cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Come and Get Your Love
ביצועי מצעדים
בשנת 2014, "Come And Get Your Love" חווה התחדשות בפופולריות כאשר הוצג בסרט "שומרי הגלקסיה" של אולפני מארוול כאחד השירים על מיקסטייפ שיוצר עבור הגיבור, פיטר קוויל. הוא נכלל גם באלבום הפסקול של הסרט, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
גרסת Real McCoy
בשנת 1995, פרויקט מוזיקת היורודאנס והפופ הגרמנית Real McCoy הוציא גרסת כיסוי של "Come and Get Your Love ", שהגיע לשיא במקום ה-19 בבילבורד הוט 100 האמריקאי. הקאבר של Real McCoy נכנס למקום הראשון במצעד הדאנס האמריקאי באוגוסט 1995. הוא שוחרר כסינגל שלישי מאלבום Another Night בארצות הברית.
ביקורות
לארי פליק מבילבורד הגיב: "לאקט זה יש יום שדה עם אוצר פופ כמעט נשכח משנות ה-70 שהתפרסם על ידי Redbone - אנחנו מתים לפגוש את המוח הנוסטלגי שעלה בבחירת קאבר כה גאוני. המיקסים באים בקרוב. אנחנו מחכים עם טמבורין ביד." דייב שולין מהגאווין רפורט כתב, "על סמך תגובתו המיידית של מנהל התוכנית, נראה כי נועד שהקאבר הזה של הלהיט של Redbone מ-1974 יהיה המעקב הברור אחר להיטי השלישייה, 'Another Night' ו'Runaway'. ליטוש זה בסגנון שנות ה-90 נותן לקבוצה ניסיון ברור להרבה משחקי רדיו ומועדונים לקראת הקיץ."
אפטר (סרט)
אפטר (באנגלית: After או Time Off) הוא סרט קצר משנת 1990 בבימויו של איתן פוקס ובכיכובם של גיל פרנק וחנוך רעים. הסרט נוצר כפרויקט הגמר של פוקס באוניברסיטת תל אביב. הסרט הופק בסיוע קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.בנובמבר 1990, זכה הסרט בפרס ראשון בפסטיבל סרטי סטודנטים במינכן.
עלילה
עלילת הסרט מתרחשת במהלך מלחמת לבנון הראשונה, בשנת 1982. מחלקה של טירונים יוצאת לחופשה קצרה ("אפטר") בירושלים. במהלך החופשה תועה יונתן אל גן העצמאות - מקום הידוע כנקודת מפגש של גברים הומוסקסואלים - שם הוא מגלה מדוע זכה ליחס נוקשה מצד מפקדו, סגן ארז (גיל פרנק). חלק ממאפייניו ונושאיו של הסרט מלווים את המשך יצירתו של פוקס: עיסוק בגבריות הישראלית ובדמות הגבר-מאצ'ו-הלוחם הישראלי, עיסוק בגיבורים הומוסקסואלים ויציאה מהארון, שימוש במוזיקה, בעיקר עברית, כאלמנט בעל תפקיד חשוב בסרט.
יונתן מתקלח במלתחות בגפו. ארז מתקרב למלתחות ונעצר לשוחח עם סמל המחלקה. יונתן שמבחין בבואו ממהר להתלבש ולצאת, אך לא מספיק לחמוק ממפגש עמו. ארז שואל אותו לפשר המקלחת המאוחרת, ומבקש ממנו שלהבא יתנגב בטרם הוא מתלבש, שכן צה"ל לא רוצה חיילים חולים.
למחרת נודע לחיילי המחלקה על עלייתם צפונה, ומובטח להם שאם יסיימו את ההתארגנות מוקדם הם יזכו ל"" בירושלים. בנסיעה מתגלע ויכוח פוליטי עז בדבר המוות בצבא והמלחמה בלבנון. חברו הטוב של יונתן, עידו, מתנגד לכניסתם ללבנון, ואילו חיילים אחרים להוטים "להרוג ערבים". יונתן מתכנס בעצמו ופותח חלון. המ"מ מפסיק את הוויכוח, ובשקט שמשתרר מבקש אחד החיילים מיונתן לנגן בגיטרה "שיר שמח, משהו בשביל הלב". יונתן מבצע את "זמר אהבה לים".
מועצת נשים בין-לאומית
הארגון הוקם במרץ-אפריל 1888 (חלק מחגיגות 40 שנה לועידת סנקה פולס). עם כ-49 נציגות המייצגות 53 ארגוני נשים מ-9 מדינות: קנדה, ארצות הברית, אירלנד, הודו, בריטניה, פינלנד, דנמרק, צרפת ונורווגיה. מייסדות המועצה היו אליזבת קיידי סטנטון וסוזן ב. אנתוני שחשבו על הקמת מועצה שכזו עוד בשנת 1882 במהלך ביקור באירופה. עם הקמת המועצה, הוצע למיליסנט פוסט לכהן כנשיאה הראשונה אך היא סירבה. בשנת 1903 החלה פעילות באיטליה ובשנת 1905 החלה פעילות גם בבלגיה. המועצה המקומית של אוסטרליה הוקמה בשנת 1931.
אפטר (סרט)
עלילה
בהגיעם לירושלים עולה עידו בגורל ונותר לשמור על האוטובוס של המחלקה. הוא מבקש מיונתן ליצור קשר עם חברתו, שירה, ולבקש ממנה לבוא לאוטובוס. יונתן מבקש להיפגש עם אימו, אך אינו מצליח להשיגה בטלפון. הוא פוגש בחבריו למחלקה וחובר אליהם לישיבה בבית קפה, שם הם מתחילים עם מספר בחורות אמריקאיות. יונתן נראה טרוד ואינו מעוניין בבנות. הוא מנסה לחייג מבית הקפה אך מקבל צליל תפוס.
מועצת נשים בין-לאומית
המקור התקציבי המרכזי של המועצה בשנותיה הראשונות היה ארצות הברית. מרבית הפגישות נערכו באירופה או בצפון אמריקה, והן התרחשו בשלוש שפות רשמיות – אנגלית, צרפתית וגרמנית – מה שהרתיע נשים ממוצא שאינו אירופי. ה-ICW לא קידמה באופן פעיל את זכות הבחירה לנשים, כדי לא להרגיז את החברות השמרניות יותר. המועצה החלה לפעול בנושא זכות הבחירה בתחילת המאה ה-20.
אפטר (סרט)
עלילה
החבורה מבקשת להגיע לאכסניית אגרון, אך אין מקום במונית לכולם. יונתן, ירושלמי במקורו, מתנדב ללכת ברגל. הוא מגיע לטלפון ציבורי ומנסה ליצור קשר עם שירה. שותפתה לדירה, אותה רצה עידו לשדך ליונתן, משיבה לו, ולא מתחייבת כי תספיק להעביר את ההודעה מעידו בטרם תעזוב את הבית. ניסיון נוסף ליצור קשר עם אימו כושל.
מועצת נשים בין-לאומית
במהלך מלחמת העולם השנייה פעילות הארגון באירופה נפגעה בצורה משמעותית. לא כונסו קונגרסים וכמה מן המועצות הלאומיות כלל לא עבדו בזמן המלחמה. וועידת הארגון התכנסה בשנת 1946. הוועידה גינתה את פשעי המלחמה ודרשה מעורבות נשים גבוהה יותר בהנהגה.
אפטר (סרט)
עלילה
יונתן נכנס לגן העצמאות, מתיישב על ספסל וצופה בגברים שעוברים במקום. מולו מתיישב אדם מבוגר ובוחן אותו. יונתן מבחין בארז נכנס לגן, וממהר לקום ולהתחבא. תחילה יושב ארז על אותו ספסל, ולאחר שהמבוגר מתיישב לצידו הוא עוזב את המקום ומחל בקרוזינג. יונתן עוקב אחריו ואחר בחור נוסף, ונכנס בעקבותיהם לשירותים הציבוריים שבגן. מתאו הסמוך לשלהם הוא עד ליחסי המין שהשניים מקיימים.
מועצת נשים בין-לאומית
נכון ל-2020, חברים ב-ICW ארגונים מכ-70 מדינות, והמטה המרכזי נמצא בפריז שבצרפת. ועידת המועצה מתכנסת אחת לשלוש שנים.
אפטר (סרט)
עלילה
עם תום האקט בתא הסמוך ממהר יונתן לעזוב את המקום. תלמיד תיכון עוצר אותו ונותן לו תעודת חייל שמצא על רצפת השירותים. יונתן שב לאוטובוס, שם הוא משתהה לצד עידו ושירה ומאחר למסדר. הוא מספיק לשמוע מרחוק את ארז מספר לסמל כי אבדה לו תעודת הקצין. הוא בודק את התעודה שניתנה לו ומגלה שהיא של ארז.
עם היכנסו למסדר מוציא אותו ארז, שואל לפשר האיחור ולאחר שלא נענה מורה לו לרדת לשכיבות שמיכה. הוא עוצר אותו לפרקים, שואל שוב ומשלא נענה מורה לו להמשיך. הדבר נמשך עד שיונתן מוציא את התעודה מכיסו וצועק "די!". ארז מבחין בתעודה שבידו, מורה לחיילים לעלות לאוטובוס ומעניש את יונתן ב"שבת בבסיס". המחלקה עולה לאוטובוס. ארז ניגש ליונתן וללא מילים לוקח את התעודה שלו.
באוטובוס ישנים כל החיילים מלבד יונתן וארז. ברדיו נשמע "זמר אהבה לים", ארז מבקש מהנהג להגביר ושואל את יונתן האם הוא שומע את השיר. יונתן לא משיב ופניו שלוות. בתמונה הנועלת את הסרט נראה האוטובוס כשהוא נוסע לאורכה של גדר המערכת.
Black Midi
Black Midi (מסוגנן כ-black midi) היא להקת רוק אנגלית מלונדון שהוקמה ב-2017. הלהקה מורכבת כיום מג'ורדי גריפ (סולן וגיטרה), קמרון פיקטון (שירה, בס, סינתיסייזר) ומורגן סימפסון (תופים). הנגנים סת' אוונס (קלידים, סינתיסייזר) וקאידי אקיניבי (סקסופון) השתתפו גם הם לעיתים קרובות בהקלטות אולפן ובהופעות חיות של הלהקה מאז 2020.
הלהקה נקראת על שם הז'אנר המוזיקלי היפני Black MIDI, אף על פי שהמוזיקה שהלהקה יוצרת לא משתייכת אליו. הסגנון שלהם תואר כרוק ניסיוני, Math Rock, רוק מתקדם, נויז רוק ופוסט-פאנק.
הלהקה החלה את דרכה תחת חברת התקליטים Speedy Wunderground, דרכה הוציאו את סינגל הבכורה שלהם "bmbmbm" בשנת 2018. אלבום הבכורה של הלהקה, "Schlagenheim", יצא ב-21 ביוני 2019, תחת Rough Trade Records. האלבום זכה לביקורות טובות, נכנס לרשימת 50 האלבומים הטובים במצעד האלבומים הבריטי והיה מועמד לפרס מרקיורי לשנת 2019. ב-5 ביוני 2020, הלהקה הוציאה אלבום אנתולוגיה בשם "The Black Midi Anthology Vol. 1: Tales of Suspense and Revenge" שכולל כמה ג'אם סשנים מוקלטים ורצועות ספוקן וורד. האלבום יצא באופן אקסקלוסיבי בבנדקמפ. אלבום האולפן השני של הלהקה, "Cavalcade" יצא ב-26 במאי 2021, ואלבומם השלישי, "Hellfire", יצא ב-15 ביולי 2022.
יחסי יפן–קירגיזסטן
יחסי יפן–קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הקירגיזית לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-26 בינואר 1992, זמן קצר לאחר התנתקותה של קירגיזסטן מברית המועצות.
סחר
בשנת 2018 שוויו של הייצוא הקירגיזי ליפן עמד על 4.1 מיליארד ין וכלל בעיקר זהב, סוכר ודבש. באותה השנה, הייבוא הקירגיזי מיפן עמד על 1.8 מיליארד ין וכלל בעיקר מכונות, גומי ומכוניות.
יפנים בקירגיזסטן
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, ביוני 2017 התגוררו בקירגיזסטן מאה שלושים ושניים אזרחים יפניים.
אוטו פון מוזר
קריירה מוקדמת
מוזר נולד ב-31 במרץ 1860 בשטוטגרט, והיה בנו של אלווין מוזר, מנהל הוצאת הספרים Deutsche Verlags-Anstalt. בשנת 1877 התגייס מוזר ל והצטרף לרגימנט הרגלים ה-126 (וירטמברג ה-8 - פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן). ב-14 בספטמבר 1893 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1894 הוא מונה למפקד פלוגה ברגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 - "המלכה אולגה"). בשנת 1897 הוא הצטרף למטה הדיוויזיה ה-27 (וירטמברג ה-2), ובשנת 1899 הוא הועלה לדרגת מיור. בשנת 1900 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-18, ובשנת 1902 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-13 (וירטמברג). בשנת 1906 מונה מוזר למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-120 (וירטמברג ה-2 - "קייזר וילהלם, מלך פרוסיה"), ולאחר מכן הוקצה לזמן קצר למטה רגימנט הרגלים ה-126 (וירטמברג ה-8 - פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן), בזמן שהועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1909 הוא הועלה לדרגת אוברסט, בשנת 1908 העניק לו וילהלם השני, מלך וירטמברג את צלב הכבוד למסדר כתר וירטמברג ונתן לו תואר אצולה. בשנת 1910 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-121 (וירטמברג ה-3 - וירטמברג הישנה), ובשנת 1912 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1913 הוא מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-53 (וירטמברג ה-3), שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-27 (וירטמברג ה-2).
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לחם מוזר עם חטיבתו בחזית המערבית, ואף נפצע באחד הקרבות. לאחר החלמתו, ב-25 במאי 1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-107, ולחם עמה במהלך חזית המזרחית ולאחר מכן במהלך המערכה על סרביה. ב-18 באוגוסט 1915 הועלה מוזר לדרגת גנרל לוטננט, וב-13 ביוני 1916 הוא הועבר לחזית המערבית ומונה למפקד הדיוויזיה ה-27 (וירטמברג ה-2). ב-12 במרץ 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-14, ולחם עמו בקרב אראס ובקרב קמברה. ב-8 בפברואר 1918 הוא פרש מתפקידו, וב-18 ביולי 1918 פרש פון מוזר מהצבא. לאחר מכן הוא חי באיזני אים אלגאו, שם פרסם מספר ספרי היסטוריה צבאית. ב-31 ביולי 1927 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טיבינגן, וב-11 באוקטובר 1931 הוא מת בגיל 71.
אוניברסיטת יוהנסבורג
אוניברסיטת יוהנסבורג (באנגלית: University of Johannesburg) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, ולומדים בה למעלה מ-51,000 סטודנטים. אוניברסיטת יוהנסבורג הוקמה בשנת 2005 כאיחוד של מספר מוסדות אקדמיים קיימים. מתוך 51,000 הסטודנטים, כ-3,000 מגיעים מ-80 מדינות מחוץ לדרום אפריקה. במוסד פועלות כשמונה פקולטות בסך הכל: רוח, מדעי הרפואה, עיצוב ואדריכלות, מדע, הנדסת סביבה, כלכלה ועסקים, חינוך ומשפטים.
האוניברסיטה חברה באוניברסיטאס 21 ובאיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי.
היסטוריה
במהלך הבהלה לזהב ביוהנסבורג הוקמו מספר מקומות הכשרה לגל המהגרים שהגיע לאזור. בתחילה הוקם מכון טכני בשנת 1903. בשנות ה-60 החלו לימודים גם באפריקאנס ולאחר נפילת משטר האפרטהייד ב-1994 החלו ללמוד יותר סטודנטים שחורים במוסד (שרשמית יכלו להתקבל עוד בשנת 1982).
Dantel (שיר)
"Dantel" (בעברית: "תַחרָה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הטורקייה אירם דריג'י. הוא יצא לאור ב-12 בפברואר 2016, על ידי חברת התקליטים GNL אנטרטיינמנט, כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלה, Dantel (2016). הוא נכתב והולחן על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה איילה צ'ליק.
השיר הגיע למקום הראשון ב-20 מצעדים טורקיים והיה לאחד מהשירים המצליחים ביותר בתעשיית המוזיקה הטורקית.
רקע וכתיבה
"Dantel" מאופיין בסוגת מוזיקת פופ "אופטימלית". המילים והלחן של השיר חוברו בידי איילה צ'ליק וההפקה נעשתה בידי ארחן באירק.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-8.4 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ פורסם ב-12 בפברואר במקביל לאלבום. פרת' סוזביר היה הבמאי שלו. הקליפ עוצב בידי אומוט איקר והכוריאוגרפיה בידי זאפר טונץ'. הוא בקונספט של בית סוהר. דריצי רוקדת עם מספר רקדני ליווי בקליפ. בקליפ צפו כ-700 אלף איש תוך יומיים. הגרוש של דריצ'י, ריזה אסנדמיר, היה מנהל הצילום, שאירע במפעל בייקוז קונדורה.
נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-78 מיליון צפיות.
בלה ויהאר
בלה ויהאר (במקור וייס, בהונגרית: Vihar Béla; היידוננש, 23 במאי 1908 – בודפשט, 24 בנובמבר 1978) היה משורר, עיתונאי, מורה יהודי-הונגרי, חתן פרס אטילה יוז'ף (1966) שהוא הפרס הספרותי הגבוה ביותר בהונגריה.
ביוגרפיה
שירי המשורר, השייך לדור השלישי של כותבי כתב העת הספרותי החשוב ניוגט, פורסמו לראשונה בשנת 1921, ומשנת 1924 בכתב העת "כתיבה הונגרית" (Magyar Írás). כחבר במפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (זו הייתה מפלגת פועלים מהפכנית חוקית שנוסדה ב-1925, שהוקמה בעיקר על ידי קומוניסטים וסוציאל-דמוקרטים שמאלנים. למעשה, המפלגה פעלה ככיסוי למפלגת הקומוניסטים של הונגריה שהוצאה אל מחוץ לחוק). המשטרה ביצע חיפוש בדירתו מספר פעמים והוא השתתף בהרצאות פוליטיות חשאיות. במלחמת העולם השנייה, ניסה להציל את חבריו היהודים והקומוניסטים על ידי הכנת ניירות מזויפים. לבסוף כיהודי נלקח לאוקראינה לחזית המזרחית לשרות העבודה ב-1942 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), ולאחר ששרד, מתוך החוויות הללו, נולד ב-1963 השיר "חייל צועד בשלג" (Egy katona megy a hóban), שהפך אותו למפורסם וזכה לפופולריות ברחבי העולם בהקראתו של השחקן המפורסם אימרה שינקוביץ.
בתום מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1945–1948, היה מנהל בית הספר, ובין השנים 1949–1954 היה הכתב לתרבות האתנית במשרד החינוך הלאומי ההונגרי. לאחר מכן נאלץ להתפרנס ממכירת ספרים לזמן מה. בין השנים 1956–1959 היה עורך הסגנון של כתבי העת "סטודיו" (Műterem), ובמשך עשר השנים הבאות של "חיים ומדע" (Élet és Tudomány). לשמו קשור אוסף המסמכים האנטי-פשיסטיים בשם "הספר הצהוב" (סאו פאולו, 1945). ויהאר היה הראשון בעולם שכתב בספר זה על הזוועות ועל קורבנות השואה.
הכרך הראשון של שירי משורר האוונגרד, החל משנות ה-20 של המאה ה-20, ראה אור ב-1933 בשם "דרך מעצמך" (Út önmagadtól), אך שירתו קפצה לתודעה ממש רק ב-1958, אז פורסם כרך השירים "הולדת האהבה" (A szerelem születése) שגם שאנדור וורש (המשורר והסופר ההונגרי שהיה מועמד לפרס נובל) בירך בשיר. מכאן ואילך יצאו ספריו לאור כל שנתיים עד שלוש, עד למותו ב-1978, שעליהם פורסמו מספר ביקורות. הוא כתב מצוין בשני ז'אנרים של שירה: האפיגרמה (מכתם) הקצרה והשירים הסיפוריים (השיר הסיפורי הוא ז'אנר אפי פואטי שהוא רחב יותר מבלדה, בדרך כלל קצר יותר מאפוס). בשיריו הפילוסופיים, המקראיים, הוא האמין ביופי ובטוהר. גם דרמות הרדיו (תסכיתים) שלו כמו: הנוסע, רחוב התחנה, גשר הפיה הכחולה זכו להצלחה גדולה. יש שלושה לוחות זיכרון שמנציחים אותו, אחד בבודפשט, ברובע 7 ברחוב דמיאניץ' 26/ (Damjanich utca) שבו התגורר רוב חייו, השני בעיר הולדתו, בהיידוננש והשלישי בעיר סצ'ן, שבה גדל.
משפחתו
הוריו היו החזן שמואל וייס וטרז גליקליך. אשתו הייתה בתם של מגדה וידר, בתם של הצייר פליקס בודוג וידר ושל יוז'ה קלמן. פליקס וידר נולד בארד כבנם השני של דוד וידר (1840–1906) ושל נינה נאגל (1849–1920). היו לו חמישה אחים, אחד מהם מת לאחר שנולד. לפליקס וידר ולאשתו, יוז'ה קלמן, נולדו שני ילדים: מגדה וידר, אמה של היסטוריונית ומתרגמת ספרותית, יהודית ויהאר (1915–2002) וגאבור וידר (1918 ? – 1943), שכמו אביו בחר בציור. גאבור וידר מת בסטלינגרד ולא הקים משפחה.
נטבול
המשחק מתקיים במגרש פרקט מלבני שבשתי קצותיו סלי רשת מוגבהים על עמודים. מטרת כל קבוצה היא להעביר את הכדור על ידי מסירות לאורך המגרש ולקלוע אותו בזריקה לתוך הסל. כל שחקן עמדה אחראי על אזור מסוים במגרש שנגזר מתפקידו בקבוצה. במשחק רגיל, מותר לשחקן להחזיק בכדור למשך שלוש שניות בלבד, ואז הוא חייב למסור אותו לשחקן אחר או לזרוק לסל. המשחק נמשך שעה אחת והקבוצה שקולעת יותר פעמים לסל, היא המנצחת.
משחק הנטבול פופולרי ביותר במדינות חבר העמים הבריטי, בעיקר בבתי ספר, ולרוב בקרב נשים. מתקיימות שתי ליגות גדולות של נטבול, האחת באנגליה, בה משחקות קבוצות גם מויילס, והשנייה באוסטרליה ובניו זילנד. כמו כן, מתקיימים שלושה טורנירים בינלאומיים: אליפות העולם בנטבול, טורניר נטבול במסגרת משחקי חבר העמים הבריטי (שניהם מתקיימים אחת לארבע שנים) וסדרת הגמר בנטבול, תחרות שהחלה ב-2009 ומתקיימת כל שנה מאז. ב-1995 הוכר המשחק כענף מוכר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, אך הוא אינו משוחק במשחקים האולימפיים.
היסטוריה והתפתחות המשחק
על אף שהשתתפות נשים בספורט באותה תקופה לא הייתה מקובלת, נטבול נחשב תקין מבחינה זאת בגלל אופיו הרגוע יותר ממקבילותיו הגבריות. תודעת החינוך הגופני החלה להתגבר ובתי ספר רבים הכניסו את המשחק כשיעור התעמלות גם לבנות. ליגות של בתי ספר החלו להתארגן במחצית הראשונה של המאה ה-20 וב-1924 הוקמה ההתאחדות הראשונה של המשחק בניו זילנד. כיון שעדיין לא התגבשו חוקים אחידים בכל המדינות ומפאת היעדר מימון, לא התארגנו תחרויות בינלאומיות עד 1963 לאחר ששלוש שנים לפני כן הוקמה ההתאחדות הבינלאומית של נטבול ונקבעו חוקי משחק אחידים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החל המשחק להתפשט גם בארצות הברית, בעיקר באזור ניו יורק וב-1992 הוקמה התאחדות ארצות הברית לנטבול.
כיום מכירה ההתאחדות העולמית רק בקבוצות נשים. קבוצות גברים קיימות מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, אך לא זוכות להתעניינות כמו בקבוצות הנשים. קבוצות מסוימות מורכבות מנשים ומגברים, אך גם קבוצות אלו לא זוכות להכרה רשמית ועל כן כמו קבוצות הגברים לא מקבלות חסות מסחרית.
חוקי המשחק
מטרת המשחק היא לקלוע את הכדור לסל יותר פעמים מהקבוצה היריבה. קליעה מבוצעת כאשר שחקן מהקבוצה התוקפת זורק את הכדור מתוך אזור הקליעה אל הסל. כל קבוצה מגנה על אזור קליעה אחד ותוקפת את השני. אורך המשחק הוא שעה והוא מחולק לארבעה רבעים בני 15 דקות. לכל שחקן מוגדרת עמדה בה הוא משחק ובהתאם לכך התחום בו מותר לו לנוע שיציאה ממנו היא עבירה. בזמן התקפה, רק שני שחקנים מכל קבוצה רשאים להיכנס לאזור הקליעה - שני תוקפים ושני מגנים. שאר השחקנים חייבים להישאר בתחומם, מלבד השחקן המשחק בעמדת הרכז שיכול לנוע בכל המגרש חוץ מבאזורי הקליעה. בתחילת כל רבע ולאחר כל קליעת נקודה, מתחדש המשחק במסירת הכדור מעיגול האמצע. מסירה זו מתחלפת בין הקבוצות באופן קבוע, בלי קשר לזהות הקולעת האחרונה. עם שריקת השופט כאות לחידוש המשחק מותר לארבעה שחקנים מכל קבוצה לנוע לתוך השליש האמצעי כדי לקבל את המסירה. המסירה חייבת להתבצע בתוך השליש האמצעי ומשם מעבירים אותו במגרש באמצעות מסירות בלבד, כאשר אסור לשחקן להחזיק בכדור יותר משלוש שניות ואסור למסור ישירות משליש קליעה אחד למשנהו. ההתקדמות היחידה המותרת עם הכדור היא צעד וחצי. מגע בין השחקנים מותר רק אם אינו חוסם או מכשיל את היריב ואם אינו מעכב את המשחק. בזמן הגנה מותר להתקרב לשחקן ההתקפה המחזיק בכדור רק עד מרחק של מטר. במקרה של עבירה על כלל זה או עבירת מגע השחקן מחויב לעמוד לצידו של השחקן היריב עד שמתבצעת מסירה בידי הקבוצה היריבה.
המגרש והכדור
מידות המגרש הן 30.5 מטרים על 15.25, והוא מחולק באורכו לשלושה חלקים: שני שלישי קליעה ושליש האמצע. טבעות הקליעה הן בקוטר 38 ס"מ ובגובה 3.05 מטר ללא לוח מאחוריו. סביב כל טבעת יש חצי עיגול ברדיוס 4.9 מטר שנקרא אזור הקליעה. הכדור עשוי מעור או מגומי, היקפו בין 68 ל-71 ס"מ ומשקלו בין 397-454 גרם.
נטבול בישראל
נבחרת ישראל בנטבול הופיעה בפעם הראשונה במשחקי המכביה ה-15 שהתקיימה ב-1997 וב-2006 שיחקה הנבחרת באליפות אירופה. במכביה ה19 שהתקיימה ב-2013 זכתה נבחרת הבוגרות של ישראל במדליית כסף.
ב-2009 הוקמה הליגה הישראלית לנטבול, בה משחקות שבע קבוצות מדי שנה.
ב-2011 הוכרה ישראל כחברה-עמיתה בהתאחדות העולמית ולאחר מכן צורפה כחברה מלאה.
אצטדיון טוויקנהאם
אצטדיון טוויקנהאם (באנגלית: Twickenham Stadium) הוא אצטדיון רוגבי הממוקם בשכונת טוויקנהאם, אשר ברובע ריצ'מונד שעל התמזה שבלונדון, בירת אנגליה. האצטדיון מונה 82,000 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון השני בגודלו בממלכה המאוחדת, אחרי אצטדיון ומבלי, והרביעי בגודלו באירופה.
האצטדיון משמש בעיקר לתחרויות רוגבי מקומיות ובינלאומיות, וכן לקיום הופעות חיות. באצטדיון שוכן מוזיאון הרוגבי העולמי.
היסטוריה
בעקבות עליית הפופולריות של ענף הרוגבי באנגליה, רכש הרוגבי פוטבול יוניון (איגוד הרוגבי האנגלי) בשנת 1907 שטח אשר שימש עד אז לגידול כרוב, תמורת כ-5,500 פאונד, לטובת בניית אצטדיון רוגבי חדש. האצטדיון נחנך ב-2 באוקטובר 1909 במשחק בין הרלקווין וריצ'מונד הלונדוניות. ב-15 בינואר 1910 נערך באצטדיון המשחק הבינלאומי הראשון, בו התמודדה נבחרת אנגליה מול נבחרת ויילס. בשנת 1926 נערך באצטדיון טורניר מידלסקס הראשון (רוגבי שביעיות). בשנת 1927 נערך באצטדיון לראשונה ה-Varsity Match השנתי, אשר מפגיש באופן מסורתי, החל משנת 1872, את נבחרות הרוגבי של אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת אוקספורד.
האצטדיון לקח חלק באירוח גביע העולם ברוגבי בשנים 1991, 1999 ו-2015. באליפויות של 1991 ו-2015 אירח האצטדיון גם את משחק הגמר של הטורניר.
במהלך השנים עבר האצטדיון שינויים רבים ותכולתו הורחבה מספר פעמים. כיום מכיל האצטדיון 82,000 מקומות ישיבה מקורים בשלושה מפלסים.
במהלך השנים אירח האצטדיון הופעות חיות של אמנים רבים, ביניהם: ריהאנה, איירון מיידן, בריאן אדמס, בון ג'ובי, ג'נסיס, יו 2, ביונסה, הרולינג סטונז, הפוליס, האיגלס, ליידי גאגא, אר.אי.אם. ועוד.
בל פאולי
איזובל דורותי פאולי (באנגלית: Isobel Dorothy Powley; נולדה ב-7 במרץ 1992) היא שחקנית יהודיה-אנגלייה.
ביוגרפיה
פאולי נולדה בהאמרסמית' שבלונדון לשחקן הבריטי מארק פאולי ולמלהקת ג'ניס ג'פה. אמה היא יהודייה. פאולי למדה בבית הספר הולנד פארק.
קולנוע וטלוויזיה
בשנים 2007 ו-2008 שיחקה פאולי בסדרה M.I. High לצדם של רייצ'ל פטלדוולה ומוסטפא חוסיין-אוגלו. היא ומוסטפא לא חזרו להופיע בעונות הבאות של הסדרה. בנוסף ל-"M.I. High" שיחקה פאולי בהפקות כגון "Murderland" (מ-2009), "דוריט הקטנה" (2008) ו-"The Bill" (מ-2008), ו-"The Whistleblowers" (מ-2007). ב-2013 הוכרז שפאולי הצטרפה לצוות שחקני הסדרה "בנידורם" של ITV לעונה השישית.
ב-2015 גילמה פאולי את דמותה של הנסיכה מרגרט בדרמה הקומית הביוגרפית "יציאה מלכותית" לצדם של שרה גאדון, אמילי ווטסון ורופרט אוורט. פאולי שיחקה בתפקיד ראשי בדמות מיני גצה בדרמה הקומית "יומנה של נערה מתבגרת" לצדם של קריסטן ויג ואלכסנדר סקארסגארד. הקרנת הבכורה של הייתה בניו יורק ובלוס אנג'לס ב-7 באוגוסט 2015. זמן קצר אחר כך כיכבה פאולי בסרט האינדי "קרי פילבי" בו החליפה בתפקיד את השחקנית היילי סטיינפלד.
ב-2016 כיכבה בתפקיד הראשי בדרמה הקומית "קרי פילבי"; הסרט התבסס על רומן בעל אותו שם מאת הסופרת האמריקני, קארן ליסנר.
ב-2017 כיכבה בדרמה התקופתית "מרי שלי" לצדה של השחקנית אל פנינג.
ב-2018 כיכבה פאולי לצדה של ליב טיילר בסרט האימה "חיית פרא", והופיעה בסרט דרמת הפשע "הילד הלבן ריק" לצדם של מתיו מקונוהיי וג'ניפר ג'ייסון לי. פאולי גילמה את הולי מורטן בדרמה "המודיע" של ערוץ BBC One בכיכובו של פאדי קונסידיין.
ב-2023 שיחקה פאולי בתפקיד ראשי בסדרת דיסני+, "אור קטן" בהפקת נשיונל ג'יאוגרפיק, לצידם של לייב שרייבר וג'ו קול. פאולי גילמה בסדרה את דמותה של מיפ חיס, האישה ההולנדית שהסתירה את משפחתה של אנה פרנק מפני הנאצים.
תיאטרון
במרץ 2009 הופיעה פאולי בתפקיד מגי במחזה "Tusk Tusk" בתיאטרון רויאל קורט שבלונדון. ב-2011 שיחקה בתפקיד תומסינה בהפקה מחודשת בברודוויי של המחזה "ארקדיה" שהוצג בתיאטרון אתל ברימור. באוקטובר 2011 הופיעה שוב ברויאל קורט בתפקיד טילי במחזה "Jumpy", תפקיד אותו גילמה גם באוגוסט 2012 בתיאטרון הדוכס מיורק שבווסט אנד. במרץ 2018 שיחקה בתפקיד דון בהפקה מחודשת של המחזה "גיבור הלובי" מאת קנת' לונרגן בתיאטרון הייז לצדם של כריס אוונס, מייקל סרה ובריאן טיירי הנרי.
חיים אישיים
משנת 2016 פאולי יוצאת עם השחקן דאגלס בות' אותו הכירה כשהשניים הופיעו יחד בסרט "מרי שלי".
שובך היונים (גבעת ברנר)
שובך היונים בגבעת ברנר הוא שובך יונים בתחומי קיבוץ גבעת ברנר ששימש לגידול יוני דואר בתקופת מלחמת העצמאות ששימשו את הכוחות הלוחמים. בהמשך שימש את יחידת היונאים בחיל הקשר והתקשוב עד שננטש. השובך האחרון מסוגו בארץ. הוכר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
ההיסטוריה של האתר
בתקופת שקדמה למלחמת העצמאות הייתה העברת דואר באמצעות יונים אחת מאמצעי התקשורת בה השתמש ארגון ההגנה. לשם כך הוקמו שובכי יונים במספר אתרים בארץ וביניהם אחד בגבעת ברנר (אחרים היו בקיבוץ דורות, בצריפין ובמושב מרחביה). השובך הוקם על ידי חבר הקיבוץ שמעון הנדלר (שמונה לאחר תום מלחמת העצמאות למפקד יחידת היונאים בצה"ל) כשאהרון לנדסמן (גם הוא בן הקיבוץ), טיפל ביונים.
מבנה השובך עשוי מבלוקים ובטון ויש בו גומחות רבות למגורי היונים. כמו כן הוקם חדר ליונים חולות. בשובך גודלו היונים מהיותן גוזלים ולאחר שגדלו נמסרו ליחידות הלוחמות שבשעת הצורך חיברו הודעות לרגליהן ושילחו אותן לחופשי על מנת שיחזרו לשובך בו גדלו.
לאחר קום המדינה הועבר השובך לאחריות יחידת הקשר של צה"ל שהמשיכה את פעילותו עד 1954 אז נכנסו לשימוש מכשירי קשר מתקדמים והשובך ננטש ועמד מוזנח 60 שנה. ב-2008 הוכרז המקום כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. במהלך 2015 החל שיפוץ האתר, בנובמבר 2015 אוכלס המקום ביונים וב 4 באפריל 2016 נחנך רשמית בנוכחות ח"כ איתן ברושי, נציגי המועצה האזורית, נציגי חיל הקשר, עמרי שלמון (מנכ"ל המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל) והסופר מאיר שלו.
היטושי אשידה
היטושי אשידה (ביפנית: 片山 哲; 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-46. הוא היה דמות בולטת בנוף הפוליטי של אחרי מלחמת העולם השנייה, אך נאלץ להתפטר לאחר ששניים משרי ממשלתו הסתבכו בפרשיית שחיתות.
ראשית חייו
אשידה נולד בעיר פוקוצ'יאמה שבמחוז קיוטו, ולמד משפט אזרחי צרפתי באוניברסיטת טוקיו. לאחר סיום לימודיו החל אשידה לעבוד במשרד החוץ, והמשיך לעבוד שם במשך עשרים שנה.
הוא קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1932, בתור נציג מפלגת ריקן סייוקאי. הוא תמך באיצ'ירו הטויאמה ובסיעתו השמרנית, שהובילה להתפצלות מהמפלגה ב-1939.
לאחר מלחמת העולם השנייה, זכה אשידה פעם נוספת במושב בבית הנבחרים, הפעם בתור נציג המפלגה הליברלית, שהתאחדה תוך זמן קצר עם המפלגה הפרוגרסיבית של קיג'ורו שידהרה, ויחד יצרו את המפלגה הדמוקרטית. אשידה נבחר לנשיא המפלגה החדשה, והתמנה לתפקיד שר החוץ בממשלתו הסוציאליסטית של טצו קטאיאמה ב-1947.
ראש הממשלה
אשידה התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1948, והנהיג ממשלת קואליציה של דמוקרטים וסוציאליסטים. כהונתו הסתיימה שבעה חודשים לאחר שהחלה בשל הסתבכותם של שניים משרי ממשלתו בפרשיית שחיתות, שלאחר מכן הביאה להתפטרות כל הממשלה. עשר שנים לאחר מכן, זוכה אשידה מכל חשד למעורבות בפרשייה.
סאלי אל-חוסייני
סאלי אל-חוסייני (באנגלית: Sally El Hosaini; בערבית: سالى الحسينى) היא במאית ותסריטאית קולנוע ולשית-מצרית.
סרט הבכורה שלה My Brother the Devil (אחי השטן) משנת 2012 זכה בפרסים בינלאומיים, כולל בפרסי הקולנוע של עיתון Evening Standard, פסטיבל סאנדנס, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ופרסי פסטיבל הסרטים של לונדון, בין השאר. בסרט כיכבו פאדי אלסעיד, זוכה פרס פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי (BIFA) ג'יימס פלויד ומועמד פרס סזאר, סעיד טגמאווי.
ביוגרפיה
אל-חוסייני נולדה בסוונסי, ויילס, להורים ממוצא ולשי ומצרי, וגדלה בקהיר, מצרים. היא פרסמה את סיפורה הקצר הראשון בגיל שבע.
אל-חוסייני למדה ב-Atlantic College, אחת מ-ארצות העולם מכללות. ומשם המשיכה ללימודי תואר ראשון בערבית ולימודי המזרח התיכון באוניברסיטת דורהאם. לפני שהחלה לייצר סרטים היא לימדה ספרות אנגלית בבית ספר לנערות בצנעא, תימן, ועבדה עבור אמנסטי אינטרנשיונל. היא מתגוררת בהאקני, שבלונדון, מזה זמן רב.
קריירה
היא הייתה תחקירנית ועורכת התסריט במיני-סדרה זוכת פרסי BAFTA ואמי של HBO Films/BBC, House of Saddam. המחקר שערכה עבור הסדרה ארך 2 1⁄2 שנים, והסדרה זכתה זבפרס גרירסון לדרמה העובדתית הטובה ביותר.
היא זכתה בפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) אזורי (ויילס) עבור סרטה הקצר משנת 2008, The Fifth Bowl.
בשנת 2009, סרטה הקצר Henna Night היה בחירה רשמית של פסטיבל סרטי הלהט"ב של לונדון. הסרט השתתף גם בתחרות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברוטרדם ובפסטיבל הסרטים Raindance.
אל-חוסייני השתתפה במעבדת סאנדנס לבמאים ותסריטאים בשנת 2009, אז פיתחה את סרטה My Brother the Devil.
היא נמנתה ברשימת מגזין תעשיית הקולנוע Screen International של "הכוכבים הבריטים של מחר" לשנת 2009.
My Brother the Devil יצא לאקרנים בהפצה רחבה בבריטניה בנובמבר 2012, ובהפצה מוגבלת בארצות הברית במאי 2013. במהלך 2013, הסרט יצא גם בקנדה, אוסטרליה, ניו זילנד וגרמניה. הוא הוקרן ב-40 פסטיבלי קולנוע בינלאומיים, בהם זכה ב-12 פרסים, 17 מועמדויות וכן ציון לשבח.
ב-2014 היא הייתה אחת משני במאים שנבחרו על ידי דני בויל לביים את Babylon, סדרת הטלוויזיה שהוא יוצר-בשיתוף שלה ואשר הופקה עבור ערוץ 4 ו- SundanceTV.
נערכו כתבות פרופיל אודותיה על ידי "הגרדיאן", BBC אמריקה, IndieWire ו"וראייטי", אשר הכתיר אותה בתור "הבריטית לצפות בה" של שנת 2014.
רון רובין
רון תיאודור רובין (נולד ב-י"ז בניסן ה'תשי"א, 23 באפריל 1951) הוא מרצה וחוקר של היסטוריה אמריקנית מודרנית, מהחוקרים הבולטים בחקר הממשק שבין תרבות ומדיניות החוץ של ארצות הברית; פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה וכיום מכהן כנשיא ה-11 של אוניברסיטת חיפה לשעבר ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.
ביוגרפיה
רובין נולד בשנת 1951 בתל אביב לשני (רוזין) ילידת ירושלים, נצר למשפחת שאלתיאל, ואיליי, אזרח דרום אפריקאי שהגיע כמתנדב במלחמת העצמאות. רובין גדל בדרום אפריקה וחזר עם משפחתו לישראל כשהוא בן 13. בשנת 1969 התגייס לצה"ל, שירת בקהילת המודיעין והשתחרר בדרגת רב-סרן.
בשנת 1975, החל ללמוד לתואר ראשון בשפות רומאניות והיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים. את תאריו השני והשלישי בהיסטוריה של אמריקה המודרנית, השלים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1986 קיבל את תואר הדוקטור על עבודתו בנושא: "ארכיטקטורה של מהגרים לארצות הברית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20".
בשנת 1986, עם סיום הדוקטורט, שב רובין לישראל ונקלט כחבר סגל באוניברסיטת חיפה. רובין הגיע לדרגה של פרופסור מן המניין בחוג לתקשורת ובחוג להיסטוריה כללית ובשנת 2000 התמנה לדיקן הסטודנטים, תפקיד אותו מילא במשך 5 שנים.
בשנת 2006 עבר רובין לאוניברסיטת NYU שבניו יורק, ארצות הברית. שם, התמנה לחבר סגל מן המניין בחוג לתקשורת ובשנת 2007, התמנה לתפקיד משנה לדיקן בבית הספר לתקשורת על שם שטיינהרדט (Steinhardt).
בשנת 2008 מונה רובין למשנה בכיר לפרובוסט (Senior Vice Provost) וכאחראי על הקמת שני הקמפוסים הבינלאומיים של NYU- באבו דאבי ובשאנגחאי. תפקידו המרכזי של רובין היה גיוס סגל אקדמי לקמפוסים החדשים ופיתוחם.
בשנת 2016, נבחר רובין לנשיא ה-11 של אוניברסיטת חיפה ובאוקטובר 2016, תחילת שנת הלימודים תשע"ז, החל בפועל את תפקידו. עם כניסתו לתפקיד, הגה רובין את תוכנית הפיכת אוניברסיטת חיפה לאוניברסיטה מרובת קמפוסים ותחנות מחקר, שבה בנוסף לקמפוס המרכזי בהר הכרמל, יתמחה כל קמפוס בנושא ספציפי, תוך שיתוף פעולה מולטי-דיסציפלינארי עם הקמפוסים האחרים. כדי להוציא את התוכנית אל הפועל, מוביל רובין דיונים לאיחוד והטמעת אורט בראודה שבכרמיאל עם האוניברסיטה והפיכתה לפקולטה להנדסה של האוניברסיטה, ומהלך של איחוד והטמעה עם המרכז האקדמי ויצו, שבחיפה, והפיכתו לפקולטה לארכיטקטורה ועיצוב של האוניברסיטה. בנוסף, נחתם הסכם עם הקריה הרפואית רמב"ם על הקמה משותפת של "מגדל התגליות", בניין בן 20 קומות ובעלות של 400 מיליון ₪ שיוקם ברמב"ם וישלב את הפעילות המחקרית והרפואית של רופאי רמב"ם יחד עם חוקרי האוניברסיטה בתחומי מדעי הטבע, רווחה ובריאות, פסיכולוגיה ועוד.
במהלך שנת 2017 התלווה רובין לנסיעתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו לסין, שם חתם מטעם האוניברסיטה על הסכם להקמת מרכז מחקר בתחום הבינה המלאכותית עם המכון לאוטומציה CASIA.
בשנת 2020 הודיע על התפטרותו מראשות ועד ראשי האוניברסיטאות במחאה על החלטת השר להשכלה גבוהה זאב אלקין להזיז מתפקידה את ממלאת מקום מנכ"לית המועצה להשכלה גבוהה, מיכל נוימן.
חיים אישיים
רובין נשוי ללביאה (ליבי) וולף ולשניים ארבעה ילדים.
תחומי מחקריו
בניגוד לזרם המרכזי של היסטוריונים של ארצות הברית בתקופה המודרנית, המפרידים בין היסטוריה תרבותית והיסטוריה דיפלומטית, רובין נמנה עם ראשוני החוקרים המשלבים בין שני הזרמים ואשר טוענים כי לא ניתן להבין את יחסי החוץ של ארצות הברית מבלי להבין את השינויים התרבותיים שחלו בתוכה.
בספרו האחרון "The Cold World They Made", שיצא בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, כותב רובין כי מדיניות החוץ של ארצות הברית במאה ה-21 היא שעתוק של מדיניות החוץ הבין-גושית של שנות ה-50 וה-60 תחת איום פצצת האטום הסובייטית. מדיניות זאת, הוא טוען, נמשכה ללא הבדל בין נשיאים, מפלגות או נטיות פוליטיות והיא תקפה גם בימינו.
דין ג'ונס
דין ג'ונס (Dean Jones; 25 בינואר 1931 – 1 בספטמבר 2015) היה שחקן תיאטרון, קולנוע, וטלוויזיה אמריקאי שהתפרסם בעיקר בתפקידים קומיים בסרטים בהפקת אולפני דיסני בשנות ה-60 וה-70. סרטים אלה היו רווחיים ביותר לאולפנים ועל כך זכה בפרס אגדות דיסני ב-1995.
ביוגרפיה
נולד בדיקייטר (אלבמה) בשם דין קרול ג'ונס שם הייתה לו תוכנית " Dean Jones Sings" בתחנת רדיו מקומית. במלחמת קוריאה שירת בצי ארצות הברית.
הקריירה שלו קבלה תפנית כשחתם חוזה עם חברת וולט דיסני והופיע בתפקידים ראשיים בסרטים ריווחיים ביותר.
סרטו הראשון בדיסני היה "הבלש בעל רגלי הקטיפה", לצידה של היילי מילס (1965), ובסרט "החיפושית השובבה". ב-1977 שב לסרט ההמשך, "החיפושית במונטה קרלו" (1977).
ב-1971 שיחק בסרט "ברווז השווה מיליון", עליו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
ב-1992 שיחק בסרט "קוראים לי בטהובן", לצידו של צ'ארלס גרודין, בתור ד"ר הרמן ורניק, הווטרינר של הכלב בטהובן.
ג'ונס הופיע גם בטלוויויה, בסדרות כמו "בוננזה" ו"ספינת האהבה" וב-1997 הופיע בסרט הטלוויזיה "החיפושית השובבה".
ג'ונס היה נשוי פעמיים ובשנים האחרונות לחייו סבל ממחלת פרקינסון.
גאבור פלודי
גאבור פלודי (במקור ואטרסדורף, בהונגרית: Faludi Gábor; דווצ'ר, 13 במאי 1846 – בודפשט, 4 במאי 1932) היה מנהל תיאטרון הונגרי-יהודי שהיה המייסד המשותף והמנהל הראשון של תיאטרון הקומדיה של בודפשט.
ביוגרפיה
נולד בשם גאבור ואלטרסדורף בעיירה טט (כ-4,000 תושבים בצפון-מערב הונגריה) בשנת 1846. על פי המרשם של הקהילה היהודית במקום הוריו היו ואלטרסדורף שאלאמון (שלמה) וקליין רוזאליה (סאלי) שנפטרה בגיל 47. עד 1878 הוא היה סוחר בעיירה דֶבֶצֶ'ר, שם נולדו ארבעת ילדיהם. בשנת 1878 עברה המשפחה לבודפשט, והוא הקים שם את משרד הכרטיסים ההונגרי הראשון. בשנת 1886 שינה את שם משפחתו לפלודי. בשנת 1896 הקים את תיאטרון הקומדיה של בודפשט יחד עם הרוזן אישטוואן קגלביץ' והסופר פרנץ סצ'י. הוא רכש כמות משמעותית ממניות התיאטרון ועמד בראש ענייני הכספים של העסק. אחרי הפרידה של קגלביץ' וסצ'י מהתיאטרון, השתלט עליו פלודי וגם על ניהולו. בשנת 1917 חכר תיאטרון נוסף, "תיאטרון העיר".
מיום הקמת תיאטרון הקומדיה בשנת 1896 הוא מילא תפקיד חשוב בחיי התיאטרון ההונגרי. תחילה רכש התיאטרון את תשומת לב הקהל באמצעות סגנון המשחק החדשני שלו וקלילות היצירות שהועלו על ידו, ומשנת 1907 הפך לאחד התיאטראות החשובים ביותר בתחום הדרמה הבורגנית ההונגרית ולגורם קובע בחיי הספרות באותה עת. תיאטרון הקומדיה הפך במהרה לסמל של לִיפּוֹטְוַוארוֹש (חלק מרובע 5 של בודפשט), מקום מגוריה של הבורגנות הגרמנית והיהודית החדשה שנטמעו במהירות בשכניהם ההונגרים.
משפחתו
גאבור פלודי היה בעלה של יוזפין לוי (Lővy Josefin), ואביהם של מנהל התיאטרון מיקלוש פלודי, והתאומים ינה פלודי ושאנדור פלודי. בתו, הרמינה פלודי, הייתה אשתו של ינה ואז'וני, המפקח הראשי על מסילות ברזל וקווי הספנות של הונגריה משנת 1906, ומשנת 1914 מנכ"ל רכבות הונגריה (מ.א.ב). ינה ואז'וני היה אחיו של השר וילמוש ואז'וני.
גדוד נכטיגל
גדוד נכטיגל שנודע גם כ"קבוצת גדוד הזמיר האוקראיני" (בגרמנית: Bataillon Ukrainische Gruppe Nachtigall), או כ"קבוצה מיוחדת נכטיגל" (Sondergruppe Nachtigall) הייתה יחידת משנה בפיקודה של יחידת המבצעים המיוחדים של האבווהר הגרמני "ברנדנבורגר" (Brandenburgers). יחידה זו וגדוד רולנד נוסדו ב-25 בפברואר 1941 כאשר ראש האבווהר, אדמירל וילהלם קנריס, אישר הקמת "לגיון אוקראיני" תחת פיקוד גרמני. הלגיון הורכב מאוקראינים מתנדבים שרבים מהם היו חברים או תומכים בארגון הלאומנים האוקראינים (OUN-B). הגדוד השתתף בשלבים מוקדמים של מבצע ברברוסה (פלישת הציר לברית המועצות ) עם קבוצת ארמיות דרום בין יוני לאוגוסט 1941.
לאחר החזרה לגרמניה בנובמבר 1941 אורגנו חברי הלגיון האוקראיניים לגדוד ה-201 של השוצמנשפט. הגדוד מנה 650 איש ששירתו שנה בביילורוסיה הכבושה בידי הנאצים (בלארוס של היום) לפני פרוק הגדוד. רבים מחבריו, במיוחד המפקדים, הצטרפו לצבא ההתקוממות האוקראיני שנוסד ב-1942, ו-14 מחבריו הצטרפו לדיוויזיית האס-אס גליציה באביב 1943.
הקמה והדרכה
לפני מבצע ברברוסה, ארגון הלאומנים האוקראינים של סטפן בנדרה (OUN) חיפש קשר עם גרמניה הנאצית וקיבל את הכשרתו שם כדי לנצל זאת כהזדמנות להחזיר את עצמאותה של אוקראינה.
לפי האקדמיה הלאומית למדעים של אוקראינה ומקורות נוספים, מנהיג OUN-B בנדרה קיים פגישות עם ראשי המודיעין של גרמניה, בנוגע להקמת גדודי נכטיגל ורולנד. ב-25 בפברואר 1941 קנאריס אישר את הקמת הלגיון האוקראיני בפיקוד גרמני ובו 800 איש. רומן שוחביץ' הפך למפקד הלגיון מטעם OUN-B. ארגון OUN ציפה שהיחידה תהפוך לליבה של הצבא האוקראיני העתידי. באביב קיבל ה-OUN שניים וחצי מיליון מארק לשם פעילות חתרנית נגד ברית המועצות. באביב 1941 הלגיון אורגן מחדש לשתי יחידות, גדוד נכטיגל וגדוד רולנד.
ההכשרה לנכטיגל התקיימה בנויהאמר ליד שלסיג. המפקד האוקראיני היה רומן שוחביץ' והגרמני תיאודור אוברלנדר, מאוחר יותר השר הפדרלי לעקורים, פליטים וקורבנות מלחמה בגרמניה המערבית. אובר-לויטננט ד"ר הנס-אלברכט הרצנר הופקד על הפיקוד הצבאי על הגדוד.
יחידת נכטיגל הייתה מצוידת במדי ורמאכט סטנדרטיים. לפני שנכנסו ללבוב הניחו על כתפיהם סרטים כחולים וצהובים.
בברית המועצות
ארבעה ימים לפני ההתקפה על ברית המועצות הועבר הגדוד לגבול. בליל 23–24 ביוני 1941 חצה הגדוד את הגבול ליד פשמישל ונסע לכיוון לבוב. גדוד נכטיגל נסע עם דיוויזיית פנצר-ייגר וכמה יחידות טנקים עברו דרך ראדימנו - לבוב - טרנופול - חמלניצקי - ויניצה. במסגרת גדוד ברנדנבורג 1 נכנסו החיילים הראשונים של גדוד נכטיגל ללבוב ב-29 ביוני. הגדוד תפס שמירה על עמדות אסטרטגיות, החשובה בהם - תחנת הרדיו בגבעת ויסוקי זמוק במרכז לבוב. מתחנת הרדיו יצאה ההכרזה על עצמאות אוקראינה. חיילי נכטיגל ארגנו את הכרזת העצמאות של אוקראינה שהוכרזה על ידי ירוסלב סטצקו ב-30 ביוני והשתתפו בה. כומר הגדוד איוון רינוך נשא נאום לאחר סיום ישיבת ההכרזה. הממשל הגרמני לא תמך בפעילויות אלו אך לא פעל בחומרה נגד המארגנים עד אמצע ספטמבר 1941.
הפלוגה הראשונה של גדוד נכטיגל יצאה מלבוב עם הברנדנבורגרים ב-7 ביולי לכיוון זלוטשוב. שאר היחידה הצטרפה מאוחר יותר במהלך מסעה מזרחה לכיוון זלוטשוב, טרנופול וויניצה. היחידה השתתפה בפעולה נגד קו סטלין, וחלק מחבריה זכו בפרס גרמני. בשלושה כפרים במחוז ויניצה נורו "כל היהודים שבהם נתקל הגדוד".
הסירוב הגרמני לקבל את הכרזת ה-OUN(b) ב-30 ביוני על עצמאות אוקראינה בלבוב הוביל לשינוי בכיוון הפעולה של גדוד נכטיגל. עקב כך, הגדוד הוחזר לקרקוב ופורק מנשקו ב-15 באוגוסט. מאוחר יותר הפך עם גדוד רולנד לגדוד ה-201 של השוצמנשאפט (Schutzmannschaft).
הערכה
ההיסטוריון הרוסי סרגיי צ'וייב קבע כי למרות סיומו, OUN השיג את יעדיו הסופיים - 600 חברי ארגונם קיבלו הכשרה צבאית וניסיון קרב ותפסו עמדות כמדריכים ומפקדים בצבא ההתקוממות האוקראיני החדש.
במהלך ההיסטוריה הקצרה שלו, לגדוד נכטיגל היו 39 הרוגים ו-40 פצועים.
מחלוקת
לא ידוע אם הגדוד השתתף בפוגרום בלבוב ביולי 1941 או רק חלק מחברי היחידה אכן השתתפו בפוגרום.
ועדה בינלאומית הוקמה בהאג בהולנד ב-1959 לביצוע חקירות עצמאיות. החברים היו ארבעה פעילים אנטי-נאצים לשעבר, עורך הדין הנורווגי הנס קפלן, שר החוץ הדני לשעבר ונשיא הפרלמנט הדני אולה ביירן קראפט, הסוציאליסט ההולנדי קארל ואן סטאל, הפרופסור הבלגי למשפטים פלור פיטרס, והמשפטן השווייצרי וחבר הפרלמנט קורט סקוך. בעקבות חקירת עדים אוקראינים בין נובמבר 1959 למרץ 1960, סיכמה הוועדה: "לאחר ארבעה חודשים של בירורים והערכת 232 הצהרות של עדים מכל החוגים המעורבים, ניתן לקבוע כי להאשמות נגד גדוד נאכטיגל ונגד הסגן דאז וכיום השר הפדרלי אוברלנדר אין בסיס, למעשה".
הצד האוקראיני טען שאף אחת מהטענות לא הוכחה במסמכים כלשהם וכי העדיפות העיקרית של הגדוד הייתה אבטחת תחנת הרדיו והעיתונים, וכן הכרזה על עצמאות אוקראינה.
הוועדה הקנדית לפושעי מלחמה בקנדה (ועדת דשיין) שבדקה האשמות של פושעי מלחמה המתגוררים בקנדה, לא הזכירה בשמו איש מחיילי גדוד נכטיגל. יתרה מכך, היא הגיעה למסקנה כי אין להגיש כתב אישום נגד יחידות המשתפות פעולה עם הנאצים כקבוצה וכי אין די בחברות ביחידות כאלה כדי להצדיק העמדה לדין.
מרכז שמעון ויזנטל טען כי בין 30 ביוני ל-3 ביולי 1941, בימים שהגדוד היה בלבוב, השתתפו חיילי נכטיגל יחד עם הצבא הגרמני והאוקראינים המקומיים ברצח יהודים בעיר. באנציקלופדיה של השואה נכתב כי היחידה הועברה מלבוב ב-7 ביולי ונשלחה לחזית המזרחית.
פולנים טענו שחברי גדוד נכטיגל בהנהגת הנאצים השתתפו בטבח פרופסורים פולנים, כולל ראש ממשלת פולין לשעבר קז'ימייש ברטל, תדיאוש בוי-ז'לנסקי ואחרים, בלבוב ב-1941.
פעילותו של גדוד נכטיגל שנויה במחלוקת. מחקר על הטבח בלבוב על סמך מסמכים מהתקופה נערך על ידי אלפרד-מוריס דה זאיאס בספרו The Wehrmacht War Crimes Bureau, 1939-1945.
פרס גלובוס הזהב לבימוי הטוב ביותר
פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר בסרט קולנוע מוענק מדי שנה (משנת 1943) על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד לעבודת בימוי מצטיינת בתחום הקולנוע. הבמאי שזכה במספר הפרסים הרב ביותר הוא איליה קאזאן אשר זכה בארבעה פרסים. סטיבן ספילברג מחזיק בשיא המועמדויות: 11, מתוכן זכה 3 פעמים.
סקיילר גריי
הולי ברוק הפרמן (באנגלית: Holly Brook Hafermann; נולדה ב-23 בפברואר 1986), הידועה יותר בשמות הבמה שלה סקיילר גריי (Skylar Grey) ובעבר כהולי ברוק (Holly Brook), היא זמרת, מוזיקאית, פזמונאית ומפיקה אמריקאית.
קריירה
הסינגל הראשון בו השתתפה הפרמן היה השיר "Where'd You Go" של פורט מינור שיצא באפריל 2006, באותה תקופה כונתה "הולי ברוק". חודשיים מאוחר יותר, ביוני 2006, הוציאה גריי את אלבום הבכורה שלה "Like Blood Like Honey", ממנו יצאו שני סינגלים.
ב-2011 השתתפה הפרמן בביצוע השיר "I Need a Doctor" יחד עם ד"ר דרה ואמינם, ובשיר "Words I Never Said" יחד עם לופה פיאסקו.
ב-2013 יצא לאור אלבומה שנקרא "Don't Look Down" לאחר כשבע שנים ללא אלבום אולפן. הסינגל הראשון מן האלבום נקרא "C'mon Let Me Ride" בשיתוף פעולה עם אמינם שעזר לה בשיווק האלבום ואף בההפקת מספר שירים. הסינגל השני נקרא בשם "Final Warning", אשר בקליפ שלו מככבת השחקנית הישראלית אלונה טל.
ב-2014 הארחה בשיר "Rise", של המפיק המוזיקלי דייוויד גטה, מתוך האלבום Listen.
פצצת תאורה
פצצת תאורה היא ראש קרב של פצצה, רקטה או פגז המשמש להפצת אור רב באזור מעליו הוא מתפוצץ. בפצצות אלה מרעום המפעיל את גוף התאורה. המרעום מורכב בדרך כלל ממגנזיום, המפיץ אור רב בזמן בעירתו. פצצת תאורה משוגרת לגובה מתוכנן וכוללת מצנח המאט את קצב נפילתה ומשהה את מקור התאורה בגובה הרצוי.
עוצמת ההארה של פצצת תאורה היא כשל 1.5 מיליון נרות דולקים, משמע כמעט אור יום. הפצצה יכולה להיירות מתוך מטול, מרגמה או תותח, תלוי בסוג הפגז.
קישורים חיצוניים
Flare (pyrotechnic)
סקומברן מלכותי
סקומברן מלכותי (שם מדעי: Scomberomorus cavalla) הוא מין של דג ימי ממשפחת הקולייסיים המצוי לאורך מערב האוקיינוס האטלנטי וכן במפרץ מקסיקו.
מאפיינים
דג זה הוא אחד מהגדולים שבמקרלים ומגיע לאורך של 60-70 ס"מ ולמשקל של 4-14 ק"ג אך יכול להגיע גם למשקל 45 ק"ג. הוא בעל סנפירים גבוהים ומחודדים לאורך גופו, סנפיר גבי דמוי-מפרש וזנב רחב העוזר לו להאיץ ברדיפה אחרי טרף במים. הראש צר ובעל לסתות חדות ושיניים שטוחות. צבע הדג כסוף-כחול ולעיתים גם בצבע זית עם סנפירים אפורים-צהובים והגב מפוספס בפסים אופקיים צרים בצבע תכלת.
הוא חי בלהקות קטנות הנודדות בימים שלחופי אמריקה האטלנטית בין קרוליינה הצפונית לחופי ברזיל בעומק של 12-45 מטר אם כי פרטים בוגרים נצפו עד לעומק 180 מטר. הוא מצוי בעיקר במים טרופיים וסובטרופיים. כמה אוכלוסיות נפוצות בפלורידה ונודדות דרומה בחורף. הם מתרבים לאורך חופי פלורידה ולעיתים בקרוליינה באזור אוגוסט והנקבות משריצות למים מעל 50,000 ביצים אותם מפרים הזכרים.
הסקומברן הוא דג טורף מהיר כמו קרוביו, דגי הטונה והוא צד מיני דגים אחרים כמו סרדיניים, עפייניים, צניניתיים, רצועניים, מסריים, גממיתיים ודיונונים.
זהו דג מאכל פופולרי הנידוג בכמויות בין קרוליינה לטקסס והוא בעל תכולת שומן גבוהה. מצב שימורו הוא ללא חשש.
שינג'י אונו
שינג'י אונו (ביפנית: 小野 伸二; נולד ב-27 בספטמבר 1979) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קונסאדולה סאפורו מהליגה השנייה ביפן. שיחק בעבר גם בקבוצת אוראווה רד דיימונדס מליגת העל היפנית, פיינורד רוטרדאם מליגת העל ההולנדית ובוכום מהבונדסליגה הגרמנית. בין השנים 1998–2008 היה חלק מנבחרת יפן במדיה רשם 56 הופעות. אונו זכה לכינוי טנסאי (天才), שמשמעותו "גאון" בשפה היפנית.
אוראווה רד דיימונדס
אונו נולד במחוז שיזואוקה, יפן. בנעוריו שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון שימיזאו בעיר. בשנת 1998 החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת אוראווה רד דיימונדס מליגת העל היפנית. בעונת הבכורה שותף ב-27 משחקי ליגה, בהם הבקיע 9 שערים. בשנת 1999 זכה להתעניינות מצד קבוצות זרות, כאשר הוביל את נבחרת יפן עד גיל 20 לגמר אליפות העולם לנוער, שהתקיימה בניגריה. בהמשך השנה נפצע בברכו, פציעה שהשביתה אותו עד לסיום העונה.
פיינורד רוטרדאם
בעקבות הופעתיו בגביע הקונפדרציות שהתקיים בשנת 2001 הוחתם בפיינורד רוטרדאם ההולנדית. בעונתו הראשונה בקבוצה סייע לקבוצה לזכות בגביע אופ"א, לאחר ניצחון 3-2 במשחק הגמר על בורוסיה דורטמונד, והיה לכדורגלן היפני הראשון שזוכה בגביע אירופאי. פציעות חוזרות גרמו לאונו להחמיץ משחקים רבים. לאחר שהחמיץ את מרבית עונת 2004/05 החליטה פיינורד למכור את השחקן והוא שב לשחק באוראווה רד דיימונדס, בה חתם על חוזה לשלוש עונות.
בוכום
לאחר ששיחק שתיים וחצי עונות בליגה היפנית עבר בחלון ההעברות של ינואר 2008 לקבוצת בוכום מהבונדסליגה הגרמנית. ב-3 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במהלכה בישל שני שערים. הפציעות המשיכו להשבית את אונו ממשחק ובשתיים וחצי העונות ששיחק בקבוצה רשם רק 34 הופעות. בסיום עונת 2009/10 ביקש מהקבוצה להשתחרר מחוזהו על מנת לשוב ולשחק ביפן.
שימיצו אס-פולס
בינואר 2010 חזר למחוז הולדתו לאחר שחתם בקבוצת שימיצו אס-פולס, ששילמה עבורו סכום של 300 אלף אירו. לדבריו של אונו הבחירה בקבוצה נבעה מרצונו להתאחד עם אשתו ושני בניו שהתגוררו ביפן כל העת. בשלוש עונותיו בקבוצה רשם 85 הופעות, בהן כבש 12 שערים.
ווסטרן סידני וונדררס
בספטמבר 2012 הצטרף אונו לקבוצת ווסטרן סידני וונדררס, שנוסדה באותה שנה והצטרפה לליגת העל האוסטרלית. ב-6 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה וב-9 בדצמבר כבש את שער הבכורה שלו בליגה בבעיטת עונשין. בינואר 2014 הודיעה הקבוצה כי בסיום העונה ישוב השחקן לשחק ביפן.
קונסאדולה סאפורו
במאי 2014 הצטרף לקבוצת קונסאדולה סאפורו מהליגה השנייה ביפן והספיק לשחק בשבעת המשחקים האחרונים של העונה. בעונת 2015 שותף ב-17 משחקים, בהם הבקיע צמד שערים.
נבחרת לאומית
אונו ערך את הופעת הבכורה בנבחרת יפן ב-1 באפריל 1998 במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית. הוא היה חלק מהנבחרת במונדיאל 1998, במונדיאל 2002 ואולימפיאדת אתונה. הוא היה חלק מסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2006, אך בשל פציעה הספיק לשחק רק במשחק אחד במסגרת המוקדמות. פציעות מנעו ממנו לקחת חלק גם במשחקי גביע הקונפדרציות בשנת 2003 ו2005. בין השנים 1998 ו-2008 השתתף ב-56 משחקים והבקיע שישה שערים.
ארנבת סמית' אדומה
ארנבת סמית' אדומה (שם מדעי: Pronolagus rupestris) היא מין של יונק ממשפחת הארנביים החי בסוואנות של אפריקה הדרומית. היא מצויה בעיקר בקניה, נמיביה, לסוטו, מלאווי, רודזיה, טנזניה, זמביה ודרום אפריקה (באזור הכף הצפוני, המדינה החופשית והפרובינציה הצפון-מערבית). הארנבת קרויה על שם החוקר שגילה אותה - הזואולוג הסקוטי אנדרו סמית'. ארנבת זו אינה שייכת לסוג ארנבת (Lepus) אלא לסוג ארנבת אדומה (Pronolagus), החי באפריקה בלבד.
מאפיינים
ארנבת סמית' אדומה קטנה מעט יותר משאר הארנבות והקטנה בסוגה. אורכה 43 עד 65 סנטימטרים, עם זנב קצר באורך 5 עד 11 סנטימטרים ומשקלה הממוצע 1.3 עד 2 קילוגרם. לארנבת פרווה אפורה-אדמדמה עם גפיים וזנב כתומים עם קצוות חומים כהים, ראש בהיר עם מצח חום, לחיים בהירות ואוזניים ורודות. הארנבת בעלת טפרים חדים וקצרים ברגליה וזנבה ארוך מעט ביחס לארנבות. היא ממליטה בעונת הרבייה בתוך קן עשוי מעלווה ומפרווה או שיער גור או שניים המתבגרים תוך 3 שנים.
סביליה (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
הרפתקאות פין וג'ייק
הרפתקאות פין וג'ייק (באנגלית: Adventure Time, "שעת הרפתקה" או "זמן להרפתקה") היא סדרת אנימציה אמריקאית הומוריסטית, שנוצרה על ידי פנדלטון וורד עבור ערוץ הילדים הבינלאומי קרטון נטוורק. עלילת הסדרה עוקבת אחר צמד החברים הטובים- פין, בן האנוש (Finn the Human) וג'ייק הכלב, שעוברים הרפתקאות שונות במטרה להילחם ברשע במקום להשתעמם. הסדרה מתרחשת בארץ אוּ (Land Of Ooo) שהיא מקום פוסט-אפוקליפטי, המאכלסת בין השאר את ממלכת הסוכריות וממלכת הקרח.
הסדרה קנתה לעצמה מעריצים נלהבים בקרב ילדים, בני נוער ומבוגרים בארצות הברית ומקבלת ביקורות משבחות.
הסדרה הסתיימה ב-3 בספטמבר 2018 בעונתה העשירית.
תקציר העלילה
העלילה מתמקדת בפין וג'ייק, צמד חברים טובים. הם גרים יחד בבית עץ, בסמוך לממלכת הסוכריות. מדי פרק הם יוצאים להרפתקה, בהתאם לקריאות העזרה או הצרות אליהן הם נקלעים בדרכם. פעמים רבות הנסיכה מסטיק מבקשת מהם לעזור לממלכת הסוכריות במשימה כלשהי, והם מיד נענים לבקשה.
במהלך העונות הראשונות של הסדרה נוצרים רגשות חיבה בין פין לנסיכה מסטיק הגדולה ממנו במספר שנים. הנסיכה דחתה אותו, לכן התאהב בנסיכת הלהבות.
בפתיח הסדרה ובמהלך הפרקים נחשפים פרטים המעידים על כך שבעבר התקיימה ציוויליזציה אנושית בארץ אוּ, אך זו נכחדה, למעט פין שנותר אחרון, אביו נטש אותו כשהיה תינוק. קיימים רמזים לכך שהאנושות הושמדה במלחמה גרעינית, במה שנקרא - מלחמת הפטרייה הגדולה, כשבפטרייה הכוונה היא לפטרייה גרעינית (לדוגמה, ניתן לראות בתחילת פתיח הסדרה עזובת גרוטאות שמושלכים בה כמה ראשי נפץ גרעיניים - דבר המעיד על מה שקרה בעבר). רבות מדמויות הסדרה הנשיות הן נסיכות, כאשר לכל אחת יש ממלכה שאליה היא שייכת.
הוברט זודאנט
ביוגרפיה
זודאנט, יליד מאסטריכט, ניגן בצעירותו בקרן יער. זכה בפרסים בתחרויות ניצוח שונות, בהן התחרות הבינלאומית למנצחים צעירים של בזאנסון, צרפת והתחרות הבינלאומית ע"ש הרברט פון קאראיין בברלין עם תזמורת טוקיו.
זודאנט כיהן כמנהל מוזיקלי בתזמורת אוטרכרט בשנים 1974 עד 1980, בתזמורת הפילהרמונית החדשה של צרפת מ-1981 עד 1983, בתזמורת טוסקניני מ-1988 עד 1992, בתזמורת הלאומית של פיי דה לה לואר מ-1993 עד 2004 ובתזמורת המוצרטיאום של זלצבורג מ-1994 עד 2004. כמו כן כיהן זודאנט כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של מלבורן. בצרפת. באוקטובר 1999 התמנה למנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של טוקיו, ולמנהלה המוזיקלי בספטמבר 2004. זודאנט סיים את תפקידו בטוקיו בשנת 2014.
הוברט זודאנט ניצח על התזמורות החשובות ביותר באירופה, בהן הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, התזמורת הסימפונית של לונדון, הפילהרמונית של מינכן ותזמורת האקדמיה למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא. כן ניצח על התזמורת הסימפונית של סידני, התזמורת הסימפונית של סיאול ועוד. כמנצח אופרה ניצח כמעט על כל תזמורות בתי האופרה באיטליה, בהם לה סקאלה מילאנו, קטניה, פלרמו ואחרות.
מאסארו פורוקאווה
מאסארו פורוקאווה (ביפנית: 古川 勝; 6 בינואר 1936 – 21 בנובמבר 1993) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי (מלבורן 1956) ושיאן העולם במשחה ל-200 מטר חזה.
שיאן עולם
בתחרות שנערכה בטוקיו ב-10 באפריל 1954 הוא קבע במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:36.6 דקות, שיפור לשיא בן השנה של קנוד גליי מדנמרק (2:37.4 דקות). בהמשך היום שיפר את השיא והעמידו על 2:35.4 דקות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה פורוקאווה במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:34.7 דקות, לפני חברו לנבחרת מאסאהירו יושימורה (2:36.7 דקות) וחארס יוניצ'ב מברית המועצות (2:36.8 דקות).
1958
במשחקי אסיה שנערכו בטוקיו בסוף מאי 1958 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:44.0 דקות.
ארנבת אדומה
ארנבת אדומה (שם מדעי: Pronolagus) הוא סוג של יונקים ממשפחת הארנביים החיים רק באפריקה. סוג זה קרוב לארנבת, אך קטן יותר לרוב ובעל פרווה אדמדמה, ממנה קיבלו את שמם. בעבר נכללו מיני הסוג עם הארנבות האמיתיות, אך הסוג הוגדר ב-1904 בידי החוקר מרקוס וורד ליון ג'וניור.