cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אגדת חורבן
עלילה
שנת 66 בירושלים. הרומאים שולטים ביהודה באגרוף ברזל ובתחכום הראוי לאימפריה. הם מחבבים עליהם את השכבות העשירות של החברה ומשחיתים אותן כתוצאה מכך. אפילו הכהנים האחראים על ניהול המקדש וניהול העבודות נגועים בשחיתות עמוקה (אחת מהסצנות הראשונות מציגה את הכהנים מכים את אחד האנשים שאינם יכולים לשלם מס למקדש). לעומת זאת העוני והדיכוי של ההמון היהודי גורמים להסתה, וצעירים רבים מצטרפים לקבוצות חשאיות של קנאים דתיים, כדי להפוך ללוחמי חירות בשם האל. הם לא רק בזים לכובשים הרומיים, אלא גם מתעבים את היהודים העשירים, שמשתפים פעולה עם הרומאים בדיכוי עמם שלהם. המתח מצטבר מתחת לפני השטח, עד שניצוץ קטן גורם להתפרצות המרד הגדול.
בן בטיח (הידוע בכינויו "אבא סיקרא") הוא יהודי צעיר החי בירושלים, שחש שהחיים בעיר כבר בלתי נסבלים תחת נטל המיסים והחיים תחת השלטון הרומי. דודו של בן בטיח, רבן יוחנן בן זכאי, מטיף למתינות, אך האחיין מורד והופך למנהיגם של הסיקריים הקנאים.
בתחילת המרד נגד הרומאים, בן בטיח משתף פעולה עם הלוחם שמעון בר גיורא, אך בהמשך דרכיהם נפרדות. אחרי נפילת הגליל בידי הרומאים מצפון, יוחנן מגוש חלב מגיע לירושלים ומציע את עזרתו. המורדים פותחים בפניו את השערים, אלא שבמקום לאחד כוחות, הפלגים השונים נלחמים אלה באלה, בזמן שהכהנים תחת יהושע בן גמלא ממשיכים לעסוק בעבודת הקרבנות.
במקביל, המלכה היהודיה ברניקי, אחותו של המלך אגריפס השני, נוסעת לגליל לפתות את טיטוס, המצביא הרומאי, בתקווה להציל את ירושלים.
כשמכונת המלחמה הרומית מתקרבת ליהודה כדי לדכא את המרד, ירושלים נקרעת ממלחמת אזרחים עקובה מדם: קנאים עניים שוחטים את בני האצולה ללא הפסקה ושלטון טרור קנאי שולט בעיר. קרבות רחוב כבדים מנוהלים על ידי כנופיות קנאים יריבות, ואחד הקרבות מסתיים בשריפת אחת מממגורות המזון בירושלים. פורץ רעב נוראי. כנופיות מסתובבות בעיר וגוזלות מהתושבים הרעבים את פירורי הלחם האחרונים שלהם, וחיי היומיום בירושלים ההולכת ונצורה הופכים לגיהנום.
רק כאשר הצבא הרומי העצום מקיף את חומות העיר, הקנאים היהודים מתאחדים לבסוף נגד אויבם המשותף. מצבם הבלתי אפשרי לכאורה מעלה אותם למצב רוחני עמוק, במהלכו הם מאבדים כל פחד ממוות, ותוקפים את הרומאים. לרגע קצר נראה שהרומאים מאבדים את שיווי משקלם וידם של היהודים על העליונה, אך עד מהרה הרומאים מתאוששים, מנתצים את חומות העיר, שוחטים את המורדים, מחריבים את בית המקדש, ולא משאירים אבן עומדת על תילה.
הסרט כולו מוצג בציורים למעט הסצנה האחרונה של הסרט.
תהליך איור הציורים ובחירות אומנתיות
הסרט – בניגוד למקובל – אינו מאוייר בטכניקת אנימציה מסורתית, אלא באמצעות הצגת 1,500 ציורים דוממים, שעל איורם היו אמונים המאיירים דוד פולונסקי ומיכאל פאוסט. תהליך הפיתוח וההפקה של הסרט, כמו גם העבודה על טכניקת האיור הייחודית, נמשך כשמונה שנים, שמתוכן כשלוש וחצי השנים הראשונות הוקדשו לדיונים על הקונספט שהסרט מציג ולעבודה על הסקיצות הראשוניות וסידור הסטוריבורד, ואילו כארבע וחצי השנים האחרונות הוקדשו לעבודה בפועל על 1,500 הציורים. לדברי פולונסקי ופאוסט, על מנת לייצג נאמנה את ההווי ואורח החיים של העם היהודי במהלך התקופה הרומית בארץ ישראל, השניים נעזרו – במסגרת עבודות התחקיר – בדגם של ירושלים מהתקופה במוזיאון ישראל, עברו על ספרים ומחקרים וביקרו במכון המקדש בירושלים.
הציורים בסרט אוירו במנעד מגוון של אמנות – מסגנון ריאליסטי המזכיר נאו-קלאסיציזם ובו ניתן להבחין בפרטי־פרטיהן של הדמויות שמאוירות בצורה ברורה וחדה, ועד לסגנון חופשי ומשוחרר הזולג אל הסגנון האקספרסיבי. עבור העבודה על תהליך האיור, פולונסקי ופאוסט צילמו את עצמם במטרה לדייק בתנוחות מסוימות של הדמויות. האיורים בסרט שאבו השראה רבה מציורי מפורסמים מהמאה ה–20, מאינספור יצירות אמנות שתיארו סצנות מכתבי הקודש, ומדיוקנאות המומיות מפיום — דיוקנאות ריאליסטיים של אנשים שחיו ומתו בעת העתיקה, שצוירו והוטבעו על גומחות קבורותיהם באלכסנדריה. על איור הנשים והגברים בגילוי ראש, בניגוד למנהג ההלכתי המקובל הכולל כיפות לגברים וכיסוי ראש לנשים, הסבירו השניים כי ההחלטה נבעה הן מבחירות אסתטיות ועלילתיות, ומכך שלא מצאו מקורות רשמיים מאותה התקופה המעידים על המנהג, והן מבחירה אישית להטביע את חותמם על תהליך הפקת הסרט; אך מתוך התחשבות בצופים הדתיים, נמנעו מלהציג את המלכה ברניקי בעירום.
איור מראן הפיזי של הדמויות בסרט נעשה, בחלקו, על בסיס דמויות ידועות מהמציאות. דמותו של רבן יוחנן בן זכאי אוירה בהשראתו של הרב מנחם פרומן, ככל הנראה כאמירה על הקשר בין המתונים ורודפי השלום באותה התקופה לאלו של היום; המלכה ברניקי אוירה בהשראת דמותה של השחקנית לטיסיה איידו; ודמותו של יוחנן מגוש חלב אוירה בדמותו של יגאל נאור, השחקן המדבב אותו. דמויותיהם של אספסיאנוס ובנו טיטוס אוירו על פי פסליהם האותנטיים מהתקופה בה חיו.
אף שהסרט אינו מונפש, הוא כולל שני קטעי אנימציה קצרים: קטע רכיבת החייל הרומאי המהווה מחווה לסרטון הסוס הדוהר של אדוארד מויברידג' שנחשב לסרטון הראשון בעולם, ובסיום הסרט מוצג קטע מונפש קלאסי קצר, שבו דמותו של בן בטיח הולכת בקטע קצר של אנימציה קלאסית אל סופה. בבחירה זו ייתכן כי יש התכתבות עם סיום הסרט "ואלס עם באשיר", שגם עליו עבדו האמנים פולונסקי ופאוסט, שבסיומו משתנה הטכניקה מאנימציה לקטע מוסרט.
ביקורת
הסרט זכה לביקורות נלהבות מגורמים רבים בתעשיית הקולנוע, כך למשל גילי איזיקוביץ כתבה.
משה רט טען שבסרט מוצג היהודים כמכוערים ודוחים למראה, והם מוצגים (על פי יוספוס) כאספסוף צמאי דם, עוד כתב כי דמות האל בסרט היא אדישה לגורל העם, רט כתב כי התחושה העולה מהסרט היא הודיה לרומאים שהצילו אותנו מיד היהודים צמאי הדם.
ניר גונטז' טען שהסרט הוא מניפסט אתאיסטי שכן הוא מראה שהאמונה הדתית החריבה את ירושלים, הרב מיכאל אברהם הסכים עם דבריו, דפנה אברהם טענה שהרושם מהסרט הוא שהחורבן היה פתרון טוב לסיטואציה, העם נפטר מהשלטון המושחת והתורה המשיכה ביבנה, בתגובה אמר מיכאל אברהם שאכן זה פתרון טוב ועל כן היה החורבן, אברהם סתיו כתב דברים דומים.
אמינות הסרט
ד"ר מיכאל בן ארי טען כי הבמאי מציג נרטיב מסוים המושפע מספריו של יוספוס פלאביוס (שכשלעצמו, הוא דמות מאד מרכזית מהמרד שלא מאוזכרת כלל בסרט), שאינו נחשב לבעל דעה אותנטית ואינו משקף את האמת ההיסטורית עקב בגידתו בעם היהודי.
דמותו של בן בטיח מופיעה רק באגדות החורבן ולא במלחמות היהודים, כמו כן סיפור פגישתו של ריב"ז עם אספסיינוס מופיע בסרט בשינויים, שאר הפרטים לקוחים ממלחמת היהודים עם חירות אומנתית.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
ולדימיר בויארסקי
ולדימיר בויארסקי (10 בדצמבר 1901 – 7 במאי 1945) היה קצין הצבא האדום הסובייטי שהפך למשתף פעולה עם גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת בצבא השחרור הרוסי של אנדריי וולסוב.
משפחה וחינוך
נולד למשפחה פולנית, בויארסקי סיים את לימודיו במכון כלכלי בשנת 1926. הוא קיבל השכלה צבאית באקדמיה הצבאית על שם פרונזה בשנת 1937.
אחרי ינואר 1942 נלחם בחזית המערבית ובמאי 1942 נלקח בשבי על ידי כוחות גרמנים.
שיתוף פעולה עם גרמניה הנאצית
בשבי הודיע על רצונו לשתף פעולה עם הרשויות הגרמניות. הוא הוחזק במחנה מיוחד ליד ויניצה, ב-3 באוגוסט 1942, יחד עם הגנרל אנדריי ולסוב, חתמו על פנייה לפיקוד הגרמני עם בקשה להקמת צבא השחרור הרוסי. באותו חודש הוא שוחרר מהמחנה וב-1 בספטמבר 1942 מונה למפקד צבא העם הלאומי הרוסי (RNNA), שנוצר כניסוי והוצב בכפר אוסינטורף בין סמולנסק לאורשה. העבודה על יצירת RNNA הייתה בפיקוח של המודיעין הצבאי הגרמני.
באוקטובר 1942 היו ביחידה הצבאית כ-8,000 אלף חיילים, אך אז החליט הפיקוד הגרמני לחלק אותו לגדודים, אשר היו אמורים לשמש בנפרד על ידי הוורמאכט. בויארסקי התנגד להחלטה זו, נעצר, אך שוחרר במהרה ומונה לקצין פיקוד והכשרה על כוחות ההתנדבות המזרחיים במטה הארמייה ה-16. בתפקיד זה הוא שוב התעמת עם הרשויות בגרמניה ופוטר.
מאז קיץ 1943 הוא נצפה בגדודים רוסים מתנדבים, בפיקודו של הגנרל ולסוב. הוא לקח חלק פעיל ביצירת הכוחות המזוינים של הוועדה לשחרור עמי רוסיה ופיתוח התוכנית הפוליטית של הכוחות המזוינים. מינואר עד מאי 1945 היה סגן הרמטכ"ל של צבא השחרור הרוסי בפיקודו של הגנרל פיודור טרוחין.
בית אסטרהאזי
בית אסטרהאזי "גלנטאי" או בשמה המלא אסטרהאזי-גאלאנטאי (בהונגרית: -galánthai Eszterházy או Esterházy) היא משפחת אצולה הונגרית שנודעה בממלכת הונגריה מאז ימי הביניים. נציגיה היו ברונים, רוזנים ואחר כך נסיכים. מקור השם אסטרהאזי-גאלאנטאי, בעיירה הסלובקית גאלאנטה. החל מהמאה ה-17 נמנו בני משפחת אסטרהאזי עם בעלי האחוזות הגדולות ביותר בממלכת הונגריה, שהייתה אז חלק מן האימפריה ההבסבורגית ולאחר מכן, עד 1918, חלק מאוסטרו-הונגריה.
היסטוריה
בתחילה, הייתה משפחת אסטרהאזי חלק מן האריסטוקרטיה הנמוכה בחלקה הצפוני של ממלכת הונגריה (כיום דרום מערב סלובקיה). לכן הרוזנים אסטרהאזי נקראו אסטרהאזי-גלנטה לפי העיירה הסלובקית בעלת אותו השם. המשפחה עלתה לגדולה תחת כהונתו של הרוזן ניקולאוס או מיקלוש אסטרהאזי (1583–1645), ובנו, פאול או פאל אסטרהאזי (1635–1713). במאה ה-17, אחרי הרחבת האחוזות של ניקולאוס, התפצלה המשפחה ל-4 שושלות עיקריות: ב-1626 הורשו בני משפחת אסטרהאזי לשאת את התואר "רוזן" ובשנת 1712 קיבלו בני שושלת פורכשטיין הישנה את התואר "נסיך". הצלחת המשפחה באה לה מצבירה מתמדת של קרקעות ומנאמנותה הן לכנסייה הקתולית והן לקיסר האוסטרי. הגורם האחרון היה אולי המשמעותי ביותר, שכן ההיסטוריה של הונגריה רצופה מאבקים להשתחרר משלטונה של אוסטריה ושל שושלת הבסבורג; שאיפה זו הושגה רק עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה. נאמנותם של נסיכי אסטרהאזי לכתר ההבסבורגי הייתה עקבית, ובמספר הזדמנויות הם עזרו לאימפריה בעיתות משבר, בין השאר בשעת המצור הטורקי על וינה ב-1683, ובעת כיבושה השלם בידי נפוליאון.
המשפחה רכשה את נכסיה הרבים בשלוש דרכים עיקריות: חלוקה מחדש של אדמות אשר נלקחו מן הפרוטסטנטים בזמן הקונטרה-רפורמציה, חלוקה של שטחים שנכבשו מן הטורקים, וקשרי נישואין מוצלחים. רוב השטחים המדוברים נמצאים כיום באוסטריה, בסלובקיה ובהונגריה של ימינו. המשפחה הפכה לבסוף לבעלת הקרקעות הגדולה ביותר באימפריה ההבסבורגית, והכנסתה עלתה לעיתים על זו של הקיסר עצמו.
משכנים
בני אסטרהאזי קיבלו את שמם ממשכן ראשון הנמצא באזור הקרוי אסטרהאזי, ליד דונאיסקה סטרדה בממלכת הונגריה של פעם, כיום בסלובקיה. משכן זה אינו קיים יותר ואין לבלבלו עם טירה הנושאת את אותו השם בה גרו בני אסטרהאזי מאז ימי הביניים. החל מ-1421 הפכו בני המשפחה למחזיקי הרכוש בגאלאנטה.
משכן חשוב נוסף של אסטרהאזי,, נמצאת באייזנשטט. הארמון נבנה במאה ה-14 ושופץ בין השנים 1663–1672. אייזנשטט נמצאת כיום באוסטריה במחוז בורגנלנד, אך בימיה של הנסיכות (עד 1920), היא השתייכה מבחינה חוקית לממלכת הונגריה. משפחת אסטרהאזי החזיקה מספר בתים נוספים ברחבי ממלכת הונגריה ובטרנסילבניה. הנסיכים אשר אהבו את סגנון החיים שהציעה בירת האימפריה התגוררו רוב הזמן בווינה. הנסיך ניקולאוס אסטרהאזי, שכיהן בין השנים 1761–1790 לא חיבב את השהיה בבירה, ובנה לעצמו בשנות השבעים של אותה מאה ארמון מפואר באזור פרטד של ימינו (איחוד של היישובים אסטרהאזה ושיטר), שהיה אז בממלכת הונגריה. הארמון, הנקרא "אסטרהאזה" נבנה על האתר שבו שכן קודם בית הציד של הנסיך. הוא המבנה המרשים ביותר שברשות המשפחה, וכונה לעיתים "ורסאי ההונגרי".
שפות ושמות משפחה
השושלת העיקרית של המשפחה דברה שתי שפות: הונגרית (שפת אימם, ברוב המקרים) וגרמנית (בהיותם אצולת האימפריה האוסטרית). בני המשפחה אשר חיו בחלקים אחרים של הממלכה ההונגרית דיברו גם בשפות המקומיות, בייחוד שפות סלאביות באזורים הסלאביים. כמה בני משפחה נהגו להתכנות הן בשמם ההונגרי והן בזה הגרמני. לכן, פאל אנטאל (בהונגרית) הוא פאול אנטון (בגרמנית), ומיקלוש יוז'ף הוא ניקואלוס יוזף. איות שם המשפחה משתנה גם הוא בהתאם לשפה. בהונגרית הוא נכתב Eszterházy, ובגרמנית עם קריצה הונגרית Esterházy. שם המשפחה המלא שלקחו בני המשפחה מן המאה ה-16 הוא אסטרהאזי גאלאנטאי (או אסטרהאזי פון גלנטה או אסטרהאזי דה גאלאנטה).
היידן
משפחת אסטרהאזי נודעת, אולי, בעיקר בזכות קשריה עם המלחין המפורסם יוזף היידן, אשר שרת כקאפלמייסטר בחצרם של שלושה מנסיכי המשפחה. בשנת 1761 שכר לראשונה הנסיך פאול אנטון את היידן, אשר עבד במשך רוב שנות כהונתו שם תחת יורשו של פאול אנטון, הנסיך ניקולאוס. במהלך כהונתו של הנסיך אנטון (1790–1794) יורשו של ניקולאוס, פוטרו נגני החצר במסגרת קיצוצי התקציב, והיידן הופרש לגמלאות, כאשר הוא מבלה את מרבית זמנו במסעותיו ללונדון. שירותו בתקופה זו הסתכם במטלות חד פעמיות בעבור החצר. לבסוף, בזמן כהונתו של הנסיך ניקולאוס השני (שהחלה בשנת 1794), מילא היידן בעיקר תפקיד טקסי, אשר כלל בעיקרון הלחנה של מיסה מדי שנה לכבוד יום השם של הנסיכה מריה יוזפה הרמנגילד (1768–1845) אשר גם הייתה ידידתו של היידן. היידן המזדקן המשיך למלא את חובתו זו עד 1802, עד אשר בריאותו הרופפת מנעה זאת ממנו.
Lick (שיר של שנסיאה ומייגן די סטליון)
Lick (בעברית: לְלַקֵק) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית ג'מייקנית שנסיאה, בהשתתפות הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון. הוא יצא לאור ב-2 בינואר 2022, על ידי חברות התקליטים ריץ' אמיגרנטס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל מתוך אלבום הבכורה של שנסיאה, Alpha (2022).
השיר הגיע למקום ה-20 במצעד השירים מתחת להוט 100.
רקע וכתיבה
שנסיאה חתמה על חוזה הקלטות עם ריץ' אמיגרנטס ואינטרסקופ רקורדס ב-2019, והוציאה את "Blessed", סינגל הבכורה שלה מאוחר יותר באותה שנה. אחרי "Blessed" הוציאה את הסינגלים "Run Run", "Be Good" ו-"You're The One I Love" בשנת 2020. בשנת 2021 היא שיתפה פעולה עם קניה וסט לשני שירים באלבומו, Donda.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-12 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-21 בינואר 2022 בשידור חי והועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של שנסיאה.
נכון לאוקטובר 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-15 מיליון צפיות.
איסאן
איסאן (באיסאן ובתאית: อีสาน) הוא האזור הצפון-מזרחי של תאילנד הכולל 20 מחוזות. אזור זה גובל בנהר המקונג בצפון ובמזרח (לאורך הגבול עם לאוס), בקמבודיה ובהרי פרצ'ינבורי בדרום ובצפון ובמרכז תאילנד במזרח.
על פי מדדים שמפרסמת ממשלת תאילנד זהו האזור העני ביותר והכי פחות מתויר במדינה, תושביו מתפרנסים בעיקר מחקלאות ושטחו 160,000 קמ"ר. מאזור זה באים רוב העובדים התאילנדים שמגיעים לעבוד בחקלאות בישראל.
השם "איסאן" נגזר מהשם "איסאנפורה", בירת ממלכת צ'נלה, ממלכה קמבודית קדומה. השפות המדוברות הן איסאן (ניב של שפת לאו שנכתב באותיות תאיות) ותאית.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2010, אוכלוסיית איסאן מונה כ-21,305,000 איש. ארבעים אחוזים מתושבי איסאן מתגוררים במחוזות אובון רטצ'תאני, אודון תאני, קוראט וקון קאן.
שוקולטה
שוֹקוֹלַטֶה (בספרדית: Chocolate) או צ'וקולטה הוא משקה שוקולד חם, סמיך מאוד. מתכון בסיסי לשוקולטה כולל המסת קוביות שוקולד בכוס חלב חם.
בארגנטינה ובאורוגוואי מוכר המשקה בשם "סובמארינו" ("צוללת" בספרדית) ומכאן הוא לעיתים מכונה גם בעברית בשם "צוללת".
ניתן להשתמש בשוקולד מריר או בשוקולד חלב. תוספות אפשריות הן סוכר, קינמון, וניל. לקבלת שוקולטה אלכוהולית ניתן להוסיף ליקר מסוגים שונים.
בטורינו, מולדת השוקולד המוצק, מייצרים שוקולטה מיוחדת המכונה ג'יאנדויה (Gianduja, על שם מחזה מפורסם בסגנון קומדיה דל'ארטה), המכילה אבקת אגוזי לוז.
מייקל טילסון תומאס
מייקל טילסון תומאס (באנגלית: Michael Tilson Thomas; נולד ב-21 בדצמבר 1944), הוא מנצח, פסנתרן ומלחין אמריקאי.
ביוגרפיה
תומאס נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, שם למד באוניברסיטה של דרום קליפורניה, אצל אינגולף דאהל בין היתר. הוא בנו של מנהל במה בברודוויי, טד תומאס, ונכדם של כוכבי תיאטרון היידיש הנודעים בוריס ובסי טומשבסקי. אמו, רוברטה תומאס, הייתה מורה להיסטוריה בחטיבת ביניים. בשנת 1969 ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של בוסטון, כמחליפו של ויליאם שטיינברג, שחש ברע באמצע קונצרט. תומאס נשאר עם ההרכב הבוסטוני כעוזר מנצח עד 1974. הוא שימש מנהל מוזיקלי בתזמורת הפילהרמונית של באפלו משנת 1971 עד 1979, ומשנת 1971 עד 1977 ניצח על סדרה של קונצרטים לנוער בתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק.
משנת 1981 עד 1985 היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, ומשנת 1986 עד 1995 היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון, והיה למנצח מעוטר בהמשך. בשנת 1995 התמנה למנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו. תומאס הוא גם מייסד ומנהל אמנותי של תזמורת העולם החדש של מיאמי, שהיא למעשה אקדמיה תזמורתית שמקום מושבה במיאמי, פלורידה, הפועלת כבסיס הכשרה למוזיקאים צעירים.
תומאס מנצח על מוזיקה מסוגים שונים ורבים, ומעודד במיוחד ביצוע יצירות אמריקאיות מודרניות. הוא הקליט את כל הסימפוניות של צ'ארלס אייבס ואת קלטת הבכורה של "מוזיקת המדבר" של סטיב רייך. הוא התפרסם גם כמפרש יצירותיו של מאהלר. בין היצירות שחיבר: "מיומנה של אנה פרנק"; "שואה", המנציחה את יום השנה החמישים להפצצת הירושימה; שירים של אמילי דיקינסון; ו"אגדה אורבנית". באפריל 2005 ניצח בקרנגי הול על ביצוע הבכורה של "זיכרונות מתיאטרון היידיש של טומשבסקי".
באפריל 2009 ובמרץ 2011 השתתף בתזמורת הסימפונית של יוטיוב. הוא היה המנצח של התזמורת, וזכה להצלחה רבה.
בספטמבר 2020 תומאס סיים את תפקידו בתזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו לאחר 25 שנות כהונה בתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת. יורשו בתפקיד הוא המנצח הפיני אסה-פקה סאלונן. כיום מייקל טילסון תומאס הוא מנהל מוזיקלי כבוד של תזמורת סן פרנסיסקו.
אלסמותריום
אֶלָסמוֹתרִיוֹם (שם מדעי: Elasmotherium; פירוש השם: "בהמה דקת לוחיות", עקב מבנה השיניים שלו) הוא סוג נכחד ממשפחת הקרנפיים הענקיים שהיה אנדמי לאירואסיה מתקופת הפליוקן המאוחרת עד הפליסטוקן. תיעוד המאובנים של הסוג מתחיל מלפני 2.6 מיליון עד לפני 39,000 שנה. התגלו שלושה מינים של אלסמותריום, כשהמוכר ביניהם הוא ה-"E. sibiricum" שהתקרב בגודלו לממותה, ונחשב לבעל קרן עבה וגדולה שהתנוססה על מצחו וכנראה שמשה להגנה, חיזור, הנסת מתחרים, גריפת שלג מצמחייה וחפירה באדמה כדי לחפש מים ושורשי צמחים. כמו כל הקרנפים, האלסמותריום היה אוכל צמחים, אך בשונה מהם, שיניו הטוחנות גדלו ללא הפסקה, ורגליו היו ארוכות ומותאמות לדהירה, מה שגרם להליכתו להיות דומה להליכת הסוס.
טקסונומיה ומאובנים
נחשב כי האלסמותריום התפתח מהסוג סינותריום (Sinotherium), שחי בסין, מונגוליה וקזחסטן בסוף תקופת הפליוקן. הסוג ידוע ממאות אתרי מאובנים, לרוב משיניים ושברי גולגולת (עשרות רבות של גולגולות שוחזרו). במקרים אחדים נמצאו שלדים חסרי-גולגולת כמעט שלמים, מפוזרים על פני אירואסיה, ממזרח אירופה ועד סין. לדוגמה, בקזחסטן לבדה נמצאו 30 אתרי מאובנים של "E. sibiricum". החלוקה למינים התבססה בעיקר על השוני בין השיניים, הלסתות וצורת הגולגולות.
מאפיינים גופניים
השערות שונות לגבי המורפולוגיה, התזונה וההתנהגות של האלסמותריום הובילו לצורות שחזור שונות שלו: אחדות מראות את הקרנף כיצור דמוי-סוס עם קרן (תמונה מס' 1); אחרות מציירות אותו כקרנף גיבן עם ראש קרוב לקרקע (תמונה מס' 2), כמו הביזון (מעין גרסה גדולה של קרנף צמרירי); אחרות מתארות אותו שקוע בביצות כמו היפופוטם. כמו כן, גודל הקרן, מקומה, שימושה ואף קיומה הן נושאי שיחה נפוצים.
הפרטים הידועים של המין "Elasmotherium sibiricum" הגיעו לאורך גוף של עד 4.5 מטר וגובה כתפיים מעל 2 מטר, בעוד שפרטים מהמין "Elasmotherium caucasicum" הגיעו לאורך גוף של לפחות 5 מטר ולמשקל של 3.6–4.5 טונות; שני המינים נכללים ברשימת הגדולים ביותר במשפחת הקרנפיים, מתקרבים בגודלם לממותה הצמרית, וגדולים מן הקרנף הצמרירי. כמו שאר הפרסתנים, רגליו היו בעלות פרסות; הרגל הקדמית בעלת ארבע אצבעות, וגדולה מהאחורית, שלה שלוש אצבעות.
קרן
שתי שאלות פתוחות עיקריות מתייחסות לאלסמותריום: שאלת קיומה של קרן ושאלת קיומו של שיער. לרוב הקרנפיים יש או הייתה קרן (הן בעברם והן בעברם האבולוציוני), אך ייתכנו מקרים של חוסר בקרן, ולרוב זה יהיה קרנף בעל שיער (כאמור, הן בעברו והן בעברו האבולוציוני), כמו הקרנף הצמרירי. אולם, הימצאות קרן או שיער עדיין לא נמצאה אצל האלסמותריום; קיומם של אלו משוער רק על ידי ראיות נסיבתיות. העדות העיקרית המרמזת על קרן היא בליטה קדמית, שתפסה את תשומת-לבם של הפלאונטולוגים מהמאה ה-19 המאוחרת, ומיד נחשבה כעצם הבסיס לקרן (חלק מהקרניים עשויות עצם או בעלות בסיס עשוי עצם) על ידי רוב החוקרים מאותו זמן ואילך. גולגולת של "E. sibiricum" מאזור נהר הוולגה (ראו את התמונה בראש הדף המראה יציקת גבס של הגולגולת), שתוארה על ידי אלכסנדר ברנדט בכתב-העת הרוסי "Niwa" ובכתב-העת המפורסם "Nature" ב-1878, הייתה בעלת בליטה בצורת חצי-כדור, חרושת תלמים (בעלת חריצים ו'גבעות', מחוספסת), 13 סנטימטר עומקה, ו-0.91 מטר היקפה; התלמים פורשו כמקום משכנם של כלי-דם הקשורים לרקמות התאים שיצרו את הקרן.
וחטנג השני, מלך גאורגיה
וחטנג השני, מלך גאורגיה (בגאורגית: ვახტანგ II) (מת ב-1292) מבית בגרטיוני, היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת מ-1289 ועד למותו בשנת 1292. תקופת מלכותו הייתה תחת שלטון המונגולים בגאורגיה.
חייו
וחטנג היה בנו של מלך הממלכה המערב גאורגית, דוד השישי נארין, ואשתו תמר, בתו של הנסיך אמאנליסדזה. הוא הוכתר כמלך, בשנת 1289, תחת ההסכמה של המונגולים, לאחר שדודנו וקדומו, דמטרה השני, הוצא להורג בידי החאן הגדול.
וחטנג היה נאמן לשלטון המונגולי. ממלכתו השתרעה בחלק המזרחי של גאורגיה כאשר מערב גאורגיה נשלטה בידי ממלכת אימרתי בראשות אביו, דוד השיש נארין (עד 1293).
וחטנג מת בשנת 1292, לאחר שלטון של שלוש שנים בלבד. דודנו, דוד השמיני ירש אותו. הוא נקבר במנזר גלאתי שליד כותאיסי.
תיאטרון רחוב
תיאטרון רחוב הוא סוג של הופעה תיאטרלית המוצגת במרחב ציבורי, ללא קהל ספציפי המשלם על מנת לראות את ההופעה. בדומה לתיאטרון שוליים תיאטרון רחוב יכול להיות מוצג בכל מקום, כגון מרכזי קניות, כיכרות מרכזיות, חניונים וקרנות רחוב. בדרך כלל תיאטרון רחוב יוצג במקומות בהם עוברים מספר רב של אנשים. השחקנים המבצעים תיאטרון רחוב נעים מאומנים נודדים, ועד חברות תיאטרון גדולות ומאורגנות וקבוצות הרוצות להתנסות במרחבי הופעה שונים.
לעיתים שחקני תיאטרון רחוב מקבלים תשלום מסוים מהעירייה, בעיקר במקרים של פסטיבלים, הופעות ילדים או תהלוכות רחוב, אך לעיתים קרובות יותר השחקנים אינם מקבלים תשלום, או שהם מקבלים תשלום באמצעות הטלת מטבע בכובע מידי הקהל, כל אחד על פי שיקול דעתו. בכך גם קהל שאינו יכול להרשות לעצמו לשלם עבור הופעת תיאטרון קונבנציונלית, יכול לצפות בהופעת תיאטרון ללא תשלום כלשהו.
על מנת לקיים תיאטרון רחוב יש צורך בתחפושות ואביזרים פשוטים, ובדרך כלל אין ציוד הגברה קולי, והשחקנים מתבססים על קולם הטבעי ועל יכולות פיזיות. העדר ההגברה הקולית גורם לכך שתיאטרון רחוב בדרך כלל מציג יכולות פיזיות, כגון ריקוד, פנטומימה וסלפסטיק. בדרך כלל ההופעה צריכה להיות פשוטה, ברורה לעין וקולנית על מנת למשוך קהל.
יש להבדיל בין תיאטרון רחוב, לבין הופעות ציבוריות תיאטרליות אחרות, כגון הופעות בפארקים וגינות ציבוריות, בהן ישנו מרחב מוגדר, ולעיתים מגודר, וקהל שרכש כרטיסים על מנת לראות את המופע. במקרים מסוימים, שחקני תיאטרון רחוב צריכים לקבל רישיון או אישור מיוחד מהעירייה או הממשלה על מנת להופיע ברחוב.
ג'ינה דייוויס
וירג'יניה אליזבת "ג'ינה" דייוויס (באנגלית: Virginia Elizabeth "Geena" Davis; נולדה ב-21 בינואר 1956), היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, אקטיביסטית, מפיקת קולנוע ודוגמנית עבר אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1989 על תפקידה בסרטו של לורנס קסדן; "תייר מזדמן", ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "תלמה ולואיז" שביים רידלי סקוט. דייוויס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב גם על תפקידיה בסרטים "ליגה משלהן" ו"ללא מילים" ועל תפקידה כמקנזי אלן, נשיאת ארצות הברית בסדרה "גבירתי הנשיא" של רשת ABC, זכתה בפרס גלובוס הזהב וקיבלה מועמדות לפרס אמי.
ביוגרפיה
דייוויס נולדה במסצ'וסטס שבארצות הברית. אביה במקצועו מהנדס אזרחי ואמה מורה. כבר בילדותה נתגלה בה כישרון יוצא דופן לאמנות. כילדה, בלט כשרונה המוזיקלי, כשלמדה לנגן על גיטרה, חליל ותופים ובנוסף ניגנה בעוגב במקהלת האוניברסיטה בה למדה. לבסוף היא קיבלה תואר בדרמה באוניברסיטת בוסטון ב-1979.
קריירה
לאחר לימודיה עבדה כדוגמנית עד שהבמאי סידני פולאק פגש אותה וליהק אותה לסרטו "טוטסי" (1982), כשחקנית באופרת סבון. לאחר מכן הופיעה בעיקר בטלוויזיה.
הפריצה של דייוויס הגיעה בעקבות תפקידה בסרטו של דייוויד קרוננברג, "הזבוב" (1986) ולאחריו ב"ביטלג'וס" (1988). שנה אחר כך זכתה בפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה ב"תייר מזדמן". ב-1991 הופיעה לצד סוזן סרנדון בסרט הקאלט של רידלי סקוט "תלמה ולואיז", בו היא גילמה את תלמה, עקרת בית הנשואה לבעל אלים, היוצאת עם חברתה לואיז למסע בלתי מתוכנן של פשע. על תפקידה זה קיבלה מועמדות לפרס האוסקר, כשחקנית ראשית. בהמשך היא כיכבה בכמה סרטים מצליחים כמו "גיבור מזדמן" ו"ליגה משלהן", אולם הקריירה שלה התרסקה ב-1995 כשכיכבה בסרט ההרפתקאות "אי הפיראטים", אותו ביים בעלה, רני הרלין, שהיה לאחד הכשלונות הגדולים של הקולנוע האמריקני אי-פעם, כשהוא מרוויח בקופות תשיעית מתקציבו. שנה אחר כך כיכבה ב"נשיקה ארוכה ללילה", שוב בבימויו של הרלין, שגם הוא נחל כישלון קופתי. מאז שלוש שנים לא קיבלה שום תפקיד בקולנוע, עד שהגיע הסרט "סטיוארט ליטל" (1999), בו שיחקה תפקיד כמעט ראשי, והיה לשובר קופות.
מראשית שנות האלפיים עברה לטלוויזיה, פרט לשני סרטי ההמשך של "סטיוארט ליטל" בהם השתתפה (אם כי בסרט השלישי, שהיה סרט אנימציה, היא השתתפה רק בקולה). היא כיכבה בקומדיית מצבים בשם "המופע של ג'ינה דייוויס" שהפיקה רשת ABC, ששרדה רק עונה אחת (אוקטובר 2000 - יולי 2001). אחר כך התארחה בפרק בסדרה "ויל וגרייס". היא זכתה לעדנה כשהופיעה בסדרה המצליחה והמוערכת "גבירתי הנשיא" (2005), בה גילמה את נשיאת ארצות הברית. דייוויס זכתה בפרס גלובוס הזהב וקיבלה מועמדות לפרס אמי על תפקידה בסדרה זו. בשנת 2013 שיחקה בקומדיה "בעולם שבו..." בבימויה של לייק בל. בשנת 2015 שיחקה דייוויס בסדרה "האנטומיה של גריי" לכמה פרקים בתפקיד ד"ר ניקול הרמן, מנתחת כירורגית לעוברים.
בשנת 2019 הצטרפה לעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה הדרמה-קומית "GLOW" של רשת נטפליקס, בדמותה של סנדי דוורוקס סנט קלייר. בנוסף, דיבבה בעונה השלישית של סדרת האנימציה "שי-רה ונסיכות הכוח" המשודרת בנטפליקס. בשנה זו הוענק לה פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית.
בשנת 2023 גילמה דיוויס את מונקה בסרט הדרמה וההתבגרות "Fairyland" שהקרנת הבכורה שלו התקיימה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-20 בינואר 2023.
חיים אישיים
דייוויס הייתה נשואה ארבע פעמים. שניים מבעליה היו מתחום הקולנוע: בעלה השני, בין השנים 1987–1990, היה השחקן ג'ף גולדבלום, איתו כיכבה בסרט "הזבוב"; אחריו הייתה נשואה לבמאי הפיני-אמריקני רני הרלין, בין השנים 1993–1998. נישואיה לבעלה הרביעי, רופא איראני-אמריקני בשם רזה ג'אריי, נמשכים מאז 2001 עד היום. לזוג ילדה וכן זוג תאומים, אותם ילדה בניתוח קיסרי במאי 2004, כשהיא בת 48.
ב-1997 החלה לעסוק בקשתות, וב-1999 ניסתה להעפיל לאולימפיאדת סידני (2000) אך לא הצליחה.
הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים
הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים (WFDB), היא התאחדות שמקום מושבה באנטוורפן, שבבלגיה, וחברות בה 30 בורסות מסחר ביהלומים, בהן גם בורסת היהלומים הישראלית. ההתאחדות הוקמה ב-1947 באנטוורפן, כדי לספק לבורסות היהלומים, מקום מסחר משותף, ליהלומים ואבני חן, תוך שימוש בכללי מסחר מקובלים. חברות הבורסה, מהוות מקום מסחר סיטונאי להחלפת יהלומים, ולמסחר ביהלומים גולמיים ומלוטשים. ההתאחדות מורכבת מבורסות יהלומים עצמאיות, הממוקמות בערים מרכזיות בעולם ובהן תל אביב, אנטוורפן, מומבאי, יוהנסבורג, לונדון וניו יורק. על פי אתר הפדרציה, מטרתה היא הגנה על האינטרסים של הבורסות המסונפות לה וחבריה הפרטיים, קידום הסחר העולמי, ועידוד הקמת בורסות נוספות.
ב-2012, במהלך קונגרס היהלומים העולמי ה-35 שהתקיים במומבאי, נבחר ארני בלום (Ernie Blom) הדרום אפריקאי לנשיא. באפריל 2020, נבחר יורם דבש, המכהן כסגן נשיא הפדרציה ונשיא בורסת היהלומים הישראלית, לנשיא הפדרציה.
רעש ג'ונסון
רעש ג'ונסון (באנגלית Johnson Noise, ידוע בעיקר גם כרעש תרמי, באנגלית Thermal Noise או Nyquist noise - "רעש נייקוויסט") הוא רעש חשמלי הנוצר מתנועה אקראית של נושאי מטען חשמלי (בדרך כלל אלקטרונים) במוליך, במצב שיווי משקל תרמודינמי. עוצמת הרעש תלויה בטמפרטורה של המוליך, אך לא תלויה במתח המופעל עליו.
רעש זה הוא בקירוב רעש לבן, כלומר הוא אחיד בתחום רחב של תדירויות. בכל תדירות, המשרעת שלו מתפלגת התפלגות נורמלית בקירוב טוב מאוד, כלומר: צפיפות ההסתברות למאורע של רעש במתח מסוים היא פונקציית גאוס, עם ממוצע של אפס וולט וסטיית תקן התלויה בטמפרטורה ובמאפייני המוליך (כמו ההתנגדות).
היסטוריה
רעש זה נמדד לראשונה במעבדות בל ב-1928 על ידי ג'ון ג'ונסון, שתיאר את ממצאיו להארי נייקוויסט. האחרון סיפק הסבר מדעי לתופעה.
מתח והספק הרעש
רעש זה שונה מרעש שוט, שמאופיין בתנודות נוספות כתוצאה מהפעלת מתח וזרימת זרם מאקרוסקופי. במקרה הכללי, הגדרה זו מדויקת בעבור מדיום מוליך. אפשר לייצג את התופעה על ידי מודל פשוט של מקור מתח, המייצג את הרעש הקיים בנגד לא אידיאלי, שמחובר בטור לנגד אידיאלי חסר רעש. שונות המתח (שורש ממוצע הריבועים, root mean square) ליחידת רוחב פס נתונה על ידי
כאן \ k_B הוא קבוע בולצמן בג'ול לקלווין, \ T היא הטמפרטורה האבסולוטית בקלווין ו-\ R מייצג את ההתנגדות באוהם.
מודל אחר שמייצג את הרעש הוא מקור זרם במקביל לנגד, באמצעות שימוש במשוואת נורטון לחישוב ערך הנגד \ R. מכאן נובע כי הזרם הממוצע הוא:
ליחידת רוחב פס, שורש ממוצע הריבועים של המתח נתון על ידי:
כשמודדים רעש בעבור אותות תקשורת בטמפרטורת החדר, קירוב טוב ביחידות של dBm (דציבל ביחס למיליוואט) מתקבל מהנוסחה:
כאן \ \Delta f הוא רוחב הסרט של האות, ביחידות הרץ. כלומר: הספק הרעש ברוחב פס של הרץ אחד הוא, ברוחב של קילוהרץ הוא , וכדומה.
רעש תרמי בקבלים
אפשר לייצג בקלות את רעש ג'ונסון במעגל RC תוך שימוש בערכי הקיבול. מיצוע RMS של הזרם הוא:
כאן \ C מייצג את הקיבול. הרעש נגרם כאן לא על ידי הקיבול עצמו, אלא על ידי שיווי משקל תרמודינמי של המטענים על הקבל.
טנק הצוערים
טנק הצוערים הוא כינוי לצוות טנק של צה"ל שהורכב מארבעה צוערים בבה"ד 1 לקראת קורס קציני שריון, חברים, בוגרי מחזור י"ח (1972) של הפנימייה הצבאית בחיפה, שלחם במלחמת יום הכיפורים בגזרת תעלת סואץ. צוות הטנק נלחם בגבורה ופגע בכוחות אויב רבים. במהלך קרב החווה הסינית נפגע הטנק וארבעת אנשי צוותו נהרגו. לאחר מותם, הועלו לדרגת סגן משנה וזכו לצל"ש הרמטכ"ל.
תיאור המקרה
ארבעת חברי הצוות היו, , ו. הארבעה התגייסו לחיל השריון בנובמבר 1972 לאחר שלמדו יחד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה, סיימו יחד קורס מפקדי טנקים ויצאו לבה"ד 1.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, הוטסו לבסיס צה"ל בחצי האי סיני והתבקשו להצטוות על טנקים, בחבורתם נמנה צוער נוסף שלמד עמם בפנימייה הצבאית, אך בהגרלה שערכו נקבע שיצוות לטנק אחר. כשהם נוהגים את טנק המגח, עברו בין יחידות שונות עד שלבסוף צורפו לגדוד 79 בחטיבה 14, בפיקודו של המג"ד עמרם מצנע — גדוד שהורכב במהלך ימי הלחימה משרידים של שני גדודי שריון וכוחות נספחים. הצוות הצטיין בקרבות נגד כוחות הצבא המצרי באזור המעוזים "לקקן" ו"מצמד", כשארבעת הצוערים מתחלפים ביניהם בפיקוד על הטנק. במהלך הקרבות השמיד הצוות טנקי אויב רבים, וכן פגע בכוחות רק"מ וחי"ר. הארבעה נודעו במורל הגבוה שלהם ובדבקותם במשימה ונודעו בכינוי "טנק הצוערים".
בליל 15 באוקטובר 1973 הועבר הצוות מפלוגה י' בפיקודו של יובל נריה לפלוגה בפיקודו של, ויחד עמה השתתפו בקרב החווה הסינית. במהלך הקרב נפגעו טנקים רבים בפלוגה, והטנקים הנותרים בגדוד אורגנו למסגרת אחת תחת פיקודו של הסמג"ד נתן בן ארי והמ"פ רמי מתן. במהלך הלחימה נותק הקשר עם "טנק הצוערים", ולאחר שנפגע מאש אויב הודיע מפקד הטנק בקשר כי אנשי הצוות נפצעו, אך כוחות הגדוד לא הצליחו לחבור אליהם ולחלצם. הארבעה נטשו את הטנק הפגוע ונמלטו רגלית. חודשים מאוחר יותר התברר כי יצאו מהטנק ונמלטו בטעות לכיוון התעלה עד שנתקלו בכוחות מצריים ושם נהרגו.
בשוך הקרבות, שבועיים אחרי הפסקת האש, יצאו יוחנן גור, אביו של יורם גור, ודב בן דב, אחיו של ישעיהו בן דב לתור אחריהם. הם מצאו את שרידי הטנק, ללא השרשראות פגוע מתחת לגחון, אך אנשי הצוות לא אותרו ונחשבו כנעדרים. רק במרץ 1974, זמן קצר לפניי החזרת השטח למצרים, במסגרת הסכם הפרדת הכוחות, אותרו שרידי גופותיהם של יורם גור, ישעיהו בן דב וברוך ליסיצקי בחולות סיני, שרידי גופתו של נמרוד גזית נמסרו לישראל על ידי המצרים כמה חודשים לאחר מכן. נסיבות מותם המדויקות נותרו תעלומה.
לאחר מותם הועלו הארבעה לדרגת סגן משנה וזכו לצל"ש הרמטכ"ל על גילוי רוח התנדבות, אומץ לב ודבקות במשימה. טנק המגח הפגוע שבו לחמו נגרר והובא עד לכניסה לבסיס מצל"ח שבצריפין, שם הוצב כאנדרטה, כשהוא על משטח נטוי בזווית של 30 מעלות, זווית העלייה המרבית של הטנק, התותח מוגבה למקסימום וכך המקלעים, על-מנת לסמן כי הם עשו כל מה שהיו יכולים לעשות. ליד הטנק הוצבו חמישה לוחות, על אחד מהם סיפור לחימת טנק הצוערים ועל ארבעת האחרים סיפורו של כל אחד מחברי הצוות.
ב-18 ביוני 2013 הועבר טנק הצוערים לאנדרטה חדשה שנבנתה במיוחד עבורו במתחם הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה.
ג'ין קירקפטריק
ג'ין קירקפטריק (באנגלית: Jeane Kirkpatrick; 19 בנובמבר 1926 – 7 בדצמבר 2006) הייתה שגרירת ארצות הברית באו"ם, והאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
חייה
קירקפטריק נולדה באוקלהומה וסיימה לימודים לתואר ראשון בברנרד קולג', מכללת נשים הקשורה לאוניברסיטת קולומביה, בשנת 1948. היא קיבלה תואר שני מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1950 ודוקטורט מהמכון למדע המדינה פריז.
הייתה מרצה למדע המדינה באוניברסיטת ג'ורג'טאון החל משנת 1967 ובשנת 1973 קודמה לדרגת פרופסור. בשנת 1975 היא פרסמה ספר על נשים בפוליטיקה. קירקפטריק הייתה חברת המפלגה הדמוקרטית ותמכה במדיניות חוץ נצית. בתחילת 1977 שמה עלה כמועמדת לשגרירת ארצות הברית בישראל. אולם בהמשך נשיאותו של קרטר היא ביקרה אותו בחריפות על מדיניות החוץ שלו, במאמר בקומנטרי. המאמר הובא לידיעת רייגן במהלך מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1980, ורייגן הזמין אותה לפגישה ממנה היא יצאה תומכת של רייגן. בכך הייתה מקבוצה של נאו-קונסרבטיבים שעברו למפלגה הרפובליקנית לאור ביקורתם על ממשלו של ג'ימי קרטר ובשל תמיכתם במדיניות החוץ הנצית של רייגן. במהלך ימי ההכנה לתחילת כהונתו של רייגן כנשיא היא נקבעה כמועמדת לתפקיד שגרירת ארצות הברית באו"ם.
קירקפטריק נודעה ביותר בשל המאמר שלה Dictatorships and Double Standards ('דיקטטורות וסטנדרט כפול') שנחשב לאחד מהטקסטים הקנוניים של הנאו-קונסרבטיבים.
בשנת 1985 העניק לה הנשיא רייגן את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
קירקפטריק נפטרה בביתה ב-7 בדצמבר 2006 לאחר שסבלה מאי-ספיקת לב.
עמנואל שיקאנדר
עמנואל שיקאנדר (גרמנית: Emanuel Schikaneder, 1 בספטמבר 1751 – 21 בספטמבר 1812) היה אמרגן, מחזאי, שחקן וזמר גרמני, נודע בעיקר כליבריתן של האופרה "חליל הקסם" מאת מוצרט.
עמנואל שיקאנדר נולד בשם יוהאן יוזף שיקאנדר בשטראובינג, גרמניה. בראשית דרכו הופיע עם להקת התיאטרון של פ. י. מוזר בסביבות 1773. מלבד אופרות, ביצעה הלהקה גם פארסות וזינגשפיל (אופרטות). שיקאנדר נשא לאישה שחקנית מלהקה זו, אליאונורה ארת, בשנת 1777, השנה בה הופיע בתפקיד המלט במינכן וזכה לשבחי הקהל והביקורת. הוא היה לבמאי הלהקה בשנת 1778. בשנת 1780 פגש את מוצרט בזלצבורג בעת שהייה ממושכת בעיר עם להקתו.
שיקאנדר הופיע בתיאטרון קארנטנרטור Kärntnertor בווינה משנת 1785, ובמקביל המשיך לעבוד עם קבוצת זלצבורג ככל שהתיר לו זמנו. הקיסר יוזף השני פסל את תוכניתו לבנות תיאטרון בווינה וכתוצאה מכך עזב את העיר ויצא לרגנסבורג. לאחר זמן חזר בכל זאת לווינה בתוכנית לבניית תיאטרון חדש ב"פרייהאוז אאוף דר וידן" מחוץ לעיר. התיאטרון נפתח ביולי 1789.
חליל הקסם
התיאטרון החדש נהנה מהצלחה מיידית, בייחוד עם הצגת הבכורה של הזינגשפיל "חליל הקסם" בספטמבר 1791, עם מוזיקה של מוצרט. הליברית הייתה של שיקאנדר, ונמזגו בה בחופשיות יסודות טקסיים של הבונים החופשיים עם נושאים מאגדות מסורתיות. שיקאנדר היה בין המבצעים בהפקה הראשונה, בתפקיד פאפאגנו.
ייתכן ששיקאנדר גם ייעץ למוצרט בנושא התאמת המוזיקה לליברית שלו. המחזאי איגנץ פרנץ קסטלי מספר את המעשה הבא: "זמר הבס המנוח סבסטיאן מאייר סיפר לי, שמוצרט כתב במקור את הדואט של פאפאגנו ופאפאגנה בפגישתם הראשונה בצורה שונה לגמרי מכפי שאנו שומעים אותו כיום. במקור קראו שניהם "פאפאגנו!" ו"פאפאגנה!" בתדהמה, פעמים אחדות. אבל כששיקאנדר שמע זאת, הוא קרא למטה, אל התזמורת, 'היי, מוצרט! לא כך, המוזיקה חייבת לבטא תימהון רב יותר. הם צריכים ללטוש עיניים ללא הגה זה בזה, ואז פאפאגנו צריך להתחיל לגמגם: "פא-פאפא-פא-פא"; פאפאגנה צריכה לחזור על כך עד ששניהם מצליחים לבסוף לבטא את השמות בשלמותם'. מוצרט קיבל את העצה ונקבע, שכך מבצעים את הדואט."
קסטלי מוסיף, ששיקאנדר הוא שהציע גם את שיר הלכת של הכוהנים, הפותח את המערכה השנייה, שמוצרט הוסיף לאופרה ברגע האחרון. עם זאת, ראוי להיזהר בסיפורים אלה, משום שעל פי הרשומות, סבסטיאן מאייר לא נמנה עם להקת שיקאנדר עד 1793, שנתיים לאחר ביצוע הבכורה של "חליל הקסם".
המשך הקריירה
במהלך התקופה הזאת היה שיקאנדר עמית אמנותי של לודוויג ואן בטהובן, שניסה במשך זמן מה ליצור אופרה מן הליברית של שיקאנדר, "האש הווסטאלית". בטהובן התגורר בחדרים בתיאטרון אן דר וין במשך התקופה הזו, בהזמנת שיקאנדר, ונשאר שם עוד פרק זמן, שבו הסיט את מאמציו האופראיים לכתיבת "פידליו".
בשנת 1804 נמכר התיאטרון אן דר וין לברון פטר פון בראון, שפיטר מניה וביה את המתחרה הראשי שלו. שיקאנדר עזב את וינה ויצא לעבוד בברנו ובשטיר. מפנה חמור חל בחייו החל בשנת 1811. עקב בעיות כלכליות שחוללו המלחמה וירידת ערך המטבע של 1811, איבד את רוב הונו. ב-1812, במהלך מסע לבודפשט לקבל עליו משרה חדשה, איבד שיקאנדר את שפיות דעתו. הוא מת בחוסר כל ב-21 בספטמבר 1812, בגיל 61, בווינה.
כתיבתו היוצרת של שיקאנדר כוללת 55 יצירות לתיאטרון ו-44 ליבריות.
שי רביבו
שי רביבו (נולד ב-13 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, אחיהם הצעיר של הכדורגלנים חיים רביבו ודוד רביבו ודודו של הקשר רוי רביבו.
קריירה
רביבו התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, וב-15 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3–0 נגד הפועל פתח תקווה. בינואר הושאל להפועל אשקלון מהליגה הלאומית עד לסיום העונה, בה רשם 5 הופעות בליגה ואף הגיע עמה לגמר גביע המדינה. לקראת עונת 2007/2008 חזר רביבו לסגל מ.ס. אשדוד ושותף במשחקי הקבוצה בגביע הטוטו, אך בינואר הושאל להפועל רמת גן עד לסיום העונה. ב-12 בינואר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 נגד הפועל רעננה. לקראת עונת 2008/2009 האריך רביבו את תקופת השאלתו בקבוצה לעונה נוספת, בה כבש ארבעה שערים ובסיומה העפילה הקבוצה לליגת העל אחרי 19 שנות היעדרות.
בתחילת עונת 2009/2010 חזר למ.ס. אשדוד, ושותף ב-24 משחקי ליגה. בעונת 2010/2011 לא שותף במשחקי הקבוצה, ובינואר 2011 שוחרר מהמועדון, וכעבור שבועיים חתם בהפועל תל אביב. ב-4 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-87 בניצחון 2–0 על הפועל פתח תקווה. במחזור האחרון לעונה זו ערך את הופעתו השנייה והאחרונה בהפועל תל אביב, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה. לקראת עונת 2011/2012 חתם בהפועל חיפה, במדיה ערך שלוש הופעות בגביע הטוטו והופעה אחת בליגת העל, אך ב-15 בספטמבר 2011 חזר למ.ס. אשדוד, ועד תום העונה שותף בארבעה משחקי ליגה.
ב-20 בספטמבר 2012 חתם רביבו במכבי הרצליה מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שישה שערים ב-27 הופעות בעונת 2012/2013. ב-12 ביוני 2013 חתם בהפועל פתח תקווה. במדיה כבש חמישה שערים ב-35 הופעות, ובתום עונת 2013/2014 העפיל עמה לליגת העל. ב-5 בספטמבר 2014 חתם בהפועל אשקלון מליגה א'. רביבו סיים את העונה עם 17 שערים והיה מלך שערי הליגה ביחד עם סהר לוי מסקציה נס ציונה, והעפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית. בתחילת עונת 2015/2016 כבש רביבו תשעה שערים בליגה הלאומית, אך ב-20 בינואר 2016 חתם במכבי שעריים מליגה א'. רביבו הבקיע עשרה שערים במדי הקבוצה עד תום העונה, והעפיל עמה לליגה הלאומית. בעונת 2016/2017 נפצע מספר פעמים עד שבינואר 2017 גמר את העונה.
לאחר כמעט שנתיים שלא שיחק, ב-3 ביולי 2018 חתם רביבו בהפועל אדומים אשדוד, העולה החדשה לליגה א', במדיה הספיק לכבוש שער אחד בארבעה משחקים לפני שנפצע וסיים את העונה.
מחוץ למגרש
בפברואר 2007 היה רביבו מעורב בתקרית דקירה ונשלח למעצר בית בן 5 ימים.
אחדות
{{פירושונים|
פוליטיקה:
ראו גם
}}
האחדות
"האחדות" היה ביטאון מפלגת פועלי ציון, אשר יצא כשבועון מיוני 1910 ועד ינואר 1915, עת נסגר בצו השלטון העות'מאני.
עורכיו הראשיים של הביטאון היו יצחק בן-צבי, רחל ינאית בן-צבי, דוד בן-גוריון ויעקב זרובבל; עוד השתתפו בעריכה יוסף חיים ברנר, יוסף נחמני, יצחק אחדותי ואהרן ראובני. מערכת העיתון הייתה ממוקמת בירושלים, ליד הקומונה שליד בית הספר לאמנות בצלאל, שנקראה "ירושלים החדשה", והעיתון יצא בדפוס אחדות, שהיה קואופרטיב שעובדיו גיבשו גם את תוכני העיתון והחלטות נוספות. "האחדות" היה המשך ישיר לשני גליונות "דער אַנפֿאַנג" ("התחלה") שיצאו ביידיש.
טייריס גיבסון
טייריס דארנל גיבסון (באנגלית: Tyrese Darnell Gibson; נולד ב-30 בדצמבר 1978), מוכר בתחום המוזיקה בשמות הבמה טייריס (Tyrese) ו"Black TY", הוא זמר רית'ם אנד בלוז, ראפר, פזמונאי, דוגמן ושחקן קולנוע אמריקאי, זוכה פרס המוזיקה האמריקאית ומועמד שישה פרסי גראמי. גיבסון הוציא 6 אלבומים, מהם אחד זכה למעמד אלבום פלטינה. כשחקן קולנוע התפרסם גיבסון בשישה סרטים מסדרת סרטי "מהיר ועצבני" ובטרילוגיית "סרטי רובוטריקים".
ביוגרפיה
גיבסון נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה למשפחה נוצרית אפרו-אמריקאית, וגדל ביחד עם שלושת אחיו הגדולים בשכונת ווטס על ידי אמו פריסילה מאריי גיבסון (לבית דרהאם), לאחר שאביו טיירון גיבסון עזב את הבית כאשר טייריס היה בן 5. כנער זכה בתחרות כישרונות ונחשף בפרסומות של קוקה-קולה. בגיל 17 החל לדגמן עבור מעצב האופנה טומי הילפיגר.
האחדות
העיתון היה בעל קו סוציאליסטי-מהפכני כוונתו המוצהרת הייתה "לאחדות המעמד, לאחדות הציבור העובד, הפועל היהודי והאומה". עורכיו, שכתבו את המאמרים העיקריים, היו גם ראשי מפלגת "פועלי ציון" שראתה בעצמה את המובילה הראשית של ציבור הפועלים היהודי. העיתון המתחרה היה "הפועל הצעיר" של מפלגת הפועל הצעיר.
טייריס גיבסון
ביוגרפיה
למד באוניברסיטת פלורידה A&M.
עבודות עפר
עבודות עפר הן עבודות הנדסה הכוללות הזזה או העברה של כמויות גדולות של עפר, אדמה, סלעים, חצץ, חול וכדומה. עבודות כאלה נעשות בדרך כלל באמצעות ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) כגון דחפורים, מגרדות, מחפרים, שופלים ומשאיות עפר.
טייריס גיבסון
קריירת מוזיקה
בתחילת דרכו הופיע גיבסון תחת שם הבמה "Black TY" עם הרכב היפ הופ מחתרתי.
האחדות
בדצמבר 1914, עקב כניסת האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה, הורה השלטון העות'מאני לגרש מארץ ישראל את כל היהודים שלא הייתה בידם אזרחות עות'מאנית. בגיליון "האחדות" שהופיע מיד לאחר מכן נכתב מאמר בגנות ההוראה השלטונית. מיד עם צאת הגיליון לאור פרץ כוח משטרה אל בית הדפוס ואסר את יעקב זרובבל, העורך האחראי, ואת זאב אשור, אשר ייצג כלפי השלטונות את בית הדפוס כמו"ל. זרובבל הצליח לקנות לו את דרכו לחופשי מבלי לרצות עונש מאסר שהושת עליו ועל אשור הוטל קנס של 15 לירות זהב, אך לעיתון ולכל עיתוני הפועלים, הוצא צו סגירה מיידי.
בשנת 1911 פרסם דוד בן-גוריון 2 מחזות ב"האחדות" : "אבן מקיר תזעק", ו-"חג העבודה".
עבודות עפר
עבודות עפר כוללות פריצת דרכים, סלילת כבישים והנחת מסילות רכבת, בניית סכרים, הקמת סוללות עפר, חפירת תעלות, יישור שטח ועוד.
עונת 1975/1976 בליגה הלאומית
עונת 1975/1976 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-20 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
עבודות עפר
בהנדסה צבאית, משמשות עבודות עפר גם לבניית ביצורים כגון עמדות מגנן כנגד אש תותחים (כחלק מביצורי קבע כנגד ארטילריה שהתפתחו בעקבות המצאת התותח והעלמות החומות הגבוהות המסורתיות) וטילים נגד טנקים (עבור עמדות מגנן לטנקים ורכב קרבי משוריין), בניית חפירים, חפירת תעלות נ"ט ושוחות והקמת חסימות עפר. כמו כן, נעשה שימוש בעבודות עפר כדי להתגבר על ביצורי האויב על ידי מילוי תעלות, פריצת צירים, הריסת סוללות וכו'.
טייריס גיבסון
קריירת מוזיקה
באלבומו השלישי "I Wanna Go There" ביצע גיבסון את השיר "How You Gonna Act Like That" עליו הועמד לפרס גראמי, השיר הוא מהמוערכים והמפורסמים ביותר בקריירה שלו.
עונת 1975/1976 בליגה הלאומית
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1975/1976 היו מכבי חיפה ומכבי רמת עמידר. בתום העונה סיימה הפועל באר שבע במקום הראשון, וזכתה באליפות עונה שנייה ברציפות. המבקיע המצטיין של העונה היה עודד מכנס ממכבי נתניה שכבש 21 שערים.
עבודות עפר
עבודות עפר דורשות ידע בהנדסה גאוטכנית (כגון נוזליות עפר וחיכוך) וכן הערכת כמויות כדי להבטיח שנפח העפר באזור ה-cut (האזור ממנו מפנים את העפר) יתאים לזה שב-fill (האזור אליו מפנים את העפר), תוך כדי מזעור מרחק התזוזה. בעבר, נעשו חישובים אלה על ידי סרגל חישוב ושיטות כמו חוק סימפסון. כיום ניתן לבצעם באמצעות מחשב ותוכנה ייעודית, כולל אופטימיזציה עבור עלויות הגרירה/דחיפה ולא עבור מרחק הגרירה/דחיפה (שכן העלות לא עומדת ביחס ישר למרחק).
עונת 1975/1976 בליגה הלאומית
בעקבות החלטת ההתאחדות לכדורגל להחזיר את מספר הקבוצות בליגה ל-16 קבוצות, לליגת המשנה ירדו הפועל פתח תקווה (לראשונה בתולדותיה), הפועל חדרה, בני יהודה תל אביב ומכבי רמת עמידר. לעונת 1976/1977 לליגה הלאומית עלו הפועל עכו והפועל יהוד.
טייריס גיבסון
קריירת מוזיקה
בשנת 2006 חזר גיבסון לסגנון עליו גדל, ראפ באלבום הכפול " Alter Ego". האלבום לו היו שותפים ליל ג'ון וסנופ דוג יצא כאלבום ראפ בשם "Black TY" וכאלבום R&B בשם "Tyrese".
עבודות עפר
בגלל הכמויות הגדולות של חומר שנדרש להזזה - שיכולות להגיע אף למיליוני מטר מעוקב במקרים של בניית סכרים גדולים - נדרש ציוד מכני הנדסי כבד וגדול כדי לבצע את העבודה ביעילות. ואכן, תחום עבודות העפר עבר מהפכה עם המצאת מגרדת פרזנו והטרקטור ומאוחר יותר כלי הצמ"ה שנגזרו מהם: דחפור, מגרדת, יעה אופני, מחפר, מפלסת, מחפרון, משאיות עפר ומכונות חפירה גדולות.
טייריס גיבסון
קריירת משחק
גיבסון הופיע לראשונה כשחקן קולנוע לצידו של סנופ דוג בדרמת הפשע "בייבי בוי" בתור המובטל הצעיר ג'ודי סומרס. גיבסון השתתף גם בפסקול ושר את שיר הפתיחה של הסרט.
ב-2003 שיחק בסרט "מהיר ועצבני 2" בתור רומן פירס, חבר ילדות של הבלש בריאן אוקונר (פול ווקר) ושותפו למשלוחי הכסף במיאמי.
התפרסם בנוסף בסרט האקשן "ארבעה אחים" בתור אנג'ל מרסר היוצא ביחד עם שלושת אחיו למסע נקמה על מות אמם המאמצת, במותחן האסונות "טיסת הפניקס" בתור איי ג'יי עוזרו של הטייס פרנק טאונס (דניס קווייד) ובדרמה "אנאפוליס" בתור הקצין קול מפקדו של ג'ק הארד (ג'יימס פרנקו) באקדמיית הצי האמריקאי. בשנת 2006 שיחק בסרט האקשן "מהמותן למטה", שם גילם עבריין שנאלץ לחזור לעולם הפשע לטובת בנו היחיד.
בשנת 2007 שיחק בסרט הפעולה הבדיוני המצליח של מייקל ביי רובוטריקים וגילם את חייל הקומנדו רוברט אפס, סגנו של מפקד הסיירים ויליאם לנוקס (ג'וש דוהאמל).
את התפקיד גילם גיבסון גם בשני סרטי ההמשך הרווחיים שיצאו בעקבותיו "רובוטריקים 2: הנקמה" ו"רובוטריקים 3: אפלת הירח".
בשנת 2011 גילם גיבסון בפעם השנייה את רומן פירס בשובר הקופות "מהיר ועצבני 5" והוסיף לעלילה גוון קומי ביחד עם חברו המכונאי טאג' (לודאקריס).
חיים אישיים
גיבסון היה נשוי בין 2007 ל-2009 לנורמה מיטשל, ישראלית לשעבר, ואף יש להם ילדה אחת שנולדה ב-2007.
ב-14 בפברואר 2017 נישא גיבסון לסמנת'ה לי. בתם הראשונה נולדה ב-1 באוקטובר 2018. בדצמבר 2020 הודיעו גיבסון ולי כי הם בהליכי גירושין.
פרדוקס יום ההולדת
פרדוקס יום ההולדת הוא שמה של תוצאה בתורת ההסתברות לפיה בקבוצה של 23 אנשים או יותר, שנבחרו באקראי, הסיכוי לכך שלפחות שניים מהם נולדו באותו יום בשנה עולה על 50%. תוצאה זו אינה פרדוקס במובן המקובל של המילה, שכן אין בה סתירה לוגית, אך היא סותרת את האינטואיציה של מרבית האנשים, הסבורים כי ההסתברות תהיה קטנה בהרבה מחצי משום שמספר הימים שבהם אפשר להיוולד (365) גדול בהרבה מ-23.
תוצאה זו היא מקרה פרטי של עובדה כללית יותר, שיש לה חשיבות רבה ביישומים של תורת ההסתברות, ובפרט בהתקפת יום הולדת בקריפטוגרפיה: אם בוחרים ערכים בעלי סיכוי שווה מבין \ n אפשרויות, אז החזרות הראשונות תופענה כבר כאשר מספר הערכים הוא מסדר גודל של \ \sqrt{n}.
פרדוקס יום ההולדת תואר לראשונה במאמר על ידי הסטטיסטיקאי ריצ'רד פון מיזס ב-1939, אם כי סביר להניח שגרסאות קודמות של הבעיה היו ידועות ונחקרו על ידי מתמטיקאים אחרים. הפרדוקס היה נושא למחקר ודיונים רבים בתחומי ההסתברות והסטטיסטיקה, ויש לו יישומים רבים במדעי המחשב, בקריפטוגרפיה ובתחומים נוספים.
תיאור התופעה
פרדוקס יום ההולדת עוסק בסדרה של ערכים אקראיים המוגרלים ממרחב סופי. במקרה של ימי הולדת, הערכים האפשריים הם 365 ימי השנה. בניתוח התופעה נניח שהאוכלוסיה מפוזרת באופן אחיד בין ימי ההולדת האפשריים. לבסוף, מניחים שתאריכי הלידה של האנשים שנבחרו בלתי תלויים זה בזה – הפרדוקס מאבד את עוקצו אם בין הנבחרים זוג תאומים.
מספר ההתנגשויות
אפשר להתייחס לכל זוג כדורים כאל ניסוי עצמאי. הסיכוי שזוג הכדורים \ i, j ייפלו לאותו תא הוא בדיוק, ולכן, כשעוברים על פני כל הזוגות, התוחלת של מספר הזוגות שיפלו לאותו תא שווה ל-. כל עוד מספר הכדורים \ m הוא קטן, התוחלת קטנה מ-1 ולכן אפשר להניח שלא תהיה אף התנגשות אחת. התוחלת של מספר ההתנגשויות עולה ל-1 כאשר.
ההסתברות לאי-חזרה
את התנאי לחוסר חזרה אפשר להבין כך: הכדור הראשון אינו מוגבל. הכדור השני יכול ליפול לאחד מבין \ n-1 תאים, כדי לא לפגוע בראשון; הסיכוי לכך בזריקה אקראית הוא. הכדור השלישי צריך ליפול לאחד מבין \ n-2 התאים שנותרו לאחר פסילת שני התאים הראשונים, והסיכוי לכך הוא ; וכן הלאה. לאחר שנזרקו \ k כדורים שנכנסו כולם לתאים שונים, הסיכוי לכך שגם הכדור הבא ייפול לתא משלו הוא.
אם כך, ההסתברות לכך ש- \ m הכדורים הראשונים יפלו לתאים שונים, ללא התנגשות, שווה למכפלה . כדי להעריך מספר זה, אפשר להיעזר בחסם (הנובע מפיתוח פונקציית האקספוננט לטור טיילור, ותקף לכל \ x>0). לפי חסם זה, , ובקירוב,. הסיכוי לאי-חזרה יורד לחצי, אם-כן, כאשר. ככל שהיחס גדול יותר כך הסיכוי לאי-חזרה קטן יותר, ובסימון אסימפטוטי: עבור  ההסתברות לאי חזרה היא \ o(1). מצד שני, לא קשה להראות שאם אז ההסתברות היא \ 1-o(1).
זמן ההמתנה להתנגשות הראשונה
נסמן ב- \ T את המשתנה המקרי הסופר כמה כדורים נזרקו, באקראי, עד להתנגשות הראשונה. זהו משתנה העשוי לקבל כל ערך שלם מ- \ 1 ועד \ n+1. ידוע שהתוחלת של משתנה כזה שווה לסכום ההסתברויות , שאותו אפשר להעריך בעזרת אינטגרל מתאים. התוצאה מחישוב מדויק היא שכאשר \ n גדול, תוחלת זמן ההמתנה עד להתנגשות הראשונה היא.
רוזמרי קזאלס
רוזמרי קזאלס (באנגלית: Rosemary "Rosie" Casals; נולדה ב-16 בספטמבר 1948) היא טניסאית עבר אמריקאית. אחת הטניסאיות הבולטות בעולם בשנות ה-70, דורגה במקום השלישי בעולם בשנת 1970. היא זכתה ב-12 תוארי גראנד סלאם, מהן 9 זכיות בזוגות נשים ו-3 זכיות בזוגות מעורבים.
ביוגרפיה
רוזמרי קזאלס נולדה בסן פרנסיסקו למשפחת מהגרים ענייה מאל סלוודור. כאשר היא הייתה בת שנה, משפחתה החליטה שלא יכולה לעמוד בהוצאות הכספיות והעבירה אותה ואת האחותה הגדולה לקרובי משפחה שגידלו אותן.
היא התחילה לשחק טניס בהיותה ילדה, כאשר כבר בגיל התבגרות רצתה לשחק נגד טניסאיות שבוגרות ממנה.
לצד בילי ג'ין קינג היא הייתה בין הטניסאיות הבולטות שלחמו לשוויון נשים בטניס העולמי.
במסגרת טורנירי גראנד סלאם ליחידים היא השתתפה בשתי משחקי גמר אך לא הצליחה לנצח. במסגרת טורנירי גראנד סלאם לזוגות נשים היא השתתפה ב-21 משחקי גמר וניצחה 9 פעמים (מהם 7 עם בילי ג'ין קינג. במסגרת טורנירי גראנד סלאם לזוגות מעורבים היא השתתפה ב-6 משחקי גמר וניצחה 3 פעמים (מהם 2 עם איליה נסטסה).
היא הייתה שותפה לזכיית נבחרת גביע הפדרציה של ארצות הברית 7 פעמים.
לאחר הפרישה היא עסקה בניהול וקידום תחרויות טניס למבוגרים.
בתרבות
בסרט "קרב המינים" נעשה שימוש בדמותה כטניסאית, כשמגלמת אותה השחקנית נטלי מוראלס.
סיכום השתתפות בגראנד סלאם זוגות נשים
הערה: בשנת 1977 אליפות אוסטרליה הפתוחה נערכה פעמיים.
לוחמי הגטאות
הקמת הקיבוץ
בקיבוץ נמצא בית קברות מהתקופה הפרסית, המזוהה עם האוכלוסייה הפיניקית המקומית. לפני הקמת היישוב התקיימו במקום המחנה הצבאי הבריטי סמריה (Sumeiriya) והכפר הערבי א-סמריה.
הגרעין המייסד של לוחמי הגטאות הוקם ממספר קבוצות שהתגבשו ביגור, גינוסר ובית השיטה וכן חברים נוספים. תקופה מסוימת שהו בוולדהיים לפני שהתיישבו באתר הקיבוץ בין עכו לנהריה. בשנת 1948 הקצו מוסדות היישוב 3,600 דונם לקיבוץ, סמוך למחנה הצבאי הבריטי ובאדמות הכפר הערבי א-סמריה. ב-27 בינואר 1949 הוקם הקיבוץ. ראשוני הקיבוץ עלו לקרקע בחודש פברואר 1949 והתיישבו במקצת מן מבנים נטושים בקצהו המזרחי של המחנה הבריטי. ב־18 באפריל 1949, יום אחד בטרם יום השנה השישי למרד גטו ורשה נערך במקום טקס ההתנחלות של הקיבוץ ובו גרעין של כמאתיים איש ניצולי שואה. לכבוד באי הטקס יזם יצחק צוקרמן תערוכת תמונות בשם: "כך היה – תמונות מהשואה והמרד".