cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האגודה למחקר תת-ימי בישראל
מבצעים וסקרים נוספים שביצעה האגודה
החל משנת 1963 נערכו סקרי חוף וסקרים תת-ימיים בשיתוף עם דויד ניב ויענקלה ניר מהמכון הגאולוגי במטרה לאמת את תאוריית קו השבר החופי שגרם, לדעת הגאולוגים, להיווצרות מצוק החוף (תאוריית ה "יו יו"). הסקרים נערכו במשך מספר שנים באשקלון, אשדוד, אפולוניה, דור ועתלית.
1971-1972, בראשותו של אלישע שלם מרמת יוחנן נערכו סקרים תת-ימיים באתר ספינה טרופה שנשאה מטען צלמיות של האלה תנית בחוף הגליל המערבי ליד מושב שבי ציון. בשנת 1973 נערכה חפירה באתר והתגלו כ־300 צלמיות חרס של האלה המעוטרות בבסיסן בסמל תנית. מטען הספינה תוארך למאות 5-4 לפנה"ס. חלק ניכר מהצלמיות נלקחו מהאתר על ידי דייגים וצוללים וחלקן מוצג כיום במוזיאון הימי הלאומי בחיפה.
בשנת 1973 נערך סקר תת-ימי בנקרות ראש הנקרה והתגלו פריטי צור מעובדים, השייכים ככל הנראה לאתר פרהיסטורי שהיה במקום. ייתכן שבתקופות בהן היה מפלס הים נמוך התגוררו בני אדם בנקרות.
בשנת 1969 ערכה האגודה סקר לאיתור נביעות מים תת-ימיות בברכת רם ברמת הגולן. הסקר נערך עבור משרד החקלאות. הצוללים איתרו את הנביעות בקרקעית האגם ופזרו יוד שאפשר מעקב אחר המים המפכים ועוצמת הזרימה. המעיינות מופו וסומנו.
החל משנת 1962 ערכו חברי האגודה סקרים תת-ימיים בימת הכנרת בניהולו של חוקר הכנרת מנדל נון מקיבוץ עין גב. הסקר נערך במשך מספר שנים וכלל איתור ומיפוי של מעגנים קדומים בימת הכנרת ושרידי כלי שיט, עוגנים וציוד דיג.
כבוד הבריות
כבוד הבריות הוא מושג הלכתי המתייחס לכבודו של אדם כערך, שעבורו נדחים ערכים אחרים.
מקור הדין
הכלל שמובא בתלמוד אומר גדול כבוד הבריות שדוחה את לא תעשה שבתורה. לפי כלל זה איסורים אחרים נדחים כאשר קיומם כרוך בביזיון לאדם. למסקנת הגמרא כלל זה תקף רק באיסורי דרבנן, אולם באיסורי דאורייתא לדעת הרמב"ם לא נאמר ההיתר זולת במקרים בודדים (מת מצווה, והשבת אבדה) אולם לדעת ראשונים אחרים כאשר מדובר על איסור שעוברים עליו בשב ואל תעשה מותר גם לעבור על איסורי תורה מפני כבוד הבריות.
החובה לנהוג כבוד בחברו
במקורות רבים מובאת החובה לנהוג כבוד בחברו. בשעת פטירתו של רבן יוחנן בן זכאי ציווה לתלמידיו "הזהרו בכבוד חבריכם". הרמב"ם כותב בין הלכות המצווה ואהבת לרעך כמוך, שיש בה גם חובה לשמור על כבודו של הריע:
כבוד הבריות במשפט העברי
במשפט העברי מהווה כבוד הבריות ערך יסוד, וכולל זכויות שונות ככבוד הגוף, מניעת קלון ושוויון. המשנה קובעת: "איזהו מכובד, המכבד את הבריות, שנאמר: 'כי מכבדי אכבד ובוזי יקלו'". כבוד הבריות אינו ערך מוסרי בלבד, אלא יש לו השלכות לעיצוב נורמות הלכתיות והוא מהווה כלל משפטי הדוחה לעיתים כללים משפטיים אחרים.
העיתונאי והמשפטן אדם ברוך המנוח היטיב לאפיין את כבוד הבריות כ"ערך-על הלכתי, ואינו רק 'כוונה טובה' או ביטוי לחמלה. 'כבוד הבריות' הוא האידאה המכוננת את היחסים בעולם, ועל כן הוא אבן יסוד בקוד ההלכה. [...] בוודאי שכבוד הבריות הוא חמלה, סולידריות, חיים. אך אין זו חמלה המסורה לנו להפעילה או להשהותה. זו חמלה כמשפט. המוסר ממילא מוטמע בדין היהודי. בעיני עצמו ולשיטתו, הדין היהודי מוסרי. לפי הגדרת הדין היהודי את עצמו, אין בדין היהודי רחמים לחוד, או מוסר לחוד, ודין לחוד. הרחמים לא יושבים מחוץ לדין היהודי ומחכים שיפעילו אותם, אלא הם בתוך הדין עצמו, אורגנית וקונסטיטוציונית".
Pour It Up
Pour It Up (בעברית: תמזוג את זה) הוא שיר של זמרת הפופ ריהאנה, מאלבום האולפן השביעי שלה, Unapologetic. השיר יצא כסינגל השלישי מהאלבום ב-8 בינואר 2013. השיר נכתב על ידי ריהאנה, מייקל ויליאמס, טרון טומאס, והופק על ידי מייקל ויליאמס. הרמיקס הרשמי של השיר בשיתוף עם הראפרים יאנג ג'יזי, ג'וסי ג'יי, ריק רוס ו-T.I. יצא ב-20 במרץ 2013. לאחר שהסינגל יצא בארצות הברית, הוא דורג במקום 90 במצעד הבילבורד הוט 100, ולאחר מכן עלה למקום 19. במצעד הסינגלים של בריטניה, השיר הגיע למקום 43.
ריהאנה הופיעה עם השיר מספר פעמים בסיבוב ההופעות החמישי שלה, Diamonds World Tour.
הרכב ומילות השיר
Pour it Up הוא שיר מועדוני עם קצב של היפ הופ. השיר מדבר על ריהאנה הופכת שיר על מועדון חשפנות להכרזת עצמאות, בו היא מוציאה את שטרות הדולרים שלה במועדון, מתמסטלת, ומתרברבת בקול רם. בחלק אחד של השיר ריהאנה שרה על כמה היא עשירה ויכולה לשלם 100$ עבור שירות אישי ולילה במועדון חשפנות ושהיא לא צריכה חברים. "כל מה שאני רואה זה סימנים, כל מה שאני רואה זה סימני דולרים", היא שרה בפזמון.
הצלחה מסחרית
עם שחרורו של האלבום, השיר דורג במקום 191 במצעד הסינגלים של צרפת. לאחר שלושה חודשים, השיר נכנס מחדש למצעד ודורג במקום 199 ועלה למקום 102 שבוע אחרי. בארצות הברית, הגיע השיר למקום 90 בבילבורד הוט 100, ולאחר מכן עלה לטופ 20, למקום 19.במצעד האר אנד בי/היפ הופ האמריקאי, השיר הגיע למקום הראשון והפך לשיר השני של הזמרת שדורג בראש הרשימה במצעד זה. נכון למאי 2013, השיר מכר יותר משלושה מיליון עותקים בארצות הברית.
וידאו קליפ
הקליפ הרשמי לשיר צולם במאי 2013. בספטמבר 2013, הבמאי של הקליפ, צייץ בטוויטר שהוא כבר לא מעורב בפרויקט של צילומי הקליפ בשל "חילוקי דעות", מאוחר יותר ריהאנה אמרה לבמאי: "פשוט תוריד את השם שלך מהקרדיטים של צילומי הקליפ! מה שלא תהיה הבעיה שלך אל תערב בזה את המעריצים שלי". באותו חודש, ריהאנה פרסמה תמונות חדשות ממאחורי הקלעים של צילומי הקליפ ואישרה שהקליפ ייצא באוקטובר 2013. הקליפ פורסם בערוץ היוטיוב Rihanna (ערוץ יוטיוב דרכו היא מעלה סרטונים מדף הפייסבוק שלה) ב-2 באוקטובר, אבל הפך ללא זמין למשתמשים מתחת לגיל 18 לאחר 30 דקות ובו זמנית גרף 2 מיליון. לאחר מכן הקליפ הועלה לערוץ ה-VEVO הרשמי של הזמרת ולא היה זמין לצפייה בחשבון Rihanna. הקליפ קיבל קרוב ל-9.4 מיליון צפיות לאחר 24 שעות מיציאתו, מה שהופך אותו לאחד הקליפים שגרפו הכי הרבה צפיות ביממה ב-VEVO. רוב הביקורות של הקליפ היו שליליות בשל התוכן הפרובוקטיבי שלו, ואף נטען שהוא "סוטה מדי" לעיני נערים ונערות. יומיים לפני יציאת הקליפ ריהאנה העלתה לחשבון Rihanna סרטון קצר של מאחורי הקלעים של הקליפ.
הופעות חיות
"Pour It Up" נכלל ברשימת השירים של סיבוב ההופעות של ריהאנה, Diamonds World Tour. ב-25 בפברואר 2014, ריהאנה הופיעה עם השיר בהופעה של הראפר דרייק בהיכל הספורט פריז-ברסי בפריז, צרפת כחלק מסיבוב ההופעות שלו, ?Would You like a Tour
פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות
פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות (פרנצ'סקו ג'נארו ג'וספה לבית בורבון; 19 באוגוסט 1777 – 8 בנובמבר 1830) היה מלך בממלכת שתי הסיציליות מ-1825 ועד מותו.
ביוגרפיה
פרנצ'סקו נולד ב-19 באוגוסט 1777 בנאפולי, להוריו פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה.
בשנת 1797 התחתן פרנצ'סקו עם מריה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה לואיסה, נסיכת ספרד, ולאחר מותה בשנת 1801 התחתן עם מריה איזבלה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות גלה פרנצ'סקו יחד עם שאר בני המשפחה לסיציליה, שם שהו עד לאחר מפלת נפוליאון. בשנת 1816 שילב אביו את ממלכות נאפולי וסיציליה לממלכת שתי הסיציליות, ודיכא את החוקה שנתן לסיציליה קודם לכן. פרנצ'סקו לעומת זאת בתור יורש העצר היה יותר פתוח לרעיונות ליברליים, ואף תמך במידה מסוימת במרידות שפרצו בשנת 1820.
ב-4 בינואר 1825 מת אביו פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ופרנצ'סקו עלה במקומו לשלטון. מדיניותו של פרנצ'סקו הייתה מאוד שמרנית, והוא פעל לפי שיטת הרסטורציה של קלמנס פון מטרניך. פרנצ'סקו דיכא כל התנגדות לשלטונו, וחי בפחד מתמיד מפני התנקשויות בחייו.
משפחתו
מנישואיו למריה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה היו לפרנצ'סקו שני ילדים:
מנישואיו למריה איזבלה מספרד היו לפרנצ'סקו 12 ילדים:
תגובה פרדוקסלית
תגובה פרדוקסלית או תוצאה פרדוקסלית היא מקרה בו יש לטיפול רפואי, בדרך כלל תרופה, השפעה הפוכה ממה שמצפים באופן רגיל.
דוגמה לתגובה פרדוקסלית היא כאשר תרופה להרגעת כאב גורמת להגברת הכאב. תרופות הרגעה אחדות שנרשמות למבוגרים גורמות, למעשה, להיפראקטיביות אצל ילדים.
כך למשל, עלולים להיות סיבוכים רציניים כשנוטלים תרופות הרגעה שגורמות אצל חלק מן האנשים תופעות הפוכות לגמרי מאלה שמצפים להן. התגובות הפרדוקסליות יכולות להיות מורכבות מדיכאון או מנטיות אובדניות, פוביות, תוקפנות, התנהגות אלימה וסימפטומים שמאבחנים אותם, לעיתים בצורה שגויה כפסיכוזה.
בנזודיאזפינים
בנזודיאזפינים הם משפחה של תרופות פסיכואקטיביות נוגדות חרדה שיש להן תכונות שונות של הרדמה, הרגעה, נוגדות פרכוסים אבל הן עלולות לגרום גם לתוצאה ההפוכה. אנשים בעלי רגישויות עלולים להגיב לטיפול בבנזודיאזפינים בעלייה בחרדה, התנהגות אלימה, בלבול, ביטול עכבות, אי יכולת לדחות סיפוקים, פטפוט ואפילו פרכוסים. תופעות לוואי פרדוקסליות עלולות לגרום להתנהגות פלילית. דווח על שינויי התנהגות חריפים הנובעים משימוש בבנזודיאזפינים הכוללים: מאניה, סכיזופרניה, כעס, אימפולסיביות והיפומאניה. דווח על תוקפנות עצמית והיא גם הודגמה בתנאי מעבדה במחקר קליני. נמצא שדיאזפאם מגביר את רצונו של האדם לפגוע בעצמו. נראה שהשפעות פרדוקסליות של בנזודיאזפינים תלויות במינון, כלומר סביר יותר שיקרו במינונים גבוהים. במכתב ל-British Medical Journal דווח שאחוז גבוה של הורים שפנו אליהם בשל התעללות בילדים נטלו תרופות באותו זמן, לעיתים שילוב של בנזודיאזפינים ונוגדי דיכאון טריציקליים. אמהות רבות דיווחו שבמקום לחוש פחות חרדה או דיכאון הן נעשו יותר עוינות ואלימות בגלוי כלפי בני משפחה אחרים כאשר השתמשו בתרופות ההרגעה. מחבר המכתב הזהיר שמתחים סביבתיים או חברתיים כמו קושי בהתמודדות עם תינוק בוכה בשילוב עם השפעות של תרופות הרגעה עלולים לזרז אירוע של התעללות בילדים
בנזודיאזפינים עלולים, לעיתים, לגרום להחרפה פרדוקסלית בקריאת EEG אצל חולים שיש להם פרכוסים. תגובות זעם פרדוקסליות בשל נטילת בנזודיאזפינים מתרחשות כתוצאה של שינוי ברמת ההכרה שגורמת להתנהגות אוטומטית, אמנזיה אנטרוגרדית ותוקפנות חסרת עכבות.
ברביטורטים
פנוברביטל עלולה לגרום להיפראקטיביות אצל ילדים. דבר כזה יכול לקרות גם במינון נמוך של 20 מ"ג, בתנאי שלא ניתנה אף מנה של פנוברביטל בימים שקדמו להתפרצות. דרישה מוקדמת לתגובה כזאת היא תחושה מתמשכת של מתח. מכניזם הפעולה אינו ידוע, אבל הוא יכול להתחיל בפעולה נוגדת החרדה של פנוברביטל.
תרופות אנטי פסיכוטיות
כלורופרומאזין שהיא תרופה אנטי-פסיכוטית ונגד הקאה המסווגת כתרופה מרגיעה עלולה לגרום לתגובות פרדוקסליות כמו חרדה, התרגשות, נדודי שינה, חלומות מוזרים, החמרת סימפטומים פסיכוטיים ובלבול.
תרופות נוגדות דיכאון
תרופות נוגדות דיכאון גורמות רק לעיתים נדירות לאלימות או לנטיות אובדניות שהן ההפך הגמור מהשפעתן הצפויה. ילדים ומתבגרים הם רגישים יותר לתגובות פרדוקסליות של נזק עצמי ומחשבות אובדניות בזמן שהם נוטלים תרופות נוגדות דיכאון אבל מקרים אלה הם די נדירים.
אנטיביוטיקה
ההשפעה הפרדוקסלית או תופעת איגל (קרויה על שמו של ה. איגל H. Eagle שהיה הראשון שתיאר אותה) מתייחסת לתצפית של הגדלה במספר הנשארים בחיים שנראה כאשר בוחנים פעולה של חומר אנטי-מיקרוביאלי. בהתחלה, כשמוסיפים חומר אנטיביוטי לתרבית חיידקים, יורד מספר החיידקים כפי שניתן לצפות. אבל אחרי הגדלת ריכוז החומר מעבר לנקודה מסוימת גדל, בצורה פרדוקסלית, מספר החיידקים שנשאר בחיים.
אחד מההסברים הוא שכאשר הריכוז גבוה מדי החומר הפעיל נעשה אנטגוניסט (פרמקולוגיה) לקולטן אליו הוא נקשר (פניצילין, למשל, קושר חלבונים). הסבר אחר הוא שהחומר האנטי-מיקרוביאלי מעבה את התמיסה וכך הפעילות, אינה נראית, או שמד הצבע מגלה גבישים של חומר אנטי-מיקרוביאלי
אלכסנדר, נסיך הסן
אלכסנדר, נסיך הסן (בגרמנית: Alexander von Hessen und bei Rhein; 15 ביולי 1823 – 15 בדצמבר 1888), היה בנו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן ומקים בית באטנברג.
ביוגרפיה
אלכסנדר נולד ב-15 ביולי 1823 בדרמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטדט, ללודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן, ולוילהלמינה, נסיכת באדן, בתם של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ואמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט. ככל הנראה, אביו הביולוגי של  אלכסנדר לא היה לודוויג, אלא מאהבה של אמו - הברון אוגוסט לודוויג פון סנארקלן דה גראנסי, אך על מנת להימנע משערורייה הכיר בו לודוויג  כבנו. בשנת 1838 התחתנה אחותו מריה, נסיכת הסן עם אלכסנדר ניקולאייביץ', נסיך הכתר של רוסיה. אלכסנדר ליווה אותה לחתונתה, ולאחר מכן חזר להסן. בהיותו ברוסיה מונה אלכסנדר לקצין בצבא האימפריה הרוסית, ועל שמו נקרא רגימנט של נושאי רומח רכוב.
במהלך הנסיעה התאהב אלכסנדר בבת לווייתה של אחותו - יוליה פון האוקה, ובעקבות כך אסר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה על נישואי אלכסנדר לאחייניתו. אלכסנדר נסע לבריטניה, אולם לבסוף חזר לרוסיה ולקח עמו את יוליה בניגוד לדעתו של ניקולאי הראשון, והשניים התחתנו בברסלאו בנישואים מורגנטיים בשנת 1851. בעקבות בריחתם בניגוד לדעת הצאר, הורחק אלכסנדר מתפקידיו בצבא הרוסי.
לכבוד נישואיהם העניק אחיו של אלכסנדר - לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן, ליוליה את התואר "רוזנת באטנברג", ובשנת 1858 נתן לה את התואר "הנסיכה מבאטנברג", וכעבור שישה חודשים מנישואיהם ילדה את בתה הבכורה. לודוויג השלישי סייע לאלכסנדר לחדש את הקריירה הצבאית שלו בצבא האוסטרי, וילדיו נולדו כל אחד בעיר אחרת ברחבי האימפריה האוסטרית, במקום שירותו של אלכסנדר. בשנת 1866 פיקד אלכסנדר על כוחות הדוכסות הגדולה של הסן במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה, והשתתף עמם בקרב טאוברבישופסהיים, ולאחר ההפסד במלחמה פרש מהצבא.
אלכסנדר היה בקשרים טובים עם אחיו לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן ועם אחותו מריה, נסיכת הסן, מה שהעלה את היוקרה של משפחתו. ב-15 בדצמבר 1888 מת אלכסנדר באחוזתו שבזיהיים, ונקבר באחוזת המשפחה בדרמשטאדט.
משפחתו
בשנת 1851 התחתן אלכסנדר עם יוליה פון האוקה, בתם של הנס מוריץ האוקה וסופיה לפונטיין, שקיבלה את התואר "נסיכת בטנברג". לבני הזוג היו 5 ילדים:
מודל הנפש הפרוידיאני
מודל הנפש הפרוידיאני הוא בסיס התאוריה שהציע אבי הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד כדי להסביר את אופן פעולת הנפש. מודל הנפש כולל בתוכו מספר מודלים, מנגנונים ועקרונות. מטרת התאוריה הייתה לאפשר הבנה עמוקה של נפש האדם. באמצעות הבנה זו, טיפול נפשי מעמיק ויסודי בקשיים רגשיים של האדם ובמצוקות אנושיות קיומיות יוכל לסייע לאדם להתגבר עליהם ולחוות פחות סבל בחייו. השיטה הטיפולית מתבססת על תצפית קלינית, תוך כדי טיפול, ולא רק על ניסוי מעבדתי, והתאוריה שלה מבוססת על מודלים שונים שיוצגו להלן.
רקע
הפסיכואנליזה - אסכולה תאורטית וטיפולית חשובה בפסיכולוגיה, אשר נוסדה באמצע המאה ה - 20 על ידי זיגמונד פרויד - הציעה כיוונים חדשניים באשר למטרות, תחומי העניין ושיטות המחקר בפסיכולוגיה, בתקופה שבה התאוריה של הבנת הנפש והאישיות עדיין הייתה בחיתוליה.
מודל הנפש הפרוידיאני פתח צוהר להבנת נפש האדם ולהבנת האדם את עצמו. מבחינה חברתית שינתה הגישה הפסיכואנליטית את הנורמות המוסריות, בעיקר בכל הקשור ליחסי מין ולמיניות. ביטוי לשינוי זה ניתן למצוא גם בשדה האמנות והספרות.
הפסיכואנליזה המשיכה להתפתח על ידי תלמידיו הרבים של פרויד, שחלקם נשארו נאמנים לתורתו והמשיכו לפתחה בדרכו (כגון אנה פרויד, מלאני קליין, ודונלד ויניקוט), ואחרים (כמו קרל יונג, אלפרד אדלר, ויקטור פראנקל ואריך פרום) פיתחו אותה לכיוונים שלא היו מקובלים על פרויד ועל הזרם המרכזי בפסיכואנליזה.
המודל הדינמי
את הדינמיקה בין הרשויות השונות תיאר פרויד באמצעות המודל הדינמי. פרויד דימה את האישיות לאנרגיה פסיכית, היכולה לעבור ממבנה אחד של האישיות למבנה שונה. אנרגיה זו, שמקורה במזון אותו צורך האדם, אינה נעלמת, אלא מומרת. על-פי קביעה זו, כל כמות אנרגיה הנחסכת מרשות נפשית אחת משמשת רשות נפשית אחרת.
כך העניק פרויד, לדוגמה, הסבר לתופעה שבה בני אדם מוסריים, הולכים ומפתחים מצפון חזק ככל שהם עונים יותר על צורכי החברה. במקום שמצפונם ירפה מהם ככל שיסבלו יותר למען המוסר, מצפונם רק הולך וגדל ומאתגר אותם אתגרים נוספים. ההסבר המוצע על-פי מודל זה הוא, שהאנרגיה הנחסכת מהגשמת הצרכים שבאיד, עוברת לאני העליון ומחזקת אותו.
המודל הטופוגרפי
בהרצאות המפורסמות של פרויד בנושא "המבוא לפסיכואנליזה", פותח פרויד בתיאור והסבר על מעשי כשל: הטעויות הקטנות שבני אדם נוטים לעשות בלא לשים לב, המראות על כוונותיהם האמתיות. ביניהם: שכחה, פליטת פה, פליטת קולמוס, שגיאת קריאה וכו'. מעשי כשל אלו מכונים גם "טעויות פרוידיאניות".
דוגמה ל"טעות פרוידיאנית": יושב ראש הפרלמנט שבפתיחת ישיבה, אומר בחגיגיות "אני מכריז על סיום הישיבה!". דוגמה נוספת: שכיר, שכאשר הוא מחפש מקום חניה בחניון עם הבוס שלו, שואל אותו "אפשר לחנוק פה?" (במקום לחנות פה). הדוגמה המוכרת ביותר היא שכחה של שמו של אדם מסוים בצורה שיטתית. ניתן להביא עוד דוגמאות רבות. מהללו נוכל ללמוד, לשיטת פרויד, שישנם דברים בנפשות בני האדם שהם אינם מודעים אליהם.
על-פי פרויד, קיימת חלוקה נוספת של הנפש, לרמות שונות של מודעות, אשר אינן חופפות בהכרח את הרשויות הנפשיות. על-פי מודל זה, המכונה המודל הטופוגרפי, ניתן להבחין בין 3 רמות שונות של מודעות:
גם בתוך הקדם מודע והלא מודע ישנם שלבים שונים של עומק ו"זמינות" המידע. לדוגמה - ישנם זיכרונות, שהדרך היחידה להכירם היא בהיפנוזה. הרחקתם של הזיכרונות השונים מתודעת האדם אינה סימן לחוסר היעילות או לרפיונם של הכוחות הנפשיים, אלא להפך - היא תוצאה של תהליך מיוחד ודינמי ביותר - תהליך ההדחקה.
עקרון הקביעות
עקרון הקביעות הוא עיקרון בסיסי שניתן לבארו מבחינה פיזיולוגית כך: "מערכת העצבים היא מנגנון, שתפקידו להרחיק מדי פעם את הגירויים הנקלטים, למישור התחתון הנמוך, ככל האפשר." פעולה זו משרתת מניעת גירוי מתמיד של האורגניזם על ידי זיכרונותיו, דהיינו - אין האדם שוכח דבר, אלא מאחסנו באזור נפשי נגיש פחות.
ניתן לדמות את הזיכרון למחסן שבו חלק מהדברים נמצאים בפתח המחסן, חלק בסופו, וחלק מאחורי דלתות נעולות וכספות.
חרדות
לדעת פרויד, הנפש האנושית עשויה לפתח בתוכה הסתבכויות, המונעות מן האדם תפקוד מתאים כלפי המציאות. תהליכים אלו מכונים חרדה, ופרויד הבחין בין שלושה סוגים שלהן:
מנגנוני הגנה
לא כל הזיכרונות המורחקים אל הלא מודע, מורחקים לשם "סידור המחסן". ישנם זיכרונות מסוימים שידיעתם מביאה לחרדה, ולכן הם עוברים הדחקה – הרחקת הידע לאזור הלא מודע, כך שהוא אינו "זמין" עבור האדם ואינו יכול לפגוע בו ולהפריע את חייו היומיומיים. לרוב ניתן למצוא טראומות ילדות מודחקות אל הלא מודע, אך גם יצרים שאין האדם יכול לקבל, ומשאלות אסורות, מודחקים אל הלא מודע.
ההדחקה היא הבסיסית ביותר מבין כמה מנגנוני הגנה – מנגנונים נפשיים שמטרתם לאפשר ליחיד להתמודד עם חרדות ומציאות מאיימים על ידי שיבוש היכולת להכיר בהם, לדעת אותם, להבין אותם. מלבד ההדחקה, שהיא מנגנון ההגנה הבסיסי ביותר, ישנם מספר לא מועט של מנגנוני הגנה אחרים שמשמשים את האדם – הכחשה, התקה, המרה, השלכה, רציונליזציה ועוד.
דוגמה: אשה מוכה על ידי בעלה, יכולה להתמודד עם מציאות זו באמצעות רציונליזציה – מתן תירוץ הגיוני לתופעה כדי להתכחש לאמת שבה ולאחריות של האדם עליה – הוא בעצם עושה את זה מאהבה, הוא לא שולט בזה וכו'. מנגנון הגנה פרימיטיבי הוא ההכחשה – שאותה ניתן למצוא בצורה הפשוטה ביותר בקרב ילדים – "לא לקחתי את הסוכרייה!"
מנגנוני ההגנה הם, על-פי פרויד, צורכי אנרגיה משמעותיים ביותר, ומביאים לסילופים ניכרים של המציאות. כל מנגנוני ההגנה פועלים בעיקר במישורים לא-מודעים, ואף על פי שהכרות עם מנגנוני ההגנה חשובה כשלעצמה, ההדחקה היא החשובה מכולם עבור הבנת יצירה של הרשות השלישית בנפש – האני העליון.
המודל הפסיכוסקסואלי
בנוסף לחלוקת הנפש במצב נתון, מציע פרויד מודל התפתחותי, המתאר את היווצרותה של הנפש עבור אדם בן-תרבות.
תחילת ההתפתחות בתינוק בן יומו. תינוק זה מפתח לעצמו "אני" ("אגו"), המכיר ומסוגל להתמודד ולתווך בין הסתמי למציאות החיצונית. לפי תורתו של פרויד היצרים - הליבידו, האהבה והמוות - אינם מתפתחים עם ההתבגרות המינית, כפי שנהוג היה לחשוב עד זמנו. פרויד סבור, שיצרים אלו קיימים עם התינוק מיום היוולדו, והוא חילק את המיניות הילדותית לשלושה שלבים:
השלב האוראלי (אוריס = פה, בלטינית), המקביל פחות או יותר לשנה הראשונה של התינוק. זה השלב שבו התינוק מנסה לקלוט את העולם בעיקר באמצעות הפה, אך גם דרך העור והחישה הפיזית. הפה הוא המקור העיקרי למיניות, ושיאה - יניקה משדי האם. הפה מכיל גם משמעות הרסנית - הנשיכות; הצורך לנשוך מופיע כששיניו מתחילות לצמוח.
דוגמה: אדם בעל חסכים אוראליים, יצטרך לשים תמיד משהו בפה - בוהן, סיגריה, עט, או דבר מאכל.
השלב האנאלי (אנוס = פי הטבעת), החופף בדרך כלל את השנה השנייה והשלישית. בתקופה זו פי הטבעת הוא אזור ארוגני ראשי. גירוי רירית פי הטבעת, על ידי עשיית צרכים ויצירתם, גורמת לתינוק הנאה. בשלב זה הסביבה מחנכת את העולל לוותר על צואתו למען ההיגיינה והניקיון: בתחילה אין התינוק מסכים, הוא רוצה לשמור את צואתו, שכן היא חלק מגופו. הוא לומד לשלוט בסוגרים ולעשות צרכיו במקום הראוי לכך, כדי לשמור את אהבתם אליו.
שני שלבים אלו הם מיניות אנושית בצורתה הפרימיטיבית. כאשר ישנם חסכים או מעבר לא נורמלי של אחד מהשלבים, מפתח האדם, לפי הפסיכואנליזה הקלאסית, הפרעות התנהגות.
אדם שנמנעה ממנו היכולת לשמור את צרכיו ולשחק בהם בתחילת השלב האנאלי, יהפוך לחסכן וקמצן, וידאג תמיד לרכושו - כמי שמפחד תמיד על הצואה שהייתה חלק מגופו ונלקחה ממנו.
השלב הפאלי (פאלוס = פין, ביוונית). בתקופה זו איברי המין הם האזור הארוגני העיקרי. מתאפשר פורקן מתח באמצעות האוננות. בשלב זה מתחילים להתפתח אצל הילדים תסביך אדיפוס ותסביך אלקטרה, שבהם הילד מתאהב בהורה שכנגד.
בגילאים 3–5, כאשר מגיע האני לפיתוחו, והילד מגיע לשלב הפאלי, מתפתחות אצל הילד תשוקות ארוטיות, שמושאן הוא ההורה מן המין השני. דהיינו, מושאו הארוטי של הילד היא אמו והילדה שמה את אביה בתור מושא אהבתה. כאשר מבחין הילד בנוכחות ההורה האחר בתור המאהב של מושא האהבה, הוא מפתח חרדת סירוס מההורה האחר. שני דברים אלו: התשוקה אל ההורה מן המין האחר, ואימת הסירוס – מהווים יחדיו את תסביך אדיפוס ואלקטרה.
כבר בשלבים הראשונים, בזמן פיתוח האני, מפנים הילד את חוקי הוריו, ונוהג לפיהם. הפנמה זו, בשלבים המוקדמים של הילדות אינה רציונלית; למעשה היא בנייתה של הרשות הנפשית השלישית – האני העליון או הסופר אגו.
יצירת האני העליון היא ההפנמה הנפשית הלא מודעת של מערכת האיסורים והחוקים של ההורים, המגיעה לכדי יצירה של רשות נפשית, שבכוחה לבקר את הדחפים הלא מודעים של הסתמי. על-פי פרויד, פתרונו של תסביך אדיפוס מגיע על ידי הדחקת המאוויים לגילוי עריות, והפנמת המוסר של ההורה מן המין האחר. יחד עם הפנמת המוסר של ההורה מן המין האחר, מופנמת התבנית של אהבה למין השני.
הילד מפנים את מוסר אביו, הוא מעריץ אותו ומנסה לחקותו. האב הוא סמכות מוסרית, והוא מופנם באני העליון כמצפון. אהבתו המודחקת לאם הופכת לדפוס של אהבת נשים, כדרך שאוהב אביו את אימו.
שלב החביון: שלב זה מתחיל בגיל שש ומסתיים בגיל ההתבגרות. בשלב זה מודחקים כל הדחפים המיניים ומתועלים לרכישת ידע.
השלב הגניטלי: (גניטלס = איברי רבייה, בלטינית). בשלב זה, המתחיל בגיל ההתבגרות ונמשך לאורך כל החיים, הדחפים המיניים עולים למודע.
גבריאל פאוליסטה
גבריאל ארמנדו דה אברו (בפורטוגזית: Gabriel Armando de Abreu, הידוע בשם גבריאל פאוליסטה; נולד ב־26 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בוולנסיה.
ויטוריה
באותה שנה הצטרף פאוליסטה למועדון ויטוריה מהעיר סלבדור. ב־7 במרץ 2010 הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת במשחק של הליגה המקומית (של מדינת באהיה). במשחק הפתיחה של עונת 2013 בליגה הברזילאית כבש פאוליסטה את שערו היחיד לזכות המועדון נגד אינטרנסיונל.
ויאריאל
ב־15 באוגוסט 2013 חתם פאוליסטה במועדון הכדורגל הספרדי ויאריאל. הופעת הבכורה שלו במדי המועדון נערכה ב־10 בנובמבר אותה שנה, במשחק נגד אתלטיקו מדריד במסגרת עונת 2013/2014 בלה ליגה. באותה עונה סיימה ויאריאל במקום השישי שהוביל אותה לליגה האירופית. ב־21 באוגוסט 2014 ערך פאוליסטה את הפועתו הראשונה במסגרת הליגה האירופית בניצחון 3–0 על מועדון הכדורגל אסטנה הקזחי.
ארסנל
ב־28 בינואר 2015 הצטרף השחקן למועדון הכדורגל האנגלי ארסנל תמורת 11.3 מיליון לירות שטרלינג. תמורת העברתו הושאל ג'ואל קמפבל לוויאריאל. הופעת הבכורה שלו במדי המועדון נערכה ב־15 בפברואר נגד מידלסברו במסגרת הגביע האנגלי. ב־21 בפברואר ערך פאוליסטה את הופעתו הראשונה בליגה האנגלית במסגרת עונת 2017/2018 בפרמייר ליג, כאשר החליף את אלכסיס סאנצ'ס לדקה האחרונה של המשחק נגד קריסטל פאלאס. ב־28 בדצמבר הבקיע פאוליסטה את שערו היחיד במסגרת הליגה האנגלית בניצחון 0–2 על בורנמות'.
ולנסיה
ב־18 באוגוסט 2017 חזר פאוליסטה לספרד וחתם בוולנסיה. הופעת הבכורה שלו במדי המועדון נערכה ב־9 בספטמבר במשחק מול אתלטיקו מדריד.
אריה אדרעי
אריה אדרעי (נולד ב-26 ביולי 1956) הוא פרופסור מן המניין למשפטים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, המתמחה במחקר והוראה של המשפט העברי.
ביוגרפיה
אדרעי, שנולד בירושלים, השלים את שלושת תאריו למשפטים (ב-1982, 1986 ו-1993) בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. פרופ' שמואל שילה הנחה את עבודות התזה והדוקטורט שלו, כאשר האחרונה עסקה בנושא של "אחריות יורשים לחובות המת במשפט העברי". בשנים 1995–1997 שהה אדרעי באוניברסיטת הרווארד ללימודי פוסט דוקטורט. החל משנת 1994 מלמד אדרעי בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, כאשר הוא קודם לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 2013.
אדרעי היה במשך שנים רבות עורכו הראשי של כתב העת המשפטי "דיני ישראל", יחד עם ד"ר שי ווזנר מאוניברסיטת תל אביב ופרופ' סוזן לאסט סטון מישיבה יוניברסיטי שבניו יורק, וסיים תפקיד זה ב-2023. נוסף על כך, פרופ' אדרעי משמש כמנחה האקדמי של תוכנית "משפט מבוים היסטורי", תחרות המתקיימת בשיתוף פעולה עם האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת וינה, אוניברסיטת מוסקבה, ובית הספר קרדוזו למשפטים בישיבה יוניברסיטי. בשנת 2016 זכה בפרס צלטנר בתחום המשפט העברי.
חיים אישיים
אדרעי נשוי ואב לחמישה ילדים, מתגורר בירושלים.
סוניק הקיפוד (משחק וידאו, 1991)
סוניק הקיפוד (באנגלית: Sonic the Hedgehog; מכונה גם סוניק 1) הוא המשחק הראשון בסדרת משחקי "סוניק הקיפוד". המשחק נוצר בשנת 1991 על ידי קבוצת סוניק והופץ על ידי סגה. המשחק מציג לראשונה את דמותו של סוניק, קיפוד מואנש כחול ומהיר במיוחד.
עלילה
המשחק מציג את אויבו המושבע של סוניק, דוקטור איבו רובוטניק, שחטף את כל בעלי החיים ששהו באי הדרומי; הוא כלא אותם בתוך קפסולות מתכת ורובוטים אלימים; רובוטניק חפץ לגנוב גם את ששת יהלומי הכאוס, שבהם נצורים אנרגיה וכוח מיוחד ואיתם הוא רוצה להשתלט על העולם. סוניק יוצא לשחרר את החיות ולסכל את תוכניתו של דוקטור רובוטניק. בהמשך המשחק סוניק הולך לכל המקומות שרובוטניק השתלט עליהם. משחרר את כל החיות שהוא כלא ונלחם כל פעם במכונה אחרת של רובוטניק. בסוף המשחק סוניק משיג את יהלומי הכאוס ומשחרר את כל החיות,
בוסים
בסוף המערכה השלישית של כל שלב נלחם השחקן כנגד רובוטניק, כאשר בכל פעם הוא מפעיל מכונה שונה. על מנת להביס את רובוטניק יש לפגוע במכונתו כ-8 פעמים, ולאחר מכן משחרר השחקן את החיות שנכלאו בתוך כלוב אטוּם.
ביקורת
המשחק זכה לשבחים ולציונים גבוהים. המבקרים ציינו שהמשחק מהיר במיוחד אך זה לא פוגע בו אלא משבח אותו והופך אותו לייחודי ביותר. בנוסף, המבקרים ציינו שהגרפיקה הייתה צבעונית ויפה במיוחד, והרקעים, האנימציות והדמויות הוצגו בצורה איכותית על המסך אשר נראית כתלת-ממדית, ואף על פי שהמשחק מהיר זה לא מפריע לראות את עיצוב השלבים. בנוסף, המבקרים ציינו שהמוזיקה של המשחק הייתה קליטה וטובה.
השפעה
המשחק, שנוצר כמתחרה למריו של חברת נינטנדו, הצליח ושינה מציאות שבה נינטנדו שלטה על השוק. המשחק הציל את כל קונסולת המגה דרייב של סגה, ודמותו הפכה לקמע החברה. המשחק הותיר אחריו עשרות משחקים בסדרה זו אשר הפכו לסמל בעולם הגיימינג.
The Girlie Show: Live Down Under
The Girlie Show: Live Down Under הוא אלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום הווידאו יצא לאור ב-25 באפריל 1994, על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק ויג'ן, וורנר רפרייז וידאו ומאבריק רקורדס.
אלבום הווידאו כולל את הופעתה של מדונה ביפן במסגרת סיבוב ההופעות "The Girlie Show World Tour", שהתקיימה ב-19 בנובמבר 1993. הווידאו יצא לאור במקור כסרט טלוויזיוני ששודר על ידי HBO ב-1993 תחת הכותרת "Madonna Live Down Under: The Girlie Show".
היסטוריה
הווידאו הופץ במקור על ידי רשת HBO והפך למשדר הטלוויזיוני הנצפה ביותר של הרשת לאותה שנה. במקור, המופע שתוכנן ל-20 בנובמבר היה זה שאמור היה להיות משודר, אך המופע בוטל ולכן במקומו שודר המופע של 19 בנובמבר. בשנת 1995 הווידאו היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הקליפ המוזיקלי הארוך הטוב ביותר".
הווידאו זכה להצלחה באוסטרליה שם הגיע למעמד פלטינה משולשת ואף זכה להצלחה גם בממלכה המאוחדת שם הגיע למעמד פלטינה.
בנות נתניה
מועדון כדורגל בנות נתניה היא קבוצת כדורגל נשים, המשחקת בליגת העל בכדורגל נשים. הקבוצה נוסדה בשנת 2013 על ידי שחקנית העבר שלי ישראל והצטרפה לליגת הנשים השנייה. בעונת 2015/16 סיימה ראשונה ועלתה לליגת העל.
בשלושת העונות הראשונות שלה בליגת העל סיימה בפליאוף התחתון ובעונות 2017/18 ו-2018/19 אף נאלצה לקיים משחקי מבחן מול השנייה בליגה הלאומית על הזכות להמשיך ולשחק בליגת העל וניצחה בהם.
המועדון כולל גם קבוצות נוער לשלוש קבוצות גיל - נערות, ילדות וטרומיות.
בשנת 2018 העניק נשיא המדינה את פרס "מאמן הכבוד של המדינה" לשלי ישראל מייסדת עמותת "בנות נתניה".
לאונידס מרודוס
לאונידס מרודוס (נולד בשנת 188 לפנה"ס) היה אתלט אולימפי מפורסם בתקופת יוון העתיקה. בארבעה מפגשים רצופים של משחקים אולימפיים בשנים 164-152 לפנה"ס זכה לאונידס בשלוש תחרויות ריצה שונות, ובסך הכל ב-12 ניצחונות רצופים.
במשחקים האולימפיים ה-154 שנערכו בשנת 164 לפנה"ס ושהיו האחרונים בתקופת "תור הזהב" האולימפי בזמן העתיק, זכה לאונידס בשלושה מרוצים שונים: סטאדיון (Στάδιον) - למרחק של כ-200 מטרים, דיאולוס (Δίαυλος) - למרחק של כ-400 מטרים, והופליטודרומוס (Ὁπλιτόδρομος - "מרוץ חיילים") - למרחק של כ-400 מטרים כאשר האצן עטוי בשריון ברונזה ובמגן. לאונידס חזר על ניצחונותיו אלה גם במשחקים האולימפיים בשנים 160, 156, ו-152 לפני הספירה. ניצחונותיו האחרונים הושגו בגיל 36. עליונותו הגופנית של לאונידס באה לידי ביטוי במיוחד לאור הכישורים הגופניים השונים שנדרשו לו לצורך ניצחונותיו. מצד אחד - מהירות וזריזות למירוץ הקצר, ומצד שני - כוח גופני וסיבולת למרוצים הארוכים.
במשך 2,168 שנים לא הצליח אף ספורטאי לשבור את שיאו של לאונידס ולזכות 12 פעמים בתחרויות ליחידים במשחקים האולימפיים. בשנת 2016 נשבר השיא כאשר השחיין האמריקני מייקל פלפס השלים זכייה ב-13 תחרויות שחייה ליחידים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
יוזף רדצקי פון רדץ
יוהאן יוזף ונצל גראף רדצקי פון רדץ (בגרמנית: Johann Josef Wenzel Graf Radetzky von Radetz, בצ'כית: Jan Josef Václav Antonín František Karel hrabě Radecký z Radče ; 2 בנובמבר 1766 - 5 בינואר 1858) היה אציל צ'כי ומצביא של בית הבסבורג באימפריה האוסטרית, המפקד העליון של צבא האימפריה ההבסבורגית (תחת הקיסרים פרנץ השני, פרדיננד הראשון ופרנץ יוזף).
רדצקי הפך לאגדה כבר בחייו, בזכות אומץ לבו ותיקון רושם התבוסות שצבא האימפריה האוסטרית ספג מידי נפוליאון בקרב. הוא תרם להורדת נפוליאון מהבמה הצבאית והפוליטית, הן בקרב לייפציג שהחיש את קיצו של נפוליאון, והן בפעילותו המדינית בקונגרס וינה ב-1815.
בשנת 1831 חזר רדצקי ומונה למפקד בצבא האוסטרי בחצי האי האפניני. הוא מונה להיות גנרל-פלדמרשל ב-1836, ותפקודו בשדה הקרב בשנת אביב העמים, 1848, כשהיה בן 82, בסכלו את המרד נגד הכוחות השמרניים, המסתייעים באוסטרים, תוך הבסת הצבא הסרדיני שנחלץ לעזרת המורדים, הוסיף לתהילתו.
הוא פרש סופית לאחר 73 שנה בשרות צבא אוסטריה ויוהאן שטראוס האב הנציחו בקצב המארש, ביצירתו "מארש רדצקי".
שנותיו המוקדמות
יוזף רדצקי נולד למשפחת אצולה צ'כית, בעלת שורשים הונגריים, בטירת טרבניצה (בצ'כית: Třebnice, בגרמנית: טרבניץ, Trebnitz), שליד (כיום בתחומי) העיירה סדלצאני (בצ'כית: Sedlčany) בבוהמיה. הוא התייתם בגיל צעיר, וסבו הרוזן נטל לידיו את האחריות לחינוכו. לאחר מות סבו, עבר ללמוד באקדמיה התרזיאנית (על שם מריה תרזה) בווינה. האקדמיה נסגרה זמנית ב-1785, בעת שעשה בה את שנתו הראשונה, והוא החל בהכשרה כצוער בצבא האוסטרי. בשנה שאחריה רדצקי התמנה לקצין, וב-1787 קיבל דרגת לוטננט ברגימנט של קירסירים. במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791), ולאחר מכן (1795-1792), בארצות השפלה האוסטריות (בלגיה של ימינו), רדצקי שירת כשליש הן תחת המרשל פרנץ מוריץ פון לאסי והן תחת הפילדמרשל ארנסט גדעון פון לאודון. בעת שירותו בארצות השפלה השתתף בקרב פלרי (בצרפתית: Fleurus), אשר נערך ב-26 ביוני 1794, תחת פיקודו של ז'אן פייר דה בולייה (בצרפתית: Jean Pierre de Beaulieu, בגרמנית: Johann Peter Beaulieu), כנגד הצבא הצרפתי בפיקודו של ז'אן-בטיסט ז'ורדן (בצרפתית: Jean-Baptiste Jourdan, לימים מרשל צרפת). קרב זה הסתיים אומנם בניצחון צרפתי מכריע, אך רדצקי הצטיין בו בהובילו סיור פרשים לעבר שרלרואה, מעבר לקווי האויב. רדצקי השתתף בקרבות גם בראשית קיץ 1795, בעת שהצבא הצרפתי פלש לחבל הריין, וניצח צבא אוסטרי שיצא לכיוונו מארצות השפלה האוסטריות.
המלחמות הנפוליאוניות
בשנה שלאחריה רדצקי לחם באיטליה, שוב תחת פיקודו של ז'אן פייר דה בלייה, כנגד צבא צרפתי, זו הפעם, בפיקודו של נפוליאון בונפרטה. אף על פי שגם בקרבות באיטליה הייתה ידו של הצבא האוסטרי על התחתונה, רדצקי התבלט בתפקודו כקצין, ובקרב בוולגיו סול מינצ'יו (באיטלקית: Valeggio sul Mincio), אף הצליח, עם מספר הוסארים, להציל את מפקדו דה בלייה. בהמשך המערכה באיטליה, רדצקי, שהועלה לדרגת מיור, השתתף במצור על מנטואה (1797-1796), שאף הוא הסתיים במפלה, מנקודת ראות אוסטרית. בשנים הבאות רדצקי, אשר בלט כקצין אמיץ ומיומן, המשיך להתקדם בסולם הדרגות. כלוטננט קולונל הוא לחם בטרביה, ב-1799, ובהמשך השנה, הוא לחם בקרב נובי (Novi). בקרב מרנגו, רדצקי, עתה בדרגת קולונל במטהו של מיכאל פון מלאס, נפצע כאשר ספג חמישה כדורים. בשנת 1801 רדצקי הוכתר כאביר במסדר הצבאי על שם מריה תרזה. בשנת 1805, בעודו עושה דרכו לקראת קרב אולם, רדצקי התבשר על קידומו לדרגת גנרל מיור (בגרמנית: Generalmajor ובארצות דוברות אנגלית מייג'ור גנרל), ואודות הצבתו באיטליה, תחת פיקודו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן. באיטליה רדצקי השתתף בקרב קלדיירו (Caldiero), אשר נערך ב-30 באוקטובר 1805, והסתיים בתבוסה אוסטרית. בשנים הבאות שרר שלום יחסי, והוא עסק בתפקידי הדרכה צבאיים. בשנת 1809 רדצקי פיקד על בריגדה בקרב אקמיהל (Eckmühl) שבבווריה, אשר נערך ב-21 וב-22 באפריל. גם בקרב זה האוסטרים ובעלי בריתם נוצחו על ידי הצרפתים. אחרי הקרב רדצקי קודם לדרגת פלדמרשל-לוטננט, ופיקד על אוגדה בקרב וגראם, אשר נערך בתחילת יולי, שאף הוא הסתיים בניצחון צרפתי. בשנת 1810 רדצקי הוכתר כמפקד במסדר הצבאי על שם מריה תרזה, וכן זכה כי גדוד הוסרים יקרא על שמו. בין השנים 1809 ו-1812 רדצקי כיהן כראש המטה הכללי של הצבא האוסטרי וזכה לאהדה רבה (אם כי לתפקיד זה לא הייתה מידת הסמכות והחשיבות של רמטכ"ל צה"ל בימינו, שהרי סמכויות אלה ניתנו לידי הקיסר וגם לא היה זה מטה כללי במובנו המודרני). ניסיונותיו לערוך, בעודו בתפקידו זה, שינויים ארגוניים וטקטיים בצבא האוסטרי לא עלו יפה, בעיקר בשל התנגדות האוצר (מה גם שהצבא האוסטרי כבר ערך רפורמה מוצלחת למדי בין 1805 ל-1809). כיוון שכך, רדצקי התפטר מתפקידו. בשנת 1813 כיהן רדצקי כראש מטהו של קרל פיליפ, נסיך שוורצנברג, מפקד הכוחות האוסטריים בקרב דרזדן ובקרב לייפציג. בתפקידו זה נודעה לו השפעה לא מבוטלת הן על המדינאים, הן על מפקדי הצבא, של בנות הברית השונות הלוחמות כנגד הצרפתים ובעלי בריתם. במרץ 1814 נכנס רדצקי לפריז עם הצבאות המנצחים. בקונגרס וינה שימש רדצקי מעין מתווך בין אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה לבין קלמנס מטרניך, אשר לא דברו זה עם זה, וכללית, תרם לא מעט להצלחה המיוחסת לקונגרס זה, אשר ייצב את אירופה למשך כמאה שנים.
שנות ה-30
עם תום המלחמות הנפוליאוניות חזר רדצקי ומונה כראש המטה הכללי. שוב, ניסיונותיו לערוך רפורמה בצבא האוסטרי עלו בתוהו, לא מעט עקב עייפות כללית מענייני צבא, יחד עם נטייה לבדלנות, אשר שררה בחוגים הבכירים. לאלה נלווה קיצוץ חריף בתקציבי הצבא. קידומו של רדצקי קפא, ואף עלו רעיונות להפרישו משורות הצבא הסדיר. בכל זאת, בסופו של דבר, ב-1829, קודם רדצקי לדרגת גנרל בחיל הפרשים וכדי להשאירו בשורות הצבא, הוא התמנה למפקד מצודה. זמן קצר אחר כך, נקרא רדצקי לשרת בשדה הקרב, בשל המצב באיטליה. באותה העת, מרידות נרחבות פרצו בערים גדולות שהיו חלק ממדינת האפיפיור - בולוניה, פורלי, רוונה, אימולה, פרארה, פזארו ואורבינו. המורדים קראו ליצירת איטליה מאוחדת, והמרידה התפשטה עד מהרה בכל נחלות האפיפיור. האפיפיור גרגוריוס השישה עשר החליט לקרוא לעזרת האוסטרים. באביב 1831 החלו הגייסות האוסטרים בדיכוי המרד, כשהם מתקדמים באיטיות ומשמידים את כיסי המורדים במקומות בהם מצאו אותם. לאחר דיכוי המרד, האוסטרים השיבו את השליטים השושלתיים הישנים לכיסאותיהם. רדצקי הוצב תחילה תחת פיקודו של הנסיך יוהאן פרימונט (Frimont). החל מ-1834 רדצקי מונה למפקד הכוחות האוסטריים באיטליה, וב-1836 הוא קודם לדרגת פילדמרשל.
אביב העמים
ב-1848 החל באירופה גל ההתקוממיות הלאומיות המכונה אביב העמים, אשר איים לערער את הסדרי קונגרס וינה. ב-14 במרץ 1848 פיטר פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה את הנסיך מטרניך בעקבות מהומות בווינה. האיטלקים החליטו לנצל את ההזדמנות כדי לפרוק את עולה של אוסטריה והתקוממו. הכול ציפו שהאפיפיור פיוס התשיעי, התומך באיחוד איטליה, יצטרף למלחמה לשחרור איטליה, אלא שב-29 באפריל 1848 פרסם האפיפיור אנציקליקה ובה הודיע כי לעולם לא ישתכנע להשתתף במלחמה כנגד מעצמה קתולית כדוגמת אוסטריה וכי הוא לא יקבל על עצמו לעולם את ראשות הקונפדרציה האיטלקית. התגובה הזועמת לא אחרה לבוא. ג'וזפה מציני העלה את הדרישה שרומא תהפוך לרפובליקה. פרצה מרידה ברומא והאפיפיור פיוס נמלט ב-24 בנובמבר. הצבא האוסטרי באיטליה, אשר כוחו בתחילת האירועים היה מוגבל, והמצור שערך על מילאנו לא עלה יפה, פעל תחילה כדי להרוויח זמן על מנת לצבור כוח. לשם כך נסוג הצבא בפיקוד רדצקי לשרשרת מבצרים שהוכנו מראש, מדרום מערב לנהר האדיג'ה, בין ורונה למנטובה. עם בוא התגבורות, התהפך הגלגל. הצבא האוסטרי, בפיקודו של רדצקי, התאושש, וב-24 ביולי הובס קרלו אלברטו, מלך סרדיניה, העומד בראש הכוחות האנטי-אוסטריים, בקרב קוסטוצה. לאחר התבוסה בקרב נובארה (23 במרץ 1849) התפטר המלך והעביר את המלוכה לבנו ויטוריו אמנואלה השני. הסכם הפסקת אש החזיר את המצב לקדמותו בלומברדיה, פרט לוונציה, בה הוכרזה רפובליקה. זו, בעזרת צבא נאפולי, עמדה במצור של הצבא האוסטרי בפיקוד רדצקי, ממאי 1848 עד אוגוסט 1849, ואז נכנעה.
כהוקרה, רדצקי הוכתר ב-1848, כאביר במסדר גיזת הזהב האוסטרי. כן מונה למשנה למלך בלומברדיה וונציה, תפקיד אותו מילא עד 1857. כמשנה למלך, הראה יחס נוקשה למורדים אשר נשאו נשק, והוא אף הורה לתלות הונגרים אשר הצטרפו אל המרידה. זאת כיוון שאלה נחשבו בוגדים, מפני שהונגריה הייתה חלק מן האימפריה האוסטרית. אולם יחסו לאחרים היה ליברלי למדי.
חיי המשפחה
בשנת 1798 נשא יוזף רדצקי לאשה את הרוזנת פרנצקה פון שטרסולדו גרפנברג (Strassoldo Grafenberg) מטרז'יץ' (Tržič, כיום בסלובניה). לזוג נולדו במרוצת השנים חמישה בנים ושלוש בנות. כן החזיק במאהבת איטלקייה בשם מרגלי (Meregalli), ממנה היו לו שמונה ילדים נוספים, אשר רדצקי הכיר בכולם כילדיו.
יוזף רדצקי הלך לעולמו כתוצאה מדלקת ריאות ב-5 בינואר 1858.
אזכורים תרבותיים
לרדצקי מיוחסת הבאת השניצל מאיטליה לאוסטריה. במרוצת השנים, מאכל זה הפך למזוהה הרבה יותר עם אוסטריה.
המלחין יוהאן שטראוס האב חיבר לכבודו את מארש רדצקי.
דוד גיסין
דוד גיסין (תקצ"ב, 1832 – ו' באייר תרס"ה, מאי 1905) היה איש העלייה הראשונה, ממתיישבי ראשון לציון והמוהל של המושבה. היה חלוץ התחבורה של ראשון לציון.
ביוגרפיה
נולד בחצי האי קרים למשפחה מסורתית וקיבל חינוך דתי. שימש כשו"ב ומוהל.
בשנת 1882, בהיותו בן חמישים, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנת 1887 עבר עם משפחתו לראשון לציון. היה המוהל של המושבה. כמו כן עסק בפיקוח על כשרות היין ביקב שהוקם במושבה.
היה הראשון שהקים דיליז'נס בראשון לציון ובאמצעותו הפעיל את קו התחבורה בין ראשון לציון ליפו.
נפטר בראשון לציון בשנת 1905.
בנו, אריה לייב גיסין, היה מעסקני המושבה. בתו, שפרה, הייתה מנהלת בית הספר לבנות בראשון לציון.
ואווילוב
ואווילוב (ברוסית: Вавилов) הוא שם משפחה רוסי.
כורש הצעיר
כורש המכונה הצעיר (בפרסית עתיקה: 𐎤𐎢𐎽𐎢𐏁, ביוונית: Κύρος ο νεότερος; המאה ה-5 לפנה"ס - 401 לפנה"ס) להבדילו מכורש הגדול. היה נסיך פרסי שהתפרסם בזכות המרד שהנהיג נגד אחיו ארתחששתא השני. במהלך המרד השתמש כורש בשכירי חרב יוונים, ולאחריו פתחו היוונים במסע ארוך הביתה שתואר בספרו של קסנופון "אנבסיס".
תחילת דרכו
כורש היה בנו השני של מלך פרס האחמנית דריווש השני ואשתו פריסאטיס. נהוג כיום לתארך את שנת לידתו כ-424 לפנה"ס או 423 לפנה"ס, הוא נקרא על שמו של כורש הגדול. היה לו אח גדול בשם ארסקס (לימים ארתחששתא השני), ושני אחים קטנים בשם אוסטאנס ואוקסטארס. מעט מאוד ידוע על ילדותו, פלוטרכוס בחיבורו "חיי ארתחששתא" כותב שהוא היה הבן המועדף על אמו, וכי משחר נעוריו נודע כפזיז וחם מזג, בעוד ארסקס נודע כמעודן ומתון. קסנופון בחיבורו "אנבסיס" כותב, שהוא נודע כרוכב מצטיין והתבלט בשימוש בכידון ובחרב, וכן מציין שבצעירותו הרג דוב פראי.
בשנת 407 לפנה"ס בעוד המלחמה הפלופונסית משתוללת ביוון, מונה כורש בידי אביו כסטרפ של אסיה הקטנה, וסרדיס נקבעה כמקום מושבו. מטרתו הייתה לדאוג לשיתוף פעולה פרסי מלא עם הספרטנים, ולהילחם באתונאים. כורש נפגש עם ליסנדרוס, מפקד הצי הספרטני, והלה מצא חן בעיניו. כורש נתן לליסנדרוס תקציב לבניית צי, שעמו ניצח ליסנדרוס את המצביא האתונאי אנטיוכוס בקרב נוטיון. אולם בשנה הבאה הגיע לזירה מפקד ספרטני חדש, קליקרטידס. כורש התייחס אליו בחשדנות ולא נתן לו את הסכומים הדרושים לבניית צי. קליקרטידס נאלץ לגייס תרומות מערי אסיה, והצי שלו אבד בקרב ארגינוסאי. בספרטה הבינו שהם זקוקים לכסף הפרסי אם ברצונם לנצח. אולם כורש בטח בליסנדרוס בלבד, וחוקי ספרטה אסרו על הענקת משרת הנאוארכוס (מפקד הצי) לאיש אחד יותר מפעם אחת. לפיכך בשנת 405 לפנה"ס מונה ליסנדרוס לאפיסטולאוס (סגן מפקד הצי), אולם למעשה שרביט הפיקוד היה בידיו. אולם אז חלה המלך דריווש ונטה למות, כורש הבין שסיכויו לרשת את הכתר יהיו רבים יותר אם יהיה לצד אביו במותו. ועל כן מיהר לשושן, וביצע צעד חריג כאשר מינה את ליסנדרוס כסטרפ במקומו.
המרד
פריסטיס התאמצה מאוד שכורש שהיה המועדף עליה יזכה בכתר, אולם ללא הועל וארסקס הבכור הוכתר בשם "ארתחששתא השני". כורש הואשם בניסיון לרצוח את המלך החדש בזמן טקס ההכתרה, אולם פריסטיס השפיעה על ארתחששתא לבטל את האישום, וכורש הוחזר לתפקידו הקודם כסטרפ סרדיס. אולם כורש לא אמר נואש, והחליט לקחת את המלוכה בכוח. מהיכרותו האישית עם היוונים הוא הכיר את יתרונותיהם כלוחמים, המלחמה הפלופונסית שהסתיימה בעקבות קרב אייגוספוטמוי הותירה אלפי יוונים מבוטלים, והללו היו נכונים להשכיר עצמם כשכירי חרב לכל המרבה במחיר. כורש גייס 12,000 יוונים כאלו תחת פיקודו של קלארכוס (לשעבר מושל ביזנטיון מטעם ספרטה), והללו התאמנו בסרדיס בעוד כורש מחכה להזדמנות הנכונה להכות. נאמניו של ארתחששתא הזהירו אותו מפני כורש, אולם אמו הגנה עליו והרגיעה את חשדותיו. השכירים היוונים לא ידעו לשם מה שכרו אותם וסברו שמדובר במריבה של כורש עם טיספרנס סטרפ קאריה.
בראשית שנת 401 לפנה"ס ריכז כורש את כל צבאו בסרדיס, וטען שהוא יוצא למלחמה על הפסידים, עם עקשן שמעולם לא נכנע לפרסים וישב בהרי טורקיה. אולם טיספרנס חשד בו ויצא עם 500 פרשים לשושן להזהיר את המלך, ארתחששתא בלחץ אמו החליט לחכות. כורש גם ניסה לפתות את ספרטה לסייע לו, הספרטנים התלבטו, מחד הם חבו חוב גדול לכורש על עזרתו במיגור האתונאים, ומאידך חששו להתעמת עם פרס. אולם לבסוף השתכנעו ושלחו 700 הופליטים, ו-35 ספינות לעזרת כורש. לטענת קסנופון צבאו של כורש כלל 100,000 חיילים, הערכות מודרניות מצמצמות את המספר ל-30,000, לא כולל 12,000 שכירים יוונים. בראשית מרץ פתח כורש במסע מזורז לעבר שושן, המסע התנהל בעצלתיים ואפשר לארתחששתא לגייס במהירות את צבאו. הצדדים נפגשו בספטמבר בקרב קונקסה שנערך 25 קילומטרים מצפון לבבל, השכירים היוונים גברו על חיל הרגלים הפרסי, אולם כורש שפיקד על חיל הפרשים נהרג בקרב וצבאו התפזר.
פרס ווטרן לו
פרס ווטרן לו (בצרפתית: Prix International de Géographie Vautrin Lud) הוא הפרס היוקרתי ביותר בעולם המוענק בתחום הגאוגרפיה. הפרס, שהוענק לראשונה בשנת 1991 על פי הדגם של פרס נובל, מכונה גם פרס נובל לגאוגרפיה. הפרס קרוי על שמו של ווטרן לו, שהיה חוקר צרפתי מן המאה ה-16 שבזכותו קרויה יבשת אמריקה על שמו של אמריגו וספוצ'י, ושהיה גם אחת הסיבות לגילוי יבשת אמריקה.
הפרס מוענק מדי שנה בעונת הסתיו, במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לגאוגרפיה הנערך בעיר דייה-דה-ווז' בצרפת, בה נולד וחי ווטרן לו. הפסטיבל נערך בשיתוף פעולה עם האיגוד הבינלאומי לגאוגרפיה ומאורגן על ידי המחלקה לפיתוח של הפדרציה הבינלאומית של המודדים. הפרס מוענק על פי הכרעתה של ועדה המונה חמישה אנשים מרחבי העולם.
אליהו מאיר פייבלזון
הרב אליהו מאיר פייבלזון נולד כ"ה טבת ה'תרכ"ח, 1868 - ונפטר כ"ה טבת ה'תרפ"ח, 18 בינואר 1928. היה רב וראש ישיבה ליטאי.
ביוגרפיה
נולד בווייגובה לרב ברוך ולפייגה סתירא פייבלזון. אמו הייתה בתו של הרב יצחק אייזיק בנו של רבי אליעזר מקלם. הוריו וחינוכם מתוארים בספרו "נצח ישראל" אחיו הגדול היה הרב ישראל בנדט פייבלזון, רבה של בייסגולה, (ומחבר ספר "צרור החיים") ואחיו השני היה הרב שמואל אביגדור פייבלזון, רבה של פלונגיאן.
הוא היה מעשרת הבחורים הראשונים שעמם נפתחה ישיבת טלז ולמד בה תורה מפי ראשי הישיבה הראשונים: רבי צבי יעקב אופנהיים, רבי מאיר אטלס ורבי שלמה זלמן אבל. בהמשך עבר לישיבת סלובודקה ובשנת 1883 התקרב לרב אליעזר גורדון שבא אז לסלובודקה. הוא קיבל גם מפי הסבא מקלם. לפי תיאורים מאוחרים למד בתקופת סלובודקה עם אחיו ר' שמואל אביגדור "שמונים דפי גמרא ליום בבקיאות, ודף אחד לחודש בחריפות".
לאחר נישואיו התגורר בציטביאן ובקרוקי, אחר כך יסד את הישיבה לצעירים בפוניבז' ועמד בראשה במשך תקופה עד שהתמנה כרבה של קופישוק. הוא סייע לביסוסן של ישיבות רבות בליטא, הן בפן הרוחני והן בפן הגשמי, ולכן בעת פולמוס המוסר (1897) נקרא לתווך בכמה ישיבות בין תומכי הכנסת לימוד המוסר למסגרות הישיבתיות ומתנגדיו. תקופה מסוימת נקלע ליקטרינוסלב שבאוקראינה, ואז יסד בה ישיבה גדולה ועמד בראשה. בתרנ"ז (1897) התגורר בקלם ויסד עם יואל משה סלומון אגודה לקידום התיישבות חרדית בארץ ישראל, הוא פרש מעיסוק בנושא בשל מכתב שקיבל מרבי יצחק בלאזר שישב אז בירושלים ושסבר שהביצוע אינו מעשי.
מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה, מינה אותו רבי חיים עוזר גרודזנסקי ליו"ר ועד הרבנים לענייני עגונות בליטא, שעסק בשאלות עגינות רבות שהתעוררו בשל המלחמה ונדודי האוכלוסין.
בנו הרב ברוך יוסף פייבלזון היה חתנו של רבי נפתלי טרופ ומילא את מקום חותנו בראשות ישיבת ראדין.
מאסטרמיינד
מאסטרמיינד (באנגלית: Mastermind) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיע בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. המאסטרמיינד המקורי הופיע לראשונה בחוברת The X-Men #4 ממרץ 1964 ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
לאחר מותו של וינגארד בעקבות וירוס הירושה, הופיעו שלוש בנותיו, שגם להן כוחות של יצירת אשליות. הראשונה, מרטיניק ג'ייסון, שהשתמשה בשם הקוד שלו כמאסטרמיינד השנייה, ואילו השנייה, רייגן וינגארד, נטלה את הזהות ליידי מאסטרמיינד. הבת השלישית לכאורה היא חברת האקס-מן מגאן גווין, שידועה בשם הקוד פיקסי. גם מרטיניק וגם רייגן היו חברות באחוות המוטאנטיות של המלכה האדומה. בעקבות אירועי "שחר אקס", ובמיוחד "אימפריה" של שנת 2020, ג'ייסון וינגארד היה בין המוטאנטים שהוחזרו לחיים והוא מתגורר כעת באי קרקואה, מקום המפלט למוטאנטים.
דמותו של מאסטרמיינד מדורגת במקום 98 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
סאורון (קומיקס)
סאורון (באנגלית: Sauron) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The X-Men #59 מאוגוסט 1969, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ניל אדמס.
סאורון הוא האלטר אגו של קארל לייקוס, גנטיקאי ופסיכותרפיסט המתמחה בהיפנוזה שכנער ננשך בידי פטרוזאור מוטאנט וכעת חולק בזהות מפוצלת ומרושעת עם ערפד פטראנודון דמוי אנוש ששואב את אנרגיית החיים מאנשים. הוא מתגורר לעיתים ביערות הפרהיסטוריים של הארץ הפראית. דמותו נוצרה כערפד אנושי לאחר שקוד הקומיקס אסר על השימוש באדם זאב (לייקוס לקח את שמו מסאורון של ג'.ר.ר. טולקין).
קובי גיסין
יעקב (קובי) גיסין (נולד בשנת 1934) הוא איש חינוך ישראלי, מייסד ומנהל בית הספר הניסויי הפתוח אבשלום בראשון לציון.
ביוגרפיה
נולד בראשון לציון, בנו של אבשלום גיסין ונכדם של אריה לייב גיסין ויעקב מרדכי זינגר, מאנשי העלייה הראשונה ומראשוני ראשון לציון. למד בבית הספר חביב בראשון לציון. שירת כנגן בתזמורת צה"ל, ולאחר שחרורו ניגן בתזמורת האופרה הישראלית.
בוגר אוניברסיטת תל אביב בחינוך, ספרות ופילוסופיה. כמו כן למד באוניברסיטת דבלין. בתקופת שהותו בדבלין ניהל את בית הספר היהודי המקומי.
לאחר שובו ארצה ייסד וניהל את בית הספר התיכון אריאל בראשון לציון, ולאחר מכן ניהל את בית הספר ויצו ברחובות.
רכש ספינה ונתן לה את השם "Open School", והפליג בה מסביב לעולם.
בשנת 2011 פרסם את הספר "ארקה-יוסקה-ארקה" על קורות משפחות גיסין-זינגר בראשון לציון.
כיהן כנשיא בני ברית בראשון לציון.
Kylin
Kylin היא מערכת הפעלה שפותחה על ידי אקדמאים באוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה ברפובליקה העממית של סין, החל מ-2001. שם המערכת נובע מהחיה המיתולוגית הסינית קילין. הגרסה הראשונה התבססה על מערכת FreeBSD, והייתה מיועדת לשימוש הצבא הסיני וארגונים ממשלתיים אחרים. בהמשך הוסבה Kylin להיות מבוססת לינוקס, וגרסה זו נקראת NeoKylin והוכרזה ב-2010.
ב-2013 הוכרז על הפצת מערכת הפעלה חדשה מבוססת על אובונטו-לינוקס. שם המערכת הוא Ubuntu Kylin גרסתה הראשונה היא 13.04 שיצאה ב-25 באפריל 2013.
גרסת ה-FreeBSD
הפיתוח של Kylin החל בשנת 2001, כשהאוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, החלה במשימת פיתוח מערכת הפעלה, תחת תוכנית 863, אשר יעודה הוא להפוך את סין, לעצמאית מטכנולוגיה זרה. המטרה הייתה "לתמוך במספר סוגי פלטפורמות שרתים, להגיע לביצועים גבוהים, זמינות גבוהה, ואבטחה גבוהה, כמו גם ליישר קו עם התקנים הבינלאומיים, של מערכות ההפעלה יוניקס ולינוקס". יצירתה הייתה במודל היררכי הכולל את "שכבת הליבה הבסיסית הדומה ל-Mach, שכבת מערכת השירותים, הדומה ל-BSD, וסביבת שולחן העבודה הדומה לחלונות".
בפברואר 2005 אתר "China Military Online" דיווח על "הצלחה בפיתוח מערכת ההפעלה Kylin בגרסת השרתים". על פי האתר, מדובר במערכת ההפעלה הראשונה המבוססת על 64 סיביות, בעלת רמת אבטחה גבוהה (מחלקה B2 ), וגם המערכת הראשונה ללא ליבת לינוקס שעמדה בתקן האימות הגלובלי של לינוקס, על ידי "קבוצת התקנים החופשיים הבינלאומית".
ב-2006 נטען כי חלקים נרחבים של Kylin הועתקו מ-FreeBSD גרסה 5.3. סטודנט סיני אנונימי מאוסטרליה, שהשתמש בפסיאודונים "Dancefire" פרסם בדיקה על מידת זהות ליבות שתי המערכות, והראה שהזהות ביניהם מגיעה לשיעור של 99.45 אחוזים. אחד ממפתחי Kylin הודה בוועידת EuroBSDCon הבינלאומית שנערכה ב-2006, ש-Kylin אכן מבוססת על FreeBSD.
ב-2009 במסמך שהוצג בפני הוועדה לכלכלה וביטחון ביחסי סין-ארצות הברית, נטען כי מטרת סין בפיתוח Kylin הייתה, להפוך את המחשבים הסיניים לבלתי חדירים, למדינות מתחרות בתחום זירת הלוחמה הקיברנטית. הוושינגטון פוסט דיוח כי:
גרסת לינוקס
עם ההתקדמות לגרסה 3.0, עברה המערכת להשתמש בליבת לינוקס.
בדצמבר 2010 הוכרז שארגון תקינת התוכנה של סין, והאוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, חתמו על שותפות אסטרטגית כדי לפתח גרסה הנקראת NeoKylin. ארגון תקינת התוכנה של סין אחראי על פיתוח סדרת שולחנות העבודה הקרויים NeoShine Linux. Kylin יועדה לשימוש בסין, במשרדים ממשלתיים, בזרועות הביטחון, במשרדי האנרגיה ובסקטורים נוספים של הכלכלה הסינית.
מערכת ההפעלה של מחשב העל טיאנחה-1, היא Kylin מבוססת לינוקס, ובעלת ארכיטקטורה של 64 סיביות. נבנתה באופן המאפשר את להפיק את מירב הביצועים בתחום עיבוד המקבילי, וכן תומכת בניהול צריכת חשמל, ובביצועים גבוהים בתחום מרחב החישוב הווירטואלי. המחשב החדש יותר טיאנחה-2 משתמש גם הוא ב-Kylin מבוסס לינוקס.
UbuntuKylin
Ubuntu Kylin היא הגרסה הסינית הרשמית למערכת ההפעלה אובונטו. המערכת מיוצרת בשיתוף פעולה על ידי חברת קנוניקל, ומשרד התעשייה וטכנולוגיית המידע של הרפובליקה העממית של סין.