס, העניק לו פנדיאון את בתו פרוקנה לאישה. לאחר הנישואים, ביקשה פרוקנה מטראוס לראות את אחותה הצעירה פילומלה. טראוס מילא אחר בקשת אשתו ויצא לאתונה כדי לבקש מפנדיאון לקחת את פילומלה אל אחותה לביקור קצר; אך ברגע שראה טראוס את פילומלה לא היה מסוגל לעמוד בפני יופייה. הוא נשבע בפני פנדיאון שבועת שקר כי ישמור עליה היטב, אך לאחר שהוא לוקח אותה לתראקיה, סגר אותה בבקתה מבודדת ואנס אותה. כשפילומלה איימה לספר על מעשיו הבוגדניים, הוציא את חרבו ועקר את לשונה.
כשטראוס שב לביתו, שיקר לאשתו כי אחותה נהרגה. בינתיים, פילומלה הכלואה, שלא יכלה לדבר, החליטה לרקום ציור המתאר את כל שהתרחש. את הרקמה שלחה פילומלה עם משרתת אל אחותה, וזו הבינה מיד מה עולל בעלה. פרוקנה משחררת את אחותה, ובהתקף זעם רצחה את איטיס, בנה מטראוס, בישלה את בשרו והגישה אותו לאביו כמאכל. לאחר הארוחה, כשביקש טראוס לראות את בנו, סיפרה לו פרוקנה אודות הרצח והציגה לו את ראשו הכרות של בנם.
טראוס האבל על מות בנו רדף אחד שתי האחיות כדי להורגן, אך אלו התפללו לאלים לישועה. האלים נענו לתפילה והפכו את שתי האחיות לציפורים ובכך איפשרו להן לברוח. פילומלה הפכה לדרור, ופרוקנה הפכה לזמיר אשר חזהו האדום מנציח עד היום את רצח הבן שביצעה. לאחר מכן, הפכו האלים את טראוס לדוכיפת. בגרסאות אחרות של הסיפור, טראוס הסתיר דווקא את פרוקנה ואז סיפר לפילומלה כי אחותה נהרגה על מנת לפתות אותה להינשא לו ולשכב עמו. רק אז כרת את לשונה כדי שלא תוכל לספר לאחותה מה בדיוק אירע. כמו כן, בחלק מן הגרסאות הפכה פילומלה לא לדרור אלא לסנונית.
טראוס ב"ציפורים" של אריסטופאנס
במחזה "הציפורים" מאת אריסטופאנס, מסופר אודות שני אזרחים אתונאים שמאסו בחיי המשפט באתונה ומחפשים עיר שקטה יותר לגור בה. הם שואפים למצוא עיר בעלת מוסכמות הפוכות לאתונה, מקום בו גם לא יוטלו מגבלות על הנאות הפרט. השניים מחפשים אחר טראוס מתוך הנחה כי לאחר שהפך לדוכיפת יש בכוחו לבחון את כל ערי העולם מן השמיים ולהכווין אותם אל העיר המתאימה להם ביותר. עם זאת, בשיחה עם טראוס מסתבר כי לא קיימת בשום מקום בעולם עיר העונה לדרישותיהם. בלית ברירה מחליטים השניים לייסד עיר חדשה. מושפעים מתיאוריו של טראוס על חיי החופש המוחלטים של הציפורים, רוצים השניים להצטרף אל עם הציפורים ולייסד את העיר החדשה בשמים. הם משכנעים את טראוס לתמוך ברעיון, מבטיחים לו כי עיר שתוקם בשמיים תחצוץ בין האלים לבני האדם. כך לא יוכל עשן קורבנותיהם של בני האדם להגיע אל האלים, ואלו ירעבו עד שייכנעו לציפורים ויעניקו להם את השליטה בעולם. בתחילה מסתייגות שאר הציפורים משיתוף הפעולה עם בני האדם, אך טראוס משכנע אותם לבטוח בשני האתונאים וכך מתחילה בניית העיר.
במחזה, בשונה מן המיתוס, מתוארת דמותו של טראוס לא כדוכיפת של ממש, אלא כחצי אדם וחצי ציפור. שינוי זה נובע מן הצורך של טראוס לשמש במחזה את החוליה המקשרת בין בני האדם לציפורים. כדמות כלאיים של אדם ודוכיפת, יש בכוחו של טראוס לדבר את שפת שתי הקבוצות, דבר שמסביר כיצד יכלו הציפורים ללמוד את שפת בני האדם ולבוא במשא ומתן על הקמת העיר. בנוסף, יש לזכור כי השחקן שגילם את דמותו של טראוס היה לבוש בתחפושת של ציפור, אך בפועל נראה בעצמו כיצור כלאיים של אדם ודוכיפת.
הבדל נוסף באופן בו מתוארת דמותו של טראוס במחזה קשורה ליחסיו עם אשתו פרוקנה. במחזה, נשכחו כל איבות העבר, והשניים חיים חיי זוגיות מאושרים. במסגרת כך נעלמת דמותה של פילומלה מן המחזה, והאזכור היחיד של אירועי העבר מתרחש כאשר פרוקנה נענית לבקשת בעלה ולהנעים את זמנם של האורחים בשיר, במהלכו היא מבכה את בנה המת. ייפוי אירועי המיתוס משמעותי לעלילת המחזה, שמתיימר להציג את עולם הציפורים כעולם אוטופי הנטול שנאות או מכאובים כניגוד לעולם המציאותי של אתונה.
טראוס במחזה מאת סופוקלס
"טראוס" הוא גם טרגדיה שכתב סופוקלס, בה מתואר הסיפור המיתי של טראוס. מאחר שמהמחזה עצמו השתמרו פרגמנטים בודדים בלבד, קשה מאוד לקבוע כיצד בדיוק הוצגה בו דמותו של טראוס. עם זאת, בניסיון לשחזר את עלילת המחזה והמוטיבים המרכזיים שלו, טוען דוד פיטצפטריק (David Fitzpatrick) כי טראוס אופיין במחזה כברברי (לא יווני). לפי טענה זו, בניגוד לדמויותיהן של פרוקנה ופילומלה האתונאיות, הוצג טראוס כיצרי, אכזרי וחסר יכולת שליטה עצמית. ייתכן מאוד ותדמית זו הייתה אחת מן הסיבות בגללן בחר אריסטופאנס לעשות שימוש בדמותו של טראוס במחזה "ציפורים", בו מחפשים הגיבורים מקום הפוך מזה של אתונה התרבותית.
חוג יום ראשון
אירועים מקדימים
היו הרבה אירועים מקדימים להקמתו של חוג יום ראשון, כגון כתב עת פילוסופי שכותרתו "הרוח", בעריכתם של לאיוש פילפ וג'רג' לוקאץ'. כתב עת זה משנת 1911 הצליח "לשרוד" שני גליונות. כתבו בו לאיוש פילפ, ג'רג' לוקאץ', שנדור הבשי, קארוי (קרל) מנהיים, בלה באלאז' והמנוח בטרם עת בלה זלאי.
לטענת האוזר, חוג גלילאו וארווין סבו, שהיו האידיאל של רבים, מילאו תפקיד מרכזי בהקמת החוג, והעובדה כי "לוקאץ' הביא מגרמניה את האווירה הרוחנית שיצרה את האווירה הסוציולוגית בגרמניה באותה תקופה נוצרה, בהשפעת מקס וובר וורנר זומבארט."
במהלך הרפובליקה הסובייטית ואחריה
אף כי ג'רג' לוקאץ' טען מאוחר יותר כי חוג יום ראשון היה " לא אספה קדם-בולשביקית", בכל זאת כל חברי החוג היו פעילים, פרט לאיוש פילפ ואמה ריטוק, בתקופת הרפובליקה והיגרו לווינה לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. אדית גימראי לודוביק, ארנולד האוזר, אנה לסנאי וארנה לורשי השתתפו בעבודת הקומיסריאט העממי לחינוך ציבורי, ואילו פרידייש אנטל ואחרים השתתפו בהלאמת אוצרות אמנות וקארוי (קרל) מנהיים מונה לפרופסור באוניברסיטה. לוקאץ' פעל ברפובליקה לא רק כקומיסר העם לעניין התנועה התרבותית, אלא גם כקומיסר העם לעניינים צבאיים.
מייסדי החוג
מתוך עשרת מייסדי החוג שבעה היו יהודים.
מצטרפים בשנת 1918
לדברי כמה חוקרים, מיכאל פולני, גזה רווס (מקודם רוטהאוז), בלה בארטוק, זולטאן קודאי ואחרים אינם יכולים להיחשב כ"חברים" אף על פי שהם נכחו בכינוסים מדי פעם.
דמטר
דֵמֵטֵר (ביוונית: Δημήτηρ) היא אלת התבואה במיתולוגיה היוונית, משתייכת לקבוצת האלים הכתוניים ואחת מ-12 האלים האולימפיים.
מקבילתה הרומית נקראת קרס (בלטינית: Ceres; נקראת גם בהתאמה צ'רס, צרס או סרס בארצות דוברות איטלקית, גרמנית, אנגלית וספרדית), אחותו של יופיטר, ואמה של קורה, המזוהה גם כפרספונה היוונית.
אלת החקלאות התבואה
דמטר הייתה בתם של קרונוס וריה, אחותם של זאוס, פוסידון, האדס, הרה והסטיה ואמה של פרספונה. בתור אלת התבואה היה לה תפקיד חשוב, שכן היוונים נשענו על חקלאות לקיומם ולפיכך ביטאו את הערצתם לדמטר בפסטיבלים וכיבודים אחרים. הקשר שלה לתבואה הפך אותה בעקיפין גם לאלת הפריון.
מיתוס פרספונה והאדס
המיתוס העיקרי של דמטר קשור לבת שלה ושל זאוס, פרספונה, אשר נחטפה על ידי האדס אשר התאהב בה. השפעת המיתוס על הטבע הייתה ההשפעה הגדולה ביותר של המיתוס, והיא מסבירה את סדר העונות.
המיתוס מספר כי האדס, אל השאול, התאהב בפרספונה, בתה של דמטר וחטף אותה אל השאול. דמטר, שאהבה מאוד את בתה, זעמה על האירוע וכתוצאה מכך- הפסיקה את צמיחת היבול והתבואה והביאה בצורת וקרה על האדמה. בני האדם, שגוועו ברעב, התחננו לאלים שישנו את רוע הגזרה. זאוס פנה לדמטר וזו התנתה את הסכמתה להחזרת הסדר הקיים בכך שיאפשרו לה להתאחד חזרה עם בתה. לפיכך זאוס דרש מהאדס להשיב את פרספונה לאמה.
האדס הסכים בלית ברירה, אך לפני ששחרר את פרספונה, נתן לה לאכול גרעין רימון, שזרע בלבה געגועים עזים ומייסרים אליו. לאחר שבלעה את הגרעין, לא יכולה הייתה פרספונה לחיות ולו שנה אחת בלי האדס. היא חזרה לאמה, אך בכל שנה, הייתה יורדת למספר חודשים (כמספר גרעיני הרימון שאכלה. המספר משתנה מגרסה לגרסה) לשאול, כדי להיות עם האדס. בחודשים אלו, כאבה של דמטר היה חוזר, ושוב היא הייתה מקפיאה את האדמה, העלים היו נושרים ודבר לא היה צומח. כך נוצרו עונות השנה. בתקופת האבל היו החורף והסתיו. כאשר פרספונה הייתה חוזרת מן השאול, הכול היה מתחיל ללבלב ולצמוח והאנשים היו קוצרים את התבואה, כך נוצרו האביב והקיץ.
פולחן דמטר
נהוג היה לקיים שני פולחנים לדמטר ולבתה פרספונה.
הראשון, מיסתירה - פולחן הסוד, התקיים באלאוסיס (קרוב לאתונה). נשים היו יוצאות למסע רגלי של כ-30 ק"מ מאתונה לאלאוסיס, שם היו עורכות טקס לזכר ניסיונה של דמטר להעניק חיי נצח לאנושות באמצעות הכנסת תינוק לאש הבוערת.
הפולחן השני, שנקרא תסמופוריה, נמשך 10 ימים והיה מיועד לנשים נשואות בלבד. אף על פי שהומרוס בהמנוניו קשר כתרים רבים לדמטר, ובמיוחד ייחס לה לימוד החקלאות לבני-האדם, הרי שגברי אתונה לא אהבו את הפולחן הנשי והיו נוהגים לספר בדיחות גסות על המתרחש בו. אחד מהלועגים לו היה אלקיביאדס. המחזאי אריסטופאנס תיאר בהרחבה את פולחן דמטר תוך שהוא מבקר אותו, ו"שלח" אליו גברים מחופשים לנשים ("נשים בחג תסמופוריה").
על שמה נקרא האסטרואיד הראשון וכוכב הלכת הננסי "קרס".
קישקורפאד
מיקום
היישוב הקטן בן פחות מאלף תושבים נמצא 14 קילומטרים מערבית לקפושוואר, ליד הכביש הראשי 61 וקו הרכבת דומבובאר - דיקינש. תחנת הרכבת של קישקורפאד מחוברת לשכנה הדרומית, גיגה, בכביש 6617 ולשכנה הצפונית שומוג'שארד בכביש 6702.
היסטוריה
שם היישוב מוזכר לראשונה בשם וילה קורפד (Villa Curpad) בתעודה משנת 1324. רשימת "מעשר האפיפיור" כעבור כמה שנים כבר הזכירה את המקום כיחידה ניהולית קתולית. היישוב מופיע גם בכמה מרשמי מס טורקיים. בתחילת המאה ה-18 כבר מופיע היישוב בשם פוסטהקורפאד (Pusztakorpád). במחצית השנייה של המאה ה-18 הוא כבר כפר של צמיתים. הבעלים העיקריים שלו היו משפחות שארקזי, ויזי וטליאן. מאוחר יותר, הכנסייה הברוקית הקלוויניסטית נבנתה בסוף המאה ה-18. המשורר מיהאי צ'וקונאי ויטז (אביר) היה אורח של שארקזי (Sárközy) בכפר כאשר שהה בשומוג' בשנים 1798–1799. נולדו במקום כמה שירים שלו. מקורות בתחילת המאה ה-20 מזכירים במקום טחנת קמח על קיטור, מפעל מלט ומפעל אריחים.
אתרים בעלי חשיבות
הכנסייה הקלוויניסטית של הבארוק המאוחר נבנתה בשנת 1789, והמאפיין המיוחד שלה הוא שהמבנה הוא בעל קומה משולשת. עוד ערך ארכיטקטוני של היישוב הוא הקפלה משנת 1896 שקרסה באזור מגודר בתחילת 2012, אך שופצו לאחר מכן. קישקורפאד מפורסם גם בזכות העובדה שנהר הקאפוש זורם בכמה ענפים לידו, בקטע הראשוני שבו נוצרו כמה אגמים הוא יעד פופולרי עבור דייגים.
יהודה גולן
יהודה גולן (אשנפלד) (נולד ב-14 במרץ 1931) הוא קצין בדימוס בצה"ל, פיקד על חטיבת גולני ועל אוגדה בפיקוד המרכז, השתחרר בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה
גולן נולד כיהודה אשנפלד בבודפשט שבהונגריה, עלה לארץ ישראל ב-1946 במסגרת עליית הנוער, נעצר על ידי הבריטים והושם במחנה המעצר בעתלית, לאחר שחרורו התחנך בכפר הנוער בן שמן.
ב-1970 מונה למפקד חטיבת גולני, תחת פיקודו ביצעו יחידות החטיבה פשיטות כנגד יעדי מחבלים בגיזרת הפתחלנד בדרום לבנון. ב-1972 מונה למפקד בית-הספר לחי"ר (בה"ד 3) ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על חטיבה 5. אחר כך מונה לראש מטה פיקוד המרכז. בהמשך עבר הסבה לשריון ושירת כמפקד אוגדה בפיקוד. היה יועץ צבאי בסינגפור במשך שלוש שנים ופיקד על צוות ההקמה של תשתית צבא סינגפור.
8
אירועים
ללא תאריך מדויק:
נפטרו
ללא תאריך מדויק:
אווה סקיי
אווה סֶקֶיי (בהונגרית: Székely Éva; 3 באפריל 1927 – 29 בפברואר 2020) הייתה שחיינית יהודייה-הונגרייה, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) ושיאנית עולם. הייתה ידועה בכינויה "מאדאם באטרפליי" (Madame Butterfly) כהערכה לצורת שחיית הפרפר שלה.
קורות חיים
סקיי נולדה בבודפשט. הייתה שחיינית במועדון מקומי והייתה גאה שהתייחסו אל כישרונה ולא אל דתה. למרות זאת, בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה הורחקה מקבוצתה בגלל "דת לא ראויה". לקראת סיום המלחמה ועד סופה היא שהתה בבודפשט בבית מוגן בחסות שווייץ יחד עם כ-40 אנשים נוספים, בשני חדרים. על מנת לשמור על כושר נהגה לרוץ במעלה המדרגות הלוך וחזור 100 פעמים בכל בוקר. היא התאמנה בהדרכתו של אימרה שארושי.
1947
באליפות אירופה שנערכה במונטה קרלו, מונקו בשנת 1947 זכתה סקיי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:57.9 דקות, אחרי נל ואן פליט (2:56.6 דקות) ולפני יני דה חרוט (3:00.5 דקות) שתיהן מהולנד.
1948
באולימפיאדת לונדון היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:02.5 דקות, אחרי ואן פליט (2:57.2 דקות), ננסי ליונס מאוסטרליה (2:57.7 דקות) ובת ארצה אווה נובק ז'ראר (2:57.7 דקות). בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 3:01.2 דקות, אך מיד לאחר מכן שיפרה אותו ואן פליט וקבעה 2:57.4 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מריה ליטומריצקי, אילונה נובק ויודית תמש בתוצאה של 4:44.8 דקות.
שיאנית עולם
בתחרות שנערכה במוסקבה, ב-9 במאי 1951 קבעה שיא עולם במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:16.9 דקות.
1952
בתחרות שנערכה במוסקבה ב-27 באפריל 1952 קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מריה ליטומרצקי, אווה נובק ז'ראר וקטלין סוקה שיא עולם חדש של 4:27.2 דקות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת הלסינקי זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש 2:51.7 דקות, לפני שיאנית העולם בת ארצה אווה נובק ז'ראר (2:54.4 דקות) ואלינור גורדון מקיי מבריטניה (2:57.6 דקות) שקבעה תוצאה זהה לשחיינית הונגריה נוספת, קלרה קילרמן אך נגעה לפניה ומנעה ניצחון משולש להונגריה. בשלב חצי הגמר השוותה סקיי את השיא האולימפי שקבעה קודם לכן במוקדמות בת ארצה נובק ז'ראר 2:54.0 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:17.9 דקות. שתי המנצחות היו חברותיה לנבחרת ולריה ג'נגה (5:12.1 דקות) ואווה נובק ז'ראר (5:13.7 דקות).
1953
בתחרות שנערכה בבודפשט ב-10 באפריל 1953 קבעה את שיא העולם הראשון במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:50.4 דקות.
1955
בתחרות שנערכה בבודפשט ב-13 ביולי 1955 קבעה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 5:40.8 דקות.
1956
באולימפיאדת מלבורן זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה ששל 2:54.8 דקות, אחרי אורסולה האפה (2:53.1 דקות) ולפני אווה-מריה אלזן (2:55.1 דקות), שתיהן מגרמניה ולא הצליחה להגן על תוארה. הישגיה התרחשו בצלו של המרד ההונגרי ופלישת הצבא הסובייטי. לדבריה, היא לא הצליחה לישון כל השבוע לפני התחרות בדאגה גדולה לבתה בת השנתיים ולהוריה שנישארו בהונגריה. לתחרות הגיעה לאחר שירדה כ-6 ק"ג במשקלה, כך שהייתה מרוצה מהישגיה.
1957
נפטרה ב-29 בפברואר 2020.
משפחתה של סקיי
אנדריאה ג'רמטי, בתה של סקיי הייתה שיאנית עולם ב-100 מטר פרפר וזכתה בשתי מדליות באולימפיאדת מינכן (1972). בעלה של סקיי דז'ה דיארמטי ואביה של אנדריאה זכה בחמש מדליות אולימפיות כשחקן כדורמים מהן שלוש מזהב, וכמאמן זכה להוביל את הנבחרת הלאומית לשלוש מדליות אחת מהן מזהב. דיארמטי נחשב לגדול שחקני הכדורמים בעולם. מיהאי הס בעלה לשעבר של אנדריאה זכה גם הוא בשתי מדליות משתי אולימפיאדות, בקאנו.
סטן לורל
ארתור סטנלי ג'פרסון (באנגלית: Arthur Stanley Jefferson; 16 ביוני 1890 - 23 בפברואר 1965) הידוע כסטן לורל (באנגלית: Stan Laurel), היה שחקן ראינוע אנגלי-אמריקאי, מהצמד "השמן והרזה".
ביוגרפיה
לורל נולד בשנת 1890, בעיר אולוורטון שבלנקשייר, אנגליה, והיגר לארצות הברית ב-1910. ב-1917 השתתף בסרט הראשון שלו - "משוגעים במאי" ("Nuts in May"). ב-1920 התחיל את הקריירה שלו ב-Scottish music hall. בהמשך הפך לורל למחליף של צ'ארלי צ'פלין ב-Fred Karno's comedy company, כאשר זה עזב את התיאטרון.
ב-1921 הופיע לראשונה בסרט קצר עם אוליבר הארדי. לאחר מכן בשנים 1927 עד 1945 הופיע עמו בסרטים רבים, קצרים ובאורך מלא כחלק מהצמד לורל והארדי.
ב-23 בפברואר 1965 נפטר לורל מדום לב, בביתו בלוס אנג'לס.
לורל היה נשוי במהלך חייו לארבע נשים. עם הראשונה התחתן פעם אחת, עם השנייה התחתן שלוש פעמים (מתוכם חתונה אחת לא הייתה תקפה כיון שהיה עדיין נשוי לאשתו הראשונה), עם השלישית התחתן בשלושה טקסים שונים ועם הרביעית פעם אחת, כך שלמעשה התחתן שמונה פעמים. ללורל הייתה ילדה אחת וילד שנפטר בגיל תשעה ימים.
האפיפיורית יוהנה (סרט, 2009)
האפיפיורית יוהנה (אנגלית: Pope Joan) הוא סרט דרמה משנת 2009 של הבמאי סונקה וורטמן, אודות עלילות הדמות ההיסטורית שקיומה שנוי במחלוקת, האפיפיורית יוהנה. הסרט מתבסס על ספרה של הסופרת דונה וולפולק קרוס, הרומן ההיסטורי האפיפיורית יוהנה.
זהו עיבוד קולנועי שני לסיפור, אחרי הסרט האפיפיורית יוהנה משנת 1972.
עלילת הסרט
יוהנה שגדלה לאב שהיה כומר הכפר ולאם שהייתה בעברה עובדת אלילים, רכשה עם הזמן מאחיה הבכור את היכולות לקרוא ולכתוב, דבר שהיה נדיר לנשים בתקופת המאה ה-9. לאחר שאחיה נפטר ממחלה, הצטרפה לבית הספר עם אחיה השני שלא ממש אהב להתעסק בלימודי הדת של אותה תקופה. בבית הספר החדש שהיה מרוחק ממקום הולדתה התאכסנה יוהנה בטירתו של הלורד המקומי בשם גרולד, עם השנים התקרבו השניים במיוחד לאחר שמשפחתו של גרולד נהרגה על ידי הוויקינגים. יוהנה שהתחפשה לאחיה השני לאחר שנהרג בפלישות הוויקינגים, עברה למנזר מרוחק אשר שם למדה רפואה מתקדמת אשר השלימה את הידע שקיבלה מאמה בזמן ילדותה. עם הזמן עזבה יוהנה את המנזר והמשיכה במסעה לעיר רומא, שם התפרסמה ביכולות הריפוי שרכשה, במיוחד לאחר שעזרה לרפא את האפיפיור סרגיוס השני. עם חלוף הזמן התחבבה יוהנה על האפיפיור שלא ידע את זהותה האמיתית כאשה, ולבסוף נתמנתה לעוזרת האישית הכס הקדוש ולאחר מותו של האפיפיור נבחרה לכהן במקומות כאפיפיור יוהנס תוך שהיא מסתירה את זהותה כאשה. סופה של כהונתה נבע מרומן עם הלורד גרולד שהפך ברבות השנים למפקד המשמר האישי של המקום האפיפיור, לאחר שנכנסה להריון ממנו קיבלה יוהנה צירי לידה במהלך תהלוכה שערכה ברומא, שם החמיר מצבה הרפואי וגרם למותה.
עוף גוזל
עוּף גוזל הוא שיר שכתב ושר הזמר אריק איינשטיין (לחן: מיקי גבריאלוב) שיצא בשנת 1987 באלבומו ה-25, "על גבול האור", והפך ללהיט גדול, ולאחד משיריו המוכרים ביותר של איינשטיין.
השיר נכלל בקלטת וידאו לילדים "כמו גדולים", ובה משיריו של אריק איינשטיין, שיצאה ב-1991.
בשנת 1995 נכלל השיר באלבום אוסף כפול "שלום, חבר", שהופק במשותף על ידי חברות התקליטים אן אם סי, הד ארצי, הליקון ופונוקול בעקבות רצח יצחק רבין, כאלבום זיכרון.
השיר הגיע למקום השני (אחרי "עטור מצחך") במצעד שיריו של אריק איינשטיין שנערך בגלגלצ בינואר 2006, לרגל הוצאת אלבומו של איינשטיין "רגעים".
בשנת 2014 הגיע השיר למקום השלישי (אחרי "עטור מצחך" ו"אני ואתה") במצעד שירי אריק איינשטיין, ששודר ביום העצמאות ברדיו תל אביב (102FM) ובתחנות רדיו נוספות, בשיתוף עם ynet.
גרסאות כיסוי
לאורך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי רבות. בשנת 1995 השתתף שלמה ארצי בתוכניתו של גידי גוב "לילה גוב", שבה שרו השניים את השיר עוף גוזל. כעבור מספר חודשים שרו השניים שוב את השיר, בעצרת לזכרו של יצחק רבין. שלמה ארצי הוציא את הדואט הזה באלבומו הכפול "פעם תורי, פעם תורך הדואטים" משנת 2017.