cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שדרות לוי אשכול
התחלת הבנייה מצפון
גבעת המבתר לעומתה, נבנתה בבתים פרטיים ונמוכים והייתה השכונה הראשונה בעיר (לצד רחוב "רמת הגולן" ברמת אשכול) שנבנתה בשיטת בנה ביתך. הסיבה לכך הייתה גובהה הרב של הגבעה, שבתים גבוהים עליה עלולים היו לפגוע בקו הנוף של ירושלים. הצורך ביישוב מהיר של שכונות הבריח אילץ את הממשלה לסבסד את הדירות בהן בדרכים שונות. הממשלה כיסתה חלק ממחיר הדירות, נתנה זכאות למשכנתאות על אחוז גבוה מהמקובל של הדירה הנקנית ונתנה אפשרויות החזר משכנתאות נוחות מהמקובל. קוני המגרשים בגבעת המבתר נדרשו להתחיל את הבנייה עליהם בתוך שנה מיום הרכישה. בגבעת המבתר וברחוב רמת הגולן שברמת אשכול הוקמו 350 יחידות דיור בשיטת בנה ביתך - בניינים של קומה או שתיים שבכל אחד היו דירה או שתיים וחצר. גבעת המבתר נותרה בשם שנתן צה"ל לשטחה לפני מלחמת ששת הימים, על שם המבתר בדרך שכם שהפריד אותה מהר הצופים. הרחובות בשכונת רמת אשכול נקראו על שם מושגים שכיכבו בתקופת המלחמה, כמו מעבר המיתלה, משמר הגבול ורמת הגולן. וכן בשכונת גבעת המבתר: רחוב "ששת הימים", מדבר סיני, מצרי טיראן ומפרץ שלמה. מאותה סיבה נקראו רחובות רבים ברמת אשכול על שמות אתרים באזור סיני הלקוחים מנדודי בני ישראל במדבר סיני, כפי שמובאים בספר במדבר, בהם: ליבנה, ים סוף, פארן, רפידים, חצרות, יטבתה, עברונה, נחליאל, נחל צין, עציון גבר ועוד.
ב-1971 נוסדה מזרחית יותר שכונת הגבעה הצרפתית. הגבעה הצרפתית נקראה "גבעת שפירא", על שם שר הפנים משה חיים שפירא אולם השם לא הפך לנחלת הכלל. בניגוד למקובל בשכונות ירושלים, רוב הבתים בשכונה נבנו כמגדלים בני 6–7 קומות. התר בניה זה היה תגובת ממשלת ישראל ל"תוכנית רוג'רס" - שיזם מזכיר המדינה האמריקני ויליאם רוג'רס, להחזיר נוכחות ירדנית סמלית לעיר. בגבעה הצרפתית כולל צמרת הבירה נבנו 2000 יחידות דיור. בגבעה הצרפתית נבנו רק בתים משותפים.
בסביבות אותה שנה נקרא החלק המערבי של הכביש על שם חטיבת הראל שכבשה את האזור. השדרה המרכזית נקראה על שם יוזם הפרויקט, ראש ממשלת ישראל השלישי, לוי אשכול, שנפטר ב-1969. גם שכונת רמת אשכול נקראה על שמו.
התחלת הבנייה מדרום
ב-1972 הייתה התחלת הבנייה מעברו השני של הכביש, מדרום. שכונת מעלות דפנה נבנתה במקום אך באופי ארכיטקטוני שונה מרמת אשכול הצמודה, האלמנטים החיצוניים היו פחות שווים ומסודרים בצבעם ובצורתם. הם נבנו בעלי צורות המשמרות את מסורת הבניה הירושלמית של העיר העתיקה וכללו קשתות, זוויות, בליטות החורגות מקו הבניין ושיפועים. תכנון ייחודי זה, הנוגד את התכנון של שכונות סמוכות (ובניגוד לרמת אשכול הסמוכה), זיכה את המתכננים בפרס בינלאומי.. השם 'מעלות דפנה' ניתן לה על שם השיפוע בו היא בנויה ועל שם צמח הער אציל, ובדרך עקיפה זו חוגג השם את איחוד העיר בשנת 1967, מאחר שהיוונים והרומאים נהגו לקשט בעלי ער אציל (עלי דפנה) את ראשיהם של הקיסרים המנצחים. במעלות דפנה היו עם הקמתה 1,400 יחידות דיור, בעלות חדר עד שלושה. במעלות דפנה כמו בגבעה הצרפתית נבנו בתים משותפים בלבד.
כשפשטה הבנייה לעברו הדרומי של הכביש היה רצון להחיל את הבנייה גם על גבעת התחמושת בה התבצע הקרב ההיסטורי, השוכנת באותו עבר מזרחית למעלות דפנה. כשנודע הדבר למפקד גדוד 66 של חטיבת הצנחנים, יוסי יפה, הוא חשש שלא יישאר זכר למקום הקרב ופנה להורים השכולים. הללו הקימו משמרות על המקום וזעקו שהמקום יישאר. זעקתם אכן נשמעה ובמקום לא התקיימה בנייה אלא נבנתה אנדרטה לזכר הנופלים. ב-1972 ניטעו על הגבעה שבצד הכביש 182 עצי אורן לזכר הנופלים; וב-1975 נוסד על גבעת התחמושת אתר הנצחה ממלכתי להנצחת מלחמת ששת הימים, באתר ההנצחה נחגג מדי שנה טקס יום ירושלים. הכניסה הראשית אל האתר קיימת מסביב לרחוב, אך הגדר החוצה את כל ארכו של האתר שוכן על שפת המדרכה של רחוב שדרות לוי אשכול.
פיגועי טרור ברחוב
ב-21 באוגוסט 1994 אירע פיגוע התאבדות בצומת שדרות אשכול - שלמה זלמן שרגאי, כאשר מחבל פוצץ עצמו באוטובוס קו 26 של חברת אגד, בשעות הבוקר, כשאוטובוס נוסף חלף על פניו בסמוך לבית הספר רנה קסין. בפיגוע נהרגו ארבעה אזרחים וארגון החמאס נטל אחריות על הפיגוע.
פיגועי ירי והתאבדות אחרים התבצעו במהלך האינתיפאדה השנייה בקרבת הרחוב, כגון בשדרות בר לב ובצומת הגבעה הצרפתית, אך לא ברחוב עצמו.
בנובמבר 2009 אירע בשדרות לוי אשכול פיגוע דקירה בעל רקע לאומני, גם הוא ממול לבית הספר רנה קסין, כאשר יהודי דקר ערבי בסמוך לתחנת אוטובוס ונמלט.
פרשיית הגשר
אחד מליקויי הבנייה המפורסמים בירושלים הוא גשר, שתוכנן על מנת להקל את חציית הכביש הסואן "שדרות לוי אשכול" לתלמידיו הרבים של בית הספר רנה קסין הבאים מכיוון רמת אשכול. בית הספר ממוקם בין רמת אשכול למעלות דפנה, בצומת הרחובות נטר ואשכול. הגשר תוכנן כך שהוא יחצה את שדרות אשכול, מצפון לבית הספר.
למעשה אירעה טעות בתכנון, ובמקום שהגשר יחצה את שדרות אשכול, הוא נבנה מעל רחוב קרל נטר, ממזרח לבית הספר. רחוב זה הוא רחוב צדדי ובעל תנועה מעטה יותר, ולכן הגשר, שמטרתו הייתה לחצות את הכביש הסואן - היה מיותר.
לאחר הבנייה התקיימו מספר הפגנות אזרחיות למרגלות בית הספר. מאז, היה מעבר החצייה שנותר במקום הגשר, על רחוב שדרות אשכול ממול לבית הספר רנה קסין, למוקד מרכזי של פגיעת כלי רכב בהולכי רגל.
הערות שוליים
Sderot Levi Eshkol
בלו ביטל (סרט)
בלו ביטל (באנגלית: Blue Beetle) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי שיצא בשנת 2023 המבוסס על דמותו של חיימה רייס / החיפושית הכחולה מבית DC קומיקס. הסרט, שהופק על ידי אולפני די.סי וחברת ספרן ובוים על ידי אנחל מנואל סוטו עם תסריט מאת גארת׳ דונט אלקוסר, מיועד להיות הסרט ה-14 ביקום הקולנועי של DC. בסרט מככב שולו מרידואניה בתפקיד הראשי כשלצידו מופיעים אדריאנה בראסה, דמיאן אלקאסאר, אלפידיה קריו, ברונה מרקזין, ראול טרוחיו, סוזן סרנדון וג'ורג' לופז.
הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-17 באוגוסט 2023, על ידי אולפני האחים וורנר.
פיתוח
כבר בסוף נובמבר 2018, אולפני האחים וורנר ואולפני די.סי פיתחו סרט המבוסס על חיימה רייס / החיפושית הכחולה, כאשר התסריטאי יליד מקסיקו גארת׳ דונט אלקוסר כתב את התסריט. המפיק זב פורמן היה המפיק בפועל של הפרויקט עבור האחים וורנר, שהיה אמור להיות הסרט הראשון של היקום הקולנועי של DC (DCEU) בכיכובו של שחקן לטיני. בדצמבר 2020, אולפני די.סי תכננו להוציא מספר סרטים עם תקציב בינוני בשנה אך ורק לשירות הסטרימינג HBO Max, ולא בבתי הקולנוע, כחלק מתוכניתו של נשיא האולפנים החדש דאז, וולטר חמאדה, עבור ה-DCEU, כש"החיפושית הכחולה" רשום כפרויקט כזה בשנת 2021. אנחל מנואל סוטו הפורטוריקני נשכר לביים את הסרט בפברואר 2021. באפריל, "החיפושית הכחולה" נכלל בלוח הסרטים של די.סי שהיו צפויים לצאת לאקרנים ב-2022 או 2023. באוגוסט של אותה שנה, ג'ון ריקרד הפיק את הסרט עבור HBO Max, כאשר הצילומים היו צפויים לצאת לפועל בתחילת 2022. בדצמבר 2021, האחים וורנר חשפו שהסרט לבסוף יצא לאקרנים באוגוסט 2023 במקום להיות מופק ישירות עבור HBO Max. באמצע אפריל 2022, סוטו והצלם פאוול פוגורזלסקי ביקרו באל פאסו, טקסס, כדי להיפגש עם אמנים מקומיים, ציירי קיר, מוזיקאים והיסטוריונים כדי לקבל ולהבין את התחושה של העיר. היו"ר והמנכ"ל המשותף של אולפני די.סי, פיטר ספרן, שימש גם כמפיק. אנטרטיינמנט ואן, S&K Pictures וחברת ספרן הפיקו יחד את הסרט, לצד אולפני די.סי. בינואר 2023, המנכ"ל המשותף של אולפני די.סי, ג'יימס גאן, אמר שהסרט יהיה "מנותק" מהיצירות הקודמות של ה-DCEU ויכול להיהפך לחלק מהזיכיון החדש, יקום DC.
כתיבה
באוקטובר 2021, סוטו אמר שהתסריט של דונט אלקוסר מציג את "ליבת המשפחה הלטינית", בעוד כוכב הסרט שולו מרידואניה אמר באוגוסט 2022 שהדמות וההיבט המשפחתי של הסרט "טבועים בקומיקס" וטען שדבר כזה לא נחקר באותה מידה בסרטי גיבורי על אחרים. עמיתתו לסרט סוזן סרנדון חשפה בחודש לאחר מכן שבסרט יהיו מספר סצנות המדוברות בספרדית, כשיהיה מסופק תרגום בכתוביות. קרדיט הכתיבה הסופי ניתן לדונט אלקוסר, עם קרדיט ספרותי נוסף שניתן לגארי דאוברמן.
ליהוק
שולו מרידואניה היה הבחירה הראשונה של סוטו לגלם את רייס, כאשר סוטו הסביר שהוא "לא יכול היה להפסיק לראות את [מרידואניה] בתור הדמות" מאז שנשכר לביים את הסרט. סוטו והאחים וורנר הציעו את התפקיד למרידואניה ב-1 באוגוסט 2021, למחרת כבר נחשף בפומבי שהוא מקיים שיחות עבור הסרט, והליהוק שלו אושר רשמית מאוחר יותר באותו יום בהקרנת הבכורה של הסרט "יחידת המתאבדים" של ה-DCEU. כאשר למד על התפקיד, מרידואניה התרגש מאוד מכך שרייס הוא דמות לטינית ובכך הוא יכול להביא ייצוג לטיני לפרויקט של סרט גיבורי-על.
בתחילת מרץ, ברונה מרקזין לוהקה לתפקיד מושא אהבתו של רייס, ג'ני, כאשר בליסה אסקובדו נבחרה לגלם את אחותו של רייס, מילגרו, והארווי גווילן לוהק לתפקיד לא ידוע. מאוחר יותר באותו החודש לוהקו שאר בני משפחתו של רייס: ג'ורג' לופז בתור הדוד רודי, אדריאנה בראסה בתור ננה, אלפידיה קריו בתור רוסיו ודמיאן אלקאסאר בתור אלברטו. סוטו אמר שהוא רוצה ליצור משפחה מקסיקנית אותנטית עם מבטאים אמיתיים וחוויות אמיתיות, וכן רצה שבני המשפחה המבוגרים יוצגו על ידי שחקנים מקסיקנים "אהובים" מהקולנוע הלטיני-אמריקאי שחצו גם לקולנוע האמריקאי וסללו את הדרך עבור בני הדור הצעיר, כמו מרידואניה ואסקובדו. בשלהי מרץ, שרון סטון ניהלה מגעים לגלם את הנבלית ויקטוריה קורד, יצירה מקורית לסרט שנחשבה כאשתו של טד קורד, האדם השני שנשא את השם החיפושית הכחולה בקומיקס. ראול טרוחיו גם הצטרף לצוות השחקנים בתור קרפקס האיש הבלתי ניתן להריסה. באמצע אפריל, סוזן סרנדון לוהקה לתפקיד ויקטוריה קורד לאחר שהמשא ומתן עם סטון הסתיים. בתחילת יוני 2023, המוזיקאית בקי ג'י הודיעה שהיא תתרום את קולה עבור קהאג'י-דה.
צילומים
שלב הצילומים החל ב-25 במאי 2022, והתרחש באזור המטרופולין של אטלנטה, בעיקר באולפני Wilder בדקאטור, ג'ורג'יה, תוך שימוש בשם הזמני "Mofongo". פאוול פוגורזלסקי שימש כצלם. הצילומים התרחשו גם באל פאסו ופוארטו ריקו. סרנדון השלימה את צילומי הסצנות שלה עד סוף יוני וטרוחיו אמר בתחילת יולי שהצילומים כמעט הסתיימו. הצילומים הסתיימו ב-18 ביולי בפוארטו ריקו.
מוזיקה
המלחין בובי קריליק, הידוע בשם The Haxan Cloak, יספק את הפסקול של הסרט.
שיווק
באוקטובר 2021, סוטו, דונט אלקוסר ומרידואניה קידמו את הסרט באירוע הווירטואלי של DC FanDome, שם הם דנו בהכנות שלהם לצילומים וחשפו אמנות קונספט לסרט. הקדימון הראשון לסרט הופץ ב-3 באפריל 2023, וחשף כי הסרט יתרחש בפאלמרה סיטי, מיקום חדש שנוצר עבור הסרט. בנוסף הוא גם נתן הצצה ראשונה לתלבושות של דן גארט וטד קורד, החיפושיות הכחולות הקודמות שניו לפני חיימה.
הפצה
הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים בקולנוע בארצות הברית ב-18 באוגוסט 2023. כמו כן מתוכננת הקרנה באל פאסו.
עמנואל פרג'ון
עמנואל דרור פרג'ון (נולד ב-29 באפריל 1944) הוא פרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטה העברית ופעיל שמאל. מחקריו עוסקים בטופולוגיה אלגברית ובתורת ההומוטופיה.
אודות
פרג'ון נולד ב-1944 לנחמה ומאיר פרג'ון, וגדל בחיפה. הצטרף לגרעין "אלה" של השומר הצעיר ולאחר שרות צבאי קצר עבר לקיבוץ חצור. במסגרת מאבקו נגד מלחמת וייטנאם הצליח למנוע את בקורי הספרייה הניידת של שגרירות ארצות הברית בחצור. עזב את הקבוץ לאחר מלחמת ששת הימים בעקבות התנגדותו למלחמה והתחיל את לימודיו בארצות הברית. עשה את לימודיו לדוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אצל דניאל קאן והוא סיים אותו בשנת 1971. כיום הוא פרופסור אמריטוס במכון איינשטיין למתמטיקה באוניברסיטה העברית, ובנוסף משמש כעמית מחקר במחלקה למתמטיקה ב-MIT.
מנעוריו החזיק בדעות שמאליות והיה חבר בארגון מצפן. כשלמד לדוקטורט ב-MIT הוא התחבר עם כנעאן מקייה, מתנגד משטר עיראקי. בשנת 1983 הוא כתב עם משה מחובר את הספר "חוקי הכאוס: גישה הסתברותית לכלכלה פוליטית". פרג'ון חבר בהנהלת הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל וגורס כי חמאס אינו ארגון טרור. הוא חתם על עצומה התומכת בחיילים המסרבים לשרת בשטחים והיה בין הישראלים הבודדים העובדים ומתפרנסים מהאקדמיה הישראלית שהשתתפו בקריאות להחרים את האקדמיה הישראלית.
נשוי לעליזה דרור פרג'ון, עובדת סוציאלית, ולהם שני בנים ובת. מתגורר בירושלים.
אמנת האו"ם בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות
הליך קבלת האמנה
נוסח האמנה אומץ על ידי העצרת הכללית של האו"ם ב-13 בדצמבר 2006, והאמנה נפתחה לחתימה ב-30 במרץ 2007. בעקבות אשרורה על ידי עשרים מדינות, נכנסה האמנה לתוקף ב-3 במאי 2008.
נכון לחודש ינואר 2015, ישנן 159 מדינות שחתומות על האמנה ו-151 מדינות שהן צדדים לה, כולל האיחוד האירופי (שאשרר אותה ככל שהתחייבויותיהן של המדינות החברות בו הועברו לאיחוד האירופי).
תוכן האמנה
בין העקרונות הכלליים המנויים באמנה ניתן לציין כבוד טבוע, אוטונומיה פרטית, חופש בחירה, אי הפליה, השתלבות והכלה בחברה, כבוד לשונות, שוויון הזדמנויות, נגישות, שוויון בין גברים לנשים, וכבוד לילדים עם מוגבלות. בנוסף, האמנה מגינה על שורה ארוכה של זכויות אדם קונקרטיות של אנשים עם מוגבלות, בהן: הזכות לנגישות, הזכות לחיים, הגנה בשעת חירום, הכרה שווה בפני החוק, כשרות משפטית שווה, נגישות לצדק, חירות וביטחון אישי, חופש מעינויים, חופש מהתעללות, שלמות אישית, חופש תנועה ואזרחות, מגורים בקהילה, ניידות אישית, חופש הביטוי, נגישות למידע, כבוד לפרטיות, נישואין, הורות, חינוך, בריאות, שיקום, עבודה, ביטחון סוציאלי, הזכות לבחור ולהיבחר, פנאי, נופש וספורט. האמנה מחייבת את המדינות החברות לנקוט צעדים שונים כדי לוודא שאנשים עם מוגבלות אכן נהנים מהזכויות האמורות, כגון חקיקה, העלאת מודעות ציבורית, ואיסוף נתונים סטטיסטיים.
האמנה ומדינת ישראל
ישראל חתמה על האמנה ב-30 במרץ 2007 ואשררה אותה ב-28 בספטמבר 2012, בהסתייגות מהסעיף אשר מאפשר חופש נישואים ומציינת כי חופש זה מוגבל לדינים הנהוגים בין בני העדות השונות במדינת ישראל. החלטת הממשלה שאשררה את האמנה מינתה את נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לשמש כגורם מרכז ומנגנון תיאום לעניין האמנה, וכן כמסגרת לקידום האמנה, הגנה עליה ופיקוח על יישומה.
אנתוני מאקי
ביוגרפיה
מאקי נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה, למרת'ה (לבית גורדון) ווילי מאקי האב, נגר שבבעלותו עסק לקירוי גגות ותקרות. אחיו, קלווין מאקי, הוא לשעבר פרופסור חבר לההנדסה באוניברסיטת טוליין שעובד כיום ברשות ההחלמה בלואיזיאנה. מאקי רכש את כישורי המשחק שלו במרכז לאומנויות יצירתיות בניו אורלינס (NOCCA) וסיים את לימודי הדרמה בתיכון בבית הספר לאמנויות בצפון קרוליינה (NCSA) בשנת 1997. לאחר מכן התקבל לבית הספר ג'וליארד במגמת לימודי דרמה, שם היה חבר ב"קבוצה 30" (2001-1997) שכללה גם את השחקנים טרייסי תומאס ולי פייס.
קריירה
את הופעתו הראשונה ערך מאקי בשנת 2002 בדרמה המוזיקלית "8 מייל" המבוססת על חייו של הראפר אמינם. מאקי הופיע בסרט בתור קלרנס "פאפא דוק", מנהיג קבוצת הראפ "העולם החופשי", התבלט בעיקר בסצנת הסיום בסרט בה התעמת והפסיד ב"קרב ראפ" לגיבור העלילה בי ראביט.
הופעתו הראשונה של מאקי בתור שחקן ראשי הייתה בשנת 2004 בסרט הדרמה "אח לאח", בסרט גילם אומן אפרו-אמריקני צעיר הומוסקסואל. הופעה זו תפסה את עיניו של ספייק לי שהחליט ללהק אותו לתפקיד ראשי בסרטו "היא שונאת אותי" בתור ג'ק ארמסטרונג, גבר הטרוסקסואל ושחור הנענה להצעה המפתה: על כל אישה לסבית שיכניס להריון הוא יקבל 10,000 דולר. עוד בשנת 2004 שיחק בדרמת הספורט של קלינט איסטווד "מיליון דולר בייבי", שם גילם מתאגרף צעיר בשם שארוול בארי המתאמן באולם האימונים של גיבור הסרט פרנק דאן (איסטווד).
בשנת 2006 שיחק בסרט "חצי נלסון", וכיכב בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של ג'וזף מק'גינטי ניקול.
את תפקידו המוערך ביותר עד כה בעולם הקולנוע קיבל מאקי בדרמת המלחמה של קתרין ביגלו "מטען הכאב" משנת 2009. בסרט הופיע בדמותו של סמל ג'יי.טי. סנבורן, חייל מקצוען ואחראי ביחידת חבלנים בצבא האמריקני המשרתת בעיראק, הוא רואה את מציאות המלחמה כמו שהיא ופוחד מהעוצמה בה היא משפיעה עליו. על משחקו המרשים בסרט זכה מאקי לביקורות חיוביות ובמספר מועמדויות.
בשנת 2014 לוהק מאקי לגלם את התפקיד של הפלקון ביקום הקולנועי של מארוול בסרט שובר הקופות "קפטן אמריקה: חייל החורף", המבוסס על הקומיקס קפטן אמריקה. הוא שב לגלם את דמות זו בשאר הסרטים של אולפני מארוול בין היתר "הנוקמים: עידן אולטרון" ו-"אנטמן" (2015), "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" (2016), "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו-"הנוקמים: סוף המשחק" (2018, 2019; בהתאמה)
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הקומית שהפיק ג'ורג' קלוני, "משברים בע"מ" לצידם של סנדרה בולוק, סקוט מק'ניירי, בילי בוב תורנטון וזואי קאזאן. הסרט מבוסס על סרט דוקומנטרי משנת 2005.
בשנת 2016 גילם את דמותו של פעיל זכויות האדם מרטין לותר קינג בדרמת הטלוויזיה של HBO "לאורך כל הדרך". בשנת 2018 גילם גנגסטר בשם קינג בסרט הדרמה "השנאה שנתתם", עיבוד קולנועי לרב-המכר באותו השם משנת 2017 שכתבה אנג'י תומאס.
בשנת 2019 שיחק לצד מרגרט קוואלי בסרט המדע-בדיוני של נטפליקס "איו אחרונה על כדור הארץ", שיחק בעוד סרט של נטפליקס בשם "אויב בטווח אפס". שיחק גם בסרטה של קתרין הארדוויק "גברת בלה", בסרט האימה "סינכרוני" ובמותחן הפוליטי "סיברג". שיחק גם בעונה החמישית של הסדרה "מראה שחורה".
בשנת 2020 גילם את הבנקאי ברנרד ס. גארט בסרט "הבנקאי". באותה שנה החל לככב בעונה השנייה של שירות ההזרמה נטפליקס בסדרת המדע הבדיוני של "פחמן משודרג".
בשנת 2021 שיחק בסרט הפעולה-מדע בדיוני "שטח קרב" של שירות נטפליקס. באותה שנה שב לגלם את דמותו של פלקון בסדרת הטלוויזיה בשירות הסטרימינג של דיסני+ "הפלקון וחייל החורף" כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
חיים אישיים
בשנת 2014 התחתן מאקי עם חברת הילדות שלו, שלאטה צ'פיטל. הזוג התגרש בשנת 2018. לבני הזוג ישנם ארבעה ילדים משותפים.
בקיץ של 2011 פתח מאקי בר בשכונת בדפורד-סטייבסנט בברוקלין, אך סגר אותו בשנת 2015.
תהילים נ"ט
תהילים נ"ט הוא המזמור החמישים ותשעה בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-58) המתייחס לאירוע מחיי דוד בו אנשי שאול המתינו לדוד כל הלילה ליד ביתו כדי להמיתו בבוקר.
המזמור נחשב סגולה נגד עצת "היצר הרע".
תוכנו של המזמור
המזמור מכיל שמונה עשר פסוקים ובפתיחתו כותב המשורר על אירוע מחיי דוד "בִּשְׁלֹחַ שָׁאוּל וַיִּשְׁמְרוּ אֶת הַבַּיִת לַהֲמִיתוֹ". מספר כיצד אנשי שאול ממתינים לדוד כל הלילה ליד ביתו כדי להמיתו בבוקר. דוד ניצל בזכות אשתו, מיכל בת שאול, שעוזרת לו להמלט בעד החלון באישון לילה.
ב'-י'
בחלקו הראשון של המזמור המשורר מספר על הצורך בהצלה דחופה:"הַצִּילֵנִי מֵאֹיְבַי אֱלֹהָי מִמִּתְקוֹמְמַי תְּשַׂגְּבֵנִי הַצִּילֵנִי מִפֹּעֲלֵי אָוֶן וּמֵאַנְשֵׁי דָמִים הוֹשִׁיעֵנִי". הוא מבקש שאלוהיו יתעורר ויראה את המצוקה שבה הוא שרוי ויעשה משהו "עוּרָה לִקְרָאתִי וּרְאֵה... הָקִיצָה".
י"א-ט"ז
בחלקו השני של המזמור המשורר כועס ופגוע והוא מבקש את נקמת האל באויביו:"אַל תַּהַרְגֵם" בשלב ראשון, אלא תשפיל אותם וטלטל אותם טלטלה נאמנה "הֲנִיעֵמוֹ בְחֵילְךָ וְהוֹרִידֵמוֹ". ובסוף, "כַּלֵּה בְחֵמָה כַּלֵּה וְאֵינֵמוֹ". או שפשוט תגרום להם לעליבות תמידית "יֶהֱמוּ כַכָּלֶב וִיסוֹבְבוּ עִיר" וילכו לישון רעבים.
י"ז-י"ח
בסיום המזמור המשורר מודה לאלוהיו:"וַאֲנִי אָשִׁיר עֻזֶּךָ וַאֲרַנֵּן לַבֹּקֶר חַסְדֶּךָ כִּי הָיִיתָ מִשְׂגָּב לִי וּמָנוֹס בְּיוֹם צַר לִי".
רוח רעה (ספר)
רוח רעה (באנגלית: Grave Peril) הוא ספר פנטזיה מאת הסופר ג'ים בוצ'ר שיצא לאור ב-2001. זהו הספר השלישי בסדרת תיקי דרזדן, העוקבת אחרי מעלליו של הארי דרזדן, מכשף מקצועי ובלש פרטי. "רוח רעה", מתמקד בסיפור ההסתבכות של הארי עם החצר האדומה, אחד מחצרות הערפדים שפועלות בשיקגו ושיתוף הפעולה שלו עם מייקל קרפנטר, אביר הצלב שמסייע לו ברדיפה וחיסול של כוחות אפלים המאיימים על שיקגו. בעיני מעריצים רבים, "רוח רעה" הוא הספר שמסמן את תחילת המפנה בסדרה. כיוון שהוא הראשון שבו העלילה מורכבת יותר, מרובת דמויות, וכוללת עלילות רחבות טווח שישלימו את מלוא היקפן בספרים העתידיים.
עלילה
דרזדן ומייקל קרפנטר, אביר הצלב, מנסים לאתר רוח מבולבלת והרסנית בבית חולים במחוז קוק, וכמעט מוצאים את עצמם משועבדים לסנדקית של הארי, הליננשי תוך כדי שהם מצליחים לשכנע את הרוח לעזוב את בית החולים. אחר כך הם נעצרים על ידי משטרת שיקגו. הארי משתחרר הודות לחברתו סוזן רודריגז שמשלמת ערבות עבורו, ומידית אחר כך מקבל הזמנה רשמית לייצג את המועצה הלבנה של הקוסמים, במסיבה של החצר האדומה של הערפדים. הארי מסרב להזמנה, ונותן לסוזן להתלוות אליו בזמן שהוא מנסה להציל את לידיה, פיה צעירה, הוא מותקף בידי שני ערפדים מהחצר האדומה, קייל וקלי המילטון. קלי תוקפת את הארי מינית, כשהיא מזילה עליו את הריר שלה, שגורם לתשוקה בלתי מרוסנת אצל הקורבנות של הערפדים. הארי מצליח לפצוע את קלי ולהבריח את שניהם, לפני שהוא שוקע בשינה מסוממת. בחלומו יש לו פלאשבקים מלפני ארבעה חודשים, כאשר הוא ומייקל עצרו את המכשף השחור ליאוניד קארבוס, מנהיג כת ורוצח סדרתי. החלום מסתיים כשהאירועים סוטים מהתרחיש שאירע במציאות, בחלום, שד שזומן בידי קארבוס הורג את מייקל ואוכל את דרזדן בעודו בחיים. כשדרדן מתעורר, הוא מגלה שהמתקפה בסיוט שלו הייתה אמיתית ועוצמתית, והותירה אותו מרוקן מרוב כוחות הקסם שלו. הארי מבין שהסיוט יתקיף גם את החברים והשותפים שלו. הארי הולך להזהיר את קארן מרפי, ומגלה שהיא מאמינה שהארי נמצא כבר במשרד שלה. בתחפושת של הארי, הסיוט מכניס את מרפי לקומה במטרה לתקוף אותה שם. דרזדן מנסה לעזור למרפי על ידי העברתה לשינה לללא חלומות, שאמורה להחזיק מעמד עד לשחר ולמנוע מהסיוט לתקוף אותה. לאחר מכן דרזדן הולך להזהיר את מייקל, אבל אשתו של מייקל, צ'רטי, שנמצאת בהריון מתקדם בחודש תשיעי, נסעה לסופר שפתוח 24 שעות ביממה, ונפגשת שם עם הסיוט שהתחפש להארי. דרזדן, יחד עם מייקל, מאתר את הסיוט לבית הקברות של גרייסלנד, אבל מתחיל להפסיד לו כשהליננשי מופיעה שוב. הליננשי עוזרת להארי, בתמורה להבטחתו שהוא יתן לה את שירותיו אבל אחרי שהארי מגרש את הסיוט ומציל את צ'ריטי, הוא מנסה להשתמש בחרב של מייקל כדי להשתרר מההבטחה שלו לליננשי. מעשה בוגדני זה, אשר מנוגד לאופי של החרב, לא מאפשר להארי להשלים את המכה, והליננשי מצליחה לקחת את החרב לעצמה.
ינשוף ננסי
ינשוף ננסי (שם מדעי: Glaucidium) הוא סוג של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים. המינים בסוג הם ינשופים קטנים, ורובם צדים חרקים גדולים וטרף קטן אחר.
רוח רעה (ספר)
עלילה
צ'רטי, פצועה ובצירים, מובאת לבית החולים במחוז קוק. דרזדן מנסה לקבל טיפול רפואי בפצעים שלו ומגלה שליה (הליננשי) ריפאה את פציעותיו החיצוניות, מה שהוביל את הרופא התורן לבוז לרעיון שדרזדן זקוק לטיפול רפואי. סטלינגס, השותף של מרפי, רואה את דרזדן ואומר לו שלמרות שעברה כבר שעת הזריחה, מרפי לא התעוררה. הוא גם מספק לדרזדן את כתבי העת של קרבוס, שסטלינגס גנב מארון הראיות של המשטרה. דרזדן הולך לקומת הילדים כדי למצוא את מייקל ומגלה שבנו של מייקל נולד וכי התינוק גוסס. דרזדן משכנע את מייקל לא להישאר בבית החולים אלא לבוא לעזור לו במקום. במשך כמעט שתים עשרה שעות הם אוספים מרכיבים לכישוף זימון. רגע לפני השקיעה, דרזדן מזמן את הסיוט ומנסה להבריח אותו. זה לא עובד. דרזדן מטיל אז כישוף שמאלץ את הסיוט למקד את תשומת ליבו אליו, תוך התעלמות מחבריו.
ינשוף ננסי
מיון
בסוג 25 מינים:
מרג'ורי מורנינגסטאר (סרט)
מרג'ורי מורנינגסטאר (Marjorie Morningstar) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מלודרמה רומנטית משנת 1958 בבימויו של אירווינג ראפר, עם נטלי ווד וג'ין קלי בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רב המכר "מרג'ורי מורנינגסטאר" של הרמן ווק משנת 1955.
העלילה היא על צעירה יהודית בניו יורק החולמת על קריירת משחק למרות התנגדות הוריה הרוצים שתלך בתלם כמו כל בחורה יהודית, תתחתן עם יהודי מבוסס ותקים משפחה. בספר מתרחשת העלילה בשנות ה-30 ובסרט בשנות ה-50. הבדל נוסף הוא כאשר היא מבינה שלא תהיה שחקנית גדולה בספר היא נישאת ליהודי ומקימה משפחה כרצון הוריה, ובסרט היא מנסה בכל זאת לחזור לקריירת משחק.
בסרט יש תיאור של שני טקסים יהודיים - בר מצווה וסדר פסח.
המוזיקה נכתבה על ידי מקס שטיינר. השיר "אהבה יקרה מאד" ("A Very Precious Love") של סמי פיין ופול פרנסיס ובסטר, מושר על ידי ג'ין קלי ומושמע לאורך הסרט. השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר אבל הפסיד לשיר ז'יז'י מסרט בשם זה.
קרולין ג'ונס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה ומבטיחה ביותר.
תקציר העלילה
מרג'ורי מורגנסטרן (נטלי ווד) היא צעירה יהודית בת 18 הלומדת משחק במכללת האנטר היוקרתית בניו יורק. הוריה הם ארנולד (אוורט סלואן) ורוז (קלייר טרבור) ואחיה הוא סת' (הווארד ברט) החוגג בר מצווה ונעזר בקריאת ההפטרה בדודו סמסון (אד וין).
ההורים רוצים שתתחתן עם סנדי לאם (אד בירנס) שלאביו יש חנות כלבו גדולה. סנדי קונה טבעת אירוסין ומגיש למרג'ורי אבל היא דוחה אותו לצערם של ההורים. היא רוצה להיות עצמאית ושחקנית. מרשה זלנקו (קרולין ג'ונס) היא חברתה הקרובה של מרג'ורי במכללה. היא מציעה לה להצטרף בקיץ כמדריכה למחנה נוער ברצועת הבורשט באפסטייט ניו יורק.
באחד הלילות הן חומקות בסירה לאתר נופש למבוגרים באזור בשם "הרוח הדרומית". הן פוגשות שם את מנהל האירועים נואל אירמן (ג'ין קלי) שמנגן ושר "אהבה יקרה מאד" וכל הצעירות מביטות בו בהערצה. מרג'ורי מתאהבת בו מיד אף על פי שהוא מבוגר ממנה ב-15 שנים וידוע כרודף שמלות.
ההורים המודאגים שולחים את הדוד סמסון שיקבל ג'וב באתר וישגיח על אחייניתו. נואל מבהיר למרג'ורי כי אינו איש של משפחה ומכנה אותה "שירלי" שהכוונה לבחורה יהודית ששומעת בקול הוריה ומקימה משפחה. הוא גם אינו מאמין בדת ושינה את שמו היהודי מארמן לאיירמן. הוא מציע למרג'ורי להחליף את שמה לשם הבמה - מורנינגסטאר.
וואלי רונקין (מרטין מילנר) הוא מחזאי צעיר ומבטיח המחזר אחרי מרג'ורי, אך היא מעדיפה את נואל. הוריה של מרג'ורי מבקרים במקום ומביעים את התנגדותם לקשר הזה. לאחר שהדוד סמסון נפטר באתר מהתקף לב, חוזרת מרג'ורי למכללה ומכירה באותו זמן את הרופא היהודי ד"ר האריס (מרטין בלסם). לפתע חוזר נואל לניו יורק שם קיבל עבודה כפרסומאי ומרג'ורי חוזרת אליו. הוריה מזמינים את נואל לסדר פסח בחוג המשפחה.
וולי מצליח כמחזאי ונואל מקנא בו. הוא מתפטר מעבודתו ומתחיל לצרוך אלכוהול. מרג'ורי מוצאת בחדרו אישה אחרת - אמוגן נורמן (רותה לי). מרשה מתחתנת עם לו מייקלסון (ג'סי ווייט) מפיק יהודי עשיר שמבטיח לממן הצגה פרי עטו של נואל. ההצגה נוחלת כישלון חרוץ ונואל עוזב את ארצות הברית ונודד באירופה. מרג'ורי מחפשת אחריו ולבסוף נפגשת בלונדון בוואלי שמגלה לה כי נואל חזר לארצות הברית במימונו. מרג'ורי מגיעה ל"רוח הדרומית", ומוצאת את נואל מוקף בבחורות צעירות. היא מבינה שזה לא בשבילה וחוזרת לאוטובוס שם מחכה לה וואלי שאולי ילווה אותה כעת בשאיפתה להיות שחקנית.
Blackpink (מיני-אלבום)
Blackpink (מעוצב: BLAƆKPIИK; בעברית: בלאקפינק) הוא המיני-אלבום הראשון בשפה היפנית של להקת הקיי-פופ הדרום קוריאנית בלאקפינק. המיני-אלבום יצא לאור ב-30 באוגוסט 2017, על ידי חברת התקליטים YGEX. במיני-אלבום נכלל השיר "As If It's Your Last".
המיני-אלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים היפניים.
רקע והפקה
המיני-אלבום הופק על ידי טדי פארק, בקו בום, אר. טי, פיוצ'ר בואנס, סאו וון-ג'ין ולידיה פאק. נתוני המכירות של המיני-אלבום ביפן מסתכמים בכ-81,450 עותקים, מה שהופך אותו למיני-אלבום הנמכר ביותר של הלהקה במדינה ולאחד מהמיני-אלבומים הנמכרים ביותר במדינה באותה השנה בה יצא.
מיני-אלבום זה הוא היחידי בשפה היפנית של הלהקה.
מיק רונסון
מיק רונסון (באנגלית: Mick Ronson; 26 במאי 1946 - 29 באפריל 1993) היה מוזיקאי, גיטריסט, מעבד ומפיק, שהתפרסם בזכות שיתוף הפעולה הפורה עם המוזיקאי דייוויד בואי.
ביוגרפיה
רונסון נולד בעיירה הול שביורקשייר שבצפון אנגליה, וכבר מגיל צעיר למד לנגן על שלל כלי נגינה (מפוחית, פסנתר, כינור וגיטרה).
על פי רוב מוכר רונסון כנגן הגיטרה שליווה את דייוויד בואי במחצית הראשונה של שנות ה-70, בתקופת הגלאם רוק. באלבומים של בואי שהוקלטו באותה התקופה, לא רק ליווה רונסון את בואי בגיטרה, אלא אף עיבד מוזיקלית וכן הוסיף לאווירה המחשמלת בהופעות החיות.
באלבום "עלייתו ונפילתו של זיגי סטארדאסט והעכבישים ממארס", שימש רונסון בתפקיד מפתח כמעבד המיתרים וכן כנגן גיטרה מוביל, אלמנטים בולטים במיוחד באלבום לאורך כל אורכו. רונסון אחראי גם לריף הפתיחה של שיר הנושא מהאלבום וקטעי גיטרה רבים נוספים.
באותה תקופה שיתף רונסון פעולה עם בואי בהפקת מספר אלבומים לכמה מהמוזיקאים החשובים באותה תקופה: לו ריד (Transformer) וכן להקת מוט דה-הופל.
עד לסוף חייו שיתף רונסון פעולה עם מספר מוזיקאים חשובים כדוגמת מוריסי, רוג'ר דלטרי, איאן האנטר, אלטון ג'ון ובוב דילן.
קישורים חיצוניים
רשימת הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים http://www.rollingstone.com/music/lists/100-greatest-guitarists-20111123/mike-bloomfield-20111122
מרקב (פגסוס)
מאפיינים
מרקב הוא ענק כחול (לעיתים מסווג כתת-ענק לבן) מסוג ספקטרלי B9 III (לעיתים מקבל את הסיווג A0 IV), מסתו מוערכת בכ-3.5 מסות שמש, רדיוסו קרוב לפי 5 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו היא כ-9,800 קלווין והוא קורן בעוצמה גדולה פי 145 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל הטמפרטורה הגבוהה של פניו חלק ניכר של קרינתו נמצא בתחום העל-סגול, כך שקרינתו הכוללת גדולה יותר מפי 200 מעוצמת הקרינה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה בין דרגות 2.47 ו-2.52, אך מדידות עדכניות הראו שמשרעת השינוי של בהירותו לא עולה על מאית של דרגת בהירות. הכוכב נמצא בשלבי סיום של היתוך המימן שבליבתו להליום ועתיד להתנפח ולהתקרר עד שיהפוך לענק אדום.
ולדיק סנדלר
וְלַדִיק סֵנְדְלֵר (נולד ב-1987) הוא קומיקסאי, מאייר, כותב ומרצה ישראלי.
ביוגרפיה
ולדיק סנדלר נולד ב-1987. בגיל צעיר היה מצייר במחברות הלימוד שלו, והוריו רשמו אותו לחוג ציור.
בגיל 13 היה צובע קומיקס בשביל אורי פינק, ואף מאוחר יותר צייר בשבילו קומיקס לעיתון זבנג. הקומיקס המפורסם ביותר שלו שהופיע בעיתון הוא "משפחת שיקדה", המספר על משפחה של אינדיאנים שגרה בשכונת התקווה בתל אביב.
סנדלר למד בבית הספר לאומנויות בצלאל במגמת תקשורת חזותית, שם הוציא כפרויקט הגמר שלו בהנחיית ארי פולמן את הספר "לפני שמגיעות הבחורות העירומות". בשנת 2015 יצרו אלי אשד וסנדלר סדרת רומני ריגול גרפיים בשם ההונאה הבולגרית. הרומנים פורסמו בעברית ובבולגרית, ואשד אף רואיין לתקשורת הבולגרית בעקבותיהם.
בשנת 2017 היה סנדלר לאחד המייסדים של מגזין הקומיקס הפוליטי פרה-דוקס יחד עם אמנים מפורסים נוספים, כגון עמוס אלנבוגן, ניסים חזקיהו, נעם נדב, תמי ברנשטיין ועוד. המגזין מיועד להיות הגרסה הישראלית למד מגזין.
כיום סנדלר מרצה לאיור במחלקת לימודי הנדסאי עיצוב למדיה חדשה, אוניברסיטת אריאל.
פרס טאנג
פרס טאנג (בסינית: 唐獎, באנגלית: The Tang Prize) הוא מכלול פרסים בין־לאומיים דו־שנתיים, המוענקים בארבעה תחומים: שלטון החוק, סינולוגיה, רוקחות ביולוגית ופיתוח בר־קיימה. המינוי ובחירת הזוכים נערכים על ידי ועדת מיון עצמאית, שהוקמה בשיתוף פעולה חלקי עם, מוסד המחקר המוביל בטאיוואן.
פילוסופיה
עם כניסת התיעוש והגלובליזציה, האנושות נהנתה מאוד מהנוחות שמביא המדע והטכנולוגיה. עם זאת, האנושות מתמודדת גם עם מספר רב של נושאים סביבתיים, חברתיים-תרבותיים ואתיים קריטיים בקנה מידה שאין שני לו, כגון שינוי אקלים ואי־שוויון חברתי. על רקע זה, יזם ד"ר והקים את קרן פרס טאנג בדצמבר 2012, כדי לעודד אנשים ברחבי העולם להתוות את הדרך האמצעית להשגת פיתוח בר־קיימה על ידי הכרה ותמיכה בתורמים במאמציהם המהפכניים בארבעת התחומים העיקריים של פיתוח בר־קיימה, רוקחות ביולוגית, סינולוגיה ושלטון החוק. במטרה להכיר ולתמוך בתורמים במאמציהם המהפכניים בתחומי המחקר הקריטיים למאה ה־21. זוכי הפרס נבחרים על בסיס מקוריות עבודתם ותרומתם לחברה, ללא קשר ללאומיותם או מוצאם האתני.
פרס טאנג מושרש במסורות התרבותיות הוותיקות של המחשבה הפילוסופית הסינית ובתפיסה של התכנסות והעשרה הדדית עם מסורות אחרות. הפרס נועד לספק תנופה חדשה למחקר ופיתוח מהשורה הראשונה במאה ה־21, לחולל שינוי חיובי, לקהילה הגלובלית, וליצור עתיד טוב לכל האנושות.
קטגוריות הפרס
קטגוריות הפרס של פרס טאנג הן: שלטון החוק, סינולוגיה, רוקחות ביולוגית ופיתוח בר־קיימה.
שלטון החוק - פרס שלטון החוק מכיר אנשים פרטיים או מוסדות שנתנו תרומות משמעותיות לשלטון החוק, ולא בא לידי ביטוי רק בהישג המועמד/ים במונחים של קידום התיאוריה או הפרקטיקה המשפטית, אלא גם במימוש שלטון החוק בחברות עכשוויות באמצעות ההשפעות או ההשראה של עבודת המועמד/ים.
סינולוגיה - הפרס לסינולוגיה מכיר בחקר הסינולוגיה במובנו הרחב, ומעניק מחקרים על סין ותחומיה הקשורים לה, כגון מחשבה סינית, היסטוריה, פילולוגיה, בלשנות, ארכאולוגיה, פילוסופיה, דת, קאנון מסורתי, ספרות ואמנות. הפרס מכבד את החידושים בתחום הסינולוגיה, ומציג את התרבות הסינית ואת תרומתה לפיתוח הציוויליזציה האנושית.
רוקחות ביולוגית - הפרס לרוקחות ביולוגית מכיר במחקר ביו־פרמצבטי מקורי או במחקר ביו־רפואי שהביא להתקדמות משמעותית לקראת מניעה, אבחון ו/או טיפול במחלות אנושיות גדולות לשיפור בריאות האדם.
פיתוח בר־קיימה - הפרס לפיתוח בר־קיימה מכיר את אלה שתרמו תרומות יוצאות דופן להתפתחות בר-קיימה של חברות אנושיות, במיוחד באמצעות חידושים פורצי דרך במדע וטכנולוגיה.
עיצוב הפרס
המדליה מורכבת ממספר מרכיבים עיצוביים; הסמליל, משמעות איקונוגרפית, צורה וצבע, חומר ובנוסף הדיפלומה של הפרס.
הסמליל של פרס טאנג משלב את שם הפרס באנגלית ובסינית בהוקרה לקוסמופוליטיות של שושלת טאנג אותה חוגג הפרס ועל שמה הוא נקרא. הסימניות הסיניות טאנג וג'יאנג (唐 ו־ 獎 "פרס טאנג") בהשראת הקליגרפיה של האמן מי פו של שושלת סונג. במשיכותיהם השחורות הנועזות, שתי הדמויות נראות כשתי דמויות אנושיות הולכות בכוונה קדימה. המילים באנגלית "פרס טאנג" מצטלבות עם הדמויות הסיניות שבמרכזן ויוצרות צומת דרכים המסמלות את מפגש הפרס ומקורו המזרחי עם העולם הגדול.
חיית הצדק (獬 豸, xiezhi), היא יצור במיתולוגיה הסינית המסמל יושר וצדק. צורה מסוגננת זו של חיית הצדק מזכירה לנו לשמור על חוסר משוא פנים של בחירת זוכי הפרסים, לקדם צדק עולמי ולבקש את רווחת האנושות ושל עולם הטבע. ב־Shuowen Jiezi, מילון סיני מהמאה השנייה, מתוארת חיית הצדק כ"חיה דמוית בקר עם קרן אחת. בימי קדם, זה היה מסדיר סכסוכים על ידי דחיפה להודאה באשמה." מאז, היצור המיתולוגי היה לסמל של צדק בתרבות הסינית.
סכמת צבעים: אדום - מסמל את האנרגיה והמחויבות של פרס טאנג לתרומה משמעותית להתפתחות האנושית. אדום הוא גם צבע מבורך בתרבות הסינית המסורתית. זהב - קווים הם צומת לשושלת טאנג, ממנה ההשראה לשם פרס טאנג, מכיוון שלעיתים קרובות הוא נחשב לעידן הזהב של ההיסטוריה האנושית. זו תקופה בהירה עם תרבות קוסמופוליטית, שירה מבריקה והישגים מדעיים. שחור - הוא הצבע הדומיננטי בקליגרפיה הסינית ובציור שטיפת דיו, שתי צורות אמנות סיניות ייחודיות.
סט הדיפלומות שמלווה את הפרס השנתי מעוצבות על ידי טובי האומנים בתחום.
זוכים
לכל זוכה בפרס טאנג מוענקים בכל קטגוריה; פרס ומענק כספי, מדליה מזהב ודיפלומה. המענק הכספי בסך 40 NT מיליון דולר (1.3 מיליון דולר ארצות הברית) וכן מענק מחקר של 10 NT מיליון דולר (0.33 מיליון דולר), בסכום כולל של 50 NT מיליון דולר (1.63 מיליון דולר). אם שניים, או עד שלושה, מועמדים יקבלו פרס באותה קטגוריה, הם חולקים את הפרס הכספי ומענק המחקר. בשנת 2018 זכה הישראלי הראשון בפרס טאנג, בקטגוריית שלטון החוק.
זוכי הפרס לפי מדינה
הערה: נתוני הטבלה נכונים עד לשנת 2022:
ועדת בחירה
מועמדות ובחירה למחזור הראשון והשני של פרס טאנג (2013–2014 ו־2015–2016, בהתאמה) נערכו על ידי האקדמיה סיניקה בהזמנת קרן פרס טאנג; החל ממחזור הפרס השלישי (2017–2018), המינויים והבחירה מתבצעים על ידי ועדת בחירה עצמאית אשר נוצרה בשיתוף פעולה חלקי עם האקדמיה סיניקה. הוועדה לבחירת פרס טאנג מורכבת מארבע ועדות נפרדות, אחת לכל קטגוריית פרס. הוועדות מזמינות חוקרים ומוסדות מכובדים מרחבי העולם, כולל חתני פרס נובל רבים, להגיש מועמדים.
לוח זמנים
אירועים במהלך שנת הפרס:
ידין דודאי
ידין דוּדאי (נולד ב-8 בדצמבר 1944) הוא חוקר מוח וזיכרון, פרופסור אמריטוס במכון ויצמן למדע ופרופסור גלובלי מצטיין בקתדרה ע"ש משפחת וילנר באוניברסיטת ניו יורק. הוא היה דיקן הפקולטה לביולוגיה וראש המחלקה לנוירוביולוגיה והמרכזים לחקר המוח במכון ויצמן. מחקריו עוסקים בפעולתם של תאי-עצב, מערכות מוח ומנגנוני למידה וזיכרון, ומתמקדים בתהליכים של יצירת זיכרון של אירועים חד-פעמיים וביציבותם של זיכרונות אלה, וכן בתפקידיו של הזיכרון בפנים שונות של התנהגות הפרט והחברה ושל התרבות האנושית.
אודות
דודאי, יליד תל אביב, החל דרכו המקצועית כנער, כעיתונאי ועורך חדשות; לאחר שנים, גם לאחר שעבר לעולם האקדמי, המשיך לפרסם טורים בעיתונות, כולל ב״הארץ״. הוא בוגר המחזור הראשון של בית הספר התיכון כי"ח (אליאנס) בתל אביב. לפני שירותו הצבאי למד פילוסופיה ולימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. לאחר השירות הצבאי עבר לתחום מדעי החיים וקיבל תואר בוגר למדעים בביוכימיה וגנטיקה בהצטיינות; הוא השתלם במקביל בהיסטוריה בת-זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1974 סיים דוקטורט בביופיזיקה במכון ויצמן למדע. בהמשך עשה השתלמות פוסט דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה בפסדנה, שם היה ממניחי היסוד לתחום מחקר הזיכרון באמצעות הפרעות גנטיות (נוירוגנטיקה).
במהלך השנים היה פרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת אדינבורו, מכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית, קולז' דה פראנס בפריז ואוניברסיטת בוסטון. משנת 2004 מכהן כ-Global Distinguished Professor במרכז למדעי העצב של אוניברסיטת ניו יורק. הוא מכהן כמנהל המדעי של מרכז המצוינות בחקר הקוגניציה של תוכנית מרכזי המצוינות בישראל (I-CORE). בקבוצת המחקר שלו במכון ויצמן הוכשרו עשרות תלמידי מוסמך, דוקטורט ובתר-דוקטורט, ובהם כאלה המכהנים בתפקידים בכירים באוניברסיטאות ומכוני מחקר בישראל, ארצות הברית, צרפת וארצות נוספות.
דודאי מילא תפקידים בכירים באקדמיה בישראל ומחוצה לה וכן בגופים ממלכתיים וציבוריים בישראל. בין השאר היה חבר הוועדה לתיקצוב ותכנון (ות״ת) של המועצה להשכלה גבוהה, מילא תפקידים בכירים בנושאי מחקר ופיתוח ואסטרטגיה לאומית בתחומים אזרחיים וביטחוניים, והיה חבר הוועדה לגיבוש תפיסת הביטחון של ישראל (ועדת מרידור). פרסם מאמרים רבים בעיתונות המדעית בנושאי מנגנוני זיכרון ותאוריות של זיכרון. בין השאר גילה תהליכים ומנגנונים מולקולריים ומערכתיים במוח המאפשרים לזיכרון להתהוות ולהישמר מיד לאחר רכישתו (מנגנוני קונסולידציה של זיכרון) ותנאים המאפשרים לזיכרון להשתנות במהלך רכישתו, מיד לאחריה, אך גם זמן רב לאחר מכן. דודאי זכה בפרס ׳איפסן׳ הצרפתי בשנת 2013 יחד עם פרופ׳ ריצ׳רד מוריס ופרופ׳ טים בליס על הישגים יוצאי דופן בחקר הזיכרון. הוא נבחר כעמית בארגונים אקדמיים בארצות הברית בתחומי מדעי המוח וההתנהגות וכחבר בארגון האירופאי לביולוגיה מולקולרית ב-2014, ומכהן כעמית מחקר בכיר במוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית בטכניון וכעמית במרכז איינשטיין-כרונוי בברלין. הוא חבר האקדמיה הישראלית למדעים (2014) ומכהן כיו״ר החטיבה למדעי הטבע באקדמיה מאז 2019.
מדליית האוויר
מדליית האוויר (באנגלית: Air Medal) היא עיטור של הכוחות המזוינים של ארצות הברית המוענק לחיילים עבור השתתפות בפעילות אווירית מבצעית תחת אש, תחת סיכון או היקף פעילויות אוויריות משמעותי.
העיטור אושר בצו נשיאותי של פרנקלין דלאנו רוזוולט מה-11 במאי 1942. המדליה עשויה מארד וכוללת את שושנת הרוחות שבמרכזה עיטם לבן-ראש בתנוחת תקיפה כשבטופריו אוחז בשני ברקים. בחלקה העליון של המדליה פלר דה ליס המחבר את המדליה לטבעת הסרט.
המדליה מוענקת על ידי חיל האוויר של ארצות הברית, חיל הנחתים, הצי, הצבא ומשמר החופים. הקריטריונים למתן המדליה שונים מזרוע לזרוע. המדליה יכולה להיות מלווה בסימון אות V לגבורה.
בחיל האוויר ובצבא ארצות הברית מוענקת המדליה כציון למעשה בודד במהלך קרב אווירי או לציון תקופת שירות באזור קרב. עיטורים נוספים מאותו סוג מסומנים בעלי אלון על האות.
בצי ארצות הברית ובחיל הנחתים קיימים שני סוגי מדליית אוויר: מדליה קבוצתית (Strike/Flight), המוענקת למי שהיה חלק ממערכה אווירית ממושכת, ומדליה אישית על פעילות אישית ראויה לשבח. עיטורים נוספים מאותו הסוג מסומנים במספר על סרט המדליה ועל האות עצמו, בצד ימין של האות תוצג ספרה המציינת את כמות המדליות הקבוצתיות ומצד שמאל ספרה המייצגת את מספר המדליות אישיות.
במשמר החופים מוענקת מדליה אישית בלבד, עיטורים נוספים מסומנים בכוכבי זהב זעירים על האות.
אוכף קוסטנץ
אוכף קוסטנץ (באנגלית: Kostenets Saddle; בבולגרית: Костенечка седловина) הוא אוכף ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
גובהו של האוכף 1,520 מטרים מעל פני הים.
האוכף מחבר בין הר פסגה שמצפון לאוכף, לבין השלוחה המזרחית של פסגת דרינוב, שמדרום לאוכף.
גילוי ומיפוי הפסגה
האוכף מופה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009, ובשנת 2010.
מקור השם
האוכף נקרא על שם העיירה קוסטנץ שבדרום-מערב בולגריה.
שמואל ישכר רוזנגרטן
הרב שמואל ישכר רוזנגרטן (ט' באלול תרצ"ב, ספטמבר 1932 – ט' באייר ה'תש"ף, מאי 2020) כיהן כראש ישיבות בעלזא בישראל וחבר מערכת הכשרות בד"ץ מחזיקי הדת.
ביוגרפיה
נולד בציריך שבשווייץ, לאברהם דוד ולבריינדל יוטא רוזנגרטן. נקרא 'שמואל ישכר' על שם אבי אמו, רבי שמואל יששכר שטארק רב אב בית דין בוטשאטש וויז'ניצא, מחבר ספר 'אבני שיש' ופירוש על ספר תיבת גמא להפמ"ג ועוד ספרים. בגיל שנתיים נפטרה אמו, ואביו נישא בשנית.
למד בישיבת קאפעלן שבבלגיה, אצל הרב יצחק דוב קופלמן. בשנת תשי"א עלה לישראל ולמד בישיבת ישיבת חברון כנסת ישראל אצל הרב יחזקאל סרנא שהעניק לו היתר הוראה. כשנתיים לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת בעלזא בירושלים.
לאחר נישואיו לשושנה בת משה מעד, למד בכולל של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק. בשנת תשכ"ג החל לשמש כמשיב בישיבת גדולה של בעלז בירושלים ובשנת תש"ל החל לשמש כר"מ.
בשנת תשמ"ט התמנה על ידי האדמו"ר מבעלזא לכהן כחבר בד"ץ מחזיקי הדת, ולראש ישיבה גדולה בעלז וראש כל הישיבות של החסידות.
היה חבר ב וחבר נשיאות במפעל הש"ס העולמי.
בשנת תשנ"ג יצא ספר שיעורים כלליים שלו במסכת גיטין.
במוצאי שבת ט' באייר תש"ף התמוטט בביתו ונפטר. מסע הלווייתו התחיל בבית הלוויות שמגר, בהשתתפות בני המשפחה המצומצמת, לעבר קריית בעלז, ארונו הוכנס לרחבת בית המדרש הגדול, שם נערך מסע ההספדים בראשות אדמו"ר מבעלז. נקבר בחלקת קהל מחזיקי הדת במעלות הר המנוחות בירושלים.
Eraser
Eraser (בעברית: מחק) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. השיר נכלל באלבום האולפן השלישי של שירן, ÷ (2017). לאחר יציאת האלבום, דורג השיר במקום ה-14 במצעד הסינגלים הבריטי, על אף שאינו סינגל.
רקע
השיר נכתב על ידי שירן, יחד עם ג'וני מקדייד, בבית העץ שבנה בגינה שלו. הם הקליטו את הריף הראשוני על הגיטרה שלו, באייפון של מקדייד, לפני שהוא הלך לישון, בעוד מקדייד נשאר ער כל הלילה כדי להפיק את הקצב לריף. כשהסביר על השיר ל-"Zane Lowe", אמר שירן: "השורה הראשונה המקורית של השיר הייתה מה שעכשיו משמש כברידג', ואני פשוט ישבתי שם ואמרתי לעצמי, 'זה לא מתאים לשום מקום אחר'. ביקשתי מג'וני לתת לי לראות מה אני יכול לעשות עם זה, ואז פשוט כתבתי המון תווים, וזה בא תוך חמש שניות. ג'וני חזר אחרי חצי שעה והקלטנו את השיר".
ביקורות
מארק קנדי מהשיקגו טריביון כינה את הרצועה "נהדרת" והשווה אותה ל-"Lose Yourself" של אמינם. ג'ים פרבר מאנטרטיינמנט ויקלי סבר כי השיר התחיל את האלבום על "קרקע מסוכנת", אך הגיע למסקנה שהוא מסכם את האמן "בקיצור: מודע לעצמו, מזלזל בעצמו וחביב". ג'ורדן באסט מ-NME אמר כי "שירן מצליחה להפוך לכוכב-על... מבלי להישמע כמו טיפש". רוזין אוקונור מהאינדיפנדנט סברה כי הרצועה "מרגישה כמו דרך יוצאת דופן לפתוח את האלבום - שירן מעולם לא היה ראפר חזק - אבל הפזמון מפתיע לטובה".
תמיד עולה המנגינה
תמיד עולה המנגינה הוא פזמון שכתב יורם טהרלב, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת חיל האוויר.
רקע
ב-1974 התבקש רוזנבלום להלחין כמה מנגינות לשירי שלישיית הגשש החיוור. לחן השיר יועד בתחילה לשיר שכתב להם יוסי בנאי "בין הזמנים", אך חברי הגשש החליטו שאיננו מתאים לצרכיהם. השיר של בנאי פורסם לבסוף בלחן של יצחק גרציאני, בתקליט של הגששים "אופסייד סטורי" (1974). לחן נוסף שנדחה על ידי הגששים, שימש לבסוף לשיר יש לי ציפור קטנה בלב של יגאל בשן.
השיר הועלה במסגרת התוכנית "מוכרחים להמשיך לנגן" בשנת 1974, (שנשאה את שם השיר המצליח בתוכנית, מוכרחים להמשיך לנגן). הסולנים בשיר היו רחל שיין ארגמן, עמי ויינברג ודגנית יורם-קריב (אמו של מורן קריב). בין חברי הלהקה באותה עת היו גם נתנאלה ודני בסן. הוא הגיע לראש מצעד הפזמונים, אך לא דורג במצעד השנתי.
בשנת 2004 האחיות פיק ביצעו גרסת כיסוי לשיר, ששימשה כשיר הפתיחה של הסדרה מ.ק. 22. פזמון השיר גם מבוצע כחלק משיר הפתיחה של העונה השלישית והרביעית של הסדרה השיר שלנו.
בשנת 2020, ביצעה להקת "הזאבות" גרסת כיסוי לשיר.
היריון בטני
היריון בטני הוא סוג של היריון חוץ-רחמי. הריון זה נחשב כמצב מסכן חיים שבו העובר גדל ומתפתח מחוץ לרחם בבטן, אך לא בחצוצרה, בשחלה או ברצועה הרחבה של הרחם. הריונות שמתרחשים בחצוצרות, בשחלות וברצועות הרחבות ברחם קשים לאבחון ולטיפול כמו הריונות בטניים. לאור כך, ההוצאה שלהם מן הכלל של ההגדרה הנפוצה ביותר של הריון בטני נתונה לוויכוח ציבורי. מיעוט מהחוקרים סבורים כי הריון בטני צריך להיות מוגדר על ידי שליה שחדרה אל הצפק.
סימנים וסימפטומים
התסמינים עשויים לכלול כאבי בטן או דימום נרתיקי במהלך ההריון. מכיוון שלא מדובר בתסמינים ספציפיים, באזורים שבהם אולטרסאונד אינו מקור זמין, האבחנה של הריון בטני מתגלית לעיתים קרובות רק במהלך ניתוח כדי לחקור את התסמינים החריגים. ההריונות הבטניים מאובחנים בדרך כלל מאוחר יותר בעולם המתפתח מאשר במדינות מפותחות. בכמחצית מהמקרים בעולם המתפתח, האבחנה הראשונית הייתה שגויה.
זהו מצב מסוכן שכן יכול להיות דימום לתוך חלל הבטן שגורם ללחץ דם נמוך ועלול להיות קטלני. סיבות אחרות למוות בנשים עם הריון בטני כוללות אנמיה, תסחיף ריאתי, קרישה וזיהום.
גורמי סיכון
גורמי סיכון דומים להריון חצוצרות כאשר מחלות מין משחקות תפקיד מרכזי; אולם כבמחצית מאלו שאובחנו עם הריון חוץ רחמי אין גורמי סיכון ידועים (הכוללים נזק לחצוצרות מניתוח קודם או מהריון חוץ רחמי קודם, ועישון טבק ).
מנגנון
אתרי השתלה יכולים להיות בכל מקום בבטן, וכן יכולים לכלול את הצפק מחוץ לרחם, את הנרתיק הרטקטוריני (culdesac of Douglas), אשר מהווה הרחבה של הצפק, בין החלחולת והקיר האחורי של הרחם. כמו כן, אתרי השרשה עשויים לכלול את האומנטאום (כיסוי של הרחם) ,המעי והחיבור שלו לחלל הבטן, ואת הצפק של קיר האגן ואת דופן הבטן. השליה עשויה להיות מחוברת למספר איברים כולל החצוצרות והשחלה. אתרים נדירים אחרים היו הכבד והטחול, שהובילו להריון בכבד או הריון בטחול, בהתאמה. אפילו הריון סרעפתי מוקדם תואר אצל מטופלת שבה החל לצמוח עובר בחלק התחתון של הסרעפת.
השתלה ראשונית לעומת שניונית
הריון בטני ראשוני מתייחס להריון שהושרש לראשונה ישירות בצפק, מלבד החצוצרות והשחלות; הריונות כאלה הם נדירים מאוד, רק 24 מקרים דווחו עד 2007. בדרך כלל הריון בטני הוא השתלה משנית כלומר מקורו בהריון חצוצרות (שחלה פחות שכיחה) והוא מושרש מחדש באיבר אחר בחלל הבטן. מנגנונים נוספים להריון בטני משני כוללים קרע ברחם, קרע של קרן רחמית ראשונית והפלה פימבראלית.
איבחון
חשד להריון בטני מתעורר כאשר ניתן לחוש בקלות את האנטומיה של העובר, או שהמנח אינו תקין, צוואר הרחם ממוקם באופן שגוי, או שיש זירוז לידה שכשל. ניתן להשתמשבצילומי רנטגן כדי לסייע באבחון. סונוגרפיה יכולה להוכיח שההריון ממוקם מחוץ לרחם ריק, ויש מי שפיר מופחתים ואפילו לעיתים אין מי שפיר בין השליה לעובר. כמו כן, סונוגרפיה יכולה להוכיח שאין דופן רחם המקיפה את העובר, איברי העובר קרובים לדופן הבטן, לעובר יש מנח לא תקין, השליה נראית לא תקינה ושיש נוזל חופשי בבטן. בנוסף, ניתן להשתמש ב-MRI בהצלחה לאבחון הריון בטני לשם תכנון ניתוח. רמות גבוהות של אלפא-פטופרוטאין הן רמז נוסף לנוכחות של הריון בטני.
אולטרסאונד
רוב המקרים ניתנים לאבחון באמצעות אולטרסאונד. עם זאת, ניתן להחמיץ את האבחנה עם אולטרסאונד בהתאם למיומנות המפעיל.
קריטריונים
כדי לאבחן את ההריון הבטני הראשוני הנדיר, יש לעמוד בקריטריונים של סטודיפורד: הצינורות והשחלות צריכים להיות תקינים, אין קשר חריג ( פיסטולה ) בין הרחם לחלל הבטן, וההריון קשור אך ורק למשטח הצפק ללא סימנים שהיה הריון חצוצרות לפני כן. הקריטריונים של סטודיפורד שוכללו ב-1968 על ידי פרידריך ורנקין כדי לכלול ממצאים מיקרוסקופיים.
טיפול
הבחירה בקו הטיפול נקבעת על פי הסיטואציה הקלינית. ככלל, בעת הזיהוי של ההריון הבטני ניתן מיידית להבין מה הטיפול הנדרש, אך בהריון בטני מתקדם המצב מורכב יותר.
הריון בטני מתקדם
הריון בטני מתקדם מתייחס למצבים בהם ההריון נמשך יותר מ-20 שבועות (לעומת הריון בטני מוקדם < 20 שבועות). במצבים אלה, לידות של תינוק דווחו בעיתונות. לעיתים קרובות התינוקות מכונים 'תינוקות נס'. מטופלת עשויה לשאת עובר מת במשך שנים ולא תתבצע לידה שקטה. עם הזמן, העובר מסתייד והופך לליתופדיון.
בדרך כלל מומלץ לבצע ניתוח לפרוטומיה כאשר מתבצעת האבחנה של הריון בטני על מנת לבצע הפסקת הריון. עם זאת, אם התינוק חי ומערכות תמיכה רפואיות קיימות, ניתן לשקול מעקב זהיר על מנת להביא את ההריון לכדאיות. נשים עם הריון בטני לא יוכלו ללדת את העובר בצורה טבעית. לידה במקרה של הריון בטני מתקדם תצטרך להיות באמצעות לפרוטומיה. סיכוי הישרדות התינוק מופחתים ודווח על שיעורי תמותה בין 40-95%.
תינוקות מהריונות בטניים נוטים לסבול ממומים מולדים עקב דחיסה ולחץ בהריון (ההריון מתבצע בהיעדר דופן הרחם ולעיתים קרובות עם הכמות מופחתת של מי השפיר המקיפים את התינוק שטרם נולד). שיעור המומים והעיוותים מוערך בכ-21% מן המקרים. המומים השכיחים ביותר הם פגמים בגפיים ומומים במערכת העצבים המרכזית. בנוסף לכך עיוותים אופייניים הם אסימטריות בפנים ובגולגולת וחריגות במפרקים.
לאחר הלידה של התינוק טיפול בשליה הופך לאתגר. בלידה רגילה התכווצות הרחם מספקת מנגנון עוצמתי לשליטה באיבוד דם, אולם בהריון בטני השליה ממוקמת מעל רקמה שאינה יכולה להתכווץ וניסיונות הסרתה עלולים להוביל לאובדן דם מסכן חיים. לפיכך מתן עירוי דם הוא הטיפול הנהוג במטופלות עם סוג כזה של הריון, כאשר רופאים מסוימים אף משתמשים בחומצה טרנקסמית ובגורם רקומביננטי, אשר שניהם ממזערים את איבוד הדם.
אלא אם כן ניתן לקשור או להסיר את השליה בקלות, במרבית המקרים ייתכן שעדיף להשאיר אותה במקומה ולאפשר נסיגה טבעית. תהליך זה עשוי להימשך מספר חודשים וניתן לעקוב אחריו על ידי בדיקה קלינית, בדיקת רמות הגונדוטרופין הכוריוני האנושי ועל ידי סריקת אולטרסאונד (במיוחד באמצעות אולטרסאונד דופלר). ניתן להשתמש במתוטרקסט על מנת להאיץ את נסיגת השליה, אך טיפול זה שנוי במחלוקת מפני שכמות הגדולה של הרקמה הנמקית היא אתר פוטנציאלי לזיהום. מיפריסטון גם משמש לקידום נסיגת שליה. ניתן לחסום את כלי השליה גם על ידי אמבוליזציה אנגיוגרפית. סיבוכים של הוצאת השליה יכולים לכלול דימום, זיהום, חסימת מעיים, רעלת הריון (שכולם עשויים לחייב ניתוח נוסף) ואי- הנקה עקב הורמוני השליה.
התוצאה של הריון בטן יכולה להיות טובה לתינוק ולאם. לאמפה תיאר מקרה של ההריון בטני שבו התינוקת ואמה היו בריאות אחרי יותר מ-22 שנים לאחר הניתוח והלידה.
אֶפִּידֶמִיוֹלוֹגִיָה
כ-1.4% מההריונות החוץ רחמיים הם בטניים, או כ-1 מכל 8,000 הריונות. דוח מניגריה מציב את התדירות במדינה זו על 34 לכל 100,000 לידות ודוח מזימבבואה, 11 לכל 100,000 משלוחים. שיעור התמותה של יולדות מוערך בכ-5 לכל 1,000 מקרים, בערך פי שבעה מהשיעור של נשים עם הריון חוץ רחמי בכלל, וכפי 90 מהשיעור של לידה "רגילה" (נתוני ארצות הברית 1987).
היסטוריה
לא-זהראווי (936–1013) נחשב כראשון אשר זיהה הריון בטני, תופעה שככל הנראה לא הייתה מוכרת לרופאים היוונים והרומאים ולא הוזכר בכתבי היפוקרטס ; Jacopo Berengario da Carpi (1460–1530) האיטלקי פרסם את התיאור האנטומי המפורט הראשון של הריון בטני.
ניסוי טבעי
מכיוון שההריון הוא מחוץ לרחם, הריון בטני משמש כמודל להריון של זכר או לנקבות חסרות רחם, אם כי הריון כזה יהיה מסוכן ביותר. הבהרה משמעותית למחלת רעלת הריון הגיעה בזכות מקרה של הריון בטני. בעבר (שנות ה-80) חשבו שרעלת הריון דורשת רחם על מנת להתרחש, אולם התרחשות רעלת הריון בהריון בטני (עם הקונספטוס מחוץ לרחם) סייעה להבין הרבה על האטיולוגיה של אקלמפסיה. דווחו מקרים של הריון בטן ותוך רחמי משולבים בו-זמנית.
פולקר ברוך
ביוגרפיה
ברוק נולד במינכן, גרמניה המערבית. לאם אוסטרית ולאב גרמני כאחד משישה ילדים.
הוא החל לעסוק במשחק עוד בהיותו תלמיד בבית ספר ולאחר התיכון למד בבית הספר למשחק של האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה, את לימודיו סיים ב-2005. במהלך לימודיו ביצע מספר הופעות טלוויזיוניות, בין היתר שיחק ב-2004 בסרט הטלוויזיה "בעל" המבוסס על המחזה "בעל" מאת ברטולט ברכט.
ב-2008 שיחק במספר סרטים ובהם Les Femmes de l'ombre, דרמה היסטורית אודות תנועת ההתנגדות הצרפתית, "כנופיית באדר מיינהוף" על סיעת הצבא האדום, "הברון האדום" לצד טיל שווייגר ו"נער קריאה", שם גילם סטודנט למשפטים.
ב-2010 שיחק בסרט "Goethe!", דרמה ביוגרפית אודות יוהאן וולפגנג פון גתה ובסרט "Nanga Parbat".
ב-2011 שיחק בקומדייה "Westwind".
ב-2012 שיחק בסרט "Confession d'un enfant du siècle" המבוסס על ספרו האוטוביוגרפי של אלפרד דה מיסה.
בשנת 2013 שיחק ברוך במיני-סדרה מבית ZDF; "דור מלחמה" אודות מלחמת העולם השנייה.
עופר מנדלבוים
עופר מנדלבוים (נולד ב-12 בפברואר 1963) הוא פרופסור מן המניין לאימונולוגיה מולקולרית בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, מבכירי חוקרי מערכת החיסון (אימונולוגיה) בישראל.