cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וייבן לואיס סולומון
היסטוריה
סולומון הפך בינתיים לדמות בולטת בטריטוריה הצפונית, שם זכה לכינוי "סולומון השחור" מהתקופה בה, בהעז, צבע את עצמו בשחור והלך עירום ברחובות פלמרסטון (לימים העיר דרווין). הוא מילא תפקיד מרכזי בהקמת המועצה העירונית הראשונה של פלמרסטון בשנת 1874 ושימש כיושב הראש שלה. הוא הקים חברת בנייה שהפכה משגשגת למדי, ובנה לעצמו בית מגורים באספלנדה שהיה הגדול ביותר בעיירה. באפריל 1890 סולומון נבחר יחד ג'ון לנגדון פרסונס לבית המחוקקים של אוסטרליה הדרומית כחברי ההשבעה של מחוז הבחירה של הטריטוריה הצפונית (אז חלק מאוסטרליה הדרומית) בזכות קמפיין שדגל במדיניות אוסטרליה הלבנה.
קשיים כלכליים הביאו להתפטרותו במרץ 1891, אך בוחריו החזירו אותו ובחרו בו שוב בבחירות העוקבות. הוא שימש כמצליף ממשלתי ובשנת 1899 הפך למנהיג האופוזיציה. כשממשלת צ'ארלס קינגסטון התפרקה בעקבות הצעתו של קינגסטון להרחיב את זכות הבחירה לכל בעלי הבית ונשותיהם, התמנה סולומון לראש הממשלה דרום אוסטרליה וגזברה למשך שבוע אחד, 1-8 בדצמבר 1899. תמורות פוליטיות נוספות הובילו את מנהיג האופוזיציה החדש, פרדריק הולדר, לזכות בראשות הממשלה ולהעניק לסלומון את הכינוי "Sudden Solomon". סולומון היה חבר ועידת הפדרציה האוסטרלית בשנת 1897 וחתם על האמנה שכוננה את החוקה האוסטרלית בשנים 98–1897. בשנת 1901 נבחר לפרלמנט הפדרלי האוסטרלי כחבר מפלגת הסחר החופשי והליברלי של אוסטרליה מטעם מחוז הבחירה היחיד של דרום אוסטרליה. סולומון עמד ללא הצלחה במחוז בות'בי בבחירות 1903 לפני שחזר לבית האספה של דרום אוסטרליה בשנת 1905 כחבר הטריטוריה הצפונית. הוא התמנה לתפקיד סגן ראש האופוזיציה ונשא בתואר זה עד שמת מסרטן ב-1908.
סולומון היה גם ראש הממשלה היחיד היהודי בדרום אוסטרליה וגם ראש הממשלה בעל הכהונה הקצרה ביותר.
הוקרה
"סולומון האנדרדס" באוסטרליה הדרומית וחטיבת הבחירות של סולומון בטריטוריה הצפונית נקראים על שמו.
משפחה
וייבן סולומון התחתן עם האלמנה מרי אן ברידגלנד (לבית וויגזל) ב־6 בדצמבר 1880 בדרווין. הוא התחתן שוב, עם אליס כהן (19 במאי 1954) מריצ'מונד, ויקטוריה ב-22 ביולי 1896, והתגוררו באדלייד.
ילדיו היו:
הוא אימץ את בנה של מרי אן, הארי וולטר ברידגלנד (31 במאי 1879 – 17 באוקטובר 1947), שכינה זמן מה את עצמו הארי וולטר סולומון או סולומון-ברידגלנד, אך בשנת 1903 התנער ממנו. הארי היה שחיין מקצועי, כמו גם בנו וולטר לואיס ברידגלנד (23 במרץ 1908 – 30 ביולי 1987), הלורד ראש העיר של אדלייד בין השנים 1966–1968.
ג'ני צ'רוואני
ג'ני צ'רוואני (נולדה ב-27 בנובמבר 1981) היא דוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה
צ'רוואני נולדה בקזחסטן הסובייטית ועלתה לישראל ב-1990 בגיל תשע. בשנת 1996 הוכתרה כ"מיס אשדוד" והיא בת 14. באותה השנה נסעה לדגמן במילאנו שבאיטליה. ב-1997 זכתה במקום השלישי בתחרות תגלית השנה, וב-1999 זכתה במקום השני בתחרות מלכת היופי אחרי רנא רסלאן. בתחרות מיס עולם זכתה בתואר סגנית שלישית. היא הובילה את הקמפיין של H&O, דיגמנה עבור המשביר לצרכן, והופיעה במספר מגזינים בחוץ לארץ, בין היתר בקוסמופוליטן.
חיים אישיים
בשנת 2011 נישאה לאיש העסקים רוני מאנה, המבוגר ממנה ב-23 שנים. ביולי 2013 נולדה לזוג בת, וב-2018 נולדה לשניים בת נוספת. השניים נפרדו בפברואר 2020.
אשרף בנשארקי
אשרף בנשארקי (בערבית: أشرف بنشرقي'; נולד ב-24 בספטמבר 1994) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי או בעמדת החלוץ בא-זמאלכ ובנבחרת מרוקו.
קריירת מועדונים
בנשארקי שנולד בטאזה, מרוקו, החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל המרוקאי מגריב דה פז, כשהצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2014. במהלך שתי עונות בקבוצה, הוא רשם 52 הופעות בהם היה אחראי ל-13 כיבושים. בשנת 2016, הוא עבר לוידאד קזבלנקה בהעברה שהוערכה בכ-300 מיליון דירהם מרוקאי. הוא עזר לקבוצה לזכות בליגת האלופות האפריקאית ולהעפיל לגביע העולם למועדונים 2017. באותה העונה, הוא גם היה שותף לזכיית הקבוצה באליפות.
בינואר 2018, בנשארקי חתם בשורות אל-הילאל מליגת העל הסעודית עבור 9 מיליון דולר. לעומת זאת, הוא רשם מספר הופעות מועט והושאל ללאנס מליגת המשנה הצרפתית, שם העביר את שארית עונת 2018/19.
ביולי 2018, הוא הצטרף לא-זמאלכ מליגת העל המצרית בחוזה לשלוש עונות. ב-18 באוקטובר 2020, הוא הבקיע במסגרת משחק חצי הגמר הראשון מבין שניים של ליגת האלופות האפריקאית את השער הבודד בניצחון החוץ על רג'א קזבלנקה.
קריירה בינלאומית
ב-11 בנובמבר 2017, בנשארקי ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת מרוקו בניצחון 0–2 על נבחרת חוף השנהב במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
בצק כרוך
בצק כרוך (קרוי גם בצק דפוף), הוא גרסה של בצק עלים המכיל שמרים.
מבצק כרוך מכינים עוגות שמרים מסוג קראנץ ומאפים אישיים מסוג דניש (מהמילה דנמרק, שם הומצא המאפה). בצק קרואסון נעשה אף הוא בשיטה של בצק כרוך. אבל ההבדל המרכזי בינו ובין דניש הוא שהקרואסון אוורירי יותר, ופחות עשיר ורך מהדניש.
בהכנת בצק כרוך יוצרים בצק שמרים בסיסי לתוכו מחדירים את השומן. את השומן מקפלים לתוך הבצק. והבצק עוטף את השומן. ככל שמקפלים יותר פעמים את הבצק, ייווצרו יותר שכבות.
במהלך האפייה מתחמם השומן שנכלא בין שכבות הבצק וגורם להיפרדות השכבות ובכך לאפקט הדפדוף והפריכות של המאפה.
ישמעאל ואדי
ישמעאל ואדי (באנגלית: Ishmael Wadi; נולד ב-19 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן זימבבואי המשחק בעמדת החלוץ ב-JDR סטארס מליגת המשנה הדרום-אפריקאית ובנבחרת זימבבואה.
קריירה בינלאומית
ב-7 בספטמבר 2021, ואדי רשם את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת זימבבואה בהפסד 1–0 לנבחרת אתיופיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. שערו הראשון במדי זימבבואה הגיע ב-14 בינואר 2022 בהפסד 2–1 לנבחרת מלאווי במסגרת שלב הבתים של גביע אפריקה לאומות 2021.
בחודש התשיעי
בחודש התשיעי הוא סרט קולנוע ישראלי דובר ערבית משנת 2002 בכתיבה, הפקה ובימויו של עלי נאסר, עם אשרף ברהום, נסרין פאעור, ראידה אדון וג'וליאנו מר בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת בכפר עראבה בגליל, כפרו של עלי נאסר ועיקרה הוא אגדה עממית שפשטה בכפרים הערביים בימי הטורקים, ולפיה איש ושמו "נושא ישבנו בסל" מתגנב לסמטאות הכפר בלילות, לבוש גלימה שחורה, חוטף צעירים ומעביר אותם לשירות בצבא הטורקי. האגדה הזאת שונתה בכפרים הערביים במדינת ישראל ו"נושא ישבנו בסל" הוא כעת אדם שמסתובב בכפרים, חוטף ילדים ומוכר אותם ליהודים.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2002: הסרט זכה בפרס וולג'ין לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הוא הופק בעזרת הקרן לעידוד הסרט הישראלי.
תקציר העלילה
אחיו חלילי (ג'וליאנו מר) גורש על ידי השב"כ ללבנון בגלל פעילות עוינת. חליל היה נשוי לסמירה ולאחר עשר שנים שלא נשמע ממנו דבר, לוחץ עליה אביה לקבל גט ולהינשא לגבר הראשון שיציע לה.
לאחר עשר שנים מצליח חליל להתגנב לכפר, פוגש במוחמד ומבקש ממנו לעזור לו להיפגש עם סמירה. הכפר מלא במשתפי פעולה עם השב"כ ומוחמד עושה זאת בלילות כשהוא עטוף בגלימה שחורה כדי שלא יתגלה למסוקים הסורקים את הכפר בזרקורים.
מוחמד מוביל את סמירה למערה מחוץ לכפר בו מתגורר חלילי ושם הם מתייחדים. מוחמד מאורס לסנא (ראידה אדון) שאוהבת אותו ורוצה להתחתן אבל כרגע הוא עסוק בחליל ולא מגלה לה זאת. גם לאם (סלווה נאקרה) הוא לא מגלה דבר.
באותו זמן נעלם מהכפר ילד בשם חסן ואביו אבו חסן (עדנאן טראבשה) מאשים את מוחמד כי הוא "נושא ישבנו בסל" שחטף את בנו. מוחמד מובל למסגד הכפר בפני אבו סאלח (בסאם זועמוט) אבל לא מסביר מדוע הוא משוטט מדי לילה בכפר.
מוחמד נפגש עם סוכן שב"כ (עמוס לביא) שמבטיח לעזור לו להעביר את סמירה וחליל ללבנון אבל בתמורה הוא מבקש ממוחמד שיתוף פעולה.
מוחמד מחליט להבריח את סמירה וחליל. סמירה נתפסת וחליל מצליח לברוח. היא מגלה למוחמד כי היא בהריון מחליל. כדי למנוע את רצח סמירה בגלל פגיעה בכבוד המשפחה, מבטל מוחמד את אירוסיו לסנא ומתחתן עם סמירה כדי שתדע שבחודש התשיעי להיריון יהיה לוולד "אבא" (מכאן שם הסרט). זאת הוא יכול לגלות בסתר לאמל רק לאחר מות סמירה.
גביע המדינה בכדורגל 1992/1993
גביע המדינה בכדורגל 1992/1993 הייתה התחרות ה-55 מאז היווסדה וה-40 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו בספטמבר 1992 והסתיימו ב-28 במאי 1993.
מכבי חיפה ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע השלישי שלה. בעקבות הזכייה הקבוצה העפילה לתחרות גביע אירופה למחזיקות גביע.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
קבוצה אחת מהליגה הלאומית הודחה כבר בסיבוב ח של גביע המדינה בידי קבוצה מליגה נמוכה ממנה
הפועל חיפה נוצחה באצטדיון וינטר בידי הכח מכבי רמת גן 1-2
4 קבוצות העפילו לשמינית הגמר ללא משחק
הפועל אשדוד מהליגה הארצית, הפועל טירת כרמל ומכבי עפולה מליגה א' והפועל יהוד מליגה ב
נונאטאקי פיקרינג
נונאטאקי פיקרינג (באנגלית: Pickering Nunataks) היא קבוצה של נונאטאקים, ליד החוף המזרחי של ארץ אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
גביע המדינה בכדורגל 1992/1993
שלבי הגמר
הערה:
נונאטאקי פיקרינג
גילוי הנונאטאקים
הנונאטאקים צולמו לראשונה מן האוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בעת הטיסה שערך ב-23 בנובמבר 1935, ומופו על ידי וולפגנג ג'ורג בהתבסס על צילומי אוויר אלה.
מקור השם
שמם של הנונאטאקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנונאטאקים נקראים על שמו של האסטרונום האמריקאי ויליאם פיקרינג, אשר גילה את פויבה, אחת מטבעות כוכב הלכת שבתאי (קרחון שבתאי הסמוך נקרא אף הוא בהקשר זה).
PDM
PDM - מדריך לאבחון פסיכודינמי (ראשי תיבות באנגלית של Psychodynamic Diagnostic Manual) הוא מדריך לאבחון נפשי של מבוגרים, ילדים ונוער, תינוקות ופעוטות. בניגוד לספרי האבחנות המקובלים בעולם הפסיכיאטריה, ה-DSM וה-ICD, הוא אינו נסמך על תסמינים תיאוריים וברי צפייה, אלא על הפסיכודינמיקה הנפשית - חוויה נפשית, מבנים פנימיים ותימות מרכזיות בנפש. המדריך משמש אנשי טיפול, פסיכולוגים, פסיכואנליטיקאים ופסיכותרפיסטים, ומסתמך על ספרות, מאמרים ומחקרים נרחבים בתחומי המחקר וההגות בפסיכואנליזה, בפסיכולוגיה ובפסיכיאטריה. הספר יצא לראשונה בשנת 2006, ובמהדורה שנייה בשנת 2017.
חזון ועקרונות
הכותבים סבורים, שלא ניתן לנתק את ההפרעה הנפשית מהבריאות הנפשית, ואת התסמינים מהאישיות שיצרה אותם. מחקרים מראים כי יש לטפל באדם באופן שמותאם למורכבות הסובייקטיבית שלו, ולא להיצמד לפרוטוקול טיפולי שמסלק את התסמינים האופייניים להפרעה שלו. מדריך ה-PDM מתייחס למישורי התפקוד ההתנהגותי, הרגשי, הקוגניטיבי והחברתי.
כותבים ומהדורות
המהדורה השנייה של המדריך יצאה לאור ב-2017, בהובלתם של ננסי מקוויליאמס וויטוריו לינגיארדי.
חלק I: סיווג הפרעות בבריאותם הנפשית של מבוגרים
המבוגרים מאובחנים על פני הצירים P, M ו F.
ציר P של דפוסי אישיות והפרעות אישיות (Personality Patterns and Disorders)
מתאר את רמת הארגון האישיותי, החל ברמה בריאה של היעדר הפרעת אישיות והמשך בהפרעות אישיות ברמה נוירוטית וברמה גבולית. בנוסף הוא מונה סוגים של הפרעות אישיות ומתאר את הדינמיקה הנפשית שמאפיינת אותן, בהן הפרעות אישיות סכיזואידיות, הפרעות אישיות פרנואידיות, הפרעות אישיות פסיכופתיות (אנטיסוציאליות), הפרעות אישיות סדיסטיות וסאדומאזוכיסטיות, הפרעות אישיות מאזוכיסטיות (תוקפות פנימה), הפרעות אישיות דפרסיביות, הפרעות אישיות שעושות סומטיזציה, הפרעות אישיות תלותיות, הפרעות אישיות נמנעות (פוביות), הפרעות אישיות חרֵדות, הפרעות אישיות טורדניות-כפייתיות, הפרעות אישיות היסטריות (היסטריוניות), הפרעות אישיות דיסוציאטיביות וכן הפרעות מעורבות.
ציר ה-M של פרופיל התפקוד המנטלי (Profile of Mental Functioning)
מתאר את פרופיל התפקוד הנפשי של הנבדק בפונקציות נפשיות מבוססות מחקר שחשובות לבריאות הנפשית. בהן נמנות היכולת לויסות, לקשב וללמידה, היכולת ליחסים ולאינטימיות, איכות החוויה הפנימית (רמת הביטחון בחוויה האישית), ההתנסות האַפקטיבית ואיכות הביטוי והתקשורת שלה, מנגנוני ההגנה ויכולות ההתמודדות, היכולת ליצור יחסים בייצוגים הפנימיים, היכולת ליצור מובחנות ואינטגרציה בחוויית העצמי, היכולת להתבוננות עצמית (מודעות פסיכולוגית) והיכולת לבנות ולהשתמש בסטנדרטים ובערכים (תחושת המצפוניות והמוסר). כל אלו צריכים להיבדק בשאלה האם הנבדק משיג תפקוד תואם לגיל ולשלב ההתפתחותי שלו או שתפקודו מוגבל בצורה קלה, בינונית או קשה.
ציר ה-S שעוסק בעולם הפנימי ובהתנסות הסובייקטיבית של דפוסי התסמינים שמתוארים ב DSM-IV-TR (Symptom Patterns: The Subjective Experience)
מציג את החוויה הפנימית של הפרעות הסתגלות, של הפרעות חרדה, של הפרעות דיסוציאטיביות, של הפרעות במצב הרוח, של הפרעות סומאטופורמיות (סומטיזציה), של הפרעות אכילה, של הפרעות שינה פסיכוגניות, של הפרעות מיניות ובזהות המגדרית, של הפרעות מזויפות (Factitious) דוגמת תסמונת מינכהאוזן, של הפרעות בשליטה בדחפים, של הפרעות התמכרות ושימוש בחומרים, של הפרעות פסיכוטיות ושל הפרעות נפשיות המתבססות על מצב רפואי כללי.
בנוסף מוצגים תיאורי מקרה להמחשת פרופיל ה-PDM אצל מבוגרים עם הפרעות בבריאות הנפשית.
חלק II: סיווג הפרעות בבריאותם הנפשית של ילדים ובני נוער
הילדים ובני הנוער מאובחנים על פני הצירים MCA, PCA, SCA, ו IEC (זה האחרון שמור לתינוקות ולפעוטות).
ציר PCA של דפוסי אישיות והפרעות אישיות בילדים ונוער (Child and Adolescent Personality Patterns and Disorders)
מתאר סגנונות אישיותיים בגילאים אלו, לרבות דפוסי הפצעה נורמליים של האישיות המתהווה לעומת דפוסים בלתי פונקציונליים ברמות הפרעה קלות, בינוניות וחמורות. הוא מתאר היבטים התפתחותיים שמאפיינים את האישיות המתהווה בגילאי ילדות ונוער, ולעומתם דפוסי אישיות דיספונקציונליים ובהם הפרעות אישיות של פחד מפני קרבה ואינטימיות (סכיזואידיות), הפרעות אישיות חשדניות שמתקשות לתת אמון, הפרעות אישיות סוציופתיות (אנטי סוציאליות), הפרעות אישיות נרקיסיסטיות, הפרעות אישיות אימפולסיביוֹת / נפיצוֹת, הפרעות אישיות תוקפוֹת פנימה, הפרעות אישיות דפרסיביות, הפרעות אישיות שעושות סומטיזציה, הפרעות אישיות תלותיות, הפרעות אישיות נמנעות / מגבילות ובתוכַן הפרעות אישיות קונטרפוביות, הפרעות אישיות חרדות, הפרעות אישיות אובססיביות – קומפולסיביות, הפרעות אישיות היסטריוניות, הפרעות אישיות לא מווסתות, וכן הפרעות מעורבות. ה – PDM מציע את הסיווגים שמקבילים לאבחנות הללו ב DSM.
ציר SCA שעוסק בחוויה הסובייקטיבית של דפוסי תסמינים מרכזיים ב-DSM-IV-TR בקרב ילדים ובנוער ( Child and Adolescent Symptom Patterns: The Subjective Experience)
מתאר את האופן בו חווים ילדים ונוער תסמינים נפשיים בתוך אבחנות אלו בהקשר המשפחתי, החברתי, הגופני (למשל בהתאם למידת רגישותם לגירויים), ההיסטוריה ההתפתחותית שלהם, יכולות הלמידה שלהם ועוד. בין היתר נסקרות תגובות נורמליות למשברים התפתחותיים או מצביים, הפרעות חרדה, הפרעות מצב רוח ואַפקט, הפרעות של התנהגות מפריעה (Disruptive), הפרעות ראקטיביות (של טראומה נפשית ולחצים פוסט טראומטיים, והפרעות הסתגלות), הפרעות בתפקודים מנטליים (בתפקוד המוטורי, טיקים, הפרעות נוירולוגיות, הפרעות למידה), הפרעות פסיכופיזיולוגיות (בולימיה, אנורקסיה), הפרעות התפתחותיות (של ויסות, של האכלה בילדות, של שינה, של היקשרות (Attachment), של פגיעה התפתחותית נרחבת (אוטיזם, אספרגר והפרעה התפתחותית נרחבת), והפרעות בזהות המגדרית. גם כאן מובאת טבלה שמתארת את הקטגוריות האבחוניות לפי ה PDM ולפי ה – DSM.
בנוסף מוצגים תיאורי מקרה להמחשת פרופיל ה-PDM אצל ילדים ונוער עם הפרעות בבריאות הנפשית.
ציר IEC
בנוסף מובא בחלק השני סיווג של הפרעות בבריאות הנפשית ושל הפרעות התפתחותיות בינקות ובילדות המוקדמת (ציר IEC). בגילאים אלו הילד מושפע מממדים רבים של התפקוד האנושי כולל ממדים רגשיים, חברתיים, שפתיים, קוגניטיביים, תהליכי עיבוד וויסות חושי, ויכולות מוטוריות. ההפרעות בפרק זה מתוארות באופן נרחב יותר במדריך הספציפי ICDL – DMIC. תחילה מובאת סקירת נושא האבחון המנטלי הראשוני בקרב תינוקות ובילדות המוקדמת. ציר I מתאר שלוש קטגוריות של הפרעות בבריאות הנפשית בגיל זה, בהן הפרעות אינטראקטיביות, הפרעות בעיבוד הסנסורי ובוויסות והפרעות נוירו-התפתחותיות בהתייחסות ובתקשורת. ציר II מתאר יכולות פונקציונליות, רגשיות והתפתחותיות. ציר II מתאר יכולות וויסות סנסוריות. ציר IV מתאר דפוסי ילד ומטפל (Caregiver) ומשפחה. ציר V מתאר אבחנות רפואיות ונוירולוגיות נוספות. בציר I נסקרות הפרעות אינטראקטיביות ובהן הפרעות חרדה, הפרעות חרדה התפתחותיות, הפרעות בטווח וביציבות הרגשית, הפרעות התנהגותיות ואופוזיציונליות (של התנגדות), הפרעות דפרסיביות, הפרעות של ויסות רגשי לקוי: טיפוס ייחודי של הפרעה באינטראקציה ובתהליכי וויסות סנסוריים שאופיינית לדפוסים ביפולריים, הפרעות קשביות, הפרעות של תגובת אבל מתמשכת, הפרעות של תגובתיות להיקשרות (Attachment), הפרעות של לחץ טראומטי, והפרעות הסתגלות. בנוסף, מתוארות הפרעות בזהות המגדרית, אילמות סלקטיבית (Selective Mutism), הפרעות בשינה, באכילה ובהתפנות (אנורזיס / הרטבה ואנקומפרזיס / בריחת צואה לאחר עצירות מצטברת), הפרעות בעיבוד ובוויסות החושי [דפוסים של תגובתיות - יתר, פחד וחרדה; דפוסים של תגובתיות -יתר, שליליות ועקשנות; דפוסים של תת-– תגובתיות; דפוסים של חיפוש סנסורי פעיל; דפוסים של קושי בהבחנה חושית ושל קשיים מוטוריים שבסיסם סנסורי ובהם דפוס תת-– קשבי ובלתי מאורגן, ודפוס של התפשרות בביצוע הבית – ספרי והאקדמי; קשיים מוטוריים שבסיסם סנסורי או שנתרמים על ידי הקושי בהבחנה החושית כגון בעיות קִשְבִּיוֹת ועוד.
בנוסף מוצגים תיאורי מקרה להמחשת פרופיל ה PDM אצל תינוקות ופעוטות עם הפרעות בבריאות הנפשית.
חלק III: יסודות מושגיים ומחקריים לשיטת סיווג שבסיסה פסיכודינמי בהפרעות בבריאות הנפשית
בחלק זה מוצגים מאמרים שמבססים רקע תאורטי ומחקרי לסיווגים שתוארו בחלקים הקודמים. בארבעת הפרקים הראשונים נסקרים היסודות ההיסטוריים והמושגיים.
בפרק הראשון כותב רוברט ולרשטיין על מקורותיה ההיסטוריים של הנוזולוגיה (סיווג אבחנתי) מבוססת פסיכואנליזה.
בפרק השני כותבים  A. Braconnier, N. Guedeney, B. Hanin, F. Sauvagner, J.M. Thurin & D. Widlocher על התאמות ואינדיקציות לפסיכותרפיה פסיכואנליטית. בין היתר נסקרים עבודתם ומושגיהם של פרויד, גלובר Glover, Greenson, Zetzel, בולבי ותאוריית ההיקשרות (Attachment), ולאקאן. נבדקות סוגיות האנליזביליות (היכולת להיות בטיפול פסיכולוגי או פסיכואנליטי) בפרספקטיבות פרקטיות וטכניות, ממדים תוך – אישיים, וכן יישומים קליניים ובהם יכולת המטופל להיות מעורב ולהשתתף בפסיכותרפיה פסיכודינמית, מטופלים שהגישות הפסיכואנליטיות והפסיכודינמיות מתאימות עבורם, סימני אזהרה לבעיות אפשריות ולחוסר ביטחון בהיקשרות, התפתחות הייצוג של העזרה, ונקודות מעשיות נוספות שנוגעות לטיפול בילדים ולהערכת האופן שבו הנושא או הבקשה שמועלים כסיבת הפניה לטיפול מייצגים את מצבו העכשווי של הפונה בברית הטיפולית שנוצרת כבר בשלב זה.
בפרק הרביעי כותב H. Shevrin על תרומתן של מסגרות התייחסות קוגניטיביות והתנהגותיות לנוזולוגיה (הסיווג האבחנתי) הפסיכודינמית לחולי נפשי. בין היתר נכתב על הסטאטוס של ההוכחות הקוגניטיביות והנוירולוגיות לתהליכים מנטליים לא מודעים וטבע השפעתם על המודעות וההתנהגות, על הוכחות ללא-מודע דינמי, ונסקרת התבוננות פסיכודינמית לטיבם האי-רציונלי, הבהול והספונטני של התסמינים הנפשיים.
בפרק החמישי כותב רוברט ולרשטיין על חקר התרפיה הפסיכואנליטית: ההיסטוריה שלה, מצבה העדכני והפרויקטים שלה לעתיד. בין היתר נסקרים ארבעה דורות של מחקרי תוצאה על הסבריו הסטטיסטיים שנערכו במוסדות פסיכואנליטיים שונים בארה״ב. בנוסף נסקרים גם ארבעה דורות של מחקרי תהליך.
בפרק השישי כותבים S.J. Blatt, J.A. David, C.Z. Zuroff & גולן שחר על הערכת החוללות (Efficacy), היעילות (Effectiveness) והגורמים מחוללי השינוי (Mutative Factors) בפסיכותרפיות פסיכודינמיות. בין היתר נסקר הקשר שבין אפיונים קדם – טיפוליים של מטופלים לבין תוצרי הטיפול, נסקרת מדידת השינוי התרפויטי, ונסקרים מדדים מוכחים מחקרית בעקבות התערבויות פסיכותרפויטית דינמית, ומתואר תפקידם של היחסים התרפויטיים בתהליך הטיפולי.
בפרק השביעי כותבים J. Shedler & אודות אבחון אישיותי בעזרת ה  SWAP – Shedler–Westen Assessment Procedur, כמגשר על הפער שבין המדע לַפרקטיקה. בין היתר מובאות דוגמאות כגון הפרעת אישיות גבולית בראי כלי ה SWAP, נסקרים נתוני תקפות ומהימנות שלו, לרבות בהערכתם של תוצרים טיפוליים. ומובאים ציונים של אבחנות שונות בפריטים שונים בכלי, מפריטים שנמצאו כאופייניים יותר למאובחנים בקטגוריה זו עד לפריטים ששכיחותם נמוכה יותר בקרב המאובחנים בה. במסקנות מכוונים הכותבים לאינטגרציה בין המדע, לבין הפרקטיקה.
בפרק השמיני כותבים R.W. Dahlbender, G. Rudolf וכן OPD Task Force אודות מבנה נפשי ותפקוד מנטלי: מחקר עכשווי של מהימנות מדידות ותקפות קלינית של שיטת האבחון הפסיכודינאמית המעשית (OPD – Operationalized Psychodynamic Diagnostics). נסקרת אופרציונליזציית המבנה הנפשי והתפקוד המנטלי בשיטת ה  OPD. נסקרת מהימנות ותקפות ציר ה – OPD של המבנה הנפשי או התפקוד המנטלי. נסקרים שימושים בציר זה, חשיבה להמשך פיתוח שלו לעתיד ומוצג מנואל לשימוש בו, עם דוגמאות קליניות. לבסוף מוצגת טבלה שסוקרת רמות שונות של אינטגרציה מהגבוהה לנמוכה בתחומי התפיסה העצמית, הוויסות העצמי, איכות ההגנות הנפשיות, תפיסת האובייקט, התקשורת, היכולת להיקשרות ולחיבור, וכן, דירוג כללי של מבנה העצמי ביחס לאחרים ונגישותן של פונקציות ויסות תוך ובין אישיות לשימור האוטונומיה והיכולת להתייחס לאחר ולהתחבר אליו.
בפרק העשירי סוקרים D. Westen, C.M. Novotny & H. Thompson-Brenner את הסטטוס האמפירי של הפסיכותרפיות מבוססות הראיות (EST – Empirically Supported Psychotherapies) לרבות ההנחות שעומדות בבסיסן, והממצאים והדיווחים במקצים קליניים מבוקרים (Controlled Clinical Trials) שלהן. מוזכרות ההנחות שתהליכים פסיכולוגיים גמישים באורכם ובמבנה שלהם, שלרוב הפציינטים יש בעיה אחת בולטת או שניתן לטפל בהם כאילו יש אחת שכזו, מוזכרת בעיית הקומורבידיות (האפשרות שתהיינה כמה בעיות בו זמנית) ונדונה חשיבות הערכתה והיכולת להכליל מהמחקרים שמבוססים על קבוצת מחקר שהנבדקים חולקים בעיה אחת בלבד, לפרקטיקה הקלינית. נבדקת ההנחה שניתן להבין תסמינים פסיכולוגיים ולטפל בהם במבודד מהנטייה האישיותית, ונבדק הפרדוקס של קבוצת מחקר ״נקייה״ מקומורבידיות, לאור זאת נבדקת ההנחה שטיפולים מבוקרים יכולים להוות ״סטנדרט זהב״ להערכת יכולות תרפויטית. בנוסף מובאת מטא-אנליזה של מחקרים קודמים של יעילות פסיכותרפיה לבעיות פסיכולוגיות נפוצות בהן דיכאון, פאניקה והפרעת חרדה, לבולימיה ולהפרעה אובססיבית קומפולסיבית (OCD).
בפרק האחד עשר כותב פיטר פונגי על פסיכותרפיות פסיכודינמיות מבוססות ראיות. הוא כותב על המסגרת המתודולוגית לחקר טיפולים פסיכודינמיים מבוססי ראיות. הוא סוקר מחקרים על טיפולים פסיכודינמיים בדיכאון מאז׳ורי, בהפרעות חרדה, בהפרעות אכילה, בשימוש לרעה בחומרים, בהפרעות אישיות.
בפרק השנים עשר סוקר F. Leichsenring מטא-אנליזה של ממצאי מחקרים על תרפיות פסיכודינמיות, בהפרעות דיכאוניות, בהפרעות אישיות, אצל פאציינטים עם הפרעת אישיות גבולית ואצל פציינטים עם הפרעות פסיכיאטריות ספציפיות.
איליה משקוב
איליה איבנוביץ' משקוב (ברוסית: Илья́ Ива́нович Машко́в; באנגלית: ;Ilya Ivanovich Mashkov; 29 ביולי 1881 – 20 במרץ 1944) היה אמן רוסי, מהציירים המשמעותיים ובו בזמן האופייניים ביותר בחוג האוונגרד במוסקבה, עד המהפכה ב 1917.
ביוגרפיה
עבודתו היצירתית שיקפה את מהפכת הצבע של המאה ה-20. החידושים האמנותיים של פול סזאן ואנרי מאטיס ניכרו בציוריו שהכילו את האנרגיה המלאה של אמנות עממית. ביטוי צבע סוער, עם אנרגיה חיונית, משולב בחוקי הסימטריה הראשונית האופייניים לסצנות עירוניות. האמן השיג אקספרסיביות מיוחדת בטבע דומם, הז'אנר האהוב עליו. הוא תיעד את העולם החומרי, עיבה צורות, השתמש בניגודי צבעים והגזים את הטקסטורה ויצר נוסחאות ציוריות חזקות.
בנוסף לז'אנר הראשי של טבע דומם, יצר משקוב פורטרטים תיאטרליים. בשנות ה-1920 -1930 ניסה האמן למזג את הישגיו החדשניים עם עידון הציורים של מאסטרים ותיקים. מאוחר יותר האמן פעל לפי עקרונות הריאליזם הסוציאליסטי. בהיותו נאמן לאהבתו הגדולה לטבע, המשיך לייצר יצירות מופת (טבע דומם. אננס ובננות, 1938).
איליה משקוב החל להציג בתערוכות מאז 1906.
911 (שיר של ליידי גאגא)
את הקליפ הנלווה ביים טרסם סינג, והוא כולל נוף חלומי סוריאליסטי וסוף טוויסט אשר צולם בהשראת סרטו האמנותי הסובייטי של במאי הקולנוע הארמני סרגיי פרג'אנוב משנת 1969 "צבע הרימונים". גאגא ביצעה את "911" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2020 יחד עם "Chromatica II", "Stupid Love" ו-"Rain on Me". השיר זכה בפרס גילדת שחקני המסך בשנת 2021 בקטגוריית האיפור הטוב ביותר בווידאו קליפ.
איליה משקוב
ביוגרפיה
בשנת 1913 הוא השתתף בתערוכה הבינלאומית של סרקל דה ל'ארט מודרני באמסטרדם ב-1924 הוצגו עבודותיו של משקוב בארצות הברית ובוונציה.
911 (שיר של ליידי גאגא)
רקע והוצאה
במילות השיר 911 מפורט ומתואר הקשר של גאגא לתרופה האנטי-פסיכוטית שלה, אולנזפין. על כן הסבירה גאגא: "מדובר בתרופה שאני לוקחת. וזה מפני שאני לא תמיד יכולה לשלוט בדברים שהמוח שלי עושה. אני יודעת את זה, ואני צריכה לקחת תרופות כדי להפסיק את התהליך שמתרחש". בראיון בלאדפופ אמר כי,
בריאיון לרולינג סטון, אישר בלאדפופ שבזמן שגאגא הקליטה את השיר, היא התעקשה שהאולפן יהיה שחור ושהיא תלבש פאה כדי להרגיש כמו מישהו אחר. הכותב והמפיק מדיאון הוסיף כי הם רוצים לשמור על ההפקה בשקט מכיוון ש-"יש כל כך הרבה חיים והשפעה במילים האלה שאתה רוצה לתת להן לנשום. אתה לא צריך להטביע אותן". ב-17 בספטמבר 2020, גאגא צייצה בטוויטר פוסט משנת 2013 ובו כתבה "חירום מוזיקת הפופ נמצא בדרך 911". כעבור יום הוכרז "911" כסינגל השלישי של Chromatica. השיר יצא לרדיו האיטלקי ב-25 בספטמבר. רמיקסים מאת ברונו מרטיני, סופי טוקר ווייס פורסמו ב-4 בדצמבר 2020. במהלך שאלות ותשובות בטוויטר, ב-27 במרץ 2021, צ'ארלי XCX חשפה שהיא התקשרה לבלאדפופ כדי להיות חלק מרמיקס לשיר, אך שום דבר לא יצא מזה. מאוחר יותר באותו יום פרסם המפיק צילום מסך של שיחה איתה המאשר ששלח אליה את ההקלטות שלה בחודש נובמבר 2020, אולם בשל שגיאת תקשורת, טענה צ'ארלי כי מעולם לא השיגה אותם, אלא תראה אם היא לצוות יש אותם.
איליה משקוב
ביוגרפיה
הוא נפטר במוסקבה ב-20 במרץ 1944.
911 (שיר של ליידי גאגא)
מילים
נולאן פייני ממגזין הבילבורד תיאר את "911" כ-"שיר על המוח שלך והגוף שלך שמרגישים במלחמה זה עם זה, כאשר אתה לא מסוגל להתמודד עם העולם סביבך". גאגא מפרטת גם את האופן שבו מחלות הנפש שלה מעיבות על האופן בו היא רואה את העולם שמסביב. השורות "אני לא רואה אותי בוכה / לא רואה אותי בוכה שוב / אני לא רואה אותי בוכה / לא רואה אותי בוכה / זה הסוף" מתייחסות לירידה בתגובות הרגשיות שהן צדדיות השפעת התרופות שלה. במקהלה, הזמרת מקבלת ומבינה לגמרי את מחלתה הנפשית, ומודה בתלותה בתרופות אנטי-פסיכוטיות שעוזרת לה לשרוד, בשורה: "האויב הגדול ביותר שלי הוא אני / פופ 911".
ביקורת
בכתבתו למגזין PopMatters, הביע אוון סוודי את דעתו שאף על פי ש"גאגא עדיין מסתתרת מאחורי קודנים ואפקטים קוליים רבים ומסוננים, השיר הוא אחד הרגעים הטובים ביותר באלבום כאשר החיים האמיתיים והחוויות שלה מחלחלים דרך הפערים ב-4 שרשראות קצב". קארן גאנץ מעיתון הניו יורק טיימס ציינה את "המונוטוניות הקורצת של 911 כאחד הרגעים שנהנתה מהאלבום". הכתב לוס אנג'לס טיימס מיקאל ווד כינה אותו "שיר קליט ואגרוף". אלכס קמאף ממגזין Salnt מצא כי "911" מזכיר את סינגלי העבר של גאגא, "LoveGame" ו-"G.U.Y."
איליה משקוב
ביוגרפיה
ביוני 2013 במהלך שבוע האמנות הרוסית בלונדון, כריסטי'ס מכרה את טבע דומם עם פירות של משקוב תמורת שיא של 7.3 מיליון דולר. הציור, בהופעת הבכורה שלו בשוק האמנות, הוערך במקור ב-1.5-2.3 מיליון דולר. טבע דומם עם פירות תואר כ"דוגמה הטובה ביותר של נאו-פרימיטיביות רוסי."
911 (שיר של ליידי גאגא)
ביקורת
ספנסר קורנהבר ממגזין The Atlantic ראה את 911 כרגע בולט באלבום, ותיאר אותו בתור שיר "רובוטי משעשע בשובבות, אשר חושף מורכבויות חדשו בכל האזנה". סטיבן דאו מבילבורד דרג את הרצועה כשלישית הטובה ביותר מהאלבום, והסביר כי מדובר ב-"יצירה עמוקה ומספקת". טום ג'ונסון מ-"The Line of Best Fit" מצא את השיר כגולת הכותרת באלבום, ואמר כי יחד עם רצועה אחרת, "Replay", שניהם שירי "מוזיקת דאנס כנה ומהורהרת, מבריקה".
רקע ופיתוח
הרעיון לסיפור הסרטון הגיע מסינג, ששיתף את גאגא ברעיון בן למעלה מ-25 שנה, כאשר "סיפור חייה דיבר אליו כל כך הרבה". אשר פעם שקל להשתמש ברעיון לסרטון אך לא הצליח בגלל סכסוכי תזמון. כשדיברה על הסרטון אמרה גאגא כי היא "הרגישה כל כך חיה בהכנתו, אולי יותר מאשר בכל נקודה אחרת במהלך הכנת האלבום". היא הוסיפה כי הצילומים מחייבים אותה "לבחון מחדש את סוג חור החשוך בו היא נמצאת. כשכתבה אותו". מאוחר יותר פרסמה גאגא את הדברים הבאים באינסטגרם שלה:
.
הווידאו קליפ הוקרן בבכורה ב-18 בספטמבר 2020 בחשבון היוטיוב של גאגא בשעה 9:00 לפנות בוקר. סינג חשף כי הוא אמור היה להשתחרר מוקדם יותר אך נדחק לאחור מכיוון שהוא היה "קרוב מדי ל-11 בספטמבר, ותאריך זה "לא היה מספיק רגיש". בנוסף ל-"911", הסרטון כולל את קטעי הכלי המשולבים, "Chromatica II" ו-"Chromatica III". ב-12 בדצמבר 2020 שחררה גאגא את הפרק ה-49 של סדרת הרשת שלה "Gagavision" המציג את תהליך מאחורי הקלעים של הקליפ.
תקציר
הקליפ מתחיל בגאגא במדבר שרוע לצד אופניים שבורים ורימונים שנשפכו על הקרקע. עיניה של גאגא מסתתרות בבד אדום בעל כיסוי עיניים. דמות לבושה בשחור רוכבת על סוס כהה מפתה אותה מהדיונות. כשהשיר מתחיל, היא נכנסת למקום מלא אנשים לבושים באופן מוזר, כולל גבר המכה את ראשו בכרית ואישה הדומה לסנטה מורטה המערסלת מומיה. דמויות נוספות נראות בהן גבר לבוש שחור ואישה לבושה בלבן, שיורדים מהשמיים באמצעות מטרייה, כשהם מתבוננים בגאגא נעה ברחבי חצר המקום. שתי הדמויות מנסות להתקשר עם גאגא, אך היא ממשיכה להתרחק מהן. כשגאגא מנסה לעוף משם, עם תהילה סביב ראשה, האיש מושך אותה בחזרה לקרקע עם חבל.
בהמשך הסרטון, גאגא לובשת חליפה פרחונית על כל חלקי גופה, ופריט הדומה ללוח עמוד שדרה של אמבולנס מובא מאחוריה. כולם מתכנסים בתוך המקום לצפות בגאגא, כשהאישה בלבן פותחת קופסת עץ הדומה לדפיברילטור. לאחר מכן, גאגא מתחילה לבכות ולצרוח, ומתעוררת בעולם האמיתי, שם היא נראית שוכבת מחוץ לאולם קולנוע. עליו רשום "פסטיבל הסרטים הארמני". פרמדיקים מזעזעים את גבה לחיים לאחר שנפגעה בתאונת דרכים באופניים. לאחר שקמה לתחייה, הרופאה שואלת אותה היא משתמשת בתרופות כלשהן, ועל כך היא עונה: "לא היו לי את הגלולות שלי". כל התמונות מעולם הפנטזיה מופיעות כשלטי חוצות ברחוב בו אירעה התאונה, יחד עם האנשים המקיפים אותה.
השראות וניתוח
לאורך הסרטון, סינג מתייחס חזותית ל-"צבע הרימונים" (1969), סרט אמנות סובייטי ארמני של יוצר הסרט הארמני סרגיי פרג'אנוב. הקטעים הברורים יותר מהסרט כוללים רימונים המפוזרים סביב האופניים ההרוסים של גאגא, וכרזת הסרט המופיעה בזירת הרחוב בסוף הסרטון. הסרטון של גאגא מציג את סמלי הסרט באלגוריית הכאב שלה. חלק מהתלבושות מוצגות בהשראת סגנונה של הציירת המקסיקנית פרידה קאלו, וזירת התאונות מזכירה את התנגשות האוטובוסים הטראומטית שהעניקה השראה לכמה מיצירותיה המפורסמות ביותר של קאלו. הוויזואליות שלו עוצבה בהשראת הסרט תא קטלני של סינג משנת 2000. התייחסויות נוספות כוללות את הסרטים שמונה וחצי של פדריקו פליני (1963) ואת ההר הקדוש של אלחנדרו חודורובסקי (1973).
בדומה לקוסם מארץ עוץ (1939), הדמויות המופיעות בדמיונה של גאגא מתוארות על ידי אותם אנשים שראתה במציאות, הקורבנות והמשיבים הראשונים שנמצאים במקום התאונה. לדוגמה, האיש שנראה קודם דופק את ראשו בכרית, הוא נהג עם פגיעת ראש שמניח את ראשו על כרית אוויר מנופחת, ואילו הגבר והאישה שרודפים אחרי גאגא לאורך כל הזייתה מייצגים את אנשי רפואת החירום שמנסים להחיות אותה. הסרטון משתמש במגוון רחב של סמליות המשמשת לציון אובייקטים בעולם האמיתי, כמו הצמיד של גאגא המייצג חוסם עורקים, והמראה שמבהיבה אור אל פניה של גאגא המייצגת את הפנס הרפואי ששימש את הפרמדיק לבדיקת תגובותיה של גאגא בחיים האמיתיים. כיסוי העיניים על פניה של גאגא בתחילת הסרטון מסמל כיצד דמותה אינה מודעת לחיים האמיתיים. בסצנה האחרונה של ההזיה של גאגא, ישנם כמה סמלים - אותו סמל מעיצוב הכריכה של האלבום כרומטיקה - וצלקות על מצחה, המייצגות "דברים שהיא עברה בחייה", מסבירה המאפרת שלה, שרה טאנו. הוא מתייחס גם לשיר שלה "Replay" מתוך האלבום, המכיל את מילות השיר "הצלקות שבמוחי מופעלות מחדש".
קבלה
ג'סטין קרטו מניו יורק כתב כי "ליידי גאגא חזרה להיות העצמי הבלתי ניתן לפענוח שלה בקליפ החדש שלה... עם צוות דמויות אייקוני מיידי וטוויסט שדורש שעות של צפייה חוזרת ותאורטיזציה". גיל קאופמן מבילבורד הגיב על המחווה של הקליפ לסרט "צבע הרימונים", באומרו כי "באופן דומה הוא מונע מהנרטיב המסורתי לטובת סצנות דרמטיות וצבעוניות עמוסות בסמליות אשר מושכת את העין". ג'ון בליסטיין מהרולינג סטון תיאר את הקליפ כ-"חלום קדחת מנקר עיניים". שרלוט קרול ממגזין NME כתבה כי גאגא "מתנגנת שוב במשחק המעולה שלה" עם הקליפ. ג'אז טנגקיי בכתיבתו עבור המגזין Variety כתב כי "יש כל כך הרבה מה לראות בסרטון", ואמר כי הוא "מלא בסמליות והטוויסט הזה יתחיל דיונים רבים". ג'ואי נולפי מאנטרטיינמנט ויקלי, ציין את "הסמליות הכבדה בסרטון באומרו "הסרטון עצמו מתריס בסיווג". ג'אנל אוקוודו ממגזין ווג כינה את הסרטון כ-"מחווה מדהימה לסגנון סוריאליסטי", והוסיפה כי "כוכבת הפופ עושה מאמצים רבים כדי להפוך את הקליפים שלה למקוריים, היא העלתה את הרף עם המהדורה המפתיעה של '911', מיני סרט קולנוע מלא דימויי מעצר". ג'נה ריו מהעיתון USA Today כינתה אותו כ-"מעצרת אמנותית" והדגישה כי הוא "מכיל צבעים חזקים, עם פרטים רבים ומספר סיפורים קליטים".
שבחים
בסוף שנת 2020, בילבורד כינה אותו כקליפ הרביעי הטוב ביותר של השנה. אריק טורס מפיצ'פורק דירג את הסרטון כסרט השלישי הטוב ביותר בספטמבר 2020, וטען כי "כל הסימבולוגיה המגרדת בראש מחליקה, וחושפת סיום טוויסט שככל הנראה אמור לבוא עם אזהרת טריגר". כמו כן, הוא זכה בפרס האיפור הטוב ביותר בקליפ פרסומת / מוזיקלי בטקס פרסי גילדת שחקני המסך בקטגוריות האיפור והמעצבי שיער של שנת 2021.
אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן
אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (גרמנית: Alexander. von Pfalz-Zweibrücken; 26 בנובמבר 1462 - 21 באוקטובר 1514), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1489–1514.
ביוגרפיה
אלכסנדר נולד ב-26 בנובמבר 1462, ללודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ויוהנה מקרוי, בתם של אנטואן הראשון, רוזן קרוי ומרגריט מלורן-וודמון. בילדותו חלה אלכסנדר באבעבועות שחורות ונותר משותק ברגל אחת, ובשל כך כונה "הצולע".
בשנת 1489 מת אביו לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ואלכסנדר ואחיו קספר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ירשו את נחלותיו בשותפות. בשנת 1490 הדיח אלכסנדר את אחיו מהשלטון, וכלא אותו בטענת אי שפיות. בשנת 1495 יצא אלכסנדר עם בן דודו אנטואן דה קרוי, בישוף תרואן וגיסו יוהאן לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן למסע עלייה לרגל לארץ הקודש, ואף הוסמך שם כאביר מסדר הקבר הקדוש. לאחר חזרתו לגרמניה בנה אלכסנדר כנסייה חדשה, כפי שהבטיח קודם יציאתו למסע.
במהלך מלחמת לנדסהוט פעל אלכסנדר בשירות מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכבש ובזז באישורו מנזרים רבים. לאחר המלחמה קיבל אלכסנדר תוספת שטחים לנחלתו, אולם ויתר על זכויותיו לרשת את פפאלץ-נוימרקט ופפאלץ-מוסבאך.
משפחתו
בשנת 1499 התחתן אלכסנדר עם מרגרטה מהוהנלוהה-נוינשטיין, בתם של קראפט השישי, רוזן הוהנלוהה והלנה מווירטמברג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
בנטלי קונטיננטל R
בנטלי קונטיננטל R (באנגלית : Bentley Continental R) היא מכונית קופה מפוארת בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית בנטלי אשר יוצרה בין השנים 2003–1991 בבריטניה
היינריך פוגלר
היינריך פוגלר (בגרמנית: Heinrich Vogeler; 12 בדצמבר 1872 – 14 ביוני 1942) היה צייר, מעצב ואדריכל גרמני, המזוהה עם בית הספר לציור בדיסלדורף.
ביוגרפיה
הוא נולד בברמן, ולמד בדיסלדורף בין השנים 1890–1895. לימודיו האמנותיים בתקופה זו כללו ביקורים בבלגיה ובאיטליה.
פוגלר היה חבר מרכזי במושבת האמנים המקורית בורפסוידה (Worpswede), אליה הצטרף בשנת 1894. בשנת 1895 קנה פוגלר שם קוטג' ושתל סביבו עצי ליבנה, שהעניקו לביתו את שמו החדש: ברקנהוף. בשנת 1901 הוא התחתן עם מרתה שרודר.
מלחמת העולם הראשונה
הוא התנדב לשירות צבאי במלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ונשלח לחזית המזרחית בשנת 1915. שם פוגלר התוודע לאידאולוגיה של הבולשביקים בחזית וכן דרך מסעותיו בפולין, רומניה, ורוסיה. לאחר שהגיש פנייה בכתב לקיסר גרמניה, הוא נשלח לזמן קצר לבית חולים לחולי נפש בברמן לפני ששוחרר משירות צבאי.
נחמן בולמן
הרב נחמן בולמן (באנגלית: Nachman Bulman; ה'תרפ"ה, 1925 - כ"ו בתמוז ה'תשס"ב, 6 ביולי 2002) היה מחנך אמריקאי-ישראלי. מייסדם של מוסדות חינוך בארצות הברית ובישראל, ראש ישיבת פאר רוקאוואי ומשגיח רוחני של ישיבת אור שמח. מייסדה של קהילת "נחליאל" במגדל העמק.
היינריך פוגלר
הרייך השלישי, 1934
לאחר המלחמה הוא הפך לפציפיסט. במהלך המהפכה הגרמנית בין השנים 1918–1919 הצטרף למועצת הפועלים והחיילים של הרפובליקה הסובייטית של ברמן יחד עם חברו קורט שטורמר. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של גרמניה (KPD), אך כשהיא התפצלה הוא הצטרף למפלגת העובדים הקומוניסטית של גרמניה (KAPD).
נחמן בולמן
ביוגרפיה
נולד בניו יורק לרב מאיר בולמן, מחסידי גור שהיגר לארצות הברית מפולין לאחר ששיכל שני בנים ושתי נשותיו הראשונות נפטרו. הוא נקרא על שם סבו נחמן זובלדוביץ מחסידי אלכסנדר. למד בישיבת רבנו יעקב יוסף, ומגיל 13 בישיבת רבנו יצחק אלחנן, שבה התקרב בעיקר לרבנים משה ביק ומשה אהרן פולייב.
היינריך פוגלר
הרייך השלישי, 1934
לאחר תום המהפכה הוא נעצר למשך זמן מה. באותה תקופה הוא ואשתו מרתה התגרשו. מאותה נקודה ואילך הוא רצה לעבוד אידאולוגית, והרומנטיקה של עבודתו הקודמת פינתה את מקומה לתוכן פרולטרי.
נחמן בולמן
ביוגרפיה
ב-1950 נסמך לרבנות בידי רבי משה שצקס ורבי יוסף דוב סולובייצ'יק, ונישא לשיינדל פרוינד. לאחר נישואיו התמנה למשרת רבנות ראשונה בדאנוויל שבווירג'יניה, משרה שבה נשא שלוש שנים. ב-1954 חזר לניו יורק והתמנה כמשגיח רוחני בישיבת רבנו יצחק אלחנן במשך שנה. לאחר מכן כיהן כרב בסאות' פולסברג, מחוז סאליבן בניו יורק, עד 1957. בין 1957–1962 כיהן כרב בניופורט ניוז שבווירג'יניה ויסד בעיר בית ספר חרדי בסגנון בתי הספר של תורה ומסורה.
היינריך פוגלר
הרייך השלישי, 1934
בשנת 1931 היגרו לרוסיה פוגלר ואשתו השנייה סוניה מרצ'לבסקה, בתו של יוליאן מרצ'לבסקי. לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות הוא גורש יחד עם אזרחים גרמנים אחרים בשנת 1941 לקזחסטן על ידי השלטונות הסובייטים, ומת שם בשנת 1942.
נחמן בולמן
ביוגרפיה
בשנת 1962 חזר לניו יורק, התפרסם כדרשן בעניינים העומדים על הפרק בנושאי יהדות והתקרב לרבנים חרדים כמו הרב אהרן קוטלר והרב יצחק הוטנר. הוא היה פעיל מרכזי בארגון "תורה ומסורה" שעסק בייסוד בתי ספר ברחבי ארצות הברית, חזר לשמש כמשגיח בישיבת רבנו יצחק אלחנן, והיה מייסד הג'ואיש אובזרבר, ביטאון אגודת ישראל בארצות הברית, ועורכו הראשון.
היינריך פוגלר
הרייך השלישי, 1934
מנהיג ה-KPD, וילהלם פייק, רצה כנראה למנוע את גירושו, אך פוגלר עצמו סירב ליחס מועדף. מכיוון שאשתו סופיה ובנו יאן היו אזרחים פולנים, הם גויסו במקום להיות מגורשים עמו. עד מהרה הפך יאן לחבר מייסד בוועד הלאומי לגרמניה החופשית ולאחר קריירה אקדמית ארוכה לאחר המלחמה במוסקבה נפטר בוורפסווידה בשנת 2005.
נחמן בולמן
ביוגרפיה
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 היה ממייסדי ישיבת פאר רוקאוואי וסמינר שרה שנירר בניו יורק, ובמקביל החל לכהן כרב קהילת ישראל הצעיר בפאר רוקאוואי, תפקיד בו כיהן עד 1975.
היינריך פוגלר
הרייך השלישי, 1934
סוניה היגרה לפולין ומתה בוורשה בשנת 1983.
נחמן בולמן
ביוגרפיה
בשנת ה'תשל"ה, 1975, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא שימש משגיח רוחני בישיבת אור שמח במשך ארבע שנים, ואז עבר לגור במגדל העמק שבה יסד קהילה לחרדים-אמריקאים בשם "קריית נחליאל". הוא קיווה ליצור מודל לקהילה שתשמר את הצביון החרדי אמריקאי בישראל, אך כעבור 14 שנים, ב-1994, עזב את המקום לאחר שלא יכל להתמודד עם המצוקה הכלכלית של הקהילה. הוא חזר לירושלים ולמשרתו בישיבת אור שמח, ובשנת 1999 הקים את בית המדרש "נחליאל" בשכונת נווה יעקב שבה עבר להתגורר.
הילה ערן
הילה ערן (נולדה ב-21 בנובמבר 1986) היא שחקנית, דוגמנית ומפיקת קולנוע ישראלית. נערת היופי-עשרה לשנת 2006.
ביוגרפיה
ערן נולדה ברמת גן. היא בתו של המפיק דורון ערן. היא בת דודה מדרגה שלישית של יון תומרקין.
ערן השתתפה בתחרות של טקס בחירת מלכת היופי לשנת 2006 ושם זכתה בתואר נערת היופי עשרה.
היא בוגרת תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב והוכשרה בטיפול בשיטת אלבאום.
משחק
ב-1999 השתתפה בדרמת הטלוויזיה "תסתכל לי בעיניים" שביים והפיק אביה. בשנת 2002 השתתפה בסרט "טהארה". בשנת 2003 שיחקה לצד אלונה טל ואושרי כהן בסרט הדרמה "להיות כוכב" בבימויו של ארנון צדוק. בשנת 2005 שיחקה בסרטו של מנחם גולן "ימים של אהבה" בכיכובם של מאיה בוסקילה וניר לוי.
בשנת 2007 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "אגדת דשא" ששודרה בערוץ 10. באותה שנה החלה לגלם את ליאה בנטוב בתפקיד הראשי בסדרת המדע הבדיוני "הנפילים" שיצרו רובי דואניאס וחן קלימן, ושודרה בערוץ הילדים לצופי Yes.
בשנת 2008 שיחקה בסדרה "הפיג'מות" בתפקיד אורח, שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "הכתובה" בבימויו של מנחם גולן על פי מחזה של אפרים קישון. באותה שנה החלה להנחות את המגזין היומי של ערוץ 24 "רעש" לצד גל לב וג'ייסון דנינו-הולט, ושבה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "הנפילים".
בשנת 2009 שיחקה בסרט "רגליים קרות". והחלה להשתתף בתוכנית הטלפתיה "העוקץ" בהנחיית נמרוד הראל.
בשנת 2010 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הדרמה היומית "תיכון השיר שלנו" בתפקיד דפנה. בשנת 2011 שיחקה בתפקידים שונים בסדרות: "השועלים" פרי יוצרו של גיורא חמיצר, ו-"אחרי הצלצול" ששודרה בערוץ דיסני.
בשנת 2016 שיחקה בסרט אותו גם הפיקה "האוצר מעבר לנהר".
בשנת 2017 שיחקה את הדמות עדי בסרט "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט.
בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט "סנאפשוט" בו שיחקה את הדמות מיכל.
בשנת 2019 השתתפה בסרט "מתחתנת" בתפקיד דנה.
הפקה
ערן יזמה והפיקה מספר סרטים ותוכניות דוקומנטריות דרך חברת ההפקה שלה, הילה הפקות, בהשתתפות שחקנים ישראלים מהשורה הראשונה:
בשנת 2015 הפיקה את הסרט "גויאבות", בבימויו של קובי מחט, שבו לקחו חלק השחקנים חנה לסלאו, יהורם גאון ומאיר סויסה.
בשנת 2016 הפיקה את "האוצר מעבר לנהר", סרט הרפתקאות לילדים שכתבו מחט ואלון גור אריה.
בשנת 2017 הפיקה את הסרט "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט. היא אף השתתפה בו בתפקיד משני.
בשנת 2018 הפיקה לצד משה אדרי ולאון אדרי את הסרט "גיבור בעננים", שביים אביעד קידר, בהשתתפותם של יובל שם-טוב, שי ורועי ועודד פז.
בנוסף, הפיקה באותה שנה את הסרט "עד הקצה - ג'סטה 2".
בשנת 2019 הפיקה ערן סרט דוקומנטרי "שחקנים" עבור שידורי קשת בהשתתפותם של גילה אלמגור, אקי אבני, יפתח קליין, אורי גבריאל, נלי תגר ונטע ריסקין, וסרט "ילדות בזכוכית מגדלת" בהנחיית גלית גוטמן עבור שידורי קשת.
אלכסנדר אוסמרקין
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' אוסמרקין (באנגלית: Alexander Alexandrovich Osmerkin; 8 בדצמבר 1892 – 25 ביוני 1953) היה צייר, גרפיקאי, מעצב במה ומורה לאמנות רוסי. הוא היה חבר בקבוצת אוונגרד, וקבוצת אמני מוסקבה. מאז 1932 היה חבר באיגוד האמנים של לנינגרד.
ביוגרפיה
אלכסנדר אוסמרקין נולד באליסבטגראד (כיום באוקראינה) למשפחתו של פקיד דואר. אוסמרקין הצעיר גדל אצל המטפלת האוקראינית שלו, שבסופו של דבר נשארה איתו במשך שארית חייו כעוזרת האישית שלו. הוא לקח את שיעורי האמנות הראשונים שלו במחלקה לרישום בבית הספר המקצועי האזורי אליסאוטגרד.
יצירה
בשנים 1911–1913 עבר אלכסנדר אוסמרקין לקייב כדי להמשיך את השכלתו באמנות. הוא השתתף בשיעורים בבית הספר המקצועי לאמנות קייב. בקייב פגש את אלכסנדרה אקסטר ואמניות אוונגרד אחרות, שהשפיעו על הסגנון שלו. אף שהוא ציין את פול סזאן כמקור השפעתו העיקרי, אוסמרקין ספג ממקורות וסגנונות רבים, לפני שיצר את שלו. הוא פנה לפוביזם לאחר שראה יצירות של אנרי מאטיס ואנדרה דריין ופוביסטים אחרים. הוא ביקר בסנט פטרסבורג כמה פעמים כדי ללמוד מהאמנות במוזיאונים, וגם יצר נופים רבים בדרכו שלו תוך מיזוג קלאסי של נופים עירוניים של סנט פטרבורג עם התפיסה הפוביסטי שלו. בסופו של דבר הוא השתקע במוסקבה והצטרף לסטודיו האמנותי של איליה משקוב. הוא הלך בעקבות המורה שלו.
אחרי מהפכה
לאחר 1918 עבד אוסמרקין כפרופסור לאמנות במוסקבה. בתחילה לימד לצד וסילי קנדינסקי, עד שקדינסקי היגר. אחר כך פתח אוסמרקין סדנה משלו וגם לימד במכון סוריקוב לאמנויות יפות במוסקבה. החוג שלו כלל שם שמות כמו המשורר אוסיפ מנדלשטם, הסופרים אוסיפ בריק ויקטור שקלובסקי, וכן חבריו האמנים מקבוצת "באנובי ואלט".
לנינגרד
במהלך שנות ה-20 וה-30 אוסמרקין חי ופעל בלנינגרד. על פי הזמנתו של יצחק ברודסקי, הוא לימד בסדנת המאסטר שלו באקדמיה לאמנויות לנינגרד. בשנת 1927 נרכש הציור שלו "השומרים האדומים בארמון החורף", הידוע גם בשם "השתלטות על ארמון החורף" עבור האוסף הקבוע של המוזיאון הרוסי הממלכתי בלנינגרד.
אוסמרקין היה אחד ממייסדי בית הספר לציור בלנינגרד. היו לו מספר תלמידים מוכשרים בלנינגרד, כמו ילנה סקווין, ויקטור טאטרין, יבגניה בייקובה, לב אורכוב, איבן גודלבסקי, גלב סאבינוב, אולגה בוגאייבסקיה, וסילי סביצקי, אבסי מויסנקו ואמנים אחרים.
במשטר סטלין
אוסמרקין, כאמן מקורי ביותר שתרם לפיתוח האוונגרד הרוסי, הסתכן מהחריגה מהסמכות הסובייטית שבשליטתו של יוסיף סטלין. הוא ראה את הרס אוספי אמנות הפרטיים, אפילו במוזיאונים ובספריות. אוסמרקין שרד את גל הרדיפות הראשון של אינטלקטואלים רוסיים. הוא היה הרוס רגשית מהמעצר וההוצאה להורג של חברו אוסיפ מנדלשטם. במהלך שנות ה-40 וה-50 נהנה אוסמרקין מחברות מתמשכת עם המשוררת אנה אחמטובה.
בשנת 1946, המפלגה הקומוניסטית הסובייטית החלה בהתקפות על כמה אינטלקטואלים ואמנים יוצרים. יחד עם קורבנות אחרים של התקפות אלה, כמו אנה אחמטובה הואשם אוסמרקין בפורמליזם ובהפצת השפעה מערבית באמנות הסובייטית. נאסר עליו ללמד ולהציג את יצירותיו, ולכן נותר ללא כל הכנסה. במהלך שנותיו האחרונות, אוסמרקין היה מנותק לחלוטין מהחיים הציבוריים הסובייטיים והפך לאמן מחתרת, המביע את עצמו בציור.
הוא מת ב-25 ביוני 1953 בזמן שעבד על ציור נוף ליד מוסקבה.
יוסי רובנר
יוסי (יוסף) רובנר (נולד ב-1964 בארצות הברית) הוא מדען ויזם ישראלי, המתמחה בראיה ממוחשבת ובינה מלאכותית.
ביוגרפיה
רובנר למד בנערותו בישיבת בני עקיבא נחלים. במהלך שירותו הצבאי למד בפקולטה למדעי המחשב בטכניון וסיים בהצטיינות יתרה ב-1991. ב-1999 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית, במדעי המחשב והנדסת חשמל.
בשהותו בארצות הברית יעץ לחברת זירוקס (Xerox Corporation) במרכז המחקר בפאלו אלטו (PARC) וסייע בפיתוח מערכות הוצאה לאור לחברת סאיטקס קורפוריישן.
עם שובו לישראל התקבל לעבודה כסמנכ"ל פיתוח בחברת "נט2וויירלס" בראש העין, לימים חברת "ג'יגמי". ב-2005 ייסד את חברת אר.טי.סי. ויז'ן (RTC Vision), חברה העוסקת בתחומי ראיה ממוחשבת ובינה מלאכותית. ב-2014 ייסד את חברת כיטוב מערכות (Kitov Systems), חברה העוסקת בתחום בקרת איכות חזותית ומבוססת בינה מלאכותית.
יוסי הוא בנו של המהנדס דוד רובנר.
אלעד בן-דרור
אלעד בן-דרור (נולד ב-1972) הוא מזרחן והיסטוריון ישראלי, המכהן כפרופסור חבר במחלקה ללימודי המזרח-התיכון באוניברסיטת בר-אילן. מחקריו של בן-דרור עוסקים בהיבטים שונים של הסכסוך הערבי ישראלי.
ביוגרפיה
בן-דרור גדל במושב ניר עציון שבחוף הכרמל. הוא בוגר מדרשית נעם וישיבת מעלות. שירת בצה"ל כלוחם ביחידה מובחרת, ולאחר מכן עשה את תאריו האקדמיים באוניברסיטת בר-אילן. הוא סיים תואר ראשון בקרימינולוגיה ולימודי המזרח התיכון בהצטיינות, והמשיך במסלול ישיר לדוקטורט בלימודי המזרח התיכון. עבודת הדוקטורט שלו בהנחיית פרופסור אליעזר טאובר, עסקה בראשית מעורבות האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי. הדוקטורט אושר ב-2003 בציון "מעולה", וזכה בפרסים.
בשנת 2000 החל בן-דרור ללמד במחלקה ללימודי המזרח התיכון בבר-אילן. בשנים 2003–2004 הוא שימש כעמית מחקר במכון האוניברסיטאי לדיפלומטיה ושיתוף פעולה אזורי באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2006−2005 עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בין השנים 2011–2020 שימש כראש אקדמי במדור לתוכניות לזרועות הביטחון בבר-אילן. ב-2014 זכה בפרס "המרצה המצטיין", בין השנים 2018–2021 כיהן כראש המחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן.
בן-דרור יועץ למשרדי ממשלה שונים וגופים אזרחיים שונים בתחומי התמחותו.
מחקר
תחום מחקר מרכזי של בן-דרור הוא המעורבות הבינלאומית והאו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי מסוף תקופת המנדט הבריטי ועד שנות ה-50 של המאה ה-20. בן-דרור הצליח לקבל מארכיון האו"ם בניו יורק אישור להסרת סיווג מחומרים שלא נפתחו לעיון לחוקרים, ומחקריו כוללים בין היתר חידושים שמתבססים על חומרים אלה. בן-דרור הצביע על כך שמקיץ 1947 סברו אנשי או"ם כי הפתרון הרצוי לשאלת ארץ ישראל הוא הקמת מדינה יהודית וסיפוח שאר השטח לעבר הירדן, ולא תוכנית חלוקה שבמסגרתה תוקדם מדינה ערבית עצמאית. מיד כשאושרה תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר 1947 העריכו מומחי האו"ם, שעסקו בשאלת ארץ ישראל כי מדינה ערבית לא תוקם. הם הכינו תוכנית להקמת מדינה יהודית ולהגנה צבאית עליה. במסגרת הזו הם המליצו על הקמת מיליציה יהודית חמושה שכוח האדם שלה יתבסס על אנשי ההגנה והפלמ"ח ולא על האצ"ל והלח"י. האו"ם היה אמור לחמש את הכוח הזה בנשק כבד ואף במטוסי קרב.
אנשי האו"ם גם אספו מודיעין רב על העמדות המדיניות של הפלסטינים בארץ ישראל. בארכיון האו"ם נמצאו סיכומי פגישות רבים שקיימו אנשי האו"ם בחשאי עם בכירים פלסטינים, ועדויות למגעים אלה נמצאו גם בארכיונים בהודו ובהולנד. ארכיונים נוספים שבן-דרור עשה במסמכיהם שימוש נרחב בעבודותיו הם הארכיונים בשוודיה, שם נמצא בין היתר הסבר על אופן הכנתה של מפת החלוקה. האחראי לה היה איש האו"ם פאול מוהן שיומנו האישי ומסמכיו נמצאים בארכיון באוניברסיטת אופסלה.
בן-דרור חקר את מהלכי האו"ם במלחמת העצמאות ובתוך כך את פרשת ברנדוט ואת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות. לטענתו, מתווך האו"ם ראלף באנץ' העריך שהקו הירוק שאותו שרטט יישאר קו הגבול של ישראל לתקופה ארוכה. ולכן הוא התאמץ לערוך את הסכמי שביתת הנשק באופן שיאפשר למדינת ישראל ולמדינות ערב להתבסס עליהם לטווח הארוך. בכך הוא תרם שלא במתכוון למגמה של ישראל ומדינות ערב להסתפק בהסכמי שביתת הנשק ולהימנע מלהתקדם במהלכים מדיניים שיובילו להסכמי שלום. מחקרים נוספים של בן-דרור שמתייחסים לתקופה זו, עוסקים בתוכניות האו"ם לבינאום ירושלים ובפרט לתמיכה הערבית בתוכנית הבינאום (בהם החלטה 303), ומערכת היחסים שהתקיימה בין ישראל לירדן, שנועדה לבלום את הלחץ הבינלאומי להפיכת ירושלים לעיר בינלאומית.
תחום מחקרים נוסף של בן-דרור הוא יחסי יהודים וערבים בגליל, בעיקר בהקשר של קהילות המוסתערבים האחרונות שהיו בכפרי הגליל (בפקיעין, כפר יאסיף ושפרעם). ב-2012 איתר בן-דרור בקיבוץ דליה, אוסף מסמכים נטוש של האדריכל שמחה יום-טוב (גולי) שהיה יועץ משרד הפנים לכפרי המיעוטים בתקופת הממשל הצבאי על ערביי ישראל. בין המסמכים אותרו תוכניות ליישב יהודים בכפרים בהן היו קהילות של מוסתערבים ולפתח את הכפרים הערבים והדרוזים בגליל תוך שילובם של שרידי העבר היהודי. תוכניות אלה, שלא יצאו לפועל, אמורות היו למשוך תיירות לכפרי הגליל ולסייע בעיצוב תודעת המיעוט הערבי בישראל כלפי מדינת ישראל והסיפור הציוני. מסמכי יום-טוב הועברו על ידי אנשי מכון יד יצחק בן-צבי, לארכיון יד יערי בגבעת חביבה, והם פתוחים כיום לעיון הציבור.
בשנים האחרונות חוקר בן-דרור את עיצוב התודעה של תנועת החמאס בתחילת דרכה, ובמיוחד בתקופה הפורמטיבית של החמאס בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. ניתוח טקסטים של אנשי החמאס ובין השאר שירה של משוררי החמאס בתקופת הסכמי אוסלו, מלמדים על זרמי העומק של תנועה זו ועל חתירתה מאז ימיה הראשונים להפוך לגורם מוביל בחברה הפלסטינית.
אנשים מושלמים
אנשים מושלמים (באנגלית: Flawless, בתרגום חופשי: "ללא רבב") הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה אשר יצא לאקרנים בשנת 1999. את הסרט ביים ג'ואל שומאכר ומככבים בו רוברט דה נירו ופיליפ סימור הופמן.
עלילה
פיזיותרפיסט של קונץ מציע לו לקבל שיעורים בשירה על מנת לשפר את יכולת הדיבור שלו. קונץ, אשר מתבטא לא אחת כהומופוב, פונה בחוסר רצון לראסטי (פיליפ סימון הופמן), טרנסקסואל אשר חי בדירה מעליו ועוסק בשירה ובהנחיית מופעי דראג על מנת לסייע לו. ראסטי הוא מלכת דראג קולנית, בודדה, החיה בעולם של פנטזיה וחולמת לעבור ניתוח לשינוי מין.