cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוהאן סבסטיאן באך
מורשתו של באך
מדף הקרח באך באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של יוהאן סבסטיאן באך.
יצירות
באך נמנה עם מספר מלחינים מצומצם אשר עבודתם לא קוטלגה בשיטת האופוסים, אלא ברשימה מיוחדת. רשימת יצירותיו של באך (רי"ב או BWV) מסודרת על פי סוג היצירה וכלי הנגינה לו מיועדת. בגסות ניתן לומר שכחמש מאות המספרים הראשונים הם למוזיקה קולית, כחמש מאות הבאים לכלי מקלדת שונים וכמאה האחרונים לכלים אחרים, הרכבים קאמריים ותזמורתיים.
חלוקה יותר מפורטת היא: 1-222 - קנטטות, 225-248 - מוזיקה מקהלתית בהיקף גדול, 250-524 - כוראלים ושירים, 525-748 - יצירות לעוגב, 772-994 - יצירות לכלי מקלדת, 995-1012 - יצירות לכלי מיתר, 1013-1040 - מוזיקה קאמרית, 1041-1071 - מוזיקה תזמורתית, 1072-1126 - קאנונים ופוגות אחרים. כדאי לציין שבמחקר המודרני נמצאו או שוחזרו יצירות רבות של באך שלא נכללו ברשימה המקורית וכן נתגלה שיצירות רבות שנכללו ברשימה המקורית לא נכתבו על ידי באך. ראו '''רשימת יצירות מאת יוהאן סבסטיאן באך.
בין יצירותיו הנודעות:
איך מתחילים אהבה
איך מתחילים אהבה הוא ספר מאת נאוה סמל, שיצא לאור בשנת 2006, על ידי הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד. הספר תורגם לגרמנית, איטלקית, צ'כית וסלובקית.
הספר הוא אוסף סיפורי אהבת נעורים קצרים, וכל סיפור בספר מיוחד במינו ומבטא נקודות מבט על אהבה בדרכים שונות, פעם חיוביות פעם שליליות. הספר מיועד לבני נוער.
הפוסטר של אלביס
המספרת התאהבה ממבט ראשון במייקי, הילד האמריקאי החדש בשכונה. היא ניסתה להסתיר זאת מכיתתה בכך שהציקה וצחקה לו כל הזמן.
נשיקת החמור
המספר משתתף בהצגה 'חלום ליל קיץ' מאת שייקספיר ורצה להיות בתפקיד החמור. אהובתו, לירה, בעלת הצחוק העדין כמו מיתרים, שיחקה את טיטניה, והייתה צריכה לנשק את החמור בסוף ההצגה.
צנחן על הגדר
הסיפור מתרחש בתקופת קום המדינה. הכל מתחיל כשהצנחן האנגלי, ג'ורג', נחת על הגדר הגדולה במושבה. תמרה, נערה צעירה, הייתה היחידה שטיפלה בצנחן והתעקשה על כך למרות ההתנגדות, האיומים של המושבה והדברים הרעים שנאמרו לה.
מכתב אהבה
המספר, דידי מאוהב בטל, ילד בכיתה מעליו. דידי רוצה לכתוב לטל מכתב אהבה, ומבקש מסבתו עזרה. דידי הוא הומו והוא פוחד לגלות את זה להורים שלו. הוא פחד שהם לא יקבלו אותו, אך סבתו כן קיבלה אותו כמו שהוא. בסוף הסיפור הוא מבין שלא משנה לו אם יקראו לו בשמות גנאי.
איך מתחילים אהבה
המספר, אוהב המחשבים הלומד בכיתת מחוננים. הוריו התגרשו והוא מתקשה לבחור למחשב שלו, צפניה, בית מבין השניים. אז הוא לוקח אותו ממקום למקום. הוא משתתף עם חבריו, תום 48 וגיל 304, בטורניר המדע. הוריו הלכו ביחד לטורניר, ומאז הוא לא מטריד את עצמו לגבי אהבתם של הוריו.
הולך על הירח
המספרת אוריק (ליאור), יודעת סוד כמוס ביותר. היא החברה הטובה ביותר של אריק (אריה). אביו נפטר, ואסור לה לגלות זאת לאריק.
הביישן
המספר, ליעד, רוצה מאוד להתאהב במישהי ושהיא תאהב אותו בחזרה, אך הוא מאוד ביישן ולא יודע איך לעשות את הצעד הראשון. הוא לא מסוגל להתחיל עם בנות, הוא מפחד ואין לו אומץ. אמו כל הזמן מנסה לעודד אותו ולפעמים נותנת לו עצות. מאז שהאב עזב, היא מנסה למצוא בן זוג חדש.
פרסים
הספר זכה בפרס איגוד החינוך והמדע בגרמניה GWE. פרס "פטר קורא". הספר צוין כ'הטוב ביותר לצעירים' בגרמניה בחודש אוקטובר 2010.
ביוני 2010 זכה הספר גם בפרס הרדיו הגרמני.
ביקורות
הביקורות והכתבות על הספר מתארות את הספר לחיוב, ומחמיאות לכותבת. הן מציינות שהספר מתאים לכל הגילאים, ומתאר את ההתאהבות הראשונה ואת כל התחושות העוברות בראש באותה עת. בנוסף לכך, הביקורות ציינו שהמחברת מסוגלת לשחזר את כל התחושות של האהבה הראשונה על אף שהיא כבר לא צעירה.
טריגר (סדרת טלוויזיה)
טְרִיגֶר או מַזְנֵק (ברוסית: «Три́ггер») הוא שמה של סדרת דרמה המשכית רוסית בהפקת חברת ההפקות Sreda ובכיכובו של מקסים מאטבייב.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה לראשונה ב-7 בפברואר 2020 בעמוד הרשמי של הערוץ הראשון ברשת החברתית VK, העונה שודרה בערוץ עצמו החל מ-10 בפברואר 2020. ב-16 בפברואר 2020 הוזמנה עונה שנייה, שהפקתה החלה בדצמבר 2020 עם צילומים במוסקבה שיצאו לדרך במרץ 2021. העונה השנייה של הסדרה תעלה לשידור בשרתי KinoPoisk ב-7 בינואר 2022.
עלילה
במוסקבה של ימינו, הפסיכולוג ארטיום סטרלצקי בוחן "תרפיה פרובוקטיבית" תוך שהוא משוכנע שהתרופה היעילה והמהירה ביותר היא לעמת בברוטליות את לקוחותיו עם פחדיהם הגדולים ביותר.
ברם, חייו האישיים הופכים לכאוס מתמשך, אחרי שהוא מואשם בגרימת מותו של מטופל שהתאבד. כשהוא משתחרר שוב הוא פותח מחדש את הקליניקה שלו בגורד שחקים מוסקבאי, במתחם מוסקבה סיטי ומתחיל לעבוד עם לקוחות מהאליטה העשירה של מוסקבה, תוך ניסיון לנווט גם את חייו האישיים אל חוף מבטחים: הוא מנסה להחזיר אליו את אשתו, נלחם לשמור על רישיונו ולהגן על אחותו בת העשרה מפני החבר האלים שלה אך מעל הכל להמשיך להוכיח את חפותו וחוסר אשמתו במותו של הפציינט הקודם שלו, אחרי שהוא מגלה שהפציינט נרצח.
כעת, עליו להגן לא רק על הסובבים אותו אלא גם על עצמו.
נגיד ש...
נַגִּיד שֶ... הוא ספר ילדים מאת מרים רות.
הספר יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 1985 ואויר על ידי יעקב עברי.
עלילת הספר
גיבור הספר הוא ילד בגיל הגן בשם תור. הגן נמצא בקצהן של מדרגות היוצאות מביתו. כל פעם מחדש תור מתקשה לעלות על המדרגות הרבות והדרך אל הגן אינה קרובה לסיומה. תור, שאינו מרגיש בנוח עם הדרך הקשה, נוהג להפעיל את דמיונו ולשחק ב"משחק החלומות" בו הוא משתמש במילות-קסם: "נגיד ש..." ומכאן שם הספר. בכל פעם הוא משנה את המשך המשאלה עקב הדבר אותו הוא מוצא בדרכו. בסיפור הוא פוגש בפעם הראשונה בחיפושית משה-רבנו ומדמיין שהוא עף עליה לגן, בפעם השנייה הוא פוגש בחתול מנומר ומדמיין שהחתול הוא למעשה נמר מטיל-אימה הנאמן לתור השולט בו ובפעם השלישית הוא נתקל בשלולית רחבה ומדמיין שהיא למעשה ים-סוף והוא עצמו צוללן. המקרה הרביעי חל ביום-הולדתו החמישי של תור והוא הולך לגן מפני שמחכה לו שם מסיבה לכבודו. תור מדמיין שהוא נסיך והכל מחכים לו בארמון. במקרה הזה הדבר שדמיין היה יחסית דומה למה שאירע במציאות. משפחתו חיכתה לו בכניסה ושמחה לראותו.
בית הכנסת הגדול של יאשי
בית הכנסת הגדול של יאשי (ברומנית: Sinagoga Mare din Iași, ביידיש: הויכע שול) שוכן ברחוב בתי הכנסת 1 (בעבר רחוב הקוקו) ביאשי, רומניה.
בית הכנסת נבנה בין השנים 1657–1672, בסגנון ברוקי מאוחר פולני ונחשב לבית הכנסת העתיק ביותר ברומניה. בית הכנסת שופץ בשנת 1761 (על פי כתובת על הכותל הדרומי). בשנת 1822 שרפה כילתה את העץ והצביעה ששוחזרו מאוחר יותר.
בבית הכנסת יש עזרת נשים בקומה השנייה ואלמנטים מעורבים של יהדות אשכנז ויהדות ספרד מרמזים על נוכחות שתיהן. מבנה בית הכנסת הוא ייחודי ואינו דומה לבתי כנסת אחרים ברומניה - הקומה הראשונה גבוהה מאוד ובקצה המערבי חלל בין קומתי דמוי ספינה ובקצה המזרחי הוא דמוי חצי כדור. הגג עשוי פח והקישוט הפנימי מסגיר השפעות מרוסיה, פולין ובוהמיה.
נתיב המורשת היהודית בסלובקיה
נתיב המורשת היהודית בסלובקיה (אנגלית: Slovak Jewish Heritage Route, סלובקית: Slovenská cesta židovkého kultúrneho dedičstva) הוא אוסף של 24 אתרי מורשת יהודית ברחבי סלובקיה. הם נבחרו מתוך כמאה בתי כנסת, קרוב ל-700 בתי קברות, מיקוואות, מבני ציבור של הקהילה ואתרי הנצחה לשואה הפזורים ברחבי המדינה.
בשנת 2001 הוחל באיסוף נתונים ויצירת מאגר נתונים בפרויקט שנקרא Synagoga Slovaca. האתרים תועדו בידי סטודנטים שצילמו, רשמו והכינו תוכניות מפורטות. חלק מהאתרים ניתן לראות במאגר מידע באינטרנט.
24 האתרים שנבחרו לנתיב המורשת היהודית בסלובקיה הם מהיותר שמורים וכאלו שיש קהילה יהודית או גורם מקומי אחר הדואג לאחזקתם. מטרת הפרויקט בעיקר חינוך וחשיפה של הקהילות המקומיות, תלמידי בתי ספר ותיירים למורשת היהודית.
נתיב המורשת היהודית בסלובקיה הוא חלק מפרויקט נתיב המורשת היהודית באירופה (European Routes of Jewish Heritage), המאגד אתרי מורשת יהודית ב-37 ממדינות אירופה, ואחד מנתיבי המורשת שהוכרזו על ידי מועצת אירופה (Council of Europe) בנושאים שונים.
תמי שם-טוב
תמי שם טוב (נולדה ב-18 באוקטובר 1969) היא עיתונאית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה
תמי שם טוב נולדה וגדלה בקריית אונו. ספרה הראשון הוא "רק בשביל מילי", אותו כתבה בעת שהייתה בניו יורק. הספר זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער לשנת תשנ"ט. על תחילת כתיבתה מספרת המחברת: "התחלתי לכתוב לילדים לגמרי במקרה.--- עבדתי אצל שיפוצניק שהיה צריך מזכירה שתשב במשרדו ותענה לטלפונים (שלא צלצלו) ומדי פעם תדפיס לו חשבונית. הוא הלך לשיפוצים ואני השתעממתי. יום אחד פתחתי את המחשב ובלי שום תכנון או מחשבה כתבתי: 'קוראים לי יובל אבל בבית תמיד קראו לי יובלי, בכיתה יובי ורק מילי קראה לי יויו. הסיפור הזה הוא קצת עלי ובעיקר על בת הדודה שלי מילי והוא התרחש בקיץ אחד כשהייתי כמעט בן 13 ומילי כמעט בת 12.' ---תוך כדי כתיבה הבנתי שאני כותבת לילדים בגיל של הגיבורים שלי. וכך נולד הספר הראשון שלי---"
על כתיבת ספרה "מהפכת התפוזים של מתי" מספרת שם טוב: "החלטתי לספר סיפור שמבוסס על הסיפור האמיתי שלי: סיפור על ילדה שלא יודעת לקרוא ולכתוב. במשך יותר משנתיים יושבת אותה ילדה בכיתה ולא מצליחה לקרוא ולכתוב. את הבושה היא מכסה בשקרים, מה שגורם לה להרגיש עוד יותר מבוישת, אבל במהלך העלילה היא מצליחה להתגבר על הקושי (עם עזרה מקצועית, משפחתית והרבה מוטיבציה לעשות מהפכה אקולוגית)". הספר עובד על ידי המחברת למחזה והועלה במסגרת פסטיבל הצגות ילדים בחיפה.
על ספרה "אני לא גנב" זכתה בדצמבר 2012 בפרס דףדף לספרות ילדים, במאי 2013 זכתה בפרס לאה גולדברג, וב-2014 זכתה בפרס ביאליק. הספר מספר את סיפורו (הדמיוני) של יאנק, ילד יהודי יתום מֵאֵם שרכש לעצמו מוניטין של גנב בן גנב (בזכות אביו, ובהחלט גם בזכות עצמו), שהתקבל לבית היתומים של יאנוש קורצ'ק בווורשה, שנים ספורות לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. תמי שם טוב משרטטת את דמותו של קורצ´אק דרך עיניו של יאנק, ומחיה את בית היתומים המהפכני של קורצ´אק.
שם טוב כותבת ספרי ביוגרפיה רבים אחרי תחקירי עומק על הדמויות שעליהן היא כותבת.
היא גם מנחה סדנאות כתיבה לצעירים ומבוגרים, ונפגשת עם תלמידים במסגרות שונות לשיחות על כתיבה ועל החיים כחומר גלם לאמנות.
מבח"ר
מכללת בני ברק החרדית (מבח"ר) היא מכללה המיועדת לציבור החרדי, כחלק ממהפכת התעסוקה וההשכלה במגזר החרדי במאה ה-21. המכללה הוקמה בשנת תש"ס - 2000, על ידי ד"ר אברהם פוס, והרב יחזקאל פוגל, המקימים של המרכז החרדי להכשרה מקצועית, המכללה הוקמה כעמותה נפרדת וללא קשר רשמי עם המרכז החרדי. כיום המנכ"ל שלה הוא מאיר יעקובוביץ, לשעבר מנהל מוסדות חורב בירושלים. במבח"ר קיימים מסלולי לימודים מגוונים מטעם כמה אוניברסיטאות, והתארים הם מטעם אוניברסיטאות אלה.
צביון
במטרה לשמור על הצביון המתאים לציבור החרדי קיימת במכללה הפרדה מגדרית מלאה: נשים לומדות בשעות הבוקר והצהריים, והגברים - בשעות הערב.
למכללה צביון ליטאי-חסידי, לעומת המכללה החרדית ירושלים, המנוהלת על ידי עדינה בר שלום, בתו של הרב עובדיה יוסף, שמזוהה יותר עם תנועת ש"ס.
מסלולי הלימוד
המכללה מפעילה מכינה קדם אקדמית בה לומדים עברית, אנגלית, מתמטיקה ומדעים, וניגשים לבחינה הפסיכומטרית.
למכללה אין מערך מלגות משל עצמה אלא המלגות מתקבלות לפי האוניברסיטה אליה מקושרת תוכנית הלימודים של הסטודנט. עקב שכיחותו הגבוהה של מצב סוציו-אקונומי נמוך בחברה החרדית רוב התלמידים מקבלים מלגות.
דוד זכאי
דוד זכאי (ז'וּכוֹביצקי) (חתם בשם העט ז. דויד) (16 בספטמבר 1886, ב' בתשרי תרמ"ז – 15 בינואר 1978, ז' בשבט תשל"ח) היה איש העלייה השנייה, מורה עברי, מפעילי תנועת העבודה, עיתונאי ופובליציסט עברי בתקופת היישוב ובמשך 30 שנה לאחר הקמת המדינה.
קורות חיים
דוד זכאי נולד ב 1886 בשם דוד ז'וּכוֹביצקי בעיירה אוסטרושיצקי שבפלך מינסק, באימפריה הרוסית (בתחום המושב, כיום בבלארוס), בן ליצחק ז'וכוביצקי (נצר לר' ישעיה ז'וּכוֹביצֶר, ה'צדיק הנסתר' מהכפר ז'וכוביץ שליד מיר), למדן משכיל, סוחר, שכתב ב"המליץ" וב"הצפירה", ולהוֹדה לבית גיטלין. קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדרים ובישיבה במינסק.
כבר מגיל צעיר נמשך לרעיון התחייה הלאומית היהודית ותחיית הלשון העברית. לאחר תום לימודיו כיהן כמורה עברית בעברית ב"חדר מתוקן" בעיירה קרוצ'י שבפלך מוהילוב ובבית ספר עברי לבנות בעיירה גולטה שבפלך חרסון.
בשנת 1909 נישא לרחל בת הרב אברהם אהרונסון הכהן (רב באבוליץ ובקרוצ'ה, ואחיו של הרב שלמה הכהן אהרונסון, רבהּ של קייב והרב הראשי האשכנזי הראשון של תל אביב). אחיה של רחל היה הסופר זלמן יצחק אנוכי (ז"י אנוכי).
באותה שנה, 1909, עלו בני הזוג לארץ ישראל, לאחר שדוד ביקר בה כבר בקיץ 1908. בארץ המשיך לכהן כמורה במושבות גדרה ובאר טוביה. היה מפעילי תנועת העבודה, כתב רשימות בעיתון "הפועל הצעיר". עם חבריו של דוד נמנה הסופר יוסף חיים ברנר.
בקיץ 1914 נסע ללוות קבוצה מתלמידי גימנסיה "הרצליה" לחופשה בבתי הוריהם ברוסיה, ועקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה לא יכול היה לחזור ארצה עד פסח תר"פ. בחזרתו היה למנהל ועדת התרבות של "אחדות העבודה".
עם ייסוד ההסתדרות הכללית בשנת 1920 היה במשך זמן קצר המזכיר הכללי הזמני עד להיבחרו של דוד בן-גוריון ב-1921 למזכיר הכללי הראשון.
בהמלצת דוד בן-גוריון שינה דוד ז'וכוביצקי את שם משפחתו לעברי ובחר ב-זכאי, שמזכיר בצליל את השם המקורי.
עד לייסוד העיתון "דבר" בשנת 1925, ערך את ביטאון ההסתדרות (ה"פנקס") ואת ביטאון "אחדות העבודה" "קונטרס", שם גם פרסם את מדורו "טורים". עם ייסוד "דבר" הצטרף באופן טבעי לסגל העיתון שבו פרסם את טוריו, היה חבר ומזכיר המערכת, היה עורך לילה ובתקופה מסוימת גם ערך את העיתון. חתימתו "ז. דויד", לוותה אותו במשך כל שנותיו ב"דבר". במדורו "קצרות" ביטא בתמציתיות חוויות מחייו, אירועים מחיי היישוב והעם היהודי וכתב על אודות אישים, ספרים ואנשי רוח. "קצרות" קובצו בשני ספרים.
זכאי היה אסטרונום חובב וסקירות על גרמי השמיים פרסם בטורו החודשי "בשמיים". תצפיותיו בכתמי השמש, במשך שנים רבות, התפרסמו בהוצאת מצפה הכוכבים בציריך, והוא אף תרגם לעברית את הספר "אסטרונומיה" של נורמן לוקייר (Lockyer), מדען ואסטרונום בריטי, בעל עניין מיוחד בשמש (תל אביב: קופת-הספר, תרפ"ט 1929, בסדרת "דעת: ספרי מדע לנוער ולעם).
בזמן מאורעות תרפ"ט, 1929, הוחבא במרתף ביתו בתל אביב, בשד' הקרן הקיימת (לימים שד' בן-גוריון) נשק של ה"הגנה". על גג הבית עמד הטלסקופ לתצפיות אסטרונומיות שבעזרתו תצפתו אנשי ה"הגנה" על הסביבה
בחצר ביתו הייתה לזכאי תחנה מטאורולוגית קטנטנה שבעזרתה דווח באופן קבוע ובמשך שנים רבות מאוד על כמויות המשקעים שנמדדו.
בשנות החמישים הרצה בשידור ב"קול ישראל" ובפורומים שונים על אגדה ומדרשי חז"ל. הרצאותיו קובצו בספר "נקרא באגדה".
זכאי כיהן כציר אספת הנבחרים וציר לקונגרס הציוני ה-19 בלוצרן, 1935. היה חבר מרכז הסתדרות המורים, חבר ועד החינוך, וכתב ב"החינוך".
בשנת 1956 זכה בפרס סוקולוב לעיתונאות.
דוד זכאי נפטר בתל אביב בשנת 1978, בן 91 היה במותו ונטמן בבית העלמין "נחלת יצחק". הותיר אחריו שני בנים ובת ושבעה נכדים.
בנו יעקב היה פעיל ב"הגנה", ביתו חנה שרתה ב ATS (חיל הנשים של הצבא הבריטי) ואברהם היה המפקד הראשון של הפלי"ם וראש מספן הציוד בחיל הים.
קישורים חיצוניים
משלו:
רגלי צפרדע
רגלי צפרדע הן מהמאכלים הידועים ביותר של המטבח הצרפתי והמטבח הסיני. כמו כן, רגליים של צפרדע אגם נצרכות גם במקומות אחרים כמו וייטנאם, תאילנד, אינדונזיה, צפון איטליה, דרום פורטוגל, ספרד, אלבניה, סלובניה, רומניה, צפון-מערב יוון ודרום ארצות הברית.
נכון ל-2014, יצואנית רגלי הצפרדע הגדולה ביותר היא אינדונזיה, שהיא גם צרכנית משמעותית. באזורים כמו ברזיל, מקסיקו והקריביים, צפרדעים עדיין ניצודות בטבע.
רגלי הצפרדע עשירות בחלבון, אומגה 3, ויטמין A ואשלגן. לעיתים קרובות מתארים את טעמן כדומה לטעמו של עוף. זאת עקב טעמן העדין ומרקמן המזכיר כנפי עוף. במדינות מסוימות כמו וייטנאם, מגדלים צפרדעים באופן מסחרי.
צרפת
רגלי צפרדע (בצרפתית: Cuisses de grenouille) הן מאכל מסורתי שנפוץ במיוחד במחוז אן (אוברן-רון-אלפ). צריכה נרחבת של רגלי צפרדע היא תופעה חדשה יחסית שהחלה במאתים השנים האחרונות.
סין
רגלי צפרדע (בסינית: 田鸡腿) נאכלות בעיקר בדרומה של סין.
במטבח הסיני מכינים את רגלי הצפרדע במגוון דרכים כדוגמת מוקפץ, טיגון, שליקה או דייסת אורז, שהיא מאכל פופולרי במטבח הקנטונזי.
ג'ון גרסטנג
ג'ון גרסטנג (John Garstang; 5 במאי 1876 – 12 בספטמבר 1956) היה ארכאולוג בריטי שעסק בחפירות במזרח הקרוב הקדום, ובמיוחד בארץ ישראל ובאנטוליה.
גרסטנג נולד בבלקבורן והתחנך בה ובאוניברסיטת אוקספורד. לאחר לימודי מכינה במתמטיקה באוקספורד החליט להיות לארכאולוג.
בין 1897 ל-1908 ביצע חפירות באתרים רומיים בבריטניה, מצרים, נוביה, אסיה הקטנה, וצפון סוריה. בין 1909 ל-1914 חפר בסודאן ובמרואה, בין 1920 ל-1922 חפר באשקלון ובין 1930 ל-1936 חפר ביריחו בתל א-סולטאן, אחד מהממצאים בחפירות הייתה גולגולת מכוירת שהתווספה לגולגולות שנמצאו לפני כן בחפירותיה של קתלין קניון בתל. בין 1907 ל-1941 שימש כפרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת ליברפול.
בשנת 1919 מונה למנהל הראשון של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים. בשנת 1920 התפטר מתפקידו זה ומונה לנהל את מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי, אך המשיך להרצות בבית הספר לארכאולוגיה. גרסטנג שימש בתפקידו זה עד 1926. במסגרת תפקידו זה מונה גם לעמוד בראש 'המועצה הארכאולוגית המייעצת', שתפקידה היה לייעץ למחלקת העתיקות. בתקופת שהותו בארץ ישראל הביע דעות כנגד הצהרת בלפור.
בשנת 1948 ייסד את המכון הבריטי לארכאולוגיה באנקרה והיה מנהלו הראשון. יורשו בתפקיד היה הארכאולוג סיטון לויד.
החובבנים של מיקי
החובבנים של מיקי (באנגלית: Mickey's Amateurs) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1937. הסרט, שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס, נקרא במקור "קונצרט החובבנים של מיקי" (Mickey's Amateur Concert) במהלך שלבי ההפקה. הסרט בוים במשותף על ידי פינטו קולביג, ארדמן פנר ו-וולט פייפר, וכולל מוזיקה מקורית ומעובדת של אוליבר ולאס. צוות הדיבוב כולל את וולט דיסני בתור מיקי, קלרנס נאש בתור דונלד דאק, פלורנס גיל בתור קלרה קלאק, ופינטו קולביג בתור פיט וגופי. זהו הסרט ה-94 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים, והחמישי שיצא באותה השנה.
עלילה
מיקי מאוס מנחה מופע כישרונות חובבני מול קהל חי לרדיו, בו הוא מסיים הופעות לא ראויות בהקשה על גונג. בסצנה הראשונה, צלצול הגונג של מיקי מסיים את ביצועו של פיט לשיר "Sleep in the Deep".
לאחר מכן, מיקי מציג את דונלד דאק, אשר מגיש קודם תפוח למיקי בניסיון לשחד אותו. אבל הדקלום של דונלד ל"מנצנץ כוכב קטן" מסתיים רע כשהוא שוכח את המילים. מיקי מצלצל בגונג, ודונלד מוסר מהבמה. בדיוק כשמיקי מכריז על המערכה הבאה, דונלד הממורמר חוזר לקחת בחזרה את התפוח.
לאחר מכן, דונלד חוזר לבמה לבוש בתחפושת ונושא נרתיק לכינור. בהגיעו למרכז הבמה, דונלד זורק את התחפושת ושולף תת-מקלע מהנרתיק. הוא מחזיק את מיקי והקהל באיומי אקדח, נחוש לסיים את הדקלום שלו - אך שוב, הוא שוכח את המילים. כשהקהל צוחק עליו, דונלד פותח באש ומורחק מהבמה פעם נוספת.
למערכה האחרונה של התוכנית, מיקי מציג את גופי ואת "להקת 50 הכלים" שלו, שמתגלה כמכשיר רב אינסטרומנטלי על גלגלים. גופי פותח עם שיר סמטת טין פאן "בימי הקיץ הישנים והטובים" ועובר לשיר האמריקאי הפופולרי "There'll Be a Hot Time in the Old Town Tonight", אבל הקצב והעוצמה של השיר הורסים את המכונה. גופי מופיע מתוך ההריסות ואומר בביישנות ומבוכה "זה התפוצץ!", מיד דונלד יוצא מתוך כובעו של גופי ומסיים את המופע על ידי דקלום מהיר מילה במילה של "מנצנץ כוכב קטן" אשר מספק את ניצחונו. עם זאת, אפקט "סגירת המסך" שמסיים את הסרט נסגר על צווארו. הוא נאבק לשמור אותו פתוח, אבל הוא נסגר לבסוף.
השראה
הסרט מלגלג על תוכניות הרדיו "שעת החובבנים" (מעין במה פתוחה) שהיו בידור פופולרי בשנות ה-30 וה-40. אולי הדוגמה המפורסמת ביותר היא תוכנית הרדיו "Major Bowes Amateur Hour", שהייתה ידועה במארחה, אדוארד בווס, אשר הכה בגונג כדי לעצור הופעה חובבנית. חזרתו של מיקי מאוס בסרט על המילים "אוקיי, אוקיי" הוכרה על ידי הקהל באותה תקופה כפרודיה על בווס.
הסרט הקצר היווה השראה לפורמט של תוכנית המשחק "The Gong Show", בהנחייתו של צ'אק באריס בשנות ה-70. בתוכנית השתמשו באותה השיטה בה מיקי הנחה בסרט זה.
ביקורת
העיתון "Motion Picture Herald" פרסם ביקורת על "החובבנים של מיקי" ב-19 ביוני 1937, ואמר: "יש לראות את הסרט בכדי להעריך וליהנות ממנו. הבידור שהוא מציג אינו ניתן תיאור".
תסיסה
תסיסה (בלועזית: פרמנטציה, Fermentation) היא תהליך כימי המשמש להפקת אנרגיה בחלק מהיצורים החיים.
תהליך התסיסה מוכר לאדם מזה אלפי שנים, זאת הודות לתוצרים הסופיים של מספר תהליכי תסיסה במיקרואורגניזמים, תוצרים המשמשים את האדם רבות בתעשיית המזון.
התהליך
תסיסה היא תהליך המתרחש בהיעדר חמצן. חלק מהיצורים המסוגלים לבצע תסיסה הם אל-אווירניים אובליגטוריים, כלומר יצורים שאינם מסוגלים לחיות בנוכחות חמצן, ואילו חלקם הם אל-אווירניים פקולטטיביים, כלומר מסוגלים לחיות בנוכחות חמצן ולנצלו להפקת אנרגיה (בתהליך הקרוי נשימה תאית), אך בהיעדר חמצן מבצעים תסיסה. לא רק יצורים עצמאיים מבצעים תסיסה, אלא לעיתים גם תאים המרכיבים את גופם של יצורים רב-תאיים (ראו להלן). כמה מינים של חיידקי תסיסה הם אל-אווירניים סובלי אוויר או מיקרואירופילים (ראו: אורגניזם אל-אווירני).
התסיסה מוגדרת לעיתים כסוג של נשימה אל-אווירנית. ההבדל בין השתיים הוא שבנשימה (אווירנית ואל-אווירנית כאחד) זקוק הייצור לקולט אלקטרונים חיצוני. הפקת אנרגיה בכל היצורים החיים מבוססת על מעבר אלקטרונים בין תרכובות שונות (ראו: מטבוליזם); בנשימה מועברים האלקטרונים אל תרכובת כלשהי הנקלטת מהסביבה (לדוגמה: בבעלי חיים ובשאר היצורים האווירניים התרכובת קולטת האלקטרונים היא חמצן (O2); זוהי הסיבה שבעלי חיים אינם מסוגלים לחיות ללא חמצן). בתסיסה אין צורך בקולט אלקטרונים חיצוני. התרכובת שתורמת את האלקטרונים (תרכובת זו היא למעשה המזון שממנו מתקיים הייצור) משמשת גם, לאחר שינויים קלים, כקולט האלקטרונים.
השלב הראשון בתהליכי תסיסה רבים הוא הגליקוליזה, בה מפורקת מולקולת גלוקוז לשתי מולקולות פירובט, תוך יצירת ATP ו-NADH (המשמש כנשא של יוני מימן ואלקטרונים). גליקוליזה מתרחשת כמעט בכל היצורים החיים, ובייצורים אווירניים היא מהווה את השלב הראשון של הנשימה התאית. השלב השני של התסיסה נועד למיחזור מולקולת ה-NADH (כלומר: הפיכתה מחדש ל-+NAD) לשם חידוש תהליך הגליקוליזה. הפקת האנרגיה נעשית, אם כן, בתהליך הגליקוליזה עצמו; התסיסה משמשת אך ורק ל"סגירת מעגל", ובזכותה יכולה הגליקוליזה להתרחש שוב ושוב.
מיחזור מולקולת ה-NADH בתסיסה מתרחש במקביל להמרת הפירובט לתוצר סופי כלשהו. במילים אחרות, NADH תורם לפירובט אלקטרונים ויוני מימן, וממיר אותו לתרכובת אחרת. קיימות מספר אפשרויות, כשהתוצר הסופי מקנה לתהליך התסיסה את שמו. בתסיסה לקטית, למשל, מומר פירובט לחומצה לקטית; בתסיסה כהלית מומר פירובט לאתנול (כוהל) ולפחמן דו-חמצני.
קיימים כמה עשרות מסלולי תסיסה שונים, כשההבדלים ביניהם לעיתים מזעריים. הסיבה לכך שמינים שונים של מיקרואורגניזמים מבצעים מסלולי תסיסה שונים היא פשוטה: קיומם או היעדרם של אנזימים. כדי שאורגניזם יוכל לבצע תסיסה כהלית, למשל, עליו לייצר תחילה שני אנזימים, אשר הם אלו המבצעים למעשה את תהליך התסיסה: פירובט דקרבוקסילז ואתנול דהידרוגנז. אורגניזם מסוגל לייצר אנזים מסוים רק אם החומר התורשתי שלו מכיל את הגן המקודד לאנזים זה.
תסיסה הומולקטית
על תהליך התסיסה ההומולקטית אחראים חיידקי הלקטובצילוס אצידופילוס. במהלכה מעבירה מולקולת ה-NADH אלקטרונים ויוני מימן למולקולת הפירובט שנוצרה בגליקוליזה. התוצר הוא לקטט (אשר צורתו הלא-מיוננת קרויה חומצה לקטית או חומצת חלב). לאחר העברת היונים והאלקטרונים הופך ה-NADH ל-+NAD ועובר חזרה לתהליך הגליקוליזה.
הפקת החומצה מביאה לירידה ברמת ה-pH. רוב המיקרואורגניזמים לא מסוגלים לחיות ברמת חומציות כה גבוהה, דבר המסביר מדוע יוגורט וגבינה עמידים יותר מאשר חלב ומחזיקים מעמד זמן רב יותר. הירידה ברמת ה-pH גורמת גם לטעם החמוץ (הקולטנים שבלשון מזהים חומרים בעלי pH נמוך כ"חמוצים"), ובנוסף גורמת לדנטורציה (קריסת המבנה התלת-ממדי) של חלבוני החלב (ובראשם קזאין), לשקיעתם ולירידה ברמת הנוזליות; זוהי הסיבה שיוגורט סמיך יותר מחלב. מרכיב נוסף הנמצא בחלב (1.5% בממוצע) הוא חומצה ציטרית (חומצת לימון). חיידקי תסיסה מסוימים מסוגלים לפרק את חומצת הלימון לשני מרכיבים המקנים לסוגי גבינה רבים את טעמם: דיאצטיל (Diacetyl) ואצטואין (Acetoin).
כיום מופקים המוצרים שהוזכרו לעיל בתהליכים תעשייתיים באמצעות הוספה מלאכותית של חיידקים, אך האדם ידע להפיק מוצרים אלו כבר לפני אלפי שנים, עוד לפני שהבין את עקרונות התסיסה. חיידקי תסיסה נמצאים בכמות רבה בטבע וגורמים להתססה ספונטנית של חלב, מלפפונים, בשר ומוצרים אחרים. הדרך הפשוטה להפקת יוגורט היא למעשה להוסיף מעט יוגורט מוכן לחלב טרי. חיידקי התסיסה הנמצאים ביוגורט מתסיסים עם הזמן את הלקטוז שבחלב. רוב סוגי היוגורט אותם ניתן לרכוש כיום מכילים תרביות חיות של חיידקים. קיימים סוגי יוגורט עמידים, המחזיקים מעמד למשך חודשים ארוכים; סוגים אלו עברו פיסטור והם אינם מכילים חיידקים חיים (ולפיכך אין צורך לשומרם במקרר).
רובם המוחלט של חיידקי התסיסה הלקטית הם אל-אווירניים אובליגטוריים (אינם מסוגלים לחיות בנוכחות חמצן) ומיעוטם – אל-אווירניים סובלי חמצן (מסוגלים לחיות בנוכחות חמצן אך לא משתמשים בו להפקת אנרגיה). הסוגים הידועים ביותר של חיידקי תסיסה לקטית הם Lactobacillus ,Streptococcus, Leuconostoc ו-Lactococcus.
תסיסה כהלית
בתסיסה כהלית שני שלבים בדרך אל התוצר הסופי (בניגוד לתסיסה הלקטית בעלת השלב היחיד). לאחר יצירת הפירובט בגליקוליזה הוא מומר לאצטאלדהיד ולפחמן דו-חמצני. פירובט, מולקולה תלת-פחמנית, מתפצלת, אם כן, לאצטאלדהיד (דו-פחמני) ולפחמן דו-חמצני (חד-פחמני). אצטאלדהיד מקבל אלקטרונים ויוני מימן מ-NADH; התוצר הוא אתנול.
התסיסה הכהלית מבוצעת בעיקר על ידי פטריות, ובמיוחד על ידי שמר האפייה (Saccharomyces cerevisiae). בתוצר האחד של התסיסה הכהלית – פחמן דו-חמצני – משתמשים האופים להתפחת הבצק וליצירת לחם; בתוצר השני – אתנול – משתמשים לייצור משקאות חריפים, כגון יין ובירה. חלק מהשמרים נמצא על קליפת הענבים, וחלקם מוסף מלאכותית על ידי היצרן. קצף הבירה הוא בעצם פחמן דו-חמצני, המיוצר גם הוא בתהליך התסיסה.
שמר האפייה הוא יצור אל-אווירני פקולטטיבי. היות שכמות האנרגיה המיוצרת בנשימה אווירנית גבוהה בהרבה מזו המיוצרת בתסיסה, כשהשמרים נאלצים להשתמש בתסיסה (עקב היעדר חמצן) הם מפרקים כמויות גדולות בהרבה של גלוקוז, על מנת לחפות על המחסור באנרגיה. תופעה זו נקראת אפקט פסטר, על שם המיקרוביולוג הצרפתי לואי פסטר. ניתן להמחיש את האפקט באמצעות גידול מושבות של שמרי אפייה על גבי שתי צלחות גלוקוז, האחת בנוכחות חמצן והשנייה בהיעדר חמצן. מלאי הגלוקוז יתכלה בצלחת האל-אווירנית במהירות גבוהה פי 4 מאשר בצלחת האווירנית.
מספר מיני חיידקים מבצעים אף הם תסיסה כהלית, ביניהם:
התססת פירות ירקות
התהליך קורה ברוב הפירות וירקות השורש ומשמש ליצירת משקאות אלכוהוליים. כל הכתוב בלשון "פרי" נכון גם לירק.
התהליך הוא פירוק הסוכר שבפרי והסוכר המוסף, וקורה רק כשאין ריקבון. הריקבון הוא עיכול הפרי על ידי השמרים בנוכחות חמצן. על מנת למנוע את תהליך הריקבון שמים פרי במכל אטום למחצה כדי שאוויר בלחץ מהתסיסה יוכל לצאת. מציפים את הפרי במים ומוסיפים סוכר. צריך להשאיר אוויר בתוך המכל כדי שכאשר התמיסה תתחיל לתסוס יהיה אפשר להוציא רק גז ולא נוזל.
תסיסה בגופם של בעלי חיים
בניגוד למיקרואורגניזמים מסוימים שמפיקים את כל האנרגיה שלהם מתהליך התסיסה, בעלי חיים מורכבים יותר מסוגלים להפיק אנרגיה גם על ידי שימוש בחמצן. יחד עם זאת, כאשר בעלי חיים מאמצים את השרירים וכמות החמצן המגיעה דרך הדם אינה מספקת, לא מסוגלים תאי השריר לחמצן את הגלוקוז חמצון מלא לפחמן דו-חמצני; הם פונים לפיכך למסלול של תסיסה לקטית. החומצה הלקטית הנוצרת היא הגורמת לכאבי השרירים שחווים לאחר פעילות גופנית. לאחר המנוחה, החומצה הלקטית הופכת בחזרה בכבד לגלוקוז בתהליך הנקרא גלוקונאוגנזה, תוך שימוש בחמצן. כמות החמצן הנדרשת להפיכת כל החומצה הלקטית לגלוקוז נקראת חוב החמצן והיא הסיבה להתנשפות אחרי המאמץ. המסלול המעגלי של גלוקוז-לקטט-גלוקוז התגלה ב-1929 והוא נקרא מעגל קורי.
מחלת העששת נגרמת כשחיידקים אל-אווירניים (Streptococcus mutans בעיקר) הנמצאים על-פני השיניים מתסיסים גלוקוז לחומצה לקטית; זו ממיסה לאיטה את אמייל השן וגורמת ל"חורים" בשיניים. כשהחור באמייל מגיע עד לשורש השן, המכיל עצבים רבים, חש החולה בכאב. כשהאדם צורך סוכרים אחרים, כגון סוכרוז, לקטוז, מלטוז ועמילן, מפורקים הללו על ידי אנזימים שבתאי החיידקים וכן על ידי הרוק שבפה והופכים לגלוקוז, אותו מתסיסים החיידקים.
החומצה הלקטית שהחיידקים מייצרים בתהליך התסיסה מהווה לעיתים יתרון לאדם: רוב החיידקים הפתוגניים (גורמי המחלות) אינם מסוגלים לחיות בסביבה חומצית. תופעה זו מתרחשת, למשל, בנרתיק האישה: חיידקי Lactobacillus, השוכנים באופן קבוע בנרתיק, דואגים לסביבה חומצית ולהרחקת פתוגנים.
חיידקים מהמין Propionibacterium acnes מבצעים תסיסה פרופיונית על גבי עורם של בני אדם. החומצה המופרשת גורמת בעקיפין להופעת אקנה.
תסיסה תעשייתית
בתעשיות המזון והכימיה המודרניות יש שימוש רב בטכנולוגיות הכוללות תסיסה, כאשר טכנולוגיות תסיסה הן שם כולל לגידול של מיקרואורגניזמים לייצור חומר רצוי, אף בתנאים אווירניים. על מנת לייצר חומר מבוקש, מגודל אורגניזם מסוים בתוך ביוריאקטור, ומוזן במצע מתאים, אותו יהפוך לחומר המבוקש. בדרך זו ניתן לייצר חומצות אורגניות (כבתהליכים המסורתיים), אך גם מגוון חומרים בעלי חשיבות ביולוגית למטרות רפואיות או תעשייתיות.
ניתן להשתמש במיקרואורגניזמים טבעיים, כאשר התהליך הוא טבעי (כמו הכנת אתנול או חומצות אורגניות, באורגניזמים שעברו הנדסה גנטית (לרוב- החדרת גן של חלבון רצוי לתוך אורגניזם שקל לגדל באופן מסחרי), או בתרביות תאים ממקור חי, במקרים בהם לא ניתן לייצר את המוצר באורגניזמים מהונדסים.
בדרך זו מיוצרים חומרים רבים. ביניהם: חומצות לתעשיית המזון והכימיה, אתנול, אצטון, אנטיביוטיקות מסוגים שונים, אנזימים לשימוש במזון ובתעשייה, הורמונים, חלבונים בעלי ערך רפואי, תרופות, ויטמינים, סוגים שונים של פולימרים ועוד.
ייצור חומרים באמצעות מיקרואורגניזמים משתלט לעיתים גם על תחומים שהיו שייכים לתעשייה הכימית המסורתית עקב היותו בדרך כלל עדיף מבחינה אקולוגית.
מגוון מטבולי
להלן רשימה של מספר מסלולי תסיסה חשובים. ניתן לראות שמינים רבים של מיקרואורגניזמים קרויים על שם מסלול התסיסה אותו הם מבצעים. בנוסף ניתן לראות שתוצרים סופיים רבים של תהליכי תסיסה מסוימים מהווים את חומרי המוצא של תהליכי תסיסה אחרים; כך, למשל, חומצה אצטית מהווה את התוצר של תסיסה אצטית ובאותה עת את חומר המוצא של תסיסת מתאן:
I Don't Wanna Know
I Don&#39;t Wanna Know הוא שיר של זמר ה-R&B האמריקאי מריו ויינאנס בהשתתפות הראפר פי דידי וקולות רקע שהוקלטו מחדש של אניה. השיר מבוסס על דגימה מ-"Ready or Not" של פוג'יז, אשר דוגם את ריף הסינתיסייזר משירה של אניה, "Boadicea", וכן את המקצב של "You're a Customer" של EPMD. השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2004 והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי וה-Dutch Top 40 ולמקום השני בבילבורד הוט 100, כשנחסם למשך שמונה שבועות רצופים מהגעה למקום הראשון על ידי השירים "Yeah!" ו-"Burn" של אשר בהתאמה.
הרכב
השיר מבוסס על דגימה של הלהיט של פוג'יז מ-1996 "Ready or Not", שבעצמו התבסס על דגימה מואטת של הרצועה האינסטרומנטלית "Boadicea" של אניה מאלבומה מ-1987, Enya. ויינאנס אמר: "שמעתי לראשונה את 'Boadicea' בסוף הסרט סהרורים לפני כחמש או שש שנים. זה משהו שתמיד רציתי להפיק. ואז כשפוג'יז עשו את זה, הו אלוהים, אהבתי את זה".
ולנטין גומס
דייגו ולנטין גומס (בספרדית: Diego Valentín Gómez; נולד ב-26 ביוני 2003 בסן מיגל שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ולס סארספילד מליגת העל הארגנטינאית.
קריירת מועדונים
גומס גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד. ב-25 בפברואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–2 להורקאן במסגרת המחזור הרביעי בליגת העל הארגנטינאית לעונת. ב-15 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בתיקו 2-2 נגד רד בול ברגנטינו במסגרת שלב הבתים לעונת 2022. ב-12 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לאתלטיקו קולון במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 27 הופעות ליגה בעונת, בהן הבקיע שער אחד, והוסיף עשר הופעות בגביע ליברטדורס.
BitDefender
BitDefender היא תוכנת אנטי-וירוס המפותחת ברומניה. גרסתה הראשונה הושקה בנובמבר 2001, ועד שנת 2011 יצאו 15 גרסאות שלה. התוכנה קיימת בגרסה חינמית, ובגרסה בתשלום.
BitDefender מספקת שירותי אבטחת מחשב שונים ובהם, טיפול ברוגלות, חומת אש בקרת פרטיות, סינון דואר אלקטרוני, בקרת הורים, ומניעת וירוסים. BitDefender מפותחת למערכות הפעלה רבות ובהן, חלונות, סימביאן, לינוקס, FreeBSD, ומקינטוש.
במבחני AV-Comparatives בשנת 2018 קיבלה הגרסה בתשלום של BitDefender ציונים מעולים בכל התחומים.
איציק חולבסקי
איציק חולבסקי (נולד ב-24 בנובמבר 1954) הוא ראש המועצה האזורית מגידו. קודם לכן כיהן כגזבר מועצה אזורית מגידו ומנכ"ל החברה הכלכלית לפיתוח מגידו. בעבר שימש גזבר קיבוץ עין השופט ולפני כן היה מזכיר הקיבוץ.
ביוגרפיה
חולבסקי נולד בקיבוץ עין השופט לאידה ושלום חולבסקי, אח לנאווה. למד בתיכון במוסד החינוכי הרי אפרים. בשירותו הצבאי היה מש"ק בגדוד 50 (נחל מוצנח), קצין בבית הספר למ"כים ומ"פ בגדוד נחל 932.
לאחר שחרורו מהצבא בשלהי 1978 עבד כשנתיים בענפי החקלאות של עין השופט, ובסוף 1980 הצטרף כשליח עין השופט להקמת קיבוץ נטור, שם שימש מרכז משק כשנה וחצי.
משנת 1982 ועד 1986 למד כלכלה לתואר בוגר באוניברסיטת תל אביב, ובסיום הלימודים חזר לקיבוץ לעבוד במטע ולנהל את ענף המזון.
בשנות ה-90 שימש מנהל משאבי אנוש במפעל "מיברג" במשך 9 שנים. משנת 2000 עד שנת 2004 כיהן כמזכיר ארגוני של קיבוץ עין השופט ומשנת 2004 עד 2008 כיהן כגזבר עין השופט ומנהל הכספים של המפעלים "מיברג", "אלת"ם" ו"מא"ג". משנת 2008 עד 2013 כיהן כגזבר מועצה אזורית מגידו וכמנכ"ל החברה הכלכלית לפיתוח מגידו.
בסוף שנת 2013 התמודד איציק חולבסקי על תפקיד ראש המועצה האזורית מגידו, ומ-7 בינואר 2014 מכהן בתפקיד זה. בסוף 2018 התמודד בשנית בבחירות לרשויות המקומיות ונבחר לכהונה נוספת בראשות המועצה. חולבסקי הודיע ב-2022 על כוונתו להתמודד לתקופת כהונה שלישית בבחירות 2023, ראש המועצה הראשון בתולדות מועצה אזורית מגידו המתמודד על קדנציה שלישית.
פעילותו כראש מועצה
בשנת 2017 הוחלט בקבינט הדיור לספח שטחים שבתחומה של המועצה האזורית מגידו לטובת בנייה ביקנעם עילית. השטחים שיועדו לסיפוח היו אמורים להיגרע מהמושבים עין העמק ואליקים. ראש המועצה פתח במאבק נגד החלטה זו כדי למנוע ממנה לצאת אל הפועל ועצר את ההחלטה בעזרת ערעור של השרים זאב אלקין ומירי רגב. נכון ל-2019 חולבסקי הצליח לבלום את תוכנית הסיפוח המקורית וכעת מתנהל דיון בוועדה הגאוגרפית במחוז חיפה בראשות עמרם קלעג'י על הצעה נגדית של המועצה האזורית מגידו.
בשנת 2019 אושרו העבודות לשדרוג כביש 66 בין צומת היוגב לצומת מגידו, לאחר קשיים סטטוטוריים ואחרים, ולאחר מאבק ארוך של המועצה האזורית מגידו, שהכביש עובר בתחומה. כביש 66 נחשב לכביש מסוכן, שבו אירעו תאונות קטלניות רבות. התכנון הראשוני של הרחבת כביש 66 הושלם, וכעת מתנהלים דיונים במשרד התחבורה על הכנסת שדרוג והרחבת הכביש לתוכנית החומש הבאה.
במרץ 2019 הכריזה הוועדה לתכנון ובנייה של מחוז צפון על תוכנית ליצירת שמורת טבע חדשה בתחום המרחב הביוספרי של המועצה האזורית מגידו, בשטח של כ-8000 דונם. השמורה תנוהל על ידי רשות הטבע והגנים. המועצה האזורית וקק"ל יהיו שותפים בניהול באמצעות המרחב הביוספרי.
The Chronicles of Life and Death
The Chronicles of Life and Death הוא האלבום השלישי של להקת הפאנק רוק גוד שארלוט שיצא לאור ב-5 באוקטובר 2004.
על האלבום
האלבום יצא בשלוש גרסאות שונות - הגרסה היפנית, גרסת הלייף וגרסת הדת'. בין גרסת הלייף לבין גרסת הדת' אין הבדלים ברשימת השירים מלבד השיר האחרון שבגרסת הלייף הוא Falling Away לעומת גרסת הדת' שבה השיר האחרון הוא Meet My Maker, שני השירים ביחד כלולים בגרסה היפנית. הבדל נוסף בין שלוש הגרסאות הוא בעיצוב האלבום.
חיים פרלמן
חיים פֶּרֶלְמן (Chaïm Perelman; 20 במאי 1912, ורשה – 22 בינואר 1984, בריסל) היה משפטן, פילוסוף של המוסר ושל המשפט, בלגי ממוצא יהודי-פולני, הנחשב לאחד מהתאורטיקנים החשובים ביותר של רטוריקה וארגומנטציה במאה ה-20. חיבורו המרכזי: "מסה על הארגומנטציה – הרטוריקה החדשה" (Traité de l'argumentation – la nouvelle rhétorique; 1958).
פרלמן נמנה בסוף קיץ 1942, בין מייסדיו של הוועד להגנת היהודים בבלגיה בבריסל וניהל את מחלקת הסיוע למבוגרים בארגון. במקביל התבקש להישאר בתפקידו ב"איגוד היהודים בבלגיה" (Association des Juifs en Belgique) במטרה לדלות מידע ולעשות שימוש במשאבים של האי"ב לטובת הארגון המחתרתי.
חייו ועבודתו
חיים פרלמן נולד בעיר ורשה (בעת הולדתו עוד בתחום המושב של האימפריה הרוסית, וכעבור שנים ספורות בירת המדינה הפולנית החדשה) בשנת 1912. בשנת 1925 היגר עם משפחתו לאנטוורפן שבבלגיה. הוא החל את לימודיו באוניברסיטה החופשית של בריסל, שבה עתיד היה להישאר לאורך הקריירה שלו. בשנת 1934 קיבל תואר דוקטור למשפטים, ובהמשך, לאחר שהשלים דיסרטציה על הפילוסוף והמתמטיקאי גוטלוב פרגה, קיבל תואר דוקטור נוסף ב-1938. באותה שנה מוּנה למרצה במחלקה לפילוסופיה וספרות. בסוף אותה שנה הוא היה לפרופסור מן המניין הצעיר ביותר בתולדות אוניברסיטה זו.
פרלמן החל את מחקרו במשפטים ובפילוסופיה במסגרת הפוזיטיביזם הלוגי. בשנת 1944 הוא השלים מחקר אמפיריציסטי שעסק בצדק, שהמסקנה שעלתה ממנו הייתה שמאחר שיישומיו של המשפט מערבים תמיד שיפוטים ערכיים – והואיל וערכים אינם כפופים למסגרת לוגית, אובייקטיבית – הרי שיסודות הצדק אינם אלא שרירותיים. פרלמן ראה במסקנה שעלתה ממחקרו טענה שלא ניתן להחזיק בה, שכן שיפוטים ערכיים מהווים חלק אינטגרלי מכל חשיבה מעשית וקבלת החלטות, ולטעון ששיפוטים אלה נעדרים כל בסיס לוגי פירושו לדחות את היסודות הרציונליים של הפילוסופיה, המשפט, הפוליטיקה והאתיקה.
כתוצאה ממחקרו, נטש פרלמן את הפוזיטיביזם לטובת שיטות פילוסופיות העשויות לספק רציונל לשיפוטים ערכיים. ב-1948 הוא פגש בלוסי אולברכטס-טיטקה (Lucie Olbrechts-Tyteca), שלמדה אף היא באוניברסיטה החופשית של בריסל, והחל לעבוד בשיתוף עמה על פרויקט שעתיד היה לכונן את הרטוריקה של העולם העתיק כבסיס עבור לוגיקה של שיפוטים ערכיים.
ב-1962 הוזמן פרלמן על ידי הנרי ג'ונסטון הבן ורוברט אוליבר לבוא לשמש פרופסור מחקר אורח באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה (Penn State). שיתוף הפעולה בין ג'ונסטון לפרלמן, שהחל עוד בטרם פרסום "הרטוריקה החדשה", נשא פירות; ג'ונסטון ייסד את כתב העת רב-ההשפעה Philosophy and Rhetoric, ופרלמן ביסס את מעמדו בארצות הברית כאחד המובילים שבתאורטיקנים של הארגומנטציה.
במרוצת שני העשורים הבאים המשיך פרלמן לפרסם עבודות הקשורות או הנגזרות מן "הרטוריקה החדשה". בנוסף, הוא הרים תרומות משמעותיות למדעי המשפט, בכהונתו כמנהל המרכז הלאומי לחקר בלוגיקה באוניברסיטה החופשית של בריסל ובפרסומיו הנמשכים בפילוסופיה של המשפט ובארגומנטציה.
הערכה והוקרה
בשנת 1962 זכה פרלמן בפרס פרנקי (Francqui) היוקרתי, המוענק למדען או הוגה בלגי צעיר (עד 50) כהכרה בהישגיו.
בדצמבר 1983 העניק הפרלמנט הבלגי לפרלמן, כהוקרה על הישגיו האקדמיים והאזרחיים, תואר ברון.
בראונאו אם אין
היסטוריה
בראונאו אם אין נחשבת לאחת הערים העתיקות באוסטריה. היא מוזכרת לראשונה בסביבות שנת 810 לספירה ואת מעמדה כעיר קיבלה בשנת 1260. בראונאו אם אין התפתחה כעיר מבצר בעלת חשיבות מסחרית רבה וזאת עקב מיקומה האסטרטגי על צומת הנהר אין אשר שימש כעורק תחבורה חשוב לשינוע המלח מן המכרות שבאזור זלצבורג.
במהלך השנים עברה השליטה בעיר בין אוסטריה וגרמניה מספר פעמים.
בתחילת המאה ה-18 שימשה בראונאו אם אין כמקום משכנו של הפרלמנט הבווארי, במהלך ההתקוממות נגד הכיבוש האוסטרי של בוואריה וכחלק ממלחמת הירושה הספרדית.
במשך השנים הבאות הייתה בראונאו חלק מנסיכות בוואריה הגרמנית, והיא עברה שוב לשליטת אוסטריה בשנת 1779 כחלק מהסכם טשן בין אוסטריה ופרוסיה, אשר שם קץ למלחמת הירושה הבווארית.
בשנת 1809 שוב עברה בראונאו אם אין לשליטת בוואריה כחלק מחוזה פרסבורג אשר נחתם בעקבות תבוסת אוסטריה לכוחות הצרפתיים.
בשנת 1816 חזרה בראונאו אם אין לשליטה אוסטרית והפעם באופן סופי בעקבות הסדרת הגבולות הכללית באירופה לאחר המלחמות הנפוליוניות.
בית הולדתו של אדולף היטלר
בית הולדתו של היטלר נמצא ברחוב זלצבורגר פורשטט מס' 15 בעיר. בית המשפחה שימש גם כבית הארחה שהופעל בידי הוריו של היטלר, עבור אורחים שהכיר אביו בתפקידו כעובד מכס בגבול בין אוסטריה וגרמניה. המשפחה התגוררה בבית עד שנת 1892 שבה הועבר אביו לתפקיד בעיר פסאו, והעתיק איתו את משפחתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה הושכר הבית לממשלת אוסטריה ושימש כספרייה ציבורית וסניף של בנק. החל מאמצע שנות השבעים פועל בבניין סניף של ארגון צדקה המסייע ברכישת מקצוע ותעסוקה לבעלי מוגבלויות.
במשך השנים התנגדו בעלי הנכס, שאינם קשורים למשפחת היטלר, להצבת לוח זיכרון לקורבנות הנאציזם על הבניין, לטענתם עקב פגיעה לא מוצדקת ברכושם הפרטי ביחד עם חשש מהפיכת המקום למוקד עימות בין נאו-נאצים למתנגדיהם.
בשנת 1989 הוצבה ביוזמת ראש העיר מצבת זיכרון לקורבנות מלחמת העולם השנייה, על קרקע ציבורית, מול בית הולדתו של היטלר. מצבת הזיכרון עשויה מאבן שהובאה ממחנה הריכוז מאוטהאוזן ועליה חקוק (בתרגום חופשי מגרמנית):
"לכבוד השלום, החירות, והדמוקרטיה. מיליוני קורבנות מתריעים: לעולם לא עוד פאשיזם".
בדצמבר 2016 החליטה ממשלת אוסטריה להפקיע את הנכס מידי בעליו, ולפתוח בו מרכז סיוע לבעלי מוגבלויות. כמו כן מקודם רעיון להקים במקום בית האחריות.
יומנו של חבר מושלם
יומנו של חבר מושלם: החיים על פי ראולי ג'פרסון (באנגלית: Diary of an Awesome Friendly Kid: Rowley Jefferson's Journal) הוא ספר בסדרת הספרים "יומנו של חנון" שכתב הסופר האמריקאי ג'ף קיני. זהו ספין אוף, שבו הדמות הראשית אינה גרג הפלי אלא חברו הטוב ביותר, ראולי ג'פרסון. הספר יצא לאור באנגלית ובעברית באפריל 2019. ספר ההמשך בשם "הרפתקה של חבר מושלם" יצא לאור באוגוסט 2020. הספר השלישי בסדרה בשם "סיפורי אימה של חבר מושלם" יצא לאור במרץ 2021.
תוכן הספר
הספר מציג את חייו של ראולי מנקודת מבטו. ראולי כותב על חייו, על הלימודים ועל החברות בינו לבין גרג.
ראולי מספר כי הראה לגרג את היומן, והוא האשים אותו בגנבת הרעיון שלו. אז מעלה גרג רעיון, לפיו יומנו של ראולי צריך להיות למעשה ביוגרפיה של גרג. הוא מתחיל בפרק על ראשית חייו של גרג, ומדלג לכיתה ד', אז פגש אותו לראשונה. הסיפורים בספר עוסקים ביחסי החברות ארוכי השנים בין גרג ובין ראולי, בסיפורים מצחיקים שאירעו להם, ועל דברים נוספים.
פבלובה
פבלובה (Pavlova) הוא קינוח עשוי מרנג אפוי הנקרא על שם רקדנית הבלט אנה פבלובה.
מקור הקינוח
מקורו של הקינוח אינו ברור. בעוד שבאוסטרליה טוענים כי הקינוח נוצר לראשונה במלון אספלנדה בפרת', אוסטרליה בשנת 1935, קית' מוני, אשר כתב ביוגרפיה על חייה של פבלובה, טוען כי המתכון נוצר על ידי שף במלון בוולינגטון, ניו זילנד בשנת 1926, בעת שפבלובה ביקרה במקום. ספר בישול ניו זילנדי משנת 1933 מחזק את הגרסה הניו זילנדית של המאורעות.
מהות הקינוח
יחודו של הקינוח הוא בכך שמוסיפים לקצף הביצים סוכר, וניל, חומץ ומלח, פעולה היוצרת מרנג קשה מבחוץ ורך מבפנים. נוהגים להגיש את הפבלובה עם פירות טריים (תות שדה, אפרסק, פסיפלורה וקיווי), וכן עם קצפת.
קרנפים לא אוכלים פנקייק
קַרְנַפִּים לֹא אוֹכְלִים פַּנְקֵיְיק (באנגלית: Rhinos do not eat pancakes) הוא ספר ילדים, מאת הסופרת הבריטית אנה קמפ (Anna Kemp) והאיורים נעשו על ידי המאיירת שרה אוגילוי (Sara Ogilvie). הספר ראה אור בישראל בשנת 2012, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן ותורגם לעברית על ידי שהם סמיט ואמנון כץ. בנוסף לתרגום לעברית, הוא תורגם גם במדינות שונות לשפות רבות, ביניהן צרפתית, ערבית, ספרדית ועוד.
בשנת 2013, נבחר הספר ל״מצעד הספרים של משרד החינוך הישראלי״, במסגרת ספרים המוצעים לכיתות א׳-ג׳, והפך פופולרי מאוד. יתרה מכך, הומלץ הספר על ידי ״המרכז הישראלי לביבליותרפיה - ה-מילה״, במסגרת הנושא ״יחסים במשפחה״, יחד עם ספרים נוספים כמו: ספר הפילפילים/ אלונה פרנקל ; אבא עושה בושות/ מאיר שלו ועוד.
תקציר העלילה
הספר מספר את עלילותיה של דייזי הקטנה, שבניחותא נכנס לביתה קרנף סגול, בעת שאכלה ארוחת בוקר, שכללה פנקייק. הקרנף לקח נגיסה גדולה מהפנקייק שלה ואכל.
דייזי ניסתה לספר על כך להוריה, אולם תשובתם הייתה, שזה לא ייתכן, הואיל וקרנפים לא אוכלים פנקייק.
לפיכך, החליטה דייזי שבמקום לספר להורים, היא תנסה לדבר עם הקרנף. במשך הזמן, הפכו השניים - דייזי והקרנף הסגול לחברים טובים. זה התבטא בכך, שהיו משוחחים ומדברים ביניהם, מבשלים ומשחקים יחד.
הדמויות הראשיות
דייזי הילדה מרגישה שהוריה לא מקשיבים לה, כאשר היא רוצה לספר להם משהו. לפיכך, היא נאלצת להתמודד לבד עם הבעיה שהתעוררה, כניסה של קרנף סגול ענק לביתם הנוגס מהפנקייק שלה. הקרנף הופך לחברה הטוב. היא משחקת איתו, מבשלת איתו והם משוחחים אחד עם השני.
הקרנף הסגול הענק הופך לחברה הטוב של דייזי, הוא ממלא את הבדידות שבה היא נמצאת.
ביקורת
הסיפור מתרחש בסביבתו הקרובה של הילד, מתאר מסע פרטי לגילוי העולם הקרוב ומסתיים בחזרתו הביתה בשלום. למרות אווירת ההרפתקנות המופיעה בספר, אין בו שום סכנות ממשיות ואין תיאור של חוויות עצובות. להפך, הסיפור נחשב מצחיק ומלא הפתעות.
הביקורות ציינו את איכות האיורים שבספר כ"מלאי תנועה וחיים", התורמים לחן ולחיוך, שמעורר הספר אצל הילדים אולם גם אצל המבוגרים.
שאול בן-אדרת
שאול בן-אדרת (נולד ב-6 בנובמבר 1964) הוא שף ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בפתח תקווה וגדל בתל אביב. רכש את אהבתו למטבח מאמו וסבתו שהגיעו מעיראק, וקיבל חיזוק מהצד היווני של אביו. למד בתיכון "ליידי דייוויס" במגמת מכניקה ושירת בצבא כטכנאי מטוסים. לאחר שחרורו מהצבא פתח את המועדון-מסעדה-בר "צצה" ברמת השרון, שפעלה כ-6 שנים. במקביל ל"צצה" פתח אדרת במתחם הבורסה של רמת גן את "קפה סול", בית קפה איטלקי חלבי, אותו ניהל כשנתיים.
בשנת 1991 פתח את מסעדת "קימל" - מסעדת מעדנים כפרית ששכנה מול כלבו שלום בתל אביב, שהגישה מטבח צרפתי כפרי, המסעדה נסגרה ב-2017.
במרץ 2010 פתח את "קימל בגלבוע" – ביסטרו כפרי המשקיף מההר אל נוף עמק יזרעאל.
בינואר 2011 פתח את מסעדת "התרנגול הכחול" - מטבח עונתי עם בר גדול, בקניון G שבלב מתחם צמרת בתל אביב.
בן-אדרת השתתף בתוכנית "קרב סכינים" המשודרת בערוץ 10, שם העפיל לגמר ועונה אחר-כך היה שופט בתוכנית. כמו כן, הוא השתתף בתוכנית "השף הבריא" בהנחיית תיקי דיין בערוץ 10.
נכון לנובמבר 2011 מנחה את סדרת התוכניות "מפגש השף" שמשודרת בערוץ 10 ובערוץ האוכל. במסגרת התוכנית צולמו כ-40 פרקים בהם בן-אדרת מטייל בישראל ומבקר במסעדות, במפעלי מזון שונים, ויצרני אוכל מיוחדים.
תוכניתו האישית, המשודרת בערוץ האוכל, נקראת "מתכון לחופשה". במסגרת התוכנית הוא מבקר במקומות שונים בעולם ומעביר מהם טעמים ומתכון לחופשה המושלמת באותו האזור. בן-אדרת משתתף בתוכנית נוספת הנקראת "קולינריה מקומית" על מקומות בארץ, בהם פתח תקווה, רמלה, חבל מודיעין ואזור הגלבוע.
בן-אדרת משתתף בעונה השנייה של התוכנית "ארוחת שבת" בהגשת קובי אריאלי.
במסגרת עבודתו כשף נסע לייצג את ישראל דרך משרד החוץ לברזיל, לאורוגוואי, וליפן וערך שם אירועי אוכל גדולים, פסטיבלי אוכל ישראליים, ארוחות גאלה, ואירועי צדקה והדגמות.
בן-אדרת מעביר סדנאות בישול, ייעוץ קולינרי, כותב טור על אוכל בעיתון "גלובס", ומקיים אירועי קייטרינג עם חברת קימל אירועים.
שאול בן-אדרת נשוי לאורית, שעובדת עמו במסעדות. יש להם ארבעה ילדים, והם מתגוררים בתל אביב.
הרץ במבוך: תרופת המוות
הרץ במבוך: תרופת המוות (באנגלית: Maze Runner: The Death Cure) הוא סרט פעולה ומדע בדיוני אמריקאי בבימויו של ווס בול שיצא בינואר 2018. הסרט מבוסס על הרומן של ג'יימס דשנר, תרופת המוות, ומהווה סרט המשך שלישי ואחרון בסדרת סרטי הרץ במבוך לאחר הרץ במבוך: מבחני הכווייה. הסרט יועד לצאת ב-17 בפברואר 2017 בארצות הברית אך תאריך היציאה שלו נדחה לבסוף ל-26 בינואר 2018 בארצות הברית ול-25 בינואר בישראל, מה שאפשר זמן התאוששות לדילן או'בריאן מפציעות שנגרמו לו במהלך הצילומים.
עלילה
תומאס, ניוט ומחבת הם ה"קורחים" האחרונים החסינים לווירוס ההתלקחות שהתפשט בעולם. בעזרת ימין הצדק, השלושה יוצאים למבצע בו הם מצילים חסינים נוספים מרכבת בבעלות נתע"ב שהמטרה העיקרית היא להחזיר את חברם מינהו, ארגון שאחראי על לכידה ועריכת ניסויים בילדים חסינים להתלקחות. הם מגלים שמינהו, חברם החסין שנלכד גם הוא על ידי נתע"ב, לא נמצא על הרכבת, שהייתה בדרכה ל"עיר האחרונה", בסיס המבצעים של נתע"ב. למרות הוראותיו של וינס, מנהיג ימין הצדק, השלושה עוזבים את המחנה כדי להציל את מינהו, שעובר עינויים על ידי נתע"ב במטרה לפתח תרופה לווירוס. בדרכם לעיר האחרונה, הם מותקפים על ידי חבורה של "קוקואים", אנשים נגועים בווירוס ההתלקחות. הם ניצלים בעזרתם של ז'ורז'ה וברנדה שמצטרפים אליהם.
החבורה מגיעה לחומת העיר האחרונה, אשר מגינה על העיר מפני הקוקואים. מחוץ לחומה, אנשים מתכנסים כדי למחות במטרה לאפשר להם כניסה לתוך העיר. כאשר נתע"ב פותחים באש לעבר המפגינים, החבורה נלכדת על ידי משלחת של אנשים במסיכות ונלקחת למחבוא. אחד מאותם האנשים מתגלה כגאלי, ששרד את התקפתו של מינהו לאחר יציאתם מהמבוך. גאלי לוקח אותם לפגוש את לורנס, מנהיג המרד של אלו שמחוץ לחומה, אשר עוזר להם להיכנס לעיר דרך כניסה סודית. גאלי מוביל את תומאס ואת ניוט לתוך העיר וכאשר הם מגלים את תרזה, גאלי אומר לתומאס כי הוא יכול להכניס אותם לתוך המטה של נתע"ב. ניוט מגלה לתומאס שהוא נדבק במגפה. תוך הבטחה לרפא אותו, השלושה לוכדים את תרזה.
תומאס, ניוט וגאלי מלווים את תרזה למטה נתע"ב לעבר מיקומם של החסינים. גאלי דואג לילדים החסינים ונשאר מאחור כדי לאתר את הנסיוב שמאט את ההתלקחות, בזמן שתומאס, ניוט ותרזה הולכים למצוא את מינהו. ג'נסון מגלה אותם ומתחיל מרדף. תרזה מאפשרת להם להימלט ולמצוא את מינהו לפני שהיא ממהרת לבדוק את דמו של תומאס, שהיא משיגה לאחר הסרת מכשירי המעקב מה"קורחים".
לאחר שהוא מעביר את הנסיוב ואת הילדים החסינים לברנדה, גאלי חוזר למטה נתע"ב כדי למצוא את תומאס. ברנדה מוכרחת לברוח עם החסינים כדי להימנע מלכידתם בזמן שתומאס וניוט מתאחדים עם מינהו באגף המרפאה. תרזה מגלה שדמו של תומאס יכול לרפא את ההתלקחות ומשתפת בתגליתה את ראש נתע"ב, אוה פייג', אשר מסכימה איתה כי צריך למצוא את תומאס. בעזרתו של מחבת, ברנדה והחסינים בורחים מנתע"ב. באותו זמן לורנס מאגד את המורדים מחוץ לעיר רגע לפני שהוא מפוצץ חור בחומה, תוך שהוא מקריב את עצמו ומאפשר לבני בריתו ולאנשים הנגועים בהתלקחות להסתער על העיר. גאלי מוצא את תומאס, מינהו וניוט. ניוט, אשר שולח את מינהו וגאלי אל ברנדה כדי להביא את הנסיוב, נותן לתומאס תליון רגע לפני שהוא מתעלף. תרזה משדרת את קולה ברחבי העיר, ומספרת לתומאס כי דמו יכול לרהציל את ניוט אם רק יחזור למטה נתע"ב. ניוט, שההתלקחות מתפשטת בו במהירות, חוזר להכרה ותוקף את תומאס, תוך שהוא מתחנן בפניו שיהרוג אותו. כאשר תומאס מסרב, ניוט - שנשאר ללא כל ברירה אחרת - דוקר את עצמו למוות.
תומאס חוזר למטה נתע"ב ומתעמת עם אוה. בזמן שיחתם היא נרצחת על ידי ג'נסון, אשר גם הוא נגוע בהתלקחות. ג'נסון מעלף את תומאס וגורר אותו למעבדה, שם תרזה מוכנה לקחת ממנו דם. ג'נסון חושף כי הוא מעוניין לרפא רק את עצמו ואחרים שהוא חושב שהם בעלי ערך, מה שגורם לתרזה לבגוד בו. לאחר קרב, ג'נסון נהרג, מה שמאפשר לתומאס ולתרזה לברוח אל גג הבניין, שם תרזה נותנת לתומאס בקבוקון עם התרופה. חבריהם מופיעים לפתע עם כלי טיס: תומאס מצליח לעלות עליו אך תרזה נהרגת בזמן שמטה נתע"ב קורס אל תוך עצמו.
החבורה מתאחדת עם שאר החסינים ועם ימין הצדק ונמלטת אל חוף מבטחים, שם האנשים הנותרים יכולים לחיות בשלווה. שם, תומאס מגלה כי התליון שנתן לו ניוט הכיל בתוכו פתק. עדיין מוכה הלם לאחר מות חבריו, תומאס קורא את הפתק בו ניוט מבקש ממנו לדאוג לכל האחרים.
הפקה
בחודש מרץ 2015 אושר כי ט.ס נוולין, שהיה אחד מכותבי התסריט לסרט הראשון וכתב את התסריט לסרט השני, יכתוב גם את התסריט לסרט השלישי.
ווס בול אישר כי אם הוא יחזור לביים את הסרט השלישי, הוא לא יחולק לשני חלקים.
ב-16 בספטמבר 2015 אושר כי בול יביים את הסרט האחרון.
צילומים
שלב הצילומים החל ב-14 במרץ 2016 בוונקובר שבקולומביה הבריטית. עוד לפני כן פורסם בכנס קומיק-קון בסן דייגו שהצילומים יתחילו בפברואר 2016.