cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהודה הצעיר
יהודה הצעיר (באנגלית: Young Judea) היא תנועת נוער ציונית-אמריקאית אשר נתמכה בעבר על ידי ארגון "נשות הדסה" העולמי, ואינה מזוהה פוליטית או שייכת לזרם מסוים ביהדות. תנועת יהודה הצעיר היא תנועת הנוער הציונית הוותיקה ביותר בארצות הברית.
משה הופנקו
תרומתו לחיי המוזיקה בתל אביב
בסקירה על בית הספר מציין הופנקו כי בית הספר "שולמית" תרם להתקרבות בין תל אביב לבין השלטונות העות'מאנים, ולאחריהם והאנגלים, ואף עם השכנים הערבים. בתקופת המנדט נהגו הופנקו ואשתו לינה לערוך קונצרטים לחיילי הצבא הבריטי ולחיילי הגדודים העבריים. גם בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא ערך קונצרטים עם תלמידיו במחנות הצבא של בעלות הברית בארץ ובמחנות המתנדבים היהודים.
יהודה הצעיר
פעילות
מטרת התנועה היא לבנות זהות יהודית ומחויבות ציונית בקרב הנוער היהודי בארצות-הברית.
משה הופנקו
תרומתו לחיי המוזיקה בתל אביב
הופנקו ניהל את "שולמית" עד מותו בשנת 1949. לאחר מותו המשיך בנו, יובל, לנהל את הקונסרבטוריון.
יהודה הצעיר
פעילות
יהודה הצעיר מציעה תוכניות בארבעה מישורים :
משה הופנקו
תרומתו לחיי המוזיקה בתל אביב
הופנקו נקבר בבית הקברות נחלת יצחק. לאחר מותו הנציחה עיריית תל אביב את זכרו בקריאת רחוב על שמו.
יהודה הצעיר
פעילות
בנוסף לכך, תנועת יהודה הצעיר היא תנועת אחות של תנועת הצופים, הן פועלות בשיתוף ומקימות ביחד פרויקטים כמו שנת ההכשרה. כשלמעשה, בזמן שחניכי התנועה של יהודה הצעיר נמצאים בארץ, הם מודרכים ומלווים על ידי חניכי תנועת הצופים העבריים שמבצעים שנת שירות במסגרת "גרעין עתיד". בשותפות הנקראת "שותפות עתיד" מאוגדת גם תנועת FZY בבריטניה.
"יהודה הצעיר" היא תנועת הנוער הציונית הוותיקה ביותר בארצות הברית. כיום היא מונה יותר מ-5,000 חניכים והיא אחת מתנועות הנוער הציוניות הגדולות בצפון אמריקה.
היסטוריה
במהלך שנות קיומה של התנועה, ייסדו חניכיה וחיזקו יישובים בישראל. בכלל זה את קיבוץ קטורה שבערבה, נווה אילן ליד ירושלים וקיבוצים נוספים המשויכים לתנועת הצופים.
החיבור של התנועה עם ארגון הדסה החל בשנת 1936, כאשר הוועידה הלאומית שלה אישרה סבסוד שנתי בסך 2,500 דולר, והתקבלה החלטה לפיה יש לעודד את סניפי הדסה ברחבי ארצות הברית לסייע ליהודה הצעיר להצליח. בשנת 1967 קיבלה הדסה על עצמה את החסות הבלעדית של יהודה הצעיר ופעלה לקידום פרויקטים להעצמת נוער בישראל ובאמריקה. בחסות הדסה גדלה יהודה הצעיר והפכה לתנועת הנוער הציונית הגדולה באמריקה.
בתקופה חשובה זו בהיסטוריה האמריקאית והיהודית, יהודה הצעיר לקחה על עצמה את "תיקון עולם" כעמוד יסוד, כשהיא מעורבת בתנועות זכויות האזרח הלאומיות ויהדות ברית המועצות וסייעה לקהילות מקומיות ברחבי המדינה. בשנת 2011 הצביעה הדסה בעד העברת יהודה הצעיר לעצמאות ארגונית. לאחר כמעט 70 שנה, "יהודה הצעיר" יצאה לעצמאות כלכלית באופן רשמי ב-2 ביולי 2012.
יהודה הצעיר שמרה על האידיאלים והמחויבות שלה ליהדות ולציונות, גם כשהיא התפתחה עם השנים. ליהודה הצעיר היה תפקיד חשוב בהיסטוריה היהודית, עם הרבה רגעים משמעותיים לאורך השנים. אלה כוללים את ייסוד מחנה תל יהודה ב-1948, הקמת תוכנית שנת ההכשרה של התנועה ב-1956 (שהפכה בסופו של דבר לתוכנית שנת ההכשרה הגדולה בישראל), והמשלחת התנועתית לצעדת זכויות האזרח בוושינגטון ב-1963.
מגדל אל-חמרא
מגדל אל-חמרא (בערבית: برج الحمراء, תעתיק מדויק: בֻּרְג' אלחַמְרַאא') הוא גורד שחקים ברחוב ג'אבר אל-מובארכ 13085 בכווית סיטי, כווית. גובהו 412 מטרים והוא בעל 80 קומות. הוא תוכנן בידי משרד האדריכלים "סקידמור, אווינגס ומריל" (Skidmore, Owings and Merrill; SOM) ונכון לשנת 2022 הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בכווית וה-31 בגובהו בעולם.
בנייתו החלה בשנת 2005 והסתיימה בשנת 2011. המגדל נבחר על ידי ה"טיים מגזין" לאחת מבין 25 ההמצאות הטובות ביותר לשנת 2011.
נפת אדיגני
נפת אדיגני (בגאורגית: ადიგენის მუნიციპალიტეტი, מילולית: אָדִיגֶנִיס מוניציפליטטי) היא נפה במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי שבגאורגיה. עד שנת 1917 נכללה באזור טביליסי-אחלציחה, בשנים 1917–1930 נכללה בנפת אחלציחה ומשנת 1930 נפת אדיגני נחשבת לנפה נפרדת. אוכלוסייתה 16,305 תושבים.
אזיקי רגל
אזיקי רגל הם אזיקים הכובלים את רגליו או את קרסולו של הנכבל.
היסטוריה
אזיקי הרגל הקדומים ביותר נמצאו בחפירות ארכאולוגיות מהעידן הפרה היסטורי. במקרא נקראו אזיקי הרגל בשם נחושתיים: (שמואל ב', ג' 34). בתקופת הרומאים כבר נראו סוגים שונים של מכשירי כבילה, ביניהם כמה גרסאות קדומות לאזיקי הרגל המודרניים. האזיקים היו בשימוש נרחב ביותר בימי הביניים.
אזיקי רגל מסוגים שונים נמצאים בשימוש גם בימיינו ומשמשים בעיקר לכבילת אסירים המועברים ממתקן מעצר או מאסר אחד למשנהו. את מגבלת התנועה בעת שאזוקים באזיקי רגל תיאר העיתונאי עודד שלום, כשכתב על הליך מעצר שעבר:
מנגנוני הנעילה המובנים הראשונים היו בורג פשוט, אבל הם התפתחו במהרה לסוג ה"דרבי", שהיה בשימוש באירופה עד אמצע המאה ה-20. בעשורים האחרונים נמצאים בשימוש אזיקי רגליים בעלי רמת בטיחות גבוהה ומנעול צילינדר שקשה יותר לפצח מהמנעול הרגיל.
מחלוקת על השימוש
בהשוואה לאזיקים הרגילים, אזיקי הרגל מגבילים פחות את תנועת הנכבל, ועל כן מנהלי בתי סוהר רבים נוהגים לכבול את רגלי האסירים דרך קבע. על מנת למנוע התנהלות זו, הוחלט במדינות האיחוד האירופי לאסור יצוא של אזיקי הרגליים אל מחוץ לאיחוד.
יצחק אלדן
יצחק אלדן (נולד ב-30 באוקטובר 1943) הוא דיפלומט ושגריר ישראל לשעבר. כיהן בין היתר כשגריר ישראל בדנמרק, במועצת אירופה ובאונסק"ו. בעשור השני של המאה ה-21, משמש כנשיא מועדון השגרירים בישראל וראש בית הספר הישראלי לשגרירים צעירים.
ביוגרפיה
יצחק (דנינו) אלדן נולד בקזבלנקה, מרוקו. עם סיום בית הספר היסודי אליאנס, בגיל 12, הצטרף לגרעין בני עקיבא "חובבי השפה". בסוף 1955 עזב את משפחתו ועלה לישראל בפברואר 1956 במסגרת עליית הנוער. עד 1961 התחנך בבית הספר האזורי שדה אליהו שבעמק בית שאן והתגורר בקיבוץ טירת צבי. ב-1961 הצטרף למשפחתו שעלתה בינתיים ארצה והתיישבה במושב ברק שבחבל תענך. את לימודיו התיכוניים השלים ב-1963 בבית הספר התיכוני המחוזי בעפולה. בין 1963 ל-1965 שירת בצה"ל ולאחר מכן פנה ללימודים באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1968 סיים לימודי תואר ראשון במדעי המדינה, יחסים בינלאומיים והיסטוריה של ארצות האסלאם. ב-1972 סיים לימודי אפריקה ל-MA תוך שהוא משמש כעוזר מחקר. ב-2002 הוא סיים לימודי תואר שני ביחסים בינלאומיים בבית הספר הגבוה למדעי החברה בפריז.
יצחק אלדן הצטרף לשירות החוץ ב-1970. הוא שירת בשורה של תפקידים בצפון אמריקה ובאירופה, בשגרירויות ובקונסוליות, ובתפקידים בילטרליים ומולטילטראליים כאחת. ב-1974, השליחות הראשונה, הייתה ליוסטון שבטקסס בתפקיד סגן קונסול למדינות דרום-מערב ארצות הברית. ב-1975 עבר לפריז ושימש קצין העיתונות ודובר השגרירות. ב-1983 יצא לשליחות במונטריאול כקונסול לקוויבק ולפרובינציות הימיות של קנדה. ב-1985, בתום שלוש שנים ב"רצועת הקרח", מונה לתפקיד סגן קונסול כללי בלוס אנג'לס. ב-1990, יצא לשליחות שנייה בפריז, שנמשכה כחמש שנים, והפעם כסגן שגריר לצרפת בדרג ציר מדיני. במהלך תקופה זו הוא כיהן כחצי שנה בתפקיד ממלא מקום השגריר לצרפת (ממונה על היחסים). כמו כן שירת בתפקיד נציג ישראל לאונסק"ו, במקביל לתפקידו כציר המדיני של השגרירות. במהלך תקופת השירות הזו התרחשו אירועים בעלי השלכה ישירה לעבודת השגרירות בצרפת וביניהם מלחמת המפרץ, פרשת המחבל אבו דאוד, והסכמי אוסלו.
ב-1999, מונה לראשונה אלדן לתפקיד שגריר. היה זה כשגריר לדנמרק, כולל טיפול בטריטוריות של גרינלנד ואיי פארו. התפקיד המרכזי במהלך שירותו שם היה בבלימת הביקורת הדנית על ישראל לנוכח האינתיפאדה השנייה. ב-2001, עבר לזירה המולטילאטרלית כשגריר באונסק"ו בפריז ובמועצת אירופה בשטרסבורג. באונסק"ו המאבק התמקד בבלימת ההחלטות השנתיות האוטומטיות נגד ישראל וקידום אג'נדה חיובית בארגון האו"ם העוסק בחינוך תרבות ומדע. במועצת אירופה שבה חברים הפרלמנטים של כל מדינות אירופה המשימה הייתה לסייע לכנסת ישראל, בעלת מעמד המשקיף באספה הפרלמנטרית, הן בקידום היחסים בנושאים אזרחיים שונים והן בדיונים על הסכסוך (שבהן השתתף גם המשקיף הפלסטיני).
בין שליחות אחת לשנייה אלדן שירת במטה משרד החוץ בירושלים במגוון תפקידים ובראשם שניים. ב-1994 התמנה לראש חטיבת ההדרכה ותכנון כוח האדם (בית הספר לצוערים ולדיפלומטים) במטרה להכשיר את הדיפלומטים הישראלים ובעיקר הצעירים שביניהם למשימות החדשות הקשורות לקידום תהליך השלום למחרת הסכמי אוסלו ואיוש כוח האדם הדיפלומטי בנציגויות החדשות שנפתחו בארצות ערב ובמדינות ברית המועצות לשעבר. ב-2003 התמנה לתפקידו האחרון במשרד החוץ: ראש הטקס של המדינה. התפקיד כלל את האחריות לטקסים הבינלאומיים, הטיפול בסגל הדיפלומטי הזר בישראל, הטיפול במינוי קונסולים ישראליים בחול ומינוי קונסולים של מדינות זרות בישראל והאחריות על ניסוח ההתכתבות הטקסית הרשמית בין ישראל למדינות העולם. בתפקידו זה שימש תקופת שיא של שבע שנים. ב-30 באוקטובר 2010, אחרי 40 שנות שירות דיפלומטי פרש ממשרד החוץ בדרג שגריר בכיר.
אלדן משמש כנשיא "מועדון השגרירים בישראל" (The Ambassadors' Club of Israel), אותו ייסד ב-2011. אלדן גם מנהל את בית הספר הישראלי לשגרירים צעירים ב"מרכז הישראלי למנהיגות צעירה".
שימש כיועץ דיפלומטי בכיר לקונגרס היהודי הישראלי (The Israeli Jewish Congress).
קטניה (כדורגל)
קלצ'ו קטאניה (איטלקית: Calcio Catania 1946 S.p.A) היא קבוצת כדורגל איטלקית מהעיר קטניה באי סיציליה שנוסדה ב-1908 ומשחקת בליגה האיטלקית השלישית. היא שיחקה בפעם האחרונה בסרייה א' בעונת 2013/2014, וסיימה במקום ה-18. בעונת 2007/2008 הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע האיטלקי. ב-2011 אימן את הקבוצה דייגו סימאונה בעונת 2012/2013 הקבוצה הגיעה לרבע גמר הגביע האיטלקי. קבוצת הכדורגל משחקת בדרך כלל בחולצה בצבעים אדום ותכלת ובמכנסיים אדומים או לבנים. בשנים האחרונות הקבוצה ידוע במספר הגדול של השחקנים הארגנטינאים המשחקים בשירותיה, בעונת 2013/14 מספר הארגנטינאים בסגל היה לא פחות מ-13 שחקנים. ב-23 בדצמבר 2021 הודיעה הקבוצה על פשיטת רגל
ב-9 באפריל 2022 התאחדות הכדורגל האיטלקית קבעה את הדרת המועדון מהליגות המוקצעניות, ושחררה את כל שחקני המועדון.
היריבה הכי גדולה של קטניה זו קבוצת הכדורגל של פלרמו, שמגיעה גם היא מהאי סיציליה, והמפגשים בין הקבוצות נקראים "Derby di Sicilia" ("הדרבי הסיציליאני") .
בנק סין לחקלאות
בנק סין לחקלאות (באנגלית: ABC - Agricultural Bank of China, בסינית: 中國農業銀, בסינית מפושטת: 中国农业银行), נקרא גם AgBank (או 农行) הוא אחד מארבעת הבנקים הגדולים בסין. הבנק נוסד בשנת 1951, והמטה הכללי שלו נמצא במחוז דונגצ'אנג שבבייג'ינג. יש לבנק סניפים ברחבי סין, בהונג קונג, בלונדון, בטוקיו, בפרנקפורט, בסידני ובסינגפור.
לבנק סין לחקלאות קרוב ל-24,000 סניפים (לבנק לחיסכון בדואר של סין יש כ-40 אלף סניפים), כ-320 מיליון לקוחות ו-2.7 מיליון לקוחות תאגידיים; הבנק הוא השלישי בגודלו בסין בתחום הלוואות; בשנת 2011 הוא דורג על ידי ה"דה בנקר" במקום ה-8 מבין 1,000 הבנקים המובילים בעולם; בדירוג פורבס של אותה שנה, הבנק הוצב במקום ה-25 בדירוג החברות הציבוריות בעולם; בשנת 2014 פורבס הכיר בבנק כחברה הציבורית השלישית בגודלה ובחשיבותה בעולם.
בנק סין לחקלאות פיטר בשנת 2006 64 עובדים ונקט בצעדים משמעתיים נגד כ-1,300 עובדים נוספים לאחר שביקורת חשבונות מצאה אי סדרים בהיקף של 6.45 מיליארד דולר. 21 מהעובדים שעומדים בפני צעדים משמעתיים הועברו לידי רשויות המשפט. על כך דיווח העיתון "בייג'ינג טיימס". לפי הדיווח, 64 עובדים פוטרו ו-60 נוספים הועברו מתפקידם, ביניהם 3 מנהלים מחוזיים. 14 עובדים נוספים הורדו בדרגה, ושינויים התבצעו בהנהלות הבכירות של 7 סניפים מחוזיים. לפי דיווחים נוספים, 926 אנשים נקנסו או קיבלו עונשים אחרים.
הצעדים ננקטו לאחר שביקורת חשבונות שבדקה את פעילות הבנק בשנת 2004 מצאה אי סדרים בהיקף של 51.6 מיליארד יואן (6.45 מיליארד דולר). תוצאות החקירה, שפורסמו על ידי משרד ביקורת החשבונות הלאומי, הראו אי סדרים בהלוואות בהיקף של כ-3.5 מיליארד דולר, אי סדרים בהפקדות בהיקף של כ-1.8 מיליארד דולר והנפקת שטרות "ברמייה" בהיקף של 1.2 מיליארד דולר.
הבנק ידוע בתור החברה עם ההנפקה הראשונה הגדולה ביותר בהיסטוריה (הונפק ב-2010), עם גיוס של 22.1 מיליארד דולר.
היסטוריה
מאז הקמת הרפובליקה העממית של סין ב-1949, בנק סין לחקלאות נפתח ונסגר מספר פעמים, וגם מוזג עם בנק אחר והופרד ממנו לסירוגין.
מלך קתולי
התואר מלך קתולי או מלכה קתולית הם תוארי מלוכה המוענקים בידי האפיפיור למלכים אשר בעיניו, כראש הכנסייה הקתולית, מגלמים עקרונות קתוליים בחייהם האישיים, כמו גם בהתנהלותם המדינית. תואר זה עובר בירושה לצאצאי המלכים, אלא אם כן הוסרו בידי האפיפיור.
הדוגמה המוכרת ביותר של הענקת התואר היא פרננדו השני מלך אראגון ואיזבלה הראשונה מלכת קסטיליה (כיום מאוחדות שתי הממלכות בספרד), הם המלכים הקתוליים.
רוברט קרדשיאן
רוברט ג'ורג' קרדשיאן (באנגלית: Robert George Kardashian; 22 בפברואר 1944 – 30 בספטמבר 2003) היה עורך דין ואיש עסקים אמריקאי ממוצא ארמני אשר התפרסם בתור אחד מהסנגורים של או. ג'יי. סימפסון במשפט הרצח שלו, משפט שבסופו יצא זכאי. מספר שנים לאחר מותו, גרושתו, קריס ג'נר, בנותיו, קים, קלואי וקורטני, ובנו רוב, זכו לתהילה רבה בעקבות השתתפותם בתוכנית ריאלטי אודותיהם.
PMO
דארלינג & וייט (2016) מציינים שההגדרה של פונקציית ה-PMO התפתחה עם הזמן:
רוברט קרדשיאן
ביוגרפיה
קרדשיאן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, דור שלישי למשפחת מהגרים ארמנים-נוצרים מאזור קארס שבארמניה (כיום בשטח טורקיה). בשנת 1966 סיים את לימודיו במנהל עסקים באוניברסיטת דרום קליפורניה, לאחר כעשור קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת סן דייגו למשפטים. במהלך שנות ה-70 היה שותף במספר חברות של סאונד ומזון.
PMO
לעיתים קרובות PMOs מבססים עקרונות ניהול פרויקטים על מתודולוגיות תקניות בתעשייה כגון PRINCE2 או הנחיות כגון PMBOK.
רוברט קרדשיאן
משפטו של סימפסון
קרדשיאן וכוכב הפוטבול או. ג'יי. סימפסון נפגשו לראשונה בתחילת שנות ה-70 והפכו לידידים קרובים.
לאחר הרצח של גרושתו של סימפסון, ניקול בראון סימפסון וידידה, רון גולדמן ב-12 ביוני 1994 סימפסון, אשר ידע שיהיה חשוד מיידי ברצח, שהה בביתו של קרדשיאן כדי להימנע מתשומת הלב התקשורתית, בנוסף, קרדשיאן נשא בידיו תיק של סימפסון שנחשד מאוחר יותר על ידי התובעים במשפט בתור התיק שבו נמצאו בגדיו המוכתמים בדם של סימפסון. יומיים לאחר הרצח, ב-14 ביוני, הקריא קרדשיאן לתקשורת מכתב שסימפסון כתב שרבים פירשו כמכתב התאבדות.
קרדשיאן הצטרף לצוות הסנגורים של סימפסון שכלל את רוברט שפירו וג'וני קוקהורן (צוות שכונה על ידי התקשורת האמריקאית The Dream Team - צוות החלומות). בכך למעשה התובעים לא היו יכולים לחקור אותו לגבי עברו של סימפסון וכן לגבי התיק אותו נשא ביום הרצח.
ב-3 באוקטובר 1995 חבר המושבעים קבע כי סימפסון אינו אשם בגרימת מותם של בראון וגולדמן, באירוע טלוויזיוני ששודר לכ-150 מיליון צופים.
קרדשיאן ישב לצדו של סימפסון במהלך רוב הדיונים וביקר אותו בכלא פעמים רבות לאורך המשפט.
חייו האישיים ומותו
בין השנים 1975–1976 היה בן זוגה של פריסילה פרסלי, גרושתו של אלביס פרסלי.
בין השנים 1978 ל-1991 היה נשוי לקריס יוטון (שמאוחר יותר נישאה לאתלט ברוס ג'נר ושינתה את שם משפחתה בהתאם) נולדו לזוג ארבעה ילדים - קורטני, קים, קלואי ורוב. גרושתו וילדיו של קרדשיאן הפכו לאחר מותו לידוענים בעקבות השתתפותם בתוכנית ריאלטי אודות המשפחה. אחד מהפרקים הראשונים בסדרה הוקדש לזכרו של רוברט.
לאחר הגירושין מיוטון, נישא פעמיים נוספות, נישואיו האחרונים התקיימו 6 שבועות לפני מותו מסרטן הוושט ב-30 בספטמבר 2003.
בתרבות הפופולרית
דמותו של קרדשיאן גולמה על ידי דייוויד שווימר במיני-סדרה "אמריקה נגד או. ג'יי סימפסון" של רשת FX בשנת 2016.
פלאג
{{פירושונים| אישים:
לינה הופנקו
לינה (רחל לאה) הופנקו (א' בחשוון תרמ"ח; 19 באוקטובר 1887 - ז' בכסלו תש"ד; 14 בדצמבר 1943) הייתה מוזיקאית, פסנתרנית ומורה למוזיקה. הייתה רעייתו של משה הופנקו, מנהל קונסרבטוריון שולמית.
ביוגרפיה
בשנת 1897 עלתה לינה עם הוריה לארץ ישראל, ובתקופתם הראשונה התיישבו בירושלים. לינה למדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד בירושלים. לאחר לימודיה הצטרפה ל"במת החובבים" ביפו, בראשותו של מנחם גנסין, והייתה השחקנית הראשית של אגודה זו. בין השאר, היא שיחקה את "יהודית" בהצגה "אוריאל אקוסטה" לקרל גוצקוב, הכלה ב"נישואין" לניקולאי גוגול, והנערה ב"מזל טוב" לשלום עליכם.
בשנת 1910 עלה לארץ ישראל משה הופנקו כדי לשמש מורה בבית הספר למוזיקה שהקימה שולמית רופין. בבואו לתל אביב התגורר הופנקו בבית המורה מרדכי אזרחי (אז: קרישבסקי), ושם ערך את הקונצרט הראשון שלו. בתו של אזרחי, לינה, הייתה תלמידתו הראשונה, וכעבור זמן קצר נישאה לו. בשנת 1912 נפטרה שולמית רופין, והופנקו נקרא לנהל את בית הספר, ששמו הוסב ל"שולמית" על שם המייסדת. באותה שנה גם נולד בנם הבכור של משה ולינה, יובל-חיים הופנקו (עמידרור), שלאחר פטירת אביו ניהל את "שולמית".
לינה נסעה לווינה להשתלם בהוראת מוזיקה, וכשחזרה החלה ללמד ב"שולמית". ביתם של בני הזוג הופנקו היה מוקד לקונצרטים, כשבני תל אביב הקטנה היו מתגודדים סביבו ומאזינים לצלילי המוזיקה שבקעו ממנו. לאחר כיבוש הארץ בידי הבריטים נהגו משה ולינה הופנקו לערוך קונצרטים לחיילי הצבא הבריטי ולחיילי הגדודים העבריים.
לינה נפטרה בשנת 1943, בהיותה בת 56. נקברה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב, לצד אמה בתיה אזרחי. אחיה הוא הכנר והמוזיקאי יריב אזרחי, שניהל את קונסרבטוריון רון.
שושלת ג'ין (265–420)
שושלת ג'ין (סינית:晉, פיניין: Jìn) ששלטה בסין בשנים 420-265, ונחשבת לשנייה מבין שש השושלות. מיקומה של שושלת קיסרים זו בהיסטוריה של סין הוא בין שלוש הממלכות והשושלות הדרומיות והצפוניות.
דיסקוגרפיה של מייקל ג'קסון
דיסקוגרפיה של מייקל ג'קסון הוא ערך המכיל רשימה הכוללת את כל האלבומים, הסינגלים והקלטות נוספות של הזמר מייקל ג'קסון, לפי סדר הפצתם (רשימת אלבומים אחרים וסינגלים אחרים היא חלקית).
שושלת ג'ין (265–420)
השושלת נוסדה על ידי משפחת סְי-מָה (סינית:司马, פיניין: Sīmǎ), בשיאה שלטה השושלת על 20 מיליון תושבים. עקב פלישות של עמים נוודים מצפון, ומלחמת אזרחים פנימית של נסיכי השושלת נחלשה הקיסרות, נרצחו שני קיסרים, ושלטון השושלת נקטע בין 313-311 ובין 317-316. בני ההאן נמלטו לדרום הנהר הצהוב, ושם, בשנת 317, הקיסר סְי-מָה יְוֵּ'אן דִי חידש את שלטון השושלת. מצפון, בין השנים 439-304 שלטו שש-עשרה הממלכות שהורכבו בעיקרן מעמים לא-סינים ונלחמו לעיתים קרובות בינן לבין עצמן וכן בשושלת ג'ין.
דיסקוגרפיה של מייקל ג'קסון
הרשימה כוללת את מיקומי השיא אליהם הגיעו האלבומים והסינגלים במדינות: ארצות הברית, אוסטרליה, אוסטריה, קנדה, צרפת, גרמניה, איטליה, יפן, הולנד, נורווגיה, ניו זילנד, ספרד, שוודיה, שווייץ ובריטניה.
שושלת ג'ין (265–420)
שש השושלות גרסה 1
שש השושלות אשר בירתן שכנה בגְ'ייֵן-קָאנְג היא נאנג'ינג (מדרום לנהר הצהוב):
דיסקוגרפיה של מייקל ג'קסון
כמו כן, כוללת הרשימה את כמות העותקים שנמכרו והמעמד אליו הגיעו האלבומים במדינות אלו.
שושלת ג'ין (265–420)
שש השושלות גרסה 2
שש השושלות אשר זמן שלטונן מסודר ברצף כרונולוגי:
ההיסטוריה של השושלת
שושלת ג'ין נחלקת לשתי תקופות:
תקופת שלוש הממלכות
תקופת שלוש הממלכות הייתה תקופה קשה בהיסטוריה של סין, שהחלה עם נפילת שושלת האן וסיום מרד הטורבן הצהוב (מלחמת אזרחים שבה נפגעה סין קשות). בתחילת התקופה התפצלה קיסרות שושלת האן המזרחית, לשלוש ממלכות (魏 - ויי-צאו, 屬 - שו-האן, 吳 -סאן-וו), ונמשכה משנת 220 ועד שנת 280 לספירה (אז אוחדה על ידי שושלת ג'ין).
איחוד הממלכות תחת שושלת ג'ין
בשנת 263 לספירה נכבשה ממלכת שו-האן על ידי צבא סאן-וו המיומן. כעבור שנתיים (בשנת 265) השתלט סְה-מָה יְוֵּ'אן דִי הקיסר הראשון של ג'ין על ממלכת סאן-וו, וייסד את שושלת ג'ין (ג'ין המערבית, תוך איחוד שתיים משלוש הממלכות). תהליך האיחוד הושלם בשנת 280 לספירה עם כיבוש ויי-צאו.
מלחמת שמונת הנסיכים
מלחמת שמונה הנסיכים הוא שמה של מלחמת אזרחים הרסנית, אשר פרצה במסגרת מאבקי כוח בתוך משפחת הקיסרות ג'ין, בין השנים 306-291. הלחימה נערכה רובה בצפון סין, וגרמה נזקים קשים לקיסרות, פגעה בממשל המרכזי של הקיסרות, הביאה לבריחה המונית של אוכלוסייה סינית (בני האן) לכיוון דרום הנהר הצהוב, ופלישת עמים נוודים לצפון סין (תוך ניצול החולשה הסינית).
שלוש הבירות של השושלת
בין השנים 311-265 הייתה בירת השושלת של ג'ין העיר לְווֹיָאנְג. כתוצאה מפלישות עמים לא סינים מצפון ורצח הקיסר הרביעי של השושלת נאלצה משפחת הקיסרות ג'ין להעביר את הבירה לצָ'אנְגְאָן בשנים 316-312. לאחר רצח הקיסר החמישי של השושלת, נמלטו בני ההאן יחד עם שארית משפחת הקיסרות לדרום המדינה. העיר גְ'ייֵן-קָאנְג הפכה לבירת השושלת משנת 317 ועד שנת 420 (בעת הקמת שושלת ג'ין המזרחית על ידי הקיסר הראשון של השושלת (השישי של שושלות ג'ין) סְה-מָה יְוֵּ'אן דִי.
רצח 2 הקיסרים
מתקופת נפילתה של שושלת האן המזרחית החלו עמים נוודים (לא סינים) לנצל את המאבקים, וחוסר האיחוד בשטח הקיסרות, הם פלשו לשטח צפון סין (עד לנהר הצהוב). בשנת 304 החלו להתמרד בני הווּ-הו ששהו בשטחי הקיסרות. בשנת 311 נרצח הקיסר הרביעי חְווָאי דִי סְה-מָה, הקיסרות הפסידה שטחים ונאלצה לעבור למיקום אחר. לאחר חיסולו של הקיסר החמישי מִין דִי סְה-מָה בשנת 316, נפלה שושלת ג'ין המערבית.
נעים רג'ואן (טניסאי)
נעים רג'ואן היה טניסאי ישראלי, מחלוצי הטניס הישראלי. פעמיים ברציפות אלוף ישראל בטניס (1939 ו-1940).
בשנת 1948 הפסיד רג'ואן לאריה אבידן-וייס במשחק הגמר של אליפות ישראל בטניס. בשלב חצי הגמר הוא ניצח את פיינברג.
בשנים 1938-1936 זכה אחיו של רג'ואן, אדוארד בתואר אלוף ארץ ישראל בטניס.
התגורר בסמוך לאחיו אדוארד בשכונת תל בנימין ברמת גן.
תגרה
תגרה (בגעז: ትግሬ) מושג המתייחס לדוברי שפת תיגרה. התגרה חיים בעיקר במדינת אריתריאה ומהווים כרבע מאוכלוסייתה. בתגרה נכללות גם לעיתים קבוצות הקשורות אליהם אתנית ותרבותית, בהם בני עמיר והבילינים, הדוברים גם הם את שפת התיגרה.
רמת אנרגיה
רמת אנרגיה היא מושג פיזיקלי, המתאר את המצב האנרגטי שבו נמצאת מערכת תחת השפעה של פוטנציאל, כאשר היא במצב קוונטי קשור. על פי מכניקת הקוונטים, רמות אנרגיה הן בדידות, כלומר מערכת יכולה לקבל מספר סופי ובדיד של רמות אנרגיה, שערכן הוא מספר שלם מוכפל בקבוע פלאנק. הערכים המותרים של האנרגיה נקבעים על ידי הפרמטרים של המערכת (מסה, מטען חשמלי וכדומה) וסוג הפוטנציאל הקושר.
תיאור פורמלי
את המערכת הפיזיקלית יש לייצג באמצעות המילטוניאן, אשר מהווה ייצוג המכיל את כל משוואות התנועה של המערכת והפרמטרים שלה (מסה, מהירות, תנע). בהינתן מערכת פיזיקלית עם המילטוניאן פותרים את משוואת שרדינגר כדי למצוא את המצבים העצמיים של המערכת ואת ההתפתחות שלהם בזמן. מצב עצמי של משוואת שרדינגר מקיים כאשר E_n היא האנרגיה העצמית של המערכת. פתרונות המערכת מייצגים את רמות האנרגיה הבדידות המותרות במערכת. ההתפתחות של מצב עצמי בזמן נתונה על ידי:
רמות אנרגיה באטומים
על-פי מודל האטום העכשווי, בנוי האטום מגרעין, בו נמצאים הנייטרונים, חסרי מטען חשמלי, והפרוטונים, בעלי מטען חשמלי חיובי, ומסביבו נעים האלקטרונים בעלי מטען חשמלי שלילי ושקול למטען החיובי של הפרוטונים. האלקטרונים נעים באורביטלים מוגדרים הנמצאים ברמות אנרגיה מדורגות. כל רמת אנרגיה מכילה אורביטל אחד או יותר, על פי סדר מסוים בו ככל שהרמה גבוהה יותר כך היא כוללת יותר אורביטלים. כל אורביטל מאכלס עד 2 אלקטרונים. האלקטרונים מסודרים ברמות האנרגיה באופן קבוע, כך שמספר האלקטרונים המקסימלי בכל רמת אנרגיה אינו תלוי בסוג היסוד אליו הוא שייך.
על-פי התאוריה הנוכחית, מבנה אטום של גזים אצילים (הליום, ניאון וכו') הוא הדגם השלם של סידור האלקטרונים ברמות האנרגיה השונות, וזהי השאיפה האנרגטית של כל אטום, להגיע למצב דמוי זה.
מספר האלקטרונים בכל רמת אנרגיה בכל אטום של גז אציל במצב נייטרלי ניתן לתיאור בטבלה משמאל (K, L וכו' מסמלים את רמות האנרגיה השונות). מספר האלקטרונים המרבי בכל רמת אנרגיה הוא 2n2. [כאשר n מסמל את מספר הקליפה]
כתוצאה מדחייה חשמלית בין האורביטלים השונים בכל רמת אנרגיה, האנרגיה של האורביטלים השונים משתנה ונוצרות לכל רמת אנרגיה (מלבד שתי הראשונות) תת-רמות. כל תת-רמה כוללת קבוצת אורביטלים מאותו סוג, ולכן, מספר תת-הרמות בכל רמה שווה למספר סוגי האורביטלים השונים באותה רמה. כלומר, ככל שהרמה גבוהה יותר, כך היא מכילה יותר תת-רמות.
מועצת הפסיכולוגים
מועצת הפסיכולוגים היא גוף סטטוטורי במדינת ישראל שתפקידו הוא לייעץ לשר הבריאות בנושאים הנוגעים לעיסוק בפסיכולוגיה ועל יישום חוק הפסיכולוגים וקביעת מדיניות, כללי אתיקה ועוד בנושאי הפסיכולוגיה בישראל. המועצה פועלת מכוח פרק ו' לחוק הפסיכולוגים. שר הבריאות או מי מטעמו הוא יושב ראש המועצה.
מבנה המועצה
מועצת הפסיכולוגים מורכבת מ-27 חברים:
האצטדיון האולימפי (הלסינקי)
האצטדיון האולימפי (בפינית: Olympiastadion) הוא הגדול באצטדיוני פינלנד וממוקם בשכונת טואולו במרכז הלסינקי, בירתה.
היסטוריה
האצטדיון נבנה כאצטדיון אולימפי עבור אולימפיאדת הקיץ של 1940 שתוכננה להתקיים בטוקיו שביפן, הועברה להלסינקי ולבסוף בוטלה בשל מלחמת העולם השנייה. האצטדיון שימש כאצטדיון המרכזי של אולימפיאדת הלסינקי בשנת 1952.
הקמת האצטדיון החלה בשנת 1934 והעבודות הושלמו בשנת 1938. כבר בתחרות הראשונה לציון פתיחת האצטדיון האולימפי שנערכה ב-21 ביוני 1938 הייתה שערורייה גדולה, שבה אברהם טוקזייר היהודי, חצה ראשון את קו הסיום בריצת 100 מטר והכרוז אף הודיע עליו כמנצח מיד לאחר הריצה, אך עם פרסום התוצאות הרשמיות, התברר שהציבו אותו במקום הרביעי. למחרת פורסמה תמונה בעיתון הנפוץ בכל המדינות הנורדיות, שמוכיחה בבירור כי טוקזייר, היה הראשון שחצה את קו הסיום. הסיבה לדרוג הנמוך שלו במקום הרביעי הייתה ככל הנראה בגלל אנטישמיות. בתחרות נכחה משלחת רשמית מגרמניה הנאצית, והמארגנים, שרצו לרצות את אורחיהם, ובלחץ של אורהו קקונן (לימים נשיא פינלנד), שבאותה העת היה שר הפנים ויו"ר ההתאחדות האתלטיקה הפינית, הוציאו אותו מהפודיום ומטקס קבלת המדליות.
במהלך האולימפיאדה (1952) היו באצטדיון 70,000 מקומות. האצטדיון עבר שיפוץ נרחב בשנים 1990–1994 ושיפוץ נוסף בשנת 2005 לפני אליפות העולם באתלטיקה. בשל השיפוץ שנערך בו מספר המקומות עמד על כ-40,000 מושבים. בשנת 2016 נסגר האצטדיון לשיפוץ מקיף נוסף שבמסגרתו מספר המושבים ירד ל-36,000 מקומות וכן שופצה חזיתו תוך שימור המראה המקורי שלה והורחב קירוי היציעים כך שכעת הוא מחפה על כל היציעים.
בראש מגדל האצטדיון שגובהו 72 מטר, מצויה מרפסת תצפית.
האצטדיון אירח את גמר אליפות אירופה בכדורגל נשים 2009 והסופר קאפ האירופי 2022.
אליפויות אירופה באתלטיקה
הלסינקי אירחה באצטדיון זה שלוש אליפויות אירופה באתלטיקה:
PMBOK
PMBOK (ראשי תיבות של: Project Management Body of Knowledge, תרגום: גוף הידע לניהול פרויקטים) הוא מכלול של מינוחים והנחיות תקניות (גוף ידע) לניהול פרויקטים. גוף הידע דינמי, מתפתח עם הזמן ומוצג בספר "המדריך לגוף הידע לניהול פרויקטים" (המדריך ל-PMBOK או המדריך), ספר שהמהדורה השישית שלו יצאה לאור בשנת 2017. המהדורה השביעית יצאה בשנת 2021 ותורגמה לעברית על ידי הסניף הישראלי של PMI. המדריך הוא מסמך הנובע מעבודות המפוקחות על ידי מכון ניהול הפרויקטים (PMI), המציע הסמכות CAPM ו-PMP.
חלק ניכר מהמדריך ייחודי לניהול פרויקטים כגון שיטת נתיב קריטי והWBS. המדריך מתאים גם לניהול כללי בנוגע לתכנון, ארגון, איוש, ביצוע ובקרה על פעולות ארגון. תחומי ניהול אחרים החופפים למדריך PMBOK כוללים חיזוי פיננסי, התנהגות ארגונית, מדעי הניהול, תקצוב ושיטות תכנון אחרות.
קלף
קלף הוא עור בהמה על-פי-רוב כבש לעיתים עז או עגל, שמעובד בייחוד למטרת כתב. בניגוד לבורסקאות, לא נעשה בזמן העיבוד שימוש בטאנין המכהה את צבעו. בשפות אירופיות שונות מציין מונח זה גם את המסמכים הכתובים עליו. הקלף משמש גם בציור, כריכת ספרים, כלי הקשה כמו תופים וכחלק בכיסוי רהיטים. ביהדות משמש הקלף לצורך כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות.
הקלף הוא אמנם חומר מורכב לייצור ויקר, אך יתרונותיו בכך שהוא נשמר היטב, עמיד יותר ומאפשר קיפול. בעוד שנייר רגיל מצהיב כעבור מספר שנים הקלף נשאר נקי זמן רב יותר וניתן אף למצוא בארכיונים קלפים בני מאות רבות של שנים שצבעם נותר לבן לגמרי, והדיו לגמרי שחורה. בשל מחירו הגבוה, השתמשו לעיתים בקלפים ישנים לאחר שגרדו מהם את הכתוב. מגילות וספרי קלף אלה נקראים פלימפססט.
קלף עדין
קיים קלף עדין במיוחד (לטינית ואנגלית: vellum) שייצורו החל בסוף ימי הביניים ומקורו בעור חיות צעירות או כאלה שמתו בלידתן. בשל צבעו הלבן, רכותו ועדינותו, הוא משמש לקליגרפיה וציור מיניאטורות. בין השימושים בו: כתיבת ספרי התורה וחוקי הפרלמנט הבריטי. במוזיאון הלאומי לטבע של צרפת יש אוסף של 6998 קלפים מסוג זה בגודל זהה ועליהם תמונות בוטניקה, זואולוגיה, מינרלוגיה, פלאונטולוגיה ואנטומיה השוואתית. כדי להבדיל בין הקלף העדין לקלף הרגיל, במוזיאונים וספריות קוראים לזה האחרון : animal membrane.
קיימים היום חיקויי נייר עשויים מסיבי קליפת עץ (או כותנה). נייר ה"וֶולום" חלק, בעל מרקם משי ודק דיו כדי להיות שקוף או שקוף למחצה כדרוש בשרטוט טכני.
היסטוריה
השימוש בעור חיות לכתבי יד היה ידוע במצרים העתיקה ובמסופוטמיה. הרודוטוס כתב במאה ה-5 לפנה"ס בספרו "היסטוריות" שהאיונים כתבו על עורות מעובדים והשתמשו במילה זו כדי לציין ספר (ביוונית דֵיפְתֶרה - διφθερα). הוא מציין שגם עמים אחרים, שאינם יוונים, עשו זאת.
ייצור
מסירים מעור הבהמה את השומן, הגידים והשרירים כדי שיישאר העור בלבד. טובלים אותו באמבט סיד, חובטים בו ובעזרת סכין מסירים שאריות פרווה ובשר. לאחר-מכן מרדדים, מקרצפים ומלבינים את העור בעזרת אבן ספוג ואבקת גיר. ניתן אז להבחין בין הצד של הפרווה (צרפתית גם: צד הפרח) לצד הבשר. חותכים את הקלף לדפים. בהיותו יקר ערך, היו מתקנים עורות שניזוקו בעזרת חוט.
ניתן לכתוב על שני צדי הקלף. איכות החומר (עובי, גמישות, חלקות, מרקם, צבע... ) משתנה בהתאם לבהמה.
לפי חישובים, לכתבי-יד גדולים (גובה של יותר מ 400 מ"מ) בני 200 עד 250 דפים, היה צורך ב 100 עד 125 עורות כבש. ביבליה שלמה הצריכה 650 כבשים.
מוזיקה
הקלף משמש לכיסוי גוף כלי מיתר כמו רבאב, טאר, שמיסן, וקורה. אופן מתיחת הכיסוי קובע את עוצמת הצליל. בכלי הקשה כמו תוף מרים, טאבלה, דג'מבה ודרבוקה הקלף משמש כיריעה.
בדיקות ד.נ.א
מחקר מ 2006 גילה שמספר כתבי-יד יווניים הכילו חומר גנטי של עיזים. במאמר מ 2009 נבדקה האפשרות לעקוב אחר מקורות כתבי היד מימי הביניים באמצעות בדיקת PCR שתשכפל את החומר הגנטי. ייתכן שטכניקות אלה יאפשרו לקבוע אם כתבים שונים נכתבו על קלפים השייכים לחיות הקשורות גנטית (אולי מאותו עדר).
Super Mario 3D World
Super Mario 3D World הוא משחק מסדרת משחקי סופר מריו שנוצר על ידי נינטנדו ויצא ב-21 בנובמבר 2013. המשחק הוא המשחק המרכזי והיחיד של סופר מריו בתלת מימד לקונסולת ה-Wii U.
אופן המשחק
השלבים דומים לאלה של Super Mario 3D Land, המשלבים את המשחק החופשי של משחקי התלת מימד של סופר מריו עם אלמנטים ממשחקי הדו-מימד של סופר מריו, כמו טיימר ודגל בסוף השלב. עד ארבעה שחקנים בו זמנית יכולים לשלוט בדמויות מריו, לואיג'י, הנסיכה פיץ', טואוד ורוזלינה. בדומה להופעותיהם ב-Super Mario Bros. 2, לכל אחת מהדמויות יכולות ייחודיות לה: למריו מהירות ריצה מאוזנת וגובה קפיצה ממוצע; לואיג'י קופץ גבוה יותר ונופל לאט יותר; פיץ' יכולה לקפוץ ולרחף לרגע באוויר; טואוד רץ מהר; ורוזלינה יכולה להשתמש במתקפת הסיבוב כפי שניתן לראות במשחקי סופר מריו גלקסי. השחקן יכול לבחור כל אחת מחמש הדמויות לשימוש לפני תחילת שלב, ועד ארבעה שחקנים עשויים לשחק באותו השלב בו זמנית, ובניגוד לשאר המשחקים לפני כן, לכל ארבעת השחקנים מד כמות חיים משותף. שחקנים מסוגלים גם להרים, לשאת ולזרוק אחד את השני.
ניתן לגשת לשלבים באמצעות מפת עולם, בה שחקנים יכולים למצוא אזורים נסתרים כדי להרוויח פריטים או מטבעות נוספים. כל שלב מכיל שלושה כוכבים ירוקים הניתנים לאיסוף, הנדרשים לגישה לשלבים מסוימים, וכל שלב מכיל חותמת נסתרת אשר משמשת בפוסטים בכתב יד לקהילה של Miiverse. שחקנים יכולים גם לצפות בהודעות שהשאירו שחקנים אחרים, הן במפה העולמית והן לאחר סיום שלב, ויכולים להוריד 'Mii Ghosts', שהן רשומות של שחקנים אחרים שמשלימים שלבים. ניתן לרוץ נגד Mii Ghosts ולקבל מהן פרסי מתנה כגון מטבעות או חיים נוספים. ניתן להרוויח כוכבים ירוקים נוספים בשלבי קפטן טואוד, בית המסתורין ושלבי האתגר. לצד כוחות שחזרו מהמשחקים הקודמים, כמו פרח האש, סופר עלה, פטריית ענק, תיבת מדחף ופרח בומרנג, מוצגים כמה כוחות חדשים: הסופר בל מעניק לשחקנים חליפת חתול, ומאפשר להם לרוץ מהר יותר, לבצע התקפות ייחודיות ולטפס במעלה קירות כדי להגיע לאזורים חדשים. וריאציה של ה-Super Bell, ה- Lucky Bell, מאפשר לשחקן להפוך את דמותו באופן זמני למנקי נקו שמעניק מטבעות בתנאים מסוימים. דובדבנים כפולים משבטים את השחקן, מה שמאפשר התקפות יעילות יותר וסיכוי גבוה יותר לשרוד; ככל ששחקן משתמש ביותר דובדבנים כפולים, מופיעים יותר שיבוטים. שחקנים יכולים ללבוש קופסאות תותחים אשר יורות לעבר אויבים, גושי אור שיכולים להביס רוחות, ומסכות של גומבה שמאפשרות להם להשתלב עם גומבות ולהסתוות איתם. שחקנים מסוגלים להרים חפצים שונים, שניתן להשתמש בהם כדי להביס אויבים או לפתור חידות (כגון פצצות, כדורי בסיס וצמחי פיראנה), והם יכולים לרכוב על נעל החלקה או על דינוזאור מימי בשם פלסי.
הגיימפאד מאפשר לשחקנים לשפשף את מסך המגע, לנשוף למיקרופון כדי לחשוף פריטים מוסתרים, לעכב אויבים ולהפעיל מנגנונים.
עלילה
מריו, לואיג'י, פיץ' וטואוד הכחול צופים במופע זיקוקים ובמהלך הליכתם מוצאים צינור זכוכית עקום. לאחר שמריו ולואיג'י תיקנו את הצינור, פיית ספריקסי ירוקה יוצאת מהצינור ואומרת להם כי באוזר חטף עוד פיות כמוה בתוך צנצנות. לפתע באוזר מגיע ולוכד אותה לפני שהוא בורח דרך הצינור, בזמן שהגיבורים נכנסים אליו ורודפים אחריו. הם מוצאים עצמם בממלכת ספריקסי ויוצאים לדרך למצוא את הפיות. לאחר שהגיבורים מצילים את הפיה האחרונה, באוזר לוכד מחדש את כל השבעה ופונה למבצר פארק השעשועים שלו. לאחר מכן, הוא משתמש בכוח החתול של סופר מריו (שנקרא גם Super Bell, סופר פעמון בעברית) כדי להפוך לחתול בשם מיאוזר. הקבוצה ממשיכה לטפס על המגדל הגבוה ביותר ולהביס את מיאוזר. לאחר שמיאוזר מובס, הגיבורים משחררים את כל פיות הספריקסי. הם נפרדים מהפיות ונוסעים הביתה דרך הצינור בחזרה לממלכת הפטריות.
פיתוח
רעיונות לתלבושות החתוליות של המשחק הגיעו מוקדם בפיתוח, כדי ליישם מכניקות התקפה חדשות, להציג את היכולת לטפס על קירות ולעזור לשחקנים מתחילים לעבור מכשולים. ההשראה לדובדבן הכפול הגיעה באיחור בפיתוח כאשר מעצב שלבים הכניס בטעות עותק נוסף של דגם הדמות של מריו לרמה. הצוות ראה כי המשחק לא התרסק עם שתי דמויות זהות, והיו משועשעים כי ניתן לשלוט בשניהם בו זמנית.
על פי הייאשידה, פיץ' במקור לא הייתה אמורה להיות דמות ניתנת למשחק עד שיושיאקי קויזומי הציע להוסיף אותה. קואיזומי נימק, "אני חושב שהיא מוסיפה הרבה לתחושת התחרות כשאתה נכנס למולטיפלייר. אתה יכול לגרום לאנשים שונים לבחור דמויות שונות על סמך האישיות שלהם או מי שהם אוהבים." באופן דומה, רוזלינה נוספה מאוחר יותר כדמות ניתנת למשחק. קנטה מוטוקורה אמר: "חשבתי מה יהיה נעים אחרי הסוף ורציתי להכניס דמות נשית נוספת בנוסף לנסיכה פיץ'. לרוזלינה יש מעריצים מ"סופר מריו גלקסי", והיא הופיעה במשחק המריו קארט האחרון, אז אני חושב שהיא מפורסמת למדי."
פסקול המשחק הורכב על ידי מהיטו יוקוטה, טורו מינגישי, קוג'י קונדו ויאסאאקי איוואטה. הפסקול שוחרר לראשונה לחברי מועדון נינטנדו ביפן, אוסטרליה ואירופה, ובו 77 רצועות על פני שני תקליטורים.
הוצאה לאור
באירוע ה-Nintendo Direct בינואר 2013, נינטנדו גילתה שמשחק תלת מימד חדש של סופר מריו נמצא בהפקה על ידי צוות ההפקה של "סופר מריו גלקסי". המשחק שוחרר ביפן ב-21 בנובמבר 2013, בצפון אמריקה ב-22 בנובמבר 2013, באירופה ב-29 בנובמבר 2013, ובאוסטרליה ב-30 בנובמבר 2013.
Super Mario 3D World + Bowser's Fury
מסע הפרסום החדש של "Bowser's Fury" עוקב אחר מריו כשהוא מטייל במקום שנקרא אגם לאפקט ומתחבר עם באוזר ג'וניור במטרה לעצור את באוזר. בניגוד לקמפיין הראשי, הסיפור מתרחש באזור גדול של נדידה חופשית הדומה למשחקי סופר מריו הפתוחים. מריו חייב לחקור את האיים על מנת למצוא ברקי חתול. באוזר ג'וניור, אשר יכול להיות נשלט על ידי שחקן שני, יכול לסייע למריו באמצעות מכחול כדי לתקוף אויבים ולחשוף סודות. מדי פעם באוזר הזועם מתעורר ומתחיל לתקוף, והופך את האי במקומות מסוימים. על ידי איסוף ברקי החתול, מריו מקבל גישה לפעמון הג'יגה, גרסה גדולה של הסופר פעמון, שהופכת את מריו לג'יגה חתול כדי שיוכל להביס את באוזר הזועם.
משחקי המשך וספין-אופס
Captain Toad: Treasure Tracker, משחק ספין-אוף המבוסס על שלבי קפטן טואוד, שוחרר ל- Wii U ב-13 בנובמבר 2014 ביפן, ב-5 בדצמבר 2014 בצפון אמריקה ובינואר 2015 באירופה ובאוסטרליה. הוא שוחרר מחדש ברחבי העולם עבור ה-Nintendo Switch וה-Nintendo 3DS ב-13 ביולי 2018.
בסוף 2014 שוחרר תוכן להורדה עבור "מריו קארט 8", והוסיף את פיץ' החתולה לדמויות המשחק (התוכן זמין גם בגרסת הדלוקס של המשחק). אלמנטים נוספים מהמשחק מופיעים ב-"Super Mario Maker 2".
פרנץ ראקוצי
פֶרֶנץ ראקוצי השני (בהונגרית: Második Rákóczi Ferenc; 27 במרץ 1676 – 8 באפריל 1735) היה אציל הונגרי (נסיך טרנסילבניה), שהוביל בין השנים 1703 ל-1711 מרד נגד שלטון בית הבסבורג לשם השגת עצמאות ממלכת הונגריה, חופש דת לפרוטסטנטים ורפורמות חברתיות וכלכליות, ועמד בראש מדינה הונגרית עצמאית קצרת-ימים. חיילי צבא המורדים שהשתתפו במלחמת עצמאות זו של פרנץ ראקוצי נקראו קורוץ או קורוצים ומתנגדיהם שצידדו בבית הבסבורג נקראו לבאנץ או לבאנצים. ראקוצי עצמו לא השתמש במילה זו של קורוץ, אלא השתמש במונחים כמו "מורדים" ו"חסרי שביעות רצון". ראקוצי נחשב לגיבור לאומי בארצו, על שמו קרויים רחובות בכל עיר הונגרית כמעט, ודיוקנו מופיע על שטר 500 פורינט.
עד המרד
פרנץ ראקוצי נולד בבורשה (כיום בסלובקיה; בהונגרית: בורשי), בן לאחת ממשפחות האצילים החזקות והעשירות בהונגריה. אביו, פרנץ ראקוצי הראשון, היה נסיך טרנסילבניה. אמו, אילונה זריני (Zrínyi Ilona), הייתה בתו של הבאן של קרואטיה ובת-אחיו של מיקלוש זריני. אביו נפטר כשהיה בן ארבעה חודשים, אחיו הבכור ג'רג' נפטר כילד, ופרנץ נותר היורש היחיד. הוא גדל בטירת מונקאץ', תחילה תחת חסותו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולאחר מכן תחת חסותו של בעלה השני של אמו, אימרה טקיי (Thököly Imre).
ב-1678 הנהיג האציל טקיי התקוממות נגד שלטון בית הבסבורג, כשהוא נתמך על ידי מלך צרפת לואי ה-14 ועל ידי הסולטאן העות'מאני מהמט הרביעי. ב-1680 הסכים הקיסר ליאופולד הראשון להחזיר להונגרים את החירות הדתית והמדינית, אך לא היה בכך די לטקיי, והוא חבר אל הסולטאן, שהכריז על טקיי כ"מלך הונגריה העליונה" (רוב השטח שכיום הוא סלובקיה). בהשראת מרידתו של טקיי ערך הסולטאן מסע אל וינה, אך הובס ב-1683 על ידי צבאם המאוחד של האוסטרים והפולנים בקרב וינה. תבוסת הסולטאן הביאה להתמוטטות כללית, הן של שלטון העות'מאנים בהונגריה והן של מלכותו של טקיי.
ב-1688, לאחר שנכבשה טירת מונקאץ', עברו ראקוצי ואחותו לארמונו של רודולף הראשון בווינה. ב-1694 נשא ראקוצי את בתו בת ה-15 של נסיך הסן-ונפריד (וצאצאית של אליזבת מתורינגיה), היה לרוזן מחוז שארוש (Sáros, כיום בסלובקיה) והתיישב בטירת ראקוצי שבמקום. ב-1691 נכבשה טרנסילבניה מידי טקיי ובשל הסכם קרלוביץ נאלצו הוא ואשתו, אמו של ראקוצי, לבלות את שארית ימיהם בקונסטנטינופול. ראקוצי, מנגד, יצא לווינה על מנת לטהר את שמו וסירב להצעות לעמוד בראש מרידה בחבל טוקאי. הוא אף קיבל מידי הקיסר חברות במסדר גיזת הזהב. אולם באפריל 1700 תפס מרגל אוסטרי מכתב שנשלח לראקוצי מצרפת ובו הבטחה לסיוע אם יפעל בכוח כנגד אוסטריה לשם השגת עצמאות הונגרית. ב-18 באפריל נשלח ראקוצי לכלא בווינר נוישטאדט עם גזר דין מוות על ראשו. בסיוע מנהל הכלא הצליח ראקוצי להימלט לפולין.
מרידת ראקוצי (מלחמת העצמאות של ראקוצי)
בפולין נפגש ראקוצי עם הרוזן מיקלוש ברצ'ני (Bercsényi Miklós), אציל עשיר ומשכיל שנחלתו באוז'הורוד גבלה בנחלתו של ראקוצי, והשניים באו במגעים עם נציגי צרפת על מנת לתכנן מלחמת עצמאות (המכונה בהונגריה מלחמת העצמאות ראקוצי ובהונגרית: Rákóczi-szabadságharc). באותה עת היה הצבא האוסטרי עסוק במלחמת הירושה הספרדית ודילל את כוחותיו בהונגריה.
ב-15 ביוני 1703 נכנס ראקוצי לשטחי הונגריה בראשות צבא בן 3,000 חיילים הונגרים ("מיליציה של איכרים", Hajduk בהונגרית) ו-600 שכירי חרב פולנים במימון צרפתי, והחל במרידה מזוינת נגד בית הבסבורג. בתחילה כבש שטחים בהונגריה העליונה בין נהרות הטיסה והדנובה וכן בשטחי טרנסילבניה. ראקוצי נשא את דגל הלאומיות ההונגרית, הסובלנות הדתית, וכן נתן דעתו לבעיית הצמיתים, ופטר את אלה ששירתו בצבאו מן החובה לשרת את אדונם הפיאודלי. על אף שהוא עצמו היה קתולי, דיבר ראקוצי אף בשם ההונגרים הפרוטסטנטים, אשר דוכאו תחת שלטון הבסבורג.
בספטמבר 1705 התכנסה על יד סצ'ן (מחוז נוגראד) דיאטה הונגרית (אספה פרלמנטרית של למעלה מ-1,000 נציגים של האצולה הזוטרה מ-25 מחוזות, ובנוסף 38 אצילים בכירים וששה בישופים) להכתיר את ראקוצי כ"נסיך שליט" ("vezérlő fejedelem" ) של הונגריה. ראקוצי הקים ישות פוליטית הונגרית שנקראה "האדמות הקונדרטיביות של ממלכת הונגריה". היא הנהיגה מערכת מיסוי ומטבע משלה בשטחים שכבש. לצידו של ראקוצי נבחר סנאט של הונגריה, בן 24 חברים. ראקוצי והסנאט הוסמכו לנהל את יחסי החוץ, לרבות את ניהול המו"ם לשלום. במקביל, בתיווך בריטניה והולנד החלו שיחות שלום בין מדינתו ההונגרית לבין אוסטריה, כאשר אבן הנגף העיקרית הייתה טרנסילבניה, עליה איש מן הצדדים לא הסכים לוותר. המדינה ההונגרית החזיקה מעמד, תוך מאבק מתמיד, כשמונה שנים, אך המצב הבינלאומי לא נטה חסד למרידה. הצרפתים, יריביו הטבעיים של בית הבסבורג, הכזיבו, ולא סיפקו את העזרה שהבטיחו בראשית המרידה. הברית עם הצאר הרוסי פיוטר הגדול, שנרקמה בעת המלחמה הצפונית הגדולה ובה הוצע לראקוצי כתר מלך פולין, הייתה כפי הנראה בעלת אופי הצהרתי בלבד. לפי המלצת ראקוצי ובתמיכת ברצ'ני, הדיאטה ההונגרית התכנסה שוב, ב-13 ביוני 1707 הפעם באונוד במחוז בורשוד, והכריזה על הדחת בית הבסבורג מכס המלכות של הונגריה. החלטה זו וגם הנפקת מטבעות נחושת כדי למנוע אינפלציה לא עזרו. בעוד ראקוצי עוסק בשתדלנות בפולין, נכנע אחד ממפקדי צבאו לצבא הבסבורג, וחתם במאי 1711 על "הסכם סאטמר", בו הבטיח הקיסר קרל השישי לכבד את חוקי הונגריה, ולהבטיח את חופש הדת. צוין כי אנשי ראקוצי שיישבעו אמונים לקיסר יוכלו לשמור את נחלותיהם. המסמך אמנם הבטיח את שלומו האישי של ראקוצי, אך הוא נזהר והעדיף להישאר בגלות.
גלות
עד נובמבר 1712 שהה ראקוצי בגדנסק, אז המשיך לאנגליה וממנה לדייפ שבצרפת, אליה הגיע בראשית 1713. ראקוצי שהה בחצרו של לואי ה-14 עד מותו של המלך, לאחר מכן נענה להזמנתו של הסולטאן העות'מאני ונחת בגליפולי ב-10 באוקטובר 1717. במסגרת שלום פוז'ארוואץ סירבו העות'מאנים לדרישה אוסטרית להסגיר לידיהם את ראקוצי וכ-40 מאנשיו. ראקוצי הקים בעיר טקירדא (Tekirdağ, הנקראת גם Rodosto) שלחופו הצפון-מערבי של ים השיש מושבה של הונגרים גולים, בהם מזכירו קלמן מיקש ואנשי רוח ואצילים רבים אחרים, וחי במקום כ-18 שנה.
במותו ציווה שגופו ייקבר בקונסטנטינופול לצד אמו, בעוד לבו ייקבר בצרפת, איבריו הפנימיים נקברו בכנסייה היוונית אורתודוקסית בטקירדא. ב-1906 הועברו עצמותיו לקתדרלה בקושיצה.
הנצחה
הלאומיות ההונגרית רואה בראקוצי את אחד מגיבורי האומה הגדולים. על שמו קרויים רחובות וכיכרות בכל ערי הונגריה כמעט ושלל מבני ציבור, ספריות ובתי ספר. בבודפשט קרויה על שמו שדרה מרכזית בעיר, בה ממוקמת בין השאר תחנת הרכבת קלטי פאייאודבר, הרחוב נקרא על שמו ב-28 באוקטובר 1906, במסגרת הבאת עצמותיו לקבורה בהונגריה, כאשר מסע ההלוויה עבר בשדרה וארונו הוסע ברכבת מיוחדת. ב-1937 הוצב פסלו בכיכר שלפני בניין הפרלמנט ההונגרי בעיר. פסלו ניצב גם בכיכר הגיבורים וגשר ראקוצי על הדנובה נקרא על שמו. כן נקראים על שמו שני כפרים בשטח שהיה נחלת משפחתו לשעבר.
מארש ראקוצי הוא לחן (מארש) פטריוטי שמחברו אינו ידוע, שעובד לתזמורת על ידי הקטור ברליוז ושולב על ידי פרנץ ליסט ביצירתו רפסודיות הונגריות.
דב ג'רסי
דב בוריס ג'רסי (באנגלית: Dov Boris Djerassi; נולד ב-3 בפברואר 1952) הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, פעמים אלוף ארצות הברית (1975 ו-1978), סגן אלוף ארצות הברית (1979), אלוף המכללות (1975), 3 פעמים ברציפות אלוף המכביה (התשיעית 1973, העשירית 1977 והאחת-עשרה 1981) ושיאן המכביה ביידוי פטיש.
ביוגרפיה
ג'רסי נולד וגדל בחיפה. בתחילת שנות ה-70 הוא היגר לארצות הברית, ללמוד באוניברסיטת ניו יורק. לאחר שהאוניברסיטה שבה למד ביטלה את תוכנית הספורטאים, הוא עבר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטה הצפון מזרחית.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו בשנת 1973 זכה ג'רסי במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא מכביה חדש של 60.84 מטר, לפני מאיר יעקובי מישראל (50.70 מטר) וג'ו גולד מארצות הברית (48.70 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1975 זכה ג'רסי במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 67.92 מטר.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכו בשנת 1977 זכה ג'רסי במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות ביידוי פטיש בשיא מכביה חדש של 66.56 מטר, לפני ג'ו גולד מארצות הברית (48.20 מטר) ועמיהוד רבינוביץ' מישראל (45.62 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1978 זכה ג'רסי במדליית זהב בפעם השנייה בקריירה שלו בתוצאה של 68.35 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות ארצות הברית הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 68.73 מטר, אחרי סקוט נילסון מקנדה שקבע שיא אליפות חדש של 72.06 מטר.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מוסקבה (1980) הוא סיים שלישי ביידו פטיש בתוצאה של 70.31 מטר וניכלל במשלחת האמריקאית, אך בשל החרם האמריקאי על המשחקים האולימפיים, נמנע ממנו להשתתף בהם.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה האחת-עשרה שנערכו בשנת 1981 זכה ג'רסי במדליית זהב בפעם השלישית ברציפות ביידוי פטיש בשיא מכביה חדש של 67.14 מטר מטר, לפני טרי מלינג'ר (55.60 מטר) ומרק זיידמן (49.48 מטר), שניהם מארצות הברית.
חייו האישיים
לאחר שפרש מספורט תחרותי החל ג'רסי לאמן אתלטיקה ופיתוח גוף. משנת 1995 הוא כירופרקט.
Mycoplasma genitalium
Mycoplasma genitalium (בתעתיק לעברית: מיקופלזמה גניטליום) הוא חיידק קטן שחי על תאי האפיתל הריסי של דרכי השתן והמין בבני האדם. חיידק זה התגלה לראשונה ב-1981. מיקופלזמה ממין זה עלולה לגרום לדלקת בדרכי השתן אצל נשים וגברים, אם כי לרוב להימצאות החיידק אין כל תסמונת קלינית. ישנם חילוקי דעות בקרב הקהילה הרפואית אם חיידקים אלו שייכים למחוללים שעוברים בהדבקה מינית, שכן חיידקים אלה הם חלק מ"אוכלוסיית החיידקים הטבעית" של נשים רבות.
חיידקי המיקופלזמה הם היצורים החיים הקטנים ביותר הקיימים ובשל כך קשה לאבחנם. הם חסרי דופן תא ובשל כך אנטיביוטיקות נפוצות כגון פניצילין אינן משפיעות עליהם.
הם נפוצים למדי, ואם הם גורמים לדלקות ניתן לטפל בהם באמצעות אנטיביוטיקות כגון אזיתרומייצין.
בשנת 1995 מופה הגנום של המיקופלזה בשלמותו.
מאפיינים
לרוב, חיידק המיקופלזמה לא גורם לתסמינים. במידה ומתפתחים תסמינים (למשל בתקופות של היחלשות המערכת החיסונית, או אם החיידק מתרבה יתר על המידה), הם כוללים דלקת בדרכי השתן בנשים וגברים. בנשים, עלולה להתפתח דלקת צוואר הרחם ומחלה דלקתית של האגן. בשונה ממיקופלזמות אחרות, החיידק לא מתבטא בוגינוזיס חיידקי.
טיפול
במידה ומתפתחים תסמינים הטיפול המומלץ הוא באזיתרומייצין כטיפול ראשוני ובדוקסיציקלין כטיפול שניוני.
מחקרים הראו שלטיפול בן 5 ימים באזיתרומייצין יש אחוזי ריפוי גבוהים יותר ממנה חד פעמית (יותר מ-95% לעומת 80%). בנוסף, מנה חד פעמית עלולה להוביל לפיתוח עמידות של החיידק לאנטיביוטיקה. בהתחשב בממצאים הללו, רופאים עוברים לטיפול בן 5 ימים באזיתרומייצין. דוקסיציקלין עדיין בשימוש אבל מוקסיפלוקסצין מסתמן כטיפול עדיף, במידה והטיפול באזיתרומייצין לא צלח. דוקסיציקלין היא יחסית לא אפקטיבית עם שיעורי ריפוי של 48% לנשים ו38% לגברים.
דגל קרואטיה
היסטוריה
הדגל משלב את הצבעים של דגלי ממלכת קרואטיה (אדום ולבן), ממלכת סלאבוניה (כחול לבן) וחלק מממלכת דלמטיה (כחול וצהוב). שלוש הממלכות הן המדינות המכוננות ההיסטוריות של הממלכה הקרואטית.
הטריקולור המורכב מהצבעים אדום, לבן וכחול היה חלק מדגלה של קרואטיה מאז 1848, וצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית בדגל מקושרות ללאומיות הרומנטית. בעוד שהבאנבוניה של קרואטיה הייתה קיימת בתוך ממלכת יוגוסלביה היה לה דגל דומה, אך ללא הכתר המודרני מעל המגן המשובץ. במהלך התקופה בה הייתה המדינה העצמאית של קרואטיה, הדגל היה דומה לדגל קרואטיה היום, אך ללא הכתר מעל המגן המשובץ והאות "U" הופיעה בפינה השמאלית העליונה של הדגל. כמו כן, המשבצת הראשונה בסמל המגן המשובץ של דגל קרואטיה הייתה לבנה. בעוד שקרואטיה הייתה חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הטריקולור שלה היה זהה, אבל הוא הכיל כוכב אדום עם קו מיתאר צהוב במקום סמל המגן המשובץ. הכוכב הוחלף על ידי המגן במאי 1990, זמן קצר לאחר הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות. הדגל הנוכחי וסמל המגן המשובץ אומצו רשמית ב-21 בדצמבר 1990, כעשרה חודשים לפני הכרזת העצמאות מיוגוסלביה ויום לפני חוקת קרואטיה ב-22 בדצמבר 1990.
עיצורים חוככים
עיצורים חוככים הם עיצורים המופקים תוך זרימת האוויר בערוץ צר הנוצר באמצעות מיקום אמצעי ההגייה בסמיכות גדולה. זרם אוויר זה יוצר צליל של "חיכוך". משפחת העיצורים החוככים מחולקת לעיצורים שורקים ועיצורים בלתי שורקים. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, העיצור הימני הוא קולי והשמאלי אטום.
דגל קרואטיה
הסמל
הסמל במרכז הדגל, סמלה הרשמי של קרואטיה, מורכב ממגן משובץ באדום ולבן, שמעליו מוצב כתר חמשת המחוזות העתיקים של קרואטיה: קרואטיה, דוברובניק, דלמטיה, איסטריה, וסלאבוניה.
עיצורים חוככים
עיצורים חוככים
חוככים שורקים הם עיצורים חוככים המופקים באזור המכתש ובתר המכתש כך שזרם האוויר העובר מעל מרכז קדמת הלשון מתועל באמצעותה אל השיניים העליונות.
דגל קרואטיה
צבעים
הצבעים הבאים מופיעים על גבי דגל קרואטיה:
עיצורים חוככים
עיצורים חוככים
חוככים בלתי-שורקים הם עיצורים חוככים שאינם מופקים באזור המכתש ובתר-המכתש ושלא משתייכים לחוככים השורקים. הבלתי-שורקים נחלקים לחוככים מרכזיים, שבמהלך הפקתם זרם האוויר עובר מעל מרכז הלשון בבסיסי החיתוך ענבל, לוע ואפיגלוטיס — ישנה זהות בין העיצורים החוככים מרכזיים קוליים לבין המקורבים המרכזיים — ולחוככים צדיים, שבמהלך הפקתם זרם האוויר עובר מצד אחד או משני צדי הלשון.
פיאט טורבינה
פיאט טורבינה (באיטלקית: Fiat Turbina) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט אשר הורכב בה מנוע טורבינה מונע על ידי טורבינת גז, אשר הוצגה על ידי קונצרן המכוניות האיטלקי פיאט בשנת 1954.
יוצר אב טיפוס בודד.
מוסיקה (אלבום)
מוזיקה הוא אלבום האולפן השישי של המוזיקאי הישראלי צביקה פיק. את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים CBS ישראל בדצמבר 1978.
רקע והפקה
האלבום יצא על רקע שינוי בתנאים שהציבה עבורו חברת התקליטים CBS ישראל בהפקת האלבום. על השינויים אמר פיק כי הציבו עבורו תנאים טובים יותר: "הטכנאים הם אותם טכנאים, והנגנים - אותם הנגנים. השינוי הוא בתנאים. כל העסק הזה הוא פונקציה של תנאים טובים יותר, וגם זהו שיקול חשוב".
לטענתו של פיק, הוא הקפיד על שמירת השירים באלבום פשוטים, באומרו כי "החוכמה היא לעשות שיר פשוט", דווקא כשהמאזינים מחפשים תחכום בשיריו. הטקסטים באלבום כוללים שירי משוררים כנתן יונתן ("שוב נתחיל מחדש", "נאסף תשרי"), אלכסנדר פן ("לא אני") ושאול טשרניחובסקי ("שושנת פלאים"), ושירים שכתבה אשתו בתקופה זו, הפזמונאית מירית שם אור, אותם פיק הלחין ועיבד לסגנון פופ. לדבריו, בהלחנת שירי המשוררים באלבום, פיק ניסה "להעביר את השיר כפי שהוא מדבר" אליו.
הצלחה והשפעה
האלבום זכה להצלחה מסחרית בימים הראשונים לצאתו. לפי דיווחם של חברת CBS ישראל, האלבום נמכר בכ-20 אלף עותקים בשבועיים הראשונים לצאתו, ובכך קבע שיא כאלבום המהיר ביותר שהגיע להישג זה. כמו כן, הצליח האלבום למכור כ-44,000 עותקים בשנה וזכה בתואר הפלטינה. סך הכל, מכר האלבום למעלה מ-100 אלף עותקים תוך פחות משנה.
בשנת צאתו של האלבום, זכה פיק בתואר "זמר השנה" במצעד העברי של תחנת הרדיו רשת ג'. מרבית השירים מתוך האלבום הפכו ללהיטים ונכנסו למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים, כשהבולטים בהם הם "נאסף תשרי" שזכה בתואר "שיר השנה" של רשת ג' ו"מרי לו" שדורג במקום השני במצעד הפזמונים השנתי של התחנה.
האלבום נחשב לאלבומו המצליח ביותר של פיק ולזה שהפך אותו לאחד הכוכבים הגדולים ביותר בפופ הישראלי, וסומן על ידי גופים שונים כאחד האלבומים המשפיעים ביותר על מוזיקת הפופ בישראל.
פרימוריה
חבל מנהלי פרימוריה (ברוסית: Примо́рье, באופן רשמי: Приморский край; בתעתיק מדויק: פרימורסקי קראי) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית.
החבל גובל בסין ממערב, בקוריאה הצפונית מדרום-מערב ובחבל המנהלי חברובסק מצפון.
היסטוריה
ההתיישבות הרוסית באזור החלה במאה ה-17. בהתאם להסכם רוסיה - סין משנת 1689 הועבר השטח לשליטת סין, אולם בהמשך, עם החלשות סין חזרו הרוסים להתיישב באזור. בשנת 1858 נחתם חוזה אייגון, שלפיו כל השטחים צפונית לנהרות אמור ואוסורי הועברו לרוסיה. הדבר נתן אות לתחילת התיישבות רוסית מסיבית באזור.
כלכלה
בשטח החבל המנהלי התגלו מרבצי מתכות שונות כגון טונגסטן, זהב, כסף, בדיל ונחושת. כ-80% משטח המחוז מכוסה ביערות.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל המנהלי מחולק ל-22 אזורים מוניציפליים ו-12 אזורים עירוניים.
דמוגרפיה
כ-80% מאוכלוסיית החבל מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - ולדיווסטוק מתגוררים כ-580 אלף תושבים. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 אוכלוסיית המחוז הייתה כ-2.3 מיליון תושבים. נכון לשנת 2021 היא מונה 1.8 מיליון תושבים בלבד.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין של שנת 2010 הרוסים מהווים כ-86% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים כ-2.5%, הקוריאנים כ-0.9%.