cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פול אלן
אלן היה המייסד והיו"ר לשעבר של תאגיד וולקן, יו"ר חברת צ'רטר תקשורת, הבעלים של קבוצת ה-NFL סיאטל סיהוקס, של קבוצת ה-NBA פורטלנד טרייל בלייזרס, ומבעלי השליטה של קבוצת ה-MLS סיאטל סאונדרס.
ביוגרפיה
פול אלן נולד בסיאטל שבמדינת וושינגטון בארצות הברית לקנת' ופיי אלן.
למד בבית הספר הפרטי לייקסייד בסיאטל, ושם פגש לראשונה את חברו ביל גייטס, אשר היה צעיר ממנו בשנתיים אך חלק איתו חיבה משותפת למחשבים. הם השתמשו במסוף טלטייפ של בית ספרם כדי לפתח את כישורי התכנות שלהם. לאחר שסיים את לימודיו בלייקסייד, התקבל ללימודים באוניברסיטת מדינת וושינגטון. לאחר שנתיים נשר מלימודיו והחל לעבוד כמתכנת בחברת האניוול שבבוסטון, אשר הציבה אותו שוב קרוב לחברו הוותיק גייטס, שלמד באוניברסיטת הרווארד הסמוכה. מאוחר יותר שכנע את גייטס לעזוב את לימודיו בהרווארד וביחד לייסד את חברת מיקרוסופט.
ב-2007 נבחר אלן על ידי הטיים מגזין האמריקאי, לאחד מ100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם. הוא אף הוזמן להצטרף לאקדמיה האמריקאית לקולנוע.
עסקים נוספים
אלן החזיק בבעלותו 12 קבוצות ספורט מקצועניות, ביניהן סיאטל סיהוקס מליגת הפוטבול האמריקאית ופורטלנד טרייל בלייזרס מליגת ה-NBA.
בבעלותו היו גם מספר יאכטות ובהן היאכטה החמישית בשוויה בעולם שעלותה כ-250 מיליון דולר.
בנובמבר 2022, כ-ארבע שנים לאחר מותו, הוצע אוסף תמונות שלו למכירה פומבית בת יומיים והוא נמכר בסכום כולל של 1.6 מיליארד דולר עבור כ-150 תמונות. באוסף יצירות רבות של אומנים מוכרים מתוכם: פול גוגן, ואן גוך, פול סזאן, ז'ורז' סרה, גוסטב קלימט ועוד.
תרומה לחברה
אלן עסק בפעילות פילנתרופית בחייו, תרם יותר מ-2 מיליארד דולר לארגוני צדקה שונים, וכך גם רווחי אוסף התמונות שנמכר ייתרם לעמותות פילנתרופיות.
עבודתו במיקרוסופט
אלן הקים את מיקרוסופט (בהתחלה "מיקרו-סופט") באלבקרקי שבניו מקסיקו, ב-1975, יחד עם ביל גייטס. הם החלו למכור את מפרשי שפת ה-BASIC. ב-1980 הוביל את עסקת הקנייה של מערכת ההפעלה QDOS תמורת 50,000 דולר. בגלל הגבלת הזמן שקיבלו מ-IBM, הם הרגישו שאין להם מספיק זמן לפתח מערכת משלהם ללא בסיס, לכן קנו את QDOS ועיבדו אותה כדי להתאימה לצרכים של IBM, מיקרוסופט זכתה בחוזה לספק את התוכנה שתשמש כמערכת ההפעלה למחשב החדש של IBM ה-PC, אשר היה אבן פינה לצמיחת מיקרוסופט.
חיים אישיים
ב-1983 התפטר אלן ממיקרוסופט לאחר שאובחנה בגופו לימפומת הודג'קין, ולאחר חודשים אחדים של טיפולי רדיותרפיה והשתלת מח עצם הבריא פול מהמחלה.
בנובמבר 2000, התפטר אלן מתפקידו בחבר המנהלים של מיקרוסופט, אך התבקש להישאר כיועץ אסטרטגי בכיר להנהלת מיקרוסופט. הוא התרחק ממיקרוסופט אף יותר לאחר שמכר באותה עת כ-68 מיליון מניות, אך המשיך להחזיק ב-138 מיליון מניות.
אלן התגורר במרסר איילנד שבמדינת וושינגטון בארצות הברית, ונפטר ב-15 באוקטובר 2018 ממחלת הסרטן.
לפי רצונו של אלן המנוח, שעוד בחייו עסק בפעילויות פילנתרופיות רבות ותרם יותר מ-2 מיליארד דולר לארגוני צדקה שונים, הרווחים מהמכירה ייתרמו לעמותות פילנתרופיות.
פיליפוס המבשר
פיליפוס המבשר היה אחד ממבשרי הנצרות בראשית דרכה. מוזכר ב.
ביוגרפיה
בספר מעשי השליחים מסופר על פיליפוס אשר בדרך מירושלים לעזה פגש בסריס האתיופי של המלכה קנדק, שהיה "ירא אלהים" וקרא במרכבתו בקול רם, כדרך הקריאה בספר באותו הזמן, את ספר ישעיהו, פרק נ"ג והיה נבוך בפירוש הדברים ומשמעותם באשר לזיהויו של עבד ה' הסובל. פיליפוס ביאר לו, שהכוונה לישו, כ"שה לטבח יובל" והוא הוא אשר "חטא רבים נשא ולפושעים יפגיע". הפירוש התקבל על דעתו של הסריס, וכשהם עברו ליד מעיין הטביל פיליפוס את הסריס בשמו של ישו. הכנסייה האתיופית רואה בכך את הטבלת האתיופי הראשון לנצרות. אחר כך עבר פיליפוס בכל ערי החוף מאשדוד עד לקיסריה, ובישר את הבשורה ליהודי ארץ ישראל וליהודים הלניסטיים, כמו גם לשומרונים ולגרים.
זיהוי מקום האירוע
המעיין המזוהה כיום עם האירוע המסופר הוא המעיין בעין חניה (גן לאומי שנפתח בשנת 2021) בסמוך לירושלים ובקרבה לגן החיות התנ"כי. במעין זה קיים נימפאון (מעין מזרקה רומית) עם עיטור רומי, פילאסטר. ובסמוך לברכת המעיין ממצאים ארכאולוגים לאורך התקופות כולל רומית וביזנטית. כך שזו מתאימה כרונולוגית למועד הסיפור המתואר. האתר שייך לכנסייה הארמנית וזו יחד עם הכנסייה האתיופית מקיימות טקסים ביום המנציח את הקדוש פיליפוס.
סמי גרונמן
סַמי (שמואל) גרונֶמן (בגרמנית: Sammy Gronemann; 21 במרץ 1875 – 6 במרץ 1952) היה פעיל ציוני, מחזאי וסאטיריקן. כתב מחזות רבים, לתיאטרון "המטאטא", "האהל" ו"הבימה". מחזהו הידוע ביותר הוא "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", שכתב בגרמנית.
קורות חיים
סמי (שמואל) גרונמן נולד בשטרסבורג שבפרוסיה המערבית (כיום ברודניצה שבפולין), בקיסרות הגרמנית, בן ליצחק זליג גרונמן, רב ודוקטור לפילוסופיה, והלנה לבית ברסלאו, יהודייה ממוצא רוסי. למד לימודי יהדות בבית המדרש לרבנים בברלין ומשפטים באוניברסיטת ברלין, ועסק בעריכת דין. ב-1897 הצטרף אל התנועה הציונית והיה משתתף פעיל בקונגרסים שלה, החל מהקונגרס החמישי ב-1901. גרונמן היה "ציוני מדיני" שסבר כי אין להתחיל בפעולה מעשית בארץ ישראל כל עוד לא ניתן לעם היהודי "צ'ארטר" בינלאומי על ארץ ישראל; אולם, לאחר שהנחה נשף לטובת המושבות בארץ, רשם לעצמו, כפי שמספר מיכאל הנדלזלץ: "צריך שהאדם יהיו לו עקרונות, אבל אין צורך שיתנהג תמיד על פיהם".
במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הגרמני ושירת בחזית המזרחית. כששהה בקובנה שבליטא ובביאליסטוק שבפולין, בהן שירת בממשל הצבאי הגרמני, בא במגע קרוב עם היהודים המקומיים, למד את שפתם והכיר את אורחות חייהם. במשך שנים רבות היה חבר הוועד הפועל הציוני ויושב-ראש בית הדין של הקונגרס. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 עזב גרונמן את גרמניה ועבר לפריז, וב-1936 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. בארץ המשיך לעסוק בעריכת דין וכתב מחזות תיאטרון.
גרונמן כתב את סיפור חייו באוטוביוגרפיה "זכרונותיו של יקה", שחלקה הראשון תורגם לעברית.
נישא לסוניה גוטסמן, ילידת ז'יטומיר. אשתו נפטרה בשנת 1936, לאחר שנפגעה בתאונת דרכים.
סמי גרונמן נפטר בתל אביב בשנת 1952, בן 77 במותו. נקבר לצד אשתו בבית העלמין נחלת יצחק בהלוויה רבת-משתתפים.
ספריו
זיכרונותיו:
קישורים חיצוניים
מזיכרונותיו:
אצטדיון פודגוריצה סיטי
אצטדיון פודגוריצה סיטי הוא אצטדיון כדורגל בו משחקות הנבחרת הלאומית של מונטנגרו בכדורגל וקבוצת הכדורגל המקומית בודוצ'נוסט פודגוריצה. באצטדיון נערך משחקה הראשון של נבחרת מונטנגרו נגד נבחרת הונגריה בו ניצחה מונטנגרו 1–2.
היסטוריה
אצטדיון העיר פודגוריצה נבנה בשנת 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה.
לפני המלחמה, בודוצ'נוסט פודגוריצה ומועדונים אחרים מפודגוריצה שיחקו את המשחקים שלהם במגרש ליד מיקומו של המגרש היום.
הקיבולת המקורית של האצטדיון הייתה בסביבות 5,000 צופים. האצטדיון נשרף כליל ב-1952, אך נבנה מאוחר יותר מחדש, עם קיבולת חדשה של כ-17,000 מושבים. באצטדיון החדש ישנם ארבעה יציעים - מערב, מזרח, דרום וצפון.
בשנת 1989 הותקנו זרקורים באצטדיון העיר פודגוריצה (שנודע אז בשם טיטוגרד). במהלך שנות ה-80 שוחזר היציע הראשי (מערבי).
ב-27 במרץ 2015, התרחש אירוע חריג באצטדיון, הופסק משחקם של מונטנגרו ורוסיה באמצע על ידי השופטים כדי להבטיח את שלומם של השחקנים. במהלך המשחק, השוער הרוסי איגור אקינפייב נפגע בראשו ונשלח כתוצאה מכך לבית חולים. רוסיה זכתה בתוצאה 0–3 על ידי אופ"א כתוצאה מנטישת המשחק.
היציע הצפוני הוא ביתם של אולטראס האוהדים המקומיים Budućnost.
שליטה של אסטרטגיות
בתורת המשחקים, מוגדר יחס (חלקי) של שליטה בין אסטרטגיות שונות של שחקן מסוים באותו משחק. ישנם משחקים פשוטים הניתנים לפתרון בעזרת תכונת השליטה.
טרמינולוגיה
כששחקן משווה בין שתי אסטרטגיות א' ו-ב' התוצאה יכולה להיות אחת מהבאות:
הגדרה פורמלית
עבור שחקן i אסטרטגיה s^*\in S_i היא 'אסטרטגיה שולטת חזק אם לכל אסטרטגיה אחרת מתקיים:
עבור שחקן i אסטרטגיה s^*\in S_i היא 'אסטרטגיה שולטת חלש אם לכל אסטרטגיה אחרת מתקיימים:
שליטה ושיווי משקל נאש
אם קיימת אסטרטגיה שולטת עבור אחד השחקנים במשחק, השחקן הזה תמיד ישחק את אותה אסטרטגיה בכל שיוויי המשקל. אם במשחק של שני שחקנים לשני השחקנים יש אסטרטגיה שולטת אזי קיים שיווי משקל נאש אחד ויחיד למשחק. אולם, שיווי המשקל הזה אינו בהכרח יעיל פארטו, כלומר יכול להיות שקיימת תוצאה של המשחק שהיא אינה שיווי משקל, שטובה יותר לשני השחקנים (לדוגמה: דילמת האסיר).
אסטרטגיות נשלטות חזק לא יכולות להיות חלק משיווי משקל נאש, שכן שחקנים רציונליים לא ישחקו אותן. לעומת זאת אסטרטגיות נשלטות חלש כן יכולות להיות חלק משיווי משקל נאש, לדוגמה: במטריצת התשלומים משמאל אסטרטגיה ב' נשלטת חלש על ידי אסטרטגיה א' אבל המצב שבו שני השחקנים משחקים את אסטרטגיה ב' הוא שיווי משקל נאש.
מחיקה חוזרת של אסטרטגיות נשלטות
מחיקה חוזרת של אסטרטגיות נשלטות היא שיטה נפוצה לפתור משחקים. בכל שלב לפחות אסטרטגיה נשלטת אחת נמחקת ממרחב האסטרטגיות של אחד השחקנים תחת ההנחה ששחקן רציונלי לעולם לא ישחק אסטרטגיה נשלטת. המחיקה יוצרת משחק חדש, קטן יותר ומובילה לשינוי במצב האסטרטגיות שנשארו, כלומר אסטרטגיה שלא נשלטה לפני המחיקה יכולה להישלט אחרי המחיקה במשחק החדש. ממשיכים במחיקה עד שלא נשארו אסטרטגיות נשלטות לאף אחד מהשחקנים. התהליך קביל תחת ההנחה שכל השחקנים רציונליים ויודעים ששאר השחקנים רציונלים ולכן יודעים ששאר השחקנים לא ישחקו אסטרטגיות נשלטות (אומן 1976).
התהליך יכול להתבצע בשתי דרכים:
גו-קה
גו-קה (תוף גדול בקריאולית) הוא מונח המתייחס הן לתוף ידני והן למוזיקה הנוצרת ממנו.
מקורותיו של התוף במערב אפריקה. כאשר מתייחסים למוזיקה מדברים על מוזיקה שנוצרה על ידי העבדים בגוואדלופ וצאצאיהם. ריקודים רבים ומקצבים רבים מתייחסים לכבלים שקשרו את העבדים והמכות שספגו האפריקאים תחת משטר העבדות.
בשנת 2014 הכיר ארגון אונסק"ו במוזיקת הגו-קה של גוואדלופ כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
מקצבים
למוזיקת הגו-קה שבעה מקצבים מרכזיים, כשלכל מקצב סגנון ריקוד:
אלכסיי מירנצ'וק
אלכסיי אנדרייביץ' מירנצ'וק (ברוסית: Алексей Андреевич Миранчук; נולד ב-17 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן רוסי שמשחק כחלוץ או קשר התקפי בטורינו ובנבחרת רוסיה.
השנים המוקדמות
נולד בסלאביאנסק-על-קובאן שבמחוז קרסנודאר והתחיל לשחק כדורגל בעיר הולדתו בבית הספר לכדורגל אולימפ. אז, הוא ואחיו התאום אנטון הגיעו למוסקבה, כדי להצטרף לקבוצת הנוער של ספרטק מוסקבה. עם זאת, הם לא המשיכו הרבה זמן במועדון וסולקו בשל חוסר ביכולות פיזיות.
האחים התאומים אותרו על ידי מנהלי לוקומוטיב מוסקבה, שהזמינו אותם להצטרף למועדון. אלכסיי זכה בשלוש אליפויות הליגה הרוסית והוא הבקיע שער בגמר פעמיים. בחודש אוקטובר 2012, היה לשחקן המצטיין של גביע התאחדות הכדורגל הרוסית.
לוקומוטיב מוסקבה
בגיל 17, מירנצ'וק ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הרוסית במדי לוקומוטיב מוסקבה ב-20 באפריל 2013 בהרכב הפותח, במשחק החוץ נגד קובאן (0-0). ב-5 במאי 2013, הבקיע את השער הראשון שלו במשחק החוץ נגד אמקר שבו לוקומוטיב ניצחה 4-2.
הופעותיו בקבוצה העניקו לו את התואר שחקן החודש במדי לוקומוטיב על פי סקר האוהדים ברשתות החברתיות באפריל 2015 ובמאי 2015.
ב-21 במאי 2015, הבקיע לראשונה שער אישי בהארכה של גמר הגביע הרוסי, מול קובאן קרסנודר, שער שהעניק ללוקומוטיב את הגביע השישי בהיסטוריה שלה.
אטאלנטה
באוגוסט 2020 עבר לאטאלנטה תמורת 14.5 מיליון יורו. ב־21 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה בשלב הבתים של ליגת האלופות במשחק שבו קבוצתו ניצחה 4:0 את מידטיולנד ובו גם הבקיע שער. את שער הבכורה בליגה הבקיע מול אינטר מילאנו במחזור השביעי שבו הבקיע בדקה ה-79' את שער השוויון במשחק הבכורה שלו בליגת העל האיטלקית בכדורגל. בגביע האיטלקי, ב־27 בינואר 2021, סייע לקבוצתו להעפיל לחצי גמר הגביע כשהבקיע את שער הניצחון בניצחון 3:2 על לאציו.
טורינו
ב-11 באוגוסט 2022 הושאל לטורינו לעונה אחת. הוא כבש את שער הבכורה במדי טורינו כבר במשחקו הראשון ב-13 באוגוסט בניצחון 1–2 על מונצה.
קריירה בנבחרת
את הופעת הבכורה שלו עבור רוסיה ערך ב-7 ביוני 2015 במשחק ידידות נגד בלארוס בארנה חימקי, כשעלה כמחליף ליורי ז'ירקוב בדקה ה-71 והבקיע את השער השלישי של רוסיה, בניצחון 2–4.
מי גבינה
מי גבינה הם תוצר לוואי של ייצור גבינה. רק 20%-10% מהחלב מתגבש לחומר חצי מוצק הנקרא גֶבֶן ואילו הנוזלים הנותרים מכונים 'מי גבינה'. מי גבינה משמשים לייצור גבינות ריקוטה וכן במשקאות עתירי חלבון, תוספי מזון, מזון לתינוקות ומוצרי אפיה, ואולם מרבית מי הגבינה נשפכים ולא באים לידי שימוש. ניסיונות למחזר מי גבינה כוללים ייצור אריזות מתכלות ואפילו חומר מונע הקרחה בכבישים.
הרכב תזונתי
מי הגבינה מכילים אחוזי שומן נמוכים ואחוז חלבון גבוה. הם מכילים כ-96% מים. הם עשירים בחלבוני מי-גבינה, בעיקר מהסוגים אלפא לקטאלבומין ובטא לקטוגלובולין, ועשויים להכיל אלבומין ופפטידים שונים, כגון GMP (קיצור ל- Glycomacropeptides) בהתאם לשיטת הייצור.
בטא-לאקטוגלובולין הוא חלבון אשר מהווה את החלק הגדול בחלבון מי גבינה (50%). מחקר אודות הקשרים הכימיים בחלב פרות גילה שבטא-לקטוגלובולין יכול להיקשר לכמות רבה של ליגנדים, לרוב למולקולות הידרופוביות קטנות, כגון חומצות שומן וויטמין A. הוא עובר דנטורציה בטווח PH שבין 2 ל-9. החלבון בטא-לאקטוגלובולין שייך לקבוצת החלבונים ליפוקאלין, (באנגלית lipocalin) שהמשקל המולקולרי שלהם נע בין 18-20kDa.
מי הגבינה מכילים לקטוז, מינרלים וויטמינים המצויים בחלב, כמו גם שאריות שומן ומלחים מומסים. החלבון המזוקק ממי גבינה מורכב רובו ככולו מחלבונים פשוטי מבנה (globular proteins), ונחשב לחלבון בעל ערך ביולוגי גבוה. כלומר, ספיגתו בגוף כחלק מתזונת האדם היא טובה ויעילה. לחלק מסוגי מי הגבינה המיוצרים מוספים חומרי טעם, המקנים להם טעמים כגון טעמי שוקו ווניל.
שימושים
מי גבינה הם תוסף מספוא נפוץ בענף גידול הבקר, ובמיוחד בגידול עגלים. צריכת מי גבינה מסייעת לעגלים לעלות במשקל במהירות. במקומות מסוימים בעולם, כגון ניו זילנד, היוו מי הגבינה מספוא חזירים נפוץ. נכון לשנות ה-2000, למעלה מרבע מתוך כלל ייצור מי הגבינה באיחוד האירופי מופנה משימוש ענף הבקר לתזונת האדם. יש המעריכים כי בעתיד מרבית ייצור מי הגבינה תופנה לצורך זה.
מי גבינה הם שלב הכרחי בתהליך הייצור של גבינת ריקוטה ושל מספר גבינות נוספות. בשווייץ נמכר משקה מקומי בשם ריבלה, שעשוי ממי גבינה מוגזים. שימוש נוסף הוא התססת מי הגבינה וזיקוקם לאלכוהול בסיסי לתעשיית הליקרים. שימוש נפוץ אחר למי גבינה הוא, ייבושם לאבקה יבשה המסיסה במים. אבקה זאת קרויה לרוב אבקת חלבון מי-גבינה (Whey Protein Powder). היא משמשת כחומר גלם בסיסי בתעשיית הממתקים והעוגות וכן תוסף מזון לספורטאים, המעוניינים להגדיל את אחוז החלבון בתזונתם. קיימות אבקות חלבון מי-גבינה מסחריות, השוברות את החלבונים הארוכים לשרשראות אמינו קצרות יותר (על הגבול בין חלבונים ופפטידים). זאת, על מנת לזרז את ספיגתו של החלבון במחזור הדם. כמו כן, האבקות המסחריות מוסיפות לחלבון חומצות אמינו נוספות, על מנת לשפר את ערכו התזונתי.
אבקת מי גבינה
מגוון רחב של מוצרי מזון ובעיקר תוספי תזונה לספורטאים מכילים אבקה שהופקה ישירות ממי גבינה. בתהליך היצור של אבקת חלבון מי הגבינה, מבודדים את חלבון מי הגבינה, ומנסים לייצר מוצר שבו ריכוז גבוה של חלבון בתוצר אחד הנקרא "אבקת חלבון 100% מי גבינה". ישנו ויכוח בין אסכולות שונות לגבי יעילות השימוש באבקת מי גבינה כתוסף חלבון האמור לבנות מסת שריר.
The Sins of Thy Beloved
The Sins of Thy Beloved הייתה להקת מטאל גותי מברין, נורווגיה.
היסטוריה
הלהקה הוקמה בנובמבר 1996 בידי גלן מורטן נורדבה, ארילד כריסטנסן וסטיג יוהנסן. הלהקה נקראה בהתחלה "Purgatory" (כור המצרף) אך כעבור זמן קצר החליטו לשנות את שמם לשם פחות נפוץ. אניטה אוגלנד ואולה אארסטד הצטרפו ללהקה זמן קצר לאחר מכן. את הדמו הראשון שלהם "All Alone" הם הקליטו בחודשי ינואר ופברואר של שנת 1997. אנדרס תיו ואינגפריד סטנסלנד הצטרפו ואז הקליטה הלהקה את הדמו השני "Silent Pain" בינואר 1998. פיט יוהנסן ניגן בכינור בדמו זה, למרות שעדיין לא היה חבר רשמי בלהקה. הוא הצטרף ללהקה להקלטת אלבומה המלא הראשון "Lake of Sorrow" ב-1998. אחרי הקלטת האלבום הלהקה קיימה מסע הופעות ברחבי אירופה. אחרי המסע הקליטה בשנת 2000 את האלבום השני שלהם "Perpetual Desolation". דיסק ווידאו של הופעה חיה שלה הופץ ב-2001 אך לא זכה לתפוצה כלל עולמית ולכן קשה להשיגו. גם בעקבות אלבום זה יצאה הלהקה למסע הופעות אך המסע היה מתיש וגרם לאניטה אוגלנד, אנדרס תיו ואינפגריד סטנסלנד לעזוב את הלהקה ב-2001. בעקבות עזיבתם של השלושה, הלהקה הקפיאה את פעילותה, ואילו פיט יוהנסן עזב לנגן בכינור עבור טריסטניה ומאוחר יותר סירניה. ב-2007 היו שמועות שאניטה חזרה ללהקה, אך היא עדיין נשארה לא פעילה.
מוזיקה
סגנון המוזיקה של The Sins of Thy Beloved אופייני למטאל הגותי הסקנדינבי. The Sins of Thy Beloved מושוות לעיתים קרובות ללהקות מטאל גותי אחרות דוגמת טריסטניה ו-Theatre of Tragedy, בעיקר בגלל שהלהקה משלבת זמרת סופרן נשי עם גרואלינג גברי, שילוב שנפוץ במטאל הגותי וידוע כ"שירת היפה והחיה". המוזיקה של הלהקה משלבת מקצבים וריפים של דום-דת' ודת' מטאל לצד שימוש אינטנסיבי בכינור, בעיקר באלבום Lake of Sorrow. השימוש בשירת היפה והחיה בליווי כינור וקלידים מאפיין להקות מטאל גותי רבות מנורווגיה. ההופעות החיות שלהם יותר קרובות לדת' מטאל מאשר ההקלטות באולפן, בהן משתמשים באפקטים נוספים ועיבודים שאי-אפשר לעשות בהופעה חיה (יותר כלים קלאסיים, מקהלות וכו').
רוברט בליי
רוברט בליי (באנגלית: Robert Bly; 23 בדצמבר 1926 – 21 בנובמבר 2021) היה משורר, סופר ומתרגם אמריקאי.
ביוגרפיה
בליי נולד במינסוטה שבארצות הברית להורים ממוצא נורווגי. בשנת 1944 התגייס לצי האמריקאי, ולאחר כשנתיים חזר לארצות הברית והחל בלימודיו. בתחילה במינסוטה, ובהמשך באוניברסיטת הרווארד היוקרתית. בעת לימודיו שם חבר לקבוצה של יוצרים צעירים ולא מוכרים, ובהם אדריאן ריץ', קנת קוך, ג'ון אשברי, פרנק אוהרה, דונלד הול, הרולד ברודצקי ואחרים. בתום לימודיו עקר לניו יורק, וחי כמה שנים ממלאכות מזדמנות.
בין השנים 1951–1954 התבודד רוברט בליי בבקתה מבודדת במינסוטה, ועבר לניו יורק, וחי במכוון חיי נוודים, מן היד אל הפה. באותן שנים הגיע לכמה תובנות בשירתו ששירתוהו כל חייו.
בשנת 1954 החל רוברט בליי ללמוד כתיבה וספרות באוניברסיטת איווה, והשתתף בסדנאות עם משוררים מוכרים. הוא נשא אז לאשה את קרול מקלין, אשתו הראשונה, והם גידלו ארבעה ילדים.
בשנת 1956 זכה במלגה על שם פולברייט, יצא לנורווגיה ותרגם משירתה לאנגלית. בעת שהותו בנורווגיה ערך הכרה עם כמה מגדולי המשוררים בעולם: פבלו נרודה, גיאורג טראקל, ססאר ואייחו, ואחרים. הוא תרגם את שירתם לאנגלית, ובכך פתח את שירתם לקוראים האמריקאים.
רוברט בליי שב לחווה במינסוטה, הקים כתב עת ספרותי נחשב, שפרסם שירה, מקור ותרגום, וכן מסות על השירה. בכתב העת שלו נתן מקום רב למשוררי דורו, חבריו למשמרת המשוררים, והיה בין אלה שביססו את מעמדם בשירה האמריקאית.
ספרו "ג'ון החסון", Iron John, הפך לרב מכר עולמי, ותורגם ללשונות רבות, ביניהן גם לעברית. בספרו זה, וביצירות רבות נוספות משלו, עסק רוברט בליי בעולמו של הגבר האמריקאי בעידן המודרני.
שירים בודדים של רוברט בליי תורגמו לעברית בידי כמה מתרגמים, בין השאר בידי עודד פלד, רפי וייכרט ותלמה דינשטיין, ונדפסו בכתבי עת ספרותיים.
נפטר ב-21 בנובמבר 2021.
ספריו בעברית
רוברט בליי פרסם למעלה משלושים כרכים של שירה ותרגומי שירה, מסות ועוד.
ערפיח
עַרְפִּיחַ הוא זיהום אוויר אביך הנוצר כתוצאה משילוב בין ערפל ופיח. הערפיח מופיע לרוב באזורים עירוניים צפופים בהם מתרחשת פליטת מזהמים רבים, לרוב כתוצאה מכלי רכב רבים או מפעלי תעשייה.
המזהמים בערפיח הם חלקיקי עשן ואבק, פחמן חד-חמצני ותרכובות חנקן, ואלה גורמים לתגובות כימיות באוויר (ערפיח פוטוכימי) היוצרות מזהמים נוספים כמו האוזון ותרחיפים אורגניים רעילים. כאשר טיפות הערפל סופחות אליהן את חלקיקי המזהמים נוצר ערפל בגוון צהוב, הוא הערפיח. בתנאים רגילים הוא מתפזר במרומי האטמוספירה אולם, בתנאים הפוכים כאשר הלחץ הברומטרי נמוך דווקא בשכבות התחתונות וגבוה בשכבות העליונות, אין הערפיח מתפזר ובמקומות בהם הזיהום גדול במיוחד, הוא אף נעשה קבוע כבערים גדולות בעולם (לוס אנג'לס ולונדון, למשל).
בשל הרכבו הכימי עלול הערפיח להיות גורם קטלני, ומדי שנה בשנה הוא גובה מיליוני קורבנות, במיוחד קשישים או אלה הסובלים מקשיי נשימה. כן הוא גורם למחלות ריאה והתקפות אלרגיה שונות.
בנוסף על השפעותיו הרעילות, הערפיח מוריד את הראות האטמוספירית.
צנחני היישוב
"צנחני היישוב" הוא כינויה של קבוצה של 37 צנחנים שהתארגנה ביישוב העברי בארץ ישראל במסגרת התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. 26 מתוכם הוצנחו על ידי הבריטים באירופה הכבושה בידי גרמניה הנאצית כדי לסייע במאמץ המלחמתי של בעלות הברית, והשאר הונחתו במטוסים או המתינו ליציאה במצרים, בדרום איטליה ובטורקיה אך לא נשלחו ליעדיהם.
היסטוריה
קבוצת השלושים ושבעה נבחרה לאחר תהליך מיון בו השתתפו 240 מתנדבים, שמתוכם נבחרו 110 שנשלחו לאימונים. החלק הראשון של האימונים נערך בארץ, במסגרת הפלמ"ח, כאשר הבריטים אינם מעורבים ישירות. בסיום חלק זה עברו השליחים אימוני צניחה, ואת הצניחות ביצעו כבר במדי הצבא הבריטי. השלב הבא של האימונים התבצע בקהיר, שם הוכשרו בבסיס צבא בריטי בתחומים שונים כמו נהיגה ושיפור האנגלית. דגש רב ניתן לתחום הקשר (אמצעים לאיסוף מודיעין והעברתו) וכן שיפור יחידני בשפת ארץ היעד. מבחינת הבריטים, מטרות הצנחנים היו השגת מידע מודיעיני וחילוץ צוותי אוויר של בעלות הברית שצנחו בשטח האויב לאחר שמטוסיהם נפגעו. מעבר לכך, הצנחתם הייתה חלק ממאמץ ההטעיה הגדול שנועד לשכנע את גרמניה הנאצית שהפלישה של בעלות הברית תבוא מכיוון דרום אירופה. הבריטים העלימו עין מהעובדה, שמצד הנהגת היישוב (הסוכנות היהודית), המטרות היו ניסיון לפעול להצלת יהודים באירופה, ובעיקר לחדש את הקשר עימם. הפיקוד הבריטי הסתפק בדרישה מהשליחים כי יתרכזו בביצוע המשימות שהוטלו עליהם (איסוף מידע, דיווחים שוטפים וכו'). אם במהלך הביצוע יעסקו גם ב"דברים נוספים", הרי זה עניינם ועל אחריותם.
12 מחברי הקבוצה נפלו בשבי, ושבעה מתוך השבויים הוצאו להורג או נרצחו על ידי הנאצים.
שבעת צנחני היישוב שהוצאו להורג הם:
בהספדו להם כתב בין היתר יצחק טבנקין:
שאר חברי הקבוצה הם: ארבעה מהצנחנים נספו ב-29 ביולי 1954, באירוע המכונה "אסון מעגן": דב הררי, אריה אורני, יהודה אחישר ושלום פינצי. באירוע נספה גם דניאל סרני, בנו של אנצו סרני. מטוס קל שהיה חלק מטקס התרסק לתוך הקהל ו-17 מנוכחים נהרגו.
הנצחתם
ביער הקהילתי בשכונת פסגת זאב ישנו אתר הנצחה וזיכרון לכל 37 הצנחנים שגויסו ליחידה.
בגבעת התחמושת הוקמה תערוכה לזכרם של צנחני היישוב.
על שמם של הצנחנים קרויים היישובים נצר סרני, להבות חביבה, יד חנה ואלוני אבא, וכן המוסד גבעת חביבה.
ביולי 2021 במלאת 100 שנה להולדת חנה סנש ו-77 שנה לאחר שצנחה יחד עם חבריה ליישוב העברי, מפקדי ולוחמי צה"ל שחזרו במבצע "ברק השמיים" את הצניחה ההיסטורית בסלובניה, בהשתתפות צנחנים מארבעה צבאות שונים  - הונגריה, סלובניה, קרואטיה ואנגליה. במסגרת המסע, צעדו 150 חברי המשלחת בדרך הגבורה, שבה הלכו צנחני היישוב העברי ביערות הפרטיזנים.
צנחנים אחרים בשירות בעלות הברית
צנחנים נוספים פעלו בשורות הצבא הבריטי וחיל האוויר המלכותי, אולם היישוב הנציח רק את אלה שנשלחו לאירופה מטעמו, והיו אמורים לסייע למאמצי ההצלה של יהדות אירופה. , לדוגמה, התגייס לצבא הבריטי במסגרת הגיוס של היישוב היהודי בארץ ישראל, אולם לא החל את שירותו כצנחן. הוא התגייס לחיל החפרים הבריטי ונשלח ליוון עם חיל המשלוח הקיסרי, שנכנע אחרי שבועות מספר לגרמנים. לאחר שנמלט במבצע נועז מהשבי הגרמני ביוון, התנדב ליחידה בריטית מיוחדת ועוטר באות השירות המצוין על פעולות מסוכנות באיטליה. קספ נהרג בעת מבצע לחילוץ שבויי מלחמה של בעלות הברית ויהודים, בצפון איטליה, ומקום קבורתו לא נודע.
מריוס נכט
מריוס נכט (נולד ב-1962, רומניה) הוא יזם סדרתי, משקיע, איש עסקים, ומיליארדר ישראלי, ממייסדי חברת צ'ק פוינט ויו"ר החברה לשעבר.
ראשית חייו
נכט נולד ברומניה הקומוניסטית להורים ניצולי השואה, ובהיותו בגיל שלוש, עלתה המשפחה לישראל והתגוררה באשקלון. נכט התגייס לצה"ל בשנת 1980 במסגרת המחזור השני של תוכנית תלפיות, והוא אחד מהבוגרים הראשונים שלה. סיים תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1983, ותואר שני בהנדסת חשמל ומערכות תקשורת מאוניברסיטת תל אביב ב-1987.
יזמות עסקית
במהלך 2017 החל נכט במהלך להקמת בנק דיגיטלי חדש בישראל, שבין משקיעיו היזם אמנון שעשוע, ויו"ר הבנק המיועד הוא החשב הכללי לשעבר יהושע (שוקי) אורן. בספטמבר 2019 אישר בנק ישראל את הקמת הבנק. בשנת 2020 פרש נכט משותפותו בבנק הדיגיטלי ומכר את מניותיו לאמנון שעשוע.
מריוס נכט הוא מייסד ומשקיע עוגן של aMoon Funds, פלטפורמה המנהלת יותר מ-1.2 מיליארד דולר, ומשקיעה בטכנולוגיות בריאות. בנוסף משקיע נכט בחברות היי-טק רבות בתחומי מדעי החיים, הסייבר, הקיימות, האנרגיה והמעבדים.
בשנת 2021, הוערך הונו בכ-3.5 מיליארד דולר.
פעילות ציבורית
פעילותו החברתית והפילנתרופית של נכט מתבצעת באמצעות הקרן המשפחתית "נכט יזמויות פילנתרופיות".
בשנת 2012 היה בין מקימי תנועת "עורו", במטרה להוביל להתעוררות אזרחית ולחיזוק הסולידריות החברתית. בסוף שנת 2013 התאחדה התנועה עם ארגון אג'נדה ו"השדרה" לארגון אנו עושים שינוי.
במהלך מגפת הקורונה השיקה קרן נכט שורה של יוזמות בתחומי הביטחון התזונתי, התרבות והמוזיקה. אחת היוזמות הידועות שבהן היא פרויקט צו השעה.
לאחר אסון מירון הודיעה משפחת נכט כי תעניק לכל אחת ממשפחות הנספים מענק בסך 18,000 ש"ח.
חיים אישיים
מתגורר בתל אביב. אב לארבעה ילדים מאשתו הראשונה ענת אגמון. נישא בשנית לעו"ד ענבר אפק. באוקטובר 2022 פורסם שבני הזוג נפרדו.
Hepatitis D virus
מבנה
נגיף ה-HDV מכיל גנום RNA דו גדילי חלקי מעגלי בעל מובן שלילי המכיל כ-1700 נוקלאוטידים. פרט לכך הנגיף מכיל שני חלבונים הקרואים "חלבוני דלתא". חלבונים אלה הם אנטיגן דלתא קטן (HDAg-S) ואנטיגן דלתא גדול (HDAg-L). סינתזת החלבונים נעשית באותה מסגרת קריאה בדומה לחלבוני המעטפת של הפטיטיס B היוצרת שני חלבונים זהים כמעט לגמרי מבחינת רצף חומצות האמינו פרט ל-19 חומצות אמינו הנוספות בקצה הקרבוקסילי של אנטיגן דלתא גדול. תפקידו של אנטיגן דלתא קטן בא לידי ביטוי בשלבים המוקדמים של ההדבקה בתור המשפעל של תהליך הרפליקציה של הנגיף בתא המאחסן, בעוד שתפקידו של אנטיגן דלתא הגדול הוא לדכא את הרפליקציה הנגיפית ולעזור בהרכבת החלקיק הנגיפי (אריזה לתוך הקפסיד). חלבון זה פעיל בשלבים המאוחרים של מחזור ההתרבות של ה-HDV.
פתוגנזה
הדבקה ב-HDV במקביל להדבקה ב-HBV היא לרוב הדבקה קשה הרבה יותר מהדבקות ב-HBV בלבד. כתוצאה מכך מתפתחת לרוב מחלה חריפה אשר עלולה לגרום לסיבוכים אשר כוללים בין היתר כשל של הכבד, שחמת הכבד ובמקרים מסוימים סרטן. עם זאת חשוב לציין שהסיכוי להיהפך לנשא כרוני של הנגיף הוא יחסית נמוך בהשוואה להדבקות בנגיף זמן קצר לאחר ההדבקות ב-HBV.
אבחנה וטיפול
היות שהנגיף זקוק להפטיטיס B על מנת להמשיך להדביק, חולים אשר ידועים כנשאים כרוניים של HBV או כאלה שנמצאים בשלב האקוטי של מחלת הצהבת הנגרמת מ-HBV סביר להניח שידבקו גם בהפטיטיס D. האבחנה הראשונית תצביע על נוכחות חלבוני המעטפת HBs יחד עם עליה חדה ברמות נוגדני IgM כנגד חלבוני הדלתא של HDV בדם. כעבור פרק זמן מסוים ניתן יהיה לאתר גם RNA ויראלי על ידי ביצוע RT-PCR.
הטיפול היעיל ביותר כנגד הפטיטיס D הוא מיגור הפטיטיס B ובמקרים קשים של המחלה ניתן להשתמש באינטרפרון אלפא כתרופה נגד ה-HDV. מתן החיסון הסטנדרטי כנגד הפטיטיס B ימנע הדבקות עתידיות ב-HDV.
קאחה מחיקה
קאחה מחיקה (בספרדית: Caja Mágica, "קופסת הקסם"), הידוע גם בשמו הנוסף "מרכז הטניס פארק מנת'נרס" (Manzanares Park Tennis Center), הוא קומפלקס אולמות ספורט השוכן בעיר מדריד בירת ספרד. החל מפתיחתו בשנת 2009 הוא מארח מדי שנה את טורניר הטניס "מדריד מאסטרס" מסבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP.
בקומפלקס ישנם שלושה מגרשי טניס עם גג נפתח, הנמצאים יחד באותו מבנה: המגרש המרכזי (נקרא רשמית אצטדיון מנולו סנטנה), שמכיל 12,442 מקומות ישיבה; מגרש 2 (אצטדיון ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו) שמכיל 2,923 מקומות ישיבה; ומגרש 3, שמכיל 1,772 מקומות ישיבה. פרט לאירוח משחקי הטניס, מוסב האולם לאירועי ספורט נוספים ומשמש לעיתים כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל ריאל מדריד במשחקיה ביורוליג.
בנובמבר 2010, אירח המתקן את טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה.
זאב קליין
זאב קליין (נולד בשנת 1949) הוא עיתונאי, תחקירן ועורך ישראלי.
ביוגרפיה
זאב קליין נולד בלוד. למד בתיכון "גאולה" בתל אביב ואחר כך בתיכון מקיף יהוד. בוגר הסיטי קולג' של ניו יורק. בעל תואר שני מאוניברסיטת TUFTS בבוסטון.
קליין התגייס לצה"ל ב-1967 ושירת בחטיבה 7. במהלך שירותו, לחם במלחמת ההתשה בקרבות ברמת הגולן ובתעלת סואץ. במילואים לחם במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה.
משנת 1979 היה תחקירן ראשי בכתיבת אנציקלופדיית "צה"ל בחילו". במסגרת זאת, היה שותף בכתיבת הכרכים "סיירות ומיעוטים", "חיל החימוש וחיל התחזוקה" וכן לכתיבת ערכים בסדרה.
שימש עוזר מחקר של העיתונאים זאב שיף ב"הארץ", יעקב ארז ב"מעריב" ואילן כפיר ב"מעריב".
באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 החל לכתוב בשבעון הכלכלי "כספים" ובהמשך משנת 1990 החל לכתוב ביומון הכלכלי "גלובס". במקביל בשנות ה-80 של המאה ה-20 שימש כתב, בין השאר, בעיתונים "על המשמר" ו"דבר".
החל משנת 2008, משמש קליין ככתב לנושאים כלכליים של העיתון "ישראל היום". לתקופה מסוימת גם שימש גם ככתב בכנסת עבור העיתון.
נח סטולמן
נח סטולמן (נולד ב-29 בספטמבר 1966) הוא תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי. זוכה פרס אופיר 2010 על תסריט הסרט "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש".
ביוגרפיה
סטולמן נולד בארצות הברית ובגיל 3 עלה יחד עם משפחתו לישראל והתגורר בעיר ירושלים. את לימודי הקולנוע עשה בבית הספר סם שפיגל.
בין השנים 2009–2011 יצר וכתב את תסריט סדרת המתח של הוט 3 "תמרות עשן". בשנת 2008 שימש כתסריטאי הסרט "אדם בן כלב", סרט דרמה אמריקאי-גרמני-ישראלי, המהווה עיבוד קולנועי לספר בעל אותו שם של יורם קניוק מ-1968.
בשנת 2010 כתב את תסריט הסרט "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", המבוסס על ספרו של א.ב. יהושע, "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש". על תסריט הסרט זכה בפרס אופיר בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר".
בשנת 2016 כתב ויצר יחד עם עודד דוידוף את הסדרה "עקרון ההחלפה".
בשנים 2019 ו-2022 היה התסריטאי הראשי של העונה השלישית והרביעית של הסדרה פאודה.
בשנת 2022 יצר את דרמת המתח העל-טבעית מלאך משחית, ששודרה בכאן 11.
אלה שוחט
אלה חביבה שוחט (נולדה ב-28 באוגוסט 1959 בפתח תקווה) היא חוקרת אמריקאית, של תרבות המזרח התיכון.
ביוגרפיה
שוחט נולדה וגדלה בפתח תקווה להורים יוצאי בגדאד שהיו פעילים ציונים ועלו לישראל עם הקמת המדינה. אביה היה רואה חשבון בעיראק ואמה עקרת בית. בבית דיברה עם הוריה ערבית יהודית בגדאדית, אך מחוץ לבית נהגה להתנהג לדבריה כ"אשכנזייה". שוחט למדה לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן ובעת לימודיה התחברה עם תקוה לוי, שהייתה פעילה בתא הסטודנטים היהודי-ערבי - קמפו"ס, ופעילה ומעורבת למען שיתוף פעולה בין יהודים וערבים הן בירושלים והן בנווה שלום (שם הן נפגשו לראשונה). אחר כך היו פעילות יחד בתנועת הפמיניסטית המזרחית.
מיד לאחר שסיימה את התואר הראשון, נסעה לניו יורק ללמוד לתואר שני ודוקטורט באוניברסיטת ניו יורק, אותו סיימה ב-1986. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בייצוג מזרחים, בקולנוע הישראלי וניתח, באמצעות הדימויים הקולנועיים בו, את הקונפליקטים בין אשכנזים, מזרחים ופלסטינים באתוס הציוני. לטענתה האשכנזים שהבילו את התנועה הציונית, אימצו לעצמם את דרכי החשיבה הקולוניאליסטיות של העולם הראשון כלפי המזרחים והפלסטינים. בריאיון עיתונאי הסבירה שבחרה לכתוב את הדוקטורט בניו יורק, מפני שהיה לה ברור שהאקדמיה הישראלית לא תסבול את סוג הביקורת והניתוח שלה את התרבות הישראלית. מחקרה זכה לחשיפה בישראל לאחר שהוזמנה להשתתף ביום עיון שנערך באוניברסיטת תל אביב על "דמות האחר בספרות ובקולנוע הישראלי״, בו הציגה את מחקרה. זמן קצר אחר כך הודיע תיאטרון "הבימה" על העלאת גרסת מחזמר חדשה של הסרט סאלח שבתי לכבוד חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל. מספר פוליטיקאים ופעילים חברתיים הביעו מחאה על העלאת המחזה שלטענתם כולל מסרים גזעניים הלועגים למזרחים. חבר הכנסת מתי פלד העלה את הנושא בוועדת החינוך של הכנסת, תוך שהוא מצטט את המחקר של שוחט. אחר כך גם כתבה מאמרים בנושא בעיתון "פעמון השכונות" שערך במאי הסרטים, בני זאדה יחד עם תקוה לוי.
בשנת 1989 השתתפה במפגש "המזרחי-פלסטיני" שנערך בעיר טולדו שבספרד. מפגש של פעילים מזרחים ופלסטינים, שביקשו לשתף פעולה במטרה להביא לשלום על בסיס פתרון שתי המדינות, בעת שמפגשים מסוג זה היו נדירים. בין המשתתפים במפגש יחד עם שוחט היו: לטיף דורי, חיים הנגבי, בן דרור ימיני, אבי ברדוגו, כוכבי שמש, ענת סרגוסטי, הסופר סמי מיכאל, והשחקן יוסף שילוח.
בשנת 1991 עיבדה את עבודת הדוקטורט שלה לספר בעברית בשם "הקולנוע הישראלי: היסטוריה ואידאולוגיה". הספר זכה לביקורת שלילית מצד מבקר הקולנוע מאיר שניצר וגם בריאיון שנתנה בתוכנית "סופשבוע" לגבי גזית הוא התנגד בתוקף לטיעוניה של שוחט ואף אמר לה בביטחון, "יש גזענות אולי כלפי הערבים, אבל לא כלפי יהודים מזרחיים". הספר היה לנדבך חשוב בהתפתחותו של השיח הביקורתי המזרחי, למרות שהתקבל בתדהמה בקרב רוב יוצרי הקולנוע בישראל, שהתכחשו לאפליה בייצוג בקולנוע הישראלי.
במאי 1993 הוזמנה שוחט (יחד עם פעילות נוספות) להשתתף בכנס הפמיניסטי התשיעי בגבעת חביבה, שעמד בסימן "ביחד למרות השונות". זאת על רקע הטענה של הפמיניסטיות המזרחיות שהתנועה הפמיניסטית בישראל, המתיימרת לייצג את כלל הנשים, מייצגת למעשה רק אינטרסים של נשים אשכנזיות ממעמד סוציו-אקונומי גבוה, ומתעלמת מהבעיות הייחודיות לנשים מזרחיות. הכנס, במקום לגשר על הפערים בין הקבוצות, הוביל ליצירת כינוס נפרד שנה אחר כך (הכנס הפמיניסטי העשירי בגבעת חביבה, 1994), זאת בעקבות ויכוחים ומחלוקות, כולל העלאת מחזה שהציג נשים מזרחיות באופן סטריאוטיפי. הכנס הפמיניסטי העשירי בגבעת חביבה נחשב לאירוע מכונן, המסמן את הולדתו של הפמיניזם המזרחי בישראל.
מחקריה
במרכז מחקרה שוחט לקחה את תורתו של אדוארד סעיד בספרו "אוריינטליזם", ויישמה אותה על יחסי יהודים-ערבים ויחסי אשכנזים-מזרחים במזרח התיכון. היא בודקת את הספרות והקולנוע הישראלי בהקשר לכך. שוחט סוברת שהציונות יצרה דיכוי כפול: כלפי הפלסטינים וכלפי המזרחים, שתי הקבוצות דוכאו על ידי הקבוצה ההגמונית הציונית-האשכנזית. היא מנסה להראות בספריה כיצד הציונות ניסתה להציג זהות "צברית" אחידה ראויה, המבוססת על התרבות האשכנזית-מערבית ולמחוק את הזהות המזרחית מקדמת הבימה, אותה היא מציגה רק בספרים ובסרטי הבורקס כדמות מגוחכת ונחותה.
בשנת 2001, פורסם בעברית ספרה "זיכרונות אסורים לקראת מחשבה רב-תרבותית". הספר כולל קובץ מאמרים שפרסמה במקור באנגלית, על התרבות היהודית-ערבית. המאמרים העוסקים בשאלות השיח האירופוצנטרי, המחשבה הרב-תרבותית, ההיסטוריוגרפיה הציונית והזהות המזרחית; האוריינטליזם בקולנוע, הספרות הפמיניסטית והתיאוריה הפוסט-קולוניאלית בהקשר של התרבות היהודית-ערבית. הספר הציב לראשונה בעברית את החוויה היהודית-ערבית ואת הדימוי הממוסד של מזרחים בישראל כמושא למחקר של תחום לימודי התרבות. ביוני 2021 נערך מושב בכנס ״המאבק המזרחי לאן״ שארגנה האוניברסיטה הפתוחה, במלאת 20 שנה ליציאת הספר.
בשנת 2006 כתבה אחרית דבר למהדורה העברית של הספר "מקוללים עלי אדמות" מאת פרנץ פנון. בו העלתה מספר אפשרויות ליישום רעיונותיו של פנון בהקשר הישראלי, בהם ראיית היחס לעדות המזרח בישראל דרך המושגים הפסיכואנליטיים של פנון, וראיית התנועה הציונית כקולוניאליסטית.
ספריה של שוחט זכו בפרסים רבים, היא גם עורכת של מספר כתבי עת וביימה מספר סרטים. שוחט כותבת באנגלית. ספריה תורגמו לעברית, לספרדית, לצרפתית, לפורטוגזית, לערבית, לגרמנית ולטורקית.
קישורים חיצוניים
מאמרים פרי עטה
סטן סמית'
סטן סמית' (באנגלית: Stan Smith; נולד ב-14 בדצמבר 1946) הוא טניסאי עבר אמריקאי. כאחד הטניסאים הבולטים בעולם במשחקי זוגות בשנות ה-70, זכה סמית' שבע פעמים בטורנירי גראנד סלאם, מהן שתי זכיות יחיד וחמש זכיות בזוגות גברים.
בהיותו סטודנט באוניברסיטת דרום קליפורניה ניצח סמית' מספר פעמים באליפות לסטודנטים. ב-1971 הפסיד בגמר ווימבלדון לג'ון ניוקומב, אבל שנה אחר-כך, בגיל 25 (ביולי 1972) ניצח בגמר ווימבלדון את איליה נסטסה הרומני וזכה בתואר.
בתחרויות זוגות גברים זכה בגראנד סלאם חמש פעמים לצד בוב לוץ.
במהלך הקריירה הוא זכה שמונה פעמים בגביע דייוויס.
לאחר סיום הקריירה הפך למאמן באיגוד הטניס האמריקאי, ולאחר מכן פתח אקדמיית טניס משלו.
שמו של סטן סמית מזוהה עם מותג נעליים מצליח של חברת אדידס (בצבעי לבן-ירוק) שבשנות ה-70 שימשו כנעלי טניס אולם היום הן משמשות כנעלי אופנה בלבד.
טוביה בר-אילן
טוביה בר-אילן (כ' בטבת ה'תרע"ג, דצמבר 1912 – כ' בסיון ה'תשל"ט יוני 1979) היה דוקטור לכימיה, מעובדי מכון ויצמן למדע, ממקימי תעשיית הפלסטיק בישראל, יו"ר ועדת התרבות ברחובות, יו"ר מועדון העובדים המדעים של התחנה לחקר החקלאות ומכון ע"ש דניאל זיו ברחובות, חבר ההגנה ויו"ר מד"א ברחובות. מזכיר הסתדרות הכימאים רחובות. עם קום המדינה שרת כמפקד בסיס חיל המדע במחנה שנלר בירושלים בדרגת רב-סרן, תחת פיקודו של אפרים קציר. יו"ר בפועל של האיגוד לחקר הפלסטיקה בישראל. מנכ"ל אוניברסיטת בר-אילן, ומפרסם מאמרים בכתבי עת מדעיים בתחום הכימיה האורגנית, הביוכימיה, והפלסטיקה. חבר הדירקטוריון של הנדסת התפלה בישראל (תהליך זרחין) בע"מ. בר-אילן היה בנו של הרב מאיר בר-אילן (שעל שמו קרויה האוניברסיטה), מראשי ומנהיגי תנועת המזרחי ומייסדו של עיתון "הצופה", ונכדו של הרב נפתלי צבי יהודה ברלין, ראש ישיבת וולוז'ין.
ביוגרפיה
בר-אילן נולד בברלין בסוף 1912. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1923 ולמד בבית המדרש למורים של המזרחי. הוא קיבל תואר ראשון בכימיה מהמכון הפוליטכני בברוקלין ודוקטורט מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1940, על עבודה בנושא "חקירות במערכות ארומאטיות פוליצקליות" בהנחית פרופ' ארנסט ברגמן. לאחר קבלת התואר עבד במכון זיו ברחובות.
בתחילת 1943 התגייס לצבא הבריטי, שירת בו כקצין והגיע לדרגת מיג'ור. הוא היה פעיל בתנועת המזרחי ונסע מטעמה לוועידות התנועה בארצות הברית. במסגרת זאת יצר קשרים עם אנשי עסקים בארצות הברית לפיתוח תעשיית הפלסטיקה בארץ ישראל הקים את מפעל הפלסטיק הראשון בארץ "שרפון" ברחובות והיה המנהל הכללי שלו, ובשנת 1953 מונה למנהל של מפעל חדש בתחום הפלסטיקה שהוקם בישראל על ידי משקיעים מארצות הברית. לאחר מכן הקים מפעל שלישי לפלסטיקה.
בתחילת 1958 נתמנה למנהל אוניברסיטת בר-אילן. ביולי 1963 התפטר מתפקיד המנהל בפועל של האוניברסיטה ונותר חבר בוועד המנהל. לאחר מכן הקים את השלוחות של האוניברסיטה וניהל אותן ובכללן השלוחות בעמק הירדן, בצפת, בתל חי ובאשקלון.
במשך שתי קדנציות היה חבר במועצת עירית חולון מטעם המפד"ל.
נפטר ביוני 1979 ונקבר בחולון.
משפחתו
בר-אילן היה נשוי לתמימה לבית ריבקוב. ילדיהם הם:
בואיטיוס
בואיטיוס (שם מדעי: Bawitius) הוא סוג של דג מקרין סנפיר קדום שחי בסוף הפרם בימים של אירופה וצפון אמריקה לפני 254–259 מיליון שנה. הסוג תואר ב-2012 ונכלל בו מין יחיד - Bawitius bartheli, כשבתחילה נחשב למין בסוג רב-סנפיר (Polypterus).
הבואיטיוס היה דג גדול ממשפחת הרב-סנפירים, אשר חי במשך הקרטיקון העליון של מצרים הקדומה לפני 99.7 עד 94.3 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בתצורות בחרייה בחבל בחרייה שבמדבר לוב, בהם נמצא גם קרובו מהסוג Serenoichthys. המאובנים השתתיכו למספר פרטים וכללו שרידים בעיקר של קשקשים מגודלים.
ככל הנראה היה אוכל דגים במים מתוקים לאורך נהרות מצרים הקדומה ובתורו נטרף בידי דמויי-תנינאים, פטרוזאורים ובידי הספינוזאורוס הענקי.
משימה סוף
משימה סוף (באנגלית: Barely Lethal) הוא סרט קומדיה ופעולה אמריקאי משנת 2015 בכיכובם של היילי סטיינפלד, תומאס מאן, סופי טרנר, דאב קמרון, ג'סיקה אלבה וסמואל ל. ג'קסון.
עלילת הסרט סובבת סביב מייגן וולש, נערה יתומה שאומנה להיות סוכנת מיוחדת, אך רוצה לחיות חיים רגילים, בורחת מן הבסיס ומתחפשת לתלמידת תיכון רגילה.
הסרט יצא לאקרנים ב-30 באפריל 2015, ויצא כ-VOD ב-29 במאי 2015.
עלילת הסרט
קבוצת יתומות צעירות לומדות באקדמיית "פרסקוט", אקדמיה צבאית סודית שבה הן מתאמנות להיות מרגלות ומתנקשות. סוכנת 83 היא הסוכנות המוכשרת ביותר באקדמיה, מה שגורם לסוכנת 84 לקנא בה. עם זאת, סוכנת 83 לא אוהבת את חייה באקדמיה, ומקווה לחיות חיים רגילים.
וולש לומדת עם הזמן שהתיכון יכול להיות גם אכזר, אבל בסוף מוצאת אהבה.
הפקה
הסרט צולם באטלנטה שבג'ורג'יה, וצילומיו נגמרו בדצמבר 2013.
קרב סולנט
קרב סולנט הוא קרב ימי שניטש ב-18 וב-19 ביולי 1545, במהלך המלחמות האיטלקיות, בין ציי פרנסואה הראשון, מלך צרפת, והנרי השמיני, מלך אנגליה. ההתנגשות התחוללה במצר סולנט, המפריד בין המפשייר לאי וייט בדרומה של אנגליה, והסתיימה ללא הכרעה. הקרב זכה לפרסום בעיקר על שום טביעת הקאראק האנגלית "מֶרִי רוֹז", ששרידיה נמשו ב-1982 ומוצגים כיום בפורטסמות'.
הרקע לקרב ומהלכו
ב-1545 פלש פרנסואה הראשון לאנגליה בראש צבא של 30,000 חיילים ולמעלה מ-200 אוניות. אל מול צי משלוח זה, שהיה גדול מן הארמדה הספרדית ששוגרה לאנגליה ארבעים ושלוש שנים מאוחר יותר, יכלו האנגלים להעמיד כ-80 אוניות ו-12,000 חיילים בלבד.
הפלישה הצרפתית החלה ברגל שמאל. שרפה פרצה ב"קאראקו", אוניית הדגל של צי המשלוח, בעודה עוגנת בסיין, והיא אבדה כליל. אדמירל קלוד ד'אנבול עבר אל "לה מֶטְרֶס", אך זמן קצר לאחר היציאה לים עלתה אונייתו על שרטון. לאחר שתוקנה המשיך הצי בדרכו וחצה את התעלה. הצרפתים נכנסו למצר סולנט והנחיתו את צבא הפלישה בחופי האי וייט וסאסקס, אך החיילים שהונחתו באי וייט הוכו על ידי מיליציה מקומית בקרב בונצ'רץ' ונאלצו לסגת לאוניות.
ב-18 ביולי 1545 יצאו אוניות האנגלים מפורטסמות' להדיפת הפולש. הקרב בין הצדדים התחולל מטווח רחוק, ונזק מועט נגרם לאוניות שני הצדדים. ברם, סכנת טביעה מיידית נשקפה לאוניית הדגל "לה מטרס" בשל הנזקים שנגרמו לה עוד קודם הקרב, וד'אנבול צריך היה לעבור פעם שלישית לאונייה אחרת. בסופו של דבר האונייה ניצלה.
בליל 18 ביולי סעד המלך הנרי על סיפונה של "גרייט הֶרִי", אוניית הדגל של אדמירל ג'ון דאדלי.
למחרת היום נחלשה הרוח מאוד, והצרפתים שילחו את הגליאות שלהם נגד אוניות האנגלים משותקות התנועה. לקראת ערב התעוררה בריזה, ו"מרי רוז", בפיקודו של תת-אדמירל ג'ורג' קארוּ, החלה מתקדמת אל עבר האויב. לאחר דקות ספורות בלבד התהפכה האונייה וטבעה. מכל צוותה הצליחו להינצל 35 איש בלבד. הסברה היא, כי לא ניתנה הוראה לסגור את אשנבי התותחים התחתיים לאחר הירי בגליאות הצרפתיות. לכן, כשנטתה האונייה על צדה בשל משב רוח פתאומי, חדרו מים לתוכה והיא התהפכה. הצרפתים, מכל מקום, האמינו כי הם שהטביעו את האונייה האנגלית.
באוגוסט עזב חיל המשלוח הצרפתי את אדמת אנגליה כלעומת שבא.
קרטס
קרטס (Kertész) הוא שם משפחה שמקורו בהונגרית ומשמעותו גנן. {{פירושונים|
ראו גם
}}
2021 בקולנוע
בערך זה מופיעה סקירה של שנת 2021 בקולנוע, הכוללת סיכומי אירועים בולטים, טבלת שוברי קופות לשנה זו, אנשי קולנוע שנפטרו ופרסים.
בעולם
להלן רשימת שוברי הקופות שיצאו ב-2021:
בישראל
מספרי הכרטיסים נמסרו ממפיצי הסרטים.
אלכסנדרו מירודן
אלכסנדרו מירודן (ברומנית: Alexandru Mirodan, 5 ביוני 1927 - 10 במרץ 2010) היה שם העט של הסופר, המחזאי, המתרגם והעורך הרומני-ישראלי אלכסנדרו זיסו סלטמן Alexandru Zissu Saltman שעלה לישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
מירודן נולד במשפחה יהודית בכפר בודֶאָסָה (Budeasa), מחוז ארג'ש, רומניה. הוריו היו הרמן זלטמן, רואה חשבון, ואמו - נטי לבית טירר. הוא סיים לימודים תיכוניים בבוקרשט ולימודים אוניברסיטאיים בפקולטה לספרות ופילוסופיה של אוניברסיטת בוקרשט. הוא עבד כעיתונאי, עורך, מחזאי ומתרגם. הוא ערך בכתבי העת Tinereţea (הנעורים), Tânărul muncitor (הפועל הצעיר), Scânteia tineretului (ניצוץ הנוער) וכתב גם עבור כתבי העת העיתון הספרותי, România Liberă (רומניה חופשית), Scânteia (הניצוץ), Contemporanul (בן זמננו), Teatrul (התיאטרון), Sportul popular (הספורט העממי), Informaţia Bucureştiului (המידע של בוקרשט), Flacăra (הלהבה) ועוד. הוא היה מזכיר המערכת של "גאזטה ספרותית", עורך של "תיאטרון" ובישראל עורך, מנהל ומוציא לאור של הירחון בשפה הרומנית מינימום (Minimum).
ב-1956, המחזה של מירודן, "העיתונאים", הוצג בתיאטרון הלאומי, בבוקרשט וזכה להצלחה גדולה מאוד, יותר מ-900 מופעים. ב-5 בינואר 1961 נחנך תיאטרון הקומדיה של בוקרשט (מירודן היה המזכיר שלו) עם מחזה של מירודן, "702 הנודע".
הוא פרסם את הקומדיות "מנהל מחלקת נשמות", ו"הלילה הוא יועץ טוב" וכתב את "המילון הלא קונבנציונלי של הסופרים היהודים בשפה הרומנית".
מירודן תרגם ספרים רבים מאוד לרומנית, במיוחד ספרות בלשית.
מירודן עלה לישראל בשנת 1977 ועבד בבית התפוצות, בתל אביב. במקביל לעבודתו המשיך ביצירתו הספרותית ופרסם בעיתונות הישראלית בשפה הרומנית.
מינימום
אלכסנדרו מירודן ייסד, ערך וכתב את מרבית תוכנו של הירחון הישראלי בשפה הרומנית, Minimum במשך 24 שנים. הגיליון הראשון של הירחון פורסם ב-1 באפריל 1986 והגיליון האחרון, מספר 276, שהוקדש לסיכומים והספדים, הופיע בסמוך למותו, ב-1 באפריל 2010.
בעבר הסביר מירודן שייסוד הירחון היה סוג של נקמה. לאחר עלייתו ארצה מירודן נהג לכתוב לעיתונות הישראלית בשפה הרומנית של התקופה ובעיקר ל-Revista mea, שם פרסם קטעים מ"המילון הלא קונבנציונלי של הסופרים היהודים בשפה הרומנית" וגם נושאים אחרים וביניהם חקירות עיתונאיות. באמצע שנות השמונים, הבעלים של Revista mea מכר את החזקתו לתאגיד העיתונים בהנהלתו של שבתאי הימלפרב וזה, לדברי מירודן, לאחר שמירודן התחיל לפרסם חקירה עיתונאית מסוימת, הורה למנוע ממנו המשך פרסום. היות שלא היו עוד עיתונים ברומנית, שלא נוהלו על ידי הימלפרב, מירודן החליט לפתוח כתב עת משלו.
כתב העת מינימום נוהל ונכתב בעיקר על ידי מירודן עצמו ונערך על ידי סאנדה פרי.
ברקלי
{{פירושונים|
מקומות: אישים:
ראו גם
}}
נחמיה רפל
נחמיה רפל (נולד בט' בשבט תש"ט, 8 בפברואר 1949), שימש כמזכ"ל הקיבוץ הדתי, משמש כיו"ר ועדת הכספים של בני עקיבא ותנועת המזרחי העולמי וזוכה באות הוקרה מהנשיא לשעבר שמעון פרס על תרומתו לחברה.
משפחה ושירות צבאי ולימודים
רפל נולד ב"אם הקבוצות הדתיות" – קבוצת יבנה לאביו דב רפל, שהיה פרופסור ורב, חוקר נודע בפילוסופיה של החינוך, תולדות עם ישראל ומחשבת ישראל, ואחיו של הסופר והעיתונאי ד"ר יואל רפל. הוא החל את דרכו החינוכית כמדריך בסניף בני עקיבא המקומי והיה שליח למחנות קיץ יהודיים בארצות הברית. טרם שירותו הצבאי למד בישיבת מרכז הרב. רפל התגייס בתחילה לנח"ל ולאחר קורס קצינים עבר הסבה לחיל השריון. הוא השתתף בכיבוש אום כתף במלחמת ששת הימים, היה מפקד פלוגה במלחמת ההתשה בגזרה הצפונית, קמב"ץ בחזית התעלה במלחמת יום הכיפורים וכיהן כסמח"ט שריון עד לדרגת סגן-אלוף במילואים.
רפל בוגר תואר ראשון בכלכלה ופילוסופיה יהודית באוניברסיטת בר-אילן, בעל תואר שני בהיסטוריה בטורו קולג', בוגר בית הספר למנהיגות חינוכית ורכש השכלה פיננסית במדרשת רופין.
נחמיה נשוי לבת הקיבוץ מיכל, אב לחמש בנות וסב לנכדים.
פעילות ציבורית
רפל שימש כמחנך ומורה בתיכון של קבוצת יבנה במשך שש שנים ולאחר תקופת כהונה במרכז המשק בקיבוצו נשלח על ידי תנועת בני עקיבא העולמית לשליחות בבריטניה למשך שנתיים. כשחזר קיבל לידיו את ניהול בית הספר העל-יסודי, אותו ניהל במשך שלוש עשרה שנים. היה בהמשך מפקח כולל במינהל לחינוך התיישבותי, ולאחר מכן שימש כמנהל גוף חטיבות עליונות ומנהל האגף לחינוך העל-יסודי במשרד החינוך בירושלים.
בשנים האחרונות עושה רפל מגוון תפקידים כלכליים בארגונים שונים. משנת 2010 משמש כיו"ר ועדת הכספים של "המזרחי העולמי" ויו"ר המזכירות המורחבת של בני עקיבא העולמית, יו"ר ועדת כספים של תנועת בני עקיבא בישראל וחבר הוועדה הכספית של "בת עמי – שירות לאומי". בנוסף הוא חבר ב"אלומה - למעורבות חברתית וערכית בחברה הישראלית". רפל שימש כחבר בהנהלות מגוון רחב של עמותות, ביניהן: "קשת –  לקידום החינוך המשותף לדתיים וחילוניים"; "צוות חינוך במרכז טאוב - לחקר מדיניות חברתית בישראל", "פרס רקנאטי-צ'ייס-רש"י למורה היזם", ועוד.
בפעילותו בתנועת הקיבוץ הדתי, הוא ריכז את הוועדה הרעיונית-מדינית של התנועה במשך 5 שנים, וכיהן כמזכ"ל הקיבוץ הדתי. בנוסף, רפל חבר בצוות הקרקעות המשותף לכל תנועות ההתיישבות. בתחום פעילותו, עסק בשנים האחרונות להסרת הקפאת הבנייה ביישובים, קיבוצים ומושבים - מאבק אותו הוא הגדיר כמאבק קיומי.
רפל זכה לקבל מנשיא המדינה הקודם, שמעון פרס אות הוקרה, בתחום החברתי על הקמת מפעל קייטנות הקיץ לילדי באיל"ן, ו"אות יקיר עליית הנוער", מידי שר החינוך לשעבר, הרב שי פירון כהוקרה על פועלו בששת כפרי הנוער שנוסדו על ידי הקיבוץ הדתי.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים הודיע על התמודדותו בפריימריז של מפלגת הבית היהודי, אך לא נבחר במקום ריאלי.
בית המרקחת מתחת לנשר
50.04623°N, 19.95416°W
טיטנופוניוס
טיטנופוניוס (שם מדעי: Titanophoneus; מילולית: "רוצח טיטאני") הוא סוג של תראפסיד גדול שהתקיים במשך הפרם שלפני 268 עד 265 מיליון שנה ברוסיה. יצור זה היה אוכל בשר שהיה קרוב רחוק של היונקים המודרניים.
המאובנים שלו התגלו ליד הכפר איסקייבו בטטרסטן ושויכו למין Titanophoneus potens (קרוי על שם החוקר איוואן יפרמוב), כאשר המין Titanophoneus adamanteus (במקור מהסוג Doliosauriscus) התגלה במחוז אורנבורג.
מאפיינים
גולגולת הסינאפסיד הגיעה לאורך 80 ס"מ והייתה בעלת חוטם כבד מוארך בעל מבנה שיניים מוארך וזוג ניבים בולטות מקצה לסתותיו והיו לו לסתות שריריות עם פתחי צד בולטים לצידי הגולגולת. בבגרותו הגיע לאורך מוערך של 5 מטרים ומשקל של 600 ק"ג, כך שהיה טורף-על דומיננטי באזור חיותו. עם זאת הוא היה טורף פחות מפותח מהאינוסטרנסביה, כפי שנראה ממבנה צפיפות הגפיים המרמז שהיה איטי מכדי לרדוף אחר טרף.
דן חסכן
דן חסכן היא תוכנית חיסכון פופולרית שבנק הפועלים יזם ופיתח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, במטרה לעודד ילדי ישראל לחסוך כסף. כארבעה עשורים לאחר מכן, באמצע שנת 2009, חידש בנק הפועלים את רעיון התוכנית והחזיר אותה באמצעות פרסומות בבתי-ספר, באתרי אינטרנט ובעיתונים בישראל.
בשנת 2023 הופיעה דמות חדשה בשם "דנית החסכנית" שמשמשת כנכדתו של דן בקמפיינים של בנק הפועלים.
הדמות
דן חסכן הוא גמד זקן וטוב לב בעל זקן לבן ומצנפת אדומה.
התוכנית המקורית
לכל ילד שפתח תוכנית "דן חסכן" בשנות ה-60 וה-70 ניתן "כרטיס חוסך". במסגרת התוכנית גם יצאו לאור ספרים חינוכיים ועוד. הפעילות נחלה הצלחה בראשיתה, ועודדה חיסכון ומודעות פיננסית.
בין שנת 1963 ועד שלהי שנות ה-80, ראו אור בהוצאת "עם עובד" 160 ספרי ילדים במסגרת "מועדון ספריית דן חסכן", בהן קלאסיקות רבות. עורכי הסדרה היו ט. כרמי, חיים באר ונירה הראל.
התוכנית החדשה
במסגרת התוכנית שיצאה ב-2009 הושקו קופות חיסכון אדומות שחולקו חינם בסניפי הבנק ברחבי הארץ.
במרכז הפרויקט עומד אתר אינטרנט בשם "עולמו של דן חסכן", אתר תוכן המאפשר לילדים הגולשים לשחק משחקים, לקרוא כתבות ולענות על שאלות ובתמורה לצבור "דנדשים" (כסף דן חסכן) אשר יאפשרו להם לקבל פרסים ממשיים. ה'דנדשים' הם דמויות של גמד שנקרא בשם 'דן החסכן'. החינוך לחיסכון מתבטא בכך שהילדים צוברים סכום מסוים ובוחרים את מועד ואופן השימוש בו ברכישת פרסים דרך האתר.
לואיזה קרולינה פון הוכברג
לואיזה קרולינה פון הוכברג (גרמנית Luise Karoline von Hochberg, 26 במאי 1768 - 23 ביוני 1820), הייתה אשתו השנייה של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן.
ביוגרפיה
לואיזה קרולינה נולדה ב-26 במאי 1768 בקרלסרוהה, ללודוויג היינריך, ברון גייר פון גיירסברג ולמקסימיליאנה כריסטינה פון שפונק, וסנדקיה היו קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן ואשתו קרולינה לואיזה, רוזנת הסן-דרמשטדט. לואיזה קרולינה התחנכה בבית ספר פרטי בקולמר, ולאחר מכן היא שירתה כגברת החצר של אמליה, נסיכת הסן-דרמשטאדט - אשתו של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן.
ב-24 בנובמבר 1787 התחתנה לואיזה קרולינה עם קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן, ולפני החתונה קרל פרידריך חתם יחד עם שלושת בניו על מסמך, שילדיה של לואיזה קרולינה יהיו אף הם זכאים לרשת את השלטון, לאחר צאצאיו מאשתו הראשונה. קרל פרידריך אף החשיב את הנישואים כנישואים שוויוניים, ולא כנישואים מורגנטיים. בשנת 1806 עם פירוק האימפריה הרומית הקדושה, אישר קרל פרידריך שוב את זכותם של ילדיו מלואיזה קרולינה לרשת את השלטון. בעקבות כך, כשראה קרל, הדוכס הגדול של באדן שאין לו ילדים, ואף לדודו לודוויג אין ילדים, אישר אף הוא ב-4 באוקטובר 1817 את זכות הירושה של צאצאי לואיזה קרולינה, ואף דאג שאספת הנסיכים של באדן תאשר זאת ב-20 בנובמבר 1818, זמן קצר קודם מותו.
ב-23 ביוני 1820 מתה לואיזה קרולינה בקרלסרוהה, ובשנת 1830 עלה בנה לאופולד, הדוכס הגדול של באדן לשלטון בבאדן.
משפחתה
ב-24 בנובמבר 1787 התחתנה לואיזה קרולינה עם קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
תלם נובאק
תלם נובאק (ברומנית: Brazda lui Novac) הוא שמם של שני גלי אדמה, הצפוני והדרומי, שנבנו בדאקיה, בתקופת השלטון הרומי. תלם נובאק הוא לימס מחוזק בגל אדמה, שנבנה במאה הרביעית, בתקופתו של קונסטנטינוס.