cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
פרסים לאומיים
האקדמיה מחלקת מספר פרסים בשוודיה:
כלפון משה הכהן
הרב כַלְפוֹן משה הכהן (הכמ"ה ובראשי תיבות: מוהרמ"ך; י"ב בשבט ה'תרל"ד, 30 בינואר 1874 – י"ח בטבת ה'תש"י, 7 בינואר 1950) היה רבה הראשי של ג'רבה ומגדולי רבני תוניסיה. כתב חיבורים רבים, בהם ספרי הלכה, חינוך, מוסר, דרשות ושו"ת.
היה תומך נלהב של הציונות ופעל כל חייו לשיבה לארץ ישראל. כתב חזון קוסמופוליטי שדגל בשלום עולמי ובהקמת ארגון דוגמת האו"ם בירושלים. נפטר בג'רבה ערב עלותו ארצה, ובחשוון ה'תשס"ו (אוקטובר 2005) הועלו עצמותיו לירושלים.
שושלת משפחתו
משפחת הכהן הייתה ממשפחות הכהנים "כהן אברי"ש" המיוחסות, לפי מסורת משפחתית, לעזרא הסופר. אבי סבו הוא הרב שאול הכהן שהיה אב בית הדין של הרובע הקטן (חארה זגירה) באי ג'רבה. סבו מצד אביו הוא הרב משה הכהן, מחבר הספר "פני משה", ועל-שמו נקרא. אביו, רבי שלום, חיבר את הספרים "נהר שלום", "חפץ יקר" ו"חיים ושלום", היה אב בית הדין של העיירה ז'רז'יס הסמוכה לג'רבה.
שמו
הכינוי "כלפון" שנוסף לשמו הוא כינוי חיבה שניתן לו על ידי אמו. יש הטוענים שהקפיד להקדים את השם כלפון לשם משה ולהיקרא "הרב כלפון משה הכהן", על מנת שהציבור לא יטעה ויחשוב שהשם כלפון הוא שם משפחתו וישמיט את השם "הכהן" אולם נמצאו מסמכים של התכתבות בין רבי משה לבין ידידו הרב לוי יצחק (לואיס) רבינוביץ' שבו פונה אליו רבי משה בתלונה על כך שאנשים מעוותים את שמו ומקדימים את השם "כלפון" לשם "משה".
שנותיו המוקדמות
כאשר נקרא אביו להנהיג את קהילת ז'רז'יס נתבקש מוהרמ"ך לשמש כשוחט לבני הקהילה. בהיותו בן שבע עשרה למד שחיטה אצל הרב בנימין חדאד (השוחט של הרובע הגדול - "חארה צגירה = קטן"), ושימש כשוחט ובודק. עקב תנאי העבודה הקשים, תחת כיפת השמים בימי הקיץ החמים, חלה בקדחת וראייתו נפגעה. למרות זאת, בתחילה לא רצה להפסיק את עבודתו לטובת פרנסת ביתו, ורק לאחר הפצרות רבות חזר לג'רבה להמשיך בלימודיו.
משפחתו
בשנת 1895 נשא הרב כלפון משה הכהן לאשה את מסיעדה, בת דודו מצד אמו, הרב אברהם כהן. לזוג נולדו שלושה בנים וחמש בנות: בנותיו היו:
מנהיגותו
כשהיה בן עשרים וחמש נדרש לקבל משרת חבר בבית הדין של ג'רבה, אך הוא דחה את ההצעה בטענה שאינו רוצה ליהנות מן הציבור. על אף סירובו, לאורך השנים המשיכו לזרום אליו הצעות לשמש בתפקידים רבניים שונים, לעיתים גם בצירוף הבטחה לפרס גדול ומכובד, אך הוא תמיד סירב.
בשנת 1917, בגיל 43, התמנה לבסוף לחבר בית הדין בג'רבה (לצד הרב ציון כהן יהונתן והרב מרדכי אמייס הכהן, בן דודו מצד אביו), אולם גם אז סירב לכהן בתור ראש בית הדין אלא רק כשלישי בדין, ורק במשך מספר שעות מסוים ביום. למעשה התנאים לא התקיימו, וכל היום הוא היה עסוק בעבודתו כאשר כמעט כל בית הדין של ג'רבה מוטל על כתפיו. מספר פעמים הוא אף שקל להתפטר עקב מצבו הבריאותי מפאת הקושי לעמוד בעומס העבודה. במהלך כהונתו תיקן תקנות חשובות בג'רבה, ועמד על משמר הדת בכל רחבי האי. פרשה מיוחדת בה בלטה מנהיגותו הייתה בעת פלשו הנאצים לג'רבה וביקשו 50 קילו זהב מהקהילה היהודית, היה זה ביום השבת והוא נסע עימם ברחבי השכונות היהודיות וחייב כל יהודי להביא את כל הזהב שיש לו.
פטירתו וקבורתו
בשנת תש"ט, כשהיה בן שבעים וחמש, חלה אנושות. לאחר שיפור קל במצבו הוא הורע שוב, והוא נפטר בג'רבה ביום שבת בי"ח בטבת ה'תש"י (1950). ביום קבורתו כמעט התרוקנו ערי הסביבה מיושביהן היהודים, והשוק הראשי של ג'רבה (אשר רוב החנויות בו היו בבעלות יהודית) נסגר. רבבות אנשים, בהם נציגי ממשל תוניסאיים וצרפתיים, השתתפו בהלוויה. נקבר בג'רבה, אך בז' בחשוון שנת תשס"ו (2005), 55 שנה לאחר פטירתו, הועלו עצמותיו מתוניסיה (דרך צרפת) לישראל, והוא נקבר בהר המנוחות בירושלים על יד הרב שלום משאש. העלאת עצמותיו לארץ הייתה כרוכה במבצע מדיני מורכב אשר היה מעורב בו גם שר החוץ התוניסאי. במסע ההלוויה, שנמשך שלושה ימים, נטלו חלק רבבות משתתפים מישראל, תוניסיה וצרפת, ובהם הרב מרדכי אליהו והרב עובדיה יוסף, שאפיין בדברים שנשא שם את דרכו ההלכתית של הנפטר: אי סטייה, לרוב, משיטת פסיקתו של מחבר הספר שולחן ערוך.
על שמו קרויים בתי כנסת, ישיבות וכולל אברכים, ובערים נתיבות ואשקלון קיימים רחובות על שמו. באוקטובר 2010 נקרא על שמו רחוב בשכונת הר חומה בירושלים.
כל ישראל חברים
עם הקמת בתי ספר של חברת כל ישראל חברים במאה ה-19 בתוניסיה, הוביל החינוך המודרני שלה להתרחקות מהמסורת. בניגוד לרבה הראשי של תוניסיה, הרב ישראל זיתון ורבנים נוספים, ביקש הרב כלפון לשמור על החינוך התורני-מסורתי, והתנגד יחד עם בן דודו, הרב מרדכי אמייס הכהן (לימים אב"ד ג'רבה והרב הראשי לתוניסיה) להקמת בית ספר של החברה באי. הוא לא שינה את דעתו גם לאחר שקיבל פניה מרבה של תוניסיה, שביקש ממנו לתמוך בחברה. גם לאחר שהוקם בית הספר, מרבית התושבים נשמעו לרב כלפון, ולא שלחו את ילדיהם אליו.
ציונות וארץ ישראל
למרות התנגדותו להכנסת המודרניזציה אל בתי הספר של חברת כל ישראל חברים, הרב כלפון היה תומך נלהב בתנועה הציונית, למרות שהיה מודע לכך שפעיליה המרכזיים היו רחוקים ממסורת:
על בנימין זאב הרצל כתב: "בימינו אלה הופיע בקרבנו איש רם המעלה זך השכל וחד הרעיון, בנימין זאב הרצל שמו... המציא רעיון נכבד להיות כל איש הבא להסתופף בצל החברה הציונית ובשם ציוני יקרא... ודפק על פתחי מלכים ורוזנים לקחת מהם משפט גלוי להיות ארץ ישראל לנו כמלפנים".
בשנת 1919 נמנה עם מייסדי התנועה הציונית "עטרת ציון" בג'רבה, שפעלה בשיתוף עם הקרן הקיימת וקרן היסוד, לחיזוק השפה העברית וחבריה התעדכנו בחדשות מארץ ישראל, בין היתר על ידי קריאת עיתונים עבריים כמו "הלבנון", "המגיד", "הצפירה" ו"החבצלת".
בדרשתו בשבת פרשת נשא, בי"ב בסיוון תר"פ, ימים אחדים לאחר תום ועידת סן-רמו ואשרור הצהרת בלפור בידי חבר הלאומים, אמר שמדובר ב"אתחלתא דגאולה". את הדרשה הזו שִׁכְתֵּב במוצ"ש, ופרסמה כ"הדרוש החמישי לאתחלתא דגאולה" בספרו "מטה משה", וכך כתב: "מעתה אין ספק כי זהו ראשית והתחלת הגאולה, וראוי לכל איש ישראלי לתת אלפי תודות לו ברוך הוא על הגאולה ועל התשועה, כי פקד ה' את עמו והוציאנו משעבוד לגאולה".
הרב כלפון סבר שהיכרות עם ארץ ישראל תגביר משמעותית את העלייה אליה, ובחזון שכתב בשנות ה-20 של המאה ה-20, הציע לארגן ביקורים של צעירים יהודים מרחבי העולם בארץ ישראל במימון התנועה הציונית. רעיון דומה מומש עם הקמת פרויקט תגלית בשנת 2000.
הרב כלפון עודד עלייה לארץ ישראל, ודאג שבני קהילתו יתמכו בעולים. הוא גם קרא לקניית קרקעות בארץ ופעל להחייאת השפה העברית. עם הקמת מדינת ישראל, קבע לחגוג באי ג'רבה את יום העצמאות של מדינת ישראל במשך שלושה ימים רצופים (ד'-ו' באייר).
ניסיונותיו לעלות לארץ
בשנת תרנ"ח, כשהיה בן עשרים וארבע, ניסה לראשונה לעלות ארצה בעזרת ידיד מטריפולי, עמו היה בקשרי ידידות מביקוריו שם בדרכו לרפא את עיניו. אולם, לאחר שהנסיעה כבר הוסדרה, אביו שמע על כך וביקש להניא אותו מלעלות בטענה שלפי חשבונו המשיח יבוא בשנת תרע"ז ועליו לחכות עד אז. על מנת שלא לצער את אביו ר' משה כלפון שמע בקולו וויתר על ההזדמנות לעלות, הזדמנות שהצטער עליה כל ימיו.
כהכנה לעלייה ארצה קנה חלקת אדמה בשכונת בית הכרם בירושלים, ובערוב ימיו, כאשר בריאותו רופפת, החליט לנסות לעלות לארץ פעם נוספת. בשנת תש"ט הוא השיג רישיון עלייה, ובנו שושן יצא לתוניס על-מנת להסדיר את המסמכים. אולם, עקב מחלה נדחתה עלייתו לארץ בשל ההחמרה במצבו הבריאותי, אשר לא השתפר די הצורך עד יומו האחרון.
חזון איחוד האומות, שלום עולמי והכפר הגלובלי-מוסרי
בחיבוריו המוקדמים, עוד בטרם קמה מדינת ישראל, הוא דן ברעיונות מדיניים מפורטים הלכה למעשה, לא רק בנוגע לרעיון הציוני אלא גם ברעיונות קוסמופוליטיים מובהקים.
בעקבות מלחמת רוסיה-יפן שפרצה ב-1904, הרב כלפון הגיע למסקנה שתורת ישראל לא מסתפקת בגאולת ישראל, אלא מבקשת לבנות עולם שלם ומתוקן עבור האנושות כולה. הוא ניסח חזון קוסמופוליטי נרחב, שבו קיימים מנגנונים ומוסדות שיכוננו שלום עולמי. בשל חששו כי דבריו לא יתקבלו בשל מעמדו ומעמד ארץ מגוריו השוליים יחסית, גנז את הרב כלפון החזון. עיתון בשפה הערבית שהגיע לידיו 15 שנים לאחר מכן, חשף בפניו להפתעתו רעיונות מדיניים הזהים לרעיונות שכתב ב-1905. מאז החליט כי מחובתו לפרסם את רעיונותיו בפומבי.
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 נשא הרב כלפון דרשות שבהן הדגיש את הצורך לעסוק במשפט בינלאומי, וניסח בפירוט הצעה מעשית להקמת ממשלה עולמית ולכינון משפט בינלאומי. הוא פיתח מנגנון לפתרון סכסוכים, וניסח תוכנית מדינית מפורטת בת סעיפים רבים.
הרב כלפון סבר שהקמת מרכזו הגדול של ועד המדינות צריכה להיות בירושלים, "כי שם שאיפה גדולה לכל העמים – לנו היהודים ולנוצרים ולישמעאלים.
עם התרחבות תנועת שיבת ציון והצהרת בלפור, החייאת השפה העברית והטבת מצבם של היהודים במדינות המפותחות ראה הרב כלפון כראשיתו של עידן הגאולה.
הרב כלפון ראה בהתפתחות הטכנולוגית אמצעי שהופך את העולם לכפר גלובלי, המחייב את מדינות העולם לבוא לעזרת מדינות השרויות במצוקה כחלק מהערבות ההדדית והשלום העולמי. המושג האחרון גם היווה עבורו חובה דתית, וההתקדמות הטכנולוגית סימלה בעיניו בסיס לעליית מדרגה רוחנית.
ספריו
מתוך ספריו יצאו לאור כיותר מ-50 חיבורים העוסקים בכל ענפי היהדות(לא כולל הסטים).
מספריו שיצאו לאור על פי סדר ה א-ב
קישורים חיצוניים
אישיותו
ספריו
העלאת עצמותיו לישראל
טואד
טואד (באנגלית: Toad, קרפדה) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The X-Men #4 ממרץ 1964, והיא נוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
טואד הוא האלטר אגו של מורטימר טוינבי, מוטאנט גיבן וחלש אשר ננטש על ידי הוריו בגיל צעיר כל כך, עד כדי כך שהוא אינו זוכר אותם. הוא נשלח לבית יתומים, שם נלעג על ידי שאר הילדים בשל כיעורו, מבנה גופו החריג ויכולת הקפיצה שלו. הטראומה, הבדידות וההתעללות שעבר על ידי ילדי בית היתומים השפיעו על למידתו, ונחשב על ידי מוריו כבעל לקות שכלית, אף על פי שהיה אינטליגנטי ומוכשר. טוינבי היה כל כך נואש לחיבה, עד כדי כך שפיתח אישיות כנועה וציית ללא עוררין לכל אדם במחשבה שהוא דואג לו. בשלב מסוים אחרי בגרותו, טוינבי נמצא על ידי מגנטו והתגייס לאחוות המוטאנטים שלו. מגנטו הוא זה שהעניק לטוינבי את כינויו, טואד (קרפדה), בגלל כוחותיו, אישיותו ומראהו. מגנטו לא האמין כי כוחותיו של טוינבי יועילו לו, אך שמח כי ישנו חייל הנאמן לו. בתת-המודע שלו, טוינבי התייחס למגנטו כאב; הוא עיוור את עצמו להתעללות הפיזית והמילולית של מגנטו, וזאת כי הוא יוצא לכבוש את המין האנושי שדחה אותו. כמו כן, טוינבי האמין כי יינתן לו מקום כבוד בחברה החדשה שמגנטו יצור. כחבר באחוות המוטאנטים, טוינבי פגש והתאהב במכשפת השני, אשר דחתה אותו. חבריו האחרים לקבוצה כללו את אחיה קוויקסילבר ואמן האשליות מאסטרמיינד. הקבוצה נאבקה שוב ושוב באקס-מן, והובסו כל פעם מחדש.
בשלב מסוים, מגנטו וטוינבי נתפסו על ידי הישות-הקוסמית "הזר" ונכלאו ביחד. כאשר מגנטו נמלט, הוא עזב בבוטות את טוינבי מאחור, מה שגרם לו לחשוב אחרת על מגנטו. מגנטו נכלא פעם שנייה, וברח יחד עם טוינבי. עם זאת, ההתעללות המתמשכת של מגנטו גרמה להתפתחות שנאה גדולה אצל טוינבי, אשר נטש במכוון את מגנטו למות בפיצוץ שהתרחש במפגש של האוונג'רס והאקס-מן. כאשר מגנטו ניסה לצאת, טוינבי חסם אותו, אך מגנטו התגלה בחיים. מאוחר יותר, טוינבי חזר לאחוות המוטאנטים מספר פעמים. בסופו של דבר הוא הנהיג בעצמו את הקבוצה, שעסקה יותר בגנבות מאשר באידאולוגיה של עליונות מוטאנטית.
את דמותו של טואד בסרט הלייב אקשן "אקס-מן" גילם השחקן ריי פארק. בסרט זה, דמותו הייתה שחצנית וסרקסטית ויכולותיו העל-אנושיות (ניתור, יריקת חומצה, לשון דביקה וטיפוס על קירות) התבררו כשוויי ערך לאלה של חבורת האקס-מן. מאז יציאת הסרט, אספקטים מדמותו בסרט שולבו בקומיקס. בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה", הדמות מגולמת על ידי השחקן אוון ג'וניגקייט, והיא מוצגת באופן אפל יותר.
אלכסנדר אובארוב
אלכסנדר ויקטורוביץ' אובארוב (ברוסית: Александр Викторович Уваров; נולד ב-13 בינואר 1960 באורחובו זוייבו, מחוז מוסקבה, ברית המועצות), הידוע בעיקר בכינויו שורה אובארוב (Шура Уваров), הוא שוער כדורגל ישראלי-רוסי-סובייטי לשעבר. הוא שיחק שנים רבות במכבי תל אביב ופרש ממשחק פעיל בשנת 2000. משמש כמאמן השוערים בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
קריירה
לאחר פרישתו ממשחק מונה למאמן השוערים של מכבי תל אביב ושל נבחרת ישראל. בנבחרת ישראל מילא תפקיד זה עד שנת 2012, עת החליט מאמן הנבחרת החדש אלי גוטמן למנות במקומו את גיורא אנטמן.
ולדימיר איביץ', שמונה למאמן הקבוצה לקראת עונת 2018/19, הביא עימו צוות אימון. בעקבות כך סיים אוברוב את תפקידו בקבוצה הבוגרת, לאחר 18 שנים, ומונה למאמן שוערים בקבוצת הנוער.
משפחתו
אובארוב מחזיק כיום באזרחות ישראלית ומתגורר בישראל יחד עם ילדיו ג'ניה ואליסה. ב-2021 התאלמן מאשתו לובה.
אהרן עמרם
אהרן עמרם (נולד ב-1939) הוא זמר, משורר, מלחין וחוקר יהדות תימן. מבולטי הזמרים הנאמנים למקור בעדה התימנית בישראל במשך שנים.
ביוגרפיה
אהרן עמרם נולד בבירת תימן צנעא לרומיה ולשלמה (סלימאן) עמרם. אביו שימש כשליח אב בית דין וכראש חבורת "קוראי התהלים" בבית כנסת אלדמארי, והתפרנס ממסחר בשוקי העיר צנעא. אמו, רומיה בת הרב יוסף, גידלה בנוסף לשבעת ילדיה גם יתומים שהוברחו מן הכפרים לצנעא מחשש שיאולצו להתאסלם.
ב-1948 עלה לישראל עם משפחתו במסגרת מבצע "על כנפי נשרים". תחילה גר עם משפחתו במחנות עולים בראש העין ועין שמר. את לימודיו החל בבית הספר נצח ישראל בפתח תקווה. בבית הספר התגלה כישרונו למוזיקה: הוא השתתף כאורח קבוע בתוכנית הרדיו של סעדיה דמארי, "קול ישראל לעולי תימן", בקוראו את פרשת השבוע וההפטרה עם התרגום, ושר שירי קודש של יהודי תימן מהדיואן.
ב-1956 הקליט את שירו הראשון, "אם נסגרו פתחי שערים", אצל "רדיו דוקטור", כאשר הוא מלווה עצמו בתיפוף על פח.
בשנת 1961 סיים את שֵירותו הצבאי בחטיבת גולני ובחטיבה 7 של חיל השריון. במהלך שירות המילואים בשנים הבאות נלחם במספר מלחמות ישראל, והשתתף במלחמת ששת הימים ובצליחת תעלת סואץ.
בשנת 1990 החל עמרם בפרויקט נרחב של הקלטה ותיעוד קריאת התורה והתרגום, קריאה בתהילים, שיר השירים ומגילת אסתר, וכן של תפילות רבות, לפי הנוסח והמסורת המקוריים של יהדות תימן. בשנת 2005 הוציא עמרם לאור תאג' (כתר תורה) בשם "וזאת התורה".
ב-2011 זכה בפרס מיוחד מטעם דירקטוריון אקו"ם למלחין ומשורר, על שימור, טיפוח והחייאת מורשת השירה התימנית.
ב-1967 נישא לשרה משרקי, מורה ילידת ראש העין, ונולדו להם חמישה בנים ובת. הוא אביו של הזמר לירון עמרם.
בדצמבר 2020 הודיע שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה זאב אלקין כי עמרם הוא מהזוכים בפרס שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה לתרבות יהודית על מפעל חיים ועל תרומה משמעותית בתחום התרבות היהודית בישראל לשנת תש"פ,2020.
דני קושמרו
דני קושמרו (נולד ב-10 במאי 1968) הוא עיתונאי, עורך ושדרן טלוויזיה ורדיו ישראלי, המגיש את "אולפן שישי" וכן את מהדורת החדשות המרכזית של קשת 12.
ביוגרפיה
קושמרו גדל בבאר שבע ובעומר, בנם של קורינה ואדריאן שעלו מרומניה בשנות ה-60. לאחר לימודיו בבית הספר החקלאי "אשל הנשיא", התגייס לצה"ל ואת שירותו עשה כלוחם באח"י תרשיש (סער 4) בשייטת ספינות הטילים של חיל הים, יצא לקורס קצינים ושירת במטה חיל הים. המשיך לשמש רס"ן במילואים.
בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול ותואר שני במנהל עסקים - שניהם מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
במהלך לימודיו באוניברסיטה כתב קושמרו למוסף הסטודנטים "איינשטיין" בעיתון "חדשות". את צעדיו הראשונים בשידורי רדיו עשה בתקשורת המקומית באזור הדרום. ב-24 בינואר 1996 בשעה שש בבוקר פתח את שידורי תחנת רדיו דרום באולפנים בבאר שבע בהגשת תוכנית האקטואליה והראיונות "בוקר טוב דרום", והיה ממניחי היסודות לתוכנית שמשודרת עד היום. ברבות השנים היה למנהל מחלקת החדשות של התחנה. מאוחר יותר החלה הקריירה הטלוויזיונית שלו, כמגיש התוכנית "שיחת העיר" בכבלים בדרום, ואחר כך גם "זוויות" ו"תחנה מרכזית" בכבלים במרכז. בתחילת הקריירה התקשורתית, עוד עבד במקביל כמהנדס תעשייה וניהול.
בשנת 2001 הצטרף כמגיש ועורך לחברת החדשות של ערוץ 2. בשנים 2003–2013 הגיש את "חדשות סוף השבוע". מתחילת שנת 2008, מגיש קושמרו את מהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות, לצד יונית לוי, לסירוגין.
בינואר 2012 החל להגיש גם את "אולפן שישי", בעקבות מעברו של יאיר לפיד לפוליטיקה. אחר כך הודיע שהוא מוותר על התפקיד ומועמדים אחרים נבחנו. לאחר שהמשיך להגיש את "אולפן שישי" באופן זמני מונה לבסוף באופן רשמי במאי 2013.
במשמרת הלילה הראשונה שלו כמגיש מבזקים בחדשות ערוץ 2, ב-24 במאי 2001, התרחש אסון אולמי ורסאי, והוא ניהל אל תוך הלילה את שידור האירוע. ב-1 בפברואר 2003 שידר את התוכנית המיוחדת לרגל נחיתת מעבורת החלל קולומביה ובה האסטרונאוט הישראלי הראשון אילן רמון. באסון התרסקה המעבורת וכל צוותה נספה.
ב-2005 הגיש את התוכנית היומית "חדר החדשות" - המהדורה המוקדמת של חברת החדשות ששודרה מול "לונדון את קירשנבאום" בערוץ 10. בקיץ 2005, במהלך תוכנית ההתנתקות, הגיש את משדר הבוקר של חברת החדשות, לצדה של דנה ויס. ב-2006 הגיש את "חדשות בחמש" לצד נטשה מוזגוביה. בשנת 2007 החליף את גידי גוב בהגשת תוכנית הבוקר של "שידורי קשת" "יום חדש", לצדה של סיון רהב-מאיר. לאחר שנה, עזב את התוכנית על רקע בחירתו להגשת המהדורה המרכזית של ערוץ 2.
במרץ 2013 הציג קושמרו את סרטו התיעודי, ששודר בשידורי קשת בערוץ 2, "אני מצהיר", אשר ליווה חרדים בגיוסם לגדוד "נצח יהודה" בצה"ל ועקב אחריהם משלב החיול בבקו"ם ועד לטקס סיום הטירונות.
בסקר שנערך בקיץ 2014 אחרי מבצע צוק איתן בעיתון "גלובס", נבחר למגיש החדשות האהוב בישראל בפער גדול מהמגישים אחרים: 44.6 אחוזים מהנסקרים אמרו שהם מעדיפים לצפות בו על האחרים.
בנוסף לפעילותו בתחום התקשורת, קושמרו הוא כתב האופנועים של "ידיעות אחרונות". החל משנת 2009 הוא בעל טור קבוע, ומשמש כבוחן בעיתון האופנועים "מוטו".
תוכניות נוספות שהגיש היו "איך להציל את החיים של הילדים שלך" בנושא תאונות ילדים, סדרת "עדות" בנושא השואה בערוץ ההיסטוריה, ו"מישהו נכנס למחשב שלך" – על הסכנות שבאינטרנט. ב-2006 הגיש יחד עם רותם אבוהב את "אנשי השנה - לתת באהבה", וגם תוכנית אתגרית-היסטורית לנשים לערוץ ADV1.
באפריל 2015 לאחר הבחירות לכנסת העשרים הציג בשידורי קשת בערוץ 2 סרט תיעודי שנקרא "שתי מדינות, עם אחד" (פרפזה לאחד מפתרונות הסכסוך הישראלי-פלסטיני "פתרון שתי מדינות לשני עמים"), על ההבדלים שבין הימין לשמאל, בין "מדינת תל אביב" לפריפריה ובין מזרחיים לאשכנזים בישראל.
בדצמבר 2015 הציג בשידורי קשת את סרטו "מזג האוויר השתגע", שעסק בבעיות אקלים בעולם ובהתחממות הגלובלית.
בשנת 2018 הנחה את טקס הדלקת המשואות הממלכתי בהר הרצל.
במאי 2020 זכה בפרס העיתונות של בני ברית.
החל מאוקטובר 2020 משודרת סדרת סרטי התיעוד "עד הקצה" שבהשתתפותו ושבהנחייתו, בה מתעד קושמרו תופעות טבע מרהיבות וכן מקומות נידחים בהם מתרחשות תופעות קיצוניות וחריגות.
חיים אישים
היה נשוי למיכל סביון, מעצבת פנים, ולהם שני בנים. כיום נמצא בזוגיות עם אנג'ליקה ויש להם בת משותפת.
קושמרו רוכב על אופנועים החל מגיל 16. ב-14 ביוני 2018 נפצע באופן בינוני בתאונת אופנוע באיטליה.
קושמרו חובב צלילה, טיפוס וספורט אתגרי וידוע כאוהד של קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע.
קישורים חיצוניים
ביקורות
ג'וליוס רנדל
ג'וליוס דיון רנדל (באנגלית: Julius Deion Randle, נולד ב-29 בנובמבר 1994) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בניו יורק ניקס מליגת ה-NBA. רנדל שיחק עונה אחת במדי אוניברסיטת קנטקי ונבחר במקום השביעי בדראפט של שנת 2014.
קריירת מכללות
בעונת 2013/2014 שיחק רנדל באוניברסיטת קנטקי. ב-28 בפברואר 2014 הוכרז רנדל כאחד מעשרת המועמדים לפרס נייסמית'. הוא סייע לקבוצה להגיע לגמר אליפות המכללות, אך למרות 10 נקודות ו-6 ריבאונדים שלו הפסידו במשחק לאוניברסיטת קונטיקט. רנדל סיים את העונה עם 24 דאבל-דאבלים, ההישג השני בטיבו בתולדות אוניברסיטת קנטקי.
ב-22 באפריל 2014 הודיע רנדל על כוונתו להתמודד בדראפט ה-NBA.
לוס אנג'לס לייקרס
בדראפט שנערך ב-26 ביוני באולמה של ברוקלין נטס נבחר רנדל במקום השביעי על ידי קבוצת הלוס אנג'לס לייקרס, הבחירה הגבוהה ביותר של הלייקרס מאז ג'יימס וורת'י. ב-13 ביולי חתם על החוזה קבוצה ובאותו יום ערך את הופעה הבכורה שלו במסגרת ליגת הקיץ בו קלע 10 נקודות ב-21 דקות.
רנדל שותף במשחק פתיחת העונה של הלייקרס, אך לאחר ששיחק 14 דקות בלבד נפגע, במה שהתברר מאוחר יותר כשבר בשוק הירך. פציעה זאת השביתה אותו למשך שאר העונה. ביולי 2015 חזר רנדל לפעילות ושותף ב-4 משחקים של הקבוצה במסגרת ליגת הקיץ. הוא אמנם קלע 11.5 נקודות ולקח 4 ריבאונדים בממוצע למשחק, אך הופעתו הוגדרה כ"מאכזבת". ב-15 באוקטובר ניצלה הלייקרס את האופציה והאריכה את חוזה הרוקי של רנדל עד לסוף עונת.
ניו אורלינס פליקנס
לאחר סיומה של עונת היה לשחקן חופשי, וחתם על חוזה דו-שנתי בניו אורלינס פליקנס. לאורך עונתו היחידה בקבוצה הצטיין עם ממוצעים של 21.4 נקודות ו-8.7 ריבאונדים למשחק. ב-15 במרץ 2019 קלע שיא קריירה של 45 נקודות, בהפסד הפליקנס מול פורטלנד טרייל בלייזרס.
ניו יורק ניקס
ב-9 ביולי 2019 חתם על חוזה בניו יורק ניקס.
כיבוש וול סטריט
כיבוש וול סטריט (באנגלית: Occupy Wall Street, מתורגם גם: לכבוש את וול סטריט) הייתה סדרת הפגנות ופעולות מחאה שהחלה בארצות הברית ב-17 בספטמבר 2011 ונמשכה עד שנת 2012, שהתבטאה בעיקר בהפגנות אזרחיות מאורגנות בעיר ניו יורק. ההפגנות התרכזו בעיקר בפארק זוקוטי שבניו יורק, הנמצא בבעלות פרטית ובשל כך נמנע הצורך לבקש רשות להפגין מהעירייה, וכן השוטרים לא יכלו לפזר את האנשים בכוח.
המחאה יוצאת, בין השאר, נגד אי-השוויון החברתי והכלכלי בארצות הברית, השחיתות וההתנהלות חסרת האחריות לטענתם של וול סטריט, וכן על כוחם הרב של הלוביסטים במשרדי הממשלה והשפעתם על החלטות מדיניות וכלכליות.
מאז החלה המחאה ב-7 באוקטובר 2011 התפשטה המחאה האמריקנית נגד וול סטריט למקומות שונים ברחבי ארצות הברית, בהם וושינגטון, לוס אנג'לס, בוסטון, סיאטל, פילדלפיה, שיקגו, יוסטון, מיאמי, פורטלנד, דנוור, קנזס סיטי, אוסטין, אן ארבור, קליבלנד, דאלאס ומיניאפוליס.
המחאה שאבה את השראתה מן ההתקוממויות האזרחיות בעולם הערבי באותה התקופה, ובעיקר מאירועי כיכר תחריר במצרים, וכן מן המחאה האזרחית שהתרחשה בספרד.
מניעים
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 החל לגבור בהדרגה עול המיסוי על מעמד הביניים בארצות הברית, בעוד הקלות משמעותיות ניתנו לחברות הענק ובעלי ההון בארצות הברית. מס ההכנסה לעשירים ירד מ-91% בזמנו של רייגן, ל-35% בתחילת שנות ה-2000. בעקבות המיתון שהחל בתחילת המאה ה-21, בעקבות הכלכלה הנחלשת ורמות האבטלה הגואות בארצות הברית, הממשל האמריקני חיפש דרך להעלות הכנסות ולהפחית בהוצאות. משימה זו הייתה קשה במיוחד בשל התערבותם של לוביסטים מטעם החברות הגדולות שמנעו את העלאת מס החברות, כך שפועל בוצע קיצוץ נרחב בתקציבים הציבוריים לחינוך, בריאות, תשתיות ושירותים חברתיים. במקביל גדל אי-שוויון הכלכלי, לפי נתוני הממשל מ־2010, 5% ממשקי הבית העשירים ביותר בארצות הברית הרוויחו 25% מסך ההכנסה – שיעור הזהה לששת העשירונים התחתונים יחדיו, ששכרם הראלי היה בירידה מתמדת. והאחוז הבודד העשיר ביותר, המאיון העליון, צבר עושר וכוח בלתי פרופורציונלי (מכאן סיסמת המחאה "אנחנו ה-99%"). מאז מחאת "כיבוש וול סטריט" המשיך אי השוויון בארצות הברית לעלות וב-2017, המאיון העליון היה עשיר פי שניים מ-90% מהאמריקאים יחד.
האירועים שהובילו לקיום המחאה
באמצע 2011 יזמה הקבוצה הקנדית "אדבסטרס", אשר בבעלותה מגזין על שמה המתנגד לצרכנות-יתר, הפגנה שקטה בוול סטריט במחאה נגד הממשל האמריקאי ומדיניותו הכלכלית הנוכחית, וכשלונו למנוע את המשבר העולמי, וכן חוסר נכונותו לערוך שינויים מהותיים אשר יביאו לסופו. בנוסף לקבוצה הקנדית, הוקמה קבוצה בשם New Yorkers Against Cuts Cuts (NYAB). האקטיביסט, האנרכיסט והאנתרופולוג דייוויד גרייבר וכמה ממקורביו השתתפו באספה הכללית של NYAB, אך מאוכזבים מכך שהאירוע המתוכנן של הקבוצה נועד להיות רק צעדת מחאה קצרה בוול סטריט, גרייבר וקבוצתו הקטנה יצרו אספה כללית משלהם שבסופו של דבר התפתחה ל"אספה הכללית של ניו יורק". הקבוצה החלה לקיים פגישות שבועיות כדי לדון ולתכנן את תנועת המחאה, להקים קבוצות עבודה ולהחליט האם יש לתנועה מנהיגים או לא. קבוצת האינטרנט אנונימוס יצרה סרטון המעודד את תומכיה להשתתף בהפגנות. תנועת "יום הזעם האמריקני", קבוצה שהתארגנה להפגנה נגד "ההשפעה התאגידית שמשחיתה את המפלגות הפוליטיות שלנו, את הבחירות שלנו ואת מוסדות השלטון", הצטרפה גם היא לתנועה. המחאה עצמה החלה ב-17 בספטמבר 2011; דף פייסבוק להפגנות החל יומיים לאחר מכן ב-19 בספטמבר ובו סרטון יוטיוב של אירועים קודמים. באמצע אוקטובר כבר היו בפייסבוק 125 דפים הקשורים ל"כיבוש וול סטריט".
דרישות המפגינים
דרישות המחאה אינן מגובשות, ואין ארגון רשמי אשר מגדיר אותן. אחת הקריאות המרכזיות מופנית לנשיא אובמה בדרישה להסדיר את התנהלותה של הממשלה במישור הכלכלי ולהכיר בהתרפסותם של מקבלי ההחלטות אל מול החברות השונות והלוביסטים הפועלים בשמן. דרישות נוספות הן העלאת המיסוי לעשירון העליון, העלאת המיסוי לחברות הגדולות, הפסקת מתן הסיוע המאסיבי לחברות הגדולות שנכנסו לקשיים, תמיכה באיגודים ומתן שירותים בריאותיים לנזקקים. מן המדינות השונות המשתתפות בהפגנות נשמעות דרישות מקומיות, כמו השקעה בתשתיות ובחינוך כמו כן ישנם המוחים כנגד הסיוע הביטחוני של ארצות הברית למדינת ישראל. לקראת אמצע אוקטובר החלה המחאה לתפוס תאוצה בוושינגטון ולקבל גוונים פוליטיים יותר. ביקורת רבה מופנית כלפי אובמה, כאשר הטענה היא שהוא הבטיח שינוי אך נכשל במימושו ונכנע לדרישות הימין הכלכלי במדינה. כשנשאל אחד מבכירי אדבסטרס מדוע התעוררה יותר משלוש שנים לאחר נפילתן של החברות הגדולות, ובעיקר ליהמן ברדרס, ענה:
when the financial meltdown happened, there was a feeling that, 'Wow, things are going to change. Obama is going to pass all kinds of laws, and we are going to have a different kind of banking system, and we are going to take these financial fraudsters and bring them to justice.' There was a feeling like, 'Hey, we just elected a guy who may actually do this.' In a way, there wasn't this desperate edge. Among the young people there was a very positive feeling. And then slowly this feeling that he's a bit of a gutless wonder slowly crept in, and now we're despondent again.
בינן ובין עצמן, קבוצות המחאה השונות מנסות לגבש דרישות ספציפיות מהממשל, אך מפגינים רבים מתנגדים לכך וטוענים ש"אין למסד את הרוח האותנטית של ההפגנה".
סיקור תקשורתי
הנשיא אובמה, בנאום לזכרו של מרטין לותר קינג, אמר ש"המנהיג לזכויות אדם (לותר קינג) היה רוצה שנבקר את התנהלותו הלא-אחראית של וול סטריט, אך מבלי ליצור דמוניזציה של אלה שעובדים שם".
דיכוי המחאה
לאחר חודשים רבים של מחאה חברתית רחבה, היא גוועה כמעט לחלוטין, לאחר שדוכאה באלימות, לעיתים קשה, כנגד מפגינים בניו יורק ובערים נוספות ברחבי ארצות הברית. הדיכוי כלל, בין היתר, מעצרים המוניים, פיזור מאהלי מחאה בצווים עירוניים ואלימות נגד מפגינים, כולל ירי מאש חיה וריסוס גז פלפל על מפגינים עצורים. בדצמבר 2013 פרסומו בתקשורת האמריקאית מסמכים של ה-FBI שנחשפו כי ה-FBI הגדיר את מחאת "כיבוש וול סטריט" כאיום טרור, ותכנן לדכא אותה ברמה אסטרטגית כלל-ארצית, תוך שיתוף פעולה עם אוניברסיטאות, עם בנקים ותאגידים פרטיים. כל זאת, אף שה-FBI היה מודע לכך שמארגני המחאה "קראו במפורש להפגנות לא אלימות ולא עודדו כל שימוש באלימות", כפי שציין בעצמו במסמכיו. ה-FBI הפעיל מעקב שיטתי אחר פעילי המחאה, תוך גיוס רשת ענפה של גופים שונים - רשויות אוכפות חוק, גופים ציבוריים וחברות פרטיות.
תגובות בעולם
האייתולה ח'אמנאי, מנהיג איראן, הגדיר את ההפגנות כ"נפילת הקפיטליזם של אמריקה". התקשורת בסין קראה לממשלת ארצות הברית, אשר לטענתה "פונה בביקורת למדינות זרות כל אימתי שקמים עליהן אזרחיה", להשליט "קודם כל סדר בביתה". ראש ממשלת יוון, יורגוס פפנדראו, הצהיר על תמיכתו במפגינים ורואה בהם "חלק ממאבק גלובלי לשינוי סדר העדיפויות הכלכלי המעודד חוסר השוויון". נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס הכריז על סולידריות על התנועה וגינה את ה"דיכוי האלים" שלה. באנגליה החלו להתארגן קבוצות דומות, המרכזית בהן היא "כיבוש לונדון", המוחות גם הן על המדיניות הכלכלית של מדינתן בפרט והאיחוד האירופי בכלל. קבוצה של מאה סופרים בעלי השפעה, ביניהם סלמאן רושדי, וניל גיימן, וכן זוכי פרס הפוליצר מייקל קנינגהאם וג'ניפר איגן, חתמו על עצומה התומכת בתנועת כיבוש וול סטריט ושלוחותיה בכל העולם. מייסד ויקיליקס, ג'וליאן אסאנג', נאם בלונדון מול כ-500 מפגינים ב-15 באוקטובר ואמר ש"מערכת הבנקים בלונדון פועלת על כסף מושחת", והוסיף ש"ויקיליקס תחל בקמפיין נגד מוסדות פיננסיים בחודשים הקרובים".
1947 בברית המועצות
1947 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-30 למהפכת אוקטובר.
אירועים בולטים
במהלך המחצית השנייה של שנות ה-40 ועד לתחילת שנות ה-50 בשטחים ליטא, אסטוניה ולטביה התנהל מאבק מזוין בין מוסדות השלטון הסובייטי לבין מחתרות מקומיות ("האחים של יערות") שנתמכו על ידי התושבים המקומיים. כמו כן, במערב אוקראינה פעל צבא מחתרתי שדגל בעצמאות אוקראינה.
בשנים 1946–1947 היה רעב בברית המועצות. היקף הרעב היה מצומצם לעומת הולודומור, אך בכל זאת לפי הערכות במהלך שנתיים נפטרו מרעב עד כ-1.5 מיליון אזרחים. לפי הערכות אחרות היקף הקורבנות היה קטן מזה.
בתחילת שנת 1947 החלו שידורים של תחנת רדיו "קול אמריקה" בשפה הרוסית.
קים באטן
ביוגרפיה
באטן נולדה וגדלה במקריי, ג'ורג'יה.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 סיימה באטן במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.98 שניות.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 סיימה באטן במקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.84 שניות.
אלופת עולם ושיאנית עולם
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכתה באטן במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 52.61 שניות, מאית השנייה בלבד מהר יותר מבת ארצה טניה בופורד-ביילי (52.62 שניות) ודיון המינגס מג'מייקה (53.48 שניות). שתי האמריקאיות רצו מהר יותר משיא העולם בן השנתיים של סאלי גנל מבריטניה (52.74 שניות). שיאה זה החזיק מעמד כ-8 שנים ונשבר על ידי יוליה פצ'ונקינה מרוסיה (52.34 שניות, הנוכחי 2019).
סגנית אלופה אולימפית
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בשנת 1997 זכתה באטן במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאת השנה בעולם 52.97 שניות. באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:21.03 דקות, אחרי גרמניה (3:20.92 דקות) ולפני ג'מייקה (3:21.30 דקות) ומדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.52 שניות, אחרי נזיאה בידואן ממרוקו (52.97 שניות) ודיון המינגס (53.09 שניות) ובכך לא הצליחה להגן על תוארה.
במסגרת סבב הגביע העולמי שנערך במונקו בשנת 1998 קבעה באטן בריצת 400 מטר משוכות את תוצאת השנה בעולם 52.74 שניות ובהמשך הסבב שנערך בציריך, שווייץ אותה שנה היא קבעה בריצה זו תוצאה של 52.84 שניות.
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה באטן במקום 12 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.73 שניות.
בית הכנסת לעולי לוב
בית הכנסת לעולי לוב ברחוב מזל דגים ביפו העתיקה, הוא בית הכנסת העתיק בתל אביב-יפו. המבנה מזוהה עם חאן שהוקם בשנת 1740 על ידי ועד פקידי קושטא באיסטנבול, בסמוך לנמל יפו, ואשר היה החאן היהודי היחיד שפעל בעיר עבור עולים יהודים. המבנה נודע גם בשם "בית זונאנה" על שמו של רבי יעקב בן דוד זונאנה, הגביר היהודי שרכשו, וכלל גם מקווה טהרה.
בין המזכירים את המקום נמצא החיד"א, שביקר במבנה ב-1757. עם זאת, כעבור שנים בודדות השתלטו ערביי יפו על המבנה, והתירו ליהודים להתפלל בו רק בשלושה ימים בשנה. מאוחר יותר נאסר על היהודים לעשות בו שימוש כלל ועיקר. במשך השנים שימש המבנה לצרכים שונים, כולל בית חרושת לסבון, אך האוכלוסייה הערבית המשיכה לכנותו "הבית היהודי". המקום חזר לבעלות יהודית לאחר מלחמת העצמאות. לאחר המלחמה התיישבה באזור קהילה גדולה של יוצאי לוב, ובית הכנסת היה למרכזה הרוחני החל בשנת 1948. לפי המסורת, כאשר חיפשו העולים מבנה שישמש כבית הכנסת, פגש אותם כומר פרנציסקני ומסר לידיהם את מפתח הבניין, באומרו כי במקום שכן בעבר בית כנסת. רק בשנת 1980 זוהה המבנה עם החאן ההיסטורי, אך אין לכך ראיה ישירה היסטורית.
בשל השינוי הדמוגרפי בשכונה, כיום כמעט ולא מתקיימים במבנה תפילות, אך נערכים בו אירועים שונים. בשנת 1995 היה חלקו המזרחי של המבנה לחלק ממוזיאון אילנה גור.
טריפונס
טריפונס ניקולאידיס (ביוונית: Τρύφωνας Νικολαΐδης; נולד ב-1 בפברואר 1944) הוא זמר קפריסאי-ישראלי.
ביוגרפיה
טריפונס נולד בכפר איוס-תיאודורוס שבקפריסין למשפחה בת עשרה ילדים. בגיל 12 עבר לבדו לעיר לימסול ובגיל 13 עבר לניקוסיה ועבד בנגרייה. הוא החל להופיע כזמר וליווה עצמו בבוזוקי. שירת במשך שנה בצבא קפריסין.
בשנת 1966 הוזמן להופיע ב"קפה אתונה" בתל אביב. הכיר את אשתו הישראלית ונישא לה. כעבור חודשים אחדים עבר למועדון "אריאנה" ביפו והופיע בו במשך חמש שנים. המשיך בהופעות ברחבי ישראל. להיטו הגדול באותה תקופה היה "דיר-לה-דה" אותו שר גם בסרטו של ג'ורג' עובדיה, "אריאנה".
בשנת 1980 עבר לארצות הברית לפי הזמנתו של אריס סאן. הוא הקים שם להקה, "אלפא מיוזיק אורקסטרה", שהופיעה בבתי מלון.
בשנת 1985 הופיע בישראל לצד אלון אולארצ'יק והתזמורת של זוזו מוסא. את סיבוב ההופעות ליווה הלהיט "כולם כולם".
בשנת 2008 חזר לישראל, ובין השאר ביצע את השיר "פיצריקה" יחד עם אייל גולן.
חיים אישיים
טריפונס אלמן ומתגורר בחולון. בנוסף לשפת האם שלו יוונית הוא גם דובר עברית.
Where Have You Been
Where Have You Been (בעברית: איפה היית) הוא הסינגל החמישי של הזמרת ריהאנה מאלבומה השישי, Talk That Talk. השיר יצא כסינגל ב-8 במאי 2012. הוא נכתב על ידי אסתר דין, ג'ף מאק, ד"ר לוק, הנרי "סירקט" וולטר וקלווין האריס והופק על ידי השלושה האחרונים ביחד עם קוק הארל. השיר הוא שיר דאנס-פופ וטכנו האוס אשר מושפע ממוזיקת טראנס, R&B, אלקטרו והיפ-הופ. הוא מכיל ברקע שילובים של סינתסייזרים חזקים. מבחינה לירית השיר מושפע משירו של ג'ף מאק "I've Been Everywhere" ומדבר על אישה שמחפשת אחר בן זוג שהבטיח להיות בשבילה ולרצות אותה מבחינה מינית.
אנדרטת אלברט איינשטיין
אנדרטת אלברט איינשטיין (באנגלית: Albert Einstein Memorial) היא אנדרטה לזכרו של אלברט איינשטיין הממוקמת בחצר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית שבשדרת החוקה בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. האנדרטה ממוקמת בסמוך לאנדרטת מלחמת וייטנאם.
Where Have You Been
השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה אשר השוו את השיר לשירים "We Found Love" ו-"Talk That Talk" מהאלבום אשר גם הם זכו לביקורות חיוביות. השיר זכה להצלחה רבה בעולם כאשר הגיע למקום ה-5 בארצות הברית והפך לשיר ה-22 של ריהאנה להגיע לעשירייה הפותחת במדינה. בנוסף הוא גם הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס של המדינה וגם במצעד שירי הדאנס של בריטניה ובנוסף גם הגיע למקום ה-3 במצעד שירי הפופ של ארצות הברית. בנוסף השיר הגיע לחמישייה הפותחת גם ב-דנמרק, צרפת, צ'כיה, ישראל, ניו זילנד ובריטניה ונכנס לעשירייה הפותחת של עשרים מדינות ביניהם אוסטרליה, בלגיה, ונורווגיה.
אנדרטת אלברט איינשטיין
תיאור האנדרטה
האנדרטה כוללת משטח מוגבה מעגלי, שקוטרו 8.5 מטרים, העשוי גרניט בצבע פנינה, שהובא מלארוויק שבנורווגיה. במשטח הגרניט המעגלי מוטבעים 2,700 סמני מתכת המסמלים גרמים אסטרונומיים ובהם השמש, הירח, כוכבי לכת, 4 אסטרואידים, 10 גלקסיות, 10 קוואזרים וכוכבים רבים, כפי שהיה מיקומם בשמי חצי הכדור הצפוני ביום חנוכת האנדרטה - ב-22 באפריל 1979. סמני המתכת הם בגדלים שונים על מנת לסמל את עוצמת התאורה של גרמי השמיים.
Where Have You Been
הקליפ לשיר בוים על ידי דייב מאיירס ומציג את הזמרת במגוון תחפושות ומיקומים תוך התייחסות למילים של השיר. בקליפ ריהאנה מוצגת כזוחל מים עירום למחצה, במדבר מצרי, בצריף אפריקאי, ומנתבת את דרכו של שיווה ההינדי עם ידיים מרובות. הקליפ זכה לביקורות חיוביות בעיקר על הניסיון של ריהאנה לבצע כוריאוגרפיה מורכבת יותר. על מנת לקדם את שיר ביצעה אותו בתוכנית SNL ובסיום העונה ה-11 של אמריקן איידול. השיר היה מועמד בשנת 2013 לפרס גראמי בקטגוריית ביצוע הסולו הטוב ביותר בשיר פופ.
אנדרטת אלברט איינשטיין
תיאור האנדרטה
סביב המשטח המעגלי ספסל עשוי גרניט לבנה שהובאה מהר איירי שבקרוליינה הצפונית. על הספסל יושב פסלו של אלברט איינשטיין, המחזיק בידו מסמכים, מעשה ידי הפסל רוברט ברקס. הפסל מורכב מ-19 מקטעים שהורכבו במקום. משקל הפסל 3.2 טונות, ואם היה עומד היה גובהו 6.4 מטרים. על המסמכים שבפסל רשומות שלוש משוואות:
Where Have You Been
הקלטה והפקה
השיר נכתב על ידי ג'ף מאק, אסתר דין, ד"ר לוק, קלווין האריס והנרי "סירקט" וולטר והופק ותוכנת על ידי השלושה האחרונים שגם היו אחראים על המכשור ששימש להכנת השיר. דין, וולטר, ד"ר לוק והאריס היו גם אחראים על כתיבה והפקת שירים נוספים מהאלבום כמו להיט הענק "We Found Love" והשיר "You da One". השיר של ג'ף מאק "I've Been Everywhere" היה ההשראה לכתיבת השיר.
השיר הוקלט על ידי קוק הארל ומרקוס טובר באולפני "Eightysevenfourteen" בלוס אנג'לס קליפורניה ובאולפני "Eyeknowasecret" בברנטווד קליפורניה. השניים גם היו המהנדסים הווקאלים של השיר וסייעו לג'ניפר רוזלס בנושא. המהנדסים הכלליים של השיר היו אוברי "ביג ג'יוס" דליין וקלינט גיבס בעוד סרבן גנה היה אחראי על הערבול של השיר.
אנדרטת אלברט איינשטיין
תיאור האנדרטה
העתק של פסל זה נמצא בכיכר המרכזית של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בירושלים.
Where Have You Been
צפון אמריקה
בארצות הברית השיר הופיע לראשונה במקום ה-65 עם שחרורו של האלבום עם מכירות של 39 אלף עותקים. עם שחרורו כסינגל השיר נכנס שוב למצעד הפעם למקום ה-78. חודשיים לאחר שחרור הגיע למקום ה-5 במצעד שם נשאר במשך שבוע נוסף ובכך הפך לשיר ה-22 של הזמרת שנכנס לעשירייה הפותחת במדינה מה שהפת אותה לאמן הרביעי בהיסטוריה שהכניס הכי הרבה שירים לעשירייה הפותחת במצעד אחרי ג'נט ג'קסון, מריה קארי ומדונה. ריהאנה היא גם האמן שהצליח להכניס הכי הרבה שירים לעשירייה הפותחת בזמן הקצר ביותר כאשר הצליחה להכניס את כל 22 השירים בתוך 7 שנים בלבד.
במצעד שירי הרדיו השיר הופיע לראשונה במקום ה-64. חודש לאחר יציאתו הגיע למקום ה-9 במצעד עם עלייה של 17% בקהל השומעים כאשר השיר צבר 64 מיליון מאזינים בשבוע זה מה שהפך את ריהאנה לאמן עם הכי הרבה שירים שהגיעו לעשירייה הפותחת במצעד זה (19 שירים) כאשר היא שוברת את השיא של ליל ויין. במצעד שירי ההיפ-הופ וה-R&B השיר הגיע למקום ה-56 בלבד אך במצעד שירי הפופ הגיע למקום ה-3. בנוסף השיר גם הגיע למקום ה-5 במצעד שירי הקיץ ולמקום ה-32 במצעד השירים הטרופיים. ביולי 2015 אושר כי השיר הגיע למעמד של פלטינה מרובעת בארצות הברית בלבד.
אוקיאניה ואירופה
עם שחרורו של האלבום השיר הצליח להיכנס גם למצעד הבריטי, למקום ה-61 ולמקום ה-8 במצעד שירי הדאנס הבריטי. עם שחרור הקליפ השיר נכנס מחדש לשני המצעדים האלה כאשר נכנס למקום ה-21 במצעד הרשמי ולמקום ה-3 במצעד הדאנס. בשבוע שלאחר מכן היא עלתה למקום ה-8 במצעד הרשמי והגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס מה שהפך לשיר השלישי שלה לעשות זאת ולשנה השלישית ברצף בה הצליחה לעשות זאת. עד שנת 2012 השיר מכר 422 אלף עותקים במדינה. בצרפת השיר הגיע למקום השני ועד שנת 2012 הגיע למכירות של 104,500 עותקים במדינה (מעמד פלטינה). בשאר אירופה גם השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע לעשירייה הראשונה בדנמרק, בלגיה, צרפת, יוון, הונגריה, נורווגיה ואירלנד.
בסך הכל השיר מכר בכל העולם כ-4.7 מיליון עותקים.
רקע
הקליפ צולם במהלך 3 ימים בין ה-7–9 במרץ 2012 בלוס אנג'לס קליפורניה ובוים על ידי דייב מאיירס. ביום הראשון לצילומי הקליפ ריהאנה העלתה תמונה מתוך סט הצילומים וכתבה "Where have you been all my life?". במהלך הקליפ ריהאנה ביצעה כוריאוגרפיה של נדין "היי-האט" ראפין שעבדה עם ריהאנה בעבר בהופעותיה בטקסי הגראמי וטקס הפרסים הבריטי. על מנת לקדם את הקליפ ריהאנה העלתה מספר תמונות מתוך סט הצילומים לחשבון הפייסבוק שלה ואף גם טיזר מתוך הקליפ. יום למחרת היא גם העלתה סרטון מאחורי הקלעים של חזרות על הריקוד של הקליפ ביחד עם קטעים מתוך סט הצילומים עצמו.
מהלך הקליפ
הקונספט של הקליפ הוא להראות את ריהאנה במקומות שונים כמחפשת אחר בן זוגה. הקליפ מתחיל עם זרימה של מים אשר נראה באזור של ביצה וראשה של ריהאנה מתרומם מתוך המים. לאחר מכן היא מתרוממת לאט לאט מן המים ותגלה כיצור זוחל כאשר במקביל היא נראית בסצנה אחרת בה היא מכסה את שדיה ואוחזת בשוט. בסצנה הבאה נראית ריהאנה במדבר רוקדת עם קבוצה של גברים שכולם לובשים תלבושות שבטיות. ריהאנה עצמה לובשת תלבושת של זברה.
כאשר הבית השני מתחיל היא נראית ביחד עם קבוצה של רקדניות בבקתה אפריקאית בה הן רוקדות זו לצד זו. כאשר מתחיל הפזמון השני נראית סצנה נוספת שלה בה היא יושבת בתוך קן של ציפורים ובמקביל היא רוקדת עם קבוצה של רקדנים מאחורי מסך עשן. בבית האחד לפני האחרון נראית ריהאנה מכוונת את דרכו של האל שיווה בזרועות רבות ולאחר מכן בסצנת הסיום נראית ריהאנה חוזרת בחזרה שוב למים מהם יצאה קודם לכן.
ביקורות
הביקורות על השיר היו חיוביות. אנדי קלמן מ-Allmusic כתב כי "השיר הזה ביחד עם השיר We Found Love משרתים היטב את החלק של הדאנס באלבום". גרג קוט משיקגו טריבריון כינה את השיר כ"מלהיב" והשווה אותו ל-We Found Love. רנדל רוברטס מלוס אנג'לס טיימס גם ציין את הדמיון בינו לבין We Found Love ואף כתב "כי אף שיר לא יישמע כ"אלקטריק דייזי קרניבל" כמו השירים האלה".
אמנון כהן
אמנון כהן (נולד ב-1 ביוני 1960) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת ש"ס.
ביוגרפיה
אמנון כהן נולד בשבועות (ו' בסיוון) ה'תש"ך בסמרקנד שבאוזבקיסטן שהייתה חלק מבברית המועצות באותה העת, ועלה לישראל בשנת 1973. למד בישיבת נחלים וסיים לימודי מכניקה במגמה מקצועית. מגיל 16 עבד ובמקביל למד בבית ספר תיכון ערב. שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים ובזמן שירותו הצבאי נישא. הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו.
לפני ואחרי שירותו הצבאי עבד במפעל מנועי בית שמש, ממנו פרש לעסקים פרטיים ופעילות פוליטית.
פעילות ציבורית
ב-1999 נבחר לכנסת מטעם ש"ס כנציג העדה הבוכרית. בכנסת ה-15 כיהן כיושב ראש הוועדה לפניות הציבור, ובכנסת ה-16 כיהן כיושב ראש הוועדה לביקורת המדינה וכיושב ראש ועדת הכלכלה.
בכנסת ה-17 כיהן כהן כסגן יושבת ראש הכנסת. בשנת 2006 קיבל אות אביר איכות השלטון לרשות המחוקקת.
במהלך כהונתו בכנסת יזם מספר חוקים, ובהם:
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום הרביעי ברשימת ש"ס לכנסת. בשנת 2011 התמנה ליושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.
בינואר 2015 הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים. ב-4 בפברואר 2016 מונה לראש מכון התקנים הישראלי. ב-14 במרץ התפטר מהתפקיד.
כהן שימש יו"ר אגודת הידידות הפרלמנטרית ישראל-אוזבקיסטן.
חשדות לשחיתות וסגירת התיק
ב-10 במרץ 2016 פורסם בתוכנית "עובדה" תחקיר לפיו קיבל כהן טובות הנאה שונות, חלקן בעלות אופי מיני, מהברוקר ואיש העסקים דניאל מולקנדוב (שהוא עבריין מורשע), ובתמורה פעל לחוקק ולקדם חוקים בתחום שוק ההון שיסייעו לפעילותו ולעסקיו של מולקנדוב. המשטרה פתחה בחקירה לאחר שמולקנדוב פנה אליה וביקש להיות עד מדינה, אך הפרקליטות בחרה לסגור את התיק. כהן הכחיש את שיוחס לו בתוכנית. בדצמבר 2016 החקירה נפתחה מחדש במהלכה כהן נעצר ונערך לו עימות עם עדה שהגיעה מחוץ לישראל. ב-7 בדצמבר 2016 האריך בית משפט השלום בראשון לציון את מעצרו בשבוע ימים, ובתומו הוא שוחרר למעצר בית. ב-1 בינואר 2017 מסרה העדה עדות מוקדמת בדלתיים סגורות בבית המשפט המחוזי בלוד. במאי 2021, חמש שנים לאחר פרוץ הפרשה, פתיחת התיק בחשד לשוחד מרמה והפרת אמונים, והתפטרות כהן מראשות מכון התקנים הישראלי, החליטה פרקליטות מיסוי וכלכלה לסגור את התיק נגדו.
חיים אישיים
כהן מתגורר ברחובות, נשוי לפנינה, אב לארבעה.
עין גנים
עין גנים הוא מושב פועלים שהוקם בשנת 1908, ובשנת 1939 הפך לשכונה ורחוב בפתח תקווה. מצוי כ-50 מטרים מעל פני הים. מקובל להגדיר את עין גנים כמושב הפועלים הראשון.
מקור השם
שם המושב נועד לתאר את אופיו כעיר גנים ורווחה עבור הפועלים שיועדו להתיישב במקום. מקור השם הוא בעין גנים (אתר מקראי), המוזכר בספר יהושע (י"ט, כא / כ"א, כט).
מושב עובדים
אנשי העלייה השנייה היו בעיקרם חסרי אמצעים שהתפרנסו בדוחק כפועלים. גורמים שונים ניסו לאפשר להם להתיישב על האדמה כדי שיוכלו להתפרנס ממנה באופן עצמאי ביגיע כפיהם. הרצון היה לבנות מודל אחר מזה של בני העלייה הראשונה שהקימו אחוזות גדולות בהם הם העסיקו פועלים, שהמבקרים ראו בה "תגרנות בקרקעות". עד תחילת 1909 נעשו ארבעה ניסיונות התיישבות של פועלים, בחוות כנרת, באר יעקב, כפר סבא ועין גנים.
המושב עוצב מתחילתו כרחוב, וחלקות הפועלים השתרעו משני צדיו. הקרקע חולקה שווה בשווה בין שלושים ואחד בתי אב. מצדו הצפוני של הרחוב השתרעו חלקות נוספות ששימשו לעיבוד חקלאי אינטנסיבי יותר ולמרעה. החלוקה המקורית הותירה גם קרקעות במרכז המושב למבני ציבור ולנותני שירות כדוגמת מורים וחנוונים.
תקנות המושב עוצבו ברוח העלייה השנייה הסוציאליסטית - על המתיישבים הוטלה חובה לעסוק בחקלאות בעצמם ולא להיות "מנהלי עבודה" כדוגמת איכרי פתח תקווה, והחובה להעסיק במידת הצורך רק פועלים יהודיים על פי העיקרון של עבודה עברית. נקבע כי כל חבר יהיה בעליה של לא יותר מחלקה אחת (כדי למנוע פערים כלכליים), וכי השפה השלטת במושב תהיה עברית. ביקורת הוטחה בהנהלת המושב על שבחפירת הבאר העסיקו עובדים ערבים.
עד מהרה הפכה עין גנים למרכז רוחני של ראשי תנועת העבודה. ב-1911 קמה זעקה גדולה בקרב היישוב הישן ובני המושבות על חילול שבת וחג פומבי במושב. הרב אברהם יצחק הכהן קוק תיאר זאת בכתביו (מאמרי הראי"ה, עמ' 451): "חלול שבת ויו"ט שנעשה בפרהסיא במושבה עין גנים על ידי אספת הפועלים בהמון, הרעיש את לב קהל ה' בכללו, את כל ישראל יושב ארץ ישראל, עד שהמחאה התפרצה כמעט באפס יד. נשמת האומה מצאה את עצמה נכאבת ועלובה על ידי אחדים מבניה, אשר ירמסו ברגלים כל כך גסות את עורק חייה. היא לא תוכל לדום, היא תמחה בכל עוז, ומלחמה תשיב אל חיק בניה מהרסיה ומחריביה". עוד ב-1911 הוקמה בה הסתדרות הפועלים החקלאיים ביהודה.
ב-1920 התכנס בעין גנים הארגון להקמת מושבי עובדים בארץ ישראל. במהלך שנותיה הראשונות התגוררו בה גם רבים מראשי תנועת העבודה, בהם דוד בן-גוריון, יוסף חיים ברנר ושמואל דיין.
ההסתמכות העצמית על עבודה של אנשי המקום נמשכה גם אל תוך שנות ה-20 של המאה ה-20. בשנת 1925 סירבה האספה הכללית של המושב להלוואה של הממשלה לתיקון בארות, כיוון שהממשלה דרשה שעבודות התיקון יימסרו לזוכה במכרז חיצוני. עם זאת, המושב לא דבק לגמרי בעקרון העבודה העצמית וספג ביקורת על כך. אנשי המושב הסכימו לעיתים לדרישות הפועלים, אך לא תמיד. בקיץ 1929 הסכימו חלק מאיכרי עין גנים לשלם מיל ליום עבודה, אך אחרים סירבו. המושב הובא כדוגמה מוצלחת לחקלאות זעירה ליד כל בית ולהצלחה כנגד תחזיות ה"מומחים" שחזו לו כישלון.
בסמוך לשכונה היה יער בבעלות המושב שהיווה מקום לטיולים לאנשי המושב ובני פתח תקווה.
שינוי צביון
לקראת סוף שנות ה-20 התחלקו אנשי המקום לשתי קבוצות שהתחרו על השלטון במושבה: "מעוטי הנכסים" ו"מרובי הנכסים". בבחירות לכנסת ישראל בשנת 1931 כבר ניתנו רוב הקולות למפלגות הימין. בבחירות נספרו 122 קולות אשר כללו 43 למפא"י, 34 לרוויזיוניסטים, 25 לציונים כלליים, 8 למפלגת הנשים, 5 לרשימה על שם בורוכוב, 3 לספרדים רביזוניטים, 2 למזרחי, 1 לספרדים של מפא"י ו-1 לפועלי ציון שמאל.
בשנת 1930 חוברה עין גנים לרשת החשמל. כבר בסוף שנות ה-20 הסתמכה עין גנים על פעילויות תרבות ופעילות הצופים בפתח תקווה, ובשנת 1930 הציעו השלטונות לאחד את עין גנים, כפר גנים ומחנה יהודה לתוך פתח תקווה.
גם מבחינה דתית השתנה אופי המקום. מייסדיו הראשונים היו חילונים שלא רצו שיהיה במקום בית כנסת. אולם בשנות ה-30 כבר פעל במקום בית כנסת עם תפילות בכל מהלך השבוע.
מחנה עולים
בסוף שנת 1939 הוקם בעין גנים מחנה עולים בשטח של אחד מבעלי הנחלות. במחנה התגוררו כ-70 עולים מהונגריה.
עין גנים כיום
כיום ניתן למצוא רק שרידים מעטים מאוד מהמושב. למעשה הזיכרון המרכזי מהמושב הוא בשמו של הרחוב שפעם היווה אותו. עניין זה הביא לכינוי הידוע "מושב שהוא רחוב".
השרידים שנותרו הם "בית פסילוב", שבו התגורר במשך תקופת מה יוסף חיים ברנר. הבית הממוקם בצומת הרחובות וולפסון ועין גנים, שוחזר על ידי חברת בנייה שבנתה בית בסמוך. השחזור מדויק מאוד ומציג את הבית בצורתו החיצונית בדיוק כפי שנראה בעת בנייתו. הבית נמצא כעת בבעלות אותה חברה והיא השכירה אותו לשימושה של מספרה. בקרב הציבור כמו גם בעיתונות המקומית נמתחה ביקורת קשה על התנהלות העירייה בפרשה זו, שכן מדובר בבית בעל ערך היסטורי וארכיטקטוני חשוב. מאז מרץ 2012, בעקבות יוזמה של איש העסקים ישראל גל, מושכר המבנה למעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות בשיתוף עם עיריית פתח תקווה. שריד נוסף הוא בית הכנסת אל מול בית פסילוב, שמבנהו אָמנם שרד מתקופת המושב, אך הוא שונה ושופץ לבלי היכר. מבנה אותנטי נוסף הוא בית מאירוב-פרלמן המשמש כיום כמזכירות וכחדר המורים של בית הספר היסודי-ממלכתי עין גנים. המבנה לא שוחזר והזמן נתן בו את אותותיו. בין משפחות מאירוב ופרלמן, שכל אחת מהן הייתה בעלת הבית בתקופה מסוימת, ניטש ויכוח באשר לשמו. שאר מבני המושב נהרסו כולם ובמקומם נבנו בתי קומות, בעיקר במהלך שנות השמונים.
המוזיאון הפתוח
בקצה רחוב פוחס בתוך פארק גדול הגובל בכביש 40 נמצא מוזיאון פתוח לתולדות שכונות פתח תקווה שנחנך באוגוסט 2011. בפארק נמצאים עמודים רבים וכל אחד מוקדש לשכונה בפתח תקווה מיום היווסדה עד היום ובו צילומים, תעודות והיסטוריה של כל שכונה.
בתרבות
השכונה המודרנית היוותה את מושבם של שני סופרי ילדים מפורסמים - יגאל מוסינזון שכתב את "חסמבה" ותמר בורנשטיין לזר שכתבה את "קופיקו". בורנשטיין-לזר ביססה את סדרת ספרי "קופיקו" כמו גם את סדרת הטלוויזיה, על אופייה של השכונה ודמויות הספר הן דמויות אמיתיות - תושבי השכונה שאיתם נמצאה בורנשטיין-לזר בקשר יומיומי. סדרת הספרים מתארת בצורה נאמנה למדי את אופי השכונה נכון לתקופה שבה נכתבו, כאשר עין גנים כבר סופחה לפתח תקווה.
יצחק קומר, גיבור הרומן "תמול שלשום" מאת ש"י עגנון, יוצא לסיור בעין גנים, והמספר מתאר את שבחי המקום: "מושב עובדים זה שנוסד בימים הרעים, בזמן שרבים הוכרחו לצאת מן הארץ, משום שלא מצאו מה יעשו, יקר הוא בעינינו, כמין עדות חיה ונאמנה לאפשרות קיומנו בארץ."
חיבור Dial-up
חיבור Dial-up או גִּישַׁת חִיּוּג היא צורת תקשורת נתונים בה מודם מחבר בין המחשב לקו הטלפון החוטי. באמצעות קו זה המשתמשים מחייגים ומתחברים לספק שירותי האינטרנט (ISP) על מנת ליצור חיבור מודם למודם אשר מנותב לרשת האינטרנט. היתרון בשיטה זו היא שהיא מסתמכת על תשתית הטלפון הקיימת בכל בית וכך חוסכת את ההוצאות שבהקמת תשתית חדשה בנוסף להיותה במהירות סבירה-גבוהה. החיסרון בשיטה זו הוא שכאשר לקוחות רבים באותו אזור (ולפיכך גם באותה תשתית טלפונית) משתמשים בה, מהירות האינטרנט נפגעת קשות.
קשר (יחידת מידה)
קֶשֶר (באנגלית: Knot) היא יחידה למדידת מהירות, ששיעורה 1 מיל ימי לשעה ושווה ל-1.852 קילומטר לשעה בקירוב. היא אינה מהווה חלק ממערכת היחידות הבינלאומית (SI), אך מקובלת בעולם כולו כיחידת מהירות בשימוש ימי ואווירי. מציינים בה את מהירותם של כלי שיט וכלי טיס וכן את מהירותם של זרמים ורוחות.
מקור המונח
במהלך התקופה היו בשימוש מספר שיטות לחלוקה ולסימון של חבל המדידה, אך הנפוצה שבהן קבעה את המרחק בין הקשרים ל-47 רגל ו-3 אינץ' ואת זמן התרוקנות השעון ל-28 שניות. העיקרון בכל השיטות הוא שהיחס בין אורכו של כל קטע על החבל לבין מיל ימי אחד שווה ליחס שבין זמן התרוקנות שעון החול בשניות לבין מספר השניות בשעה. לכן, כל קשר בחבל מציין מהירות של 1 מיל ימי בשעה, ומכאן שמה של יחידת המהירות.
ניתוח סנטימנט
ניתוח סנטימנט (הידוע גם ככריית דעות או כבינה מלאכותית רגשית) הוא השימוש בעיבוד שפה טבעית, כריית טקסט, בלשנות חישובית וביומטריה כדי לזהות, לחלץ, לכמת ולחקור מצבים רגשיים ומידע סובייקטיבי באופן שיטתי. ניתוח סנטימנט מיושם באופן נרחב על "קולם של הלקוחות", כגון ביקורות ותגובות לסקרים, רשתות מקוונת וחברתית, ועוד. התחום משתמש במודלי שפה עמוקה כדי לנתח גם תחומי נתונים "קשים" יותר, כגון טקסטים חדשותיים שנכתבים לרוב בשפה נייטרלית ונמנעים מהבעת דעה או רגש בצורה מפורשת.
ניתוח סנטימנט הוכח כטכניקה בעלת ערך רב עבור מערכות המלצה (מערכות מספקות המלצות למשתמשים על פריטים שעשויים לעניין אותם).
דוגמאות
הדוגמאות הבאות ממחישות את מטרת ניתוח הסנטימנט ואת האתגרים הכרוכים בביצועו.
זיהוי קוטביות
אחת המשימות המרכזיות בניתוח סנטימנט היא סיווג הקוטביות של טקסט נתון. כלומר, זיהוי האם הטקסט הוא חיובי, שלילי או נייטרלי. סיווג סנטימנט מתקדם יותר יזהה מצבים רגשיים נוספים, כמו הנאה, כעס, גועל, עצב, פחד והפתעה.
זיהוי סובייקטיביות/אובייקטיביות
משימה נפוצה נוספת היא סיווג טקסט נתון, בדרך כלל משפט, לאחד מהשניים: אובייקטיבי או סובייקטיבי. משימה זו עלולה להיות מאתגרת, מאחר שהסובייקטיביות של מילים וביטויים היא לעיתים תלוית הקשר, ומסמך אובייקטיבי עשוי להכיל משפטים סובייקטיביים (למשל, מאמר חדשותי המצטט דעות של אנשים). בו פאנג, חוקרת מרכזית בענף ניתוח הסנטימנט, הראתה כי הסרת משפטים אובייקטיביים ממסמך בטרם סיווג הקוטביות שלו עזרה לשפר את הביצועים.