cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ונום (סרט)
פיתוח
דמותו של אדי ברוק בגילומו של טופר גרייס הוצגה לראשונה בסרט "ספיידרמן 3", כשלדמותו בתחילה ניתנה סיפור רקע קטן ולא משמעותי ביחס לשאר הדמויות שלא חקר את האלטר אגו שלו, ונום, אך לאחר התערבותו של המפיק אבי ארד, שחש שסדרת הסרטים של ריימי חוקרת את הנבלים האהובים עליו [על ריימי] במקום לחקור את הנבלים האהובים על מעריציו המודרניים של ספיידרמן, דמותו שונתה מחדש קיבלה תפקיד יותר משמעותי בסרט והפכה לאנטגוניסט הראשית של הסרט. כבר ביולי 2007, ארד חשף שישנן תוכניות להפקת סרט ספין-אוף על דמותו של ונום.
קארן גילאן
קריירה
בתיאטרון הופיעה גילאן לראשונה באוקטובר 2011 ב-Donmar Warehouse שבלונדון. היא שיחקה במחזה "Inadmissible Evidence" מאת ג'ון אוסבורן לצידו של דאגלס הודג'.
ונום (סרט)
פיתוח
ביולי 2008, סרטי סוני פיתחו באופן אקטיבי את ההפקה לסרט הספין-אוף על ונום לצד פיתוח המשך ל"ספיידרמן 3", בתקווה שדמותו של ונום תוכל להפיח חיים נוספים בזיכיון של סרטי ספיידרמן, בדומה למה שדמותו של וולברין עשתה עבור זיכיון סרטי האקס-מן של אולפני פוקס המאה ה-20. התסריטאי ג'ייקוב אסטס כתב תסריט עבור הסרט, אך האולפנים, שחיפשו אחר כיוון אחר, דחו את התסריט והמשיכו לחפש תסריטאים חדשים. בנוסף, סרטי סוני לא היו משוכנעים שגרייס יוכל "לשאת" את משקל הסרט. באותו הספטמבר, סרטי סוני שכרו את התסריטאים פול ורניק ורט ריז עבור כתיבת תסריט חדש בזמן שאנשי מקצוע בתעשייה המליצו לאולפנים להחזיר את גרייס לגילום דמותו של ונום בספין-אוף מכיוון ש"השחקן החביב ביותר עלול להיהפך לאוהד העוין ביותר" בתגובה לרמיזתו של טוד מקפרלן שסרט על ונום לא יצליח עם נבל במרכזו. ורניק וריס הציגו לסרטי סוני רעיון לסיפור מקורי עבור הסרט - רעיון שאותו תיאר ריס "ריאליסטי, מקורקע וקצת יותר אפל עבור הדמות". צמד התסריטאים עבדו על קווי מתאר לסיפור יחד עם סרטי סוני ואולפני מארוול, שלהם היו חוקים ברורים וספציפיים לגבי הנבל, סיפור הרקע שלו וכיוצא בזה. הטיוטה, שכללה תפקיד מיוחד עבור סטן לי וכללה קו עלילה במהלכו החייזר הסימביוטי קופץ ממארח למארח, הושלמה באפריל 2009.
קארן גילאן
קריירה
ב-2012 גילמה את דמותה של דוגמנית העל ג'ין שרימפטון בסרט "We'll Take Manhattan" של BBC Four. הסרט תיאר את מערכת היחסים בין שרימפטון והצלם דייוויד ביילי. היא לוהקה לתפקיד בריטני ב"רומיאו ובריטני", עיבוד לרומיאו ויוליה מאת שייקספיר, שמביים דויד בדיאל.
ונום (סרט)
פיתוח
בספטמבר 2009, ורניק וריס התחילו את כתיבת הטיוטה השנייה. על כך ריס ציין שסרטי סוני "דוחפים קדימה בכל דרך שהיא". חודש לאחר מכן, גארי רוס, שכתב את התסריט עבור "ספיידרמן 4", נשכר למלאכת כתיבת התסריט מחדש, כמו כן למלאכת הבימוי וההפקה לצידו של ארד. באותה התקופה, האולפנים כבר לא ראו בגרייס מועמד מתאים לחזור לגילום דמותו של ונום, עם חזרת הסרט לבניית היסודות והבסיס לדמותו של ונום, וכן עם רצון ההפקה להפוך את ונום לאנטי-גיבור שהופך למגינם של החפים מפשע. בינואר 2010, סרטי סוני הודיעו שזיכיון הסרטים יאותחל לאור חוסר רצונו של ריימי לחזור למלאכת הבימוי עבור ההמשכים ל"ספיידרמן 3". במרץ 2012, ההתעניינות של סרטי סוני בסרט על ונום גברה, במיוחד לאור אתחול הזיכיון, וניסתה לנצל את הסרט הראשון באתחול, "ספיידרמן המופלא", עבור התקדמות משמעותית בפיתוח סרט הספין-אוף. לאחר שרוס עזב את הפרויקט כדי לביים את משחקי הרעב, סרטי סוני ניהלו משא ומתן עם הבמאי ג'וש טראנק. ביוני, המפיקים ארד ומאט טולמך דנו יחד על שילוב סרט הספין-אוף עם סרטי "ספיידרמן המופלא" לאחר שעשו השוואה ליקום הקולנועי של מארוול. ארד אמר כי הסרט הוא סיפורו של אדי ברוק בלבד, אך טולמך הוסיף שהוא מקווה שיום אחד כל העולמות האלו יחיו יחד בשלום.
קארן גילאן
קריירה
ב-2014 שיחקה בתפקיד נביולה בסרט "שומרי הגלקסיה" ביקום הקולנועי של מארוול. עבור תפקיד זה גילחה את ראשה ונשארה קרחת בזמן צילומי הסרט. ב-2017 שיחקה בסרט ההמשך "שומרי הגלקסיה: חלק 2". ב-2018 גילאן שבה לתפקידה בתור נביולה בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף", וגם ב"הנוקמים: סוף המשחק" שיצא ב-2019.
ונום (סרט)
פיתוח
ביוני 2013, סוני חשפה תוכניות להשתמש בסרט "ספיידרמן המופלא 2 כמינוף להקים בעזרתו את היקום המורחב שלהם שיתבסס על נכסי מארוול שהיו בשליטתם, כולל דמותו של ונום. בקבוצת דיון שנערכה, ארד וטולמך קיבלו את התפקיד להפיק את הסרטים, ואלכס קורצמן, רוברטו אורצ'י ואד סולומון החלו לכתוב את התסריט על הסרט, שהוחלט שאותו יביים קורצמן. באפריל 2014, ארד וטולמך אמרו שהסרט ייצא לאקרנים לאחר יציאת הסרט "ספיידרמן המופלא 3", שתאריך יציאתו לאקרנים נקבע ל-27 במאי 2016 - אך לפני יציאת "ספיידרמן המופלא 4". עם זאת, "ספיידרמן המופלא 2" התגלה ככישלון קופתי, ועם הלחץ העצום שהוטל בעקבות כך על סוני, בנייתו של היקום המשותף נשקל מחדש. תאריך יציאתו של "ספיידרמן המופלא 3" נדחה ל-2018, ותאריך יציאתו של הסרט, שאז קיבל את השם "ונום קראנג'", הוזז ל-2017. בפברואר 2015, חברת סוני ואולפני מארוול הודיעו כינון שותפות חדשה, אשר במהלכה אולפני מארוול יפיקו את סרט ספיידרמן הבא עבור סוני, וישלבו את הדמות אל תוך היקום הקולנועי שלהם. למרות השותפות החדשה, לסוני היו עדיין תוכניות להפיק את סרטי הספין-אוף שלה ללא מעורבותם של אולפני מארוול, אך בנובמבר שבא לאחר מכן, נראה היה שסוני זנחה את התוכניות לכך והתמקדה באתחול המחודש שלה עם אולפני מארוול.
קארן גילאן
קריירה
בשנת 2017 כיכבה בתור רובי ראונדהאוס בסרט "ג'ומנג'י: שורדים בג'ונגל", לצד דה רוק, קווין הארט וג'ק בלאק. בנוסף באותה שנה, גילמה את אנני בסרט "המעגל" לצידה של אמה ווטסון.
ונום (סרט)
פיתוח
במרץ 2016, סוני השיבה את פרויקט הספין-אוף לרשימת הפרויקטים העתידיים שלה, ושכרה את ארד וטולמך להפיק את הסרט, ואת התסריטאי דנטה הארפר לכתוב תסריט חדש. הפרויקט נתפס כסרט עצמאי, שאינו קשור לסרטי ספיידרמן החדשים של סוני ומארוול, שיפתח זיכיון נפרד. שנה לאחר מכן, סוני קבעה שהסרט ייצא לאקרנים ב-5 באוקטובר 2018, והסבירה שקורצמן לא יהיה מעורב בפרויקט החדש, ושעוד לא נבחר במאי חדש, בעוד שהתסריט נכתב על ידי סקוט רוזנברג וג'ף פינקנר. הסרט היה צפוי לא רק להתחיל זיכיון חדש, אלא גם יקום משותף חדש עצמאי של MCU, וקיבל את הדירוג R ותקציב צנוע יותר, בהשראת ההצלחה של פוקס המאה ה-20 עם הסרטים "דדפול" ו"לוגאן - וולברין". במאי, הודיעה סוני שטום הארדי יגלם את דמותו של אדי ברוק/ונום ושהסרט יבוים על ידי רובן פליישר. כמו כן, נודע שהסרט יתחיל באופן רשמי את "יקום מארוול של סוני".
קארן גילאן
קריירה
ב-2019 כיכבה גם בסרט ההמשך "ג'ומנג'י: השלב הבא".
חיים אישיים
במאי 2022, גילאן נישאה לקומיקאי האמריקאי ניק קוצ'ר, בטקס שנערך בטירת טוורד (אנ') בעיירה דונון (אנ'), סקוטלנד.
ונום (סרט)
קדם הפקה
ביוני 2017, נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי אישר כי הסרט הוא פרויקט בלעדי של סרטי סוני, ולפיכך הוא לא ישתלב ביקום הקולנועי של מארוול. עם זאת, המפיקה איימי פסקל הבהירה לאחר מכן כי סרטי סוני מעוניינים שהסרטים שלהם יתקיימו "באותו העולם" של "ספיידרמן: השיבה הביתה", ותיארה אותם כ"נספחים" לעולם הזה, היקום הקולנועי של מארוול. פסקל אמרה שהסרט ישתלב יחד עם הפרויקט הבא של סרטי סוני ביקום מארוול של סוני, שיתבסס על דמויותיהן של החתולה השחורה וסילבר סייבל, וקיימת אפשרות שדמותו של ספיידרמן בגילומו של טום הולנד תופיע בהופעת קמע. באותו החודש, נפוצו שמועות שדמותו של קרנג' תופיע בסרט. ביולי, נשיא סרטי קולומביה, סנפורד פניץ', הסביר שסרטי סוני לא מעוניינים להפיק "סרטי קומיקס קונבנציונליים", והם מחפשים לתת לכל סרט ביקום שלהם סגנון מובהק - כך למשל, הסרט נחשב "לסרט אימה", בהשראת יצירותיו של ג'ון קרפנטר ודייוויד קרוננברג אבל עם סגנון "יותר פופי ומהנה". פליישר אמר שהוא "תמיד נמשך לאנטי-גיבורים מאשר לגיבורי-העל, יש אלמנט אפל ב[ונום] ושנינות שתמיד משכו אותי" וציין שהסרט יחקור את מקורותיו של ונום ואת יחסי ד"ר ג'קיל ומר הייד שברוק חולק עם החייזר הסימביוזי.
באוגוסט 2017, ריז אחמד ניהל משא ומתן על תפקיד בסרט, כשבמקביל גם מאט סמית, פדרו פסקל ומתיאס שונארטס ניהלו גם הם משא ומתן על אותו תפקיד. בספטמבר, מישל ויליאמס ניהלה משא ומתן על תפקיד בסרט כעורכת דין מחוזית וכאינטרס האהבה של ברוק. באוקטובר, ג'ני סלייט, ריד סקוט וסקוט הייז ניהלו משא ומתן על הצטרפות לסרט וקלי מרסל סיימה את הטיוטה האחרונה של התסריט לסרט.
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-23 באוקטובר 2017 באטלנטה ובניו יורק סיטי. אוליבר סקול נבחר לשמש כמעצב הפקה עבור צילומי הסרט, תפקיד שעשה אף בצילומי הסרט "ספיידרמן: השיבה הביתה". בנובמבר 2017, אושר כי ויליאמס תצטרף לצוות השחקנים וסרטי סוני התאימו את לוח זמני הצילומים שלהם לשל ויליאמס במטרה להבטיח את זמינותה לצילומי הסרט לאחר שנאלצה לחזור לצילומים חוזרים ובלתי צפויים עבור הסרט "כל הכסף שבעולם". בדצמבר, פליישר והארדי ציינו שהסרט משמעותי עבור היקום של מארוול ושהוא יתבסס בעיקר על מיני קשתות העלילה של ספיידרמן - "ונום: מגן קטלני" ו"כוכב הסימביוזה". הארדי הוסיף שכמו בקומיקסים המוקדמים, עלילת הסרט תתרחש בסן פרנסיסקו. לאחר מכן, נחשף שהשחקן וודי הארלסון מנהל משא ומתן עבור תפקיד בסרט ונחשף כי ויליאמס תגלם את אן ווינג, הידועה יותר ככלתו של ונום. צילומים נוספים עבור הסרט נערכו בסן פרנסיסקו מ-16 בינואר עד ל-26 בינואר 2018, וכללו בין היתר את השכונות הגבעה הרוסית, צ'יינטאון, החוף הצפוני והמחוז הפיננסי. צילומי הסרט הסתיימו ב-27 בינואר 2018.
גמר הפקה
בפברואר 2018, אושר כי השחקנים ריז אחמד וריד סקוט יופיעו בסרט בתפקידים לא ידועים, וויל ביאל נחשף כתסריטאי נוסף.
שיווק
פליישר והארדי השתתפו בקידום הסרט מתוך סרטון שצולם על סט הצילומים והוקרן במהלך פאנל סרטי סוני בכנס "חוויית קומיק-קון" 2017, כנס המבוסס על כנס הקומיק-קון, סן דייגו.
בפברואר 2018 יצא הטיזר הראשון לסרט
סרט המשך ועתיד לזיכיון אפשרי
חברת "סרטי סוני" מתכננת להתחיל זיכיון אפשרי משלה שייקרא "יקום מארוול של סוני", כשהסרט הוא הראשון בו. ביוני 2017, נודע כי ייתכן שהסרטים העתידיים בזיכיון יצטלבו עם זיכיון סרטי ספיידרמן. האולפנים אישרו הפקת סרט המשך שייצא לאקרנים באוקטובר 2020, עם טום הארדי שחוזר לגלם את ונום. באוגוסט 2019 נודע שאנדי סירקיס נשאר לביים את הסרט.
קישורים חיצוניים
ביקורות
Sinatra Sings Great Songs from Great Britain
Sinatra Sings Great Songs from Great Britain הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה 34 של סינטרה והשביעי היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס
האלבום Sinatra Sings Great Songs from Great Britain הוא אחד האלבומים המשונים ביותר בקריירה של סינטרה, בגרסתו המקורית יצא האלבום על אריך נגן בשנת 1962 בבריטניה בלבד ולאחר כמה שנים הורד ממדפי האלבומים ולא היה ניתן להשגה עד שיצא שוב על גבי תקליטור בשנת 1992, אז גם הוא הופיע לראשונה בארצות הברית.
האלבום הורכב כולו שירים שחוברו בידי משוררים בריטיים והתזמורת המלווה הייתה גם כן מורכב מנגנים בריטיים. את ההקלטות ביצע סינטרה בעת ששהה בלונדון במהלך סיבוב הופעות באי הבריטי, והוא היה עייף ושחוק בזמן ההקלטות עצמן.
המארגן/מנצח רוברט פארנון כתב כמה מהקטעים שהיו שאפתניים ומלאי תשוקה, אך מצבו של סינטרה לא אפשר את הביצוע המושלם.
ליבש מסרי מישורי
ליבש מַסרי-מישורי (1923 – 28 במאי 2009) היה רואה חשבון ומבקר פנים ישראלי, נשיא התאחדות עולי מצרים בין השנים 1962–1992, אסיר ציון ופעיל ציוני.
קורות חיים
נולד באלכסנדריה ולמד בבית הספר אגיון. עבד בבית החרושת לסיגריות "קוטרלי" כדי לעזור בפרנסת הבית. היה פעיל בתנועה הציונית, וממקימי תנועת החלוץ במצרים. ב-1945, בעקבות ביקור רפאל רקנאטי ושליחי הסוכנות היהודית באלכסנדריה, הגביר את פעילותו להקמת המדינה. הוא נרתם לפעולות ארגון "ההגנה", נשלח בחשאי לארץ ישראל לפעולות אחדות, ונפגש עם לובה אליאב, רפאל רקנאטי, עקיבא איגר ואנשי הסוכנות היהודית.
ב־30 במרץ 1947 נישא לפורטונה לבית קסוטו (1926–2006), דוגמנית במפעל "ריטה פומו" שסיפק בגדי יוקרה ללקוחות כגון המלכה פארידה ובנות המלוכה בארמון המלך פארוק. הזוג נישא בבית הכנסת אליהו הנביא.
בשל פעילותו הציונית הוא נעצר באלכסנדריה במאי 1948, ערב הכרזת המדינה, והיה עצור במחנה הריכוז באבו קיר כשנה וחצי.
המשפחה עלתה לישראל והותירה את כל רכושה ובני המשפחה במצרים. תחילה שוכנו במעברת פרדס חנה ואחר כך נדדו בין מקומות שונים ברחבי ישראל. הקימו את ביתם תחילה ברמלה ולאחר מכן ברמת גן. לזוג נולדו עוד שלושה ילדים.
התגייס למשטרת ישראל ובמקביל סיים את לימודיו בראיית חשבון וכלכלה בשלוחה של האוניברסיטה העברית. עם סיום לימודיו עבד במשרד מבקר המדינה ולאחר מכן בחברת "דלק" ושימש כמבקר הפנים של החברה וחברות הבנות. היה נשיא לשכת המבקרים הפנימיים וסגן נשיא לשכת רואי חשבון בישראל. חיבר ספרים בתחומי הביקורת הפנימית, היה ממקימי קורסי ההכנה לבחינות מועצת רואי החשבון והביקורת. היה מיוזמי החקיקה לגבי מיסוד מבקרים פנימיים ברשויות וגופים ציבוריים.
עמד במשך 30 שנה בראש התאחדות עולי מצרים בישראל ושימש כנשיא של התאחדות עולי מצרים. במסגרת פעילותו בארגון הוביל את פעולות שימור המורשת של יהודי מצרים, יזם כנסים שנתיים וטיפח שיתופי פעולה עם גופים שונים, בהם התאחדות יוצאי מצרים בחיפה. בין האירועים המרכזיים שארגן היה הקונגרס הראשון של הארגון, שהתקיים במלון הילטון תל אביב במאי 1983, אליו הגיעו מאות משתתפים מרחבי הארץ והעולם, בהם שגריר ישראל במצרים שמעון שמיר, שגריר מצרים בישראל מוחמד בסיוני שרי ממשלה וחברי הכנסת.
בין השאר גייס הארגון תרומות לשארית הפליטה במצרים, פעל לשימור בתי עלמין ובתי כנסת במצרים ומתן מלגות למעוטי יכולת מקרב יוצאי מצרים. בית ההתאחדות שימש גם כספרייה וכמקום למפגש ולאירועי תרבות עבור יוצאי מצרים.
מישורי שימש גם כחבר הנהלת "ווז'אק", ארגון עולמי של יוצאי ארצות ערב, בראשותו של מרדכי בן-פורת. באספות הארגון נידונה סוגיית רכוש היהודים, בתי הכנסת ובתי העלמין שנותרו במדינות ערב, וכיצד יש לדרוש ולתבוע את הרכוש שנותר; טפסים לתביעת הרכוש הועברו אל הממונה על התביעות במשרד המשפטים. במהלך שיחות השלום עם מצרים, נשלחה בקשה מטעם התאחדות יוצאי מצרים בראשותו של מישורי, לשלב את נציגיה בשיחות השלום, ולחייב את המצרים לפצות את היהודים, אך הבקשה נדחתה.
נפטר ב-28 במאי 2009.
יהודה ואלך
יהודה ואלך (12 במרץ 1921 – 1 באוגוסט 2008) היה מפקד בצה"ל והיסטוריון צבאי.
תולדות חייו
ואלך נולד בגרמניה בשם לותאר ב-1921 למשפחה ציונית, ועלה לארץ עם הוריו בשנת 1936.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים עלה להכשרה להתיישבות בקיבוץ בית זרע, שם פגש את חוה טורצקי, שעמה התחתן. יחד היו חברים בגרעין המייסד של קיבוץ עין דור. לזוג נולדו שלושה ילדים, רוני, אליעזר ואורי.
במלחמת העצמאות היה מפקד גדוד 51 בחטיבת גבעתי, ולחם בנגב הצפוני. במבצע יואב, בין ה-16 באוקטובר ל-17 באוקטובר 1948, פיקד ואלך על גדודו בקרב לכיבוש מתחם מבוצר שכלל ארבעה מוצבים: גבעה 113, גבעה 100, משלט הצומת הצפוני ומשלט הצומת הדרומי. הקרב הקשה סימל את הבקעת הדרך לנגב הנצור ונהרגו בו 30 מחיילי גבעתי. בזכות כיבוש הצומת הוא זכה לשם החטיבה שהצליחה לכבוש אותו וגדוד 51 זכה לשם "גדוד הבוקעים הראשון". לאחר המלחמה שימש כמפקד חטיבת גבעתי. בשנת 1949 מונה לפקד על חטיבה 10.
ב-1956 (לפני מבצע קדש) היה אחד משני מפקדי האוגדות הראשונים בצה"ל (יחד עם חיים לסקוב), כאשר הקים ופיקד על אוגדה 38 שנעה בציר המרכזי בסיני. קרבות האוגדה שבפיקודו סביב אבו עגילה ואום כתף נחשבים לקרבות לא מוצלחים באותה מלחמה מבחינתו של צה"ל, ייתכן שבשל הצורה שבה הפיקוד, הרמטכ"ל משה דיין ואלוף הפיקוד אסף שמחוני התייחסו לאוגדה: הן נטו לתת פקודות ישירות ליחידות שבפיקדה, תוך עקיפת סמכותו של ואלך. בקרבות אלו לא הצליחו האוגדה (בפועל שתי חטיבות חי"ר, שכן חטיבה 7 הופעלה ישירות) להתגבר על שתי חטיבות מצריות שהיו ערוכות במתחמים מבוצרים. אבדות צה"ל בקרבות אלו היו כ-50 חללים והכוח המצרי נסוג מהמתחמים רק לאחר שלושה ימי קרב, בעקבות הצלחת חטיבה 7 והפעולה האנגלו-צרפתית במצרים . לאחר המלחמה חזר לפקד על חטיבה 10, והפך אותה לחטיבה ממוכנת, וכן שימש כראש ענף חי"ר במחלקת ההדרכה (מה"ד).
למד לתואר מוסמך בהיסטוריה כללית ובסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, והמשיך לדוקטורט בהיסטוריה צבאית באוניברסיטת אוקספורד. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "הדוגמה של קרב ההשמדה".
מאז שנת 1970 היה חבר סגל ופרופסור באוניברסיטת תל אביב. כיהן כראש המגמה להיסטוריה צבאית באוניברסיטה, היה חבר בצוות החוקרים של "המכון להיסטוריה גרמנית" של האוניברסיטה וראש בית הספר להיסטוריה שלה. מאז שנת 1978 היה יו"ר החברה הישראלית להיסטוריה צבאית שליד אוניברסיטת תל אביב.
ואלך ייסד את המסלול האקדמי בפו"ם (המכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה), בית הספר להכשרת הקצינים הבכירים בצה"ל, שבו משולב תואר אקדמאי, וספרו "תורות צבאיות" (מ-1977) היה במשך שנים ספר היסוד לחניכי פו"ם.
נוסף על כך, היה ואלך בעל מעמד בחו"ל, וכיהן כפרופסור אורח במרכז למחקרים אסטרטגיים ובין-לאומיים באוניברסיטת ג'ורג'טאון בארצות הברית. בשנת 1978 היה חבר בוועדת חקירה בינלאומית בווינה, שחקרה את עברו של הדיפלומט האוסטרי קורט ולדהיים.
בשנת 2001 נבחר על ידי המרכז לביבליוגרפיה בינלאומית בקיימברידג', כאחד מ-2000 אנשי המדע הבולטים של המאה ה-20.
בשנת 2003 זכה ואלך בפרס יצחק שדה לספרות צבאית, על מפעל חיים בתחום המחשבה והספרות הצבאית.
אל"ם פרופסור יהודה ואלך הלך לעולמו באוגוסט 2008 ונקבר בבית הקברות בקיבוץ נירים.
הערכה וביקורת
בספריו, המיועדים בעיקרם לקהל הרחב, מייצג ואלך את הקו המרכזי של הנרטיב הציוני של מלחמות ישראל. ההיסטוריון תום שגב האשים את ואלך בשמרנות ובטשטוש פשעי מלחמה שנעשו כביכול על ידי לוחמי פלמ"ח וצה"ל בעת "הנכבה" — גירוש הפליטים הפלסטיניים מכפריהם. לטענתו, ואלך התעלם ממחקרים שנערכו בשנות התשעים על ידי "ההיסטוריונים החדשים" בהם בני מוריס ושגב עצמו. עמיתו של ואלך באוניברסיטת תל אביב, הפרופ' מרדכי גיחון, אמר כי ואלך לא טייח אירועים שליליים בתש"ח, אך הקפיד לשמור על התמונה הכוללת של "הוד גבורת הלוחמים והישגים".
ספרים ומחקרים
ולאך כתב וערך 20 ספרים, ופרסם 116 מאמרים בעברית ובגרמנית. בנוסף, פרסם ספרים ואטלסים המיועדים לציבור הרחב, במטרה לקרב ציבורים גדולים לנושאי ההיסטוריה הצבאית בעיקר של ארץ ישראל ומלחמת העצמאות.
ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם
ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם (באנגלית: The Conference of European Schools for Advanced Engineering Education and Research, בראשי תיבות: CESAER) היא אגודה ללא כוונת רווח של אוניברסיטאות מובילות למדע וטכנולוגיה באירופה, שנוסדה ב־10 במאי 1990 ומקום מושבה בטירת ארנברג בלוון שבבלגיה. האגודה מאגדת 58 אוניברסיטאות מובילות למדע וטכנולוגיה ב־27 מדינות. במוסדות החברים המשולבים של האגודה רשומים מעל 1.1 מיליון סטודנטים ומועסקים מעל 95,000 סגל אקדמי.
רשימת האוניברסיטאות
להלן רשימת החברים נכון לשנת 2022:
ועדת החינוך, התרבות והספורט
ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת עוסקת בנושאי חינוך והשכלה, תרבות, ספורט ואמנויות.
כוועדה לענייני חינוך והשכלה
בתור ועדה לענייני חינוך והשכלה, עוסקת הוועדה בכל הנושאים הקשורים בחינוך: בתי הספר וגני הילדים, החינוך המגזרי, החינוך הפרטי, חומרי לימוד, המורים, פיתוח והשקעה בתחומים שונים, תקציב החינוך, תמיכה כספית בתלמידים מעוטי-אמצעים, חינוך והוראה לתלמידים מתקשים, השכלה גבוהה וחינוך במסגרות נוספות. הוועדה דנה גם בטיפול בהתנהגויות הנתפסות כשליליות אצל בני נוער והדרכים למנוע אותן.
כוועדה לענייני תרבות, ספורט ואמנויות
בתור ועדה לענייני תרבות, ספורט ואמנויות, דואגת הוועדה לקידום התרבות בישראל בשלוש שפות שונות: עברית, ערבית ויידיש.
תרבות כוללת נגינה, שירה, מחול, ציור, פיסול. כמו כן עוסקת הוועדה גם בספורט על כל ענפיו, בעיקר אלו המקובלים בישראל: כדורגל, כדורסל, כדורעף ושחייה. הוועדה דנה בנושאים כמו פיתוח תרבות נאותה ומתקדמת יותר בישראל.
יושב ראש הוועדה
בתחילת ימי הכנסת, ניתנה ראשות הוועדה לשותפה זוטרה בקואליציה או לאופוזיציה, כאשר תיק החינוך הוחזק תמיד על ידי מפלגת השלטון - מפא"י. בשלוש הכנסות הראשונות ניתנה ראשות הוועדה לשושנה פרסיץ מהציונים הכלליים אשר הייתה חלק מהזמן בקואליציה וחלק מהזמן באופוזיציה. בכנסת ה-8 כיהן כיו"ר הוועדה אברהם שכטרמן איש הליכוד שהייתה באופוזיציה. בכנסות ה-9 וה-10 ניתן התפקיד למערך שהייתה אז באופוזיציה, כאשר תיק החינוך היה בידי המפד"ל. מטעם המערך כיהנו בראשות הוועדה אהרון ידלין שר חינוך לשעבר, ולאחר התפטרותו מהכנסת בשנת 1979, שימשה בתפקיד אורה נמיר.
בתקופות יותר מאוחרות, אירע שראשות הוועדה ניתנה למפלגה המחזיקה בתיק החינוך. כך למשל, בכנסת ה-17 ניתן ראשות ועדת החינוך למיכאל מלכיאור מאותה מפלגה כמו שרת החינוך יולי תמיר. עם זאת, זה לא היה הנוהל התמידי. בכנסת ה-13 עמדו בראשות הוועדה אברהם בורג ואחר כך דליה איציק מהעבודה, כאשר תיק החינוך היה בידי מרצ. בכנסת ה-14, היה עמנואל זיסמן איש הדרך השלישית יושב ראש הוועדה, כאשר תיק החינוך היה בידי המפד"ל. בכנסת ה-16 ניתן ראשות הוועדה למפלגת שינוי כאשר תיק החינוך היה בידי הליכוד.
מנואלה בלאזי
מנואלה בלאזי (באיטלקית: Manuele Blasi; נולד ב-17 באוגוסט 1980 בצ'יביטיוקייה שבמחוז רומא) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
בלאזי גדל במחלקת הנוער של רומא. אחרי שהתקשה להשתלב בקבוצה הבוגרת של המועדון, הושאל בלאזי ב-1998 ללצ'ה בה שיחק עונה אחת. הוא חזר לרומא אך שיחק בה רק 5 משחקים במהלך עונת. בתום העונה הושאל בלאזי בשנית, הפעם לקבוצת פרוג'יה שרכשה את כרטיסו גם כן. בפרוג'יה שיחק שנתיים וערך עבור הקבוצה 46 הופעות.
כבר באותה עת רכש בלאזי תדמית של שחקן נמרץ ואגרסיבי המרבה לספוג כרטיסים צהובים וסומן כאחד הקשרים האחורים העולים בכדורגל האיטלקי. בשנת 2002 עבר לשחק ביובנטוס, אחת הקבוצות הבכירות של איטליה. אחרי שהתקשה להשתלב בקבוצה, הושאל בלאזי כבר במהלך 2002 לפרוג'יה ועונה לאחר מכן לפארמה. אחרי שנתיים בהן שיחק כמושאל, חזר בלאזי ב-2004 ליובנטוס. הוא שיחק במדי הקבוצה 40 משחקים במשך שניים לפני שהושאל שוב ב-2006 לפיורנטינה, באותה עונה הורדה יובנטוס לסרייה ב' אחרי שערוריית קניית משחקים. במקביל למשחקו ביובנטוס ערך בלאזי את הופעת הבכורה במדי איטליה ב-18 באוגוסט 2004 במשחק מול איסלנד.
בלאזי הצטיין במדי פיורנטינה שסיימה בצמרת, ובזכות כך נקרא לסגל נבחרת איטליה במספר משחקים. באותה עונה הבקיע בלאזי את שערו היחיד בקריירה. בתום העונה חזר בלאזי ליובנטוס אך זו העדיפה למכור את מחצית מכרטיסו לנאפולי, שחזרה לסרייה א' יחד עם יובנטוס. עונתו הראשונה בקבוצה הנאפוליטנית הייתה מוצלחת. בלאזי השתלב בהרכב הקבוצה והיה אחד מהשחקנים החשובים של הקבוצה שהפתיעה לאחר שסיימה במקום השמיני. בתום העונה רכשה נאפולי את המחצית השנייה של כרטיסו. ב-27 בינואר 2012 חתם בלצ'ה. ב-7 באוגוסט 2012 נרכש על ידי פסקארה לעונה אחת. החל מ-2013 משחק בווארזה מהליגה השנייה.
רון נשר
רון נשר (נולד ב-25 באוגוסט 1983; מוכר בשם הבמה SkyDaMac או סקיי) הוא ראפר, כותב שירים ומלחין ישראלי. נשר ידוע בהופעתו החיצונית, והוא מאפר חצי מפניו כדי לשוות לו את מראה ה"ג'וקר".
ביוגרפיה
נשר הוא בעל תואר ראשון בלימודי תקשורת ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הפתוחה. בצה"ל שירת כאפסנאי בביסנ"מ 883.
קריירה מוזיקלית
ב-2008 התארח באלבום "In It for the Change" של סניקס בשיר "5 Mic’s" יחד עם בוסקילז, שי 360 וסאבלימינל.
לאחר שירותו הצבאי במערך הנ"מ של חיל האוויר נשר החל את דרכו בלייבל "א.מ.ת" של הראפר שי 360 ואף השתתף באלבום האוסף של הלייבל שנקרא "מהמוקד אל הרחוב", שיצא בשנת 2009. לאחר מכן, ב-2010 ייסד את הרכב "האידיוטים", יחד עם עומרי "69" סגל, איזי, ורון בי. בשנת 2011, פרסמו ההרכב את המיקסטייפ "מי אדיוט?".
ב-2015 העלה נשר לעמוד היוטיוב שלו את הסינגל "#דוביגל" בו הוא מארח את סטטיק ובן-אל תבורי. השיר זכה להצלחה רבה והגיע לרשימת 50 הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב. זמן מה לאחר יציאת השיר סטטיק ובן-אל יצאו לקריירה משלהם כצמד. בתחילה נהג נשר לפרגן לצמד, אך בראיונות מסוימים סטטיק ובן-אל סיפרו כי לא נשר הוא זה שיצר את החיבור ביניהם, לכן יצא נשר נגדם.
ב-2017 הוציא נשר את הסינגל "משפט משיר" אשר נכתב במקור לאליעד נחום על פי שמות של יצירות ישראליות בעבר ובהווה, בדומה לשירו של אליעד, "מתוק כשמרלי", בו מוזכרים שמות של אמנים ישראלים. נשר אמר כי אם יגיע השיר לכ-50 מיליון צפיות באתר יוטיוב, השיר יצבור כ-250,000 שקלים והכסף יועבר לעמותת "תקווה ומרפא". בנוסף נשר הצהיר בריאיון לתוכנית "הצינור" כי אם תוך שלושה חודשים השיר לא יגיע לכ-50 מיליון צפיות באתר יוטיוב הוא יפרוש מעולם המוזיקה. הניסיון לא צלח ונכון למאי 2019 השיר עומד על כ-2.6 מיליון צפיות, אך נשר לא פרש.
ב-ינואר 2018 הוציא נשר את הסינגל שלו "#לירזובתאל", מתוך החלק הראשון של האלבום הכפול שלו "אינלונימוס", השיר הוא דיס על הצמד הפופולרי, סטטיק ובן-אל תבורי. את השיר הפיק עמרי סגל. הבית הראשון והבית השני של השיר הם קטעים מסרטון שנשר פרסם 3 שנים קודם לכן בשם "אם יש לכם אומץ כנסו!".
ב-8 באפריל הוציא נשר את הסינגל "אין קדוש בכנען", מתוך החלק השני של האלבום הכפול שלו "ראש העיינשטיין", השיר מביע ספקות בקיומו של האל, בנוסף, על הפוליטיקה והמצב במדינת ישראל.
ב-1 במאי 2018, יום הפועלים, השיק נשר באופן רשמי את אלבום הבכורה הכפול שלו "ראש העיינשטין/אינלונימוס".
ביוני 2018 פרסם נשר בעמוד האינסטגרם שלו כי קיבל מספר התראות בגין הפרת זכויות יוצרים מאת המפיק שלו לשעבר, ירון דהאן, בעקבות כך הודיע נשר כי הערוץ שלו עומד להיסגר בתוך שבעה ימים מרגע העלאת הפוסט. לבסוף, השירים שנמחקו חזרו. באותו חודש הוציא נשר דיס על הראפר פלד בשם "פ.ל.ד = פתחתי לך ד'תחת", מילות השיר לקוחות בחלקן משיר שהוציא כמה שנים לפני כן בשם "Wax".
בתחילת 2019 חתם בסוכנות טינק בניהול יניב ויצמן, במסגרת השתתפותו בסוכנות הוציא 3 שירים ביחד עם היוטיוברים רז ספני, בן קיסר ולאון ויואב.
ב-7 באפריל 2019 הוציא את השיר "רוצה את הכל", בו הוא מארח את הזמר חן כהן. בשיר מדבר נשר על הרצון שלו להצלחה כנגד כל הסיכויים, וחושף צדדים בו שטרם נחשפו, כמו בריונות שחווה וחוסר היכולות להרגיש שייך בשום מסגרת, השיר זכה להצלחה רבה וצבר בשבוע הראשון ליציאתו מיליון צפיות.
באוגוסט 2019 הוציא את השיר "דברו עליי". באותו חודש הוציא יחד עם אופיר מלול ואודימן שיר בשם "דודו פארוק", השיר קרוי על שמו של הראפר והשחקן הישראלי דודו פארוק. בדצמבר 2019 הוציא את השיר "שקיות של זבל".
בינואר 2020 הוציא את השיר "אני על זה" בשיתוף הזמר ליברה. במרץ, השתתף בשירו של גדי פיינגולד, "ענק" מתוך האלבום "אבדת בת מלך" המבוסס על סיפורו של רבי נחמן מברסלב, שהופק בשיתוף פעולה של פיינגולד עם המפיק עידו מימון. ביולי, הוציא את השיר "לא יכול עליי", יחד עם הזמר ג'קו אייזנברג. באוגוסט, הוציא את השיר "קליק", יחד עם הזמר כפיר צפריר.
ביולי 2021 השתתף בשירם של סטטיק ובן-אל תבורי, "אורות", מתוך אלבומם, "שבעה ירחים", שיצא לאחר סכסוך של מספר שנים בין הראפר לצמד.
עיסוקים נוספים
בשנת 2014 עבד נשר כשדרן בתחנת הרדיו רדיו דרום, והעביר פינה של חיקויים לידוענים שונים.
בשנת 2019 פתח את ערוץ היוטיוב "2Real4Real", בו הוא מפרסם פודקאסטים בהם הוא עוסק בנושאים שונים.
בשנת 2020 החל לשדר בטלוויזיה האינטרנטית "אונליין TV", תוכנית בשם החינוכית, בה הוא מביע את דעתו על נושאים אקטואליים.
באוקטובר 2021 השתתף נשר בסרטו של נאור ציון "האחים חרירה 2" יחד עם יגאל עדיקא, אורי גבריאל, אמיר חצרוני ובינו גבסו.
הרשעות בפלילים וסכסוכים
בשלהי העשור השני של המאה ה-21, בעקבות סכסוך, הקליט נשר שיר דיס הלועג כלפי הראפר שי 360, שהחתים בעבר את נשר בלייבל "א.מ.ת.". בתגובה, תבע שי 360 את נשר על הוצאת דיבה, כשהוא דורש פיצוי של 269 אלף ש"ח. שי 360 זכה במשפט, ונשר נתבע לשלם את מלוא סכום הפיצוי. לדבריו, עקב כך עוקלה מכוניתו, והוא נזרק מדירתו, ועבר לגור ברחוב במשך חמישה חודשים. כמו כן פוטר לדבריו מעבודתו בחנות מוצרי חשמל, כיוון שגנב מהקופה וכן ממכשירי החשמל שבחנות.
בדצמבר 2018 נידון לחודש וחצי עבודות שירות בשל עבירת איומים ושתי עבירות של הסתה לאלימות, זאת לאחר שבשנת 2014 ובשנת 2016 פרסם שני סרטונים בפייסבוק הקוראים לפגוע בחברת הכנסת חנין זועבי.
במהלך 2015–2017, הסתכסך נשר עם הראפר סאבלימינל, נשר נהג לדבר על סאבלימינל במספר רב של שידורים חיים וראיונות והוציא מספר דיסים על סאבלימינל, ב-2015 העלה נשר לערוץ היוטיוב שלו סרטון בשם "אם יש לכם אומץ כנסו!", בסרטון נשר יוצא כנגד ראפרים שונים בסצנת ההיפ הופ הישראלית, וביניהם סאבלימינל. ב-2016 הוציא סרטון המשך בדף הפייסבוק שלו בו יוצא שוב כנגד הראפר. בהמשך 2017 הוציא את השיר "תן לי פה לייק", השיר הוא שיר דיס על הראפר.
בשנת 2017 הוזמן נשר להתראיין לתוכנית "הצינור" על מנת לדבר על "זהב", שירם החדש של הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, איתם שיתף נשר פעולה קודם לכן בשיר "דוביגל". בריאיון לעג נשר לצמד וטען כי שירם "נגנב" משירו של הזמר שון קינגסטון, "Beautiful Girls". בהמשך, הוזמן נשר להתראיין שנית בתוכנית, על מנת לדבר על שירם "טודו בום", וטען כי הצמד זייף את כמות הצפיות של הווידאו קליפ הנלווה לשיר. כמו כן, נהג נשר ללעוג לצמד בסרטוני סטרימינג בשידור חי בפייסבוק ובאינסטגרם שלו. בהמשך השנה, הוציאו סטטיק ותבורי את שירם "נמסטה", מתוכו המשפט: "לא רואה, לא שומע, לא מגיב / אם זה לא בחיוך אז אני לא מקשיב / לא מבין מה הקשר, גם כשמדובר ב.. (לא מגניב)", כשלאחריו נשמע קול של נשר, נתפס כמשפט שנועד להקניט את הראפר. בתגובה, פתח נשר שידור חי בעמוד האינסטגרם שלו בו הכריז כי יקליט שיר דיס על הצמד. בשנת 2018 הוציא את השיר העונה לשם "לירזובתאל". השיר זכה להצלחה רבה, תוך שנכנס אל המקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" של יוטיוב וצבר מיליוני צפיות. באפריל 2022 הגיש סטטיק תביעת הוצאה דיבה על סך של 250 אלף ש"ח על טענותיו שבגד באשתו עם הזמרת אלה לי, רון נשר הגיש בקשה לעכב את התביעה מאחר שרון נשר הוכרז כפושט רגל במסגרת הליכי פשיטת רגל שמתנהל כנגדו.
חיים אישיים
נשר מתגורר ברמת גן עם יפית אמון, בנה מנישואיה הקודמים ושתי בנותיהם.
מונומנטום אדוליטנום
מונומנטום אדוליטנום הייתה כתובת ביוונית ובגעז, ככל הנראה מהמאה ה-3, אשר תיארה את מסעותיו הצבאיים של שליט אקסום. הכתובת מעולם לא אותרה על ידי ארכאולוגים, אך העתק של הטקסט נמצא בכתביו של קוסמס אינדיקופלוסטס, נזיר יווני שסייר באימפריה האקסומית במאה ה-6. הטקסט המקורי נחקק על כיסא מלכות בעיר הנמל אדוליס ונכתב בשלוש שפות: בגעז, סבאית ויוונית.
הכותב
הכתובת הועתקה על ידי הנזיר קוסמס אינדיקופלוסטס וכאשר הוא ניתח אותה הוא ראה כי הטקסט עוקב לטקסט על מסעות כיבושיו של מלך מצרים התלמית תלמי השלישי באסיה, הוא הניח בטעות כי הכתובת האקסומית היא המשכו של הטקסט התלמי. הכתובת מיוחסת לאחד משליטי אקסום ולא מצרים. היסטוריונים חלוקים בדעתם איזה שליט השאיר את הכתובת. חלק נוקבים בשמו של אזנה, חלק בשמו של סאמבראוטאס ואפילו בשמו של גדרט. בכל אופן, אין זיהוי מדויק של המלך שחיבר את הכתובת.
ניתוח
על פי הטקסט ניתן ללמוד כי אזור צפון הרמה האתיופית היה מגוון אתנית וכלל בתוכו התייחסות ל"גאזה" (שבט האגזי) ל"טיגראיטס" (האזכור המוקדם ביותר של התגרים), העמים הללו נכבשו על ידי אותו מלך. מלך זה המשיך את מסעות הכיבושים דרומית לאקסום שם כבש את הבאג'ים. מוזכר עם ה"אטאגאוס" (האזכור המוקדם ביותר של האגאווים). המלך המשיך בכיבושיו ומזכיר את העמים היושבים באזור ברברה (סומלילנד של היום) ואת הכיבוש שלהם, המלך חצה את "הים האריתראי" (שמו העתיק של הים האדום) ושם כבש את אזור החוף ומשם את אזור ה"ערביטס" (ערבים) וגם את עם הקינאידוקולפיטס שהיו קימים באזור ערב הסעודית ותימן דהיום, כבש גם את הסבאים. הכתובת מסתיימת באישור של המלך שהוא הראשון שהכניע את העמים המצוינים בכתובת והקדיש את כסאו לאלים השמיים והיוונים זאוס, עשתר, נפטון וארס.
יהודים
המלך האקסומי אשר כתב את הטקסט מזכיר גם את מסעות כיבושיו באזור הרי סאמיאן וסביבותיהם, אזור ההתיישבות המסורתי של ביתא ישראל. שני עמים אשר אפשר לזהותם עם יהודי אתיופיה מוזכרים בטקסט והם "קאלה" ו"סאמיאן". השם "קאלה" ("Kalaa") המזכיר מאוד את כינוי הגנאי "קאיילה" (גם "כאילא") ליהודי אתיופיה הוא שמו של עם שיישב באזור מישורי מערבית לעיר גונדר ונתן את שמו כנראה למישור שנקרא כיום "מישור קאלה" ויותר מאוחר היווה את הבסיס לכינוי קאיילה משום שאזור זה אוכלס ביהודים הזיהוי של ה"קאלה" כביתא ישראל הוא בעייתי מכיוון שהשם קאיילה הודבק ליהודי אתיופיה במהלך אמצע המאה ה-17 תחילת תקופת התחייה ולאחר האינקוויזיציה האתיופית ככינוי תקין לחבשים יהודים לכן לא ניתן לקבוע אם אכן עם זה מזוהה עם יהודי אתיופיה. העם השני המוזכר בכתובת הוא עם ה"סאמיאן" ("Samene") אשר יישב בהרי סאמיאן, שם זה מזוהה לעיתים עם יהודי אתיופיה כמקום מושבם העיקרי, על פי הטקסט עם זה ישב מערבית לנהר הנילוס (ככל הנראה נהר הטקזה) באזור בו יורד שלג שמכסה את ההרים ושלג באזור כבד מאוד ואזור זה קריר ביותר, ידוע שהרי סאמיאן בעבר היו בעלי שלג, גם כיום ניתן לראות שלג בפסגות. השם עצמו "סאמיאן" הוא שם של עם שנתן את שמו להרים אלו, בשפת הגעז, טיגראינית ואמהרית משמעות המילה עצמה היא "צפון" על פי ההיסטוריון ריצ'רד פנקהרסט משמעות המילה בעבר הייתה "דרום" אך השתנתה כאשר ההרים כבר לא היו דרומית לאקסום, נראה שהפירוש לעם זה היה "צפוניים", על פי ההיסטוריון האתיופי לאפסו דלבו ה"סאמיאן" הם יהודי אתיופיה וכתובת זו היא ההתייחסות הראשונה ליהודים בקיסרות אקסום על פי מחקרו הסאמיאן הראו נוכחות לראשונה לפני שנת 300 לספירה ולפני התנצרות אקסום. יש גם השערה שהשם סאמיאן עצמו מקורו בשם שבט שמעון ויהודי אתיופיה הם הצאצאים של הסיעה שתמכה במלך אשור סנחריב ונלחמה כנגד צבאו של תרהקה מלך כוש בראשותו של שבנא הסופר הסיעה של שבנא שמנתה כ-130,000 איש משבט יהודה ומשבט שמעון בגדה במלך יהודה חזקיהו וה' החליט להעניש אותם וגנז אותם בהרי החושך שמאוד מתאימים לתיאור הרי סאמיאן. וכך ככל הנראה התרגום לשם "סאמיאן" שהחבשים התכוונו לעם אשר בא מהצפון אך זוהי רק השערה.
טרי גיליאם
טרי ואנס גיליאם (באנגלית: Terry Gilliam; נולד ב-22 בנובמבר 1940, במיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית) הוא במאי קולנוע, אנימטור, קומיקאי ושחקן קולנוע.
ב-2012 זכה בפרס אנני על שם ווינסור מקיי.
טרי גיליאם ומונטי פייתון
טרי גיליאם החל את דרכו המקצועית כאנימטור וצייר רצועות קומיקס בארצות הברית; באחת מהרצועות המצולמות הראשונות אותן פרסם הופיע ג'ון קליז. לאחר שעבר לבריטניה המשיך בציור קומיקס ולאחר מכן הצטרף ל"קרקס המעופף של מונטי פייתון" כחבר האמריקאי היחיד בצוות. גיליאם זכה גם לאזרחות בריטית ב-1968 ואף ויתר מאוחר יותר, ב-2006, על אזרחותו האמריקאית כמחאה על ממשל ג'ורג' וו. בוש.
גיליאם היה היוצר העיקרי של הדמויות המצוירות המוזרות שליוו את תוכנית הטלוויזיה של מונטי פייתון ואת סרטי החבורה, הוא גם הופיע במערכונים רבים ושיחק תפקידים בסרטיהם.
טרי גיליאם כבמאי קולנוע
טרי גיליאם המשיך ממונטי פייתון את דרכו המקצועית כבמאי קולנוע. סרטו "ברזיל" נודע בקרב חובבי הקולנוע כדוגמה מצערת למקרה שבו הבמאי לא זוכה ללטש את סרטו בשל התערבות האולפן המפיק. החיכוכים העזים בין גיליאם לאולפן תועדו היטב בעיתונות.
ברבים מסרטיו, גיליאם מדגיש את התנגדותו העזה לבירוקרטיה ומשטרים פקידותיים. סרטיו מציגים מאבק כנגד כוח חזק, שיכול להיות מצב רגשי, אליל מעשה אדם או אפילו האדם עצמו. לרוב המאבק לא מסתיים בהצלחה. האווירה בסרטיו אפלה ופרנואידית עם מגוון דמויות מוזרות שהיו בעבר אנשים רגילים בחברה. בנוסף לאווירה האפלה, גם התסריט מציג לרוב חוש הומור שחור, מורשת (כנראה) מימי מונטי פייתון.
סממנים אלו של סרטי גיליאם הופכים אותם קלים לזיהוי אף ממבט קצר, בין היתר בזכות מוטיבים בארוקיים חוזרים (כגון מסכי מחשב עם זכוכיות מגדילות המוצמדות אליהם) והשילוב בין הפכים כמודרניות ויושן או יופי וגועל.
גיליאם הוא בוגר האוקסידנטל קולג' בלוס אנג'לס, שם היה חבר באחוות "סיגמא אלפא אפסילון".
סרטים בבימוי גיליאם
מאמציו הכושלים של גיליאם לצלם את הסרט "האיש שהרג את דון קיחוטה", המבוסס על ספרו המפורסם של מיגל סרוואנטס, "דון קישוט" הונצחו בסרט התיעודי Lost in La Mancha.
הרכבת (סרט, 1964)
הרכבת (באנגלית: The Train) הוא סרט מלחמה משנת 1964 שצולם בשחור-לבן בבימויו של ג'ון פרנקנהיימר עם ברט לנקסטר, פול סקופילד וז'אן מורו בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בהשראת הספר התיעודי Le front de l'art (חזית האמנות) של רוז ואלאן, שפעלה ביחד עם ז'אק ז'וז'אר להצלת אוצרות אמנות בצרפת מידי הנאצים.
ב-2014 יצא הסרט ציידי האוצרות בבימויו ובהפקתו של ג'ורג' קלוני העוסק גם הוא בפרשת ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים.
הסרט היה מועמד לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. התסריט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
הקשר בין התסריט למציאות הוא רופף. בסרט מנסים לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית לעכב רכבת העושה דרכה לגרמניה ובה ציורים יקרים שנשדדו, באמצעים אלימים עם נפגעים רבים. במציאות מדובר ברכבת מס' 40.044 שנעצרה באמצעים ביורוקרטים עד שכוחות הכיבוש הצרפתיים הגיעו אליה ואחד הלוחמים, לויטננט אלכסנדר רוזנברג, זיהה כמה מהציורים ששייכים לאביו, סוחר האמנות פול רוזנברג.
תקציר העלילה
אוגוסט 1944, כוחות בעלות הברית עומדים להגיע לפריז. הגרמנים ריכזו ציורים של טובי הציירים הצרפתיים בגלריה הלאומית ז'ה דה פום ומתכוננים להעבירם לגרמניה. בראש הפעולה עומד קולונל פרנץ פון ולדהיים (פול סקופילד).
ראש התא של חברי המחתרת, פול לאביש (ברט לנקסטר) עובד גם כמפקח ראשי בתחנת הרכבת. הוא מסרב בהתחלה לסכן חיי אדם עבור ציורים אך וילאר מצליחה לשכנע אותו שאוצר הציורים הזה הוא גאוותה של צרפת.
הם גורמים להתנגשות הקטר בקטר נוסף והגרמנים מוציאים להורג את הנהגים חברי המחתרת. לאביש מצליח לברוח אך נורה ברגלו. הוא מגיע צולע לפונדק שם מטפלת בו אלמנת המלחמה קריסטין (ז'אן מורו).
לאחר התאוששות, מצליח לאביש לפוצץ את המסילה. הרכבת נעצרת והגרמנים מאלצים את בני הערובה על הרכבת, לתקן במהירות את המסילה. לאביש מצליח להתחמק ופוגע במסילה במקום נוסף. הרכבת יורדת מהפסים והארגזים נזרקים. הגרמנים המרוגזים הורגים את בני הערובה. פון ולדהיים מנסה לעצור שיירת משאיות נסוגה על הכביש ולהעביר לתוכה את הציורים אך מפקד השיירה מסרב לפקודה וממשיך הלאה. לבסוף מגיע לאביש הצולע אל הרכבת מתבונן בבני הערובה המתים ובפון ולדהיים הצועד לעומתו וצועק כי הציורים האלה תמיד יישארו שלו. לאביש מחסל אותו בתת-המקלע שלו ועוזב צולע את הרכבת והארגזים הזרוקים.
פיאריסטים
מסדר הפיאריסטים (בלטינית: Ordo Clericorum Regularium Pauperum Matris Dei Scholarum Piarum, "מסדר אנשי הדת הסדירים האביונים של בתי הספר האדוקים של אם האלוהים" או בקיצור – "מסדר האחים של בתי הספר האדוקים") הוא המסדר החינוכי הרומי-קתולי הוותיק ביותר. חבריו נקראים "פיאריסטים" או "סקולופים", בראשי התיבות S.P. או Sch. P.
תחילת המסדר בבתי ספר עממיים ודתיים שבהם הלימודים ניתנו חינם אין כסף. מייסדם בשנת 1597 היה הקדוש ג'וספה קלזנציו, במקור יליד ספרד בשם חוסה דה קאלאסאנס. ב-25 במרץ 1617 קלזנציו וחבר עמיתיו הקימו על יסוד זה קונגרגציה של נזירים המוקדשת לחינוך. ב-18 בנובמבר 1621 העלה האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר את הקהילה לדרגת מסדר. הפיאריסטים התמסרו בעיקר להוראה ולחינוך הנוצרי הכוללני של ילדים ונערים בבתי ספר, פרוכיות ומיסיונים. במקור החינוך הפיאריסטי החינמי נועד ילדים עניים. המסדר הפיאריסטים שימש כדוגמה גם לארגונים קתוליים אחרים ובאזורים מסוימים של אירופה גם למערכת בתי הספר הממלכתיים. הפיאריסטים קטפו הישגים מיוחדים גם בחינוכם של נערים בעלי נכויות או מוגבלויות פיזיות ונפשיות. אנשים מפורסמים רבים במאות האחרונות – כדוגמת האפיפיור פיוס התשיעי פרנסיסקו דה גויה, פרנץ שוברט, גרגור מנדל, ויקטור הוגו, תדאוש קושצ'ושקו למדו בבתי ספר פיאריסטים.
יוסף הקדוש מקלסאנס
חוסה דה קלסאנס, ששמו כנזיר היה "יוסף של אמו של אלוהים (Josephus a Matre Dei) הקים את המסדר והשיג את הכרתו על ידי הכס הקדוש ב-25 במרץ 1617. קלאסאנס היה יליד פראלטה דה לה סל, ממחוז הואסקה שבארגון, נולד ב-11 בספטמבר 1556, למד בלאידה ובאלקאלה דה הנארס ואחרי הסמכתו ככומר עבר לרומא, בה ארגן בשנת 1607 חבורת נזירים. כחבר ב"קונפרריה של הדוקטרינה נוצרית" החל קלסאנס לצאת למסעות בכפרים על מנת ללמד את פשוטי העם. התנסויותיו במהלכם שכנעו אותו בצורך לספק לילדים של המשפחות העניות חינוך דתי בגיל מוקדם. אנטוניו ברנדוני, כומר של כנסיית סנטה דורוטאה בטרסטוורה העמיד לרשותו שני חדרים וסייע בעבודתו החינוכית. בהמשך הצטרפו ליוזמתם עוד שני כמרים. בית הספר שהקימו קנה לעצמו שם ומשך יותר ויותר תלמידים. משום כך קלסאנס העביר אותו לבניין בתוך העיר. כעבור שנתיים \הועבר לפאלאצו וסטרי סמוך לכנסיית סנט' אנדראה דלה ואלה. הקהילה שהקים שם קלסאנס זכה לעידוד האפיפיור קלמנס השמיני שאישר לה מימון בסך 200 סקודים על בסיס שנתי, לשם כיסוי שכר הדירה. בביקוריהם במקום לשם פיקוח, הקרדינלים סילביו אנטוניאני וצ'זארה ברוניוס התרשמו לטובה. גם האפיפיור הבא, פאולוס החמישי תמך במוסד החינוכי. לשלושת נדריהם המקוריים הוסיפו חברי הקהילה את הרביעי – ההתמסרות לחינוך הנוצרי של הנוער.
בשנת 1612 התרחבות בית הספר הצריכה קניית בניין חדש - פאלאצו טורס. באותה שנה, קהילתו של קלסאנס מנתה 15 כמרים והתארגנה בקונגרגציה עצמאית. חבריה בחרו באורח חיים נזירי. באותה תקופה הסיר קלסאנס את שם המשפחה וקרא לעצמו "יוסף של אם של אלוהים". הקהילה קראה לעצמה הקונגרגציה הפאולינית של אביוני האם של אלוהים של בתי הספר האדוקים. עם רעיו של קלסאנס נמנו גאספרה דרגונטה שהצטרף לקהילה בגיל 95 ומת ב-1628 ככל הנראה בגיל 120, וכן ברנרדינו פניקולה, לימים בישוף של ראוולו, חואן גרסיה, לימים מגיסטר גנרל של המסדר, המלומד גליו גליני, תומאזו ויטוריה, ויביאנדי דה קולה ומלקיורה אלאקי.
מפעל חינוכי חינם ראשון
הקהילה הפכה למסדר דתי בעקבות איגרת של האפיפיור גרגוריוס החמשה עשר מ-18 בנובמבר 1621 והיא נקראה "'Congregatio Clericorum Regularium Pauperum Matris Dei Scholarum Piarum – "מסדר אנשי הדת הסדירים האביונים של בתי הספר האדוקים של אם האלוהים". התואר "פאוליני" הוסר על ידי האפיפיור החדש. תקנוני המסדר אושרו על ידי גרגוריוס החמשה עשר ב-31 בינואר 1622 והעניקו לו את כל הפריבילגיות שמהן נהנו מסדרי המנדיקנטים (פרנציסקנים, אוגוסטינים, דומיניקנים). קלסאנס התמנה למגיסטר גנרל של המסדר. ארבעת עוזריו היו המבורך פייטרו קזאני, ויוויאנו ויוואני, פרנצ'סקו קסטלי ופאולו אוטונלי.
התרומה המרכזית של יוסף הקדוש מקלסאנס היה הרעיון להעניק חינוך לכל ילד, כולל ילדי העניים. עם זאת פעילות המסדר החדש לא התנהלה על מי מנוחות. הוא עורר עוינות בקרב החוגים השמרניים בגלל רעיונותיו החינוכיים ובגלל תמיכתו בתורה ההליוצנטרית של קופרניק וגלילאו גלילאי. כתוצאה של משבר פנימי בתוך הקהילה ועקב תככים ומזימות נגדה, נעצר קלסאנס לזמן קצר ונחקר על ידי האינקוויזיציה.
מצד שני פרצה במסדר שערורייה סביב דמותו של האב סטפנו כרוביני, ראש בית הספר הפיאריסטי בנאפולי, שהתעלל מינית בתלמידיו. כרוביני היה בן ואח לעורכי דין בשירות האפיפיור. בנוסף כרוביני עצמו איים כי חשיפת מעשיו יביא להרס המסדר. בנסיבות אלה נאלץ קלסאנס להעביר אותו לתפקיד אחר, אף יותר גבוה. לא חשף את פשעיו אלא רק מתח בקורת על סגנון חייו מנקר העיניים ועל אי התייצבותו לתפילות.
כלי תכנות
כלי תכנות או כלי פיתוח (באנגלית Programming tool או Software development tool) היא תוכנה או יישום מחשב בה משמשים מפתחי תוכנה על מנת ליצור או לתחזק תוכנה, לאתר באגים, או כתומכה לתוכנות ויישומים אחרים. המונח מתייחס בדרך כלל לתוכנות פשוטות יחסית אותן ניתן לשלב כדי לבצע משימה, בדומה לכך שניתן להשתמש במספר כלי עבודה כדי לתקן אובייקט פיזי.
דוגמאות לכלי תכנות
דוגמאות לסוגים שונים של כלי תוכנה:
סביבת פיתוח משולבת
סביבת פיתוח משולבת (Integrated Development Environment, IDE) היא תוכנת מחשב המסייעת למתכנתים לפתח תוכנות. תוכנות IDE משלבות את הפונקציות של כלי תכנות רבים בחבילת כלים אחת.
דוגמאות לתוכנות IDE:
שער עלייה למטוס
שער עלייה למטוס (ולעיתים רק שער) הוא החלק בבית הנתיבות בשדה התעופה, המשמש לתנועת נוסעים ואנשי צוות אוויר מבית הנתיבות אל המטוס, ולהפך.
סמוך לכניסה לשער משתרע בדרך כלל אזור המתנה, ובכניסה אליו ניצב דלפק ביקורת מאויש על ידי עובדי חברת התעופה או עובדי הנמל. אלו מוודאים שרק הנוסעים הרשומים לטיסה ואנשי הצוות עוברים דרכו בדרכם אל המטוס.
לאחר הביקורת עושים הנוסעים ואנשי הצוות את דרכם אל המטוס באחת ממספר שיטות אפשריות: שער העלייה למטוס משמש לרוב גם לקבלת נוסעי טיסות נכנסות (למעט בנמלי תעופה שבהם מובאים נוסעים אלו ישירות לאולם הנוסעים הנכנסים). נוסעים אלו אינם צריכים לעבור ביקורת בשער, ועל כן הם עוברים ישירות דרכו בדרכם לאולם הנוסעים הנכנסים. המטוס שהביא אותם חונה בשער (אם יש בו גשר עלייה למטוס) ויקבל דרכו בהמשך את נוסעי הטיסה הבאה.
איור עיתונות
איור עיתונות הוא סוגה באיור, שכוללת פרשנות על אירוע חדשותי או על אישיות חדשותית. איורי העיתונות מתאפיינים פעמים רבות בהגזמה ובהומור עוקצני, תוך קריאת תיגר על השלטון והפניית תשומת לבו של המעיין בהם לבעיות חברתיות שונות ולשחיתות.
תולדות התחום
ישנם מוסדות המרכזים ומתעדים בארכיונים ייעודיים את איורי העיתונות לדורותיהם, ובהם המרכז ללימוד הגרפיקה הפוליטית (Center for the Study of Political Graphics) בארצות הברית, וארכיון האיורים הבריטי (British Cartoon Archive) של אוניברסיטת קנט בממלכה המאוחדת.
ההכרה הממסדית בתחום האיור העיתונאי, ובעיסוקם של מאיירי העיתונות, מתבטאת בין היתר באמצעות מספר פרסים המוענקים על הצטיינות באמנות איור זו. למשל, מאז 1922 מוענק פרס פוליצר לאיור עיתונאי (למאיירים אמריקאים), ובטקס פרסי העיתונות הבריטי (British Press Awards), שנערך מטעם מגזין התקשורת Press Gazette, מוענק פרס "מאייר השנה". בישראל ניתן מאז שנת 2002 פרס דוש לקריקטורה ל"יוצרים מצטיינים בתחום הקריקטורה בכלל, וזו הפוליטית בפרט, בעיתונות הישראלית".
איורי עיתונות מודרניים
איורי העיתונות מצויים פעמים רבות לצד מאמר המערכת בעיתון, ולעיתים רחוקות יותר הם מצויים בפינת קומיקס קבועה. כיום, עם פיתוח המדיה האינטרנטית, ניתן למצוא איורי עיתונות רבים גם ברשת. במדיה זו נוסף סוג חדש של איור עיתונאי - סרטונים מצוירים פוליטיים, שנערכים בתוכנות כמו פלאש.
איורי העיתונות שונים באופיים, אך ישנו סגנון מסוים הרווח בקרב רובם. מרבית האיורים כוללים מטפורות חזותיות וקריקטורות, לתיאור של נושאים פוליטיים מורכבים, בצורה המביאה הסתכלות הומוריסטית או רגשית על נושא שבכותרות. לעיתים יציגו האיורים תיאור סטריאוטיפי, מוטה או מכפיש של אישיות או אירוע מסוים.
לעיתים מעוררים איורי העיתונות מחלוקת, ודוגמה לכך היא פרשת קריקטורות מוחמד (2005), שבה פורסמה קריקטורות של נביא האסלאם מוחמד בעיתון הדני "יילנדס פוסטן", ובעקבותיהן נוצר משבר בין דנמרק לעולם המוסלמי.
מיכאיל קוגלניצ'אנו
שדה התעופה הבינלאומי בקונסטנצה נקרא על שמו.
אייל לחמן
אייל לחמן (נולד ב-29 בספטמבר 1965) הוא מאמן כדורגל ישראלי, המשמש כמנהלה המקצועי של הפועל אדומים אשדוד.
קריירה
לחמן, שנולד בפתח תקווה, שיחק כדורגל בנעוריו אך לא זכה להצלחה רבה. את רוב שנותיו כשחקן הוא עשה במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, למעט שנה אחת בקבוצת הנוער של הפועל מחנה יהודה. בגיל 18 פרש ממשחק ועבר לאימון.
את עונותיו הראשונות כמאמן העביר לחמן בילדים א' של הפועל פתח תקווה. בשנת 1986 עבר לאמן את קבוצת נערים ב' של קבוצת בני יהודה, שם אימן במשך שתי עונות, עד אשר קודם למאמן קבוצת הנוער של המועדון. עונה לאחר מכן עבר לאמן את קבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה. בעונת אימן לראשונה קבוצת בוגרים, את הפועל מחנה יהודה מליגה ב', והוא בן 24 בלבד. הוא אימן במועדון במשך שלוש עונות, בסופן הלך לאמן בבית"ר פתח תקווה, גם היא מליגה ב'. לאחר עונה אחת בפתח תקווה עבר לחמן לאמן את הפועל גבעת אולגה מליגה א'.
בתחילת קיבל לחמן את תפקיד עוזר המאמן בעירוני ראשון לציון, והגיע איתה לגמר גביע המדינה. במהלך העונה שאחריה פוטר מאמנה הראשי של הקבוצה, ויקו חדד, לחמן החליף אותו בתפקיד עד לסיום העונה, ונשאר בתפקיד למשך עונה נוספת. לאחר מכן אימן את מכבי פתח תקווה למשך עונה אחת. בתחילת עונת 1999/2000 קיבל את משרת המאמן בהפועל כפר סבא, אך פוטר אחרי המחזור השישי. בהמשך העונה לחמן מונה למאמן הפועל באר שבע מהליגה הלאומית, איתה גם פתח את העונה שלאחריה, אך פוטר במהלכה. את אותה עונה סיים כמאמן הפועל בית שאן.
באמצע עונת שכרה את שירותיו מכבי הרצליה, והוא הצליח להביא אותה עד למקום השלישי, רחוקה מחזור אחד מעלייה לליגת העל. את עונתו השנייה בקבוצה הוא סיים במקום החמישי, ובסיום העונה נטש את הרצליה לטובת בני סכנין מליגת העל. עונת זכורה היטב בסכנין, בזכות ההישג הכפול: הקבוצה גם שרדה לעונה נוספת בליגת העל, וגם זכתה בגביע היסטורי, שגם זיכה את הקבוצה בכרטיס לגביע אופ"א. לחמן המשיך בקבוצה, ואימן את הקבוצה בגביע אופ"א, בו הודחה הקבוצה על ידי קבוצת ניוקאסל יונייטד האנגלית. במהלך תקופתו בסכנין חיצי ביקורת רבים הופנו כלפי לחמן מכיוון מאמנים אחרים וכלי תקשורת, על המשחק הקשוח והאגרסיבי שהפגינה קבוצתו.
בעונת אימן את עירוני קריית שמונה והוביל אותה למקום השלישי בליגה הלאומית. בעונה שלאחר מכן הגיע לחמן להפועל פתח תקווה, אך לא נחל הצלחה עם הקבוצה וזאת ירדה לליגה הלאומית, כשבמהלך העונה עלה לחמן לכותרות עקב סכסוך מתוקשר עם שחקן הקבוצה, עידן סרור. את עונת פתח לחמן בהפועל עכו, אך התפטר לאחר 14 מחזורים. לאחר חצי עונה בה לא אימן, קיבל לחמן הצעה לאמן את קבוצת הצמרת הגנאית אקרה הארטס אוף אוק. לחמן אימן בקבוצה עד לסיום העונה, והוזכר כמועמד לאימון נבחרת זמביה.
בשובו לארץ שכר אריאל שיימן את שירותיו כמאמן מכבי הרצליה. במחזור השמיני של העונה, במהלך משחק ההפסד להפועל חיפה, ירד שיימן מהיציע, נזף בלחמן והחל לצעוק ולתת הוראות לשחקנים. לאחר המשחק עזב לחמן את הרצליה, וחתם שוב בבני סכנין. לאחר שהגיע לסכנין הועלו נגד קבוצתו טענות בשל משחקה הברוטלי, ולחמן עצמו אף הואשם שנתן הוראות לשחקניו לפגוע במכוון בשחקני הקבוצה היריבה. כתוצאה מכך, ב-8 במרץ 2009, פוטר מתפקידו.
ביוני 2009 לחמן מונה למאמנה של פאפוס הקפריסאית, אך פוטר בספטמבר, שבוע אחרי מחזור הפתיחה.
לקראת עונת חתם בהפועל רעננה מהליגה הלאומית, אותה אימן עד להתפטרותו בספטמבר 2011. כחודש לאחר מכן מונה לחמן למאמנה של מכבי פתח תקווה, בעקבות התפטרות המאמן מרקו בלבול. בינואר 2012 התפטר לחמן מתפקידו עקב חוסר הצלחת הקבוצה תחתיו כמאמן.
ב-30 בינואר 2012 מונה לחמן לאימון הפועל ראשון לציון בעקבות פיטוריו של ניסן יחזקאל, ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. בדצמבר 2012 הצליח לחמן לזכות יחד עם קבוצתו בגביע הטוטו לליגה הלאומית, שהיה לתואר הראשון של ראשון לציון בכל הזמנים, ובתום העונה סיים עם הקבוצה במקום השישי בליגה הלאומית. בפתיחת עונת נקלעה הקבוצה לתחתית הטבלה, עם ניצחון אחד ב-11 משחקים, וב-19 בנובמבר 2013 פוטר לחמן מתפקידו.
בינואר 2014 חתם אייל לחמן בהפועל אשקלון. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה א' ולחמן סיים את תפקידו.
ב-15 במרץ 2017 מונה לחמן למאמן מכבי הרצליה בקדנציה שלישית. ב-17 בספטמבר 2017 פוטר מתפקידו.
ב-18 בינואר 2018 מונה למנהל המקצועי של מחלקת הנוער של קבוצת בני יהודה תל אביב.
ב-24 במאי 2020 מונה כמאמנה של הפועל רעננה מליגת העל, בניסיון לסייע לקבוצה במאבקי התחתית. עם סיום העונה וירידתה של רעננה לליגה הלאומית עזב לחמן את הקבוצה.
ב-1 ביולי 2022 מונה למנהלה המקצועי של אדומים אשדוד.
לחמן משמש גם כפרשן בערוץ הספורט. בפרשנותו הוא נודע בעיקר בהתמצאותו בכדורגל האפריקאי. עם זאת, זכה לביקורות על הפרשנות שלו שנתפסת כמלאת פאתוס והאדרה של קבוצות ושחקנים מעבר ליכולותיהם האמיתיות.
כאב שיניים
כאב שיניים (לטינית: odontalgia) הוא כאב בשן או בקרבתה. ברוב המקרים כאבי שיניים נגרמים מליקויים בריאותיים בשן או בלסת, כגון עששת, מחלות חניכיים, בייחוד דלקת חניכיים נמקית, צמיחת שן בינה, שן סדוקה או שבורה, מחלה בלסת, או שורש שן חשוף. לאחר עקירת שן בינה עלול להתפתח מצב המכונה מכתשית יבשה (dry socket), המלווה בכאב עז (במקרים רבים הכאב מוקרן לכיוון האוזן). מצב זה נגרם בשל הרס קריש הדם במכתשית וחשיפת עצם.
רמת הכאב הנגרם מכאב שיניים עשויה לנוע בין חוסר נוחות קל לבין כאב עז ובלתי נסבל. הכאב עשוי להיות זמני או מתמשך וכרוני. גורמים כגון לעיסה וכן חשיפה לחום או לקור עלולים להחמיר או להקל את הכאב. בדיקת שיניים הכוללת צילומי רנטגן יכולה לסייע בגילוי המקור לכאב. ניתן להגדיר כאבי שיניים עזים כמצב חירום בתחום רפואת השיניים.
כאבי שיניים לא אופייניים עלולים להתרחש גם בשיניים בריאות. כאבים אלה עמומים בדרך כלל, עוברים לעיתים משן אחת לאחרת ונמשכים תקופה של ארבעה חודשים עד מספר שנים. כאבים מסוג זה מדווחים בשכיחות הגבוהה ביותר על ידי נשים בגיל העמידה. הגורם לכאבים אלה עדיין לא ידוע.
כאב שיניים בטיסה או בצלילה
שינוי חד בלחץ האטמוספירי במהלך טיסה או צלילה לעומק עלול לגרום לכאב שיניים בתנאי שיש מחלה קיימת בשיניים, בחניכיים או בגת הלסת העליונה (סינוס). כמעט כל מחלה בחלל הפה עלולה לגרום לכאב זה: עששת, דלקת חניכיים, סתימה שבורה, דלקת מוך השן, שן כלואה, דלקת גת הלסת העליונה (סינוסיטיס) ועוד. בחיל האוויר הישראלי נמדדה היארעות של קרוב למקרה כאב שיניים אחד על כל 100 שעות-טיסה. 8.2% מטייסי חיל האוויר הישראלי דיווחו על מקרה אחד לפחות של כאב שיניים בטיסה במהלך הקריירה התעופתית שלהם. בדרך כלל הכאב חולף מיד עם התייצבות הלחץ האטמוספירי, אך לעיתים נדרשים לשם כך מספר שעות או מספר ימים. שינוי חד בלחץ האטמוספירי עלול גם לגרום לשבר שיניים או לשבר סתימות. אולם, שברים אלו יכולים להתרחש רק כאשר בשיניים ישנן סתימות לקויות ונגעי עששת נרחבים.