cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילומינטי
אילומינטי (מלטינית: Illuminati – "נאורים") הוא שם המתייחס למספר אגודות סתרים, היסטוריות, מודרניות ואמיתיות, שהידועה בהן היא קבוצת האילומינטי הבווארית, אגודת סתרים מעידן הנאורות. בעידן המודרני מתייחס השם פעמים רבות לארגונים קונספירטיביים שהתגלגלו כביכול מן האגודה הבווארית. על פי תיאוריות קונספירציה, ארגונים אלה מתפקדים בתור "הכוח שמאחורי הכתר", שולטים בעולם באמצעות ממשלות ותאגידים, ושואפים לכונן סדר עולמי חדש.
האילומינטי הבווארית החלה ב-1 במאי 1776 כתנועת הארה על ידי אדם וייסהאופט הישועי, פרופסור לתאולוגיה ומומחה למשפט קאנוני. התנועה הייתה מסדר סודי, בדומה לבונים החופשיים, אך בשונה ממנה היו למסדרים אלו מטרות פוליטיות. עיקרה היה בכניעה לראשי המסדר שמוליכים את החברים לעבר מטרה סודית כלשהי. היא הוגדרה כתנועת הארה ובוטלה (או ירדה למחתרת) יחד עם כל המסדרים החופשיים בבוואריה בשנת 1784 כאשר השליט החדש של בוואריה, קארל תאודור, אסר את קיומם. ייתכן כי חברים אחדים בתנועתו של יעקב פרנק הצטרפו בשלב מסוים לאילומינטים.
פרופ' ג'יימס בילינגטון, בספרו "אש במוחות האדם", כותב: "השם 'אילומיניסט' ככל הנראה נבחר מתמונת השמש המקרינה הארה אל המעגלים החיצוניים. במרכזו של המעגל הפנימי של האראופוגיס (ריבון המסדר) בער נר שסימל את המקור הסולארי של כל ההארה. הכת הזורואסטרית מאניכאיסטית של האש הייתה מרכזית בעבור הסמליות של האילומיניסט, אשר בלעדיה הייתה נחשבת אקלקטית. לוח השנה שלהם התבסס על הפרסי ולא המודל הנוצרי הקלאסי."
בתרבות הפופולרית
"טרילוגיית אילומינטוס" של רוברט אנטון וילסון ורוברט שיי, שיצאה לאור בשנת 1975, תוארה על ידי מחבריה כ"מעשיה לאנשים בעלי פרנויה". היא התבססה במקור על מכתבים שקיבלו מחבריה, ששימשו עורכי משנה של המגזין פלייבוי מקוראים על תאוריות קשר שונות ומשונות.
האילומינטי ממלאים חלק חשוב בספרו של דן בראון "מלאכים ושדים", שם הם מוצגים כאחווה אנטי-קתולית קיצונית שמנסה להשמיד את קריית הוותיקן. כן מופיעים אזכורים רבים לאילומינטי בספריו של אומברטו אקו "המטוטלת של פוקו" ו"בית הקברות של פראג". הסדרה "גרוויטי פולס" מזכירה בתוכה הרבה מאוד סמלים שקשורים לאילומינטי. בחברת מארוול קומיקס ישנה קבוצה בשם אילומינטי, בה חברים נציגים מתחומים שונים שמטרתם לנטרל איומים על יקום מארוול.
משחק הקלפים "אילומינטי"
בשנת 1981 הוציא סטיב ג'קסון (Steve Jackson) לשוק משחק קלפים ושמו "אילומינטי", שבו כל שחקן משחק סוג אחר של קונספירציה המנסה להשתלט על העולם והשוכנים בו. השליטה בעולם מושגת לאחר שהקונספירציה אותה משחק השחקן משתלטת על די קבוצות (כמו המאפיה, ה-FBI ועוד) המסוגלות לתקוף את השחקנים היריבים ולנצח.
האילומינטי בטלוויזיה
האילומינטי מוצג לרוב בסדרות ילדים בצורה סרקסטית או סודית. הסמל של העין הרואה הכל הופיע מספר פעמים בסדרות ילדים כמו "גרוויטי פולס", בה הוא הופיע ב"ליגת הצדק - הדור הבא" יש אילומינטי בשם "האור" המנסים להיות השליטים של כדור הארץ ושביל החלב. אזכורים של האילומינטי הופיעו גם בסדרה "ארתור". לעיתים, האילומינטי מופיע גם בפרסומות, במהדורות חדשות, בסרטים ובערוצי תינוקות. הופיע בעונה השמינית של אימה אמריקאית אך השם שונה להקואופרטיב מסיבות שונות ובנוסף הסמל וסממנים נוספים מופיעים בסדרת הנטפליקס ״המושכים בחוטים״.
אזכורים בקולנוע
בסרט האימה "הסר חבר: רשת אפלה", האנטגוניסטים הם חברי ארגון זדוני סודי הפועל ברשת האפלה, ומתאפיין ביכולות חובקות עולם המיוחסות לאגודות הסתרים של האילומינטי. אחד הפרוטגוניסטים בסרט טוען שהאילומינטי הם חלק ממזימה של גוגל, פייסבוק, טוויטר ויוטיוב להפוך בני אדם למוצר. כאשר אנשי הארגון פורצים למחשב שלו, על צג המחשב מוצג סמל האילומינטי כתמונת רקע.
האילומינטי במשחקי וידאו
האילומינטי הופיע גם במשחקי וידאו ובמשחקי מחשב רבים, כדוגמת המשחק GTA V. נוסף על כך האילומינטי מופיע במשחק הווידאו "אל תיגע בשום דבר".
אזכור נוסף היה במשחק life is strange, אשר בתחילת המשחק כשמקס נכנסת לשירותי הבנות ניתן לראות את הסימן המוכר של האילומנטי.
דוד מגן
ביוגרפיה
מגן נולד בפאס שבמרוקו ועלה לישראל בשנת 1949. גדל בירושלים, שירת בצה"ל בשנים 1963–1972, והשתחרר מהצבא בדרגת רב-סרן. במהלך שירותו הצבאי עבר לגור בקריית גת ולאחר פרישתו מצה"ל מונה למנהל מנגנון העירייה.
מגן נבחר לראשונה לכנסת העשירית (1981) ברשימת הליכוד. בכנסת ה-11 כיהן כיו"ר ועדת המשנה לתעשיות ביטחוניות. בכנסת ה-12 כיהן כשר בלי תיק בממשלת האחדות הלאומית, ובממשלה העשרים וארבע כיהן כשר הכלכלה והתכנון בממשלת שמיר וכיו"ר ועדת השרים לענייני תיאום ומנהל. במסגרת הוועדה יזם בין היתר את הקמת מרכז המיפוי הארצי. בכנסת ה-13 כיהן כיו"ר הוועדה לביקורת המדינה.
בשנים 1982–1987 היה מגן במחנה הנצי יותר של חרות ונמנה עם מחנהו של אריאל שרון. במסגרת זאת יצא באוקטובר 1982 בחריפות נגד דוד לוי. בשנת 1985 התבטא גם נגד יצחק שמיר.
בשנת 1989 כיהן בתפקיד יו"ר מטה הליכוד בבחירות לרשויות המקומיות. בבחירות הללו חל המהפך הגדול בעקבותיו התבסס שלטון הליכוד עד עצם היום הזה.
בשנת 1995 פרש מגן, יחד עם דוד לוי, מהליכוד, והקים עמו את מפלגת גשר, שבסופו של דבר התמודדה ביחד עם הליכוד ברשימה אחת לכנסת ה-14. בראשית ימי הכנסת ה-14 כיהן כסגן שר האוצר (עד 20 במאי 1997). בהמשך ימי הכנסת ה-14, עם הצטרפותו של דוד לוי לאהוד ברק בישראל אחת, פרש לסיעת ישראל במרכז, שהפכה בהמשך למפלגת המרכז. בבחירות לכנסת ה-15 הוא היה במקום השמיני, אך הרשימה קיבלה רק 6 מנדטים ולכן תחילה נשאר מחוץ לכנסת. הוא נכנס לכנסת אחרי התפטרותו של אורי סביר. הוא כיהן כיושב ראש ועדת החוץ והביטחון בכנסת ה-15, וכיושב ראש ועדת החקירה הפרלמנטרית לבדיקת משבר משק המים (הוועדה המליצה להקים בדחיפות מתקני התפלה בהיקף של 650 מיליון קוב). בעקבות דוח הוועדה שפורסם בשנת 2002, נבנו מתקני התפלת מי הים המפיקים כיום כ-700 מיליוני קוב מים.
לקראת הבחירות לכנסת ה-16 היה הח"כ היחיד שנשאר במפלגת המרכז. מפלגת שינוי הציעה לו לרוץ ברשימה משותפת, אך הוא נרתע מלהצטרף לרשימה חילונית מובהקת. מפלגת המרכז התמודדה בראשותו בבחירות לבדה עם "מצע לאומי חברתי" כהגדרתו, אך לא עברה את אחוז החסימה.
בין החוקים שיזם: חוק העמותות, חוק ערי ואזורי הפיתוח, חוק המועצות האזוריות (בחירת ראש הרשות) ועוד.
בשנת 2003 הקים ועמד בראש עמותת ידידי הלוחמים באש אשר תרמה למערך הכבאות למעלה מ-100 כבאיות, בנתה כעשר תחנות כיבוי ועוד ציוד רב ללוחמים (עשרות מיליוני שקלים). בתפקיד התנדבותי זה עודד את היוזמה לחקיקת החוק החדש (2013) ולשינוי הכולל במערך הכבאות.
כיהן כיו"ר החברה הממשלתית עמידר בשנים 2008–2011.
השתתף בקבוצת מחקר בראשות הפרופ' הספרדי אנדראו לאסקורס (Andreu Lascorz) בנושא גירוש ספרד בשנים 2011–2013.
מיוני 2014 עד מאי 2022 כיהן בתפקיד ראש הוועדה המיוחדת להקמת העיר חריש, אשר קיבלה מעמד עירייה במועד זה.
עונת 2021/2022 בליגת העל בכדורגל נשים
עונת 2021/2022 בליגת העל בכדורגל נשים הייתה העונה ה-24 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה נפתחה ב-7 באוקטובר 2021 והסתיימה ב-23 במאי 2022.
מ.ס. קריית גת הגנה על התואר וזכתה בו בפעם הרביעית בתולדותיה כשהיא מקדימה את מכבי כישרונות חדרה.
בנות נתניה, הפועל באר שבע והפועל רעננה סיימו במקומות האחרונים ושלוש הקבוצות ירדו לליגה הלאומית.
מלכת השערים בתום העונה הייתה פלאביה ג'יאוואנה פליסיאנו עם 18 שערים. היא גם נבחרה לשחקנית העונה ולזרת העונה ומריה אלמצרי לתגלית העונה.
טרום עונה
הקבוצות שסיימו ראשונות בליגה הלאומית בעונת 2020/2021 והצטרפו לליגת העל לקראת עונה זו היו הפועל מרמורק ובנות עירוני מודיעין. למרות זאת, לקראת פתיחת העונה התברר שקבוצת עירוני מודיעין לא עברה בבקרה התקציבית ופעילותה הופסקה. כיוון שלא נמצאה קבוצה אחרת שיכלה להתארגן בזמן קצר למשחק בליגת העל, נקבע מספר הקבוצות שישחקו בעונה זו על 9.
לפני פתיחת העונה התקיים טורניר גביע אתנה שאיפשר לקבוצות להתארגן, להתאמן ולקיים מספר משחקים.
פורמט
הנהלת ההתאחדות החליטה להקטין את מספר הקבוצות בליגה ל-8, לכן הוחלט שבתום העונה ירדו 4 קבוצות ליגה ו-2 חדשות יעלו מהליגה הלאומית. כיוון שבסופו של דבר רק 9 קבוצות פתחו את העונה, ומפני ש-3 מהן ירדו ליגה בסופה, הוחלט לקיים שלושה סבבי משחקים בין כל הקבוצות ללא קיום פלייאוף. שני הסבבים הראשונים בני 9 מחזורים כך שכל קבוצה תתחרה מול האחרות פעמיים (בית וחוץ) ובסך הכל 18 מחזורים ו-16 משחקים לקבוצה. בסיבוב האחרון יתקיימו 9 מחזורים נוספים כשכל קבוצה תשחק מול כל הקבוצות האחרות והמארחת תיקבע לפי מיקום הקבוצות בתום שני הסבבים הראשונים כפי שיקבע מראש בתחילת העונה. בסך הכל כל קבוצה תשחק 24 משחקים בעונה זו.
הסיבוב הראשון וטבלת הליגה בסיומו
הסיבוב הראשון חילק את קבוצות הליגה בצורה בולטת לקבוצות צמרת בהובלת מ.ס. קריית גת, מכבי כישרונות חדרה, מכבי בנות עמק חפר ואס"א תל אביב כששאר הקבוצות נאבקות בתחתית הבוערת. בנות נתניה שסיימו במקום השני בעונה הקודמת נחלשו מאד, סיימו אחרונות את הסיבוב עם נקודה אחת בלבד. מ.כ. רמת השרון שבנתה לפני העונה קבוצה מבטיחה עם מבחר כוכבות ישראליות לא הצליחה להתחבר וסיימה את הסיבוב על סף הקו האדום. קבוצת מכבי כישרונות חדרה פתחה כל משחק מתחילת העונה בדקה של כריעת ברך כמחאה על כך שעיריית חדרה לא נתנה לה תנאים ראויים ובעקבות כך נאלצה לנדוד למגרשים שונים ברחבי הארץ כדי לקיים את המשחקים הביתיים שלה. זה לא מנע ממנה לסיים את הסיבוב בראש הטבלה.
הסיבוב השני וטבלת הליגה בסיומו
מיד עם תחילת הסיבוב השני של הליגה פתחו כל הקבוצות בשביתה כמחאה על כך שתקציבים שהובטחו להן לא הועברו והיה קיים ספק להעברתם בעתיד עקב מדיניות חדשה של הממשלה. לאחר מחזור אחד של שביתה קיבלו הקבוצות הבטחות לכך שהתקציב שהובטח להן אכן יועבר כמתוכנן והליגה חודשה. בהתחלה החליטה ההתאחדות כי כל הקבוצות ששבתו יקבלו הפסד טכני במחזור זה אך הקבוצות ערערו על כך ובסופו של דבר התקיים המחזור. במסגרת חלון ההעברות שהתקיים בתחילת הסיבוב השני ניצלו מספר קבוצות את ההזדמנות והחליפו מספר גדול של שחקניות. מ.ס. קריית גת שמרה על יציבות במהלך כל הסיבוב ופתחה פער בפסגה. שאר קבוצות הצמרת ספגו הפסדים ואיבדו נקודות. מ.כ. רמת השרון שהחליפה 5 שחקניות הרכב לפני הסיבוב השני פתחה אותו בחמישה ניצחונות רצופים אך נחלשה וסיימה את הסיבוב בדיוק במרכז הטבלה. פרט לבנות נתניה שהשיגו גם בסיבוב זה נקודה אחת בלבד, שאר קבוצות התחתית השיגו ניצחונות, צברו נקודות וצמצמו את הפער למרכז הטבלה כך שהכל נשאר פתוח לקראת הסיבוב השלישי והאחרון.
הסיבוב השלישי וטבלת הליגה בסיום העונה
מ.ס. קריית גת הגדילה את הפער בפסגה והבטיחה את הזכייה באליפות 3 מחזורים לסיום העונה. אס"א תל אביב ו-מ.כ. רמת השרון נאבקו בתחתית אך הבטיחו השארותן בליגה 2 מחזורים לסיום העונה. במחזור ליגה אחרון ודרמטי ניצחה הפועל מרמורק את האלופה 1-5 והבטיחה השארותה בליגה. הפועל רעננה ו-הפועל באר שבע ניצחו גם הן אך זה לא הספיק והן הצטרפו לבנות נתניה וירדו לליגה הלאומית.
סמל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי
סמל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי הוענק לטריטוריה בשנת 1990.
הסמל הוא שלט אצולה, במרכזו המגן שברבעו העליון מופיע היוניון ג'ק, בחצי האמצעי עץ דקל וכתר אדוארד הקדוש, וברבע התחתון שלושה קווים גליים לבנים המייצגים את האוקיינוס ההודי.
שני התומכים של השלט הם צב ים ירוק וצב ים קרני המייצגים את בעלי החיים של הטריטוריה. בראש השלט ישנו כתר וטירה שעליה דגל הטריטוריה.
מתחת המגן רשום מוטו הטריטוריה: In tutela nostra Limuria - "לימוריה בחזקתנו".
הדקל והכתר המלכותי מופיעים גם על דגל הטריטוריה.
גביע העולם בשחמט 2019
גביע העולם בשחמט 2019 הוא הטורניר העשירי של גביע העולם בשחמט שמארגן פיד"ה. זהו טורניר יחידים, שנערך לפי שיטת המפסיד יוצא, כלל 128 משתתפים והתקיים בין 9 בספטמבר ל־4 באוקטובר 2019 בעיר חנטי-מנסיסק, רוסיה. הזוכה בטורניר, טיימור רג'אבוב וסגנו דינג לירן העפילו לתחרות המועמדים 2020.
משתתפים
128 המשתתפים נבחרו במספר אופנים:
שחמטאים בכירים שהחליטו לא להתמודד:
בתחרות משתתפים שלושה שחמטאים ישראלים: בוריס גלפנד, מקסים רודשטיין ותמיר נבאתי. שלושתם הודחו בסיבוב השני.
מבנה התחרות
בכל סיבוב שני השחקנים משחקים ביניהם שני משחקים רגילים כאשר כל אחד משחק משחק אחד בשחור ואחד בלבן. קיימת הגבלת הזמן של 90 דקות לכל אחד ולאחר המסע ה-40 תוספת של 30 דקות. כל מסע, מתחילת המשחק, מזכה בתוספת של 30 שניות. שני המשחקים האלו משוחקים באותו יום. אם בתום שני המשחקים התוצאה היא תיקו, למחרת מתקיימים משחקים מהירים עד להכרעה. המשחקים המהירים משוחקים לפי הסדר הבא:
המנצח בהתמודדות בכל סיבוב עולה לשלב הבא בתחרות והמפסיד מודח ממנה. בגמר ובמשחק על המקום השלישי, שני השחקנים ישחקו בתחילה 4 משחקים עם הגבלת זמן ורק לאחר מכן במקרה של שוויון הם ישחקו משחקים מהירים לפי המפורט לעיל.
העפלה לתחרות המועמדים
שני שחמטאים יעפילו לתחרות המועמדים 2020. בעקבות פרישתם של קרלסן (האלוף המכהן) ושל קרואנה (העפיל לטורניר המועמדים כמתמודד על אליפות העולם 2019), שני העולים לגמר יעפילו גם לתחרות המועמדים.
רוק אנד רול
רוק אנד רול (ידוע גם כ"רוקנרול" ו"רוק נ' רול", מאנגלית: Rock & Roll – מילולית: להתנדנד ולהתגלגל) הוא סגנון מוזיקלי ותרבותי שנוצר והתפתח בשנות ה-50 של המאה ה-20 בארצות הברית מסוגות מוזיקליות אפרו-אמריקאיות כגון; בלוז, ג'אז, בוגי ווגי, רית'ם אנד בלוז בעקבות המהפכה האלקטרונית בבלוז, ואשר ממנו התפתח הרוק בשנות ה-60.
רקע: פיתוח הכלים האלקטרוניים
אמנם הבלוז יצא מהאופנה בארצות הברית בשנות העשרים, אך כבר בשנות השלושים והארבעים החלו תמורות במוזיקה, אשר הביאו לחזרתו בגרסה אינסטרומנטלית מודרנית: בשנת 1930 פותחו הגיטרה החשמלית והאורגן החשמלי, ובשנת 1951 הומצאה גיטרת הבס החשמלית, שקיבלה תפקיד שהיה עד אז נחלתו הבלעדית של הקונטרבס.
פיתוחם של שלושת כלי הנגינה החשמליים, ובמיוחד הגיטרה החשמלית, השפיע על שני סגנונות מוזיקליים: הקאנטרי והבלוז. נגני הקאנטרי עברו עתה מבנג'ו לגיטרות חשמליות. בעוד שהאירופאים ניגנו בגיטרות הקלאסיות בעזרת האצבעות והציפורניים בלבד, האמריקאים ניגנו בגיטרות החשמליות בעזרת מפרט, כמו שלפני כן ניגנו בבנג'ו.
שינוי עמוק יותר חל בבלוז בשנות הארבעים: מוזיקאים אפרו-אמריקאים מובילים וביניהם; צ'ארלי כריסטיאן, טי-בון ווקר, ג'ון לי הוקר, מאדי ווטרס, צ'אק ברי ואחרים עברו לנגן בגיטרה חשמלית, דבר שהפך את הגיטרה החשמלית ליותר ויותר פופולרית. בשנים אלה מנגינות הבלוז עברו עיבוד אלקטרוני-מודרני ונוצר ג'אנר חדש בשם בלוז חשמלי (אנ'). סגנון נגינה זה היה מזוהה במיוחד עם גיטריסטים מהעיר שיקגו וכונה לעיתים הבלוז של שיקגו.
רוק אנד רול – מוזיקת ההמונים
באותה תקופה פותחה שיטת הפצת המוזיקה באמצעות תקליטים, וכך הפך הרוק'נרול למוזיקת ההמונים, אשר הופצה בכל ארצות הברית, ואף יוצאה למדינות אחרות. "מלך הרוק'נרול", הזמר, הגיטריסט ושחקן הקולנוע האמריקאי אלביס פרסלי, שכיכב בשנות החמישים, היה מהבולטים באותם זמנים שעברו להשתמש בגיטרות חשמליות ובציוד הגברה. המוזיקה של אלביס הייתה שמחה, מהירה ופשוטה.
הרוק'נרול המשיך להיות פופולרי מאוד גם בשנות השישים. בתקופה זו הזמרים הבודדים התחלפו בלהקות נגנים קטנות, אשר החלו לקום גם באנגליה. מבחינה אמנותית, רבים משיריה הראשונים של להקת הרוק האנגלית הביטלס, למשל, היו רוק'נרול טהור.
תרבות הרוק'נרול
הרוק'נרול זכה להערצה היסטרית של הקהל בארצות הברית ובעולם. דוגמה לכך אפשר לראות במנהג של מעריצות לזרוק את תחתוניהן על האמנים המופיעים, למשל, על הזמר הבריטי טום ג'ונס משנות השישים. כיום, המושג רוק'נרול מציין לא רק את הסגנון עצמו, אלא גם את סגנון החיים הסוער, הפרובוקטיבי והראוותני שאפיין את להקות הרוק במשך השנים. דרך חיים זו מתומצת בסיסמה המפורסמת "סקס, סמים ורוק'נרול". להקות השיער, למשל, על אף שהתרחקו מאוד מהרוק'נרול מבחינה מוזיקלית, הרבו להשתמש במושג זה ולכתוב שירים המהללים את הרוק'נרול.
בין: הסרט
בין: הסרט (ידוע גם בשמות בין: סרט האסונות האולטימטיבי ובין: הקומדיה הקולנועית המטורפת) הוא סרט בריטי-אמריקאי מסוגת קומדיית סלאפסטיק, משנת 1997 המבוסס על תוכנית הטלוויזיה הפופולרית "מיסטר בין", שבה מככב בתפקיד הראשי רואן אטקינסון, שגם משתתף בכתיבה. בסרט, בין נשלח לארצות הברית מטעם הגלריה הלאומית של לונדון כדי להשגיח על ההעברה של הציור "אמו של ויסלר" מהגלריה הלאומית לגלריה בלוס אנג'לס. בתוך כך, בעקבות סדרה של טעויות יוצא שבין מפרק נישואין, נעצר פעמיים ובטעות הורס את הציור, אך הוא מתקן את המצב לאחר מכן בעזרת תוכנית מתוחכמת.
את הסרט כתבו אטקינסון, רובין דריסקול וריצ'רד קרטיס וביים מל סמית', כולם מלבד דריסקול עבדו יחד בעבר בתוכנית "מבט הפוך". שמו המתוכנן המקורי של הסרט היה "ד"ר בין", שם המבוסס על אי-הבנה שעליה מתבססת העלילה בחלקה.
עלילת הסרט
מר בין (רואן אטקינסון) הוא שומר בעל כוונות טובות, אך מגושם והרסני, העובד בגלריה הלאומית של לונדון. הניסיונות של מועצת המנהלים של הגלריה להביא לפיטוריו מטורפדים בידי היו"ר (ג'ון מילס), שבין חביב עליו במיוחד, מסיבות לא ברורות. חברי מועצת המנהלים נואשים להיפטר מבין ומהמבוכות שהוא גורם לגלריה, ועל כן הם שולחים אותו לארצות הברית כדי לייצג את הגלריה בעת חשיפת הציור "אמו של ויסלר", שנרכש בעבור 50 מיליון דולר בידי "גלריית האמנות גרירסון" הפיקטיבית בלוס אנג'לס. בארצות הברית, מי שמופקד על ארגון ביקורו של בין הוא אוצר הגלריה, דייוויד לנגלי (פיטר מקניקול), שהתרשם עמוקות מהשבחים המומצאים שנשלחו לו מטעם הגלריה הלאומית על אודות "ד"ר בין", ומחליט לארח את בין בביתו, לדאובנם של אשתו אליסון (פמלה ריד), בנו קווין (אנדרו לורנס) ובתו ג'ניפר (טרישיה וסי), שאינם מרוצים מהמחשבה שבין יגור בביתם במשך חודשיים.
בין נוחת בלוס אנג'לס ומיד נקלע לצרות, כשהוא נעצר על ידי כוחות השיטור של שדה התעופה מכיוון שהוא מעמיד פנים כאילו הוא מסתיר אקדח. התנהגותו המוזרה של בין מפריעה לאליסון, ותוך זמן קצר היא מחליטה לעזוב אותו ואת דייוויד ולעבור לגור בבית אמה יחד עם קווין וג'ניפר. כמו כן, הבוס של דייוויד, ג'ורג' גרירסון (האריס יולין), נרתע מהתנהגותו של בין במהלך פגישתם הראשונה בגלריה, והוא רומז לדייוויד שהוא ייחשב אחראי על מעשיו של בין, מאחר שהייתה זו החלטתו לבחור בבין כמי שיסיר את הלוט מעל הציור. תחילה דייוויד סבור רק שבין הוא אדם מעט מוזר, אך הוא מפקפק בהחלטתו לאחר שבביקור בפארק שעשועים בין מעלה את המהירות של רכבת הרים וגורם בלי כוונה למבקרי המתקן להיפגע. בין נעצר בידי המשטרה בפעם השנייה, אך לוטננט ברוטוס (ריצ'רד גנט), שפגש את בין קודם לכן בשדה התעופה, משחרר אותו ממעצר ומזהיר את דייוויד שהוא ידאג לשלוח את בין לכלא אם הוא יגרום לצרות נוספות. לאחר שבאותו ערב בין ודייוויד הורסים בטעות ארוחת ערב עם גרירסון ואשתו, דייוויד שואל את בין אם הוא אכן דוקטור, ובין עונה לו שהוא אינו דוקטור. הציור "אמו של ויסלר" מגיע לגלריה כמה ימים לאחר מכן ודייוויד משתתף יחד עם שאר צוות עובדי הגלריה בפגישת נוהלי ביטחון. בינתיים, בין נשאר לבד להשגיח על הציור ובעת שהוא צופה בו, הוא מתעטש עליו בטעות. ניסיונו לתקן את הנזק שגרם רק מוביל לנזק נוסף, עד שנותר כתם לבן באזור פרצופה של אמו של ויסלר. דייוויד רואה את הנזק שאירע לציור ונלחץ שמא יאבד את עבודתו, ואף ייתכן שייאלץ להתמודד עם אישומים פליליים בשל הנזק. דייוויד ובין שקועים בצער ומטביעים את יגונם באלכוהול. אליסון, קווין וג'ניפר שבים הביתה באותו הערב, אך אליסון מתרגזת על כך שדייוויד השתכר יחד עם בין ושוקלת לעזוב את דייוויד שוב.
במהלך שיחה עם קווין, שהחל לחבב את בין, מתכנן בין תוכנית לתיקון המצב. בין לוקח כמה חפצים מביתו של דייוויד באמצע הלילה, מתגנב לגלריה ונפטר מהשומר היחיד במשמרת על ידי הכנסת חומר משלשל לקפה שלו. בחדר התצוגה, בין מסיר את הציור ההרוס ומחליפו בפוסטר של הציור, שעליו הוא מורח תערובת של חלבון ולק ציפורניים כדי לשוות לו מראה של ציור מקורי. ביום הסרת הלוט מעל הציור, חושף גנרל ניוטון (ברט ריינולדס) לעיני התקשורת את הציור, ודייוויד סולח לבין. אולם, בין נקרא לעלות לדוכן הנואמים כדי לשאת דברים על הציור. אף כי דייוויד חושש שבין ישפיל את עצמו בטלוויזיה, בין נושא נאום אינטליגנטי ומעמיק על הציור ועל אופיו, וזוכה לתשבחותיהם של ניוטון והתקשורת. עם זאת, החגיגה נקטעת כאשר לוטננט ברוטוס מודיע לדייוויד שג'ניפר עברה תאונת אופנוע ונמצאת בטיפול נמרץ. בדרכו לבית החולים, ברוטוס נקלע לעימות עם שודד ונורה. בבית החולים, דייוויד ואליסון מעודכנים על מצבה של ג'ניפר, בעוד שבין מזוהה בטעות כרופא (מכיוון שהוא מרים מסכת שהפיל רופא אחר) ונלקח לחדר הניתוחים. על אף שבהתחלה הוא חושש מהסיטואציה, בין מצליח להציל את חייו של ברוטוס ולהעיר את ג'ניפר (בעקבות תאונה עם הדפיברילטור הוא מעופף באוויר ונוחת עליה). כהוקרת תודה, בני משפחת לנגלי מאפשרים לבין לבלות בחיקם שבוע נוסף לפני חזרתו ללונדון. הסרט מסתיים בפרידתו של בין ממשפחת לנגלי וחזרתו ללונדון, שם מתגלה שהוא שמר את הציור ההרוס עמו למזכרת.
הפצה
"בין" יצא לאקרנים בהפצה מוגבלת בארצות הברית ב-17 באוקטובר 1997, ולאחר מכן יצא בהפצה נרחבת ב-7 בנובמבר 1997. בבריטניה הסרט יצא לאקרנים ב-1 באוגוסט 1997, ובישראל כשבוע לאחר מכן ב-8 באוגוסט 1997.
הערכת המבקרים
"בין" התקבל בקרב המבקרים בצורה מעורבת. הליקויים שעליהם הצביעו המבקרים הם שבירת המסורת של תוכנית הטלוויזיה שבה מיסטר בין נמצא במרכז תשומת הלב, ו"אמריקניזציה" שנדרשה כדי למכור את הסרט ברחבי העולם (בין מדבר לעיתים בצורה אינטליגנטית, אם כי תוך קושי ברור, בניגוד לתוכנית הטלוויזיה שבה בעיקר מלמל משפטים לא ברורים). באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט 42% ביקורות חיוביות וציון משוקלל של 5.3 מתוך 10; מבקרים רבים באתר ציינו כי הסרט היה ארוך יתר על המידה וכלל מעט מדי בדיחות. באתר Metacritic הציון המשוקלל של הסרט הוא 52 מתוך 100, ציון שנקבע לפי 20 ביקורות.
על אף שקיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, "בין" היה הצלחה מסחרית גדולה, והפך לסרט פולחן של מעריצי התוכנית מאז הפצתו בווידאו.
מונטה קרלו מאסטרס
מונטה קרלו מאסטרס הוא טורניר טניס לגברים הנערך בעיירה רוקברון-קאפ-מרטן, צרפת, שסמוכה למונקו. האליפות היא חלק מסדרת טורנירי מאסטרס 1000 של הסבב העולמי לגברים (ATP Tour). הטורניר נערך מדי שנה בסביבות חודשים אפריל-מאי ומשוחק על מגרשי חימר.
אליפות מונטה קרלו לטניס הראשונה נערכה בשנת 1897, והפכה לטורניר "פתוח" ב-1969. לאורך השנים נחשב הטורניר ליוקרתי בסבב הגברים, בדרך כלל בסדרת הטורנירים השנייה בחשיבותה לאחר ארבעת הגראנד סלאמים.
החל משנת 2009, הפך מונטה קרלו ליחיד מבין תשעת טורנירי המאסטרס שבו לא מחויבים הטניסאים בסבב ה-ATP לשחק. עם זאת, רוב השחקנים המובילים עודם בוחרים להשתתף באליפות, בשל הניקוד הגבוה והפרסים הכספיים הנכבדים בהם ניתן לזכות.
פורמט
בטורניר היחידים משחקים 56 טניסאים בשיטת נוק-אאוט של שישה סיבובים, כאשר מבין 56 השחקנים 16 מדורגים (ולכן לא יכולים לפגוש אחד את השני עד לשמינית הגמר). שמונת המדורגים הראשונים מתחילים ישירות בסיבוב השני. בדומה, טורניר הזוגות כולל 24 צמדים המשחקים חמישה סיבובים, וארבעת הזוגות המדורגים ראשונים מתחילים בסיבוב השני.
הטורניר משוחק על מגרשי חימר בקאנטרי קלאב מונטה קרלו שבעיירה רוקברון-קאפ-מרטן, שלמרות שמו אינו נמצא במונטה קרלו ואף לא במונקו. המשחקים נערכים בשני אצטדיונים, מגרש הנסיכים (Court des Princes) המשני ומגרש רנייה השלישי (Court Rainier III) המרכזי, בו 10,200 מושבים.
ישראל צינברג
ישראל (סרגיי לזרֶביץ') צינברג (ביידיש: צינבערג; ברוסית: Цинберг; בכתב לטיני: Zinberg; 1873, כפר על יד לנובצי, ווהלין – 1939) היה היסטוריון של הספרות העברית והיידית ופובליציסט יהודי רוסי, מהנדס כימיה במקצועו.
קורות חיים
צינברג נולד ברוסיה. כבחור צעיר היגר לגרמניה ולמד את מקצוע הכימיה, משם עבר לבזל והשלים תואר דוקטור לפילוסופיה. ב-1898 חזר לרוסיה ונתמנה למנהל מעבדה כימית בבירה פטרבורג.
בעודו מתפרנס מעבודתו בתחום הכימיה, הקדיש את זמנו הפנוי לכתיבה פובליציסטית וספרותית, יחד עם שמעון דובנוב היה בין מייסדי מפלגת העם היהודית (יידישע פאלקס-פארטיי), והאמין בקיום עצמאי ליהודים כלאום בתוך רוסיה ובאוטונומיה תרבותית יהודית. הוא לא שלל את הציונות, אך לא הסכים לקבל את עיקרון שלילת הגלות והאפשרות של יהדות עולמית בעלת ישות לאומית חינוכית ותרבותית.
חיבורו העיקרי הוא "תולדות ספרות ישראל", שנועד להקיף את תולדות ישראל משנת 900 ועד 1900, שמונת הכרכים הראשונים נדפסו בווילנה (1929-37), וכרך נוסף נדפס אחרי פטירתו (ניו יורק 1966). הספר כתוב בנימה אוהדת כלפי היצירה היהודית, ומגלה חיבה לספרות המסתורין והחסידות, ובפרט לספרות היידית.
צינברג עמד בקשר מכתבים עם סופרים מפורסמים כמו שלום עליכם, חיים נחמן ביאליק ואחד העם.
בתקופה הסובייטית ניסה צינברג להמשיך במחקריו. חומר היסטורי עוד פורסם מפרי עטו ב-1930, אך המשטר הצר את צעדיו, וב-1938 נאסר והוגלה למחנה ריכוז במזרח הרחוק, שם מת.
אחרי הוועידה ה-20 של המפלגה הקומוניסטית טוהר שמו בשנת 1956.
איתי שמעוני
איתי שמעוני (נולד ב-24 ביוני 1987) הוא פזמונאי ומלחין ישראלי, אשר כתב להיטים רבים עבור אמנים שונים, בהם נועה קירל, יהונתן מרגי ואלה לי להב.
ביוגרפיה
שמעוני נולד וגדל בקריית ביאליק, ולמד בקריית החינוך אורט קריית ביאליק. בשנת 2010, החל ללמוד הלחנה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. ב-2015 עבר להתגורר בלוס אנג'לס. נכון ל-2020, הוא מתגורר ברמת גן.
מנשה קדישמן
מנשה קדישמן (21 באוגוסט 1932 – 8 במאי 2015) היה צייר ופסל ישראלי, חתן פרס ישראל בתחום הפיסול.
איתי שמעוני
קריירה
בשנת 2020, כתב יחד עם ג'ורדי ודורון מדלי שיר נוסף עבור נועה קירל, "אם אתה גבר", שהגיע למקום השני במצעד הרשמי של גלגלצ ולמקום ה-21 במצעד הפזמונים העברי השנתי של התחנה. בהמשך השנה, כתב עבור קירל יחד עם רון ביטון וג'ורדי גם את הלהיט "מיליון דולר", בהשתתפות הראפר שחר סאול, שהגיע למקום הראשון במצעדים השבועיים של מדיה פורסט וגלגלצ ולמקום השני והשלישי בהתאמה במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים של כאן גימל וגלגלצ ואף זכה בתואר "שיר השנה" של מאקו. בספטמבר של אותה השנה, כתב עבור קירל ויהונתן מרגי את השיר "אמבולנס", יחד עם מבצעיו, לצד רון ביטון, ג'ורדי וסטטיק.
בנובמבר 2020, כתב עבור אלה לי להב את השיר "מה אתה רוצה?", שהגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט. בשנת 2021 כתב את "טיפה" עם שירי מימון.
מנשה קדישמן
ביוגרפיה
מנשה קדישמן נולד בתל אביב לבלהה ובן-ציון קדישמן. למרות הרוח החלוצית של המשפחה, הייתה בבית אווירה תומכת לעיסוק באמנות. אביו נהג ליצור, כתחביב, חיתוכי אלומיניום בנושאי חלוצים. בנעוריו למד קדישמן ציור אצל אהרון אבני. לאחר מכן למד פיסול אצל משה שטרנשוס. במקביל היה קדישמן פעיל בתנועת הנוער "גורדוניה" (התנועה המאוחדת). בשנת 1950 נפטר אביו. קדישמן סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר המקצועי ע"ש מקס פיין בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל הצטרף ליחידת הנח"ל הראשונה, שהוקמה באותה עת. קדישמן הוצב בקיבוץ מעיין ברוך שבאצבע הגליל. הוא היה רועה צאן, דבר שהשפיע רבות על יצירותיו. זכרונותיו כרועה מתועדים וערוכים בדייקנות ברישומי פחם ועיפרון. התוכן בדרך כלל עוסק בכבשים. הכבשים צוירו בעיקר בסביבת גבול ישראל, גדרות תיל. מה שהשפיע עליו ביותר זו העובדה שגם הכבשים למעשה מוגבלות בגבול בינלאומי.
בשנים 1947–1950 למד פיסול אצל משה שטרנשוס, לאחר מכן אצל רודי להמן. היה חבר קיבוץ יזרעאל מספר שנים, אולם נאלץ לעזוב כי הקיבוץ סירב לממן את לימודיו האקדמיים. בשנים 1959–1960 בסט. מרטינ'ס סקול אוף ארט אצל אנתוני קארו  (למד שם יחד עם בוקי שוורץ), ובסלייד סקול; שני המוסדות בלונדון. בשנות ה-60 חי ויצר בלונדון ואף החל להצליח שם.
בשנת 1968 ייצג את ישראל בדוקומנטה בקאסל, גרמניה, ובשנת 1978 הציג בביאנאלה של ונציה 18 כבשים שעל גבן צבע כחול בשם "פרויקט הכבשים: הטבע כאמנות והאמנות כטבע". מיצג זה שוחזר במוזיאון תל אביב לאמנות בתערוכה של יצירותיו שנפתחה בדצמבר 2005 ונקראה "צייר לי כבשה". התפרסם גם בציורי דיוקנאות הכבשים הצבעוניים שלו, אותם החל לצייר בשנת 1995; מאז יצר אלפי דיוקנאות מסדרה זו.
בפסליו הוא נהג להשתמש בברזל ובחומרים נוספים כדי ליצור אמנות סביבתית אפית. בתחילתה, בשנות ה-60, נהג לפסל בסגנון מופשט על ידי שימוש בצורות גאומטריות חדות, ובהמשך פיסל גם פסלים פחות מופשטים, בהם "עקדת יצחק", פסל רחוב עשוי פלדת קורטן שנמצא בתל אביב מול מוזיאון תל אביב ובניין בית המשפט.
פסל הרחוב שלו "התרוממות" עשוי פלדה וגובהו 15 מטר. הפסל נמצא בסמוך לבית תיאטרון "הבימה" בתל אביב, והוא סימן היכר בולט של סביבתו.
בשנת תשנ"ה (1995) נבחר לחתן פרס ישראל בתחום הפיסול. בשנת 2005 הוקרן בפסטיבל ירושלים הסרט "הכבשה הכחולה" (בבימוי דני דותן ודליה מבורך) המתעד את חייו ויצירתו.
בשנים 1976–1977 שיחק בסרטים בבימויו של זאב רווח "רק היום" ו"הגונב מגנב פטור" בתפקיד המהרישי.
קדישמן היה גרוש ואב לשניים. בנו, בן, הוא צייר. בתו השחקנית מאיה קדישמן הייתה נשואה לאמן ערן שקין.
מנשה קדישמן נפטר ב-8 במאי 2015, בגיל 82, ונטמן בבית הקברות קריית שאול.
הנצחה
במסגרת המיזם של עיריית תל אביב להנצחת אמנים ואנשי תרבות תושבי העיר, נקבעה לוחית זיכרון על ביתו ברחוב בר כוכבא 2.
אמנות במרחב הציבורי
{|width="100%" style="background-color: transparent;"
איגור אלבין
איגור ניקולאייביץ' אלבין (עד 2014, סליוניאייב) (ברוסית: Игорь Николаевич А́лбин, Слюня́ев; נולד באיסיקול, מחוז אומסק ב-4 באוקטובר 1966) הוא מדינאי רוסי שלאחרונה כיהן כסגן מושל סנקט פטרבורג מאז נובמבר 2014 עד דצמבר 2018.
כיהן בעבר כמושל מחוז קוסטרומה (2007–2012) והשר לפיתוח אזורי (2012–2014).
כתב המחול אשכול-וכמן
כתב התנועה אשכול–וכמן הוא כתב תנועה שפותח בשנת 1958 על ידי שני ישראלים: הכוריאוגרפית נועה אשכול ותלמידה אברהם וכמן (לימים פרופסור לאדריכלות). כתב תנועה הוא מערכת סמלים המאפשרת להגדיר את תנועת הגוף האנושי. כתב התנועה אשכול-וכמן מתבסס על מערכת כדורית המחלקת את המרחב לשמונה כיוונים, כשלכל נקודה במרחב יש מיקום במערכת. על מנת לנתח את התנועות השונות מיוצג כל איבר על ידי ציר האורך שלו, כך שהגוף מותווה כמערכת צירים בדומה לאלו המחלקים את פני כדור הארץ. מערכת הסימנים מתארת את מיקומו ומסלולו של כל איבר על פני הכדור.
המרכז למחול ע"ש נועה אשכול ממוקם בחולון, ישראל.
התפתחות הכתב והשפעתו
הכוריאוגרפית נועה אשכול למדה לנגן בפסנתר החל מגיל צעיר. בהגיעה לעולם המחול בשנות הארבעים המוקדמות, זיהתה פער גדול בין הוודאות שבלימודי הנגינה והשימוש בתווים ברורים ואובייקטיביים לעומת לימודי המחול שנעשו בעל פה וללא תמלול פורמלי של החומר התנועתי. אשכול חשה צורך לגשר על פער זה, ומשנתוודעה לכתב המחול של רודולף פון לאבאן החלה ללמוד אצל זה האחרון בלונדון, אנגליה. אולם אשכול חשה אכזבה מאופיו הסובייקטיבי והבלתי מדויק של כתב לאבאן וראתה צורך בכתב שמתאר את מצבי הגוף בלבד באופן מוחלט. מששבה לארץ עבדה אשכול עם תלמידה מאוניברסיטת תל אביב, אברהם וכמן על היסודות של כתב התנועה. וכמן תרם ככל הנראה את העיקרון הבסיסי של מערכת מטווה המבוססת על כדור, כמו גם את האיורים לספרם "כתב תנועה" (יחד עם ג'ון האריס) שיצא בלונדון ב-1958. הכתב, בהתפתחותו הראשונית, כלל מגוון מאוד מצומצם של סמלים לעומת אלו שהתפתחו במרוצת השנים שלאחר מכן. השימוש בו התבסס בעיקר בקרב תלמידותיה ותלמידיה של אשכול באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בחוג לכתב תנועה שהקים תלמידה של אשכול עמוס חץ. במקביל להוראתה באקדמיה בירושלים, התגבשה מסביב לאשכול חבורה של אנשי מחול ובוהמיה וכן נוסדה הלהקה למחול קאמרי, הפועלת עד היום ורוקדת ריקודים שכתבה אשכול. אשכול כתבה במהלך חייה עשרות ריקודים המתחלקים לכשש סויטות בהוצאת האגודה לכתב תנועה הפועלת בחולון. כמו כן נכתבו פרטיטורות המתעדות תנועות יסוד מעולמות הבלט הקלאסי, הטאי צ'י, ריקוד הדבקה ועוד. הגישה בעולם המחול בארץ כלפי הכתב הייתה מאז ומתמיד חשדנית, וסימנה את עולם הכתב ככלל ואת ריקודיה של אשכול בפרט כסכמתיים וקרים. שימושים נוספים בכתב נעשו במחקרים מתחום הזואולוגיה, כגון במחקרו של פרופסור אילן גולני מאוניברסיטת תל אביב על דפוסי התנועה של התן הזהוב, וכן בתחומי הפסיכולוגיה, הקוגניציה והציור.
כתב התנועה נלמד מזה שנים רבות באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובחוג למחול בסמינר הקיבוצים בתל אביב.
מורות כתב התנועה בסמינר הקיבוצים ובוגרותיו מפעילות את קבוצת ריקודנטו, שייסדה ב-1986 תרצה ספיר, מתלמידותיה הבכירות של נועה אשכול. הקבוצה מפרסמת ספרים רבים בכתב התנועה, ומופיעה ביצירות הכתובות בכתב תנועה אשכול וכמן.
עקרונות
בבסיסו של כתב התנועה נמצאת החלוקה של המרחב המקיף כל איבר (וכן את הגוף כמכלול) לקואורדינטות. המרחק בין כל קואורדינטה נמדד לפי הזוויות של הקואורדינטה למפרק של האיבר, כאשר החלוקה המקובלת היא לקואורדינטות במרחק של ארבעים וחמש מעלות אחת מהשנייה. כל קואורדינטה מוגדרת על ידי המרחק האופקי שלה מהקואורדינטה שנמצאת בקו ישר מול המפרק (זו נקראת ה"אפס" האופקי) והמרחק האנכי שלה מהקואורדינטה שנמצאת בקו ישר מתחת לאיבר (ה"אפס" האנכי). כך נוצרת מערכת מתווה בת עשרים ושש קואורדינטות המחולקות לשלוש קואורדינטות בכל אחד משמונת המישורים האנכיים, אחת בקו ישר מעל המפרק ואחת בקו ישר תחתיו. השתיים האחרונות נקראות אפס ארבע ואפס אפס, בהתאמה. זאת מפני שהראשונה נמצאת בגובה של ארבע כמויות מהקו הישר שמתחת למפרק, והשנייה נמצאת במרחק של אפס כמויות ממנו. המרחקים של הקואורדינטות מנקודות האפס נספרים לפי כיוון השעון. כיוון זה נקרא כיוון פוזיטיבי. כך, הקואורדינטה שנמצאת בקו ישר שמאלה מהאיבר בגובה של תשעים מעלות מהקו הישר שנמצא תחתיו, נמצאת בגובה 2 ובמרחק אופקי 6. בהוראות לתנועה ניתן לכתוב כיוון נגטיבי, שהוא תנועה נגד כיוון השעון.
תנועת האיבר בין הקואורדינטות יכולה להרשם באחת משתי דרכים - או בכתיבה של הקואורדינטה אליה מגיע האיבר, מתוך ההנחה שהתנועה נעשית בדרך הקצרה ביותר, או הוראה לתנועה. ישנם שלושה סוגים של הוראות לתנועה:
כאשר מציינים קואורדינטה במרחב או הוראה לתנועה, נהוג לציין גם האם ההתייחסות היא למערכת המתווה המקיפה את האיבר המסוים והנגררת אתו ללא התייחסות למרחב המקיף אותו או שההתייחסות היא למערכת המתווה הכללית המוגדרת לפי המרחב. בישראל כיום, נהוג בקרב מורים למחול להשתמש במערכת המתווה הכללית כדי לציין כיוונים במרחב. החזית של הרקדנית היא נקודת האפס, ופנייה לאחת משבע החזיתות האחרות מקבלת בפשטות את שם החזית. כך, אם הרקדנית פונה לדוגמה לחזית חמש (אלכסון אחורי שמאלה), האפס הכללי שלה אינו משתנה, אך האפס האישי שלה הוא כעת מה שנקרא עד כה חמש. כתיבה לפי המערכת האישית נקראת bodywise (בודי-וויז. מבחינת הגוף) וכתיבה לפי המערכת הכללית נקראת spacewise (ספייס-וויז. מבחינת החלל).
עם השנים, התפתחו בכתב סימנים נוספים שנועדו לייעל את הכתיבה ולקבץ בתוכם ריבוי של סמלים קיימים לכדי סימן אחד. כך לדוגמה, נוצר סימן פשוט לצעד במקום לכתוב את ריבוי התנועות המתרחשות בכל צעד של הרגל.
לקריאה נוספת
ראשיתו של כתב התנועה:
נועה אשכול, רחלי נול, כתב תנועה אשכול–וכמן: הבלט הקלסי, תל אביב: מכון למוזיקה ישראלית (מ.מ.י.), 1968.
סחר בין-לאומי בפסולת
סחר בינלאומי בפסולת מתייחס לפעילות כלכלית במסגרתה פסולת שנוצרת במדינה אחת משונעת למדינה אחרת לצורך טיפול. תרחיש אחד הוא מצב בו בעלי הפסולת רוכש שירותי טיפול (כגון מיחזור, טיהור שפכים, הטמנה וכדומה) מגורם המציע שירותים כאלה במדינה אחרת. בתרחיש זה, ניתן לומר שמדינת המקור של הפסולת למעשה מייבאת שירותי טיפול בשפכים ממדינת היעד, ומבחינה כלכלית הגורם במדינת המקור איננו יצואן של הפסולת אלא למעשה לקוח המשלם עבור שירותים בחו"ל. בתרחיש אחר, בעלי הפסולת מוכר את הפסולת לגורם במדינה אחרת שמסוגל להפיק ממנה תועלת על ידי מחזור, שימוש חוזר או הפקת אנרגיה, והיצואן של הפסולת מפיק רווח כספי מהעסקה. ייצוא של פסולת עשוי להיות בעל השפעות חיוביות הן מבחינה כלכלית והן מבחינה סביבתית. מבחינתם הכלכלית של הגורמים המטפלים בפסולת, מסחר בין לאומי מאפשר גישה לכמויות גדולות יותר של פסולת ובכך מאפשר להנות מיתרון הגודל (economy of scale), מה שמגדיל את היעילות של הטיפול ואת הרווחיות. מבחינתם הכלכלית של בעלי הפסולת, הייצוא מגדיל את ההיצע של שירותי הטיפול הזמינים עבורם ומוריד את עלויות הטיפול. למשל, מפעל בארץ המייצר פסולת יכול להידרש לשלם מחירים גבוהים עבור טיפול בפסולת בתחומי מדינת ישראל מכיוון שהשוק בארץ קטן, בעוד שאם ייצא את הפסולת למרכז מחזור גדול יותר באירופה, עלויות הטיפול יהיו נמוכות יותר, ואפשר אפילו שהמפעל יוכל למכור את הפסולת למרכז המחזור באירופה ולהפיק מכך רווח כספי.
מבחינה סביבתית, הגדלת שוק הטיפול בפסולות על ידי יבוא ויצוא יכולה להביא לעלייה באיכות ובמומחיות של מרכזי הטיפול ולהגדלת כמות המיחזור וגודלה של הכלכלה המעגלית, ובכך להפחית את הפגיעה בסביבה.
עם זאת, ישנם גם סיכונים הכרוכים ביצוא פסולת. מדובר הן בסיכונים סביבתיים (למשל זיהום שנגרם מתאונות במהלך שינוע בין לאומי של פסולת), והן בסיכונים אתיים (למשל, כאשר מדינה ענייה עלולה להפוך ל"פח הזבל" של מדינה עשירה יותר). מסיבות אלה, ייצוא בין לאומי של פסולת כפוף לאמנת בזל, עליה ישראל חתומה.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 החלה עליה ביבוא פסולת מוצרי פלסטיק לסין, לאחר שפותחו בסין שיטות למחזור פסולת זו. בעשור הראשון למאה ה-21 הייתה סין ליבואנית פסולת הפלסטיק הגדולה בעולם, ומאז התירה יבוא פסולת פלסטיק בשנת 1992 ועד לשנת 2016 סין יבאה לתחומה את רוב פסולת הפלסטיק הממוחזרת בעולם. אולם עם תחילת העשור השני למאה ה-21, החלה ממשלת סין להטיל הגבלות יבוא פסולת פלסטיק למדינה, במטרה להפחית את תרומתה לזיהום האוויר. הגבלות אלה הלכו והוחמרו לאורך השנים, מבחינת אחוז המזהמים המותרים בפסולת המיובאת ומקורות הפסולת.
עונת 2018 בליגת האלופות האסיאתית
עונת 2018 בליגת האלופות האסיאתית היא העונה ה-37 של האליפות. האליפות נחשבת למפעל התחרויות הבכיר של קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC).
הזוכה בעונה זאת הייתה קאשימה אנטלרס היפנית שניצחה במשחק הגמר את פרספוליס האיראנית.
העפלה
שיטת ההעפלה שנועדה לקבוע אילו קבוצות ישתתפו בתחרויות הכדורגל הקבוצתיות של ה-AFC שונתה ב-25 בינואר 2014 על ידי ועדת התחרויות של ה-AFC. השינוי בשיטת הדירוג אושר על ידי ועד ההנהלה של ה-AFC ב-16 באפריל 2014. במסגרת השינוי כל אחת מ-46 מהתאחדויות הכדורגל של המדינות שחברות ב-AFC (לא כולל התאחדות הכדורגל של איי מריאנה הצפוניים) מדורגת לפי ההישגים של הנבחרת הלאומית שלה ושל הקבוצות ששייכות לליגות הכדורגל שלה בתחרויות הכדורגל של ה-AFC שהתקיימו בארבע השנים שקדמו לתחרות הכדורגל הקבוצתית שבה ההתאחדות משתתפת.
מכיוון ששיטת הדירוג נכנסה לתוקף רק בשנת 2016, הדירוג שקבע אילו התאחדויות ישחקו בעונות 2017 ו-2018 של ליגת האלופות האסיאתית התבסס על הדירוג של שנת 2016.
שלב הבתים
ההגרלה נערכה ב-6 בדצמבר 2017 בבית ה-AFC בעיר קואלה לומפור שבמלזיה. המועדונים שהעפילו לשלב הבתים חולקו לשמונה בתים כאשר בבתים א-ד לקחו חלק קבוצות ממערב אסיה ובבתים ה-ח לקחו חלק קבוצות ממזרח אסיה.
שלב הנוקאאוט
בשלב הנוקאאוט לקחו חלק 16 המועדונים שהעפילו משלב הבתים ששחקו בשיטת בית-חוץ. המועדונים פוצלו לשני אזורים, מזרח אסיה ומערב אסיה ומנצחות בחצאי הגמר של כל אזור התמודדו בגמר.
רבע הגמר
הגרלת המשחקים התקיימה ב-23 במאי 2018, בשלב רבע הגמר המשחקים נערכו בשיטת בית חוץ. ארבעת המועדונים ממזרח אסיה וארבעת המועדונים ממערב אסיה שיחקו בשני מחזורים כאשר שתי המנצחות בכל אזור העפילו לחצי הגמר.
חצי הגמר
בשלב חצי הגמר השתתפו ארבעת המועדונים שהעפילו מרבע הגמר המערבי ומרבע הגמר המזרחי. המועדונים ששיחקו בשיטת בית-חוץ בשני חצאי גמר: חצי הגמר המערבי בו התמודדו המועדונים א-סד ופרספוליס וחצי הגמר המזרחי בו התמודדו קאשימה אנטלרס וסוואן בלו ווינגס ושתי המנצחות בחצאי הגמר העפילו לגמר.
חצי הגמר המערבי
פרספוליס ניצחה 1–2 בסיכום שני המשחקים.
חצי הגמר המזרחי
קאשימה אנטלרס ניצחה 5–6 בסיכום שני המשחקים.
הגמר
בשלב הגמר התמודדו קאשימה אנטלרס, שניצחה בחצי הגמר המזרחי ופרספוליס שניצחה בחצי הגמר המערבי בשני משחקים שנערכו בשיטת בית-חוץ.
קאשימה אנטלרס ניצחה 0–2 בסיכום שני המשחקים.
שומה גוטי
שומה גוטי (במקור שמחה שמואל גוטמן, עד 1886,  בהונגרית: Guthi Soma; טאיה, 8 בפברואר 1866 – בודפשט, 5 בינואר 1930) היה עורך דין, סופר, עיתונאי ומחזאי יהודי-הונגרי.
קורות חייו
שמחה שמואל גוטמן נולד במשפחה יהודית בכפר בצפון מזרח הונגריה, במחוז זמפלן. אביו היה יעקב (יאקאב) גוטמן שהיה מנהל בית ספר, ואמו הייתה סאלי ליסאואר.
הוא למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), ולאחר מכן עבד משנת 1891 כעורך דין בבודפשט והתמחה כסניגור פלילי. בנוסף לעבודתו, הוא היה גם כתב של ה"עיתון של פשט" (Pesti Hírlap) ולאחר מכן של פשטוי נפלו.
רישומי בית המשפט ההומוריסטיים שלו, שפרסמו בשבעה כרכים תחת השם הבדוי "גוטיוס", זכו לפופולריות רבה. מחזותיו הוצגו בתיאטרון הלאומי של בודפשט, בתיאטרון הקומדיה של בודפשט ובתיאטרון העם.
גוטי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
כתיבתו המיוחדת
שומה גוטי, למרות שהיה די פופולרי בזמנו. הוא היה סופר, עורך דין בעל רוח פרוגרסיבית, בוהמיין ידוע, שהפך לכותב כרוניקה של העולם התחתון של בודפשט ככתב בית המשפט. כמה מחקרים כבר הצביעו על כך שיש להתייחס לגוטי כאבי ספרות הפשע ההונגרית, אך עובדה ידועה מעט היא שספרו "אהבה הומוסקסואלית", שפורסמה ב-1908, יכולה להיחשב לאחד הרומנים ההומואים המוקדמים ביותר. גוטי קיבל השראה לכתוב את המשל הטרגי שלו (הרומן) מפרשת הארדן-אולנבורג שפרצה ב-1906: לאחר שהיחצן הגרמני מקסימיליאן הארדן האשים כמה דיפלומטים של האימפריה הגרמנית שהם חברים בחוג אינטרס הומוסקסואלי. עבודתו של גוטי היא גם פשע פסיכולוגי וגם אמירה פוליטית, שבה הוא ניגש אל "העולם הנודע" באמפתיה למופת. נכון שהצגתו לא חסרה קצת אקזוטיות, אבל על תום הלב של המחבר אין עוררין, וכך גם על העובדה שהוא היה מהראשונים שפתחו מקום בז'אנר פופולרי לנושא האהבה החד-מינית. ההיסטוריונית והפסיכולוגית של נשים אנה בורגוס כתבה המשך לכרך, שבו היא שופכת אור על השיח המשפטי והרפואי סביב הומוסקסואליות במאה ה-20. בעשורים הראשונים של המאה.
משפחתו
אשתו הייתה אסתר פירדי (1867–1942), בתם של המורה איגנץ פירדי ושל קטלין זאפיר, לה נישא ב-14 ביולי 1891 בבודפשט. בתו הייתה זמרת האופרה, הסופרת והמתרגמת ארז'בט גוטי, אמו של הסופר גאבור דבצ'רי.
סרטים
לפחות ארבעה מכתביו הנוספים הוסרטו:
פרס עקביהו
פרס יצחק עקביהו לשירה וביקורת הוא פרס ספרותי המוענק למשוררים עבריים ולחוקרי שירה עברית על מפעל חייהם. הפרס מוענק על ידי המחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן וזכו בו, לסירוגין, משוררים וחוקרי ספרות, וגובהו 40,000 ש"ח. הפרס קרוי על שם המשורר, המסאי והמתרגם יצחק עקביהו, אשר ייסד את הקרן להענקת הפרס.
זאב דומניץ
זאב דוֹמנִיץ (27 בדצמבר 1902 – 27 ביוני 1976) היה מחנך, סופר ומשורר לילדים ישראלי.
ביוגרפיה
זאב דומניץ נולד בחנוכה תרס"ב בעיירה סטארובין שברוסיה הלבנה, רוסיה, למשפחה יהודית מסורתית. למד ב"חדר מתוקן", והשלים לימודיו בישיבת סלבודקה, שברחה לדרום רוסיה בעת מלחמת העולם הראשונה. כשהיה בן 15 פרצה המהפכה ברוסיה ובעקבותיה התלקחה מלחמת אזרחים. הוא נקלע לאזורי הקרבות שבהם השתוללו כנופיות אנטישמיות והתחוללו פרעות ביהודים. לאחר ניסיונות קשים הצליח להימלט לווילנה שם המשיך את לימודיו בסמינר למורים של "תרבות", וסיים אותו כמורה מוסמך.
בשנת 1926 עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים, שם המשיך בלימודיו בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטה העברית שבהר הצופים. עם סיום לימודיו נשלח לבולגריה, לעמוד בראש מערכות החינוך והתרבות של תנועות הנוער הציוניות. הוא גם לימד שם בבתי הספר העבריים.
בשנת 1934 שב דומניץ לארץ ישראל, השתקע בתל אביב ושב להוראה. הוא לימד בבתי הספר ברמת גן, בבן שמן ושימש שנים רבות כמורה בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון בתל אביב. מראשית עלייתו ארצה פרסם סיפורים מחורזים, שירים לילדים, משלים מעובדים ואגדות, שאותם כינס לימים בספריו. הוא היה פסל חובב ועסק בפיסול עד שנותיו האחרונות. נפטר ב-1976, בגיל 74. הותיר את אשתו רחל.
ספריו
מחזה על פי יצירתו גד וענת נסעו לאילת, הומחז על ידי משה ברקאי, עיבוד ובימוי - יוסף אוקסנברג, תל אביב 1960.
נינה גרסיה
נינה גרסיה (בספרדית: Nina García, נולדה ב-3 במאי 1965) היא עיתונאית אופנה קולומביאנית-אמריקאית.
ביוגרפיה
גרסיה נולדה בברנקייה, קולומביה. היא סיימה תואר באוניברסיטת בוסטון, לאחר מכן למדה בבית לאופנה בפריז ובמכון הטכנולוגי לאופנה בניו יורק, היא החלה את הקריירה שלה בשנות השמונים שעבדה באגף יחסי הציבור של המעצבים פרי אליס (Perry Ellis) ומארק ג'ייקובס. אחרי כן החלה לעבוד בערכת מגזין הנשים "Mirabella" שם עבדה בסטיילינג ובעריכת המגזין. ב-2000 החלה לשמש כמנהלת האופנה של המגזין Elle.
היא משמשת כשופטת בתוכנית האופנה "פרויקט מסלול"; ב-2007 וב-2014 הייתה שופטת בתחרות מיס תבל, היא שימשה כמומחית לסטיילינג ואופנה במספר תוכניות וביניהן בוקר טוב אמריקה. היא הוציאה ארבעה ספרים שכתבה.
הלן קרמר
הלן קרמר (בגרמנית: Helene Cramer; 13 בדצמבר 1844 – 14 באפריל 1916) הייתה ציירת פרחים, נוף ודיוקנאות גרמנית.
קורות חייה
הלן קרמר הגיעה ממשפחת סוחרים עשירה בהמבורג-אולנהורסט. כמו אחותה, הציירת מולי קרמר, היא החלה את הכשרתה כציירת בשנת 1882 לאחר מות אביהם סזאר קרמר. בתחילת לימודיהן הלן הייתה בת 38. המורים הראשונים של האחיות היו המאייר של המבורג תיאובלד ריפסל וכן הציירים קרל רודק וקרל אוסטרלי. בסוף שנות השמונים של המאה ה-19 הלן קרמר נסעה להאג להתאמן אצל מרגרטה רוזנבאום ויחד עם אחותה אצל צייר הטבע הדומם הבלגי יוג'ין ג'ורס באנטוורפן. ג'ורס לימד אותן באמנות ציור טבע דומם.
בשנת 1896 רכש מנהל המוזיאון בהמבורג אלפרד ליכטוורק כמה מתמונותיהן של האחיות קרמר לאוסף התמונות מהמבורג. ליכטוורק, שלעיתים קרובות ביקר בבית האחיות, יצר גם קשר עם חברי מועדון האמנים של המבורג משנת 1897, שכלל בין היתר את ארנסט איטנר, ארתור איליס ופול קייזר. הביקורים של האמנים בביתן, הפך להישג חברתי-אמנותי בתחילת המאה ה-20. מבלי להצטרף למועדון האמנים, האחיות הציגו אחר כך יחד את ציוריהן.
הלן קרמר הייתה חברה באיגוד האמנים הצפון-מערב גרמנים, באגודת ברלין לנשים אמניות ובאגודת (נשים) סופרות ואמניות בווינה.
בן איש חי (ספר)
בן איש חי הוא ספר הלכות ודרשות מחולק לסדר פרשיות השבוע, ובו ביאור קצר על הפרשה והלכות שחובר על ידי חכם יוסף חיים מבגדאד (1834–1909), לפי סדר דרשותיו של הרב לקהילתו בשבתות. הספר התקבל כספר הלכה קובע בחלק מקהילות המזרח התיכון ובעיקר בקרב יהדות בבל. פסקי הרב מחמירים בדרך כלל, שכן הם משלבים בתוכם חומרות המבוססות על הקבלה והאר"י.
הספר נקרא, כמו ספרים אחרים שחיבר החכם, על שם הפסוק בשמואל (ב' כג, כ): "וּבְנָיָהוּ בֶן יְהוֹיָדָע בֶּן אִישׁ (חי) [חַיִל] רַב פְּעָלִים מִקַּבְצְאֵל הוּא הִכָּה אֵת שְׁנֵי אֲרִאֵל מוֹאָב וְהוּא יָרַד וְהִכָּה אֶת (האריה) [הָאֲרִי] בְּתוֹךְ הַבֹּאר בְּיוֹם הַשָּׁלֶג".
הספר מכיל שני תכנים: דרשות והלכות.
הספר תורגם למספר שפות, בניהן אנגלית ויידיש.
הדרשות
בהקדמה לספר מבאר הרב שספר זה הובא לדפוס כדי להוציא לאור דרשות וחידושים שהוא כתב בדרך דרש ורמז על חמישה חומשי תורה, אך החליט לצרף לחיבור הלכות פסוקות, וכל פרשה פותחת בדרשה קצרה כדי למשוך לבבות הקוראים אחר ההלכה. בדרשות משתמש הרב בדברי חז"ל שהובאו בגמרא ובמדרשים, תוך שילוב של גימטריות ודברים על פי הקבלה.
ההלכות
מפני הוצאות הדפוס היקרות, חלק מן ההלכות לא נדפס, כפי שכותב המחבר בהקדמה, ולאחר זמן הוציא מהדורה בתרא, בשם, עוד יוסף חי, וגם שם השמיט חלקים (כפי שמעיד בהקדמה), מפני הוצאות הדפוס.
דרכו של בן איש חי לפתוח בדרשה (לעיתים על פי הקבלה ולעיתים על פי הפשט) ולקשר את מה שנאמר בדרשה להלכות אותם הוא רוצה לדרוש.
כמקובל בקרב הספרדים, גם רבי יוסף חיים קיבל את העיקרון שיש ללכת אחר מרן השולחן ערוך. עם זאת, פעמים רבות הכריע שלא כדעתו בעיקר לחומרא ע"פ הרמ"א. בנוסף, דרכו של הבן איש חי להתחשב בפסיקת ההלכה בדעות המקובלים ובפסקיו משלב מפסקי האר"י ורבי שלום שרעבי (הרש"ש), גם כאשר הם מנוגדים לדעת השולחן ערוך והאחרונים.
מהדורות ופירושים
ספרים רבים נכתבו על ספר הלכות הבן איש חי:
קארן טל
קארן טל (נולדה בשנת 31 באוגוסט 1964) היא אשת חינוך, מנכ״לית קבוצת הרב תחומי עמל. בעבר הייתה מנכלי"ת "תובנות בחינוך". יועצת ארגונית בהכשרתה. זוכת פרס ברונפמן לחינוך ומי שניהלה במשך שנים את קמפוס ביאליק רוגוזין בתל אביב. סיפור בית הספר בניהולה תועד בסרט "כבר לא זרים", שזכה בפרס אוסקר לסרטים תיעודיים קצרים לשנת 2010.
ביוגרפיה
נולדה בפאס שבמרוקו למשפחה דתית. משפחתה עלתה ארצה בשנת 1968 כשטל הייתה בת שלוש והשתקעה בשכונת עיר גנים בירושלים. טל למדה בבית ספר השכונתי חב"ד עיר גנים, שהיה שייך לחב"ד. בתיכון למדה בבית הספר לבנות פלך. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים בהצטיינות, התגייסה טל לצה"ל ושירתה כמורה חיילת בפרויקט נערי רפול- גבעת אולגה ובהמשך כקצינת חינוך בבית הספר הטכני בחיפה. לדברי טל, תקופת הצבא חשפה אותה ליכולת לחולל שינוי באנשים ולהאמין בניצחון רוח האדם.
בעלת תואר ראשון בחינוך ולשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. יועצת ארגונית בהכשרתה ובעלת תעודת הוראה. טל מוסמכת במנהל החינוך מטעם אוניברסיטת תל אביב. בהמשך למדה במכון מנדל למנהיגות בירושלים (בוגרת מחזור י"א), והיא בוגרת תוכנית מעוז למנהיגות (מחזור ג').
בין השנים 2005–2011 עברה לנהל את קמפוס ביאליק-רוגוזין בדרום תל אביב- קמפוס חינוכי של שלוש עשרה שנות לימוד מגיל הגן ועד סיום התיכון. זהו מוסד חינוכי רב-לאומי ורב-תרבותי שלומדים בו ישראלים משכונות מצוקה לצד ילדי מהגרי עבודה ופליטים מאפריקה ומדרום אמריקה, עולים חדשים לצד ערבים. בסך הכול לומדים בקמפוס ילדים יוצאי ארבעים ושמונה מדינות.
במשך שש שנות כהונתה כמנהלת בית הספר עלה שיעור ההצלחה בבחינות הבגרות מ-28% ל-87%, גדל שיעור הגיוס לצה"ל ולשירות לאומי מ-26% ל-79%, ונוסד מערך התנדבותי הכולל כמאתיים מתנדבים. בתקופתה זכה בית הספר לפרס החינוך הארצי במעמד נשיא המדינה דאז שמעון פרס ושר החינוך דאז גדעון סער.
קארן טל קיבלה מוסד שעמד בפני סגירה וכמנהלת הצליחה למזג שני בתי ספר באזור מצוקה בדרום תל אביב לקמפוס מושקע שחרת על דגלו את ערכי "המצוינות, ההישגיות, הסולידאריות ומתן הכבוד לאדם".
בשנת 2010 זכה הסרט "כבר לא זרים" (Strangers No More) של HBO בפרס האוסקר לסרטים תיעודיים קצרים. הסרט מתמקד בסיפורם של שלושה מתלמידי בית הספר ומאבקם להסתגל לחייהם החדשים בישראל. בזכות סרט זה בית הספר ככלל וקארן בפרט זכו לפרסום רב. הקרנת הבכורה בישראל (עם כתוביות בעברית) התקיימה בפסטיבל הקולנוער החברתי הרביעי באפרת. ב-25 באפריל 2011 שודר לראשונה בטלוויזיה בערוץ 2. הסרט הוקרן בפסטיבלים רבים ברחבי העולם ואף פתח את פסטיבל הסרטים היהודי בקלגרי קנדה, והוצג בפני הפרלמנט באוסטרליה במעמד שר התיירות לשעבר עוזי לנדאו.
בשנת 2010 זכתה בתואר עמית כבוד מטעם המרכז האקדמי רופין תשע"א.
בשנת 2011 זכתה בתואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון.
בהמשך זכתה בפרס "צ'ארלס ברונפמן" על תרומתה החברתית לשינוי פניה של האנושות. פרס ברונפמן, שואף להביא להכרה ציבורית באנשים ש"ערכיהם היהודיים מניעים את הישגיהם ההומניטריים ומעניקים השראה לדורות הבאים".
קארן היא מייסדת ומנכ"לית "תובנות בחינוך" – מיזם שקם במטרה לתת רוח גבית למנהלי בתי ספר ולאפשר להם לחולל מהפך חינוכי וחברתי במרכזים החינוכיים שבניהולם. המיזם מתמקד בבתי ספר ציבוריים בפריפריה העירונית ובפריפריה הגאוגרפית של ישראל, מתוך הכרה בחשיבות פעילותם.
המיזם מסייע למנהלים לפתח תפיסה של מנהיגים ויזמים חברתיים, הפועלים למען יצירת מענה כולל לצורכי התלמידים מבחינה לימודית, רגשית וחברתית. בדרך זו הופך בית הספר לעוגן המרכזי בחיי התלמידים והקהילה הסובבת אותם ולמקום מעורר השראה. המיזם פועל תוך הקמת ועדי פעולה ויצירת שיתופי פעולה עם משרד החינוך, רשויות מקומיות, התעשייה, מערכת הביטחון, המגזר השלישי, האקדמיה ומתנדבים רבים.
באוקטובר 2017 זכתה תובנות בחינוך בתחרות היוקרתית "The Creator Awards" של WeWork העולמית בקטגוריה הגבוהה של Scale – לארגונים שכבר הוכיחו את הצלחתם ומבקשים להרחיב את פעילותם ולהעצים את השפעתם.
לצד פיתוח המיזם מרצה טל בבית ספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב ובפני פורומים מגוונים חברות עסקיות, קורסי מנהלים וכנסים שונים בחו"ל, חברה בפורום בינלאומי לנשים "IWF - International Women Forum" המחבר בין נשים ממגזרים שונים שפועלות למען מימוש ערכים חברתיים, ויו"ר הוועדה לבחירת מורה מצטיין למדעים ומתמטיקה – קרן טראמפ.
ביולי 2021 מונתה למנכלי"ת רשת "עמל".
חיים אישיים
מתגוררת בכפר האורנים ואם לשתי בנות.
עונת 2016/2017 ביורופקאפ
עונת / ביורופקאפ היא העונה השנייה של המפעל השני בחשיבותו של תחרויות פיב"א אירופה לקבוצות כדורסל, אחרי ליגת האלופות, אם היא כי נחשבת לרביעית בחשיבותה ביבשת אחרי היורוליג והיורוקאפ. העונה נפתחה ב-18 באוקטובר 2016 והסתיימה ב-26 באפריל 2017.