cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחנה גאולה
התנאים במחנה
ד"ר אברהם שטרנברג, חבר המשלחת הרפואית שהגיעה למחנה, כתב בספרו בהיקלט עם:
המצב במחנה הלך והתדרדר, מחסור במזון ובמים זורמים, מחסור בתרופות ותנאי סניטציה קשים מחד וכוח אדם מצומצם מאידך העמיד את המחנה בפני קריסה. על פי התוכנית של הסוכנות היו העולים צריכים לקבל טיפול רפואי במחנה בטרם העלייה לישראל אולם לא ניתן היה לדבוק בתוכנית זו ולא נותר אלא לנסות ולהעלות את העולים לארץ ישראל מהר ככל שניתן.
החבובות באי המטמון
החבובות באי המטמון הוא סרט קולנוע קומי-מוזיקלי החמישי של החבובות המבוסס על הספר "אי המטמון" מאת רוברט לואיס סטיבנסון, כמו בסרט הקודם גם בסרט זה מגלמות החבובות דמויות שונות מהסיפור לצד שחקנים חיים. טים קארי בתפקיד לונג ג'ון סילבר, קווין בישופ בתפקיד ג'ים הוקינס, קרמיט הצפרדע בתפקיד קפטן אברהם סמולט, פוזי הדוב בתפקיד מר טרלוני, סם העיט בתפקיד מר סמואל ארו, מיס פיגי בתפקיד בנג'מינה גאן הארוסה האבודה וגונזו הגדול וריזו העכברוש הם שני החברים של ג'ים הוקינס.
עלילת הסרט
ג'ים הוקינס הוא נער צעיר אשר חי עם חבריו גונזו וריזו בפונדק "אדמירל בינבו" באנגליה. חולם על חיי המלחים, ג'ים שמע סיפור מבילי בונז (בילי קונולי) על קפטן פיראט זקן בשם פלינט אשר הביא מטמון אל האי והרג את כל אנשיו. אולם הסיפור היה אמיתי כאשר "פיו העיוור", חברו הפיראט של בונז, הגיע לפונדק והביא לבונז את הנקודה השחורה. בונז מת מדום לב, ונתן לג'ים, גונזו וריזו את מפת המטמון. פיו העיוור חזר עם עוד כמה פיראטים, אולם הבנים הספיקו לברוח עם המפה.
כשהגיעו לעיר הרבור, הבנים פגשו את האיש העשיר טרלוני (פוזי) אשר שוקל להשיג ספינה כדי למצוא את אי המטמון ואת אוצרו של פלינט, בעזרתם של ד"ר ליוונסקי (בנזן) ועוזרו ביקר, הם שכרו את "ההיספניולה", אשר מופקדת בידי קפטן אברהם סמולט (קרמיט) ובידי סגנו הנאמן מר ארו (סם). ג'ים וחבריו פוגשים את הטבח לונג ג'ון סילבר, האיש בעל הרגל האחת שבונז הזהיר אותם לפני שמת. הספינה התחילה לשוט, אולם סמולט שחשד בצוות של הספינה למד שהם נשכרו תודות לעצותיו של סילבר. ג'ים וסילבר התיידדו אולם גונזו וריזו נתפסו על ידי שלושה פיראטים, פולי הלובסטר, מורגן התיש הטיפש ומונטי המטורף, אשר ניסו לקחת את המפה אולם למרבה המזל מר ארו תפס אותם והשלושה נכלאו. בינתיים סמולט שם את המפה של ג'ים במקום בטוח.
כאשר סילבר ניסה להכריז על מרד, הוא סידר את מר ארו שיבחן את סירת ההצלה, ובכך זייף את מותו של מר ארו. ג'ים, גונזו וריזו למדו שהתוכנית של סילבר הייתה לנקום בסמולט. אולם סילבר תפס את ג'ים כשהוא היה בדרך לאי המטמון, הפיראטים האחרים גנבו את המפה מהכספת של סמולט. סמולט, גונזו וריזו יצאו להציל את ג'ים, לפתע הם נתפסו על ידי חזירי בר מקומיים ומרושעים בהנהגתה של המלכה "בנג'מינה גאן" (פיגי), הארוסה לשעבר של סמולט שהשאיר באי. ג'ים, סילבר והפיראטים מצאו את המחבוא של פלינט הזקן והופתעו לגלות שהאוצר נעלם, סילבר אמר לג'ים לברוח בזמן שהוא מתעמת עם הפיראטים. הפיראטים לכדו את סמולט ובנג'מינה והיא אמרה להם שהאוצר נמצא בביתה, אולם לבסוף שניהם נצלו וחזרו להתאהב זה בזו.
ג'ים, גונזו וריזו מצאו את מר ארו, אשר חזרו בעזרתו לספינה, שחררו את השבויים והבריחו את כל הפיראטים שנשארו בספינה. אחרי ששתי הדמויות המגולפות בספינה (סטטלר ווולדורף) הצילו את סמולט ובנג'מינה, התפתח קרב בין הגיבורים לפיראטים עד שסמולט נלחם בסילבר ומפסיד. ג'ים וכל החבורה עמדו לצידו של סמולט וסילבר נכנע בכבוד. לאחר הקרב, כל הפיראטים נכלאו, אולם סילבר הצליח לברוח באמצעות המפתחות של מר ארו. ג'ים תפס אותו בזמן הפעולה אבל הרשה לסילבר לעזוב בעקבות חברותיהם. אולם מר ארו הזהיר את סמולט וג'ים שסילבר לקח ספינה פגועה, מה שגרם לסילבר לחזור לאי המטמון. הצוות החדש של "ההיספניולה" רקדו ושטו עם המטמון בעוד סילבר נשאר באי.
משחקים
בשנת 1996 יצא משחק מחשב, בעל אותו שם, המבוסס על הסרט, כאשר השחקן משחק את ג'ים הוקינס עצמו ושחקני הסרט האחרים מדברים עם השחקן. המשחק מתחיל בדיאלוג שמתרחש מאחורי הקלעים בין קרמיט ופוזי.
פטרוס (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אהרונוביץ'
אהרונוביץ' או אהרונוביץ הוא שם משפחה יהודי מזרח אירופאי ומשמעו "בנו של אהרון".
{{פירושונים|* דבורה בארון-אהרונוביץ – סופרת, עורכת ומתרגמת עברייה
ראו גם
}}
טארק אל-יונסי
טארק אל-יונסי (בערבית: طارق اليونسي; נולד ב-23 בפברואר 1988) הוא כדורגלן נורווגי-מרוקאי המשחק בשונאן בלמארה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
אל-יונסי נולד באל חוסיימה שבמרוקו. בגיל 12 עבר עם משפחתו לנורווגיה ובאותה שנה החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של נילנדה ממנה עבר לטרוסוויק. בגיל 18 הצטרף לקבוצת הבוגרים של פרדריקסטאד מליגת העל הנורווגית, ואף זכה לשחקן הצעיר של העונה בעונות,.
באוגוסט אל-יונסי חתם בהירנפיין מליגת העל ההולנדית. את הופעת הבכורה שלו אל-יונסי ערך נגד וולנדם בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. בסיום העונה זכה עם הקבוצה בגביע.
ב-19 בפברואר 2010 אל-יונסי חזר לנורווגיה והושאל ללילסטרום. ב-11 בינואר 2011 חזר לקדנציה שנייה בפרדריקסטאד.
ב-18 ביוני 2013 אל-יונסי חתם בהופנהיים מהבונדסליגה והצטרף אליה כשבוע לאחר מכן.
ב-26 באוגוסט 2016 אל-יונסי חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית תמורת כמיליון אירו. ב-11 בספטמבר 2016 אל-יונסי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-6 נגד וריה.
ב-30 בינואר 2018 חתם בא.י.ק סולנה מליגת העל השוודית.
ב-12 בינואר 2020, אל-יונסי חתם בשונאן בלמארה מליגת העל היפנית.
קריירה בינלאומית
ב-28 במאי 2008 אל-יונסי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה בתיקו 2-2 נגד בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. בינואר אל-יונסי ענד לראשונה את סרט קפטן הנבחרת לקראת משחקי הידידות נגד  ו. במשחק נגד האחרונה, אף כבש את השער היחיד במשחק.
אפי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הוסטומל
הוסטומל (באוקראינית: Гостомель) היא עיירה במחוז קייב שבאוקראינה, מצפון-מערב לבירה קייב. רשמית, העיירה היא חלק מתחום השיפוט של העיר אירפין.
העיירה ידועה בעיקר בזכות נמל התעופה הוסטומל, שמשמש כמרכז מטען חשוב. כמו כן קיים בעיירה מפעל זכוכית.
הוסטומל ניזוקה קשות במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022. בין ההרוגים בתקיפות הרוסיות היה גם ראש העיירה, יורי פריליפקו.
היסטוריה
ב-1495, הדוכס הגדול של ליטא, אלכסנדר יגיילו העניק את הוסטומל של ימינו לאיוון דשקוויץ' הלינסקי. ב-1509, אחרי המרד של גלינסקי, הועבר המקום מידי זיגמונט הראשון לסיימון פולוז (Seymon Poloz). לפי האגדות, הוסטומל הייתה קיימת מאז העת העתיקה, אולם עדויות כתובות ראשונות מתוארכות רק לשנת 1494.
בשנת 1614, זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה העניק להוסטומל את זכויות מגדנבורג. במהלך מרד חמלניצקי בהנהגת בוגדן חמלניצקי, העיירה הפכה לעיירה הקוזאקית ה-100 של גדוד קייב.
ב-1654 נכבשה הוסטומל על ידי נסיכות מוסקבה, וב-1694 נבנתה בה כנסייה. ביולי 1768 הגיעו אליה ההיידמקים בפיקוד איוון בונדרנקו.
בשנת 1866 הפכה הוסטומל למרכז עירוני, כשהיא צומחת באופן פעיל. במסגרת מעמד זה העיירה הייתה עדה לרבים מהאירועים ההיסטוריים בתולדות אוקראינה.
ב-1962, תחת השלטון הסובייטי, הוכפפה הוסטומל לאירפין, כשהיא מוגדרת עיר בעלת משמעות אזורית. ב-1972 הוגדל שטחה והיא כללה גם את הכפר מוסטישצ'ה.
הפלישה הרוסית לאוקראינה
ב-24 בפברואר 2022, ביום הראשון של הפלישה הרוסית לאוקראינה, הותקפה העיר ונמל התעופה שבקרבתה על ידי הצבא הרוסי בניסיון לכבוש אותה. נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי אמר על המתרחש כי "כוח מוטס רוסי נמצא בנמל התעופה הוסטומל מחוץ לקייב, שבו מסלול המראה גדול, נעצר והוא מושמד". במהלך התקיפות הושמד המטוס הגדול בעולם, האנטונוב An-225.
שבוע מאוחר יותר החלו הרוסים להשתמש בהוסטומל כבסיס קדמי לתקיפות בקייב. הכוחות שנשלחו לקייב נתקלו בכוחות אוקראינים בבוצ'ה ובאירפין, ומספר יחידות רוסיות הושמדו באש תותחים ובתקיפות מזל"טים אוקראיניים מדגם באיראקטאר מתוצרת טורקיה. ב-7 במרץ 2022 הרגו חיילים רוסים את ראש העיירה הוסטומל, יורי פריליפקו, בעת שסיפק מזון ותרופות לתושבים.
ב-2 באפריל אישרה אוקראינה שכוחותיה השתלטו על רוב מחוז קייב, וכי הוסטומל שוחררה.
ב-6 באפריל עדכן ראש כוחות צבא אוקראינה בהוסטומל כי 400 איש הפכו לנעדרים במהלך 35 הימים של הכיבוש הרוסי בהוסטומל.
נוער כהלכה
נוער כהלכה היא עמותה שהוקמה בשנת 2002 על ידי יואב ללום, כדי להיאבק נגד אפליה בקליטת תלמידים חרדים ספרדים בבתי-הספר בחינוך החרדי.
פעילות העמותה
העמותה מטפלת בפניות של הורים לבנות מעדות המזרח שבקשתן להתקבל לבתי ספר ולסמינרים למורות נדחתה, ופועלת לקבלתן באמצעות פנייה למשרד החינוך ולמערכת המשפט. לפי העמותה, היא עוסקת "בחשיפת השיטה: התירוצים המשמשים לדחיית תלמידות מזרחיות והמכסות לקבלת מיעוט קטן מהן, בבחינת עלה תאנה, במוסדות חינוך הנשלטים על ידי אשכנזים". פורסם כי פעילות העמותה, כולל פנייה למערכת המשפט, הייתה בתמיכתו של הרב יעקב יוסף, שהיה הרב היחיד שתמך בעמותה בגלוי. לאחר פטירת הרב יעקב יוסף בשנת 2013, פורסם כי בצוואתו כתב כי "יש להגיע להבנות – מבלי לערב את השלטונות".
בשנת 2006 נדחתה בקשת ללום לרשום את בתו לכתה א' בבית הספר "בית יעקב" בשכונת גבעת שאול בירושלים, לטענת ללום עקב שיוכה המגזרי, ולטענת המנהלת יוכבד אלישיב (כלתו של הרב יוסף שלום אלישיב), אם המשפחה לא עמדה בגדרי הצניעות הנדרשים על פי תקנון בית הספר.
פעילות העמותה זכתה לפרסום נרחב בעקבות בג"ץ עמנואל, שבו עתרה לבג"ץ כנגד הפרדה בין תלמידות של מגמה חסידית ומגמה רגילה בבית ספר "בית יעקב" בעמנואל, שלטענת חלק מההורים (שזכתה לגיבוי של הבודק מטעם משרד החינוך) נעשתה על רקע של רמה דתית, אך לפי פסיקת בג"ץ נועדה להפרדה בין העדות. במסגרת עתירה זו גם הוסרה מתקנון בית הספר, שהוצג על ידי מרכז החינוך העצמאי, הדרישה שכל התלמידות יתפללו בהברה אשכנזית, גם בביתן.
בנובמבר 2008 קיבלה העמותה פרס מעמותת קדמה על פעילותה למען שוויון בחינוך.
בשנת 2015 הביאה העמותה לסיכום בדבר רישום אזורי לסמינרים באלעד, חרף איסור רבנים עליו. בשנת 2017 בית המשפט קיבל את עתירת העמותה לפסוק שהעירייה ביזתה את בית המשפט בכך שלא קיימה את הסיכום, וגזר עליה קנס יומי. בשנת 2018 העירייה יישמה את הרישום האזורי.
ביקורת על העמותה
חלקים בציבור החרדי הפנו ביקורת קשה כלפי העמותה ונערך קמפיין חריף כנגד העומד בראשה, יואב ללום. במרכז הביקורת עמדה פניית העמותה לערכאות בבג"ץ עמנואל ללא היתר מבית דין רבני. הרב עובדיה יוסף תקף את העותרים על כך: "אלו הפונים לערכאות כאילו הרימו יד בתורת משה, הנם מחרפים ומגדפים כלפי מעלה, ואין להם חלק לעולם הבא", והוסיף כי הדרך להתמודדות עם יחס האיפה ואיפה היא רישום ילדים ספרדים לתלמודי תורה של מעיין החינוך התורני.
שנות ה-80 של המאה ה-15
שנות ה-80 של המאה ה-15 היו העשור התשיעי של המאה ה-15, החלו ב־1 בינואר 1480 והסתיימו ב־31 בדצמבר 1489.
באירופה עומד עשור זה כנקודת מפנה ביחס כלפי מיעוטים, שבאה לידי ביטוי באישורים שהתחילו לתת אפיפיורים לקיום אינקוויזיציות וסוגים אחרים של רדיפה.
נוער כהלכה
ביקורת על העמותה
העמותה קיבלה מימון מהקרן החדשה לישראל, עובדה ששימשה את מבקריה, בין השאר במודעות שהתפרסמו בשכונות חרדיות ובהן נכתב "יוזמי עלילת הדם של גולדסטון - מממנים העלילה הנוכחית נגד החינוך החרדי". בתגובה השיב ללום שהתרומה התקבלה באישור רבני העמותה, וכי 'ימשיך לפעול בהתאם להוראות הרבנים עד להפסקת ההתעללות אותה חווים יהודים חרדים בבואם לרשום את ילדיהם למוסד חינוך חרדי'. בהזדמנות אחרת השיב כי הדבר נבע מחוסר ידיעה מצערת והעמותה התנתקה מהקרן ברגע שנחשף הדו"ח של "אם תרצו" על הקרן.
ספריית משפטים ע"ש ברנרד ג' סגל
ספריית משפטים ע"ש ברנרד ג' סגל היא ספרייה אקדמית בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים.
רקע
במשך כ-8 שנים, מ-1949 ועד 1957, הספרייה הועברה למשכנה הזמני של האוניברסיטה בטרה סנטה, עד הקמת קמפוס ע"ש אדמונד ספרא בגבעת רם בסוף שנות ה-50. לאחר מלחמת ששת הימים בשנת 1967, הפקולטה למשפטים הייתה הראשונה לחזור להר הצופים והוחלט שהספרייה בבניין וולפסון תהפוך לספריית הפקולטה למשפטים. כיום הספרייה משמשת גם את המכון לקרימינולוגיה, המכון לחקר המשפט העברי, המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הרי ומיכאל סאקר, מרכז מינרבה לזכויות האדם ומכונים ומרכזי מחקר נוספים הנמצאים בפקולטה למשפטים.
אוסף הספרים של ספריית משפטים הוא אחד הגדולים בתחומו בארץ ונחשב לאחד המכובדים בקרב ספריות משפטיות בעולם. האוסף כולל ספרים מהתקופה העות'מאנית והתקופה המנדטורית שניתן למצאם רק בספרייה הזו, אוסף משפטי בן ימינו בפורמט מודפס ובפורמט דיגיטלי, כתבי עת במגוון שפות, מנויים למאגרי מידע משפטיים גדולים. כמו כן, בספרייה יש אוסף של ספרים נדירים החל מהמאה ה-16 ועד תחילת המאה ה-20. בספרייה ישנם אוספים שנתרמו על ידי שופטי בית המשפט הפדרלי לואי דמביץ ברנדייס ושל פליקס פרנקפורטר ואוסף של יהודה ליב אשר גולאק מייסד של תחום המשפט העברי בארץ ישראל.
מבנה הספרייה והאוספים
כפי שמתואר בספר "תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים : שורשים והתחלות", שני האדריכלים: פרופ' פטריק גדס ופרנק מירס עסקו בהכנת תוכניות להקמת האוניברסיטה. גדס דגל בסגנון אוריינטלי, מה שתאם את החזון של מקימי האוניברסיטה "להציב את האוניברסיטה בצומת המפגש בין תרבות המערב לתרבות המזרח". הכיפה שעל המבנה נבנתה בהשראה על כיפת הסלע ושם היה משרדו של נשיא האוניברסיטה הראשון יהודה לייב מאגנס עד 1947.
בניין וולפסון בנוי מארבע קומות: הקומה העליונה שימשה כמקום לקיום אירועים אוניברסיטאיים עד 1948. הקומה כפי שהיא נראית כיום (ראו תמונה) עברה שיפוץ בסוף שנות ה-90. בקומה זו ניתן למצוא אוסף פסיקה של בית המשפט העליון עד תחילת שנת 2000 (משנת 2000 ואילך מחפשים במאגרים משפטיים), פסיקה וחקיקה בריטית מאמצע המאה ה-19, דיני קניין, דיני מקרקעין, חקיקה ופסיקה מנדטורית ועוד. בקומה זו ישנו חדר נפרד בו אוסף המשפט העברי.
בקומת הביניים ישנם אוספים בתחומים: פילוסופיה של המשפט, המשפט המוסלמי, המשפט האמריקני, משפט אירופאי, משפט וספרות, ספרות בתחום משטרה וקהילה, זכויות האדם, דיני משפחה, דיני איכות הסביבה ועוד.
הקומה התחתונה מורכבת מארבעה אולמות ובהם האוספים הבאים: אוסף המשפט הבינלאומי, אוסף דיני מיסים, אוסף קרימינולוגיה ואוסף המשפט הפלילי. בנוסף, ישנם חמישה חדרי למידה בגדלים שונים, חדר אתנחתה וחדר ספרים נדירים.
שמואל הוגו ברגמן מונה למנהל של בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי עד 1935 (השנה שבה הפך לרקטור האוניברסיטה). במשך כעשור, הוא הגדיל את אוסף הספרייה מ-35,000 עד 300,000.בנוסף, ברגמן שכנע את ממשלת המנדט להעביר לספרייה עותק אחד מכל פרסום רשמי מנדטורי וכך הספרייה כיום מחזיקה בעותקים שאינם מצויים בשום ספרייה אחרת בישראל.
אליקים גוטהולד וייל החליף את ברגמן כמנהל בית ספרים בשנת 1935 ושימש בתפקיד זה עד 1946. בתקופתו נעשו שינויים רבים ואחד מהם הוא סגירת קומת המחסן לציבור. מאז ועד היום, הגישה למחסן היא לצוות הספרייה בלבד. במחסן נמצאים רשומות הכנסת מהקמת מדינת ישראל ועד שנות ה-90, מהדורות ישנות של ספרים בעברית ובלועזית. בעקבות השדרוג שנעשה בקומה התחתונה לפני שנתיים, אוסף כתבי העת בלועזית פינה את מקומו לחדרי למידה בקבוצות ובחלקו הועבר למחסן.
השינוי הנוסף שחולל וייל הוא החלפת שיטת המיון לפי דיואי לשיטה שהוא הכיר מעבודתו כספרן בגרמניה: הספרים לפי שיטת דיואי היו מחולקים לפי נושאים ווייל שינה לשיטה לפי מספר רץ. ספריית משפטים ממוינת לפי שיטת UDC.
אוסף פרטי אמנות הנמצאים בספרייה מונה תמונות מקוריות, ביניהן שתי תמונות של ליאופולד פיליכובסקי, וספלים של שופטים יהודיים בישראל ובעולם. ניתן לעיין בפריטים אלה באמצעות האתר הייחודי שהוקם על ידי אוצרות האוניברסיטה העברית.
רוי נאווי
אהרון רוי נאווי (נולד ב-3 באפריל 2004 באור יהודה שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל פתח תקווה מליגת העל הישראלית.
קריירת מועדונים
נאווי נולד באור יהודה שבישראל. הוא החל לשחק כדורגל במועדון כדורגל עירוני אור יהודה, ובשנת 2015 עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
ב-5 ביולי 2023 חתם לשלוש עונות בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב והושאל להפועל פתח תקווה לעונה אחת.
קריירה בינלאומית
נאווי החל לשחק בנבחרת ישראל עד גיל 19 בשנת 2022. הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2022, בו סיימה נבחרת ישראל במקום השני לאחר הפסד בגמר לנבחרת אנגליה עד גיל 19, וערך חמש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ישראל עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023. במסגרת טורניר זה נאווי כבש את שער השיוויון בניצחון הנבחרת נגד יפן.
לירי
אישים:
ראו גם
}}
ערפילית המשקולת הקטנה
ערפילית המשקולת הקטנה (נקראת גם M76 מ-Messier 76 וכן NGC 650/651) היא ערפילית פלנטרית בקבוצת הכוכבים פרסאוס שמרחקה המדויק אינו ידוע ומוערך בין 2,500 ל-3,900 שנות אור ממערכת השמש. הערפילית דומה לערפילית המשקולת (M27) שבקבוצת שועלון, אך נראית קטנה וחיוורת בהרבה והיא למעשה הערפילית העמומה ביותר בקטלוג מסיה. הערפילית מוארת על ידי כוכב מרכזי מסוג ננס לבן.
היסטוריה
הערפילית התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו של שארל מסיה, ב-5 בספטמבר 1780. מסיה עצמו צפה בה ב-21 באוקטובר של אותה שנה והכניס אותה לקטלוג מסיה, כשהוא מתאר אותה כערפילית קטנה ועמומה ללא כוכבים ליד הרגל הימנית של אנדרומדה. הוא שיער שהיא מורכבת מכוכבים קטנים מכדי להראות בטלסקופ שברשותו. ב-12 בנובמבר 1787 צפה ויליאם הרשל בערפילית וציין שיש שם שתיים, כאשר הוא מייחס את M76 רק לאחת מהן. ג'ון הרשל רשם את הערפילית כשתי ערפיליות נפרדות בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים, כשהוא מתייחס לאחת מהן כאל M76 ואל השנייה כערפילית שהתגלתה על ידי אביו ויליאם ומשום כך היא קיבלה גם ציון כפול בקטלוג הכללי החדש. ב-1866 בחן האסטרונום ויליאם האגינס את הספקטרום שנפלט מהערפילית והגיע למסקנה שלא מדובר באור של כוכבים אלא בספקטרום פליטה של גז חם. אייזק רוברטס העלה ב-1891 השערה שמדובר בערפילית דומה לערפילית הטבעת כפי שהיא נראית מהצד, אבל רק ב-1918 זיהה האסטרונום האמריקאי הבר קרטיס שמדובר בערפילית פלנטרית.
תצפית
ערפילית המשקולת הקטנה היא אחד העצמים החיוורים והקשים ביותר לצפייה שברשימת מסיה. נחוץ טלסקופ בינוני ותנאי צפייה טובים כדי להבחין בה וגם אז היא נראית ככתם מוארך שקצותיו מעט יותר בהירים ממרכזו. את צבעי הערפילית ואת החלקים פחות בהירים שלה ניתן לראות רק באמצעות בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי.
הערפילית נמצאת כמעלה מצפון-צפון-מערב לכוכב φ בפרסאוס כך שלא קשה לאתרה עם ציוד מתאים ובתנאי תצפית טובים.
מבנה ומאפיינים
חלקה המרכזי של הערפילית הוא בצורת טבעת אליפטית באורך של כ-1.5 דקות קשת וברוחב של כ-0.7 דקות קשת והיא מתפשטת במהירות של כ-42 ק"מ בשנייה. קו הראייה מכדור הארץ אל הערפילית הוא בזווית של כ-15 מעלות ביחס למישור הטבעת כך שהיא נראית כאליפסה שקצותיה בהירים יותר ממרכזה. בניצב למישור הטבעת יש שתי טבעות של גז שהדרום-מזרחית (עליונה בתמונה) מגיעה למרחק זוויתי של 2.75 דקות קשת ממרכז הערפילית והצפון-מערבית (תחתונה בתמונה) למרחק זוויתי של 2.25 דקות קשת ממרכז הערפילית. טבעות אלו נוצרו ככל הנראה לפני הערפילית המרכזית כתוצאה מרוח השמש של הענק האדום שקדם לננס הלבן שבמרכז הערפילית. טבעות אלה מתפשטות במהירות של כ-20 ק"מ בשנייה והגז שבהן מיונן מהקרינה העל-סגולה של הננס הלבן, בדומה לחלק המרכזי של הערפילית. רוב האור הנפלט מהערפילית הוא באורך גל של 5,007Å שמאפיין חמצן מיונן פעמיים ([O III]).
מכיוון שמרחקה של הערפילית אינו ידוע בוודאות, קשה להעריך את גודלה. אם המרחק אליה הוא 2,500 שנות אור, אז קוטר הטבעת המרכזית הוא כשנת אור אחת וקוטר הטבעות החיצוניות הוא 1.5-1.7 שנות אור, ואם המרחק של הערפילית הוא 3,900 שנות אור אז קוטר הטבעת המרכזית הוא כ-1.7 שנות אור וקוטר הטבעות החיצוניות הוא 2.5-3 שנות אור.
לננס הלבן שבמרכז הערפילית יש בהירות מדרגה 16 וטמפרטורת פניו מוערכת בכ-60,000 קלווין. כמעט כל הקרינה שלו היא בתחום העל-סגול.
ג'ון ג'ואנדה
ג'ונסון "ג'ון" ג'ואנדה (באנגלית: Johnson "John" Juanda; נולד ב-8 ביולי 1971) הוא שחקן פוקר אינדונזי. בשנת 2015 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
ביוגרפיה
ב-2002 זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו וב-2003 זכה בשני צמידים נוספים, זכיות אשר זיכו אותו בתואר שחקן הטורנירים של השנה של מגזין CardPlayer. ב-2008 זכה באירוע המרכזי הראשון של אליפות העולם באירופה, לאחר קרב ראש בראש שנערך 7 שעות, שיא לתקופתו.
מסגד אקצה
מסגד אקצה (בטורקית: Mescidi Aksa; בהולנדית: Aksamoskee) הוא מסגד בעיר האג בהולנד, השוכן במבנה שהוקם כבית כנסת ושימש את הקהילה היהודית בעיר בין השנים 1844-1975.
ג'ון ג'ואנדה
ביוגרפיה
ג'ואנדה הגיע לשולחן הגמר בסבב הפוקר העולמי 6 פעמים, אך לא הצליח לזכות בתואר, כאשר הכי קרוב שהגיע היה כשסיים במקום השני באליפות הראשונה של הסבב שנערכה בבלאג'יו שבלאס וגאס ב-2002.
מסגד אקצה
כבית כנסת
באמצע המאה ה-19, עם התגברות הגירה יהודית ממזרח אירופה להולנד, נוצר צורך בקהילה היהודית להקים בית כנסת חדש וגדול, במקום המבנה הישן שנבנה בשנים 1721-1723. לצורך כך העמיד המלך וילם השני מאוצרו הפרטי סך 4500 פלורינים לצורך הבניה. בית הכנסת נבנה בין השנים 1842-1844, בסגנון נאו-קלאסי על ידי האדריכל רודנבורג. אל בית הכנסת החדש הועבר ארון הקודש מבית הכנסת הישן, שבסיסו נבנה בשנת 1723, ועליו נוספו חלק עליון ושלושה כתרים בשנת 1740. ארון הקודש עשוי עץ ועיטוריו מצופים פס זהב מותך. בית הכנסת הוקם במרכזו של אזור שבו התגוררו יהודים רבים. עם גירוש יהודי הולנד למחנות בשנים 1942-1943, עמד בית הכנסת בשממונו עד תום המלחמה. לאחר המלחמה, חודשה הפעילות בבית הכנסת יחד עם עוד 2 בתי כנסת אחרים בעיר. המלחמה פגעה בקהילה מבחינה מספרית, כשלפני המלחמה מנתה כ-17 אלף איש, ולאחריה כ-2000. הקהילה התקשתה להחזיק בשלוש בתי כנסת, ובשנת 1975 סגרה הקהילה את שערי בית הכנסת הגדול. ארון הקודש המפואר הועבר מפורק וארוז בארגזים למוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם. כיום משמש ארון הקודש בית כנסת בשכונת הר נוף בירושלים.
ג'ון ג'ואנדה
ביוגרפיה
ב-2015 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
מסגד אקצה
כמסגד
ההגירה המוסלמית להולנד הביאה לבניית מסגד בהאג כבר בשנת 1955, הנקרא מסגד מובארק. בשנות ה-70 התגברה ההגירה המוסלמית, והתעורר צורך לבניית מסגד נוסף. מאחר שבית הכנסת עמד ללא שימוש, פרצו לתוכו מהגרים טורקים שהתגוררו באזור והחלו להשתמש בו כמסגד, ללא רישיון מהעירייה וללא בעלות על המבנה. הצלאה הראשונה התקיימה במבנה ב-7 ביולי 1979. בשנת 1981 הוסדרה העברת המבנה, כאשר הקהילה היהודית מכרה את המבנה לעיריית האג, וזו העבירה אותו לרשות הקהילה המוסלמית הטורקית בעיר. לאחר שהוסדרה הבעלות נערכו שינויים במבנה על מנת להתאימו למסגד, והוכשר לקליטת 1500 מתפללים. בשנת 1987 נבנו בחזית הבניין שני מינרטים בגובה 26 מטרים.
ג'ון ג'ואנדה
ביוגרפיה
נכון למרץ 2022, ג'ואנדה זכה בסך של כ-25.2 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-5.7 מיליון דולר בסבב אליפות העולם וכ-1.8 מיליון דולר בסבב הפוקר העולמי.
חיים אישיים
ג'ואנדה בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת סיאטל.
אל-ג'ארושיה
אל-ג'ארושיה (בערבית: الجاروشية) הוא כפר פלסטיני בנפת טולכרם במערב יהודה ושומרון, הממוקם 6 קילומטרים צפונית לטולכרם. על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, באל-ג'ארושיה היו אוכלוסייה של כ-907 תושבים באמצע שנת 2006. 8.4% מאוכלוסיית אל-ג'רושיה היו פליטים ב-1997. ב-2014 גדלה האוכלוסייה והגיעה לכ-1,093 נפשות.
היסטוריה
בשנת 1961, תחת השלטון הירדני, מנתה אוכלוסיית אל-ג'ארושיה 245 תושבים.
אחרי 1967
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 עברה אל-ג'רושיה לשלטון הישראלי ביהודה ושומרון.
גיימרה
גיימרה (בהונגרית: Gyömöre) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בגיימרה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,440 תושבים, ובשנת 2019 רק 1,246 תושבים.
יהודי גיימרה
בשנת 1938 הורע מצבם של יהודי גיימרה, אחוזה שהייתה בבעלות יהודים הולאמה, ויהודים לא הורשו לעסוק במסחר, בשנת 1942 גויסו עשרים וחמישה גברים יהודים לעבודות כפייה רובם מצאו את מותם בשדות המוקשים בחזית אוקראינה לשם נשלחו לסייע לצבא ההונגרי שלחם לצד הגרמנים.
עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944, הוטל עוצר בית על יהודי גיימרה ובתחילת מאי הם הועברו לגטו שהוקם במושונמגיארובאר הסמוכה, ומשם לגטו גיור (עיר) בירת המחוז. ב-15 ביוני נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי מלחמת העולם השנייה חזרו לכפר 13 יהודים, חיי הקהילה לא התחדשו ובשנת 1962 נותרו במקום רק חמישה יהודים.
בית המשפט ההונגרי העמיד לדין את מזכיר הכפר בימי המלחמה, קאלמאן גדה (GEDE), וגזר עליו עשר שנות מאסר ושלילת זכויותיו האזרחיות בגין פשעיו נגד היהודים.
Nu-Mixx Klazzics
Nu-Mixx Klazzics הוא אלבום רמיקס של הראפר האמריקאי טופאק שאקור. הוא יצא לאורבשנת 2003 בחברת התקליטים Death Row Records. האלבום מכיל מספר שירים מפורסמים מהאלבום  All Eyez on Me, עם עריכות של קולות רקע והוספת זמרים אורחים. Nu Mixx Klazzics מכר 700,000 עותקים על פי Nielsen Soundscan.
יחיאל מיכל מנמירוב
הגאון רבי יחיאל מיכל ב"ר אליעזר מנמירוב (נרצח ב-12 ביוני 1648, כ"ב בסיוון ה'ת"ח) היה רב ומקובל, מראשוני תנועת החסידות באירופה, רבה של הקהילה היהודית וראש ישיבה בעיר נמירוב, מחבר הספר "שברי לוחות".
רבי יחיאל מיכל נולד להגאון רבי אליעזר מזלאטשוב, נישא לבתו של רבי מרדכי יפה בעל הלבושים, כיהן כרבה של הקהילה היהודית בנמירוב ועמד בראשות הישיבה בעיר, עד להירצחו בשנת 1648 בגזרות ת"ח–ת"ט.
רבי שבתי הכהן קונן עליו ב"מגילת עיפה" ואמר שידע כל התורה כולה בעל-פה, והיה בקי בכל החכמות.
הירצחו
כשמוע היהודים על פשיטותיהם של הקוזאקים הסתגרו עם רכושם בתוך מבצר העיר ונעלו את שעריה. ביום כ' בסיוון בשנת ה'ת"ח, 10 ביוני 1648, פשטו חיל קריבונוס הקוזאקים על העיר נמירוב תוך שהתחזו לכח ידידותי והניפו דגלים של צבא הכתר של פולין. בהפצרתם של תושבי העיר הגויים ששיתפו פעולה עם הקוזאקים, שוכנעו היהודים בני העיר שמדובר בסיוע מפני התקפות הקוזאקים על הערים. כאשר פלשו הפורעים לעיר טבחו בה כל מי שלא הסכים להמיר דתו לנצרות אורתודוקסית. בטבח זה נרצחו אלפי יהודים. רבים מן היהודים בנמירוב מסרו נפשם לקדש שם שמים, שלא להמיר את דתם בעידודו של רבם, שגם הוא כמותם קפץ לבריכות המים בסמוך למבצר למסור נפש. רבי יחיאל מיכל נתפס על ידי אחד מן הפורעים הקוזאקים שכפה עליו להמיר דתו, הצליח להשתחרר ולברוח, ומצא מקום מסתור יחד עם אמו בבית אחד משך כל הלילה עד אור הבוקר.
לאחר הטבח החלו תושבי העיר הגויים לחפש בבתים אם יש מי שהצליח לברוח. רבי יחיאל מיכל ברח עם אמו לבית הקברות בכדי שיובא לקבורה באם ימצאוהו. ביום כ"ב בסיון, מצאו אחד הגויים תושבי העיר ורצחו לעיני אמו במכות מקל, ולאחר מכן רצח גם אותה.
תענית כ' בסיוון
עקב פרעות אלו חודשה תענית כ' בסיוון בידי ועד ארבע ארצות, לזכר גזרות ת"ח–ת"ט.
רבי אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא (בעל "יסוד ושורש העבודה") מציין את אופי יום זה:.
עונת 1984/1985 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1984/1985 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-30 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-19 בספטמבר 1984 ותחרות הסתיימה ב-29 במאי 1985.
בתחרות השתתפו 32 קבוצות.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 32 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
דינאר
דינאר (בצרפתית: Dinard) היא קומונה במחוז איל ווילן בחבל ברטאן בצפון מערב צרפת, לחוף נהר ראנס בשפך שלו לתעלת למאנש. השפך הרחב מפריד בין דינאר לסן מאלו שאפשר לצפות עליה מדינאר.
היסטוריה
בתקופת הבל אפוק בסוף המאה ה-19 הפכה דינאר לאתר קיט מועדף על עשירי בריטניה וארצות הברית שבנו בה בתי נופש מפוארים.
החוף הרחב ומזג האוויר הנוח הפך אותה ליעד מועדף בעיקר על ידי אריסטוקרטים מבריטניה. משנות ה-30 תפסה את מקומה הריביירה הצרפתית בדרום צרפת.
השם הראשון של הקומונה היה Saint-Énogat עד 1879 ואחר כך שונה ל-Dinard-Saint-Énogat ומ-1921 ל-Dinard.
הסופר הירושלמי דוד שחר, שזכה לתהילה רבה בצרפת, נהג לכתוב פרקים מספריו בעיר הנופש. לאחר מותו ב-1997 נקרא על שמו רחוב בדינאר: Rue David Shahar
על החוף יש פסל של אלפרד היצ'קוק כמחווה לסירטו "הציפורים" הפסל נקבע במקום בשנת 2009 לרגל פסטיבל סרטים בריטיים שנערך בדינאר.
במרכז העיירה יש אנדרטת זיכרון לאניית הקיטור הבריטית "הילדה" שטבעה בסערה בחוף סן מאלו בשנת 1905 ו-125 מנוסעיה טבעו. המדחף של האנייה נשלה מהים ב-1997 ומהווה את האנדרטה לזכרם.
פיליפ קולשרייבר
פיליפ קולשרייבר (בגרמנית: Philipp Kohlschreiber; נולד ב-16 באוקטובר 1983 באאוגסבורג שבגרמניה) הוא טניסאי גרמני, שהתחיל את הקריירה שלו כמקצוען בשנת 2001. היד החזקה שלו היא יד ימין והוא זכה ב-4 תוארי יחידים ו-7 תוארי זוגות. נכון לאוגוסט 2018 מדורג קולשרייבר במקום ה-33 בסבב ה-ATP. דורג בשיאו במקום ה-16, ב-30 ביולי 2012.
2007
ב-2007, הגיע קולשרייבר לתוצאה מצוינת בטורניר סבב המאסטרס העולמי במונטה קרלו, לאחר שניצח בסיבוב השני את המדורג ה-12 בעולם, דוד נלבלדיאן הספרדי והעפיל לרבע הגמר, שם הודח. באותה שנה השיג את התואר הראשון בקריירה שלו, לאחר שגבר בטורניר מינכן על מיכאל יוז'ני הרוסי, והפך לגרמני הראשון שזוכה בטורניר מאז 1994.
2008
קולשרייבר החל את 2008 בהעפלה לרבע גמר טורניר דוחא שבקטר. באותה שנה זכה בתואר השני שלו בקריירה בטורניר היינקן שהתקיים באוקלנד שבניו זילנד, לאחר שניצח את חואן קרלוס פררו בגמר. אחרי ההישג של קולשרייבר בטורניר היינקן, הוא גבר על המדורג 6 בעולם, אנדי רודיק בסיבוב השלישי של אוסטרליה הפתוחה בתוצאה של 6-4, 3-6, 7-6, 6-7, 8-6. בסיבוב הרביעי הודח ב-4 מערכות על ידי הטניסאי הפיני, ירקו ניימינן. במאי של אותה שנה, הפסיד קולשרייבר בגמר אליפות גארי וובר שנערכה בגרמניה לרוג'ר פדרר ב־2 מערכות.
2009
קולשרייבר החל את 2009 עם העפלה לרבעי הגמר בטורניר דוחא ובאוקלנד. הטניסאי הגרמני העפיל לסיבוב השני באוסטרליה הפתוחה, לפני שהודח ב־5 מערכות מול פבריס סאנטורו. בטורניר באינדיאן וולס מאסטרס, קולשרייבר ניצח את ניקולאס לפנטי 6-2 3-6 6-3, לפני שהודח בסיבוב הרביעי על ידי פרננדו ורדאסקו. גם ב-2009, הודח קולשרייבר על ידי נובאק דיוקוביץ' בסיבוב הרביעי ב-3 מערכות. בסיבוב השלישי של אליפות וימבלדון הוא נוצח על ידי רוג'ר פדרר ב-5 מערכות, והיה השחקן הראשון שלוקח מערכה מרוג'ר פדרר במהלך כל הטורניר, ואחריו גם אנדי רודיק עשה זאת.
2010
קולשרייבר פתח את העונה באוקלנד עם ניצחון ב־3 מערכות על טומאס בלוצ'י הברזילאי. קולשרייבר רשם עוד 2 ניצחונות בדרך לחצי גמר הטורניר, אך בשלב זה הודח על ידי הטניסאי הצרפתי ארנואד קלמנט. קולשרייבר התחיל את אוסטרליה הפתוחה עם 2 ניצחונות והעפיל לסיבוב השלישי, אך הוגרל לשחק נגד רפאל נדאל, והודח בסיבוב השלישי. בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס, הודח קולשרייבר על ידי נובאק דיוקוביץ' ב־5 מערכות, ובשובר שוויון. בטורניר סוני אריקסון, הפסיד קולשרייבר לז'ו-וילפריד צונגה בסיבוב השלישי לאחר שניצח את פלוריאן מלר שפרש בגלל פציעה. במונטה קרלו מאסטרס, הוא ניצח את אנדי רודיק בדרך לרבע הגמר, שם הודח על ידי דוד פרר ב-3 מערכות. באליפות ווימבלדון הפסיד קולשרייבר בסיבוב השלישי לאנדי רודיק. בטורניר המבורג, הפסיד לטומאס בלוז'י בסיבוב השלישי. בספטמבר אותה שנה, מינה למאמנו האישי את מיילס מק'גאיין.
2011
קולשרייבר החל את 2011 באליפות קטאר עם ניצחון על אנדראס ספי בסיבוב הראשון, אך הפסיד בסיבוב השני לאיבו קרלוביץ'. באוקלנד, הפסיד לדוד פרר ברבע הגמר. בפברואר, התחרה קולשרייבר בטורניר ה-ABN AMRO ברוטרדם שבהולנד. הוא ניצח בסיבוב הראשון את ין-סן לו היפני, אך בסיבוב השני הפסיד ל-4 בעולם דאז, רובין סודרלינג. בהופעתו הראשונה בגביע הדייוויס עבור נבחרת גרמניה בטניס, הוא ניצח את המדורג 32 בעולם, איוואן דודיג הקרואטי. במשחק הרביעי בסדרה בין גרמניה לקרואטיה, הפסיד קולשרייבר למרין קיליץ', המדורג 10 בעולם דאז. לאחר שעלה אוטומטית בסיבוב הראשון של המאסטרס באינדיאן וולס, הפסיד בסיבוב הרביעי לחואן מרטין דל פוטרו במשחק צמוד, 6-7 6-7. קולשרייבר הודח על ידי רוג'ר פדרר בסיבוב השני של המאסטרס במונטה קרלו לאחר שניצח בסיבוב הראשון. באותה שנה זכה בתואר השלישי שלו בקריירה, בטורניר האלה (גארי וובר), לאחר שניצח את שותפו לנבחרת גביע הדייוויס, פיליפ פטצשנר. בדרך לתואר זה ניצח את סדריק שטבה, אלכסנדר דוגלופולוב, לייטון יואיט וגאל מונפיס.
2012
קולשרייבר העפיל לחצי גמר טורניר האלה, לאחר שניצח ברבע הגמר את רפאל נדאל 6-3 6-4. בחצי הגמר הודח על ידי טומי האס 7-6, 6-7, 7-6. באותה שנה הגיע קולשרייבר להישג הגדול ביותר בקריירה שלו, כשהעפיל לרבע גמר הווימבלדון שבאנגליה, אך בשלב זה הודח על ידי ג'ו-וילפריד צונגה ב-4 מערכות.
2013
קולשרייבר החל את העונה בהפסד לגאל מונפיס בשלב השני של טורניר דוחה. בטורניר היינקן שמתקיים באוקלנד, הודח קולשרייבר בגמר לאחר הפסד נגד דויד פרר, בתוצאה 6-7 ו1-6. באוסטרליה הפתוחה, פגש קולשרייבר את אמיר ויינטרוב בסיבוב השני, וניצח. בסיבוב השלישי הודח על ידי מילוש ראוניש (13). בטורניר המאסטרס באינדיאן וולס, הפסיד קולשרייבר בסיבוב השני למדורג 25 בעולם, בנויט פאייר הצרפתי. בטורניר המאסטרס במונטה קרלו, נוצח קולשרייבר בסיבוב השלישי על ידי רפאל נדאל. בטורניר ברצלונה הפתוחה הפסיד קולשרייבר בחצי הגמר לניקולס אלמגרו המקומי. בטורניר מינכן, הגיע קולשרייבר עד לגמר, שם הפסיד לטומי האס 6-3 7-6. ברולאן גארוס, הפסיד קולשרייבר בסיבוב הרביעי למדורג 1 בעולם, נובאק דיוקוביץ'. בטורניר האלה, ניצח קולשרייבר את קרלוס ברלוק' ואת טוביאס קאמקה, בדרך לרבע הגמר נגד מיכאל יוז'ני, שם הודח בתוצאה 6:3 6:2. בטורניר ההכנה לקראת אליפות וימבלדון, טורניר האיסטבורן שבאנגליה, הודח קולשרייבר בסיבוב השני על ידי ראדק סטפנק.
פרעות גרנדה
פוגרום גרָנָדָה הוא טבח שנערך ביום שבת, 30 בדצמבר 1066 (ט בטבת ד'תתכ"ז) כנגד הקהילה היהודית של העיר גרנדה באנדלוסיה על ידי האוכלוסייה המוסלמית של העיר. הפוגרום החל כשהמונים מוסלמים הסתערו על הטירה של שליט גרנדה ורצחו את יועצו היהודי רבי יהוסף הנגיד (בנו של רבי שמואל הנגיד) והמשיך בטבח של כלל האוכלוסייה היהודית של העיר.
יהוסף בן שמואל הנגיד
רבי יהוסף בר שמואל הלוי הנגיד או "יוסף אבן נע'רילה" (1033-1066) נולד בגרנדה לאביו רבי שמואל הנגיד, אחד מסמלי תור הזהב של היהודים בספרד. רבי יהוסף הנגיד פרסם את כתביו של אביו בקבוצת מאמרים מיוחדת, וסיפר על עצמו בהקדמה של אותה אסופת מאמרים. לפי תיאורו, בגיל 9 ליווה את אביו לקרב אך במהרה התגעגע לעיר מולדתו גרנדה, וחיבר על כך שיר כבר בגילו הצעיר. את מירב השכלתו קיבל מאביו שמואל הנגיד. עם מותו של אביו, החליף אותו יהוסף כנגיד וכראש הקהילה היהודית של גרנדה.
בכתבים וכרוניקות שנכתבו על ידי ערבים ומוסלמים בני התקופה, יהוסף הנגיד מואשם בכך שהוא היה אדם תככן ולא מוסרי. באופן ספציפי, הוא מואשם בכך שערך מניפולציות על המלך של גרנדה והפעיל מרגלים במטרה להגדיל את כוחו וסמכותו. בכך הפר לכאורה את תנאי עומר שמעניקים ליהודים (בני מעמד הד'ימי) הגנה רק אם הם שומרים על נאמנותם לשלטון מוסלמי. האשמה נוספת נגד רבי יהוסף הנגיד ממקורות מוסלמיים היא שניסה לעורר מתחים בין האוכלוסייה הברברית לבין האוכלוסייה הערבית בעיר, וניסה להביא למלחמת אזרחים כדבריהם.
הטבח
ביום שבת ט' בטבת ד'תתכ"ז (30 בדצמבר 1066) הסתערו המונים מוסלמים על ארמון המלך, המקום בו יהוסף הנגיד הסתתר, הרגו אותו וצלבו את גופתו על שער העיר. לאחר מכן ההמונים המוסלמים ערכו טבח בשאר האוכלוסייה היהודית בעיר במהלכו נהרגו אלפים. לפי האנציקלופדיה היהודית של 1906 "יותר מ-1500 משפחות יהודיות, שמנו ביחד יותר מ-4000 אנשים, נהרגו באותו יום". אשתו של יהוסף הנגיד הצליחה להימלט מהעיר ביחד עם בנה הצעיר עזריה, בעזרת יהודים מבני העיר.
לפי ההיסטוריון ברנרד לואיס:
הטבח תואר על ידי היסטוריונים מודרניים כגון זאב לקויר כפוגרום. לדבריו תחת השלטון המוסלמי "יהודים ככלל לא הצליחו להשיג תפקידים ציבוריים (אך כרגיל, היו יוצאי דופן), והיו לעיתים פוגרומים, כמו זה של גרנדה ב-1066".
הראב"ד הראשון כתב שצום תשעה בטבת, שלא נאמר מה טעמו, נקבע מראש ברוח הקודש על הפרעות בגרנדה. שולמית אליצור ביארה שהיהודים בני התקופה התפעלו מצירוף המקרים ועל כן כתבו כן.
בשנים שלאחר הטבח בגרנדה של שנת 1066 הקהילה היהודית בעיר החלה להשתקם. אולם כבר בשנת 1090 נהרס שוב הרובע היהודי בגרנדה במהלך כיבוש העיר על ידי שושלת המוראביטון בהנהגת יוסוף בן תאשפין, עקב האשמה כנגד היהודים שהם צידדו בצד הנוצרי במהלך המלחמה.
חואניטו (כדורגלן)
חואניטו שיחק בבורגוס, במדיה זכה בפרס דון בלון לכדורגלן הספרדי המצטיין ב-1977, וממנה המשיך לקריירה ארוכה של עשר עונות בריאל מדריד. במדי ריאל זכה חואניטו בחמש אליפויות, שני גביעים ושני גביעי אופ"א, ואף היה למלך השערים של הליגה בשנת 1984.
קריירה מקצועית
חואניטו החל את דרכו בקבוצת הנוער המקומית של פואנחירולה מעיר הולדתו, וב-1972 עבר לקבוצת הנוער של אתלטיקו מדריד. במהלך שהותו בקבוצה סבל משבר בשוקה, ועל אף שהועלה לסגל הקבוצה הבוגרת בעונת, הוא מעולם לא לבש את מדי הקבוצה הבוגרת במשחק רשמי.
בעונת יצא חואניטו בהשאלה כדי לשקם את הקריירה בבורגוס מליגת המשנה. הוא השתלב היטב בהרכב הקבוצה והצליח להינצל עמה מירידת ליגה. בסיום העונה הפכה העברתו לבורגוס לקבועה, ובעונת סייע לקבוצתו לזכות באליפות ליגת המשנה ולהעפיל לליגה הבכירה. חואניטו המשיך בקבוצה לעונה רביעית, שהייתה הראשונה שלו כשחקן פעיל בליגה הראשונה. בעונה זו, עונת, סייע חואניטו לקבוצתו להינצל מירידה מהירה לליגת המשנה, כשכבש תשעה שערים ב-32 משחקי ליגה. הופעותיו הטובות באותה העונה זיכו אותו בפרס דון בלון לספרדי המצטיין באותה העונה.
בעונת זכה עם קבוצתו בפעם השנייה בגביע הספרדי. בזכות הזכייה, התמודדה ריאל במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע עונה אחר כך. חואניטו כבש שלושה שערים במהלך הטורניר, ושער נוסף בפנדל במשחק הגמר מול אברדין, שקבע שוויון 1-1 לאחר 14 דקות. בסיום נוצחה ריאל 2-1 משער שנכבש שלוש דקות לסיום ההארכה. עונה אחר כך, על אף שקבוצתו סיימה במקום השני בלבד בליגה, זכה חואניטו בתואר מלך השערים של הליגה הספרדית עם 17 שערי ליגה.
החל מעונת הצליחה ריאל בזירה האירופית, לאחר שזכתה בגביע אופ"א. עונה אחר כך שמרה על הגביע וזכתה גם באליפות ספרד, הרביעית בקריירה לחואניטו, תואר עליו שמרה גם עונה אחר כך. האליפות השנייה ברציפות, והחמישית של חואניטו בקבוצה, סימנה גם את סיום דרכו במועדון בתום עשר עונות. לזכותו 85 שערי ליגה ב-284 הופעות במדי ריאל מדריד.
לקראת עונת עבר חואניטו למאלגה של המאמן לאסלו קובאלה. כבר בעונת הבכורה שלו במועדון כבש חואניטו עשרה שערי ליגה ב-37 הופעות בליגת המשנה, וסייע לקבוצתו להעפיל מהמקום הראשון בחזרה לליגה הבכירה. הוא נותר במועדון עונה נוספת בליגה הבכירה, וסייע לקבוצתו להישאר בה עם חמישה שערים ב-34 הופעות. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 35, והתמנה לתפקיד המנהל המקצועי של המועדון.
במהלך בעונת עזב את תפקידו במלאגה, וחזר לשחק בליגה השלישית במדי לוס בוליצ'ס, במדיה ערך חמש הופעות ליגה. בנובמבר 1991, במהלכה של עונת, התמנה לתפקיד מאמן מרידה מליגת המשנה.
עוד לפני תום אותה עונה, ב-2 באפריל 1992, עשה חואניטו את דרכו בחזרה ממשחק במסגרת גביע אופ"א בין קבוצתו לשעבר ריאל מדריד לבין טורינו. בדרכו חזרה למרידה היה מעורב חואניטו בתאונת דרכים ונהרג בגיל 37.
נבחרת ספרד
חואניטו החל את דרכו הבינלאומית בנבחרת האולימפית של ספרד לאולימפיאדת מונטריאול (1976), תחת המאמן לאסלו קובאלה. חואניטו פתח בהרכב בשני משחקיה של ספרד בטורניר, שהסתיימו בהפסדים ובהדחה בשלב הבתים.
מספר חודשים לאחר הטורניר זכה חואניטו להופעה ראשונה בנבחרת ספרד הבוגרת, תחת קובאלה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-10 באוקטובר 1976, כשהחליף את ויסנטה דל בוסקה בדקה ה-28 בניצחונה של ספרד 1-0 על, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978. כחצי שנה אחר כך, בהופעתו השנייה בנבחרת, כבש חואניטו את שער הבכורה שלו במדיה. היה זה במשחק ידידות ביתי מול שהסתיים בשוויון 1-1.
חואניטו זומן על ידי קובאלה לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1978 בארגנטינה. לאחר שלא שותף בהפסד 2-1 ל במשחק הראשון, חזר חואניטו להרכב של קובאלה בצמד המשחקים הנותרים בשלב הבתים, בהם נפרדה ספרד בשוויון 0-0 מ וגברה 1-0 על. המאזן של ספרד הספיק למקום שלישי בלבד, והיא סיימה את דרכה בסיום שלב הבתים.
חואניטו כבש את שערה הראשון של ספרד במוקדמות יורו 1980, בניצחונה של ספרד 2-1 על. עם זאת, הוא לא חזר עוד לשחק בטורניר המוקדמות ולא שותף במשחקיה של ספרד במשך כשנה. יחד עם זאת, הוא חזר לסגל וזומן על ידי קובאלה לקראת יורו 1980 באיטליה. במשחק הראשון בטורניר, שהסתיים בשוויון 0-0 מול, עלה חואניטו מהספסל דקות ספורות בתוך המחצית השנייה. הוא שב להרכב הפותח בהפסד 2-1 ל, ופתח גם בהפסד 2-1 ל בו הוחלף במחצית המשחק. ספרד סיימה את שלב הבתים במקום האחרון בבית ולא המשיכה לשלב הבא.
ספרד אירחה את טורניר מונדיאל 1982, וחואניטו זומן לסגל הנבחרת לטורניר על ידי המאמן חוסה סנטמריה. במשחק הפתיחה מול, שהסתיים בשוויון 1-1 מפתיע, פתח חואניטו בהרכב אך הוחלף במחצית. במשחק השני מול יוגוסלביה כבש חואניטו את מה שהיה לשערו האחרון בנבחרת, כשבדקה ה-14 של המשחק הבקיע בפנדל את שער השוויון של ספרד, בדרך לניצחון 2-1 בסיום. הוא שמר על מקומו בהרכב גם בהפסד 1-0 ל. ספרד העפילה לשלב הבתים השני, ובמשחק הראשון נוצחה 2-1 על ידי. חואניטו פתח בהרכב והוחלף במחצית, במה שהיה למשחקו הבינלאומי האחרון, לאחר שלא שותף בשוויון 0-0 מול אנגליה שסיים את דרכה של ספרד.
לאחר הטורניר סיים חואניטו את דרכו הבינלאומית. לזכותו 34 הופעות במדי נבחרת ספרד, ובהן כבש שמונה שערים.
"הרוח של חואניטו" ותקריות האלימות
חואניטו היה מסמלי התקופה של ריאל מדריד בשנות השמונים. לצד היכולת הטכנית הגבוהה שהפגין, אופיו של חואניטו השפיע רבות על הקבוצה באותן השנים. הוא התנהל באופן אמוציונלי במהלך משחקים, כשהוא מלהיב את חבריו לקבוצה ואת קהל האוהדים של הקבוצה, ייצג מסירות מוחלטת למועדון והיה אהוד מאוד על הקהל. הביטוי "הרוח של חואניטו" ליווה את סגנונה של ריאל מדריד במשך כעשור שלם.
"הרוח של חואניטו" באה לייצג את אופייה הבלתי מתפשר ואת יכולתה של הקבוצה לחזור מפיגור פעם אחר פעם. דוגמה ראשונה לכך הייתה ברבע גמר גביע אירופה לאלופות בעונת. ריאל הפסידה 2-0 לסלטיק בחוץ, אך חזרה מהפיגור באצטדיון סנטיאגו ברנבאו עם ניצחון 3-0. את שערה השלישי של הקבוצה כבש חואניטו. בעונת זכתה ריאל בגביע אופ"א תוך שהיא ממחישה את "הרוח של חואניטו" שלב אחרי שלב. היא הפסידה 3-1 בקרואטיה לרייקה, אך חזרה עם ניצחון 3-0 בבית. לאחר הפסד 3-0 בבריסל לאנדרלכט, חזרה ריאל עם ניצחון מרשים של 6-1 בבית. בחצי הגמר שוב הייתה ריאל בדרך להדחה עם הפסד 2-0 לאינטר מילאנו בסן סירו, אך שוב הפכה את התוצאה בביתה עם ניצחון 3-0. עונה אחר כך, באותו המפעל, גברה בורוסיה מנשנגלדבך 5-1 בבית על ריאל, אך בגומלין ניצחה ריאל 4-0 והמשיכה לזכייה שנייה ברצף. ברבע גמר גביע האלופות 1987, הפסידה ריאל 4-2 בחוץ מול הכוכב האדום בלגרד, אך ניצחה בבית 2-0 ועלתה לחצי הגמר.
בצד יכולותיו ככדורגלן וכמנהיג בקבוצה, התפרסם חואניטו גם בשל התקריות האלימות בהן היה מעורב. ב-30 בנובמבר 1977, במשחק חוץ מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978, הוחלף חואניטו בדקה ה-71 של ההתמודדות. בעת ירידתו מהדשא, התגרה חואניטו בקהל המקומי בתנועות ידיים, כל זאת כשנבחרתו ביתרון 1-0. בתגובה, השליך הקהל חפצים לעברו של חואניטו, ובקבוק זכוכית פגע בראשו. הוא הורד מהמגרש באלונקה ונזקק לתפרים.
ב-1 בנובמבר 1978 הודחה ריאל מגביע אירופה על ידי גראסהופרס ציריך, לאחר שניצחה אותה 3-1 במשחק הראשון בבית אך הפסידה 2-0 בגומלין בחוץ. השער השני נכבש, ככל הנראה, מעמדת נבדל, מה שגרם לתרעומת גדולה בקרב שחקני ריאל. בתום המשחק, על פי דו"ח השופט אדולף פרוקופ מגרמניה המזרחית, תקף חואניטו את השופט ונגח בפניו. על אף ההכחשות מצד המועדון, נשפט חואניטו על ידי אופ"א להרחקה של שנתיים מהמפעלים האירופים, עונש שהומתק לאחר מכן ל-14 חודשים.
ההפסד בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע מול אברדין ב-1983 הובילה לשיאו של סכסוך בין חואניטו לחברו לקבוצה, אולי שטיליקה. במרץ 1986, כששטיליקה שיחק בנשאטל גזמאקס, נפגשו ריאל ונשאטל ברבע גמר גביע אופ"א. כבר בשניות הראשונות תיקל חואניטו את שטיליקה בחריפות, ולאורך המשחק הרבו השניים להתעמת פיזית. בדקה השבעים ירק חואניטו בפניו של שטיליקה, אירוע שנעלם מעיני השופט, ודקה אחר כך ניסה שטיליקה לבעוט בראשו של חואניטו, אך האחרון הצליח להתחמק והבעיטה פגעה בכתפו. זמן קצר אחר כך הוחלף חואניטו מחשש לאירועים אלימים נוספים.
אירוע אלים נוסף היה זה שסיים את דרכו של חואניטו בריאל מדריד. בחצי גמר גביע אירופה לאלופות ב-1987, פגשה ריאל את באיירן מינכן. לותר מתאוס הכשיל שחקן מריאל, וכשהאחרון קם, ניגש אליו ודחף אותו קלות, נפל מתאוס על הדשא. חואניטו, שכעס על האירוע, הגיע מאחור ודרך בעוצמה על גבו של מתאוס, ולאחר שצעק עליו הוסיף ודרך על פניו. הוא הורחק בכרטיס אדום ישיר ואף התנצל על האירוע לאחר מכן, אך אופ"א הענישה את חואניטו בחומרה והרחיקה אותו לחמש שנים ממפעליה האירופים. בעקבות ההרחקה הוחלט בריאל שלא להחזיק את חואניטו עבור משחקי הליגה בלבד, ובסיום אותה העונה סיים חואניטו את דרכו בת עשר השנים בקבוצה.
רמדאן בישראל
חודש הרמדאן בישראל הוא האופן בו מצוין חודש הרמדאן בקרב הציבור המוסלמי בישראל. באופן מסורתי נוהגים הפלסטינים לפקוד במהלך החודש את מסגד אל אקצא שבדרום מתחם הר הבית, נקודת חיכוך בשל היות האתר קדוש הן באסלאם והן ביהדות. רצונם של מאות אלפי פלסטינים להגיע לתפילה בעיר, בפרט לתפילות יום השישי, גורם לעלייה במתיחות הביטחונית ברמדאן.
קביעת מועד תחילת החודש
אחד המנהגים המובהקים של חודש הרמדאן הוא החיוב לצום מדי יום ביומו לאורך כל ימות החודש. ההבדל במועד חודש רמדאן ביחס לעונות השנה מביא לכך שמשך הצום היומי משתנה משנה לשנה כתלות במשך הזמן שבין עלות השחר (זמן תפילת פַג'ר) לשקיעת החמה (זמן תפילת מע'רב) בכל נקודה בכדור הארץ. בישראל משך צום רמדאן נע בין 11.5 שעות בסוף דצמבר (מ־5:10 ועד 16:40 לפי שעון חורף ישראלי לאופק ירושלים) ל־16 שעות (החל מ־3:50 ועד 19:50 בסוף יוני לפי שעון קיץ ישראלי). הקושי בצום משתנה גם הוא לפי אורך היום, תנאי האקלים המקומי ושינויי מזג האוויר.
ב־2019 הובילה מחלוקת בין גופי דת מוסלמיים להבדל של יום בסיום צום רמדאן והתחלת עיד אל-פיטר בין המדינות במזרח התיכון ואף להבדל בתוך קהילות מוסלמיות מקומיות בישראל וברשות הפלסטינית. בישראל וברשות הפלסטינית נמסר תחילה על תחילת החג על בסיס הכרזת בית הדין הסעודי, אך בהמשך נמסרה הודעת דחייה מטעם המופתי של ירושלים, מוחמד חוסיין, בין השאר בגלל אי-הצלחה לצפות בירח החדש בפועל בתחום הארץ, אף באמצעות טלסקופ שהוצב בעראבה, ובדומה להחלטת המופתי של ירדן. יש שקישרו את ההבדל שהתגלע בהכרזת סיום רמדאן למאבק פוליטי בין מדינות. למרות ההכרזה על הדחייה, בכמה קהילות מקומיות בישראל וברשות הפלסטינית הוחלט לציין את החג לפי ההכרזה הסעודית. בחברון פיזרה המשטרה הפלסטינית בכוח תפילת חג במסגד המשתייך לפלג חזב א-תחריר, שבחר לציין את החג לפי הקביעה הסעודית שהקדימה את מועד החג כנגד קביעת הרשות הפלסטינית שאיחרה.
מנהגי רמדאן בישראל
ככלל, מתאפיין חודש הרמדאן בעידן המודרני וגם בישראל בשיאים של צריכה ובהוצאות כספיות גדולות. גם בכלי התקשורת הערביים ישנה פריחה בשל ריבוי פרסום ותכנים מיוחדים לרמדאן, ועלייה בשיעור הרייטינג.
יש מקומות שבהם מתארגן סיוע של גופי צדקה לסיוע לנצרכים לקראת חודש רמדאן, בשל הגידול הניכר בהוצאות המזון.
יצוא התמרים מישראל בחודש רמדאן עומד על יותר מ-6 אלף טונות, כמחצית מכלל יצוא התמרים השנתי. קהל היעד העיקרי של היצוא הישראלי הוא האוכלוסייה המוסלמית באירופה, בעקבות מסורת אכילת תמר בסעודת האפטאר.
לפלסטינים ניתנים אישורי כניסה מיוחדים לישראל לביקור קרובי משפחה ולתפילה בהר הבית, בעבר אף התאפשר ביקור של מספר מצומצם מתושבי רצועת עזה בהר הבית, מתווספים אישורי עבודה בישראל לפועלים ועוד. מחוות אלו רגישות למצב הביטחוני בסכסוך הישראלי-פלסטיני. במספר מקרים בעבר בוטל עוצר, שהוטל על אוכלוסייה אזרחית ברצועת עזה, לרגל רמדאן. חלק מהאוניברסיטאות בישראל מאפשרות למוסלמים הצמים מועדי בחינות מיוחדים לאחר סיום החודש. מחוות אחרות הנהוגות בקרב מדינות וארגונים הן שחרור שבויים, חנינת אסירים וקיצור עונשים. נוהג נוסף הוא: ביקורי וברכות נכבדים מדתות אחרות למנהיגים מוסלמים, או השתתפות בסעודת אפטאר.
השפעת רמדאן באה לידי ביטוי במגזרי תעסוקה בהם שיעור גבוה של ערבים-מוסלמים, כמו מגזר הבנייה והתשתיות, ומגזר התחבורה הציבורית. עובדי משמרות במקומות עבודה מעורבים בוחרים משמרות נוחות יותר, או לוקחים ימי חופשה. עם זאת, יש פועלים פלסטינים המעדיפים להמשיך לעבוד כרגיל בשל אפשרות התעסוקה המצומצמת יחסית שלהם במשק הישראלי.
בישראל מכינות חברות מבצעים וקמפייני פרסום מיוחדים לקראת חודש רמדאן הפונים למגזר הערבי, בשל הגידול הניכר בצריכה בחודש זה, בייחוד במגזר יצור המזון ורשתות השיווק, אך גם במגזר הביגוד והמתנות, והיקף ההוצאה הכללית של המגזר הערבי בישראל בימי רמדאן מוערך בכ־1.5 מיליארד ש"ח. מוצרי מזון המקושרים מסורתית לרמדאן וחווים עלייה ניכרת במכירתם הם תמרים, טחינה וחלווה. מוצרים אחרים שמכירתם עולה בתקופה זו הם בשר ועוף, משקאות קלים, אורז ושמן. סקר שנערך בקרב מוסלמים בישראל ב־2014 העלה כי סל הקניות המשפחתי בחודש רמדאן עולה בכ־2,000 ש"ח בממוצע, ועיקר ההוצאה היא על מזון.
בישראל, כמדינות נוספות, נוהגים בני נוער וצעירים להשתמש בלילות רמדאן בנפצים, חזיזים, זיקוקים ואמצעים פירוטכניים. לעיתים נערכת פעילות יזומה של משטרת ישראל להחרמת אמצעים אלו היוצרים מטרדי רעש ובהלה.
מפקד מחוז ירושלים, ניצב יורם הלוי, אמר ב-2017 שבתקופת הרמדאן יש עלייה בהסתננויות של צעירים פלסטינים לישראל בלי אישורים.
הברכות המקובלות בחודש זה הן "רמדאן כרים" (رمضان كريم שפירושו "רמדאן נדיב") או "רמדאן מובארכ" (رمضان مبارك שפירושו "רמדאן מבורך"), ו"כל עאם ואנתום בח'יר" (كل عام وانتم بخير שפירושו "כל שנה ואתם בטוב").
יציבות הגמונית
תיאורית היציבות ההגמונית היא תאוריה המתייחסת למספר גישות אשר מתמקדות בתפקיד המעצמה או ההגמון בפוליטיקה הגלובאלית. הטענה המרכזית המשותפת בהנחת היסוד של כלל הגישות מקורה בטענתו של החוקר קינדלברגר (Kindleberger) מ-1973 כי "בשביל שהכלכלה הבינלאומית תהיה יציבה, צריך להיות מייצב, מייצב אחד בלבד". כלומר, כלכלה עולמית פתוחה ויציבה דורשת קיומו של הגמון או מעצמה דומיננטית. החוקר רוברט קוהן (Keohane) פיתח את "תאורית היציבות ההגמונית". התאוריה טענתו כי מבנים הגמונים של עוצמה שנשלטים על ידי מדינה אחת, תורמים רבות להתפתחותם של משטרים בינלאומיים חזקים, יציבים ובעלי שיעור ציות גבוה. מכאן שכאשר אותם מבנים הגמונים מאבדים מכוחם, אזי יש לצפות לירידה בכוחם של המשטרים הכלכליים הבינלאומיים".
רמדאן בישראל
מתיחות ביטחונית
גורמי ביטחון ותקשורת בישראל ובעולם, כמו גם מקורות פלסטינים, בשל מכלול הסיבות הנזכרות, רואים ברמדאן את הגורם למתיחות הביטחונית.
יציבות הגמונית
תפקידי ההגמון לייצוב המערכת
על פי תאוריית היציבות ההגמונית, הכלכלה ההגמונית מבצעת מספר תפקידים הכרחיים לפעילותה התקינה של הכלכלה העולמית: כפי שניתן להסיק, ההגמון מבצע מספר תפקידים החיוניים לתפקודה התקין של המערכת הכלכלית הבינלאומית. לשם ביצוע תפקידים אלו, קיימים ברשותו שלושה אמצעים עיקריים:
מודלים שונים של הגמוניה
רוברט קוהן, בספרו After Hegemony העלה מספר חששות ביחס להיבט זה של ההגמוניה. בעוד שקוהן טוען כי ההגמוניה והאסטרטגיה של שיתוף הפעולה הם הדדיים בתקופה שלאחר המלחמה, הוא הכיר בכך שההגמוניה עלולה ליצור כפייה בתחומים מסוימים על המדינות החברות במשטר כלשהו ואף לנצל מדינות שאינן חברות. עם זאת, הכפייה היא בבחינת אסטרטגיה המבוססת בעיקר על יצירת הזדמנויות ומניפולציות של תמריצים ולא על כפייה במובן של איום בסנקציות. אין בראייה זאת כדי לשנות את התפיסה לפיה שיתוף פעולה הגמוני ומנהיגות הגמונית פועלים למען אינטרסים של הכלל, כמו גם למען האינטרסים של ההגמון.
מעיון במודלים הללו ניכר כי סוגי ההגמוניה נבדלים זה מזה בעיקר באינטרסים ובאסטרטגיות המיושמות לשם השגתם. ההגמון המטיב, הוא בעל אינטרס בקידום הטבות כלליות דרך אספקה של הטובין הציבורי ואילו ההגמון המנצל, הוא בעל מוטיבציה לקדם את האינטרסים הצרים של עצמו. עם זאת אין הדבר מעיד על כך שההגמון המנצל אינו מספק טובין ציבורי לשאר המדינות. גילפין טוען שההגמון יוצר סדר עולמי האמור לקדם את האינטרס העצמי שלו, אך טוען גם כי הסדר העולמי הוא למעשה טובין ציבורי בפני עצמו המטיב גם עם המדינות המצייתות. יתרה מכך, יש בכוחו של ההגמון לחלץ "תרומות" למען אספקת הטובין הציבורי מהמדינות הכפופות לו. מכאן שניתן לתאר את המעצמה ההגמונית כמעין ממשלה למחצה, המספקת טובין ציבורי ומטילה מס על המדינות הכפופות לה בעבור אספקתו.