cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וגרה
היסטוריה
במסורת האתיופית נחשב האזור לחלק משטחי גדעון והיה לאזור שיושב בביתא ישראל. במאה ה-14 הגיעו לאזור צבאות האימפריה האתיופית תחת הקיסר עמדה ציון הראשון והחלו בפעילות מיסיון וסיפוח המחוז. ההתנגדות היהודית לסיפוח הגיעה בעיקר מממלכת הגדעונים אשר הובילה למלחמה בווגרה כנגד הקיסר יסחק בתחילת המאה ה-15 ושבה נטבע המושג פלאשים. לחימות נוספות בין הצדדים המשיכו לסירוגין עד לתחילת המאה ה-17 והחל ממאה זו החלו בווגרה תהליכי אמהריזציה עד שהאמהרים הפכו לרוב וביתא ישראל למיעוט הפזור ביניהם.
סטטיסטיקה
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית וגרה מנתה 220,566 נפשות שרק 8.46% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 1,851.52 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 119.13 נפש לקמ"ר.
בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 183,589 נפש כאשר הרוב המכריע (90.48%) הוא אמהרי עם מיעוט כמנתי של 9.24%.
אהבה קטנה
אהבה קטנה הוא הסינגל השלישי של הזמרת שירי מימון, מתוך אלבום הבכורה שירי מימון. השיר נכתב והולחן על ידי דור דניאל. ברדיו לב המדינה הוא זכה לתואר "שיר השנה" לשנת 2005. לאחר יציאת הסינגל לרדיו הופץ בתקשורת שהסינגל הוא גרסה חדשה לשיר שיצא בעבר ובוצע על ידי טלי גיחון והיה ל"שיר השבוע", שנה לפני יציאת הגרסה של מימון כביכול, בתחנת הרדיו רדיו לב המדינה. בפנייה של התקשורת לכותב ומלחין השיר דור דניאל ולתחנת הרדיו הוסבר שדניאל כתב את השיר עוד כשהיה בשירותו הצבאי ביחד עם גיחון ונתן לה להקליט אותו כסקיצה.
גיחון לאחר סיום שירותה הצבאי פתחה במסע יחסי ציבור וחילקה את השיר לתחנות רדיו שונות וכך הגיעה להשמעה ברדיו "לב המדינה". דניאל לא ידע על יחסי הציבור ולכן לא הבין איך הסקיצה זכתה להשמעה ברדיו כאשר השיר היה כבר אצל מימון.
משמעות
השיר מדבר על בחורה בעלת ביטחון עצמי לעומת מה שהרגישה קודם לפני שנפרדה מבחור שאהבה. המכשולים שעברה ביחד עם בן זוגה גרמו לה לחשוב למה צריך לאהוב ולמה זה טוב, הרי בן זוגה לא רוצה ביחסים קרובים איתה אלה ביחסים יותר פתוחים ופחות נאמנות וזה לא מה שהבחורה רוצה. וגם אחריי הפרידה כשהיא לבד, היא לא מפסיקה לחשוב עליו ולאהוב אותו.
השורה "מסך ההתעלמות שלא הורג אותך, הוא מחשל אותך" היא פרפרזה על האמירה "מה שלא הורג אותי מחשל אותי" של ניטשה.
וידאו קליפ
לשיר צולם קליפ מבוים וזכה להיות במקום הראשון במצעד "המבוקשים" יותר משבוע. הקליפ היה במקום הראשון שבועיים ברציפות במצעד הקליפים ב-MTV בתוכנית "WORLD CHART EXPRESS" של אירופה, ואחר כך התמקם במקום הרביעי.
מיקומי שיא
* מצעדים שנתיים
הצהרת ארושה
הצהרת ארושה ניתנה בידי נשיא טנזניה, ג'וליוס נייררה, ב-5 בפברואר 1967 בעיר ארושה, ובה התווה את קווי מדיניות האוג'מאה, שהונהגה במדינה במשך שני העשורים שלאחר מכן.
טנזניה קיבלה את עצמאותה רק 3 שנים קודם לכן, ועדיין חיפשה את דרכה. נייררה ראה חשיבות בגיבוש זהות לאומית וחיזוק תחושת האחדות במדינה וכן ביישום האידאולוגיה הסוציאליסטית בה החזיק. מדיניות האוג'מאה שהונהגה בעקבות ההצהרה התבססה על כלכלה ריכוזית ועל בדלנות כלכלית.
ההצהרה ומדיניות האוג'מאה היו צעד בלתי פופולרי, אך נייררה, שנחשב לאבי האומה בטנזניה, היה מספיק חזק כדי להתמיד בעקרונותיו. בסופו של דבר, הכיר בכישלון הכלכלי של מדיניותו. הוא פרש מתפקידו ב-1985, על מנת שלא יהיה זה שמיישם מדיניות של שוק חופשי, לה התנגד.
אפופטוזה
בביולוגיה של התא, אַפּוֹפְּטוֹזָה (מיוונית עתיקה: ἀπόπτωσις – הידרדרות או פיחות, באנגלית: Apoptosis) היא סוג של מוות תאי מתוכנת, מוות מכוון של תאים.
בניגוד לנקרוזה – מוות טראומטי של תאים בעקבות זיהום או פציעה – הרי שתהליך האפופטוזה הוא מדורג, מסודר ועקבי. האפופטוזה היא אחד התהליכים הנחקרים ביותר בביולוגיה, והיא שופכת אור על תהליכים רבים אחרים בתא ועל שלל נושאים גנטיים, ביוכימיים ורפואיים.
המונח מתייחס למוות של תאים באוכלוסיות תאים בעלי DNA דומה (בע"ח רב תאיים ומושבות חד תאיים). אפופטוזה יכולה להיות מונעת מאות חיצוני, אשר נקלט על-גבי ממברנת התא, או באופן פנימי. אפופטוזה אינה מעידה תמיד על פגיעה או תהליך שלילי אחר שאותו חווה היצור; לעיתים קרובות מושמדים תאים באופן מבוקר על ידי אפופטוזה, לתועלת היצור. דוגמאות לכך קיימות בביולוגיה התפתחותית: עוברי האדם, למשל, מקבלים את צורתם הסופית (צורת התינוק) לאחר שתאים רבים בגופם מושמדים במהלך ההיריון. בין אצבעות העובר, למשל, קיימים קרומים במשך חודשי ההיריון הראשונים. במהלך ההיריון נעלמים קרומים אלו והאצבעות נפרדות האחת מהשנייה ומקבלות את צורתן המוכרת. היעלמות התאים המרכיבים את הקרומים נעשית באמצעות אפופטוזה. שלכת מתרחשת גם היא על ידי אפופטוזה.
האפופטוזה היא תהליך מורכב ומדורג, שבמהלכו מספר רב של חלבונים ואנזימים מפעילים האחד את השני. היררכיית התהליך מוגדרת בצורה נוקשה, כך שכל אנזים מסוים מפעיל אנזים מסוים אחר, בשרשרת תגובות ובהתאם להשתלשלות אירועים ביוכימית בעלת "היגיון" רב. בשיאו של התהליך נוצרים חלבונים ואנזימים פרוטאוליטיים (מפרקי חלבונים), המאכלים בהדרגה את התא. התא מתפרק למספר גופיפים אשר מאוחר יותר מסולקים על ידי פגוציטים של מערכת החיסון.
חלבונים ואנזימים רבים משתתפים בתהליך האפופטוזה. אם בגן המקודד לאחד מחלבונים אלו חלה מוטציה, הרי שתהליך האפופטוזה ייבלם והתא לא יהיה מסוגל למות. אם התא החל בתהליך האפופטוזה בעקבות מוטציה הגורמת לאובדן הבקרה על מחזור חלוקות התא (עקב אות חיצוני או פנימי), התא ימשיך לגדול ולהתחלק ויתפתח לגידול סרטני. לעיתים פגיעה בגן המקודד לחלבון אפופטוטי נגרמת על ידי נגיף, במהלך השתלטות הנגיף על הגנום התאי. זוהי הדרך שבה גורמים נגיפים מסוימים למחלת הסרטן.
גורמים רבים עשויים להתניע את תהליך האפופטוזה, חלקם צוינו לעיל:
האפופטוזה ניתנת לזיהוי בעזרת בועיות על פני התא, דגרדציה של DNA לאוליגו-נוקליאוטידים, התמוטטות המיטוכונדריה, הקטנת נפח התא ושחרור של ציטוקינים למניעת זיהום באזור.
מסלול מיטוכונדריאלי
המיטוכונדריה היא איבר חיוני בתא שתפקידה העיקרי הוא ייצור אנרגיה בצורת ATP מנוטריינטים, אשר יוצא לציטוזול ומשמש את התא לשלל תפקודיו. ייצור ה-ATP נעשה באמצעות תהליך הזרחון החמצוני: אלקטרונים הנפלטים ממעגל קרבס, השלב הקודם לזרחון החמצוני שמתרחש במטריקס של המיטוכונדריה, מועברים באמצעות מולקולות נשאי אלקטרונים אל הממברנה הפנימית שם הם עוברים דרך חלבונים נשאי אלקטרונים ובסופו של דבר נקלטים על ידי אטומי חמצן. המעבר של האלקטרונים דרך נשאי האלקטרונים גורם להעברה של פרוטונים (יוני +H) נגד מפל הריכוזים אל הצד החיצוני של הממברנה, מה שגורם להפרש ריכוזי פרוטונים גבוה בין שני עברי הממברנה הפנימית. הוספת קבוצת הזרחה ל-ADP נעשית על ידי האנזים ATP סינתאז המקובע לממברנה, המנצל לשם כך את מעבר הפרוטונים בין שני עברי הממברנה.
היכולת לייצר ATP קשורה בקשר ישיר לתכונות השונות של הממברנה החיצונית (OMM) והפנימית (IMM) של המיטוכונדריה. הממברנה החיצונית של המיטוכונדריה חדירה אך ורק למולקולות בעלות גודל של מעל 5 קילודלטון (kDa), דבר המאפשר מעבר של סובסטרטים ותוצרים משרשרת הנשימה בין המיטוכונדריה והציטוזול. הממברנה הפנימית של המיטוכונדריה, לעומת זאת, חדירות קטנה בהרבה מזו של הממברנה החיצונית; זוהי תכונה חיונית ליצירת הפוטנציאל האלקטרומגנטי הדרוש לזרחון החמצוני ובסופו של דבר לייצור ה-ATP.
למיטוכונדריה, ובייחוד לממברנה הפנימית, נודע תפקיד חשוב ברגולציה של האפופטוזה. אפופטוזה תלוית-מיטוכונדריה מערבת את תעלת שינוי חדירות מיטוכונדריאלית (MPTP), קומפלקס חלבוני הנוצר בתנאי עקה מסוימים ומגדיל את חדירות הממברנה הפנימית כך שנוצר שטף חופשי של מולקולות בגודל של עד 1.5 קילודלטון ובהם פרוטונים לתוך המטריקס של המיטוכונדריה, באופן הגורם לירידה בפוטנציאל האלקטרומגנטי ולפגיעה בשרשרת מעבר האלקטרונים של הזרחון החמצוני. יתירה מזאת, נוצרת נפיחות אוסמוטית של המטריקס ודחיסה של בועיות. אירועים אלו, יחד עם הגדלת החדירות של הממברנה החיצונית של המיטוכונדריה (MOMP), מובילים לשחרור של חלבונים פרו-אפופטוטיים לציטוזול, בהם למשל ציטוכרום c, AIF (פקטור משרה אפופטוזה), אנדונוקלאז G (endoG) ודיאבלו. כאשר חלבונים אלו משתחררים לציטוזול, ציטוכרום c יוצר יחד עם Apaf1 ועם פרו-קספאז 9 קומפלקס הקרוי אפופטוזום. כתוצאה מכך מתרחשת אקטיבציה עצמית של קספאז 9, אשר בתורו מאקטב את הקספאזות ה"מוציאות לפועל" (executioner caspases) - 3, 6 ו-7. בשלב זה, החלבון דיאבלו קושר את מעכבי האפופטוזה (IAP), שהם חלבונים מעכבי קספאזות, ובכך מונע מהם להוציא לפועל את תכונותיהם האנטי-אפופטוטיות. בנוסף, AIF ואנדונוקלאז G מועברים לתוך גרעין התא, ומשתתפים במסלול אפופטוזה שאינה תלויית קספאזות; AIF יכול להיקשר ישירות לדנ"א, אז הוא פועל כדנאז וגורם לדחיסה של הכרומטין ולפרגמנטציה של הדנ"א, ואילו תפקידו של endoG לא נתברר די צרכו עד כה.
בתנאים נורמליים, רוב החלבונים הפרו-אפופטוטיים ממשפחת Bcl-2 ממוקמים בציטוזול, ולעומת זאת, החלבונים האנטי-אפופטוטיים Bcl-2 ו-Bcl-xL ממוקמים בעיקר בממברנה החיצונית של המיטוכונדריה, שם הם יוצרים הטרודימרים עם Bak, Bim, Bax ו-Bad, ובכך חל עיכוב של תכונותיהם הפרו-אפופטוטיות. תפקידו של Bok לא נתברר די צרכו עד עתה. במצב של עקה, מנגד, הביטוי היחסי של החלבונים האנטי והפרו-אפופטוטיים משתנה, וקיימת עלייה בביטוי של חלבונים פרו-אפופטוטיים ביחס לחלבונים האנטי-אפופטוטיים, וכך לשבירת שיווי המשקל לכיוון אפופטוזה; החלבונים הפרו-אפופטוטיים ממשפחת Bcl-2 להם דומיין BH3 בלבד מאוקטבים לתחילת אפופטוזה. רוב החלבונים הפרו-אפופטוטיים מאוקטבים בתנאי עקה: Bid מתבקע ויוצר את t-Bid על ידי מספר רב של פרוטאזות בהן קספאזות 2, 8 ו-10 וכן קלפאין; ו-Bax ו-Bak יוצרים הומו-אוליגומרים. לאחר מכן, החלבונים הפרו-אפופטוטיים ממשפחת Bcl-2 נעים לכיוון הממברנה החיצונית של המיטוכונדריה. חלק מהחלבונים בעלי דומיין BH3 בלבד, בהם Bad, Bik, Bmf, Hrk ו-SOUL, יוצרים הטרודימרים עם חלבונים אנטי-אפופטוטיים כמו Bcl-2, Bcl-w ו-Bcl-xL, אך לא עם A1 או עם MCL-1; לעומתם, חלבונים פרו-אפופטוטיים אחרים כגון Bim, Puma ו-t-Bid, נקשרים באפיניות גבוהה ומעכבים את כל החלבונים האנטי-אפופטוטיים ממשפחת Bcl-2. החיבור של חלבונים אלו (בעלי דומיין BH3 בלבד) עם חלבונים אנטי-אפופטוטיים משחרר את כל יתר החלבונים הפרו-אפופטוטיים כך שהם יכולים לאקטב את Bax ואת Bak.
בשלב זה החלבונים Bax ו-Bak הופכים ממונומרים בלתי פעילים להומו-אוליגומרים בעלי משקל מולקולרי גבוה, ותהליך זה מסייע להגברת החדירות של הממברנה החיצונית של המיטוכונדריה, כך שחלבונים פרו-אפופטוטיים כמו ציטוכרום c יוכלו לדלוף לציטוזול.
מסלול רשתית תוך-פלזמית (ER)
הרשתית התוך-פלזמית (ER) היא חלק חיוני במערכת ההפרשה, ומעורבת בנוסף גם בביוסינתזה של ליפידים וברגולציה של הסידן. כמו כן, הרשתית התוך-פלזמית מעורבת בסינתיזה, בקיפול, בשינוע ובהוספת מודיפיקציות פוסט-תרגומיות על חלבונים. חלבונים אלו יכולים להיות מיועדים ל-ER עצמו, אך גם לאברונים אחרים בתא כמו הליזוזום, הגולג'י, ממברנת התא ואף לחלל החוץ-תאי. ל-ER תפקיד חשוב במנגנון הבקרה המבטיח קיפול איכותי של החלבון, ודבר זה חיוני לשרידותו, לתפקודו ולקיום ההומאוסטזיס של התא. חשיפה לגירויים חיצוניים מזיקים עלולים להפריע להומאוסטזיס של ה-ER, דבר העלול להוביל להצטברות של חלבונים בלתי מקופלים או בעלי קיפול שגוי בחלל ה-ER על ידי תופעה הנקראת "עקת ER". בין הגורמים לעקה זו ניתן למנות חשיפה לרעלנים סביבתיים, מחסור בנוטריינטים או באנרגיה, הפרעה להומאוסטזיס של הסידן או של מצב החיזור-חמצון בתא, היפוקסיה, זיהומים, סינתיזה מוגברת של חלבונים, פגם בתהליך פירוק החלבונים התקין וכן אוטופגיה לקויה.
עקת ER מעוררת תגובת הישרדות של התא הידועה בשם "תגובה לחלבונים לא מקופלים" (UPR), המסייעת לתאים להסתגל לעקת ה-ER ולייצב את ההומאוסטזיס. תגובת UPR יכולה להוביל הן להישרדות התא והן למוות תאי, בהתאם לחומרה של עקת ה-ER. תגובת ה-UPR מערבת 3 מנגנוני איתות תאי: הראשון - עיכוב זמני של תרגום, ועל ידי כך הפחתת מספר החלבונים החדשים המגיעים אל ה-ER; השני - הגברת הביטוי של גנים המקודדים לצ'אפרונים ולנוגדי חמצון, במטרה להאיץ את קיפול החלבונים וכן עבור החלבונים המעורבים במערכת ה-ERAD; והשלישי - אקטוב של מערכת ה-ERAD, אשר המאפשרת שינוע של חלבונים לא מקופלים ושל צברי חלבונים מה-ER אל הציטוזול, שם יסומנו על ידי יוביקוויטין לפירוק בפרוטאוזום. מנגנונים אלו מבוקרים בעיקר על ידי שלושה סנסורים של תגובת עקת ה-ER: PERK, IRE1 ו-ATF6. בתנאים נורמליים, 3 החלבונים הללו מבודדים בחלל של ה-ER על ידי אינטראקציות עם הצ'אפרון BiP (ידוע גם בשם GRP78), אשר גורם להם להיות בלתי פעילים. אך כאשר נוצרת עקת ER, BiP מעדיף להיקשר לחלבונים לא מקופלים המצטברים ב-ER, כך ש-3 הסנסורים הללו משתחררים ומאוקטבים. לאחר אקטובם, PERK מזרחן את EIF2A, אשר באופן כללי לוקח חלק בעיכוב של תרגום mRNA; אם כי במקרה הספציפי הזה, כאשר מזורחן, הוא דווקא מעודד תרגום וביטוי יתר של פקטור השעתוק ATF4, נע אל תוך גרעין התא ומאקטב שם גנים של UPR המקודדים חלבונים כמו הצ'אפרון BiP, כמו גם חלבונים האחרים המעורבים בביוסינתיזה ובשינוע של חומצות אמינו, וכן מאקטב תגובה של נוגדי חמצון. בנוסף, ATF4 מאקטב את פקטור השעתוק CHOP (ידוע גם בשם GADD153). הן IRE1 והן ATF4 מאקטבים מסלולי שעתוק המגבירים את הקיפול, את השינוע ואת הפירוק של חלבונים. כאשר IRE1 מאוקטב הוא מקטלז את השחבור החליפי של XBP1, דבר המוביל לביטוי של פקטור השעתוק הפונקציונלי XPB1S. לאחר מכן XBP1S נע אל תוך הגרעין, ומאקטב שעתוק של גנים המקודדים לצ'אפרונים הממוקמים ב-ER, כמו גם למסלולי פירוק חלבונים אשר יגדילו את היכולת של ה-ER להתמודד עם חלבונים לא מקופלים או פגומים. לבסוף, כאשר ATF6A משתחרר מ-BiP, הוא נע לגולג'י ושם מתבקע ומאוקטב; ATF6A המבוקע הציטוזולי נע אל תוך הגרעין, ושם הוא מאקטב גנים המקודדים לחלבונים המעורבים בתגובת ה-UPR. חלבונים אלו כוללים צ'אפרונים כמו BiP, ERP57, GRP94 וחלבונים נוספים המעורבים במערכת ה-ERAD. באופן זה גורמת ה-UPR לתגובת הישרדות אנטי-אפופטוטית, במהלכה מסתגל התא לעקת ה-ER ובסופו של דבר מייצב את ההומאוסטזיס של ה-ER.
אמנם, כאשר תגובת ה-UPR אינה מצליחה לייצב את ההומאוסטזיס של ה-ER תחת תנאי עקה ממושכים או חריפים, התא מתחיל במסלול אפופטוטי. ישנם מספר מנגנונים שונים באמצעותם עובר התא אפופטוזה לאחר עקת ER, המערבים חלק מהפקטורים המעורבים בתגובת UPR, ויכולה להיות תלוית מיטוכונדריה או בלתי-תלוית מיטוכונדריה.
בנוסף לתפקידו בשחבור חליפי של XBP1 במהלך התגובה שלאחר עקת ER, IRE1 משחק תפקיד חשוב במעבר מתגובת הישרדות למסלול מוות תאי. תחת תנאים ממושכים של עקת ER, IRE1 יכול להיקשר ישירות לחלבונים לא-מקופלים. בנוסף הוא גם יכול ליצור אינטראקציה עם TRAF2, אשר מגייס ומאקטב לאחר מכן את ASK1. דבר זה מביא לפוספורילציה ואקטוב של החלבונים JNK ו-p38 MAPK, היכולים לקדם תגובת אפופטוזה. לאחר ש-JNK מאוקטב, הוא נע לעבר הממברנה של המיטוכונדריה, שם הוא חוסם את Bcl-2 ומאפשר אקטוב של חלבונים פרו-אפופטוטיים ממשפחת ה-Bcl-2 החיוניים לשחרור ציטוכרום c לציטוזול ומביא להתחלת אירועים אפופטוטיים בתא.
על אף שהחלבונים ממשפחת ה-Bcl-2 מאופיינים כחלבונים מיטוכונדריאליים, הם יכולים להימצא גם ב-ER ובגרעין התא. בתנאים נורמליים, החלבון Bcl-2 ממוקם בממברנת ה-ER ומעכב אפופטוזה וכן מבקר את ההומאוסטזיס של הסידן, זאת בעוד חברים פרו-אפופטוטיים אחרים ממשפחת ה-Bcl-2, כמו Bax ו-Bak יכולים לגרום לשחרור סידן מה-ER, במנגנון פעולה הדומה למנגנון הפעולה שלהם במיטוכונדריה. אקטיבציה של JNK על ידי IRE1 גורמת לפוספורליציה ולאינ-אקטיבציה של החלבון Bcl-2 הממוקם בממברנת ה-ER, ודבר זה מוביל לפירוק פרוטאוזומלי שלו. כתוצאה מכך, Bcl-2 אינו יכול לעכב חלבונים פרו-אפופטוטיים ממשפחת ה-Bcl-2 וכן אינו יכול לבקר את זרם הסידן המשתחרר מה-ER; דבר זה מוביל לזרם גדול או ממושך של סידן לתוך המיטוכונדריה, באופן שעלול לאקטב את תעלת שינוי החדירות המיטוכונדריאלית (MPTP) ולגרום לקרעים בממברנה החיצונית של המיטוכונדריה, וכתוצאה מכך לשחרור של פקטורים פרו-אפופטוטיים אל הציטוזול ותחילת אפופטוזה. בנוסף, כאשר JNK מאוקטב, באפשרותו לאקטב את החלבון הפרו-אפופטוטי Bim. תחת תנאים נורמליים, פעילותו הפרו-אפופטוטית של Bim מעוכבת על ידי קשירה לקומפלקס התנועה דינאין; כאשר עובר פוספורילציה על ידי JNK, Bim משוחרר מהדינאין ומאפשר אקטיבציה של מסלול אפופטוטי בתיווך Bax.
תעלות יונים
תעלות יונים הם חלבונים ממברנליים המתווכים מעבר יונים מ/אל התא או אברונים תוך-תאיים, וכך מבקרים את ריכוז היונים, את פוטנציאל הממברנה ואת נפח התא. תעלות יונים מעורבות בבקרה על תהליכים רבים בתא, ביניהם גם על תהליך האפופטוזה. תעלות אלו כוללות תעלות סידן, אשלגן, נתרן, כלור ועוד.
תעלות סידן
הסידן הוא שליח שניוני המשחק תפקיד חשוב ביותר במגוון תהליכים תאיים כמו פרוליפרציה, התמיינות, שעתוק ואפופטוזה. הסידן משמש כבקר חשוב של תהליך האפופטוזה, על כל שלביה, מתחילתה ועד לפאגוציטוזה הסופית של הגופיפים האפופטוטיים. בתנאים פיזיולוגיים תקינים, רמות הסידן המיטוכונדריאליות נמוכות, אך תחת תנאים פתולוגיים רמת הסידן עלולה לעלות. למשל, לסידן תפקיד חשוב בהתחלה ובהוצאה לפועל של האפופטוזה בממברנה הפנימית של המיטוכונדריה. הצטברות סידן מיטוכונדריאלי יכולה לגרום לפתיחת קומפלקס תעלת שינוי חדירות מיטוכונדריאלית (MPTP) בממברנה הפנימית; מאורע זה מלווה בנפיחות אוסמוטית ומביא ליצירת קרעים בממברנה של המיטוכונדריה, באופן שמתאפשר שחרור של חלבונים פרו-אפופטוטיים כמו ציטוכרום c לציטוזול.
תפקיד נוסף של הסידן באפופטוזה הוא היכולת לגרום דה-פוספורילציה ל-Bad באמצעות אקטיבציה תלוית-סידן של הפוספטאז קלצינורין. חלבון זה גורם לפירוק של Bad מהחלבון 14-3-3 בציטוזול ולתנועה שלו למיטוכונדריה שם הוא יכול לחסום את הפעילות האנטי-אפופטוטית של Bcl-xL.
כמו כן, הצטברות סידן במיטוכונדריה יכולה לאקטב קלפאין הממוקם בחלל הבין-ממברנלי. קלפאין מבקע את AIF המעוגן לממברנה הפנימית של המיטוכונדריה, כך שרסיס (fragment) של החלבון משוחרר מהמיטוכונדריה; רסיס ה-AIF נע לכיוון גרעין התא, שם הוא גורם לפרגמנטציה של הדנ"א ולדחיסה של הכרומטין. ל-AIF תפקיד חשוב באפופטוזה של נוירונים ושל תאים סרטניים מסוימים. לחלופין, עקת ER המתרחשת לאחר שינויים בהמואוסטזת הסידן ב-ER עלולה לאקטב חלבוני קספאז 12 הממוקמים ב-ER, ובכך להפעיל תהליך אפופטוטי שאינו תלוי מיטוכונדריה.
רמות הסידן בציטוזול, במיטוכונדריה וב-ER מבוקרות על ידי תעלות יונים חדירות לסידן הממוקמות בממברנה של אברון תוך-תאי ספציפי או בממברנת התא. תעלות הסידן הללו הן מאוד הטרוגניות ומגוונות, וכוללות משפחות שונות של תעלות - תעלות TRP (תעלות יונים המתווכות את תגובת התא לגירויים על ידי שינוי מידת החדירות ליון ספציפי), תעלות SOC (להן תפקיד חשוב בבקרה ובשמירה על מאגרי הסיגן התוך-תאיים, בייחוד ב-ER), תעלות סידן תלויות מתח, יוניפורט סידן מיטוכונדריאלי (MCU; מאפשר מעבר בכיוון אחד מהציטוזול למיטוכונדריה), תעלות אניונים תלויות מתח (VDAC), רצפטורים של אינוזיטול טריפוספט ושל ריאנודין, ועוד. תעלות אלו תורמות לשינויים בריכוז הסידן התוך-תאי - i[] בכך שהן מספקות מסלולי כניסה לסידן, מווסתות את הכוח המניע את כניסת הסידן וכן מספקות מסלולי כניסה/יציאה תוך-תאיים לסידן מתוך/לתוך אברונים שונים. כך, ויסות של הביטוי והפעילות של תעלות יונים חדירות לסידן, משפיע על ריכוזי הסידן התוך-תאיים וכתוצאה מכך על תהליכים תלויי סידן, בהם גם האפופטוזה.
תעלות אשלגן
בהיותו היון הפרדומיננטי בתוך התא, ליוני האשלגן יש השפעה רבה על נפח התא, וירידה בריכוזם עלולה לגרום להתכווצות התא (שההוא אחד מהמאפיינים המורפולוגיים של האפופטוזה). בנוסף, ירידה בריכוז האשלגן התוך-תאי עלולה לגרום להפעלה של קספאזות ונוקלאזות, דבר שיכול להוביל לאפופטוזה. מחקרים שונים אף מצאו שריכוז אשלגן חוץ-תאי גבוה יכול לעכב את הפעלתם של 2 המסלולים העיקריים של האפופטוזה - הפנימי והחיצוני. תעלות אשלגן הן חלבונים טראנס-ממברנליים המתווכים זרימה של יוני אשלגן על פי הגרדיאנט האלקטרו-כימי שלהם. תעלות אלו מצויות במגוון רחב של תאים, ומעורבות במספר רב של תהליכים תאיים בהם גם אפופטוזה.
יוני האשלגן משמשים כפקטור פרו-אפופטוטי, ותעלות האשלגן המצויות בממברנת התא מתווכות את כניסתן ולמעשה מבקרות את תהליך האפופטוזה. מאחר שיש מגוון של תעלות אשלגן, התעלה הספציפית שמעורבת בתהליך זה משתנה מתא אחד לאחר, ותלויה בסוג התא ובגירוי האפופטוטי. למשל, תעלת KCNB1 מבקרת באופן ספציפי אפופטוזה-מתווכת חמצון וסטאורוספורין בנוירונים. לעומת זאת, בתאי גליובלסטומה, תעלת IK מעורבת בהפעלת המסלול הפנימי של אפופטוזה מתווכת סטארוספורין, בעוד תעלת BK מעורבת בהפעלת המסלול החיצוני של אפופטוזה מתווכת סטארוספורין.
לאקטיבציה של תעלות אשלגן על ידי ציטוכרום c נודע תפקיד חשוב בהתחלת התהליך של ירידת נפח התא אצל תאים העוברים אפופטוזה. לעומת זאת, ביטוי ביתר של החלבון bcl-2 מזרז את האינ-אקטיבציה של תעלות ה-KCNA5,KCNB1, ו-Kv1.1 וכן מביא לירידה בביטוי ה-mRNA שלהן, אצל תאי שריר חלק וסקולריים (המצויים בכלי הדם); זוהי דוגמה למנגנון נוסף המדגים את תכונותיו האנטי-אפופטוטיות של BCL-2 המערב תעלות אשלגן. בממברנה של המיטוכונדריה קיימות תעלות אשלגן המבקרות בין היתר את נפח המיטוכונדריה, את ייצור ה-ROS ואת סינתזת ה-ATP. כך, שינויים עלולות לגרום להפרעה להומאוסטזיס התקין של המיטוכונדריה ולהוביל להפעלת אפופטוזה.
ביטוי חריג של תעלות האשלגן בתא נצפה לעיתים קרובות בסוגים שונים של תאים סרטניים. עם זאת, חלק מתאים אלו מאופיינים בעלייה בביטוי תעלות האשלגן ואילו אחרים דווקא בירידה בביטוין. לכן מסתבר שתרומתן של תעלות האשלגן לבקרה של אפופטוזה בתאים סרטניים תלויה בסוג הסרטן, בסוג תעלות האשלגן, ברמות הביטוי שלהן, במיקום התוך-תאי שלהן ובהשפעתם של פקטורים פרו ואנטי-אפופטוטיים.
יש לציין שלירידה בריכוז יוני האשלגן התוך-תאי אין תפקיד אובליגטורי בכל סוגי האפופטוזה; חוקרים, למשל, הוכיחו כי אפופטוזה מתווכת קספאז 3 באואוציטים של צפרדע רפואית אינה תלויה בריכוז האשלגן התוך-תאי.
תעלות נתרן
עלייה בריכוז הנתרן התוך-תאי מתרחשת בשלבים המוקדמים של תהליך האפופטוזה, וכן בשלבים מאוחרים יותר. לנתרן קיים תפקיד בקביעת המאפיינים המורפולוגיים של התא במהלך אפופטוזה; נמצא כי בהיעדר רמות פיזיולוגיות תקינות של נתרן, הגירוי האפופטוטי מוביל לנפיחות (המאפיינת בדרך כלל נקרוזה יותר מאשר אפופטוזה) ולא להתכווצות התא, וזאת על אף שיתר התכונות האפופטוטיות כגון ביקוע של קספאזות, פרגמנטציה של דנ"א וכו', מתקיימות. תעלות נתרן הן חלבונים ממברנליים אינטגרליים המתווכים כניסה של יוני נתרן לתוך התא. בתהליך האפופטוזה מעורבים תעלות נתרן שונות, בהן תעלות נתרן תלויות מתח (VGSC), תעלות נתרן אפיתליאליות (ENaCs), תעלות סידן רגישות לחומצה (ASICs) ותעלות NALCN.
מחקרים הציעו תפקידים נוספים שתעלות הנתרן בתא תורמות להם, למשל ליצירת הדה-פולריזציה של ממברנת התא הנצפית לעיתים קרובות בתחילת תהליך האפופטוזה. בנוסף, שתעלות הנתרן יכולות לווסת גם את זרם יוני האשלגן, על ידי עירור של תעלות האשלגן המוסקריניות (KACh) או של תעלות נתרן מצומדות לחלבון G (GIRK או Kir3). ייתכן גם ותעלות נתרן שאינן סלקטיביות (כדוגמת תעלות ממשפחת ה-TRP), אשר חדירות ליוני הנתרן, הן בעלות פוטנציאל לבקר את תהליך האפופטוזה במנגנון תלוי-נתרן.
סיווג מורפולוגי של גלקסיות
סיווג מורפולוגי של גלקסיות הוא שיטה בה משתמשים אסטרונומים כדי לחלק את הגלקסיות לקבוצות לפי הצורה החיצונית שלהן (מורפולוגיה). ישנן כמה שיטות סיווג כאלו בשימוש, העיקרית שבהן היא השיטה שיצר אדווין האבל.
סיווג האבל
סיווג האבל (או "מזלג האבל", על שום הצורה שבו הוא מוצג) היא שיטה לסיווג גלקסיות שיצר אדווין האבל בשנת 1926. האבל פרסם את השיטה המלאה בשנת 1936 בספרו "The Realm of the Nebulae". על פי סיווג זה נחלקות הגלקסיות לשלושה סוגים:
דורון נבון
ביוגרפיה
נבון התחיל ללמוד קראטה וג'ודו בשנות העשרה שלו. הוא נופה ברגע האחרון מסגל הספורטאים של אולימפיאדת מינכן עקב פציעה קשה במהלך אימון הכנה בג'ודו.
סיווג מורפולוגי של גלקסיות
סיווג האבל
סוג נוסף הוא גלקסיות לא-סדורות, גלקסיות ללא מבנה סדור נראה לעין, שלא ניתן לקטלגן באחד משלושת הסוגים שצוינו. מסומנות על ידי Irr.
דורון נבון
ביוגרפיה
בסוף שנות ה-60 נסע נבון ליפן, שם המשיך בלימודי הג'ודו בבית הספר "קוֹדוֹ-קאן". באמצע שנות ה-70 הגיע לדרגת דאן 4 בג'ודו. בתקופת שהותו ביפן התוודע לאמנות הלחימה נינג'יטסו, הידועה בעולם כ"בודו טאיג'יטסו". זאת, באמצעות מורה ישראלי אחר בשם דני וקסמן. הם היו לתלמידים המערביים הראשונים שלמדו אמנות זו ישירות מראש השיטה, מאסקה האצומי. לאחר שנים של אימונים הגיע נבון לדרגת דאן 5 בנינג'יטסו והיה לבן המערב הראשון שקיבל דרגה זו ותואר שיהאן. בישראל הקים שלוחה ישראלית של בוג'ין קאן, בשם "בוג'ין קאן ישראל".
סיווג מורפולוגי של גלקסיות
סיווג האבל
את סיווג האבל מקובל לשרטט בצורת מזלג בעל שתי שיניים, כאשר הגלקסיות האליפטיות נמצאות משמאל ומסודרות בסדר עולה לפי דרגת הפחיסות שלהן. הגלקסיות הספירליות מתחלקות לשתי שיני המזלג, בחלק העליון ספירליות רגילות ובתחתון הספירליות עם זרועות המוט, שתיהן מסודרות לפי מידת ההדיקות של הזרועות אל התפיחה המרכזית. גלקסיות עדשה ממוקמות בנקודת הפיצול של שיני המזלג. גלקסיות מסוג E ו-Sa נחשבות ל"גלקסיות מוקדמות" ואילו הסוגים Sc-Ir נחשבות ל"מאוחרות". בהתאם לחלוקה זו, מיקומן של גלקסיות העדשה (S0) בנקודת הפיצול נחשב לבעייתי, משום שהן בהירות נראית פחות מהגלקסיות האליפטיות E והן הספירליות Sa.
דורון נבון
ביוגרפיה
לשיטת פלדנקרייז לריפוי ולשכלול היכולת הגופנית התוודע בזכות הכרות אישית עם מייסד השיטה, משה פלדנקרייז, ביפן. בישראל שילב אימון גופני מפרך בנינג'יטסו ובג'ודו עם שיעורי תנועה וטיפולים בשיטת פלדנקרייז. בשנות האלפיים, נבון מתגורר ביפן, אינו עוסק באמנות לחימה ומלמד את שיטת הפלדנקרייז באזור טוקיו.
סיווג מורפולוגי של גלקסיות
סיווג האבל
שיטתו של האבל היא השיטה בה נעשה השימוש הרב ביותר, אך נעשו לה הרחבות רבות, לאחר שנצפו גלקסיות שסיווגן כאחת מהצורות שתיאר אינו מתאים או מתאים באופן חלקי בלבד. השיטה של האבל מהווה למעשה מסגרת בסיסית לסיווגים נוספים, כמפורט בהמשך. ההרחבות נעשו על בסיס של שני נתונים נוספים: צורות מורפולוגיות שהן ברורות פחות: לדוגמה, עבור גלקסיות לא-סדורות, אותן סיווג האבל בצורה גורפת כחסרות מבנה ואילו אסטרונומים אחרים מצאו שביניהן יש כאלו בעלות מבנה סדור כלשהו ועל פי זאת קטלגו אותן לתת-סוגים נוספים. הרחבה נוספת נעשתה על פי אופן ההיווצרות וההתפתחות של סוגי הגלקסיות השונים. על פי סיווג האבל, הקשר בין התפתחות והיווצרות הסוגים השונים של הגלקסיות אינו אינטואיטיבי וקיימת מחלוקת לגבי סידור הגלקסיות בתרשים בצורה שתבהיר זאת, בעיקר לגבי גלקסיות העדשה. מדענים אחרים ראו צורך בקטלוג וסידור התרשים בצורה שתסביר גם את הקשר בין הסוגים השונים, כלומר, גלקסיות שנוצרו בצורה דומה ימוקמו בתרשים בסמיכות וסוגי גלקסיות שהתפתחו מסוגים מוקדמים יותר, ימוקמו בצורה כרונולוגית.
דורון נבון
ביוגרפיה
תלמידיו הישירים של דורון נבון ממשיכים ללמד את השיטה והכשירו אחריהם מספר דורות של מורים ואלפי תלמידים ברחבי הארץ. מן הבולטים בתלמידיו המיידיים של דורון הם אילן גטניו, מוטי נתיב, יעקב (נועם) חזן, יוסי תשובה, יוסי שריף ומשה זולר. מורים אלה העמידו אחריהם בתי ספר הממשיכים את הסגנון הייחודי של דורון נבון שהטמיע את הנינג'יסו, שיטת פלדנקרייז ורעיונות מהג'ודו תוך שמירה על נאמנות טכנית לסגנון המקורי אותו קיבל ממורו מאסקה האצומי, ראש השיטה.
סיווג מורפולוגי של גלקסיות
סיווג דה-וקולר
סיווג דה-וקולר הוא הרחבה לסיווג האבל שנעשה לראשונה על ידי ז'ראר דה וקולר ב-1959. טענתו של דה וקולר הייתה כי חלוקתו של האבל את הגלקסיות הספירליות על פי צפיפות הזרועות הספירליות וצורת המוט של התפיחה המרכזית אינה מספיקה כדי לסווג את כל המורפולוגיות הקיימות. במיוחד טען כי טבעות ועדשות הן מרכיבים חשובים במבנה של גלקסיות ספירליות.
סיווג ירקס (מורגן)
סיווג שנעשה לראשונה על ידי ויליאם וילסון מורגן במצפה ירקס שבאוניברסיטת שיקגו. סיווג זה עושה שימוש בטיפוס ספקטרלי של כוכבים בולטים בגלקסיה בנוסף למורפולוגיה שלה וכן הנטייה שלה כלפי כדור הארץ.
בנוסף, סיווג מספרי בין 1 ל-7 המציין את מידת הנטייה של הגלקסיה כלפי כדור הארץ, כאשר 1 היא גלקסיה שפניה לכדור הארץ (face-on) ו-7 היא גלקסיה הנמצאת בזווית של 90 מעלות (edge-on).
סיווג ון דן ברג (DDO)
נעשה על ידי האסטרונום הקנדי סידני ון דן ברג בשנות השישים ומהווה אף הוא הרחבה לסיווג האבל עבור הגלקסיות הספירליות. מורכב משני פרמטרים:
הסימון S- או S+ בא לציין סוגים תת-ענקיים. הסימון (S(B מציין גלקסיות במצב הביניים בין ספירליות לספירליות עם צורת מוט.
זאסטאבה 620B
זאסטאבה 620B (בסרבית: Застава 620Б, באנגלית: Zastava 620B) היא משאית קלה מתוצרת יצרנית הרכב היוגוסלבית Zastava Automobiles אשר יוצרה בין השנים 1962–1976 ביוגוסלביה (היום סרביה).
דגם "זאסטאבה 620B" יוצר ברישיון פיאט ביוגוסלביה והתבסס על דגם פיאט 615 מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט.
Perl
Perl (פרל) היא שפת תכנות דינמית שתוכננה במקור על ידי לארי וול. לאחר שנטבע השם Perl, יוחסו לו ראשי תיבות בדיעבד של "Practical Extraction and Report Language".
קוד המקור של המפרש וסביבת הריצה של Perl מופצים כתוכנה חופשית תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו ו-Artistic License.
סקירה
מסמך perlintro מתוך התיעוד הרשמי של השפה מציין:
היסטוריה
לארי וול החל לעבוד על Perl ב-1987 ושחרר את גרסה 1.0 לקבוצת הדיון comp.sources.misc ב-18 בדצמבר 1987. השפה התרחבה במהירות בשנים לאחר מכן. ל-Perl 2 ששוחררה ב-1988, היה מנוע ביטויים רגולריים טוב יותר. Perl 3, ששוחררה ב-1989, הוסיפה יכולת טיפול במידע בינארי, בנוסף לטקסטואלי.
מספר מעושר
מספר מעושׂר הוא מספר מצולע מסדר 10, משמע מספר D כך שניתן לסדר D עצמים בצורת מעושר (מצולע בעל 10 צלעות) משוכלל. המספר המעושר ה-n-י נתון על ידי הנוסחה. הנוסחה היא מקרה פרטי של הנוסחה הכללית למספר מצולע.
Perl
היסטוריה
עד 1991, התיעוד היחידי ל-Perl היה דף man יחיד, שהלך והתארך. ב-1991 פורסם הספר "Programming Perl", שמכונה "ספר הגמל" על שם הגמל שהציבה הוצאת הספרים O'Reilly על כריכתו. הספר הפך עם הזמן לתיעוד דה פקטו של השפה ושל המפרש שלה. גרסת Perl קודמה ל-4, לא כדי לציין שינוי משמעותי בשפה, אלא כדי לציין את הגרסה שתועדה בספר.
מספר מעושר
עשרת המספרים המעושרים הראשונים הם: 1, 10, 27, 52, 85, 126, 175, 232, 297 ו-370.
תכונות
המספר המעושר ה-n-י זוגי כאשר n זוגי ואי-זוגי כאשר n אי-זוגי.
Perl
Perl 5
הפיתוח של Perl 5 המשיך ב-1994. רשימת הדיוור "perl5-porters" הוקמה במאי 1994 כדי לתאם את המאמץ של הסבת Perl 5 למערכות השונות. רשימת הדיוור נשארה הפורום הראשי של פיתוח, תחזוקה, והסבה של Perl 5.
מספר מעושר
תכונות
השיטה הסטנדרטית למציאת מספרים שהם מספרים מצולעים משני סדרים שונים היא באמצעות פתרון משוואות פל. משיטה זו נובע שאין מספר מעושר שהוא מספר ריבועי (למעט המקרה הטריוויאלי ). מספרים מעושרים הם המספרים המצולעים מהסדר הקטן ביותר שטענה זו תקפה לגביהם.
D_n הוא מספר המחלקים השונים של המספר 48^{n-1}. זאת משום שהפירוק לגורמים שלו הוא, ולכן לפי הנוסחה הידועה לפונקציית המחלקים:
Perl
Perl 5
Perl 5 שוחררה ב-17 באוקטובר 1994. הגרסה כללה שכתוב כמעט מחדש של המפרש, והוסיפה תכונות חדשות רבות לשפה, כולל אובייקטים, מצביעים, מרחבי-שמות ומודולים. המודולים משמשים אמצעי להרחבת השפה בלי צורך לשנות את המפרש. אופן פעולה זה איפשר לליבת המפרש להתייצב, כשתוך כך נוספים מאפיינים נוספים לשפה, בעזרת המודולים, שהם למעשה ספריות בינאריות, וברוב המקרים כתובות ב-C.
מספר מעושר
תכונות
אם מתחילים את ספירלת אולם מהמספר 0, במקום מ-1 כמקובל, המספרים המעושרים מופיעים ברצף בשורה האמצעית, המתחילה מ-1 והולכת ימינה.
בתורת הגרפים, אינדקס וינר של גרף הוא סכום של מרחקים בין כל זוגות הצמתים בגרף. D_n הוא אינדקס וינר של הגרף המורכב משני עותקים של הגרף השלם K_n, המחוברים ביניהם בקשת אחת. תוצאה זו מתקבלת מחישוב ישיר פשוט: יש n(n-1)+1 זוגות של צמתים שהמרחק ביניהם הוא 1; 2(n-1) זוגות עם מרחק 2; ו-(n-1)^2 זוגות עם מרחק 3. בסך הכל אינדקס וינר יוצא:
Perl
Perl 5
באוקטובר 1995 הוקמה CPAN (ראשי תיבות של Comprehensive Perl Archive Network). CPAN היא אוסף של אתרים שאוגרים ומפיצים קוד מקור של Perl, הפצות בינאריות, תיעוד, ומודולים. במקור, היה צריך לגשת לכל אתר ב-CPAN דרך הכתובת הייחודית שלו; כיום הכתובת היחידה http://www.cpan.org/ מפנה אוטומטית לאתר CPAN כלשהו.
נכון לשנת 2021, פרל 5 מתוחזקת באופן פעיל. היא כוללת תמיכה ביוניקוד. הגרסה היציבה האחרונה היא Perl 5.32.1.
ביוני 2020 הוכרזה פרל 7 כממשיכה של פרל 5. להבדיל מפרל 6 (Raku), פרל 7 תהיה המשך ישיר של הגרסה האחרונה של פרל 5, עם ברירות מחדל אחרות, אך עם אפשרות לתאימות לאחור.
הגרסאות הראשונות של Perl היו זמינות רק בסביבת יוניקס, אך כיום זמינה סביבת ריצה שלה עבור מגוון רחב של מערכות הפעלה.
Perl איננה שפת מפרש או שפה מהודרת. זאת מכיוון שהיא אינה משתמשת במהדר על מנת ליצור קובצי ריצה בינאריים, אלא טוענת את ליבת המפרש עצמו לזיכרון. ליבת המפרש ממירה בתחילת הריצה (ובמקרים מסוימים גם בהמשכה) את הקוד שנכתב על ידי המתכנת לשפת מכונה. למרות זאת, תוכנית בשפת Perl מכונה תסריט (באנגלית: script; סקריפט), כפי שמכונות תוכניות הכתובות בשפת מפרש.
בימיו הראשונים של האינטרנט, הרבה פעילות צד השרת בוצעה על ידי תסריטים ב-Perl. הפופולריות של Perl ביישומי רשת קטנה באופן משמעותי לטובת טכנולוגיות אחרות, דוגמת PHP, ASP, ASP.NET, פייתון ו-Java.
כמעט כל הפצת לינוקס כוללת Perl, וחלק מ-GNU coreutils כתוב ב-Perl.
חלק ממערכות ניהול התוכן של אתרים פופולריים באינטרנט כתובות ב-Perl, לדוגמה סלאשדוט ו-Amazon.com.
Raku (Perl 6)
בשנת 2001, החליט לארי וול על שכתוב נוסף של פרל: פרל 6. בניגוד לגרסאות הקודמות, הפעם לא היה מימוש יחיד, אלא רק אוסף הגדרות של השפה.
בשנים 2001-2004 חיבר וול אוסף מסמכי חזון (אפוקליפסות, באנגלית: Apocalypses). אלו היו שמונה מסמכים שתארו איך אמורה, לדעתו, להראות השפה. במקביל כתב דמיאן קוניי את פירושיו (אנגלית: Exegeses) לחזונותיו של וול. לאחר השלמתם, הוא החל לכתוב אוסף "תקצירים" (Synopses, בפועל מפרטים) של השפה.
השפה תוכננה להיות ממומשת מעל המכונה הווירטואלית Parrot. וול קיווה שעד מהרה עיקר הפיתוח של פרל יעבור לפרל 6, אולם בפועל הפיתוח של השפה התמהמה. רק לקראת 2010 החלו להופיע מימושים עובדים.
חלק מהשיפורים שנוספו בשפה נכנסו גם לגרסה 5.12 של פרל.
באוקטובר 2019 שונה שם השפה מפרל 6 ל-Raku, גם כדי להבהיר שזו שפה ממשפחת השפות של פרל, שלא תחליף פרל (כפי שתוכנן במקור) אלא תתקיים לצידה.
מבנה
תוכנית בשפה דומה במידת מה לתוכנית בשפת התכנות C (לדוגמה, שימוש בסוגריים מסולסלים – ), אך עם זאת ישנם הבדלים רבים, שנוצרו בהשפעת התחביר של Unix Shell, AWK ועוד.
משתנים
ב-Perl שלושה סוגי נתונים עיקריים:
המערכים דינמיים וניתן להוסיף אליהם ולהסיר מהם איברים.
שמות המשתנים מתחילים בתו שמגדיר את הסוג שלהם, התו מכונה סיג'יל (sigil). שם משתנה סקלר מתחיל תמיד בסימן דולר, שנראה כמו האות s מהמילה scalar, למשל:
שם משתנה מערך מתחיל תמיד בסימן  שנראה כמו האות a מהמילה array, למשל:
קטע הקוד האחרון יוצר משתנה מערך בשם  המחזיק ארבע מחרוזות ומדפיס את איבר מספר 2; מכיוון שהספירה מתחילה מ-0, יודפס George. התייחסות לסקלר שהוא חלק ממערך נעשית עם סימן  ולא סימן , מכיוון שמדובר בסקלר. כשמדובר ברשימה כמו בדוגמה למעלה (שהתאים מכילים מילים נפרדות ללא רווחים), אפשר לשם קיצור להשתמש ב-qw שזה קיצור של quote words (מירכאות על מילים). דוגמה:
שם משתנה האש מתחיל תמיד ב-, שנראה כמו זוג, למשל:
קטע הקוד האחרון יוצר משתנה האש בשם  המחזיק ארבעה מפתחות (שמות של כלי נגינה) וארבעה שמות ולאחר מכן מדפיס את הערך שנמצא במפתח Bass, כלומר Paul.
ב-Perl אין מניעה שלמשתנים מסוגים שונים יהיה אותו שם, כי הם תמיד נכתבים עם הסיג'יל; כלומר באותו קטע יכול להיות סקלר בשם, מערך בשם   והאש בשם. האופרטור  שווה ערך לפסיק; הוא נועד לשיפור הקריאות.
המשתנים לא חייבים להיות מוגדרים מראש והם נוצרים אוטומטית עם השמה ראשונה. עם זאת, כדי למנוע שגיאות אפשר להריץ את התוכנה במצב strict אשר מחייב הגדרת משתנים על ידי הפקודה :
תוכנית זו לא תעבור הידור ולא תגיע כלל לכדי ריצה, מכיוון שהמשתנה  לא הוגדר עם.
ניתן גם להתייחס למצביע (reference) לכל אחד ממבנים אלו על ידי סימן.
מודולים ומחלקות
קוד ב-Perl יכול להשתמש במודולים מוכנים מראש, אותם ניתן לטעון בזמן ריצה. כמו כן, ניתן להשתמש במחרוזות כקטעי קוד המפורשים בזמן ריצה.
החל מגרסה 5 (1994), תומכת Perl חלקית גם בתכנות מונחה עצמים, וזאת על ידי אפשרות להפוך מודול לסוג של מחלקה. אובייקט הוא מצביע (בדרך כלל מצביע למערך אסוציאטיבי) ש"בורך" (על ידי הפעולה bless) להיות שייך למחלקה. יש הורשה, אולם רק של הפעולות, ולא של תוכן האובייקט.
תוכניות לדוגמה
בקהילת פרל מפורסמת האמירה "יש יותר מדרך אחת לעשות את זה" (ידועה גם בראשי התיבות באנגלית: TIMTOWTDI – There Is More Than One Way To Do It). השפה מאפשרת סגנונות כתיבה שונים. אפשר לכתוב במסגנון דומה מאוד לזה של שפת C, אך אפשר לכתוב בדרכים שונות לחלוטין.
דוגמה לקוד שדומה לקוד בשפת C: סיכום כל אבריו החיוביים של מערך מספרים (input_arr). התחביר דומה מאוד לזה של C למעט ה-sigil שבתחילת מספר ובדיקת אורך המערך. בניגוד למומלץ קוד זה לא עושה שימוש ב-my.
דוגמת לקוד בסגנון שונה: בהינתן מערך של כלי נגינה, נדפיס מי מאנשי להקת החיפושיות מנגן באיזה כלי (ואם לא: לא נדפיס בכלל). שימו לב לשימוש ב-$_ כמשתנה הלולאה.
שימושים עיקריים
הצד החזק של Perl הוא מניפולציה של מחרוזות, הן מהזנה מהקלט הסטנדרטי והן מקבצים. בשל כך, השימוש ב-Perl מקובל בתחומים מסוימים בכלכלה ובביולוגיה, ובמיוחד בביו-אינפורמטיקה.
את היכולות שמציעה Perl כשפה ניתן להרחיב באמצעות מספר עצום של מודולים, רבים מהם זמינים בחינם באתר CPAN.
החל באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, ועד תחילת העשור הראשון של המאה ה-21 הייתה Perl אחת השפות הפופולריות ביותר כתוכנת צד שרת שמפעילה אתרי אינטרנט, אך בהדרגה הוחלפה על ידי שפות אחרות כמו PHP, ASP, ו-Java. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 עדיין נעשה שימוש נרחב ב-Perl להפעלת אתרי אינטרנט, אך היא כבר אינה אחת השפות המובילות למימושים אלו.
אחד מחסרונותיה העיקריים של שפת Perl הוא הקושי בקריאת תוכנית הכתובה בה, ובפרט תחזוקתה, אם התוכנית לא תוכננה מראש לקריאות מרבית. הפוטנציאל הרב לחוסר קריאות של תוכנית Perl נובע מהפעולות הנסתרות וקיצורי הדרך הרבים הנכללים בשפה. קיצורי דרך אלו מקלים מאוד את הפיתוח המהיר של תוכנית בשפת Perl, אך מקשים על אילו שאינם שולטים ברזי השפה להבין את תפקוד התוכנית מקריאה, ובמיוחד אם בעת הכתיבה לא הושם דגש על קריאות. בשל חוסר קריאות לכאורה זה, יש המפרשים בהומור את השם Perl כראשי תיבות של "Pathologically Eclectic Rubbish Lister".
אצטדיון איפורואה
האצטדיון העירוני איפורואה (בספרדית: Ipurua Municipal Stadium) הוא אצטדיון בעיר אייבר שבספרד. האצטדיון משמש כאצטדיון הביתי של קבוצת אייבר מליגת המשנה הספרדית ומכיל 8,164 מקומות ישיבה.
הפארק הלאומי אקדיה
הפארק הלאומי אקדיה (באנגלית: Acadia National Park) הוא פארק לאומי השוכן דרומית-מערבית לבר הרבור (Bar Harbor) במדינת מיין שבארצות הברית. הפארק משמר את רוב שטחו של "אי הר המדבר" ואיים קטנים יותר נלווים לאורך חוף האטלנטי של מדינת מיין. האזור כולל הרים, את קו החוף עם האוקיינוס, יערות ואגמים. הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
הפארק הוקם תחילה כמונומנט לאומי ב-1916 בשם "המונומנט הלאומי סייר דה מון" (Sieur de Monts National Monument). המונומנט שודרג לפארק לאומי ב-1919 בשם "הפארק הלאומי לה פאייט" (Lafayette National Park), ואז שונה שמו שוב לפארק הלאומי אקדיה ב-1929. השם החדש מנציח את אקדיה, המושבה הצרפתית לשעבר שהשתרעה בעיקר על שטחים גדולים בקנדה, אבל כללה חלקים מניו אינגלנד (כיום בארצות הברית), כולל מיין. הפארק הלאומי אקדיה הוא בין עשרת הפארקים הלאומיים הפופולריים ביותר בארצות הברית. ב-2017 ביקרו בפארק מעל ל-3.5 מיליון תיירים. אקדיה הוא הפארק הלאומי העתיק ביותר בארצות הברית מזרחית לנהר המיסיסיפי, אם כי שני פארקים לאומיים באונטריו שבמזרח קנדה קדמו לו: אלף האיים (Thousand Islands National Park; 1904) ופוינט פלי (Point Pelee National Park; 1918). זהו הפארק הלאומי היחיד בניו אינגלנד.
גאוגרפיה
הפארק משתרע על שטח של 198.5 קילומטרים רבועים בתחומי מחוז הנקוק במדינת מיין, וכולל 123 קילומטרים רבועים על אי הר המדבר, 11 קילומטרים רבועים על האי איל או אוט (Isle au Haut), ו-9.8 קילומטרים רבועים על חצי האי שודיק (Schoodic Peninsula) על היבשת. הגבול הקבוע של הפארק, כפי שנקבע על ידי החלטת הקונגרס ב-1986, כולל חלקות השייכות לאנשים פרטיים שהפארק מנסה לרכוש. הפארק כולל הרים, קו החוף של האוקיינוס האטלנטי, יערות ואגמים.
הר קדילאק (Cadillac Mountain), הקרוי על שם חוקר הארצות הצרפתי אנטואן דה לה מוט קאדילק (Antoine de la Mothe Cadillac), שוכן בצד המזרחי של האי. פסגתו הירוקה המכוסה בחזזיות הצומחות על גבי הגרניט הוורוד של ההר היא אחד המקומות הראשונים בארצות הברית שבו אפשר לראות את הזריחה, בשל מיקומו בקצה המזרחי של המדינה ובשל גובהו. דרכים לכרכרות באורך של כמה קילומטרים נסללו במימונו של ג'ון ד. רוקפלר, הבן. מההרים של הפארק הלאומי אקדיה יכולים צועדים או רוכבי אופניים לצפות על האוקיינוס, אגמי האי ויערות האורן.
מפרץ "סומס סאונד" (Somes Sound), הקרוי באופן רשמי פיארד (fjard) בפי פקידי הממשל, מתואר לעיתים קרובות כפיורד היחיד בחוף המזרחי של ארצות הברית.
אי הר המדבר מחובר ליבשת בסוללה קצרה. היישובים הקרובים ביותר הם אלסוורת (Ellsworth) ובנגור (Bangor). הפארק משתרע רק על חלק מהאי. שאר האי מיושב ובשל הסביבה המעולה מחירי הקרקעות גבוהים. בצפון-מזרח אי הר המדבר שוכן נמל הדיג הישן של בר הרבור, בירת האי והכניסה אל הפארק.
מתוק כשמרלי
מתוק כשמרלי הוא פזמון שכתב, הלחין וביצע אליעד נחום. השיר נבחר כשיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשע"ה (2015) של גלגלצ.
הפארק הלאומי אקדיה
אקולוגיה
בין תוואי הנוף ומערכות האקולוגיה הבולטים של הפארק הלאומי אקדיה:
מתוק כשמרלי
רקע
נחום התייחס לכתיבת השיר ואמר:
הפארק הלאומי אקדיה
צמחייה
למרות שטחו הקטן (הפארק הלאומי אקדיה מכסה פחות מאחוז אחד משטח מדינת מיין) הצמחייה בפארק הלאומי כוללת מעל ל-50 אחוז מהצמחים הווסקולריים הגדלים במיין. עם זאת, כרבע ממיני הצמחים הגדלים בפארק אינם מקומיים. בין סוגי הצמחיים: דוגמאות של צמחים, אצות ופטריות שנאספו תוך כדי פעילויות מחקר בפארק הלאומי אקדיה גדלים לצורכי מחקר עתידי בעשבייה המנוהלת במשותף על ידי הפארק והמכללה "קולג' האטלנטיק" (College of the Atlantic) השוכנת בבר הרבור. גן מיוחד הקרוי "הגנים הפראיים של אקדיה" הוקם ב-1961 באזור סר דה מונט של הפארק וגדל מאז לכדי 400 מינים של צמחים מקומיים המצויים בכל רחבי הפארק.
מתוק כשמרלי
רקע
השיר נבחר כשיר השנה של גלגלצ בשנת 2015 והגיע למקום ה-12 במצעד העברי השנתי של רשת ג'.
הפארק הלאומי אקדיה
בעלי חיים
מיני החולייתנים החיים בפארק כוללים:
מתוק כשמרלי
תוכן השיר
בשיר פונה הדובר לנמענת. השיר הוא שיר הומוריסטי וכולל בתוכו חריזה רבה ומשחקי מילים המובילים לידוענים המובלעים בשורות שבשיר. בשיר מוזכרים שמותיהם של להקת הדג נחש (בשיר נאמר: "שנינו הפכים, אני דג ואת נחש"), להקת כוורת ("דבש והכוורת אל העוקץ אל הטוב"), אייל גולן ("כמו אייל אל הגולן"), אברהם טל, דודו טסה, גידי גוב, עידן יניב, אביב גפן, סמדר שיר, אריק סיני ובוב מארלי, שחלק משמו נכלל בשם השיר.
הפארק הלאומי אקדיה
ילידים
ילידי אמריקה אכלסו את אזור מיין של ימינו במשך 12,000 שנים. בהם בני ארבעה שבטים שונים: מאליסיט (Maliseet), מיקמק (Micmac), פסאמאקודי (Passamaquoddy) ופנובסקוט (Penobscot) הקרויים במקובץ ואבאנקי (Wabanaki), שפירושו "אנשי אדמת השחר". אי הר המדבר היה במרכז המולדת המסורתית של הוואבאנקי במשך אלפי שנים. זמן רב לפני הגעת האירופאים לאזור הפליגו הוואבאנקי בים בסירות קאנו מעצי צפצפה. הוואבאנקי הקימו באי מחנות זמניים, צדו, דגו, ליקטו פירות יער וצדפות וסחרו עם בני וואבאנקי אחרים.
במאה ה-19 מכרו בני הוואבאנקי את הסלים העשויים מקליפת צפצפה לתיירים עשירים. תיירים שהגיעו בקיץ, ותושבים שנהגו להתגורר בקיץ באי נהנו ממופעי הריקודים המורכבים של הוואבאנקי במקומות כמו סיר דה מונטס ובר הרבור. מורי דרך של הוואבאנקי הובילו תיירים לשיט בקאנו באיים הסמוכים אל מפרץ פרנצ'מן ואיי קרנברי.
כיום יש לכל אחד מהשבטים שמורה במדינת מיין, ועם זאת, לוואבאנקי יש יחס מיוחד לאי. רבים מבני הוואבאנקי מגיעים לאי מאותה סיבה שמבקרים אחרים מגיעים, לטייל בשבילי ההרים וליהנות מהנוף. אבל חלקם מגיע כדי ללקט את עשב הביזון (Hierochloe odorata) יקר הערך, למכור סלים קלועים בעבודת יד ולכבד את המקום המקודש כפי שעשו אבותיהם במשך אלפי שנים.
מתיישבים אירופאים
ב-5 בספטמבר 1604, בעוד הוא משייט במורד החוף של אזור מיין של ימינו, הבחין מגלה הארצות הצרפתי סמואל דה שמפלן, אי גדול קרוב לחוף, וכך כתב:
מושבת המיסיונרים הצרפתית הראשונה באמריקה הוקמה על אי הר המדבר ב-1613. המושבה נהרסה זמן קצר אחר-כך על יד ספינת קרב שנשלחה ממושבת וירג'יניה כפעולת מלחמה גלויה ראשונה במאבק הממושך שהוביל למלחמת הצרפתים והאינדיאנים. לואי הארבעה עשר, מלך צרפת העניק את האי לאנטואן דה לה מוט קאדילק ב-1688, אבל ב-1713 נאלץ להעביר את הבעלות עליו לאנגליה. מושל מסצ'וסטס פרנסיס ברנרד (Francis Bernard) השתלט על האי ב-1760. ב-1780 העניקה מסצ'וסטס את המחצית המזרחית של האי לנכדתו של קדילאק, מאדאם דה גרגואר (Mme. de Gregoire), בעוד שג'ון, בנו של ברנרד, המשיך לשלוט על המחצית המערבית. התיעוד הראשוני של תיירים המגיעים לנפוש בקיץ באי הוא מ-1855, ושירות של ספינות קיטור מבוסטון נחנך ב-1868. ב-1888 נבנתה Green Mountain Cog Railway, מסילת ברזל נופית המסתייעת בגלגלי שיניים שמסלולה הוביל מהחוף של אגם איגל ועד לפסגת הר קדילאק. ב-1901 אישר בית המחוקקים של מדינת מיין למחוז הנקוק לרכוש שטחים באי לתועלת הציבור. השטח הראשון נתרם על ידי הגברת אלייזה הומנס (Eliza Homans) מבוסטון ב-1908 ו-20 קילומטרים רבועים נרכשו ב-1914.
הקמת הפארק - שנים ראשונות
ההוגה הראשון של רעיון הפארק באי היה אדריכל הנוף צ'ארלס אליוט (Charles Eliot; 1897-1859). ג'ורג' ב. דור (George Bucknam Dorr; 1944-1853), המכונה "אבי הפארק הלאומי אקדיה", תמך ברעיון יחד עם אביו של אליוט באמצעות תרומות של שטחי קרקע ודרך שתדלנות ברמת המדינה וברמה הפדרלית. האתר קיבל לראשונה מעמד פדרלי כאשר וודרו וילסון, נשיא ארצות הברית, הכריז ב-8 ביולי 1916 על הקמת מונומנט לאומי במקום בשם "המונומנט הלאומי סייר דה מון" (Sieur de Monts National Monument). בניהול שירות הפארקים הלאומיים. ב-26 בפברואר 1919 הוא קיבל מעמד של פארק לאומי בשם "הפארק הלאומי לה פאייט" (Lafayette National Park), לכבודו של המרקיז דה לה פאייט, אציל צרפתי ליברלי, איש צבא ופוליטיקאי, שנודע בתפקיד שמילא במלחמת העצמאות של ארצות הברית. סלילת כביש אגם ג'ורדן החלה ב-1922 והושלמה ככביש נופי לכלי רכב ממונעים ב-1927. שם הפארק הוסב לפארק הלאומי אקדיה ב-19 בינואר 1929 לכבוד אקדיה, המושבה הצרפתית לשעבר שהשתרעה על שטחים הכלולים כיום בשטחי הפרובינציות הקנדיות נובה סקוטיה, ניו ברנזוויק, אי הנסיך אדוארד, וכן חלקים מניו אינגלנד (כיום בארצות הברית), כולל מיין. שטח בחצי האי שודיק (Schoodic Peninsula) נוסף לפארק ב-1929 וכביש פסגת הר קדילאק (Cadillac Mountain Summit Road), שסלילתו החלה ב-1925, הושלם ב-1925.
מ-1915 עד 1933 מימן, תכנן וניהל הנדבן ג'ון ד. רוקפלר, הבן בניית רשת של דרכים לכרכרות בפארק. הוא העסיק את אדריכלית הנוף ביאטריקס פאראנד (Beatrix Farrand; 1959-1872), שבית הוריה (Reef Point Estate) שכן בבר הרבור הסמוכה, לתכנן את תוכניות הגינון בשולי דרכי הכרכרות בפארק (סביב 1930). רשת הדרכים הקיפה כ-80 קילומטרים של דרכי חצץ, 17 גשרי גרניט ושתי אכסניות, שכמעט כולם עדיין מתוחזקים ובשימוש כיום. בשני קצות דרכי הכרכרות הוצבו גושי גרניט מסותתים שתפקידם היה לשמש כסוג של מעקה הגנה. גושים אלו ידועים כ"שיני רוקפלר".
ארתור סטופקה (Arthur Stupka), שהיה הביולוג הראשון של הפארק הלאומי אקדיה, היה גם חוקר הטבע הראשון שפעל מטעם שירות הפארקים הלאומיים במזרח ארצות הברית. הוא הצטרף לצוות הפארק ב-1932, ובתפקידו כחוקר טבע של הפארק הוא כתב, ערך ופרסם סדרה בת ארבעה ספרים שכותרתה "רשמים על הטבע של אקדיה (1935-1932)" (Nature Notes from Acadia).
השריפה של 1947
החל ב-17 באוקטובר 1947 עלו באש 40 קילומטרים רבועים של הפארק בשריפה שפרצה לאורך הדרך המכונה Crooked Road. שרפת היער הייתה אחת מסדרה של שריפות שכילו את רוב היערות של מדינת מיין בגלל שנה יבשה במיוחד. השריפה השתוללה עד 14 בנובמבר ונלחמו בה משמר החופים, הצבא, הצי, תושבים מקומיים ועובדי שירות הפארקים הלאומיים מרחבי ארצות הברית. שיקום הפארק נעשה בתמיכה גדולה של משפחת רוקפלר, בייחוד ג'ון ד. רוקפלר, הבן. הצמיחה מחדש של היערות נעשתה באופן טבעי, ללא התערבות אנושית. בסופו של דבר נטען שהשריפה העשירה את יופיו של הפארק והוסיפה גיוון לנוף ולעצים שבו.
אגודת הידידים של אקדיה
ב-1986 הקימו קבוצה של תושבים מאזור אקדיה ומתנדבים בפארק ארגון חברים ללא כוונת רווח בשם "ידידי אקדיה" (Friends of Acadia) שמטרתו לארגן את הפעילויות של המתנדבים ואת התרומות הפרטיות לתועלת הפארק הלאומי אקדיה. ההישג הגדול הראשון של הקבוצה היה מענק בסך 3.4 מיליון דולר שנועדו לתחזק באופן מתמשך את מערך דרכי הכרכרות, ששימש מנוף לתעל מימון פדרלי לשקם לחלוטין את מערך הדרכים. מיזמים ושותפויות שקמו אחר-כך כללו את "שבילי אקדיה לנצח" (Acadia Trails Forever), מיזם שהפך את אקדיה לפארק הלאומי הראשון שבו מערכת השבילים הוקמה בעזרת תרומות; Island Explorer ("חוקר האי"), מערכת של אוטובוסים המופעלים בגז המשרתת את הפארק והקהילות המקומיות; ויוזמות להפעלת נערים כדוגמת "צוות נערי הטכנולוגיה של אקדיה" (Acadia Youth Technology Team), המעסיק צעירים בגיל העשרה שיסייעו לבני גילם להתחבר לפארק ולפתח את הדור הבא של שומרי הפארק.
מרכז המחקר והחינוך שודיק
ב-2002 רכש שירות הפארקים הלאומיים את הבסיס הימי לשעבר בחלק של הפארק הלאומי אקדיה על חצי האי שודיק, שיפץ אותו, והקים את מרכז המחקר והחינוך שודיק (Schoodic Education and Research Center), אחד מכ-20 מרכזי מחקר ולימוד של שירות הפארקים הלאומיים בארצות הברית, והגדול ביותר מביניהם. הוא מוקדש לתמיכה במחקר המדעי בפארק, הענקת מידע מקצועי למורים, וחינוך תלמידים במטרה שיהוו את הדור הבא של מי שישמר את האוצרות הטבעיים והתרבותיים של ארצות הברית.
תיירות
בפארק מבקרים בממוצע מעל ל-3.5 מיליון תיירים מדי שנה, מקום שביעי בפארקים הלאומיים של ארצות הברית. אל אי הר המדבר אפשר להגיע ברכב מבוסטון באמצעות כביש בין-מדינתי 95 ולפנות מזרחה באוגוסטה או בבנגור. מבנגור אפשר גם להגיע אל חצי האי שודיק. שדה התעופה הקרוב ביותר הוא שדה התעופה של מחוז הנקוק (Hancock County Airport), כ-16 קילומטרים מהפארק. לשדה תעופה זה יש טיסות ישירות מנמל התעופה הבינלאומי לוגן בבוסטון. בפארק עצמו כביש טבעתי נופי (Park Loop Road) באורך 43 קילומטרים, ומערכת כבישים פנימית. בקיץ יש עומס גדול בכבישים, ובמקרים רבים אין מקומות במגרשי החנייה ליד האתרים המרכזיים. הפארק ממליץ להשתמש בשירות האוטובוסים בחינם הקרוי Island Explorer. מרבית הכבישים סגורים בחורף מ-1 בדצמבר ועד אמצע אפריל.
בפארק פועלים שישה מרכזי מבקרים. אין אכסניות או בתי מלון בפארק, אבל ניתן למצוא מקומות לינה ביישובים הסמוכים. באי הר המדבר יש שני אתרי מחנאות, ובחצי האי שודיק יש אתר אחד. בתחומי הפארק יש מסעדה אחת, ושישה אתרי פיקניק.
ישיבת קול יעקב
ישיבת קול יעקב היא ישיבה גדולה השוכנת בשכונת בית וגן בירושלים. נכון ל-2018 מונה כ-250 תלמידים.
תולדות הישיבה
הישיבה נוסדה על ידי האחים הרב יהודה והרב דניאל עדס, על שם אביהם, הרב יעקב עדס, מראשי ישיבת פורת יוסף ואב"ד בירושלים. היא החלה את דרכה ככולל אברכים שהוקם בשנת ה'תשכ"ד, לאחר פטירת האב, ושכן בביתו. בהמשך נבנה בניין הישיבה בשכונת בית וגן, בסיועו של הרב עובדיה יוסף.
הישיבה הוקמה בתמיכת הרב אלעזר מנחם מן שך. חלק מרבניה הם ספרדים בוגרי ישיבות ליטאיות. משגיח הישיבה היה הרב דב יפה, עד לפטירתו בה'תשע"ח (נובמבר 2017). מאז משמשים בתפקיד הרב חיים שיפמן, הרב צבי לוי והרב חיים בלאק. בעבר היו מחצית מהתלמידים ספרדים ומחציתם אשכנזים-ליטאים. לקראת שנת הלימודים ה'תשע"ב התקבלו לראשונה תלמידים ספרדים בלבד.
דרך הלימוד בישיבה היא דרך הלימוד המקובלת בעולם הליטאי.
בעבר למדו בישיבה כמאה אברכים, אך עקב מצבה הכלכלי הקשה, הוחלט בסוף שנת ה'תשע"ה על סגירת הכולל.
בישיבה מתקיימות במוצאי שמחת תורה הקפות שניות רבות משתתפים.
תלמידי הרב יהודה עדס הקימו בנתיבות ובביתר ישיבות קטנות בשם זהה, המכוונת על ידו.
צוות הישיבה
ראש הישיבה הוא הרב יהודה עדס. המשגיח הוא הרב צבי לוי. הר"מים הם הרב יוסף דב וינטר, הרב משה ברכה, הרב יהושע אסטנבולי, והרב עקיבא כהן, חתניו של ראש הישיבה. בעבר לימדו בה עד לפטירתם, הרבנים משה קופשיץ ויצחק דז'ימיטרובסקי. את הישיבה ניהל הרב אריה הראל, חתנו של הבאבא סאלי. כיום מנהל אותה יצחק גרינוולד.
גארודה
הגארודה (סנסקריט: गरुड) הוא עוף מיתי שמקורו במיתולוגיה ההינדואית ובמיתולוגיה הבודהיסטית והוא מוכר כמלך הנשרים (או מלך העיטים).
במיתולוגיה
מסופר שהגארודה היה "רכבו" של וישנו, והיה במאבק תמידי עם נחשי הנאגות. באחת האגדות מסופר על האל אינדרה שאיבד את כוחותיו. וישנו הציע לו לקבלם בחזרה אם ישתה את הנקטר האלוהי - אמריטה, המצוי בקרקעית האוקיינוס. השדים שרצו למנוע מאינדרה לרכוש בחזרה את כוחותיו הגעישו את האוקיינוס, ובכך יצרו כד של הנקטר. לאחר מכן התרחש מאבק גדול על הנקטר בין האלים לשדים, והאל וישנו, שהצליח להניח את ידיו על הכד, העבירו לגארודה שהתבקש להעביר את הכד לגן העדן. הגארודה נעצר על ידי על השדים בארבעה מקומות שונים, ובהם קצת מן הנקטר נשפך על האדמה, והפכה למקודשת.
פעם ב-12 שנה עולים לרגל לאותם מקומות עשרות מיליוני אנשים מדתות וזרמים שונים.
הגארודה מופיע בסמליהן של אינדונזיה ותאילנד והוא שמה של חברת התעופה הלאומית של אינדונזיה.