cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אברהם ליאון
התאוריה על השאלה היהודית
בסיס תאורטי זה משמש את ליאון להסבר הגורמים להיווצרות "השאלה היהודית" בסוף המאה ה-19. הגורם הראשון היה התפתחות הקפיטליזם, במיוחד בחברות החקלאיות של מזרח אירופה, שם היו מרוכזים היהודים. הקפיטליזם שחק את הבסיס להמשך קיומם כ'עם-מעמד' ודחק אותם להגר מערבה; בנוסף, המשברים הכלכליים שאפיינו את תקופת הקפיטליזם המונופוליסטי והפיננסי, אותם משברים שיצרו מצב קבע של תת-צריכה במערב, מנעו את השתלבות היהודים בכלכלה הקפיטליסטית ולפיכך גם את התבוללותם כבעבר. מצב זה העמיד את היהודים, שעסקו בייצור וסחר של מוצרי צריכה, בתחרות עם הבורגנות הזעירה הנוצרית, שגם פעילותה הכלכלית הייתה תלויה ומכוונת לשוק הפנימי, וכך גרם להתבדלותם התרבותית.
בניגוד לחוקיות של 'עם-מעמד' ולהתבוללות שקבעה את מהלך ההיסטוריה היהודית עד לסוף המאה ה-19, הרי שמעתה הדמיון והתחרות בין פעילותם הכלכלית של היהודים לזו של הזעיר-בורגנות, הציבו את שתי הקבוצות במסלול התנגשות. התנגשות זו הובילה להיווצרות 'הבעיה היהודית' על שתי השתקפויותיה האידאולוגיות העיקריות: האנטישמיות המודרנית והלאומיות היהודית.
האנטישמיות המודרנית ותורת הגזע, לפי ליאון, היו תגובות של יסודות שונים בבורגנות האירופית למשבר הקפיטליזם בסוף המאה ה-19. הזעיר-בורגנות המתרוששת השתמשה באנטישמיות כהכשר לדחיקת רגלי היהודים מן השוק ולמתן פורקן לרגשותיה האנטי-קפיטליסטיים על ידי זיהוי יסודותיו המזיקים עם היהודים; הבורגנות הגבוהה השתמשה בתורת הגזע כצידוק אידאולוגי לאימפריאליזם, כתחליף להתכווצות השוק הפנימי וכפתרון לתת-הצריכה; כן היא השתמשה באנטישמיות כדי לתעל את הרגשות האנטי-קפיטליסטיים של הזעיר בורגנות לכיוון היהודים כדי להגן על הקפיטליזם כשיטה.
למרות הדמיון שבצורה, מבחינת הבסיס הכלכלי, הלאומיות היהודית היא "ניגודה" של הלאומיות האירופית: זו ביטאה את האינטרסים של הבורגנות העולה בתקופת התעצמות הקפיטליזם, בעוד שהלאומיות היהודית שיקפה את יאושה של הזעיר-בורגנות היהודית המנושלת בתקופת דעיכת הקפיטליזם. ליאון מדגיש, כי גם אם תוגשם, הציונות אינה מסוגלת להציע פתרון לטרגדיה היהודית; לפיכך, יותר משהיא מתכוונת לפתור את בעיית היהודים, ההנהגה הציונית משתמשת ביהודים כדי להגשים את הציונות.
ליאון מצביע על מכנה משותף כלכלי בין הגורמים לצמיחת האנטישמיות והציונות: שניהם הם ניסיונות של הזעיר-בורגנות, האירופית והיהודית בהתאמה, לפתור את הבעיות שמציב בפניהן משבר הקפיטליזם, אך שתיהן הן, לדעתו, פתרונות שווא, שכן לא ניתן לבטל את משבר הקפיטליזם מבלי לבטל את הקפיטליזם כשיטה באמצעות מהפכה עולמית.
במחקרו מאחד ליאון לכלל תאוריה כוללת ניתוחים חלקיים של 'שאלת היהודים' והאנטישמיות שרווחו בספרות המרקסיסטית, הסוציאליסטית והציונית יחד עם מחקרים היסטוריים וסוציולוגיים הדנים בתולדות היהודים ובהיסטוריה כלכלית וחברתית.
במקביל לעניין האידאולוגי עורר מחקרו של ליאון בקרב חוגים מרקסיסטיים ורדיקליים, על-פי רוב בהקשר של הוויכוח עם הציונות. יש במחקר זה, למרות תנאי המחתרת בו הוא נכתב, תרומה ממשית גם לדיון האקדמי בן זמננו. תרומה זו בולטת בשני נושאים: זיקת הגומלין בין היהודים לקפיטליזם, סוגיה בה אימץ ליאון את פרשנותו של מקס ובר והרחיב אותה; וכמו כן, הפיתוח התאורטי וההיסטורי של ליאון למושג 'עם-מעמד' תורם לדיון הן בנושא של כלכלות מיעוטים בכלל, ולתאוריה של 'המיעוטים המתווכים', התופסת מקום מרכזי בניתוח כלכלי-חברתי של חברות רב-אתניות בפרט.
מצוות הענקה
מצוות הענקה היא מצווה המחייבת את האדון להעניק לעבדו העברי מרכושו כאשר העבד משתחרר. הענקה כוללת מצוות עשה להעניק, ולאו הניתק לעשה שלא לשלח את העבד ריקם.
מקור המצווה
מקור המצווה הוא בספר דברים בפרשת ראה:
הלכות המצווה מופיעות בפרק הראשון של מסכת קידושין.
מדיני המצווה
מצוות הענקה קיימת רק בעבד או שפחה עבריים שיצאו חפשי כלומר לאחר שש שנים או ביובל או בשאר הדרכים הדומות לכך. לעומת זאת, עבד הפודה את עצמו בכסף, או עבד הבורח (אפילו אם מיד לאחר שברח נשלמו שש שנים) אדונו אינו מחויב במצווה. לדעת הרמב"ם מצווה זו אינה חלה על מי שמוכר את עצמו לעבד אלא רק במי שנמכר על ידי בית דין, אך דעת בעלי התוספות היא שישנו חיוב להעניק גם לעבד שמכר עצמו. ישנן דעות הסוברות שחיוב המצווה חל רק אם האדון מסר לעבדו שפחה כנענית כדי שתוליד ממנו ילדים.
בגמרא שלוש דעות בנוגע לגובה ההענקה המינימלי המחייב את האדון: לדעת הרמב"ם, הסכום המינימלי של ההענקה הוא שלושים סלעים. יש להעניק לעבד מכל מיני הנכסים שיש לאדון מלבד בגדים וכסף.
טעם המצווה
לפי בעל ספר החינוך, הטעם למצווה הוא כדי להקנות לאדם רגש של חסד ורחמים כלפי מי שעבד עבורו, וכדי לחנך את האדם לתת למי שעשה עבורו אפילו יותר ממה שסיכם עמו.
התנגשות (מדעי המחשב)
במדעי המחשב, התנגשות היא מצב הנוצר כאשר ערכי מידע חולקים את אותו ערך גיבוב, מזהה ייחודי אוניברסלי, סיכום ביקורת או מזהה ייחודי אחר. כאשר מתבצע מיפוי של קבוצה גדולה לקבוצה קטנה ממנה, בהכרח נוצרות התנגשויות על פי עקרון שובך היונים.
ויליאם אדלין
ויליאם אדלין (באנגלית: William Adelin או Adelinus, Adelingus, Audelin או Ætheling; 5 באוגוסט 1103 - 25 בנובמבר 1120) היה בנם היחיד של הנרי הראשון, מלך אנגליה ושל מטילדה מסקוטלנד. ויליאם היה בנו היחיד החוקי של הנרי הראשון, שנולד במסגרת הנישואים, ובשל כך היה יורש העצר היחיד של ממלכת אנגליה. מותו הביא למשבר ירושה ולתקופה המכונה "האנרכיה".
ביוגרפיה
ויליאם נולד בווינצ'סטר. אביו, הנרי הראשון, היה בנו הצעיר של ויליאם הכובש. ויליאם רופוס, אחיו הבכור של הנרי, ירש את ממלכת אנגליה מאביו, ואילו רוברט קורת'וס, אחיו השני של הנרי, ירש את ממלכת נורמנדי. בעקבות מותו של ויליאם רופוס בתאונת ציד בשנת 1100, ירש הנרי את כס המלוכה, ובשנת 1105 הדיח את רוברט, ומלך על שתי הממלכות.
להנרי היו בנים רבים מחוץ לנישואים מפילגשיו הרבות, אולם מאשתו היה לו רק בן אחד - ויליאם אדלין.
ויליאם קיבל את התואר "דוכס נורמנדי" - אף שתואר זה היה רשמי בלבד, והמלך עצמו שלט בנורמנדי (משמעות התואר היא הכרה בשלטון מלך צרפת בנורמנדי, שכן דוכס נורמנדי צריך היה לשלם למלך צרפת מיסים). רק בעקבות לחץ רב שהפעיל מלך צרפת על הנרי, שילם ויליאם מיסים למלך צרפת בשנת 1120.
ויליאם מת כתוצאה מטביעת "הספינה הלבנה" ב-25 בנובמבר 1120 בעת חציית התעלה האנגלית. ויליאם ואנשיו בילו בשתיית יין עד שעות הערב, בביטחון שהספינה המהירה תפליג במהירות בלילה, אולם בשעות הלילה, במהלך ההפלגה, נתקלה הספינה בשרטון.
הספינה החלה להתמלא מים. משלא הצליחו לשחרר את הספינה מהשרטון בנו אנשי הספינה רפסודת הצלה. בעת שוויליאם, שכבר היה על הרפסודה, שב לספינה הטובעת על מנת להציל את אחותו למחצה - הרוזנת מפרש (Countess of Perche), בשובו לרפסודה עם הרוזנת, כבר היו על הרפסודה יותר מדי אנשים וזו התהפכה וטבעה.
אייס-טי
טרייסי מרו (באנגלית: Tracy Marrow; נולד ב-16 בפברואר 1958), הידוע בשם הבמה אייס-טי (Ice-T), הוא מוזיקאי ושחקן אמריקאי. מתחילת שנות השמונים הוציא אייס-טי שמונה אלבומי מוזיקה בסגנון היפ הופ, ראפ והבי מטאל, והיה ממקימי להקת ההבי-מטאל הידועה "בודי קאונט". במקביל שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן ידועה בעיקר דמותו של הבלש המשטרתי פין טוטואולה מסדרת המשטרה של NBC "חוק וסדר: מדור מיוחד", אותה הוא מגלם משנת 2000.
ילדות ונעורים
נולד בניוארק שבניו ג'רזי. אמו נפטרה לאחר התקף לב כשהיה בן 9, ואביו נפטר מאותה סיבה ארבע שנים מאוחר יותר. בגיל 13 עבר להתגורר בבית משפחת דודתו בלוס אנג'לס שבקליפורניה. ב-1976, במהלך סיום לימודיו בבית הספר התיכון, נולדה בתו הראשונה מחברתו, והם גידלו אותה תוך כדי לימודיהם. בתקופה זו הוא חבר לכנופיות רחוב וניסה להתפרנס בדרכים לא חוקיות, בהן פריצה למכוניות וסחר בסמים. לאחר התיכון שירת אייס-טי בצבא ארצות הברית במשך ארבע שנים, וגם במהלכן היה מעורב בגנבות ונכלא, ובתקופות מסוימות עסק בסרסרות בהוואי.
במהלך שירותו הצבאי החל להתעניין במוזיקת היפ הופ, ולכתוב מוזיקת ראפ משלו. לאחר שחרורו מהצבא, החליט להתרחק מחיי הפשע ולהתמקד במוזיקה. בהוקרה למושא הערצתו, הסופר והסרסור-לשעבר אייסברג סלים, אימץ את שם הבמה "אייס-טי", ועבד תחילה כ-די ג'יי במסיבות. הוא נפרד מחברתו ואם בתו, והמשיך מדי פעם בפעילות פלילית, כגון שוד חנות תכשיטים עם חבריו מהתיכון.
קריירה מוזיקלית
ב-1986 יצא הסינגל השני שלו, "6 'in the Mornin", שזכה להצלחה במועדונים. אלבומו הראשון, "Rhyme Pays", יצא ב-1987 בהפקת חברת "Sire Records", והגיע במכירות לדרגת תקליט זהב. ב-1988 יצא אלבומו השני, "Power", תחת לייבל עצמאי משלו, "Rhyme Syndicate"; גם תקליט זה זכה למעמד אלבום זהב. אלבומו הבא, "The Iceberg/Freedom of Speech... Just Watch What You Say", יצא ב-1989 וביסס את הפופולריות שלו בעולם הראפ.
אליפות ישראל באתלטיקה 2021
אליפות ישראל ה-85 באתלטיקה נערכה בין ה-13 ל-14 ביוני 2021 באצטדיון הדר יוסף שבתל אביב.
אייס-טי
קריירה מוזיקלית
אלבומו הרביעי והידוע ביותר, "O.G. Original Gangster" (1991), נחשב לאחד החשובים בעולם הראפ, שהגדיר את מוזיקת הגנגסטה ראפ. אחד השירים באלבום, "בודי קאונט", בוצע על ידי להקה הבי מטאל חדשה שהקים, בודי קאונט; אייס-טי יצא עם הלהקה לסיבוב הופעות מוצלח, וזכה לפופולריות בקרב בני נוער וחובבי מוזיקה אלטרנטיבית. בהמשך השתתף בסינגל "Back on the Block" לצד אמנים ידועים נוספים, ביצירה של קווינסי ג'ונס שהיוותה שילוב של ראפ, ג'אז, פאנק וסול; על פרויקט זה זכה אייס-טי, יחד עם חברי הקבוצה של ג'ונס, בפרס גראמי.
אחד השירים הבאים שהוציאה להקת בודי קאונט, "Cop Killer", על נקמה בשוטרים שפועלים בגזענות כנגד שחורים, ספג ביקורת והתנגדות מאיגוד הרובאים הלאומי וארגוני שוטרים שונים; האלבום הראשון של הלהקה, "בודי קאונט", הוצא לפיכך מחדש ב-1992, ללא השיר השנוי במחלוקת. בעקבות הפרשה חזרה בה חברת התקליטים של טיים וורנר מכוונתה להוציא את אלבומו הבא של אייס-טי, שכלל את השיר. האלבום "Home Invasion" יצא ב-1993 במסגרת חברת "Priority Records", והגיע למקום ה-14 במצעד בילבורד 200. אייס-טי המשיך בשיתופי פעולה עם אמנים נוספים, בהם הופעת אורח באלבום של בלאק סבאת' (1995). ב-1996 יצא אלבומו " VI - Return of the Real", וב-1999 יצא אלבומו "The Seventh Deadly Sin".
קריירת משחק
בשנת 1984 אייס-טי הופיע לראשונה בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "שיגעון הברייקדאנס" שעסק בברייקדאנס, בבימויו של הבמאי הישראלי יואל זילברג; הוא הופיע גם בסרט ההמשך "Breakin' 2: Electric Boogaloo" שנה לאחר מכן. ב-1991 כיכב בתפקיד בלש משטרה בסרט הפשע "New Jack City", לצד וסלי סנייפס. כן הופיע בתפקידי מנהיג כנופיה בסרטים "Ricochet" (1991), לצד דנזל וושינגטון; ו"Trespass" (1992), לצד ביל פקסטון. ב-1993 הופיע לצד כוכבי ראפ רבים בסרט הקומי "מי האיש?", וב-1994 כיכב בתפקיד הראשי בסרט הפעולה "Surviving the Game".
ב-1995 גילם סוחר סמים בסדרת הטלוויזיה "ניו יורק תחת מסווה", לאורך שתי עונות; על תפקידו זכה בפרס NAACP Image בקטגוריית שחקן משנה. ב-1997 היה שותף עם דיק וולף ביצירת סדרת הפשע של NBC "Players", וכיכב בה בתפקיד הראשי, עד שהופסקה בתום העונה הראשונה. שיחק גם בסרט הסאטירי "המעדנייה". ב-1998 הופיע בתפקיד סרסור בסרט הטלוויזיה "Exiled: A Law & Order Movie", המבוסס על הסדרה הוותיקה "חוק וסדר" של וולף. שיתופי הפעולה הללו עם וולף הובילו אותו להציע לאייס-טי תפקיד קבוע בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד", ומשנת 2000 הוא מגלם בה את הבלש המשטרתי פין טוטואולה, לצד כריסטופר מלוני (שפרש מהסדרה בסוף העונה ה-12), ומרישקה הרגיטאי. ב-2002 זכה בשנית בפרס NAACP, על תפקידו בסדרה זו.
לאורך השנים, במקביל להופעתו ב"חוק וסדר: מדור מיוחד", המשיך אייס-טי להופיע במספר סרטי טלוויזיה, סרטי תעודה ודיבוב משחקי וידאו. ב-2006 הופיע בתוכנית מציאות בת שישה פרקים על שמו, "Ice-T's Rap School", בערוץ VH1; בכל פרק בתוכנית לימד אייס-טי קבוצה של בני נוער מניו-יורק איך להפוך ללהקת היפ הופ טובה, ובסוף העונה הופיעה הקבוצה בפתיחת הופעתה של להקת פאבליק אנמי.
חיים אישיים
נוסף לבתו הראשונה, שנולדה בהיותו בן 18, נולד לאייס-טי בן מחברתו משנות השמונים דרלין אורטיז, ב-1992. ב-2005 נישא לדוגמנית ניקול "קוקו" אוסטין.
מבחינה דתית, אייס-טי הוא אגנוסטי.
דיסקוגרפיה
אלבומי סולו
שקע טופוגרפי
שקע טופוגרפי (באנגלית: Lee Trough) במטאורולוגיה דינמית הוא סוג של שקע ברומטרי המתהווה כאשר רוח מנשבת במורד הר או מכשול טופוגרפי משמעותי אחר. שקע כזה מכונה גם שקע חסי משום שהוא מתהווה בסמוך לצלע ההר האחורית ביחס לכיוון נשיבת הרוח; הוא "חוסה בצדו האחורי" של ההר. דוגמאות בולטות לכך כוללות את השקעים הברומטריים הנצפים בעקביות במורד הצד המזרחי של הרי הרוקי בארצות הברית.
היווצרותו של שקע טופוגרפי נובעת מעקרון מטאורולוגי המכונה "חוק שימור הערבוליות הפוטנציאלית", הקובע בין היתר כי שכבת אוויר המשנה את עובייה חייבת לשנות את הערבוליות הכוללת שלה. ערבוליותו הכוללת של גוש אוויר מורכבת מערבוליות "טבעית" (כלומר המתקיימת גם כאשר הגוש נייח) הנובעת מסיבוב כדור הארץ סביב צירו ומכומתת בפרמטר קוריוליס המקומי f, ומערבוליות מורגשת הנדמית כסחרור של האוויר סביב אזור של לחץ נמוך ומכומתת במדד הציקלוניות של הזרימה w. עבור שכבת אוויר בעובי H, עקרון שימור הערבוליות הפוטנציאלית קובע שהגודל:
נשמר בהיעדר אפקטים חיצוניים כמו חיכוך עם הקרקע או חימום לא אדיאבטי. במקרה של רוח הנושבת במורד הר, האוויר הסמוך לפני ההר נאלץ לעקוב אחר התוואי הטופוגרפי של ההר, בעוד שהאוויר המצוי בגובה משמעותי מעל ההר כמעט ולא מושפע מנוכחותו של ההר. כתוצאה, שכבת האוויר גדלה בעוביה, ומכיוון שפרמטר קוריוליס אינו משתנה בזמן (בהנחה שהזרימה אינה מתפרשת על קווי רוחב רבים מדי), מדד הציקלוניות w חייב לגדול על מנת לשמר את הערבוליות הפוטנציאלית. באופן שקול ניתן להסתכל על אלמנט זורם שהוא עמודת אוויר צרה העוקבת אחר תוואי ההר; כאשר גובה העמודה גדל, שטח בסיסה חייב לקטון - ומחוק שימור התנע הזוויתי נובע שהמהירות הזוויתית של סחרור העמודה סביב צירה חייב לגדול. על אף שהתייחסנו רק לערבוליות העמודה סביב צירה, משפט סטוקס מבטיח שסחרור עצמי של הרבה עמודות כאלה שקול להתפתחות סירקולציה כוללת המאפיינת מערכות של לחץ נמוך.
עקרון שימור הערבוליות הפוטנציאלית מסביר גם מדוע בחצי הכדור הצפוני, שקעים ברומטריים המצפינים נוטים להיחלש ואלו המדרימים נוטים להעמיק; כאן עובי שכבת האוויר קבוע בקירוב, והגורם המשפיע הוא התחלופה בין ערבוליות טבעית (פרמטר קוריוליס f) וערבוליות מורגשת (הציקלוניות w).
פנטסיה 2000 (סרט)
פנטסיה 2000 (באנגלית: Fantasia 2000) הוא סרט אנימציה מוזיקלי אמריקאי משנת 1999 שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני והופץ על ידי חברת וולט דיסני. זהו סרט ההמשך לסרט פנטסיה משנת 1940, וכמו קודמו הוא מציג יצירות מוזיקה קלאסית בליווי סוגים שונים של אנימציה לאחר הקדמה מטעם ידוענים. זהו סרט ההמשך השלישי שהופק על ידי אולפני האנימציה של וולט דיסני ונחשב כחלק מסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של האולפנים אחרי שלושת הקבלרוס וברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה (דיסני הפיקה סרטי המשך רבים דרך אולפני דיסניטון, אך הם אינם נחשבים כחלק מהקאנון של דיסני).
רקע
הסרט יצא לאקרנים בשנת 1999, ובו כיכבו בין השאר ג'יימס לוויין, סטיב מרטין, בט מידלר, פן וטלר, יצחק פרלמן, ג'יימס ארל ג'ונס והופיעה בו מחווה ללאופולד סטוקובסקי, המנצח שניצח על התזמורת בסרט הראשון בסדרה (שיצא ב-1940).
Substance
Substance הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית דמי לובאטו, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Holy Fvck (2022). הוא יצא לאור ב-15 ביולי 2022, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום. אחריו, יצא לאור "29" כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-24 במצעד השירים האלטרנטיביים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דמי לובאטו, אלכס נייס, ג'וטס, קית' סורלס, לורה ולטז ואואק פלדר והופק על ידי אואק פלדר, אלכס נייס וקית' "Ten4" סורלס. דמי לובאטו פרסמה את הטיזר הראשוני ל-"Substance" ב-29 ביוני 2022. הטיזר, שפורסם בצורה של סרטון באינסטגרם, מציג את לובאטו שרה קטעים מהרצועה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-11 מיליון השמעות.
ביקורת
הווידאו קליפ של "Substance" הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של דמי לובאטו ב-15 ביולי 2022.
גד אפוטקר
גד אפוטקר (נולד ב-8 בספטמבר 1965) הוא אמן רב תחומי, צייר, פסל, מורה ואוצר ישראלי המתגורר בתל אביב, אשר הציג בתערוכות רבות בארץ ובעולם, ביניהן תערוכות יחיד במוזיאון הלאומי ברג'לו ובגלריה לאמנות מודרנית בפאלאצו פיטי בפירנצה, איטליה.
ביוגרפיה
גד אפוטקר נולד בגבעתיים להורים ניצולי שואה יוצאי אירופה. אביו היה עו"ד ואמו עבדה במחלקת ההנדסה בעיריית גבעתיים. לאפוטקר אחות אחת שהיא עו"ד. בשנות נעוריו המאוחרות עבר לתל אביב בה הוא מתגורר גם כיום.
כבר בשנות ילדותו המוקדמות, אובחן אצלו כישרון יוצא דופן ברישום ובציור. לאחר שחרורו מהצבא, המשיך אפוטקר ללימודי כלכלה באוניברסיטת תל אביב שם סיים תואר ראשון. עם חזרתו משהות של כשנה בחו"ל, החל לעבוד כמבצע בבורסה לניירות ערך בתל אביב. לאורך כל השנים הללו, צייר אפוטקר כאוטודידקט והציג במספר תערוכות, כאשר תערוכת היחיד הראשונה שלו נערכה עוד בהיותו חייל, בשנת 1985 בבית החייל בתל אביב, בעידוד הצייר וחבר המשפחה איתמר סיאני, שהיה גם למנחה הראשון של אפוטקר בתחום הציור.
בשנת 1996, לאחר פטירת אביו ממחלה קשה, החליט אפוטקר לשנות כיוון ולהקדיש את חייו לתחום האמנות בלבד. הוא עזב את הבורסה לניירות ערך ונסע ללמוד ציור באקדמיה לאמנויות יפות בפירנצה, איטליה תחת שרביטו של Prof Adriano Bimbi. שנים אלו באיטליה היוו שנים מעצבות ומכוננות בדרכו האמנותית ובחייו של אפוטקר.
בשנת 2005, שב אפוטקר לישראל לאחר תקופה ארוכה בה התגורר בפירנצה ולאחר שהות בת חצי שנה בניו יורק, ומיקם את הסטודיו שלו ואת מגוריו במרכז תל אביב, שם הוא גר ועובד עד היום. בנוסף, החל ללמד את אמנות הציור והרישום, בקבוצות ובאופן פרטי.
אפוטקר מלמד בבית האמנים בתל אביב, במרכז האמנויות ברעננה ובאופן פרטי, הוא מציג תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות, משתף את תלמידיו בתערוכות קבוצתיות מסוגים ובנושאים שונים ברחבי הארץ ובנוסף, משמש כאוצר תערוכות לאנשים אותם הוא מנחה.
סימבוליזם
בראשית דרכו האמנותית של אפוטקר התאפיין סגנון הציור שלו במוטיבים פיגורטיביים על גבול הסימבוליזם ועד הריאליזם הפנטסטי. בשנת 1985, במהלך שירותו הצבאי, הציג אפוטקר את תערוכת היחיד הראשונה שלו "פנטזיה" בבית החייל בתל אביב. העבודות בתערוכה נלקחו מתוך 200 עבודות שהתבססו על חלומות של אפוטקר וצוירו במהלך שעות הלילה, בין החלומות. לאורך השנים הבאות, עבד אפוטקר על סדרה בת 30 עבודות שכונתה: "הדמות", ובה צוירה דמות אישה המכוסה כולה בבד הצמוד לגופה ויוצר אפקט פיסולי. המודל ששימש אותו בסדרה זו, הייתה השחקנית והבמאית דורית ניתאי. לעיתים הוצב המודל בסביבת בתים יוצאי דופן בארכיטקטורה התל אביבית, ביניהם בית הפגודה בכיכר אלברט. ציורים מסדרה זו הוזכרו כקשורים לעבודתו המטאפיזית של ג'אורג'יו דקיריקו.
פירנצה
בהמשך מצייר אפוטקר נושאים פיגורטיביים, בפרט פורטרטים ואת גוף האדם. בשנת 1997 אפוטקר נוסע לפירנצה ללימודי ציור אקדמיים פורמליים ב "אקדמיה לאמנויות יפות בפירנצה", שם הוא נשבה בקסמי אמנות הרנסאנס ואת שמונה השנים הבאות, הוא מקדיש למחקר אמנות. במחקר הוא מתרכז בקשר בין פיסול לציור, במעבר ובמערכת היחסים בין תלת-מימד לדו-מימד, כאשר עבודתו המרכזית בשנים אלו מסוכמת בסדרת ציורים ותחריטים שהם אינטרפרטציה אישית לפסלים ידועים יותר ופחות מתקופת הרנסאנס. סדרה זו מוצגת בשנת 2003 בתערוכת יחיד בשני מוזיאונים:
האחת בהמוזיאון הלאומי ברג'לו, בו מוצגים ציורים של אפוטקר בצד הפסלים העתיקים כמיצב מונומנטלי. תערוכה זו הייתה התערוכה הראשונה במוזיאון, בה הציגו עבודות של אמן שעדיין חי לצד מוצגי המוזיאון. התחריטים מאותה סדרה הוצגו בגלריה לאמנות מודרנית בפאלאצו פיטי. תחריטים אלה היו אינטרפרטציה לפסלים ידועים, בין היתר של בנוונוטו צ'ליני ושל דונטלו.
תערוכת היחיד השנייה של אפוטקר באותה תקופה, נערכה במוזיאון פינוקיו בקולודי, בחסות שגרירות ישראל. קולודי היא עיר הולדתו של קרלו לורנציני, מחבר הספר פינוקיו. התערוכה נקראה: "פינוקיו ופינוקיה אטרוסקים", ובה המציא אפוטקר דמות נקבית של פינוקיו, כאשר הפסל המרכזי בתערוכה היה פינוקיו ופינוקיה כאטרוסקים המנסים להתנשק, אך מתנגשים בחוד אפם. מדוע אטרוסקים? לפי תאוריה שפיתח אפוטקר, לורנציני הושפע מפסלים של צלמיות אטרוסקיות שגם להן אופי מחודד.
דיוקנאות
נושא מרכזי המלווה את אפוטקר לאורך שנים הוא נושא הדיוקנאות. אפוטקר ביצע שלושה פרויקטים מרכזיים בתחום הפורטרטים. הראשון הוא פרויקט ארוך טווח שהתחיל בשנת 2005, במלאת לאפוטקר 40 שנה, כאשר צייר במחברת Moleskin  כארבעים פורטרטים, כסך שנותיו. בשנת 2015 צייר אפוטקר כחמישים פורטרטים עצמיים במחברות Moleskin כהמשך לפרויקט שהחל בשנת 2005. בכל 10 שנים, מצייר אפוטקר פורטרטים עצמיים בסך שנותיו, כמעין סיכום העשור הקודם בחייו האישיים ובציור.
פרויקט נוסף בנושא הפורטרטים הוא ספריית הפורטומות (פסלי ראשים) מגבס קרמי, אותה יצר אפוטקר בין השנים 2009–2011 ואותה הוא מכנה ג'יפסוטקה מודרנית. בין הפסלים, דמויות בעלות שם בעולם התרבות והאמנות הפלסטית הישראלי. הפסלים נוצרו תוך שיחה חופשית ביו האמן לבין המודל.
"מבט הצידה" היא עבודה עליה עבד אפוטקר בשנים 2016–2017. עבודה זו מורכבת מצילומים במכונת צילום של רישומי עיפרון מקוריים. במהלך הרישום, מביט הצייר במודל דרך מראה ורושם את המודל בעפרון, בעוד המצויר מביט אותה עת על הדף ורואה כיצד נולדת עליו דמותו. גישה זו היא חדשנית בדינמיקה המהותית הנוצרת בין הצייר לבין המצויר. הרישום אורך בין 20 דקות לשעה וכלל ההתרחשות היא מיצג שנקרא "צייר רחוב".
וידאו ארט
במהלך שנת 2005, יצר אפוטקר במשותף עם פרופסור אנדרי שרף מאוניברסיטת תל אביב, אותו הכיר אפוטקר בעת שהותו בניו יורק. סדרה של עשרה סרטי וידאו. סדרה זו מבוססת על פסלי הצלמיות שיצר אפוטקר בפירנצה ואשר הוצגו במוזיאון קולודי וכן פסל קרמי של 'דובי', אותו יצר אפוטקר על בסיס דמותו של דובי צמר אותו סרגה לו אמו בילדותו, והוא מלווה את המשפחה כשני דורות.
סרטי וידאו אלה נוצרו בעזרת פיתוח ייחודי של פרופסור אנדרי שרף, של העברת גופים תלת־ממדיים פיזיים אל המרחב התלת־ממדי הדיגיטלי.
נופים
בשנת 2015 צייר אפוטקר סדרת ציורי נוף תל אביבי, כפי שמשתקף מגבעת קוזלובסקי בגבעתיים, מקום הולדתו. הסדרה מורכבת מתמונות שמן, רישומי דיו וצבעי מים על נייר. חלק מיצירה זו נקרא גם "ציור מתוך חולשה", על בסיס תאוריה אותה פתח אפוטקר עם השנים, שבה המצייר נמצא במצב מנטלי המשלב את התת-מודע עם המודע, אליו הוא מביא את עצמו בזמן הפעולה הציורית מבלי להפעיל כל אילוץ או כוח.
בשנת 2018 אפוטקר צייר סדרת ציורי הנוף "ריף", אותה הוא מקדיש לאחיינו ובה הוא מצייר כמאה ועשרים אקוורלים של חוף הים התל אביבי, בו העביר את ילדותו ונעוריו.
מגמות ביצירתו
בהתבוננות רחבת טווח על דרכו האמנותית של אפוטקר ניכרת רבגוניות ואין סגנון אמנותי אחד מוגדר לו הוא מחויב. הוורסטיליות נובעת משליטתו של אפוטקר במדיומים ובסגנונות רבים בתחום האמנות, כאשר הוא משתמש בכל פעם ביכולת אחרת, לשם העברת האמירה הרלוונטית למתבונן באמצעות יצירותיו. לפי אפוטקר אין באמנות אמת אבסולוטית אחת כי אם אמיתות מקבילות, כמו בחיים, כאשר העיקר הוא היות האדם נאמן לעצמו. יצירתו מורכבת מסדרות כאשר הקונספט העומד מאחוריהן הוא שהשלם שווה לסך חלקיו.
מחר
מחר - היממה שתגיע לאחר היממה הנוכחית. בחיי היומיום, המושג מתייחס לא רק ליום הקרוב אלא גם לעתיד הקרוב. מבחינה רשמית, ההפרדה בין היום למחר היא חצות (או הערב בחלק מלוחות השנה כמו העברי) אך מבחינה אישית, ההפרדה היא שנת הלילה (בניגוד לשנת צהריים). לכן אנשים שנשארים ערים אחרי חצות, באמרם "מחר" כוונתם לאותה יממה.
ההתייחסות למחר עשויה להיות בעלת הקשר שלילי, של דחייה, דחיינות או סירוב, כפי שמתבטא במשפטים כמו: "אטפל בכך מחר", "אשלח לך את ההמחאה מחר", וכדומה. דוגמה ספרותית מפורסמת לכך היא אמרתה של סקרלט או'הרה, גיבורת חלף עם הרוח - "אחרי הכול, מחר יפציע יום חדש".
הפתגם "אל תדחה למחר את מה שניתן לעשות היום" נועד למנוע דחיינות. למולו נוצר בסלנג פתגם מנוגד, שמציע: "אל תדחה למחר מה שניתן לדחות למחרתיים..."
בסלנג הביטוי "מחר כך" הוא פרפרזה על "אחר כך" והארכתו למועד בלתי ידוע. הביטוי בוקרה פיל מישמיש, מילולית (מערבית): "מחר ב (עונת) המשמש", מהווה הבעת סירוב כיוון שמשמעותו - דחייה לתאריך בלתי אפשרי. זאת משום שעונת הבשלת המשמש כה קצרה עד כי התחייבות לבצע דבר מה במהלכה אינה מציאותית.
באנגלית קיים הביטוי "מחר לעולם אינו מגיע" המבטא את העובדה כי אנו חיים תמיד בהווה. דוגמה המקצינה תפישה זו היא סרט הקולנוע "לקום אתמול בבוקר".
"עולם המחר" הוא ביטוי המתייחס לטכנולוגיה ולחברה של העתיד, לעולם המשתקף בניתוחי עתידנים, יוצרי מדע בדיוני ופילוסופים.
המחר מייצג גם את הלא-נודע, כפי שמשתקף בדברי פרננדו פסואה: "איני יודע מה יביא עמו המחר".
ספר העיון "המצאת המחר" מאת הפילוסוף דניאל ש. מילוא, טוען כי סוד הצלחתו חסרת התקדים של המין האנושי הוא היכולת לתכנן לעתיד, ונקודת המפתח בתולדות האדם היא הרגע שבו נוצרה היכולת הזאת - "המצאת המחר".
קרי הווארד
קרי אליזבת הווארד (באנגלית: Kerry Elizabeth Howard; נולדה ב-24 במרץ 1982) היא שחקנית אנגלייה. היא גילמה את לורה בסדרה הקומית "היא והוא" של ערוץ BBC Three, ואת ליאן בסיטקום "Witless". עוד הופיעה בתוכנית המערכונים "Feed My Funny" של BBC Three יחד עם לו קורפילד.
ביוגרפיה
הווארד נולדה לדייב ונינט הווארד בשנת 1982 בבלקפול. יש לה אח תאום בשם דניאל ואח מבוגר ממנה, הקומיקאי ראסל הווארד. ב-2003 סיימה תואר ראשון בדרמה באוניברסיטת אדג' היל.
חיים אישיים
באפריל 2010 השתתפה הווארד במרתון לונדון יחד עם שני אחיה כדי לגייס כספים עבור Epilepsy Society.
ב-2012 התחתנה הווארד עם גבריאל ויק. לזוג נולדו שני בנים.
SecondHandSongs
Second Hand Songs הוא מאגר מידע מוזיקלי המרכז מידע על גרסאות כיסוי לשירים.
היסטוריה
האתר הוקם בתחילת 2003 בידי בסטיאן דה זוטר, מתיאו דה זוטר ודניס מונסייר הבלגים. בהמשך, נוספו כותבים נוספים ממדינות נוספות ברחבי העולם ובהן שוודיה, בריטניה, ברזיל, גרמניה והולנד.
מאגר המידע
האתר מקיף מעל 700 אלף גרסאות כיסוי, כ-90 אלף שירים מקוריים, 300 אלף קליפים וכ-135 אלף זמרים, להקות ומבצעים. לכל שיר מוקדש עמוד נפרד ובו נסקרות כל גרסאות הכיסוי (לעיתים אף מאות). לכל גרסה מוצג שם האמן המבצע, תאריך הביצוע או ההופעה הראשונים והמוזיקאים המשתתפים (מעבד, נגנים וכו'). האתר מקשר ליוטיוב וספוטיפיי לשמיעת השירים.
בנוסף למאגר המידע, מציע הארגון שירותי הסדרת זכויות יוצרים לתשלום תמלוגים לאמנים ומערכת פורומים לשיח על גרסאות הכיסוי ולאיתור מידע עליהן. התשתית הטכנית של האתר מבוססת על תוכנת הויקי PmWiki ובנוי על בסיס מערכת דביאן, שרת Apache HTTP Server, מאגר נתונים PostgreSQL המקושרים באמצעות שפת PHP.
ארמיית הטנקים הרביעית (ברית המועצות)
ארמיית הטנקים הרביעית הייתה ארמיית טנקים של הצבא האדום במלחמת העולם השנייה, שהשתתפה בקרב סטלינגרד. לאחר הקמתה מחדש בקיץ 1943 השתתפה הארמייה בשורת מתקפות סובייטיות בחזית המזרחית, ובשלבי הסיום של המלחמה היא נטלה חלק בקרבות על ברלין ועל פראג.
הקמה ראשונה
הארמייה הוקמה לראשונה ביולי 1942, ומפקדה הראשון היה גנרל קרוצ'נקין. עם הקמתה כללה הארמייה את קורפוסי הטנקים ה-22 וה-23 (האחרון סופח מאוחר יותר לארמיית הטנקים הראשונה), דיוויזיית חי"ר אחת ובריגדת טנקים עצמאית. הארמייה סופחה לחזית סטלינגרד והוטלה למערכה לפני שהסתיים תהליך הקמתה. במהלך נסיונותיה לבלום את התקדמות הארמייה השישית הגרמנית לכיוון סטלינגרד, ספגה הארמייה אבדות כבדות בטנקים בקרבות ממערב לעיקול הגדול של נהר הדון. בראשית אוגוסט הועברה הארמייה תחת פיקוד החזית הדרום-מזרחית, השתתפה בקרבות המגננה על דרכי הגישה הדרומיות לסטלינגרד, במסגרת המאמץ לבלום את התקדמות ארמיית הפאנצר הרביעית לכיוון העיר, וניהלה מספר התקפות נגד מוצלחות כנגד קורפוס הפאנצר ה-48. עקב האבדות הכבדות שספגה הארמייה החליט הפיקוד הסובייטי לפרק אותה, והקים על בסיסה את הארמייה ה-65 באוקטובר 1942.
הקמה שנייה
ארמיית הטנקים הרביעית הוקמה מחדש ב-15 ביולי 1943 על בסיס מפקדת קורפוס הפרשים ה-19, תחת פיקודו של ואסילי באדאנוב. היא כללה עם הקמתה 2 קורפוסי טנקים, קורפוס ממוכן ומספר יחידות נוספות. במסגרת החזית המערבית השתתפה הארמייה במתקפה הסובייטית על בליטת אוריול ביולי-אוגוסט 1943 (מבצע קוטוזוב) וספגה אבדות כבדות מאוד בטנקים. מאוחר יותר סופחה הארמייה לחזית האוקראינית הראשונה והשתתפה במתקפה הסובייטית בצפון אוקראינה בחורף 1943/44. בקיץ 1944 השתתפה הארמייה במבצע לבוב-סנדומייז' ובמסגרתו חדרה לשטח פולין והגיעה עד לנהר הוויסלה. במרץ 1945 קיבלה את תואר הכבוד "המשמר". בשלבי הסיום של המלחמה השתתפה הארמייה במבצע ויסלה-אודר ובקרב ברלין וסיימה את המלחמה בצ'כוסלובקיה.
עכשיו זה אחרת
עכשיו זה אחרת הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, אשר לא נכלל באף אלבום שלה. השיר יצא לאור ב-27 ביוני 2018, כסינגל החמישי שלה בשנה הזו, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השני במצעד של מדיה פורסט, והשלישי במצעד של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה
על השיר אמרו מאקו כי: "בשיר זה, שרית חדד חושפת בפנינו את הצד הפגיע שלה, כשהיא מתמודדת עם שיברון לב ומנסה לתקן את מערכת היחסים שלה".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר מכיל בתוכו גם את מילותיו, והוא מציג בתוכו הנפשות של שעון בכמה צבעים שונים. בנוסף לכך, חדד העלתה את הקליפ לערוץ היוטיוב הרשמי שלה, בסמוך לצאתו כסינגל.
נכון ל-25 באוגוסט 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3 מיליון צפיות.
הספינה הלבנה
הספינה הלבנה (באנגלית: The White Ship) הייתה ספינה שטבעה בתעלה האנגלית, בסמוך לחוף נורמנדי ולבארפלור ב-25 בנובמבר 1120. בין הנוסעים שטבעו היה ויליאם אדלין, בנו היחיד במסגרת הנישואין ויורש העצר של הנרי הראשון, מלך אנגליה.
לאחר טביעתו החל משבר ירושה שכונה בשם "האנרכיה".
טביעת הספינה
הספינה הלבנה נבנתה על ידי תומאס פיצסטפן והייתה בבעלותו. סטפן, אביו של תומאס פיצסטפן היה רב החובל של ויליאם הכובש במהלך הפלישה הנורמנית לממלכת אנגליה.
תומאס הציע להנרי הראשון, מלך אנגליה להפליג בספינה מבארפלור לאנגליה, אולם הנרי, שכבר תכנן לשוב לאנגליה בספינה אחרת, הציע שבנו ויורש העצר ויליאם אדלין יפליג במקומו על הספינה לאנגליה.
הספינה אמורה הייתה לעזוב את הנמל בשעות היום, אולם בשל התעכבותם של ויליאם אדלין ואנשיו שהיו עסוקים בסעודה, יצאה הספינה בשעות הלילה ופגעה בסלע תת-ימי בסמוך לבארפלור. הספינה התהפכה ושקעה. הניצול היחיד היה קצב מרואן שניצל מאחר שלבש נאדות עור שהיו מלאים באוויר. הקצב נמשה ממי הים על ידי דייג שעבר בקרבת מקום למחרת. הקצב סיפר כי תומאס פיצסטפן ידע לשחות, אולם כשראה שוויליאם אדלין טבע, העדיף לטבוע בעצמו מאשר לבשר למלך על מות בנו.
סיבות הטביעה אינן ברורות. כתבי התקופה מאשימים את הנווט בשכרות, ואת רב החובל, שמיהר וניסה להשיג את ספינת המלך שהפליגה לפניהם.
השלכות הטביעה
סטפן, אחיינו של המלך, לא הפליג על הספינה (על פי אורדריקוס ויטליס, הוא ירד מהספינה לפני הפלגתה בשל שלשול שתקף אותו).
כתוצאה ממותו של ויליאם אדלין, היחיד מבניו של המלך שנולדו במסגרת הנישואין, פרץ באנגליה משבר ירושה שכונה "האנרכיה". הברונים האנגלים סירבו לקבל את מטילדה, בתו של המלך, כמלכה, וסטפן טען לכתר האנגלי והכריז על עצמו כמלך.
אזכורים ספרותיים
טביעת הספינה מוזכרת בבלדה משנת 1881 מאת דאנטה גבריאל רוזנטי שנקראת ""הספינה הלבנה: בלדה".
הטביעה מתוארת בהרחבה בספרה ההיסטורי של שרון פנמן משנת 1994 "כאשר ישו ישן". כמו כן הספינה מוזכרת בשירו של ג'פרי היל הנקרא "הספינה הלבנה".
אודמורטיה
רפובליקת אודמורטיה (ברוסית: Республика Удмуртия, באודמורטית: Удмурт Республика) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית הממוקמת במזרח החלק האירופאי של רוסיה. שטח הרפובליקה כ-42,100 קמ"ר, אוכלוסייתה המשוערת היא: 1,493,700 תושבים (נכון לינואר 2021). בירת הרפובליקה היא איז'בסק.
היסטוריה
חבל אודמורטיה היה חלק מהנסיכויות הטטריות אשר התקיימו באזור, עד שנכבש ב־1554 על ידי איוואן האיום, נסיך מוסקבה. אודמורטים, שלא הייתה להם מדינה משלהם לא התנגדו בצורה פעילה לשלטון החדש. בתקופת האימפריה הרוסית האזור היה חלק מגוברניה שמרכזה בעיר ויאטקה.
ב־1918 כל הרפובליקות בין אורל וולגה התאחדו למדינת אידל-אורל, שהכריזה על עצמאותה מרוסיה. בשנת 1919 הכוחות הקומוניסטיים כבשו את המדינה הצעירה, חילקו אותה לרפובליקות והפכו את אודמורטיה ל"מחוז האוטונומי הווטי" (רוסית: Вотская автономная область). ב-1932 שם החבל שונה לאודמורטיה, וב-1934 החבל נהפך לרפובליקה אוטונומית בפדרציה הרוסית הסובייטית.
ב־1991 הגדירו אותה השלטונות כרפובליקה.
גאוגרפיה
הנהרות החשובים של הרפובליקה הם קאמה, ויאטקה ואיז'. קמה וויאטקה מתחילים באודמורטיה בגבעות שבצפון הרפובליקה, אך רוב מסלולם עובר מחוץ לגבולות הרפובליקה.
דמוגרפיה
במעמד ההקמה בשנת 1920 האודמורטים היו רוב אוכלוסיית הישות. בעקבות הגדלת השטח השתנה הרכב אוכלוסין וכבר בשנת 1939 האוכלוסייה הרוסית הייתה מעל ל-50%. כיום האוכלוסייה מורכבת מרוסים, המהווים 60.1% מהאוכלוסייה, אודמורטים המהווים 29.3% מהאוכלוסייה, וטטרים המהווים 6.9% מהאוכלוסייה, ועמים נוספים שהגדולים בהם הם מארי ואוקראינים, המהווים 3.7% מהאוכלוסייה. בעיר הגדולה איז'בסק מתגוררים כ-43% מכלל אוכלוסיית הרפובליקה.
סופר טקס
סוּפר־טַקס (אנגלית: SuperTux) הוא משחק מחשב חופשי, אשר שואב השראה מהמשחק סופר מריו. (כאשר מריו מוחלף בטקס, הדמותג של לינוקס). המשחק נוצר במקור על ידי ביל קנדריק וכיום מתוחזק על ידי צוות הפיתוח של סופר טקס.רוב התמונות במשחק נוצרו על ידי Ingo Ruhnke, היוצר של פינגוס. המשחק שוחרר תחת רישיון GNU GPL.
באפריל, 2003 יצאה גרסה 0.0.4 של המשחק. גרסה זו נתמכת רק בלינוקס.
בשנת 2004 יצא לוח האירועים הראשון של המשחק, שציין שהמשחק היה תחלופה גמורה למשחק סופר מריו ב־2 במאי.
גרסה 0.1.3 שיצאה ב־9 ביולי 2005, כללה 26 שלבים באי הראשי ועוד 2 איים, אחד עם 22 שלבים והשני עם 28 שלבים. הגרסה כללה שלבים רשמיים ושלבים שנוצרו על ידי מעריצים. בגרסה זו הקוד של המשחק קיים בלינוקס, חלונות וקיימת גם חבילה בינארית למקינטוש.
גרסה 0.3.0 יצאה ב־17 בדצמבר 2006. בגרסה נוספו שלב יער, תמיכה בתרגום וב־UTF-8, אגירת מנוע סקריפט והאפשרות לשחקנים ליצור שלבים משלהם. בנוסף, הרזולוציה שונתה ל-800x600.
Brother
Brother (בעברית: אח) הוא סינגל של הלהקה האירית קודאליין. הוא נכתב על ידי ג'ייסון בולנד, וינסנט מיי, קורי סנדרס, ג'ון מגווייר, מארק פרנדרגסט, אלכס דייוויס וסטיבן גריגן, והופק על ידי טו אינץ' פאנץ וסטיבן האריס. השיר יצא, על ידי בי-יוניק רקורדס, ב-23 ביוני 2017, כסינגל מוביל מתוך אלבום האולפן השלישי של הלהקה Politics of Living.
סופר טקס
גרסה 0.4.0 יצאה בשנת 2015, אחרי 9 שנים שבהן לא פותחה גרסה חדשה למשחק.
Brother
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-139 מיליון פעמים בספוטיפיי.
סופר טקס
גרסה 0.6.0 יצאה ב־23 בדצמבר 2018.
Brother
הוצאה וקידום
ב-15 ביוני 2017, הלהקה הוציאה טיזר לשיר, יחד עם תאריך הוצאתו ושמו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, שבוים על ידי סטיבי ראסל, יצא בערוץ היוטיוב של הלהקה ב-23 ביוני 2017. נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-52 מיליון פעמים.
סופר טקס
גרסה 0.6.2 יצאה ב־14 במאי 2020 ואליה נוספה מפת עולם חדשה בשם "Revenge In Redmond" לכבוד יום השנה ה־20 של סופר טקס.
ניתן להריץ את סופר טקס ב־Windows, מקינטוש, לינוקס, וכמו כן הוא הוסב לפלטפורמות אחרות, כגון קונסולת ה-PSP של סוני וכן קונסולות ה-Wii וה-Wii U של נינטנדו וגרסה לאנדרואיד. היסבים אלו אינם נתמכים על ידי צוות הפיתוח של סופר טקס.
Brother
ביקורת
רובין מאריי, מ-Clash, כתב כי: "ל-'Brother' יש את כל המרכיבים המרכזיים של קודאליין - מילים מרגשות ומקהלה דואגת". רוב קופסי, מחברת המצעדים הרשמית, אמר כי ההפקה של טו אינץ' פאנץ וסטיבן האריס היא "הפקה חדשה", וכתב שהשיר הוא "[השיר] המרגש והרגשי של קודאליין שכנראה כבר תכירו".
אביזר מין
אביזרי מין (או צעצועי מין) הוא מוצר או התקן מלאכותי המשמש להסבת הנאה מינית. צעצועי מין פופולריים רבים נועדו לדמות איברי מין אנושיים, ועשויים להיות רוטטים או סטטיים. המונח צעצוע מין יכול לכלול גם מכשירי BDSM, ריהוט מין כמו נדנדות ומתלים וגם תלבושות שונות. עם זאת, הוא אינו כולל פריטים כגון אמצעי מניעה, פורנוגרפיה או קונדומים. ביטויים אלטרנטיביים כוללים "צעצועים למבוגרים" ו"עזרי נישואים", אם כי לאחרון יש פרשנות רחבה יותר והוא כולל גם סמים ועשבים המשמשים כביכול להגברת התחושה או להארכת משך המפגש המיני. צעצועי מין נמכרים בדרך כלל בחנויות סקס, אבל הם עשויים להימכר בבתי מרקחת, חנויות פורנוגרפיה או חנויות אחרות. כיום, צעצועי המין זמינים כמעט בכל המדינות עבור גברים ונשים.
אלקטרוסטימולציה ארוטית (גירוי חשמלי אירוטי)
צורה אחת של צעצועי מין לגברים ולנשים אשר נסמכת על גירוי חשמלי ארוטי. אלקטרוסטימולציה ארוטית מתייחסת לפעולה של שימוש בחשמל לגירוי מיני. גירוי חשמלי מתועד כבר מאמצע המאה ה-18, ועד אמצע שנות ה-70 מכונות של גירוי חשמלי עצבי היו זמינות באופן רחב. המכונות פועלות על ידי גירוי קצות העצבים בחשמל ואלו שולחים אותות לגירוי המוח. אלקטרוסטימולציה ארוטית פועלת על אותו עיקרון, כאשר המוח ממקבל אות גירוי מאיברי המין, הורמוני העונג משתחררים.
ריהוט אירוטי
ריהוט ארוטי הוא ריהוט שנבנה במיוחד עבור תנוחות, רמות חדירה שונות וגירוי מיני. כיום קיימים סוגים שונים שלריהוט מסוג זה כמו: כריות, מיטות, נדנדות, מתלים ועוד.
זכוכית
בנוסף, זכוכית בורוסיליקט היא זכוכית שאינה נקבובית ולכן ניתן לחטא אותה כדי לסייע במניעת זיהומים בעקבות שימוש חוזר. את צעצועי הזכוכית באיכות הגבוהה ביותר ניתן אפילו לשים במדיח כלים, כך שקל ביותר לשמור עליהם נקיים. בנוסף לתכונות הפרקטיות שלהם, נקודת החוזק העיקרית של צעצועי מין מזכוכית היא האסתטיקה והיופי שלהם.
חלק מצעצועי המין מזכוכית רוטטים, וישנן שתי דרכים עיקריות לגרום לכך. או שלצעצוע יש חור שאליו יכול להיכנס כדור רוטט (ויברטור) קטן, או שהליבה של הזכוכית מעוצבת בצורה שונה כדי ליצור ויברטור רגיל. באפשרות השנייה, בדרך כלל יש מכסה פלסטיק המכסה את תא הסוללה, אשר גם מכיל את כל לחצני השליטה.
סיליקון
הסיליקון הוא חומר רך והיפואלרגני (שאינו גורם לתגובות אלרגיות), אשר מתחם במהירות לטמפרטורת הגוף. הוא חסר נקבוביות ולכן קל לניקוי בעזרת סבון עדין ומים. בניגוד לסוגי גומי אחרים, ניתן לחטא את הסיליקון בעזרת מים רותחים ואדים בטמפרטורה של עד 300 מעלות צלזיוס. כמו כן, ניתן להלבין את החומר בתמיסת אקונומיקה של 10%. עם זאת, לא ניתן להשתמש בו בשילוב עם חומרי סיכה מבוססי סיליקון משום שהוא עלול להינזק.
סייברסקין (CyberSkin)
חומר זה הוא חיקוי עור עשוי פלסטיק תרמי-אלסטי. הוא עשוי מחומרים שאושרו על ידי ה-FDA (מנהל המזון והתרופות האמריקאי), ואינו מכיל PVC, מתכות כבדות או לטקס. ניתן לנקות אותו בעזרת סבון ומים, יש לשמור עליו במקום יבש ובעת השימוש לשלב חומר סיכה מבוסס-מים.
גומי לטקס
לטקס הוא חומר פופולרי ממנו עשויים אביזרי מין רבים. הוא גמיש ולא יקר וניתן לעצבו בגדלים, צורות ומרקמים שונים. בניגוד לסיליקון, סייברסקין וזכוכית, לטקס עשוי להיות מסוכן לאנשים הסובלים מאלרגיה ללטקס. לטקס הוא חומר נקבובי ולכן יש לנקות אותו היטב עם סבון אנטיבקטריאלי ומים ולהימנע מלהעביר אותו לשימושם של אנשים אחרים. ניתן לשלב חומרי סיכה מבוססי-מים או סיליקון, אך יש להימנע משילוב חומרי סיכה מבוססי-שמן, הפוגעים באיכות הגומי.
היבטים של בריאות, בטיחות ופרטיות
לא קיימות תקנות בטיחות בתעשיית אביזרי המין. צעצועי המין נמכרים כפריטים חדשניים (novelty items), כך שהם לא צריכים לדבוק בתקנות מסוימות, כגון דיווח על כימיקלים וחומרים המשמשים להרכבת המוצר. בשל מעמד זה, היצרנים אינם אחראים אם הצעצועים שלהם משמשים לכל מטרה אחרת מאשר להוות חידוש או ריגוש בחיי המין של הצרכנים. תקנות כגוןREACH קיימות, וכמה צעצועי מין עשויים להיות כפופים להן, למרות שאין חובה על היצרנים לעמוד בכך. צעצועי מין מסווגים כחידושים בארצות הברית כי ה - FDA דורש בדיקות מקיפות ודרישות כספיות כדי שצעצועי מין יהיו מסווגים כמכשירים רפואיים. לכן, יצרני צעצועי מין לעיתים קרובות יותר בוחרים בייצור פחות מורכב, על ידי תיוג הצעצועים בתור חידוש (novelty), עבורו המרכיבים המפורטים לא צריכים להיות מדויקים בהרכב הכימי או באחוז המרכיבים. בשל הסיווג כחידוש, צעצועי מין עשויים להכיל רעלים כגון פתלטים, אשר נאסרו בצעצועי ילדים על ידי CPSC. פתלטים (Phthalates) הם תוצרי פלסטיק (plasticizers) כימיים המוספים למוצר בתור מרככים, על מנת ליצור את האפקט הרך והחזק שרבים מחפשים בצעצועי מין. מחקר שנערך בשנת 2006 על ידי משרד גרינפיס בהולנד מצא רמה גבוהה של פתלטים (רעלן מפלסטיק) בשבעה מתוך שמונה צעצועי מין מפלסטיק שנבדקו.
טרם השימוש בצעצוע מין, על הצרכן לנקוט באמצעי זהירות. יש לחפש קרעים, תפרים מחוספסים או סדקים שעלולים לפגוע בחלק הפנימי של הנרתיק או פי הטבעת. צריך להשתמש בקונדומים על צעצועי מין נקבוביים וצעצועי מין שמשותפים לשני אנשים או יותר. מומלץ גם להשתמש בחומרי הסיכה המתאימים לכל צעצוע.
ניקוי צעצועי מין חשוב גם הוא מאוד לבריאות מינית ובטיחות צעצועי המין. ניקוי שלהם יעצור את הפוטנציאל של זיהום חיידקי, העברת מחלות מין (אם מדובר בצעצוע משותף), או היריון (אם נשאר זרע על הצעצוע). קשה יותר לנקות צעצועי מין נקבוביים (מרופטים, גמישים, רכים ומעיכים) והם יכולים להסתיר חיידקים שיכולים להתרבות ולפגוע בגוף האדם. צעצועים שאינם נקבוביים קלים יותר לניקוי, מה שהופך אותם לפחות מזיקים. בעת ניקוי צעצועי מין, יש להקפיד על שימוש במים חמים ובסבון אנטי-בקטריאלי לא ספציפי.
צעצועים נקבוביים:
צעצועים אנאליים (פקקי עכוז, דילדואים קטנים, וכו')
בעת שימוש בצעצועי מין בפי הטבעת, צעצועי מין יכולים בקלות ללכת לאיבוד כאשר השרירים הרקטליים מתכווצים ויכולים לשאוב אובייקט מעלה, עם פוטנציאל לחסימת המעי הגס; כדי למנוע בעיה רצינית זו, מומלץ להשתמש בצעצועי מין עם בסיס מתרחב או חוט מצורף.
ב-2016 הוכיחה חברת תוכנות האבטחה Trend Micro כי כמה צעצועי מין חשופים להתקפות סייבר ולכן יצרו את שדה דילדוני הבצל (field of onion dildonics). דאגות אתיות, משפטיות ופרטיות הן תחום המחקר הפעיל של שרה ג'יימי לואיס, בין היתר.
בהודו
אביזרי מין אינם חוקיים לשימוש בהודו. מכירת אביזרי מין/צעצועי מין היא עבירה לפי סעיף 292 לחוק העונשין ההודי, שדינה עד שנתיים מאסר. צעצועי מין נחשבים למוצר "מגונה". מלבד צעצועי מין, כל ספר, חוברת, נייר, כתיבה, ציור, ייצוג, דמות או כל חפץ אחר נחשב גם הוא כמגונה לפי סעיף 292 אם הוא בעל תוכן מיני. העונש על העבירה הוא עד שנתיים מאסר.
יפן
ביפן, דילדו רבים נוצרו על מנת לדמות חיות או דמויות מצוירות, כגון הלו קיטי, ארנבות או דולפינים, כך שניתן יהיה למכור אותן כצעצועים, ובכך להימנע מחוקים לגבי מוצרים מגונים.
מלזיה
במלזיה, מכירה וייבוא של צעצועי מין היא בלתי חוקית.
דרום אפריקה
סעיף 18א לחוק העבירות המיניות, 1957, שהוכנס על ידי חוק תיקון המוסריות, 1969, אסר על ייצור או מכירה של כל פריט "שנועד לשמש לביצוע פעולה מינית לא טבעית". המונח "פעולה מינית לא טבעית" התייחס לכל מין שאינו אקט חדירה הטרוסקסואלי של פין לנרתיק, ואיסור זה נועד כביכול למנוע את השימוש בדילדו על ידי הומואים. הוא כבר לא נאכף, והסעיף בוטל על ידי החוק הפלילי (עבירות מין ועניינים הקשורים), תיקון חוק, 2007.
ארצות הברית
אביזרי מין וחומרי סיכה הפכו זמינים יותר ויותר באזורים מסחריים בארצות הברית. תצוגות על המדף נוטות להיות יותר דיסקרטיות מאשר הצעות באתרי אינטרנט. פריטים אלה נוטים להיות מוצגים בקטגוריית "בריאות מינית" של חנויות.
עד לאחרונה, מדינות רבות בדרום ארצות הברית וחלק ממדינות המישורים הגדולים (great plains states) אסרו על מכירת צעצועי מין לחלוטין, בין אם ישירות ובין אם באמצעות חוקים המתייחסים ל-"מכשירים מגונים". בשנת 1999, צוטט ויליאם ה' פריור הבן, עוזר היועץ המשפטי לממשלה באלבמה, המתאר את המקרה של צעצועי מין ודן באיזה אופן נעשה שימוש במכשירים, ואמר כי אין לאדם "זכות בסיסית לקנות מוצר שמטרתו לייצר אורגזמה". בית המשפט הפדרלי לערעורים אישר את חוק אלבמה שאסר על מכירת צעצועי מין בחג האהבה, 2007.
בחודש פברואר 2008 ביטל בית משפט הפדרלי לערעורים פדרלי חוק של מדינת טקסס האוסר על מכירת צעצועי מין, וחשב כי חוק זה מפר את התיקון ה-14 של החוקה בנוגע לפרטיות. בית המשפט לערעורים ציטט את פסק הדין לורנס נגד טקסס, שם בית המשפט העליון של ארצות הברית פסל בשנת 2003 איסור על מין בהסכמה בין זוגות הומוסקסואליים, כיוון שמטרתו נוגדת את החוקה והיא "לאכוף קוד מוסרי ציבורי על ידי הגבלת התנהגות אינטימית פרטית". חוקים דומים נפסלו בקנזס ובקולורדו.
מארטי קליין, מחבר הספר "מלחמת המין של אמריקה" ופעיל לטובת הערכים המוסריים של צעצועי מין, תיאר את האיסורים על צעצועי המין כצורה של ארוטופוביה וגנופוביה וטען כי "הפגיעה יוצאת הדופן בחירות האישית, יחד עם חוסר הכבוד המופרז והפחד מהמיניות אינם בדיחה" וכי "בית המשפט העליון [של ארצות הברית] הכריז על האורגזמות שלנו כשדה קרב, ועל צעצועי מין כחללי קרב".
בישראל
ביוני 1972 נפתחה חנות ראשונה בירושלים לאביזרי מין וספרות פורנוגרפית, "ארוס", שעוררה תסיסה בחוגים דתיים. גוף חרדי, "הוועד להגנת קודשי ישראל" התגבש עם היוודע המהלך, וצילם את הנכנסים לחנות. הפגנת חרדים גדולה התקיימה בשבוע הראשון לפתיחתה.
ב-1999 אושרה הצעת החוק של חבר הכנסת חנן פורת, שהכניסה לחנויות לאביזרי מין תיאסר על צעירים מתחת לגיל 17, ותוגבל הפרסומת שתותר לחנויות אלה. בנוסף, רשויות מקומיות יהיו רשאיות למנוע מתן רישיונות לפתיחת עסקים למכירת אביזרי מין באזורים הסמוכים למוסדות חינוך בהם לומדים קטינים.
תעשיית אביזרי המין
נכון לשנת 2008, התעשייה הוערכה בכ-15 מיליארד דולר ברחבי העולם, עם שיעור צמיחה של 30%. 70% מהצעצועים המיניים מיוצרים בסין. צעצועי מין נמכרים בסוגים שונים של חנויות סקס מקומיות ומקוונות, בכנסים הקשורים לתעשיית המבוגרים., ובמסיבות. עם זאת, כמה פריטים, כגון "מעסים ידניים", נמכרים בחנויות המיינסטרים כגון בתי מרקחת
טוני קאקו
ביוגרפיה
קאקו נולד בעיר קמי שבפינלנד. הקים את להקת סונטה ארקטיקה בשנת 1996 בשם Tricky Means, לאחר שלמד לנגן על קלידים במשך כשנתיים בפסטיבלים מקומיים.
קאקו כתב והלחין את כל שירי הלהקה עד כה, מלבד את השיר My Selene שנכתב והולחן על ידי גיטריסט הלהקה לשעבר, יאני לימטאיינן. הלהקות קווין, סטראטובריוס, צ'ילדרן אוף בודום ונייטוויש לטענתו הן המשפיעות הרבות ביותר על יצירותיו המוזיקליות.
בדצמבר 2018, קאקו קיבל את פרס אביר במסדר האריה של פינלנד.
כרים בודיעף
כרים בודיעף (בערבית: كريم بوضياف בתעתיק: כרים בוצ'יעף; נולד ב-16 בספטמבר 1990 ברואי-מלמזון שבצרפת) הוא כדורגלן קטרי יליד צרפת ממוצא אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת א-דוחייל מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
קריירת מועדונים
בודיעף גדל במחלקות הנוער של לוריאן ונאנסי מצרפת. בשנת 2010 חתם בלחוויאה (לימים א-דוחייל) מליגת העל הקטרית.
קריירה בינלאומית
ב-21 בדצמבר 2013 ערך בודיעף את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בתיקו 1-1 נגד נבחרת בחריין במשחק ידידות. ב-31 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת צפון אירלנד במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים גביע אסיה 2015, גביע אסיה 2019 (בו זכתה נבחרתו), קופה אמריקה 2019 וגביע הזהב 2021.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר מונדיאל 2022.
Boulevard of Broken Dreams
Boulevard of Broken Dreams ("שדרת החלומות השבורים") הוא הסינגל השני של להקת גרין דיי מתוך אלבומה השביעי American Idiot שיצא בספטמבר 2004. הסינגל יצא ב-2004 והפך ללהיט גדול. את השיר הלחינו חברי הלהקה, ועל כתיבת המילים אחראי הסולן, בילי ג'ו ארמסטרונג. השיר הופק בעבודה משותפת של הלהקה עם רוב קוואלו.
השיר מנוגד לשיר הקודם לו באלבום, Holiday: Boulevard of Broken Dreams עצוב ואיטי בניגוד ל-Holiday השמח.
קטע הנגינה החוזר והאקורדים יוצרים את רצף השיר, שדומה לזה בשיר של אואזיס (להקת בריטפופ אנגלית) 'Wonderwall'. נואל גלאגר, הגיטריסט, התמלילן והמלחין של אואזיס השתלח בגרין דיי, ובתחילת 2006 אמר: "הם מוכרחים לנהוג בהגינות, ולחכות עד שאני אמות לפני שהם גונבים את שירי."
רשימת הרצועות
צד א'. צד ב'.
פרסי גראמי לשנת 2006
מועמדויות: זכיות:
פרסי ה-MTV לשנת 2005
זכיות:
פסיכולוגיה של הדת
פסיכולוגיה של הדת היא תחום מחקר המשתמש בשיטות פסיכולוגיות ובמסגרות פרשניות על מנת לנתח מסורות דתיות, והשפעתן על אנשים דתיים ושאינם דתיים. התחום מנסה לתאר את הפרטים, המקורות והשימושים של אמונות והתנהגויות דתיות. הפסיכולוגיה של הדת הוכרה לראשונה כתחום מחקר רק בסוף המאה ה-19, אך חקירת התחומים הנידונים בה החלה מאות שנים לפני כן.
תחומים רבים של הדת טרם נחקרו על ידי הפסיכולוגיה. בעוד שדת ורוחניות תופסות מקום נכבד בחייהם של אנשים רבים, עדיין לא ברור כיצד הן גורמות לתופעות נרחבות שונות. שמירה על דיאלוג מתמיד בין פסיכולוגיה ותאולוגיה עשויה להוביל להבנה רבה יותר בשני התחומים.
סקירה כללית
ישנם שלושה אתגרים העומדים בפני הפסיכולוגיה של הדת:
האתגר הראשון, שהוא משימה תיאורית, דורש את הבהרת תנאי הנחקר, ובסקירה כללית, את הבהרת המונח "דת". היסטוריונים של הדת הדגישו במשך זמן רב את הבעייתיות של היחס למונח "דת", והדגישו את העובדה כי השימוש במונח זה השתנה עם השנים באופן משמעותי, בדרך כלל בצורת ההמחשה שלו. הפסיכולוגים הראשונים של הדת היו מודעים לקשיים אלה, ובדרך כלל הכירו בכך שההגדרה שהם בחרו לתת למונח "דת" היא, במידה מסוימת, שרירותית. עם עליית הפופולריות של המגמה הפוזיטיביסטית בפסיכולוגיה, במהלך המאה ה-20, ואיתה עליית הדרישה למדידת כל תופעה, פסיכולוגיה של הדת פיתחה מגוון של סקאלות, רובן פותחו לשימוש על נוצרים פרוטסטנטים. ניתוח גורמים ראשיים גם הוא בא לידי שימוש על ידי פסיכולוגים וסוציולוגים של הדת, במטרה לנסות ולייסד גרעין קבוע של מדדים ומערכת תואמת של סקאלות. ההצדקה למאמצים אלו, בעיקר לאור השקפות פוסט מודרניות (כמו ההשקפה הקונסטרוקטיביסטית), שנויה במחלוקת.
בעשורים האחרונים, בעיקר בקרב פסיכולוגים קליניים, התפתחה ההעדפה לשימוש במונח "רוחניות" או "רוחני" ואיתה גם מאמץ להבדיל את המונחים הללו ממונחים כמו "דת" או "דתי". בארצות הברית למשל, המילה "דת" מקושרת, בשנים האחרונות, עם מוסדות קנאיים ועם טקסיהם המחייבים ובכך מעלה אסוציאציה שלילית, המילה "רוחניות" לעומת זאת, נתפסת בצורה חיובית כחוויה סובייקטיבית ואינדיבידואלית, שמקנה יכולת אוניברסלית לתפוס וליישם מציאות נעלה יותר. למעשה, המילה "רוחניות" עברה סוג של אבולוציה במערב; מהיותה, במקור, שם נרדף לדת, לחוויה הסובייקטיבית שהיא כיום. לאחרונה, נעשים מאמצים מתמשכים על מנת לקבע את המובן החדש למונח "רוחניות", וזאת משום שאם יקנו למונחים אלו תכונות קבועות, יהיה קל לזהותם במובנים אמפיריים.
ויליאם ג'יימס
הפילוסוף והפסיכולוג האמריקאי, ויליאם ג'יימס, נחשב על ידי רוב הפסיכולוגים של הדת כמייסד הזרם. הוא שימש כנשיא איגוד הפסיכולוגים האמריקאי, וכתב את אחד מספרי הלימוד הראשונים בפסיכולוגיה. ההשפעה של ג'יימס על הפסיכולוגיה של הדת קיימת גם כיום. הספר החוויה הדתית לסוגיה שכתב, נחשב כקלאסיקה בתחום, והתייחסויות לעבודתו של ג'יימס הן דבר נפוץ בכנסים מקצועיים.
ג'יימס עשה הבחנה בין דת ממסדית ודת אישית. המונח "דת ממסדית" מתייחס לקבוצה או ארגון דתי, ומשחק תפקיד מרכזי בתרבויות שונות. "דת אישית" לעומת זאת, היא התייחסות לחוויות רוחניות אישיות שאדם חווה, בלי קשר הכרחי לתרבותו או לחברה שבה הוא נמצא. ג'יימס התעניין בעיקר בהבנת חוויות דתיות אישיות.
בלימוד החוויה הדתית האישית, ג'יימס שם דגש על ההבדל בין חוויות דתיות "בריאות" ובין חוויות דתיות "חולניות". על פי ג'יימס, אנשים בריאים בנפשם, נוהגים להשתמש בדתם על מנת להתעלם מהרע שבעולם ולהתמקד בחיובי. כדוגמה לחוויות דתיות בריאות, הביא ג'יימס בספרו את וולט ויטמן ואת התנועה הדתית "מרפאת הנפש". לעומת זאת, טען ג'יימס, אנשים הנוטים לחוויות דתיות "חולניות" לא מסוגלים להתעלם מהרוע ומהסבל שבעולם, וזקוקים לחוויה מאחדת, דתית או אחרת, על מנת ליישב בין הטוב לרע. כדוגמה, הביא ג'יימס ציטוטים של לב טולסטוי וג'ון בניון (John Bunyan).
ההשערות של ג'יימס בנוגע לפרגמטיזם משתקפות גם בהסתכלותו על היעילות של הדת. אם אדם מאמין בדת ומבצע פעולות דתיות, ופעולות אלו "עובדות" עבורו (גורמות לו לשלווה נפשית למשל), נראה כי עבור האדם הבחירה בדת היא הבחירה הנכונה. עם זאת, אם לתהליכי הדת אין יעילות גדולה עבור הפרט המבצע, אין סיבה כי הפרט ימשיך לדבוק בהם.
זיגמונד פרויד
אבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד, סיפק הסברים בכתבים שונים על התהוות הדת בהיסטוריה. בספרו משה והמונותאיזם, שיחזר פרויד את ההיסטוריה המקראית, והסביר אותה בעזרת התאוריה הכללית שלו (רעיונותיו פותחו גם בעתיד האשליה). פרויד דיבר על הדת כאשליה וטען כי, בדומה לתסביך אדיפוס, הדת היא מבנה של פנטזיה ממנו האדם חייב להתנתק על מנת לגדול ולהגיע לבגרות.
פרויד ראה את אלוהים כמעין מקבילה לדמות אב, ואת האמונות הדתיות כתחושות שבבסיסן נובעות מאינפנטיליות ונוירוטיות. פרויד האמין כי דת סמכותנית מתפקדת בצורה לקויה, ומרחיקה את האדם מעצמו.
קרל יונג
הפסיכואנליטיקאי השווייצרי קרל גוסטב יונג, החזיק בנקודת מבט שונה לחלוטין, שגילתה יותר אהדה כלפי הדת והראתה הערכה חיובית לסמלים דתיים. יונג ראה בשאלת קיומו של אלוהים כבלתי ניתנת למענה, ובכך נקט בסוג של אגנוסטיות.