cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קהומבו
הגובה הממוצע של אזור קהומבו הוא בסביבות 3,300 מטרים מעל לגבוה פני הים, כאשר הגובה של פסגת הר האוורסט, שנמצאת גם כן באזור קהומבו, הוא 8,848.86 מטרים מעל לגובה פני הים - המקום הגבוה ביותר על פני כדור הארץ. אזור קהומבו כולל גם את הפארק הלאומי סגרמאטהה וכמו גם את אזור החיץ של הפארק הלאומי סגרמאטהה אשר בין לוקלה ומונג'ו.
אן פירבנק
אן פירבנק (באנגלית: Ann Firbank; נולדה ב-9 בינואר 1933) היא שחקנית קולנוע, ו|טלוויזיה ותיאטרון בריטית שהקריירה שלה משתרעת על פני שישה עשורים. אחד מתפקידיה הידועים של פירבנק הוא בדמות אן אליוט במיני-סדרה "הטיית לב" על פי הרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן.
ביוגרפיה
פירבנק נולדה בעיר סיקינדראבאד במדינת אנדרה שבהודו.
קריירה
ב-1971 כיכבה פירבנק בתפקיד הראשי בדמות אן אליוט בסדרת הדרמה של רשת ITV "הטיית לב" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. ב-1978 גילמה את דמותה של הנסיכה אלכסנדרה בסדרת הטלוויזיה "לילי". בקולנוע שיחקה בסרטים "התאונה" (1967), "סקרלט פימפרנל" (1982) ו"אנה והמלך" (1999). ב-2005 הופיעה פירבנק בדרמה התקופתית "אליזבת הראשונה" לצדה של הלן מירן.
ב-2012 שיחקה פירבנק בהפקה של המחזה "The Golden Dragon" בתיאטרון ג'אגריטי בבנגלור שבהודו. מבקר בעיתון "The Hindu" ואמר ש"היא צעירה ונמרצת בגיל 79" וש"נוכחות השחקנית בולטת על הבמה". ב-2014 הופיעה בהפקה של המחזה "ציד המכשפות" בתיאטרון אולד ויק בתפקיד רבקה נורס המבוגרת.
חיים אישיים
פירבנק היא חברתה של השחקנית הסקוטית אמנדה ווקר. היא הייתה מאורסת לשחקן פטריק דונן לפני שהתאבד ב-1958, על אף העובדה שהוא היה אז נשוי באותו זמן לשחקנית אוד ג'והנסן.
השתק
השתק הוא כלל משפטי הקובע שאדם מנוע מלטעון טענה בבית המשפט. קיימים השתקים דיוניים, החוסמים טיעון, ולעומתם השתקים מהותיים, העשויים לבסס זכות או היעדר זכות במשפט. תורת ההשתק והמניעות מושתתת על אדניהם של עקרונות היושר והצדק והורתה בדיני היושר של האקוויטי במשפט האנגלי. ההשתק מן היושר נועד למנוע אי צדק במקום בו כללי המשפט עלולים להוביל לתוצאה בלתי צודקת.
ברבות הימים, הורחבה דוקטרינת ההשתק והמניעות למצבים המעוררים תחושת חוסר צדק, הגם שהתנאים המרכזיים להשתכללות השתק מן היושר אינם מתקיימים.
קיימים סוגים שונים של השתק. בין סוגי ההשתק הדיוני המוכרים במשפט הישראלי ניתן למנות את אלה:
בין סוגי ההשתק המהותי ניתן למנות במיוחד את אלה:
השתקי דיני היושר נקלטו במשפט הישראלי באמצעות חובת תום הלב (ס' 39 ו- 61(ב) לחוק החוזים (חלק כללי), תשל"ג- 1973) או החוזה מכללא או חוזה בהתנהגות, בעוד ההשתקים האחרים נקלטו בהלכה הפסוקה על אימוץ רציונליים דומים וכן קידום של יעילות והגינות דיונית.
ארנה ואדאש
ארנה ואדאש (במקור וייסהאוז-Weisshaus, בהונגרית: Vadas Ernő; נג'קניז'ה, 17 בדצמבר 1899 – בודפשט, 30 במאי 1962) היה צלם, אמן צילום יהודי-הונגרי, עובד בכיר וראשי של סוכנות הידיעות ההונגרית (מילולית:משרד הטלגרף ההונגרי) ה-MTI.
ביוגרפיה
ארנה וייסהאוז נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור וייסהאוז ושל יוליאנה אגרי. הוא התחיל את הקריירה שלו בצילום כחובב. לאחר שסיים בחינות הבגרות ב-1918, הוא עבד כפקיד, ורק צילם כחובב. הוא צילם את התצלום הראשון שלו ב-1918. מ-1927 למד אצל רודולף באלוג (יהודי מומר).
ואדאש היה אחד הצלמים המצליחים ואולי המשפיעים ביותר של התקופה שבין שתי מלחמות העולם. תמונותיו המורכבות היטב אופיינו באפקטים עזים של אור וצל, תאורה אחורית, נייר כסף ברום עם משטח דמוי מראה ודינמיות. הוא לא ראה את התשלילים שלו כסופיות, ולעיתים קרובות עבד עם הגדלות חזקות.
במלחמת העולם השנייה הוא נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא גורש לאחר מכן למחנה הריכוז מאוטהאוזן, שרד וחזר הביתה ב-1945. לאחר מלחמת העולם השנייה נושא הצילום שלו התרחב וקיבל צבע ריאליסטי יותר. האיגוד שייסד נאסר על ידי השלטונות הקומוניסטיים, ולכן חבריה המשיכו לפעול כחברים במחלקת הצילום של אגודת התיירים אינוצי. ב-1947 מונה ואדאש לאחד המנהלים המקומיים של הפדרציה העולמית הבינלאומית של צלמים חובבים. בין 1954 לבין 1962 עבד כעורך הראשי של כתב העת המקצועי פוטו. משנת 1956 הוא היה גם צלם עיתונות ועובד בכיר וראשי של סוכנות הידיעות ההונגרית. משנת 1956 היה נשיא אגודת הצלמים ההונגרים. בשנת 1957, FIAP העניק לו את העיטור הגבוה ביותר. ב-1960 הציג את עבודותיו בתערוכת אוסף. התמונות שלו פורסמו ב-Picture Post בעריכת סטפן לורנט וב-Lilliput, אך גם בכתבי העת:
נחל קורן
הנחל
הנחל מתחיל כחצי קילומטר צפונית לקיבוץ הגושרים כפלג שמתפצל מנחל דן וזורם דרומה לאורך כ-3.5 ק"מ. הוא נשפך לנחל חרמון סמוך לקיבוץ שדה נחמיה, בקטע שבין שפך נחל דן והמפגש עם נחל שניר שיוצרים את נהר הירדן. לנחל אין אגן ניקוז נרחב של מי גשמים ואת מימיו הוא מקבל כמעט רק מנחל דן וממספר מעיינות קטנים. על כן, הזרימה בנחל היא כמעט קבועה במהלך כל עונות השנה. לאורך כקילומטר, בחלקו הצפוני, עובר נחל קורן בתוך ערוץ צר הנמצא בתוך ערוץ רחב יותר שרוחבו כ-30 מטר וקירותיו תלולים הנחזים כנהר בתוך תחום הצפתו. בנוסף, בערוץ הרחב שכבות סחף של עד 5 מטר.
סביב הנחל
סביב ערוצו של נחל קורן נמצא פארק הנהר הנעלם, בו סבכי עצים, הליכה בין פלגי מים וגם טחנת קמח עתיקה מהתקופה הנאוליתית.
רודיקה רדיאן-גורדון
רודיקה רדיאן-גורדון (נולדה ב-10 ביולי 1957) היא דיפלומטית ישראלית. כיהנה כסמנכ"לית משרד החוץ לאירופה המערבית וכשגרירה ברומניה ומקסיקו, והחל מנובמבר 2019 כשגרירת ישראל בספרד.
ביוגרפיה
רדיאן-גורדון נולדה בבוקרשט, רומניה. היא עלתה לישראל בשנות ה-60 והתיישבה בקריית אונו. בשנת 1980 החלה לימודי תואר בביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן השלימה לימודי תואר שני בביוכימיה. בשנת 1987 סיימה את לימודי הדוקטורט בביוכימיה. בשנת 1991 הצטרפה לשירות במשרד החוץ ושירתה בתפקידים דיפלומטיים בשגרירות הישראלית בוורשה ובבריסל.
בשנת 2003 מונתה לשגרירה בארץ מולדתה רומניה, ושם הייתה פעילה למען הכרה רומנית בפשעים שבוצעו בה בזמן מלחמת העולם השנייה. היא סיימה את שירותה ברומניה בשנת 2007. בשנת 2009 מונתה לשגרירת ישראל במקסיקו ושגרירה לא תושבת בבהאמה הסמוכה. לאחר סיום תפקידה במקסיקו שבה למטה משרד החוץ בירושלים, וב-2015 מונתה לתפקיד סמנכ"לית לאירופה המערבית.
שגרירת ישראל בספרד
בקיץ 2018 היא מונתה לשגרירה בספרד והגישה את כתב האמנתה ב-27 בנובמבר 2019. בפברואר 2023, בעת שהרצתה מול סטודנטים באוניברסיטת קומפלוטנסה לציון 30 שנה להסכמי אוסלו, התעמתו איתה עשרות פעילי BDS. הרצאתה נפסקה ובעת פינויה לחדר צדדי אחד ממאבטחיה שלף אקדח אל מול המפגינים.
Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları
Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları (בעברית: שירי הכוכבים של יילדיז טילבה) הוא אלבום מחווה שנעשה עבור הזמרת-יוצרת הטורקייה יילדיז טילבה, שנחשבת לאחת מהאמניות הטורקיות המצליחות, הנמכרות והמשפיעות ביותר בכל הזמנים.
אלבום המחווה מחולק לשני חלקים: "Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları, Vol. 1" ו-"Yıldız Tilbe'nin Yıldızlı Şarkıları, Vol. 2". כל אחד מהם, מכיל חידושים לשיריה של טילבה, שבוצעו על ידי מיטב האמנים הטורקיים המצליחים ביותר, כמו סימגה, אירם דריג'י, אג'ה סצ'קין, דריה אולו ואליינה טילקי.
בנוסף לכך, זכה אלבום המחווה להצלחה חסרת תקדים, תוך שנמכר בלמעלה מ-400,000 עותקים בטורקיה.
רקע והפקה
בשנת 2018, נהגה הרעיון להקליט אלבום מחווה עבור הזמרת-יוצרת הטורקייה יילדיז טילבה, שנחשבת לאחת מהאמניות המצליחות והאהובות ביותר בכל הזמנים. האלבום מכיל בתוכו את מיטב שיריה ולהיטיה של טילבה, בביצוע מחודש של אמנים טורקיים שונים, תוך שטילבה עצמה הקליטה את השיר "Taraf", שנכלל באלבום גם כן.
שניים מהשירים הבולטים ביותר שהוקלטו במסגרת האלבום הם "Yalnız Çiçek", של אליינה טילקי ואמרה קאראדומן ו-"Vuracak", של מרווה אזביי.
המחאות ברוסיה נגד הפלישה לאוקראינה (2022)
הפגנות
בצהריים שלאחר הפלישה, ועדת החקירות של רוסיה הזהירה כי מי שיפגין ב-"במצב הפוליטי המתוח הנוכחי", יתמודד עם השלכות משפטיות. פעילת האופוזיציה הרוסית מרינה ליטבינוביץ', קראה ברשת החברתית אינסטגרם לצאת להפגין ברחובות בערב 24 בפברואר אך עוכבה על ידי המשטרה כשעזבה את ביתה. באותו הערב, אלפים יצאו לרחובות בערים במדינה כדי להפגין כנגד הפלישה. 2,000 הפגינו במוסקבה בכיכר פושקינסקאיה, 1000 הפגינו בסנקט פטרבורג, כמה מאות הפגינו ביקטרינבורג, והיו גם הפגנות בצ'ליאבינסק, בניז'ני נובגורוד, בנובוסיבירסק ובפרם. בסוף היום הראשון, נעצרו כ-1,820 מפגינים ב-52 ערים, 1,002 מהם נעצרו בהפגנות במוסקבה. משרד הפנים של רוסיה טען כי המעצרים בוצעו בהתאם ל-"הנחיות למניעת התפשטות וירוס הקורונה במקומות ציבוריים".
ההפגנות נמשכו ב-27 בפברואר. ההפגנות התרחשו במקביל לשנה השביעית לרצח הפוליטיקאי מהאופוזיציה הרוסית, בוריס נמצוב. מפגינים נעצרו בסמוך לאנדרטה מאולתרת של נמצוב מחוץ לקרמלין. כ-1,000 איש התאספו לעצרת ספונטנית כנגד המלחמה בסנט פטרסבורג. על פי OVD-Info, עד 27 בפברואר, המשטרה עצרה לפחות 900 מפגינים ב-44 ערים שונות, מה שהזניק את מספר העצורים הכולל מאז תחילת המלחמה ל-4,000. עד סוף היום, מספר העצורים גדל לכ-2,710 (לפחות 5,844 עצורים בסך הכל מאז תחילת המלחמה), שמהם, 1,269 נעצרו במוסקבה ו-1,034 בסנט פטרסבורג. CPRF (המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית), מפלגת החופש העממי, ויאבלוקו, התבטאו כנגד הפלישה. באותו יום, טנדר שעליו היה רשום "אנשים, תתעוררו!", "זו מלחמה", "פוטין הוא חלאה!" התרסק ועלה באש בכיכר פושקינסקאיה.
ב-6 במרץ התקיימו הפגנות ב-60 ערים לפחות, כולל ולדיווסטוק, אירקוטסק וחברוסק. OVD-Info דיווח על למעלה מ-5,000 מעצרים במהלך היום. משרד הפנים הרוסי דיווח על למעלה מ-3,500 מעצרים.
הפגנות רבות במיוחד נערכו ביום האישה הבינלאומי, וכמה מקרים שתועדו והפכו לויראליים בהם נראית משטרת רוסיה עוצרת מפגינים על כך שהם פשוט החזיקו שלט ריק.
עד סוף מרץ דווח כי מחאות המוניות שככו ברובן עקב הדיכוי מצד הרשויות ברוסיה. כמה פעולות קטנות יותר של אופוזיציה נגד המלחמה נמשכו.
פעולות תגובה של ממשלת רוסיה
במקביל למעצרים הרבים שביצעה המשטרה, ב־24 בפברואר הוציאה ממשלת רוסיה צו (שנכנס לתוקף ב־3 במרץ) לפיו כל כלי התקשורת מחויבים לשדר רק מידע הנחשב על ידי השלטון ל"מהימן", כאשר העונש על ההפרה נע בין 3 ל־15 שנות מאסר. הצו הוביל לסגירתם של כלי תקשורת וגרם לעזיבתם של אנשי התקשורת את המדינה, והקטין את האפשרות להשמיע בתקשורת המיינסטרים ביקורת על המלחמה. אף על פי כן, מספר אנשי תקשורת התבטאו נגד המלחמה ונגד עמדת השלטון, כאשר בחלק מהמקרים עשו זאת לאחר שיצאו מגבולות רוסיה.
התבטאויות פומביות נגד המלחמה
חרף המאמצים של ממשלת רוסיה לעצור מפגינים היוצאים נגד עמדת הממשלה, ולמנוע גישה של אזרחים רוסיים למידע היוצא נגד עמדת הממשלה, ישנם אישים רוסיים שהתבטאו באופן פומבי נגד המלחמה.
אלכסיי נבלני, מנהיג האופוזיציה שנכלא בינואר 2021, כינה את פוטין "צאר מטורף בעליל" והפציר ברוסים להמשיך במחאות הרחוב היומיות.
מיכאיל גורבצ'וב, מנהיגה האחרון של ברית המועצות, הצהיר כי "יש לעשות הכל כדי לעצור את האיום במלחמה גרעינית".
לאחר תחילת הפלישה ב-24 בפברואר, כמה מפורסמים רוסים, כולל כוכב הפופ ולרי מילדזה, מנחה הטלוויזיה איוואן אורגנט ומגישת הטלוויזיה והפוליטיקאית קסניה סובצ'ק, מתחו ביקורת על המלחמה באופן חד משמעי ברשתות החברתיות. כך גם עשו כוכבת הפופ סבטלנה לובודה והשחמטאי יאן נפומניאשצ'י.
הטאניסאי המדורג ראשון בעולם דנייל מדבדב והמדורג השביעי בעולם אנדריי רובליוב דיברו שניהם בעד שלום ביום הפלישה.
הפסנתרן והמלחין יבגני קיסין תיאר את פלישת רוסיה כפשע שלא ניתן להצדיקו. זמר הפופ סרגיי לזרב, נציג רוסיה באירוויזיון 2016 ו-2019, קרא גם הוא להפסיק את המלחמה.
ב-25 בפברואר, כוכב ההוקי קרח אלכסנדר אובצ'קין, תומך נלהב של פוטין, הצהיר הצהרה לא ברורה נגד המלחמה מבלי להזכיר את אוקראינה או רוסיה. ב-26 בפברואר הודיע שחקן הכדורסל הגיאורגי טורניקה שנגליה שהוא מסיים בטרם עת את חוזהו עם צסק"א מוסקבה "במחאה נגד פלישת רוסיה לאוקראינה".
ליזה פסקובה, בתו של דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב, שיתפה תמונה באינסטגרם עם הכיתוב "לא למלחמה". המיליארדר העשיר ביותר ברוסיה, מיכאיל פרידמן, קרא ל"שפיכות הדמים להסתיים". אוליגרך אחר, אולג דריפסקה, קרא להתחיל בשיחות שלום "כמה שיותר מהר". מיליארדר רוסי והבעלים של REN TV, אלכסיי מורדשוב התבטא הן נגד הלחימה והן נגד הנפילה הכלכלית שנבעה ממנה.
מיכאיל שישקין, זוכה פרס בוקר הרוסי לשנת 2000, כתב כי "פוטין מבצע פשעים מפלצתיים בשם עמי, ארצי, ובשמִי" ואמר כי "ברוסיה של פוטין אי אפשר לנשום. הצחנה משמיים. המגף של השוטר חזק מדי".
השחקן דנילה קוזלובסקי פרסם כמה פוסטים באינסטגרם בגנות המלחמה, ושיתף תמונה של פליט בוכה. בפוסט שהעלה ב-27 בפברואר, הודה קוזלובסקי והתנצל על אדישותו לסיפוח קרים על ידי הפדרציה הרוסית ב-2014.
מרכז דלהי
מרכז דלהי הוא מחוז מנהלי בטריטוריית הבירה הלאומית של דלהי אשר בהודו. אזור מרכז דלהי נתחם בנהר יאמונה ממזרח ובמחוזות צפון דלהי מצפון, מערב דלהי ודרום מערב דלהי ממערב, ניו דלהי מדרום ומזרח דלהי ממזרח.
לפי מפקד האוכלוסין של 2011 אזור מרכז דלהי מנה באותה העת 582,320 תושבים, השתרע על פני כ-25 קילומטרים רבועים, והיה בעל צפיפות אוכלוסין של 25,759 נפשות לקמ"ר. אזור מרכז דלהי כולל את אזור שאג'האנאבאד (דלהי העתיקה), ששימש כבירת האימפריה המוגולית, ואשר מכיל בין היתר אתרים היסטוריים חשובים כמו המצודה האדומה בדלהי ומסגד ג'מה מסג'יד אשר הוא המסגד העיקרי של דלהי.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של 2011 אזור מרכז דלהי מנה באותה העת 582,320 תושבים, וצפיפות האוכלוסין במחוז באותה העת הייתה 25,759 נפשות לקמ"ר. שיעור גידול האוכלוסייה של אזור מרכז דלהי במהלך השנים 2001 עד 2011 היה 10.48%. באזור מרכז דלהי ישנן 892 נשים לכל 1000 גברים, ושיעור אוריינות של 85.25%. הדת הדומיננטית ביותר באזור מרכז דלהי היא הינדואיזם (62.53%), ולאחר מכן אסלאם (33.36%) וסיקיזם (2.24%).
פרנץ פרדיננד באומגרטן
פרנץ פרדיננד באומגרטן (בהונגרית: Baumgarten Ferenc Ferdinánd, בודפשט, 6 בנובמבר 1880 – סטארי סוקובץ, 18 בינואר 1927 ) היה אסתטיקן הונגרי-יהודי, מבקר אמנות, מייסד הפרס הספרותי, פרס באומגרטן על שמו.
ביוגרפיה
פרנץ פרדיננד באומגרטן בא מהמשפחה הוותיקה הפטריקית שממנה באו שני עורכי הדין הבולטים והמפורסמים איזידור באומגרטן ונאנדור באומגרטן. כבר בגיל צעיר מאוד כתב מחקרים ביקורתיים לכתב העט "הסקירה של בודפשט". לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה עבר לגרמניה והפך לסופר גרמני. הוא עסק בעיקר בהיסטוריה ספרותית ותרבותית ואסתטיקה ועבודתו בתחום זה זכתה להערכה רבה על ידי מומחי הספרות הגרמנית. הוא כתב מחקר מקיף יותר, מעמיק וחדשני על המשורר השווייצרי החשוב קונרד פרדיננד מאייר. ספרו הנוסף היה, "התפתחות הרומן המודרני". הוא כתב כמה סיפורים קצרים משובחים, בעלי רגש עמוק, והשאיר כמה עבודות נוספות בכתב יד.
פרס באומגרטן
באומגרטן הפך את שמו לאלמותי בספרות ההונגרית בכך שהשאיר את עושרו, כמיליון פנגו הונגרי כחלוקת פרסים לסופרים ההונגרים. מורשת זו הייתה אחד היסודות התרבותיים ההונגריים הגדול ביותר, וקרן זו העניקה פרסים לסופרים הונגרים שכתיבתם שימשה למטרות אידאולוגיות גרידא. על פי צוואת באומגרטן, הנאמן של הקרן באומגרטן המשורר מיהאי באביץ' וחברו לורנט באש, עורך דין מבודפשט, ניהלו את כספי הקרן. פרס באומגרטן הראשון חולק ב־18 בינואר 1929 בין עשרה סופרים הונגרים שקיבלו ארבעת אלפים פנגו כל אחד.
מיקלוש בארבאס
מיקלוש בארבאס (בהונגרית: Miklós Barabás; 10 בפברואר 1810 – 12 בפברואר 1898) היה צייר הונגרי. הוא ידוע בעיקר בזכות ציורי הדיוקן שלו, כולל דיוקן מפורסם של פרנץ ליסט צעיר שנעשה ב-1847 ודיוקן של הקיסר פרנץ יוזף הראשון ב-1853.
ביוגרפיה
מיקלוש בארבאס התחנך בבית ספר פרוטסטנטי. הוא צייר מגיל צעיר, ובשנת 1829 היה תלמידו של יוהאן אנדר בווינה. ב-1830 למד ליטוגרפיה מגאבור בארה (1799–1837). בשנים 1834–1835 הוא נסע לאיטליה, שם למד ציור בצבעי מים אצל הסקוטי ויליאם לייטון ליטץ' שהיה מבוגר ממנו בשש שנים; הם התיידדו וסיירו וציירו באזור לאגו מאג'ורה ב-1834, וליטץ' הייתה השפעה רבה על יצירתו העתידית של בארבאס. לבסוף הוא התיישב בפשט ב-1855.
הוא זכה לתמיכה גדולה של המנהיגים הספרותיים והפוליטיים של העידן הרפורמי, ואין ספק שהיה חלוץ האמנות הלאומית ההונגרית. הוא היה מייסד וחבר פעיל בחיי האמנות בהונגריה. ראשיתו של ציור הז'אנר ההונגרי קשור בשמו. "המשפחה הרומנית הולכת ליריד" שלו (1844) נחשב לציור הז'אנר העממי היפה ביותר של זמנו. הוא זכה להצלחה רבה בתערוכת 1844 של האגודה לאמנות וינה, ואחר כך בפשט. הוא בילה את רוב חייו בפשט. במהלך תקופת האבסולוטיזם, הוא נאלץ להתמודד עם בעיות כלכליות, מה שאילץ אותו צייר ולצבוע מזבחות במשך זמן מה. כתוצאה ממאבקו, הוקמה בשנת 1859 אגודת האמנות, אשר היה נשיאה משנת 1862 ועד מותו.
החל משנות העשרים לחייו צייר מספר רב של אנשי האליטה ההונגרית, אוסטרית ורומנית בפורטרטים רשמיים. הנושאים כללו גברים ונשים מהפוליטיקה, מוזיקה וספרות, מנהיגים דתיים, אנשי צבא מהחברה הגבוהה, אך הוא גם צייר סצנות של חיי הכפר ודיוקנאות משפחתיים של איכרים. סגנונו הריאליסטי היה באופנה באמצע המאה ה-19 באירופה, בעשורים שלפני המצאת הצילום והמהפכה האמנותית של האימפרסיוניזם.
הוא הפך לחבר בפרלמנט של הונגריה ב-1867, וייצג את פשט. הוא מת בבודפשט.
דימום תת-קשיתי
דימום תת-קשיתי או דימום סוב-דוראלי (באנגלית: subdural hematoma, בראשי תיבות: SDH) הוא סוג של דימום מוחי, אשר לרוב מקושר לחבלה מוחית, דהיינו כתוצאה מפגיעה במוח שנוצרה עקב טראומה. כתוצאה מהפגיעה, דם מצטבר בשכבה שבין רקמת הדורה, הצמודה לגולגולת, לבין השכבה התת-עכבישית מתחתיה, העוטפת את רקמת המוח עצמה. אי לכך נקרא דימום זה דימום סוב-דוראלי או תת-קשיתי, משמע, דימום שהוא "מתחת לדורה". לרוב מלווה דימום זה בקרע של ורידים מקשרים, bridging veins, המצויים באזור זה. דימום מביא לעליה בלחץ התוך-גולגולתי, ומצב זה יכול להביא ללחץ ולנזק על רקמת המוח. דימום אקוטי סוב-דוראלי הוא לרוב דימום מסכן חיים. לעומת זאת, דימום כרוני, נוטה להיות בעל פרוגנוזה טובה יותר אם הוא מטופל כראוי.
יש להבדיל דימום סוב-דוראלי מדימום אפידורלי, אשר נגרם כתוצאה מקרע של עורקים הנמצאים בין שכבת הדורה לבין הגולגולת עצמה.
סיווג
דימום סאב-דוראלי מחולק לדימום אקוטי, סאב-אקוטי וכרוני. החלוקה הזו היא בהתאם למהירות התפתחות הדימום. דימום אקוטי (חריף) מהווה את פגיעת הראש הקטלנית ביותר ולו שיעורי תמותה גבוהים במידה ואינו מטופל במהירות על ידי הורדת הלחץ הנבנה במוח (דה-קומפרסיה) בצורה כירורגית.
דימום חריף מתפתח לרוב לאחר פגיעה טראומטית הכוללת מנגנון האצה-האטה מהיר. ככל שהדימום נרחב יותר כך חומרתו גדולה יותר. לדימום אקוטי יש שיעורי תמותה גבוהים, גבוהים יותר מדימום אפידורלי וגבוהים גם יותר מפגיעה מוחית מפושטת (diffuse brain injury), כששיעורי התמותה המוערכים בין 60% ל-80%.
דימום כרוני סאב-דוראלי מאידך, נוטה להתפתח על פני טווח רחב יותר של זמן ויכול לנוע מבין מספר ימים לשבועות. דימום זה הוא לרוב תוצאת טראומה קלה למוח, כגון חבלת ראש קלה (אם כי ב-50% מהמקרים, לא ניתן למצוא סיבה לדימום מסוג זה).
לעיתים, דימום כרוני יכול להתבטא מבחינה קלינית רק חודשים או שנים לאחר פגיעת הראש. הדימום הכרוני הוא איטי ונובע ככל הנראה מפגיעות קלות חוזרות. לרוב דימום זה נפסק מעצמו. מאחר שדימומים אלו מתפתחים לאט, ניתן לעצור אותם לפני שהם גורמים לנזק משמעותי. לדימומים כרוניים קטנים, בעיקר לאלו שאינם עולם על רוחב של סנטימטר, יש תוצאות טובות בהרבה מבחינה פרוגנוסטית לעומת דימום אקוטי. מחקר אחד שנעשה, טוען כי מרבית החולים, 78%, היו תוצאות טובות או החלמה מוחלטת לאחר דימום כרוני.
סימנים וסימפטומים קליניים
הסימנים הקליניים המרמזים על כך שקיים דימום סאב-דוראלי, מתאפיינים בהתפתחות איטית יותר לעומת דימום אפידורלי. הסיבה לכך נובעת מהעובדה שהוורידים מדממים בקצב איטי יותר לאור הלחץ הנמוך יותר, בהשוואה לעורקים הנפגעים בדימום אפידורלי. על כן, דימום סאב-דוראלי יכול להופיע מבחינה קלינית תוך דקות וגם מיידית, אולם גם לאחר שבועיים. במידה והדימום גדול מספיק כדי ללחוץ על המוח, יהיו בנוסף סימנים של עליה בלחץ התוך-גולגולתי.
יש לחשוד בדימום סאב-דוראלי כשמתקיימים תנאים מסוימים, כגון:
סיבות
במרבית המקרים, דימום סאב-דוראלי נגרם כתוצאה מפגיעת ראש, בעיקר פגיעה בה יש שינוי מהיר של מהירויות (האצה-האטה), שמוביל לתזוזת הגולגולת ולקרעים קטנים בוורידים מקשרים הנמצאים מתחת לשכבת הדורה. דימום סאב-דוראלי הוא ממצא קלאסי במקרים בהם טולטל תינוק (תסמונת התינוק המטולטל, shaken baby syndrom, לרוב נראה יחד עם דימומים בעיניים כתוצאה מפגיעה דומה ברטינה). כמו כן, דימום סאב-דוראלי הוא ממצא נפוץ יחסית אצל אנשים מבוגרים וכן אצל אלכוהוליסטים, הסובלים מאטרופיה צרברלית. אטרופיה צרברלית גורמת להתארכות המרחק שעל הוורידים המקשרים לעבור על מנת לקשר בין שתי שכבות המנינגים המצפים את רקמת המוח, ומכאן מעלה את הסיכון להיווצרות קרע בוורידים אלו. אנשים הנמצאים בסיכון מוגבר לדימום סאב-דוראלי הם חולים הנוטלים מדללי-דם כגון אספירין וקומדין. אצל חולים עלול להיווצר דימום סאב-דוראלי גם כשהם חווים פגיעת ראש קלה יחסית. דימום סאב-דוראלי יכול להיווצר גם כתוצאה מירידה בלחץ הנוזל הספינאלי אשר יכול להביא לירידה בלחץ של המרווח הסאב-ארכנואידלי, וכתוצאה מכך להתרחקות של השכבה הארכנואידלית מהשכבה הדוראלית וקרע של כלי דם וורידיים כתוצאה מכך.
גורמי סיכון
בצעירים מאוד ומבוגרים מאוד, עולה הסיכון להתפתחות דימום סאב-דוראלי. ככל שרקמת המוח מתכווצת עם הגיל, כך המרווח הסאב-דוראלי גדל, והוורידים הופכים להיות פגיעים יותר. זאת, והעובדה שאצל אנשים מבוגרים הוורידים שבריריים יותר, הופכת את שכיחות הדימום הסאב-דוראלי אצל מבוגרים לגבוהה יותר. אצל אנשים צעירים, קיומה של ציסטה סאב-ארכנואידלית היא גורם סיכון לדימום סאב-דוראלי.
גורמי סיכון נוספים כוללים נטילת נוגדי קרישה, אלכוהוליסטים כרוניים וכן דמנציה.
פתופיזיולוגיה
הגוף בסופו של דבר סופג את קריש הדם ומחליף אותו ברקמת גרנולציה.
אבחנה
המטומה סאב-דוראלית מתרחשת בעיקר באזור הקצה והצדדים של האונות הפרונטליות והפריאטליות. דימום סאב-דוראלי יכול להתרחש גם בשקע הפוסטריורי וכן ליד ה-falx cerebri והטנטוריום. בניגוד לדימום אפידורלי אשר אינו יכול להתרחב מעבר לסוטורות של הגולגולת, הרי שדימום סאב-דוראלי יכול להתרחב מתחת לגולגולת, ויוצר תמונה בדימות (CT) של צורה קעורה שהולכת לאורך העקומה של מבנה המוח, ועוצרת רק באזורים בהם יש רפלקציה דוראלית כגון הטנטוריום או ה-falx.
טיפול
קיימת חשיבות להערכה רפואית ונוירולוגית מלאה לאחר כל פגיעת ראש. יש לבצע בדיקת CT או MRI כדי להדגים את הדימום עצמו. הטיפול בדימום סאב-דוראלי תלוי במידת גודלו ומהירות התפתחותו. דימום קטן יכול להיות מטופל על ידי ניטור והשגחה של המטופל עד לריפוי מלא על ידי הגוף.
דימום יכול להיות מטופל גם על ידי הכנסת קטטר דרך חור הנקדח בגולגולת ושאיבת הדימום. דימום נרחב או דימום המביא לסימפטומים קליניים, דורש קרניוטומי, משמע, פתיחה כירורגית של הגולגולת, הסרת שכבת הדורה ושאיבת קריש הדם החוצה תוך בקרה על הדמם. סיבוכים שלאחר הניתוח כוללים עליה בלחץ תוך-גולגולתי, בצקת מוחית, דימום חדש או נשנה, זיהום ופרכוסים.
אייזקס
אייזקס הוא שם משפחה, פטרונים מהשם איזק או אייזק, שמקורם בשם העברי יצחק.
מחנה מיל
מחנה מיל ליד העיר אקס-אן-פרובאנס שבדרום צרפת היה מחנה ריכוז, שפעל במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 2015 נבחר האתר לשמש כמקום מושבו של המנהל לחינוך לאזרחות, מדעי האנושות והזכרונות המשותפים של ארגון אונסק"ו.
המחנה נפתח כמחנה מעצר בספטמבר 1939, במבנה ששימש כמפעל אריחים. צרפת החזיקה בו במעצר גרמנים ואוסטרים שהתגוררו באזור מרסיי. חלקם היו אישים שנמלטו מגרמניה וביניהם יהודים. ביוני 1940 הגיע מספרם לכ-3,500. ביניהם היו מדענים, אמנים ואנשי רוח כליון פויכטוונגר, גולו מאן, ולטר האסנקלבר (Walter Hasenclever), אוטו מאירהוף, אריך איטור קאן (Erich Itor Kahn), האנס בלמר (Hans Bellmer), מקס ארנסט, הנרי גואה (Henry Gowa), יאן מאירוביץ (Jan Meyerowitz) ופרנסואה וילי ונדט (François Willi Wendt).
לאחר תבוסת צרפת בפני גרמניה באביב 1940 החל המחנה לשמש את צרפת של וישי. מ-1941 ועד 1942 הוא שימש כמחנה מעבר לעצירים יהודים, בעיקר גברים. כאלפיים עצירים שולחו ממנו אל מחנה הריכוז דראנסי בדרכם למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה, בשנת 1946, שימש שוב האתר לזמן קצר כבית חרושת.
מאז 1993 משמש המבנה במחנה כאתר הנצחה. ב-10 בספטמבר 2012, שבעים שנה לאחר שיצאו ממנו אחרוני המגורשים למחנות ההשמדה, נחנכה באתר אנדרטה לזכרם על ידי ראש ממשלת צרפת ז'אן-מארק ארו.
מארינוס סטסיאס
מארינוס סטסיאס (ביוונית: Μαρίνος Σατσιάς; נולד ב-24 במאי 1978 בניקוסיה שבקפריסין) הוא כדורגלן עבר ומאמן קפריסאי, ששיחק 19 שנה בקבוצת אפואל ניקוסיה בה גם שימש כקפטן הקבוצה. סטסיאס שיחק כקשר אחורי והיה פעיל גם בנבחרת קפריסין. כיום משמש סטסיאס כמאמנה של דוקסה קאטוקופיה.
סטסיאס התחיל את הקריירה שלו בנוער של אפואל ניקוסיה ובשנת 1995 עלה לבוגרים ולא עזב את המועדון מאז שעלה לבוגרים ונחשב לאחד מסמליה של המועדון. מאז שעלה לבוגרים זכה עם הקבוצה ב-7 אליפויות, 5 גביעים ו-7 פעמים בסופרקאפ הקפריסאי. סטיסיאס היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת ובעונת  לשלב רבע הגמר של המפעל. נכון ל-12 במאי 2013 יש לו 283 הופעות במדי המועדון ו-23 שערים.
בשנת 2000 זומן לראשונה לסגל נבחרת קפריסין ונכון ל-29 בפברואר 2012 יש לו 65 הופעות ללא שערים במסגרת הבינלאומית.
מחנה מיל
ב-8 באוקטובר 2015 חנך ארגון אונסק"ו את האתר כמקום מושבו של המנהל לחינוך לאזרחות, מדעי האנושות והזכרונות המשותפים (Chair for Education for Citizenship, Human Sciences and Shared Memories) של הארגון, בנוכחות נשיא צרפת פרנסואה הולנד.
אלקטרוסטאר
אלקטרוסטאר בע"מ המוכרת במותג סטאר, היא חברה פרטית ישראלית לייצור מאווררים. החברה הוקמה ב-1946 על ידי בצלאל גורלי, כמפעל לעבודות חיתוך מתכת. ב-1950 עברה החברה להתמחות בפיתוח וייצור מאווררים לשוק המקומי והבין־לאומי והייתה החברה הראשונה בישראל לייצור מאווררים.
פרס לורנס אוליבייה לקומדיה החדשה הטובה ביותר
פרס לורנס אוליבייה לקומדיה החדשה הטובה ביותר הוא פרס שנתי המוענק על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי המסחרי. הפרס נוסד בשנת 1976 בשם פרסי איגוד תיאטרון הווסט אנד ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.
אלקטרוסטאר
היסטוריה
בשנים שאחרי קום המדינה, התבסס המשק הישראלי על ייצור מקומי, מה שיצר בעלי מלאכה רבים בהתמחויות שונות. בצלאל גורלי הבחין בחוסר במכונות לחיתוך פחים והחליט לייבא גיליוטינה מקצועית לחיתוך פחים. שירותי חיתוך המתכת אכן נדרשו וגורלי, שהיה היחיד בתל אביב עם מכשיר גיליוטינה, נתן שירות לחברות רבות באזור.
פרס לורנס אוליבייה לקומדיה החדשה הטובה ביותר
השם המקורי של הפרס היה "הקומדיה של השנה". ב-1991 הוחלף השם ל"הקומדיה הטובה ביותר". ב-1999 הוחלף השם שוב ל"הקומדיה החדשה הטובה ביותר".
אלקטרוסטאר
היסטוריה
במהלך עיסוקו כחותך מתכת נתקל גורלי במאוורר שולחני אמריקאי. הוא פירק אותו לגורמים, הבין כיצד יוכל לעשות מוצר טוב יותר, ופנה לבעלי מלאכה מקומיים, שייצרו עבורו את חלקי הפנים והמנוע. שניאור זקהיים (אביה של השחקנית אסתי זקהיים) יצר את החילזון, חלק במאוורר שהוא סוג של ספירלה שמורכבת במנוע ומתרגמת כוח, מפעולה אופקית לפעולה אנכית. כשהאב טיפוס הראשון היה מוכן, קם המפעל ב-1950, ועמד על כושר ייצור של 6–8 מאווררים ביום. הדגמים הראשונים של החברה דמו מאוד למקביליהם האמריקאיים ובעיקר לדגמים דומים של וסטינגהאוס וג'נרל אלקטריק.
ב-1960 עבר המפעל למבנה גדול יותר ולקראת סוף שנות ה-60 הגביר את כושר הייצור לכ-300 מאווררים ביום, כ-100 אלף מאווררים בשנה. באותה תקופה המאווררים של אלקטרוסטאר היו הפופולריים ביותר בישראל ויוצאו למדינות רבות, הם התחרו בדגמים דומים מתוצרת גלאון, אמקור ומדגמים מתוצרת חוץ לרוב מאירופה, ארצות הברית, ויפן.
במהלך 1963 השיקה החברה את הדגם המשופר "סופר סטאר" שהפך להיות הדגם המזוהה עמה ביותר וב-1970 הושק המותג "Bluestar" המשמש את החברה עד היום. דגמים אלו זכו לאמינות ופופולריות רבות בבתים הישראליים של אותן שנים וחלקם עדיין בשימוש כיום.
אלקטרוסטאר היא החברה הראשונה בישראל שהפעילה קו המוני לייצור מוצרי חשמל. בשנות ה-70 החברה נמנתה על שלוש החברות הישראליות שחצו ייצור של מיליון יחידות בשנה. השתיים האחרות הן אמקור וסיפולוקס.
בשנת 1988 קבלה אלקטרוסטאר את אות היצואן המצטיין אחרי שהגיעה להיקף ייצוא של מיליון ורבע ש"ח בשנה. הייצוא היה ליוון, בלגיה, הולנד ומעט לצרפת, אך בעיקר לאנגליה, כולל מכירה של 280 מאווררים לארמון בקינגהאם. ביוני אותה במהלך האינתיפאדה הראשונה הוצת מפעל החברה ביפו, ושוקם תוך חודשים מעטים.
ב-1 בספטמבר 1985 נחתם הסכם סחר חופשי בין ישראל לארצות הברית. הסכם זה אפשר לאלקטרוסטאר לייבא מאווררי איכות מארצות הברית ללא מיסים. עיקר הייבוא היה מ-Lasko, מפעל מאווררים אמריקאי שהיה באותה העת הגדול בעולם. הייבוא החל ממאווררי עמוד, ובהמשך עבר למאווררי תקרה.
בתחילת שנות האלפיים החברה עברה לייבא מאווררים שפותחו בלעדית עבורה מהמזרח במקביל לדגמים שעדיין מגיעים מחברת Lasko.
ב-2010 השיקה החברה את מאוורר המגדל "טורבו הוריקן" מתוצרת Lasko, הדגם הפך פופולרי מאוד בסלון הישראלי וזכה לדגמים מתחרים מתוצרת גולד-ליין ואלקטרו חנן.
אליפות ברזיל בכדורגל 1974
אליפות ברזיל בכדורגל 1974  הייתה הפעם ה-18 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-9 במרץ 1974 והסתיימו ב-1 באוגוסט 1974.
בתחרות השתתפו 40 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
במהלך שלבי האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ואסקו דה גאמה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.
שחקנים מצטיינים
רוברטו דינמיטה, שחקנה של ואסקו דה גאמה כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
זיקו, שחקנה של פלמנגו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
חנה לרנר
חנה לרנר (רובינשטיין) (תרס"ט – ה' בחשוון תשנ"ח, 5 בנובמבר 1997) הייתה ציירת ישראלית.
ביוגרפיה
לרנר נולדה בשם חנה רובינשטיין בשנת תרס"ט בסטרטוב שברוסיה, בתם של אשקה וברוך רובינשטיין. למדה פרסקו בבית הספר הגבוה לאמנות פלסטית "פרסקו" בוורשה ותולדות האמנות באוניברסיטת ורשה. ב-1935 זכתה בפרס עיריית ורשה.
בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל והתגוררה בהדר הכרמל שבחיפה, באותה שנה עברה לתקופה קצרה לתל אביב שם למדה ציור במועדוני תלמידים והציגה ציור קיר ביריד המזרח השני לזכר קורבנות ההתיישבות.
ביצירותיה הרבתה להשתמש במשטחים רחבים וגבוהים בקומפוזיציות צבעוניות ודקורטיבית, תוך שימוש במגוון חומרים: אבן, זכוכית, חרסינה וחומרים סינתטיים, והתמקדה בנושאים הקשורים לצפת, וליהדות.
לרנר נישאה לאריה לרנר, מבקר אמנות, מתרגם ועורך, חבר מערכת "דבר", בנו של המשורר העברי יעקב לרנר. יחד עמו הייתה ממייסדי "קריית האמנים" בצפת, לאחר כיבושה על ידי "ההגנה" במלחמת העצמאות ב-1948.
מעבודותיה הבולטות: ציור קיר בבית הנשיא בירושלים; ויטראז' בבית הכנסת הגדול בתל אביב; תמונת קיר במלון גינוסר שעל יד הכנרת; ויטראז' ושלושה קירות בספרייה, באודיטוריום ובבית המדרש של ישיבת פלטבוש בניו יורק; שישה קירות בחלוקה לשישה סדרי משנה בישיבה התיכונית קריית נוער בירושלים.
בשנות פעילותה הוסיפה מאיוריה ורישומיה למספר ספרים, בהם "דרך עקובה" של אריה ליפשיץ (1978), ו"המארב" של שמאי גולן (1983).
ב-1964 זכתה בפרס חברת מאייר על הצעתה למוזאיקה להנצחת הגימנסיה הרצליה בתל אביב.
לרנר נפטרה בסתיו 1997, ונטמנה בבית העלמין בהר הזיתים לצד בן-זוגה.
קישורים חיצוניים
מפרי עטה:
מגלן אתיופי
מגלן אתיופי (שם מדעי: Bostrychia) הוא סוג של עופות מתת-משפחת המגלנים שבמשפחת הכפניים החיים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה וכן במדגסקר. בסוג ישנם 4 מינים, שרובם נפוצים למעט המין מגלן זיתי גמד, האנדמי לסאו טומה ופרינסיפה.
מינים אלה בינוניים עד גדולים יחסית, כשחלקם שוקלים מעל לקילו וחצי ובעלי נוצות חומות-ירוקות בהירות ומקור אדום קצר מעט יותר משל שאר המגלנים. לרוב הם חיים על הקרקע אך בעת הצורך יכולים לעוף. כמו מרבית המגלנים הם אוכלי כל המחפשים עם מקורם המעוקל מזון על הקרקע או במים.
אריה (להקה)
אריה (רוסית: Ария, אַרִיָה) היא להקת הבי מטאל רוסית. נוסדה בברית המועצות ב-1985 ונחשבת לאחת מלהקות הרוק הרוסיות המצליחות ביותר. רבים מחברים לשעבר הקימו להקות משלהם (כגון מאסטר, קיפלוב, מארווין, ארטריה, ארטור ברקוט), להקות אלו נקראות יחדיו "משפחת אריה" על יד המעריצים. כל שירי הלהקה הם בשפה הרוסית וחלק ניכר מהטקסטים נכתבו על ידי הפזמונאים והמשוררים מרגריטה פושקינה ואלכסנדר ילין.
שנים מוקדמות
מייסדי הלהקה, ויטלי דובינין וולדימיר חולסטינין (באסיסט וגיטריסט בהמשך) נפגשו בזמן לימודיהם במכללה בתחילת שנות ה-80. השניים ייסדו הרכב בשם "וולשבניה סומרקי" (רוסית: Волшебные Сумерки). בלהקה זו דובינין היה הסולן וגם הבאסיסט, אך בהמשך ארטור ברקוט הצטרף בתפקיד הסולן. ב-1982 דובינין עזב את הלהקה לטובת השלמת השכלתו וברקוט עבר ללהקה אחרת.
חולסטין יחד עם הבאסיסט אליק גרנובסקי הצטרפו ללהקה בשם "אלפה" שניגנה רוק כבד. באותן השנים בברית המועצות להקות רוק היו בלתי רשמיות (ואף לבלתי חוקיות במקרים מסוימים) והחברים נאלצו לעבוד במקביל גם בהרכבים מוזיקליים רשמיים (רוסית: ВИА, קיצור של Вокально-инструментальный ансамбль . אנסמבל ווקלי-אינסטרומנטלי).
יסוד הלהקה ותחילת דרכה
מנהל ההרכב הרשמי "פוישיה סרדצה" (רוסית: ВИА Поющие сердца) ויקטור ווקשטיין חיפש מוזיקאים צעירים לצורך הקמת פרויקט המנגן בסגנון מודרני. כך ב-1983 הצטרף אליו ויטלי דובין ( שעזב את ההרכב זמן קצר לאחר מכן). ב-1985 הצטרפו ל[ויקטור ווקשטיין הנגנים ולדימיר חולסטינין ואליק גרנובסקי וגם הסולן העתידי של אריה ולרי קיפלוב.
חברי אריה העתידים החלו לנגן בסגנון הבי מטאל כפרויקט צד של ההרכב "פוישיה סרדצה". מנהל ההרכב אפשר ביצוע הקלטות באולפן הרשמי. שמה של הלהקה נבחר על ידי חולסטינין. ווקשטיין יחד עם חולסטינין וגרנובסקי התחילו בחיפוש מוזיקאים לפרויקט צד זה. ב-1985 נקבע הסולן ולרי קיפלוב, המתופף אלכסנדר ליבוב, והקלידן קיריל פוקרובסקי.
אלבומה הראשון, מאניה וליצ'יה (רוסית: Мания величия, שיגעון גדלות) ראה אור ב-31 באוקטובר 1985. האלבום הוקלט על קלטת ודמה בסגנונו במידה רבה ללהקות מטאל ותיקות באותה התקופה, איירון מיידן ובלאק סבאת'. באלבום זה השתתף גיטריסט אחד בלבד, חולסטין. להופעות חיות הצטרף ללהקה הגיטריסט אנדריי בולשקוב והמתופף איגור מולצ'נוב החליף את ליבוב (שהיה טכנאי קול בזמן ההופעות).
אלבומה השני של הלהקה "ס קם טי?" (С кем ты, עם מי אתה?) ראה אור ב-1986 והכיל שירים שכתבו בעיקר על ידי הגיטריסט בולשקוב, דבר לא היה לרוחו של מייסד הלהקה חולסטין. הטקסטים לשירים נכתבו על ידי הפזמונאי אלכסנדר ילין. אלכסנדר ליבוב השתתף כטכנאי קול בהקלטה.
הלהקה זכתה להצלחה רבה בשנת 1986, אך בולשקוב וגרנובסקי היו לא מרוצים מהנהלת ההרכב, משכר נמוך ומחוסר אפשרות לפעול ללא אישור. קונפליקט אישי בין חולסטין לבין בולשקוב גרם לקרע בלהקה. בולשקוב, גרנובסקי, מולצ'נוב ופוקרובסקי עזבו את ההרכב והקימו להקה חדשה בשם מאסטר. אלבומה הראשון של מאסטר הכיל בין היתר שירים שנועדו לאלבום חדש של אריה. בהמשך הלהקה שיתפה פעולה עם אריה במספר הזדמנויות.
הרכב עם מברין
הסולן ולרי קיפלוב והגיטריסט ולדימיר חולסטינין הם היחידים שנשארו בלהקה. אליהם הצטרף הבאסיסט ויטלי דובינין, שניגן עם חוסלטין ב"וולשבניה סומרקי" מספר שנים לפני. נוסף גיטריסט חדש סרגיי מברין ומתופף מקסים אודלוב.
בולשקוב שעזב את הלהקה דרש שאריה לא תנגן יותר את השירים אותם הוא הלחין. שירים אלו היו לשירים מזוהים מאוד של הלהקה ולכן היא נקלעה לבעיה. ההרכב החדש נאלץ באופן מהיר לכתוב חומר מקורי. האלבום שראה אור ב-1987 נקרא "גרוי אספלטה" (רוסית: Герой асфальта. "גיבור האספלט") הוצא על ידי הרשויות באופן רשמי. לכן הוא עבר צנזורה גם בשם, גם בעיצוב העטיפה וגם בטקסטים.
הלהקה בהרכבה החדש זכתה להצלחה גדולה מאוד ועשתה סיבוב הופעות בברית המועצות ובגרמניה בשנים 1987–1988. הנהלת הלהקה לפי החוזה קיבלה שלושת רבע מהרווחים של הלהקה, דבר שגרם לחברי הלהקה לתסכול. המתופף אודלוב טען שסגנון הלהקה מיושן ביחס לזמנו והגיטריסטים דובין וחולסטין היו מעוניינים להקליט אלבום חדש. עם זאת, ווקנשטין, מנהל הלהקה העדיף להמשיך בהופעות וטען שאין טעם להוציא אלבום נוסף בסגנון מטאל ויש לעבור לסגנון משתלם יותר כלכלית.
ב-1988 אודלוב פורש מהלהקה ומקומו נתפס על ידי אלכסנדר מניקין. עקב אי הסכמה עם ההנהלה, כל חברי הלהקה עברו למנהל חדש- יורי פישקין. בשנת 1989 יוצא אלבום נוסף, "איגרה ס אוגניום" (Игра с огнём, משחק באש). ווקנשטין, המנהל הקודם, שמר על הזכויות על שם להקה ולכן האלבום יצא עם שם להקה "אריה -89". ווקנשטין עצמו נהרג בתאונה כשנה לאחר מכן והלהקה משתמשת בשם המקורי מאז אותה התקופה.
בתחילת שנות ה-90 הפופולריות של הלהקה ירדה בצורה ניכרת וחברי הלהקה נאלצו למצוא מקורות פרנסה חיצוניים. ב-1991 יצא לאור אלבום חמישי בשם "קרוב זה קרוב" (Кровь за кровь, דם תחת דם).
ב- 1994 חתמו על חוזה עם חברת ההפקה Moroz Records והקימו אולפן הקלטות משלהם בשם ARIA Records. באולפן זה הוצאו מחדש אלבומים ישנים של אריה.
משבר שני
ב-1994 העבירה הלהקה סבב הופעות בגרמניה, אבל עקב בעיות של הנהלה הסבב לא הביא להכנסות. הדבר גרם לקונפליקטים בתוך הלהקה. ולרי קיפלוב, הסולן, החל להשתתף בהופעות של להקת מאסטר, כך שבפועל כמעט שלא היה פעיל באריה. חולסטינין התחיל לחפש לקיפלוב מחליף, אך ניסיונותיו לא צלחו. בהמשך קיפלוב עצמו טען שעבד עם מאסטר רק מסיבות כלכליות ולא היה לו רצון לפרוש מאריה. עקב אי השתתפותו של קיפלוב בחזרות, ב-1995 הגיטריסט סרגיי מברין עזב את ההרכב. את מקומו תפס סרגיי טירנטייב.
במקביל לאריה, קיפלוב ומארווין עשו מספר הופעות עם שירי הלהקה וגרסאות כיסוי לשירים מוכרים אחרים.
למרות המשבר, ההפקה Moroz Records דרשה שדווקא קיפלוב ישיר באלבום החדש, כיוון שחששו שבלעדיו האלבום לא יזכה להצלחה. האלבום החדש הוקלט ב-1995 ושמו היה נוצ' קורוצ'ה דניה (Ночь короче дня, הלילה ארוך מהיום). הקלטה הייתה מוצלחת והפיגה את המתח בין חולסין לקיפלוב. קיפלוב הסכים לחזור לפעילות מלאה עם אריה.
ב-1997 שוב כפרויקט צד קיפלוב יחד עם מברין הקליטו אלבום נוסף בשם "סמולטנויה וורמיה" (Смутное время, תקופת הצרות). באלבום זה השתתף גם אליק גרנובסקי. באותה השנה גם דובינין וחולסטינין הקליטו אלבום יחדיו, בשם "אווריה" (АвАрия, תאונה) בו דובין שר כסולן.
הרכב עם טרנטייב
סרגיי טרנייב שהחליף את מארווין החל להלחין שירים ותפס חלק חשוב בלהקה. ב-1998 הוציאה הלהקה אלבום נוסף בשם "גנרטור זלה" (Генератор зла, מחולל הרוע). המתופף מניקין לא השתתף בסבב ההופעות עקב פציעה והוא הוחלף זמנית במקסים אודלוב, המתופף הקודם של הלהקה.
בשנת 2000 ספר בשם "אריה:האגדה על דינוזאור" (Ария. Легенда о Динозавре) יצא לאור. הספר מתאר את תולדות הלהקה, לרבות חיכוכים פנימיים.
קוניאספור
טורקו קוניאספור הוא מועדון ספורט טורקי מקוניה שבטורקיה. המועדון משחק עם מדים בצבעים ירוק ולבן, ועורך את משחקיו הביתיים בטורקו ארנה אשר בקוניה.
אריה (להקה)
הרכב עם טרנטייב
הלהקה הגיע כהד-ליינר למספר פסטיבלים, לרבות הופעה המשלבת תזמורת סימפונית.
משבר שלישי - התפצלות הלהקה
בשנת 2001 המתחים בין חברי הלהקה הגיעו לשיאים חדשים. קיפלוב פנה לדובינין וחולסטינין עם הצעה לפירוק זמני של הלהקה לטובת פרויקטים אחרים. השניים סירבו להצעה בטענה שקיים חומר לא מוקלט שיספיק לאלבום נוסף. קיפלוב סירב להשתתף בהקלטת האלבום החדש. ברעיון מ-2002 חולסטינין ודובינין טענו שבאלבומם הבא ישיר סולן אחר מקיפלוב. הגיטריסט סרגיי טירנטייב, המתופף אלכסנדר מניקין וגם מנהלת הלהקה העדיפו להישאר עם קיפלוב.
קוניאספור
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1922 תחת השם "קוניה גנצ'לרבירליגי" ושיחק עם מדים ירוקים-לבנים. בשנת 1965 המועדון התאחד עם "מראמספור" ו"סלצ'וקספור וצ'ימנטוספור" והצבע השחור נוסף למדי החוץ של המועדון. בשנת 1981 המועדון התאחד עם "קוניה אידמן יורדו".
אריה (להקה)
משבר שלישי - התפצלות הלהקה
עלתה השאלה לגבי בעלות על השם "אריה". ולרי קיפלוב הסכים לא להשתמש בשם זה בלהקתו החדשה שנקראה פשוט על שמו קיפלוב. להקתו החדשה הורכבה מנגנים שפרשו יחד איתו וגם את סרגיי מארווין (שפרש מאריה שנים לפני כן ושיתף פעולה עם קיפלוב) והבאסיסט אלכסיי חרקוב. עלתה הצעה לשנות את שמה של אריה ל"כימרה", אך הצעה זו נדחתה.
אלבומה האחרון בהרכב הישן ראה אור ב-2002 ושמו היה "שטיל" (Штиль, ים שקט). האלבום הכיל גרסות כיסוי וחומר שהוקלט, אך לא פורסם לפני כן. באוגוסט 2002 הלהקה נתנה את הופעתה האחרונה בהרכבה הישן.
קוניאספור
היסטוריה
בעונת העפיל המועדון לליגת העל לראשונה בתולדותיו. בעונת קוניאספור הגיע לחצי גמר הגביע הטורקי בו הפסידה לבשיקטש. 4 שנים לאחר מכן המועדון חזר לליגה השנייה אחרי 5 שנים. בשנת קוניאספור חזרה לליגת העל.
אריה (להקה)
הרכב עם ברקוט
בנובמבר 2002 הודיעה אריה על הרכבה החדש. סרגיי פופוב בעמדת גיטרה וארטור ברקוט הסולן הצטרפו ללהקה. המתופף מקסים אודלוב שפרש ב-1988 והיה מחליף זמני ב-1998 חזר אל הלהקה. הלהקה הוציא סינגל בשם "קוליזי" ( Колизей, קולוסיאום) ולאחריו אלבום בשם "קרישנייה אוגניום" (Крещение огнём, טבילה באש ). האלבום זכה להצלחה לצד ביקורת שלישית על קולו של הסולן.
קוניאספור
היסטוריה
בשנת קוניאספור חנכה את אצטדיונה החדש טורקו ארנה שהוקם כתחליף לאצטדיון אטאטורק קוניה.
אריה (להקה)
הרכב עם ברקוט
הלהקה החליפה את חברת ההפקדה שלה ל- CD-Maximum והוציאו אלבום חדש בשם "ארמגדון" (Армагеддон, ארמגדון) ב-2006. בשנים 2006–2007 עשו עוד סבב הופעות בו השתתפו כאורחים ולרי קיפלוב וסרגיי מארווין. הוקלט אלבום הופעה בהשתתפותם. ב-2010 ארגנו אריה פסטיבל בשם "אריה-פסט" בו השתתפו רוב חברי העבר של הלהקה.
קוניאספור
היסטוריה
בעונת המועדון רשם את הישג השיא שלו כאשר סיים במקום השלישי שהקנה לה כרטיס לשלב הבתים של הליגה האירופית. הקבוצה העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2016/2017 מול שחטאר דונצק, ק.א.א. גנט ובראגה. קוניאספור סיימה את שלב הבתים במקום האחרון, עם חמישה הפסדים ותיקו אחד.
ב-31 בינואר 2018 חתם השחקן סמואל אטו בקבוצה לשנתיים וחצי.
בעונת 2017/2018 המועדון העפיל פעם נוספת לשלב הבתים של הליגה האירופית. הפעם היא שיחקה בבית יחד עם מארסיי, ויטוריה גימראייש ורד בול זלצבורג. בעונה זו סיימה קוניאספור במקום השלישי לאחר ניצחון בודד, שלוש תוצאות תיקו ושני הפסדים. אותה עונה הייתה רעה מאוד מבחינת קוניאספור בליגה כאשר היא נאלצה להאבק במאבקי תחתית.
תארים
גביע טורקי:
הסופר קאפ הטורקי:
אריה (להקה)
הרכב עם ז'יטנייקוב
לצורך הקלטת האלבום החדש הצטרף ללהקה סולן חדש, מיכאיל ז'יטנייקוב, שהיה סולן של להקה אחרת באותה התקופה. האלבום "פניקס" (Феникс, הפניקס) יצא ב-2011. האלבום זכה לביקורת חיובית רבה והכיל אלמנטים רבים של פאוור מטאל ורוק כבד בנוסף לסגנונה הרגיל של הלהקה.
ב-2012 יצא אלבום בשם Live in studio בו הוקלטו מחדש שירים ישנים יותר בהשתתפותו של ז'יטנייקוב. ב-2013 ביצעה סבב הופעות בארצות הברית וקנדה.
ב-2014 הוציאה אלבום ב-12 שלה, "צ'רז וסיה וורמנה" (Через все времена, דרך כל הזמנים). מסיבות בריאותיות חולסטינין התחלף במיכאיל בוגייב בהופעות חיות באופן זמני וחזר לתפקוד מלא לאחר הטיפול.
סגנון, הצלחה וביקורת
הלהקה נחשבת לאחת מלהקות המטאל המצליחות ביותר בשפה הרוסית. הלהקה מופיעה רבות ברוסיה, במדינות חבר העמים וגם בישראל ואירופה.
סגנונה המוזיקלי מושפע במידה רבה מהלקות הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי וקיים דמיון בין סגנון הופעתם לבין להקות כמו איירון מיידן וג'ודס פריסט. הדמיון גרר ביקורת בטענה שאריה למעשה משכפלת את איירון מיידן ולכן לא מקורית. חלק אף טוענים לפלגיאט. הגיטריסט ולדימיר חולסטין שהלחין את מרבית שירי הלהקה ענה בתגובה שהם אינם מעתיקים שירים, ושהדמיון נובע מכך שהם עובדים באותו הג'אנר. הבאסיסט ויטלי דובין טען שהוא מקבל השווה זו כמחמאה.
הלהקה הקליטה וניגנה כמות לא גדולה של גרסות כיסוי לשירי להקות מצליחות כמו Manowar, Golden Earring, Iron Maiden וWhite Lion. גם גרסות כיסוי זכו לביקורת כפלגיאט, על אף שהמקור צוין במפורש.
חולסטין טוען שמנגינותיו מושפעות מהמוזיקה הקלאסית ושירי הלהקה מכילים ציטוטים של אלכסנדר בורודין וניקולו פאגאניני. למרות סגנונם הכבד, אריה ידועה בבלדות רוק אטיות ורומנטיות, שתרמו רבות לפרסום הלהקה בקהל הרחב.
נושאי השירים די אופייניים להבי מאטל. חלק גדול מהטקסטים נכתבים על ידי פזמונאים קבועים שעובדים עם הלהקה. בין הנושאים הפופולריים ניתן למצוא מלחמה, אהבה, מיסטיקה, היסטוריה, פילוסופיה, אפוקליפסה, נושאים נוצריים ואנטי-נוצריים ואף נושאים סוציאליים.
"משפחת אריה"
רבים מחרבים לשעבר באריה הקימו להקות נפרדות. חלקם מנגנים בסגנון דומה מאוד לאריה, חלקם בסגנונות כמו טראש מטאל ופאוור מטאל. להקות אלו שומרות על קשר עם אריה ומשתפות איתה פעולה לעיתים וחבריהם משתתפים בהופעות של אריה באירועים מסוימים כמו פסטיבלים או הופעות לציון היום הולדת של הלהקה.
חוות מזור
'''בי.אף.סי. - חוות ריבוי קופים בע"מ, המכונה חוות מזור''', היא חברה מסחרית ישראלית שהרביעה קופים מסוג מקוק סרטנים למטרת ניסויים. הפעילות התקיימה במושב מזור במרכז ישראל. ארגונים המתנגדים לניסויים בבעלי חיים התנגדו לקיומה מאז הקמתה בשנת 1991. החברה הפסיקה את פעילותה זו בראשית שנת 2015 בעקבות הלחץ הציבורי ותקנה של השר להגנת הסביבה, גלעד ארדן, האוסרת יצוא קופים מישראל למטרות מחקר. הקופים הנותרים, כ-1,250 במספר, נפדו על ידי שמורת הקופים, חברה לתועלת הציבור שהוקמה לשם הצלתם ומציאת פתרון קבע עבורם.
מקוק סרטנים כחיית מודל
מקוקי סרטנים חברותיים, נוחים לאילוף ומסתגלים בקלות לסביבה אנושית. מערכת החיסון שלהם דומה מאוד לזו של האדם ומשמשת לפיתוח חיסונים למחוללי מחלות קטלניות כגון סרטן השד , שחפת, שפעת, אבולה, דבר ואיידס. בנוסף הם משמשים לחקר תפקוד מערכת העצבים המרכזית ולפיתוח טיפולים יעילים נגד מחלת פרקינסון, מחלת אלצהיימר והפרעות תפקודיות כמו הפרעת דחק פוסט-טראומטית ותסמונת טורט. ניסויים במקוקים משמשים חלופה לניסויים בפרימטים מפותחים ונדירים יותר כדוגמת קופי אדם. מעריכים כי עשרות אלפי פרימטים, רובם מקוקים, משמשים מדי שנה לניסויים. החוק הישראלי מתיר קיום ניסויים בקופים, לרבות קופי אדם, בכפוף להגבלות נוקשות. בפועל משמשים בכל שנה בממוצע כ-32 קופים לניסויים בישראל, שיעור הנמוך פי ארבעה בהשוואה לממוצע במדינות מערב אירופה ולא נעשים ניסויים פולשניים בקופי אדם (למעט באנשים)
תפוצה טבעית ופולשנית
מרחב התפוצה של מקוק סרטנים משתרע על שטחים נרחבים בדרום-מזרח אסיה והוא השלישי בגודלו מבין הפרימטים, אחרי אלה של האדם ומקוק רזוס. ציד מקוקי סרטנים בווייטנאם, קמבודיה ודרום סין לצורכי יצוא היווה בעבר איום על יציבות אוכלוסייתם, אולם כיום הם מוגנים תחת הנספח השני לאמנת וושינגטון, המבטיח יצוא מבוקר של מקוקי סרטנים שנולדו בחוות רבייה ייעודיות.
מקוקי סרטנים הובאו על ידי האדם למאוריציוס, פלאו, הונג קונג וחלקים מאינדונזיה, שם הם התרבו במהרה בהיעדר הטורפים הגדולים המגבילים את תפוצתם בסביבת מחייתם הטבעית. הנזק הכבד שהם מחוללים למגוון הביולוגי המקומי הביא להימנותם ברשימת "מאה המינים הפולשים האיומים ביותר". בין האמצעים הננקטים לצמצום אוכלוסייתם - ציד, הסגר ואמצעי מניעה חיסוניים.
אוכלוסיית מקוקי הסרטנים שהתנחלה במאוריציוס ידועה כנקייה מנגיף הרפס B (herpesvirus simiae) המסוגל להדביק בני אדם ולחולל בהם פגיעה קשה במערכת העצבים המרכזית. ללא אבחון מהיר וטיפול מתאים מגיע שיעור התמותה מהדבקה כעין זו לכדי 80%. לאור זאת, במחקרים המשלבים תקשורת שוטפת של המאמן עם הקוף, כגון ניסויי למידה, קיימת העדפה לשימוש במקוקי סרטנים שמקורם במאוריציוס. זאת מלבד הצורך לצמצם את אוכלוסיית מקוקי הסרטנים במאוריציוס.
בשנת 2002 יובאו לאירופה 235 מקוקי סרטנים מחוות מזור ו-190 ממאוריציוס. זאת לעומת כשמונת אלפי מקוקי סרטנים המיוצאים בכל שנה על ידי החברה הווייטנאמית Nafovanny, ואלפים נוספים על ידי חוות רבייה אחרות בדרום-מזרח אסיה.
המאבק לסגירת החווה
ארגונים המתנגדים לניסויים בבעלי חיים התנגדו לקיומה של חוות מזור מאז הקמתה. אחד הנושאים שבמחלוקת הוא השפעת החווה על לכידת הקופים בטבע. האגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים טענה שאין בחווה גרעין רבייה עצמאי, ושהחווה משמשת תחנת מעבר בין מאוריציוס, שבהן צדה את הקופים חברת ביוקלצ'ר מאוריציוס, למעבדות באירופה. זאת על יסוד דו"ח משנת 2001 של החברה המלכותית הבריטית למניעת התעללות בחיות (RSPCA), בו נטען כי כל הקופים שיובאו לבריטניה מישראל נולדו בחוות מזור להורים שנצודו במאוריציוס.
במכתב משנת 2003 ניסח זאת השר צחי הנגבי:
ב-2003 העביר המשרד להגנת הסביבה, בראשות השר הנגבי, בקשה לרשות הטבע והגנים להפסיק את מתן אישורי הסחר לחוות מזור. הבקשה בוטלה לאחר מספר חודשים, כאשר נכנסה הפרופ' יהודית נאות לתפקיד השרה במשרד. צו מניעה זמני שהוציא בג"ץ בהמשך אותה שנה לייבוא קופים עבור חוות מזור בוטל ב-2005 כאשר קבע בית המשפט כי החווה פועלת כחוק בשנת 2007 חויבה דוברת האגודה נגד ניסויים בבעלי חיים לפצות את מנהל חוות מזור, ד"ר משה בושמיץ, בשל הוצאת לשון הרע עליו לאחר שסירבה להסיר הודעות המסיתות נגדו בפורום אותו ניהלה
כחלק מהמאבק קוראים הפעילים לצרכנים להחרים את חברת אל על, המטיסה קופים אל החווה וממנה, ואת חברת קדמון-ברין הנמצאת בבעלות זאב ברין, אחד השותפים בחוות מזור בעקבות הקריאות לחרם הודיעה חברת אל על באוגוסט 2010 על שינוי מדיניותה ועל כך שלא תטיס יותר בעלי חיים המיועדים לניסויים בפועל המשיכה החברה להטיס קופים מתוקף הסכם עם חוות מזור עליו היא חתומה משנת 2002 בניגוד להצהרותיה ולהצהרותיו של היחצ"ן המייצג אותה, רני רהב. משלוח הקופים האחרון שיצא בפועל מחוות מזור באל-על היה באפריל 2011.
בשנת 2011, בעקבות הלחץ הציבורי, הגביל השר לאיכות הסביבה גלעד ארדן את היתרי הייצוא הניתנים לחווה, למטרות מחקר רפואי בלבד. זאת על רקע נתונים שדווחו לרשות הטבע והגנים, לפיהן ייצאה החווה בשנת 2009 כמאתיים וארבעים גורי קופים למעבדה המבצעת ניסויי רעילות ולא מחקרים רפואיים. מנגד טענו נציגי החווה כי מאז ומעולם יוצאו ממנה קופים אך ורק לצורכי מחקר רפואי. בשנת 2012 עוכב משלוח של 86 מקוקי סרטנים מחוות מזור למעבדת SNBL בטקסס, שהוזמנו לצורך ניסוי בתרופה לדלקת מפרקים ניוונית בנשים מבוגרות זאת לאור התנגדות היועץ המשפטי לממשלה לאישור חריג שנתנה רשות הטבע והגנים להכללת כחמישים קופות מקוק סרטנים בנות 15–20 שנה שנצודו במאוריציוס בצעירותן עם הקופים שיועדו למשלוח, וזאת בניגוד לאמנת CITES האוסרת על יצוא חיות בר ילידות טבע. נציג חוות מזור טען כי המשלוח הכרחי משום שבעולם כולו אין בנמצא קופים ילידי-שבי בני 15–20 שנה, כנדרש לניסוי הנדון בהסדר פשרה שהוצע על ידי בית המשפט הגבוה לצדק אושר לשלוח רק קופים שנולדו בחווה, משום שהקופים המגיעים לחווה ממאוריציוס נועדו אך ורק למטרות רבייה
בינואר 2013 אישר היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, את בקשת השר להגנת הסביבה, גלעד ארדן, לאסור את ייצוא חיות הבר מישראל למטרות ניסויים בחו"ל. ב-17 בינואר 2013 חתם השר גלעד ארדן על תקנות שלפיהן יאסר יצוא הקופים מהארץ החל מינואר 2015, למעט למטרת ניסויים מצילי חיים, אך בנסיבות אלה קבע היועץ המשפטי לממשלה כי ייצוא הקופים לכל מטרה יימשך עד ינואר 2015.
סגירת החווה ופדיית הקופים
בחווה נותרו כ 1,250 קופים. היועץ המשפטי לממשלה אישר לייצא 560 מהם לארצות הברית, אך במקביל התנהל משא ומתן קדחתני מצד החברה לתועלת הציבור שמורת הקופים בראשות עמוס רון, בעבר מנכ"ל רשות הנמלים, שהוקמה במטרה לפדות את הקופים שנותרו ולמצוא להם פתרון קבע. מנהל חוות מזור, משה בושמיץ, דרש מרון 3,500 דולר לקוף וטען שזה המחיר שהיה מקבל ממעבדות, רון הסכים לשלם 1,500 בלבד. בעוד שמספר בעלי הון סירבו לפניה לתרום להצלת הקופים, תרם את הכסף המולטי מיליונר עדי גיל, ישראלי פעיל למען בעלי חיים שחי בארצות הברית. גיל שילם לבעלי החווה שני מיליון דולר ופדה מידיהם את חיי הקופים. לפי הבנה שהוסכמה מראש בין הצדדים, בעת חתימת חוזה המכירה עם הפעילים לא נכח בושמיץ. בריאיון לעיתון אמר עדי גיל שלא יכול היה לחיות עם הידיעה שהייתה לו הזדמנות להציל את הקופים ולא עשה דבר. בדצמבר 2014 קיבלו הפעילים את מפתחות החווה. עורך הדין יונתן שפיגל שלחם למען קופי חוות מזור אמר: "הצלת הקופים וסגירת החווה מהוות נקודת שיא חשובה במאבק של הארגונים לזכויות בעלי חיים בישראל. אנחנו מקווים שהמדינה לא תתיר לעולם להקים כאן עסקים נוספים מהסוג של חוות מזור".
במקביל החלו במהלך 2014–2015 שמורת הקופים והמשרד להגנת הסביבה בראשות השר עמיר פרץ בניסיונות למציאת פתרון קבע לקופים שנותרו בחווה, ובכללו הקמת שמורה ייעודית ותקציב ארוך טווח לטיפול בהם.