cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יכולת ספיגת ידע
יסודות התאוריה
אשר חקרו את השאלה "מה ארגון צריך לעשות כדי ליצור לעצמו ערך מוסף בנוגע לחדשנות?". הנחת היסוד הייתה שידע קודם מגדיל את היכולת לרכוש, לקלוט ולהשתמש בידע חדש. במאמרם ציינו שחדשנות נוצרת ברובה כתוצאה מ"השאלות", כלומר ניתן לשפר תהליכים או מוצרים קיימים על סמך הידע הקודם.
החוקרים מתארים הבדלים בין שני מושגים: יכולת למידה, המאפשרת את היכולת להטמיע ידע קיים; ויכולת פתרון בעיות, המייצגת את היכולת ליצירת ידע חדש.
החוקרים ביססו את מחקרם על מאגרי נתונים המפורסמים ברשת, המכילים נתוני יחידות מחקר ופיתוח בחברות שונות. הם בחרו להתמקד בתחום מחקר ופיתוח בחברות, מכיוון שבו נוצר ידע חדש, התורם ליכולת ספיגת הידע של הארגון. הם טענו כי רוב הידע במחקר ופיתוח הוא "חבוי" – קשה ללמוד אותו באמצעות מסמכים ונהלים בלבד, ונדרשת הדגמה של התהליך אותו רוצים ללמוד.
ליכולת העברת הידע מאפיינים שונים ברמות השונות:
תהליך העברת הידע מתאפשר באמצעות "שומרי הסף" ("Gatekeepers"), שמתרגמים את הידע בין היחידות השונות לשפה ארגונית משותפת, ואותה מתרגמים לסביבה החיצונית.
בנוגע לאופן קבלת החלטות, גורסים החוקרים שתהליך קבלת החלטות מבוסס תמיד על האופן בו התקבלו בעבר החלטות בארגון (אף אם מדובר על החלטות בתחומי פעילות שונים בארגון).
התאוריה מציינת שלושה גורמים בארגון שמשפיעים על רמת האינטנסיביות של מחקר ופיתוח בחברה:
מסקנתם של החוקרים הייתה שכדי שחברה תשיג ותשתמש בידע (ללא קשר לפעילותה השוטפת) עליה לפתח את יכולת ספיגת הידע.
פיתוח התאוריה
החוקרים שייקר זאהרה (Shaker A. Zahra) וג'רארד ג'ורג' (Gerard George) טענו במאמרם משנת 2002 שאין להתמקד בתאוריית ספיגת הידע רק ביחידות המחקר והפיתוח, אלא בארגון כולו. הם הגדירו את היכולת לספיגת הידע בארגון כ"סט של תהליכים ורוטינות שבאמצעותם החברה תוכל לרכוש, לקלוט, לעבד ולנצל את הידע לצורך יצירת יכולות דינמיות", החיוניות להצלחת החברה. בעזרת היכולות הדינמיות יוכל הארגון לעמוד בקצב השינויים בענף וכך ליצור לו יתרון תחרותי.
זהארה וג'ורג' מחלקים את יכולת ספיגת הידע לשניים - פוטנציאלי ומציאותי (מה שקרה בפועל). בנוסף הם יצרו ארבעה ממדים חדשים, ששילובם מגביר את היעילות וניתן למדידה:
החוקרים הציגו מודל קלט-תהליך-פלט, מורחב ומפורט יותר. בין הקלט (ידע קודם וחיצוני) לבין התהליך ישנם תהליכי טריגר פעולה (מה מדרבן את הארגון לפעול). במודל הם מציינים גם גורמים מתערבים או משתנים. התהליך מורכב מיכולת ספיגת הידע הפוטנציאלית והמציאותית, וביניהם ישנם מנגנוני שיתוף ידע (קשר שלא תמיד קיים במלואו). בין התהליך לפלט משפיעה היכולת של הארגון לנכס לעצמו משאבים ומוצרים בצורה בלעדית. הפלט הוא היתרון התחרותי של הארגון, שיתבטא בחדשנות, ביצועים פיננסים וגמישות אסטרטגית.
מרים טל
מרים טל (כ"ב בסיון תר"ע, 29 ביוני 1910—י' באדר א' תשמ"א, 14 בפברואר 1981) הייתה מבקרת אמנות ישראלית.
ביוגרפיה
מרים טל נולדה בשנת 1910 בסמולנסק, האימפריה הרוסית (כיום רוסיה), בתם של חנה (בת נחמן קרפילוב) וד"ר אברהם רוזנטל. בשנת 1920, אחרי לימודים במוסקבה, החלה ללמוד בגימנסיה בברלין ואחר כך בגימנסיה בבריסל. באותה תקופה הייתה פעילה בתנועת נוער ציונית. בין השנים 1930-1927 בקירוב למדה באוניברסיטה בברלין. הוריה עלו לארץ ישראל כבר בשנת 1924, אולם טל עלתה רק בשנת 1930, כנראה בשל לימודיה.
לאחר עלייתה התגוררה בירושלים ולמדה ספרות עברית באוניברסיטה העברית. לפרנסתה עבדה בתור פקידה ומתרגמת. בשנת 1937 פרסמה רומן בשם "מזייפי החיים" בהוצאת יהושע צ'צ'יק. בשנת 1943 שירתה ב'חיל העזר לנשים' של הצבא הבריטי ובמלחמת העצמאות שירתה חלקית ב'ש"י'. בין השנים 1940–1950 הייתה נשואה לפסל דוד מלכין. בין השנים 1953–1955 שימשה מזכירה בשגרירות ישראל בבריסל. באותה עת למדה תולדות האמנות. בשנת 1964 פרסמה ספר שירים פרי עטה בשם "קו לקו". שימשה מבקרת אמנות בעיתונים כגון "הבוקר", "על המשמר" ו-"ידיעות אחרונות", וכן בכתבי עת כגון "אריאל" ו"גזית". בנוסף אצרה כמה תערוכות ובהן תערוכת היחיד הראשונה של פנחס בורשטיין (מריאן) בשנת 1950 ותערוכה למרדכי מורה בגלריה ספראי (1970). בשנת 1977 הייתה חברה בוועדת פרס ישראל לאמנות. בפברואר 1982 הוצגה בבית האמנים בירושלים בירושלים תערוכת זיכרון לכבודה.
למרים הייתה בת בשם רמה מלכין. נפטרה בשנות ה-20 לחייה.
מרים טל נפטרה בירושלים בי' באדר א' תשמ"א, 14 בפברואר 1981 ונטמנה בהר המנוחות בירושלים.
אמיר אבו ניל
אמיר אבו ניל (בערבית: امير أبو النيل; נולד ב-27 בפברואר 1989) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באיחוד בני שפרעם מהליגה הלאומית.
קריירה
אבו ניל החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובעונת היה מלך השערים של קבוצת הנוער, עם 11 שערים. ב-29 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 0–0 נגד הפועל רמת גן במסגרת הליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 על מכבי אחי נצרת במסגרת גביע הטוטו. ב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, וכבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–1 נגד מכבי נתניה. בסך הכל ערך 26 הופעות בעונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהן כבש שני שערים. בעונה שלאחר מכן כבש חמישה שערי ליגה, ובתחילת עונת 2011/2012 עבר ניתוח לשחזור הרצועה, ולא שיחק במשך שנתיים.
בקיץ הושאל אבו ניל למכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, במדיה שיחק בעונת 2013/2014 וכבש חמישה שערים. בתחילת עונת 2014/2015 חזר להפועל חיפה, אך בספטמבר הושאל להפועל עכו, במדיה שיחק עד תום העונה וכבש ארבעה שערים. לקראת עונת 2015/2016 חזר להפועל חיפה, ובמדיה כבש שער ב-11 הופעות עד תום העונה.
ב-30 ביוני 2016 חתם אבו ניל בהפועל ראשון לציון. ב-16 בינואר 2017 חתם בעירוני נשר. את עונת 2017/2018 התחיל כשחקן חופשי, ובדצמבר 2017 חתם בהפועל בני לוד.
באוגוסט 2018 חתם אבו ניל בהפועל כאוכב, העולה החדשה לליגה א'. ביולי 2019 חתם במ.ס. דבורייה מליגה א', ובנובמבר 2019 חתם במכבי בני ריינה מליגה ב'.
ב-16 באוגוסט 2021, אבו ניל חתם באיחוד בני שפרעם.בסיום עונת 2022/2023 רשם עם הקבוצה שתי עליות ליגה ברציפות לליגה הלאומית.
קלוד אוקינלק
פילדמרשל סר קלוד ג'ון אייר אוקינלק (באנגלית: Claude John Eyre Auchinleck; 21 ביוני 1884 - 23 במרץ 1981) היה מפקד צבא בריטי במלחמת העולם השנייה. הוא היה חייל מקצועי ובילה את מרבית שנות שירותו בהודו, שם פיתח אהבה לארץ וחיבה לחיילים ששירתו תחתיו. ביולי 1941 הוא התמנה כראש פיקוד המזרח התיכון, ולאחר הצלחה ראשונית במערכה בצפון אפריקה החל המצב לנטות לרעת הבריטים והוא שוחרר מהפיקוד באוגוסט 1942, בזמן המערכה הקריטית של אל-עלמיין. הוא שרת לאחר מכן כראש מטה הצבא ההודי עד שהתפטר מתפקידו ב-1947. בשנים שלאחר פרישתו התגורר במרקש, מרוקו, שם נפטר בגיל 96.
תחילת הקריירה
אוקינלק, במוצאו סקוטי מאלסטר, היה בנו של קולונל ששירת בצבא הבריטי באנגליה ומת כאשר אוקינלק היה בן 8. כתוצאה מכך, הוא סבל מחיי עוני, אך הצליח לסיים את ולינגטון קולג' ואת המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. אוקינלק הגיש בקשה להצטרף לצבא ההודי ושירת תחילה כלוטננט משנה מתלמד בינואר 1903, ולאחר מכן הצטרף לרגימנט הפנג'אבי ה-62 כלוטננט משנה. הוא למד פנג'אבי במהירות והיכולת לדבר בצורה שוטפת עם חייליו אפשרה לו לרכוש ידע נרחב על מנהגים ודיאלקטים שונים. הוא קודם לדרגת לוטננט באפריל 1905 ולדרגת קפטן בינואר 1912.
בזמן מלחמת העולם הראשונה הוא שירת במזרח התיכון, במצרים, ארץ ישראל ומסופוטמיה (עיראק). הדיוויזיה של אוקינלק הייתה האחרונה מתוך 4 דיוויזיות הודיות שהיו בדרכן לצרפת, אך היא נעצרה בדרכה כדי לסייע בהגנה על תעלת סואץ. כשהחלה ההתקפה הטורקית על התעלה בפברואר 1915, הרגימנט של אוקינלק מנע מהטורקים את צליחת התעלה ואוקינלק עצמו הוביל מתקפת-נגד שהביסה אותם; בסופו של דבר הטורקים נכנעו.
הדיוויזיה ההודית ה-6, שהרגימנט של אוקינלק היה חלק ממנה, נחתה בבצרה ב-31 בדצמבר 1915 כחלק מהמערכה במסופוטמיה. ביולי 1916 הועלה אוקינלק לדרגת מייג'ור בפועל והפך לסגן מפקד הרגימנט. מצפון לבצרה הפנג'אבים סבלו מתנאי סביבה קשים של קור, גשם ובוץ וגם מהתנגדות טורקית חזקה, שהפחיתה את כוח האדם ברגימנט ל-247 איש, ואוקינלק לקח את הפיקוד הזמני על הרגימנט לאחר שמפקדו נפצע. אוקינלק זכה לשבחים על פעולותיו במסופוטמיה וקיבל את אות השירות המצוין (DSO) ב-1917. הוא קודם לדרגת מייג'ור ב-1918. ב-1919 הוא קודם לדרגת לוטננט-קולונל לשם כבוד (Brevet lieutenant-colonel) על "שירות יוצא דופן בדרום ומרכז כורדיסטן", בהמלצת מפקד חיל המשלוח במסופוטמיה.
בין שתי מלחמות העולם, אוקינלק שירת בהודו, כתלמיד וגם כמדריך (1930–1933) במכללה לפיקוד ומטה בקטה (Quetta) וכמו כן במכללה הקיסרית להגנה (Imperial Defence College). בינואר 1929 הוא קודם ללוטננט-קולונל וקיבל את הפיקוד על הרגימנט שלו, שלאחר הארגון מחדש של הצבא הבריטי-הודי הפך לרגימנט הפנג'אבי ה-1. ב-1930 אוקינלק קודם לקולונל וב-1933 קיבל מינוי זמני של בריגדיר כדי לפקד על החטיבה הפשווארית שעסקה בהרגעת האזורים השבטיים הסמוכים. מבצע גדול באזור מוחאמנד (Mohmand) ב-1935 הביא לשימוש ראשון בטנקים בתולדות הודו. אוקינלק צוין לשבח והוענקו לו חברויות במסדר כוכב הודו ומסדר האמבט עבור כישוריו ועל ניהולו המיומן של המבצע. בנובמבר 1935 מונה אוקינלק למייג'ור-גנרל ולאחר שעזב את החטיבה שלו היה ללא תפקיד (בתשלום של חצי משכורת) עד ספטמבר 1936, אז מונה לסגן ראש המטה הכללי ומנחה פעולות המטה בדלהי. לאחר מכן מונה למפקד מחוז מארות (Meerut District) ביולי 1938. ב-1938 נבחר אוקינלק במקביל כיושב-ראש לוועדה שדנה על המודרניזציה, הרכבו וההצטיידותו מחדש של הצבא הבריטי-הודי. המלצות הוועדה תרמו להפיכת הצבא ההודי מכוח של 183,000 איש ב-1939 ליותר מ-2,250,000 איש בסוף מלחמת העולם השנייה.
נורווגיה
כשפרצה המלחמה אוקינלק מונה למפקד דיויזית החי"ר ההודית ה-3, אך בינואר 1940 הוא זומן לבריטניה וקיבל שם את הפיקוד על הקורפוס ה-4. הייתה זו הפעם היחידה במלחמה שקורפוס בריטי שלם היה תחת פיקודו של קצין מהצבא ההודי. במאי 1940 פיקד אוקינלק על חיל המשלוח האנגלו-צרפתי בזמן המערכה בנורווגיה, שהסתיימה בכישלון. לאחר נפילת נורווגיה פיקד אוקינלק לזמן קצר על הקורפוס ה-5, לפני שמונה למפקד האזור הצבאי הדרומי בבריטניה, שם היו לו יחסים גרועים עם הגנרל מונטגומרי, המפקד החדש של הקורפוס ה-5.
בינואר 1941 נקרא אוקינלק בחזרה להודו והתמנה למפקד הצבא ההודי וכחבר במועצת המושל הכללי של הודו.
עיראק
באפריל 1941, בעקבות פריצת המרד העיראקי של רשיד עאלי אל-כילאני, היה בסיס חיל האוויר המלכותי בחבניה תחת איום. לאחר בקשות לתגבורת, ראש פיקוד המזרח התיכון, הגנרל ארצ'יבלד וייוול, התמהמה בהושטת עזרה לבסיס בשל משימות דחופות במדבר המערבי וביוון. לעומתו, אוקינלק פעל מהר, העביר גדוד ברכבת אווירית לחבניה ושלח את הדיוויזיה ההודית ה-10 לבצרה בדרך הים.
ויוול שלח לבסוף כוחות חילוץ לחבניה מארץ ישראל ומעבר הירדן, לאחר שהקרב בחבניה כבר הוכרע למעשה.
צפון אפריקה
בעקבות התהפוכות הרבות במערכה במדבר המערבי, ביולי 1941, התחלפו אוקינלק וויוול בתפקידיהם: אוקינלק התמנה כראש פיקוד המזרח התיכון בעוד ויוול קיבל את תפקידו כמפקד הצבא ההודי.
מפקדת המזרח התיכון של אוקינלק הייתה ממוקמת בקהיר, מצרים. תחום אחריותה כלל לא רק את צפון אפריקה אלא גם את איראן והמזרח התיכון. הארמייה השמינית שעמדה מול קורפוס אפריקה בפיקודו של ארוין רומל והצבא האיטלקי בצפון אפריקה הייתה תחת פיקודו של אלן קנינגהם ואחריו ניל ריצ'י. המבצע ההתקפי הגדול בצפון אפריקה לאחר שאוקינלק התמנה כמפקד, מבצע צלבן, הביא להשמדתם של מרבית כוחות השריון הבריטיים ובהחלפתו של קנינגהם, כשביקש להפסיק את המתקפה. לאחר שהדיח את קנינגהם, אוקינלק לקח את הפיקוד על הארמייה השמינית, והורה על המשך המבצע. אף על פי שלבריטים נגרמו אבדות כבדות, הם הצליחו לגרום לכוחות הציר לסגת לאל-עגילה. אוקינלק מינה את ריצ'י כמפקד הארמייה השמינית ותוך שהוא מנהל את האסטרטגיה הכוללת של זירת המזרח התיכון, המשיך להתערב בנושאים המבצעיים של הארמייה ולהכתיב הוראות לריצ'י.
אוקינלק העריך שהאויב בצפון אפריקה הובס ודיווח ב-12 בינואר 1942 על כך שכוחות הציר נמצאים במצב קשה. למעשה, קורפוס אפריקה תוגבר, ומספר ימים לאחר הערכתו האופטימית תקפו כוחות הציר את הכוחות הבריטיים באל-עגילה וגרמו להם לסגת לקו גזאלה שליד טוברוק. ההתקפה של רומל על קו גזאלה ב-26 במאי 1942 הביאה לתבוסה קשה לארמייה השמינית. שוב, כתוצאה מהערכה שגויה של אוקינלק שהאמין שכוחות הציר יתקפו במרכז הקו הבריטי בעוד שרומל איגף את הקו מדרום. הארמייה השמינית נסוגה למצרים וטוברוק נפלה ב-21 ביוני.
לאחר שאיבד אמון ביכולתו של ריצ'י לשלוט ולכוון את כוחותיו, אוקינלק הדיח אותו ולקח פעם נוספת את הפיקוד הישיר על הארמייה. אוקינלק נטש את תוכניתו של ריצ'י להגן על מרסא מטרוח והחליט לנהל שם רק קרב השהייה בעוד המגננה העיקרית תתבצע באל-עלמיין. אוקינלק ארגן את הגנת אל-עלמיין ובזכות ניצול תנאי השטח ושימוש בכוחות תגבורת רעננים, נבלמו כוחות הציר המותשים בקרב אל-עלמיין הראשון. אוקינלק, שנהנה בשלב זה מעדיפות חומרית ומספרית, פתח בסדרת התקפות נגד. התקפות אלו שתוכננו בצורה לקויה וסבלו מתיאום גרוע בין הכוחות, השיגו מעט מאוד.
אוקינלק מינה מספר קצינים בכירים שהוכחו כבלתי מתאימים לתפקידם, והשינויים בפיקוד גרמו לעיתים קרובות לעימותים וליריבויות. אוקינלק, שהיה קצין מהצבא ההודי, ספג ביקורת על כך שלא היה לו מספיק ניסיון ישיר והבנה בפיקוד על כוחות מבריטניה ומהדומיניונים. ביולי 1942 איבד אוקינלק את אמונם של מפקדי כוחות הדומיניונים השונים והיחסים בינו לבין המפקדים הבריטיים נעשו מתוחים.
כמו יריבו רומל, (וכמו קודמו בתפקיד ויוול ויורשו מונטגומרי) היה אוקינלק נתון להתערבות פוליטית מתמשכת והוא נאלץ לעמוד בפני זרם בלתי פוסק של דרישות והוראות מצד ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל, החל מסוף 1941 ובמהלך האביב והקיץ של 1942. צ'רצ'יל היה זקוק נואשות לניצחון בריטי לפני הנחיתה המתוכננת של כוחות הברית בצפון אפריקה (מבצע לפיד) שנועדה להתרחש בנובמבר 1942, והוסיף לדחוק באוקינלק לתקוף גם לאחר שכוחות הארמייה השמינית היו מותשים לאחר קרב אל-עלמיין הראשון. צ'רצ'יל וראש המטה הכללי הקיסרי אלן ברוק טסו לקהיר באוגוסט 1942 כדי להפגש עם אוקינלק, אך כבר היה ברור שהוא איבד את האמון של שניהם. הוא הוחלף על ידי הגנרל הרולד אלכסנדר כראש פיקוד המזרח התיכון, וכראש הארמייה השמינית מונה במקומו מפקד הקורפוס ה-13 של הארמייה השמינית, הגנרל ויליאם גוט. לאחר שגוט נהרג, מונה למפקד הארמייה השמינית הגנרל ברנרד מונטגומרי.
לאחר המלחמה
אוקינלק המשיך בתפקידו לאחר המלחמה והועלה לדרגת פילדמרשל ביוני 1946.
עקב התנגדותו לתוכנית לחלוקת הודו לשני חלקים (הודו ופקיסטן) וחילוקי דעות עם המשנה למלך האחרון של הודו, הלורד מאונטבאטן, התפטר אוקינלק מתפקידו ב-1947 וחזר לבריטניה ב-1948. לאחר פרישתו מהצבא הוא עבר להתגורר בדירה צנועה במרקש שבמרוקו, שם נפטר ב-23 במרץ 1981 והוא בן 96. הוא נקבר בבית העלמין הארופאי בחלקת לוחמי מלחמת העולם השנייה בקזבלנקה, ולוחית זיכרון לכבודו קיימת בקתדרלת סנט פול שבלונדון.
למרות אופיו הקודר יחסית, אוקינלק היה ידוע כמארח מסביר פנים ונדיב. אף על פי שמשך כהונתו כגנרל היה הארוך ביותר בדורו, אוקינלק לא התנשא ושנא העמדות פנים. בנוסף היה אוקינלק איש צבא שבאופיו שלטה יושרה מוחלטת והמוניטין שלו, בניגוד לעמיתיו בבנות הברית, רק הלך והשתפר עם השנים.
1845 בארצות הברית
1845 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 69 שנה מיום היווסדה.
זאפ (מחאה)
זאפ (באנגלית: Zap) הוא סוג של פעולה פוליטית ישירה אשר נכנסה לשימוש בשנות ה-70 בארצות הברית והפך לפופולרי על ידי קבוצת Gay Activists Alliance. זאפ הייתה הפגנה רועשת בציבור שנועדה להביך דמות ציבורית או אדם מפורסם תוך הפניית תשומת הלב הציבורית לנושאים הקשורים לזכויות להט"ב.
למרות שארגונים הומופיליים אמריקאיים נהגו לקיים הפגנות כבר מ-1959, הפגנות אלו נטו להיות מחוץ למקום שבו התרחש אירוע מסוים ונהגו להיות שקטות יחסית, אך לאחר מהומות סטונוול, אקטיביסטים להט"בים צעירים ורדיקליים יותר תמכו פחות בגישה המתונה של הדור המבוגר יותר. הזאפ התמקד בפוליטיקאים ודמויות ציבוריות אחרות ורבים עסקו בייצוגם של להט"בים במדיה. קבוצות אקטיביזם להט"בים העוסקים ב-HIV המשיכו להשתמש בטקטיקות מחאה המזכירות את הזאפ עד לשנות ה-90 והלאה.
1702 בצרפת
1702 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 715 שנות לאום.
אילן גולדוסר
אילן גולדוסר (נולד ב-28 בדצמבר 1964) הוא אתלט ישראלי רב-גוני בעבר. אלוף ישראל ושיאן ישראל בריצת 110 מטר משוכות, בריצת 400 מטר משוכות ובקרב עשר. אלוף ושיאן המכביה בריצת 400 מטר משוכות. הוא ייצג את ישראל באליפות העולם באתלטיקה (רומא 1987).
כיום, עובד גולדוסר כמורה ליוגה.
ביוגרפיה
גולדוסר גדל בפתח תקווה. הוא התאמן בקבוצת אס"א תל אביב בהדרכת דוד קושניר. בתחרות שנערכה באצטדיון אוניברסיטת תל אביב בשנת 1980 הוא קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 1.85 מטר.
אלוף ושיאן ישראל
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ביולי 1983 זכה גולדוסר במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 15.17 שניות, שיפור לשיא של בוריס קריצשטיין (15.25 שניות), לפני שמואל איס מהפועל תל אביב וצפריר מינצר מהפועל עמק חפר שקבעו תוצאה זהה (16.66 שניות).
1984
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ביולי 1984 זכה גולדוסר במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.33 שניות.
1985
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכה גולדוסר במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.28 שניות, לפני דני וולפברג ומיקי שטיינהרט. שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה בהדר יוסף ב-21 ביולי הוא זכה במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.54 שניות, אחרי גורדון אורליקוף (15.11 שניות) וברוס קאן (15.46 שניות) שניהם מקנדה. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקרב עשר בשיא ישראלי חדש של 6299 נקודות, במסגרת תחרות קרב עשר הוא קבע בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 7.15 מטר, תוצאה שהייתה מספיקה למדליית ארד. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה ב-17 באוגוסט הוא זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.20 שניות.
שיאן ישראל בקרב עשר
באליפות ישראל בקרב עשר שנערכה בתל אביב במאי 1986 זכה גולדוסר במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 6456 נקודות (100: 11.21 שנ', רוחק: 7.01 מ', ברזל: 9.78 מ', גובה: 1.94 מ', 400: 50.50 שנ', 110 משוכות: 15.58 שנ', דיסקוס: 31.04 מ', מוט: 3.30 מ', כידון: 41.68 מ', 1500: 4:45.06 דק')
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.6 שניות.
1987
בתחרות שנערכה בפרזנו שבארצות הברית ב-30 במרץ 1987 זכה גולדוסר במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.97 שניות. בתחרות שנערכה בהכטל שבבלגיה ב-8 באוגוסט הוא קבע בריצת 110 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 14.81 שניות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקובלנץ שבגרמניה ב-13 באוגוסט הוא שיפר בריצת 400 מטר משוכות את שיאו הישראלי והעמידו על 51.77 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה ב-30 באוגוסט 1987 סיים גולדוסר במקום 44 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.54 שניות.
1988
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-8 במאי 1988 קבע גולדוסר בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 51.18 שניות. שנה לאחר מכן, ב-13 במאי 1989 הוא קבע בריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 22.22 שניות. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1989 זכה גולדוסר במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.56 שניות. ב-9 ביולי אותה שנה הוא קבע בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 48.33 שניות.
1990
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1990 זכה גולדוסר במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 51.33 שניות.
בשנת 1991 פרש גולדוסר כתוצאה מקרע של הרצועה בברך.
חייו האישיים
כיום, מלמד גולדוסר איינגאר יוגה ב"מרכז יוגה מרגה" שאותו הקים בשנת 2002.
ביל קנדי שו
ויליאם בויד קנדי שו (William Boyd Kennedy Shaw, OBE; 26 באוקטובר 1901 – 23 באפריל 1979) היה סופר חוקר מדבר, בוטנאי, ארכאולוג וחייל בריטי. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בקבוצת המדבר ארוכת הטווח של הצבא הבריטי ובשירות האוויר המיוחד. הוא הוכר בשם ביל שו, אך העדיף את השם ביל קנדי-שו ובו השתמש תמיד בכתביו.
ראשית חייו
קנדי-שו נולד ב־26 באוקטובר 1901, בנו של קולונל פ"ש קנדי-שו, מהכפר טפונט מגנה במחוז וילטשייר.   למד במכללת רדלי  באוקספורדשייר.
בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים תרם קנדי-שו במיומנויות המיוחדות שלו כבוטנאי, ארכאולוג ונווט לחקר מדבר לוב, באזורים הדרום-מערביים של מצרים המודרנית. השתתף בשלושה מסעות חשובים במדבריות מצרים וצפון סודאן.
במהלך חורף 1927–1928 נסעו קנדי-שו ודאגלס ניובולד, בחופשה משירותם בממשלת סודאן, בדרך השיירות העתיקה דרבּ אל-ארבעין מנווה המדבר סלימה דרך ביר נטרון בדארפור. במסע עברו 1,000 ק"מ על גבי גמלים.
באוקטובר 1930 ליווה קנדי-שו את רלף בגנולד במסע מקהיר לנווה המדבר דאח'לה, לתוך ימת החול הגדולה, דרומה לעבר גילף כביר ועווינאת, בהמשך לואדי חלפא ובחזרה דרך דרבּ אל-ארבעין לסלימה, לח'ארגה ומשם לאסיוט שעל הנילוס.
ב-1932 נסע עם בגנולד מקהיר עד ח'ארגה, ומשם דרומה לעווינאת וצפון דארפור בסודאן ובחזרה דרך מֶרגָה, ואדי חלפא, דאח'לה ובחרייה במדבר המערבי עד קהיר, מרחק כולל של 9,000 קילומטרים.
במלחמת העולם השנייה
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה גייס בגנולד את קנדי-שו, שהועסק אז בממשל המנדט הבריטי בירושלים, לשמש קצין המודיעין והניווט הראשי של קבוצת המדבר ארוכת הטווח של הצבא הבריטי (LRDG) שהורכבה בידי בגנולד. ב-1944, אחרי סיום המערכה בצפון אפריקה ופירוק קבוצת המדבר ארוכת הטווח, עבר קנדו-שו לחטיבת שירות האוויר המיוחד ושירת בה כקצין מודיעין בחזית המערבית באירופה. בתום המלחמה הועלה לדרגת רב-סרן ובמהלכה אוזכר בשדרים.
לאחר המלחמה
קנדי-שו כתב את אחד הספרים הראשונים על אודות יחידת LRDG, שכותרתו "קבוצת המדבר ארוכת הטווח" (1945). הוצאתו לאור של הספר הייתה כפופה לאישור טרום פרסום של משרד המלחמה, שדרש לבצע שינויים בכתוב, בייחוד לגבי השמות של הפעולות שתוארו ולגבי שמותיהם האמיתיים של אנשים המעורבים בפעולות מיוחדות. מהדורת Greenhill Military Papernack משנת 2000 של ספרו מכילה השלמות מתוך כתב-היד המקורי והסברים לגבי הקטעים שהוצאו מן המהדורה הראשונה. מאמרים של קנדי-שו פורסמו בכתב העת של החברה הגאוגרפית המלכותית. קנדי-שו שימש ב-1958 כיועץ למפיקי הסרט "ים של חול" שעלילתו מספרת על מבצע של קבוצת המדבר ארוכת הטווח ערב קרב אל עלמיין השני.
קנדי-שו נפטר ב-23 באפריל 1977 בגיל 77 בעיר ליצ'פילד שבמחוז סטפורדשייר.
עיטורים
על שירותו במהלך המלחמה הוענקה לקנדי-שו דרגת קצין במסדר האימפריה הבריטית (OBE) במהלך המלחמה אוזכר בשדרים. הוא זכה בצלב המלחמה הבלגי ומלכת הולנד העניקה לו דרגת קצין במסדר אוראניה-נסאו.
מחקר בסיסי
מחקר בסיסי (נקרא גם מחקר טהור או מדע בסיסי), בניגוד למחקר יישומי או מעשי, הוא תחום מחקר מדעי שתפקידו לחקור שאלות עקרוניות ללא מטרה יישומית וללא הכוונה. המניע העיקרי של המחקר הבסיסי הוא סקרנות, אולם תוצריו הם גוף-ידע אינטלקטואלי של רעיונות, עקרונות, שיטות ותובנות שיכול לשמש למגוון יישומים טכנולוגיים בתחומים שונים (גם רחוקים מאוד מן השאלות שהניעו את המחקר הבסיסי בראשיתו) וליצירת דיסציפלינות מדעיות חדשות. המחקר הבסיסי אינו מכוון לטובת האנושות ולא לרעתה, אלא הוא נייטרלי לחלוטין מבחינה מוסרית. כך, תוצרים של אותו מחקר בסיסי יכולים לשמש, למשל, הן למטרות "נעלות" כגון רפואה גרעינית והן ליצירת פצצת אטום.
המחקר הבסיסי מתבצע על ידי מדענים באוניברסיטאות מחקר ובמכוני מחקר ומתועד במאמרים מדעיים, כך שתובנות ומסקנות ישמשו בעתיד חוקרים אחרים, יהוו נקודות-מוצא למחקרים נוספים, יאששו או יפריכו השערות מדעיות, יזניקו רעיונות יישומיים וכדומה.
המימון העיקרי למענקי מחקר בסיסי בישראל, כשני-שלישים מסך מענקי הקרנות למחקר בסיסי, מגיע מהקרן הלאומית למדע (ISF) המממנת כ-1,500 מדענים ישראלים מדי שנה, בהיקף שנתי של למעלה מ-300 מיליון שקל. עיקר תמיכה זו ניתנת בצורה של מענקי מחקר אישיים.
אחמד
אחמד הוא שם פרטי וכן שם משפחה שמקורו בערבית ומשמעותו "האיש המהלל את אלוהים". הגרסה הטורקית לשם היא "אהמט".
Lean on Me
Lean on Me (מילולית: הישען עליי) הוא סינגל שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר-יוצר האמריקאי ביל וית'רס. הוא יצא באפריל 1972 כחלק מאלבומו השני של וית'רס, Still Bill. היה זה אחד מהסינגלים המצליחים שהוציא וית'רס במהלך כל קריירת המוזיקה שלו, והגיע למקום ראשון הן במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ והן בבילבורד הוט 100 עם שחרורו כסינגל; בתרשים האחרון נשאר בצמרת הטבלה במשך שלושה שבועות לאורך חודש יולי 1972. בסוף שנת 1972 דורג על ידי בילבורד כסינגל ה-7 הכי מצליח באותה שנה.
ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים שערך מגזין הרולינג סטון, דורג השיר במקום ה-208. לשיר נעשו גרסאות כיסוי רבות שחלקן הפכו לליהטים בפני עצמן, מה שהופך את השיר לאחד מתשעת הסינגלים היחידים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 עם גרסאות שהוקלטו על ידי שני אמנים שונים.
כתיבה והפקה
ההשראה המרכזית לשיר נבעה מילדותו של וית'רס בעיירת כריית הפחם סלאב פורק שבוירג'יניה המערבית. את השיר כתב לאחר שעבר לעיר לוס אנג'לס והביע געגועים עזים לעיר הולדתו בה שרר מוסר קהילתי איתן (ומכאן פזמון השיר, "כולנו צריכים אדם להישען עליו, הישען עליי" ).
בראיון לאתר SongFacts סיפר וית'רס על השראת הכתיבה עליו:"'קניתי פסנתר קטן, ונהגתי לשבת לידו ולהריץ את אצבעותי מעלה ומטה. במהלך ביצוע המוזיקה עבר לי המשפט הזה בראש, 'אני אוהב את איך שהביטוי הזה, Lean On Me, נשמע על השיר הזה''"עבור הקלטת השיר בשנת 1972 הצטרפו חברי להקת הליווי של וית'רס, "Watts 103rd Street Rhythm Band". לאחר מספר הקלטות נכנס השיר לאלבום, וב-21 באפריל אותה שנה יצא גם כסינגל.
ביקורות
הסינגל התקבל בברכה על ידי מבקרי המוזיקה בארצות הברית. בשידור רדיו ציבורי במערב וירג'יניה מיולי 1972 נכתב כי "Lean on Me" הוא קלאסיקה, לאחר שהגיע לראשונה לראש מצעד הבילבורד הוט 100. השיר הפך לקלאסיקה פופולרית עד כדי כך ששימש כאחד מהשירים שנוגנו בטקס השבעת נשיאי ארצות הברית ברק אובמה וביל קלינטון. ברשימת "10 השירים הגדולים של ביל וית'רס" שפורסם במגזין הרולינג סטון נכתב על 'Lean on Me' כי "תפקיד הפסנתר של ביל וית'רס ב'Lean on Me' עולה ויורד, בדומה לגבעות ולעמקים - זמנים של מצוקה וזמנים של חסד".
בסיקור מאוחר שכתב דניאל קרפס בשנת 2020, נכתב כי בהקשר של מגפת הקורונה בארצות הברית השיר של וית'רס משמעותי יותר מאי-פעם. ב-1 באוקטובר 2015 קויים אירוע מחווה לוית'רס בו יבוצע מופע משותף של השיר "Lean on Me" יחד עם הזמרים הפופולריים ביותר של התקופה, בהם אד שירן, עמוס לי, קב מו, אלו בלאק ומייקל מקדונלד.
510-519 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 519 - 510 לפנה"ס
קאל (כפר)
קאל (בהונגרית: Kál) הוא כפר גדול במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקאל מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,471 תושבים ובשנת 2021 רק 3,359 תושבים.
האזור מיושב מלפני המאה ה-14, הוא מוזכר לראשונה בתעודות משנת 1331 ומאז הוא מיושב לסירוגין.
יהודי קאל
יהודים חיו בקאל במאה ה-18 ובמאה ה-19. ליהודי הכפר היה בית קברות יהודי. יהודי קאל ויהודי הכפר הסמוך קאפולנה היו כפופים לקהילת יהודי ורפלט. בשנת 1944 הועברו יהודי קאל לגטו שהוקם באגרצ'הי משם לבגיוק ומשם גורשו לאושוויץ שם נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
טיאגו צ'יונק
טיאגו ראנגל צ'יונק (בפולנית: Thiago Rangel Cionek; נולד ב-21 באפריל 1986) הוא כדורגלן פולני ממוצא ברזילאי המשחק בעמדת הבלם ברג'ינה.
קאל (כפר)
יהודי קאל
בדף הקהילה מתוך מפקד קהילות הונגריה נכתב שבקהילה יש 93 חברים, רב הקהילה הוא יוסף פולאק, רבה של ורפלט
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו לכפר 12 ניצולים והקימו אנדרטה לזכר הנספים.
טיאגו צ'יונק
קריירת מועדונים
צ'יונק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וילה האוזר ובגיל 19 חתם בקויאבה. כעבור שנה, חתם בברגאנסה מפורטוגל וכעבור שנה חזר לברזיל וחתם ב-CRB.
בקיץ חתם בפאדובה מהסרייה ב'. ב-2 בספטמבר 2013 הושאל למודנה ובסיום העונה חתם על חוזה בקבוצה.
ב-11 בינואר 2016 חתם בפלרמו מהסרייה א'.
אחרי שנתיים בפאלרמו, צ'יונק חתם לשנתיים וחצי בספאל.
ב-28 בספטמבר 2020, צ'יונק חתם ברג'ינה.
קריירה בינלאומית
צ'יונק השתתף עם הנבחרת ביורו 2016 ומונדיאל 2018. ב-19 ביוני 2018 הבקיע שער עצמי בהפסד 2-1 ל במונדיאל 2018.
דיחוי
בהלכה, דיחוי פירושו שלאחר שנדחתה ופקעה מדבר כל שהוא חלות, נדחתה החלות ויותר לא תשוב. בלשון הגמרא "הואיל ונדחה ידחה".
דיחוי בקדושה
מדבר שחלה עליו קדושה, נדחה ואינו ראוי עוד מלשמש לאותו דבר לו הוקדש, הוא נדחה מקדושתו, והקדושה אינה חוזרת גם כאשר הבעיה איננה קיימת עוד.
בגדר הלכה זו קיימות מחלוקות רבות ומהן: האם בעלי חיים נדחים, או שמא דחוי הוא רק על בשר או דבר אחר ולא על דבר חי, האם "דיחוי מעיקרא" נחשב לדיחוי, כלומר דבר שמעולם לא היה ראוי לקדושה שתחול עליו, כמו למשל המקדיש בעל חיים להקרבה בזמן שאין המזבח קיים - האם דיחוי כזה, נחשב לדיחוי.
דיחוי למצוות
למרות המחלוקות הרבות בנושא, קיימת הסכמה כללית, כי אין דיחוי למצוות; כלומר, כאשר לא מדובר במצווה הבאה מכוח קדושה שחלה על חפץ, אלא מצווה המונחת על הגברא - האדם עצמו, לא שייך שהמצווה תפקע, שכן אין היא חלות ממשית, ואין היא נפקעת.
מסיבה זו, נפסקה ההלכה, כי אדם ששחט בעל חיים וכיסה את דמו כנדרש, והרוח גילתה שוב את הדם, אין לומר שמכיוון שבאותו זמן בו היה הדם מכוסה, נפטר האדם מהמצווה, ושוב לא יהיה מחויב בה, אלא אם כיסהו ונתגלה חייב לכסות את הדם אפילו מאה פעמים.
דיחוי לאיסורים
שאלה אחרת, הדומה לשאלת הדיחוי במצוות, היא בעניין איסורי שבת. בהלכות מלאכת הוצאה, קיים כלל המגביל את האיסור רק אם נעשתה הוצאה בשיעור מסוים, שבו המלאכה נחשבת למלאכה חשובה, ולא לפעולה חסרת ערך. השאלה שנשאלה היא האם יש "דיחוי" לחצי שבת, במקרה שהגרגיר שהוצאה לרשות אחת לא היה בו שיעור מספק כנדרש לפי כללי הלכות מלאכת הוצאה, לאחר מכן צמק וחזר ותפח, האם בכך שהגרגיר צמק נדחתה ופקעה דין המלאכה ושוב אינו חוזר למרות שחזר ותפח, או שמא אנו אומרים ש"אין דיחוי לחצי שבת".
מלחמות האופיום
המלחמות וההסכמים שנכפו לאחר מכן החלישו את הממשלה האימפריאלית של שושלת צ'ינג ואילצו את סין לפתוח נמלי סחר מוגדרים (כגון שאנגחאי) שטיפלו בכל הסחר עם המעצמות האימפריאליות. בנוסף, סין העבירה את הריבונות על הונג קונג לבריטניה.
רומאו פליקיארי
רומאו פליקיארי (בפורטוגזית: Romeu Pellicciari; 26 במרץ 1911 – 15 ביולי 1971) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת החלוץ.
מלחמות האופיום
בסביבות אותו הזמן, גם כלכלת סין התכווצה מעט, אך מרד טאיפינג, ומאוחר יותר מרד דונגאן השפיעו על הכלכלה הרבה יותר.
רומאו פליקיארי
ביוגרפיה
רומאו, כדורגלן ברזילאי-איטלקי, נולד ב-26 במרץ 1911 בג'ונדיאי שבברזיל. בתחילת הקריירה שיחק בקבוצות חובבניות עד שעבר לפלמיירס ב-1930. הוא זכה עימה ב-3 תוארי אליפות סאו פאולו וקיבע את מעמדו כאגדה במועדון כאשר כבש רביעייה בניצחון 0–8 על היריבה העירונית קורינתיאנס. ב-1935 עבר רומאו לפלומיננסה עימה זכה בקמפיונאטו קיורקה חמש פעמים. למרות שקיבל הצעות ממועדונים אירופיים הוא נשאר נאמן לה. ב-1942 חזר רומאו לפלמיירס וזכה שוב פעם בתואר הליגה האזורית.
מלחמות האופיום
רקע
מלחמת האופיום הראשונה פרצה ב-1839 על רקע זכויות סחר, מסחר פתוח, ובעיקר מעמד דיפלומטי. במאה ה-18 היה לסין סחר עם מדינות אירופה, שסבב בעיקר סביב חרסינה, משי ותה. בסוף המאה ה-18, הרחיבה חברת הודו המזרחית הבריטית את גידול האופיום בשטחי בנגל ההודית, ומכרה אותו לסוחרים פרטיים שהעבירו אותו למבריחים סינים. עד 1787, החברה שלחה כ-4,000 משלוחי אופיום (כל משלוח בשווי 77 ק"ג) בשנה.
בתקופות מוקדמות יותר, נעשה שימוש באופיום כתרופה לא מזיקה יחסית, אך הנוהג החדש של עישון אופיום לצורכי פנאי הגדיל את הביקוש בצורה חדה ולעיתים קרובות הוביל להתמכרות. הקיסר הסיני פרסם צווים שהפכו את האופיום לבלתי חוקי בשנים 1729, 1799, 1814 ו-1831, אך היבוא גדל משום שמבריחים ופקידים רבים חיפשו רווח קל. כמה אנשי עסקים אמריקאים נכנסו לעסקי הסחר על ידי הברחת אופיום מטורקיה לסין, ביניהם וורן דלאנו ג'וניור (סבו של הנשיא פרנקלין רוזוולט) ופרנסיס בלאקוול פורבס. עד 1833, מחזור האופיום זינק לכ-30,000 משולחים בשנה. חברת הודו המזרחית הבריטית העבירה אופיום למחסניה באזור הסחר החופשי של גואנגג'ואו, ומכרה אותו למבריחים סינים.
רומאו פליקיארי
ביוגרפיה
במדי נבחרת ברזיל השתתף במונדיאל 1938 שנערך בצרפת שם כבש שלושה שערים ב-4 משחקים. הוא כבש בניצחון 5–6 על פולין בשמינית הגמר, משחק הזכור בעיקר כמשחק בו חברו לנבחרת, לאונידאס, כבש שלושער ומיד אחריו ארנסט וילימובסקי הפולני כבש רביעייה. בחצי הגמר כבש נגד איטליה, דבר שלא מנע את הפסדה 2–1. במשחק על המקום השלישי כבש נגד שוודיה ונבחרתו סיימה במקום השלישי בסיום הטורניר.
מלחמות האופיום
הסכסוך
בשנת 1834 נפסק המונופול של חברת הודו המזרחית הבריטית על סחר האופיום בסין, כשהסחר הבלתי חוקי גדל. הקיסר, שדאג מהריקבון המוסרי של העם ומהבריחה של כסף מהמדינה, הטיל על הנציב העליון לין טסה-הסו להפסיק את המסחר באופיום. בשנת 1839, הנציב לין פרסם מכתב גלוי לשליט האנגלי בגואנגג'ואו בו הוא מתחנן להפסקת הסחר באופיום. המכתב מעולם לא הגיע למלכה ויקטוריה. מאוחר יותר המכתב הודפס בטיימס כפנייה ישירה לציבור הבריטי. צו מאת הקיסר דאוגואנג הגיע בעקבותיו ב-18 במרץ, המדגיש את העונשים החמורים על הברחת אופיום שיחולו מאותו הרגע. לין הורה לתפוס את כל האופיום בגואנגג'ואו, כולל זה שבידי ממשלות זרות וחברות סחר. והחברות התכוננו למסור סכום סמלי כדי לרצות אותו. צ'ארלס אליוט, המפקח הראשי של הסחר הבריטי בסין, הגיע 3 ימים לאחר תום המועד של לין, משום שחיילים סינים אכפו את ההשבתה והחסימה של סוחרי האופיום. המשבר הסתיים לאחר שאליוט שילם עבור כל האופיום בשם הממשלה הבריטית (למרות היעדר סמכות רשמית לבצע את הרכישה) ומסר 20,000 משלוחים (כ-1,300 טון) לידי לין, שהשמיד אותם.
צ'ארלס אליוט כתב אז ללונדון והמליץ להשתמש בכוח צבאי כנגד הסינים. התנגשות קטנה התרחשה בין כלי שיט בריטיים וסיניים בשפך גואנגג'ואו ב-4 בספטמבר 1839. לאחר כמעט שנה, החליטה ממשלת בריטניה, במאי 1840, לשלוח חיילים לגבות פיצויים בשל ההפסדים הכספיים שנגרמו לסוחרים הבריטים בגואנגג'ואו ולהבטיח ביטחון עתידי למסחר באופיום. ב-21 ביוני 1840 הגיע כוח ימי בריטי ממקאו על מנת להפציץ את נמל דינגאי. בסכסוך שהתרחש עם הגעת הכוח הימי, הצי המלכותי השתמש בספינות ובתותחים המעולים שלו על מנת להנחיל שורה של תבוסות מכריעות לאימפריה הסינית.
המלחמה הסתיימה בעקבות חוזה נאנקינג ב-1842, הראשון מבין ההסכמים הלא הוגנים בין סין למעצמות המערב. החוזה אילץ את סין לוותר על האי הונג קונג והאיים הסמוכים לבריטניה, ובנוסף הוא אילץ את סין להקים חמישה נמלי אמנה בשנגחאי, גואנגג'ואו, נינגפו, פוג'ואו ושיאמן. החוזה גם הטיל על סין חובת תשלום פיצויי מלחמה בסך עשרים ואחד מיליון דולר לממלכה המאוחדת, כאשר שישה מיליון מתוכן שולמו באופן מיידי, והשאר לאחר מכן. אמנה נוספת, שנחתמה בשנה שלאחר מכן, העניקה מעמד של לאום המועדף לאימפריה הבריטית. צרפת השיגה את אותם ויתורים בהסכמים של 1843 ו-1844.
מלחמת האופיום השנייה
ב-1853, צפון סין הזדעזעה על ידי מרד טאיפינג, שקבע את בירתו בנאנג'ינג. למרות זאת, מונה בגואנגג'ואו הנציב הקיסרי החדש יא מינגצ'ן, שהיה נחוש בדעתו להפסיק את סחר האופיום, שעדיין היה בלתי חוקי. באוקטובר 1856 הוא תפס את ה"חץ", ספינה בריטית, והשליך את הצוות שלה לכלא. סר ג'ון בורינג, מושל הונג קונג הבריטית, הזעיק את צי הודו המזרחית וסין של אדמירל סר מייקל סימור, אשר ב-23 באוקטובר הפציץ וכבש את מבצרי נהר הפנינה באזור גואנגג'ואו, והמשיך להפציץ את גואנגג'ואו עצמה, אך לא היה לו מספיק כוחות לכבוש ולהחזיק את העיר. ב-15 בדצמבר, במהלך מהומה בגואנגג'ואו, הוצתו נכסים מסחריים אירופאיים ובורינג פנה בבקשה להתערבות צבאית. הוצאתו להורג של מיסיונר צרפתי העניקה אישור לתמיכה מצרפת.
בעלות הברית האירופיות, כולל בריטניה, צרפת והאימפריה הרוסית, ביקשו כעת ויתורים גדולים יותר מסין, כולל לגליזציה של סחר האופיום, הרחבת השימוש בקוליות, פתיחת כל סין לסוחרים בריטים וסוחרי אופיום, ופטור ממסי יבוא חוץ ממכסי מעבר פנימיים. המלחמה הובילה לחוזה טיינג'ין שנחתם ב-26 ביוני 1858, שאילץ את הסינים לשלם פיצויים על הוצאות המלחמה האחרונה, לפתוח קבוצה שנייה של עשרה נמלים למסחר עם האירופיים, להכשיר את הסחר האופיום ולהעניק לסוחרים זרים ומיסיונרים זכויות לנסוע בתוך סין. לאחר שלב שני של לחימה שכלל את הריסתו של ארמון הקיץ הישן וכיבוש מתחם ארמון העיר האסורה בבייג'ינג, החוזה אושר על ידי הסכם פקינג ב-1860.
1844 בארצות הברית
1844 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 68 שנה מיום היווסדה.
ג'ף אלן
ג'פרי אדוארד אלן ג'וניור (באנגלית: Jeffery Edward Allen Jr; נולד ב-12 ביוני 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת אפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית בכדורסל.
ביוגרפיה
אלן נולד בוושינגטון די. סי. והחל את דרכו המקצועית בקבוצת התיכון של האקדמיה הצבאית בהארגרב וירג'יניה לאחר התיכון המשיך אלן לשחק בווירג'יניה והצטרף לנבחרת הכדורסל של מכללת וירג'יניה טק מליגת המכללות הראשונה, בארבע השנים של אלן במכללה הוא שותף ב-134 משחקים מתוכם פתח כשחקן חמישייה 130 פעמים בהן הפך לשחקן הראשון אשר הגיע ל-1500 נק', בנוסף העמיד אלן 1000 כדורי ריבאונד, 200 חטיפות ו-150 חסימות.
היציאה מחוץ לארצות הברית
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA חתם אלן באוליפיה אנטיב מהליגה הצרפתית הראשונה, במהלך העונה שותף אלן בכ-32 משחקים בהם קלע 13.5 נק' בממוצע והעמיד ממוצעים של 8.2 ריבונדים ו-1.3 אסיסטים.
המעבר לישראל
הפועל תל אביב בסיום עונה בודדת בצרפת החליט אלן לעזוב את הליגה הצרפתית ועבר להפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל בה חתם על חוזה על תנאי, לאחר מספר משחים מרשימים במדי הפועל תל אביב הוחלט להאריך את חוזהו של אלן בקבוצה, אך במהלך העונה נפצע אלן בברכו ונאלץ לעבור ניתוח ובהמלצת רופאים החליט להפסיק לשחק באופן זמני עד לסיום העונה, דבר אשר בפועל גרם לשיחרור מן הקבוצה לפני תום הסיבוב הראשון, סה"כ שיחק אלן כ-10 משחקי ליגה בהם קלע 7 נק' והעמיד 5.3 ריב' למשחק ב-16.4 דק' בממוצע.
הפועל עפולה לאחר ההתאוששות מן הפציעה הצטרף אלן להפועל עפולה מהליגה הלאומית בכדורסל בעפולה שותף אלן בכ-34 משחקים וקלע בממוצע 19.5 נק' והעמיד 13.1 ריב' בממוצע, דבר אשר הציב אותו כשחקן מוביל בליגה לאחר שהוביל את הקבוצה לסדרת גמר הפלייאוף.
מכבי חיפה לאחר עונה מוצלחת במדי עפולה, אלן הצטרף למכבי חיפה מליגת העל בה חתם על חוזה לשנתים, אך הספיק לשחק רק כחצי עונה לאחר ששוחרר על ידי המועדון בעקבות מעצרו יחד עם דמונטז סטיט בגין אחזקת 30 גרם קנאביס בדירתם בה קלע ב-10 משחקים 14.6 נק' בממוצע. כחודש לאחר המעצר עבר אלן לשחק בשאולאי מהליגה הראשונה בליטא בה שותף ב-20 משחקים וקלע בממוצע 5.6 נק' למשחק ו-6.3 ריב'.
הפועל תל אביב-סיבוב שני ב-24 בספטמבר 2015 חתם אלן בפעם השנייה בהפועל תל אביב על חוזה לטווח קצר במקומו של ג'ון ויליאמסון הפצוע, לאחר מספר משחקים מרשימים הוחלט להשאירו עד לסוף העונה אשר במהלכה שותף בכ-38 משחקים וקלע בממוצע 11.5 נק' למשחק ליגה ו-13.6 למשחק בפליאוף.
הפועל באר שבע-בני שמועון בסיום העונה המוצלחת בהפועל תל אביב חתם אלן בהפועל באר שבע בני שמעון מהליגה הלאומית במדייה הצטיין ובסיום העונה הסדירה העפיל יחד עם הקבוצה לגמר סדרת הפלייאוף של הליגה הלאומית. בעונה זאת קלע אלן 16.1 נק' בממוצע והעמיד 1.9 ריב'.
הפועל תל אביב-סיבוב שלישי בסיום העונה המוצלחת בבאר שבע שב אלן בפעם השלישית אל הפועל תל אביב במהלך העונה שיחק אלן 8 משחקים בלבד בהן קלע 10.8 למשחק בממוצע. לאחר כ-8 משחקים שוחרר אלן עקב מערכת יחסים רעועה עם המאמן דני פרנקו ועבר לשחק יחד עם צ'סטר סימונס בהפועל עפולה שהייתה באותה התקופה במקום האחרון בליגה הלאומית, בסיום אותה עונה לאחר שסייע לקבוצה להישאר בליגה עזב את עפולה. בעונה זאת שותף אלן ב-17 משחקים וקלע 18.4 נק' בממוצע והעמיד 1.8 ריב'.
פריסטרי אתונה באוגוסט 2018 חתם בפריסטרי אתונה מהליגה היוונית.
הפועל חיפה באוקטובר 2018 חתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונה זו העמיד אלן ממוצע של 18 נק' למשחק, 11.7 ריבאונדים (מקום שני בליגה) ו-2.6 אס'. בנוסף סיים אלן במקום השלישי במדד היעילות בליגה ובמקום הרביעי בסחיטת עבירות עם ממוצע של 6.42 למשחק.
קאפולנה
קאפולנה (בהונגרית: Kápolna) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה שכנה בו קהילה יהודית.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם בקאפולנה מצוי מספר התושבים בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,499 תושבים ובשנת 2021 רק 1,460 תושבים.
יהודי קאפולנה
יהודים חיו בקאפולנה במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
נורית ליטמן
נורית ליטמן (נולדה ב-8 בדצמבר 1966) היא עורכת דין ישראלית, אשר שימשה בין השנים 2017–2021 כמשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים, ובין השנים 2012–2017 כפרקליטת מחוז ירושלים (פלילי).
ביוגרפיה
נולדה לתמר ויורם זיו, ששימש מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר בממשלת מנחם בגין (1979–1981).
בעלת תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1989 החלה לעבוד בפרקליטות המדינה כסטודנטית ובהמשך כמתמחה. חברת מחזור 2015 של קרן וקסנר.
פרקליטות המדינה
ליטמן מילאה שורת תפקידים ניהוליים במחוז ירושלים של הפרקליטות, לרבות תפקידים ניהוליים ובהם המשנה לפרקליט מחוז ירושלים וממלאת מקומו. בינואר 2012 נבחרה לפרקליטת מחוז ירושלים (פלילי).
במסגרת תפקידיה לאורך שנים ייצגה את המדינה בתיקים פליליים מרכזיים ובהם: פרשת הבנק למסחר, פרשת השר שלמה בניזרי , פרשת השוחד בפיקוח העירוני בירושלים, פרשיית "הכנופיה הירושלמית" , תיקי פשיעה חמורה ותיקי צווארון לבן. כן ליוותה את חקירות תיקי 1000 ו-2000, פרשת מעונות ראש הממשלה (תיק המעונות), פרשת הרב יונה מצגר, פרשת הרב מוטי אלון, תיק חזון ישעיה, רצח מוחמד אבו ח'דיר, רצח בני הזוג מעוז, רצח נועה אייל ועוד. כן הייתה אחראית במסגרת תפקידה על תיקי הביטחון וההסתה המרובים במחוז ירושלים.
המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים
באפריל 2017 נבחרה ליטמן לתפקיד המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים. במסגרת תפקידה המשיכה לפקח על חקירות תיקי נתניהו, השתתפה בשימוע שנערך לנתניהו והחזיקה בעמדה לפיה היה על היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט להגיש כתב אישום באשמת שוחד כנגד נתניהו בכל התיקים.
בדצמבר 2019 הייתה בין מועמדי היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט לתפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה. בפברואר 2020 הייתה בין בכירי הפרקליטות אשר נאבקו, ללא הצלחה, נגד מינוי דן אלדד לתפקיד כממלא מקום פרקליט המדינה. באפריל 2020 חיברה את מכתבם של בכירי הפרקליטות כנגד אלדד. בין השאר נטען כנגד אלדד, כי בדיקה שפתח בפרשיית מסמך הרפז משמשת "קרדום לחפור בו לצורך הדיפת הביקורת המוצדקת של היועמ"ש" נגד אלדד.
באפריל 2021 פרשה ליטמן ממשרד המשפטים ומתפקידה כמשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים.
לאחר פרישתה מפרקליטות המדינה
כמי שהייתה שותפה להליכי החקירה והגשת כתב האישום, ליטמן מתראיינת בקביעות בכלי תקשורת בעניינו של משפט נתניהו. בראיונות טענה שוב ושוב שהתיקים לא קורסים וגם לאחר המלצת השופטים לוותר על האישום בשוחד אמרה ש"יש מספיק אירועים שבהם בית המשפט הצביע על קשיים ובכל זאת התיק נגמר בהרשעה".
חיים אישיים
ליטמן נשואה לעיתונאי גיל ליטמן, דוקטור להיסטוריה, ואם לשלושה. מתגוררים במבשרת ציון.
יחידת הכיבוי האווירי
יחידת הכיבוי האווירי של מדינת ישראל, המוכרת גם בשם טייסת אלעד ע"ש צופה האש אלעד ריבן שנספה בשרפה בכרמל, היא כוח כיבוי אווירי המורכב מאנשי המערך האווירי של משטרת ישראל, אנשי גף שטח של הרשות הארצית לכבאות והצלה, חברת אלביט וחברת קליר קאט תעופה.
רקע
ממוזער|250px|סיכת קציני הסיוע האווירי בשנת 2010 התרחשה השרפה בכרמל, שהייתה לנקודת מפנה שהביאה לשינוי פני מערך הכבאות בישראל. עד לשרפה זו, היה מערך הכבאות בנוי באופן מבוזר תחת רשויות מקומיות ובאיגודי ערים תחת אחריות משרד הפנים. על אף תלונות רבות בדבר מחסור מתמשך בציוד ובכוח אדם ועל אף לקחים שהצביעו על כך שיש להפוך את מערך הכיבוי ללאומי, הלקחים לא יושמו וגוף כיבוי האש וההצלה העיקרי בישראל המשיך להתיישן ולצבור פערים.
בתחום הכבאות האווירית התבססו שירותי הכיבוי עד שנת 2000 על חיל האוויר, אשר הפעיל מסוקי יסעור לצורכי כיבוי באמצעות מיכלי מים נישאים. לאחר שנמצא כי צורת עבודה זו יוצרת נזקים לרוטור ולשלדת המסוק, הופסקה פעילות חיל האוויר ועברה לידי חברות פרטיות המספקות שירותי ריסוס חקלאיים (תחילה חברת כים-ניר ואחר כך חברת תלם) שסיפקו שירות זה בקבלנות תחת פיקוד שירותי הכיבוי.
לאחר השרפה בכרמל, כחלק מלקחי האסון, התקבלה החלטה להקים טייסת כיבוי בישראל.
ב-7 בדצמבר 2010, עוד לפני הקמת הטייסת, הכריז ראש הממשלה בנימין נתניהו במהלך חידון התנ"ך הארצי למבוגרים כי טייסת הכיבוי שתקים מדינת ישראל תקרא טייסת "אלעד", על שם אלעד ריבן, צופה האש בן ה-16 מחיפה, שנספה באסון יחד עם צוות הכיבוי עמו פעל.
בראשית 2011 אישרה ממשלת ישראל את העברת מערך הכבאות ממשרד הפנים למשרד לביטחון הפנים והקמת מערך כיבוי אווירי.
ב-8 באוגוסט 2012 נחקק בכנסת "חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה" שמסדיר את שרותי הכבאות בישראל, את מבנה הארגוני וסמכויות. במסגרת החוק, ב-5 בפברואר 2013 הוקמה הרשות הארצית לכבאות והצלה הכפופה למשרד לביטחון פנים. במסגרת הרפורמה שירותי הכבאות במתכונתם הקודם יבוטלו ויועברו מהמערך המוניציפלי (איגוד ערים) למערך ארצי שמחליף 24 איגודי הערים לכבאות והצלה בשבעה מחוזות (בדומה למצב בשב"ס ובמשטרת ישראל).
טייסת 249 - ציפור האש
בינואר 2011 החליטה ממשלת ישראל על הקמת מערך כיבוי אווירי למדינת ישראל. מכיוון שחיל האוויר של צה"ל היה הגוף היחיד שהיו לו הידע והניסיון להקמת טייסת יש מאין, הוטלה המשימה לפתחו. במכרז שפרסם משרד הביטחון, זכתה 'אלביט מערכות' אשר רכשה מטוסי כיבוי ושכרה את חברת כים-ניר לצורך ביצוע המשימה.
חיל האוויר שהיה הגוף המקצועי המנחה הקים את טייסת 249 - ציפורי האש (ברשת הקשר מטוס כיבוי נקרא מטר שזה 249 בגימטריה) שהייתה אמונה על בניית תורת הלחימה לכיבוי אש מהאוויר ועל הכוונת טייסי הכיבוי מהקרקע. טייסי הכיבוי של חברת כים-ניר ביצעו את פעולות הכיבוי בפועל, בהתאם להנחיות ולנהלים של חיל האוויר.
בסיסה של טייסת הכיבוי נקבע בשדה דב כמו כן, נקבעו שני מנחתים ראשיים מהם יצאו המטוסים לכיבוי שריפות. מנחת מגידו בצפון ומנחת קדמה בדרום. תוך ארבעה חודשים בלבד, נרכשו 8 מטוסי כיבוי והונחו אבני היסוד לטייסת כיבוי במדינת ישראל.
ב-5 בינואר 2015 הודיעה חברת אלביט מערכות שקיבלה ממשרד הביטחון את החוזה לרכישת המטוסים ולהפעלת טייסת כיבוי האש על חתימת חוזה שיתפרס על פני שמונה שנים ויכלול גם תשלום עבור שעות טיסה, שדרוג תשתיות, תחזוקה, הפעלת מנחתים, טיפול בחומרים מעכבי בעירה והיבטים נוספים של הפעלת הטייסת. במסגרת חוזה זה,רכשה אלביט עוד 6 מטוסי כיבוי ובכך עלה סד"כ הטייסת ל-14 מטוסים.
יחידת הכיבוי האווירי
לאחר הקמת הטייסת והנחת היסודות לעבודתה המבצעית הוחלט לסגור את יחידה 249 ולהעביר ממנה את האחריות לכיבוי האווירי של מדינת ישראל. מכיוון שלרשות הארצית לכבאות והצלה לא היה כל ניסיון בהפעלה אווירית, הוחלט לשייך את היחידה למערך האווירי של משטרת ישראל ולהציב בה בנוסף, אנשי כיבוי שיתנו את המענה המקצועי בתחום זה.
ב-19 בינואר 2017, בתום חמש שנים וחצי של פעילות מבצעית בחיל-האוויר, עברה יחידת הכיבוי האווירי לפעול תחת היחידה האווירית של משטרת ישראל באופן רשמי,בטקס חגיגי שנערך במנחת מגידו.
אופן הפעלתה של היחידה נקבע בתצורה הבאה:
מבנה היחידה
יחידת הכיבוי האווירי מנוהלת על ידי המערך האווירי של משטרת ישראל. תחת אחריותה, 14 מטוסי כיבוי, 4 מסוקים חד מנועיים ו-2 מסוקים דו מנועיים המשמשים למגוון משימות. בראש טייסת הכיבוי עומד איש משטרה בדרגת סגן ניצב, האחראי על ניהול הטייסת בזמן שגרה וחירום, על ההיבטים המקצועיים בתחום הכיבוי והחיבור לכוחות הקרקעיים אחראי קצין כבאות והצלה בדרגת רב רשף, המוצב בתפקיד רמ"ד מבצעים אווירי מטעם אגף המבצעים של הרשות הארצית לכבאות והצלה. תחת פיקודו של רמ"ד המבצעים, מוצבים 5 קציני שטח- סיוע אווירי בדרגות להב עד רב רשף. באירועי שרפה, קציני השטח הם הגורם המקצועי להפעלה וניהול הכח האווירי (מטוסים, מסוקים ורחפנים) הם מבצעים את עבודתם תחת פיקודו של המפקד הקרקעי של האירוע.
טייסי מטוסי הכיבוי הם עובדי חברת קליר-קאט ורובם ככולם שירתו בצבא כטייסים. תפקידם באירועי שריפות הוא להביא לידי ביטוי את יכולות הטיסה הגבוהות שלהם, במתאר טיסה קשה ומסוכן זה, ולפעול בהתאם לתוכנית הלחימה שנקבעה על ידי מפקד האירוע וקציני השטח. בשל ניסיונם הרב של הטייסים והעובדה שתמונת המצב שלהם לעולם טובה יותר מזו של הכוח הקרקעי, יש חשיבות לתקשורת רציפה שלהם עם קציני השטח.
בשנת 2018, החלו טייסי המשטרה לערוך אימוני כיבוי ממסוקים באמצעות ערכות "במבי באקט" לאחר סיום הכשרת הטייסים, יפעלו גם מסוקי המשטרה בכיבוי שריפות.
אמצעים
כיום פועלים תחת טייסת הכיבוי:
פעילות מבצעית
במהלך עונת השריפות פועלת טייסת הכיבוי במאות אירועים כשהיא מהווה כלי שובר שוויון המשנה את פני המערכה. מלבד זאת, ישנן תקופות בהן עבדה יחידת הכיבוי באופן אינטנסיבי בעשרות אירועים תוך פרק זמן קצר. להלן סקירת האירועים המיוחדים בהן לקחה הטייסת חלק.
שנת 2016
במהלך גל השרפות בישראל שפרץ בסוף נובמבר 2016 פעלה יחידת הכיבוי האווירי באופן אינטנסיבי ונרחב.
המוקד המרכזי פרץ ב-22 בנובמבר באזור לטרון וזכרון יעקב.
ב-23 בנובמבר החלו שריפות ביישובים בצפון ובמקומות נוספים בארץ. שריפות שפרצו בסמוך ליישובים נטף, טלמון ודולב, הביאו לפינוי תושבים מבתיהם. ביום זה פנה ראש הממשלה בנימין נתניהו למדינות שכנות לקבלת סיוע. מטוסים ומסוקי כיבוי הגיעו תחילה מאיטליה שפנתה מיוזמתה להציע עזרה, טורקיה, יוון, קפריסין, קרואטיה, הממלכה המאוחדת ורוסיה ששלחה מטוסי כיבוי גדולים. במהלך האירועים הגיעו לסייע לישראל כ-325 אזרחים זרים ו-22 כלים אוויריים.
ב-24 בנובמבר בשעות הבוקר החלה שריפת ענק בחיפה, כתוצאה מהצתות ב-4 מוקדים. שריפות פרצו בהרי ירושלים, באזור המרכז ובדרום. בחיפה פונו 13 שכונות, מבנים רבים עלו באש.
בלילה שבתחילת 25 בנובמבר פרצה שרפה גדולה סמוך ליישובים שורש ובית מאיר שבהרי יהודה. תושבי בית מאיר פונו מבתיהם, ובתים אחדים ביישוב ניזוקו. בצהריים פרצו שריפות גדולות ליד נטף ומעלה החמישה ככל הנראה כתוצאה מהשלכת בקבוק תבערה על ידי פלסטינים מהכפר הסמוך.
ביום זה הודיע ראש הממשלה בנימין נתניהו במסיבת עיתונאים כי ביקש 20 מטוסי כיבוי נוספים שיגיעו עוד באותה יממה. בסוף אותו יום בשעות הערב נחת מטוס סופרטנקר בנמל התעופה בן-גוריון ולמחרת פעל בהרי יהודה. בערב התחדשה השרפה בדולב לאחר שכובתה יומיים קודם לכן. בסוף אותו יום הציתו מחבלים פלסטינים שרפה גדולה סביב היישוב חלמיש (נווה צוף), והוא פונה מיושביו. היישוב ניזוק באורח קשה מאוד: כ-40 בתים ביישוב עלו באש, מהם לפחות 15 נשרפו כליל.
ב-26 בנובמבר אירעו מספר שריפות ברחבי הארץ וכן התמשכה השרפה בנווה צוף (דאז חלמיש).
ב-27 בנובמבר פרצה שרפה בזכרון יעקב ליד "רמי לוי". בנוסף הייתה שרפה גדולה ליד חדרה שכובתה כעבור שלוש שעות. כמו כן, נעצרו 6 ערבים-ישראליים אחרי שנחשדו בהצתת חורשה סמוך לצומת יאסיף, מטוס כיבוי הוזנק לאוויר וכיבה את השרפה בטרם התפשטה.
שנת 2018
במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה ב-2018 התמודדה הטייסת עם הצתות שדות חקלאיים ותשתיות הסמוכות לגדר המערכת סביב רצועת עזה כתוצאה משילוח עפיפוני תבערה.
שנת 2019
12 מטוסי הטייסת וששת מסוקי הכיבוי החדשים שפעלו לראשונה (בהספק של אלף ליטר) פעלו באזורי השריפות, ואף קיבלו סיוע אווירי באמצעות 9 כלי טיס מקפריסין, יוון, איטליה, קרואטיה ואף מצרים ששלחה שני מסוקים.
בסיכום האירוע, אנשי היחידה ביצעו 200 גיחות והטילו 700 אלף ליטר של מים וחומרים מעכבי בעירה. בנוסף לפעולות הכיבוי אנשי היחידה סייעו לכוחות הקרקע בהכוונה ומיפוי אזורי שרפה.
שנת 2020
מטוסי כיבוי מהטייסת סייעו בכיבוי שריפות שפרצו במוקדים שונים בארץ עקב שרב כבד במאי 2020.
שנת 2021
מטוסי כיבוי מטייסת אלעד סייעו בכיבוי שריפות בקפריסין ביולי 2021 וביוון באוגוסט 2021. מטוסי כיבוי ומספר מסוקים עסקו בכיבוי השרפה בהרי ירושלים שפרצה ב-15 באוגוסט 2021.
חוובי
חוובי ואנג (באנגלית: Huobi; בסינית: 火币网; בפין-יין: Huǒbìwǎng) היא בורסה למטבעות מבוזרים המבוססת בסיישל. היא נוסדה על ידי לאון לי ב-2013 בסין. ב-2018 נרשמה כחברה ציבורית בהונג קונג והקימה שלוחות בקוריאה הדרומית, יפן וארצות הברית. נכון ל-2020 רשמה החברה נפח מסחר שנתי של כ-2.3 טריליון דולר.
היסטוריה
חוובי נוסדה ב-2013 על ידי היזם לאון לי, מהנדס מחשוב בוגר אוניברסיטת צינגהואה, ונרשמה כחברה פרטית בסין. במאי אותה שנה רכשה את שם התחום Huobi.com. באוגוסט פתחה סימולציית פלטפורמת מסחר וב-1 בספטמבר השיקה פלטפורמה אמיתית המאפשרת מסחר בביטקוין. כעבור חודשיים קיבלה מספר השקעות אנג'ל מידי דאי ז'יקאנג וז'ן פונד, ובשנה הבאה גייסה סכום בגובה 10 מיליון דולר מידי חברת סקויה קפיטל במסגרת השקעת קרן הון סיכון.