cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארובה סולרית
טורבינה
הטורבינות בארובה הסולרית היא החלק הנע היחידי בכל המתקן. טורבינות אלו אינן פועלות כמו טורבינות רוח טיפוסיות בהן למהירות הרוח ישנה השפעה גדולה על הנעת הטורבינה, ושם מהירות הרוח לפני ואחרי הטורבינה אינה זהה. הטורבינות הנידונות, ממירות דווקא את לחץ האוויר לאנרגיה סיבובית. מהירות הרוח לפני ואחרי הטורבינה היא זהה. ההספק של טורבינות אלו גדול בסדר גודל אחד לערך מטורבינות טיפוסיות. ההספק שלהן הוא מכפלה של נפח האוויר החולף דרכן ליחידת זמן, בהפרשי לחץ האוויר סביב הטורבינה. כאמור, הבדלי לחץ האוויר נובעים עקב עליית טמפרטורת האוויר.
גן לאומי קבר בן-גוריון
תיאור הגן
מצבות בני הזוג בן-גוריון ממוקמות בלב הרחבה ובצידן חלקת צמחייה ועצי פלפלון. הן מוקפות בשרשרת מתכת שחורה על גבי עמודים. המצבות עוצבו על ידי הפסל עזרא אוריון. הן מלבניות ובנויות מאבנים פשוטות, ובתוך שקעים רחבים בפאתן העליונה קבועים לוחות אלכסוניים שעליהם נחרתו שמות הנפטרים, שנות לידתם ומותם וכן השנים שבהן עלו לארץ ישראל.
ארובה סולרית
אגירת חום
שימוש בכמויות מים משתנות בצינורות מאפשרת אם כן להתאים את היצע אספקת החשמל לביקושים.
הספק
הספק הארובה הסולרית אינו תלוי רק ביעילות של כל אחד מחלקיו, אלא גם בתנאים המטאורולוגיים השׂוררים בסביבה הטבעית שבו הוא נמצא: בראש ובראשונה עוצמת קרינת השמש (solar insolation), וגם טמפרטורת האוויר (עם השפעה יותר נמוכה). בסימולציה חישובית המראה את הקשר בין הספק המתקן לבין עוצמת קרינת השמש (W/m²), נמצא כי מעל עוצמת קרינה של 300W/m² ישנו קשר ליניארי בין עוצמת הקרינת ובין הספק המתקן. נמצא גם שככל שטמפרטורת הסביבה נמוכה יותר, עבור אותה עוצמת קרינה, הספק המתקן יהיה גבוה יותר. כמו כן, הספק המתקן פרופורציונלי למכפלה של גובה המגדל ושטח הקולט (או לנפח הצילינדר שנוצר ממכפלתם). לכן באופן עקרוני, בסביבה נתונה, אותו ההספק יוכל להיות מופק על ידי מתקן בעל מגדל נמוך וקולט בשטח נרחב מאוד, או ליהפך. אולם עיקרון זה טוב אך ורק בתור "חוק אצבע" שכן ככל ששטח הקולט הולך וגדל, כך ישנם יותר איבודי אנרגיה כתוצאה מחיכוך האוויר בגג הקולט. פרמטר נוסף שמשפיע על הספק ויעילות המתקן הוא גובהה של הארובה: ככל שהמגדל גבוה יותר, כך יניקת האוויר מהקולט תהיה רבה יותר, דבר שמדרבן את התהליך הכולל של המתקן. חישובים תאורטיים של הפקת אנרגיה חודשית מהמתקן הראו הסכמה טובה מאוד עם מדידות שבוצעו בפועל.
פיילוט
בשנת 1981 נבנה אב-טיפוס נסיוני לארובה הסולרית במנסנרס ספרד (כ-150 ק"מ דרומית למדריד) [תמונה 1]. המתקן נבנה על ידי חברה גרמנית בשם Schlaich-Bergermann ובמימון ממשלת גרמניה. מטרת הקמתו הייתה לאמת על ידי מדידות את החישובים התאורטיים, ולבחון את השפעתם של סוגים שונים של רכיבי המתקן על הספק ויעילות המתקן, תחת תנאים מטאורולגים אמיתיים. גובהה של הארובה היה כ-200 מטר, קוטרה כ-10 מטר, וקוטר הקולט כ־250 מטר. למתקן הייתה טורבינה אחת, והספקה המרבי היה 50KW. המתקן פעל בין השנים 1982–1989, והחשמל שהופק חובר לרשת החשמל המקומית. מבחינת עמידות הלוחות המרכיבים את הקולט, נמצא כי זכוכית הוא החומר העמיד ביותר, ובנוסף מתנקה ביתר קלות בעת גשם. לעומתה, לוחות של ממברנות פלסטיק מסוגים שונים נטו עם הזמן להיסדק.
חישובים תאורטיים של הפקת אנרגיה מהמתקן הראו הסכמה טובה מאוד עם מדידות שבוצעו בפועל.
לעומת טכנולוגיות ריכוז קרני שמש
החיסרון הגדול של הארובה הסולרית הוא השטח העצום הדרוש להקמה של מתקן שכזה.
חברה מסחרית
חברת EnviroMission האוסטרלית, הממוקמת במלבורן, היא חברה מסחרית שמאז שנת 2001 מתעתדת לבנות ארובה סולרית, אך ללא הצלחה נכון לרגע זה.
France 24
France 24 (מבוטא: "פראנס וֶן-קאטְרְ" בכל שלוש הגרסאות של הערוץ) הוא ערוץ חדשות ואקטואליה צרפתי המיועד לקהל זר, והוא משדר באנגלית, בצרפתית, בספרדית ובערבית. הערוץ החל לשדר ב-6 בדצמבר 2006 ונחשב לגרסה הצרפתית של CNN. שודר תחילה במפעילי לוויין וכבלים ברחבי העולם. במהלך 2010 החל הערוץ להפיץ את שידוריו באינטרנט דרך אפליקציה ל-אייפון ולאחר מכן גם לאייפד, וכן קיים אתר אינטרנט לערוץ. התכנים באתר ובאפליקציות מוצגים אף הם בשלושת השפות בהן משדר הערוץ.
הערוץ היה בבעלות משותפת של קבוצת TF1 מצד אחד ושל חברת France Télévisions (הכוללת את חמשת הערוצים הממלכתיים) מצד שני, שתי השותפות שנבחרו בזמנו כדי להקים את המיזם. ב-2008 נרכש חלקה של TF1 על ידי גוף ציבורי צרפתי ש-France Télévisions שייכת גם לו וכך ערוץ France 24 הוא ממלכתי וממומן על ידי ממשלת צרפת בתקציב שנתי של כ-80 מיליון אירו. בסיסו נמצא בפרבר הפריזאי איסי-לה-מולינו, משם משודרות מהדורות החדשות של הערוץ.
שליש מתוכן השידורים מיוצר על ידי הערוץ עצמו. השאר מקורו בתוכניות מהערוצים הממלכתיים (France Ô ,France 3 ,France 2), וכן סוכנות הידיעות הצרפתית, רדיו צרפת הבינלאומי, TV5Monde, ארטה, יורוניוז, הערוץ הפרלמנטרי הצרפתי, ועוד.
ביולי 2011 עלה הערוץ לשידור בישראל בגרסתו הצרפתית, באפיק 143 של HOT, והמשודר גם בגרסתו האנגלית, בעבר באפיק 70 וכיום באפיק 201 של HOT, ובאפיק 104 של yes. ב-2013 גם גרסתו הערבית של הערוץ הועלתה לשידור באפיק 172 של HOT. שלושת השפות משודרות גם בפרטנר TV.
באפריל 2012 נחטף בקולומביה כתב הרשת, רומאו לנגלואה, והוחזק בידי מחתרת FARC.
באוגוסט 2023 הערוץ עלה ל-FreeTV
יתד חרס
יתדות חרס היו בשימוש במסופוטמיה בידי השוּמֶרים וגם בתרבויות עתיקות אחרות באלף השלישי לפנה"ס. המונח 'יתדות חרס' או 'מסמר חומר' מתייחס גם למסמרים או חרוטים, המכונים גם 'מסמרי יסוד'. היתדות הונחו בעת בניית מבנה והוטבעו בתוך קירותיו. על גבי היתדות היו חקוקות כתובות בכתב יתדות כדי לשמש כראיה שהמקדש או המבנה היה רכושו של האל שלו הוקדש המבנה.
בנוסף נעשה שימוש בחרוטים ללא כתובות עליהם, שהיו צבועים במגוון צבעים ושימשו לעיטור ויצרו פסיפסים דקורטיביים על הקירות והעמודים בתוך המבנים. בנוסף שימשו להגברת החוזק של המבנה.
יתד חרס ידוע הוא יתד של המלך אֶנתֶמֶנָה מלך לַגַש שהוקדש לאלוהי העיר השומרית באד-טיבירה, ומספר על הסכם אחווה שנחתם בין אנתמנה ולוּגָל-כִּינִיש-דוּדוּ  שליט ארך. הכתובת אומרת: "אלה היו הימים כשאנתמנה שליט לגש ולוגל-כיניש-דודו שליט ארך חתמו על חוזה של אחווה". על פי הכתובת, אנתמנה מתאר עצמו כבונה מקדש העיר אי-מוש לאלים אינַנָּה ותמוז, תחת התואר המקומי שלו לוגל-אי-מוש.
חרוטי קבורה
במצרים העתיקה נעשה שימוש בחרוטי קבורה שהיו עשויים מחומר, השימוש בהם היה כמעט אך ורק בנקרופוליס של תבאי. החרוטים הונחו מעבר לכניסה לאולם הקבר. שימושים ראשונים בחרוטים כאלה נעשו כבר בתקופת השושלת ה-11 במאה ה-21 לפנה"ס, אבל הם לא היו מעוטרים. בתקופת הממלכה החדשה, שהחלה במאה ה-16 לפנה"ס, הם יוצרו בגודל מוקטן ועליהם נחרטו שמו ותוארו של בעל הקבר, לעיתים קרובות הכתובת כללה גם תפילה קצרה.
דוד קראוס (ספורטאי)
דוד קראוס (6 באפריל 1941 - 1 באוקטובר 2020) היה ספורטאי ספורט נכים וקפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
חייו
קראוס נולד וגדל בקיבוץ גבעת חיים איחוד. לאחר שנפצע במלחמת ששת הימים נותר מרותק לכיסא גלגלים ובתקופת השיקום החל לעסוק בשחייה ובכדורסל כיסאות גלגלים.
באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) התחרה בשני משחים ל-50 מטר, בסגנון גב ובסגנון חופשי. במשחקי סטוק מנדוויל 1969 זכה בשתי מדליות כסף בשחייה.
באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) התחרה במוקדמות משחה 50 מטר גב וזכה במדליית כסף עם נבחרת הכדורסל. באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) זכה פעם נוספת עם נבחרת הכדורסל במדליית כסף.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) השתתף עם נבחרת הכדורסל. הייתה זו התחרות האולימפית האחרונה בה השתתף ולאחר מכן המשיך להתחרות בישראל ובמשחקי סטוק מנדוויל.
קראוס היה קפטן נבחרת הכדורסל ומונה לחבר בוועדה הארצית לספורט מקצועי.
נפטר ב-2020 בגיל 79 והוכר כחלל צה"ל בהיותו נכה צה"ל שנפטר לאחר השירות.
אבא בר מרתא
אַבָּא בַּר מָרְתָא, או אַבָּא בַּר מַנְיוּמִי, היה אמורא בדור הרביעי של אמוראי בבל, תלמידו של רב יהודה.
על אף היותו תלמיד רב יהודה, שאל בהלכה גם את אביי, בן דורו.
כינוייו
בתלמוד, להוציא מקרה אחד, מופיע אמורא זה בשני כינוייו: "אבא בר מרתא דהוא [=שהוא] אבא בר מניומי". מהקדמת הכינוי בר מרתא, ומן העובדה שבמקום אחד הוא מוזכר בשם זה בלבד, נראה כי היה זה שמו העיקרי. לפי הרב אהרן הימן, היו מרתא ומניומי אמו ואביו. לדבריו נקרא באופן חריג על שם אמו מרתא מכיוון שזו הצילה את חייו כמתואר במסכת יומא.
אזכוריו בתלמוד
בתלמוד מופיעות ידיעות אחדות אודותיו:
המחוז הכלכלי צ'רנוזמיה-מרכז
המחוז הכלכלי של צ'רנוזמיה-מרכז (ברוסית: Центра́льно-Чернозёмный экономи́ческий райо́н, או Черноземье) הוא אחד מ-12 המחוזות הכלכליים של הפדרציה הרוסית, הכולל את אזורי החלק הדרומי של מרכז רוסיה. מרכז המחוז היא העיר וורונז'.
היווצרות
המחוז הכלכלי קיבל את קווי המתאר שלו בגבולות החלוקה המנהלית-טריטוריאלית של מרכז רוסיה במאה העשרים. כיום, מבחינה גאוגרפית זה כבר לא המרכז; גבול המדינה עובר לאורך שלושה אזורים.
בשנת 1928, נוצר מחוז צ'רנוזמיה עם וורונז' כמרכז. ב-1934 בוטל המחוז. החלוקה הסטטיסטית המקובלת וההקצאה של השטח נשתמרה, רק שמחוז אוריול המודרני אינו נכלל בה. הפיתוח הפעיל של התעשייה החלו רק בימי ברית המועצות. זה נבע בעיקר מתיעוש, פיתוח משאבי עפרות ברזל של האנומליה המגנטית של קורסק ויצירת מספר מפעלים לבניית מכונות. ב-31 במאי 1991, הוצא צו על ידי יו"ר הסובייט העליון להאצת הפיתוח הכלכלי במחוז ועד 2001 המחוז כלל את מחוז בלגורוד, וורונז', קורסק, ליפצק, נובוגורוד, אוריול, סמולנסק, טמבוב, טולה ובריאנסק.
שטח ואוכלוסייה
על פי רשת הייעוד של ועדת התכנון הממלכתית של ברית המועצות וברוסיה המודרנית, האזור כולל 5 מחוזות: בלגורוד, וורונז', קורסק, ליפצק וטמבוב.
גאוגרפיה
צ'רנוזמיה ממוקם בנוחות ביחס לבסיסי הדלק והאנרגיה של אזור הוולגה, צפון הקווקז ואוקראינה. שטחו של האזור ממוקם על קו פרשת המים, לאורך המסלול העליון של הנהרות אוקה, דון וסיים (יובלו של הדסנה) וסוורסקי דוניץ. החלק המערבי של האזור ממוקם על הרמה הרוסית המרכזית, על שפלת אוקה-דון. השטח מתייחד בנקיקים רבים, אשר הוקל על ידי שני גורמים טבעיים (קרחון הדנייפר) וגם הידרדרות מצבו הסוציו-אקונומי (הנובע כריית יערות מסיבית, חריש מוגזם של ערבות וכרי דשא).
זכויות להט"ב בסינגפור
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בסינגפור כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית בין גברים הוגדרה כפלילית עד שנת2022, וכיום פעילות הומוסקסואלית בין נשים ובין גברים היא חוקית.
מעמד בחוק
החוק בסינגפור שנורש מתקופת הקולוניאליזם של האימפריה הבריטית אסר על קיום "מעשי סדום". ככזה, מין אנאלי או אוראלי בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד הפך לפלילי. בשנת 2007, פעילות זו הוכשרה עבור הטרוסקסואלים וזוגות לסביות, אך לא עבור גברים הומוסקסואלים. העונש על מורשעים בחוק הוא שנתיים מאסר, בעוד היועץ המשפטי לממשלה לוסיאן וונג הכריז כי "עדיין יש לו את הסמכות המשפטית להעמיד לדין מישהו על פי סעיף א377 של סינגפור". ניתן להשתמש בהעמדות לדין על פי סעיף א377 אם הוגשו דוחות במשטרה על רקעו.
ב-23 באוקטובר 2007 בנאום הסיום שלו על הדיון על ביטול חלקי של סעיף א377, אמר ראש הממשלה לי שיינלונג לחברי הפרלמנט לפני ההצבעה כי "סינגפור היא בעצם חברה שמרנית... המשפחה היא אבן הבניין הבסיסית של החברה הזו. כשמדובר על משפחה בסינגפור, אנו מתכוונים לגבר אחד, אישה אחת, מתחתנים, מביאים ילדים ומביאים ילדים במסגרת זו של תא משפחתי יציב". ביוני 2019, במהלך קיום פסגת "Smart Nation" שיינלונג חזר כי "סינגפור תשאיר את סעיף א377 לזמן מה" באומרו, "לא משנה מה הנטייה המינית שלך, אתה מוזמן לבוא לעבוד בסינגפור... אתם מכירים את החוקים שלנו בסינגפור. כך היא החברה הזו. אנחנו לא כמו סן פרנסיסקו, וגם לא כמו מדינות מסוימות במזרח התיכון. אנחנו משהו באמצע, זו הדרך שבה החברה היא".
עם זאת, ב-21 באוגוסט 2022, הודיע שיינלוג בציון עצרת היום הלאומי של סינגפור כי הממשלה מתכוונת לבטל את סעיף א377 בטענה שהוא "מפר את סעיף 12 לחוקת סינגפור שמהווה הוראת הגנה שווה". לי הוסיף כי הביטול יהיה נדון באמצעות הפרלמנט.
סעיף א377
סעיף א377 קובע כי: "כל אדם זכר אשר, בפומבי או פרטי, מבצע, או מסייע לביצוע, או רוכש או מנסה להשיג ביצוע על ידי כל אדם זכר של, כל מעשה מגונה גס עם אדם זכר אחר, יענש במאסר לתקופה שעלולה להתארך לשנתיים". בין השנים 2007 ל-2013, דווח כי תשעה אנשים הורשעו על פי הוראות סעיף א377.
ב-29 בנובמבר 2022, סינגפור ביטלו את סעיף זה.
סעיף 294 לחוק העונשין
אם הנפגע מפעולת לכידה משתמש במחווה סמלית כדי לאותת על כוונה לקיים פעילות מינית עם המוטעה, ניתן להעמידו לדין לפי סעיף 294 לחוק העונשין, המכסה ביצוע כל מעשה מגונה בכל מקום ציבורי למטרד של אחרים, בכפוף למקסימום של שלושה חודשי מאסר, קנס או שניהם. בין השנים 1990–1994 היו שישה מקרים של מעשים מגונים שהובאו בפני בתי המשפט במסגרת זו, בעוד הנאשמים נקנסו בין 200 ל-800 דולר.
סעיף 354 לחוק העונשין
סעיף 354 קובע כי אם אדם משתמש בכוח פלילי על אדם המתכוון לפגוע קשות, או שידע שהוא עלול ללפגוע קשות בצניעותו של אותו אדם, ייאסר לכל היותר למשך שנתיים, או בקנס או במלקות או שניהם. פשעים המואשמים לפי סעיף 354 מצריכים מגע פיזי מסוים. עם זאת, אם לא נוצר מגע פיזי, ניתן להאשים התנהגות הומוסקסואלית גם על פי סעיף 294.
חוק עבירות שונות (סדר ציבורי ומטרדים)
סעיף 19 (שידול במקום ציבורי) של חוק עבירות שונות (סדר ציבורי ומטרדים), המכסה הן זנות והן שידול "לכל מטרה לא מוסרית אחרת", יכול לשמש כדי להעמיד לדין פעילויות הומוסקסואליות. עבירה זו גוררת קנס של עד 1,000 דולר סינגפורי, הכפלה בהרשעה לאחר מכן, כולל מאסר שלא יעלה על שישה חודשים. על פי תיעוד של הסוציולוג מטעם האוניברסיטה הלאומית של סינגפור, לורנס לאונג וואי טנג, בשנים 1990–1994, היו כ-11 מקרים שבהם הומוסקסואלים הואשמו בשידול בעודם נקנסו בין 200 ל-500 דולר.
אי-הפללה
בשנת 2012, טאן אינג הונג נמצא בחברת אדם אחר, והואשם תחילה בהפרת סעיף א377 אך לאחר מכן הודה באשמה פחותה. הונג החליט להמשיך בתביעתו נגד סעיף א377 בטענה כי אינו עולה בקנה אחד עם סעיפים 9, 12 ו-14 של חוקת סינגפור. סעיפים אלו מבטיחים את הזכות לחיים ולחירות אישית, וקובעים כי כלל האנשים, זכאים להגנה שווה בפני החוק". בהכרעה האם ניתן לדון בערעור על עניינו של הונג בבית המשפט העליון, מצא בית המשפט לערעורים כי סעיף א377 עלול "לטעון" לפגיעה בזכות לשוויון בפני החוק כפי שהיא מוצגת בסעיף 12. פסק הדין עם זאת לא נכנס לגופו של עניין המקרה "מטעמים טכניים".
עניינו של הונג נדון בבית המשפט העליון יחד עם ערעור נוסף על סעיף א377, בעוד פסק הדין ניתן ב-29 באוקטובר 2014. פסק הדין אישר את הפללתה של סינגפור על קיום יחסים הומוסקסואלים בהסכמה בין גברים בוגרים בהסכמה, בעוד בית המשפט קבע כי סעיף א377, "אינו מפר את הסעיפים 9 ו-12 של חוקת סינגפור". עורך דינו של העותר טען כי סעיף א377 מפליל קבוצה של אנשים בשל תכונה מולדת, אם כי בית המשפט הגיע למסקנה כי "אין, נכון לעכשיו, מסקנה סופית לגבי הבלתי משתנה כביכול של הומוסקסואליות". בית המשפט קבע בסופו של דבר כי רפורמות בחוק האנטי-הומוסקסואלי הן "שאלה שהפרלמנט הסינגפורי צריך להתייחס אליו".
בספטמבר 2018, בעקבות ביטולו המתוקשר של סעיף 377 של חוק העונשין ההודי על ידי בית המשפט העליון של הודו אשר הפליל יחסים הומוסקסואלים בהסכמה, יותר מ-50,000 אנשים, כולל התובע הכללי לשעבר ומספר דיפלומטים לשעבר, חתמו על עצומה בשם "READY4REPEAL" (מוכנים עבור ביטול) הקוראת לביטול סעיף א377 כחלק מבחינה גדולה של חוק העונשין. עם זאת, פקידי הממשל הסינגפורי סירבו לעשות זאת. הדיפלומט טומי קו והיועץ המשפטי לממשלה לשעבר וולטר וון קראו לחברי קהילת הלהט"ב הסינגפורית לערער על החוק. זמן קצר לאחר ביטול סעיף 377 ההודי בשנת 2018, תקליטן סינגפורי, ג'ונסון אונג מינג, הגיש תביעה לבית המשפט העליון בטענה כי סעיף א377 "פוגע בכבוד האדם" בעוד סעיף 377 לחוק העונשין ההודי לשעבר וסעיף א377 לחוק העונשין הסינגפורי זהים למעשה, שכן שניהם הוטלו על ידי האימפריה הבריטית הקולוניאלית, עוררו תקוות בסינגפור כי הוא יבוטל. בית המשפט העליון של סינגפור נתן לעותר עד 20 בנובמבר להגיש את טענותיו.
בנובמבר 2018, פעיל זכויות הלהט"ב, בריאן צ'ונג צ'י הונג, הגיש תביעה נוספת לבית המשפט העליון, בטענה שסעיף א377 "אחנו עולה בקנה אחד" עם חלקים מחוקת סינגפור ולכן "הוא בטל". על פי מסמכי בית המשפט, העותר טען כי סעיף א377 אינו מתיישב עם סעיף 9, סעיף 12 וסעיף 14 לחוקת המדינה.
תביעה משפטית שלישית נגד החוק נוצרה בספטמבר 2019 על ידי רוי טאן סנג קי, רופא בדימוס. סנג קי הצהיר כי "על ידי מיסוד האפליה, הוא מרחיק את חברי קהילת הלהט"ב מתחושת שייכות ומקום תכליתי בחברה שלנו, ומונע מהם להתגאות בהישגיה של סינגפור".
עם זאת, כל שלושת התיקים נדחו על ידי בית המשפט העליון ב-30 במרץ 2020 בפסק דין סגור של השופט סה קיי און.
הורות ואימוץ
זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ ילדים בסינגפור, הן עבור אימוץ חורג או משותף.
בדצמבר 2018, התקיים אירוע חריג נדיר בו הותר אזרח סינגפורי הומוסקסואל לאמץ ילד שהוליד בארצות הברית באמצעות פונדקאית. בית המשפט העליון של סינגפור ביטל פסיקה משנת 2017, שבה שופט מחוזי קבע כי הגבר אינו יכול לאמץ את בנו באופן חוקי מכיוון שהוא התבצע בעזרת הריון באמצעות הפריה חוץ-גופית המותרת רק לזוגות נשואים הטרוסקסואלים והובא לעולם באמצעות פונדקאות, אשר אסורה בסינגפור. בינואר 2019, בתגובה, השר לפיתוח חברתי ומשפחתי, דזמונד לי, הצהיר לפרלמנט כי הוא "מחפש לחזק את חוקי האימוץ של סינגפור כדי למנוע עוד מקרי אימוץ על ידי זוגות חד מיניים" וכי הוא אינו תומך ב-"יצירת יחידות משפחתיות עם ילדים להורים הומוסקסואלים באמצעות מוסדות ותהליכים כגון אימוץ". על פי החוק בסינגפור, ילדים שנולדו מחוץ לנישואים נחשבים כ-"לא לגיטימיים", ולכן אינם זכאים להטבות סוציאליות מסוימות, אלא אם הילד מאומץ כחוק.
סקר שנערך על ידי המכון למחקרי מדיניות בין אוגוסט 2018 לינואר 2019 גילה שהחברה הסינגפורית עדיין הייתה שמרנית ברובה אך הפכה עם רמת קבלה רבה יותר עבור זכויות להט"ב. הסקר הראה שיותר מ-20% הצהירו כי שיחסים בין זוגות מאותו המין לא היו שגויים כלל, עלייה של כ-10% משנת 2013 בעוד כ-27% הרגישו כך לגבי נישואים חד מיניים (עלייה מ-15% ב-2013) ו-30% הצהירו כך לגבי אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים (עלייה מ-24% ב-2013).
הגנה מפני אפליה
לא קיימים חוקים המכסים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בסינגפור. ניסיונות קודמים לתבוע פיצויים בגין התנהגות מפלה בנושאים אלה בתחומים שונים נדחו בבתי המשפט במדינה. ביוני 2019, סקר מקוון שנערך על ידי "Yahoo Singapore" שאל 887 סינגפורים כיצד יגיבו למספר מצבים הקשורים להט"ב. מתוכם כ-80% הסכימו כי אזרחי להט"ב עומדים בפני אפליה.
בשנת 2019, תוקן "חוק השמירה על הרמוניה דתית" כדי להגן על חברי קהילת הלהט"ב הסינגפורית מפני אלימות על רקע דתי בו ניתן לנקוט צעדים משפטיים נגד קבוצה דתית או חבריה בגין דחיפה לאלימות כלפי "קבוצות יעד" מסוימות. בדברי הסבר החוק נכתב: "אין צורך להגביל את קבוצת היעד לאנשים העוסקים בדת מסוימת. קבוצת היעד עשויה להיות מורכבת מאתאיסטים, אנשים מקהילה גזעית ספציפית, החולקים נטייה מינית דומה, או בעלי לאום מסוים. או מוצא כמו עובדים זרים או אזרחים חדשים".
שירות צבאי
לפני שנת 2003, נאסר על הומוסקסואלים להיות מועסקים ב-"תפקידים רגישים" בשירות הציבורי של סינגפור. בעבר עודדו מספר מתגייסים בשירות הלאומי לבצע "טיפולי המרה" למען המרת נטייתם המינית מהומוסקסואלית להטרוסקסואלית. מספר מתגייסים סינגפוריים שהצהירו על נטייתם ההומוסקסואלית שלהם דיווח כי הודחו מהכשרת קצינים, ואחרים סורבו מטעם "אישורים ביטחוניים הדרושים לביצוע תפקידים מסוימים בצבא".
טיפולי המרה
בינואר 2006 העניק המשרד לפיתוח קהילה, נוער וספורט (MCYS) 100,000 דולר סינגפורי (61,500 דולר אמריקאי) ל-"Liberty League", ארגון המזוהה עם תנועת "אקס-גיי" המאמינה כי ניתן להמיר נטייה הומוסקסואלית להטרוסקסואלית לאחר שקידם טיפולי המרה. הארגון הצהיר כי הוא "מקדם בריאות מגדרית ומינית עבור הפרט, המשפחה והחברה". עם זאת, עקב תגובות שליליות רבות מצד פעילי זכויות להט"ב, החזיר הארגון את המענק לידי המשרד, בעודו הושבת מאז 2014.
במאי 2020, שר הבריאות, גן קים יונג, הצביע על עמדת הממשלה נגד טיפול המרה בתשובה בכתב לשאלה של חברת הפרלמנט המועמדת אנתיאה אונג. בתשובתו כתב כי,
אזרחי סינגפור יכולים להגיש תלונה רשמית למועצה הרפואית של סינגפור (SMC) אם בתלונתם נאמר כי רופא פועל בצורה לא אתית או נותן טיפול לא הולם.
תנאי מחיה
למרות התנאים החוקיים במדינה, נציגי ממשלת סינגפור דיברו בעבר בחיוב על התנאים איתם מתמודדים אזרחים להט"ב בוועדה למניעת אפליה של האו"ם, וקבעו כי "הומוסקסואלים חופשיים לנהל את חייהם ולעסוק בפעילותם החברתית. קבוצות להט"ב ערכו דיונים ציבוריים ופרסמו אתרי אינטרנט, בעוד ישנם סרטים והצגות בנושאי להט"ב, מועדונים וברים הומוסקסואלים בסינגפור".
מדיה
הרשות לפיתוח מדיה בסינגפור אוסרת על "קידום או זוהרה של אורח החיים ההומוסקסואלי" בטלוויזיה וברדיו. בין היתר, משמעות הדבר היא שאסור לשדר פרסומות המכוונות לקהילת הלהט"ב, כגון אלו לטיפול במחלות ה-HIV/איידס.
דמוגרפיה
במאי 2019, מחקר של האוניברסיטה הלאומית של סינגפור העריך כי ישנם כ-210,000 גברים המקיימים יחסי מין עם גברים בסינגפור. הערכות המחקר זה היו יותר מכפולות מההערכות הקודמות של מספר גברים זה בסינגפור (90,000) מאחר שמגמה של גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים אשר מצהירים על נטייתם גדלה באופן משמעותי במדינה.
Pink Dot SG
"Pink Dot SG" (הנקודה הורודה סינגפור) הוא אירוע שנתי שהחל בשנת 2009 לתמיכה בקהילת הלהט"ב הסינגפורית. האירוע הראשון נערך ב-16 במאי, עם סרטון קמפיין שכותרתו "RED + WHITE = PINK" (אדום + לבן = ורוד) אשר היה האירוע הציבורי הראשון, באוויר הפתוח, הנושא תמיכה בקהילת הלהט"ב, ששבר את שיא ההשתתפות הגדולה ביותר בפארק הונג לים (כ-2,500 משתתפים) מאז הקמת המקום. האירוע נחשב לאבן דרך עבור קהילת הלהט"ב בסינגפור. במשך השנים זכה לסיקור נרחב בתקשורת הבינלאומית והמקומית כאחד בעוד כי הומוסקסואליות איננה חוקית במדינה נכון לאוגוסט 2021. האירוע השני בשנת 2010, התקיים עם מעל ל-4,000 מספר משתתפים. באירוע השלישי בשנת 2011, מספר המשתתפים המשיך לעלות והגיע לכ-10,000 לצד קיום אירועים בינלאומיים של "Pink Dot" שנערכו באותו יום באנקורג', אלסקה, גאושיונג ולונדון. בשנת 2012 מספר המשתתפים עלה ל-15,000.
מארגני "Pink Dot" בשנת 2013 טענו כי שיעור ההשתתפות היה 21,000 איש, אשר הפך אותו לאספה הגדולה ביותר של החברה האזרחית במדינה. כדי להכיל את המספר הגדול של המשתתפים, נוצר מוקד "לוויני" שני כדי לתעל את תנועתם. במהדורת ציונו בשנת 2018, הופיעו הזמרת הסינגפורית טביתה נאוסר והמוזיקאי סזאירי סזאלי. ב-29 ביוני 2019, במהלך קיום האירוע ה-11 במדינה, השתתפו באירוע לי הסיין יאנג, אחיו של ראש הממשלה ה-3 של סינגפור, לי הסיין לונג, כמו גם אשתו ובנו השני לי הוואנו ובעלו של לי, הנג ירוי. בשנים האחרונות השתתפו בעצרת קהל שיא של כ-28,000 משתתפים עם נטייה לעבר דמוגרפיה צעירה יותר.
יהודים בתעשיית הפורנוגרפיה בארצות הברית
יהודים בתעשיית הפורנוגרפיה בארצות הברית התבלטו במספרם ביחס לשיעורם באוכלוסייה ובהשפעתם.
השתלבות היהודים בתעשיית הפורנוגרפיה
בין 1890 ל-1940 השתלבו מהגרים יהודים מגרמניה בתעשיית הארוטיקה הכתובה בארצות הברית. בארצות הברית באותה תקופה גזע ודת השפיעה במידה רבה על סיכוייו של אדם להתקבל לעבודה בעסק קיים, ואנטישמיות בהעסקה הגבילה את יכולתם של יהודים להתקדם במרבית תחומי העיסוק. יהודים רבים פנו להקמת עסקים באופן עצמאי, ולהצליח בזכות כישורי תיווך ועסקים. אחרים פנו ל"תעשיות שוליים" כגון תעשיות הארוטיקה והפורנוגרפיה, שבהן לא הוטלו המגבלות אנטישמיות שהשפיעו על תחומי עסקים אחרים בארצות הברית. תאוריה נוספת טוענת כי הסיבה שיהודים רבים נמשכו לתעשיית הפורנוגרפיה היה כמרד נגד המסורת והתרבות השמרנית של אוכלוסיות דתיות.
במאה ה-20
במהלך שנות ה-60 וה-70 מרבית שחקני הפורנוגרפיה ממין זכר היו יהודים ולצידם מספר לא מבוטל של שחקניות פורנוגרפיה יהודיות. באותה תקופה נשלטה תעשיית הפורנוגרפיה בארצות הברית כמעט לחלוטין על ידי אדם אחד, יהודי בשם ראובן סטורמן, שהזדהה כיהודי והיה תורם מכספו לארגוני צדקה יהודיים בארצות הברית, וריצ'רד פצ'או, שהחל לימודי רבנות לפני הקריירה בפורנוגרפיה, שכונה "הוולט דיסני של הפורנוגרפיה". סטורמן, בן למהגרים יהודים מרוסיה, החל את פעילתו במהלך שנות ה-50, ומכר חוברות קומיקס ועיתונים, אך כשהבין שניתן להרוויח יותר ממכירת ירחוני פורנוגרפיה עבר לעסקים אלו. לפי משרד המשפטים האמריקאי, במהלך שנות ה-70 סטורמן שלט במרבית הפורנוגרפיה בארצות הברית, עם למעלה מ-200 חנויות שהיו בבעלותו. לסטורמן מיוחסת המעבר לפורנוגרפיה בצבע ולקלטות וידאו שהחליפו את מופעי המציצנות החיים. סטורמן נפטר ב-1997 בכלא, אחרי שהורשע בהעלמת מס ופשעים נוספים.
במהלך שנות ה-80 פעל בארצות הברית שחקן הפורנוגרפיה רון ג'רמי שנחשב לגדול שחקני הפורנוגרפיה בארצות הברית. ג'רמי, שהחל לפעול ב-1979, מופיע בספר השיאים של גינס כבעל מספר ההופעות הרב ביותר בסרטים פורנוגרפיים. על פי נתוני מסד הנתונים האינטרנטי Internet Adult Film Database, נכון ל-2009, ג'רמי השתתף ב-1,999 סרטים פורנוגרפיים וביים 278 סרטים פורנוגרפיים.
במהלך שנות ה-90 פעל שחקן הפורנוגרפיה אדם גלזר בשם "סימור באטס". גלזר החל לפעול בשנות ה-90 בלוס אנג'לס והפך לאחד מהשמות המשפיעים ביותר בתעשיית הפורנוגרפיה, ונחשב למי שהמציא את שיטת הצילום גונזו. גלזר העסיק בחברה שבבעלותו מספר של קרובי משפחה, ביניהם אימו ובני דודיו.
במאה ה-21
במהלך העשורים הראשונים של המאה ה-21 פעל בארצות הברית שחקן הפורנוגרפיה ג'יימס דין, שכונה "הילד היהודי הטוב של הפורנו", שהיה קולני בדבר זהותו היהודית, אליה יחס את מראהו הפיזי ואת הפופולריות הרבה שצבר בקרב נשים. במספר סרטי פורנוגרפיה שיחק דין בתפקיד רב.
בתעשיית הפורנוגרפיה הגאה פעל שחקן, במאי ומפקי הפורנוגרפיה הגאה מייקל לוקאס, שהקים ב-1998 את אחת מחברות הפורנוגרפיה הגאה הגדולה ביותר בעולם. לוקאס מדגיש את זהותו היהודית בשילוב עם קריירת הפורנוגרפיה. בהמשך הקריירה שלו קידם שחקני פורנוגרפיה יהודים-ישראלים, כגון יונתן לנגר, ואף צילם סרטי פורנוגרפיה בישראל. בפברואר 2011, איים להחרים את המרכז הלהט"בי בניו יורק, בעקבות מסיבת התרמה למימון ספינה שתשוט לחופי עזה במטרה "לשבור את המצור" על עזה שתוכננה במקום, וטען שהקבוצה המארגנת היא אנטישמית שמטרתה הפצת שנאה כלפי ישראל. בעקבות התערבותו של לוקאס ביטל המרכז את האירוע.
יחס היהדות לפורנוגרפיה
היהדות, כדת העוסקת במכלול חייו של האדם, מקדישה מקום לא מבוטל לנושאי מיניות ונוטה להציג עצמה כדת מתירנית ביחס למיניות האדם. מצוות אחדות עוסקות במיניות ולהן מוקדש דיון נרחב בתלמוד ובספרי הלכה מאוחרים יותר. בניגוד לתפיסה המקובלת בנצרות הקתולית של החטא הקדמון, בה גן עדן מוצג כמקום אידיאלי, וככזה אין בו יחסי מין, שעצם קיומם מהווה חטא, גם אם למטרות רבייה. לפי השקפת חז"ל אדם וחוה קיימו יחסי מין בגן עדן, והמסורת היהודית כוללת עיסוק במיניות כנושא חיובי, בו באיחוד בין גבר ואישה נשואים נמצאת השכינה, תחת מגבלות מסוימות. מנגד, חוקי הצניעות בדת היהודית מגבילים את מיניות האדם ורואים בפורנוגרפיה כתחום בעייתי למדי. לדוגמה, מאישה מצופה שלא לחשוף את גופה בפני גברים, ומגברים מצופה שלא להסתכל בגופן החשוף. ההלכה אוסרת על קיום יחסי מין מחוץ לנישואים. כנגזרת מכך, מין בציבור ומין שאינו בין בני זוג נשואים, ובפרט צפייה במין כזה הוא אסור ביהדות.
בנושא האוננות, על אף שאינה אסורה במפורש בתורה, ההלכה ומסורת התורה שבע"פ רואות באוננות גברים איסור הלכתי וחטא גדול. היחס אל הזרע הוא כאל חי בפוטנציה, ואל האוננות כמעין רצח שבו האדם מחסל את בניו הפוטנציאליים. בחוגים דתיים יהודים מודרניים, פורנוגרפיה ולבוש שאינו צנוע שגורם לאוננות ולהשחתת זרע לבטלה הוא אסור וטמא.
תיאוריות קונספירציה אנטישמיות
בתחילת המאה ה-21, ובעיקר בתחילת שנת 2018, החלו סופרים, עיתונאים ומפיצי תיאוריות קונספירציה מהימין הקיצוני הנאו-נאצי בארצות הברית להפיץ תאוריית קונספירציה אנטישמית שלטענתה תעשיית הפורנוגרפיה המערבית הוקמה בידי יהודים במטרה לפגוע במוסריות ובקישורים החברתיים של גברים לבנים, כתוצאה מכך לפגוע בגבריות ובדחף המיני שלהם, ובכך להוביל לירידה בילודה הלבנה, אמונות אלו הן למעשה חלק מתאוריית הקשר על רצח עם של האדם הלבן, ומאשימות את היהודים בתוכנית מאורגנת להשמיד את הגזע הלבן, מה שישאיר את היהודים כגזע האינטליגנטי היחיד בעולם המערבי שישלוט בגזעים האחרים. הסוגיות ה"בעייתיות" מבחינתם, לפי מה שמוזכר ממרבית מטענותיהם של הנאו-נאצים המאמינים בתאוריית הקונספירציה, הן סוגיות של צניעות, אך גם בקיום יחסי מין בין גזעים שונים (כגון גבר שחור שמקיים יחסי מין עם אישה לבנה "טהורה") וכוכבי פורנוגרפיה יהודים שמקיימים יחסי מין עם נשים נוצריות קתוליות. לפי חוקרים, שורשי תאוריית הקונספירציה באמונות אנטישמיות ישנות המקשרות בין יהודים לזנות, מחלות מין וסטיות מיניות. כדוגמה, היטלר האשים במיין קאמפף את התפשטות מחלת הזיבה בזונות וסרסורים יהודים באירופה, והשתמש במונח "מיניות בולשביקית", כאזכור ליהודים.
מקור
לטענת הנאו-נאצים, בתחילת המאה ה-19 החלו מהגרים יהודים מגרמניה להגיע לארצות הברית, ונמשכו לתעשיית המין בארצות הברית, שבשנות ה-60 הפכה, שוב ביוזמת היהודים, לתעשיית הפורנוגרפיה. על פי המאמינים בטענות אלו, היהודים השתמשו בזיכרון השואה כדי להתחיל להפיץ פורנוגרפיה בעולם המערבי, באמצעות החדרת עירום לקולנוע בארצות הברית באמצעות הצגתו בסרטים קולנועים שעוסקים בשואה; כגון בסרט המשכונאי, שהיה הראשון שהציג עירום בסרט קולנועי בארצות הברית, וברשימת שינדלר. בנוסף, המאמינים בתאוריה טוענים שיהודים הקימו את התעשייה ומזכירים שמות כגון ראובן שטורמן, מי שכונה "הדיסני של פורנוגרפיה", ורון ג'רמי, כיהודים ששלטו בתעשיית הפורנוגרפיה. לטענת מפיצי תאוריית הקונספירציה, צה"ל משתמש בפורנוגרפיה כנשק כנגד האוכלוסייה הפלסטינית, ומקרין סרטים פורנוגרפיה בטלוויזיה הפלסטינית. לא קיימות עדויות לתמוך בטענה זו.
השאלה לאנטישמיות בארצות ערב ובאסלאם
ב-29 באוקטובר 2019 פרסם ערוץ של אל-ג'זירה שמוכוון לנוער סרטון באינטרנט בו האשימו את היהודים בהמצאת והפצת הפורנוגרפיה בעולם. בסרטון הזכירו את השחקנית האמריקאית-יהודיה גלוריה לאונרד כמי ש"המציאה את הסקס הטלפוני", ואת מגזין פלייבוי וטענו שהוא נשלט בידי יהודים. הסרטון חזר על טענות של תיאוריות הקונספירציה האנטישמיות שהפורנוגרפיה הומצאה בידי יהודים כדי "לזהם את המוסריות" של העולם הנוצרי.
שחקני פורנוגרפיה יהודים
הטבלה הבאה מפרטת את שחקני ובמאי הפורנוגרפיה היהודים שהתפרסמו באופן ייחודי לפי עשורים. בהדגשה מופיעים שחקנים ובמאים חדשים.
עונש מוות לפי מדינה
[[קובץ:Death_Penalty_World_Map.svg|ממוזער|350x350 פיקסלים| מקרא
]] בערך זה מובא סיכום השימוש בעונש מוות לפי מדינה. באופן גלובלי, מתוך 195 מדינות החברות באו"ם, ב-54 מהן קיים בפועל בחוק עונש מוות, ב-105 מדינות ביטלו אותו לחלוטין, שמונה ביטלו אותו אך שמרו אותו בחוק למקרים חריגים דוגמת בגידה, ו-28 ביטלו אותו בפועל אבל לא ביטלו אותו מהחוק.
רקע
מבחינה היסטורית, נעשה שימוש בעונש מוות כמעט בכל חלקי העולם. נכון לעכשיו, הרוב הגדול של המדינות ביטל את המנהג או הפסיקו אותו.
נכון להיום:
מדינות עם מדד פיתוח אנושי גבוה
מתוך 62 המדינות הריבוניות המוגדרות כ"גבוהות מאוד " במדד הפיתוח האנושי, ב-12 מהן מתבצע בפועל עונש מוות: סינגפור, ארצות הברית, יפן, איחוד האמירויות הערביות, ערב הסעודית, בחריין, עומאן, בלארוס, כווית, קטר, מלזיה וטאיוואן. בקוריאה הדרומית, רוסיה, איי בהאמה, ברבדוס וברוניי, העונש קיים אך לא מיושם. בישראל, קזחסטן, וצ'ילה העונש קיים אך מוגבל רק לפשעים חמורים במיוחד. בשאר המדינות המדורגות כגבוהות במדד הפיתוח האנושי עונש המוות בוטל לחלוטין.
אוקיאניה
כמעט כל מדינות אוקיאניה ביטלו את עונש המוות כסוג של עונש, ורק בשתי מדינות עדיין קיים העונש בחוק, פפואה גינאה החדשה וטונגה, אך גם הן לא השתמשו בעונש בעשורים האחרונים. ההוצאות להורג האחרונות הידועות באזור זה התרחשו בטונגה ב-1982.
אירופה
האיחוד האירופי מחזיק בעמדה חריפה נגד עונש המוות, ביטולו הוא מטרה מרכזית במדיניות זכויות האדם של האיחוד. ביטולו הוא גם תנאי מקדים לכניסה לאיחוד האירופי. באירופה, רק בלארוס משתמשת בעונש מוות באופן שוטף.
עונש מוות בוטל לחלוטין בכל מדינות אירופה פרט לבלארוס ולרוסיה, כשהאחרונה לא ביצעה הוצאה להורג מאז 1999. האיסור המוחלט על עונש מוות מעוגן הן באמנת זכויות היסוד של האיחוד האירופי (EU) ושני פרוטוקולים שאומצו באופן נרחב של אמנת אירופה לזכויות אדם של מועצת אירופה, ונחשבים באיחוד לערך מרכזי. מבין כל מדינות אירופה המודרניות, סן מרינו, פורטוגל והולנד היו הראשונות לבטל את עונש המוות, בעוד שרק בלארוס עדיין מבצעת עונש מוות בצורה זו או אחרת. בשנת 2012, הפכה לטביה למדינה האחרונה באיחוד האירופי שביטלה את עונש המוות.
אמריקה
במדינות הקריביים עונש המוות קיים, לכל הפחות בחוק גם אם לא מיושם בפועל, למעט הרפובליקה הדומיניקנית והאיטי, אשר ביטלו אותו בשנת 1969 ו-1987 בהתאמה. ההוצאה להורג האחרונה בקריביים, והאחרונה ביבשת אמריקה מחוץ לארצות הברית, הייתה בסנט קיטס ונוויס בשנת 2008. באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית, עונש מוות קיים בבליז וגיאנה, אם כי לא נעשה בו שימוש במשך שנים. בברזיל, צ'ילה, אל סלוודור, גואטמלה ופרו, עונש מוות חוקי רק בנסיבות חריגות / מיוחדות כגון על פשעים שבוצעו בזמן מלחמה ובוטל בגין פשעים אחרים. סקרי דעת קהל מציגים את התחושה של ממשלות לחזור לעונש מוות נותר גבוה במדינות רבות בקריביים.
אסיה
רוב ההוצאות להורג ברחבי העולם מתקיימות באסיה. סין היא המדינה בה מתקיימות הכי הרבה הוצאות להורג. על פי אמנסטי אינטרנשיונל, סין מוציאה להורג בשנה אחת יותר אנשים משאר מדינות העולם יחד. גם באיראן, ערב הסעודית וקוריאה הצפונית מספר ההוצאות להורג גבוה. מתוך 12 המדינות עם מדד "גבוה מאוד" במדד הפיתוח האנושי המוציאות להורג, 10 מהן באסיה: יפן, טאיוואן, סינגפור, מלזיה, ערב הסעודית, כווית, בחריין, עומאן, קטר ואיחוד האמירויות הערביות. בשנת 2017, ביטלה מונגוליה את עונש המוות. נכון ל-2023, מאז הקמת הרשות הפלסטינית ב-1995 בוצעו בשטחה 13 עונשי מוות, נוסף על 44 אנשים שחמאס הוציא להורג לאחר השתלטותו על רצועת עזה ב-2005, 14 מתוכם ללא הליך משפטי. הודו מוציאה להורג פושעים רק במקרים קיצוניים. 30 הוצאות להורג התרחשו בהודו מאז 1991. ההוצאה להורג האחרונה הייתה של ארבעה מבצעי אונס קבוצתי ורצח ב-20 במרץ 2020. ב-2021 קזחסטן ביטלה את העונש מוות על כל הפשעים. ב-23 ביולי 2022 מינאמר הוציאה להורג 4 אנשים, ההוצאה להורג האחרונה הייתה ב-1988.
אפריקה
באפריקה ישנן מספר מדינות שעדיין משתמשות בעונש מוות בפועל. בוטסואנה, מצרים, גינאה המשוונית, לוב, סומליה, דרום סודאן, סודאן וניגריה הן דוגמאות למדינות באפריקה שעדיין מוציאות אנשים להורג.
מתוך 54 מדינות החברות באו"ם ביבשת:
בשנת 2019 מצרים הייתה המדינה בה בוצעו הכי הרבה הוצאות להורג ביבשת אפריקה. לוב ביצעה הוצאות להורג ללא משפט. במאה זו ביטלו מדינות אפריקאיות הבאות את עונש המוות: חוף השנהב (2000), סנגל (2004), רואנדה (2007), בורונדי (2009), טוגו (2009), גבון (2010), קונגו (2015), מדגסקר (2015), בנין (2016), גינאה (2017) וצ'אד (2020). בשנת 2018 ביטלה בורקינה פאסו את עונש המוות בגין פשעים רגילים, וגמביה הודיעה על הקפאת העונש כצעד ראשון לקראת ביטולו המוחלט.
הוצאות להורג באפריקה בשנת 2019: בוטסואנה (1), מצרים (29+), סומליה (13+), דרום סודאן (7+).
מדינות סובייטיות
רוסיה שומרת על עונש מוות בחוק, אך לא משתמשת בו בפועל. ההוצאה להורג האחרונה על אדמת רוסיה היה בצ'צ'ניה בשנת 1999. מבין הרפובליקות הסובייטיות לשעבר אחרות, רק בלארוס וטג'יקיסטן לא ביטלו את עונש המוות באופן רשמי, ורק בלארוס משתמשת בו בפועל.
בריאן סנדובל
בריאן סנדובל (באנגלית: Brian Sandoval; נולד ב-5 באוגוסט 1963) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן כמושל נבדה מינואר 2011 עד ינואר 2019. הוא מכהן כנשיא אוניברסיטת נבדה ברינו החל מ-2020.
ביוגרפיה
ב-2002 נבחר לתובע הכללי של נבדה ונכנס לתפקידו בינואר 2003 הוא כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2005, מועד בו אושר הושבע לשופט בבית המשפט הפדרלי במחוז נבדה. ב-2009 החליט לפרוש מכס השיפוט (כהונה שהיא לכל החיים), ולקרוא תיגר על המושל המכהן של נבדה ג'ים גיבונס. הוא גבר על גיבונס בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר 2010 התמודד מול רון ריד, בנו של הארי ריד, מנהיג הרוב הדמוקרטי בסנאט של ארצות הברית דאז, וזכה לרוב של 53.3%. ב-2014 זכה ברוב גדול של 70.6% בבחירות לכהונה נוספת בתפקיד.
סנדובל מחזיק בעמדות מתונות. הוא קיבל כספים פדרליים עבור המדיקייד כחלק מרפורמת הבריאות של הנשיא ברק אובמה, ובעל עמדות ליברליות בנושאי הפלות ונישואים חד-מיניים. בפברואר 2016 נחשף כי נשקלה מועמדותו לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקומו של אנטונין סקאליה, אך בהמשך ויתר סנדובל על מועמדות אפשרית.
ווקר (סדרת טלוויזיה, 2021)
ווקר (באנגלית: Walker) היא סדרת דרמה מערבונית אמריקאית שפותחה על ידי אנה פריק עבור רשת "The CW". הסדרה מהווה עיבוד מחודש לסדרת הדרמה המערבונית משנות ה-90, "ווקר".
פיתוח
בספטמבר 2019, הוכרז כי עיבוד מחדש של הסדרה "ווקר", בכיכובו של ג'ארד פדלקי, נמצאת בתהליכי פיתוח. באוקטובר 2019, נמסר כי רשת "The CW" הזמינה את הפרויקט עבור לוח השידורים שלה לשנים 2020–2021. בינואר 2020, הוכרז כי הרשת הזמינה ישירות את הפרויקט כסדרה מלאה, תוך ללא הפקת פרק פיילוט, וכי הסדרה תיקרא "ווקר". את עלילת הסדרה כתבה אנה פריק, שאמונה גם על ההפקה בפועל לצדם של דן לין, לינדזי ליברטורה ופדלקי. ב-3 בפברואר 2021, הוזמנה לסדרה חמישה פרקים נוספים, שהביאו את סך הפרקים לעונה הראשונה ל-18 פרקים ונמסר כי הסדרה חודשה לעונה שנייה, שעלתה לשידור ב-28 באוקטובר 2021. ב-22 במרץ 2022, הסדרה חודשה לעונה שלישית.
ליהוק
ב-7 בינואר 2021, נמסר על ליהוקה של רבקה גראף לצוות השחקנים המשני. ב-19 בפברואר 2021, אלכס מנזיס לוהקה לתפקיד משני. ב-29 באפריל 2021, דווח כי אודט אנאבל קודמה לצוות השחקנים הראשי. ב-31 באוגוסט 2021, הוכרז שדייב אנאבל הצטרף לצוות השחקנים המשני של העונה השנייה. ב-22 באוקטובר 2021, הוכרז על ליהוקו של מייסון תמז לדמותו של ווקר בצעירותו. בהמשך נמסר על ליהוקו של גלן תומאס ברוקס לדמותו של קולטון דיווידסון.
צילומים
במהלך פגישה ב-15 באוקטובר 2020, אישרה מועצת העיר אוסטין הסכם לתמריצים בסך 141,326 דולר, שיאפשרו את צילומי הסדרה באתריה. בהמשך, נמסר כי ועדת הסרטים של טקסס נתנה להפקת הסדרה תמריץ בסך 9.3 מיליון דולר.
פריקוול
בדצמבר 2021, נמסר כי סדרת פריקוול לסדרה, "ווקר: אינדפנדנס", נמצאת בתהליכי פיתוח ברשת "The CW", וכי על הפקתה אמונים פריק ופדלקי. בפברואר 2022, נמסר כי הרשת הזמינה פרק פיילוט לסדרה הפוטנציאלית. עוד נמסר כי את פרק הפיילוט יביים לארי טנג, וכי לצוות השחקנים הראשי לוהקו ג'סטין ג'ונסון קורטז, ובאר, שיגלם את אביו הקדמון של רולינס, שגם שמו הוא הויט רולינס. במרץ 2022, נמסר כי השחקנית קתרין מקנמרה לוהקה לדמותה של אביגיל "אבי" ווקר, אמה הקדמונית של משפחת ווקר. במאי 2022, נמסר כי הסדרה הוזמנה רשמית וכי היא תעלה לשידור בסתיו 2022.
ביקורות
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", עונתה הראשונה של הסדרה זכתה לציון הרקוב 33%, על בסיס 18 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.93/10. באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", עונתה הראשונה של הסדרה זכתה לציון של 51/100 על סמך 8 ביקורות, דבר המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
מדרוג
פרק הפיילוט של הסדרה זכה להיותו הפרק הנצפה ביותר של "The CW" מאז 30 בינואר 2018, ולהיותו הבכורה הנצפית ביותר מאז שידור עונתה הרביעית של "הפלאש" באוקטובר 2017. בכורת הסדרה גם גרפה את מספר הצופים הגבוה ביותר עבור כל פרק במשבצת הזמן שלו זה ארבעה שנים, מאז שידור פרק הקרוסאובר "הפלישה!", ששודר במסגרת הסדרה "אגדות המחר". הסדרה גם משכה את מספר הצפיות הגדול ביותר בשידור חי תוך שבוע לשידורה של סדרה חדשה מאז תחילת שידורה של "אגדות המחר" בשנת 2016.
ולטר פרנקל
פרנקל היה איש חינוך, מורה לחקלאות ב"גימנסיה רחביה" בירושלים. ייסד בהדסים קייטנת קיץ. מחברם של ספרי גננות.
ביוגרפיה
פרנקל נולד באוסטריה. התאמן בקבוצת הכח וינה.
במכביה האירופית השנייה שנערכה באנטוורפן בלגיה ב-4 - 6 ביולי 1930 זכה בשתי מדליות כסף, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:33.0 דקות, אחרי וינדאו מגרמניה (4:30.0 דקות) ולפני ברגמן (4:37.0 דקות) ובריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:39.0 דקות, אחרי אליאס כץ (9:18.0 דקות) ולפני כהן מגרמניה (9:51.0 דקות).
הוא עלה לארץ ישראל ב-1931. הוא למד בכדורי והתמחה בגידולי צמחים וכוורנות. שימש כמורה לספורט וחקלאות ב"גימנסיה רחביה" בירושלים. הוא ייסד את קייטנת הדסים בה בילו בעיקר "ילדי השמנת" במחזורים בני שלושה שבועות.
במכביה הראשונה שנערכה בישראל בשנת 1932 יצג ולטר את צ'כוסלובקיה וזכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת שליחים 3x1000 מטר ביחד עם רוברט גולדשמיט ואדה שוורץ (8:52.7 דקות) לפני אוסטריה ונבחרת ארץ ישראל. מדליית כסף, בריצת 10 ק"מ, אחרי רינה מבר כוכבא אנגליה ולפני הרי ורבין מארצות הברית. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 5000 מטר ושישי בריצת 800 מטר (4:19.2 דקות).
בריצת המרתון הראשונה שנערכה בישראל ב-31 בינואר 1934, מתל אביב לנס ציונה וחזרה סיים פרנקל במקום ראשון בתוצאה של 3:15 שעות. בריצה השתתפו שבעה אתלטים וסיימו אותה שלושה. שני סיים יצחק גלסברג מבית"ר (3:23 שעות) ובמקום שלישי סיים מרדכי כהן.
בשנת 1934 השתתף פרנקל במשחקי הודו המערבית שהתקיימו בניו דלהי.
פרנקל לא השתתף במכביה השנייה שנערכה באפריל 1935, מאחר שהיה באותה תקופה בכלא יפו לאחר שהואשם במתן סיוע לעולים בלתי חוקיים שהגיעו לארץ.
באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל, שנערכה באצטדיון ימק"א, בנובמבר 1935 זכה פרנקל בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 19:24.3 דקות, לפני שמעון וולדמן ממכבי רחובות (20:02.4 דקות) ומורגנשטרן מבר כוכבא ירושלים ובריצת 10,000 מטר בתוצאה של 41:55 דקות, לפני משה זיסמן חברו לאגודת מכבי עתיד תל אביב (44:12 דקות) וגינצבורג ממכבי חיפה (44:53.4 דקות).
במכביה הרביעית זכה ולטר להדליק את "אש המכביה" בטקס הפתיחה.
היה נשוי ללוטה, והיו להם שני ילדים ונכדים. התגורר בירושלים. חיבר ספרים בנושא גינון וספורט, בעברית, באנגלית ובגרמנית.
ארכיונו שמור במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית
מיקי ביאסיון
קריירה
ביאסיון עלה לכותרות בתחילת שנות השמונים כשזכה הן באליפות הראלי באיטליה והן באליפות אירופה בשנת 1983 כשהוא נוהג בלנצ'יה 037. הוא החל להתחרות בשנת 1979 באופל קדט GT/E. באמצע שנות השמונים נבחר למלא תפקיד מרכזי בקבוצה המובילה של לנצ'יה שחיפשה להתארגן מחדש לאחר ההתרסקות הקטלנית של הנהג הנרי טויבנן על מנת להמשיך לשלוט באליפות, כעת תחת קטגוריה A הבכירה. ביאסיון זכה באליפות העולם ב־1988 ו־1989. בשיאו השיג ביאסיון ניצחונות בכמעט שלושת רבעי האירועים בהם השתתף. הוא גם היה הנהג השני שהגן בהצלחה על תוארו (אחרי יוהא קנקונן) והשלישי שזכה בשני תארים (אחרי קנקונן וולטר רוהל).
אחרי שנות האליפות שלו, ביאסיון לא הצליח לשחזר שוב את אותה הצלחה. הוא לא הצליח לנצח אירוע עם לנצ'יה ב־1991 ועבר לפורד לעונת 1992 עם חוזה שהפך אותו לנהג בעל השכר הגבוה ביותר בזמנו. האופטימיות לא החזיקה מעמד. בראלי פורטוגל הוא העניק לסיירה קוסוורת' את התוצאה הטובה ביותר שלה באליפות העולם כשסיים במקום השני. בשנה שלאחר מכן, כשהוא נהג בפורד אסקורט RS קוסוורת' החדשה. הוא ניצח בראלי אקרופוליס והיה בקרב על אליפות הנהגים בחלק מהעונה.
לאורך התקופה של ביאסיון בפורד היה נראה שהוא מואפל על ידי פרנסואה דלקור הצעיר שבדרך כלל התגלה כמהיר יותר, במיוחד במרוצי האספלט. בנוסף, בעונת 1994, היעדר משאבים הביאו לכך שפיתוח האסקורט היה בפיגור אחרי שאר הרכבים שבאליפות ומערכת היחסים של ביאסיון עם הקבוצה החמירה ככל שהתקדמה העונה. ביאסיון לא הוחתם בפורד בשנה שלאחר מכן. לאחר שהתמודד במספר מרוצים עם קבוצות פרטיות, פרש בשקט בסוף עונת 1995
אנה ברסקי
אנה רייבה ברסקי (נולדה ב-20 באפריל 1980) היא עיתונאית חרדית ישראלית, המשמשת ככתבת מדינית-פוליטית בעיתון מעריב.
מיקי ביאסיון
קריירה
לאורך כל הקריירה שלו ישב לצידו הנווט טיזיאנו סיוויירו. היוצא מן הכלל היחיד היה ראלי פורטוגל 1988, שם הוחלף סיוויירו על ידי קרלו קסינה בגלל בעיות בריאותיות.
אנה ברסקי
ביוגרפיה
ברסקי נולדה וגדלה במוסקבה, כבת יחידה להוריה. אביה היה כלכלן, אמה עבדה כמתורגמנית מגרמנית לרוסית. בגיל 14 היא שינתה את שם המשפחה שלה מגכמן לרייבה, כשמה של אמה, על רקע אנטישמיות שחוותה בילדותה. ברסקי היא בעלת תואר שני בתקשורת, התמחות בתחום הטלוויזיה והתקשורת הבינלאומית, מאוניברסיטת מוסקבה.
מיקי ביאסיון
קריירה
ביאסיון זכה באליפות העולם במשאיות בשנים 1998 ו־1999 עם איווקו.
אנה ברסקי
קריירה
בגיל 14 פרסמה את הכתבות הראשונות שלה - סדרת ראיונות עם כוכבי הרוק הרוסי, במגזין לנוער "Puls". כשבגרה למדה תקשורת ועיתונאות בינלאומית באוניברסיטה במוסקבה, ב-1998 החלה את הקריירה הטלווזיונית שלה במחלקת החדשות של ערוץ TV Center ושימשה ככתבת פרלמנטרית. ב-1999 עברה לערוץ המרכזי ברוסיה, ערוץ 1. בו שימשה כתבת פרלמנטרית ופוליטית. בשנת 2001 מונתה לכתבת המדינית של הערוץ, וב-2003 נשלחה מטעמו חצי שנה לסקר את מלחמת המפרץ השנייה בכווית ובעיראק. באותה שנה לקחה חלק בפרויקט הדוקו דרמה על צ'ה גווארה, סרט בן שני פרקים בו השתתפה כמנחה. הסרט עלה לגמר של פרס הטלוויזיה הרוסית Tefi. היא ליוותה את הנשיא ולדימיר פוטין בביקורו במחנות ההשמדה בפולין, מה שהתחיל אצלה את תהליך החזרה בתשובה. את בנימין שעלה לישראל בשנת 1990, הכירה בעת ביקורה בארץ. ב-2005 חזרה בתשובה ועלתה לישראל ובחורף 2006 התחתנו.
מיקי ביאסיון
חייו האישיים
ביאסיון היה נשוי לנהגת הראלי האיטלקייה שנטל גלי, שזכתה מספר פעמים באליפות הראלי האיטלקית לנשים. נולדו להם ארבעה ילדים, בטינה, איסוטה, ג'קובו ואוליביה. הזוג גרוש כעת וביאסיון נשוי בשנית לפאולה.
אנה ברסקי
קריירה
ב־2008 החלה לעבוד בערוץ 9, ושולבה במחלקת האקטואליה. היא משמשת ככתבת הפרלמנטרית והפרשנית הפוליטית של הערוץ. הגישה תוכנית אקטואליה בערוץ תחילה יחד עם יבגני סובה ועם בחירתו לכנסת מגישה לבדה. שלוש פעמים בשבוע היא מנחה את התוכנית "טמה דנה" ("הנושא היומי") ברדיו כאן רק"ע.
ב-2019 הצטרפה לעיתון "מעריב" ככתבת לעניינים מדיניים-פוליטיים. היא בעלת טור שבועי קבוע העוסק בפרשנות פוליטית. היא סיקרה את פרשת נעמה יששכר, וחשפה את עסקת החליפין שרוסיה הציעה לישראל, שחרור ההאקר הרוסי אלכסיי בורקוב תמורת יששכר, והעברת חצר אלכסנדר בירושלים לבעלות הרוסית כחלק מהעסקה.
קורפוס אס אס הררי החמישי
קורפוס אס אס הררי החמישי (בגרמנית: V. SS-Gebirgs-Korps) היה קורפוס הררי של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-1 ביולי 1943, וכמפקדו הראשון מונה ארתור פלפס. הקורפוס כלל 3 דיוויזיות אס אס: דיוויזיית אס אס השביעית "פרינץ אויגן", דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר", ודיוויזיית אס אס הררית ה-21 "סקנדרבג", ושתי דיוויזיות ורמאכט: הדיוויזיה ה-369 ודיוויזיית היגר ה-118. הקורפוס נכלל במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, שהייתה חל מקבוצת ארמיות F. באוקטובר 1943 הקורפוס נשלח לבוסניה, ונלחם שם כנגד הפרטיזנים של טיטו. בסיס הקורפוס היה במוסטר. בסוף 1944, ככל שהצבא האדום התקדם לבלקן, הקורפוס נאלץ לסגת מבוסניה יחד עם כל קבוצת ארמיות F. בפברואר 1945, לאחר מבצע ויסלה-אודר, הועבר הקורפוס לפיקוד הארמייה התשיעית מקבוצת ארמיות ויסלה. באפריל השתתף הקורפוס בקרב רמת זלו, ולאחר הקרב על ברלין והתאבדותו של היטלר, החליט מפקד הארמייה התשיעית תאודור בוסה לנסות ולחבור אל הארמייה ה-12 של ולטר ונק. הארמייה נסוגה מערבה בתוך יערות שפרוולד, והסתבכה בקרב האלבה כנגד הצבא האדום. רוב הקורפוס ההררי החמישי הושמד בקרב זה, והמעטים ששרדו חברו אל הארמייה ה-12 ונכנעו לצבא ארצות הברית.
ניקולאי בורדנקו
ניקולאי בורדנקו (ברוסית: Николай Нилович Бурденко (22 במאי (הלוח היוליאני, 3 ביוני לפי הלוח הגרגוריאני) 1876 - 11 בנובמבר 1946) רופא רוסי, חבר האקדמיה הרוסית למדעים, גיבור העמל הסוציאליסטי המנתח הראשי של הצבא האדום בשנים 1937-1945.
ניקולאי בורדנקו נולד בכפר במחוז פנזה למשפחת מנהל משק קטן. החל משנת 1886 בורדנקו למד בבית ספר דתי. בשנת 1891 הוא המשיך בהשכלה דתית בפנזה ואחר כך בבית הספר הגבוה לכמורה בסנקט פטרבורג. בשנת 1897 בורדנקו עזב את הלימודים ועבר לאוניברסיטת טומסק בה נפתחה פקולטה לרפואה. בורדנקו השתתף בהפגנות סטודנטים, בשנת 1897 סולק מהלימודים ולאחר שנה קיבל הרשאה לחזור לאוניברסיטה. בשנת 1901 הוא עבר לאוניברסיטת דרפט. לאור השתתפות בהפגנות הוא סולק גם מאוניברסיטה זו. מכיוון שכבר הייתה לו השכלה רפואית (אך לא גמורה) הוא החל לעבוד בבית חולים לשחפת. לאחר שנה בורדנקו קיבל הרשאה לחזור ללימודים.
לאחר תחילת מלחמת רוסיה–יפן בורדנקו התנדב לצבא והיה חובש קרבי. במהלך קרב טליסו הוא נפצע תוך פינוי פצועים. על הגבורה בקרב הוענקה לבורדנו מדליה.
בדצמבר 1904 בורדנקו חזר לאוניברסיטה והחל להתכונן לבחינות ההסמכה. במשך שנה הוא עבר בבית חולים עירוני בריגה. בשנת 1906 בורדנקו קיבל הסמכה כרופא.
פעילות רפואית באימפריה הרוסית
בשנת 1907 בורדנקו החל לעבוד בבית חולים עירוני בפנזה. במקביל הוא החל לעבוד על הדוקטורט שהיה קשור לעבודות של איוואן פבלוב. בשנת 1909 הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה ובקיץ נסע להשתלמות בגרמניה ובשווייץ.
בשנת 1910 בורדנקו חזר לאוניברסיטת טרטו והתקדם לתואר פרופסור.
ביולי 1914 בורדנקו ביקש להשתתף במאמץ המלחמתי ונשלח לבית חולים צבאי. בורדנקו פעל רבות להסדרת פינוי פצועים מהחזית תוך ביצוע מיון שהיה משפר סיכויי הפצועים להחלמה מהירה ומלאה. הוא ביצע ניתוחים מהפכנים והציל חיים של פצועים רבים. בשנת 1916 הוא מונה למנתח-יועץ של בתי החולים הצבאיים בריגה. בקיץ 1917 בורדנקו נפצע ולאור בריאותו הירודה חזר לאוניברסיטה. הוא מונה לניהול קתדרה שלפניו הייתה בניהול של ניקולאי פירוגוב.
פעילות בברית המועצות
זמן קצר לאחר חזרתו לאוניברסיטה, העיר טרטו נכבשה על ידי הגרמנים והאוניברסיטה פונתה לוורונז'. בוורונז' בורדנקו היה בין ראשי האוניברסיטה וארגן בתי חולים לפצועי הצבא האדום. הוא הקים בית ספר לאחיות והיה יועץ של מחלקת הבריאות של העירייה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה בורדנקו קיבל ניסיון עשיר בטיפול בבעיות מערכת העצבים. הוא היה בדעה שצריך להרחיב לימודי נוירוכירורגיה ויש לראות בה תחום נפרד. בשנת 1923 הוא הגיע למוסקבה ופתח בבית חולים של אוניברסיטת מוסקבה מחלקה ניורוכירורגית. הוא החל ללמד בפקולטה רפואית של האוניברסיטה ובשנת 1930 פקולטה זו הופרדה לבית הספר לרפואה נפרדת. בשנת 1924 בורדנקו מונה מנהל של המחלקה הכירורגית ליד בית החולים של האוניברסיטה.
בשנת 1929 בורדנקו מונה למנהל קליניקה ניורוכירורגית במוסקבה. הוא פעל להקמת מחלקות ניורוכירוגיות בבתי החולים ברחבי ברית המועצות והחל משנת 1935 היה יוזם כינוסי ניורוכירורגים של ברית המועצות.
במקביל לפעילות זו הוא היה יועץ של מינהל הרפואה של הצבא האדום. בשנת 1937 בורדנקו מונה למנתח ראשי של הצבא.
עם תחילת מלחמת החורף בורדנקו שכבר היה בן 64 עבר לחזית. הוא עזר לארגון עזרה ראשונה בצבא הלוחם. בשנת 1941 לבורדנקו הוענק פרס סטלין.
בשנת 1941 הוא הצטרף למאמץ המלחמתי. למרות גילו בורדנקו עשה מאות ניתוחים והיה מגיע עד ליחידות רפואיות בגדודים. בשנת 1941 הוא נפצע בפעם השנייה. בסוף ספטמבר 1941 בורדנקו עבר שבץ מוחי וכמעט איבד את השמיעה. בעקבות מצבו הבריאותי בורדנקו הועבר לאומסק. מייד עם החלמתו בורדנקו החל לייעץ לרופאים בבתי חולים באזור אומסק. באפריל 1942 בורדנקו חזר למוסקבה והחל ללמדד רופאים צעירים.
החל משנת 1942 הוא פעל רבות לתחילת שימוש בתרופות אנטיביוטיות חדשות.
12 בינואר 1944 בורדנקו מונה ליושב ראש וועדה סובייטית לחקירת טבח יער קטין. הוועדה בראשותו קבע שרצח בוצע על ידי הנאצים. כיום ידוע רצח זה בוצע על ידי נ.ק.וו.ד לפי פקודת ראשי המדינה.
ביולי 1945 לבורדנקו היה שבץ מוחי נוסף. הוא נפטר ב-11 בנובמבר 1946 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
מורשת
לזכר בורדנקו אקדמיה לרפואה הרוסית מעניקה פרס עבור עבודות בתחום נוירוכירורגיה על שמו.
בורדנקו פרסם מעל ל-300 עבודות מחקר. בשנים 1950-1952 במוסקבה יצאה לאור אוסף עבודותיו ב-7 כרכים. הוא היה חבר של ארגונים רפואיים בינלאומיים ורופאים מחוץ לגבולות ברית המועצות היו באים להשתלמות אצלו בקליניקה.
על שמו של בורדנקו נקראו מכון לניורוכירורגיה במוסקבה, אקדמיה רפואית בוורונז', בית חולים צבאי ראשי ומסודות רפואה נוספות ברוסיה.
בבניין בעיר פנזה בו עבר בורדנקו היה מתגורר עם הוריו הוקם מוזיאון.
ארויו
ארויו הוא שם משפחה ספרדי, הקיים גם ביהודים ספרדים ובעמים שנשלטו על ידי ספרד כמו הפיליפינים.
שבתאי בן-יורם
שבתאי (שבי) בן-יורם הוא שחקן ומאמן לשעבר של טניס נכים, נציג ישראל במשחקים הפאראלימפיים.