cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חאליד
2016-2017: American Teen ו-"Silence"
בינואר 2017, יצא השיר "Electric" של Alina Baraz בהשתתפות חאליד. שיתוף הפעולה שלו עם Brasstracks, השיר "whirlwind", צבר מעל 700,000 השמעות ב-SoundCloud. ב-28 באפריל 2017, הוציא הראפר לוג'יק את הסינגל "1-800-273-8255" בהשתתפות חאליד ואליסיה קארה; השיר מוקם במקום השלישי בבילבורד הוט 100, המקום הגבוה ביותר ששיר של חאליד הגיע אליו.
כל הכרטיסים לסיבוב ההופעות של חאליד "21-ערים ינואר-פברואר 2017" נמכרו, כולל כל הכרטיסים באולם "Tricki Falls" (אולם בעל קיבולת של 1,500 איש) באל פאסו. לאחר סיבוב ההופעות, אלבום הבכורה של חאליד "American Teen" יצא ב-3 במרץ 2017. האלבום זכה לביקורות משבחות, ולמועמדויות לפרס גראמי "לאלבום האורבני העכשווי הטוב ביותר" ו"לשיר הR&B הטוב ביותר"(על "Location") בטקס לשנת 2018. ב-24 באוקטובר 2017, האלבום הוסמך כפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) על שמכר מעל 1,000,000 עותקים.
ב-2017, חאליד זכה בפרס VMA לתגלית השנה. הופעת הבכורה של חאליד בטלוויזיה הייתה עם השיר "Location" בתוכנית "The Tonight Show" ב-15 במרץ 2017, מגובה על ידי "The Roots". שירו "Angels" השתתף בסדרת הדרמה של ה-ABC "האנטומייה של גריי" בפרק "Don't Stop Me Now", ששודר ב-27 באפריל 2017.
הסינגל הבא של חאליד, "Silence" הוא שיתוף פעולה עם הדי ג׳יי האמריקאי מרשמלו, השיר יצא לאור ב-11 באוגוסט 2017, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. השיר הופיע ב"Top 200" במעל 28 מדינות. הוא הגיע למצעדי שירי הדאנס באוסטרליה, הממלכה המאוחדת, ובארצות הברית, והגיע לרשימת "10 הטובים" במעל 15 מדינות דוגמת גרמניה, שוודיה, ונורווגיה. בנוסף, הוא הופיע במצעדי סוף השנה של הונגריה, דנמרק, בלגיה, אוסטריה, והולנד.
2018-הווה: Suncity ו-Free Spirit
שירו של חאליד "The Ways" עם הראפר סוואה לי, השתתף בסרט מארוול הפנתר השחור. ב-23 בפברואר 2018, השיר מוקם בבילבורד הוט 100. ב-2017 שיתף פעולה עם לורד, סיזה, ופוסט מאלון ברמיקס לשיר "Homemade Dynamite" של לורד. הוא הוציא דואט עם הזמרת נורמני, בשם "Love Lies" שהוקלט עבור פסקול הסרט באהבה, סיימון, השיר הגיע לעשרת המקומות הראשונים בבילבורד הוט 100 ב-2018. "Love Lies" היה השיר הראשון עבור כל אחד מהאמנים, שהגיע למקום הראשון בטבלת שירי הפופ של ארצות הברית, וסיים ב20 המקומות הראשונים בטבלת סוף שנת 2018 בבילבורד הוט 100.
ב-מאי 2018, כתב את "Youth" בשיתוף פעולה עם הזמר הקנדי שון מנדס, מתוך אלבומו השלישי של מנדס הנושא את שמו. השיר מכיל אזכורים לאקלים החברתי והפוליטי באותה תקופה. מנדס וחאליד הופיעו עם השיר בטקס פרס המוזיקה של בילבורד לשנת 2018 כמחווה לנפגעי אלימות האקדח, במופע השתתפו חברי המקהלה של "בית הספר התיכון מרגורי סטונמן דאגלס".
ב-19 באוקטובר 2018, הוציא חאליד את המיני-אלבום Suncity. המיני-אלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. הEP מוקם במקום השמיני בבילבורד 200. האלבום כולל את השיר "Saturday Night", שלאחר מכן יצא בגרסת רמיקס עם זמר הקאנטרי קיין בראון.
בפברואר 2019, הוציא חאליד את הסינגל "Talk", וביצע את הופעת הבכורה שלו בסאטרדיי נייט לייב, ב-9 במרץ 2019, עם "Talk" ו"Better". אלבומו השני "Free spirit" יצא ב-5 באפריל 2019, מלווה בסרט קצר. האלבום התחיל בראש ה"US בילבורד 200" עם 202,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון, והפך לאלבומו הראשון של חאליד שהגיע למקום הראשון.
באוקטובר 2019, חאליד ומייג'ור לייזר הוציאו סינגל בשם "Trigger", שהשתתף בפסקול של "Death Stranding".
תריזינוזאורוס
תריזינוזאורוס (שם מדעי: Therizinosaurus) הוא סוג דינוזאור גדול שחי בתקופת הקרטיקון במונגוליה שלפני 70 מיליון שנה הידוע בעיקר בזכות טפריו הארוכים. ככל הנראה היה אוכל צמחים אם כי מספר מחקרים סוברים שהיה אוכל-כול, ובכל זאת מבנה גופו לא התאים לציד טרף.
מאפיינים
דינוזאור זה התגלה על ידי משלחת סובייטית-מונגולית ב-1948 בתצורות נמגט שבמדבר גובי שבמונגוליה. הסוג תואר ב-1954 בידי החוקר הסובייטי יבגני מליב. פירוש שמו הוא "לטאת חרמש", מכיוון שהוא היה בעל טפרים הארוכים ודמויי חרמש בהם השתמש לקטיפת עלים מהעצים או להתגוננות מטורפים. בסוג זה נכלל מין יחיד - Therizinosaurus cheloniformis.
בתרבות
התריזינוזאורוס נראה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, לרוב בצורה לא מדויקת מדעית:
יחסי הממלכה המאוחדת–פינלנד
בין הממלכה המאוחדת לבין פינלנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים.
היסטוריה
הקיסרות הגרמנית הכירה בפינלנד ב-28 במרץ 1918, וב-6 במאי 1919 כוננו היחסים בין שתי המדינות.
בסתיו 1939 תקפה ברית המועצות את פינלנד במלחמת החורף, ופינלנד זכתה לאהדה רבה בבריטניה, בשל עמידתה הנועזת נגד הסובייטים. בפברואר 1940 הציעו בעלות הברית סיוע צבאי ממשי. כמאה אלף חיילים אמורים היו לנחות בנמל נרוויק שבצפון נורווגיה, ולתמוך בפינלנד דרך שטח שוודיה. אולם רק חלק קטן מהכוח יועד להילחם לצד פינלנד. שוודיה ונורווגיה חששו כי מטרתו האמיתית של הכוח הייתה לתפוס ולהחזיק את נמל נרוויק וכן את מכרות הברזל שבצפון שוודיה, זאת על מנת לפגוע בייצוא המחצבים לגרמניה. כיוון שחששו כי ארצותיהם תהפוכנה בשל כך לשדה קרב בין בעלות הברית לרייך השלישי, סירבו נורווגיה ושוודיה לאשר את מעבר הכוח בשטחן. אחרי המלחמה התברר כי מפקד חיל המשלוח ששלחו בעלות הברית קיבל הנחיה מפורשת להימנע מכל מגע קרבי עם הסובייטים.
צרפת ובריטניה הבטיחו להקצות לפינלנד כוח עזר בן 20,000 חיילים עד סוף פברואר, בתנאי שבדרכו לחזית יותר לו לתפוס את אזוריה ההרריים של צפון שוודיה: הברזל שנחצב שם והועבר לגרמניה היה בבחינת עורק אספקה משמעותי למאמץ המלחמתי של הרייך השלישי. בעלות הברית סירבו להצעה להנחית כוחות עזר דרך נמל פטסאמו שבצפון מזרח פינלנד.
בקיץ 1941 הצטרפה פינלנד לגרמניה הנאצית במלחמה נגד הסובייטים, ותקפה את ברית המועצות במלחמת ההמשך. באוגוסט 1941 ניתקה פינלנד את יחסיה עם בריטניה בשל הפצצה בריטית על כוחות גרמניים שהיו מוצבים על אדמת פינלנד. בריטניה הכריזה מלחמה על פינלנד ב-6 בדצמבר 1941 כאשר במהלך המלחמה הייתה רק לחימה ימית מעטה בין שני הצדדים. בקיץ 1944 עברה פינלנד למחנה בעלות הברית, ואף גירשה את כוחות הוורמאכט משטחה במהלך מלחמת לפלנד, ולאחר המלחמה חידשו בריטניה ופינלנד את היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
בשנת 1995 הצטרפה פינלנד לאיחוד האירופי, ובנוסף היא ובריטניה חברות במועצת אירופה ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
בשנת 2017, פינלנד הצטרפה לכוח התגובה המהירה הצבאית בראשות בריטניה, שנועד להיות גמיש יותר ולהגיב מהר יותר מברית נאט"ו הגדולה יותר. הוא השתמש בתקנים ובדוקטרינות של נאט"ו, כך שהוא יכול לפעול בשיתוף עם נאט"ו, האו"ם או קואליציות רב לאומיות אחרות.
בשנת 2022 בריטניה התחייבה להגן על פינלנד אם המדינה תותקף, כאשר נחתמה ברית הגנה.
יחסים דיפלומטיים
בריטניה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי, ו-5 קונסוליות בקוטקה, מרייהאמן, אואולו, רובניימי, וטורקו. מאידך, פינלנד מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-21 קונסוליות באברדין, בלפסט, ברמינגהאם, בריסטול, קארדיף, דובר, אדינבורו, ג'ילינגהאם, גלאזגו, גרימסבי, האל, ג'רסי, לידס, ליברפול, מנצ'סטר, מידלסברו, ניוקאסל, נוטינגהאם, פלימות', שפילד, וסאות'המפטון.
עמק רפאים
עמק רפאים הוא תא שטח גאוגרפי בדרום ירושלים, המשתפל לעבר ערוץ נחל רפאים, אחד מיובליו של נחל שורק. כיום מהווה אזור העמק חלק מן המבנה האורבני של העיר, ומאוכלס בשכונות מגורים אחדות.
גאוגרפיה
העמק נמצא כקילומטר מדרום-מערב לירושלים העתיקה. גבולותיו הגאוגרפיים הם, בקירוב, אזור גן פעמון הדרור בצפון, מורדות הרכסים שעליהם השכונות טלביה וקטמון במערב, מורדות אבו תור ובקעה ואזור התעשייה של תלפיות במזרח, ואזור בית צפאפא (שם מתחיל הערוץ העמוק והתלול של נחל רפאים) בדרום.
היסטוריה
לאורך הדורות, עד יציאתה של ירושלים מן החומות במחצית השנייה של המאה ה-19, שימש העמק ככל הנראה כשטח פורה לגידולים חקלאיים בין ירושלים לבין בית לחם. עדות לכך ניתן למצוא בספר ישעיהו: "והיה כאסף קציר קמה, וזרעו שבלים יקצור; והיה כמלקט שבלים בעמק רפאים". מעת לעת שימש העמק כמקום איסוף וחניית צבאות לקרבות שונים בסביבות ירושלים-בית לחם: "ומחנה פלשתים חנה בעמק רפאים". עמק רפאים נזכר כבר בספר יהושע, בתיאור גבולות נחלת שבט יהודה לאחר כיבוש הארץ: "וְעָלָה הַגְּבוּל אֶל-רֹאשׁ הָהָר אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי גֵי-הִנֹּם יָמָּה, אֲשֶׁר בִּקְצֵה עֵמֶק-רְפָאִים צָפוֹנָה". באופן דומה נזכר העמק אגב תיאור גבולותיה הדרומיים של נחלת שבט בנימין.
בסוף המאה ה-19 נסללה מסילת הרכבת יפו–ירושלים, בנתיב שהתפתל לעבר העיר דרך ערוץ נחל רפאים. חלקה האחרון של המסילה, עם הגעתה לעבר העיר, עבר בתוך עמק רפאים ממזרח לבתי המושבה הגרמנית, ותחנת הרכבת ירושלים הוקמה בפתחו העליון והצפוני של העמק, מצפון למושבה. באזור זה מצאו המהנדסים מתכנני המסילה כר שטח מישורי ורחב יחסית שנדרש לתשתית התחנה, דבר נדיר יחסית בטופוגרפיה של אזור ירושלים.
באותה עת בה התיישבו הטמפלרים בעמק, הלכה והתרחבה ההתיישבות מחוץ לחומות העיר העתיקה, שיהודים וערבים כאחד שאפו להיחלץ מצפיפותה. בהמשך להתיישבות הגרמנית הוקמו על המורדות המתונים של הגבעות המשתפלות אל העמק שכונות הרווחה הערביות טלביה, קטמון ובקעה. מדרום למושבה הגרמנית התמקם בעמק יישוב קטן של יוונים, שכונה הידועה כיום בשם "המושבה היוונית".
במאה ה-20
במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 הלך והתבסס מקומו של עמק רפאים כחלק אינטגרלי מן המרקם העירוני של העיר המתפתחת. האזור המשיך להיות מיושב בגרמנים, יוונים וערבים, בעיקר נוצרים. בשנות ה-40 שינה האזור את פניו לחלוטין מבחינה דמוגרפית: הגרמנים תושבי המושבה הגרמנית פונו בידי הבריטים, כנתיני אויב, במהלך מלחמת העולם השנייה, ומאוחר יותר פונו או נמלטו ממנו התושבים הערביים במהלך קרבות מלחמת העצמאות. תום הקרבות מצא את עמק רפאים בחלקה המערבי של ירושלים המחולקת, ובתיהן הנטושים של שכונות העמק יושבו ביהודים. בחלקו הדרומי של העמק, בשולי שכונת קטמון בואכה בית צפאפא, נבנו בשנות ה-50 סדרות של שיכונים צפופים לאכלוס גלי העלייה הגדולים שהגיעו באותה עת, ואלה התפתחו לשכונות מצוקה שנודעו בשם "קטמונים".
במאה ה-21
כיום משמש השם עמק רפאים כשמו של האזור העירוני הכולל את המושבה הגרמנית המקורית, המושבה היוונית, השוליים המערביים של שכונת בקעה ההיסטורית (אלה שממערב למסילת הרכבת), והשוליים המזרחיים של קטמון. "עמק רפאים" הוא גם שמו של הרחוב החוצה את העמק, כיום ציר תנועה חשוב בירושלים ורחוב מרכזי של קניות ובילוי. פעמים רבות משמשים השמות "עמק רפאים" ו"המושבה הגרמנית" (או רק "המושבה") כשמות חלופיים ונרדפים לשם האזור כולו, אף שבפועל המושבה הגרמנית המקורית כוללת רק את הבתים בחלקו הצפוני של העמק.
בשנת 2007, החלה הקמתו של פארק מטרופוליני "עמק רפאים" בשטח של כ-5,500 דונם לאורך ערוץ נחל רפאים באזור גן החיות התנ"כי.
בשנת 2018, אישרה ההועדה המחוזית לתכנון ולבנייה בירושלים את תוואי הקו הכחול של הרכבת הקלה שיעבור ברחוב עמק רפאים.
ברנרד שרייר
ביוגרפיה
שרייר נולד בכפר באוסטריה, בנו של איש עסקים שעסק בטקסטיל. בעקבות עליית היטלר לשלטון בגרמניה הנאצית וסיפוח אוסטריה עלה שרייר לארץ ישראל ובה פגש את אשתו לעתיד.
ב-1948 גויס לצה"ל שזה עתה קם, ושירת כמפעיל ציוד מכני הנדסי. במסגרת שירותו היה מעורב בבניית הדרך לאילת. ב-1951 נאלץ לסיים את שירותו.
בנימינה
בִּנְיָמִינָה מושבה שנוסדה דרומית לזכרון יעקב, מזרחית לאור עקיבא וצפונית לפרדס חנה ב־1922. הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1950. אולם בשנת 2003 אוחדו הרשויות המקומיות: בנימינה וגבעת עדה, לכדי מועצה מקומית מאוחדת אחת, בשם בנימינה-גבעת עדה.
ברנרד שרייר
ביוגרפיה
ב-1989 רכש שרייר את החברה הישראלית לטרקטורים וציוד בע"מ, יבואנית כלי צמ"ה תוצרת קטרפילר (בעיקר, אך גם תוצרת חברות אחרות) בישראל, וב-2001 מיזג את החברה עם זוקו שילובים שבבעלותו. בתור מנכ"ל חברת CP Holdings שימש שרייר גם כיושב ראש הדירקטוריון של חברת זוקו שילובים. באמצעות חברת-הבת טרקטורים וציוד ITE, סיפקו שרייר וזוקו שילובים כלי צמ"ה לצה"ל, בהם דחפורי די-9, והחברה סייעה בהסבתם לשירות צבאי (כגון סיוע בתכנון וייצור השריון) ואחזקתם.
בנימינה
היסטוריה
בחפירות הצלה שביצעה רשות העתיקות באזור בורג' בנימינה בשנת 2011 התגלו שרידי התיישבות מהתקופה הביזנטית, וכן קברים, ככל הנראה של מוסלמים, מהתקופה העות'מאנית. ממזרח לבנימינה נמצא תל בורגה ובו שרידים של יישוב גדול מתקופת הברונזה התיכונה ומתקופות אחרות. ממערב לבנימינה נמצא חאן זרעוניה ובו נתגלו, בחפירות, שרידים מהתקופה הרומית והביזנטית.
ברנרד שרייר
ביוגרפיה
שרייר תרם להקמת ביתן הנצחה לחיל ההנדסה הקרבית באנדרטה של החיל בין היישוב משמר דוד ליער חולדה.
בנימינה
היסטוריה
בנימינה נוסדה בידי בנים של עולי העלייה הראשונה ממושבות האזור (זכרון יעקב וגבעת עדה) ועולי העלייה השלישית שהתיישבו בה ב-1922. טקס חנוכת המושבה החדשה נערך בט"ו בשבט תרפ"ג. אדמת היישוב נרכשה מידי פיק"א, היישוב היה חקלאי בתחילתו. פקידות הברון רוטשילד, שהביאה את המתיישבים הראשונים לבנימינה, הביאה גם משפחות יוצאי גאורגיה, לסייע בחקלאות, ובתעשיית הבשמים. מפעל "יסמין" לייצור בשמים לייצוא נפתח במושבה בשנת 1925. בהמשך הצטרפו קבוצות רבות למקום והוא גדל במהירות. בנוסף הגיעו אל האזור קבוצות עבודה כגון קבוצת מנורה בהנהגת גרשון שץ לעבודה בייבוש ביצות כבארה. באוקטובר 1927 הונח אבן פינה לבית כנסת במקום. בסוף 1928 נמנו בבנימינה 381 נפשות.
בשנת 1940, בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה והמערכה בצפון אפריקה, הקים הצבא הבריטי את "מחנה 101" על הדרך לזכרון יעקב, בסמוך לתחנת הרכבת. המחנה קלט חיילים פצועים שטופלו והחלימו בו וכן חיילים מיחידות שפורקו או פוזרו וצורפו ליחידות חדשות. לאחר תום המלחמה עסקו החיילים בעיקר בשמירה על מתקני הרכבת ומסילת הברזל, בשמירה על חוף הים בפני הסתננות מעפילים ובחיפוש אחר סליקים של נשק בלתי-חוקי. המחנה פונה בשנת 1948 עם תום המנדט והפך ל"מעברת בנימינה" זמן קצר לאחר מכן (כיום שוכנות במקום "גבעת ישורון", "שכונת ורבורג" וחלק מאזור התעשייה). בשנת 1952 הקים יוסף צבי זלצר, עולה מהונגריה ויינן במקצועו, את יקב "אליעז" (כיום "יקבי בנימינה") בשטח מפעל הבשמים. בשנות השישים היה זה היקב השני בגודלו בישראל.
היישוב כיום
ראש המועצה המכהן מאז יוני 2017 הוא איתי ויסברג. חלק גדול מתושבי בנימינה עובדים בגוש דן ומנצלים את תחנת הרכבת להגעה מהירה לשם. בזכות שדרוג התחנה, שנעשה בסוף שנות ה-90, היא משמשת כתחנת מעבר בין רכבות פרבריות ובין עירוניות ומושכת אליה נוסעים רבים מיישובים סמוכים. שדרוג התחנה האיץ את הפיתוח באזור וכיום ישנו אזור תעשייה קטן בסמוך.
קבוצת הכדורסל המקומית שיחקה בשנים 2007–2009 בליגה הלאומית לכדורסל.
בשנת 2013 שונו שמות הכיכרות בבנימינה לכאלו הנושאות את שמות שיריו של אהוד מנור, יליד היישוב.
בשנת 2013 גם הוקם מרכז מסחרי "של" ומשמש את התושבים לקניותיהם. בשנת 2021 שונה שם המרכז לקניון ״הפיל״.
חינוך ותרבות
בבנימינה ארבעה בתי ספר יסודיים: בית ספר היסודי למדעים "אשכולות", בית הספר הממלכתי-דתי "הנדיב", בית הספר למדעים "אמירים" ובית הספר המשלב חילוני-דתי "בראשית". כמו כן קיים בית ספר תיכון וחטיבת ביניים בשם "קריית החינוך כרמים בנימינה" ומתנ"ס.
בבנימינה פועל "הגן הסולארי" - מרכז הדרכה בנושאי קיימות ואיכות הסביבה.
בנוסף קיימים שבט של הצופים - שבט "עומר" וסניף של תנועת בני עקיבא.
יקב
יקב בנימינה שוכן בלב היישוב והוא הרביעי בגודלו בארץ נכון לשנת 2011.
בית הראשונים
בית הראשונים הוא מוזיאון המציג את חיי המתיישבים הראשונים במושבה. בבית ניתן לראות כלי חקלאות, כלי בית ומכשירים נוספים אשר שימשו את האיכרים בשנות ה-20 של המאה העשרים.
שירותי דת
בבנימינה ישנם כ-10 בתי כנסת, כאשר בית הכנסת המרכזי הוא 'תפארת בנימין' שהוקם בשנת 1928, בנוסף ישנו מקווה טהרה ובית חב"ד.
מחצבת בנימינה
מחצבת בנימינה ממוקמת מצפון ליישוב, בחוטם הכרמל. המחצבה משתרעת לאורך נחל תנינים מצפון ושטחה כ-500 דונם. המחצבה פעלה במשך שמונים שנה וסיפקה תעסוקה לתושבי המושבה. המחצבה הוקמה בשנת 1932, כדי לספק חצץ לסלילת כבישים באזור, על אדמות "אום-אל-עלק" שאותם רכש הברון רוטשילד. בתחילה הופעלה על ידי קבוצות פועלים באופן ידני והחל משנת 1934 על ידי חברת סולל בונה. בשנות ה-40 של המאה ה-20 נסללה שלוחת רכבת ממסילת החוף אל המחצבה. בשנות ה-60 של המאה ה-20 סיפקה אבן לבניית שובר הגלים של נמל אשדוד משנת 1969 הייתה בבעלות חברת תעשיית אבן וסיד (חברת בת של סולל בונה ושמכרה אותה בהמשך לחברת רדימיקס). בשנות ה-2000 מוצו כמעט כל עתודות חומרי הגלם במחצבה, וחברת תעשיית אבן וסיד החלה בשיקום השטח. במסגרת עבודות השיקום ניטעו עצים, שוקמו טראסות והחלה העמקתו של שטח החציבה כדי ליצור אגם מים כחלק מפארק תיירותי. חברת תעשיית אבן וסיד המשיכה להפעיל במקביל בחלק מהשטח את המחצבה, אך בשנת 2007 התבקשה לפנות את רוב שטח המחצבה.
מרצדס-בנץ O309
מרצדס-בנץ O309 (בגרמנית: Mercedes-Benz O309) הוא מיניבוס מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ אשר יוצר בין השנים 1967–1986.
בדגמי "מרצדס-בנץ O309" הורכבו מנועי דיזל (4 צילינדרים, 6 צילינדרים) ומנועי בנזין (4 צילינדרים).
דגם ה"מרצדס-בנץ O309" שווק בישראל.
קריסטי ימאגוצ'י
קריסטינה צויה "קריסטי" ימאגוצ'י-הדיקן (באנגלית: Kristine Tsuya "Kristi" Yamaguchi- Hedican, נולדה ב-12 ביולי 1971) היא מחליקת קרח אמריקאית, אלופה אולימפית (אלברוויל 1992) ופעמיים ברציפות אלופת העולם (מינכן 1991 ואוקלנד 1992) בהחלקה אמנותית על הקרח בתחרות ליחידות.
ימאגוצ'י זכתה באליפות העולם לצעירים ב-1988 ובשתי אליפויות ארצות הברית בזוגות, יחד עם בן זוגה רודי גלינדו (1989 ו-1990).
ביוגרפיה
ימאגוצ'י נולדה בהייוורד, קליפורניה, ארצות הברית, לג'ים, דור שלישי במשפחה יפנית-אמריקאית, ורופא שיניים במקצועו, ואמה קרול דואי, מזכירה רפואית. סביה של קריסטי נשלחו למחנה כליאה ליפנים בארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. היא ואחיה ברט ולורי גדלו בפרימונט, קליפורניה שם למדה בתיכון מיסיון סן חוזה, ואז עברה ללמוד בתיכון ווילו גלן בסן חוזה, קליפורניה. היא החלה להחליק על קרח בילדות כטיפול רפואי לבעיית רגל סוסנית (Club Foot) ממנה סבלה.
קריירת זוגות
ב-1986 זכתה ימאגוצ'י ביחד עם רודי גלינדו באליפות ארצות הברית בהחלקה על קרח בזוגות לצעירים. שנתיים לאחר מכן, זכתה באליפות העולם לצעירים ביחידות. יחד עם גלינדו זכתה גם בקטגוריית הזוגות. ב-1989 זכו ימאגוצ'י וגלינדו באליפות ארצות הברית בזוגות, וכך גם ב-1990.
כזוג, ימאגוצ'י וגלינדו היו שונים משאר הזוגות בכך ששניהם החליקו גם בקטגוריית היחידים, מה שאפשר להם לבצע אלמנטים קשים כמו קפיצת פליפ משולשת זה לצד זה, שהיא קפיצה קשה יותר ממה שרוב הזוגות כיום מבצעים. הם גם קפצו והסתובבו בכיוונים מנוגדים (החלקת ראי), כשימאגוצ'י מסתובבת וקופצת בכיוון השעון, וגלינדו-נגד כיוון השעון. ב-1990, ימאגוצ'י החליטה להתמקד רק ביחידות.
קריירת יחידות
ב-1992, ימאגוצ'י זכתה באליפות ארצות הברית, דבר שהקנה לה מקום במשלחת האולימפית לאולימפיאדת אלברוויל. במשלחת היו חברות גם טוניה הארדינג, וננסי קריגן. בעוד שמתחרותיה הראשיות, טוניה הארדינג, והיפנית מידורי איטו, ביצעו בעקביות את קפיצת האקסל המשולשת הקשה בתחרויות, ימאגוצ'י בחרה להתמקד בשיפור האמנותיות והחן של החלקתה. בנוסף, היא בחרה להתמקד מבחינה טכנית בביצוע קומבינציית קפיצות משולשת-משולשת ולנסות להפוך למחליקה טובה יותר גם מבחינה טכנית וגם מבחינה אמנותית. במשחקים עצמם זכתה ימאגוצ'י במדליית זהב למרות טעויות בתוכנית הארוכה שלה שכללו העזרות ביד על הקרח בקפיצת ה-loop המשולשת, וביצוע קפיצת סלקוב כפולה במקום סלקוב משולשת. הארדינג ואיטו נפלו כשביצעו את קפיצת האקסל המשולשת (אף על פי שאיטו ביצעה אותה בהצלחה בהמשך התוכנית שלה).
באותה שנה זכתה ימאגוצ'י באליפות העולם בפעם השנייה ברציפות.
לאחר השנה המוצלחת שלה, הפכה ימאגוצ'י למקצוענית.
רוקדים עם כוכבים
ימאגוצ'י השתתפה בגרסה האמריקאית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" וב-20 במאי 2008 ניצחה ימאגוצ'י יחד עם בן זוגה, הרקדן מארק באלאס את ג'ייסון טיילור ובת זוגו הרקדנית, אדיטה סלווינסקה. שופטי התוכנית החמיאו לה שהיא הייתה המתחרה הכי עקבית מכל מתחרי התוכנית אי פעם, ולפי מנחה התוכנית, לימאגוצ'י היה את הניקוד הגבוה ביותר מכל המתחרים בתוכנית אי פעם.
חסויות ופרסומות
על אף שימאגוצ'י זכתה במדליית הזהב, חברתה למשלחת, ננסי קריגן, האפילה עליה מבחינת הפרסום והחסויות שזכתה בהן. היא מעולם לא הביעה חוסר שביעות רצון מהמצב והפכה לאחת המחליקות המקצועניות המצליחות ביותר מאז סוניה היני, והופיעה במופעים "אלופים על הקרח" ו-"כוכבים על הקרח" יותר מעשר שנים. היא קיבלה עסקאות פרסום מרשת וונדיס, ומחברת עדשות המגע DuraSoft. אבל לא עסקאות במיליונים מחברות ענק כמו פפסי ומקדונלד'ס. יש המייחסים זאת למוצא היפני של משפחתה, ולכך שהיא לא מייצגת את התדמית הכל-אמריקאית. בנוסף, היא חתמה על חוזה פרסום עם חברת האופנה Celanese Acetate, הופיעה בפרסומת "יש חלב?", וגם הופיעה על קופסת דגנים.
ימאגוצ'י שימשה כפרשנית של החלקה על קרח עבור תחנת הטלוויזיה האמריקאית KNTV במהלך אולימפיאדת החורף 2006.
ב-2008 הפכה לאישה הראשונה אשר הזניקה את מרוץ המכוניות אינדיאנפוליס 500.
ביולי 2008, סקר של מכון המחקר Harris שנערך עבור האתר MarketWatch מצא כי ימאגוצ'י היא אחת מעשר הספורטאיות האהובות ביותר בארצות הברית, 16 שנה לאחר זכייתה באולימפיאדה.
קריירה מקצועית
ימאגוצ'י פרשה מהחלקה תחרותית והפכה למקצוענית לאחר עונת התחרויות 1992. היא השתתפה שנים רבות במופע "כוכבים על הקרח" והשתתפה בתחרויות החלקה למקצוענים בהן התחרתה במחליקות אחרות שזה עתה פרשו.
ב-1996, ייסדה את קרן "Always Dream" (תמיד לחלום) לילדים. ימאגוצ'י גם כתבה את הספרים "Always Dream, Pure Gold" ו-"Figure Skating for Dummies". היא גם הוציאה קלטת התעמלות יחד עם The California Raisins שנקראה:
"Hip to be Fit: The California Raisins and Kristi Yamaguchi".
כשחקנית ימאגוצ'י השתתפה בתוכנית של PBS שנקראה "Freedom: A History of Us", שם גילמה את הארוקו אובטה, אחת מהמורות הראשונות של איקבנה באזור מפרץ סן פרנסיסקו. היא הופיעה ב"כולם אוהבים את ריימונד", "אלופים על הקרח 2", "Frosted Pink" ובסרט של דיסני "לשבור את הקרח". בנוסף, היא הופיעה במספר מופעי החלקה על הקרח לטלוויזיה.
חיים אישיים
ב-8 ביולי 2000, היא התחתנה עם ברט הדיקן, שחקן הוקי של ה"קרוליינה הוריקנס" אותו פגשה באולימפיאדת החורף 1992. הם מתגוררים בראלי, קרוליינה הצפונית, יחד עם שתי בנותיהם: קיארה קיומי, שנולדה ב-1 באוקטובר 2003, ואמה יושיקו, נולדה ב-17 בנובמבר 2005.
Never
Never (מאנגלית: מעולם לא) הוא משחק חברה מילולי שנהוג לשחק בין שני אנשים ומעלה ואינו דורש הכנות מראש. מקורו של המשחק אינו ידוע, אך חברי אחוות פי סיגמא סיגמא באוניברסיטת טנסי שבצ'טנוגה ערכו את חוקיו הרשמיים, ומאז קיבלה התפשטותו תנופה.
הביטוי "מעולם לא" מהווה חלק מכל משפט במשחק. מטרת המשחק היא לגרום לכל שחקן "להפסיד" על ידי סדרת וידויים שלו לגבי דברים שהוא דווקא כן עשה, ועל ידי כך לחייב אותו במטלה כלשהי שמומצאת במקום (די דומה למשימות החובה במשחק "אמת או חובה", רק שהמשימות במשחק זה לרוב בעלות תוכן "בוגר" יותר). במהותו מהווה המשחק משחק שתייה, כלומר מטרת השחקן לגרום לשחקנים האחרים לשתות, בעוד הוא עצמו נשאר פיכח.
מהלך המשחק
בסופו של דבר המשחק מסתיים ללא תלות בזמן או במטלות שניתנו, רק כאשר נמאס ממנו. בנוסף, למשחק גם קיימת גרסה הפוכה: Ever. כל אחד, בתורו, מספר על משהו שהוא עשה (באופן כללי, לדוגמה: "נסעתי ברכבת הרים"), ונקודה רעה ניתנת לשחקנים שלא עשו זאת גם הם.
ב"גרסת שתייה", במקום ספירת "נקודות רעות" כל אחד מהשחקנים שכן ביצעו את הדבר הנדון "מרימים כוסית" של משקה חריף. גרסה זו מובילה במהירות לווידויים יותר ויותר אינטימיים ולהשתכרותם של משתתפי המשחק.
Never מושאל לעיתים כביטוי שמשתמשים בו מחוץ למשחק, בתור הגדרה כללית לדברים שמישהו מעולם לא עשה. צורה זו נפוצה בבלוגים לרוב.
פובליליוס סירוס
פובליליוס סירוס ("פובליליוס הסורי") היה סופר בן המאה הראשונה לפנה"ס שכתב מחזות היתוליים בלטינית.
פובליליוס סירוס נולד בסוריה והובא כעבד לאיטליה. שנינותו וכישרונותיו גרמו לאדוניו לשחררו ולדאוג לחינוכו. מחזותיו ההיתוליים, שבהם הוא עצמו שימש כשחקן, זכו להצלחה בערי השדה של איטליה, ובמשחקים הציבוריים שנערכו על ידי יוליוס קיסר ב-46 לפנה"ס. פובליליוס היה כנראה מפורסם יותר כמי שמסוגל להמציא חרוזים בו במקום ללא הכנה מראש. בתחרויות הדרמטיות, שבהן התעלה על כל מתחריו הוא קיבל את הפרס מיוליוס קיסר.
כל מה ששרד מיצירותיו הוא אוסף של משפטים בצורת סידרה של אמרות מוסר. כל אמרה מורכבת מטור-שיר אחד (כלומר, שורה אחת כתובה במשקל שירי), והטורים ערוכים בסדר אלפביתי, בהתאם לאות הראשונה של כל שורה. במרוצת הזמן נוספו לטקסט משפטים שנלקחו ממחברים אחרים, ובעיקר משפטים של סנקה שמקוריותם מוטלת בספק. מספר הטורים המקוריים הוא כ-700, והם כוללים אמרות רבות, קצרות וקולעות למטרה כמו:
Ghetto Gospel
Ghetto Gospel הוא שיר של הראפר האמריקאי טופאק שאקור. הגרסה המפורסמת והמצליחה ביותר של השיר יצאה לאור באפריל 2005 כסינגל השני מהאלבום "Loyal to the Game", שיצא לאור בדצמבר 2004, לאחר מותו של שאקור. מפיק האלבום, אמינם, שילב בפזמון השיר דגימה משירו של הזמר אלטון ג'ון "Indian Sunset". גרסה זו זכתה להצלחה רבה והגיעה בשיאה למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השלישי בקטגוריית 100 הלהיטים של אירופה במצעד הבילבורד.
הגרסה המקורית
כשטופאק הקליט את השיר הוא הועיד אותו לאלבום האוסף בנושא חג המולד "A Very Special Christmas 2" שמ־1992, אומנם בשל בעיות משפטיות השיר לא נכנס לאלבום לבסוף, ומעולם לא יצא לאור. לגרסה המקורית קצב מהיר בהרבה מזה שבגרסה של אמינם, והיא כוללת בית שלישי ורביעי שלא הופיעו ברמיקס של אמינם. היא לא כוללת את הדגימה משירו של ג'ון (כאמור – יוזמה של אמינם), אלא דגימה משירה של טרייסי צ'פמן, "Crossroads". גרסה זו הופקה על ידי, שהפיק חלק משני אלבומי הסטודיו הראשונים של שאקור, "" ו-"".
הגרסה של אמינם
מלבד שינוי הקצב והסרת שני בתים, עשה אמינם עבודה מורכבת עם שירו של אלטון ג'ון "Indian Sunset". הוא חתך וצירף שורות ממקומות שונים בשיר. הפזמון החוזר כפי שמופיע ברמיקס שלו לא קיים כחטיבה אחת בשיר של ג'ון.
את השורה: Those who wish to follow me I welcome with my hands(את אלה שבאים בעקבותי, אקבל בברכה בידיי)
צירף אמינם עם שורה אחרת: And the red sun sinks at last into the hills of gold(והשמש האדומה שוקעת לבסוף לתוך גבעות של זהב)
השיר מתאר את חייו של לוחם אינדיאני, עד מותו בקרב. סוף זה לא התאים לנרטיב השיר של טופאק על סיום מלחמה ברחובות, ולכן עשה אמינם מניפולציה בפזמון. הוא חצה את השורה הבאה משירו של ג'ון:
And peace to this young warrior comes with a bullet hole(ושלום ללוחם הצעיר הזה, מגיע עם קליע רובה. כלומר הלוחם מת)
וחיבר את החצי הראשון שלה עם החצי השני של השורה: Where the buffaloes graze in clover fields without the sound of guns(כשתאואים רועים בשדות תלתן, ללא צליל רובים)
כדי לקבל: And peace to this young warrior without the sound of guns(ושלום ללוחם הצעיר הזה, ללא צליל רובים).
תגובת אלטון ג'ון לרמיקס בשיחה משותפת עם המפיק והמוזיקאי מיילו הביע ג'ון את התפעלותו מהשילוב שעשה אמינם עם "Indian Sunset":.
אפרומן
ג'וזף אדגר פורמן (באנגלית: Joseph Edgar Foreman; נולד ב-28 ביולי 1974) הידוע בשם הבמה אפרומן (Afroman) הוא ראפר ומוזיקאי אמריקאי.
אפרומן מוכר בעיקר בזכות שירו המצליח שזכה לפרסום ברחבי העולם ואף הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים בבריטניה, אוסטרליה וגרמניה והיה מועמד לפרס גראמי.
לינקולן C
לינקולן C (באנגלית Lincoln C) היא מכונית קונספט, בתצורה של רכב משפחתי קומפקטי, 5 דלתות, (הצ'בק) אשר הוצגה על ידי חטיבת "לינקולן" בחברת פורד בשנת 2009.
דגם ה-"לינקולן C" התבסס על פלטפורמת (Ford Global C platform) דגם "פורד פוקוס" ו-וולוו דגמי וולוו C30 ו-"וולוו S40".
לקריאה נוספת
^ "Lincoln Plans 7 New Models, Including First-Ever C-Segment Vehicle". Motorauthority.com. 2010-06-02. Retrieved 2012-01-01 )
איסכירוקיון
איסכירוקיון (שם מדעי: Ischyrocyon) הוא סוג נכחד של טורף מהמשפחה כלבי דב, אשר חי באמצע תקופת המיוקן שלפני 13.6 עד 10.3 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בארצות הברית והוגדרו ב-1904 בידי החוקרים מתיו וגידלי. בסוג זה היו שני מינים: Ischyrocyon gidleyi שהוגדרו ב-1902 ו-Ischyrocyon hyaenodus שהוגדר ב-1904.
האיסכירוקיון היה טורף בגודל של דוב והוא הגיע לאורך 2.2 מטרים ולמשקל של 300 קילוגרמים. היו לו רגליים חזקות, זנב קצר ועצמות לסת גדולות שיכלו לשבור עצמות ועזרו לו להרוג טרף ביעילות. הוא היה קרוב לאמפיקיון אך קטן יותר ובמראהו דמה מעט לדוב.
המבנה של טורף זה הותאם למרדפים קצרים אחרי טרף. הוא היה איטי יותר ממרבית החתוליים ונראה שצד ממארב. ייתכן גם שחטף טרף לטורפים נוספים שחיו באזור כמו כלביים קדומים או ההאינדון דמוי הצבוע.
קינג (חברה)
קינג (באנגלית: King) היא חברת משחקי קז'ואל למדיה החברתית, הגדולה בעולם למשחקים בפייסבוק, נכון להיום. בחברת קינג המשתמשים יכולים לחבר את חשבון הפייסבוק שלהם למכשירים סלולריים, לטאבלטים או למחשב, ולשחק מכל פלטפורמה בעזרתם של חבריהם לפייסבוק.
המשחק הפופולרי ביותר של חברת המשחקים קינג הוא קנדי קראש סאגה, אשר הושק לראשונה באפריל 2012 - משחק על ממתקים צבעוניים וסוכריות, אשר על המשתמש להתאים בין צבעים ולמלא אחר המשימות. לאור ההצלחה, חברת קינג אף דרשה ממתחרים להימנע משימוש במילה "ממתק".
משחקים נוספים של החברה הם: Bubble Witch Saga, Pet Rescue Saga, Pyramid Solitaire Saga ומדי חודש חברת קינג משיקה משחקים חדשים למובייל ולפייסבוק.
בנובמבר 2015 הכריזה ענקית המשחקים אקטיביז'ן בליזארד כי תרכוש את החברה בסכום שמשקף שווי של 5.9 מיליארד דולר.
עדות אילמת
עדות אילמת (באנגלית: Silent Witness) היא סדרת דרמת פשע בריטית בהפקת ה-BBC. הסדרה מציגה צוות מומחים ברפואה משפטית העוסקים בפענוח מקרי פשע שונים. העונה הראשונה שודרה ב-1996. יוצר הסדרה הוא נייג'ל מק'קררי שהיה בלש במחלקת רצח בנוטינגהאם. בהמשך יצר סדרת פשע נוספת יחד עם התסריטאי רוי מיטשל בשם "סדר חדש" (New Tricks). עשרים עונות של הסדרה הופקו מאז 1996. בעונות הראשונות כיכבה בסדרה אמנדה ברטון בתפקיד הראשי של ד"ר סם ראיין, עד עזיבתה את הסדרה בעונה השמינית. בהמשך שיחקו בסדרה אנסמבל של שחקנים. בעונה העשרים (2017) מככבים בסדרה אמיליה פוקס, דייוויד קייבס, ליז קאר וריצ'רד לינטרן. התוכנית שודרה ביותר מ-235 מדינות בהן רשת ABC באוסטרליה, רשת Showcase ו-Knowledge Network בקנדה, רשת KRO בהולנד, רשת TV One ו-Prime בניו זילנד, ובערוץ BBC America בארצות הברית. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון, בטלוויזיה החינוכית, ובערוץ BBC Entertainment. הסדרה קיבלה אחוזי צפייה גבוהים במשך השנים. בעונה ה-14 בשנת 2011 ממוצע הצופים היה כ-9 מיליון. ב-5 בפברואר 2019 פורסם בטוויטר כי העונה ה-23 של הסדרה תעלה במהלך 2020.
רקע
הסדרה המקורית הייתה מבוססת על דמותה של פרופ' הלן ויטוול, רופאה משפטית משפילד, אותה מק'קררי הכיר כששירת במשטרה. התוכנית עקבה אחרי חייה של הפתולוגית סם ראיין, בגילומה של אמנדה ברטון. הדמות של סם ראיין עזבה את הסדרה בתחילת העונה השמינית.
במשך העונות הופיעו דמויות משנה שהתחלפו כמעט בכל עונה, אבל ד"ר ליאו דולטון (ויליאם גמינרה) וד"ר הארי קנינגהם (טום וורד) שהצטרפו בעונה השישית, נשארו בתפקידים ראשיים בסדרה אחרי עזיבתה של סם ראיין. דולטון החליף את ראיין כפרופסור וראש המחלקה.
בעונה השמינית הצטרפה לסדרה דמות חדשה, ד"ר ניקי אלכסנדר (אמיליה פוקס). בעבודתה כאנתרופולוגית משפטית היא משתמשת במתקנים ובתוכנות של המחלקה הפתולוגית כדי לחקור ממצאים מתקופת הברזל. היא מסייעת לצוות בחקירותיהם, ומתברר שעבדה קודם ברפואה משפטית ביוהנסבורג. היא מתגברת על היסוסיו של ליאו ובתמיכתו של הארי היא מתקבלת לעבוד במחלקה.
על אף שהתוכנית מתמקדת בתחומי הפתולוגיה, גם לאנשי המשטרה יש נוכחות רבה בסדרה. בעונות המאוחרות יותר הבלשים וחוקרי המשטרה התחלפו מדי פרק, וגילמו אותם שחקנים אורחים. בעונות הראשונות היו דמויות של שוטרים ובלשים שהופיעו בקביעות במשך כל העונה וחקרו את מקרי הפשיעה.
מקום ההתרחשות של שלוש העונות הראשונות היה בקיימברידג'. בעונה הרביעית הועברו ההתרחשויות ללונדון כשסם ראיין מקבלת משרה באקדמיה. כל עונה כוללת מספר סיפורים של שני פרקים כל אחד. בשמונה העונות הראשונות היו שמונה פרקים (ארבעה סיפורים), ובעונות הבאות היו עשרה פרקים.
ב-1998 זכה התסריטאי ג'ון מילנה בפרס אדגר של אגודת סופרי המסתורין של אמריקה על הפרק "Blood, Sweat and Tears" מהעונה השנייה. בארצות הברית משודרת הסדרה במסגרת "מסתורין יום שני" בערוץ BBC America.
שיר הנושא שמנוגן בתחילת כל פרק נקרא "Silencium", ומבוצע על ידי ג'ון הארלי. העיבוד לתזמורת קאמרית וסולו סקסופון סופרן בוצע לראשונה ב-22 באוקטובר 2011 בפסטיבל קנטרברי. זמרת הסופרן שרה לאונרד שרה את קטע הסולו. את פסקול הסדרה כתב המלחין מועמד פרס באפט"א שרידן טונג.
הפרלמנט של דרום אפריקה
הפרלמנט של דרום אפריקה הוא הרשות המחוקקת של מדינה זו. על פי חוקתה הנוכחית יש בו שני בתים – האספה הלאומית בת 400 מושבים והמועצה הלאומית של הפרובינציות בת 90 מושבים. מקום מושבו הוא בעיר קייפטאון.
מאז הקמתו בשנת 1910 עבר מבנה הפרלמנט שינויים רבים כתוצאה מן ההיסטוריה הסוערת של דרום אפריקה. משנת 1994 ואילך, בעקבות ביטול משטר האפרטהייד, משתתפים בבחירות לפרלמנט כל תושבי המדינה.
הפרלמנט הנוכחי, שנבחר במאי 2014, הוא ה-14 מאז הפיכת דרום אפריקה לרפובליקה ב-1961, ה-26 מאז שהוקם לראשונה והחמישי מאז ביטול משטר האפרטהייד.
1910 עד 1961
עם הקמת האיחוד של דרום אפריקה הוקם גם הפרלמנט, אשר כלל שני בתים - הסנאט ובית האספה (House of Assembly): הרכב הפרלמנט השתנה מעת לעת בעקבות תיקונים בחוקה: בשנת 1960 החליטו הבוחרים הלבנים במדינה במשאל עם על ניתוק הקשר של דרום אפריקה לכתר הבריטי והפיכתה לרפובליקה.
1961 עד 1984
עם הפיכת דרום אפריקה לרפובליקה לא חלו שינויים בהרכב הפרלמנט, אך כאלו התרחשו מאוחר יותר:
1984 עד 1994
בשנת 1984 נתקבלה חוקה חדשה לדרום אפריקה. במסגרתה הוענקה מחדש זכות בחירה לצבעוניים ולהודים במדינה. לכל אחת מהקבוצות הוקם בית נבחרים משלה, שהביאו את הפרלמנט להרכב של שלושה בתים. שני הבתים החדשים פעלו לפי כללים נפרדים:
תחת השיטה החדשה המשיכו השחורים במדינה להיות לא מיוצגים ונטולי זכות בחירה. לשיטה זו לא הייתה לגיטימציה גם בקרב הצבעוניים וההודים, שרבים מהם החרימו את הבחירות.
במשאל עם שנערך בשנת 1992 אישרו הבוחרים (לבנים בלבד) ברוב של 68.73 אחוזים רפורמה אשר הובילה לסיום משטר האפרטהייד. בשנה שלאחר מכן ביצע הפרלמנט התלת-בתי את אחת מפעולותיו האחרונות וקיבל חוקת-ביניים, אשר נכנסה לתוקפה ב-27 באפריל 1994 - המועד בו נערכו הבחירות החופשיות הראשונות במדינה.
1994 ואילך
בשנת 1997 נתקבלה חוקה קבועה למדינה, ובמסגרתה השתנה שמו של הסנאט למועצה הלאומית של הפרובינציות.
המפלגה הלאומית הייתה למפלגת הרוב בפרלמנט משנת 1948, ומכוח חוקי האפרטהייד היא שמרה על מעמדה זה בכל הפרלמנטים שנבחרו עד ביטולו של משטר זה. מאז הבחירות החופשיות הראשונות ב-1994 מהווה הקונגרס הלאומי האפריקני את מפלגת הרוב בפרלמנט.
מקום מושב הפרלמנט
מאז הקמתו שוכן הפרלמנט בעיר קייפטאון, במבנים אשר שימשו לפניו את הפרלמנט של כף התקווה הטובה. מקום זה נבחר כפשרה בין הפרובינציות שהקימו את דרום אפריקה בשנת 1910, שכולן שאפו שעיר הבירה של האיחוד תימצא בשטחן. לבסוף הוסכם שקייפטאון תהיה הבירה המחוקקת, פרטוריה הבירה האדמיניסטרטיבית ובלומפונטיין הבירה השיפוטית.
מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי הציעה להעביר את מקום מושב הפרלמנט לפרטוריה, בנימוק שהריחוק ממקום מושב הממשלה מאלץ את חבריה ואת עובדי הציבור והדיפלומטים במדינה לנוע הלוך ושוב בין שתי הערים כאשר הפרלמנט נמצא במושב. תושבי קייפטאון מתנגדים לכך מחשש לפגיעה ביוקרת העיר ובטענה שהמפלגה מנסה להביא לצנטרליזציה של הממשל במדינה.
זכויות להט"ב בטרינידד וטובגו
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטרינידד וטובגו מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית בטרינידד וטובגו מאז 2018, אך משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
מעמד בחוק
החוק הפלילי של טרינידד וטובגו אסר על קיום מין אנאלי או מין אוראלי הן עבור זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד לפני ביטולו ב-2018. החוק כלל את סעיף 13 לחוק עבירות מין 1986 (שתוקן בשנת 2000) שהפליל קיום "מעשי סדום" עם עונש של 25 שנות מאסר, שכוונו נגד מעשים הומוסקסואלים בהסכמה. בנוסף, החוק הפליל קיום יחסי מין אוראליים ואנאליים גם בין הטרוסקסואלים תחת עונש של 5 שנות מאסר. ממשלת טרינידד וטובגו לא דווחה כמי שאכפה את הסעיפים מעולם. עם זאת, במקרים היסטוריים נדירים, תושבים הואשמו והורשעו בעבירות אלו יחד עם פשעים אחרים בנוסף.
ב-21 בפברואר 2017, פעיל זכויות הלהט"ב יליד טרינידד וטובגו, ג'ייסון ג'ונס, הגיש תביעה לבית המשפט העליון של טרינידד וטובגו בה ביקש לבטל את סעיפי 13 ו-16 בחוק הפלילי. דיון בתיק התקיים ב-30 בינואר 2018.  לפני מתן פסק הדין, קבוצות אוונגליזטיות דחקו בבג"ץ לשמור על תוכן החוק כפי שהוא, וכינו נישואים חד מיניים "סרטן" בעודם טענו כי "אלוהים יטיל את זעמו על טרינידד וטובגו שיוביל לאסונות טבע נוספים והרס" אם סעיפי החוק יבוטלו. הקבוצות טענו בנוסף כי אם אזרחי להט"ב לא יוגדרו עוד כפושעים, אמונתם הדתית תיפגע.
פסק הדין בתיק ניתן על ידי השופט דווינדרה רמפרסד ב-12 באפריל 2018. רמפרסד ביטל את סעיפי 13 ו-16 לחוק עבירות המין וקבע כי תוכן החוק "מפר את זכויות האדם לפרטיות וחופש הביטוי". הוא הכריז על שני הסעיפים כ-"בלתי חוקתיים, בלתי חוקיים, בטלים וחסרי תוקף" והשווה דעות קדומות נגד הומוסקסואלים לדעות קדומות נגד שחורים בתקופת האפרטהייד בדרום אפריקה ונגד יהודים בתקופת השואה. פעילי זכויות להט"ב הריעו מחוץ לבית המשפט בעת הכרזת ההחלטה. דיון סופי לגבי אופן ההתמודדות עם סעיפי 13 ו-16 עליהם הכריז רמפרסד כבלתי חוקתיים, נקבע ליולי 2018 אך הועבר מאוחר יותר ל-20 בספטמבר. במהלכו, יוחלט אם יש לשנות את הסעיפים כדי להסיר חלקים הנוגעים לקיום יחסי מין בין מבוגרים בהסכמה או אם יש למחוק אותם בשלמותם. ב-20 בספטמבר שינה רמפרסד את שני הסעיפים והציג את מושג ההסכמה בתוכנם. כעת נכתב בסעיף 12: "בסעיף זה "מעשה סדום" משמעו קיום יחסי מין ללא הסכמה בפי הטבעת של זכר עם זכר או של זכר עם נקבה", ובסעיף 16: "מי שמבצע מעשה מגונה חמור על או כלפי אחר דינו בהרשעה - מאסר חמש שנים... לא חל על מעשה מגונה חמור שנעשה ביחידות בין (א) בעל ואשתו; (ב) אנשים, שכל אחד מהם בן שש עשרה ומעלה וששניהם מסכימים לביצוע המעשה".
איסור כניסת הומוסקסואלים
על פי סעיף 8 לחוק ההגירה של טרינידד וטובגו, הומוסקסואלים אינם מורשים להיכנס לשטח המדינה. עם זאת, הסעיף דווח כלא נאכף דה פקטו, (1) למעט האמור בסעיף (2), הכניסה לטרינידד וטובגו של האנשים המתוארים בסעיף זה, מלבד אזרחים ובכפוף לסעיף 7(2), תושבים, אסורה, דהיינו-
(ה) ... הומוסקסואלים או אנשים החיים מרווחים של הומוסקסואלים, או אנשים החשודים באופן סביר כמגיעים לטרינידד וטובגו למטרות לא מוסריות כאלו או אחרות... בשנת 2007, מסע פרסום מאת הכנסייה האנגליקנית המקומית התנגד לכניסתו של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, הידוע כהומוסקסואל גלוי, למופע במדינה. הפרלמנט של טרינידד וטובגו דחה את הקריאה לאסור את כניסתו של ג'ון, ומופעו התנהל כמתוכנן במאי 2007.
בשנת 2013 פעיל זכויות הלהט"ב הג'מייקני מוריס טומלינסון הגיש עתירה על רקע סעיפי איסור כניסת הומוסקסואלים בחוקי ההגירה של בליז וטרינידד וטובגו. טומלינסון ביקש מג'מייקה, מדינת הולדתו, להתעקש על הסרתם בהתבסס על הוראות ארגון הקהילייה הקריבית ("CARICOM") לתנועה חופשית של אזרחים ממדינות חברות. המדינה סירבה לבקשתו, וטומלינסון עתר לבית המשפט הקריבי לצדק בבקשה להגיש את התיק מולו. במאי 2014, טומלינסון קיבל רשות לערער על חוקי ההגירה של שתי המדינות. באוקטובר 2014, "CARICOM" הצטרף לתיק כצד מעוניין התומך בטיעוני טומלינסון. ב-18 במרץ 2015, עתירתו של טומלינסון נשמעה עם טענות כי איסורי ההגירה "מפרים את זכויות התנועה החופשית לאזרחים הקריביים הכלולים בחוזה צ'גוארמאס". ב-10 ביוני 2016, בית המשפט הקריבי לצדק דחה את תיקו של טומלינסון בעודו מציין כי אף אחת ממדינות "CARICOM" אינה יכולה לאסור על הומוסקסואלים להיכנס לשטחן בשל התחייבויותיהן באמנת הארגון "על אף שהחוקים שלהן אוסרים על כניסת הומוסקסואלים".
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
טרינידד וטובגו אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
ביולי 2018, שופט מבית המשפט העליון בסן פרננדו אישר צו ליישוב סכסוך רכוש בין שני בני זוג הומוסקסואלים שהיו להם קשרים אישיים ועסקיים כאחד. בציטוטו כי "השוויון בפני החוק בענייני רכוש וירושה לא אמור להשתנות בין בני זוג הומוסקסואלים והטרוסקסואלים", השופט ציין את היחס הלא שוויוני על פי החוק הנוכחי כלפי מערכות יחסים חד מיניות.
אימוץ והורות
זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ ילדים בטרינידד וטובגו, הן עבור אימוץ חורג או משותף.
אף על פי שאינם מוכרים או מוסדרים במפורש בחוק, מרכז הפוריות של ברבדוס שמחזיק במרפאה בסנט אוגוסטין, מציע טיפולי הפריה חוץ גופית והזרעה מלאכותית לזוגות לסביות והסדרי פונדקאות לזוגות הומוסקסואלים.
פוליטיקה
בדצמבר 2012 הגיבה ראש הממשלה, קמלה פרסד ביססר, למכתב מחאה שהגיש לה פעיל זכויות הלהט"ב לאנס פרייס על רקע החוקים האנטי-הומוסקסואלים במדינה באומרה, "'בהתייחסות לחששות שהועלו במכתבך בנוגע להיבטים של חוק עבירות המין וחוק ההגירה של טרינידד וטובגו שעשויים לשמש נגד אנשים המזדהים כלסביות, הומואים, טרנסג'נדרים או ביסקסואלים, אני רוצה להבטיח לך כי ניתן שיקול דעת ראוי לנושאים הללו על ידי הממשלה שלי. אני לא תומכת באפליה בשום צורה כלפי כל אדם, ללא קשר לזהותו המגדרית או הנטייה המינית שלו. אני שותפה לדעה שלך שהסטיגמטיזציה נגד הומוסקסואליות בטרינידד וטובגו היא עניין שיש לטפל בו על רקע זכויות אדם וכבוד להם זכאי כל אדם על פי החוק הבינלאומי. אני שמחה להודיע לך שהנחתי את השרה שלי למגדר, נוער והתפתחות הילד, הסנאטורית הנכבדה מרלן קודרי, להכין ולהציג מדיניות מגדרית לאומית לקבינט במהלך החודשים הקרובים. צפוי כי לאחר אימוצה, מדיניות זו תעצב את הדרך קדימה עבור טרינידד וטובגו שכן ממשלתי שואפת לשים קץ לכל אפליה על בסיס מגדר או נטייה מינית'."ביוני 2016 הגיב ראש הממשלה קית' רוולי בשאלת ההגנה על אזרחי להט"ב בטרינידד וטובגו, "'אני רוצה להבהיר היטב שכל אזרח של טרינידד וטובגו, ללא קשר למי שהוא או היא, יזכה להגנתה של החוקה הכתובה. לכל סוכנויות המדינה מוטלת החובה להגן על כל אזרח בטרינידד וטובגו ללא קשר עם מי הם שוכבים'."
אקטיביזם
ישנם מספר ארגוני להט"ב בטרינידד וטובגו. ארגון הקואליציה הדוגלת לשילוב נטייה מינית ("CAISO") נוסד בשנת 2009 עקב מחקר שנערך מוקדם יותר באותה שנה על ידי אוניברסיטת איי הודו המערבית בג'מייקה עבור המשרד לפיתוח חברתי שהגיע למסקנה כי ארבעה מכל חמישה טרינבגונים מאמינים בשלילת זכויות של אדם על בסיס נטייתו המינית. "CAISO" שואף "לעודד דיון ציבורי בנושאי מיניות ולכלול נטייה מינית בהגנות חקיקתיות מפני אפליה". ארגוני להט"ב נוספים כוללות את "I Am ONE Trinidad and Tobago" השואף לתת מענה לצרכים של מיעוטים מגדריים ומיניים על ידי "בניית קהילה ומתן מרחבים בטוחים, חינוך ופלטפורמות אקספרסיביות להעצמה", קרן "Silver Lining Foundation" שפועלת עבור חיסול בריונות נגד להט"ב בבתי ספר ופרויקט "FreePride Foundation" הדוגל ב-"שוויון, זכויות אדם ורווחה כלפי הקהילה הלא הטרוסקסואלית בטרינידד וטובגו". "Trinidad and Tobago Transgender Coalition" דוגל בתמיכה וייצוג של טרנסג'נדרים טרינבגונים.
מצעד הגאווה הראשון של טרינינד וטובגו התקיים ב-27 ביולי 2018 בפארק נלסון מנדלה בבירה פורט אוף ספיין. בעודו מביע את דעתו על המצעד, אמר הארכיבישוף הקתולי ג'ייסון גורדון כי, "המדינה היא דמוקרטיה וככזו יש לחברי הקהילה זכות להפגין בכל פעם שהם מאמינים כי זכויותיהם אינן נשמרות או מופרות. יש כמה תחומים שבהם יש חשש לגיטימי והם צריכים לקבל יחס רציני מהמדינה, הממשלה ואנשי טרינינד וטובגו.
ארנסט קונוואלד
ארנסט קונוואלד (בגרמנית: Ernst Kunwald, 14 באפריל 1868 - 12 בדצמבר 1939) היה מנצח אוסטרי.
ביוגרפיה
ארנסט קונוואלד נולד ומת בווינה. הוא למד משפטים באוניברסיטת וינה וקיבל תואר דוקטור למשפטים בשנת 1891. כמו כן למד פסנתר אצל תאודור לשטיצקי והלחנה אצל הרמן גרדנר. בקונסרבטוריון של לייפציג שבגרמניה למד אצל המלחין סלומון יאדאסזון.
קונוואלד ניצח על אופרה ברוסטוק (1895-97), בזונדרסהאוזן (1897-98), באסן (1898-1900), בהאלה (1900-01), במדריד (1901-02), בפרנקפורט (1902-05) ובקרולאופר בברלין 1905-06).
קונוואלד כיהן כעוזר מנצח של הפילהרמונית של ברלין בשנים 1907 עד 1912. הוא ניצח על התזמורת הסימפונית של סינסינטי בשנים 1912 עד 1917 ועל פסטיבל מאי של סינסינטי בין 1914 ל-1917. גישתו לניצוח הייתה שונה מאוד מזו של קודמו בסינסינטי, לאופולד סטוקובסקי התוסס. הרמן תומאן, ממשמיציו של סטוקובסקי, כתב בביקורת ב"סינסינטי אנקוויירר" שקונוואלד "...איננו רואה צורך לנקוט בתכסיסי וודוויל כדי לרצות את הקהל". ביצועי בכורה בסינסינטי תחת שרביטו של קונוואלד כללו את הסימפוניה השלישית של מאהלר ואת סימפוניית האלפים של ריכרד שטראוס. כמו כן ניצח על ההקלטה הראשונה של התזמורת, לחברת קולומביה, ב-13 בינואר 1917: הברקרולה מתוך סיפורי הופמן של ז'אק אופנבך.
כניסת אמריקה למלחמת העולם הראשונה הנחיתה מהלומה על הקריירה של המנצח האוסטרי בסינסינטי. ב-17 בנובמבר 1917 תבעו "בנות המהפכה האמריקאית" מן הממונה על ביטחון הציבור בפיטסבורג לאסור על קונוואלד לנצח על תזמורתו בעירן. שירות המרשלים של ארצות הברית עצר אותו ב-8 בדצמבר 1917 ושיחרר אותו מן המעצר למחרת היום. הוועד המנהל של התזמורת קיבל באותו זמן את התפטרותו ממשרת המנצח. ב-12 בינואר 1918 הושם בהסגר בהתאם ל"חוק זרים עוינים" ונכלא בפורט אוגלתורפ בג'ורג'יה. במחנה ההסגר הצטרף אליו מנצח אחר, קרל מוק, שנאסר ב-25 במרץ 1918. הראיה שעל פיה נשלח קונוואלד למעצר לא הובהרה מעולם במלואה, אבל ייתכן שניצוח על מוזיקה גרמנית וגאווה במולדתו נחשבו לגילויי תעמולה שלא בשעתם. הוא ניצח על ההמנון האמריקאי לפני קונצרט אחרי שאמר לתזמורת ולקהל (שהיו בו גרמנים רבים), שאהדתו נתונה לארצו הוא. המידע הזה צוין במזכר מיום 19 בדצמבר 1917 ששלח ג'. אדגר הובר לתובע הכללי של ארצות הברית.
אחרי גירושו ניצח קונוואלד בקניגסברג (1920-27) ואחר על תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין (1928-31).
רשימת ביקורת על קונצרט בניצוחו עם הפילהרמונית של ניו יורק בפברואר 1906 תיארה אותו כ"לא מנצח דגול; לא כזה המצטיין ברגשות נעלים או בחוש דק לרבדים העמוקים במוזיקה; אבל הוא מנצח מוכשר, מבחינות רבות מנצח אינטליגנטי, מנצח עז ונמרץ".
כרומטופור
כרומטופורים (באנגלית: Chromatophores) הם תאים שמכילים פיגמנטים ושמחזירים אור. כרומטופורים מצויים בדו-חיים, דגים, זוחלים, סרטנאים וסילוניות. לתאים אלו חשיבות רבה ביצירת צבע עיניים ועור בבעלי חיים בעלי דם קר והם מיוצרים ברכס עצבי (Neural crest) במהלך ההתפתחות העוברית. כרומטופורים מסווגים לתת קבוצות בהתבסס על צבעם בעת חשיפתם לאור לבן: קסנטופורים (צהובים), אריתרופורים (אדומים), אירידופורים (מחזירי אור/זוהרים), לאוקופורים (לבנים), מלנופורים (חומים ושחורים) וציאנופורים (כחולים). המונח משמש גם כשם לבועיות בעלות צבע שקשורות לממברנה, אשר נמצאות בצורות שונות של חיידקים פוטוסינתטיים.
חלק מהמינים מסוגלים לשנות את צבע עורם באמצעות שינוי מיקום הפיגמנטים ושינוי מיקומם של אזורים מחזירי אור. תהליך זה, שמשמש לרוב לצורך הסוואה, נקרא שינוי צבע פיזיולוגי. לסילוניות כדוגמת תמנונים יש כרומטופורים, אשר נשלטים על ידי שרירים. לעומתם, בעלי חוליות כגון זיקיות משיגים אפקט דומה באמצעות אותות תאיים, למשל באמצעות הורמונים או מוליכים עצביים.
ליונקים ולעופות, בניגוד לבעלי דם קר, יש רק סוג תא אחד הדומה לכרומטופורים, מלנוציט. בבעלי דם קר קיימים מלנופורים, המקבילים למלנוציטים. מחקרים נערכים במלנופורים לשם הבנת מחלות ולגילוי תרופות.
מיון
תאים נושאי פיגמנטים בחסרי חוליות תוארו לראשונה כ-chromoforo בכתב עת מדעי איטלקי ב-1819. השם chromatophore אומץ מאוחר יותר כשם לתאים נושאי פיגמנטים שמקורם מרכס עצבי של דיונונים ובעלי חוליות בעלי דם קר. המילה נגזרת מיוונית שבה "Χρώμα" (כרומה) פירושו "צבע" ו-phoros פירושו "נושא". המילה כרומטוציט משמשת לתיאור תאים האחראיים על צבע בעופות וביונקים. רק סוג אחד של תאים כאלו מצוי בבעלי חיים אלו, מלנוציט.
רק בשנות השישים של המאה ה-20 הובנו הצבעוניות והמבנה של הכרומטופורים באופן מספק כדי לאפשר פיתוח מערכת של חלוקת משנה שמבוססת על המראה שלהם. חלוקה זו נמצאת בשימוש גם כיום, אף על פי שמחקרים עדכניים יותר גילו כי היבטים ביוכימיים מסוימים של הפיגמנטים עשויים להיות שימושיים יותר להבנה של דרך פעולת התאים.
ייצור הצבע מתחלק לשתי מחלקות נפרדות: ביוכרומים וסכמוכרומים. ביוכרומים כוללים פיגמנטים אמיתיים, כגון קרוטנואידים ופטרדינים. פיגמנטים אלו בולעים באופן בררני חלקים מספקטרום האור הנראה שיוצר אור לבן, ומאפשרים לאורכי גל אחרים להגיע לעינו של הצופה. סכמוכרומים, שידועים גם כ"צבעים מבניים", מייצרים צבע באמצעות החזרה של חלק מאורכי הגל (חלק מהצבעים) והעברה של אורכי גל אחרים, וזאת באמצעות הפרעה למעבר האור במבנה שלהם או באמצעות פיזור האור הנופל עליהם.
כרומטופורים מכילים פיגמנטים או מבנים מחזירי אור, אך לא כל התאים המכילים פיגמנטים הם כרומטופורים. הם (Heme), למשל, הוא ביוכרום האחראי לצבעו האדום של הדם, ומצוי בעיקר בתאי דם אדומים (אריתרוציטים), אשר נוצרים במח העצם במשך כל חייו של האורגניזם ולא בהתפתחות האמבריולוגית. מסיבה זו, תאי דם אדומים אינם נחשבים כרומטופורים.
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק (ה'תרל"ה, 1874 - ל' בסיון ה'תש"ב, 15 ביוני 1942) היה רוקח ועסקן ציבור ביישוב הישן בירושלים, שימש מנהל הוועד הכללי של כנסת ישראל ונשיא אגודת אחווה.
מיכל קוטלר-וונש
מיכל קוטלר-וונש (נולדה ב-18 בדצמבר 1970) היא חברת כנסת לשעבר ועורכת דין ישראלית, במהלך כהונתה בכנסת כיהנה כיושבת ראש הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול. וונש עסקה במשפט בין-לאומי והייתה גם פובליציסטית וחוקרת במכון למדיניות נגד טרור, לשעבר חברת הוועד המנהל בעמותת "צו פיוס". נבחרה לכנסת ברשימת כחול לבן ועם כניסתה לכנסת עברה ממפלגת תל"ם לסיעת חוסן לישראל של "כחול לבן".
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
נולד בעיר העתיקה בירושלים, בחול המועד סוכות ה'תרל"ה לחנה ביילה ושמחה סולובייצ'יק, בנו של אליהו צבי סולובייצ'יק, אשר היה בתורו נכדו של רבי חיים מוולוז'ין, מייסד ישיבת וולוז'ין, ובן דודו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
מיכל קוטלר-וונש
ביוגרפיה
נולדה בירושלים. אמה, אריאלה זאבי, שימשה כמזכירת סיעת גח"ל ובהמשך מפלגת הליכוד, בימי הנהגתו של מנחם בגין. אמה נישאה בסוף שנות השבעים לארוין קוטלר, פרופסור למשפטים שכיהן כשר המשפטים של קנדה, וקוטלר-וונש רואה אותו כאביה ואף אימצה את שם משפחתו. בגיל שמונה עברה עם משפחתה למונטריאול שבקנדה. בגיל 17 הגיעה לשנת מכינה באוניברסיטה העברית. עם סיום השנה התגייסה לצה"ל כחיילת בודדה ושירתה כקצינה בתפקידי פיקוד והדרכה.
השלימה את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בשנת 1996, ועבדה במקביל ללימודיה כעוזרת של שופטת בית המשפט המחוזי מרים נאור. כמו כן עבדה במשרד המשפטים בתחומי ייעוץ וחקיקה וריכזה מטעם המשרד את ועדת הקודיפיקציה האזרחית בראשות השופט אהרן ברק, וכן עבדה כעורכת דין במגזר הפרטי.
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
הוא נחשב כ"רופא לא מדופלם" והיה ידוע בכינוי "זלמן אופטייקר" (ביידיש משמעו "הרוקח"), משום שבגיל העשרה המאוחר הוא נסע ללונדון ללמוד רוקחות.
מיכל קוטלר-וונש
ביוגרפיה
בין השנים 2002–2006 למדה לתואר שני במשפטים באוניברסיטת מקגיל במונטריאול קנדה. עבודת התזה שלה עסקה בנושא "חוסר האיזון ביחסי הכוחות בתהליכי גישור בגירושין". במהלך השנים שבהן חייתה בקנדה שימשה כמרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה, עבדה במרכז הבין-לאומי ליישוב סכסוכים וגישור ועסקה בחינוך פורמלי ובלתי פורמלי.
בשנת 2010 חזרה עם משפחתה לישראל והחלה לעבוד בתוכנית "משפט בשירות הקהילה" באוניברסיטת תל אביב. במסגרת עבודתה חקרה את נושא השירותים המשפטיים לארגונים ללא מטרות רווח.
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
וכמה שנים אחרי ששב לארץ, כשהיה בן עשרים, הוא פתח בית מרקחת בשכונת מאה שערים עם שותפיו יעקב מלומד ומנדל קרמר.
מיכל קוטלר-וונש
פעילות ציבורית
בין השנים 2013–2016 ניהלה את קשרי החוץ הבין-לאומיים במרכז הבינתחומי הרצליה. במהלך עבודתה פעלה לפיתוח והעמקת קשרי ישראל עם התפוצות. כמו כן יזמה והובילה הכנת תלמידים ובוגרים לנסיעות לקמפוסים שונים ברחבי העולם לקראת התמודדות עם אתגרי ה-BDS, והרצתה בנושא בכנסים בישראל ומחוצה לה.
שימשה כחברת ועד מנהל בעמותת "צו פיוס" שפעלה ליצירת חיבור בין ישראלים בעלי תפיסות עולם שונות על הרצף הדתי-חילוני.