cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנסמבל ליריקה
התמחותו של האנסמבל בתחום האופרה האיטלקית ומשתתפיו לומדים פיתוח קול יחידני בסגנון ה"בל קנטו". לא אחת נהנה משיתוף פעולה עם המכון האיטלקי לתרבות ושגרירות איטליה. האנסמבל מבצע רפרטואר מגוון ביותר מהאופרה אל הפופ ומהליטורגיקה אל מוזיקה מסרטים, ברודוויי ושירים ישראלים בעיבודים אמנותיים.
לאנסמבל ביצועי בכורה של יצירות ישראליות בנות זמננו.
ציוני דרך
בעונת הקונצרטים 1992–1993 השתתף האנסמבל בפתיחת העונה של התזמורת הקאמרית רמת גן, בתוכנית שהוקדשה ברובה לרוסיני לכבוד שנת ה-200 להולדתו.
באותה השנה ביצעה קבוצת הנשים של האנסמבל את יצירתה של ציפי פליישר "קינה" לסופרן סולו, מקהלת נשים, 2 נבלים וכלי הקשה. האירוע התקיים באודיטוריום של הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.
ב- 1993 התקיימה סדרת קונצרטים בה בוצעה "גלוריה" מאת ויוואלדי בשיתוף עם תזמורת "אקדמיה". בהפקה זאת השתתפה המקהלה הקאמרית של רמת השרון.
בשנת 1994 בוצעה ה"מיסה הקטנה" מאת רוסיני בהשתתפות סולנים מאיטליה, פסנתר והרמוניום.
בשנת 1995 בוצעו פרקי אופרה בשיתוף עם נגנים מהתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
1995 בכורה של הקנטטה "רגשות בריאה" מאת בנימין יוסופוב, אשר חוברה במיוחד עבור האנסמבל והוקלטה בביצועו עבור תחנת הרדיו קול המוסיקה. ביצוע זה נבחר לייצג את ישראל במסגרת השידורים הבינלאומיים ברדיו הוינאי, הצלחתו שם הביאה לשידורו גם בגרמניה וגם ברדיו של הוותיקן.
בשנת 2000 ערך האנסמבל סיור הופעות באיטליה וביצע את ה"סטאבט מאטר" מאת פרגולזי ואף השתתף בפסטיבל מקהלות מטעם הוותיקן במוזיקה ליטורגית א-קפלה.
שנת 2001 – בסימן ג'וזפה ורדי – אנסמבל ליריקה עם מקהלות אורחות, התזמורת הסימפונית של הקונסרבטוריון העירוני ונגנים מתזמורת צה"ל ביצעו ממיטב יצירותיו של המלחין.
במהלך 2003–2004 הופק מופע "ממיטב ברודוויי" בשיתוף עם נגני הביג בנד של הקונסרבטוריון העירוני של פתח תקווה ונבחר לפתיחת היכל התרבות החדש של העיר. בתוכנית קטעים מאת: אלינגטון, גרשווין, פורטר, ברנשטיין, לנון-מקרטני.
ב- 2007 עלתה לבמת היכל התרבות פתח תקווה "חגיגה איטלקית" הקול והכלי קודש וחול לאנסמבל הצטרפו: חמישית כלי קשת, אבוב ופסנתר. הקונצרט לווה בתפאורה מוקרנת על מסך ענק. בתוכנית יצירות מאת: מרצ'לו, פרגולזי, רוסיני, פוצ'יני, ורדי ונינו רוטה מתוך הסרטים של פליני.
2012 - " חלום איטלקי" בקונצרט קונצרט חגיגי לציון 20 שנה להיווסדו של אנסמבל ליריקה. במעמד אורח הכבוד מגדי כריסטיאנו עלאם –חבר הפרלמנט האירופי.
אל האנסמבל הצטרפו: חמישיית כלי קשת, פסנתר וחליל. במרכז הערב ביצוע הבכורה של יצירתה של נילי הרפז ,"לדוד" לשירו של מ.כ. עלאם. ועוד בתוכנית מוזיקה מאת: רוטה, מוריקונה, ביזה, אלבינוני, ארגוב, זעירא, פיובני וגרשווין.
במהלך שנים אלו בוצעו קונצרטים ברחבי הארץ, השתתפויות בתוכניות שונות כגון: ערבי דן אלמגור, אגודת דנטה אליגיירי, אירועים וטקסים עירוניים ובתי שגרירים.
בנוסף לכל אלו מתקיימים הערבים הפתוחים לקהל של האנסמבל בבית שפירא בפתח תקווה ומפגשים עם מקהלות שונות.
האנסמבל מרבה להופיע במסגרות שונות בארץ.
גלריית סמלי מחוז יהודה ושומרון
רשימה זו כוללת את הסמלים שבהם נעשה שימוש במחוז יהודה ושומרון של מדינת ישראל לפי סוג הרשות המוניציפלית ולפי סדר הא'-ב':
מרים קליין
__ללא_עריכה__
אלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג
אלברכט הדב (בגרמנית: Albrecht der Bär; 1100 לערך – 18 בנובמבר 1170) היה אציל גרמני אשר נמנה עם בית אסקניה, רוזן אנהלט (1123 - 1170, דוכס סקסוניה (1138–1142) ומרקיז ברנדנבורג (1157 - 1170).
ביוגרפיה
אלברכט נולד בשנת 1100 לאוטו, רוזן באלנשטדט ולאיליקה מסקסוניה, בתו של מגנוס, דוכס סקסוניה. בשנת 1123 מת אביו אוטו, רוזן באלנשטדט, ואלברכט עלה לשלטון במקומו והפך לרוזן אנהלט. בשנת 1138 הדיח קונראד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את היינריך העשירי, דוכס בוואריה מנחלותיו, ומסר לאלברכט את דוכסות סקסוניה, אולם, בשנת 1142 חזר היינריך והשתלט על הדוכסות.
בשנת 1147 השתתף אלברכט במסע הצלב הוונדי, וכבש שטחים באזור ברנדנבורג מידי הסלאבים, ובשנת 1157 קיבל את התואר מרקיזות ברנדנבורג. בשנת 1164 השתתף אלברכט במסע נגד היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, וב-13 בנובמבר 1170 מת אלברכט, ובמקומו עלו לשלטון בניו ברנהרד באנהלט, ואוטו בברנדנבורג.
משפחתו
בשנת 1124 התחתן אלברכט עם סופיה מוינצנבורג, ממנה היו לו 13 ילדים:
The "Civil War" EP
The "Civil War" EP (מוכר גם בשם: Civil War) הוא ה-EP השלישי של להקת ההארד רוק האמריקאית Guns N' Roses. שם האלבום כשם שיר של הלהקה, "Civil War". האלבום מכיל שירים מצמד אלבומי האולפן של הלהקה, Use Your Illusion I ו-Use Your Illusion II, בנוסף לראיון ייחודי עם גיטריסט הלהקה סלאש. האלבום יצא לאור ב-24 במאי 1993.
עטיפה
כל עותק נפרד של האלבום ממוספר. עטיפת הדיסק מכילה את המילים "The "Civil War" EP" בצבע אדום, מתחת לשם הלהקה - "Guns N' Roses" - בצבע כסוף, על רקע שחור.
רשימת רצועות
לאלבום יצאו שלוש גרסאות, בבריטניה, גרמניה ויפן.
מרכז ווהאן
מרכז ווהאן (בסינית: 武汉中心; בסינית מסורתית: 武漢中心) הוא גורד שחקים בעיר ווהאן אשר נמצאת בדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין. בניית המגדל החלה בשנת 2009 והיא הסתיימה בסוף שנת 2016. לאחר שעקף ב 16 באפריל 2015 גורד שחקים אחר במרכז סין הוא הפך לגורד השחקים הגבוה ביותר במרכז סין והיחיד שעבר את רף 400 מטרים (1,312 רגל).
אתר ההנצחה לזכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל
אתר ההנצחה לזכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל הוא אתר הנצחה בהר הרצל המוקדש להנצחת זכרם של אלפים מקהילת יהודי אתיופיה אשר נספו בדרכם לישראל בראשית שנות השמונים. האתר נחנך בשנת 2007.
רקע
בשלהי שנות השבעים החל גל עלייה מאתיופיה, כאשר יהודים מקהילת ביתא ישראל יצאו ברגל לסודאן בתקווה להגיע לישראל. בתחילה הובאו עולים מסודאן לישראל בטיסות מסחריות מח'רטום דרך מדינות אירופה, בספינות חיל הים שאספו אותם מחוף הים האדום ובמטוסי חיל האוויר שנחתו במדבר הסודאני. לאחר שיותר ויותר יהודים הגיעו למחנות הפליטים בסודאן ומצבם בהם היה קשה ביותר הוציאה ישראל לפועל בסיועה של ארצות הברית ב-1984 את מבצע משה, בו הוטסו עולים אל מחוץ לסודאן במטוסים אזרחיים שחכרה ישראל ועל ידי מטוסים צבאיים אמריקניים. בסך הכל הגיעו לישראל בתקופה זו כ-16 אלף עולים.
כארבעת אלפים מיהודי אתיופיה שניסו לעלות ארצה דרך סודאן נספו במסעם – ברעב, במחלות ובהתקפות שודדים – או נחטפו ועקבותיהם לא נודעו עוד. הגורם העיקרי לתמותה היה תנאי התברואה הקשים במחנות הפליטים אום רקובה וגדריף שבסודאן, שהביא בשלהי שנת 1983 להתפרצות מגיפות קטלניות.
אתר ההנצחה
אתר ההנצחה הוקם בפאתו המזרחית של מתחם הר הרצל, בסמוך לחלקות הקבורה של חיילי צה"ל שנפלו בתחילת שנות התשעים ואילך.
האתר הוא חצר פתוחה שקועה שבה נטוע דשא והיא מוקפת עצים ושיחים. לדברי אדריכל האתר נועד מבנהו השקוע ליצור תחושה של עלייה לרגל למקום קדוש.
החצר תחומה ממזרח על ידי סוללת עפר; לאורך פאותיה מצפון וממערב הוקמו מושבים מדורגים. כל אלו יוצרים אמפיתיאטרון קטן, המשמש את באי טקסי הזיכרון הנערכים באתר.
במבואה לחצר ניטעו עצי זית. בצידה השמאלי של המבואה ניצב קיר, ועליו כתובת המכריזה על שם האתר, והמספרת בקצרה את סיפור התלאות וההקרבה של ציבור העולים מאתיופיה בדרכו לישראל. כתובת זו נרשמה על גבי הקיר בעברית, אמהרית ואנגלית.
בקיר הדרומי של החצר משובץ מבנה עגול למחצה ובעל גג משופע בחתך של חרוט, הפתוח אל החצר. צורתו היא כבקתה חצויה. זהו "ביתן הסיפורים האישיים". על קירו העגול של המבנה נקבעו לוחות ועליהם עדויות של משתתפי העלייה – עדות מפי ילד, סיפורו של ראש קבוצת עולים, זכרונות של אם על החיים בסודאן, עדות אישית מפי קס. על גבי לוחות העדות נחרתו גם ציורים סימבוליים המתארים את החיים באתיופיה, הדרך לסודאן והשהות במחנות שם.
משמאלו של הביתן ומאחוריו נבנו כיפות חרוטיות נוספות, המסמלות את צורת גגות הטוקולים - בקתות המגורים האופייניות לכפרים ברמה האתיופית.
בדשא שבחצר, לפני הקיר הדרומי שלה, נקבעו טריזים של בטון המגיחים מן הדשא, המסמלים ככל הנראה את הצוקים והמכשולים שעמדו בדרכם של העולים, או את מצוקי הרי סאמיאן. בצידם נקבעו בדשא תלוליות מצופות אבנים, המסמלות את תילי האבנים שהונחו על גבי קבריהם של אלו שמתו בדרך העלייה ולא זכו להגיע לישראל.
לדברי האדריכל, אתר ההנצחה משתרע בין שני מוקדי נוף: האחד – מורשת הכפר באתיופיה, אותה מסמלים המבנה והכיפות שבצידו הדרומי של האתר, הפונה לכיוונה של אתיופיה; האחר – ירושלים, אותה מסמלים עצי הזית הנטועים במבואה לאתר. ביניהם פזורים הסמלים לדרך התלאות שעברו העולים - טריזי הבטון ותלוליות האבן.
הימים חולפים
הַיָּמִים חוֹלְפִים הוא שיר עם גרמני קצר, שלחנו עממי.
תורגם לעברית במשקל שירי ובחריזה על ידי המשורר יעקב כהן. ובה נהגה בחלקו הראשון בהגיה מלעילית.
אתר ההנצחה לזכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל
אתר ההנצחה
על גבי הקיר הדרומי נרשם: יזכור עם ישראל
הימים חולפים
בשורה הראשונה מתאר הנוסח המתורגם לעברית של השיר את אירועי הזמן, הארעי, החולף והזורם:
אתר ההנצחה לזכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל
אתר ההנצחה
את בניה ובנותיה של הקהילה היהודית באתיופיה,
גברים ונשים, זקנים וטף, מאות ואלפים במספר,
הימים חולפים
ובשורה השנייה הוא מכריז על הקבוע, השריר והקיים בתודעה ובתרבות, שהיא מרכז מהותו של האדם ואותה מייצגת בשיר המוזיקה והמנגינה:
השיר נעשה אהוד ביישוב במיוחד בתנועות הנוער היהודיות הציוניות ונהגו לשיר אותו לרוב במקהלה או בקאנון.
אתר ההנצחה לזכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל
אתר ההנצחה
שחרפו את נפשם כשקמו וצעדו אל ארץ אבותיהם, לציון ולירושלים,
אך לא עמדו להם כוחם וגבורתם ולא זכו להגשים את משאת נפשם.
יהי זכרם נצור לנצח בקרבנו ועלילות דרכם נר לרגלינו עד עולם.
בצד כתובת זו נרשם הפסוק הבא:
והיה ביום ההוא יוסיף אדוני שנית ידו
לקנות את שאר עמו אשר יישאר
מאשור וממצרים ומפתרוס ומכוש
ומעילם ומשנער ומחמת ומאיי הים
מידע נוסף
אתר ההנצחה תוכנן על ידי האדריכל גבריאל קרטס. עיצובו נעשה בשיתוף עם יוצרים וסופרים יוצאי אתיופיה, שעבודותיהם שולבו בו.
מתכנני הצמחייה והגינון באתר היו דפנה הלביץ וטוביה לבינוב.
האתר הוקם ביזמת המשרד לקליטת העלייה בשיתוף ההסתדרות הציונית העולמית ומשרד הביטחון.
האתר נחנך בטקס שהתקיים ב-14 במרץ 2007, במעמד ראש הממשלה, השר לקליטת העלייה, יושב ראש ההסתדרות הציונית, קסים ונכבדי עדת ביתא ישראל.
מאז נחנך האתר מתקיים בו מדי שנה טקס האזכרה הממלכתי לעולים מאתיופיה שנספו. טקס זה נערך קודם לכן באתר האנדרטה הזמנית לנספים, שהוקמה בשנת 1989 בגבעת המטוס. על פי החלטת הממשלה נערך טקס האזכרה מאז 2004 ביום ירושלים (כ"ח באייר) - מועד שנבחר על מנת לבטא את שאיפתם של העולים להגיע אל ירושלים.
אנדרטאות נוספות לזכר יהודי אתיופיה
אנדרטאות נוספות לזכר יהודי אתיופיה נמצאות בקריית גת ובגבעת המטוס בירושלים - במקום בו נערך בעבר הטקס המרכזי לזכרם לפני שעבר אל הר הרצל.
פר סחורס
פר סחורס (בהולנדית: Perr Schuurs; נולד ב-26 בנובמבר 1999 בנוישטאדט שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת טורינו.
קריירת מועדונים
סחורס גדל במחלקת הנוער של פורטונה סיטארד. בעונה וחצי הראשונות שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך סחורס 41 הופעות ליגה בליגת המשנה ההולנדית, בהן הבקיע שבעה שערים. בעונת, כשהוא בן 17, מונה לקפטן הקבוצה.
בחודש ינואר 2018 חתם סחורס באייאקס מליגת העל ההולנדית, והושאל בחזרה לפורטונה סיטארד עד לתום עונת. במשך תקופת ההשאלה הוא ערך 16 הופעות ליגה נוספות במדי פורטונה סיטארד, והבקיע שלושה שערים.
לקראת עונת חזר סחורס לאייאקס, ובעונתו הראשונה במועדון שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון. ב-26 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–7 על HVV טה ורבה במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע ההולנדי. ב-7 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, בניצחון 0–5 על א.ז. אלקמאר במסגרת המחזור השמיני בליגה. זו הייתה הופעתו היחידה בליגת העל ההולנדית בעונה זו, בה זכתה אייאקס באליפות הולנד ובגביע ההולנדי.
ב-27 ביולי 2019 שיחק סחורס 90 דקות בניצחון 0–2 על פ.ס.וו. איינדהובן במסגרת מגן יוהאן קרויף. ב-14 בספטמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, בניצחון 1–4 על הירנפיין במסגרת המחזור השישי לעונת. ב-5 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בתיקו 4-4 נגד צ'לסי במסגרת שלב הבתים של המפעל לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך סחורס בעונה זו עשר הופעות ליגה והבקיע שער אחד, והוסיף שתי הופעות בליגת האלופות והופעה אחת בגביע ההולנדי.
בעונת, בה זכתה אייאקס פעם נוספת באליפות הולנד, זכה סחורס לדקות משחק משמעותיות יותר, וערך 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד. בגביע ההולנדי, בו זכתה גם כן קבוצתו, הוא ערך ארבע הופעות, כולל הופעה בניצחון 1–2 על ויטסה ארנהם בגמר. בליגת האלופות, בה הודחה אייאקס כבר בשלב הבתים, שיחק סחורס בכל ששת משחקי שלב הבתים.
ב-18 באוגוסט 2022 חתם בטורינו.
קריירה בינלאומית
סחורס זומן לראשונה לסגל נבחרת הולנד לקראת משחקי ליגת האומות 2020/2021 נגד נבחרות פולין ואיטליה בחודש ספטמבר 2020, אך לא שיחק במשחקים אלו.
הוא היה חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך חמש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים.
הרמן זרגל
הרמן זֶרגֶל (בגרמנית: Herman Sörgel; 1 באפריל 1885, רגנסבורג, ממלכת בוואריה - 25 בדצמבר 1952, מינכן, גרמניה המערבית) היה מהנדס ופילוסוף גרמני, הוגה פרויקט "אטלנטרופה".
קורות חייו
הרמן זרגל נולד ב-1 באפריל 1885 בעיר רגנסבורג שבממלכת בוואריה. אביו, מהנדס במקצועו, היה חלוץ בהקמתם של מפעלי מים במדינתו, לצורך הפקת חשמל.
בילדותו נודע כילד מחונן, ובהגיעו לגיל 19, בשנת 1904, נרשם לבית הספר לאדריכלות של מינכן. תשע שנים לאחר מכן, שהוא בגיל 28, סיים את לימודיו והגיש את עבודת הדוקטורט שלו על האסתטיקה של האדריכלות, אך זו לא התקבלה, כמו גם עבודת הדוקטורט השנייה שהגיש חמש שנים לאחר מכן בשנת 1913. בשנת 1918 הוא הוציא את עבודת הדוקטורט הראשונה שלו כספר ("אסתטיקה אדריכלית", Architektur-Ästhetik). עוד קודם לכן, בשנת 1911, הוא מונה למורה הראשי בבית הספר לבנאים של במברג.
בשנת 1914 הוא עבר להתגורר במינכן, על-מנת לעבוד כעיתונאי עצמאי. בינואר 1925 הוא ייסד ירחון בנושא אדריכלות ("בנייה", Baukunst), שישמש לו גם כבמה להפצת רעיונותיו. בשנת 1929 הוציא זרגל ספר בשם "הנמכת הים התיכון והשקיית הסהרה - פרויקט פנרופה" (Mittelmeer-Senkung, saharabewässerung, Panropaprojekt). בספר הציג זרגל את פרויקט "פנרופה", ששמו שונה מאוחר יותר לאטלנטרופה. במרכז רעיון הפרויקט עומד הקמת סכר ברוחב של 35 קילומטר שיחסום את מצר גיברלטר, בין מרוקו לספרד, ובכך יבודד את הים התיכון מן האוקיינוס האטלנטי. על ידי סכר זה קיווה זרגל לגרום לפני הים התיכון לרדת בכ-200 מטר ובכך לחשוף כ-600 אלף קמ"ר של קרקע שיעמדו כעת לרשותה של אירופה, וישמשו לחקלאות, תעשייה ומגורים. סכר גיברלטר ייצר חשמל הידרואלקטרי שיספק אנרגיה לכל אירופה ואף מעבר לכך. לצד זה, זרגל רצה לסכור גם את נהר הקונגו, וליצור במרכזה של אפריקה שני אגמים מלאכותיים. מי אגמים אלו ישמשו להשקיית מדבר הסהרה, ובכך יהפוך לאזור פורה שיוכל לשמש לחקלאות. בנוסף לכך, ייבנה גשר בין סיציליה לתוניסיה, ובסופו של דבר ייווצרו שני מעברים יבשתיים שיחברו את אירופה לאפריקה: האחד בין תוניסיה לסיציליה והשני על-גבי סכר גיברלטר. בשני מעברים אלו יפרסו כבישים ומסילות ברזל. דבר זה יגרום לזרימה של מחצבים וגידולים חקלאיים מאפריקה לאירופה, מה שיצמי את התעשייה האירופאית בפרט ואת כלכלת היבשת בכלל. זרגל, האמין שהפרויקט יביא גם את השלום לאירופה המשוסעת, כשהיבשת כתוצאה מן הפרויקט תשפע במזון ובאנרגיה. בתקופה שלפני הוצאת ספרו של זרגל הוא קרא את ספרו של הסופר הרברט ג'ורג' ולס, "קווי המתאר של ההיסטוריה" (The Outline of History). בספר, כתב ולס על מרבצי המלח שהתגלו במקומות שונים לאורך חופי הים התיכון, והעלה את ההשערה שהם תוצר של התייבשות אפשרית של הים לפני כחמישים אלף שנה, בעידן הקרח האחרון. רעיון זה, שבעבר הרחוק הים התיכון היה יבש כולו, השפיעו על רעיונותיו של זרגל באשר לפרויקט אטלנטרופה. תוכנית זו, למרות שזכתה עם השנים להתעניינות מסוימת, לא יצאה בסוף אל הפועל.
גשר מים
גשר מים (באנגלית: Water Bridge) הוא גשר שעליו בנויה תעלת מים פתוחה, המיועדת לשימושם של כלי שיט. הוא מיועד למעבר התעלה על פני עמקים, נהרות ודרכים.
הגם שאמות מים שימשו למעבר כלי שיט כבר בתקופה הרומית, הרי שגשרי מים החלו לשמש בעיקר למן המאה ה-17 – במיוחד באירופה - כאשר החלה להתפתח מערכת התעלות המודרנית כאמצעי תחבורה.
גשר מים דומה בצורתו לאמת מים (ומכאן אחד משמותיו באנגלית – Navigable Aqueduct), אך מידותיו לרוב גדולות ממנה, על מנת שיוכל לשאת על גבו תעלה רחבה ועמוקה דיה לשימוש כלי שיט. כיוון שבעבר נגררו כלי שיט לאורך תעלות על ידי בהמות משא, נבנו בצד חלק מהתעלות שעל גשרי מים ובמקביל להן שבילים שיועדו עבור הבהמות. על פני חלק מגשרי המים נבנו גם שבילים עבור הולכי רגל.
גשרי המים המוקדמים נבנו מאבן או לבנים, אך ככאלה הם לא היו יכולים לתמוך במשקל רב. רק ב-1796 נבנה גשר המים הראשון מברזל יצוק על פני תעלת דרבי שבאנגליה, באורך של 13 מטרים. תשע שנים לאחר מכן נחנכה אמת פונטקיסילטה בוויילס, הבנויה מתכת, באורך של 307 מטרים.
אקוודוקט בריאר (Briare) שבצרפת, בן 662 מטרים, אשר החל לפעול בשנת 1896, היה גשר המים הארוך בעולם עד לשנת 2003. אז נטל ממנו את התואר גשר המים של מגדבורג שבגרמניה, בעל אורך של 918 מטרים.
אריה גמליאל (אתלט)
אריה גמליאל (נולד ב-21 בנובמבר 1957) הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בריצות למרחקים בינוניים, בריצות למרחקים ארוכים, בריצות שדה ובריצת מרתון. הוא זכה ב-30 תוארי אליפות ישראל. ייצג את ישראל באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1984). אלוף המכביה השלוש עשרה (1989) בריצת 10000 מטר.
שיאו הישראלי של גמליאל, בריצת 10000 מטר, החזיק מעמד 26 שנים ונשבר על ידי גזצ'או יוסף.
1977
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ב-21 במאי 1977 זכה גמליאל במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:07.9 דקות, לפני דני בן שמש (32:45.9 דקות). חודשיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית הוא זכה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:14.54 דקות, אחרי ג'רי כהן מארצות הברית (31:19.23 דקות) ולפני יוסף דהרי מישראל (32:28.76 דקות)
1979
באליפות ישראל ה-18 במרוצי שדה שנערכה בפארק הירקון שבתל אביב ב-27 בינואר 1979 זכה גמליאל במדליית זהב וסיים במקום שלישי הכללי.
1980
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-10 במאי 1980 קבע גמליאל בריצת 10000 מטר שיא ישראלי חדש של 29:22.6 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של יובל וישניצר (29:32.4 דקות). 10 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בטרויסדורף ב-20 במאי הוא זכה במדליית ארד בריצת 3000 מטר בשיא ישראלי חדש של 7:58.0 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של יובל וישניצר (8:01.2 דקות) ובכך היה לאתלט הישראלי הראשון שירד מ-8 דקות בריצה זו.
בתחרות שנערכה בשטוטגרט שבגרמניה ב-11 ביולי אותה שנה סיים גמליאל במקום תשיעי בריצת 5000 מטר, בשיא אישי חדש של 13:56.4 דקות, המהווה את התוצאה השנייה בטיבה של אתלט ישראלי באותה העת.
1981
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכה גמליאל במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:01.83 דקות, לפני יאיר קרני מהפועל עמק חפר (14:05.63 דקות) ויהודה צדוק מהפועל קריית ביאליק (14:07.85 דקות).
1982
בשנת 1982 קבע גמליאל בריצת 2000 מטר, שיא ישראלי חדש של 5:11.52 דקות, שיא זה החזיק מעמד כ-25 שנה ונשבר על ידי איתי מגידי (5:10.12 דקות).
1984
באליפות ישראל ה-24 במרוצי שדה שנערכה בפארק הירקון (11 ק"מ) ב-4 בפברואר 1984 זכה גמליאל בפעם החמישית במדליית זהב בתוצאה של 35.08 דקות.
בתחרות שנערכה בלוון שבבלגיה ב-15 ביוני אותה שנה קבע גמליאל בריצת 10000 מטר, שיא ישראלי חדש של 28:42.9 דקות.שיא זה החזיק מעמד כ-26 שנים ונשבר על ידי גזצ'או יוסף (28:37.48 דקות).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים גמליאל במקום 31 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:31.32 דקות דקות ובמקום 34 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:02.98 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקובלנץ שבגרמניה ב-29 באוגוסט הוא סיים במקום 12 בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 13:43.04 דקות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלט ישראלי באותה העת.
1985
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף בתחילת יוני 1985 זכה גמליאל במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:55.4 דקות, לפני יאיר קרני (29:58.1 דקות) ודני דריליך (31:12.0 דקות). חודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:09.47 דקות, אחרי יחזקאל חליפה שקבע שיא אישי חדש של 14:09.23 דקות ולפני שם טוב סבג (14:26.71 דקות). במקום הראשון בריצה זו סיים דייב בוזה מבריטניה (14:06.30 דקות).
שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה זכה גמליאל בשתי מדליות כסף, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:13.33 דקות, אחרי לארי גרין מארצות הברית (14:12.72 דקות) ולפני יחזקאל חליפה (14:21.89 דקות) ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:44.14 דקות, אחרי דן שליזינגר מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 29:34.70 דקות, ולפני יאיר קרני (30:16.34 דקות).
1987
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1987 זכה גמליאל בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:19.82 דקות ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:41.67 דקות.
1988
בשנת 1988 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת 10000 בתוצאה של 30:07.70 דקות,
1989
בשנת 1989 הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 10000 בתוצאה של 29:58.14 דקות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:33.04 דקות, לפני ריצ'רד טפירנו מארצות הברית (31:08.14 דקות) ויצחק גולה מישראל (31:31.07 דקות).
1990
בשנת 1990 הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:32.22 ובפעם הרביעית ברציפות בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:22.27 דקות.
ג'אגר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רולף לאסגורד
רולף לאסגורד (בשוודית: Rolf Holger Lassgård; נולד ב-29 במרץ 1955) הוא שחקן קולנוע שוודי, שזכה מספר פעמים בפרס גולדבאג. הוא שיחק ביותר מ-30 סרטים וסדרות טלוויזיה.
ביוגרפיה
רולף לאסגורד נולד וגדל באסטרסונד. בצעירותו הוא היה שחקן הוקי קרח. בשנים 1975–1978 הוא למד משחק בבית הספר במלמה. אחרי סיומה הוא נקלט בתיאטרון בלנדסקורנה שבדרום שוודיה.
בשנת 1980 רולף לאסגורד לראשונה השתתף בסרט טלוויזיה. בשנת 1982 הוא התחיל לשחק בתיאטרון בעיר יבלה. בשנת 1991 על תפקידו בסרט "Önskas" הוא היה מועמד לקבלת פרס גולדבאג, אך זכה בו רק בשנת 1992 עבור תפקיד בסרט "Min store tjocke far" וזכה בפרס נוסף בשנת 1993.
החל משנת 1993 רולף לאסגורד שיחק בסדרות טלוויזיה בלשיות שזכו להצלחה.
בשנת 2015 הוא שיחק תפקיד ראשי בסרט "A Man Called Ove" על פי ספר של פרדריק בקמן וזכה בפרס גולדבאג על תפקיד הראשי.
בשנת 2016 שיחק בסרט הנורווגי "The Lion Woman" המבוסס על רומן באותו שם מאת הסופר אריק פוסנס הנסן.
בשנת 2017 השתתף בסרט האמריקאי "לחיות בקטן" מאת הבמאי זוכה פרס האוסקר אלכסנדר פיין.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "החקירה" דרמת מתח המבוססת על סיפור אמיתי; בבימויו של הבמאי הדני מועמד פרס האוסקר טוביאס לינדהולם (אנ'). הסדרה שודרה בערוץ TV 2 הדני וברשת HBO האמריקאית.
ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה
בעידוד השלטונות, הקימו חלוצים יהודים בראשית המאה ה-19 שמונה יישובים חקלאיים במחוז חרסון במערב האימפריה הרוסית. המושבות היהודיות החקלאיות הוקמו באזור שעתיד להיות דרום-מזרח אוקראינה, מצפון לים השחור. בהמשך הזמן התרחבה ההתיישבות למחוזות נוספים באזור, שנקרא באותה תקופה רוסיה החדשה (נובו-רוסיה), מדובר בקרקעות שנכבשו מהאימפריה העות'מאנית בסוף המאה השמונה עשרה. ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה נמשכה כ-135 שנה, עד השמדת יהודי האזור בשואה בספטמבר 1941.
הפניית יהודים להתיישבות חקלאית בדרום אוקראינה
ההתיישבות היהודית בדרום אוקראינה נוסדה בתחילת המאה התשע עשרה, בשנת 1807, בימי שלטונו של הצאר אלכסנדר הראשון. עם עלייתו לשלטון הקים הצאר את "הוועדה לשיפור מצבם של היהודים". בשנת 1804 הוא תיקן את "תקנת היהודים", שקובעת למעשה באופן אנטישמי כי היהודים אחראים לכל הבעיות הכלכליות והחברתיות ברוסיה המערבית, ויש לתקן את מצבם במטרה להגן על החברה מפניהם. במסגרת "תקנת היהודים" נדרש מהם לגור בתחום המושב. אך בצעד ייחודי, העניק הצאר ליהודי רוסיה הגדולה אדמות במחוז חרסון בדרום אוקראינה, לאחר שנים שבהן נאסר עליהם להחזיק בקרקע.
נדידה והתיישבות במחוז חרסון
מחוז חרסון בדרום-מזרח אוקראינה היה המחוז הראשון שאליו הורשו יהודים להגר לצורך הקמת יישובים חקלאיים. כדי לעודד את היהודים להסכים להצטרף ליוזמת הצאר הבטיחו להם פקידיו נחלת קרקע, הלוואה כספית, פטור ממסים לתקופה מסוימת, וגם דחייה ארוכה מגיוס לצבא. לרוב מומשו ההבטחות באופן חלקי או לא מומשו כלל. הדרך של המתיישבים החדשים הייתה לא פשוטה. הם נסעו בעגלות רתומות לסוסים ממחוזות מוגילב וויטבסק שבבלארוס, בצפון תחום המושב. הנסיעה בעגלות, לאורך נהר הדנייפר, ארכה אז ארבעה ואף חמישה חודשים. בדרך אנשים חלו, חלקם נפטרו, אבל אחרים לא התייאשו מהחלום להגיע לאדמה שתהיה שלהם, אף שבדרך המפרכת איבדו את מרבית חסכונותיהם.
משהגיעו החלוצים לעיר קרמנצ'וג הם הופנו על ידי נציגי הממשל למקומות שנועדו להקמת היישובים באזור הדרומי של נהר אינגולץ (אינהולץ). היה זה אזור מישורי רחב ידיים, בעל אופי ערבתי שטוף רוחות. בתחילה הוקמו מבנים ארעיים שבמשך השנים הוחלפו במבני קבע עמידים יותר. לעיתים שכרו המתיישבים פועלים מקומיים שהיו מורגלים יותר לתנאי האזור, וגם אפשר היה ללמוד מהם איך לבצע את עבודת החקלאות שלא הכירו.
המושבות החקלאיות
ראשית ההתיישבות מנתה כ-60 משפחות בארבעה יישובים יהודיים (1807): בוברובי קוט (כיתוב באנגלית Bobrovyi Kut), סהיידק, יזראליבקה (או בשמה העברי, יעזור) ושדה מנוחה הגדולה. שנים אחדות לאחר מכן נוסדו ארבע מושבות נוספות (1809): שדה מנוחה הקטנה (כיתוב באנגלית Mala Seidemynukha), קאמינקה, נהר טוב הגדולה ונהר טוב הקטנה (מבוטא באוקראינית – נגרטוב).
בספרו של ליבנה (עמ' 107), מצוטט דו"ח המסכם את היקף ההתיישבות בשנת 1861: במחוז חרסון - 17,000 נפש ב 21 מושבות, במחוז יקטרינוסלב (כיום דנייפרופטרובסק) - 10,000 נפש ב 16 מושבות.
אחרי הפוגרומים בשנים 1881–1882, אשר כונו על ידי היהודים "הסופות בנגב", ירדה כמות המתיישבים בדרום אוקראינה. בנספח ג' (עמ' 409) מפרט ליבנה, את שמות היישובים שהיו במחזות חרסון ויקטרינוסלאב בסוף שנת 1885: ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה התחילה במחוזות חרסון ודנייפרופטרובסק (יקטרינוסלאב), והתרחבה בשלבים למחוזות שכנים (השמות לפי המוגדר באוקראינה כיום): זפוריז'יה במזרח, מיקולאייב ואודסה במערב, חצי האי קרים בדרום.
בתקופות שבהן המצב החקלאי היה קשה, יצאו חלק מהגברים היהודים בלית-ברירה לעבוד כבעלי מלאכה או סוחרים בעיירות ובערים הסמוכות כדי שיוכלו לכלכל את משפחותיהם שנשארו במושבות. השלטונות התנגדו לתופעה הזאת, אך לא יכלו לעצרה לחלוטין כי עבור המתיישבים היה מדובר בעניין קיומי.
במקביל להתיישבות היהודית החקלאית במחוזות דרום אוקראינה, גרו יהודים גם בעיירות ובערים גדולות. בתחילת המאה התשע-עשרה בהיקף מצומצם, אך לקראת סוף המאה ותחילת המאה העשרים גדלה האוכלוסייה היהודית בערי דרום אוקראינה.
שינויים בעקבות סיום מלחמת העולם הראשונה והקמת ברית המועצות
לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה ב 1917 קרו שני אירועים בהיסטוריה הרוסית אשר השפיעו בעקיפין באופן דרמטי גם על ההתיישבות היהודית בדרום אוקראינה: התפרקות האימפריה הרוסית והצלחתה של המהפכה הבולשביקית, אשר הובילו לכינונה של ברית המועצות בסוף שנת 1922.
כתוצאה מאירועים אלה ובעקבות המידע על ההתיישבות היהודית הציונית בארץ ישראל (העלייה הראשונה, העלייה השנייה), החליטו עשרות רבות מצעירי המושבות החקלאיות הוותיקות לעלות ולהתיישב בארץ ישראל, במסגרת העלייה השלישית. לצעירים אלה היה רקע חקלאי שעזר להם להיות חלוצים ביישובים החקלאיים שקמו בארץ ישראל באותה תקופה. הם השתלבו בהקמת וביסוס יישובים בעמק יזרעאל, השרון, הגליל ועוד.
משנת 1924 הוכרז האזור הכולל את המושבות היהודיות הוותיקות במחוז חרסון, ובמחוזות נוספים מצפון לים השחור, כחלק מיוזמת הקומזט ליישוב מחדש של יהודים ברחבי ברית המועצות. מסגרת זאת הגדילה מאוד את מספר היהודים באזור, והביאה להקמת מספר קולחוזים יהודיים אוטונומיים בסיוע ארגון הג'וינט, אשר גם מתיישביהם עסקו בעיקר בחקלאות. המושבה הוותיקה שדה מנוחה הפכה למרכז של אחד מהקולחוזים היהודיים ונקראה קלינינדורף, על שמו של מיכאיל קלינין - בכיר במפלגה הקומוניסטית בברית המועצות.
אחרית דבר
סיפורה של ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה הסתיים בצורה טראגית. בספטמבר 1941 ריכזו הנאצים ועוזריהם את מרבית תושבי המושבות שמצפון לים השחור וירו בהם למוות, בדרך כלל קרוב ליישוב מגוריהם - אלפי אנשים, זקנים וטף. כך הסתיים רצף של 135 שנות התיישבות יהודית חקלאית בדרום אוקראינה.
לאחר שהצבא האדום שחרר את האזור מהנאצים בשנת 1944, שונה שמה של המושבה שדה מנוחה הגדולה, אשר יושבה מחדש על ידי תושבים אוקראינים, מקלינינדורף לקליניסקויה. במשך השנים שאחרי המלחמה, הוקמו שתי אנדרטאות על קברי אחים בסביבה. עם פרוק ברית המועצות ב-1991, הפכה אוקראינה למדינה עצמאית, והאזור שבו התקיימה ההתיישבות החקלאית היהודית הוא חלק ממנה. בשנת 2016, במסגרת מחיקת סימני הקומוניזם על ידי הממשל באוקראינה, שינו הרשויות את שם המקום לקלינובסקויה (כיתוב באנגלית Kalynivs'ke).
עוד בתקופת ברית המועצות החלו צעדי ההנצחה וביקורים של צאצאי המתיישבים (שעזבו את האזור לפני השואה) וקרובי משפחה אשר חיו באזורים אחרים בברית המועצות ובישראל. מתחילת המאה ה-21, נערכים באזור באופן מוגבר יותר סיורים של צאצאי המתיישבים החיים בישראל וקבוצות יהודים אחרות.
פיאט 520
פיאט 520 (באיטלקית: Fiat 520) היא מכונית סלון, בתצורת טורפדו, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בין השנים 1927–1931.
בנוסף, יוצר הדגם גם בגרסאות לנדולט, קופה וקבריולה.
יוצרו כ-21,603 יחידות, מהן 600 יחידות בגרסת "Fiat 520 T" אשר יועדו לשמש כמוניות.
1946 בירדן
1946 בירדן הייתה השנה בה העניקה הממלכה המאוחדת עצמאות לאמירות עבר הירדן.
גלאסיס יונייטד
גלאסיס יונייטד הוא מועדון כדורגל, המשחק בליגת העל בגיברלטר. המועדון זכה ב-17 אליפויות וב-5 גביעים.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1965. בעונתו הראשונה זכה באליפות הראשונה וזכה ב 8 אליפויות רצופות ב 8 העונות הבאות משנת 1967 ועד שנת 1974. בשנת 1975 זכה בפעם הראשונה בגביע של גיברלטר. בשנת 1976 זכה שוב באליפות. בשנים 1981, 1982 זכה באליפות ובגביע בכל שנה. בשנים 1983, 1985, 1989 זכה באליפות גיברלטר. בשנת 1997 זכה באליפות ובגביע. בשנת 1998 זכה בגביע ובשנת 2000 זכה באליפות.
בעונת 2013/2014 נערך בגיברלטר לראשונה טורניר גביע הליגה. המועדון השתתף בשלב הבתים וסיים את הבית במקום השלישי מתוך 4 קבוצות ולא עלה לשלב חצי הגמר. בעונת 2014/2015 השתתף בשלב הבתים וסיים את הבית במקום האחרון ולא עלה לשלב חצי הגמר.
דוראדו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קאיקי
קאיקי דה סילבה צ'גאס (בפורטוגזית: Kayky da Silva Chagas; נולד ב-11 ביוני 2003 בריו דה ז'ניירו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פאסוס די פריירה.
פלומיננסה
קאיקי נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל, ותחילה החל לשחק במועדון מקומי בשם מנגיירה, עד שעבר למחלקת הנוער של פלומיננסה. בשנת קודם קאיקי לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. תחילה הוא שיחק עם הקבוצה באליפות ריו דה ז'ניירו, בה ערך 13 הופעות והבקיע שלושה שערים.
ב-23 באפריל 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בתיקו 1-1 נגד ריבר פלייט במסגרת שלב הבתים לעונת 2021. ב-7 במאי הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במפעל, בתיקו 1-1 נגד ג'וניור ברנקייה בשלב הבתים, והפך למבקיע הצעיר ביותר בתולדות המפעל. ב-30 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הברזילאית, בתיקו 0-0 נגד סאו פאולו במסגרת המחזור הראשון לעונת.
מנצ'סטר סיטי
ב-23 באפריל 2021 חתם קאיקי על חוזה במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג, שיחל בחודש ינואר 2022.
עדי זינו
עדי זינו (נולדה ב-2 בנובמבר 1986) היא מדבבת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
זינו נולדה כ"עדי בן ישראל". היא ביתם של המדבבת, הזמרת והשחקנית אפי בן ישראל ושל השחקן והקומיקאי ספי ריבלין, אשר הביאו אותה לעולם מתוצאה של קשר מחוץ לנישואין. לאחר פטירתו של ריבלין בשנת 2013, זינו סיפרה שהיא ניסתה שנים רבות ליצור איתו קשר, אך זה לא צלח. עם זאת, לדברי ג'ודי שלום ניר מוזס, הכיר בה ריבלין ואף דאג לה מבחינה כלכלית.
ההופעה הראשונה של זינו הייתה בטלוויזיה בשנת 1991, בה השתתפה בתוכנית "מסיבת גן" בערוץ הראשון. מאוחר יותר, בין השנים 2001–2002, שיחקה בסדרת הטלוויזיה "שחר" בערוץ HOT3 בתפקיד גל ספיר. בין השנים 2003–2004 הייתה מנחה בתוכנית המערכונים "נקניקייה" בערוץ ניקלודיאון, בה היא גם שיחקה דמויות שונות במערכונים. בנוסף להשתתפותה בסדרות ותוכניות טלוויזיה, זינו שיחקה במחזות הזמר "סיסי הנסיכה" את טינה ו"קטנטנות".
בשנת 1995 זינו החלה לעסוק בדיבוב, כאשר בין הסדרות והסרטים שהיא דיבבה נכללים "הלבלו", "נסיך מצרים", "פרנגלי 2: מבצע הצלה", "קספר פוגש את וונדי", "אוטובוס הקסמים", "האסופית", "פרנקלין", "נאדי", "פבלו השועל האדום", "אמא אווזה", "בייבלייד", "מרי קייט ואשלי בפעולה", "תותית", "מלכודת הזמן", "תותית: תותית מחפשת את האביב", "ז'אק קוסטו", "קאיו", "בייווילז", "תותית", "לולירוק" ו"אי-שרדות: המירוץ".
בשנת 2011 שינתה את שם משפחתה ל"זינו".
צ'פלין
צ'פלין (Chaplin) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו כומר. {{פירושונים|
ראו גם
}}
גרייסי
גרייסי יליאנה רנדון קבאלוס (בספרדית :Greeicy Yeliana Rendón Ceballos; נולדה ב-30 באוקטובר 1992) היא שחקנית וזמרת קולומביאנית. היא ידועה בזכות משחקה בסדרה "צ'יקה ומפירו", שם גילמה את הדמות הראשית, דייזי.
קריירה
הופעתה הראשונה על המסך הייתה בשנת 2007 בתוכנית המציאות "Xs פקטור", התכנית הבריטית המוכרת בגרסם הילדים, שם הזמר והמלחין חוזה גביריה לקח אותה תחת חסותו, למרות שלא זכתה. הופעתה בתוכנית זו נתנה לה את ההזדמנות להיכנס לעולם המשחק.
בשנת 2010 שיחקה בתפקיד משני בטלנובלה "La pola" בתפקיד המשרתת.
בשנת 2011 שחקה בסדרה "Correo del inocentes" ("דואר של חפים מפשע"), בתפקיד פלור פוראס.
בשנת 2012 שיחקה בסדרה "Donde esta Alicia" ("איפה אליסיה"), בתפקיד מרסלה.
בשנת 2013 שיחקה בסדרה "La Prepago" ("מראש").
בשנת 2013 גילמה את הדמות הראשית בסדרה הנוער "צ'יקה ומפירו", בדמותה של דייזי אובריאן.
בשנת 2014 שיחקה בסדרה "La ronca de oro", בתפקיד פילאר היא מכבת בדמות ראשית על פי סיפור חייה של הזמרת הקולומביאנית הלנה ורגס.
באותה שנה שיחקה בסדרה "Los anos maraviosos" ( שנים קסומות) בתפקיד קארן גונזלס.
בשנת 2015 שיחקה בסדרה "Tiro de gracia" (ברקת).
בשנת 2016 שיחקה את הדמות הראשית בסדרה "Las vega", בתפקיד קמילה וגה.
בשנת 2017 שיחקה בטלנובלה "Reveng" ("נקמה"), אשר מבוססת על הסדרה האמריקאית "נקמה", בתפקיד גבריאלה פידראיתה.
בשנת 2022 החלה לככב בסדרת הדרמה "לרקוד בקצב הלב" בשירות נטפליקס.
מוזיקה
בשנת 2018 ביצעה דואט בשם "Perdon" עם הזמר הספרדי המצליח דויד ביסבל. השיר התפרסם בחודש ספטמבר וגרף מעל 56 מיליון צפיות ביוטיוב בחודשיים בלבד. חודש לאחר מכן, פורסם דואט שלה עם הזמרת הברזילאית אניטה "Jacuzzi", שיר שנכלל באלבומה הראשון של רנדון אשר עתיד לצאת. לאחר מכן, התארחה ברמיקס לשירה של אנה גרה "Lo malo".
בשנת 2019 פורסם הסינגל "22" אותו ביצעה עם השחקנית והזמרת הארגנטינאית מרטינה סטואסל, ולאחר מכן יצאה בסינגל נוסף (רמיקס) בשם "Mala Fama" בשיתוף עם דנה פאולה. עוד באותה שנה פורסם אלבומה הראשון "Baila", והייתה מועמדת לפרס גראמי הלטיני לאמן החדש הטוב ביותר.
פרסים ומועמדויות
טקס נבחרי הילדים מקסיקו טקס נבחרי הילדים קולומביה
פרנצדי פיירו
פרנצדי פיירו (בצרפתית: Frantzdy Pierrot; נולד ב-29 במרץ 1995) הוא כדורגלן האיטי-אמריקאי המשחק בעמדת החלוץ במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת האיטי.
קריירת מועדונים
פיירו נולד בהאיטי, אך גדל במסצ'וסטס. מחזיק גם בדרכון אמריקאי, ועל כן לא נחשב כשחקן זר כששיחק בארצות הברית. הוא החל לשחק כדורגל בליגת המכללות בארצות הברית, כששיחק בקבוצות הכדורגל של אוניברסיטת נורת'איסטרן ושל אוניברסיטת קואסטאל קרוליינה.
מ-2016 החל לשחק במקביל ברידינג יונייטד, ששיחקה בליגה האמריקאית הרביעית.
ב-19 בינואר 2018 נבחר בבחירה ה-27 בדראפט ה-MLS על ידי קולורדו ראפידס, אך לא חתם במועדון מפני שהעדיף לשחק באירופה.
ב-27 ביולי 2018 חתם על חוזה לארבע שנים עם מוסקרון מליגת העל הבלגית.
באוגוסט 2019 חתם על חוזה לארבע שנים עם גנגאן, היורדת הטרייה לליגת המשנה הצרפתית. לאחר שתי עונות בהן כבש 7 ו-6 שערים בהתאמה, בעונת 2021/2022 כבש 15 שערים ובישל ארבעה נוספים ב-34 משחקי ליגה. בתחילת פברואר 2020 עבר פציעה קשה, שהשביתה אותו מפעילות עד לתחילת דצמבר 2020.
מכבי חיפה
ב-1 ביולי 2022 חתם לשלוש עונות במכבי חיפה תמורת 1.6 מיליון יורו, ובכך הפך לרכש היקר בתולדות המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-16 ביולי, במשחק אלוף האלופים 2022 נגד מחזיקת גביע המדינה הפועל באר שבע. בתום תשעים דקות תוצאת המשחק הייתה 1–1, ופיירו החמיץ את בעיטת העונשין המכריעה בהפסד קבוצתו 3–4 בדו-קרב בעיטות העונשין. ב-27 ביולי כבש לראשונה במדי הקבוצה, כאשר הבקיע צמד שערים בניצחון החוץ 4–0 על אולימפיאקוס בסיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות. בסך הכל כבש חמישה שערים במוקדמות ליגת האלופות, שבסופו העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים.
נבחרת האיטי
ב-11 בספטמבר 2018 ערך פיירו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האיטי. הוא כבש צמד ובישל פעמיים בניצחון נבחרתו 13–0 על.
תארים
מכבי חיפה
וגה (אי, אנטארקטיקה)
האי וגה (באנגלית: Vega Island) הוא אי קטן בקבוצת איי ג'יימס רוס, מצפון-מערב לאי ג'יימס רוס, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 31.4 קילומטרים;
רוחבו של האי 11.11 קילומטרים.
שיא גובהו של האי 665 מטרים מעל פני הים.
איאן נלסון
איאן מייקל נלסון (באנגלית: Ian Michael Nelson; נולד ב-10 באפריל 1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. מוכר בשל תפקידיו בסרט "השופט" משנת 2014, ומהסרט "השכן ממול" משנת 2015.
וגה (אי, אנטארקטיקה)
מצר הרברט מפריד בין האי וגה לאי ג'יימס רוס.
איאן נלסון
חיים אישיים
נלסון הוא בנם של מארק וג'ני נלסון, והצעיר מבין ארבעה ילדים. נלסון למד בבית הספר פורסיית' בלואיסוויל, צפון קרוליינה. הוא למד תסריטאות באוניברסיטת דרום קליפורניה. נלסון הוא יהודי.
וגה (אי, אנטארקטיקה)
האי וגה הוא אתר חשוב למחקר פליאונטולוגי. האי עשיר ביותר במאובנים יבשתיים וימיים מהתקופה שבין תקופת הקרטיקון ותקופת השלישון - התקופה שבה נכחדו הדינוזאורים.
המאובנים שנמצאו באי כוללים מאובני דרוזאורים, פלזיאוזים ומוזאורים.
איאן נלסון
קריירה
תפקידו הקולנועי הראשון ללא טקסט היה במשחקי הרעב בשנת 2012. בשנה שלאחר מכן שיחק בסרט "Alone Yet Not Alone". הסרט צולם בווירג'יניה ובטנסי. בשנים 2013 ו-2014 הופיע נלסון בסרט, "השופט" ובסרט הטוב שבי. בשנת 2015 שיחק בסרט השכן ממול בתפקיד קווין, בנם של ג'ניפר לופז וג'ון קורבט.
תפקידו הראשון בטלוויזיה היה בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר". הוא הופיע כגרסה הצעירה לדמותו של טיילר הקלין בשלושה פרקים לאורך העונה השלישית והרביעית. נלסון הופיע בסדרת המתח מחשבות פליליות וב"קומדי בנג! בנג!", לפני שלוהק לתפקיד חוזר כ"פרקר" בסדרה "מחיקה" ששודרה בשנת 2016. נלסון כיכב בסדרה "הנה....ג'וני!"בתפקיד אנדי, המתאר את הנעשה מאחורי הקלעים של The Tonight Show בזמנו של המנחה ג'וני קרסון בשנות ה-70. הסדרה שוחררה לצפייה ברשת הולו בנובמבר 2017.
וגה (אי, אנטארקטיקה)
גילוי ומיפוי האי
אזור זה נחקר לראשונה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1902 - 1903, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1902 - 1904 בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
מקור השם
נורדנשלד קרא לאי על שמה של הספינה וגה, אשר הייתה הראשונה שחצתה את המעבר הצפון-מזרחי בין השנים 1878–1879.
Anywhere
Anywhere (בעברית: לכל מקום) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Phoenix. השיר יצא לאור ב-20 באוקטובר 2017, כסינגל השני מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד שבסקוטלנד, השני במדיה פורסט, והשני במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי ריטה אורה, סר נולן, אלי טמפוסי, אלסו, ניקולס גייל, אנדרו וואט ובריאן לי. עטיפת הסינגל פורסמה לראשונה באינסטגרם של אורה ב-13 באוקטובר 2017, והשיר עצמו היה זמין לרכישה מוקדמת.
בבריטניה זכה השיר למעמד הפלטינה על סך מכירות של למעלה מ-600 אלף עותקים.
הופעה
עם השיר הופיעה אורה לראשונה ב-21 באוקטובר 2017, בתוכנית "המופע של ג'ונתן רוס". למחרת, הופיעה עם השיר ועם "Your Song" ו-"Lonely Together", בטקס פרסי הנוער של BBC Radio 1. ב-5 בנובמבר ביצעה את השיר בתוכנית "The X Factor". בהמשך, ביצעה את השיר בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, ובטקס פרסי הבמבי.
בין היתר, הופיעה עם השיר בטקס פרסי המוזיקה הבריטית, ובטקס פרסי אקו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של אורה ב-20 באוקטובר 2017. הקליפ בוים על ידי דקלאן וויטבלום וצולם במשך 14 שעות בניו יורק סיטי ב-5 באוקטובר 2017. הקליפ בדומה לשם שלו, מציג את אורה רוקדת ולבושה בבגדים שונים במקומות שונים. בקליפ יש אזכור לאלבומה החמישי של שאניה טוויין, Now.
בתחילת הקליפ ניתן לראות את אורה בכיכר טיימס. לאחר מכן, ניתן לראותה בבית מלון המשקיף לנהר ההדסון. סצנות נוספות מתרחשות בחנויות שונות, מסעדה בה צולמה אורה רוקדת לצלילי השיר ומספרה. בנוסף לכך, ישנה סצנה אשר צולמה בצ'יינהטאון, מנהטן.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-300 מיליון צפיות.
NBA 2K
NBA 2K היא סדרה של משחקי וידאו שהיו במקור תוצרת Sega עבור מכשירי ה-Dreamcast, ובהמשך לעוד מכשירי משחקים שאינם תוצרתה, והחל מסוף שנות ה-2000 הועברה הזכות למשחקים לידיהם של 2K Sports. המשחקים עוסקים באימון ושליטה בקבוצת כדורסל מליגת ה-NBA. המשחק נוצר ב-1999, ומשווק עד היום. הוא התחיל להיות פופולרי במיוחד עם יציאת הגרסה NBA 2K9, ויצר תחרות לסדרה הוותיקה NBA Live.
משחק זה מופץ בגרסאות המתאימות הן למחשב אישי (PC) והן לקונסולות משחקים מתוצרת נינטנדו, סוני (פלייסטיישן), מיקרוסופט (Xbox) וגם למכשירי הטלפון החכמים.
היסטוריה
בארבעת המשחקים הראשונים של הסדרה קוריינו המשחקים על ידי קריינים פיקטיביים ששמם היה "בוב סטיל" ו"רוד ווסט", אך מהמשחק NBA 2K3 הקריינים הפכו לדמויות אמיתיות כמו ביל וולטון, טום טולברט, קווין פרייז'ר, מיקלה טפויה ובוב פיצגרלד. במשחקים 2K6 עד 2K8 הפרשנות נעשתה על ידי קני סמית' וקווין הארלן, כשפרשנות מהצד מקרייג סאגר. מהמשחקים הבאים המשיך הארלן, ואיתו קלארק קלוג כשפרשנות מהצד מוסיפה שריל מילר.
כשהוצא המשחק NBA 2K9 נעשה בו שימוש בטכנולוגיה חדשה של גרפיקה, שהייתה שונה לחלוטין מהגרפיקה במשחקים הקודמים. המשחק היה הצלחה גדולה לחברה, והוא גבר על המשחק המתחרה הוותיק NBA Live. מאז המשחק הוא מתחרו העיקרי של סדרת NBA Live.
NBA 2K12
הפתיחה של המשחק מציגה אולם כדורסל אפור וכמה שחקנים, כגון דוויין וייד, קובי בראיינט, דווייט הווארד, דריק רוז, לברון ג'יימס, דירק נוביצקי, לארי בירד ועוד רבים. בנוסף, המשחק הותאם בטכנולוגיית הצפייה לפי השנים. לדוגמה: במשחקים של קבוצות מתקופות ישנות, יראה המשחק פחות ברור ובשנים עוד יותר מוקדמות יראה המשחק בשחור-לבן.
NBA 2K13
אור הזרקורים יופנה לנבחרת ארצות הברית בכדורסל אשר ידועה בכינוייה: Dream Team (בתרגום חופשי: נבחרת החלומות) מפני שכל שחקני הנבחרת משחקים גם בליגת הכדורסל הטובה בעולם: NBA. עוד תוספת חשובה במשחק תהיה שאפשר לשחק עם קבוצות ונבחרות עבר.
NBA 2K17
שיפורים חדשים ומלהיבים במודים המוכרים.
שאול בוסתן
שאול בוסתן (נולד ב-2 בינואר 1983) הוא מוזיקאי, מעבד מוזיקלי, מלחין ומנצח ישראלי.
חייו
בוסתן נולד בבאר שבע והוא בוגר תואר ראשון ושני מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בקומפוזיציה, ניצוח ומנדולינה. למד בכיתתו של אהרון חרל"פ ובין מוריו נמנים חיים פרמונט ומוטי שמידט.
בוסתן זכה בתחרות הקומפוזיציה ע"ש חנה אבני-ידור (תשס"ח), במלגת הצטיינות בחינוך מוזיקלי ע"ש דבורה גרוסמן (תשס"ו), ובמלגות קרן התרבות אמריקה ישראל במנדולינה ובקומפוזיציה החל משנת 2002.
בוסתן ניגן כסולן וכנגן אורח (במנדולינה) עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת הבמה הישראלית, ואנסמבל "קפריזמה".
הוא נמנה עם המייסדים של ה"מרכז למוזיקה ולמחול גוננים" – בית ספר למוזיקה בשכונת קטמונים בירושלים, שאותו ניהל בשמונה השנים הראשונות לקיומו (2003–2011).
יצירותיו הושמעו בתחנת הרדיו "קול המוסיקה" ונוגנו בפסטיבל "צלילים במדבר" משנת 2001. בוסתן מרבה לנצח על יצירותיו ובאפריל 2008 ניצח על "סיפורו של התו סול", אופרה לילדים פרי עטו.
בשנת 2011 עבר בוסתן להתגורר בברלין ומאז הוא מרבה לכתוב מוזיקה לתיאטרון. הוא מנצח על מספר מקהלות בעיר ברלין וכן כתב מוזיקה לגיורא פיידמן.
פאול גש
פאול גש (בגרמנית: Paul Goesch; 30 באוגוסט 1885 – 22 באוגוסט 1940) היה אמן, אדריכל, ליטוגרף ומעצב גרמני בתחילת המאה העשרים. הוא היה קשור לאלמנטים העיקריים של האקספרסיוניזם הגרמני.
ביוגרפיה
גש נולד בשוורין. הוא סבל מ"פגיעות פיזית ורגשית" לאורך כל חייו, אך בכל זאת שמר על נחישות איתנה ליצור באופן פורה ולהתחבר לאוונגרד של תקופתו. הוא היה בנו של עורך דין ושופט, שגדל בברלין, שם מילא אביו תפקיד הוראה באוניברסיטת ברלין.
גש החל ללמוד במכללה הטכנית בברלין-שרלוטנבורג בשנת 1903 כדי ללמוד אדריכלות. כסטודנט, על פי הדיווחים, הוא פגש גם את זיגמונד פרויד וגם את רודולף שטיינר. הוא פיתח עניין באנתרופוסופיה, גרסתו של שטיינר לתיאוסופיה, ומאוחר יותר סייע בבניית הגותיאנום בשנים 14–1913. הוא סבל נפשית והיה מאושפז בטיפול פסיכיאטרי בגיל מוקדם (1909). למרות זאת הגיע לתואר האקדמי.
הוא למד ציור בסן רמו במשך חצי שנה, ונסע דרך איטליה, צרפת וגרמניה ופגש אמנים אחרים. בשנת 1911 קיבל תפקיד בחלם בפולין, ושימש שם כאדריכל העיר בין השנים 1915–1917.
יצירה
גש החל סדרה של תוכניות ורישומי "אדריכלות פנטזיה" בשנת 1914. הוא סבל מהתקף פסיכוטית בשנת 1917, ואושפז בבית חולים עד שנת 1919. לאחר שחרורו הוא נקשר לקבוצת נובמבר ולארביירטס פאר קונסט והציג עבודות בתערוכות שלהם. גש עבד עם ברונו טאוט במגדבורג על פרויקט שיקום משנת 1920. טאוט פרסם יצירות אמנות ומאמרים מאת גש בכתב העת האקספרסיוניסטי שלו Frühlicht ("אור ראשון").
מחלת נפש
בפברואר ובמרץ 1914 עזר גש לבנות את בניין הגותניאום הראשון של שטיינר בדורנאך, ולאחר מכן עבד כמנהל בניין ממשלתי בקלן במשך שלושה חודשים, וקיבל תעודה של "בונה ממשלתי".
בזמן אשפוזו הארוך הוא הכין 29 ציורים, על נייר וכן ספר ציורים שהגיש כתרומה אמנותית למרפאה הפסיכיאטרית של אוניברסיטת היידלברג.
עבודותיו של גש הוצגו רק בתערוכות קבוצתיות משנת 1921 ואילך, סבל גש יותר ויותר מקשיים פסיכולוגיים, והפך לחולה בגטינגן שם גיסו היה ראש המוסד הפסיכיאטרי.
בשנת 1934, תחת המשטר הנאצי, הועבר גש לבית החולים הפסיכיאטרי בברנדנבורג בטאופיץ, שם אסור היה לצייר והוא נאלץ לעבוד בעבודת כפיים.
בשנת 1940 סילקו אנשי הס"ס את גש מטאופיץ ורצחו אותו. כנראה, באוגוסט 1940, בכלא הישן בברנדנבורג. הוא היה אחד מאלפי הקורבנות של פעולת מסע המתת החסד הנאצית.
מספר יצירותיו של גש נכללות באוסף של הפסיכיאטר והיסטוריון האמנות הנס פרינהורן המתוחזק כעת באוניברסיטת היידלברג, והוצגו בתערוכת אוסף פרינצ'ורן בשנת 1996.
המרכז הקנדי לאדריכלות מכיל באוסף 234 רישומים של גש.
אקי קאוריסמקי
אקי אולבי קאוריסמקי (בפינית: Aki Kaurismäki; נולד ב-4 באפריל 1957, באורימטילה, פינלנד) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק פיני.
קריירה
אחרי שסיים לימודי תקשורת באוניברסיטת טמפרה, החל לביים קאוריסמקי ביחד עם אחיו מיקה קאוריסמקי. שני האחים הקימו חברת הפקה והפצת סרטים. הם אחראים לחמישית מכלל היצירה הקולנועית בפינלנד מתחילת שנות השמונים. אקי קאוריסמקי ביים 23 סרטים במסגרת חברת ההפקה שלו, בחלקם הוא גם שיחק.
הפריצה שלו כבמאי עצמאי הייתה בשנת 1983 בסרטו "החטא ועונשו", עיבוד ליצירת המופת של דוסטויבסקי, אותה התאים הבמאי להלסינקי של תקופתו.
בשנת 1989 סרטו "לנינגרד קאובויס יוצאים לאמריקה" זיכה אותו בהכרה עולמית.
סגנון קולנועי
סגנונו הקולנועי הושפע מהבמאים הצרפתיים ז'אן-פייר מלוויל ורובר ברסון, ומבקרי הקולנוע זיהו בו גם השפעה מהבמאי הגרמני ריינר ורנר פאסבינדר, אולם קאוריסמקי טוען שלא צפה באף סרט של פאסבינדר.
רוב סרטיו של קאוריסמקי עוסקים במעמד הפועלים בהלסינקי של שנות השמונים. גיבורי סרטיו חיים בשולי החברה, שותים למכביר ומתקשרים ביניהם בלקוניות גמורה. לשם העברת מסריו הוא מסתמך על משחק מינימליסטי ואמצעי מבע פשוטים וכן במינימום תנועות מצלמה. קאוריסמקי טען כי "ייתכן שסרטיי אינם יצירות מופת, אבל הם מתעדים את תקופתם. די לי בכך. איני יכול ליצור יצירות מופת, אף על פי שאני מנסה".
קאוריסמקי תופס את הלסינקי כעיר קרה, מנוכרת ונטולת רומנטיות, ולא פעם הדמויות בסרטיו מדברות על רצונן לעזוב אותה.
פרסים ומחאות
סרטו המצליח ביותר, "איש ללא עבר" (2002), זכה בפרס ה"גרנד פרי" ובפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן בשנת 2002, ובשנת 2003 היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. קאורסמקי סירב להגיע לטקס האוסקר בטענה שהוא לא מסוגל לחגוג במדינה שנמצאת במצב מלחמה.
סרטו "אורות בין הערביים" (2006) היה אף הוא מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר, אך קאוריסמקי סירב שוב להשתתף בטקס וביטל את מועמדותו כצעד מחאתי כנגד הנשיא ג'ורג' בוש.
סרטו "הצד האחר של התקווה" (2017) זכה בפרס דוב הכסף (לבמאי הטוב ביותר) בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין (ה-67 במספר). באותו פסטיבל הודיע כי אין בכוונתו להמשיך ולביים סרטים וכי זה יהיה הסרט האחרון שלו כבמאי.
ב-2012 חתם על עצומה התומכת ב-BDS וקוראת להטיל אמברגו על ישראל בעקבות פעולותיה במבצע עמוד ענן.
מיתולוגיה נורדית (ספר)
תוכן הספר
הספר מגולל ב-17 פרקים קצרים את הלך המיתולוגיה הנורדית באמצעות שימוש בסיפורים נודעים מן האדות הפואטית והפרוזאית.
במהלך כתיבת הפרקים, עירבב גיימן מהתכנים של שתי האדות ויצר פרקים משולבים.
גיימן מציין בהקדמת הספר שבשל המיעוט הרב של מידע וסיפורים שנשתמרו במהלך השנים מאז שנכתבו, הוא נאלץ לשכתב מחדש חלקים מסיפורים שלמים ולשנות ולהוסיף פרטים בעלילות הספר, דבר שגרם למספר סתירות בין עלילות הפרקים.
תשדיר רדיו
הספר עובד לתשדיר רדיו באורך כ-90 דקות ששודר ברשת הרדיו של ה-BBC. בתשדיר קריינה את הסיפור דיאנה ריג ודיבבו דרק ג'קובי בתור אודין, קולין מורגן בתור לוקי, נטלי דורמר בתור פריה (או פריגה) ונתנאל מרטלו-וויט בתור תור. גיימן עצמו אף קריין כשדרן הרדיו בתור הופעת קמע.
גרסת ספר מוקלט בקיריונו של גיימן יצאה לאור בפברואר 2017 וזכתה גם היא לשבח מההניו יורק טיימס שתיאר את קריינותו של גיימן כ"מפתה".