cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרנף מאוריטניקום
קרנף מאוריטניקום (שם מדעי: Ceratotherium mauritanicum) הוא מין נכחד של קרנף מהסוג קרנף רחב שפה, הקרוב למין קרנף רחב שפה. הוא התקיים באפריקה לאורך סוף הפליוקן עד ההולוקן מלפני 2.6 מיליון שנה עד לפני 8,000 שנה מזמננו.
מאובניו של קרנף זה התגלו במספר חפירות באפריקה, בין השאר במרוקו, תוניסיה ואלג'יריה, וגם בכמה אתרים במזרח אפריקה כמו באתיופיה ובאפריקה הדרומית. עם זאת קשה להבדיל בינו לבין מינים אחרים מסוגו.
חלק מהחוקרים מחשיבים אותו כקרוב למין Ceratotherium neumayri, שחי במיוקן והיה דומה מעט לקרנף צר שפה. ככל הנראה מין זה התפצל ממנו ואולי חי לצד המין המודרני של קרנף רחב שפה (Ceratotherium simum).
ככל הנראה הוא היה דומה מאוד לקרנף רחב השפה הקיים, אך שנמצא באזורים צפוניים יותר, בהם הסוואנות הקדומות נכחדו. כמה חוקרים סוברים שהוא נכחד לפני התקופה המזוליתית ואיננו היה במגע עם האנשים, כך שהיכחדותו נגרמה משינויי אקלים או מדחק אבולוציוני אחר, לפני פחות ממיליון שנה מזמננו.
סוסון-ים דורבני
סוּסוֹן-יָם דָּרְבָּנִי (שם מדעי: Hippocampus jayakari), הוא מין של סוסון-ים אנדמי לימים שסביב חצי האי ערב, במפרץ הפרסי, הים האדום, וצפון האוקיינוס ההודי, כולל מפרץ אילת. הסוסון חי בשדות עשב ים טבעיים בקרבה לשוניות אלמוגים.
מאפיינים
סוסון הים הדורבני מגיע לאורך של עד 30 סנטימטר. הגוף צר, גמיש, ומכוסה קוצים ובליטות קטנות (מה שמקנה לו את שמו בעברית, במנוגד למין השני של סוסון הים שחי במפרץ אילת, סוסון הים החלק). ראשו גדול יחסית ביחס לגופו, והחרטום ארוך ועבה. הגוף בדרך כלל צהוב-חום עם פסים ונקודות לבנות מפוזרים לאורך הגוף. לסוסון יש זנב ארוך וגמיש שמאפשר לו להיאחז בסלעים, אלמוגים, וצמחי קרקעית, מה שמאפשר לו להישאר במקום מוסווה, גם מוגן מטורפים וגם בעמדה טובה לסינון פלנקטון מן המים. סוסוני הים הם שחיינים איטיים מאוד, ועיקר הגנתם היא בהסוואה המצוינת שלהם בסביבת מחייתם, שדות עשב ים טבעיים.
סוסון הים הדורבני הוא טורף שניזון מחסרי חוליות קטנים, סרטנאים ושאר זואופלנקטון. הוא שולה את הסרטנים הקטנטנים מהמים עם חרטומו הארוך שנועד לסינון המים. סוסון הים נושא את ביציו בתוך גופו עד לבקיעתם כמו כל סוסוני הים, וכמו כל סוסוני הים, הזכר הוא זה שמחזיק את הביצים בכיס מיוחד על ביטנו עד לבקיעת הצאצאים.
הסוסונים חיים במרבדי עשב ים טבעיים, ונפגעו רבות מאיבוד מרבדי עשב אלה באזורים רבים בעולם, כולל במפרץ אילת. בשנים האחרונות ישנו שיקום טבעי של שדות אלה, וגם עלייה באוכלוסיית הסוסונים.
ניו יורק (מחוז דונצק)
ניו-יורק, היא יישוב עירוני במחוז דונייצק במזרח אוקראינה, 37.9 ק"מ ממרכז העיר דונצק. היישוב נשא משנת 1951 עד 2021 את השם נובורודסקייה (Новгородське).
ניו-יורק כפופה מנהלית לעיר טורצק, שנמצאת בערך 10 ק"מ צפונית לניו-יורק. אוכלוסייתה היא 10,064 (אומדן 2020).
היסטוריה
היישוב הופיע לראשונה במפות בשנת 1846 בשמו המקורי ניו יורק והיה אז במחוז יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית. על פי הנתונים הרשמיים, בשנת 1859 הכפר כלל 13 משקי בית, 45 תושבים גברים, 40 תושבים ובית חרושת, ונקרא רשמית "אלכסנדריבסקה".
בני המנוניטים דוברי הגרמנית קנו את היישוב בשנת 1889, ובשנת 1892 הקימו את המושבה ניו יורק על בסיס שבעה יישובים. בשנת 1941 גורשו כל הגרמנים שעדיין גרו בניו יורק לקזחסטן.
ב-19 באוקטובר 1951, על פי צו הנשיאות של הסובייט העליון של הרפובליקה האוקראינית, שונה שמו של הכפר ל"נובורודסקה". בקשה לשינוי שם היישוב לניו יורק הוגשה על ידי הממשל האזרחי-צבאי של מחוז דונצק ואושרה על ידי הוועדה של פרלמנט האוקראיני לארגון כוח המדינה, ממשל עצמי מקומי, פיתוח אזורי ותכנון ערים בנושא, ב־3 בפברואר 2021 (18 קולות "בעד" ו-1 "נגד"). ב-1 ביולי 2021 שונה רשמית שם העיר לשמה המקורי "ניו יורק", כאשר לצורך קבלת החלטה זו, 301 חברי פרלמנט הצביעו "בעד", יבגני שבצ'נקו היה חבר הפרלמנט היחיד שהצביע "נגד", ו-25 נמנעו, שמתוכם: 13 חברי מפלגת משרת העם ו־12 מתנועת האופוזיציה "פלטפורמה - לחיים".
המלחמה בדונבאס, שהחלה באמצע אפריל 2014, גרמה לנפגעים אזרחיים וצבאיים כאחד. ב-8 בנובמבר 2016 נהרג אזרח העיר מהפגזות.
Live & off the Record
Live & off the Record (יצא לאור לראשונה בספרד ובאמריקה הלטינית בשם: En Vivo y en Privado) הוא אלבום ההופעה השני של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, אשר יצא לאור ב-30 במרץ 2004. האלבום מכיל שירים מאלבומי האולפן הראשונים של הזמרת, כאשר כולם הוקלטו בהופעות חיות של הזמרת בשנים 2002–2003.
האלבום זכה להצלחה רבה במכירות כאשר בגרמניה מכר 75,000 עותקים, בצרפת 10,000 עותקים, באוסטרליה 17,500 עותקים, ובמקסיקו, ספרד, ו-ארצות הברית מכר בכל אחת מהמדינות 50,000 עותקים. במצעדים השיר לא זכה להצלחה רבה כאשר לא נכנס למצעדים רבים כמו אלבומיה הקודמים של הזמרת. המבקרים ב-AllMusic, נתנו לאלבום דירוג של שלושה כוכבי זהב, דבר אשר היה נחשב להצלחה בינונית בדירוגים כאשר כל אלבומיה הקודמים של הזמרת זכו לדירוגים יותר גבוהים. הדיסק מחולק לשני חלקים אחד חלק של די וי די, והשני הוא תקליטור.
רקע
ב-30 במרץ 2004, הודיעה הזמרת כי האלבום ההופעה החיה השני שלה עומד לצאת וכך היה. האלבום יצא לאור לשווקים באותו תאריך והצליח למכור עותקים רבים ברחבי העולם. בעטיפת האלבום ניתן לראות את שאקירה כשהיא שרה לתוך מיקרופון ויש כיתוב האומר Shakira Live off the Record אך השם המוכר שלו הוא Live & off the Record.
נחום רגוזניצקי
הרב נחום רַגוֹזנִיצקִי (נולד ב-1935) הוא ראש ישיבת מאורות התורה בקריית יערים, מוותיקי ראשי הישיבות בישראל ומתלמידי החזון איש.
ביוגרפיה
נולד בירושלים למשה ולמרים רגוזניצקי, אביו היה בנו של הרב נחום רגוזניצקי מנהל ישיבת עץ חיים.
בבחרותו למד בישיבת סלבודקה בבני ברק, והתקרב לרב אברהם ישעיהו קרליץ בעל החזון איש שנהג בו בחביבות יתירה, ואף קבע איתו פעם בשבוע לבוא לדבר בלימוד על ארבעה נושאים כל פעם. הרב רגוזניצקי נהג להתייעץ עמו בכל ענייניו.
בתקופה זו התחיל הקשר עם חסידות נדבורנה, בכך שהרב רגוזניצקי הכיר והתיידד עם רבי חיים מרדכי רוזנבוים.
לאחר מכן התיידד גם עם בנו רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים והקשר ביניהם נמשך גם לאחר שהוכתר לאדמו"ר מנדבורנה. בצוואתו הורה האדמו"ר שהרב רגוזניצקי יהיה בין האנשים שיערכו את ההקפות סביב מיטתו בהלוויה.
לאחר נישואיו התגורר בירושלים ולמד בכולל שעל יד ישיבת 'שם עולם' - אמשינוב וכן כיהן כמגיד שיעור בישיבה שם התקרב לרב שמואל אוירבך שכיהן אף הוא באותן שנים כמגיד שיעור בישיבה, והיה לידיד נפשו.
בשנת תשמ"ג (1983), בשלהי ימי תנועת התשובה, הקים את ישיבת מאורות התורה בקריית יערים (טלז-סטון). הישיבה יועדה עבור בוגרי ישיבות תיכוניות מהציבור הדתי לאומי.
הישיבה נקראה על שמו של סבו המקובל הרב מאיר שוורץ שהיה מקובל מפורסם בפודהייץ.
משפחתו
נישא לבינה (י"ח בטבת תרצ"ז – א' בניסן תשע"ט) בת הרב אפרים ושרה מלכה לרמן. מתגורר בירושלים, להם בן ובת. בנו וחתנו נמנים עם צוות הישיבה בראשותו. אחיו הוא הרב אהרן, מנהל כלכלי של תלמוד תורה תשב"ר בבני ברק.
מונקו במשחקים האולימפיים לנוער
מונקו משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). מונקו משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. מונקו לא השתתפה באולימפיאדת הנוער לוזאן (2020). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער ממונקו מדליית ארד יחידה בענף הבובסלי. ההשתפות של ספורטאי הנוער ממונקו היא סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של מונקו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת העפילו בענף הקפיצה למים לגמר בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר נערות וסיימו במקום ה-12. בענפים טאקוונדו, שחייה ושיט המשלחת לא הצליחה להגיע להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ספורטאי יחיד שהתחרה בענף הג'ודו ולא הגיעו להישג משמעותי.
משחקי החורף
מונקו השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד בענף הבובסלי בתחרות הזוגות נערים. בענף הסקי אלפיני ספורטאי המשלחת לא דורגו במקומות גבוהים אך גם לא במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה ספורטאי יחיד שהתחרה בענף הסקי אלפיני ודורג לא במקומות גבוהים אך גם לא במקומות האחרונים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
קרנף רחב שפה (סוג)
קרנף רחב שפה (שם מדעי: Ceratotherium; מילולית: "בהמה מקורננת") הוא סוג של קרנף אפריקני הכולל כיום מין יחיד - קרנף רחב שפה (Ceratotherium simum).
סוג זה מכיל את המינים הגדולים ביותר כיום של קרנפים, והם נפוצים ברחבי הסוואנות של אפריקה. שפתם הרחבה מיועדת ללחכך ביעילות עשבים שהם מזונם העיקרי. בניגוד אליהם הקרנף האפריקני השני, קרנף צר שפה מותאם בעיקר לאכילת עלים נמוכים.
הקרנף החי כיום מוגבל למספר אזורים באפריקה, אך בעבר היו מינים שחיו, החל מהמיוקן גם בדרום אירופה וחלק מאסיה. הם נכחדו כתוצאה מהתייבשות הסוואנות בהם חיו.
טומוקו קאשיקי
טומוקו קאשיקי (ביפנית: 樫木知子; באנגלית: Kashiki Tomoko; נולדה ב-1982) היא ציירת ואמנית יפנית שחיה בקיוטו, יפן.
היא ידועה בציוריה, המציגים לעיתים קרובות סצנות חלומיות של דמויות נשיות בודדות.
נעורים וחינוך
קאשיקי נולד בעיר קיוטו, יפן בשנת 1982.
בשנת 2006 היא קיבלה תואר ראשון באמנויות ציור שמן ובשנת 2008 תואר שני בציור, שניהם מאוניברסיטת קיוטו סיטי לאמנויות. בשנת 2011 סיימה תואר דוקטור PhD לציור מאוניברסיטת קיוטו סיטי לאמנויות.
קריירה
קאשיקי מחזקת נושאים שנמצאים במקומות אחרים באמנות היפנית העכשווית, כגון מתן חזותיות סוחפות מאי הנוחות של החברה שנותרה מאסונות הטבע אחרונים ביפן כמו רעידת האדמה של טוהוקו בשנת 2011 וצונאמי.
בשנת 2011 עבודתה של קאשיקי הוצגה בתערוכה "BYE BYE KITTY! ! ! בין גן עדן לגיהנום באמנות יפנית עכשווית" שאצר דייוויד אליוט בבניין אגודת החברה יפנית במנהטן, ניו יורק, יחד עם חמישה עשר אמנים יפנים עכשוויים אחרים ביניהם הציג האמן יושיטומו נארה.
קאשיקי הושפעה מיצירותיהם של האמנים טושוסאי שאראקו, הירושיגה, קיטגאווה אוטאמרו ואחרים.
נושא
על הפרטים המרכבים את עבודתה של קאשיקי נאמר שהם מושפעים מהאמנות הבודהיסטית ביפן מתקופת תקופת הייאן.
קאשיקי מציירת בעיקר דמויות נשיות, ולדבריה היא גם שואבת השראה מסגנון ביז'ינגה של תיאור נשים יפות, נושא מרכזי מז'אנר אוקיו-אה של האמנות היפנית. הדאגה שלה לפרטים ספציפיים של הגוף, כמו עור מקומט, באה לידי ביטוי בסדרת ציורים משנת 2014.
ההגדרות בהן מוצגות דמויות אלו הן לעיתים קרובות "רקעים אחרים", שעדיין נראים מבוססים באופן רופף על העיר קיוטו, עיר הולדתה של טומוקו קאשיקי. ניתן לזהות חללים פנימיים בהם לעיתים קרובות היא מציבה את נשותיה. המסדרונות, העמודים, החלונות ואפילו שקעי החשמל מספקים תחושה קרקעית סופית אך לכאורה נקודות מבט ריקות, מגוונות ושטוחות יוצרות "עולם דמיוני ואתרי ללא מיקום זמני או גאוגרפי ספציפי".
סִגְנוֹן
קאשיקי בוחרת בקפידה את כל יסודות הציור המבוססים על "פילוסופיה פרטית של יופי" ברורה. "... מחווה, הבעת פנים, תנוחה, אובייקטים ספציפיים, רקע, מיקום, מצב, קומפוזציה, הרכב, מרקם שטח, עובי קו, קשרים בין שכבות, ורמת טשטוש" כל השיקולים הרלוונטיים הפכו לחזון שלה.
אלמנטים נוזליים, אורגניים וחושניים כמו אפקטים של מים הם נושאים חוזרים ונשנים ביצירותיה של קאשיקי, שאותם היא מסבירה כאותה "ההרגשה הרעננה ההופכת לחיים". חלום, רצון וכמיהה גם הם מוטיבים מרכזיים, שמתחילים "הנוטים לסוריאליסטיים". לגופים ולדמויות צלליות צורות לא אמיתיים ומעוותים - הכוללים איברים ארוכים מדי וזורמים - מאפיין נפוץ שנמצא באמנות הסוריאליסטית. ההגדרות שלה נתפסות גם כסוריאליסטיות שניתן לזהות באופיה, אך עדיין מוכר.
טֶכנִיקָה
קאשיקי משתמשת במגוון מדיומים בציורים שלה. הכוללים אקריליק, פסטל, צבעי עיפרון ועוד. בכמה מיצירותיה האחרונות היא ציירה ישירות על גבי לוחות עץ. מאז שהוסמכה לתואר שני החלה קאשיקי לבצע תהליך מורכב וטקסי משל עצמה. עבודותיה משרטטות לראשונה בעיפרון, צבועות באקריליק, שכבה אחר שכבה על גבי בד פשתן המותקן על לוחות עץ גדולים. הקומפוזיציות נבנית כשהיא מציירת, מלטשת ומגלפת את פני לוח העץ, ואז צובעת מחדש, שכבה על גבי שכבה. תהליך רב-שלבי זה נתפס כניסוח פיזי של הרגשות החולפות של קאשיקי עצמה. באופן זה, ציוריה של קאשיקי נושאים את הביטוי לנוף והנפש הפנימית שלה".
Congratulations (שיר של קליף ריצ'רד)
Congratulations (בעברית: איחולים) הוא שיר שהקליט הזמר הבריטי קליף ריצ'רד. את השיר כתבו ביל מרטין ופיל קולטר. השיר ייצג את בריטניה באירוויזיון של שנת 1968 שנערך בלונדון.
רקע
נורי פאראמור עיבד והפיק את השיר וניצח על הביצוע בתחרות. פאראמור היה המנהל המוזיקלי של תחרות האירוויזיון שנערכה ברויאל אלברט הול.
פיל קולטר כתב במקור את השיר בשם "I Think I Love You", אבל לא היה מרוצה מהמילים ופנה לביל מרטין (השניים כתבו גם את הפזמון "Puppet on a String"), אשר שינה את השיר ל-"Congratulations".
השיר הפך ללהיט בממלכה המאוחדת והגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים. ביום התחרות הוא היה מועמד לנצח, כך שבעיתונות הבריטית נשאלה השאלה "מי יגיע למקום השני אחרי Congratulations?"
במהלך ההצבעה הוביל השיר "Congratulations" עד ההצבעה הלפני האחרונה בה ספרד קיבלה מגרמניה שש נקודות, שקידם אותה לפני בריטניה. השיר הגיע למקום השני אחרי "La, la, la" שייצג את ספרד בהפרש של נקודה אחת בלבד.
ביולי 1968 נכלל השיר במיני-אלבום "Congratulations: Cliff Sings 6 Songs For Europe" שיצא בקולומביה רקורדס.
שירו של ג'ורג' האריסון "It's Johnny's Birthday" מאלבומו "All Things Must Pass" שיצא ב-1970 מבוסס על השיר.
סאם וקאט
סאם וקאט היא קומדיית מצבים לנוער, שבמקור שודרה מ-8 ביוני 2013 ועד 17 ביולי 2014, בערוץ ניקלודיאון. סדרה זו היא סדרת ספין אוף של שתי הסדרות iCarly וויקטוריוס. בסדרה מככבות ג'נט מקארדי בתור סאם פאקט ואריאנה גרנדה בתור קאט ולנטיין. שתי הבנות נפגשות במקרה תוך כדי הרפתקה מוזרה והופכות להיות שותפות לדירה ולאחר מכן מקימות עסק שמרטפות כדי להרוויח כסף. התוכנית נבחרה לעלות עם סכום כולל של 20 פרקים ב-29 בנובמבר 2012. הצילומים שלה התחילו בינואר 2013 והיא הושקה ב-8 ביוני 2013. ב-11 ביולי 2013 הוחלט להכפיל את מספר הפרקים ל-40.
עלילה
מאז שקרלי שיי עברה לגור באיטליה ביחד עם אביה (בפרק האחרון של iCarly), סאם פאקט התחילה לטייל עם האופנוע שלה לחוף המערבי ועוצרת בוינס, שכונה הנמצאת בלוס אנג'לס. היא מבחינה בכך שקאט ולנטיין הושלכה לתוך משאית זבל והיא מצילה אותה. הן הופכות לחברות. קאט עברה לגור לקראת סוף ויקטוריוס עם סבתה נונה בדירתה, עד שסבתה עוזבת את הדירה הזו ועוברת לבית אבות הנקרא "מרחבים לקשישים". סאם מציעה לקאט להפוך לשותפות לדירה לאחר שזה קורה. כדי להרוויח כסף, חוץ מלעבוד לאחר בית הספר, סאם וקאט מקימות עסק שמרטפות שנקרא "שירותי הבייביסיטר הכיפיים והמגניבים של סאם וקאט", שמוביל אותן לסדרת הרפתקאות מצחיקות ומעניינות. חוץ מנונה, אנשים נוספים המעורבים בחייהן של סאם וקאט הם דייס, ילד שגר בדירה שלידם, שידוע בסיוע לאנשים שונים כדי להרוויח כסף וגומר, מתאגרף מקצועי ב-MMA שמתאפיין בהתנהגות טיפשית, אותו דייס מנהל, אף על פי פער הגילאים הגדול ביניהם.
דמויות מסדרות אחרות
בחלק מהפרקים מתארחים דמויות מסדרות של אותו יוצר של הסדרה הזאת:
הפקת התוכנית
באוגוסט 2012, ניקלודיאון אישרו שדן שניידר, היוצר של הסדרות "איי קרלי" ו"ויקטוריוס", יצור ספין אוף של שתי הסדרות הנקרא "סאם & קאט", והסדירו תאריך השקה לפרק הפיילוט. בהתחלה, התוכנית נקבעה לצילום של 20 פרקים בנובמבר וההשקה הייתה מתוכננת להתקיים ב-2013. הצילומים החלו בינואר 2013 וחמישה חודשים לאחר מכן, ב-8 ביוני, "סם וקאט" הושקה בארצות הברית. מספר שבועות לאחר מכן, ב-11 ביולי, ניקלודיאון הכפילו את מספר הפרקים מ20 ל-40. הצילומים החדשים תוכננו להתחיל בתחילת חודש ספטמבר 2013, כדי להשלים את החלק השני של התוכנית.
ביטול התוכנית
ב-2 באפריל 2014, ניקלודיאון קבעו כי התוכנית תהיה בהפסקה זמנית. אף על פי שהתעקשו על העובדה שהתוכנית לא בוטלה, אנשים רבים ברשתות החברתיות שיערו שהיא כן, בעקבות שמועות רבות על סכסוך בין ג'נט מקארדי לרשת ניקלודיאון, הקריירה המוזיקלית של גרנדה שזכתה להצלחה רבה והרצון של שתי השחקניות להתקדם ולעבור לפרויקטים ומסגרות אחרות. ב-13 ביולי 2014, ניקלודיאון אישרו שהתוכנית בוטלה והפרק האחרון יהיה #מתפאים, ששודר לראשונה ב-14 ביולי 2014, ארבעה ימים לאחר מכן. בישראל, הפרק האחרון שודר ב-7 בינואר 2015.
מחלוקות
בשנת 2014, ג'נט מקארדי נעדרה מטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון שנערך באותה השנה, שם התוכנית זכתה בפרס "תוכנית הטלוויזיה האהובה ביותר" ואריאנה גרנדה זכתה בפרס "שחקנית הטלוויזיה האהובה ביותר". מקארדי הסבירה את היעדרותה בכך שניקלודיאון התנהגו אלייה ביחס לא הוגן ושאמה לימדה אותה שלעשות את המעשה ההוגן והנכון הוא תמיד הדבר הכי חשוב, לכן בחרה לא להגיע. ב-2 באפריל 2014, למרות הדיווחים שהצילומים לעונה השנייה מתקרבים ושנשארו רק עוד ארבעה פרקים שלא יצרו אותם עוד, ניקלודיאון לפתע החליטו לשים את התוכנית בהפסקה זמנית. שמועות רבות רצו על כך שיש לג'נט מקארדי ולאריאנה גרנדה בעיות עם הרשת בנושא משכורת בהתאם; מקארדי טענה כי ניקלודיאון משלמים לגרנדה יותר מאשר לה. לאחר מכן, גרנדה לקחה את הנושא לרשתות החברתיות כדי להכחיש את טענות האשמה כלפייה. בהמשך, ניקלודיאון הודיעו כי ההפסקה הזמנית הזו הייתה מתוכננת מראש עוד לפני שכל העניינים קרו ושהתוכנית אינה מבוטלת. אף על פי כן, שלושה חודשים לאחר מכן, ניקלודיאון הודיעו כי התוכנית מבוטלת (ב-14 ביולי 2014)
בחודשים בין לבין, השמועות על הסכסוך בין ג'נט לאריאנה רצו הרבה ובמלא מקומות. בשנת 2015, בראיון של E! Online עם ג'נט מקארדי, היא ציינה ש:"אני פשוט מרגישה שאריאנה ואני היינו פעם ממש קרובות וממש דואגות ואכפתיות אחת כלפי השנייה בדרכים שונות, ואז, בערך מתי שהסדרה יצאה כולם רצו למצוא סוג של משהו שמוחבא ביחסים שלנו, כגון דרמה, ואני חושבת שאנחנו נגחנו בראש אחת של השנייה בדרך שהיא מאוד כמו של אחיות. זאת אומרת, היא מכירה אותי כל כך טוב ואני מכירה אותה כל כך טוב שאני חושבת שזה היה ביש מזל שהדברים קרו לא בהלכה". בראיון אחר של Entertainment Pop עם ג'נט מקארדי באותה השנה, היא ציינה כי היא מאחלת לאריאנה את הטוב ביותר שהיא יכולה לבקש ושהיא יודעת שאריאנה מאחלת את אותו הדבר בשבילה, ושהן נפגשו לשבת על קפה לאחר תוכנית הרשת What's Next For Sarah אותה יצרה, בה הייתה דמות ששימשה כפרודיה לאריאנה, שתוארה באופן לא ידידותי.
מספר הצופים
פרק הפיילוט של התוכנית שודר לראשונה בניקלודיאון, ב-8 ביוני 2013 עם קהל של 4.2 מיליון צופים בחי. הפרק השני, ששודר שבוע לאחר מכן, זכה לקהל של 2.6 מיליון צופים בחי. הפרק הנצפה ביותר הוא "#קפיצת_דגי_הטונה_הקטלניים: #פרדי #ג'ייד #רובי" שעלה לאוויר ב-18 בינואר 2014, עם 4.8 מיליון צופים בחי. הפרק השני הנצפה ביותר הוא פרק הפיילוט (4.2 מיליון בחי), בעוד שהפרק הכי פחות נצפה הוא "#כספת_סודית" ששודר ב-5 באוקטובר 2010 עם סכום של 2.0 מיליון צופים בחי. בבריטניה, השקת הסדרה גררה 340,000 צופים בחי, הכי הרבה לאותו שבוע ופרק הספיישל של ליל כל הקדושים שהושק ב-26 באוקטובר 2013 גרם ל-210,000 אנשים להישאר באותו מקום.
שידורים
התוכנית עלתה לאוויר בערוץ ניקלודיאון באופן עולמי. היא הושקה בקנדה ב-12 באוגוסט 2013, בערוץ YTV וב-7 בספטמבר 2013, בערוץ המקורי. התוכנית הוצגה בתצוגה מקדימה ב-1 בספטמבר 2013 בארצות הברית ובאירלנד. בניו זילנד ובאוסטרליה היא הוצגה מקדימה ב-30 בספטמבר 2013 והושקה ב-7 באוקטובר 2013 וב-11 באוקטובר 2013. בדרום מזרח אסיה התוכנית עלתה לאוויר ב-19 באוקטובר 2013.
רווק פלוס ילד (סדרת טלוויזיה)
רווק פלוס ילד (באנגלית: About a Boy) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שצלומה בשיטת מצלמה יחידה. הסדרה שודרה ברשת NBC מ-22 בפברואר 2014 ועד 20 ביולי 2015. התוכנית פותחה על ידי ג'ייסון קטימס והחלה את שידוריה לראשונה בארצות הברית, לאחר שהחליפה את שידורי אולימפיאדת החורף 2014 שהסתיימו. הסדרה היא העיבוד השני, אחרי הסרט רווק פלוס ילד שיצא בשנת 2002, המבוסס על הרומן מ-1998 באותו שם מאת ניק הורנבי. בסדרה כיכבו דייוויד וולטון, מיני דרייבר ובנג'מין סטוקהאם, והשתמשה ב-"Comeback Kid (That's My Dog)" של ברט דנן כשיר הנושא שלה.
ב-9 במאי 2014, NBC חידשה את הסדרה לעונה שנייה. עונה 2 עלתה לראשונה ב-16 באוקטובר 2014, וכללה 20 פרקים. לאחר שידור הפרק הארבעה עשר של עונה 2 ב-17 בפברואר 2015, התוכנית יצאה להפסקה כדי את לוח השידורים שלה לחזרתה של תוכנית הריאלטי "The Voice".
ב-8 במאי 2015, NBC הודיעה כי הסדרה לא תחזור מפגרה ותבוטל לאחר 2 עונות. ולמעשה הרשת לא תשדר את 6 פרקיה האחרונים שכבר צולמו. ב-20 ביולי 2015, ששת הפרקים הנותרים שוחררו דרך iTunes, אמזון ו-Google Play.
עלילה
כותב השירים הרווק וויל פרימן חי חיים חסרי דאגות בסן פרנסיסקו בתור "הגבר-ילד האולטימטיבי" בזמן שמתפרנס מתמלוגים של שיר חג מולד. עולמו המושלם מתהפך כאשר האם החד הורית פיונה ובנה מרקוס בן ה-11 עוברים לגור בסמוך. וויל מספק למרקוס מפלט מאמו הטבעונית, ההיפית, הלא מגניבה והמדוכאת.
הפקה
ב-10 בינואר 2014, NBC הודיעה כי הסדרה תוצג בבכורה לאחר אולימפיאדת החורף 2014 ב-21 בפברואר 2014, בשעה 22:30. מאוחר יותר שונה המועד על ידי הרשת ליום שבת, 22 בפברואר, בשעה 23:05. לאחר מכן, הסדרה עברה למשבצת הזמן הקבועה שלה ביום שלישי, 4 במרץ 2014, 21:00 בערב, בעקבות שידורי התוכנית "The Voice".
ב-9 במאי 2014, NBC חידשה את הסדרה לעונה שנייה.
ב-11 במאי 2015, NBC ביטלה רשמית לאחר שתי עונות.
שידור
רווק פלוס ילד שודרה ברשת הטלוויזיה הקנדית Global TV, זמן קצר לאחר השידור המקורי. בבריטניה ובאירלנד, הסדרה עלתה לראשונה ב-Sky 1 ב-31 במרץ 2014. העונה השנייה עלתה לראשונה ב-22 בפברואר 2015. בדרום אפריקה הסדרה משודרת ב-M-net. בברזיל הסדרה משודרת ב-HBO Family ובגרמניה, אוסטריה ושווייץ משודרת ב-Comedy Central Germany. העונה השנייה עלתה לראשונה ב-16 באוקטובר 2014. הסדרה שודרה בהודו כל יום מיום שני עד שישי בשעה 21:30 ב- Comedy Central India. הסדרה שודרה לראשונה באוסטרליה ב-1 ביוני 2015, ב-FOX8.
Congratulations
המילה Congratulations היא איחול בשפה האנגלית. מקבילה ל"מזל טוב". {{פירושונים|
שירים
}}
קאנט 10
קאנט 10 (באיטלקית: CANT 10) היה מטוס ימי דו-כנפי מסוג "ספינה מעופפת" וחד-מנועי שהוגדר כמטוס נוסעים מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר ערך את טיסת הבכורה ב-25 ביולי 1925.
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti".
יו גייטסקל
יו טוד ניילור גייטסקל (באנגלית: Hugh Todd Naylor Gaitskell; 9 באפריל 1906 – 18 בינואר 1963) היה פוליטיקאי בריטי, איש מפלגת הלייבור הבריטית, ששימש במספר תפקידים בקבינט הבריטי, ובין היתר היה שר האוצר של בריטניה בין השנים 1950–1951. גייטסקל שימש כמנהיג מפלגתו, וכראש האופוזיציה בבריטניה, בין שנת 1955 לשנת 1963 בה מת באופן פתאומי.
שנותיו הראשונות
גייטסקל נולד בלונדון, בן לעובד מדינה בכיר בממשל הבריטי בלונדון, מהמעמד הבינוני העליון. גייטסקל חונך בבית הספר הפרטי "וינצ'סטר קולג'", ולאחר מכן למד פילוסופיה, מדע המדינה וכלכלה בניו קולג' השייך לאוניברסיטת אוקספורד. בתקופה זו למד כלכלה מפיו של ג'ורג' דאגלס הווארד קול, ונמשך אל הסוציאליזם לו הטיף קול. בשנת 1926 היה עד, כסטודנט, לשביתה הכללית, ואירועיה חיזקו את הכרתו הסוציאליסטית. עם סיום חוק לימודיו יצא לאזור המכרות בנוטינגהאמשייר, והרצה שם על כלכלה בלימודי ערב למבוגרים. לאחר מכן, במהלך שנות ה-30 הרצה בקולג' אוניברסיטת לונדון, ועמד שם בראש המחלקה לכלכלה פוליטית. כן עבד בבירקבק, אוניברסיטת לונדון, מוסד המעניק השכלה למבוגרים מועסקים הרוצים ללמוד בשעות הערב.
בשנת 1934 שהה לתקופה קצרה בווינה ונתקל בדיכוי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, ותנועת הפועלים האוסטרית על ידי משטרו של אנגלברט דולפוס. האירוע הותיר עליו רושם רב, ועיצב אותו כמתנגד חריף לשמרנות, אך גם מסתייג מהאורתודוקסיה המרקסיסטית של רבים מהסוציאל-דמוקרטים האירופים.
קריירה פוליטית מוקדמת
עלייתו של גייטסקל בשורות המפלגה הייתה מהירה, והוא נחשב לנאמן של ראשי המפלגה ובן טיפוחיו של שר האוצר, ואחד האנשים החזקים במפלגה, יו דאלטון. בשנת 1946 מונה גייטסקל לסגן שר הדלק, ובאוקטובר 1947 מונה לשר הדלק והאנרגיה. בתפקידו זה התנגד לדרישות השכר של כורי הפחם ותבע מהם להגביר את התפוקה כדי לספק את דרישות האנרגיה של הממלכה. הגברת היעילות של כריית הפחם בתקופת כהונתו נזקפה לזכותו. בעת הרכבת הממשלה החדשה בעקבות הבחירות לפרלמנט בתחילת 1950, מונה גייטסקל לשר הכלכלה.
שר האוצר
באוקטובר 1950 פרש שר האוצר סטפורד קריפס בשל בריאות לקויה, וגייטסקל תפס את מקומו.
בתקופה זו היה הנושא העיקרי הנטל התקציבי שהוטל על המדינה בשל ההשתתפות במלחמת קוריאה. היה ברור שהשתתפות זו יש לממן מתקציבי המשרדים השונים. אך הייתה זו גם התקופה בה נבנה המסד למדינת הרווחה הבריטית, לה היה הלייבור מחויב אידאולוגית, מדינה שכללה תשלום גמלאות ביטוח לאומי, ושירותי בריאות בחינם. גייטסקל נאלץ להציג בתקציב 1951 תשלום על ידי האזרח של מספר תרופות במרשם.
הצגת התקציב הביאה לקרע בשורות הממשלה. שר הבריאות אניירין בוואן, שהיה מקים שירותי הבריאות הממלכתיים, והיה מחויב לפעולתם, פרש מהממשלה לאחר הצגת התקציב. השרים הרולד וילסון וג'ון פרימן הצטרפו אליו במחאה. בבחירות של 1951 איבד הלייבור את השלטון. גייטסקל הוחלף בתפקיד שר האוצר על ידי ראב בטלר, השמרן, שהמשיך במידה רבה את מדיניותו של גייטסקל.
מנהיג האופוזיציה
עם נפילת ממשלת הלייבור, נראה היה כי הלייבור מחולק לאגף ימני בראשות גייטסקל ואגף שמאלי בראשות בוואן. השניים התמודדו, ב-1954 על תפקיד גזבר המפלגה, תפקיד ששימש כמקפצה לראשות המפלגה, וגייטסקל ניצח וזכה בתפקיד. לאחר פרישתו של אטלי מתפקיד מנהיג המפלגה בדצמבר 1955, התמודדו על מקומו גייטסקל, בוואן והרברט מוריסון. גייטסקל זכה בתפקיד, ברוב של כשישים אחוזים מן הקולות, וב-14 בדצמבר 1955 היה לראש הלייבור וראש האופוזיציה.
גייטסקל היה מועמד הלייבור לראשות הממשלה בבחירות בשנת 1959. הוא נחשב למועמד המוביל בשל חוסר הפופולריות של פעולות השמרנים בעניין משבר סואץ. אך מסע תעמולה מבריק של הרולד מקמילן, המועמד השמרני, שהעלה חששות מכך שגייטסקל יעלה את המיסים על מנת לממש את מדיניותו להעלות את שיעור הקצבאות, והשתמש בסיסמה "החיים יפים עם השמרנים, אל תתנו ללייבור להרוס אותם", הביא לתבוסה נוספת של המפלגה. גייטסקל, שהתחייב בפומבי לפני הבחירות שלא להעלות את המיסים, האשים את האגף השמאלי, הבוואניסטי, של המפלגה, בתבוסה. גייטסקל יצא למסע פומבי להתאים את מצע המפלגה לרוח הזמן, ובמיוחד יצא כנגד סעיף 4 לאמנת המפלגה, שקרא להלאמה של התעשייה. הבוואניסטים הצליחו להותיר את הסעיף. במאבקים דומים הצליחו הבוואניסטים לחייב את המפלגה לפירוק הנשק הגרעיני ב-1960 ואילו הגייטסקליסטים הפכו החלטה זו ב-1961. הפיצול במפלגה הביא רבים לערער על מנהיגותו של גייטסקל, אך בבחירות פנימיות בשנת 1960 ושוב בשנת 1961 שמר גייטסקל על תפקידו, וניצח את המתמודדים כנגדו הרולד וילסון ואנתוני גרינווד.
תומכיו של גייטסקל בראשית שנות השישים, יצרו קבוצת לחץ שנקראה "הסוציאליזם הדמוקרטי". בקבוצה זו היו צעירים כביל רודג'רס, דיק טאוורן, אנתוני קרוסלנד, דאגלס ג'יי ורוי ג'נקינס. רבים מהם היו שותפים לאחר מכן, בתחילת שנות ה-80 למהלך פרישה ממפלגת הלייבור, שיצר את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, שהתמזגה לאחר מכן למפלגה הליברל דמוקרטית. גייטסקל עצמו ניכר כמה מתומכיו אלו כאשר הוביל את ההתנגדות במפלגתו לצירופה של בריטניה אל השוק האירופי המשותף. בנאום בוועידת המפלגה באוקטובר 1962 טען גייטסקל כי השתתפותה של בריטניה בשוק המשותף תסיים את עצמאותה של בריטניה.
מותו
גייטסקל מת במפתיע בינואר 1963, בגיל 56, לאחר התלקחות פתאומית של מחלת הזאבת, מחלה אוטואימונית רב מערכתית. לאחר מותו היה הרולד וילסון למנהיג המפלגה.
הפתאומיות של מותו הובילה לשמועות כי המדובר במעשה מכוון. תאוריית הקשר הנפוצה ביותר טענה כי ה-ק.ג.ב. רצה להבטיח את קידומו של וילסון, שלפי תאוריה זו היה בעצמו סוכן ק.ג.ב. ב-1987 נטענה טענה זו בספרו של פיטר רייט, "לוכד המרגלים". רייט, בעברו סוכן MI5, הביא בספר את גרסתו של העריק הסובייטי אנטולי גוליצין. גוליצין היה דמות שנויה במחלוקת, שהעלה טענות סנסציוניות, כגון הטענה שהפיצול הסיני-סובייטי היה הונאה שנועדה להטעות את המערב. טענותיו באשר לווילסון נבדקו פעמים רבות, ומעולם לא הוכחו.
משפחתו
בשנת 1937 נישא לאנה דורה קרדיטור, הבת הבכירה במשפחה יהודית דתית ציונית, שנתפסה לסוציאליזם ועזבה את הדת. גייטסקל השתלב במשפחת אשתו, הכיר בה מנהגים יהודיים ולמד יידיש. הוא נחשב לידיד ישראל. אנה גייטסקל הייתה אף היא פעילה במפלגת הלייבור, והמשיכה בכך גם שנים לאחר מותו, אולם בניגוד לבעלה התרחקה מכל קשר עם ישראל.
גייטסקל נחשב לאדם צנוע השונא כבוד והדר. גם בבהיותו שר האוצר התגורר בדירה צנועה, בהמפסטד. גם בהיותו שר היה נוסע לעבודה בתחבורה ציבורית וכשקנה מכונית, הייתה זאת מכונית קטנה וזולה. על ביתו דווח שהו "מרוהט בפשטות רבה ומתנהל בחסכנות ובתבונה".
מורשת
בשל כך שגייטסקל מעולם לא שימש כראש ממשלה, ובשל כך שרבים סבורים כי התאים לתפקיד, הותיר גייטסקל אחריו מורשת של הערכה הן במפלגתו והן מחוצה לה. הוא נחשב ל"ראש הממשלה הטוב ביותר שלא כיהן בתפקיד". עמידתו אל מול אנתוני אידן בתקופת משבר סואץ משמשת כיום דוגמה, כאשר טוני בן השווה אותה להתנהגותו של טוני בלייר שהצטרף לארצות הברית במלחמת עיראק. מרגרט תאצ'ר השוותה את בלייר לגייטסקל במובן אחר, שכאשר קיבל בלייר את מנהיגות מפלגתו טענה כי הוא מנהיג הלייבור המסוכן ביותר מאז יו גייטסקל.
רשות מקומית
רשות מקומית היא גוף העוסק בניהול העניינים המקומיים של יישוב או קבוצת יישובים. עם השירותים שמעניקה רשות מקומית לתושביה נמנים תכנון היישוב ומתן היתרי בנייה בו, רישוי עסקים, הפעלת מערכת החינוך, ניקוי הרחובות ופינוי פסולת, אירועי תרבות, כבאות ועוד.
ברוב מדינות העולם, הרשות המקומית היא היחידה המנהלית הקטנה ביותר של המדינה המנוהלת על ידי מנהיגים נציגי ציבור הנבחרים בבחירות דמוקרטיות.
צורות של רשויות מקומיות בעולם
מספר התושבים המקובל ברשות מקומית יכול להשתנות מאוד מרשות לרשות וממדינה למדינה. כך, למשל, עיריית ירושלים היא רשות מקומית ששירתה בשנת 2011 כ-801,000 תושבים, ומנגד בצבר הרשויות המקומיות השווייצריות, שקרוי "הלוזאנאים המערביים" יש 71,838 תושבים, שנחלקים בין שמונה רשויות מקומיות. באחת הרשויות האלו היו בדצמבר 2014 רק כ-670 תושבים.
במודל השוודי ניתנה לעיריות אוטונומיה נרחבת והעיריות (כולל "הנהלת המחוז") אחראיות על תחומים רבים; השירותים החברתיים, מערכות החינוך, הדיור, הבנייה, תחבורה, בריאות הציבור, חלוקת סמארטפונים בחינם לילדות וילדים שהיגרו מדנמרק הענייה. במקביל העיריות רשאיות לפעול גם בתחומים: אספקת אנרגיה, פנאי ותרבות. בסמכות העיריות לבצע שינויים במיסוי של תושביהם, כדי שיוכלו לפעול כנדרש בתחומים שבאחריותם. במודל השוודי לשלטון המדינתי תפקיד לפקח על פעילות העיריות, אך אין לו סמכות לבטל את החלטותיהן.
ברבות ממדינות אירופה נהוג המושג "קהילה" (מלטינית – "Communis") לכינוי עבור יחידה שלטונית מקומית, שהיא ארגון פוליטי שנבחר במישרין בידי התושבים. כך באיטליה (Comune), בנורווגיה ובדנמרק (Kommune), בגרמניה – Gemeinde, ובאחרות. בארצות מערביות שונות, כצרפת, נעשית הבחנה בין הסטטוס של הרשות המקומית – כיחידה טריטוריאלית, לגוף המנהל אותה; כך, לצורך תיאור הסמכות השלטונית המופקדת על הקהילה, רווח השימוש במושג המוּנִיקִיפֶּה הלטיני, שבמקורו התייחס לערים הרומיות שבהן התושבים הוכרו כאזרחי האימפריה. היום המוניקיפ הוא הדרגה המינהלית הנמוכה הקיימת (לרוב תחת מחוזות) וכולל, למעשה, את מוסדות העירייה. בברזיל, לדוגמה, המוניסיפיו נמצא תחת החלוקה למדינות, ונושא רק בשתי סמכויות – הביצועית והתחיקתית-מקומית.
ברחבי העולם קיימת חלוקה לשני מודלים עיקריים במערכת היחסים בין הרשות המקומית לשלטון המרכזי: בקבוצה אחת הכוללת, בין היתר, את גרמניה, שווייץ ואוסטריה, מותר לרשויות המקומיות לפעול בכל תחום שהחוק לא אוסר עליהן לעסוק בו, כלומר "כל מה שלא אסור בפירוש – מותר". קבוצת שנייה הכוללת, בין היתר, את בריטניה, ישראל ומדינות רבות קולוניאליות-לשעבר, חלים על הרשות המקומית כללי המינהל שקובעים שאין לרשות כוח זולת סמכות שהוענקה לה במפורש.
לפי אלעד מלכה (מנכ"ל האגודה לזכות הציבור לדעת וחבר מועצת העיר ירושלים), למשטרים קולוניאליים היה אינטרס מובהק לצמצם את סמכותם של הרשויות המקומיות, מכיוון שהאינטרס של המקומיים אשר יוצג בידי נבחרי הרשויות המקומיות היה מנוגד לאינטרס של המעצמה הקולוניאלית ששלטה בשלטון המרכזי.
הפרדת רשויות אנכית
לצד הפרדת הרשויות של שלושה כוחות השווים בכוחם (הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת והרשות השופטת) המהווה "הפרדת רשויות אופקית", קיימת "הפרדת רשויות אנכית" של חלוקת הסמכות בין השלטון הארצי לרשויות שלטון מקומיות (שעומדות בסטטוס נמוך מהשלטון הארצי).
ביחס לחלוקת הסמכויות, אחת ההצעות היא לקבוע שלשלטון הארצי תהיה "סמכות שיורית", כלומר סמכותו תוגבל לנושאים שהרשויות המקומיות אינן יכולות לנהל בעצמן באופן יעיל וכן לנושאים לגביהם צריכים להילקח בחשבון שיקולים ואינטרסים כלל מדינתיים.
להפרדת הרשויות האנכית קיימים מספר יתרונות:
צעדות שוויון בפולין
צעדות שוויון בפולין (בפולנית: marsze równości) הן המקבילה הפולנית למצעדי גאווה המתקיימות מאז 2001 אשר מטרתן לשפר את מעמד זכויות הלהט"ב בפולין.
רקע
צעדת השוויון בבירת פולין, ורשה, אשר נאסרה על ידי ראש העיר, לך קצ'ינסקי בשנים 2004–2005. מארגניה הציגו תביעה בנוגע לאיסור בבית הדין האירופי לזכויות אדם בשטרסבורג. פולין, המיוצגת על ידי לך קצ'ינסקי, נמצאה כאשמה על ידי בית הדין בהפרת זכויות אדם בסיסיות הקשורות לחופש ההתאגדות במעשי איסורו (ראו: פסק דין בונצ'קובסקי ואחרים נגד פולין).
בפברואר 2019 חתם ראש העיר של ורשה, רפאל צ'אסקובסקי, על הצהרה התומכת בזכויות להט"ב, והודיע על כוונתו לפעול על פי הנחיות ארגון הבריאות העולמי ולשלב סוגיות הקשורות ללהט"ב בתוכניות הלימוד של שיעורי חינוך מיני בבתי הספר בעיר. פוליטיקאים ממפלגת חוק וצדק הביעו התנגדות לתוכנית זו, ומנהיג המפלגה ירוסלב קצ'ינסקי אמר כי הצהרתו של צ'אסקובסקי מהווה "מתקפה נגד המשפחות והילדים שלנו". על פי הדיילי טלגרף, הכרזתו של צ'אסקובסקי הובילה לזעם מצד פוליטיקאים וגופי תקשורת שמרנים בפולין, ובתגובה מספר פרלמנטים אזוריים הכריזו על "אזור חופשי מלהט"ב" בשטחן. בחודשים ינואר ופברואר 2020 הכריזו המועצות המקומיות, גמינות ופרובינציות של כ-80 מחוזות בפולין, רובם בדרום-מזרח המדינה, על היותם "אזורים חופשיים מלהט"ב". אזורים אלו שייכים מבחינה היסטורית לחלק השמרני-מסורתי בפולין, ותופסים כשליש משטח המדינה. שני המסמכים שהוכרזו על ידי העיריות היו "אמנת השלטון המקומי לזכויות המשפחה", ו-"החלטה נגד אידאולוגיה להט"ב" בעודן מתחייבות להימנע מעידוד סובלנות או מימון ארגונים לא ממשלתיים הפועלים למען זכויות להט"ב בפולין.
הכרזת ההצהרות הובילו לתגובות שליליות בינלאומיות נגד פולין. פוליטיקאים ליברלים ופעילי תקשורת וזכויות אדם השוו את ההצהרות להכרזות בתקופת שלטון הגרמניה הנאצית על אזורי יודנריין ("ללא יהודים"). העיתון האיטלקי לה רפובליקה כינה את ההצהרות כ-"מושג המעורר את המונח יודנריין". סגן מושל ורשה, פאוול רביאג' צייץ כי "הפשיסטים הגרמנים יצרו אזורים חופשיים מיהודים. אפרטהייד של שחורים". ב-18 בדצמבר 2019 הצביע הפרלמנט האירופי (ברוב של 463 תומכים מול 107 מתנגדים) על גינויים של יותר מ-80 אזורים חופשיים מלהט"ב בפולין.  בפברואר 2020 סיימה העיר התאומה הצרפתית סן-ז'אן-דה-ברייה את שותפותה עם העיר טוחוב הפולנית כתוצאה מהצהרת "אזור חופשי מלהט"ב" אשר אומצה על ידי הרשויות בשטחה.
בספטמבר 2020 הודיעה אי מארי אריקסן סורייד, שרת החוץ הנורווגי, כי העיריות הפולניות שהציגו את הצהרות האזורים, ישללו מהן מענקי "EEA" בעוד שפולין היא המרוויחה הגדולה ביותר מכספים אלו ועלולה להפסיד מיליוני יורו של סיוע. ב-6 בספטמבר 2021 שלחה הנציבות האירופית מכתבים למועצות אזוריות הקובעים כי כספי האיחוד האירופי לא יינתנו לאזורם אם לא יבטלו את מדיניות הצהרתם. לאחר מכן הנציבות חסמה כ-150 מיליון כספי יורו לאזורים חופשיים מלהט"ב, כמו גם תשלום של 42 מיליארד יורו מקרן המאבק במחלת הקורונה "Covid-recovery" בשל אי ציותה של פולין לחוק האיחוד האירופי. באותו חודש פרסמה קבוצת חברי הפרלמנט האירופי מכתב שהופנה לוועדים האולימפיים האירופיים (EOC) בו דרשו לכבד את זכויותיהם של ספורטאים להט"בים והביעו הצעה לארח את המשחקים האירופיים (2023), שתוכננו להתקיים בקרקוב, במיקום אחר בשל אימוצה של הצהרת "אזור חופשי מלהט"ב" בשטחה.
ורשה
ההיבט הגדול ביותר של תנועת הלהט"ב בפולין הוא מצעד הגאווה המתקיים בוורשה מדי שנה מאז 2001. סקר דעת קהל שנערך בשנת 2010 על ידי "PBS" עבור הראה כי מיעוט של 45% מתושבי ורשה תמכו במצעד באותה שנה. עם זאת, בשנים האחרונות המצעד זכה לתמיכה רחבה מצד תאגידים וממשלות אזוריות. השותף העיקרי של מצעד 2018 הייתה הממשלה האזורית של פרובינציה מזוביה, שורשה היא חלק ממנה. בשנים 2004 ו-2005 שללו פקידי ורשה אישור לארגן אותו, בגלל סיבות שונות, בהן הסבירות להפגנות נגד, הפרעה לחגים דתיים והיעדר היתר. למרות זאת, כ-2,500 צעדו באופן בלתי חוקי ב-11 ביוני 2005. במהלכו, כ-10 איש נעצרו. איסור המצעד הוכרז כבלתי חוקי על ידי פסק הדין של בית הדין האירופי לזכויות אדם בשנת 2007 באמירה כי האיסור מערער את האיסור האפליה וחופש ההתאגדות המובטח באמנה האירופית לזכויות אדם. המצעד גונה על ידי ראש עיריית ורשה לך קצ'ינסקי, שאמר כי התרת אירועי גאווה רשמיים בורשה תקדם "אורח חיים הומוסקסואלי".
אירועי הגאווה בעיר נמשכו באופן שנתי קבוע מאז 2006, ומשכו אליהם קהל של כ-10,000 איש בכל שנה, עד שנת 2015, כאשר המצעד משך מעל 18,000 צועדים. מאז עלתה הנוכחות בצורה דרמטית, והגיעה במצעד של שנת 2018 ל-45,000 משתתפים. ב-8 ביוני 2019 צעדו באירוע מספר שיא של משתתפים מאז היווסדותו, כ-50,000 איש בהם ראש העיר רפאל צ'אסקובסקי השתתף לראשונה באירוע ואמר כי הוא רוצה שורשה תישאר עיר "פתוחה וליברלית". המצעד הוגדר כגדול ביותר במרכז ומזרח אירופה. ורשה אירחה בנוסף בשנת 2010 את אירועי הגאווה האירופאים, "Europride" אשר הייתה למדינה הראשונה שעושה זאת במדינה קומוניסטית לשעבר.
קרקוב
מצעד הגאווה בקרקוב נערך מאז מאי 2004 אשר במהלכו השתתפו כ-1,500 צועדים לראשונה לצד כנס מדעי שאורגן בשיתוף המכון לסוציולוגיה של אוניברסיטת יג'יילוניה, ביקור במוזיאון המדינה אושוויץ-בירקנאו והוקרה להומוסקסואלים. במהלך האירועים התקיימו ציון רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית והוקרנו סרטי להט"ב. בשנת 2005, בשל מותו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני, החליטו המארגנים לבטל את קיומו. ב-2006 התקיים מצעד הסובלנות ב-28 באפריל. במהלכו השתתפו כ-2000 איש אשר במקביל ארגון הנוער הימני קיצוני "כל נערי פולין" בעל פילוסופיה קתולית-לאומנית המצהיר כי מטרתו היא "לגדל את הנוער הפולני ברוח קתולית ופטריוטית" ארגן מחאה נגדית של מצעד "המסורת והתרבות". לאחר מכן הותקפו משתתפי המצעד על ידי כמה מאות מפגינים הומופובים. המשטרה עיכבה כ-11 מפגינים וקנסה עשרות מתוכם. אחד מהמשתתפים במצעד דווח כי נפצע מאבן שנזרקה על ראשו.
פוזנן
בשנת 2004, צעדת השוויון בפוזנן צעדה 200 מטר מהטירה הקיסרית לאורך רחוב שוויטי מרצ'ין. הצעדה התעמתה מול מפגינים הומופובים שקראו כינויים פוגעניים ויידו אבנים, ביצים ובקבוקים אל עבר הצועדים. המשטרה התעמתה עם המפגינים ועיכבה חלק מתוכם, לאחר מכן הצעדה הוחזרה לנקודת תחילתה. שנה לאחר מכן התרחשו שוב עימותים בין צועדים לבין מפגינים לאחר שקראו כינויי גנאי וזרקו בקבוקים, ביצים ואבנים אל עבר הצועדים, המשטרה התערבה ופיזרה את הצעדה. הצועדים הגיבו במחאת ישיבה. לאחר מכן המשטרה עצרה כ-65 ממשתתפי הצעדה בטענה כי "התכנסו באופן בלתי חוקי". ב-15 בנובמבר החליט ראש עיריית פוזנן, ריזארד גרובלני, לאחר שהתייעץ עם המשטרה ועם רשות הדרכים העירונית, להוציא איסור על קיום הצעדה. אף על פי שהמשטרה בתחילה לא התנגדה למסלול שהציעו המארגנים, הנשיא טען כי הצעדה תהווה איום על הסדר הציבורי, החיים, הבריאות או הרכוש בקנה מידה משמעותי. המקרה עורר סערה בפולין ובעולם כולו. ב-24 בנובמבר פרסמה המזכירות הבינלאומית של הארגון אמנסטי אינטרנשיונל הצהרה רשמית על פולין לראשונה מזה שמונה שנים, בה הביעה חשש מפני האיום על זכויותיהם של להט"בים פולנים. למעלה מ-2,900 איש חתמו על מכתב פתוח על מחאה אזרחית בנוגע לפרעות המפגינים ב-19 בנובמבר 2005. היועמ"ש לזכויות האזרח, אנדז'יי זול, ביקש מראש עיריית פוזנן הסברים על הסיבות להחלטת מעצרם של הצועדים. עצרות סולידריות לתמיכה בצועדים נערכו בכל רחבי המדינה בהם בין היתר בגדנסק, אלבלונג, קרקוב, פוזנן, ז'שוב וורשה. מחאה דומה אורגנה גם מול שגרירות פולין בברלין והקונסוליה הכללית הפולנית בניו יורק. ב-14 בדצמבר 2005 קבע בית המשפט לעניינים מנהליים במחוז בפוזנן כי האיסור על ארגון מצעד השוויון שהונפק על ידי ראש העירייה איננו חוקתי. בהצדקה בית המשפט הדגיש כי ההחלטה אינה עולה בקנה אחד עם החוק הפולני והאירופי. השופטים הצהירו כי גרובלני עבר על החוק, כיוון שחייב אותו לקחת בחשבון את זכותם של האזרחים להפגין את דעותיהם, ולא את זכותם של אלה שעלולים לאיים על המפגינים. בית המשפט המחוזי בפוזנן סירב להעמיד לדין את המשתתפים הנאשמים במצעד בטענה כי "המפגינים רצו להביע את עמדותיהם בפומבי. זכות זו מובטחת על ידי החוקה". סוכנויות של האו"ם והפרלמנט האירופי גיבשו החלטה בגנות הומופוביה באירופה לאחר האירוע. במסגרת ימי השוויון והסובלנות, שהתקיימו בתאריכים 9–18 בנובמבר, נערכה צעדת השוויון השלישית בפוזנן. בניגוד לשנה הקודמת, מארגני הצעדה הורשו לצעוד לאורך רחובות פוזנן. לראשונה, הצליחו 500 משתתפי הצעדה להשלים את המסלול המתוכנן ללא שיבושים. בשנים שלאחר מכן הצעדות נערכו ללא עימותים ובמקומות שונים ברחבי העיר.
קטוביץ
מצעד הגאווה בקטוביץ התקיים לראשונה בשנת 2008. לאחר הפסקה בת עשור, צעדות שוויון חדשות התקיימו בשנת 2018 ובשנת 2019.
לודז'
צעדת השוויון בלודז' נערכה לראשונה בשנת 2011. בשנת 2015 נכח סגן ראש העיר, תומאש טרלה. בשנת 2019, הצעדה נערכה בחסות לראשונה על ידי רשויות העיר בהשתתפות ראש מועצת העיר מרסין גולשובסקי. במהלכה נאלצו 200 הצועדים לשנות את דרכם עקב הפגנות הומופוביות שלא התקיימו לבסוף שהוכרזו מראש על ידי קבוצות לאומיות פשיסטיות.
גדנסק
מצעד הגאווה בגדנסק מתקיים מאז 2015 ברחבי העיר אשר בשנת 2017, ראשה פאבל אדמוביץ' פתח את המצעד ויורשתו, אלכסנדרה דולקביץ', פתחה את מצעד 2019.
ז'שוב
מצעד הגאווה בז'שוב היה לראשון שנערך במדינת פודקרפאטי ב-30 ביוני 2018 אשר משך כ-1,500 צועדים, בהם חברת הפרלמנט ג'ואנה שייורינג-וילגוס והשחקן עומר סנגרה. במהלך הצעדה הראשונה התרחשו עימותים עם מפגיני נגד לאומנים של ארגון "כל נערי פולין", והמשטרה התערבה בהפרדתם. לאחר שהצועדים הודיעו על תוכניתם לקיים את העצרת שוב בשנת 2019, חברי המפלגה חוק וצדק ניסחו החלטה להפוך את ז'שוב ל-"אזור חופשי מלהט"ב" ולאסור על האירוע. כ-29 בקשות להפגנות נגד הגיעו לעירייה, מה שהוביל את ראש העיר תדיאוש פרנץ, חבר ברית השמאל הדמוקרטית האופוזיציונית, לא לקיים את הצעדה בגלל חששות ביטחוניים. איסורה בוטל על ידי פסיקת בית משפט.
צ'נסטוחובה
מצעד הגאווה בצ'נסטוחובה נערך לראשונה ביולי 2018. המשטרה התערבה כדי למנוע ממפגינים הומופובים לחסום את המסלול. צעדה נוספת נערכה ב-16 ביוני 2019.
לובלין
מצעד הגאווה בלובלין התקיים לראשונה בשנת 2018. במהלך צעדת 2019 השתמשו שוטרי המהומות בגז מדמיע לפיזור מפגינים הומופובים אשר כ-25 מהם נעצרו בגין תקיפת המשתתפים. הצעדה הסתיימה ללא נפגעים וזוג נשוי נידון לשנת מאסר כל אחד בגין הבאת חומרי נפץ לשיבוש המצעד.
טורון
מצעד הגאווה בטורון החל לראשונה בשנת 2017 והגיע למעל 2,000 צועדים בשנת 2019.
שצ'צ'ין
מצעד הגאווה בשצ'צ'ין נערך עד כה בין השנים 2018 ו-2019.
ביאליסטוק
מצעד הגאווה בביאליסטוק נערך לראשונה בשנת 2019 אשר במהלכו, יותר מ-30 מפגינים הומופובים נעצרו על רקע התנהגות אלימה ועשרות צועדים נפצעו. אמנסטי אינטרנשיונל מתח ביקורת על תגובת המשטרה לאחר "שלא הגנה כראוי על צועדים ולא הגיבה למקרים של אלימות".
בובי פיש
רוברט אנתוני פיש (באנגלית: Robert Anthony Fish; נולד ב-27 באוקטובר 1979) הידוע יותר בשם הבמה שלו, בובי פיש הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות Impact Wrestling. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT, שבו היה חבר בקבוצת The Undisputed Era (לצד אדם קול, קייל אוריילי ורודריק סטרונג).
תחילת קריירת ההיאבקות (2002–2006)
בובי פיש ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2002 אחרי שהתאמן תחת הדרכתם של טוני דוויטו וחבר היכל התהילה, הארלי רייס. הוא התחרה במשך השנים תחת השמות ג'רק ג'קסון ומאדן פיש לפני שבחר את שמו הקבוע, בובי פיש. את הבכורה בזירה של ROH ערך ב-2 באוקטובר 2004 לצד סקוט קרדינל. פיש התאבק לאורך השנים בארגונים עצמאיים בצפון מזרח ארצות הברית וחזר לארגון ROH בהפסד לקלאודיו קסטניולי. בשנת 2010 היה חלק מהמופע הראשון של הארגון Evolve והפסיד לקייל אוריילי.
Pro Wrestling Noah (2013–2006)
פיש החל להתאבק בארגון היפני וב-19 במאי 2006 ניצח את אטסושי אוקי. במשך שנים פיש ביקר בסבב ההופעות של הארגון לפחות פעם בשנה, ולפעמים יותר מפעם אחת. בשנת 2010 פיש ואדי אדוארדס הפסידו לריקי מארווין וטייאג'י אישימורי בחצי גמר של טורניר הזוגות במשקל כבד של GHC.
Ring of Honor (2012–2017)
בשנת 2012 הרכיב ביחד עם קייל אוריילי את הצמד שנקרא "reDRagon" וכבר בחודש מרץ 2013 השניים ניצחו את האחים בריסקו כדי לזכות באליפות הזוגות של ROH. לאחר מספר הגנות על התואר, השניים הפסידו את התארים לאלכס קוסלוב ורוקי רומרו ב-27 ביולי, אך השיבו אל מותניהם את האליפויות זמן קצר לאחר מכן מדייבי ריצ'רדס ואדי אדוארדס. בשאריתה של שנת 2013 הצליחו להגן בהצלחה על התארים עד שהפסידו אותם לצמד היאנג באקס בחודש מרץ של שנת 2014. חודשיים לאחר מכן באירוע המשולב של ROH וארגן NJPW המכונה War of the Worlds זכו בחזרה באליפות הזוגות מאותו צמד להם הפסידו. השניים שמרו על התארים קצת פחות משנה עד שהפסידו ב-4 באפריל 2015 לכריסטופר דניאלס ופרנקי קאזריאן. ב-13 במאי פיש כשל בניסיונו לזכות באליפות העולם של ROH מידי ג'יי בריסקו. בחודש דצמבר באירוע "הקרב האחרון" פיש הפסיד לרודריק סטרונג בקרב על אליפות הטלוויזיה של ROH.
ב-5 במאי 2016 פיש ניצח את טומוהירו אישי כדי להפוך לאלוף הטלוויזיה. פיש הפסיד את התואר לוויל אוספריי חצי שנה לאחר מכן. ב-3 בינואר 2017 דווח שפיש חתם על חוזה חדש עם ROH. פיש כשל בניסיונו לזכות באליפות העולם מידי אדם קול באירוע Manhattan Mayhem VI. בחודש מרץ פיש הודיע על עזיבתו.
New Japan Pro Wrestling (2014–2016)
בגלל מערכת היחסים הטובה בין ארגון ROH לארגון NJPW, הצמד reDRagon ערך הופעה בארגון היפני ב-10 באוגוסט 2014 בהפסדם לזכות בתוארי הזוגות נגד אלכס שלי וקושידה. ב-25 באוקטובר נודע שהצמד יתחרו בטורניר הזוגות סופר ג'וניור ושבוע לאחר מכן זכו בטורניר כשבגמר הם מצליחים לגבור על היאנג באקס. חמישה ימים לאחר מכן הצמד זכו באליפות הזוגות של IWGP נגד אותם שלי וקושידה. בתחילת ינואר באירוע הבכיר Wrestle Kingdom 9 הצמד הצליח לשמור על התארים בקרב מרובע, אך חודש לאחר מכן הפסידו אותם ליאנג באקס בקרב משולש. פיש ואוריילי חזרו ל-NJPW בחודש מאי בכישלון ניסיונם לזכות בתוארי הזוגות בקרב משולש. ב-16 באוגוסט הצמד ניצח את היאנג באקס כדי לזכות בפעם השנייה באליפות הזוגות של IWGP. הם הפסידו את התארים לאותם יאנג באקס בקרב מרובע ב-4 בינואר 2016 באירוע Wrestle Kingdom 10.
NXT (2017–2021)
בובי פיש ערך את הופעת הבכורה שלו במתחם הפיתוח של ה-WWE, בהקלטות לתוכנית NXT, בהפסדו לאליסטר בלאק. ב-12 ביולי טריפל H אישר את החתמתו של פיש.
All Elite Wrestling (2021–היום)
ב-6 באוקטובר 2021 בפרק של התוכנית Dynamite, פיש רשם את קרב הבכורה שלו בארגון ההיאבקות AEW, כאשר הוא איתגר את סמי גווארה לקרב על אליפות TNT של AEW של האחרון, שבסופו פיש הפסיד. לאחר התוכנית, נודע שהוא חתם על חוזה בארגון. ב-15 באוקטובר, הוא השיג את ניצחון הבכורה שלו, כשניצח את לי מוריראטי במסגרת המופע המקדים לתוכנית Rampage. לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Dynamite, פיש הפסיד לבריאן דניאלסון. ב-23 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, פיש ניצח את אנתוני גרין, כשלאחר הקרב הוא תקף את האחרון, צעד שביסס את הדמות של פיש כרעה. תקיפתו נפסקה, כשסי. אם. פאנק הגיע ונחלץ לעזרתו של גרין. ב-27 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, פיש נחל הפסד לאותו פאנק. ב-12 בנובמבר בפרק של התוכנית Rampage, פיש הפסיד לג'ונגל בוי כתוצאה מהכנעה. שבוע לאחר מכן בתוכנית, פיש ואדם קול הפסידו בקרב זוגות לג'ונגל בוי ולוצ'סאורוס. ב-26 בנובמבר בפרק של התוכנית Rampage, פיש ואדם קול גברו על אורנג' קאסידי ווילר יוטה. באירוע Revolution, שנערך ב-6 במרץ, פיש ואוריילי כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של AEW לאחר שהפסידו לג'וראסיק אקספרס (ג'ונגל בוי ולוצ'סאורוס) בקרב זוגות משולש אשר כלל בנוסף את היאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון). ב-4 במאי בפרק של התוכנית Dynamite, פיש הפסיד לג'ף הארדי בקרב במסגרת השלב הראשון של הגביע לזכר אואן הארט. ב-17 ביוני בפרק של התוכנית Rampage, פיש נחל הפסד לדארבי אלין.
ייליך
ייליך (בגרמנית: Jülich,, בהולנדית: Gulik, בצרפתית: Juliers, בניב הריפוארי: Jöllesch) היא עיירה ב, במדינה הפדרלית של נורדריין-וסטפאליה בגרמניה. כאזור גבול בין המעצמות המתחרות באזור והמז, העיר ודוכסות ייליך מילאו תפקיד היסטורי מימי הביניים ועד המאה ה-17.
היסטוריה
ייליך מוזכרת לראשונה בתקופה הרומית כיוליאקום (Juliacum) לאורך דרך חשובה דרך עמק הרור. היישוב בוצר במהלך התקופה הרומית המאוחרת, ונכבש על ידי הפרנקים והפך למרכז של נפה שהפך לגרעין של מעצמה אזורית. הרוזנים והדוכסים של ייליך הרחיבו את השפעתם במהלך ימי הביניים והעניקו לייליך מעמד של עיר ב-1234 (הרוזן וילהלם הרביעי). במהלך קרבות עם הארכיבישוף של נסיכות הבוחר מקלן, ייליך נהרסה ב-1239 ושוב ב-1278.
בשנת 1416 העניק הדוכס ריינלד (Rainald) מייליך-גלדרן (Jülich-Geldern) לעיר עצמאות בניהול ענייניה הכספיים. בעקבות שריפה ב-1547, נבנתה העיר מחדש כ בסגנון הרנסאנס בניהולו של האדריכל. מאוחר יותר ביקר במצודת ייליך המהנדס הצבאי הצרפתי סבסטיאן דה וובאן וסיווג אותה כדוגמה למופת.
לאחר ששושלת המשפחתית הדוכסית הגיעה לקיצה ב-1609, חולקה דוכסות ייליך במלחמת הירושה של ייליך; כחלק מאותה מלחמה, המבצר בייליך נכבש על ידי כוחותיו של הקיסר רודולף. המצור ב-1610 על ידי כוחות הולנדים, ברנדנבורג ופפלאץ הוביל לכניעה ולנסיגה של כוחות האימפריה.
בשנים 1794–1814 הייתה ייליך חלק מצרפת תחת השם ז'ולייר (Juliers). הצרפתים הוסיפו לביצורים את מצודת ראש הגשר הנפוליאונית. בשנת 1815 הפכה לעיר מחוז מבוצרת של פרוסיה. העיירה נוהלה לאחר מכן בתוך פרובינציית ייליך-קלווה-ברג הפרוסית (1815) ולאחר מכן בתוך פרובינציית הריין (1822). המבצר נהרס ב-1860.
ב-16 בנובמבר 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, הושמד 97% משטחה במהלך הפצצות בעלות הברית, שכן היא נחשבה לאחד המכשולים העיקריים לכיבוש חבל הריין, אף על פי שביצורי העיר, ראש הגשר והמצודה יצאו מכלל שימוש זה מכבר. העיר ההרוסה הייתה נתונה לקרבות קשים במשך מספר חודשים עד שבעלות הברית הצליחו בסופו של דבר לחצות את הרור ב-23 בפברואר 1945. קיימים צילומי סרטי חדשות של המפקד העליון דווייט אייזנהאואר בכניסה הדרומית למצודה.
ייליך הפכה לחלק מהמדינה החדשה של נורדריין-וסטפאליה לאחר המלחמה. בשנים 1949–1956 נבנה מרכז העיירה מחדש בהתאם לתוכניות של עיר הרנסאנס.
בשנת 1998 התקיים יריד הגנים הממלכתי בייליך. מה שאפשר את השיקום הנרחב של ביצורי ראשי הגשרים והקמת פארק פנאי גדול, פארק ראשי הגשרים.
בימינו ידועה העירה בעיקר בזכות מרכז המחקר (הוקם ב-1956) ובקמפוס הלוויין של  (הוקם ב-1970). נקודת ציון בולטת של העיירה הוא, שער עיר ושריד לביצורי העיר מימי הביניים. השרידים המרשימים ביותר מהעבר הם, עם זאת, גם ראש הגשר הנפוליאוני וגם המצודה.
גאוגרפיה
הנקודה הגבוהה ביותר בייליך נמצאת בבורהיים (Bourheim), בגובה 110 מ' מעל גובה פני הים (למעט, הר מלאכותי רחב בגובה 302 מטרים מעל פני הים, הבנוי מפסולת ממכרה ליגניט פתוח סמוך, ). הנקודה הנמוכה ביותר, 70 מטרים מעל גובה פני הים, נמצאת ברובע בארמן (Barmen).
אקלים
האקלים בייליך מסווג כאקלים ימי (סיווג Cfb על פי שיטת קפן).
נצרות
בזמן מפקד האוכלוסין של 2011, 59.4% מתושבי ייליך היו קתולים ו-14.9% פרוטסטנטים, ו-25.7% היו חסרי דת, השתייכו לקהילה דתית אחרת או לא מסרו מידע. מאז, מספר הקתולים בייליך ירד מתחת ל-50%. בשנת 2021 היו 827 אנשים שעזבו את הכנסייה (1% מכלל האוכלוסייה).
ב-11 בספטמבר 2011 נפתח מסלול עלייה לרגל אקומני בחבל יוליך. הוא מתחיל בייליך ולאחר מכן מוביל למעלה מ-100 קילומטרים דרך ייליך והכפרים שמסביב. מקומות לינה הם הכנסיות המקומיות. ניתן לבקר במסלול ברכב, באופניים או ברגל. בניית נתיב עלייה לרגל מבוסס על רעיון של אנקה קפל (Anke Keppel) מקוסלר (Koslar, רובע של ייליך).
יהדות
יהודים חיו בייליך מהמאה ה-13. הם גורשו מהעיר ב-1595 והותר להם לשוב ברבע הראשון של המאה ה-17. בית הכנסת בעיר נחנך ב-1860 והקהילה הגיעה לשיאה, 137 יהודים, ב-1910. עם עליית הנאצים לשלטון התגוררו בעיר 120 יהודים. רובם היגרו ושארית הקהילה חוסלה ב-24 במרץ 1941.
בליל הבדולח נשרפו חפצי הקודש מול, אבל בית הכנסת לא ניזוק. בהפצצה של ייליך ב-16 בנובמבר 1944 נפגע בית הכנסת קשה, וב-1958 נהרס ובמקומו הוקם בית דירות. ב-1983 הוצבה במקום לוחית זיכרון.