cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נגב NG7
מקלע נגב NG7 הוא מקלע קל רב-תכליתי תוצרת ישראל בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו מוזן שרשיר ובעל דורגל, המבוסס על מקלע הנגב 5.56x45 מ"מ נאט"ו של התעשייה הצבאית. הנגב NG7 תוכנן ומיוצר על ידי תעשיות נשק לישראל (IWI) ונמצא בשימוש צה"ל (בעיקר בחיל הרגלים, חיל ההנדסה הקרבית ויחידות מיוחדות). בנוסף הנגב NG7 מיוצא לחו"ל, ונמכר לצבא הודו וצבא קניה.
הנגב NG7 משלב בין העוצמה של כדורי ה-7.62 מ"מ לבין המשקל הקל והגודל הקומפקטי של ה"נגב". תכונות אלה, בנוסף לאפשרות של ירי חצי-אוטומטי, הופכים אותו למתאים במיוחד לנשיאה על ידי לוחמי חיל רגלים, הנדסה קרבית ויחידות מיוחדות וללחימה בשטח בנוי. עם זאת, ניתן להשתמש בנגב NG7 גם למטרות נוספות ולהתקינו על גבי רכב קרבי משוריין.
לפני שהוכנס הנגב לשירות, המקלעים הקלים המקובלים בצה"ל היו המאג והמינימי. יתרונותיו של מקלע הנגב על מקלעים אלו הם משקלו הקל יחסית, גודלו הקומפקטי ועמידותו לתנאי מדבר קשים. גודלו הקטן יחסית, בייחוד בגרסת "נגב NG7 קומנדו" (Negev NG7 SF), מאפשר הסתערות עם המקלע ושימוש בו במבצעים מיוחדים, מבלי לאבד כוח אש ויכולת חדירת שריון. בנוסף, הנגב יכול לירות מלבד בצרורות, גם כדורים בודדים (ירי חצי-אוטומטי), תכונה חשובה במיוחד בלוחמה בשטח בנוי הדורש ירי סלקטיבי, ולשמש כנשק אישי עבור הלוחם.
היסטוריה
בשנות ה-90 של המאה ה-20 פיתחה התעשייה הצבאית את מקלע נגב עבור צה"ל. הנגב היה מקלע קל בקליבר 5.56 מ"מ נאט"ו. בשנות ה-2000 הופרט מפעל הנשק הקל של תע"ש ונמכר לתעשיות נשק לישראל (IWI) שהמשיכה את פיתוח וייצור הנגב.
ב-2012 פיתחה חברת "תעשיות נשק לישראל" מקלע נגב בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו המבוסס על הנגב. מקלע זה נקרא NG7. למקלע זה תכונה ייחודית: ירי סלקטיבי חצי-אוטומטי, שכמעט איננו קיים במקלעים בקליבר שלו, כמו גם מנגנוני בטיחות לירי לא מבוקר.
הנגב NG7 נרכש על ידי צה"ל והיחידות המובחרות היו הראשונות להצטייד בו. הנגב NG7 רשם טבילת אש מבצעית במבצע צוק איתן וזכה לביקורות טובות מהלוחמים ולשבחים על תפקוד רציף ללא תקלות ומעצורים ועל אמינות בתנאים קשים.
בהמשך נקלט הנגב NG7 בחטיבות הסדירות של חיל הרגלים ומחליף את המאג בתפקיד מקלע חי"ר (כלומר: מקלע הנישא בידי לוחם ולא על גבי כלי רכב או רק"ם).
טרייסי קולקינס
טרייסי אן קולקינס סטוקוול (באנגלית: Tracy Anne Caulkins Stockwell; נולדה ב-11 בינואר 1963) היא שחיינית אמריקאית בעבר. היא אלופה אולימפית אלופת עולם ושיאנית עולם. התבלטה ברב גוניות שלה כשהתמחתה בכל ארבעת הסגנונות. קבעה שיאים אמריקאים בכל ארבעת הסגנונות.
ביוגרפיה
קולקינס נולדה בווינונה, מינסוטה באותו היום בדיוק כמו פטרה שניידר שחיינית ממזרח גרמניה ששברה את שיאה האחרון של קולקינס. קולקינס שחתה במועדון השחייה של נאשוויל תחת הדרכתם של פול ברגן ודון טלבוט. היא למדה באוניברסיטת פלורידה והתאמנה תחת הדרכתו של רנדי ריס. ג'ואן פנינגטון שלמדה באותה אוניברסיטה זכתה גם היא במדליית זהב באליפות העולם בשחייה בברלין 1978.
תחרות השיא שלה
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה המערבית בשנת 1978, בהיותה בת 15 בלבד, זכתה קולקינס ב-5 מדליות זהב עם 4 שיאי עולם חדשים ובמדליית כסף אחת. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.87 דקות (השוואת השיא העולמי) לפני בת ארצה ננסי הוגסהד (2:11.30 דקות) ואנדריאה פולק ממזרח גרמניה שיאנית העולם (2:12.63 דקות), במשחה ל-200 מעורב אישי בתוצאה של 2:14.07 דקות לפני פנינגטון (2:14.98 דקות) ושיאנית העולם היוצאת ממזרח גרמניה אולריקה טאובר (2:15.99 דקות), במשחה ל-400 מעורב אישי בתוצאה של 4:40.83 דקות לפני טאובר, שיאנית העולם היוצאת (4:47.52 דקות) ופטרה שניידר ממזרח גרמניה (4:48.56 דקות) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.43 דקות לפני מזרח גרמניה (3:47.37 דקות) וקנדה (3:49.59 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא תחרות חדש (היא שחתה את סגנון החזה) בתוצאה של 4:08.21 דקות, לפני מזרח גרמניה (4:09.13 דקות) וברית המועצות (4:14.91 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.77 אחרי יוליה בוגדנובה מברית המועצות שקבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 1:10.31 דקות, גם היא שיפרה את השיא העולמי הקודם.
בשנת 1979 במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסן חואן בפוארטו ריקו זכתה קולקינס ב-4 מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמשחי השליחות וכן בשתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה ל-400 מטר חופשי.
קולקינס נבחרה לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980) שהייתה אמורה להיות הגדולה שלה, אך היא לא השתתפה בה בגלל החרם האמריקאי.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכתה קולקינס בשתי מדליות ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.91 דקות, אחרי שניידר (2:11.79 דקות) ואוטה גווינגר שיאנית העולם ממזרח גרמניה (2:13.38 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:44.64 דקות שוב אחרי שניידר שקבעה שיא עולם חדש (4:36.10 דקות) וקאתלין נורד ממזרח גרמניה (4:43.51 דקות).
בשנת 1983 במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בקראקס, ונצואלה זכתה קולקינס ב-2 מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי. כמו כן היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר אחרי שיאנית העולם מארצות הברית מרי טי מאהר.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה קולקינס ב-3 מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש של 2:12.64 דקות לפני הוגסהייד (2:15.17 דקות), במשחה ל-400 מעורב אישי בתוצאה של 3:39.24 דקות לפני סוזאן לנדס מאוסטרליה (3:48.30 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (היא שחתה את סגנון החזה) בתוצאה של 4:08.34 דקות לפני מערב גרמניה (4:11.97 דקות) וקנדה (4:12.98 דקות). בנוסף, היא השתתפה במשחה ל-100 מטר חזה וסיימה במקום רביעי בתוצאה של 1:10.88 דקות, המנצחת הייתה פטרה ואן סטברן מהולנד שקבעה שיא אולימפי חדש (1:09.88 דקות).
אחרי המשחקים האולימפיים פרשה קולקינס משחייה תחרותית. היא התחתנה עם השחיין מרק סטוקוול מאוסטרליה בעל 3 מדליות אולימפיות בהן מדליית כסף במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי, לזוג ארבעה ילדים והם חיים בבריזביין, אוסטרליה.
בת-שבע קניבסקי
בת-שבע אסתר קַנִיֶּבְסְקִי (כ"ד בשבט תרצ"ב, 1 בפברואר 1932 – י"ז בתשרי תשע"ב, 15 באוקטובר 2011) הייתה רבנית חרדית-ליטאית. אשת הרב חיים קניבסקי ובתו של הרב יוסף שלום אלישיב.
קורות חייה
נולדה בשכונת מאה שערים בירושלים, בתם הבכורה של הרב יוסף שלום אלישיב ושיינה חיה, בת הרב אריה לוין. בילדותה נלוותה לסבה הרב אריה לוין בהליכתו לבקר את אסירי המחתרות וכן בביקוריו אצל חולים ואלמנות. בצעירותה עבדה בהנהלת חשבונות ועזרה לאביה, הרב אלישיב, בהגהת כתבי סבו הרב שלמה אלישוב, בעל ה"לשם שבו ואחלמה".
בז' בכסלו תשי"ב נישאה לרב חיים קניבסקי, שלמד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. את הצעת השידוך הציע החזון איש. לאחר נישואיהם עברו להתגורר בשיכון חזון איש בבני ברק. החל משנות ה-90 החלה לקבל נשים בביתה לעצה ולברכה - תופעה יוצאת דופן בציבור החרדי. בשנותיה האחרונות הקפידה להתפלל תפילת ותיקין בבית הכנסת לדרמן הסמוך לביתה, ועם הזמן הצטרפו אליה נשים רבות. נשים שבאו לבקש את ברכתה ייחסו לה מופתים. נהגה לקיים מדי שבוע טקס הפרשת חלה לנשים באולם של בית הכנסת לדרמן, כשבסיומו בירכה את המשתתפות בזכות קיום המצווה. נוהג זה נמשך לאחר פטירתה על ידי בתה הרבנית לאה קולדצקי.
בשבת חול המועד סוכות תשע"ב נפטרה בחדרה מדום לב. מסע הלווייתה התקיים בבני ברק בהשתתפות עשרות אלפים, אל בית הקברות שומרי שבת בבני ברק, שם נטמנה. בשל ההלוויה בוטלו חלק מאירועי שמחת בית השואבה שהיו אמורים להתקיים במוצאי שבת. בקריית ויז'ניץ בבני ברק, מרכזה של חסידות ויז'ניץ, הוכנסו באותו לילה שלושה ספרי תורה, ובשעת ההלוויה הופסקה השמחה וחודשה עם סיומה.
משפחתה
בניה הם הרבנים: אברהם ישעיהו, שלמה ויצחק שאול קניבסקי. בנותיה הן: חנה (נפטרה התשע"ד, 2014) - הייתה נשואה לרב שרגא נח שטינמן; לאה - נשואה לרב יצחק קולדצקי; רות - נשואה לרב יהושע צביון; ברכה - נשואה לרב זליג ברוורמן; ודינה - נשואה לרב אלעזר דוד אפשטיין.
בתה, הרבנית לאה קולדצקי, ממלאת את מקומה בקבלת נשים לברכה בביתו של אביה, לבקשתו.
הנצחה
לאחר מותה הוציאו בני משפחתה לזכרה במהדורה פנימית את הספר מצבת בת-שבע ובו חידושי תורה מאת עשרות מנכדיה.
בעקבות מותה, שינו מספר ארגונים ומוסדות את שמם והסבו אותו על שמה. במלאת השלושים לפטירתה, הנציח ארגון חסדי נעמי, את שמה באולם השמחות - ארמונות חן של הארגון בשם "היכל בת שבע". בפברואר 2018 נחנכה בשכונת רמת בית שמש ג' טיפת חלב על שמה.
סוקטה TB
סוקטה TB היא סדרת מטוסים קלים בעלי מנוע בוכנה יחיד שתוכננה בשנות השבעים המאוחרות ומיוצרת על ידי סוקטה. האותיות TB בשם המטוס נגזרו מהשם תרבס (Tarbes), עיר בדרום צרפת בה מיוצר המטוס.
סדרת מטוסי הסוקטה TB מורכבת מחמשת המטוסים הבאים:
כל המטוסים דומים למראה, הן חיצונית והן פנימית אך רק כני הנסע של ה-TB-20 וה-TB-21 מתקפלים. ההבדל המשמעותי ביותר בין הדגמים השונים הוא עוצמת המנוע הגדלה מ-160 כוח-סוס של מנוע ה-TB-9, 180 כוח-סוס של מנוע ה-TB-10, 200 כוח-סוס של מנוע ה-TB-200, ועד ל-250 כוח-סוס של מנועי ה-TB-20 וה-TB-21. ההבדל היחיד בין ה-TB-20 ל-TB-21 הוא שלאחרון הוסף מגדש טורבו (Turbocharger), ומכאן האותיות TC. לכל המטוסים יש מדחף בעל פסיעה משתנה מלבד ה-TB-9, לו יש מדחף בעל פסיעה קבועה. בשנת 2000 עברו תכנוני המטוסים תהליך מודרניזציה ולשמם נוספו האותיות GT, ראשי תיבות של Generation Two (דור שני). לגרסאות ה-GT יש קבינה גדולה יותר והוכנסו בהם שיפורים אווירודינמיים.
ה-TB-30 אפסילון (TB-30 Epsilon) שיוצר על ידי סוקטה בעבר לשימוש כמטוס אימון צבאי אינו קשור למטוסי ה-TB האחרים חרף שמו. גרסה משופרת של מטוס זה כונתה TB-31 אומגה (TB-31 Omega) אך מעולם לא נכנסה לייצור סדרתי. המטוס TB-360 טנגרה (TB-360 Tangara) היה מטוס קל דו-מנועי שהתבסס על ה-GA-7 קוגר מתוצרת גאלפסטרים, אך גם הוא לא נכנס לייצור סדרתי.
משחק השקט
משחק השקט הוא משחק ילדים חברתי חינוכי.
שיטת המשחק
מטרת המשחק היא לשמור על שקט לאורך זמן רב ככל הניתן. במהלך המשחק נאסר על המשתתפים לדבר, לצחוק ואף להשמיע קולות לא רצוניים כגון עיטוש. כל משתתף במשחק המשמיע קול נפסל, עד שנותר שחקן אחד, שהוא המנצח במשחק. בגרסאות מסוימות של המשחק, מותר למשתתפים לנסות להצחיק את המשתתפים האחרים באמצעות הבעות פנים או התנהגות מצחיקה, בניסיון להביא לפסילתם, אולם לרוב נאסר על מגע פיזי בין המשתתפים (כך שאסור לדגדג את המשתתפים על מנת לנסות ולהביא לפסילתם).
במשחק זה נעשה שימוש בגני ילדים, בבתי ספר וכן בעת נסיעה ברכב עם ילדים.
A New Day Has Come (שיר)
A New Day Has Come (בעברית: יום חדש הגיע) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית סלין דיון, מתוך אלבומה הבינלאומי השישי, A New Day Has Come. השיר יצא לאור ב-11 במרץ 2002, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-22 במצעד הבילבורד הוט 100, והשביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סטפן מוקיו ואלדו נובה והופק על ידי וולטר אפנסייב, נובה וריק וייק. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום, A New Day Has Come. בנוסף לכך, זכה השיר למעמד זהב בארצות הברית על סך מכירות של 500,000 עותקים.
אלבום האוסף My Love: Essential Collection, שיצא בשנת 2008, כלל בתוכו את השיר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר צולם בוסט פאלם ביץ' שבארצות הברית ובוים על ידי דייב מאיירס. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את דיון עומדת על עננים המקיפים אותה, תוך שהיא מתחילה לשיר את השיר וברקע ניתן לראות אנשים בסיטואציות שונות במדינות שונות. הוא נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים.
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של סלין דיון ב-24 באוקטובר 2009, ונכון לינואר 2019, עומד מונה הצפיות של הקליפ על כ-113 מיליון צפיות.
אישי גודפרי
אישי גודפרי (באנגלית: My Man Godfrey) הוא סרט קומדיה מטורפת אמריקאי משנת 1936 עם ויליאם פאוול וקרול לומברד בתפקידים הראשיים, (שניהם היו זוג נשוי בשנים 1931–1933).
התסריט מבוסס על הרומן "1101 Park Avenue" של אריק האץ' ומספר על צעירה עשירה שלקחה אדם מוזנח ומרושש להיות משרת במשפחתה ולבסוף התאהבה בו. הסרט מתאר בהומור את ההבדל הגדול בין העשירים והעניים בתקופת השפל הגדול.
ב-1957 הופק רימייק לסרט בבימויו של הנרי קוסטר, בהשתתפות ג'ון אליסון ודייוויד ניבן.
ב-1999 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
ב-2005 עבר הסרט שיחזור וצביעה. הסרט המלא בצבע נמצא באתר יוטיוב.
תקציר העלילה
גודפרי פארק (ויליאם פאוול) גר בשכונת הובר ליד איסט ריבר וגשר קווינסבורו ביחד עם עוד אנשים חסרי כל. הוא נראה מוזנח ומזוקן. יום אחד מגיעות לשם שתי בחורות צעירות, קורנליה בולוק (גייל פטריק) ואחותה איירין (קרול לומברד).
הן משתתפות בתחרות שנערכת במלון ולדורף-ריץ ובו נדרשים להביא במהירות למלון איש "שכוח" (Forgotten man) שנמצא בתחתית השכבה החברתית ללא מקום מגורים קבוע ואף אחד לא מתעניין בגורלו. קורנליה מציעה לו 5 דולר כדי שייתיצב איתה. הוא נעלב מההצעה ומהצורה שבה הציעה לו, דוחף אותה והיא בורחת מהמקום. אחותה איירין יותר נימוסית והוא מסכים להגיע איתה למלון. איירין מגיעה ראשונה וזוכה בגביע. גודפרי פונה לכל קהל החוגגים ואומר להם שהאנשים הפשוטים עימם הוא מתגורר בשכונה טובים מהם לאין ערוך.
איירין רואה שהוא נעלב ומציעה לו להיות משרת בבית משפחתה בפארק אווניו. המשרתת מולי (ג'ין דיקסון) מזהירה אותו שהמשפחה מפונקת ומופרעת. האם אנג'ליקה (אליס בריידי) מחזיקה בביתם בן חסות/ג'יגולו בשם קרלו (מישה אאואר). האב אלכסנדר (יוג'ין פאלט) הוא סוחר מניות עשיר ולא מסוגל להשתלט על אשתו ושתי בנותיו.
גודפרי מתפקד יפה במשפחת בולוק. הם לא יודעים שהוא למעשה איש מבוסס מבוסטון שעבר להתגורר בשכונת האביונים בניו יורק לאחר משבר רומנטי. איירין מתאהבת בו אך קורנליה מתעבת אותו ומטמינה תכשיט יקר במיטתו. השוטרים המוזעקים עורכים חיפוש בדירתו ולא מוצאים את התכשיט.
גודפרי ממשכן את התכשיט, משקיע מכספו וקונה בחזרה את מניותיו של אלכסנדר ברווח ומחזיר אותם לאלכסנדר ביחד עם התכשיט. עם שארית כספו הוא מקים ביחד עם חברו מבוסטון, טומי גריי (אלן מובריי) מועדון לילה גדול ושיכון לחבריו האביונים. איירין מגיעה למקום ו"מכריחה" אותו להתחתן איתה בטקס נישואים מהיר.
פרסים
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר:
עוזר פרלמנטרי
עוזר פרלמנטרי הוא עוזרו של חבר הפרלמנט באותה מדינה, המסייע לו במכלול עבודתו הפרלמנטרית. בישראל קרוי התפקיד, מאז 2014, יועץ פרלמנטרי.
היועץ הפרלמנטרי בישראל
עד אוקטובר 2015 כל חבר הכנסת היה זכאי להעסיק שני יועצים פרלמנטריים. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 אישרה ועדת הכנסת יועץ פרלמנטרי שלישי לראשי ועדות הכנסת הקבועות, ובאוקטובר 2015 ניתנה הזכות לשלושה יועצים פרלמנטריים לכל חברי הכנסת. היועץ הפרלמנטרי מהווה חלק בלתי נפרד מתפקודו של חבר הכנסת בכנסת ומחוצה לה. ייתכנו שינויים בפרטי התפקיד לפי חבר הכנסת, אולם בין היתר מבצע היועץ הפרלמנטרי את הבאים:
אולם לא כל היועצים הפרלמנטריים משמשים בתפקידים מעין אלו - חלק מחברי הכנסת מנצלים את תקן העוזר הלא בכיר לשם שכירת נהג.
מעמדם של היועצים הפרלמנטריים אינו קבוע בחוק, אלא נקבע בהחלטות של ועדת הכנסת. בשנת 1996 נקבע שכל חבר הכנסת רשאי להעסיק עד שני עוזרים לצורך עבודתו הפרלמנטרית. היועצים הפרלמנטריים הם עובדים של חבר הכנסת ואינם נחשבים לעובדי הכנסת, ולכן גם אינם מוכרים כעובדי מדינה, שלא כמו עוזרי השרים בישראל. חבר הכנסת הוא אפוא מעסיקו של היועץ פרלמנטרי, ובכל שנה עליו לחתום עמו על חוזה עבודה; הוא אשר מגדיר את תפקידו לפי צרכיו ושיקוליו. הכנסת, באמצעות ועדת הכנסת, קובעת את שכרם של היועצים הפרלמנטריים ומשלמת אותו ישירות ליועצים עצמם. אחד משני העוזרים מוגדר "יועץ בכיר", ועליו להיות בעל תואר אקדמי או בעל ותק של ארבע שנות עבודה לפחות כיועץ פרלמנטרי. אין הגבלה של משך הזמן שבו יועץ פרלמנטרי יכול להחזיק במשרתו. עם זאת, כאשר נפסקת כהונתו של חבר הכנסת (בשל התפטרותו או אי-בחירתו לתקופת כהונה נוספת) או כאשר הוא מתמנה לשר או לסגן שר, גם חוזה העבודה של יועצו הפרלמנטרי מגיע לסיומו.
על פי תקנון הכנסת יועץ פרלמנטרי אחד יועסק כעוזר מנהלי והעוזר השני יועסק כעוזר מקצועי. כאשר "יועץ הבכיר" יוגדר כעוזר המקצועי.
העוזר הפרלמנטרי בארצות הברית
הקונגרס בארצות הברית מורכב משני בתים: הסנאט ובית הנבחרים. הבתים מעמידים לרשות נבחרי הציבור תקציבים לצורך ניהול המשרדים ואיושם על ידי צוות עוזרים המכונים "צוותים אישיים" (Personal staffs). אולם, ישנה חלוקה בין הסנאט לבית הנבחרים, כאשר תקציבם של חברי בית הנבחרים קבוע ושל חברי הסנאט משתנה על פי גודל האוכלוסייה שאותה הוא מייצג.
ה"צוותים האישיים" כוללים עוזרים מנהליים, עוזרים לענייני חקיקה ו"אנשי שטח".המאיישים את משרדיהם גם מחוזות הבחירה וגם בקונגרס בוושינגטון. נוסף על אלה ישנם על פי רוב גם יועצי תקשורת, מנהלים, מזכירים ובעלי תפקיד אחרים.
עוזרים מנהליים: תפקידם לנהל את משרדם של חברי הקונגרס - מענה על מכתבים, תיאום פגישות וניהול המשרד.
אנשי השטח: תפקידם המרכזי הוא שמירת הקשר עם ציבור הבוחרים שאותם חבר הקונגרס מייצג, טיפול בפניות הציבור ובבקשות לסיוע ופתרון בעיות פרטיקולריות. לכן עבודתם שוכנת במחוזות הבחירה של אותו חבר קונגרס.
חברי הקונגרס הם אלה ששוכרים את שירותיהם של עוזריהם האישיים, והם אלה שמחליטים על משך העסקתם. לחבר בית הנבחרים יש בממוצע כ-22 אנשי צוות ולסנטור יש בממוצע למעלה מ-40 אנשי צוות.
העוזר הפרלמנטרי באוסטרליה
הפרלמנט הפדרלי של אוסטרליה מורכב משני בתים: סנאט ובית נבחרים. חברי הפרלמנט מחזיקים באנשי צוות שבהם יועצים ואנשי ניהול, המקבילים ל"עוזרים הפרלמנטרים". כל חבר פרלמנט מקבל מימון להעסקתם של שלושה עוזרים במשרה מלאה, אלא אם אזורי הבחירה אותם הם מייצגים גדולים במיוחד ואז הם זכאים להעסיק עוזר רביעי. בנוסף לכך ישנם מספר תפקידים אשר חברי פרלמנט מכהנים בהם אשר מקנים זכות להעסקתו של עוזר נוסף.
העוזר הפרלמנטרי בבריטניה
בבריטניה ישנם סוגים שונים של עוזרים פרלמנטרים:
Caseworkers - אחראים על הקשר בין חבר הפרלמנט לבין ציבור בוחריו, מתן מידע, ייעוץ וסיוע בנושאים כלכליים וחברתיים תוך תיאום עם כלל הרשויות, במטרה לפתור בעיות פרטניות.
העוזר הפרלמנטרי בגרמניה
הפרלמנט של גרמניה מורכב משני בתים: הבונדסרט המייצג את האינטרסים של 16 המדינות המרכיבות את גרמניה. תנאי מוקדם להיותם חברים בבית זה הוא היותם חברי ממשל במדינה ממנה הם נשלחו. לכן, לחברי הבונדסרט אין עוזרים פרלמנטרים מתוקף תפקידם זה, אלא, כל סיוע כספי ולוגיסטי שלהם הם צריכים הם מקבלים מהממשל המקומי ממנו הם נשלחו.
הבונדסטג- החברים בו מחזיקים בעוזרים פרלמנטרים מתוקף תפקידם כחברי פרלמנט.
תפקידם הוא לסייע בכל הקשור לעבודה הפרלמנטרית עצמה, סוג עבודה זו נקבעת על ידי חבר הפרלמנט אשר בוחר את עוזריו על פי שיקוליו וצרכיו האישיים, הם יכולים להחליט אם הם מעוניינים בפקידים, מזכירות, אנשי מחקר וכדומה. וחוזה העבודה שלהם הוא אישי בין העוזר וחבר הפרלמנט.
העוזר הפרלמנטרי בפינלנד
בניגוד לרוב מדינות העולם פינלנד העוזרים הפרלמנטרים מועסקים מבחינה פורמלית על ידי הפרלמנט עצמו, כל חבר פרלמנט זכאי להעסיק עוזר אחד. תפקידם הוא לסייע לחברי הפרלמנט בעבודות משרד ובמתן שירותי מזכירות, לבוא במגע עם קבוצות אינטרס חוץ- פרלמנטריות ומחקר ואיסוף חומר על כל הקשור בעבודה הפרלמנטרית השוטפת.
דניאל אובר
קורות חייו
אובר נולד בעיר קאן בנורמנדיה. כבר בילדותו גילה נטייה למוזיקה ולמד נגינה במספר כלים, אך אביו ייעד אותו לעסוק במסחר בעסק המשפחתי. בשנת 1802, בגיל עשרים, נשלח ללונדון להשלים את לימודיו במסחר, אך עם ביטול הסכם אמיין וחידוש המלחמה בין צרפת לאנגליה, נאלץ לחזור לארצו. בעקבות התמוטטות העסק המשפחתי ופטירת אביו, עזב את המסחר ופנה למוזיקה.
אובר חיבר רק אופרות, בעיקר קומיות וזכה להצלחה בזמנו. אחת האופרות ה"רציניות" שלו, האילמת מפורטיצ'י, השפיעה על מהלך ההיסטוריה באירופה.
האילמת מפורטיצ'י ומרד הבלגים
האופרה "האילמת מפורטיצ'י" הועלתה לראשונה בפריז ב-29 בפברואר 1828. זו אופרה סנטימנטלית ופטריוטית. הגיבור הראשי, הדייג מאסאניילו, מעורר את אנשיו למרוד בשלטון הספרדי בנאפולי. האריה מהמערכה השנייה, "Amour Sacre de la Patrie" (אהבה קדושה למולדת), נתקבלה בהתלהבות כמרסיליאזה שנייה.
כאשר הוצגה האופרה בתאטר דה לה מונאי בבריסל, ב-25 באוגוסט 1830, פרץ הקהל המשולהב לרחובות בריסל בתום ההופעה, כשהוא משמיע סיסמאות פטריוטיות בזכות עצמאות בלגיה הקתולית והינתקות משלטון הולנד הפרוטסטנטית במסגרת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה. ההמון השתלט על בית העירייה וכך החלה ההתקוממות שהביאה להכרזת עצמאותה של בלגיה ב-4 באוקטובר 1830.
יצירותיו של אובר
אובר המשיך לחבר אופרות קומיות. הוא חיבר כ-40 אופרות. בשנת 1842 נתמנה למנהל הקונסרבטוריון בפריז וב-1857 מונה ל"מנהל המוזיקלי" על ידי נפוליון השלישי. בגיל 88 שרד את המצור הגרמני במלחמת צרפת–פרוסיה אך לא עמד בתלאות של מרד הקומונה הפריזאית.
מכל האופרות של אובר נותרה רק האופרה "פרא דיאבולו" ברפרטואר של בתי האופרה, אולם פתיחות שלו, למספר אופרות, מושמעות לעיתים קרובות:
איוואן בונצ'ב
איוואן בונצ'ב בונצ'ב (בבולגרית: Иван Бончев Бончев; 20 ביוני 1866, טרגובישטה, האימפריה העות'מאנית –1958, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה גנרל-מיור בולגרי, מפקד אוגדת הרגלים ה-5 "דנובה" במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בחזית המקדונית ובמסגרתה נחלה תבוסה בקרב סקרה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ובעת המערכה על סרביה מונה בונצ'ב למפקד החטיבה ה-3 באוגדת הרגלים ה-9 "פלבן" ולחם עימה גם בחזית המקדונית. ב-1 בינואר 1918 הועלה בונצ'ב לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד אוגדת הרגלים ה-5 "דנובה" אשר במהלך אותה השנה הועברה מהארמייה הבולגרית השנייה לראשונה. בונצ'ב פיקד על אוגדתו במהלך קרב סקרה, אשר במהלכו הובסו הבולגרים ו-1,700 מהם נכנעו. רמת המוטיבציה הנמוכה שהפגינו הלוחמים לצד בעיות המשמעת החמורות בארמייה הראשונה הביאו להדחתו של מפקדה דימיטר גשוב.
מנישואיו לבלאגה נולד לו בשנת 1905 בן בשם איוואן, מהנדס.
סוכנות
{{פירושונים|* ארגון או מוסד
תקשורת
THC
טטראהידרוקנאבינול (THC) או ליתר דיוק האיזומר העיקרי שלו (tetrahydrocannabinol-9-delta-(6aR,10aR)) tetrahydrocannabinol-Δ9-trans-(−), הוא המרכיב הפסיכואקטיבי העיקרי בצמח הקנאביס. בודד לראשונה בשנת 1964, בצורתו הטהורה, על ידי הכימאים הישראליים רפאל משולם, יחיאל גאוני, חביב אדרעי ועמיתיהם במכון ויצמן למדע. כאשר הוא קר הוא מוצק מזוגג, כאשר מחומם הופך לדביק וצמיגי. כשהוא נוצר בצורה סינתטית הוא נקרא באופן רשמי על ידי INN דרונאבינול. הוא זמין על ידי מרשם רופא בארצות הברית ובקנדה תחת שם המותג מרינול. עקב היותו מסווג כטרפנואיד ארומטי, ל-THC יש יכולת נמוכה מאוד להתמוסס במים, אבל יכולת טובה להתמוסס בממסים אורגניים, במיוחד שמנים וכוהל.
כמו רוב המטבוליטים המשניים שפעילים פרמקולוגית בצמחים, ההנחה היא שה-THC בקאנביס מעורב בהגנה העצמית כנראה מפני בעלי חיים אוכלי עשב, אך עדיין לא ידוע כיצד.
THC ידוע כבעל יכולת לקליטת קרינה - UV-B בטווחים 280–315 ננומטר. הוערך כי תכונה זו מסוגלת להגן על הצמח מחשיפה לקרינת UV מזיקה.
פרמקולוגיה
הפעילות הפרמקולוגית של THC, הראתה שהTHC פועל כאגוניסט חלקי של הקולטנים הקנבינואידים CB1, שממוקמים ברובם במערכת העצבים המרכזית, ושל קולטני CB2 שממוקמים בעיקר בתאים של מערכת החיסון. ההשפעות הפסיכואקטיביות של THC נגרמות בעיקר על ידי הפעלת קולטני CB1 שהם קולטנים המצומדים לחלבון G, הפעלת קולטנים אלו מובילה לירידה בריכוז מולקולות ה-cAMP שמתפקדות כשליח שניוני. תוצאה זאת מתקבלת בעקבות עיכוב האנזים אדנילט ציקלאז.
גילוי נוכחותם של קולטנים אלו במוח, הובילה את החוקרים לגילוי קנבינואידים טבעים בגוף - האנדוקנבינואידים, כמו אנאנדמיד ו2-ארכידונוילגליצרול (AG-2). THC פועל על הקולטנים בצורה הרבה פחות סלקטיבית ממולקולות האנדוקנבינואידים, שמשוחררות באיתות לאחור, שכן ל-THC יש פחות אפיניות לקולטנים הקנבינואידים. באוכלוסיות בעלות צפיפות נמוכה של קולטני קנבינואידים, THC עשוי לפעול כאנטגוניסט החוסם את פעילותם של האנדוקנבינואידים. THC היא מולקולה ליפופילית, ועשויה להיקשר בצורה לא ספציפית למגוון קולטנים במוח ובגוף, מלבד הקולטנים הקנבינואידים.
מספר מחקרים הראו כי ל-THC יש גם פעילות של מעכב אצטילכולין אסטראז שעשויה להפוך אותו לטיפול פוטנציאלי למחלות אלצהיימר ומיאסטניה גראביס.
השפעות
ל-THC השפעה קלה עד בינונית בשיכוך כאב, לכן קנאביס יכול לשמש לשיכוך כאב. מנגנון שיכוך הכאב פועל דרך השפעה על שחרור מוליכים עצביים בחומר האפור המרכזי (שנמצא במוח האמצעי), ובגנגליון השורש הגבי של חוט השדרה. תופעות נוספות כוללות רגיעה, שינוי חזותי ושמיעתי, שינוי בחוש ריח, עייפות וגירוי תיאבון. ל-THC יש גם מאפיינים כנגד בחילה, ועשוי גם להפחית תוקפנות במקרים מסוימים.
בשל פעילותו כאגוניסט חלקי, נראה של-THC יש אפקט משמעותי יותר של הפחתת מספר הקולטנים בתא לעומת האנדוקנבינואידים. דבר זה מוביל לסבילות גדולה יותר של התא ל-THC.
רעילות
מעולם לא תועד מקרה מוות של אדם ממנת יתר של THC או קנאביס המצויים בצורתם הטבעית. עם זאת, גלולת ה-THC הסינתטית "Marinol" צוטטה על ידי ה-FDA כאחראית למוות של 4 אנשים בין התאריכים 1 בינואר 1997 ל-30 ביוני 2005. מידע על הרעילות של ה-THC מבוסס בעיקר על תוצאות של מחקרים בבעלי חיים. הרעילות תלויה באופן הצריכה של החומר ובבעל החיים שעליו בוצע הניסוי. הספיגה של ה-THC מוגבלת על ידי ליפידים במחזור הדם, אשר יכולים להיות רוויים ב-THC ובכך למנוע אפקט רעיל.
מטאבוליזם וזיהוי בגוף
THC עובר מטאבוליזם בדרך כלל ל- THC-OH-11 על ידי הגוף. המטאבוליט הזה עדיין פסיכואקטיבי והוא מתחמצן בהמשך ל (COOH-THC) THC-carboxy-9-nor-11. בבני אדם ובבעלי חיים, יותר מ-100 מטבוליטים ניתן לאתר, אבל THC-OH-11 ו- (COOH-THC) THC-carboxy-9-nor-11 הם המטאבוליטים הדומיננטיים.
המטאבוליזם מתרחש בעיקר בכבד על ידי האנזימים cytochrome P450, CYP2C9, CYP2C19 ו- CYP3A4. יותר מ-55% של THC מופרש בצואה וכ-20% בשתן. המטאבוליט העיקרי בשתן הוא אסטר של החומצה גלוקורונית ו- COOH-THC חופשי. בצואה, בעיקר THC-OH-11 זוהה. THC ,THC-OH-11, THC-COOH יכולים להיות מזוהים בדם, שתן, שיער, נוזלי פה וזיעה. שימוש בשילוב של הטכניקות immunoassay וכרומטוגרפיה הם חלק מבדיקה לשימוש בסמים או בחקירות לסחר בסמים ועבירות פליליות אחרות, כמו כן גם מקרים של מוות חשוד.
קונסטנצה מאראגון, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה
קונסטנצה מאראגון (בספרדית Constanza de Aragón – קונטנסה דה אראגון, בהונגרית: Aragóniai Konstancia – קונסטנציה; בגרמנית: Konstanze von Aragón קונסטנֶה ; 1179 – 23 ביוני 1222) הייתה נסיכה ספרדית, מלכת הונגריה מנישואיה הראשונים וקיסרית האימפריה הרומית הקדושה מנישואיה השניים.
קורות חייה
קונסטנצה מאראגון הייתה בתם של אלפונסו השני, מלך אראגון וסאנצ'ה מקסטיליה, מלכת אראגון.
עם מות אביה בשנת 1196 החליט המלך החדש, אחיה של קונסטנצה, פרו השני, מלך אראגון להשיא אותה לאימרה הראשון, מלך הונגריה בשנת 1198. בשנת 1199 או שנה לאחר מכן נולד בנה לסלו השלישי, מלך הונגריה. מותו של בעלה העלה לכס המלוכה את בנה הקטין תחת העוצרות של אנדראש השני, מלך הונגריה. העוצר חמד את כס המלוכה לעצמו וגירש את קונסטנצה ובנהּ שמצאו מקלט בווינה שם נפטר לסלו ביום 7 במאי 1205 וקונסטנצה חזרה לממלכת אראגון.
קונסטנצה ופרידריך נישאו בעיר מסינה ביום 15 באוגוסט 1209 והיא הוכתרה כמלכת סיציליה. בעת הנישואים היה החתן בן 14 והכלה בת 30 אך הפרש השנים גושר על ידי אהבה עזה. יש היסטוריונים הגורסים כי קונסטנצה שימשה גם כדמות אם לפרידריך שהתייתם מאימו בילדותו. בשנת 1211 נולד בנם המשותף היינריך. בשנת 1212 הוכתר פרידריך כמלך גרמניה וקונסטנצה נותרה בסיציליה עד לשנת 1220 ובשנת 1215 היא הוכתרה כמלכת גרמניה בטקס ההכתרה השני של בעלה.
בשנת 1220 הוכתרו פרידריך וקונסטנצה כקיסרי האימפריה הרומית הקדושה והיינריך הוכתר כמלך גרמניה. בשנת 1222 נפטרה קונסטנצה ונקברה בקתדרלת פלרמו.
אליפות העולם בשחמט 1975
אליפות העולם בשחמט 1975 הייתה תחרות לקביעת אלוף העולם בשחמט, שאורגנה על ידי פיד"ה. השלב הסופי, שבו היו מתוכננים להיפגש אלוף העולם בובי פישר ואנטולי קרפוב לדו-קרב, שהיה אמור להתחיל ב-1 ביוני 1975, בוטל. מאז הזכייה באליפות העולם בשחמט 1972 לא השתתף בובי פישר באף תחרות רשמית. לפישר היו דרישות רבות לשינוי מתכונת המפגש. כאשר פיד"ה לא אישרה את דרישותיו במלואן, הוא סירב להשתתף בתחרות. כתוצאה מכך, אנטולי קרפוב הוכרז כמנצח, וזכה בתואר אלוף העולם, בלי שהוא ניצח את האלוף המכהן.
רקע
בהתאם למתכונת שאושרה על ידי פיד"ה האליפות התקיימה במספר שלבים. בשלב הראשון התקיימו תחרויות אזוריות. בסיום שלב זה התקיימו 2 תחרויות בין-אזוריות עם 18 משתתפים כ"א. השישה הראשונים (3 מכל תחרות) העפילו לשלב השלישי שנערך בשיטת פלייאוף. לשחמטאים אלו הצטרפו בוריס ספסקי, שהפסיד בדו-קרב של אליפות העולם בשחמט 1972 וטיגראן פטרוסיאן.
טור המספרים הטבעיים
טור המספרים הטבעיים הוא תוצאת החיבור של סדרת המספרים הטבעיים, מ-1 ועד אינסוף. טור זה אינו מתכנס, ולכן אין לו סכום במובן הרגיל של המילה. מצד שני, ניתן בהנחות המתאימות להגיע לתוצאה המוזרה. חישוב זה מבוסס על שיטות סיכום המשתמשות בפונקציית זטא של רימן ובסיכום רמנוג'אן.
אף על פי שבמבט ראשון לא נראה שלסכום סדרת המספרים הטבעיים יהיה שימוש מעשי כלשהו, נעשה בו שימוש במספר תחומים מדעיים, כגון: אנליזה מרוכבת, תורת שדות קוונטית ותורת המיתרים. בתורת המיתר הבוזוני, למשל, שימוש בסכום זה מביא לתוצאה של קיומם של 26 ממדים למרחב (ממד זמן, ממד אורך ו־24 ממדים נוספים).
סיכום לא סטנדרטי
טור המספרים הטבעיים מתבדר משום שהאיבר הכללי שלו אינו שואף לאפס. עם זאת, אפשר לטפל בו אם מרחיבים את מושג הסיכום של טורים, באופן הבא.
ההגדרה הסטנדרטית לסכום של הטור האינסופי היא כגבול של סדרת הסכומים החלקיים, בתנאי שהגבול הזה קיים. באופן יותר פורמלי, אפשר להתבונן באוסף כל הסדרות הממשיות, שהוא מרחב וקטורי מעל הממשיים, ובתוכו בתת-המרחב V של הסדרות שהטורים שלהן מתכנסים. אופרטור הסיכום הוא פונקציונל ליניארי המחזיר על הסדרה  את הסכום שלה,. אבל מדוע לעצור כאן? גם אם מכירים בכך שיש טורים שאי אפשר לסכם, אפשר לקוות שנצליח להרחיב את פונקציונל הסכום לתת-מרחבים גדולים יותר. בבעיה זו מטפלת תורת הסומביליות (שיטות סיכום; וע"ע סיכום צזארו).
טור המספרים הטבעיים,, אינו מתכנס אפילו לפי אבל (כלומר, הסדרה אינה שייכת למרחב 'V). כדי לסכם אותה בכל זאת, צריך להרחיב עוד יותר את מרחב הסדרות שאפשר לסכם. בהרחבה סתמית יש מעט מאוד תועלת, משום שפורמלית אפשר להתבונן במרחב הווקטורי, ולהגדיר את הסכום של \ \alpha כרצוננו. כדי להגביל את טווח האפשרויות ולקבל שיטות סיכום משמעותיות יותר, מניחים שפעולות טבעיות מסוימות אינן משנות את הסכום. למשל, נגדיר את אופרטור המתיחה לפי. קל להראות שהמתיחה שומרת על המרחב 'V של אבל, ואינה משנה את הסכום שם. יתרה מזו, אם נסמן, נגלה ש-. כעת, אם נניח שאפשר להרחיב את הסכום של אבל לשיטת סיכום \ \Sigma המוגדרת על מרחב V שמכיל את הסדרה וסגור למתיחה, ונניח בנוסף שמתיחה אינה משנה את הסכום ב-V'', נקבל מיד ש-, כלומר, לפי שיטת הסיכום המוכללת הזו,.
חישוב בעזרת פונקציית זטא של רימן
הטור מתכנס לכל s מרוכב שהחלק הממשי שלו גדול מ-1. הטור מגדיר פונקציה אנליטית \zeta(s) שיש לה המשכה אנליטית לכל המישור המרוכב עם קוטב ב-1. באופן הזה \zeta(s) מוגדרת גם בנקודות בהן הטור אינו מתכנס. פונקציה זו קרויה פונקציית זטא של רימן.
ההמשכה האנליטית מקיימת את זהות הסימטריה כאשר  ו-\Gamma היא פונקציית גמא. מכיוון ש- (ע"ע מספרי ברנולי), נובע מזהות הסימטריה שלכל n אי-זוגי מתקיים כאשר B_{k} הוא מספר ברנולי ה-k. בפרט, . אם נציב n=1 נקבל.
על כן, אם נזהה פורמלית את הטור עם פונקציית זטא של רימן, גם בנקודות בהן הטור אינו מתכנס, נקבל:
חישוב בעזרת סיכום רמנוג'אן
ניתן לחשב טור זה בעזרת סיכום רמנוג'אן. הנוסחה היא
אם נבחר f(n) = n, נקבל את הטור הרצוי. לכן, נקבל
בעזרת הצבה u=2\pi t, נקבל
האינטגרל הזה שווה ל\zeta (2) ,שהיא שווה ל-. לאחר הצבת הערך נקבל את הסכום הרצוי:
שופט (ספורט)
שופט בספורט הוא בעל מקצוע המפקח על התנהלות הפעילות הספורטיבית לפי הכללים שנקבעו לכך, ולו סמכות לקבל החלטות שמשנות את מהלך המשחק, כגון הרחקת שחקן שהפר את הכללים. שופטים משתתפים במשחקי ספורט, כגון כדורגל, וגם בתחרויות שאינן משחק, כגון תחרויות אתלטיקה.
מקור
מקור השיפוט בספורט הוא במשחק הכדורגל. תחילה התייעצו ביניהם ראשי הקבוצות כדי לקבל החלטות שיפוטיות במהלך המשחק. עם הזמן, עבר תפקיד זה לשופט. כל קבוצה הביאה שופט מטעמה כך שראש הקבוצה יכול להתרכז במשחק. לאחר מכן, נוסף למגרש שופט ניטרלי אליו היו פונים רק אם השופטים מטעם הקבוצות לא היו יכולים להחליט בעצמם. שופטים אלה לא היוו חלק מרכזי במשחק עד שנת 1891, שבה השופטים מטעם הקבוצות הפכו שופטי הקו (קוונים). כיום, ברוב משחקי הכדורגל לחובבים, כל צד מביא את הקוון שלו כדי לסייע לשופט הניטרלי שממונה על ידי התאחדות הכדורגל.
הטיית תוצאות המשחק
נתגלו מספר מקרים בהם ניתן שוחד לשופט לשם הטיית השיפוט במשחקים ותוצאות המשחקים. הסיבות לכך מגוונות: לעיתים קבוצה מבקשת שמשחק יוטה לטובתה או נגד קבוצה יריבה, כדי שתוכל לעלות בדירוג הליגה או להתקדם בטורנירים שונים, ואילו במקרים אחרים גורמים המהמרים על תוצאות משחק בכסף רב, משחדים את השופטים כדי שמה שהימרו עליו אכן יתרחש. ההטייה אינה בהכרח משפיעה על תוצאת המשחק, לעיתים הגורמים המטים מבקשים מהשופט לשלוף כרטיס אדום או צהוב לשחקן מסוים, כדי שבמשחקה הבא של קבוצתו לא יוכל לשחק.
בישראל נתגלו מספר מקרים של ניסיונות להטיית משחקים, כאשר בפרשה המכונה "שופטים באדום" הוגשו כתבי אישום נגד מספר שופטים. פרשת הטיית משחקים ידועה נוספת אשר התחוללה בסרייה א' שבאיטליה גרמה לשלילת שתי אליפויות של יובנטוס והורדתה לליגה השנייה, בנוסף לעונשים לקבוצות מילאן, פיורנטינה ולאציו.
יחס הקהל לשופט
הצופים בתחרויות ספורט הוגים כבוד לשופט, שתפקידו לפקח שהתחרות תהיה הוגנת. יחד עם זאת, אהדתו של קהל הצופים נתונה לקבוצות המתחרות, ולא לשופט. כאשר נוצר אצל קהל האוהדים הרושם שהשופט נוקשה יותר ביחס לאחת הקבוצות, ובפרט כאשר הקהל חולק על החלטה שיפוטית, תגובת הקהל נזעמת ביותר, ומתבטאת בקריאות קצובות ובשימוש בקללות המופנות אל השופט.
לעיתים גם השחקנים חולקים על החלטתו של השופט. תגובה אגרסיבית מדי של שחקן כלפי שופט עלולה להביא להרחקתו של השחקן, ובמקרים קיצוניים - להפסקת המשחק.
כדורגל
שופט בכדורגל הוא הסמכות השיפוטית העליונה במשחק. הוא נעזר בעוזר שופט (קוון) אחד או שניים, אשר תפקידם העיקרי לקבוע אם הכדור יצא מהמגרש, אם כדור שנכנס לשער עבר במלוא היקפו את קו השער, אם התרחש נבדל או אם נעשתה עבירה. בנוסף עוזר השופט יכול לייעץ לשופט הראשי בנוגע לאירועים השונים הקורים על המגרש. בנוסף, במשחקים מסוימים ישנו גם שופט רביעי, אשר אחראי על העניינים המנהלתיים של המשחק ויכול להחליף את השופט הראשי במקרה הצורך.
כדורסל
השופטים בכדורסל אחראים על אכיפת החוקים והשלטת סדר במהלך המשחק. בין היתר הם אלו המחליטים כי נעשתה עבירה, אחראים על תחילת המשחק וסיומו, הפרות במשחק וכו'. בישראל, שופטי הכדורסל הם גוף נפרד מאיגוד הכדורסל הישראלי, אך הם כפופים לו. האיגוד כולל ועדה מקצועית, ועדת משמעת, ויש לו יושב ראש.
כדורעף
השופטים בכדורעף אחראים על אכיפת החוקים והשלטת הסדר במהלך המשחק. השופט הראשי הוא השופט שנמצא על דוכן השיפוט והוא אחראי על כל המשחק. מולו עומד השופט העוזר שתפקידו לעזור לשופט הראשי, אך יש לו תפקידים משלו (כמו לשים לב לעבירות של קבוצה מקבלת, נגיעות ברשת, עבירות שקשורות לקו האמצע, פסקי זמן, חילופי שחקנים ועוד), איתם נמצאים עוד 4 שופטי קו (קוונים) שהם אחראים מעוף הכדור (בפנים, בחוץ, נגיעה והלך החוצה, נגיעה בחפץ זר וכו'), בנוסף ישנו רשם ועוזר רשם שהם ממלאים את גיליון השיפוט ועוד. בישראל, שופטי הכדורעף הם גוף נפרד מאיגוד הכדורעף והם כפופים לאיגוד שופטי הכדורעף.
איגרוף
שופט באיגרוף אחראי על אכיפת חוקי המשחק וכן על מתן הוראות לשחקנים לפני המשחק, להחליט מתי להתחיל לספור כשמתאגרף התמוטט על הרצפה, לתת למתאגרף אזהרה על עבירה לא ספורטיבית ובמידת הצורך להוריד נקודות, לאותת על סיום סבב, להפסיק את הקרב אם המשכו מסכן את חייו של אחד המתאגרפים.
הוקי קרח
בהוקי קרח המשחק מלווה על ידי שופט (ראשי) על הקרח שנעזר בשני קוונים הנמצאים בסמוך לקווים הכחולים על הקרח. הרכב צוות השיפוט משתנה מליגה לליגה.
ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
ג'ורג' הרביעי (באנגלית: George IV, ג'ורג' אוגוסטוס פרדריק George Augustus Fredrick; 12 באוגוסט 1762 – 26 ביוני 1830) היה מלך הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד ומלך הנובר מ-29 בינואר 1820 עד למותו ב-1830. החל מ-1811 ועד לעלייתו לכס המלוכה שימש כנסיך עוצר (Prince regent) בתקופה בה לקה אביו במחלה קשה.
שופט (ספורט)
הוקי רולר
בהוקי רולר המשחק מלווה על ידי אחד או שני שופטים על רולר. הרכב צוות השיפוט משתנה מליגה לליגה.
ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
ג'ורג' הרביעי היה בנם הבכור של המלך ג'ורג' השלישי והמלכה שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. הוא ניהל סגנון חיים מוחצן ששימש דוגמה לאופנות של "תקופת העוצרות" (Regency era). הוא היה פטרונם של צורות חדשות של פנאי וסגנון. המלך ג'ורג' הרביעי הזמין את האדריכל ג'ון נאש לבנות את הביתן המלכותי בברייטון ולשפץ את ארמון בקינגהאם, ואת לבנות מחדש את טירת וינדזור. קסמו ותרבותו של ג'ורג' זיכו אותו בתואר "הג'נטלמן הראשון של אנגליה", אך אורח חייו המופקר ויחסיו הרעועים עם הוריו ואשתו, קרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל, גרמו לו לבוז מצד העם. הוא אסר על אשתו להגיע להכתרתו וביקש מהממשלה להציג הצעת חוק שלא עברה במטרה להתגרש ממנה.
שופט (ספורט)
מדים
שופטים לובשים בגדים שונים מאלה של השחקנים כדי לבדל את עצמם מהם. בענפי ספורט מסוימים המדים הם לבוש מסורתי: כך למשל, מדיהם השחורים של שופטי הפוטבול והתלבושת של שופט הסומו.
ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
שריו תיארו את התנהגותו כאנוכית, לא אמינה וחסרת אחריות. במהלך רוב תקופת מלכותו ושלטונו של ג'ורג', רוברט ג'נקינסון כיהן כראש ממשלת הממלכה המאוחדת. ממשלת ליברפול עמדה בראש הניצחון הסופי של בריטניה על נפוליאון בונפרטה, וניהלה משא ומתן למען הסכם שלום עם צרפת. לאחר פרישתה של ליברפול פרשה מהמשא ומתן, ג'ורג' הרביעי נאלץ לקבל את האמנציפציה הקתולית למרות שהתנגד לה. בתו היחידה, שארלוט הנסיכה מווילס, נפטרה ב-1817, וכך גם אחיו הצעיר הנסיך פרדריק ב-1827, אז ירש אותו אח צעיר נוסף בכס המלוכה, ויליאם הרביעי.
ראשית חייו
ג'ורג' נולד בארמון סנט ג'יימס בלונדון ב-12 באוגוסט 1762, כבנם הבכור של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושל שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. כבנו הבכור של המלך ג'ורג' השלישי, הפך בעת לידתו לדוכס קורנוול ולדוכס רות'סיי; ומאוחר יותר לנסיך ויילס ולרוזן צ'סטר שבוע לאחר מכן. ב-18 בספטמבר של אותה שנה הוטבל לנצרות על ידי הארכיבישוף מקנטרברי. סנדקיו היו דודו מצד אמו אדולף פרידריך הרביעי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, דודו מצד אביו הנסיך ויליאם, דוכס קמברלנד וסבתו אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. ג'ורג' היה תלמיד מוכשר, ולמד במהירות לדבר צרפתית, גרמנית ואיטלקית, בנוסף לאנגלית, שפת האם שלו.
זמן קצר לאחר שהגיע לגיל 21, הנסיך ג'ורג' התאהב ב. היא הייתה מבוגרת ממנו בשש שנים, אלמנה פעמיים וקתולית. אף על פי כן, הנסיך היה נחוש להתחתן איתה. זאת למרות חוק ההסדר 1701, ששלל מבני או בנות זוג של קתולים את הזכות לרשת את כתר בריטניה, וחוק הנישואים המלכותיים 1772, שאסר על נישואיו של הנסיך ג'ורג' ללא הסכמת המלך.
למרות זאת, בני הזוג התחתנו ב-15 בדצמבר 1785 בביתה של מריה ברחוב פארק, מייפייר. מבחינה משפטית החתונה הייתה מבוטלת, שכן הסכמתו של המלך לא ניתנה (ואף פעם לא התבקשה). מסיבות פוליטיות, הנישואים נשארו סודיים ופיצהרברט הבטיחה לא לחשוף אותם.
הנסיך ג'ורג' נקלע לחובות בגלל אורח חייו המופרז, אביו סירב לסייע לו ואילץ אותו לעזוב את בית קרלטון ולעבור לגור בביתה של פיצהרברט. ב-1787 הציעו בעלי בריתו הפוליטיים של הנסיך לפטור את חובותיו באמצעות מענק פרלמנטרי. מערכת היחסים של ג'ורג' עם פיצהרברט הייתה חשודה, וחשיפת הנישואים הבלתי חוקיים הייתה גורמת לכל הצעה פרלמנטרית לסייע לו. מנהיג המפלגה הוויגית צ'ארלס ג'יימס פוקס הכריז שדבר נישואיהם הוא דיבה. פיצהרברט לא הייתה מרוצה מההכחשה הפומבית של הנישואים במונחים כה חריפים, ושקלה לנתק את קשריה עם ג'ורג'. הנסיך ג'ורג' פייס אותה בכך שביקש מחבר המפלגה הוויגית לחזור על הצהרתו של פוקס במילים זהירות יותר. בינתיים, הפרלמנט העניק לנסיך ג'ורג' 161,000 ליש"ט לתשלום חובותיו ו-60,000 ליש"ט עבור שיפורי דירתו בבית קרלטון.
משבר העוצרות של 1788
כיום ידוע שג'ורג' השלישי סבל ממחלה בשם פורפיריה. בקיץ 1788 התדרדר מצב בריאותו הנפשית, אך יחד עם זאת הוא היה מסוגל למלא כמה מחובותיו ולהכריז על פיזור הפרלמנט בין 25 בספטמבר ועד ל-20 בנובמבר. במהלך תקופה זו השתבשה דעתו של המלך והוא החל להיות מסוכן לעצמו. כאשר הפרלמנט התכנס מחדש בנובמבר המלך לא היה מסוגל לשאת את הנאום מן הכס במסגרת טקס פתיחת הפרלמנט. הפרלמנט מצא את עצמו במצב בלתי נסבל. על פי חוק עתיק יומין הוא לא יכול היה להמשיך בעבודתו עד אשר המלך לא יישא את נאומו.
אף על פי שמבחינה חוקית היה הפרלמנט מנוע מלעשות כן, החלו ציריו לדרוש את מינויו של עוצר. בדיון בבית הנבחרים הכריז צ'ארלס גיימס פוקס כי על פי דעתו הנסיך הופך באופן אוטומטי לריבון עקב העובדה שנבצר מהמלך למלא את תפקידו. ראש הממשלה ויליאם פיט הבן החזיק בדעה מנוגדת וטען שבהיעדרו של חוק אחר, הזכות למנות עוצר נתונה אך ורק לפרלמנט. הוא אף הכריז שללא הסמכה מהפרלמנט, לנסיך מוויילס אין שום סמכות למנות ממשלה יותר מאשר לכל נתין אחר בממלכה. למרות חילוקי הדעות ביניהם על עצם מינויו של עוצר, הסכימו פיט ופוקס כי ג'ורג' יהיה המועמד הנוח ביותר למלא את התפקיד.
מכשול טכני משמעותי נבע מכך שהמלך טרם נשא את הנאום מן הכס והדבר מנע מהפרלמנט להמשיך ולנהל דיונים ולקיים הצבעה על כל נושא שהוא. את הנאום היה צריך לשאת המלך, אך את מקומו יכלו למלא נציגים מלכותיים הידועים בתואר "לורדים נציבים" (Lords Commissioners). אך שום מסמך שמסמיך את הנציגים הללו לא היה תקף מבלי שהיה מוטבע עליו החותם הגדול של הממלכה. את החותם לא היה ניתן להטביע ללא הסכמה מוקדמת של המלך. פיט וחבריו השרים התעלמו ממגבלה אחרונה זו והורו ללורד צ'נסלור להטביע את החותם ללא הסכמת המלך כדי שההחלטה תקבל תוקף של חוק. מעשה זה הוגדר על ידי אדמונד ברק כשקר, כזיוף וכהונאה. אחיו של ג'ורג', דוכס יורק, הגדיר את התוכנית כבלתי חוקית לחלוטין. יחד עם זאת, אישים אחרים בפרלמנט חשו שצעד כזה חיוני כדי לשמור על קיומה של ממשלה חזקה. בסופו של דבר, ב-3 בפברואר 1789, יותר מחודשיים לאחר שהפרלמנט התכנס, פתח הפרלמנט באופן רשמי את דיוניו על ידי קבוצה "בלתי חוקית" של לורדים נציבים. חוק העוצרות הוגש לפרלמנט, אך לפני שהתקיימה עליו הצבעה, המלך החלים. ג'ורג' השלישי הכריז באופן רטרואקטיבי שפעולתם של הלורדים הנציבים הייתה תקפה.
נישואין
חובותיו של ג'ורג' החלו לתפוח ואביו סירב לסייע לו אם לא יסכים להינשא לבת דודתו הנסיכה קרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל. ב-1795 הסכים לכך הנסיך וטקס הנישואין התקיים ב-8 באפריל בקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס. בכל מקרה היו הנישואים הללו הרי אסון. בני הזוג לא התאימו זה לזה. השניים נפרדו רשמית לאחר לידתה של ילדתם היחידה הנסיכה שרלוט מוויילס ב-1796 ומכאן והלאה חיו בנפרד. הנסיך מוויילס המשיך לקיים מערכת יחסים עם מרי פיצהרברט עד יומו האחרון, למעט כמה תקופות של פירוד ביניהם.
על פי השמועות, לג'ורג' נולדו כמה ילדים באופן בלתי חוקי: ג'יימס אורד (נולד ב-1786), שעבר לארצות הברית והפך לכומר ישועי, היה על פי הדיווחים בנם של ג'ורג' ומריה. בסוף ימיו, ג'ורג' סיפר לחברו שיש לו בן ששירת כקצין חיל הים באיי הודו המערבית, שזהותו נקבעה בהיסוס כהנרי הרווי (1786–1824). ילדים נוספים שדווחו כוללים את ג'ורג' סימור קרול, ויליאם המפשייר וצ'ארלס "בו" קנדי. אנתוני קמפ מאגודת הגנאלוגים, דחה את הטענות שג'ורג' היה אביהם של אורד, הרווי, המפשייר וקנדי.
נושא חובותיו של הנסיך, שהצטברו לסכום עצום של 630,000 ליש"ט (55 מיליון ליש"ט בערכים של היום) ב-1795, נפתר, לפחות באופן זמני, על ידי הפרלמנט. בסרבו לכסות את החוב בבת אחת, החליט הפרלמנט להוסיף לו קצבה שנתית נוספת של 65,000 ליש"ט . ב-1803 נוספה קצבה שנתית נוספת של 60,000 ליש"ט והחובות שהצטברו עד 1795 שולמו במלואם ב-1806, אף על פי שהחובות שנצברו מאז 1795 נותרו בעינם.
ב-1804 התגלע סכסוך על עניין האפוטרופסות על הנסיכה שרלוט, שבסופו היא הועברה לחסותו של סבה המלך. הפרשה גם המשיכה בהקמתה של ועדת חקירה פרלמנטרית בנוגע להתנהגותה של הנסיכה קרוליין כאשר היא הואשמה בלידתו של בן בלתי חוקי. החקירה ניקתה את קרוליין מכל חשד אך גינתה את התנהגותה.
עוצרות
בסוף שנת 1810 סבל שוב המלך ג'ורג' השלישי ממחלה לאחר מותה של בתו הצעירה, הנסיכה אמיליה, בגיל 27. הפרלמנט הסכים לפעול על פי התקדים של 1788. ללא הסכמתו של המלך, הלורד צ'נסלור הטביע את החותם הגדול של הממלכה על מכתבי הרשאה המסמיכים את הלורדים הנציבים ואלה האחרונים חתמו בשמו של המלך על ההסכמה המלכותית על חוק העוצרות של 1811. החוק הגביל כמה מסמכויותיו של הנסיך העוצר. ב-5 בפברואר 1811 מונה ג'ורג' כנסיך עוצר (Prince Regent).
העוצר התיר לשריו לנהל באופן חופשי את ענייני הממשלה והעסיק את עצמו כשליט ברמה פחותה מזה של אביו. העיקרון שהמלך ממנה לתפקיד ראש הממשלה את האדם שזוכה לתמיכת הרוב בבית הנבחרים, בין אם הוא מחבב אותו אישית ובין אם לאו, התמסד באותה תקופה. ממשלותיו של ג'ורג', עם סיוע קל מצדו, משלו בבריטניה בתקופת הניצחונות במלחמות הנפוליאוניות, ניהלו משא ומתן על הסכמי השלום וניסו להתמודד עם המשברים החברתיים והכלכליים שלאחר המלחמות. אחד המשברים הפוליטיים המשמעותיים שהעסיקו את בריטניה באותה תקופה היה נושא מתן שוויון הזכויות לקתולים וביטול המגבלות הפוליטיות שהוטלו עליהם. הטורים, בהנהגתו של ספנסר פרסיבל, התנגדו למהלך, בעוד שהוויגים תמכו בו. בראשית תקופת העוצרות, ציפו מהנסיך מוויילס לתמוך במנהיג הוויגים, ויליאם גרנוויל. למרות זאת, הוא לא מינה מידית את גרנוויל לראשות הממשלה. בהשפעת אמו, הוא טען שפיזורה המידי של ממשלה טורית תגבה מחיר גבוה מדי מבריאותו של המלך, שהיה תומך של הטורים.
ב-10 במאי 1812, נרצח פרסיבל ביריות מתנקש. ג'ורג' היה מוכן שהממשלה תמשיך לכהן עם אותם שרים תחת ראש ממשלה חדש. בית הנבחרים הכריז רשמית על רצונו בקיומה של ממשלה חזקה ואפקטיבית. לפיכך, הציע הנסיך את ראשות הממשלה לריצ'רד וולסלי (Richard Wellesley) ולאחר מכן לפרנסיס ראודון-הייסטינגס (Francis Rawdon-Hastings). שני האישים סירבו להצעה ובסופו של דבר מונתה מחדש ממשלתו של פרסיבל כשרוברט ג'נקינסון (Robert Jenkinson) מונה כראש ממשלה.
הטורים, בניגוד לוויגים כמו צ'ארלס גריי, שאפו להמשיך את מסע המלחמה באירופה כנגד נפוליאון. קואליציה אנטי-צרפתית, שכללה את רוסיה, פרוסיה, אוסטריה, בריטניה ועוד כמה מדינות קטנות, הביסה את נפוליאון ב-1814. בקונגרס וינה הוחלט שנסיכות הנובר, שהייתה באיחוד פרסונלי עם בריטניה מאז 1714, תהפוך להיות ממלכת הנובר. ב-30 בדצמבר 1814 חתם ואשרר הנסיך את הסכם גנט שסיים את מלחמת 1812 עם ארצות הברית. נפוליאון חזר מגלותו ב-1815, אך הוא הובס בקרב ווטרלו על ידי ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, אחיו של ריצ'רד ולסלי.
בתקופה זו, לקח ג'ורג' חלק פעיל ביצירתו של מה שקרוי "סגנון העוצרות" (Regency style). בלונדון הוקם ריג'נטס פארק ונסלל רחוב ריג'נט. בדעתו של הנסיך עלה הרעיון לבנות מרחצאות חמים על שפת הים והוא הקים את הביתן המלכותי בברייטון שנבנה על ידי האדריכל ג'ון נאש בסגנון שהושפע מבניין הטאג' מהאל ופנים הבניין היה מעוצב בסגנונות סינים והודים.
מלך
עם מותו של ג'ורג' השלישי ב-1820, הפך הנסיך העוצר למלך בגיל 57 בשם ג'ורג' הרביעי, מבלי שיחולו שינויים משמעותיים בסמכויותיו. באותו זמן סבל המלך מהשמנת יתר ונראה שהיה מכור לאופיום.
מערכת היחסים של ג'ורג' הרביעי עם אשתו קרוליין כבר הייתה בשפל המדרגה בעת שעלה לכס המלוכה. מאז 1796 הם חיו בנפרד ושניהם ניהלו רומנים. ב-1814 עזבה קרוליין את בריטניה לאירופה, אך היא בחרה לשוב לקראת טקס ההכתרה של בעלה ולדרוש באופן פומבי את זכויותיה כמלכה. למרות זאת סירב ג'ורג' להכיר בה כמלכה והורה לשגרירי בריטניה לדאוג שבחצרות המלוכה באירופה יתייחסו אליה בהתאם. בצו מלכותי נמחק שמה של קרולין מספרי התפילה של הכנסייה האנגליקנית. המלך רצה להתגרש, אך יועציו סברו שכל הליך גירושין יהיה כרוך בחשיפת כל מערכות היחסים הבלתי חוקיות שלו. לפיכך, הוא ביקש שיועבר חוק המקנה לפרלמנט סמכויות של בית משפט. על פי החוק הייתה קרוליין מנושלת מתוארה כמלכה. החוק נתפס כבלתי פופולרי לחלוטין בציבור ולא אושר בפרלמנט. ג'ורג' החליט בכל מקרה לאסור את הגעתה של קרוליין לטקס ההכתרה שלו שהתקיים ב-19 ביולי 1821. קרוליין חלתה באותו יום ומתה ב-7 באוגוסט. בימיה האחרונים היא חזרה כמה פעמים על טענתה שהיא הורעלה.
טקס ההכתרה היה מרהיב ויקר ועלותו עמדה על 243,000 ליש"ט (18,749,000 ליש"ט בערכים של 2014). לשם ההשוואה, עלות טקס ההכתרה של ג'ורג' השלישי עמד על 10,000 ליש"ט בלבד. למרות התקציב העצום, היה זה אירוע פופולרי מאוד. ב-1821 נעשה ג'ורג' למלך הראשון שביקר באירלנד מאז ריצ'רד השני. בשנה שלאחר מכן הוא ביקר באדינבורו, שנחשב לביקור הראשון של מלך בריטי מכהן בסקוטלנד מאז אמצע המאה ה-17.
ג'ורג' הרביעי בילה את רוב שנות מלוכתו האחרונות בטירת וינדזור, אך הוא המשיך להיות מעורב בפוליטיקה. בתחילה ציפו שהוא יתמוך בשוויון הזכויות לקתולים בהסתמך על דעותיו בנושא כפי שהביע אותן ב-1797, אך ב-1813 דעותיו האנטי-קתוליות נעשו ברורות. ב-1824 הוא הוקיע בפומבי את המהלך. לאחר שנשבע את שבועת האמונים בטקס ההכתרה שלו, היה ג'ורג' סמוך ובטוח שכעת עליו להיות מגן האמונה הפרוטסטנטית והוא לא יכול להוביל צעד פרו-קתולי כזה. השפעתו של המלך הייתה כה חזקה בנושא וכך גם הייתה דעתם של שרי ממשלתו של הלורד ליברפול מהמפלגה הטורית. במצב זה נראה שהחוק לשוויון הזכויות לקתולים אבוד. יחד עם זאת, ב-1827 פרש הלורד ליברפול והוחלף על ידי ג'ורג' קנינג שהיה תומך נלהב בחוק. כשנכנס קנינג לתפקידו, המלך, שעד כה הסתפק בהנחיית השרים בשאלה הקתולית בשיחות פרטיות, סבר כי כעת עליו לשאת הצהרה פומבית שתחושותיו בנושא זהות לאלה של אביו.
עמדתו של קנינג לא התקבלה בעין יפה על ידי רוב הטורים השמרנים, כולל הדוכס מוולינגטון. כתוצאה מכך נאלצה הממשלה לכלול בתוכה שרים וויגים. קנינג מת מאוחר יותר באותה שנה והשאיר את פרדריק ג'ון רובינסון להוביל את הקואליציה הוויגית-טורית החלשה. רובינסון סיים את תפקידו ב-1828 והעבירו לדוכס מוולינגטון שבאותו שלב הבין שדחיית צעדים מסוימים שיקלו על הקתולים, תהיה צעד בלתי נבון. בקושי רב השיג הדוכס מוולינגטון את הסכמת המלך להצגתו של חוק להקלה על הקתולים ב-29 בינואר 1829. תחת לחץ מאחיו האנטי קתולי, נסוג ג'ורג' מהסכמתו לחוק וכמחאה התפטרה הממשלה כולה ב-4 במרץ. למחרת, כשהוא תחת לחץ פוליטי עצום, הסכים המלך לחוק והממשלה המשיכה לכהן. ב-13 באפריל ניתנה לבסוף ההסכמה המלכותית לחוק.
בריאותו ומותו
הרגלי השתייה ואורח החיים המתירני של ג'ורג' הרביעי גבו מחיר כבד מבריאותו בסוף שנות העשרים של המאה ה-19. אהבתו לסעודות גדולות ולכמויות אדירות של אלכוהול הביאו אותו להשמנה חולנית והפכו אותו למטרה לחיצי לעג בכל פעם שנראה בפומבי. ב-1797 משקלו הגיע ל-111 ק"ג, וב-1824 הגיע היקף מותניו ל-130 ס"מ (50 אינץ'). הוא סבל משיגדון, מטרשת העורקים, מבצקת וככל הנראה מפורפיריה. הוא בילה ימים שלמים במיטה וסבל מהתכווצויות של קוצר נשימה שגרמו לו למצבי חנק. קיימים כמה דיווחים שלקראת סוף ימיו הוא לקה בנפשו כמו אביו, אך במידה פחותה יותר. הוא טען לעיתים שהוא נכח בקרב ווטרלו, מה שעשוי היה להעיד על כך שלקה בשיטיון, או שאולי הייתה זו רק בדיחה שנועדה להרגיז את הדוכס מוולינגטון.
שנותיו האחרונות של ג'ורג' הרביעי עמדו בסימן של התדרדרות במצב בריאותו הפיזית והנפשית ובסימן נסיגה מפעילות ציבורית. עוזרו האישי כתב ביומנו: "לא קיים כלב בזוי, פחדן ואנוכי יותר ממנו. לא היו מלכים חכמים וטובים רבים ואני מאמין שהוא היה אחד מהגרועים שבהם". בדצמבר 1828 ג'ורג התעוור כמעט לחלוטין כתוצאה מקטרקט, והיה לו שיגדון כה חמור בידו ובזרועו הימנית, עד שלא יכול היה עוד לחתום על מסמכים. באמצע שנת 1829 דייוויד וילקי דיווח שהמלך "מתבזבז בצורה מפחידה יום אחרי יום", ושהוא השמין מאוד. ג'ורג' לקח לאודנום על מנת לנטרל את כאביו החזקים בשלפוחית השתן, שהותירו אותו כלקוי נפש במשך ימים רבים. הוא עבר ניתוח להסרת הקטרקט בספטמבר 1829, אז לקח באופן קבוע 100 טיפות לאודנום לפני אירועים ממלכתיים.
באביב 1830 מותו הקרוב של ג'ורג' היה ברור, אך למרות דעיכתו הברורה, ג'ורג' זכה להערצה על כך שהוא נאחז בעקשנות בחיים.