cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי מקסיקו–פרו
היסטוריה
בשנת 1960 היה הנשיא אדולפו לופס מטאוס הבכיר הראשון במקסיקו שביקר בפרו, ואחריו הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס בשנת 1974. רק בשנות התשעים הגיעו נשיאי פרו אלאן גארסיה ואלברטו פוג'ימורי לביקורים רשמיים במקסיקו. מאז, היה זרם מתמשך של ביקורים רשמיים של שתי המדינות במדינות זו בזו בהתאמה.
בשנת 2012 שתי המדינות הפכו למייסדות הברית הפסיפית (יחד עם קולומביה וצ'ילה). ביולי 2016 נכח נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו בהשבעה של הנשיא פדרו פבלו קוצ'ינסקי. בדצמבר 2018 נכח נשיא פרו מרטין ויסקרה בהשבעה של הנשיא אנדרס מנואל לופס אוברדור.
ביקורים רמי דרג
ביקורים רשמיים ממקסיקו בפרו
ביקורים רשמיים מפרו למקסיקו
הסכמים דו-צדדיים
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו צדדיים כגון הסכם להחלפת דואר דיפלומטי; הסכם לשיתוף פעולה תרבותי וחינוכי; הסכם לשיתוף פעולה בתיירות; הסכם על הובלה אווירית; הסכם שיתוף פעולה במאבק בסחר בסמים ותלות בסמים; הסכם לשיתוף פעולה טכני ומדעי; אמנת ההסגרה; הסכם לסיוע משפטי בעניינים פליליים; הסכם לשיתוף פעולה בהליכי פסקי הדין הפליליים; הסכם להגנה, שימור, התאוששות והחזרת טובין ארכאולוגיים, אמנותיים, היסטוריים ותרבותיים; הסכם לשילוב מסחרי; הסכם למניעת מיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית ביחס למיסים על הכנסה והסכם של התאגדות אסטרטגית.
תחבורה
קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם חברות התעופה הבאות: אארומקסיקו, Interjet ו-LATAM פרו.
יחסי סחר
ב-1 בפברואר 2012 נכנס לתוקף הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות. בשנת 2018, הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם ב-1.9 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו לפרו כולל: טלוויזיות בעלות מסך שטוח; טרקטורים לטריילרים; שמפו; סורגים גלי; מינרלים מכסף; אלקטרוניקה ומכוניות. הייצוא העיקרי של פרו למקסיקו כולל: גז טבעי; מינרלים מנחושת; עגבניות; קלמרי; קופסאות, ארגזים וכלובים; מינרלים עופרת; ממתקי צ'ילי או פלפלים; שולחנות, קרשים וקורות. פרו היא שותפת הסחר ה-26 בגודלה של מקסיקו ומקסיקו היא המשקיעה הזרה השנייה בגודלה בפרו (אחרי ברזיל) עם יותר מ-14 מיליארד דולר שהושקעו במדינה. כמה חברות רב לאומיות מקסיקניות כגון אמריקה מוביל, גרופו בימבו, גרופו מקסיקו, גרופו סלינס, Mexiquem ו-Sigma Alimentos (בין היתר) פועלות בפרו. החברה הרב לאומית הפרואנית Kola Real פועלת במקסיקו. חברות פרואניות השקיעו מעל 31.1 מיליון דולר במקסיקו.
דבי מוקרסל-פאוול
דבי ג'סיקה מוקרסל-פאוול (באנגלית: Debbie Jessika Mucarsel-Powell; נולדה ב-18 בינואר 1971) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-26 של מדינת פלורידה. מוקרסל-פאוול היא האדם הראשון שנולד באקוודור ונבחר לייצג מדינה כלשהי ב. מחוז קונגרס זה כולל בתוכו את חלקיו המערביים של מחוז מיאמי-דייד, כולל את פלורידה קיז. ב-2020 הפסידה לקרלוס א. חימנז בבחירות לתקופת כהונה שנייה.
ביוגרפיה
מוקרסל-פאוול נולדה וגדלה בשנותיה הראשונות בגואיאקיל, הגדולה שבערי אקוודור, בתם של אימלדה גיל וגידו מוקרסל יונס. כשהייתה בת 14 היגרה לארצות הברית, ביחד עם אמה ושלוש אחיותיה הגדולות. היא החלה לעבוד בחנות דונאטס במטרה לסייע בפרנסת משפחתה, שחלקה דירה קטנה עם חדר שינה יחיד. מוקרסל-פאוול למד בבית הספר התיכון הקתולי בפומונה שבקליפורניה. היא קיבלה תואר ראשון במדע המדינה ממכללת פיצר (Pitzer College) ותואר שני בכלכלה פוליטית בינלאומית מאוניברסיטת קליירמונט.
במרוצת השנים עבדה מוקרסל-פאוול למטרות רווח במספר ארגונים בהם "מרכז הופ", קרן גן החיות של מיאמי וקרן שיקום האלמוגים. בין השנים 2003–2007 שימשה כמנהלת פיתוח באוניברסיטת פלורידה הבינלאומית. היא הייתה סגנית נשיא-עמיתה לקידום בבית הספר לרפואה ע"ש הרברט ורטהיים שבאוניברסיטה זו מ-2007 עד 2011. כעבור זמן מה אף נהייתה לדיקנית-עמיתה של בית הספר לרפואה.
מוקרסל-פאוול התנדבה במסעי הבחירות הנשיאותיים של ג'ון קרי ב-2004 ושל ברק אובמה ב-2008. במהלך בחירות 2016 התמודדה ללא הצלחה לסנאט המדינתי של פלורידה מטעם מחוז הבחירה ה-39, אך הפסידה לסנאטורית המכהנת אניטר פלורס.
באוגוסט 2017 הודיעה מוקרסל-פאוול כי בבחירות 2018 תתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-26 של פלורידה, מול נציג המחוז המכהן קרלוס קורבלו. בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית גברה על עמיתתה דמטריס גרימס עם 63.5% מהקולות. ביום הבחירות הכלליות ניצחה מוקרסל-פאוול את קורבלו בפער קטן בן כ-51% מקולות הבוחרים, ובכך נהייתה לאדם הראשון שנולד באקוודור ונבחר אל הקונגרס של ארצות הברית. כמו כן, היא האישה הראשונה שייצגה את מחוז הקונגרס ה-26 של פלורידה.
ב-18 בדצמבר 2019 הצביעה בעד הדחתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. במהלך בחירות 2020 לתקופת כהונה שנייה בבית הנבחרים, מוקרסל-פאוול הפסידה לקרלוס א. חימנז, ראש מחוז מיאמי-דייד. כהונתה הסתיימה עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
כנרת שריון
הרבה כנרת שריון (נולדה ב-8 בדצמבר 1955) היא רבה רפורמית ישראלית, המכהנת כראש קהילת יוזמ"ה בעיר מודיעין. שריון היא האישה הישראלית הראשונה שהוסמכה לרבנות רפורמית.
ביוגרפיה
נולדה בעיר ניו יורק שבארצות הברית בשם סנדרה לוין, למשפחה קונסרבטיבית. למדה בבית ספר ממשלתי בסקנקטדי והשתתפה בפעילות הנוער של בית-הכנסת המקומי. בהיותה בת אחת עשרה עברה משפחתה לסן חוזה (קליפורניה), והצטרפה לבית-הכנסת הקונסרבטיבי בעיר. בגיל הבת מצווה ביקשה הצעירה לעלות לתורה אך נתקלה בסירוב מהרב. לאחר עתירות חוזרות, הצליחה לקבל אישור חריג לעלות בערב שבת ומבלי לברך. היא גם דרשה מול הקהל. כעבור זמן קצר החלה להשתתף בפעילות הוראה לילדים בקהילה בעיר סרטוגה. שריון סיפרה שבגיל 15 החליטה שברצונה להפוך לרב, דבר שהיה בלתי-אפשרי עבור נשים אז. היא הצטרפה לתנועת הנוער הקונסרבטיבית, מונתה לנשיאה מחוזית והדריכה במחנות קיץ. היא למדה בעצמה את טעמי המקרא ועלתה לתורה. ב-1973 פנתה לבית המדרש של ה-בית המדרש לרבנים באמריקה, כדי להתקבל ללימודי רבנות. היא קיבלה סירוב חד משמעי והפנו אותה למסלול הוראה. היא ניסתה עוד מספר פעמים ונדחתה שוב ושוב. בקשתה הייתה אחת מכמה שהגישו נשים באותן שנים, ותרמה לדיון הציבורי בזרם.
ב-1 בספטמבר 1997 פתחה בעיר מודיעין גן ילדים, שהיווה את גלעינה של קהילת יוזמ"ה. תהליך ההקמה של יזמ"ה כגוף מתפקד היה ממושך, כששריון נתקלת בדעות קדומות על רקע מינה ונדרשת לגייס כסף רב בארצות הברית. תפילות נערכו בתחילה בבתים פרטיים. לבסוף נפתח אפילו בית-הספר היסודי יוזמ"ה תל"י. בשנת 2000 עיריית מודיעין כיבדה את הרבה שריון בפרס "אשת קריירה". בין 2002 ל-2006 היא כיהנה כיושבת-ראש מועצת הרבנים המתקדמים בישראל, האישה הראשונה בעולם שעמדה בראשות גוף רבני. ב-2008, אחרי אחת-עשרה שנות של מאבק בבית המשפט העליון, יוזמ"ה הייתה הקהילה הלא-אורתודוקסית הראשונה שקיבלה מימון מהמדינה להקמת בית-הכנסת שלה. ב-2013 הרבה שריון זכתה בפרס ע"ש הרב שמואל שלמה קוהון, המוענק על הישגים המיטיבים עם כלל ישראל.
פתקיות דביקות
פתקיות דביקות (באנגלית: Sticky Note) הן סוג של ציוד משרדי, המורכב מפתקיות דף קטנות שמאחוריהן פס דבק ייחודי המאפשר הדבקה זמנית של הפתקיות למסמכים או למשטחים אחרים. כיום קיימות אומנם פתקיות דביקות בשלל צבעים, גדלים וצורות שונות, אך הפתקיות המקוריות שייצרה חברת הציוד המשרדי 3M מוכרות כפתקיות מרובעות, בעלות צלעות באורך 76 מילימטר, בצבע צהוב-בהיר. המאפיין הייחודי של הפתקיות הדביקות הוא כאמור פס הדבק שנמצא מאחוריהן, אשר מאפשר את הדבקתן והסרתן ממשטח מסוים מבלי לגרום לו נזק, ומבלי להשאיר עליו סימנים כלשהם.
הפתקיות הדביקות הומצאו על ידי ארט פריי שהיה עובד של חברת 3M. פריי המציא את הפתקיות במסגרת פרויקט "מדיניות ההברחות" שהונהגה בחברת 3M באמצעות השימוש בדבק שפיתח קולגה שלו, ספנסר סילבר. בסיס הרעיון הוא שכל עובד אמור להקדיש 15% מזמנו לפרויקט שאינו קשור למטלות העבודה השוטפות במטרה לעודד פרויקטים חדשים על פי בחירה, כיום הפתקיות הללו הן עסק עצום.
עד לפקיעת הפטנט שניתן לחברה בשנות התשעים, הפתקיות הדביקות יוצרו אך ורק במפעל החברה בסינתיאנה, קנטקי, ארצות הברית. גם היום, למרות שהפתקיות הדביקות מיוצרות על ידי חברות שונות ברחבי העולם, מרבית הפתקיות הדביקות של 3M ממשיכות להיות מיוצרות במפעל בסינתיאנה.
היסטוריה
בשנת 1968 פיתח ד"ר ספנסר סילבר, כימאי של חברת 3M בארצות הברית, דבק מיוחד המאפשר לעשות בו שימוש חוזר. במשך חמש שנים ניסה סילבר לקדם את השימוש בדבק שפיתח בתוך חברת 3M ללא הצלחה, בין היתר באמצעות העברת סמינרים לעובדי החברה בנושא. בשנת 1974, קולגה של ד"ר ספנסר בשם ארט פריי, אשר השתתף באחד מאותם סמינרים, הגה את הרעיון להשתמש בדבק בשביל להחזיק סימניות בספרי התפילה שלו. המוצר שווק לראשונה בשנת 1977, אך הביא לתוצאות מכירה מאכזבות. החברה המשיכה במאמצי השיווק, תוך שינוי שם המותג מ- "Press 'n Peel" ל- "Post-It Notes" בשנת 1980. מכירות המוצר השתפרו, וכבר בשנת 1981 הפתקיות הדביקות החלו להימכר גם בקנדה ובאירופה.
Chapter Two: Red
Chapter Two: Red (בעברית: פרק שני: אדום) הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת אמריקאית בי מילר. האלבום יצא לאור ב-2 ביוני 2017, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס.
Emotion Remixed +
הוא אלבום רמיקס של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. האלבום יצא לאור ב-18 במרץ 2016 ביפן דרך חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. האלבום כולל שמונה רמיקסים לסינגלים של ג'פסן מאלבומה השלישי Emotion, יחד עם שני שירים חדשים: "First Time" ו-"Fever".
Let It Rain (שיר של דלתא גודרם)
Let It Rain הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית דלתא גודרם. השיר יצא לאור ב-6 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, כסינגל מתוך שלא אלבום. השיר נכתב בעקבות גל השרפות באוסטרליה (2019–2020). גרסה בהופעה חיה של השיר הועלתה לראשונה לאינסטגרם של גודרם בסילבסטר.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים של אוסטרליה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דלתא גודרם, מתיו קופלי ומרלה אלטשולר והופק על ידי דלתא גודרם ומתיו קופלי גם כן. גודרם הקליטה גרסת אולפן מלאה של השיר, שכל ההכנסות ממנה נתרמו על מנת לעזור בכל אשר קשור לגל השרפות במדינה באותה העת. גרסה זו הייתה זמינה להורדה ב-6 בינואר והגיעה במהירות לראש טבלת האייטונס האוסטרלית.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-600 אלף השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דלתא גודרם ב-8 בינואר 2020, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-200,000 צפיות.
תמר (סוג)
תמר (באנגלית: Phoenix) הוא סוג של 14 מיני דקלים, סוג עצים זה מתפרס על פני האיים הקנריים במערב, על פני צפון ומרכז אפריקה, עד דרום מזרח ודרום מערב אירופה (כרתים וספרד), וממשיך בכל דרום אסיה. מטורקיה מזרחה לדרום סין ומלזיה. בתי הגידול המגוונים שהם ממוקמים בו כוללים ביצות, מדבריות וחופי ים של מנגרובים. רוב מיני הפניקס מקורם באזורים צחיחים למחצה, אך בדרך כלל הם ממוקמים ליד מפלס מי תהום גבוה, נהרות או מעיינות.
אטימולוגיה
ככל הנראה מקורו של שם העץ בשורש ת־מ־ר, שמשמעותו גוֹבה (למשל, תמיר). מקביל לפיניקית 𐤕𐤌𐤓 (תמר).
אקולוגיה
רוב התמרים צומחים בצל עצי היערות לאורך מדרונות, גבעות שבירים, מסלולים ונחלים בתנאים חמימים ולחים. התמרים גדלים על מגוון רחב של קרקעות, שלעיתים קרובות משתרעות עד שולי יערות במחצבי דשא. באזורים הטרופיים, רובם נמצאים מתחת לגובה 1250 מטר. פריחת הפירות הם קבועים ושנתיים.
שימוש
פרי התמר נאכל לח או יבש. טעמו מתוק, צורתו מאורכת, והוא פופולרי בתרבות המזרח תיכונית. הסירופ המופק מפרי התמר קרוי סילאן, המשמש מרכיב במגוון מאכלים וקינוחים. בארצות ערב נהוג לטחון את זרע פרי התמר ולהכין ממנו תבלין. במרוקו נהוג לחלוט זרע תמר טחון לשתייה. איסוף הפירות מהעצים נקרא "גדיד תמרים".
מינים
להלן, רשימת חלקית של מיני תמרים:
הבה נרימה
הָבָה נָרִימָה הוא שמו הנפוץ של שיר לחג החנוכה מאת לוין קיפניס. את השיר כתב קיפניס בשנת תרצ"ו (1936), והוא העניק לו את השם "חג הניצחון". השיר הוא חלק ממחזה לילדים בשם זה.
השיר נכתב לצלילי קטע מפורסם מהאורטוריה "יהודה המכבי" (1745) שהלחין גאורג פרידריך הנדל למילים של האנגלי תומאס מורל, בשם "See the conquering hero comes". התרגום הראשון לעברית של קטע זה, מאת אהרן אשמן, נקרא "הנה הוא בא". ב"הבה נרימה" חיבר קיפניס מילים חדשות לשיר זה, שהקשרן גם הוא, כמו נושא הקטע המקורי מן האורטוריה, הוא המכבים.
רוזנות רוסיון
רוזנות רוסיון (בקטלאנית: Comtat de Rosselló; בלטינית: Comitatus Ruscinonensis) הייתה אחת הרוזנויות הקטלוניות במארקה היספניקה במהלך ימי הביניים. שליטי הרוזנות היו רוזני רוסיון, שהאינטרסים שלהם היו מצפון ומדרום לפירנאים. רוסיון, אזור היסטורי ותרבותי המקיף את המחוז הדרומי של צרפת של פירנה-אוריאנטל ובמקביל עם מחוז רוסיון לשעבר. העיר הראשית שלה תמיד הייתה פרפיניאן.
רוזנות ויזיגותית
רוסיון נכבשה על ידי המורים בשנת 721. האזור כנראה נכבש עבור האימפריה הפרנקית על ידי פפין הקצר ובני בריתו הוויזיגותיים בשנת 760, מיד לאחר כיבוש נרבון, אם כי כל מה שבטוח הוא שהיא הייתה בידיים פרנקיות בתקופת שלטונו של קרל הגדול. בשלב זה, רוסיון התרוקנה כמעט לחלוטין, לא עובדה באופן נרחב, והשימוש בקרקע היה מאוד לא יעיל, מה שהוסבר לעיתים קרובות על ידי razzias מורי ופעולות תגמול פרנקיות במשך תקופה של ארבעים שנה.
איחוד עם אמפוריס
הרוזן הראשון הידוע בשמו, גאוסלם, קיבל את רוזנות אמפוריס בשנת 817. הרוזנויות רוסיון ואמפוריס נותרו מאוחדים עד 989. עם זאת, כנראה היו להם ויקונטים נפרדים. תפקיד הוויקונט הופיע ברוסיון מוקדם כאשר מוזכר רישלם כמי שמילא אותו בשנת 859. הוויקונטים המקוריים פעלו כ-missi dominici של מרקיזי ספטימניה. לאורך תקופה זו, רוסיון קיבלה בהדרגה עצמאות דה-פקטו מהסוזרן הנומינלי שלה, מלך צרפת. כבר בשנת 878, לואי המגמגם יכול היה לאכוף את רצונו בבחירת הרוזן של רוסיון, אך עד סוף המאה ה-9 הפקיד המלכותי רק לעיתים רחוקות הגיע דרומה לאזור הפירנאים. הרוזנויות רוסיון ואמפוריס הפכו לנכסי תורשה יציבים יחסית של משפחת בלוניד; גאוספרד הראשון אפילו קיבל את התואר דוכס בשנת 975.
בסוף המאה ה-10, אלט רוסלו, קונפלנט ו-Valspir הפנימית עברו לרוזני סרדניה ורוסיון הצטמצמה לאזורי החוף של רוסיון ו-Valspir. לאורך המאה, אמפוריס הייתה מרכז הכוח של הרוזנות והרוזנים ישבו שם. רק כאשר הפיראטים הוויקינגים והמורים אילצו אותו לעבור מהחוף אל היבשה הניתנת להגנה בקלות, הפך גאוספרד הראשון לבירתו את קסטלו ד'אמפורי. לאחר מותו, הרוזנויות הופרדו, כאשר רוסיון ניתנה לבנו הצעיר, גיזלברט הראשון.
החלוקה, לעומת זאת, נעשתה על פי תנאים מסוימים של הרוזנים המנוחים. ראשית, לשני הרוזנים הייתה זכות להשתתף בסינודים ובבתי הדין שהתקיימו בכל אחד מהמחוזות. שנית, זכויות הצדק חולקו בין שני הרוזנים. שלישית, לרוזן רוסיון הייתה הזכות להתגורר באמפוריס, הבירה העתיקה. ולבסוף, כל אחד מהרוזנים יכול להחזיק בקרקעות בכל אחד מהרוזנויות. ב-1014 פלש הוגו הראשון מאמפוריס לרוסיון, אך ב-1019 נחתם הסכם שהפך את שתי הרוזנויות לישויות נפרדות לצמיתות.
Treuga Dei
רוסיון הייתה האתר של ההכרזה הראשונה של שביתת הנשק של אלוהים (treuga Dei). בשנת 1027, נערכה מועצת אלנה באדמת המרעה של טולוז, משום שהמון הנוכחים היה כה גדול: אנשי דת, אריסטוקרטים, גברים ונשים עניים. המועצה קבעה לראשונה סדרה של קנונים בהתאם לתנועת שלום האל (pax Dei) שנחנכה במנזר Charroux בשנת 989 ואשר התפשטה על פני אקוויטניה, גסקוניה, לנגדוק וקטלוניה כמו אש בשדה קוצים. מועצת אלנה, לעומת זאת, הלכה צעד קדימה מהמועצות המקומיות הקודמות. היא גם הכריזה על הפסקת אש בתוקף ממוצאי שבת ועד יום שני בבוקר בכל שבוע: "אף אחד המתגורר ברוזנות ובדיוקסיה האמורים [של רוסיון] לא צריך לתקוף כל אויב שלו מהשעה התשיעית בשבת ועד השעה הראשונה ביום שני, כדי שכל אחד יהיה יכול לתת את הכבוד ליום ה'". שביתת הנשק התפשטה במהירות דרך לנגדוק ועד מהרה הוארכה כך שהובנה באופן כללי כי הלחימה אסורה בין יום רביעי בערב ועד יום שני עם עלות השחר.
רוסיון העצמאית
גיזלברט העביר את עיר הבירה של רוסיון מקסטלרוסיון לכפר בשם פרפיניאן, שהיה מיועד להיות העיר הראשונה של רוסיון, בהעדפה למושב האפיסקופלי של אלנה. גיזלברט השני כרת הסכם עם אמפוריס בנוגע לנכסים צבאיים וכנסייתיים. בתקופה זו הושפעה רוסיון יותר מרוזן טולוז מצפון לה מאשר מרוזן ברצלונה שמדרום לה, בניגוד לדרכם של רוב הרוזנויות הקטלאניות. היא גם סבלה מסדרה של פשיטות חופיות של הצי של ממלכת הטאיפה דניה.
באמצע המאה ה-12, תחת גאוספרד השלישי, רוסיון חוותה תקופה של סערה עם התקפות מוגברות של אמפוריס ושל פיראטים מורים. גם בנו הבכור של גאוספרד מרד. על מנת לדכא את המרד של בנו, הוא הפך אותו ללורד פרפיניאן וליורש העצר.
עם מותו של ז'רארד השני ללא יורשים בשנת 1172, עברה רוסיון, לפי הסכמה מראש של האצילים עם הרוזן, לאלפונסו השני, מלך אראגון. האצילים חשבו שכתר אראגון יכול להגן על רוסיון מפני יומרותיה של אמפוריס, שעדיין החזיקה בזכויות קהילתיות מסוימות ברוסיון. בשנת 1173, אלפונסו כינס אספה בפרפיניאן, שם הכריז על שלום לכל רוסיון והדיוקסיה של אלנה.
רוסיון בכתר אראגון
רוסיון הייתה, יחד עם סרדניה וקונפלנט, הנושא של קרטולר גדול תחת אלפונסו השני או אולי פרו השני: Liber feudorum Ceritaniae. זהו תיעוד של צ'רטרים, הקשורים בדרך כלל לאחזקת טירות ואדמות בשלושת המחוזות, מארכיון הרוזנים של ברצלונה.
Caravanserai
Caravanserai (קראוונסרי) הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת סנטנה. האלבום הוקלט בין 21 בפברואר ל-5 במאי 1972, ויצא לשווקים ב-11 באוקטובר 1972. האלבום ציין נקודת מפנה בהרכב הלהקה, הבסיסט הראשון – דייוויד בראון עזב את הלהקה בשנת 1971 והוא הוחלף על ידי דאג ראוש (Doug Rauch). המתופף – מייק קארבלו שעזב גם הוא, הוחלף בארמנדו פראזה. הקלידן – גרג רולי, הסתכסך עם קרלוס סנטנה והוחלף במספר שירים בטום קוסטר.
טיאנוון-1
טיאנוֶון-1 (בסינית: 天问一号) היא משימה של מינהל החלל הסיני לשלוח אל כוכב הלכת מאדים חללית המורכבת ממקפת, נחתת ורובר. המשימה שוגרה בהצלחה ב-23 ביולי 2020 על גבי המשגר צ'אנגג'נג 5. מטרות המשימה המוצהרות הן לחפש עדויות של חיים על מאדים בהווה ובעבר וללמוד על סביבת מאדים. החללית נכנסה למסלול סביב מאדים ב-10 פברואר 2021 וב-14 במאי הנחתת של טיאנוון-1 ועליה הרובר, נחתה על פני השטח של כוכב הלכת. סין היא המדינה החמישית שהכניסה מקפת למסלול סביב מאדים והשלישית שהנחיתה נחתת על פני השטח של מאדים.
השם "טיאנוון" בסינית, "天问", שפירושו 'שאלה שמיימית' מקורו בשיר ספרותי סיני באותו השם (מהמאה ה-4 לפני הספירה) מאת צ'ו יואן, מגדולי המשוררים בסין העתיקה.
סקירה
תוכנית חקר המאדים של סין החלה בשותפות עם רוסיה בנובמבר 2011, אז שוגרה החללית פובוס-גרנט מקוסמודרום בייקונור במסע אל מאדים. החללית הרוסית נשאה איתה מקפת סינית בשם יינגהו-1 שתוכננה להיות החללית הסינית הראשונה אל המאדים. אולם, יחידת ההנעה המרכזית של פובוס-גרנט כשלה להאיץ הרחק מהמסלול הלווייני הנמוך ונתקעה סביב כדור הארץ. בינואר 2012 החללית חדרה לאטמוספירה והתרסקה באוקיינוס הפסיפי מערבית לחופי צ'ילה. כתוצאה מכך, סין החלה בתוכנית עצמאית לחקר מאדים ובתחילת 2016 הרשויות הסיניות אישרו את משימת טיאנוון-1.
טיאנוון-1 המורכבת ממקפת, נחתת ורובר (ג'וז'ונג), יוצרה על ידי התאגיד הסיני לאווירונאוטיקה, מדע וטכנולוגיה (China Aerospace Science and Technology Corporation) ומנוהלת על ידי המרכז הלאומי למדעי החלל (National Space Science Centre) בבייג'ינג. הנחתת של טיאנוון-1 תשתמש במצנחים, רקטות האטה, וכרית אוויר על מנת לנחות על פני השטח של מאדים. לאחר הנחיתה המוצלחת, הנחתת תשחרר את הרובר אשר יהיה מופעל על ידי פאנלים סולאריים ויחקור את פני השטח של מאדים עם רדאר, יבצע ניתוחים כימיים של האדמה ויחפש סימנים לביומולקולות. כמו כן על פי מטרת המשימה המוצהרת, הרובר צפוי לפעול 90 יום מאדימיים (92 ימים ארציים) לכל הפחות. המקפת של טיאנוון-1 צפויה לפעול במשך שנה מאדימית שלמה (687 ימים ארציים) ותשתמש ברדאר כדי למפות את המורפולוגיה והגאולוגיה של מאדים, וכן תמדוד את השדה המגנטי ואת היונוספרה של כוכב הלכת.
מטרות המשימה הן לחפש עדויות של חיים על מאדים בהווה ובעבר, למפות את פני השטח של מאדים, לאפיין את הרכב האדמה של מאדים ואת מיקומי המים הקפואים, לבחון את האטמוספירה של מאדים ובייחוד את היונוספירה שלה. משימה זו מהווה גם הדגמת טכנולוגיה הנמצאת בידי סין ואשר תהיה הכרחית למשימת איסוף והחזרת דגימה המתוכננת על ידי הסינים לשנות ה-30 של המאה ה-21.
הכנה ובדיקות
בסוף 2019, "המכון להנעה אווירונאוטית בשיאן", חברת בת של "התאגיד הסיני לאווירונאוטיקה, מדע וטכנולוגיה", ציינה כי הבקרה והביצועים של מערכת ההנעה של החללית עברו את כל הבדיקות הנחוצות, כולל בדיקות ריחוף, האטה ונחיתה. המרכיב העיקרי של מערכת ההנעה של הנחתת מורכב ממנוע יחיד המספק 7,500 ניוטון של דחף. גם מערכת המצנחים הסופר-סוניים של החללית נבדקה בהצלחה בעבר. תחילה, מינהל החלל הסיני התמקד לנחות באזורים קריז פלניטיה והאליזיום מונס שבמאדים. אולם, בספטמבר 2019, במהלך פגישה משותפת של נציגים סיניים עם הקונגרס האירופי למדעים פלנטריים, הודיעו הסינים כי בסופו של דבר אזורי הנחיתה שנבחרו הם שני אתרים באוטופיה פלניטיה שבמאדים.
מכשירים מדעיים
המקפת והרובר ישאו סך כולל של 12 מכשירים:
רובר (ג'וז'ונג)
המשימה
טיאנוון-1 שוגרה על גבי משגר הצ'אנגג'נג 5 ממרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג ב-23 ביולי 2020 ב-12:40 (שעון מקומי).
ב-14 במאי 2021 בשעה 23:18 UTC נחתה הנחתת עם הרובר ג'וז'ונג, על פני מאדים, באזור שתוכנן לכך.. הרובר עצמו נפרש והחל פעילות ב-22 במאי, 02:40 UTC
טליה אילן
טליה אילן (נולדה ב-19 באוקטובר 1971) היא מנצחת ישראלית.
ביוגרפיה
טליה אילן נולדה בתל אביב ולמדה בבית הספר לאמנויות ע"ש תלמה ילין. היא התחילה את דרכה כפסנתרנית, אך במהרה עברה לניצוח. כצעד להכרה מקרוב של התזמורת החלה לנגן בקלרינט. בנעוריה הרבתה לבקר בחזרות של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, שם ישבה עם פרטיטורות ולמדה מן המנצחים. אחרי השירות הצבאי למדה כלכלה באוניברסיטת תל אביב ובמקביל למדה ניצוח אצל מנדי רודן, באקדמיה למוזיקה בירושלים וסיימה תואר שני ותעודת אמן בניצוח תזמורת.
לאחר שירותה הצבאי נסעה ללונדון, שם השתלמה אצל מייקל טילסון תומאס, אצלו למדה את כל הסימפוניות של גוסטב מאהלר.
בנוסף, השתלמה אצל המנצחים דניאל בארנבוים בגרמניה, וכן אצל ז'ולט נאג', ובכיתות אמן בינלאומיות באירופה ובארצות הברית.
הקונצרט הראשון שעליו ניצחה אילן היה במשכנות שאננים, על הרכב של מוזיקה חדשה. בהמשך ניגשה לתחרות ניצוח בצ'כיה וזכתה בפרס הראשון, שהיה ניצוח על התזמורת הפילהרמונית יאנאצ'ק מאוסטרבה. לאחר סיום לימודיה החלה לנצח על "תזמורת הקמפוס" ברמת השרון ובמקביל עבדה גם עם תזמורת הבמה הישראלית, בניהולו של רוני פורת. מאז 2006, אז עזב פורת את התזמורת, כיהנה אילן כמנצחת הראשית שלה. כעזר לעבודתה העבירה אילן השתלמות למורים למוזיקה מטעם משרד החינוך. היא סיימה את תפקידה כמנהלת שתי התזמורות באוגוסט 2019.
ב-2017 ניצחה לראשונה על התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בנוסף ניצחה בישראל על התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת האופרה הקאמרית הישראלית אשדוד, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת האנדלוסית הישראלית, תזמורת הבמה הישראלית ותזמורת הקמפוס.
טליה אילן נשואה למנצח הסיני אי-אן שו והם הורים לשתי בנות. שוּ ואילן מחליפים זה את זה על דוכן המנצחים במקרה הצורך. לפני נישואיהם נסעה לסין, שם ניצחה על "מעשה בחייל" של איגור סטרווינסקי בכנסייה המרכזית של מקאו.
שערי האש
עלילה
בשנת 480 לפנה"ס מתאר קסאונס, נושא כלים ספרטני והניצול היחיד מקרב תרמופילאי, את סיפור הקרב והלוחמים הספרטנים שלחמו בו, כמו גם את סיפורו האישי, בפני מלך פרס. קסאונס מתאר כיצד פיקד מלך ספרטה, לאונידס על 300 לוחמיו בקרב נואש שמטרתו לעכב, ולו לימים מספר, את הצבא הפרסי האדיר. בתוך כך פורש קסאונס בפני המלך את הווי החיים בספרטה, על ערכיה ולוחמיה. הספר מסתיים עם ניצחון הברית ההלנית בקרב פלטאיה.
השפעה
הספר מתאר תהליכים הקשורים להכנת לוחמים לקרב, לחוסן המנטלי הדרוש ללוחם בקרב עצמו, ובמניעים המובילים לוחמים לסכן את חייהם. במקביל הוא מציג ערכים הקשורים ללחימה ולמנהיגות כגון דוגמה אישית, אחריות ומקצועיות. לאור הדיוק בתיאור התהליכים ובנכונות  הממצאים שמציג פרספילד, משמש הספר כהשראה למפקדים שונים בצה"ל וניתן כשי למפקדים ולוחמים בחיל הרגלים והיחידות המובחרות.
שכבת גבול סטוקס
בהידרודינמיקה, שכבת גבול סטוקס, או שכבת גבול תונדת, מתייחסת לשכבת גבול הקרובה לקיר מוצק בזרימה תונדת של זורם צמיג, או למקרה הדומה של משטח תונד בזורם צמיג במנוחה, עם כיוון התנודה במקביל למשטח. במקרה של זרימה למינרית עם מספרי ריינולדס נמוכים על קיר מוצק חלק, ג'ורג' גבריאל סטוקס – ששכבת הגבול נקראת על שמו - פיתח פתרון אנליטי, אחד מהפתרונות המדויקים של משוואות נאוויה-סטוקס. גם בזרימה טורבולנטית מושג זה קרוי "שכבת גבול סטוקס", אך יש להסתמך על ניסויים, הדמיות מספריות או בשיטות קירוב על מנת לקבל מידע שימושי על הזרימה.
עובי שכבת הגבול התונדת נקרא עובי שכבת גבול סטוקס.
תנודות ערבוליות קרובות לגבול
מבט נוסף מפתרון סטוקס עבור זרימת סטוקס תונדת היא שהתנודות הערבוליות מתוחמות כשכבת גבול דקה ולחה הדועכת באופן אקספוננציאלי כאשר מתרחקים מהקיר. התבוננות זו תקפה גם עבור מקרה של שכבת גבול טורבולנטית. מחוץ לשכבת גבול סטוקס - אשר לעיתים זו כמות גדולה של נפח הזורם - התנודות הערבוליות זניחות. בקירוב טוב, תנודות מהירות הזרימה הן אי-רוטציוניות מחוץ לשכבת הגבול, וניתן להחיל את תיאורית הזרימה הפוטנציאלית לתנועה התונדת. כך ניתן לפשט משמעותית את פתרון בעיות זרימה מסוג זה, ולהחילן על האזורים האי רוטציוניים בגלי קול וגלי מים.
שכבת גבול סטוקס עבור זרימה למינרית קרובה לקיר
נניח כי הזרימה התונדת תהיה חד-כיוונית ומקבילה לקיר. רכיב המהירות השונה מאפס נקרא u (ביחידות של מטר/שנייה) והוא נע בכיוון x המקביל לכיוון התנודה. יתר על כן, כיוון שהזורם אי-דחיס, רכיב המהירות u הוא רק פונקציה של הזמן t (בשניות) והמרחק מהקיר z (מטר). מספר ריינולדס קטן מספיק עבור זרימה למינרית. אז משוואות נאוויה-סטוקס תהיה: כאשר: ו כיוון שהמהירות u אינה פונקציה של המיקום x, גרדיאנט הלחץ p/∂x∂ גם הוא אינו תלוי ב-x (אבל הלחץ p משתנה באופן ליניארי כתלות ב-x). יתר על כן, רכיב המהירות הניצב לקיר במשוואות נאוויה סטוקס שואף ל
הרכיב שאינו אפס בוקטור ערבוליות בכיוון המאונך ל - x ו - z, נקרא (ω (s-1 ושווה ל: נגזור לפי z מהמשוואה לעיל, ω נתון בדינמיקה של ערבוליות, הלחץ נופל במשוואת הערבוליות.
תנודת לוח מישורי קשיח
תנועה הרמונית של לוח מישורי קשיח - הנע במקביל למישור - כתוצאה מכך הזורם הקרוב למשטח ייגרר יחד עם המשטח, בשל מאמץ הגזירה. נניח כי התנועה של הלוחית כאשר: הלוחית, הממוקמת ב z = 0, מאלצת את הזורם הצמיג בסמוך אליה לנוע באותה המהירות (u1( z, t וכתוצאה מתנאי אי-החלקה נקבל ש: רחוק מהלוחית, עבור ∞→z , המהירות u1 שואפת לאפס. כתוצאה מכך, גרדיאנט הלחץ p/∂x∂ הוא אפס באינסוף, כיוון שהוא פונקציה רק של הזמן. t ולא של z, אזי חייב להיות אפס בכל מקום: משוואה מהצורה הנ"ל נקראת משוואה חד-ממדית משוואת חום או משוואת הדיפוזיה. כתוצאה מכך, הפתרון עבור מהירות הזרימה הוא כאן, κ הוא סוג של מספר הגל בכיוון z, הקשור עם האורך וזה נקרא עובי שכבת גבול סטוקס. במרחק דלתא מהפלטה\לוח. המהירות הופחתה ל- e^2π = 0.002 פעמים הערך U0 על פני הפלטה. בנוסף, כפי שניתן לראות משינויי הפאזה Ω t − κ z בפתרון u1, תנודות המהירות נעות מהקיר כגל מרוסן בעל אורך גל דלתא ומהירות פאזה Ω / κ.
הערבוליות  ω1 שווה ל - u1קטן באופן אקספוננציאלי כאשר מתרחקים ממישור הלוחית.
זרימה בשל תנודת גרדיאנט הלחץ קרוב ללוח מישורי קשיח
הערבוליות במקרה של זרימה תונדת ליד קיר נייח, שווה לערבוליות של פלטה תונדת אך עם סימן הפוך: ω2 = − ω1.
Chapter Three: Yellow
Chapter Three: Yellow (בעברית: פרק שלישי: צהוב) הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת אמריקאית בי מילר. האלבום יצא לאור ב-6 באוקטובר 2017, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס.
דירן
דירן (בגרמנית: Düren) היא עיר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. העיר ממוקמת בין אאכן וקלן על גדות נהר הרור.
לובי 99
לובי 99 הוא מיזם חברתי-כלכלי ללא מטרת רווח (חל"צ), שהוקם במטרה לקדם באמצעות שדלנות פוליטית את האינטרסים של הציבור הרחב למול מקבלי ההחלטות בכנסת ובממשלה, בשונה מהלוביסטים המסחריים המייצגים בדרך כלל בעלי הון, חברות מסחריות וגופים פרטיים.
החל ממרץ 2016 מתבסס המיזם על דמי ההשתתפות הקבועים של החברים, והוא היה לארגון החברתי הראשון בישראל הממומן אך ורק על ידי מימון המונים קבוע. החברים במיזם קובעים עבור הארגון את הנושאים בהם הוא יתמקד, ובהתאם להחלטות החברים פועל לובי 99 כדי לשנות, לשפר ולתקן את המציאות החברתית-כלכלית בישראל, להפחית שחיתות, ולהקטין את כוחם של בעלי ההון הגדול במסדרונות מקבלי ההחלטות.
דירן
היסטוריה
דורום הפכה לאזור אספקה ​לעיר קלן שהלכה וגדלה במהירות. יתרה על כך, כמה כבישים רומיים חשובים חצו את דורום. הרומאים נשארו באזור כ-400 שנה. השימוש בשם "וילה דוריה" ביחס לאזור נעשה בפעם הראשונה בספרי השנים הפרנקיים בשנת 747. לאחר נפילת האימפריה הרומית במאה החמישית, התיישבו הפרנקים בדירן.
לובי 99
מנכ"לית הארגון, עו"ד לינור דויטש, נבחרה יחד עם כלל חברי המיזם ל"אבירת איכות השלטון" לשנת 2019, והופיעה כנציגת הארגון ברשימת "100 המשפיעים של דה-מרקר" בשנים 2017, 2018, ו-2019.
הקמה
המיזם החל את דרכו ביוני 2015, כפרויקט גיוס מימון המונים שיזם יאיא פינק.
דירן
היסטוריה
דירן קיבלה זכויות עירוניות בראשית המאה ה-13. בסביבות 1200 החלה בניית חומת העיר הכוללת 12 מגדלים ו-5 שערים. גם כיום ישנן עדיין חורבות של השערים בעיר.
לובי 99
הקמה
הוקמה לצד יאיא פינק מועצה מייסדת שפעלה לגיוס כסף ראשוני במימון המונים. לאחר העמידה ביעדי הגיוס נערכה הצבעה בקרב 1,084 התורמים. במסגרת ההצבעה נבחרו שלושת הנושאים הראשונים בהם החל צוות המיזם לפעול מול נבחרי הציבור: שקיפות, פתיחת שוק הבנקאות לתחרות, ותמלוגים ממשאבי הטבע.
דירן
היסטוריה
בשנת 1642 הסתבכה דירן במלחמת שלושים השנים, וחיילים מכוחות שונים הרסו את העיר. לאחר שהמלחמה הסתיימה, בשנת 1648, פרצה מגפת דבר הבלוטות בעיר, וגרמה לאובדן חייהם של רבים.
לובי 99
הקמה
להוצאת הרעיון לפועל גייס פינק את עו"ד לינור דויטש כלוביסטית הציבורית הראשונה ויחד קבעו את תצורתו של הלובי הציבורי. פינק כיהן כמנכ"ל הארגון במשך שלוש וחצי שנותיו הראשונות, עד לפרישתו בעקבות החלטתו להתמודד על מקום ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-21, מאז החליפה אותו בתפקיד עו"ד דויטש, שכיהנה עד אז כסמנכ"לית. בסיום תקופת קמפיין הגיוס פנו פינק ודויטש לגייס מצטרפים כחברים קבועים ללובי בכל סכום חודשי קבוע לבחירתם, כאשר תרומה חד פעמית אינה מזכה בחברות וההטבות הנלוות לה, בעוד הצטרפות בסכום נמוך קבוע כלשהו כן מזכה. כך התאפשר לבנות תקציב ארוך טווח ולהסתמך על ההכנסות לאורך זמן. בכך הפך הלובי למיזם מימון ההמונים הקבוע הראשון בישראל, ופרץ בכך את הדרך לעמותות נוספות שהלכו בעקבותיו.
את השנה הראשונה להרצת המיזם סיים הלובי עם 800 חברים קבועים מממנים, את השנה השנייה עם 2,000 חברים, את השנה השלישית עם 4,000 חברים, ואת הרביעית עם 6,000. נכון לאוגוסט 2020 מונה המיזם כ-7,300 חברים מממנים, והמספר מתעדכן מדי יום וניתן לראותו באתר הלובי.
שם המיזם
שם המיזם מורכב משני אלמנטים "לובי" ו-"99". בדומה לפעילות המיזם, המתבסס על טכניקת השדלנות של חברות הלובי המסחריות, כך שם המיזם מתבסס על הכינוי שדבק בשדלנים – 'לוביסטים', בשל עבודתם שהתקיימה ברחבת הלובי של הפרלמנט הבריטי בתחילת הדרך, ומתקיימת כיום במסדרונות, ורחבות לובי של בתי פרלמנט ברחבי העולם, לרבות כנסת ישראל ומשרדי הממשלה.
דירן
היסטוריה
בתחילת המאה ה-17 בנה רוטגר פון שווין את טחנת הנייר הראשונה בדירן. בשנת 1812 היו כבר 17 מפעלי נייר בעיר ו-11 מפעלים לבדים ושמיכות.
לובי 99
שם המיזם
כדי להבדיל את המיזם החברתי מארגוני הלובי המסחריים המייצגים בעלי הון, הוחלט לקרוא לארגון "לובי 99", כינוי המתכתב עם הססמה החברתית "אנחנו ה-99%", שהייתה פופולרית בישראל בזמן המחאה החברתית בישראל, ומסמלת ייצוג של 99% אחוז מאוכלוסיית ישראל, אשר איננה מחזיקה בממון המאפשר לה לשלם לחברות הלובי המסחריות, כשם שעושים טייקונים המייצגים 1% מאוכלוסיית ישראל.
דירן
היסטוריה
בשנת 1794 כבשו חיילים צרפתים את דירן כחלק מהמהפכה הצרפתית. לאחר החלטת קונגרס וינה בשנת 1815, עברה דירן לבעלות ממלכת פרוסיה ושויכה על ידם למחוז ריין.
לובי 99
עקרונות
חמשת כללי היסוד של לובי 99, כפי שאושרו על ידי חברי המיזם בפברואר 2017:
דירן
היסטוריה
בשנת 1900 הייתה דירן אחת הערים העשירות ביותר בגרמניה (עם 42 מיליונרים ו-93 מפעלים) ואוכלוסייתה הייתה 27,168 איש. לשם השוואה, פחות מ-5,000 איש התגוררו בדירן מאה לפני כן.
לובי 99
עקרונות
החל ממרץ 2016 מתבסס המיזם על דמי ההשתתפות הקבועים של החברים, ולמעשה הוא הארגון החברתי הראשון בישראל הממומן אך ורק על ידי מימון המונים.
דירן
היסטוריה
העיר דירן הייתה ממוקמת בחזית הלחימה במהלך פלישת בעלות הברית לגרמניה במלחמת העולם השנייה. במהלך 1944 ו-1945 התרחשו עשרות קרבות, חלקם עקובים מדם, סביב דירן, וב-16 בנובמבר 1944 נהרסה העיר לחלוטין בהפצצות מהאוויר של בעלות הברית. באותה תקופה התגוררו בדירן כ-22,000 איש, וכ-3,000 מהם מתו במהלך ההפצצה. אלה ששרדו פונו למרכז גרמניה. ב-25 בפברואר 1945 חצו כוחות אמריקאים את דירן. לאחר שהמלחמה הסתיימה בקיץ של אותה השנה חזרו לעיר ההרוסה אנשים רבים שהתפנו והחלו לבנות מחדש את בתיהם בעזרת הכוחות האמריקאים. ביוני 1945 עלתה האוכלוסייה ל-3,806.
לובי 99
תהליכי עבודה
פעילות הלובי הציבורי כוללת תהליך עבודה ארוך המתחיל ברעיון המתפתח בקהילת החברים התומכים בארגון ונבחר בהצבעה, פעילות מחקר, קידום הנושאים שנבחרו מול גורמי השלטון, והמשך הפיקוח על הנושאים שטופלו לוודא שהמצב לא משתנה.
הצעה, איתור ובחירת נושא
הצבעות ייחודיות: בנוסף להצבעות אלו, מדי פעם הלובי מקיים הצבעות שלא מן המניין, כדי להתייעץ עם החברים לגבי סוגיות קונקרטיות שצצות. בין ההצבעות המיוחדות שהתקיימו ניתן למצוא את ההצבעה המיוחדת – "האם לובי 99 צריך להגיש ערעור לבית המשפט על החלטת רשות התחרות לאשר את העסקה במסגרתה מונופול הגז רוכש את צינור הגז בין ישראל למצרים". על אף שהנושא דרש הוצאות ייחודיות גבוהות מהרגיל, חברי המיזם אישרו אותו ברוב של 95%.
תהליך מחקר
לאחר בחירת נושא על ידי חברי הלובי, השלב הראשון הוא שלב המחקר. מחלקת המחקר לומדת את הנושא, מקיימת פגישות עם מומחים, ומרכזת תשתית של ידע שעל בסיסו ניתן לגבש אסטרטגיית פעולה. לאחר מכן, מחלקת המחקר ממשיכה ללוות את הלוביסטית המקבלת את הנושא, ולתמוך את פעילות הלובינג בשלל דרכים: הכנת ניירות עמדה; איסוף נתונים; הכנת עזרים וגרפים לטובת מסמכי הארגון; ואיתור הזדמנויות מתאימות לפעולה.
פעילות לובי פרלמנטרית
לובי 99 מקפידים על נוהלי שקיפות מחמירים:
שקיפות
נושא השקיפות היה אחד הנושאים שנבחרו בהצבעת החברים הראשונה. במסגרת נושא זה לובי 99 מקדם יוזמות והליכי חקיקה שמטרתם פרסום פומבי של מידע בנוגע למתרחש בכנסת, במשרדי הממשלה ובחברות הגדולות.
תמלוגים ממשאבי טבע
נושא התמלוגים ממשאבי הטבע היה לאחד הנושאים הראשונים שנבחרו בהצבעת החברים הראשונה, ונבחר תחת הכותרת – "הגדלת חלקו של הציבור במשאבי הטבע". במסגרת הנושא מקדם לובי 99 יוזמות, הליכי חקיקה, רפורמות, וקידום פיקוח על משאבי הטבע המרכזיים של המדינה: מחצבי ים המלח ומאגרי הגז.
ים המלח נמצא בשליטת עידן עופר, בשל שליטתו בחברה לכימיקלים לישראל (כי"ל). לובי 99 מבקשים לייצג את הציבור הרחב במקרים בהם הם מאמינים שעופר מנצל את תנאי הזיכיון לטובתו באופן מופרז או מפר אותם. לטענת לובי 99, הזיכיון מוטה באופן קבוע לרעת המדינה ולטובת כי"ל, למשל, בניגוד למקובל בעולם (50%), מדינת ישראל מחזיקה רק כ-25% מרווחי המשאב.
לובי 99 מבקשים לייצג את הציבור הרחב מול לוביסטים של חברות הגז של יצחק תשובה ונובל אנרג'י, ששולטות במשק הגז הישראלי, ומוכרות על ידי המדינה כמונופול. לובי 99 פועלים במקרים בהם להערכתם נפגע האינטרס הציבורי, למשל, כאשר הציבור הרחב משלם כסף רב ממה שהיה עשוי לשלם - ראשית דרך חשבונות חשמל גבוהים בשל מחירי גז גבוהים, כאשר הגז נקנה על ידי חברת החשמל ויצרני החשמל הפרטיים; ושנית דרך היעדר המיסוי – כאשר "קרן העושר" שאמורה לקבל את רווחי הגז, בינתיים ריקה.
פתיחת שוק הבנקאות לתחרות
בין פעולות הלובי ניתן למצוא קידום פלטפורמות המאפשרות הלוואות בין אנשים פרטיים, פתיחת שוק האשראי לתחרות, והקמת פלטפורמות בנקאיות חדשות ודיגיטליות.
תחבורה ציבורית
שיפור התחבורה הציבורית בישראל נבחר באוקטובר 2017, ונבחר בשנית במקום הראשון במהלך הצבעת תיעדוף הנושאים, אשר נערכה בקרב קהילת חברי לובי 99 במרץ 2019, על מנת לתעדף את עבודת הצוות.
בניסיון לקדם את הנושא קיים הלובי יחסי עבודה עם משרד התחבורה ושיתופי פעולה עם ארגונים נוספים העוסקים בשיפור התחבורה הציבורית. במסגרת זאת, נכתבה תוכנית חירום לאומית ל"הוצאת ישראל מהפקקים". מאחר שהלובי אינו עוסק בסוגיות הנוגעות לדת ומדינה, עיקר הפעילות מתמקדת בשיפור תשתיות התחבורה הציבורית וקידום רפורמות.
הפרדת הון-שלטון
נושא הפרדת הון-שלטון נבחר לקראת מושב הקיץ של ההכנסת בשנת 2016. במסגרת הנושא לובי 99 מקדם יוזמות, הליכי חקיקה ורפורמות רחבות שמטרתם לצמצם את הקשרים בין בעלי ההון ומוקדי ההשפעה במערכת השלטונית.
במסגרת נושא הפרדת הון-שלטון המיזם מתמקד בעצירת מינויים המשקפים את תופעת ה"דלתות המסתובבות", בה עובדים מהשירות הציבורי שמטרתם לפתח על ענף מסחרי, עוברים לאחר סיום תפקידם הציבור לעבוד בחברות עליהן אמורים היו לפקח. המיזם מקדם חקיקה שמטרתה לצמצם את הקשרים המתקיימים בין נבחרי הציבור ובין הטייקונים והחברות הגדולות במשק, קשרים היוצרים את החשש שמשרתי הציבור יעדיפו את האינטרס האישי שלהם על חשבון האינטרס הציבורי.
פנסיה וביטוח
הנושא הפיננסי היה לאחד הנושאים הראשונים שבחרו חברי לובי 99, ולאחר זכייתו לקראת מושב החורף של הכנסת בשנת 2018, החל צוות הלובי לקדם נושאים מגוונים. בין הנושאים ניתן למצוא את תחום ההגנה על החיסכון הפנסיוני, הגברת השקיפות בפעילות חברות הביטוח והפיקוח עליהן, ודאגה לאינטרס של הצרכנים בהתנהלות מולן ומול הלובי החזק שלהן בקרב מקבלי ההחלטות בכנסת ובממשלה.
המונופולים בתחום הייבוא
נושא המאבק במונופולים בתחום הייבוא ופתיחת שווקים לתחרות, הגיע למקום הראשון בהצבעת החברים שהתקיימה בספטמבר 2019. במסגרת עבודת הלובי, הצוות פועל להסרת החסמים העומדים בפני כניסת מתחרים, על מנת להוביל להורדת המחירים הגבוהים של מוצרי הייבוא בתחומי רבים (למשל בתחום הטואלטיקה, מוצרי החשמל ועוד).
בריאות
לובי 99 פעילים גם בתחום הבריאות, בו פועלות כמה מחברות הלובי הגדולות בישראל, מטעם חברות המזון והתרופות, שמבצעות עבודת לובי אל מול הרופאים, כדי שימליצו על מוצריהן בדיוני סל התרופות ובשגרה.
תחום הבריאות נבחר על ידי קהילת התומכים של לובי 99 במטרה למנוע פגיעה בריאותית בשל אינטרסים הנגועים בשיקולים כלכליים.
שחיתות ברשויות המקומיות
תחום הרשויות המקומיות נבחר על ידי חברי לובי 99 במטרה להפחית את השחיתות ברשויות המקומיות.
בדומה לנושא התחבורה הציבורית, גם במקרה זה צוות הלובי אינו מתמודד אל מול לוביסטים מסחריים, אלא אל מול תרבות שלטונית לקויה, בעיות שקיפות ואינטרסים רבים, המערימים קשיים על פעילות הלובי.
מבנה המיזם
בלובי 99 למעלה מ-10,000 חברים, המרכיבים את קהילת החברים הקובעת את נושאי הגג בהם פועל הצוות. כחלק מפעילות המיזם, מועסקים בו בשכר כ-12 עובדים בתפקידים שונים במחלקות הלובי, המחקר והשיווק.
מנכ"לית לובי 99 היא עו"ד לינור דויטש, והלוביסטים הציבוריים הפעילים בשנת 2023 הם עו"ד רחל גור, ד״ר עינת סולניק, עו"ד ז­­ֹהר אלטמן-רפאל, משה קאשי, עו"ד נועה זלצמן, עו"ד נעמה וייס, ואריאל פז-סוויצקי.
מתמחים
במסגרת הארגון מתמחים סטודנטים מתוכניות התמחות שונות, כדוגמת "מתחברים" של אוניברסיטת תל אביב, הקליניקה לחקיקה חברתית מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תוכנית התמחות באוניברסיטת בן-גוריון, תוכנית שגרירי רוטשילד, של קרן רוטשילד, ועוד.
צוות המתנדבים
בלובי 99 צוות מתנדבים גדול ומגוון, במסגרתו חברים שלל מתנדבים בתחומים שונים. מרבית המתנדבים לוקחים חלק במערך הגיוס של המיזם, הכולל הפקת הרצאות ומפגשי חשיפה ברחבי הארץ, העברת הרצאות, וגיוס טלפוני. בנוסף, ניתן למצוא מתנדבים בתחומי התנדבות נוספים כדוגמת מערך המחקר, רשתות חברתיות ועוד.
הנסיך אוסקר, דוכס סקונה
הנסיך אוסקר, דוכס סקונה (אוסקר קרל אולוף; נולד ב-2 במרץ 2016) הוא נסיך שוודי. ילדם הצעיר ביותר של נסיכת הכתר ויקטוריה נסיכת שוודיה, דוכסית וסטריטלנד ושל דניאל, דוכס וסטריטלנד. הוא הנכד הרביעי של המלך קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה וסילביה, מלכת שוודיה. הוא שלישי בסדר הירושה לכתר השוודי, לאחר אמו ואחותו אסטל, דוכסית אוסטרגוטלנד.
לידה
התארים שלו הוכרזו למחרת על ידי סבו מצד אמו, המלך. טקס טה דאום התקיים לכבודו בארמון קפלה רויאל ב-3 במרץ 2016.
אסלאם קיצוני
אסלאם קיצוני הוא תפיסה רדיקלית של דת האסלאם. על פי הגדרת בית המשפט בבריטניה, אסלאם קיצוני הוא:
קיימת חפיפה מסוימת בין האסלאם הקיצוני לבין גישת האסלאמיזם.
הגדרה
בית המשפט העליון בבריטניה הגדיר "אסלאם קיצוני" במספר מקרים שנדונו בו. על פי הגדרת בית המשפט, אסלאם קיצוני מוגדר באופן הבא: "כל ביטוי של האסלאם המתנגד לדמוקרטיה, שלטון החוק, חירות הפרט, כבוד הדדי וסובלנות לדתות ואמונות שונות."
בנוסף להגדרה זו, הוגדרו שני מאפיינים מרכזיים של האסלאם הקיצוני, המבוססים על האידאולוגיה האסלאמית:
באירוע שנדון בבית המשפט בבריטניה באוקטובר 2016 תבע אימאם בלונדון את ה-BBC תביעת דיבה על כך שהוא כונה "מוסלמי קיצוני". בית המשפט דחה את התביעה, ובפסק הדין נקבעה סדרה של כללים ומאפיינים המזוהים עם אסלאם קיצוני.
מקורות האסלאם הקיצוני
על פי מספר חוקרי אסלאם, מקורות האסלאם הקיצוני בקבוצת ח'וארג', שפרשו במאה ה-7 מהזרם המרכזי של האסלאם ואימצו גישה אסלאמית מחמירה ואלימה יותר.
הח'וארג' היו המוסלמים הראשונים שראו בכופרים בני מוות.
ארגוני אסלאם קיצוני
בכתבי האסלאם מתוארים הן תהליכים פוליטיים שלווים והן פעולות אלימות. סייד קוטב היה בין הראשונים שקראו לפעולה אלימה במטרה לגרום למהפכה אסלאמית שמטרתה כפיית יישום חוקי השריעה, בדומה לאירועים שגרמו לפריצת המהפכה האיראנית. רוב ארגוני האסלאם הקיצוני אימצו אידאולוגיה דומה.
להלן רשימה של ארגוני אסלאם קיצוני בולטים, לצד אזורי הפעילות העיקריים של כל ארגון.
Dolerme
Dolerme (בעברית: פגע בי) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הספרדייה רוסליה. השיר יצא לאור ב-24 במרץ 2020, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס. השיר לווה בקליפ מילים רשמי שהועלה לערוץ היוטיוב של רוסליה.
השיר הגיע למקום ה-11 במצעד השירים שבספרד.
רקע וכתיבה
השיר יצא בהפתעה ללא הודעה קודמת של רוסליה. במקום זאת, היא הצהירה באינסטגרם שהיא נמצאת בבידוד עצמי בגלל מגפת הקורונה ושהיא איבדה את תחושת הזמן. היא קיוותה לגרום לאנשים להרגיש טוב יותר עם השיר, באותה דרך שבה מוזיקה תומכת בבריאות הנפש שלה ולכן החליטה להוציאה אותו.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-20 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-24 במרץ 2020, תוך שהועלה לערוץ היוטיוב של רוסליה. באודיו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל, בו נראית רוסליה כשהיא על מזרן ופניה נראות מדוכדכות בעקבות הסיבה שציינה באינסטגרם שלה. זאת, תוך שלידה יש טלפון סלולרי, סכין ומסכה רפואית.
הגרסה המצרית-יוונית ליציאת מצרים
הגרסה המצרית-יוונית ליציאת מצרים כללה מסורות שונות שהופיעו במצרים העתיקה לאורך תקופת הבית השני, והמשותף ביניהן הוא שבניגוד לסיפור יציאת מצרים המקראי, היהודים גורשו ממצרים ולא יצאו ממנה מרצונם.
לאחר חורבן בית ראשון והיווצרותה של קהילה יהודית במצרים, בקרב האוכלוסייה המצרית החלו להתפתח מסורות על מוצא היהודים, כתגובת-נגד למסורת היהודית על יציאת מצרים. מסורות אלו חלחלו לאוכלוסייה היוונית שהתיישבה במצרים לאחר כיבושה על ידי אלכסנדר הגדול ועם העלאתן על הכתב ביוונית בתקופה ההלניסטית התגבשו לגרסה אלטרנטיבית שהתפשטה לעולם היווני שמחוץ למצרים, ולאחר מכן גם לספרות הלטינית ולחוגים הגבוהים באימפריה הרומית.
הגרסה צוטטה בהרחבה על ידי ההיסטוריון היהודי יוסף בן מתתיהו בחיבורו האפולוגטי "נגד אפיון", בו הזם באופן שיטתי את דבריהם של כמה מהסופרים המצרים-יוונים שהפיצו אותה.
הקטאיוס איש אבדרה
התיאור העתיק ביותר של מוצא היהודים בספרות היוונית הופיע ככל הנראה ב"אגיפטיאקה" של הקטאיוס איש אבדרה סביב שנת 300 לפנה"ס. תיאור זה הוא הגרסה הקדומה ביותר הידועה לנו של הסיפור המצרי-יווני האלטרנטיבי על מוצא היהודים ומסורת יציאת מצרים:
מנתון
ההיסטוריון והכהן המצרי-הלני מנתון, כתב את הגרסה שלו לסיפור יציאת מצרים במאה ה-3 לפנה"ס, זמן קצר אחרי הקטאיוס איש אבדרה. מסורות אנטי יהודיות לגבי סיפור יציאת מצרים רווחו במצרים עוד לפני מנתון, אולם הן היו מסורות בעל פה והועלו על הכתב בצורה שיטתית ומסודרת רק בתקופה התלמיית על ידי מנתון.
החיקסוס
בספר השני של החיבור "דברי ימי מצרים", סוקר מנתון את רשימת המלכים ששלטו במצרים ומספר שבתקופת שלטונו של מלך בשם טימַיוס אירעה פלישה גדולה של זרים למצרים:
מנתון מגלה כי לעם הפולש קראו "חִקסוס", הלחם המילים "חִק" (Hyk, "מלך" בכתב החרטומים העתיק הקדוש) ו"סוֹס" (רועה), כלומר "המלכים הרועים". יוסף בן מתתיהו מעיר שבספר אחר של מנתון מופיע פירוש הפוך לשם "חיקסוס", אמין יותר בעיניו: "רועים-עבדים". המילה "חִק" כתובה שם אחרת, בהדגשה גרונית, ומשמעותה "עבדים שבויי מלחמה".
מנתון טוען כי ששת מלכי החיקסוס הראשונים ישבו בעיר ממפיס ושלטו ממנה על כל מצרים כשהם מנסים ללא הרף "לעקור את המצרים מהשורש". הוא מספר שלאחר 510 שנות שלטון של שושלות מלכי החיקסוס, התקוממו מלכי תבאי ושאר חלקי מצרים ופתחו נגדם במלחמה ארוכה, עד שהחיקסוס גורשו ממצרים, ברחו לעיר אווריס והתבצרו בה. בנו של מלך מצרים צר על העיר, אך לא הצליח לכבוש אותה ולכן הגיע עם יושביה להסכם לפיו יוכלו לעזוב את העיר ואת מצרים ללא פגע. רק בשלב זה חושף מנתון את זהותם של 240 אלף בני החיקסוס שגורשו ממצרים בסיפורו:
המצורעים
מנתון מספר שלאחר כ-500 שנים נוספות, אחד ממלכי מצרים בשם אמנופיס רצה "לראות את האלים" וסיפר זאת לנביא שגם שמו אמנופיס (בן פפיאס). הנביא אמר למלך כי יוכל לראות את האלים רק "אם יטהר את כל ארץ מצרים מן המצורעים ומיתר האנשים הטמאים". המלך ציווה לאסוף את כל המצורעים במצרים וגירש אותם (80 אלף נפש) לעבודה במחצבות ממזרח לנילוס, כדי להפרידם משאר האוכלוסייה. אמנופיס הנביא חשש מזעם האלים על סבל המצורעים, חזה שאלה ישתלטו על מצרים, והחליט להשאיר למלך את נבואתו בכתב והתאבד. לאחר זמן רב, נעתר המלך לבקשת המצורעים והרשה להם לבנות מחדש את העיר אווריס ולהתגורר בה. אולם המצורעים מרדו במלך, בהנהגת כהן מהליופוליס בשם אוסרסיף, שנתן להם תורה חדשה וציווה אותם שלא לעבוד את אלוהי המצרים, אלא להקריב את החיות הקדושות שלהם ולהתנכר לכל מי שלא מצטרף לדתם החדשה. הוא הורה לבצר מחדש את העיר ושלח שליחים אל החיקסוס בירושלים עם הצעה לחבור למצורעים במלחמה במצרים ולשוב לעירם המקורית, אווריס. 200 אלף לוחמים הגיעו מירושלים לאווריס ואמנופיס נבהל וברח עם צבאו לממלכת כוש. שתי האוכלוסיות, החיקסוס מירושלים והמצורעים, השתלטו יחד על מצרים, שרפו ערים וכפרים, חיללו מקדשים, טימאו את פסלי האלים ואילצו את הכהנים והנביאים לזבוח את החיות הקדושות ולשחוט אותן. רק בשלב זה, לאחר תיאור ה"תועבות" שנעשו על ידי החיקסוס והטמאים, חושף מנתון את זהותו של מנהיגם: כשחבר אוסרסיף לחיקסוס, שינה את שמו ל"משה". כעבור 13 שנות גלות באתיופיה, חזרו אמנופיס ובנו רעמסס למצרים, גרשו ממנה את הרועים והמצורעים "ורדפו אחריהם עד הרי סוריה".
סיפור יציאת מצרים ועלילת המצורעים של מנתון היו בבחינת תגובה לסיפור יציאת מצרים המקראי. ייתכן מאוד שתרגום התורה ליוונית ("תרגום השבעים") במאה ה-3 לפנה"ס היה הגורם שעורר במנתון את החרדה לתדמית מצרים. מנתון בחר שלא לנקוט בעמדת התגוננות על ידי כתיבת דברי הזמה בלבד, שיכולים להתפרש כאפולוגטיקה וכסימן של חולשה, אלא בחר במתקפה תעמולתית כוללת נגד היהדות והיהודים, כשלצורך המשימה אימץ את השיטה הספרותית של כתיבת "היסטוריה נגדית". התעמולה נועדה להציג את אופיו ההרסני של העם היהודי כחבורה של פראיים המתנכלים להישגי החברה האנושית, במטרה להוכיח שעם ישראל בתקופתו נושא איתו את המורשת הרעה של אבותיו. בכך מנתון אינו שונה מסופרים אתנוגרפיים אחרים בעת העתיקה, שחקרו את תולדותיהם של עמים שונים כדי לחשוף את דמותם בהווה. עלילת המצורעים של מנתון שימשה תשתית עלילתית לכל מסורות השטנה המאוחרות יותר. יש לציין שבספר שמות מסופר שידו של משה הפכה "מצורעת כשלג" אך מיד חזרה לאיתנה, אולם עניין הצרעת הועלם בתרגום השבעים וגם על ידי פילון האלכסנדרוני ויוסף בן מתתיהו, שהסתפקו בכך שהפכה ללבנה. ייתכן והדבר נבע מאי נוחות בגלל עלילת המצורעים.
דיודורוס סיקולוס
ההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס (המאה ה-1 לפנה"ס) מציין את הקטאיוס איש אבדרה כמקור העיקרי שלו למוצא היהודים. על פי דיודורוס, המצרים מספרים שמושבות מצריות רבות הוקמו ברחבי העולם המיושב על ידי מהגרים מארצם ובהן גם "זו של היהודים, השוכנת בין ערב לסוריה", וזו הסיבה לכך שמנהג המילה של בניהם הזכרים משותף לשני העמים, מאחר שהוא הובא עמם בזמנו ממצרים.
דיודורוס מונה את משה (Moyses) כאחרון המחוקקים שטענו כי קבלו את חוקיהם מאלוהות, כאשר משה ייחס את חוקיו לאל הנקרא "יהו" (Iao). זאת הפעם הראשונה בספרות היוונית שהשם "יהו" מציין את האל של היהודים. זה לא קורה בתרגום השבעים, מאחר שהשם הפך לביטוי שאין לבטאו, אולם הוא נמצא בשימוש בקרב יהודי מצרים בתקופה הפרסית, כפי שמתועד בפפירוסים של יב.
בתיאורו את המצור של אנטיוכוס השביעי (סידטס) על ירושלים, מספר דיודורוס שחבריו של אנטיוכוס סיפרו לו "שאבות אבותיהם של היהודים גורשו מכל שטח מצרים בתור כופרים שנואי־האלים. שכן במטרה לטהר את הארץ, כל אלה שנשאו על גופם סימנים לבנים וסימני צרעת קובצו יחדיו וגורשו אל מעבר לגבול, כמי שמארה רובצת על ראשם; הפליטים כבשו את סביבות ירושלים, ומשארגנו את עם היהודים הפכו את שנאתם לאנושות למסורת".
ליסימכוס
הסופר המצרי ליסימכוס כתב את התיאור המפורט ביותר של יציאת מצרים שהגיע לידינו מהתקופה ההלניסטית-רומית, שיוסף בן מתתיהו הכריז עליו כעל העוין ביותר מבין כל הגרסאות לסיפור.
ליסימכוס סיפר כי "בימי בוֹכּחוֹריס מלך מצרים", בשנת בצורת, "בני עם היהודים, אנשים מצורעים ובעלי נגעים וחולים בכל מיני מחלות", צבאו על המקדשים וביקשו מזון. המחלות התפשטו בקרב כלל האוכלוסייה והמלך פנה לאל אמון, שציווה עליו לטהר את המקדשים "מכל האנשים המזוהמים והחוטאים" ולגרש אותם אל השממה "ולהטביע את המצורעים והמנוגעים", כי רק אז תסתיים הבצורת. המלך ציווה על כהני המקדשים לאסוף "את כל האנשים אשר אינם טהורים" והורה לצבא להוליך אותם למדבר, בסך הכל 110 אלף מגורשים, "ולקשור אל המצורעים לוחות עופרת" כדי להטביע אותם בים. "וכאשר טבעו המצורעים והנגועים בים", אלה שנשארו בחיים התקבצו יחד במדבר חשופים לסכנת חיים. ואז "איש אחד ושמו משה" הציע להתחיל ללכת עד שיגיעו לארץ מיושבת. הוא ציווה עליהם שלא לדבר שלום "לשום בן אדם" ולא לייעץ לו טובה "רק עצת-רשע ולהרוס את כל מקדשי האלים והמזבחות אשר ימצאו בדרכם". הם הלכו במדבר ולאחר צרות רבות הגיעו לארץ מיושבת "ועשו רעות ליושביה", שדדו את המקדשים והעלו אותם באש, "והגיעו אל הארץ הנקראה בימינו יהודה", שם יסדו עיר שקראו לה "הירוסולה", ביוונית "שוד המקדש", בגלל מנהגם. לאחר זמן רב, אחרי שגדלו והתחזקו, התביישו היהודים בשם הזה וקראו לעיר "הירוסולימה" (ירושלים).
בייחסו את גירוש היהודים ממצרים לפרעה מהשושלת ה-24 (המלך הידוע בספרות היוונית העתיקה בשם "בוכחוריס"), ליסימכוס מתארך את יציאת מצרים לזמן הרבה יותר מאוחר מאשר מנתון. מדבריו של יוספוס מתברר כי גם הסופר היווני אפולוניוס מולון (המאה ה-1 לפנה"ס) כתב על גירוש היהודים ממצרים, אלא שתארך אותה לזמן שונה מיתר הסופרים, שכל אחד מהם נקב בתאריך שונה. פולמון מאיליון (המחצית הראשונה של המאה ה-2 לפנה"ס) למשל, כתב שהיה זה "בזמן שלטון אפיס בנו של פורונאוס ", ש"חלק מהצבא המצרי גורש ממצרים והתיישב בארץ הנקראת סוריה-פלשתינה". אוסביוס מקיסריה שציטט אותו, טען שברור כי מדובר באנשים שיצאו ממצרים עם משה. יוספוס מציין את אפולוניוס מולון וליסימכוס בראש הדוברים נגד משה וחוקי התורה, שטענו כי משה היה מכשף ורמאי והחוקים שנתן מלמדים את היהודים "לעשות כל רעה ולעזוב כל מידה טובה".
סטראבון
ההיסטוריון היווני בן המאה ה-1 לפנה"ס, סטראבון, קבע ש"אבותיהם של היהודים בני זמננו, כפי שהם נקראים, היו מצרים" וטען שזאת הסיבה לריבוי האוכלוסייה היהודית במצרים, "מפני שהיהודים הם מצרים מעיקרם". אולם בזמן שהמסורת המצרית-יוונית גרסה שהיהודים גורשו ממצרים, צייר סטראבון תמונה אוהדת מאוד של האדם שהנהיג אותם והשלטון שהקים על בסיס אמונתו הייחודית. הוא טוען שמשה היה כהן מצרי, שעזב את מצרים והגיע לארץ יהודה בלווית אנשים רבים שעבדו את ה"ישות האלוהית", בגלל שלטענתו (של משה) המצרים טעו בהציגם את הישות האלוהית על ידי תמונות של בהמות ובקר והיוונים גם הם טעו בעיצוב אלים בדמות אדם. משה הוביל את האנשים "למקום שבו נמצאת כיום ירושלים".
פומפיוס טרוגוס
ההיסטוריון הרומי פומפיוס טרוגוס מספר שהמצרים, "משניחתו עליהם גרדת וצרעת", גרשו את משה ממצרים יחד עם אלה שחלו במחלה, כדי שהמחלה לא תתפשט. מאחר שמשה הפך למנהיג הגולים, הוא לקח בגנבה את כלי הקודש של המצרים (על פי ספר שמות בני ישראל שאלו כלי כסף וזהב משכניהם), ואלה ניסו להשיב אותם בכח הנשק, אך סערות אילצו אותם לשוב לביתם. בהגיעו אל הר סיני, לאחר 7 ימי צום עם צאן מרעיתו במדבריות ערב, משה "הקדיש את היום השביעי, שנקרא לפנים שבת לפי מנהג העם, כיום צום, משום שיום זה שם קץ באחת לרעבונם ושיטוטיהם". פומפיוס טרוגוס היה הסופר הראשון שקישר את יציאת מצרים עם צום. הוא מוסיף ש"בזוכרם כי גורשו ממצרים מחשש להפצת זיהום, הם הקפידו, פן יהפכו להיות שנואים על שכניהם מאותה סיבה, שלא לבוא במגע עם זרים".