cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Software-defined networking
SDN משולב לעיתים קרובות עם גישת "וירטואליזציה של פונקציות רשת" (Network Function Virtualization או NFV). בגישה זו הפונקציות של רכיבי הרשת מבוצעות על ידי מכונות וירטואליות ולא ציוד חומרה ייעודי. וטכנולוגיית SDN מאפשר את הקישוריות בין המכונות.
חוקרים ישראלים הגישו בקשות למספר פטנטים בתחום שבהמשך נזנחו ובכך הפכו לנחלת הכלל. הפטנטים הוגשו בשנת 2007 ופורסמו בשנת 2009 וכוללים: פתרון אבטחה בעזרת SDN, מערכת הפעלה לרשת וירטואלית , הרשת כמעבד וירטואלי , סגמנטציה לוגית של רשת.
קבל קרמי
קבל קרמי הוא קבל המשתמש בחומר קרמי כתווך הדיאלקטרי. שני הסוגים הנפוצים ביותר הם קבלים קרמיים רב שכבתיים (Multi-Layer Ceramic Capacitors - MLCC) וקבלי דיסק קרמי.
קרמיקה הייתה אחד החומרים הראשונים ששימשו לייצור קבלים, שכן זה היה מבודד ידוע. גאומטריות רבות שימשו בקבלים קרמיים, שחלקם, כמו קבלים צינוריים קרמיים וקבלי שכבת מחסום, מיושנים כיום בשל גודלם או המאפיינים החשמליים שלהם. MLCC מיוצרים בטכנולוגיית השמה משטחית (SMT) ונמצאים בשימוש נרחב. קבלים קרמיים מיוצרים בדרך כלל עם ערכי קיבול קטנים מאוד, בדרך כלל בין 1nF ל-1µF, אם כי אפשריים ערכים של עד 100µF. קבלים קרמיים הם קטנים מאוד בגודלם ובעלי מתח נקוב מרבי נמוך. הם אינם מקוטבים, ולכן ניתן לחברם בבטחה למקור זרם חילופין. לקבלים קרמיים יש תגובת תדר מצוינת בגלל השפעות טפיליות נמוכות כמו התנגדות טורית אקוויוולנטית או השראות טורית אקוויוולנטית.
קבל קרמי רב-שכבתי
קבל קרמי רב-שכבתי (ראה איור מימין של חתך בקבל כזה) בנוי ממספר שכבות של חומר קרמי מצופה מתכת. כל ציפוי כזה מהווה אלקטרודה אחת של הקבל, כשציפוי צדה השני של השכבה מהווה את האלקטרודה השנייה של הקבל. בכל זוג כזה הציפוי של אלקטרודה אחת מחובר להדק הימני בעוד השכבה הבאה מחוברת להדק השמאלי. מספר זוגות כאלה מוערמים (Stacked) זה על זה ומהווים מספר קבלים המחוברים במקביל, כשהקיבול הכללי הוא סך הקיבולים של כל הזוגות. התוצאה היא קבל לחיבור במעגל בטכנולוגיה של השמה משטחית - SMT.
קבל דיסק קרמי
קבל דיסק קרמי (ראה איור משמאל של חתך בציפוי המגן החושף את המבנה הפנימי של קבל כזה) בנוי ממשטח מתכת (בדרך כלל נחושת) אליו מודבק דיסק קרמי המצופה מתכת מצדו החיצוני. הנחושת מחד וציפוי הדיסק מאידך מהווים קבל.
מאפיינים טיפוסיים
הן הקבל הרב-שכבתי והן קבל הדיסק הקרמי הם קבלי לוח. כבכל קבל לוח, בהינתן שטח הלוח והקבוע הדיאלקטרי של התווך בין הלוחות, עובי החומר הדיאלקטרי יקבע את הקיבול של הקבל. ככל שיקטן העובי יגדל הקיבול. אולם, הקטנת העובי תגרום להקטנת המתח המקסימלי המותר לפני פריצת וקריסת (Breakdown) התווך הדיאלקטרי.
לקבלים קרמיים יציבות גדולה בטמפרטורה ובמתח העבודה.
קיבול ומתח מקסימלי
לקבלים רב-שכבתיים מסחריים "מן המדף" גודל הקיבול הוא בתחום מכ-10nF ועד כ-1μF. לקבלים בתחום הקיבול הנמוך (עובי תווך דיאלקטרי גבוה), המתח המקסימלי הוא בין 1,000 ו-2,000 וולט בזרם ישר. לקבלים בתחום הקיבול הגבוה, המתח המקסימלי הוא כ-500 וולט בזרם ישר. לקבלי דיסק קרמיים הקיבול הוא בתחום של 100pF עד 1,500pF ומתח מקסימלי של מעל 10,000 וולט בזרם ישר.
יציבות וטווח
ישנן שני סוגים של קבלים קרמיים הזמינים כיום: Class 1 ו- Class 2.
קבלים קרמיים Class 1 משמשים כאשר נדרשת יציבות גבוהה והפסדים נמוכים. הם מדויקים מאוד וערך הקיבול יציב ביחס לשינויים במתח המופעל, הטמפרטורה והתדירות. לסדרת הקבלים NP0 יש יציבות תרמית קיבולית של ±0.54% בטווח הטמפרטורות של 55- עד 125+ מעלות צלזיוס. הטולרנס (טווח) של ערך הקיבול ביחס לערך הנומינלי יכול להיות נמוך עד כדי 1%.
קבלים Class 2 הם בעלי קיבול גבוה לנפח והם משמשים ליישומים פחות רגישים. היציבות התרמית שלהם היא בדרך כלל ±15% בטווח טמפרטורת ההפעלה, והטולרנס של הקיבול ביחס לנומינלי יכול להיות בסביבות 20%.
גודל פיזי
כאשר נדרשת צפיפות גבוהה של רכיבים, כפי שקורה ברוב המעגלים המודפסים המודרניים, מציעים התקני MLCC יתרון גדול בהשוואה לקבלים אחרים. כדי להמחיש נקודה זו, הממדים של קבלים קרמיים רב-שכבתיים באריזה 0402 הם 4 מ"מ על 2 מ"מ. באריזה כזו יש 500 או יותר שכבות קרמיקה ומתכת. עובי הקרמיקה המינימלי נכון לשנת 2010 הוא בסדר גודל של 0.5 מיקרון.
שימושים טיפוסיים
קבלים קרמיים יכולים לשמש במגוון רחב של שימושים במעגלים חשמליים, מכיוון שהם אינם מקוטבים וזמינים במגוון גדול של קיבולים, רמות מתח וגדלים פיזיים. יישום אחד הדורש דיוק גבוה והספק גדול הוא מעגל תהודה במשדרים. קבלים בעלי הספק גבוה מסוג 2 משמשים בספקי כוח לייזר במתח גבוה, במפסקי חשמל, בתנורי אינדוקציה וכו'. קבלים קטנים מסוג SMT משמשים במעגלים מודפסים. קבלי דיסק משמשים גם בממירי DC-DC בהם יש עומס רב על הקבל ורמות גבוהות של רעש חשמלי. קבלי דיסק קרמיים המחוברים להדקי מנועי DC בעלי מברשות משמשים שם למזער רעשי RF.
אליפות ברזיל בכדורגל 1980
אליפות ברזיל בכדורגל 1980  הייתה הפעם ה-24 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. לראשונה היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. אחד ההחלטות החשובות שהתקבלו היה צמצום משמעותי של הקבוצות המשתתפות - מ-94 ל-44. המשחקים החלו ב-23 בפברואר 1980 והסתיימו ב-1 ביוני 1980.
בתחרות השתתפו 44 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פלמנגו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.
שלבי הגמר
משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס
שחקנים מצטיינים
זיקו, שחקנה של פלמנגו כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
קהילת אל-ח'ור
שם
השם הרשמי של קהילת אל-ח'ור הוא אום אעניג'. "אום", הוא בערבית "לאום" והוא קידומת נפוצה לציון איכויות גאוגרפיות. עקב היותה ממוקמת בשקע עם גבעה קטנה בתוכה, נקראה "אעניג'" בערבית "צוואר" - בהתייחס לצורת הגבעה.
מגלן מדולדל
מגלן מדולדל (שם מדעי: Bostrychia carunculata) הוא מין של עוף מתת-משפחת המגלנים ומהסוג מגלן אתיופי האנדמי לרמה האתיופית שבאתיופיה ואריתריאה. מין זה בעל תפוצה רחבה ואיננו בסכנה.
מגלן זה בינוני בגודלו ומגיע לאורך 65–75 ס"מ עם נוצות חומות-אפורות בעלי גוון ברונזה וכנפיים חומות ומעט ירוקות עם פס לבן בולט לאורכם. הזנב שחור וארוך והרגליים ארוכות. הראש והצוואר כהים וקצרים יחסית, העיניים אדומות, מותקפות בטבעת לבנה. המקור אפור כהה ודק יחסית ובתחתית המקור דלדל כהה משתלשל. אין הרבה הבדלים בין הזכרים לנקבות.
עוף זה מצוי לאורך ערבות וביצות הרמה האתיופית בעיקר באדמות בור, שדות ומטעי זית או ערער בגובה 1,500 עד 4,100 מטרים מפני הים, אם כי הוא נצפה בעבר גם בחופי אריתריאה. המגלן מצוי גם בשדות מעובדים, כרים מוצפים, גדות נהר ובפארקים ואף במרכז של אדיס אבבה.
זהו מין חברותי יחסית למגלנים המצוי לעיתים בלהקות של 30 עד 100 פרטים הנעים יחדיו, אם כי אוכלים ביחידות או בזוגות. לרוב הם מחפשים חרקים וטרף אחר בין הצמחים או בבוץ. המגלנים מתרבים לאורך צוקים או על עצים גבוהים ויוצאים מושבות רבייה. המגלנים מתרבים באזורים נמוכים יותר מגובה 3,000 מטרים ולרוב בקבוצות גדולות. באגם בדרום אתיופיה מגלנים התקבצו ב-500 זוגות רבייה הפעילות על העצים. הנקבה של המגלן מטילה 2 ביצים בקן.
אדי רדמיין
אדוארד ג'ון דייוויד "אדי" רדמיין (באנגלית: Edward John David "Eddie" Redmayne; נולד ב-6 בינואר 1982) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי, זוכה פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך, ופרס טוני. זכה להכרה בתור שחקן קולנוע בסרטים "השבוע שלי עם מרילין", "אליזבת: תור הזהב", "נערת בולין האחרת" ו"התאוריה של הכול" בתפקיד סטיבן הוקינג, שעליו זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ופרס באפט"א.
ביוגרפיה
רדמיין נולד וגדל בסיטי של וסטמינסטר, בלונדון שבאנגליה. הוא למד באיטון קולג' ובטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. למרות היותו עיוור צבעים הוא כתב חיבור מדעי בקולג' על הצבע הכחול של איב קליין.
כשחקן
הופעת הבכורה שלו כשחקן הייתה בשנת 2006 בסרט האימה האוסטרלי "נפשות תאומות", לצדה של טוני קולט, ובתפקיד קטן בסרטו של רוברט דה נירו "שומר המדינה".
שיחק בתפקידים גדולים לראשונה בדרמות התקופתיות, "אליזבת: תור הזהב", בתפקיד הפושע אנטוני בבינגטון המורשע בכוונה לרצוח את המלכה אליזבת הראשונה (קייט בלאנשט), ו"בת בולין האחרת" בתור ויליאם סטנפורד, בעלה של מרי בוליין (סקרלט ג'והנסון). ב-2008 שיחק לצדה של ג'מה ארטרטון במיני-סדרת הדרמה המבוססת על הרומן "טס לבית דרברוויל" בתפקיד אנג'ל קלייר.
ב-2010 זכה רדמיין בפרס טוני על הופעתו הראשונה בברודוויי במחזה "Red", בו שיחק בתפקיד קן עוזרו של הצייר מארק רותקו (אלפרד מולינה). לזכייה המרשימה הוסיף באותה השנה גם תפקיד ראשי בסרט האימה התקופתי "המוות שחור" ותפקיד גדול במיני סדרתם של טוני ורידלי סקוט המבוססת על הרומן "עמודי תבל".
ב-2011 הועמד רדמיין לפרס באפט"א בקטגוריית השחקן המבטיח ביותר הודות להופעתו בדרמה "השבוע שלי עם מרלין", בה שיחק בתור הקולנוען הבריטי קולין קלארק המתאהב בכוכבת הקולנוע מרילין מונרו (מישל ויליאמס).
ב-2012 שיחק את מריוס פונמרסי בסרט "עלובי החיים"
ב-2014 הופיע בתפקיד הראשי בגילום דמותו של סטיבן הוקינג בסרט "התאוריה של הכול". על תפקידו זה זכה בפרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר, בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ב-2015 דיבב את ראיין בסרט "תומס הקטר וחברים: אגדת האוצר האבוד". בנוסף באותה שנה, הוא שיחק לצד מילה קוניס וצ'נינג טייטום בסרט "עלייתה של ג'ופיטר".
ב-2015 הופיע בתפקיד הראשי בגילום דמותה של לילי בסרט עטור הפרסים "הנערה הדנית". על תפקידו בסרט זה נבחר רדמיין למועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. באותה שנה שיחק בסרט הפנטזיה "חיות הפלא והיכן למצוא אותן", הסרט הוא ספין אוף לסדרת סרטי "הארי פוטר". בסרט הוא משחק לצד קולין פארל, עזרא מילר, דן פוגלר וסמנתה מורטון. ב-2018 יצא סרט ההמשך חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד שגם בו שיחק.
הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
כדוגמן
מלבד קריירת משחק מצליחה, מדגמן רדמיין עבור בית האופנה הבריטי "ברברי".
משפחתו
מדצמבר 2014 הוא נשוי להאנה בגשו, מנהלת יחסי ציבור בתעשיית הפיננסים. ב-19 ביוני 2016 נולדה בתם הראשונה, איריס מיי, וב-2018 נולד בנם השני, לוק ריצ'רד.
לאומים
לאומים הוא דמות מקראית, בנו של דדן ונכדם של אברהם וקטורה. ללאומים היו שני אחים: אשורים ולטושים. לאומים מופיע רק ברשימה בבראשית, וחסר ברשימה בדברי הימים.
שמו
יש חוקרים הסוברים שלאומים אינו שם פרטי וגם לא שם של שבט, אלא זה רבים של לאום, עם.
יש חוקרים הסבורים שהשם לאומים הוא כמו השם הצאפאי לאם ואף לאים.
יש אפילו הסוברים שהשמות אשורים, לטושים ולאומים אלה כלל לא שמות אלא כינויים של מעמדות חברתיים והם אומרים שלאומים היה שבטים הנודדים למחצה. דעה זאת מסתמכת על כך שהשם נכתב ברבים, מה שלא נהוג לרוב בשמות פרטיים.
פירוש השם לאומים הוא, ככל הנראה, השכין שלום, הביא לידי התאמה.
מקום מגורים
לאומים, ככל הנראה התיישב, כמו שאר אחיו ואביו, במדבר הסורי-הערבי.
פסטורלה אמריקנית (סרט)
פסטורלה אמריקנית (באנגלית: American Pastoral) הוא סרט דרמה אמריקאי בבימויו של יואן מקגרגור, שאף שיחק בתפקיד הראשי בסרט. התסריט נכתב על ידי ג'ון רומנו, על פי הרומן "פסטורלה אמריקנית" מאת פיליפ רות. בסרט השתתפו גם השחקנים ג'ניפר קונלי, דקוטה פנינג, פיטר ריגרט, רופרט אוונס, אוזו אדובה ודייוויד סטראתיירן.
הסרט מתאר את קורותיה של משפחה אמריקאית מבוססת - זוג הורים ובתם, על רקע הצטרפותה של הבת למחאה פוליטית-חברתית אלימה נגד ההסתבכות של ארצות הברית במלחמת וייטנאם ומאבק האפרו-אמריקאים לשוויון זכויות.
עלילה
סיפור המסגרת של הרומן הוא פגישת מחזור לאחר 45 שנים של בוגרי תיכון מזדקנים בניוארק שבה משתתף נתן צוקרמן (דייוויד סטראתיירן), דמות המספר, שחוזרת בכמה מספריו של רות ומשמשת לו מעין אלטר אגו. פגישת המחזור מתרחשת ב-1995, ובמהלכה צוקרמן פוגש את חברו לכיתה ג'רי לבוב (רופרט אוונס). ג'רי מגולל את קורות חייו הטראגיות של אחיו הגדול, סימור "השוודי" לבוב, שלהלוויתו המתקיימת למחרת הוא מגיע.
סימור לבוב, יהודי-אמריקאי שהוא ספורטאי מצטיין, מציג לאביו, לוּ לבוב (פיטר ריגרט), בעל מפעל משגשג לייצור כפפות, את בת זוגו, דון (ג'ניפר קונלי), על מנת שיאשר את נישואיהם. לוּ מתנגד תחילה לנישואי בנו עם גויה הרוצה לשמור על מנהגי דתה, אך מתרצה לאור נחישותה.
לבני הזוג נולדת בת, מרדית ("מרי") והם מתיישבים בחווה חקלאית באולד רימרוק, במרחק 30 מייל מניוארק, שם הם מגדלים פרות, וסימור מצטרף למפעל של אביו. מרי סובלת מגמגום קל, ונמצאת עקב כך בטיפול פסיכולוגי. בגיל 12 היא נרגשת מאוד למראה שידור חדשות שמציג את ההצתה העצמית של טיק קואנג דוק בסייגון, בירת דרום וייטנאם. בתחילת לימודיה בבית הספר התיכון מרי (דקוטה פנינג) משתתפת בהפגנות בניו יורק נגד מעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם. בהמשך היא תומכת במפגינים האפרו-אמריקאים במהומות ניוארק של שנת 1967, אף שאלה מאיימים גם על מפעל הכפפות, שעבר לניהולו של אביה. בהמשך לכך מופעלת פצצה בבית הדואר השכונתי, הורסת אותו וגורמת למותו של מנהל בית הדואר.
מרי היא החשודה העיקרית בפיגוע, ואף שהוריה אינם מאמינים לכך, הם הולכים לביקור תנחומים אצל אלמנתו של ההרוג בפיגוע. מרי יורדת למחתרת ומנתקת קשר עם הוריה. סימור מנסה לאתר את מרי, אך ללא הצלחה. כעבור זמן מגיעה למפעל הכפפות ריטה כהן (ולורי קרי), ומבהירה שהיא יודעת היכן מרי נמצאת. היא דורשת מסימור שיגיע עם 10,000 דולר לחדרה במלון, ושם תמסור לו מידע על מרי. כשסימור מגיע, ריטה מנסה לפתות אותו לשכב איתה, והוא מסתלק נסער תוך שהוא שוכח את הכסף בחדרה. כשהוא נזכר בכך הוא חוזר, אך ריטה כבר נעלמה עם הכסף.
חייהם של ההורים אחוזי הטראומה משתבשים. כל מאמציהם לאתר את מרי עולים בתוהו. דון סובלת מהתמוטטות עצבים שלאחריה היא נואשת מלמצוא את מרי, ואילו סימור לא מרפה מכך. לילה אחד בשנת 1970 הוא רואה את ריטה כהן ברחוב בניו יורק, ודורש ממנה באלימות שתביא אותו אל מרי. ריטה נענית לדרישתו, ומביאה אותו לאזור מגורים נטוש בניוארק, שם מרי חיה. סימור פוגש שם את מרי, שנראית מוזנחת מאוד, והיא מתוודה בפניו שפצצות שיצרה גרמו לרציחתם של ארבעה אנשים. עוד היא מספרת שבמהלך חייה המחתרתיים נאנסה ונשדדה, ולאחר מכן בחרה בחיי סיגוף של ג'ייניזם. היא מסרבת לחזור עם סימור לביתם.
אלה היו פגישותיו האחרונות של סימור עם מרי, אף שהוא חזר שוב ושוב במשך השנים למקום פגישתם האחרונה, בתקווה לשוב ולפגוש אותה.
בונה הררי
בונה הררי או אַפְּלוֹדוֹן (שם מדעי: Aplodontia rufa) הוא מין יחיד בסוגו ובמשפחתו, משפחת בונים הררים או אַפְּלוֹדוֹנִיִּים. בעבר היו מינים רבים במשפחה זו אבל כולם נכחדו. חברי המשפחה חיו באסיה, אירופה ואמריקה הצפונית והזכירו בצורתם מעט בונה, אף שהם אינם קרובי משפחה. קרוביהם העיקריים הם הסנאים ושתי המשפחות (יחד עם הנמנמניים) שייכות לתת-סדרת דמויי סנאי.
יצור דמוי בונה זה שוקל עד 1 ק"ג ואורכו 30-50 ס"מ והוא חי בעיקר במחילות באדמה. הוא מצוי בטבע במערב אמריקה הצפונית, ברכס קסקייד מקולומביה הבריטית עד לצפון קליפורניה, ומצוי גם ברכס הרי אולימפיק ובסיירה נבדה.
הבונה מצוי ביערות של אמריקה ואף ביערות גשם והוא מתחפר באדמה ויוצא בלילות. הוא צמחוני וניזון מצמחייה רכה וכן משרכים ומזרעים שונים. הוא נחשב מטרד מזיק בגינות מסוימות באמריקה.
לבונה ההררי טורפים רבים ביניהם בובקט, זאב אפור, קויוט, פומת ההרים, עיטים וינשופים שונים כן יש להם טפילים רבים כמו הפרעוש Hystrichopsylla schefferi, המתמחה בבונה ההררי.
Going for the One
Going For The One הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הרוק מתקדם Yes, יצא ב-15 ביולי 1977. אחרי שהלהקה לקחה הפסקה בשנת 1975 שבמהלכה כל אחד מחברי הלהקה הוציא אלבום סולו, הלהקה התמקמה במונטרה שבשוויץ להקלטת האלבום הבא שלהם.
במהלך החזרות הקלידן פטריק מוראז עזב את הלהקה, מה שסימן את חזרתו של ריק וייקמן, שעזב לפיתוח קריירת הסולו שלו לאחר האלבום "Tales from Topographic Oceans" בשנת 1973. בניגוד לאלבומיהם הקודמים, "Going For The One" מציג שירים קצרים יותר, ישירים יותר וללא קונספט.
האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ברחבי העולם, שקיבלו בברכה את חזרה של הלהקה למוזיקה יותר ישירה ונגישה. האלבום היה הצלחה מסחרית, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בריטניה למשך שבועיים ומקום שמיני במצעד "US Billboard 200". השירים "Wonderous Stories" ו-"Going For The One" יצאו כסינגלים; הראשון הגיע למקום ה-7 בבריטניה, והוא הסינגל המצליח ביותר שהגיע לדירוג הגבוה ביותר של הלהקה במדינה זו. האלבום הוכתר כאלבום זהב, כשאר הוא מוכר 500,000 עותקים. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות של שישה חודשים לתמיכת האלבום, באמריקה הצפונית ואירופה. גרסת רימסטר יצאה בשנת 2003, מכילה רצועות שלא פורסמו באלבום.
רקע
באוגוסט 1975, יס סיימה את סיבוב ההופעות בצפון אמריקה ובבריטניה שתמך ביציאתו של אלבום האולפן השביעי שלהם, "Relayer". ההרכב באותו זמן היה הסולן ג'ון אנדרסון, הבסיסט כריס סקווייר, הגיטריסט סטיב האו, המתופן אלן וואיט, והקלידן פטריק מוראז. בסיום סיבוב ההופעות, הלהקה החליטה לקחת הפסקה בשביל שכל אחד מחברי הלהקה יוכל להקליט אלבום סולו. בשנת 1976 הלהקה התאחדה שוב ויצאה לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית ממאי עד לאוגוסט, סיבוב הופעות שנחשב לאחד הטובים בכל הקריירה של הלהקה. לאחר סיבוב ההופעות הלהקה התמקמה במונטרה, שווייץ להקלטת האלבום הבא שלהם. הם הגיעו לסטודיו כשלהקת אמרסון, לייק ופאלמר היו אמורים לסיים את עבודתם על האלבום "Works", אבל העבודה לקחה להם יותר זמן, והלהקה עשתה חזרות במקום אחר למשך כמה שבועות.
קריסטין הוסונג
קריסטין הוסונג (בגרמנית: Christin Hussong; נולדה ב-17 במרץ 1994) היא אתלטית גרמניה, אלופת אירופה (ברלין 2018) בהטלת כידון.
ביוגרפיה
הוסונג נולדה בצווייבריקן שבריינלנד-פפאלץ. אביה אודו משמש כמאמנה האישי ואחותה הגדולה מישל הייתה אלופת גרמניה לנוער בקרב שבע. היא החלה להתאמן באתלטיקה בגיל חמש בעקבות אחותה.
ב-2009 סיימה שלישית בהטלת כידון באליפות גרמניה באתלטיקה ובשנים 2010 ו-2011 זכתה במקום הראשון. היא ייצגה את גרמניה באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010) וסיימה רביעית. באליפות העולם לנוער ב-2011 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 59.74 מטר. באליפות העולם עד גיל 19 ב-2012 סיימה שביעית ובאליפות אירופה עד גיל 19 ב-2013 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 57.90 מטר. ב-2014 זכתה באליפות גרמניה עד גיל 22 בשיא אישי של 60.26 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה 2014 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 59.29 מטר. היא זכתה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 22 בתוצאה של 65.60 מטר, שיא גרמניה לגיל זה. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיימה במקום השישי בתוצאה של 62.98 מטר.
ביוני 2016 קבעה שיא אישי של 66.41 מטר בתחרות בקאסל, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום ה-12 בתוצאה של 57.70 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 קבעה במוקדמות תוצאה של 60.86 מטר, סיימה במקום ה-17 ולא העפילה לגמר.
באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט 2018 זכתה הוסונג במדליית זהב בהטלת כידון כבר בהטלה הראשונה שלה כשקבעה שיא אליפות חדש ושיא אישי חדש של 67.90 מטר, לפני ניקולה אוגרודניקובה מצ'כיה (61.85 מטר) וליווטה יאסיונטה מליטא (61.59 מטר). באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיימה רביעית בתוצאה של 65.21 מטר.
חייה האישיים
הוסונג לומדת ביולוגיה וספורט באוניברסיטת חבל הסאר.
בית הכנסת עמנו-אל (קוראסאו)
בית הכנסת עמנו-אל היה בית כנסת של הקהילה הרפורמית בכיכר הנדריקפליין בשכונת פונדה הישנה בוילמסטאד בקוראסאו. בשנת 1964 הגיעו שתי הקהילות בוילמסטאד להבנות והקימו קהילה רקונסטרוקטיבית במבנה בית הכנסת הוותיק. החל משנת 1999 המבנה משמש את התביעה הציבורית.
להתעורר
בית הכנסת נבנה בשנת 1864 בעקבות ריב שפרץ בין האבות של המשפחות היהודיות החזקות ישורון ומדורו לאחר שהאחרונים השתמשו בשרידי חומת העיר שנהרסה לבניית מעגן, בעקבות הפעולה הזו יכלו לעגון גם ספינות מתחרות של משפחת ישורון וכך המונופול שלהם נשבר. העובדה שמדורו בנה את המטה שלו מול זה של ישורון יצרה מתח נוסף. ריב זה בא במקביל לעליית היהדות הרפורמית בקרב הצעירים בתוך הקהילה היהודית, שהקהילה הקיימת לא יכלה לתת לה תשובה ברורה. היהודים הליברלים יותר שתמכו במשפחת מדורו התפצלו מהשמרנים של בית הכנסת "מקווה ישראל". הממשלה סירבה לתת להם מיקום טוב, והוקצתה להם חלקת אדמה של כ-2000 מ"ר בשטח בית קברות פרוטסטנטי ישן ומוזנח משנת 1680שהיה מוקף בערימות אשפה. בין השנים 1865–1867 הקהילה בנתה בית כנסת חדש בסגנון נאו-קלאסי עם צריח שבראשו מגן דוד, שהוסר מאוחר יותר.
בית הכנסת הרפורמי
לקהילה הרפורמית היו מגעים רבים והיא אימצה את הטקסים של הקהילה בעלת אותו השם בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק. בשנת 1876 הגיע מניו יורק הרב הראשון לקהילה.
ב-1932 הקהילה הרפורמית הייתה היחידה שלא הוזמנה למלאת 200 שנה לחנוכת בית הכנסת 'מקווה ישראל', בהמשך נקבע פיוס בין נשיאי שתי הקהילות שהיו ידידים והוחלט שחברי הקהילות של שתי העיריות יוכלו לבקר זה בשירותיו של זה.
בשנת 1963 לאחר עשרות שנים של ירידה בכמות החברים, החליטו שתי הקהילות לחזור שוב לבית הכנסת מקוה ישראל-עמנואל, שזכה לשם בית הכנסת מקווה ישראל-עמנואל. הוסכם לבטל חלק ממסורות 300 השנים של הקהילה האורתודוקסית ולהקים קהילה רקונסטרוקציוניסטית במקום קהילה אורתודוקסית או רפורמית.
הבדלי מגדר בהשפעת הקורונה
מגפת הקורונה גבתה את חייהם של מיליוני בני אדם, ופגעה בפרנסתם של מיליארדים. ועם זאת, היא השפיעה על נשים וגברים באופן שונה, דבר שמתבטא בהבדלים בהיקפי התחלואה בין המגדרים ובהשפעות חברתיות וכלכליות מגוונות. הבדלים אלו באים לידי ביטוי בכך שאחוזי התמותה בקרב גברים גבוהים יותר, בעוד שהיקף הפגיעה הכלכלית בנשים רחב יותר.
הבדלים מגדריים בשיעורי התמותה
מדענים שבחנו את הפלזמה של 331 חולי קורונה מצאו כי במקרים הקשים ביותר, נשים היו בעלות רמת נוגדנים גבוהה יותר מגברים. מידע זה מראה שגברים ונשים עשויים להיות בעלי תגובות שונות באופן מהותי לנגיף, לחיסונים ולטיפול.
התמותה הגבוהה בקרב גברים עשויה להיות מוסברת בחלקה על ידי סיבות ביולוגיות הקשורות לשכיחות הגבוהה של מחלות בקרב גברים כדוגמת מחלות קרדיווסקולריות, יתר לחץ דם, סוכרת ומחלות ריאה כרוניות, ובחלקה על ידי סיבות התנהגותיות כגון שימוש תכוף יותר בסיגריות ובאלכוהול. לדוגמה, לגברים נטייה רבה יותר לעישון קבוע בהשוואה לנשים, דבר שיכול להשפיע על התחלואה בקרב גברים. בנוסף, גנים הממוקמים על כרומוזומי מין, והורמוני מין כגון אסטרוגן, פרוגסטרון ואנדרוגנים – שתורמים להבדלים בבקרה ובוויסות של מערכת החיסון – יכולים להיות סיבה מרכזית לתחלואה הנמוכה יותר של נשים.
השלכות בריאותיות ייחודיות על נשים
בעקבות הקורונה הוסטו משאבים מתחומי בריאות האישה לטיפול במגפה. משאבים אלו כוללים בין היתר אספקת שירותי בריאות מינית ורבייה, שירותי בריאות האם ושירותים ייעודיים לטיפול בנשים נפגעות אלימות. שירותים אלו חיוניים לבריאות, לזכויות ולרווחה של נשים ונערות. פגיעה בשירותים אלו עלולה לגרום להגברת שיעורי התמותה והתחלואה האימהית, הגברת שיעורי הריונות בגיל ההתבגרות, הגדלה בשיעורי ההידבקות ב-HIV ומחלות מין נוספות. לדוגמה, באמריקה הלטינית ובקריביים מעריכים כי בעקבות הקורונה, 18 מיליון נשים נוספות יאבדו גישה קבועה לאמצעים מודרניים למניעת היריון.
בנוסף, נשים מהוות 70% מכוח העבודה בתחום הבריאות בין אם בצוותים הרפואיים עצמם ובין אם בתחומי האחזקה, וכתוצאה ישירה מכך, ברבות מהמדינות, אחוזי הנדבקות העובדות בתחום הרפואה גבוהים בעשרות מונים מאחוזי הנדבקים הגברים.
היבטים כלכליים
עדויות על השפעת הקורונה מצביעות על השלכות חמורות יותר על מצבן וחוסנן הכלכלי של נשים בהשוואה לגברים. נשים רגישות יותר למצבים כלכליים קשים – לרוב הן מרוויחות פחות מגברים, מחזיקות בתפקידים המאופיינים ביציבות תעסוקתית נמוכה ורוב משקי הבית החד-הוריים הם של נשים. בשל נחיתות כלכלית זו, הפגיעה בכלכלה העולמית בעקבות התפרצות מגפת הקורונה משפיעה באופן הרסני במיוחד על נשים.
נשים הן האחראיות העיקריות לאחזקת הבית, גידול הילדים והדאגה לקשישים המשתייכים למשפחה. עבודת הטיפול בילדים וקשישים גׇדלה עקב סגירת בתי הספר והצפת שירותי הבריאות. על פי אונסק"ו, 1.52 מיליארד תלמידים (87% מהתלמידים בעולם) ומעל 60 מיליון מורים עברו למתכונת של הוראה מהבית. ככל שמוסדות המטפלים בילדים נסגרים, הטיפול בילדים עובר בעיקר לאחריות הנשים, לא רק בגלל המבנה הקיים של כוח העבודה, אלא גם בגלל נורמות חברתיות המצפות מנשים להיות המטפלות העיקריות במשפחה. מציאות זו מקשה על נשים לעבוד מרחוק כשילדיהן בבית ולכן הן חשופות יותר לפיטורים בהשוואה לגברים. במדינות רבות, סבב הפיטורים הראשון היה חריף במיוחד במקצועות שנשים תופסות בהם נתח משמעותי כדוגמת תחומי הקמעונאות, האירוח והתיירות.
חינוך
נערות מתבגרות מבלות שעות רבות יותר במטלות הבית ובעזרה בטיפול בילדים בהשוואה לנערים בני גילן. סגירת מוסדות לימוד בשל התפרצות הקורונה הביאה לעלייה במספר השעות בהן נערות עוסקות במטלות הבית, דבר הפוגע ביכולתן להשקיע בלימודים. יתרה מכך, עלה הסיכוי לנשירתן גם לאחר סיום המשבר, במיוחד נערות שחיות בעוני, בעלות מוגבלויות או נערות שחיות באזורים מבודדים. לדוגמה, במהלך משבר האבולה בליבריה ב-2014, נערות הפכו לעיתים למניבות ההכנסה העיקריות במשקי ביתן ובמקרים אחרים, הפכו למטפלות העיקריות בבני משפחתן החולים.
השילוב של סגירת בית ספר וצמצום שירותי בריאות גם מעלה את הסבירות להיריון בגיל ההתבגרות שיכול אף הוא להוביל לנשירה מהלימודים כמו גם להשלכות שליליות נוספות. הגבלות התנועה מפחיתות את הגישה לשירותי הבריאות העוזרים בהשגת אמצעי מניעה והפסקות היריון, כמו גם למרחבים חינוכיים ובטוחים שיכולים למנוע התנהגות מינית מסוכנת.
אלימות
בתקופות משבר – כמו אסונות טבע, מלחמות ומגפות – הסיכון לאלימות על רקע מגדרי כלפי נשים עולה. דיווחים מראים כי אלימות פיזית ומינית כלפי נשים ברחבי העולם התגברה בעקבות משבר הקורונה. נראתה עלייה של למעלה מ־25% במדינות מסוימות ובאחרות הדיווחים הוכפלו. גורמים שנמצאו כקשורים לסיכוי מוגבר לאלימות במשפחה כוללים לחצים כלכליים, בילוי זמן ממושך בבית, ובידוד חברתי הנובע מהגבלות התנועה. המוקד הלאומי לאלימות במשפחה בארצות הברית מדווח כי מספר גדול של פונות טוענות כי המתעללים משתמשים בקורונה כאמצעי לבודד אותן עוד יותר מקרוביהן, ומנצלים את חוסר יכולתן להזעיק עזרה או להימלט. שירותי השיפוט, המשטרה והבריאות, שהם המגיבים הראשונים לנשים הנתונות לאלימות מצד בני זוגן, מתמודדים עם עומס רב בשל המגפה.
עמותות התומכות בנשים הסובלות מאלימות מושפעות גם הן מסגירה או הקצאה מחדש של משאבים ויכולתן לתמוך ולספק מענה לאוכלוסייה זו פוחתת.
אלימות נגד נשים
נמצא כי השלכותיה הכלכליות, החברתיות והפסיכולוגיות של מגפת הקורונה על התא המשפחתי, לצד הגבלות התנועה, גורמות לכך כי נשים תהיינה חשופות לאלימות פיזית, כלכלית ומינית.
אלימות במשפחה
בתקופת הקורונה, מספר הפניות למוקד המצוקה הארצי של משרד הרווחה בנושא אלימות במשפחה עלה באופן משמעותי, ומספר הפניות בנושא אלימות בין בני זוג עלה פי ארבעה מתחילת המגפה. בנוסף, ישנה עלייה של 16% בפתיחת תיקים בגין אלימות נגד נשים במשפחה בין החודשים מאי–יולי 2020, ועלייה ממוצעת של 13.3% במספר הבקשות של נשים לצווי מניעה בחודשי יוני–אוגוסט 2020, בהשוואה לתקופות המקבילות ב־2019. ב-2020 נרצחו 25 נשים מתוכם 21 הוגדרו כמקרי פמיסייד (פשע שנאה המבוסס על מגדר); חודש מרץ היה הקשה ביותר ובו היו חמישה מקרי רצח של נשים.
פגיעות מיניות
מהדו"ח השנתי של מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל בשנת 2020, עולה כי בתחילת המשבר הייתה ירידה קלה במספר הפניות בשל מספר גורמים: הקושי לפנות לסיוע בעת התמודדות עם חרדה, הסתגלות למציאות חדשה בצל הקורונה, היעדר פרטיות בבית וסגירת מוקדים המפנים למרכזי סיוע. עם זאת, החל מחודש אפריל, נרשמה עלייה בפניות למרכזי הסיוע. עלייה זו ניכרת במיוחד עד יוני 2020, אז נמדדה עלייה של 36% בכלל הפניות לעומת התקופה המקבילה ב־2019, ו-88.7% מהפונות היו נשים. מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, אורית סוליציאנו, מסבירה כי לפי הנתונים, הסגר הפך את המרחב הביתי למקום מסוכן, בעל פוטנציאל להחרפת היקף הפגיעות המיניות ולהצפה של זיכרונות טראומטיים בקרב נפגעות פגיעה מינית. ביטוי לכך נראה בעלייה של 33% בפניות בנושא גילוי עריות לצד עלייה ניכרת בתיקי משטרה שנפתחו על עבירות מין והטרדה מינית ברשת. לדוגמה, בחודש ינואר 2020 נרשמו 13 תיקים במשטרה לעומת 114 תיקים בחודש מאי 2020.
חלוקה מגדרית במשק הבית
בתקופת הקורונה, מערכת החינוך הושבתה לפרקים, ורבים עברו לעבוד מהבית, דבר המייצר קושי בקרב הורים במציאת איזון בין מטלות הבית לעבודה, ועשוי לייצר תחושת לחץ מכך ששני התפקידים צריכים להתבצע בו זמנית. נמצא כי גברים מבלים שעות רבות יותר עם הילדים מבעבר, אך משקיעים פחות שעות במטלות הבית, בעוד שנשים משקיעות שעות רבות יותר במטלות הבית ובטיפול בילדים. לדוגמה, מחקר מצא כי בחודש אפריל הייתה עלייה ממוצעת של 2.1 שעות בשבוע בעבודות בית ועלייה ממוצעת של 4.2 שעות שבועיות בטיפול בילדים. עוד עולה, כי בקרב אימהות העובדות מהבית בתקופת הקורונה, הקונפליקט בין העבודה למשפחה עוצמתי במיוחד והדבר עלול להזיק לבריאותן הנפשית.
תעסוקה
על אף הפערים הקיימים בין גברים לנשים במישור התעסוקתי, נראה כי בעשור האחרון חל צמצום של פער זה הן בשיעורי התעסוקה והן בפערי השכר. עם זאת, התפרצות מגפת הקורונה הביאה להיפוך מגמה זו והפערים המגדריים שבים לצמוח. הפגיעה הכלכלית ניכרת מבחינת שיעורי העסקת נשים והיקפי משרתן. נשים רבות יותר פוטרו או הוצאו לחופשה ללא תשלום מבעבר, דבר שהביא לפגיעה משמעותית בהכנסות של נשים בהשוואה לגברים. לדוגמה, על פי נתוני שירות התעסוקה, מאז תחילת הסגר השני (19 בספטמבר 2020) נרשמו כ־94 אלף מחפשי עבודה חדשים מתוכם 70% נשים והוגשו כ-85 בקשות לצמצומי משרה בגין חוק עבודת נשים, לעומת 16 בקשות באוגוסט 2019. עמותת "עבודה שווה" זיהתה את היקף הפגיעה בתנאי ההעסקה של נשים ואת הקושי של אוכלוסיות מוחלשות שונות לחזור לעבודה, והוציאה לאור את "התו השווה" המהווה מדריך מעשי לשימור וקידום שוויון מגדרי בארגונים.
72% מעובדי מערכת הבריאות הן נשים כמו גם 76% ממערכת החינוך, דבר המציב אוכלוסייה זו בסיכון גבוה לחשיפה לנגיף עקב הימצאותן בתפקידים טיפוליים וקרבתן הגבוהה לחולים. נשים במערכת החינוך נושאות בנטל כפול של טיפול במשפחה הפרטית שלהן וכן בהוראה מרחוק. עם זאת, לעבודה בסקטור הציבורי יתרונות בשל היציבות התעסוקתית המאפיינת משרות אלו, כגון שמירה יחסית על חוקי ההעסקה, והתאגדות תחת ארגוני עובדים שתורמים להגנתם.
לאהוב את אנה
לאהוב את אנה היא סדרת דרמה ששודרה בערוץ 10 והחלה את שידוריה ב-1 ביולי 2008. יוצר הסדרה, הבמאי והתסריטאי הראשי הוא ציון רובין. העונה השנייה עלתה ב-19 במרץ 2009 והסתיימה בחודש יוני של אותה שנה.
הסדרה הייתה מועמדת לפרס לדרמה ישראלית בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
ב-2011 נמכר פורמט הסדרה לרשת טלוויזיה פינית ולרשתות שידור נוספות באירופה.
בדצמבר 2015 נמכרה הסדרה לאולפני סוני בארצות הברית.
עלילה
הסדרה עוסקת ביחסיו של מנשה (משה איבגי), קיבוצניק אלמן בשנות ה-50 לחייו ואב לארבעה ילדים לבין אנה (יאנה גור), צעירה יפה ומסתורית מאוקראינה שהכיר באתר היכרויות באינטרנט. לאחר הכרות קצרה דרך הרשת, אנה מגיעה לישראל ומתגוררת בביתו של מנשה. לאחר מספר שבועות הם מחליטים להתחתן. העלילה רוויה בקונפליקטים הנובעים מהתנכרות של החברה בקיבוץ כנגד מנשה, שאיננה רואה בעין יפה את יחסיו עם אנה, בעוד שבין חברי הקיבוץ מתרוצצת שמועה כי הוא קנה אותה בכסף. אל חוסר קבלתה מצד חברי הקיבוץ נוספים המתחים בקרב ילדיו שמתקשים לקבל את הקשר של אביהם האלמן והמבוגר עם אותה צעירה ונאה. הגעתה של אנה צעירה, יפה ואינטליגנטית ארצה, אפופה בהילה של מסתורין והיא אף איננה ששה לחשוף את עברה או את כוונותיה.
גריפו, דוכס מיין
גריפו, דוכס מיין (726–753) היה בנם של המאיורדומוס קרל מרטל ואשתו השנייה סוואנשילד.
לאהוב את אנה
קישורים חיצוניים
ביקורות
גריפו, דוכס מיין
לאחר מותו של שארל מרטל, ייתכן כי שטחי הממלכה הקרולינגית היו אמורים להתחלק בין גריפו, אחיו למחצה פפין הצעיר (פפין הגוץ) וקרלומן. גריפו, שנחשב לטוען בלתי לגיטימי לכס המלוכה על ידי פפין וקרלומן, נוצר בלאן על ידי אחיו למחצה, נתפס ונכלא במנזר.
עם בריחתו בשנת 747, דוד-רבא שלו מצד אמו, אודילו, דוכס בוואריה סיפק תמיכה וסיוע לגריפו, אך כאשר אודילו מת שנה לאחר מכן, גריפו ניסה לבסס שלטון משלו בבוואריה וחטף את בנו של אודילו, טסילו השלישי. עם זאת, בשנה שלאחר מכן הובס על ידי פפין הגוץ שמינה את טסילו השלישי בן השבע כדוכס בוואריה.
יחסי איי שלמה–צרפת
ביקורים מדרג גבוה
שר החוץ של איי שלמה, מר ויליאם האומאאה, השתתף בפסגת צרפת-אוקיאניה השלישת שנערכה בנומאה, קלדוניה החדשה ב-31 ביולי 2009. ראש ממשלת איי שלמה, מר גורדון דארסי לילו, נסע לנומאה לפסגת מדינות האוקיינוס השקט ה-21 בשנת 2014. איי שלמה יוצגה על ידי שגרירתה באו"ם בפסגת צרפת-אוקיאניה הרביעית ובוועידת האקלים בפריז ב-30 בנובמבר ובשבוע הראשון של דצמבר 2015 בהתאמה.
יחסים כלכליים
עסקים צרפתיים מעורים יותר באזור האוקיינוס השקט ובמיוחד באיי שלמה כאשר סוכנות צרפתית פרטית לאנרגיה קיימת בה.
בשנת 2015 צרפת יצאה לאיי שלמה סחורה בשווי 714 אלף דולר אמריקאי ועיקרה היה בולים ומכונות כביסה. לעומתה איי שלמה ייצאה לצרפת סחורה בשווי 1.53 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר דגים מעובדים.
F sharp
או אֵף שַׁארְפּ היא שפת תכנות כללית, אשר נוצרה על ידי הארגון F# Software Foundation, תאגיד התוכנה מיקרוסופט ותורמים עצמאיים בשנת 2005 אשר משלבת תכנות פונקציונלי, אימפרטיבי ומונחה עצמים. F# בדרך כלל משומשת בתור שפה חוצה פלטפורמות בסביבת ה NET Core. של מיקרוסופט, אך היא יכולה לייצר קוד ב- JavaScript (כלומר, לשמש בפרויקטים של web) וקוד של מעבד גרפי. מהדר חוצה פלטפורמות בעל קוד פתוח ל-F# זמין בארגון F# Software Foundation. בנוסף, F# נתמכת באופן מלא בסביבות הפיתוח המשולבות Visual Studio, מבית מיקרוסופט, ו JetBrains Rider, מבית JetBrains. יתרה מכך, ישנם תוספים רבים אשר זמינים לסביבות פיתוח שונות, שהמוכר מביניהם הוא lonide, אשר זמין בויז'ואל סטודיו, וכן תוספים אשר מבצעים אינטגרציה עם סביבות פיתוח מסורתיות יותר כגון Vim ו- Emacs. F# הוא ממשפחת שפות ML, והתחיל כמימוש של העקרונות המרכזיים של שפת OCaml ( שגם היא ממשפחת שפות ML). היא הושפעה גם מ C# ,פייתון, Haskell, Scala ו-Erlang.
אבולוציית השפה
F# משתמשת בפיתוח והנדסת תוכנה פתוחה. אבולוציית השפה מנוהלת על ידי מדען המחשב דון סיים (Don Syme) מתאגיד מיקרוסופט, יחד עם F# Software Foundation. גרסאות מוקדמות של השפה עוצבו על ידי מיקרוסופט, וחטיבת החקר של מיקרוסופט ( Microsoft Research, ) בסביבת פיתוח סגורה.
פיתוח F# החל בחטיבת החקר של מיקרוסופט, בקיימברידג', בריטניה. השפה במקורה תוכננה ומומשה על די דון סיים. שמה של F#, לפי צוות הפיתוח של F#, נגזר מהאות F, המייצגת את המילה Fun. בגרסה 1.0, הוספו פיצ'רים רבים בסיסיים, כגון תמיכה בתכנות פונקציונלי, אימפרטיבי ומונחה עצמים, structs, מבני נתונים מסוג tuple, מודולים ומודולים מקוננים וכו'. בגרסה 3.0 הוספה תמיכה בספריית LINQ, אשר מאפשרת לכתוב קוד דקלרטיבי דמוי SQL ב-F#. ספריה זו זמינה גם ב-C# מגרסה 3.0 וכן ב- Visual Basic.
כלי הפיתוח של Visual F# עבור ויז'ואל סטודיו, סביבת פיתוח משולבת מבית מיקרוסופט, מפותחים גם הם על ידי מיקרוסופט. בנוסף, הארגון F# Software Foundation פיתח מהדרים בעלי קוד פתוח, וכלים אשר משתלבים עם מהדרי הקוד הפתוח שיצרה מיקרוסופט.
תכנות פונקציונלי
F# היא שפת תכנות פונקציונלית אשר משתמשת בטכניקת הסקת טיפוסים (type inference), כלומר, מתכנת בשפה לא צריך להגדיר את טיפוסי הנתונים ( int, string וכדומה) - המהדר יסיק זאת לבד במהלך ההידור. F# מאפשרת גם הגדרת טיפוסים באופן ישיר על ידי המתכנת, ואף דורשת שימוש בכך במצבים מסוימים.
F# היא שפה מבוססת ביטויים אשר משתמשת בעיקר בטכניקת פישוט הביטויים הנפוצה eager evaluation, שלפיה ביטוי יפושט כאשר ברגע שהוא מקושר למשתנה, וכן בטכניקת- lazy evaulation במקרים מסוימים, שלפיה ביטוי יפושט רק כאשר נעשה בו שימוש.
על מנת ליצור משתנה ב F# ולבצע לו השמה לערך, ניתן להשתמש במילה השמורה. לדוגמה, הביטוי מבצע השמה לביטוי , אשר מפושט ל- 9, למשתנה.
תכנות אימפרטיבי
F# תומכת גם ברכיבים רבים אשר מאפיינים תכנות פקודתי ( imperative programming ), שביניהם:
יתר על כן, ניתן לסמן ערכים ושדות מסוג record ככאלו אשר יכולים להשתנות, ולא רק קבועים, באמצעות המילה השמורה. לדוגמה:
תכנות מונחה עצמים
הגדרות סוג אובייקט ב F# יכולות להיות מחלקה, struct, interface, enum, ו- delegate. דוגמה להגדרה של סוג אובייקט פשוט המייצג אדם ( Person ) :
Island in the Sun (שיר של ויזר)
Island in the Sun ("אי בשמש") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית ויזר. זהו הסינגל השני מתוך האלבום השני של הלהקה הנקרא "ויזר" (ידוע גם כ"האלבום הירוק"), שיצא ב-2001. "Island in the Sun" לא תוכנן במקור להיכלל באלבום, אבל המפיק ריק אוקאסק נלחם על כך.
בסוף 2001, הלהקה עיבדה את השיר להופעה החיה שלה. בשנת 2005, הסולן ריברס קואומו היה פותח לעיתים קרובות את ההדרן של הלהקה על ידי ניגון "Island in the Sun" לבדו על גיטרה אקוסטית.
קבלה
מליסה בוביט מאתר Dotdash דירגה את "Island in the Sun" בתור השיר ה-12 הטוב ביותר של Weezer, ואמרה שהוא "מדגים רוח נינוחה של דרום קליפורניה". מגזין The A.V. Club התייחס לשיר כאחד מ-12 השירים הטובים ביותר של הלהקה לאחר צאת האלבום פינקרטון. אמילי טרטנלה ממגזין "מגנט" העריכה שהשיר הוא אחד מהשירים הכי המוערכים יתר על המידה של ויזר, וקראה להפסיק להשתמש בו בפרסומות ובתחנות רדיו.
מגלן מנוקד-חזה
מגלן מנוקד-חזה (שם מדעי: Bostrychia rara) הוא מין של עוף מתת-משפחת המגלנים החי לאורך אפריקה הטרופית סביב יערות גשם ואזורי ביצות. מגלן זה קרוב בעיקר למינים מגלן זיתי ומגלן זיתי גמד ובעבר מספר חוקרים אף שייכו את שלושת המינים לסוג נפרד. כיום המין שייך לסוג מגלן אתיופי לצד מגלן הסוואנה ומגלן מדולדל. לא ידועים תת-מינים שלו.
Island in the Sun (שיר של ויזר)
קליפים
ישנם שני וידאו קליפים שונים עבור השיר.
מגלן מנוקד-חזה
מגלן זה מגיע לאורך 46 עד 50 ס"מ והוא בעל גוף קטן עם נוצות חומות-כחולות כהות בעלות גוון ירוק לאורך הכנפיים והראש והצוואר כהים ואחורי הראש והעורף בעלי גוון שחור עד ירוק-מבריק. הרגליים ורודות וארוכות והמקור אפור וכפוף כלפי מטה. כפי ששמו מרמז יש למגלן זה נקודות ירוקות לאורך הגוף, בעיקר סביב הבטן, החזה והכנפיים.
זהו מין מתבודד ונחבא יחסית, הנמצא לרוב על הקרקע, לעיתים גם בין העשבים הגבוהים והוא שקט רוב זמנו. המגלן מחפש במים ובין הצמחייה מזון של צמחים, חרקים וסרטנים אך גם צפרדעים, זוחלים קטנים, חלזונות ועוד. לרוב המגלן ניזון לבד או בזוגות.
Island in the Sun (שיר של ויזר)
גרסה 2: בעלי חיים
את הסרטון הזה ביים ספייק ג'ונז. הוא מציג את חברי להקת ויזר משחקים עם חיות בר שונות על גבעה נידחת כביכול (אם כי הקליפ צולם למעשה במרחק קצר מלוס אנג'לס, בגבעות ליד סימי ואלי). רק בריאן בל, ריברס קואומו ופאט וילסון מופיעים בסרטון הזה, שכן הבסיסט מייקי ולש עזב את הלהקה זמן קצר לפני הצילומים.
נמנמנים אוריינטליים
נמנמנים אוריינטלים (שם מדעי: Platacanthomyidae) היא משפחה של מכרסמים דמויי עכבר החיים בטבע בדרום-מזרח אסיה והודו. משפחה זו כוללת כיום רק 2 מינים, כל אחד בסוג משלו: נמנמן קוצני (Platacanthomys lasiurus), המצוי במערב הודו ונמנמן ננסי סיני (Typhlomys cinereus) המצוי בסין ווייטנאם.
מכרסמים אלה אינם קרוביהם האמיתיים של הנמנמניים, אך דומים להם בצורתם. הם שייכים לקבוצת העכברים, כמוהם הם בעלי שלוש שיניים בעצם הלחי שלהם וחסרי שיני מלתעות. קרוביהם העיקריים הם החולדיים.
סוגים
משפחה זו כוללת כיום רק שני מינים חיים: נמנמן קוצני ונמנמן ננסי סיני:
ניקי ינופסקי
ניקול רייצ'ל "ניקי" ינופסקי (באנגלית: Nicole Rachel "Nikki" Yanofsky; נולדה ב-8 בפברואר 1994) היא זמרת ג'אז-פופ קנדית-יהודייה.
קורות חיים
ינופסקי החלה את קריירת השירה שלה כשהופיעה בשנת 2006 בפסטיבל הג'אז הבינלאומי במונטריאול, הופעה הזו הפכה אותה לאמן הצעיר ביותר שהשתתף בפסטיבל, מאז ייסודו.
ב-2007 ינופסקי הקליטה את הקלאסיקה של אלה פיצג'רלד "Airmail Special" עבור חברת התקליטים ורב רקורדס. השיר יצא כחלק מהאלבום "We All Love Ella: Celebrating the First Lady of Song" ב-6 יוני 2007. באותה שנה יצא גם הסרט היי סקול מיוזיקל 2 בו משתתפת ינופסקי בביצוע השיר "Gotta Go My Own Way".
את אלבום האולפן הראשון שלה הקליטה ינופסקי יחד עם פיל רמון, האלבום שנקרא Nikki יצא בקנדה ב-20 באפריל 2010, וליציאתו קדם הסינגל "I Believe". הסינגל, שיצא בינואר 2010, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הקנדי, והיה הסינגל הראשון של אמן קנדי שמגיע למקום הראשון במצעד זה מאז "Girlfriend" של אבריל לאבין ב-2007. מלבד "I Believe" עוד שלושה שירים מהאלבום יצאו כסינגלים.
ינופסקי נבחרה לשיר את ההמנון הקנדי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף בוונקובר שהתקיימה בפברואר 2010 במערב קנדה. היא גם השתתפה יחד עם אמנים קנדים נוספים בביצוע גרסת הצדקה ל-"Wavin' Flag" - כל רווחי הסינגל נתרמו לשיקום נזקי רעידת האדמה בהאיטי (2010).
ב-2010 ניקי ינופסקי הופיעה בישראל והיא באה להופיע בפסטיבל ג'אז בים האדום אשר מתקיים פעם בשנה באילת.
חוסה ריזאל
חוסה ריזאל (בספרדית: José Rizal; 19 ביוני 1861 - 30 בדצמבר 1896) היה לאומן ופוליטיקאי פיליפיני, במהלך סוף התקופה הקולוניאלית הספרדית של הפיליפינים. היה רופא עיניים במקצועו, והפך לסופר וחבר מרכזי בתנועת התעמולה הפיליפינית, שדגלה ברפורמות פוליטיות למען הקולוניה שבשליטת ספרד.
הוא הוצא להורג על ידי הממשלה הקולוניאלית הספרדית כמסית למרד לאחר המהפכה הפיליפינית, בגלל כתביו. אף שהוא לא היה מעורב באופן פעיל בתכנון או בהפיכה.
הוא נחשב לאחד הגיבורים הגדולים ביותר של הפיליפינים עם זאת, שום חוק, צו או הכרזה הכריזו עליו רשמית כגיבור לאומי. הוא היה מחברם של מספר רומנים, שירים ומאמרים.
ראשית חייו
חוסה ריזאל נולד בשנת 1861 בעיר Calamba במחוז לגונה. היו לו תשע אחיות ואח אחד. הוריו היו חוכרים של אסיינדה וחוות אורז. משפחתו אימצה שם משפחה נוסף ב-1849, לאחר שהמושל הכללי גזר על אימוץ שמות משפחה ספרדים בקרב הילידים הפיליפינים למטרות מפקד (אם כי כבר היו להם שמות ספרדים).
כמו משפחות רבות בפיליפינים, משפחתו הייתה ממוצא מעורב. השושלת הפטרילינלית של חוסה הייתה קשורה לפוג'יאן בסין דרך אביו של אביו, לאם-סי, סוחר סיני שהיגר לפיליפינים בסוף המאה ה-17. לם-קו נסע למנילה מאמוי, סין, לבסוף החליט להישאר באיים כאיכר. בשנת 1697, כדי להימלט מהדעה הקדומה האנטי-סינית שהייתה קיימת בפיליפינים, הוא התנצר, שינה את שמו לדומינגו מרקדו והתחתן עם בתו של חברו הסיני אוגוסטין צ'ין. מצד אמו, היא הייתה בת תערובת של מוצא סיני, יפני וטאגלוג. חוסה ריזאל היה גם ממוצא ספרדי. סבו היה חצי ספרדי בשם לורנצו אלברטו אלונזו.
לאחר שינוי שם המשפחה לריזאל, חוסה התבלט במהרה בתחרויות לכתיבת שירה, ובלימוד שפות וניבים רבים. שמו החדש הפך לנודע וכל משפחתו שינתה את שמה לריזאל במקום השם מרקדו.
השכלה
ריזאל למד לראשונה במקום הולדתו, ואחר כך נשלח למנילה. לבקשת אביו, הוא עבר את בחינת הכניסה לקולג', וסיים אותו בהצטיינות. הוא המשיך את לימודיו לתואר מודד מקרקעין ובאותו הזמן למד משפטים לתואר ראשון. בהמשך הוא החליט לעבור ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה של סנטו תומאס והתמחה מאוחר יותר ברפואת עיניים. ללא ידיעתו והסכמתו של הוריו, אך נתמך בחשאי על ידי אחיו פאצ'יאנו, הוא נסע לבדו למדריד, ספרד במאי 1882 ולמד רפואה במרכז המדעי של מדריד, שם קיבל את התואר ברפואה. הוא גם השתתף בהרצאות רפואיות באוניברסיטת פריז ובאוניברסיטת היידלברג. בברלין הוא התגייס כחבר בחברה האתנולוגית ובאגודה האנתרופולוגית בברלין, בחסותו של הפתולוג המפורסם רודולף וירצ'וב. הוא נשא הרצאה בגרמנית באפריל 1887 בפני החברה האנתרופולוגית על אורתוגרפיה ומבנה שפת טאגלוג.
בהיידלברג, ריזאל שהיה בן -25, סיים בשנת 1887 את ההתמחות ברפואת עיניים אצל פרופסור אוטו בקר. שם הוא השתמש במכשור מודרני של אותם ימים. מהיידלברג כתב ריזאל להוריו: "אני מבלה חצי יום בלימוד הגרמנית והחצי השני, בלימוד מחלות העיניים, פעמיים בשבוע אני הולך לדבר גרמנית עם ידידי הסטודנטים".
ריזאל הייתה רב כישרונות ומיומנויות הן במדע והן באמנויות. הוא צייר, רשם ופיסל בעץ. הוא היה משורר פורה, מסאיסט וסופר, שעבודותיו המפורסמות ביותר היו שני הרומנים שלו. הפרשנויות החברתיות של הקולוניאליזם הספרדי היוו את הגרעין הספרותי שנתן השראה לשוחרי שלום ולמהפכנים חמושים כאחד. ריזאל היה גם רב-לשונאי.
חיים אישיים
חייו של ריזאל הם מהמתועדים ביותר מבין אנשי הפיליפינים מהמאה ה -19, בשל רישומים נרחבים שנכתבו על ידו. כמעט כל דבר בחייו הקצרים נרשם איפשהו, הוא ניהל יומן וכתב מכתבים רבים, שרובם שרדו. אבל הביוגרפים שלו התקשו לתרגם את כתביו בגלל הרגל של ריזאל לעבור משפה לשפה.
הם כוללים את יומני הנסיעות שלו ואת תובנותיהם של צעירים אסיאתיים שהוא פגש במערב בפעם הראשונה. הם כללו את מסעותיו המאוחרים, הבית ובחזרה לאירופה דרך יפן וארצות הברית, ולבסוף, דרך הגלות שהטיל על עצמו בהונג קונג.
יחסיו עם נשים
מדצמבר 1891 עד יוני 1892 התגורר ריזאל בהונג קונג והייתה לו שם מרפאת עיניים. בתקופה זו של חייו הוא קיים יחסים עם נשים רבות, שתשע מהן זוהו. הנשים היו מכל גוני החברה הגבוהה של סוחרים אנגלים וספרדים, צאצאי משפחות יפניות אצילות ומשפחות מכובדות מהפיליפינים.
ליאונור ריברה
ליאונור ריברה נחשבה כהשראה לדמותה של מריה קלרה בספרו. ריברה וריזאל נפגשו לראשונה במנילה כאשר ריברה הייתה רק בת 14. כאשר יצא ריזאל לאירופה ב־3 במאי 1882, הייתה ריברה בת 16. התכתובת שלהם החלה כאשר ריזאל כתב שיר עבורה.
התכתובת בין ריברה לריזאל המשיכה להתרכז בלימודיו באירופה. הם כתבו בקודים במכתבים, מפני שאמה של ריברה לא אהבה את ריזאל. כשחזר ריזאל לפיליפינים ב־5 באוגוסט 1887, ריברה ומשפחתה חזרו לדגופאן, פנגסינן.
על ריזאל נאסר על ידי אביו פרנסיסקו מרקדו, לראות את ריברה כדי לא להעמיד את משפחתה בסכנה, כי ריזאל כבר הוגדר על ידי האליטה הקריאולית כ"פילבוסטרו" או חתרן בגלל הרומן שכתב. ריזאל רצה להתחתן עם ריברה בעודו בפיליפינים בגלל נאמנותה אליו. ריזאל ביקש רשות מאביו להפגש איתה עוד פעם אחת לפני שעזב את הפיליפינים. הפגישה לא התקיימה. ב-1888 הפסיק ריזאל לקבל מכתבים מריברה במשך שנה, אם כי ריזאל המשיך לשלוח לה מכתבים. הסיבה לשתיקת השנה של ריברה הייתה הקשר בין אמה לבין אנגלי ששמו הנרי קיפינג, מהנדס רכבות שהתאהב בריברה וזכה לתמיכת אמה. הידיעה על נישואיו של ליאונור ריוברה לקיפינג הרסה את ריזאל.
הקשר עם ג'וזפין בראקן
בפברואר 1895 פגש ריזאל, בן 33, את ג'וזפין בראקן, אשה אירית מהונג קונג, כאשר ליוותה את אביה המאומץ, ג'ורג טאופר, לבדוק את עיניו על ידי ריזאל. לאחר ביקורים תכופים, התאהבו ריזאל וברקין זה בזה. הם ניסו להינשא, אבל בגלל המוניטין של ריזאל ומעמדו הפוליטי, הכומר המקומי לא הצליח להשיג אישור לנישואין כנסייתיים משום שהיה ספק עם ריזאל יחזור לקתוליות.
לאחר שליוותה את אביה למנילה ושבה להונג קונג, ולפני שחזרה לדפיטן לגור עם ריזאל, הציגה ג'וזפין את עצמה בפני בני משפחתו של ריזל במנילה. אמו הציעה לערוך נישואים אזרחיים, שאמנם פחות מקודשים מנשואים דתיים, אך הם לא יחייבו את ריזאל לשנות את דעותיו כדי לקבל את אישור הבישוף. ריזאל וג'וזפין התגוררו כזוג נשוי בדפיטן.
בבריסל ובספרד (1890 - 1892)
ב-1890 עזב ריזאל, בן 29, את פריז לבריסל כשהתכונן לפרסום הערותיו לספר שנכתב על הפיליפינים במאה ה-17. השהייה בבריסל הייתה קצרת ימים. הוא עבר למדריד.
בלומנטריט היה נכדו של הגזבר הקיסרי בווינה באימפריה האוסטרו-הונגרית לשעבר ומגן נלהב של הדת הקתולית. הדבר לא מנע ממנו לכתוב את ההקדמה של El Filibusterismo אחרי שהוא תרגם גם את הספר הקודם של ריזאל Noli Me Tángere לגרמנית. כפי שהצהיר בלומנטריט, ספרים אלה הביאו להעמדתו לדין של ריזאל כמסית למהפכה. בסופו של דבר הוא נשפט על ידי הצבא, הורשע והוצא להורג.
כמנהיג תנועת הרפורמה של הסטודנטים הפיליפינים בספרד, תרם ריזאל מאמרים, שירים ומאמרי מערכת לעיתון הספרדי "לה סולידרידד" בברצלונה (במקרה זה ריזאל השתמש בשמות עט, "דימאסאלנג", "לאונג לאאן", "מאי פאגאסה"). הליבה של כתביו מתמקדת ברעיונות ליברליים ומתקדמים של זכויות וחופש הפרט, במיוחד, זכויות לעם הפיליפינים. הוא חלק את אותם רגשות עם חברי התנועה - שהפיליפינים נאבקים, מול נזירים מושחתים וממשל רע. אפשר לסכם את רעיונותיו:
הרשויות הקולוניאליות בפיליפינים לא אהבו את הרפורמות שהוא הציע.
ואצלב רטאנה, פרשן פוליטי בספרד, האשים את ריזאל בכך שכתב מאמר מעליב ב"לה אפוקה", עיתון במדריד. הוא רמז כי בני משפחתו וחבריו של ריזאל פונו מאדמותיהם בקלמבה על שלא שילמו את דמי השכירות שלהם. התקרית (כשריזאל היה בן עשר) נבעה, על פי דבריו, מהאשמה שאמו של ריזאל, תיאודורה, ניסתה להרעיל את אשת בן דוד. באישור הכנסייה, ובלי שימוע, היא הושלכה לכלא בסנטה קרוז בשנת 1871. היא שוחררה לאחר שנתיים וחצי של ערעורים לבית המשפט העליון.
בשנת 1887 כתב ריזאל עתירה בשם דיירי קלמבה, ומאוחר יותר באותה שנה הוביל אותם נגד ניסיונותיהם של הנזירים להעלות את שכר החכירה. הם יזמו התדיינות משפטית שגרמה לדומיניקנים לפנותם מבתיהם, כולל משפחת ריזאל.
עם קריאת המאמר, שלח ריזאל נציג לאתגר את רטאנה לדו-קרב. רטאנה פרסם התנצלות פומבית והפך לאחד המעריצים הגדולים של ריזאל, ונחשב כביוגרף החשוב ביותר של ריזאל.
גלות בדפיטן
עם שובו למנילה בשנת 1892, הוא הקים תנועה אזרחית בשם ״לה ליגה פיליפינית״. הליגה תמכה ברפורמות החברתיות המתונות הללו באמצעים חוקיים, אך היא פורקה על ידי המושל. באותה עת הוא כבר הוכרז על ידי השלטונות הספרדים כאויב המדינה בגלל פרסום הרומן שלו.
ריזאל היה מעורב בפעילות המרד המתהווה וביולי 1892 גורש לדפיטן בחצי האי של מינדנאו. שם הוא בנה בית ספר, בית חולים ומערכת אספקת מים, לימד ועסק בחקלאות ובגננות. וכן בגידול אבאקה (צמח ממשפחת הבננות לייצור סיבים) שהיה אז חומר גלם חיוני לחבלים, ושריזאל ותלמידיו נטעו אלפי עצים.
בדפיטן, עשו הישועים מאמץ גדול כדי להבטיח את חזרתו של רזיאל לחיק המסדר שלהם. חברו הטוב ביותר, הפרופסור פרדיננד בלומנטריט, ששמר איתו על קשר יחד עם ידידים אירופאים ומדענים עמיתים שכתבו אליו מכתבים בשפות רבות - הולנדית, צרפתית, גרמנית ואנגלית, אשר הביכו את הצנזורים, שעכבו את העברתם. ארבע שנות גלותו עלו בקנה אחד עם התפתחות המהפכה הפיליפינית מראשיתה ועד התפרצותה, אשר, מנקודת המבט של בית המשפט הוא היה שותף בה. הוא גינה את ההתקוממות, אם כי כל חברי הקטיפונאן הפכו אותו לנשיא כבוד, והשתמשו בשמו לקריאה למלחמה, לאחדות ולחירות. אבל הוא היה ידוע באמונתו כי דרך השלום היא הטובה ביותר למנוע סבל נוסף במדינה וימנע אובדן חייהם של פיליפינים.
מעצר ומשפט
ב־1896 היה המרד שחולל ארגון הקטיפונאן, ארגון מחתרתי מיליטנטית, שפעל למהפכה מלאה והוכיחה כי היא התקוממות ארצית. ריזאל התנדב קודם לכן לשירות כרופא בקובה וקיבל חופשה כדי לשרת את קורבנות הקדחת צהובה. ריזאל וג'וזפין עזבו את דפיטן ב־1 באוגוסט 1896, עם מכתב המלצה מהמושל בלנקו.
ההוצאה להורג
רגעים לפני הוצאתו להורג ב־30 בדצמבר 1896, על ידי חוליית חיילים פיליפינים של הצבא הספרדי, עמד כוח גיבוי של חיילים סדירים של הצבא הספרדי מוכן לירות בתליינים אם לא ימלאו את הפקודה. המילים האחרונות של ריזאל היו אלה של ישוע המשיח: "consummatum est", הוא סיים.
הוא נקבר בחשאי בבית הקברות פאקו במנילה ללא כל זיהוי על קברו. אחותו נרקיזה סיירה בכל הקברים האפשריים ומצאה את מקום הקבורה. בהנחה שזהו מקום הקבורה, היא שיחדה את השוער לסמן את המקום באותיות "RPJ", ראשי התיבות של ריזאל.
שירו הבלתי מתוארך "מי אולטימו אדיוס", שנכתב ימים ספורים לפני הוצאתו להורג, הוסתר בתוך תנור אלכוהול, ונמסר מאוחר יותר למשפחתו עם חפציו המעטים שנותרו, כולל המכתבים האחרונים שלו. במהלך ביקורם האחרון אמר ריזאל לאחיותיו באנגלית: "יש בו משהו" ובכך הדגיש את חשיבות השיר. הוצאת גופתו באוגוסט 1898, על ידי השלטון האמריקני, גילתה שהוא לא היה קבור בארון. הוא נקבר מחדש לרגלי האנדרטה הנקראת על שמו במנילה. במכתב למשפחתו כתב: "תתייחסו להורינו הזקנים כפי שתרצו שיטפלו בכם ... אהבו אותם מאוד בשמי ... 30 בדצמבר 1896". הוא נתן למשפחתו הוראות קבורה: "קיברו אותי באדמה, הניחו אבן וצלב עליה, שמי, תאריך לידתי ומותי, אם אחר כך תרצו להקיף את קברי בגדר, אתם יכולים לעשות זאת. אל תערכו לזכרי ימי זיכרון״.
במכתבו האחרון, אל בלומנטריט כתב ריזאל: "מחר בשעה 7, יירו בי; אבל אני חף מפשע המרד. אני הולך למות במצפון שקט". ריזאל נחשב כמהפכן הפיליפיני הראשון, אשר מותו מיוחס כולו לעבודתו כסופר. כתיבתו גרמה להרוס בהצלחה את עליונותה המוסרית של ספרד.