cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספטמבר השחור
הסלמה ומעורבות בינלאומית
במסגרת המתקפה החזיתית של צבא ירדן כנגד הכוחות החמושים של הארגונים הפלסטינים בלט חוסר האיזון הצבאי בין הצדדים. חרף תמיכתם של רבים מתושבי ירדן בארגונים, ומאמציהם הניכרים בתקופה שקדמה לסכסוך להצטייד בנשק חם, מצאו עצמם הארגונים הפלסטינים בנחיתות רבה למול הצבא הירדני. למול סדר כוחות של כ-35,000 חיילים מצבא ירדן, עלה בידי הארגונים הפלסטינים להעמיד בין 15,000 ל-20,000 איש, אשר אימוניהם של רבים מתוכם היו חלקיים בלבד. כמו כן, למול הנשק הכבד שהופעל בידי צבא ירדן נאלצו אנשי הארגונים להסתפק בעיקר בנשק קל, כאשר מספר כלי הנשק הכבדים שהיו בידי הארגונים היה נמוך במידה ניכרת מזה שעמד לרשות צבא ירדן. יתרונות אלו, אשר גובו בניצחונות מקומיים של צבא ירדן, הובילו לתחושה כי הארגונים הפלסטינים עתידים להפסיד במערכה אם לא יזכו לתמיכה ולגיבוי מגורמי חוץ.
ההתערבות הסורית
בעקבות מצבם הקשה של הארגונים הפלסטינים, ב-18 בספטמבר פלשו כוחות שריון סורים לירדן. הכוח הפולש מנה שני גדודים של צבא השחרור הפלסטיני מתוגבר בטנקים מחטיבת השריון 88 שנעו לכיוון אירביד, וב-19 הצטרפה אליהם חטיבת שריון 91 וחטיבה ממוכנת 67. הכוח הסורי מנה כ-300 טנקים. הכוחות כבשו את אירביד והתקדמו דרומה על הציר הראשי לעמאן.
ב-20 לחודש נכנסה חטיבה 60 הירדנית (שריון) לקרב מול הכוחות הסורים. בקרב שהתנהל במשך 6 שעות השיג השריון הירדני עליונות על הסורים ואילץ אותם להסיג את כוחותיהם. ב-21 לחודש תגברו הסורים את כוחותיהם באגד שריון 12 מדיוויזיה 5 ויצאו להתקפת נגד. לטענת הסורים כתוצאה מההתקפה נסוג הכוח הירדני. כוחות סוריה וירדן ביססו קוי הגנה, אך הירדנים הנחיתו הפגזה ארטילרית כבדה על הסורים, ובנוסף הותקפו הסורים על ידי חיל האוויר הירדני שפעל ללא הפרעה, בשל חשש הסורים להתערבות אווירית ישראלית. ב-22 לחודש החלו הסורים לסגת משטח ירדן, נסיגה שהושלמה ב-23.
אומשו
אומשו (באנגלית: Omashu; בכתב סיני: 奥瑪舒城) היא עיר בדיונית המופיעה בסדרת הטלוויזיה המונפשת "אווטאר: כשף האוויר האחרון".
ספטמבר השחור
מהלכים מדיניים
במקביל, פנה המלך חוסיין, שחשש כי הסיוע הסורי עשוי להטות את הכף בלחימה לצד הארגונים הפלסטינים, לארצות הברית ולבריטניה בבקשת סיוע או התערבות בינלאומית. ארצות הברית נענתה בחיוב לבקשה, אך כיוון ששינוע כוחות צבא אמריקאים היה עתיד להיות תהליך ממושך אשר עלול להסתיים מאוחר מדי, פנתה ארצות הברית לידידתה באזור, ישראל, וביקשה את התערבותה המהירה, תוך הבטחת ערבויות שארצות הברית תעמוד לימינה אם הסכסוך יסלים וברית המועצות תתערב אף היא בנעשה באזור. גם לישראל עצמה היה אינטרס בסכסוך: הקמת שטח בשליטת פלסטינית (שכונה "פתחלנד") ממזרח לעמק בית שאן נתפסה כסיכון ביטחוני על ישראל.
אומשו
העיר היא השנייה בגודלה בממלכת האדמה לאחר הבירה בה-סינג-בה והיא ידועה בעיקר בזכות מערכת המשלוחים המפורסמת שלה. העיר הייתה אחד ממעוזי ההתנגדות הגדולים ביותר של ממלכת האדמה במלחמת מאה השנים עד אשר נכבשה על ידי צבא אומת האש, ושוחררה על ידי המלך בומי במהלך יום השמש השחורה.
ספטמבר השחור
מהלכים מדיניים
כוחות הצבא של ארצות הברית הוכנסו לכוננות גבוהה והצי השישי החל להזיז שלוש נושאות מטוסים לאזור שבין כרתים לישראל. ישראל החלה להיערך לסכסוך אפשרי, ויחידה 848 (לימים 8200) ביצעה גיוס מילואים ופרסה שני בסיסים זמניים האחד בגלבוע (בשם "אורית") והשני ברמת יששכר שהרחיבו את הכיסוי המודיעיני שנתן לדרג הצבאי והמדיני את תמונת המצב על תנועת הכוחות הסוריים והערכותם בגבול ירדן-סוריה. בנוסף, ישראל ריכזה כוחות שריון באזור הגולן, ואף ביצעה יעפי דמה מעל טורי השריון הסורי על מנת להעביר מסר של איום. בד בבד, הזהירה ארצות הברית את ברית המועצות כי אם סוריה, בת חסותה, לא תסיג את כוחותיה מירדן, יתערב צה"ל בעימות. כלל המהלכים המדיניים והצבאיים של ישראל ושל ארצות הברית הביאו לכך שב-22 בספטמבר החלה תנועת טנקים סורים חזרה לסוריה. כוחות שריון וארטילריה ירדניים הסבו נזקים קשים לכוחות הסורים תוך כדי נסיגתם.
אומשו
ייסוד
סיפור הקמת העיר מבוססת על אגדה עתיקה אשר על פיה, עוד לפני שבני האדם ידעו להשתמש בכשפויות, היו באזור אומשו שני כפרים אשר ניהלו מלחמה ביניהם. שו ואומה, אשר היו כל אחד מכפר אחר התאהבו בחשאי משום שמכריהם לא היו מקבלים את קיומה של מערכת יחסים עם "האויב". בני הזוג מצאו דרך להיפגש בחשאיות על ידי כך שהתבוננו בדרך החפירה של הגיריות וכך למדו כיצד לכשף אדמה והיו לכשפי האדמה הראשונים בעולם. בעזרת הכשפות הם חפרו מנהרה מסובכת בתוך ההר המפריד בין שתי הכפרים, וכך הם יכלו להיפגש בתדירות בלבו של ההר.
ספטמבר השחור
תוצאות
בסופו של דבר, התערבותה של סוריה לטובת הפלסטינים לא הביאה לשיפור במצבם. הכוחות הסורים שפלשו לאזור אירביד נהדפו בחזרה, והארגונים הפלסטינים הוכו על ידי צבא ירדן. שיתוף הפעולה בין ישראל לארצות הברית הביא למפנה ביחסים ובשיתוף הפעולה ההדדי בין הצדדים. רבים מן הפלסטינים העדיפו להסגיר עצמם לישראל ולהסתכן במאסר, על פני היחס הצפוי להם מצבא ירדן. בסיומו של החודש דעכו הקרבות, בין היתר בעקבות מותו של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר ביום 28 בספטמבר, אשר נחשב בידי רבים מאנשי הארגונים לתומך המובהק שלהם כנגד השלטון הירדני, אולם רק באמצע יולי 1971 הסתיימו הקרבות לאחר הקרב על עג'לון, מעוזם האחרון של הארגונים הפלסטינים, שהסתיים בתבוסתם המוחצת של הארגונים, ובמאסר רבים מבכיריהם.
אומשו
ייסוד
מערכת היחסים שלהם נגדעה לאחר ששו נהרג במהלך הלחימה בין שני הכפרים. אומה, מוכה בצער הפגינה את יכולות הכשפות האדירות שלה כלפי תושבי שתי הכפרים וכמעט שהחריבה אותם. אך במקום להחריבם היא דרשה מתושבי שני הכפרים לסיים את הסכסוך במידית, וכך הכפרים חברו לעיר אחד מאוחדת אשר נקראה "אומשו" – על שמם של זוג האוהבים.
ספטמבר השחור
אחרית דבר
מספר ההרוגים הפלסטינים בקרבות של ספטמבר 1970 נאמד לפי הירדנים ב-2,500, ואילו יאסר ערפאת עצמו העריך אותם ב-3,400 הרוגים ו-10,800 פצועים. ישראל העריכה אותם במספר גבוה הרבה יותר: כ-20,000. השושלת ההאשמית הבטיחה את שלטונה בירדן, ואילו המחבלים הפלסטינים מצאו מקום חדש לפעילותם - לבנון. הכוחות הירדנים דיווחו על אובדן של 537 מאנשיהם. בנוסף, כווית ולוב שללו מירדן את הסיוע הכספי שהעניקו לה עד לספטמבר 1970, מהלך שמנע מירדן לפתח את צבאה והיה אחד השיקולים של המלך חוסיין שלא להצטרף לסוריה ומצרים במלחמת יום הכיפורים.
סיום אירועים אלו לא היה סוף לפעולות האיבה בין הפלסטינים וירדן. כתוצאה מהאירועים הקימו הפלסטינים את ארגון ספטמבר השחור שאחת ממטרותיו הייתה ללחום בירדן. ב-28 בנובמבר 1971 הצליחו ארבעה מאנשי "ספטמבר השחור" להתנקש בחייו של וצפי אל-תל, ראש ממשלת ירדן בעת פעולות האיבה. הרצח היה ראוותני ובוטה, כשבמהלכו אחד המחבלים הפלסטינים כרע על ברכיו, ליקק מהרצפה ושתה את דמו של אל-תל בעודו גוסס. כמו כן, הכריזו הפלסטינים ב-28 בפברואר 1971 על ירדן כחלק מפלסטין.
אומשו
תקופת אווטאר קיושי
לאחר מותו של אווטאר קורוק, השתתף שליט אומשו, בורו, בחיפושים אחר האווטאר החדש אך נכשל כמו רבים אחרים. לאחר מכן התגלתה קיושי כאווטאר הבאה. בתקופה זו הוקם בעיר בסיס של הארגון החשאי "האופרה המעופפת", שסייעו לקיושי.
במהלך סדרת הכיבושים של צ'ין הכובש נכבשה גם העיר אומשו ונשארה תחת שלטונו עד לתבוסתו בקרב מול אווטאר קיושי.
קיושי תמכה במינויה של גואו שון לשליטת אומשו ולאחר מינויה היא החלה לתאר את מעשיו של מלך האדמה ג'אלון כזולים ואנוכיים. בעקבות כך, התפתחה יריבות קשה בין בה-סינג-סה לאומאשו שריגלו זה בארמונו של זה. גואו שון עשתה כל שביכולתו על מנת לערער את מעמדו של מלך האדמה וכאשר קרו מספר תקלות במערכת הדואר של העיר חשדה גואו בטעות כי ידו של מלך האדמה בדבר.
מלחמת מאה השנים וכיבוש העיר
עם פלישת אומת האש לשטחי ממלכת האדמה נכבשו שטחים נרחבים על ידי הפולשים, בה-סינג-סה ואומשו נותרו שני מעוזי ההתנגדות הגדולים היחידים בממלכה ואומשו הפכה ליצואנית נשק ואספקה עיקרית למאמץ המלחמתי.
עם עלייתו של שליט האש אוזאי לכס השלטון באומת האש הוא הפך את כיבוש אומשו לאחת ממטרותיו העיקריות במלחמה וצבא אומת האש החלו לבנות גשרי מתכת ארוכים על מנת שיועלו לעבור את התהום המקיפה את העיר. עם התחלת המצור על העיר נכנע בומי שליט אומאשו למסר את העיר לידי אומת האש. בומי ורוב חייליו נכלאו על ידי הכובשים אך כמה מהם הצליחו להימלט והקימו יחידות התנגדות שנקטו בלוחמת גרילה כנגד צבא אומת האש.
לאחר הכיבוש, העיר כולה עברה שיקום מאסיבי כדי להתאים טוב יותר לצרכים של אומת האש והחלה בניית פסל בדמותו של שליט האש אוזאי. כמו כן, במקומו של הארמון ששימש את בומי הוחרב ובמקומו הוקם ארמון חדש ששימש את אוקאנו, מושל אומאשו מטעם שליט האש אוזאי.
שחרור העיר
עם רדת החשיכה ביום השמש השחורה, השתחרר המלך בומי מתא הכלא שלו והביס את צבא אומת האש שנותרו ללא יכולת הכשפות. הוא הרס את פסלו של שליט האש אוזאי שבנייתו הושלמה וכן הרס את הארמון שנבנה לכבוד שליט האש ושחרר את אומשו מהשלטון הזר.
כיבוש קובירה
לאחר מותה של מלכת האדמה הו טינג, הצליחה אומשו להתנגד לשלטון קובירה במשך כשלוש שנים עד שנכבשה על ידה. העיר שוחררה לאחר כישלון פלישת קובירה לרפאבליק סיטי וחזרה לשליטת מלך האדמה החדש, וו.
גאוגרפיה וגישה לעיר
העיר אומשו שוכנת בלבו של רכס הרי קולאו בדרום-מערב ממלכת האדמה. מסביב לעיר בנויה חומת אבן גדולה שלמרגלותיה עמק שאינו מאפשר גישה לעיר מלבד הדרך המרכזית שהינה שביל צר ותלול. במהלך המלחמה, נסיונותה של אומת האש לכיבוש העיר נחלו כישלון בזה אחר זה בשל דרכי הגישה המפותלים של העיר.
שער הכניסה מורכב משלושה דלתות בזה אחר זה, השערים עשויים מגושי אבן מסיביים, כשכל אחד בעובי מטר וחצי ובגובה של למעלה משלושים מטר. הדרך היחידה לפתוח את השערים היא באמצעות כשפות אדמה, אותה מבצעים בתדירות החיילים השומרים על העיר.
נוף עירוני
העיר אומשו בנויה על מספר גבעות כשהארמון של שליט אומאשו נמצא בפסגתו של הגבעה האמצעית והגבוהה ביותר. בעיר קיימים אלפי בתים הן של אצילים והן של אנשים פשוטים. הבתים באומאשו בנויים לרוב מאבן ולהם גגות רעפים ירוקים.
מערכת הדואר
מערכת הדואר של אומשו היא מסלול נרחב של מגלשות הפרוסות ברחבי העיר דרכן מועברים משלוחים ממקום למקום בעזרת כוח המשיכה וכשפות אדמה.
המגלשות הורכבו לראשונה בתקופת שלטונה של המלכה גואו שון, ומספר תקלות במערכת ופציעות של תושבים גרמו לה לחשוד בטעות כי ידו של מלך האדמה בדבר.
שלטון
השלטון באומאשו נתון בידיו של מונרך בעל סמכויות נרחבות ואינו מושפע מהשלטון המרכזי בבה-סינג-בה מלבד נושאים לאומיים, כדוגמת גיוס חיילים והכרזת מלחמה הנתונים לסמכותו הבלעדית של מלך האדמה.
עם כיבוש העיר על ידי אומת האש, נכלא המלך בומי, ושליט האש אוזאי מינה מושל מטעמו אשר החיל שלטון צבאי על התושבים. עם סיום המלחמה חזרה ההנהגה לידיו של המלך בומי.
הקהילה המסורתית הקריות
הקהילה המסורתית הקריות היא קהילה דתית- קונסרבטיבית וחברתית שבסיסה הוא בית כנסת בקריית ביאליק. הקהילה שייכת לתנועה המסורתית ומאוגדת כמלכ"ר.
היסטוריה
הקהילה המסורתית בקריות נוסדה בשנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי גרעין של תושבי האזור יוצאי ארצות אנגלו- סקסיות, והתפתחה לקהילה משמעותית. הקהילה, שמרכזה בקריית ביאליק מונה חברים יוצאי 29 ארצות, וכוללת כ-250 משפחות, בהנהגת הרב מאוריסיו בלטר, אשר עמד בראשה מ-1995 עד 2010.
בית הכנסת של הקהילה נמצא בבניין הקונסרבטוריון בקריית ביאליק. במהלך יום הכיפורים מתקיימות התפילות במבנה ציבורי סמוך בשל גודלו של בית הכנסת, שאינו יכול להכיל את כמות המתפללים הגדולה.
פעילות חברתית-חינוכית
ליבה של הקהילה המסורתית הקריות הוא פעילותה החברתית-חינוכית ברוח של "תיקון עולם" לרווחת חבריה ולמען תושבי הקריות בכלל: החל מסיוע למשפחות חד הוריות, וכלה באולפנים ללימוד השפה העברית, ליווי חיילים במהלך שירותם הצבאי ואימוץ כפר הילדים והנוער "אהבה". דיאלוג בין-דתי של נשות הקהילה עם נשים ערביות מוסלמיות ונוצריות, חוגים וקורסים קבועים לילדים ולמבוגרים – המשלבים יצירה ולימוד מהמקורות בעברית, ספרדית וברוסית, פעילות לנוער של נוע"ם, סיוע בהיערכות למשפחות לפני פתיחת שנת הלימודים, פעילות אקולוגית עם בתי ספר תל"י ועוד. הקהילה מפעילה מחסן בגדים וציוד יד שנייה למען תושבים נזקקים בתשלום סמלי.
פרויקט העלייה
אחת מגולות הכותרת בעשייתה הציונית של הקהילה, היא פרויקט העלייה והקליטה, בראשות הרב מאוריסיו בלטר ובשיתוף עם הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה. במסגרתו עלו ארצה ממדינות אמריקה הלטינית למעלה מ-1,500 יהודים. מרביתם נקלטו ונותרו עד היום תושבי קריית ביאליק והאזור. הקהילה פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם הרשויות המקומיות באזור וראשי הערים של קריית מוצקין, קריית ים וקריית ביאליק. כמו כן, לקהילה קשרים ענפים בחו"ל והיא קהילה תאומה של קהילות קונסרבטיביות רבות בצפון אמריקה ובדרומה. קשריה ופעילותה המיוחדת, הפכו אותה לאתר ביקור למשלחות מחוץ לארץ.
אמקה אוקפור
צ'וקוואמקה נובויסי אוקפור (באנגלית: Chukwuemeka Ndubuisi "Emeka" Okafor; נולד ב-28 בספטמבר 1982 ביוסטון, טקסס) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד.
קריירה
בעונת 2004 הוביל אוקפור את אוניברסיטת קונטיקט לאליפות המכללות ביחד עם בן גורדון תוך כדי שהוא זוכה בתואר ה-BIG EAST ותואר שחקן ההגנה של המכללות. ב-24 ביוני 2004 בדראפט נבחר שני על ידי שארלוט בובקאטס לאחר דווייט הווארד שנבחר ראשון על ידי אורלנדו מג'יק. בקיץ 2004 ייצג את נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת אתונה (2004). בעונתו הראשונה ב-NBA נבחר לרוקי השנה וסיים רביעי בליגה בריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה סבל מפציעות בקרסולו, שבגללן ישב על ספסל קבוצתו רוב העונה.
בעונתו השלישית חזר ליכולותו טרם הפציעה, והוביל את קבוצתו בריבאונדים למשחק ובחסימות למשחק. בעונת היו ממוצעיו, זו העונה הרביעית ברציפות, ממוצעי דאבל דאבל. בסיום העונה החתימה אותו קבוצתו על חוזה לשש שנים תמורת 72 מיליון דולר, העסקה הגדולה בהיסטוריית הבובקאטס.
ב-28 ביולי 2009 הועבר בטרייד לניו אורלינס הורנטס תמורת טייסון צ'נדלר. את עונת סיים אוקפור בסדרת הפלייאוף הראשונה בקריירה שלו, מול לוס אנג'לס לייקרס, אותה הפסידו 4-2.
ב-20 ביוני 2012 העבירה ההורנטס את אוקפור לוושינגטון ויזארדס יחד עם טרבור אריזה תמורת רשארד לואיס ובחירת הדראפט ה-46 בדראפט 2012, דריוס מילר. הוא היה בין המועמדים הסופיים לזכייה בפרס השחקן הקבוצתי על שם טוויימן-סטוקס, בשל תרומותיו לקבוצה על המגרש ומחוצה לו.
ב-25 באוקטובר 2013, כמה ימים לפני תחילת עונת, הועבר אוקפור בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם בחירת הדראפט של וושינגטון לשנת 2014. התמורה שקיבלה הוויזארדס הייתה מרצ'ין גורטאט, שאנון בראון, קנדל מרשל ומלקולם לי. הוא החמיץ את כל העונה בעקבות פריצת דיסק, ולא חתם באף קבוצה גם בעונות, ו-.
קרני שומרון
קַרְנֵי שׁוֹמְרוֹן היא התנחלות במערב השומרון, כ-20 קילומטרים מזרחית לכפר סבא בכביש 55, מערבית לקדומים. קרני שומרון הוא ישוב עם אופי קהילתי, שעלה לקרקע בשנת תשל"ז, 1976, ע"י גרעין "צופין", והוכרז כמועצה מקומית בשנת 1991 (תשנ"א). כיום, מתפרש הישוב על פני 7 שכונות: גינות שומרון, נווה מנחם, קרני שומרון, מעלה שומרון, אל מתן, אלוני שילה ורמת גלעד. היישוב שוכן על מספר שלוחות מצפון לאפיקו של נחל קנה. בקרני שומרון רבתי גרים בכפיפה אחת דתיים וחילוניים, ומספר התושבים ביישוב מונה כ- 10,300.
שכונות ורבעים
חמש השכונות ביישוב (לא כולל מעלה שומרון) מיוצגות בסמלה של המועצה בחמישה בתים קטנים.
קרני שומרון
שכונת קרני שומרון מכונה גם "הגבעה המרכזית", יושבת במקום היישוב הקהילתי המקורי, נמצאת בגבעה המרכזית של היישוב, השכונה היא בעלת אופי דתי, ובה כ-2,000 תושבים. נוסדה על ידי גרעין "צופין" שעלה לקרקע בסוכות תשל"ז (1976). בשכונה מוקם פרויקט "נופי בניה" על שם רס"ן בן היישוב שנפל בקרב במלחמת לבנון השנייה.
גינות שומרון
שכונת גינות שומרון מכונה גם "הגבעה המערבית", נוסדה בשנת תשמ"ג (1983), השכונה נמצאת בגבעה המערבית של היישוב ובה כ-3,000 תושבים. גינות שומרון עצמה מורכבת ממספר שכונות-משנה, בהן אשדר, בריטיש, אברהמי (נקראות על שם חברות הבנייה שבנו אותן) ועוד מספר שכונות קטנות יותר. שכונת-המשנה הוותיקה ביותר היא שכונת נווה עליזה (על שם עליזה בגין, אשתו של ראש הממשלה מנחם בגין), שכונה בתוך גינות שומרון שהוקמה על ידי משפחות דתיות מעולי ארצות הברית שהתארגנו, חלקן בעודן באמריקה, במטרה להקים את ביתן במקום. בניית רובע זה החלה בראשית שנות ה-80 אולם עקב פשיטת רגל של קבלן הבנייה התעכב האכלוס עד סמוך להקמת רובע "גינות שומרון" שאר שכונות-המשנה ב"גינות שומרון" הן בעלות אוכלוסייה מגוונת - חילונים ודתיים שגרים בצוותא.
נווה מנחם
שכונת נווה מנחם מכונה גם "הגבעה המזרחית", נוסדה ב-1991 בשם "נוה אורנים". לאחר מותו של ראש הממשלה מנחם בגין הוחלט לקרוא לשכונה על שמו. השכונה נמצאת בגבעה המזרחית של היישוב, בעל אוכלוסייה מעורבת, ובה 3500 תושבים, דתיים וחילונים. לאחר תקופה ארוכה של הקפאת בנייה, אישר שר הביטחון אהוד ברק בספטמבר 2009 בניית 37 דירות נוספות בשכונה. בשכונה מוקם פרויקט הבנייה "קרני שומרון הצעירה" עם 55 דירות. בשנת 2014 קודם מכרז ל-260 בתים נוספים, אשר הביאו לתנופת פיתוח מואץ, וכיום מתגוררות במקום מעל 700 משפחות. חיי קהילה פעילים המחברים בין הישן לחדש, פארקים, אולם ספורט, גנים, מעונות ומוסדות חינוך וציבור ובעתיד הקרוב גם מרכז מסחר חדש.
אלוני שילה
שכונת "אלוני שילה" עלתה לקרקע בערב יום העצמאות 1999 על שם סמ"ר שילה לוי, תושב שכונת קרני שומרון שנהרג באסון המסוקים, נקראה בתחילתה שכונת נוף קנה על שם נחל קנה הסמוך, השכונה נמצאת בגבעה דרומית-מזרחית לשכונת נווה-מנחם. במקום פועלת מדרשת שיל"ת. אבל גם בתוך תחום השיפוט של המועצה, ממש בקצהו. המטרה המוצהרת הייתה למנוע מהאוכלוסייה הפלסטינית לתפוס אדמות מדינה, בשטח שבין גבול הבינוי של קרני שומרון, לבין גבול תחום התכנון שלה, המרוחק פי כמה. בשכונה קיימים כ-50 בתי קבע, קרוואנים מורחבים וקרוואנים סטנדרטים. השכונה מונה כ-85 משפחות ובעלת אופי קהילתי-תורני. בשכונה מכהן ועד בנוסף לוועדות שונות כגון: ועדת תרבות, ועדת קליטה, ועדת חסד, ועדת בנייה, ועדת שילוב וכו'. בשכונה הוקם גם סניף בני עקיבא שבו כ-100 חניכים ומדריכים.
רמת גלעד
מאחז רמת גלעד עלה לקרקע ב-31 במאי 2001, ונקרא על שם גלעד זר, קב"ט מועצה אזורית שומרון שנרצח על ידי מחבלים יומיים קודם. הגבעה עליה נמצא המאחז נקראת "קרנין אג'נובה", שהיא הגבעה הדרומית מבין שתי הגבעות שעל שמן קרוי היישוב והיא מזרחית לנווה מנחם. המאחז נקרא בתחילה "גבעת הדגל", לאחר שבשנת 2000 בני נוער מקרני שומרון יצרו דגל ישראל בגודל 750 מ"ר. חודש לאחר הקמת המאחז, הושג הסכם להתפנות מרצון מהמקום, יחד עם מאחזים נוספים, במטרה לאפשר לשחרר כוחות צבא שהובאו לאבטח אותם למשימות אחרות בשיא האינתיפדה השנייה. ההסכם לא בוצע ובמקום המשיכו להתגורר 9 משפחות. באוקטובר 2002 פונה המאחז, אך המתנחלים חזרו אליו תוך זמן קצר. במאי 2004 הורה ראש הממשלה אריאל שרון על פינוי המאחז, אך הפינוי לא בוצע לבסוף. במאי 2009 שוב ניתנה הוראה לפנות את המאחז, אך המתנחלים במקום פנו לבג"ץ והפינוי נדחה, זאת מאחר שנקבע כי 11 מבנים במקום נבנו על אדמה פרטית פלסטינית.
ידיעת הטבע
ידיעת הטבע או תולדות הטבע (באנגלית: Natural History) היא שיטה מדעית לחקר הצומח ובעלי החיים. בשיטה זו נוהגים לרוב לחקור את הטבע בעזרת תצפיות ופחות בעזרת תהליכים ניסויים. אדם העוסק בידיעת הטבע נקרא חוקר טבע. במובן הרחב, מונח זה משמש גם לתחום הנגשת הידע על הטבע לקהל הרחב באמצעות מוזיאוני טבע, ספרי עיון ומדע פופולרי, הרצאות, צילום טבע, סרטי ותוכניות טבע, טיולים מודרכים ועוד.
קרני שומרון
רמת גלעד
בסוף שנת 2011, בעקבות גיבוש הסכם בין ראש המועצה הרצל בן ארי לבין השר בני בגין, הוחלט על הכשרה של שכונת רמת גלעד כשכונה אינטגרלית במועצה המקומית ואישור תב"ע. על פי ההסכם, המתנחלים יפנו בעצמם את תשעה מבנים שנבנו על על אדמה פרטית, המנהל האזרחי יבצע בדיקת קו כחול שמסמן את גבולות היישוב, כדי לבחון היכן עובר הקו בדיוק בין אדמות מדינה לאדמה פרטית. בינואר 2012 הפסיק המנהל האזרחי עבודות להכשרת קרקע חדשה להרחבת המאחז, מאחר שהעבודות פלשו לשטחים נוספים מעבר למה שנקבע בהסכם.
ידיעת הטבע
עד אמצע המאה ה-19 נהגו אנשי המדע האירופאים לחלק את הידע לשני תחומים עיקריים. מדעי הרוח (שכללו גם את הפילוסופיה של הדת) ומדעי הטבע. מדעי הטבע נחלקו לידיעת הטבע שעסקה בתיאור הטבע ופילוסופיית הטבע שעסקה בחקר הטבע בצורה ניסויית. במונחים מודרניים ניתן להשוות בצורה גסה את ידיעת הטבע לביולוגיה וגאולוגיה ואת פילוסופיית הטבע לכימיה ופיזיקה. שני התחומים היו קשורים אחד לשני ולכן לרוב הפרסומים המדעיים נקראו על ידי אנשי מדע משני התחומים והמפגשים המדעיים היו לעיתים משותפים.
קרני שומרון
מצפה צבאים
בתחום השיפוט של המועצה ישנה נקודת יישוב נוספת: מצפה צבאים, על גבעה הנקראת "קרנין אשמאילה", שהיא הגבעה הצפונית מבין שתי הגבעות שעל שמן קרוי היישוב. בראש הגבעה הקים ללא אישור סוחר הקרקעות משה זר, בשנת 1982, את ביתו, על אדמה פרטית שנרכשה על ידו ומאוחר יותר נכללה בשטח השיפוט של המועצה המקומית קרני שומרון. זר טען שרכש קרקעות נוספות בסמוך, בשטח 762 דונם, ומכר אותם לקבלנים האחים משה ויגאל גינדי. בתחילת 1983 החלו האחים גינדי לשווק מגרשים ובתים ביישוב שתוכנן לקום במקום, בשם "כרמים" או "כרמי שומרון". לאחר מבצע שיווק אגרסיבי ברחבי הארץ, עשרות משפחות רכשו בתים ביישוב המתוכנן. האחים גנדי טענו שיש אישור של ועדת השרים להתיישבות להקמת היישוב, אישור שסיפק להם סגן שר החקלאות מיכאל דקל. אולם התברר שהקרקע שמכר להם זר, לא הייתה שיכת לו, וגם לא התקבל אישור להקמת היישוב. בסוף 1985 נפתחה חקירת משטרה בחשד להונאה ושוחד. על פי החשד שולם לסגן שר החקלאות מיכאל דקל שוחד בכדי שיספק מסמך שיש אישור להקמת היישוב. האחים גינדי נחשדו בהונאה וברחו לברזיל. לאחר שהתברר שאין כוונה להעמידם לדין, חזרו לישראל בסוף 1990, ומשה זר חויב להחזיר להם את כספם, עבור הקרקעות שכביכול מכר להם.
ידיעת הטבע
חוקרי הטבע נהגו לצאת למסעות ברחבי העולם בחיפוש אחר צמחים ובעלי חיים שאינם ידועים למדע. מסעות אלו תרמו בצורה ניכרת גם להכרת העולם ולרוב חוקרי טבע מפורסמים ידועים גם כמגלי ארצות והיו הראשונים לתיאור אזורים טרופיים באמזונאס ואפריקה. אחד מחוקרי הטבע המפורסמים ביותר היה צ'ארלס דרווין ואחד מהראשונים שביקרו בארץ ישראל הוא פרדריק הסלקוויסט.
קרני שומרון
מצפה צבאים
בתוך תחומי היישוב נמצא כרם הזיתים של משפחת ג'אבר מכפר לאקף השכן, צה"ל מאבטח אותם בעת המסיק. לאחר שנטען כי הותקפו בידי המתיישבים.
ידיעת הטבע
ברחבי העולם נפוצים מוזיאוני טבע המכונים לרוב Museum of Natural History, שמתורגם בעברית לרוב כ"מוזיאון להיסטוריה של הטבע". מוזיאונים אלו כוללים פריטים רבים של בעלי חיים, צמחים, מאובנים ומינרלים (בגדולים שבהם האוספים מונים מיליוני פריטים) וכן מוצגים סינתטיים שמטרתם להמחיש נושאים בחקר הטבע (למשל: מיניאטורות ודגמים). במוזיאונים אלו ניתן למצוא דיורמות, פוחלצים של בעלי חיים, שלדי דינוזאורים, אוסף סלעים ומינרלים ועוד.
בישראל קיים מחקר ידיעת טבע מפותח שכולל שיתוף פעולה של פרופסורים לביולוגיה, חוקרים באקדמיה, מדענים מקצועיים, פעילי שימור טבע והגנת הסביבה כגון אנשי החברה להגנת הטבע, יערנים ופקחים של רשות הטבע והגנים, צלמי טבע וחובבי טבע. בין קהילת החוקרים לקהילת חובבי הטבע קיים שיתוף פעולה הדדי שכולל מחד חינוך והנגשת ידיעת הטבע לקהל הרחב, ומנגד הסתייעות בקהילת חובבי הטבע לביצוע מחקרים הדורשים תצפיות רבות (כגון שימוש במתנדבים לספירת עטלפים וטיבוע עופות).
קרני שומרון
מעלה שומרון
החל משנת 2020 היישוב מעלה שומרון הפך לשכונה של קרני שומרון.
אל מתן
אל מתן היא שכונה של ההתנחלות קרני שומרון, שהוקמה כמאחז כקילומטר מדרום לגבעת "לבונה", מעל לאפיקו של נחל קנה. השכונה קרויה על שם יישוב בתקופת בית ראשון ששמו נזכר בחרסי שומרון (אך אינו מופיע במקרא), ודומה לשונית לשמו של הכפר הסמוך אימתין. אל מתן הוקם בשנת 2000 על ידי קבוצת צעירים דתיים מיישובי האזור – מעלה שומרון וקרני שומרון.
בשנת 2009 הוקם במקום בית כנסת. בעקבות עתירה לבג"ץ נגד הקמתו בלא היתר בנייה כדין, הודיעה המדינה על אטימת המבנה ובג"ץ קיבל את עמדתה. המבנה נאטם ובמקביל החלו בהליכים להכשרת המבנה. בסוף שנת 2012 קידם המנהל האזרחי הליכים להסדרת המקום ככפר אמנים, בהתאם לתוכנית של ארגון אמנה. בנובמבר 2012 אושרה חוקיות היישוב.
בשנת 2014 אישר המנהל האזרחי גריעת 100 דונם משמורת נחל קנה אל שטחי היישוב.
היסטוריה
היישוב הוקם על פסגת הר "ראס אבו קרנין", בו שכן מוצב צבאי ירדני עד מלחמת ששת הימים, שעבר אחר כך לרשות צה"ל. ניסיון ראשון להתנחל במקום נעשה לקראת סוף ימי ממשלת רבין הראשונה, על ידי גרעין של "גוש אמונים" שקיבל את השם "קרני שומרון". ב-5 באפריל 1977 יצאה "צעדת העשור" מהמקום, לאחר שנערך טקס הנחת אבן פינה ליישוב, למרות שלא התקבל אישור הממשלה להקמתו. לאחר "המהפך" הפוליטי ב, ועליית הליכוד לשלטון, התקבל האישור להקמתו. בספטמבר 1977, לקראת העלייה על הקרקע, התמקמו חברי הגרעין באוהלים ביישוב קדומים, אשר נשא אז את השם אלון מורה, וילדי הגרעין החלו ללמוד בבית ספר באלון מורה. באוקטובר 1977 הוקם מאחז צבאי במקומו המיועד של היישוב, כחלק ממהלך להכשרת הקרקע. ובינואר 1978 התיישבה הקבוצה הראשונה במקום.
טקס ההקמה הרשמי של היישוב נערך ב-25 באפריל 1978. באותה עת גרו במקום כבר 30 משפחות במבנים טרומיים שרכש משרד השיכון. באוגוסט 1978, הציג שר החקלאות אריאל שרון, שקיבל את האחראיות להקמת ההתנחלויות ביהודה ושומרון, את תוכנית הפיתוח של היישוב. בטווח הקצר אושרה הקמת 250 יחידות דיור ובטווח הארוך הכריז שרון על תוכנית להקמת אשכול יישובים במקום, שיכיל 2,000 יחידות דיור. בפברואר 1979, החל חיבור היישוב לרשת החשמל של ישראל, עד אז חובר היישוב לרשת המקומית של חברת החשמל המזרח ירושלמית. ב-17 ביוני 1979 נערך טקס הנחת אבן הפינה לקרני שומרון ב', כ-2 קילומטר ממערב לקרני שומרון א' (יישוב זה קיבל אחר כך את השם מעלה שומרון). ב-15 באוקטובר 1979 הקימו חברי גרעין קרני שומרון מאחז חדש, על גבעה סמוך ליישוב, במסגרת "מבצע מאחזים" שארגן "גוש אמונים" במחאה על תוכנית האוטונומיה שחתמה ממשלת ישראל במסגרת הסכמי קמפ דייוויד. המאחז פונה על ידי צה"ל ללא התנגדות לאחר זמן קצר.
על פי נתוני המכון הפלסטיני למחקר יישומי, על מנת להקים את ההתנחלות קרני שומרון והמאחזים סביבה הופקעו 713 דונם מג'ינסאפוט, 512 דונם מדיר איסתיא, 229 דונם מכפר לאקף ו-216 דונם מחג'ה.
בתחילת 1981 הכריזה ממשלת ישראל על הקצאת תקציב לפיתוח היישוב כבסיס להקמת 1,500 יחידות דיור נוספות ביישוב, והקמת אזור תעשייה. בנוסף החלה הקמתה של "קרני שומרון ג'" (יישוב זה קיבל אחר כך את השם אלפי מנשה). כחלק מפיתוח היישוב הוכרזו כ-1,000 דונם באזור כאדמות מדינה. בג"ץ דחה עתירה של 16 בעלי אדמות נגד ההפקעה, אך קיבל עתירה של תושב ג'ינסאפוט, ש-35 דונם בבעלותו בהן היה מטע זיתים, נתפסו ללא סמכות. בנוסף רכשה "הקרן לגאולת הקרקע" של גוש אמונים קרקעות נוספות, שהיו בבעלות תושבי הכפרים באזור. בסוף 1982 מנה היישוב 120 משפחות, רובם מרקע דתי-לאומי, עם זאת תושבים חילוניים התקבלו ליישוב, כל עוד הסכימו לא לחלל שבת בפרהסיה.
בשנת 1983 החלה הקמתה של שכונת "גינות שומרון" ממערב ל"קרני שומרון א'", על ידי חברת "אשדר". בשלב הראשון נבנו במקום 260 דירות במבנים של שני קומות. בשנת 1985 החלה הקמת שלב ב' של השכונה שכלל 100 יחידות דיור.
באפריל 1991, הופרד היישוב מהמועצה האזורית שומרון, וקיבל מעמד של מועצה מקומית בשם "קרני שומרון", שכללה את שני היישובים קרני שומרון וגינות שומרון, לאחר הצבעה של התושבים, 2 יו"ר הוועדים באותה תקופה הודי ליברמן בקרני שומרון ויגאל להב מגינות שומרון, חתמו על הסכם האיחוד ולימים כיהנו בתקופות שונות כראשי המועצה. מקורו של שם היישוב בצורת-נוף שתי הגבעות המיתמרות מעליו מכיוון מזרח. השם הערבי של הגבעות הוא "אבו קרנין".
בשנת 1999 הוקם סמוך דרום-מזרחית ליישוב מאחז "נוף קנה", על גבול שמורת הטבע של נחל קנה. בהתחלה הוגדר המאחז כחווה חקלאית, אך אחר כך הובאו למקום כ-20 קרוואנים, הוקם בית כנסת וגן ילדים והמקום קיבל את השם "אלוני שילה".
במאי 2001 נחנך בכניסה ליישוב קניון. מנהל הקניון הכריז עם פתיחתו כי "הקניון אמור לשרת גם אוכלוסייה פלסטינית, ובניגוד לקניונים אחרים בארץ, אנו איננו עורכים הפרדה בין יהודים וערבים. כולם ייכנסו, לאחר בדיקה ביטחונית רגילה בשער, והדבר אושר על ידי כל גורמי הביטחון". בנוסף הכריז כי "במקום מועסקים גם אנשי ביטחון ערבים, כדי להימנע מיצירת דימוי של 'ערבים נגד יהודים'". בפברואר 2002 התרחש בפיצריה שבקניון פיגוע התאבדות בו נרצחו 3 צעירים תושבי היישוב, ונפצעו שמונה. בתגובה לפיגוע קרא מ"מ ראש המועצה לבצע פיגועי נקמה בערבים.
בעקבות האינתיפדה השנייה הוקף היישוב בגדר ביטחון.
בשנת 2018 הכריז ראש המועצה על תוכנית האב להרחבת היישוב ל-42,000 תושבים והפיכתו לעיר מחוז גדולה ומרכזית בשומרון. על פי התוכנית 5 השכונות של קרני שומרון יורחבו דרומה, ליצור רצף בנוי עד ההתנחלות עמנואל. בדצמבר 2018 הוגש כתב אישום נגד שלושה תושבים שהיו מעורבים בפריצת דרך בין קרני שומרון לעמנואל, דרך שמורת נחל קנה. לטענתם העבודות נעשו במסגרת תוכנית האב של היישוב. בינואר 2021 אישרה ממשלת ישראל בניית 36 יחידות דיור נוספות ביישוב.
בשנת 2020 צורף למועצה היישוב מעלה שומרון והשכונה אל מתן שעל ידו, שקודם לכן היו חלק מהמועצה האזורית שומרון, ויחד הביאו את אוכלוסיית המועצה לכ-10,500 תושבים.
ראשי המועצה
בשנים 1991–1994 גבי בוטבול, בשנים 1994–2002 יהודה ליברמן, בשנים 2003–2013 הרצל בן ארי. החל משנת 2013 עומד יגאל להב בראשות המועצה המקומית.
מבנים ומוסדות
בקרני שומרון שני קניונים, כאשר המרכזי קרוי "קניון השומרון", מועדון ספורט הכולל בריכת שחייה, מגרשי טניס, מגרשי כדור סל, כדור עף, ומגרש קט רגל, מתנ"ס.
בקרני שומרון ישנם שני אזורי תעשייה: הראשון נמצא בגבעה המרכזית, וכולל בתי מלאכה, תעשייה קלה/זעירה ומפעל אלקטרוניקה. השני ממוקם צפונית ליישוב מעבר לכביש 55 וכולל מפעלי תעשייה, דפוס, צנורות פיברגלס, בית יציקה, תעשיות מתכת, ייצור תבלינים, בתי מלאכה ומוסכים, מפעל בטון, ותחנת דלק.
בקרני שומרון שלושה בתי-ספר יסודיים לציבור הדתי ובית ספר אחד לציבור החילוני (ברקאי, משואה, לפידים ורימו"ן בהתאמה) ושתי ישיבות-תיכוניות: ישיבת השומרון ו"הליכות עולם". כמו כן שוכנת ביישוב ישיבת ההסדר קרני שומרון.
מאז שנת 1995 פועל ביישוב שבט צופים בשם "עמירים" על שמו של שמוליק עמיר. כמו כן קיימים ארבעה סניפי בני עקיבא (בכל השכונות פרט ל"רמת גלעד").
שונית טובטאהה
שונית טובטאהה היא שונית אלמוגים המשתרעת על פני 332 קמ"ר בים סולו שבפיליפינים, במרחק 2 עד 100 מטרים מתחת לגובה פני הים. השונית היא אזור טבע מוגן, הנקרא הפארק הימי שונית טובטאהה.
גאולוגיה, גאוגרפיה ואקלים
השונית שוכנת במרחב של 181 קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר פוארטו פרינססה שבפאלאוואן. היא מורכבת ממספר שוניות קטנות השוכנות לאורך רכס קאגאיאן, המשתרע לאורך 400 קילומטרים מכיוון צפון-מזרח לדרום-מערב בים סולו, וכולל שורה של הרי געש תת-ימיים כבויים.
השונית מורכבת משני אטולי אלמוגים, המופרדים זה מזה באמצעות תעלה ברוחב שמונה קילומטרים. האטול הצפוני הוא אזור שטוח שממדיו הם 16 קילומטרים על 4.5 קילומטרים, המקיף לגונה חולית. חלקים מהאטול נחשפים בזמן השפל, ומקיפים קי אלמוגים חולי בשטח 3 דונם. צורתו של האטול הדרומי דומה למשולש שרוחבו שלושה קילומטרים ואורכו חמישה. בקצה הדרומי של אטול זה שוכנת לגונה שבה איון המשתרע על פני שטח של 0.8 דונם. בשני האטולים אין צמחייה רבה, אך מנגד הם מהווים אתר קינון נוח עבור עופות ימיים וצבי ים. ממדיו של אטול ג'סי ביזלי הם 5 קילומטרים על 3 קילומטרים, ובזמן השפל הוא הופך לקי.
לשוניות המשניות יש אזורים שטוחים נרחבים, המגיעים לעיתים עד לעומת של 100 מטרים מתחת לגובה פני הים. לעיתים יש קירות אנכיים בגובה 40 עד 50 מטרים. באזור המדרונות החיצוניים של השונית יש מים צלולים, גלי ים וזרמים חזקים, ריכוז חמצן גבוה ועומק קרקעית של מטר אחד עד ארבעים מטרים. האלמוגים באזורים אלה מגוונים יותר בהשוואה ללגונות המתאפיינים במדדים נמוכים יותר (כגון עוצמת זרם המים).
פעמיים בשנה מתרחשת בשונית תופעת המונסון. המונסון הדרום-מערבי מתרחש בין יוני לאוקטובר, ואילו הצפון-מזרחי בין נובמבר למרץ. הרוחות בעוצמה בינונית השוררות בין אפריל ליוני מאפשרות את ביקורי התיירים במקום. האלמוגים רגישים לשינויים קיצוניים בטמפרטורת המים, בעיקר כיוון שהם נתונים לנקודה שבה חולפים הזרמים המגיעים מכיוון מצר מינדורו שבצפון ומצר באלאבאק שבדרום מערב. עוצמת האור החזקה עשויה לגרום לתופעה של הלבנת אלמוגים.
פלורה
האיונים הם בית גידול עבור ארבעה מיני עצים: Terminalia catappa (הדסאים), Leucaena leucocephala (קטניות), Pisonia grandis (ציפורנאים) ו-Argusia argentia (זיפניים). עופות המקננים בשונית נוטים להימשך לזרעי ה-Pisonia. כמו כן, שני האטולים הם בית גידול עבור ארבעה מינים של דשא: Melampodium divaricatum (מורכבים), Portulaca oleracea (ציפורנאים), Chloris inflata (דגניים) ו-Setagaria geniculata. האזורים המישוריים של השונית הם בית גידול לפרטים רבים של עשרה מיני דשא ים. בחלק התת-ימי של השונית תועדו 79 מינים של אצות.
פאונה
עד שנות ה-80 כמעט ולא התרחשו שינויים בפאונה של השונית. למרות נזקים שנגרמו כתוצאה מפעילות האדם עדיין קיימים 396 מינים של אלמוגים, המהווים 90% ממספר המינים הכולל הגדל בפיליפינים. מספר המינים למטר מרובע בטובטאהה גבוה יותר בהשוואה לזה של שונית המחסום הגדולה. הפאונה ספגה נזקים משמעותיים במהלך האל ניניו של 1998, אך כעבור שבע שנים השתקמה באופן כמעט מלא.
בשונית יש שני בתי גידול נפרדים. באזורי הלגונות יש אזורים נרחבים של דשא ים. בעומק של עד שני מטרים מתחת לגובה פני הים יש יותר אלמוגים, אך באזורים העמוקים יותר היא יותר דלילה. באזור זה תועדו לראשונה 30 מיני אלמוגים חדשים בשנים האחרונות. בין קצה השונית למורדות השונית גדלים אלמוגי שיטית (Acropora). בראש קיר השונית כמעט ואין אלמוגים, וככל שיורדים לאזור יותר נמוך מספרם הולך וגדל ובנוסף להם ניתן למצוא גם אצות וספוגיים.
בלגונות של השונית יש פרטים רבים של כרישאים, צבים ובטאים, ועד כה תועדו 11 מינים של לווייתנאים ו-11 של כרישאים. בין המינים הנפוצים באזורים החיצוניים של השונית ניתן למנות את אלו של הברקודה, טונה, וכריש לווייתני. בסך הכל יש בשונית 479 מינים של דגים. כמו כן, ישנם מספר מינים בסיכון ובהם צב ים ירוק וצב הוקסביל.
טובטאהה היא מקום גידול נוח עבור צאצאים צעירים של דגים בשל זרמי המונסון, ויש לה חשיבות עבור המגוון הביולוגי של פאלאוואן והאיים באחרים בים סולו. ביומסה ושכיחות הדגים קטנות יותר באזור שונית ג'סי ביזלי, והדבר נובע בין השאר מכמות מופרזת של דיג.
הפארק הוא אחד המקומות המוגנים האחרונים בדרום-מזרח אסיה שבהם מקננים עופות ימיים. באיי הקיז של הפארק תועדו 99 מינים מקומיים ונודדים של עופות, מתוכם שבעה מתרבים ונמצאים רק בפארק. בין העופות הללו ניתן למנות את הסולה אדומת-רגל וסולה לבנת-בטן.
שימור ותיירות
השונית זכתה להגנה חוקית עם הקמתו ב-1988 של הפארק הימי הלאומי טובטאהה במרכז ים סולו. כשהוקם הפארק הוא השתרע על פני שטח של 332 קילומטרים רבועים, אך כעבור 18 שנים הורתה נשיאת הפיליפינים גלוריה ארויו על הגדלת שטחו ב-200% נוספים, ובסך הכל כ-968 קילומטרים רבועים. האזור הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1993, והוא נמצא תחת פיקוחו של משרד ההגנה הלאומי של הפיליפינים.
השונית לא מאוכלסת באופן קבוע, אך בעונת הדיג הדייגים מקימים לעיתים מקלטים זמניים על האיונים.
הצלילה המסחרית הראשונה בשונית נערכה ב-1979, כאשר התברר כי הצלילות של הדייגים מאיים מרוחקים גורמות לנזקים. השונית נחשבת לאחד מיעדי הצלילה הפופולריים ביותר בעולם בשל המגוון הביולוגי שלה. בכל עונת צלילה, הנמשכת שלושה חודשים בממוצע, מבקרים בשונית כ-1,000 תיירים. שליש מהתיירים הם מקומיים, מעט פחות משליש מארצות הברית, ואילו היתר משאר מדינות העולם. הדרך היחידה להגיע אל השונית היא באמצעות סירות המגיעות אל תחנת שומרי הפארק בלבד, ורק בין מרץ ליוני.
קוקידיוס
קוקידיוס (Cocidius) היה אל המלחמה, היערות והציד במיתולוגיה הקלטית.
עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית זוהה עם האלים מרס וסילוונוס מהמיתולוגיה הרומית.
ייתכן ומקור שמו במילה הקלטית "קוקו" (cocco) שמשמעה "אדום" (ייתכן בשל צבע פסליו) או במילה "קויט" (coit) שמשמעה "יער".
מקומות פולחן
פאנום קוקידיוס (מקדש קוקידיוס) היה ממוקם בסמוך ללשון ים סולווי). כתובות המוקדשות לאל התגלו לכל אורך חומת אדריאנוס וברחבי קאמבריה (בעיקר במצודות הרומיות בבירדוסוולד וביקאסל). כתובת שהתגלתה באבצ'סטר מוקדשת לקוקידיוס ורנוסטונוס (Cocidius Vernostonus - קוקידיוס אל עצי הסמבוק).
תיאורו
תגליף של האל מהמאה הראשונה שהתגלה במצודת צ'סטרז שבחומת האדריאנוס מתארת את קוקידיוס כאדם שזרועותיו פרוסות, המחזיק מגן בידו השמאלית וחרב בידו הימנית. קוקידיוס לובש גלימה, ובחגורתו מוחזק פגיון.
לקריאה נוספת
Clare A. Lees, Gillian R. Overing‏, A Place to Believe in: Locating Medieval Landscapes‏, Penn State Press‏, 2006
כפר שמאי
כְּפַר שַׁמַּאי הוא מושב באזור הצפון ליד צפת, השייך למועצה אזורית מרום הגליל. הוא ממוקם על כביש 866 המחבר בין כרמיאל למירון ולצפת. בסמוך למושב זורם נחל עמוד, נחל איתן הזורם כל השנה ונמצא בטיפולה ובאחזקתה של רשות הטבע והגנים.
המושב קרוי על שמו של שמאי הזקן, שהיה בר פלוגתא של הלל הזקן בתקופת הזוגות, ואשר נקבר לפי המסורת היהודית בהר מירון, או ב"גבעת שמאי" הסמוכים שניהם למושב.
היסטוריה
משפחותיהם של רוב העולים המקוריים מתימן נותרו במקום עד היום (2009). בשנים 1956–1957 היו במושב בעיקר עולים מתימן ומעט עולים ממרוקו. במשך השנים הצטרפו למושב עולים נוספים מרומניה. קיימים במושב שלושה בתי כנסת (תימני, מרוקאי ואשכנזי) ומתגוררות בו 73 משפחות וכ-350 נפשות.
עד תחילת שנות ה-60 גודלו במושב עגבניות ומלפפונים בהצלחה, בין השאר בגלל ההבשלה המאוחרת באזור. עד שנת 1995, התפרנסו מרבית התושבים בעיקר מחקלאות קיץ (פירות, הדסים ופרחים) ומשיווק ביצים.
החל משנות האלפיים המאוחרות החל פיתוח של תיירות יין באזור במושב עצמו קמו כשלושה יקבים- יקב דרור יקב שמאי ויקב נחל עמוד וכרמים רבים ניטעו, ב-2011 הוכרז האזור כ"דרך היין" הישראלית.
ריקאגומבדה
ריקאגומבדה (Ricagumbeda) הייתה אלה על פי המיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה נפוץ בבריטניה בתקופה הרומית.
מזבח המוקדש לאלה התגלה בביירנס שבסקוטלנד.
משמעות שמה של האלה הוא "מלכת עמק הקרב" או "מלכת ארץ המתים", ומפירוש זה משערים כי תפקידה של האלה הייתה להוביל את רוחות המתים משדה הקרב אל העולם הבא.
החוקרים חלוקים בשאלה האם מדובר באלה קלטית במקורה או אלה שמקורה במסורות הגרמניות (בדומה לוולקיריות), והובאה לבריטניה על ידי שכירי חרב גרמניים ששירתו בגייסות הרומיים.
זכויות להט"ב ברשות הפלסטינית
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) ברשות הפלסטינית, ישות אוטונומית למחצה, השולטת על 90% מהאוכלוסייה הפלסטינית בשטחי יהודה ושומרון מאז 1996, כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית גברית מוגדרת כחוקית בשטחי ביהודה ושומרון מאז 1951 (כחלק מירדן) אך מוגדרת כפלילית ונושאת עונש מאסר של כ-10 שנים דה יורה ברצועת עזה. דה פקטו, הומוסקסואלים וביסקסואלים מוצאים להורג ללא משפט בשטחי הרצועה.
אזרחי להט"ב מהרשות הפלסטינית מחפשים לעיתים קרובות מקלט מדיני כפליטים בישראל מחשש לחייהם על רקע רצח על חילול כבוד המשפחה על ידי בני משפחותיהם המוגדר כנושא בולט בתרבות המקומית אם תתגלה נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית בקרב האוכלוסייה. זכויות להט"ב ברשות הפלסטינית נידונות לעיתים בהקשר גאופוליטי ותרבותי לסכסוך הישראלי-פלסטיני בהם באזכורי המונח "פינקוושינג" מול השוואתן של זכויות להט"ב בישראל אל מול המצב ברשות.
עבור תמיכה בזכויות להט"ב של אזרחים ברשות הפלסטינית, הוקמו לאורך השנים שתי קבוצות שפועלות בנושא: אלקאוס, שנוסד בשנת 2001 כפרויקט קהילתי של העמותה הישראלית הבית הפתוח בירושלים ועמותת אסוואת שנוסדה שנה לאחר מכן כפרויקט של עמותת הנשים כייאן בחיפה עבור תמיכה באופן ספציפי על צרכיהן של נשים לסביות ברחבי הרשות.
מעמד בחוק
לפי אוגדן החוקים נגד פעילות הומוסקסואלית בהסכמה ברחבי העולם שהופץ על ידי האיגוד הבין-לאומי ללסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס (ILGA) בשנת 2010, מעמדה החוקי של פעילות הומוסקסואלית ברשות הפלסטינית אינו אחיד. ביהודה ושומרון בשטחי A ו-B פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין גברים הפכה לחוקית בשנת 1951 (כחלק מירדן) אם כי ברצועת עזה, סעיף מספר 84 בחוק המנדטורי הבריטי משנת 1936 האוסר על קיום פעילות הומוסקסואלית בין גברים (אך לא בין נשים) עדיין מוגדר בתוקפו כאשר העונש עבור מורשעים הוא דה יורה 10 שנות מאסר אך דה פקטו הוצאה להורג ללא משפט. בשני המקרים, החקיקה הפלסטינית לא קבעה חוקים חדשים אלא ירשה חוקים קודמים שחלו בשטחיה.
ב-20 במאי 1994 הוציא ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת צו שמשאיר על כנו כל חוק שנחקק לפני ה-5 ביוני 1967 ברחבי הרשות. בפועל, מצב זכויותיהם של אזרחי להט"ב ברשות הפלסטינית נקבעו לאורך השנים על ידי מערכות חוקים שונות ואף סותרות בהן: החוק העות'מאני, החוק המנדטורי, החוק הירדני, החוק המצרי, החוק הפלסטיני וצווים צבאיים של צה"ל.
מקרה ידוע של הוצאה להורג על רקע הומוסקסואליות התרחש בשנת 2016 נגד מחמוד אשתיווי ברצועת עזה, אחד ממנהיגי חמאס, על רקע אשמת "הומוסקסואליות וגנבה".
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
הרשות הפלסטינית אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
הגנה מפני אפליה
לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית ברשות הפלסטינית.
תנאי מחיה
באוגוסט 2019 פורסם כי התקיים בשכם אירוע גאווה שאורגן על ידי הארגון אלקאוס. לאחר סיום האירוע, המשטרה המקומית איימה לעצור את כל מי שהשתתף באירועים הנוגעים לסוגיות להט"ב בשטחי הרשות בטענה כי האירוע "עודד לפעול בצורה שמתנגדת לערכים ולמסורת הפלסטינית". בעקבות הודעת האיום של המשטרה, נאלץ הארגון לבטל אירוע נוסף מסוג זה שתוכנן ברמאללה. בעקבות האירוע פורסמו ברשתות החברתיות פוסטים של צעירים מהרשות שתמכו בחקיקת זכויות להט"ב ופעילות הארגון וגינו את רדיפתן על ידי המשטרה. באותו חודש אסרה המשטרה הפלסטינית על פעילות ארגוני להט"ב בשטחי A ו-B ביהודה ושומרון בתגובה לקיום האירוע. חברת הקונגרס האמריקאי אילהאן עומאר קראה לתמיכה בארגונים בחשבונה בטוויטר. האיסור בוטל בסוף החודש בעקבות תגובות שליליות רבות.
במאי 2020 דווח כי לפחות כ-150 אזרחי להט"ב מהרשות נאלצים לברוח ממקום מגורם (לרוב ביהודה ושומרון) לשטחי מדינת ישראל כתוצאה מרדיפות חברתיות מדי שנה. במרבית המקרים הנמלטים נאלצים להיכנס לשטחי ישראל בצורות לא חוקיות ולאחר כניסתם נעזרים בארגונים שמסייעים להם להגיש בקשת מקלט שתוכל לתת להם היתר שהייה אם כי הוא מוגדר לחצי שנה בלבד. אם אכן מקבלים אחד כזה, הוא מונפק ומנומק על רקע "שהייה לצורכי רווחה". לדברי עורך הדין שאול גאנון, מארגון האגודה למען הלהט"ב בישראל, "כ-2,000 הומוסקסואלים מהרשות הפלסטינית חיים בתל אביב בכל תקופה".
בשנת 2022 פרסם ארגון זכויות האדם "UN WATCH" כי קיימות עדויות רבות של הפרת זכויות אדם והפעלת עינויים כלפי אזרחי להט"ב בשטחי A ו-B ביהודה ושומרון וברצועת עזה שמפעילים שלטונות פת"ח וחמאס, שבעקבותיהן פעמים רבות אזרחי להט"ב באזורים הללו ניצבים בפני סכנת מוות ונאלצים לברוח ממקום מגוריהם. בעקבות הדו"ח נקבע דיון בוועדת האו"ם בשאלה האם להוציא את הרשות הפלסטינית מהמדינות החתומות על האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות שנכנסה לתוקף בשטחה מאז ה-2 ביולי 2014 בשל ההפרות החמורות.
באוקטובר 2022 נחטף ונרצח אחמד חכם חמדי אבו מרח'יה, הומוסקסואל בן 25 מהרשות הפלסטינית שנעזר בעמותה הישראלית "הבית השונה" להומוסקסואלים ערבים עבור מציאת מקלט, בעריפת ראשו והשחתה קשה של הגופה שלו בחברון לאחר שנטייתו המינית נחשפה ברחבי הרשות. האגודה למען הלהט"ב בישראל הגיבה לרצח באומרה "זו תזכורת מדממת וכואבת על מצבם הקשה של מבקשי המקלט מקהילת הלהט"ב הנרדפים בשטח הרשות, שבמקרים רבים חשופים לאיומים ממשיים ברצח ומבקשים להגיע לישראל ולמצוא בה מקלט. יהי זכרו של אחמד מהפכה". המשטרה והפרקליטות הפלסטינית פתחו בחקירה לאחר מכן.
אקטיביזם
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 הוקמו שתי קבוצות מבוססות המספקות תמיכה לאזרחי להט"ב מהרשות הפלסטינית המתגוררים בגבולות ישראל, רצועת עזה ויהודה ושומרון. אלקאוס (בערבית: "קשת"), נוסד ב-2001 כפרויקט קהילתי של העמותה הישראלית הבית הפתוח בירושלים במטרה לענות באופן ספציפי על צורכיהם של להט"ב ערבים החיים בעיר. אלקאוס התרחב מאז הקמתו וכיום מארח פעילויות חברתיות בירושלים, חיפה, יפו ויהודה ושומרון. הארגון מעניק גם כן קו תמיכה טלפוני.
בשנת 2002 הוקמה העמותה אסוואת (בערבית: "קולות") במטרה לענות באופן ספציפי על צרכיהן של נשים לסביות מהרשות הפלסטינית, אשר נוסדה כפרויקט של עמותת הנשים כייאן בחיפה. אסוואת החלה כרשימת דוא"ל אנונימית המספקת תמיכה לנשים לסביות ערביות, והתפתחה לקבוצת עבודה המארחת מפגשים חודשיים עבור כ-60 מחבריה ומארגנת הרצאות ואירועים חינוכיים בתחום. העמותה מתרגמת ומפרסמת טקסטים מקוריים הקשורים למיניות וזהות מגדרית שלא היו זמינים בעבר בשפה הערבית, ומארחת באתר האינטרנט שלה את האוסף הגדול ביותר של טקסטים בשפה הערבית הקשורים להומוסקסואליות.
בשנת 2015 צייר אמן מהרשות הפלסטינית בשם חאלד ג'אראר את דגל הגאווה על קטע מקיר באחד מהשטחים שנשלטים על ידי הרשות ביהודה ושומרון. לאחר זמן קצר, קבוצה של מקומיים קשקשה מעליו בתגובה. ג'אראר מתח ביקורת לאחר מכן על תגובת המקומיים לציורו ואמר כי היא "משקפת את היעדר הסובלנות והחירויות בחברה הפלסטינית".
בתולים
בתולים הוא תיאור למצבם של גבר או אישה אשר מעולם לא קיימו יחסי מין.
יהדות
ביהדות ישנה משמעות רבה להיותה של רווקה - בתולה, ועל פי היהדות הנורמה היא להישאר בבתולים עד הנישואים, כפי שמשתקף מהפסוקים בתנ"ך "וכי יפתה איש בתולה אשר לא ארשה ושכב עמה", ובהתאם לאיסור שנקבע על קיום יחסי מין מחוץ לנישואים.
על פי פרקי דרבי אליעזר וספרות הגאונים היה נהוג בארץ ישראל שהחתן מוציא את הבתולים באצבע ולא בדרך של קיום יחסי מין רגילים.
נצרות
הנצרות הקתולית, בהנהגת האפיפיור, נוקטת בקו שמרני ומטיפה לשמור על הבתולים עד לאחר החתונה. על פי המסורת הנוצרית מריה, אמו של ישו נשארה בתולה גם לאחר שהתעברה.
היבטים חברתיים
בחברה נהוג להרחיב את ההגדרה כך שתכלול אישה או גבר שלא קיימו יחסי מין, אף כאלה שבהם לא נקרע קרום הבתולים. ישנן תפישות שונות בנוגע לאקטים המיניים הגוררים איתם אובדן של הבתולים, כאשר רוב ההטרוסקסואלים אינם מחשיבים מין אוראלי כאקט מיני בפני עצמו, ולכן גם לא כאקט הפוגע בבתולים, בעוד חלק גדול מהלסביות רואות בקונילינגוס אקט מיני לכל דבר.
איבוד בתולים שלא במסגרת הנישואים נחשב במשך תקופה ארוכה למעשה בלתי ראוי. המחשה לכך ניתנת במחזהו של ויליאם שייקספיר, "חלום ליל קיץ" (המתרחש באתונה העתיקה, אך משקף את הכללים החברתיים של אנגליה בסוף המאה ה-16), שבו אומר דמטריוס להלנה: "כל אוצרך, הלנה, הוא שמך הטוב, בתולייך; ואת אלה את מוכנה לאבד?" באיבוד הבתולים יש גם כיום אקט סמלי ורגשי חזק אף שבחברות רבות חלפה התקופה בה נתנו לדבר זה חשיבות רבה. ישנם נשים וגברים שמטעמי שמרנות ולא דווקא מטעמי דת מתנזרים מיחסי מין ונשארים בתולים עד גיל מסוים או עד הנישואים.
בחודש מאי 2008 התעוררה סערה בצרפת, כאשר בית משפט פסל נישואים אזרחיים של זוג מוסלמי, לאחר שהבעל טען כי אשתו לא הייתה בתולה, ובכך שיקרה לו בנוגע לפרט רב חשיבות בחוזה הנישואים.
באינדונזיה נדרשות המתגייסות למשטרה להיות בתולות ולעבור בדיקה המוודאת זאת.
למניעת הבעיות הכרוכות בהיעדר בתולים, יש העוברות ניתוח המשחזר את בתוליהן, כדי ליצור את הרושם שנישאו בבתוליהן.
אובדן הבתולים בספרות ובקולנוע
במאי הקולנוע האיטלקי, ברנרדו ברטולוצ'י, שאחדים מסרטיו עוסקים במיניות, הפך את אובדן הבתולים לשיאו של סרטו "לגעת ביופי" (1996). גיבורת הסרט, לוסי בת ה-19, מתארחת בחווה בטוסקנה השייכת לידידי משפחתה, יוצרת קשר עם בני זוג שונים, ובסופו של הסרט מוצאת בן זוג שאתו קיימה יחסי מין מתחת לעץ בשולי החווה. בעת שהשניים הולכים איש לדרכו, אומר בן הזוג ללוסי: "גם בשבילי זו הייתה הפעם הראשונה".
אובדן הבתולים מהווה סצנה מרכזית גם בסרטו "החולמים" (2003). כחלק ממשחק בין תאו ואיזבל, תאומים צרפתיים, וידידם מתיו, מצווה תאו על מתיו לשכב עם איזבל, השמחה לציווי זה. מתיו מסרב תחילה, אך לבסוף נכנע. בתום יחסי המין מגלה מתיו שאיזבל הייתה בתולה, לאחר שהוא רואה את דם בתוליה. גם בסרטי נעורים כדוגמת סדרות הסרטים אסקימו לימון, אמריקן פאי ובסרט "חמודות קטנות", מיוחסת חשיבות רבה לאובדן הבתולים.
תדר נייקוויסט
בתורת הדגימה, תדר נייקוויסט (על שם הארי נייקוויסט, מהתורמים הראשיים לתורת האינפורמציה) הוא מחצית מתדר הדגימה בו מערכת ספרתית פועלת. תדר זה הוא התדר הגבוה ביותר שניתן לשחזור מתוך אות ספרתי אשר מייצג דגימה של מידע אנלוגי.
על פי משפט הדגימה של נייקוויסט-שאנון, כאשר דוגמים אות אנלוגי בתדר דגימה מסוים f, האות הדגום ייצג נאמנה את האות הנדגם ויאפשר שחזור מדויק שלו, עבור תדרים שהם לכל היותר f/2. אם האות הנדגם מכיל תדרים גבוהים מתדר נייקוויסט, תתרחשנה טעויות דגימה, ובאות הדגום יופיע בטעות בתדרים נמוכים מידע שהיה במקור בתדרים גבוהים. תופעה זו נקראת "התחזות" או "קיפול תדרים" (aliasing).
יש צורך בשימוש במסנן אידיאלי על מנת לאפשר שחזור מדויק של אות שנדגם בדיוק בתדר נייקוויסט. משום שמסנן זה איננו ניתן למימוש מעשי נהוג לדגום אותות תדר גבוה מהנדרש על פי תדר נייקוויסט. לדוגמה, התדר הגבוה ביותר שבני אדם מסוגלים לשמוע, הוא בסביבות 20,000 הרץ, והקלטה שתיחשב איכותית צריכה לאפשר שימור גם של התדרים בסביבת 20,000 הרץ. משום כך תדר הדגימה בתקליטורים הוא 44,100 הרץ, מעט יותר מכפליים מתדר זה.
לעומת זאת, באשליית גלגל העגלה, מודגם מה קורה כאשר הדגימה נעשית בקצב נמוך מהנדרש לצורך שחזור מדויק של האות. גלגל המסתובב בתדירות גבוהה, ייצור את האשליה כי הוא מסתובב בכיוון ההפוך, אם התדירות הזוויתית של סיבוב הגלגל היא גבוהה יותר מתדירות הדגימה של מצלמת הווידאו (כ-24 תמונות בשנייה).
חבורה אבלית נוצרת סופית
בתורת החבורות, חבורה אבלית נוצרת סופית (Finitely generated abelian group) היא חבורה אבלית שהיא נוצרת סופית, כלומר, שאפשר ליצור את כל אבריה באמצעות פעולת הכפל, ממספר סופי של איברים נתונים, גם אם אינה סופית בעצמה. בניגוד לחבורות שאינן אבליות, שהמבנה שלהן יכול להיות מסובך ביותר, המבנה של כל החבורות האבליות הנוצרות סופית מוכר וידוע, וניתן למיין אותן באופן מלא. כל חבורה כזו מתפרקת לסכום ישר של חבורה אבלית סופית ושל מספר עותקים של החבורה הציקלית האינסופית. בתורן, החבורות האבליות הסופיות נבנות כסכומים ישרים של חבורות ציקליות סופיות. זהו משפט בסיסי בתורת החבורות הסופיות, שהרי כל חבורה סופית היא חבורה נוצרת סופית.
המשפט הוא מקרה פרטי של משפט המיון למודולים נוצרים סופית מעל תחום ראשי.
מבוא
חבורה היא מבנה אלגברי בסיסי שמופיע במתמטיקה בהקשרים רבים ושונים, ומורכב מקבוצת איברים עם פעולה בינארית המוגדרת עליהם, ומקיימת מספר אקסיומות. עולם החבורות עשיר בדוגמאות, כגון החבורה הסימטרית \ S_n, חבורת המטריצות מעל שדה F, או החבורה של המספרים הרציונליים ביחס לחיבור. שתי הדוגמאות הראשונות אינן אבליות, כלומר, הכפל אינו מקיים בהן את התכונה \ ab = ba; חבורות כאלה יכולות להיות מסובכות מאוד. הדוגמה השלישית, על-אף שהיא אבלית, אינה נוצרת סופית (כל תת-חבורה נוצרת סופית שלה היא ציקלית).
אחד מהתחומים בהם עוסקת האלגברה המופשטת הוא סיווג של חבורות, או מבנים אלגבריים אחרים, על פי תכונותיהן. משפט המיון לחבורות אבליות נוצרות סופית מספק סיווג כזה עבור החבורות האבליות שיש להן תת-קבוצה סופית של איברים, שממנה אפשר ליצור, על ידי פעולת החבורה, את כל איברי החבורה.
המשפט מראה כי כל חבורה אבלית נוצרת סופית היא, למעשה, סכום של חבורות ציקליות. מכיוון שחבורות ציקליות פשוטות מאוד לתיאור, הדבר מסייע להבנה של מבנה החבורה שעליה מופעל המשפט, וכן מקל לבדוק האם שתי חבורות שהוגדרו בדרכים שונות הן בעלות אותו המבנה - על ידי השוואת ההצגה שלהן כמכפלות של חבורות ציקליות.
פיתול
בדרך-כלל מסמנים את הפעולה בחבורה אבלית בסימן החיבור, ואת האיבר הנייטרלי בסימן 0. בכל חבורה אבלית A אפשר לאסוף את האיברים \ a \in A שעבורם קיים כך ש- \ na = 0. אלו האיברים המפותלים של החבורה, וביחד הם מהווים תת-חבורה,. אם יש איברים כאלה (פרט ל-0), אומרים ש"יש לחבורה פיתול", ואם כל האיברים הם כאלה - החבורה מפותלת. חבורה חסרת פיתול היא חבורה ללא איברים מפותלים. חבורת המנה היא תמיד חסרת פיתול.
כל חבורה אבלית סופית היא מפותלת. בין החבורות הציקליות, רק החבורה הציקלית האינסופית היא חסרת פיתול, ואכן, חבורה אבלית נוצרת סופית ללא פיתול מוכרחה להיות איזומורפית לסכום ישר של מספר סופי של עותקים של חבורה זו.
מאידך, חבורה אבלית נוצרת סופית ומפותלת היא סופית, ומוכרחה להיות איזומורפית לסכום ישר של חבורות ציקליות סופיות.
הדרגה
קבוצה שאפשר ליצור ממנה את כל אברי החבורה נקראת קבוצת יוצרים. גודלה של הקבוצה הקטנה ביותר היוצרת את החבורה הוא הדרגה של החבורה (לחבורה יש דרגה סופית אם ורק אם היא נוצרת סופית). למשל, דרגתה של החבורה היא 5, ואילו הדרגה של  היא 2. כל חבורה אבלית מדרגה r מהווה חבורת מנה של החבורה האבלית החופשית מדרגה r, .
משפט המיון
משפט המיון של החבורות האבליות הנוצרות סופית קובע שכל חבורה כזו איזומורפית לחבורה יחידה מהצורה כאשר \ r\ge 0 והמספרים הם חזקות (לא בהכרח שונות זו מזו) של מספרים ראשוניים.
צורת הצגה זו נקראת "צורת המחלקים האלמנטריים", והמספרים נקראים "המחלקים האלמנטריים". דרך הצגה יחידה נוספת היא באמצעות "הגורמים האינווריאנטיים": בצורת הצגה זו, \ G איזומורפית לסכום הישר הבא: