cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרחבה (פירסינג)
היסטוריה ותרבות
צעירים מערביים רבים אמצו את הרחבת התנוכים בשל סיבות אסתטיות. בשל אימוץ זה, נוצר הרושם שהתופעה היא מודרנית אולם לא כך הדבר. הרחבת תנוכים היא ריטואל אשר מתבצע בכל רחבי העולם מזמנים עתיקים. עצמות, קרניים, עץ ואבנים מגולפים לשם ההרחבות אך קיימים חומרים טבעיים אשר באופן טבעי עשויים לתאים לתכשיטי הרחבות, צדפות, שיניים וטופרים תועדו כמשמשים להרחבה. היסטורית, ההרחבה מבוצעת לשם השגת סטאטוס חברתי, הפחדה של אויבים במלחמה, וכמו כן לסיבות אסטיות.
בני שבט הפולה
בני הפולה אשר יושבים במערב אפריקה בכלל ובניגריה בפרט מנקבים את אוזני בנות השבט בהגיען לגיל שלוש. בהמשך נמתחים התנוכים.
איש הקרח
גופתו החנוטה של אצי, איש הקרח אשר התגלתה באלפים הייתה בעלת הרחבות באוזניים. הרחבות אלה נחשבות למוקדמות ביותר בהיסטוריה ומתוארכות ל-3300 לפני הספירה לערך. קוטר ההרחבות מוערך לבין שבעה לאחד עשר מילימטרים.
אומות מרכז אמריקה
האצטקים והמאיה נהגו להרחיב את תנוכיהם. האצטקים נהגו להכין את תכשיטי האוזניים מזהב וכסף לאנשים בני המעמדות הגבוהים כשבני המעמדות הנמוכים נהגו ללכת עם תכשיטים מצדפות, עץ ונחושת. הבדלי מעמדות שבאים לידי ביטוי בעגילים קיימים גם אצל בני המאיה. בני המעמדות העליונים נהגו ללכת עם תכשיטי ירקן ושאר המעמדות השתמשו בעצמות, אבנים ועץ.
בני קבוצת הפולה
אנשי הפולה מניגריה וכלל מערב אפריקה נוהגים לנקב את אוזני בנות השבט בהגיען לגיל שלוש. הרחבת התנוך תבוצענה בשלב מאוחר יותר בחייהן. הרחבות האוזניים של בנות הפולה מגיעות לקוטר קטן יותר מאשר בנות המורסי או המסאי.
פרעה (דמות מקראית)
המלכים השונים
לפחות חמישה ממלכי מצרים בתקופות שונות מוזכרים במקרא בשם זה:
לעיתים מוזכר פרעה בצירוף שם נוסף, כגון, וכן.
שישק מלך מצרים מוזכר במקרא כמי שסיפק מקלט לירבעם כשנמלט מפני שלמה, ובתקופת רחבעם עלה על ירושלים, אולם הוא אינו מכונה בתואר "פרעה", אלא "מלך מצרים" בלבד.
סיפור יוסף
יוסף נמכר על ידי אחיו לשיירה של ישמעאלים שעברה במקום, ואלה מכרו אותו למצרים, שם נמכר לעבד בבית פוטיפר שר הטבחים – משרי פרעה. יוסף פתר בהצלחה את חלומות פרעה, מונה למשנה למלך, וזכה להצלחה רבה בתפקידו זה. בני ישראל, צאצאי יעקב שירדו עמו למצרים בגלל הרעב בארץ כנען, שוכנו על ידי יוסף בגושן, ומשבעים נפשות הם התרבו והתעצמו עד שאוכלוסייתם מהווה מיעוט ניכר ובדלני במנהגיו.
עבדות מצרים
המצרים חששו מהריבוי הטבעי הגדול של העברים, ופרעה מלך מצרים ראה בעצם קיומו וגידולו של השבט העברי הזר, סכנה לביטחונה של מצרים, העלול לשמש כגיס חמישי בכל מלחמה עתידית. לפיכך, שינה את היחס המועדף בו זכו בזכות היותם שארי יוסף, והפך אותם בהדרגה לעבדים המשועבדים לעם המצרי. השיעבוד כולל ניצול קשה לצורך בניית ערי מסכנות ואסמי תבואה, וביצוע כל עבודות השדה והבית השוטפות בכל רחבי הממלכה בעבודת פרך, זאת באמצעות כפייה ועינויים. חוק נוסף של פרעה הוא הדרישה להמית את כל הבנים הזכרים בשעת לידתם. לאחר שנות שיעבוד רבות, זועק עם ישראל אל האלוהים, בבקשה שיושיעו.
יציאת מצרים
פרעה הוא הדמות המצרית המרכזית בסיפור יציאת מצרים. משה, עברי שגדל בבית פרעה, נשלח על ידי אלוהים להושיע את בני ישראל. משה הגיע עם אהרן אחיו אל פרעה, ודרש ממנו: "שלח את עמי"! - אך פרעה סרב. משה הדגים את כוחו של אלוהים באמצעות מופתים שונים שניתנו לו על ידי האל במדבר: הפיכת מים לדם. הפיכת ידו למצורעת וריפויה המיידי, והפיכת מטה הרועים שלו לנחש, בתגובה לכך כישפו גם חרטומי מצרים את מטותיהם והמירו אותם לנחשים, אך מטה משה בלע את הנחשים ששלחו החרטומים. תשע מכות שניחתו על מצרים ופגעו בה, לא הצליחו לשכנע את פרעה לשחרר את ישראל ורק המכה האחרונה, מכת בכורות, הובילה לשחרורם של בני ישראל.
הכבדת לב פרעה
לפני שאלוהים שלח את משה אל פרעה, אמר לו: "וַאֲנִי אַקְשֶׁה אֶת לֵב פַּרְעֹה". המפרשים נחלקו בהסבר מהותה של הכבדת לב פרעה: הרמב"ם כתב שניטלה ממנו הבחירה החופשית, כעונש על מעשיו הרעים, כדי שימות בחטאו ולא יוכל לשוב בתשובה. אך כמה מחכמי ימי הביניים, אברבנאל ורבי יוסף אלבו, פירשו שהבחירה לא ניטלה ממנו לגמרי, והכבדת ליבו הייתה רק כדי לנטרל את השפעת המכות על החלטותיו.
באסמה קודמני
באסמה קודמני (בערבית: بسمة قضماني; 29 באפריל 1958 – 2 במרץ 2023) הייתה פוליטיקאית, אקדמאית, אקטיביסטית וסופרת סורית, תושבת צרפת. הייתה דוברת המועצה הלאומית הסורית וכן היוזמת והמנהלת של יוזמת הרפורמה הערבית, רשת של מכוני מחקר ומדיניות ערביים עצמאיים הפועלים לקידום הדמוקרטיה בעולם הערבי. ב-2012 ספגה ביקורת רבה עקב סרטון בו השתתפה שכלל דוברים ישראלים ועקב התבטאויותיה בזכות קיומה של ישראל.
ביוגרפיה
באסמה קודמני נולדה בדמשק שבסוריה ב-1958 למשפחה סונית. אמה הייתה האחיינית של ג'מיל מרדם ביי. בילדותה למדה ב"אקול פרנסיסקיין", בית ספר נוצרי צרפתי בדמשק. אביה עבד בעבר במשרד החוץ הסורי כדיפלומט. לאחר התבוסה של מלחמת 1967, הוא ניהל תגרה עם שר החוץ ולאחר מכן נכלא לשישה חודשים. אירוע זה גרם לו לעזוב את סוריה עם משפחתו ולעבור ללבנון שם שהו שלוש שנים, מ-1968 עד 1971. ב-1971 הם ברחו ללונדון, ולאחר מכן עברה כל המשפחה לפריז, שם אביה של קודמני מצא עבודה באו"ם.
השכלה ותחילת דרכה
קודמני למדה במכון למדע המדינה בפריז, שם השיגה תואר דוקטור במדע המדינה. בגלל תחושת השייכות שלה לעולם הערבי, היא ביטלה קריירה בשירות החוץ הצרפתי והחליטה להתמקד בחקר היחסים הבינלאומיים. היא עבדה במכון למדע המדינה בפריז, שם הקימה וניהלה את תוכנית המזרח התיכון מ-1981 עד 1998. היא הבינה באותו שלב שהיא כבר לא מעוניינת רק ללמוד את העולם הערבי כנושא מחקר. היא רצתה "לתרום לעתידו". היא בילתה שבע שנים במצרים, שם הובילה את תוכנית הממשל ושיתוף הפעולה הבינלאומי למזרח התיכון וצפון אפריקה עבור קרן פורד.
בשנת 2005 מונתה קודמני למנכ"לית יוזמת הרפורמה הערבית, רשת של צוותי חשיבה ומכוני מדיניות המוקדשים לחקר העולם הערבי.
בשנים 2007–2009, הייתה יועצת בכירה לשיתוף פעולה בינלאומי במועצת המחקר הלאומית הצרפתית.
קודמני הגדירה את עצמה כ"אישה ערבית, בעלת מבנה אינטלקטואלי מערבי (...) שגדלה על פי האתיקה של האסלאם".
ב-2012 היא השתתפה בוועידת בילדרברג כמשתתפת 'בינלאומית'.
יוזמת הרפורמה הערבית
בשנת 2005 הקימה קודמני את יוזמת הרפורמה הערבית (ARI), קונסורציום של מכוני מחקר ומדיניות ערביים עצמאיים, עם שותפים מארצות הברית ואירופה. יוזמת הרפורמה הערבית הוקמה ביוזמתם של ארבעה מנהלי מכוני חקר מדיניות ערביים שבחרו לשתף פעולה עם ארבעה צוותי חשיבה אירופיים וצוות אמריקאי. באמצעות המלצות מדיניות ומחקר, ל-ARI הייתה מטרה מוצהרת לקדם רפורמה ודמוקרטיזציה בעולם הערבי. היא קיוותה ליזום דיאלוג בין מכוני מדיניות בעולם הערבי על מנת "לקדם את ההבנה של מקבלי החלטות ומובילי דעה בנושאי רפורמה בעולם הערבי". בנוסף, יוזמת הרפורמה הערבית "מטרתה להעלות את המודעות בעולם הערבי למעברים מוצלחים לדמוקרטיה במקומות אחרים בעולם, ולמנגנונים ופשרות שאפשרו מעברים מוצלחים כאלה".
עבודתה באקדמיה
קודמני כתבה ספרים רבים על המזרח התיכון והעולם הערבי באנגלית ובצרפתית. חלק מהנושאים של פרסומיה הם: דמוקרטיזציה בעולם הערבי, שינוי פוליטי במגרב, הפזורה הפלסטינית, האסטרטגיות של מדינות ערב עם תנועות איסלאמיסטיות, ביטחון אזורי והמפרץ.
קודמני עבדה גם כיועצת לתאגידים בינלאומיים שונים, סוכנויות ממשלתיות, מוסדות ומשרדים אירופיים, ועסקה בפרשנות ברשתות רדיו וטלוויזיה בינלאומיות, בנוסף היא כתבה מאמרי דעה קבועים בעיתונות הערבית, הצרפתית והבינלאומית.
תפקיד פוליטי במרד הסורי 2011–2012
בעקבות המרד הסורי בשנת 2011 שהוביל למלחמת האזרחים בסוריה, קודמני לקחה על עצמה תפקיד בולט באופוזיציה נגד ממשלת בשאר אל-אסד. היא כתבה באופן קבוע מאמרים המברכים על קריאתם של המפגינים לדמוקרטיה בסוריה וגינתה את "הדיכוי העז של בשאר אל-אסד והשימוש שלו באסטרטגיה עדתית כדי לערער את המרד".
המועצה הלאומית הסורית
בפברואר 2012 פרצה מחלוקת סביב השתתפותה של קודמני בתוכנית טלוויזיה צרפתית בהשתתפות סופרים ישראלים, סרטון שצולם עוד ב-2008. הסרטון המוצג ביוטיוב מציג קטעים נבחרים מהתוכנית ומאשים את קודמני בהגנת ישראל על כך שקבעה כי "אנחנו צריכים את ישראל באזור", תוך השמטת שאר המשפט שאומר "בתנאי שהיא תקבע את גבולותיה ותקבע תנאים ליחסים עם שכניה". בתגובה להאשמות אלו, פרסמה קודמני תגובה בה הסבירה כי הסרטון מפוברק על מנת לפגוע במוניטין שלה שכן הוא הוציא את תשובותיה מהקשרן וחתך את כל מה שאמרה בהגנה על זכויות הערבים, המוסלמים והפלסטינים. היא תיארה את הסרטון הזה כלא יותר מאשר ניסיון של הממשלה לערער את יציבות המועצה הלאומית הסורית.
ביולי 2013 היא חתמה על מכתב פתוח לנשיא צרפת פרנסואה הולנד, הקוראת להקים אזור אסור לטיסה בסוריה.
בשנת 2022 הופיעה קודמני בפומבי כחברה במועצת האמנה הסורית, יוזמה של חברה אזרחית סורית של משפחות, שבטים ומנהיגי קהילה הן מסוריה הנשלטת על ידי הממשלה והן מהפזורה הסורית.
מותה
קודמני נפטרה ב-2 במרץ 2023 בפריז, צרפת לאחר מאבק בסרטן השד.
פסח פרוסקין
הרב פסח פרוסקין (תרל"ט, 1879 – י"א בחשוון ת"ש, אוקטובר 1939) היה רבה של קוברין (כיום בבלארוס ואז בפולין), ומייסדה של "ישיבת קוברין".
בצעירותו
נולד בעיירה קושכין שליד קוברין לאחר פטירת אביו ששמו היה פסח, ונקרא על שמו. אביו היה מבני משפחתו של רבי משה מקוברין. אמו הייתה נכדתו של הרב משה צבי רבינוביץ אב"ד הורודץ ולימים רבה של אנטופול, ובילדותה גדלה אצלו. גם לאחר שהתאלמנה נסעה עם ילדיה להתגורר אצלו.
בנו של ר' משה צבי, ישראל מיכל רבינוביץ (שהיה אח של פרידה גרינברג, סבתו של הרב פרוסקין), נהה אחר תנועת ההשכלה. הוא נסע לפריז ונעשה פרופסור לפילוסופיה. לאחר שהוריו נפטרו ראה שאחייניתו רחל, אם ר' פסח, חיה בעוני רב עם ילדיה והציע לקחת את ילדיה לפריז כדי שיחיו בתנאים מרווחים. האם הסכימה והדוד לקח איתו שלושה בנים (אחד מהם הוא מוריס סרגיי, אביו של) ושתי בנות, למעט פסח שהיה קטן מדי. לאחר כמה שנים הגיע שוב הדוד לליטא כדי להשתתף במשלחת אל הצאר, כדי לבטל גזירה נגד היהודים. הוא הציע לקחת איתו גם את פסח, שהיה כבן שמונה. האם הסכימה, אך הילד סירב בתוקף באמרו שעליו ללמוד בחדר ובישיבה. הדוד לא קיים את הבטחתו לגדל את הילדים באווירה דתית. לאחר עשרות שנים פגש הרב פרוסקין את שני אחיו ונזקק למתורגמן כדי לשוחח עמם. למד אצל החפץ חיים בישיבת ראדין ואצל הרב נתן צבי פינקל בישיבת כנסת ישראל בסלבודקה. היה אחד מארבעה-עשר התלמידים ששלח הרב פינקל כדי להקים את ישיבת סלוצק, בראשות הרב איסר זלמן מלצר. למד גם אצל הרב שמחה זיסל זיו מקלם ב"תלמוד תורה" בקלם במשך למעלה משנה.
בישיבות בלט ביראת שמים ודקדוק במצוות. בישיבת ראדין למד בתנאים קשים ובחרפת רעב ולא החליף את בגדיו. הוא נענה להפצרות חבריו לנסוע לבית אחותו הנשואה בפריז. הוא התקבל שם בחביבות וגיסו היה מוכן לתמוך בו כלכלית אם יעבור ללמוד בגימנסיה. פסח עזב את ביתם ולא הסכים להיפגש יותר עם אחותו וגיסו כל חייו.
ברבנות ובראשות ישיבה
נשא לאישה את ציפורה, בת ר' זאב וולף ליפשיץ מלאישין. כדי לפרנס את משפחתו עסק בשמירת פרדסים ובמסחר. בהמשך שימש במשך תקופה קצרה כמגיד שיעור בישיבה הקטנה בפינסק שהקים הרב דוד פרידמן, שהיה קרוב משפחתו. הרב איסר זלמן מלצר ביקשו לשמש כמנהל רוחני ומשגיח בישיבת סלוצק. בתחילה סירב, עד שאחד מבניו חלה מאוד, והוא נדר נדר שאם יחלים יקדיש כל זמנו לתורה. כשהחלים בנו הגיע לסלוצק. באותה תקופה ביקר לעיתים קרובות את הרב חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק ולמד את שיטת הלימוד המיוחדת שלו.
מסופר כי באותה תקופה עדיין לא היה גדול כל כך בתורה, ופעם העיר הערה למדנית שתלמידים מובחרים התייחסו אליה בגיחוך. הוא הצטער על כך ובכה בכי מר עד שנרדם. בחלום נאמר לו שהקב"ה יעזור לו לפתוח את שכלו ללימוד ושיתחיל ללמוד בעיון את מסכת בבא קמא שלומדים בישיבה. לאחר שהתעורר מהחלום והחל ללמוד בעיון את המסכת, ראה שכך אכן קרה. עם הזמן התפרסם בלימודו והחל להעביר בישיבה שיעורים שמשכו אליהם תלמידים רבים.
בשנת 1908 התגלעה מחלוקת בינו לבין הרב מלמר, והם הלכו ל"דין תורה" אצל רבה של אוזדא, הרב דוד פיינשטיין (אביו של הרב משה פיינשטיין), שהתיר לרב פרוסקין לייסד ישיבה חדשה עם שישה מתלמידי הישיבה. הוא עבר לשקלוב עם שישה תלמידים, בהם הרב משה פיינשטיין שראה בו את רבו המובהק, וייסד בה ישיבה. בהמלצת הרב חיים מבריסק נבחר לכהן כרבה של אמצ'יסלב שבמחוז מוהילב ברוסיה הלבנה וגם שם הקים ישיבה שלא פסקה מתלמודה גם בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. כמו כן הקים שם תלמוד תורה שבו למדו כ-90 ילדים.
בעקבות עליית הקומוניסטים לשלטון ברח לקוברין ובשנת תרפ"ג הקים את "בית אולפנא רבתא דקוברין" שכלל ישיבה גבוהה ששכנה בבית המדרש "חיי אדם", וישיבה קטנה ששכנה בשטיבל של החסידים במקום. מתרפ"ד כיהן גם כרב המקום. בתר"ץ נסע לארצות הברית כדי לאסוף תרומות למוסדותיו. כמשגיח בישיבתו מונה הרב יוסף לייב ננדיק, מגדולי תלמידי הסבא מקלם. לאחר שבתרצ"ו עבר הרב ננדיק לישיבת קלצק, החליפו בתפקיד בנו של הרב פסח, הרב אברהם. כר"מים נוספים מונו בנו הרב נתן-נטע וחתנו הרב שלמה מאטות. שיעוריו של הרב פרוסקין הצטיינו בבהירות ובעמקות והתבססו על שיטת הרב חיים מבריסק.
כשעלתה הצעה להקים ישיבה מרכזית בארץ ישראל המליץ הרב חיים מבריסק להעמיד בראשות הישיבה את הרב פרוסקין, שהיה אז אברך צעיר. היוזמה לא התממשה. שנים לאחר מכן כשנועץ משה בלוי ברב חיים עוזר גרודזינסקי לגבי מועמד לרבנות העדה החרדית בירושלים, הציע הרב גרודזינסקי גם את הרב פרוסקין.
פעילותו הציבורית
בקוברין עודד את הורי ילדי ה"חדר" לשלוח את בניהם לישיבה קטנה לאחר תום לימודיהם ב"חדר". לאחר שמונה לרב העיירה פעל להקמת מוסדות חינוך נוספים כמו "בית יעקב" לבנות. כשהוקם בית ספר חילוני של רשת "תרבות" נלחם בו. הצטרף לפעילות אגודת ישראל והשתתף בכינוסיה הגדולים.
פטירתו
חלה לאחר פטירת רעייתו בי"א בחשוון תרצ"ט. נפטר בדיוק במלאת שנה לפטירתה בת"ש, כחודשיים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה.
חיבוריו
כתביו ניצלו מאבדון בשואה בידי בנו הרב אברהם. חלקם יצאו לאור בשני חיבורים:
הנרי סטיוארט, לורד דרנלי
הנרי סטיוארט, לורד דרנלי (7 בדצמבר 1545 - 10 בפברואר 1567), היה בעלה של מלכת סקוטלנד מ-1565 עד הירצחו ב-1567.
אמו של הנרי, מרגרט דאגלס, הייתה בתם של אלמנת ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד, מרגרט טיודור וארצ'יבלד דאגלס, רוזן אנגוס. בשנת 1565, נישא הנרי לבת דודו למחצה מרי, מלכת הסקוטים, בתו של ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד.
אביו של הנרי, מתיו סטיוארט, רוזן לנוקס הרביעי, היה חבר בענף דרנלי של בית סטיוארט. לנוקס היה צאצא של ג'יימס השני, מלך סקוטלנד, ובכך הוא נחשב כיורש עצר מותנה של מרי. כך הנרי היה קשור לאשתו מרי לא רק מצד אמו אלא גם מצד אביו, ובגלל הקשר הזה יורשיה של מרי נשארו חלק מבית סטיוארט.
בנם של הנרי ומרי סטיוארט, ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד, ירש את הכתר האנגלי לאחר מותה של אליזבת הראשונה והפך לג'יימס הראשון, מלך אנגליה.
שנותיו המוקדמות
דרנלי נולד בשנת 1545, בלידס, במערב יורקשייר, אנגליה. באמצעות הוריו היו לו טענות הן לכס הסקוטי והן לכס האנגלי, כצאצא הן של ג'יימס השני, מלך סקוטלנד והן של הנרי השביעי, מלך אנגליה.
אביו של דרנלי, רוזן לנוקס, הוכרז אשם בבגידה בסקוטלנד על הזדהותו עם אנגליה במרד החיזור הגס נגד מארי דה גיז והעוצר הסקוטי ארן, ועיזבונותיו הולאמו בשנת 1545. לנוקס חי בגלות באנגליה במשך 22 שנה, וחזר לסקוטלנד רק ב-1564. אמו של דרנלי, מרגרט דאגלס, עזבה את סקוטלנד עם אמה כבר ב-1528.
הנרי התחנך וגדל כראוי למעמדו וזכויות הירושה שלו. הוא השיג בקיאות בלטינית ולמד לדבר גאלית, אנגלית וצרפתית. הוא הצטיין בשירה, בנגינה בלאוטה, ובריקודים. אחד ממוריו היה המלומד הסקוטי, ג'ון אלדר, שצידד באיחוד האנגלו-סקוטי על ידי נישואיהם האפשריים של אדוארד, נסיך ויילס ומרי, מלכת הסקוטים (לימים אשתו שלו), ואף ביטא את דעותיו במכתב להנרי השמיני בשנת 1543.
הנרי היה חזק ואתלטי, פרש טוב וחובב ציד. ב-1554, בגיל 9, שלח מכתב למרי הראשונה, מלכת אנגליה ובו הזכיר דרמה שחיבר בשם "אוטופיה בהירה".
משבר לנוקס
"משבר לנוקס" היה דילמה פוליטית באנגליה אשר נבעה משאיפות המלוכה של משפחת לנוקס: אביו של הנרי, רוזן לנוקס, היה השלישי בתור בסדר הירושה לכס המלוכה הסקוטי, ואשתו, מרגרט דאגלס, הייתה נכדתו של הנרי השביעי משפחת לנוקס היו קתולים, ולפיכך ייצגו אלטרנטיבה מונרכית לאליזבת הראשונה, מלכת אנגליה הפרוטסטנטית.
כאשר אנרי השני, מלך צרפת נפטר ביולי 1559, הגיעו לנוקס ורעייתו לחצר המלוכה הצרפתי כדי לברך את פרנסואה השני, מלך צרפת על הכתרתו ולבקש מרעייתו, מרי, מלכת הסקוטים, לשקם את מעמדו של לנוקס. התוכנית של לנוקס הייתה לפנות ישירות אל מלכת הסקוטים הצעירה מעל ראשם של אליזבת ובית גיז אך מרי, מצידה, לא החזירה ללנוקס את הרוזנות הסקוטית שלו, אם כי העניקה לו 1000 זהובים והזמינה אותו להכתרה שלה.
על אף שהאיום מצד משפחת לנוקס לא נכחד, החליטה אליזבת לא להרשיע את המשפחה בבגידה ולא עשתה צעדים כדי לבטל את טענת מרגרט לכתר או לפעול נגד הלגיטימיות שלה. משפחת לנוקס שוחררה בפברואר 1563, ובתוך כמה חודשים, התקבלה שוב בחצר המלוכה האנגלית.
בספטמבר 1564, החזיר הפרלמנט הסקוטי לרוזן מלנוקס, את עיזבונותו ותאריו והוא שב למולדתו.
נישואים למלכת סקוטלנד
בפברואר 1565 עזב הנרי את לונדון לאדינבורו. ב -17 לחודש הוא הציג את עצמו בפני מרי בטירת וומיס שבפייף. ג'יימס מלוויל מהאילי העיד כי "הוד מלכותה בחנה אותו היטב במבטה, והעירה כי הוא היה האיש הבריא והיפה ביותר שהיא אי פעם ראתה". לאחר ביקור קצר אצל אביו בדאנקלד, חזר הנרי לחצר המלכות של מרי בהולירוד ב -24 בפברואר. למחרת הוא שמע את דרשתו של המטיף ג'ון נוקס, ורקד גוליארד עם מרי בערב. מכאן ואילך, בילה באופן קבוע בחברתה.
הנרי סטיוארט היה בן דוד מדרגה ראשונה של רעייתו מרי סטיוארט, באמצעות סבתם המשותפת, מרגרט טיודור, שבזכותה הן הנרי והן מרי דורגו גבוה בסדר הירושה לכס המלוכה האנגלי. הנרי סטיוארט היה גם צאצא של ג'יימס השני, מלך סקוטלנד ובזכותו דורג גבוה גם בסדר הירושה הן לכס המלוכה הסקוטי והיה למעשה יורש עצר מותנה של מרי.
ב-4 ביוני 1565, התכנסה המועצה המלכותית באנגליה כדי לדון בסכנות הנובעות מהנישואים הממשמשים ובאים. אחת ההחלטות שלהם הייתה לפייס את ליידי קתרין גריי, אחותה של ג'יין גריי, טוענת נוספת לכתר האנגלי, מאחר שנישואים אלו חיזקו את מעמדה של מלכת הסקוטים כיורשת פוטנציאלית לאליזבת. מרי, בתגובה, שלחה את ג'ון היי, קומנדטור בלמרינו, לדבר עם אליזבת. מלכת אנגליה דרשה את שובו של דרנלי לארצה תוך שהיא מבטאת מפורשות בפני ג'ון היי את אי שביעות רצונה מהאיחוד המיועד.
ב-22 ביולי הפך הנרי סטיוארט לדוכס אולבני במנזר הולירוד והכרזות נישואין נקראו בקהילת קנונגייט. ב-28 ביולי נתלה כרוז במרכז אדינבורו אשר בישר כי השלטון יהיה מעתה בשמם המשותף של מלך ומלכת סקוטלנד, ובכך השווה את מעמדו של הנרי לזה של מרי. הכרזה זו אושרה בהוצאת מחזור חדש של מטבעות כסף על שם הנרי ומרי.
ב-29 ביולי 1565 נערך טקס הנישואין בקפלה הפרטית של מרי בהולירוד כטקס קתולי לכל דבר. עבור הנרי, אשר גודל כקתולי אך בהמשך הושפע על ידי הפרוטסטנטיות, זה היה הביקור האחרון במקום, שכן מאז לא התלווה למרי למיסה.
התנכרות
זמן קצר לאחר נישואיהם, נעשתה מרי מודעת לאופיו השחצני, היהיר והלא מהימן של בעלה, אשר איימו על שלום המדינה. הנרי לא היה פופולרי בקרב האצילים האחרים אשר סבלו ממנו פרצי זעם, שהחמירו עקב בעיות השתייה שלו. מרי סירבה להעניק לו את כתר הנישואין אשר היה הופך אותו ליורש העצר, אם היא תמות ערירית. באוגוסט 1565, פחות מחודש אחרי החתונה, ויליאם ססיל שמע כי חוצפתו של דרנלי הביאה להרחקתו של אביו, הרוזן מלנוקס, מחצר המלוכה הסקוטית. עם כל זאת, באותה תקופה נכנסה המלכה הסקוטית להריון.
ב-9 במרץ 1566 נרצח מזכירה האישי של מרי, דייוויד ריציו כאשר נדקר 56 פעמים על ידי הנרי וחבריו בנוכחות המלכה, שהייתה אז בחודש השביעי להריונה. לדברי הדיפלומטים האנגלים תומאס רנדולף והרוזן בדפורד, רצח ריציו (שנחשד כמאהבה של מרי ואביו האמיתי של בנה שטרם נולד) היה חלק מתוכניתו של הנרי לכפות על מרי לוותר על כתר הנישואין. הנרי גם עשה עסקה עם בעלי בריתו שנועדה לקדם את טענתו לכתר הנישואין בפרלמנט של סקוטלנד בתמורה להשבת האדמות ותאריהם.
כאשר השגריר הספרדי בפריז שמע את החדשות, השמועות היו כי הנרי "רצח את אשתו, החזיר את הכופרים הגולים, ותפס את המלוכה". עם זאת, ב -20 במרץ, הנרי פרסם הצהרה המכחישה כל ידע או מעורבות לרצח ריציו. מרי כבר לא נתנה אמון בבעלה, וגינתה אותו. ב-27 במרץ, הרוזן מורטון ולורד רות'בן, שהיו שניהם נוכחים ברצח ונמלטו לאנגליה, כתבו לססיל וטענו כי הנרי, בקנאתו ושנאתו לריציו, הוא אשר יזם את תוכנית הרצח וגייס אותם.
לידת בנו ג'יימס
בעקבות לידת ג'יימס, שאלת ירושת כסאה של מרי נפתרה. בסוף 1566 ובתחילת 1567, נראה היה כי בני הזוג סטיוארט התקרבו לפיוס מאחר שהמלכה החלה לפקוד את מגורי בעלה לעיתים קרובות יותר. לעומתה, עקב התנהגותו הלא יציבה, המשיך הנרי לנכר רבים שיכלו להיות תומכיו. התעקשותו לקבל את כתר הנישואין הייתה עדיין מקור לתסכול בנישואיו.
מותו
דרנלי נרצח שמונה חודשים אחרי הלידה של ג'יימס. ב-9 בפברואר 1567, התגלו גופתו וגופת משרתו בשדה קירק או באדינבורו, שם שהו.
בשבועות שקדמו למותו, הנרי התאושש מהתקף של אבעבועות שחורות (או, כפי ששוער, מעגבת). אבעבועות הופיעו על פניו ועל גופו. הוא נשאר עם משפחתו בגלאזגו, אך מרי העבירה אותו כדי להחלים לאכסניה הישנה בשדה קירק או, הנמצאת במרחק הליכה קצר מארמון הולירוד - מתוך כוונה לשלבו בחצר המלוכה שוב. ב-9 בפברואר 1567, לפנות בוקר, הרעידו שני פיצוצים את אחוזת שדה קירק או. פיצוצים אלה יוחסו אחר כך לשתי חביות אבק שרפה שהונחו בחדר קטן הנמצא קומה מתחת לחדרו של הנרי. גופתו וגופת משרתו, נמצאו מחוץ לחדר, מוקפים גלימה, פגיון, כיסא ומעיל. הנרי נמצא לבוש בכתונת הלילה שלו, דבר המצביע כי ברח בחיפזון מחדרו. לאחר בדיקה נוספת, לא נמצאו על הגופות סימנים לפציעות שנגרמו ישירות מהפיצוץ. נקבע כי השניים נהרגו לאחר הפיצוץ כתוצאה מחנק.
לאחר הרצח
החשד לרצח הנרי נפל במהירות על הרוזן בות'וול ותומכיו, בעיקר ארצ'יבלד דאגלס, כומר דאגלס, אשר נעליו נמצאו בזירת האירוע, ועל מרי, מלכת הסקוטים עצמה. בות'וול נחשד כבעל שאיפות לכס המלכות, והקשר ההדוק שלו עם המלכה הוליד שמועות על פרשת אהבים בין השניים. הדבר נחשב כמניע לרצח בעזרת ידידיו האצילים ובאישור המלכה שלא ראתה דרך אחרת להפטר מבעלה.
אף אחד משנינו
אף אחד משנינו הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עברי לידר. הוא יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים הליקון, בנובמבר 1997, ונכלל באלבום הבכורה של הזמר, מלטף ומשקר, כרצועה השנייה. את מילות השיר חיבר לידר, לצד יועד נבו שגם הפיק את השיר.
הנרי סטיוארט, לורד דרנלי
לאחר הרצח
זמן קצר לאחר מותו של הנרי, בות'וול ומרי נראו עוזבים את אדינבורו יחד. על פי אחת הגרסאות, בות'וול חטף את המלכה, לקח אותה לטירת דאנבר, ואנס אותה. לעומת זאת, גרסה אחרת טוענת כי מרי שתפה פעולה בחפץ לב בחטיפה, והאונס הומצא כדי למנוע הרס של כבודה והמוניטין שלה עקב נישואיה לאיש אשר נחשד ברצח בעלה. מרי הרתה לאחר מכן תאומים לבות'וול אך הפילה אותם.
החשדות כי מרי סטיוארט שיתפה פעולה עם הקושרים במותו של בעלה או לא נקטה כל פעולה כדי למנוע את מותו היו גורמי מפתח בהידרדרות שהובילה לאובדן הכתר הסקוטי של מרי. תכתובת אשר כללה 8 מכתבים בינה לבין הרוזן בות'וול אשר נמצאו במגירתה, העלו חשד לכאורה לידע ותמיכה של המלכה ברצח בעלה. המכתבים התגלו לכאורה על ידי שותפו של הנרי סטיוארט לרצח ריציו, ג'יימס דאגלאס, רוזן מורטון הרביעי בקופסת כסף הנושאת את חריטת האות "F" (פרנסואה השני, בעלה הראשון של מרי) יחד עם מספר מסמכים אחרים, כולל תעודת נישואין של מרי סטיוארט וג'יימס הפבורן, רוזן בות'וול הרביעי. לפני הוצאתו להורג של מורטון בשנת 1581, הודה שהיה לו ידע מוקדם על התוכנית לרצח הנרי סטיוארט, וכי הרוזן בות'וול וארצ'יבלד דאגלס היו "שחקנים ראשיים" ברצח זה.
זמן לא רב אחר הרצח, הן מרי והן בות'וול הואשמו ברצח של הנרי. הם נידונו במשפטים נפרדים באנגליה. בות'וול נמצא זכאי. משפטה של מרי לקח יותר זמן, אך הסתיים ללא הכרעה סופית.
בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-16, מרי סטיוארט הייתה מעורבת בקשר רידולפי בשותפות עם הספרדים. מטרת הקשר הייתה להפיל את אליזבת הראשונה מכסאה ולהכתיר את מרי במקומה. הקשר נתגלה ונחל כישלון. מזימה זו הביאה לכינון מרד בידי מתנגדיה הפרוטסטנטים של מרי שראו בכך אישוש לחשדותיהם ברצח בעלה וכפו עליה לוותר על כסאה לטובת בנה התינוק ג'יימס השישי. היא נכלאה בידיהם, הצליחה להימלט ולחדש את הקרב, אך הובסה ונמלטה לאנגליה לבקש מקלט אצל קרובתה המלכה אליזבת. המלכה כלאה אותה במשך 19 שנה משום שראתה בה סכנה לכיסאה, ולבסוף הוציאה אותה להורג בעריפת ראש באשמה של השתתפות בארגון מחתרת קתולית וניסיון לרצוח את מלכת אנגליה.
מאט ריבס
מת'יו ג'ורג' "מאט" ריבס (נולד ב-9 במאי 1967) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי אמריקאי.
קריירה
ריבס החל את הקריירה שלו כתסריטאי וכתב את התסריט לסרטי אימה שונים. הוא ביים והפיק סדרות טלוויזיה שונות. סרט הביכורים הראשון שלו כבמאי היה סרט הדרמה "על חברים ולוויה אחת" משנת 1996, אם כי עיקר פרסומו בא לו מבימוי סרט האימה "קלוברפילד" שהופק בשיתוף פעולה עם ג'יי ג'יי אברהמס. לאחר מכן ביים את סרט האימה "תן לי להיכנס" בכיכובם של קלואי גרייס מורץ וקודי סמית'-מקפי משנת 2010.
בשנת 2014 ביים את "כוכב הקופים: השחר" שזכה להצלחה רבה ולאחריו ביים גם את סרט ההמשך "כוכב הקופים: המלחמה" משנת 2017.
בפברואר 2017 הצטרף ליקום הקולנועי של DC כשנשכר על ידי אולפני האחים וורנר לביים את סרט גיבורי העל "באטמן" בכיכובו של בן אפלק שתוכנן לצאת לאקרנים בשנת 2021. ריבס קיבל לידיו את מושכות הבימוי על הסרט לאחר שבן אפלק (שהיה אמור לביים את הסרט מלכתחילה) פרש מעבודת הבימוי והתמקד במשחק ובכתיבת התסריט לסרט "באטמן". ריבס נשקל כאופציה לביים את הסרט וההצעה הוגשה לו רשמית בפברואר 2017. ב-2019 נודע שאפלק לא ישתף פעולה עם הפקת הסרט וריבס ליהק את רוברט פטינסון במקומו לתפקיד באטמן. הסרט באטמן יצא לאקרנים בשנת 2022.
חייו האישיים
ריבס נשוי למלינדה וונג, אנימטורית לשעבר, ולהם יש בן.
נד למונט
נד למונט (באנגלית: Ned Lamont; נולד ב-3 בינואר 1954) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, אשר מכהן מאז ינואר 2019 כמושל קונטיקט ה-89.
ביוגרפיה
נד למונט נולד בוושינגטון די. סי. ב-3 בינואר 1954. אמו עבדה כעוזרת בסנאט, ואביו עבד בתוכנית מרשל ולאחר מכן במחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית תחת ממשל ניקסון. כשהיה בן 4, עברה משפחתו של למונט ללונג איילנד. לאחר לימודיו התיכוניים, למד למונט סוציולוגיה באוניברסיטת הרווארד – שם סיים תואר ראשון (1972) ושני (1976). בשנת 1980 סיים למונט תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ייל.
בשנים 1977–1980 עסק בעריכת שבועון קטן בורמונט. במהלך שנות ה-80 ניהל מספר חברות תקשורת שונות. בתקופה זו כיהן בחבר הנאמנים של ימק"א, וייעץ לאוניברסיטת ייל ולמכון ברוקינגס.
בשנת 1990 ניסה למונט ללא הצלחה להיבחר לסנאט המקומי.
במרץ 2006 הכריז למונט על התמודדתו לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור הדמוקרטי המכהן ג'ו ליברמן. הקמפיין של למונט התמקד בהתנגדות לנשיא ג'ורג' ווקר בוש ולמלחמת עיראק וכן למדיניותו הכלכלית של ליברמן. במהלך הבחירות, מימן למונט את מרבית הקמפיין שלו, עם תרומות העולות על 12.7 מיליון דולר. למונט זכה בפריימריז הדמוקרטיים, אך ליברמן החליט להתמודד כמועמד עצמאי. בסופו של דבר, ליברמן ניצח בבחירות עם כ-49.7% מהקולות, לעומת כ-39.7% מהתושבים שהצביעו ללמונט.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, תמך למונט בתחילה בכריס דוד. לאחר שדוד פרש מהמירוץ, למונט החל להיות פעיל בקמפיין של ברק אובמה.
בשנת 2010 ניסה להתמודד לראשונה לתפקיד מושל המדינה. בפריימריז הדמוקרטיים נוצח על ידי ראש עיריית סטמפורד דן מלוי אשר נבחר בסופו של דבר גם למושל.
ב-17 בינואר 2018 הכריז למונט על מועמדותו בבחירות למושל המדינה לאחר שמלוי הכריז כי לא יתמודד לקדנציה שלישית. ב-6 בנובמבר 2018 נבחר לתפקיד, עם כ-49.4% מהקולות.
פעולותיו של למונט כמושל כללו לגליזציה של סמים קלים, העלאת שכר המינימום ל-15 דולר לשעה, יישום אגרה אלקטרונית בכבישים ממלכתיים וניהול משא ומתן מחודשים עם האיגודים המקצועיים במדינה. בתחילה למונט נחשב לאחד המושלים הכי פחות פופולריים בארצות הברית, אך תדמיתו השתפרה במהלך ההתמודדות עם מגפת הקורונה.
פלטבוש
פלטבוש (באנגלית Flatbush) היא שכונה ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
בשכונה נמצא אחד הריכוזים החרדיים הגדולים בניו יורק וממוקמות בין השאר הישיבות המפורסמות מיר, תורה ודעת, חיים ברלין, וישיבות רבות נוספות. כן ממוקם בשכונה בית הספר התיכון היהודי ישיבה דפלטבוש המשויך לאורתודוקסיה המודרנית של ארצות הברית.
טיסה 277 של איראן אייר
טיסה 277 של איראן אייר (IR277) התרסקה ב-9 בינואר 2011 בעת שניסתה לנחות נחיתת חירום סמוך לעיר אורמיה שבמחוז מערב אזרבייג'ן. במטוס מדגם בואינג 727-286 היו 106 נוסעים ואנשי צוות, מתוכם נהרגו 77.
הטיסה
התאונה אירעה בסביבות השעה 19:45 זמן מקומי, באזור שרר מזג אוויר קשה. הטייסים החמיצו את ניסיון הנחיתה הראשון, וחזרו לנחיתה חוזרת. בעת הנחיתה פגע המטוס בגבעה סמוכה והתרסק לחלוטין אך לא נשרף.
חקירת התאונה
חקירת התאונה החלה ב-10 בינואר 2011, יום לאחר התאונה. הקופסה השחורה נמצאה באתר ונשלחה לטהראן לניתוח. החקירה תהיה בפיקוח המשרד האיראני לתעופה אזרחית.
חדר טראומה
חדר טראומה (נקרא לעיתים חדר הלם, חדר החייאה או חדר טיפול נמרץ), הוא האזור הראשי בחדר מיון בבית חולים. בחדר זה מטופלים חולים ופצועים שמצבם מוגדר קריטי ונשקפת סכנה לחייהם או לאיבר מגופם. החדר מצויד במכשירי ניטור, הנשמה והחייאה, ובתרופות למצבי חירום. כמו כן ניתן למצוא בו מכשיר אק"ג ולעיתים אף מכשיר רנטגן לצילומי חזה ואגן ומכשיר אולטרה סאונד.
חדר הטראומה
בשגרה חדר הטראומה אינו מאוכלס במטופלים, והוא מופעל רק במקרה הצורך, פציעות חמורות, אירועים לבביים קשים ומצבים מסכני חיים אחרים. הצוות המטפל מורכב ממומחי בית החולים והוא זמין בכל שעות היממה. את הטיפול מבצע צוות הטראומה, הכולל צוות משולב של רופאי בית החולים ממגוון תחומי הרפואה הכירורגית (לעיתים בעלי התמחות ייעודית בטראומטולוגיה) ורופאים מרדימים.
לאחר הטיפול הראשוני בחדר הטראומה, הנפגעים מאושפזים באחת ממחלקות האשפוז בחטיבה הכירורגית או במחלקה לטיפול נמרץ כללי.
במקרה של ילדים פצועים, הם מטופלים במערכת מקבילה (אם קיימת כזו בבית החולים) הכוללת רופאים מומחים בכירורגיית ילדים ורופאי טיפול נמרץ ילדים, כשבהמשך הם מאושפזים במחלקת טיפול נמרץ ילדים או במחלקה אחרת בחטיבת הילדים.
קבלת החולים וטיפול
חולים מגיעים לחדר המיון על ידי אמבולנס, צוות האמבולנס מודיע לחדר המיון מראש על הגעתו ומתאר את מצב החולה, אנשי יחידת הטראומה מוזעקים לחדר הטראומה בהתאם לאופי הפציעה, וכשהפצוע מגיע לבית החולים צוות חדר הטראומה כבר ממתין לבואם. לעיתים, החולים מגיעים לחדר מיון/טראומה ממחלקה אחרת בבית החולים, למשל ממחלקת אשפוז.
בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד
בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד (בית הקברות "השער הצפוני") הוא בית קברות צבאי שהקימו הבריטים בתקופת המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה בבגדאד שבעיראק. בית הקברות שימש לקבורת חיילים של צבא בריטניה (בעיקר) במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
כמו כל בתי הקברות הצבאיים הבריטים בעולם, נמצא גם בית קברות זה באחריותה של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. מאז סיום מלחמת עיראק ב-2003 נכנסה עיראק לתקופת חוסר יציבות ביטחונית שמקשה על נציגי הוועדה לתחזק כראוי את בית הקברות הזה (כמו גם בתי קברות צבאיים אחרים בעיראק).
רקע
בית הקברות הוקם על בסיס ההכרה (שהובילה להחלטה) שבגלל היקף הנפגעים הגדול והמאמצים הכרוכים בכך לא ניתן להחזיר את כל החללים לקבורה בארצות מוצאם ולכן יש לקברם בארץ בה נפלו יחד עם חבריהם ליחידה שנפלו איתם. כמו כן התייחסה ההחלטה לאחידות באופן הקבורה וההנצחה ברחבי העולם.
מלחמת העולם הראשונה
המערכה במסופוטמיה בתקופת מלחמת העולם הראשונה החלה בנובמבר 1914 עם פלישת כוח D של חיל המשלוח ההודי לאזור שאט אל ערב. תחילה נחל הצבא הבריטי הצלחות אך שנת 1916 היוותה עבורו שנה של תבוסות שבשיאן נכשל הכוח לכבוש את בגדאד והדיוויזיה השישית שלו נאלצה להיכנע בכות לאחר המצור על כות. תקופה זו התאפיינה במספר רב של חללים (כ-30,000) שנקברו במספר בתי קברות במזרח עיראק (בסה"כ נבנו בעיראק 13 בתי קברות צבאיים, בין השאר בבצרה ובעמארה).
משלהי 1916 ותחילת 1917 השתנתה המגמה והצבא הבריטי, בראשות פרדריק סטנלי מוד, חיזק את שורותיו הצליח לכבוש את בגדאד במרץ 1917 ולהמשך להתקדם מערבה. לאחר כיבוש בגדאד (באפריל 1917) נפתח בו בית קברות צבאי והובאו בו למנוחות החיילים שנהרגו בהמשך המערכה כמו גם חיילים שמתו בחזיתות אחרות.
מלחמת העולם השנייה
בתקופת מלחמת העולם השנייה התחוללה בעיראק המלחמה האנגלו-עיראקית במהלכה כבשו הבריטים את עיראק לאחר שהשלטון המקומי הראה נטיות פרו-נאציות. חלק מחללי אותה מערכה נקברו אף הם בבית הקברות בבגדאד.
מידע על הקבורים
בבית הקברות רשומים 4,487 חללים מזוהים שבאחריות ועדת חבר העמים לקברי מלחמה כשרובם מתו במלחמת העולם הראשונה ורק כ-300 מתו במלחמת העולם השנייה. לרבים מהחללים יש חלקות קבר ולחלקם לא. בין אותם שאין להם חלקת קבר נמנים כ-2,730 חיילים שמקום קבורתם לא נודע וכן חלק מהחיילים ההינדים מהודו שעל פי אמונתם נשרפה גופתם.
בנוסף נקברו במקום 127 חללים שלא מצבא בריטניה (ביניהם חללים טורקים ממלחמת העולם הראשונה).
רבים מחללי המערכה במלחמת העולם הראשונה לא מתו ישירות בידי האויב. היקף הפטירות כתוצאה מתברואה ירודה ומחלות האופייניות לאזורי ביצות (למשל מלריה) היה גבוה מאוד. כמו כן כשל המערך הרפואי של הבריטים ורבים מהפצועים נפטרו לאחר טיפול לא מספק וחוסר יכולת לפנות פצועים לבתי חולים.
החלל הידוע ביותר בבית הקברות הוא גנרל פרדריק סטנלי מוד שקיבל את הפיקוד על זירת מסופוטמיה במרץ 1916 ולאחר שחיזק את כוחותיו יצא בדצמבר 1916 למערכה מחודשת על בגדאד אותה כבש במרץ 1917. מוד זכה לראות עוד ניצחונות של הצבא הבריטי לפני שנפטר בנובמבר 1917 מכולרה ונקבר בבית הקברות הצבאי בעיר.
בבית הקברות קבור גם חלל יהודי, מתנדב מארץ ישראל (טוראי יהודה דודין שהתנדב לשירות בצבא הבריטי). כמו כן יש לציין את דוד רזיאל שנהרג בעיראק ב-20 במאי 1941 עקב התקפה של מטוסים גרמניים.
מקום בית הקברות ומצבו
בית הקברות נמצא ברחוב Safyyudinn al-Hilli שבשכונת Al-Sarrafiya על הגדה הצפונית של החידקל.
בתקופת שלטונו של סאדם חוסיין הקפיד השלטון לשמור על מצבו של בית הקברות, בסיוע תושבים מקומיים (בעיקר משפחת פרי Frei), ואיפשר לוועדה לתחזק את בית הקברות באופן סדיר. בעקבות מלחמת עיראק ב-2003 והפלת סאדם התערערה היציבות הביטחונית שצמצמה את יכולת ועדת חבר העמים לקברי מלחמה לתחזק את בתי הקברות בעיראק. במקביל התעוררה התנגדות אנטי אמריקאית שבאה לידי ביטוי, בין השאר, בפגיעה בבתי הקברות הבריטים. על אף הקשיים המשיכה הוועדה בפעולות התחזוקה של בית הקברות ועד 2012 הצליחה לייצב ולהחליף כ-500 מצבות שנפגעו.
טענות לאפליה בהנצחה
הוועדה מכירה בטעותה זו ומצהירה על כוונתה לתקן אפליה זו.
ספציפית לבית הקברות בבגדאד מדובר על חללים הודים שרשומים בספרים אולם שמם אינו מופיע בבית הקברות. לדברי הוועדה יש כוונה לתקן מצב זה כשהמצב הביטחוני יאפשר זאת.
טורניר אמצע העונה של ה-NBA
טורניר אמצע העונה של ה-NBA (באנגלית: NBA In-Season Tournament) הוא טורניר כדורסל שנתי בהשתתפות קבוצות ליגת ה-NBA. טורניר אמצע העונה ל-2023 שיהיה הראשון, צפוי להתקיים בחודשים נובמבר ודצמבר 2023, באמצע עונת 2023/2024 ב-NBA. הטורניר יתקיים בפורמט דומה לזה של גביע הנציבה של ה-WNBA בליגת ה-WNBA המקבילה.
רקע
ב-1 באפריל 2023 נחתם הסכם קיבוצי חדש בין ארגון שחקני ה-NBA לליגה, וזה כלל ייסוד טורניר אמצע עונה, פרויקט שעלה מדיווחים לא רשמיים לאורך השנים. ב-8 ביולי פרסמה הליגה רשמית את כללי התחרות ואת הגרלת הבתים לטורניר 2023.
פורמט
הטורניר יתקיים בשני שלבים - שלב בתים ושלב נוקאאוט (פלייאוף). בשלב הבתים יחולקו הקבוצות לשישה בתים בני חמש קבוצות, שלושה בתים בכל אזור. הבתים, שיקבעו בהגרלה ללא קשר למבנה הבתים הרגיל של ה-NBA, יורכבו מחמישה דרגים בני שלוש קבוצות לפי מאזני הקבוצות בעונת המשחקים הקודמת. בשלב זה כל קבוצה משחקת משחק אחד נגד כל קבוצה אחרת בבית (שני משחקי בית ושני משחקי חוץ). המשחקים ישוחקו בימי שלישי ושישי, ולא באותם ימים לא ישוחקו משחקי ליגה אחרים. המשחקים בין הקבוצות ייספרו גם לטובת טבלת העונה הסדירה של הליגה. לשלב הנוקאאוט יעפילו שש אלופות הבתים ועוד קבוצת "ויילד קארד" אחת מכל אזור, שתהיה הסגנית עם המאזן הטוב ביותר.
שלב הנוקאאוט יורכב ממשחקים בשיטת גביע. שתי הקבוצות עם המאזנים הטובים בכל אזור יארחו את משחקי רבע הגמר, בהם הקבוצה בעלת המאזן הטוב ביותר תשחק מול קבוצת הוויילד קארד ושתי אלופות הבתים הנותרות ישחקו ביניהן. המנצחות יעפילו לפיינל פור. רבעי וחצאי הגמר ייספרו גם לעונה הסדירה, אך הגמר לא. בסיום הטורניר ייבחרו MVP וחמישיית טורניר, שייקבעו לפי ביצועי השחקנים הן בשלב הבתים והן בשלב הנוקאאוט.
ריאן גייג'
ריאן גייג' (באנגלית: Ryan Gage; נולד ב-17 בינואר 1983) הוא שחקן אנגלי המופיע בתיאטרון, בטלוויזיה, בקולנוע ובמשחקי וידאו.
ביוגרפיה
גייג' נולד בלונדון. תפקידו הידוע ביותר בטלוויזיה הוא בדמות המלך לואי השלושה עשר בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "המוסקטרים". כמו כן הוא מוכר מגילום דמותו של טד בנדי בסרט הטלוויזיה "Serial Thriller: Angel of Decay". בקולנוע שיחק גייג' בתפקיד אלפריד ליקספיטל בסרט "ההוביט: מפלתו של סמאוג" ובסרט "ההוביט: קרב חמשת הצבאות". הוא גילם שוב את טד בנדי (ברשימת השחקנים זוהה בשם הוא) בסרט "Angel of Decay", עליו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי הבריטי של 2016. במשחקי וידאו גילם גייג את צ'ריברט ב-"Final Fantasy XIV". בתיאטרון עבד גייג' עם הלהקה השייקספירית המלכותית במחזות כגון "המלט", "חלום ליל קיץ" ו"מקבת'".
מודה אני (שיר)
"מודה אני" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. את השיר הוציאה לאור ב-19 באוקטובר 2014 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה הראשונה והמובילה מתוך אלבום האולפן הרביעי של הזמר.
על השיר
"מודה אני" נכתב על ידי אבי אוחיון והופק על ידי אסף צרויה בהשראת התפילה "מודה אני". שניהם עבדו עם אדם בעבר במספר סינגלים אחרים, דוגמת "כובשת" ו"שקט". זהו שיר הודיה לאלוהים. תחילתו בנויה משני בתים בהם מודה אדם לאלוהים על כמה דברים חומריים שהעניק לו, ומציג את הסבל שחסך ממנו: בגדים, שלא יתקרר ולחם, שלא ירעב. בגשר הראשון מוסיף אדם להודות על דברים חומריים, שבשונה מתחילת השיר קשורים הפעם לקריירה המוזיקלית שלו (שיריו וכישרון הזמרה שלו). בפזמון מאדיר הזמר את שם האלוהים ואת תפארתו ("אצעק לך, אדיר שמך, אלייך אקרא יה"). בהמשך השיר מודה על אביו ואמו ועל יום השבת ומבצע פזמון נוסף. בשלב ההתרה מציג אדם כי גם הדברים הרעים שנחל בחייו, כמו כישלונות, מכשולים ופחדים, קרו לטובתו בהתאם לרצון האלוהים.
הצלחה מסחרית
"מודה אני" הפך בן רגע ללהיט במדינת ישראל. ב-6 בנובמבר נכנס ל ולמצעד הפזמונים העברי של רשת ג' במקום התשיעי. הוא הגיע לשיאו בשני המצעדים ב-4 בדצמבר, כשהגיע למקום השני – שם שהה שבועיים רצופים. לבסוף, לאחר ששהה תשעה שבועות בגלגלצ ועשרה שבועות ברשת ג' יצא מהדירוגים השבועיים. במצעד המוביל הארצי שהה חמישה שבועות לא רצופים, ובשיאו הגיע למקום הרביעי. במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ווואלה לשנת ה'תשע"ה דורג במקום השמיני, ואילו במצעדי העשור של כאן גימל ו-"Mako" (בשיתוף עם רדיו תל אביב) הגיע למקומות ה-38 והשביעי בהתאמה.
גרסאות כיסוי
גרסת ההופעה החיה של "מודה אני" נכללה באלבום ההופעה המשותף של אדם ושל משה פרץ מהפכה! (Live). ביצוע משותף שלהם אף הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של אדם ב-28 בינואר 2016. כשנתיים לאחר זכייתה בעונה השנייה של "בית הספר למוזיקה" הוציאה הזמרת אגם בוחבוט גרסת כיסוי ל"מודה אני" עם וידאו קליפ מיוחד, שהועלה ליוטיוב גם כן. בדצמבר 2018 עלו עידן עמדי ונינט לבצע לצד אדם את השיר. כמו כן, ב-20 בנובמבר 2019, במהלך הופעתו בפיס ארנה ירושלים, אירח אדם את ישי ריבו, שביצעו יחד אותו. בשנת 2021 הקליטה הזמרת זהבה בן גרסת כיסוי לשיר ופרסמה אותה ביוטיוב. "מודה אני" הפך לשיר מוכר במסיבות הבר-מצווה, בפרט בשלב העלייה לתורה. טל ועקנין הקליט גם כן את "מודה אני" בגרסה מרובת-שפות (ספרדית, אנגלית, צרפתית ועברית) בהתאם לשפות המדוברות ביותר בקרב יהודים בתפוצות.
אקור אדמס
אקור ג'רום אדמס (נולד ב-29 בינואר 2000) הוא כדורגלן ניגרי שמשחק בעמדת החלוץ במונפלייה הצרפתית.
קריירה
באוגוסט 2018, אדמס הצטרף לסוגנדאל הנורווגית ממחלקת הנוער של ג'מבה פוטבול אקדמי בניגריה. אדמס ערך את הופעת הבכורה עבור המועדון ב-28 באוגוסט 2018. חוזהו של אדמס בסוגנדאל הסתיים בסוף עונת 2021, עונה בה כבר 10 שערים ב-28 משחקים. ב-2 בדצמבר 2021, חתם אדמס על חוזה לשלוש שנים בלילסטרום.
ב-2 באפריל 2022, ערך אדמס את הופעת הבכורה שלו בליגה הנורווגית, בתיקו 2-2 נגד האמקאם, משחק בו אף כבש שער. באוגוסט 2023, חתם אדמס במונפלייה הצרפתית.
לאונרדו (שיר)
הצלחה מסחרית
השיר נכנס למצעד הסינגלים השבועי של רשת ג' ב-14 בספטמבר 1997, במקום העשרים. "לאונרדו" הגיע לשיאו במצעד ב-26 באוקטובר אותה השנה, כשדורג במקום התשיעי. הוא שהה בעשרים השירים הפותחים של המצעד חמישה שבועות רצופים. כמו כן, הוא ניצב במקום ה-28 במצעד השירים לשנת ה'תשנ"ח.
קווינטוס פולביוס פלאקוס (קונסול בשנת 237 לפנה"ס)
קווינטוס פולביוס פלאקוס (בלטינית: Quintus Fulvius Flaccus; ? - 205 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, בן המאה ה-3 לפנה"ס.
ביוגרפיה
פולביוס פלאקוס היה בן למשפחת הפלביי. הוא היה בנו של מרקוס פולביוס פלאקוס (קונסול בשנת 264 לפנה"ס) ואחיו הגדול של גנאיוס פולביוס פלאקוס.
הוא נבחר לתפקיד הקונסול בשנת 237 לפנה"ס יחד עם לוקיוס קורנליוס לנטולוס קאודינוס, ונלחם בהצלחה נגד הליגורים באיטליה. הוא נבחר לקונסול פעם שנייה בשנת 224 לפנה"ס יחד עם טיטוס מאנליוס טורקוואטוס, והשניים ניהלו בהצלחה מלחמה נגד הגאלים בצפון איטליה. טורקוואטוס ופלאקוס היו שני המצביאים הרומאיים הראשונים שחצו את הנהר פו. בשנת 216 לפנה"ס מונה לפונטיפקס, ובשנת 215 לפנה"ס לפראיטור. במסגרת תפקידו זה הוא קיבל פקודה מהסנאט הרומי להקים לגיון חדש אשר היה עתיד להישלח למערכה נגד המורדים בסרדיניה.
בשנת 214 לפנה"ס הוא נבחר שוב לפראיטור. בשנת 213 לפנה"ס מונה גאיוס קלאודיוס קאנתו לדיקטטור, והוא מינה את פלאקוס למגיסטר אקוויטום. במקביל, הגיש פלאקוס את מועמדותו לקונסול פעם שלישית, ואכן נבחר לקונסול של שנת 212 לפנה"ס יחד עם אפיוס קלאודיוס פולכר. הוא ניסה להיבחר גם לתפקיד הפונטיפקס מקסימוס, אולם נכשל.
במסגרת תפקידם, החלו הקונסולים החדשים להטיל מצור על קאפואה, ובזזו את השדות באזור. חניבעל שלח את חנו בן בומילקר כדי לדאוג לאספקת תבואה סדירה לקפואה. חנו הגיע מברוטיום ואסף תבואה מבעלות הברית הקמפניות. הוא חנה בסתר כשלושה קילומטרים מבנבנטום, ושלח משם את התבואה אל קפואה. הקונסולים קיבלו מידע על כך וחנו בבנבנטום עצמה, מרחק של יום מקפואה, במטרה לארוב לשיירת האספקה של חנו. התפתח קרב, במהלכו ספגו הקרתגים אבדות כבדות והרומאים בזזו את האספקה. חניבעל השתכנע שההגנה על קפואה חשובה, והחל לנוע אליה. הקונסולים קיבלו מידע על התקדמות מחנהו של חניבעל, ועל כן הזעיקו את הפרוקונסול טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס, שחנה בלוקאניה. עם זאת, גרקכוס מת בדרך וצבאו התפזר. הקונסולים ניסו את כוחם בהתמודדות קצרה עם חניבעל, אולם הובסו והחליטו להתפצל. פלאקוס נסוג אל קומאי ופולכר נסוג אל לוקאניה.
עם סיום השנה הוחלט להאריך את האימפריום של השניים, והם המשיכו בהטלת מצור על קפואה. הם בנו סוללות סביב קפואה במטרה לכתר אותה ולהרעיב אותה. חניבעל הותיר בברוטיום את כל הציוד הכבד והשלל שלו, ועם חיל רגלים קל ופרשים קלים נע במהירות מטראנטום אל קפואה. הוא הסתתר מאחורי הר טיפאטה ואז תקף בהפתעה את הצרים. הרומאים הופתעו ופולכר נפצע קשה במהלך הלחימה, מה ששיבש את שרשרת הפיקוד הרומאית, אולם הרומאים החזיקו מעמד. חניבעל הבין שלא יוכל לשבור את הצרים על קפואה, והחליט לנסות לאלץ אותם לסגת על ידי איום על רומא עצמה. הניסיון נכשל, ועם סיום השנה נכבשה קפואה. פלאקוס התייחס באכזריות רבה אל תושבי העיר הכבושה.
הוא היה כעת בשיא תהילתו, עם זאת, אחיו גנאיוס פולביוס פלאקוס הובס בקרב הרדוניה בידי חניבעל, ונגזרה עליו גלות. פלאקוס סירב להתערב לטובת אחיו. לקראת סוף שנת 211 לפנה"ס חזר לרומא ומונה לדיקטטור כדי לקיים את הבחירות. הוא נבחר לקונסול פעם רביעית בשנת 209 לפנה"ס יחד עם פאביוס מאקסימוס. הוא כבש מספר ערים בלוקאניה שהחשובה שבהן הייתה וולקיי (Volceii כיום בוצ'ינו; Buccino). האימפריום שלו הוארך גם לשנת 208 לפנה"ס עם לגיון אחד תחת פיקודו. הוא נזכר לאחרונה כמפקד לגיון בשנת 207 לפנה"ס.
יחסי ארגנטינה–לבנון
יחסי ארגנטינה–לבנון הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינות ארגנטינה ולבנון. שתי המדינות נהנות מיחסי ידידות, שחשיבותן מתרכזת בהיסטוריה של ההגירה הלבנונית לארגנטינה. ישנם כ-1.5 מיליון ארגנטינאים ממוצא לבנוני. הקהילה הלבנונית בארגנטינה היא קהילת המהגרים השלישית בגודלה במדינה (אחרי ספרד ואיטליה) וארגנטינה מארחת את הקהילה השנייה בגודלה באמריקה הלטינית (אחרי ברזיל). שתי המדינות חברות בקבוצת 24 ובאו"ם.
היסטוריה
מאז 1860 החלו כמה אלפי לבנונים להגר לארגנטינה, בעיקר כדי להימלט מרדיפות האימפריה העות'מאנית (שלבנון הייתה חלק ממנה בזמנו) וממלחמת האזרחים בהר הלבנון. בתחילה רוב המהגרים הלבנונים לארגנטינה היו נוצרים, אולם במשך הזמן החלו לבנונים מוסלמים להגר לארגנטינה. בשנת 1943 קיבלה לבנון את עצמאותה מצרפת ובשנת 1945 הכירה ארגנטינה בעצמאותה וכוננה יחסים דיפלומטיים עם לבנון. במאי 1954 ערך נשיא לבנון כמיל שמעון ביקור רשמי בארגנטינה ונפגש עם נשיא ארגנטינה חואן דומינגו פרון. לאחר הביקור פתחה ארגנטינה שגרירות בביירות.
היחסים בין ארגנטינה ולבנון היו מוגבלים במהלך מלחמת האזרחים בלבנון. בשנת 1998, נשיא ארגנטינה קרלוס מנם ערך ביקור רשמי בן שלושה ימים בלבנון. במהלך הביקור נפגש הנשיא מנם עם נשיא לבנון אליאס הראווי וקידם יחסי סחר משופרים בין שתי המדינות. בשנת 2012, נשיא לבנון מישאל סולימאן ערך ביקור רשמי בארגנטינה ונפגש עם נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר.
במאי 2016, שרת החוץ הארגנטינאית סוסנה מלקורה ביקרה בלבנון. במהלך ביקורה נפגשה עם ארגונים מקומיים שונים המסייעים לפליטים שנפגעו ממלחמת האזרחים בסוריה וביקרה במחנה פליטים סורי קרוב לגבול לבנון-סוריה. באותה שנה הסכימה ארגנטינה ליישב מחדש 3,000 פליטים סורים מלבנון.
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג מארגנטינה בלבנון
ביקורים רמי דרג מלבנון בארגנטינה
הסכמים דו-צדדיים
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם מסחר ושיתוף פעולה כלכלי; הסכם לשיתוף פעולה טכני והסכם על שיתוף פעולה תיירותי.
יחסי סחר
בשנת 2017 הסתכם הסחר בין ארגנטינה ולבנון ב-110 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של ארגנטינה ללבנון כולל: בקר, ז'רבה מאטה, סויה, פולי גרבנזו ומוצרי חלב. הייצוא העיקרי של לבנון לארגנטינה כולל: מזון משומר, פירות יבשים וכימיקלים למטרות חקלאיות.
מאוריטניה במשחקים הפאראלימפיים
מאוריטניה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000), כששלחה למשחקים אצנית ומרים כוח ומאז השתתפה פעמיים נוספות, באתונה 2004 ובלונדון 2012. במשחקי החורף לא נטלה מאוריטניה חלק מעולם.
הספורטאים הנכים אותם שלחה מאוריטניה למשחקים מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
צ'לסי גריימס
צ'לסי מריה גריימס (באנגלית: Chelcee Maria Grimes; נולדה ב-8 במאי 1992) היא זמרת, פזמונאית, מנחת טלוויזיה וכדורגלנית אנגלייה. היא כתבה שירים עבור מספר אמנים, בין היתר לקיילי מינוג, דואה ליפה, בלאקפינק, קשה, אולי מארס, ג'ונאס בלו, לואיזה, הסאטרדייז וטום ווקר. גריימס גם אירחה מספר תוכניות טלוויזיה בכדורגל, והייתה שדרנית של שני חצאי-הגמר של אירוויזיון 2021 עבור הממלכה המאוחדת.
ראשית חייה
צ'לסי מריה גריימס נולדה בליברפול, לאם מריה, ולאב שמת מהתקף לב כשצ'לסי הייתה ילדה. גריימס גדלה על ידי אמה ואביה החורג דייוויד, ולמדה בבית הספר התיכון הקתולי סיינט ג'ולי. לאחר ששיחקה בתחילה עבור ליברפול במהלך ילדותה, היא החליטה להמשיך בקריירה מוזיקלית בגיל 16. באותה תקופה נולדה אחותה.
קריירה מוזיקלית
כשהייתה בת 18, חתמה גריימס על חוזה עם RCA רקורדס, אך בוטל שנה לאחר מכן. פריצת הדרך הראשונה שלה בכתיבת השירים הייתה עבור השירר "Million Miles", אותו כתבה יחד עם המפיק הדני קאטפאזר, עבור אלבום האולפן השנים-עשר של הזמרת האוסטרלית, קיילי מינוג, Kiss Me Once. בשנת 2014, גריימס זכה בפרס "האמן העולה הטוב ביותר" בטקס פרסי Juice FM Style. מאוחר יותר, היא כתבה שירים לקשה, הסאטרדייז, דואה ליפה, ליטל מיקס, בלאקפינק, אולי מארס, ג'ונאס בלו, לואיזה וטום ווקר. גריימס הייתה אחת מהכותבים של השיר "11:11" של הזמרת הדרום קוריאניית, טייאון. ב-2018 היא הוציאה את שני שיריה הראשונים, "Just Like That" ו-"I Need a Night Out". ב-27 בפברואר 2019, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם ג'ונאס בלו, טיני וג'יי קורטס, את הסינגל "Wild", שמופיע באלבום האולפן הראשון של ג'ונאס בלו, Blue.
קריירת שידור
גריימס שידרה עבור ה-BBC וה-COPA90, בין היתר לגביע העולם בכדורגל לנשים 2019. מאז ספטמבר 2019, גריימס היא מנחה בתוכנית MOTDx של ה-BBC Two, והנחתה בתוכנית Chelcee Away של ה-BBC Sport. היא שידרה, עבור הממלכה המאוחדת, בשני חצאי הגמר של אירוויזיון 2021. ביולי 2021, גריימס הופיעה במספר מיני-סדרות של ה-BT Sport, בין היתר Para Football Adventures, ו-Watch Us Rise.
חיים אישיים
ב-2019, בריאיון לגיי טיימס, גריימס יצאה מהארון כביסקסואלית. ב-2021, היא יצאה מהארון כלסבית. היא מנחה בפודקאסט Building Queertopia לצד קורטני אקט, שדן באורח החיים של ידוענים להט"בים. גריימס גם מנחה בפודקאסט What We Coulda Been.
Unpredictable
Unpredictable הוא סינגל של הזמר האנגלי, אולי מארס, והזמרת הבריטית, לואיזה ג'ונסון, שיצא על ידי חברות התקליטים RCA רקורדס וסייקו מיוזיק, ב-2 ביוני 2017. השיר מופיע באלבום האולפן החמישי של אולי מארס,. הוא נכתב על ידי קאטפאזר, דניאל דייווידסן, פיטר ולויק, קארה דיוגארדי ואיאן ג'יימס, והופק על ידי קאטפאזר, דניאל דייווידסן, פיטר ולויק ומאט ראד.
נכון לפברואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-73 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר יצא בערוץ היוטיוב של אולי מארס ב-23 ביוני 2017. הווידאו קליפ, שצולם בפאלם ספרינגס, מתרחש ב-1978 ומציג את מארס וג'ונסון משחקים טניס אחד נגד השני. נכון לפברואר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-7 מיליון פעמים.
קי-יאנה הובר
קי-יאנה דלאנו הובר (נולד ב-18 בינואר 2002) הוא כדורגלן הולנדי ממוצא סורינאמי שמשחק בעמדת הבלם בוולברהמפטון וונדררס.
קריירה
הובר נולד באמסטרדם שבהולנד. אביו, שהיה שחקן פוטבול בעברו, קרא לו על שמו של שחקן הפוטבול קי-יאנה קרטר, ששיחק ב-NFL.
בדצמבר 2018, הוא התחיל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של ליברפול, בזמן שמאמן הקבוצה יורגן קלופ תיאר אותו בעל ביטחון עצמי" ו"נחמד לצפייה". הובר קיבל את הספרה 51, לקראת משחק במסגרת גביע ה-FA של ליברפול מול וולברהמפטון וונדררס ב-7 בינואר 2019 באצטדיון מוליניו. שבמהלך המשחק נכנס למגרש כמחליף לדיאן לוברן שנפצע בדקות הראשונות. הופעתו של הובר הפכה אותו לשחקן הצעיר ביותר ששיחק אי פעם עבור ליברפול בגביע ה-FA.
ב-19 בספטמבר 2020, הובר חתם בוולברהמפטון וונדררס, בסכום של כ-9 מיליון פאונד. ב-27 בספטמבר 2020, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ובמדי וולברהמפטון וונדררס, בהפסד 4-0 נגד וסטהאם יונייטד.
הנסיכה הגנובה
הנסיכה הגנובה (באנגלית: The Stolen Princess) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אוקראיני מסוגת הרפתקאות ופנטזיה המבוסס על הסיפור "רוסלאן ולודמילה" מאת המשורר הרוסי אלכסנדר פושקין. הסרט הוקרן לראשונה באוקראינה ב-7 במרץ 2018 ובישראל ב-20 בספטמבר 2018.
בגרסה העברית, את שיר הנושא של הסרט "תצעק חזק" ביצעה אגם בוחבוט, אשר דיבבה את מיה, הדמות הראשית בסרט.
תקציר העלילה
בעידן של אבירים אמיצים, נסיכות יפות ומאבקי כישוף וקסם, מיה היפה, בתו של המלך, בורחת מהארמון. היא מסרבת לדרישתו של אביה להינשא לנסיך, ונחושה למצוא את אהבת חייה בעצמה. היא פוגשת את רוסלאן, אמן נודד החולם להיות אביר, והשניים מתחברים. אולם לא לזמן רב. כשמכשף מרושע חוטף אותה ממש לנגד עיניו, כדי להפוך את כוח האהבה שלה לכוח הקסמים שלו, יוצא רוסלאן עם חבריו מעולם החיות למסע מאתגר רצוף סכנות ודרקונים יורקי אש, כדי להוכיח לעצמו ולעולם שאהבה אמיתית חזקה מכל קסם.
הדמויות והמדבבים
במאית הדיבוב בגרסה העברית הייתה טליה ברקאי, ומפיקי הדיבוב היו מיה שחר, יעל אללוף ודן שצברג.