cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קונפדרציית המדינות של אמריקה
מדינות הקונפדרציה
ממשלות חמשת השבטים בטריטוריה האינדיאנית (שבשנת 1907 הפכה למדינת אוקלהומה) תמכו באופן נחרץ בקונפדרציה. בנוסף, מספר תושבים במסילה ובטוסון שבטריטוריית ניו מקסיקו (לימים מדינות ניו מקסיקו ואריזונה) האיצו בממשל הקונפדרציה לספח את אדמתם, והדבר הוביל להיווצרותה של טריטוריית אריזונה כטריטוריה מוכרת של הקונפדרציה.
שתי מדינות היו יוצאות דופן: האחת - מערב וירג'יניה, שהתפצלה ממדינת וירג'יניה והצטרפה אל כוחות האיחוד של מדינות ארצות הברית ב-1863 כמדינה חופשית מעבדות; השנייה - דלאוור, שלמרות היותה מדינת עבדות לא פרשה מהאיחוד. ב-1861 הוכרז ממשל צבאי במרילנד (המדינה המקיפה את עיר הבירה וושינגטון), במהלך שרבים טוענים כי נועד להבטיח את הישארותה של המדינה בברית האמריקנית.
מלחמת האזרחים
מלחמת אזרחים, התרחשה בארצות הברית בשנים 1861 – 1865 לאחר ש-11 מדינות בדרום ארצות הברית, שתמכו בעבדות, הכריזו על פרישה מארצות הברית והקימו את קונפדרציית המדינות של אמריקה. הקונפדרציה, בהנהגתו של ג'פרסון דייוויס, לחמה על עצמאותה מארצות הברית, והציגה את מלחמת האזרחים כמלחמת העצמאות של הקונפדרציה. הממשל הפדרלי בארצות הברית נתמך בידי עשרים מדינות, רובן מצפונה של ארצות הברית, שבהן בוטלה העבדות, ובידי חמש מדינות שבהן העבדות עדיין הותרה, אשר נודעו כמדינות הגבול.
בין המניעים למלחמה היו הפערים הכלכליים בין 25 המדינות המוכרות בשמן המקוצר "האיחוד", שהיו בעלות אוכלוסייה רבה יותר ותעשייה מפותחת, לבין מדינות הדרום, אשר כלכלתן נשענה על חקלאות, וגידול הכותנה, מוצר הייצוא העיקרי, חייב שימוש בכוח אדם רב אשר התבסס על עבדים.
למרות הכח העודף של האיחוד היא התקשתה להתמודד מול צבא הקונפדרציה בהנהגתו של הגנרל רוברט אי לי, וספגה מספר מפלות. בשלב מסוים צבא הקונפדרציה פלש לצפון למרילנד במטרה לאיים על הבירה האמריקנית. למולו העמיד לינקולן את יוליסס ס. גרנט שהצליח לעצור אותו בסופו של דבר.
לאחר ארבע שנים של לחימה קשה, אכזרית ועקובה מדם, שרובה התרחשה בשטחי דרום ארצות הברית, וכללה למעלה מ-10,000 היתקלויות צבאיות, כ-3 מיליון חיילים משני הצדדים, יותר מ-600 אלף קורבנות, וכ-400 אלף פצועים, נכנעה הקונפדרציה והעבדות בוטלה בכל רחבי ארצות הברית. הבעיות שהובילו למלחמה נפתרו רק בתקופת השיקום, לאחר תום המלחמה, שארכה 12 שנים (בין 1865 ל-1877).
מטבע הקונפדרציה
שטרות הכסף שהדפיסה הקונפדרציה דומים לשטרות שהוציא "איחוד המדינות" פרט לדמות שהייתה מודפסת עליהן. בתום המלחמה היו השטרות חסרי ערך. כיום נותרו שטרות בידי אספנים.
היתוך בכליאה מגנטית
250px|ממוזער|שמאל|מבט פנימי טוקמאק מצופה [[גרפיט]] היתוך בכליאה מגנטית (באנגלית בראשי-תיבות MCF) הוא שיטה להפקת אנרגיה גרעינית בתהליך היתוך גרעיני מבוקר באמצעות שדה מגנטי. השדה המגנטי משמש לכליאה של הדלק הגרעיני, הנמצא במצב פלזמה. כליאה מגנטית היא אחת משתי השיטות העיקריות הנחשבות כפוטנציאליות להפקת חשמל בכורי היתוך, כאשר השיטה השנייה היא היתוך בכליאה אינרציאלית. השיטה המגנטית מפותחת מאוד, ונחשבת כמבטיחה יותר עבור הפקת חשמל, אולם עדיין אין בנמצא שיטה מוכחת להפקת חשמל בצורה יעילה מהיתוך גרעיני.
הכליאה המגנטית מבוססת על סולנואיד שקווי השדה המגנטי ממוקמים לאורך צירו. על-מנת למנוע מהפלזמה "לברוח" מהקצוות ניתן ללפף את קווי השדה כך שיסגרו מעין מעגל, למשל בצורת טורוס. האתגר בשיטה זו הוא להתגבר על הגרדיאנטים הרדיאליים בשדה המגנטי, שגורמים לבריחה של הפלזמה מהמרכז.
טוקמאק
במהלך השנים נוסו מספר תצורות של כליאה מגנטית, אולם החל משנות ה-70 של המאה ה-20, התצורה השלטת והמבטיחה ביותר היא הטוקמאק (מרוסית, ראשי-תיבות של "תא בצורה טורואידלית עם שדה מגנטי לאורך הציר"). הרעיון פותח ברוסיה בצורה חשאית, והתפרסם לראשונה בשנת 1968. בתצורה זו מייצרים בפלזמה זרם מחזורי, המשרה שדה מגנטי סביב השדה הטורואידלי, כך שגרעיני הפלזמה מתקרבים ומתרחקים מדפנות התא במהלך תנועתם הסיבובית.
בשנת 1991 נבנה טוקמאק גדול בשם START (ראשי תיבות באנגלית של "טוקמאק קטן בעל יחס הדוק") בעיר קולהם שבאוקספורדשייר באנגליה. התאוריה גורסת שהגדלה פיזית של המכשירים תגרור עמה שיפור ביעילות הפקת האנרגיה, ולכן מכשירים גדולים יותר ויותר נבנו בעולם. הטוקמאק הפעיל הגדול ביותר בעולם נכון לשנת 2014 הוא הטורוס האירופאי המשותף (JET) בקולהם, הפעיל משנת 1984. הטוקמאק בעל רדיוס ראשי של כ-3 מ', רדיוס משני של 1.25-2.1 מ' (בתצורות שונות), ונפח פלזמה של 100 מ"ק.
אף על פי ש-ITER עדיין איננו פעיל, כור ההיתוך הבא אחריו כבר נמצא בתהליכי תכנון, ומכונה DEMO. כור זה אמור להיות כור ההיתוך התעשייתי לייצור חשמל הראשון בעולם, שיתבסס על הצלחתו המצופה של ITER.
קארון באטלר
ג'יימס קארון באטלר (באנגלית: James Caron Butler; נולד ב-13 במרץ 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2002–2016, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירה
באטלר נולד בראסין שבוויסקונסין וכבר בגיל 11 התחיל לסחור בסמים, ונעצר 15 פעמים לפני גיל 15. בקולג' שיחק באטלר באוניברסיטת קונטיקט במשך שנתיים ולאחר מכן ניגש לדראפט ה-NBA.
בדראפט 2002 נבחר באטלר במקום העשירי על ידי מיאמי היט, ופתח בכל 78 המשחקים בעונה הסדירה, ואף נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה. למרות זאת, מיאמי לא הצליחה להגיע לפלייאוף, וניצחה 25 משחקים בלבד. בעונתו השנייה ב-NBA, סבל באטלר מפציעות ושיחק 68 משחקים, מתוכם פתח ב-56 בלבד. באטלר נפל בכל הסטטיסטיקות, אך בזכות בחירתו של דוויין וייד, מיאמי הצליחה להגיע לפלייאוף ואף הצליחה לעבור בסיבוב הראשון את ניו אורלינס הורנטס בזכות 23 נק' של קארון באטלר במשחק השביעי. מנגד, בסיבוב השני עפה מיאמי בשישה משחקים לאינדיאנה פייסרס.
בקיץ 2004 נשלח באטלר ללוס אנג'לס לייקרס ביחד עם למאר אודום ובריאן גרנט. מיאמי קיבלה בתמורה את הסופרסטאר שאקיל אוניל.
הלייקרס לא הצליחו להגיע לפלייאוף, ובפגרה נשלח באטלר בטרייד שוב, עם צ'אקי אטקינס, לוושינגטון ויזארדס שקיבלו את קוואמי בראון ולארון פרופיט.
במהלך עונתו החמישית בוושינגטון, באטלר עבר בטרייד לדאלאס מאבריקס בטרייד רב-שחקנים, עם ברנדן הייווד ודשואן סטפנסון, במקום ג'וש הווארד, דרו גודן, גיימס סינגלטון וקוונטין רוס.
בעונתו הראשונה של באטלר בדאלאס, הודחה דאלאס בשישה משחקים. בעונת 2010-2011, נפצע באטלר אחרי 29 משחקים בלבד, וגמר את העונה. בלעדיו המשיכה דאלאס כל הדרך לאליפות ה-NBA.
בסוף העונה, באטלר חתם על חוזה לשלוש שנים בלוס אנג'לס קליפרס. אחרי שהגיעו פעמיים לפלייאוף, העבירו הקליפרס בקיץ 2013 את באטלר לפיניקס סאנס, שמיד העבירו אותו למילווקי באקס. באמצע העונה, ב-27 בפברואר, יצא באטלר מחוזהו וחתם כעבור שלושה ימים באוקלהומה סיטי ת'אנדר, שהפסידו בגמר האזור המערבי לאלופה שבדרך, סן אנטוניו ספרס.
ב-15 ביולי 2014 חתם באטלר על חוזה לשנתיים בדטרויט פיסטונס, ובקיץ 2015 העבירו אותו הפיסטונס למילווקי, אשר ניפתה אותו מהסגל בטרם שיחק במדיה.
ב-23 ביולי 2015 חתם באטלר בסקרמנטו קינגס. בקינגס שיחק באטלר 17 משחקים בלבד, שבהם קלע ממוצע של 3.7 נקודות ב-10.4 דקות למשחק.
ב-6 בפברואר 2018, כעונה וחצי מאז משחקו האחרון, הודיע באטלר באופן רשמי על פרישתו ממשחק.
מלחמת האזרחים הסינית
רקע
ב-1911 הופלה שושלת צ'ינג מהשלטון וכך בא אל קצו השלטון הקיסרי. במדינה שלטו כעת אילי מלחמה סינים, ששלטו בעיקר בצפון המדינה.
הקוומינטנג, בראשות סון יאט-סן, ניסה להילחם באילי מלחמה אלו ולאחד את סין. הוא פנה למדינות המערביות לסיוע במאבקו אך פניו הושבו ריקם. ב-1921 פנה סון לברית המועצות לסיוע במאבקו. הסובייטים הסכימו וניסו על ידי עזרתם גם לחזק את המפלגה הקומוניסטית הסינית. ב-1923 הצהירו בשאנגחאי סון ונציגים סובייטים על התחייבות לאיחוד סין והצהרה זו כללה גם שיתוף פעולה בין הקוומינטנג, הקומינטרן והמפלגה הקומוניסטית הסינית. הסיוע הסובייטי התבטא בציוד, נשק, הכשרה וארגון.
ב-1925 מת סון ובמקומו התמנה צ'יאנג קאי שק למנהיג הקוומינטנג. ב-1926 התפלג הקוומינטנג לפלגים ימניים ושמאלניים ואחרי סיכול ניסיון חטיפה של צ'יאנג במרץ הוא הטיל מגבלות על חברותם של הקומוניסטים במפלגתו. המפלגה הקומוניסטית הסינית הקטנה החלה לגדול.
בשנות ה-20 וה-30
ב-1927 פתח צ'יאנג קאי שק במסע חיסול נגד חברי המפלגה הקומוניסטית, ופעילי המפלגה ירדו למחתרת בערים, או נמלטו לאזורי הכפר, שם ארגנו מרידות חמושות כנגד שלטון הקוומינטנג. מרידות אלו החלו בהתקוממות נאנצ'אנג ב-1 באוגוסט 1927. הקומוניסטים הצליחו לגייס את תמיכת האיכרים המקומיים, באמצעות ביצוע רפורמות אגרריות ומדיניות חלוקת אדמות, והשתלטו על מספר אזורים בדרום המדינה.
צ'יאנג לא ויתר וניסה לחסל את הרפובליקות הסובייטיות, שהקימו הקומוניסטים באזורים שבשליטתם, באמצעות שורת מתקפות, שנודעו בשם "מסעות כיתור". שתי המתקפות הראשונות נחלו כישלון, לאחר שהכוחות הלאומניים ספגו תבוסות מידי הכוחות הקומוניסטיים, ואילו השלישית בוטלה בשל הפלישה היפנית למנצ'וריה (1931). מסע הכיתור הרביעי נחל הצלחות ראשוניות, אך צבאותיו של צ'יאנג ספגו אבדות כבדות כאשר ניסו לחדור ללב "הרפובליקה הסובייטית הסינית". בכל מסעות המלחמה האלו הניחו הכוחות הקומוניסטיים לטורי הצבא הלאומני לחדור לעומק השטח שבשליטתם ואז תקפו אותם בזה אחר זה, תוך ריכוז עדיפות כוחות מקומית, והביסו אותם.
במסגרת מסע הכיתור החמישי, שהחל באוקטובר 1934, ריכז צ'יאנג קאי שק צבא גדול שכלל כ-700 אלף חיילים, כנגד הכוחות הקומוניסטיים שכללו כ-150 אלף איש בלבד. הפעם החליט צ'יאנג לשנות את האסטרטגיה שלו בעצת היועצים הצבאיים הגרמניים שסייעו לו. כוחותיו לא ניסו לחדור במהירות לעומק האזורים שבשליטת הקומוניסטים, אלא נקטו באסטרטגיה של כיתור ומצור, כאשר הם מהדקים בהדרגה את טבעת הכיתור סביב האזור שבשליטה קומוניסטית, ומנתקים אותם ממקורות האספקה שלהם. כדי להינצל מהשמדה, הקומוניסטים נטשו את האזורים שבשליטתם בדרום סין, ופתחו במסע ארוך צפונה. במסגרת המסע, שקיבל את השם המצעד הארוך, לחמו הכוחות הקומוניסטיים נגד הצבאות הלאומנים ובעלי בריתם, שניסו לחסל אותם בדרכם, ונאבקו באיתני הטבע, עד שהגיעו לבסוף למקום מבטחים במחוז שאאנשי ביוני 1935 עם כ-8,000 לוחמים בלבד. למרות האבדות הכבדות שספגו במהלך המצעד צפונה, המסע הגדיל את הפופולריות של הקומוניסטים בסין ושל המנהיג החדש של המפלגה הקומוניסטית, מאו דזה-דונג, שהפך לימים מנהיג סין.
המאבק נגד הקומוניסטים נמשך עד לשנת 1937, כאשר החלה הפלישה היפנית לסין.
הפלישה היפנית
גם לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה ראה צ'יאנג קאי שק בקומוניסטים איום גדול יותר מן היפנים הפולשים וסירב לשתף עמם פעולה. מספר גנרלים בכירים של הקוומינטנג חטפו אותו ב-12 בדצמבר 1936 וכפו עליו להסכים לשיתוף פעולה מוגבל עם הקומוניסטים כדי להילחם ביפנים. בעקבות תקרית זו הוסכם על הפסקת המלחמה הפנימית בין הצדדים היריבים כדי להילחם נגד האויב המשותף. עם זאת התיאום בין שני הצדדים במהלך המלחמה הממושכת נגד היפנים (1937-1945) היה מינימלי, למרות לחצים כבדים שהפעילו האמריקנים על צ'יאנג קאי שק להגדיל את שיתוף הפעולה עם הקומוניסטים. הכוחות הלאומנים נשאו בעיקר נטל הלחימה הסדירה נגד הכוחות היפניים, בעוד הקומוניסטים התרכזו בפעילות באזורים שנכבשו על ידי היפנים בצפון סין, ונקטו בטקטיקות של לוחמת גרילה בלחימה נגדם. באופן כללי ניתן לומר שהמלחמה נגד יפן סייעה לקומוניסטים במאבק על השליטה בסין, משום שהיא אפשרה להם לבסס את שליטתם בשטחים נרחבים בצפון סין, בעוד הצבאות הלאומנים ספגו אבדות כבדות בלחימה נגד הכוחות היפנים העיקריים, ונחלשו כתוצאה מכך.
המגעים בין הלאומנים והקומוניסטים נמשכו גם לאחר תום מלחמת העולם השנייה ב-1945, כאשר שני הצדדים הבינו את חשיבות שיקום המדינה.
1946 - 1949
ב-26 ביוני 1946 הסתיימה שביתת הנשק הזמנית בין הלאומנים והקומוניסטים והמלחמה ביניהם התפרצה במלוא עוזה. ממשלת ארצות הברית סייעה לכוחות הלאומנים להילחם בקומוניסטים. האמריקנים הטיסו כוחות צבא לאומנים לצפון מזרח סין, שנשלט ברובו על ידי הקומוניסטים, וכן שלחו 50,000 חיילים לשמור על עמדות מפתח במדינה. בניגוד לארצות הברית, המעורבות של ברית המועצות במלחמת האזרחים בסין הייתה מינימלית. לכן הקומוניסטים השתמשו בציוד הצבאי שהותיר הצבא היפני במנצ'וריה ובאזורים שבשליטתם בצפון סין, ובציוד שנלקח שלל מידי הכוחות הלאומנים.
במרץ 1947 השתלטו הלאומנים על הבירה הקומוניסטית, ינאן, אך המשבר הכלכלי שפקד את סין בשנים 1946–1949 פגע קשות בכוחותיו של צ'יאנג. מלבד זאת האיכרים ורוב העם הפנו ללאומנים עורף בשל תמיכתם באנשי צבא ששיתפו פעולה עם היפנים. כך, למרות היתרון המספרי, הטכנולוגי והכלכלי של הלאומנים הם סבלו משחיתות ומחסור בתמיכה מצד רוב העם. צ'יאנג הורה לכוחותיו להפקיר את אזורי הכפר לידי הקומוניסטים ולהתרכז בערים הגדולות שם נמצא הכוח הכלכלי והאנושי של סין. כוח הקומוניסטים גדל ובסופו של דבר הצליחו לאחר קיפאון לכבוש את צפון מזרח סין ולשבות כמות גדולה של ציוד כגון טנקים. ב-21 באפריל 1949 חצו כוחות הקומוניסטים את נהר יאנגצה תוך כדי כיבוש ננג'ינג בירת הלאומנים. עד סוף 1949 דחקו הקומוניסטים את הלאומנים לדרום המדינה.
ב-1 באוקטובר 1949 הכריז מאו דזה-דונג בבייג'ינג על הקמת הרפובליקה העממית של סין. צ'יאנג יחד עם 2 מיליון נאמניו נסו מסין היבשתית אל האי טאיוואן, שם ייסדו את הרפובליקה הסינית. ב-10 בדצמבר 1949 נפלה צ'נגדו, העיר האחרונה של הלאומנים בסין היבשתית, לידי הקומוניסטים. באותו החודש הכריז צ'יאנג על טאיפיי כבירת סין באופן זמני.
נבסקי פרוספקט
שם הרחוב
את השם "נבסקי פרוספקט" קיבלה השדרה בשנת 1781 ונובעת משם המנזר, מנזר אלכסנדר נבסקי שבקצה השדרה ובעצמה נקראת על שמו של הנסיך אלכסנדר נבסקי. קודם לכן השדרה שאיחדה את בניין האדמירליות עם מנזר אלכסנדר נבסקי כונתה "הדרך למנזר נבסקי" או "הדרך החלופית למנזר נבסקי" (בעיקר משנת 1718), לאחר השדרה שינתה את שמה מספר פעמים ונקראה "הדרך החלופית גדולה", "החלופה הגדולה של נבסקי" (משנת 1768) ורשמית החלה להיקרא שדרת נבסקי ("נבסקי פרוספקט") רק משנת 1781, אף שבשנים 1783–1785 כונתה גם שדרת נבסקי הגדולה.
באוקטובר 1918 השדרה כונתה שדרות ה-25 באוקטובר שנותר שם השדרה במשך רבע מאה, אך לאחר המצור על לנינגרד הוחלט להשיב את שמה ההיסטורי והחל מה-13 בינואר 1944 הושב לשדרה השם "נבסקי פרוספקט".
היסטוריה
השדרה תוכננה עבור הצאר פיוטר הגדול על ידי האדריכל אלכסנדר ז'אן-בטיס לבלונד ונועדה להיות ראשיתה של הדרך בין סנקט פטרבורג לנובגורוד ולמוסקבה. השדרה משתרעת בין אזור בניין האדמירליות לבין תחנת הרכבת מוסקבה, כאשר היא מתפתלת בסמוך לכיכר המרי ולמנזר אלכסנדר נבסקי. מתחילה נועדה להוות לדרך הראשית מסנקט פטרבורג לנובגורוד והשתרעה משדרות ליגובקה ועד לגן טאבריד. בנייתה החלה בשנת 1705 ונועדה לשרת כדרך מוצא מהמנזר שהוקם (ויהפוך לימים למנזר אלכסנדר נבסקי).
בעת הקמתה נקראה השדרה "דרך הפרספקטיבה הגדולה", ולצורך הקמתה נכרתו יערות לאורך 4.5 ק"מ בשנת 1708. בשנים הראשונות, הייתה הדרך מבודדת, וזאבים חצו אותה לעיתים קרובות. בשנים 1721 ו-1777 הוצף האזור וניתן היה לשוט לאורך הדרך. הדרך התפתחה במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20.
לאורך השדרה נמצאים ארמון סטרוגנוב, קתדרלת קאזאן (הבנויה בסגנון נאו-קלאסי), חנות הספרים דום קניגי הבנויה בסגנון אר-נובו, חנות הכלבו הגדולה גוסטיני דבור, הספרייה הלאומית הרוסית, ארמון בלוסלסקי-בלואוזרסקי (שהוסב לבית חולים בזמן מלחמת העולם הראשונה) וגשר אניצ'קוב.
השדרה מהווה כיום כרחוב הקניות העיקרי של העיר, אתר תיירות ואתר בילויים וחיי לילה ובו נמצא מלון קורינתיה סנקט פטרבורג, מהמפוארים בעיר.
תחבורה
לאורך שדרות נבסקי ישנן מספר תחנות של הרכבת התחתית: תחנת נבסקי פרוספקט, תחנת גוסטיני דבור, תחנת מאיאקובסקאיה, תחנת כיכר המרי, תחנת כיכר אלכסנדר נבסקי-1 ותחנת כיכר אלכסנדר נבסקי-2, תחנת האדמירליות (אדמירלטייסקאיה).
לאורך הרחוב עוברים מספר קווי אוטובוס (קווים מספר 3, 7, 15, 22, 24, 27, 46, 54, 58, 65, 181, 191) וקווי אוטובוסים חשמליים (קווים מספר 1, 5, 7, 10, 11, 16, 17, 22, 33).
מדצמבר 1907 עד 1952 נעו לאורך השדרה קווי רכבת קלה וישנם דיונים להשבת קו זה לשדרה כאמצעי תחבורה יחיד.
עין א-דיוכ אל-פוקא
עין א-דיוכ אל-פוקא (בערבית: عين الديوك الفوقا) הוא כפר פלסטיני במחוז יריחו, שבמזרח הגדה המערבית, הממוקם בבקעת הירדן, ונמצא 3 ק"מ צפונית מערבית ליריחו. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בכפר היו למעלה מ-814 תושבים במחצית שנת 2006. בשנת 1997 היוו הפליטים הפלסטינים 27.9% מהאוכלוסייה. השירותים הרפואי המרכזיים בכפר ניתנים באמצעות תרומות של משרד הבריאות הפלסטיני וועדת הסיוע הרפואי.
היסטוריה
המקום נזכר ברישומי מס עות'מאנים מן המאה ה-16 בשנת 1838 ביקר אדוארד רובינזון במקום והוא מציין את המעיינות הנובעים במקום ואת תפיסת המים לחקלאות, רובינזון מזהה את המקום עם מבצר דוק בו נרצח שמעון התרסי. במפקד האוכלוסין המנדטורי משנת 1922 נמנו במקום יחד עם נועיימה ועוג'ה 332 תושבים מהם 322 מוסלמים ו-10 נוצרים
בשנת 1945 מנתה האוכלוסייה 730 נפשות
הפיגוע בקו 32א
הפיגוע באוטובוס 32א ליד צומת פת בירושלים היה פיגוע התאבדות שהתרחש ב-18 ביוני 2002 ובו נרצחו 19 בני אדם ונפצעו 74.
הפיגוע
את הפיגוע ביצע פעיל החמאס מוחמד אל-ראל, תלמיד השריעה (חוק איסלאמי) באוניברסיטת א-נג'אח שבשכם הידועה כמעוז של אסלאמיזם קיצוני ובפרט של תנועת החמאס.
אל-ראל נסע משכם אל בית לחם, ומשם הוסע לאבו דיס בסיוע האחים רמאדאן ופהמי משאהרה, שניהם תושבי סוואחרה בעלי תעודת זהות ישראלית. השניים גם סייעו בבחירת מקום הפיגוע ובהסעת אל-ראל לתחנת האוטובוס שנבחרה בשכונה הערבית בית צפאפא בהנחה שבמקום זה לא יזוהה כחשוד.
בשעה 7:50 בבוקר הוא עלה על אוטובוס קו 32א שיצא מגילה ועצר בתחנה. מיד לאחר שעלה על האוטובוס - שהיה עמוס בקשישים היוצאים לקניות ותלמידים בדרכם לבית ספר - פוצץ אל-ראל את חגורת הנפץ שנשא עליו. הפיצוץ החזק השמיד את חציו הקדמי של האוטובוס ופיזר רסס מתכת שהיה חלק מהמטען. מהפיצוץ והרסס נהרגו 19 אנשים וכ-74 נוספים נפצעו, מהם 6 קשה. רוב ההרוגים היו אנשים זקנים מאוד או נערים צעירים, 17 מהם היו תושבי שכונת גילה.
ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע. באוגוסט 2005 נגזרו על האחים משאהרה 20 מאסרי עולם.
תגובות
למחרת בוצע פיגוע התאבדות נוסף בירושלים: מחבל מתאבד מגדודי חללי אל-אקצא פוצץ את עצמו בגבעה הצרפתית ורצח 7 ישראלים. בעקבות פיגועים אלה פתח צה"ל במבצע דרך נחושה שכלל כניסה מחודשת לערי יהודה ושומרון וביצוע מאות פשיטות, מעצרים ומארבים על מנת לנקות את תשתית הטרור והמחבלים שנותרו או צצו אחרי מבצע חומת מגן.
נצרות בסין
הנצרות הופיעה בסין במאה ה-7, במהלך שושלת טאנג, אך לא הכתה שורשים משמעותיים עד למאמצים במאה ה-16 על ידי מיסיונרים ישועים שהשפעתם הייתה לא מבוטלת. נכון לשנת 2020, הנצרות בסין כוללת קתולים, פרוטסטנטים, אוונגליסטים ומספר קטן של נוצרים אורתודוקסיים. אף על פי שההיסטוריה של הנצרות בסין אינה עתיקה כמו הטאואיזם, המהאיאנה בודהיזם או הקונפוציאניזם, הנצרות, באמצעות דרכים שונות, נוכחת בסין, לפחות מאז המאה ה-7, וצברה השפעה משמעותית במהלך 200 השנים האחרונות. מספר הנוצרים הסינים גדל באופן משמעותי מאז הקלות באיסורים שהיו על פעילות דתית במהלך הרפורמות הכלכליות בשנות ה-70 המאוחרות; בשנת 1949 הוערך מספר הנוצרים בכארבעה מיליון (כשלושה מיליון קתולים, וכמיליון פרוטסטנטים).
ישנם קשיים ניכרים להשיג נתונים מדויקים על נוצרים סינים. על פי רוב הסקרים הפנימיים האחרונים, ישנם כ-31 מיליון נוצרים בסין נכון לשנת 2020. אף שזו עלייה של 800% מאז ההערכה של 1949, ארגונים נוצרים בינלאומיים מסוימים מעריכים שיש עשרות מיליונים נוספים, אשר בוחרים לא להזדהות בפומבי עקב חשש מהשלכות ההגבלות של המשטר. על אף הרפורמות, פרקטיקה דתית ממשיכה להיות תחת פיקוח ממשלתי הדוק, וכנסיות אשר אינן עומדות בתנאי המשטר, כולל הבעת אמון ותמיכה במפלגה הקומוניסטית, נהרסות ונאסרת פעילותן. סינים מעל גיל 18 בלבד רשאים להצטרף באופן רשמי לקבוצות נוצריות המאושרות ומפוקחות על ידי הממשלה. מצד שני, הרבה נוצרים מאמינים קיימים באופן בלתי מתועד ובלתי פורמלי מאורגנים ברשתות וקהילות לא רשומות, אלו נקראות לעיתים "כנסיות בית" או כנסיות מחתרת" אשר החלו נפוצות בשנות ה-1950, כאשר סינים נוצרים רבים התנגדו לפיקוח ההדוק והמגביל של הממשלה. חברים בקבוצות אלו מגדירים את חברי הקבוצות הללו "הרוב השקט" של הנוצרים הסינים.
הקוצרים
הקוצרים (פלמית: The Harvesters; 1565) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת פיטר ברויגל האב. הציור מוצג כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. זוהי יצירה גדולה, 119 × 162 ס"מ, ומהווה חלק מהסדרה המתארת את חודשי השנה. מסדרה זו נותרו כיום חמש תמונות בלבד, המתארות תקופות שונות במהלך השנה.
תמונת הקוצרים מתארת את החודשים יולי-אוגוסט. צבעי התמונה וסגנונה מעבירים לצופה את חום הקיץ המעיק: האיכרים תשושים מעבודה ומיוזעים, התבואה בוהקת בשמש וכמעט מסנוורת. בין האיכרים הנחים מעבודתם ניתן לראות אחד השרוע למרגלות עץ כאשר פיו פעור; ובין האיכרים העובדים ניתן לראות איכר הנושא כד מים בידו, כנראה להשקיית האיכרים הנחים, כשגבו שפוף מעייפות ומאמץ.
הציור מתאר את השלבים השונים של קציר השיבולים. כעשר אלומות כבר נקצרו ונאספו, חלקן עומדות וחלקן שוכבות, לצידם של האיכרים הנחים. מעט שיבולים נמצאות בשדה, כשהן כבר קצורות והן שוכבות מחכות לאילום האלומות, וחלק מהשיבולים נמצאות בשדה וטרם נקצרו כלל.
כמו בציור קציר התבואה של ברויגל, גם כאן מוליכה הקומפוזיציה של הציור את עין המתבונן אל צידו הימני של הציור, ובכך מועצמת תחושת העומק של הציור.
מערת חלמטה
מערת חלמטה היא אתר ארכאולוגי ליד דוהוק באזור כורדיסטן העיראקית. המערות מכילות גילופי תבליט אשורי.
המערה ממוקמת שבעה קילומטרים דרומית-מערבית לדוהוק, מעל הכפר גברקה. האתר מורכב מ"ארבעה תבליטים נאו-אשוריים שנחצבו בצלע המצוק מעל הכפר מלתאאי". אורכם של התבליטים כשישה מטרים וגובהם של שני מטרים. התבליטים מציגים תהלוכה של תשע דמויות, וצלמו לראשונה על ידי החוקרת הבריטית גרטרוד בל ב-1909.
התבליטים "מתארים את המלך האשורי סוגד לאלוהויות העיקריות בפנתיאון המסופוטמי" ומתוארכים משנת 704 לפנה"ס עד 681 לפנה"ס. כמו בתבליטים בחיניס, התבליטים במערת חלמטה "קשורים למערכת התעלות הצפונית שנבנתה על ידי המלך האשורי סנחריב (ז' 704-681 לפנה"ס) כדי להוביל מים לעיר בירתו נינוה".
התבליטים ייחודיים משום ש"בניגוד לדוגמאות אחרות של אמנות מלכותית אשורית, שבהן המלך מיוצג בסגידה לסמלים של אלים, תבליטים אלה מראים את המלך מחווה מול אלוהויות אנתרופומורפיות, או אלים בצורת אדם".
בשנת 2016 היה צורך לנקות ולשחזר את התבליטים לאחר שוונדלים ריססו עליהם דגל כורדיסטן. בפברואר 2018 הוציאו גנבים חלק מגילופי התבליט. "ליצירה הארכאולוגית שנגנבה קוראים סנחריב", אמר ניווין מוחמד, ראש האגף המשפטי במנהל הארכאולוגיה של דוהוק. התקריות הללו גברו בשנים האחרונות, ורשויות מחוז כורדיסטן ספגו ביקורת על כך שלא עשו מספיק כדי למנוע את מחיקת המורשת התרבותית האשורית באזור.
אברהם בנדורי
אברהם בנדורי (בנדרסקי) (21 ביוני 1928 - 15 בינואר 2019) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת השוער במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל, לאחר פרישתו היה מאמן, ולאחר מכן שימש כמנהל נבחרות ישראל בכדורגל.
ביוגרפיה
בנדורי נולד בתל אביב בשנת 1928. הוא הצטרף למכבי תל אביב בגיל 13. הוא היה חלק מקבוצת הנוער מכבי מיכאל, שזכתה לאליפות הנוער חזרה באמצע שנות ה-40. בשנת 1946 הוא הועלה לקבוצה הבכירה, ושיחק בה עד סוף העונה 60–1959, הוא זכה ב-6 אליפויות הליגה ו-6 גביעי המדינה.
כשהיה בן 20, נלחם במלחמת העצמאות ביחידת שועלי שמשון, עד שנפצע בחזית המצרית, ליד עיראק סווידאן, כאשר הג'יפ שבו נסע הופצץ. הוא אושפז במשך מספר שבועות, ושוחרר כדי להשתתף בסיור של נבחרת ישראל בארצות הברית. בתקופת משחקו במכבי תל אביב עבד בנדורי בחברת התחבורה הציבורית דן.
בנדורי היה גם חבר נבחרת ישראל בכדורגל, אולם היו לו רק ארבע הופעות רשמיות, כאשר השוער הראשי של נבחרת ישראל בתקופה זו היה יעקב חודורוב. בנדורי שחק במשחק הראשון של נבחרת ישראל אי פעם, נגד נבחרת ארצות הברית. מאז הוא לא ערך הופעה רשמית נוספת בנבחרת עד שנת 1958, כאשר הוא שיחק בשני משחקים בשלב הבתים במשחקי אסיה 1958, מאחר שחודורוב נפצע. במשחק הניצחון 4:0 על נבחרת איראן בכדורגל, ובמשחק הניצחון 1:2 על נבחרת סינגפור בכדורגל, המשחק האחרון שלו במדי נבחרת ישראל היה במשחק נגד נבחרת פולין בוורוצלב, שבו בנדורי ספג 5 שערים והוחלף בדקה ה-64, במשחק בו ישראל הפסידה 2–7, ואשר, נודע בכינוי "חרפת ורוצלב".
בשנים האחרונות מקיימת מכבי תל אביב לכבודו של שחקן העבר שלה, בנדורי, טורניר שנתי שנושא את שמו, "טורניר בנדורי".
בנדורי נפטר ב-15 בינואר 2019. בהודעה שפרסם לזכרו, אמר יושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל, משה "שינו" זוארץ:.
פשעים שבלב
פשעים שבלב (באנגלית: Crimes of the Heart) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה שחורה משנת 1986 בבימוי של ברוס ברספורד (הנהג של מיס דייזי) עם דיאן קיטון, סיסי ספייסק וג'סיקה לאנג בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי בת' הנלי, והוא מבוסס על מחזה שלה בשם זה משנת 1981 שזכה בפרס פוליצר לדרמה.
סיסי ספייסק זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. טס הרפר הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
העלילה מתארת מפגש של שלוש אחיות בבית המשפחה כשכל אחת מהן מתוודה על "פשעים שבלב" שביצעה.
תקציר העלילה
שלוש האחיות מגרט נפגשות לאחר שנים בבית המשפחה בעיירה היזלהרסט במיסיסיפי. אביהן נטש את המשפחה ואמם, שגדלה אותן כאם יחידנית בעזרת הסבא, סבלה מדיכאון ותלתה את עצמה עם חתול המשפחה. הבנות גודלו מאז על ידי הסבא.
לני (דיאן קיטון) היא, לדעתה, בחורה מופנמת וביישנית ביחסיה עם גברים, וזאת על רקע אי־ספיקת השחלות שממנה היא סובלת.
רבקה "בייב" (סיסי ספייסק) היא אשת סנטור, שירתה בו לאחר שהתעלל בה פיזית ונפשית. היא הוכנסה למעצר ושוחררה בערבות על ידי אחיותיה. בהמשך היא מתאהבת בנער שחור.
מג (ג'סיקה לאנג) היא זמרת ושחקנית מתוסכלת בהוליווד. היא הייתה בת זוגו של דוק. פורטר (סם שפרד), אך עזבה אותו לאחר שנפגע בהוריקן ונשאר צולע. כעת הוא כבר נשוי ומשכנע את מג להיפגש איתו, אבל לאחר מפגש מרגש הם נפרדים ללא המשך.
בת דודתן "צ'יק" (טס הרפר) גרה בשכנות לבית המשפחה. היא רכלנית שלא מהססת להביע את דעתה על בנות מגרט עד שהיא מגורשת בחבטות מטאטא על ידי מג.
במשך שהותן בבית המשפחה, בזמן שהסבא שגידל אותן נמצא בבית החולים, הן מגלות זו בפני זו את התסכולים שלהן והטעויות שעשו בחייהן על רקע בית משפחה מופרע ולא מתפקד.
לבסוף הן מתפייסות וחוגגות ביחד את יום הולדתה של לני.
שובוויה
שובוויה (שם מדעי: Shuvuuia) הוא סוג של דינוזאור נכחד קטן ממשפחת האלברזאוריים אשר חי בסוף תור הקרטיקון לפני 75 מיליון שנה. מאובניו נמצאו במונגוליה ב-1998 ונמצא בו מין יחיד - Shuvuuia deserti. משמעות השם היא מהמילה המונגולית: "шувуу" שפירושה: "עוף". שם המין הוא על שם הימצאו באזור המדבר המונגולי.
מאפיינים
הוא חי במדבריות מונגוליה לצידם של יצורים קטנים כמו האובירפטור, הולוצירפטור הקטלני והפרוטוצרטופס. כנראה שניזון מזרעים ומחרקים קרקעיים כמו יען מודרני.
בתרבות
דינוזאור זה מופיע בסדרה כוכב הדינוזאורים שם פרט אחד נטרף על ידי אובירפטורים.
פילוסופיה של המדע
פילוסופיה של המדע היא ענף בפילוסופיה, העוסקת ביסודות, ההנחות והמשמעויות הפילוסופיות של התפתחות המדעים. ענף מגוון זה, מתייחס לכלל המדעים, מדעי הטבע, כגון: פיזיקה וביולוגיה. מדעי החברה, כגון: פסיכולוגיה וכלכלה. ומדעי הרוח, כגון: בלשנות וספרות. יש הרואים בפילוסופיה של המדע אפיסטמולוגיה, הבוחנת את התהוותו של הידע במדע מהיבטים ביקורתיים שונים. וגם מטאפיזיקה של המדע הממשי, הבוחנת רעיונות מדעיים מנקודת מבט מטא-פילוסופית ומטא-תאורטית. כמו-כן, הפילוסופיה של המדע שואפת להסביר רעיונות ולענות על שאלות, כמו למשל: את טבעם של קביעויות ומושגים מדעיים, והאופן שבו הם נוצרים; כיצד המדע מסביר, חוזה, ומשתמש בטבע באמצעות טכנולוגיה; כיצד אפשר להחליט על הדיוק של מידע; הניסוח והשימוש במתודות מדעיות; אופני החשיבה שבהם משתמשים על מנת להגיע למסקנות; והמשמעויות של המתודות והמודלים המדעיים לחברה ככלל, ולמדעים עצמם בפרט. יש הסוברים, כי לכל תחום מדעי קיימת פילוסופיה מסוימת המונחת בבסיסו, גם אם הם יכחישו זאת: "אין מדע ללא פילוסופיה; יש רק מדע שהפילוסופיה שלו לא נבחנה כראוי".
אמפיריציזם
מושג חשוב בפילוסופיה של המדע הוא האמפיריציזם, או התלות בראיות, המבוססות על הניסיון החושי והתצפית המדעית. כלומר, הידע מגיע מהחוויות שלנו בעולם, וקביעויות מדעיות מגיעות מנסיוננו ומתצפיותינו. כאשר אנו חוזרים על תצפיות אלו מספיק פעמים, המידע שמגיע מהן יחדיו עם הניסויים, אלו מהווים את ה"ראיות" שלפיהן הקהילה המדעית בונה את התאוריות, השואפות להסביר את חוקי העולם. לפיכך, תצפיות מחייבות תפיסה של המציאות, ולכן הן בעצמן פעולות קוגניטיביות. דהיינו, התצפיות עצמן קבועות בתוך ההבנה שלנו אודות האופן שבו העולם פועל. כאשר חל שינוי בהבנתנו, כך גם התצפיות כשלעצמן עשויות להשתנות. כמו כן, המדענים משתמשים במטאפורות יסודיות כדי לבנות את תצפיותיהם למבנה מושגי ברור, על ידי דדוקציה ואינדוקציה, וגם מטאפורות אלה קבועות בתוך הבנתם את העולם.
ריאליזם מדעי
ריאליזם מדעי הוא השקפה הגורסת כי היקום מתנהג באמת כפי שהוא מתואר על ידי תאוריות מדעיות. ריאליסטים חושבים כי ישים כמו אלקטרונים או שדות כוח חשמליים באמת קיימים. הריאליזם מניח שקיים עולם בלתי תלוי בנו ושערך האמת או השקר של טענה על העולם נקבע על ידי התאמה של תוכן הטענה למה שקיים בעולם (הנחות אונטולוגית).
עוד מניח הריאליזם שבני אדם יכולים לדעת אם טענות על העולם הן אמיתיות או שקריות, באמצעות מחקר מדעי (הנחה אפיסטמולוגית). לבסוף, לפי הריאליזם, יש לפרש מונחים תאורטיים כגון 'אלקטרונים' ו-'דנ"א' המתייחסים לאובייקטים בלתי ניתנים לצפייה כפשוטם, כלומר כמתייחסים ליישים שאכן קיימים בעולם (הנחה סמנטית).
ישנן מספר גרסאות של ריאליזם מדעי, השונות זו מזו בהתחייבויותיהן המטאפיזיות. ריאליזם נאיבי מניח שכל הישים המתוארים בתאוריות מדעיות אכן קיימים. גרסאות מתוחכמות יותר של ריאליזם בוחרות להאמין באופן סלקטיבי בקיומם של ישים מסוג מסוים, אך לא באחרים. ריאליזם חלקיקים (אנגלית: entity realism) הוא ההשקפה שחלקיקים בלתי נראים, כגון אלקטרונים ופוטונים, המאכלסים תאוריות מדעיות, אכן קיימים וההוכחה לכך היא שמדענים מצליחים לשלוט בתופעות שהם מזהים עם חלקיקים אלה ולבצע עליהן מניפולציות באופן שיטתי. ריאליזם חלקיקים מזוהה בעיקר עם הפילוסופים איאן האקינג וננסי קרטרייט. ריאליזם מבני (אנגלית: structual realism) מזהה את המציאות עם מבנים מתמטיים המאכלסים תאוריות שונות. ריאליזם מבני מזוהה עם הפילוסוף ג'ון וורל.
ישנם מספר טיעונים בעד ונגד ריאליזם על גרסאותיו השונות. טיעון מפורסם בעד ריאליזם הוא "טיעון הנס", אשר לפיו ההצלחה הכבירה של המדע לתת חיזויים מדויקים היא בבחינת נס, אלמלא היו מניחים שהישים התאורטיים אכן קיימים. טיעון זה מזוהה עם הפילוסוף הילרי פטנאם (פטנאם חזר בו מטיעון זה וכיום הוא מחזיק בעמדה של ריאליזם פנימי, שהיא, למרות שמה, עמדה אנטי-ריאליסטית). מנגד, יש הטוענים שהצלחת המדע אינה כה מפתיעה, משום שאמצעי המדידה שבהם משתמשים המדענים כבר כוללים את הנחות היסוד התאורטיות שלה, לכן התוצאות שתתקבלנה בוודאי יהיו בהתאם למה שציפו משום שאין באפשרות המכשירים לספק תוצאות אחרות, כל תוצאה שתתקבל תהיה בגדר המצופה ובהתאם להנחות היסוד.
טיעון אנטי-ריאליסטי נוסף הוא טיעון "האינדוקציה הפסימית", אשר לפיו מכיוון שכל תאוריה שנחשבה אמיתית בעבר נתגלתה כשקרית, אנו יכולים להניח בהסתברות גבוהה שהתאוריות הנוכחיות יתגלו כשקריות. טיעון זה מזוהה בימינו עם הפילוסוף לארי לאודן. ישנן מספר אסטרטגיות להתמודד עם טיעון זה. יש המנסים להפריד בין תאוריות מדעיות בשלות לבין תאוריות בלתי בשלות, ולטעון שרק תאוריות מדעיות בלתי בשלות התגלו כשקריות, ואילו תאוריות בשלות היו קרובות לאמת. האתגר, הוא להגדיר בשלות של תאוריות באופן נפרד מהיותה של תאוריה קרובה לאמת, ולא - אנו מניחים את המבוקש. גרסאות של ריאליזם כגון ריאליזם מבני מנסות אף הן להתמודד עם טיעון האינדוקציה הפסימית, בהצביען על מבנים מתמטיים, כגון משוואות מקסוול, המאכלסים תאוריות מדעיות, ונוטים להשתמר גם כאשר תאוריות מתחלפות, גם אם הפרשנות שלהם משתנה.
אינסטרומנטליזם
האינסטרומנטליזם טוען כי התפיסות, התאוריות והרעיונות המדעיים שלנו הם מכשירים נוחים על מנת להסביר, לחזות ולשלוט בחוויות שלנו. האיסטרומנטליסט יכול להכחיש את קיומם של ישים תאורטיים או להיות אדיש לשאלה האם ישים אלה קיימים או לא. לאינסטרומנטליסט, אלקטרונים ושדות חשמליים הם רעיונות נוחים למימוש מטרות מסוימות שאולי אינם קיימים באמת. אינסטרומנטליזם מבוסס בעיקר על הפילוסופיה של הפרגמטיזם, המזוהה בעיקר עם הפילוסוף האמריקאי ג'ון דיואי, שהושפע על ידי פילוסופים קודמים כמו ויליאם ג'יימס וצ'ארלס סנדרס פירס.
קונסטרוקטיביזם חברתי
נושא לעניין בקרב היסטוריונים, פילוסופים וסוציולוגים של המדע הוא המידה שבה התאוריות המדעיות מושפעות על ידי הרקע החברתי והפוליטי שלהן. הקונסטרוקטיביסט החברתי יטה לפקפק בקיומה של מציאות אובייקטיבית המתקיימת בנפרד מהמציאות האנושית. ניתן להבחין בארבע טענות המזוהות עם קונסטרוקטיביזם חברתי, בסדר עולה ברמת הקיצוניות שלהן:
ראו גם: פוסטמודרניזם.
אנליזה וסינתזה
אנליזה היא הפירוק של תצפית או של תאוריה למושגים פשוטים יותר על מנת שנוכל להבינה. אנליזה הכרחית למדע, כמו לכל מעשה רציונלי אחר. בלתי אפשרי, לדוגמה, להסביר את התנועה של קליע ללא הבדלה בין כוח המשיכה, זווית הירי והמהירות ההתחלתית. רק לאחר אנליזה זו ניתן לנסח תאוריה מתאימה של תנועה.
השימוש המסיבי באנליזה החל במאה ה-17 עם ההסברים שפיתחו גלילאו גליליי ואייזק ניוטון לתנועה בליסטית על ידי פירוק התנועה לרכיבים. דבר זה היה מנוגד בתכלית לתפישת השלמות המדעית של אריסטו (שבה מהות הדבר לא נפרדת מהדבר עצמו, ולכן אי-אפשר להסביר דבר אחד באמצעות דבר אחר) ששלטה בכיפה המדעית באירופה (בגלל הכנסייה הקתולית) עד לתחילת הרנסאנס.
ג'ורג' ברקלי ודייוויד יום תקפו קשות את האנליזה, אך היא שרדה בזכות היותה אחד הכלים החזקים והשימושיים במדעי הטבע.
רדוקציוניזם
לרדוקציוניזם במדע עשויות להיות כמה משמעויות. סוג אחד של רדוקציוניזם הוא האמונה, כי ניתן ליישם את החקירות המדעיות בכל תחומי המחקר. מאורע היסטורי יוכל להיות מוסבר באמצעים פסיכולוגיים וסוציולוגיים, אותם ניתן להסביר על ידי הפיזיולוגיה האנושית, שאותה ניתן להסביר על ידי פיזיקה וכימיה. המאורע ההיסטורי עבר רדוקציה למאורע פיזיקלי. אפשר לומר כי המאורע ההיסטורי לא היה אלא המאורע הפיזיקלי.
כנגד הרדוקציוניזם התאוותן ניתן לטעון, שכמות המידע הגלומה במערכת סגורה גדולה יותר מכמות המידע שניתן להפיק מבחינה של כל אחד ממרכיביה, וזאת מכיוון שבחינה של מערכות מסוימות מחייבת חוסר התייחסות לחלק מהמידע שנמצא בהן, מכיוון שלא ניתן לבחון את כל המידע, וצריך להשתמש במדגם קטן, שייתכן שהוא אינו מייצג. לפיכך, אנליזה של המערכת לעולם לא תוכל לתת את המידע הגלום בה, ולכן הרדוקציה אינה אפשרית. ניתן לחשב את כמות המידע שאבדה באנליזה על ידי תאוריית המידע, שהיא אחד מהמרכיבים של תאוריית הכאוס.
אינדוקציה
השיטה המדעית מתבססת על הסקה אינדוקטיבית או אינדוקציה - כלומר הסקת כלל מתוך תופעות נצפות, או מציאת הכלל האוניברסלי מתוך הפרט. חשיבה אינדוקטיבית טוענת כי אם מצב מסוים קיים בכל המקרים הנצפים, אפשר לומר שהמצב הזה קיים בכל המקרים. לפיכך, לאחר שעושים כמה ניסויים התומכים בחוק, אפשר לטעון שהחוק מתקיים בכל המקרים.
יכולת הפרכה
לאור הבעיות הלוגיות הנובעות מן האינדוקציה (העובדה שאירוע התרחש N פעמים איננה מבטיחה שיתרחש ב-N+1), כפי שטען הפילוסוף הסקוטי דייוויד יום, ביקש קרל פופר להציב את ההפרכה כקנה המידה לעשייה המדעית. עקרון ההפרכה הוא הפתרון של פופר לבעיית האינדוקציה - בעוד שלא ניתן להגיע מאף מקרה למסקנה כוללנית (אינדוקציה) הרי שאפשר לשלול טענה או קביעה על ידי הפרכה אחת. כך, למשל, מספיק למצוא ברבור שחור אחד כדי להוכיח שהאמירה "כל הברבורים לבנים" אינה נכונה. על כן, תאוריות אינן נבחנות בהוכחה, אלא בכך שהן אינן מופרכות. לפיכך, על מנת שטענה תיחשב כמדעית, היא צריכה להיות מנוסחת באופן הניתן להפרכה, כלומר שיהיה אפשרי להוכיח שהיא אינה נכונה.
עקביות
אינדוקציה ויכולת הפרכה, הם הבסיס למבנה כולו, שאם לא כן, נכנסים לרגרסיה אינסופית. זאת בעיקר מכיוון שהקביעות שלנו תמיד מגיעות מצפייה, שהיא פעולה קוגניטיבית ותלויה בהמון הנחות יסוד לא-מוכחות.
קוהרנטציזם, או עקביות, מציעה אלטרנטיבה בכך שהיא טוענת כי ניתן להצדיק קביעות בכל שהן חלק ממערכת קוהרנטית ועקבית. במקרה של המדע, מדובר במכלול האמונות המדעיות של הקהילה המדעית כולה. וילארד קוויין טען לגישה קוהרנטציסטית למדע. תצפית היא נכונה מכיוון שהיא עקיבה עם שאר הידיעות שלנו לגבי העולם.
תערו של אוקאם
תערו של אוקאם הוא עקרון חשוב נוסף בפילוסופיה של המדע. ויליאם איש אוקאם הציע כי בהינתן שתי תאוריות מדעיות בעלות יכולת ניבוי זהה, יש להעדיף את זאת שמניחה פחות ישויות, כלומר את הפשוטה על פני המסובכת, גם אם לא ידוע איזו מהן היא הנכונה. באופן כללי, יש להשתמש בכלל זה שהרי ניתן לנסח את החוק השלישי של ניוטון כך: "לכל פעולה יש תגובה שווה והפוכה, חוץ מאשר ב-5 בינואר 1456, שאז כל התגובות יהיו כפולות". מובן שיש אינסוף אמירות כאלה, ולחוקים מדעיים לא תהיה כל משמעות אם ניאלץ לבדוק כל אחת ואחת מהן, ולכן נעדיף את החוק הפשוט ביותר. עם זאת, המינוח הסובייקטיבי "תאוריה פשוטה" עשוי להפוך לסלע מחלוקת, כפי שניתן לראות גם בפירושים השונים לתאוריה של תורת הקוונטים.
תומאס קון
תומאס קון היה היסטוריון שהשפיע רבות על ההיסטוריה, הסוציולוגיה והפילוסופיה של המדע. קון דן בספרו "המבנה של מהפכות מדעיות" בתהליך המדעי המורכב מ'פרדיגמות מדעיות' שמתחלפות ובאות, אשר משפיעות על התפתחות המדע: כל דור של מדענים כפוף לפרדיגמה מסוימת ומתקשה להשתחרר ממנה, ולכן רק כשמתחלף אותו דור נפרצת הדרך לעלייתה של פרדיגמה חדשה, וגל של תגליות מדעיות חדשות בעקבותיה. כמו כן, עוסק קון בשאלה כיצד מתפתחת הפרדיגמה הראשונה בתחום מדעי כלשהו, ומהו אופי המחקר בתחום לפני התפתחותה.
ביקורת על הפילוסופיה של המדע
מדענים רבים נוטים לייחס לפילוסופיה של המדע חשיבות מועטה. גישה זו מתבטאת באי הימצאותם של לימודי פילוסופיה ופילוסופיה של המדע בפרט בתוכנית הלימודים של תארים מדעיים באוניברסיטאות המובילות בעולם. האימרה "הפילוסופיה של המדע מועילה למדענים באותה המידה בה אורניתולוגיה מועילה לציפורים" מיוחסת לפיזיקאי ריצ'רד פיינמן.
פול פייראבנד טען, כי אין אף תיאור של המתודה המדעית שיהיה מספיק רחב על מנת לכלול את כל השיטות שבהם מדענים משתמשים. לפיכך, הוא התנגד לכל מתודה מדעית מוצהרת, כשהוא טוען שמתודה כזאת תחבל בהתקדמות המדעית. פייראבנד טען כי העיקרון היחיד שלא מפריע להתקדמות הוא "הכל הולך".
בית בונם
בית בונם הוא מבנה בשכונת רחביה שבירושלים ברחוב רמב"ן 21, פינת רחוב ארלוזורוב. מבנה זה נחשב כיום לאחד המבנים היפים ביותר שנבנו בסגנון הבינלאומי בארץ ישראל.
היסטוריה
בניין זה תוכנן עבור ד"ר פאול בונם, גינקולוג שעלה לארץ מגרמניה, על ידי האדריכל והצייר ליאופולד קרקאור, בשנת 1935. המבנה תוכנן בסגנון פונקציונלי האופייני לסגנון הבינלאומי. המבנה מכוסה טיח ואינו מצופה אבן (דבר המקובל בסגנון הבינלאומי, אך נדיר בירושלים). המבנה נבנה בסגנון המזכיר כפר ערבי טיפוסי (בכך מזכיר המבנה את מוזיאון ישראל), והאדריכל קרקאור אכן קיבל השראתו מהתבוננות בכפרים הערביים הסמוכים אבו גוש וליפתא.
גדר המבנה שנבנתה בגבול החלקה הייתה מדורגת בהתאם לפני השטח, ותאמה את המבנה. בחצר המבנה נבנתה חצר מגודרת גדר גבוהה, שנתנה פרטיות לבני הבית (פאטיו זה קורה בשנות ה-50 של המאה ה-20).
בשנת 1967 נמכר הבניין לבנק לאומי לישראל, ומאז הוא משמש כסניף בנק. בשנת 2006 החליט הבנק לבצע שיפוץ יסודי, פנימי וחיצוני של הבניין. לצורך תכנון השימור בוצעה עבודת מחקר שבמהלכה נמצאו תוכניות הבנייה המקוריות, והוכן תיק תיעוד בשיתוף עם אדריכל עלי ורדי. במסגרת עבודות השימור שוחזר המבנה לפרטיו, הוסרו כל תוספות הבנייה המאוחרות, הוסרה התקרה האטומה שמעל לחצר הפנימית ובמקומה הונחה תקרת זכוכית עם מצללת עץ. השימור והשחזור תוכנן על ידי משרד האדריכלים רוזנפלד וארנס.
She's a Woman
She's a Woman (היא אישה) הוא שיר בסגנון רוק של להקת הביטלס מהאלבום Beatles '65. השיר נכתב על ידי פול מקרטני וג'ון לנון. השיר הוא הבי סייד של השיר I Feel Fine. השיר יצא ב-23 בנובמבר 1964 בבריטניה וב-26 בנובמבר בארצות הברית. השיר הופק על ידי ג'ורג' מרטין ואורכו של השיר הוא 3:03.
מקור
פול מקרטני ניסה לכתוב שיר שיהיה דומה לשירו של ריצ'רד הקטן.
השיר נכנס לאלבום Beatles '65 שהוקלט על ידי קפיטול בארצות הברית. השיר השתתף בסרט Help!.
גרסאות כיסוי
לשיר יצאו כמה גרסאות כיסוי שהמפורסמת היא של ג'ף בק באלבומו Blow by Blow. פול מקרטני גם עשה גרסת כיסוי לשיר בשנת 1991. גם להקת הרוק הישראלית הצ'רצ'ילים עשתה גרסת כיסוי לשיר שיצאה כסינגל.
מונמות'שייר
מונמות'שייר (בוולשית: Sir Fynwy, אנגלית: Monmouthshire) הוא מחוז בדרום-מזרח ויילס, בממלכה המאוחדת.
המחוז הוקם בשנת 1996 עם הסידור מחדש של מחוזות ויילס, הוא התבסס על מחוז מונמות'שייר ההיסטורי שנוסד ב-1535 ועד לשנת 1974 היה שייך באופן רשמי לאנגליה. עיר הבירה ההיסטורית של המחוז, שעל שמה הוא קרוי, היא מונמות', אולם כיום הבירה האדמיניסטרטיבית היא אסק (Usk). ברחבי המחוז מתגוררים 93,000 תושבים.
גאוגרפיה
מחוז מונמות'שייר גובל מדרום עם תעלת בריסטול ושפך נהר הסוורן, ממזרח הוא גובל עם המחוזות האנגליים הרפורדשייר וגלוסטרשייר, מצפון הוא גובל במחוז פוויס וממערב הוא גובל עם המחוזות ת'ורפן וניופורט. לאורך הגבול המזרחי של המחוז מתפרס עמק וואי שהוא אזור יופי טבעי יוצא דופן, בצידו המערבי נמצא קצהו של הפארק הלאומי ברקון ביקונס ובנוסף ברחבי המחוז נמצאים יישובים ואתרים רבים המושכים אליהם מבקרים ותיירים רבים לאורך השנה.
בחלקו הדרומי של המחוז עובר עורק התחבורה החשוב והכביש המהיר M4 המחבר את לונדון לערי דרום ויילס, הוא חוצה את שפך נהר הסוורן (לצד ה-M48 שמתפצל ממנו למספר קילומטרים) בגשר סוורן וגשר נסיך ויילס לפני שהוא נכנס למחוז באזור קלדיקוט. עורקי התחבורה העיקריים הנוספים במחוז כוללים את כביש ה-A40 (ציר לונדון-דרום ויילס ההיסטורי) החוצה את המחוז במרכזו ממזרח למערב בין מונמות' לאברגווני, והכבישים A449 וה-A465 (שה-A4042 ממשיך אותו) אשר חוצים את המחוז מצפון לדרום.
מלבד עיר הבירה של המחוז אסק (Usk) עם 2,834 תושבים, ערים ועיירות נוספות המחוז כוללות את אברגווני (Abergavenny) עם 12,515 תושבים, צ'פסטו (Chepstow) עם 12,350 תושבים, קלדיקוט (Caldicot) עם 12,230 תושבים ומונמות' (Monmouth) עם 10,508 תושבים. מלבד יישובים אלו שאר המחוז מאופיין בהתיישבויות קטנות ובעלות אופי כפרי.
כתר ממלכת ספרד
כתר ממלכת ספרד (בספרדית: la Corona Real de España), הידוע גם ככתר אלפונסו מספרד, הוא סמלה של המלוכה הספרדית ושימש בטקסי ההכתרה של מלכי ספרד מאז המאה ה-18 ככתר ההכתרה.
הכתר עשוי זהב, כולל 8 חצאי קשתות המקושטות בפנינים אשר מחוברות לנזר בשמונה פרחים. בראש של הכתר גלובוס כחול הנושא צלב מוזהב ועליו סימון מוזהב של קו המשווה וחצי קו אורך. בסיס הכתר מקושט בפנינים, אבני אודם וברקת.
המלך האחרון אשר הוכתר בכתר זה היה המלך חואן הראשון בשנת 1379 כאשר כל מלכי קסטיליה ולאון, ולאחר מכן מלכי ספרד עלו לשלטון באמצעות הכרזה מלכותית, למרות שכתר זה הוצג בטקס ההכתרה שלהם. כך הוכרז חואן קרלוס הראשון כמלך ספרד בשנת 1975 כאשר לצידו הוצגו כתר הממלכה ושרביטה.
הצגתו הפומבית האחרונה של הכתר הייתה במהלך השבעתו של פליפה השישי, מלך ספרד, במהלך טקס הכתרתו ביולי 2014.
VinFast LUX A2.0
VinFast LUX A2.0 היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הסטארט אפ המתמחה בתעשיית הרכב VinFast חברת בת של הקונגלומרט הווייטנאמי Vingroup  המיוצרת משנת 2019 בווייטנאם.
דגם "VinFast LUX A2.0" מבוסס על דגם "BMW 5 Series (F10)" מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW (פלטפורמה ושלדה).
שבוע סוף!
שבוע סוף! הייתה תוכנית בידור סאטירית ישראלית ששודרה בערוץ 2 על ידי הזכיינית רשת בין 2008 ל-2010. בעונה השלישית עברה התוכנית שינוי בפורמט, נכשלה ובוטלה לאחר 4 תוכניות במתכונת החדשה.
ב-2011 הפיקה רשת גרסה מחודשת בשם "מערכונים סוף" שמשודרת בערוץ HOT קומדי סנטרל וכוללת לקט של מערכונים מ-2 העונות הראשונות של התוכנית. בעקבות שידורים אלו ובעקבות ביטולה של התוכנית בטרם עת, צברה התוכנית מעמד של סדרת קאלט, במיוחד 2 עונותיה הראשונות. פינתו של דמותו של עמית לוגסי (עפר שכטר) המשיכה לעונתה השביעית והאחרונה של התוכנית "צחוק מעבודה" ששודרה גם כן בזכיינית רשת של ערוץ 2.
היסטוריה
התוכנית כוללת התייחסויות סאטיריות והומוריסטיות לאירועי השבוע החולף, בעיקר באמצעות חיקויים, מערכונים, בדיחות וחידודים על כותרות השבוע.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-19 בספטמבר 2008 ושודרה מדי שבוע במוצאי שבת (תחילה שודרה התוכנית בימי שישי, אך עקב עליית התוכנית "הישרדות" בערוץ 10 המתחרה הוחלף יום השידור). החל מ-5 בדצמבר 2008 הצטרפו לצוות גם מיקי גבע ואלי יצפאן. העונה הסתיימה ב-7 בפברואר 2009.
העונה השנייה שודרה החל מ-15 במאי 2009 בעקבות הצלחת העונה הראשונה. העונה הסתיימה בספטמבר 2009.
מבנה התוכנית
בשתי עונותיה הראשונות, בדומה לתוכנית הסאטירית "ארץ נהדרת" של הזכיינית קשת, גם "שבוע סוף!" הייתה בנויה כמהדורת חדשות אשר מדווחת באופן סאטירי על החדשות.
את המהדורה הנחה אורי גוטליב ובתחילת העונה הראשונה הנחו גם קובי פרג', עופר שכטר, רותם אבוהב ועידן אלתרמן (שהיו רוב השחקנים בעונה זו), כאשר שאר המשתתפים מופיעים במערכונים השונים. לאחר כמה תוכניות שונה כליל מבנה התוכנית, פרג' השתתף רק בדמויות, ולאחר תוכנית אחת בלבד עשה זאת גם אלתרמן, ונוספו מערכונים שבוצעו באולפן מול הקהל.
דבר זה למעשה פיצל את העונה הראשונה לשלושה חלקים שונים:
פרקים 1-4
ארבעת הפרקים הראשונים היו כמעט נטולי חיקויים, ללא מערכוני אולפן כלל, אך לפני ואחרי כל מערכון קיימת מעין "שיחה" בין חברי הפאנל או פינה קבועה בהגשת אחד מהם. אופי התוכנית במבנה זה היה פחות סאטירי, מרבית הדמויות הקבועות היו דמויות בדיוניות ומספר הפארודיות על אישים מוכרים היה מועט מאוד.
פרקים 5-9
בתוכנית הראשונה במבנה זה היו שני "ראיונות" עם דמויות (שתיהן היו קבועות במבנה הקודם, מה שביסר על המשכן גם במבנה החדש). בתוכנית שלאחר מכן, פרש גם אלתרמן מתפקידו כמנחה התוכנית ועבר גם הוא לבצע רק דמויות באולפן. הראיונות הפכו בהדרגה לפאנלים ארוכים יותר ועם מספר דמויות רחב יותר, שבהמשך כללו גם דמויות קבועות, בדומה לתוכנית "ארץ נהדרת".
פרקים 10-17
המבנה האחרון, הוא המזוהה יותר עם התוכנית. בתחילה, הוצג ב"אולפן הבחירות (2009)" של התוכנית (וכן הוכנו גם מעברונים חדשים עבור היציאות לפרסומות תחת הכותרת "ישראל בוחרת שבוע סוף!"), אך פורמט זה הפך לפורמט הקבוע והמזוהה עם התוכנית, גם אחרי הבחירות.
אורי גוטליב הפך למנחה המרכזי של התוכנית (הנחה לבדו את הפאנלים), ובשאר התוכנית (בעיקר בהגשת הפינות השונות ובהובלות בין המערכונים) ישבו לצידו גם שכטר ואבוהב. שניהם עברו לשחק באופן מלא גם בפאנלים השונים, שהתרחבו. למעשה, מבנה זה היה שונה לחלוטין מהתכנון המקורי של התוכנית, אך הוכיח את עצמו כפורמט יעיל, שכן התוכניות במבנה זה הפכו לזכורות ביותר בתוכנית. חלק מהדמויות שהתחילו בחלק האחרון של העונה הראשונה המשיכו גם לעונה השנייה. בתוכנית הראשונה של חלק זה הצטרפו הקומיקאים מיקי גבע ואלי יצפאן לתוכנית כשחקני חיזוק.
עונה שלישית
בעונה השלישית השתנה הפורמט של התוכנית, מפורמט של סדרת חדשות סאטירית למקבץ מערכונים שמוצגים על מספר במות קטנות על פי סדר, בדומה לתוכנית האמריקאית "סאטרדיי נייט לייב". עם זאת, מדי פעם מוצגים "מבזקים" סאטיריים על אירועי אקטואליה שונים ומשודרים לעיתים מערכוני חוץ.
שבוע סוף החדש
לקראת העונה השלישית עברה התוכנית שינויים, ולפאנל שנשאר (קובי פרג' ועפר שכטר, ומדי פעם הופיע גם אלי יצפאן) הצטרפו מיה דגן, הדר לוי, יוסי מרשק, שלומי קוריאט, שי אביבי, רועי בר נתן ושירי גדני. שינוי זה נגרם עקב תגובות המבקרים מצד אחד ותגובות התקשורת מהצד השני. חזרתה של התוכנית המתחרה "ארץ נהדרת" (שעליה בוסס הפורמט הקודם) אל המרקע, ועזיבתה של שני כהן אל התוכנית המתחרה היוותה את תהליך השינוי. מיד לאחר שני כהן עזבו גם אורי גוטליב, רותם אבוהב, דוד קיגלר, מיקי גבע ועידן אלתרמן.
התוכנית החדשה נקראת "שבוע סוף החדש" והיא בנויה על מערכונים בלבד, המבוססים על דמויות עממיות. רוב המשתתפים עזבו אל תוכנית חדשה בשם "קצר משפחתי" הנותנת פתרונות הומוריסטיים לבעיות משפחתיות.
הפורמט החדש מבוסס על התוכנית האמריקאית המצליחה "סאטרדיי נייט לייב". אולפן התוכנית חולק ל-4–5 סטים מתחלפים, סט מרכזי (בו נמצאת להקת הבית בהנהגתו של אלרן דקל) וקהל. בכל תוכנית, מגיע אורח אל התוכנית, והוא משתתף במספר מערכונים ואף מופיע בפרומו התוכנית ביציאה לפרסומות. התוכנית מתנהלת ב-2 אופנים. כל מערכון מבוצע בסט מתחלף שונה, הנבנה במהלך ביצוע המערכונים האחרים. בין כל מערכון מוצג מערכון שצולם מראש, על מנת להשיג יותר זמן.
במרץ 2010, לאחר ארבע תוכניות בלבד, הוחלט ברשת להוריד את התוכנית מהמסך, עקב נתוני רייטינג נמוכים, ביקורות לא מפרגנות, ועלותו הגבוהה במיוחד של כל פרק, עלות שנעה בין 150–200 אלף דולר לפרק.
מערכונים סוף
ב-2011 הפיקה רשת גרסה מחודשת ל-2 העונות הראשונות של "שבוע סוף" שיועדו לשידור בערוץ החדש הוט קומדי סנטרל. מבנה התוכנית כולל בעיקר מערכוני חוץ ולעיתים כלל חלק ממערכוני האולפן שנשארו אקטואליים. "מערכונים סוף" כוללת 17 פרקים.
גניזת מערכונים מאתר רשת
עונתה הראשונה של התוכנית לא עלתה כלל לאתר וערוץ היוטיוב של רשת, וממנה הועלו מספר קטעים מכל תוכנית.
העונה השנייה של התוכנית עלתה לאתר של הזכיינית, אך קטעים רבים מכל תוכנית הוצאו ממנה טרם העלייה, ואילו למרבית הקטעים שנשארו הועברה עריכה אשר שינתה מספר דברים (כגון שינוי המוזיקה, קיצור פאנלים, גניזה מוחלטת של מספר מערכונים ועוד). דבר דומה גם בעונתה השלישית של התוכנית.
לאהטי (כדורגל)
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1996, כאשר שני מועדונים יריבים מועדוני קוסיסי להאטי ורייפאס להאטי החליטו להתאחד. כמו כן, הוקם מועדון המילואים להאטי פאלו, אך הוא נסגר לאחר כמה עונות עקב קשיים כלכליים. כיום פועלת אקדמיית הכדורגל של להאטי כמועדון מילואים.
ארז (פירושונים)
{{פירושונים|* ארז – סוג עץ מחטני ממשפחת האורניים
אישים:
ראו גם
}}
אי המטמון (סרט, 1973)
אי המטמון (באנגלית: Treasure Island) הוא סרט הרפתקאות מונפש אמריקאי משנת 1973 בבימויו של האל סאתרלנד, בהפקה של Filmation, ויצא לאקרנים על ידי האחים וורנר. בעיבוד הזה לרומן באותו שם של רוברט לואיס סטיבנסון משנת 1883, ג'ים הוקינס (בדיבובו של דייווי ג'ונס) נוסע עם חברו היקאפ העכבר.
ב-1980 שודרה ברשת NBC גרסה ערוכה של הסרט כספיישל טלוויזיוני.
עלילה
מוקסמים מהרעיון לאתר אוצר שנקבר על ידי קפטן פלינט, סקוור טרלווני, ד"ר לייבסי וג'ים הוקינס כורתים מסע הפלגה לאיים הקאריביים. לרוע המזל, מספר רב מצוות הפיראטים הוותיק של פלינט נמצאים על סיפון הספינה, כולל לונג ג'ון סילבר.
הפקה
הסרט היה חלק מסדרת Family Classics, סדרת סרטים שהוכרזה על הפקה באמצע ינואר 1972, המבוססת על מושגים בנחלת רשות הציבור בהזמנת האחים וורנר. הפקת הסרט ולאוליבר טוויסט הסתיימה בסוף 1973. תקציב הסרט הסתכם ב-1,050,000 דולר, כאשר המיליון נתנו על ידי האחים וורנר, והשאר הוכנס על ידי האולפן עצמו.
הפצה
אי המטמון שודר לראשונה כספיישל NBC Treat Special ב-29 באפריל 1980, עם מחצית מזמן ההרצה של הסרט. את הספיישל אירחה כוכבת אורחת מיוחדת, מליסה סו אנדרסון. הסרט שוחרר לראשונה ב-VHS ב-30 בספטמבר 1997, כחלק מסדרת הסיפורים הקלאסיים של האחים וורנר. הוא שוחרר לראשונה ב-DVD ב-3 בספטמבר 2002, על ידי Warner Home Video, דרך Warner Bros. Family Entertainment.
יין כתום
יין כתום הוא תירוש של ענבים לבנים, שהותססו עם קליפותיהם במשך זמן ארוך, כלומר יין לבן שיוצר בטכניקה של יין אדום. היין מכונה כך משום שבתהליך התסיסה הוא נצבע בצבע זהוב עמוק, כתוצאה ממגעו עם הפיגמנטים שבקליפת הענבים. המונח נקבע על ידי דייוויד הארווי, יבואן יין בריטי, בשנת 2004. בטעמם היינות הכתומים שונים מאוד מיינות לבנים, וקרובים יותר ליינות אדומים.
היין הכתום יוצר לראשונה בגאורגיה, והוא כנראה היין הראשון בהיסטוריה שיוצר מענבים בהירים. לחקלאים הגאורגים, לפני אלפי שנים, לא היו הזמן והציוד המתקדם הנדרש להפרדת השזרות, ריסוק הענבים והפרדת הקליפות. לכן הם הניחו לענבים הלבנים לתסוס באופן טבעי למשך זמן ארוך, וכך יצרו את היין הכתום. עד היום ניתן למצוא בגאורגיה חקלאים המייצרים יין באותו אופן מסורתי שבו השתמשו אבותיהם במשך אלפי שנים.
היין הכתום נחשב ליין שמתאים לשתייה בהתאמה לאוכל ופחות לשתייה בפני עצמו, ולכן כיום ניתן למצוא אותו בעיקר במסעדות שמתמחות בהתאמת יין לאוכל או בחנויות יין. בישראל החל ייצור היין הכתום רק לפני כעשור.
נבחרת גביע הפדרציה של הולנד
נבחרת גביע הפדרציה של הולנד היא נבחרת הטניס של הולנד המשחקת בגביע הפדרציה העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1963, כאשר התחרות הוקמה. היא פעמיים זכתה במקום השני.
נכון לשנת 2017 שיחקה בריטניה מאז תחילת השתתפותה בגביע הפדרציה 167 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 107 מפגשים.
סגל נוכחי
נכון לשנת 2017: