cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מפא"י
פרישתו של בן-גוריון לשדה בוקר, ושובו
כתוצאה מכך התפטר שלא מרצונו פנחס לבון מתפקיד שר הביטחון בפברואר 1955 ואת מקומו שב ותפס דוד בן-גוריון. בבחירות שהתקיימו ביולי 1955 עמד בן-גוריון בראש רשימת מפא"י. אל הבחירות הלכה מפא"י עם מצע שקרא לביסוס העולים, ביטחון כלכלי, יישוב שטחים ריקים, העלאת עולים, פיתוח החקלאות, פיקוח על הסכמי שביתת הנשק, חיסול המעברות, שמירה על עצמאות ההסתדרות, בתמיכה בשיטת בחירות אזורית-רובית, בחקיקת חוקי יסוד ובליכוד העם.
שלטונו של בן-גוריון - 1955 עד 1960
לאחר שובו של בן-גוריון משדה בוקר, לא קמו עוד עוררין על שלטונו. המדינה שתחת הנהגתו, יצאה למלחמת סיני, ושבה עטורת ניצחון. אמנם, תחת לחץ בינלאומי כבד נאלץ בן-גוריון לוותר על ההישגים הטריטוריאליים של המלחמה, אך עם סיום המלחמה היה בן-גוריון בשיא תהילתו. הן מתוך שורות מפלגתו, והן מחוצה לה, לא קמה דמות מנהיגותית שתישא עליו תיגר. מנחם בגין לא נראה באותם הימים כאופציה שלטונית (לא מעט בזכות הדמוניזציה שערך לו בן-גוריון עצמו) ואילו בשמאל לא קם מנהיג דומיננטי, כאשר אנשים כיגאל אלון וישראל גלילי נראו כצעירים מכדי להגיע להנהגה.
לאחר תקופת כהונתו של משה שרת, לא קם בתוך מפא"י פנימה מתחרה לבן-גוריון. בן-גוריון טיפח דור צעיר בתוך המפלגה, משה דיין, טדי קולק, שמעון פרס ואחרים, אך היה ברור כי עד שאלו יתפסו את השלטון, תחלופנה שנים רבות. מצב זה בו עובר לפיד ההנהגה מידיו של בן-גוריון ישירות לידי הצעירים, לא נראה לדור הביניים במפלגה, ואנשים כלוי אשכול וגולדה מאיר ראו כיצד הסיכוי שלהם להנהיג את המדינה הולך ונעלם.
הפרשה
בשנת 1960 עמדו בן-גוריון וצעיריו, מול שכבת הביניים במפלגה. זלמן ארן, פנחס ספיר וגולדה מאיר, אנשי העלייה השלישית עמדו מול בן-גוריון, שייצג את דור הנפילים מן העלייה השנייה, ומול הצעירים, להם התכוון בן-גוריון להעביר את לפיד ההנהגה ביום מן הימים. לקבוצה זו הצטרף פנחס לבון. נראה היה כי על הנהגת מפא"י מתחרות שתי קבוצות, אם כי ברוח הימים ההם, לא היה לכך כל ביטוי רשמי.
ב־31 בינואר 1961 הודיע בן-גוריון על התפטרותו מראשות הממשלה על רקע "עסק הביש". הבחירות שהתקיימו לאחר מכן, באוגוסט 1961 הביאו לירידה בכוחה של מפא"י שנראתה כמפלגה מפוצלת על סף פילוג. מפא"י ירדה מ־47 מנדטים ל־42 מנדטים. אך עדיין היה בכוחה להרכיב את הממשלה. הכוח המניע מאחורי הממשלה בשלב זה היה לוי אשכול.
בן-גוריון החל לחוש כי אינו מסוגל עוד לנהל את המדינה כבימים עברו. הערעור על מנהיגותו, שהתבטא בצורה חריפה בהיעדר גיבוי לעמדתו בעניין המדענים הגרמנים במצרים, הביא אותו לפרוש בהודעה פתאומית שניתנה ב־16 ביוני 1963. לאחר פרישתו המליץ על אשכול כיורשו בראשות הממשלה. הוא התפטר אף מן הכנסת, ושב לשדה בוקר.
פילוג והקמת המערך
בשנת 1964 החלו מגעים לאיחודה של מפא"י עם אנשי אחדות העבודה - פועלי ציון. תנועה זו שהייתה חלק ממפ"ם, יצאה לדרך עצמאית, עשר שנים קודם לכן, והייתה קרובה מאוד בעמדותיה לאנשי מפא"י. בשלב זה איימו מספר מאנשי לבון, שיצרו חוג רעיוני בשם "מן היסוד" לפרוש מן המפלגה אם לא יוחזר לבון לתפקידיו מהם הודח בשנת 1961. אנשי אחדות העבודה תמכו בהם בצעדים אלו. היה ברור כי אם יסכים אשכול לדרישות אנשי "מן היסוד" ודרישות אחדות העבודה, ייגרם קרע בינו ובין בן-גוריון.
בפברואר 1965 התכנסה ועידת מפא"י שנועדה להכריע בשאלת הקמת ועדת חקירה משפטית, ובשאלת האיחוד עם אחדות העבודה. כבר עם כינוס הוועידה התברר כי אנשי בן-גוריון נמנים עם מחנה "המיעוט", ואילו אנשי אשכול הם "הרוב". מאמציו של "ממליך המלכים" במפלגת העבודה, שרגא נצר, להביא לכדי פשרה בין הניצים, נתקלו בחומה של סירוב מטעם אנשי הרוב, שראו הזדמנות להסיט מדרכם את מתנגדיהם. אנשי המיעוט, ביניהם משה דיין, שמעון פרס, יוסף אלמוגי, אבא חושי ואחרים. כמה מן הבולטים במחנה "הצעירים" לא עמדו לצידם, כאבא אבן, אריה אליאב, אברהם עופר ואשר ידלין. בפגישה דרמטית במלון "שרתון" בתל אביב, עשה אף נשיא המדינה, זלמן שזר, מאמץ להביא לפיוס בין אשכול ובין בן-גוריון, אך נכשל בכך.
בוועידה עצמה נשאו אישים מרכזיים במפלגה דברים חריפים ביותר כנגד בן-גוריון. משה שרת, אשר היה כחמישה חודשים לפני מותו בגיל 70, הגיע על כיסא גלגלים, ונשא נאום חריף נגד המנהיג בן ה-79. בסיום הנאום נשקה לו גולדה מאיר על מצחו, ולאחר מכן נשאה נאום חריף עוד יותר. בסיומה של הוועידה נשא אשכול נאום שבו קרא להפסיק את העיסוק ב"פרשה" ולהקים את המערך החדש. הוא קרא לבן-גוריון - "תן לי אשראי!" בסיום הוועידה הצביעו רוב הצירים כנגד הצעת בן-גוריון לבירור "הפרשה" בוועדת חקירה משפטית. הוועידה עסקה אף בעניין המשא ומתן עם אחדות העבודה. הצעת אנשי המיעוט הייתה כי המשא ומתן ינוהל בתנאי שתהיה הסכמה כי הדבר לא יפגע ביוזמה לשינוי שיטת הבחירות. גם הצעה זו נדחתה ברוב קולות.
ביוני 1965 הכריז בן-גוריון על פרישתו ממפא"י, ועל הקמת רשימת פועלי ישראל. אל הרשימה הצטרפו "צעירי בן-גוריון" - שמעון פרס, משה דיין, טדי קולק, יצחק נבון ויוסף אלמוגי.
בבחירות שהתקיימו בנובמבר 1965 נחלה רשימתו של בן-גוריון מפלה קשה וזכתה לעשרה מנדטים בלבד, אל מול 45 מנדטים שניתנו לרשימה המאוחדת של מפא"י ואחדות העבודה. רשימה זו כבר לא נקראה "מפא"י" כי אם "המערך" וסימנה לא היה האות א' עמה התמודדה מפא"י בבחירות למן הווסדה, כי אם האותיות את (א' היה סימנה של מפא"י ו-ת' - סימנה של אחדות העבודה - פועלי ציון).
הקמת מפלגת העבודה
ממשלתו של לוי אשכול, שהוקמה ב־1965, זכתה להישג ההיסטורי של הניצחון האדיר במלחמת ששת הימים. לאחר מכן נראו הסכסוכים ההיסטוריים בדבר "הפרשה" כעניין שחלף זמנו. בתקופה שקדמה למלחמה נכנסו אנשי רפ"י כמשה דיין לממשלה. בדצמבר 1967 קיבלו אנשי רפ"י החלטה להצטרף אל מפא"י ואל "המערך" ולהתאחד עמם למפלגה אחת - מפלגת העבודה. האיחוד הרשמי התבצע ב-1968. בן-גוריון הודיע על פרישתו מרפ"י והקמת "הרשימה הממלכתית", אך הוא היה כמעט היחיד שהתנגד לאיחוד ובמפלגה המאוחדת נותר רוב לאנשי מפא"י. כמזכ"ל המפלגה מונתה גולדה מאיר.
היה זה סופה של מפא"י מבחינה ארגונית, ותחילת סופה כמפלגת שלטון יחידה. ישראל שלאחר מלחמת ששת הימים לא הייתה מוכנה עוד לקבל שלטון של מפלגה יחידה, כפי שהיה בעשורים הראשונים לקיומה. אמנם יחלוף עוד עשור בטרם ידיח הבוחר את המפלגה מן השלטון, ותדרש לשם כך הטראומה של מלחמת יום הכיפורים, אך הוויתור על המותג "מפא"י" ועל האות "א", היה תחילתה של הדרך שהובילה לאובדן ההגמוניה של התנועה הפועלית בהנהגת מדינת ישראל.
יען מצוי
יען מצוי (שם מדעי: Struthio camelus) הוא מין העוף הגדול ביותר שחי כיום על פני כדור הארץ וגם המהיר ביותר מבין כל בעלי החיים ההולכים על שתיים (כ-65 קמ"ש). בעבר הוא היה המין היחיד בסוגו אך ב-2014 התברר שישנו מין דומה אך קטן יותר של יען - יען סומלי. אורך גופו של היען הוא כשני מטרים, גובהו עד 2.5 מטרים ומשקלו עד 160 קילוגרם.
כנפי היען קטנות יחסית לגודל הגוף ואינן מסוגלות לשאת את משקל גופו, לכן היען אינו יכול לעוף, היען נעזר בכנפיו בעת ריצה לייצוב הגוף, לביצוע פניות חדות ולעצירה פתאומית. נוצות היען שימשו את האדם לקישוט מאז ימי קדם, בין השאר לקסדות וכובעים.
היען ניזון מעשב, מזרעים, מחרקים ומזוחלים קטנים. היען נוהג לבלוע גסטרוליתים ("אבני קורקבן") כדי לסייע לקיבת השרירים שלו לטחון את מזונו. במקרים אחדים נמצאו בבטנם של יענים עצמים אחרים, כמו חפצים עשויי מתכת ושעוני יד.
ליען אין איברי קול אך בעונת הייחום משמיע הזכר באמצעות הוושט קול עמום שנשמע למרחקים. ראייתו של היען היא מהטובות ביותר מבין העופות שאינם מעופפים.
יען עשוי לחיות בטבע עד גיל 40 ובשבי אף עד גיל 50 שנים. תפוצתו כוללת את יבשת אפריקה בלבד.
היען חי בעיקר בנופים פתוחים באזורי ערבה ומדבר. גורמי ההכחדה עיקריים של היען הם ציד ואיסוף ביצים.
תת-מינים:
היען הסומלי היה בעבר תת-מין של היען המצוי אך כיום נחשב למין עצמאי.
רבייה
היען מגיע לבגרות מינית בגיל שנתיים עד ארבע, נקבות בדרך כלל כחצי שנה לפני הזכרים. עונת הייחום נמשכת ממרץ ועד ספטמבר. הזכר מכין נחלת קינון ומזמין נקבות באמצעות שריקה וקולות אחרים וכן טקס חיזור הכולל שימוש בכנפיים. היען הוא פוליגני.
היענים מתחלקים בדגירה על הביצים. ביום דוגרת עליהם הנקבה, שצבעה אפור ומשתלב היטב בסביבה המדברית, ובלילה דוגר עליה הזכר שצבעו השחור משמש הסוואה טובה בלילה.
מיתוסים
ישנו מיתוס הגורס, כי היען טומן את ראשו בחול בעת סכנה, אולם במציאות אין זה כך. היען מתכופף בעת סכנה בניסיון להסתיר את עצמו, אך במצב רגיעה בעת שהוא אוכל ייתכן שתהיה אשליה שראשו מוטמן בחול עקב גודלו היחסי הקטן של הראש (מספיקה תלולית קטנה כדי להסתיר את הראש מעיני הצופה, מה שיראה כאילו הראש טמון בקרקע).
לעומת זאת, בעיטת היען אינה מיתוס. ליען רגליים גבוהות הן ביחס לרוב בעלי החיים והן באופן יחסי לגודלו. הרגליים גם חזקות, יחסית לעופות, כיוון שהיען אינו מעופף, ומשמשות בין היתר להגנה. כאשר זכרים מתקוטטים הם משתמשים ברגליהם ככלי נשק ובועטים זה בזה. יען החש בסכנה עלול לבעוט במי שהוא חושב שמהווה סיכון ויכול לפגוע קשות באדם או בחפץ בו הוא בועט.
היען בארץ ישראל
עד תחילת המאה ה-20 היה היען נפוץ בנגב. גודלה המדויק של אוכלוסייה זו אינו ידוע. קן עתיק, בן כ-5,000 שנה, נמצא ליד הרצליה. הקן מעיד שהמין חי בעבר הרחוק גם במרכז הארץ. תת-המין המזרח תיכוני, יען הנגב (Struthio camelus syriacus) נכחד מן העולם. הוא נעלם מן הארץ במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20.
בשנת 1973 הוקם גרעין רבייה בחי-בר יוטבתה כאשר הגיעו מאתיופיה לישראל 18 אפרוחים מתת מין של היענים שמקורו במדבריות אתיופיה. בשנות האלפיים נעשה ניסיון ראשון בעולם להשיב לטבע יענים, אולם ללא הצלחה לעת עתה, אך עדיין יש כוונה להשיבם לטבע בארץ בעתיד.
היען בתנ"ך
בתנ"ך מוזכר פעם אחת בלבד השם יענים במגילת איכה: וזיהויו המקובל הוא ליען.
שמות נוספים שיש שמזהים אותם עם היען: בספר איוב נזכר עוף בשם "כנף רננים": שעל פי תיאור אורח חייו יש שמשערים שהוא היען. יש שסוברים ששמו של העוף שנזכר באיוב הוא חסידה, אך במקורות אחרים וודאי שהחסידה היא עוף אחר.
ברשימת העופות הטמאים מופיע העוף "בת יענה": אשר מזוהה כיען לפי התרגומים הארמיים שמתרגמים "בת נעמיתא", לפי מסורת התרגום לערבית של רס"ג שתרגם: נעאמה-نعامة ולפי מאמר חז"ל שמסביר את התוספת בת: "'ואת בת היענה': 'בת' זו ביצת היענה - יצאת זו ללמד על כל הביצים של עופות הטמאים. 'יענה' הם היענים אשר במדבר שאינה חוזרת אל בניה לעולם. וכן אמר ירמיהו בת עמי לאכזר כיענים במדבר. ואומר ואבל כבנות יענה" (פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) ויקרא פרשת שמיני דף לא עמוד א). וכן: "תני רבי ישמעאל ואת בת היענה זו ביצת הנעמית".
היען במקורות אחרים
בתרבות הארמית, במשנה, בגמרא ובשאר השפות השמיות נקרא היען גם נַעֲמִית (כמו בערבית: نعامة - "נַעַאמַה̈"), והוא השם המזוהה ביותר עם היען.
נראה שבתקופת חז"ל היו משתמשים ביען לשם זיקוק זהב: "אמר רבי אבין לשם מקומו הוא נקרא וזהב מאופז זהב מזוקק שהיו מחתכין אותו כזתים וטחים אותו בצק ומאכילין אותו לנעמיות והן מסננות אותו".
בשל מנהגו של היען לבלוע חפצים שונים, סברו שהוא ניזון מזכוכית: "רבי אבא בר כהנא אמר הכניס עמו (נח לתיבה) זמורות לפילים, חצובות לצבאים, זכוכית לנעמיות." (בראשית רבה, פרשה ל"א, סימן י"ד).
בקרב יהדות תימן יש שנהגו לתלות בבית הכנסת ביצת יען שרוקנה מתוכנה.
מרוצי יענים
בכמה מדינות, נהוגים מרוצי-רכיבה על יענים. המנהג נהוג באפריקה ובמקומות אחרים הוא נדיר למדי. רכיבה על יענים נעשית בצורה דומה לרכיבה על סוסים, עם אוכפים, מושכות ומתגים מיוחדים. עם זאת, היענים קשים יותר לשליטה לעומת סוסים.
המרוצים הם אף חלק מתרבותה של דרום אפריקה המודרנית. בארצות הברית, נפתחה בשנת 1892 בג'קסונוויל, פלורידה "חוות היענים". החווה ומרוציה היו לאטרקציה תיירותית ידועה, אחת האטרקציות המוקדמות בהיסטוריה של פלורידה. כיום, מתקיים באופן שנתי "פסטיבל היענים" בצ'נדלר, אריזונה, ובו מתקיימים גם מרוצי יענים. מרוצים התקיימו גם במקומות רבים אחרים בארצות הברית, כמו וירג'יניה סיטי בנבדה ומסלולי מרוצי הסוסים קנטרברי פארק במינסוטה, פריירי מידוס באיווה ואליס פארק בקנטקי.
גבריאל קרמר
גבריאל קרמר (בצרפתית: Gabriel Cramer, 31 ביולי 1704, ז'נבה, שווייץ – 4 בינואר 1752, צרפת) היה מתמטיקאי שווייצרי.
קורות חייו
כישרונו של קרמר בתחומי המתמטיקה התגלה כבר בצעירותו. בגיל 18 קיבל דוקטורט, ובגיל 20 היה יושב ראש משותף של המחלקה למתמטיקה. בשנת 1728 הציע פתרון לפרדוקס סנט פטרסבורג, שהיה קרוב מאוד לפתרון שהוצע על ידי דניאל ברנולי 10 שנים מאוחר יותר. עבודתו החשובה ביותר, מאמר בנושא עקום אלגברי בשם "Introduction à l'analyse des lignes courbes algébriques", פורסם בשנת 1750, כשהיה בשנות הארבעים לחייו. המאמר כולל את ההדגמה המוקדמת ביותר לכך שעקום מדרגה n נקבע על ידי n(n+3)/2 נקודות עליו, במקרה הכללי. בספר מופיע מחקר מעמיק על עקומת השטן.
קרמר ערך את עבודותיהם של יאקוב ויוהאן ברנולי. הוא כתב על הסיבות הפיזיקליות לצורה הספרית של כוכבי הלכת ועל התנועה של האפסידים שלהם (1730) ועל הטיפול של ניוטון בעקום אלגברי מעוקב (1746).
היה פרופסור באוניברסיטת ז'נבה.
יצחק אפלויג
תולדות חייו
יצחק אפלויג נולד בשנת 1944 בבוכרה שבאוזבקיסטן, לאחר שמשפחתו ברחה מאימת הנאצים לאחר פלישתם לפולין בספטמבר 1939. בשנת 1947 עלתה המשפחה לארץ ישראל. בין השנים 1962–1964 שירת בנח"ל ובצנחנים. בשנת 1967 סיים תואר ראשון בפיזיקה-כימיה. בשנת 1969 סיים תואר שני בכימיה, ובשנת 1974 סיים דוקטורט בכימיה, כולם באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1976 הצטרף לסגל האקדמי של הטכניון, ובשנת 1983 מונה לפרופסור. בשנים 1995–1998 היה הדיקאן של הפקולטה לכימיה. כיהן כנשיא הטכניון בשנים 2001–2009. בשנת 2010 נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. חבר משנת 2016 ב-Academia Europaea.
פעילות מדעית ופרסומים מדעיים
תרומתו המרכזית של אפלויג מתבטאת בהכנסת הכימיה החישובית ושימוש בחישובים תאורטיים כדי לנבא מראש את תכונותיהם של חומרים המכילים סיליקון שלא היו ידועים, ובהצעת דרכים להכנתם. תרכובות אלו יכולות לשמש בסיס להכנת חומרים ופולימרים חדשים בעלי תכונות ייחודיות. מחלוצי השימוש בחישובים המבוססים על מכניקת הקוונטים לניבוי תכונותיהם הפיזיקליות והכימיות של חומרים.
פעילותו האקדמית כוללת יותר מ-180 פרסומים בעיתונות המדעית הבינלאומית, ועריכת שבעה ספרים. הוא חבר מערכת של כמה עיתונים מדעיים בינלאומיים, שימש ומשמש יו"ר של כנסים מדעיים בישראל ומחוצה לה, ובוועדות בינלאומיות שונות.
משוואת המילטון-יעקובי
במכניקה אנליטית, משוואת המילטון-יעקובי היא ניסוח חלופי של המכניקה הקלאסית. המשוואה שקולה לניסוחים אחרים כגון חוקי התנועה של ניוטון, המכניקה הלגראנז'ית והמכניקה ההמילטונית. המשוואה נקראת על שמם של ויליאם רואן המילטון וקרל גוסטב יעקובי שפתחו אותה בראשית המאה ה-19.
משוואת המילטון־יעקובי שימושית במיוחד במציאת גדלים נשמרים במערכות בהן מציאת הפתרון המלא של המערכת איננה אפשרית.
רקע
במהלך סוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18 נסוב ויכוח בין מדענים שדגלו בכך שהאור הוא חלקיק הנע במסלולים מוגדרים - הקרניים המופיעות באופטיקה גאומטרית, ובין אלו שטענו שהאור הוא גל, וכל נקודה אליה מגיע חזית הגל היא מקור של גל כדורי - עקרון הויגנס. ב-1818 הראה פרנל שניתן להסביר גם את האופטיקה הגיאומטרית וגם את תופעות העקיפה באמצעות תיאוריה גלית של האור.
משוואה זו ידועה בתור משוואת האייקונל. קווים עליהם \varphi=C נקראים קווים שווי פאזה, או חזית הגל. האופטיקה הגיאומטרית מתקבלת מהאופטיקה הגלית בקירוב זה, וקרן אור גיאומטרית תנוע במאונך לקווים שווי פאזה.
ב-1833 הצביע המילטון על העובדה שקיימת הקבלה בין תנועה של מערכת במכניקה קלאסית לתנועה של קרן אור גיאומטרית. בשני המקרים קיים פונקציונל שמקבל ערך מינימום לאורך מסלול, במקרה האופטי הפונקציונל הוא זמן התנועה לאורך המסלול ובמקרה המכני הפונקציונל הוא הפעולה. משוואת המילטון־יעקובי מחפשת למצוא את המקבילה המכנית לתיאור הגלי. היא עושה זאת באמצעות חיפוש משטחים שווי "פעולה" שמהווים את חזית הגל המכנית. מרגע שקווים אלו נמצאו, קיים קשר ביניהם לבין המסלול בו המערכת תמשיך להתקדם. ההקבלה הזו מצביעה על מאפיין גלִי של המערכת המכנית, ובכך מהווה בסיס נוח לפיתוח מכניקת הקוונטים.
ניסוח מתמטי
בהינתן סט של קואורדינטות קנוניות והמילטוניאן  עבור מערכת פיזיקלית כך שמתקיימים משוואות המילטון  הפונקציה המנהלת של המילטון  (Hamilton's principal function, פירוט בהמשך) הפותרת את משוואת המילטון-יעקובי:
מקיימת ו-. כלומר הגדלים הם גדלים נשמרים. גם הגדלים \alpha_i הם קבועים במהלך התנועה. אם ידועים הערכים הללו בזמן t=t_0 ניתן להפוך את סט המשוואות ולקבל.
אם ההמילטוניאן לא תלוי ישירות בזמן הפונקציה המאפיינת של המילטון  (Hamilton's characteristic function) הפותרת את משוואת המילטון-יעקובי הלא תלויה בזמן:
לאורך השדרה שאין בה איש
"לאורך השדרה שאין בה איש" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה השנייה באלבום אילנית.
משוואת המילטון-יעקובי
ניסוח מתמטי
מקיימת וכן. הפונקציה f ניתנת לבחירה כדי לפשט את הביטויים בפתרון, ובחירות שונות לא ישנו את פתרון הבעיה. אם נעשה שימוש בפונקציה, מתקיים ומתקיים הקשר הבא בין הפונקציה המנהלת לפונקציה המאפיינת , אם הלגרנז'יאן המקורי יכול להיכתב בצורה אז \alpha_1=E היא האנרגיה של המערכת.
לאורך השדרה שאין בה איש
על השיר
השיר נכתב על ידי יהודה עמיחי כסונטה והוא חלק ממחזור הסונטות "אהבנו כאן" שהתפרסם בספר הביכורים שלו, "עכשיו ובימים האחרים". שייקה פייקוב הלחין את השיר ואלברט פיאמנטה עיבד אותו. "לאורך השדרה שאין בה איש" קיבל מספר פרשנויות שונות מהקהל הישראל. מחד, היו אלו שסברו כי מדובר על שיר אהבה נכזבת. חלק אף סוברים כי במהלכו הדוברת מעצימה את המתרחש בתוך נפשה של אישה שפוסעת לבדה, מול האילנות והרוח, כאילו היא הולכת נגד הנורמות החברתיות באשר לקשר רומנטי הטרוסקסואלי. מאידך, פלג ממאזיני השיר סוברים כי הנושא המתהווה בו הוא השואה, והתבודדות שחוו השורדים בתקופה זו.
משוואת המילטון-יעקובי
פיתוח באמצעות פונקציה יוצרת
טרנספורמציות קנוניות מאפשרות לעבור ממערכת אחת של קואורדינטות קנוניות המקיימת את משוואת המילטון עבור ההמילטוניאן, לסט אחר  המקיים את משוואת המילטון עבור המילטוניאן אחר. ניתן לפתח טרנספורמציה קנונית באמצעות שימוש בפונקציה יוצרת מסוג שני כך שיתקיים. משוואת המילטון־יעקובי מגיעה מטרנספורמציה קנונית שמטרתה ליצור מצב בו ההמילטוניאן החדש שווה זהותית ל-0. במצב כזה, מתקיים כלומר הקואורדינטות החדשות  הן קבועות במהלך התנועה, ותנועת המערכת במרחב הפאזה כפי שהוא מתואר על ידי הקואורדינטות האלו הוא נקודה (בניגוד למסלול חד־ממדי המתאר את התנועה במרחב הפאזה כפי שהוא נפרש על ידי קואורדינטות אחרות). בהתאם למשוואות של הפונקציה היוצרת נקבל אבל לפי המשוואות הללו מתקיים גם ולכן  שהיא משוואת המילטון־יעקובי עבור הפונקציה היוצרת G. התוצאה לפיה  מתקבלת מהמשוואות.
לאורך השדרה שאין בה איש
על השיר
כשהתראיינה ל-103FM ב-16 ביולי 2020 סיפרה אילנית על השיר ועל תהליך הפקתו:
משוואת המילטון-יעקובי
פעולה ופונקציות המילטון
הנגזרת המלאה לפי הזמן של הפונקציה המנהלת של המילטון מקיימת:
לאורך השדרה שאין בה איש
הצלחה
ב-21 במאי 1972 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-13. ב-18 ביוני עלה למקום הראשון, שם שהה שבוע אחד. לבסוף, ב-23 ביולי יצא מהדירוג השבועי, לאחר תשעה שבועות צעידה רצופה.
משוואת המילטון-יעקובי
פעולה ופונקציות המילטון
כלומר מתקיים כאשר L הוא הלגראנז'יאן. משוואה זו מזכירה את הגדרת הפעולה של המערכת המשמשת בעקרון הפעולה המינימלית כדי לפתח את משוואות אוילר־לגראנז'. על אף שהפונקציה המנהלת והפעולה מזכירות אחת את השנייה, הן אובייקטים מתמטיים שונים - הפונקציה המנהלת היא פונקציה בעלת תחום במרחב הפאזה והזמן, לעומתה הפעולה היא פונקציונל בעלת תחום במרחב המסלולים הפיזיקליים במרחב הקונפיגורציות.
הקשר בין הפונקציה המנהלת לפעולה נובע מכך שאם נסתכל במערכת, שהתחילה בזמן t=t_0 בנקודה במרחב הקונפיגורציות והמקיימת  המסלול  המייצר נקודת אקסטרמום לפעולה נקבע באופן יחיד מתנאי ההתחלה. בנוסף, אם הפרש הזמנים בין שתי נקודות קטן מספיק, קיים רק מתנאי התחלה אחד (ולפיכך רק מסלול אחד) שיכול להביא את המערכת מהנקודה לנקודה  כך שהפעולה תקבל ערך אקסטרימום. לפיכך, בהינתן נקודת התחלה במרחב הקונפיגורציות, ניתן להגדיר פונקציה של הקוארדינטות בסיום המסלול \mathbf{q} כך ש-, כאשר המסלול הוא המסלול היחיד בו הפעולה מקבלת ערך אקסטרימום. הפונקציה הזו מקיימת את משוואת המילטון-יעקובי, והיא למעשה הפונקציה המנהלת של המילטון. בפיתוח זה, התנעים הקנוניים שהפונקציה המנהלת תלויה בהן מופיעים כקבועי אינטגרציה של פתרון משוואת המילטון-יעקובי. הקואורדינטות הראשוניות והסופיות קובעות את המהירויות הראשוניות ובאמצעותן את הערכים של.
באופן דומה, הנגזרת המלאה לפי הזמן של הפונקציה המאפיינת מקיימת:
ולכן מתקיים הביטוי הזה נקרא קשור לפעולה המקוצרת  באופן דומה לאופן בו הפונקציה המנהלת קשור לפעולה.
מתנד הרמוני חד־ממדי
מתנד הרמוני חד־ממדי מתואר על ידי ההמילטוניאן: לכן משוואת המילטון יעקובי הלא תלויה בזמן עבור המתנד היא: לאחר אלגברה נקבל  ומכאן
ומכאן וכן. \alpha היא האנרגיה הנשמרת של המערכת, ו-\beta היא הפאזה הנשמרת אף היא.
הקשר למשוואת שרדינגר
נכתוב את משוואת המילטון־יעקובי הלא תלויה בזמן עבור מערכת קואורדינטות קרטזיות:
משוואה זו, היא משוואת האייקונל עבור הפונקציה W. לכן, באופן מקביל לתיאוריה האופטית, אם נניח שתנועת החלקיק היא תנועה של גל, והפונקציה מתארת את הגל המונוכרומטי, נקבל שמשוואת הגלים שמקיימת הפונקציה \Psi היא:
וזוהי משוואת שרדינגר הלא תלויה בזמן. המשוואה התלויה בזמן יכולה להתקבל על ידי ההחלפה של.
לחלופין, ניתן להתחיל ממשואת שרדינגר ולהשתמש בהצבה. שימוש זה יניב:
, משוואת המילטון־יעקובי מתקבלת בגבול הקלאסי \hbar\to0, בו מתקבל גבול זה מקביל לגבול של האופטיקה הגיאומטרית בו אורך הגל קטן והפאזה גדולה.
נועם מלמוד
נועם גיל מלמוד (נולד ב-2 באוגוסט 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל ירושלים.
קריירה
מלמוד התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של הפועל קטמון אליה הצטרף כאשר היה בן 13. ב-25 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–0 נגד הפועל ראשון לציון כאשר עלה כמחליף בדקה ה-90. עד לסיום העונה רשם 6 הופעות בליגה. עונה לאחר מכן, הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת במדיה רשם 22 הופעות. בסיום העונה העפילה ירושלים לליגת העל אחרי 21 שנות היעדרות. ב-30 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 0–0 נגד הפועל נוף הגליל. ב-7 לינואר 2023 בישל שער שוויון דרמטי לאופק ביטון בדרבי הירושלמי.
ב-23 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה בתיקו 1–1 נגד אירלנד במסגרת פלייאוף העלייה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2023.
אשטדולסדמן
אשטדולסדמן (בנורווגית: Arstaddalsdammen) הוא אגם השוכן בסמוך לעיר ביארן שבמחוז נורדלנד שבנורווגיה. הוא ממוקם כ-15 קילומטרים מדרום-מערב לכפר מולדורד. שטח האגם הוא 2.54 קמ"ר והוא שוכן בקצה הדרומי של עמק ארסטדאל. לאגם יש סכר בקצה הצפוני שהוקם בשנות השישים. המים מהאגם מוזרמים אל האגם הסמוך סוקומווטנט בעיר אילדיסקול. האגם משמש מאגר לתחנת הכוח ההידרואלקטרית סונפיוד.
אותיות סת"ם
אותיות סת"ם או כתב אשורי הוא גופן אותיות האלפבית של הכתב העברי.
לכתב זה מיוחסת קדושה מיוחדת, והוא משמש בייחוד לכתיבת תשמישי קדושה יהודיים, כגון ספרי תורה, תפילין ומזוזות.
פלאוגרפיה והיסטוריה
ישנה מחלוקת האם עשרת הדיברות נחקקו על לוחות הברית בכתב עברי (עתיק) או בכתב אשורי. מהתלמוד בבלי נראה שיש מחלוקת. במקום אחד כתוב: ובמקום אחר כתוב  משתמע מזה שהלוחות נכתבו בכתב אשורי, משום שבכתב עברי המ"ם והסמ"ך אינם סגורים משום שלא היו אותיות סופיות.
קיימת מחלוקת גם בראשונים, דעת רש"י והתוספות הלוחות וספר התורה הראשון נכתבו בכתב העברי העתיק, ולדעת הריטב"א הלוחות וספר התורה הראשון נכתבו בכתב אשורי, יתר ספרי התורה בתקופת התורה נכתבו בכתב העברי העתיק. ויש עוד שיטות שמחלקות בין לוחות הברית לספרי התורה ואף בין הלוחות הראשונות לשניות.
כתב אשורי לא היה כלל בשימוש לצורכי חול עד ימי עזרא הסופר, אלא הוחלף בכתב העברי הקדום - כתב דַעַץ. בממצאים הארכאולוגיים שלפני עליית עזרא נמצא רק הכתב העברי, לאחר תקופת עזרא נמצא גם כתב אשורי.
אותיות סת"ם
המילה סְתָ"ם מורכבת מראשי תיבות של המילים ספרי-תורה, תפילין ומזוזות.
על פי ההלכה היהודית, גופן זה הוא צורת הכתב היחידה הכשרה לכתיבת ספרי-תורה, תפילין ומזוזות. אך כתב זה משמש גם תשמישי קדושה נוספים כגון ספרי הנביאים, המגילות, פרשת פיטום הקטורת, וסימון עמודי המשכן.
כתב אשורי
המונח "כתב אשורי" מתייחס במקור לצורת הכתב המרובע העברי של ימינו, בשונה מצורת האות של הכתב העברי הקדום.
למונח "כתב אשורי" או "כתב אשורית" מספר מקורות: אשור מלשון אִשׁוּר - אשור נגזרת משמה של ממלכת אַשּׁוּר -
צורת האותיות
כתב זה כולל עשרים ושבע אותיות: עשרים ושתים אותיות א-ת (א, ב, ג, ד, ה, ו, ז, ח, ט, י, כ, ל, מ, נ, ס, ע, פ, צ, ק, ר, ש, ת,) ועוד חמש אותיות סופיות (ם, ן, ץ, ף, ך).
סגנונות הכתב
הכתב האשכנזי נחשב לקשה יותר לכתיבה מן הכתב הספרדי. הן הכתב האשכנזי והן הכתב הספרדי השתנו לאורך הדורות והשוני ביניהם גדל בחלוף הזמן. הכתב הספרדי השתנה פחות מאשר הכתב האשכנזי כפי המתגלה על-ידי עיון בכתב אשכנזי ישן כגון כתב קסל.
אותיות משונות ולפופות
ישנן אותיות יוצאות דופן בצורתן, שכתיבתן נשתמרה בהווה בעיקר בקרב יהדות תימן. ישנו ספר תורה אשכנזי עתיק מהמאה ה-14 או 15 שנכתב על פי ספר תגין, ובו גם אותיות משונות וגם תגים יוצאים דופן. ספר תורה ספרדי אף יותר עתיק מן המאה ה-12 התגלה בשנת 2013 באיטליה ובו אותיות משונות ולפופות. ספר תורה זה הוא העתיק בעולם הידוע שהוא שלם. האותיות מתחלקות לאותיות: האותיות הקטנות, הגדולות והנקודות מוזכרות כבר בתלמוד, ורשימות מלאות שלהן מופיעות במצחפי מסורה מן המאה העשירית-אחת עשרה. האותיות המשונות ומרובות התגין מוזכרות גם בספר התגין, מדרש כתרי אותיות המיוחס לרבי עקיבא, במסורה, בקריית ספר להמאירי, בספר חבצלת השרון למהר"י בשירי ועוד. מקור הלכתי ידוע לאותיות המשונות הוא ברמב"ם: המחקר המקיף ביותר שנערך עד כה על האותיות המשונות, הוא בספר תורה שלמה כרך כט ח"ב.
התגים
חלק מן האותיות בכתב סת"ם מעוטרות בתגים. התיוג נועד בעיקר ליפות את האותיות אם כי יש לו גם משמעות דרשנית ולפי הגמרא, רבי עקיבא היה לומד דרשות ממיקום התגים באותיות. חוסר תגים באותיות אינו פוסל את הכתב.
אחד מהדברים המורכבים שנדרש מסופר הסת"ם לדייק בהם היא כתיבת התגים באופן שלא יגעו אחד בשני.
ההלכה מתייחסת לכל איבריה של האות, תיאור דמותה, יחס הגודל בין האיברים השונים ועוד. ביטוי מפורסם (שנאמר על רבי עקיבא) המבוסס על כובד המטלה אותה מבצע הסופר הוא: "...שעתיד לדרוש על כל קוץ וקוץ תילי תילין של הלכות", וכאִינְטֶרְפְּרֵטַצְיָה לזה, מבוסס הביטוי "מדקדק על קוצו של יוד" שפירושו שסופר הסת"ם נדרש לדקדק עד לפרט הקטן ביותר שזה הקוץ התחתון של האות יו"ד שחסרונו מעכב את כשרות האות (ראו תמונה).
כתיבת תשמישי קדושה
על פי ההלכה היהודית, הגופן הוא צורת הכתב היחידה הכשרה לכתיבת ספרי-תורה, תפילין ומזוזות. אך כתב זה משמש גם תשמישי קדושה נוספים כגון ספרי הנביאים, המגילות, פרשת פיטום הקטורת, וסימון עמודי המשכן.
שימוש בדפוס
בעקבות המעלה הרבה של הכתב האשורי בקבלה, נדפסים גם ספרים בכתב אשורי. ישנם כמה גופנים בספרים אלה. המעצבת פרנצ'סקה ברוך עיצבה גופן לדפוס המבוסס על אות סת"ם אשכנזית, לפי בקשתו של גרשום שוקן.
יחסי סמואה–רוסיה
יחסי סמואה–רוסיה הם היחסים בין המדינה העצמאית של סמואה לבין הפדרציה הרוסית.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 ביולי 1976. שתי המדינות חברות מלאות באו"ם, ומקיימות שיתוף פעולה דיפלומטי מועט.
בשנת 2018 תרמה רוסיה לסמואה 7.5 מיליון דולר, לחיזוק המדינה מפני סערות האוקיינוס השקט, אשר הועברו באמצעות קרן הפיתוח של האו"ם.
פרדריסיה
פרדריסיה (בדנית: Fredericia; השם מבוטא: פרד'ר(ט)שה [fʁeðəˈʁe(t)ɕæ]) היא עיר במטרופולין פרדריסיה במזרח חצי האי יוטלנד בדנמרק, באזור המכונה "המשולש". העיר נוסדה ב-1650 על ידי פרדריק השלישי, מלך דנמרק, על שמו היא נקראת. בשנת 2014, מנתה אוכלוסיית העיר מונה כ־40,000 תושבים נכון לינואר 2014 ואוכלוסיית המטרופולין מנתה כ־50,000.
העיר היא אחד מצומתי התחבורה הגדולים בדנמרק והיא חלק מהאזור המטרופוליני של מזרח יוטלנד, בו התגוררו בשנת 2016 כ-865,000, ובה ממוקמת מועצת העירייה. בעיר נמצא בסיס צבאי גדול של הצבא המלכותי הדני, בו ממוקם גדוד האיתות בשני קסרקטינים. כ-43% מהבניינים בפרדריסיה שומרו או מיועדים לשימור, ביניהם כ-500 מבנים במרכז העיר.
1650 – ייסוד העיר
ב-15 בדצמבר 1650 המלך חתם על מסמך זכויות העיר ואיפשר את תחילת העבודות על הביצורים החדשים. כדי למשוך מתיישבים אושרו זכויות כגון פטור ממיסים, מתן קרקעות בחינם, מקלט לעבריינים וחופש דת אשר משך לעיר קבוצות נרדפות כגון יהודים ובהמשך הוגנוטים ומנוניטים. בשל היותה עיר-מבצר התגוררו בה גם משפחות אנשי צבא.
ב-1651 נקראה העיר פרדריקסות'ה (נקודת פרדריק) על שם המלך, וב-22 באפריל 1664 נקראה בשם המלוטן פרדריסיה.
עד המאה ה-19 עיקר פרנסת התושבים הייתה על חקלאות, בין השאר גידולי טבק.
1849 – קרב פרדסיה
בקרב פרדריסיה ב-1849, שנערך במהלך מלחמת שלזוויג הראשונה, החיילים הדנים ניצחו את מורדי שלזוויג-הולשטיין שהטילו מצור על העיר. בעקבות ניצחון זה נחתם חוזה לסיום המלחמה. לזכר הקרב הוקמה ב-1858 אנדרטת "החייל" המייצגת את ניצחונם של החיילים הפשוטים בקרב, ובעיר נערך ב-6 ביולי בכל שנה פסטיבל לזכר הקרב.
שלהי המאה ה־19 ואילך
במלחמה הבאה בשנת 1864 נכבשה פרדריסיה. לאחר סיום המלחמה נקבע בחוזה שלום הגבול עם גרמניה כ-50 ק"מ מדרום לפרדריסיה.
ב-1909 החלו לפרק את הביצורים, כך שניתן היה להרחיב את העיר מחוץ לסוללות ההגנה. הנמל הורחב והוקמו מפעלי תעשייה רבים. ב-1960 נוסד בית זיקוק גדול, ב-1984 נחנך צינור המוביל נפט גולמי משדות הנפט בים הצפוני לתוך בית הזיקוק. בעקבות התפתחויות אלו הפכה פרדריסיה לעיר המזוהמת ביותר בדנמרק.
ראסל אלן
ראסל אלן (באנגלית: Russell Allen, נולד ב-19 ביולי 1971) הוא סולן להקת הפרוגרסיב מטאל האמריקאית סימפוני אקס.
ביוגרפיה
ראסל אלן נולד בלונג ביץ', קליפורניה. בתחילת דרכו נהג לעבוד בתור פרש בתחרויות הפלה ברומח בדיינר מקומי. ב-1995 הצטרף ללהקת הפרוגרסיב מטאל סימפוני אקס איתה הוא הקליט 6 אלבומי סטודיו ואלבום הופעה חיה אחד. אלבום הסולו הראשון שלו, Atomic Soul, יצא לאור ב-25 באפריל 2005. בנוסף לשירה באלבום הוא גם תיפקד בתור נגן הבאס בזמן הופעות חיות. ראסל אלן עונה גם לתואר "סר ראסל אלן" בחוגים מסוימים, ובשם זה הוא מופיע באלבומים של Star One.
מרטין קמפאניה
מרטין ניקולאס קמפאניה דלגאדו (בספרדית: Martín Nicolás Campaña Delgado; נולד ב-29 במאי 1989) הוא כדורגלן אורוגוואי, המשחק בעמדת השוער באל-באטין ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים
קמפאניה, התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות, ובגיל 13 הצטרף לדפנסור ספורטינג. בשנת, הושאל לדפורטיבו מלדונדו, בה שיחק טרם הצטרף לדפנסור ספורטינג.
בינואר הצטרף לאטנס, במדיה רשם 18 הופעות בליגה.
בעונת, קמפאניה חתם בסרו לארגו. בעונתו הראשונה, בקבוצה שימש כשוער שני, אך בעונה שלאחר מכן הפך לשוער הראשון.
בקיץ, הושאל לראסינג מונטווידאו, לאחר שסרו לארגו ירדה לליגה השנייה. בקדנציה זו במלדונדו, שותף רק במשחק אחד בו הפסידה קמפאניה 0–2 לדנוביו. בעונת, חזר לסרו לארגו.
בינואר, קמפאניה חזר לקדנציה שנייה בדפנסור ספורטינג, אליה הושאל עד לסיום העונה בעקבות פציעת השוער הראשון של הקבוצה. בסיום העונה, דפנסור רכשה את כרטיס השחקן של קמפאניה. בעונת, הגיע עם הקבוצה לחצי הגמר גביע ליברטדורס.
ב-12 בינואר 2016, קמפאניה חתם באינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית, הקבוצה הראשונה שלו מחוץ לגבולות אורוגוואי. ב-6 במרץ, קמפאניה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד קולון.
ב-24 בספטמבר 2020, קמפאניה חתם באל-באטין מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, קמפאניה שיחק בנבחרות הצעירות של אורוגוואי, ואף נכלל בסגל נבחרת הנוער לקראת גביע העולם בכדורגל גיל 20 - 2009. בקיץ, זומן לראשונה לסגל הנבחרת האולימפית לקראת המשחקים האולימפיים בלונדון. קמפאניה שיחק בכל שלושת משחקי הנבחרת בשלב הבתים.
ב-27 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בהפסד 1–3 ל.
פרדריק רייס
פרדריק רייס (בצרפתית: Frédérique Ries; נולדה ב-14 במאי 1959) היא פוליטיקאית בלגית.
ביוגרפיה
רייס סיימה ב-1981 לימודי כלכלה ועיתונאות באוניברסיטת לייז'.
ב-1981 החלה לעבוד ברדיו בתפקיד ניהולי, ב-1984 עברה לעבוד ב-RTL, רשת השידור של לוקסמבורג כמפיקה ומגישה.
מ-1985 ועד 1987 מסרה את תוצאות הניקוד של לוקסמבורג באירוויזיון.
מ-1987 ועד 1998 הייתה מגישת חדשות ועורכת בתחנת הטלוויזיה הבלגית "RTL-TVI".
ב-1999 הצטרפה לרשימה של מפלגת "Mouvement Réformateur" והתמודדה בבחירות לפרלמנט האירופי ולאחר הבחירות נבחרה לשש כחברה בו, היא הייתה פעילה בנושאים של בריאות ובטיחות מזון.
בפברואר 2004 התמנתה תקופה קצרה בממשלת בלגיה כשרה לעניינים אירופאים, היא הפסיקה לשמש בתפקיד זה ביוני באותה שנה בעת שנבחרה בפעם השנייה לפרלמנט האירופי. נכון לשנת 2019 היא חברה בפרלמנט האירופי.
גלאד
רקע
התיעוד הראשון של המדיארים או ההונגרים בסביבות שנת 837 קשור לבריתם עם הבולגרים נגד קבוצת שבויים ביזנטים שתכננו לחצות את החל התחתי של הדנובה מתוך ניסיון לחוזר למולדתם. הם התגוררו בערבות מצפון ופוניצ-מערבית מן הים השחור. לפי הקיסר קונסטניטנוס פורפירוגנטוס, הצטרפו להם קבוצה של קאבארים, נתיני הקגנות הכוזרית. השנתונים של ברטין הקדוש מוסרים שהמדיארים יצאו למסעם הצבאי הראשון נגד האימפריה הקרולינגית בשנת 861 בשנת 894 פלשו ההונגרים לקיסרות הבולגרית הראשונים בברית עם הביזנטים. כתגמול כרתו הבולגרים ברית עם הפצ'נגיםוביחד פלשו לאדמות ההונגרים ואילצו אותם לעזוב את ערבות הפונטוס ולחצות את הקרפטים המולדביים בחיפוש אחרי ארץ חדשה. לפי הכרוניקה של רגינו מפרים, באגן הקרפטים ההונגרים "שרצו בשממון הפאנונים והאווארים" לפני שיצאו למתקפה על דוכסות קרינתיה, על מוראביה הגדולה ועל הבולגרים.
פלישת ההונגרים לאגן הקרפטים עומדת במרכז הגסטה הונגרורום, הכרוניקה ההונגרית המקיפה הראשונה. רוב החוקרים מסכימים שה"גסטה" נכתבה על ידי נוטריון של המלך בלה השלישי (1196-1173ׁׁׁׁׁׂׂׂׂׂׂׂׂ) אחרי מות המלך. לפי תאוריה חלופית, מחבר ה"גסטה", הנודע בשם "אנונימוס" שירת את בלה השני לפני שישב להשלים את הכרוניקה שלו בסביבות 1150. אנונימוס לא הזכיר את סבטופלוק הראשון, מלך מוראביה, את ברסלב, דוכס פנוניה התחתית ויריבים אחרים של הפולשים ההונגרים ששמותיהם מופיעים בעדויות כתובות במאות הקודמות. הוא להתייחס אף לקרבות ההונגרים נגד המוראבים, הפרנקים והבווארים שתוארו בשנתונים וכרוניקות מוקדמות. מצד שני כתב אנונימוס על ישויות מדיניות ושליטים מקומיים, כולל ג'לו הוולאכי, דוכס טרנסילבניה, מנומורוט, שליט השטחים שבין הנהרות מורש, סומש וטיסה, ואת סלאנוס, שליט בולגרי של הארצות שבין דנובה לטיסה, שאינם ידועים ממקורות אחרים.
חבל באנאט לפני הפלישה ההונגרית
בשנות ה-790 פשיטות הפרנקים נגד הקגנות האוורית גרמו להתפרקותה. החאן הבולגרי קרום (814-802) ניסה לנצל את נפילת ממלכת האוורים ופלש לשטחים שהיו קודם בשליטתם, אולם אין עדויות בנות זמנו על כיבושיו באגן הקרפטים. האבודרים שחיו בשטח דאקיה על הדנובה כשכנים של הבולגרים (לפי השנתונים המלכותיים הפרנקיים) שלחו בשנת 824 שליחים לקסיר לודוויג החסיד כדי להתלונן בפניו על "התוקפנות המרושעת של הבולגרים" וביקשו את עזרתו נגדם. האברודים אכלסו שטחים לאורן הנהר טימיש או אולי הנהר טיסה. לפי כתובת מפרובאדיה, מפקד בולגרי בשם אונגאוונאיס, טבע בטיסה, מה שיכול להעיד על ניסיונות החאן אומורטג של בולגריה בשנות ה-820 להרחיב את שליטתו באזור. בשנים 863 ו-883 פלשו למוראביה הגדולה ולפי ההיסטוריון ההונגרי אישטוואן בונה השתלטו לפחות על נקודות החצייה של הנהרות טיסה ומרוש (מורש).
בונה כותב ש"הגאוגרף הבווארי" הוא המקור האחרון המכיל מידע מהמאה ה-9 על האזורים המזרחיים של אגן הקרפטים. מקור זה שהוא למעשה רשימה של שבטים שחיו בשטחים שממזרח לאימפריה ההקרולינגית בסביבות 840 מוסר על עם בשם מרהאני שהיו לו 30 ערים או מבצרים באזורים הדרומיים ביותר שגבלו עם האימפריה הקרולינגית. ארצם גבלה גם בולגריה. תאוריה חלופית לגבי מיקומה של מוראביה, שהתבססה בעיקר על "הגאוגרף הבווארי" ועל ציטוט מהקיסר קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס על "מוראביה הגדולה, שלא עברה טבילה", היה חבל באנאט מרכזה של ישות ימיביניימית מוקדמת זו שחוסלה על ידי הכובשים ההונגרים בעיני הארכאולוג הרומני סילביו אוצה, ה"מרהאנים" לא היו אלא ה"אבודרים", שבט סלאבי באופן ברור. השמות קאראש ושמותיהם של נהרות אחרים בחבל באנאט מצביעים על נוכחותה של אוכלוסייה דוברת שפות טורקיות - אוורית, בולגרית או פצ'נגית - שחיה באזור בימי הביניים המוקדמים, אבל נהרות אלה נקראו כך רק במאות ה-11 או 12. היסטוריון רומני אחר, ולאד ג'ורג'סקו כותב שמחקרים ארכאולוגיים מצאו קיומם של כ-60 יישובים בתקופתו של הקניאז גלאד. היסטוריונים אחרים, כולל סלג'אן ופופ, אומרים שהמבצרים מבוץ ועץ או מאבן שנחשפו בבולץ', צ'נאד, אילידיה (צ'יקלובה רומנה), אורשובה, פסקאר וולדימירסקו היו מבצרים של גלאד. קורטה סבור שתיארוכם של יישובים אלה אינו ודאי.
גלאד והדוכסות שלו
לפי "גסטה הונגרורום" הקנזים של רוס תיארו בקיצור את אגן הקרפטים בפניהם של המנהיגים המדיארים שעמדו לפלוש לאותו שטח. הקנזים סיפרו שאדמות אלה מאוכלסות על ידי סלאבים, בולגרים, ולאכים ועל ידי "רועי הרומאים". בקיצור, המשיך אנונימוס, אחד הנסיכים, הנסיך מהאליץ' מסר עוד למנהיגים ההונגרים מידע על הישויות המדיניות שבהן מחול השטח ואת שמות שליטיהם. בין אותם השליטים המקומיים הזכיר הנסיך את גלאד, ש"השתלט בעזרת הקומנים על הארצות שבין הנהר מרוש ועד למבצר "אורסואה" (אורסואה מזוהה עם אורשובה או עם ורשץ. בפרק אחר של הגסטה, כתב אנונימוס שגלאד שלט מנהר מרוש עד למבצר פאלאנקה (באנאטזקה פאלאנגה) ועל ידי כך הוא זיהה במפורש את דוכסותו של גלאד עם חבל הארץ הידוע כיום כחבל באנאט. אבאותו פרק התייחס אנונימוס אל גלאד כ"נסיך הארץ"
ה"גסטה" אינה כותבת על העמים שחיו בדוכסות של גלאד. מצד שני היא טענה שגלאד "פיקד על צבא גדול של פרשים ורגלים" וש"צבאו נתמך על ידי קומנים, בולגרים וולאכים". לפי טודור סלג'אן והיסטוריונים רומנים אחרים רשימת העמים האלה משקפת את הרכבה האתני של חבל באנאט באותה תקופה, מראה שבשלהי המאה בתשיעית חיו באזור עמים דוברי שפות טורקיות (פצ'נגים, אוורים או קאבארים), בולגרים וולאכים הלא הם הרומנים. ההיסטוריון הרומני ויקטור ספיניי כותב שהתייחסותו של אנונימוס לקומנים התומכים בצבאו של גלאד מראה שגלאד חיפש את סיועם של הפצ'נגים דווקא נגד הפולשים המדיארים. אנונימוס כתב שגלד הגיע ממבצר וידין וכבש את דוכסותו "בעזרת הקומנים". לדעתו של סלג'אן, פרט זה יחד עם התייחסותו של אנונימוס לסיוע הבולגרים נגד ההונגרים רומז על כך שגלאד היה בן חסות של סימאון הראשון, קיסר בולגריה תאוריה זו אינה מקובלת על ההיסטוריון הרומני יון-אורל פופ, הכותב שהיא רק השערה מלומדת אטרקטיבית אך אין לה הוכחות. מדג'ארו טוען שחבל באנאט, שכן היה חלק אינטגרלי מבולגריה החל משנות ה-820 המאוחרות, הפך לעצמאי תחת שלטונו של גלאד אחרי מותו של הצאר סימאון הראשון ב-927.פופ מציין גם כן שהתייחסותו של אנונימוס להגעת גלאד מווידין רומזת על כך שגלאד היה או בולגרי או רומני. לדבריו אזור העיר וידין הייתה מאוכלסת באותם הזמנים ברומנים רבים. לפי פופ ולפי ניאגו ג'ובארה ,השם "גלאד" הוא קרוב לוודאי ממקור דרום סלאבי. בנוגע לגלאד, הדגיש עוד אנונימוס כי "משושלתו נולד מנהיג בשם אחטום, אותו הביס המלך ההונגרי אישטוואן הראשון במחצית הראשונה של המאה ה-11, כפי שמצוין בספר הארוך על חיי גלרט הקדוש.
לרינצי
לרינצי (בהונגרית: Lőrinci) היא עיר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בלרינצי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בעיר 6,125 תושבים ובשנת 2021 רק 5,554 תושבים.
האזור מיושב לסירוגין מתקופת הברונזה עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1267.
יהודי לרינצי
יהודים החלו להתיישב בלרינצי בתחילת המאה ה-19. יהודי הקים במקום בית חרושת לסוכר מהגדולים בהונגריה וכן בית חרושת למלט וטחנת קמח. כמו כן התפרנסו יהודי המקום כסוחרים ופקידים. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי ובמקום היו בית כנסת, בית קברות יהודי, "חדר" ומקווה.
היחסים בין הקהילה היהודית לשאר התושבים היו תקינים ויהודי המקום השתלבו בחברה ההונגרית. במלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות שמונה יהודים מלרינצי ובתקופה שבין שתי מלחמות העולם כיהן יהודי כשופט העיירה.
בשנת 1941 גויסו כעשרים צעירים יהודים מלרינצי לעבודות כפייה, ובאפריל 1944, כמה שבועות לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי העיירה לשלגוטריאן. ב-15 ביוני 1944 שולחו עם יהודי המקום למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה כ-20 יהודים שניצלו. הם מצאו את בית הכנסת ושאר בנייני הקהילה הרוסים. רוב היהודים עזבו את המקום תוך זמן קצר ובשנת 1963 נותרה שם רק משפחה יהודית אחת.
אנדוזום
אנדוזום (באנגלית: endosome) הוא אברון עטוף ממברנה בתאים איקריוטיים המשמש לשינוע חומרים בתא מממברנת הפלזמה אל הליזוזום לאחר אנדוציטוזה. בכך הוא מסייע בעיכול חומרים המגיעים לתא. המולקולות הנעטפות באנדוזום יכולות לנוע מפני התא אל הליזוזומים שם תפורקנה, או לנוע חזרה אל פני התא לצורך מחזורן החוצה. בנוסף, ישנן מולקולות המועברות באנדוזום ממערכת גולג'י אל הליזוזום או חזרה אל המערכת. כאשר האנדוזומים מגיעים לבגרות מלאה קוטרם הוא בערך 500 ננומטר.
תפקוד
תפקיד האנדוזום הוא יצירת סביבה לסידור החומרים לפני הגעתם אל הליזוזום. לדוגמה, LDL נלקח אל תוך התא על ידי קשירה אל הקולטן שלו על פני התא. בהגעתו, בעזרת אנדוזומים, מנתק ה-LDL את הקולטן, ואז הקולטן יכול להיות ממוחזר אל פני התא. ה-LDL נשאר בתוך האנדוזום ומשם מועבר אל הליזוזום לטובת עיבוד. ה-LDL מתנתק בגלל הסביבה החומצית במקצת של האנדוזום המוקדם, אשר נוצר על ידי ממברנת וקולציה. מצד שני בין ה-EGF לבין קולטן ה-EGF יש קשרים חומציים אשר עמידים עד שנמסרים לליזוזום עבור עיכולם.
יחסי איי מרשל–רוסיה
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 באוגוסט 1992. שתי המדינות חברות מלאות באו"ם, ומקיימות שיתוף פעולה דיפלומטי מועט.
ח'אדם עלי
ח'אדם עלי  (באנגלית: Khadim Ali,באורדו: خادم علی, נולד ב-1978 בכוויתה) הוא צייר פקיסטני-אוסטרלי ממוצא אפגני, בן לקבוצה האתנית הזארה.
ביוגרפיה
ח'אדם עלי נולד בשנת 1978 בעיר כווייתה שבפקיסטן במשפחה של פליטים מאפגניסטן, שהתשייכה למיעוט האתני הזארה. שנאלצו להימלט בזמנו להודו הבריטית עקב מעשי טבח נגד בני עמם. בילדותו נחשף ליופייה של היצירה האפית הפרסית של פירדוסי (1020-940). "שאהנאמה" ולציורי המיניאטורה שאיירו אותה. בשנים 1999-1998 הוא למד בטהראן ציור קיר וקליגרפיה בשנת 2003 סיים תואר ראשון באמנות במכללה הלאומית לאומנויות בלהור שבפקיסטן, בה התמחה בציור מיניאטורות מסורתיות. אחרי שבשנת 2006 התארח ביפן כאמן אורח במוזיאון לאמנות אסייתית פוקואוקה, בשנת 2010 עבר עלי לגור בסידני באוסטרליה. בשנת 2012 סיים תואר שני באמנויות באוניברסיטת ניו סאות' ויילס.
תוך שימוש בשיטות מיניאטורה קלאסיות צייר עלי איורים חדשים ל"שאהנאמה". עלי משתמש בדימויים מן ההיסטוריה, השירה, המיתולוגיה והפוליטיקה כדי לחקור באמצעים אמנותיים אירועי המלחמות באפגניסטן, את הרדיפות, ההגליות והאפליות. בשנת 2006 השתתף האמן בביאנלה של ונציה וב-2012 בתערוכת הדוקומנטה (documenta) לאמנות עכשווית בקאסל.
ציורים עדינים שלו בצבע מים וגואש מוצגים במוזיאונים גוגנהיים בניו יורק וויקטוריה ואלברט ובמוזיאון הבריטי בלונדון וכן בגלריה הלאומית לאמנות בקנברה, בגלריה לאמנות של מדינת ניו סאות'ק ויילס בסדיני ובגרליה לאמנות מודרנית של מדינת קוינסלנד QAGOMA בבריסביין. יצירות של חאדם עלי נמצאות באוספים פרטיים רבים בארצות הברית, בריטניה, הולנד, הונג קונג, קנדה, יפן, סינגפור
בשנת 2006 ביקר האמן במכורת משפחתו, במיאן, בה הרסו הטליבאנים במרץ 2001 את שני פסליו הענק של בודהה וניהל שם את המיזם Bamyan drawing project איתו שהפך לחלק היצירות שתרם לטריאנלה אסיה-האוקיינוס השקט בבריסביין בשנת 2006. במסגרת המיזם הזמין ילדים מקומיים לצייר סיפורים. בעת עבודתו במוזיאון בפוקואוקה הוא ביקש מילדים יפניים לצייר ציורי תגובה לציורי הילדים מאפגניסטן. על בסיס ציורים אלה יצר חאדם עלי את סדרת "Absent Kitchen" (2006-) (מטבח נעדר) ח'אדם עלי חזר לבמיאן בשנת 2008 ושיתף שם פעולה עם האמן הלבנוני-קנדי ג'ייס סאלום בתיעוד אמנותי שירי של חורבות במיאן תחת הכותרת "the heart that has no love/pain/generosity is not a heart (הלב שאין בו אהבה/כאב/נדיבות אינו לב). היצירה כוללת אינסטלציה של צילומים, צילומי וידאו, מסמכים, חפצים וציורים.
בציוריו עוסק האמן תכופות במסורת עמו, בני הזארה, על ידי הצגת דמויות מנוגדות של בודהה ושל שדים.
ח'אדם עלי חי ופועל לסירוגין בסידני, בכוויתה ובקאבול.
ביוליין
ביוליין אר אקס בע"מ (.BioLine RX Ltd) היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח תרופות. מטרת החברה היא לגלות תרכובות שיסייעו לטיפול במגוון מחלות, ולפתח אותן למוצר שניתן לשיווק.
מניות החברה נסחרות בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב, שם היא כלולה במדד ת"א טק-עילית.
היסטוריה
ביוליין נוסדה בשנת 2003 כיוזמה משותפת של טבע, קבוצת גיזה, קבוצת פיטנגו, הדסית ביו-הולדינגס, והרשות לפיתוח ירושלים.
בשנת 2004 זכתה במכרז להקמת חממה לביוטכנולוגיה בתמיכת המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר. החממה משמשת מסגרת הן פיזית והן ארגונית ועסקית לפרויקטים של החברה, ונהנית מתמיכה ממשלתית.
בדצמבר 2011 חתמה ביוליין על הסכם שיתוף פעולה עם קומפיוג'ן לצורך פיתוח תרופות. לפי ההסכם, קומפיוג'ן תשתמש במערכות הממוחשבות שברשותה על מנת לאתר תרופות בעלות פוטנציאל, בעוד ביוליין תעביר תרופות אלו את תהליכי הפיתוח הקליניים ואת תהליכי השיווק.
בדצמבר 2014 נכנסה החברה לשותפות אסטרטגית עם חברת התרופות העולמית נוברטיס, במסגרתה ישתפו החברות פעולה בפיתוח ובשיווק תרופות. במסגרת ההסכם רכשה נוברטיס 12.8% ממניות החברה תמורת 10 מיליון דולר.
הנפקות ומסחר בבורסה
בשנת 2007 ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור בבורסה בתל אביב, בה גייסה סכום של 211.4 מיליון ש"ח - הסכום הגדול ביותר שהצליחה חברת ביוטק לגייס בהנפקה ראשונה עד לאותו זמן.
ביולי 2011 נרשמה החברה למסחר בנאסד"ק כמניה דואלית.
במרץ 2014 הנפיקה לראשונה מניות בנאסד"ק תמורת 24.1 מיליון דולר. במרץ 2015 ביצעה הנפקה נוספת בנאסד"ק, תמורת 28.75 מיליון דולר.
ביוני 2015 נכנסה החברה לראשונה למדד תל אביב טק-עילית.
פעילות החברה
החברה מפתחת תרופות למגוון רחב של סוגי מחלות. בין המחלות והתסמינים שהחברה פיתחה או מפתחת תרופות עבורם: כאב נוירופתי, פגיעה חריפה בכליות, מחלת מעי דלקתית, סוכרת מבוגרים, איבוד משקל בקרב חולי סרטן, זיהומים חיידקיים, דלקת מפרקים שגרונית, צליאק, פסוריאזיס, גידולים סרטניים מוצקים, אוטם שריר הלב, סכיזופרניה, סרטן הערמונית ועוד.
שיטת עבודה
שיטת הפעולה של החברה, כפי שהיא מתוארת בדוחותיה, היא כדלהלן:
תרופות שהחברה החליטה שכדאי להשקיע בפיתוחן, עוברות לשלב הפיתוח, הכולל את השלבים הבאים:
לאחר תום שלבי הפיתוח והשגת האישורים, החברה פועלת לשיווק המוצר המוגמר.
את שלבי הניסויים הקליניים המתקדמים, ההתנהלות מול הגופים הבירוקרטיים להשגת האישורים הסופיים, וכן שיווק התרופה, מבצעת החברה בדרך כלל בשותפות עם חברות תרופות גדולות, אשר להן ידע וניסיון המתאימים לפעילויות אלו.
ריקרדו דריגו
ריקרדו אֶֶאוּגֶֶ'נְיוֹ דְריגוֹ (באיטלקית: Riccardo Eugenio Drigo, ברוסית: Риккардо Эудженьо Дриго) 30 ביוני 1846 - 1 באוקטובר 1930) היה מלחין איטלקי של מוזיקה לבלט ואופרה איטלקית, מנצח תיאטרון ופסנתרן.
דריגו נודע בעיקר בקריירה הארוכה שלו כקאפלמייסטר ומנהל מוזיקלי של הבלט האימפריאלי של סנקט פטרבורג, רוסיה, בשבילו הלחין מוזיקה ליצירות המקוריות ולהפקות המחודשות של הכוריאוגרפים מריוס פטיפה ולב איבאנוב. דריגו כיהן גם כמנצח ראשי על הפקות אופרה איטלקית של תזמורת תיאטרון מריאינסקי האימפריאלי. במהלך הקריירה שלו בסנקט פטרבורג, ניצח דריגו על הצגות הבכורה וההצגות הסדירות של כמעט כל בלט ואופרה איטלקית שעלו על הבמה הצארית.
דריגו ידוע בה במידה ביצירות באורך מלא שחיבר לבלט ובקטלוג הגדול שלו לתוספות מוזיקה, שנכתבו אד הוק לשילוב ביצירות קיימות. דריגו התפרסם גם בעיבודים של פרטיטורות קיימות, כמו עריכתו בשנת 1895 את הפרטיטורה של צ'ייקובסקי לאגם הברבורים. בלטים רבים שנכתבו למוזיקה של דריגו מבוצעים עד היום, ונחשבים לאבני-פינה ברפרטואר הבלט הקלאסי.
לימודים
ריקרדו אאוג'ניו דריגו נולד בפדובה, איטליה ב-30 ביוני 1846. אביו, סילביו דריגו, היה עורך דין ואמו, בת למשפחת האצולה לופאטי, הייתה פעילה פוליטית. אישד במשפחתו של דריגו לא הצטיין במוזיקה, אבל הוא החל ללמוד נגינה בפסנתר אצל ידיד משפחה, אנטוניו יוריץ' ההונגרי. דריגו התקדם במהירות ובראשית שנות העשרה כבר הגיע לתהילה מקומית כפסנתרן. אביו הרשה לו לצאת ללימודים בקונסרבטוריון היוקרתי של ונציה, שם למד אצל אנטוניו בוצולה, תלמיד של גאטנו דוניצטי. את יצירותיו הראשונות הלחין דריגו בראשית שנות העשרה שלו, בעיקר רומנסות וואלסים. בשנת 1862 קיבל רשות לבצע כמה מיצירותיו עם תזמורת החובבים המקומית בפדואה. בעקבות קונצרט זה החל דריגו הצעיר לגלות עניין בניצוח.
קריירה
את משרתו הראשונה בבית אופרה, כפסנתרן חזרות ומעתיק, קיבל דריגו ב-1866 בתיאטרון גריבלדי בפדואה. ההזדמנות הראשונה הגדולה שלו כמנצח תיאטרון הגיעה ב-1867, כשהקאפלמייסטר של תיאטרון גריבלדי חלה ערב הצגת הבכורה של האופרה בשלוש מערכות, "שני הדובים" של קונסטנטינו דאל'ארג'ינה. הקונצרטמייסטר סירב לנצח על ההצגה והמליץ תחת זאת על דריגו, בהנחה שפסנתרן החזרות יכיר היטב את הפרטיטורה. דריגו הצליח בניצוח, ועד מהרה התמנה למשנה לקאפלמייסטר.
רוסיה
זמן קצר מאוד לאחר הגיעו לסנקט פטרבורג, החל דריגו לנצח על כל רפרטואר, האופרה האיטלקית האימפריאלית", שהופעותיה התקיימו אותו זמן בתיאטרון מריאינסקי האימפריאלי. הוא הרשים מאוד את ההנהלה, כשניצח על יצירות כמו אאידה ונשף מסכות של ורדי בעל פה. ברוסיה הצארית היה מקובל לדווח על כל הצגות התיאטרון בפרטי-פרטים בעיתונות, והופעותיו של דריגו זכו תמיד לשבחים בדיווחים אלה. " ... האדון הצעיר יישאר כאן לזמן רב ..." העיר בעל טור אחד לאחר שנוכח באופרה בניצוח דריגו.
מלחין ומנצח
האופרה האיטלקית האימפריאלית פורקה בצו אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה ב-1884 במאמץ לייצב את אמנות האופרטה הרוסית. עקב כך נותר דריגו, הקאפלמייסטר של הלהקה, מחוסר עבודה. ב-1886 פרש הקאפלמייסטר של הבלט האימפריאלי של סנקט פטרבורג, אלכסיי פפקוב, מתפקידו לאחר שלושים וארבע שנות שירות, והלהקה נותרה ללא מנצח ראשי. דריגו קיבל עליו את המשרה לפני שהחלה עונת 1886–1887, ופתח את הקריירה שלו כמנצח בלט ב-25 בספטמבר 1886 (7 באוקטובר בלוח הישן) בהצגת הגראנד בלט הנושן "בת פרעה", למוזיקה מאת צ'זארה פוני, היצירה הפופולרית ביותר ברפרטואר של הבלט האימפריאלי. בקהל הצופים היו הצאר והצארינה מריה פיודורובנה, שניהם חובבי בלט נלהבים, שמימנו את התיאטראות האימפריאליים ביד רחבה. כה רבה הייתה התפעלות הצאר מניצוחו של דריגו, עד שקם לחלוק לו תשואות נלהבות בעמידה בסיום ההופעה, וציווה על שאר הקהל לנהוג כמוהו.
המלחין הרשמי של התיאטרון האימפריאלי, לודוויג מינקוס האוסטרי, פרש ממשרתו בשנת 1886. מנהל התיאטראות האימפריאליים של סנקט פטרבורג, איוואן וְסֶבוֹלוֹזְ'סְקִי, ביטל אז את המשרה של מלחין בלט קבוע במאמץ לגוון את המוזיקה שנכתבה ליצירות חדשות. הואיל ולדריגו יצאו מוניטין כמלחין, העסיק אותו וסבולוז'סקי בתפקיד הכפול של קאפלמייסטר ומנהל מוזיקלי, משרה שתדרוש מדריגו למלא את כל חובותיו של מלחין הבית בכל הנוגע לעיבוד ותיקון פרטיטורות לפי דרישתו של מנהל הבלט.
מנהל הבלט הראשי, עתיר הפרסום, של התיאטרון האימפריאלי, הצרפתי מריוס פטיפה, החזיר לבמה בשנת 1886 את יצירת המופת הרומנטית של ז'יל פרו משנת 1841, "לה אסמרלדה", לכבוד הבלרינה האיטלקייה האורחת וירג'יניה צוקי. להצגה המחודשת הוטלה על דריגו המשימה ללטש את הפרטיטורה הישנה של צ'זארה פוני. דריגו התבקש להלחין "פה ד'אקסיון" בארבעה תפקידים להציג לראווה את מצוינותה הדרמטית של הבלרינה צוקי, ולכלול גם תפקידי סולו וירטואוזיים לכינור וצ'לו; הסולו לכינור תוכנן במיוחד לכנר הדגול לאופולד אאואר, כנר ראשי בתזמורת התיאטרון האימפריאלי. ההצגה המחודשת של "לה אסמרלדה" עלתה בבכורה בהצלחה גדולה ב-17 בדצמבר (29 בדצמבר בלוח הישן) 1886, בנוכחות הצאר ובני משפחתו. ה"פה ד'אקסיון" של דריגו מהווה חלק מן הפרטיטורה של "לה אסמרלדה" עד היום, ולא פעם משתמשים בו כחלק מן היצירה השלמה בשם "לה אסמרלדה פה דה סיס".