cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הארמון של אאכן
ארמון של פרנקי
אין צל של ספק כי הארמון של אאכן מתקשר בהיבטים רבים עם הדגמים הרומי והביזנטי. עם זאת אודו ממס הפרנקי ביטא גם את כישרונו המקורי והכניס בו גם יסודות שונים לגמרי. הארמון נבדל בהיבטים שונים מהאדריכלות המרובינגית ברוח גדולתו ובהרחבת הנפחים. הקימורים של הקפלה מאפיינים ידע קרולינגי מקורי, בייחוד ב"דאמבולטוריום" המקורה בקמרון צולב. בעוד שבזמן המיסה ישב הקיסר הביזנטי בצד המזרחי, קרל הגדול ישב בצד המערבי. בנוסף חלקי העץ ומסגרות קורות העץ הם חמרים אופייניים לצפון אירופה. מכאן המסקנה שהארמון של קרל הגדול היה יותר מחיקוי של דגמים עתיקים וביזנטים אלא יותר סינתזה של השפעות שונות, בדומה לאימפריה הקרולינגית עצמה. בדומה לרנסאנס הקרולינגי הארמון הוא תוצר שילובן של מספר תרבויות ומסורות.
ריכוז השלטון והאחדות הקיסרית
תוכניתה של מתחם הארמון שיקפה בצורה מושלמת את הברית בין שתי צורות השלטון: השלטון הרוחני, המיוצג על ידי הקפלה בדרום והשלטון "הזמני" המיוצג על ידי אולם האספה בצפון. שני הקטבים חוברו בגלריה. מאז פפין הגוץ, אביו של קרל הגדול, המלך הקרולינגי נחשב מקודש, שקיבל את כוחו מאלוהם. קרל הגדול עצמו רצה להשפיע על חיי הדת באמצעות רפורמות וסינודים (קונקיליה) שהתכנסו באאכן. בקובעו את מושב שלטונו וחצרו באאכן, הוא ידע שזה יקל על יכולתו להשגיח יותר בנקל על מקורביו. בארמון, בלב הבירה, התרכזו בעלי התפקידים המרכזיים של האימפריה הקרולינגית.
תולדות הארמון של אאכן אחרי קרל הגדול
קרל הגדול נקבר בשנת 814 בקפלה באאכן. בנו ויורשו, הקיסר לואי החסיד התגורר בארמון באאכן אך לא ראה בו מושבו היחיד. הוא השתמש בו בעיקר בחורף, עד לחג הפסחא. מספר סינודים (קונציליום) התקיימו באאכן בתחילת המאה ה-9. בשנת 817 ובשנת 836 התקיימו שני בניינים הצמודים לקפלה. ב-817 הכתיר לואי את בנו הבכור לותאר הראשון בפני העם.
בעקבות הסכם ורדן משנת 843 התפרקה האימפריה הקרולינגית לשלוש ממלכות. אאכן נכנסה לתחום הממלכה הפרנקית האמצעית. לותאר הראשון (855-840) ולותאר השני (869-855) התגוררו בארמון. אולם אחרי מותו של האחרון איבד הארמון של אאכן את השפעתו המדינית והתרבותית. חבל לורן (לותרינגיה) הפך לסלע מחלוקת בין מלכי הפרנקיה המערבית והפרנקיה המזרחית. הוא חולק פעמים חוזרות ועבר בסופו של דבר לשליטת גרמניה בהנהגת היינריך הראשון מסקסוניה (936-976) עם זאת זיכרון האימפריה של קרל הגדול נשאר למשך דורות והפך לסמל השלטון הגרמני. במאה העשירית אוטו הראשון (973-912) הכתיר עצמו באאכן למלך גרמניה. הטקס התקיים שלוש פעמים במקומות שונים של הארמון: קודם בחצר (הבחירה על ידי הדוכסים), אחר כך בקפלה (קבלת סמלי המלוכה) ואחר כך בארמון (הנשף). בעת הטקס התיישב אוטו על כסאו של קרל הגדול. מאז ועד למאה ה-16 כל הקיסרים הגרמנים הכתירו את עצמם באאכן ואחר כך ברומא, כעדות לרצונם להמשיך במורשת הפוליטית של קרל הגדול. בולת הזהב משנת 1356 אישרה כי טקס קידוש המלך וההכתרה צריכים להתקיים בקפלה הפלטינית.
אוטו השני (983-955) התגורר באאכן עם אשתו תאופאנו סקלרנה. בקיץ 978 לותר מצרפת ארגן פשיטה על אאכן אך משפחת הקיסר ניצלה משבי. בספרו על כך הצביע רישה מריימס על עיט מברונזה שמיקומו אינו ידוע בימינו:
ב-881 פגעה פשיטה ויקינגית בארמון ובקפלה. בשנת 1000, בהוראת אוטו השלישי, נפתח קברו של קרל הגדול. לפי שני כרוניקנים מן המאה ה-11, שלד הקיסר נראה יושב על כס מלכות, ועליו כתר ושרביט המלוכה. אולם איינהרד אינו מזכיר זאת בביוגרפיה שלו על הקיסר. באותה תקופה החל פולחנו של קרל הגדול למשוך תנועה של עליית רגל אל הקפלה. במאה ה-12 פרידריך ברברוסה הניח את השלד ברליקוואריום ופנה לאפיפיור עם בקשה להכריזו לקדוש. שרידי קודש של קרל הגדול פוזרו בכלרחבי האימפריה הרומית הקדושה. בעקבות זאת התעשר האוצר שבארמון של אאכן על ידי תרומות רבות מהמלכים והנסיכים הגרמנים והצרפתים.
קאיו דואיליו (אונייה מחופת שריון)
קָאיוֹ דוּאִיליוֹ (Caio Duilio) הייתה הבכורה בסדרה בת שתי אוניות מלחמה מחופות שריון שנבנו באיטליה בשנות השבעים של המאה ה-19 עבור הצי המלכותי האיטלקי.
היא ואחותה "אנריקו דָנְדוֹלוֹ" היו חמושות כל אחת בשני תותחי 450 מ"מ במשקל 100 טון, ונחשבו לאוניות המלחמה החזקות ביותר בשעתן.
במרץ 1873 הכריז מיניסטר הצי המלחמתי, אדמירל סימוֹנֶה אָרטוּרוֹ סיינט-בּוֹן, על בניית שלוש אוניות מערכה חדשות עבור הרֶגָ'ה מָרִינָה, בעלות עוצמת אש ושריון חזקים משל כל אונייה אחרת עד אז. האוניות תוכננו על ידי הארכיטקט הימי בֶּנֶדֶטוֹ בְּרִין. "קאיו דואיליו", שהושקה ראשונה, נקראה על שמו של הקונסול גאיוס דואיליוס, מי שנחל את הניצחון הגדול הראשון של רומא העתיקה בקרב ים ב-260 לפנה"ס. בסופו של דבר הושלמה הבנייה של שתי אוניות בלבד מבין השלוש שתוכננו.
קישורים חיצוניים
Clase Caio Duilio
ניקולה מירוטיץ'
ניקולה מירוטיץ' (בסרבית: Никола Миротић; נולד ב-11 בפברואר 1991) הוא כדורסלן מונטנגרי-ספרדי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית ומהיורוליג, וכן בנבחרת ספרד.
ריאל מדריד (2008–2014)
מירוטיץ' החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצה ריאל מדריד מליגת העל הספרדית בכדורסל. במשך עונת היורוליג 2010-11, הוא התפתח לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה וזכה בפרס הכוכב העולה של היורוליג. ב-2011 הוא חתם על הארכת חוזה של חמש שנים בריאל מדריד. עם ריאל מדריד, הוא זכה בגביע המלך הספרדי בכדורסל ובסופרקאפ הספרדי בכדורסל ב-2012.
בעונת היורוליג, הוא סיים במקום השני בהצבעות לתואר הכוכב העולה של היורוליג לאחר שהפסיד לקוסטאס פאפאניקולאו היווני. בתקופתו בריאל מדריד, מירוטיץ' שיחק 97 משחקי יורוליג וסיים עם ממוצע של 10.8 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק.
שיקגו בולס (2014–2018)
ב-23 ביוני 2011 נבחר מירוטיץ' על ידי יוסטון רוקטס בדראפט ה-NBA 2011, ומאוחר יותר באותו ערב הועבר אל מינסוטה טימברוולבס, ופעם נוספת אל שיקגו בולס. כ-3 שנים לאחר שנבחר בדראפט, ביולי 2014, חתם על חוזה ל-3 עונות בשיקגו. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 10.2 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה ניצב במקום השני בהצבעות לפרס רוקי השנה ב-NBA, אחרי הזוכה אנדרו ויגינס.
בעונתו השנייה בקבוצה, עם הגעתו של המאמן החדש פרד הויברג, מירוטיץ' החל לעלות למשחקים בחמישייה הפותחת. במשחק הפתיחה של העונה מול קליבלנד קאבלירס, הוא קלע 19 נקודות, יותר מכל שחקן אחר בניצחון 95–97. בינואר 2016, הוא אובחן עם דלקת התוספתן והושבת לתקופה של כחודש. הוא חזר לשחק ב-5 במרץ נגד היוסטון רוקטס לאחר שהחמיץ 16 משחקים. ב-23 במרץ הוא קלע שיא קריירה של 35 נקודות בהפסד לניו יורק ניקס.
בספטמבר 2017 חתם על הארכת חוזה לשתי עונות נוספות בשיקגו, עבור כ-25 מיליון דולר. בקטטה שפרצה בינו לבין שחקן הבולס בובי פורטיס במהלך אימון הקבוצה, חבט פורטיס בפניו של מירוטיץ' וגרם לו לזעזוע מוח ולמספר שברים בפניו. הפציעות השביתו את מירוטיץ' ממשחק למשך כחודשיים. ב-26 בדצמבר, הוא עלה מהספסל וקלע 24 נקודות ב-28 דקות בניצחון 106–115 על המילווקי באקס.
ניו אורלינס פליקנס (2018–2019)
ב-1 בפברואר 2018 הועבר בטרייד לניו אורלינס פליקנס בתמורה לג'מיר נלסון,טוני אלן ועומר אשיק. יומיים לאחר חתימתו, הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה וקלע 18 נקודות בהפסד 107–118 למינסוטה טימברוולבס. ב-6 באפריל הוא קלע 31 נקודות והשיג 16 ריבאונדים בניצחון 103–122 בהארכה על הפיניקס סאנס. שלושה ימים לאחר מכן הוא קלע 24 נקודות והשיג 16 ריבאונדים בניצחון החשוב 100–113 על הלוס אנג'לס קליפרס שעזר לקבוצה לתפוס מקום בשלבי הפלייאוף של העונה. במשחק הראשון בסיבוב הראשון של סדרת הפלייאוף נגד הפורטלנד טרייל בלייזרס, מירוטיץ' קלע 16 נקודות והשיג 11 ריבאונדים וארבע חסימות בניצחון 95–97. במשחק השלישי בסדרה, הוא קלע שיא קריירה בפלייאוף של 30 נקודות בניצחון 102–119 על הבלייזרס. ב-19 באוקטובר 2018, מירוטיץ' קלע שיא קריירה של 36 נקודות בניצחון 129–149 על הסקרמנטו קינגס.
מילווקי באקס (2019)
בפברואר 2019, כשנה לאחר שהצטרף לפליקנס, נשלח מירוטיץ' למילווקי באקס במסגרת טרייד משולש בו השתתפה גם דטרויט פיסטונס. הוא החמיץ את ארבעת המשחקים הראשונים עקב פציעה וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-21 בפברואר נגד הבוסטון סלטיקס.
ברצלונה (2019–הווה)
בסיום עונת עזב את ה-NBA וחתם על חוזה בברצלונה.
נבחרת ספרד
מירוטיץ' הוא חלק מנבחרת הכדורסל הבוגרת של ספרד. הוא עזר לנבחרת הכדורסל הצעירה של ספרד לזכות במדליית הארד בשנת 2010 באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20, שם נבחר לחמישייה המצטיינת. הוא גם הוביל את ספרד למדליית הזהב ב-2011. מירוטיץ' היה מלך הסלים וה-MVP של הטורניר. עם ממוצע של 27 נקודות (שיא טורניר) ו-10 ריבאונדים למשחק. מירוטיץ' מתאים לשחק עבור הנבחרות הלאומיות של ספרד או מונטנגרו.
שחורים חופשיים
מקור
העבדות הייתה חוקית ונוהגה בכל מושבה אירופית בצפון אמריקה. לא כל האפריקאים שהגיעו לאמריקה היו עבדים; אחדים הגיעו כאנשים חופשיים כמלחים שעבדו על ספינות. בשנים הקולוניאליות המוקדמות, חלק מהאפריקאים הגיעו כמשרתים משועבדים ששוחררו לאחר תקופה מוגדרת של שנים, וכך גם רבים מהמהגרים מאירופה. האחרונים, השתחררו כשהשלימו את תקופת העבדות כפי שנקבע בחוזה איתם. חלקם גם הם היו זכאים גם לסכום כסף או חלקת אדמה, בעיקר במושבה החדשה באזור מפרץ צ'ספיק, שם היו עבדים עם חוזים מוגבלים שכיחים יותר. כבר בשנת 1678 התקיים בצפון אמריקה מעמד של שחורים חופשיים.
ילדיהם של השחורים החופשיים וצאצאים משנישואים בין גזעיים בין נשים שחורות חופשיות לגברים לבנים ונשים ילידיות וגברים שחורים חופשיים היו חלק אוכלוסיית השחורים החופשיים.
שחרור מעבדות
עד מלחמת האזרחים, עבדים יכלות לקנות את החופש שלהם ושל בני משפחותיהם. במדינות השונות בארצות הברית היו חוקים שונים למכירת רכוש בכלל ועבדים בפרט. בחלק מהמדינות העבד לא היה יכול להישאר במדינה כאדם חופשי והיה צריך לעבור למדינה אחרת. עבדים, לרוב, נדרשו לעבוד מעבר לשעות שהיו מחויבים בהם לאדון על מנת לממן את שיחרורם.
רוב השחורים החופשיים חיו במדינות הדרומיות העליות: דלאוור, מרילנד, וירג'יניה, צפון קרוליינה וגם בקנטקי, מיזורי, טנסי ומחוז קולומביה. רוב השחורים החופשיים גרו בערים ומבניהם היה מספרן של הנשים היה גבוה יותר. נישואים בין נשים שחורות לגברים לבנים היו שכיחים יותר.
המהפכה האמריקאית
ב־1775, בזמן מלחמת העצמאות האמריקאית, קרא מושל קולוניית וירג'יניה, לורד דנמור, לעבדים שחורים להצטרף לצבא הבריטי והבטיח להם בתמורה שחרור מעבדות. גם הצבא הקונטיננטלי החל לגייס לשורותיו עבדים והבטיח להם בתמורה להצטרפותם ללחימה, שחרור מעבדות. לאחר המלחמה, כאשר פינו הבריטים את ניו יורק בנובמבר 1783, הם העבירו יותר מ-3,000 נאמנים שחורים לנובה סקוטיה (חלק מאונטריו של ימינו). בסך הכל יותר מ־29,000 פליטים נאמנים עזבו את ניו יורק. הבריטים פינו אלפי עבדים נוספים כשעזבו את נמלי הדרום, וישבו אותם בקריביים ואחרים באנגליה. בשני העשורים הראשונים שלאחר המלחמה, מספרם של השחורים החופשיים בארצות הברית עלה באופן דרמטי בעקבות ביטול העבדות במדינות הצפון.
התנועה לביטול העבדות
התנועה לשחרור העבדות בארצות הברית פעלה לסיום העבדות. היא החלה את פעילותה בתקופה הקלוניאלית ועד מלחמת האזרחית האמריקאית המציינת את הסיום הרשמי של העבדות בארצות הברית. התנועה פעלה בדרכים שונים להביא לביטול העבדות: פנייה לאנשי דת ומאמנים נוצרים בטענה שהעבדות מנוגדת לדת, סיוע פועלי לעבדים בורחים, חלוקת עלונים וקניית עבדים ושחרורם. בעוד שבמדינות צפון ארצות הברית לתנועה לשחרור העבדות היו הצלחות, במדינות הדרום, חוקקו חוקים נגד שחררו עבדים.
כלל אצבע
כלל אצבע הוא כלל שאינו מתיימר להיות מדויק לחלוטין או מהימן בכל מקרה. במרבית המקרים כללי אצבע הם פשוטים וקל ללמדם וליישמם. העיקרון העומד מאחורי כלל אצבע דומה להיוריסטיקה.
מקור הביטוי
מקור הביטוי הוא כנראה תרגום מאנגלית או שפה אירופית אחרת (rule of thumb). בעבר נהגו לאמוד אורכים ומידות שונים באמצעות אגודל, ולאחר מכן להקיש ממדידה זו על דברים אחרים – לדוגמה מדידת גודל כף הרגל של ילד ולפיה אומדן גובהו כבוגר, או מדידה של הצוואר על ידי חייטים ואומדן המבנה הנדרש לכותונת על פי מדידה זו.
מקור אפשרי נוסף לביטוי נעוץ במנהג להרטיב את האגודל, להזקירו ברוח וכך להעריך את כיוונה.
אחת הסברות היא שמקור הביטוי בכלל מהמשפט המקובל בשיטת המשפט האנגלי, מתקופת המלך צ'ארלס השני, אשר התיר לבעל להכות את אשתו במוט שעוביו לא עולה על אגודלו.
במשנה ובתלמוד
מדידה על פי האגודל מופיע במשנה ובתלמוד במקומות רבים, ו'אצבע' היא מידה עתיקה כפי שמידת הסנטימטר משמשת כיום. בירושלמי, מסכת מגילה (פרק א הלכה ט דף יב.), לדוגמה, כתוב בהקשר של כתיבת מגילה והמרחקים הנדרשים בין האותיות והשורות: "בין תיבה לתיבה: מלוא האות. בין אות לאות: כל שהוא. בין שורה לשורה מלוא גודל", כלומר: בין מילה למילה צריך להיות רווח של אות. בין האותיות צריך להיות רווח כלשהו, ואילו בין שורה לשורה צריך רווח של אגודל.
גביע המדינה בכדורסל 2008/2009
גביע המדינה בכדורסל לעונת 2008/2009 היא התחרות ה-49 מאז היווסדו של המפעל.
הפועל חולון זכתה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על מכבי חיפה.
הגמר
הפועל חולון, תחת המאמן דני פרנקו, זכתה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה.
המשחק התפתח כשהיתרון עובר מצד לצד. אחרי רבע ראשון צמוד שהסתיים ב-18:18, הצליחה מכבי חיפה לברוח ברבע השני עם ריצת 3:15 ובסיום המחצית התוצאה הייתה 36–44 למכבי חיפה.
במחצית השנייה הפועל חולון חזרה למשחק כשלואיס פלורס הוביל את הקבוצה ליתרון 51:55 ברבע השלישי.
ברבע האחרון המשחק הפך לצמוד. 14 שניות לסיום נראה היה שג'פרסון נותן לחיפה את הניצחון עם מהלך של סל ועבירה שעשה 64:67, אבל אז הגיעה החטאה מהעונשין של מקי ובהמשך שלשה של בראיין טולברט בשנייה האחרונה, אשר נתנה להפועל חולון ניצחון 68:69 וזכייה היסטורית בגביע המדינה.
אוניברסיטת אסיה (יפן)
אוניברסיטת אסיה (ביפנית: 亜細亜大学 ) היא אוניברסיטה פרטית הממוקמת בטוקיו, בירת יפן. האוניברסיטה מציעה מסלולי לימוד במנהל עסקים, כלכלה, משפטים ויחסים בינלאומיים. אוניברסיטת אסיה הוקמה בשנת 1941 כבית ספר מקצועי עם גישה כי הלימוד צריך להיות מבוסס על קשר רוחני בין המורים לתלמידים.
האוניברסיטה נוסדה על ידי קוזו אוטה במיקומה הנוכחי. בעת הקמתו נחשב המוסד כייחודי עקב שיכון הסטודנטים באופן סקטוריאלי על פי מדינות מוצאם, מדינות אסיה, האיים הפסיפיים וסטודנטים מקומיים יפנים.
דירוג אקדמי
האוניברסיטה ממוקמת בדירוג מספר שתיים בדירוג היפני לאוניברסיטאות (דירוג ראשון הוא הגבוהה ביותר בעוד ששלישי הוא הנמוך ביותר).
המרכז ללימודי אנגלית
המרכז ללימודי אנגלית באוניברסיטת אסיה הוא מחלקה של המוסד במוסאשינו, טוקיו, יפן. המרכז משרת את האוניברסיטה החל משנת 1989 ומעסיק כ-20 דוברי אנגלית כשפת אמם.
זדנק גריגרה
זדנק גריגרה (בצ'כית: Zdeněk Grygera; נולד ב-14 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדות הבלם, המגן הימני ושחקן הכנף.
ביוגרפיה
גריגרה שיחק עבור הנבחרת הצ'כית במהלך יורו 2004 ומונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. גריגרה היה צפוי לעזוב את קבוצתו הקודמת אייאקס אמסטרדם כבר במהלך קיץ 2006 ולעבור ליובנטוס, אולם בגלל השערורייה שהתחוללה באותו הזמן בכדורגל האיטלקי מעברו בוצע סופית רק בקיץ 2007 כאשר חתם באיטליה כשחקן חופשי.
באוגוסט 2006, התרוצצו שמועות שקשרו את גריגרה למעבר אל טוטנהאם האנגלית, למרות שהגיב להשערות אלו בהתעקשות שאינו רואה את עתידו בכדורגל האנגלי.
ב-10 בינואר 2007, המנהל הטכני של אייאקס, מרטין ואן חאל, אישר סופית שגריגרה יעבור ליובנטוס במסגרת חוק בוסמן בהעברה חופשית כאשר חוזהו באיאקס יפוג ביוני 2007. גריגרה הספיק כבר להודות על העונג שנעשה לו בעקבות היותו באותה הקבוצה בה משחק עמיתו הצ'כי פאבל נדבד.
בשנת 2011 עבר לשחק בקבוצת פולהאם. בדצמבר 2012 פרש ממשחק הכדורגל.
מתקן המכ"ם בדימונה
מתקן המכ"ם בדימונה הוא מכ"ם מסוג AN/TPY-2 המהווה חלק ממיזם צבאי אמריקאי לגילוי ויירוט כלי טיס וטילים בליסטיים בטווח של 2,000 ק"מ. טווח זה מאפשר בין השאר גילוי שיגור של טילים בליסטיים מאיראן. המתקן ממוקם על שני מגדלים נפרדים בגובה כל אחד בסמוך לדימונה, ישראל. נכון ל־2023, זהו המבנה הגבוה ביותר בעולם שנועד להתקנת מכ"ם.
זהו המבנה הגבוה ביותר בישראל (הבניין הגבוה ביותר כיום הוא מגדל עזריאלי שרונה בתל אביב שגובהו 238 מטרים, והמבנה הגבוה ביותר, אחרי מתקן המכ"ם בדימונה, הוא ארובת תחנת הכוח "אורות רבין", המתנשאת לגובה 300 מטר). לנוכח גובהו העצום של המבנה מחוברת אליו מערכת כבלי עגינה שמונעת את טילטולו. מערכת עגינה זו פוגעת בחופש הטיסה בסביבת המתקן, שממילא מוגבל באזור הקריה למחקר גרעיני בדימונה.
בהתחשב במגבלה שמטילה עקמומיות כדור הארץ על טווח הגילוי של מכשיר מכ"ם, גובה המבנה מאפשר למכ"ם שבו טווח גילוי ארוך במיוחד.
המכ"ם המוצב בראש המבנים משדר בתחום התדרים X (הכוונה לסיווג של קרינת רדיו בתחום 8–12 גיגהרץ, ולא לקרינת רנטגן) ויוצר על ידי חברת ריית'און האמריקאית.
דגל ג'ורג'יה
דגל מדינת ג'ורג'יה מורכב משלושה פסים אופקיים, אדום, לבן ואדום, בעיצובו של דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה, ובפינה השמאלית העליונה ריבוע כחול שבו מעגל של שלושה עשר כוכבים המקיפים שלט אצולה מהסמל של ג'ורג'יה. שלושה עשר הכוכבים מציינים את היותה של ג'ורג'יה אחת משלוש עשרה המושבות שיסדו את ארצות הברית. שלט האצולה מציג מבנה שבראשו קשת שרשום עליה באנגלית "חוקה" ושלושה עמודים המסמלים את הרשות המבצעת, השופטת והמחוקקת. סרטים עליהם מופיעים שלוש המילים: חכמה, צדק ומתינות, המרכיבות את מוטו המדינה, מקיפים את שלושת העמודים. מתחת למבנה מופיע הכיתוב "IN GOD WE TRUST" המופיע גם על שטרות הכסף של ארצות הברית. חייל נושא חרב עומד בין העמודים ושומר על השלטון.
היסטוריה
עד שנת 1879, שימש את ג'ורג'יה באופן לא רשמי דגל כחול שעליו שלט האצולה של המדינה בצבע זהוב. בשנת 1879 אימצה המדינה דגל עם שלושה פסים אופקיים, אדום, לבן ואדום, המכסים כשלושה רבעים ימניים של הדגל, בעוד הרבע השמאלי הכיל פס כחול אנכי. בשנת 1902 הוסף סמל המדינה לדגל בתוך הפס הכחול, ובשנת 1906 פרטי הסמל שונו. בשנת 1920 שוב שונו פרטי הסמל.
בשנת 1956 הומרו הפסים האופקיים בצורת X (צלב אנדרי הקדוש) המוכר מדגל הקרב של הקונפדרציה. היו שטענו שהשינוי היה מהלך לקראת ציון מאה שנים למלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1961, אך אחרים טענו שהדגל שונה כמחאה על הכרסום במדיניות האפליה נגד שחורים, שהתבטא בין השאר בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך. ביקורת הושמעה על השימוש במוטיבים מדגל המערכה של הקונפדרציה, במיוחד מצד ארגונים של שחורים. הביקורת זכתה לתהודה רבה במיוחד לקראת אולימפיאדת אטלנטה. מושל המדינה ניסה בשנות ה-90 של המאה ה-20 להביא לשינוי הדגל, אולם בתי המחוקקים של ג'ורג'יה סירבו לשנותו. בעוד חלק מתושבי ג'ורג'יה ראו חשיבות רבה בשימוש בדגל עם צלב אנדרי הקדוש, אחרים סירבו להשתמש בדגל זה והניפו את דגל ג'ורג'יה מלפני 1956.
בשנת 2001 הצליח מושל ג'ורג'יה להביא לשינוי הדגל. הדגל של שנת 2001 כלל את סמל ג'ורג'יה ומתחתיו תמונות קטנות של חלק מהדגלים הישנים. הדגל החדש הזה היה מסובך מאוד וגרר ביקורת רבה בשל כך. בסקר שנערך על ידי איגוד הווקסילולוגיה הצפון-אמריקאי, הוא נבחר לדגל הגרוע ביותר מכל הדגלים של מדינות ארצות הברית ופרובינציות קנדה. בשנת 2002 נבחר מושל חדש לג'ורג'יה, שבין השאר הבטיח משאל עם על דגל המדינה. למרות הבטחתו, הוא לא קיים משאל ובמקום זאת שינה את הדגל, במאי 2003, לדגל הנוכחי. במרץ 2004 קוים משאל עם לבחירת הדגל בין הדגל הנוכחי לזה שקדם לו, בלי שניתנה אפשרות לבחור בדגל של 1956. דבר זה הביא לחרם על המשאל על ידי רבים שתמכו בדגל של 1956.
שמואל תנחום רובינשטיין
הרב שמואל תנחום רובינשטיין (ט"ו בשבט תרע"ו, 20 בינואר 1916 - י"ח באב תשנ"ח, 10 באוגוסט 1998) היה רב ודיין ישראלי, כיהן כרב הראשי של גבעתיים, ולאחר מכן אב בית דין בתל אביב. מחבר פירוש רמב"ם לעם, שזיכה אותו בפרס הרב קוק לספרות תורנית.
תולדותיו
נולד לר' יעקב דוד רובינשטיין בביאלא פודולסק למשפחה מחסידי לומאז' (ענף של חסידות קוצק). בצעירותו נודע כ"עילוי מביאלה", וסיפרו עליו שבגיל חמש ידע את כל ספר ישעיהו בעל פה. היה מראשוני התלמידים בישיבת חכמי לובלין, ממקורבי ראש הישיבה, הרב מאיר שפירא.
בשנת תרצ"ו (1936) עלה לארץ ישראל. בגיל 22 נתמנה לרב בית כנסת של יעקב גזונטהייט ברחוב בן-יהודה בתל אביב. בשנותיו הראשונות בארץ התפרנס מעבודה כמורה בבתי ספר תיכוניים. בשנת 1948 מונה לרבה הראשי של גבעתיים. הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1965. בשנת תש"י השתתף בכנס רבנים של הפועל המזרחי ונבחר לוועדה המרכזת.
בשנת תשכ"ה ניגש לבחינות כושר לדיינות, בשנת תשכ"ה נתמנה לדיין בבית הדין הרבני, תחילה בחיפה, וכעבור שנים אחדות בתל אביב. בשנת תשל"ח מונה לאב בית דין בתל אביב. הוא המשיך לכהן בתפקידו בהתנדבות, גם לאחר שיצא לגמלאות. בשנת תשמ"ה נבחר לרב בית כנסת "בית יעקב אהל רבקה" ברחוב יהושע בן נון בצפון תל אביב.
החל מאמצע שנות ה-40, לבקשת ידידו הרב מרדכי-דב רבינוביץ', כתב את הפירוש לכמה חלקים של הרמב"ם בסדרת "רמב"ם לעם" שיצאה לאור בהוצאת מוסד הרב קוק. על הפירוש זכה לפרס הרב קוק לשנת תשי"ח, ולפרס הרב מימון לשנת תשמ"ו. בשנת 1970 היה יו"ר ועדת פרס יד הרב מימון. פרסם מאמרים רבים בקובצי "תורה שבעל פה".
משנתו ההלכתית
הרב רובינשטיין השתתף בפולמוס ההלכתי סביב ניתוחי מתים שהתקיים בשנות ה-60 במדינת ישראל. לשיטתו ניתוחי מתים מותרים רק כאשר ישנו סיכוי להצלת חולה אחר, ויש צורך שחכמי ישראל ילמדו רפואה ויוכלו לדון בשאלות אלו באופן עצמאי, ולא רק כסרח עודף בוועדות הרפואיות.
גם בפולמוס הגיור שהסעיר את מדינת ישראל בשנות השבעים השתתף הרב רובינשטיין. בקובץ 'תורה שבעל פה' כרך י"ג הוא הציג את השאלה האם ניתן לגייר בני זוג של יהודים מתבוללים שייתכן שלא ישמרו מצוות אחר גיורם כמחלוקת הפוסקים, וגם נטה להתיר גיור גויה שנשואה לכהן, בשל העובדה שהוראת חכמים שאין לגייר גר שרוצה לקבל את התורה 'חוץ מדבר אחד' נאמרה רק כאשר האינטרס להתגייר הוא של הגויה, אבל כאשר לבית הדין יש אינטרס לגיירה כדי למנוע התבוללות - ניתן לגייר גם כשקבלת המצוות לא שלמה. בכרך כ"ה שם הציג שהמחלוקת בדבר בני זוג של יהודים מתבוללים שייתכן שלא ישמרו מצוות אחר גיורם היא שאלה של 'עין טובה' ואופטימיות אל מול 'עין רעה' וחששנות.
לדעתו של הרב רובינשטיין שימוש ברמקול אסור בשבת, אפילו אם הוא פתוח מבעוד יום, בעיקר בשל החשש שיתקלקל ויבואו לתקנו ולחברו מחדש בשבת, אולם שימוש במכשיר שמיעה עבור חרש מותר, בשל הצורך הגדול שיש בו. ואין לחשוש שיבואו להתיר את הדלקתו בשבת, משום שאין לנו לחדש גזירות שכאלה, ובייחוד בדברים שנעשים בצנעא.
ביצת מאה השנים
ביצת מאה השנים או ביצת אלף השנים (בסינית: 皮蛋 , פין יין- Pídàn),היא מעדן סיני שנעשה על ידי שימור ביצי ברווז, תרנגולת או שליו בתערובת של טיט, אפר, מלח, סיד וקליפות של גרגרי אורז במשך מספר שבועות או מספר חודשים, שבסיומם, הביצה מוכנה. בסיום התהליך החלמון הופך לירוק כהה אפרפר ומרקמו דחוס וקרמי, החלבון הופך למרקם דמוי ג'לי וצבעו חום כהה ושקוף. טעמה של הביצה עמוק ומלוח והיא נאכלת כשהיא חתוכה לפלחים או משמשת לתיבול מאכלים סינים שונים כמו למשל דייסת אורז (粥).
ג'ון מלהולנד
ביוגרפיה
מלהולנד נולד בקלוביס שבניו מקסיקו וגדל בבת'סדה שבמרילנד. ב-1978 סיים תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת פורדהאם והתגייס לצבא ארצות הברית.
שירת כמפקד מחלקה רובאית בגדוד הרביעי של רגימנט החי"ר ה-20 בחטיבת החי"ר 193. לאחר מכן עבר לרגימנט החי"ר החמישי שהוצב בפנמה ושירת כמפקד מחלקה רובאית ומפקד מחלקה מסייעת בגדוד השלישי. התקבל לכוחות המיוחדים ושירת כמפקד צוות ומפקד פלוגה בקבוצת הכוחות המיוחדים החמישית בשנים 1984–1986. בתפקידו הבא הוצב שוב בפנמה ושימש קצין מבצעים בפיקוד הכוחות המיוחדים של פיקוד דרום. לאחר לימודים במכון לשפות ובמכללה לפיקוד ומטה של הצבא שירת בגדוד הראשון של קבוצת הכוחות המיוחדים השביעית. בשנים 1993–1996 שירת בכוח דלתא.
ביוני 1996 מונה למפקד הגדוד הראשון של קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה שמפקדתו ביפן. בשנים 1998–2000 פיקד על גדוד במשרד לתמיכה צבאית, מיחידות איסוף המודיעין המסווגות ביותר. לאחר מכן למד במכללת המלחמה של הצבא.
ביולי 2001 מונה למפקד קבוצת הכוחות המיוחדים החמישית בפורט קמפבל שבקנטקי. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר מונה למפקד "כוח המשימה פגיון" שריכז כוחות מיוחדים מהזרועות השונות, היה הכוח האמריקאי הראשון שנשלח למלחמת אפגניסטן וסייע לברית הצפונית להפיל את משטר הטליבאן. במלחמת עיראק שימש מפקד כוח משימה משותף של בעלות הברית. באוגוסט 2003 מונה לראש המשרד לתמיכה צבאית בכווית.
ביולי 2006 מונה למפקד פיקוד הכוחות המיוחדים הראשון, באוגוסט 2006 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. ביוני 2007 מונה למפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד מרכז של ארצות הברית. בנובמבר 2008 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של הצבא. באוגוסט 2012 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית. ב-2014 פתח המפקד הכללי של משרד ההגנה חקירה בעניינו לאחר תלונות על העלבת פקודים במהלך תדריך ב-2014. הדוח קבע כי ההאשמות היו מבוססות, שמלהולנד חרג מכללי הצבא ומהתנהגות המצופה מקצין בכיר והמליץ למזכיר מחלקת הצבא לנקוט נגדו בצעדים משמעתיים. מלהולנד שימש מספר חודשים עוזר למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית ובינואר 2015 מונה למנהל הפעולות הצבאיות בארגון ה-CIA. הוא השתחרר באוקטובר 2016.
לאחר פרישתו מהשירות הצבאי הקים חברת ייעוץ.
מלהולנד נשוי למרים ואב לארבעה.
בלט ראמבר
בלט ראמבר (באנגלית: Ballet Rambert (עד 2014 היה מוכר בשם "להקת המחול ראמבר")) היא להקת מחול בריטית מובילה. הלהקה נוצרה בראשית המאה ה-20 כלהקת בלט קלאסי, והשפיעה רבות על התפתחות המחול בממלכה המאוחדת כיום, כלהקת מחול מודרני, היא שומרת על מקומה כאחת מלהקות המחול המפורסמות ביותר בעולם. בתחילה נודעה בשם "מועדון בלט" ואחר כ"בלט ראמבר".
היסטוריה
מארי ראמבר, מייסדת להקת המחול ראמבר, נולדה בשנת 1888 בוורשה, פולין. בעקבות הופעתה של איזדורה דנקן, החליטה להיות לרקדנית. היא נסעה לפריז ואחר קריירה מוקדמת כרקדנית רסיטל ומורה, התקבלה לבלט רוס של סרגיי דיאגילב כעוזרת לכוריאוגרף וצלב ניז'ינסקי בפולחן האביב. כמו כן נתנה שיעורי יוריתמיקה בשיטת דלקרוז ללהקה. במשך השנה שעשתה עם בלט רוס גדלה הערכתה לבלט קלאסי והתלכדה לאהבה לצורות מחול מסורתיות וחדשות. בתקופת מלחמת העולם הראשונה השתקעה באנגליה, שם פגשה את המחזאי אשלי דיוקס ונישאה לו. קשריה עם דיאגילב הובילו אותה ללימודי בלט עם רב-אמן הבלט האיטלקי ידוע-השם אנריקו צ'יקטי, ואחר הצטרפה כרקדנית ללהקה. בשנת 1919 ייסדה ראמבר בית ספר למחול בנוטינג היל גייט, לונדון, שם לימדה את שיטות צ'יקטי וב-1920 עברה להוראת בלט באופן מקצועי. על יסודות בית הספר הזה קמה להקת המחול ראמבר הנוכחית.
בשנת 1926 יצרה ראמבר להקת בלט שחבריה הם תלמידים מבית ספרה. הלהקה, שנודעה בשם "רקדני ראמבר", הופיעה בהצגות רביו באולמות שונים בלונדון. ב-1930, התגבשה הלהקה מחדש כ"מועדון הבלט" בתיאטרון מרקורי בלונדון, שהיה בבעלות בעלה של ראמבר. "מועדון הבלט" שכר את מיטב כישרונות הריקוד שראמבר יכלה למצוא, והיה עם הזמן ללהקה הראשונה של בלט קלאסי שנוסדה בממלכה המאוחדת. להקת ראמבר הנוכחית היא להקת המחול הוותיקה ביותר בבריטניה. בסיסה הוא אומנם בתיאטרון מרקורי, אך היא נודעה בעיקר כלהקה נודדת, שיצאה לסיורי הופעות ברחבי המדינה ועד מהרה נודעה כ"בלט ראמבר", השם שבו הייתה מוכרת ביותר עד שאימצה את שמה הנוכחי בשנות ה-80'.
כאשר הבלט רוס התפרק בעקבות מותו של סרגיי דיאגילב בשנת 1929, הצטרפו רבים מעמיתי לשעבר של ראמבר ל"בלט ראמבר" בשנותיו המכוננות. בין אלה היו אליסיה מרקובה ואנטון דולין, השניים שיהיו בהמשך לכוכבים הראשונים של הבלט המלכותי של נינט דה ולואה.
כמה וכמה רקדנים וכוריאוגרפים בעלי שם בינלאומי החלו את הופעותיהם הראשונות ב"בלט ראמבר", בהם פרדריק אשטון, אנטוני טיודור, אגנס דה מיל, אנדרה הווארד, פרל ארדייל, וולטר גור ופגי ואן פראך.
במהלך שנות ה-70' הציג "בלט ראמבר" גם הצגות, תחילה על במה ואחר בשידורי טלוויזיה ברשת BBC כדי לעורר את עניינם של צופים צעירים, תוך שימוש באנגרמה Bertram Batell's Side Show.
במקביל לפיתוח תרבות בלט איתנה בבריטניה ועמידה על הכשרה קלאסית מוצקה, לא זנחה ראמבר את כוונתה להכתיב באמצעות להקתה מגמות חדשות במחול. להקת "בלט ראמבר" הוכרה כאחת החדשניות ביותר בעולם מבין להקות הבלט במאה ה-20, שהוציאה מתוכה את מיטב הכוריאוגרפים הנודעים בעולם. באמצע המאה, הדיח הבלט המלכותי את להקת ראמבר ממעמדה כלהקת הבלט הקלאסי הראשונה במעלה בבריטניה, וראמבר קיבלה את ההחלטה ללהרחיב ולגוון את עבודת הלהקה, בהכנסת יצירות מודרניות ונאו-קלאסיות לרפרטואר. בשנות ה-60', נטש "בלט ראמבר" לחלוטין את הבלט הקלאסי והתרכז תחת זאת בפיתוח מחול מודרני. מאז עשתה לה הלהקה שם עולמי בתחום זה, ומ-1987 נודעה בשם "להקת המחול ראמבר". ב-2013, הושמטו המילים "להקת מחול" מן השם, וכיום היא ידועה פשוט כ"ראמבר".
מנהלים אמנותיים
המנהל האמנותי עד 2017 היה הכוריאוגרף מארק בולדווין (לשעבר רקדן בלהקה), והמנהלת הכללית היא הלן שוט. החיפוש אחר מנהל אמנותי חדש הסתיים באוקטובר 2018 עם מינויו של בנואה סוואן פופר.
ב-2005 הזמין המכון לפיזיקה אצל להקת ראמבר מחול להנצחת יובל המאה לרעיונותיו המדעיים פורצי הדרך של אלברט איינשטיין בשנת הפלאות, 1905. היצירה, לכוריאוגרפיה של מארק בולדווין, נקראה "מהירות קבועה".
ב-2009, יצאה הלהקה למסע הופעות עם "קומדיה של תמורה", למוזיקה מאת ג'וליאן אנדרסון והפקה בעיצובו של קאדר עטייה. הכוריאוגרפיה הייתה של מארק בולדווין, שאמר: "זה התחיל במשהו שסטיבן קינז, ידידי מזה כ-30 שנה, הגה. אבי אמו היה בנו של דרווין - הוא הנין. הוא גם אחיינו של ג'ון מיינארד קינז, כך שהבלרינה לידיה לופוקובה הייתה כמובן דודתו. הוא הציע, שניצור יצירה להנציח את הבנה של דרווין, 2009."
בית הספר ראמבר
בית הספר לבלט ראמבר שמארי ראמבר ייסדה בשנת 1919 פשט ולבש צורה בכמה הזדמנויות מאז, ועקב התמורות והחידושים בלהקת המחול, היה זמן ששלושה בתי ספר נפרדים פעלו באותו שם. שניים מהם התמזגו עם הזמן והשלישי נסגר, וכך נשאר בית הספר הקיים כיום.
בית הספר הנוכחי שוכן במבנה בטוויקנהם, לונדון, ונוצר בשנת 2001 כחלק מן המכון להשכלה גבוהה של מערב לונדון. המכון נכלל בהמשך באוניברסיטת ברונל וב-2003 נעשה בית ספר ראמבר עצמאי מחדש והוא ידוע כיום כ"בית הספר ראמבר לבלט ולמחול מודרני". הוא מציע תארים מתואר בסיסי עד דוקטורט. תלמידי בית הספר מתקבלים ללהקות בלט חשובות ברחבי העולם. בית הספר ראמבר מסונף לקונסרבטואר למחול ודרמה. מנהלת בית הספר והמנהלת האמנותית שלו היא אמנדה בריטון.
אצטדיון סנטיאגו ברנבאו
אצטדיון סנטיאגו ברנבאו (בספרדית: Estadio Santiago Bernabéu) הוא אצטדיון כדורגל במדריד, המשמש משנת 1947 כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל ריאל מדריד. תכולת האצטדיון הנוכחית עומדת על 81,044 מקומות ישיבה, והוא האצטדיון השני בגודלו בספרד, והשמיני בגודלו באירופה כולה.
סנטיאגו ברנבאו הוא אחד מאצטדיוני הכדורגל המפורסמים והיוקרתיים בעולם, אשר אירח את גמר ליגת האלופות ארבע פעמים, ב-1957, 1969, 1980 ו-2010. הגמרים של יורו 1964 ומונדיאל 1982, התקיימו אף הם בברנבאו, מה שהופך אותו לאצטדיון הראשון באירופה שאירח גם את גמר אליפות אירופה וגם את גמר אליפות העולם. באורח יוצא דופן אירח האצטדיון את גמר גביע ליברטדורס 2018, בפעם היחידה בהיסטוריה שהסופר קלאסיקו הארגנטינאי התקיים במסגרת גמר טורניר יבשתי. כמו כן, הברנבאו אירח 35 פעמים את גמר גביע המלך הספרדי, יותר מכל אצטדיון אחר בספרד.
היסטוריה
האצטדיון נחנך בדצמבר 1947, ונקרא במקור "אצטדיון נואבו צ'מרטין", אך בינואר 1955 אימצה ריאל מדריד את השם הנוכחי על שמו של סנטיאגו ברנבאו, שהיה שחקן ריאל מדריד, גורם מרכזי בהצלחתה ולימים הפך לנשיא המועדון. במשחק הראשון שנערך באצטדיון התמודדה ריאל מדריד מול קבוצת בלננשש מפורטוגל.
קיבולת האצטדיון שונתה מספר פעמים, כשהשיא היה 125,000 מקומות ישיבה, אחרי הרחבת האצטדיון ב-1953. מאז הצטמצמה קיבולת האצטדיון מספר פעמים, לאחר שאופ"א אסרה על קיום משחקים במפעלי הארגון באצטדיונים בעלי יציעי עמידה. בשנת 1998 בוטלו יציעי העמידה האחרונים באצטדיון, והפכו ליציעי ישיבה, לאחר שהותקנו בהם מושבים. בשנת 2005 גדלה תכולת האצטדיון ב-6,000 מקומות ישיבה, וכעת הוא יכול להכיל 81,044 צופים.
באצטדיון מספר סוגים של יציעי כבוד. חלקם פרוסים בטבעת מסביב למגרש, חלקם בפינות האצטדיון, וחלקם במרכז היציע המרכזי. כמו כן, האצטדיון כולל בתוכו את המוזיאון הרשמי של המועדון. באפריל 2018 נודע שהאצטדיון ישופץ שוב. יתווסף גג, שיהיה ניתן לסגור מעל המגרש, תכולת המושבים תרד ל-78,000 וייהרסו 2 מבנים מהיציע המערבי. עלות השיפוץ מוערכת ב-400 מיליון יורו ותבוצע על ידי משרד האדריכלים הגרמני GMP.
כמו כן, משוחק באצטדיון מדי שנה לפני תחילת העונה הסדירה טורניר הידידות גביע הברנבאו.
בקיץ 2019 החלו העבודות לשיפוץ אצטדיון סנטיאגו ברנבאו, והן צפויות להמשך כשלוש שנים וחצי (עד 2022). עונת 2019/2020 הושבתה בחודש מרץ 2020 בעקבות מגפת הקורונה, וריאל מדריד החליטה לנצל את המצב והאיצה את עבודות השיפוץ בצורה משמעותית. משחקי הליגה חזרו לסדרם בחודש יוני. בעקבות האצת עבודות השיפוץ, שיחקה הקבוצה במהלך עונת 2020/2021 באצטדיון אלפרדו די סטפנו, אשר ממוקם במתחם האימונים של המועדון.
דוריטוס
דוריטוס (באנגלית: Doritos) הוא מותג אמריקאי של צ'יפס טורטייה בטעמים שונים, המיוצר מאז 1964 על ידי חברת פריטו-ליי, חברה בת של תאגיד פפסיקו. חטיף הדוריטוס היה במקור חסר טעם מיוחד. בשנת 1966 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם תירס קלוי, בשנת 1967 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם טאקו, ובשנת 1972 נמכרה לראשונה הגרסה של החטיף בטעם גבינת נאצ'וס. טעמים מיוחדים אחרים החלו להופיע לראשונה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הקונספט של החטיף פותח במקור במסעדה בדיסנילנד.
החטיף זכה לפרסום רב בזכות מסעות פרסום שיווקיים גדולים, כולל פרסומות רבות ששודרו לאורך השנים במהלך הסופרבול.
הלגיון הראשון גרמניקה
הלגיון הראשון גרמניקה (בלטינית: Legio I Germanica) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בשנת 48 לפנה"ס בידי גאיוס יוליוס קיסר. השם "גרמניקה", מתייחס למקום שבו הוצב הלגיון, ולא למוצא חייליו. לאחר המרד הבטאווי שבמהלכו הושמד כמעט לחלוטין, אוחדו שרידיו לתוך "הלגיון השביעי גמינה".
היסטוריה
הלגיון הוקם ככל הנראה בשנת 48 לפנה"ס בידי יוליוס קיסר. הוא לקח חלק במלחמת האזרחים של יוליוס קיסר, בין היתר בקרב דיראכיום וקרב פרסלוס. סמל הלגיון לא ידוע, אולם ככל הנראה היה זה שור, שכן סמל זה העניק קיסר לכל לגיונותיו (פרט ללגיון החמישי אלאודה). לאחר מותו של קיסר, עבר הלגיון אל צבאו של אוקטוויאנוס אחיינו של קיסר, ולקח חלק במלחמתו של אוקטוויאנוס נגד סקסטוס פומפיוס בין השנים 30-16 לפנה"ס.
מאוחר יותר הוכתר אוקטוויאנוס כ"אוגוסטוס", ובהתאם לכך הוסף לכל לגיון השם "אוגוסטה". אם כי ישנם רמזים לכך שהתואר נשלל מהלגיון הראשון גרמניקה באזור שנת 19 לפנה"ס. הלגיון הראשון גרמניקה הועבר להיספניה טארקוננסיס, והשתתף בבניין המושבה הרומאית אקי באזור ספרד של ימינו. בין השנים 13-25 לפנה"ס לקח הלגיון חלק בקמפיינים שהוביל אוגוסטוס נגד שבט הקנטברים, קמפיינים שזכו לשם "המלחמות הקנטבריות". מאוחר יותר הוא הועבר לגבול הריין באזור גרמניה, ולקח חלק במסעות העונשין שהנהיגו טיבריוס ודרוסוס נגד השבטים המקומיים. ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בניימכן, מעלים שהלגיון פעל גם בהולנד. הלגיון גם היה אמור לקחת חלק בהתקפה גרנדיוזית של הצבא הרומי, שכללה לפחות שמונה לגיונות שהיו אמורים לפעול באזור צ'כיה של ימינו נגד שבט המרקומנים. אולם מרד של הלגיונות המוצבים בפאנוניה (הונגריה של ימינו) מנע את ביצועה.
לאחר קרב יער טויטובורג, גבר ברומא החשש שהכרוסקים בהנהגת ארמיניוס, ינצלו את אובדן שלושת הלגיונות הרומאיים בקרב כדי לכבוש חלקים מגאליה (צרפת) ובלגיקה (בלגיה). לפיכך הלגיון הראשון גרמניקה, יחד עם הלגיון החמישי אלאודה, תקפו את גרמניה התחתית ולכדו מספר מבצרים שם. לאחר מכן הועבר הלגיון לקולוניה (קלן), ומאוחר יותר לבון. בשנת 21, הועבר הלגיון לגאליה, ויחד עם שני לגיונות נוספים דיכא מרידה של שבט הטאורינים, שמרדו בשלטון הרומאי.
בשנת 67, גברה חוסר שביעות הרצון של האצולה והסנאט משלטונו של נירון. מספר מושלים, וביניהם גאיוס יוליוס וינדקס מושל גאליה, וגלבה מושל היספניה טארקוננסיס. גלבה צעד עם הלגיון השביעי גמינה אל רומא, וינדקס ניסה לחבור אליו. אותה תקופה בגרמניה התחתית חנו חוץ מהלגיון הראשון גרמניקה, גם הלגיון החמישי אלאודה, הלגיון החמישה עשר פרימיגניה, והלגיון השישה עשר גאליקה. כל ארבעת הלגיונות מכונים לעיתים "צבא הריין". הלגיונות מילאו את חובתם ושמרו אמונים לקיסר. הם נעו דרומה, והביסו את הצבא של וינדקס בקרב. עם זאת, גלבה עלה על רומא, נירון התאבד וגלבה הכריז על עצמו כקיסר. מה שהיה אמור להיות סמל לנאמנות וצייתנות של חיל רומי, נהפך לבגידה בקיסר החדש. עם זאת, שלטונו של גלבה לא האריך ימים והוא נרצח בידי המשמר הפרטוריאני בהנהגת אותו. כעת ויטליוס, מפקד צבא הריין, סבר שהגיע השעה לעלות לשלטון. צבא הריין תקף את רומא, אותו התאבד, וויטליוס מונה לקיסר החדש. עם זאת הלגיונות מעבר לים התמרדו, והכתירו את אספסיאנוס, מפקד הכוחות בארץ ישראל כמפקדם. מאוחר יותר אף עברו לצידו הלגיונות במצרים ובסוריה, ובהמשך אף חלק מהלגיונות באירופה.
לאחר מספר קרבות הביס אספסיאנוס את ויטליוס, והכתיר את עצמו כקיסר החדש. "צבא הריין", הוחזר לתפקידו הקודם בגרמניה התחתית. התהפוכות ברומא, עודדו את שבט הבטאווים שחי באזור הולנד של ימינו לפתוח במרד בשנת 70. הלגיון החמישי אלאודה והלגיון החמישה עשר פירמיגניה נשלחו לדכא את המרד, אולם הובסו באזור ניימכן, ומאוחר יותר מצאו עצמם נצורים בקסנטן. הלגיון הראשון גרמניקה והלגיון השישה עשר גאליקה נשלחו לעזרתם, אולם הובסו בידי הבטאווים. במרץ של אותה שנה, נכנעו שני הלגיונות הנצורים, ומאוחר יותר נכנעו גם הלגיון הראשון גרמניקה והלגיון השישה עשר גאליקה. שרידי הלגיון אוחדו לתוך הלגיון השביעי גמינה, שהיה בין הלגיונות החדשים שנשלחו לדכא את המרד.
לקטון
לקטונים (Lactones) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
הלקטונים הם אסטרים טבעתיים (ציקליים); הם מכילים, לפיכך, את הקבוצה הפונקציונלית COO.
לקטון נוצר ממולקולות בנות למעלה מ-4 אטומי פחמן, אשר מכילות בקצה האחד קבוצת הידרוקסיל (בדומה לכהלים) ובקצה השני קבוצת קרבוקסיל, בדומה לחומצות קרבוקסיליות. שתי הקבוצות נוטות להגיב האחת עם השנייה בתגובת איסטור פשוטה, דבר הגורם לסגירת המולקולה לטבעת וליצירת לקטון.
שמותיהם של הלקטונים מורכבים מתחילית, אות יוונית המציינת את גודל הטבעת (בטא עבור טבעת מרובעת, גמא עבור טבעת מחומשת וכן הלאה), ומהסיומת לקטון.
מקרוליד (Macrolide) הוא לקטון גדול (בן 14, 15 או 16 אטומי פחמן) הקשור לחד-סוכר אחד או יותר. כמה מקרולידים מהווים תרופות חשובות, ביניהם אריתרומיצין, המהווה תחליף שכיח ביותר לפניצילין (עבור חולים בעלי אלרגיה לפניצילין).
אבובכר סוואדוגו
באבאיורה אבובכר סוואדוגו (בצרפתית: Babayouré Aboubacar Sawadogo; נולד ב-10 באוגוסט 1989 בבובו-דיאולסו שבבורקינה פאסו) הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת RC קדיוגו מליגת העל הבורקינאית ובנבחרת בורקינה פאסו.
קריירת מועדונים
סוואדוגו החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-RC קדיוגו מליגת העל הבורקינאית. ב-9 באוגוסט 2018 חתם בא-נג'ום מהליגה הסעודית השנייה. ב-1 ביולי 2019 חתם ב-AS דואנס מליגת העל הבורקינאית. ב-1 ביולי 2020 חזר ל-RC קדיוגו מליגת העל הבורקינאית.
אפריקה דה לאס הראס גאווילן
אפריקה דה לאס הראס גאווילן (בספרדית: África de las Heras Gavilán; 26 באפריל 1909 – 8 במרץ 1988) הייתה לוחמת קומוניסטית ספרדית ששינתה את הלאום שלה לסובייטי והפכה למרגלת ק.ג.ב. בולטת ששם הקוד שלה היה פטריה. היא גם השתמשה בשמות מריה לואיזה דה לאס, הראס מדרבאט, מריה דה לה סיירה, פטרישיה איבון, מריה דה לאס הראס, זנוי ומריה פבלובנה.
ביוגרפיה
גאווילן נולדה למשפחה עשירה, בתם של וירטודס גאווילן דה פרו ו-זוילו דה לאס הראס חימנס, פקיד צבאי. קרובת משפחה של שני אישים מסאוטה, החייל מנואל דה לאס הראס חימנס, גנרל הדיוויזיה שנהרג ב-1930 בג'אקה, לאחר שנורה במבצע צבאי נגד המורדים הרפובליקנים, ועורך הדין וראש עיריית סאוטה ג'וליאן פרנסיסקו דה לאס הראס. עד גיל 14 למדה במדריד במכללת הלב הקדוש של ישו, והמשיכה את השכלתה בקולג' המנזר בעיר מלייה.
בשנת 1936, היא הצטרפה לנוער הסוציאליסטי המאוחד של קטלוניה (JSUC), ושנה לאחר מכן פיקדה על אחד מסיורי האזרחים של ברצלונה שבסיסו במועדון הריאל נאוטיקו. בשלב זה היא נישאה ללואיס גרסיה לאגו, עובד בנק לשעבר ולוחם קומוניסטי.
בשנה זו היא חזרה לסאוטה בפעם האחרונה כדי להודיע לדודה ג'וליאן פרנסיסקו על הסכנה שהוא נתון בה.
ריגול עבור ברית המועצות
בשנת 1937 גויסה על ידי סוכני NKVD שונים בספרד - ליאוניד אייטינגון, ארנה גרו ההונגרי ואלכסנדר אורלוב הרוסי - ונשלחה למוסקבה להכשרה נוספת.
מאמינים כי מי שהכניסה אותה לעולם הריגול הייתה קארידד מרקאדר - אמו של רמון מרקאדר, המתנקש של לאון טרוצקי, שהייתה המאהבת של המרגל פאבל סודופלאטוב.
לאחר תקופת ההכשרה שלה, גאווילן קיבלה את המשימה הראשונה שלה ועברה לנורווגיה.
בנורווגיה, משימתה הייתה לבוא במגע עם חמושים טרוצקיסטים. כך, היא יצרה מערכת יחסים עם הצוות של טרוצקי, והצליחה לחדור לארגון ולהפוך להיות מזכירתו במקסיקו. גאווילן היא זו שארגנה את ניסיון ההתנקשות הראשון בטרוצקי. פעולה בה השתתפו האמן הפלסטי דייוויד אלפארו סיקווירו וכ-20 מחברי ה-PCE המקסיקני. היא התמסרה להעברת מידע ל-נ.ק.ו.ד., ובכך סייעה לרמון מרקאדר לארגן את ההתנקשות בקומוניסט הסובייטי בפקודה ישירה של יוסיף סטלין.
גאווילן עזבה את מקסיקו בחיפזון, חומקת משם כנוסעת סמויה במרתף של ספינה אחרי שגילתה שאלכסנדר אורלוב, ראש ה-NKVD בספרד, ערק מחשש לטיהור סטלין והיה בדרכו לארצות הברית.
מלחמת העולם השנייה
לאחר שנתיים כלוחמת גרילה עם הפרטיזנים, היא חזרה למוסקבה ב-1944 והשתתפה בקורס ריגול חדש.
המלחמה הקרה
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, היא החלה את עבודתה כמרגלת ב-ק.ג.ב. וחתמה על דוחותיה בכינוי "פטריה".
פריז
ב-1946 היא התיישבה בפריז, אחרי שהגיעה מברלין, תחת השם מריה לואיזה דה לאס הראס, כשהיא מתחזה לפליטה ממשטר פרנסיסקו פרנקו. בעיר זו פגשה את הסופר האורוגוואי פליסברטו הרננדס, לו נישאה. בשנת 1947 היא עברה לספרד, ונשלחה לאורוגוואי בשנה שלאחר מכן.
דרום אמריקה
היא נישאה לפליסברטו ב-1948, וכך הצליחה להגיע למונטווידאו בדצמבר אותה שנה. במונטווידאו עובדה כתופרת שמלות. נישואיה, מלבד הענקת אזרחות אורוגוואית, עזרו לה לחדור למעמד הגבוה של אורוגוואי, ולרכוש חברים חדשים שלימים יעזרו לה בעבודתה הסודית. בשנת 1950, הנישואים התפרקו מבלי שבעלה ידע את המקצוע האמיתי של שלה.
בשנת 1956, היא עברה לבואנוס איירס כדי לשמש כקשרית של מפקד הריגול החדש שמונה בדרום קונוס, בשם ג'ובאני אנטוניו ברטוני ששם הכיסוי שלו היה ולנטינו מרצ'טי מרקו. היא נישאה לו באותה שנה בפקודת הק.ג.ב., שראה בחתונה זו פתרון טוב לשפר ולהקל על עבודתם של שני המרגלים. בני הזוג פתחו עסק לעתיקות בעיר העתיקה של מונטווידאו.
השנים האחרונות ומוות
בשנת 1967, היא חזרה לברית המועצות. לאחר מותו בנסיבות מחשידות של בעלה השלישי היא נאלצה לבצע שלוש משימות חדשות מחוץ למדינה, עד שבשנת 1971 שובצה להכשרת סוכנים חדשים בלוביאנקה, מטה הק.ג.ב, בעיקר לפעילות במדינות דוברות ספרדית.
ב-1985, שלוש שנים לפני מותה, היא עזבה רשמית את הק.ג.ב.
היא נפטרה במוסקבה ב-8 במרץ 1988 עקב בעיות לב, נקברה בהצטיינות צבאית בבית בית העלמין חובנסקויה במוסקבה, ועל מצבתה מופיעה המילה "PATRIA" כתובה בספרדית יחד עם הטקסט "קולונל אפריקה דה לאס הראס, 1909 - 1988" ברוסית.
פרסים
במסגרת עבודתה עבור הק.ג.ב היא הועלתה לדרגת קולונל, לאחר שהייתה אחראית ממלחמת העולם השנייה ועד לשנות ה--70 על מדיניות הסוכנות לאירופה ולאמריקה הלטינית.
על עבודתה קיבלה תריסר עיטורים והיא הספרדייה המעוטרת ביותר על ידי ברית המועצות. הבולטים מבין העיטורים הם:
עקב תני
עקב תני (שם מדעי: Buteo rufofuscus) הוא מין עקב החי ברחבי דרומה של אפריקה.
מאפיינים
אורך העקב 44–45 ס"מ ומשקלו 1,000-1,700 גרם. עוף זה מרשים במראהו והוא בעל נוצות שחורות בולטות על הראש ופלג הגוף העליון וכן החלק העליון של הכנפיים. החלק התחתון גם הוא ברובו שחור למעט הנוצות החיצוניות הלבנות. הבטן והזנב הגדול אדמוניים והרגליים מנוקדות. הנוצות של מרכז הזנב אדומות יותר מהשאר והמקור צהוב. כמו רוב העקבים הוא מסוגל לדאות על משבי רוחות חמים בלי מאמץ. בשל מראהו הכתמתם עם הגב השחור, המזכיר את התן שחור הגב וכן בשל קולו היללני הוא קיבל את שמו.
העקב חי בעיקר בסוואנות, אזורים פתוחים ורמות ואיננו נודד ממקום מושבו. הוא דואה בשמי היום כדי לקלוט מיני טרף שנמצאים תחתיו ואליהם הוא צולל במהירות ותופס בטפריו הגדולות. מזונו העיקרי הוא יונקים קטנים כמו חולדות, עכברים, שפנים או סנאים. כמו כן הוא אוכל זוחלים קטנים, עופות וחרקים גדולים. העקב הוא עוף מונוגומי המקנן בין ענפי העצים והנקה מטילה 2 ביצים כחלחלות או לבנות. הגוזלים הופכים לבוגרים לאחר 70 יום מרגע בקיעתם.
עקב זה לעיתים נחשב לתת-מין של עקב אוגור (Buteo augur) או עקב ארצ'ר (Buteo archeri).
ראפלס
ראפלס (באנגלית: Ruffles) הוא מותג אמריקאי של חטיף תפוחי אדמה, המיוצר על ידי חברת פריטו-ליי, חברה בת של תאגיד פפסיקו.
חברת פריטו (אשר תהפוך בהמשך לחברת פריטו-ליי) רכשה את הזכויות של החטיף ראפלס במהלך שנת 1958 מהיוצר של החטיף – ברנהרדט סטהמר.
החטיף נמכר בטעמים רבים כולל - שמנת חמוצה ובצל, צ'דר ושמנת חמוצה, גבינה, ברביקיו, מלח וחומץ, גבינת שמנת, ובאפלו וינג.
אוניברסיטת טולוז
אוניברסיטת טולוז (צרפתית: Université de Toulouse) הוא גוף אקדמי המאחד מוסדות להשכלה גבוהה באזור העיר טולוז. הגוף קרוי על שם אוניברסיטת טולוז ההיסטורית, ומאגד בתוכו שלוש אוניברסיטאות ומספר רב של מכללות ובתי ספר להשכלה גבוהה.
אוניברסיטת טולוז ההיסטורית, שעל שמה נקרא הגוף, הוקמה בעיר על-פי חוזה פריז (1229), שהכריח את רמון השביעי, רוזן טולוז להקים בעיר אוניברסיטה ללימודי תאולוגיה. יוהאנס מגרלנדיה היה בין המרצים הראשונים. המאוחר יותר התווספו גם לימודי משפט ורפואה.
הגוף הנוכחי הוקם ב-27 במרץ 2007, ובמוסדות הלימודים הכלולים בו לומדים מעל ל-100,000 תלמידים וכ-5,000 מרצים.
סמל אלג'יריה
סמל אלג'יריה הוא חותם בו משתמשת ממשלת אלג'יריה. הסמל מכיל כוכב וסהר שגם על דגל אלג'יריה ומסמלים את דת האסלאם הנפוצה במדינה. גרסתו הנוכחית אומצה בשנת 1976 וההבדל היחיד בינו לבין קודמו הוא הכיתוב "הרפובליקה הפופולרית הדמוקרטית של אלג'יריה" שנכתב תחילה בצרפתית ושונה לערבית.
בתוך הסמל עצמו ניתן למצוא את "היד של פאטמה" מתחת לשמש העולה. פאטמה הייתה הבת של הנביא מוחמד והמוסלמים מאמינים כי היא אחראית על הנשים בגן עדן. ידה העולה הוא הסמל המסורתי של האזור, ואילו השמש העולה מסמל את תחילתו של עידן חדש. שאר הסמל מתייחס לגאוגרפיה, לחקלאות ולתעשייה של המדינה כאשר ההרים מסמלים את הרי האטלס, הצמחים מסמלים את החקלאות והבניין מסמל את התעשייה.
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–יוון
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–יוון הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ליוון. שתי המדינות חברות בארגון הבין-לאומי לפרנקופוניה. ישנה קהילה יוונית קטנה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
היסטוריה
שנה לאחר תחילת משבר קונגו, ב-1961 חיל האוויר היווני עזר במאמץ להשיב את הסדר על כנו ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, שזה אך קיבלה את עצמאותה. האו"ם החליט לשלוח לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מחלקת אוויר יוונית מיוחדת, שהייתה מורכבת מ-21 קצינים ומש"קים. ב-14 במרץ הוקצתה מחלקת האוויר היוונית תחת פיקוד הכוח האווירי של האו"ם והוטל עליה לבצע משימות שונות של האו"ם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בעיקר הובלת אספקה וכוח אדם. מאוחר יותר, הכוח תוגבר ב-4 מש"קים. ב-9 בנובמבר 1961 עזבה המחלקה היוונית את קונגו.
סיוע
ביולי 2009 התחייבה ממשלת יוון על העברת 500,000 דולר באמצעות הנציב העליון של האו"ם לפליטים עבור סיוע הומניטרי לקונגו.
הגימנסיה היהודית של בודפשט
הבניין
הבניין תוכנן על ידי האדריכל היהודי בלה לייטה (במקור לַייטֶרְסְדוֹרְפֶר) בסגנון אר דקו. המאפיין המיוחד שלו הוא שמעטים מאוד מהבניינים פרי תכנונו של לייטה עומדים כיום, אך מודגשת משמעות המבנה גם כאנדרטה אדריכלית יהודית. התוכניות הן מעשה ידיו של לייטה, אבל העיצוב הסופי נוצר על ידי ארמין הגדוש בשל מותו בטרם עת של לייטה בשנת 1920 בגיל 47. הבניין נפגע במלחמת העולם השנייה ותוקן כבר בשנת 1945.
כבית ספר יהודי
בשנת 1887 הוקמה קרן להקמת בית הספר. הלימודים בבניין הזה של לייטה התחילו ב-12 באוקטובר 1923. הגימנסיה נפתחה בשם "הגימנסיה לבנים ולבנות של הקהילה היהודית של פשט". בתוך בית הספר נבנה גם בית כנסת שהושלם לבסוף בשנת 1927. המסירה הסופית של הבניין הייתה ב-14 באוקטובר 1931.
הגימנסיה פעלה במקום עד 1942. אז הוקם במבנה מחנה של שירות העבודה (עבודות כפייה של גברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) וגטו. קצין הצבא ההונגרי במילואים הסרן לאסלו אוצ'קאי הציל 2,500 פועלים יהודים ובני משפחותיהם במלחמה תחת השם שהמציא: "שירות העבודה לתפירת בגדים". (על כך הוענק לו לאחר מותו התואר חסיד אומות העולם). אחרי המלחמה הוצב במקום מרכז להכשרת מורים ובית ספר יסודי. גם הגימנסיה היהודית, שמספר המורים והתלמידים שלו הצטמצם מאוד בשל השואה, חזר למקום. בצד שפונה לרחוב אנדראש צ'אזאר פעלה בין 1952 לבין 1957, גימנסיית אישטוואן הקדוש.
בשנת 1955 בוטל המרכז להכשרת מורים ובאגף רחוב אבוני הוקמה במקומו גימנסיה כללית לבנות. בשנת 1957 עזבה גימנסיית אישטוואן הקדוש את הבניין וחזרה למקומה המקורי בדרך אייטושי דירר, ואילו בית הספר היסודי והתיכון הדו-לשוני גורקי תפס את מקומו בבניין.
כבית ספר רדנוטי
בית הספר קיבל את שמו של המשורר היהודי-הונגרי מיקלוש רדנוטי בשנת 1959 תחת ניהולו של יוז'ף שימון. מ--1 ביולי 1961 הפכה לבית ספר להתמחות. מאז הוא מקבל סטודנטים להוראה מהפקולטה למדעי הרוח ומהפקולטה למדעים באוניברסיטת אטווש לוראנד. בזמן חילוף המשטר בשנת 1990, נוצרה תוכנית הלימודים והתכנית של גימנסיה לשש ולשמונה כיתות. בשנת 2009 חגג בית הספר 50 שנה לשם רדנוטי. ההיסטוריה של 50 השנים של בית הספר פורטה בספר זיכרון ליובל.
תלמידים מפורסמים (חלקי מאוד)
הושם דגש על בוגרים ממוצא יהודי.
X-55
לוקהיד מרטין X-55 (מאנגלית: Lockheed Martin X-55) הידוע גם בשם ACCA (Advanced Composite Cargo Aircraft) הוא מטוס תובלה נסיוני דו-מנועי, המשמש כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין עבור מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי.
תכנון ופיתוח
ה-X-55 נבנה כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים והוא אינו מתוכנן ליצור סדרתי. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין על בסיס ה-Fairchild Dornier 328JET והועדף על פני המטוס שתוכנן על ידי אורורה פלייט סיינסס (שהתבסס על האנטונוב An-72). שלדתו של ה-Fairchild Dornier 328JET, העשויה מאלומיניום הוחלפה בשלדה חדשה החל מאזור דלת הכניסה הקדמית ועד לזנב המטוס. כמו כן השלדה החדשה נבנתה מחומרים מרוכבים והוכחה כעמידה יותר מהקודמת. בנוסף לכך הורחב מבנה המטוס וניתן להעמיס ציוד למטוס באמצעות רמפה אחורית. המבנה החדש של המטוס יוצר כמקשה אחת גדולה הכוללת מייצב כיוון. כאשר מחובר הגוף אל אף מטוס כלשהו (מהדלת ועד לחרטום) אורכו 16.8 מטרים וקוטרו 2.74 מטרים.
המטוס ביצע את טיסת הבכורה ב-2 ביוני 2009 על ידי מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי בשיתוף לוקהיד מרטין. ה-ACCA קיבלת את הסימון X-55A על ידי חיל האוויר האמריקאי באוקטובר 2009.
ExDOS
Tao ExDOS היא תוכנת אמולציה המאפשרת לתוכנות ישנות מבוססות על סביבת MS-DOS לעבוד בצורה תקינה על מערכות הפעלה חדשות יותר כגון Windows XP, Windows Vista, Windows 7, Windows 2000 ו-Windows Terminal Server.
היסטוריה
תהליך הפיתוח החל עם תוכנת HebrewXP אשר נתנה מענה למשתמשי ה-DOS בישראל. לאחר מספר שנים של פיתוח, הוחלפה תוכנת HebrewXP בקו המוצרים Tao ExDOS.
תכונות
קו המוצרים של Tao ExDOS מהווה פתרון לבעיות של מערכות הפעלה חדישות בתמיכה לאחור בתוכנות מבוססות DOS, כגון הפעלה תקינה של תוכנות DOS בסביבה טבעית מדומה, תצוגה של תוכנות DOS במצב מסך מלא, גם בחיבור מרחוק ותחת Windows Vista עם מנוע התצוגה Aero. תכונות אחרות מאפשרות הפעלה של תוכנות DOS תחת סביבת עבודה מרובת משתמשים, כגון שרתי Windows Terminal Server, ותמיכה מלאה במחברי הגנה (פלאגים) מקביליים המחוברים ליציאה המקבילית (LPT) של המחשב או על כרטיס הרחבה מסוג PCI / PCMCIA / Express.
פתרונות ההדפסה המשולבים במודול ה-Tao ExPrint מאפשרים הדפסה לכל מדפסת בכל חיבור, כמו גם הדפסה ישירה לפקס, קובצי PDF, קובצי תמונה (GIF, TIFF, JPEG, BMP) ומסמכים (Word, RTF, HTML, Text) ומרחיבים את אפשרויות ההדפסה מתוכנות DOS עם תכונות מתקדמות כגון הוספת כותרות ולוגו חברה לדף המודפס, שינויים לשוליים, מספר השורות ומספר התווים לשורה.
מודולים נוספים משפרים את הביצועים של תוכנות ה-DOS, נושא קריטי בסביבות מרובות משתמשים כגון שרתי Windows Terminal Server, פותרים מגוון תקלות והודעות שגיאה מסוג Runtime Error ושגיאות NTVDM ומאפשרים שליטה מלאה בהגדרות הזיכרון והסביבה של תוכנת ה-DOS.
מודול התצוגה של Tao ExDOS פותר בעיות תצוגה של שפות בעלות גופנים לא לטיניים ובכך נותן מענה להפעלה של תוכנות DOS בכל שפה.
קישורים חיצוניים
אתר הבית של "טאו פתרונות מחשוב" בעברית