cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אהרן בראנד-אורבן
קורות חיים
לצד עבודתו בתחום הרפואה, פרסם למעלה מ-50 עבודות בנושאי היסטוריה, יהדות, פילוסופיה וספרות. בנוסף, התעניין ועסק באמנות. הוא היה ידיד אישי של אנשי ציבור, ובהם הפילוסוף והתאולוג אברהם יהושע השל, המשוררים אברהם שלונסקי ואורי צבי גרינברג, רחל ינאית בן-צבי, ישראל אלדד ורבים נוספים.
בשנת 1984 הוקירה עיריית ירושלים את פועלו וקראה רחוב על שמו בשכונת הר נוף בעיר.
לרנו!
לרנו! (!lernu) הוא שירות מקוון המיועד ללימוד שפת האספרנטו. האתר הוקם ב-21 בדצמבר 2002 על ידי E@I, ארגון נוער בינלאומי אשר החל בתור קבוצת עבודה באגודת הנוער האספרנטי העולמי ומנוהל על ידם. משמעות המילה "לרנו" באספרנטו היא "למד" במודוס הציווי.
נכון לשנת 2013 דיווח האתר כי הוא זוכה ל-150–300 אלף כניסות מדי חודש, וכיום יש בו למעלה מ-300 אלף משתמשים רשומים.
הקורס הראשי באתר מבוסס על סיפור מסוגת המדע הבדיוני בשפת האספרנטו המתאר מכונת זמן, ויחד עם התרגילים המצורפים לכל שיעור, לומד התלמיד במהלך הקורס את יסודות השפה. יחד עם לימוד השפה, הקורס חושף את התלמיד לפעילות האספרנטיסטית בעולם. זהו אחד הקורסים הפופולריים באינטרנט ללימוד שפת האספרנטו וייחודו בכך שהוא מציע את הקורס ב-36 שפות שונות, בהן: קטלונית, מנדרינית, דנית, אנגלית, פינית, צרפתית, גיאורגית, גרמנית, עברית, הונגרית, איטלקית, קירונדי, סווהילית, נורווגית, פרסית, פורטוגזית, רומנית, סרבית, סלובקית, סלובנית, שוודית, אוקראינית. (זאת, בניגוד לקורס של אפליקציית לימוד השפה דואלינגו לדוגמה, שמציעה קורסים באספרנטו רק מאנגלית, ספרדית, פורטוגזית, צרפתית וסינית).
הקורסים בשפות השונות מתורגמים על ידי מתנדבים מהגרסה האספרנטית, ולפיכך רמת התרגום שלהן משתנה בין קורס לקורס.
מלבד הקורסים, האתר כולל מגוון שירותים וכלים נוספים ללימוד אספרנטו, כגון משחקים, מילונים, סיפורים מוקלטים וסרטונים. הוא גם מספק שירותים תקשורתיים כגון צ'אט, פורום דיונים וחדשות בנוגע לאירועי אספרנטו. דוברי השפה וארגוני אספרנטו יכולים לפרסם תוכן שקשור לפעילויות ולשירותים שלהם באתר.
מרו (הר געש)
מֶרוּ (Meru) הוא הר געש פעיל בצפון טנזניה (התפרצותו האחרונה התרחשה ב-1910). ההר שוכן כ-70 ק"מ מערבית לקילימנג'רו, בסמוך לעיר ארושה. גובהו 4,562 מ' מעל פני הים, והוא ההר השני בגובהו במדינה, אחרי הקילימנג'רו, והחמישי בגובהו ביבשת אפריקה.
פסגתו של ההר נקראה בעבר "פסגת הסוציאליסט", שם שהוענק לה בתקופת שלטונו הסוציאליסטי של ג'וליוס נייררה, אך כיום השם אינו בשימוש, והשלט המצוי בפסגת ההר אינו מציין את שמה הקודם. הפסגה נכבשה לראשונה בשנת 1904 על ידי מטפס ההרים הגרמני פריץ ייגר. הטיפוס עליו נחשב קשה יותר מאשר הטיפוס על הקילימנג'רו, כיוון שמחנה הבסיס האחרון רחוק מהפסגה. הטיפוס אורך בין שלושה לארבעה ימים.
ההר כולו מהווה חלק מהפארק הלאומי ארושה.
רון מיברג
רון מַיְבֶּרְג (נולד ב-16 ביוני 1954) הוא עיתונאי ישראלי המתגורר מאז 2005 בארצות הברית.
ביוגרפיה
מיברג נולד לאבנר, בעל מאפיה משכונת בורוכוב בגבעתיים. נכד לאספן היודאיקה יוסף שטיגליץ (1903–1990). הוא גדל בשכונת רמת חן ולמד בתיכון בליך. בנעוריו חבר לפעילות בחוגים שבקצות השמאל ולכן התגייס לגרעין נח"ל שיועד לקיבוץ הקומוניסטי יד חנה, אליו הגיע לאחר מלחמת יום הכיפורים. לאחר אותה תקופה ובמהלך שנות ה-70 למד קולנוע בארצות הברית.
מיברג כתב בירחון "מוניטין" וערך אותו לאחר שהחליף את אדם ברוך. מסוף שנות ה-80 כתב בעיתון "חדשות" עד סגירתו. בשנות ה-90 ערך את מוסף "סופשבוע" בעיתון "מעריב" (בשיתוף עם ציפה קמפינסקי), בו כתב טור שבועי קבוע בתחילת שנות האלפיים. מיברג מתאפיין בכתיבה בסגנון הניו-ג'ורנליזם. כתיבתו חדה וקולחת ומלווה בעולם דימויים עשיר. היא עוסקת בעיקר בפוליטיקה, אוכל, ביקורת מסעדות ומוזיקה.
בשנת 1999, לכבוד סוף האלף, כתב במעריב רשימה מקיפה ומנומקת של 99 אלבומי המוזיקה המשמעותיים של חייו. ברשימה זו הגדיר את טעמו המגובש במוזיקה: רוק משנות ה-60 וה-70 בכלל ואמריקאי בפרט. בתחילת שנות האלפיים יצר והגיש עם העיתונאי רונאל פישר את הפינה "המבקרים" במגזין התרבות "המוסף" בערוץ 8, בה קיימו השניים ראיונות עם אנשים שונים. בשנת 2001, במלאת 60 שנה להולדתו של בוב דילן, יצר מיברג סרט תיעודי ושמו "כל אחד והבוב שלו". הסרט מורכב מראיונות עם מוזיקאים, אנשי רוח ומעריצים ישראלים אשר מתארים את יחסם אל יצירתו של דילן.
בשנת 2005 עבר לגור במיין שבארצות הברית. את המעבר תיאר בסרט תיעודי שיצר. שורשי מעברו למיין נעוצים במערכת יחסים רעועה עם עורכו הקודם של "מעריב", אמנון דנקנר. לאחר שהתחלפו העורכים ב"מעריב" מיברג שב לכתוב טורים ומאמרים בעיתון זה. באוגוסט 2009 עזב את "מעריב" בשנית.
בשנת 2010 העלה מיברג אתר אינטרנט בתשלום בשם "אחר", מגזין לענייני תרבות ופנאי. ב-19 בדצמבר 2010 הודיע מיברג למנוייו כי האתר נסגר בשל קשיים כלכליים. ב-24 במרץ 2017 עלה האתר שוב במתכונת חדשה, ללא חומת תשלום. בשנת 2019 נסגר האתר שוב.
בשנת 2013 הצטרף לעיתון סופהשבוע והמשיך לכתוב גם אחרי האיחוד עם עיתון מעריב לכדי הקמת מעריב השבוע ומהדורת סופה"ש שלו, מעריב סופהשבוע. חיבר את הביוגרפיה של יוסי גנוסר, איש השב"כ השנוי במחלוקת.
במשך השנים היה שותף לכתיבת מספר ספרים, בהם "Taste of Israel" עם אבי גנור.
מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית
מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית (באנגלית: United States Department of Housing and Urban Development, בראשי תיבות: HUD) היא מחלקה בקבינט של הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
רון מיברג
ביוגרפיה
דודו גבע יצר פארודיה המבוססת על דמותו הציבורית של מיברג בשם "רון קדמון" במסגרת טורו השבועי "שתיקת הברווז" שהופיע במקומונים "העיר" ו"כל העיר" (2002-2004).
מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית
על אף שבתחילה היא הייתה הסוכנות לדיור ומימון דיור, היא הפכה למחלקה בקבינט ב-1965, כחלק מתוכניתו של הנשיא לינדון ג'ונסון לפתח ולבצע מדיניות דיור ומטרופולינים.
רון מיברג
חיים אישיים
בשנת 1972 הכיר את נעמי ליס, ציירת ומאיירת אמריקאית ילידת ארצות הברית שעלתה לישראל. בני הזוג נישאו בשנת 1977. הם הורים לשלושה לילדים. בשנת 2017 התגרשו.
מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית
המטרה של מחלקת השיכון והפיתוח העירוני, היא ליצור היא ליצור קהילות חזקות, בנות קיימא, ובתים איכותיים ונגישים לכל. המחלקה פועלת לחיזוק שוק הדיור במטרה להאיץ את הכלכלה ולהגן על הצרכנים, תוך שמירה על הצורך בבתים איכותיים אך נגישים להשכרה, להשתמש בדיור ככלי לשיפור איכות החיים, לבנות קהילות שיתופיות וברות קיימא חופשיות מאפליה ולשנות את הדרך בה המחלקה עושה את עסקיה.
סליל אלפא
סליל אלפא (מאנגלית Alpha Helix) הוא מונח בביוכימיה, המציין מוטיב במבנה השניוני של חלבונים. לסליל מבנה המזכיר קפיץ, לרוב עם סיבוב ימני. סיבוב שמאלי אמנם אפשרי בסליל אלפא משווני רציף וקטום אך נדיר בטבע בגלל אי יציבות מבנית של הקונפורמציה.
מבנה וארגון
מבנה מחזורי הנוצר כאשר השרשרת העיקרית של הפוליפפטיד, הבנויה מרצף חומצות אמינו, מתפתלת ליצירת סליל. סליל זה מכיל בממוצע כ- 3.6 חומצות אמינו לסיבוב והמרחק הממוצע בין כל חומצה אמינית בסליל לחומצה האמינית הסמוכה לה היא 1.5[Å], כך שאורכו של סיבוב אחד שלם של הסליל הוא כ- 5.4Å.
השידרה של סלילי אלפא מיוצבת על ידי קשרי מימן, הממוקמים במקביל לציר האורך שלו, בין החמצנים הקרבוניליים מקבוצות ה- C=O של חומצות האמינו בסליל עם המימנים האמידיים בקבוצות ה- N-H של חומצות האמינו בסליל. קשרי המימן בין חומצות אמינו ממוקמים במרווחים קבועים: קבוצת ה- acceptor) C=O) ממוקמת, ברצף החלבון, ארבע חומצות אמינו לפני קבוצת ה- donor) N-H). באופן זה, כל קבוצות ה- CO וה- NH של השרשרת העיקרית קשורות ביניהן בקשרי מימן, והסליל מיוצב על ידי ניצול מקסימלי של פוטנציאל קשרי המימן בו.
מומנט דיפול
ההליקס כולו מקבל דיפול בגלל סידור הדיפולים על הקשרים הפפטידיים. בשל סידור קשרי המימן ביחס לציר ההליקס, הדיפול הוא מהקצה הקרבוקסילי לקצה האמיני.
סליל אלפא כחלק ממבנה החלבון
הרכב סלילי אלפא במבנים של חלבונים משתנה מחלבון לחלבון. ישנם חלבונים שהוא משמש כמבנה עיקרי לדוגמה מיוגלובין והמוגלובין, לעומת זאת באחרים הוא אינו שכיח או אין הוא מופיע כלל (לדוגמה פורין). סלילי α יכולים להתלפף זה סביב זה וליצור מבנה סופר-סלילי (באנגלית: super helix או coiled coil) ורק ליצור מעין חבל שזור, כמו במבנה קולגן (כאשר האחרון אינו מסודר כסליל אלפא אלא יש לו מבנה מיוחד משלו).
בחלבונים ממברנליים רבים מבנה סלילי הידרופובי חוצה את הממברנה.
מבנה שניוני נפוץ נוסף הקיים בחלבונים, ביחד עם סלילי אלפא או בלעדיהם, הוא משטחי בטא.
תנאים ליצירת סליל אלפא
היכולת של שרשרת פוליפפטידית מסוימת ליצור סליל אלפא הליקס יציב תלויה ברצף החומצות האמיניות שלה, מכיוון שהנפח, המטען והגודל של קבוצות השייר של חומצות האמינו משפיעים על דרגות החופש של הקשרים בחומצת האמינו ומשפיעים על יציבות מבנה זה. לדוגמה, בשל מבנה המיוחד, החומצה האמינית פרולין, המכילה אמין שניוני, אינה מתאימה ליצירת מבנה הסליל. ולכן במידה שחומצה אמינית זו נמצאת באמצע רצף סלילי היא 'שוברת' את מבנה הסליל. גם חומצות האמינו גליצין, טירוזין וסרין אינן מועדפות ביצירת סליל אלפא.
חומצות האמינו אשר תכונותיהן הכימיות טובות ליצירת סלילי אלפא הן: גלוטמט, אלנין, מתיונין, לאוצין וליזין.
PHP
PHP (ראשי תיבות רקורסיביים של PHP Hypertext Preprocessor, שבמקור התבססו על Personal Home Page) היא שפת תסריט המיועדת בעיקר לתכנות יישומי אינטרנט בצד השרת, אך יכולה לרוץ על המחשב האישי באמצעות מפרש. התחביר של השפה דומה לזה של C והסמנטיקה דומה לזו של Perl. שפת PHP נוצרה במקור על ידי רזמוס לרדורף, אך בצורתה הנוכחית נכתבה על ידי זאב סורסקי ואנדי גוטמנס. PHP היא אחת משפות התכנות הנפוצות ביותר.
תולדות השפה
רזמוס לרדורף (Rasmus Lerdorf) חיפש דרך קלה להכניס נתוני קורות חיים דרך האינטרנט באמצעות מפענח שפה שירוץ בצד השרת. בשנת 1994/5 הוא יצר את מפענח השפה PHP/FI (כלומר Personal Home Page tools / Forms Interpreter) שנועד בעיקר לטיפול בטפסים. לרדורף פיתח גם את הגרסה השנייה, PHP/FI 2.
השפה שבנה לרדורף הייתה מסורבלת במקצת ושונה מהשפה המוכרת כיום. זאב סורסקי ואנדי גוטמנס, שני מפתחים ישראליים מהטכניון, פיתחו מהיסוד את שפת PHP המוכרת לנו כיום, והעניקו ל-PHP את הפירוש הרקורסיבי: PHP Hypertext Preprocessor. לאחר שלרדורף הסכים להפסיק את הפיתוח של PHP/FI, החליטו סורסקי וגוטמנס להוציא את השפה שפיתחו כגרסה השלישית, PHP3, כהמשך לגרסה השנייה של לרדורף וכדי להבהיר ש-PHP3 מחליפה את PHP/FI 2. שפת PHP3 הייתה הגרסה הראשונה שהייתה מלאה, איפשרה הרחבה לתמיכה בבסיסי נתונים ובפרוטוקולים שונים, והיא השפה המוכרת כיום. סורסקי וגוטמנס ממשיכים בפיתוח השפה בעזרת חברת Zend Technologies שהקימו יחדיו, הוציאו את PHP4 ולאחריה את PHP5, וב-2015 הוכרזה PHP7. בסימון הגרסאות דילגו על המספר 6: לאחר 13 שנים של עבודה על הגרסה הוחלט לדלג מספר.
אפיוני השפה
לשפת PHP יש מפרש (Interpreter) בשם זה המותקן בשרת ותפקידו להריץ תסריטים (Scripts) ב-PHP, תוך שימוש במשאבים של מחשב השרת (למשל: מערכת הקבצים ובסיסי נתונים). בדומה לטכנולוגיות צד-שרת נוספות, באמצעות PHP ניתן ליצור דפי אינטרנט דינמיים בשילוב נתונים מבסיסי נתונים, וכך לטפל בטפסים ובמידע שנשלחים מהמשתמשים (clients). התפקיד של PHP הוא לנתח את המידע וליצור פלט בהתאם.
כשפה לתכנות יישומי אינטרנט בצד השרת, PHP אינה עוסקת במשימות שמתבצעות בצד הלקוח, כלומר בדפדפן. בהתאם לכך, PHP יוצרת תוכן, דף HTML, XML, תמונה או כל אובייקט אחר, ושולחת אותם אל הדפדפן, אך היא אינה מפענחת אותם – זו מלאכתו של הדפדפן. באופן דומה, שפת PHP משלבת בדפים, במידת הצורך, תסריטי JavaScript או VBScript ורכיבי Flash, לביצוע במחשב הלקוח (קוד PHP אינו מגיע אל מחשב הלקוח, אלא רק הפלט שיצר קוד זה).
PHP היא אחת השפות הראשונות שנבנו במיוחד לתכנות אתרים דינמיים באינטרנט. בין הכלים המקבילים לה ניתן למנות את Ruby on Rails ו-JSP (של Sun, מפתחת Java) וכן את ASP (של Microsoft). ל-PHP מספר יתרונות:
דוגמאות קוד
זאת דוגמה לתוכנית Hello World טיפוסית:
(שתי הפעולות הנ"ל יעשו את אותה עבודה, אך נהוג להשתמש בדוגמה הראשונה)
הקוד שלהלן ידגים כיצד ניתן להדפיס את כתובת ה-IP של המחשב שצפה בקוד זה.
שפת PHP תומכת בקבלת משתנים מהכתובת (טפסים בשיטת GET) הקוד הבא מדגים שימוש באפשרות זאת. אם מידע מהטופס נשלח באמצעות HTTP POST, נוכל לגשת למידע באמצעות המשתנה הגלובלי.
אם ניכנס לכתובת http://localhost/file.php?name=Bob (כאשר localhost/file.php מייצג את מיקום ושם הקובץ) נקבל את הפלט: Your name is: Bob
הקוד הבא מדגים התחברות למסד נתונים מסוג MySQL וביצוע שאילתא.
וכאשר ניכנס לדף, הפלט שיתקבל הוא:
השפה PHP תומכת בתכנות מונחה עצמים, הקוד הבא מראה יצירת מחלקה.
מס גולגולת
מס גולגולת הוא מס המוטל בסכום אחיד על אדם באופן בלתי-תלוי בהכנסתו, רכושו, או הוצאותיו.
מס גולגולת, או "מס בסכום קבוע" (lump-sum tax), מהווה אחת הדרכים שבאמצעותן מדינה יכולה לגבות מיסים מתושביה. כיום, הדרך הנפוצה לגביית מיסים היא כאחוז מסוים מבסיס המס (למשל ההכנסה, ההוצאה, או הנכס שעליהם מוטל המס). להבדיל, מס גולגולת אינו נגבה על פי בסיס כלשהו, אלא על עצם קיומו של משלם המס. בפרט, מס גולגולת מאופיין על ידי התכונות הבאות:
באופן מעשי, קשה ליישם מס גולגולת טהור, משום שלא לכל אחד יש היכולת לשלם את מלוא המס. לכן, מדינות שיישמו מס גולגולת בכל זאת נתנו הנחות לאנשים דלי אמצעים.
היסטוריה
אחת מהדוגמאות הקדומות ביותר של מס גולגולת באה מהתנ"ך. אחרי יציאת מצרים, נצטווה כל אדם מגיל עשרים ומעלה לשלם "מס" קבוע של חצי שקל כדי לממן את עבודת אוהל מועד.  בתיאור התשלום בפירוש מודגש שגובה התשלום אינו תלוי בהכנסה:
(שמות, ל יד-טו).
בניגוד לשיקולים המודרניים בעד מסי גולגולת הקשורים ביעילות ואכיפה (ראו שיקולים בעד ונגד מסי גולגולת), פרשנים סבורים שהסיבות לתשלום הקבוע נובעות דווקא משיקולים דתיים. סיבה אחת שלפעמים מוזכרת לציווי על כל אדם לשלם כמות זהה בלי קשר להכנסתו היא משום שהמס מהווה דמי כיפורים, ומכך לא יהיה זה ראוי שליותר עשירים יהיה יותר קל לקנות מחילה על עוונותיהם. הסבר אחר הוא שתשלום קבוע איפשר עריכת מפקד אוכלוסין ללא ספירת בני-אדם, דבר שנחשב לאסור בזמן זה. מכיוון שהיה ניתן למדוד את גודל האוכלסיה על פי מספר השקלים שנאסף, אפשר היה להסיק את גודל האוכלוסייה בלי לספור בני-אדם.
בתקופה המודרנית, מסי גולגולת היו מקובלים במדינות רבות עד המאה ה-19. דוגמה אחת באה מימי הביניים באנגליה. ב-1377, אדוארד השלישי מלך אנגליה הטיל מס גולגולת חד-פעמי בסכום של ארבעה פנס (שליש שילינג) כדי לממן את מסעו הצבאי נגד צרפת. ב-1379 הטיל ג'ון מגונט, השליט בפועל עבור יורשו של אדוורד, ריצ'רד השני, עוד מס חד-פעמי בסכום ארבעה פנס, אך חייב כמרים, נזירים, ודוכסים לשלם סכומים עוד יותר גבוהים. ב-1381 הטיל ג'ון מגונט מס שלישי, הפעם בסכום של שילינג לאדם בלי קשר למקצועו או למעמדו. בגין עול המס הכבד פרץ "מרד האיכרים" נגד המלוכה והמס, ובשלב מסוים הבטיח ריצ'רד לבטל את המס, אך לבסוף המרד נכשל, מנהיגיו הוצאו להורג, והמס אכן נגבה.
דוגמה נוספת היא מס ה"ג'יזיה", מס גולגולת שהוטל על לא-מוסלמים בתקופת האימפריה העות'מאנית, כולל בארץ ישראל. לג'יזיה היו מספר דרגות, והיהודים בארץ ישראל שילמו את המס בדרגה הנמוכה ביותר. שיטת תשלום המס השתנתה ממקום למקום: בירושלים הייתה השיטה לפי רישום של יחידים, ובצפת - לפי קהלים.
מסי גולגולת כיום פחות מקובלים. ב-1988, ראש ממשלת בריטניה דאז מרגרט ת'אצר הובילה הטלת מס גולגולת כחלק מרפורמת מיסים. בשנה הראשונה הוטל המס רק בסקוטלנד, ולאחר מכן הוטל גם באנגליה ובוויילס. המס התקבל בקרב הציבור הבריטי כלא הוגן, והיה מאוד לא פופולרי. מיליונים הצטרפו למסע התנגדות לתשלום המס, ובהם גם בתה של ת'אצר, קרול. ב-1990 יצאו למעלה מ-200,000 אנשים לכיכר טרפלגר בלונדון להפגין נגד המס, ולבסוף מחליפה של מרגרט ת'אצר, ג'ון מייג'ור, ביטל את המס והמירו במס ערך מוסף. בעקבות כישלון צורב זה דעכה התלהבותם של תומכי מסוי בסכום קבוע, הן בבריטניה והן מחוצה לה.
בעד
למס יש שתי מעלות עיקריות:
נגד
המס נחשב כלא הוגן, משתי סיבות:
תאוריות בכלכלה העוסקות במסי גולגולת
בגלל המעלות לעיל של מסי גולגולת, כלכלנים לפעמים שואלים מה היה קורה אילו היה ניתן לממן את הוצאות הממשלה אך ורק על ידי מסי גולגולת. אחת התוצאות היותר מפורסמות מתרגיל מחשבה זה היא שאילו כל הכנסות הממשלה היו באות ממסי גולגולת, גרעון תקציבי שנוצר מקיצוץ במיסים לא ישפיע במאומה על הכלכלה. תוצאה זו נקראת "שקילות ריקארדו" (Ricardian neutrality או Ricardian equivalence), על שם הכלכלן דייוויד ריקרדו שהיה הראשון שהעלה השערה זו. יש כלכלנים שמשתמשים בתוצאה זו לבקר את האסכולה הקיינסיאנית שטענה שבתקופות של מיתון צריכה הממשלה ליצור גרעון תקציבי כדי לעודד את הכלכלה. זאת משום שהתוצאה מראה שישנן מערכות מסוי שתחתן לא תוכל הממשלה להשפיע על הכלכלה כשהיא מגדילה את הגירעון התקציבי שלה על ידי הורדה במיסים.
ההוכחה המתמטית של תוצאה זו, והקשר בינה ובין מסי גולגולת, ניתנה על ידי הכלכלן רוברט ברו. הרעיון מאחורי התוצאה הוא שממשלה שמורידה בנטל המס היום תחויב להעלות את נטל המס בעתיד כדי לשלם בחזרה את חובותיה. כל עוד תושבי המדינה מבינים את מה שצפוי בעתיד, הם פשוט יחסכו את כל מה שאינם חייבים היום כדי שיוכלו לשלם את המיסים בעתיד. אילו היה המס נקבע כמס הכנסה או כמס ערך מוסף ולא כמס גולגולת, שינויים במס היו בהכרח משפיעים על הפעילות הכלכלית גם היום וגם בעתיד (לאו דווקא באופן שווה), ואזי הגירעון לא יהיה נייטרלי.
שימוש במס גולגולת להרתעת מצביעים
בשנת 1870 הוכנס התיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית, האוסר על אפליה במתן זכות בחירה על רקע גזעי. לאחר תיקון זה החלו במדינות הדרום לנקוט פעולות שונות כדי למנוע מהשחורים להצביע. נגד מצביעים שחורים הופעלו אלימות ואיומים, וכן נקבעו תנאי הצבעה סלקטיביים, שהלבנים עמדו בהם והשחורים לא עמדו בהם, כמו ידיעת קרוא וכתוב ותשלום מס גולגולת. מספרן של מדינות אשר הגבילו את ההצבעה רק לאלו ששילמו מס גולגולת הגיע לאחת עשרה. בחלק מהמדינות נקבע חוק לפיו רק אדם שאביו או סבו הצביע בבחירות קודמות יוכל להצביע ללא תשלום המס. חוקים אלה נקבעו כבלתי חוקתיים בפסק דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1915, אך המשיכו להתקיים תוך אפליה באכיפתם: כלפי שחורים נבחנה העמידה בתנאים בקפדנות, בעוד כלפי לבנים לא נעשה כל מאמץ לבדוק האם אכן שילמו את המס או ידעו קרוא וכתוב. רק בשנת 1964 אושרר התיקון ה-24 לחוקה שהבטיח את האפשרות להצביע ללא קשר לתשלום מס.
רחוב בן-עמי (עכו)
גאוגרפיה
בחלקו המזרחי חוצץ רחוב בן-עמי בין תל עכו מדרום לבין חורשת נפוליאון מצפון, וחולף מצפון לבית הקברות הנוצרי בעיר. בחלקו המערבי שוכנים לאורכו "גן הזיכרון", גן שהוקם בתחילת שנות ה-50 ביוזמת ועל ידי מנחם רענן, מי ששימש שנים כגנן הראשי של עיריית עכו, ובו האנדרטה לזכר כובשי עכו, ומשטרת עכו הניצבת ליד חוף הים. בקטע קצר מהרחוב, בין רחוב יהושפט ממזרח לרחוב גיבורי סיני ממערב, רוצף רחוב בן-עמי בצורת מדרחוב, אך למעשה מתאפשרת בו תנועת רכב ממונע. קיימות תוכניות נוספות להמשך פיתוחו של הרחוב עד לטיילת הים, תוך "יצירת מתחמים מגוונים" לאורכו והצבת ריהוט ייחודי.
הרחוב קרוי על שמו של בן עמי פכטר, מפקד גדוד 21 של חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות, שפעל באזור הגליל המערבי.
בעשור הראשון של המאה ה־21 הוחל בעבודות לצורך חפירת מעבר תת-קרקעי מתחת לפסי הרכבת ברחוב. העבודות הוקפאו לתקופה ארוכה כעבור זמן לא רב עקב מציאת קברים והתנגדות גופים חרדים להמשך העבודות, והושלמו רק ב־2012, לאחר השגת פשרה. בעקבות הפשרה שהושגה גובה המעבר התת-קרקעי הוא 2.2 מטר, דבר ההופך אותו מתאים לתנועת כלי רכב פרטיים בלבד, ומחייב אוטובוסים ומשאיות שיעדם או מוצאם ממזרח לבצע עיקוף של כ־2.5 ק"מ.
יעקב יוסף כ"ץ
הרב יעקב יוסף כ"ץ (תנ"ה, 1695 - כ"ד בתשרי תקמ"ב, 1781) הידוע כרבי יעקב יוסף מפולנאה או התולדות (״דער תולדות״ ביידיש). היה תלמידו וממשיך דרכו של הבעש"ט, מאבות החסידות, סופר ואידאולוג התנועה ומחבר ספר הפרשנות לתורה תולדות יעקב יוסף.
קורות חייו
שנת ומקום לידתו של הרב יעקב יוסף אינן ידועות. אביו רבי צבי הכהן היה נצר לרבי שמשון מאוסטרופולי ולרבי יום-טוב ליפמן הלר, בעל התוספות יום טוב.
לפני התקרבותו לבעש"ט שימש כרב ואב בית דין בשרהורוד שבפודוליה (אזור בדרום פולין של אז).
בהשפעתו של רבי יהודה לייב מפולנאה (המוכיח מפולנאה), תלמידו של הבעש"ט, הפך לחסיד.
בשלב מסוים בחייו, קודם לפגישתו עם הבעש"ט,אימץ את דרכי החסידות המיסטית, הרבה בסיגופים, התבודד כדי לעסוק בעיון ובלימוד, החמיר על עצמו בעניין השחיטה, והתפלל במנין קטן של אנשים קרובים אליו בשאיפותיו הרוחניות, ולא במניין הקהילה הרגיל. כפי שהוא עצמו תיאר את הדברים, התנהגותו עוררה מורת רוח בין בעלי הבתים של הקהילה. הם סברו כי על רב עיר להיות מעורב וזמין כמנהיג רוחני וכאב בית דין בכל עת כתוצאה מכך בני עירו, ובראשם גובה המיסים, גרשוהו ממשרתו. לפי האגדה הוא קילל בשל כך את העיר ואת משפחת גובה המיסים, ומיד התרחשה בעיר שריפה, שכמעט כילתה בה הכל, ובני משפחתו של גובה המיסים חלו מאוד ונטו למות. תושבי העיר ביקשו מהבעל שם טוב שיבטל את הגזרה, והוא ענה, שאין בכוחו לבטל את דברי ר' יעקב יוסף, אלא רק לרכך אותם קמעא, ולכן הוא קבע, שבכל דור יהיו נולדים בעיר אנשים נכים במשפחת גובה המיסים, ועל פי סיפור העם כך היה (סיפור זה שימש את ש"י עגנון כגרעין לסיפורו "הנדח"). בין השנים 1748–1752 שימש כאב בית הדין בראשקוב, מ-1752 כיהן בנמירוב, משנת 1770, לאחר פטירת "המוכיח מפולנאה", שימש כרב ואב בית הדין בפולנאה (הקהילה היהודית השנייה בגודלה בפודוליה).
לאחר התקרבותו לבעש"ט אמר שצריך לחזור בתשובה על כל התורה שלמד לפני שהיה חסיד, ואף חיזר אחר אנשים שחייב אותם כאשר באו לדון בבית דינו.
לאחר מות הבעש"ט בשנת 1760 שימשו הרב יעקב יוסף והמגיד ממזריטש כראשי התנועה, כאשר המגיד שימש כמחליפו של הבעש"ט, והרב יעקב יוסף כאידאולוג התנועה ומפיץ רעיונותיה. הרב יעקב יוסף, אף על פי שהיה הוותיק שבתלמידי הבעש"ט, לא נבחר על ידיהם למלא את מקומו.
לשמו של רבי יעקב יוסף נקשרים מיתוסים בדבר תעניות קיצוניות וסיגוף הגוף. על פי המסופר, במשך שש שנים רצופות, צם רבי יעקב במשך כל ימות השבוע ואכל רק   בשבתות. כל זאת במטרה לכפר על עוונות.
הפצת תורת החסידות
תרומתו של רבי יעקב יוסף להתפתחות החסידות, חוץ מהפצתה ברבים והנהגת קבוצת חסידים, הייתה פיתוח רעיון הצדיק והעדה. רעיון הצדיק בא כשכלול דגם המנהיג של הבעש"ט, שלפיו על הצדיק מוטל לגשר בין הרמה הרוחנית הנמוכה של ההמונים לבין הרמה הרוחנית הגבוהה שכרוכה בעבודת האל. ספרו "תולדות יעקב יוסף" שנדפס בשנת 1780, היה ספר החסידות הראשון שראה את אור הדפוס.
לפי רבי יעקב יוסף המאמין החסידי צריך לדבוק ולתמוך כלכלית וחברתית במנהיגו הצדיק, כדי לאפשר לצדיק להעלות רוחנית את החסיד.
השינויים ברעיון הדבקות שכתב רבי יעקב יוסף בספריו היו אחד מהגורמים שהובילו בסופו של דבר להפיכת החסידות לתנועה רחבה ועממית.
פטירתו
רבי יעקב יוסף נפטר בכ"ד בתשרי תקמ"ב. האגדה החסידית מספרת שטרם פטירת רבו הבעל שם טוב שאל אותו מתי יפטר. ענה לו רבו הבעל שם טוב: "כשמישהו ינצח אותך בדבריו ולא יהיה בפיך מה להשיבו תדע כי הגיע זמנך". בשמחת תורה בשנת תקמ"ב ראה רבי יעקב יוסף יהודי פשוט, שלא נמנה כלל על עדת הלומדים שרקד ושמח עם הספר תורה בכל כוחו. רבי יעקב יוסף לא התאפק ותמה בפניו "מה יש לך עם התורה שאתה כה שש ורוקד עימה?" ענה לו היהודי הפשוט: "אמת היא שאני לא זכיתי ללמוד, אבל בשמחת נישואי אחי לא אשמח?! והרי כאן הדבר דומה אחי בני ישראל סיימו ללמוד את התורה ושמחים עמה, וכי לא אשמח עמם?". לשמע תשובתו זו נאלם פיו דום, ומיד נזכר בדברי רבו, והבין כי הגיע עת פטירתו מהעולם. ואכן מיד לאחר החג נפל למשכב קצר ומיד נסתלק לשמי מרומים.
קברו נחצב ליד רבי יהודה אריה לייב מפולנאה. מסורת מספרת כי פעם, בעומדו ליד גדר בית החיים הרגיש בחייט אחד מתושבי פולנאה כשהוא עסוק באמירת תהלים ובנתינת צדקה בסמוך למקום קברו של "המוכיח", לימים כשביקש רבי יעקב יוסף לקנות לו חלקת קבר באותו מקום נודע לו כי חלקה זו כבר נמכרה לאותו יהודי, רבנו הפציר בו כי יוותר על חלקו בשבילו, ורק לאחר שהבטיח לו כי מקום מנוחתו יהיה בסמוך לו הסכים הלה לכך. לאחר שנסתלק רבי יעקב יוסף עברו שנים והחייט הזה נפטר לבית עולמו, כשיצאו לחפור קבר ליד קברם של רבי יעקב יוסף וידידו "המוכיח" – כהבטחתו ליהודי זה – לא היה מקום. ואנשי החברה קדישא הניחו את מיטת הנפטר שם באוהל וקראו בקול: הבטחתם לו מקום, אנא קיימוהו. לפתע מצאו ריוח בין הקברים שהספיק בדיוק למקום קבורתו וקברוהו שם.
נסים אלשיך
נסים אלשיך (נולד ב-17 בדצמבר 1926) הוא מוזיקאי ומנצח ישראלי. שימש כמנצח תזמורת כלי הנשיפה בבאר שבע עד שנת 2010.
ביוגרפיה
אלשיך נולד בדצמבר 1926 בעיר הנמל וידין שבבולגריה, על נהר דנובה. סיים את לימודיו המוזיקליים באקדמיה למוזיקה בבירה סופיה. ב-1949 עלה לישראל וב-1950, עם גיוסו לצה"ל, הצטרף לתזמורת צה"ל בניצוחו של שלום רונלי-ריקליס כנגן קרן יער, כינור וויולה. ב-1955, עם שחרורו מצה"ל, החל ללמוד בסמינר למורים למוזיקה בתל אביב ובאותה עת החל מלמד מוזיקה בבתי ספר בתל אביב וביפו, ואף השתתף בזמריה ה-2 שהתקיימה באותה שנה.
ב-1958, שנה לאחר שסיים את לימודיו, עבר אלשיך לבאר שבע והיה ממייסדי ומפתחי החינוך המוזיקלי בבתי הספר ובסמינר למורים, כולל הקמת מקהלות (בבתי הספר ומקהלה עירונית), תזמורות בבתי ספר, תזמורת סימפונית ראשונה (לחובבים) בבאר שבע והיה בין מקימי הקונסרבטוריון העירוני. ב-1961 הקים את תזמורת הנוער העירונית של הקונסרבטוריון וניצח עליה.
ב-1996 הקים את תזמורת כלי הנשיפה על שם נסים אלשיך באר שבע והוא שימש כמנהלה המוזיקלי וכמנצחה עד שנת 2010.
אלשיך הוא דמות מרכזית בפיתוח החינוך המוזיקלי בבאר שבע ובנגב, ובשנת 1996 זכה בתואר יקיר באר שבע.
זאב סורסקי
זאב סורסקי (נולד ב-18 בפברואר 1976, י"ז באדר א' ה'תשל"ו) הוא מתכנת ישראלי, ממפתחי שפת PHP ומייסד חברת Zend Technologies יחד עם אנדי גוטמנס.
ביוגרפיה
סורסקי נולד וגדל בקריית ביאליק, ולמד בתיכון אורט קריית ביאליק המקומי. הוא בוגר הטכניון בחיפה. ב-1997 יצרו סורסקי וחברו אנדי גוטמנס את PHP 3. ב-1999 הם כתבו את מנוע הזנד, הליבה של PHP 4, והקימו את חברת Zend Technologies, אשר מאז הפכה לגוף המשגיח של PHP. השם Zend הוא הלחם של שמותיהם באנגלית, Zeev ו-Andi.
סורסקי חבר בקרן התוכנה אפאצ'י, וב-1999 היה מועמד לפרס קידום התוכנה החופשית על ידי המוסד לתוכנה חופשית.
סורסקי היה המנהל הטכנולוגי (CTO) של Zend, וב-2019 עבר להיות CTO של חברת Strattic אשר הופכת אתרי וורדפרס מדינמיים לסטטיים ובכך מצמצמת את פגיעותם בפני תוקפים.
כיום עובד סורסקי בחברת גוגל ישראל.
חיים אישיים
נשוי לאניה, ולהם שלוש בנות. מתגורר בגבעתיים.
בית נייד
בית נייד, מגורון או קראוון הוא מבנה יביל המשמש למגורים. בתים ניידים הם יחידות דיור טרומיות הנבנות במפעלים ולא באתר, ובהמשך מובלות (בדרך כלל קרקעית) למקום שבו הן יוצבו.
בתים אלו יכולים להיות מועברים ממקום למקום על ידי הנעה עצמית או גרירה או העמסה. בדרך כלל הם ממוקמים במקום קבוע ונותרים שם למשך חיי המבנה. למרות זאת ניתן לניידם אם הדבר נדרש, ואם מצבם מבחינת תחזוקה ותשתיות מאפשר זאת.
שני הדגמים העיקריים של בתים ניידים הם רוחב־יחיד ורוחב־כפול. קיים גם רוחב־משולש אך הוא נדיר יותר. את הבית הנייד ברוחב־יחיד ניתן לגרור כיחידה אחת למקומו, בעוד שהדגמים האחרים נגררים למקומם בשתיים או בשלוש יחידות נפרדות. בישראל מכונים הבתים הניידים הגדולים "קרווילות", מצירוף המילים "קרוואן" (עגה לבתים ניידים) ו"וילה".
ביישובים רבים מתגוררים התושבים בקראוונים עד לקבלת היתרי בנייה – אז עוברים התושבים לבתי קבע.
תרי"ג מצוות
תרי"ג מצוות הן 613 (בגימטריה: תרי"ג) המצוות הכתובות בתורה. הן מתחלקות לשתי קבוצות: רמ"ח (248) מצוות עשה ו-שס"ה (365) מצוות לא תעשה.
בספרי המקרא אין התייחסות למניין המצוות. הנושא מוזכר לראשונה בתלמוד, אולם גם חז"ל לא מנו את המצוות בפועל. הגאונים היו הראשונים שעסקו במניית תרי"ג המצוות לפרטיהן, ובעקבותיהם הראשונים.
בין הספרים הידועים העוסקים במניין המצוות: ספר מצוות גדול, מניין המצוות של הרמב"ם וספר החינוך.
המקור למניין תרי"ג מצוות
הרעיון של תרי"ג מצוות מופיע לראשונה בדרשתו של האמורא רבי שמלאי. אין מקור למניין תרי"ג בדברי התנאים, שקדמו להם. החל מתקופת הגאונים קיימות בידינו רשימות של תרי"ג מצוות, חלקן בצורת מניין, אולם רובן בצורת שיר. השירים על מניין המצוות מכונים "אזהרות", ואישים מפורסמים כמו רס"ג ורבי שלמה אבן גבירול עסקו בכתיבת אזהרות. בעל הלכות גדולות (בה"ג) נחשב לראשון שערך רשימה כזאת. בספרות התורנית הם נקראים "מוני המצוות".
מוני "תרי"ג המצוות שנאמרו למשה מסיני" קבעו כללים לפיהם נספרים הציווים המופיעים במקרא במניין תרי"ג אם כמצווה אחת הכוללת כמה חלקים ופרטים, או ספירת פרטים שונים בקטגוריה מסוימת כל אחד כמצווה נפרדת, ואילו ציוויים אשר על אף שנאמרו במקרא אינם נכללים במניין תרי"ג. בקביעת הכללים דנו בשאלות דלהלן, אך אין הסכמה אחידה מה הן 613 המצוות.
מבחינתם של שומרי מצוות קיימות סיבות אחדות לידיעת מניין המצוות:
ביקורת על מניין המצוות
רבי אברהם אבן עזרא בספרו "יסוד מורא וסוד תורה" (השער השני) מתייחס לבלבול הקיים בתקופתו בעניין מניין המצוות, וכותב כך:
הוא ממשיך בהעלאת הבעייתיות העקרונית, לדעתו, במניית המצוות:
גם הרלב"ג סבור שהמספר לא מדויק, אולם לדעתו, המספר קרוב למספר המדויק:
הרשב"ץ, שבתחילת ספרו "זוהר הרקיע" כותב: "דבר מוסכם הוא בכל ישראל שמניין המצוות הוא תרי"ג, ולא נמצא בזה מחלוקת כלל", מעלה טענה דומה בסוף ספרו:
ספרי המצוות
במהלך ההיסטוריה הרבנית נעשו מספר ניסיונות לכתוב ספר שימנה את תרי"ג המצוות. הניסיון הראשון הידוע לנו הוא מניין המצוות שבפתיחת ספר הלכות גדולות שנתחבר בתקופת הגאונים. אחד הדברים המייחדים מניין זה הוא שבה"ג מונה גם מצוות דרבנן במניין המצוות. מניין זה נעשה מאוד פופולרי בתפוצות ישראל במאות השנים שלאחריו, במיוחד בספרד.
מניין המצוות לפי הרמב"ם
בהקדמתו לספר המצוות מתאר הרמב"ם את נסיבות כתיבת ספר המצוות. בעבודתו על כתיבת ספרו "משנה תורה", הוא התכוון להכין רשימה של כל המצוות, ולכותבה בפתיחת הספר, כדי לוודא שהוא לא שוכח לכתוב על אף מצווה. אולם, הוא היה בדעה שאין שיטתיות במניינים הקיימים בתקופתו, שהתבססו על בה"ג. לדעתו ניתן למנות את המצוות, אלא שבתפיסה המקובלת בזמנו קיימות טעויות חמורות, ולכן הוא כותב שכאשר הוא התכוון להתחיל לכתוב את הרשימה של המצוות:
הרמב"ם התקיף קשות את מניינו של בה"ג ותפוצתו הרבה: "וכן כל פעם ששמעתי את ה"אזהרות" רבות המספר שנתחברו אצלנו בארץ ספרד, נהפכו צירי עלי מחמת מה שראיתי מפרסום הדבר והתפשטותו. ואף על פי שאין להאשימם, כי מחבריהם פייטנים, לא רבנים, ואת הראוי להם מצד אמנותם, היינו: מתק הדיבור ויפי החריזה, כבר עשו בשלמות - אבל בתוכן השיר נמשכו אחר בעל הלכות גדולות וזולתו מן הרבנים האחרונים".
ברבות השנים הפך המניין של הרמב"ם למניין המצוות הנפוץ ומספר ספרים שנכתבו מאוחר יותר מבוססים על המניין של הרמב"ם, כמו למשל ספר החינוך.
השגות על הרמב"ם
הראב"ד שכתב השגות למשנה תורה של הרמב"ם, כתב מספר השגות גם על 'מניין המצוות הקצר' שנכתב בעברית בתחילת ספר משנה תורה.
בעקבות הביקורת הנוקבת של הרמב"ם על מניין הגאונים, ובראשם בה"ג, קם הרמב"ן לגונן על הבה"ג, ובלשונו: "ללמד זכות על הראשונים, ולפרש דברי הגאונים", וכתב ספר "השגות", על ספר המצוות של הרמב"ם. אמנם, בסיום ההקדמה שלו הוא כותב: "עם חשקי וחפצי להיות לראשונים תלמיד, לקיים דבריהם ולהעמיד... לא אהיה להם חמור נושא ספרים תמיד, אבחר דרכם, ואדע ערכם, אך כאשר לא יכילו רעיוני, אדון לפניהם בקרקע, אשפוט למראה עיני". וכך הוא אכן עושה, הוא מתאמץ לפרש את דעת הבה"ג, אך לא תמיד מסכים איתו. בסופן של דבר מתוך השגות הרמב"ן עולה מניין חדש של מצוות, שאינו זהה למניינו של בה"ג וגם לא לזה של הרמב"ם.
ר' דניאל הבבלי, תלמידו של ר' שמואל בן עלי ראש ישיבת בגדד, כתב השגות על "משנה תורה" ועל "ספר המצוות", ושלחן לר' אברהם בנו של הרמב"ם, שהשיב על השגותיו, ונדפסו בספר "ברכת אברהם".
יישוב שיטת הרמב"ם
בשלב מסוים, התהפכו היוצרות, ונכתבה ספרות שלמה של פירושים שמטרתם ליישב את מניין הרמב"ם מהשגות הרמב"ן. הראשון שכתב ספר ליישב את הרמב"ם הוא רבי יצחק די ליאון בעל ה"מגילת אסתר". אמנם בשונה מהרמב"ן, הוא טוען שמכיוון שחילוקי הדעות של הרמב"ם והרמב"ן בספר המצוות נסובים אודות הנחות יסוד בלימוד התלמוד, הוא החליט לרדת לשורש הדברים ולראות מי צודק, ומצא שבכל המקרים הרמב"ם צדק. אחריו נכתבו ספרים נוספים ליישב את דעת הרמב"ם, כמו 'לב שמח' של הרב אברהם אליגירי, ו'קנאת סופרים' של הרב חנניה קזיס.
אזהרות
החל מתקופת הגאונים ידוע מנהג לומר בחג השבועות פיוט הכולל את מניין תרי"ג המצוות. במאה התשיעית הם כבר נחשבו מנהג מקובל ומושרש. במקור נאמרו פיוטים כאלה בחזרת הש"ץ של תפילת מוסף, ובהמשך העבירום בחלק מהקהילות למקומות אחרים בתפילה.
הפיוט הקדום ביותר הידוע לנו בסוג זה הוא "אתה הנחלת" המופיע כיום בנוסח אשכנז, שנתחבר בתחילת תקופת הגאונים בבבל, וקדם אפילו למניינו של בה"ג. פיוט זה אינו משעבד את עצמו דווקא למניין תרי"ג ומונה את המצוות בצורה חופשית. רס"ג מתח ביקורת על "אתה הנחלת" בשל חסרונן של מצוות רבות, כתב כמה פיוטי אזהרות משלו שיוכלו להחליף את "אתה הנחלת" הקדום. בפיוטים אלו רס"ג כבר מתבסס על מניינו של בה"ג לתרי"ג המצוות. גם פייטנים רבים אחריו שכתבו אזהרות התבססו על מניין בה"ג, והידוע שבהם הוא רבי שלמה אבן גבירול. כאמור, הרמב"ם שדעתו לא הייתה נוחה ממניין בה"ג, התנגד לאמירת אזהרות אלה, אך לא מתח ביקורת על הפייטנים בטענה שהם "פייטנים, לא רבנים", ולפיכך מניין המצוות אינו תחום התמחותם. בניגוד לשיטת הרמב"ם, רבים ראו בפיוטי האזהרות חיבור בעל משקל הלכתי. למשל, הרשב"ץ כתב פירוש בשם "זוהר הרקיע" על האזהרות של אבן גבירול, ובו הוא מתמודד עם טענות הרמב"ם והרמב"ן, ומנסה אף להסיק מן הפיוט מהי דעתו של אבן גבירול במחלוקת. הרב ירוחם פישל פערלא כתב חיבור ארוך על אחד מפיוטי האזהרות של רס"ג, בו הוא דן בדעת רס"ג בשאלות שונות הקשורות במצוות, על סמך מילים בודדות בהן רס"ג השתמש בפיוטו.
טיפוס (תורת המודלים)
בתורת המודלים, טיפוס הוא אוסף נוסחאות המתארות "התנהגות" של איברים במבנה מתמטי. בהינתן מבנה מסוים, טיפוס לא רק מאפשר לתאר התנהגות של איברים מתוכו, אלא גם של "איברים פוטנציאליים", המגולמים במשתנים. "התנהגות" המשתנים מנוסחת בפועל באמצעות קבוצת נוסחאות מסדר ראשון בשפת המבנה.
טיפוסים הם כלי רב עוצמה בתורת המודלים: באמצעותם ניתן להעריך את עושרם של מודלים קיימים, ובמידת הצורך לבנות מודלים חדשים.
מוטיבציה
כאשר מנתחים מודלים על פי עושרם, לא ניתן להסתפק בניתוח על סמך נוסחאות ופסוקים; מטבעם, הם בעלי כוח הבעה מוגבל, ואינם מספיקים לתיאור כל התכונות שיכולות להתקיים במודל כלשהו.
למשל, לא ניתן לנסח, במודל לא סטנדרטי של האריתמטיקה, נוסחה המתארת איבר הגדול מכל מספר טבעי - אף על פי שזו תכונה לגיטימית. את התכונה הזו, ביחס למשתנה v, ניתן לנסח באמצעות קבוצת נוסחאות מהצורה v>n לכל n טבעי.
קיימים שני דגשים מרכזיים:
קבוצת נוסחאות p המקיימת את שתי התכונות האלה נקראת טיפוס. הטיפוס p שמכיל את כל הנוסחאות v>n מעיד על תכונה של משתנה אחד, v; טיפוס כזה נקרא 1-טיפוס. באופן דומה, טיפוס המעיד על תכונה של n משתנים נקרא n-טיפוס.
הגדרה פורמלית
נניח M מבנה. נתבונן בשפה L המכילה, נוסף על שפת המודל M, סמל קבוע חדש עבור כל אחד מאיברי תת קבוצה כלשהי A של M (ייתכן ש-A ריקה).
n-טיפוס חלקי הוא קבוצה p של נוסחאות בשפה L, במשתנים, שהיא עקבית עם התורה השלמה של M (ביחס לשפה L).
אולריך בק
אולריך בק (בגרמנית: Ulrich Beck; 15 במאי 1944 – 1 בינואר 2015) היה סוציולוג גרמני שכיהן כפרופסור באוניברסיטת מינכן וב-בית הספר לכלכלה של לונדון. בק עסק בנושאים הקשורים למודרניות, בעיות אקולוגיות, אינדיבידואליזם וגלובליזציה, ונחשב לאחד מהסוציולוגים המשפיעים ביותר באירופה.
טיפוס (תורת המודלים)
הגדרה פורמלית
n-טיפוס שלם הוא n-טיפוס חלקי שהוא מקסימלי ביחס להכלה (ובאופן שקול, מכיל לכל נוסחה ב-n המשתנים אותה או את שלילתה).
אולריך בק
ביוגרפיה
בק נולד בעיר סטולפ שבחבל פומרניה (שהייתה חלק מגרמניה, כיום בפולין) בשנת 1944, וגדל בהאנובר. בשנת 1966 החל ללמוד סוציולוגיה, פילוסופיה, פסיכולוגיה ומדע המדינה באוניברסיטת מינכן. בשנת 1972 הוא קיבל את הדוקטורט שלו, ולאחר מכן נשאר באוניברסיטה כפוסט-דוקטורנט בסוציולוגיה. בשנת 1979 הוא מונה כמרצה באוניברסיטת מינסטר ושנתיים מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת במברג, שם הרצה עד שנת 1991. משנת 1992 בק היה מרצה לסוציולוגיה וראש המכון לסוציולוגיה באוניברסיטת מינכן. בנוסף, הרצה וב-LSE. כמו כן כיהן בחבר הנאמנים של המרכז היהודי במינכן. הוא נשוי לסוציולוגית והפסיכולוגית אליזבת בק-ג'רנשים. בק נפטר באחד בינואר 2015 מהתקף לב.
טיפוס (תורת המודלים)
הגדרה פורמלית
במונח 'טיפוס' הכוונה היא לעיתים ל'טיפוס שלם', ולעיתים ל'טיפוס חלקי'. בפועל, ההבחנה לא יוצרת בלבול - מאקסיומת הבחירה (ליתר דיוק, מגרסה חלשה שלה, כדוגמת למת העל-מסננים), נובע שכל טיפוס חלקי ניתן להרחיב לטיפוס שלם.
אולריך בק
תחומי מחקר
בק עסק בנושאים הקשורים למודרניות, בעיות אקולוגיות, אינדיבידואליזם וגלובליזציה. אחד ממושגי היסוד שטבע הוא "חברת הסיכון". לטענת בק, החברה המודרנית מתאפיינת בסיכונים פרי האדם (זאת בניגוד לעבר אז הסיכונים היו פרי הטבע). הסיכון הזה הצמיח שורה של תפקידים שמטרתם להתמודד עם הסיכון ולנהל אותו. בשנים האחרונות, הוא עסק גם בחקר מגוון של נושאים הקשורים לגלובליזציה ולתהליך אותו הוא מכנה "המודרניות השנייה" או "המודרניציה הרפלקסיבית". בין נושאים אלו ניתן למנות את השינויים במבני התעסוקה בכלכלה הקפיטליסטית הגלובלית, בה יש גמישות תעסוקתית והשפעה פוחתת והולכת של ועדי עובדים ואת קריסת המודלים המסורתיים של אהבה ומערכות יחסים (נושא עליו כתב יחד עם אשתו). בנוסף, הוא עסוק בפיתוח של תאוריה סוציולוגית של קוסמופוליטיות במשותף עם שותפו לכתיבה, הסוציולוג הישראלי נתן שניידר. מאמרם Unpacking cosmopolitanism for the social sciences: a research agenda בנושא נבחר על ידי ה-British Journal of Sociology כאחד מהמאמרים המשפיעים ביותר שהתפרסמו במסגרתו בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת.
טיפוס (תורת המודלים)
הגדרה פורמלית
את אוסף כל ה-n טיפוסים (השלמים) מעל קבוצת פרמטרים A במבנה M נהוג לסמן S_n^A(M).
טיפוס מסדר n הוא ממומש ב-M אם יש איבר ב-M^n המספק את כל הנוסחאות בו; אחרת, הטיפוס מושמט ב-M.
אולריך בק
חברת הסיכון
מושג יסוד שטבע בק, המתייחס לאופן שבו החברה המודרנית מתארגנת על מנת להתמודד עם הסכנות וחוסר הביטחון שנגרמים על ידי תהליכי המודרניזציה. לטענתו של בק, החברה העכשווית מתאפיינת בכך שהסיכונים איתם היא נאלצת להתמודד הם במידה רבה תוצרים של פעולותיה שלה עצמה, ולא ניתן ליחסם לגורמים חיצוניים כמו הטבע או אלוהים. שינוי זה מחייב בחינה מחודשת של המבנים החברתיים והפוליטיים שאופייניים למודרניות וגורם להופעתה של "מודרניות שנייה" או "מודרניזציה רפלקסיבית". המושג הפך לפופולרי ושגור במדעי החברה בשנות התשעים, לאחר תרגום הספר "חברת הסיכון" לאנגלית ועל רקע העלייה בחשיבות של תנועות סביבתיות.
טיפוס (תורת המודלים)
הגדרה פורמלית
למשל, הטיפוס בשפת המספרים הטבעיים מתאר משתנה v שגדול מכל המספרים הטבעיים. הטיפוס מושמט במודל הסטנדרטי של הטבעיים, \mathbb{N}. יחד עם זאת, p ממומש בכל מודל לא סטנדרטי של האריתמטיקה.
משפט הקומפקטיות מאפשר להוכיח שהתופעה המתוארת בדוגמה מתרחשת תמיד - כל טיפוס מעל מבנה M ניתן למימוש בהרחבה אלמנטרית כלשהי של M.
אולריך בק
מבחר פרסומים
החל משנת 1980 בק ערך את כתב העת Soziale Welt. הוא חיבר כמאה וחמישים מאמרים, וחיבר או ערך מספר רב של ספרים, ביניהם:
טיפוס (תורת המודלים)
הגדרה פורמלית
טיפוס שלם הממומש על ידי איבר במבנה M מסומן גם  (ובאופן טריוויאלי, קיים טיפוס יחיד כזה).
טיפוס p ביחס למבנה M לא חייב להיות ממומש בו, אך תמיד קיימת הרחבה אלמנטרית M\prec N בה p ממומש על ידי איבר, ואז.
דוגמה
נתבונן במספרים הרציונליים בשפת הקבוצות הסדורות. נמצא את כל הטיפוסים מסדר 1 במשתנה v, כאשר מאפשרים שימוש בכל מספר רציונלי כפרמטר. ניתן להצטמצם לקבוצות נוסחאות מהצורה v>q ו-v=q (מאחר שתורת הסדר הקווי הצפוף ללא איבר ראשון ואחרון היא בעלת חילוץ כמתים). נקבל שכל 1-טיפוס p במשתנה v מקיים אחד משלושה:
מכאן,.
טיפוס מסעיף 2, המתאר חתך דדקינד, מגלם במשתנה v את המספר הממשי המתאים לחתך. מבנה המספרים הממשיים הוא הרחבה אלמנטרית של הרציונליים בה הטיפוס ממומש.
מנגד, מבנה המספרים הממשיים משמיט את הטיפוסים מסעיף 3 - אלה ממומשים רק על ידי איברים לא סטנדרטיים במודל של האנליזה הלא סטנדרטית. כמו כן, טיפוס מסעיף 2 יכול לתאר איבר אינפיניטסימלי - מספר חיובי הקטן מכל הרציונליים, וזוהי דוגמה נוספת של טיפוס הממומש במודל לא סטנדרטי של האנליזה.
טיפוסים ששייכים למחלקת הטיפוסים שבסעיף 1 ממומשים כבר במבנה ממנו יצאנו - המספרים הרציונליים. אלה טיפוסים שניתן לתאר באמצעות נוסחה אחת מסדר ראשון - v=q. טיפוסים כאלה נקראים טיפוסים מבודדים. אכן, כל טיפוס מבודד ממומש במבנה ביחס אליו הוא הוגדר. לפיכך, אם ברצוננו להשמיט טיפוס, נרצה שהטיפוס לא יהיה מבודד.
אוסף הטיפוסים השלמים מסדר n כמרחב טופולוגי
קיימת טופולוגיה טבעית מעל S_n^A(M).
אם נתבונן במרחב סטון של האלגברה הבוליאנית הנוצרת מהקבוצות הגדירות ב-M^n, ניתן לזהות את איברי המרחב הזה עם קבוצות עקביות מקסימליות של נוסחאות מעל n משתנים כלשהם; כאמור, כל קבוצה כזו היא בדיוק טיפוס שלם מסדר n. כך, אנו מקבלים באופן טבעי טופולוגיה על S_n^A(M).
עבור נוסחה מסדר ראשון \phi, נגדיר את הקבוצה. אז האוסף הוא בסיס של קבוצות פתוחות לטופולוגיה זו (ולמעשה, כל קבוצה כזו היא גם סגורה).
טיפוס p ייקרא מבודד אם הקבוצה {p} במרחב סטון היא פתוחה. באופן שקול, אלה טיפוסים הנוצרים על ידי אוסף כל הנוסחאות שנובעות לוגית מנוסחה כלשהי \phi, הנקראת הנוסחה המבודדת את הטיפוס.
מרחב סטון הוא תמיד קומפקטי ובלתי קשיר לחלוטין, וניתן להוכיח משפטי מבנה רבים בתורת המודלים באמצעות התבוננות במרחבים טופולוגיים מהסוג הזה.
דוגמה
עבור שפה בת מניה, לכל מבנה M ותת קבוצה בת מניה A, מתקיים. הטיפוסים המבודדים ב-S_n^A(M) הם צפופים אם ורק אם העוצמה |S_n^A(M)| לא מקבלת את הערך המקסימלי שלה, כלומר ; מתברר שתנאי זה שקול לכך ש-. במקרה זה, אם T היא התורה השלמה של M, יש ל-T מודל ראשוני.
טיפוסים ביחס לתורה T
טופולוגית סטון קיימת גם מעל אוסף כל ה-n טיפוסים השלמים ביחס לתורה T, S_n(T) - מוגדרת על ידי אותן קבוצות פתוחות בסיסיות. בשונה ממרחבי סטון שהוגדרו מקודם (ביחס למבנה כלשהו M), המרחבים הנוצרים באופן זה לא חייבים להיות קומפקטיים. יחד עם זאת, אם התורה T היא שלמה, לכל מודל M של T מתקיים - ואז המרחב קומפקטי. טיפוס p הוא מבודד ביחס לתורה T אם הקבוצה {p} היא פתוחה ב-S_n(T).
לעיתים מרחבי סטון מעידים על תכונות של התורה T - למשל, אוסף הטיפוסים המבודדים צפוף בכל אחד ממרחבי סטון (מכל מימד n), אם ורק אם ל-T יש מודל ראשוני. דוגמה נוספת לכך היא במשפט Ryll-Nardzewski, בו הוכח כי בקרב תורות שלמות בנות מניה (שיש להן מודל אינסופי), -קטגוריות שקולה לכך שכל מרחבי סטון הם סופיים.
השמטת טיפוסים לא מבודדים
מכאן, על מנת שטיפוס כלשהו יושמט, מסתמן שמספיק שלא יהיה מבודד. משפט השמטת הטיפוס מבטא את התפיסה הזו:
משפט השמטת הטיפוס: עבור תורה בת מניה T, כל טיפוס לא מבודד מושמט באיזשהו מודל בן מניה M של T.
And One
And one היא להקת גל חדש, סינתפופ ו-EBM מגרמניה.
הלהקה הוקמה בשנת 1989, השפעותיה מגיעות מלהקות כמו: דפש מוד, פט שופ בויז, קראפטוורק ואולטראווקס. סטיב נגהבי וכריס רויץ הקימו את הלהקה אחרי שנפגשו באקראי במועדון בברלין ב-1989. במשך השנים השתנה הרכב הלהקה, והיחיד שנותר כיום מההרכב המקורי הוא הסולן סטיב נגהבי, שנולד באיראן.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Anguish", יצא ב-1991, ומתוכו יצא הסינגל הראשון שלהם, "Metalhammer". בהמשך אותה שנה יצא הסינגל "Aus Der Traum", כמחאה נגד מלחמת המפרץ.
ב-1992 עזב כריס רויץ את הלהקה.
ב-1993 תרמה עפרה חזה מקולה לשיר "Friend Of Stars" מאלבומם "Spot".
ב-1997 הוציאה הלהקה את אחד מלהיטיה הגדולים, "Sometimes".
אחרי מספר עזיבות של חברים את הלהקה במהלך השנים, ב-2001 התגבש ההרכב הנוכחי, בעקבות חזרתו של כריס רויץ והצטרפותו של ג'יו ואן אולי.
ב-2003 יצא אלבומם "Aggressor", שמילותיו נכתבו במקור באנגלית, אך כמחאה בעקבות המלחמה של ארצות הברית בעיראק חברי הלהקה שינו את המילים לגרמנית.
ב-30 במאי 2008 הופיעה הלהקה בישראל, במועדון הבארבי בתל אביב.
ב-2009 הוציאה הלהקה את אלבום האוסף "Bodypop 1 1/2", שהכיל בתוכו גרסאות כיסוי לקלאסיקות כמו שירם של דפש מוד "Never Let Me Down Again" ועוד.
ב-4 במרץ 2011 יצא האלבום הבא של הלהקה, Tanzomat. אך הסינגל, "Zerstörer" שיצא ב-21 בינואר לפני האלבום, אינו כלול באלבום.
האלבום החדש של הלהקה, S.T.O.P., יצא ב-25 במאי 2012. שני סינגלים יצאו לקידום התקליט.
ב-8 באוגוסט 2014, And One הוציאו את אלבום האולפן ה-12 שלהם Magnet. האלבום יצא כאלבום אחד וגם כ-Magnet Trilogie I Box במהדורות רגילות ומוגבלות של CD וויניל.
The Magnet Trilogie I Box כולל את האלבומים החדשים הנוספים Propeller ו-Achtung 80. מהדורת הפרימיום מכילה את כל 3 האלבומים, ו-3 אלבומים חיים נוספים של And One Forever Tour 2014 כדלקמן: דיסק 1 - Propeller "Live". דיסק 2 - Magnet "Live". ודיסק 3 - Achtung 80 "Live".
רותם אברוצקי
ביוגרפיה
נולד בראשון לציון, ולמד בבית הספר התיכון בקיבוץ גבעת חיים. אברוצקי הוא בנם הצעיר של בת-עמי (תמי) לבית פרוסקובר ומתתיהו (מתי) אברוצקי. אחיו הם אלוף פיקוד הדרום לשעבר, דורון אלמוג, שנפל במלחמת יום הכיפורים, והמהנדס מודי אברוצקי.
בצעירותו עסק בצילום ואת שירותו הצבאי עשה כצלם צבאי. לאחר מכן, עבד כצלם במקומון "ערים" ובהמשך בעיתונים "מעריב" "ו"ידיעות אחרונות"; בגיל 23 היה צלם בכיר במגזין "שבעה ימים" של ידיעות אחרונות. למד קולנוע וטלוויזיה בקמרה אובסקורה. ב-1993 הפיק פרסומות ב"דחף" עבור ערוץ 2 שהוקם באותן שנים.
ב-1998 הצטרף לערוץ הראשון. מ-2002 שימש כתב קבוע במגזין החדשות "יומן" ששודר בימי שישי.
ב-2012 נבחר ליו"ר אגודת העיתונאים בתל אביב.
ב-2013 נודע כי התלונן נגד מנהל חטיבת החדשות בערוץ, משה נסטלבאום, על הטרדה מינית מילולית. בדצמבר 2013 הושג הסדר טיעון עם נסטלבאום בו הודה באמירות מבזות ובלתי הולמות כלפי עובדים הומוסקסואלים בערוץ.
במרץ 2018 הודיע על התמודדותו בבחירות לראשות עיריית ראשון לציון שייערכו באוקטובר 2018 אך פרש בהמשך מסיבות אישיות ועבר לתמוך בליאל אבן זהר.
תמר גולן
בעקבות המעורבות החשאית שלה בפעילויות מדיניות מחוץ לישראל, יש שסברו כי היא סוכנת מוסד, אך בראיון איתה גולן הכחישה זאת.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בחיפה. כנערה הייתה פעילה בקן "השומר הצעיר" בעיר ולמדה בבית הספר "חוגים". שירתה בצה"ל בגרעין נח"ל, ובשנת 1953 עברה לגור בקיבוץ להב, שם פגשה את אביהו גולן ונישאה לו. בני הזוג גולן יצאו לאתיופיה בשנת 1961, בשליחות של משרד החוץ, כדי ללמד שם במכללה. בזמן שהותם שם נהרג אביהו גולן בתאונת דרכים.
גולן יצאה לניו יורק בשליחות הסוכנות היהודית. שם סיימה לימודי דוקטורט במשפט וממשל באוניברסיטת קולומביה היוקרתית, עם התמחות באפריקה.
בתום מלחמת ששת הימים מונתה לשליחת העיתון "מעריב" באפריקה, ולתקופה קצרה גם כשליחת "על המשמר". באותה תקופה גם שידרה בעבור גלי צה"ל, וכן שימשה כשליחת הבי-בי-סי והשבועון הלונדוני "האובזרבר". בשנות ה-70 עברה לפריז ושם שימשה ככתבת "מעריב". בפריז הייתה מקושרת לפעילים פוליטיים ולפעילי זכויות אדם מכל העולם. באחת משליחויותיה העיתונאיות נסעה לסוריה.
במקביל לעבודתה העיתונאית, סייעה למערכת הביטחון והעבירה מידע על מדינות אפריקה, בין היתר מידע שאספה במהלך פגישותיה כעיתונאית עם מנהיגי היבשת. בתקופה בה התגוררה בפריז סייעה במאמצים להשיג מידע על גורלו של רון ארד, ואף קיבלה על כך עיטור באופן רשמי.
בשנת 1994 מונתה לשגרירה הראשונה של ישראל באנגולה ושימשה בתפקיד כשבע שנים. בסיום כהונתה כשגרירה חזרה לאנגולה, לבקשת נשיא הרפובליקה, כדי לסייע בכינון הוועדה הלאומית ללוחמה במוקשים, וזאת כמומחית מטעם האו"ם.
כשסיימה את שליחותה חזרה להתגורר בקיבוץ להב והייתה פעילה בולטת של ארגון מחסום ווטש. היא הייתה מיוזמי הקמת התוכנית לימודי אפריקה במחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2009 ייסדה את מרכז אפריקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מרכז רב תחומי העוסק בקידום מחקר, הוראה, שיתופי פעולה אקדמיים, כנסים ואירועי תרבות ופרויקטים חברתיים והתנדבותיים ביבשת. המרכז כיום נקרא ע"ש תמר.
לאחר שבריאותה התדרדרה, שמה קץ לחייה ב-30 במרץ 2011 בחדר בית מלון בחיפה והובאה למנוחות בבית העלמין שדה יהושע בחיפה. במכתב אותו השאירה כתבה כי היא עייפה מלהרגיש כמו דון קישוט לנוכח, ולנוכח המצב בחוף השנהב ובאנגולה.
חיים אישיים
תמר גולן הייתה נשואה לאביהו גולן, אותו הכירה בקיבוץ להב בעת שהתגוררה שם. אביהו גולן נהרג לנגד עיניה מפגיעה של משאית צבאית באתיופיה. מאז לא נישאה, אולם נטען שניהלה קשרים רומנטיים אחדים. אחד מהם, שגולן אישרה את קיומו בספר שכתבה, היה עם שגריר ניגריה בקונגו, בנו של אמיר מוסלמי, בשם כבירו. היא נאלצה לעזוב את קונגו ולהיפרד ממנו, לאחר שחלתה כתוצאה מניסיון הרעלה שנועד לחבל בקשר, והצליח. כמו כן ניהלה גולן רומן סודי עם מי שהיה המפקד הכללי של צבא מצרים, הגנרל מוחמד עבד אל-ע'ני אל-גמאסי, לאחר שהודח מתפקידו כשר המלחמה בידי הנשיא אנואר סאדאת. אנשי המודיעין הישראלי והמודיעין המצרי ידעו על הקשר האינטימי עם הגנרל המודח, אך לא התערבו בכך.
דמותה הייחודית
תמר גולן הייתה עיתונאית יוצאת דופן במידה רבה, ופעילותה העיתונאית חרגה פעמים רבות מהמקובל במקצוע. היא בלטה גם בהופעתה החיצונית, במסעותיה באפריקה כשהיא לבושה תמיד בלבן, מאז שבן-זוגה הראשון נהרג.
בנוסף לתואר הדוקטור שרכשה, היא העמיקה מאוד את ידיעותיה על ארצות אפריקה במהלך עבודה העיתונאית, ואף שימשה מומחית מטעם האו"ם. היא השתמשה בכישוריה האישיים כדי לבנות קשרים עם בעלי תפקידים רמי דרג, ולעיתים עשתה זאת תוך מעורבות אינטימית. עם זאת, לא ידוע על קשר קרוב שיצרה רק כדי להשיג ידיעה או לקדם אינטרס מדיני, ונראה שקשריה האינטימיים נבעו ממניעים רומנטיים אמיתיים.
בנוסף להיותה עיתונאית מדווחת, עסקה בפעילות מדינית, דיפלומטית, מודיעינית, הומניטרית ובפעולות ייעוץ לממשלות של מדינות היבשת; על פי עדותה, ניסתה ככל יכולתה להפריד בין התחומים, אך הודתה, שלא תמיד הצליחה בכך. פעילותה הייחודית כעיתונאית המעורבת רגשית במושא הדיווח עוררה שאלות אתיות באשר למידת ההשפעה של העיתונאי של המאורעות. לדוגמה, בשנת 2009 סיפרה שבזכות ידידותה עם חסן תוהאמי החלו להתקיים מפגשים חשאיים בין מנהיגים ישראלים למצריים, ואלו היו בין הגורמים שהביאו לביקורו ההיסטורי של נשיא מצרים אנואר סאדאת, ולהסכם השלום. מיד אחרי הביקור, הייתה בין העיתונאים הראשונים שביקרו ודיווחו מקהיר.
גולן ראתה עצמה כמחויבת בראש ובראשונה לרווחתם של בני אדם, וטענה שלשם כך ויתרה פעמים רבות על סיפורים עיתונאיים חשובים, במקרים שבהם פרסום הסיפור עלול היה לפגוע בפעילותה ההומניטרית. למשל: עיסוקה למען פירוק שדות מוקשים, שגרמו לנפגעים רבים, בעיקר ילדים. ובנוסף לכל אלה, שימשה כשגרירה במשך תקופה ארוכה מהמקובל; ולאחר שסיימה את תפקידה הדיפלומטי, המשיכה לפעול באותה מדינה בתחום הומניטרי, וללא קשר למדינת ישראל.
משאבת חום
משאבת חום היא התקן המוציא חום ממאגר חום אחד ומעבירו לאחר, לרוב ממאגר "קר" למאגר "חם". משאבת חום היא הרכיב החשוב ביותר במנגנוני מקררים, מזגנים, והתקנים רבים אחרים כגון: מצנני מים, חדרי קירור, מכונות לייצור קרח, ועוד. כל שאר הרכיבים במכשירים אלה הם אמצעי עזר לנידוף האוויר הקר, לפיזור החום או לבידוד, כולם מבוססים על טכנולוגיות שהיו כבר קיימות בטרם המצאת משאבת החום.
לפיתוח משאבות החום ולשימוש בהן השפעה רבה על רמת החיים, במיוחד בארצות חמות: הכנת מזון, אחסונו ושיווקו, יצירת נוחות אקלימית בבניינים ובכלי תחבורה – כל אלה כרוכים באופן ניכר בשימוש במשאבות חום.
ההידרשות למונח "משאבה" בהקשר של משאבת חום היא אנלוגיה לשאיבת מים: כפי שמים מטבעם זורמים ממקום גבוה למקום נמוך, כך עוברת אנרגיית חום מגוף בעל טמפרטורה גבוהה לגוף בעל טמפרטורה נמוכה. בהקשר זה, משאבה היא מתקן המאפשר היפוך של כיוון הזרימה או של מעבר האנרגיה.
סיווג משאבות חום
אפשר לסווג משאבות חום לפי מקור האנרגיה המשמשת לקיזוז האנטרופיה:
סיווג אחר למשאבות חום – לפי הסביבה אליה נפלט החום בתהליך הקירור/המיזוג, או הסביבה ממנה נשאב החום בתהליך ה:
משאבת חום חשמלית
שאיבת חום בעזרת אנרגיה חשמלית אך ללא מנוע חשמלי, היא תופעה הקרויה אפקט פלטייה (Peltier). אפקט זה מתקבל כשמעבירים זרם ישר דרך צומת של שני סוגי מתכת שונות, או של מתכת ומוליך-למחצה; במקרה זה, צד אחד של הצומת מתקרר והשני מתחמם שיטה זו נמצאת בשימוש במקררים ניידים קטנים, אך שימושה העיקרי נועד לקירור רכיבים אלקטרוניים.
משאבת חום מגנטית
שאיבת חום מגנטית מבוססת על האפקט המגנטוקלורי המתבטא בכך שחומרים מסוימים משנים את הטמפרטורה שלהם, בהפעלת שדה מגנטי עליהם.
משאבת חום תרמית
המרת אנרגיה תרמית היא התהליך המתבצע במקרר ספיגה.