cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע מקרה אדום
קו וייגאן
המורל השתפר מכיוון שרוב החיילים הצרפתים ידעו על הצלחה גרמנית רק באמצעות שמועות; הקצינים הצרפתים ששרדו צברו ניסיון טקטי נגד יחידות ניידות גרמניות והגבירו את האמון בכלי הנשק שלהם, אחרי שראו את התותחנים שלהם והטנקים מתפקדים טוב יותר בקרב מאשר השריון הגרמני. לטנקים הצרפתים היו שריון כבד יותר ותותחים גדולים יותר. בין 23 ל-28 במאי, הצליחו הצרפתים להקים מחדש את הארמיות השביעית והעשירית. וייגאן החליט על טקטיקות של קיפוד, בהגנה לעומק, כדי לגרום להתשה מקסימלית ליחידות הגרמניות. הוא העסיק יחידות בעיירות ובכפרים קטנים שהיו מוכנים להגנה על כל מקום. מאחוריהן, היו דיוויזיות הרגלים, המשוריינות והממוכנות מוכנות להתקפה נגדית ולהקל על היחידות המוקפות, שהצטוו להחזיק מעמד בכל מחיר.
הקרב
קבוצת ארמיות B תקפה את שני צדי פריז; ב-47 הדיוויזיות שלה נכללו רוב היחידות הניידות. לאחר 48 שעות, הגרמנים לא פרצו את ההגנה הצרפתית. על האן, הקורפוס הממונע ה-16 (הגנרל אריך הפנר) כלל למעלה מאלף כלי רכב משוריינים (AFVs) בשתי דיוויזיות פאנצר ודיוויזיה ממונעת עימם לחם נגד הצרפתים. התקיפה הייתה גסה והפנר איבד 80 מתוך 500 כלי רכב משוריינים בהתקפה הראשונה. הארמייה הרביעית הגרמנית כבשה את ראשי הגשרים מעל הסום אך הגרמנים נאבקו להתגבר על האן כשההגנה הצרפתית לעומק סיכלה את המעבר. באמיין גורשו הגרמנים שוב ושוב על ידי ריכוזי ארטילריה צרפתיים עוצמתיים, ושיפור ניכר חל בטקטיקות הצרפתיות.
הצבא הגרמני הסתמך על הלופטוואפה כדי לשתק את הארטילריה הצרפתית, תוך שחיל הרגלים הגרמני זינק קדימה, אולם הוא הצליח לתפוס מעברים רק ביום השלישי. חיל האוויר הצרפתי ניסה להפציץ אותם אך נכשל. מקורות גרמנים הכירו כי הקרב היה "קשה ויקר בחיי לוחמים, והאויב התנגד בצורה קשה, במיוחד ביערות ובחורשות והמשיכו במאבק כאשר כוחותינו דחקו מעבר לנקודת ההתנגדות". דרומית לאבוויל, נשברה חזית הארמייה העשירית (הגנרל רובר אלטמאייר) והחזית שלו נאלצה לסגת לרואן ובדרומה מעל נהר הסן. דיוויזיית הפאנצר ה-7 פנתה מערבה מעל נהר הסן דרך נורמנדי וכבשה את נמל שרבור ב-18 ביוני, ואילצה את כניעתה של חלק גדול מהדיוויזיה ה-51 (היילנד) ב-12 ביוני. כוחות החוד הגרמנים היו פרוסים יתר על המידה ופגיעים למתקפות נגד, אך הלופטוואפה שלל מהצרפתים את יכולת הריכוז, והחשש מתקיפה אווירית הביא לשלילת השימוש בכוחות השריון שלהם על ידי וייגאן. ב-10 ביוני הכריזה ממשלת צרפת על פריז כעיר פתוחה. הארמייה ה-18 הגרמנית התקדמה לעבר פריז נגד התנגדות צרפתית נחושה אך הקו נפרץ בכמה מקומות. וייגאן טען שלא ייקח הרבה זמן עד שהצבא הצרפתי יתפורר. ב-13 ביוני השתתף צ'רצ'יל בישיבה של מועצת המלחמה העליונה האנגלו-צרפתית בטור. הוא הציע איחוד פרנקו-בריטי, אך הצרפתים דחו זאת. ב-14 ביוני נפלה פריז והפריזאים שלא הצליחו להימלט מהעיר גילו כי ברוב המקרים הגרמנים היו בעלי אופי נוח ביותר.
העליונות האווירית שקבע הלופטוואפה הפכה לעליונות אווירית מוחלטת, כאשר חיל האוויר הצרפתי עמד על סף קריסה. הצרפתים רק החלו לייצר את רוב המפציצים; בין 5 ל-9 ביוני במהלך מבצע פאולה, התבצעו מעל 1,815 גיחות, 518 מתוכם נערכו על ידי מפציצים. מספר הגיחות שהתבצע ירד ככל שלא ניתן היה להחליף את האבדות. ה-RAF ניסה להסיט את תשומת ליבו של הלופטוואפה עם 660 גיחות שנערכו נגד יעדים באזור דנקירק אך איבדו מטוסים רבים; ב-21 ביוני, 37 בריסטול בלנהיים הושמדו. לאחר 9 ביוני, כמעט ולא התקיימה ההתנגדות האווירית הצרפתית וכמה מטוסים ששרדו נסוגו לצפון אפריקה הצרפתית. התקפות הלופטוואפה התרכזו בתמיכה ישירה ועקיפה של הצבא. הלופטוואפה תקף קווי התנגדות שקרסו אז במהירות תחת מתקפת שריון.
קו מאז'ינו
קבוצת ארמיות C במזרח אמורה הייתה לסייע לקבוצת ארמיות A להקיף וללכוד את הכוחות הצרפתים בקו מאז'ינו. מטרת המבצע הייתה ללכוד את אזור מץ, עם ביצוריה, למנוע מתקפת נגד צרפתית מאלזס כנגד הקו הגרמני בסומא. הקורפוס הממונע ה-19 (הגנרל היינץ גודריאן) היה אמור להתקדם לגבול צרפת עם שווייץ וללכוד את הכוחות הצרפתים בהרי הווז' ואילו הקורפוס הממונע ה-14 תקף את קו מז'ינו ממערב, אל עורפו הפגיע כדי לכבוש את הערים ורדן, טול ומץ. הצרפתים העבירו את קבוצת הארמיות השנייה מאלזס ולורן לקו ווייגאן שבסומא, והותירו רק כוחות קטנים ששמרו על קו מז'ינו. לאחר שקבוצת ארמיות B החלה במתקפה נגד פריז ונורמנדי, קבוצת ארמיות A החלה את התקדמותה לעבר האזור העורפי של קו מז'ינו. ב-15 ביוני השיקה קבוצת ארמיות C את מבצע טייגר, תקיפה חזיתית מאזור הריין לצרפת.
הניסיונות הגרמניים להבקיע את קו מז'ינו לפני טייגר נכשלו. תקיפה אחת נמשכה שמונה שעות בקצה הצפוני של הקו, ועלתה לגרמנים 46 הרוגים ו-251 פצועים לעומת שני צרפתים שנהרגו ב-Ouvrage Ferme Chappy (מקלט חוות צ'פלי) ואחד ב-Ouvrage Fermont. ב-15 ביוני נערכו הכוחות הצרפתיים האחרונים החזקים, כולל הארמייה הרביעית, לקראת עזיבת הגרמנים; רק כוח שלד החזיק את הקו. הגרמנים עלו בהרבה על הצרפתים והפעילו את הקורפוס ה-1 שכלל שבע דיוויזיות ו-1,000 תותחים, למרות שרובם היו מתקופת מלחמת העולם הראשונה ולא הצליחו לחדור את השריון העבה של המצודות. רק תותחי הנ"מ 88 מ"מ היו יעילים ורק 16 הוקצו למבצע; תותחי ושמונה סוללות רכבת הועסקו גם הם, בנוסף לקורפוס האוויר ה-5 של הלופטוואפה.
הקרב היה קשה והושגה התקדמות איטית נגד התנגדות צרפתית חזקה, אך המבצרים הובסו בזה אחר זה. Ouvrage Schoenenbourg ירה 15,802 פגזי 75 מ"מ לעבר החי"ר הגרמני. המבצר ספג את ההפגזה החזקה ביותר מכל העמדות הצרפתיות, אך השריון שלו הגן עליו מפני נזק קטלני. באותו יום בו החל מבצע טייגר, החל גם מבצע דב קטן. חמש דיוויזיות תקיפה של הקורפוס ה-7 חצה את הריין לאזור קולמר במטרה להתקדם להרי הווז'. היו בו 400 כלי ארטילריה כולל ארטילריה כבדה ומרגמות. הדיוויזיות ה-104 וה-105 הצרפתיות נסוגו חזרה להרי הווז' ב-17 ביוני. באותו יום, הקורפוס הממונע ה-19 הגיע לגבול שווייץ והמגינים בקו מז'ינו נותקו מצרפת. מרבית היחידות נכנעו ב-25 ביוני והגרמנים טענו כי לקחו 500,000 שבויים. כמה מבצרים עיקריים המשיכו במאבק, למרות פניות לכניעה. המבצר האחרון לא נכנע עד ה-10 ביולי וגם אז רק תחת מחאה ואחרי בקשת הגנרל ז'וזף ז'ורז'. מתוך 58 הביצורים הגדולים בקו מז'ינו, עשרה נלכדו על ידי הצבא הגרמני.
פינוי BEF שני
פינוי ה-BEF השני התרחש במהלך מבצע אריאל בין התאריכים 15-25 ביוני. הלופטוואפה, עם שליטה מוחלטת על שמי צרפת, היה נחוש למנוע פינוי גדול יותר של בעלות הברית לאחר פינוי דנקירק. קורפוס האוויר ה-1 הוקצה לגזרות נורמנדי וברטאן. ב-9 ו-10 ביוני נמל שרבור הופצץ ב-15 טון של פצצות גרמניות, בעוד לה האבר הותקף 10 פעמים, והוטבעו בו 2949 טונות של ספונה שהבריחה את כוחות בעלות הברית. ב-17 ביוני, מטוסי יונקרס Ju 88 (בעיקר מ-Kampfgeschwader 30) הטביעו את האונייה לנקסטריה מחוץ לסן נאזר, והרגו כ-4,000 אנשי בעלות הברית (כמעט הכפילו את ההרוגים בקרב הכוחות הבריטים בקרב על צרפת), ובכל זאת הלופטוואפה לא הצליח למנוע את פינוים של כ-190,000–200,000 אנשי בעלות הברית.
שביתת נשק
מיואש מהתגובה העוינת בקבינט להצעה בריטית לאיחוד פרנקו-בריטי, ובשל אמונתו כי שריו אינם תומכים בו עוד, התפטר ראש הממשלה פול ריינו ב-16 ביוני. אחריו והוחלף על ידי המרשל אנרי פיליפ פטן, שמסר הודעה ברדיו לעם הצרפתי, בה הודיע על כוונתו לבקש שביתת נשק עם גרמניה. כאשר קיבל היטלר הודעה מהממשל הצרפתי כי הם מעוניינים לנהל משא ומתן על שביתת נשק, הוא בחר את יער קומפיין, אתר שביתת הנשק מ-1918, כמקום האירוע. ב-21 ביוני 1940 ביקר היטלר במקום כדי להתחיל במשא ומתן, שהתקיים בקרון הרכבת בו נחתם הסכם שביתת הנשק ב-1918. לאחר שהאזין למילות הקדמה, היטלר עזב את הקרון במחוות זלזול מחושבת בפני הצירים הצרפתים והמשא ומתן הועבר לווילהלם קייטל, הרמטכ"ל של הפיקוד העליון של הוורמאכט (OKW). שביתת הנשק נחתמה למחרת בשעה 6:36 אחר הצהריים (זמן צרפת), בין הגנרל קייטל מטעם גרמניה והגנרל שארל הונציגר מטעם צרפת ונכנס לתוקף בשעה 12:35 בבוקר ב-25 ביוני, לאחר חתימת שביתת הנשק הפרנקו-איטלקית, בשעה 6:35  בערב ב-24 ביוני, ליד רומא.
איטליה
איטליה הכריזה מלחמה על צרפת ובריטניה בערב 10 ביוני, שנכנסה לתוקף מעט לאחר חצות. שני הצדדים החליפו תקיפות אוויריות ביום הראשון למלחמה אך קרבות מעטים התרחשו בחזית האלפינית, מכיוון שגם צרפת וגם איטליה נקטו אסטרטגיה הגנתית. נערכו קצת התכתשויות בין סיורים למבצרים הצרפתיים של Ligne Alpine אשר החליפו אש עם עמיתיהם האיטלקיים Vallo Alpino.
אנקה ואן דרמירס
אנקה מריה פלור ואן דרמירס (בהולנדית: Anke Maria Flor Van dermeersch; נולדה ב-27 באוקטובר 1972) היא פוליטיקאית בלגית.
ביוגרפיה
ואן דרמירס נבחרה ב-1991 למיס בלגיה, בשנה זו לראשונה הצופים לקחו חלק בהצבעה והזוכה לא נבחרה אך ורק על ידי חבר שופטים.
היא ייצגה את בלגיה בתחרות מיס עולם 1991 ומיס תבל 1992, ושם סיימה במקום שישי. לאחר מכן פתחה בקריירת דוגמנות.
היא עורכת דין מוסמכת ומתמחה במיסוי בינלאומי.
ב-2003 היא נבחרה לחברת הסנאט הבלגי מטעם מפלגת פלאמס בלוק (מאוחר יותר פלאמס בלאנג), והייתה בין היתר חברה בוועדה לענייני כלכלה וכספים של הסנאט.
מטאורה (קומיקס)
מטאורה (ברוסית: МЕТЕОРА) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום באבל קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת "החפץ המסוכן ביותר בחלל, חלק 1" (Самая опасная вещь в космосе, ч.1) משנת 2014 ונוצרה בידי הכותב ארטיום גברליאנוב והמאייר יבגני פדוטוב.
חוברות הקומיקס אודות מטאורה הן סדרת הרפתקאות חלל ומגוללים את קורות מסעותיה של מטאורה בחלל. מטאורה היא האלטר אגו של אליונה קוזנצובה, מבריחת חלל מיומנת שיוצאת להרפתקאות בחלל ובמרחבי הגלקסיה בספינה דמוית קרון מעופף כשאליה מתלווים היצורים זיגי ופוש.
ג'ק גוסלינג
קריירת מועדונים
גוסלינג, יליד העיר אוקספורד, הממלכה המאוחדת, החל את הקריירה שלו בקבוצות הילדים של סווינדון טאון ולאחר מכן שיחק בפלימות' ארגייל. בגיל 16 הצטרף למחלקת הנוער של אקסטר סיטי. במשחקי טרום-עונה של עונת הבקיע שער מרהיב במשחק ידידות נגד דורצ'סטר טאון והצוות המקצועי של המועדון התרשם מביצועיו ובספטמבר  הושאל למועדון לחודש אחד, אך לאחר שהציג יכולת טובה תקופת השאלתו הוארכה עד ינואר. ב-12 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור אקסטר בניצחון 0-3 נגד סאות'אנד יונייטד. ב-2 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-3 נגד נורת'המפטון יונייטד. ב-13 במרץ 2014 הושאל שוב הפעם לגלוססטר סיטי עד לסיום העונה. כעבור 3 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. ב-17 במאי 2014 סיים את חוזהו במועדון ובחר שלא לחדש אותו ובכך הפך לשחקן חופשי בתום העונה.
ב-24 ביוני 2014 גוסלינג חתם בבריסטול רוברס מהליגה החמישית באנגליה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-9 באוגוסט בתיקו 0-0 נגד גרימסבי טאון. ב-16 בספטמבר הוא הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון. בסיום העונה העפיל עם קבוצתו לליגה הרביעית. ב-26 בפברואר 2016 גוסלינג הושאל לניופורט קאונטי לתקופה של חודש. במדי ניופורט רשם 6 הופעות ובסיום תקופת ההשאלה חזר לבריסטול עימה העפיל להפוטבול ליג הראשונה. ב-16 בינואר 2017 הושאל לפורסט גרין רוברס עד לסיום העונה.
ביוני 2017 חתם בטורקי יונייטד.
ארטפרנס (בן היסטספס)
ארטפרנס, היה אציל פרסי חשוב. בנו של היסטספס, אחיו של דריווש הראשון, ואביו של המצביא ארטפרנס. ארטפרנס היה גם האחשדרפן של אסיה הקטנה בתקופת המרד האיוני.
ביוגרפיה
לאחר מותו של המלך כנבוזי השני במצרים, תפס את השלטון כהן דת בשם גאומתה שהתחזה לברדיה אחיו המת של כנבוזי. אציל בשם אוטאנס גילה את המרמה וארגן קשר להתנקש במתחזה. אל הקשר הצטרף גם דריווש אחיו של ארטפרנס. המתחזה נרצח ולאחר סכסוך קצר עלה דריווש לשלטון. דריווש מינה את ארטפרנס אחיו למשרת הסטרפ של אסיה הקטנה ומושבו היה בסרדיס.
האתונאים הגיעו אליו בבקשה לברית הגנה נגד ספרטה. בתמורה דרש ארטפרנס "אדמה ומים" כסמל לכניעה. השליחים האתונאים הסכימו אולם נענשו על כך בשובם חזרה לעיר. הברית בין אתונה לפרס התפוררה כיוון שארטפרנס העניק מקלט לטיראן האתונאי היפיאס שנמלט מהעיר הוא דרש מהאתונאים להחזיר אותו לעיר האתונאים סרבו.
בשנת 501 לפנה"ס בערך הגיש טיראן מילטוס אריסטגורס הצעה לארטפרנס לכבוש את האי נקסוס. ארטפרנס נענה ברצון ולאחר שקיבל אישור מהמלך נתן ארטפרנס לאריסטגורס 200 ספינות ואף צרף אליהן מצביא פרסי בשם מגבטס. אולם אריסטגורס ומגבטס הסתכסכו ומגבטס הכשיל את המצור. לאחר האירוע פרץ המרד האיוני, המורדים תקפו את סרדיס אולם לא הצליחו לכבוש אותה והסתפקו בהעלאתה באש. לאחר מכן הובסו המורדים בקרב לאדה וארטפרנס חזר לשלוט. כדי למנוע מרידות נוספות הוחלט להקל על התושבים, נעשתה חלוקה צודקת יותר של המיסים והוקם בית דין מיוחד לבוררות. מאוחר יותר ביטל מרדוניוס חתן המלך את הטיראניה בערים השונות והרשה להן להקים דמוקרטיות.
מוקד אבטחה
מוקד אבטחה כולל מגוון של מערכות תקשורת כמו תקשורת קווית, תקשורת סלולרית, רשת אינטרנט סלולרית מאובטחת (GPRS) תקשורת לווינית, והרכבים של המוקד מחוברים אליו באמצעות GPS. במוקד אבטחה טיפוסי ישנו מערך של מחשבים עם תוכנות מיוחדות והוא מאויש 24 שעות ביממה במטרה לתת שירות ללקוחות החברה בעת הצורך. לרוב, המכשור והמחשוב מגובה על ידי שרתי גיבוי במוקד. במאה ה-21 רוב חברות האבטחה הגדולות מחזיקות במוקד אבטחה גדול ומתקדם שיכול לתת מענה למספר רב של אירועים חריגים כגון אזעקה, מצוקה, מוקד צופה/רואה וגילוי אש.
ארטפרנס (בן היסטספס)
ביוגרפיה
בנו ארטפרנס, לקח חלק בקרב מרתון.
מוקד אבטחה
אתרים המחוברים למוקד אבטחה מקושרים אליו באמצעות חיוג מספר מקוצר ולעיתים גם באמצעות מצלמות אבטחה. כמו כן ניתן לחבר לרשת התקשורת של המוקד לחצני מצוקה.
מוקד האבטחה מפעיל סיירים ואנשי ביטחון חמושים ולא חמושים אותם הוא יכול להקצות לאתר מסוים בשעת הצורך. מאבטחים ושומרים של חברת אבטחה יכולים להתקשר למוקד על מנת לדווח על אירועים שונים כגון פריצות, שריפות, אלימות וכו'.
המוקד חייב להיות בעל יכולת קליטה של שני ערוצי אותות דיגיטליים מהמנויים של המוקד, קווי ואלחוטי, או קווי וסלולרי, וכדומה. כיום ערוץ הקליטה המרכזי הוא קווי, כלומר באמצעות קווי טלפון סטנדרטיים של חברת בזק. הסדרת נושא של קליטת מידע על תשתיות כגון כבלים או אינטרנט מהיר לא נכנס עדיין לתקן. כל ערוץ קליטה חייב להיות עם ציוד גיבוי כלומר, שני מכשירים דיגיטליים המפענחים קודים הנשלחים אליהם מיחידות הקצה קרי מערכות האזעקה, וכל אחד מהם מחובר ל-2 קווי טלפון לפחות.
בישראל מוקדי אבטחה מפוקחים על ידי משטרת ישראל, משרד התקשורת ומכון התקנים הישראלי. בין מוקדי השמירה הנמצאים בישראל, ניתן למנות את מיקוד, חברת השמירה ומודיעין אזרחי.
תחבורה בדרום סודאן
מערכת התחבורה בדרום סודאן היא אחת מבין מערכות התחבורה הכי פחות מפותחות ברחבי העולם.
כבישים מהירים
רוב הדרכים המהירות בדרום סודאן הן דרכי עפר. רוב הדרכים שמקשרות את עיר הבירה, ג'ובה, עם ערים אחרות במדינה ומחוצה לה, אינן סלולות באספלט.
ב-12 בספטמבר 2012 נחנכה הדרך הסלולה הראשונה בדרום סודאן (לאחר קבלת עצמאותה). דרך זו, שאורכה 192 ק"מ, מקשרת את עיר הבירה ג'ובה עם העיר נימיול כחלק מפרויקט של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי לסלילת כביש מג'ובה לעיר גולו באוגנדה, שאמורה להקל על ייבוא וייצוא סחורות מדרום סודאן לשכנותיה ולחזק עימן את הקשר.
רכבות
בדרום סודאן קיימים 248 ק"מ של מסילות ברזל ברוחב צר סטנדרטי (1,067 מ"מ) בקו יחיד המחבר את ואו עם העיר הסודאנית באבונוסה. הקו ניזוק במלחמת האזרחים הסודאנית השנייה ושופץ במימון האו"ם.
תעופה
שדה התעופה העמוס ביותר במדינה הוא שדה התעופה ג'ובה ממנו יוצאות טיסות לאנטבה, ניירובי, קהיר, אדיס אבבה וח'רטום. בנוסף מהווה כמעוזה של חברת פידר איירליינס. שדות תעופה בינלאומיים נוספים הם: שדה התעופה מלאקל ממנו יוצאות טיסות שבועיות לאדיס אבבה וחרטום, שדה התעופה ואו עם טיסה שבועית לחרטום ושדה התעופה רומבק עם טיסה שבועית לחרטום.
דרום סודאן איירליינס, מספקת שירות לנימיול ואקובו, בשניהם מסלול ההמראה אינו סלול. קיימים עוד מספר שדות תעופה קטנים בדרום סודאן ובכולם מסלולי המראה לא סלולים.
יועצת לקידום מעמד האישה ברשויות המקומיות
יועצת לקידום מעמד האישה ברשויות המקומיות הוא תפקיד סטטוטורי, שנוצר בעקבות חוק משנת 2000, המחייב שבכל רשות מקומית, תמונה יועצת לקידום מעמד האישה. התפקיד הניח תשתית ברמת השטח, בתחום שהולך ומתרחב - הכרה בצרכים השונים ומתן מענה מותאם, על בסיס מגדרי.
רקע והיסטוריה
תפקיד היועצת הוא אחת ההמלצות בדו"ח ועדת נמיר משנת 1978. הוועדה לקידום מעמד האישה, בראשותה של ח"כ יעל דיין, החליטה לממש המלצה זו ובשנת 1998 החלה בהליך חקיקה, ייחודי לתפקיד.
חוק היועצת לקידום מעמד האישה ברשות המקומית.
החוק הניח תשתית שוויונית בעצם ההוראה על חובת מינוי יועצת בכל רשות מקומית (סעיף 2 (א))וקביעת סנקציות לאי מינוי (סעיף 2 (ג); סעיף 7). החוק ממשיך מגמה של מינוי לתפקידים ייחודיים, שמטרתם טיפול וקידום נושאים הקשורים למגדר הנשי, במסגרות וארגונים ממסדיים שונים, במרחב הציבורי, תוך מתן דגש על המרחב המוניציפלי. התפקיד אשר התווסף כשנתיים לאחר הקמת הרשות לקידום מעמד האישה, היווה מעין השלמה לפעילות הרשות, כזרוע מבצעת בשטח. הרשות לקידום מעמד האישה היא גוף שוויון הזדמנויות ועל כן, תפקיד היועצת, הוא "תפקיד שוויון". בדומה לגופי השוויון, שהם מנגנון מערכתי, אשר תפקידם לבחון את התהליכים הארגוניים בהיבט ארגוני ותרבותי, החוסמים או מפלים על רקע מגדרי, תפקיד השוויון עושה פעולות דומות בתוך המרחב המוניציפלי בשתי רמות: פנים וחוץ ארגוניות (סעיף 3א. (א); שם סעיף קטן(2),(4), (6)).
החוק הציב עובדה בשטח, תוך ביטול האפשרות להתבסס על רצון טוב של קובעי המדיניות בשטח, אולם לצד זה נוצרו קשיים ובעיות ביישומו, אשר עוררו וויכוחים ותהליך ארוך לתיקון ושינוי חלקים מן החוק.
החוק משנת 2000
במתכונת הראשונית, של החוק, התגלעו בעת הביצוע קשיים כגון - אי הכנה מספקת של השטח - במרחב המוניציפלי ובתוך הארגון אליו השתייכה היועצת, קרי הרשות המקומית; העדר עוגן, ידע וניסיון של תפקיד דומה, עליו ניתן היה לבסס את התפקוד וקשיים נוספים, שנבעו מעצם ניסוח החוק, בשלושה היבטים:
א. ההיבט האידאולוגי.
ב. ההיבט המנהלי.
ג. ההיבט התפקודי.
כבר בכותרת החוק - חוק הרשויות המקומיות (יועצת ראש העיר לענייני נשים), התש"ס 2000 נקבעו שתי בעיות משמעותיות שליוו את התפקיד מראשיתו. שם התפקיד הכיל את המושג "יועצת", יועצת ראש העיר והמושג "ענייני נשים".
כותרת החוק מתייחסת לשני ההיבטים זה האידאולוגי וזה המנהלי, אשר ישפיעו על ההיבט התפקודי. תפקיד הקרוי "יועץ" היה למי ששימש/ה כיועץ/יועצת משפטי/ת. קריאת התפקיד החדש בשם "יועצת", מזמין על כן השוואה בין שני התפקידים.
באוגדן התפקידים שמפרסם משרד הפנים לא נמצא תיאור התפקיד של יועצת לקידום מעמד האישה. לעומת זה תפקיד הייעוץ המשפטי, הוא תפקיד סטטוטורי המשמש כשומר סף, בעל סמכויות, אחריות וידע מקצועי ברור. ללא הגדרת תפקיד ביצועית (אופרטיבית) מצד משרד הפנים ובגלל הבדלים נוספים בין שני התפקידים, השטח בחר להתייחס לתפקיד כאל ייעוץ, שאינו מחייב ומיצוב בעלת התפקיד, כמי שתלויה בגורמים שונים כגון דעות, צרכים, אינטרסים ואישיות (פרסונליות). היחס לתפקיד בזירה המוניציפלית התבסס על תפיסה פטריארכלית מובהקת, כיוון שזו זירה פוליטית, בירוקרטית, היררכית ובעלת תרבות ארגונית גברית מובהקת.
הנושא הנוסף, המהווה קושי, המופיע בכותרת החוק, מתייחס למושג "ענייני נשים" למושג עצמו משמעות של 'הקטנה', העדר חשיבות או חוסר עניין. אין בחוק הגדרה מה נכלל תחת כותרת זו של "ענייני נשים", אולם זה שיקף דעה רווחת בציבור, שלנשים יש עניינים משלהן, או כפי שניסח נציב שירות המדינה יעקב ניצן, עוד בשנת 1971,יש "בעיות ייחודיות"
הצהרה כי לנשים יש עניינים משלהן, עניינים שהם לא מובנים כל כך ולכן רק נשים יכולות לטפל בהם, מתוך הנחה שהן מבינות טוב יותר, הייתה תפיסה שהובילה את ההתייחסות שנים רבות. תפיסה זו התבססה על תפיסת עולם, שראתה את הנשים כבעלות צרכים ייחודיים להן, מה שנכון בחלקו, תוך התעלמות מן העובדה שגם לגברים צרכים ייחודיים משלהם מחד, אך גם הותירה את הנשים במעין מתחם סגור בו אין דריסת רגל לגברים. אותה תפיסה גם ראתה את צורכי הנשים כפחותי ערך לעומת צורכי הגברים ולכן צורכי הנשים כונו "ענייני נשים", שאינם מובנים וגם פחות משמעותיים.
בראשית הדרך אם כן הונחה התשתית לגבי אוכלוסיית היעד שתפקיד זה אמור לטפל בו - נשים. התפיסה הנוספת שנשים מבינות את הנשים ולכן יוכלו לטפל בצרכיהן, היא עוד תפיסה של גישה מוטעית לתפקיד, המנתקת את ההיבט המקצועי ומניחה את היסוד של ידע כתלוי מגדר בלבד.
התפקיד הונחת על השלטון המקומי, ללא הכנה מוקדמת של הסברה, הדרכה או כלים מעשיים אחרים, דבר שיצר התנגדות, חוסר הבנה וקשיים הן למי שהתמנו לתפקיד והן למנגנון הרשותי. חלק מהמכשולים התבטאו באי מינוי יועצות על אף האמור בחוק, מה שהניע את משרד הפנים, להוציא בשנת 2002, חוזר מיוחד המזכיר את החוק ומזכיר לגבי מינוין של בעלות תפקיד.
הבעיות שהחוק הציב לא הסתכמו רק בכותרתו, אלא גם, בתוכן שלו, שהתמקד ברובו, בעניינים פרוצדורליים כמו מינוי היועצת, מעמדה ותנאי שכרה.
בינואר 2001, נפתח קורס ההכשרה הראשון ליועצות, עבודה משותפת של מרכז השלטון המקומי והרשות לקידום מעמד האישה. הקורס נמשך כ - שנה ונטלו בו חלק כ־44 יועצות. הבעיות שהתגלעו בחוק צפו ועלו די מהר ועל כן התקיימו מספר ישיבות בוועדה לקידום מעמד האישה שדנו בכך. ההמלצה המרכזית הייתה לפעול לשינוי חקיקה. בשנת 2005 יצא חוזר מנכ"ל משרד הפנים, ש"...בא להסדיר את נוהל המינוי לתפקיד...ולקבוע פרשנות יחידה ואחידה לחוק...".
הבעיות המרכזיות שנידונו בוועדה ואשר חוזר המנכ"ל בא להסדיר היו:
השילוב בין היקף משרה חלקית ולא יחידה לדרגה מדרג ביניים, יצרו סטטוס שנתפס כחלש ולא חשוב, בניגוד לרוח החוק ובניגוד למהות התפקיד שבאותה עת לא הייתה נהירה דיה. נוסף על כך היעדר תקציב ייעודי לפעילות, יצר מצב שבו היועצת הייתה תלויה לעצם תפקודה בגורמים מערכתיים בתוך הארגון וגם מחוצה לו, שלהם היו משאבים ותקציב. מצב זה יצר כשלים בתפקוד, צורך בפיתוח אמצעים לגיוס משאבים, פיתוח כישורים אלטרנטיביים ועוד. הצורך בהכשרה לתפקיד היה ברור יותר מאי פעם.
קורס ההכשרה השני נפתח בשנת 2004 ולאחריו עוד קורס בשנת 2006, כאשר באותה שנה נפתח קורס נוסף ליועצות היותר ותיקות שעברו את ההכשרה הראשונה (קורס יועצות בכירות). כל הקורסים הללו סייעו למספר יועצות להתגבש ולהפוך למעין וועד פעולה שהחל לשלוח מכתבים לוועדה למעמד האישה בכנסת בדרישה לשינוי חקיקה ותיקון הסעיפים שהתגלו כבעיתיים.
שינויי חקיקה 2008
בכנס היועצות השנתי שנערך ביולי 2006 בעיר עכו, פנו נציגות של וועד הפעולה של היועצות לח"כ גדעון סער, שהתמנה ליו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת, וביקשו את סיועו להובלת שינויי החקיקה בחוק היועצות.
באוקטובר 2006, החל מהלך של שינוי החקיקה בחוק הבסיסי, בהובלת ח"כ גדעון סער, יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת ובסיוע של ח"כ נאדיה חילו. התהליך נמשך שנתיים ובשנת 2008 התקבלו תיקונים אחדים שהוכנסו בחוק. החוק משנת 2000 היה עבודה שנעשתה על ידי המחוקקות (תהליך מלמעלה למטה)ואילו השינויים בחוק נעשו עם היועצות עצמן ובהובלת ח"כ שהגיעה מן השטח (תהליך מלמטה למעלה), לצד סיוע מסיבי של יו"ר הוועדה אפשרו את התיקונים המקיפים.
חלק מהתיקונים החשובים שהוכנסו היו: פירוט הנושאים שבהם תעסוק היועצת סעיף (3); הגדרה ברורה לגבי חובת הזימון של היועצת לישיבות המועצה והוועדות השונות עם ציון מיוחד להשתתפותה בוועדת המכרזים לכ"א; שינוי שם החוק ; שינוי בתנאי הקבלה לתפקיד - באמצעות מכרז על מנת לנתק את הזיקה הפוליטית ומשרת האמון עד כמה שניתן, הכנסת פרמטר ההשכלה האקדמית כתנאי ראשוני וחובת ההכשרה.
שינוי החקיקה הוליד שורה של שינויים נוספים:
מינוי והעברה מתפקיד.
המינוי יהיה "... בדרך של מכרז ומינויה יוצג בפני מועצת הרשות המקומית" (סעיף 2 (4) (ב)), כלומר תפקיד היועצת אינו תפקיד אמון, המכרז מאפשר פתיחה בפני מועמדות העומדות בקריטריונים המופיעים בחוק. הצגת המינוי בפני המועצה של הרשות הוא מעשה של פומביות פנים רשותי, המתכתב עם הוראת החוק לגבי העברת היועצת מן התפקיד, כפי שמופיע בסעיף 6.(א) " לא תועבר היועצת לקידום מעמד האישה מתפקידה, אלא על פי החלטת מועצת הרשות המקומית, לאחר שניתנה הודעה כדין לכל חברי המועצה שדבר העברתה מהתפקיד יידון באותה ישיבה ולאחר שניתנה לה הזדמנות לטעון את טענותיה בפני המועצה."
המינוי והן העברתה מהתפקיד, חייבים בדווח חיצוני לרשות לקידום מעמד האישה ולשר הפנים סעיף 2 (ב); סעיף 6 (ב).
ובסעיף 2 (ג) "לא מינתה רשות מקומית יועצת חדשה לקידום מעמד האישה בתוך שלושה חודשים מיום שהיועצת הקודמת חדלה למלא את תפקידה, יורה השר לאותה רשות מקומית למנות יועצת לקידום מעמד האישה בתוך שלושה חודשים; לא מונתה יועצת כאמור, ימנה השר בלא דיחוי יועצת לקידום מעמד האישה לאותה רשות מקומית, אשר מתקיימים בה תנאי הכשירות לפי סעיף 3; היועצת לקידום מעמד האישה שמינה השר תכהן עד למינוי יועצת לקידום מעמד האישה בידי הרשות המקומית לפי הוראות סעיף זה."
חשוב להדגיש כי חובת המכרז לתפקיד מאפשרת מינוי מרצון לתפקיד בניגוד לתהליך העבר שהמינוי לא חייב מכרז ונעשה לרוב באמצעות פנייה ישירה של ראש הרשות למועמדת למלא את התפקיד.
3. (א) לא תמונה ליועצת לקידום מעמד האישה אלא מי שנתקיימו בה כל אלה:
(1) היא בעלת תואר אקדמי מוכר מאת מוסד להשכלה גבוהה בישראל, כמשמעותם בחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח-1958, או תואר אקדמי שהוא שווה ערך לתואר אקדמי בישראל מאת מוסד להשכלה גבוהה בחוץ לארץ שהוא מוסד מוכר במדינתו או תעודה המעידה על סיום לימודים אחרים המוכרים בישראל כשווי ערך לעניין דרגת שכר אקדמית;
(2) היא בעלת ניסיון מקצועי או מעשי מוכח של שלוש שנים בתפקיד ניהולי או ציבורי או בעיסוק בתחומים הנוגעים למעמד האישה.
תחומי פעילות היועצת
ראשית הוגדרו גבולות גזרת הפעילות של היועצת, סעיף 3 (א) "...לפעול בתחום הרשות המקומית, בקרב אוכלוסיית הרשות המקומית ועובדיה...". להגדרה זו חשיבות רבה לגבי נפח הפעילות כיוון שרשויות מקומיות שונות מבחינת מספר תושבי/ות הרשות וכן מבחינת גיוון האוכלוסייה (יהודים, ערבים, צעירים וקשישים, עולים וותיקים וכו') ההגדרה לגבי פעילות בקרב עובדי/ות הרשות המקומית כאוכלוסייה מובחנת, מאפשרת לראות את תפקיד היועצת כמי שמובילה שינוי פנים ארגוני, לצד שינוי חוץ ארגוני.
עוד ניתן להסיק מהגדרה זו כי אוכלוסיית היעד היא נשים וגברים כאחד וזו הרחבה משמעותית לגבי תפיסת התפקיד.
מעבר לציון גזרת הפעילות הרחבה, יש אזכור לעבודה שנעשית עם מקבלי ההחלטות וקובעי המדיניות - סעיף 4 (ג) "היועצת לקידום מעמד האישה תפעל בתיאום עם ראש הרשות המקומית, להתוויית מדיניות לקידום מעמד האישה בתחום הרשות, לביצועה ולהקצאת משאבים לשם כך" ; סעיף 5 (א) "היועצת לקידום מעמד האישה תוזמן לכל ישיבה של מועצת הרשות המקומית ושל כל ועדה מוועדותיה ותינתן לה הזדמנות להביע את עמדתה בעל פה או בכתב לפני קבלת כל החלטה הנוגעת לתחומי הפעולה של התפקיד, לתושבות הרשות המקומית או לעובדות הרשות המקומית." ; (ג) " ביקש חבר מועצת הרשות המקומית שהיועצת לקידום מעמד האישה תחווה את דעתה בנושא העומד על סדר יומה של מועצת הרשות המקומית, תינתן ליועצת לקידום מעמד האישה הזדמנות לחוות את דעתה בעניין."
דגש מיוחד בעבודתה מתייחס לנושא כוח אדם ולכן סעיף 5 (ב) מציין כי " היועצת לקידום מעמד האישה או עובד הרשות המקומית שהסמיכה לכך זכאים להשתתף בישיבות מועצת הרשות המקומית ובישיבות הוועדות שבהן מתקבלות החלטות הנוגעות למצבת כוח האדם ברשות המקומית, לרבות בוועדות מכרזים. "
בתיקון החוק משנת 2008 מצוינים במפורש נושאים ספציפיים שבהם על היועצת לעסוק סעיף 3 א. (א) "...קידום מעמד האישה והשוויון בין המינים, לביעור ההפליה נגד נשים ולמניעת אלימות נגד נשים (בחוק זה – תחומי הפעולה של התפקיד)." בהמשך אותו סעיף (ב) לשם ביצוע תפקידיה תנקוט היועצת לקידום מעמד האישה, בין השאר, פעולות אלה:
(1) מעורבות בהתוויית המדיניות של הרשות המקומית, בתיאום עם ראש הרשות המקומית ומועצת הרשות המקומית, לשם קידום תחומי הפעולה של התפקיד;
(2) פיקוח על ביצוע המדיניות כאמור בפסקה (1) ועל הקצאת המשאבים לשם כך, לרבות לשם יישום הוראות הדין המחייבות מתן ביטוי הולם לייצוגם של בני שני המינים בקרב עובדי הרשות המקומית ועובדי חברה עירונית; בפסקה זו, "חברה עירונית" – חברה עירונית כהגדרתה בסעיף 21 לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985, שאמצעי השליטה בה כאמור בהגדרה הם בידי אותה רשות מקומית;
(3) בחינת ההשלכות של החלטות הרשות המקומית הנוגעות לתחומי הפעולה של התפקיד על השוויון בין המינים, והגשת חוות דעת בדבר ההשלכות האמורות;
(4) איתור צרכים וקבוצות אוכלוסייה ברשות המקומית בתחומי הפעולה של התפקיד לשם הכנת תוכניות המתאימות להם;
(5) הרחבה ושיפור של שירותים קיימים בתחומי הפעולה של התפקיד;
(6) שיתוף פעולה עם אנשים, גופים וארגונים הפועלים בתחום הרשות המקומית בתחומי הפעולה של התפקיד;
(7) איסוף מידע ונתונים הנוגעים לתחומי הפעולה של התפקיד, לרבות בכל הנוגע לתנאי התעסוקה והשכר של נשים;
(8) טיפוח תודעה ציבורית בתחומי הפעולה של התפקיד באמצעות חינוך, הדרכה והסברה.
למעשה תחומי הפעולה של היועצת נפרשים על פני שלושה תחומים מרכזיים ורחבים:
תחום תודעתי, תחום תכנוני ותחום ביצועי.
מועצת נשים
בנוסף לקהלי היעד - אוכלוסיית היישוב ועובדות ועובדי הרשות המקומית, מוזכר גוף - "מועצת הנשים", שעמו על היועצת לעבוד - סעיף 4 (ב). "מועצת נשים" - מועצה, ועדה או גוף אחר המייצגים את מי שפועלים לקידום מעמד האישה בתחום הרשות המקומית או הפועלים לקידום מעמד האישה בתחום הרשות המקומית" סעיף 1 הגדרות.
המושג נולד בשנות ה-80 של המאה ה-20. אילנה צ'רנוברודה ז"ל, הגתה את הרעיון בהיותה יועצת לקידום מעמד האישה בעיר חיפה, עוד טרם חקיקת החוק. בשנת 1995, התמנתה אילנה צ'רנוברודה, לשמש כיועצת לקידום מעמד האישה במרכז השלטון המקומי והעבירה את הרעיון להקמת מועצות נשים לרשויות נוספות. חלק מהפעילות בשטח, עד לחקיקת חוק היועצות התמקדה בקבוצות של נשים פעילות מסקטורים שונים, אשר דחפו לשינוי במצב של העדר ייצוג לנשים, דחפו להשגת תקציבים עבור נשים ועוד, כפי שמעידה על כך ח"כ יעל דיין בעצמה בישיבת הוועדה מיולי 2001. כמי שהתנסתה בדגם עבודה זה ואף ראתה בו ברכה והצלחה הכניסה ח"כ יעל דיין את נושא מועצת הנשים כחלק אינטגרלי לתוך החוק וכדבריה "...אנחנו מעודדים כל מקום שתהיה בו מועצת נשים..."
בהיעדר הגדרה ברורה, מועצות הנשים פעלו באופנים שונים, לעיתים הוקמו על ידי אשת ראש הרשות שאף עמדה ברש המועצה, לעיתים הוקמו על ידי סגנית ראש הרשות או חברות מועצה/ פעילות פוליטיות, או על ידי פעילות קהילתיות שונות שעמדו בראש המועצה. אופי הפעילות היה תלוי מקום והאישיות של העומדת בראש הגוף. בחלק מהישובים המועצה לא פעלה ברציפות ואין תיעוד מסודר של פעילויות אלה. חברות המועצה הגיעו מרקעים שונים ועל כן פעלו בדרכים שונות, החל מארגון אירועי תרבות ועד הובלת מאבקים חברתיים הקשורים לנשים, לאפליה כלפי נשים ולהשגת תקציבים או משאבים לפעילויות אלה.
עם חקיקת חוק הרשויות המקומיות ומינוי יועצות, נוצרו בשטח מאבקי כוח בין יו"ר המועצה לבין היועצת, בגלל כפילות בפעילות ומאבק על 'טריטוריה'. בראשית הדרך, יועצות הבינו שעליהן להקים מועצת נשים, בהסתמך על אזכורה בחוק, במקומות אלה מינתה היועצת את עצמה כיו"ר המועצה במטרה למנוע מאבק, אך המאבק בין היועצת לחברות מועצה נותר בעינו.
מדווח שנמסר לרשות לקידום מעמד האישה בשנת 2017, פועלות מועצות נשים ב-19 רשויות מקומיות מ-45 הרשויות שמסרו דיווח והיועצות פעילות בה. בחמש רשויות נוספות ציינו היועצות שהן פועלות להקמת מועצה כזו.
לאחר מינוין של היועצות, ברשויות אחדות הוקמה ועדת רשות לתחום מעמד האישה, אשר בראשה עמדה חברת מועצה/סגנית ראש רשות, הוועדה הורכבה מנשים לרוב בהרכב כמו של מועצות הנשים. הוועדות הללו זכו לעיתים לתקצוב מעצם כוחה של חברת המועצה ובכך היוו לעיתים מקור לפעילות מקבילה לזו של היועצת.
תהליך נוסף שהתרחש היה כניסתן של יותר נשים לפעילות פוליטית, אשר הובילה אותן להיבחר למועצת הרשות המקומית וכן עלה מספרן של הנשים שרצו לראשות היישוב מתוכן זכו 14 נשים להיבחר למשרה בשנת 2018. מהלכים ושינויים אלה שינו את המצב בו לא היה ייצוג לנשים והיה צורך בהקמת גוף ייחודי כמו מועצת הנשים.
בחלק מן היישובים, היועצות הפעילו קורסי מנהיגות והעצמה אשר סייעו להצמיח מנהיגות מקומית, בעלת אוריינטציה מגדרית. קבוצות אלה הובילו מהלכים בשטח בחלקם פיתוח והפעלת פעילויות ברמת שינוי תודעה והסברה וכן ברמת פתרון בעיות ומענה לצרכים מקומיים. בחלק מן הרשויות נעשו שיתופי פעולה בין היועצת לארגונים הפועלים בשטח הרשות או לארגוניים ארציים והוקמו צוותי היגוי שפעלו לטווחי זמן קצרים או ארוכים, בחלק מהמקרים הפעילות מוקדה ליצירת תשתיות ביישוב לטובת נשים, השגת משאבים וגיבוש מדיניות.
בעולם קיימת מועצת נשים בינלאומית ( InternationalCouncil of Women )
מיצוב התפקיד
המיצוב הארגוני של התפקיד מורכב משתי רמות: הרמה הפורמלית, הנסמכת על מדרג המורכב מדרגות בסדר עולה (היררכי), כאשר ככל שעולים בסולם הדרגות משתנים גם סמלי הסטטוס הנלווים - מקום העבודה, מספר העובדות/ים הכפיפים, היקף הסמכות והאחריות, משאבים וכו' וכל אלה מקנים מרכיב חשוב - כוח השפעה.
הרמה השנייה היא זו הלא פורמלית - רמה הנסמכת על אופיו/ה של האדם/אישה הממלאים את התפקיד, רמת הידע והמקצועיות או רמת הקשרים שטווה/טוותה, המספקים גם הם כוח והשפעה. לעיתים הרמה הלא פורמלית עומדת ביחס הפוך למדרג הפורמלי ולכן פקיד/ה זוטרים יכולים להזיק יותר.
למרות הכוונה של המחוקקות, בפועל, נוצרו קשיים לא מעטים בגלל סתירות בין המציאות לחוק והיועצות מצאו עצמן משוללות כוח ומיצובן היה מאוד נמוך. המאבק על מיצוב התפקיד נחלק למספר רמות:
כל יועצת נלחמה לבד בתוך הרשות שבה עבדה למצב עצמה ואת התפקיד. המאבק התבסס על מציאת דרכים אלטרנטיביות להשגת משאבים, עבודה על אירועים מעוררי מודעות ובעלי פוטנציאל אלקטוראלי, על מנת לחשוף את ראש הרשות ליתרונות הגלומים בתפקיד, טוויית קשרים מערכתיים וחוץ רשותיים ועוד.
במקביל נעשתה עבודה על ידי יועצות אחדות שהתאגדו ואחר כך על ידי האיגוד, אשר פעלו, מול הגופים המוסמכים כמו: מרכז השלטון המקומי, הוועדה למעמד האישה בכנסת וארגוני נשים למיניהם. פעילות זו נועדה להגיע להבנות בדבר הצורך בעריכת שינויים בחוק או בתקנות שהוצאו על ידי משרד הפנים (חוזרי המנכ"ל).
תפקיד היועצות זכה לפירוט תחומי הפעילות אך לא הוגדרו לו בחוק או בתקנות סמכויות. היועצת נדרשת לפעול במגוון מישורים כפי שציינו לעיל - תחום תודעתי, תכנוני וביצועי, אולם ללא כלים וסמכויות מוגדרות, לצד העדר כוח פורמלי של דרגה וכ"א, פעילותה הייתה כמעט בלתי אפשרית.
אחת הדרכים להשגת מיצוב היה הפיכת התפקיד למקצוע ולהגדרה מחודשת של חשיבות התפקיד לא כחלק מארגון היררכי אלא כתפקיד ניהולי רוחבי.
תפקיד או מקצוע?
המציאות בשטח, הצביעה על העדר ידע מספיק ומגובש דיו לשם מילוי התפקיד. שני הגופים הקשורים לעבודת היועצת - הרשות לקידום מעמד האישה ומשרד הפנים לא היוו מקור הכוונה והובלה של תהליך כניסת התפקיד לשטח. הידע והניסיון בתחום היה מפוזר, לא תמיד מתועד והתבסס על פעילות ומתנדבות בעיקר. תפקידים נוספים שכבר החלו לפעול בגופים ומוסדות נוספים, היו גם הם בראשית דרכם ופעלו ליצור נתיב פעולה.
כניסתן של יועצות אל המרחב המוניציפלי, העמידה את השאלה בדבר הגדרת התפקיד ולא רק מהיבט מנהלתי. ברשות לקידום מעמד האישה, התגבשה החלטה לקיים קורס הכשרה לתפקיד. נושא ההכשרה לתפקיד, כפי שכבר נערך גם לתפקיד הממונות במשרדי הממשלה, היווה למעשה את אבן היסוד להגדרה מקצועית של התפקיד.
בעלות התפקיד, שהתמנו הגיעו מתחומי ידע שונים אך בעיקר מתחום העבודה הסוציאלית, החינוך, עריכת דין ועוד תחומים. מאידך, ריבוי תחומי העיסוק; מגוון הצרכים ;זיהוי האוכלוסיות; הכרת השטח הייחודי של הרשות המדוברת; ההתמודדות במקביל, עם מספר זירות, פנים וחוץ ארגוניות; מיצוב התפקיד וארגון הסדרי עבודה; בנייה של תשתיות, דרכי תקשורת ושיתופי פעולה ועוד, היוו הוכחה כי יש צורך בהגדרת התפקיד מהיבט מקצועי.
הגדרת התפקיד כתפקיד מקצועי, נבנתה בתהליך ארוך וכלל ניסיון לגיבוש תהליך הכשרה מסודר ; ימי עיון מקצועיים וכן עריכת כנס שנתי, בו הושם דגש על הרחבת הידע, למידת עמיתות, שיתופי פעולה בין יועצות ובין גופים וא/נשים ועוד; קיום הסברה מקיפה לגבי הנדרש ממלאות התפקיד; הגדרת תחומי הדעת המזינים את התפקיד; זיהוי ובניית כלים ושיטות עבודה מתאימות; ליווי (מנטורינג) של יועצות חדשות על ידי יועצות ותיקות; הוצאת אוגדן היועצת; בניית אתר ייעודי ועוד.
כיון שהגדרת התפקיד לקתה בחסר בחוק הבסיסי משנת 2000,התיקון בחוק משנת 2008 ניסה להתמודד עם סוגיה זו והניח יסודות מסוימים להמשך פיתוח ההגדרה המקצועית:
סעיף 2 (ד) מנתק את הזיקה שהתפקיד הוא משרת אמון של ראש הרשות ומציג את התפקיד כבעל חשיבות.
סעיף 3 (א) מפרט את הקריטריונים למינוי באופן מודגש.
סעיף 3 (ב) "יועצת לקידום מעמד האישה תקבל, בתוך זמן סביר מתחילת כהונתה, הכשרה מקצועית בתחומי הפעולה של התפקיד..." מבסס את נושא ההכשרה המקצועית של התפקיד. סעיף 3 א. מפרט את תחומי פעילותה באופן מפורט ורחב.
סעיף 4 (ד), (ה) דורשים דיווח שנתי על פעילותה לגורמי פנים ולגורמי חוץ, דיווח זה יועבר לוועדה בכנסת על ידי הרשות לקידום מעמד האישה. הסיכום יכלול התייחסות לדוחות מגדריים שהגישה, שזהו כלי מאוד משמעותי ובעל השפעה.
סעיף 5 מציב את היועצת כתפקיד בעל חשיבות בכלל הנושאים הנידונים והמתקבלים בוועדות השונות ובכלל זה בוועדת מכרזי כ"א וישיבות המועצה.
כל אלה הניחו תשתית מקצועית לתפקיד שהוא פרופסיונאלי לחלוטין - מובילת שינוי חברתי, פנים וחוץ ארגוני.
תפקיד בכיר או תפקיד ניהולי?
הרשות המקומית היא גוף היררכי. תפקידים על פי הגדרה זו מתחלקים לשלוש רמות: תפקידים זוטרים, דרג ביניים ודרג בכיר. לכל רמה יש מאפיינים הבאים לידי ביטוי בסממנים חיצוניים של סטטוס, הכוללים, תחום אחריות, הגדרת סמכויות, מוטת השפעה וסממני תגמול כגון שכר, תנאי עבודה, תנאי רווחה נוספים (רכב, טלפון נייד וכו'). בהתאם למדרג כך גם ההשתתפות בפורומים שונים, החל מפורום לצורכי ידע ופורומים לקבלת החלטות וקביעת מדיניות.
החוק ומשרד הפנים, הציבו את היועצת מבחינת דרגה מקצועית בתפקיד ביניים, בתנאי כפיפות פרדוקסליים - הן לראש הפירמידה - ראש הרשות והן למנהל/ת יחידה ניהולית מקצועית הגבוה בדרגה מהיועצת. בגלל דרגת הביניים ההנחיה לזימון לישיבות מועצה ולכל הוועדות עמדה בסתירה לאי הזמנתה לפורומים אחרים שלא צוינו בחוק בהם התקבלו החלטות תכנון וביצוע, כולל הגדרת מדיניות, כמו פורום ראשי/ות אגפים או כל פורום דומה ברשויות. הדואליות הזו והפער בין המציאות והוראת החוק יצרו קשיים ומנעו מהתפקיד להיות אכן תפקיד בכיר ככוונת המחוקקות.
מכשול נוסף הוא הגדרת התפקיד כתפקיד ניהולי. הגדרת תפקיד ניהולי לצורך קבלת תוספת ניהול, בשכר, היא כי יש להיות ממונה לפחות על עובד. / ת בשכר אחד. / ת. זוהי הגדרת ניהול מצמצמת. באחרונה הכירו בעובדה שיש תפקידים המהווים תפקיד ניהולי   ללא כפיפים. / ות ישירים, אלא עובדות. / ים בצורות העסקה שונות אחרות, וגם תפקידים אלה זוכים לתוספת הניהול. למרות הכרה זו היועצת לא זכתה להיכלל בה.
בהגדרת הניהול, אין עדיין התייחסות לניהול על פי תכנים, משימות ותחומי פעולה כנדרש ב "ניהול רוחבי", דהיינו, מדובר בתפקיד שאינו מתייחס למבנה הפירמידלי , המסורתי, של הארגון הפטריארכלי. הייחוד של תפקידי ניהול אלה, היא בעובדה שהם חולשים על אנשים רבים ועל מערכות רבות מבלי שאותם אנשים ומערכות יהיו מסונפים אליהם ישירות, כלומר הם מנהלים תהליך או משימה, אשר בהם יש עובדות ועובדים בשכר, או מתנדבים ומתנדבות.
תפקידי הרוחב התפתחו בעקבות היווצרות ארגונים, בעיקר בהייטק, שאימצו גישות עבודה וניהול חדשות, בעלות יותר גמישות, הרואות במושג הניהול כר למנעד רחב של סגנונות ואפשרויות.
הדגש בתפקידי הרוחב הוא בראייה מערכתית רחבה והפעלתה כך שתושג מטרת הנושא/המיזם, או התחום. פירוט תפקיד היועצת, הכולל   מעורבות בקביעת מדיניות, פיקוח על ביצוע כולל תקציב, כמו גם היקפי האוכלוסייה, נשים וגברים, שעל היועצת להפעיל (סעיף 3 ), מצביעים ומחזקים את התפיסה, שמדובר בתפקיד ניהולי רוחבי. אך אם לא די בכך, כדי לשכנע ולהשתכנע, המחקרים מציינים כי לאלו שמובילות או מובילים תהליך של שינוי, כמו היועצת, יש אפיונים ויכולות, כגון: היכולת לנהל מיזמים והיכולת להניע אנשים, כלומר לנהל תהליך.
מכאן, שתפקיד היועצת הוא תפקיד ניהולי רוחבי, זהו תפקיד בכיר בשפה ההירארכית או בעל השפעה בשפה השל הארגון השטוח.
איגוד היועצות
האיגוד הוקם בשנת 2007, כעמותה רשומה והחליף את הפעילות שנעשתה קודם לכן באופן לא פורמלי על ידי קבוצת יועצות, שהתגבשה ופעלה יחד עם נדיה חילו ז"ל, יועצת לקידום מעמד האישה במרכז השלטון המקומי.
בשנת 2010 נערכו הבחירות הראשונות למוסדות העמותה, בהן נבחרה ד"ר אורנה מגר , היועצת ממודיעין - מכבים-רעות ולצידה נבחר צוות הנהלה. בשנת 2014 נערכו בחירות בפעם השנייה ובהן נבחרה כיו"רית ענת לבנת, היועצת של בת - ים, היא שבה ונבחרה פעם נוספת בשנת 2017. בשנת 2021 בבחירות שהתקיימו, נבחרה היו"רית השלישית של האיגוד - ורד ששון היועצת מבאר שבע.
האיגוד פועל במספר תחומים וביניהם:
מן הנעשה בעולם
ההתבוננות בנעשה בעולם מלמדת כי יש דרכים מספר להתמודד עם שינוי בתחום מעמד הנשים. במדינות שונות אימצו את הגישה של הקמת יחידה ארגונית ברמה הארצית לאומית; בחלקן מופעלות שלוחות ארגוניות ברמה האזורית או המחוזית. יש מקומות אחרים שבהם קיימת ירידה לרובד נוסף, כאשר מוגדר גוף או בעל/ת תפקיד הפועל / ת ברמה המוניציפלית.
באו"ם משתמשים במונחים הדומים לתפקיד היועצות בארץ: "יועצת מיוחדת למזכיר הכללי לענייני מגדר וקידום נשים". מינוי יועצת לדמות בכירה בעלת סמכות, מפנה את המבט לפעולה ברובד המדיניות, לצד ייחוס חשיבות לנושא ומקצועיות של בעלת התפקיד.
בארץ התפקיד הוגדר בראשיתו עבור נשים וע"י נשים, בעוד שבעולם אלו תפקידים שגם גברים וגם נשים ממלאים אותם.
כנהוג בעולם, שם בעלי/ות התפקיד נקראים מתאמים/יועצים/ממונים על שוויון מגדרי. בארץ, המושג "שוויון מגדרי" התווסף לכינוי הראשוני אך לא שונה בחוק הבסיסי.
המוסדות הבינלאומיים העוסקים בתחום הם בראש ובראשונה האו"ם ומוסדותיו. נושא המגדר הועלה ועולה בכנסים של הרשויות המקומיות - U N Habitat ועם הקמת השותפות האירופית – OECD הצטרפה גם היא להתוויית הדרך בתחום מעמד האישה.
בתהליך הדרגתי, נערכו בפורומים הללו דיונים ונכתבו אמנות שהניחו יסודות להכרה בתחום המוניציפלי כתחום משמעותי לשינוי. כבר בשנת 1994 התכנס פורום ה-OECD אשר דן בחיי הנשים בעיר בשנת 1996 התכנסה באיסטנבול השנייה, בה נחתמה אמנה על ידי למעלה מ-500 ראשי רשויות שקראה "לאפשר בכל דרך את הנגישות המלאה להשתתפותן של נשים בפורומים של קבלת החלטות בזירה המוניציפלית באמצעות הבטחת החלוקה השוויונית של סמכויות וכוח".
שנתיים אחר כך, בשנת 1998, הכריז ארגון הגג של הרשויות המקומיות , IULA, על תמיכה בשוויון המגדרי ברשויות המקומיות.
דיונים ואמנות אלו י צרו שיח, וציירו מתווה שיסייע להתמקד בנושאים וכיווני עשייה במרחב המוניציפלי.
איוואן ניקיטין
איוואן ניקיטין (ברוסית: Иван Никитин; 1680 – 1741) היה צייר רוסי של דיוקנאות וציורי קרב.
ביוגרפיה
לאחר מותו של פויטר ב-1725 ניקיטין המשיך לעבוד בחצר המלכות עד 1732, אז הוא ואחיו רומן נעצרו בגין הפצת חוברות נגד השלטון. איוואן עונה, נכלא במשך חמש שנים במבצר ואז הוכה והוגלה לטובולסק.
בשנת 1740 חתמה אנה קיסרית רוסיה על חנינה לאחים. החנינה נכנסה לתוקף בשנת 1741. על פי בקשתה של הקיסרית החדשה יליזבטה קיסרית רוסיה, ניקיטין נסע בחזרה מטבולסק לסנקט פטרסבורג ומת בדרך בסוף 1741 או בתחילת 1742.
לפורטרטים המוקדמים של ניקיטין הייתה השפעה חזקה על סגנון הדיוקנאות המסורתי של המאה ה-17: ללא פרספקטיבה, צבעים נוקשים, רקע כהה. הדיוקנאות המאוחרים יותר היו בסגנון בארוק קלאסיים.
מלבד דיוקנאות, איוואן ניקיטין נחשב גם לצייר הקרבות הרוסי הבולט הראשון בשל ציוריו את קרב פולטבה וקרב קוליקובו.
ג'ניפר גרנהולם
ג'ניפר מולהרן גרנהולם (באנגלית: Jennifer Mulhern Granholm; נולדה ב-5 בפברואר 1959) היא משפטנית, מחברת ופוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כמזכירת האנרגיה של ארצות הברית. גרנהולם, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה כתובעת הכללית של מדינת מישיגן בשנים 1999–2003, ולאחר הייתה מושלת מישיגן ה-47 מינואר 2003 עד ינואר 2011. היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד זה. בינואר 2017 החלה לעבוד כפרשנית פוליטית ברשת הטלוויזיה "CNN".
גרנהולם נולדה בוונקובר שבקולומביה הבריטית, ובגיל ארבע היגרה לארצות הברית מקנדה. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון סן קרלוס וניסתה לזמן קצר להיטמע בתעשיית הסרטים והקולנוע, ואז עבדה במשרות אחדות בטרם החלה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1984 השלימה לימודי תואר ראשון וכעבור זמן מה קיבלה תואר שני במשפטים מבית הספר הרווארד למשפטים, שם שימשה כעורכת הראשית של כתב העת המשפטי של הרווארד לענייני זכויות אזרח וחירויות אזרחיות. לאחר מכן הייתה גרנהולם עוזרת משפטית של השופט דיימון קית' בבית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית, וב-1991 הייתה עוזרת לתובע הפדרלי של ארצות הברית במחוז המזרחי של מישיגן.
בשנת 1998 התמודדה למשרת התובע הכללי של מישיגן. היא הביסה את ג'ון סמייטאנקה הרפובליקני, ברוב של 52% מהקולות ואיישה את התפקיד בשנים 1999–2003. בבחירות 2002 התמודדה לתפקיד מושל מישיגן במקומו של ג'ון אנגלר שפרש מתפקידו. אחרי שסחפה כ-51% מקולות הבוחרים וגברה על סגן המושל המכהן, הושבעה כאישה הראשונה לתפקיד זה בהיסטוריה של מישיגן. היא נבחרה מחדש לתקופת כהונה שנייה בשנת 2006 וכהונתה הסתיימה ביום הראשון של שנת 2011, שכן על מושל מישיגן מוטלת הגבלת כהונות.
גרנהולם הייתה חברה בצוות המעבר הנשיאותי של ברק אובמה טרם ההשבעה הנשיאותית בינואר 2009. לאחר שעזבה את החיים הציבוריים, הצטרפה גרנהולם ביחד עם בעלה דניאל מולהרן לסגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-15 בדצמבר 2020 הוכרז כי נבחרה בידי ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, לעמוד בראשות מחלקת האנרגיה של ארצות הברית.
ראשית חייה
נולדה בוונקובר שבפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה, בתם של ויקטור איוור גרנהולם ושירלי אלפרֶדה (לבית דודן), שעבדו שניהם כטלרים בבנק. הוריה של אמה הגיעו מאירלנד ומניופאונדלנד. סבתה מצד אביה הייתה מהגרת מנורווגיה, וסבה מצד אביה, שהיגר לקנדה בשנות ה-30 של המאה ה-20, הגיע במקור מהעיירה רוברטספורס שבמחוז וסטרבוטן בשוודיה, שם אביו היה ראש העירייה. שרת התעשייה והאנרגיה וסגנית ראש ממשלת שוודיה לשעבר מאוד אולופסון התגוררה ברוברטספורס, וכאשר נפגשה עם גרנהולם בסטוקהולם חשפו כלי התקשורת כי בעלה של אולופסון הוא קרוב משפחתה של גרנהולם.
משפחתה היגרה לקליפורניה כשהייתה בת ארבע. היא גדלה באנהיים, בסן חוזה ובסן קרלוס. למדה בתיכונים "אידה פרייס ג'וניור" וב"תיכון דל מאר" לפני שהשלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון סן קרלוס בשנת 1977, וזכתה בתחרות מלכת היופי של מיס סן קרלוס. בצעירותה ניסתה לפתוח בקריירת משחק בהוליווד אך ניסיונות אלה לא קרמו עור וגידים, ובגיל 21 זנחה רצונות אלה. בשנת 1978 הופיעה בתוכנית הטלוויזיה של ABC "משחק הדייטים", ולפרנסתה עבדה כמדריכת סיורים באולפני יוניברסל ובמוקד טלפוני לשירות לקוחות בלוס אנג'לס טיימס, והייתה המדריכה הראשונה בפארק "Marine World/Africa USA" ברדוורד סיטי, כשהיא מתפעלת סיורים ימיים על ספינה.
בשנת 1980, בגיל 21, התאזרחה, ועבדה במטה הבחירות של ג'ון אנדרסון שהתמודד לנשיאות ארצות הברית כפוליטיקאי עצמאי בבחירות הנשיאותיות באותה השנה. לאחר מכן נרשמה ללימודים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, והייתה לאדם הראשון במשפחתה שלמד במוסד להשכלה גבוהה. הייתה חברה באחוות פי בטא קפא, ובשנת 1984 השלימה לימודי תואר ראשון בצרפתית ובמדע המדינה. במשך שנה חיה בצרפת וסייעה בהברחת ביגוד וציוד רפואי ליהודים בברית המועצות. כמו כן, היא הייתה פעילה בתנועה נגד אפרטהייד. לאחר מכן סיימה לימודי תואר שני בבית הספר הרווארד למשפטים ב-1987. באוניברסיטת הרווארד שימשה כעורכת הראשית של כתב העת המשפטי לענייני זכויות אזרח וחירויות אזרחיות (Harvard Civil Rights–Civil Liberties Law Review), כתב העת המשפטי הפרוגרסיבי המוביל בארצות הברית.
בחירות 1998
לאחר תקופת כהונה בת 37 שנה, התובע הכללי של מישיגן פרנק קלי מהמפלגה הדמוקרטית בחר שלא להתמודד לקדנציה עשירית ב-1998, וגרנהולם הודיעה על התמודדותה בבחירות להחליפו. ללא התמודדות בבחירות מקדימות, התמודדה גרנהולם בבחירות הכלליות מול ג'ון סמייטנקה (Smietanka) הרפובליקני, המועמד לתפקיד מ-1994 ותובע פדרלי לשעבר במחוז המערבי של מישיגן. מסע הבחירות החל באופן ידידותי יחסית, כששני המועמדים הסכימו שהם רוצים להרחיב את היחידה לפשעים מקוונים, למסד תוכניות למאבק בפשע שכונתי ולהמשיך לעבוד למען הגנת הצרכן, כפי שעשה קלי.
בתום מערכת בחירות צמודה, עם סקרים שהציגו את שני המועמדים צמודים אחת לשני, גברה גרנהולם על סטיימטנקה ב-1,557,310 קולות (52.09%) לעומת 1,432,604 הקולות של יריבה (47.91%). לאחר שגרנהולם נבחרה למושלת המדינה בשנת 2002, התגלעו חילוקי דעות בין סמייטנקה למושל הרפובליקני ג'ון אנגלר בנוגע למי האחריות הרבה יותר לנסיקתה המטאורית של גרנהולם בפוליטיקה של מישיגן. סמייטנקה האשים את אנגלר ששכנע אותו להתמודד ב-1998 מול ג'ורג' סקוט רומני, בכך שהעלה לנושא את איחורי מתן תשלומי המזונות שלו ושלא תמך בו באופן חזק יותר לאחר שהביס את רומני בבחירות המקדימות הרפובליקניות. אנגלר טען כי סמייטנקה היה מועמד חלש שצריך היה לזוז הצידה לטובת רומני, שעשוי היה להביס את גרנהולם חסרת הניסיון, ואז לא היה לה רקע ציבורי בהתמודדותה לתפקיד המושל ב-2002.
כהונתה בתפקיד
גרנהולם הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 1999, והפכה לאישה הראשונה בתפקיד התובע הכללי של מישיגן. היא שירתה בתפקיד במשך קדנציה אחת, בין השנים 1999–2003. כתובעת הכללית, המשיכה בעבודתו של פרנק קלי בהגנה על אזרחים וזכויות הצרכן והקימה את היחידה הראשונה לפשעי היי טק במישיגן, ומינתה את טרנס ג'ורג' ברג לעמוד בראשות היחידה.