cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיים ויצמן
לאחר פרישתו מתפקיד נשיא ההסתדרות הציונית, 1947–1948
באמצע דצמבר 1947 הפליג ויצמן מארצות הברית לאנגליה. עם התגברות האלימות בארץ ישראל וההתקפות הערביות על יישובים יהודים, החלה להתגבש בוושינגטון קואליציה חזקה שמטרתה לסכל את תוכנית החלוקה. טרומן אף ניתק מגע עם ההנהגה הציונית מתוך כעס על שיטות השתדלנות שנעשה בהן שימוש. לאחר שקיבל הזמנה רשמית מטעם הסוכנות היהודית, חזר ויצמן לניו יורק ב-4 בפברואר 1948 וב-18 במרץ נפגש עם טרומן לשיחה שנמשכה שלושת רבעי שעה. במאי הודיע ויצמן לשרת ובן-גוריון כי לדעתו יש להכריז על הקמת המדינה מיד לאחר שהבריטים יעזבו את גבולות ארץ ישראל. ב-13 במאי פנה שוב לטרומן וקרא לו להכיר במועצת העם כממשלה הזמנית של המדינה היהודית. בעוד נשיא ארצות הברית ועוזריו שוקלים את פנייתו, קיבלו את הידיעה על הכרזת העצמאות של בן-גוריון וטרומן הורה להכיר במדינת ישראל. בשידורו לעם ישראל לאחר הכרזת העצמאות, כינה בן-גוריון את ויצמן "בחיר העם". למחרת, יזם יחד עם פנחס רוזן את החלטת מועצת המדינה הזמנית לבחור בויצמן לנשיא. עם פלישת צבאות ערב לארץ ישראל, שלח ויצמן מברק עידוד לראש הממשלה בן-גוריון. ב-16 במאי קיבל את תשובת בן-גוריון: "במעמד הקמת המדינה היהודית אנו שולחים את ברכותינו לך, אשר עשית יותר מכל אדם אחר החי עמנו לשם יצירתה... אנו מצפים ליום, שבו נראה אותך בראש המדינה אשר תיכון בשלום".
נשיא מועצת-המדינה הזמנית
ב-16 במאי 1948, יומיים לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, נבחר ויצמן כנשיא מועצת-המדינה הזמנית. למחרת קיבל ויצמן מברק רשמי מבן-גוריון, המודיע לו על כך. ויצמן שלח לעמו מברק ראשון כנשיא מדינת ישראל, אותו סיים בפסוק האהוב עליו מספר ישעיהו: "צִיּוֹן בְּמִשְׁפָּט תִּפָּדֶה". באותו יום הונף דגל ישראל בחזית מלון וולדורף אסטוריה, בו שהה בניו יורק. ב-25 במאי הגיעו ורה וחיים ויצמן לביקור רשמי בבית הלבן. בקבלת הפנים במדשאה הדרומית, העניק ויצמן לטרומן ספר תורה, המסמל את המסורת היהודית. כעבור יומיים הפליג הזוג ויצמן לאירופה, אך לאור המצב הסכסוך עם בריטניה החליט לפסוח על לונדון, והמשיך לצרפת ולשווייץ. בצרפת התארחו לארוחת ערב ממלכתית אצל הנשיא ונסן אוריול בארמון האליזה בפריז, ולאחר מכן נפגשו עם לאון בלום בביתו הכפרי. ביולי בילו באתרי מרפא לחוף אגם ז'נבה. באוגוסט נשלח לסנטוריום ליד ז'נבה, לניתוח נוסף בעיניו.
בספטמבר 1948 החזיר ויצמן את דרכונו הבריטי למשרד הפנים של אנגליה. ב-30 בספטמבר, לאחר שהחלים בז'נבה מהניתוח בעינו, הוטס למדינת ישראל, הפעם כנשיאה הראשון. עקב היותה של שווייץ מדינה נייטרלית, נאסר על מטוסים צבאיים לנחות בה ועקב כך נצבע מטוס הדאגלס C-54 סקיימסטר, שהשתייך ללהק תובלה אווירית, כמטוס נוסעים אזרחי של חברת "אל על", שהוקמה במיוחד עבור צורך זה. משדה התעופה הצבאי בתל נוף, נסעו ויצמן ורעייתו לביתם ברחובות, בליווי אופנוענים ומשמר חמוש. בהמשך היום סייר ויצמן במכון המדעי שנקרא עתה בשמו. בשעה 17:00 הגיע לישיבת מועצת העם במוזיאון תל אביב שבשדרות רוטשילד. בנאומו שם הבטיח לפעול על פי הפסוק האהוב עליו, "צִיּוֹן בְּמִשְׁפָּט תִּפָּדֶה וְשָׁבֶיהָ בִּצְדָקָה" וסיים בברכת שהחיינו, במהלכה נשבר קולו.
השבעתו לנשיא המדינה
ב-1949 נבחר לכהן כנשיאהּ הראשון של מדינת ישראל, לאחר שניצח את מועמד הימין יוסף קלוזנר, והושבע לתפקיד ב-17 בפברואר 1949.
פעילותו כנשיא
מכיוון שכהונת הנשיא הייתה מוצמדת בשעתו לכהונת הכנסת, הוא התמודד שוב על התפקיד לאחר השבעת הכנסת השנייה, ונבחר לקדנציה נוספת ב-19 בנובמבר 1951 ללא מתחרים.
מותו ומשפחתו
חיים ויצמן נפטר בכ"א בחשוון ה'תשי"ג, 9 בנובמבר 1952, ונטמן, על פי בקשתו, בגן ביתו שברחובות, במתחם מכון ויצמן למדע הקרוי על שמו. מצבתו עוצבה בפשטות, על פי דגם המצבות לחיילים הבריטים הנעדרים. לאחר מותו הוקמה יד חיים ויצמן, האמונה על טיפוח מורשתו, אחזקת ביתו כמוזיאון וניהול גנזך ויצמן. במסגרת פעילותה פורסמו במרוצת השנים כתביו של הנשיא הראשון (לרבות התכתובת רחבת ההיקף, הכתובה בשש שפות). על פי צוואתו וצוואת רעייתו, נתרמו בית ויצמן, הגנים והגנזך לתועלת הציבור הישראלי.
לאחר מותו הוכרז יום אבל לאומי בארגנטינה ובאורוגוואי.
לחיים ולוורה ויצמן נולדו שני בנים, שניהם בוגרי אוניברסיטאות שחיו בבריטניה. בנימין (1907 מנצ'סטר - 1980 באי ג'רזי) לחם במלחמת העולם השנייה ולקה בהלם קרב. הוא הוכר כנכה ושוחרר ב-1940 מהצבא. מיכאל עזר (1916–1942), מהנדס אלקטרוניקה, היה טייס בחיל האוויר המלכותי בדרגת סרן, נעלם עם מטוסו בפברואר 1942, במלחמת העולם השנייה. מטוסו הופל מעל מפרץ ביסקאיה. גופתו לא נמצאה והוא נחשב לנעדר. בנו של בנימין, דוד, חי בבריטניה. עזר ויצמן, בנו של אחיו, יחיאל, היה נשיאהּ השביעי של מדינת ישראל.
על שמו של חיים ויצמן רחובות רבים בישראל, שכונת ויצמן בחדרה וכן המושב גן חיים, הקיבוץ כפר הנשיא וכפר הנוער החקלאי אשל הנשיא.
פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים ע"ש ד"ר חיים ויצמן מוענק מטעם עיריית תל אביב-יפו למחקרים מקוריים במדעים מדויקים.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
לנדרי פילדס
לנדרי פילדס (באנגלית: Landry Fields; נולד ב-27 ביוני 1988) הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2010–2015.
ראשית חייו
פילדס נולד בלונג ביץ', קליפורניה לאב שחור ואם לבנה. הוריו של פילדס היו כדורסלנים שניהם. אביו, סטיב, שיחק כדורסל באוניברסיטת מיאמי, ואף נבחר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בדראפט ה-NBA של 1975, אולם מעולם לא שיחק בליגה, ואימו שיחקה כפורוורד במכללה בהיילנד.
פילדס שיחק במדי קבוצת הכדורסל של תיכון "לוס אלמיטוס" בקליפורניה, ובשנתיים האחרונות בו אף שמש כקפטן הקבוצה. בעונת ה רשם 19 נקודות, חמישה ושתי חטיפות כדור ב, ונבחר לחמישייה המצטיינת של מחוז אורנג'.
קריירת מכללות
בסיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד באוניברסיטת סטנפורד בה שיחק במדי קבוצת הכדורסל המשחקת בבית הפסיפי של המכללות (נקרא Pac-10). כ שיחק פילדס לצידם של שני פרשמנים אחרים, התאומים ברוק ורובין לופז, ורשם ממוצע של 4.2 נקודות ב-30 משחקים בהם שותף. בעונה הבאה, עונת כבר היו האחים לופז לשני הקלעים המובילים של המכללה, אולם פילדס המשיך להיאבק על מקומו ותרם 4.1 נקודות בלבד.
בעונת ה החל פילדס להוות בורג משמעותי יותר בקבוצה. הוא עלה בחמישייה לראשונה בקריירה ועשה זאת ב-33 משחקים מ-34 בהם שותף, היה לקוטף הריבאונדים המצטיין עם 6.6 ולקלעי השלישי בטיבו בקבוצה עם 12.6 נקודות למשחק.
בעונתו הרביעית והאחרונה במכללות המשיך פילדס להראות מגמת שיפור. הוא רשם 22.0 נקודות למשחק, והיה לקלעי המוביל בחטיבה כולה. פילדס היה גם הריבאונדר המצטיין של קבוצתו עם 8.8 למשחק, חוטף הכדורים המצטיין עם 1.6, והחוסם המצטיין של סטנפורד עם 0.8 חסימות למשחק, ובסיום העונה נבחר לחמישייה המצטיינת של החטיבה.
קריירת ה-NBA
פילדס התמודד בדראפט של שנת 2010 ונבחר בבחירה ה-39, בסיבוב השני, על ידי ניו יורק ניקס. בעונה שטרם הגעתו לניקס ניצחה הקבוצה ב-29 משחקים בלבד, כשבמחצית העונה השנייה היה טרייסי מקגריידי הקלעי הפותח. בקיץ לקראת עונת עזב מקגריידי את הקבוצה, ובנוסף החתימה ניו יורק את אמארה סטודמאייר.
כבר בעונת הרוקי שלו קיבל פילדס את ההזדמנות לשחק בחמישייה הפותחת של הקבוצה. באמצע העונה הגיע ב גם כרמלו אנטוני, והקבוצה סיימה את העונה עם מאזן של 42 ניצחונות מול 40 הפסדים. פילדס פתח ב-81 מתוך 82 משחקי הקבוצה בהם תרם 9.7 נקודות ו-6.4 ריבאונדים ונבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה. במשחקי הפלייאוף פגשה ניו יורק את בוסטון סלטיקס בסיבוב הראשון, והודחה ב של 4-0.
גם בעונה הבאה, עונת, שהייתה עונה מקוצרת של 66 משחקים בשל שביתת השחקנים, היה פילדס בורג מרכזי בקבוצה. הוא שותף בכל משחקי הקבוצה, ופתח בחמישייה ב-62 מהם, ותרם 8.8 נקודות וסייע לקבוצה לסיים את העונה עם 36 ניצחונות מול 30 הפסדים. במשחקי הפלייאוף הודחה הקבוצה פעם נוספת בסיבוב הראשון, בחמישה משחקים מול מיאמי היט שהמשיכה עד לתואר האליפות.
לקראת עונת הפך פילדס ל. הוא חתם על חוזה לשלוש שנים תמורת 20 מיליון דולר עם טורונטו ראפטורס, ולאחר שהניקס לא השוו את ההצעה, עבר לשחק בקבוצה הקנדית. בטורונטו הציג פילדס יכולת הגנתית טובה אך לצידה יכולת התקפית חלשה, ואיבד את מקומו ברוטציה של הקבוצה. לאורך תקופתו בטורונטו עבר מספר ניתוחים בעצב הגומד של זרועו הימנית, אשר גרמו לו להחמיץ משחקים רבים ופגעו ביכולות הקליעה שלו.
בספטמבר 2015, לאחר שפג חוזהו עם הראפטורס, עבר פילדס ניתוח בירכו והחמיץ את כל עונת. בספטמבר 2016 מונה לסקאוט בקבוצת סן אנטוניו ספרס, ולמעשה פרש ממשחק פעיל.
העדה
העדה הוא השבועון של העדה החרדית.
העיתון מבטא את תפיסת עולמה האנטי ציונית של קבוצה זו ומספק מידע על המתרחש בקהילות הנמנות עמה.
יוסף שיינברגר, בנו הרב משה שיינברגר, נכדו יהודה משי זהב, אלימלך בלוי ושמואל חיים פפנהיים היו בין עורכי העיתון והכותבים המרכזיים בו במשך השנים. בשנת 2008, בעקבות מספר ראיונות שנתן פפנהיים לאמצעי תקשורת חילוניים הוא הואשם בפתיחות יתר ונאלץ להתפטר מתפקידו כעורך העיתון. מאז משמש בתפקיד טוביה ליברמן, שהוסיף מוסף שבועי בשם "דורות" ומוסף שבועי לילדים ביידיש בשם "קינדער". שאר העיתון כתוב עברית.
העיתון מופץ באלפי עותקים במרכולים חרדיים. מרבית מנוייו מתגוררים בשכונות גאולה ומאה שערים בירושלים ורמת בית שמש ב' בבית שמש. משרדיה הראשיים של המערכת נמצאים בעיר בית שמש.
בעיתון נמתחת ביקורת גם על רבנים ואנשי ציבור חרדיים. כך, למשל, יצא העיתון כנגד הרב יצחק דוד גרוסמן בשל קשריו עם קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב, וכנגד ארגון זק"א שבראשות עורך העיתון לשעבר, יהודה משי זהב בפרט כאשר הדליק משי זהב משואה ביום העצמאות תשס"ג.
היסטוריה
ב-2009 ציין השבועון את הגיליון ה-1,500.
ב-2016 החל לצאת לאור גיליון חודשי מתחרה בשם "קהלא קדישא" על רקע מחלוקת בין גאב"ד העדה החרדית הרב יצחק טוביה וייס לראב"ד הרב משה שטרנבוך.
רומן ריגול (אקונין)
"רומן ריגול" (ברוסית: Шпио́нский рома́н) הוא ספר מאת בוריס אקונין, השני בסדרת ה"ז'אנרים".
תקציר
במלחמת העולם השנייה באביב 1941, ערב מבצע ברברוסה, הוציא לפועל המודיעין הגרמני מבצע הטעיה מורכב, שמטרתו לשכנע את מנהיגות ברית המועצות כי לא תתרחש מתקפה של גרמניה על ברית המועצות. המשימה מופקדת בידי הסוכן שתחת שם הקוד "ואסר".
המבצע הנאצי מצליח: הסוכן נפגש עם סטלין ומשכנע אותו כי לא תהיה מלחמה עד 1943. המודיעין הסובייטי, שנחלש עקב גל הדיכויים האחרון, לא יכול לעשות דבר כדי להתנגד לסוכנים המנוסים של האבווהר, למרות המאמצים שנעשים על ידי ראש המודיעין הנחוש אך הנאיבי, לברנטי בריה.
הסוכן ואסר מעוכב, אבל אז מקבל התנצלות רשמית, ונשלח במטוס ממשלתי לגרמניה אל אביו, שמסתבר שעובד כסגן ראש האבווהר וילהלם קנריס.
עובדות מעניינות
ראוי לציין שרבים מהגיבורים קשורים בצורה זו או אחרת לפנדורין, הגיבור הראשי בסדרת ספרי "הרפתקאותיו של אראסט פנדורין":
עיבוד קולנועי
הספר עובד לסרט "המרגל" בהפקת ניקיטה מיכאלקוב ואולפני T3 שבבעלותו (בוים על ידי אלכסיי אדריאנוב). הסרט עלה לאקרנים לראשונה ב-5 באפריל 2012.
ברטלן אדלשטיין
ברטלן אדלשטיין (בהונגרית: Edelstein Bertalan; בודפשט, 26 ביוני 1876 – בודפשט, 3 ביוני 1934) היה תאולוג יהודי-הונגרי, הרב הראשי של בודה, מורה של בית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
ביוגרפיה
בין השנים 1891–1901 אדלשטיין היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. את הדוקטורט שלו במדעי הרוח קיבל בשנת 1900 באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), ואת הסמיכה לרבנות בשנת 1902. באותה השנה נבחר לרב של קהילת בודה, ומשנת 1924 היה רבה הראשי של העיר בודה (החלק המערבי של בודפשט). הוא היה מרצה לתאולוגיה בקורס התחתון של בית המדרש לרבנים, שם לימד תנ"ך, תלמוד ולימודי יהדות נוספים. הוא ערך את עלון הקהילה היהודית בבודה ועיבד באופן קבוע את ההיסטוריה של השנים השוטפות. מדרשי אסתר (בודפשט 1900) הייתה עבודת הדוקטורט שלו ועבודתו זו זיכתה אותו בהכרה בחוגים המדעיים. מאמריו הנרחבים שהופיעו ב:
והקנו לו יוקרה רבה.
CTBA
CTBA (ראשי תיבות של Cuatro Torres Business Area - אזור העסקים 'ארבעת המגדלים') הוא מרכז עסקים הממוקם בשדרת קסטיאנה במדריד, בירת ספרד.
מגדלי ה-CTBA הם ארבעת גורדי השחקים הגבוהים במדריד ובספרד כולה, ובנייתם הושלמה בשנת 2008.
מגדל החלל
מגדל החלל (בספרדית Torre Espacio), הצפוני מבין ארבעת המגדלים, מתנשא לגובה של 224 מ' ב-57 קומות. במהלך בנייתו, הפך בחודש נובמבר 2006 המגדל לגורד השחקים הגבוה בספרד, תואר שאיבד חודשים ספורים מאוחר יותר לטובת מגדל הקריסטל. המגדל תוכנן על ידי האדריכל הנרי קוב.
מגדל הקריסטל
מגדל הקריסטל (בספרדית Torre de Cristal) מתנשא לגובה של 249.5 מ' ב-52 קומות והוא גורד השחקים השני בגובהו במדריד ובספרד והשמיני בגובהו באירופה (נכון למרץ 2009). במהלך בנייתו, הפך בחודש אפריל 2007, למשך זמן קצר, לגורד השחקים הגבוה במדריד ובספרד. המגדל תוכנן על ידי האדריכל סזאר פלי.
מגדל PwC
מגדל PwC (בספרדית Torre PwC) מתנשא לגובה של 236 מ' ב-52 קומות. החל משנת 2011, המגדל נקרא על שם חברת השירותים הבינלאומית PricewaterhouseCoopers, שמשרדיה משתרעים על פני 17 קומות (34 - 50) במגדל. המגדל הוא היחיד מבין הארבעה ב-CTBA שמשמש גם כבית מלון, השוכן בקומות קרקע - 31 וכולל חדר אוכל בן שתי קומות המציע נוף פנורמי לעיר.
מגדל קאחה מדריד
מגדל קאחה מדריד (בספרדית Torre Caja Madrid), הדרומי מבין ארבעת המגדלים, מתנשא לגובה של 250 מ' ב-45 קומות. המגדל הוא גורד השחקים הגבוה במדריד ובספרד והשביעי בגובהו באירופה (נכון למרץ 2009). במקור אמור היה המגדל לשמש את מטה חברת הנפט והגז הספרדית רפסול ולהיקרא על שמה, אך במהלך בנייתו נסוגה החברה מהמהלך והמגדל נרכש על ידי הבנק הספרדי קאחה מדריד. המגדל תוכנן על ידי האדריכל נורמן פוסטר.
מארק קרלינר
מארק קרלינר (Marek Karliner; נולד ב-27 בספטמבר 1955) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
נולד בפולין לאוסקר, משפטן בכיר, ולאדה, גרפיקאית, ולו אחות בכורה, אינגה. עלה לישראל ב-1969 עם הוריו, בעוד אחותו נותרה באקדמיה בווינה, משם עקרה לארצות הברית ולימים הייתה לפיזיקאית באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. את השהות הראשונית בארץ עשתה משפחת קרלינר במרכז קליטה בירושלים.
ספארי
ספארי הוא מסע תיירותי בעל מאפיינים הרפתקניים לשם צפייה בנופי טבע ובחיות בר בסביבתן הטבעית, ולמען חוויית השהייה בשטחי פרא.
מארק קרלינר
ביוגרפיה
את כל תאריו רכש באוניברסיטת תל אביב. ב-1979 סיים בהצטיינות את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה, ולאחר מכן המשיך במסלול ישיר לדוקטורט, אותו סיים ב-1984 בהנחייתו של פרופ' דוד הורן. במהלך לימודיו זכה במלגת פולברייט ושהה כשנה באוניברסיטת סטנפורד.
ספארי
במקור, ספארי פירושו "מסע" בסוואהילי (Safari), ואת שורשיו האטימולוגיים ניתן למצוא בשורש הערבי "ס.פ.ר" (سفر) שהוראתו זהה. מקור המושג ספארי, במשמעותו התיירותית המוכרת כיום, הוא באפריקה הקולוניאלית של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, שבה נהגו הקולוניאלים האירופיים לצאת למסעות חוויה וציד בשטחים הפתוחים עתירי חיות הבר, בליווי מדריך מקומי. סביב סיורי הספארי הקולוניאליים התפתחה תעשייה של ביגוד ואיבזור ייעודיים, שנועדו להקל על האירופאי את ההתמודדות עם תנאי השטח והאקלים של אפריקה ועם צורכי השהייה בטבע. ביגוד הספארי, על פי רוב, קל משקל, נוח, רחב ואוורירי ובצבעי חאקי בהיר.
גם כיום מקובלים סיורי ספארי בשטחי שמורות הטבע וחיות הבר של אפריקה, אך את כלי הנשק והציד מחליפות מצלמות. מאפריקה הועתק למקומות רבים בעולם המושג של סיור ספארי לכדי ענף תיירותי רווח ופופולרי, המציע בארצות רבות סיורי שטח בדרכים לא סלולות של מדבריות, הרים, שמורות טבע ופארקים לאומיים, תוך שימוש ברכבי שטח ייעודיים לנושא. בישראל מוצעים סיורי "ספארי ג'יפים", בעיקר באזורים המדבריים של הנגב, הערבה ומדבר יהודה, ולעיתים גם בגליל וברמת הגולן.
מארק קרלינר
ביוגרפיה
ב-1988 זכה במלגת אלון לחברי סגל צעירים מצטיינים, והצטרף לבית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב כמרצה בכיר.
ספארי
במקומות שונים ברחבי העולם הוקמו פארקי ספארי, שהם מיניאטורה של שמורת חיות בר אפריקנית. פארק ספארי מהווה מעין גן חיות מוגדל עם מינימום כלובים וגדרות, ובו ניתן לסייר ברכב בין חיות הבר בסביבה המדמה ככל הניתן את סביבתן הטבעית.
מארק קרלינר
ביוגרפיה
ב-1990 היה לפרופסור חבר, וב-1995 לפרופסור מן המניין.
ספארי
מאפייני הטיול
טיולי ספארי כיום הם מאטרקציות התיירות הפופולריות ביותר באפריקה, ועבור מטיילים רבים באפריקה טיול ספארי הוא גולת הכותרת של הטיול ליבשת. טיול ספארי הוא מסע תיירותי בעל מאפיינים הרפתקניים לשם צפייה בנופי טבע ובחיות בר בסביבתן הטבעית, ולמען חוויית השהייה בשטחי פרא. מרבית טיולי הספארי מתקיימים באזורי הסוואנה. ישנם גם טיולי ספארי שונים המתקיימים ביערות/ג'ונגלים. מלבד אזור צפון אפריקה והאפשרויות המוגבלות באזור הסאהל, במרבית מדינות ביבשת ישנו לפחות פארק לאומי אחד בו מטיילים יכולים לערוך טיול ספארי. במהלך התקופה הקולוניאלית האטרקציה העיקרית של הספארי הייתה בדרך כלל ציד חיות. עבור מרבית המטיילים כיום האטרקציה העיקרית של הספארי היא צילום של החיות בסביבתן הטבעית.
מארק קרלינר
ביוגרפיה
בשנים 2006–2010 כיהן כראש החוג לפיזיקת חלקיקים (החוג לאנרגיות גבוהות) ובשנים 2010–2015 כיו"ר מכון ריימונד ובברלי סאקלר לפיזיקה עיונית.
ספארי
מאפייני הטיול
חלק מטיולי הספארי מתקיימים באמצעות נסיעה במיניבוסים או ג'יפים במהלך יום שלם בלבד, ואחרים נמשכים לאורך שבוע שלם בעוד שהמשתתפים לנים בלילות בבקתה פרטית סמוכה. בדרך כלל במסגרת הטיול המשתתפים נוסעים ברחבי הסוואנה בעודם מחפשים פילים, אריות, נמרים, קרנפים, או תאו (חיות אלו מכונים באנגלית "the big five"). מרבית טיולי הספארי מהסוג הזה מתקיימים בעיקר באזור דרום אפריקה ובאזור מזרח אפריקה. במרבית הפארקים כיום יש תקנות מחמירות הנוגעות לפעילות המבקרים במהלך הביקור, והמבקרים נדרשים לשלם דמי כניסה וקמפינג. פני השטח ובעלי החיים בפארקים משתנים מפארק לפארק ברחבי היבשת. פארקים בולטים במיוחד לטיולי ספארי כוללים בין היתר את הפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה, אזור השימור נגורונגורו בטנזניה, דלתת האוקבנגו בבוטסואנה, הפארק הלאומי טסבו בקניה והפארק הלאומי ניירובי בקניה.
מארק קרלינר
ביוגרפיה
בשנים 2003 ו-2005 כיהן כפרופסור אורח במעבדות קוונדיש באוניברסיטת קיימברידג'.
בוכום
בּוֹכוּם (בגרמנית: Bochum) היא העיר ה-16 בגודלה בגרמניה והשישית בגודלה במדינת נורדריין-וסטפאליה, עם אוכלוסייה אשר מונה כ-365,000 תושבים. בוכום שוכנת בלב לבו של חבל הרוהר, וגובלת בערים דורטמונד (במזרח), הרנה (בצפון), אסן וגלזנקירכן (במערב), והעיירות וויטינגן והאטן (בדרום). היא שוכנת באחד האזורים הגבוהים של חבל הרוהר - כ-200 מטרים מעל לפני הים - ובעיר קיימות נקודות תצפית רבות על כל החבל.
מארק קרלינר
ביוגרפיה
מ-2015 הוא המנהל של מכון מורטימר וריימונד סאקלר ללימודים מתקדמים, ומאז 2017, הוא חבר חוץ באקדמיה הפולנית לאמנויות ולמדעים.
ספארי
מאפייני הטיול
שלושת סוגי טיולי הספארי הפופולריים ביותר כיום הם - טיול ספארי באמצעות כלי רכב, טיול ספארי במסגרת הליכה רגלית, וטיול ספארי נייד. באזורים מסוימים באפריקה מתקיימים גם טיולי ספארי באמצעות סירות/קיאקים או באמצעות רכיבה על סוסים או פילים. ישנם גם חברות מסוימות המציעות טיולי ספארי מעל לפארקים באמצעות כדור פורח או מטוסים קלים. טיולי ספארי באמצעות כלי רכב הם ללא ספק סוג טיולי הספארי הפופולריים ביותר ולעיתים גם הטוב ביותר עבור מרבית המטיילים שחווים לראשונה בחייהם טיול ספארי, וזאת משום שטיול ספארי בכלי רכב קל יותר, לעיתים רבות זול יותר, ובדרך כלל מאפשר למטיילים לראות יותר חיות בר. טיול ספארי בכלי רכב בדרך כלל נמשכים יום אחד בלבד, אך ישנם גם טיולי ספארי מהסוג הזה שנמשכים מספר ימים וכוללים לינה באוהל או באכסניה בתוך הפארק. טיולי ספארי באמצעות כלי רכב בעלות נמוכה לעיתים רבות מבוצעים בקבוצות גדולות באמצעות מיניבוסים פתוחים ללא חלונות מאובטחים. ספארי בעלות גבוהה בדרך כלל מבוצע ברכב 4x4 עם קומץ מטיילים נוספים בלבד, בעוד שהלינה מתקיימים באכסניה סמוכה עם בריכת שחייה, וספא. טיולי ספארי במסגרת הליכה רגלית מבוצעים בהליכה שנמשכת מספר שעות או לעיתים אף מספר ימים. טיולי ספארי מהסוג הזה לא יאפשרו לכם לראות חיות רבות ככל הניתן כפי שתוכלו לעשות אם תיקחו חלק בטיול ספארי באמצעות כלי רכב, אף על פי כן, הם מאפשרים למטיילים לעמוד קרוב יותר אל בעלי חיים מסוימים. בטיולי ספארי ניידים המיקום של מתחם האוהלים או מבנה האכסניה משתנה כל העת על ידי החברה שמארגנת את הטיול - לדוגמה, בבוקר תצאו לטיול באמצעות כלי רכב 4x4 או ברגל על מנת לחקור את הפארק, ובמהלך אותן השעות החברה המארגנת מקימה מחנה קטן עם ארוחת צהריים, לאחר מכן תמשיכו בטיול בעוד שחברת הספארי מעבירה את מתחם האוהלים או מבנה האכסניה למיקום אחר בו תשהו באותו הלילה.
בוכום
תולדותיה של העיר מייצגות נאמנה את תולדות החבל. היא הוקמה במאה ה-14, ועד למהפכה התעשייתית הייתה עיירה קטנה; בין השנים 1850 ו-1890 גדלה אוכלוסייתה פי 10. בעיר הוקמו מכרות פחם רבים, אשר כולם נסגרו בין 1960 ו-1973. המכרות הוחלפו בתעשיית רכב ענפה.
ספארי
מאפייני הטיול
טיולי הספארי הבסיסיים ביותר עולים לכל הפחות 70 דולרים ליום, בעוד שחלק מן הפארקים המתוירים ביותר עשויים לעלות בסביבות 100–150 דולרים ליום. טיולי הספארי היקרים ביותר יכולים בקלות גם לעלות בסביבות אלף דולרים ליום. אם המחיר של טיול ספארי מסוים נראה טוב מדיי מכדי להיות אמיתי, בדרך כלל הסיבה לכך היא שיגבו ממכם עמלות נסתרות, ו/או שהחברה המארגנת פועלת ללא רישיון, ו/או שכלי הרכב והציוד של החברה המארגנת ישנים או במצב גרוע, ו/או משך הטיול קצר יחסית, וכו'. משום כך, מומלץ לוודא היטב מבעוד מועד מה כל חברת טיולי ספארי מספקת תמורת העלות שהם גובים ממכם, לבדוק ביקורות על אותה החברה באינטרנט, ולוודא, לפני שתשלמו ותצאו לטיול, שתקבלו מהחברה המארגנת הסכם ובו כתוב מה יספקו לכם תמורת התשלום.
מארק קרלינר
ביוגרפיה
ב-2019 נבחר ליו"ר הוועדה הישראלית לפיזיקה של אנרגיות גבוהות, האמונה על התיאום הלאומי של מדינת ישראל עם CERN. החל לכהן בתפקיד זה ב-1 בינואר 2021.
ספארי
מאפייני הטיול
בפארקים מסוימים מאפשרים למטייל לשכור כלי רכב ולנסוע בפארק ללא ליווי או מטיילים אחרים, אך הדבר איננו מומלץ למטיילים שחווים טיול ספארי לראשונה בחייהם.
בוכום
בעיר קיימים שלושה מפעלים של אוֹפּל (Opel); חברות מתחומים אחרים בחרו אף הן את מושבן בבוכום: יצרן האלקטרוניקה קרוּפּ (Krupp), חברת הדלק אראל (Aral), חברת התקשורת הפינית נוקיה (Nokia) ורבות אחרות. מרכז הקניות "פארק הרוהר", אשר נפתח בעיר ב-1964, הוא מהגדולים והוותיקים שבמרכזי הקניות באירופה.
ספארי
בישראל
בישראל, ניתן למצוא ספארי בפארקים חי בר יטבתה, חוות האנטילופות בערבה והספארי ברמת גן אלא שחי בר יטבתה מתמקד במסלול ספארי בנוף הנגב; רוב בעלי החיים בחי בר יטבתה נמצאים בנגב (למעט ערודים או ראמי סהרה). החי בר יטבתה גדול מהספארי פי 12 אך מציע מגוון מועט יותר של מינים וגם מינים שאין בספארי (לדוגמה הפרא, צבי השיטים או צבי הנגב). חוות האנטילופות בערבה היא הקטנה מהשלושה מבחינת שטח אך מציעה מספר מיני אנטילופות גדול יותר משניהם, וגם חיות קטנות כמו ארנבים. הספארי ברמת גן לעומתם, מתמקד במסלול ספארי בנוף של הסוואנה האפריקאית; כל בעלי החיים בשטח הפתוח של הספארי הם בעלי חיים שמוצאם מאפריקה (חוץ מהראם הלבן שהוא היחיד בשטח הפתוח שנמצא בטבע בישראל).
מארק קרלינר
מחקר
מחקרו של קרלינר עוסק בפיזיקה עיונית של חלקיקים יסודיים, ובעיקר בכרומודינמיקה קוונטית ואינטראקציות חזקות.
בוכום
תולדות המכרות מוצגות ב"מוזיאון הכריה הגרמני", אשר נפתח בעיר. בנוסף קיימים בעיר 11 מוזיאונים נוספים. להיצע התרבותי העשיר של העיר תורמים גם 19 בתי תיאטרון.
מארק קרלינר
מחקר
במסגרת מחקרו, יחד עם עמיתו האמריקאי ג'ונתן רוזנר, חזה במדויק את מסתו של חלקיק נדיר בשם ++Xi-cc וזאת כשלוש שנים לפני גילויו הניסיוני של החלקיק במאיץ החלקיקים ב-CERN. גם החלקיק Tcc+, טטראקווארק שחזו קרלינר ורוזנר, התגלה לימים במאיץ ב-CERN בשנת 2021.
בוכום
אוניברסיטת בוכום (נקראת אוניברסיטת רוהר בוכום), אשר נוסדה ב-1965, הייתה האוניברסיטה הראשונה בחבל הרוהר. כיום זו האוניברסיטה הגדולה באזור ומהגדולות בגרמניה, עם כ-35,000 סטודנטים. בנוסף קיימות בעיר 4 מכללות, בהן לומדים כ-8,000 סטודנטים נוספים.
שיעור הזרים מבין תושבי בוכום נמוך יחסית לחבל הרוהר. כשליש מהזרים הם טורקים.
מארק קרלינר
מחקר
הוא מרצה מבוקש בעשרות סמינרים וכנסים ברחבי העולם, ונבחר מספר פעמים למרצה מצטיין באוניברסיטת תל אביב.
בוכום
סמל העיר הוא הפעמון הענק (15 טון, בתמונה) המוצב מול בית העירייה.
רוב העיר נהרסה במלחמת העולם השנייה, ונבנתה כמעט כולה מחדש, תוך התחשבות מועטה בשחזור בניינים עתיקים.
היסטוריה
בוכום מוזכרת לראשונה רשמית בשנת 1041, במסמך אשר נשלח לארכיבישוף של קלן.
בשנת 1321 העניק הרוזן אנגלברט השני כתב-זכויות לעיר, אך היא נותרה חסרת משמעות עד המאה ה -19, כאשר תעשיות כריית הפחם והפלדה צמחו באזור הרוהר, והובילו לצמיחת האזור כולו. אוכלוסיית בוכום צמחה מ-4,500 איש בשנת 1850 ל-100,000 בשנת 1904.
ספורט
קבוצת הכדורגל בוכום משחקת באצטדיון רוהרשטדיון הממוקם בעיר. הקבוצה הייתה קבוצה קבועה בבונדסליגה ובבונדסליגה ה-2 לאורך שנים רבות, ונכון לשנת 2021 משחקת בבונדסליגה. לעיר בוכום קבוצה ידועה נוספת, וטנשייד 09, ששיחקה מספר עונות בבונדסליגה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. הקבוצה מייצגת בעיקר את רובע וטנשייד בבוכום, ומשחקת באצטדיון לורהיידה. נכון לשנת 2021 וטנשייד 09 משחקת באוברליגה המערבית, שהיא החמישית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
אליפות אירופה בכדורסל 1995
שלב הבתים
14 הנבחרות חולקו לשני בתים של שבע נבחרות. ארבע הנבחרות הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבא.
דירוג סופי
<BR>
קישורים חיצוניים
סיכום האליפות באתר פיב"א
יובל אדלר
יובל אדלר הוא במאי ותסריטאי ישראלי, כתב וביים את הסרט "בית לחם".
ביוגרפיה
יובל אדלר נולד בהרצליה וגר בתל אביב. אביו דרור הוא ממקימי שלישיית אדלר. אמו מלכה היא סופרת. לו שני אחים צעירים, יזמים בתחום האינטרנט. בתיכון התעמק במדעים מדויקים ואף למד מתמטיקה בבית ספר למחוננים של אריקה לנדאו. אחרי שרות בצה"ל למד החל משנת 1990 מתמטיקה משולבת עם פיזיקה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב במסגרת התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן. במקביל למד פיסול בבצלאל. קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. במקביל למד אמנות פלסטית. במהרה הציג את עבודותיו בפיסול ווידאו ארט בתערוכות ניו יורקיות חשובות, כולל תערוכת יחיד בגלריה בסוהו. במקביל עבד בקרן גידור בזכות לימודי המתמטיקה. לאחר מכן פנה לעשיית סרטים קצרים. סרטיו הגיעו לפסטיבלים רבים, במיוחד סרט מתח בן חצי שעה "פיתוי" משנת 2006, בו שימש במאי, תסריטאי, מפיק ועורך. למד משחק אצל לי סטרסברג.
בשנת 2013 כתב וביים את הסרט בית לחם שזיכה אותו בפרסי הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר מבין שישה פרסים לסרט כולו ועוד שש מועמדויות (הסרט המוביל בטקס) בטקס פרסי אופיר 2013. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפסטיבל הקולנוע בטליורייד שבקולורדו וזכה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע של אירופה בפסטיבל הסרטים בוונציה. מיוצג על ידי ויליאם מוריס אנדבור.
בשנת 2019 ביים את סרט המותחן "המורה לאנגלית", בכיכובם של דיאן קרוגר ומרטין פרימן ועם רותם קינן, לנה אטינגר, יואב לוי, יוחנן הרסון, גל פרידמן, אוהד קנולר, דורון צברי, לירון לבו, אריה צ'רנר, ולדימיר פרידמן ויעקב זדה דניאל. הסרט מבוסס על רב המכר של יפתח רייכר-עתיר.
נשוי לאגליקה דוטצ’בה הבולגריה, בעלת תואר כלכלה ומנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק, שלאחר מכן עבדה שם בתפקידי כספים ומינהלה. בשנת 2009 שימשה כמפיקה של הסרט "נכשלת יותר טוב כעת" של הבמאית קרן עצמון. לזוג שני בנים.
ב-2020 כתב וביים את הסרט האמריקאי "סודות שמורים" בכיכובם של נומי ראפאס וג'ואל קינמן.
ישעיהו וינברג
ישעיהו (שַייקֶה) וַינברג (14 ביולי 1918 – 1 בינואר 2000) היה מנהל ישראלי שעמד בראש התיאטרון הקאמרי, בית התפוצות ומוזיאון השואה האמריקאי.
ביוגרפיה
ישעיהו וינברג נולד בוורשה שבפולין. אביו היה מייסד ומנהל הגימנסיה העברית המקומית בשנת 1916, אך בעקבות מלחמת העולם הראשונה עקרה המשפחה לגרמניה והתגוררה בפרנקפורט ומשנת 1927 בברלין. בשנת 1933 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. וינברג החל ללמוד בגימנסיה בלפור, וכעבור שנה הצטרף לתנועת "השומר הצעיר" ונמנה ב-1929 עם מייסדי קיבוץ אילון. בשנים 1942–1946 שירת במסגרת הבריגדה היהודית וחיל הרגלים של הצבא הבריטי, בין היתר באיטליה, והשתתף בפעולות קבוצת "הנוקמים". בשובו לארץ שימש מזכיר קיבוץ מסילות ועסק בהדרכת חברות נוער של ניצולי השואה. בשנים 1935–1949 היה חבר ארגון "ההגנה".
בשנת 1956 עבר עם משפחתו לירושלים ומונה למנהל המרכז למיכון משרד ראש הממשלה. בשנים 1961–1975 שימש מנהל התיאטרון הקאמרי, ובשנים 1963–1977 היה חבר הנהלת המכון הבינלאומי לתיאטרון. בשנת 1970 הצטרף כמתנדב לצוות התכנון של בית התפוצות, ועמד בראשו בשנים 1976–1984. בשנים 1981–1985 היה חבר המועצה הציבורית לתרבות ואמנות בישראל.
כמנהל התיאטרון הקאמרי תמך בהעלת המחזה"מלכת האמבטיה" של חנוך לוין, למרות הביקורת הרבה על תוכן המחזה.
וינברג זכה בשנת 1999 בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בשנת 1994 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מההיברו יוניון קולג'.
נפטר לאחר שבץ ב-1 בינואר 2000, בתל אביב. הובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ אפק לצד אשתו חנה, שנפטרה עשר שנים לפניו.
מן המיצר
עמותת מן המיצר - סיוע לנפגעי עבירה במגזר החרדי הוא ארגון המעניק בהתנדבות ייעוץ ולווי לנפגעים ונפגעות תקיפה מינית בתחום המשפטי והנפשי. הארגון הוא וולנטרי ופועל משנת 2012, נושא את קולם בפני החברה הישראלית בכלל והחברה החרדית בפרט, בפני רשויות החוק ומערכת המשפט.
מטרות
עורכי הדין ב"מן המיצר" מעניקים לווי וייצוג משפטי לנפגעי עבירה במגזר החרדי ומלווים אותם בשלבי ההליך המשפטי לשם קידום זכויותיהם מול הרשויות בהליך הפלילי, הן בהליך הנזיקי מול הפוגע והן בלווי מול רשויות הרווחה והביטוח הלאומי, בלווי בוועדות לקביעת מצב נפשי, תוך שמירה על אינטרס הנפגע, על כבודו ושמירת שמו הטוב, עם דגש על צרכיו כחרדי.
תוצאות והשפעה
ארגון 'מן המיצר', מעלה את נושא המלחמה בעבירות מין במגזר החרדי, לשיח הציבורי. באמצעות כנסי מודעות ומוגנות לקהל הרחב.
'מן המיצר' בחברה החרדית
'מן המיצר' פועלים בשיתוף פעולה עם ארגוני הסיוע הנפשי השונים ומעמידים לרשות הנפגעים סיוע ולווי רגשי ונפשי, על מנת לקבל כלים כיצד להתמודד עם הפגיעה, כמו גם כלים שיאפרו לנפגעים להתמודד לאורך ההליכים המשפטיים, באם יבחרו לפתוח בכאלה.
ארגון 'מן המיצר' שם אל ליבו את העובדה כי דווקא במגזר החרדי, חסרה מודעות לזכויות נפגעי העבירה, ברוב המקרים אין הנפגע מודע כלל לעובדה שיש לו זכות כלשהי להתערבות בהליך המשפטי והוא מוצא את עצמו מושלך בין הכיסאות, ללא ייצוג הולם, כאשר גם אם הוא נחשף לזכויותיו כנפגע, הוצאות עו"ד הן מעבר ליכולתו, והוא מוותר עליהן לטובת טיפול בלעדי, של מערכת האכיפה והתביעה במדינת ישראל.
ארגון מן המיצר מלווה ברבנים, אשר שמו לנגד עיניהם את טובת הנפגעים והיא בלבד, הם מעניקים תמיכה וסיוע לנפגע בכל שלב וזאת עד להבאת השקט לנפשם של הנפגעים.
תוך שימת דגש על טובת הנפגע, בין אם יבחר בהליך משפטי ובין אם יבחר בלווי מקצועי, ייעוץ וטיפול רגשי ונפשי בלבד. מטרת הארגון להגן על נפש הנפגע, בלבד.
מודיעין ממקורות גלויים
מודיעין ממקורות גלויים (באנגלית, "Open Source Intelligence"; בראשי תיבות OSINT; ולעיתים בעברית, "אוסינט") הוא תחום של עיבוד מידע הכולל איתור, בחירה ואיסוף מידע ממקורות המצויים בציבור באופן גלוי וניתוח אותו מידע במטרה ליצור מידע מודיעיני צבאי או מדיני או עסקי שימושי.
דוגמה למודיעין ממקור גלוי
על סמך התמונה ניתן להסיק שכנראה מדובר בבית שורה. בעיון במפת השכונה בעיר לוון ניתן לאתר אזורים עם בתים פרטיים ובריכות שחייה, שאינם מתאימים לתיאור וניתן לשלול אותם. כעת מתמקדים באזור המרכז, בו נמצאים בתי שורה צרים ובני כמה מפלסים, ומנסים לאתר חצר שאינה חצר פנימית במבנה. שלב זה מצמצם את המרחב ל-2 מקטעים בלבד במפה.
לאחר צמצום האפשרויות, בוחנים פרטים כמו שורת העצים בצד המרוחק של התצלום והיעדרה של טרמפולינה בחצר. פרטים אלה משאירים רק אפשרות אחת לכתובת המגורים. כדי לאמת את הכתובת, משתמשים בגוגל תצוגת רחוב, משווים עם הצילום, ומקבלים את חזית הבניין עם הכתובת המדויקת.
איסוף מודיעין ממקורות גלויים
עיתונאים מורשים האוספים מידע ממקורות גלויים זוכים להגנה בחיפוש מענה לשאלות מוגדרות ובניהול מחקר על בסיס אותו מידע. למרות זאת, עיתונאים זרים נכלאו לא אחת, ואף הוצאו להורג על שעסקו באיסוף מודיעין ממקורות גלויים. איסוף מידע ממקורות גלויים בידי אנשים פרטיים למטרותיו של גוף ביון זר כרוך בעבירה פלילית של ריגול ברוב מדינות העולם. איתורו של אזרח זר העוסק באיסוף מודיעין ממקורות גלויים עבור שירותי הביון של מדינתו, מסתיימת לעיתים קרובות בגירושו בחזרה למדינתו, דבר העלול לגרום להרעת היחסים המדיניים בין שתי המדינות.
חתול סיאמי
חתול סיאמי (בתאית: ; מילולית יהלומי ירח) הוא גזע של חתול הבית. מוצאו בממלכת סיאם, הידועה כיום כתאילנד. במהלך המאה ה-20, החתול הסיאמי נהפך לאחד מזני החתול הנפוצים באירופה ובצפון אמריקה. מאופיין בעיניים כחולות ובפרווה לבקנית למחצה – לבנה בכל הגוף, למעט בזנב ובפנים.
אופי
הסיאמי נוח ונעים לגידול. הזכר חברותי, איננו תוקפן, "דברן" גדול ולא פעם יבוא כשבעליו יקראו בשמו. הנקבה פחות מפגינה חיבה ויותר חשדנית.
סיאמים נחשבים לחתולים אינטליגנטים, סקרנים יותר, פעילים יותר מחתולים אחרים, ולכן זקוקים לסביבת חיים עם גירויים וחברה.
מיורקה (כדורגל)
ריאל קלוב דפורטיבו מיורקה (בספרדית: Real Club Deportivo Mallorca) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר פלמה דה מיורקה, בירת האי מיורקה שבאיים הבלאריים, ספרד. המועדון הוקם ב-5 במרץ 1916. הקבוצה משחקת בלה ליגה, ואצטדיונה הביתי הוא אצטדיון סון מוש, המכיל 23,142 מקומות ישיבה.
היסטוריה
מיורקה הוא מועדון הכדורגל הוותיק ביותר באיים הבלאריים. הקבוצה הוקמה בשנת 1916 על ידי אדולפו ואסקז, מהנדס רפובליקני שקרא לקבוצה מועדון הכדורגל חונטה דירקטיבה דל אלפונסו XIII על שמו של מלך ספרד באותה תקופה, אלפונסו ה-13. האצטדיון הראשון של הקבוצה הושק ב-25 במרץ ונקרא "בואנוס איירס", והמשחק הראשון היה נגד ברצלונה (ברצלונה ניצחה באותו משחק 0–8). שנה אחת מאוחר יותר הקבוצה שינתה את שמה לריאל סוסיאדד אלפונסו XIII, שם שנשאר עד להחלפת שם הקבוצה בשנת 1931, מסיבות פוליטיות, לשם קלוב דפורטיבו מיורקה כאשר המילה ריאל הוספה לשם בשנת 1949.
הקבוצה הופיעה לראשונה במסגרת המפעלים האירופאים בעונת, בגביע המחזיקות. אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת הארטס אוף מידלות'יאן הסקוטית ועל קבוצת ראסינג גנק הבלגית בדרך לרבע הגמר, בו גברה על קבוצת NK וורטקס הקרואטית והעפילה לחצי הגמר. בחצי הגמר גברה מיורקה על קבוצת צ'לסי האנגלית בדרך להופעה היסטורית בגמר המפעל, בו פגשה בקבוצת לאציו האיטלקית באצטדיון בברמינגהאם, אנגליה אך הפסידה בתוצאה 1–2. זהו ההישג הגדול ביותר של הקבוצה בזירה האירופית מאז ועד היום. את הקבוצה הדריך באותה עונה המאמן הארגנטינאי הקטור קופר ובקבוצה כיכבו השוער קרלוס רואה, הבלם חואן פבלו אנחל הקשר הפורטוגלי דאני.
בעונת הקבוצה החלה לשחק במוקדמות ליגת האלופות אך הפסידה כבר בסיבוב השלישי המוקדם לקבוצת מולדה מנורווגיה ונשלחה לגביע אופ"א באותה עונה. הקבוצה החלה לשחק בסיבוב הראשון של גביע אופ"א, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת סיגמה אולומוץ הצ'כית וגברה בסיבוב השני על קבוצה צ'כית אחרת, טפליצה, בדרך לסיבוב השלישי, בו גברה על קבוצת אייאקס אמסטרדם מהולנד והגיעה לסיבוב הרביעי, בו גברה על קבוצת מונקו מצרפת אך נכשלה בשלב רבע הגמר מול קבוצת גלאטסראיי הטורקית. בעונת 2000 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו אך הפסידה כבר בסיבוב השני לקבוצת סהאלאול פיאטרה נמץ מרומניה.
בתום עונת 2012/13 נקבע שמיורקה יורדת ליגה אחרי 16 שנים רצופות בליגה הראשונה, כמחציתן בחלק העליון של הטבלה, כולל שתי עונות שאותן סיימה במקום השלישי בליגה וזכייה אחת בגביע.
בתום עונת 2016/17 ירדה הקבוצה לליגה השלישית לאחר שסיימה במקום ה-20 בליגה השנייה.
בתום עונת 2017/18 שבה הקבוצה לליגה השנייה לאחר שזכתה בליגה השלישית
ב-23 ביוני 2019 שבה מיורקה לליגה הראשונה, לאחר שבמסגרת משחקי הפלייאוף לעליה, מחקה פיגור 2–0 מול לה קורוניה מהמשחק הראשון בריאזור, ניצחה 3–0 בבית ו-3–2 בסיכום שני המשחקים, למרות שבליגה סיימה חמישית בלבד בסיום העונה הרגילה. לאחר עונה אחת, ירדה שוב לליגה השנייה. בסיום עונת 2020/2021 שבה ללה ליגה וכמעט נשרה בחזרה כעבור עונה אחת, אך הודות לניצחון במחזור הסיום, הקבוצה סיימה במקום ה-16, נקודה בלבד מעל הקו האדום וניצלה מירידה.
סגל הקבוצה
(קפטן)
אוולין פוקס קלר
אוולין פוקס קלר (באנגלית: Evelyn Fox Keller, נולדה ב-20 במרץ 1936) היא פיזיקאית תאורטית, חוקרת מתמטיקאית-ביולוגית, פילוסופית פמיניסטית והיסטוריונית של המדע אמריקאית. כיום, היא פרופסור אמריטוס להיסטוריה ופילוסופיה של המדע במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. מחקריה המוקדמים עסקו בחיבור בין פיזיקה וביולוגיה, ובהמשך התרכזה בהיסטוריה ופילוסופיה של המדע ושאלות של מדע ומגדר.
ביוגרפיה
פוקס קלר נולדה בג'קסון הייטס, קווינס, להורים יהודים שהיגרו מרוסיה, וגדלה בוודסייד, קוינס במשפחה ממעמד הפועלים. היא הייתה הצעירה מבין שלושת ילדי המשפחה שכולם היו מוכשרים. קלר למדה בקולג' ציבורי בקווינס. לאחר מכן המשיכה לימודיה לקראת תואר B.A. בפיזיקה באוניברסיטת ברנדייס בניו יורק אותו קיבלה ב-1957, ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת הרווארד שם השלימה לימודיה לתואר דוקטור בתחום הפיזיקה התאורטית ב-1963, אחת מ-3 הנשים היחידות מתוך 100 מקבלי התואר בפיזיקה באותה שנה. לאחר השלמת הדוקטורט עברה לעבוד כפיזיקאית תאורטית באוניברסיטת ניו יורק.
במהלך הקריירה האקדמית שלה קלר לימדה במוסדות אקדמיים רבים, ביניהם אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת מרילנד ואחרים. בשנים 1988–1992 שימשה כפרופסור במחלקות לרטוריקה, היסטוריה ולימודי נשים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומאז 1992 היא מלמדת במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
ב-29.8.1963 קלר נישאה לג'וזף בישוף קלר, מתמטיקאי בעל שיעור קומה שהיה הממונה עליה, ותוך שנתיים ילדה בן ובת. ב־17.11.1976 הזוג נפרד וקלר גידלה את ילדיה כאם יחידנית.
פיזיקה תאורטית, ביולוגיה מולקולרית, ביולוגיה מתמטית
בחירותיה האקדמיות של קלר הושפעו במידה רבה על ידי אחותה ואחיה הגדולים. בגיל 12 התוודעה באמצעות אחותה הבכורה לפסיכואנליזה ושאפה להתמחות בתחום זה, אך בעידודו של אחיה הבכור שהיה פיזיקאי, ולאחר שהסתבר לה שבתחום זה היא מגיעה להישגים גבוהים במיוחד, בחרה להתמחות בפיזיקה, עדיין תוך אמונה שבעתיד, לאחר השלמת התואר תחזור לפסיכואנליזה. אולם במהלך לימודיה באוניברסיטת ברנדייס היא מתארת חוויה של "התאהבות" בפיזיקה ובחשיבה האינטלקטואלית שהיא מצריכה. קלר מדגישה בריאיון אתה שלא מדובר במטאפורה בלבד, אלא בעמדה רגשית שהייתה מאוד משמעותית עבורה. אולם בהמשך, לימודיה באוניברסיטת הרווארד לקראת תואר דוקטור מתוארות על ידיה כשנים קשות, בהן נאלצה להיאבק הן באפליה וביחס פוגעני בשל מינה, והן באכזבתה מהעובדה שהלימודים היו בעיקר בתחום הפיזיקה הניסיונית ופחות בתחום הפיזיקה התאורטית. בשלב זה היה זה שוב הקשר המשפחתי שסייע לה להיחלץ מהמצוקה המקצועית. במהלך חופשת הקיץ של שנת 1960, תוך כדי ביקור אצל משפחתו של אחיה שהתגוררה בקולד ספרינג הרבור, עיירה קטנה בצפון לונג איילנד, היא נחשפה למחקרים בתחום הביולוגיה המולקולרית שהתנהלו במעבדה שממונה על ידי ממשלת ארצות הברית שם. הרקע שלה בפיזיקה היווה יתרון והיא הוזמנה להצטרף לצוות החוקרים שם. בסופו של דבר התזה שלה בפיזיקה תאורטית עסקה בשאלת מחקר הקשורה למבנה ה-DNA תוך שילוב בין שני התחומים.
לאחר קבלת תואר הדוקטור קלר עברה לאוניברסיטת ניו יורק, כפיזיקאית תאורטית, אך גם שם חצתה את גבולות הדיסציפלינה לכיוון של ביולוגיה מתמטית. שניים מהמחקרים שפרסמה בתחום בתקוה זו נחשבים עד היום לקלסיים.
מדע מגדר
הפעם הראשונה בה קלר דיברה באופן פומבי על תובנותיה בהקשר למקומן של נשים במדע הייתה בסופה של סדרת הרצאות בביולוגיה מתמטית אותה הוזמנה לתת באוניברסיטת מרילנד בשנת 1974. בריאיון שנערך אתה בשנת 2014 היא מספרת על החלטתה להקדיש את ההרצאה האחרונה בסדרה לשאלת הנשים במדע. היא השתמשה לצורך כך בנתונים הסטטיסטיים שאספה, הראתה כיצד שיעור הנשים במקצועות מדעיים הולך ויורד באופן דרמטי ככל שעולים בסולם ההיררכיה האקדמי והציגה את הסיבות והמחסומים העומדים בפני נשים במדע. קלר טענה כי הסיבה הקושי העיקרי הוא התפיסה שהמדע הוא "גברי" במונחי מגדר. הרצאה זו פורסמה ב-Harvard Magazine ולאחר זמן קצר קלר פרסמה את ספרה "האנומליה של אשה בפיזיקה" (The Anomaly of a Woman in Physics). אירוע זה היווה עבור קלר את תחילת התעניינותה בתחום הביקורת הפמיניסטית של המדע, תחום בו עסקה רבות בשנים הבאות. בשנות ה-80 המוקדמות קלר יזמה וארגנה סמינר אקדמי באוניברסיטת נורת'איסטרן בבוסטון בנושא התאוריה הפמיניסטית. קלר מתארת את גאוותה בהצלחתו של סמינר זה ובעניין הרב שעורר, הן בעולם האקדמי והן בציבור הרחב. בהמשך, בריאיון אתה היא אומרת כי סמינר זה הוא אחד ההישגים בהם היא גאה במיוחד.
פרס דן דוד
לאורך הקריירה האקדמית שלה קלר זכתה בפרסים רבים, האחרון שבהם פרס דן דוד בתחום ההיסטוריה של המדעים בשנת 2018. בנימוקים לפרס השופטים מציינים כי לאורך הקריירה שלה קלר הרחיבה את גבולות המדע הן באמצעות ערעור על הגבולות שבין דיסצפלינות מדעיות שונות והן על הגבול שבין מדעי הטבע למדעי הרוח. כמו כן מחקריה של קלר שעוסקים בשאלות של הקשר בין שפה, מגדר ומדע מאופיינים כפורצי דרך וכחושפים חלק גדול מהמחסומים העומדים בפני נשים והמונעים מהן להגיע להישגים בתחומי המדע.
קלר הודיעה כי תתרום את הכסף שתקבל לארגוני זכויות האדם הישראליים - בצלם, האגודה לזכויות האזרח ורופאים לזכויות אדם.
יוסף שילוח
יוסף שילוח (9 ביולי 1941 – 3 בינואר 2011) היה שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי, חתן "פרס אופיר". שילוח השתתף בהצגות תיאטרון רבות בכל התיאטראות הגדולים בישראל, אולם, מרבית תפקידיו הידועים ביותר היו בסרטים שהוגדרו על ידי מבקרי הקולנוע כ"סרטי בורקס", שם הוא בדרך כלל גילם דמויות מזרחיות סטריאוטיפיות ומוקצנות במיוחד ובעיקר דמויות ממוצא פרסי המתאפיינות במבטא כבד. כמו כן, חוץ מעיסוקו במשחק, עסק שילוח גם בפעילות פוליטית וחברתית, ובפעילות שקראה לדו-קיום יהודי-ערבי ולשוויון הזדמנויות ליהודים ממוצא מזרחי. שילוח היה לאחד מהכוכבים הגדולים של הקולנוע הישראלי ושיחק בלמעלה מ-80 סרטי קולנוע בישראל ובעולם.
ביוגרפיה
נולד בשם סירוס יוספיאן בחבל כורדיסטן שבאיראן, ועלה לארץ בגיל תשע בשנת 1950. הוא גדל בשיכון המזרח שבראשון לציון וסיים לימודי משחק במחזור הראשון של בית צבי ב-1963 לצד זאב רווח והוגו ירדן.
קריירה
בין השאר, השתתף שילוח בסרט הקאלט של אפרים קישון "השוטר אזולאי", ובסרטים: "ספיחס" מסדרת סרטי אסקימו לימון, "סבבה", וכן בסרטים "כץ וקרסו", "השגעון הגדול" "פיצוץ בחצות", "מרגו שלי", "אלכס חולה אהבה", "חגיגה לעיניים", "חגיגה בסנוקר", "הפריצה הגדולה" (1970), "הבית ברחוב שלוש" (1973), "רחוב 60" (1976) וב"משפחת צנעני" (1976).
לקראת אמצע שנות ה-80 השתתף בתפקיד אורח בקומדיית המצבים הישראלית "קרובים קרובים" בערוץ הראשון. במהלך שנות השמונים השתתף שילוח בדיבוב תוכנית הטלוויזיה לילדים "רחוב סומסום", שם דיבב את דמותו של "אריק" מהצמד אריק ובנץ. בשנת 1984 השתתף בתפקיד ראשי בסרט "גרין". בשנת 1989 שיחק בסרט "צמות" בבימוי יצחק חלוצי שגם כתב את התסריט.
לקראת סוף שנות השמונים יצא שילוח מישראל ועבד במספר עבודות בארצות הברית ובצרפת. בשנת 1993 שיחק שילוח בהצגת התיאטרון "הילד חולם" של חנוך לוין בתיאטרון חיפה והבימה, עליה זכה לביקורות משבחות, וב-1994 שיחק בהצגה נוספת של לוין, "האשה המופלאה שבתוכנו", של תיאטרון הקאמרי והחאן. בשנת 1995 השתתף בסרט הביכורים של שמי זרחין "לילסדה", שזכה לשבחי המבקרים. בשנת 1999 ביים את הסרט התיעודי "רגעי חסד" בשיתוף עם חורחה גורביץ'.
ב-2001 הוא הופיע בסרטו של בני תורתי, "כיכר החלומות" וזכה לחיבוק מהתעשייה, לאחר שגרף את פרס אופיר כ-"שחקן המשנה הטוב ביותר" על תפקידו כ-"ישראל ההודי". ב-2005 השתתף בסרטו של מנחם גולן, "ימים של אהבה".
ב-1998 שילוח זכה בפרס על מפעל חיים של האקדמיה הישראלית לקולנוע ובפרס הוקרה מעיריית תל אביב. ביולי 2009 זכה בפרס על מפעל חיים בפסטיבל ירושלים. זו הייתה הופעתו הפומבית האחרונה.
חייו האישיים ומותו
ב-3 בינואר 2011 נפטר שילוח לאחר מאבק במחלת סרטן הריאה. בצוואתו ביקש שלא לקיים הלוויה ושבעה לאחר מותו. הוא הותיר אחריו את רעייתו ושלוש בנותיו. מעט לפני מותו התראיין לסדרה הדוקומנטרית "סרט שחור לבן" בערוץ 8, אשר סיקרה את תולדות סרטי הבורקס ולבסוף הוקדשה לזכרו.
ב-2001 זכה שילוח בתביעת לשון הרע שהגיש נגד חברת החדשות של ערוץ 2, בגין שידור כתבה בפברואר 1999, במסגרת התוכנית "אולפן שישי" שעסקה בסכסוך בין שילוח לשכניו ביפו, בה הוצג באופן שלילי ומטעה.
עמדותיו
שילוח התבטא נגד הפער העדתי בישראל והאפליה של עדות המזרח והיה פעיל חברתי למען דו קיום, שוויון ושלום. כבר משנות ה-60 הוביל תיאטרון קהילתי שכונתי.
שילוח התבטא פעמים רבות נגד הכיבוש בשטחים, ותמך במאמצים להידברות בין ישראל לאש"ף. בנובמבר 1986, היה בין מארגני כנס שלום בבוקרשט, שברומניה, במסגרת משלחת שמנתה כ-25 אנשים שנפגשה עם אנשי אש"ף. בשנת 1989 השתתף בבכנס המזרחי-פלסטיני בעיר טולדו, שנים ספורות לפני תחילת תהליך אוסלו. בסוף שנות השמונים העלה מחזה פרו-פלסטיני בשם "המסע". זמן קצר לאחר מכאן החליט לרדת מארץ ישראל, וחזר רק בתחילת שנת 1991 בעקבות ועידת מדריד.
כשרואיין על ידי כתבת "מעריב" שמצאה אותו מתפרנס מציור דיוקנאות העוברים והשבים ברחובות פריז, הוא אמר שישוב לישראל עם הישמע פעמי השלום. שילוח אכן חזר לישראל עם תחילת השיחות בין ישראל לירדן, סוריה והפלסטינים, בתקופת ממשלת יצחק שמיר האחרונה. בדיעבד הצטער על חזרתו ואמר: "חזרתי ב,'91- בזמן ועידת מדריד. דיברו על שלום, החלטתי לחזור. אבל זו הייתה תמימות. היום לא הייתי מגלה אותה תמימות של פעם".
בכנס של בית הספר סם שפיגל שהתקיים באוקטובר 2010 בחר שילוח בסצנה מתוך הסרט "ג'נין ג'נין" כסצנה האהובה עליו, והסביר שהוא מזדהה עם העם הפלסטיני.
שירות הביון העיראקי
שירות הביון העיראקי (בערבית: جهاز المخابرات العراقي, תעתיק מדויק: גִ'האז אלמֻח'אבּראת אלעִראקי; תעתיק חופשי: ג'יהאז אל-מוח'אבראת אל-עיראקי) היה ארגון הביון וביטחון הפנים המרכזי בעיראק בימי שלטונו של סדאם חוסיין. הארגון עסק באיסוף וניתוח מודיעין פנימי ובינלאומי, איסוף מודיעין על מתנגדי משטר בתוך עיראק, סיכול ריגול, ומבצעים מיוחדים בתוך ומחוץ לעיראק. הארגון פורק עם נפילת משטרו של סדאם חוסיין בשנת 2003, ולאחר פירוקו פורסם תיעוד נרחב על דרכי הפעולה שלו ועל שיטות האימה והטרור שהפעיל נגד מתנגדי משטרו של סדאם חוסיין.
היסטוריה
שירות הביון העיראקי הוקם רשמית בשנת 1973 על בסיס ארגוני שהורכב ממספר מנגנוני ביטחון שהתקיימו קודם לכן בעיראק ושאוחדו בשנה זו לכדי גוף אחד שאליו הוכפפו מִנְהלות שונות שלהן תפקידים שונים ומגוונים. לאחר סילוק הנשיא עבד א-רחמן עארף ב-1968 ועליית מפלגת הבעת' לשלטון החליט סדאם חוסיין, שעוד לא היה נשיא עיראק, להרחיב את סמכויותיו של מנגנון הביטחון של מפלגת הבעת'. "המנגנון המיוחד" (אל ג'יהאז אל-ח'אס) היה אחד המנגנונים המרכזיים שאוחדו לבסוף להיות שירות הביון העיראקי. ארגון מקביל לשירות הביון היה מנהלת הביטחון הכללי העיראקי ובין הגופים היה שיתוף פעולה חלקי. בעוד שמנהלת הביטחון הכללי הייתה לעיתים גלויה יותר בפני הציבור והקהילה הבינלאומית, הרי ששירות הביון העיראקי העדיף להסתיר את עצמו ולהישאר תחת מעטה הצללים. את ההפרדה בין הגופים הוביל נזאם גזאר שעמד לפרקים בראשם של שני הארגונים והעניק לכל אחד מהם משימות שונות שעיצבו את שני הגופים בצורה שונה זה מזה.
בשנת 1973 המנגנון עמד בליבה של סערה לאחר ניסיון התנקשות בנשיא אחמד חסן אל-בכּר שיזם נאזם גזאר, שעמד בראש שירות הביון באותם הימים, כמו כן עמד בראש מנהלת הביטחון הכללי של עיראק. ניסיון ההפיכה לא הצליח אך שרי הפנים והביטחון שחטף גזאר נורו על ידו ונהרגו. לאחר הוצאתו להורג של גזאר בעקבות ניסיון ההפיכה החליט סדאם, שכבר כיהן כסגן הנשיא, לבצע שינויים משמעותיים בשירות הביון ולשם כך הציב בראש השירות את מקורבו סעדון שאכּר שהיה מחברי ילדותו של סדאם חוסיין וכן בן שבטו. שינויים ארגוניים ופרסונליים המשיכו להתנהל כל העת ובשנת 1983 החליט ראש הארגון דאז, בארזאן אבראהים א-תיכריתי, לשנות את שם הארגון לשירות הביון העיראקי ולהכפיף אותו למועצת הפיקוד המהפכני. במהלך שנותיו שירות הביון פעל תחת "מועצת הפיקוד המהפכני" אך היה מקבל הוראות וכפוף באופן רשמי גם למשרד הפנים העיראקי. שר הפנים של עיראק שהיה אחראי על הארגון במשך שנים רבות היה מקורבו של סדאם חוסיין סעדון שאכר ובאופן זה נאמנותו של הארגון לסדאם עצמו הייתה מובטחת.
לארגון היה מוניטין מוצלח בקרב הממשלה ומפלגת הבעת', במידה רבה הודות לסיכול ההתנקשות בנשיא סדאם חוסיין בעיר דוג'ייל בשנת 1982. כבר בימיו הראשונים נודע הארגון בשיטותיו האכזריות במהלך חקירות חשודים, הוצאת אנשים מבתיהם ללא צו וללא בקרה, שימוש באלימות רבה ואמצעי טרור נוספים. הארגון זכה להילה של פחד גם בשל פעולותיו כנגד האוכלוסייה הכורדית בעיראק וגם בשל הוצאות המוניות להורג, למשל לאחר אותו ניסיון ההתנקשות בדוג'ייל, אשר תוך חיפוש המתנקש הוצאו להורג כ-150 גברים ונערים בני העיר.
ארגון הביון הגיע לשיא כוחו והשפעתו תחת שלטונו של סדאם חוסיין, הערכות כיום סוברות שהארגון מנה בימי סדאם חוסיין כ-4,000 עובדים. סדאם חוסיין ראה בארגון את הכלי האידיאלי למיצוב שלטונו ולסילוק מתנגדים, וארגון הביטחון הזה היה המשענת העיקרית שלו בהשלטת הסדר הן בחברה האזרחית והן במערכת הפוליטית. לאחר חשיפת המסמכים על ימי שלטונו של סדאם חוסיין ניכר כי השליט סמך על הארגון ביתר שאת משאר הגופים בממשל העיראקי ופעל להחדרת סוכני שירות הביון לכלל המערכים הממשלתיים והאזרחיים. סוכנים אלה תפקידם היה לפקח שכל גוף ממשלתי או אגודה מקצועית נשארים נאמנים לשליט ולא צוברים כוח רב מידי איתו יכולים לפעול כנגד שלטון הבעת' וכנגד סדאם חוסיין בעצמו.
סיבה נוספת לעלייה בכוחו של שירות הביון בימיו של סדאם חוסיין הוא החשש של סדאם מכוחו העצום של הצבא במדינה, ולכן סדאם פעל לפזר תחומי אחריות שונים של הצבא בין גופים ביטחוניים נוספים כדוגמת המשמר הלאומי ושירות הביון. סדאם שאף לבזר את הסמכויות של ארגונים מזוינים בכדי שלא ייוצר מצב שגוף אחד מרכז אצלו כח רב מידי ולאחר מכן יוכל למרוד בו. לפיכך, שירות הביון היווה משקל-נגד לצבא עיראק שהיה גוף בעל כוח ומשמעות רבה בעיראק של סדאם חוסיין.
מבנה הארגון
שירות הביון העיראקי היה מורכב מ-28 מִנהלות שעבדו לעיתים בשיתוף פעולה ולעיתים תוך מידור מוחלט אלה מאלה. לכל אחת מ-28 המנהלות היה מספר סידורי ייחודי והן נחלקו למספר תחומי אחריות:
מנהלות מודיעיניות שעסקו באיסוף וניתוח מודיעין ברמה הלאומית והבינלאומית, סיכול ריגול נגד עיראק וגיבוש אסטרטגיה ביטחונית מול סוגיות קריטיות כמו מאבק הכורדים בצפון המדינה והאיום מצד איראן.
מנהלות מבצעיות שהיו אמונות על ביצוע המבצעים המיוחדים הן בתוך עיראק והן מחוצה לה. מספר רב של מבצעים שביצעו המִנהלות הללו פורסם רק לאחר חשיפת מסמכי הבעת' בשנת 2003. אחד המבצעים המפורסמים של המנהלות המבצעיות שנכשל היה ניסיון ההתנקשות בנשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש האב במהלך ביקורו בכווית בשנת 1993 באמצעות מכונית תופת. המודיעין האמריקאי הצליח לחשוף ולסכל את המבצע ולאחריו תקף את מטה שירות הביון העיראקי בבגדאד.
מנהלת מספר 4, השירות החשאי, שהייתה אחת המִנהלות החשובות בשירות, התנהלה כגוף חצי-אוטונומי אך הייתה כפופה באופן רשמי לשירות הביון. תפקיד המנהלת היה לחדור למשרדי ממשלה, לאיגודים מקצועיים, לשגרירויות זרות בעיראק ולממשלות זרות וכן לחוגי אופוזיציה בתוך ומחוץ לעיראק במטרה לסכל התארגנויות להפלת השלטון. מנהלת זו עבדה בצמוד למנהלת הביטחון הכללי כאשר ביצעה מבצעים בשטח עיראק.
מנהלות מטה שעסקו בענייני כספים, תשלום משכורות, הנהלת חשבונות, רכש, ניהול צי הרכב, פיתוח טכנולוגי, רפואה, הדרכה, בינוי ותחזוקה.
בארגון היו מספר מנהלות ומחלקות שתפקידיהן היו מקבילים ולפעמים אף זהים. לדוגמה, מנהלת מספר 9 ומנהלת מספר 14 היו שתיהן מנהלות המבצעים וכן מנהלת מספר 6 ומנהלת מספר 22 היו שתיהן מנהלות אבטחה. הסיבה לכך היא שהשלטון שאף שלא לאפשר לגוף אחד לצבור כוח וחשיבות רבים מדי, שכן אם כך יקרה, אותו גוף עלול להוות סכנה לשלטונו. לכן, הענקת תפקיד זהה לשני גופים שונים יצרה תחרות ביניהם והבנה הדדית שיש לכל אחד מהם חלופה. שיטה זו קיימת עד היום במספר מדינות בעלות אופי לא-דמוקרטי, למשל כמו מנגנוני ביטחון הפנים של סוריה.
ראשי הארגון
חשיבותו של הארגון ניכרה בזהות האנשים שסדאם בחר להציב בראשו. ניתן לראות כי ראשי המוח'אבראת היו אנשי אמונו של סדאם, רובם קרובי משפחה ובני שבטו אשר גדלו בילדותם יחד עם סדאם חוסיין. מקורבים אלה הוכיחו את נאמנותם לסדאם ולא עוררו אצלו חשש שימרדו נגדו או יחרגו מסמכויותיהם.
פירוק הארגון
הארגון פורק רשמית ב-23 במאי 2003 מתוקף צו מספר 2 של הרשות הזמנית של הקואליציה בעיראק בראשותו של פול ברמר. במקומו הוקם שירות הביון הלאומי העיראקי. בדיעבד, נחשפו מסמכים רבים המראים כי הארגון פעל בשיטות שכללו עינויים, הוצאות להורג ודיכוי, תוך התעלמות מוחלטת מזכויות אדם. המודיעין האמריקני הכיר את שיטות הפעולה ואת המעשים הנוראים של הארגון ובהתאם לכך, אחת מההחלטות הראשונות של הכוחות האמריקניים בעת כיבוש עיראק הייתה פירוק הארגון, יחד עם שאר מנגנוני הביטחון מימי שלטון הבעת'.
תיקון שפרד
בסטטיסטיקה, תיקון שפרד הוא תיקון נפוץ לאומד המקובל לשונות, כאשר התצפיות מגיעות ממכשיר מדידה שמעגל אותן ליחידות בגודל h. לדוגמה, במכשיר המחזיר מדידה מעוגלת לעשרות, יש לקחת h=10. התיקון הוצע על ידי ויליאם פליטווד שפרד בסוף המאה התשע-עשרה.
כשמכשיר מדידה מודד תהליך, הוא קולט את הערך האמיתי של תצפית  , ומחזיר מדידה מעוגלת. ניתן להסתכל על זה כאילו מכשיר המדידה מוסיף לכל תצפית גודל מסוים, שנסמנו ב , כך שלבסוף מתקבלת מדידה מעוגלת.