cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תעלת סואץ החדשה
היסטוריה
לאחר שנשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי הודיע לראשונה על הפרויקט, מדדי המניות בבורסה המצרית עלו לרמה הגבוהה ביותר בשש השנים האחרונות, אך ירדו בחדות במהלך חודש ספטמבר.
ב-25 ביולי 2015 חצו ספינות ראשונות את התעלה החדשה במסגרת ניסוי. הפתיחה הרשמית של תעלת סואץ החדשה הייתה ב-6 באוגוסט 2015, בטקס שבו נחנכה על ידי נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי.
מגילת אסתר
בתרבות ובאמנות
במהלך ההיסטוריה, מגילות רבות עוטרו בעיטורים ססגוניים שסיפרו את סיפור המגילה ושיקפו את רוח התקופה. התמונה המוקדמת ביותר המתארת את סיפור מגילת אסתר נמצא על קיר בית הכנסת דורא אירופוס שבסוריה, שהוקדש בשנת 244. לימין ארון הקודש, במיקום מרכזי בבית הכנסת, מופיעה תמונה בעלת שני חלקים: בחלק אחד המן מוליך את מרדכי הרוכב על סוס לבן ברחובות העיר, ולו מצדיעים מספר אנשים הלבושים בלבוש יווני. בחלק השני יושבת אסתר המלכה על כיסא המלכות לצד המלך אחשורוש. ברנאסנס הירבו לצייר סצינות ממגילת אסתר, כחלק מהביטויים של אמנות סיפורי המקרא. כך בציור של טינטורטו משנת 7–1546, מצוירת אסתר המתעלפת לפני אחשורוש. מרכזיותה של סצנה זו קשורה בהתעלפותה של מריה אם ישו. לפי המסורת הקתולית, אסתר נתפסת כמניפסטציה של מריה הקדושה אשר תהיה מליצת יושר למאמינים ביום הדין. בשנת 1511 על תקרת הקפלה הסיסטינית צייר מיכלאנג׳לו שלוש סצינות מתוך המגילה, ובמרכזם צליבתו של המן. אמנית הרנסאנס ארטמיזיה ג׳נטילשקי ציירה גם היא בשנת 1628–1635 את דמותה של אסתר המתעלפת בפני אחשורוש. הדמויות מתוארות בבדידות מזהרת, אחשורוש לבוש בבגדי ליצן חצר ואילו אסתר במלוא תפארתה. ג׳נטילסקי נודעה בציוריה המקראיים שבהם העצימה את הדמויות הנשיות בעודה מותחת ביקורת על מעמדם של הגברים.
בהולנד של המאה ה-17 עסקו רבות במגילת אסתר, במחזות, שירים ובאמנות. רבים מאמני התקופה ציירו ציורים מתוך מגילת אסתר: רמברנדט ון-ריין, צייר לפחות חמישה, ידידו יאן ליוונס וממשיכו יאן סטין, ובן זמנם ארט דה גלדר. אחת ממנהיגות הולנד, הנסיכה עמליה ואן סולמס, הנסיכה מאורנג', נקראה על ידי בני זמנה "אסתר השנייה". במגילת אסתר מאוירת מידיו של הצייר היהודי שלום איטליה צוירה המלכה אסתר בדמותה של עמליה ואן סולמס. מגילה זו נמצאת באוסף מוזיאון ישראל. באמנות המודרנית זכו דמויות המגילה לביטויים נוספים, ובהם מאוריציו גוטליב (״דיון עצמי כאהסוור״, 1876), סלבאדור דאלי (״אחשורוש מתאהב באסתר״, 1964), ארתור שיק (מגילת אסתר מאוירת, 1950).
אחת מהמגילה המאוירות העתיקות והיפות ביותר היא מגילה משנת 1616 שנכתבה ואוירה על ידי משה בן אברהם פסקארול בעיר פרארה באיטליה. אורכה למעלה מארבעה מטרים וגובהה כ-27 ס"מ. היא הוזמנה עבור אדם בשם מרדכי בן אליהו הלוי, שחי בעיירה קטנה בשם בריסילו (Brescello), סמוך לפארמה. מגילה זו נמצאת היום בספרייה הלאומית בירושלים, יחד עם מגילות וכתבי יד מאוירים אחרים.
עיבודים קולנועיים שונים לסיפור המגילה נעשו כבר מתחילת תקופת הסרט האילם. בשנת 1948 ביים ג'ון קויל את "המלכה אסתר", סרט בשחור-לבן שנועד במיוחד להפצה בכנסיות, המדייק בתיאור העלילה. בשנת 1960 נעשה הסרט אסתר והמלך על בסיס עלילת המגילה. בשנת 2006 צולם הסרט לילה אחד עם המלך בכיכובם של לוק גוס, טיפאני דופונט וג'ון ריס-דייוויס המבוסס על סיפור המגילה. הסרט לוקח חופש עלילתי מסוים ואינו מקפיד להיצמד לפרטים שבמגילה. בפברואר 1966 הועלה על הבמה מחזהו של נתן אלתרמן "אסתר המלכה", בבימויו של גרשון פלוטקין. זהו מחזה מוזיקלי על גרסה מודרנית של מגילת אסתר. המחזה נחשב לכישלון, אבל השיר ״שיר ערש״ מתוכו הפך לקלאסיקה ישראלית ובוצע על ידי זמרים רבים. בשנת 1965 העלו דן בן אמוץ וחיים חפר את שיריו של איציק מאנגר במחזה ביידיש בשם ״שירי המגילה של איציק מאנגר״. בשנת 1970 הופקה גרסה טלוויזיונית של הערוץ הראשון הישראלי. המחזה מעביר את גיבורי מגילת אסתר לשטעטל במזרח אירופה. הגרסה הוצגה ביידיש, וצוות השחקנים בסרט אף יצא להציג אותה על הבמות בארגנטינה בשנת 1971. המחזה של מאנגר זכה גם לשתי גרסאות תיאטרליות של משפחת מייק בורשטיין, כולל גרסה בברודוויי ב-1968. בשנת 1983 ביים אילן אלדד לפי תסריט של חיים חפר את המחזה של מאנגר, בכיכובם של יונתן סגל, ניצה שאול ושלמה בראבא. השירים בסרט, שהופק בשיתוף פעולה עם הטלוויזיה הגרמנית, הושרו ביידיש עם קטעי קישור בנוסח קברט תיאטרלי.
אוסף מגילות אסתר הגדול בעולם נמצא בספרייה הלאומית של ישראל, ומכיל מאות מגילות מקהילות יהודיות ברחבי אירופה ובצפון אפריקה, כאשר הקדומה ביותר היא מספרד מהמאה ה-15.
בפברואר 2023 ניצלו 2 מגילות אסתר בנות מאות שנים של הקהילה היהודית באנטקיה, לאחר רעידת האדמה שהתרחשה בעיר. נציג מהקהילה העביר את המגילות לידי נציגי זק"א שפעלו בחילוץ במקום.
נכון ל-מאי 2023 המגילה הארוכה ביותר בעולם היא המגילה שאויירה וצוירה על ידי האמן אבנר מוריה, ואורכה 34.29 מטר.
אוגוסטין רוביט
אוגוסטין רוביט (באנגלית: Augustine Rubit; נולד ב-14 באוגוסט 1989) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בבאיירן מינכן.
קריירה
רוביט גדל ביוסטון, טקסס, ושיחק כדורסל בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דרום אלבמה. בעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 13.1 נקודות ו-11 ריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 15.2 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת 2015/2016 חתם ברטיופארם אולם מהבונדסליגה הגרמנית.
ב-30 ביוני 2017 חתם בברוזה במברג, גם היא מהבונדסליגה הגרמנית.
ב-8 ביולי 2019 חתם על חוזה לשנתיים עם מועדון היורוליג היווני אולימפיאקוס.
ב-13 ביולי 2020 חתם בז'לגיריס קובנה.
יוני נמרי
יוני (יהונתן חיים) נָמֵרִי (נולד ב-1 במרץ 1951) הוא זמר ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בשם יהונתן חיים נמרי בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד, בנם של דוד נמרי, ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב וסגן מפקד הפלמ"ח, ודבורה, ד"ר לבלשנות אנגלית. שירת כזמר בצוות הווי פיקוד הדרכה. בשנת 1972 השתתף בתוכנית "שמח בלב" של צוות ההווי וביצע כסולן את השיר "כל מה שרציתי" שהפך ללהיט. עם שחרורו מצה"ל הקליט את השיר "שושנת פלאים" של שאול טשרניחובסקי בלחנו של צביקה פיק, שנועד לערב שירי משוררים של גלי צה"ל אך לא התקבל. שיר נוסף שלו באותה תקופה היה "החבר הכי טוב בעולם שלי" של מירית שם אור וצביקה פיק. שני השירים זכו להצלחה במצעדי הפזמונים. באותה תקופה הוא היה נשוי לזמן קצר לזמרת רותי נבון, ששרתה עמו בצוות הווי פיקוד ההדרכה.
ב-1974 הקליט לתוכנית טלוויזיה משירי חיים נחמן ביאליק את "הכניסיני תחת כנפך" (בלחנה של נורית הירש).
באמצע שנות ה-70 היגר מישראל ופתח בקריירה מוזיקלית בעיקר בצרפת וכן בגרמניה.
בסוף שנת 1980 הוציא את האלבום "אחד מול אחד", בו בלט שיר הנושא אותו הלחין (מילים: תרצה גרנות, עיבוד: ננסי ברנדס) האלבום בו ניגנו ננסי ברדנס בקלידים, גרי אקשטיין בגיטרה חשמלית, מאיר ישראל בתופים, ופטר ורטהיימר בכלי נשיפה, לא זכה להצלחה.
בשנת 1981 איבד את אשתו ובנו בתאונה. גם הוא עצמו נפצע קשה באותה תאונה, ובעקבות זאת שב לישראל.
בספטמבר 1985 יצא לאקרנים סרטו של יהודה ברקן "קומפוט נעליים", בו שיחק ושר נמרי.
בשנת 1989 הוציא את אלבומו השני "שקט מעולם אחר", כאשר מרבית השירים הולחנו על ידי נמרי עצמו. בין שירי האלבום בלטו "אחזי בי", "גלים קטנים", ו"כוכבים נופלים" (בשניהם מילים: נעמי ויינגרטן), "דרך הנשר" (מילים: אהוד מנור, בו ניגן אריק קלפטון בגיטרה) וביצוע מחודש ללהיט הסולו הראשון שלו "שושנת פלאים". דייב סטיוארט, חצי מצמד היורית'מיקס עיבד את שירי האלבום.
בשנת 2003 הוציא סינגל ובו ביצוע מחודש של שירו "שושנת פלאים", בעיבודו של אבי סינגולדה. בשנת 2011 הוציא את הסינגל "חוט שזור" ובו סיפור חייו.
במרץ 2014 חידש את השיר "התחלה חדשה" שהלחין למילים של יונתן שם-אור, ועיבוד של חיים רומנו.
אחיו היה הצייר שאול נמרי.
אייל הסבך
אייל הסבך (שם מדעי: Capreolus) הוא סוג של אייל בינוני הכולל שני מינים החיים באירופה ואסיה. לשני המינים יש חפיפה בגבול של אסיה ואירופה. למרות תפוצתם הם שייכים לתת-משפחת איילי העולם החדש עקב מבנה הקרסול.
המינים נוטים לחיות באזורי סבך, וזהו מקור שמם. מין אחד מהם - אייל הכרמל, היה המין היחיד מתת-משפחת איילי העולם החדש שחי בארץ ישראל והוא נכחד ממנה בעקבות ציד. כיום הוא מושב בהדרגה לטבע.
פטר צומטור
פטר צומטור (בגרמנית: Peter Zumthor; נולד ב־26 באפריל 1943) הוא אדריכל שווייצרי, זוכה פרס פריצקר ומדליית הזהב המלכותית של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים (RIBA).
בשנת 1979 הקים צומטור את משרדו הפרטי, הפועל היום בעיירה הלדנשטיין הסמוכה לעיר כור בשווייץ. בין עבודותיו שזכו לפרסום: המוזיאון לאמנות עכשווית בברגנץ (1997), מרחצאות וואלס בשווייץ (1999), הביתן השווייצרי בתערוכת אקספו 2000 בהנובר, הקולומבה - המוזיאון לאמנות בעיר קלן (2007). צומטור זכה בפרס קרלסברג לאדריכלות של קרן קרלסברג מדנמרק (1998), בפרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית - פרס מיס ון דר רוהה (1998) ובפרס פרמיום אימפריאלה (2008). בשנת 2009 הוא זכה בפרס פריצקר, בפרס אור היום לשנת 2010 ובשנת 2013 זכה במדליית הזהב המלכותית שהוענקה לו על ידי ארגון האדריכלים של בריטניה.
בשנת 1988 החל לשמש כמנחה לאדריכלות בבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת דרום קליפורניה (USCArchitecture) ובמכון לארכיטקטורה של דרום קליפורניה (SCI-Arc), שבלוס אנג'לס ושנה לאחר מכן באוניברסיטה הטכנית של מינכן. בשנת 1992 הנחה באוניברסיטת טוליין שבניו אורלינס, ובשנת 1999 הנחה בבית הספר לעיצוב באוניברסיטת הרווארד (GSD). מאז 1996, הוא פרופסור באקדמיה לאדריכלות של מנדריזיו (AAM).
BIOS
BIOS (ראשי תיבות של Basic Input-Output System מילולית: מערכת קלט ופלט בסיסית) הוא מנגנון של חומרה וקושחה (תוכנה הצרובה בחומרה) המשמש לאתחול המחשב, כמו גם להפעלת שגרות תוכנה אשר תומכות בקלט ובפלט.
תפקידים:
שינוי הגדרות ה-BIOS
ישנם סוגי BIOS שונים עבור כל מחשב. בדרך-כלל הכניסה להגדרות ה-BIOS מתבצעת על ידי לחיצה על מקש ייחודי עם הפעלת המחשב (לרוב DEL, לעיתים F2, F1 או Esc ואף F12). מסך שינוי ההגדרות פועל בצורה דומה ליישומי DOS. שינוי ההגדרות מאפשר, למשל, לשנות את הטמפרטורה בה יכובה המחשב במקרה של חימום יתר של המעבד.
החברות השונות מפיצות לעיתים גם עדכון לתוכנה של ה-BIOS. בניגוד לעדכונים עבור מערכת ההפעלה הכללית של המחשב, העדכונים האלה נעשים בצריבה והם אינם הפיכים. עדכוני ה-BIOS גם אינם משפיעים לרוב על אבטחת המידע או על איכות הביצועים הכללית של המחשב. הם נחוצים, למשל, כאשר המחשב נכשל שוב ושוב בזיהוי אחד מרכיבי החומרה.
התפתחות ה-BIOS
את ה-BIOS המציא גארי קילדל. הוא יצר BIOS בסיסי לאחר שחברת IMSAI ביקשה ממנו לשלב את מערכת ההפעלה שלו במערכת מחשב מבוססת בקר 8080. קילדל נתקל בקושי כשגילה כי מערכת הגישה לכונן שלהם הייתה שונה מזו שעבד עליה באינטל, כשפיתח את המערכת. במקום להתאים את פרוטוקול הגישה לכוננים במערכת שלו, עשה דבר שונה לגמרי, שתוצאתו מוטבעת עד היום בכל מחשב אישי: קילדל פירק את המערכת שלו לשלושה מודולים. את זה שטיפל בגישה לכונן, כינה "BIOS" ובו ביצע את כל העבודה מול הכוננים והפלט. רעיון זה הפיח רוח רעננה במפרשים מכיוון שמעתה ואילך לא היה צריך להתאים את מערכת CP/M במיוחד למחשב שהיא מצויה בו, אלא להשתמש בפרוטוקול ה-BIOS שכתבה כל חברה עבור המחשב שלה. כך שווקה CP/M ללא שום צורך בשינוי מצד החברה שרכשה אותה.
שגרות BIOS
כאשר המחשב מאותחל טוען שבב ה-BIOS רשימה של פונקציות לזיכרון הפנימי, אותן מפעילים כמו הפעלת כל פסיקה אחרת. שגרות BIOS הן כמו פונקציות בכל שפה אחרת, ומופעלות באמצעות פקודת INT בשפת אסמבלי. את הפרמטרים מעבירים באמצעות אוגרי המעבד.
ניתן לדרוס את פונקציות ה-BIOS בתוכנות שונות שנכתבות באסמבלי. כך לדוגמה, במקום שה-BIOS יטפל בקריאת הקשות המקלדת ויציג אותן על המסך, אפשר שתוכנה אחרת תטפל בהקשות מקלדת, ותרשום אותן בקובץ לפני הצגתן על המסך (keylogger).
בתא זיכרון מספר 0000:0000-0000:0003 מופיע מקומה של פונקציית מעבד INT 0. וכך בתאים הבאים מופיעה הכתובת בזיכרון של הפונקציות הבאות.
דריסת פונקציות מעבד
ניתן גם לדרוס פונקציה בשיטה שקופה, כך שמשתמש המחשב לא ירגיש שפקודת האסמבלי הוחלפה. לשם כך יש להפעיל את הפונקציה המקורית בסיום הקוד. לצורך זה לפני הדריסה יש לזכור את כתובת תא הזיכרון שבו נמצא הקוד המקורי של ה-BIOS, ובסיום הקוד, במקום פקודת RETR, רושמים פקודה קפיצה (JMP) לקוד המקורי.
שרינגזאורוס
שרינגזאורוס (שם מדעי: Shringasaurus; פירוש השם: בסנסקריט: "śṛṅga" - קרן, ביוונית: "sauros" - לטאה, כלומר: "לטאה מקורננת") הוא סוג נכחד של זוחל דיאפסידי שחי באמצע תור הטריאס, בתחילת עידן המזוזואיקון.
מאפיינים
יצור זה השתייך למשפחת הדיאפסידים הנכחדת Azendohsauridae (בה היה גם האזנדוזאורוס), אשר אינה קרובה לשום זוחל מודרני והיא בעלת קרבה לטרילופוזאורוס מאמריקה הצפונית. יצור זה שהגיע לאורך של 3 עד 4 מטרים היה בעל מבנה מגושם וגוף דמוי חבית עם גפיים קצרות, כלוב צלעות רחב ושטוח וזנב קצר. הוא היה בעל צוואר ארוך וראש קטן בעל שיניים שטוחות שהותאמו ללעיסת צמחייה. על הראש צמחו זוג קרניים עבות דומות לקרני ג'ירף מתוך עצם המצח ומעל העור והגב צמחו שורות דוקרנים קצרים וישרים.
ייתכן שהוא תפס את הגומחה האקלוגית של הפרוזאורופודים מהטריאס העליון והיורה ותלש עלים מהעצים. אולי היה בעל דו-צורתיות זוויגית והקרניים שימשו את הזכרים במאבק אחרי נקבות, בדומה לקרניהם של אנטילופות קצרות-קרן.
אצל חלק מהמאובנים שנמצאו התגלו עדויות לדלקת פרקים קדומה.
לודמילה אוליאנובסקה
לודמילה אוליאנובסקה (באוקראינית: Людмила Олександрівна Оляновська; נולדה ב-22 בפברואר 1993 בכפר סולובקיבצי) היא אתלטית אוקראינית שהשתתפה בתחרויות הליכה תחרותית.
ביוגרפיה
לודמילה אוליאנובסקה החלה להתאמן בגיל צעיר. בשנת 2013 היא ניצחה באליפות אוקראינה ונשלחה לאליפות אירופה לצעירים בה סיימה במקום השני. בשנת 2014 היא השתתפה באליפות אירופה לבוגרים וזכתה במקום השני בהליכה ל-20 ק"מ.
בשנת 2015 היא זכתה במדליית ארד באליפות העולם.
היא בעלית שיאי אוקראינה להליכה תחרותית ל-5 ק"מ ול-20 ק"מ.
קונצ'רטו לצ'לו מאת דבוז'אק, אופוס 104
הקונצ'רטו בסי מינור לצ'לו ותזמורת אופוס 104 הולחן בשנים 1894–1895 על ידי המלחין הצ'כי אנטונין דבוז'אק.
דונם פה ודונם שם
דּוּנָם פֹּה וְדוּנָם שָׁם הוא שיר ילדים שנכתב על ידי יהושע פרידמן ואומץ על ידי הקרן הקיימת כשיר המלווה את התרומות לקופסה הכחולה.
על השיר
אביו של פרידמן שלח לקק"ל את מילות השיר שכתב בנו על פועלה של הקרן.
קונצ'רטו לצ'לו מאת דבוז'אק, אופוס 104
היסטוריה
אנטונין דבוז'אק הלחין את הקונצ'רטו לצ'לו בין 8 בנובמבר 1894 ל-9 בפברואר 1895 והיצירה הוקדשה לצ'לן האנוס ויהאן שביקש מדבוז'אק לכתוב בעבורו קונצ'רטו. גם בכתיבת קונצ'רטו זה התחבט דבוז'אק בבעיות הכרוכות בנגינה על הצ'לו ואף בבעיות שילוב הכלי עם תזמורת גדולה. בהתחשב בכך שהכתיבה לצ'לו ותזמורת איננה קלה בשל צליל הצ'לו, שמשתלב הומוגנית עם שאר כלי התזמורת, דבוז'אק הוציא תחת ידיו יצירת מופת. ביצירה זו שילב דבוז'אק להפליא בין האווירה הכפרית הבוהמית לרגעי פאר עירוני, המכוון אל וינה. ברקע כתיבת הקונצ'רטו הראשון לצ'לו בלה מז'ור 1865 עומדת התאהבותו של דבוז'אק בשחקנית צעירה בשם יוספינה צ'רמאקובה (Josefína Čermáková), התאהבות שהניעה אותו להתחיל בכתיבת הקונצ'רטו לכבודה. אך יוספינה לא החזירה באותו המטבע על אהבתו של דבוז'אק ונותרה קרה, מה שהוביל לכך כי דבוז'אק התחתן בסופו של דבר עם אחותה אנה. בזמן כתיבת הקונצ'רטו לצ'לו ותזמורת בסי מינור, השפיעה יוספינה שוב על כתיבת היצירה. דבוז'אק קיבל מכתב מיוספינה בו התאוננה על כך שהיא בודדה, גלמודה ואף חולה. יתרה מזאת היא התלוננה על כך כי דבוז'אק התנתק ממנה ומזה כשלושים שנה לא דיבר עמה ואף לא כתב לה. רגשותיו של דבוז'אק הזדעזעו למקרא המכתב. בפרק השני של היצירה בחלקו האמצעי הוא החליט להכניס כמה תיבות מתוך שיר שכתב בעבר: "עזבי אותי לבד" אשר היה אהוב ביותר על יוספינה. כתיבת הקונצ'רטו הסתיימה עוד בזמן שהותו של דבוז'אק בארצות הברית.
דונם פה ודונם שם
על השיר
השיר, בלחנו של מנשה רבינא, היה לשיר ילדים פופולרי, שהושר בבתי הספר ובגני הילדים במשך עשרות שנים. "על־פי המנהג, בימי שישי, בטקס קבלת שבת, ובערבי חגים וראש חודש היו הילדים ניגשים בזה אחר זה ביראת קודש לשולחן שעליו עמדה הקופסה הכחולה, משלשלים את מעותיהם ושרים את שירו של י' פרידמן".
קונצ'רטו לצ'לו מאת דבוז'אק, אופוס 104
היסטוריה
במקור הסתיים הפרק השלישי של הקונצ'רטו בקודה חגיגית וזוהרת, אך לאחר שובו של דבוז'אק למולדתו נודע לו במאי 1895, כי יוספינה נפטרה. דבוז'אק ההמום מצער החליט לשנות את הקודה המסיימת את הפרק השלישי ביצירה. הוא כתב שוב את התיבות מהשיר שיוספינה אהבה בשילוב עם המוטיב הפותח את הפרק הראשון בקונצ'רטו. אט, אט דועכת המוזיקה. הקודה נשמעת כשקיעת השמש עם דוק מלנכוליות. אך דבוז'אק הנאמן למבנה היצירה לא יכול היה לסיים אותה כשהמוזיקה דועכת ולכן, בתיבות האחרונות של הפרק, התזמורת חוגגת את הסיום בצלילים זוהרים וגרנדיוזיים בסולם סי מז'ור. למרות שדבוז'אק התייעץ עם הצ'לן האנוס ויהאן בנושא הכתיבה לצ'לו והבעיות הטכניות הנובעות מכך, מפתיע הדבר כי דבוז'אק סירב בתוקף להצעתו של ויהאן להוסיף בסוף הפרק השלישי קדנצה מרשימה, ולא הסביר מדוע. הסברה אומרת, שדבוז'אק רצה להותיר את סיום הפרק כהקדשה לזכרה של יוספינה, וכתיבת קדנצה הייתה מטשטשת את הכוונה הכתובה בצלילים. לכן הורה מפורשות, כי אין להוסיף קדנצה בסיום הפרק השלישי ולא בשאר הפרקים.
דונם פה ודונם שם
תוכן השיר
השיר מתאר את הדרכים לתרומה לקרן הקימת לישראל: באמצעות רישום בספר הזהב, תרומה קטנה לקופסה הכחולה, רכישת בולים ועבודה חלוצית.
הפזמון החוזר (רפרן) בשיר הוא המילים המזכירות את האופן בו יירכשו אדמות הלאום, לאט לאט:
קונצ'רטו לצ'לו מאת דבוז'אק, אופוס 104
מבנה
מבנה היצירה כמבנה הקונצ'רטו המקובל. שלושה פרקים. פרק ראשון במקצב מהיר. פרק שני במקצב איטי ופרק אחרון במקצב מהיר. אלא שביצירה זו החליט דבוז'אק לצעוד על פי דרכו של ברהמס, את הפרק הראשון של הקונצ'רטו כתב בצורת הסונאטה הקלאסית. אלא שלאחר כניסת התזמורת כולה בריקפיטולציה לאחר הפיתוח, אין הוא חוזר אל הנושא הראשון, אלא מוביל את תפקיד הצ'לו הישר אל הנושא השני. לפרק זה אין קדנצה.
הפרק השני כתוב באופן רפסודי למדי במבנה A-B-A. תצוגה של הנושא הראשון על ידי התזמורת. פיתוח הנושא הראשון על ידי הסולן. תצוגת הנושא השני ונגינתו על ידי הסולן ושיבה אל הנושא הראשון אותו מנגן הסולן בווריאציות שונות עד לסיום הפרק.
הפרק השלישי כתוב במבנה רונדו A-B-A-C-A עם קודה.
ביצועים בולטים
הקונצ'רטו נמנה בין הקונצ'רטי לצ'לו המבוצעים ביותר, אם לא המבוצע שבהם, הצ'לנים הבולטים, מרביתם ככולם, הקליטו אותו לכל הפחות פעם אחת. להלן רשימה חלקית של כמה מן הביצועים הבולטים ליצירה:
הלצ'קרפטור
הלצ'קרפטור (שם מדעי: Halszkaraptor; מילולית: "השודד של הלצ'קה") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים אשר התקיים באזור מונגוליה של ימינו בתור הקרטיקון, לפני 71–75 מיליון שנה. דינוזאור זה קרוי על שם החוקרת ההונגרית הלצ'קה אוסמולסקה, אשר חקרה מאובנים רבים במדבר גובי. סוג זה הוגדר ב-2017 וכלל מין יחיד, Halszkaraptor escuilliei. שם המין נקרא על האספן פרנסיס אסקווילי (François Escuillié), אשר נתן את הממצאים למוזיאון.
גילוי
מאובני ההלצ'קרפטור נתגלו במונגוליה, כאשר נאספו בצורה לא חוקית ונמכר ליפן ובריטניה לאוספי מאובנים. המאובנים נאספו בידי חברת סוחרים והובאו למוזיאון הטבע של בלגיה, שם הם נחקרו. בהמשך הם הוחזרו למונגוליה. השלדים שנמצאו היו במצב שלם יחסית, בדומה למאובנים רבים שנתגלו במדבר גובי.
מאפיינים
מבנה גופו של דרומזאור זה הגיע לגודל של ברכייה ורימז שבעליו היה יצור חצי-מיימי, בעל מבנה הדומה לעופות מים מודרניות. אורך הראש הגיע לשבע ס"מ, אורך הצוואר 20 ס"מ והיו לו טפרים בכפות רגליו בדומה לוולוצירפטור. הדינוזאור היה כנראה מכוסה בנוצות ששמרו על בידודו במים. הוא היה בעל צוואר כמו של ברבור ומבנה הגפיים היה קצר וייתכן שדמה לכנפי פינגוויניים. הזנב שלו היה קצר וגם מבנה עמוד השדרה רמז שהיה חסר יציבות ביבשה.
ההלצ'קרפטור היה, ככל הנראה, שחיין זריז אשר רדף אחרי דגים במימי המדבר הקדום (שבעבר היה הרבה פחות יבש והכיל מקווי מים שונים סביבו). עם זאת, הוא נע גם על היבשה וקינן על אדמה יבשה, דבר שהופך אותו לדינוזאור התרופוד היחיד שחי במקווי מים, לצד בני משפחת הספינוזאוריים.
נותוזאוראים
מאפיינים
רובם היו קטנים יחסית, קצרים יותר משלושה מטרים אך חלקם כמו הנותוזאורוס הגיעו לאורך של שבעה מטרים. במראם הם דמו מעט לאריות ים והיו חצי-מימיים עם רגליים קצרות הדומות לסנפירים אך מותאמות גם להליכה יבשתית, כך שיכלו לעלות לחופים. זנבם הארוך עזר לייצב אותם ואולי שימש כהגה. היה להם צוואר ארוך כמו של פלסיוזאורים והראש היה מוארך ושטוח, מלא בשיניים מחודדות. צורתם תנועתם הייתה מעט נחשית יותר מהפלסיוזאורים.
ייתכן שאלו היו אבותיהם של הפליוזאורים ששלטו בימים במהלך שאר המזוזואיקון. הם שלטו בימים ודגו דגים ודיונונים בשחייה מהירה.
ראם ביסה
ראם ביסה או ראם מזרח־אפריקני (שם מדעי: Oryx beisa) הוא מין של ראם גדול מתת-משפחת ראמים במשפחת הפריים.
מאפיינים
ראם ביסה קרוב מאוד לקרובו הגדול ראם הצבי וחי בערך באותם אזורם במזרח אפריקה. כמוהו יש לו פס שחור מעל הבטן שמזכיר צבאיים יותר מראמים. אנטילופה זו חיה בצפון מזרח אפריקה מג'יבוטי ואריתריאה עד לאתיופיה וסומליה.בתי הגידול שלו הם ערבות עשב, סוואנות ומדבריות. הראם הוא בעל חיים גדול שמשקלו כ-79 ק"ג ואורך קרניו . מין זה מראה כמה התאמות לבית גידלו החם והיבש כמו להעלות את הטמפרטורה של גופם ל-46 מעלות מבלי לפגוע בו כמו כן זה מפחית הזעה ואובדן מים. מין זה הוא צמחוני וניזון בעיקר מעשבים,עלים וצמחייה אחרת. במקרה שאין מים הם יכולים להפיק אותם מאכילת פירות ושורשים.הראם חי בקבוצות של 5–40 פרטים שמונגהת בידי זכר האלפא. לראם זה היו בעבר שני תת-מינים: Oryx beisa callotis ו-Oryx beisa beisa. תת-המין Oryx beisa callotis יותר קטן מהשני וגם נדיר יותרת והוא מוכר כיום כמין נפרד – ראם שולי-אוזניים. בכלל המין קרוב לסיכון עקב ציד.
איימון מקי
איימון מקי (באנגלית: Eamonn C. McKee) הוא דיפלומט אירי ושגריר אירלנד בישראל לשעבר. לפני שכיהן בתפקיד זה הוא כיהן כשגריר האירי לקוריאה הדרומית.
מקי נולד בדבלין. למד בקולג' האוניברסיטאי של דבלין (University College Dublin). קיבל תואר דוקטור בהיסטוריה כלכלית של אירלנד באוניברסיטה הלאומית של אירלנד.
הצטרף למשרד החוץ האירי ב-1986 ובין היתר שירת בוושינגטון. בין השנים 1999 ל-2001 שירת כקצין עיתונות בקונסולייה האירית בניו יורק. ב-2005 שימש כראש הצוות ההומניטרי שעזר לפגועי רעידת האדמה בפקיסטן. באוגוסט 2009 מונה כשגריר אירלנד בקוריאה הדרומית. הוא מונה להיות השגריר בישראל ב-2013, תפקיד בו כיהן עד 2015. לאחר מכהן עבר להיות המנהל הכללי של מחלקת המסחר במשרד החוץ האירי.
הר קייזר
הר קייזר או הר קיזר (באנגלית: Mount Keyser) הוא הר בחלק המזרחי של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית להר ריידר.
גילוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר, שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1957.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ד. או. קייזר (D.O. Keyser), שהיה קצין רדיו בתחנת מוסון בשנת 1961.
משה שמעון אנטוקולסקי
רבי משה שמעון (שימֶל) הכהן אַנטוֹקוֹלסקי (בכתיב יידי: אנטאָקאָלסקי; ברוסית: Антокольский; לעיתים אנטֶקולסקי, אנטעקאָלסקי; כ"א בסיוון תר"י, מאי 1850 (לפי הלוח היוליאני: אפריל), וילנה – מרץ 1911, שם) היה רב, מגיד מישרים וסופר משכיל איש וילנה.
ביוגרפיה
נולד באביב 1850 באנטוקול, פרוור של העיר וילנה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (מכאן שם משפחתו). אביו, ברוך ראובן, היה אחיו של האמן הנודע מרק אנטוקולסקי.
כשהיה בן שמונה נפטר אביו. חרף הקשיים הכלכליים, שלחה אותו אמו ללמוד אצל מיטב המלמדים. בהמשך למד בישיבת ר' מיילס (מיילעס) בווילנה, אצל הרב שמואל איסר כהנא, והתבלט בלימודיו.
בשנת תרכ"ז נישא, והיה אב לבנות ובן (ברוך ראובן, שנפטר בא' באדר תרנ"ט, בגיל 25).
בשנת תרכ"ט נסמך לרבנות על ידי רבי יהושע אייזיק שפירא מסלונים ורבי שמואל שטראשון (רש"ש) מווילנה. (בנו, מתתיהו שטראשון, היה מידידיו הקרובים.) בשנת תר"ל ערך את "מקורי הרמב"ם" לר' שמואל שטראשון, והוסיף עליו הערות וחידושים.
בשנת תרס"ו הוציא בהוצאת שרגא פייבל גארבער בווילנה מאסף בשם "הכרם" ("מכתב עתי לבני ישראל יוצא לחדשים לענייני ספרות ומדע").
חי במחסור, ונאלץ להתפרנס מעבודה כדרשן מסורתי.
אנטוקולסקי נפטר בראשית אביב 1911, בגיל 61. הותיר אישה, בנות נשואות ונכדים.
ספריו
בעריכתו:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
הר ריידר
הר ריידר (באנגלית: Mount Ryder) הוא הר בחלק המזרחי של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין נונאטאקי הארווי לבין הר קייזר.
ההר ממוקם 38 קילומטרים מזרחית לפסגת פיתגורס.
גילוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956 ובשנת 1957.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ב. פ. ריידר (B.P. Ryder), שהיה קצין רדיו בתחנת מוסון בשנת 1961.
ריפוד אופטימלי להצפנה אסימטרית
היסטוריה ורקע
בכל הצפנה דטרמיניסטית, בהצפנה חוזרת של מסר נתון עם מפתח הצפנה זהה תמיד יתקבל טקסט מוצפן זהה. בשל עובדה זו היא אינה יכולה להחשב "בטוחה סמנטית", כי בעצם העובדה שכאשר מופיעים בלוקים מוצפנים זהים אפשר להסיק שהטקסטים המקוריים המתאימים להם היו זהים, מועבר ליריב פוטנציאלי מידע על סכימת ההצפנה שלא היה מושג בדרך אחרת, מה שמאפשר התקפת מוצפן-נבחר בתנאים מסוימים. מסיבה זו פונקציית הצפנה דטרמיניסטית כזו אינה ראויה לשימוש באופן ישיר אלא רק לאחר הכנת המסר על ידי סכימת ריפוד מתאימה הכוללת ערך אקראי כלשהו. הריפוד מבטיח שללא תלות במסר תמיד יתקבל בלוק שונה ועל כן תמיד יופק טקסט מוצפן שונה. תקן PKCS #1 גרסה v1.5 (הקודם) פירט שיטת ריפוד פשוטה כדלקמן: עבור מודולוס בגודל 2^{8k} סיביות, להצפנת המסר m, בונים בלוק באורך k בתים (k נקרא כאן פרמטר ביטחון ונקבע על ידי פונקציית ההצפנה, למשל ב-RSA-1024 הוא 128). הבלוק המורכב על ידי שרשור הערכים לפי הסדר הבא:, כאשר m הוא המסר המקורי המיועד להצפנה. מתחילים בבית אפס לאחריו בית שמכיל את הערך '02', לאחריו מחרוזת אקראית של שמונה בתים לפחות שאינם '00' שצריכה להיות שונה עבור כל מסר אך לא חייבת להיות סודית, אחריה בית אפס נוסף ולבסוף מצמידים את המסר m. את הבלוק שנוצר מצפינים לאחר מכן עם RSA כרגיל:. לאחר פענוח, המפענח מוודא תחילה שהבלוק בנוי בפורמט הנכון, כלומר הערכים מופיעים לפי הסדר האמור, אם לא הוא דוחה את המסר המוצפן ומחזיר הודעת שגיאה, אם כן, מפרק את הבלוק למחרוזות המקוריות ומחלץ את המסר המקורי m.
בשיטה זו בידי המפענח יכולת בסיסית לאתר תקלות או שינויים זדוניים בטקסט המוצפן. היות שהתוצאה חייבת לעמוד בדרישות התקן, לא סביר שטקסט מוצפן שעבר "שיפוץ" בדרכו אל המקבל על ידי צד שלישי כלשהו (שהטקסט המקורי לא ידוע לו) יתקבל במבנה הנכון לאחר פענוח. על פניו נראה כאילו סכימת הריפוד הזו מספקת אימות עקיף והיא בטוחה סמנטית בשל תוספת האקראיות של r, דהיינו בכל הצפנה יתקבל טקסט מוצפן אחר וכן לפי זה היא אמורה להיות חסינה מפני התקפת מוצפן-נבחר. אולם ב-1998 הראה דניאל בלייכנבכר ממעבדות בל ששיטת ריפוד זו אינה בטוחה כלל ואפשר לפרוץ אותה על ידי שליחה של כ־2^{20} טקסטים מוצפנים לכאורה בהתקפת מוצפן-נבחר אדפטיבית, בהסתמך על יכולת המתקיף לקבל משוב מהמערכת. כלומר כדי שההתקפה תצליח צריך שלמתקיף תהיה גישה לשרת הפענוח והוא יכול לבקש פענוח של כל טקסט כרצונו. אם הטקסט אינו תואם PKCS מהסיבה שאינו בנוי בפורמט המתואר הוא אמור לקבל הודעת שגיאה. הודעת השגיאה במקרה זה משרתת את המתקיף כ"אורקל פענוח" איתו הוא יכול לנחש את הטקסט המוצפן בשיטה האדפטיבית, כלומר כל בקשת פענוח מסתמכת על תוצאות קודמות כדי לצמצם את טווח החיפוש עדי כדי אפשרות יחידה. ההתקפה הייתה הרסנית במיוחד כיוון ש-SSL הסתמך על סכמת הריפוד הזו וכתוצאה מכך הפך ללא בטוח כלל.
בלום ומיקאלי הציעו שיטת "רדוקציה" להוכחת ביטחון, כלומר הצגת אלגוריתם אפקטיבי שיכול לקרוא תיגר על ההשערה הבסיסית כמו קושי בהיפוך RSA או קושי בפירוק לגורמים, שמכיל את הפרוטוקול עצמו כתת-שגרה. כלומר מראים שאם קיים אלגוריתם שיכול לפרוץ את הפרוטוקול, אזי בהכרח אפשר להמיר אותו לאלגוריתם שיכול לפתור את הבעיה המתמטית עליה הוא מבוסס. היות שההנחה היא שקשה לפתור את הבעיה המתמטית עליה הפרוטוקול מסתמך, זוהי הוכחת ביטחון טובה לחוזקו של הפרוטוקול מהיבט תאורטי. אך אינה פרקטית, מסתבר שקשה להגיע לביטחון פרקטי מוכח שהוא גם יעיל.
מודל אורקל אקראי
בלייר ורוגווי פיתחו את מודל האורקל האקראי כפרדיגמה לבניית פרוטוקולים קריפטוגרפיים בטוחים המסתמך על פונקציה פסאודו-אקראית קריפטוגרפית מעשית כמו SHA-2. הרעיון שלהם לשלב ביטחון מוכח עם יעילות על ידי היוריסטיקה שהושאלה מרעיון של שמיר ופיאט. ההיוריסטיקה פועלת כך שמשערים לגבי אובייקט כמו פונקציית גיבוב שהוא מתנהג כביכול כאורקל אקראי אמיתי ומנסים להוכיח שהפרוטוקול נכון בהתבסס על כך. מובן שהוכחת ביטחון בשיטה זו אינה הוכחה חזקה במובן מתמטי טהור. על כל פנים בדרך זו אפשר לאשש במסגרת מודל אורקל אקראי, אם ההתקפה מספיק גנרית (כלומר בהנחה שהתוקף לא יכול לנצל חולשות ספיציפיות בפונקציית הגיבוב) שהפרוטוקול בטוח. בניסוח אחר, הרעיון מאפשר לקבל אינדיקציה טובה שהפרוטוקול אינו מכיל כשלים מבניים כלשהם ואם מישהו מצליח לפרוץ אותו, בהכרח היה חייב לנצל חולשות בפונקציית הגיבוב או בפונקציה החד-כיוונית מה שמפר את ההנחה הבסיסית שהן קשות לשבירה. גרסה זו מעט יותר מרוככת מביטחון מוכח אך פרקטית ויעילה יותר.
סכימת OAEP
סכימת OAEP היא הסכימה הראשונה שמיישמת את מודל האורקל האקראי. היא יכולה לעבוד עם כל פונקציה חד-כיוונית עם דלת מלכודת (פונקציית הצפנה) f שמקבלת קלט ומחזירה פלט באורך k סיביות ופונקציית גיבוב בטוחה כלשהי שמקודדת כל m הקצר במעט מ-k ומשלבת אותו יחד עם ערך אקראי r. השיטה מסתמכת בנוסף גם על חוזקה של פונקציית הגיבוב. לצורך יישומה בפועל יש להגדיר פרמטר שלם k_0 < k ופרמטר n=k-k_0 וכן שתי פונקציות כלליות: הראשונה מחולל אקראי שמקבל מחרוזת באורך k_0 ומחזיר מחרוזת אקראית באורך n ופונקציה נוספת  שמקבלת מחרוזת באורך n סיביות ומחזירה מחרוזת קצרה יותר באורך k_0 (למשל אפשר להשתמש ב-n או k_0 הסיביות הפחות משמעותיות של SHA-2 לפי הצורך). כדי לרפד את המסר בוחרים שלם אקראי r באורך k_0 סיביות ומחשבים את:
כאשר הסימן \| מסמל שרשור מחרוזות והסמל \oplus מייצג XOR. ההצפנה היא והפענוח מבוצע בדרך דומה. הסכימה הבסיסית המתוארת הוכחה בטוחה על ידי בלייר ורוגווי בהנחה שפונקציית הגיבוב "אידיאלית". פירושו של דבר הוא שההנחה היא ש-G ו-H הן פונקציות רנדומליות המתנהגות כמו אורקל אקראי. כמובן שמעשית אי אפשר להניח כזו הנחה, אך הפונקציות הקיימות ידועות כמספיק חזקות כדי לבסס עליהן מערכת הצפנה מהיבט פרקטי. החסרון העיקרי בסכימה המתוארת שאינה "מודעת טקסט-מקור" (plaintext-aware). בהקשר של מודל אורקל אקראי "מודעות טקסט מקור" פירושה שכדי שתוקף יצליח לבנות טקסט מוצפן "תקף", דהיינו שהמקבל יצליח לפענחו במבנה הנכון לפי התקן עליו לדעת בהכרח טקסט מקור שמתאים לו. ניסיון לנחש מחרוזת סיביות כלשהי שלאחר פענוחה בפונקציית הפענוח עם מפתח הצפנה כלשהו, יתקבל טקסט מקור במבנה הנכון קשה לביצוע. ההשלכה היא שהסכימה הבסיסית אינה מוכחת כעמידה נגד התקפת מוצפן נבחר אדפטיבית (CCA2) אלא רק כנגד CCA1. בלייר ורוגווי הציעו גרסה נוספת (כמתואר בתרשים) שלטענתם "מודעת טקסט מקור" והיא פועלת כדלהלן: כאשר n=k-k_0-k_1 וכן k_1 הוא פרמטר נוסף המקיים k_0+k_1<k. כאן בנוסף משרשרים מחרוזת של k_1 אפסים למסר. ההצפנה והפענוח באותו האופן. וריאציה של הסכימה האחרונה שולבה למעשה בתקן PKCS#2 כסכימת ריפוד מחייבת עבור הצפנה עם RSA.
OAEP נחשבה עמידה כנגד התקפת מוצפן נבחר מסוג 2 אם כי המחברים לא סיפקו הוכחה פורמלית. ויקטור שופ הוכיח על ידי דוגמה נגדית שתחת מודל אורקל אקראי זה לא תמיד נכון. הוא הראה שקיימת פונקציה חד-כיוונית g שבה קל חשב את מתוך g(x) ו-a מזה נובע שמבנה ריפוד OAEP אינו יכול להיות עמיד תמיד כנגד CCA2 עבור סתם פונקציה חד-כיוונית. מאידך הוא גם הוכיח כי עבור פונקציית RSA הסכימה שהוצעה טובה, וזאת רק בשל תכונה ספציפית ל-RSA (בהמשך).
סכימת OAEP+
מהדוגמה שהובאה על ידי שופ נראה שכדי שהתקפה מסוג CCA2 תצליח, התוקף צריך להיות מסוגל לפחות חלקית להפוך את התמורה החד-כיוונית f. העובדה שפונקציה חד-כיוונית אינה מעידה בהכרח שהיא חד-כיוונית חלקית (partial domain one-way). פוג'יסאקי ואחרים הוכיחו שאם הפונקציה f היא חד-כיוונית חלקית הרי שסכימת OAEP תהיה בטוחה כנגד CCA2. הגדרה זו של פונקציה חד-כיוונית חלקית חזקה יותר מהגדרה של פונקציה חד-כיוונית רגילה. מסתבר שבשל תכונת ההומומורפיות של RSA היא נחשבת חד-כיוונית חלקית בהנחה שהיא חד-כיוונית. כמו כן שופ הוכיח פורמלית שאם המעריך (מפתח ההצפנה) של RSA שווה 3 סכימת RSA-OAEP בטוחה כנגד התקפת מוצפן נבחר מכל סוג, אולם יש הסבורים שמעריך קטן מהווה חולשה בפני עצמה לכן שופ הציע אלטרנטיבה משלו לסכימת OAEP והוכיח פורמלית שהיא בטוחה סמנטית כנגד התקפת מוצפן נבחר בהנחה שהפונקציה חד-כיוונית. הסכימה משתמשת בפונקציית יתירות משתנה R(m,r) במקום בקבוע המכיל אפסים ואחד בסוף. סכימת OAEP+ מורכבת מרשת פייסטל בשני סבבים עם שלוש פונקציות G,H,R כמתואר בתרשים: וההצפנה היא. הפונקציות המוטמעות בסכימה הן: וכן  וכן. הפונקציה f היא פונקציה חד-כיוונית שהיא תמורה הפועלת על k סיביות. הפרמטרים הנוספים מקיימים k_0+k_1<k וכן הערכים 2^{-k_0} ו-2^{-k_1} צריכים להיות זניחים. המסר הוא לכל היותר באורך n סיביות כאשר n=k-k_0-k_1.
סכימת SAEP
דן בונה הציע סכימת ריפוד דומה אך פשוטה יותר מזו של שופ והיא נקראת Simplified Asymmetric Encryption Padding. היא מתאימה להצפנת RSA או רבין. בסכימה זו אין מגבלה על המעריך, היא מורכבת מסבב בודד. אם המסר המיועד להצפנה הוא ו- הוא מחרוזת אקראית. הפונקציה והפונקציה  הסכימה פועלת כדלהלן: פונקציית הריפוד המתוארת מבוצעת לפני ההצפנה, כדי להצפין מסר m כלשהו באורך n סיביות, תחילה בוחרים מחרוזת אקראית r באורך k_1 סיביות ומחשבים את ואז. אם הפרמטרים n, k_0,k_1 נבחרו כראוי הסכימה מוכחת כבטוחה נגד התקפת מוצפן נבחר אדפטיבית במסגרת מודל אורקל אקראי.
פורמולה 1 עונת 2017
עונת 2017 בפורמולה 1 היא העונה ה-68 בה מתקיימת האליפות.
בעונה זאת הוכנסו תקנות חדשות, הנוגעות למבנה המכוניות, מתוך מטרה להגביר את מהירות הנסיעה ולקצר את זמני ההקפה בארבע עד חמש שניות.
ניקו רוזברג, אלוף העונה הקודמת, פרש בסיום העונה ולא התמודד שנית על התואר. סבסטיאן פטל הוביל את טבלת הנהגים לאורך החלק הראשון של העונה. לאחר גרנד פרי איטליה איבד את ההובלה ללואיס המילטון, שהלך והגדיל את הפער בפסגה והבטיח את זכייתו באליפות, כשנותרו עוד שני מרוצים לסיום העונה. באליפות היצרנים זכתה קבוצת מרצדס, זכייה רביעית ברציפות.
שינויים טכניים
בעונה זאת צפויות להיכנס תקנות חדשות, הנוגעות למבנה המכוניות, מתוך מטרה להגביר את מהירות הנסיעה ולקצר את זמני ההקפה בארבע עד חמש שניות. התקנות כוללות את השינויים הבאים:
תקציר העונה
החצי השני של העונה החל עם שלושה ניצחונות רצופים להמילטון אשר סימנו את נקודת המפנה בעונה: המילטון ניצח בבלגיה, ובאיטליה זינק מהפול פוזישן שהיה ה-69 שלו בקריירה. בכך שבר את שיאו של מיכאל שומאכר. המילטון ניצח במרוץ ועלה, לראשונה בעונה, למקום הראשון בדירוג. פטל זינק מהפול פוזישן בגרנד פרי סינגפור, בעוד המילטון זינק מהמקום החמישי. בפנייה הראשונה של המרוץ פגע רייקונן ברכבו של מקס ורסטאפן. כתוצאה מכך איבד נהגה של קבוצת רד בול את הגלגל האחורי ופגע ברכבו של פטל. שלושת הנהגים המעורבים בתאונה נאלצו לפרוש. המילטון ניצח את המרוץ והגדיל את הפער ל-28 נקודות.
מקס ורסטאפן, שנאלץ לפרוש ממרוצים רבים בחלק הראשון של העונה, ניצח את גרנד פרי מלזיה. הניצחון הגיע יום לאחר שחגג את יום הולדתו ה-20. פטל, שזינק למרוץ מהמקום האחרון לאחר תקלת מנוע, הצליח לשפר את מיקומו ב-16 שלבים וסיים במקום הרביעי, בעוד המילטון מסיים שני. המילטון ניצח גם בשני המרוצים הבאים ביפן ובארצות הברית, בעוד פטל סבל מתקלה מכנית נוספת ביפן. ורסטאפן ניצח גם את גרנד פרי מקסיקו, בעוד המילטון סיים את המרוץ במקום התשיעי, אך הבטיח את זכייתו בתואר אליפות הנהגים שבוע לאחר שמרצדס זכתה באליפות היצרנים.
דירוג האליפות
הניקוד באליפות מחולקת בהתאם למפורט בטבלה הבאה:
המצלמה של דוקטור מוריס
המצלמה של דוקטור מוריס הוא סרט קולנוע דוקומנטרי ישראלי של הבמאים איתמר אלקלעי ומיטל צביאלי, אשר יצא לאור בשנת 2022. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בדוקאביב 2022 וזכה בפרס הסרט הישראלי הטוב ביותר בפסטיבל. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו בבכורה טלוויזיונית ביוני 2022.
הפקה
הסרט הופק בתמיכת yes דוקו, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסרט הופק בסיוע משרד התרבות והספורט - המועצה הישראלית לקולנוע, קופרו - קרן לשיווק סרטי תעודה ואנימציה, DOC LAB TLV, קרן כדר לתרבות, אומנות ומדע, Arte, rbb. הפקת הסרט נעשתה על ידי הבמאים, איתמר אלקלעי, מיטל צביאלי. בני משפחת מוריס הפקידו בידי הבמאים את ארכיון צילומי ה-8 מ"מ שצולמו על ידי אב המשפחה, דוקטור רג'ינלד מוריס. הסרט מבוסס על חומרי הארכיון האלו.
הסרט יצא לאור ביוני 2022.
עלילה
העלילה מתרחשת בשנות החמישים. זוג בריטי צעיר יוצא אחרי החתונה לטיול בעולם. הם מגיעים לעיירה קטנה במדבר, מתאהבים בה, ומחליטים להישאר. שם, באילת הרחוקה, יקימו את משפחתם. כך מתחיל סיפורם של ד"ר מוריס – טייס קרב, רופא וצלם חובב – ואשתו, פיי. במשך עשרות שנים מצלם ד"ר מוריס במצלמתו את קורות המשפחה המתרחבת, על השמחות, הטרגדיות והדרמות המשפחתיות. את קורותיה של עיר שקמה ונבנית אל מול עיניהם, והם בשר מבשרה וגם את קורותיו של התנין קלרנס, חיית המחמד המשפחתית, שהפך לשם דבר בעיר.
פרסים
הסרט זכה בפרס הראשון בפסטיבל הקולנוע דוקאביב ביוני 2022.
האות הבינלאומי לנוער ולצעירים - ישראל
ארגון האות הבינלאומי לנוער ולצעירים - ישראל (מוכר גם כאות הנוער הישראלי, בעבר פרס הנוער), הגיע לישראל בשנת 1986, כחלק מתוכנית בינלאומית ורב-תרבותית לנוער ולצעירים, המקדמת העצמה אישית ופיתוח כישורי חיים בקרב בני נוער וצעירים. החל משנת 2015, קיבל הארגון הכרה ממשרד החינוך ומינהל חברה ונוער כארגון נוער ארצי.
בשנת 2019 קיבל הארגון הכרה כ"גוף משלח" לשנת שירות מהאגף הביטחוני חברתי במשרד הביטחון והתחיל להפעיל קומונות שנשינים העוסקות בפיתוח אישי וייזמות חברתית של בני נוער בקהילה.
בנוסף בשנה זו הוכר בנוסף כ"גוף משלח" לשירות לאומי על ידי הרשות לשירות לאומי -והחל להפעיל מתנדבים.
הארגון מתמקד באתגר האישי של חניכיו, ומציג לצעירים תוכנית מאוזנת ובלתי תחרותית של פעילות מרצון, שמעודדת גילוי אישי וצמיחה, התמדה, אחריות אישית וחינוך ערכי, תוך תהליך מובנה.
היסטוריה
'האות הבינלאומי לנוער ולצעירים - ישראל' הוא חלק מארגון בינלאומי הפועל ב-144 מדינות ברחבי העולם. התוכנית הוצגה לראשונה בבריטניה בשנת 1956 על ידי הנסיך פיליפ, ונקראה על שמו - "אות הדוכס מאדינבורו". מטרתה הייתה עידוד אנשים צעירים בגילאי 14–25 למעורבות במגוון פעילויות מעצימות ומפתחות, מתוך בחירה אישית.
גם בישראל הוצג לראשונה הארגון ב-1956, על ידי יהודה הראל, אך כאמור החל את פעילותו בארץ בשנת 1986. עד היום, יותר מ-30,000 חניכים לקחו חלק בארגון, ואלפים סיימו בו את "שלב הזהב". נכון לסוף שנת 2019 לוקחים חלק בארגון כ-3,000 בני נוער ב 28 סניפים ברחבי הארץ.
מטרות
על פי התפיסה החינוכית הבינלאומית, מציב ארגון 'אות הנוער' בפני החניך אתגר אישי, מציע לו תוכנית מאוזנת ולא תחרותית אשר כל פעילותה באה לעודד גילוי, צמיחה, שיפור הביטחון העצמי, התמדה והגברת האחריות של היחיד כלפי עצמו וכלפי קהילתו. התפיסה החינוכית של מפעילי התוכנית בארץ מבוססת על האמונה, כי הפרט מסוגל להתקדם בקצב אותו הוא קובע, וכי אם יכיר כל אחד בערך עצמו יגבר ביטחונו העצמי, הסיפוק וההערכה העצמיים כלפי עצמו, וכפועל יוצא מזה יזכה בהערכת החברה.
פעילות
הארגון מציע לבני הנוער הזדמנות להציב לעצמם מטרות אישיות ולהשיגן בסיוע חניכה אישית ופעילות קבוצתית של כ-150 סטודנטים ברחבי הארץ.
במהלך הפעילות נחשפים המשתתפים לפיתוח ערכי התמדה, פיתוח מיומנות אישית, עידוד למנהיגות, רכישת ידע וחינוך לאהבת הארץ, פיתוח מעורבות חברתית וקהילתית, עידוד עזרה לזולת, וכן למשימות לאומיות בהן הם נשלחים לקהילות יהודיות אחרות בעולם ומשתלבים בפעילות למען הקהילה המקומית וכשגרירים של רצון טוב.
התוכנית כוללת שלושה שלבים, והחניכים מטפסים בה מ"שלב הארד" אל "שלב הכסף" ו"שלב הזהב" במהלך שלוש וחצי שנים. במהלך שלושת השלבים הנ"ל, מתמקדת הפעילות בארבעה תחומים: טיפוח תחביב ו/או מיומנות; פעילות גופנית; שירות לקהילה ומסעות אתגריים.
הארגון מתאים עצמו למציאות הישראלית על ידי שילוב כל המגזרים בחברה הישראלית, ונושא הרב תרבותיות מהווה חלק משמעותי מפעילויות הארגון, המתבטא בשיתוף פעולה בין קבוצות מאוכלוסיות שונות בחברה הישראלית.
בחודש מרץ 2013 חגג הארגון 25 שנות פעילות בישראל באירוע גדול בגלבוע, בהשתתפות למעלה מ-1,500 חניכים.
נותוזאוריים
נותוזאוריים (שם מדעי: Nothosauridae) היא משפחה של זוחלים ימיים קדומים מסדרת הנותוזאוראים שבזאורופטריגיים.
בני משפחה זו התפתחו במשך תור הטריאס, מתחילת המזוזואיקון ושלטו באוקיינוסים ובימים הקדומים. המאובנים שלהם התגלו במגוון אזורים, בין השאר בסין, צרפת, גרמניה, ישראל, איטליה, יוון, הולנד, רוסיה, שווייץ ובצפון אפריקה. המשפחה נקראת על שם הסוג נותוזאורוס שפירוש שמו הוא: "לטאה מזויפת".
במראם הם דמו לפליוזאורים שהתקיימו ביורה ובקרטיקון. הם היו קטנים יותר באורך של 3 עד 7 מטרים והיו אמפיביים, בעלי אורח חיים דומה לכלבי ים או לאריות ים. הם היו בעלי צוואר ארוך, ראש קטן ומוארך בעל שיניים חרוטיות רבות, זנב ארוך וגפיים קצרות בעלות אצבעות ששימשו כנראה להיגוי במים.
הם היו ציידים מהירים של דגים, רכיכות ויצורים דומים ואולי אף זוחלים ימיים.
שלמה מסלאוי
שלמה מסלאוי (נולד ב-26 באוקטובר 1955) הוא יושב ראש ועד התושבים בשכונת התקווה, יושב הראש של ועד שכונות דרום תל אביב, חבר מועצת עיריית תל אביב-יפו מטעם סיעת "כח לגמלאים". ממנהיגי מאבקם של התושבים הוותיקים בדרום תל אביב והפריפריה בישראל, בהסתננות הבלתי חוקית.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1955 וגדל בשכונת הארגזים בתל אביב, במשפחה בת 13 אחים.
בתקופת כהונתו של שלמה להט, כיהן כראש אגף שפ"ע (שיפור פני העיר).
שימש כראש אגף הרווחה בעיריית תל אביב-יפו בתקופת כהונתו של ראש העיר רוני מילוא.
כיום מכהן גם כמ"מ יו"ר ההסתדרות מרחב תל אביב מטעם סיעת "עוז", וחבר הנהלה של המכון היהודי ערבי. במועצת העיר חבר בוועדת הרווחה, ועדת משנה לתכנון ובנייה, ועדת הביקורת, ועדה לצמצום פערים ובוועדה לענייני יפו.
יהודה שהרבני
יהודה שהרבני (נולד ב-25 בדצמבר 1945) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. במשך רוב הקריירה שיחק בקבוצת הכח רמת גן, ולזכותו 14 הופעות במדי נבחרת ישראל.
שלמה מסלאוי
ביוגרפיה
איגוד העובדים הסוציאליים הארצי העניק בשנת 2016, לראשונה, אות מופת לאנשי ציבור הפועלים לקידום הרווחה בחברה הישראלית ומסלאוי היה אחד מחמשת הזוכים. עם זאת, עיקר פרסומו של מסלאוי ברבים הוא בשל פעילותו בנוגע לזכויות האדם של תושבי דרום תל אביב, הנפגעים מהצפת שכונותיהם במסתננים הבלתי חוקיים מאפריקה.
יהודה שהרבני
קריירה
שהרבני החל לשחק בקבוצת הכח רמת גן באמצע שנות השישים, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות ושני גביעים בין 1965 ל-1973. בגמר גביע המדינה 1970/1971 הבקיע את שער הניצחון מול מכבי חיפה שהעניק לה את הגביע.
שלמה מסלאוי
ביוגרפיה
מסלאוי התנגד ומבקר את החלטותיו של בג"ץ בהן הוא ביטל פעמיים, בנימוק של פגיעה בזכויות האדם, תיקונים לחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט). מסלאוי טוען כי התושבים הוותיקים הפכו לפליטים בארצם וכי חלק משופטי בג"ץ ספונים במגדל השן שלהם ואינם קוראים נכון את המציאות. לדעתו, הסתמכות ההחלטות על הגדר שתעצור את המסתננים היא נאיבית, כיוון שניתן לחדור באמצעות סולמות מנהרות ודרך גבול ירדן ולאחר מכן לתקוע יתד בארץ, בעזרת פסיקת בג"ץ ובסיוע ארגוני השמאל. עד לביטולו בשנית של התיקון לחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) יצאו למעלה מ-5,000 מסתננים את הארץ, כיוון שזומנו למתקן השהייה "חולות" ונאסר עליהם לעבוד. כמו כן, הייתה ירידה של 40% בהיקף הפשיעה בשכונות. לדעתו של מסלאוי, בפסיקת בית המשפט הגבוה לצדק, לא ייחסו חשיבות רבה לנתונים אלה ולא התייחסו לזכויות האדם של התושבים בשכונות דרום תל אביב ולפגיעה המתמשכת לאורך שנים באורח חייהם, באיכות חייהם וברמת חייהם, כמו גם להתגברות המשמעותית בהיקף הפשיעה המדווחת ושאינה מדווחת. פגיעה זו משנה לדעתו את מסלול חייהם של התושבים, שמלכתחילה היו במעמד סוציו-אקונומי נמוך.
יהודה שהרבני
קריירה
בעונת 1971/1972 בליגה הלאומית היה מלך השערים עם 21 שערים.
שלמה מסלאוי
ביוגרפיה
מסלאוי נשוי ואב לשלושה.
יהודה שהרבני
קריירה
בעת שכיכב במדי הכח רמת גן, היה שהרבני הבועט הקבוע של כל הבעיטות החופשיות של הקבוצה בחלק ההתקפי: כדורי קרן, כדורי עונשין מוגבהים, כדורי עונשין אל השער ובעיטות 11. התפרסם במיוחד בזכות בעיטות העונשין המדויקות שלו, שכוונו פעמים רבות גם אל הפינות התחתונות של השער.
בשנת 1975 עבר שהרבני להפועל פתח תקווה, אך הקבוצה ירדה לליגה לאומית לראשונה בתולדותיה. שהרבני כבש באותה עונה 7 שערים והיה מלך שערי הקבוצה. בתום עונה זו עבר לשחק בבית"ר תל אביב, ובהמשך חזר לשחק שוב בהכח ר"ג.
נבחרת לאומית
שהרבני שיחק 14 פעמים במדי נבחרת ישראל. משחקו הראשון של היה במאי 1966 נגד נבחרת פינלנד, ומשחקו האחרון היה במאי 1973 מול נבחרת קוריאה הדרומית. במדי הנבחרת הבקיע שהרבני שני שערים, במשחק ידידות מול נבחרת אוסטרליה בנובמבר 1971.
לאחר הפרישה
בשנת 2002 היה בין חברי ועדה מיוחדת לבדיקת מצב הכדורגל בישראל.
בשנת 2010 היה בין ספורטאי העבר שקיבלו עיטורי כבוד על מפעל חיים מהכנסת.
מתחילת שנות ה-80 ועד תחילת שנות ה-10 של המאה ה-21, שימש שהרבני כמנהל מחלקת הספורט בעיריית רמת גן.
שהרבני שימש כפרשן בתוכנית שירים ושערים.
תארים קבוצתיים
הכח רמת-גן
התפריט (סרט)
הסרט עלה לאקרנים בישראל ב-17 בנובמבר 2022 ובארצות הברית ב-18 בנובמבר 2022.
רקע עלילתי
הזוג הצעיר מרגו וטיילר נוסעים לאי נידח על מנת לאכול ב"הות'ורן", מסעדה אקסקלוסיבית המנוהלת על ידי השף הסלבריטאי סלוויק, שהכין תפריט גסטרונומי מולקולרי מפואר בו המנות מוצגות כאמנות קונספטואלית, אך להפתעתם של האורחים העשירים, מטבח המסעדה טומן בחובו הפתעות מזעזעות.
פיתוח וליהוק
באפריל 2019, נמסר על ליהוקם של אמה סטון ורייף פיינס לסרט קומדיית אימה שחורה, אותו יביים אלכסנדר פיין. בדצמבר, נמסר כי תסריט הסרט הופיע ב"רשימה השחורה" השנתית, סקר המציג את הסרטים הפופולריים ביותר שעדיין נמצאים בפיתוח.
במאי 2020, נמסר על העברת זכויות ההפצה לחברת "Searchlight Pictures", על עזיבתם של פיין וסטון בעקבות בעיות של חוסר זמינות ולוח זמנים, וכי הבמאי מארק מיילוד יחליף את פיין כבמאי.
ביוני 2021, נודע כי אניה טיילור-ג'וי נמצאת במשא ומתן על התפקיד אליו לוהקה סטון במקור. ביולי 2021, ליהוקה של טיילור-ג'וי אושר, לצד ליהוקם של הונג צ'או וניקולס הולט. בספטמבר 2021, נמסר על ליהוקם של ג'ון לגוויזאמו, ג'נט מק'תיר, ג'ודית לייט, ריד בירני, רוב יאנג, ואיימי קאררו; ובאוקטובר, על ליהוקם של פול אדלשטיין, ארתורו קסטרו, מארק סנט סיר, רבקה קון ופיטר גרוס.
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-3 בספטמבר 2021, בסוואנה, ג'ורג'יה, תחת פיקוחו של הצלם פיטר דמינג.
הפצה
הסרט עלה לאקרנים בישראל ב-17 בנובמבר 2022 ובארצות הברית ב-18 בנובמבר 2022.
ניקולה פוקריבאץ'
ניקולה פוקריבאץ' (בקרואטית: Nikola Pokrivač; נולד ב-26 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים
פוקרביאץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומות בעיר הולדתו צ'אקובץ ובגיל 16 הצטרף למחלקת הנוער של ואראז'דין. ב-7 באוגוסט 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד זאדאר. כבר בעונת הבחורה שלו בקבוצה הבוגרת הצליח להפוך לשחקן הרכב. בינואר חתם בדינמו זאגרב, גם בה לא התקשה להשתלב בהרכב וזה עם המועדון בדאבל בסיום העונה.
ב-30 בינואר 2008 חתם ל-4 וחצי שנים במונקו. ב-23 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי מונקו בתיקו 1-1 נגד פריז סן-ז'רמן. ב-29 באוקטובר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו במונקו בניצחון 1-3 נגד לוריאן. הוא סיים את עונתו השנייה במועדון עם שער אחד ב-23 הופעות.
ב-24 באוגוסט 2009 חתם ברד בול זלצבורג ל-3 שנים. ב-29 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד קאפפנברג, ובאותו משחק גם הבקיע את שער הבכורה שלו בזלצבורג במשחק שנגמר בניצחון 0-4 לטובת זלצבורג.
ב-16 באוגוסט 2011 חזר לדינמו זאגרב. במהלך עונת הושאל לאינטר זאפרשיץ' עד לסיום העונה. ב-7 ביוני 2013 חתם לשנתיים ברייקה אותה עזב בתום עונה אחת וחתם בשחטאר קאראגנדי.
בקיץ חתם במכבי פתח תקווה אך בסופו של דבר לא הגיע לאחר שאובחן כחולה בסרטן בלוטות הלימפה. לאחר שהחלים, חתם בסלאבן בלופו מליגת העל הקרואטית. ב-2 באפריל 2016 ערך את המשחק הראשון שלו לאחר שהחלים בתיקו 0-0 נגד רייקה.
בינואר הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית
פוקריבאץ' שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של קרואטיה. ב-5 במאי 2008 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת יורו 2008. ב-24 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד בשלב הבתים של יורו 2008.
ברייתא דמלאכת המשכן
ברייתא דמלאכת המשכן היא חיבור קצר בן ארבעה עשר פרקים העוסק במשכן ובכליו, הברייתא מתמקדת במשכן שבמדבר, ורק לעיתים מועטות יחסית היא מוסיפה השוואות למקדש שעשה שלמה או למקדש שעשו "בני הגולה", דהיינו בית שני.
דפוסים
הברייתא נדפסה לראשונה בצפת בשנת שמ"ז בידי ר' מנחם די לונזנו, אך מדפוס זה נותר דף השער בלבד. הדפוס הראשון המצוי בידינו הוא דפוס ונציה שס"ב, ובו נדפסה הברייתא כנספח לספר "משפטי שבועות". כל שאר הדפוסים המסורתיים מבוססים על דפוס זה. הברייתא זכתה לשתי מהדורות מודרניות, הראשונה יצאה לאור בידי מאיר איש שלום בשנת 1908 והשנייה יצאה לאור בידי רוברט קירשנר בשנת 1992.
גלבה
סֶרְוִויוּס סוּלְפִּיקִיוּס גַלְבָּה (בלטינית: Servius Sulpicius Galba; 24 בדצמבר 3 לפנה"ס - 15 בינואר 69) הוא מקיסרי רומי בשנת 69, היא שנת ארבעת הקיסרים. נולד בטראצ'ינה (Terracina, כ-56 קילומטרים דרומית מזרחית לרומא).
משפחתו
גלבה היה בן למשפחת סולפקיוס, אחת ממשפחות האצולה הרומיות, מיוחסת ועתיקת יומין, אף כי לא הייתה לה קרבת משפחה אל משפחות שושלתיות לשושלת היוליו-קלאודית. גלבה אומץ על ידי אימו החורגת שהייתה קרובת משפחה רחוקה של ליוויה אשת הקיסר אוגוסטוס. מעשה אימוץ זה סלל את דרכו לשלטון בכך שנהנה מחסותה ומשמה שהועבר אליו (לוקיוס). רק לאחר קבלת תואר הקיסר חזר לשמו הפרטי המקורי סרוויוס. כשנתמנה לקיסר הציב שלשלת יוחסין שבה המשיך את יחוסו מצד אביו עד ליופיטר ומצד אימו עד לפסיפאה אשת מינוס. סבו של גלבה נתפרסם יותר כאיש רוח וסופר מאשר כחייל, שכן לא הצליח להגיע למעלה מדרגת פראיטור, אביו שמש בקונסולט ואף שהופעתו החיצונית הייתה נמוכה ובעלת גיבנת נודע כעורך דין מוצלח. אמו של גלבה הייתה מומיה אחאיקה נכדתו של קאטולוס. לאורך חייו הציבוריים כהן במשרות רבות מעלה ובכך דאג להוסיף על אנדרטאות כתובות המגוללות את יחוסו הרם.
מקור השם - גלבה
קיימת אי ודאות בקשר למשמעות השם ומי מבין בני משפחתו קבל כינוי זה לראשונה. סברה אחת טוענת כי מקור השם טמון באדם ממשפחתו שצר על אחת הערים בהיספניה ללא הצלחה עד שלבסוף שרף את העיר באבוקות משוחות ב"גלבאום" (שרף המופק מצמח החלבנה). אחרים טוענים שניתן לו השם בזמן שחלה במחלה ממושכת שתרופתה נקראת "גאלבנום", מעין תרופה עטופה בצמר. ויש האומרים כי הוא פשוט היה שמן מה שמכונה ע"פ הגאלים גלבה, ואחרים מנגד טוענים כי היה רזה כמו בעלי החיים הקטנים המופיעים על עצי האלון ונקראים גאלבים. כאשר מרדו הצבאות בנירון, בשנת 68 לספירה, היה כבר בשנות השבעים לחייו. עת נודע על התאבדותו של נירון, קיבל על עצמו את התואר "קיסר", ויצא לרומא מהיספניה, הפרובינקיה בה משל 8 שנים, על מנת לקבל את השלטון.
שירותו הציבורי
גלבה נתמנה לפראיטור בשנת 20 ולקונסול בשנת 33. שרת את הקיסרים אוגוסטוס טיבריוס וקליגולה כנציב בפרובינקיות מאתגרות כגון: גאליה, גרמאניה ואפריקה. במקביל פקד על קרבות בבריטניה. בשנת 41 נרצח הקיסר קליגולה דבר שיצר מאבקי שליטה בחצר הקיסרות ברומא, גלבה לא השתתף במאבקים אילו ואף הפגין את נאמנותו לקלאודיוס דבר שלימים יתוגמל בו. בשנת 61 נשלח גלבה על ידי הקיסר נירון לנהל את ענייני האימפריה בפרובינציית היספניה טארקוננסיס (מערב ספרד המודרנית). תפקיד זה תוכנן להיות עבור תפקיד פרישה אחרון מחייו הציבוריים, זאת בעקבות גילו המתקדם ובגלל רצונו להתרחק מן השחיתות השלטונית ברומא. כאשר מרדו הצבאות בנירון, בשנת 68 לספירה, היה כבר בשנות השבעים לחייו. עת נודע על התאבדותו של נירון, קיבל על עצמו את התואר "קיסר", ויצא לרומא מהיספניה, הפרובינקיה בה משל 8 שנים, על מנת לקבל את השלטון ובכך להגשים את הנבואה שנתנה לו בצעירותו.