cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליפות העולם בשחמט 2021
המשחק השלישי
קרלסן נראה נינוח בהגנה הספרדית בהסתעפות אנטי-מרשל. קרלסן הודה ששיחק כמה מסעים "מכוערים", אבל בשום שלב לא נראה שהוא בלחץ. נפומניאשצ'י שיחק 8.א4 ולא 8.ח3 כבמשחק הראשון אבל לא השיג הרבה. נפומניאשצ'י חשב כמחצית השעה אחרי 20...רה6 של קרלסן, אך המסע 21.ח3 הוביל לשוויון מוחלט אחרי 21...ג6 22.רג2 ד5. קרלסן גם גרם ליתרת המשחק להיראות קל ביותר כשהוא משחק במהירות ומקדם את המלך שלו לה5 והרגלי ל-ו4 ובכך חיסל כל סיכוי להגיע לתוצאה מכרעת. לאחר סיבוב זה יצאו השחקנים ליום מנוחה ראשון באליפות.
טמפרטורה פוטנציאלית
פיתוח
עבור גזים אידיאליים בקירוב, כמו אוויר יבש באטמוספירת כדור הארץ, ניתן להציב את משוואת המצב pv = RT בחוק הראשון לאחר סידור מחדש נקבל:
אליפות העולם בשחמט 2021
המשחק הרביעי
קרלסן שיחק בכלים הלבנים ואמר שהוא מצפה לפתיחה רוסית או הגנת פטרוב - נפומניאשצ'י השתמש בה במשחק בתחרות המועמדים ושהוא מוכן לזה. "ניסיתי משהו קונקרטי - זה לא עבד. זו תוצאה נורמלית. לא ציפיתי שהוא יחמיץ לגמרי את ההסתעפות ששיחקתי אבל בכמה הסתעפויות יכולות להיות הרבה החלטות קשות ששחור יצטרך לקבל. אבל אני חושב שהדרך שבה הוא שיחק הייתה נכונה - היו כמה ניסיונות שונים - אבל לא יצא כלום. זה המצב של השחמט המודרני - אין הרבה מה לומר מלבד זאת".
טמפרטורה פוטנציאלית
פיתוח
נֶעֲשָׂה שימוש ב-, ושני הביטויים חולקו בתוצר pv.
אליפות העולם בשחמט 2021
המשחק הרביעי
נפומניאשצ'י אישר שהוא מכיר את מסע של קרלסן - החידוש 18.פח4 והוא הניח שהרבה מומחים אחרים של הגנת פטרוב ידעו עליו. הוא אמר שאולי רצה לנסות את המסע בעצמו עם הכלים הלבנים. המשימה שלו היום הייתה לא לערבב את המסעים שניתח בבית ולא להסתבך בהסתעפות שידע שהיא בטוחה לשחור עם משחק נכון.
טמפרטורה פוטנציאלית
פיתוח
אינטגרציה מניבה:
אליפות העולם בשחמט 2021
המשחק הרביעי
היו החלפות כלים מהירות וקרלסן, לאחר חשיבה ארוכה על המסע 30 ועל הניסיון היחיד לשאוף ליתרון 30. ד6 החליט שאין בו ממש וכפה תיקו על ידי חזרה עם 30.פה8+.
טמפרטורה פוטנציאלית
פיתוח
פותרים עבור T_{0}, הטמפרטורה אליה הייתה מגיעה חבילת הזורם, אם הייתה מובאת אדיאבטית אל לחץ p_{0}, ומקבלים:
גדלים קשורים
בתדירות בראנט-וייסלה (Brunt–Väisälä), שבה נעזרים לחקר היציבות האטמוספירית, נעשה שימוש בטמפרטורה הפוטנציאלית.
רוברט ג'רואו
מייג'ור גנרל רוברט ווקר ג'רואו (באנגלית: Robert Walker Grow; 14 בפברואר 1895 – 3 בנובמבר 1985) היה קצין בכיר בצבא ארצות הברית שפיקד על דיוויזיית השריון ה-6 במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא זכור בשל המשפט הצבאי שלו בשנת 1951 על אי שמירה על מידע מסווג.
ראשית חיים
ג'רואו נולד ב-14 בפברואר 1895 בסיבלי, איווה לנלי (לבית ווקר) וג'ון תומאס גרוב. אמו נפטרה כשהיה בן שנתיים וג'רואו הלך לגור אצל סבו וסבתו מצד אביו, כיוון שאביו נסע לקנדה לעבוד. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מינסוטה בשנת 1916. הוא נישא למרי לואלה מרשל, בתם של ווילמינה ה. "ווילי" (לבית רוברטסון) וג'יי וולטר מרשל, מקליבלנד, טנסי ב-5 בנובמבר 1917, בהמילטון, טנסי. היו להם שני בנים, רוברט מרשל ו-וולטר תומאס, שניהם בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, ניו יורק. נולד להם ילד נוסף שמת בלידתו בבראונסוויל, טקסס.
קריירה צבאית
ג'רואו הצטרף למשמר הלאומי של מינסוטה בפברואר 1914, בזמן שלמד באוניברסיטת מינסוטה, והוסמך כקצין בנובמבר 1915. ב-5 בדצמבר 1916 הועלה לדרגת לוטננט ראשון. באפריל 1917 הצטרפה ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה וג'רואו הועלה שוב בדרגה, הפעם לקפטן, בצבא הלאומי ב-5 באוגוסט 1917. ב-12 באוקטובר הוא עבר לצבא הסדיר אך שמר על דרגת הקפטן שלו. ג'רואו לא לחם בפועל במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הוא נשאר בצבא בתקופת בין המלחמות, ולמד הן במכללת הפיקוד והמטה הכללי של צבא ארצות הברית והן במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
רוברט וו. גראו היה מפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-6 בחזית המערבית, ולחם עמה במהלך המערכה בנורמנדי והקרב על הבליטה, ולאחר מכן השתתף עימה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה.
אחרי המלחמה
ביולי 1945 מונה ג'רואו למפקד דיוויזיית השריון ה-3, ובנובמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-26, עליה פיקד עד לפירוקה כחודש לאחר מכן.
ג'רואו ידוע גם כמי שעמד לדין צבאי בשנת 1951 במהלך המלחמה הקרה באשמת אי שמירה על מידע מסווג. באותה תקופה הוא היה הנספח הבכיר של צבא ארצות הברית במוסקבה, וחלקים מיומנו נפלו לידיים סובייטיות. ג'רואו פרש לגמלאות לאחר המשפט הצבאי ולאחר מכן הפך למנהל של לשכת המסחר של פולס, וירג'יניה. זמן לא רב לאחר בית המשפט הצבאי, בנו, וולטר תומאס ג'רואו, היה בחופשת קיץ מהאקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט בשנת 1953, כאשר שריפה החלה בחדר השינה שלו בבית המשפחה בפולס צ'רץ', וירג'יניה. וולטר תומאס גראו, בן 21, מת משאיפת עשן ב-12 באוגוסט 1953. ג'רואו נפטר ב-3 בנובמבר 1985 בפולס צ'רץ', וירג'יניה.
אליפות העולם בשחמט 2021
המשחק החמישי
המשחק החמישי הסתיים בתיקו לאחר 43 מסעים. נפומניאשצ'י בכלים הלבנים פתח שוב בפתיחת אנטי מרשל עם 8.א4 וקרלסן סטה מהמסעים ששוחקו במשחק השלישי עם 8...צב8. אף על פי שזה יהיה מוגזם לכתוב שקרלסן היה בצרות גדולות, הוא בהחלט היה זה שנלחץ והיה ברור שנפומניאשצ'י היה מוכן היטב ל-צב8. נראה היה שרגע המפתח במשחק היה כאשר נפומניאשצ'י שיחק במסע ה-20. צהד1 ולא 20. ג4 הקריטי - קרלסן אמר שאחרי מסע זה הוא הרגיש "שהגרוע ביותר מאחוריו". נפומניאשצ'י נראה מאוכזב אחרי המשחק אבל נראה שהוא מקבל הזדמנויות בכלים הלבנים אז זה משהו שהוא יכול לשמוח עליו.
המשחק השישי
המשחק השישי הסתיים לאחר שבע שעות וארבעים דקות, ו-136 מסעים בניצחון לקרלסן שפתח בלבן, משחק ששבר את השיא למשחק הארוך ביותר בתולדות אליפות העולם (שבו החזיק עד אז התיקו בן 124 המסעים בין קרפוב וקורצ'נוי ב-1978).
לשני השחקנים היו הזדמנויות ניצחון לקראת המסע ה-40 בדוחק זמן, אבל לאחר מכן קרלסן הדגים כיצד להפיק את המירב מהעמדה. קרלסן האריך בכוונה את המשחק כדי להפעיל לחץ על נפומניאשצ'י שהתגונן היטב בעמדה שקשה מאוד לשחק בה. אף על פי שהטעות המכרעת שלו נעשתה במסע 130 המשימה שלו הייתה קשה ביותר ואלמלא טעה שם הוא יכול היה לטעות בקלות מאוחר יותר.
קרלסן עם הכלים הלבנים החליף פתיחה לקטאלאנית עם ג4 ונפומניאשצ'י התמודד בצורה מבריקה עם בעיות הפתיחה - קרלסן הודה שהוא לא זכר את ההכנה שלו אחרי המסע ה-11...ב5 המצוין ולשחור היה לפחות שוויון.
במסע ה-30 לקרלסן נותרו כ-5 דקות כדי להגיע למסע ה-40, ולנפומניאשצ'י בסביבות ה-17 דקות ודי מהר שני השחקנים היו בבעיית דוחק זמן בעמדה קשה מאוד להערכה שכן בשלבים שונים לשניהם היו שאיפות ברורות לנצח, מה שהוביל אותם לקבל החלטות קרביות.
33. צד1 של קרלסן בהחלט הייתה טעות רצינית שהפכה עמדה שקולה לגמרי לעמדה עם יתרון משמעותי לנפומניאשצ'י (הכרחי היה צגג2 או צ:ב2), קרלסן כנראה לא שקל 33.צגג2 עם הרעיון של להקריב את המלכה עבור התקפה על המלך השחור - ובמסיבת העיתונאים נראה לא משוכנע כשנשאל על כך, החלופה האחרת 33.צ:ב2 הייתה מובילה כמעט בוודאות לתיקו. אבל נפומניאשצ'י שגה במסע ה-36...מהד5 (36..ר:ב4! עם יתרון גדול מאוד) ושוב נוצרה עמדה שקולה. 38....ה4? הייתה טעות קשה שהעניקה לקרלסן יתרון גדול אבל 40.פ:ה4 שוב הפך את העמדה לשקולה. 40. צדג2 עם יתרון גדול ללבן, אבל במסע האחרון לפני תוספת הזמן לא הייתה לקרלסן את האפשרות לחשב את ההסתעפויות.
המסע 52.מח2 של קרלסן מפתה את השחור ל-מהה4 שמאיים מה:ח4 (הרגלי ז3 לא יכול להכות את המלכה שכן הרץ מאיים על המלך הלבן). אף על פי ש-52...מהה4 איננה שגיאה העמדה שנוצרת לאחר שהשחור איבד את רגלי א' מאפשרת ללבן להמשיך לשחק ללא הגבלה כשאין עליו איומים וכל כליו פנויים, בשעה שקיומו של הרגלי א' השחור לא איפשר את החופש הזה. כבר בשלב הזה אמרה יהודית פולגאר בשידור החי שאף על פי שהעמדה שקולה לשחור יהיו חיים קשים מאוד להחזיק את העמדה. לאחר 53.צ:א3 המשחק נכנס לשלב הארוך ביותר שלו ובסופו של דבר לשלב המכריע. אף על פי שההערכה של תוכנות המחשבים המובילות הייתה שקולה, היה זה קרלסן שיצר בעיות לשחור לאורך כל הדרך והוא עשה זאת לאט מאוד מתוך מחשבה שהארכת המשחק תהיה הגישה שסביר להניח שתאפשר לו לחתור לניצחון. ההקרבה במסע ה-80.צ:ו7+ שינתה את האיזון החומרי והובילה לעמדה שבה קרלסן יכול להמשיך להתעלל בנפומניאשצ'י מתוך ציפייה לטעות שלו. לאחר המסע 115 מה:ח4 המשחק הגיע לעמדה של שבעה כלים, עמדה הקיימת בבסיסי הנתונים - שם ידועה התוצאה המדויקת של כל עמדה, ובמקרה זה עמדת תיקו. המסע 130...מהה6? הייתה הטעות המכרעת (130...מהב1 או 130...מהג2 שומרים על תיקו עם המשחק המדויק ביותר) ואכן לקרלסן לא הייתה בעיה להוכיח שהוא אכן זוכה וכופה את כניעת השחור במסע ה-136.
המשחק השביעי
המשחק השביעי נפומניאשצ'י עם הכלים הלבנים - לקרלסן הסתיים בתיקו די חסר אירועים לאחר 41 מסעים. אחרי המשחק המרתוני השישי זו לא הייתה הפתעה. זה משאיר את קרלסן מוביל 4-3 כשחצי מהמשחקים נגמרו.
נפומניאשצ'י ממשיך לנסות להתמודד בפתיחה הספרדית ושוב הוא בחר ב-8. א4 בתגובה לכך קרלסן חזר על המהלך 8...צב8 ששיחק במשחק החמישי. 11.ד3 היה הניסיון החדש של נפומניאשצ'י אך לאחר המשחק הוא רמז כי הצוות שלו לא מצא הרבה נגד 8...צב8.
המשחק היו שתי החלטות מפתח שקיבל נפומניאשצ'י:
ראשית ההחלטה על החלפת הכלים 14.פ:ו6+ - מסע ששוחק לאחר 13 דקות מחשבה - מה שהקל על המתח בעמדה כאשר 14.רה3 או 14. ג3 או 14. רד2 מביאים לעמדות מענינות) ושומרים על העמדה מסובכת יותר.
שנית 18.ג:ד4 (לאחר 7 דקות מחשבה) כאשר 18.פ:ד4 כנראה היה משאיר את המשחק קצת יותר מסובך, זה היה מוקד הדיון הקצר בין השחקנים לאחר המשחק. כפי שהיה לאחר 20....ג5, העמדה לא רק הפכה שווה לחלוטין, אלא שהחליפו כלים במהירות והביאו לסיום מהיר למשחק.
המשחק השמיני
קרלסן ניצח בפעם השנייה בשלושת המשחקים האחרונים שהתקיימו בין יום שישי 3.12 ליום ראשון ה-5.12 ומוביל בביטחה באליפות העולם בשחמט נגד נפומניאשצ'י לאחר 8 משחקים. קרלסן מוביל 5-3 כשנותרו 6 משחקים בלבד. היה צפוי שהמשחק שובר השיא של 136 מסעים ביום שישי היה עשוי להשפיע על שני המתמודדים ונראה שאחת התוצאות הייתה המשחק השמיני, כאשר ברור שנפומניאשצ'י לא יכול להרשות לעצמו הפסד נוסף.
המשחק נפתח בהגנת פטרוב כשקרלסן שיחק את המסע 7.פד2 הסתעפות נדירה מאוד. נפומניאשצ'י הגיב עם 7... פ:ד2 8. ר:ד2 רד6. לאחר המשחק אמר קרלסן אמר שהוא מאמין שההכנה שלו לא הייתה הטובה ביותר - אחרי 9. 0-0 נפומניאשצ'י שיחק את המסע המפתיע 9...ח5! מסע מאוד מעניין שיכול היה להוביל לקרב ער.
ניק גרימשאו
ניקולס פיטר אנדרו גרימשאו (באנגלית: Nicholas Peter Andrew Grimshaw; נולד ב-14 באוגוסט 1984), הידוע גם בשם גרימי (Grimmy), הוא מגיש טלוויזיה ורדיו אנגלי. הוא ידוע בעיקר בשל הנחיית מגוון תוכניות ב-BBC Radio 1, כולל תוכנית ה-Drivetime הנוכחית שלו, ו-The Radio 1 Breakfast Show בין 2012 ל-2018. הוא ידוע גם בתפקידיו בערוץ 4 בתוכנית T4 וב-The Album Chart Show. בשנת 2015 הוא היה שופט בעונה ה-12 של אקס פקטור בריטניה.
רדיו
גרימשאו הצטרף ל-BBC Radio 1 בספטמבר 2007, המציג את רצועת הנוער של ה-BBC Switch עם ידיד ועמית קרוב, די-ג'יי אנני מק. הוא הנחה את התוכנית במשך 9 חודשים לבדו ואילו מק אירח את משבצת (ארוחת) הצוהריים בסוף השבוע.
מאוקטובר 2008 עד מאי 2009 אירח גרימשאו את תוכנית (ארוחת) הבוקר בסוף השבוע של Radio 1. לאחר מכן המשיך גרימשאו להגיש את משבצת 22:00–חצות ב-BBC Radio 1 ביוני 2009, לאחר עזיבתו של קולין מאריי. הוא התבדח בקביעות כמה זמן יימשך תפקידו ב-BBC Radio 1 והאם אכן יצליח להשלים את הרשימה הארוכה שלו "1000 אלבומים שכולם אומרים שכדאי לך להקשיב להם אבל יש לנו רק זמן להשמיע רצועה אחת אז הנה זה" ("1000 Albums Everyone Says You Should Listen To But We Only Have Time To Play One Track So Here It Is") שהייתה קיימת מדי לילה בתוכניתו. הוא הצליח להגיע למספר 369, לפני שעזב לתוכנית ארוחת הבוקר.
בין הדברים הנוספים שנכללו בתוכניתו היה את "Peace Ponderings" (הרהורי שלום), יוזמה אינטראקטיבית לפתרון בעיות קטנות שמשודרת בתוכנית בימי ראשון בלילה בה השתתף יחד עם אנני מק; "This Week's Musical Showoff" (ההתרברבות המוזיקלית של השבוע), יוזמה אינטראקטיבית לשיתוף מוזיקה חדשה; "Fresh Off Stage" (טרי מחוץ לבמה), ריאיון עם דמות חשובה מעולם אומנויות הבמה; ואת "Monday Night Pop Quiz" (חידון הפופ של יום שני בלילה) של רוב דה בנק, בין מאזין למוזיקאי שהגיע לשיאו במילה פוגענית ששודרה בשידור חי כתשובה הסופית. בין השנים 2010–2012, גרימשאו היה ממלא המקום של המגיש סקוט מילס ב-BBC Radio 1.
The Radio 1 Breakfast Show
ב-11 ביולי 2012 הוכרז כי גרימשו יחליף את כריס מוילס הוותיק כמנחה The Radio 1 Breakfast Show. התוכנית החיה האחרונה שודרה ב-12 בספטמבר 2012, אם כי התוכנית האחרונה ששודרה בשם התוכנית הייתה פרק שהוקלט מראש בשם "The 1000 Albums Show". התוכנית הראשונה בהנחיית גרימשו שודרה ב-24 בספטמבר 2012.
בנובמבר 2012, גרימשאו ספג ביקורת מניל פוקס, מגיש תוכנית הבוקר של רדיו מג'יק, על הערות שהגיש לגבי החלטתו של רדיו 1 להשמיט את השיר "Candy" של רובי ויליאמס מרשימת האיי-ליסט של התחנה, על פי הדיווחים בשל היותו "זקן מדי" עבור קהל היעד של התחנה.
כמה ימים לאחר מכן, גרימשאו הופיע בכותרות הצהובונים כאשר אלה טענו כי הוא מסרב לקדם את אלבומה האחרון של ריהאנה משום שהיא ביטלה ראיון עמו – טענה שגרימשאו הכחיש, וציין כי השפלתו נועדה להיות "לשון בלחי".
ב-24 באוקטובר 2013 דווח כי בתוכנית הבוקר של גרימשאו היו מיליון מאזינים פחות מאשר למוילס, וכי נתוני הקהל שלה היו הגרועים ביותר עבור התחנה מזה למעלה מעשור, כאשר BBC Radio 2, ו-BBC Radio 4 הביסו אותה בנתוני המדרוג. באותה תקופה, התוכנית של גרימשאו הייתה קרובה לשיא השלילי של 5.5 מיליון מאזינים, שקבעה שרה קוקס בשנת 2003, לקראת סוף כהונת שלוש השנים שלה בהנחיית התוכנית.
אליפות העולם בשחמט 2021
המשחק השמיני
קרלסן שקע במחשבה עמוקה למשך 40 דקות. לאחר המשחק אמר שהוא התקשה לחשב את ההשלכות של המסע הזה ולכן השיב עם 10.מהה1+ הסולידי שאחרי 10...מהה7 אמור להוביל לשוויון. נפומניאשצ'י במקום זאת שיחק 10...מו8 אשר נתן לקרלסן יתרון זעיר, מהסוג שקרלסן תמיד שמח לעבוד איתו. המסע הזה היה האינדיקציה הראשונה שנפומניאשצ'י לא באמת חושב בצורה שקולה, שכן הוא נתן לקרלסן הזדמנויות מבלי לתת לעצמו הזדמנויות במקביל.
נפומניאשצ'י הודה שבסביבות המסע ה-19 (שם הציע 19...מהד6 כחלופה ל-ח4) הוא התחיל להרגיש לא בנוח. עדיין לא היה יותר מדי ממה לדאוג גם אחרי 20.ג4 ד:ג4 אבל אז לתדהמת כולם - ואחרי ארבע דקות מחשבה בלבד - נפומניאשצ'י הגיב 21....ב5 זה מסע שהוא בוודאי ידע שהוא לפחות מסוכן מאוד אם לא רע אינטואיטיבית, ובכל זאת הוא לא השקיע בו הרבה זמן מחשבה. זה היה גרוע במיוחד מכיוון ש-21...מז8 היה פותר את הבעיות שניצבו בפניו והיווה חלופה טובה מאוד.
נפומניאשצ'י הודה שלא היה לו חשק להמשיך במשחק לאחר טעות כה חמורה - ולמען האמת עמדתו הייתה כמעט בלתי ניתנת להגנה. 23...מהד8 היה בבירור מסע מפסיד וקרלסן גייס את עתודות הריכוז שלו כדי לוודא שהוא לא יחמיץ את היתרון העצום הזה לנקודה מלאה. מהבחינה הטכנית זה היה קל מאוד מבחינה אובייקטיבית - רק הנסיבות שימרו את המתח ליתרת המסעים במשחק.
המשחק התשיעי
במשחק התשיעי ניצח קרלסן בפעם השלישית בתוך ארבעה משחקים, ובפעם הראשונה בה פתח בשחור. נפומניאשצ'י נכנע לאחר 39 מסעים.
נפומניאשצ'י שוב השיג יתרון קטן מהפתיחה מול קרלסן, אבל הוא החמיץ את הרגע - הוא שיחק 15.ב:א3 די מהר כאשר 15.ב4 היה גורם לקרלסן הרבה יותר בעיות. קרלסן עבד קשה בלוח והיה בפיגור רב בשעון, אבל המהירות עלתה בבירור לנפומניאשצ'י. שלקרלסן היה רגע נוסף של מזל במשחק הזה - 23...פז4 לא היה מסע רע - 23...פד7 24. צד1 צאב8 כנראה היה קצת יותר טוב - אבל קרלסן, כפי שהודה בגילוי לב, החמיץ לחלוטין את 24.מהה1 וכך גם היה. למרבה מזלו, העמדה הזו לא הייתה גרועה יותר ממה שהיא הייתה עבורו.
נפומניאשצ'י לא הרגיש שיש סכנה כלשהי שאורבת בעמדה וזה הוביל אותו לבצע את המסע 27.ג5?? מבלי לבדוק את ההשלכות. בשידור הישיר קרלסן נראה המום ומיד הבין שמשהו לא בסדר - הוא כבר חישב שהמסע לא עובד ואחרי שבדק את החישובים האלה הוא שיחק 27...ג6 זכה ברץ ב-ב7 ובמשחק.
המשחק האחד-עשר
במשחק ה-11 ניצח קרלסן, ששיחק בשחור, בפעם הרביעית וזכה בתחרות. נפומניאשצ'י נכנע לאחר 49 מהלכים.
ניק גרימשאו
The Radio 1 Breakfast Show
בפברואר 2014, תוכנית הבוקר רשמה הגדלה של יותר מ-700,000 מאזינים, שקבע את מספר המאזינים הממוצע בשבוע ל 6.3 מיליון. עם זאת, ב-15 במרץ 2014 דווח כי גרימשאו איבד 510,000 מאזינים נוספים, בסך שבועי של 5.78 מיליון.
ה-BBC טען כי זה היה חלק מהמטרה למשוך מאזינים צעירים יותר, תוך שהם מתנערים מבני ה-25 ומעלה.
במרץ 2014 הוא השלים נסיעה של 12 שעות באופניים עבור אירוע הצדקה Sport Relief. האירוע גייס יותר מ-115,000 פאונד. בשנת 2014 הוא השתתף גם באירוע Clash of the Titans כחלק מהקבוצה של ג'ון בישופ, Team Bishop.
במאי 2015, תוכנית הבוקר של גרימשאו צנחה ל-5.5 מיליון מאזינים בשבוע, והשתוותה לתוכנית של שרה קוקס במספר הנמוך ביותר של מאזינים בתולדות Radio 1. מפקח התחנה, בן קופר, בירך את גרימשאו באומרו, "אני מרוצה שגרימי עושה את מה שביקשתי ממנו בכך שהוא שומר על הקהל הצעיר שלו ומבריח את בני ה-30 ומעלה." באוגוסט 2016 דווח כי נתוני המאזינים צנחו ל-5.4 מיליון, ירידה של 400,000 לעומת השנה שעברה, מה שהפך אותה לתוכנית הבוקר הכי פחות מואזנת בתולדות התחנה.
ביולי 2017 אישר ה-BBC כי משכורתו של גרימשאו הייתה בסכום של 350,000 ליש"ט – 399,999 ליש"ט.
באוקטובר 2017, תוכנית הבוקר של גרימשאו צנחה ל-4.93 מיליון מאזינים בשבוע, נתוני האזנה הנמוכים ביותר עבור תוכנית הבוקר של Radio 1 מאז החלו הרישומים. המפקח בן קופר הגן על הסטטיסטיקה ואמר שהתוכנית היא עדיין "מותג הנוער הרלוונטי ביותר בבריטניה כיום".
ב-31 במאי 2018 הוכרז כי גרימשאו יעזוב את תוכנית הבוקר ויחליף למעשה את התוכנית עם גרג ג'יימס. המהלך הביא לכך שגרימשאו תפס את מקומה של משבצת 16:00–19:00.
טלוויזיה
הקריירה של גרימשאו התחילה בערוץ הבידור הבריטי E4, בהנחיית תוכניות יומיות. בספטמבר 2007 הוא עבר לערוץ 4, שם הנחה את תוכנית הבוקר היומית Freshly Squeezed עם אלכסה צ'ונג ולאחרונה גם עם ג'מילה ג'מיל, המשודרת ב-7 בבוקר בימי חול. הזוג המשיך לערוך תוכניות פרסים שונות לטלוויזיה וסיקור אירועי מוזיקה ופסטיבלים עבור ערוץ 4. בנוסף לאירוח תוכנית הרדיו BBC Switch עבור BBC Radio 1, גרימשאו ואנני מק חברו על מנת להנחות את תוכנית המוזיקה Sound עבור BBC Two. הוא הציג את תוכנית ה-Switch Awards הראשונה אי פעם ב-BBC עם קימברלי וולש מ-Girls Aloud ב-BBC One.
בקיץ 2011 אירח גרימשאו סדרה בת 6 חלקים בשידור חי בערוץ 4 בימי שבת, בשם New Look Style the Nation, בה התחרו מעצבי אופנה על תפקיד בחברת New Look.
ב-2 באוגוסט 2013 אירח גרימשאו תוכנית פאנל חד פעמית בערוץ 4 בשם That Music Show.
בסוף 2013, גרימשאו הופיע בכמה שיותר אופרות סבון שהוא יכול, וצילם תפקידי קמיע באיסטאנדרס,, , ו-Home and Away. בשנת 2013 הוא קריין את Hotel of Mum and Dad עבור BBC Three.
בשנת 2014 הגיש גרימשאו את The Brits Are Coming, התוכנית שחשפה כמה מהמועמדים בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 2014.
מאז 2014, גרימשאו הוא מנחה אורח מן השורה בתוכנית The One Show.
ב-16 ביוני 2015 נחשף כי גרימשאו יצטרף לעונה ה-12 של אקס פקטור בריטניה כשופט, ויחליף את לואיס וולש. ב-19 בפברואר 2016 הודיע גרימשאו כי לא יחזור לעונה ה-13 של התוכנית והוחלף על ידי וולש.
גרימשאו הופיע בעונה הראשונה של Celebrity Gogglebox ביוני ויולי 2019 לצד אחייניתו ליב.
אומנות
גרימשאו הביע את התעניינותו באמנות עכשווית ועיצוב תפאורה. בשנת 2016 הוא מכר את אחד מציוריו במסגרת מכירה פומבית סודית למטרות צדקה במהלך יריד האמנות פריז (Frieze Art Fair) בניו יורק.
הוא שגריר של האקדמיה המלכותית לאמנויות. בשנת 2017 הוא הוזמן לעצב עץ חג מולד לרגל 250 שנה לאקדמיה.
מתוך עניין בהפקת מוזיקה חיה, גרימשאו התמחה בכך עם מעצב הבמה אס דבלין בשנת 2017.
עבודה אחרת
בשנת 2012 שיחק גרימשאו בהופעת קמיע במהדורה הבריטית של הסרט ראלף ההורס של דיסני, בתפקיד בראד סקוט.
גרימשאו השיק ושפט ב-Column Idol 2014, תחרות שנתית שהוקמה על ידי ארגון הצדקה Media Trust עם העיתון "The Sun" במטרה למצוא כישרונות כתיבה חדשים.
בשנת 2016 הוא הופיע בהופעת קמיע בתור עצמו בסרט Absolutely Fabulous: The Movie.
חיים אישיים
גרימשאו גדל בעיירה אולדהאם, מנצ'סטר רבתי. הוא למד באוניברסיטת ליברפול בין השנים 2002–2005, למד לימודי תקשורת ומדיה, אך נכשל בשנתו האחרונה וסיים את לימודיו עם תעודת השכלה גבוהה (DipHE) ולא עם תואר ראשון. במהלך לימודיו באוניברסיטת ליברפול, גרימשאו היה גם חבר בתחנת הרדיו לסטודנטים של האוניברסיטה, ICON Radio (כיום Liverpool Guild Student Media).
ב-17 באוגוסט 2012, גרימשאו יצא מהארון כהומוסקסואל. הוא הופיע במקום השמיני ברשימת 101 הלהט"בים המשפיעים ביותר בבריטניה לשנת 2012 ב-The Independent.
ניק גרימשאו זכה בתואר איש השנה שמתלבש הכי יפה (Best-Dressed Man of the Year) של GQ בשנת 2014 על ידי המהדורה הבריטית של מגזין GQ.
נכון לאוקטובר 2018, ניק גרימשאו נמצא בקשר עם הרקדן והדוגמן משח 'מש' הנרי. הם גרים בצפון לונדון עם שני כלבים.
תמיכה
נכון לשנת 2018, גרימשאו הוא שגריר של אלברט קנדי טראסט, ארגון צדקה המסייע לבני נוער להט"בים חסרי בית.
תחת עיניים מערביות
מחברת המאמר
צ'נדרה טלפדה מוהנטי היא חוקרת פמיניסטית ממוצא הודי. היא מוכרת כפרופסור ויו"ר המחלקה ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת סירקיוז בארצות הברית. תחומי המחקר והלימוד שלה עוסקים בפוליטיקה של השוני והסולידריות, היחס בין הידע והארגון הפמיניסטי לבין התנועות החברתיות, וביקורת פמיניסטית אנטי קפיטליסטית. עבודתה בוחנת את המדיניות של הניאו ליברליות באקדמיה ובתנועות החברתיות. מוהנטי כתבה ספרים בתחום המחקר שלה, מתוכם: Third world women and the politics of feminism (1991), Feminist genealogies (1997), Feminism without borders: Decolonizing theory, practicing solidarity ((2003), Feminism and war (2008), Sage handbook of identities (2010.
מטרת המאמר
המאמר בא לבקר את הכתיבה הפמיניסטית המערבית על נשים מהעולם השלישי, בטענה שלמרות הרצון הטוב הטמון בתוך כתיבה זו, כתיבה פמיניסטית מערבית מסייעת בדיכוי נשים מהעולם השלישי ואף מכפילה אותו, הן בשל היותן נשים והן בשל השתייכותן לעולם השלישי.
הכתבים הפמיניסטיים אותם מבקרת מוהנטי
מוהנטי מנתחת במאמר שלה את דמות האישה הממוצעת מן העולם השלישי כפי שהיא באה לידי ביטוי בכתבים פמיניסטיים מערביים שהתפרסמו ב-Zed Press, הוצאת ספרים עצמאית בלונדון, בתקופה שקדמה לכתיבת המאמר. מוהנטי מביאה את הדמות של האישה מהעולם השלישי כפי שתוארה בכתבים פמיניסטיים מסוימים, ומבקרת את האופן בו הוצגה דמות זו:
הביקורת של מוהנטי על היחס בין נשים מהמערב לבין נשים מהעולם השלישי
מוהנטי רואה בכתיבתן של פמיניסטיות מערביות על נשים מהעולם השלישי כחלק מתהליך קולוניאליסטי, היא מסבירה זאת על ידי השוואה בין מעמדן של נשים בעולם השלישי לעומת גברים, לבין מעמדן של נשים בעולם השלישי לעומת נשים מערביות. בחלק הראשון של המשוואה, ניתן להבחין בנשים מהעולם השלישי כאובייקטים המאופיינים בחוסר אונים, לעומת גברים המזוהים כסובייקטים בעלי כוח. במקביל, ניתן לראות בחלקה השני של המשוואה שנשים מהעולם השלישי הן אובייקטים חסרי כוח, אל מול נשים מהמערב המזוהות כסובייקטים בעלי כוח. מטרת המשוואה הזו היא להדגיש שכמו בחברה פטריארכלית הגבר הוא המרכז, כך גם פמיניסטיות מערביות שמתארות את עצמן כמרכז לעומת נשים מהעולם השלישי המתוארות כאחר. במילים אחרות, כתיבתן של פמיניסטיות מערביות על נשים מהעולם השלישי נעשית מנקודת מבט מערבית, בה נתפש המערב כאידיאל וכמרכז לעומת העולם השלישי הנתפש כאחר. מוהנטי טוענת שנשים מהעולם השלישי יכולות לכתוב את עצמן, ואין הן צריכות מי שיכתוב עליהן.
יהודה הכהן אבן סוסאן
יהודה הכהן אבן סוסאן (ידוע גם בשם יהודה הכהן; המאה ה-12) היה רב ודיין בעיר פאס שבמרוקו. לפי חלק מהמקורות היה רבו של הרמב"ם. נהרג על קידוש השם סביב שנת 1165.
ביוגרפיה
סביב שנת 1165 הוא נדרש על ידי שלטון האל-מוואחידון להמיר את דתו לאסלאם, ומשסירב, נהרג על קידוש השם. לדברי אבן דנאן, המאורע הזה היה הגורם לעזיבת משפחת הרמב"ם את מרוקו.
תיאוריו של רבי סעדיה תואמים למקור נוסף בכתב יד המיוחס לבן דורו של הרמב"ם.
צאצאיו
רבי סעדיה אבן דנאן מספר כי צאצאיו של רבי יהודה היו ידועים בפאס, והם כונו "בני אבן סוסאן הדיין". ולדבריו, בין צאצאיו היה רבי יוסף הכהן, רבו של הפילוסוף והאסטרולוג רבי יהודה בן יוסף אלכרסאני, מחבר הספר "ארון העדות".
מחוז טרואל
המחוז ממוקם באזור הררי ומאמצע המאה ה-20 המחוז החל לעבור תהליך של הזנחה ורוב התושבים בו מתחילים לעבור למקומות אחרים, דבר המשותף לחלק גדול מהמחוזות ההרריים של ספרד.
כיום ברוב העיירות במחוז נשארו רק שרידים מהאוכלוסייה הגדולה שהייתה בהן בעבר, וחלק נוסף מהתושבים חוזרים רק בתקופת הקיץ. סיבות נוספות לעזיבה המאסיבית מהמחוז של התושבים הם סגירת המכרות במחוז, העדר תפוקה מיבול והקושי בגידול צאן במחוז מפאת אופיו ההררי. כתוצאה מכך ערים רבות במחוז נותרו חסרות תושבים ונהפכו לערי רפאים.
תנועת "טרואל קיימת" שהחלה להתפתח בשלהי המאה ה-20 הוקמה במטרה לנסות ולהחיות מחדש את המחוז, בעקבות קמפייני התנועה נסללו כבישים חדשים במחוז ששיפרו בעיקר את דרכי הגישה לעיר הבירה טרואל.
יחסי מלטה–מקסיקו
יחסי מלטה–מקסיקו הם יחסי החוץ בין מלטה לבין מקסיקו.
סקירה כללית
היחסים בין המדינות כוננו ב-29 באוקטובר 1975.
אהוד גרוס
ביוגרפיה
גרוס נולד בירושלים וגדל ביפו וברמת גן. הוא בנם של שרה ויהושע גרוס.
קריירה צבאית
בצה"ל שירת בחיל השריון, במהלך שירותו הסדיר השתתף כקצין בקרב על המים. במלחמת ששת הימים שירת כקצין מילואים בגדוד 129 של חטיבה 8 ולחם עמו בקרב על קלע רמת הגולן. ב-1968 התנדב לחזור לשירות הקבע ולשרת כמפקד פלוגה במלחמת ההתשה. לאחר מכן שירת ביחידה לקשרי חוץ. ב-1973 מונה להקים יחידת הסברה במסגרת חיל החינוך, במסגרתה הועברו סדנאות חינוך ליחידות קרביות.
במלחמת יום הכיפורים התנדב להצטרף לכוחות הלוחמים, ומונה למפקד פלוגה א' ("אהבה") בגדוד 407 של חטיבה 600, איתה השתתף בקרבות הבלימה בחזית סיני, שם נפגע הטנק שלו.
במבצע "אבירי לב" סופחה הפלוגה לחטיבה 14 ובמסגרת קרב ההבקעה הלילי לכיבוש ראש-הגשר, טיהרה הפלוגה את ציר "עכביש" למעבר הכוחות הצולחים. בהמשך אותו לילה, פרץ בראש פלוגתו אל צומת "טירטור-לכסיקון" באזור "החווה הסינית", שם נפגע הטנק של גרוס וסגן שהיה איש צוות חמישי בטנק, נהרג במקום. גרוס נחלץ מהטנק בטרם זה התפוצץ, ויחד עם צוותו, הוביל קרוב ל-30 לוחמי שריון וצנחנים, חלקם פצועים, אל התאג"ד ב"לקקן".
במארב לחטיבה 25 המצרית, בלמה פלוגתו המוקטנת (4 טנקים) לבדה במשך כשעה את החטיבה המצרית מדרום למעוז "לקקן", עד הצטרפות כוחות נוספים מאוגדה 162 ומחטיבה 14. בהמשך לחם בראש פלוגתו בקרב לכיבוש מתחם "אורחה" בגדה המערבית והוביל את כוחות החטיבה לתפיסת הרמפות המצריות על גדות התעלה.
לאחר המלחמה מונה לסמג"ד 407. בהמשך פיקד על גדוד השריון 198, שהיה מופקד אז על הכשרת מפקדי טנקים מדגם צנטוריון ("שוט קל") שבשימוש חטיבות השריון הצפוניות (במסגרת חטיבת ההדרכה 460), ולאחר מכן היה מפקד חטיבת קרייתי.
שירת כנספח צבאי בתאילנד, בורמה, נפאל והפיליפינים ועל שרותו זה הוענקה לו מדליית כבוד מטעם מלך תאילנד. ב-1988 מונה לקצין חינוך ראשי בדרגת תא"ל ומילא תפקיד זה עד 1991. בתקופתו בתפקיד הוטמע פיקוד הגדנ"ע בחיל החינוך.
קריירה לאחר השחרור מצה"ל
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל תיאטרון ירושלים עד 1993.
לאחר מכן שירת מטעם המדינה במזרח-הרחוק עד 1996 ועם שובו ניהל את אקדמית קספרוב הבינ"ל לשחמט בת"א (בעצמו היה שחמטאי בדרגת אמן).
ב-1999 מונה למנהל התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, ובתפקידו זה החליט שהתזמורת תנגן את יצירתו של ריכרד וגנר "אידיליית זיגפריד" למרות מחאה ציבורית ועתירה לבג"ץ. בנוסף ניהל את היכל התרבות העירוני וייסד את פסטיבל האביב הבינלאומי. במקביל לתפקידו זה, מונה בספטמבר 2004 ליו"ר דירקטוריון חדשות עשר. ב-2008 הושעה מתפקידיו אלו בעקבות תלונה פנימית שהוגשה נגדו מצד עובדת בתזמורת ולאחר מספר חודשים פרש מתפקידיו הציבוריים.
ב-2009 מונה למנכ"ל מיני ישראל ובתחילת 2011 מונה למנהל תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, ופרש מתפקידו לאחר 9 חודשים.
גרוס שימש כיו"ר ועדת קשרי ציבור והסברה בארגון "צוות", היה חבר בוועד המנהל של מקהלות "מורן" ו"הבית לשירה בישראל" ובתנועת "מפקדים למען ביטחון ישראל".
פעילות פוליטית
במהלך הבחירות לכנסת החמש עשרה ב-1999, שובץ גרוס במקום הרביעי ברשימת "הדרך השלישית" בראשות אביגדור קהלני, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
חיים אישיים
גרוס היה נשוי ואב לשלושה. התגורר בהוד השרון. אחיו הצעיר הוא פרופסור עילם גרוס. היה בעל תואר ראשון במדעי המדינה ובמוזיקולוגיה וסיים לימודיו לתואר שני ביחסים בינלאומיים.
נפטר ב-7 במאי 2021 בבית החולים שיבא-תל השומר, ממחלת הסרטן. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
ACARS
ACARS (Aircraft Communications, Addressing and Reporting System, בתרגום חופשי: מערכת תקשורת, מעינה ודיווח למטוס) הוא מכשיר קשר מוטס למיעון ודיווח הודעות טקסט. ה-ACARS מאפשרת יצירת תקשורת נתונים בין מטוס לתחנה קרקעית בתדרי VHF המוקצים לתעופה אזרחית, או באמצעות קשר לוויני. פרוטוקול התקשורת הוא פרוטוקול שנקבע על ידי והוא דומה לפרוטוקול טלקס. שני הספקים העיקריים למערכות ACARS הם ARINC ו־
היסטוריה
עד לשילוב ערוצי נתונים במטוסים, כל התקשורת אל המטוסים ומהם הייתה תקשורת קולית בלבד. מכיוון שמשכורות צוותי האוויר תלויות בזמן שבו המטוס נמצא בפועל באוויר וכשהוא על הקרקע כל עוד הוא לא מחובר לשער, רצו חברות התעופה למנוע אי דיוקים, בין אם מכוונים ובין אם מטעות, בדיווחים אלו.
בשנות ה־2000, החלה להתבצע הפרדה בין שכבת האפליקציה לשכבת התווך התקשורתי והתאפשר ערוץ תקשורת דרך לווייני אינמרסט, ומאוחר יותר דרך לווייני אירידיום.
מערכת ACARS, תוך שמירה על התנהגות הפרוטוקול, הותאמה לפעול על גבי תקשורת אינטרנטית רגילה (פרוטוקול IP) תוך שמירה על תאימות לאחור.
תיאור המערכת
בדרך כלל, כאשר מתייחסים ל־ACARS מתכוונים גם לחלק האווירי, גם לחלק הקרקעי וגם למפעיל המערכת. החלק האווירי כולל מקמ"ש, מערכת תצוגה ונתב. המערך הקרקעי כולל רשת של מקמ"שים בתחום VHF או מימסור דרך לוויינים גיאוסטציונריים. מכיוון שארכיטקטורת המערכת נקבעה כחיקוי של הטלקס, כל התקשורת במערכת מנוהלת על ידי מרכז אחד – AFEPS (Arinc Front End Processor System). המערכת בדרך כלל מוצבת במגדלי הפיקוח (אצל ה־ANSP) כמו גם אצל חברות התעופה, המפעילות האוויריות. בדרך כלל, מגדלי הפיקוח יעבירו למטוסים הודעות הקשורות למרשה הטיסה ואילו חברות התעופה, יעבירו הודעות הקשורות לתחזוקת המטוסים, הקצאות שערים בשדה התעופה והודעות הנוגעות לנוסעים.
עיבוד נתונים וניתוב
הן המערכת הקרקעית והן המקמ"ש האווירי יודעים למען ולנתב את ההודעות בצורה אוטומטית, בפרט בכל הקשור להודעות האוטומטיות של המערכת. תפעול המערכת ואחזקתה מתבצעים בדרך כלל על ידי צד שלישי ולא על ידי חברות התעופה בעצמן ובפרט כאשר מדובר בחברות קטנות או בתעופה כללית.
הודעות מצב – OOOI
קיימות ארבע הודעות מצב:
הודעות ניהול טיסה
המערכת יודעת להעביר נתוני מזג אוויר ותוכניות טיסה. תכונות אלה מאפשרות לחברות התעופה לעדכן את המטוסים שלהן, גם כאשר הם נמצאים רחוק מעבר לאופק ולמעשה, בכל מקום בעולם שבו יש כיסוי תקשורתי.
פינגים
אם לא עברו ב־ACARS הודעות יזומות במשך פרק זמן מוגדר מראש, היא מעבירה הודעות בצורה אוטומטית "מקצה לקצה" (פינגים) כדי לוודא שיש תקשורת.
פרטי התקשורת
פרוט של אלו סוגי הודעות עוברות מהמטוס ואליו, לאורך שלבי הטיסה השונים מופיע בממך שלהלן
ACARS באירועים ותאונות מהעבר
בהמשך לתאונת טיסה 447 של אייר פראנס, תאונה שבמהלכה נהרגו 216 נוסעים ו־12 אנשי צוות, עלתה האפשרות להשתמש ב־ACARS כסוג של "קופסה שחורה" בזמן אמיתי כמענה למצבים בהם אי אפשר למצוא את הקופסה השחורה ואולם, לבסוף, לא בוצעו שינויים במערכת.
ב־2014, במסגרת חקירת היעלמותה של טיסה 370 של מלזיה איירליינס, נעשה שימוש עיקרי בחקירת הסטי הדופלר של אותות המקמ"ש המוטס של ה־ACARS, כפי שנקלטו בלוויין אינמרסט. אותות אלו שימשו להערכת מיקום ההתרסקות של הטיסה. אף על פי שמערכת ה־ACARS הראשית של המטוס כובתה, מערכת Classic Aero המשיכה לשדר, לכל הפחות פעם בשעה, נתונים שונים ובכללם הודעות ACARS.
ב־2016, במהלך טיסה 804 של איג'יפטאייר, התקבלו התרעות ממערכת ACARS על עשן בשירותים ובתא האוויוניקה של המטוס. בתאונה זו נספו 56 נוסעים, שבעה אנשי צוות ושלושה מאבטחים.
במסגרת תוכניות SESAR של האיחוד האירופאי ו־NextGen  של ארצות הברית הוחלט לצייד את כל מטוסי הנוסעים במערכות ADSB שמשדרות באופן אוטומטי את מיקומו העצמי של המטוס, באופן בלתי תלוי ב־ACARS, עם כיסוי תקשורתי גלובלי (באמצעות לוויינים), או בקו ראייה עם תחנות קליטה קרקעיות. כל מטוסי הנוסעים בארצות הברית ובאיחוד האירופאי מתוכננים להיות מצוידים במערכות אלו לא יאוחר מ־1 בינואר 2020.
שימושים מחוץ לעולם התעופה
החל מ־2002, מערך דיווחי מזג האוויר NOAA מקבל ונותן דיווחי מזג אוויר מהמטוסים ואליהם ולכן כל מטוס ששותף לרשת מהווה חיישן מזג אוויר בארכיטקטורה הגלובלית.
שש דרגות לקירבה (מחזה)
שש דרגות לקרבה (באנגלית: Six Degrees of Separation) הוא מחזה שכתב המחזאי האמריקאי ג'ון גווייר שהוצג בהצגת בכורה בשנת 1990. המחזה היה מועמד לפרס פוליצר לדרמה ולפרס טוני למחזה הטוב ביותר.
המחזה בוחן את הנחת היסוד הקיומית המכונה "שש דרגות של הפרדה", לפיה כל אדם בעולם מקושר לכל אדם אחר בעולם באמצעות שרשרת של לא יותר משישה מכרים.
תקציר העלילה
צעיר שחור בשם פול מופיע בביתם של סוחר האמנות פלאן קיטרידג' ואשתו לואיזה, המכונה בקיצור אואיזה, המתגוררת בדירה יוקרתית המקיפה על הסנטרל פארק בניו יורק. פול סובל מפצע דקירה קל, כתוצאה של ניסיון שוד, ומציג עצמו כחברם של ילדיהם הלומדים באוניברסיטת הרווארד שבקיימברידג', מסצ'וסטס. פלאן ואואיזה מנסה לגייס כספים על מנת לרכוש ציור של פול סזאן, אך כעת הם נאלצים לקטוע את עיסוקם ולסייע לזר הפצוע שבביתם. פול מספר להם שהוא נמצא בניו יורק על מנת לפגשו את אביו, המביים עיבוד קולנועי למחזמר המצליח בברודוויי "קאטס". פול מקסים אותם עם סיפוריו, אך במציאות, הכל שקר: פול אינו סטודנט בהרווארד; הוא השיג מידע אודותיהם מסטודנט אחר, אותו פיתה. פלאן ואואיזה מזמינים את פול ללון בביתם, והולכים לישון, בעוד פול מזמין אל הבית זונה ממין זכר. הוא נתפס על ידי פלאן ואואיזה, אשר מזמינים למקום משטרה, אך פול נמלט.
זמן קצר אחר כך, פול ממשיך במעשי ההונאה שלו, הפעם כנגד צעיר רגיש בשם ריק וחברתו המתגוררת איתו, אליזבת. הזוג הצעיר והתמים חדש בעיר הגדולה, ורק לאחרונה עברו לניו יורק מיוטה. הם מאמינים לשקריו של פול, ומזמינים אותו לגור עימם, עד אשר יסדיר את ענייניו עם אביו העשיר, שפול אומר להם ששמו הוא פלאן קיטרידג'. השלושה הופכים לחברים טובים, כשפול מספרים להם סיפורים על היותו מנוכר מאביו הגזעני. אליזבת אומרת לריק שלא להלוות לפול כסף. לילה אחד, פול וריק יוצאים יחד לבילוי בעיר, ופול מפתה את ריק כדי להשיג ממנו כסף. מאוחר יותר באותו לילה, ריק אומר לאליזבת שפול נעלם עם כל כספם, וכי השניים קיימו יחסי מין. בהתקף זעם, אליזבת מספרת לריק שאביו תמיד הטיל ספק במיניות של בנו. זמן קצר לאחר מכן ריק מתאבד.
פול המיואש, מתקשר אל פלאן ואואיזה לקבלת עזרה. אואיזה, המושפעת מיחסיה המתוחים עם ילדיה, מוצאת עצמה חשה קשורה רגשית לפול, בתקווה שתוכל לעזור לו בדרך כלשהי, למרות העובדה שהוא פגע בהם וניצל אותם. במהלך שיחת טלפון ממושכת, פול מסכים להסגיר את עצמו למשטרה. פול נעצר, והוא ובני הזוג קיטרידג' נפרדים. לאחר שפול נלקח למעצר, אואיזה מנסה לברר מה עלה בגורלו, אך למרות מאמציה - גורלו של פול נותר לא ידוע. המחזה מסתיים ברגע שיא של הירהור, בו אואיזה נושאת מונולוג מפורסם:
שחקנים ודמויות
כריסטין גריפית' וסווזי קורץ לקחו חלק בשלב ההקראה וקראו את התפקיד של אואיזה קיטרידג' במהלך העבודה על המחזה בשנת 1989, לפני שסטוקארד צ'אנינג לוהקה לתפקיד. בתחילה, צ'אנינג לא הייתה זמינה לקחת חלק בהפקה זו שכן הייתה מחויבת להצגה אחרת בברודוויי, "הנשים של ג'ייק" מאת ניל סיימון. בסופו של דבר, הפקה זו ירדה מוקדם מהמתוכנן. קודם לכן, צ'אנינג כיכבה בהצגה אחרת שכתב ג'ון גווייר - "בית העלים הכחולים". לימים, קורץ החליפה את צ'אנינג בתפקיד אואיזה בהפקת ברודוויי המקורית של "שש דרגות לקרבה".
ארצות הברית
המחזה הועלה לראשונה באוף ברודוויי ב-16 במאי 1990 באולם התיאטרון ע"ש Mitzi E. Newhouse שבמרכז לינקולן. השחקנית סטוקארד צ'אנינג זכתה בפרס אובי לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה כאואיזה. המחזאי ג'ון גוויר זכה בפרס אוביי על המחזה.
ההפקה הועברה ל-Vivian Beaumont Theater שם הוצגה הופעת הבכורה של המחזה בברודוויי ב-8 בנובמבר 1990. ההצגה, בבימויו של ג'רי זקס, רצה עד ל-5 בינואר 1992, סך של 485 הופעות. קלי בישופ הייתה שחקנית מחליפה עבור התפקיד של אואיזה, ולורה ליני הייתה שחקנית מחליפה עבור התפקיד של טס, בהופעת הבכורה שלה בברודוויי. ההפקה המקורית של ברודוויי הייתה מועמדת לארבעה פרסי טוני, וזכתה בפרס הבימוי הטוב ביותר עבור זאקס. בשנת 1992 הושק סיבוב ההופעות הארצי של ההפקה בארצות הברית. גם ורוניקה האמל גילמה את דמותה של אואיזה, בהפקה שעלתה בשיקגו.
בין ה-5 באפריל ל-18 ביוני 2017 עלתה הפקה מחודשת של המחזה בברודוויי, ב-Ethel Barrymore Theatre, עם אליסון ג'ני, ג'ון בנג'מין היקי וקורי הוקינס, בבימויו של טריפ קולמן.
הממלכה המאוחדת
ב-1992 המחזה הוצג לראשונה בבריטניה, בתיאטרון רויאל קורט, משם עבר ל-Comedy Theatre (כיום נקרא Harold Pinter Theatre) שבווסט אנד. בשנת 2010 המחזה הועלה באולד ויק שבלונדון עם לזלי מנוויל בתפקיד אואיזה.
במאי 2004 ביים מייקל באפונג הפקה של המחזה שעלתה ב-Royal Exchange שבמנצ'סטר עם ליסה אייכהורן בתפקיד אואיסה קיטרידג', פיליפ ברת'רטון בתפקיד פלאנדרס קיטדרג' ואו. טי. פגבנל בתפקיד פול. פגבנל זכה ב-MEN Award על הופעתו.
קנדה
פיונה ריד כאואיזה, ג'ים מזון כפלאן ונייג'ל שון וויליאמס כפול כיכבו בהפקה משנת 1995 שהוצגה בטורונטו, קנדה. הן ריד והן וויליאמס זכו ב-Dora Mavor Moore Award עבור השחקנית הטובה ביותר מחזה והשחקן הטוב ביותר במחזה, בהתאמה.
רקע
המחזה נוצר בהשראת סיפורו האמיתי של דייוויד המפטון, נוכל ושודד שבמהלך שנות השמונים הצליח לשכנע מספר אנשים שהוא בנו של השחקן סידני פואטייה. המחזאי ג'ון גווייר היה חבר של אינגר מקייב אליוט ובעלה אוסבורן אליוט. באוקטובר 1983 המפטון הגיע לבית של הזוג אליוט, דירה בניו יורק, והם איפשרו לו לשהות בה במהלך הלילה. למחרת בבוקר, אינגר מצאה את המפטון במיטה עם גבר אחר ובהמשך הזעיקה את המשטרה. בני הזוג אליוט סיפרו לגוייר את הסיפור הזה, אשר העניק לו השראה לכתוב את המחזה מספר שנים לאחר מכן.
לאחר שהמחזה הפך להצלחה מסחרית, המפטון הועמד לדין בחשד ל של גווייר, אך זוכה מאשמה. המפטון סבר שהוא זכאי לחלק מהרווחים על המחזה, שמעולם לא קיבל.
עיבוד קולנועי
ג'ון גווייר עיבד את המחזה לתסריט עבור סרט קולנוע שיצא בשנת 1993 בבימויו של פרד שפיסי. סטוקרד צ'אנינג הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט זה בתפקיד אואיזה.
רזא דשבתי
רזא דשבתי הוא ספר מפתח למסכתות הש"ס, שנערך על ידי הרב שבתי פרנקל, ויצא לאור על ידי הוצאת שבתי פרנקל.
מתחילה יצא הספר על מסכת בבא קמא על ידי הרב פרנקל, ונקרא 'ספר המפתח'. בשנת תשס"ד, לאחר פטירתו, הוציא המכון את הספר מחדש תחת השם 'רזא דשבתי' על שמו, יחד עם ספרים דומים על בבא מציעא ובבא בתרא שנערכו על ידו, אך לא יצאו לאור בחייו. בשנת תשס"ט הוציא המכון מהדורה מחודשת. ספרי "רזא דשבתי" מפנים לכ-1,400 ספרים.
מבנה הספר
הספר מסודר לפי סדר המסכת, כאשר בכל עמוד ישנה חלוקה לגמרא (פס), רש"י (קווקו) ותוספות (נקודות). הספר בנוי בצורה של שאלות על הנלמד, כשבמקום תשובות מובאת רשימת כל הראשונים והאחרונים שעסקו בנושא הנידון: בפירושם על הסוגיה או במקומות אחרים בש"ס, בספרי הפסיקה ובשו"תים, עם מראה מקום מדויק.
קישורים חיצוניים
'רזא דשבתי' באתר הספרייה הלאומית.
יהדות מוזמביק
יהדות מוזמביק היא הקהילה היהודית במוזמביק שעד לשנת 1975, בה קיבלה מוזמביק עצמאות לאומית, הייתה חלק מההיסטוריה של היהודים באימפריה הפורטוגזית, שפעלו לאורך חופי האוקיינוס ההודי. כשהספינות הפורטוגזיות הראשונות הגיעו לאוקיינוס ההודי בסוף המאה ה-15, כבר חיו בה סוחרים יהודים ועובדי ים במשך מאות שנים, אולם לא הייתה קהילה מגובשת של יהודים עד לשלהי המאה ה-19 אז גברה הנוכחות האירופית במוזמביק ובעיקר בבירה הקולוניאלית הפורטוגזית של מזרח אפריקה שנקראה אז "לורנסו מארקש", ובזמן הזה התקיימה במוזמביק קהילה של יהודים מרקעים אתניים שונים. מרבית האשכנזים והספרדים שהיגרו למפוטו הגיעו מווילנה, מרקש, לונדון ודרבן.
ראשית הקהילה היהודית
הקהילה היהודית הראשונה נוסדה בשנת 1899, בתקופה שבה אזור "לורנסו מארקש" עבר צמיחה כלכלית גדולה. גילוי הזהב והיהלומים בדרום אפריקה הביא לזרם של מהגרים, כולל יהודים. החל משנה זו גם פעלו להקמת בית הכנסת של הקהילה העברית במפוטו. הקמתו התרחשה בעקבות תהפוכות פוליטיות הקשורות במלחמת הבורים שגרמו לרב יוסף צבי הרץ, אז רבה של יוהנסבורג, להיות פליט לזמן קצר בבירת מוזמביק. הרץ עודד את היהודים בלורנסו מארקש להתארגן כקהילה, להתחיל בחינוך יהודי ולרכוש קרקעות עבור בית כנסת ובית קברות יהודי.
בית הכנסת
בשנת 1926, לאחר תקופה של פיתוח קהילתי, נבנה בית הכנסת בלורנסו מארקש, ובו קהילה של כ-30 יהודים. הקהילה גדלה, יחד עם זרם של פליטים יהודים מאירופה הכבושה בידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה ואירועים אנטישמיים באירופה. בשנת 1938 הרשו השלטונות לכ-250 משפחות יהודיות מפליטי גרמניה להיכנס למוזמביק, בתנאי שלא יעבדו אלא יתפרנסו מנדבות הקהילה. את עיקר העלות של החזקת יהודים אלו נשאו יהודי דרום אפריקה. כל אלה הובילו לכך שהאוכלוסייה היהודית בלורנסו מארקש הגיעה בשנת 1942 לשיא של כ-500 יהודים, אך למרות זאת הקהילה הייתה בירידה דמוגרפית אחרי מלחמת העולם השנייה עברו רוב הפליטים לארצות הברית, דרום־אמריקה וארץ ישראל. ובתחילת שנות ה-70 נאלץ הגבאי לפנות ליהודים דרום אפריקאים ששהו בבתי מלון באזור להגיע לבית הכנסת על מנת שיוכלו להשלים בו מניין.
בית הכנסת נבנה בסגנון הבארוק הפורטוגזי, החזית החיצונית מפוארת והגג בצבע כחול בולט ומרשים. החלק הפנימי צנוע יותר אך בעל תקרה מקומרת ועץ מהגוני. בקיר האחורי יש חלון עגול גדול עם זכוכית מזוגגת בכחול וירוק בצורת מגן דוד. באמצע שנות ה-90 בוצעו בו שינויים קטנים ולאורך הרחוב נוספה חומה והוצבו שערי פלדה צבועים עם מגן דוד כחול, הוא שוחזר במלואו בשנת 2013.
עם הכרזת העצמאות של מוזמביק ב-1975 עזבו את המדינה מרבית היהודים שנותרו בה, שלא הזדהו עם המדיניות הכלכלית הקולקטיביסטית של ממשלת פרלימו המהפכנית, בית הכנסת, יחד עם כנסיות ומסגדים רבים, הוחרם. הוא הפך למחסן. בית הקברות הושחת, ללא בית הכנסת ובאקלים של עוינות רשמית לדת הקהילה פסקה להתקיים באופן רשמי.
בשנת 1989 איש עסקים לא יהודי מקומי, אלקיס מקרופולוס, ארגן קמפיין להחזרת בית הכנסת לקהילה. מודעה שפורסמה במקומון חיברה בין מעט היהודים שנותרו במוזמביק. תרומות שנאספו בהדרגה איפשרו לנקות ולשקם את בית הכנסת. תחילה חשבו שבית הכנסת יהפוך לאנדרטה היסטורית לקהילת העבר אך החזרת בית הכנסת ליהודים הביאה אותם לחזור לבית הכנסת ולתפעל אותו.
המאה ה-21
בשנת 2010 התארגנה הקהילה היהודית של מוזמביק באופן רשמי תחת השם "Honen Dalim". בשנת 2013 בית הכנסת המקורי עבר שיפוץ מלא, ומאז מתקיימים בו שירותים ואירועים שבועיים לקהילה היהודית של מוזמביק, המושכים אליו תושבי קבע ואורחים מרחבי העולם. בבית הכנסת מקיימים תפילת קבלת שבת רב לשוניות בעברית, באנגלית ובפורטוגזית, וכן מקיימים חגים, למידה ופעילויות ואירועים יהודיים. בשנת 2018 עודכן כי מספר חברי הקהילה היהודית הוא 35, והיא מתוארת כקהילה משגשגת.
The Concert
The Concert (בעברית: המופע) הוא אלבום הופעה חיה של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא בספטמבר 1994. האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר נכנס לעשירייה הפותחת במדינה והגיע למעמד של פלטינה משולשת עם מכירות של 1.1 מיליון עותקים.
הצלחה
אלבום ההופעה הגיע למעמד פלטינה משולשת בקנדה, פלטינה באוסטרליה, וזהב בספרד. האלבום כולל הופעה חיה של הזמרת במדיסון סקוור גארדן. האלבום חולק לשני דיסקים שאורכם בסך הכל 103 דקות. בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום לאלבום גם יצאה מהדורה מחודשת בשם The Concert: Highlights אשר קיבלה מעמד אלבום זהב בארצות הברית.
מתוך האלבום יצא השיר "Ordinary Miracles", שיר חדש שבוצע במופע ויצא כסינגל נפרד מהאלבום.
רשות ניקוז ונחלים ירדן דרומי
רשות ניקוז ונחלים ירדן דרומי היא רשות ניקוז ותאגיד סטטוטורי, אשר אחראית על ניקוז וטיפוח הנחלים בצפון ומערב בקעת הירדן. רשות הניקוז כפופה למשרד להגנת הסביבה. הרשות הוקמה בשנת 1997 כתוצאה מהרפורמה שבוצעה ברשויות הניקוז. יושב ראש הרשות הוא ראש המועצה האזורית עמק המעיינות יורם קרין והמנהל הכללי הוא עובד יבין, המכהן בתפקיד מאז שנת 2016. שטח רשות ניקוז ונחלים ירדן דרומי הוא 662,000 דונם (מתוכם כ-25 אלף הם הנחלים עצמם). הנחלים העוברים בשטח הרשות הם: הירדן, תבור, יששכר וחרוד.
הרשות פועלת מתוקף "חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות" (1957), צו הניקוז (1960), אכרזת הניקוז (1996), וצו רשויות נחלים ומעיינות (2003).
משרדי רשות הניקוד ירדן דרומי ממוקמים בקיבוץ בית השיטה.
נחל בן זמרה
נחל בן זמרה הוא נחל אכזב קצר בגליל העליון, צפונית למושב כרם בן זמרה. אורכו כ־1.6 קילומטרים.
תוואי הנחל
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־750 מטרים מעל פני הים, סמוך מצפון לבתי המושב כרם בן זמרה. הוא זורם צפונה, ומעט לאחר שעובר מתחת לכביש 899, בגובה של כ־490 מטרים מעל פני הים, הוא נשפך לנחל דישון (הנשפך לנהר הירדן).
צפע אספיס
צפע אספיס (שם מדעי: Vipera aspis) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים המצוי באירופה, והוא על פי מספר מחקרים הנחש הארסי והקטלני ביותר ביבשת. הוא תואר בידי קארולוס לינאוס ומשמעות שמו "aspis" פירושו: "צפע.
מאפיינים
תחום התפוצה של הנחש הוא במערב אירופה בעיקר סביב איטליה, גרמניה בדרום היער השחור, אנדורה, שווייץ, צרפת, סן מרינו, מערב סלובניה וצפון-מזרח ספרד. דיווחים על נחש זה הגיעו מרוטרדם שבהולנד, אך זה לא תחום המחיה הטבעי שלו כך שאולי הוא שוחרר מהשבי. הנחש מצוי לרוב באזורים חמימים שטופי שמש כמו באתרי סלעים וחורשים ים תיכוניים ולעיתים יימצא ביערות, גדות נחלים ואף על קרחונים. הוא נפוץ יותר סביב גבעות ורמות יותר מאשר במישורים.
נחש זה מכיש יותר אנשים מרוב נחשי אירופה, למעט הצפע האירופי, והוא כנראה קטלני יותר כאשר 4% מההכשות מסתיימות במוות. הוא אחראי ל-90% מהכשות הנחשים בהרי איטליה והוא גם הנחש הקטלני היחיד בהם. עם זאת ארסו חלש ביחס למיני צפעיים אחרים.
הארס גורם לפגיעה כואבת ביותר הגורמת להכחלת האיבר הפגוע ויצירת בצקת, נמק ומוות של רקמות, שיתוק השרירים והאטה של קרישת הדם. לבסוף הקורבן יכול להתעלף או למות כתוצאה מדימומים או מכשל בכליות. ואולם מקרי המוות נדירים עקב פיתוח נוגדן לארס וכן עקב תקריות מעטות.
מגילות שפירא
מגילות שפירא הן 15 מגילות קלף שהכילו יחדיו את ספר דברים המקראי. המגילות שמוזס וילהלם שפירא, סוחר עתיקות מירושלים, הציג ב-1883 וטען שמוצאם ממערה בנחל ארנון וכי נכתבו במאה השביעית לפנה"ס. ככאלה, היוו לטענתו את כתב היד המקראי הקדום ביותר שנתגלה עד אז. במגילות הופיעה גרסה שונה במקצת של ספר דברים מזו שבנוסח המסורה המוכר לנו, שכללה את עשרת הדיברות ובה דיבר אחד נוסף.
כאשר שפירא עמד על סף סגירת עסקה עם המוזיאון הבריטי בלונדון, נקבעו המגילות בידי מומחים כמזויפות בחוות דעת שהביאה לכישלון העסקה, להתאבדותו של שפירא ולאובדן המגילות. בעקבות גילוי מגילות מדבר יהודה במערות בקומראן מ-1947 ואילך, טענו מספר חוקרים מסוימים לאמיתות הממצא.
מציאת המגילות
המגילות הוצגו מוזס וילהלם שפירא הציג את המגילות ב-1883, כשהוא מציג גרסאות שונות בתגובה לשאלה היכן נמצאו. שפירא טען כי בידיו 15 מגילות קלף קדומות שרכש מבדואים שמצאום במערה בנחל ארנון בעברו המזרחי של ים המלח, ולטענתו תוארכו למאה השביעית לפנה"ס. ככאלה, היוו לטענתו את כתב היד המקראי הקדום ביותר שנתגלה עד אז.
באחת הפעמים טען שפירא כי הציג את הממצאים כבר ב-1878 לפני החוקר הגרמני קונסטנטין שלוטמן מאוניברסיטת האלה, אך שלוטמן, שהיה אחד המומחים הגרמנים שהובכו בפרשת זיוף חרסי מואב על ידי שפירא, דחה את פנייתו וטען שמדובר בזיוף. את הפקפוקים שעלו באשר לאותנטיות של המגילות דחה שפירא בטענה כי רכש אותן בפרוטות, ולא יעלה על הדעת כי ישקיע אדם מאמץ כה רב בזיוף כזה תמורת רווח כה זעום, אולם הוא המתין חמש שנים נוספות טרם החליט לנסות לצאת איתן שוב להערכת מומחים.
שפירא הגיע עם המגילות לגרמניה ביוני 1883 וניסה לעניין את הגרמנים בקנייתן. בעודו ממתין להחלטתם ותוצאות בדיקתם, הגיע ב-24 ביולי גם למשרדי הקרן לחקר ארץ ישראל (PEF) שמושבה בלונדון, שם בחנו את המגילות מזכיר הקרן וולטר בזנט, קלוד קונדר ומלומדים נוספים. בזנט הפנה את שפירא אל המוזיאון הבריטי שגילה עניין רב במגילות, ואף הציג שתיים מהן לציבור הרחב, בעוד מומחי המוזיאון בודקים את המגילות האחרות. הידיעה על התעניינות המוזיאון הבריטי והצגת המגילות בו הכתה גלים בבריטניה וברחבי אירופה, ואלפים הגיעו לבקר בתערוכה, ובהם ראש הממשלה ויליאם גלאדסטון. הסכום שנדרש עבור רכישת המגילות היה גבוה מאוד: מיליון ליש"ט, למרות הספקות ההולכים ומתרבים אצל מומחים ביחס למקוריותן.
ב-18 באוגוסט התפרסם בטיימס מכתבו של קלוד קונדר, מראשי הקרן וחוקר ארץ ישראל. במכתב הביע קונדר ספקות, על סמך היכרותו את ארץ ישראל, באשר לסיכויי ההשתמרות של יריעות עור בתנאי האקלים בארץ. ב-21 באוגוסט פרסם ה"טיימס" הלונדוני את חוות דעתו של שארל קלרמון-גנו, שטען כי המגילות הן זיוף נוסף מבית היוצר של שפירא, וכי אינן אלא רצועות שנגזרו משולי ספרי תורה ישנים והושרו בכימיקלים כדי לשוות להן חזות עתיקה. מספר ימים אחר כך התפרסמה חוות דעתו של מומחה המוזיאון הבריטי כריסטיאן דוד גינצבורג, המחזקת את חוות דעתו של קלרמון-גנו. גם המומחים הגרמנים הגיעו למסקנות דומות.
המגילות
הממצא הכיל חמש-עשרה מגילות קלף, חלקם במצב קריא יותר מהאחרים. כל המגילות היו צרות במיוחד, בערך 9 סנטימטר על 18 סנטימטר. כל רצועה הכילה כעשר שורות כתב בצד אחד. הרצועות היו כפולות ולא גלולות, כשכל רצועה כפולה בין פעם אחת לשלושה, סך הכל ארבעים כפלים. במגילות הופיעה גרסה שונה במקצת של ספר דברים מזו שבנוסח המסורה המוכר לנו, שכללה את עשרת הדיברות ובה דיבר אחד נוסף.
המגילות נכתבו כולן ברצף אחד, ללא הפסקה, פרט לעשרת הדיברות, בה נכתבו המילים מופרדות פרט ל'לא' שהודבק למילה שלאחריה. לא נמצא כתב יד עברי אחר שנעשה בצורה הזו, אך בתקופת שפירא האמינו כי זו הצורה בה נכתבו עותקים מוקדמים של המקרא. הכתב נכתב על ידי ידיים שונות, והוא דמה באופן כללי לכתב במצבת מישע ולא לכתבים עבריים עתיקים אחרים, דמיון שנחשב לחשוד כבר במאה התשע-עשרה.
אחת הטענות שפסלו את מגילות שפירא הייתה שלא ייתכן שמגילות קלף ישתמרו במשך אלפי שנים, אולם בהמשך התברר כי בתנאי האקלים של מדבר יהודה הדבר אפשרי. גם התיאור של מגילות שפירא, עטופות בבד פישתן ומוכתמות בחומר שומני שחור דומה מאוד לתיאור מגילות קומראן.
עמדת המחקר
שפירא הגיע עם המגילות לגרמניה ביוני 1883 וניסה לעניין את הגרמנים בקנייתן. בעודו ממתין להחלטתם ותוצאות בדיקתם, הגיע ב-24 ביולי גם למשרדי הקרן לחקר ארץ ישראל (PEF) שמושבה בלונדון, שם בחנו את המגילות מזכיר הקרן וולטר בזנט, קלוד קונדר ומלומדים נוספים. בזנט הפנה את שפירא אל המוזיאון הבריטי שגילה עניין רב במגילות, ואף הציג שתיים מהן לציבור הרחב, בעוד מומחי המוזיאון בודקים את המגילות האחרות. הידיעה על התעניינות המוזיאון הבריטי והצגת המגילות בו הכתה גלים בבריטניה וברחבי אירופה, ואלפים הגיעו לבקר בתערוכה, ובהם ראש הממשלה ויליאם גלאדסטון. הסכום שנדרש עבור רכישת המגילות היה גבוה מאוד: מיליון ליש"ט, למרות הספקות ההולכים ומתרבים אצל מומחים ביחס למקוריותן.
ב-18 באוגוסט התפרסם בטיימס מכתבו של קלוד קונדר, מראשי הקרן וחוקר ארץ ישראל. במכתב הביע קונדר ספקות, על סמך היכרותו את ארץ ישראל, באשר לסיכויי ההשתמרות של יריעות עור בתנאי האקלים בארץ. ב-21 באוגוסט פרסם ה"טיימס" הלונדוני את חוות דעתו של שארל קלרמון-גנו, שטען כי המגילות הן זיוף נוסף מבית היוצר של שפירא, וכי אינן אלא רצועות שנגזרו משולי ספרי תורה ישנים והושרו בכימיקלים כדי לשוות להן חזות עתיקה. מספר ימים אחר כך התפרסמה חוות דעתו של מומחה המוזיאון הבריטי כריסטיאן דוד גינצבורג, המחזקת את חוות דעתו של קלרמון-גנו. מאוחר יותר התברר כי גם המומחים הגרמנים הגיעו למסקנות דומות.