cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קבר עזרא הסופר
היסטוריה
הגאוגרף יאקות אל-חמאווי כתב בספרו "מֻעגַ'ם אל-בֻלדאן" (תחילת המאה ה-13) בערך "סמרה" כי היא עיירה הנמצאת ב"ארץ מיסאן" ובה קבור הנביא אל־עוזיר.
בעבודתו במאה ה-19, סר אוסטן הנרי לייר טען שהקבר המקורי ככל הנראה נסחף על ידי מסלול הזרימה המשתנה של החידקל, מאחר שאף לא אחד מהמבנים החשובים הנזכרים על ידי בנימין מטודלה היו קיימים בזמן עבודת המשלחת שלו. אם הצעתו נכונה, פירושה שהקבר הנוכחי אינו אותו קבר שבנימין מטודלה וסופרים מאוחרים יותר ביקרו בו.
על פי חוקר יהדות בבל ד"ר צבי יהודה, המסורת והמנהגים היהודיים הקשורים לקברים הקדושים בבבל גובשו בהשפעת המוסלמים, הנוהגים לייחס קדושה גם לקברים קדושים של יהודים. ה"זיארה" - העלייה לרגל של יהודי בבל לקברות קדושים, החלה במאה ה-16 להתקיים (במקום בימים הנוראים) בזמן חג השבועות, המכונה על ידי יהודי בבל "עיד א-זיארה" (חג הביקורים). תקופה זו נמשכה כחודש ובמהלכה הגיעו יהודים מכל רחבי עיראק וגם מהארצות השכנות להשתטח על הקברים, לבקש בקשות ולשלם נדרים, ולערוך חגיגות הכוללות גם תפילה וסעודה. בין הקברים החשובים ביותר, ששימשו לביקורים אלה, היה גם קבר עזרא.
ליד הקבר היה בית כנסת. יוסף ב"ר נסים בן מנחם גבאי, מהגבירים הגדולים בבגדאד, וידידו הנשיא ר' משה ב"ר מרדכי שנדוך, הקדישו בשנת 1739 ארון קודש לבית הכנסת. בשנת 1740 או 1742 בנו שניהם מעון לקבר. ליד הקבר היו גם בתי מלון, להלין את העולים לקבר. המבקרים באו בספינות קיטור שעגנו ליד הכפר. רבי אליהו עזרא גבאי, שהיה עסקן ציבור וגבאי הקבר, ייסד במקום בשנת תרכ"ד ישיבה בת כ-15 חכמים שלמדו בה. הישיבה התקיימה במשך שנים רבות והביאה לריבוי היישוב היהודי במקום. בשנת תש"ה היו שם כ-200 יהודים, מרוכזים בגטו סביב לקבר עזרא, כאשר חלק מהנשים עסקו בתפירת בגדים לבדואים מהסביבה.
הנוסע לטהר בקר, שביקר בבגדאד באמצע המאה ה-19, מזכיר בכתביו גם את ביקורי היהודים בקבר עזרא.
מדי עלותם להשתטח על הקבר, נהגו יהודי בבל לזמר פזמון שחובר לכבוד עזרא הסופר על ידי הרב אברהם בן שלמה עזרא עובדיה, שככל הנראה חי בבגדאד במאה ה-19, ופתיחתו: "אשיר שירים אמרי שפר, חקוקים הם על הספר".
המתחם המקודש
הנוסע הבריטי המלומד, הקולונל קלודיוס ג'יימס ריץ', שהיה הקונסול האנגלי הראשון בבגדאד, הזכיר את הקבר בספרו "Residence in Koordistan" משנת 1836 (עמ' 389). בשנת 1820 סיפר לו ערבי מקומי ש"יהודי, בשם ח'וֹף יעקוּבּ (Khoph Jakoob, כלומר "כוואג'ה יעקב" - האדון יעקב, הוא הנשיא יעקב בן אהרן), הקים את המבנה הנוכחי מעליו לפני כשלושים שנה". ריץ' ציין שלמתחם הקבר המקודש היה גג עם חומה וכיפה ירוקה (דיווחים מאוחרים יותר תיארו אותה כחולה) והוא הכיל חדר מרוצף שבו הקבר היה ממוקם.
נראה כי מתחם הקבר והיישוב סביבו שימשו כמוצב קבע לנסיעות במעלה הנהר בזמן המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה והמנדט הבריטי במסופוטמיה, ומשום כך מוזכר בכמה יומני מסע וזכרונות אנשי צבא בריטיים מהתקופה. לורנס איש ערב, שביקר בקבר בשנת 1916, תיאר את המבנים כ"מסגד עם כיפה וחצר בעלת לבנים צהובות, עם כמה לבנים, פשוטות אך יפות, בצבע ירוק כהה ומצופות בזכוכית, שנבנו אל תוך החומה בפסים והתזות... הבניין המתוכנן ביותר בין בצרה לקטסיפון". קצין המודיעין הבריטי אלפרד רולינסון, שראה את המתחם בשנת 1918, הבחין כי צוות מיילדות הוצב במקום לרווחתן של נשים שבאו לשם כדי ללדת.
רובה המוחלט של יהדות עיראק עלה לישראל עד השנים 1951-52, אולם המתחם המקודש המשיך להיות בשימוש, כאשר במשך זמן רב זכה לביקוריהם של "ערביי הביצות" המתגוררים באזור הביצות בדרום, בין נהרות הפרת והחידקל. כיום האתר הוא מקום עלייה לרגל לשיעים של דרום עיראק. הכתובות העבריות על ארון המתים העשוי מעץ, שלט ההקדשה והאותיות העבריות הגדולות של שמו של אלהים עדיין נשמרות באופן בולט בחדר התפילה.
העיירה אל-עוזייר
אל-עוזייר הוא אחד משני מחוזות המשנה של מחוז קלעת סאלח במחוז הראשי מיסאן. העיירה עצמה היא בת 14,000 תושבים ונמצאת כ-100 קילומטרים מדרום לעמארה.
מנהלת המטרות המטכ"לית
מנהלת המטרות המטכ"לית באגף המודיעין מהווה מוקד המאגד תחתיו את כלל הגופים העוסקים בייצור מטרות לחירום ולשגרה בצה"ל.
המנהלת תעמיק את הקשר לקצה המבצעי בפיקודים ובזרועות השונים ומטרתה לאפשר תהליך מבצעי יעיל ואפקטיבי לצד הגברת קצב ייצור המטרות לכלל הגזרות - על פי תעדופן. לראשונה במסגרת המנהלת משולבות טכנולוגיות בתחומי מדעי המידע ולמידת מכונה לטובת ייצור מטרות.
במסגרת הקמת המנהלת, במרץ 2019 הוקמה זירת מטרות באגף המודיעין.
מנהלת המטרות המטכ"לית יושבת בגלילות, ובראשה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה.
מבנה ארגוני
מנהלת המטרות המטכ"לית מחולקת לשלושה ענפים:
שמעון מזוז
שמעון מזוז (נולד בשנת 1955 בתוניסיה) הוא איש ציבור, כלכלן ישראלי, מכהן כראש המועצה המקומית מיתר.
ביוגרפיה
מזוז נולד בספקס שבתוניסיה להוריו עמוס וטיטה. את השכלתו היסודית קנה בבית הספר אליאנס בעירו. עלה ארצה בשנת 1969 לשכונה ד' בבאר שבע. למד בתיכון מקיף ג' בעיר.
בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בעבר ניהל מפעל בטון גדול בבאר שבע. בעל רישיון תעופה ומשמש כטייס חובב.
בשנת 1991 עבר להתגורר במיתר. בשנת 2008 נבחר לחבר המועצה המקומית, עד לשנת 2013.
בשנת 2020 פרסם פרץ, המשמש כיו"ר האופוזיציה במועצה, פרסומים בעמוד הפייסבוק שלו, מהם משתמע כי מזוז נהג בשחיתות בפרויקט של היזם יגאל דמרי, במכרז להחלפת פנסי רחוב במועצה ועוד. מזוז הגיש תביעת לשון-הרע כנגד פרץ.
בשנת 2021 הצטרף למפלגת "תקווה חדשה".
חיים אישיים
נשוי לרחל, מורה, ואב לארבעה ילדים. בנו הוא עורך הדין אדיר מזוז, הידוע בתחום לשון הרע ובן-דודו הוא ניצב פרץ עמר, מפקד מחוז תל אביב במשטרת ישראל.
דויד טוחמנוב
דויד פדורוביץ' טוחמנוב (ברוסית: Давид Фёдорович Тухманов; נולד ב-20 ביולי 1940 במוסקבה) הוא מלחין, פסנתרן, מחבר מוזיקה לשירים סובייטיים פופולריים רבים.
טוחמנוב כתב את השיר יום הניצחון שהפך ברבות הימים לאחד השירים הרוסיים הפופולריים והמוכרים ביותר.
ביוגרפיה
נולד ב־20 ביולי 1940 במוסקבה, למשפחה ארמנית. אביו היה מהנדס, אמו מוזיקאית. אמו של דייוויד התעקשה שבנה יקבל השכלה מוזיקלית. הילד נכנס לבית הספר למוזיקה בשיעור פסנתר. הוא גם עבד על הרכב ותורת המוזיקה בהדרכתו של לב ניקולאביץ' נאומוב.
בעודו סטודנט במכללת גנסינסקי, מתחיל טוכמנוב לכתוב שירים. הוא כתב את הלהיט הראשון שלו "הרכבת האחרונה" (Последняя электричка) עוד בשנת 1961. בהמשך כתב טוחמנוב סדרה של שירים פטריוטים, כמו "אני אוהב אותך, רוסיה" (Я люблю тебя, Россия), "הכתובת שלי היא ברית המועצות (Мой адрес — Советский Союз).
בשנת 1972 הקליט המלחין את הדיסק השירים הראשון שלו, "כמה נפלא העולם". טוחמנוב שיתף פעולה עם להקות "וסיוליה רביאטה", "סמוצבטי", "לייסיאה פסניה".
בשנת 1975 כתב טוחמנוב את השיר "יום הניצחון" למילים של ולדימיר חריטונוב, שבתחילה לא רצו לקחת לרדיו וטלוויזיה, בהתחשב בכך שהוא יכול להיות רקדני מדי. עם זאת, לב לשצ'נקו בכל זאת שר את השיר בקונצרט ליום המשטרה השיר הפך מייד לפופולרי.
בשנת 1976 הוציא טוחמנוב דיסק נוסף, "Po volne moei pamyati", הדיסק זכה להצלחה אדירה.
טוחמנוב הוא גם מחברם של שירים מפורסמים ואהובים כמו "העיניים האלה מנגד" (Эти глаза напротив), "בריכות טהורות" (Чистые пруды), "חורשת הזמיר" (Соловьиная роща), "מילים לשווא" (Напрасные слова), "מגוליארדים" (Из вагантов), "שיר מזרחי" (Восточная песня), "כמה נפלא העולם" (Как прекрасен этот мир) .
פיליפס אידווו
פִילִיפְּס אוֹלָאוֹסֶבִּיקַן אִידוֹווּ (באנגלית: Phillips Olaosebikan Idowu; נולד ב-30 בדצמבר 1978) הוא אתלט בריטי ממוצא ניגרי, סגן האלוף האולימפי (בייג'ינג 2008) ואלוף עולם (ברלין 2009) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה
אידווו נולד להורים ניגרים ברובע האקני שבלונדון. בבית הספר הוא גילה את כישרונו בכדורסל ובפוטבול, אולם תחום הספורט שבו הצליח בצעירותו יותר מכול היה אתלטיקה. בשנת 1997 זכה באליפות אנגליה לבתי ספר במקצה הקפיצה המשולשת ובאליפות איגוד האתלטיקה החובבני, וכן הגיע למקום רביעי באליפות אירופה לנוער.
במרץ 2006 זכה אידווו במדליית הזהב במשחקי חבר העמים במלבורן, אולם מאוחר יותר באותה שנה סיים רק במקום החמישי באליפות אירופה בבירמינגהאם. בשנת 2007, בהיעדרו של האלוף האולימפי כריסטיאן אולסון משוודיה, זכה אידווו באליפות אירופה באתלטיקה באולם בבירמינגהאם, תוך שהוא קובע שיא אליפות חדש של 17.56 מ'. ביוני אותה שנה זכה בתחרות ליגת הזהב באוסלו, ובחודש שלאחר מכן כבר נמנה עם שלושת קופצי המשולשת הטובים בעולם.
אלוף עולם באולם
ב-9 במרץ 2008 זכה אידווו בתואר העולמי הראשון שלו, אליפות העולם באתלטיקה באולם, אשר התקיימה באותה שנה בוולנסיה. באליפות זו שבר את השיא הבריטי ואת שיא חבר העמים בקפיצה משולשת באולם של ג'ונתן אדוארדס. למרות הצלחתו באליפות העולם באולם ובמשחקי חבר העמים, בחר אידווו להחליף את מאמנו ועבר להתאמן תחת אסטון מור. באולימפיאדת בייג'ינג זכה אידווו במדליית הכסף בקופצו 17.62 מטר, 5 ס"מ פחות מתוצאתו של נלסון אבורה מפורטוגל.
אלוף עולם
בתחילת עונת האתלטיקה של 2009 סבל אידווו שנית מפציעה בברכו ולא היה באפשרותו להגן על תוארו באליפות אירופה באולם. ברם, באוגוסט של אותה שנה באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה הוא זכה במדליית זהב תוך שהוא קובע שיא אישי חדש של 17.73 מטר, לפני נלסון אבורה (17.55 מטר) ואלקסי קופיו מקובה (17.36 מטר). באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד ביולי 2010 זכה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 17.81 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית, בשנת 2011 זכה אידווו במדליית כסף בתוצאה של 17.77 מטר, אחרי כריסטיאן טיילור מארצות הברית (17.96 מטר) ולפני ויל קליי, אף הוא מארצות הברית (17.50 מטר). באותה שנה מונה לחבר מסדר האימפריה הבריטית על תרומתו לאתלטיקה.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים אידווו במקום 14 בתוצאה של 16.53 מטר ולא הצליח להעפיל לשלב הגמר.
חייו האישיים
אידווו ידוע בשל אופיו האקסצנטרי. הוא מחליף תדיר את צבע שיערו, בעל פירסינג במקומות שונים בפניו וצוחק צחוק מתפרץ בולט. יש לו חברה בשם קרליטה ושני ילדים.
סוס איסלנדי
סוס איסלנדי הוא גזע סוסים שהתפתח באיסלנד. פרוותו איננה בצבע קבוע, ואפשר למצוא אותה בכל הצבעים. גובהו הממוצע של הסוס האיסלנדי הוא בין 1.35 ל-1.40 מטרים, ומשקלו נע בין 330 ל-380 קילוגרמים. באיסלנד ישנן תקנות מחמירות באשר לייצוא וייבוא של הסוסים הללו, בשל הרצון להשאיר את הגזע טהור ולמנוע מחלות ומגפות שיכולות לפגוע בסוסים.
מאפייני הגזע
הסוס האיסלנדי שוקל בממוצע 330–380 ק"ג, וגובהו הממוצע הוא 132–142 ס"מ. לסוס האיסלנדי אין צבע קבוע והוא קיים ביותר ממאה צבעים שונים. בין הצבעים נמצאים צבע שחור, אפור, חום, בלונדיני, מנוקד ועוד. מבנה גופו הוא חסון וחזק והוא מתבטא בצוואר ורגליים חסונות וקצרות יחסית בהשוואה לסוס רגיל.
אורך חייו הממוצע של הסוס האיסלנדי הוא 25–30 שנה, אך ישנם יוצאי דופן כמו סוסה איסלנדית מדנמרק שחיה עד גיל 56. שנות הפוריות של הסוסה הן בין הגילים 8–25 והיא יכולה לשאת רק סייח אחד ברחמה. משך תקופת ההריון היא כ–11 חודשים (330 ימים בערך).
הסייח ייחשב פג אם ייוולד כעבור 320 יום או פחות.
ליוואן סנדס
ליוואן סנדס (באנגלית: Leevan Sands; נולד ב-16 באוגוסט 1981) הוא קופץ משולשת בהאמי, זוכה מדליית ארד אולימפית (בייג'ינג 2008) ומדליית ארד באליפות העולם (פריז 2003). הוא בן דודו של רץ המשוכות שמר סנדס.
סוס איסלנדי
מאפייני הגזע
אם הוא נולד כעבור 300 ימי היריון או פחות, סיכויי ההישרדות שלו שואפים לאפס.
ליוואן סנדס
ביוגרפיה
סנדס נולד בנסאו שבאיי בהאמה ולמד בבית הספר התיכון באקדמיית האוויר של פלורידה.
סוס איסלנדי
היסטוריה
הגידול הבררני מילא תפקיד מפתח בהתפתחותם של הסוסים האיסלנדיים. גזעם הושבח באמצעות כיוון הרבייה הטבעית למטרות הרצויות לאדם, והוא הותאם לפני השטח ומזג האוויר.
ליוואן סנדס
ביוגרפיה
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במנצ'סטר בשנת 2002 זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.26 מטר, אחרי ג'ונתן אדוארדס מאנגליה שקבע שיא משחקים חדש של 17.86 מטר ופיליפס אידוו מאנגליה (17.68 מטר).
מדליית ארד באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בפריז שבצרפת בשנת 2003 זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.26 מטר, אחרי כריסטיאן אולסון משוודיה (17.72 מטר) ויואנדרי בטנזוס מקובה (17.28 מטר).
סוס איסלנדי
היסטוריה
התאוריה הרווחת לגבי מוצאם של הסוסים האיסלנדיים היא שאבותיהם הובאו על ידי ויקינגים סקנדינביים בתחילת ימי הביניים, בערך בין השנים 860–935 לספירה.
ליוואן סנדס
מדליית ארד באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי שבפינלנד בשנת 2005 סיים סנדס במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.39 מטר, ס"מ אחד פחות ממדליית ארד. בשלב המוקדמות, הוא קבע תוצאה של 17.41 מטר, ועלה מהמקום הראשון.
סוס איסלנדי
היסטוריה
ידוע כי לפני כ-900 שנה, במאה ה-13, נעשו ניסיונות הכלאה בין גזעי סוסים מזרחיים לבין הסוס האיסלנדי. בעקבות ניסויים אלו התפתחו מחלות קשות אצל הסוס וממשלת איסלנד אסרה על ייבוא של סוסים למדינתה אלא אם כן הסוס עדיין קטן וקרוב יחסית לתאריך לידתו והוא נחשב "חדש". מאז היא משביחה את הגזע ו"מטהרת" אותו, זאת גם הסיבה שקשה למצוא סוסים איסלנדיים מעורבים באיסלנד.
ליוואן סנדס
השעיה בשל אימרוץ
בין החודשים מרץ לספטמבר 2006 הושעה מתחרויות בשל שימוש בסם האסור לוומתאמפטמין, אננטיומר של מתאמפטמין.
סוס איסלנדי
היסטוריה
בשנת 1783 כ-70% מאוכלוסיית הסוסים הידלדלה באופן משמעותי בעקבות ההתפרצות הוולקנית שקרתה באזור. אוכלוסיית הסוסים התאוששה באיטיות במהלך השנים והורבתה ברבייה בררנית על ידי האדם.
ליוואן סנדס
השעיה בשל אימרוץ
באליפות העולם שנערכה באוסקה שביפן בשנת 2007 סיים סנדס במקום 21 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.53 מטר.
סוס איסלנדי
היסטוריה
בעקבות הידלדלות אוכלוסיית הסוס הוקמו בשנת 1904 האגודות הראשונות לשימור הסוס האיסלנדי. אגודות אלו התפתחו במהלך השנים לפדרציה הבינלאומית לשימור הסוס האיסלנדי, ששומרת ומגנה על הסוסים בעיקר בזמן הייבוא והייצוא שלהם. מאז 1969 חברות מייצאות את הסוסים לארצות כמו בריטניה וגרמניה בחסות הפדרציה. בעקבות כך קמה גם חברת הסוסים האיסלנדית של בריטניה הגדולה. כתוצאה מהקמת הארגונים והתערבות האדם קיים באיסלנד רק גזע סוס אחד והוא הסוס האיסלנדי.
ליוואן סנדס
מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה סנדס במדליית ארד בקפיצה משולשת בשיא בהאמה חדש של 17.59 מטר, אחרי נלסון אבורה מפורטוגל, שקבע תוצאה של 17.67 מטר, ופיליפס אידוו מבריטניה, שקפץ למרחק של 17.62 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 סיים סנדס במקום רביעי בתוצאה של 17.32 מטר, 4 ס"מ ממדליית ארד, באליפות העולם שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 17.21 מטר ובאולימפיאדת לונדון (2012) הוא סיים במקום החמישי עם תוצאה של 17.19 מטר.
סוס איסלנדי
היסטוריה
אוכלוסיית הסוסים האיסלנדיים כיום 80,000 באיסלנד ועוד כ-100,000 סוסים במדינות אחרות.
מופעים בתרבות
בעבר, בזכות תכונותיו הנוחות של הסוס הוא שימש לפעולות שונות כגון סחיבת משאות, חרישת שדות ואמצעי תחבורה אך בעקבות חידושי הטכנולוגיה שימושים אלו נעלמו והצטמצמו.
בהווה, הסוס האיסלנדי חי חופשי ברחבי איסלנד ללא טורפים והוא משמש בעיקר למרוצים. יש המגדלים את הסוס גם לצורכי שחיטה, ורוב הבשר מועבר ליפן.
באיסלנד ישנן תקנות מחמירות על הייבוא והייצוא של סוסים אלו משום שהמדינה רוצה לשמור על הסוסים בריאים ולמנוע התפרצות של מגפה שתגרום להכחדתם. בין התקנות נמצאות התקנות שאוסרות על החזרתם של סוסים שעזבו את הארץ ומותירה ייבוא של הסוס רק כאשר הוא עדיין קטן וקרוב יחסית לתאריך לידתו והוא נחשב ל"חדש".
כף ברוס
כף ברוס (באנגלית: Cape Bruce) היא לשון יבשה (חצי אי) בקצה הצפוני של אי בצד המזרחי של מפרץ אום, למול קרחון טיילור שבאדמת מק. רוברטסון, שבאנטארקטיקה.
מקור השם
מוסון קרא לכף על שמו של סטנלי ברוס (לימים לורד ברוס), ראש ממשלת אוסטרליה, בין השנים 1921–1923.
אתר מורשת היסטורי
גלעד אבנים שעליו לוחית זיכרון שהוקמה על ידי מוסון בסמוך לאחר הנחיתה, להנצחת הנחיתה, הוכרזה כאתר מורשת היסטורי אנטארקטי (אתר מספר - HSM 5) בעקבות הצעה של אוסטרליה במסגרת אמנת אנטארקטיקה.
בית המדרש קהל חסידים (שערי חסד)
בית המדרש הגדול קהל חסידים הוא בית כנסת ובית מדרש ותיק ומרכזי בשכונת שערי חסד בירושלים. בית הכנסת הוקם בשנת 1930.
היסטוריה
שכונת שערי חסד נוסדה בידי ראשי ארגון 'גמ"ח הכללי', ששימש כארגון צדקה החל משנת 1870, בראשותו של הרב שלמה זלמן פרוש. ראשי הארגון, בראשות נפתלי צבי פרוש-גליקמן (בנו של הרב שלמה זלמן פרוש) ושמואל זנוויל שפיצר, יסדו בשנת ה'תרס"ח, 1908, את 'חברת שערי חסד לבניית בתים בירושלים', אשר נועדה לסייע ליהודים חרדים לרכוש דירה צנועה בירושלים בתשלומים מפליגים ללא ריבית. ובשנת ה'תרס"ט, 1909, הוקמה השכונה. השכונה יועדה למשפחות אשכנזיות בלבד, ורובם הגדול של תושביה היו תלמידי ישיבות ואברכים, בעלי רקע "מתנגדי".
משחק הדיונון (סדרת טלוויזיה)
עלילת הסדרה מתמקדת בתחרות בה משתתפים אנשים משולי החברה הנדרשים לשחק משחקי ילדות תמורת אפשרות לזכות במקסימום - 45.6 מיליארד וון דרום-קוריאני (כ-122 מיליון שקלים חדשים), משתתף שנפסל במהלך המשחק מוצא להורג.
בית המדרש קהל חסידים (שערי חסד)
היסטוריה
עשרים שנה לאחר הקמת השכונה, עם התרחבות האוכלוסייה, והגירה גוברת של יהודים מהעיר העתיקה שכללה גם משפחות חסידיות, בשלו התנאים להקמת בית כנסת חסידי בשכונה. העסקן יצחק פיינברג העניק את המימון הדרוש להקמת בית המדרש, וזה הוקם במרכז השכונה, מול בית הכנסת ע"ש הגר"א וקנה את מעמדו כבית הכנסת המרכזי המשני בשכונה. תרמו למעמדו של בית הכנסת, ספרייה תורנית עשירה, תנור חימום שנקבע בו ופעל בלילות החורף, שיעורי תורה שנמסרו בו, ומספר מתפללים תלמידי חכמים מתושבי השכונה שקבעו בו את מושבם, בהם "הרב מטשיבין".
משחק הדיונון (סדרת טלוויזיה)
הסדרה מגיל 14+ לפי נטפליקס.
תקציר העלילה הראשית
הסדרה מתחילה באקספוזיציה - סצנה בשחור ולבן המציגה קבוצת ילדים המשחקים את "משחק הדיונון", משחק ילדים קוריאני. ברקע נשמע קולה של הדמות הראשית, סונג ג'י-הון. ג'י-הון הוא בחור עני, גרוש עם ילדה, שמתגורר עם אמו בדלות ובעל חובות בשוק האפור שמאוים על ידי נושים. סונג ג'י-הון גונב מאמו סכום כסף ובוחר להמר אתו במרוצי סוסים כדי לקנות עם סכום הזכייה מתנה לבתו שחוגגת את יום הולדתה. באחד המשחקים הוא זוכה ברווח נאה, שנגנב ממנו באותו היום.
בתחנת הרכבת התחתית הוא נתקל באלמוני אשר מציע לו לשחק אתו משחק ילדים המכונה "פוגים" המתבצע עם שתי חתיכות נייר המזכירות מעטפות דואר. אם יפסיד, יחטוף סטירה מהאלמוני, ואם ינצח, יקבל מאה אלף וון קוריאני. לאחר רצף של הפסדים, מצליח סונג ג'י-הון לנצח פעם אחת. האלמוני מעביר לו את הכסף שהבטיח לו יחד עם כרטיס ביקור, כשהוא מציע לסונג ג'י-הון להשתתף במשחק דומה וכך לשפר את מצבו הכלכלי. סונג ג'י-הון מבין שבמצבו, אין לו ברירה אלא להיענות להצעה. בדרכו אל המשחק הוא מתבקש לעלות למכונית מסחרית, שם הוא מורדם בגז.
בית המדרש קהל חסידים (שערי חסד)
היסטוריה
כבית כנסת חסידי, הונהגו סדרי התפילה במתכונת חסידית, ומנהגים חסידיים כמו אכילת סעודה שלישית בבית הכנסת והקפות שניות במוצאי חג הסוכות.
משחק הדיונון (סדרת טלוויזיה)
תקציר העלילה הראשית
כשמתעורר סונג ג'י-הון, הוא שכוב על מיטה באולם שינה ענק, במתחם סגור, על אי בודד, כשיחד עמו 455 אנשים נוספים. הלבוש הוא אחיד, אימוניות ירוקות עם תווית של מספר השחקן, בין 001 ל-456. סונג ג'י-הון, שחקן 456, פוגש את או איי-נאם, איש מבוגר הסובל מגידול במוח שבחר להשתתף גם הוא במשחק. שאר השחקנים כולם, נמצאים גם הם בקשיים כלכליים, כשכולם הוזמנו למשחק בדומה לסונג ג'י-הון. הפרס המובטח למנצח הוא 45.6 מיליארד וון דרום-קוריאני. בנוסף, פוגש סונג ג'י-הון במפתיע חבר ילדות, את צ'ו סאנג-וו, כלכלן שהונה את לקוחותיו, נרדף על ידי המשטרה ובעל חובות של מיליונים.
המשחק הראשון הוא "דג מלוח" ואת תפקיד הסופר בו ממלאת בובת ענק בצורת ילדה בשם "זו". הבובה אומרת את המשפט 무궁화 꽃 이 피었 습니다 (בתרגום חופשי: "פרחי ההיביסקוס פרחו". המקבילה הקוריאנית לספירה עד שלוש) ומסובבת את ראשה, בעיניה יש חיישני תנועה וכל שחקן שהיא מזהה את תנועתו, (ניתן לראות שגם שחקן 001 שהתגלה כממציא המשחק נסרק על ידי זו), נורה על ידי רובה צלפים. שחקן 324 נפסל ראשון ולאחר שרואים שהוא יורק דם מבינים שמי שנפסל נרצח. סונג ג'י-הון מגיע בשנייה האחרונה לקו הסיום.
לאחר המשחק הראשון, המשתתפים המבוהלים, שהבינו מה פירוש ההפסד במשחק עורכים הצבעה, וברוב קולות (על חודו של קול אחד) הם מסיימים את המשחק בהתאם לחוק השלישי של המשחק. בשובם הביתה נחשפים בשנית למצבם העגום בחייהם ולקשיים הכלכליים עימם הם מתמודדים. סונג ג'י-הון נדרש להשיג כסף כדי לאשפז את אמו החולה בסוכרת. לאחר שמוצע להם לשוב לשחק, מרביתם (93%) חוזרים בשנית אל המתחם להשתתף במשחק.
במשחק השני, מקבלים השחקנים ממתק רחוב קוריאני מוכר בשם "דלגונה" (ישנם אזורים בהם שמו "בופגי"). הממתק הוא למעשה עוגייה המוטבעת בצורה מסוימת, כשמטרת השחקנים היא לשלוף את הצורה הפנימית משאר מעטפת העוגייה, מבלי שתישבר. סונג ג'י-הון מסיים לחתוך את הדלגונה אחרון.
לאחר המשחק השני, מתגלה לשחקנים שהאחראים על התחרות אינם מתערבים בסכסוכים הפנימיים ביניהם, ואף לא ימנעו רצח. המתח בין המתמודדים מועצם על ידי שימוש בהקצבת מזון מצד מארגני התחרות. דוק-סו, האן מי-ניו וחבורתם לוקחים אוכל של אחרים כדי לשבוע אך שחקנית מספרת את זה בפני כולם ודוק-סו מתעמת עם שחקן אחר והורג אותו. בלית ברירה מתחלקים השחקנים לקבוצות בכדי לתקוף קבוצות אחרות או להגן על עצמם לאחר שעת כיבוי האורות. במהלך הלילה מתפרצת קטטה והשחקנית הראשונה שנרצחת היא זאת שהלשינה על דוק-סו וחבורתו שהם גנבו אוכל של אחרים. דוק-סו רוצח אותה בעזרת בקבוק הבירה שגנב מהשחקנים הרעבים והיא צורחת ובכך מעירה את כל השחקנים והם מתחילים לרצוח אחד את השני. עשרות שחקנים נרצחים. הקטטה נפסקת על ידי מנהל המשחק לאחר שראה את איל נאם מתחנן שיפסיקו.
המשחק השלישי - משיכת חבל. השחקנים מתחלקים לקבוצות של עשרה, כשמגרש המשחק נמצא בגובה של עשרות מטרים מעל פני האדמה. הקבוצה המפסידה נמשכת על ידי הקבוצה השנייה אל עבר התהום. הקבוצה של סונג ג'י-הון מצליחה לנצח את הקבוצה מולה התמודדה בזכות עצותיו של שחקן 001, והם חוזרים אל אזור השינה, ללילה נוסף בו הם נדרשים להגן על עצמם מפני התקפות של הקבוצות האחרות. הם מקימים תורנות שמירה בזוגות למשך כל הלילה.
במשחק הרביעי, מתבקשים השחקנים להתחלק לזוגות. לאחר החלוקה מתברר שעליהם להתמודד במשחק גולות מול השותף שבחרו. השחקן שיפסיד את עשר הגולות שלו לשחקן השני, יפסיד במשחק ויוּצָא להורג. צ'ו סאנג-וו מרמה את עלי וגורם לכך שיביא לו את כל הגולות שלו ובכך ניצח ועלי הפסיד. ג'י-יונג מוותרת ומפילה בכוונה את הגולה שלה ובכך גורמת לזה שקאנג סה-ביוק תעבור את המשחק אך הורגים אותה. סונג ג'י-הון, ששותפו הוא או איי-נאם, נאלץ לנצל את התקף השיטיון (דמנציה) שחווה שותפו לטובתו וכמעט מנצח במשחק, כשלשותפו נותרת גולה אחת בלבד, לבסוף נותן לו השותף את הגולה במתנה בעקבות הסכם 'גאנבו' (שותפות) שכרתו ביניהם קודם לכן. סונג ג'י-הון מנצח את המשחק אחרון.
במשחק החמישי, נדרשים השחקנים לעבור על פני גשר בו כל שלב מורכב משני ריבועי זכוכית דומים במראה, כשרק אחד מהם עשוי מזכוכית מחוסמת המאפשרת להחזיק משקל של עד 2 אנשים. הגשר מוצב עשרות מטרים מעל הרצפה, כך שהבחירה בין שני הריבועים היא בחירה שבין חיים למוות. לאחר 16 דקות מתחילת המשחק מתנפצות כל זכוכיות הגשר. 13 שחקנים בוחרים בזכוכית הקלה\נדחפים על ידי אחרים ומתים ושלושה שחקנים נשארים בחיים לאחר המשחק - סונג ג'י-הון, צ'ו סאנג-וו וקאנג סה-ביוק. לשלושת השחקנים האחרונים נערכת ארוחת פאר כשבסופה מושארים להם סכיני החיתוך. במהלך הלילה רוצח צ'ו סאנג-וו את קאנג סה-ביוק שנפגעה קשות במהלך ניפוץ זכוכיות הגשר קודם לכן.
במשחק השישי, מתבקשים שני השחקנים שנותרו לשחק את "משחק הדיונון", במהלך המשחק מביס סונג ג'י-הון את צ'ו סאנג-וו, אך בוחר שלא לנצח במשחק ומבקש מצ'ו שיפרשו יחד מהמשחק. בשלב זה, צ'ו סאנג-וו מבין שכבר אין לו לאן לחזור הביתה ובוחר להתאבד על ידי תקיעת אותו סכין שקיבל בארוחה בצווארו וכך מביא את הניצחון לסונג. לאחר הניצחון, מושב סונג ג'י-הון לסיאול מעולף כשבפיו תחוב כרטיס בנקאי בו הופקד סכום הזכייה שלו. כששב לביתו, הוא מוצא את גופת אמו שכובה על הרצפה.
שנה מסיום התחרות, בוחר סונג ג'י-הון, על אף שזכה בפרס הנכבד, להמשיך לחיות בדומה לחייו הקודמים. הוא מקבל כרטיס מוזהב עם לוגו התחרות בצירוף כתובת אליה הוא מתבקש להגיע. כשהוא מגיע למקום, הוא מגלה לפניו חדר מרווח בקומה גבוהה בבניין יוקרתי, שם מגלה סונג ג'י-הון, שאו איי-נאם, המתמודד הזקן שהיה מספר 001 בתחרות, הוא למעשה ממציא המשחק. סיבת ההמצאה לפי או הייתה מתוך השעמום שמגיע עם חיים של עושר בלתי נדלה. או איי-נאם מבקש מסונג ג'י-הון להתערב עמו פעם אחרונה, כשמחלון קומת החדר הם רואים חסר בית שכוב על הרצפה. או איי-נאם טוען שעד חצות הלילה, לא יגיע אף אדם לעזור לאיש המסכן, ומנמק את דעתו בטבע האדם. סונג ג'י-הון אומר שאם עד חצות יבואו לעזרתו של חסר הבית, זכייתו תהיה לרצוח את או איל-נאם. דקה לפני חצות מגיעה משטרה עם עוברת אורח כדי להציל את חסר הבית השכוב ברחוב, ולפי סונג ג'י-הון זוהי ההוכחה על הטוב שקיים בנפש האדם. ולמרבה הפלא, בדיוק בחצות מת או איל-נאם.
יחד עם התובנה החדשה, בוחר סונג ג'י-הון לפנות לכיוון חדש, הוא צובע את שיערו ומחליף את מלתחתו, הוא מקיים את הצוואות של חבריו - עוזר לאמו של צ'ו סאנג-וו ומוציא מבית היתומים את אחיה הקטן של קאנג סה-ביוק. הוא בוחר לטוס לארצות הברית לבקר את בתו הקטנה, אך בזמן הנסיעה ברכבת הוא רואה את המגייס של "משחק הדיונון" מפתה אדם נוסף להצטרף למשחק. יחד עם התובנה שהמשחקים ממשיכים להתקיים, מטלפן סונג ג'י-הון אל המספר שניתן בכרטיס הביקור של המשחקים - במענה הטלפוני מבקשים ממנו לעלות על המטוס ולהמשיך הלאה, אך סונג ג'י-הון בוחר לשוב על עקבותיו.
עלילת המשנה
במקביל לעלילה הראשית, שוטר, המחפש אחר אחיו האבוד, חודר לאי בכיסוי של שומר וחושף שהתחרות פועלת כ-30 שנה לצורך בידור של אישים עשירים (המכונים בסדרה VIP) הצופים במשחק ומהמרים על המנצח בדומה להימורים במרוץ סוסים. השוטר מגלה כי אחיו השתתף וניצח באחד ממחזורי המשחק של שנת 2015. בנוסף חושף שמספר שומרים מנצלים את המשחק בשביל לסחור באיברים של המשתתפים שמתו במהלכו, ובאמצעות אחד השחקנים, שהוא רופא מנתח, הם מבצעים את הנתיחות. לאחר כמה ימים זהותו של השוטר נחשפת והוא בורח לאי הקרוב, כאשר רודפים אחריו כמה שומרים. בזמן הרדיפה מנסה לשלוח כמה סרטונים למשטרת החופים אך אין לו קליטה. רגע לפני שהשוטר נורה למוות על ידי אחראי המשחק הנוכחי, אחראי המשחק חושף את עצמו כאחיו האבוד, שמנהל את המשחק. הוא יורה בשוטר אך פוגע בכתפו, והשוטר נופל למים.
סדר המשחקים
ששת המשחקים בתחרות מבוססים על משחקי ילדות קוריאנים:
הפקה
תסריט הפרקים נכתב על ידי וואנג דונג-היוק בשנים 2008–2009. התסריט נכתב בהשראת מצוקתו הכלכלית של היוצר שתהה האם הוא היה משתתף במשחק הישרדות כדי להיחלץ ממצבו.
תקציב העונה הראשונה מנה 21.4 מיליון דולר.
שימוש סמלי בצבע
ניתן לראות במהלך הסדרה שימוש בשתי מערכות של צבעים. העולם שמחוץ למתחם המשחק מעוצב בצבעים ותאורה שמקנים לו מראה קר, קודר וחשוך, לעומת העולם בתוך המשחק הצבוע לרוב בצבעים חמים כמו צבעי פסטל או בצבעים שמקנים למקום מראה ילדותי ותחושה סוריאליסטית.
שימוש בולט בצבעים ניתן לראות בתלבושות הטורקיז של השחקנים, המדים הוורודים של השומרים, צבעי גרמי מדרגות והסצנה בה השחקן הראשי צובע את שיער ראשו בצבע ורוד בוהק.
מוטיב הצורות
לאורך הסדרה חוזרות ומופיעות בהקשרים שונים הצורות הגאומטריות עיגול-משולש-ריבוע, מה שהופך אותן למוטיב:
גרם המדרגות
גרם המדרגות בו צועדים השחקנים לעבר המשחקים השונים ובחזרה מהם עוצב בהשראת היצירה "יחסיות" של האומן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר, יחד עם הצילום מזווית גבוהה והצבעים העזים מתקבלת תחושה סוריאליסטית בעת הצפייה.
מוזיקה
המלחין הראשי של הסדרה הוא יונג ג'ה-איל, והוא נעזר ב-2 מלחינים נוספים, פארק מין-ג'ו וקים סונג-סו - מפיק מוזיקלי עבור מחזות זמר שמשתמש בשם הבמה "23" בהלחנותיו.
פסקול הסדרה יצא לאור כאלבום ב-17 בספטמבר 2021, וכולל 20 יצירות במשך כולל של 69:49 דקות.
בסדרה מושמעת מוזיקה קלאסית:
בסדרה הושמעה גם גרסת כיסוי ליצירת הג'אז של בארט הווארד "Fly Me to the Moon" בביצוע הזמרת הקוריאנית ג'ו וון בפרקים הראשון והשמיני, אך בשל בעיות של זכויות יוצרים הושמט הביצוע מהאלבום הרשמי של הסדרה.
ביקורת
מפני אופייה האלים של הסדרה הגבילה נטפליקס את הצפייה לגילאי 16 ומעלה. עם זאת קהל הצופים בסדרה כלל גם ילדים ונערים. לכך תרמו גם הביקורות האוהדות והשיח התקשורתי סביב הסדרה.
טיפקס: האוסף הרומנטי
האוסף הרומנטי הוא אלבום האוסף השני של להקת טיפקס, שיצא בשנת 2010, ומאגד את עשייתה של הלהקה בשמונת האלבומים הראשונים שלה ובסינגלים שהוציאה עד אז, בסגנון שירי אהבה רומנטיים.
האלבום הופק על ידי חברת "עננה" בתקופה בה הלהקה הייתה מפורקת (בין השנים 2009-2013). באלבום זה נכלל לראשונה השיר "כל יום אני כמעט", שיצא כסינגל בשנת 2003 אך לא נכלל באף אחד מאלבומי האולפן של הלהקה.
פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית
פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית (באנגלית: United States Army Intelligence and Security Command; בראשי תיבות: INSCOM) הוא פיקוד האחראי על פעולות המודיעין של צבא ארצות הברית.
הפיקוד נוסד ב-1977 ומפקדתו ממוקמת בפורט בלוואר שבוירג'יניה. הפיקוד אחראי לביצוע ותיאום מבצעי מודיעין צבאי ואבטחת כוחות, הכשרה ואימון כוח אדם לתמיכה בשפות שונות ולתפקידי מודיעין ברחבי העולם.
יחסי יוון–תאילנד
יחסי יוון–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין ממלכת תאילנד.
סקירה כללית
הרפובליקה ההלנית כוננה את יחסיה עם ממלכת תאילנד לראשונה בתאריך 26 במאי 1958. השגרירות של יוון בבנגקוק, בירת תאילנד, נפתחה לציבור בחודש נובמבר 1989. תאילנד גם היא מיוצגת ביוון באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה. בנוסף לשגרירות היוונית בבנגקוק, מחזיקה יוון גם משרד לשיתוף פעולה כלכלי.
על פי משרד החוץ היווני, ליוון יש יחסים "טובים מאוד" עם תאילנד, עם פוטנציאל לשיפורם ולהרחבת שיתוף פעולה הכלכלי. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות בתחום המולטילטרלי גדל - בעיקר בהקשר של דיאלוג בנושא האיחוד האירופי עם המדינות של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה ואזור דרום-מזרח אסיה באופן כללי. שתי המדינות נוהגות לתמוך במועמד המדינה השנייה בארגונים בינלאומיים.
יחסים תרבותיים
היחסים שבין יוון לתאילנד הם יחסים חלשים, אך, על פי משרד החוץ היווני, הם "בעלי פוטנציאל" לשיפור, בעיקר דרך שיתוף פעולה בתחומים: מדעים, חינוך, מחקר, ספריות, תרבות, תקשורת, נוער וספורט.
מספר קטן של בעלי מוצא יווני מתגורר בתאילנד, רובם מעורבים בעסקים מקומיים ועוסקים בתחומי החקלאות והתיירות.
יחסי אוזבקיסטן–אוקראינה
יחסי אוזבקיסטן–אוקראינה (באוקראינית: Українсько-узбецькі відносини, באוזבקית: O’zbekiston-Ukraina munosabatlari) הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לאוקראינה. שתי המדינות כוננו יחסים ב-25 באוגוסט 1992. שגרירות אוקראינה בטשקנט נפתחה בשנת 1993 ואילו שגרירות אוזבקיסטן נפתחה בקייב בשנת 1995.
קשרים כלכליים
אוזבקיסטן מספקת לאוקראינה סיבי כותנה, טקסטיל, מוצרי נפט, ומתכות לא ברזליות. כיום פועלים באוזבקיסטן 48 ארגונים ובאוקראינה 34 חברות אוזבקיות. בשנת 2018, אוזבקיסטן הפכה למדינת הייבוא הגדולה ביותר של סוכר אוקראיני, אשר היוותה 60% מכלל יצוא הסוכר האוקראיני. בתחילת אוקטובר אותה שנה, המשלוחים הסתבכו עקב חקירה של ראדה ורחובנה בדבר יתרון בלתי הוגן לכאורה שניתן ליצרני הרכב האוזבקים בכך שהעניקו להם צורות שונות של תמיכה. האולי מג'ליס השיב לו על ידי הטלת סנקציות ואיסור יבוא על סוכר ותרופות אוקראינים. המשבר הסתיים בדצמבר כאשר הוועדה האוקראינית-אוזבקית המשותפת התכנסה לדון בשיתוף פעולה בנושאים כלכליים לטובת שתי המדינות.
יחסי תרבות
הגרסה הראשונה של האנדרטה לאנדרטת טאראס שבצ'נקו הותקנה בטשקנט ב-21 בנובמבר 1920. באוקטובר 2000, במהלך ביקורו הרשמי של נשיא אוקראינה, ליאוניד קוצ'מה באוזבקיסטן, הנחתו הוא והנשיא אסלאם קרימוב אבן זיכרון באתר התקנת האנדרטה העתידית לשבצ'נקו. שנתיים לאחר מכן, ב-20 בדצמבר 2002, חשף קוצ'מה את האנדרטה לשבצ'נקו שעשה הפסל ליאוניד ריאבצב. בשנת 2016 הוכרז כי ישנן תוכניות לפתיחת אנדרטת אלישר נבוי בקייב.
ביקורים רמי דרג
מאז כינון היחסים בין שתי המדינות נערכו 8 ביקורים רמי דרג:
אוקראינים באוזבקיסטן
כיום חיים באוזבקיסטן כ-86,000 אוקראינים או אנשים ממוצא אוקראיני. הם גרים בעיקר בערים עירוניות גדולות כמו טשקנט, סמרקנד, בוכרה ופרגנה, כמו גם דוברי השפה האוזבקית או הסוציאלקט הסורז'יק. רובם שייכים לכנסייה היוונית הקתולית האוקראינית ולכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה.
על פי ארכיוני אוקראינה ורוסיה, האוקראינים הראשונים הגיעו למרכז אסיה באמצע המאה ה-18. ההתיישבות ההמונית הראשונה של אוקראינים בטורקמניסטן החלה בשנת 1885 וב-1897 הופיעו יישובי הקבע הראשונים באזור סמרקנד, כאשר נצפו בתי ספר לאוקראינים ומסורות אוקראיניות אחרות. במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה פונו אלפי אוקראינים ב-SSR האוקראיני לאוזבקיסטן הסובייטית. לאחר רעידת האדמה של טשקנט ב-1966, השתתפו למעלה מ-2,500 מהנדסים אוקראינים בשיקום טשקנט. בינואר 2014 התבטאו מנהיגי הפזורה האוקראינית בגנות עצרת בלתי מורשית לתמיכה ביורומיידן ליד האנדרטה לשבטצ'נקו, בה הניפו המשתתפים דגלים של אוקראינה, גאורגיה וצבא המורדים האוקראיני.
משמרת ישוע
משמרת ישוע היא המשמרת התשיעית מבין עשרים וארבע משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקודם בניית בית המקדש הראשון. בשנת מותו של דוד המלך, לפני חג השבועות שנת ב'תתקכ"ה (היינו 836- לפניה"ס).
משמרת זו מוזכרת בתנ"ך בספר דברי הימים יחד עם קביעת המשמרות;.
מוצא המשמרת
לפי פרשנות המלבי"ם, מוצא משמרת ישוע היה מבני איתמר הכהן (ולא מבני אלעזר בן אהרן).
אחר חורבן בית שני
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל העשרים וארבע משמרות -ומשמרת ישוע בתוכן- לעיירות הגליל -הן בגליל העליון והן בגליל התחתון. בכך, בני משמרת ישוע התיישבו בארבל אשר בגליל התחתון.
רבי אלעזר הקליר מקונן על המצב המדוכא כתוצאת חורבן בית המקדש וביטול משמרה זו מעבודתה במקדש באומרו;
בסדר משניות לזכר המשמרות
היה מנהג קדום בארץ ישראל - ולפחות עד שנת ד'תשצ"ד, להזכיר את המשמרות בכל יום שבת ולומר פיוטים, כמו "איזו היא המשמרת -משמרת פלוני- הרחמן ישיב את המשמרת למקומה במהרה בימינו אמן". וכן מצאו בגניזת מצרים שם משמרה מסוימת כתוב לפני כל פרק של העשרים וארבע משניות של מסכת שבת, כי נהגו ללמודו באותה השבת, בכך יוצא פרק רבי עקיבא לפרקו של משמרת ישוע.
בני המשמרות
יש משערים כי התנא נתאי הארבלי היה כהן מבני משמרת ישוע. ואילו בתקופת הגאונים נזכר כהן אחד מבני משמרת ישוע בארבל; "נקבר חזקיה ראש גולה מבבל ב"גבעת ארבל" אשר לישוע בן נשרף הכהן.
Hit n Run Phase Two
Hit n Run Phase Two (בעברית: פגע וברח שלב שני) הוא אלבום האולפן ה־39 והאחרון שיצא בחייו של המוזיקאי האמריקאי פרינס. הוא יצא לאור לראשונה באופן בלעדי בטיידל ב־12 בדצמבר 2015, להאזנה בסטרימינג ולרכישה, בהמשך לאלבומו הקודם, "Hit n Run Phase One".
פרינס הודיע בטוויטר שתקליטור פיזי ייצא לאור במהלך סוף שבוע של הופעות בפייזלי פארק בינואר 2016. התקליטור ניתן גם לקהל המבקרים בהופעות באוסטרליה וניו זילנד, שנערכו כחלק מסיבוב ההופעות Piano & a Microphone Tour. האלבום זכה לבסוף להפצה עולמית ב־6 במאי 2016 באמצעות יוניברסל מיוזיק גרופ, שבועיים אחרי מותו של פרינס.
יחס הביקורת והקהל
האלבום נכנס בהשקתו למקום ה־23 במצעד "Top R&B Albums", תוך שהוא מוכר 2000 עותקים בשבוע הראשון. הוא נכנס מחדש למצעד זה למקום ה־13 עם מותו של פרינס ארבעה חודשים מאוחר יותר, והגיע בשיאו למקום השלישי ב־21 במאי 2016. הוא אף הגיע בשיאו למקום החמישי במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום ה־40 בבילבורד 200. האלבום מכר 57,000 עותקים נכון לנובמבר 2016.
עם יציאתו לאור, קיבל "Hit n Run Phase Two" ביקורות חיוביות באופן כללי. במדד מטקריטיק קיבל האלבום ציון משוקלל של 63, בהתבסס על 13 ביקורות.
יהודה נוריאל, מבקר ידיעות אחרונות, כתב שהאלבום, והוסיף:
עמית קלינג, מבקר Time Out תל אביב, כתב:
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר AllMusic, כתב שבאלבום "אין רמז לאלקטרוניקה" ושהוא "נטול פירוטכניקת גיטרה". ארלוויין המשיך:
רשימת השירים
הערות
מוסא דומבייה
מוסא דומבייה (בצרפתית: Moussa Doumbia; נולד ב-15 באוגוסט 1994 בבמקו שבמאלי) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר החיצוני בסושו.
קריירת מועדונים
דומבייה התחיל באקדמיית הספורט של ז'אן מארק גיו שבמאלי. לאחר מכן הוא שיחק 2 עונות בריאל במקו וזכה איתה במקום שני בעונת 2012/13. כמו כן הוא שיחק בליגת האלופות האפריקאית והגיע עם ריאל עד לשמינית הגמר.
ב-26 ביוני 2014 מוסא חתם חוזה ל-4 שנים ברוסטוב. ב-18 ביולי 2015 הוא הבקיע שער בכורה במועדון מול טרק גרוזני.
נבחרת לאומית
ב-29 ביוני 2014 דומבייה ערך הופעת בכורה בנבחרת מאלי בניצחון 1:3 על נבחרת סין.
באוקטובר 2016 בעת משחק של נבחרתו נגד נבחרת חוף השנהב עלה לכדור גובה ונחת לא טוב, איבד את הכרתו ולשונו חסמה את נתיבי האוויר. שחקנה של חוף השנהב סרז' אורייה שם לב לכך ושחרר את לשונו עד שצוותי הרפואה הוזעקו.
ווקשה
ווקשה (באנגלית: Waukesha) היא עיר ומושב המחוז של מחוז ווקשה במדינת ויסקונסין שבארצות הברית. היא חלק ממטרופולין מילווקי. לפי מפקד האוכלוסין 2010 אוכלוסייתה היא כ-70,700 תושבים.
היסטוריה
האזור בו נמצאת ווקשה יושב לראשונה על ידי אמריקאים ממוצא אירופי בשנת 1834, ומוריד ד. קאלטר היה המתיישב הראשון. לפני כן ישבו במקום אינדיאנים.
המייסדים של ווקשה היו בעיקר מניו אינגלנד ובעיקר מקונטיקט, האזור הכפרי במסצ'וסטס, ורמונט, ניו המפשייר ומיין וכן מתיישבים מאפסטייט ניו יורק, צאצאים של מהגרים לניו אינגלנד, שאבותיהם השתייכו לתנועת הפוריטניות באנגליה.
בשנת 1846 ייסדו את העיר פרייריוויל, ששינתה את שמה לאחר מכן לווקשה.
ב-21 בנובמבר 2021 אירע פיגוע דריסה במצעד חג המולד בעיר. חמישה אנשים נהרגו, ונפצעו למעלה מ-40 נוספים.
מקור השם
השם ווקשה הוא ככל הנראה אנגלוז של השפה הילידית אוג'יבווה למילה Waagoshag, שמשמעותה שועל ברבים (waagosh) או של השם Wau-tsha בשפת הפוטוואטומי. Wau-tsha היה מנהיג השבט המקומי בזמן ראשית ההתיישבות האירופאית באזור.
ספרינג סיטי
מתיו לאפלין, חלוץ משיקגו סיפק את ההון ויהיוזמה להיותה של ווקשה אזור נופש ימי ידוע והיה הבעלים של אתר הנופש הגדול the Fountain Spring House. ווקשה נודעה גם בנקיונם ואיכותם הטובה של מי המעיינות בה וכונתה "spa town".
גאוגרפיה
ווקשה ממוקמת סמוך למרכז מחוז ווקשה בדרום-מזרח ויסקונסין, 29 קילומטר מערבית למילווקי ו-95 קילומטר מזרחית לעיר מדיסון. היא גובלת בעיר ברוקפילד, בעיירה ברוקפילד, בג'נסי, בניו ברלין, בעיר פוואקי, בכפר פוואקי, בדלפילד ובכפר ווקשה.
העיר שוכנת על שתי גדותיו של נהר פוקס ריבר.
חינוך
בעיר ארבעה תיכונים: תיכון ווקשה דרום, תיכון ווקשה מערב, תיכון ווקשה צפון ותיכון הארווי פיליפ (מזרח).
אינדיאן איירליינס
אינדיאן איירליינס (בהינדית: इंडियन एयरलाइंस, באנגלית: Indian Airlines) או אינדיאן הייתה חברת הדגל של הודו יחד עם אייר אינדיה, עד אשר התמזגה לאייר אינדיה ב-26 באוגוסט 2011. החברה התמקדה בעיקר בהפעלת טיסות ליעדים פנימיים, אך כללה גם טיסות ליעדים בינלאומיים במדינות שכנות באסיה.
תולדות החברה
לאחר הלאמת תעשיית התעופה ההודית ב-15 ביוני 1953, הוקמו שתי חברות תעופה חדשות: אייר אינדיה עבור טיסות בינלאומיות, ואינדיאן איירליינס עבור טיסות פנימיות. ב-1 באוגוסט 1953, החלה אינדיאן איירליינס לתפעל את טיסותיה הראשונות עם צי של 99 מטוסים.
בנובמבר 1976, נמסר מטוס האיירבוס A300 לחברה והייתה לחברת התעופה הראשונה באסיה עם מטוס נוסעים מסוג זה. ביוני 1989, נמסרו לחברה 19 מטוסי איירבוס A320.
בדצמבר 2005, עוצב לחברה לוגו חדש תחת שם מקוצר יותר - אינדיאן, והפך לשמה הרשמי של החברה.
ב-2007, החלו שתי החברות בתהליך של מיזוג תחת קוד יאט"א משותף. צעד זה נוזם כדי ליצור חברה חזקה וחסינה, אשר תוכל להתחרות בהצלחה נגד חברות בתחרות הגוברת בענף התעופה. בפברואר 2011, התמזגו שתי החברות לחברה אחת - אייר אינדיה, תחת קוד יאט"א משותף.
צי המטוסים
החברה הפעילה צי של מטוסים בעיקר ממשפחת מטוסי האיירבוס A320.
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה 1960
פרסי הטלוויזיה של איגוד אמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשנת 1960 היה טקס הענקת פרסי הטלוויזיה הראשון בממלכה המאוחדת. בהמשך נקראו בשם פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה.
יוסף רגב
יוֹסֵף (יוֹסִי) רֶגֶב (נולד בשנת 1939) מחלוצי המחשוב בישראל, תכנן ובנה את מערכת הדואר האלקטרוני הראשונה שהופעלה בישראל. מחבר המאמר "סוקרטס והאינטרנט".
קורות חיים
נולד בתל אביב. למד פיזיקה וקיבל תואר שני בטכניון. עוסק בנושא המחשבים משנת 1963. לימד מחשבים בטכניון בשנים 1967 עד 1971, ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנים 1972 עד 2003.
בשנת 1976 תכנן ובנה את פרויקט "משוב/FLUID" להוראה בסיוע מחשב בבאר שבע.
בשנת 1980 תכנן ובנה את מערכת הדואר האלקטרוני הראשונה שהופעלה בישראל, באונ' בן-גוריון בנגב.
הקים והפעיל את קבוצת העבודה "מחשבים בחינוך" בשנות השמונים, במסגרת איל"א (האיגוד הישראלי לטכנולוגיית המידע).
יו"ר עמותת "מנוחה נכונה באר שבע", בית העלמין האלטרנטיבי בבאר שבע.
ספריו
עריכה:
ועידת פיאצ'נצה
לא שרדו עדויות רבות אודות שהתרחש בה, אך הוועידה מפורסמת בכך שהגיעו אליה שגרירים מטעם הקיסר הביזנטי, אלכסיוס הראשון, וביקשו מהאפיפיור לשלוח סיוע מזרחה, נגד הסלג'וקים. מלבד זאת, בוועידה גם הייתה חקיקה כנסייתית נרחבת, שעליה הסתמך האפיפיור אורבנוס בהמשך שלטונו, וכמוהו הכנסייה בכללה, לאורך ימי הביניים.
ארגון ומשתתפים
על פי ההערכות, במהלך כהונתו יזם אורבנוס השני כעשר מועצות כנסייתיות. פיאצ'נצה הייתה הרביעית שבהן, ונערכה כשנתיים אחרי ועידת Troia שקדמה לה. הוועידה נפתחה ביום חמישי 1 במרץ בעיר פיאצ'נצה שבצפון איטליה, ועל פי ההערכות היא ככל הנראה נמשכה עד ה-7 באותו החודש. לפי כתובים ששרדו מהתקופה, ניתן לדעת בוודאות כי היא נגמרה לפני ה-16 במרץ.
בסוף שנת 1094 ביסס האפיפיור אורבנוס השני את שליטתו בכל אזור איטליה. הוא עבר מרומא וסביבתה לצפון איטליה וביקר בפיזה, בפיסטויה ובפירנצה. עם ביסוס מעמדו קרא האפיפיור לכינוס ועידה כנסייתית בפתח השנה החדשה (1095), והתלבט היכן יערוך אותה. בתחילה הוא תכנן לערוך ועידה בפברואר 1095 באזור טוסקנה או לומברדיה. על פי כתובים ששרדו מהתקופה, בדמות מכתבים של בישופי ריימס ואראס אודות הזמנה לוועידה, לא ברור מתי נבחרה פיאצ'נצה כמקום האספה. ידוע שב-18 בפברואר האפיפיור עדיין שהה בקרמונה שבמחוז לומברדיה.
משתתפי הוועידה הגיעו מאיטליה וגם ממקומות הנמצאים צפונית לאלפים, כולל גרמניה. לפי הכרוניקאי ברנולד הוזמנו להתכנסות בישופים מאיטליה, מבורגונדי, מצרפת, מאלמניה, מבוואריה, וממדינות נוספות, ולאזור הוועידה הגיעו כ-4,000 כמרים ועוד כ-30,000 משתתפים שאינם אנשי דת. ככל הנראה מדובר בהערכה מוגזמת מצדו. על פי הערכות שונות, בתקופת ההתכנסות חיו בפיאצ'נצה בין 8,000 ל-9,000 בני אדם, ולא ברור אם העיר יכלה להכיל מספר כה גדול של אורחים. מלבד האזרחים הפשוטים והכמרים הגיעו לוועידה קרדינלים,  ארכיבישופים,  בישופים ונזירים.
הנוכחים בוועידה היוו עדות לכך שיוקרתו של האפיפיור עלתה באותה התקופה. בין השאר נכחה בוועדה פרקסדה (Praxeda), רעייתו המודחת של היינריך הרביעי, מלך גרמניה וקיסר האימפריה הרומית, שהאשימה את בעלה בשערוריות שונות. מלך צרפת, פיליפ הראשון, שלח נציגים מטעמו כדי לטעון נגד נידויו מהכנסייה, נידוי שנכפה עליו שנה קודם לכן בשל גירושיו. ואילו המלך פטר מאראגון הפך במהלך ההתכנסות לווסל של האפיפיור והתחייב לשלם לו מנחה שנתית.
האורחים החשובים מכול היו נציגי קונסטנטינופול, שבאו עם בקשה מקיסר ביזנטיון לאפיפיור – לשלוח כוחות להגנת הכנסייה המזרחית, מאחר ששליטתם של ה"פגאניים", כלומר הסלג'וקים, מגיעה כמעט עד לחומות העיר והנוצרים נתונים בסכנה.
התרחשויות בוועידה
ההתכנסויות ביום הראשון וביום השלישי של הוועידה התרחשו בשדה פתוח, כיוון שלא נמצאה כנסייה שגודלה יאפשר להכיל את הקהל כולו. לא ידוע היכן התקיימו המושבים האחרים, וככל הנראה הם התקיימו בכנסיות שונות ברחבי העיר. ידוע כי האפיפיור נשא את דבריו בשדה פתוח.
הנושא המרכזי שנידון בוועידה היה הנושא הדתי (האקלזיאסטי - ecclesiastical), ובעיקר תכנון צעדים לקידום הרפורמה הגרגוריאנית וגינוי של ה"סכיזמטיים". במהלך הדיונים הוסדרו ענייני כנסייה שונים, ביניהם הכנסתם של כמרים שמונו לתפקידם על ידי אישים שעסקו בסימוניה תחת כנפי הכנסייה.
במהלך הוועידה, בעקבות פנייתו של אלכסיוס הראשון, קרא האפיפיור למי שביכולתו לסייע לכנסייה המזרחית לספק את העזרה הדרושה, ואף דרש ממי שמתכוון לצאת מזרחה להישבע שבועת אמונים שיעזור לקיסר הביזנטי כמיטב יכולתו. לפי ברנולד, כרוניקאי בן התקופה, האפיפיור אורבנוס רק קרא ללוחמים לסייע לאלכסיוס, ולא הייתה כאן קריאה למסע צלב. נאום האפיפיור כפי שהוא מובא בתיאוריו של ברנולד, שונה מתיאורים של נאומי האפיפיור בוועידת קלרמון.
ישנם היסטוריונים הטוענים כי נושא הפילוג בין הכנסייה המזרחית למערבית עמד על הפרק בוועידה, וכי היו מחשבות על פיוס דתי בין שני הזרמים. המדיניות האפיפיורית באותה התקופה כיוונה לביטול הסכיזמה של 1054, ויש הטוענים כי הרצון לסייע צבאית לאימפריה הביזנטית נתפס אולי כאמצעי פיוס למול הכנסייה המזרחית. אך לפי ברנולד נושא איחוד הכנסייה המזרחית עם המערבית לא עלה בפיאצ'נצה. על פי כתביו, הדיון היחיד אודות הכנסייה המזרחית היה בהתייחסות לבקשתו של הקיסר אלכסיוס לסיוע.
לאחר ששהה כחודש בפיאצ'נצה, המשיך אורבנוס מאיטליה לצרפת, שבדרומה כינס את ועידת קלרמון. ייתכן שבדרכו מפיאצ'נצה לצרפת, הגה, אולי לראשונה, את הרעיון של מסע נגד המוסלמים במזרח. בצרפת פגש האפיפיור אבירים ואת אנשי תנועת הרקונקיסטה, וייתכן ששם הבשיל אצלו הרעיון של מסע לכיבוש מחדש של ארץ הקודש.
בקשת הסיוע של הקיסר הביזנטי
קיסרות ביזנטיון, הנוצרית, הייתה נתונה בצרה בשל האיום הסלג'וקי. בשל הזיהוי של הדת עם האימפריה הביזנטית, ותפיסתם של הסלג'וקים את אנשי הדת כסוכני האימפריה, הסובלנות המוסלמית כלפי דתות אחרות לא הורגשה עוד, והנוצרים במזרח נרדפו. משום כך, פנתה הקיסרות אל המערב לעזרה. הקיסר שלח משלחת אל האפיפיור כמו גם אגרות אל נסיכים במערב. למרות ניתוק הקשרים עם המערב, הקיסר הכיר לוחמים מערביים כשכירי חרב, והעריך אותם במיוחד.
עם זאת, בשנת 1095 היה מצבה של האימפריה המזרחית יציב באופן יחסי למצבה המעורער עם עלייתו של אלכסיוס הראשון לשלטון בשנת 1081, והסלג'וקים לא רדפו את הנוצרים באופן מיוחד.
כאמור, אירוע מרכזי בוועידה היה הגעת שליחיו של קיסר ביזנטיון, שביקשו מהאפיפיור שישלח כוחות סיוע למזרח. נציגי הקיסר סיפרו על הסכנה שבה הם נמצאים, ועל האסון שעומד בפני הכנסייה המזרחית אם האסלאם יכבוש את הקיסרות. לפי הכרוניקה של ברנולד הם תיארו בפני האפיפיור את הכנסייה העומדת להישמד בשטחים שנכבשו על ידי הסלג'וקים, וסיפרו שהמוסלמים הגיעו כמעט עד חומות קונסטנטינופול. יש המעריכים כי שליחי הקיסר הציגו את מצב האימפריה באופן חמור מכפי שהיה באמת, משום שרצו תגבורת גדולה של פרשים. עם זאת, ביזנטיון לא ציפתה לסיוע בסדר גודל או בדמות מסעות הצלב שהגיעו בהמשך.
ישנם מקורות המעידים שלצורך הנעת המערב, הדגישו דוברי ביזנטיון בבקשת העזרה שלהם את הצורך לשחרר את ה"אדמות הקדושות". אם עניין זה אכן עלה, ייתכן שהשפיע עמוקות על הכרזתו של האפיפיור בוועידת קלרמון, הוועידה הכנסייתית הבאה, על היציאה למסעות הצלב. עם זאת, מרבית ההיסטוריונים טוענים כי בפיאצ'נצה האפיפיור אורבנוס רק שקל שליחה של כוח סיוע קטן כדי לעזור לאלכסיוס, וארץ הקודש עדיין לא הייתה נושא או מטרה. תוכניות המסע השתנו מאוד בין ועידת פיאצ'נצה, שבה נשמעה בקשתו של אלכסיוס לשלוח משלחת סיוע לקונסטנטינופול, לבין ועידת קלרמון שבה הוכרז על מסע הצלב הראשון, וככל הנראה הרעיון לשלוח משלחת ל"גאול" את ארץ הקודש טרם הבשיל בראשו של האפיפיור.
ההיסטוריון הצרפתי כלנדון (Chalandon), שפעל בתקופת מלכותו של אלכסיוס קומננוס, טען כי הקיסר הביזנטי כלל לא שלח שליחים לוועידת פיאצ'נצה כדי לקבל סיוע מהכנסייה המערבית. היסטוריונים רואים תמיכה לעמדה זו בכך שבשנת הוועידה, 1095, מצב השלטון הביזנטי היה משופר ולא דרש מהקיסר "להפחית ממעמדו" ולפנות לסיוע מערבי. עם זאת, יש הטוענים כי חרף מצבה הטוב של קונסטנטינופול, הקיסר רצה להשיב גם את אסיה הקטנה לשליטתו. קיים תיעוד לכך שב-1095 הקיסר אלכסיוס שקל לצאת למתקפת נגד על הסלג'וקים, ולא הסתפק במגננה. לצורך מתקפה זו היה עליו להשיג יותר חיילים מכפי שיכל לגייס בממלכתו בלבד, ויש המעריכים שדווקא מסיבה זו פנה אל האפיפיור בוועידת פיאצ'נצה. לפי טענה זו, הקיסר ביקש כוחות לצורך מתקפה ולא לצורך מגננה.
כאמור לעיל, יש הטוענים כי בוועידה עצמה רעיון שליחת כוחות הסיוע לא עלה רק כמענה לסיוע בהגנת קונסטנטינופול אלא גם בהקשר של פיוס דתי למול הכנסייה המזרחית.
מקורות אודות הוועידה
מקור מרכזי אודות הוועידה הוא הכרוניקות של ברנולד מקונסטנץ (Bernold of Constance), נזיר גרגוריאני מדרום גרמניה שעסק בחיבור כרוניקות ובתאולוגיה. ברנולד מת ככל הנראה בשנת 1100, ומכאן שכתב לא יאוחר מחמש שנים לאחר הוועידה שאותה תיאר באריכות ושלפי המשוער נכח בה. הוא נחשב לסמכות העיקרית אודות שהתרחש בה.
חיים נפלאים
חיים נפלאים (באנגלית: Wonderful Life, בארצות הברית: Swingers' Paradise) הוא סרט קומדיה מוזיקלית משנת 1964 בבימויו של סידני ג'. פיורי, עם קליף ריצ'רד, ולטר סלזק וסוזן המפשייר בתפקידים הראשיים.
זה סרטו המוזיקלי השלישי של קליף ריצ'רד בשיתוף להקת הצלליות לאחר "הצעירים" (1961) ו"חופשת קיץ" (1963).
הסרט צולם בעיר לאס פאלמאס דה גראן קנריה וסצנות בדיונות החול צולמו באי גראן קנריה באיים הקנריים.
בפסקול הסרט יש 14 שירים וקטעי נגינה. מהם התפרסמו - "Wonderful Life" "A matter of moments", "On The Beach" ו-"A Little Imagination" מהקטעים הכליים התפרסם "Theme for Young Lovers" בביצוע הצלליות שהוא אחד הקטעים המפורסמים ביותר שלהם אותו ביצעו במסע הפרידה שלהם ב-2008.
תקציר העלילה
ג'וני (קליף ריצ'רד) וחבריו ג'רי (מלוין הייס) ואדוארד (ריצ'רד או'סאליבן) עובדים כמלצרים במעבורת. אתם נמצאים גם ארבעה נגנים (הצלליות). לאחר העבודה הם רוצים לערוך חזרה אדוארד גורם לקצר בכל המעבורת.
הם נעמשים בסילוק מהצעבורת, מועברים לסירת גומי ומגיעים לנמל של לאס פאלמאס דה גראן קנריה. הם רוצים להגיע למטעי הבננה אך טועים בדרכם בדיונות החול עד אשר הם רואים בחורה עטוייה רעלה רוכבת בפחד על גמל הדוהר במהירות. ג'וני מצליח לעצור את הגמר ומתברר שהבחורה ששמה ג'ני טיילור (סוזן המפשייר) היא שחקנית בסרט שמצולם באזור.
במאי הסרט הוא לויד דייוויס (ולטר סלזק) והוא מוכן לקבל את ג'וני כפעלולן לשחקן הראשי דאגלס לסלי (דרק בונד) ואת ג'רי ואדוארד כעוזרים. גם ארבעת הנגננים נשכרים. במהלך הצילומים מתפתח רומן אהבה בן ג'ני שמרגישה חוסר ביטחון ובין ג'וני שמעודד אותה.
ג'וני וחבריו מבקשים לצלם בהיחבא סרט מוזיקלי בהשתמשם בציוד של ההפקה ובעזרת התסריטאית ברברה (אונה סטאבס). הם לא מרוצים מהתוצאה ומשוחחים על כך במסעדה שבה יושבים לויד וג'ני המאזינים להם. ג'ני כועסת מאוד על ג'וני ששיקר לה וכן לויד שמגלה לו שג'ני היא בתו.
ג'וני משכנע את לויד להפוך את הסרט למוזיקלי. לויד מסכים והסרט מצליח מאד ובהקרנת הבכורה לפני אולם מלא, כולם שרים ורוקדים.
קזווין (עיר)
קזווין (בפרסית: قزوین) היא עיר הבירה של מחוז קזווין באיראן. למשך מעל 40 שנה (1555–1598) הייתה קזווין עיר הבירה של האימפריה הספווית. כיום ידועה העיר כעיר הבירה הקליגרפית של איראן. העיר ידועה גם בשל הבקלווה, דפוסי שטיח, משוררים והשפעת האתנולקט הפהלוי על המבטא הפרסי המקומי. העיר ממוקמת בצפון איראן, 165 ק"מ צפונית-מערבית לטהראן, בגובה 1,278 מטר מעל פני הים.
היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על התיישבות באזור זה לפני כ-9,000 שנה. שם העיר קזווין נגזר משמם של אנשי כספיאן, אשר על שמם נקרא גם הים הכספי. העיר הנוכחית הוקמה ככל הנראה על ידי שאפור השני כשבנה לעצמו טירה על מנת להשליט סדר באזור.
מ-1548 עד 1598, קזווין הייתה עיר הבירה של האימפריה הספווית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, הופצצה העיר בידי ברית המועצות. בשנת 1921, הוביל רזא ח'אן יחידת פרשים מקזווין לטהראן להפיכה צבאית וייסד את שושלת פהלווי.
אסטון מרטין DB5
אסטון מרטין DB5 (באנגלית: Aston Martin DB5) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1963–1965.