cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איזבלה, נסיכת קרוי
ביוגרפיה
בשנות ה-90 של המאה ה-19 החל פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה להיפגש בביתה עם העוזרת שלה סופיה, רוזנת חוטק, אולם בתחילה חשבה איזבלה שהוא בא לחזר אחר בתה הבכורה מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה. כשהתפרסם דבר חיזוריו של פרנץ פרדיננד וסופיה פרצה שערורייה באימפריה, ואיזבלה ניסתה בכל יכולתה לבטל את נישואיהם. לנוכח סירובו העיקש של פרנץ פרדיננד לוותר על סופיה, הושגה פשרה ביוזמתה של מריה תרזה, נסיכת פורטוגל, אמו החורגת של פרנץ פרדיננד וגיסתו האימתנית של הקיסר: פרנץ פרדיננד הורשה להינשא לסופיה, ובו זמנית לשמור על מעמדו כיורש העצר. כמו כן הוענק לסופיה התואר "דוכסית הוהנברג", אשר היה אמור לעבור בירושה גם לילדיה. עם זאת, היא לא יכלה לקבל את התואר "קיסרית אוסטריה ומלכת הונגריה" אשר היה שמור לאשת הקיסר, וילדיה לא יהיו זכאים לרשת את הכתר ואף לא יקבלו את זכויות היתר שהיו שמורות לבני הבסבורג. הזוג קיבל את התנאים, וב-28 ביוני 1900 נאלץ להופיע בארמון הופבורג בפני הקיסר, הארכיבישוף של וינה, האצולה האוסטרית וההונגרית ושרי שתי המדינות, כדי לחתום על מסמך רשמי שבו הובטחו התנאים. סופיה ופרנץ פרדיננד נישאו בטקס צנוע יחסית ב-1 ביולי 1900, ברייכסטאדט שבבוהמיה. הקיסר לא השתתף בטקס, וכך גם אחיו של פרנץ פרדיננד ולמעשה כל משפחת המלוכה פרט לאמו החורגת ושתי אחיותיו החורגות של פרנץ פרדיננד.
כעבור עשור, יצרה איזבלה סערה דומה כאשר אחיינה, קרל, נסיך קרוי ביקש להינשא לננסי לישמן, בתו הצעירה של שגריר ארצות הברית בגרמניה, ג'ון ג'ורג' אלכסנדר לישמן, לשעבר נשיא חברת קרנגי פלדה. איזבלה טענה שננסי, בהיותה אמריקנית, לא הייתה בת זוג מתאימה לנסיך קרוי. אולם, קרל וננסי התחתנו בכל זאת, ונכדם הוא דוכס קרוי כיום.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה בעלה למפקד העליון של הצבא האוסטרו-הונגרי, אולם בשנת 1917 נטל קרל הראשון, קיסר אוסטריה את התפקיד לעצמו. לאחר המלחמה הוחרמו כל נכסיו של פרידריך על ידי ממשלות אוסטריה וצ'כוסלובקיה, כולל ארמונו בווינה ואוסף האמנות שלו, אך נכסיו בהונגריה לא הוחרמו. בני הזוג התיישבו בהונגריה, וב-5 בספטמבר 1931 מתה איזבלה בביתה בבודפשט.
משפחתה
ב-8 באוקטובר 1878 התחתנה איזבלה עם הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן, ממנו נולדו לה 9 ילדים:
דייוויד בלו
דייוויד בלו (עד 2010: בלות'נטל; נולד ב-18 ביולי 1980 בלוס אנג'לס) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. בלו, המתנשא לגובה 2.01 מטרים, הצטיין בקליעת שלשות ובזריקות "י" ומדורג במקום ה-9 ברשימת קלעי השלשות ביורוליג בכל הזמנים.
אמו של בלו יהודייה מלידה ואביו ראלף הוא אפרו אמריקאי שהתגייר. ב-2010 שינה את שם משפחתו מבלות'נטל לבלו.
קריירה
לאחר קריירת קולג' בינונית באוניברסיטת דרום קליפורניה, עבר לישראל ושיחק במכבי תל אביב במשך שנתיים. במהלך השנה האחרונה זכה עם הקבוצה בגביע היורוליג לשנת 2004. לאחר שנה זו ניסה את מזלו בליגת ה-NBA ואף חתם בקבוצת הסקרמנטו קינגס, אבל שוחרר לפני שהחלה העונה.
לאחר מכן עבר בלו לקבוצת דינמו סנקט פטרבורג הרוסית, שם שיתף פעולה עם המאמן דייוויד בלאט, שאימן אותו במכבי תל אביב. עם דינמו זכה ביורוצ'לנג'.
למרות שקיבל זימון לנבחרת, בלו סירב להשתתף בנבחרת ישראל במשחקי ההזדמנות האחרונה לאליפות אירופה 2005 כדי לא להחמיץ משחקים של קבוצתו באותה התקופה, וירטוס בולוניה. בשנת 2006 חתם בקלימאמיו בולוניה, לאחר שחוזר על ידי מכבי תל אביב. אולם, במהלך העונה הוא הודח על ידי מאמן הקבוצה ארגין עתמאן.
לקראת עונת חזר בלו למכבי תל אביב, עימה העפיל באותה עונה לפיינל פור היורוליג.
בעונת, שיחק בלו בלה מאן, קבוצת יורוליג מהליגה הבכירה בצרפת. לאחר עונה אחת חזר למכבי תל אביב וחתם על חוזה לשנתיים. באוגוסט 2010 שיחק בנבחרת ישראל והעפיל איתה בשנת 2011 לאליפות אירופה בכדורסל.
ביולי 2010, שינה דייוויד את שם משפחתו מ"בלות'נטל" ל"בלו". בעונת 2010/2011 הוביל בלו את קבוצתו לגמר היורוליג, כאשר היה מהשחקנים הדומיננטיים ביותר בשלב ההצלבה, ביחד עם חברו לקבוצה ג'רמי פארגו. בעונה זו זכה בלו ביחד עם מכבי באליפות ובגביע המדינה ואף הגיע לגמר היורוליג, שם הפסידה קבוצתו לפנאתינייקוס. בלו נבחר ל-MVP של הפיינל פור של ליגת העל לאחר שקלע 19 נקודות במשחק הגמר.
ב-3 ביוני 2011 חתם דייוויד בלו על חוזה לעונה נוספת במכבי תל אביב, שבסיומו פרש ממשחק פעיל.
ב-2013 התחיל דייוויד את דרכו בתור מנהל אישי של שחקנים בליגת ה-NBA ללא הצלחה מרובה.
ב-20 בספטמבר 2013 הודיע בלו כי הוא חוזר מפרישה. ב-11 באוקטובר 2013 חתם בלו ל-10 ימים במכבי תל אביב שלאחריהם חתם עד סוף העונה. ב-18 במאי 2014 זכה בלו באליפות אירופה עם מכבי תל אביב. באותה עונה זכה בפרס השחקן השישי בליגת העל בכדורסל, ובסיומה פרש מכדורסל בפעם השנייה והסופית.
ב-26 בפברואר נכנס בלו להיכל התהילה של מכבי תל אביב.
לחך
לחך (שם מדעי: Plantago) הוא סוג במשפחת הלחכיים הנחשב לצמח מרפא. מקליפות הזרעים של הצמח מפיקים פסיליום. צמחים מסוג זה נפוצים בכל העולם.
על פי הספרות הבוטנית, לפחות מיני הלחך מסוג לחך בשרני, לחך המלחות, לחך מלבין, לחך גדול, לחך חום-לוע, לחך מצוי, לחך אזמלני, לחך גלילני, לחך כרתי, לחך סגלגל, לחך בלוטי, לחך הודי, לחך לופת ולחך ריסני הגדלים בארץ ישראל הם אלרגניים.
שיר חם ויפת
שיר חם ויפת הוא שיר שביצעו חברים בתוכנית המערכונים הקומדי סטור.
רקע
השיר נכלל בשנת 1995 בתוכנית ההומור הקומדי סטור ששודרה בערוץ 2 בשנות ה-90. מילותיו נכתבו על ידי ססובר ודואניאס והוא הולחן על ידם בשיתוף עם טל ירדני.
בשיר נכללות שתי דמויות, שהיו חלק מן הדמויות הקבועות בקומדי סטור: יפת המגולם על ידי גיל ססובר ואביו חם המגולם על ידי רובי דואניאס. את השיר ביצעו ססובר, דואניאס ושרון יפת, שלא הייתה חלק מצוות התוכנית.
יפת הוא ילד דתי עם שערות באף הנוהג לשיר שירים בקול צפצפני. כאשר הוא שומע מילים מסוימות בשיחה, הוא פוצח בשיר המכיל את אותה מילה.
השיר נכלל באלבום שכלל שירים ומערכונים שבוצעו בתוכנית. הוא יצא כסינגל לרדיו ודורג במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' במקום ה-19. שיר נוסף שביצעו חברי הקומדי סטור עם להקת אתניX, "שיר הטרטע", דורג במקום ה-10 במצעד זה.
בין השירים אותם מזכיר יפת בשיר "שלום לבוא שבת" ו"הליכה לקיסריה". כמו כן ישנו אזכור בשיר לפרסומת לחטיף "מוגזם" של חברת ורד הגליל ששודרה באותה עת.
הווידאו קליפ לשיר צולם בסימטאות העיר יפו. בתחילתו נשמעת נגינת כליזמר ונראה נגן כליזמר המגולם על ידי אסף אשתר.
בספיישל יום העצמאות של 'הקומדי סטור' שיצא בשנת 1996 יצאה גרסה שנייה לשיר בשם "חם ויפת 2", בגרסה הזאת השתתפה זהבה בן בתור זמרת ליווי. כמו קודמו גם הוא צולם בסמטאות של יפו.
בשנת 2019 לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הוציאו ססובר ודואניאס שיר סאטירי בשם "המדינה בוחרת ולכ" הכולל מוטיבים מתוך השיר המקורי.
מעורבות צ'צ'נית בפלישה הרוסית לאוקראינה
הרפובליקה הצ'צ'נית, הידועה בכינויה צ'צ'ניה, היא רפובליקה פדרלית של רוסיה שהחזיקה בכמה תפקידים במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. כוחות קדירוביים לחמו לצד הכוחות הרוסיים, בעוד כמה מערכי מתנדבים חמושים צ'צ'נים  נלחמים בצד האוקראיני. משקיפים בינלאומיים ציינו מספר השוואות בין הפלישה למלחמת צ'צ'ניה הראשונה והשנייה.
כוחות פרו אוקראינים
קבוצות צ'צ'ניות רבות הוקמו או עברו לאוקראינה במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. כמה מאות לוחמים הצטרפו למלחמה, רובם הצטרפו לאחת מהקבוצות הרבות האלה. כיום יש כמה מערכי מתנדבים חמושים בצ'צ'נים שנלחמים בצד אוקראינה. חלק מהקבוצות הללו החלו בפעילות במהלך מלחמת דונבאס ב-2014. רוב הלוחמים רואים בלחימה באוקראינה דרך להמשיך את המאבק נגד רוסיה, ולקרב אותם אל מטרתם הסופית של עצמאות צ'צ'נית. קבוצות צ'צ'ניות באוקראינה זכו בעבר לביקורת על כך שיש בהן גורמים איסלאמיסטיים.
אחת הקבוצות הללו היא גדוד ג'וחר דודייב, על שם ג'וחר דודייב, המורכב מכמה מאות לוחמים והחל בפעילות במהלך מלחמת דונבאס. קבוצה נוספת שנלחמת מאז 2014 היא גדוד שייח' מנצור, קבוצה שנמתחה עליה ביקורת על גיוס חברים איסלאמיסטים וקיום קשרים עם קבוצות איסלאמיסטיות. בראש גדוד שייח' מנצור עומד צ'ברלובסקי. גדוד שייח' מנצור סייע ל-25 חברי הארגון האיסלאמיסטי הסורי אג'נאד אל-קווקז בראשות צ'צ'נים, כולל מפקדו עבדול חכים אל-שישני, להצטרף למאבק באוקראינה. גדוד שייח' מנצור הודיע ביולי 2022 כי יפיץ את פעולותיהם לצ'צ'ניה עצמה.
שני גדודים חמושים נוספים הנלחמים למען אוקראינה הם מחלקת המשימה המשותפת של חמזת גלאייב והגדוד המיוחד למטרה מיוחדת, שניהם נוצרו לאחרונה. הגדוד הנפרד למטרות מיוחדות, שהוא חלק מלגיון הזרים של אוקראינה, הוקם ביולי 2022 וטוען שהוא הכוח המזוין של ממשלת הרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה הגולה. בראש הגדוד למטרות מיוחדות עומד זומסו האדג'י-מוראד ונלחם במתקפת הנגד הדרום-אוקראינית ב-2022.
כוחות פרו-רוסים
ב-26 בפברואר, רמזן קדירוב, ראש הרפובליקה הצ'צ'נית, הודיע כי כוחות צבא צ'צ'נים נפרסו לאוקראינה, ואמר כי ולדימיר פוטין "לקח את ההחלטה הנכונה ואנו נבצע את פקודותיו בכל הנסיבות". באותו יום פרסם כלי התקשורת הממלכתי הרוסי RT סרטון של מה שהוא תיאר כ-12,000 חיילים צ'צ'נים שהתאספו בכיכר המרכזית של גרוזני, בירת צ'צ'ניה, כשהם מתכוננים לצאת למלחמה באוקראינה.
ב-27 בפברואר הודיע הצבא האוקראיני כי השמיד שיירה גדולה של כוחות מיוחדים צ'צ'נים שנאספו ליד הוסטומל, עיירה באזור הצפון-מערבי של מחוז קייב. זמן קצר לאחר מכן, הצבא האוקראיני טען שהגנרל מגומד טושאייב, מנהיג הגדוד הממונע ה-141 של משמר קדירוב, נהרג בפעולה באוקראינה.
ב-28 בפברואר, פרסם קדירוב פוסט בטלגרם שאמר כי "הטקטיקות שנבחרו באוקראינה איטיות מדי", וקורא לכוחות הרוסיים לנקוט בפעולה אגרסיבית יותר. ב-1 במרץ, פרסם קדירוב פוסט נוסף של טלגרם שבו נאמר כי שני חיילים צ'צ'נים נהרגו ושישה נפצעו, ואמר כי הפלישה צריכה "לעבור לצעדים רחבי היקף".
ב-3 במרץ דיווח "הטיימס" כי קבוצה של חיילים צ'צ'נים נשלחה לחדור לקייב במטרה להתנקש בחיי נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי, אך הקבוצה נוטרלה בעקבות הדלפות של גורמים אנטי-מלחמתיים בשירות הביטחון הפדרלי הרוסי.
ב-14 במרץ, קדירוב פרסם סרטון שלו ברשתות החברתיות בטענה שהוא היה בהוסטומל כחלק מהמתקפה הרוסית על קייב. לא היה אימות עצמאי לטענתו. העיתון המקוון Ukrayinska Pravda טען כי ב-16 במרץ הם רימו את קדירוב לגשת לקישור במסווה של התקשורת הרוסית "RIA Novosti" כדי להשיג את כתובת ה-IP של קדירוב, שחשפה את המיקום הגאוגרפי של הטלפון של קדירוב כגרוזני, צ'צ'ניה, במקום אוקראינה. דמיטרי פסקוב, מזכיר העיתונות של פוטין, הצהיר מאוחר יותר כי קדירוב "לא טען ישירות שהוא באוקראינה".
ב-5 באפריל, פרסם קדירוב סרטון בטלגרם שבו נראה קבוצת חמושים ככל הנראה מוחזקת בשבי. הוא טען כי 267 חיילים מגדוד 503 של הצי האוקראיני נכנעו לרוסיה. חותם הים האמריקני לשעבר, צ'אק פפארר, האמין שהטענה היא נקודתית, והסביר כי השבויים נראו כמעט ללא פגע ולבשו תלבושות שאינן תואמות את מדי הנחתים האוקראינים הרשמיים.
בסוף יוני 2022 הכריז קדירוב על הקמת ארבעה גדודים חדשים המורכבים מצ'צ'נים אתניים בלבד. הגדודים הללו יקראו "צפון-אחמת", "דרום-אחמת", "מערב-אחמת" ו"מזרח-אחמת", לפי קדירוב, והם יישלחו להילחם באוקראינה.
בתחילת ספטמבר 2022 הודיע קדירוב על שיגורם של שני גדודים צ'צ'נים נוספים לאוקראינה ופרסם סרטון בטלגרם המראה את עזיבתם. הודעה זו נמסרה על רקע הנסיגה הרוסית ממחוז חרקוב.
חיילים צ'צ'נים היו מבצעי העינויים והסירוס של שבוי מלחמה אוקראיני בפריוויליה ואולי גם בעריפת ראשו של שבוי מלחמה אוקראיני בקיץ 2022.
ב-31 במאי 2023, המכון לחקר המלחמה דיווח כי כוחותיו של קדירוב מחליפים ככל הנראה את תפקידו של קבוצת וגנר כחיילי ההלם העיקריים של רוסיה בדונבאס, לאחר שווגנר התנתק מהקו הקדמי לאחר לכידתה של באחמוט מוקדם יותר באותו החודש. קדירוב הצהיר כי לכוחותיו, לרבות הכוחות המיוחדים "אחמת" וגדוד התכלית המיוחדת "סבר-אחמאת", ניתנה הנחיה ל"פעילות לחימה אקטיבית" במחוז דונייצק.
תגובות
ב-28 בפברואר, פרסם המשמר הלאומי של אוקראינה סרטון בו נראים חברי רגימנט אזוב משמנים כדורים בשומן חזירים, כאשר הדובר בסרטון אומר "אחים מוסלמים יקרים. בארצנו לא תגיעו לגן עדן. לא יתנו לך להיכנס לגן עדן. לך הביתה, בבקשה."
מספר אנליסטים הצהירו כי הנוכחות של כוחות קדירובים באוקראינה מתמקדת יותר ביצירת אפקט פסיכולוגי מאשר בהשתתפות בלחימה. ג'סטין לינג כתב למדיניות חוץ, ג'סטין לינג הצהיר שהתקשורת הרוסית "ממנפת את עצם נוכחותם של חיילים צ'צ'נים באוקראינה כנשק פסיכולוגי נגד אוקראינים", בעוד פרופסור ז'אן פרנסואה ראטל מאוניברסיטת אוטווה כי מדובר "בגרום לאנשים להאמין שמה שקרה בצ'צ'ניה יקרה באוקראינה - שהם ישתוללו בעיר, יבזזו, יאנסו ויהרגו". אלכסנדר קווחדזה מהקרן הגיאורגית למחקרים אסטרטגיים ובינלאומיים הצהיר כי "הצילומים והמטא נתונים מראים שרוב הכוחות הצ'צ'נים נמצאים במרחק של לפחות 20 ק"מ מקו החזית, הדבר היחיד שהם עושים זה להקליט סרטונים כדי להניע אנשים בתוך צ'צ'ניה ולקדם את תמונת הלוחם של קדירוב וכוחותיו".
השוואות לסכסוך רוסיה–צ'צ'ניה
מספר פרשנים ערכו השוואות בין הפלישה הרוסית לאוקראינה לבין מלחמות צ'צ'ניה של שנות ה-90, ובעיקר קרב גרוזני. מנהל ארגון הזיכרון הרוסי לזכויות אדם, אלכסנדר צ'רקסוב, הצהיר כי "פוטין התחיל באותה דרך בצ'צ'ניה כמו באוקראינה וממשיך כשאנחנו עוברים לשלב חדש של הסכסוך. זה גם התחיל במלחמה שנקראה במקור 'מבצע סיכול טרור' ולא תוארה כעימות מזוין." טרייסי גרמן מקינגס קולג' לונדון כתבה כי:"נראה שפוטין צפה לחזור על ההשתלטות המכריעה של רוסיה על קרים ב-2014 או פלישתה לגאורגיה ב-2008 - אבל מה שראינו דומה יותר להתערבותה בצ'צ'ניה בדצמבר 1994, כאשר הכוחות המזוינים הרוסים לא הצליחו בתחילה להמיר עליונות צבאית (בוודאי במונחים של מספרים) לכדי הצלחה צבאית ואסטרטגית, ואלפי חיילים רוסים הוכיחו כי אינם מסוגלים להבטיח את הרפובליקה הצפונית הקווקזית... יש כאן הדים להתערבות הרוסית בצ'צ'ניה בסוף דצמבר 1994, כאשר ההנהגה הרוסית תכננה מתקפת שריון ענקית נגד בירת צ'צ'ניה, גרוזני, מתוך כוונה לבצע תקיפה מכרעת בסיוע אווירי, תוך הסתמכות על מהירות כדי לקחת את ההנהגה הצ'צ'נית על ידי להפתיע ולהבטיח שרוסיה תחזיק ביוזמה. אבל הכוחות הצ'צ'נים היו מוכנים זמן רב לתקיפה נגד העיר וההתקפה הייתה כישלון עגום."העיתונאי הסקוטי ניל אשרסון כתב כי "נראה שלתוכנית של פוטין יש שני שלבים. ראשית, ניצחון צבאי, שהושג בעיקר על ידי בידוד התנגדות בערים בודדות ולאחר מכן הפגזתן לקליפות מושחרות, כפי שעשו הרוסים לגרוזני בצ'צ'ניה."
בועז סטמבלר
בועז סטמבלר (נולד ב-1968) הוא עיתונאי ודובר שכיהן כמנהל לשכת הפרסום הממשלתית. וכן כדובר ראש ממשלת ישראל, שימש כעורך בחברת חדשות 2, כולל עורך "תוכנית חיסכון" ו"אולפן שישי". כיהן גם כדובר משרד האוצר.
ביוגרפיה
סטמבלר, בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו, החל את עבודתו העיתונאית בחברת החדשות של ערוץ 2 בשנת 1996 וכיהן במספר תפקידים, בהם עורך המהדורה המרכזית, עורך מהדורת סוף השבוע, עורך אולפן שישי ועורך סדרה תיעודית על כלכלת ישראל.
בספטמבר 2007, סטמבלר עבר לערוך את התוכנית "אולפן שישי" ובמקביל ערך גם את התוכנית, ״תוכנית חיסכון״ שעלתה לשידור בשנת 2009, לאחר זמן מה הודיע סטמבלר על פרישתו מעריכת התוכנית.
בשנת 2011 סטמבלר מונה למנהל אגף בכיר לתקשורת, דוברות והסברה במשרד האוצר. סטמבלר עבד עם שר האוצר יובל שטייניץ, ועם שני מנכ"לים של המשרד חיים שני ודורון כהן אך לאחר כניסתו של יאיר לפיד לתפקיד שר האוצר הודיע על פרישתו.
בשנת 2014, בועז סטמבלר, קיבל על עצמו את תפקיד יועץ התקשורת של הרשות לניהול המאגר הביומטרי.
בין השנים 2015–2017 עבד בועז סטמבלר בלשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו, כדוברו של ראש הממשלה. במסגרת תפקידו שימש כדובר המוסד, המל"ל והיה אחראי על ניהול הדוברות של יחידות נוספות הכפופות למשרד ראש הממשלה.
מינואר 2018 ועד אוקטובר 2021, סטמבלר כיהן כמנהל לשכת הפרסום הממשלתית.
גבעת יואב
גִּבְעַת יוֹאָב הוא מושב של תנועת המושבים הממוקם בדרום רמת הגולן.
צור וירושלים
צוֹר וִירוּשָׁלַיִם הוא מחזה משנת 1933 מאת המחזאי והמשורר מתתיהו שוהם. המחזה הוא אינטרפטציה על סיפורם של אליהו הנביא, המלכה איזבל והמלך אחאב ועוסק בסוגיות של המתח בין יהדות ואלילות, ובין רוח וחומר. זהו מחזהו היחיד של שהם, שנכתב בתקופת מגוריו בארץ ישראל.
גבעת יואב
מקור השם
היישוב הוקם בשנת 1968 ונקרא על שם סגן אלוף, שנפל בפעולת סמוע בדרום הר חברון בשנת 1966.
צור וירושלים
המחזה שנכתב בשפה עברית עשירה וגבוהה ובנימה שירית, זכה לתשבחות מסופריה העבריים של התקופה. המשורר חיים נחמן ביאליק הכתיר אותו כ'פסגת הדרמה והעברית' ומבקר הספרות יוסף אורן כינה אותו "המחזה הטוב והקשה ביותר בשפה העברית". שוהם אף זכה בעקבותיו בפרס ביאליק לשנת 1933. לאורך השנים נלמד המחזה בבתי הספר. עם זאת, דווקא בשל שפתו המורכבת, לא זכה לעלות בתיאטרון הרפרטוארי עד שנת 2003, עת עלה בהפקה קצרת מועד בת 15 הצגות בתיאטרון בית ליסין.
גבעת יואב
גאוגרפיה
היישוב נמצא במדרון היורד מרמת הגולן לכנרת בגובה של 320 מטרים מעל פני הים (530 מטרים מעל פני הכנרת). היישוב נמצא כ-4 קילומטרים מזרחית לחוף הכנרת.
צור וירושלים
יש המשערים כי עלילת המחזה הושראה ממחזהו של אוסקר ווילד 'שלומית' העוסק בביתו של המלך הורדוס אנטיפס המנסה לפתות את יוחנן המטביל. הסופר אלי אשד העלה השערה שייתכן שהושפעה מפואמה שכתב אליסטר קראולי בשנת 1899 תחת שם העט 'הרוזן ולדימיר סוארף' העוסקת בנביא הנמשך אחרי קסמי איזבל.
גבעת יואב
כלכלה
כלכלת היישוב מתבססת על גידולי שלחין: הדרים, זיתים, מטעים, בננות וענבים לייצור יין ומאכל. כמו כן ביישוב כ-22 רפתות משפחתיות לייצור חלב ובשר בקר, ולולי פיטום תרנגולי הודו. ליישוב שטחי מרעה שגודלם כ-24,000 דונמים.
צור וירושלים
פרולוג
עלילת המחזה מתחילה בסצנת אקספוזיציה ללא מילים, בה ניצבת איזבל הצעירה, בת המלך אתבעל, במקדש העשתורת, ומבקשת להקריב את בתוליה ביחסי מין טקסיים. על פניה עוברים דמויות עשירות ומכובדות אולם היא בוחרת דווקא בנביא אליהו אשר הגיע למקדש 'לנסות עצמו' ולהוכיח את נאמנותו לאלוהים. אליהו דוחה את איזבל בבוז והיא חשה שקורבנה חולל.
גבעת יואב
כלכלה
בנוסף, היישוב מתפרנס גם מתיירות חקלאית: כפר אוהלים מונגולי, צימרים, מרכז מבקרים לשמן זית ומרכז מבקרים ליצור שופרות.
צור וירושלים
מערכה ראשונה
איזבל ואלישע, המשמש במחזה כיד ימינה הנמשך אחר קסמיה, בחצר הארמון. איזבל מוציאה את הצו כנגד נבות היזרעאלי אשר מתברר גם כקרוב משפחתו של אלישע. הוא מנסה לשכנע אותה שמשפחת נבות נאמנה למלוכה ואילו היא מבהירה שלא ניתן להיות נאמנים לאיזבל ולאלוהי ישראל.
Niggaz4Life
Niggaz4Life (ידוע גם כ"Efil4zaggin") הוא האלבום המלא השלישי והאחרון של להקת הראפ האמריקאית N.W.A. האלבום יצא לאור ב-28 במאי 1991, ללא אייס קיוב שפרש מן הלהקה בסוף 1989.
צור וירושלים
מערכה ראשונה
בשלב מסוים יורדת איזבל לגן ואלישע נותר לבד. עלם מגיע ומזדהה כאחד מבני הנביאים. הוא מנבה לאלישע שיירש את תפקידו של אליהו הנביא, ומושח אותו בשמן. חוזרת איזבל כשהיא מלווה במיכיהו - בן נביאים שפיתתה ושלחה לצור ללמוד את עבודת הבעל. מיכיהו מתוודא שהוא קרוע בין איזבל לבין אלוהיו. איזבל מציעה לו מבחן - לפתות אליה את אליהו הנביא. היא מספרת לשניים את אשר קרה אותה בצעירותה. מיכיהו אינו מאמין שיוכל לפתות את אליהו לאיזבל, אלישע לוקח עליו את האתגר.
מג נכנס לחצר ומבשר לאיזבל על טבח נביאי הבעל על הכרמל. איזבל יוצאת במהירות לנסות ולתפוס את אליהו. נכנס אחאב ומספר את אירועי התחרות בין אליהו וכהני הבעל, והריגתם של האחרונים. לדבריו היה במקום, אך לא העז להרוג את הנביא. שליח מבשר למלך על כך שזכה בכרם נבות אשר נסקל ומת. אלישע תובע את כבודו של נבות וטוען שנרצח, ודורש מהמלך דין צדק, אולם השליח מספר שברגעיו האחרונים קילל נבות את בית אחאב שלדבריו רוצחים הם, וקרא לאליהו לנקום את נקמתו. המלך מחליט שלפיכך מת נבות בוגד. אליהו מגיע וקורא לו שלא ללכת למסיבה בכרם נבות, אלא להתפלל למחילה. אחאב איננו הורג אותו פעם נוספת - אך גם אינו נשמע לדרישתו, ואליהו מנבא לו את קץ שושלתו. ביציאתו מהארמון, מטיל אליהו את אדרתו על כתפי אלישע המופתע.
Niggaz4Life
האלבום הגיע למקום הראשון בטבלת הבילבורד 200 ובו ד"ר דרה הפגין את יכולותיו כמפיק מוכשר. האלבום אינו כולל שירי מחאה זועמים כבאלבומם הקודם Straight Outta Compton. מבקרי מוזיקה העריכו שבגלל עזיבתו של אייס קיוב האלבום כבר אינו סובב סביב נושאי גנגסטה ראפ פוליטיים אלא מתמקד בכיוון של ליריקה שוביניסטית ותוקפנית.
עבור אלבום זה הוסרטו וידאו קליפים מסחריים יותר מאשר נהגו חברי N.W.A להסריט בעבר. שינוי זה נעשה הודות לפרסום הרב שהלהקה קיבלה. הסינגל הראשון היה השיר המצליח "Alwayz Into Somthin'" שהיה השיר הטוב ביותר באלבום תוך שהוא תוקף ישירות את אייס קיוב ונוקב בשמו האמיתי, O'shea.
גבעת יואב
קהילה
הקהילה במושב גבעת יואב היא קהילה חילונית המקיימת חיים שיתופיים ומשפחתיים. תושבי המקום נהנים מאירועי תרבות המאורגנים על ידי הקהילה בגבעת יואב והמועצה האזורית ובכללם פסטיבלים, ירידים, הרצאות וימי תרבות. המושב שוכן בסמוך ליישוב בני יהודה, בו נמצאים המרכזים התרבותיים והמסחריים של אזור דרום הגולן.
Niggaz4Life
קטע מהשיר על ידי ד"ר דרה:
צור וירושלים
מערכה שנייה
אליהו פוגש באחיקר בפתח מערה על גבול המדבר. השניים מנהלים ויכוח תאולוגי-פילוסופי. אחיקר טוען שאין גאולה וכי חזון הגאולה מתעתע את הנביא. אליהו מסתתר במערה. אחיקר מגן עליו מפני חיילי אחאב המחפשים אותו, ומשקר להם על מנת שלא ימצאוהו. מגיע אלישע ואומר לאחיקר שהוא מחפש את אליהו. אחיקר מזהיר את אלישע שמוטב לו להתרחק מהנביא אחרת ישבה בדרכיו. אך אלישע מתעקש לחפש את הנביא, על מנת לשאול אותו, לטענתו, מה השכר שהוא מקבל מאת אלוהים תמורת חזון הדם והקנאות שלו.
Niggaz4Life
כמו כן באלבום נכלל שיר מיוחד כנגד אייס קיוב בשם "Message To B.A" כאשר הפירוש של B.A הוא "Benedict Arnold" (בנדיקט ארנולד), גנרל אמריקאי בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית שהפך לבוגד וסייע לבריטים.
צור וירושלים
מערכה שנייה
אלישע ממשיך בחיפושיו ולמקום מגיע אחאב הפצוע מהקרב. אחאב מבקש מאליהו להתפלל עבורו לסליחת האל, ואף מתנצל בפני אליהו באופן אישי על כך שרדף אותו כל חייו. אליהו מציין כי מעולם לא שפך דמו ואף מוסיף כי אף הוא רדף את אחאב רק מתוך חרדה לגורל עמו. המלך טוען שאף הוא עשה את כל אשר עשה, וכרת ברית עם צור, מתוך חרדה לגורל העם ורצון להגן עליו. הוא טוען שהעם איננו יכול לסמוך רק על כוחן של נבואות. אליהו מציין כי כוחו של עם ישראל באמונתו וכי באחרית הימים תתנשא ירושלים (ולא שומרון) על כל העמים.
Niggaz4Life
השירים "She Swallow it" ו-"Find' em Fuck' em & Flee" הם המשכים לשיר "Just Don't Bite it" מהמיני אלבום 100 Miles and Runnin'. Eazy גם מבצע שני שירים ,"I'd Rather Fuck You" ו-"Automoble", בהם הוא שר עם גיטרה בסגנון צועני ושפע הומור שוביניסטי. כמו כן השיר I'd Rather Fuck You בעל קצב וסגנון זהה לשיר I'd Ratha Be Yo N.I.G.G.A. של טופאק שאקור שיצא 5 שנים מאוחר יותר באלבום All Eyez On Me.אלבום זה נחשב כמשפיע על סגנון הג'י פאנק שיאפיין את הפקותיו של ד"ר דרה בעתיד.
צור וירושלים
מערכה שנייה
אחאב מבקש ממנו טרם מותו לחזות לו את גורל העם לעתיד. אליהו מנבא גלות וחורבן שבסופם הגאולה לעולם. בחזונו עולים העמים כולם לירושלים אחאב כועס שחזונו אינו כולל נקמה כי אם שלום, ואף מתפלא שזה חזון אליהו הקנא. אחאב מביע את חלומו, להיות מלך ירושלים המקבל את פני הגאולה, ואף מתנכר לאיזבל ולממלכת שומרון וקורא לאלישע להורגה. בסוף דברים אלה מת אחאב.
Niggaz4Life
רשימת שירים
כל השירים הופקו על ידי ד"ר דרה ו-DJ Yella. השיר "Perlude" מארח את להקת Above The Law.
המשחק Grand Theft Auto: San Andreas מכיל בתוכו את השיר "Alwayz Into Somthin'" ברדיו "לוס סאנטוס".
צור וירושלים
מערכה שלישית
בהיכל המשתאות בארמון, תמנע אהובתו של סלוא מעסה את ראש אחיקר בשמן, ומבקשת ממנו לנחש לה האם ישוב אליה אהובה אשר נשבה בקסמי איזבל. אחיקר מעודד אותה ואומר לה שאיזבל תנטוש את סלוא. איזבל וסלוא נכנסים. סלוא נקרע בין משיכתו לאיזבל, לתחושת האשם המפעמת בו שלא נקם את מות אביו נבות מידיה. הוא מאיים לברוח אל בני הנביאים, ואיזבל מנסה בלא הצלחה לשכנע ולפתות אותו להביא לה את ראשו של אליהו. היא מתעודדת באמונתה כי אלישע ישוב אליה ויביא אליה את אליהו.
שליח נכנס ומבשר על הסתלקות אליהו במרכבת אש, ועל מינויו של אלישע תחתיו. איזבל מאמינה כי אלישע ישטה בבני הנביאים וכי יוכל להביאם אליה להורגם. אולם היא איננה מתרצה. היא מרגישה כי בהסתלקותו של אליהו נגזלה ממנה גם נקמתה. אחיקר מציע לה דרך לנקום - לחתן באופן טקסי את אלוהי ישראל עם האשתורת, ולפעול למיזוג הפולחן של שניהם. באי המסיבה חוגגים את רעיונו של אחיקר. את החגיגה קוטע אלישע הנכנס לבמה באדרתו של אליהו, והמחזה מסתיים בדרמטיות כשהוא פותח בנבואה: "היה אלי דבר אלוהים".
ניסיונות להעלות את המחזה על הבמה
בשנת 1958 נעשה ניסיון נוסף להעלות את המחזה לבמה במסגרת הבימה ובבימויו של טיירון גאתרי, והמשורר אברהם שלונסקי ערך את הטקסט במטרה לפשט אותו מחד, אך לשמור על אופיו השירי מאידך. עם זאת, הבמאי גאתרי דחה גם את גרסתו הערוכה של המחזה, וההפקה לא עלתה בסופו של דבר. באוקטובר אותה שנה הועלתה ההצגה בעיבודו של שלונסקי על ידי להקת תיאטרון חובבים בעמק יזרעאל בהפקתו ובבימויו של חנוך בז בן קיבוץ מזרע.
בהמשך נערך העיבוד של שלונסקי על ידי התסכיתאי גדעון תמיר, אשר קיצר את המחזה בכמחצית, והושמע ב-1960 בתחנת 'קול ישראל'.
בשנת 1962 בחן הבמאי אמנון קבצ'ניק את האפשרות להעלות את המחזה, ואף שלח להבימה הצעה משלו לשינויים על גירסאת שלונסקי - אולם גם יוזמה זו לא הבשילה לבסוף.
בשנת 1968 העלתה להקת המחול של נעמי אליסקובסקי יצירת מחול ופנטומימה על פי המחזה.
גם בשנת 1971 פורסם בעיתונות על כוונת הבימה להעלות את המחזה בהבימה לציון 25 שנים למדינת ישראל ב-1973, בבימויו של גדעון תמיר, אך הדבר לא קרה.
ב-1975 הציע הבמאי רם גופר לביים את המחזה בהבימה, ואף קיבל מענק בסף כ-5,000 לירות מהמועצה לתרבות על מנת להכין את עבודת הבימוי. לאחר שלושה חודשי עבודה העריך כי לצורך הפקת המחזה נחוצים כמיליון לירות (כ-600–700 אלף לירות יותר ממחזה סטנדרטי). הנהלת התיאטרון העריכה כי העלות הריאלית תהיה כ-1.5 מיליון לירות, סכומים שהתיאטרון לא יכול היה להרשות לעצמו באותה התקופה.
ב-1980 עלה המחזה בהופעה חובבנית ועיבוד ובימוי של שמחה ספקטור בפסטיבל עכו
ב-1992 יצא לאור על ידי הוצאת ירון גולן, עיבוד של המחזה לתסריט קולנעי שערכה זיוה צחר.
פסטיבל ישראל (1988)
ב-1988 העלה הבמאי יוסי יזרעאלי הפקה בת מספר הצגות בודדות של המחזה עם תלמידי בית הספר לאמנויות הבמה בית צבי בפסטיבל ישראל בשיתוף עם הבימה. ההצגה עלתה באולם הבימרתף. המחזה עובד עבור ההצגה על ידי ניסים אלוני תוך קיצור סצינות מסוימות אך בניסיון לשמר את השפה הייחודית של שוהם. את איזבל שיחקה בהפקה זו דפנה רכטר, את אליהו שיחק ברוך דרור, את אחאב שיחק גל זייד ואת החכם אחיקר שיחק אורי רביץ. ההצעה להעלות את המחזה הגיעה מכיוונו של מנהל הפסטיבל עודד קוטלר
ההפקה בבית ליסין (2003)
בשנת 2003, עלה המחזה לראשונה בהפקה רפרטוארית בבימויו של יזרעאלי בתיאטרון בית ליסין, בהפקה מוגבלת אשר הציגה 15 פעמים בלבד, ובתמיכה של קרן ברכה שהעמידה לתיאטרון משאבים לטובת העלאת המחזה הקלאסי. יוספה אבן שושן אשר ערכה את הטקסט להפקה, פישטה מאוד את השפה הכבדה שאפיינה את המחזה המקורי, ואף חתכה סצינות שאינן מקדמות את העלילה.
את איזבל שיחקה יונה אליאן קשת, את אליהו עודד תאומי, את אלישע גיל פרנק, את אחאב אוהד שחר ואת אחיקר שלמה בר- שביט מלבדם השתתפו בהצגה גם השחקנים: יורם יוספסברג, אורי רביץ, צחי גליק, שמוליק כהן, הדס קלדרון, גיל נתנזון, רפי אדיר, דוד דואנאשוילי.
את ההצגה ליוותה יצירה מוזיקלית מקורית שנכתבה במיוחד עבורה על ידי המלחין גיל שוחט, שעבד עליה במשך קרוב לשנה. בניגוד ליצירות המשמשות בתיאטרון בדרך כלל, היצירה איננה כוללת חזרתיות על קטעים מוזיקליים. לבקשתו של הבמאי יזרעאלי היצירה נכתבה במתכונת של "אופרה לתזמורת ושחקנים" ובוצעה באופן חי על ידי התזמורת הקאמרית הישראלית בניצוחו של סטנלי ספרבר, מאחורי הבמה.
התפאורה עוצבה בסגנון מינימליסטי על ידי דוד שריר: במה עגולה בעיצוב של אדמת טרשים יבשה, בצד שמאל הוצב פסל דמות אלילית נשית, בצד ימין מסלע אבנים וברקע זמורת גפן עבה החוצה את אחורי הבמה. את התלבושות עיצבה עופרה קונפינו בסגנון מודרניסטי.
ראש הממשלה, אריאל שרון, הגיע אף לצפות באחת מהופעות ההפקה הייחודית לצד שרת החינוך לימור לבנת.
עכבר עשב אפריקאי
עכבר עשב אפריקאי (שם מדעי: Arvicanthis niloticus) הוא מין מכרסם דמוי-עכבר ממשפחת העכבריים המצוי בטבע בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה, אך מצפין לסודאן, אלג'יריה, מצרים ואף לתימן. הוא קרוב למין עכבר עשב בליק מאתיופיה.
אורכו מגיע ל-159 עד 202 מילימטרים, אורך הזנב מגיע ל-125 עד 173 מילימטרים ומשקלו עד 201 גרם בממוצע. העכבר בעל פרווה סמורה מעט וכהה עם גוונים צהובים או כתומים לאורכה בכמה שורות. השערות זקורות בחלקם העליון, מה שמעניק מראה של קוצים, אך הם רכים יחסית. האוזניים גדולות ומעוגלות, האף ורדרד והזנב ארוך וחשוף משיער.
עכבר העשב האפריקאי מצוי במרבית שטחה של אפריקה, במחילות ושטחים מתחת לאדמה, בעיקר סביב חורשים, אדמות מרעה, בתה וסוואנה, אך יכול להתקיים גם במדבריות ובמורדות הרים, אך נראה שאינו מצוי ביערות גשם. הוא מצוי גם בסביבות העירוניות הטרופיות והסובטרופיות. לא ידוע הרבה על הרגליו, אך ידוע שהוא מתרבה בין יוני לנובמבר ומסוגל להתרבות בין 3 ל-4 פעמים בשנה. הנקבה ממליטה בקן שהכינה בין 5 ל-6 גורים.
תת-מינים
למכרסם זה שישה תת-מינים:
הגיית האיטלקית
הגיית האיטלקית פשוטה יחסית, ונהוג לומר כי "האיטלקית נהגית כפי שהיא נכתבת". עם זאת, יש לשים לב לכללי ההגייה המפורטים להלן.
תנועות
באיטלקית חמש תנועות בסיסיות: /a e i u o/ אך השתיים המרכזיות, /e o/, נהגות לעיתים באופן פתוח יותר בהברה מוטעמת, כ-[ɛ ɔ], כך שלמעשה יש שבע תנועות (ראה תמונה).
האקצנט הגרפי
באיטלקית נהוגים שלושה סימנים גרפיים המכונים "אקצנט" (באיטלקית: אצ'נטו / accento):
טעם
הטעם בשפה האיטלקית הוא לרוב מלעיל (piano) או מלעיל דמלעיל (sdrucciolo). מילים מעטות טעמן מלרע (tronco). במילים שטעמן מלרע לרוב נראה אקצנט על התנועה האחרונה. דוגמאות:
מונטסראט (הר)
מונטסראט (בקטלאנית: Montserrat) הוא הר המצוי בקטלוניה שבספרד, כ-50 קילומטרים צפון-מערבית מברצלונה. ההר הוא אתר קדוש לנצרות, ועליו נמצא מנזר בנדיקטיני, סנטה מריה דה מונטסראט, שנועד להציג את פסל "הבתולה ממונטסראט". על פי אחד המיתוסים של המלך ארתור, במקום מצוי הגביע הקדוש.
שם וגאולוגיה
פירוש השם מונטסראט הוא "ההר המשונן" בשל צורתו של ההר. ההר מורכב משכבות של סלעי משקע המורכבים מקונגלומראט של חלוקי נחל. אלו מעידים בבירור על כך שההר היה בעבר עמק שמליוני שנים זרמו בו מים רבים.
כתוצאה מפעילות גאולוגית מורכבת ביותר שינו את כיוונן המקורי, ועתה הן מאונכות לפני הקרקע, אם-כי תנועת הקרקע האיטית שילבה בתוך אותן השכבות האנכיות, שכבות משקע אופקיות אדמדמות המוכיחות שגם השכבות האנכיות, טרם הפיכתן להר, שהוּ מיליוני שנים כקרקעית ים.
מגוון תופעות אלו יצרו את פניו המשוננים של ההר, שממרחק נראה כמורכב מפלחי סלע אנכיים ענקיים. מקרוב נראות בבירור השכבות האפקיות בעלות צבע שונה מעט ומקרוב עוד יותר נראה הרכבו של המסלע, שכולו, כאמור קונגלומרט של חלוקי נחל.
היסטוריה
על פי מסורת נוצרית, המנזר נבנה לאחר שהתגלה במקום פסל הבתולה על ידי רועה צאן. הרועה ניסה להוריד את הפסל לכפר אך לא הצליח להזיזו, אף לאחר שקרא לאנשי הכפר. לאחר שגם אלה לא הצליחו להזיזו, נבנה מנזר במקום, על מנת להגן על הפסל.
הפסל עצמו עשוי עץ שצבעו כהה, והוא משתייך לשורת "". הפסל מתאר את מריה יושבת ומחזיקה את ישו התינוק, שניהם עטורים בכתר ומריה נושאת כדור (המסמל את שלטון הכנסייה). הפסל הוא, כנראה, פסל רומנסקי מסוף המאה ה-12, אם כי יש המאמינים שהוא נעשה בירושלים בימיה הראשונים של הנצרות והובא לכאן. הוא מוצב בעומק הכנסייה מעל למזבח ומאחוריו. אלפי עולי הרגל עולים במדרגות כדי לנשק את הפסל.
במנזר מקהלה של נערים המתחנכים במקום, הנותנים מדי יום הופעה לתיירים ולעולי רגל. לפניה נושא אב המנזר תפילה לשלום העולם בשפות רבות, כולל בעברית.
תחבורה
אל המנזר ניתן להגיע באמצעות כביש המוביל אליו, באמצעות רכבל, וכן באמצעות קו הרכבת מונטסראט ראק, מהעיירה מוניסטרול דה מונטסראט בעמק לרגלי המנזר, אל המנזר.
טריוויה
שמו של האי מונטסראט שבים הקריבי ניתן לו על ידי כריסטופר קולומבוס, בשנת 1493, על שם ההר הקדוש.
בני יהודה (יישוב)
בְּנֵי יְהוּדָה הוא יישוב קהילתי בדרום רמת הגולן, מערבית לאליעד וצפונית-מזרחית לעין גב. הוא שוכן בגובה של 345 מטרים מעל פני הים, על המדרון הפונה לכנרת, במרחק של כ-4 קילומטרים מחופה המזרחי (גובה היישוב מעל פני הכנרת - 550 מטרים, שגובהה הוא כ-209 מטרים מתחת לפני הים). זהו היישוב השני בגודלו מבין יישובי המועצה האזורית גולן (אחרי חיספין). היישוב מהווה מרכז אזורי עבור יישובי דרום רמת הגולן וממוקמים בו מרבית השירותים המוניציפליים כגון שירותי דואר, מרפאה, בית ספר, בריכה אזורית, בנק, ספריה ומרכז ותיקים.
לפני קום המדינה
ראשית ההתיישבות היהודית במקום הייתה בשנת 1891. על ידי אגודה שבה היו חברים בני היישוב הישן מצפת, שמטרתם הייתה שינוי אורח חייהם, מהתבססות על כספי החלוקה לפרנסה מעבודת אדמה. הם התארגנו זמן קצר לאחר כישלון ההתיישבות הראשון בראש פינה, אספו כספים ובסיועו של לורנס אוליפנט רכשו חלקת אדמה בדרום הגולן. אולם מספר אנשים ערערו על הרכישה בפני השלטון עות'מאני בטענה לבעלות על הקרקע והרכישה בוטלה. בחורף תרמ"ח (1888) הצליחה האגודה לבסוף לרכוש מתושבי הכפר ביר א-שכום 3,500 דונם ולקבל אישור מהשלטונות להתיישב במקום. הם פנו לנציגו של אוליפנט, בעקבות הבטחה שיעזור להם בהקמת היישוב, אולם אוליפנט חלה בדלקת ריאות ונפטר בלונדון בדצמבר 1888. במקום אוליפנט פנו בבקשת סיוע לנדבנים יהודים בגולה. בשנת 1891 עלו לבסוף על הקרקע באמצעות כספים שגייסו בעצמם.
כמה שנים אחר כך רכש הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד כ-5,000 דונם באזור. הם הועברו לאחר מכן לידי חברת פיק"א, ועם פרוקה בשנת 1957 הועברו לבעלות הקרן הקיימת לישראל.
קבוצה נוספת, אף היא בת עשר משפחות, הגיעה בשנת 1898. ארבע מהמשפחות נטשו תוך זמן קצר, וחמש משפחות נותרו במקום עד 1913. המשפחה האחרונה, משפחת ברנשטיין, נותרה לבדה במושבה. במאורעות תר"פ רצחו פורעים את אם המשפחה ואת אחד הבנים. עקב כך, עזבה גם משפחה זו את בני יהודה.
חידוש היישוב
בעקבות מלחמת ששת הימים וכיבוש הגולן הוחלט לחדש את ההתיישבות במקום. בני יהודה הוקמה כמרכז שירותים אזורי, שבמקביל הוקם בסמוך אזור תעשייה. אכלוס הבתים הראשוניים החל באוגוסט 1972, התושבים הראשונים היו עובדי התעשייה האווירית לישראל, שהגיעו להקים את מפעל "תעשיות גולן". המפעל נחנך בנובמבר 1972 והיה המפעל התעשייתי הראשון ברמת־הגולן, הוא הוקם כשותפות של התעשייה האווירית (45%) הסוכנות היהודית (45%) והמתיישבים (10%). הוא נועד לשמש מפעל הרכבה עבור התעשייה האווירית. אחר כך התמחה המפעל בין השאר גם בייצור מושבי מפלט למטוסי קרב.
בשנים הראשונות רוב תושבי היישוב היו עובדי התעשייה האווירית, למעט קבוצה קטנה של תושבים שעבדו באספקת שירותים מוניציפליים, במרכז הכפרי שהוקם ביישוב. עם זאת הותר רק לעובדי התעשייה האווירית לחכור את הבתים שהוקמו עבורם. הוא גם הוגדר כמושב עובדים למרות שלא תוכנן שהמתיישבים יעסקו בחקלאות. בקיץ 1974 גרו ביישוב כ-30 משפחות.
התפתחות היישוב התעכבה מאחר שהוחלט להקים את קצרין כמרכז העירוני של הגולן, בנוסף חמשת ישובי "הגוש הדתי" (רמת מגשימים, נוב, אבני איתן, קשת ויהונתן), הקימו מרכז אזורי משלהם - חיספין. ובגלל הקרבה לעמק הירדן העדיפו הקיבוצים והמושבים בסביבה לשלוח את ילדיהם ללמוד בבתי ספר בעמק ולא בבית הספר שהוקם ביישוב. ביוני 1980 הושקה תוכנית להרחבת היישוב לכ-200 משפחות.
בדצמבר 1999 אושרה הרחבת היישוב ב-57 בתים צמודי קרקע על מגרשים בגודל חצי דונם, בשיטת בנה ביתך. פרויקט ההרחבה החל בינואר 2002, בביצוע החברה הכלכלית גולן.
באוגוסט 2001 הסתיימה סלילתו של כביש 789 המחבר בין צומת כורסי ליד הכנרת לבני יהודה. בסוף 2001 גרו ביישוב כ-240 משפחות.
כלכלה
באזור התעשייה של בני יהודה פועלים מספר מפעלים, בנוסף למפעל "תעשיות גולן" שהיה הראשון שהוקם במקום. ב-1999 הוקמה באזור התעשייה שלוחה של אולפני הבירה ירושלים (JCS) במבנה בו הוקמו אולפנים, חדרי עריכה והפקה. ב-2010 הוקם מפעל של קהילת בית אל בזכרון יעקב, המייצר פתרונות מיכון עבור תעשיית המזון.
במאי 2008 נפתח בכניסה ליישוב המרכז המסחרי הראשון בדרום הרמה, על ידי חברת "טראס השקעות". המרכז, שנקרא "נוף גולן", משתרע על פני שתי קומות ושטחו כ-3,000 מ"ר. ביוני 2013 נמכר המרכז המסחרי תמורת 15.5 מיליון שקל.
אופי היישוב
ביישוב בית ספר אזורי, קניון, מרפאות מכבי וכללית, מד"א, מכבי אש, משטרה קהילתית, בריכה, מתנ"ס חוגים, ומגוון פארקים. ביישוב פועלת תנועת הנוער בני המושבים.
על פי נתוני הלמ"ס 2020, מתגוררים ביישוב כ-1,120 תושבים.
היישוב מנוהל על ידי ועד מקומי נבחר שממנה מנהל קהילה.
Pa' Mis Muchachas
Pa' Mis Muchachas הוא שיר של כריסטינה אגילרה, בקי ג'י, ניקי ניקול ונטי פלוסו. הוא יצא לאור על ידי סוני מיוזיק לטין ב-22 באוקטובר 2021, כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום של אגילרה La Fuerza.
רקע והוצאה
בשנת 2000, אגילרה הוציאה את אלבום האולפן השני שלה Mi Reflejo, האלבום הראשון שלה בשפה הספרדית. האלבום דורג במקום העשירי במצעד 20 האלבומים הלטיניים המובילים בכל הזמנים של הבילבורד. ב-19 באוקטובר, אגילרה החלה לפרסם טריילרים של הקליפ הנלווה לשיר ברשתות החברתיות שלה.
וידאו קליפ
הקליפ פורסם לצד השיר ב-22 באוקטובר. את הקליפ ביים אלכסנדר מור.
ע'אבסייה
ע'אבסייה (בערבית: الغابسية) היה כפר ערבי בגליל המערבי, דרומית-מזרחית לנהריה. בתקופת המנדט נכללה ע'אבסייה בנפת עכו.
היסטוריה
בסמוך לכפר הותקפה בסוף מרץ 1948 שיירת יחיעם, בה נהרגו 46 לוחמים של ההגנה. בעל המשמר נטען שרוב תושבי הכפר כרתו ברית עם ההגנה והעבירו ידיעות ונשק לתושבי היישובים היהודיים בסביבה. בדבר, לעומת זאת, נטען שתושבי הכפר היו מראשי הפורעים שהשתתפו בהתקפה על שיירת יחיעם. בעת כיבוש הכפר על ידי צה"ל ב-21 במאי 1948, מבצע בן עמי, גורשו תושביו מהמקום. יש גרסאות שונות לגבי כיבוש הכפר. בספר חטיבת כרמלי נכתב שתושבי הכפר נכנעו ונשארו במקום, בעוד עדויות אחרות מספרות שכמה מתושבי הכפר נהרגו ובעקבות זאת השאר ברחו.
באביב 1949 שבו חלק מהתושבים לכפר, ובסוף 1949 הורשו חלק מהתושבים לשהות זמן מה בכפר לצורך מסיק זיתים. בינואר 1950 פונו לשיח' דנון התושבים שנמצאו בע'אבסייה. אדמות הכפר נמסרו לידי יחיעם, געתון, עברון ושבי ציון.
שלושה מהתושבים פנו לבג"ץ. בנובמבר 1951 הורה בג"ץ להחזיר לכפר 31 מתושביו בגלל שהצו להפיכת הכפר לשטח סגור לא פורסם ברשומות. בעקבות זאת, פרסם שר הביטחון צו חדש רטרואקטיבי והתושבים גורשו מהכפר. התושבים פנו שוב לבג"ץ. אחד מהם - שייח' רבאח עווד - אף שלח מכתב לראש הממשלה ובו התלונן על כפיות הטובה של הרשויות כלפיו. תחילת 1955 התקיים משא ומתן בין התושבים לרשויות, בחסות השופט משה לנדוי על פיצוי התושבים.
בינואר 1955 פוצצו חמישה בתים בכפר הנטוש באימון של הצנחנים, בניגוד לפקודה מפורשת ולהוראה של בג"ץ שאסר על הריסת בתי הכפר. שאר הבתים נהרסו בתחילת 1958 כדי שלא יהפוך למשכן למסתננים. בעיתונות נטען שההריסות נעשו בניגוד לצו של בג"ץ שהורה להקפיא את המצב בכפר. בחלק המערבי של הכפר הוקמה מעברה לעולים, רובם מעיראק. מאוחר יותר הפכה המעברה ליישוב הכפרי, נתיב השיירה. בקשתם של תושבי הכפר בשנת 1972 לחזור לכפרם נדחתה על ידי ממשלת ישראל. בשנת 1977, בעקבות התבטאויות שתמכו בדרישת תושבי איקרית ובירעם לחזור לכפריהם, העלו תושבי ע'אבסייה גם הם את הדרישה לשוב לכפרם.
מן הכפר נותרו המסגד ובית הקברות. במשך שנים שימש המסגד כמחסה לרועים מפני הגשם. בשנת 1995 שיפצה עמותת יוצאי הכפר את המקום ויוצאי הכפר החלו גם להתפלל במקום. במרץ 1997 נאטם המסגד, המתחם גודר והכניסה אליו נאסרה בהוראת מינהל מקרקעי ישראל.
שדה בריר
שדה בריר הוא אזור בנגב, הנמצא כ-3.7 ק"מ מערבית לערד וכ-3.5 ק"מ מכסייפה. בשדה בריר נמצא היישוב הבדואי אל-פורעה, שבו אלפי תושבים, וכפרים בלתי מוכרים. שדה בריר מיועד להקמת מכרה פוספטים של חברת כיל רותם מקבוצת כימיקלים לישראל, ותוכנית זו נתקלה בהתנגדות עזה של תושבי היישובים הסמוכים, בנימוק שהכרייה תפגע בבריאותם.
היסטוריה
מרבץ הפוספטים בשדה בריר התגלה כבר בשנת 1957, במהלך סקר גאולוגי, שערך המכון הגיאופיסי לישראל. שדה הפוספט שהתגלה הוא בשטח רחב יותר ומשתרע לאורך כל בקעת ערד. "שדה בריר" הוא חלקו הדרום־מזרחי של שדה זה, בו יש היתכנות כלכלית לכרייה, והוא מכיל כ־70 מיליון טון של פוספוריט (הסלע ממנו מופק הפוספט). עם זאת לא בוצע הפקת פוספטים במקום, מאחר שבאותה עת פעל כבר מכרה בו עתודות גדולות באורון, ואחר כך הקמו אתרי כרייה בצין ובמישור רותם.
בשנת 2004 הגיש חברת "כיל רותם" בקשה לעיריית ערד, שבשטח השיפוט שלה מממוקם שדה בריר, להקמת מכרה פתוח באתר, לאור העובדה שעתודות הפוספטים במכרות שלה במישור רותם, בצין ובאורון צפויים להיגמר בשנות ה-20 של המאה ה-21. בנוסף אתרים אחרים בנגב בהם מרבצי פוספטים הם בתחומי שמורת טבע, כך ששדה בריר (יחד עם מרבץ "זהר דרום" הסמוך) הוא המקום היחיד בו נותרו עתודות. בינואר 2005 ערכה החברה מפגש עם תושבי ערד בו הציגה את התוכנית, לאחר שקבוצה של תושבים התנגדה להקמתו. בפברואר 2005 הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בערד דחתה את הבקשה, וגם ראש העירייה מוטי בריל הודיע שיפעל נגד התוכנית. דחיית הבקשה לכרייה באתר על ידי הוועדה המקומית לתכנון ובנייה לא סתמה את הגולל על התוכנית, שכן בקשה מסוג זה יכולה להיות מאושרת בוועדה המחוזית או הארצית לתכנון ובנייה. "כיל רותם" אכן פנתה בשלב הבא לוועדה המחוזית שבמקביל הצטרפו להתנגדות משרד הבריאות וארגוני איכות הסביבה. שטענו, על בסיס חוות דעת של שני מומחים לבריאות הציבור, כי הקמת המכרה והפעלתו יגרמו לעלייה בשיעורי התמותה השנתיים בעיר ערד ובשני היישובים הבדוויים הסמוכים, אל פורעה וכסייפה, ויגרמו נזק בלתי הפיך לדימויה של ערד כעיר מקלט לאוכלוסייה אסמתית ויפגעו בערכי נוף. עם זאת החברה להגנת הטבע הודיעה שלא תתנגד לתוכנית, מאחר ש"אישור המכרה הוא עובדה קיימת". בנוסף החלו עובדי חברת "כיל רותם" במאבק למען אישור התוכנית, בטענה שהוא חיוני לעתיד פרנסתם. במאי 2013 אף ערכו עובדי החברה הפגנה למען הכרייה, בה נשאו שלטים בהם נכתב "פוספסט הוא הלחם של הילדים שלנו".
בתחילת 2009 אושרה התוכנית בוועדה המחוזית ומיד אחר כך קבוצה של 276 תושבים מערד, כסייפה ואל-פורעה הגישו עתירה לבג"ץ נגדה. במסגרת הדיונים בעתירה נטען כי מזכירו הצבאי של ראש הממשלה בנימין נתניהו, אלוף יוחנן לוקר, הפעיל לחצים על ראשי משרד הבריאות כדי שיוותרו על התנגדותם להקמת מכרה ( באוגוסט 2016 מונה לוקר ליו"ר "כימיקלים לישראל"). בעקבות חשיפה זו פנה יו"ר השדולה הסביבתית-חברתית בכנסת, ח"כ דב חנין, למבקר המדינה בבקשה לחקור את הטענות על מעורבות בלתי תקינה לכאורה של משרד ראש הממשלה בקידום הפרויקט.
בעקבות העתירה עברה התוכנית לדיון ב כעדכון ל"תמ"א 14" (תוכנית מתאר ארצית לאתרי כריה וחציבה). במסגרת הדיונים הודיעה משרד הבריאות הודיעה שהוא נגד כל כרייה בשדה בריר, בתגובת המשרד לתוכנית נכתב: "אנו סבורים כי הפקדת התוכנית תביא לפגיעה אמיתית ולסכנה לבריאות התושבים הגרים באזור ואנו סבורים כי יש לדחות את התוכנית". במסגרת הליכי אישור התוכנית נבדקה רמת הזיהום באתר אורון במטרה להעריך, על סמך הנתונים אלו, את כמות הזיהום שתיפלט ממכרה החדש. בנוסף נבדקו מספר אתרים חלופיים, אך כולם נדחו מאחר שחלקם הם כבר שמורות טבע וחלקם מיועדים להיות שמורות. במרץ 2015 הודיעה חברת "כימיקלים לישראל" כי אם לא תאושר הכרייה היא תפטר מאות עובדים ועתיד כל פעילות הפוספטים והדשנים שלה בישראל תועבר למקומות אחרים בעולם.
ב-1 בדצמבר 2015 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה תוכנית מתאר ארצית לכרייה וחציבה, המאפשרת כריית פוספטים בשני אזורים צמודים בבקעת ערד: שדה בריר וזוהר דרום. בפברואר 2016 עתרה עיריית ערד נגד אישור התוכנית.
ב-5 במרץ 2018 אישרה הממשלה תוכנית זו, חרף התנגדות משרד הבריאות. לטענת התושבים המתנגדים להקמת מכרות אלה, "מחצבות הפוספטים מהוות מקור לגרימת מפגעי רעש וזיהום אוויר באבק כתוצאה מפעולות הכרייה, הכוללות קידוחים, פיצוצים, חציבה וכרייה, העמסה ופריקה של טפל ופוספט והעברתם למפעלים אשר מתבצעות 6 ימים בשבוע, 24 שעות ביממה. תושבים הגרים קרוב למכרה ינשמו את החלקיקים המרחפים, דבר שעלול לגרום למחלות בדרכי הנשימה וגידול בתמותה ממחלות לב וריאה." לעומתם טוענת חברת "כיל רותם" שאין כל סכנה בריאותית בכרייה.
בפברואר 2019 בג"ץ הוציא צו על תנאי נגד האישור לתוכנית המתאר הארצית לכרייה וחציבה, וקבע כי ההשלכות הבריאותיות שלה לא נבחנו במלואן. בתגובה ראש עיריית ערד ניסן בן חמו קרא לשר האוצר משה כחלון לבטל את התוכנית. בנוסף באותה עת הודיע מינהל התכנון במשרד האוצר כי התוכנית לכרייה בשדה בריר לא תצא לפועל לפני שתוסדר העברת התושבים הבדואים מהאזור.
בקיץ 2020 חשף תחקיר של אתר "המקום הכי חם בגיהנום" כי למרות איומי חברת "כימיקלים לישראל" כי היא תאלץ לסגור את פעילות הפוספטים והדשנים בישראל, כולל מכתב ששלח מנכ"ל החברה רביב צולר לראש הממשלה במרץ 2020, שבו טען כי אם לא תתקבל החלטת ממשלה שתאפשר לחברה לכרות פוספטים בשדה בריר, "אנו נאלץ, בכאב גדול ובעיצומו של המשבר הנוכחי, להוציא בתקופה הקרובה למעלה מ-1,000 עובדי רותם ישירים (ישפיע על עוד כ-5,000 במעגל השני) לחופשה ולהפסיק לחלוטין את עבודת המפעל". בפועל עתודות הפוספט של החברה בבבקעת צין ובקעת אורון יספיקו לתקופה של 25 שנים או עד למיצוי חומר הגלם (על פי דוחו"ת החברה עצמה). בנוסף נחשף כי בתסקיר השפעה על הסביבה של התוכנית לא נבדקה השפעת החלקיקים שמקורם בכריית פוספטים במכרות פתוחים, הגורמת לפליטת ופיזור חלקיקים המכילים בין השאר מתכות רעילות ורדיונוקלידים.
החג של החגים
החג של החגים (בערבית: مهرجان عيد الأعياد, בתעתיק מדויק: מהרג'אן עיד אלאעיאד, מילולית: "פסטיבל חג החגים") הוא פסטיבל הנערך בעיר חיפה מדי שנה, במהלך חודש דצמבר. הוא נועד לבטא את אופייה של חיפה כעיר בעלת אוכלוסייה מעורבת, שבה חיים במשותף בני כל הדתות, ולקדם דו-קיום וסובלנות ביניהם.
שמו של הפסטיבל מבטא את כוונתו לציין את החגים הדתיים החלים בחודש דצמבר ובסמוך לו – חג החנוכה היהודי, חג המולד הנוצרי (החלים בסמוך זה לזה), חודש הרמדאן ועיד אל-פיטר או חג הקורבן האסלאמיים (החלים במועדים משתנים על פני השנה האזרחית ויכולים לחול בחודש דצמבר, על פי הלוח המוסלמי).
היסטוריה ואירועים
פעילויות הפסטיבל נערכות בסופי השבוע (ימי שישי ושבת) של חודש דצמבר. הן מתקיימות באתרים שונים בעיר, אך מרביתן נערכות בשכונת ואדי ניסנאס ובשכונת המושבה הגרמנית הסמוכה אליה. בימי הפסטיבל פתוחים מוזיאוני העיר בחינם לכל המבקרים.
הפעילויות כוללות מופעי במות, תהלוכות, הצגות, קונצרטים של מוזיקה מתקופות הבארוק והרנסאנס, תערוכות אמנות ומיצגי רחוב, סיורים וכנסים, ירידים ושווקים ופעילויות מיוחדות לילדים.
את הפסטיבל מארגנים עיריית חיפה, המרכז היהודי-ערבי "בית הגפן" וועד תושבי ואדי ניסנאס. את הקונצרטים הליטורגיים מארגן ה"חוג למוזיקה קאמרית" בראשותו של פרופסור עמוס לניר. הפסטיבל נערך מדי שנה מאז שנת 1993.
בדצמבר 2021 הרחיבה עיריית חיפה את האירועים לשני מוקדים עיקריים. מוקד במושבה הגרמנית במסגרתו הואר כל קטע רחוב שדרות הציונות מכיכר המגינים ועד כיכר אונסקו לסובלנות ושלום בכניסה לגנים הבהאיים בפנסי אורות תלויים לרוחב האורות, כולל חנוכיות ואלמנטים קישוטיים אחרים. בכיכר בפינת המגינים ושדרות הציונות הוצבו 3 פסלים מוארים" עץ חג המולד, חנוכיה וסמל מוסלמי עם סהר מעליו. בכיכר הסובלנות שמו 3 פסלים מוארים של חנוכייה, כוכב בית לחם וסמל של סהר.
מוקד נוסף הוא בטיילת לואי שם יתקיימו במשך 4 ימים בין ה-25 ל-28 בדצמבר פסטיבל הכולל 3 מופעים כל ערב, מופעי רחוב וממכר ושוק של אוכל.
מספר רבנים, ובראשם הרב אביגדר נבנצל, קבעו כי ישנו איסור הלכתי להשתתף בפסטיבל, עקב התערובת בין חנוכה, שהוא חג יהודי, לבין חגים של דתות אחרות, המוגדרים כעבודה זרה.
אלגברה ציקלית
באלגברה מופשטת, אלגברה ציקלית היא אלגברה פשוטה מרכזית המכילה תת-שדה (מקסימלי) המהווה הרחבת גלואה ציקלית מעל שדה הבסיס.
הגדרה
לאלגברה ציקלית מספר הגדרות שקולות.
הגדרה ישירה
תהי הרחבת גלואה ציקלית עם חבורת גלואה  מסדר n, ויהי. נגדיר (כמרחב וקטורי עם בסיס ), עם פעולת הכפל:
בדיקה ישירה מראה שהפעולה מגדירה אלגברה פשוטה מרכזית הנקראת אלגברה ציקלית ומסומנת. (להוכחת טענות אלו ראו [Row]).
הגדרה באמצעות תת-שדה מקסימלי
תהי A אלגברה פשוטה מרכזית מעל \mathbb{F}. נאמר ש-A אלגברה ציקלית אם קיים תת-שדה (מקסימלי) המהווה הרחבת גלואה ציקלית.
הגדרה באמצעות יוצרים ויחסים
אלגברה ציקלית היא אלגברה בעלת הצגה על ידי יוצרים ויחסים:.
שקילות ההגדרות
ההגדרה הראשונה שקולה לשנייה לפי המשפט:
משפט [Row, 24.45]: אלגברה פשוטה מרכזית A היא אלגברה ציקלית (במובן ההגדרה הראשונה) אם ורק אם קיים עבורה תת-שדה מקסימלי המהווה הרחבת גלואה ציקלית.
סקירת ההוכחה: בכיוון \Rightarrow, תהי חבורת הגלואה. לפי משפט סקולם-נתר, יש z כך ש-, ולכן גם. לכן, כלומר z^n שייך למרכז שהוא \mathbb{K}, כלומר {z}^n=\beta, ומתקיים.
משפט [GS, 2.5.3]: אם אלגברה פשוטה מרכזית A היא בעלת תת-שדה מקסימלי המהווה הרחבת גלואה ציקלית, אז A איזומורפית לאלגברה מהצורה (סיגמא היוצר של חבורת הגלואה).
סקירת הוכחת המשפט: על פי משפט סקולם-נתר, האוטומורפיזם \sigma של K הוא הצמדה באיבר כלשהו y:. נגדיר \beta = y^m, ונוכיח כי : משום ש-, כלומר y^m \in K; הפעלת ההצמדה על y^m מראה כי, ולכן. כעת, קל לבדוק כי בלתי תלויים ליניארית, ולכן מקבלים הדרוש.
פיונה באטן
פיונה באטן (באנגלית: Fiona Button; נולדה ב-9 באוגוסט 1983) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד רוז דפו בסדרת הטלוויזיה "נפרדנו כך".
ביוגרפיה
באטן נולדה בלוזאן שבשווייץ. היא גדלה בניוברי שבברקשייר, שם למדה בבית הספר פארק האוס, ובתיכון סנט ברתולומאו. אחר כך למדה דרמה באוניברסיטת בירמינגהם, ונרשמה לאקדמה לאמנות הדרמה ובר דאגלס. ב-2007 סיים את הלימודים. הופעת הברכורה שלה היה בגיל 10 בהצגה "הקוסם מארץ עוץ" בתיאטרון ווטרמיל בניוברי.
טלוויזיה
אחרי סיום הלימודים שיחקה באטן בסדרות "רציחות במידסומר" ו-"The Bill". ב-2008 גילמה את לוסי בדפורד בסדרה "הארמון". בין השנים 2010 ל-2012 שיחקה בתפקיד טס רוברטס בשתי עונות של הסדרה "Lip Service". מ-2014 עד 2016 הופיעה בתפקיד ג'ניפר צ'מברס בעונה הראשונה והשנייה של "גרנטצ'סטר". ב-2018 לוהקה באטן לתפקיד רוז דפו בסדרה "נפרדנו כך".
באטן הופיעה בתפקידי אורח בסדרות כגון "How Not to Live Your Life", "מנודים", "המלחמה של פויל", "קרדינל ברנס", "פרמפייס", "You, Me and the Apocalypse", ובתפקיד ורה בסדרה "My Mother and Other Strangers".
תיאטרון
ב-2007 הופיעה באטן לראשונה בווסט אנד במחזה "רוק'נרול" מאת טום סטופארד בתפקיד אסמה ואליס. ב-2009 השתתפה במחזה "מאדאם דה-סאד" בדונמר ורהאוס, לצדן של ג'ודי דנץ' ורוזמונד פייק. אחר כך הופיעה בתפקיד סוניה במחזה "וניה" בתיאטרון גייט. ב-2010 שיחקה בתפקיד רייצ'ל בהפקה המקורית של המחזה "פוש" בתיאטרון רויאל קורט, ובתפקיד מייבל צ'ילטרן במחזה "בעל אידיאלי" שהוצג בתיאטרון וודוויל.
ב-2013 גילמה באטן את ונדי במחזה "ונדי ופיטר פן" מאת אלה היקסון, בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית. המחזה הוא עיבוד של הסיפור המקורי בראייה פמיניסטית, כשבמרכז נמצאת ונדי, "הילדה שתתבגר". ההצגה הייתה ללהיט, וב-2015 הועלתה הפקה מחודשת של המחזה.
ב-2014 שיחקה באטן בתפקיד אנאבלה במחזה "Tis Pity She's a Whore" בתיאטרון הגלוב. ב-2012 גילמה את סטף במחזה "They drink it in the Congo" בתיאטרון אלמיידה. ב-2018 שיחקה בתפקיד ססילי קרדיו במחזה "חשיבותה של רצינות" בווסט אנד.
חיים אישיים
באטן חיה בלונדון. ב-2014 התחתנה עם התסריטאי הנרי פליט. ב-2017 נולדה בתם.
קומדי קלאב הפקות
"קומדי קלאב הפקות" — היא חברת הפקות רוסית רב תחומית העוסקת בהפקת תוכניות טלוויזיה, סדרות וסרטים, קונצרטים, כמו גם תחומים אחרים בענף הבידור.
החברה הוקמה כחברת ההפקות המרכזית של הקומדי קלאב על ידי קומיקאים מנבחרת "הארמנים החדשים" שהשתפה במשחק הקָה.וֶה.אֶן הפופולרי.
יחסי אורוגוואי–אירלנד
יחסי אורוגוואי–אירלנד הם יחסי החוץ בין אורוגוואי לאירלנד.