cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אסטרונומיית נייטרינו
היסטוריה
ב-23 בפברואר 1987, התרחשה סופרנובה בענן מגלן הגדול אשר בעזרתה אותר לראשונה נייטרינו מהחלל, בניסוי קמיוקה נ.ד.נ (ניסוי דעיכת נוקליאונים;KamiokaNDE - Kamioka Nucleon Decay Experiment), שבו נצפו 11 אירועי נייטרינו. ניסוי זה פתח בעידן חדש של אסטרונומית נייטרינו.
סופרנובה זו התרחשה בעקבות קריסה של ענק-על כחול שמסתו יותר מ-20 פעמים מסת השמש. כמות עצומה של אנרגיה השתחררה בצורת חלקיקי נייטרינו במשך 20 שניות בלבד, פי 1000 מהאנרגיה שהופקה מהשמש במשך 4.5 מיליארד שנים.
שיטות גילוי ומחקר
גלאי הנייטרינו אמורים להצליח לקלוט סופרנובה אחת בכל שנה בתחום 50 הגלקסיות הסמוכות לגלקסיית שביל החלב. מצופה מגלאים אלו לקלוט התפרצויות קרני גמא מתוך מאות המתרחשות מדי שנה, וכן עצמים שמימיים ייחודיים שלא נצפו עד כה.
הגלאים הקיימים כעת מאפשרים צפייה בזמן אמת של התהליכים המתחוללים בסופרנובה: קריסת החומר הכוכבי, הרתיעה שלו בחזרה למקומו ולבסוף, ההתפוצצות.
בדומה לכל חלקיקי היסוד של החומר, חלקיקי הנייטרינו מופיעים בשלוש גרסאות, המכונות טעמים: נייטרינו אלקטרוני (Electron neutrino), נייטרינו מיואוני (Muon neutrino) ונייטרינו טאואוני (Tau neutrino).
השמש, לדוגמה, יוצרת חלקיקי נייטרינו אלקטרוני. לפני שהם מגיעים לכדור הארץ הם הופכים לתערובת של כל שלושת הטעמים. הניסויים פורצי הדרך של דייוויס וקושיבה היו רגישים רק לחלקיקי נייטרינו אלקטרוני, ולכן הם החמיצו את חלקיקי הנייטרינו המיואוני והנייטרינו הטאואוני שאליהם נהפכו רבים מחלקיקי הנייטרינו האלקטרוני במהלך מסעם. היה צורך בגלאי רגיש לכל שלושת הסוגים של טעמי הנייטרינו, מצפה הנייטרינו של סודבורי שבקנדה ב-2001 ו-2002, כדי לזהות מדגם מייצג של חלקיקים.
דוגמה נוספת ומבוססת היטב של תמורה בחלקיקי נייטרינו מתרחשת כשחלקיקי נייטרינו נוצרים באטמוספירה העליונה של כדור הארץ. קרניים קוסמיות מתנגשות בגרעינים באוויר ויוצרות חלקיקים בלתי יציבים המכונים פאיונים, שמתפרקים אחר כך לחלקיקי נייטרינו אלקטרוני ונייטרינו מיואוני. חלקיקי הנייטרינו האלה מתקדמים דרך האוויר ודרך כדור הארץ המוצק בתור מצבי מסה. ככל שהדרך שעברו עד רגע הגילוי שלהם ארוכה יותר, כן יותר מחלקיקי הנייטרינו המיואוני הופכים לחלקיקי נייטרינו טאואוני. כתוצאה מכך, מספר חלקיקי הנייטרינו המיואוני שמגיעים מלמטה כלפי מעלה (שחצו את כוכב הלכת מן הצד הנגדי) ומתגלים על המסכים של מצפי הנייטרינו, הוא מחצית ממספר החלקיקים הנצפים המגיעים מלמעלה כלפי מטה (לאחר שחלפו רק באטמוספירה העליונה וירדו ישירות לקרקע).
מבחינת האסטרונומים, טעם של חלקיקי נייטרינו דומה לקיטוב של אור; תכונה שיכולה לקודד מידע. ממש כפי שמקור שמימי יכול לפלוט אור בקיטוב נתון, כך הוא יוצר חלקיקי נייטרינו בטעמים מסוימים, ועל ידי מדידת הטעם, האסטרונומים יכולים להסיק מה היו התהליכים שפעלו בקרביים של המקור הזה. הרעיון הוא לנסות להפוך במחשבתם את התמורות שעברו חלקיקי הנייטרינו במסעם.
ניסוי ה-IceCube הממוקם בקוטב הדרומי מתמקד במחקר חלקיקי נייטרינו שמקורם בתופעות האסטרופיזיות היותר אלימות כמו התפרצויות קרני גמא, כוכבי נייטרונים וחורים שחורים. כמו כן, הגלאי משמש לחקר חלקיק הנייטרינו עצמו. הגלאי מאתר חלקיקי נייטרינו בעלי אנרגיה גבוהה ביותר ממגוון מקורות, ובו נצפו חלקיקי הנייטרינו בעלי האנרגיה הגבוהה ביותר עד כה.
שטף הנייטרינו, העוצמתי באופן מפתיע, שנצפה מעיד על כך שחלק משמעותי מכלל האנרגיה ב"יקום הקר" מופקת במאיצים האדרוניים, כלומר במצבים בהם האדרונים מואצים עד כדי התנגשות ופיצוץ אנרגטי. ה"יקום הקר" מכיל גרמי שמיים שקרסו כדוגמת חורים שחורים וכוכבי נייטרונים. חלקיקי נייטרינו בעלי אנרגיה גבוהה הם טביעות אצבע של האצה הדרונית, ולפיכך מייצגים פוטנציאל לגילוי מקורות חדשים ו/או תובנות חדשות לגבי היווצרות אנרגיה במקורות ידועים.
יישום
האסטרונומיה התחילה בתצפית על היקום באור נראה, ובהדרגה התרחבה לאינפרה-אדום, גלי-מיקרו, רדיו, קרני רנטגן וקרני גמא. חלקיקי הנייטרינו ממשיכים את המגמה הזאת.
חלקיקי נייטרינו מאפשרים לחקור לעומק מגוון תופעות קוסמיות כמו סופנובות, התפרצויות קרני גמא, ודסקות ספיחה המתערבלות סביב חורים שחורים בעלי מסה עצומה. הם תוצרי לוואי הכרחיים של התפרקות קרינת בטא, המחממת את שיירי הכוכבים שהתפוצצו ואת קרביהם של כוכבי הלכת, והם שלב מתווך חיוני בהיתוך גרעיני בכוכבים.
חלקיקי נייטרינו בעלי אנרגיה גבוהה מאפשרים ללמוד על התהליכים שיצרו אותם. בקצה זה של הספקטרום, חוקרים מקווים לעקוב אחר חלקיקי נייטרינו קוסמיים כמו שביל פירורי לחם עד למקורם. מקורם של חלקיקי נייטרינו אלו הוא במאיצי חלקיקים טבעיים עוצמתיים ביותר, כדוגמת חורים שחורים על-מסיביים.
חלקיקי נייטרינו בעלי אנרגיה נמוכה מאפשרים לחקור את היקום בשלביו המוקדמים. בקצה זה של הספקטרום, חוקרים מקווים לגלות שרידי נייטרינו אשר נוצרו בראשית היקום, שאריות של המפץ הגדול. האנרגיה שלהם מצופה להיות נמוכה פי מיליון מיליארד מאשר האנרגיה של החלקיקים עם האנרגיה הגבוהה ביותר. אולם, ככל שהאנרגיה של הנייטרינו נמוכה יותר, כך קשה יותר לאתר אותו. לכן בינתיים, קרינת רקע קוסמית של ניוטרינים נשאר מחוץ להישג יד.
חלקיקי הנייטרינו הם האחראים ל-99% מסך כל האנרגיה המשתחררת כאשר כוכב בעל מסה גדולה קורס כלפי פנים לקראת סוף חייו. הקריסה דוחסת את ליבת הכוכב עד שצפיפותה משתווה לצפיפות גרעינית, ומשחררת 10^{58} חלקיקי נייטרינו בטווח זמן של 10 עד 15 שניות. הצפייה בהם מאפשרת צפייה ב-99% מהתמונה שטלסקופים רגילים לא קולטים, וכן צפייה בשלבים המוקדמים של הקריסה.
חלקיקי נייטרינו קוסמיים הם חלקיקים נייטרליים, ולכן נעים בקו ישר, לא מושפעים מהשדות המגנטיים בחלל.
זיהוי חלקיקי הנייטרינו מן הסופרנובה של 1987 אישש את התאוריה הבסיסית של קריסה כוכבית.
הסכם טריפרדיסוס
הסכם טריפרדיסוס (ביוונית: Συμφωνία του Τριπαραδείσου) היה הסדר פוליטי שנחתם בשנת 321 לפנה"ס, וסיים את מלחמת הדיאדוכים הראשונה.
בשנת 323 לפנה"ס מת אלכסנדר הגדול מלך מוקדון, כשהוא מותיר מאחוריו אימפריה ענקית ללא יורש ברור. מצביאיו של אלכסנדר חתמו ביניהם על הסכמי בבל שהסדירו את הירושה. אחיו למחצה, פיליפוס השלישי ובנו הפעוט אלכסנדר, הוכתרו כמלכים. כעוצר עבורם מונה פרדיקס, וכל אחד מהמצביאים קיבל לידיו ארץ מהאימפריה, ומונה לסטרטגוס שלה לזמן בלתי מוגבל. עם זאת, התנהגותו הכוחנית של פרדיקס והתעקשותו לשמור על האימפריה מאוחדת, לא עלו בקנה אחד עם שאיפותיהם של שאר המצביאים, אשר כונו דיאדוכים ("יורשים"), ובשנת 322 לפנה"ס פרצה מלחמת הדיאדוכים הראשונה אשר הסתיימה בשנת 321 לפנה"ס עם מותו של פרדיקס.
עם מותו של פרדיקס, התכנסו הדיאדוכים המנצחים בעיר טריפרדיסוס בצפון סוריה, והסדירו את חלוקת האימפריה מחדש. על הכינוס ניצח אנטיפטרוס הקשיש, אשר היה מאדריכלי הניצחון על פרדיקס והיה כעת הדיאדוך החזק מכולם. אלו שתמכו באנטיפטרוס במהלך המלחמה, תלמי, אנטיגונוס מונופתלמוס וליסימכוס, תוגמלו והושארו בידיהם ארצותיהם רחבות הידיים, ואף הוספו להם שטחים מהאדמות שנלקחו מפרדיקס. אנטיגונוס אף מונה ל"מפקד כל הגיסות שקודם פיקד עליהם פרדיקס". הדיאדוכים שהיו נאמנים לפרדיקס, סולקו ממשרותיהם או נרצחו, והללו ניתנו לדיאדוכים נאמנים יותר. אאומנס סולק ממשרת מושל קפדוקיה ופפלגוניה, והתפקיד ניתן לניקנור. סלאוקוס מונה כמושל בבל, וכמפקד ההטיירוי במקומו מונה קסנדרוס, בנו של אנטיפטרוס, אשר הועלה גם לדרגת כיליארך. במעמד המלכים לא חל כל שינוי, ואנטיפטרוס מונה כעוצר במקומו של פרדיקס, זאת פרט לתפקידו החשוב כסטרטגוס של מוקדון, יוון ואיליריה.
הכינוס הופרע בידי הנסיכה אורידיקה נכדתו של פיליפוס השני, מלך מוקדון ואשתו של המלך פיליפוס השלישי. אורידיקה, שחפצה בתפקיד משמעותי יותר עבור בעלה מאשר תפקיד של שליט בובה, ניסתה לעורר מרד של החיילים כנגד הדיאדוכים, ואנטיפטרוס כמעט נהרג אולם חולץ בעור שיניו בידי אנטיגונוס וסלאוקוס. אנטיפטרוס הצליח להרגיע את המורדים, אולם לא היה יכול להעניש את אורידיקה שהייתה באופן רשמי המלכה. לפיכך הוא נאלץ להמשיך ולהחזיק בה, והיא נאלצה להמשיך ולציית להוראותיו. מלאכת דיכוי תומכיו של פרדיקס, אשר החשובים שבהם היו אאומנס, אחיו אלקטס, ומפקד הצי אטלוס, הופקדה בידי אנטיגונוס. השלום החדש לא האריך ימים, כיוון שבשנת 319 לפנה"ס מת אנטיפטרוס, ופוליפרכון וקסנדרוס פתחו במלחמת ירושה על תואר העוצר, כשאליהם מצטרפים בחדווה כל שאר הדיאדוכים. על שמם של אלו קרויה סדרת מלחמות זו "מלחמות הדיאדוכים". המלחמות קרעו לגזרים את האימפריה, וכל אחד מהדיאדוכים הפך את עצמו למלך בארצו.
הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
הקונגרס ה-118 של ארצות הברית התכנס לראשונה בוושינגטון ב-3 בינואר 2023. הוא עתיד לסיים את כהונתו עם כינוס הקונגרס ה-119 ב-3 בינואר 2025.
איי זי
אנתוני קרוז (באנגלית: Anthony Cruz; נולד ב-9 במרץ 1972), הידוע גם בשם הבמה איי זי (באנגלית: AZ), הוא ראפר אמריקאי מברוקלין, ניו יורק. הוא מוכר כשותף מוזיקלי של הראפר נאז וכחבר בהרכב ההיפ הופ דה פירם (באנגלית: "The Firm") יחד עם נאז, פוקסי בראון ונייצ'ר. מגזין האינטרנט "About.com" דירג את איי זי ברשימת "50 האם סי הטובים ביותר בזמננו (1987–2000)".
תחילת חייו
איי זי נולד בבדפורד-סטייבסנט, שבברוקלין לאם אפרו אמריקאית ולאב דומיניקני. הוא גדל במזרח ניו יורק, שבברוקלין יחד עם אחותו ואמו.
1995 – 2000
ב-10 באוקטובר 1995 קרוז הוציא לאור את אלבומו הראשון "Doe or Die", תחת חברת התקליטים "אי אם איי רקורדס". האלבום כלל הופעת אורח של נאז והופק על ידי פיט רוק, באקווילד ומפיקים נוספים. האלבום זכה להצלחה מסחרית. האלבום הגיע למקום #15 במצעד בילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ. האלבום כלל את הסינגל "Sugar Hill", שהגיע ב-1995 למעמד "זהב" על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-2001 יצא לאור אלבומו השלישי תחת אי אם איי רקורקדס, שהגיע למקום ה-23 במצעד בילבורד 200. הסינגל הראשי באלבום "Problems" הגיע למקום ה-#34 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ. לאחר הוצאת האלבום, קרוז עזב את חברת התקליטים.
2002 – היום
ב-2002 יצא אלבומו הרביעי של קרוז, "Aziatic", שכלל את הסינגל "The Essence", שבו התארח הראפר נאז. הסינגל התמודד לפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר לצמד או הרכב. ב-2006 יצא אלבומו השישי "The Format", שכלל הופעת אורח של .M.O.P. שיר הבונוס מתוך האלבום, "Royal Salute", הוא דיס על הראפר 50 סנט.
יום הגבר הבין-לאומי
יום הגבר הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי המצוין ב-19 בנובמבר ברחבי מדינות רבות בעולם. היום צוין לראשונה ב-7 בפברואר 1992 על ידי תומאס אוסטר. יום הגבר נחגג במשך התקופה הארוכה ביותר ברצף במלטה, שם נחגג יום הגבר מאז ה-7 בפברואר 1994.
יום הגבר הבין-לאומי נתמך על ידי מגוון יחידים וקבוצות, בצפון אמריקה, אסיה, אירופה, אפריקה אוקיאניה, והקריביים. יושבת ראש הארגון למען נשים ותרבות השלום באונסק"ו, אינגבורג בריינס, אמרה על יום הגבר הבין-לאומי: "זהו רעיון מצוין שיתרום לאיזון המגדרי", והוסיפה שהיא מצפה לשתף פעולה עם המארגנים.
ב-2018 ציינה בישראל בפעם הראשונה "עמותת דרך גבר", ביוזמה של "המרכז להתפתחות גברית" ובשיתוף קבוצת "גברים נפגשים לשם שינוי", קיימו אירוע של 100 מעגלי גברים.
יום הגבר הבינ"ל מצוין ונחגג בלמעלה מ-70 מדינות בעולם. ב-19 בנובמבר, התמיכה הגלובלית לציון היום רחבה. כאשר מיד לאחריו נחגג יום הילד הבינ"ל ב-20 בנובמבר.
אלכסנדר אלכסנדרוני
אלכסנדר אלכסנדרוני (אלכסנדרוביץ') (11 בספטמבר 1903 – 18 באוקטובר 1971, כ"ט בתשרי ה'תשל"ב) היה עיתונאי ועורך ספורט ישראלי יליד פולין, מחלוצי ובכירי עיתונאי הספורט בישראל. עורך הספורט של העולם הזה, חדשות הספורט, ידיעות אחרונות, מעריב וקול ישראל וממייסדי אגודת העיתונאים.
ביוגרפיה
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' נולד ב-11 בספטמבר 1903 בוורשה, ארץ הוויסלה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום במדינת פולין) לשמואל אלכסנדרוביץ', בעל בית חרושת למשקאות ממשפחת רבנים ומלכה לבית מלובנצ'יק ממשפחת רבנים גם כן. הוא למד בבית הספר תיכון בוורשה ובמשך שנתיים בבית הספר הגבוה לכלכלה – במחלקת העיתונות של בית הספר.
הוא היה כתב ספורט בעיתון "פשגלונד ספורטובי" והיה ממייסדי ועורך המשנה של שבועון הספורט "ספורטצייטונג". בנוסף היה עורך הספורט של עיתון "נובה סלובו" בוורשה. עוד בפולין היה חבר הנהלת מרכז המכבי ומנהל מחלקת העיתונות וההסברה של תנועת המכבי בפולין.
אלכסנדרוביץ' עלה לארץ ישראל במרץ 1935, הצטרף והיה חבר בארגון ההגנה ועברת את שמו לאלכסנדרוני. בארץ ישראל הוא החל לעבוד כעיתונאי ספורט ועורך והיה מייסד מדורי הספורט של העיתונים "הבקר", "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו-"ג'רוזלם פוסט". עורך מדור הספורט של השבועונים "הגלגל" ו-"העולם הזה" וברדיו תחילה ב-"קול ירושלים" ולאחר מכן ב-"קול ישראל". הוא הקים בשנת 1958 עם נחמיה בן אברהם את תוכנית הספורט הראשונה ברדיו, "ממגרש הספורט". הוא ערך את התוכנית, וגם נהג להקריא תוצאות ספורט מרחבי העולם.
בשנת 1954 נמנה בין שבעת מייסדיו של עיתון הספורט הפופולרי "חדשות הספורט".
אלכסנדרוני היה חבר פעיל בתנועת מכבי בארץ ישראל והיה חבר הנהלת מרכז המכבי בישראל, הוועד הפועל של מכבי העולמית ומנהל העיתונות והרדיו של שלוש מכביות בישראל. הוא השתתף בכל הכינוסים והקונגרסים של תנועת המכבי בישראל וברחבי העולם. בנוסף היה חבר בוועד תל אביב של עיתונאי הספורט בישראל, הוועד הפועל של הוועד למען החייל וממייסדי אגודת העיתונאים בתל אביב.
חיים אישיים ומותו
בשנת 1945 התחתן אלכסנדרוני עם סימה לוי ולהם נולדה בת, ליאורה. בשנת 1969 לקה אלכסנדרוני בהתקף לב שממנו הצליח להתאושש ולחזור לפעילות, אך אז גילה כי הוא חולה בסרטן. אלכסנדר אלכסנדרוני הלך לעולמו ב-18 באוקטובר 1971 במרכז הרפואי שיבא בתל השומר. הוא הובא למנוחות למחרת בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
לרגל המכביה התשיעית ביולי 1973 ובמלאת שנה למותו, הודיעה תנועת מכבי העולמית על חלוקת פרס בסך 1,500 לירות שישא את שמו של אלכסנדרוני, פרס בו זכה עיתונאי "מעריב", ישעיהו פורת.
סיפל
{{פירושונים|
מטאורולוגיה
}}
אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל (כושי)
אנדרטת הסירה היא אנדרטה לזכרו של סגן-אלוף אברהם ישראל "כושי" (28 בדצמבר 1954 - 29 בספטמבר 1991), שניצבת מעל כביש החוף באזור מושב עין אילה, על גבי סלע כורכר המשקיף לים התיכון.
תיאור, מועד ומיקום
האנדרטה באה להנציח את זכרו של סא"ל ישראל אברהם (כושי) ואת אהבתו לים, למישור החוף ולסביבה בה חי כתושב זכרון יעקב.
מרכיבי האנדרטה
סירת המפרש – מסמלת את אהבתו של סא"ל אברהם לים, את ילדותו בקרבת הים, דרך לימודיו בבית הספר לקציני ים עכו וכלה בשירותו כקצין ומפקד על כלי שיט בחיל הים.
הכיתוב "כושי" בתחתית הסירה – מתאר את כינוי החיבה בו קראו לו חבריו מיום היכנסו לבית הספר לקציני ים עכו.
המיתרים המחברים את הסירה לקרקע – מסמלים את החיבור שהיה לו לאדמה ולארץ.
נר זיכרון – "דולק לזכרו" באופן קבוע.
הצבע השחור והצבע האדום – הם צבעי זיכרון המסמלים את היות האנדרטה אתר הנצחה.
היונה – בקצה התורן, לזכרה של יונה (יוני) ישראל, רעייתו, מחברת ביניהם מחדש.
יוזמי, מתכנני ומקימי האנדרטה
מימון בניית הפסל הגיע מתרומות חברים וממשפחתו. בניית והצבת האנדרטה בוצעה אף היא על ידי חבריו: בני הוד יזם, עיצב את האנדרטה, וליווה את כל הביצוע. גדי אריאל העביר את הציור לגרפיקה וצייר אותה על המתכת, לפני חיתוך. הביצוע נעשה במסגרייה של דורון עמיר. בהכנת הסלע השתתף יוסי יוגב, וכן מתנדבים רבים. שינוע הפסל התבצע בעזרתו של איציק עזר.
מבנה
המפרשית בנויה מברזל בעובי 10 מ"מ. גודל הסירה באורך 3 מטר ורוחב שני מטר. גובה המפרש 3 מטר. פלטת המתכת התחתית באורך 3 מטר ורוחב מטר אחד, משטח בטון עליה היא מורכבת בגודל 3 על 4 מטר ובעובי 40 ס"מ, כאשר ארבע אוזני ההרמה שקועות בבטון. מהמפרש לבסיס הותקנו שני כבלי תפיסה מפלדת אל-חלד בעובי 10 מ"מ לאיזון וחיזוק הפסל. בשנת 2019 לאחר נפילת הפסל בסערה נוספו 4 מוטות ברזל 6 מ"מ לחיזוק.
כל חלקי הברזל צבועים בצבע עמיד למזגי אוויר מגוונים. לפי התכנית הותקנה מערכת תאורה סולארית ומתקן לקולטים. בשנת 2016 נוסף בקצה התורן פסלון בדמות יונה עשויה מברזל לציון זכרה של יונה (יוני) ישראל שהלכה לעולמה.
Okko
Okko הוא ספק שירותי הזרמת מדיה מוביל ברוסיה, שמטהו במרכז העסקים אטלניק סיטי בעיר סנקט פטרבורג. הפרויקט הושק בשנת 2013 כשירות הזרמת מדיה הזמין בפלטפורמות מפתח כמו בטלוויזיה חכמה, סמארטפון, פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4 וישירות באמצעות אתר האינטרנט של השירות, Okko.tv, בו זמינים עשרות אלפי תכנים.
לשירות 3 מיליון מנויים, שרשאים לרכוש כל סרט באיכות גבוהה או לצפות בהם במינוי באמצעות ישומון Okko עבור הטלוויזיה החכמה או מכשירים ניידים. לחברה חוזים ישירים עם אולפני הקולנוע הגדולים בעולם כמו חברת וולט דיסני, סרטי פרמאונט, פוקס המאה העשרים, האחים וורנר, סרטי סוני, אולפני יוניברסל וכן חברות הפקת סרטים אירופאיות ורוסיות מובילות. המאפיין העיקרי של השירות הוא היעדר פרסום.
בשנת 2017 החברה הכפילה את הכנסותיה לכדי 1,38 מיליארד רובל. מאז 2018 מצויה בבעלותה של חברת ההחזקות Rambler&Co. ב-2020 השירות היה הראשון ברוסיה לספק שידורים ברזולוציית 8K.
נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק
נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק (בהולנדית: Gezicht op de daken van Parijs) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1887.
אודות היצירה
בשנת 1887 ואן גוך עבר לגור עם אחיו, תיאו, במונמארטר שעל גבעותיה של פריז. המיקום סיפק לו נוף מרהיב של העיר, והאמן צייר נוף זה מספר פעמים ביצירותיו. הוא צייר שני ציורים בסדרה באותה שנה של המעבר לפריז. הציור השני "נוף מחדרו של וינסנט" דומה מבחינת זווית התצפית שבו צייר ואן גוך את יצירתו הראשונה.
הצייר יצר גם גרסה מוקדמת של היצירות בשם "גגות פריז" בשנת 1886. ואן גוך התוודע לתנועת האימפרסיוניזם מיד לאחר המעבר לפריז, אך לקח לו זמן לאמץ מוטיבים מהסגנון. ביצירה המוקדמת ניכר השימוש בצבעים כהים, כגון חום ואפור. אלו צבעים שואן גוך נהג להשתמש בהם רבות, והם נועדו לתאר את ראותו של הצייר. ואן גוך ניסה להתמקד בשינוי הצבעים של הגגות בעיר.
סמורה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אגם האצ'ירו
אגם האצ'ירו (ביפנית: 八郎潟 או 八郎湖) הוא אגם באי הונשו שביפן. זוהי הנקודה הנמוכה ביותר ביפן, בגובה של 4 מ' מתחת לפני הים.
האגם שוכן במחוז אקיטה שבחבל טוהוקו. מקור שמו של האגם הוא באגדה, שלפיה אדם בשם האצ'ירו שנהפך לדרקון בחר באגם כביתו לאחר נדודים רבים. בשלב מאוחר יותר הוא נמשך לאישה שבבעלותה היה אגם טזאווה, אגם נוסף במחוז, ועבר לגור איתה. בשל כך האגם נעשה רדוד יותר.
בעבר היה האגם השני בגודלו ביפן, לאחר אגם ביווה, אולם בשנת 1957 החל ייבוש נרחב של האגם לצורך גידולים חקלאיים, ושבע שנים לאחר מכן הוקם על השטח שיובש הכפר אוגטה. שטח האגם שנותר הוא 48.3 קמ"ר. יש הרואים בייבוש האגם טעות, לאור עודף האורז שנצפה זמן קצר לאחר סיום הייבוש. אחרים מבכים את אובדן שטחי המים.
תעשיית הדיג של צדפות שיג'ימי (סוג של צדפות מנעול) באגם שגשגה בעבר, אולם לאחר שהמים הפכו פחות עכורים היא פחתה בהיקפה. כיום, דיג של דגים מסוג Micropterus מושך תיירים מחוץ למחוז.
JONAH
JONAH (ראשי תיבות של Jews Offering New Alternatives for Healing, "יהודים מציעים חלופות לריפוי") היה ארגון יהודי-אמריקאי שהציע טיפולי המרה לגברים שהיו מעוניינים בשינוי נטייתם המינית. שאיפת הארגון הייתה "לחנך את הקהילות היהודיות ברחבי העולם שגורמים חברתיים, תרבותיים ורגשיים הם אלה המובילים למשיכות חד מיניות". מנהיגי הארגון לא הסכימו עם הקונצנזוס המדעי שקבע כי נטייה מינית שאינה הטרוסקסואלית אינה הפרעה נפשית.
JONAH נוסד בשנת 1999 בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי על ידי שני זוגות נשואים, תיאודור ואיליין ברק וארתור וג'יין גולדברג. הם הקימו את הארגון לאחר שגילו שבניהם הומוסקסואלים. ארתור גולדברג הוה אחראי כספים לשעבר של "האגודה הלאומית למחקר וטיפול בהומוסקסואליות". במהלך המשפט נגד JONAH ב-2014, נחשף כי רישיונו של גולדברג כיועץ מקצועי מוסמך במועצה נשלל ב-2011, משום שלאגודה האמריקאית לפסיכותרפיה נודע כי גולדברג שיקר בבקשתו בכך שלא חשף את הרשעתו בפלילים כמנהל אג"ח עירוני בוול סטריט. בשנת 2000, הארגון סיפק ספרות והסברה ליהודים הומוסקסואלים וביסקסואלים, ולמשפחותיהם בניו יורק, ניו ג'רזי וקונטיקט, תוך פרסום השיטות כביכול שלהם להפחית ולחסל הומוסקסואליות. JONAH הפך בסופו של דבר לתאגיד ללא מטרות רווח. מאז הוא התרחב וכלל חברים בארצות הברית, ישראל, קנדה ומדינות שונות באירופה.
בשנת 2015 נקבע במשפט שהיווה ציון דרך כי הטענות של JONAH בדבר המסוגלות לשינוי נטייה מינית היוו הונאה צרכנית. הארגון חויב לשלם פיצויים לתובעים ולהיסגר תוך שלושים יום. 11 ימים לאחר פסק הדין הקימו מייסדי הארגון ארגון טיפולי המרה חדש בשם JIFGA (ראשי תיבות של Jewish Institute for Global Awareness, "המכון היהודי למודעות גלובלית" ), תוך שימוש בנכסים ובמשאבים הארגוניים. ביוני 2019, שופט בניו ג'רזי הורה ל-JIFGA להיסגר תוך שלושים יום ולשלם 3.5 מיליון דולר לקורבנות.
חלק מהטיפולים כללו בין היתר התפשטות של המטפלים והמטופלים, ואף "חיבוק אבהי" ממושך (Touch Therapy). בנוסף, דווח כי במהלך הטיפולים התבקשו המטופלים לעמוד בעירום מול מראה, או אף לעמוד במעגל, בטיפול קבוצתי, כאשר כולם עירומים. במקרים אחרים, הוכרחו המטופלים לחלל תמונות של אימותיהם.
בישראל
ישנם דיווחים כי מטפלים שעבדו עם הארגון מצאו מקלט לעבודתם בישראל, תחת ארגון שהתקרא People Can Change (PCC).
יחסי אינדונזיה–סנגל
יחסי אינדונזיה–סנגל כוננו רשמית ב-3 באוקטובר 1980. אינדונזיה מכירה בפוטנציאל של סנגל ככניסה לחדור לשוק המערב אפריקני. ממשלת אינדונזיה פתחה את שגרירותה בדקר מאז 1982, ואילו שגרירות סנגל בקואלה לומפור, מלזיה מוסמכת גם לאינדונזיה.
היסטוריה
במהלך השלטון הקולוניאלי השתתפו גם לאופולד סדאר סנגור וגם מוחמד חטא בקונגרס בפברואר 1927 נגד דיכוי קולוניאלי ואימפריאליזם, שהתקיים בבריסל. ועידה זו תוארה כ"מקורה האינטלקטואלי" של ועידת באנדונג. לימים תיאר סנגור את ועידת באנדונג בשנת 1955 הייתה 'האירוע החשוב ביותר מאז הרנסאנס'. נשיא אינדונזיה סוקרנו ערך ביקור רשמי בסנגל (אז עדיין לא עצמאית) בשנת 1959.
יחסי סחר
מ-31 באוקטובר עד 1 בנובמבר 2013 השיקה אינדונזיה משימת סחר לסנגל וגמביה לקידום מוצרים אינדונזיים. במהלך משימת סחר זו נרשמה לפחות עסקת סחר בסך 700 אלף דולר. סנגל מתכוונת לרכוש שני מטוסים מסוג CN-235-220 מיצרנית המטוסים הממלכתית PT דירגנטרה אינדונזיה. היקף הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הגיע ל-46.1 מיליון דולר בשנת 2012, כאשר מאזן הסחר היה מאוד לטובת אינדונזיה, כאשר היצוא לסנגל היה מוערך ב-43 מיליון דולר. היצוא האינדונזי לסנגל כולל שמנים מן החי והצומח, מכונות, כימיקלים, בגדים וכלי אוכל.
שיתופי פעולה
אינדונזיה הביעה את מחויבותה להגדיל את שיתוף הפעולה עם סנגל במגזר הכלכלי והסחר, הטכני והחקלאי. מגזרים אחרים שעשויים להתפתח הם תשתיות, תעשייה, שירותי בריאות ותרבות.
דרישות פונקציונליות לנתוני זהות
דרישות פונקציונליות לנתוני זהות (Functional Requirements for Authority Data - FRAD), בעבר "דרישות פונקציונליות לרשומות זהות" (Functional Requirements for Authority Records - FRAR), הוא מודל ישויות קשרים שפותח על ידי הפדרציה הבינלאומית של ארגוני ספריות ומוסדותיה (IFLA) כדי לקשר בין נתונים הרשומים ברשומות זֶהוּת בספרייה לצורכי המשתמשים באותן רשומות, להקל בשימוש בהן ולשתף אותם בנתונים אלה.
הטיוטה הוצגה ב- 2004 בוועידה הכללית ה-70 של IFLA ובמועצה שלה שהתקיימה בבואנוס איירס על ידי גלן פאטון (Glenn Patton). היא מהווה תוספת והרחבה למודל FRBR והוסיפה ישויות ומאפיינים רבים.
מטרת העבודה המושגית והביצוע העתידי היא לתמוך בארבע משימות שמבוצעות, בדרך כלל, על ידי משתמשים בהקשר ספרייתי, או על ידי לקוחות הספרייה (שלוש המשימות הראשונות), או על ידי הספרנים עצמם (כל ארבע המשימות):
אחרי פיתוח FRAR אחראית קבוצת העבודה העוסקת בדרישות פונקציונליות ומספור של רשומות זהות (Functional Requirements and Numbering of Authority Records (FRANAR)) על מחקר אפשרות הביצוע של  מספר זהות סטנדרטי בינלאומי (International Standard Authority Data Number (ISADN)) ולשרת כגוף הרשמי המקשר של איפל"א ולעבוד עם קבוצות אחרות העוסקות בקובצי זהות.
אוניברסיטת אל-ירמוכ
אוניברסיטת אל-ירמוכ (בערבית: جامعة اليرموك; באנגלית: Yarmouk University; וידועה אף בר"ת: YU) היא אוניברסיטה כללית, ציבורית, הנמצאת במרכז העיר אירביד, באזור א-רמת'א, בצפון ממלכת ירדן.
בשנת הלימודים 2016/2017, היו באוניברסיטה 1,004 חברי סגל, 1,597 עובדים ו-34,651 סטודנטים בכל התוכניות האקדמיות (31,282 תואר ראשון, 2,807 תואר שני ו- 562 דוקטורט).
באוניברסיטה למעלה מ-31,000 סטודנטים לתואר ראשון, ולמעלה מ-1,500 סטודנטים לתארים מתקדמים. באוניברסיטה 15 פקולטות המציעות 62 מסלולי לימוד לתואר ראשון ו-95 מסלולי לימוד לתארים מתקדמים.
קמפוס
הקמפוס של אוניברסיטת אל-ירמוכ נמצא כ-2 ק"מ מדרום למרכז העיר אירביד, בצפון ירדן, ושטחו כ-5 קמ"ר. בקמפוס מבני לימוד, ספרייה, וכן מתקני ספורט הכוללים אצטדיון כדורגל ובו 7,000 מושבים.
Body on Me
Body on Me (בעברית: גוף עליי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה, בשיתוף עם הזמר האמריקאי כריס בראון. השיר יצא לאור ב-7 באוגוסט 2015, על ידי חברות התקליטים רוק ניישן וקולומביה רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הארבע עשרה במצעד שבסקוטלנד, החמישים וחמש במצעד שבפלנדריה, והעשרים ושתיים במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'יימס אברהרט, רוסינה ראסל, טינשיי סיבנדה, מרקוס לומקס, ג'ורדן ג'ונסון, סטפן ג'ונסון, כריס בראון, ב. הארקו ור. אלינגסן והופק על ידי טי-קולר, פוֹ דלוריאן וכולי. ההצצה של השיר פורסמה לראשונה באינסטגרם של אורה ובראון ב-24 ביולי 2015.
בבריטניה זכה השיר למעמד הכסף על סך מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים במדינה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-18 באוגוסט 2015. הקליפ בוים על ידי קולין טילי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את ריטה אורה וכריס בראון במעלית. לאחר מכן, השניים יוצאים מתוכה אל תוך החדר שלהם.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-220 מיליון צפיות.
לנה אנדרה
לנה אנדרה (בשוודית: Lena Endre; נולדה ב-8 ביולי 1955) היא שחקנית שוודית.
ביוגרפיה
אנדרה נולדה במחוז סטוקהולם וגדלה בלפלנד.
היא למדה תקופה ביולוגיה ימית ולאחר מכן החלה לעבוד בחנות.
בסוף שנות השבעים החלה להופיע בתיאטרון וב-1983 התקבלה לאקדמיה לאומנויות הבמה של סטוקהולם.
לאחר סיום לימודיה ב-1986 החלה להופיע במספר סדרות טלוויזיה.
ב-1988 שיחקה בסרט האימה "Besökarna".
ב-1990 שיחקה בסרט "Pelle flyttar till Komfusenbo" המבוסס על רומן של אסטריד לינדגרן.
ב-1992 הופיעה בסרט של בילה אוגוסט "The Best Intentions".
זואי סאג
זואי אליזבת' סאג הידועה בכינויה "זואלה" (נולדה ב-28 במרץ 1990), היא סופרת וולוגרית אופנה בריטית. ספר הביכורים שלה, "נערה מחוברת", יצא לאור בנובמבר 2014, ושבר את שיא המכירות של השבוע הראשון ליציאתו.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1976
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1976, הייתה האליפות האזורית ה-15 שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה בצרפת בין ה-20 במאי ל-29 במאי 1976.
לנה אנדרה
ביוגרפיה
ב-1997 שיחקה בסרט הטלוויזיה של אינגמר ברגמן "Larmar och gör sig till".
זואי סאג
חיים אישיים
סאג היא אחותו הבכירה של ג'ו סאג, מפיק טלוויזיה, יוטיובר ושחקן. סאג נמצאת במערכת יחסים עם היוטיובר אלפי דיאס, המוכר בכינוי Pointless Blog. ב-6 במרץ 2021 הם הודיעו באינסטגרם שלהם שהם מצפים לבת ראשונה שנולדה באוגוסט 2021 ועונה לשם אוטלי (Ottilie).
לנה אנדרה
ביוגרפיה
ב-2000 שיחקה בסרטה של ליב אולמן "Faithless".
זואי סאג
קריירה
סאג עבדה כמתמחה בחברת עיצוב פנים כאשר יצרה את הבלוג שלה "זואלה" בפברואר 2009. בסוף השנה היו לה למעלה מאלף עוקבים, ובחודש ספטמבר 2015 נרשמו מעל 540 מיליון כניסות לבלוג.
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1976
מריה וגר מיוגוסלביה זכתה בתואר "קלעית התחרות" בפעם השלישית בקריירה.
זואי סאג
קריירה
רומן הביכורים של סאג, "נערה מחוברת", יצא לאור ב-25 בנובמבר 2014. הרומן השיג את התואר "המכירות הגבוהות ביותר של השבוע הראשון" ובכך עקף את השיא שרשם הרומן "הארי פוטר". בשנת 2015 הרומן יצא לאור בשפה העברית על ידי הוצאת שוקן, בתרגום אורה דנקנר.
לנה אנדרה
ביוגרפיה
היא זכתה פעמיים ב-1997 וב-2000 בפרס גולדבאג המקביל השוודי לפרס האוסקר וב-2006 הנחתה את הטקס.
הסופר קאפ הספרדי 2019/2020
עונת 2019/2020 היא המהדורה ה-36 במסגרת הסופר קאפ הספרדי. הטורניר נערך בעיר ג'דה שבערב הסעודית ובפעם הראשונה בשיטת נוקאאוט בת ארבע קבוצות. ריאל מדריד זכתה בתואר בפעם ה-11 שלה עם ניצחון בגמר על אתלטיקו מדריד. לא התקיים משחק על המקום השלישי.
זואי סאג
קריירה
ספר ההמשך בסדרה, שנשא את הכותרת "נערה מחוברת בסיבוב הופעות", יצא לאור ב-20 באוקטובר 2015. בשנת 2016 הוצאת שוקן הוציאה גם ספר זה לאור בשפה העברית, בתרגום אורה דנקנר.
הספר השלישי בסדרה, שכותרתו "נערה מחוברת הולכת סולו", יצא לאור ב-17 בנובמבר 2016, ונכון למאי 2017, עדיין לא תורגם לעברית.
הסופר קאפ הספרדי 2019/2020
הקבוצות המשתתפות הן ברצלונה (זכתה בלה ליגה),  ולנסיה (זכתה בגביע הספרדי), אתלטיקו מדריד (סגנית האלופה) וריאל מדריד (סיימה במקום השלישי בליגה).
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1976
מתכונת האליפות
בתחרות השתתפו 13 נבחרות. הם חולקו ל-3 בתים. מנצחת הבית וסגניתה המשיכו התמודדות על המדליות. נבחרת צרפת העפילה ישירות לבית הגמר. יתר הקבוצות התמודדו על מקומות 8-13.
נבחרת ישראל בתחרות
נבחרת ישראל בכדורסל נשים התמודדה על מקום באליפות במסגרת בית ג'. המשחקים נערכו בירושלים בהשתתפות 4 קבוצות. בעקבות הפסדים להולנד, בלגיה ואנגליה הנבחרת לא העפילה.
יהודה ארבל (פופקו)
יהודה ארבל (כונה בחיל האוויר הישראלי פופקו, מר דקוטה, 27 בפברואר 1926 - 5 במאי 2017) היה לוחם פלמ"ח, מוותיקי טייסי התובלה של חיל האוויר, ומפקד טייסת 103 ("הפילים").
ילדות ושירות בפלמ"ח
ארבל נולד במצרים למרים וגרשון פופקו. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל וב-1945 התגייס לפלמ"ח. שירת בפלוגה ו' במחלקת תל-יוסף, עם מפקדי המחלקות דני מס, עודד מסר ומדריך הגדוד יצחק רבין. בין השנים 1945 – 1946 עבר אימוני חי"ר במסגרת המחלקה, ושירת בגדוד הראשון. באביב 1946 עבר ארבל למחלקת הטיס של הפלמ"ח ושירת בפלוגה ז' בקיבוץ נען. את גיחתו הראשונה ביצע ב-18 ביוני 1946.
בשבת השחורה (29 ביוני 1946) נעצר בנען על ידי הבריטים ונפצע בראשו. הוא אושפז בבית החולים במחנה סרפנד (כיום המרכז הרפואי שמיר) עם חבר נוסף מקיבוץ נען, הסופר משה מוסנזון. לאחר שהחלים נאסר במחנה המעצר בלטרון במשך כ-110 יום. עם שחרורו שב ארבל לטוס במחלקת הטיס של הפלמ"ח. במחצית הראשונה של 1948 יצא ארבל בשליחות לאנגליה בנושאי פלמ"ח והגנה.
שירות בחיל האוויר הישראלי
ארבל שירת בחיל האוויר 46 שנים, מתוכם כ-20 שנים בשירות מילואים. פעמיים היה מפקד טייסת 103, לראשונה לאחר ששירת כראש ענף מבצעים במטה חיל האוויר, ופעם שנייה לאחר מבצע קדש. במשך שנים רבות היה ארבל קברניט מטוס דקוטה. במבצע קדש היה ארבל ממפקדי הרכבת האווירית של מטוסי דקוטה ונורד אשר הצניחו צנחנים וציוד בא-טור לקראת כיבוש שארם א-שייך. בנוסף למטוסי הדקוטה הטיס ארבל גם מטוסי נורד נוראטלס והיה מעורב בהבאת מסוקים לישראל. בחיל האוויר כונה ארבל "מר דקוטה", והוא נחשב למומחה הראשון במעלה בחיל למטוס זה.
בין שאר תפקידיו עסק ארבל בקישור בין חיל האוויר וחטיבת הצנחנים. כמו כן עסק בתחום הבטיחות בתעופה. הוא כיהן כנספח חיל האוויר וחיל הים בשגרירויות ישראל בארצות הברית ובקנדה, ועסק גם ברכש עבור חיל האוויר במשרד הביטחון. בתפקיד זה כיהן כסגן ראש אגף חימוש. ארבל היה בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם), במחזור הראשון.
את גיחתו האחרונה בחיל-האוויר עשה ארבל ב-19 ביוני 1991. לאחר שהוחלט להוציא את המטוס הוותיק משירות פעיל הוזמן ארבל להשתתף במטס הפרידה מה"דקוטה", שנערך בשנת 2001.
עברות שם המשפחה
ב-18 במרץ 1953 התחוללה רעידת אדמה קשה במערב טורקיה. מדינת ישראל שלחה מטוס תובלה ובו סיוע הומניטרי לעזרת נפגעי האסון. ארבל, שהיה מפקד טייסת 103 ("הפילים") באותה עת והיה אחראי על ביצוע הטיסה לטורקיה, הוזמן אל ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, לתדרוך. בסיום התדרוך פנה ראש הממשלה לארבל ודרש ממנו לשנות את משחתו, פופקו, לשם עברי. השניים הסתכלו על המפה שהייתה תלויה בחדר, ובן-גוריון בחר עבורו את השם "ארבל", על שם הר הארבל.
חיים אזרחיים
לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת סא"ל היה ארבל אחראי טיסה והפעילות האווירית של מטוסים ומסוקים של חברת נתיבי נפט, חברה ממשלתית שהייתה אחראית על הפקת נפט משדה אבו רודס בחצי האי סיני, אז בשליטת ישראל. בשנים שלאחר מכן עבד במפעל "בקרה" בקבוצת גבע בפיתוח וייצור סולנואידים. כן עסק ארבל בניתוח מערכות מחשוב.
ארבל זכה בפרס קפלן בנושא תעופה בתשל"ג (1973).
חיים אישיים
ארבל היה נשוי ליונה, לשעבר לוחמת פלמ"ח. סיימה קורס סיירות בנען, במלחמת העצמאות שירתה כאלחוטאית בדרום.
לזוג, שהתגורר ברמת אביב, היו שלוש בנות. ארבל נפטר ב-5 במאי 2017 והובא למנוחות בקיבוץ עינת.
כוכבית נצח-דולב
כוכבית נצח-דולב (נולדה ב-28 בספטמבר 1969) היא עורכת דין ישראלית. בין השנים 2015–2023 שימשה פרקליטת מחוז ירושלים (אזרחי) (כולל אזור יהודה ושומרון) בפרקליטות המדינה.
פרקליטות המדינה
בשנת 1994 הצטרפה נצח-דולב לפרקליטות המדינה. היא שימשה כפרקליטה בתחום הפלילי והאזרחי. תחילה עסקה במספר רב של תיקי פלילים דוגמת הונאה, סמים, מין, אלימות. בהמשך, על פי הצעתו של פרקליט המדינה משה לדור, החלה להתמקד בעיקר בתחום האזרחי וריכזה תחומים משפטיים, הבולט שבהם הוא תחום המכרזים (נצח-דולב והלשכה המשפטית במשרד האוצר הקימו יחד את פורום דיני מכרזים), וכן התכנון והבניה, תיקי רשות מקרקעי ישראל (בין השנים 2011–2014 שימשה יו"ר ועדת ההשגות על רמ"י), תביעות בתחום דיני העבודה והאכיפה האזרחית, וכן מילאה תפקידים ניהוליים. ייצגה את המדינה בהליכים מורכבים ומתוקשרים דוגמת עתירות מכרזים בנוגע לכביש חוצה ישראל, התפלת מי ים והולכת הגז הטבעי, עתירות בתחום התכנון והבניה, תיק ועד שכונת עין כרם, מחשוב הנהלת בתי המשפט ועוד.
בנוסף לעבודתה בפרקליטות הרצתה נצח-דולב בקורסים לניהול ועדות מכרזים לעובדי מדינה בכירים. בשנים 2006–2005 הייתה חברה בבית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין במחוז ירושלים.
בשנת 2008 מונתה למשנה לפרקליטת מחוז ירושלים. במסגרת תפקידה ייצגה את משרד ראש הממשלה בתביעת מני נפתלי, ונתפרסמה בחקירה נגדית אגרסיבית שערכה לנפתלי. כן ייצגה את המדינה בתביעת פיצוי מחבר הכנסת לשעבר עופר חוגי, ביטול הבחירות המקומיות בעיר בית שמש בשנת 2013, ובפרשת בית הספר חילוני בעיר שהפך למוסד חרדי. כן ייצגה בערכאות את תקציב המדינה.
קול מבשר (שבועון)
"קול מבֿשׂר" היה שבועון ביידיש שיצא לאור באודסה שבאימפריה הרוסית בשנים 1862–1873, והיה כתב העת המודרני הראשון ביידיש.
השבועון העברי "המליץ", שהתחיל לצאת לאור ברוסיה ב-1860 בעריכתו של אלכסנדר צֶדֶרבוים, קיבל רישיון לפרסום בשתי שפות: עברית וגרמנית (באותיות עבריות). לאחר שהתברר שאין עניין בכתבות בגרמנית, נוצל הרישיון להחלפת התוספת בגרמנית לתוספת ביידיש.
כוכבית נצח-דולב
פרקליטת מחוז ירושלים (אזרחי)
החל משנת ממאי 2015 שימשה פרקליטת מחוז ירושלים (אזרחי) (כולל אזור יהודה ושומרון). ב-2019 ייצגה את המשרד להגנת הסביבה בפרשיית המאבק להרחקת אסדת לווייתן. בנוסף לעבודתה בפרקליטות הרצתה נצח-דולב בקורסים לניהול ועדות מכרזים לעובדי מדינה בכירים.
קול מבשר (שבועון)
הגיליון הראשון של "קול מבֿשׂר", בעריכתו של צדרבוים, הופיע ב-23 באוקטובר 1862, כתוספת ל"המליץ". ב-1869 החל "קול מבשר" להופיע כשבועון עצמאי, והמשיך לצאת לאור עד 1873. העיתון נכתב בניב האוקראיני של יידיש, והופץ ברחבי מזרח אירופה. השבועון עסק בחדשות מהעולם היהודי ומהעולם הרחב, וכן במדע, חינוך, היסטוריה וספרות. סיפורו הראשון של מנדלי מוכר ספרים ביידיש, "דאס קליינע מענטשעלע", נדפס (בעילום שם) ב"קול מבשר", וכן נדפסו בו יצירות של אברהם גולדפדן, יהודה לייב גורדון, שלמה אטינגר ויצחק יואל לינצקי.
כוכבית נצח-דולב
פרקליטת מחוז ירושלים (אזרחי)
נצח דולב והובילה וקידמה את תחום האכיפה המשולבת, במסגרתו עוסקים גופים שונים – הפרקליטות הפלילית, הפרקליטות האזרחית, והיחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית – באיתור יעדים ובייבוש מקורות כספיים של הפשע המאורגן בישראל. ביולי 2023 סיימה את תפקידה. מחליפתה היא עורכת הדין קרן יוסט.
חיים אישיים
נשואה לאריאל דולב, מהנדס אלקטרוניקה בחברת פרטנר, ואם לארבעה. מתגוררת בירושלים.
קול מבשר (שבועון)
השבועון הודפס בבית הדפוס של משה אליעזר בילינסון. בשנת 1871 עבר צדרבוים עם עיתונו "המליץ" לבירה סנקט פטרבורג, לאחר שקיבל אישור להעביר לשם את הדפסת עיתונו העברי "המליץ" ועיתונו הרוסי "וֶסטניק", אולם "קול מבשר" נותר באודסה, שכן השלטונות לא התירו להדפיס בעיר הבירה עיתון ב"ז'ארגון". צדרבוים מינה את משה לייב לִילְיֶנבְּלוּם לעוזרו הראשי (והעורך בפועל) ב"קול מבשר", אולם חילוקי דעות עם בילינסון גרמו לו לעזוב את המערכת בקיץ 1871. צדרבוים הציע את המשרה לאחד העם, אולם זה לא הסכים לתנאיו, ובילינסון היה לעורך בפועל של העיתון. הוא חתם על מאמריו בכינוי הספרותי 'מאב"ן' (=משה אליעזר בן נחמן).
דהאנגדי
דהאנגדי (בנפאלית: धनगढी) היא בירת פרובינציית סודורפשצ'ים שבמערב נפאל. העיר שוכנת במחוז קאילאלי בדרום הפרובינציה וחולקת גבול לדרומה עם מדינת אוטר פרדש, הודו. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 198,792 תושבים, היא העיר הגדולה ביותר במערב נפאל והשמינית במדינה כולה.
דהאנגדי היא עיר הסחר המרכזית בפרובינציית סודורפשצ'ים ומהווה מרכז מבחינת חינוך, בריאות, והזדמנויות העסקה באזור. יחד עם עוד כמה בתי חולים קטנים, 3 בתי חולים מרכזיים מספקים שירותי בריאות. כמו כן, קיימים בתי ספר ומספר מכללות להשכלה מתקדמת.
תחבורה
דהאנגדי מחוברת לערים מרכזיים אחרים בנפאל ולמדינת אוטר פרדש בהודו. אזרחים נפאליים והודיים מורשים לעבור בגבול שבין שתי המדינות ללא הגבלות. עם זאת, קיים מחסום לבדיקת מכס. קיימת תחבורה ציבורית מקומית הכוללת ריקשות, מוניות ואוטובוסים ציבוריים.
פה לן יה
פֹּה לָן יָה היא סדרה תיעודית שסוקרת את תולדות יהדות פולין, לאורך כאלף שנים, החל מהמאה 11 ועד הפלישה הגרמנית לפולין במאה ה-20, במלחמת העולם השנייה. הצגת חיי היומיום, חיי הקהילה, החיים הדתיים וחיי היצירה מפענחים את סוד קיומו הממושך של "בית ישראל בפולין". הסדרה תיעדה לראשונה את העקבות שהותיר קיומה הממושך של קהילה זו, בתרבות, באומנות, באמונה העממית, ובהיסטוריה הלאומית של העם הפולני.
הסדרה בת שבעה פרקים, הופקה בשנים 1999–2001 על ידי שירות הסרטים הישראלי. במאי ויוצר הסדרה הוא אמנון טייטלבאום (1941–2005) ומגיש הסדרה הוא דוד ויצטום. הסדרה שודרה לראשונה בפברואר 2001 בערוץ הראשון ובהמשך בערוץ הממלכתי של פולין. ממשלת פולין סיפקה למפיקי הסדרה חומרי ארכיון בתמורה להתחייבות לקבלת הסדרה להקרנה בטלוויזיה הפולנית.
פרקי הסדרה
פרקי הסדרה, שמבוססת על מחקר היסטורי מעמיק, מציגים אפוס קולנועי-הסטורי שמורכב מפסיפס מגוון של תמונות וקולות. הסדרה צולמה בעשרות אתרים: מוזיאונים, ארכיונים, בתי-קברות, ארמונות, בתי-כנסת, כנסיות והיא פוגשת עשרות אנשים, יהודים ופולנים. העדויות והמסמכים המוצגים בסדרה מצטרפים לתעודה מקיפה על הקהילה החשובה שהייתה ואיננה. שמה של הסדרה 'פה-לן-יה' נגזר מהאמונה היהודית שאלוהים בחר בפולניה כמקום לינה ליהודים עד לביאת המשיח.
פרק 1 - ממערב למזרח
רדיפות וגירושים של יהודים במהלך ימי הביניים באירופה המערבית מביאים להגירתם מזרחה, לפולין. בפולין מתקבלים היהודים בברכה על ידי המלוכה, המעוניינת להשתמש בכספם ובכשרונותיהם לפיתוח ארצם וכלכלתה. הם זוכים לזכויות, המאפשרות את קיומה ושלומה של קהילה יהודית בתוך חברה נוצרית. בסוף המאה ה-15 מונים היהודים בפולין כ־30,000 נפש.
פרק 2 - ועד ארבע ארצות
היישוב היהודי בפולין מתבסס. גלי הגירה ממשיכים להגיע אליו, ופולין הופכת למרכז תורה. ליהודים תפקיד מפתח בכלכלה ובמסחר. "ועד ארבע ארצות", שמונה על ידי המלוכה כדי לגבות את "מס הגולגולת" מהיהודים, נעשה לסמכות העליונה של הקהילות היהודיות בממלכת פולין-ליטא. סמל למעין אוטונומיה יהודית, שלה שפה, מוסדות חינוך ושיפוט עצמאיים. ההצלחה הכלכלית של היהודים גורמת לאיבה מצד הסוחרים הנוצריים. למאבקם ביהודים מצטרפת הכנסייה, השואפת לבטל מכל וכל את הזכויות הניתנות ליהודים.
פרק 3 - צוק העתים
איחוד פולין-ליטא פותח בפני היהודים אפשרויות כלכליות במזרח הממלכה, היום אוקראינה. האצולה הפולנית הגבוהה, הקתולית, מחזיקה באוקראינה אחוזות ענקיות, הכוללות כפרים וערים, ומזמינה יהודים להתיישב בהן, לחכור בהן זכויות ולנהל אותן עבורה. כשפורץ מרד הקוזקים והאיכרים הצמיתים, היוונים אורתודוקסים, מופנה הזעם בראש ובראשונה נגד היהודים. רבבות נרצחים, מתים על קידוש השם וקהילותיהם נהרסות. היהודים מכנים מרד זה - "גזרות תח-תט". העיניים נשואות לגאולה ואז מגיעות הידיעות על שבתאי צבי, משיח שקר, המבטיח לנקום את נקמת יהודי פולין.
פרק 4 - הולדת החסידות
בכפרים שבהרי הקרפאטים מתחיל את פעילותו רבי ישראל שם-טוב ובעקבותיה צומחת תחילה תנועת החסידות ולאחר מכן גם ההתנגדות אליה. תוך עשרות שנים ספורות הופכת קבוצה של תלמידים נאמנים, המחפשת בשורה רוחנית חדשה, לתנועת המונים דינמית, הפועלת סביב חצרות "הצדיקים". שקיעתה של ממלכת פולין וירידת משקלה של ההנהגה המסורתית במדינה הם רקע נוח להתפתחותה של החסידות.
פרק 5 - אהב את פולין כפולני…
ההשכלה והלאומיות האירופאית אינן פוסחות על פולין. עולה "שאלת היהודים": באלו תנאים יזכו היהודים לשוויון זכויות, לאמנסיפציה? והאם התבוללות היא תנאי הכרחי? לאחר שממלכת פולין נופלת, ושטחיה מחולקים בין אוסטריה, פרוסיה ורוסיה, משתתפים יהודים במרידות של הפולנים נגד משעבדיהם. אך אחווה זו היא רק זמנית וחלקית.
פרק 6 - יהודים חדשים
המחצית השנייה של המאה ה-19, תקופה בה עולות תנועות פוליטיות יהודיות: הציונות, סוציאליזם וקומוניזם. היהודים פורשים את מסגרת העולם היהודי (העיירה), ומשתלבים בחיי התרבות, המסחר והכלכלה בפולין. השתלבותם של היהודים בציבוריות הפוליטית ובכלכלה הפולנית והדרישה להכיר בהם כעם בעל ייחוד תרבותי ולשוני מגבירה את האנטישמיות הפוליטית בפולין. הפרק מסתיים כשפולין זוכה בתום מלחמת העולם הראשונה בעצמאות והתנועה הציונית זוכה בהצהרת בלפור.
פרק 7 - בין המצרים
הפרק עוסק בשנים 1919 עד 1939, מועידת ורסיי, שבה אושרה הקמתה מחדש של מדינת פולין הריבונית ועד הפלישה הגרמנית, המסמנת את פריצתה של מלחמת העולם השנייה. עשרים השנה האחרונות בתולדות יהדות פולין, עומדות בסימן של אנטישמיות גוברת והולכת. הממשלה הפולנית אף מעודדת ומחפשת פתרונות להגירת יהודים משטחה לכל מקום אפשרי – ארץ ישראל, מדגסקר ואפילו ניקרגואה. עם זאת, אלו הן שנות השיא של פריחה התרבותית והפוליטית של יהודי פולין. השיח התרבותי נוגע בכל השאלות הקיומיות כגון - חילוניות מול חרדיות, ציונות מול ההתנגדות לעלייה, עברית מול יידיש, התבוללות מול שמירת המסורת. ובינתיים, בגרמניה עולה היטלר לשלטון ובריטניה סוגרת את שערי ארץ ישראל לעלייה המונית. הפלישה הגרמנית לפולין, שמסיימת את הפרק האחרון, מסמנת את סופה הידוע של הקהילה היהודית הגדולה בפולניה.
שלמה אסבאג
הרב שלמה אסבאג (מכונה: מהרש"א) (סביב ה'ת"ק, 1740 - ד' סיוון ה'תק"ף, 17 במאי 1820) היה מקובל, פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של מרקש שבמרוקו בראשית המאה ה-19.
קורות חייו
נולד במרקש לאביו רבי שלום שהיה רב ומקובל בעיר. למד אצל חכמי עירו. נשא את חנינא. בהמשך היה לרב בישיבה, ומתלמידיו ידוע רבי רפאל מסעוד אבן מוחא.
נפטר בד' סיוון ה'תק"ף בחולי המגפה בה נפטרו דיינים נוספים. לאחר פטירתו נכתבו קטעי פיוטים לכבודו.
משפחתו
אשתו חנינא, נפטרה בחדש טבת שנת ה'תר"ב.
בניו הם: רבי משה ורבי יעקב שנמנו עם חכמי מרקש.
בתו זוהרה נישאה לרבי אלעזר חזן.
רבנותו
סמוך לשנת ה'תקכ"ט התמנה לדיין בבית הדין בראשות רבי אברהם קורקוס, רבי יצחק חרוש ורבי אברהם פינטו. לאחר פטירת האחרון, בשנת ה'תקס"ה, נתמנה לאב בית הדין ולרבה של מרקש. בין הדיינים ששימשו בבית דינו נמנים רבי משה בן עטר, רבי יעקב פינטו השני, רבי יוסף חרוש, רבי מוסא בן דוד וחיון ורבי שלמה אזנקוט. בית דינו הוציאו מאות פסקי דינים שחלקם ניתנו במסגרת משא ומתן הלכתי עם דיינים נוספים ברחבי מרוקו. בין השאר התכתב בית הדין עם רבי שאול ישועה אביטבול רבה של צפרו, ועם רבי רפאל בירדוגו רבה של מקנס, וכן עם חכמי טיטואן ואזמור. פסקי בית דינו התפרסמו ברחבי מרוקו והועתקו מפעם לפעם גם לאחר פטירתו. באופן אישי עמד בקשר עם רבי דוד חסין ואף כתב הסכמה לספרו תהלה לדוד. כמו כן עמד בקשר עם שד"רים.
גבריאלה מורז
גבריאלה מורז (1948- 23 ביוני 2022) הייתה סופרת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה
גבריאלה מורז נולדה ב-1948 בטרנסילבניה, כבת יחידה להורים ניצולי שואה. אימה הייתה מוזיקאית ואביה שחקן, משורר, ועיתונאי, שערך לה היכרות עם עולם השירה דרך דקלומי שירה משותפים.
ב-1961 עלתה לישראל עם משפחתה. אחרי חצי שנה בקיבוץ מעגן, בו למדו בני המשפחה עברית, הם עברו לאילת, שם החלה לכתוב שירים וטקסטים הומוריסטיים לעיתון המקומי.
בשנת 1978 יצא קובץ שיריה באנתולוגיה בשם "קופל" בתגא הוצאה לאור. ב-1980 למדה כתיבה יוצרת אצל יורם קניוק, חיים באר ויצחק בן נר, בסדנאות של פרוזה בבית אריאלה בתל אביב. באותה שנה יצאה לאור סדרת מאמרים במוסף הספרותי של עיתון דבר בשם "דבר השבוע" בעריכתו של קניוק.
בשנת 1979 הייתה עורכת וכתבת מן המניין של ירחון בשם "עולם האופנה" בו התפרסמו מאמריה, סיפוריה וראיונות עם אנשים מוכרים בעולם התרבות והאמנות.
יצירותיה התפרסמו בכתבי העת "מוטיב", "בגלל", "בין סגול ובין תכלת" ו"בכיוון הרוח" (שבו התפרסמו גם ביקורות שלה לסרטים, הצגות ואירועי תרבות שונים).
יצירותיה הופיעו באנתולוגיה "שירה בוערת" על השריפה בכרמל, באנתולוגיות "מגירות שקופות" ו"מקום באור" שבהוצאת מוטיב, באנתולוגיות של קבוצת "יוצרים בצוותא" וכן באנתולוגיה האינטרנטית על הזיקנה שנערכה על ידי המשוררת חגית מנדרובסקי.
בנוסף, היא הופיעה במקומות שונים בדקלום שיריה ובקטעי סטנדאפ שאותם כתבה, בין השאר בבית נגלר שבקריית חיים, בתיאטרון אלהמברה ביפו, ובבית הכט (בית רוטשילד) ובית אבא חושי בחיפה.
בתחילת 2019 צולם סרט דוקומנטרי עליה ועל יצירתה, הסרט יצא במהלך 2020. היא נפטרה ב-23 ביוני 2022.
חיים אישיים
במהלך מלחמת יום כיפור התחתנה, ואחרי שנולדו לה שני בנים הפכה לאם חד הורית.
דום (משחק וידאו, 2016)
דום (באנגלית: DOOM ; היה ידוע בעבר בשם Doom 4) הוא משחק פעולה מסוגת משחקי יריות בגוף ראשון שפותח על ידי חברת id Software ויצא לאור ב-13 במאי 2016 על ידי Bethesda Softworks, ומהווה את הכותר הרביעי בסדרת DOOM המצליחה. המשחק הוא בעצם אתחול מחדש לסדרה והכותר הגדול הראשון שיצא מאז יציאתו של דום 3 בשנת 2004.
משחקיות
הקמפיין לשחקן יחיד תואר על ידי צוות הפיתוח בתור "המון שדים מגניבים, המון רובים מזורגגים, והמון תנועה מהירה" בתור עקרונות מפתח. המשחק יציע שפע של כלי נשק, כשחלקם, דוגמת רובה הציד הדו-קני ונשק-העל BFG 9000 כבר הוצגו במשחקי עבר. גם המסור החשמלי חזר: בעזרת המסור החשמלי השחקן יוכל לנסר את אויביו לשני חלקים. רוב האויבים המוכרים מהסדרה חזרו, חלקם מעוצבים מחדש. בהיותה של מערכת הקרבות מבוססת על תנועה מהירה תוך כדי חיסול אויבים, גם הוצגו מהלכים חדשים דוגמת הקפיצה הכפולה, ובוטלה כליל האפשרות לחדש את בריאות השחקן על ידי התחבאות מאחורי מחסות. לכן, לשחקן יש מד-בריאות שאותו ניתן לחדש על ידי אספת ערכות רפואה הפזורות במפה, או על ידי חתיכות שכאלו שנופלות מאויבים שנקטלו, ושריונות שאיתם השחקן יכול להגן על נקודות החיים שלו. כמו כן הוצגה גם מערכת חדשה של קרב פנים אל פנים: כאשר כמות החיים של האויב מגיעה לסף מסוים, השחקן יכול לקטול אותה בדרכים אלימות ביותר תוך שימוש בידיים ריקות בלבד (מערכת כזו הוצגה באחד המודים שנוצרו לדום המקורי: "Brutal Doom").
לטענת המפתחים, הקמפיין יארוך כ-13 שעות משחק, ובנוסף לכך, שחקן המשחק במשחק ברמת קושי "Ultra-Nightmare" יעמוד בפני הסיכון של "מוות קבוע": אם השחקן מת בשלב כלשהו במשחק, המשחק יסתיים בצורה סופית.
מצב מרובה משתתפים
המשחק גם מציג מצב מרובה משתתפים, שבמסגרתו השחקנים יכולים להילחם אלו באלו בשלל מצבי משחק: קרב קבוצות, domination, warpath, ו-freeze tag. ניתן גם להשתמש בחיזוקים, Power-Ups במהלך המשחק: בין חיזוקים אלו נמנים Quad Damage שחזר אלינו ממשחקי Quake למיניהם, וחיזוק שמאפשר לשחקן להשתנות באופן זמני לשד.
מצב מרובה המשתתפים קיבל ביקורות מאוד שליליות כשהמשחק היה בשלבי הבטא, גיימרים שציפו למשהו שיזכיר את סדרת Quake גילו שהם קיבלו, לטענתם, "חיקוי זול של Halo". המצב מרובה המשתתפים במשחק מושווה כמעט תמיד לזה של Unreal Tournament החדש, כשההשוואות נוטות כמעט תמיד לטובת אנריל.
SnapMap
תוספת מיוחדת שהוסיפו לגרסת המחשב היא עורך מפות בשם SnapMap. באמצעות עורך המפות הזה שחקנים יכולים ליצור מפות למשחק, הן למצב שחקן יחיד והן למצב מולטיפלייר (מרובה משתתפים) ולשתף אותם עם שחקנים אחרים.
עלילה
עלילת המשחק מתרחשת, בדומה למשחקי העבר, במתקני המחקר והמעבדות של חברה בשם איגוד התעופה והחלל (The Union Aerospace Corporation - UAC) – תאגיד צבאי-תעשייתי המבצע ניסויים סודיים בטלפורטציה על כוכב מאדים. תחת הנחייתו של מדען בשם סמואל היידן, שגסס מסרטן והעביר את תודעתו לגוף רובוטי, עוסק צוות המחקר במימון הUAC בהעברת אנרגיה מהגיהנום למתקן אנרגיה ייחודי בשם "ארג'נט" במטרה לפתור את משבר האנרגיה בכדור הארץ. ועל הדרך לרצות את בעלי המניות, במהלך המשחק סמואל מראה את צבעו האמיתי כמנהיג חברה אשר התעסק עם כוחות הגדולים ממנו בשם תאוות בצע.
המשחק מתחיל כאשר גיבור המשחק, המכונה "דום סלייר" (Doom Slayer; מילולית: שוחט האבדון), מתעורר בתוך מתקן מעין סרקופג בו הוא היה כלוא עד כה מסיבה לא ידועה, ומגלה כי השדים פלשו מהגיהנום, זרעו הרס וערכו טבח המוני במעבדה. סמואל היידן מצייד את החליפה שלו בממשק תקשורת עם בינה מלאכותית בשם "VEGA", ומנסה לנצל את הסלייר שיגן על המתקן, אבל הסלייר מתעלם מהוראותיו ויוצא למסע לסגור את השער לגיהנום ולהרוג כל שד מהגיהנום שיעמוד בדרכו. השחקן מגלה כי ראש צוות המחקר במתקן, אוליביה פירס, חברה בכת שטנית שמטרתה לשחרר את השדים מהגיהנום אל פני האדמה. השחקן רודף אחרי אוליביה אל מגדל הארג'נט ובראש המגדל היא משליכה את עצמה לתוכו וגורמת לשער הגיהנום להיפתח עוד יותר ובכך לוכדת את הסלייר בגיהנום. על הנחת למצוא את הדרך החוצה בחזרה למאדים, בעזרת רמזים הפזורים בגיהנום שבנוסף לכך מספרים מעט פרטים מעברו של הסלייר, לפני שנכלא בסרקופג.
לאחר שהסלייר חוזר למאדים הוא מגלה כי מגדל הארג'נט ניזוק ללא תקנה וכי השער לא יכול להיסגר על ידי המתקנים שבמאדים. לפיכך הסלייר צריך לגלות את המקום בו התחילה הפלישה, שהוא מתקן "לזרוס" הסודי של אוליביה, ובכך לחזור לגיהנום שנית ולעצור את הפלישה.
פיתוח
מאז התחלת הפיתוח אי שם בשנת 2007 ועד יציאתו לאור 9 שנים לאחר מכן, בשנת 2016, המשחק עבר גלגולים ותהפוכות שונים.
המשחק היה ידוע בציבור על כך שהוא נמצא בשלבי פיתוח החל מ-2008, כאשר ג'ון קארמק (המייסד והמפתח הראשי של איד בעבר) רמז לכך עוד בכנס QuakeCon של 2007. על פי דברי מנכ"ל החברה, טוד הולנסהד, המשחק תוכנן במקור להיות המשך של דום 3: כמו שדום 3 היה רימייק לדום המקורי, כך גם דום 4 יהיה רימייק למשחק דום 2, יתרחש בכדור הארץ (בניגוד למשחק הקודם שהתרחש במאדים), ויזנח את מוטיבי האימה שאפיינו את דום 3 לטובת משחקיות דומה לזו של משחקי דום המקוריים. לפי טענות החברה, המשחק היה אמור להיות מפותח על בסיס מנוע id Tech 5 (שפותח עבור המשחק Rage ושימש יותר מאוחר את Wolfenstein: The New Order) והיה עתיד להיראות "פי 3 יותר טוב מRage". לאחר שחברת ZeniMax רכשה את איד בשנת 2011, אולצו הרבה מפתחים שהיו בצוות הפיתוח של Rage לעבור לצוות הפיתוח של דום 4 כדי "לזרז עניינים". עם זאת התברר עם השנים שפיתוח המשחק לא עלה יפה, מגזין בשם Kotaku פרסם כי דום 4 נמצא בשלב של "גיהנום פיתוחי" ; כמו כן מקורות פנימיים טוענים כי מקור הבעיה היה קביעת האופי של המשחק: אחת הסצנות המרכזיות במשחק הייתה "עלייתו" של הגיהנום לפני כדור הארץ, בצורה מאוד מתוסרטת וכאילו-קולנועית, בדומה לסצנות ממשחקי Call of Duty, דבר שהצריך עבודה מאוד קשה מצד צוות הפיתוח שלא הניבה פירות, כיוון שמבקרים ששמו את ידם על הגרסה הזו (שפותחה במהלך 2011) לא התלהבו כלל מהמשחק. גם בקרב בכירי החברה נשמעה אי שביעות רצון: טים ווילץ, אחד מהבכירים, אמר בכנס QuakeCon של 2013 כי "לכל משחק יש נשמה. כשאתה שחקת ב"Rage", הרגשת שהייתה לו את הנשמה. אבל ל"4 Doom" לא הייתה את הרוח שלו, לא הייתה נשמה, לא הייתה אישיות". גם חברת איד ידעה תהפוכות כאשר שני אנשי מפתח, ג'ון קארמק וטוד הולנסהד, פרשו מהחברה מסיבות שונות.