cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מארן לווין
קריירה מקצועית
לווין החלה את הקריירה שלה בשנת 1993 במחלקת האוצר בארצות הברית, בממשל הנשיא ביל קלינטון, שם ביצעה מספר תפקידי מנהיגות, ביניהם סגנית עוזר שר הבנקאות והפיננסים עד שנת 2000. בנוסף, עבדה לווין בממשל אובמה, שם שימשה כמנכ"ל המועצה הלאומית בבית הלבן. משנת 2001 ועד 2003 הייתה ראש צוות ללארי סאמרס, נשיא אוניברסיטת הארוורד. בשנים 2006–2008 הייתה ראש ניהול מוצר בחברת "Revolution Money". מ-2009 עד 2010 שימשה כראש המטה של המועצה הכלכלית הלאומית, וכן כעוזרת אישית של הנשיא למדיניות כלכלית. בשנים 2010–2014 לווין עבדה בפייסבוק, שם שימשה כסגנית לנשיא החברה למדיניות ציבורית עולמית.
מכבי חיפה (כדורגל נשים)
עונות הפעילות (1998 - 2003)
עוד לפני פתיחת העונה מונה שחקן העבר בכדורגל גברים אברהם אבוקרט למאמן קבוצת הנשים של המועדון. בעונת 2001/2002 שוב חזרה הקבוצה לשלוט בצורה מוחלטת בליגה והשיגה את הדאבל השני בתולדותיה. בתחילת העונה הבאה השתתפה הקבוצה במשחקים במסגרת גביע אירופה והובסה בכל שלושת משחקיה.
מארן לווין
קריירה מקצועית
החל משנת 2014, מארן היא סמנכ"לית תפעול ראשית של חברת אינסטגרם, היא אחראית על הרחבת פעילות החברה באופן גלובלי ומפקחת על הפעילות העסקית של אינסטגרם, כולל שיווק, שיתופיות, פיתוח עסקי, תקשורת, גיוס ומשאבי אנוש.
מכבי חיפה (כדורגל נשים)
עונות הפעילות (1998 - 2003)
בעונת 2002/2003, הקבוצה זכתה באליפות המחוז הצפוני תוך הפגנת עליונות מוחלטת על שאר קבוצות המחוז אך הפסידה במשחק האליפות למכבי חולון לאחר חזרה משביתה גדולה של קבוצות הנשים שמחו על אפליה ואי מתן תקציבים לפיתוח כדורגל הנשים. בגביע הצליחה הקבוצה להגיע לגמר ולסיים רק כסגנית של מכבי חולון.
מארן לווין
תרומתה להעצמה נשית
לווין היא חברה בצוות המנהלים של ארגון "Lean In", ארגון ללא רווח להעצמה נשית שהוקם על ידי שריל סנדברג. בנוסף, היא לוקחת חלק בצוות המנהלים של Chegg וכן עומדת בראש ארגון Women for Women International.
מכבי חיפה (כדורגל נשים)
פירוק הקבוצה
בסוף אותה עונה, באוגוסט 2003, החליט יעקב שחר לפרק את קבוצת הנשים בטענה שההתאחדות לכדורגל וגורמים נוספים לא מתייחסים לנושא ברצינות. כשנשאל באותה תקופה האם הסיבה פיננסית ענה שהפעלת קבוצת הנשים לא עלתה לו הרבה כסף ביחס למועדון, ושתקציב הפעלת קבוצת הנשים היה בערך כמו "תקציב הקייטרינג של המועדון בחודש אחד" כלשונו.
הקמה מחדש של קבוצת נערות
בשנת 2019 הצהיר המועדון על הקמת מחלקת ילדות מגילאי 7 עד 14 בהובלת שחקנית העבר דוברת ואן-אוורקרק. בהכרזה על הפתיחה המחודשת נאמר כי המועדון מעוניין לבנות את מחלקת הנשים מלמטה תוך יצירת בסיס פירמידה רחב ועד להקמת מחלקת בוגרות מתוך כוונה לשוב ולהיות המועדון המוביל של כדורגל הנשים בארץ.
מעיין אברהם אבינו
מעיין אברהם אבינו הוא מעיין שכבה עמוק, בגובה 7 מטר, בתחומי היישוב היהודי בחברון.
לפי ממצאים ארכאולוגיים, המעיין מתוארך לתקופת האבות, ומכאן שמו.
המעיין נמצא לרגלי תל חברון, והוא נכלל ב"שביל חברון המקראית". המעיין סבל מהתנכלויות הכוללות מחיקה של שילוט המוביל אליו, וריסוס כתובות גרפיטי פוליטיות.
באוקטובר 2017, בעת שרחצו שם שני ילדים, זרק מחבל סלע על ראשו של אחד מהם. הילד פונה מהמקום לבית החולים, ובתגובה החליט היישוב היהודי במקום לפתח את המעיין, הציב שלטים והקים במקום פרגולה שנהרסה על ידי הצבא בנימוק שהבנייה לא אושרה.
סמוך למעיין יש עמדה של חיילי צה"ל.
לאורה ברלין
לאורה ברלין (בגרמנית: Laura Berlin נולדה ב-1990) היא שחקנית ודוגמנית גרמנייה.
קריירה
בגיל 15, התגלתה ברלין על ידי סוכנות דוגמניות והחלה לעסוק בדוגמנות. שנתיים לאחר מכן הצטרפה לסוכנות הדוגמניות VIVA Models והשתתפה בתצוגות אופנה רבות בהן עבור המותגים הוגו בוס ובלנסיאגה. במקביל עבדה עבור IMG Models והוזמנה באופן קבוע לתצוגות בפריז ולמילאנו. בגיל 17, היא הופיעה על השער של המהדורה האיטלקית של המגזין Elle. היא המשיכה להופיע במגזיני אופנה אחרים. מאז סיום לימודיה ב-2009, היא עבדה במשרה מלאה כדוגמנית והוחתמה בכמה סוכנויות דוגמניות מפורסמות מרחבי העולם.
לאחר שרכשה את ניסיון המשחק הראשוני שלה משיעורי תיאטרון בבית הספר ושיעורי משחק פרטיים, היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה בגיל 19 בתפקיד ראשי (שלגיה) בסרט הטלוויזיה "שלגיה" של הבמאי תומאס פרוינדנר ששודר בערוץ ARD.
שיתוף פעולה עם סוכנויות שחקנים הוביל לפרויקטים נוספים של סרטים בהם השתתפה.
ברלין הופיעה במספר אתרי פרסום של מותגים ידועים וכן בקליפ של להקת הרוק Oomph! .
בשנת 2013 היא שיחקה בתפקיד שרלוט מונטרוז בסרט הפנטזעה הגרמני "Ruby Red". שנה לאחר מכן שיחקה בסרט הקולנוע "Sapphire Blue" לצד יאניס ניוונר ופלוריאן בארתולומי.
בשנת 2016 שיחקה בסרט "Emerald Green" בהשראת סדרת הספרים של קרסטין גייר Ruby Red Trilogy. באותה שנה שיחקה ברלין בתפקיד הראשי בקליפ של השיר 1,40m של פרינץ פי.
בין השנים 2016–2017, היא הופיעה בתור ג'ני הולסהוף בסדרת האינטרנט Alles Liebe, Annette" ששודרה ב- YouTube.
בין לבין שיחקה בסדרות טלוויזיה רבות.
בשנת 2021 לוהקה ברלין לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה ויקינגים: ולהאלה. בסדרה מגלמת ברלין את אמה מנורמנדיה.
מונדו
מונדו (בצרפתית: Moundou; בערבית: موندو) היא עיר במחוז לוגון מערב, צ'אד. באזור, פועל שדה התעופה מונדו.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-408 ק"מ מבירת צ'אד, נג'מנה. בנוסף, העיר נמצאת ליד הנהר לוגון.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (34 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא אוגוסט (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,291 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (348 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
פקודה לא חוקית (סרט)
עלילה
הסרט נפתח בשנת 1968 במהלך מלחמת וייטנאם. כוח נחתים בפיקודו של מפקד המחלקה סגן הייז הודג'ס (טומי לי ג'ונס) נקלע למארב שערך צבא צפון וייטנאם וסופג נפגעים רבים ובהם הודג'ס עצמו. מחלקת נחתים שפעלה בסמוך, שעליה מפקד חברו הטוב, סגן טרי צ'יילדרס (סמואל ל. ג'קסון), תקפה את עמדת הפיקוד של המארב וחילצה את הכוח. הודג'ס שבשל הפציעה היה מנוע מלהמשיך ולשרת ביחידות קרביות בנחתים למד משפטים ונעשה לפרקליט. צ'יילדרס המשיך לפקד על יחידות חי"ר בחיל ונעשה למפקד יחידת סיור מובחרת. משתקף המון זועם את שגרירות ארצות הברית בתימן שלח כוח מיחידה מובחרת של נחתים, בפיקוד קולונל צ'יילדרס, לחלץ מן השגרירות האמריקנית בתימן את השגריר (בן קינגסלי) ומשפחתו. הכוח הונחת במסוקים בסמוך לשגרירות, פינה את השגריר בבטחה תחת אש. לאחר שנהרגו שלושה מן הנחתים הבין צ'יילדרס כי האש מגיעה מתוך ההפגנה עצמה ופקד על אנשיו להשיב באש, למרות הסיכון לאזרחים שאינם חמושים. כתוצאה מכך נהרגו בקרב 83 אזרחים תימנים ובהם גם המחבלים ומאות נפצעו. לאחר שובו מוחלט להעמיד את צ'יילדרס למשפט צבאי באשמת רצח, וזה האחרון פונה לחברו הטוב, הודג'ס שישמש כסנגורו.
התרבות הפרסית העתיקה
התרבות הפרסית העתיקה מתייחסת כחלק הקדום ביותר בהיסטוריה של איראן, אשר ראשיתה בממלכת פרס האחמנית בעת העתיקה (התקיימה במהלך המאה ה-8 ועד המאה ה-4 לפנה"ס). בתקופה זאת פרחה התרבות הפרסית בעקבות כיבושיהם של כורש הראשון ודרוויש, אשר הוביל ליצירתה של אימפריה פרסית אדירה שהייתה לגדולה ביותר עד לתקופתה. תרבות זו השפיעה והושפעה רבות מן התרביות אשר כבשה.
נשיא בולגריה
נשיא הרפובליקה של בולגריה (בבולגרית: Президент на Република България) הוא ראש המדינה של בולגריה והמפקד העליון של צבא בולגריה. זוהי המשרה הרמה ביותר בממשל הבולגרי.
התרבות הפרסית העתיקה
שפה וכתב
לאורך היסטוריה הקדומה של פרס השפה השלטת הייתה שפתה של תרבות עילם. השפה הפרסית, שהינה הודו-אירופית, החלה לתפוס את מעמדה בעיקר במאה ה-6 לפנה"ס עם עליית כוחם של המלכים הפרסים לשלטון בדרום המישור האיראני. אולם דווקא במאה ה-5 לפנה"ס, כאשר האימפריה הפרסית הייתה בשיא גודלה וכוחה, השפה הארמית מאזור סוריה של היום הפכה לשפת המנהל של האימפריה הפרסית, בעוד שהשפה הפרסית הייתה שפת השלטון אך נותרה שולית. עם זאת השפה הפרסית השפיעה רבות באוצר המילים שלה על שפות מערביות ושמיות בהן עברית. כך למשל המילה פרדס שפרושה בפרסית "גן" חדרה לשפה העברית והערבית וכן גם לשפות המערב אשר שמשמעותה אצלם הנה "גן עדן" (למשל באנגלית: Paradise).
נשיא בולגריה
מקום מגוריו הרשמי של הנשיא הוא במעון בויאנה שבסופיה.
התרבות הפרסית העתיקה
אדריכלות
האדריכלות הפרסית הושפעה מהתרביות אותן כבשה כגון עילם, בבל ויוון העתיקה. בעיר פרספוליס נבנו ארמונות, מקדשים ויצירות אומנות מלאכת מחשבת בידי בנאים וסתתים, חלקם יוונים וחלקם משאר קצות האימפריה.
נשיא בולגריה
רומן ראדב הוא נשיא בולגריה הנבחר מאז ה-13 בנובמבר 2016.
התרבות הפרסית העתיקה
שלטון
השלטון הפרסי היה תאוקרטי והושפע רבות ממבנה השלטון המצרי הקדום. למלך הפרסי הייתה שליטה בלתי מבוטלת על ממלכתו, ותחתיו היו פקידי שלטון רבים. אחרי כיבוש מצרים העתיקה, מלכי פרס הכתירו את עצמם לפרעוני מצרים.
דת
הדת השלטת בתרבות הפרסית בתקופה ההיא, הייתה הדת הזורואסטרית המתבססת על דמותו של זרתוסטרה, האמונה הייתה שהעולם מחולק בין כוחות הטוב וכוחות הרע ועל האדם יש ללכת בעקבות כוחות הטוב כנגד אותן כוחות כאוס המנסים להחריבו. הדת הזוראסטרית פרחה בתקופת האימפריה האחמנית.
נשיא בולגריה
לאחר סתיו העמים
בבחירות השניות בשנת 1996, נכנס לתפקיד פטר סטויאנוב, גם כן עם המפלגה איחוד הכוחות הדמוקרטיים. הוא נכנס לתפקיד בשנת 1997.
ג'רמי דודזיאק
קריירה
אימו של דודזיאק היא גרמנית, ואביו נולד בגאנה אך גדל בתוניסיה.
לאחר שעבר במחלקות הנוער של דיסבורג ושל שאלקה 04, בשנת 2009 הצטרף דודזיאק למחלקת הנוער של בורוסיה דורטמונד. בשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-21 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, בניצחון החוץ 3–2 על הנובר 96.
באוגוסט 2015 נמכר תמורת 250 אלף אירו לזנקט פאולי מהבונדסליגה השנייה, ובמדיה שיחק במשך ארבע עונות.
ביולי 2019 עבר בהעברה חופשית להמבורג, גם היא מהבונדסליגה השנייה.
באוגוסט 2021 נמכר תמורת 750 אלף אירו לגרויטר פירט, העולה החדשה לבונדסליגה.
קריירת נבחרות
דודזיאק שיחק בנבחרות הנוער השונות של גרמניה, אך בחר לייצג את הנבחרת הבוגרת של.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך ב-6 בספטמבר 2019, בניצחון נבחרתו 1–0 על במשחק ידידות.
אורלי רביניאן
אורלי נועה רביניאן (נולדה ב- 1978) היא במאית, מחזאית ויוצרת תיאטרון ישראלית. יצירתה מתאפיינת במפגשים בין-תרבותיים ובין-שפתיים.
ביוגרפיה
רביניאן נולדה בכפר סבא למשפחה בת ארבעה ילדים. הוריה עלו מאיראן בשנות ה-60 והכירו בישראל. את דרכה המקצועית התחילה רביניאן בלימודי תיאטרון בתיכון תלמה ילין. לאחר בחינת הבגרות שלה הוזמנה על ידי גרי בילו, ללמוד משחק ב-״בית צבי״, אך היא העדיפה להמשיך ללימודי בימוי בלונדון. ב-2005 שבה לישראל ומאז היא פועלת ויוצרת בישראל ובחו״ל.
רביניאן היא חברת אי"ב (ארגון היוצרים העצמאיים בתיאטרון), בוגרת מעבדת הבימוי של מרכז לינקולן בניו יורק וסימפוזיון הבמאים של קבוצת לה-מאמא באומבריה . היא הייתה ממקימי קולקטיב הבמאים הבינלאומי ה-WWLab, בו חברים במאיות ובמאים עצמאיים מרחבי העולם הנפגשים מדי שנה לעבודה משותפת . במסגרת הקולקטיב הוזמנה לרזידנסי (שהות אמן) במרכז "וואטרמיל" של רוברט וילסון וביימה בניו יורק, ברומא ובטאיפיי.
טרילוגיית posthome_theatre
בין השנים 2016 ל-2020 יצרה רביניאן טרילוגיה החוקרת את נקודות המפגש של הגירה ושייכות עם מיתולוגיה וטקסים, לעיתים קרובות מנקודת מבט פמיניסטית. ביצירות אלו מתערבבים טקסים יהודיים וישראליים עם אלמנטים פולחניים של תרבויות ומסורות אחרות לכדי יציר כלאיים טקסי. שלוש היצירות פותחו בתנאי מעבדה בערים שונות ברחבי העולם, וכולן מבוססות על ערכים של שוויון, הכלה וחילופי תרבות, בניסיון לדמיין משפחה אוניברסלית אחת וליצור דיון בניידות, אינטימיות ורב-תרבותיות.
הטרילוגיה כוללת את היצירות:
קריינות
בנוסף לתיאטרון, רביניאן עוסקת בקריינות. מלבד קריינות לפרסומות ועבודה מסחרית, היא מקריינת ספרי-שמע, ומנהלת אומנותית שותפה של ההסכת "הפודקאסט של אי"ב".
חיים אישיים
רביניאן מתגוררת בציריך. אחותה היא הסופרת דורית רביניאן.
אטד ערבי
אָטָד עֲרָבִי (שם מדעי: Lycium shawii וכן Lycium arabicum Boiss) הוא אחד מחמשת מיני האטד הגדלים בארץ ישראל. האטד הוא סוג שיח בר קוצני המשתייך למשפחת הסולניים.
האטד הוא שיח תרמופילי (אוהב חום) הגדל באזורים יבשים. בארץ ישראל נפוץ האטד הערבי באזורי הנגב והערבה.
פרחי האטד דו מיניים, והוא פורח בחודשים ינואר, פברואר, מרץ, אפריל, מאי, יוני, נובמבר, דצמבר. צבע עלי הכותרת לבן וסגול.
עלי האטד בשרניים ופשוטים בצורתם, העלים מסורגים (עלה אחד בכל מפרק).
גיבון סקייווקר
גיבון סקייווקר (שם מדעי: Hoolock tianxing) הוא מין פרימט ממשפחת הגיבוניים מהסוג גיבון הולוק. גיבון זה התגלה רק לאחרונה – ב-2017 ביערות גשם של מיאנמר ובמחוז יונאן בסין. הוא קיבל את שמו על פי הדמות מסדרת מלחמת הכוכבים – לוק סקייווקר, אותה אהד האדם שגילה את המין.
הוא דומה למינים גיבון לבן-גבות מזרחי וגיבון לבן-גבות מערבי אך שונה מהם גנטית. צבעו שחור עד חום בהיר עם פנים כהות. לגיבון זרועות רחבות איתם הוא יכול לקפוץ בין הענפים ולחפש מזון. הוא אוכל-כול הניזון מהחי ומהצומח אך להוט במיוחד על פירות הפיקוס עליהם הוא מגן ממיני סנאיים ועופות טרופיים שונים.
לא ידוע מה מצב שימורו של הגיבון.
אלברט סחרוביץ
אלברט סחרוביץ' (נולד ב-20 במרץ 1974) הוא מנהל ישראלי, שכיהן כמנכ"ל הכנסת במשך ארבע שנים.
ביוגרפיה
בשנת 1978 עלה עם משפחתו לארץ. שירת בענף השלישות בבית הספר לתותחנים במחנה שבטה.
היה מנהל משאבי אנוש במשרד חקירות "גד חקירות", ת"א וחבר הנהלת רשות הספורט בעיריית אשדוד.
החל משנת 2001 מילא מגוון של תפקידים פוליטיים בהם הוא מלווה את יולי אדלשטיין בתפקידיו השונים. בין היתר כיהן כראש מטה יושב ראש הכנסת (במשך יותר מ-7 שנים), ראש מטה שר ההסברה והתפוצות, יועץ בכיר לשר הבינוי והשיכון, יועץ השר לקליטת העלייה, עוזר פרלמנטרי לסגן יו"ר הכנסת ויועץ בכיר למנכ"ל משרד הקליטה.
ביוני 2016 החליט יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין למנותו לתפקיד מנכ"ל הכנסת. הוא החליף בתפקידו את רונן פלוט שפרש מהתפקיד ונבחר לראשות עיריית נצרת עילית.
ביוני 2020 החליט יושב ראש הכנסת הנכנס יריב לוין להחליפו בסמי בקלש. והוא סיים את תפקידו ב-21 ביוני.
באפריל 2023 התמנה לתפקיד מנכ"ל התאגיד העירוני "רשות הספורט רמת-גן".
לסחרוביץ תואר ראשון במדעי ההתנהגות וחטיבת ניהול מהמכללה למנהל ותואר שני בחוג ללימודי עבודה מאוניברסיטת תל אביב.
סחרוביץ מתגורר באשדוד, נשוי ואב לשלושה.
גיבון הולוק
גיבון הולוק (שם מדעי: Hoolock) הוא סוג פרימט ממשפחת הגיבונים המצוי ביערות מזרח הודו, סין ודרום-מזרח אסיה. הסוג כולל שלושה מינים שבעבר נחשבו כולם למין גיבון לבן-גבות מערבי (Hoolock hoolock).
מאפיינים
גיבונים אלה בעלי בעלי פרווה שחורה עד חומה בהירה והפנים שלהם כהות. הזרועות עבות ועוזרות להם לדלג והם בעלי כיסי לחיים איתם הם מרעישים בעוצמה בצמרות העצים. אורכם 60-90 ס"מ ומשקלם 6-9 ק"ג - גדולים יותר מכל שאר המינים חוץ מהסיאמנג.
Young, Gay and Proud
Young, Gay and Proud (בעברית: צעיר, גיי וגאה) הוא ספר שנכתב עבור בני נוער ב-1980 על ידי הסופר האמריקאי סשה אליסון והסופרת לין ימגוצ'י פלטשר (Lynne Yamaguchi Fletcher). הספר חקר את זהותו של הגיי. כותר הספר פורסם ב-1977 על ידי קבוצת מורים וסטודנטים הגאים (GTSG) במלבורן, ויקטוריה.
הספר נאסר לשימוש במספר ספריות ציבוריות שונות ברחבי העולם. ספר זה התבסס על אדם בשם ג'ק וודהאוס.
ב-1987 פרסמה ממשלת בריטניה (שהייתה תחת שלטונה של מרגרט תאצ'ר) כרזות אזהרה שטוענות כי מפלגת הלייבור מוציאה את הספר הזה לקריאה בבתי הספר, כמו גם את הספרים "משטרה: מחוץ לבית הספר", "הפלייבוק לילדים על סקס" (שנכתב על ידי הסופר האמריקאי ג'ואני בלנק ), ו"החלבן בדרכו" (שנכתב על ידי הסופר הבריטי דוד ריס ).
ג'ו לוק
ג'וזף ויליאם לוֹק (באנגלית: Joseph William Locke; נולד ב-24 בספטמבר 2003) הוא שחקן יליד האי מאן. הוא ידוע בתפקידו כצ'ארלי ספרינג בסדרת הטלוויזיה "עוצר נשימה" המשודרת בנטפליקס.
ביוגרפיה
לוק נולד בדאגלס, האי מאן. הוא למד בתיכון באלקרמין. הוא השתתף בהפקות התיאטרון הלאומי בשנת 2020 וכן בהפקות בתיאטרון Gaiety באי מאן ועם קבוצת הנוער של מרכז קנזינגטון לאמנות. לוק הוא הומוסקסואל.
קריירה
באפריל 2021, פורסם כי לוק לוהק לתפקיד ראשי, לצד קיט קונור, בסדרת הטלוויזיה "עוצר נשימה" בהפקת נטפליקס. הסדרה היא עיבוד לרומן הגרפי באותו השם, מאת אליס אוזמן. הוא נבחר מתוך כ־10,000 שחקנים פוטנציאליים אחרים שהיו מועמדים לתפקיד. בעוד לוק היה בן 17 בזמן הצילומים, הוא מגלם תלמיד בן 15 בבית ספר תיכון לבנים אנגלי.
אמדאו השישי, רוזן סבויה
אמדאו השישי, רוזן סבויה (באיטלקית: Amedeo VI di Savoia; 4 בינואר 1334 – 1 במרץ 1383), היה רוזן סבויה בין השנים 1343–1383.
ביוגרפיה
אמדאו נולד ב-4 בינואר 1334 בשיאמברי, לאיימונה, רוזן סבויה וליולנדה פלאולוגינה ממונטפראט, בתם של תאודורו הראשון, מרקיז מונטפראט וארגנטינה ספינולה.
בשנת 1343 מת אביו איימונה, רוזן סבויה, ואמדאו עלה לשלטון במקומו. אולם מכיוון שהיה קטין, מינה אביו את בני דודיו אמדאו השלישי, רוזן ז'נבה ולואיג'י השני, הברון של וו כעוצרי השלטון, והם הסכימו שלאחר מכן יקבל אמדאו את השלטון, וכל החלטה התקבלה על דעת שניהם. זמן קצר לאחר עלותו לשלטון חידשה בת דודתו ג'ובאנה מסבויה את תביעתה על הרוזנות, ועל אף שמתה בשנת 1344, הורישה את טענתה לפיליפ, דוכס אורליאן, ואמדאו נאלץ לשלם לו בשנת 1345 פיצוי כספי גבוה על מנת לבטל את טענותיו.
אמדאו היה איש משכיל ונבון, ונהנה להילחם ולרכוב, ואף הראה מסירות לעניינים הדתיים. מכיוון שנדר נדרי צום רבים שהחלישו את בריאותו, התיר לו האפיפיור קלמנס השישי את הנדרים על פי בקשתו.
כאשר עלתה ג'ובאנה הראשונה, מלכת נאפולי לשלטון, ביקשו כמה אצילים בצפון איטליה לנצל את חוסר ניסיונה, ותפסו את אדמותיה שם. ג'ובאני השני, מרקיז מונטפראט הוביל את ההתקפות הראשונות, בעוד ג'אקומו, נסיך אכאיה - בן דודו ווסאל של אמדאו, עמד לצד המלכה. לאחר שספגו ג'ובאנה וג'אקומו תבוסה בשנת 1345, ביקש ג'אקומו בשנת 1347 עזרה מאמדאו, ואכן אמדאו שלח צבא שטאטא את התוקפים בחזרה ביולי אותה שנה. אולם כנגד עזרתו של אמדאו, גייס ג'ובאני ממונטפראט את עזרתו של אימבר השני, רוזן ויינואה, אויב ותיק של בית סבויה, וטומאסו השני, מרקיז סאלוצו, וביחד כבשו את נחלות בית אנז'ו. בשנת 1348 השיג האפיפיור קלמנס השישי הפסקת אש לסיום הלחימה, שאף אחד מהצדדים לא היה מרוצה ממנה.
בין השנים 1348–1351 השתוללה בשטחי הרוזנות מגפת הדבר השחור, שקטלה באזורים מסוימים כמחצית מהאוכלוסייה. היהודים שנחשדו על ידי האיכרים בהרעלת הבארות ניסו למצוא מחסה בטירות האצילים, אולם בחלק מהמקרים הדבר לא הועיל וכמה יהודים נהרגו בפרעות.
בשנת 1349 כאשר אימבר השני, רוזן ויינואה, מכר את נחלותיו בוויין ובאלבון (שהיוו את הפרובינציה של דופינה) לפיליפ השישי, מלך צרפת מבית ולואה, בתנאי שיורש העצר הצרפתי יישא את התואר "דופן". נכדו של פיליפ - שארל היה הראשון שהחזיק בתואר דופן, ואילו אימבר השני פרש למנזר.
בשנת 1350 התחתנה אחותו של אמדאו ביאנקה מסבויה עם גלאצו ויסקונטי השני, ולכבוד המאורע הקים אמדאו את מסדר הברבור השחור.
באוגוסט 1351 פרץ מרד באזור טירת שיון, ובמרץ 1352 שלח אמדאו צבא יחד עם כוחותיהם של אמדאו השלישי, רוזן ז'נבה וג'ובאני השני, מרקיז מונטפראט, ובמהלך אפריל הכניע את המרד, והחזיר את סמכויותיו על הנחלות שדודו אדוארדו, רוזן סבויה איבד במהלך שלטונו. בקיץ אותה שנה פרץ שוב מרד נגדו בז'נבה, ואמדאו כרת ברית עם אלברכט השני, דוכס אוסטריה, ובסיועו דיכא אמדאו בסתיו את המרד.
במהלך שלטונו הרחיב אמדאו את שלטונו הן לעבר הרון, והן בצפון איטליה, ובזכות שלטונו במעברי האלפים הייתה לו עמדת השפעה מאוד חשובה בכל האזור.
בשנת 1366 ארגן אמדאו את מסע הצלב של סבויה, ובמסגרתו נלחם יחד עם לאיוש הראשון, מלך הונגריה בכוחותיו של מורט הראשון, וסילק אותם מחצי האי גליפולי. לאחר מכן הטיל אמדאו מצור על וארנה, ודרש מאיוואן אלכסנדר, קיסר בולגריה לשחרר את דודנו יוחנן החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית, ואכן יוחנן החמישי שוחרר לקראת חג המולד.
בשנים 1372-1373 לחם אמדאו יחד עם אנגרן השביעי, אדון קוסי, נגד בית ויסקונטי על השליטה בצפון איטליה. בשנת 1381 הביא אמדאו להסכם שנחתם בטורינו, וסיים את מלחמת ג'נובה-ונציה. בשנת 1382 ליווה אמדאו את לואי הראשון, דוכס אנז'ו על פי בקשתו של האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי לנאפולי, ולאחר מכן חלק עמו את דוכסות אפוליה.
ב-1 במרץ 1383 מת אמדאו בקמפובאסו, ובנו אמדאו השביעי, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
בשנת 1355 התחתן אמדאו עם בון מבורבון, בתם של פייר הראשון, דוכס בורבון ואיזבל מוולואה, דוכסית בורבון, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
מריאנה גולץ
מריאן גולץ-גולדלסט לבית בלוקושטולצקי (בגרמנית: Marianne Golz-Goldlust; 30 בינואר 1895 – 8 באוקטובר 1943) הייתה זמרת אופרה ושחקנית ילידת אוסטריה. לגולץ הייתה קריירה מצליחה במזרח אירופה בתחילת שנות העשרים. מאוחר יותר עברה לפראג, צ'כוסלובקיה, והפכה למבקרת תיאטרון. היא נישאה לעיתונאי היהודי הנס גולדלסט בשנת 1929. כאשר הנס נעצר על ידי הנאצים בשנת 1939, גולץ הצליחה לשחררו, ועזרה לו ולקרוביו לברוח לאנגליה. היא שהתה בפראג כדי לסייע להתנגדות, הסתירה בביתה פליטים יהודים, עסקה בהברחת משאבים כספיים והעברת מידע אודות מעברים בטוחים בין הגבולות, גיוס חברי התנגדות חדשים וקיום פגישות התנגדות בביתה.
לאחר שהיא וכמה מחברי התנגדות אחרים נעצרו על ידי נאצים בשנת 1942, התוודתה על חלקה בהתנגדות וטענה כי מקורביה חפים מפשע ובכך הבטיחה את שחרורם בהצלחה. ניסיונות משפחתה לשחררה לא צלחו בסופו של דבר. במאי 1943 היא נידונה למוות על ידי הנאצים והוצאה להורג בגיליוטינה באוקטובר אותה שנה.
ראשית חיים וקריירה
מריה אגנס בלוקושטולשקי נולדה ב-30 בינואר 1895 בווינה, בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית דאז, לאם צ'כית ואב פולני (שניהם קתולים). הייתה לה אחות בשם רוסי. אחרי התיכון, בלוקושטולסקי התאמנה כזמרת אופרה ורקדנית בלט. היא קיבלה את שם הבמה מריאן טולסקה. בתחילת שנות העשרים הופיעה על במות האופרה בלינץ, שטוטגרט וזלצבורג, עבדה עם המלחין האוסטרי ניקו דוסטל ושרה אופרטות לצד הטנור ריכרד טאובר. במהלך תקופה זו נישאה והתגרשה פעמיים.
בשנת 1924 עברה בלוקושטולסקי לברלין, שם פגשה את העורך והעיתונאי היהודי הנס גולדלסט. השניים נישאו בשנת 1929. הנס אימץ באופן לא רשמי את שם המשפחה 'גולץ' כדי למנוע סטיגמה חברתית סביב שמות שנשמעים יהודיים באופן מסורתי בגרמניה, ולכן כאשר מריאנה התחתנה איתו היא אימצה את שם המשפחה גולץ-גולדלסט. בני הזוג עברו לפראג בשנת 1934, וגולץ-גולדלסט החלה לעבוד כמבקרת תיאטרון.
פעילותה בתנועת ההתנגדות
כאשר גרמניה פלשה לפראג בשנת 1939, הנס נעצר. גולץ שחררה אותו בהצלחה ועזרה לו לברוח לאנגליה. היא גם עזרה לאמו של הנס ולאחותו להימלט מהארץ. במקום להצטרף אליהם בבטחה, החליטה גולץ להישאר בפראג כדי לעזור ליהודים נוספים, שנרדפו על ידי הנאצים. היא החלה לקיים מפגשים חברתיים בביתה למציאת משתפי פעולה, ועד מהרה פגשה את מארגן ההתנגדות המקומי אוטוקר זפוטצקי, שרשת ההתנגדות שהקים, סייעה בהברחת פליטים מפראג. גולץ גייסה אנשי התנגדות חדשים מצ'כוסלובקיה ואוסטריה, וסייעה לפליטים יהודים בבריחתם כשהיא מקשרת בין היהודים הנרדפים לפעילי ההברחה תוך כדי העברת משאבים כספיים מעבר לגבולות. היא גם החביאה פליטים בביתה, המשיכה לקיים ישיבות לפעילי התנגדות, ועזרה בהעברת מידע חשוב על תנאי העיר פראג ותושביה לממשלת צ'כיה הגולה באנגליה.
מותה ומורשתה
ב-19 בנובמבר 1942 גולץ-גולדלוסט וכמה מחבריה לתנועת ההתנגדות שלה נעצרו על ידי הנאצים. גולץ התוודתה מיד ואמרה לחוקריה כי היא חברת ההתנגדות היחידה בקבוצה, וכתוצאה מכך האחרים שוחררו. גולץ הוחזקה ב, שם המשיכה לכתוב בקביעות מכתבים לחברים ואנשי קשר. המכתבים נכתבו על שאריות נייר והוברחו מהכלא בכל פעם שהביאו לה ארוחות.
אף על פי שמשפחתה של גולץ נקטה באמצעים חוקיים כדי לשחררה, רוב עורכי הדין לא היו מוכנים לסכן את עצמם מחשש לזעם הרשויות הגרמניות בגלל טענה להגנתה. עורכת הדין הצ'כית מארי שראמק הסכימה לבסוף לקבל את התיק, אך לא הצליחה לשחררה למרות פנייה לבית המשפט העליון הגרמני המיוחד ולשר המשפטים של הרייך. במאי 1943 נידונה מריאנה גולץ למוות בגין מעשיה. היא הוצאה להורג בגיליוטינה ב-8 באוקטובר 1943.
בשנת 1946 נאספו ופורסמו מכתביה כספר שכותרתו זאלוג'י (אני מאשים), ומאוחר יותר בתרגום לגרמנית בשם "דר-גרוסה טאג" (היום הגדול). סיפורה הוצג בשידורי רדיו, מאמרים ומחזה. ביוני 1988, מריאנה גולץ הוכרה רשמית על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם על פעילותה בזמן מלחמת העולם השנייה להצלת יהודים. עץ זית נשתל לכבודה בשדרת הזיכרון ביד ושם בישראל.
בשנת 2011, מרכז הזיכרון לתנועת התנגדות גרמני ערך תערוכה מיוחדת שהתמקדה בחייה.
אבשה (צ'אד)
אַבֶּשֶה (בצרפתית: Abéché; בערבית: أبشي) היא עיר במחוז ודאי, צ'אד. באזור פועל שדה התעופה אבשה.
גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-656 ק"מ מבירת צ'אד, נג'מנה. מבחינה היסטורית, זה היה מקום בירת הסולטנות המוסלמית ואודדאי, ששלטה בחלק גדול מאזור צ'אד לפני הכיבוש הצרפתי בשנת 1912. שרידי הבירה העתיקה כוללים ארמון, קברי סולטנים לשעבר וחורבות מסגד, כולו מוקף בחומה עבה. בעיר יש מסגדים רבים.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 30 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (34 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (25 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 707 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש הגשום ביותר (325 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש היבש ביותר (1 מ"מ גשם).
DNA Tour
DNA Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של להקת ליטל מיקס. סיבוב ההופעות כלל 23 מופעים בבריטניה החל מה-25 בינואר 2013 ועד כחודש אחרי. האלבום היה נועד על מנת לקדם את אלבום הבכורה שלהן ורוב שירי המופע כללו שירים מהאלבום אם כי נכללו ברשימת השירים גם גרסאות כיסוי.
סיבוב ההופעות זכה לביקורות חיוביות כאשר רבים מהמסקרים טענו כי ליטל מיקס הן כבר ברמה של הרבה מעבר לכוכבות ריאלטי (בהתייחס להשתתפותן בתוכנית אקס פקטור).
רשימת השירים
הדרן:
זכויות להט"ב בארמניה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בארמניה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית חוקית במדינה מאז 2003, אך משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
פעילות הומוסקסואליות בהסכמה היא חוקית בארמניה מאז 2003 אך עם זאת, מצבם של אזרחים לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים לא השתנה באופן מהותי מאז. חברי קהילה ארמנים רבים חוששים להיות מנודים חברתית על ידי חבריהם ומשפחותיהם, מה שמוביל לכך שהם נאלצים לשקר לגבי נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית, למעט מספר בני משפחה וחברים בעוד אינם מגישים לרוב תלונות על הפרות זכויות אדם או עבירות פליליות במשטרה.
בשנת 2011, חתמה ארמניה באו"ם על "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם נלוות על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית", המגנה אלימות ואפליה נגד להט"ב. ב-3 ביולי 2017 קבע משרד המשפטים כי יוכרו נישואים חד מיניים שנערכו בחו"ל. עם זאת, נכון לשנת 2021, עדיין לא תועדה הכרה מסוג זה דה פקטו.
הומוסקסואליות נותרה נושא טאבו בחלקים רבים של החברה הארמנית. במחקר משנת 2012, 55% מהכתבים הארמנים הצהירו שהם יפסיקו את מערכת היחסים שלהם עם חבר או קרוב משפחה אם "יצאו מהארון" כהומוסקסואלים. יתרה מכך, אין הגנה משפטית לחברי הקהילה אשר זכויות האדם שלהם מופרות באופן קבוע. בשנת 2015 ארמניה דורגה על פי הארגון האירופי "ILGA-Europe" במקום ה-47 מתוך 49 מדינות אירופה עבור זכויות להט"ב, כאשר רוסיה (48) ואזרבייג'ן (49) השכנות תופסות את המקומות האחרונים מתחתיה. בשנת 2021 הוצבה באותו המיקום.
מעמד בחוק
במסגרת ברית המועצות, הקוד הפלילי אסר על פעילות הומוסקסואלית עם עונש מאסר של כ-5 שנים. מילים כגון הומוסקסואליות או גיי לא היו נוכחות בשום קוד סובייטי ומערכת המשפט הסובייטית השתמשה במונח "סדום" בעת העמדות לדין בנושא. בארגון הביון והמשטרה החשאית של ברית המועצות (ק.ג.ב.) הוקמה מחלקה מיוחדת למאבק בהומוסקסואליות. השירותים החשאיים השתמשו בסחיטה כדי לגייס סוכנים מקהילת הלהט"ב. קיומה מנעה את האפשרות של הופעת ארגון להט"ב כלשהו, או מדיה מודפסת שתוכננה במיוחד עבור חבריה.
בשנת 2001, עמותת זכויות אדם מקומית "אגודת הלסינקי" (Helsinki Association) פרסמה דרך אתר האינטרנט שלה את סיפורו של נער הומוסקסואל בן 20 אשר בשנת 1999 הועמד לדין למשך שלושה חודשי מאסר בגין קיום יחסי מין הומוסקסואלים בהסכמה עם גבר. הנער היה לנאשם האחרון שנידון על פי סעיף 116 הסובייטי. בעדותו, הוא גינה את כליאתו והתעללותו על ידי סוהר הכלא, אך גם את השופט אותו כינה כ-"מושחת" אשר קיצר את עונשו עבור שוחד של 1,000 דולר. פרסום המקרה סימן את האירוע הראשון אשר הומוסקסואל מוצהר "יוצא מהארון" בארמניה.
עד 2003, החקיקה של ארמניה פעלה לפי סעיף 121 המקביל מחוק העונשין של ברית המועצות לשעבר, שהפליל רק באופן ספציפי קיום יחסי מין אנאליים בין גברים בעוד יחסים הומוסקסואלים בין לסביות ולא אנאליים בין גברים מבוגרים בהסכמה לא הוזכרו במפורש בחוק כעבירה פלילית. ביטול החוק נגד הומוסקסואלים יחד עם עונש המוות בארמניה היה בין תנאי ההצטרפות של ארמניה למועצת אירופה בשנת 2001. בדצמבר 2002 אישרה האספה הלאומית את חוק העונשין החדש שבו הסעיף האנטי-הומוסקסואלי הוסר. ב-1 באוגוסט 2003, נשיא ארמניה רוברט קוצ'ריאן אישר אותו, ובכך, הביא לקיצן של עשרות שנות הדיכוי נגד הומוסקסואלים בארמניה. במשך השנים היו כ-7 תביעות ב-1996 ו-4 ב-1997 על פי החוק נגד הומוסקסואלים (על פי ארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל) ו-4 ב-1999 (על פי הוועדה לענייני משפט וזכויות אדם של מועצת אירופה).
גיל ההסכמה מוגדר כשווה בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד - 16 שנים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
ארמניה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
לצד אי הכרתה של ארמניה במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקת המדינה המגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 2015.
ב-3 ביולי 2017 הודיע משרד המשפטים כי כל הנישואים שנערכו בחו"ל תקפים בארמניה, לרבות נישואים בין בני אותו המין. עם זאת, נכון לשנת 2021, עדיין לא תועדה הכרה מסוג זה במדינה. בסוף שנת 2017, האב וזקן מובסיאן מהכנסייה האפוסטולית הארמנית, חבר בכיר באנשי הדת במדינה, הביע את תמיכתו האישית בהכרה בנישואים חד-מיניים בארמניה, והפך לאחד האישים התומכים הבולטים ביותר בארמניה בנושא. בראיון לארגון הלהט"ב הארמני, "Equality Armenia", השווה מובסיאן את הרדיפה ההיסטורית של ארמנים על ידי טורקיה לרדיפה עמה מתמודדים חברי קהילת הלהט"ב ברחבי העולם,
תומכים נוספים להתרת נישואים חד מיניים בארמניה כוללים את הארגון "Equality Armenia" אשר הצהיר כי סיסמתו היא "השגת שוויון בנישואים בארמניה".
אצברית ממאירה
אצברית ממאירה (שם מדעי: Dactylopius opuntiae) היא חרק ממשפחת Dactylopiidae, השייכת לעל-המשפחה כנימות מגן.
בשנת 2013 זוהתה האצברית על שיחי צבר בצפון הארץ, בישראל האצברית היא מין פולש שייתכן שהגיע על קקטוס מיובא.
זכויות להט"ב בארמניה
הגנה מפני אפליה
אף על פי שארמניה הייתה אחת המדינות הראשונות באזור שתמכו בהצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית בדצמבר 2008 הכוללת גינוי של אלימות, הטרדה, אפליה, הדרה, הרדיפה, סטיגמטיזציה, הרג, הוצאות להורג, עינויים, מעצרים שרירותיים או קיפוח כלכלי, חברתי ותרבותי על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, נכון ל-2021, אין חקיקה המגנה על חברי קהילת הלהט"ב בארמניה מפני אפליה הן בתעסוקה והן בדברי שטנה או פשעי שנאה, מתן סחורות ושירותים ואפליה עקיפה. סקר משנת 2011 הראה כי 50% מהנסקרים בארמניה "יתרחקו באדישות" אם היו עדים לאלימות נגד להט"ב, והדגיש את "האמונה התרבותית המוטבעת נגד הומוסקסואליות במדינה".
אצברית ממאירה
הביצה בוקעת כשעה מההטלה והזחל עובר 2 מחזורי התפתחות (נימפות) שמשכם הכולל כ-16 ימים הזכרים עוברים גם שלב גולם הנמשך כ-8 ימים. בסך הכל הזמן מההטלה לבגרות מינית הוא כ-16 ימים לנקבות ו-24 ימים לזכרים. בתנאי שפע מזון פוריות הנקבה היא כ-550 צאצאים.
זכויות להט"ב בארמניה
הגנה מפני אפליה
ארגון הלהט"ב האירופי "ILGA-Europe" מקיים פעילויות הקשורות לקידום זכויות להט"ב בארמניה באמצעות שבעה ארגונים לא ממשלתיים וחברות אזרחיות ברחבי המדינה.
שירות צבאי
על פי ועדת הלסינקי לזכויות אדם בארמניה, בשנת 2004, צו של משרד ההגנה הפנימי אסר למעשה על הומוסקסואלים לשרת בכוחות המזוינים של ארמניה. בפועל, הומואים מסומנים כ-"חולי נפש" ונשלחים לפסיכיאטר.
הומופוביה
בסתיו 2004, בעקבות הודעתו של ארמן אווטיסיאן, מייסד AAU (ארגון הארי הארמי), הידוע כארגון ימין קיצוני, כי חלק מבכירי ארמניה היו הומואים, יזמו חברי פרלמנט שונים ויכוחים סוערים ששודרו בערוץ הטלוויזיה הציבורי. חברי הפרלמנט הצהירו כי כל חבר שנמצא כהומוסקסואל צריך להתפטר - חוות דעת משותפת של היועץ לנשיאות לביטחון לאומי, גרניק איזגוליאן. במאי 2012, נאו-נאצים פתחו בשני פיגועי הצתה בפאב בבעלות לסבית בבירת ארמניה, ירוואן. חדשות ארמניה דיווחו כי בפיגוע השני ב-15 במאי הגיעה קבוצה של צעירים לפאב הרוק ההומוסקסואלי "DIY" בסביבות השעה 18:00, שם שרפו את הכרזה אשר הייתה תלויה על חלונותיו עם הכיתוב "לא לפשיזם" וציירו את צלב הקרס הנאצי על קירותיו. האירוע קרה במהירות לאחר הפיגוע הראשון בפאב מוקדם יותר ב-8 במאי, שם נזרקה פצצת דלק מבעד לחלון. במחקר אשר נערך באותה שנה, 55% מהכתבים הארמניים הצהירו כי יפסיקו את מערכת היחסים שלהם עם חבר או קרוב משפחה אם הם יצאו מהארון כהומוסקסואלים.
בשנת 2017 דיווח משרד החוץ של ארצות הברית על הדברים הנוגעים למעמד זכויות הלהט"ב בארמניה בהקשר להומופוביה במדינה באומרו כי, "קבוצת בתי סוהר ציינה כי הומוסקסואלים שהורשעו בפשעים כגון אונס, הופרדו מאסירים אחרים ונאלצו לבצע עבודות משפילות ולספק שירותים מיניים". הדיווח ציין בנוסף כי גברים הומואים מוצהרים אינם מורשים לשרת שירות צבאי במדינה, בעקבות פטור המבוסס על בדיקה פסיכולוגית המצביעה על כך שלפרט יש "הפרעה נפשית". מידע זה מופיע במסמכי הזיהוי האישיים של הפרט ומהווה מכשול לתעסוקה וקבלת רישיון נהיגה. על פי הדיווחים, הומואים ששירתו בצבא התמודדו עם "התעללות פיזית ופסיכולוגית וסחיטה".
במאי 2018, בעודו בארמניה בשליחות הומניטרית, הזמר הבריטי אלטון ג'ון הידוע כהומוסקסואל מוצהר, היה נתון להכפשות הומופוביות בעוד שביצים הושלכו לעברו. לפי צלם העיתונות, כ-2 מתוכן פגעו בג'ון. מאוחר יותר שוחרר החשוד על ידי המשטרה.
באוגוסט 2018 הותקפו תשעה פעילי זכויות להט"ב באלימות על ידי המון זועם בבית פרטי בעיר שורנוך, ושלחו שניים מהם לבית החולים בגלל פציעות קשות. הפיגוע האלים זכה לסיקור תקשורתי נרחב, ונידון על ידי ארגוני זכויות אדם ושגרירות ארצות הברית במדינה. התוקפים שוחררו מאוחר יותר על ידי המשטרה.
חופש הביטוי
בשנת 2013, משטרת ארמניה הציעה הצעת חוק המוציאה מחוץ לחוק "יחסים לא מסורתיים" וקידום "תעמולה להט"ב לנוער" בחוק הדומה לחוק נגד תעמולה גאה אשר הועבר ברוסיה ביוני אותה שנה. אשת אהרוניאן, דוברות המשטרה, מסרה כי הצעת החוק הוצעה בשל "חשש הציבור מהתפשטות הומוסקסואלית". עם זאת, ארגונים לא ממשלתיים בהם "Pink Armenia" טענו כי מדובר בניסיון להסיח את דעת הציבור מבעיות סוציו-פוליטיות רבות במדינה. לאחר מכן הצעת החוק לא הצליחה לעבור.
ב-17 במאי 2014 פרסם העיתון הארמני "Iravunk" מאמר עם רשימה של עשרות חשבונות פייסבוק של חברי קהילת הלהט"ב הארמנית, בעוד כינה אותם כ-"זומבים" והאשים אותם בשירות אינטרסים של "הקהילה ההומוסקסואלית הבינלאומית". העיתון נתבע והובא בפני בית הדין הארמני לערעורים, שם השופטים מצאו כי העיתון "לא פגע באיש" וחייבו את התובעים לשלם 50,000 דראם ארמני כפיצוי לעיתון ולעורך שלו, הובהניס גלאג'יאן אשר הוציא לאור את המאמר.
בנובמבר 2018, קבוצה להט"ב נוצרית נאלצה לבטל מספר פורומים ואירועים שתכננה עבור חברי הקהילה הארמניים עקב "איומים מתמידים" ו-"הפחדה מאורגנת" מצד מנהיגים פוליטיים ודתיים כמו גם "חוסר מוכנות מספקת" מצד המשטרה להגן על המשתתפים.
אקטיביזם
בשנת 1998, נוסדה האגודה הארמנית להומואים ולסביות בניו יורק כדי לתמוך בחברי קהילת הלהט"ב הארמנים בתפוצות בעוד קבוצה דומה הוקמה גם בצרפת.
בשנת 2007, הוקם הארגון הלא ממשלתי, "Pink Armenia", עבור מאבק בהומופוביה וקידום מודעות ציבורית למניעת HIV ומחלות מין נוספות. הארגון עורך לעיתים קרובות מחקר על מעמדם של חברי הקהילה בארמניה, תוך כדי עבודה עם ארגונים לא ממשלתיים אחרים במדינה עבור מאבק בהומפוביה.
קבוצות להט"ב ארמניות נוספות כוללות את האגודה הארמנית למען הומואים ולסביות ("Gay and Lesbian Armenian Society"), יוזמת קשת ארמניה ("Armenia Rainbow Initiative") ושוויון ארמניה ("Equality Armenia") שבסיסה בלוס אנג'לס, ארצות הברית.
ב-5 באפריל 2019, לילית מרטירוסיאן, פעילת זכויות להט"ב טרנסג'נדרית, עלתה לנאום במהלך דיון על נושאי מגדר באספה הלאומית של ארמניה בעודה ציינה את מעמד האזרחים הטרנסג'נדרים בארמניה והתקווה לעתיד טוב ובטוח יותר עבור קהילת הלהט"ב במדינה. נאומה סימן את הפעם הראשונה בהיסטוריה של ארמניה שאדם טרנסג'נדר דיבר באספה הלאומית. במהלך נאומה ציינה את מעמד הטרנסג'נדרים הארמנים בעודם "מעונים, נאנסים, נחטפים, מותקפים פיזית, נשרפים, נרצחים, נשדדים ומובטלים". נאומה הוביל לתגובות שליליות, בהם מחברת הפרלמנט נאירה זוהרביאן שפרשה מהאסיפה הלאומית במהלך נאומה ואיומים מצד חבר הפרלמנט ורטאן ג'וקסיאן שקרא "לשרוף אותה בחיים".
דיוויזיית המילואים ה-25 (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המילואים ה-25 (בגרמנית: 25. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים ה-18 בפיקוד קונו פון שטויבן, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה ב ובקרב הארדנים (1914), ולאחר מכן השתתף במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון. בנובמבר 1914 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במתקפת גורליצה-טרנוב ובמהלך הנסיגה הגדולה. בסתיו 1915 לחמה הדיוויזיה בפלישה לסרביה ובחזית סלוניקי, ובדצמבר היא חזרה לחזית המערבית ולחמה כמה חודשים ביער ארגון. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב ורדן שבמהלכו ספגה אבדות כבידות, ובשנת 1917 שוב לחמה בקרבות באזור ורדן. בשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ונגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, וספגה אבדות כבדות במהלך הקרב השני על הסום וב-24 באוקטובר 1918 פורקה הדיוויזיה.
מלטודקסטרין
מלטודקסטרין (באנגלית: Maltodextrin) הוא רב-סוכר המופק על ידי הידרוליזה של עמילן ומשמש כתוסף מזון שכיח במזון מעובד. התוצר משמש לרוב כממתיק מלאכותי בעל דרגת מתיקות גמישה. הדרך הנפוצה ביותר להפקתו היא מהידרוליזה של עמילן תפוחי אדמה או תירס.
מלטודקסטרין מורכב משרשראות דקסטרוז (D-גלוקוז) המכילות עד 17 יחידות גלוקוז הקשורות בקשר גליקוזידי. יחס הדקסטרוז נע בין 3 ל-20. ככל שערך הדקסטרוז עולה, כך עולה מתיקות ומסיסות התוצר. מלטודקסטרין מופק באופן תעשייתי מהידרוליזה של מוצרים עם אחוז עמילן גבוה כגון חיטה, תירס, תפוחי אדמה. החומר המופק הוא אבקה היגרוסקופית לבנה העוברת תהליך ייבוש בריסוס.
ריצ'רד ג'וול
ריצ'רד אלנסוורת ג'וול (באנגלית: Richard Allensworth Jewell; נולד כריצ'רד ווייט; 17 בדצמבר 1962 – 29 באוגוסט 2007) היה שוטר ומאבטח אמריקאי. בעת שעבד כמאבטח של AT&T, הוא נודע בעקבות תקרית הפיצוץ בפארק האולימפי באולימפיאדת הקיץ 1996 באטלנטה, ג'ורג'יה. ג'וול גילה תרמיל מלא בשלוש פצצות צינור בשטח הפארק, הזהיר את המשטרה וסייע בפינוי האזור לפני שהתפוצצה הפצצה ובכך הציל אנשים רבים מפציעה או מוות. תחילה התקשורת היללה אותו כגיבור, אך מאוחר יותר הפך לחשוד, לפני שבסופו של דבר נוקה מאשמה. המקרה של ג'וול הפך לדוגמה לנזק שעלול להיגרם על ידי התקשורת על בסיס הטיה.
אף על פי שמעולם לא הואשם, הוא עבר "משפט תקשורתי" שהשפיע מאוד על חייו האישיים והמקצועיים. בסופו של דבר, ג'וול נוקה לחלוטין מאשימה, לאחר שנלכד אריק רודולף, שזוהה בתור המחבל שהטמין את הפצצות. בשנת 2006 הודה מושל ג'ורג'יה, סאני פרדו באופן רשמי לג'וול על התפקיד שמילא בהצלת חיים בתקרית הפיצוץ. ג'וול נפטר ב-29 באוגוסט 2007 מאי ספיקת לב כתוצאה מסיבוכי סוכרת בגיל 44.
חיים אישיים
ג'ואל נולד בשם ריצ'רד ווייט בדנוויל, ג'ורג'יה, בנה של בובי, רכזת תביעות ביטוח, ורוברט ארל ווייט, שעבד בחברת הרכב שברולט. הוריו של ריצ'רד התגרשו כשהיה בן ארבע. אמו התחתנה בשנית, לג'ון ג'וול, מנהל ביטוח, שאימץ את ריצ'רד. ריצ'רד היה נשוי לדיינה ג'וול.
החקירה והבהלה התקשורתית
דיווחים חדשותיים מוקדמים היללו את ג'וול כגיבור על שעזר בפינוי האזור לאחר שאיתר את החבילה החשודה. כעבור שלושה ימים חשף עיתון ה-The Atlanta Journal-Constitution כי ה-FBI מתייחס אליו כאל חשוד אפשרי, זאת בהתבסס על פרופיל פלילי של "מפגע בודד". במשך השבועות הבאים, אמצעי התקשורת התמקדו בו באגרסיביות כאשם אפשרי ותייגו אותו כחשוד, תוך שהם מספרים על חייו כדי להתאים לפרופיל "המפגע הבודד" שהודבק על ידי ה-FBI. התקשורת תיארה, בדרגות שונות, את ג'ואל כקצין אכיפת חוק כושל שאולי שתל את הפצצה כדי שיוכל "למצוא" אותה ולהיות גיבור.
מחקירת משרד המשפטים על התנהלות ה-FBI נמצא שלשכת החקירות הפדרלית ניסה לתמרן את ג'וול כדי שיוותר על זכויותיו החוקתיות, בכך שאמרו לו שהוא משתתף בסרט הכנה בנושא גילוי פצצות, אף על פי שהדו"ח הסיק כי "אין הפרה מכוונת של זכויותיו האזרחיות של אדון ג'וול ושום התנהגות בלתי הולמת פלילית "התרחשה.
באוקטובר 1996 חוקר הפרקליטות קנט אלכסנדר, במעשה חריג ביותר, שלח לג'וול מכתב שניקה אותו רשמית, ובו נאמר "על סמך הראיות שפותחו עד כה... ריצ'רד ג'וול לא נחשב למטרה לחקירה פלילית פדרלית בנושא ההפצצה ב-27 ביולי 1996, בפארק האולימפי באטלנטה".
תביעות לשון הרע
לאחר שזוכה, ג'וול הגיש שורה של תביעות נגד כלי התקשורת שלטענתו השמיצו אותו, בעיקר NBC News ו-The Atlanta Journal-Constitution והתעקש לקבל מהם התנצלות רשמית. ל. לין ווד היה עורך הדין הראשי בכל תיקי הדיבה של ג'וול.
בשנת 2006, אמר ג'וול כי התביעה אינה נוגעת לכסף וכי הרוב המכריע של הרווחים עברו לעורכי דין או מיסים. הוא אמר שהתביעה נועדה להשיג את ניקוי שמו מהחשדות שהוטלו עליו.
ריצ'רד ג'וול נגד מכללת פיידמונט
ג'וול הגיש תביעה נגד מעסיקו לשעבר במכללת פיידמונט, נשיא המכללה ריימונד קליר ודובר המכללה סקוט רולס. סנגוריו של ג'וול טענו כי קלייר התקשר ל-FBI ודיבר עם עיתוני אטלנטה וסיפק להם מידע כוזב על ג'וול ותנאי העסקתו שם כמאבטח.
מכללת פיידמונט הסתפקה במתן סכום שלא פורסם.
ריצ'רד ג'וול נגד NBC
ג'וול תבע את NBC News בגין הצהרה של הכתב טום ברוקוו שבה נאמר כי "ההשערה היא שה-FBI קרוב לפתוח תיק... [וכי] כנראה שיש להם מספיק [חומר] כדי לעצור אותו כרגע, כנראה מספיק להעמידו לדין, אך תמיד יש צורך שיהיה מספיק כדי להרשיע אותו. במקרה זה ישנם עדיין כמה חורים". אף על פי שב-NBC דבקו באמירות אלה שהתבררו כלא נכונות, הרשת הסכימה לשלם פיצוי בסך 500,000 דולר.
ריצ'רד ג'וול נגד מיזמי קוקס (הבעלים של The Atlanta Journal-Constitution)
העיתון היה הנאשם היחיד שלא הסכים לשלם פיצויים. התביעה נותרה תלויה ועומדת במשך מספר שנים, לאחר שנבחנה פעם אחת על ידי בית המשפט העליון בג'ורג'יה והפכה לחלק חשוב בפסיקה ביחס לשאלה האם ניתן לכפות על עיתונאים לחשוף את מקורותיהם. יורשיו של ג'וול המשיכו ללחוץ לפסיקת התיק גם לאחר מותו של ג'וול, אולם ביולי 2011 נדחו בסופו של דבר כל טענותיהם על ידי בית הדין לערעורים. בית המשפט הגיע למסקנה כי "מכיוון שהמאמרים במלואם היו נכונים במהותם בעת פרסומם - אף על פי שחשדותם של החוקרים נחשבו בסופו של דבר כבלתי מבוססים - הם אינם יכולים להוות בסיס לתביעה על הוצאת שם רע."
CNN
אף על פי שרשת CNN שילמה פיצויים, ברשת טענו שהכיסוי התקשורתי שלה היה "הוגן ומדויק".
לאחר הפרשה
ביולי 1997 הביעה התובעת הכללית, ג'נט רנו, כשנשאלה על ידי כתבת בכנס החדשות השבועי הקבוע שלה, צער על הדלפת חקירת ה-FBI לתקשורת שהובילה להכפשה הרחבה. היא התנצלה ואמרה, "אני מצטערת מאוד שזה קרה. אני חושבת שאנחנו חייבים לו התנצלות. אני מצטערת על הדליפה."
בנוסף, בשנת 1997, ג'וול הופיע בפומבי בקולנוע ובטלוויזיה. הוא הופיע בסרטו של מייקל מור מ-1997, הגדול. הוא גם הופיע בהופעת אורח בפרק מ-27 בספטמבר 1997 של סאטרדיי נייט לייב, בו הוא התנגד בבדיחות לב להצעות שהוא אחראי למותם של האם תרזה והנסיכה דיאנה.
ב-4 ביולי 2001 נבחר ג'וול להיות שר הטקס במצעד יום העצמאות שנערך בכרמל, אינדיאנה, שנושאו היה "גיבורים שלא הוכרו".
ב-13 באפריל 2005, ג'וול נוקה מחשד לחלוטין כאשר אריק רודולף הודה באשמתו בביצוע הפיגוע בפארק האולימפי, כמו גם בשלושה פיגועים נוספים בדרום. ב-1 באוגוסט 2006 מושל ג'ורגיה סאני פרדו הילל את ג'וול על מאמצי ההצלה שלו במהלך הפיגוע.
בדצמבר 2019 יצא לאקרנים הסרט ריצ'רד ג'וול, המבוסס על המאמר "סיוט אמריקאי: הבלדה על ריצ'רד ג'וול" מ-1997 שפורסם במגזין "Vanity Fair", בהפקתו ובימויו של קלינט איסטווד. בכיכובם של פול וולטר האוזר בתפקיד ג'וול וסם רוקוול כעורך דינו.
ישנו גשר קטן שנקרא לכבודו של ג'וול מזרח לכביש 82 בין סימני הרוחק 15 ו-16 (במעבר מווייקרוס לטיפטון).
עלי פ. מוסטפא
עלי פייסל מוסטפא בן עבדולאטיף (נולד ב-25 בספטמבר 1981; מוכר בשמו האמנותי - Ali F. Mostafa) הוא יוצר, במאי ומפיק בריטי-אמירותי אשר הוכר כבמאי הסרט העלילתי הראשון של איחוד האמירויות בשם "עיר החיים" (2009). הוא בוגר בית הספר לקולנוע בלונדון.
לדברי מוסטפא, ההשראה להפקת הסרט "עיר החיים" הגיעה מכיוון ש"נמאס לי מאנשים שמשווים את דובאי לדיסנילנד. רובם מעיפים מבט אחד על הבניינים הנוצצים ומניחים שמדובר במקום מלאכותי. בסרט שלי אין שום דבר מזה. יש בו אנשים אמיתיים עם בעיות אמיתיות. כמו כל עיר אחרת בעולם, הסרט שלי מראה גם את החיוביות וגם את השליליות." מוסטפא התמודד עם מחלוקת ראשונית כאשר כמה בתי קולנוע סירבו להציג את סרטו שלטענתם הוא מציג את דובאי באור שלילי. עם זאת, הוא ביטל את הטענות האלה ואמר כי בסרטו הוא קיווה לשנות את התפיסה העולמית אודות עיר הולדתו ולהעמיד אותה בשורה אחת עם ערים כמו לונדון וניו יורק שגם הן מתמודדות עם "בעיות אמיתיות". על פי נתונים שהופקו על ידי Italia Film International, הסרט דורג במקום השני בקופות המקומיות והרוויח יותר מ-500,000 דירהם בהקרנה במהלך סוף השבוע הראשון שלו; יוצרי הסרט הציגו את הסרט בפסטיבל קאן ב-2010.
מוסטפא סומן כ"יוצר הסרט האמירתי הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי (DIFF), הוא זכה בפרס 'יוצר הסרט הצעיר של השנה' בטקס פרסי הסטודיו הדיגיטלי 2010, ומגזין Variety ציין שעלי פייסל מוסטפא הוכיח שהוא יוצר ומפיק סרטים ברמה בינלאומית, הראשון של המפרץ.
בשנת 2011, תוך כדי הרחבת פעילותו התבקש מוסטפא לפתח את הסדרה הקצרה הראשונה אי פעם בשם - Classified - ששודרה באינטרנט.
הסרט השני של מוסטפא שנקרא מא' עד ב', פתח את פסטיבל הסרטים של אבו דאבי באוקטובר 2014, לראשונה השתתף בפסטיבל סרט אמירתי, המאתגר תפיסות סטריאוטיפיות על תרבות המזרח התיכון, באמצעות סיפורם של שלושה חברים טובים שיוצאים לטיול מאבו דאבי לביירות.
הסרט האחרון של מוסטפא The Worthy, נוצר תוך שיתוף פעולה עם המפיקים פיטר ספרן וסטיבן שניידר, מהוליווד. הוא הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים בלונדון באוקטובר 2016, והשתתף גם בבכורה חגיגית בפסטיבל הסרטים בדובאי בדצמבר 2016. הסרט הוא מותחן המתרחש בעתיד הדיסטופי שבו אין מים. הוא יצר להקרנות לציבור הרחב ב-23 בפברואר 2017.
חיים אישיים
אביו של מוסטפא הוא אמירתי ואילו אמו בריטית; הוא נולד בלונדון, אנגליה. גדל באיחוד האמירויות, הוא התעניין בצילום מילדותו והתנסה ביצירת סרטים קצרים משלו ופרסומות טלוויזיה מדומות. עם סיום לימודיו, מוסטפא הקים חברה חדשה שהתבססה על חברה קיימת המתמקדת בתפאורה ועיצוב פנים. לאחר מכן בשנת 2003 הוא מימש את חלומו להפקת סרטים כאשר נרשם לבית הספר לקולנוע בלונדון ולקבל תואר שני והכשרה מעשית בטכניקות קולנוע. לאחר מכן הוא הקים את חברת ההפקות שלו AFM Films, ויצר סרטים קצרים ופרסומות טלוויזיה בתחומי הפקה שונים במשך 10 שנים, ההתמקדות שלו בחברה, נותרה בבימוי.
למוסטפא שלושה ילדים מאשתו הראשונה מאהא גורטון, ממנה התגרש בשנת 2020.
בית היוצר (אקו"ם)
בית היוצר הוא מיזם של אקו"ם לקידום אמנים צעירים בתחום המוזיקה בישראל מיוזמתו של יוריק בן דוד. מרכז ההופעות של בית היוצר נמצא בנמל תל אביב ומשמש להופעות, סדנאות, חזרות, כיתות אמן ויצירה מוזיקלית וספרותית מקורית.
המיזם מציע לאמנים נבחרים בתחילת דרכם אולם הופעות כולל כל השירותים הנלווים (סאונד, תאורה, יחסי ציבור ושיווק), כאשר ההכנסות מן ההופעה ממכירת כרטיסים (במחירים מוזלים) מועברים כולם לאמנים, ללא דמי תיווך. לפני שנחנך האולם בנמל תל אביב (בספטמבר 2012) הופקו ההופעות באולם צוותא, בית סוקולוב ותיאטרון הסימטה.
עובד צור
עובד צור (נולד ב-4 בדצמבר 1948) הוא מורה ומחנך ישראלי. שימש כמזכיר קיבוץ מלכיה בשתי קדנציות. בשנים 1992–1997 כיהן כמזכ"ל תנועת הנוער העובד והלומד.
ביוגרפיה
עובד צור נולד בבגדאד ועלה עם משפחתו לארץ בגיל שנה אל המושבה נחלת יהודה. בגיל 11 עברה משפחתו לבני ברק, שם למד בבית הספר היסודי רמז ובתיכון העירוני. באותה שנה, החל את פעילותו כנער בתנועת הנוער העובד והלומד. את שרותו הצבאי עשה בנח"ל המוצנח במסגרת גרעין 'חירם', שחניכיו הם בוגרי הנוער העובד והלומד. הגרעין הגשים בקיבוץ מלכיה. מילא תפקידים מרכזיים בקיבוץ ובתנועה הקיבוצית. בוגר לימודי היסטוריה וחינוך במכללת אורנים ובעל תואר שני בחינוך מאוניברסיטת תל אביב. התחיל את דרכו החינוכית בהוראה בבית הספר היסודי בקיבוצו, לימד בבית הספר האזורי הר וגיא שבקיבוץ דפנה, משנת 1997 מלמד היסטוריה ואזרחות בתיכון בליך ברמת גן. בתפקידו זה הגיע עד לשלב הגמר ארצי בתחרות המורה של המדינה. שימש כמנהל פדגוגי של רשת 'דרור בתי חינוך' עד לשנת 2015.
שימש במגוון תפקידי הדרכה וריכוז בתנועת הנוער העובד והלומד, כראש מחלקת הדרכה, ראש אגף חינוך ולבסוף כמזכ"ל. במהלך כהונתו כמזכ"ל תמכה התנועה בהנהגתו בהסכמי אוסלו ובהסכם השלום עם ירדן. התנועה בהנהגתו לקחה חלק חשוב בהפגנה "כן לשלום ולא לאלימות" בה נרצח רבין. לאחר רצח רבין יצא כנגד האחדות המזויפת, לטענתו, שבאה לידי ביטוי בהשתתפות גורמים מסיתים בעצרות זיכרון. לתנועת בני עקיבא קרא "קבלו עולה של דמוקרטיה ועשו חשבון נפש על התנהגותכם לפני הרצח". דברים אלו עוררו סערה ציבורית והובילו לקריאה נרחבת, בהובלתו של עמרם מצנע, להתפטרותו. מצנע אף קרא להפסיק את התקציבים לתנועת הנוער העובד והלומד.
צור הגה, יזם וערך פרסומים בתחום החינוך ובהם "לעולם אדם"- תוכנית הדרכה רב שכבתית ובינתחומית של תנועת הנוער העובד והלומד. ערך את האנתולוגיה "הכיבוש, אנחנו ומה הלאה?"- במלאת עשרים שנה למלחמת ששת הימים, עליה הגיב ראש הממשלה יצחק שמיר באמרו כי תכנה כמו כריכתה שחור משחור. השתתף בסרט התיעודי "החלום שלי - הסיוט שלך", בו מתועדים מפגשים בין דתיים וחילוניים הדנים בסוגיות יסוד בחברה הישראלית. בתגובה לדברי הרב עובדיה יוסף, אשר כינה את מורי ישראל בשם הגנאי "חמורים", פרסם את הבלדה על הגאון והחמור, ובה ביקורת חריפה על דברי הרב.
בשנת 2011 ראה אור ספרו "ההורה השלישי" בהוצאת "דרור לנפש". בשנת 2018 שודרה בטלוויזה החינוכית הישראלית השריקה של התנועה, תוכנית תיעודית העוקבת אחר סיפורן של תנועות הנוער בישראל ובה התראיין עובד צור וטען כי "הרוצחים ניצחו", בהתייחסו לרצח רבין. בשנת 2022 ראה אור ספרו החדש, "סברס פולני", גם הוא בהוצאת "דרור לנפש".
חיים אישיים
נשוי, אב לארבעה ילדים וסב לנכדים.
דיוויזיית המילואים השביעית (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המילואים ה-7 (בגרמנית: 7. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-4, שהיה חלק מהארמייה הראשונה. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות מונס, לה קאטו, ובקרב על המארן. בשנת 1915 היא לחמה בקרב שמפאן השני, ובשנת 1916 היא השתתפה בקרב ורדן ולאחר מכן לחמה ב. בשנת 1917 הדיוויזיה לחמה בקרב השני על האן, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים, ובכלל זה בקרב השני על המארן. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-10 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
שירים שהוקלטו על ידי חנן בן ארי
הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי הוציא שירים לשלושה אלבומי אולפן ולאלבום הופעה אחד. בנובמבר 2014 כשהוציא את סינגל הבכורה שלו, "ממך עד אליי". בפברואר 2016 יצא לאור אלבום הבכורה של בן ארי, "איזון", באפריל 2018 יצא לאור אלבום האולפן השני שלו, "לא לבד", כשבין השנים 2018-2023 הוציא מספר סינגלים ללא אלבום.
בספטמבר 2022 הוציא את אלבום ההופעה הראשון שלו, Live 2022, וביוני 2023 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, "יש כאן יותר מזה".
בסיס הצי הרוסי בטרטוס
בסיס הצי הרוסי בנמל טרטוס הוא מתקן לוגיסטי צבאי חכור של חיל הים הרוסי הממוקם בנמל של העיר טרטוס בסוריה. במינוח הרוסי הוא מוגדר כ"נקודת תמיכה חומרית-טכנית מספר 720". טרטוס מהווה אתר תיקונים והספקה. מיקומו מאפשר ליחידות הצי הרוסי שהייה ממושכת יותר במרחק מבסיס האם שלהם בים השחור דרך המצרים הטורקיים.