cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
RATP
ייסוד רשת המטרו הפריזאית
בשנת 1901 הוענק זיכיון שני מעיריית פריז למהנדס ז'אן-בטיסט ברלייה. חברת מסילות הברזל החשמליות צפון-דרום של פריז נוסדה והצטרפה אליו כדי לפתוח קו חדש של המטרו. לאחר מכן הוענק קו שני לחברת מסילות הברזל החשמליות צפון-דרום של פריז, ובהמשך קו שלישי.
הרשת הקרקעית
בתום מלחמת העולם הראשונה היו שש חברות הפועלות בתחום התחבורה הציבורית הקרקעית (אוטובוסים, חשמליות) בזיכיון של עיריית פריז ושל מחוז הסיין, הרוסות כלכלית.
כדי לפתור את הבעיה התמזגו חברות אלה ב-1 בינואר 1921 על ידי מחוז הסיין לחברת התחבורה הציבורית של האזור הפריזאי, ה-STCRP. בעת ייסודה הפעילה החברה 112 קווי חשמלית ו-41 קווי אוטובוס. ה-STCRP אינו גוף ציבורי כמו שיהיה ה-RATP, אלא איגוד פרטית מקבוצת אמפיין בעלת זיכיון פעולה ממחוז הסיין.
בשנים 1922 ו-1924 קלטה STCRP שלוש חברות נוספות: CFBB (מסילת ברזל של יער בולון), PA (מסילת ברזל פריז-ארפג'ון) ו-OP (חשמלית מערב פריז).
חברת STCRP קיבלה זיכיון להפעלת תחבורה ציבורית קרקעית ממחוז הסיין למשך 30 שנה, מ-1 בינואר 1921 ועד 31 בדצמבר 1950. כתוספת לזיכיון זה ניתן גם זיכיון הפעלה של מונית נהר, שהופסק ב-1917. שירות זה החל מחדש ב-4 באוגוסט 1921.
נוכח הצפיפות ברחובות פריז, החליטה STCRP ב-1938, בד בבד עם חידוש צי האוטובוסים שלה, לנטוש את הפעלת החשמלית.
היווסדה של RATP
ביוני 1941 מוזגה חברת CMP עם חברת STCRP. מיזוג זה יצר חברה אחת האחראית על התחבורה הציבורית בפריז.
חוק מ-21 במרץ 1948 יצר את המשרד האזורי לתחבורה הפריזאית האחראי על רשתות התחבורה וכן את האיגוד האוטונומי של התחבורה הפריזאית (RATP), חברה ציבורית בתחומי התעשייה והמסחר, האחראית על רשת המטרו ועל הרשת הקרקעית. למרות משאבים תקציביים מוגבלים, היא יישמה במהרה שיפור של רשת התחבורה הציבורית שהאטרקטיביות שלה הייתה בירידה.
התפתחות הרשת
ב-1 בינואר 1949 קיבלה RATP חזרה את הקו לסו (Sceaux) שלימים התפתח לקו B של ה-RER. ב-14 בדצמבר 1969 קו נאסיון - בואסי-סן-לז'ה (Nation - Boissy-Saint-Léger), קו A של ה-RER, נכנס לשירות על ידי ה-RATP. קו לה-דפאנס - אטואל (La Défense - Étoile) נפתח ב-21 בפברואר 1970. קו זה הוארך בשני צידיו וב-1 באוקטובר 1972 הגיע מ-אובר (auber) ל-סן ז'רמן (saint-Germain). התרחבות קו A וקו B של ה-RER המשיכו עד לשנת 1977, הן בשידרה הראשית והן בהתפצלויות נוספות ממנה.
בשנת 1992 חנכה RATP את הקו החדש הראשון של החשמלית בין סן-דני לבוביניי (Bobigny). בשנת 1997 נכנס לשירות קו שני של חשמלית שנתיבו לאורך נהר הסן במערב פריז.
ב-15 באוקטובר 1998, לאחר מספר שנות עבודה, נחנך קו 14 של המטרו - הקו הראשון שפועל במלואו בצורה אוטומטי. הקו שימש כחלון ראווה טכנולוגי למומחיות התעשייתי של החברה לייצוא.
הצמיחה בצרפת ומחוצה לה
בשנת 1998 הקימה RATP חברת בת, RATP הבינלאומי, כדי להקל על הפיתוח הבינלאומי שלה. בשנת 2000 התירה חקיקה ל-RATP לפעול באמצעות חברות בנות בתכנון ותפעול של רשתות תחבורה ציבורית בכל רחבי המדינה.
בשנת 2001 נוסדה "RATP צרפת", אשר יבטיח שקיפות חשבונות בין הפעילויות תחת חוזה בין RATP ואיגוד התחבורה איל דה פרנס (STIF) מצד אחד ואת פעילותה מחוץ לחוזה זה מצד שני.
בתחום ההנדסה ייסדה RATP את Xelis בשנת 2006, במידה רבה, להצעות עתידיות של STIF, האחראים על פרויקטים בתחום התחבורה של איל דה פרנס.
בשנת 2007, בעקבות הגדלת ההון של "RATP פיתוח", לא על ידי Transdev, אחוז ההחזקה של RATP החברה עלה מ-75% ל-95.41%.
בחודש אוגוסט 2011 נמסר הזיכיון לתפעול מערכת הרכבת הקלה של מנצ'סטר לRATP.
פחמן משודרג (סדרת טלוויזיה)
פחמן משודרג (באנגלית: Altered Carbon, ובתרגום חופשי "פחמן שעבר שינוי") היא סדרת טלוויזיה אמריקאית עטורת שבחים מסוגת הדיסטופיה, מדע בדיוני וסייברפאנק, שיצר לאטה קאלוגרידיס על בסיס הרומן פחמן משודרג מ־2002 מאת הסופר האנגלי ריצ'רד ק. מורגן. העונה הראשונה כללה 10 פרקים ועלתה בבכורה בנטפליקס ב־2 בפברואר 2018. הסדרה חודשה לעונה שנייה, שכללה שמונה פרקים ועלתה ב־27 בפברואר 2020.
תקציר עלילת הסדרה
הסדרה מתרחשת בעתיד, בשנת 2384. בעתיד, הטכנולוגיה אפשרה לצקת את כל המטען הנפשי של בני האדם בתוך דיסק שנקרא התקן אחסון ומושתל בחוליות בחלק האחורי של הצוואר כבר בינקות. התקני אחסון אלה הם עיצוב חייזרי והונדסו בייצור המוני. כעת הגוף ניתן לשכפול לגופים סינתטיים הנקראים "שרוולים" ומשמשים ככלי קיבול בלבד. טקאשי קובאץ' (ג'ואל קינאמן), פעיל פוליטי בעל מיומנויות של שכיר חרב, מתעורר 250 שנה אחרי שהשרוול הקודם שלו ניזוק. ניתנת לו הבחירה לבלות את שארית הזמן בכלא על פשעיו, או לעזור לפתור את הרצח של לורן בנקרופט (ג'יימס פיורפוי), אחד האנשים העשירים בעולם. טקאשי הוא החייל היחיד ששרד התקוממות שנכשלה, כנגד הסדר העולמי החדש, 250 שנה קודם לכן.
הפקה
נטפליקס הזמינה את הסדרה בינואר 2016, חמש עשרה שנה לאחר שהמפיקה לאטה קאלוגרידיס רכשה את הזכויות מתוך כוונה להפיק סרט. לדברי קאלוגרידיס, האופי המורכב של הרומן וייעודו לקהל המבוגרים הקשו עליה למכור אותו לאולפנים, עד שנטפליקס הזמינה את הסדרה. סטיב בלקמן שימש כמפיק שותף מיגל סאפוצ'ניק שימש כבמאי פרק הבכורה. הסדרה הופקה בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה.
האצטדיון הבין-לאומי המלך פהד
האצטדיון הבין-לאומי המלך פהד (בערבית: أستاد الملك فهد الدولي), הוא אצטדיון רב-שימושי בעיר ריאד, בירת ערב הסעודית, הקרוי על שמו של פהד, מלך ערב הסעודית. האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל, אך יכול לשמש גם לאתלטיקה. זהו אצטדיונה הביתי של נבחרת ערב הסעודית בכדורגל, והאצטדיון הגדול במדינה. האצטדיון הוקם בשנת 1987, והוא מכיל 68,752 מקומות ישיבה. מידותיו הן 116 על 74 יארד (לערך 106.07 על 67.66 מטר). האצטדיון אירח מספר תחרויות כדורגל, ביניהן:
כמו כן האצטדיון הוא אצטדיונה הביתי של הקבוצות אל-הילאל, א-שבאב וא-נסר מליגת העל הסעודית. בשל האקלים המדברי השורר בריאד, האצטדיון הוא אחד מן האצטדיונים בעלי הגג הגדול בעולם - הוא מציל 47 אלף רגל רבוע (כ-4,366 מ"ר). השער הראשון שנכבש באצטדיון היה של שחקן העבר הסעודי מאג'ד עבדאללה. האצטדיון הופיע בחלק ממשחקי סדרת המשחקים FIFA.
יחיאל חזק
יחיאל (חיליק) חזק (25 באוקטובר 1936 – 25 ביוני 2022) היה משורר עברי ומחנך.
ביוגרפיה
חזק נולד בקיבוץ אפיקים בשנת 1936 (תרצ"ז). למד בתיכון בית ירח, ובבית ברל, באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בר-אילן באפיקים היה מדריך נוער, מורה ומגדל בננות. היה מורה לספרות בתיכון 'קלעי' בגבעתיים ובתיכון עירוני ד' בתל אביב, שליח עלייה באנגליה ושליח במקסיקו סיטי מטעם הסוכנות. את שיריו הראשונים פרסם בכתב העת "קשת", עורך ראשי אהרן אמיר, החל משנת 1959. ספרו הראשון "אבני בזלת" יצא לאור בשנת 1961. חזק כתב ארבעה עשר ספרי שירה, ביניהם פואמות ליריות אחדות. אחדים משיריו אף הולחנו. אחיו הצעיר, בארי חזק, שהיה משורר אף הוא, נהרג בקרב סרפאום במלחמת יום הכיפורים.
יחיאל חזק היה נשוי למשוררת אביבית חזק, שהוציאה לאור את ספר שיריה "מתעברת עם הזמן" ב-2016.
דריפטוזאורוס
דריפטוזאורוס (שם מדעי: Dryptosaurus; מילולית: "לטאה קורעת", על שם טפריו הגדולות) הוא סוג דינוזאור טורף שהיה קרוב למשפחת הטירנוזאוריים והשתייך לקבוצה הקרובה אאוטירנוזאורים. הוא חי בתור הקרטיקון באמריקה הצפונית לפני 67 מיליון שנה. מאובני הדינוזאור נמצאו בניו ג'רזי, ב-1866 והוא אחד הדינוזאורים התרופודים הראשונים שהתגלו למדע, אף שהתגלו שלדים לא מושלמים שלו.
דינוזאור זה הגיע לאורך 7.5 מטר ושקל מעל 1.5 טון. הוא היה דו-רגלי בעל שרירי רגליים גדולים ובשונה מבני משפחת הטירנוזאוריים, היה בעל זרועות בינוניות שהכילו 3 אצבעות. ייתכן גם שהוא כוסה בנוצות. פיו הכיל שיניים קטנות יותר משיני הטירנוזאורים, אך עדיין הותאם לנשיכה חזקה. היצור דמה במראהו למינים כמו האלברטוזאורוס אך היה קטן וזריז יותר ושויך למשפחה נפרדת - דריפטוזאוריים (Dryptosauridae), הקרובה בעיקר לדינוזאור אלקטרוזאורוס.
ככל הנראה דינוזאור זה חי לאורך החופים וצד דינוזאורים קטנים יותר כמו הדרוזאוריים. ייתכן שהוא צד בלהקות.
אנג'לו סקיאביו
אנג'לו סקיאביו (באיטלקית: Angelo Schiavio; 15 באוקטובר 1905 – 17 באפריל 1990) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ בבולוניה ובנבחרת איטליה, עמה זכה במונדיאל 1934. נודע בכוחו הפיזי שאפשר לו להבקיע שערים רבים.
קריירה
סקיאביו שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת של בולוניה ב-1922. בעונתו הראשונה הוא שותף במשחקים מועטים, אך הותיר יכולת מרשימה. בשנים הבאות הפך סקיאביו לכובש השערים המצטיין של בולוניה, וב-1925 הוליך את הקבוצה לזכייה באליפות הראשונה בתולדותיה, תוך כדי הבקעת 16 שערים. ב-1929 הגיע סקיאביו לעונתו הטובה ביותר, עם מאזן גבוה במיוחד של 30 שערים ב-26 משחקים, וזכה עם קבוצתו באליפות נוספת. הייתה זו העונה האחרונה שהתקיימה במבנה התחלתי של ליגות אזוריות; בשנה שלאחר מכן יצאה לדרך הסרייה א' המודרנית.
ב-1931/32, העונה השלישית לקיום הליגה החדשה, סיים סקיאביו כמלך השערים עם 25 כיבושים. גם בעונות הבאות המשיך להפגין יכולת משחק טובה, וב-1936 היה שותף לזכיית בולוניה באליפות המודרנית. לאחר זכייה זו נדחק מעמדו של סקיאביו, שהגיע לגיל מבוגר, והוא הפך לשחקן שולי בסגל. הוא שותף בשני משחקים בלבד בזכייתה הרביעית של הקבוצה באליפות כעבור שנה, והודיע על פרישתו ממשחק ב-1938. סקיאביו סיים את תקופתו בבולוניה עם 244 שערים בכל הטורנירים, שמהווים שיא בתולדות המועדון עד היום.
בנבחרת הלאומית של איטליה ערך סקיאביו הופעת בכורה בגיל 20, במשחק מול ב-1925. באותו מפגש הבקיע את שני השערים בניצחונה של נבחרתו. הוא השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת אמסטרדם ב-1928 והיה שותף לזכייה במדליית הארד, לאחר שהבקיע ארבעה שערים.
סקיאביו נכלל בהרכב הנבחרת של ויטוריו פוצו לקראת טורניר גביע העולם ב-1934. הוא שימש כחלוץ המרכזי בחוליית ההתקפה של הנבחרת, כשהוא נתמך בשחקנים כמו ריימונדו אורסי וג'וזפה מאצה, והיה גורם עיקרי בזכייתה הראשונה של איטליה בגביע. בסיבוב הראשון של הטורניר הבקיע שלושער בניצחון 1:7 על נבחרת ארצות הברית החובבנית. לאחר מכן סייע לאיטליה להמשיך עד למשחק הגמר, שם פגשה את נבחרת צ'כוסלובקיה. לאחר תיקו 1:1 בתום הזמן הרגיל הבקיע סקיאביו את שער הניצחון בהארכה. לאחר משחק זה סיים את דרכו במדי הנבחרת, עם מאזן כולל של 15 שערים ב-21 משחקים.
ארבעת שעריו של סקיאביו בגביע העולמי הקנו לו את תואר מלך השערים של הטורניר יחד עם שני שחקנים נוספים, אך בשנת 2006 קבעה פיפ"א כי לאולדז'יך ניידלי הצ'כי היו חמישה שערים באותו טורניר, ובשל כך הוענק התואר לניידלי לבדו.
ארמייה קריובה
ארמייה קרָיוֹבָה (בפולנית: Armia Krajowa – "צבא המולדת", ובראשי תיבות: AK) הייתה התנועה המחתרתית הגדולה ביותר בתנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה וחלק של מדינת המחתרת הפולנית.
התנועה פעלה ברחבי פולין החל ממועד התמוטטות הצבא הפולני הסדיר בשנת 1939 וכלה בינואר 1945 עת הייתה הארץ נתונה לכיבושו של הצבא האדום. תנועה זו שיקפה את הלך הרוחות המרכזי בציבור הפולני, אשר נטה אחר הממשלה הפולנית הגולה. לצדה פעלו תנועות נוספות: ארמייה לודובה, בעלת הגוון השמאלי, פ.א.ל., שהייתה בעלת גוון קומוניסטי, ו-נ.ס.ז., שהייתה בעלת גוון ימני לאומני קיצוני (וכן התנועות היהודיות שלחמו במרד גטו ורשה - הארגון היהודי הלוחם וארגון צבאי יהודי), אך עיקר הלחימה בשטחי פולין הכבושה נגד הנאצים, בטרם אלו שוחררו על ידי הצבא האדום, בוצעה בפועל על ידי "ארמייה קריובה". לאחר כיבוש פולין על ידי הצבא האדום התפרק הארגון, כביכול מרצונו. תחתיו קם ארגון מחתרת בשם "NIE” (תחילתה של המילה הפולנית ל"עצמאות") בראשותו של הגנרל ליאופולד אוקוליצקי. אנשיו של ארגון זה נרדפו, ואוקוליצקי עצמו נתפס על ידי הרוסים בתחבולה ונדון למאסר במשפט ראווה בשנת 1945.
מקורות
ה-AK החל להיווצר עוד בימים הראשונים שלאחר תבוסת הצבא הפולני הסדיר במלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939. עוד במהלך התבוסה, ובאישורו של מפקד הצבא ששהה ברומניה, המרשל אדוורד רידז-שמיגלי הוקם ארגון בשם "Sluzba Zwyciestwu Polski ("השירות לניצחון פולין") ובראשי תיבות – SZP, על ידי הגנרל מיכאיל טוקז'בסקי-קרשביץ'.
מבנה ומטרות
הזרוע המבצעית של ה-AK הייתה "פיקוד המבצעים", המורכב מיחידות רבות. בתחילת שנת 1944, עת עמד הארגון בשיא כוחו, מעריכים כי עמדו לפקודתו בין 250,000 ל-350,000 איש, ביניהם יותר מעשרת אלפים קצינים. רוב ארגוני המחתרת הפולנים התאחדו עם ה־AK ונחשבו ליחידות במסגרתו, חלקן הגדול במסגרת מסע לאחדות לאומית בקרב ארגוני המחתרת, שנערך בשנים 1942 – 1943 לאחר ההכרזה על הקמת ה־AK במקומו של ה־ZWZ. יחידות אלו כללו ייצוג של מרבית האוכלוסייה הפולנית על כל פלגיה (פרט לאנשי השמאל הקיצוני).
ה־AK עסק בפעולות חבלה, לוחמת גרילה זעירה, ופעולות הסחה שנועדו, בין היתר, לסייע לכוחות הצבא האדום, אשר לחמו בגרמניה בשטחי המזרח. מטרתו העיקרית של ה-AK לא הייתה סיוע לצבא האדום שנתפס כיריב עתידי, כי אם הכנה להתקוממות כללית אם וכאשר יתמוטט הכיבוש הגרמני, והדבר יתאפשר. או אז תחול התקוממות כללית, הנשק יוצא מן המחבוא, ואנשי ה־AK יתפסו את השלטון במדינה, ישליטו בה את נציגי הממשלה הגולה, ויחזירו את אנשי הממשלה הגולה לשטח פולין.
נאמנותו של ה־AK לממשלת פולין הגולה בבריטניה, הביאה לקשרים עם ארגון המודיעין הבריטי "Special Operations Executive”&רלמ; (SOE) – מינהלת המבצעים המיוחדים, אשר סיפק הדרכה וציוד. בתי ספר מיוחדים הוקמו להסמכת קצינים ומש"קים כמו גם מפעלים לייצור נשק, תחמושת ורדיו. קשר הרדיו הרציף שהתקיים עם לונדון איפשר את המבנה ההירארכי בו מפקדת הממשלה הגולה בלונדון על הזרוע הצבאית, ה־AK, דרך הנציגות האזרחית "הדלגטורה".
נשק וציוד
ה־AK היה צבא מחתרתי אשר פעל בטריטוריה כבושה על ידי האויב, ומופרדת מרחק קילומטרים רבים מן הטריטוריה הידידותית הקרובה, ומן המפקדה הפוליטית. אילוצים אלו הביאו לבעיות ייחודיות בתחום ההתחמשות בנשק ובתחמושת. ה־AK, במאמץ אדיר, הצליח להתגבר על בעיות אלו במובנים רבים, ולחמש מספר רב של חיילים. אך ברור היה כי חיילים אלו יהיו חיילי רגלים אשר יחומשו בכלי נשק קלים. טנקים ותותחים לא היו יכולים להילקח בחשבון. אף יחידות רגלים אלו חומשו בערב רב של כלים, שהספיקו אך לחימוש אחדים מכל יחידה.
ציודו של ה־AK בא מארבעה מקורות – נשק של הצבא הפולני הסדיר, אשר הוטמן במהלך התבוסה בשנת 1939, נשק שלל גרמני, נשק שיוצר על ידי ה־AK, ונשק שסופק על ידי הבריטים.
משרידי חימוש הצבא הפולני נותרו לארמייה קריובה - 614 מכונות ירייה כבדות. 1,193 תת-מקלעים, 33,052 רובים, 6,732 אקדחים, 28 תותחים קלים נגד טנקים, 25 רובים נגד טנקים, ו־ 43,154 רימוני יד. נשק זה היה ברובו במצב שלא איפשר את השימוש בו, עקב הטמנתו בקרקע בתנאים בלתי הולמים. רק כשליש מן הנשק התגלה כניתן לתפעול כשהוצא מן המחבוא לקראת הפעולות של ה־AK בשנת 1944.
נשק השלל הגרמני נרכש מחיילים אינדיבידואלים, כאשר נראה היה שגורלה של גרמניה נחרץ להפסיד במלחמה, והמוראל והמשמעת ביחידות הגרמניות אפשרו רכישת נשק בצורה זו. רכישות אלו היו מסוכנות ביותר, והגסטאפו היה ער למסחר הנשק בשוק השחור וניסה להפסיקו באמצעות מבצעי "עוקץ". לרוב היה מדובר בכלי נשק קלים, ובמקרים נדירים במכונות ירייה קלות. יחידות איטלקיות והונגריות שחנו בשטח פולין הוכיחו את עצמן כידידותיות יותר לסחר מסוג זה. ה־AK השקיע מאמצים רבים בלקיחת נשק שלל. פשיטות רבות נערכו על רכבות אשר הובילו אספקה ונשק, וכן על קסרקטינים ועמדות. לעיתים נלקח נשק מחייל גרמני לא זהיר שפסע ברחוב לבדו. במהלך מרד ורשה הצליח ה־AK לרכוש כנשק שלל אף כמה שריוניות גרמניות.
נשק נוצר במחתרת על ידי ה־AK בסדנאות נשק סודיות, ואף על ידי חברי ה־AK אשר רכשו ידע וניסיון במהלך עבודה במפעלי הנשק הגרמנים. בדרך זו יוצרו תת-מקלעים שהיוו חיקוי למקלע סטן הבריטי, אקדחים, להביורים, פצצות, מוקשים ורימוני יד. בפעילות זו היו מעורבים מאות אנשים.
המקור האחרון לאספקה היו הצנחות חימוש בריטיות. ה־SOE הצליח להצניח לשטחה של פולין במהלך המלחמה ב־485 גיחות, כ־600 טון של ציוד, שהיוו שליש מן הציוד שעמד לרשות אנשי ה־AK ביום פקודה. בדרך זו השיגה ה־AK ציוד מתוחכם יותר כחומרי נפץ פלסטיים, או מטולים נגד טנקים מסוג פיאט. במהלך מבצעים אלו אבדו 70 מטוסים, ו־62 צוותי אוויר, מתוכם 28 צוותי אוויר פולנים. פרט לציוד הוצנחו מדריכים, מתוכם הצליחו להגיע לשטחה של פולין 346 איש. נתונים אלו נראים מרשימים, אך הם מהווים אך חלק קטן מן המאמץ הבריטי, ושבריר מזערי מן הציוד שהוצנח עבור המחתרת הצרפתית והמחתרת ביוגוסלביה.
מבצעים
עד לשנת 1944 התמקד ה־AK בלוחמה זעירה – חבלה ברכבות, פשיטות נשק, וכיוצא בזה. לקראת סוף שנת 1943 נראה היה כי הצבא האדום מביס את הצבא הגרמני, ועד מהרה יגורשו הגרמנים מפולין על ידי הצבא האדום. חשיפתו של טבח יער קאטין הביאה למשבר דיפלומטי חריף בין הממשלה הפולנית הגולה בלונדון ובין ממשלתו של סטלין. בתחילת שנת 1944 הכריז ה-AK על מבצע סופה (בפולנית " Plan Burza”) במסגרתו יילחמו אנשי ה־AK בגרמנים בגלוי, ועם בואו של הצבא האדום יתקבל הצבא על ידי אנשי ה־AK השולטים בשטח, כמארחים.
מבצע סופה נערך במהלך כל שנת 1944, ופעילותו ידעה עליות וירידות, במהלכו לחמו יחידות AK בסדר גודל גדודי או אף חטיבתי עם יחידות גרמניות נסוגות. המבצע הגיע לשיאו עם מרד ורשה, אשר פרץ ב־1 באוגוסט 1944 כאשר מטרתו המוצהרת הייתה שחרורה של ורשה מן הכיבוש הגרמני בטרם יגיעו לעיר כוחות הצבא האדום, שהתקדמו ממזרח אל נהר ה. ההתמרדות נכשלה כישלון חרוץ. יחידות ה־AK הושמדו בידי הצבא הגרמני, ומפקדו, טדאוש בור-קומורובסקי נפל בשבי. העיר עצמה חרבה.
הרוסים עצמם התייחסו לאנשי ה־AK באופן עוין. בשטחי פולין אליהם הגיעו הרוסים פורקו יחידות ה-AK ונשקם נלקח מהם. לעיתים נלקחו מפקדיהם למעצר ברוסיה. בשטחי פולין המזרחית הוקמה ממשלה קומוניסטית פולנית שמרכזה בלובלין ולה צבא משלה, הנאמן למטרה הקומוניסטית – ארמייה לודובה. סטלין כינה את אנשי ה־AK "קומץ פושעים תאבי שלטון".
לעומת סטלין, התייחס מפקד ה־SS בורשה, אריך פון דם באך-צלבסקי אל אנשי ה־AK כאל לוחמים, ונתן להם זכויות של שבויי מלחמה, דבר שהביא לשרידתם של חלק מהם אשר נפלו בשבי הגרמני. עם זאת, יש לייחס יחס זה לאימת הכיבוש הרוסי המתקרב, זאת בשל העובדה שצלבסקי היה ידוע כאחד מן האכזרים והברוטלים שבמפקדי ה־SS, וכפושע מלחמה אשר דקדוקי עניות משפטיים של מעמד של שבוי מלחמה זרים לו בדרך כלל.
במהלך קיומן יחידות ה־AK ביצעו אלפי פשיטות מזוינות ומבצעי מודיעין חשאיים, פוצצו מאות רכבות, והשתתפו בעימותים רבים עם הגרמנים. בין היתר, הם התנקשו בקציני גסטפו בכירים, לרבות מפקד משטרת וורשה הידוע לשמצה, גנרל פרנץ קוצ'רה. מספר הגרמנים שנהרגו בפעולות אלו מוערך ב־150,000.
ארמייה קריובה והיהודים
רוב רובה של האוכלוסיה הפולנית היה בעל יחס אנטישמי עמוק כלפי היהודים, עוד לפני המלחמה. גם תוך כדי הלחימה בגרמנים יחס זה לא השתנה, ודבר זה קבע את רוב היחס של ארמיה קריובה כלפי היהודים. לפי חוקרי יד ושם, לעומת ארמייה לודובה שסייעה לרוב ליהודים, רוב תנועת ההתנגדות שהשתייכה לארמייה קריובה הייתה בעלת אופי לאומני וחלק משמעותי ממנה היה עם אופי אנטישמי. רבים בקרב מחתרת זו רדפו ורצחו יהודים, וזאת תוך כדי שאותם לוחמים נלחמים באומץ ובנחישות נגד הכובש הנאצי.
תפקודי כבד
תפקודי כבד, שכוללים בין היתר אנזימי כבד, הם קבוצה של בדיקות מעבדה ביוכימיות שמטרתן לתת תמונה על תפקוד הכבד.
ארמייה קריובה
ארמייה קריובה והיהודים
מצבם של היהודים בשטחי הכיבוש הגרמני בפולין הקשה מאוד על שיתופם בפעולות ה־AK. היהודים היו כלואים בגטאות או במחנות עבודה, ולא הייתה להם כל אפשרות לבצע פעולות התנגדות שתבאנה תועלת ל־AK. בנוסף השפיעה האנטישמיות בפולין לפני המלחמה ובמהלכה, וכן התעמולה שנפוצה באוכלוסייה לפיה היו היהודים המסייעים הראשיים לקומוניסטים מברית המועצות במהלך הכיבוש הסובייטי במזרח פולין בשנים 1939–1941. בפועל, רק מיעוט מבין היהודים, בעיקר צעירים קומוניסטים, סייעו לסובייטים, אם כי רבים אחרים ראו בהם את הרע במיעוטו, לעומת כיבוש גרמני. ובכל זאת, הבולטות של יהודים מסוימים במנגנון הקומוניסטי, מעורבותם בפשעים נגד האוכלוסייה וטענות כאילו פרטיזנים יהודים ביצעו מעשי שוד והתעללות בכפריים, הגבירה מגמות אנטישמיות קיימות והשניאה את כלל המיעוט היהודי על חוגים רחבים אף יותר.
תפקודי כבד
יתרונות בדיקות המעבדה
ארמייה קריובה
ארמייה קריובה והיהודים
היחס מצד האוכלוסיה בא לידי ביטוי בדבריה של חסידת אומות העולם וחברת ארגון ז'גוטה, אירנה סנדלר, כי בימי מלחמת העולם השנייה היה פשוט יותר להסתיר טנק מתחת לשטיח מלהחביא ילד יהודי בבית.
תפקודי כבד
מגבלות בדיקות המעבדה
ארמייה קריובה
ארמייה קריובה והיהודים
בשונה מכמה מדינות אחרות, אף ארגון מחתרת פולני לא לא הגדיר את הסיוע ליהודים כחלק מהמאבק בכובש הנאצי, ובחלק משמעותי מהחוגים מחתרתיים המצב היה הפוך: רדיפת היהודים נתפסה כמעשה פטריוטי ראוי לשבח.
תפקודי כבד
סוגי בדיקות מעבדה של הכבד
ארמייה קריובה
ארמייה קריובה והיהודים
עמדתה הפוליטית של הממשלה הפולנית בגולה כלפי היהודים הייתה כי על היהודים להתרכז בניסיונות הצלה ולא במאבק מזוין. למרות שגוף זה סייע לעיתים ליהודים, הממשלה הגולה לא העמידה את רצח היהודים בראש מעייניה. תושביה היהודים של פולין, לא נתפסו כאזרחים של המדינה הפולנית, לא כל שכן כחלק אינטגרלי מהעם הפולני. הממשלה הגולה הפיצה את המידע על אודות רצח היהודים אל מול בעלות הברית (לדוגמה פרסום מזכר רצ'ינסקי) אך עשתה זאת בעיקר במקרים שבהם האמינה כי העיסוק בכך יעלה את קרנה בעיני בעלות הברית המערביות
תפקודי כבד
כיוון שהמדדים הקשורים למחלות רבים נהוג לחלקם למספר קבוצות:
מדדים לנמק כבדי
ארמייה קריובה
מחתרת ז'גוטה
פעולת ז'גוטה דרשה הקצאת מאמצים ומשאבים – ארגון מסועף, מעבדות להכנת מסמכים מזויפים והקמת מקומות מסתור. כן הוקם בפברואר 1942 "המשרד לעניינים יהודיים" בראשו עמד הנריק וולינסקי, אשר אסף מידע על מצב היהודים, ודיווח על המצב ללונדון. על אף מריבה מתמדת על תקציבים ומשאבים, פעולות ההצלה זכו לתמיכת ארמייה קראיובה, הדלגטורה והממשלה הפולנית בגולה.
תפקודי כבד
טרנסאמינזות- אנזימים תוך תאיים המשחלפים קבוצה אמינית בין חומצת אמינו לחומצת קטו. בנמק של תאי כבד משתחררות טרנסאמינזות אל הדם ואלו ניתנות לגילוי בבדיקה. הטרנסאמינזות העיקריות שנבדקות הן: הערכים הנורמליים בבדיקה הם כ-30 יחידות בינ"ל לליטר. לרוב אין מתאם בין רמת הטרנסאמינזות בדם למידת הנזק הכבדי. רמה גבוהה בסדר גודל של מאות יחידות של טרנסאמינזות בדם מופיעה במצבים: דלקת כבד, שחמת כבד, איסכמיה של הכבד, גרורות, מחלות זיהומיות, מחלות גרנולומטוטיות, שינוי שומני בכבד, מחלות מטבוליות ואלכוהוליזם. רמה גבוהה בסדר גודל של אלפי יחידות של טרנסאמינזות בדם מופיעה במצבים: דלקת כבד טוקסית או תרופתית, דלקת כבד ויראלית אקוטית וגודש של הכבד שנובע מאי ספיקת לב. היחס AST/ALT
ארמייה קריובה
מחתרת ז'גוטה
יד ושם הכיר בארגון ז'גוטה, שהפך חלק בלתי נפרד מארמייה קראיובה, ובמנהיגיו כחסידי אומות העולם. עם זאת חוקרי הארגון טוענים כי חלקים גדולים מארמיה קריובה סייעו ברצח יהודים.
תפקודי כבד
LDH- אנזים שמצוי ברקמות רבות, הוא פחות רגיש מהטרנסאמינזות. נוטה לעלות במיוחד בעת חדירת גרורות לכבד.
ארמייה קריובה
משפטים נגד פולנים שהסגירו יהודים
לבקשת ז'גוטה, מפקדי ארמייה קראיובה אף אשרו פסקי דין מוות כנגד פולנים שהסגירו יהודים לנאצים, ומתנקשים של הארמייה חיסלו אותם (המקרה הידוע ביותר הוא חיסולו של בוריס פילניק, מנהיג כנופיית סחטנים, בראשית 1944).
תפקודי כבד
מדדים לעמדון מרה (Cholestasis)
ארמייה קריובה
משפטים נגד פולנים שהסגירו יהודים
עם זאת, אלפי פולנים הועמדו לדין בבתי הדין המחתרתיים בתקופת מלחמת העולם השנייה בעוון פגיעה באינטרסים הלאומיים הפולניים; רק כ־150 פולנים נענשו על מעורבות ברדיפת היהודים ולרוב לא היה דבר זה הגורם המרכזי להרשעתם.
היחסים עם ארגוני המחתרת בגטאות
הארגונים היהודים הלוחמים בגטאות פנו דרך ועדת התיאום אל הממשלה הגולה, ודרשו כי יסופק להם נשק. בנובמבר 1942 הסכימה הממשלה הגולה לספק ליהודים נשק, אם אלו יתחייבו שלא יפעילו את נשקם לטובת "הצבא האדום" במקרה של מלחמה בינו ובין ה־AK. לאחר מתן ההתחייבות סופקו עשרה רובים לאנשי הארגון היהודי הלוחם.
אנשי המחתרות היהודיות שיוועו לסיוע נוסף. יחסו של גנרל סטפן רובצקי, מפקד ארמייה קראיובה, ליהודים היה מורכב. לפי ג'ושוע צימרמן, חוקר שהתמחה ביחס המחתרת הפולנית ליהודים, רובצקי גילה אהדה אישית ליהודים, ובמהלך התקופה שפיקד על ארמייה קראיובה עודד צירוף יהודים למחתרת, הוקיע את רצח היהודים וסייע לפעולות הצלה. מצד שני, כשהממשלה הפולנית הגולה הרבתה בהצהרות פרו-יהודיות, ואף הצהירה שליהודים יהיה שוויון זכויות בפולין לאחר המלחמה, התנגד רובצקי להצהרה, כדי לא לפגוע בתמיכה במחתרת בציבור הפולני, שחלקים גדולים ממנו החזיקו עדיין בעמדות אנטישמיות.
בחודשים שלפני מרד גטו ורשה שיוועו אנשי הארגון היהודי הלוחם לאספקת נשק ותחמושת. באמצעות קשרים הצליחו להגיע אל אנשי הממשלה הפולנית הגולה בלונדון, ואלו שאלו את רובצקי לדעתו. תשובתו הייתה כי "היהודים מבקשים נשק כאילו מחסני הארמייה קריובה מלאים". רובצקי התנגד לאספקת הנשק ממספר סיבות. ראשית כל, הוא פקפק ביכולתם של היהודים להילחם. שנית, מרד בגטו נגד את האסטרטגיה של המחתרת הפולנית, להמתין עד לרגע השחרור ואז לפתוח בהתקוממות כללית. סיוע למרד ידלל את מחסני הנשק של הארמייה ויפגע ביכולתה למרוד בשעה הנכונה. שלישית, רובצקי חשש שמורדים יהודים קומוניסטים עלולים לסייע עם הנשק לסובייטים. רובצקי העדיף לסייע לאצ"י, המחתרת היהודית הימנית-רוויזיוניסטית, מאשר לארגון היהודי הלוחם שגילה אהדה לברית המועצות.
תפקודי כבד
מדדים לכושר הייצור של הכבד
הכבד מסנתז את חלבוני הדם: אלבומין, פיברינוגן, גורמי קרישה ואת מרבית האלפא ובטא גלובולין. אלבומין וגורמי קרישה מהווים מדד עיקרי לכושר הייצור של הכבד.
אלבומין- חלבון המיוצר רק על ידי הכבד (באדם בוגר נוצרים כ-12 גרם ביום). לכבד יכולת להכפיל את קצב היצור. קצב היצור מותנה בתזונה, בתהליכים דלקתיים, בהורמונים ובגורמים נוספים. אלכוהול ופקטורי דלקת מדכאים ייצור אלבומין, רמת אלבומין עשויה לרדת גם בשל איבוד מהכליה או בשל צבירת מים בגוף. לפיכך רמת אלבומין נמוכה אינה ספציפית למחלת כבד.
ארמייה קריובה
היחסים עם ארגוני המחתרת בגטאות
במהלך מרד גטו ורשה, שפרץ באפריל 1943, כוחות ארמייה קראיובה סייעו למורדים בגטו בסדרת פעולות רתק שנעשו לאורך החומות. המטרה העיקרית של הפעולות, תחת פיקודו של מפקד אזור וורשה של ארמייה קראיובה, הייתה לפרוץ את חומות הגטו כדי לאפשר ליהודים להימלט.
תפקודי כבד
גורמי קרישה- בתהליך הקרישה משתתפים 13 גורמי קרישה מהם 5 מיוצרים בכבד (אלו כוללים את פקטורי הקרישה מס'- 2,5,7,9,10 ופיברינוגן), מרביתם נבדקים בבדיקת (Prothrombine Time (PT ולכן היא מהווה מדד טוב ליכולת הסינתטית של הכבד. מדד זה יכול גם לנבא את חומרת המחלה. עם זאת יש לזכור שהתארכות PT עשויה לנבוע גם בשל חסר בוויטמין K. גורם 5 ופיברינוגן לא קשורים לוויטמין K לכן בדיקתם מהווה מדד מהימן לכושר הייצור של הכבד. התארכות PT יכולה להיות גם קשורה במצבים של ניצול יתר של גורמי קרישה כמו מחלת ה-DIC.
ארמייה קריובה
היחסים עם ארגוני המחתרת בגטאות
התוכנית לפוצץ את החומה נכשלה, משום שהיחידות הפולניות נתקלו במארבים מתוכננים של אנשי ס"ס. האפקטיביות של פעולות אלו הייתה נמוכה, מפני שלארמייה קראיובה עצמה עדיין לא היה ניסיון צבאי ממשי בפעולות מסוג זה. למעשה, הסיוע לגטו היו המבצעים הצבאיים הפתוחים הראשונים שביצעה הארמייה, שיכולתה הקרבית עתידה להשתפר עד למרד הפולני ב-1944.
תפקודי כבד
מדדים ליכולת הטרנספורט
ארמייה קריובה
היחסים עם ארגוני המחתרת בגטאות
למרד גטו ורשה סייעה גם ארמייה לודובה, המחתרת הקומוניסטית הקטנה יותר. סיוע דומה לא ניתן ליהודים הלוחמים בביאליסטוק, וילנה, גרודנו ומקומות אחרים. מידע רב בדבר הסיוע של ה־AK למרד גטו ורשה אבד כאשר נפל איש הקשר אריה וילנר לידי הגסטאפו, ועמו ארכיון התנועה היהודית הלוחמת, שנשמר מחוץ לגטו.
תפקודי כבד
מדדים ליכולת המטבולית של הכבד
ארמייה קריובה
שילוב יהודים בארגון לצד רדיפה ורצח
בשורות ה־AK עצמו נקלטו כאלף יהודים (מתוך מאות אלפי חברי הארגון), אך רבים סורבו. היו יהודים בשורות ה-AK שדיווחו על יחס מעולה, אולם רבים אחרים התלוננו על איבה אנטישמית מצד חבריהם לנשק. הארגון לא היה ארגון אחיד, שכן הוא הורכב מפלגים שונים בעלי גישות שונות, עם מפקדים שונים, שפעולו בצורה מבוזרת, כך בעוד שהיו מקומות בהן נקלטו יהודים, הם נרצחו על ידי חברי הארגון במקומות רבים אחרים.
תפקודי כבד
מדדים למחלות כבד ספציפיות
ארמייה קריובה
שילוב יהודים בארגון לצד רדיפה ורצח
בשלב מאוחר יותר של המלחמה, כאשר מרבית היהודים נרצחו, החלה תנועת פרטיזנים יהודית ביערות המזרח, שכללה אנשים שנמלטו מהגטאות שחוסלו. ככלל, נמנעה ה־AK מלתת סיוע או לעודד אנשים אלו, אל מול יחס אוהד יותר של אנשי הארמייה לודובה, זאת מפני החשש שרבים מלוחמים אלו היו קומוניסטים ואוהדים לברית המועצות, כמו גם בגלל רגשות אנטישמים של חלק מהמפקדים המקומיים.
רבים מן הנמלטים ליערות נרצחו על ידי הפרטיזנים הלא יהודים ששהו שם – חלקם לא מאורגנים, וחלקם שייכים לפלגים ימניים קיצוניים של ה־AK. ידועה תקרית בה נרצחו יהודים השייכים לפלוגת הארגון היהודי הלוחם, באזור העיירה וישקוב על ידי אנשי AK. תקרית דומה התרחשה בקבוצת ה-AK שפעלה בגזרת בוצ'אץ' בפקודו של Nedzwiecki ורצחה את אחד מחבריה היהודים. בשנת 1945 נטבחו 14 יהודים בעיירה אושנצ'ין בידי חברי ה-AK.
החוקר ג'ושוע צימרמן כותב שבאזורים מסוימים במזרח פולין הותקפו פרטיזנים יהודים בהוראת המפקדים המקומיים של ארמייה קראיובה, שראו בהם שודדים ומשתפי פעולה עם הסובייטים, ואילו בגזרת ראדום-קלייצה הותקפו יהודים באופן בלתי מאורגן, בלי אישורם ובניגוד לרצונם של מפקדי האזור.
שלושה מתוך שבעת חברי המפקדה הכללית של ה-AK היו ממוצא יהודי. כמו כן אירנה אדמוביץ' מחברות הארגון הוכרה כחסידת אומות העולם בשל פועלה למען יהודים בגטאות בפולין ובליטא.
נציגים יהודים הוסיפו לשתף פעולה עם ארמייה קראיובה בורשה גם לאחר חיסול הגטו.
במהלך המרד הפולני
במהלך המרד הפולני שהחל ב-1 באוגוסט 1944 לחמו לצד הארמייה גם לוחמים יהודים, שניצלו מהמרד בגטו שנה קודם לכן, שהסתתרו "בצד הארי". יצחק (אנטק) צוקרמן, מפקד אי"ל, הוציא ב-3 באוגוסט 1944, יומיים לאחר פרוץ המרד, כרוז ובו קרא לכל לוחמי הארגון שנותרו בחיים, כמה מאות אנשים, להצטרף אל שורות המתקוממים. אנשי הארגון היהודי הלוחם פעלו במרד הפולני כפלוגה במסגרת ארמייה לודובה.
סופו של ה־AK
עם התקדמות אנשי הצבא האדום לשטחה של פולין, ולאחר כישלון מרד ורשה, נראה תפקודו של ה־AK כשנוי במחלוקת. מטרתו העיקרית בזמן המלחמה, הכנת התקוממות כוללת, אשר תתפוס את השלטון במדינה ותביא להשתלטות הממשלה הפולנית הגולה על השטחים שישוחררו, לא נראתה ריאלית. ההתקוממות ההירואית בורשה באוגוסט 1944 הביאה לאובדנו של רוב כוחה של המחתרת, ולשביו של מפקדה. הגנרל ליאופולד אוקוליצקי, מחליפו של בור קומורובסקי, עמד למעשה במצב בלתי אפשרי.
בינואר 1945 הודיעו אנשי ה־AK על פירוקו של צבאם, כביכול מרצונם. אוקוליצקי הקים ארגון חשאי שנקרא NIE, תחילת המילה הפולנית ל"עצמאות". התנועה החלה פועלת בשטחי הכיבוש הרוסיים כמעט בגלוי. באפריל 1945 נקראו אוקוליצקי ומפקדי תנועתו ל"התייעצויות" עם קצינים סובייטים. המדובר היה במלכודת, ואוקוליצקי ואנשיו נעצרו והובלו למוסקבה. ב־18 ביוני נפתח משפטם. אוקוליצקי הודה כי הקים תנועת מחתרת, והתעלם מצווי הצבא האדום להעביר לידי הרוסים את כל הנשק והציוד האלחוטי. כן הואשם ברצח חיילים וקצינים סובייטיים, דבר אותו הכחיש. אוקוליצקי נדון לעשר שנות מאסר, ואנשיו נדונו לתקופות שבין חמש לשמונה שנים. שלושה מהם זוכו. אלו מהם שזכו לשוב לפולין נדונו לאחר מכן לתקופות מאסר ארוכות על ידי הממשלה הפולנית הקומוניסטית. גורלו של אוקוליצקי עצמו אינו ברור, ונראה כי מת בכלא הסובייטי בשנת 1946.
פתאום כוכבת
פתאום כוכבת (Instant Star) היא סדרת טלוויזיה קנדית מסוג קומדיית נעורים בכיכובה של אלכס ג'ונסון, המשחקת את ג'וד הריסון, נערה מתבגרת המתנסה בתעשיית ההקלטה.
הסדרה הייתה מועמדת לשישה פרסי ג'מיני בקטגוריות הסדרה הטובה ביותר; השחקנית הטובה ביותר (אלכס ג'ונסון, פעמיים); הבימוי הטוב ביותר (גרהאם קמפבל, פעמיים ופט ויליאמס, פעם אחת)., וסדרה זכתה בפרס הבימוי הטוב ביותר על הפרק 'You Can't Always Get What You Want'.
עונה ראשונה
בתחילת הסדרה, ג'וד מנצחת בתחרות כישרונות של חברת תקליטים שלוקחת אותה להפיק את הדיסק הראשון שלה. החברה מצרפת לה מפיק צעיר בשם טום קווינסי- או כפי שקראו לו פעם בלהקת הבנים שאליה היה שייך- טומי קיו הקטן. לטום הייתה תדמית מפוקפקת וג'וד והוא לא הסתדרו בהתחלה. לפני ההופעה הראשונה שלה היא מתאהבת בו אבל הפרשי הגילאים ביניהם לא טובים לשניהם. ג'וד מתחילה לעבוד על תדמית ועל יחסי ציבור יחד עם הלימודים ושני חבריה הטובים שמרגישים שהיא מתרחקת מהם. ג'וד וטומי מתחילים לעבוד על האלבום של ג'וד בעוד היא מאוהבת בו, וכנראה הוא לא שם לב אליה. יום אחד מגיע ראפר גדול בשם שאי הדגול ומערער את עולמה של ג'וד. היא מתאהבת בו והם יוצאים. לכל אורך התקופה ששאי וג'וד יצאו טומי קינא בשקט ולכן לא הסתדר עם שאי. ג'וד ושאי שרים יחד את 'Waste My Time'. ביום ההולדת ה-16 שלה, והוא מספר לה שהוא בגד בה עם עדן טיילור, המתחרה השנייה בתחרות, מול כל התקשורת. לאחר מכן טומי בא מנסה לעודד אותה אך לבסוף ומנשק אותה וזה יוצר מצב לא נעים ביניהם, מה שגורם לעוד ריב, שנותן השראה לג'וד. לקראת סיום האלבום הראשון שלה היא שומעת על אלבום סולו שטומי הקליט פעם בשם FROUZEN שנלקח ממנו על ידי דריוס, המנהל שלו (ודודו של שאי), והוא לא הסכים לתת לו אותו בחיים. ג'וד עושה עסקה שלא מוצאת חן בעיניי טומי עם דריוס כדי להחזיר את האלבום שלו. טומי לא אוהב את ההפתעה של ג'וד, אבל בסוף הוא סולח לה. יותר מאוחר היא מגלה שטומי יוצא עם אחותה סיידי, מה שגורם לה להחליט לצאת עם חברה הטוב ג'יימי אנדרס שבאותה התקופה יצא עם החברה הטובה ביותר של ג'וד - קת'. ג'וד יוצאת למסע הופעות אך הדבר היחיד שהיא יכולה לחשוב עליו זה טומי.
עונה שנייה
לאחר שג'וד חוזרת מסיבוב ההופעות שלה, היא מגלה שדריוס מנהל את G מייז'ור. ג'וד אמורה לשיר קאבר של Stupid Girl, אבל היא מחליטה במקום זאת לשיר אחד מהשירים שלה- My Sweet Time, מה שגורם לדריוס לפטר אותה. ג'וד מבקשת מדריוס להחזיר אותה, ומסכימה לתנאים שלו שכוללים שתפרק את החברות עם ג'יימי. כמה ימים אחרי התקרית, ג'וד צובעת את שערה לבלונדיני ונקראת בפי שדרני הרדיו 'ברבי', כבדיחה. לאחר מכן חברתה קת חוזרת לעיר ונותנת לה תעודת זהות מזויפת כדי שזו תוכל להיכנס למועדון, בו היא פוגשת לראשונה את פטסי סוור. פטסי בין השאר פיתחה רומן עם ג'יימי וג'וד וקת תפסו אותם באמצע "התמזמזות". במהלך הסדרה קת מפרקת את החברות בינה לבין ג'וד מפני שהיא מקנאה בג'וד ולא יכולה "להתחרות" נגד חייה הזוהרים של ג'וד. ג'וד גם יוצאת עם הגיטריסט שלה, וינסנס ספידרמן, שנקרא 'ספיד' או 'ספידרמן' ובכך יוצרת ריב בין חברי הלהקה שלה כי היא העמידה פנים שיש לה רומן עם מישהו אחר מהלהקה (וולאי) כדי לעצבן את ספידרמן; הריב נפתר כאשר כל הלהקה מגיעה לתרום ג'קט שהם עיצבו באירוע צדקה במקום שרק ג'וד ווולאי יתרמו אותו כמו שרצו אנשי יחסי הציבור. אחרי תקופה מסוימת ג'וד וספידרמן נפרדים והיא מנשקת את מייסון (כוכב הבזק השני) ומגלה שהוא הומו. בסוף העונה טומי מציע לג'וד לצאת איתו לדייט, אבל כאשר הוא מגיע הוא מספר לה שהוא הולך ואולי לא יחזור יותר. ג'וד בורחת למייסון במקום להיות בהשקת האלבום השני שלה, ומשתכרת במועדון בו מופיע מייסון. אחד מהאנשים במועדון צילם אותה לאחר שהשתכרה.
עונה שלישית
ג'וד וכוכבת הבזק השלישית, קרמה, לא מסתדרות עוד מההתחלה. אבל זו לא הבעיה היחידה של ג'וד. היא צריכה להתמודד עם מערכת היחסים עם טומי, כולל רגשותיה כלפיו. והיא גם צריכה להתמודד עם ג'יימי, שממשיך לחזור לחייה ולהוכיח לה שאולי הוא יהיה העתיד שלה. ג'וד פוגשת את הונטר, הרוצה להרוס כל דבר שטומי אוהב בגלל טעויות העבר. אבל ג'וד ממשיכה כל הזמן לחזור אל טומי. היא ממשיכה להתמודד עם מערכת היחסים עם טומי, במיוחד כאשר היא רואה את טומי מנשק את סיידי בבית המלון. לאחר מכן היא מחליטה לפטר את טומי בגלל זה, כי אינה יכולה להמשיך לעבוד איתו. מאוחר יותר כאשר היא מדגמנת לתצוגת אופנה שופכים עליה צבע אדום וצועקים "דם!", משתוללים ליד הבית שלה ומפגינים נגדה. כאשר היא מקבלת מטומי פרחים עם פתק בו הוא מבקש שיפגשו וידברו, היא הולכת לבית הנטוש בו היא מבקרת הרבה. שם היא מוצאת את הונטר, שרוצה להרוג אותה כדי להכאיב לטומי משום שאחותו התאבדה אחרי שטומי אמר לה שהם לא יכולים להיות יותר ביחד. לאחר מכן התברר שהיא נהרגה על ידי אשתו לשעבר של טומי, פורשיה, שחשבה שטומי היה במכונית. בסוף העונה G מייז'ור נסגר. ג'יימי מציע לג'וד להיות המפיקה הראשונה בחברת ההקלטות החדשה שיקים. טומי קונה לג'וד ולו כרטיסים לטיול תרמילאים באסיה ואומר לג'וד "אני רוצה את כולך איתי לנצח ".
עונה רביעית
ג'וד בוחרת להענות להצעה של טומי ולא של ג'יימי, וסיידי מתכוננת לצאת לטיול עם קווסט במקסיקו אבל התוכניות של כולם משתנות כשהם מגלים שG מיז'ור ממשיכה לתפקד כי דריוס יצא מהכלא, כולם חוזרים לעבודה אבל ג'יימי מתפטר כי הוא לא יכול לראות יותר את טומי וג'וד יחד, דריוס משכנע אותו להישאר אך ג'יימי פועל בחברת הקלטות משל עצמו מאחורי גבו של דריוס ולוקח לו לקוחה. הידיעה על ג'וד וטומי יוצאת לתקשורת, מה שמקשה על הקשר ביניהם וגורם לתקרית לא נעימה של ג'וד עם אחד העיתונאים. סיידי וקווסט מנהלים מערכת יחסים יציבה עד שסיידי מגלה שהוא עוזר לדריוס במשהו שפגע בג'יימי. טומי מציע נישואין לג'וד היא מסכימה אך בסוף היא עוזבת ללונדון בשביל חברת הפקות שהציעו לה.
דגדוג
דגדוג היא הנגיעה בגוף באופן שגורם לעיוות או לצחוק בלתי רצוני. הרגשה כזו יכולה לגרום הנאה או ריגוש, אבל היא לפעמים נחשבת בלתי נעימה, במיוחד במקרה של דגדוג אגרסיבי.
פיזיולוגיה
בשנת 1897, הפסיכולוגים ג' סטנלי הול וארתור אלין תיארו "דגדוג" כשני סוגים שונים של תופעות: כבר בתינוקות ניתן לראות את תגובת הצחוק וההתפתלות כתגובה למגע עדין. במקור זה תוצר של רפלקס כתגובה למגע פתאומי, המטרה היא הגנה מעכבישים, נחשים וכדומה, ומשותפת ליונקים רבים.
אצל בני אדם ושימפנזים יש לתופעה חשיבות חברתית ותהיה תגובה חיובית כשהמגע מגיע מאדם קרוב בניגוד לזר למשל.
מחקרים
ידוע כי בני האדם לא מסוגלים לדגדג את עצמם. מחקר שנערך ב 2018 מזהה את המנגנון במערכת העצבים שמונע את הדגדוג העצמי - וזאת על ידי ההבנה של המנגנון הנוירולוגי שמאפשר לבני אדם להבדיל בין המגע של עצמם לזה של אנשים אחרים.
בשנת 2016 חוקרים בדקו את נושא הדגדוג אצל חולדות. הם צפו בחולדות וראו תופעות שחיזקו את התיאוריה הקושרת דגדוג לקשרים חברתיים חיוביים.
אכזריות
אכזריות עשויה להיות אלימה, אם כי אין הכרח באלימות על מנת שמעשה יהיה אכזרי. לדוגמה, אם אדם טובע ומתחנן לעזרה, ואדם אחר יכול לעזור לו אבל הוא רק צופה בו בשעשוע או בחוסר עניין – מעשה הצופה הוא אכזרי, אם כי לא אלים. לפי ג'ורג' אליוט "אכזריות, כמו כל חטא אחר, לא דורשת שום מניע מחוץ לעצמה; היא דורשת רק הזדמנות".
קובנט גארדן
התקופה הרומית עד המאה ה-16
כבר בתקופה הרומית הייתה באזור קובנט גארדן התיישבות כפרית (שנעזרה במרכז העירוני הרומאי הקרוב - לונדיניום).
אכזריות
שימוש בחוק
המונח אכזריות משמש לעיתים קרובות בחוק ובקרימינולוגיה ביחס לילדים, בני זוג ואסירים. במשפט הפלילי הוא מתייחס לענישה, עינוי קורבנות, ועונשים אכזריים וחריגים. במקרים של גירושין, רשויות שיפוט רבות מחשיבות פעולה אכזרית כעילה תקפה לגירושין. על פי החוק, אכזריות היא "גרימת מצוקה גופנית או נפשית, בייחוד כאשר מדובר בקובע במתן גירושין".
לעיתים משתמשים במונח גם בנוגע לטיפול בבעלי חיים, במדינות דוברות אנגלית, הביטוי "אכזריות לבעלי חיים" (animal cruelty) מתייחס לעיתים קרובות לגרימת סבל מיותר – בדומה לאיסור צער בעלי חיים במשפט העברי ובחוק הישראלי.
קובנט גארדן
התקופה הרומית עד המאה ה-16
השם "קונבנט גארדן" (באנגלית: "גן המנזר" - שם ששובש מאוחר יותר לשם הנוכחי "קובנט גארדן") ניתן למקום בתקופת מלכותו של המלך ג'ון (1199 -1256) והתייחסה לשטח של כ-160,000 מ"ר במחוז מידלסקס. באזור זה היה למנזר סנט פיטר שבווסטמיסטר גן מטבח בו גידלו מזון עבור המנזר ועבור העיר לונדון.
אכזריות
ביהדות
בספר משלי נכתב: "אכזריות חמה ושטף אף", כלומר שמתוך כעס מגיע האדם לאכזריות. פסוק אחר במשלי אומר "ולא יחמול ביום נקם", כלומר כשיש נקמה אין חמלה אלא אכזריות.
יש המסבירים את טעמיהן של כמה וכמה חיובים ואיסורים בתורה כהרחקת האדם מאכזריות:
קובנט גארדן
המאה ה-17 ועד המאה ה-19
במאה ה-17 פותח האזור על ידי פרנסיס ראסל, הרוזן הרביעי של בדפורד, על פי תוכניות של האדריכל איניגו ג'ונס.
אכזריות
ביהדות
לפי הרמב"ם, מי שנותן צדקה ולא מתעורר אצלו שום רגש, הרי זה אכזריות והוא מאבד את זכות הצדקה.
קובנט גארדן
המאה ה-17 ועד המאה ה-19
האזור הפך מרכז מסחרי עיקרי בלונדון מאחר שהשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 העלתה באש את השווקים האחרים. השוק שימש בעיקר שוק מזון, אולם מוצרים אקזוטיים רבים יובאו לאנגליה והובאו ללונדון דרך התמזה ונמכרו בשוק המצוי בקרבת הנהר.
אכזריות
ביהדות
לפי מדרש תנחומא, במקרים מסוימים יש לנהוג באכזריות וההימנעות מכך מעידה על סדר עדיפויות לקוי: "כל שנעשה רחמן על האכזרי, לסוף נעשה אכזר על הרחמנים.".
קובנט גארדן
המאה ה-17 ועד המאה ה-19
מופע פאנץ' וג'ודי הראשון המתועד (ביומנו של סמיואל פיפס) נערך בשוק בשנת 1662.
אכזריות
ביהדות
לפי הרב אליהו לופיאן, מלחמת רשות גורמת לאדם להפוך לאכזרי, משום שהורגים אנשים והדבר נעשה זול אצל האדם, אולם מלחמת מצווה לא מעוררת אכזריות בלב הלוחמים אלא להפך, משום שהם עושים זאת לשם שמיים.
קובנט גארדן
התקופה המודרנית
מבנה קובנט גארדן של ימינו נבנה ב-1830 עבור הסוחרים בשוק והוא פעל בתפקידו זה במשך כמעט 150 שנה, אלא שבתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 כבר לא ניתן היה לשלוט בפקקי התנועה סביב השוק שנגרמו בשל המשאיות שהביאו תצרוכת לשוק. בעקבות כך נערכו תוכניות להריסת הבניינים, אך בשל התנגדות ציבורית לפרויקט הורה רוברט קאר, שר הפנים דאז, על מתן מעמד של בניינים היסטוריים לבנייני הכיכר ובכך מנע הריסתם.
בשנת 1973 עבר השוק לאתר חדש (ונקרא שוק קובנט גארדן החדש) והכיכר שופצה והפכה למרכז קניות וחנויות בשנת 1980. במקום ממוקם מוזיאון התחבורה של לונדון ובית האופרה המלכותי של לונדון.
בקולנוע
מספר סצנות מהסרט "פרנזי" - סרטו של אלפרד היצ'קוק משנת 1972 מתרחשות בשוק קובנט גארדן. היצ'קוק עצמו היה בן של מוכר ירקות שעבד בשוק. היצ'קוק גדל בקרבת השוק והכיר אותו היטב, ויש הרואים בסרט מבט נוסטלגי של היצ'קוק על ילדותו.
הקולבר ריפור
הקולבר ריפור (באנגלית: The Colbert Report) הייתה תוכנית טלוויזיה בת כחצי שעה, ששודרה בערוץ הקומדי סנטרל (Comedy Central) בארצות הברית בימות השבוע בין השעות 23:30 לחצות, מה-17 באוקטובר 2005 עד ל-18 בדצמבר 2014. הקולבר ריפור היא פארודיה סאטירית המבוססת פורמט תוכנית אירוח ודעות על נושאי היום; במקור התבססה על תוכניתו של ביל או'ריילי, The O'Reilly Factor. התוכנית הוגשה ונכתבה על ידי סטיבן קולבר, קומיקאי אמריקאי שביסס את דמותו כ"כתב שטח" קודם לכן בתוכנית הדיילי שואו (The Daily Show) של ג'ון סטיוארט. ניתן להתייחס לקולבר ריפור כספין אוף של הדיילי שואו.
לאור מעברו של סטיבן קולבר לרשת CBS כדי להחליף את דייוויד לטרמן בהנחיית התוכנית "The Late Show", הגיעה התוכנית לסיומה בדצמבר 2014.
שם התוכנית
באנגלית, שם התוכנית מאוית ב-The Colbert Report (דו"ח קולברט). את שם המשפחה בחר קולבר לבטא ללא האות הסופית, אף על פי שמשפחתו מדרום קרוליינה אינה ממקור צרפתי (סבו, למשל, ביטא את שם המשפחה כקולברט). באופן הומוריסטי, נבחר לבטא את המילה ריפורט גם ללא ה-T הסופית. בתוך התוכנית הבדיחה המשיכה לפינות שונות, כגון הספור ריפור (The Sport Report).
פינות שונות
כשני שלישים מאורכה של תוכנית רגילה מוקדש לפינות השונות, מתחלפות מדי פרק. חלקן חוזרות לעיתים קרובות, אחרות יכולות להופיע פעם אחת או שתיים ותו לא.
השפעת התוכנית
התוכנית פיתחה קהל מעריצים נאמן, וגרמה למספר תופעות תרבותיות יוצאות דופן, ביניהן:
על-שם סטיבן קולבר
סטיבן קולבר קיבל מספר אותות כבוד לאורך תוכניתו.
שבירת פרק כף היד
בשנת 2007, באחד ממופעי החימום לפני-תוכנית, קולבר כשל בצעדיו ונפל מול המצלמות, סודק את פרק כף ידו. היד גובסה על ידי רופא, וקולבר ניצל את מלוא זמן ההחלמה - כשבועיים - על מנת להשיק קמפיין להעלאת מודעות לפרק כף היד. הוא החתים מועמדים לנשיאות, מנחי חדשות פופולריים ואף את דובר הבית הלבן על גבסו, וחילק להם בתמורה צמידי סיליקון אדומים ועליהם הכיתוב Wrist Strong. המטרה של אותם צמידים היא למשוך תשומת לב לפרק כף היד של העונד אותם, בדיחה על חשבון צמידי Livestrong שהוציא לאנס ארמסטרונג להעלאת המודעות לסרטן.
קמפיין העלאת המודעות הפך למוטיב עיקרי לאורך אותם שבועות, וכלל ראיונות, וידויים מול המצלמה ואף התמכרות למשככי כאבים ("וטרינר רשם לי את אלו"). במהלכה הראה קולבר עשרות קטעי וידאו של אלימות מיותרת כנגד פרקי כף יד (לרוב סרטי אמנויות לחימה), והסביר לקהל כי פרק כף ידם הוא יקר מפז, ואין לזלזל בו. הקמפיין הסתיים במכירה פומבית של הגבס המעוטר של קולבר, שהוסר בשידור חי על ידי רופאו. אף על פי שקמפיין Wrist Strong היה לא יותר מבדיחה חוזרת, כל ההכנסות ממכירה זו הלכו לצדקה אמיתית: בית חולים לנפגעי מלחמת עיראק.
השפעה על רשת האינטרנט
בתוכניתו מתאריך 16.07.2007 הזכיר קולבר כבדרך אגב את האתר "חתיכים ללא חולצה אורזים קניות" (ShirtlessHunks-BaggingGroceries.com), שלטענתו יעלה לרשת בעוד מספר שניות. באותו ערב, מנוע החיפוש גוגל ציין בסטטיסטיקות כי צירוף המילים "חתיכים", "אורזים" ו"קניות" עלה כאחד מצירופי המילים הכי מבוקשות (מקום רביעי במצעד).
גן הגת
שמאל|ממוזער|250px גן הגת הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה ההלניסטית הנמצא בצפונה של תל אביב. האתר ממוקם בגן ציבורי קטן, שממוקם בקצה רחוב חיים בסוק המסתעף מרחוב "חברה חדשה" לא רחוק מ"כיכר המדינה".
הקולבר ריפור
מועמדות לנשיאות ארצות הברית
בחודש אוקטובר 2007, כחלק מתוכניתו, הכריז סטיבן קולבר כי הוא מתמודד לנשיאות ארצות הברית מטעם מדינתו, דרום קרוליינה. הדבר גרר תגובת קהל אוהדת ועשרות מאמרי עיתונות, חלקם מכתירים את המהלך כבדיחה פוליטית מושחזת ואחרים כמהלך פוליטי אמיץ. באחד בנובמבר 2007, לאחר ששילם דמי רישום בסך 25,000 דולר למפלגה הדמוקרטית (קולבר הסביר שלשלם 35,000 דולר לרפובליקנים זה יותר יקר מלקנות כליה בשוק השחור) ואירח מסיבת קמפיין אחת, הודיעה מנהלת ועד הבחירות הדמוקרטי כי קולבר נדחה על הסף, ולא יופיע בתיבת הקלפי.
גן הגת
האתר כולל גת שהייתה בשימוש מהמאה ה-4 לפנה"ס עד המאה ה-2 לפנה"ס והיא מוגדרת כגת ציבורית משוכללת. הגת בנויה משלושה חלקים המרכיבים ריבוע, אשר היו כנראה מטויחים או מרוצפים בפסיפס לבן. החלק הראשון היה מיועד לדריכת הענבים ממנו היה זורם התירוש לחלק הבא דרך מרזב קטן. בחלק השני היו מסננים את הפסולת והחלק השלישי נועד לניקוז כל התירוש שנשפך אליו.
הקולבר ריפור
השפעה על השפה האנגלית
המילה הראשונה שהופיעה בפינה המילה הייתה Truthiness, שניתן לתרגמה כ"אמת בערך", או "לאאמיתה". מילה זו תוארה כיכולת של אדם לדעת כי רעיון מסוים אמיתי באופן אינסטינקטיבי, ללא צורך בתימוכין או בבדיקה מדעית (ולעיתים אף בניגוד גמור לאלו). המילה נכנסה תחת הגדרתה זו במילון מרים וובסטר, שם היא נבחרה כמילת השנה ל-2006. המילה הופיעה והוסברה בתוכניות תחקיר ואירוח, כגון המופע של אופרה וינפרי, 60 דקות ורבות נוספות.
גן הגת
הגת התגלתה בחפירות שנעשו באזור בשנת 1965 על ידי הארכאולוג יעקב קפלן מטעם מוזיאון יפו לעתיקות ומוזיאון ארץ ישראל בתל אביב. האתר שופץ ושומר על ידי רשות העתיקות ועיריית תל אביב-יפו והאתר הארכאולוגי מהווה חלק מגן ציבורי שכונתי שבו גם מתקני שעשועים לילדים. עיצוב הנוף של הגן משלב אלמנטים ארכאולוגיים מהאתר ששובצו בו כספסלים או גדרות קטנות. הגן כמעט ואינו מוכר לציבור וזאת בשל העובדה שהוא נמצא בין בנייני העיר והגישה אליו היא דרך רחוב צדדי יחיד בלבד.
סבאח (פירושונים)
סבאח (בערבית: صباح; באנגלית ובטורקית: Sabah) פירושו "בוקר" בערבית ובטורקית {{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
אנשים נורמלים (מיני-סדרה)
אנשים נורמלים (באנגלית: Normal People) היא מיני-סדרת דרמה רומנטית אירית, שהופקה על ידי אולפני "Element Pictures" עבור רשת "BBC Three" ושירות הזרמת המדיה "הולו" בשיתוף עם אולפני "Fis Éireann/Screen Ireland". המיני-סדרה מבוססת על רומן באותו השם מאת סאלי רוני, שיצא לאור בשנת 2018. עלילת המיני-סדרה עוקבת אחר יחסיהם של מריאן שרידן וקונל וולדרון, בעודם מנסים למצוא את מקומם בעולם, החל משנת לימודיהם האחרונה בתיכון ועד לשנות לימודיהם לתואר ראשון בטריניטי קולג'. פרקיה של המיני-סדרה נכתבו על ידי רוני ואליס בירץ', ובוימו על ידי לני אברמסון והאטי מקדונלד.
המיני-סדרה זכתה לשבחי הביקורות, ובמיוחד על הופעתם של דייזי אדגר-ג'ונס ופול מסקל בתפקידים הראשיים, הבימוי, הכתיבה, אסתטיקה, והצגת התוכן הבוגר שלה. בטקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-72, המיני-סדרה הייתה מועמדת לארבעה פרסים, בהם לקטגוריית "השחקן הראשי הטוב ביותר" עבור מסקל ו"הבימוי הטוב ביותר" עבור אברמסון.
תקציר העלילה
עלילת המיני-סדרה עוקבת אחר מריאן שרידן וקונל וולדרון במהלך שנת לימודם האחרונה בתיכון המקומי במחוז סלייגו שבחוף האטלנטי של אירלנד, ובהמשך בשנות לימודם כסטודנטים לתואר ראשון בטריניטי קולג' שבדבלין; ומתמקדת בפרט ביחסיהם האינטימיים המורכבים.
בין חבריה לספסל הלימודים, מריאן נחשבת כחריגה וכמוזרה, חרף הישגיה הלימודיים והיותה בת למשפחה אמידה. אף בביתה, חייה של מריאן אינם פשוטים – הישגיה ורצונותיה מבוטלים כלאחר יד על ידי אמה המנוכרת, דניז, ואחיה הממורמר והשתלטן, אלן. אביה של מריאן נפטר, ומאוחר יותר מתגלה כי אף היה אדם אלים ומתעלל, ומשום מכך משפחתה נמנעת מלהזכיר אותו.
לעומתה, קונל הוא סטודנט אתלטי בעל יכולות אקדמיות גבוהות ופוטנציאליות אך לא ממומשות, המתגורר בדוחק כלכלי עם אמו היחידנית, לוריין, המועסקת כמנקה בבית משפחתה של מריאן. בתיכון, קונל נהנה מפופולריות ומאהדתם של חבריו לספסל הלימודים, אם כי הוא עד להצקות ולהתעללויות אותן מריאן חווה.
פיתוח וליהוק
במאי 2019, הוכרז לראשונה כי רשת "BBC Three" ושירות הזרמת המדיה "הולו" הזמינו מיני-סדרה בת 12 פרקים המבוססים על הרומן "אנשים נורמלים", שישודר לראשונה במהלך שנת 2020 בכיכובם של דייזי אדגר-ג'ונס ופול מסקל בתפקידיהם הראשיים של מריאן שרידן וקונל וולדרון, בהתאמה. עוד נודע כי שרה גרין ואייזלין מקגוקין לוהקו לגילום דמויות אימותיהם של השניים. בהמשך נמסר כי מחברת הרומן עצמה, סאלי רוני, תיקח חלק בעיבוד הטלוויזיוני לצד התסריטאים אליס בירץ' ומארק אורו, ושהמיני-סדרה, שתופק על ידי חברת ההפקות "Element Pictures" האירית, תבוים על ידי הבמאים לני אברמסון והאטי מקדונלד
צילומים
העיירה האירית טיוברקארי שימשה כסט צילומים עבור העיירה הבדיונית קריקאלי; העיירה סטרידג' פוינט שימשה כסט עבור סצנות החוף; בית נוקמור באניסקרי, מחוז ויקלו, שימשה כסט צילומים עבור בית משפחת שרידן, בית טורי בשאנקיל, דבלין, שימשה כסט צילומים עבור בית משפחת וולדרון, וכן בית הספר הקהילתי הרטסטאון בקלונסילה, מחוז פינגל, שימש כסט צילומים עבור סצנות המתרחשות בתיכון, ותלמידים אמיתיים שימשו כניצבים ברקע. בדומה לכך, אף סטודנטים אמיתיים הלומדים בטריניטי קולג' השתתפו כניצבים במהלך הצילומים באוניברסיטה. הסצנות בדירתה של מריאן בדבלין צולמו בדרך וולינגטון הנמצא באזור האמיד של באלסברידג'.
על אף שעלילת הרומן מתרחשת בטריאסטה, צילומי המיני-סדרה התקיימו במרכז איטליה, בעיקר בסנט'אורסטה ובסביבתה, סטימיגליאנו, והווילה "איל קזאלה בטנוטה די ורזאנו", בלאציו. צילומי המיני-סדרה עוכבו עד לפברואר 2020, במטרה לצלם את הסצנות המושלגות המתרחשות בשוודיה בלולאו, ולאפשר לים הבלטי לקפוא במידה המתאימה בה אדגר-ג'ונס תוכל לפסוע עליו ללא חשש.
הפצה
התמונות הראשונות מתוך המיני-סדרה הופצו ב-1 בנובמבר 2019. ב-17 בינואר 2020, ולאחר מכן ב-31 במרץ 2020, רשת "BBC Three" ושירות "הולו" הפיצו טיזרים וטריילרים עבור קידום המיני-סדרה.
12 פרקיה של המיני-סדרה הופצו לשידור כצפיית בינג' על ידי "BBC Three" בפלטפורמת "BBC iPlayer" ב-26 באפריל, ולאחר מכן שודרה בפורמט שבועי ברשת "BBC One" מ-27 באפריל ועד ל-2 ביוני. המיני-סדרה הייתה זמינה לצפייה אף בשירות הזרמת המדיה האוסטרלית, "Stan ב-27 באפריל, ועלתה לשידור ברשת "RTÉ One" באירלנד ב-28 באפריל. הסדרה עלתה לשידור לראשונה בארצות הברית בהפצתה של שירות הזרמת המדיה "הולו" ב-29 באפריל. המיני-סדרה נמכרה ליותר מ-20 רשתות שידור ברחבי העולם, כולל לישראל, בה המיני-סדרה עלתה לשידור כצפיית בינג' ברשתות "HOT" ו-"Yes" ב-23 במאי 2021.
ביוני 2020, ביים אברמסון את אדגר-ג'ונס ומסקל בפרק קצר חד-פעמי במסגרת "RTÉ Does Comic Relief", בו מריאן וקונל מתדווים בפני כומר בגילומו של אנדרו סקוט.
תגובת הקהל
המיני-סדרה זכתה לשבחי הביקורת. באתר הביקורות "Rotten Tomatoes, המיני-סדרה זכתה לציון טרי של 91%, עם ציון ממוצע של 8.15/10, על בסיס 88 ביקורות. הקונצנזוס קבע כי באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic" המיני-סדרה זכתה לציון 94 מתוך 100, על בסיס 25 ביקורות, דבר המצביע על "שבחים אוניברסליים".
העיתונאית קרוליין פרמקה ממגזין "וראייטי" כתבה: "עם טריפקטת הכתיבה, הבימוי והמשחק האלגנטיים, 'אנשים נורמלים' של הולו היא חשופה ובלתי מתפשרת כמו הרומן של רוני – הישג, ולוקח כמה פרקים על מנת לקלוט אותה באופן מלא. למעשה, לקח לי עד חצי הדרך להבין עד כמה זה משפיע עלי... ככל שהיחסים של מריאן וקונל הולכים ומתעמקים, 'אנשים נורמלים' הופכת להיות עמוקה כמו הספר שהעניקה לה השראה, וגורמת לשניכם לחשוש ולפחד לדעת – או אולי יותר במדויק, לחוות - מה קורה אחר כך."
ההפקה זכתה לשבחים מיוחדים על הצגת תכניה האינטימיים של המיני-סדרה באופן ריאליסטי נדיר, ועל עבודתה של איטה אובראיין כמתאמת אינטימיות על הסט. סצנות העירום הביאו לדיונים רבים ברדיו האירי, כאשר המאזינים התקשרו לקו החם של ג'ו דאפי בתלונות על היותם של הסצנות בלתי-הולמות.
המיני-סדרה זכתה לשבחים רבים מצד המבקרים והעיתונים הבולטים. לינדה הולמס מהאתר "NPR" תיארה את המיני-סדרה כ"סדרה מקסימה, לא רק בשביל לצפות בבינג', אלא אולי בשביל לחלק לעצמך למספר פרקים בכל צפייה", ואילו רשת "CNN" תיארה את המיני-סדרה כ"[הבנה] מושלמת של הרצונות שאנחנו יוצקים לתוך טכנולוגיות התקשורת ושל הדרכים בהן הם תמיד יוצאים מעוותים".