cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדרה סלומון
מפעלה למען הצלת ילדים יהודיים בשואה
לאחר פלישת הגרמנים לצרפת (מ-10 במאי 1940 ואילך) עברו אנדרֶה ובעלה לעיר קלרמון-פראן בדרום צרפת והיא מצאה שם מגורים לכל הילדים. לאחר כניעת צרפת, הצטרפה אנדרה לארגון אוז"ה. היא דחפה את הארגון לעסוק בגורל משפחות וילדים, נטולי אזרחות צרפתית, שנכלאו במחנות מעצר בדרום צרפת. היא החלה לגייס פעילים יהודיים בעלי אזרחות והכינה תוכנית לחילוץ מספר גדול ככל האפשר של ילדים מהמחנות ולקלוט אותם, בשלב ראשון, בבתי ילדים שפתח ארגון אוז"ה. היא פנתה לשלטונות וישי בבקשה, שאושרה לבסוף, להעביר ילדים מהמחנות לבתי הילדים. ב-26 בפברואר 1941, הועברו 48 ילדים, בגילאי ארבע עד ארבע עשרה ממחנה גורס למוסדות ממשלתיים עבור יתומי מלחמה. משם נשלחו הילדים למוסדות של אוז"ה. אנדרה סלומון עסקה רבות בשכנוע ההורים שבמחנות להיפרד מילדיהם. אנשי אוז"ה ואנשי ארגון הצופים היהודיים E.I.F נכנסו למחנות המעצר במסווה של עובדים סוציאליים ופעלו לפי הוראותיה.
במקביל ניסתה אנדרה לארגן פינוי של ילדים לארצות הברית. בין קיץ 1941 למאי 1942 הצליחה להוציא 242 ילדים בשלוש הפלגות לארצות הברית, לאחר מאמצים רבים להשיג את אישורי ההגירה. היא עצמה ליוותה כל אחת מההפלגות הללו ודאגה שהילדים ייקלטו בארצות הברית.
בקיץ 1942 החלו שילוחי היהודים מצרפת לאושוויץ. ב-16 וב-17 ביולי 1942 התנהל מצוד אחרי יהודים חסרי אזרחות צרפתית על ידי משטרת וישי על פי הוראות הנאצים. 4,051 (31%) מהמגורשים היו ילדים. ב-26 באוגוסט 1942, בהמשך לפעילות משטרת צרפת בגירוש היהודים מפריז ביולי, בוצעו מעצרים נרחבים בקרב יהודי אזור שאטונף-לה-בה (Châteauneuf-les-Bains), שבתחום שלטונה של ממשלת וישי, ב"צרפת הלא כבושה". שני אירועים אלה שכנעו את אנדרה ויתר ראשי אוז"ה שיש לעבור מפעילות הומאנית לפעילות הצלה של ממש. אופי הפעולות השתנה: כאשר נערכו גירושים מן המחנות הושארו בהם לעיתים קרובות ילדים מתחת לגיל 16 שניתן היה לנסות למלט אותם. בסופו של דבר הוצאו כמעט כל הילדים מן המחנות וכך ניצלו למעלה מ-6000 ילדים. אנדרה הייתה האחראית על מבצע הוצאת הילדים מן המחנות.
הארגונים היהודיים הקימו רשתות מחתרתיות של מילוט והצלה בהיקף ובאינטנסיביות שלא נראו כמותם בארצות אחרות. המקשרת בין פעולות הרשתות לפעולות הלגאליות הייתה אנדרה סלומון. יהודים רבים מצאו מקלט בכפרים, האוז"ה ותנועת הצופים היהודים (.E.I.F) פעלו יד ביד עם יחידים וארגונים לא-יהודיים והצליחו להציל למעלה מ-10,000 ילדים, שמרביתם לא זכו יותר לראות את הוריהם. אוז"ה ייסד רשת מחתרתית על מנת להבריח את הילדים למדינות נייטרליות. אנדרה סלומון, שהייתה כזכור פעילה בתנועת הצופים היהודים, תאמה וקשרה בין הפעילויות. היא יזמה הברחה של ילדים שהיו להם קרובי משפחה בארץ ישראל, היא תיאמה את ההברחות לשווייץ וליוותה את הילדים עד טולוז בדרכם לספרד. דרך אנדורה שבספרד, הגיעו בדרכים עקלקלות לארץ. היא הייתה גם המתאמת הראשית בין הרשתות שהבריחו ילדים לשווייץ. סך הכל הועברו לשווייץ כ-1069 ילדים.
מאות רבות של ילדים ניצלו בזכות אנדרה סלומון. רבים מהם סיפרו שאנדרה הייתה להם אם שנייה. רבים שמרו על קשר איתה עד יום מותה.
ברוקולי סיני
ברוקולי סיני (שם מדעי: Brassica oleracea Alboglabra) הוא זן של כרוב הבר. הוא ידוע גם בשמות קייל סיני וקאי-לאן. הוא ירק עלי בעל עלים ירוקים עם גזע עבה, ומספר קטן של ראשי פרחים הדומים לאלו של הברוקולי. ברוקולי וברוקולי סיני שניהם שייכים לאותו המין, כרוב הבר. טעמו דומה מאוד לברוקולי ומעט מר ממנו.
יפים פומין
יפים מויסייביץ' פומין (ברוסית: Ефим Моисеевич Фомин; 15 בינואר 1909 – 30 ביוני 1941) היה קומיסר סובייטי יהודי בצבא האדום אשר קיבל את עיטור לנין עבור הגנתו על מבצר ברסט ליטובסק בפתיחת "מבצע ברברוסה" בשנת 1941, שם נפל בשבי ונהרג.
ביוגרפיה
פומין נולד ב-15 בינואר 1909 בשטעטל קולישקי שהיה במחוז ויטבסק, האימפריה הרוסית. פומין נולד לאב נפח ואם תופרת, אבל בגיל 6 התייתם ונלקח על ידי קרובי משפחה. אותם קרובי משפחה התקשו להאכיל ילד נוסף, ולכן זמן קצר לאחר מכן הוא עבר לגור בבית יתומים בוויטבסק, שם הוא גדל. פומין החל לעבוד בגיל 12, תחילה התלמד אצל ספר ומאוחר יותר אצל סנדלר. בשנת 1924, כאשר עבד במפעל הנעלה בוויטבסק, פומין הפך לחבר בקומסומול.
קריירה צבאית
בשנת 1930, לאחר גיוסו לצבא האדום, פומין עסק בפעילויות תעמולה בקרב החיילים במסגרת גיוסי המפלגה הקומוניסטית - הוא שימש כמזכיר ארגון קומסומול בגדוד הגנה אווירית וגם כפוליטרוק (קומיסר פוליטי). בשנת 1938, פומין סיים קורס המועבר על ידי הממשל הפוליטי של המחוז הצבאי חרקוב, וכתוצאה מכך הוענק לו שעון עם הכיתוב "על הישגים יוצאים דופן בשליטה בבולשביזם". לאחר מכן, פומין מונה לקומיסר הצבאי של אוגדת רובה חרקוב. בספטמבר של שנת 1939, פומין השתתף בפלישה של הצבא האדום לפולין שהובילה לסיפוח האזורים המזרחיים של אותה מדינה לאוקראינה ובלארוס הסובייטית. בקיץ של שנת 1940, האוגדה של פומין הוצבה בדאוגבפילס, לטביה. לאחר שגונה (גינויים כאלו היו נפוצים באותה תקופה), פומין הוצב מחדש בברסט וירד בדרגה לסגן קומיסר חיל הרגלים ה-84 לעניינים פוליטיים (אך בשנת 1991 שר ההגנה של ברית המועצות ביטל את הורדתו בדרגה והחזיר אותו לדרגת קומיסר אוגדה).
זמן קצר לפני פרוץ המלחמה בין ברית המועצות לגרמניה ותחילת "מבצע ברברוסה", פומין הגיע למבצר ברסט-ליטובסק. ב-21 ביוני בשנת 1941, יפים פומין היה אמור לנסוע לדאוגבפילס כדי להביא את משפחתו לברסט, אך כל כרטיסי הרכבת נמכרו והוא נאלץ לחזור למבצר. יום למחרת, ב-22 ביוני ב-4 בבוקר, הוורמאכט תקף את מבצר ברסט-ליטובסק כחלק מהשלבים הראשונים של "מבצע ברברוסה", ופומין היה בין הבכירים הבודדים שנכחו במבצר ברסט ברגע שהוא הותקף. בזמן המתקפה היו במבצר כ־3500 איש, רוב הקצינים שמשפחותיהם גרו בעיר לא נכחו במבצר, ורוב החיילים ישנו. המבנה הופגז על ידי ארטילריה גרמנית, פגע באספקת המים והרס את מאגרי המזון. בגלל המתקפה הבלתי צפויה, המבצר נקלע לאי סדר ורבים נפצעו ונהרגו.
פומין היה הראשון בין מפקדי חיל המצב שארגן התנגדות לכובשים. יחידות העילית של אוגדת הרגלים האוסטרית ה-45 היו הראשונות שחצו את הגבול הסובייטי ושהצליחו להגיע לחלק המרכזי של המבצר, ובאותו הזמן קבוצת חיילים של הגדוד ה-4 התארגנה בפיקודו של פומין, הקומיסר הבכיר ביותר בחלק זה של המבצר, והיא הסתערה בפתאומיות על היחידות הפולשות. היחידה של פומין הצליחה להדוף את הגרמנים לזמן מה. עם זאת המבצר הוקף במהירות. חלק מחיל המצב נפל בשבי, אך הכוחות הסובייטים הנותרים, כולל היחידה בפיקודו של פומין, הצליחו להחזיק בחלק ממבני המבצר. אנשי הצבא האדום ניסו לצאת מהכיתור והמשיכו להתנגד לוורמאכט, להילחם בו ולהתגונן ממנו. היחידה של פומין הצליחה להדוף את התוקפים למשך מספר ימים והיא אף לקחה מספר שבויים גרמנים, אולם לבסוף היחידה המותשת נכבשה. ב-30 ביוני 1941, פומין הוסגר על ידי אחד מהחיילים וכתוצאה מכך נורה בידי הגרמנים בהתאם ל"פקודת הקומיסרים", שהורה לוורמאכט להוציא להורג קומיסרים וקצינים פוליטיים (פוליטרוקים) סובייטים קומוניסטים ללא משפט.
הכרה ומורשת
בשנת 1957 זכה יפים פומין בעיטור לנין. בעיר ברסט נקרא רחוב על שמו, ועל מבצר ברסט-ליטובסק על קיר השער חלם משמאל חקוקה דמותו בטבלת זיכרון. נוסף לכך, יפים פומין מתואר בספרות ובקולנוע הסובייטית והפוסט-סובייטית. מבין הספרים בהם דמותו מופיעה, ספרו של סרגיי סמירנוב "מבצר ברסט" (1964), ומבין הסרטים בהם הוא מתואר "קרב מוסקבה" (1985) ו-"מצודת ברסט" (2010).
אל-בוקיעה
אל-בוקיעה (בערבית: البقيعة) הוא אשכול של כפרים פלסטינים, הממוקם בנפת טובאס, בצפון בקעת הירדן לאורך עמק אל בקויעה שלמרגלות רכס טמון, בין העיירה טמון במערב להתנחלות בקעות במזרח. אשכול הכפרים כולל את ח'רבת עטוף במרכז העמק, חומסה אל בקיעה וחומסה אל פוקא בדרום מזרח העמק, אל-חדידייה הממוקמת ממזרח להתנחלות רועי וח'אלת מכחול וח׳רבת סמרה שמצפון לה.
אוכלוסייה
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית ח'רבת עטוף מנתה 227 תושבים בשנת 2016 ואוכלוסיית חומסה 127.
היסטוריה
הכפרים הוא קהילות של פלאחים ורועי צאן המעבדים אדמות בעמק אל-בוקיעה, השייכות לבעלי אדמות מטובאס ומטמון, בהם מגדלים בעיקר חיטה ושעורה מאז שלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל. רובם נהגו לגור באוהלים ולנדוד בשטח עם עונות השנה, למעט קהילות ח'רבת עטוף וח'אלת מכחול בהם הוקמו בתי קבע, ואחרים שהיו גרים במערות למרגלות ההרים באזור.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר האזור לשליטה ישראלית. ב–1 באוגוסט 1967, חתם מפקד פיקוד המרכז עוזי נרקיס על צווי סגירה לתשעה שטחים לצורך אימונים, לאורך הרצועה המזרחית של גב ההר. ביניהם "שטח אש 901" שמצפון לעמק אל-בוקיעה, ו"שטח אש 903" שמדרום לו. מאז נאלצים התושבים לפנות את השטח כל פעם שצה"ל עורך אימונים, לעיתים מכריזים על האזור שטח צבאי סגור ומפנים את התושבים.
בשנת 1972, הופקעו אדמות בפתח עמק אל-בוקיעה לצרוך הקמת ההתנחלות בקעות. בשנת 1976, הוקמה גם התנחלות רועי בסמוך. בנוסף נסלל במרכז העמק הקצה הצפוני של ציר אלון (או "כביש אלון" שבקטע זה ממוספר ככביש 578).
בשנת 1997 הכפר אל-חדידייה, הסמוך להתנחלות רועי, נעקר ממקומו ועבר מערבה, בשל הכרזת שטחו כ"שטח צבאי סגור". גם במקומו החדש סבל מצווי הריסה של המנהל האזרחי. בפברואר ומרץ 2008 נהרסו בתיהם של 60 איש באל-חדידייה. במקביל, צה"ל הטיל קנסות על רועי צאן מן הכפר, החרים ראשי צאן. בנוסף חסם הצבא את כל דרכי העפר המובילות אליו. בתי אל-חדידייה, שהם אוהלים ופחונים, שחלקם סיפק הצלב האדום הבינלאומי, נהרסו שוב ב-2011, 2015 ו-2016.
ב-16 בספטמבר 2013, נכנס צה"ל לכפר ח'אלת מכחול בו גרו 120 תושבים, ובעזרת 3 דחפורים הרסו אותו עד היסוד. ב-1967 צה"ל כבר הרס את כל הכפר על בתי האבן שלו, ומאז תושבי הכפר התגוררו במבנים ארעיים, פחונים ואוהלים. לאחר ההריסה סירבו התושבים לעזוב ונשארו במקום ישנים תחת כיפת השמיים.
באפריל 2014 נהרסו בתיהם של ארבע משפחות בהם חיים כ-30 איש בכפר חומסה. ב-2 בנובמבר 2020 הרס צה"ל 18 מבנים בחומסה שבהם גרו 74 תושבים. לאחר ההריסה הגיעה משלחת של דיפלומטים מהאיחוד האירופי לבקר במקום, והודיעה שההרס מנוגד למשפט ההומניטרי הבינלאומי.
חינוך
מאחר שהאזור מוגדר כשטח C, משטר התכנון אינו מאפשר לבנות באזור זה בתי ספר, ילדי הכפרים של אל-בוקיעה לומדים בבתי ספר בעיירות טובאס וטמון. כדי להגיע אליהם הם נאלצים לנסוע בין 27 ל־45 ק״מ ולעבור באחד משני המחסומים אל תוך האזור (מחסום חמרה בדרום ומחסום תיאסיר בצפון). רוב הילדים לומדים רק בבתי ספר יסודיים ואינם ממשיכים לתיכון.
בית ספר שדה אלון התבור
בית ספר שדה אלון התבור הוא בית ספר שדה, הממוקם בסמוך למועצה המקומית כפר תבור שלמרגלות הר תבור בגליל התחתון. בית הספר מכיל כ-32 חדרי אירוח צמודי קרקע עם כ-210 מיטות. בית הספר מציע הדרכת טיולים באזור הגליל כולו. בנוסף על כך, בית הספר מפעיל חוגים לנוער ביישובי המועצה האזורית.
Soul Militia
Soul Militia (הייתה ידועה כ-2XL עד שנת 2002) היא להקת היפ-הופ אסטונית, ידועה במיוחד בעקבות זכייתה באירוויזיון 2001 כזמרי ליווי לטאנל פדאר ודייב בנטון, עם השיר "Everybody". הלהקה מורכבת מלורי פיהלאפ ("לורי"), סרגיי מורגון ("סמי") וקאידו פולדמה ("קרייג"). חבר רביעי, אינדרק סום ("אינס"), עזב את הלהקה בשנת 2004. 2XL הוקמה בשנת 1997. בהמשך הם השתתפו בתחרות הקדם של אסטוניה לאירוויזיון 2007 עם שיר בשם "My Place".
Lightscreen
לייטסקרין פותח על ידי קריסטיאן קייסר (Christian Kaiser) בשפת ++C ושוחררה בשנת 2014.
הכלי ניתן להורדה בחינם דרך האתר הרשמי וזמין להורדה למערכות ההפעלה חלונות מבית מיקרוסופט.
מאפיינים
לכלי מספר מאפיינים בולטים:
דאוני (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
מגיארדומבג'האז
מגיארדומבג'האז (בהונגרית: Magyardombegyház) הוא כפר קטן בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים במגיארדומבג'האז נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 313 תושבים, ובשנת 2021 רק 168 תושבים.
על פי ממצאים ארכאולוגיים האזור היה מיושב כבר בתקופת הברונזה.
יהודי מגיארדומבג'האז
יהודים ישבו במגיארדומבג'האז במאה ה-19 וב-1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
ויקטור גונצ'ר
ויקטור גונצ'ר (בבלארוסית: Віктар Ганчар, ברוסית: Виктор Гончар; נולד ב-7 בספטמבר 1957 - נעלם ב-1999) היה פוליטיקאי בלארוסי, שנעלם ומת ככל הנראה בשנת 1999.
ביוגרפיה
הוא נולד בכפר רדזיצ'אבה, סמוך לסלוצק. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בלארוס בשנת 1979 ועבד כעובד מחקרי משפטים במוסדות גדולים בבלארוס.
קריירה פוליטית
ממאי 1991 שימש כסגן ראש העיר מלדזייצ'נה. במאי 1994 הוא התמודד לתפקיד שופט בית המשפט החוקתי בבלארוס, אך לא זכה לתמיכתם של מרבית חברי הפרלמנט.
במהלך הבחירות לנשיאות בשנת 1994, הוא היה מהפעילים במטה הבחירות של אלכסנדר לוקשנקו. בשנת 1994, לאחר ניצחונו של לוקשנקו בבחירות לנשיאות, מונה לסגן ראש ממשלת בלארוס, אך עד מהרה התפטר. הוא הצטרף לאופוזיציה לנשיא והצטרף למפלגת האזרחים המאוחדת והפך לחבר במועצה המדינית (מאז 1995).
בשנים 1995–1996 היה מזכיר כללי של בית הדין הכלכלי של חבר המדינות. בשנת 1995 נבחר כציר לאספה הלאומית של בלארוס. בשנת 1996 מונה ליו"ר ועדת הבחירות המרכזית והתנגד באופן פעיל ללוקשנקו במהלך משאל העם בשנת 1996. בשנת 1996 פוטר מתפקידו, לאחר שגונצ'ר מעולם לא הכיר בתוצאות משאל העם בשנת 1996 כלגיטימיות.
בשנת 1998 עמד ועדת בחירות חלופית בבחירות לנשיאות בשנת 1999, שאורגנה על ידי האופוזיציה כמחאה על הרפורמות החוקתיות של לוקשנקו.
היעלמות
גונצ'ר נעלם במינסק ב-16 בספטמבר 1999, יחד עם חברו, איש העסקים אנטולי קראסוסקי. חתיכות זכוכית שבורה ודם נמצאו באתר כביכול בו נראו לאחרונה השניים. ב-5 בדצמבר 2002 הם הוכרזו רשמית כנעדרים על ידי בית המשפט. בינואר 2003 השעתה התובעת הכללית של מינסק את החקירה הפלילית בדבר היעלמותם.
בדצמבר 2019 פרסם דויטשה וול סרט דוקומנטרי בו יורי גרבסקי, לשעבר חבר ביחידה מיוחדת במשרד הפנים בבלארוס, אישר כי היחידה שלו היא שעצרה ורצחה את יורי זכרנקו ושהם אחר כך עשו אותו דבר עם ויקטור גונצ'ר ואנטול קראסוסקי.
טעות סופר (משפטים)
במשפט, טעות סופר היא רישום מוטעה במסמך משפטי מחייב, המשפיע על משמעות המסמך, ומתבטל מאחר שהכוונה המקורית הייתה שונה. מקור מושג זה במשפט העברי. ישנן חילוקי דעות לגבי ההוכחות הנדרשות על מנת לבטל סעיפים בהם חלה טעות במסמך משפטי ומאופן ההתמודדות של שיטת משפט עם סוגיה זו ניתן להסיק על השקפתה בדבר חשיבות המסמך הכתוב ואף על המידה בה היא מאפשרת את התערבותה של מערכת המשפט בחוזה שבין הצדדים.
ערך זה עוסק בטעות הסופר כהגדרתה במסגרת דיני החוזים תוך בחינת משמעותה והשפעתה על תוקפו של החוזה, כמו גם את דרכי ההתמודדות עימה ותיקונה לפי הלכות המשפט העברי. ודן בשאלה עד כמה אחידה עמדת המשפט העברי בסוגיה ובאילו נושאים מתעוררת מחלוקת בין הפוסקים.
למשפט העברי ולעומתו למשפט הישראלי כללים שונים להתמודדות עם טעות מעין זו.
טעות חשבון וטעות קולמוס
במסגרת טעות סופר נכללות כל הטעויות שנפלו בכתיבתו או בהכתבתו של החוזה על ידי הסופרים או מי מהצדדים לחוזה.
ניתן להבחין בין שני סוגים של טעויות סופר: טעות חשבון וטעות קולמוס. טעות חשבון נובעת מסיבה ברורה וגלויה כגון: חוסר ידיעה, ספירה שגויה, שיקול מוטעה או חוסר ניסיון בניסוח מסמכים משפטיים. לעומתה, לטעות קולמוס אין סיבה ברורה, היא יכולה לנבוע מתקלה טכנית או היסח דעתו של המנסח.
השפעת טעות סופר על תקפות חוזים ודרך הוכחתה במשפט העברי
ישנה מחלוקת בין הפוסקים בדבר דרכי ההוכחה האפשריות לקיומה של טעות סופר. הרא"ש סבור כי ניתן להוכיחה הן מתוך השטר עצמו והן מנסיבות חיצוניות. כך למשל הוא מתאר מקרה בו בשטר חוב של שמעון נכתב כי שמה של אשתו רחל במקום לאה. במקרה זה לא יכולה הוכחת טעות הסופר לצמוח מתוך השטר עצמו. הוכחתה תישען, אם כן, על ידיעתם, הן של השניים והסופר והן של כלל המקורבים אליהם, את שמה האמיתי של האישה. בשונה ממנו פוסק הרב ישראל איסרלין כי טעות סופר לא תוכח אלא מתוך השטר עצמו: "כל היכא שאין שום הוכחה מתוך הגט עצמו לא תלינן בטעות סופר". הרמ"א מציין כי המחלוקת בין הפוסקים הנ"ל סובבת סביב שטרות גט אך לעניין זה כמוהם ככל שטר אחר.
ככלל, עמדת המשפט העברי גורסת כי שטר אשר נפלה והוכחה בו טעות סופר, הוא כשר ותקף. הסוגיה עולה לראשונה בתלמוד הבבלי, שם נידונה המחלוקת המצויה במשנה בעניין שטר שלא מצוין בו כי נכסיו של הלווה משועבדים לצורך פירעון החוב (אחריות נכסים). כאן ראוי לציין שטעות סופר יכולה להתבטא גם בחסרון, קרי - לא בפרט שגוי המופיע בגוף החוזה, כי אם בהחסרתו של פרט שהסכימו עליו הצדדים. ההלכה שנפסקה בסוגיה זו היא כי השמטת סעיף אחריות נכסים בחוזה מהווה טעות סופר, ולפיכך אינה פוגמת בתוקפו של החוזה. זאת מתוך הנחה שהצדדים ודאי הסכימו על כך ביניהם. בעקבות פסיקה זו נידונו במשפט העברי מקרים רבים בהם נפלה טעות סופר ובכולם נפסק כי החוזה נותר בתוקפו.
חריג לעניין זה הוא המקרה של טעות בתאריך העסקה. לתאריך העסקה לעיתים ישנה השפעה ניכרת על משמעות השטר ואופן קיומו, אי דיוק בפרט זה עלול לגרום עוול לאחד הצדדים או לצד שלישי לחוזה. מסיבה זו ישנם מקרים בהם חכמי המשנה פסלו סעיפים מהשטר או את השטר כולו בשל טעות בתאריך הנקוב בו. דוגמאות למקרים ממן אלו: א) שטר חוב מוקדם (שטר אשר התאריך נקוב בו מוקדם מתאריך ההלוואה האמיתי)- כיוון שבמקרה זה יכול הלווה לשעבד נכסים שמכר ובעת העסקה האמיתית כבר אינם שלו. ב) שטר חוב מאוחר (שטר אשר התאריך הנקוב בו מאוחר מתאריך ההלוואה האמיתי) הפוגע באדם שלישי. ג) שטר מכר שהתאריך הנקוב בו שונה מתאריך העסקה האמיתי (בין מוקדם ובין מאוחר).
טעות סופר במשפט הישראלי
למונח טעות סופר מספר רב של מופעים בחקיקה הישראלית. כך, מהווה הוא כותרת לסעיפים הן בחוק החוזים (חלק כללי) והן בחוק הירושה, ואף מופיע במגוון חוקים כגון: חוק הבוררות, חוק הפטנטים, חוק ניירות ערך ועוד רבים. ס' 16 לחוק החוזים עוסק במצב בו ישנה טעות בלשון החוזה הכתוב, כך שזה אינו מייצג נאמנה את החוזה האמיתי (הוא הסכמותיהם המשותפות של הצדדים). במצב דברים זה, ישנו פער בין הסכמת הצדדים לבין המסמך הנועד לשקפה בהעלותה על הכתב. טעות ממן זו מכונה "טעות סופר"
תיקון טעות סופר
לפי סעיף 16 אם קיימת טעות סופר במסמך כתוב, היא תתוקן לפי החוזה האמיתי בין הצדדים. לפי שלו, הצד שטוען לטעות סופר צריך להוכיח חוסר התאמה בין החוזה האמיתי לבין המסמך הכתוב. כשטוענים שהייתה טעות סופר צריך להראות שהייתה הסכמה של הצדדים ושקיים שוני בין ההסכמה למה שנכתב. ההסכמה האמיתית בין הצדדים יכולה להיות בעל פה או במסמך כתוב הקודם למסמך בו נפלה טעות. אם החוזה האמיתי הוא בעל פה יש להציג ראיות חיצוניות בעל פה כנגד המסמך כתוב על מנת לטעון לטעות סופר. המסקנה ממקורות המשפט העברי, התואמת את ממקורות המשפט הישראלי בעניין זה, הנה שמספיק שבית המשפט יצהיר על תוכנו של החוזה האמיתי ויעניק את הסעד המתאים, והוא לא חייב לתקן את המסמך הכתוב. עם זאת, במשפט העברי קיימות חילוקי דעות לגבי מעמדו של שטר חוב בו נפלה טעות סופר באיות שמו של אחד החייבים. לפי הרא"ש ניתן, אך לא חובה, לתקן טעות סופר שנפלה בשטר על ידי כתיבת שטר חדש, ואם הוכח לבית הדין שנפלה טעות סופר בשטר אזי ניתן להתעלם מהטעות, ולהסתמך על השטר כאילו כבר תוקן "מאחר שהעדים מכירין ויודעין שנכתבה רחל במקום לאה, יכתבו שטר אחר. דכל טעות סופר בשטרות – חוזר. ואפילו אם לא היו כותבים שטר אחר, והיה השטר בא לפני, והיה מתברר שהיה בו טעות סופר, הייתי מכשירו, כדאמרינן: אחריות – טעות סופר הוא",.
כשבחוזה נופלת טעות סופר הצדדים רשאים לתקן את הטעות בינם לבין עצמם. אם אין הסכמה ביניהם יופנה הסכסוך על ידי הצד המבקש את תיקון לבית המשפט. כל צד רשאי לדרוש את תיקון המסמך אך אף אחד מהצדדים אינו רשאי לבטל את החוזה בגלל הטעות. בית המשפט מוסמך להורות על תיקון החוזה כדי להתאים את מובנו לדעתם של הצדדים. החוזה עצמו יכול להצביע על הטעות ועל תיקונה או שצריך לקחת בחשבון אמצעים חיצוניים כמו מסמכים שנרשמו או דברים שהוחלפו בעל פה בין הצדים וכן את נסיבות העניין. בית המשפט גם מוסמך להעניק סעדים לפי החוזה המתוקן. בית המשפט אינו מוסמך לבטל חוזה מחמת טעות. לפי סעיף 16 ניתן לתקן את המסמך, במידה והצדדים עצמם מסכימים לכך או כשצד אחד לחוזה תובע תיקון ואז יכול בית המשפט לתקן את המסמך. לפי המשפט העברי, הדרישות נוקשות יותר. המשפט העברי מכיר במסמך כתוב כראיה רק אם הוא עומד בדרישות צורניות. שטר ניתן ליצור בכתב ידו של המתחייב, או עם עדי חתימה או עם עדי מסירה. במקרה של שטר שנוצר על ידי חתימת המתחייב יש צורך שהמתחייב יחתום מחדש. במקרה של שטר עם עדי חתימה או עם עדי מסירה לא ניתן להסתפק בתיקון המסמך מבלי למסור אותו שוב בפני עדים, או להחתים אותם מחדש. לפי המשפט העברי גם במקרה של שטר שנעשה בכתב ידו של המתחייב כל ניסיון להוסיף, לגרוע, או לתקן דבר שכתוב בשטר לא יכשיר את השטר לשמש כראיה. במקרה זה קיימות שלוש דרישות מפורשות בפני הסופר כיצד לכתוב את השטר.
1. שטרות כשרים מוגדרים רק כאלה "שאינם יכולים להזדייף ולא להוסיף ולא לגרוע".
2. אסור להסתמך על מילים שנכתבו בין השורות.
3. אסור להסתמך על מילים שנמחקו מבלי שהסופר יכתוב לפני סוף השטר שאותן מילים אכן נכתבו בצורה זו על ידו.
לפי הדין לא כותבים ומוסרים שטר אלא מדעת שני הצדדים ובשליחותם, וכששני הצדדים מעוניינים בתיקון השטר והתיקון מותר ניתן לכתוב שטר חדש. לעומת זאת, במידה וצד אחד לחוזה רוצה לתקן את השטר ללא הסכמת הצד השני אזי נבחין בין שני מקרים:
1. ראשית נדון במקרה בו עמדת הצד שכנגד אינה ידועה. בתלמוד הבבלי,, מוצג מקרה בו אדם ציווה לכתוב גט לאשתו, ששמה היה "נפאתה" אך הסופר טעה וכתב "תפאתה" ובכך פסל את הגט. לפי הרב יצחק בר שמואל הסופר והעדים אינם יכולים לכתוב גט חדש מכיוון שכבר מילאו את שליחותם כשכתבו את השטר הראשון וכתיבת שטר חדש הנה חריגה מהשליחות. לעומת זאת, לפי הרב נחמן, העדים לא מילאו ולא סיימו את שליחותם בהצלחה והגירושין אינם תקפים ולכן הם יכולים לכתוב גט חדש. ממקרה זה הסיקו לגבי כל סוגי השטרות שאדם מצווה לכתוב לצד שכנגד ומעוניין שייעודו יתמלא. המסקנה הנה שאם נפלה בשטר טעות סופר ודעת אחד הצדדים לגבי התיקון אינה ידועה אזי ניתן לכתוב בשמו שטר חדש. הצד שמעוניין בתיקון השטר יפנה לסופר שכתב את השטר המקורי ויבקש ממנו לכתוב שטר חדש ויבקש מעדי השטר המקורי שישמשו עדי מסירה או חתימה.
2. במידה והצד שכנגד מסרב לתקן את המסמך, נשאלת השאלה האם לא ניתן לאפשר לסופר ולעדים לכתוב ולחתום על שטר חדש בניגוד לרצון הצד שכנגד. את התשובה על כך ניתן ללמוד על ידי הקשה מדינו של שטר שנמחק, והיא שלבית הדין מותר לעשות זאת מכוח הכלל: "הפקר בית דין - הפקר",. לעומת זאת לא ניתן להכיל את הכלל הזה על טעות סופר בשטר ראיה.
טעות סופר לאור עקרון הפרשנות של חוזים: המשפט הישראלי מול המשפט העברי
טעות סופר היא טעות יוצאת דופן בדיני החוזים במובן זה שאינה מעידה או מרמזת דבר אודות רצונות הצדדים וכוונותיהם. בניגוד לטעויות מסוגים אחרים הנידונות בס' 14 לחוק החוזים, טעות זו לרוב נעשית בתום לב, ולעיתים אף לא על ידי הצדדים עצמם, כי אם על ידי מנסח החוזה או מכתיבו. ייחודה זה של טעות הסופר בא לידי ביטוי באופן מובהק בהצעת חוק דיני ממונות. שם, הועבר הסעיף העוסק בטעות סופר מהפרק העוסק בפגמים בכריתה בו הוא מצוי כיום, לפרק העוסק בצורת החוזה ותוכנו. צעד זה נובע מהתפיסה שכלל אין מדובר בפגם בכריתה, שכן ישנה הסכמה של הצדדים.
במשפט העברי, כמו בישראלי, ישנה חשיבות גדולה לשימור החוזה ועשיית המקסימום האפשרי למען קיומו. כך, אם עולה ספק או דו-משמעות מלשון החוזה, בשתי השיטות תועדף הפרשנות המאפשרת את המשך קיומו של החוזה על פני הפרשנות המביאה לביטולו. גישה זו מהווה את עקרון הפרשנות של חוזים. ניגש עתה לבחון את ההבדלים בהתמודדות של כל אחת משיטות אלו עם טעויות סופר, אם 'סלחנית' היא או שמא מחמירה, לאור עיקרון זה בו, כאמור, דוגלות שתיהן.
נקודה מעניינת לעניין השוואה זו היא אופן תיקון החוזה הכתוב. הן במשפט הישראלי והן במשפט העברי, על מנת לתקן את החוזה בין הצדדים לרוב די יהיה בהצהרה של ביהמ"ש או בית הדין בדבר תוכנו האמיתי של החוזה ומתן הסעד התואם, ללא צורך בתיקונו של המסמך עצמו הלכה למעשה. יש המכנים תיקון זה "תיקון טכני בעל אופי הצהרתי". ההבחנה בין שתי שיטות המשפט מורגשת כאשר נזקקים הצדדים לתיקונו של המסמך הכתוב לצורך שימוש בו כראיה. או אז באות לידי ביטוי דרישותיו המחמירות של המשפט העברי לעומת אלו של המשפט הישראלי. הדין הישראלי מאפשר תיקון מסמך על ידי הוספה או שינוי פרטים בגופו, כאשר אלה אינם פוגעים בתוקפו. מנגד, לצורך התיקון על פי דרישותיו של המשפט העברי תידרש כתיבתו של שטר חדש לשם הכשרתו כראיה.
מוקד נוסף להשוואה הוא דרכי ההוכחה הפתוחות בפני הטוען לקיומה של טעות סופר. בדין הישראלי ההוכחה יכולה לקום ממסמכים כתובים אשר קדמו לחוזה, או מהסכמות שנתקבלו על-פה. לעניין זה קבעה הפסיקה חריג לחוק האוסר על קבלת עדות בעל-פה כנגד מסמך כתוב. לשם בחינת הראיות אותם יציג הצד הטוען לטעות, ייבחנו כמובן לעומק נסיבות חיצוניות לכריתת חוזה. זאת ועוד, הנסיבות החיצוניות יילקחו בחשבון אף בתיקון החוזה, במסגרת הניסיון לחתור לאומד דעתם של הצדדים כפי שמורה החוק. אולם, לפי שלו, קיימת חשיבות מיוחדת בהבחנה בין פנייה לנסיבותיו החיצוניות של החוזה בהליך פרשני רגיל ובין פנייה לנסיבותיו החיצוניות במסגרת דיני הטעות, ובכלל אלה: טעות סופר. לדבריה של שלו: "ההבחנה מבוססת על פעילות שיפוטית שונה בתכלית. בעוד שעניינם של דיני הפגמים בהתחקות אחר הכוונה הפנימית של המתקשר, הרי שעניינו של דין הפירוש הוא בהתחקות אחר כוונת הצדדים על פי השתקפותה החיצונית, אפילו אין היא תואמת את הכוונה הפנימית". במשפט העברי, הדעות בעניין חלוקות. גישה אחת זהה לדין הישראלי, הואיל וכך, יש פחות מקום להשוואה עימה. הגישה האחרת, על פיה הוכחת טעות סופר יכולה להיעשות רק תוך התבססות על החוזה עצמו, היא מחמירה מהדין הישראלי באופן מובהק, ובמובן זה פחות מאפשרת את קיומו של החוזה האמיתי (ההסכמה בין הצדדים).
נפת צ'חורוצקו
נפת צ'חוֹרוֹצקוּ (בגאורגית: ჩხოროწყუს მუნიციპალიტეტი, מילולית: צ'חוֹרוֹצקוּס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה.
גאוגרפיה
הנפה ממוקמת במחוז ההיסטורי-גאוגרפי, סמגרלו. הנפה גובלת מצפון בנפת מסטיה, מצפון-מזרח בנפת לנטחי, ממזרח בנפת מרטווילי, מדרום בנפת סנקי, מדרום-מערב בנפת חובי וממערב בנפת זוגדידי ונפת צאלנג'יחה.
הנפה מאוכלסת ב-22,309 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-36.0 איש לקמ"ר. העיירה צ'חורוצקו מהווה המרכז המנהלתי של הנפה.
עד שנת 1917 נכללה הנפה באוייזד זוגדידי, פלך כותאיסי, וכן משנת 1921–1930. בשנים 1930–1936 מחוז משנה נפרד. בין השנים 1963-1964נקראה חלק מנפת צחרַקַרִי ומשנת 1965 נפה נפרדת בשמה הנוכחי ובגבולותיה כיום.
המקום הגבוה ביותר בנפה הוא הר אוֹמַאצִ'ירחוֹלֶה המתנשא לגובה של 3166 מטר מעל פני הים.
בשטח הנפה זורמים נהרות רבים, ביניהם: חוביסצקאלי, אוֹצ'חוֹמוּרִי ועוד.
בית ספר שדה אכזיב
בית ספר שדה אכזיב הוא בית ספר שדה הממוקם כ-6 קילומטרים מצפון לעיר נהריה וכ-3 קילומטרים מדרום לראש הנקרה בגליל המערבי. בית הספר מכיל כ-33 חדרים. בית הספר מפעיל מרכז הדרכה משותף עם בית ספר שדה אלון התבור. מרכז ההדרכה מפעיל חוגים לנוער ביישובי הגליל וסיורים ברחבי אזור הגליל כולו, הכנרת, עמק יזרעאל ועמק המעיינות.
The End
הפקה
השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון). זהו השיר האחרון שהוקלט על ידי כל הלהקה יחד (ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר, וגם השיר האחרון שהלהקה הקליטה. בחלקו הראשון של השיר משתעשעים לנון, מקרטני והאריסון באלתורים על הגיטרות, כל אחד בתורו, וכן סולו התופים היחיד של רינגו סטאר בכל הקלטות הביטלס. בחלקו השני, לאחר פאוזה קצרה של פסנתר, נשמע המשפט המסכם - "And in the end, the love you take is equal to the love you make" (ובסופו של דבר, האהבה שאתה מקבל שווה לאהבה שאתה נותן). אחרי משפט זה, נשמע מצלול של קולות: אורגן, גיטרות, כלי נשיפה ומיתר המסתיים באקורד רב רושם.
לכאורה, אין דרך מרשימה מזאת לסיים את האלבום האחרון של הביטלס. אך לחברי הלהקה הייתה הפתעה: בסוף השיר The End יש כ-20 שניות של שקט מוחלט -המטעה את המאזינים לחשוב שהאלבום הסתיים. לאחר מכן נשמע אקורד פתאומי וחזק, ולאחריו אותו שיר שנחתך על ידי מקרטני - Her Majesty. האקורד המפתיע אינו אלא סיומו של השיר Mean Mr. Mustard. לאחר 23 שניות שבהן פול מקרטני מדבר על הוד מעלתה, נקטע השיר במפתיע, בדיוק כמו בסוף השיר I Want You בצידו הראשון של האלבום. באלבום הרמיקס של הלהקה LOVE, נמצא סולו התופים ואלתור הגיטרות בשיר Get Back. במשחק הווידאו של הלהקה The Beatles: Rock Band, השיר מגיע בסופו של המשחק.
בסיקור של השיר סולו הגיטרה של ג'ורג' האריסון בסיום השיר זכה לתשבחות.
פיל קולינס ביצע גרסת כיסוי לשיר בשנת 1998.
אנטול קראסוסקי
אנטול סטפנוביץ' קראסוסקי (בבלארוסית: Анатоль Красоўскі ; נולד ב-7 במאי 1952, קרופקי, מחוז מינסק - נעלם ב-16 בספטמבר 1999 במינסק, בלארוס) הוא איש עסקים בלארוסי, שב-16 בספטמבר 1999, יחד עם ויקטור גונצ'ר, נחטף בנסיבות לא ברורות. ההערכה הרווחת היא כי נחטף בהוראת נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו.
קורות חיים
הוא סיים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת בלארוס. בהכשרתו מורה. מאז תחילת שנות התשעים היה יזם גדול, מוציא לאור של מגזינים פופולריים וסייע כלכלית לקרן הילדים בבלארוס, לקרן "דמויות תרבותיות לילדים", לבית הספר לסטודיו ומשחק של הגילדה הבלארוסית של שחקני הקולנוע ותמך בשמורת הטבע ברזינסקי.
הוא סיפק תמיכה כלכלית למספר ארגונים ציבוריים בבלארוס, כולל ארגונים עצמאיים פוליטיים והיה חבר אישי של הפוליטיקאי ויקטור גונצ'ר שהיה יריבו של אלכסנדר לוקשנקו במהלך משאל העם ב-1996. הוא היה תחת מעקב, שיחות הטלפון שלו היו תחת האזנות של סוכנות ביטחון המדינה הבלארוסית. באוגוסט 1999 הוא נעצר באשמת חתרנות.
ב-16 בספטמבר 1999 נחטף קראסוסקי יחד עם ויקטור גונצ'ר במינסק. בפעם האחרונה שנראו קראסוסקי וגונצ'ר באותו ערב, כשיצאו מסאונה ונכנסו לרכב השייך לקראסוסקי. לאחר היעלמותם התגלה בחקירה שברי פלסטיק של מכונית, עקבות בלימה ועקבות דם, ככל הנראה מדובר בדמו של גונצ'ר. חטיפתו היא אחת משורת פרשיות היעלמות בבלארוס, כמו של יורי זכרנקו, גנאדי קרפיינקו ואחרים.
Golden Slumbers
Golden Slumbers הוא שיר של להקת הביטלס מאלבומם Abbey Road שהופץ עם יציאת האלבום בשנת 1969. השיר נכתב על ידי פול מקרטני, והקרדיט ניתן כרגיל ללנון/מקרטני, למרות שלנון כלל לא היה מעורב ביצירתו ובנגינתו.
השיר הוא למעשה שיר ערש המתחבר ישירות לשיר Carry That Weight, וזהו שיר הערש השני של הלהקה לאחר השיר Good Night מהאלבום The Beatles (אלבום), אותו לנון כתב עבור בנו, ג'וליאן. בשיר זה משתתפים 30 נגני כלי מיתר אשר לא קיבלו קרדיט ביצירת השיר. מקרטני היה הזמר המוביל בשיר וניגן על פסנתר, ג'ורג' האריסון ניגן על גיטרה בס ואילו רינגו סטאר ניגן על התופים והטימפאני. המפיק ג'ורג' מרטין ביצע גם עיבוד מוזיקלי בשיר.
יבגני קשנצב
יבגני מיכאילוביץ' קשנצב (ברוסית: Евгений Николаевич Кашенцев; נולד ב-12 במרץ 1971) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ. קשנצב מחזיק גם באזרחות רוסית.
קריירה
קשנצב החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של דינמו ברנאול בעיר הולדתו ברנאול, וכשהיה בן 18 חתם בקבוצת דינמו מינסק. לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית זכה קשנצב עם הקבוצה בחמש אליפויות ליגת העל הבלארוסית, בנוסף לשני גביעים. בסך הכל שיחק שש שנים בדינמו מינסק, וכבש במדיה 22 שערים.
בקיץ 1995 הגיע קשנצב לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב. בעונת 1995/1996, תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן, זכה קשנצב עם הקבוצה בדאבל וכבש 12 שערים. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה כבש את שער השוויון במשחק החוץ מול גראסהופרס השווייצרית במוקדמות ליגת האלופות, אך הקבוצה לא העפילה לשלב הבתים לאחר הפסד במשחק הגומלין. בנוסף כבש שער בדרבי התל אביבי במחזור העשירי, ושלושער בניצחון הביתי 5–0 על הפועל באר שבע במחזור ה-23.
בעונת 1996/1997 הוסט קשנצב לעמדת המגן הימני בחלק מהמשחקים, תחת הדרכתו של אברהם גרנט, וכבש שישה שערים. בסך הכל כבש 18 שערים במדי מכבי תל אביב. לאחר מכן שיחק בהפועל טייבה ועירוני ראשון לציון, ובשנת 2000 שב למועדון נעוריו הבלארוסי, דינמו ברנאול, ובו סיים את הקריירה הפעילה.
ב-2016 ביקר קשנצב באצטדיון בלומפילד לראשונה מאז שעזב את ישראל, במסגרת השקת "מועדון שחקני העבר של מכבי תל אביב".
נתן אודווה
נתן אודווה (באנגלית: Nathan Oduwa; ב-5 במרץ 1996) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקיצוני בקשלה.
קריירה
אודווה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של טוטנהאם הוטספר. ב-2 בפברואר 2015 אודווה הושאל ללוטון טאון מהפוטבול ליג השנייה. 5 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד אוקספורד יונייטד. ב-13 באוגוסט 2015 סוכמה השאלתם של אודווה ודומיניק בול לגלאזגו ריינג'רס עד לסיום העונה, אך ב-17 בינואר 2016 הוא חזר לטוטנהאם. ב-26 בפברואר 2016 אודווה הושאל לקולצ'סטר יונייטד לחודש. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לפיטרבורו יונייטד עד לאמצע העונה.
ב-14 בפברואר 2017 שוחרר מטוטנהאם וחתם לשלוש שנים באולימפיה ליובליאנה מליגת העל הסלובנית. ב-25 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 למריבור. ב-22 ביולי 2018 שוחרר מהמועדון.
ב-28 בספטמבר 2018 אודווה חתם בויילה מליגת העל הדנית לשלוש שנים. ב-17 בדצמבר עזב את המועדון.
ב-30 בינואר 2019 אודווה חתם בהפועל חדרה מליגת העל.
ב-12 במרץ 2020, אודווה חתם בדאנדוק מליגת העל האירית.
בינואר אודווה חתם בקשלה מליגת העל האזרית ובסיום עונה חתם בטוראן טובוז.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, אודווה שיחק בכל נבחרות הנוער של אנגליה עד לנבחרת הנוער. בשנת החליט לייצג את ניגריה ושיחק בנבחרת הצעירה שלה.
חיים אברהם דב לוין
רבי חיים אברהם דב הכהן לוין (או אברהם (חיים) דובער לוין, כונה גם "המלאך"; נפטר בו' בסיוון ה'תרצ"ח) היה משפיע חסידי בארצות הברית, מייסד ומנהיג קהילת המלאכים. בינו לבין חסידות לובביץ' שררה מתיחות אידאולוגית לאחר פרישתו ממנה. נודע בפרישותו הקיצונית, ובהטפתו להסתגרות בפני העולם המודרני.
הארגון הצבאי האנטי-פשיסטי בביאליסטוק
הארגון הצבאי האנטי-פשיסטי (בפולנית: Antyfaszystowska Organizacja Bojowa, או בקיצור AOB) היה ארגון מחתרתי חשאי שהוקם ב-1942 בגטו ביאליסטוק. הארגון היה אחראי למרד גטו ביאליסטוק, המרד השני בגודלו, אחרי מרד גטו ורשה.
היסטוריה
פעילות הארגון כללה הקמה של ארכיון מחתרתי סודי, בדומה לארכיון רינגלבלום ("עונג שבת") בוורשה אשר פעל גם הוא עד אפריל 1943. נאספו כתבי עת, עדויות, חיבורים, מסמכים של היודנראט והממשל הגרמני, וכן חומרים נוספים. באביב 1943 הוסתר הארכיון ב"צד הארי" של הגטו, שם נמצא לאחר המלחמה. רוב החומר ממנו נמצא כיום במכון יד ושם בירושלים. בנוסף הארגון עסק בייצור נשק בתוך הגטו ובניסיונות לרכוש נשק בחוץ.
חיים אברהם דב לוין
ביוגרפיה
במלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר במינסק.
הארגון הצבאי האנטי-פשיסטי בביאליסטוק
היסטוריה
באותה תקופה נתמכה התנועה, בין היתר, על ידי יו"ר היודנראט, אפרים ברש, שסיפק למורדים כספים וכן מידע והעתקים של מסמכים גרמניים סודיים, בחלקם מסמכים שנמסרו לארכיון. עד ינואר 1943 נותרה תנועת ההתנגדות ביאליסטוק בקשר הדוק עם הארגון היהודי הלוחם בוורשה (אי"ל), ועם חברי תנועת ההתנגדות בווילנה, וכן עם תאים רבים הפועלים בגטאות אחרים, ועם יחידות פרטיזנים הפועלות ביערות. בפברואר 1943 זכתה המחתרת היהודית לסיוע נרחב מידי קבוצה גרמנית אנטי-פשיסטית שסיפקה לגטו נשק, מפות, תרופות ומידע מודיעיני אשר איפשר את הישרדותם של כמה יהודים מגטו ביאליסטוק.
חיים אברהם דב לוין
המלאכים
הרב לוין היה בעל הדרת פנים ומראה מרשים, והתנהג בקיצוניות ובפרישות. הנהגותיו בעבודת ה' היו באופי של הנהגות מראשית ימי תנועת החסידות. בשבתות ובחגים היה מונע את עצמו משינה. בין היתר סופר עליו כי היה עומד למעלה מ-10 שעות אחוז מחשבות ומתבונן בשתיקה. עקב תכונות אלו כונה "המלאך". את תלמידיו ושומעי לקחו הדריך ללבוש ציצית גדולה ולגדל פאות ארוכות, שלא כדרך חב"ד, וכך גם לבושם היה חריג מהמקובל: חליפות ארוכות. הוא הורה להם שאת לימודם בתלמוד בבלי יעשו רק מתוך התלמוד הבבלי של דפוסי סלאוויטא וזיטומיר שהוערכו מאוד בתנועת החסידות, ולא בש"ס וילנא – דבר שקומם כנגדם את ראשי הישיבות בארצות הברית.
הארגון הצבאי האנטי-פשיסטי בביאליסטוק
השתתפות במרד
ב-16 באוגוסט 1943 החל חיסול הגטו בביאליסטוק. עם כניסתן של יחידות גרמניות לגטו, החל הארגון הלוחם האנטי-פשיסטי את המרד בגטו. המרד נחשב לאחד המצבים הבודדים שבהם יהודים, ללא קשר לתוכניתם ולחילוקי דעות פוליטיות, לחמו בפיקוד משותף ומאוחד בארגון אחד. המרד נחשב כיום בעיני היסטוריונים להתקוממות השנייה בגודלה של האוכלוסייה היהודית נגד הגרמנים.
חיים אברהם דב לוין
המלאכים
פרישתו מחסידות חב"ד החשיבה אותו כמתנגד לה, ורבי שרגא פייבל מנדלוביץ' עודד את תלמידיו מישיבת תורה ודעת ללמוד עמו, כתריס בפני ההשפעה החב"דית הגוברת, אך בשנת ה'תרצ"ה לאחר חילוקי דעות ותקריות עם הרב מנדלוביץ' ותלמידיו, כמו החבאת כרכי התלמוד בבלי של תלמידי הרב לוין (שהיו מדפוסי סלאוויטא וזיטומיר), עזבו תלמידיו את ישיבת תורה ודעת, והקימו את ישיבת "נתיבות עולם" בוויליאמסבורג בראשות תלמידו הרב יעקב שור.
יחסיו עם תנועת חב"ד
בחב"ד הוערך בתחילה כמעמיק גדול בחסידות, אם כי לפי מקור מסוים דעתו של "הרשב"ץ" לא הייתה נוחה ממנו כבר אז. לאחר שפרש, היחס אליו הפך להיות שלילי. בחב"ד הגדירו את שיטתו כ"חיצוניות", והצביעו על הדרכתו לתלמידיו לפרוש מהעולם הזה בניגוד לשיטת חב"ד.
הרב יואל כהן כתב במכתב מכסלו תשי"ב את התרשמותו מה"מלאכים" לאחר שחזר על מאמרי חסידות בבית המדרש של המלאכים, לפי הוראתו של רבי מנחם מנדל מליובאוויטש להפיץ את מאמרי החסידות בבתי כנסיות: .
פטירתו
נפטר בו' בסיוון ה'תרצ"ח. על מצבתו נכתב.
את מקומו בהנהגת הקהילה מילא תלמידו הרב יעקב שור, אחיו של רבי גדליה שור.
כתביו
מכתביו, הכתובים – רובם ביידיש – בשפה חריפה ובסגנון תובעני, הוצאו לאור לאחר פטירתו בספר בשם "אוצר אגרות קודש", ירושלים תשי"ב (מהדורה נוספת: ניו יורק תשל"ג). רוב מכתבים אלו לבנו, וחלק מהם לחסידיו. הספר הודפס בעילום שם המחבר, והוא מתואר כ"אחד מהמיוחדים שבדורו, אחד מן הרמתיים ושמו טמיר ופלי". שמו מרומז בתיאור תוכן הספר: "עֹלות בקנה א'ח'ד' (=ראשי התיבות של שמו הפרטי) כפתור ופרח".
כדורסל 3x3
כדורסל 3x3 (מבוטא כדורסל 3 על 3) הוא משחק כדור המבוסס על כדורסל, שבו משחקים שלושה שחקנים מול שלושה שחקנים אחרים על חצי מגרש וסל אחד. המשחק מקודם ומנוהל על ידי פיב"א – הפדרציה הבינלאומית של הכדורסל.
היסטוריה והתפתחות המשחק
3x3 הוא משחק שמשוחק כבר שנים רבות באופן בלתי פורמלי. באופן רשמי, התקיימה תחרות 3x3 גדולה כבר ב-1989 בארצות הברית. מאז עלה מספר הספורטאים שלוקחים חלק בספורט זה ותחרויות רבות נוספות התקיימו. הפריצה הגדולה לתודעה התרחשה ב-2010, כשהמשחק היה חלק מאולימפיאדת הנוער בסינגפור.
המשחק שוחק לראשונה כענף אולימפי באולימפיאדת טוקיו ב-2021.
לידה שקטה
הפסקת היריון
הפסקת היריון מתרחשת לרוב בעקבות גילוי מומים קשים בעובר או הופעת סיבוכי היריון קשים המסכנים את חיי האם. בהיריון מתקדם (לרוב משבוע 21 ואילך) לא ניתן לבצע הפסקת היריון על ידי טיפול תרופתי, שאיבה או גרידה, אלא יש לזרז את הלידה באופן יזום וללדת את העובר. היה והעובר עדיין חי, טרם זירוז הלידה מפסיקים את פעימות לבו של העובר. הזירוז עצמו נעשה על ידי שימוש במשפחת תרופות הנקראת פרוסטגלנדינים, אשר גורמת להתכווצויות עזות של הרחם, וכך מתחיל תהליך הלידה באופן יזום ולא ספונטני. שם התרופה המשמש לזירוז לידה הוא מיסופרוסטול (Misoprostol; השם המסחרי - ציטוטק, Cytothec).
מות עובר תוך-רחמי
מוות תוך-רחמי הוא מצב בו עובר מת מסיבה כלשהי בעודו ברחם. כאשר המוות התוך-רחמי מתרחש בין השבועות 20–28 להיריון הוא נקרא "מוות תוך-רחמי מוקדם", ולאחר השבוע ה-28 נקרא "מוות תוך-רחמי מאוחר". כאשר שבוע ההיריון איננו ידוע, אזי החישוב הוא לפי משקל העובר, כאשר בין 500 גרם ל-1000 גרם מוגדר כמוות תוך-רחמי מוקדם ומ-1000 גרם מדובר במוות תוך-רחמי מאוחר.
הסיכון ללידה שקטה
ישנם מספר גורמי סיכון העשויים להוביל לסיום היריון וללידה שקטה, חלקם קשורים לאורח החיים של האם ולמצבה הבריאותי וחלקם נוגעים למהלך ההיריון עצמו. בעיות רפואיות של האם המהוות גורם סיכון הן יתר לחץ דם, הפרעות קרישה (טרומבופיליה), תפקודי כבד לא תקינים, סוכרת, וקרע של הרחם כתוצאה מניתוח קיסרי קודם. שתיית אלכוהול, עישון וצריכת סמים במהלך ההיריון מגדילים את הסיכון להיווצרות מומים ולהוביל ללידה שקטה, שכן חומרים אלו יכולים לחדור מבעד לשליה ולפגוע בהתפתחות התקינה של העובר. בכלל זה גם החשיפה לעישון פסיבי הוא בעל אפקטים שליליים. מחקרים הראו כי בהריונות בגילאים צעירים מאוד (גיל 18 ומטה) או בגילאים מאוחרים יותר (35 ומעלה) השכיחות למות עובר ברחם עולה. הריונות אלה נחשבים הריונות בסיכון ודורשים מעקב קפדני יותר. כמו כן, תת-גובה, תת-משקל ומשקל יתר מהווים גם הם גורם סיכון. בהיריון ממושך, הנמשך מעבר ל-40 שבועות, הסיכון לסיבוכים ולמוות תוך רחמי עולה. כדי להימנע מסיבוכים אפשריים, עם התקדמות ההיריון מעבר לשלב זה ישקלו זירוז לידה באמצעות תרופות. בנוסף, עוברים בעלי משקל נמוך שלא התפתחו כמצופה והגיעו למשקל תקין נמצאים בסיכון יתר להתפתחות סיבוכים שונים שעשויים להסתיים בלידה שקטה.
אופן ביצוע לידה שקטה
יש להבחין בין כמה פרמטרים אשר משפיעים הן על תהליך סיום ההיריון שתעבור האישה והן על ההתייחסות המוסדית לתהליך שהיא עוברת:
תהליכי הלידה המוקדמת:
מצבה הפיזי של האישה
לאחר הלידה היולדת עשויה לסבול ממספר תופעות כגון דימומים וגינליים, גודש בשדיים והתכווצויות הרחם (המנסה לחזור בהדרגה לגודלו המקורי טרם ההיריון). על גודש בשדיים ניתן להקל על ידי קבלת תרופה המייבשת את החלב. דימום וגינלי נמשך בין 4 ל-6 שבועות בממוצע, אם כי אצל נשים מסוימות התהליך עשוי לקחת זמן רב יותר עד הפסקת הדימום והתחדשות המחזור החודשי. ניתן ורצוי להיעזר ברופא להקלת הסימפטומים.
התמודדות נפשית
לידה שקטה היא חוויה נפשית קשה לשני בני הזוג המלווה לעיתים בתחושת קשות של אובדן, אבל, כעס, דיכאון ותחושת אשמה. מומלץ להתייעץ עם אנשי מקצוע כמו פסיכולוג או עובד סוציאלי לתמיכה והקלת ההתמודדות עם האירוע. ישנן קבוצות תמיכה ופורומים שונים בהם נשים חולקות את סיפורן האישי ובכך מסייעות לעצמן ולאחרות בהתמודדות עם המצב הנפשי המורכב אליו נקלעו. בני הזוג לעומת זאת נותרים בודדים בצערם. יגונם אינו נראה מכמה סיבות: אופן הביטוי של יגונם, (לרוב אינסטרומנטלי יותר ופחות רגשי ונראה מאופן הביטוי של נשים את יגונן) והעובדה שגברים באופן כללי, פחות נראים במרחבים פרינטליים.
במקרים שבהם הלידה השקטה כללה הליך של המתת העובר, היא עלולה להחוות כאירוע טראומטי ומשנה חיים עבור שני בני הזוג. אירוע שעלול לגרום לסימפטומים פוסט-טראומטיים. הקושי נובע משילוב של גיל הריון מתקדם (שבו ניתן להרגיש בתנועות העובר), וריבוי קבלת ההחלטות המורכבות שיש להחליט במעמד ההמתה, הלידה ולאחריה. הבחירה של ההורים על ביצוע הפעולה וחוסר ודאות לגבי בריאות העובר, אם היה נולד בכל זאת מותירים את ההורים בתחושות קשות ובחוסר ודאות מתמשך. בנוסף מחקרים מראים שהמתת עובר היא נושא מושתק ואין לגיטימציה לשוחח עליו, כך שהקושי מלווה לעיתים קרובות בתחושות בדידות ורגשות אשם.
במקרים רבים ההתמודדות הנפשית מורכבת גם מכיוון שבני הזוג (ולעיתים גורמים נוספים במשפחה) נאלצים לקבל החלטות חשובות בסיטואציה טעונה רגשית, ובזמן קצר מאוד. בין היתר, עליהם להחליט כיצד רוצים להפרד מהוולד. האם לראות אותו? לתעד אותו בעזרת צילום? להחזיק אותו? לתת לו שם ולטפל בסידורי הקבורה. (בעצמם או באמצעות בית החולים). בשנים האחרונות, עם עליית המודעות להשלכותיה של הלידה השקטה, ישנם זוגות הבוחרים לצלם את הוולד ולעיתים אף להצטלם איתו, במיוחד כשמדובר בלידה שקטה בשבועות מתקדמים. פרידה מקיפה נמצאה כבעלת קשר חיובי להתמודדות מיטיבה עם ההריון העוקב ללידה השקטה אם יש כזה, ולהתמודדות הכללית עם האובדן.
סידורי הקבורה
על פי חוק, לבני הזוג יש הזכות לבחור אם לקחת על עצמם את סידורי הקבורה, או להעביר את הטיפול לבית החולים. העברת הטיפול לבית החולים משמעו שההורים מוותרים על הבחירה באיזה אופן ובאיזה מקום ייקבר הוולד. בית החולים מעביר את הטיפול לחברה קדישא, אשר קוברת בצורות שונות בהתאם לגיל הוולד, לעיתים בקברי אחים ובקברים ללא שם ולעיתים אף ללא תיעוד מדויק.
בחוק הישראלי
עובדת שילדה בלידה שקטה זכאית לחופשת לידה ככל יולדת. סעיף 6(ה) לחוק עבודת נשים מתיר לה, באישור בכתב של רופא, לקצר את חופשת הלידה כך שתכלול לפחות שלושה שבועות שאחרי הלידה. החל מ-1 באפריל 2016, לידה שקטה לאחר השבוע ה-22 להיריון (לפני ה-01/04/16, החל מהשבוע ה-26) מזכה את היולדת במענק אשפוז, במענק לידה ובדמי לידה, בהתאם לכללים החלים על כל יולדת. נשים שעוברות את התהליך לפני שבוע 22 ואינן זכאיות לחופשת לידה, זכאיות לניצול של עד 6 שבועות ימי מחלה באישור רופא משפחה או רופא נשים.
יצחק מואיסייביץ זלצמן
יצחק מואיסייביץ זלצמן (ברוסית: Исаа́к Моисе́евич За́льцман; 26 בנובמבר 1905 – 17 ביולי 1988) היה סגן השר ובהמשך שר תעשיית הטנקים של ברית המועצות במהלך פלישה גרמניה הנאצית במבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה.
זלצמן הוא בעל עיטור לנין.
ביוגרפיה
זלצמן נולד ב-9 בדצמבר 1905 בעיר טומשפול שבאוקראינה לחייט ממשפחה יהודית. הוא הבכור מבין 5 אחים. אביו נפגע במהלך הפוגרומים שנעשו ביהודים במהלך מלחמת האזרחים, ומת זמן קצר לאחר מכן.
זלצמן עבד משנת 1919 בבית חרושת לסוכר באוקראינה. בשנת 1924 הצטרף לקומוסול (תנועת הנוער הקומוניסטי). מאז שנת 1928, הוא היה חבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בשנת 1933 השלים את לימודיו במכון הפולי טכני של אודסה, והיה מהנדס במפעל מכונות בלנינגרד. זלצמן התקדם לתפקיד מנהל מחלקה, למהנדס ראשי ואף מונה ב-1938 למנהל המפעל. בשנים 1943–1949 היה מנהל מפעל הטנקים "קירוב" אשר פונה לצ'ליאבינסק. במקביל, מאוקטובר 1941, עבד כסגן השר של תעשיית הטנקים של ברית המועצות ומ-1 ביולי 1942 עד 28 ביוני 1943 תיפקד כשר של אותו התחום. לאחר מכן הוא שוחרר מתפקידו ומונה מחדש לתפקיד מנהל מפעל קירוב בצ'ליאבינסק. באותה השנה, החל המפעל לייצר טנקים מסוג IS-2. במהלך המלחמה, ייצר המפעל קרוב לכ-18,000 טנקים ותותחים, 45,000 מנועי טנק, ופותחו בו כ13 סוגי טנקים ותותחים מתנייעים ושישה סוגי מנועי טנקים חדשים.
לאחר המלחמה
זלצמן ניהל את מפעל קירוב עד יולי 1949. בספטמבר 1949 הוא גורש מהמפלגה הקומוניסטית, לאחר שבמסמכים הועלו נגדו האשמות של "עיכוב ההצטיידות הטכנית של המפעל", שיבוש התוכנית לייצור טרקטורים ליותר מ-3,000 יחידות, וכן "יחס גס ומשפיל כלפי עובדים". לפי גרסה אחרת, הסיבה העיקרית לגירושו של זלצמן הייתה שבאביב 1949, במפעל קירוב בצ'ליאבינסק, לא הצליחו לתקן בהקדם האפשרי פגמים חמורים בתכנון הייצור של הטנק הכבד IS-4. זלצמן טען כי הסיבה לגירושו הייתה סירובו להעיד בפרשת לנינגרד נגד כמה ממנהיגי המפלגה והמדינה הבכירים שנעצרו, בעוד שהוא עצמו לא נעצר בהוראתו האישית של ראש המפלגה סטלין.
אחר שהשתחרר מתפקידו, זלצמן עבד כמנהל עבודה במפעל לבניית מכונות במורום, ולאחר מכן הועבר לאורול. בשנת 1955 הוא הוחזר למפלגה הקומוניסטית. בשנת 1957, הוא החל לעבוד בקרן Lengosles. בשנת 1959 הוא מונה למנהל המפעל הטכני של הוועד הפועל של העיר לנינגרד. בשנים 1946 עד 1950 הוא היה הסגן הסובייטי העליון של ברית המועצות של הכינוס השני.
ב-1986 זלצמן פרש מאז הוא התגורר בלנינגרד, שם נפטר ב-17 ביולי 1988. הוא נקבר בבית העלמין התאולוגי (בית הקברות בוגסלובסקי).
ניל ויגאן
דזמונד פטריק ויגאן (באנגלית: Desmond Patrick Wigan; נולד ב-17 בספטמבר 1970), מוכר כניל ויגאן (באנגלית: Neil Wigan) הוא דיפלומט בריטי, המכהן כשגריר בריטניה בישראל מיוני 2019.
חיים אישיים
ויגאן למד באוניברסיטת אוקספורד, ומשם הוא קיבל תואר .B.A בהיסטוריה. הוא גם בעל תואר .M.Sc בכלכלה מאוניברסיטת לונדון. בנוסף, הוא בעל דיפלומה מבית הספר ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
ויגאן נשוי ליעל שאותה הכיר בישראל. יש להם שני ילדים.
קריירה
ויגאן הצטרף למשרד החוץ וחבר העמים בשנת 2000. מאוגוסט 2002 עד ינואר 2006, הוא היה ראש המדור הפוליטי בשגרירות בריטניה בישראל. הוא המשיך לשרת בתפקידים דיפלומטיים, והיה לשגריר בריטניה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ולשגריר בריטניה בסומליה. בשנת 2016 הוא הפך לחבר במסדר האימפריה הבריטית כקצין (OBE). ביוני 2019 מונה לשגריר בריטניה בישראל.
פתן ים זיתני
פתן ים זיתני (שם מדעי: Aipysurus laevis) הוא מין של נחש ים ממשפחת הפתניים המצוי במימי החופים של האזור האינדו-פסיפי בקרבת חופי אוסטרליה, גינאה החדשה ואינדונזיה. הוא עולה ליבשה לעיתים נדירות.
מאפיינים
פתן ימי זה מגיע לאורך 1–2 מטר, וכפי ששמו מרמז צבעו דומה לצבע זית עם קשקשים רחבים וראש כתום רחב עם נחיריים רחבות. לנחש זה ריאה ארוכה לאורך הגוף האוגרת הרבה חמצן כדי לאפשר לו לצלול זמן רב. בעזרת זנבו הרחב הוא שוחה במים והוא בעל יכולת לא רגילה לחוש באור בעודו מתחת למים. הנחש בעל כליות היכולות להפריש מלחים מגופו, מה שמאפשר לו לשתות מי ים. הנחש יכול לחיות 15 שנה לעיתים.
וינסנט קרטיזר
וינסט פול קרטיזר (באנגלית: Vincent Paul Kartheiser; נולד ב-5 במאי 1979) הוא שחקן אמריקאי, אשר ידוע בשל תפקידו בתור קונור בסדרה "אנג'ל" ברשת The WB ובזכות הופעתו בתור פיט קמפבל בסדרה "מד מן" ברשת AMC.
פתן ים זיתני
מאפיינים
הנחש שוחה בחופים ובשוניות אלמוגים טרופיות בתחומי תפוצתו והוא משוטט לאורך הקרקעית ובין סלעים ואלמוגים בהמתנה לדגים וסרטנים ימיים, אותם הוא ממית בארס החזק שלו, וכן ניזון מביצי דגים. הנחש משתמש בארס גם להגנה והוא יתקוף צוללנים המתקרבים אליו, לעיתים גם בלי התגרות. הארס יכול להרוג במהירות. למרות זאת נחשים יכולים להיטרף בידי כרישים, תנינים ועופות דורסים כמו העיטם. בדומה לנחשי ים רבים הוא לא מטיל ביצים אלא משריץ 5–11 צאצאים מתחת למים.
וינסנט קרטיזר
ביוגרפיה
קרתייזר נולד במיניאפוליס, מינסוטה, בנם של ג'נט מארי (לבית גרוי), שניהלה משתלה, וג'יימס ראלף קרטיזר, בעל חנות לציוד בנייה. הוא הצעיר מבין שישה אחים, יש לו 4 אחיות, אנדראה, קולט, אליס ותרזה, ואח אחד, ניית'ן.
פתן ים זיתני
מאפיינים
לנחש זה 2 תת-מינים:
וינסנט קרטיזר
ביוגרפיה
הוא ממוצא לוקסמבורגי, גרמני ובמידה מסוימת פולני, פיני ושוודי. קרטיזר למד בבית הספר התיכון אפל ואלי בעיר אפל ואלי במינסוטה, אך נשר בגיל 15 כי הוא "רצה להרוויח כסף".
קריירה
קרטיזר החל להתנסות במשחק על במה כאשר השתתף בתיאטרון האזורי "Children's Theatre Company" שם שיחק במחזות "בילבי", "Rebecca of Sunnybrook Farm", "העיירה שלנו" ו"500 הכובעים של ברתולומאו קאבינס".
ההופעה הראשונה של קרטיזר על המסך הייתה בשנת 1993 בסרט "לב אוהב" לצד מריסה טומיי וכריסטיאן סלייטר, ושלוש שנים לאחר מכן (1996) בסרט "אבודים באלסקה" שבו שיחק לצד ת'ורה ברץ' וצ'רלטון הסטון שבנו ביים את הסרט. השתתפות בסרט זה הובילה את קרטיזר להשתתף בסרט נוסף לצד פטריק סטיוארט. הסרט הבא שקרטיזר השתתף בו היה בסרטו של לארי קלארק "נולדו לרצח" ב-1998 בו שיחק נרקומן. עוד באותה שנה כיכב קרטיזר בסרט "החטא ועונשו בפרברים" לצד קירסטן דנסט.
בשנת 2002 הצטרף קרטיזר כדמות חוזרת בעונה השלישית של סדרת הערפדים "אנג'ל" בה שיחק את קונור, בנם של שני ערפדים; שנה לאחר מכן שב לגלם את דמות זו כדמות ראשית בעונה הרביעית וכדמות אורחת בעונה החמישית.
קרטייזר שיחק בתפקיד איש הפרסומות הצעיר והשאפתני פיט קמפבל בסדרת הטלוויזיה המצליחה "מד מן" (2007–2015). קרטיזר, יחד עם שאר צוות התוכנית, זכה בפרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת דופן של אנסמבל בסדרת דרמה בשנים 2009 ו-2010.
חיים אישיים
קרטייזר יצא עם השחקנית רייצ'ל לי קוק במשך ארבעה חודשים בשנת 1998.
הוא החל לצאת עם השחקנית אלכסיס בלדל באמצע 2012. הוא ובלדל הודיעו על אירוסיהם במרץ 2013, והתחתנו בקליפורניה ביוני 2014. יש להם בן אחד, יליד 2015. בני הזוג מכרו את הפנטהאוז שלהם בברוקלין תמורת 1.32 מיליון דולר במאי 2016. בשנת 2022 הזוג התגרש.
אנתוני באקרידג'
אנתוני (מלקולם) באקרידג' (באנגלית: Anthony Malcolm Buckeridge; 20 ביוני 1912 – 28 ביוני 2004) היה סופר ומחזאי בריטי שכתב בעיקר סיפורים לילדים ולנוער.
חייו
באקרידג' נולד בלונדון, כאשר אביו נהרג במלחמת העולם הראשונה. הוא למד בפנימייה בריטית טיפוסית ולימים גם לימד כמורה בפנימייה שכזו, והדבר שימש אחר כך כרקע למרבית יצירתו. בהיותו סטודנט (הוא לא סיים את לימודיו) הוא הפגין דעות סוציאליסטיות ואנטי מלחמתיות. במלחמת העולם השנייה, בעת "הקרב על בריטניה" בשנת 1940, שימש באקרידג' כבאי וגם דבר זה משתקף בחלק מיצירותיו. באקרידג' היה נשוי פעמיים. ולו שלושה ילדים.
באקרידג' כתב עשרות ספרים לילדים ולנוער ואף מספר מחזות. הוא ידוע בעיקר בזכות סדרת הספרים "ג'נינגס", אשר הופיעה לראשונה כתסכית רדיו בשנת 1948. הספר הראשון בסדרה, "הרפתקאות ג'נינגס בבית הספר", יצא לאור בשנת 1950. הספר השני "ג'נינגס הבלש" יצא לאור בשנת 1951, ובאותה שנה הופיע גם "הבקתה הקטנה של ג'נינגס". הסדרה כללה בסופו של דבר 25 ספרים, וחלקם אף הוסרטו וזכו להצלחה מפתיעה דווקא בנורווגיה. הסדרה עוסקת בהרפתקאותיהם של ג'נינגס וחברו הטוב דארבישייר, בבית הספר היסודי "לינבורי" - פנימייה בריטית טיפוסית, בקשיי ההסתגלות שלהם בה ובאירועים שהם חווים למול דמויות שונות, בהם מוריהם וחבריהם לכיתה; הסדרה מתייחדת בהומור הרב המאפיין אותה. תשעה מתוך 25 ספרי הסדרה תורגמו לעברית, חלקם בשנות השישים וחלקם בשנות התשעים של המאה העשרים (כולם בהוצאת מ. מזרחי).
באקרידג' כתב גם סדרת ספרים נוספת (חמישה ספרים), שגיבורה רקס מיליגן הוא אף הוא תלמיד בית ספר. סדרה זו לא תורגמה לעברית.
שמעון אהרן סופר
רבי שמעון אהרן סופר-שרייבר (תמוז ה'תרנ"ו, 1896 – כ"ה בתשרי ה'תש"ג, 1942) היה ראש ישיבה בסלובקיה ורבה של נובומסטא . נספה ב.