cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נבחרת סלובניה בכדורגל
אליפות אירופה בכדורגל 2000
הישגה הראשון של הנבחרת היה כאשר העפילה במפתיע לטורניר יורו 2000, לאחר שניצחה במשחק פלייאוף על כרטיס לטורניר את אוקראינה. את הנבחרת אימן המאמן הצעיר, שחקן העבר סרצ'קו קטאנץ אשר הוביל את סלובניה להישג המרשים למרות הרכב אלמוני שהתבסס רבות על הכוכב זלאטקו זחוביץ', שחקנה של אולימפיאקוס היוונית. אל הטורניר עצמו הגיעה נבחרת סלובניה כנעלם הגדול. היא שובצה לבית מספר 3 ביחד עם נבחרת ספרד, נבחרת נורווגיה ונבחרת סרביה. במשחק הראשון שלה בטורניר התייצבה מולה סרביה אשר בעבר סלובניה הייתה חלק ממנה. המשחק הטעון הפך לאחד המשחקים המפתיעים והמלהיבים בטורניר כאשר סלובניה הדהימה את הסרבים במשחק התקפי ועלתה ליתרון של 3:0 עם צמד שערים של זחוביץ'. במחצית השנייה הצליחו הסרבים להשוות והמשחק הסתיים בתוצאה 3:3. הנבחרת המשיכה לקבל מחמאות בשל המשחק ההתקפי שלה גם לאחר משחק ההפסד 2:1 לנבחרת ספרד, אחת הנבחרות החזקות בטורניר. המשחק האחרון הסתיים בתיקו 0:0 מול נורווגיה שלא קבע דבר עבור סלובניה אך מנע מהנורווגים לעלות לשלב הבא, סלובניה עצמה סיימה את שלב הבתים במקום הרביעי והאחרון והודחה מהטורניר.
אליפות העולם בכדורגל 2002
נבחרת סלובניה המשיכה בהצלחתה תחת אימונו של קטנץ כאשר העפילה שנתיים לאחר אליפות אירופה לטורניר הגביע העולמי. במהלך טורניר המוקדמות סלובניה סיימה במקום השני בביתה לאחר נבחרת רוסיה כשהיא מקדימה את יריבתה נבחרת סרביה. במשחקי הפלייאוף הוגרלה סלובניה מול נבחרת רומניה. נבחרת סלובניה נהנתה מיכולת גבוהה של חלוציה בראשות סבסטיאן סימרוטיץ' וחברו לחוד ההתקפה, חלוץ הפועל תל אביב דאז מילאן אוסטרץ. אוסטרץ כבש שער מרהיב מול הרומנים שהעלה את הנבחרת הסלובנית לטורניר גדול שני ברציפות.
במונדיאל עצמו הוגרלה סלובניה לשחק מול נבחרת ספרד, נבחרת דרום אפריקה ונבחרת פראגוואי. כבר כשהגיעה הנבחרת אל הטורניר התגלה קרע בין המאמן קטנץ לבין הכוכב הגדול זחוביץ'. זחוביץ' נשלח הבייתה כבר לאחר משחק אחד והריב הקרין על הנבחרת כולה. סלובניה הפסידה במונדיאל את שלושת משחקיה וחזרה מן המזרח בבושת פנים.
מוקדמות אליפות אירופה 2004
לקראת טורניר יורו 2004 בפורטוגל הוגרלה נבחרת סלובניה לשחק בבית מספר 1 עם הנבחרות צרפת, קפריסין, מלטה וישראל. בעוד שהיה ברור שנבחרת צרפת היא הפייבורטית הגדולה לזכות במקום הראשון בבית התחרות של סלובניה הייתה בעיקר מול נבחרת ישראל על המקום השני. את סרקו קטנץ שעזב החליף מי שכבר היה מאמן הנבחרת בעבר בויאן פרקשיניאר. פרקשיניאר החזיר לנבחרת את זחוביץ' כדי שהוא ינהיג אותה ויוביל אותה לטורניר גדול שלישי ברציפות. במשחק המכריע על העלייה לשלב הפלייאוף ניצחה סלובניה את נבחרת ישראל 3:1 באנטליה שבטורקיה לאחר שגם אבי נמני וגם טל בן חיים הורחקו משורות נבחרת ישראל. בשלב הפלייאוף עצמו הודחה סלובניה לאחר תיקו 1:1 והפסד 1:0 לנבחרת קרואטיה.
כעבור שמונה שנים העפילה סלובניה בפעם השנייה בתולדותיה למונדיאל, לאחר שסיימה במקום השני בבית המוקדמות אחרי הראשונה ולפני נבחרות, ,  ו. בעקבות היותה אחת משמונה הסגניות בעלות המאזן הטוב ביותר בבתים המוקדמים, התמודדה סלובניה מול רוסיה בשני מפגשי פלייאוף על העלייה למונדיאל 2010. לאחר שהפסידה ברוסיה 2-1, ניצחה סלובניה במשחק הגומלין בביתה 0-1 והעפילה למונדיאל בזכות שער החוץ שכבשה.
בטורניר הגמר עצמו השיגה סלובניה את ניצחונה הראשון בגביע העולם, 0-1 על, ובהמשך הטורניר סיימה בתיקו 2-2 עם והודחה בסיום שלב הבתים בעקבות הפסד 1-0 ל.
סגל הנבחרת
סגל הנבחרת לקראת המשחקים נגד רוסיה, קפריסין וקרואטיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הנתונים נכונים ל-29 במרץ 2021
שיאי שחקנים
נכון ל-17 ביוני 2023. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת.
רעננה
רַעֲנַנָּה היא עיר באזור השרון בישראל, השייכת מבחינה מנהלית למחוז המרכז. היא הוכרזה כעיר בשנת 1982. היא גובלת במזרח עם העיר כפר סבא ובדרום-מערב עם הרצליה. מדרום־מזרח לעיר נמצא המושב גבעת ח"ן ומצפון לעיר נמצאים המושבים בצרה ובני ציון. רחובה הראשי של רעננה הוא רחוב אחוזה.
טלאוזאוריים
טלאוזאוריים (שם מדעי: Teleosauridae) היא משפחה של דמויי-תנינאים מקבוצת הת'לאטוסוכים שבה מיני זוחלים ימיים גדולים שהותאמו לחיי ים. הם חיו בין היורה התיכון לקרטיקון התחתון לפני 130–183 מיליון שנה. מאובניהם נמצאו באמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, אפריקה, אירופה ואסיה.
הם דמו לבני משפחת המטריורינכוסיים והיו בעלי זנב ארוך ורחב ששימש כהגה. חלקם היו בעלי לסתות צרות וארוכות שעזרו ללכוד טרף מהיר כמו דגים. אחרים דמו בצורתם לכרישים וטרפו יצורים גדולים יותר בעזרת שיניים גדולות ואימתניות.
רעננה
היסטוריה
ביולי 1912 הוקמה בניו יורק חברת "אחוזה א' ניו-יורק", חברה יהודית אמריקנית להתיישבות בארץ ישראל, אשר על שמה נקרא הרחוב הראשי בעיר. בשנת 1920 הגיעו לארץ שני באי-כוח של החברה, יהודה לייב קזן (קסין) והמהנדס ישעיהו ירחע. השניים תרו בארץ ישראל במשך כשמונה חודשים אחר שטח האדמה המתאים ביותר להקמת מושבה חקלאית. לבסוף מצאו שטח מתאים בקרבת כפר סבא.
בתיווכו של חנקין, האגודה רכשה אדמות מהכפר חירבת עזון ובשנת 1921 הוחלט על הקמת היישוב, בבוקר ה-2 באפריל 1922 עזבו שתי עגלות עמוסות בציוד רב מתל אביב הקטנה (רחוב לילינבלום פינת רחוב הרצל) לשטח המושבה. תשעת המתיישבים הראשונים הלכו ברגל מאחורי העגלות. ירחע מונה כמנהל המושבה מטעם "אחוזה", וחילק לאנשים את תפקידיהם הראשונים. שני פועלים הלכו לגזום ענפי אקליפטוס מחורשה בכפר סבא לבניית סוכה שתשמש כמטבח וחדר אוכל.
בימים הראשונים עסקו המתיישבים בחפירת באר מים, לאחר כשבועיים של חפירה נמצאו מים בעומק של 38 מטר. ירחע הסתייע בשני שועלים ששימשו כקוונים ובמכונת מדידה שהביא עמו מארצות הברית לצורך מדידת הקרקע וחלוקתה לחלקות בנות כ-50 דונם כל אחת.
בראשית ימיה נקראה "רעננִיה", כפי שהציעו מייסדיה בארצות הברית. שכניה הערבים של המושבה קראו לה "אמריקייה" (אמריקה הקטנה), שכן רוב תושביה באותם ימים דיברו אנגלית ובאו מניו יורק. לבסוף החליטו מתיישביה הראשונים לבחור בגרסה עברית, ושמה נקרא "רעננה". השם שאב השראה משיר השירים:
בשנת 1925 הונחו יסודותיו של בית העם, המשמש כיום כבית העירייה וב-2008 אף עבר שיפוץ ושימור מקיף. המימון לבנייתו בא מתרומות ששלחו חברי אגודת "אחוזה א' ניו-יורק". בנייתו הושלמה בשנת 1927, ועד מהרה הפך למוקד החיים הציבוריים והחברתיים של המושבה הצעירה. רוכזו בו מזכירות המושבה, בית הכנסת, בית הספר, גן הילדים וסניף הדואר הראשונים. הרחוב הראשי היה כבר אז רחוב אחוזה. הוא חצה את המושבה והיה ציר תנועה לכוון הרצליה ממערב וכפר סבא ממזרח. מרחוב אחוזה יצאו שלושה רחובות לכיוון צפון: "אחד העם", "עקיבא" ו"בורוכוב", ושלושה רחובות לכיוון דרום: "רמב"ם", "יהודה הלוי" ו"הרצל". לאורך רחובות אלו חולקו המגרשים למגורים ולחקלאות בין חברי המושבה, רחובות אלו קיימים עד היום.
נושא הביטחון ליווה את המושבה רעננה מראשיתה. בעיקר חששו מהשבט הבדואי אבו קישק שאוהליו שכנו מדרום לרעננה. עם הכפר הערבי חירבת עזון, ששכן מצפון למושבה, הייתה בדרך כלל שכנות טובה. בשנת 1928 הוקם ברעננה סניף ההגנה ובפרוץ מאורעות 36–39 כבר היו כ-300 חברים בשורותיו.
בעקבות הבחירות שנערכו ב- 26 ביולי 1931 נבחר ברוך אוסטרובסקי כראש המועצה הראשון של רעננה, והמשיך לכהן בתפקידו גם כשרעננה הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1936 על ידי השלטון הבריטי.
באמצע שנות ה- 30 הניח אוסטרובסקי את היסודות והתשתית להכנסת בתי חרושת למושבה רעננה. בסוף שנות ה- 40 יזם את הקמת אזור התעשייה ופעל רבות לבניית מפעלי התעשייה הראשונים כחלק ממגמה של יצירת מקומות תעסוקה לעולים החדשים ולתושבי המושבה.
ב-12 בנובמבר 1947 תקפו חיילים בריטים בית בפרדס על יד רעננה בו נערך קורס לימוד נשק לצעירים, מטעם לח"י. בהתקפה נרצחו ארבעה חניכים בני 16–18 ומדריכם בן ה-19.
במלחמת העצמאות החלו תושבי הכפר הערבי חירבת עזון ששכן צפונית למושבה להתפנות מיזמתם כבר בדצמבר 1947. לאחר קום המדינה במאי 1948 עזבו שאר הערבים שנותרו בכפר, בתיו נהרסו, ואדמותיו סופחו מאוחר יותר לשטח העיר. בשלהי שנות ה-80 הוקם על חורבותיו הקאנטרי קלאב העירוני וחלק מאזור התעשייה.
בשנת 1951 הוקמה מצפון למושבה מעברת כפר נחמן, בה שוכנו כ-3,000 עולים. בשנת 1957 התמזגה המעברה עם המועצה המקומית של המושבה, ועד 1964 עברו בהדרגה תושבי המעברה לדיור קבע ברעננה עצמה, בהרצליה וברמת גן.
בשנת 1982 הוכרזה רעננה כעיר.
כיום רעננה היא עיר מפותחת ומתקדמת שזכתה בפרסים ותארים, כגון "העיר הירוקה בישראל". בשנת 2000 זכתה עיריית רעננה בראשות זאב בילסקי באות "אביר איכות השלטון" מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל. ב-29 בספטמבר 2005 הוכרזה העיר רעננה בתואר "קהילה בטוחה" בידי ארגון הבריאות העולמי, ובכך הפכה העיר הראשונה בארץ ובמזרח התיכון שזכתה בתואר זה. באותו היום הוכרז בית הספר היסודי "שקד" בעיר כ-"בית הספר הבטוח" הראשון בישראל, בגין הקניית ערכי בטיחות ובריאות לתלמידי בית הספר.
ב-18 ביוני 2019 נערך מצעד הגאווה הראשון ברעננה, בהשתתפותם של כ-2,000 צועדים, בהם ראש העירייה המכהן חיים ברוידא.
בשנת 2022 החלה עיריית רעננה את חגיגות המאה בפסטיבל האור בחג החנוכה והונפק בול ייחודי לרעננה בשיתוף השירות הבולאי. את הבול אייר המאייר אבי כץ, יליד רעננה, בשיתוף המעצבת איילת איילת. בבול נראים המתיישבים הראשונים בעיר, על רקע רחוב אחוזה, רחובה הראשי של העיר, מגדל המים ובניין העירייה, כמו גם רבי קומות ומגדלי ההייטק, המייצגים את התחדשות העיר לצד השמירה ומתן כבוד למורשתה.
במעמד שהתקיים בלשכת ראש הממשלה בירושלים, העניק ראש העיר חיים ברוידא לראש ממשלת ישראל לשעבר נפתלי בנט שהוא תושב העיר רעננה, את הבול הראשון שהונפק יחד עם אלבום המאה החגיגי לציון 100 שנים להווסדה של העיר רעננה.
בחודש אפריל שנת 2022, לרגל ציון 100 שנה לעיר רעננה, התחדשה עיריית רעננה בלוגו חדש, אשר נעשה בשיתוף האגפים השונים והציבור. הלוגו עוצב על ידי המעצב קובי לוי, כחלק מהליך מיתוג אסטרטגי רחב שילווה את מכלול אירועי המאה במרחב הציבורי העירוני. הלוגו מעטר את מסמכי העירייה הרשמיים, מצגות, התקשרות מוסדות העירייה עם התושבים, מוסדות החינוך, המדיה החברתית ועוד.
אירוע הפתיחה החגיגית לרגל חגיגות המאה התקיים בתאריך 13.4.22, בשעות הערב באמפי פארק רעננה. האירוע היה במעמד שרת הפנים איילת שקד וראש העיר רעננה, חיים ברוידא, רב העיר, הרב יצחק פרץ, ראשי הרשויות השכנות מהרצליה, כפר סבא, הוד השרון, רמת השרון וכוכב יאיר, שגרירי מדינות זרות, חברי כנסת ועוד. באירוע החגיגי נתנו מקום של כבוד לוותיקי העיר ומייסדיה, פעילי העיר ומתנדביה, אומניה, עריה התאומות, הנהלת העיר, חברי המועצה ותושבי העיר. האירוע החגיגי כלל תוכנית אומנותית עשירה, סרטון ברכה מאת נשיא המדינה מר יצחק הרצוג, הופעה של להקת תיסלם, להקת טררם, תזמורת סימפונט רעננה, להקות מחול ושירה מקומיות והפקות וידאו ופירוטכניקה.
בחודש יוני שנת 2022 נחנך הפארק האורבני החדש באזור התעשייה ברעננה. הפארק כולל מתקני משחק לפעוטות ונוער, מתקני כושר ועמדות מנגלים מוצללות ומצוידות וספסלי פיקניק. בפארק עמדות טעינה לרכבים חשמליים, מבנה שירותים ציבוריים נגיש ועמדה עצמית לתיקון אופניים לשירות הרוכבים. לרווחת התושבים ולשמירה על שלומם ובריאותם, וכחלק מהפריסה הרחבה בעיר של מתקני ההחייאה בעיר, הוצב בפארק דפיברילטור מציל חיים ועמדת קולר לשתיית מים קרים לשירות באי הפארק ועוברי האורח. הפארק נמצא ברחוב השיזף באזור התעשייה של רעננה.
בחודש אוגוסט שנת 2022, לכבוד חגיגות 100 שנים לרעננה, עיריית רעננה במעמד ראש העיר חיים ברוידא ובשיתוף "מוזה פורום אמני רעננה" והיו"ר צבי נדב רוסלר, מציגים בגלריה "על האגם" בפארק רעננה, תערוכת אמנות הנקראת "קליידסקופ 2", אוצרות התערוכה: ד"ר תמי קידר ונאוה פורת. בתערוכה מציגים 41 אמני מוזה רעננה, עבודות אמנות ויצירות המציגות את רעננה על ציר הזמן של מאה שנות קיומה, בצורה סובייקטיבית אודות התפתחות העיר רעננה, מבחינה אנושית, אקולוגית וסביבתית במשך 100 שנים.
אוכלוסייה
רבים מתושבי העיר הם עולים חדשים ממדינות דוברות אנגלית, מאמריקה הלטינית, מארגנטינה, מברית המועצות לשעבר ומצרפת. ברעננה ישנה קהילה דתית גדולה מאוד, ובה גם יוצאי צרפת ומדינות אנגלו-סקסיות. כמו כן פועלות קהילות לא אורתודוקסיות ובהן קהילת רענן-בית שמואלי של התנועה ליהדות מתקדמת וקהילת עמיתי של התנועה המסורתית.
רבה הראשון של רעננה היה הרב שמוליק סוקולובר. לאחר מכן כיהן חתנו הרב שלמה מלץ כרב הראשי האשכנזי, לצד הרב יצחק חיים פרץ אשר מכהן כיום כרב העיר.
תחבורה
שני כבישים מהירים עוברים צמוד לעיר, כביש 4 ממזרח וכביש 531 מדרום.
רחובה הראשי של העיר, רחוב אחוזה, הוא כיום חלק מכביש 541, אחד מצירי הרוחב החשובים בשרון הדרומי המקשר בין צירי האורך הארציים - כביש 2, נתיבי איילון וכביש 4.
בעיר שתי תחנות רכבת: תחנת הרכבת רעננה – דרום ותחנת הרכבת רעננה – מערב.
בעבר, כחלק מהמערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב, תוכנן להעביר ברחוב אחוזה קו רכבת קלה - "הקו הצהוב". בשנת 2006, הושלם התכנון הראשוני של הקו, כקו מזין לקו האדום, היוצא מבני ברק לצפון תל אביב, רמת השרון, הרצליה ושתי שלוחות לרעננה וכפר סבא, אורכו המתוכנן אז היה כ-26 ק"מ, עם 48 תחנות. התכנון המפורט של הקו אושר ב-2010 בתוכנית מתאר ארצית 23א שינוי 4. בתוכנית זו, משיקולי עלות, פוצל הקו לשנים, בצפון - ברעננה וכפר סבא, כקו מערכת אוטובוסים מהירה (BRT – Bus Rapid Transit) שקיבל את השם "הקו הוורוד" ואילו שאר התוואי כרכבת קלה "הקו הצהוב". בשנת 2014, נאלצה חברת נת"ע להכריז על הקפאת הפרויקט עקב סירובו של ראש עיריית רעננה, זאב בילסקי, להנפיק אישורי בנייה לפרויקט. בילסקי שנבחר לתפקידו באוקטובר 2013 התנגד לתוואי הקו שעובר ברחוב אחוזה ברעננה.
מוזיקה
עיריית רעננה פועלת לקידום המוזיקה מתוך תושביה. בעיר הוקם מועדון "המרתף" שבו מתקיימות הופעות ותחרויות המעודדות את תושבי העיר להשתתף בהן ואף להופיע בפארק במערב העיר ביום העצמאות כפרס ללהקות המצליחות. בשנת 2013 זכתה הלהקה המקומית "צפוף באוטו" בתחרות יום העצמאות, להקת "The Major 7" זכתה בתחרות בשנת 2011, ובשנת 2015 זכתה להקת "חד עם" בתחרות עם תרגומים לעברית של שירים מוכרים.
בשנת 1991 נוסדה תזמורת סימפונט רעננה המשלבת נגנים עולים ונגנים ישראלים. מקום משכנה הוא המשכן למוזיקה ואמנויות שבעיר.
כמו כן פועל מרכז המוזיקה העירוני רעננה, אשר בו נמצאת התזמורת הסימפונית הצעירה רעננה. במרכז המוזיקה התחנכו מוזיקאים קלאסיים רבים כגון דניאל אקטע, יובל חן האחים הנגנים הפסנתרן רואי רנן והחלילן שוני רנן, והכנרים תמיר טבור ויניב צירולניק.
מתקני ספורט
ברעננה שני מגרשי כדורגל – אצטדיון קרני (מגרש הפועל), ברחוב קרן היסוד אשר לא עומד בסטנדרטים הדרושים לקיום משחקים בהליגה הלאומית בכדורגל. ומגרש הפארק אשר נמצא במערב העיר. בעיר יש גם מגרש כדורת וסקווש ומגרשי קט-רגל רבים בגדלים שונים.
היכל הספורט מטרו ווסט רעננה - הוא אולם ספורט השייך לבית הספר התיכון מטרו ווסט שצמוד לו. האולם מכיל 1,650 מקומות ישיבה.
חינוך
במסגרת החינוך הבלתי פורמלי
רמת החינוך ברעננה נחשבת לאחת הגבוהות מבין הערים בארץ ובעיר ישנה מסגרת לילדים מחוננים וילדים בעלי בעיות שונות כגון אוטיזם. נכון לשנת 2008 רעננה היא העיר השנייה בישראל באחוז הזכאים לתעודת בגרות וממוקמת במקום השביעי באחוז ההשקעה בחינוך לתלמיד מסך התקציב העירוני השנתי.
בשנת 2018 זכתה עיריית רעננה בפרס החינוך היישובי בשנת ה-70 למדינה.
פארק רעננה
פארק רעננה הוא ה"ריאה הירוקה" של העיר, והוא הוקם בהשקעה תקציבית גדולה. בפארק יש אמפיתיאטרון, אגם, בית קפה, גלריה לאמנות, שבילי הליכה ורכיבה על אופניים, מגרשי ספורט, פינת חי גן ריחות וצלילים ופסלים. האמפיפארק בצידו הצפון-מערבי של הפארק אירח ומארח זמרים ולהקות רבים, בהם בקסטריט בויז, אוונסנס, אליס קופר, לורן היל, טורי איימוס, צ'יק קוריאה, זיגי מארלי, הקרנבריז והפט שופ בויז.
במסגרת הפארק מופעל פרויקט "פארק חברים" אשר נבנה על ידי בית איזי שפירא מתרומות. במקום מתקנים המיועדים לילדים עם קשיי נגישות. כמו כן מתקיימות במקום פעילויות משותפות לילדי בית איזי שפירא ולילדים אחרים מרחבי העיר. בסמוך לפארק ניתן למצוא גם את אחוזת בית - דיור מוגן – דיור מוגן לגיל השלישי ואת קניון פארק מול.
אזורי תעשייה
בחלקה הצפוני של העיר פועל אזור תעשייה ומסחר המכונה "קריית אתגרים", המשתרע על פני 900 דונם, בו פועלים עסקים וחברות היי-טק בהן HP, NICE, אמבלייז, NCR (לשעבר ריטליקס), SAP, קומברס וטקסס אינסטרומנטס, וכן שוכן "קניון רננים", וחנויות רבות, בתי מלאכה, מסעדות, מקומות בילוי ועוד.
בסמוך לצומת רעננה, על שטח של 120 דונם, שוכנים משרדיהן של חברות היי-טק ותקשורת מובילות בישראל ובעולם, בהן אמדוקס, המשרדים הראשיים של מיקרוסופט ישראל ועוד. כמו כן נמצאת במקום התחנה המרכזית של רעננה, המשמשת כציר מעבר מרכזי לאלפי עוברים ושבים בכל יום.
העירייה מפעילה מינהלת עסקים כחלק מרצונה להקפיד על רמת שירות גבוהה הניתנת על ידי הרשות המקומית לתושבים ולבעלי העסקים בתחומה, להעמקת הקשר בינה ובין הגופים העסקיים והכלכליים הפועלים בה וזאת על ידי שמירה על תחזוקה שוטפת, מענה לפניות דרי הפארק ושמירה על הקשר עימם, פיתוח תשתיות, שילוט, גינון, פיקוח ואבטחה ואף שיווק, ארגון כנסים ויזמות.
סמל העיר
הסמל מכיל את האלמנטים הבאים, בנוסף לשם העיר:
הסמל עוצב ב-1963 בידי ישעיהו בן-יליד, בן המושבה. ב-1989 נעשו שיפורים בסמל.
זובנאלג'נובי
זוּבֶּנְאֵלְגֶ'נוּבִּי (מערבית الزُبَانَى الجَنُوبِي - "אל-זובאניה אל-ג'נובי", הצבת הדרומית) או α2 במאזניים, נקרא לפעמים גם α במאזניים A וכן גליזה 564.1, הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים מאזניים. בדומה לזובנאשמאלי, היה הכוכב בעבר חלק מקבוצת עקרב וייצג את הצבת הדרומית שלו, ומכאן שמו. אף על פי שבהירותו של זובנאשמאלי גדולה מהבהירות של זובנאלג'נובי, קיבל זובנאשמאלי את ציון באייר β במאזניים וזובנאלג'נובי את α במאזניים. כבר בעת העתיקה היה ידוע שזובנאלג'נובי הוא כוכב כפול, שכן בני הזוג נמצאים במרחק זוויתי של כמעט 4 דקות קשת זה מזה ובתנאי תצפית טובים ניתן להפריד ביניהם ללא ציוד עזר. בעוד שזובנאלג'נובי קיבל את ציון באייר α2 במאזניים, בן הזוג העמום יותר קיבל את ציון באייר α1 במאזניים (לפעמים נקרא גם α במאזניים B וכן גליזה 563.4). במרחק זוויתי של כ-2.6 מעלות מזובנאלג'נובי נמצא כוכב נוסף עמום בהרבה שנקרא KU במאזניים, וככל הנראה גם הוא קשור כבידתית למערכת.
תכונות
כל כוכבי המערכת נמצאים במרחק של כ-75 שנות אור ממערכת השמש וחולקים את אותה מהירות רדיאלית ותנועה עצמית ומשום כך מניחים שהם קשורים כבידתית זה לזה. עם זאת, על פי המרחק הזוויתי ביניהם והמרחק ממערכת השמש, המרחקים ביניהם גדולים מאוד. זובנאלג'נובי ו-α1 במאזניים מקיפים זה את זה במרחק של 5,370 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של מאות אלפי שנים. KU במאזניים מקיף את שאר חברי המערכת במרחק של 217,000 יחידות אסטרונומיות (למעלה מ-3 שנות אור) ובזמן הקפה של 39 מיליון שנים. בשל קרבתם אל מערכת השמש הוכנסו גם זובנאלג'נובי וגם α1 במאזניים לקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
זובנאלג'נובי נמצא במרחק של פחות מחצי מעלה ממישור המלקה ולכן הוא מוסתר מדי פעם על ידי הירח ולעיתים רחוקות על ידי כוכבי הלכת. ההסתרה האחרונה על ידי כוכב לכת הייתה ב-25 באוקטובר 1947 על ידי נוגה וההסתרה הבאה על ידי כוכב לכת תהיה ב-10 בנובמבר 2052 על ידי כוכב חמה.
זובנאלג'נובי ו-α1 במאזניים הם בעצמם כוכבים כפולים, אך המרחק בין כל אחד מבני הזוג הוא קטן מכדי לאפשר תצפית ישירה בהם ותכונותיהם מוסקות ממדידות ספקטרוסקופיות.
תכונות זובנאלג'נובי A וזובנאלג'נובי B
לזוג הכוכבים המרכיבים את זובנאלגנובי בהירות נראית משותפת מדרגה 2.75 והם מקיפים זה את זה במסלול אליפטי שבו המרחק ביניהם נע בין שישית יחידה אסטרונומית לשליש יחידה אסטרונומית, בזמן הקפה של 70 ימים ו-8 שעות. בשל קרבתם הרבה לא ניתן לצפות בהם ישירות וקשה לגלות את תכונותיהם. נראה שהכוכב הבהיר מבין השניים, זובנאלג'נובי A, הוא כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A4 V, אם כי ייתכן שהוא כבר נמצא בסיום שלב זה של חייו והוא כבר הפך לתת-ענק בדרך להפוך לענק כתום. מסתו מוערכת בכ-2.2 מסות שמש ורדיוסו בכ-1.8 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-9,300 קלווין ומנתונים אלו ניתן להעריך שעוצמת הארתו הכוללת היא לפחות פי 20 מזו של השמש. על בן הזוג העמום יותר, זובנאלג'נובי B, לא ידוע הרבה, אך נראה שמדובר בכוכב הסדרה הראשית לבן - צהבהב מסוג ספקטרלי F עם מסה של כ-1.5 מסות שמש.
תכונות α1 במאזניים A ו-α1 במאזניים B
בני הזוג המרכיבים את α1 במאזניים מקיפים זה את זה במרחק של כ-9 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-16 שנים כך שיותר קל למדוד את מאפייניהם. לזוג בהירות מדרגה 5.15 כך שניתן לראותם בעין כאשר תנאי התצפית מיטביים. הכוכב הבהיר מבין בני הזוג, α1 במאזניים A, הוא כוכב הסדרה הראשית לבן - צהבהב מסוג ספקטרלי F4 V, מסתו כ-1.5 מסות שמש, רדיוסו כ-1.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-6,600 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 4 מעוצמת ההארה של השמש. בן הזוג העמום יותר, α1 במאזניים B, הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M0-1 V, מסתו כחצי מסת שמש, רדיוסו אינו ידוע אך לכוכבים מסוגו רדיוס של כשני שלישים מרדיוס השמש. טמפרטורת פניו כ-3,700 קלווין ועוצמת הארתו היא אחוזים ספורים מעוצמת ההארה של השמש, כך שתרומתו לעוצמת ההארה הכוללת של בני הזוג זניחה.
תכונות KU במאזניים
KU במאזניים הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב מסוג ספקטרלי G8 V עם בהירות מדרגה 7.24, כך שלא ניתן לראותו בעין. מסתו מוערכת בכמסת שמש, אך רדיוסו מעט קטן יותר מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-5,500 קלווין ועוצמת הארתו היא כ-60% מעוצמת ההארה של השמש. בהירותו משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות עם מחזור של 9 ימים, 8 שעות ו-24 דקות, ככל הנראה כתוצאה מכך שבהירות פניו אינה אחידה וסיבובו העצמי על צירו גורם לשינוי המחזורי בבהירות. משום כך הוא מסווג כמשתנה BY בדרקון.
דוד הראובני
מוצאו
שאלת מוצאו של דוד הראובני העסיקה רבות את החוקרים. על פי סברה אחת מדובר ביהודי אשכנזי, ועל פי סברה אחרת, היה יהודי ספרדי שישב באחת מארצות צפון אפריקה. מחקרים מאוחרים יותר נוטים לדחות אפשרויות אלה ומקבלים יותר את הסברה כי מוצאו הוא מיהודי חבש או מיהודי תימן. סברה נוספת מייחסת את הראובני לצאצאי עשרת השבטים אשר גלו לקוצ'ין שבהודו. הסברה כי הוא יהודי מחצי האי ערב נתמכת, בין השאר על ידי תיאור דמותו ולשון דיבורו. ר' דניאל מפיזה, בן תקופתו שהיה במגע קרוב עמו, כותב עליו שהוא.
הראובני עצמו כתב:
על אף שטען כי בא בשם בני גד, ראובן וחצי שבט המנשה, ראובני ייחס את משפחתו לזרע בית דוד, ויש לשער כי בכך ביקש להופיע כאחד מצאצאי הנשיאים עליהם מדבר בנימין מטודילה בחיבורו, שישבו בתימא. כאמור, דוד הראובני לא ייחס עצמו בחיבורו לשבט ראובן, ור' דניאל מפיזה אינו מכנה אותו כך. רבי שלמה מולכו ורבי עזריאל דאיינה ככל הנראה הראשונים שכינוהו כך, ונראה שהראובני עצמו התנגד לכינוי זה.
פעולותיו
הראובני הגיע לטאווירה (Tavira) שבפורטוגל בשנת 1525, ובנוסף לאיגרת מאת האפיפיור, שלח ב-24 באוקטובר למלך פורטוגל, ז'ואו השלישי, איגרת שכתב בעצמו:
בסוף 1529 או תחילת 1530 חזר הראובני לאיטליה וביקש להיפגש עם הקיסר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בסוף שנת 1530 נשלח דוד הראובני לחקירה אצל הגאוגרף ראמוסיו (Ramusio) על פי דרישת הסנאט של ונציה. רמוסיו הגיע למסקנה כי הראובני רמאי ובלתי שפוי בדעתו, ועל סמך חוות דעת זו החליט הסנאט לגרשו מוונציה.
במשך קרוב לשנתיים, מאז גורש מוונציה, אין ידיעות בנוגע להראובני, וככל הנראה התערער האמון בו לחלוטין. בקיץ 1532 יצאו דוד הראובני ושלמה מולכו לרגנסבורג, שם ביקשו להיפגש עם קרל החמישי במטרה לשכנעו לשתף יהודים במלחמה נגד הטורקים. השניים נעצרו בהגיעם לרגנסבורג, כאשר מולכו, האנוס לשעבר, הובא למנטובה שבאיטליה והועלה על המוקד, ואילו דוד הראובני נשלח למעצר בעיר לירינה (יש מי שמעלה סימן שאלה סביב הצטרפותו של הראובני למולכו במסעו לרגנסבורג).
בשנת 1535 הראובני היה חבוש בבית הסוהר של האינקוויזיציה שבלירינה (כך מעיד רודריגז אסנהיירו, סופר המלכות הפורטוגלי, בן דורו של הראובני). דוד הראובני נידון למוות על ידי בית הדין של האינקוויזיציה הספרדית שבלירינה, והוצא להורג ב-8 בספטמבר 1538. בתעודה מהארכיון הלאומי של ליסבון נרשם כי הראובני התנצר טרם עלותו על המוקד. ייתכן כי בעשותו כן ביקש מיתה פחות גרועה, בחנק ולא בשרפה, או שהאינקוויציה בחרה לרשום שהצליחה כביכול לנצרו.
לשאלת מניעיו
החוקרים נחלקים ביניהם בנוגע לשאלת המניע העיקרי של פעולותיו של דוד הראובני. היו שהדגישו את הפן המדיני-צבאי, והיו שהדגישו את הפן המשיחי. משה אידל כותב על כך: "דומני, כי האלטרנטיבות השונות שהוצגו בידי החוקרים - המדינית-צבאית מול המשיחית - לוקות בפשטנות מסוימת. אפשר, ולדעתי גם סביר להניח, כי במציאות היו מהלכים לשני ההיבטים של הראובני בעת ובעונה אחת. אין צורך ליצור קיטוב חריף בין שתי האפשרויות, אלא כדאי לחתור לראייה יותר משולבת של היסודות המדיניים והמשיחיים. למרות הנחה זו אני מניח, כי הצד המשיחי ממש היה משני לפעילות הצבאית, אך בכל זאת הוא לא נעדר אף בשלביו הראשונים של פעילותו של 'שר הצבא' של ממלכת 'המלך יוסף'".
הראובני כותב בחיבורו, כי בתשובה לשאלה האם הוא נביא או משיח, הוא ענה:
שוחט מציין שבתשובתו, הראובני "איננו מוסיף ואומר שאיננו משיח. משתיקתו זו משתמע, שאכן חשב, שמא הוא רק ב'חזקת משיח'". אידל, לעומתו טוען, כי על סמך העדויות המרובות שנמצאות בידינו, הוא מתקשה למצוא רמז לתדמית עצמית כמשיח. חיזוק לטענתו של אידל נמצא בכתביו של הראובני בהם הוא מדגיש כי אין הוא משיח כלל. אשכולי ושוחט סבורים כי בשלב מסוים הייתה תפנית מסוימת אצל הראובני, לכיוון האסכטולוגי. אידל סבור, שגם אם כך היה, הוא מתקשה להניח שהראובני זנח את תוכניותיו הצבאיות.
מאגר מידע ביבליוגרפי
מאגר ביבליוגרפי הוא מאגר של רשומות ביבליוגרפיות, אוסף דיגיטלי מאורגן של הפניות לספרות שפורסמה, הכולל מאמרים בכתבי עת ועיתונים, הליכי ועידה, דו"חות, פרסומים ממשלתיים ומשפטיים, פטנטים, ספרים וכו'. בניגוד לערכים ספרייתיים מקוטלגים, חלק גדול מהרישומים הביבליוגרפיים במאגרי המידע הביבליוגרפיים מתארים מאמרים, עבודות ועידה וכדומה, ולא מונוגרפיות שלמות, והם בדרך כלל מכילים תיאורי נושאים עשירים מאוד בצורת מילות מפתח, מונחי סיווג נושא או תקצירים.
מאגר ביבליוגרפי עשוי להיות כללי בהיקפו או לכסות תחום אקדמי ספציפי כמו מדעי המחשב. מספר משמעותי של מאגרי מידע ביבליוגרפיים הם קנייניים, זמינים על ידי הסכם רישוי מספקים, או ישירות משירותי האינדקס וההפשטה שיוצרים אותם.
מאגרי מידע ביבליוגרפיים רבים התפתחו לספריות דיגיטליות, המספקות את הטקסט המלא של התכנים שנוספו לאינדקס: כך למשל CORE, משקף ומוסיף אינדקסים לטקסט המלא של מאמרים מלומדים ו-Our Research מפתח מנוע חיפוש לתוכן בגישה פתוחה שנוסד על ידי Unpaywall. אחרים מתאחדים עם מאגרי מידע מחקריים שאינם ביבליוגרפיים כדי ליצור מערכות מנועי חיפוש רחבות יותר, כגון Chemical Abstracts או Entrez.
היסטוריה
לפני אמצע המאה ה-20, אנשים שחיפשו ספרות שפורסמה נאלצו להסתמך על אינדקסים ביבליוגרפיים מודפסים, שנוצרו באופן ידני מכרטיסי אינדקס. "במהלך שנות ה-60 המוקדמות של המאה העשרים השתמשו במחשבים לדיגיטציה של טקסט בפעם הראשונה. המטרה הייתה להפחית את העלות והזמן הנדרש לפרסום שני כתבי עת תקציריים אמריקאים, האינדקס מדיקוס של הספרייה הלאומית לרפואה והדו"חות המדעיים והטכניים של מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי (נאס"א). בסוף שנות השישים גופים כאלה של מידע אלפאנומרי דיגיטלי, המכונים מאגרי מידע ביבליוגרפיים ומספריים, היוו סוג חדש של משאב מידע. בשנות ה-1970 המוקדמות, שליפה אינטראקטיבית מקוונת הפכה לכדאית יותר מבחינה מסחרית מרשתות טלקומוניקציה פרטיות. השירותים הראשונים הציעו כמה בסיסי נתונים של אינדקסים ותקצירים של ספרות מדעית. מאגרי מידע אלה הכילו תיאורים ביבליוגרפיים של מאמרים בכתבי עת שניתן היה לחפש בהם לפי מילות מפתח בכותרת ומחבר, ולעיתים לפי שם היומן או כותרת הנושא. ממשקי המשתמש היו גלמיים, הגישה יקרה והחיפוש נעשה על ידי ספרנים בשם 'משתמשי הקצה'.
רוברט מקאליסטר
ביוגרפיה
מקאליסטר נולד בדבלין שבאירלנד, בנו של אלכסנדר מקאליסטר, פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת דבלין. את לימודיו ערך באוניברסיטת קיימברידג'. התעניינותו המוקדמת הייתה בארכאולוגיה של אירלנד, אך הוא החל להתעניין בארכאולוגיה המקראית.
חפירותיו בארץ ישראל
בשנת 1898 נשלח מקאליסטר לארץ ישראל מטעם הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל כדי לשמש עוזרו של פרדריק ג'ונס בליס. במשך שנתיים הם חפרו בארבעה תלים באזור השפלה, חפירות שנועדו בין היתר כדי לאתר את גת-פלשתים. השניים חפרו במרשה-(תל צנדחנה), תל צפית-(תל אל-צאפי), תל גודד- (תל אל-ג'ודידה) ובעזקה-(תל זכריה).
בשנת 1900, עם פרישתו של בליס, התמנה מקאליסטר למנהל הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, והוא שימש בתפקידו עד 1909. בשנים 1905-1902 ו-1909-1907 ערך חפירות מקיפות ביותר באתר תל גזר, מיקומה של גזר המקראית. מקאליסטר חילק את עבר העיר ל"תקופה הקדם-שמית", "התקופה השמית הראשונה", "התקופה השמית השנייה", "התקופה השמית השלישית", "התקופה השמית הרביעית", "התקופה ההלניסטית" ו"התקופה הרומית-ביזנטית". מקאליסטר זיהה באתר שמונה שכבות יישוב (כיום מקובל להניח כי מדובר ב-26).
בשנת 1902, התפרצות מחלת הכולרה בין עובדיו הכריחה אותו להשעות את החפירות בתל גזר והוא הגיע לירושלים. בהיותו בירושלים הוא בחן את מערת ניקנור והכתובת שנתגלתה בה, ימים ספורים לאחר הגילוי.
אחד הלקחים שעולים מן החפירה הזו, היא העובדה שמקאליסטר חפר חלק גדול מדי של התל. חפירתו עשויה להמנות בין החפירות שניתן לכנותן "חפירות טוטאליות", שכן כילתה חלק ניכר של התל.
ממצאיו פורסמו בשנים 1912-1911 בשלושה כרכים תחת השם "The Excavation of Gezer", אחד ממצאיו המפורסמים היה לוח גזר.
לאחר מפעל החפירות בגזר, כמעט ונעלם מקאליסטר ממפת החפירות של ארץ-ישראל. אמנם הוא נענה לקריאתו של ג'ון גרסטנג, מנהל מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי, לבוא ולעמוד בראש המשלחת הבריטית שחפרה בעיר דוד בירושלים, כחלק ממפעל החפירות הבינלאומי שיזם גרסטנג במקום. מקאליסטר וגארו דנקן חפרו בעיר דוד בירושלים בשנים 1923–1925 מטעם הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל. ה"מבנה המדורג" שחשפו בראש המדרון המזרחי של הגבעה מעסיק את החוקרים מאז, הן מבחינת קביעת תאריכו המדויק והן מבחינת מהותו האדריכלית.
פעילותו באירלנד
כאשר הסתיימה כהונתו בקרן, מקאליסטר פנה לארכאולוגיה קלטית. הוא נתמנה לתפקיד פרופסור באוניברסיטת דבלין בשנת 1909 וכיהן בתפקיד עד לשנת 1943. מקאליסטר התערב במדיניות לשימור האתרים הארכאולוגים של אירלנד, שנוסדה דאז, וכיהן במספר מועצות לשימור אתרים שכאלו.
מקאליסטר פרסם מאות דוחות וספרים בנושאים אותם חקר, ועם פרישתו מהאוניברסיטה עבר לקיימברידג', שם התגורר עד למותו בשנת 1950.
קישורים חיצוניים
P.A. Thomas, The Success and Failure of Robert Alexander Stewart Macalister, Biblical Archaeologist March 1984, pp. 33-35
גדעונה
גִּדְעוֹנָה הוא יישוב קהילתי בעמק חרוד למרגלות הר הגלבוע, השייך למועצה אזורית הגלבוע.
היסטוריה
גדעונה הוקם בשנת 1949 ככפר עבודה על ידי עולים מתימן. היישוב הוקם במחנה מעבר ששימש את עין חרוד, בית השיטה ודברת לפני מעברם לנקודות הקבע שלהם. עבור המתיישבים נבנו בתים קטנים. פרנסתם הייתה עבודה שכירה בייעור וחקלאות ובנוסף לכל בית היה משק עזר של 2.5 דונם. בספטמבר 1952 נחנך בית הכנסת ביישוב. בשנת 1955 הועברו לאחריות עמידר ונדרשו לרכוש את הבתים או לשלם דמי שכירות. בשנת 1957 חוברו בתי הכפר לחשמל. בשנת 1961 דובר על חיסול המקום.
בסמוך ליישוב נמצא בית הקברות של ראשוני עין חרוד ותל יוסף. מדרום לו, על מורדות הגלבוע, נטוע יער וינגייט ובסמוך לו נמצא הגן הלאומי מעיין חרוד.
בשנות ה-60 הפך ליישוב קהילתי.
שמו של היישוב הוא על שם השופט המקראי גדעון בן יואש שבחר את חייליו לקראת המלחמה במדין בקרבת מקום היישוב.
בסמוך ליישוב פעל במשך שנים רבות בסיס צבאי שהוקם עוד לפני קום המדינה. במהלך השנים עבר הבסיס גלגולים שונים, ובשנותיו האחרונות שימש כסדנת חימוש עד שנסגר כחלק מצמצום תקציב הביטחון וייעול פעילות. רוב מבני הבסיס הושמדו בתרגיל של גדוד 603 מחיל ההנדסה, למעט מספר מבנים היסטוריים שיועדו לשימור.
סיבתיות כפולה
סיבתיות כפולה הוא ביטוי שטבע יחזקאל קויפמן והתקבל במחקר המקראי בשאלה "כיצד מנהל אלוהים את העולם". האירועים מתרחשים לכאורה בתהליך סיבתי-רציונלי וטבעי בעולם המציאות, אך בפועל בני האדם מונחים על ידי אלוהים.
סוגיית הסיבתיות הכפולה מעלה את השאלה: אם האל מתערב בחיי האדם וכופה עליו את רצונו וכל שמתרחש על פני האדמה נקבע על ידי אלוהים, כיצד יכול האדם לבחור ולקבל החלטות בעצמו? ובניסוחו של אוריאל סימון: "דטרמיניזם אלוהי אינו מתיישב, לכאורה, עם חירות אנושית - כאשר האדם אינו אלא כלי בביצוע התוכנית של האל דומה שהוא פטור מאחריות למעשיו, ולהפך, כאשר הרשות נתונה, דומה שהאל אינו מנהיג את בריותיו אלא רק מגיב על מעשיהם".
בין התערבות האל בעולם לרצון החופשי של האדם
על פי המקרא, בני האדם פועלים בעולם כאילו הם אדונים לגורלם, מתוך דינמיקה פנימית של סיבה ומסובב, אבל בפועל אלוהים הוא המנהל את העולם. יחזקאל קויפמן כינה את התפיסה הזאת 'סיבתיות כפולה'. המונח נטבע בספרו, 'תולדות האמונה הישראלית', בדיון על מגילת אסתר. כלומר, האירועים מתרחשים לכאורה בתהליך סיבתי-רציונלי וטבעי בעולם המציאות אבל בפועל בני האדם מונחים על ידי אלוהים. תפיסת 'הסיבתיות הכפולה' גורסת, שהאלוהים מכוון את מהלך האירועים במטרה להגיע לתוצאה מסוימת ('גישה תכליתית'), למרות שבעולם המציאות האירועים מתרחשים כאילו מעצמם, בתהליך סיבתי. כדברי יאירה אמית: [מן הפן הפואטי] "נראה כי הסיפורת המקראית כולה, כפי שהיא נתונה לפנינו, על כל חלקיה ורבדיה, מבטאת את עקרון הסיבתיות הכפולה".
במקרים מעטים מציין המספר המקראי במפורש את קיום הסיבתיות הכפולה: בפרשת נישואי שמשון עם האישה הפלישתית, נאמר: "ואביו ואמו לא ידעו כי מה' היא..." . דוד מבקש מהאל: "סכל נא את עצת אחיתפל ה'". והמספר מכיר בהתערבות האלוהית: "וה' צוה להפר את עצת אחיתפל הטובה..." . גם בפרשת פילוג הממלכה, מסביר המספר, כי סירוב רחבעם לבקשת זקני העם נבע מכוונת אלוהים: "ולא שמע המלך אל העם כי הייתה סבה מעם ה' למען הקם את דברו ביד אחיה השילני אל ירבעם בן נבט". אבל בדרך כלל אין תיאור מפורש של ההתנהלות האלוהית המקבילה להתנהלות הארצית והיא משתמעת מעלילת הסיפור. יש לשים לב, שהביטוי 'סיבתיות כפולה' אינו מדויק. ההתנהלות הסיבתית היא מנקודת ראות אנושית (כלומר חד-צדדית ולא 'כפולה') ואילו מבחינה אלוהית ההתנהלות היא לא סיבתית אלא תכליתית.
תפיסה זו סותרת לכאורה תפיסה מקראית אחרת, שהיא 'חופש הרצון', לפיו האדם רשאי לקבל החלטות מעשיות וערכיות לפי הבנתו ורצונו. התפיסה של חופש הרצון היא מרכזית במקרא. היא נאמרת במפורש, למשל בסוף פרשת הברכות והקללות בספר דברים: "...החיים והמות נתתי לפניך הברכה והקללה ובחרת בחיים..." ובדברי ישעיהו: "אם תאבו ושמעתם טוב הארץ תאכלו אם תמאנו ומריתם חרב תאכלו" והיא משתמעת, בין היתר, מהתביעה לעשות הישר בעיני ה' ומהיתכנות הסליחה, למי שלא הלך בדרך הישרה אבל תיקן את דרכיו. נמצא שתפיסת 'הסיבתיות הכפולה' מניחה, שהאדם בעצם מנוהל על ידי האל גם מבלי שיהא מודע לכך וההחלטות שהוא מקבל ('חופש הרצון') הן אשליה בלבד. ובכן, נשאלת השאלה: האם השקפת העולם המקראית מאמינה בחופש הרצון או שההתרחשות האנושית נגזרת (תרתי משמע) על ידי ההשגחה העליונה בלבד?
נראה שהפתרון לסתירה זו הוא שבסיפורת המקראית האל מכוון את האירועים, אבל מעורבותו באה לידי ביטוי בכך, שהוא מזמן את הנסיבות, שבהן יהיה על האדם לבחור את דרכו. ההתערבות האלוהית נעצרת לפני קבלת ההחלטה על ידי בני האדם. האלוהים מותיר לאדם מרחב פעולה חופשי, כדי שיחליט בעצמו באיזו דרך יבחר. עוד יש לציין כי המקרא גם מציג מצב שבו החירות הבחירית נשללת מהאדם, וכך עולה מהכבדת לב פרעה בידי האל.
תפיסה זו מצויה בכל המסורות במקרא. היחס בין מידת המעורבות האלוהית למרחב הפעולה החופשי של האדם משתנה ממסורת למסורת וגם מאירוע לאירוע. בסיפור על התגלות אלוהים למשה בסנה (שמ' ג), אלוהים יצר את נסיבות ההתגלות אבל משה צריך להסכים לקבל את השליחות המוצגת לו. נראה שאלוהים דוחק בו לקבל את השליחות מפני שללא הסכמתו לא ימלא משה את התפקיד שאלוהים ייעד לו.
דפוס מעורבות זה בולט במיוחד במסורת החוכמתית. התערבות האל בסיפור יוסף היא סמויה. אלוהים יוצר את נסיבות המפגש בין יוסף לאחיו בדותן. יוסף יכול היה לחזור לביתו, לאחר שלא מצאם. אלוהים מזמן לו שוב נסיבות שבהן הוא צריך להחליט ולא האל, אם להמשיך ולחפשם (בר' לז, 17). במגילת אסתר, שגם היא עוצבה על פי המסורת החוכמתית. אפילו שם האל לא נזכר וגיבורי המגילה מחליטים בעצמם איזו פעולה לנקוט. הגעתה של אסתר לארמון אחשוורוש וגילוי המידע על מזימת המן הם נסיבות שנוצרו על ידי האל, אבל אסתר חייבת להחליט בעצמה אם תסתכן בהתייצבות לפני אחשוורוש מבלי שהוזמנה, ושם עליה לנהוג בחוכמה כדי להצליח במשימתה (אס' ד, 16). היא יכולה הייתה להיכנע לפחדיה ולהימנע מהסתכן.
במסורת הדויטרונומיסטית האל מנהל ומנווט את האירועים עד שלב שבו ניתן לאדם מקום להחליט בעצמו על המשך דרכו. בפרשת המלכת שאול, אלוהים גרם, כנראה, לאובדן האתונות לקיש אבי שאול, כדי שיגיע אל שמואל, אבל ההחלטה הסופית אם לקבל את המלוכה הייתה בידו והוא בחר לקבל אותה (שמ"א ט–י 9). בנסיבות אחרות, בפרשת המלחמה בעמלק, בחר שאול שלא למלא אחר כל הוראות האל מפי שמואל (שם, טו, 9-5). במגילת רות נראה, שמרחב הפעולה של גיבוריה גדול יותר מאשר בסיפורים אחרים במקרא. אלימלך בחר לצאת מבית לחם למואב, וחזרתה של נעמי הייתה בחירתה החופשית בתוקף הנסיבות שאלוהים יצר: "אני מלאה הלכתי וריקם השיבני ה'" (רות ב, 2). כמעט כל האירועים המתרחשים בסיפור הם תוצאת החלטתם של גיבורי העלילה.
תופעת ההתערבות האלוהית במקרא מקבלת לעיתים צורות ייחודיות. כאשר האדם אינו יודע במה לבחור, הוא מבקש אות מאלוהים: בני ישראל הצריכים להאמין למשה השליח ולשליחותו (שמ' ד, 9-8); עבד אברהם בבואו לחרן (בר' כד 20-12); גדעון כשנקרא להושיע את ישראל (שופ' ו 17; שם, 40-36). אבל אז האדם לא ממש מכריע בבעיה, מכיוון שהאות שהתקבל הוא מסר ישיר מאלוהים, אלא שרק מעטים זוכים להתגלות האות.
צורה ייחודית אחרת של התערבות האלוהים מתגלה במצב שבו האדם אינו מתנהג לפי רצון האל. אז יוצר האל נסיבות מיוחדות, המובילות את האדם אל ההתנהגות 'הרצויה'. במקרים אלה מיישם אלוהים תהליך "חינוכי" כדי לגרום לאדם להגיע למסקנות 'הנכונות' תוך שהוא מותיר לו את חופש ההחלטה. כך "חינך" אלוהים את יונה ואת בלעם, כדי שיסכימו לקבל את השליחות האלוהית וגם את יוסף שהפכו מבעל אופי אגוצנטרי למי שבהדרכת האל הציל את משפחתו מרעב.
אדסטוס
אדסטוס (שם מדעי: Edestus) הוא סוג של דג סחוס נכחד מסדרת האאוגנאודונטים הקרובה לכימראים. הוא חי מסוף הדבון עד לסוף הקרבון במשך מעל 100 מיליון שנה. מאובניו כמו שאר בני הסדרה ידועים רק ממאובני שיניים אשר נמצאו ברחבי העולם. משמעות שמו מיוונית: "לטרוף".
מאפיינים
דג זה הגיע לאורך מרבי של 6 מטרים, בדומה לעמלץ לבן. בדומה להליקופריון היו לו לסתות דמויות קונכית שבלול, איתן הוא כנראה השתמש כדי לשסע טרף רך גוף ואולי אחרי חבטות משסעות. בניגוד להליקופריון היו לו שיניים כאלו גם בלסת העליונה. מבנה השיניים מרמז שאולי הוא לא היה יכול לסגור את פיו. דג קדום זה תואר על ידי הפלאונטולוג ג'וזף ליידי ב-1856.
בתרבות
יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
חיבור אבוד
חיבור אבוד הוא יצירה ספרותית או עיונית שידוע כי התקיימה, אך לא שרדה. עדויות לקיומה של היצירה הן אזכורים ביצירות אחרות שכן שרדו, ולעיתים שרד רק חלק מהיצירה שמלמד על שאר חלקיה.
חיבורים אבדו מכל מיני סיבות. לפעמים איבדו אותם במשבר או אסון היסטורי (כמו למשל שריפת הספרייה הגדולה של אלכסנדריה), לפעמים הם הושמדו בכוונה בגלל תוכנם (כסוג של צנזורה, למשל באמצעות שריפת ספרים) ולעיתים, כותבי החיבורים עצמם החליטו להשמידם, מסיבות שונות (אם כי לא תמיד הצליחו - הפואמה האפית אינאיס נשמרה על ידי אוגוסטוס, למרות שיוצרה, ורגיליוס, ציווה להשמידה, וכך גם יצירותיו של פרנץ קפקא פורסמו למרות בקשתו שיושמדו).
לעיתים, שורדים חלקים מחיבורים אלה כציטוטים בחיבורים אחרים. למשל, האנציקלופדיה "תולדות הטבע", מאת פליניוס הזקן, מצטטת חיבורים קדומים יותר. בין היתר, התבססה האנציקלופדיה על כתביו של מרקוס טרנטיוס וארו - מלומד וסופר רומאי, שחי ופעל כ-100 שנים לפני פליניוס. מקור אחר הוא מרקוס ויפסניוס אגריפס, שעל מפותיו הסתמך פליניוס בחלק מהכרכים הגאוגרפיים. בערכים זואולוגיים הסתמך פליניוס על אריסטו, ובתחום הבוטני על תאופרסטוס.
כמו כן, לעיתים שורדים חיבורים אבודים כעתיקות, או כאשר הדפים עליהם הם נכתבו משמשים כמצע לכתבים מאוחרים יותר (פלימפססט). דוגמה לחיבור שנחשב כאבוד, אך נמצא לאחרונה, הוא הפלימפססט של ארכימדס, ששרד מתחת לטקסט של ספר תפילה.
עדן (להקה)
עדן הייתה להקת בנים ופופ ישראלית. הלהקה התפרסמה במיוחד לאחר שייצגה את ישראל באירוויזיון 1999 בשיר "יום הולדת".
חיבור אבוד
רוב החיבורים האבודים החשובים ביותר נכתבו בעידן הקלאסי, מאחר שלפני המצאת הדפוס היו עותקים מעטים מכל כתב יד, אך ישנן דוגמאות מכל תקופות ההיסטוריה, למשל, גם במאה ה-20 אבדו סרטי ראינוע רבים (כ-80% מהם) מאחר שצולמו על חומר בלתי יציב הנוטה להתלקחות, שדרש טיפול מסור על מנת לשמרו.
עדן (להקה)
את הלהקה הקימו ב-1996 האחים אדי וגבריאל בטלר, מקהילת העבריים מדימונה, וחבריהם רפאל דהן ודורון אורן. היא נקראה על שם בתו של אדי בטלר מחברתו לשעבר. ב-1997 פרצה הלהקה בזכות הופעה בתוכנית הטלוויזיה של אמנון לוי. ב-1999 היא נבחרה לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון שנערכה בירושלים, והגיעה למקום החמישי מתוך 23, בשירה "יום הולדת". בשנה זו יצא גם האלבום הראשון של הלהקה, שנקרא גם הוא "יום הולדת".
הלהקה הוזכרה בשיר "גם זה יעבור" של הראפר טונה.
סנט ז'וזפ ז'ירונה
סנט ז'וזפ ז'ירונה (בקטלאנית:  Club Bàsquet Sant Josep Girona) היה מועדון כדורסל ספרדי מהעיר ז'ירונה שבקהילה האוטונומית קטלוניה. בעונתה האחרונה,, שיחקה בליגה הרביעית בספרד.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1962 על ידי רמון סיטייה, והחלה לשחק בליגה השלישית. תוך מספר שנים עלתה לליגה הראשונה בספרד, שאז הייתה ליגה חובבנית. ב-1987 כאשר הוקמה ליגה מקצועית חדשה בספרד, הקבוצה החלה לשחק בה כקבוצה מקצועית מן המניין. תוך פחות מחמש שנים שם הקבוצה שונה לשמה הנוכחי, מועדון הכדורסל ז'ירונה.
מאז, הקבוצה לא זכתה בשום תואר ספרדי. אך היא זכתה בתואר האירופאי הראשון שלה בעונת 2006/07 כאשר זכתה בגביע היורוקאפ של פיב"א בניצחונה על אזובמאש מאריופול האוקראינית. בעונה שלאחר מכן הגיעה הקבוצה לגמר גביע יול"ב אך הפסידה לחובנטוד בדאלונה. לפני פתיחת עונת 2008/09 נקלעה הקבוצה לבעיות כלכליות שבעקבותיהן נאלצה לוותר על השתתפותה ביורוקאפ ובלה ליגה.
בשנת 2009 החזירה לעצמה הקבוצה את שמה המקורי סנט ז'וזפ ז'ירונה.
באפריל 2013 הודיעה הקבוצה שהיא תתפרק בסיום עונת 2012/2013.
אולם הבית של הקבוצה הוא פלאו ז'ירונה-פונטז'או, המכיל כ-5,000 מקומות ישיבה.
הרי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רות הורם
רות הורם (1931 – 2 באוגוסט 2021) הייתה ציירת ופסלת ישראלית.
ביוגרפיה
הציגה תערוכות יחיד רבות והשתתפה בתערוכות קבוצתיות בישראל וברחבי העולם. על כך אמרה:
משנת 1993 ועד למותה היא עבדה בסדנת ההדפס ירושלים. הדפסי המונוטייפ שהיא יצרה היו עשויים ממספר רב של רשתות מודפסות באופן חופשי זו על-גבי זו. במהלך העבודה שילבה הורם לסירוגין חומרים כגון מגזרות נייר, עלים וזרדים, קרעי בדים, צילומי טבע וערים. מדובר בסדרות נושא, כאשר כל הדפס נוצר באופן חד-פעמי.
רות הורם עסקה גם בפרויקטים אמנותיים ציבוריים, בעיקר בירושלים, אך גם בערים אחרות בישראל (על חשיבותה של פעילות זו עמדה כבר ב-1968). במסגרת זו שיתפה פעולה פעמים רבות עם האמנית מגדלנה חפץ. בפרויקטים האלה הדגישה הורם נושאים אקולוגיים, בפרט את נושא המיחזור. הורם מיחזרה חומרים שונים, בעיקר גרוטאות של חלקי מכוניות, לשם יצירת פסלים העומדים ברשות הרבים. בין יצירותיה הציבוריות כלולות עבודת קרמיקה פיסולית בספרייה העירונית באר-שבע (בשנת 1992), ציור קיר במרכז "מרשל" בבית שערי העיר בירושלים (בשנת 1999), עבודות במתכת צבעונית על קירות חיצוניים של מבנים בירושלים, באוניברסיטה העברית, בבית הספר למדעים ולאמנויות ובבית-הספר התיכון בבית צפאפה, וכן פסל סביבתי ממתכת צבעונית בבית-הספר "היובל" בגבעת משואה בירושלים (העבודות בבית צפאפה ובגבעת משואה נעשו בשיתוף מגדלנה חפץ). בשנת 2015 בנתה במסגרת פסטיבל מידברן את הפסל "לב אישה" (בשיתוף ניהאד דביט) - פסל בגובה 17 מטר העשוי חוטי ברזל מלופפים.
נפטרה ב-2 באוגוסט 2021. התגוררה בירושלים.
בשידור חוקר
בשידור חוקר (נקראה גם שידור חוקר) הייתה תוכנית טלוויזיה בהנחייתו של רפי גינת שהופקה בשיתוף עם משטרת ישראל. התוכנית שודרה לראשונה ב-10 בנובמבר 1986 בערוץ 1 של רשות השידור.
עם עזיבתו של רפי גינת את רשות השידור, ומעברו לערוץ השני שודרה התוכנית לראשונה בערוץ 2 הניסיוני בשנת 1992 ושודרה בו לסירוגין במשך כשנה עד 1993. לאחר מספר שנות היעדרות, שבה התוכנית למסך בשנת 1996 במסגרת זכיינית השידור "רשת" בערוץ 2 המסחרי, שם שודרה לסירוגין במשך מספר שנים. התוכנית מותגה מחדש בשנת 2000 ונקראה "שידור חוקר". התוכנית ירדה משידור בשנת 2004 לאחר 18 שנה, מאז היו מספר ניסיונות להחזיר את התוכנית בתיאום עם משטרת ישראל, דבר שלא הבשיל לכדי מעשה. התוכנית זכתה 4 פעמים ברציפות, החל משנת 2000 עד שנת 2004 בטקס פרס מסך הזהב, כתוכנית תעודה ותחקיר הטובה ביותר. בתחילת חודש מרץ 2022 פרסמו מעריב שאלון סקר, כאשר הגולשים נשאלו מה התוכנית שהיו רוצים להחזיר למסך, "בשידור חוקר" זכתה במקום הראשון. סמוך למועד בו פורסם הסקר, נפתחה קבוצה ברשת הפייסבוק להחזרת התוכנית למסך, כולל תוכניות ארכיון.
פורמט התוכנית
התוכנית מבוססת על פורמט בריטי בשם שבו במהלך התוכנית מוצגים שחזורים של מקרי פשע חמורים, ולאחריהם מוצגים קלסתרונים או פרטים מזהים אחרים של הפושעים המבוקשים שאמורים לסייע בלכידתם ובפענוח מקרי הפשע. עם סיום השחזור נפתחו קווי הטלפון לצופים שהתקשרו למוקד טלפנים באולפן או ליחידת החוקרים במשטרה כדי לעזור בפענוח הפשע. ואכן, בעקבות השידור בתוכנית פוענחו פשעים רבים. עם זאת, לעיתים קרה שאזרחים דיווחו למשטרה על השחקנים שהציגו בשחזור המצולם כחשודים. התוכנית זכתה באופן עקבי לרייטינג גבוה. התוכנית האחרונה ששודרה ב-13 באוקטובר 2004 רשמה 23.8% צפייה בקרב משקי הבית היהודיים.
פרודיה ב"זהו זה!"
אחד מפרקי הסדרה "זהו זה!" היה פרודיה על התוכנית. בפרק משנת 1988 בשם "בשיטור משודר" גילם השחקן שלמה בר-אבא את דמותו של רפי גינת עם המשפט: "נו, מהו הלקח? כמו שאנחנו אומרים בכלבוטק, תמיד: לא להתפתות לעסקאות בשטח, פשוט לא להתפתות, כי אחרת אתה אוכל אותה, אוכל אותה בחזק, ואוכל אותה בגדול". כעבור עשור שיתפו בר-אבא וגינת פעולה בסדרה הקומית "ברונו" בקטע בו בין היתר גינת חוזר על אותו משפט.
Tha Carter IV
לאחר שחווה עיכוב רב בצאתו, האלבום יצא לקמעונאים הדיגיטליים בחצות ב-28 באוגוסט 2011, לאחר הופעתו של ויין בפרסי הווידאו קליפים של MTV, ולקמעונאים הפיזיים למחרת. האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 964,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון, והפך לאלבומו השלישי של ויין שהגיע למקום הראשון. האלבום זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה, שהיו חלוקים בתגובותיהם כלפי הפקת האלבום והביצועים של ויין עצמו באלבום, ומצאו שהוא מהווה אכזבה בהשוואה לעבודתו הקודמת.
ואלון בהראמי
קריירת מועדונים
בהראמי נולד במיטרוביצה, שבחבל קוסובו, וכשהיה בן 5 עבר עם משפחתו לשווייץ, שם השתקעה משחפתו בכפר סטאביו, אשר נמצא בחלק של דוברי האיטלקית בשווייץ. מספר שנים מאוחר יותר קיבל בהראמי אזרחות שווייצרית.
בהראמי החל לשחק כדורגל במועדון הקטן של הכפר סטאביו, ומשם עבר לשחק במחלקת הנוער של קבוצת קיאסו, ואחר כך גם במחלקת הנוער של לוגאנו. בלוגאנו, קיבל בהראמי מספר הזדמנויות בקבוצה הבוגרת, ולאחר מספר משחקים טובים שלו בקבוצה, הוא הוחתם בעסקה משותפת בשני המועדונים האיטלקים גנואה ואודינזה. הוא שיחק תחילה בגנואה, שאז שיחקה בליגה האיטלקית השנייה, בעונת 2003–2004. בעונה שלאחר מכן, גנואה רכשה את חלקה של אודינזה מכרטיס השחקן שלו, והשאילה אותו להלאס ורונה, שגם שיחקה בליגה השנייה. אחרי עונה מרשימה בוורונה, לאציו רכשה אותו מגנואה, בקיץ 2005.
בלאציו, שיחק בהראמי במשך שלוש עונות, ורכש לעצמו מעמד חשוב בסגלה של הקבוצה. בעונתו האחרונה, היה כבר שחקן הרכב לכל דבר, ובכך תפס את תשומת לבם של מועדונים רבים באירופה. ב-23 ביולי 2008, הכריזה וסטהאם יונייטד שרכשה את בהראמי מלאציו, תמורת 5 מיליון פאונד, והחתימה אותו על חוזה ל-5 שנים. בהראמי ערך את הופעת הבכורה שלו בווסטהאם בניצחון הביתי 1–2 על וויגאן אתלטיק, ב-16 באוגוסט 2008. שערו הראשון עבור וסטהאם, היה שער ניצחון במשחק בו ניצחה קבוצתו 0–1 את סנדרלנד, ב-23 בנובמבר 2008.
ב-26 בינואר 2011 חתם בהראמי ל-3 שנים וחצי בפיורנטינה. בקיץ 2012 חתם בהראמי בנאפולי. ב-2 באוגוסט 2014 חתם בקבוצה הגרמנית המבורג. ב-11 ביולי 2015 חתם בהראמי לשלוש שנים בווטפורד מהפרמייר ליג. ב-16 באוגוסט 2017 חתם לשנתיים באודינה.
ב-31 בינואר 2022 חתם בברשה מהסרייה ב'.
קריירה בינלאומית
בהראמי נכלל בסגלן של נבחרות שווייץ הצעירות עד גיל 18 ועד גיל 19. הוא כבש גם שער חשוב עבור נבחרת שווייץ הבכירה, נגד טורקיה, במשחק ההצלבה הראשון מבין שניים, לקראת העפלה למונדיאל 2006. במהלך טורניר הגמר של מונדיאל 2006, הוא סבל מפציעה שגרמה לספסולו במהלך שני המשחקים הראשונים של הטורניר. במשחק השלישי של שלב הבתים נגד קוריאה הדרומית, הוא שיחק והוחלף בדקה ה-88 של המשחק. במשחק שמינית הגמר נגד אוקראינה הוא לא שותף. בהראמי היה שחקן הרכב בכל שלושת המשחקים של נבחרת שווייץ במהלך טורניר הגמר של יורו 2008.
בהראמי נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2010, במסגרתו הורחק בכרטיס אדום במשחק מול צ'ילה והפך בכך לשחקן השווייצרי הראשון שהורחק במשחקי גביע העולם.
חיים אישיים
ביולי 2018 נישא לגולשת הסקי לארה גוט-בהראמי. יש לו שני ילדים מאשתו לשעבר, אלנה נונזאני: סופיה, ילידת 2009, ואיזבלה שנולדה ב -19 ביולי 2016.
תזמורת קול ישראל בערבית
תזמורת קול ישראל בערבית היא תזמורת שניגנה במסגרת שידורי קול ישראל בערבית בשנים 1948 עד 1993.
היסטוריה
נגני התזמורת היו עולים מעיראק וממצרים, שעלו בתחילת שנות ה-50. התזמורת הייתה מוכרת לא רק בקרב חלקים מהחברה הישראלית, אלא גם בחלקים מהעולם הערבי.
בתחילת דרכה מנתה התזמורת שלושה חברים. שני הכנרים, שמואל לוי ויוסף רז'לה, ומנהל התזמורת ונגן העוד עזרא אהרון, שעלה לישראל עוד בשנות ה-30.
זוזו מוסא שעלה ממצרים היה מנצח התזמורת במשך שנים רבות, וגם ניגן בכינור.
נגן הקאנון אברהם סלמאן, שהיה עיוור, היה גם דמות איקונית ידועה.
בשנות ה-70 הצטרף לתזמורת נגן העוד, יוסף שם טוב.
קול ישראל בערבית (רשת ד'), נוסד כמכשיר תעמולה של מדינת ישראל, שהופנה כלפי העולם הערבי וכלפי ערביי ישראל. בתחילה היו שידורי הערבית 45 דקות ביממה במסגרת הגל העברי, וב-1956 פוצל הגל העברי והגל הערבי כך שבשנות ה-60 קול ישראל בערבית שידר שבע וחצי שעות ביממה (כיום השידורים נמשכים 24 שעות ביממה). שעות השידור של התזמורת התפתחו ביחס לגידול בשעות השידור של הגל הערבי. בתחילה התזמורת ניגנה קטעים במסגרת תוכניות חידונים מוזיקליים. עם הזמן ניגנה מוזיקת רקע בתסכיתים, וקטעים מוזיקליים במסגרת תוכניות המוזיקה. הרפרטואר של התזמורת כלל מוזיקה מוכרת מהעולם הערבי וכן חומר מקורי. בין כותבי המוזיקה היו הנגנים, כדוגמת אלברט אליאס, וכן חברים אחרים בגל הערבי, כגון יצחק אביעזר, שהחל מ-1957 היה במשך כארבעים שנה עורך המוזיקה של קול ישראל בערבית, ובין השנים 1959 - 1985 מנצח הלהקה.
ב-1993, עם פרישתו לגמלאות של מנהל הלהקה זוזו מוסא, פורקה התזמורת.
גורן (מושב)
גורן (גֹּרֶן) הוא מושב באזור הגליל המערבי ליד העיר מעלות תרשיחא השייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
היסטוריה
היישוב שראשיתו כפר עבודה הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן שנשארו במקום כשנה, לאחר כשנה עברו חלק מהם לנתניה וחלק אחר לאזור ובודדים התפזרו למקומות שונים אחרים ובמקומם הגיעו לכפר עולים יוצאי צפון אפריקה. הכפר הפך למושב והיום הוא מושב מצליח.
כפרי עבודה הייתה צורת יישוב לפיה הביאו קבוצות עולים לעבד קרקע ולפתח חורש במקום שנבחר לכך, בדרך כלל באזורי ספר. כעבור מספר חודשים או שנים, בחרו אם להישאר או לעבור למקום אחר.
בראשית שנות החמישים היו כ-21 כפרי עבודה שמרביתם הפכו למושבים ועודם כאלה.
כפרי העבודה הוקמו על ידי המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית, בניהולו של רענן ויץ, על פי תפיסתו של יוסף ויץ (ראש הקרן הקיימת דאז ואביו של רענן) ולוי אשכול (השר הממונה על המחלקה להתיישבות).
Asynchronous Transfer Mode
ATM (ראשי תיבות: Asynchronous Transfer Mode) הוא תקן תקשורת של CCITT (ארגון לטלגרפיה וטלפוניה בינלאומי). ATM הוא הבסיס לרשתות BISDN שהן הדור החדש של ISDN. אחד השימושים הנפוצים ל-ATM הוא לריבוב שירותי DSL, כלומר כתשתית לחיבור צרכני קצה רבים לרשת האינטרנט.
פרוטוקול ATM מוגדר בשכבת הקו של מודל ה-OSI. הוא מיועד להעביר מידע מסוגים שונים (למשל קול, וידאו ונתונים) על גבי תשתית פיזית יחידה, במקום לפלג אותו למספר רשתות שונות.
ב-ATM מחולק המידע לתאים קטנים בגודל קבוע, וזאת בניגוד למנות בגודל משתנה, כמו ב-Ethernet, למשל. בכל תא 48 בתי מידע (Payload), שמתווספים להם 5 בתי פתיח (Header). לכן תקורת הפרוטוקול היא 5/53 ובקירוב 9.5%. חמשת בתי הפתיח מכילים את מאפייני התעבורה של תא ותיקון שגיאות לבתי פתיח.