cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קריד (להקה)
היסטוריה
אלבום הבכורה של קריד, "My Own Prison", יצא באופן עצמאי ביוני 1997 ועלה 6,000 דולרים בלבד להפיק אותו. באחד מהופעותיהם בעקבות צאת האלבום הבחינה בהם נציגת חברת התקליטים "Wind-up Records" (השייכת ל- "Sony BMG"), שראתה את הפוטנציאל של קריד ועד מהרה החתימה אותם על חוזה הקלטות. בשל כך, שירי האלבום עברו עיבוד מחודש כדי שישמעו טוב יותר ברדיו והאלבום המשודרג יצא לחנויות ברחבי ארצות הברית. האלבום הפך להצלחה מפתיעה, והגיע למקום ה-22 במצעד האלבומים האמריקני. ארבעה סינגלים ששוחררו מאלבום זה הגיעו למקום הראשון במצעד "Mainstream Rock Tracks" של בילבורד. לבסוף הסתכמו מכירות האלבום במעל ל-6 מיליון עותקים בארצות הברית. על אלבום זה זכתה הלהקה שנתיים רצופות בפרס "להקת הרוק של השנה" בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד (בשנים 1998-1999).
אלבומם השני, "Human Clay", יצא בספטמבר 1999, והפך את קריד לאחת מלהקות הרוק האמריקניות הבולטות של העשור הראשון של המאה ה-21. האלבום הגיע היישר למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני. הלהיט הראשון מהאלבום, "Higher" הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד האמריקני, כשהוא נמצא במצעד במשך 57 שבועות רצופים. הסינגל השני מהאלבום, "With Arms Wide Open" הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד האמריקני, בשבוע ה-26 שלו במצעד. על שיר זה זכתה הלהקה בפברואר 2001 בפרס גראמי בקטגוריית 'שיר הרוק של השנה'. בנוסף הגיע סינגל זה למקום ה-13 במצעד הלהיטים הבריטי. הסינגל השלישי מהאלבום, "What If", הופיע בפסקול הסרט "צעקה 3" (כריס דוטרי ביצע את השיר ב"אמריקן איידול 5"). <BR> "Human Clay" זכה להצלחה מסחרית רבה ונמכר ב-11.5 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד, אשר מכניס את האלבום לרשימת האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בארצות הברית.
בסתיו 2001 יצא הלהיט "My Sacrifice", הראשון מתוך אלבומם השלישי. השיר הופיע בפרומואים רבים של WWE וקיבל חשיפה כלל עולמית בערוצי המוזיקה, בין השאר ב"MTV אירופה". הסינגל הגיע למקום הרביעי במצעד בילבורד האמריקני. מספר חודשים אחר כך, להיט נוסף מהאלבום, "One Last Breath", הגיע למקום השישי במצעד בילבורד, בקיץ 2002. האלבום, הנקרא "Weathered", זכה להצלחה מסחררת בארצות הברית מאז יציאתו לחנויות, כששהה במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני במשך 8 שבועות. מעל 6 מיליון עותקים נמכרו מהאלבום בארצות הברית עד היום.
ב- 4 ביוני 2004 הכריזה להקת קריד על פירוקה. הסולן, סקוט סטאפ, החל לעבוד על אלבום סולו, בעוד ששאר חברי הלהקה הקימו להקה חדשה בשם "אלטר ברידג'". מספר חודשים אחר כך הוציאה קריד אלבום אוסף, שזכה להצלחה בינונית בארצות הברית (אם כי נמכר במעל למיליון עותקים).
ב-2 באפריל 2009 הצהירה הלהקה שהיא מתאחדת בקיץ 2009. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בקיץ 2009 בארצות הברית והכריזה על סיבוב עולמי בחורף/אביב 2010. ב-27 באוקטובר 2009 הוציאה הלהקה אלבום חדש Full Circle (מעגל שלם) שהגיע למקום השני בצעד האלבומים של ארצות הברית. מהאלבום יצאו הסינגלים Over Come ו Rain.
Music for a Sushi Restaurant
Music for a Sushi Restaurant (בעברית: מוזיקה למסעדת סושי) הוא סינגל של הזמר-יוצר האנגלי הארי סטיילס, מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Harry's House. הוא יצא כסינגל השלישי של האלבום ב-3 באוקטובר 2022. השיר נכתב על ידי סטיילס, תומאס האל, טיילר ג'ונסון ומיץ' רולנד.
וידאו קליפ
הקליפ של השיר הוצג ב-20 באוקטובר 2022, וב-27 באוקטובר 2022 יצא הקליפ. סטיילס מככב כהכלאה בין אדם לקלמארי שנמצא על ידי כמה בעלי מסעדה, שמביאים אותו למטבח ומתכננים להכין ממנו סושי. עם זאת, סטיילס חושף את יכולת השירה שלו ומשתלט על המסעדה, מה שהופך את הבעלים למשרתיו. במהלך הופעה במסעדה, סטיילס מאבד את קולו, והבעלים בסופו של דבר גוררים אותו והופכים אותו לסושי.
במצעדים
לאחר יציאת האלבום Harry's House, השיר הגיע למקום ה-8 במצעד בילבורד הוט 100 ב-4 ביוני 2022, והפך לאחד מהשירים המובילים האחרים באלבום: "As It Was", "Late Night Talking" ו-"Matilda".
לפני שיצא כסינגל, "Music for a Sushi Restaurant" החל להופיע במצעד במצעד 40 שירי המיינסטרים במקום ה-40 ב-23 ביולי 2022, והגיע לשיא במקום ה-9 עד כה.
מוני אמריליו
מוֹני אָמָרִיליוֹ (נולד ב-28 בינואר 1932 בסקופיה, ממלכת יוגוסלביה) הוא מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי, שרבים משיריו הפכו לנכסי צאן ברזל בזמר העברי. חתן פרס אקו"ם על מפעל חיים (2004) ופרס משרד החינוך והתרבות על מפעל חיים (2005).
קורות חיים
נולד בשם סולומון (שלמה, שהפך לסלמוניקו ול-מוני) אמריליו בשנת 1932 בסקופיה שביוגוסלביה (כיום בירת מקדוניה הצפונית). בגיל שש החל ללמוד נגינה בכינור. עם הפלישה הגרמנית ליוגוסלביה באביב 1941, במלחמת העולם השנייה, נמלטו בני משפחתו לאלבניה, אז תחת כיבוש איטליה, ושם שרדו כשהם מסתתרים ברחבי הארץ. לאחר המלחמה שבה המשפחה ליוגוסלביה, משם עברה לאיטליה, ובינואר 1948 היגרה לצ'ילה והתיישבה בבירה סנטיאגו, שם הצטרף אמריליו לתנועת "השומר הצעיר". באותה תקופה כבר ידע לנגן באקורדיון, ויחד עם לימוד נגינה בכינור, החל ללמוד קומפוזיציה ולכתוב יצירות מוזיקה קלאסית. באותה תקופה הופיע עם ידידו לאון שידלובסקי (בעצמו מלחין ולימים פרופסור באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב) – הוא בכינור ושידלובסקי בפסנתר, ולעיתים בלוויית מקהלות וריקוד – כדי לגייס תרומות למפעלים ציוניים.
בשנת 1952 עלה לישראל עם גרעין "השומר הצעיר" מצ'ילה, לקיבוץ מרחביה. כעבור שמונה חודשים הצטרף הגרעין לקיבוץ דביר שבצפון הנגב, שהוקם ב-1951. אמריליו שירת בנח"ל, ושם הכיר את אשתו לעתיד (חברת מרחביה, מילדי טהראן), נישא לה ושב למרחביה. הוא נשלח מטעם הקיבוץ ללמוד קומפוזיציה ומוזיקה בסמינר אורנים אצל אבל ארליך, ואחר-כך למד מוזיקה אצל עדן פרטוש באקדמיה למוזיקה בתל אביב.
מורה למוסיקה
לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה היה במשך למעלה משני עשורים מורה למוזיקה בקיבוץ עין כרמל. בנוסף הדריך להקות צבאיות ומקהלות ועבד כמעבד מוזיקלי. לאחר מכן לימד במשך שנים רבות בסמינר לוינסקי למורות וגננות.
מלחין
יצירה שכתב לכבוד עשור למדינה הוקלטה ביוזמתו של שלום רונלי-ריקליס והושמעה ברדיו.
בשנותיו הראשונות בארץ כתב אמריליו יצירות קלאסיות – רפסודיות לכינור, מונולוגים לחליל ולצ'לו, קונצ'רטו וסוויטה לתזמורת. חלק מיצירותיו בוצעו והוקלטו ב"קול ישראל".
בשנת 1969 חיבר עבור אלבומה של חוה אלברשטיין משירי רחל את לחני השירים "שי", "יונתן" ו"בגני נטעתיך". מאז ועד היום הלחין ועיבד עשרות רבות של שירי משוררים מכל התקופות. כמו כן הלחין החל משנות השישים עשרות רבות של שירים לילדים.
בשנות השבעים היה לבולט שבמלחיני שירי פסטיבל הזמר והפזמון ולאחד החשובים במלחיני שירי הלהקות הצבאיות של אותו העשור.
בשנת 2004 הופיע אמריליו במופע משיריו בשם "מוני וחברים", עם הזמרת דגנית דדו בו סיפר על השירים שהלחין ושהפכו לקלאסיקות בזמר העברי.
שיר חדש
בשנת 2021 הקליטה רוחמה רז לאחר תקופה ארוכה שיר חדש שהלחין אמריליו למילים של לאה נאור, "בשורה טובה" (אם רק עלה של זית).
שירים מפסטיבל הזמר והפזמון
אמריליו הוא הבולט שבמלחיני שירי פסטיבל הזמר והפזמון, אחד המפעלים החשובים בתולדות הזמר העברי. במשך כמעט שני עשורים התחרו שיריו של המלחין בפסטיבלים. הוא השתתף בעשרה פסטיבלים בין השנים 1961 ו-1977, יותר מכל מלחין אחר. עם אחד עשר שירים מתחרים אמריליו הוא המלחין היחיד לו מספר דו ספרתי של שירים. כמו כן הוא המלחין שזכה יותר מכל מלחין אחר באחד משלושת המקומות הראשונים (להבדיל מיעקב הולנדר שזכה שלוש פעמים במקום הראשון). בסך הכל זכו חמישה משיריו באחד משלושת המקומות הראשונים: אחד במקום השלישי ("רכבת העמק" למילים של יורם טהרלב ובביצוע דורית ראובני), שלושה בשלוש שנים עוקבות במקום השני ("עץ האלון" למילים של יורם טהרלב ובביצוע של יהורם גאון, "רבי עקיבא" למילים של דליה רביקוביץ ובביצוע של רבקה זוהר, "ומתוק האור בעיניים" למילים של רחל שפירא ובביצוע של ששי קשת) ופעם אחת עם שירו האחד עשר שהתחרה בפסטיבלים והאחרון שבהם זכה במקום הראשון ("רקפת" למילים של תלמה אליגון ובביצוע של רוחמה רז). כמה מהשירים שהלחין ושלא זכו באחד המקומות הראשונים הפכו גם הם לקלאסיקות בזמר העברי, ביניהם "נגן לי ירדן" למילים של יעקב שרת בביצוע רבקה זוהר, "ליבבתיני" למילים משיר השירים בביצוע שושנה דמארי ו"השיר על ארץ סיני" למילים של רחל שפירא בביצוע של שלמה ארצי.
הלהקות הצבאיות
אמריליו נחשב לאחד מחשובי מלחיני שירי הלהקות הצבאיות בכלל ושירי הלהקות הצבאיות של שנות השבעים של המאה העשרים בפרט. בשנת 1970 החל את עבודתו עם הלהקות הצבאיות. צוות הווי נח"ל היו הראשונים להקליט את "יש פרחים".לאחר מכן עבד עם שלישיית פיקוד המרכז ועם להקת פיקוד המרכז, בשני המקרים הסולנית אותה הוא גילה וטיפח הייתה דורית ראובני. בין הקלאסיקות הבולטות של אותן הלהקות שהלחין ועיבד היו "היום היום" שהפך לשיר השנה בשנת 1972 ו"האיש מן הבקעה".
באמצע שנות השבעים עבר לצוות הווי חטיבת הצנחנים עם הסולנית שגם אותה הוא גילה וטיפח, רוחמה רז. בין הקלאסיקות שהלחין עם רוחמה כסולנית היו שיר הנושא של התכנית, "בארץ אהבתי השקד פורח" של לאה גולדברג, "אגדת שלושה וארבעה", "ההר הירוק תמיד" ו"לכל אחד ירושלים". אמריליו תרם רבות כמלחין ומעבד להבאת הלהקות הצבאיות של שנות השבעים לשיאים אמנותיים חדשים.
שירי משוררים
אמריליו מרבה מאד במהלך עשרות שנות פעילותו לנסות ולהביא את שירי המשוררים הכתובים בספרים לתודעת הקהל הרחב. בין המשוררים הרבים שהלחין משיריהם נמנים לאה גולדברג, דליה רביקוביץ, נורית זרחי, יעקב אורלנד, חיים גורי, יהודה עמיחי, נתן זך, רחל, זלדה, רבי יהודה הלוי, משה אבן עזרא, חיים נחמן ביאליק, נתן יונתן ועוד רבים וטובים. באולפן הפרטי הקטן שבנה הקליט אלבום שלם משירי המשורר טוביה ריבנר, "שוב שמש ירוקה". כמו גם מחזורי שירים שלמים של גולדברג, רביקוביץ, זך ועמיחי. לדעת אמריליו, הטקסט חשוב יותר מהלחן והבחירה בו היא שתקבע את מידת שרידותו של השיר המולחן ולכן הוא מקפיד לאורך עשרות בשנים על בחירת טקסטים שרמתם הספרותית גבוהה במיוחד.
שירי ילדים
אמריליו כתב גם לחנים לשירי ילדים, בהם "מעבר לים", "פרח עציץ" (שניהם למילותיו של חיים נחמן ביאליק), "איתך" (מילים: דליה רביקוביץ), "נוצת פלאים", רוב השירים מהאלבום "הענק מארץ קנק" מ-1976, כמה משירי אלבומה של חוה אלברשטיין "טיקיליטון" מ-1977 וכל שירי האלבום "שירי ערש", מ-1981 של יהורם גאון. אמריליו הלחין גם שירים לפסטיבל המשוררים לילדים ב-1972. בשנים 1975–1978 עבד כמנהל המוזיקלי של סדרת הטלוויזיה לילדים "טלפלא", ובשנת 2001 הלחין ועיבד מוזיקלית את הסדרה "נימי נים" בערוץ הילדים "ערוץ הופ!".החל משנות התשעים משתף מוני אמריליו פעולה רבות עם סופרת הילדים מיריק שניר. משיתוף פעולה זה נוצרו עשרות רבות של שירים לפעוטות שחלקם יצאו בקלטת השירים לפעוטות "גם אני רוצה חיבוק" בביצוע יהודית רביץ.
שיתוף פעולה עם כותבים בולטים
בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים החל שיתוף פעולה פורה בין אמריליו לבין המשוררת רחל שפירא. השניים כתבו ביחד שירים רבים, בין השאר לחוה אלברשטיין, ללהקות הצבאיות, לפסטיבל הזמר והפזמון ועוד. בין שיריהם המשותפים הידועים: "אגדת שלושה וארבעה", "בוקר טוב (עולם שלי)", "בעיניים עצומות", "הארץ שלי", "השיר על ארץ סיני", "ומתוק האור בעיניים", "כשאומרים לי שמש", "פרח משוגע", "ציפור בגשם", "שיר השקיעה" ועוד.
בין הכותבים הנוספים עימם שיתף אמריליו פעולה רבות לאורך השנים: תלמה אליגון ("רקפת", "שלוש אהבותי"), דודו ברק ("בצל כפות תמר", "היום היום", "ישראל שלי חוגגת", "סבתי מן היישוב"), לאה גולדברג ("בארץ אהבתי השקד פורח", "ביום זה", "קשת בענן"), יורם טהרלב ("ההר הירוק תמיד", "עץ האלון", "רכבת העמק"), נתן יונתן ("יש פרחים", "לכל אחד ירושלים"), לאה נאור ("אל תשתול שושנים", "למה לא", "עוד מעט") ודליה רביקוביץ ("איתן", "חמדה", "רבי עקיבא" ועוד).
שיתוף פעולה עם מבצעים בולטים
את רוב שיריו המוכרים הלחין אמריליו לזמרות, ומקצתם לזמרים והרכבים. שלוש הזמרות שאמריליו הרבה לשתף איתן פעולה ביותר הן דורית ראובני ("היום היום", "האיש מן הבקעה", "יש פרחים", "רכבת העמק", "ציפור בגשם", "הארץ שלי", "שיר מתוק"), רוחמה רז ("אגדת שלושה וארבעה", "ערב קיץ ויונים", "בארץ אהבתי השקד פורח", "רקפת", "ההר הירוק תמיד", "לכל אחד ירושלים", "למה לא") וחוה אלברשטיין ("איתן", "בעיניים עצומות", "פרח משוגע", "שלוש אהבותי", "שי", "יונתן", "שיר השקיעה").
זמרות רבות נוספות ביצעו את שירי אמריליו, בראשן שתי כלות פרס ישראל שושנה דמארי ("ליבבתיני") ויפה ירקוני ("אני אוהב לשרוק") וכמו כן, רבקה זוהר ("נגן לי ירדן", "רבי עקיבא"), מירי אלוני ("אל תשתול שושנים"), צילה דגן ("חמדה"), אילנה רובינא ("נערי"), גלי עטרי ("סבתי מן היישוב") ועוד.
בין המבצעים של שיריו של אמריליו ניתן למנות בין היתר את יהורם גאון ("עץ האלון"), שלמה ארצי ("השיר על ארץ סיני"), ששי קשת ("ומתוק האור בעיניים"), עוזי מאירי ("בצל כפות תמר"), עוזי פוקס ("קשת בענן"), יזהר כהן ("בוקר טוב") ועוד.
בין ההרכבים שביצעו את שירי אמריליו ניתן למנות בין היתר את "אילן ואילנית" ("ישראל שלי חוגגת"), "הדודאים" ("הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר"), "הפרברים" ("ליבבתיני"), "העמרנים" ("כתנות פסים"), "שלישיית המעפיל" ("כשאומרים לי שמש") ועוד.
ארכיון יצירותיו
ארכיונו שמור במרכז למוזיקה של הספרייה הלאומית.
חיים אישיים
ב-1960, נשוי ואב לשניים, עזב עם משפחתו את הקיבוץ. אמריליו היה נשוי לחנה ולהם ארבעה ילדים. כיום הוא נשוי לפזמונאית עדנה פלג.
התגורר שנים רבות ברמת השרון. וכיום הוא תושב גבעתיים.
עזרת ישראל (שכונה)
עזרת ישראל היא שכונה קטנה במרכז ירושלים, בין רחוב יפו לרחוב הנביאים, מעט מערבה מ"צומת האיקסים". השכונה כוללת שני טורי בתים (במקורם, דו קומתיים) הנמשכים מרחוב יפו ועד חצרה האחורית של הכנסייה האוונגלית הבינלאומית (שחזיתה פונה לרחוב הנביאים).
היסטוריה
השכונה הוקמה בשנת 1892 על ידי קבוצה של ספרדים ואשכנזים בראשות החכם באשי יעקב מאיר, הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הרב ניסים אלישר, הרב משה קנטרוביץ', הרב דוד פיינשטיין, הרב יעקב מאן ויוסף ריבלין. אופי השכונה כיום מסורתי-חילוני. הגבעה הסמוכה מצפון למיקום השכונה נחשבה על ידי מקובלים כ"פתחא דקרתא" (פתח העיר) ומקום מושבו של משיח בן יוסף, שיכשיר את הקרקע לביאת המשיח. לפני ייסוד השכונה הוקם באתר "אוהל משיח בן יוסף" בו התפללו מקובלים מתלמידי הגר"א לביאת המשיח.
כאשר הוקמה הייתה השכונה מחוברת הן לרחוב יפו והן לרחוב הנביאים ובמבואיה הותקנו שערי ברזל, שנסגרו בלילה. בשנת 1908 הוקמה במגרש שבין קצה השכונה לרחוב הנביאים (מקומו של אוהל המקובלים) הכנסייה האוונגלית הבינלאומית וחסמה את מוצאה לרחוב הנביאים אז עבר האוהל לגן נביא עוכשא ברחוב שטראוס.
בין תושבי השכונה היו רחל ינאית ויצחק בן-צבי, והסופרים יהודה בורלא ויהודה האזרחי גדלו בה כילדים. בשכונה היו שלושה בתי דפוס, דפוס אברהם משה לונץ, בפינת רחוב יפו, דפוס עזריאל של משה עזריאל בו הודפס עיתון "החרות" (בעריכת אברהם אלמליח) והדפוס הקואופרטיבי "אחדות" בו עבדו (ולעיתים אף התגוררו בו) בנוסף לבני הזוג בן-צבי גם דוד בן-גוריון, יוסף חיים ברנר, יעקב זרובבל וזאב אשור. בשכונה מצוי עד היום היכל הבונים החופשיים בירושלים.
ש"י עגנון, בעת שתיאר את ביקורו הראשון בירושלים, כתב:
איך פגשתי את אמא
איך פגשתי את אמא (באנגלית: How I Met Your Mother, מילולית: "איך פגשתי את אמכם") היא קומדיית מצבים אמריקאית זוכת פרס אמי של רשת CBS. הסדרה עוקבת אחרי טד מוסבי וארבעת חבריו בניו יורק. כסיפור מסגרת, טד, בשנת 2030, מספר לילדיו על האירועים שהובילו אותו לפגוש את אמם. הסדרה, שנחשבה לאחת מסדרות הטלוויזיה הפופולריות ביותר, עלתה לאוויר בשנת 2005 ופרק הסיום שלה שודר בארצות הברית ב-31 במרץ 2014. הסדרה נוצרה והופקה על ידי קרייג תומאס וקרטר בייס.
השלישייה טד, מרשל ולילי מבוססת על יוצרי הסדרה, ואשתו של קרייג, רבקה אלסון-מילקמן.
בישראל שודרה הסדרה מתחילתה בערוץ Yes stars 1 (שהוחלף ב-yes Comedy) במסגרת שידורי yes, אשר רכשה את כל עונותיה. הסדרה שודרה גם בערוץ סטאר וורלד עד ששידורי הערוץ הסתיימו בישראל, ב-4 בינואר 2009. הסדרה הייתה ניתנת לצפייה דרך נטפליקס עד סוף 2021. כיום ניתן לראות את הסדרה בערוץ הסטרימינג דיסני+.
רקע כללי
העלילה ברובה מתרחשת באזור מנהטן של ניו יורק, וכמו קומדיות מצבים נוספות בניו יורק ("חברים" ו"סיינפלד") עוקבת אחרי מספר חברים וחייהם בעיר. המאפיין הבולט ביותר בסדרה הוא שהסיפור מסופר מנקודת מבטו של טד המבוגר בשנת 2030, שמספר לילדיו כל צעד ואירוע בסיפור שהוביל אותו לפגישת אמם, ובהתאם לכך העלילה מוצגת לעיתים קרובות בצורה סובייקטיבית ולא אמינה, מה שמשמש בסיס לחלק גדול מההומור. לעיתים קרובות ניתנים רמזים לעתיד להתרחש, כשבדרך כלל מתחיל טד המבוגר להיסחף בסיפור על אירועים בסדר לא כרונולוגי (ואז נזכר שהוא מקדים את זמנו ומוסיף "אבל על זה אני אספר אחר כך", או באנגלית "More On That Later"). לפעמים טד "מעדן" חלקים בסיפור שיתאימו לילדיו או משנה אותם כדי להעביר מוסר השכל (לדוגמה, הוא מזכיר פעמים רבות כיצד "אכל סנדוויץ'" בקולג' כשהוא מתכוון לכך שעישן מריחואנה). ככל שהסדרה מתקדמת מתגלים עוד ועוד פרטים על אשתו של טד (האמא) ובפרק הסיום של העונה השמינית אף רואים את פניה.
הסיפור מתחיל כשמרשל, חברו הטוב, מציע נישואים ללילי. בעקבות הצעת הנישואים, טד מבין שיכול להיות שהוא יישאר לבד, או לפי הגדרתו בפרק הראשון: "הרווק המלחיץ בגיל העמידה שהילדים קוראים לו 'דוד טד'", והוא פוצח בחיפוש אחרי אהבת אמת. הוא נעזר בברני, חברו ההולל בעל הדעות יוצאות הדופן, שאמנם מתנגד לרצונו של טד להתמסד אך עדיין עוזר לו. באמצעות המשחק "האם כבר פגשת את טד?" (?Have you met Ted), שהמציא ברני סטינסון, טד פוגש את רובין, וחושב שהוא מתאהב ממבט ראשון, אך לרובין אין את אותם רצונות להתמסד, וחלק ניכר מהסדרה סובב סביב מערכת היחסים בין השניים.
חלק ניכר מהפרקים פותחים בכך שטד העתידי (שאינו נראה בפועל עד לפרק האחרון, אך מדובב על ידי שחקן אחר - בוב סאגט), מתחיל לספר לילדיו סיפור ולאחר מכן הסיפור עובר לחייו של טד הצעיר.
עונה 1
הסיפור של טד מתחיל בשנת 2005, אז הוא היה רווק בן 27 שהתפרנס כאדירכל צעיר. הוא גר בדירה ביחד עם שני השותפים שלו - מרשל אריקסון (ג'ייסון סגל), סטודנט למשפטים ובאופן לא רשמי גם חברתו של מרשל, לילי אולדרין (אליסון הניגן), גננת. בפרק הראשון בסדרה, מרשל מציע ללילי נישואים והיא מסכימה. טד מבין שעליו להתחיל לחפש את הנפש התאומה שלו ולהתמסד, בניגוד לחברו ברני סטינסון (ניל פטריק האריס), רודף-נשים ידוע המביע התנגדות נחרצת למוסד הנישואין.
מסע החיפושים מתחיל לאחר שטד פוגש כתבת צעירה בשם רובין שרבטסקי (קובי סמולדרס) בה הוא מתאהב ואף אומר לה את זה בפגישה הראשונה. רובין לעומת זאת, לא ממהרת להיכנס לתוך מערכת יחסים ולכן טד ורובין נשארים ידידים בלבד. טד העתידי מגלה שרובין היא לא אמם של הילדים שלו לאחר שהוא אומר בסוף הפרק הראשון "זהו הסיפור של איך פגשתי את... דודתכם [כינוי בסלנג] רובין". במהלך העונה ישנם ניסיונות רבים של טד ורובין להיות ביחד (פעם טד מחליט שהוא רוצה לחזור לרובין ופעם רובין מחליטה שהיא אוהבת את טד), אך הדבר לא עולה יפה. בפרק האחרון של העונה הראשונה טד ורובין מחליטים להיות ביחד למרות חילוקי הדעות שלהם בנושא ההתמסדות.
ללילי יש במהלך העונה ספקות לגבי נישואיה למרשל ובסוף העונה לילי מחליטה שהיא רוצה לנסוע לבית הספר לאומנות בסן פרנסיסקו, והחתונה מתבטלת.
עונה 2
פרקים 23–44 (22 פרקים). החלה ב-18 בספטמבר 2006 והסתיימה ב-14 במאי 2007.
העונה השנייה נפתחת כאשר טד ורובין הם זוג, וליבו של מרשל שבור עקב עזיבתה של לילי לסן פרנסיסקו, לאחר שהבינה שהיא לא אמנית מחליטה לילי לחזור לניו יורק, ולאחר מספר פרקים חוזרים היא ומרשל להיות ביחד. באחד הפרקים מתערבים מרשל וברני על סטירות בנוגע לשאלה - למה רובין מסרבת להיכנס לקניונים? מרשל טוען שהיא התחתנה בקניון, בעוד שברני טוען כי יש לה "קלטת לוהטת" שצולמה בקניון. הסיבה האמיתית היא שרובין הייתה בתחילת שנות ה-90 כוכבת פופ קנדית והקליפ הוא להיט שנקרא "Let's Go To The Mall" ("בואו נלך לקניון"). מרשל זוכה בהתערבות, והוא רשאי לתת לברני חמש סטירות בכל מקום ובכל זמן שהוא יבחר (וכבר במהלך העונה מרשל נותן לבארני 2 סטירות מתוך ה-5). עוד מתגלה במהלך העונה שלברני יש אח-למחצה אפרו-אמריקאי והומוסקסואל והוא ובן זוגו, טום, מאמצים ילד.
בפרק סיום העונה מרשל ולילי מתחתנים, וטד מגלה לברני שהוא ורובין נפרדו עקב חילוקי הדעות בעניין הנישואין. העונה מסתיימת במשפט המפורסם של ברני "זה הולך להיות אג - חכה לזה" ("This is going to be legen - wait for it"), לאחר שטד אומר לו שהם חוזרים "לקרוע את העיר" פעם נוספת כרווקים.
עונה 3
פרקים 45–64 (20 פרקים). החלה ב-24 בספטמבר 2007 והסתיימה ב-19 במאי 2008.
ברני פותח את העונה כשהוא אומר "dary!" ("דִי!") כסיום למשפט שאמר בסוף העונה השנייה. רובין חוזרת מטיול בארגנטינה ביחד עם החבר החדש שלה, גייאל (אנריקה איגלסיאס). מרשל ולילי עוברים לגור בדירה משלהם, שמתגלה כבעלת רצפה עקומה. ברני מקבל ממרשל את הסטירה השלישית בחג הסטירה ("Slapsgiving", על משקל שמו של חג ההודיה באנגלית- "Thanksgiving") ואפילו מקים אתר ספירה לאחור עד לקבלת הסטירה (slapcountdown.org).
טד העתידי מספר לילדיו את הסיפור עם המטרייה הצהובה (ששייכת לאמם) אותה מצא במסיבה, אף על פי שהוא לא פגש עדיין את אמם. טד פוגש בסטלה, רופאה נחמדה איתה הוא יוצא במהלך העונה. רובין שוכבת עם ברני לאחר שהחבר שלה עזב אותה, וכאשר טד שומע על כך הוא מנתק את הקשר שלו עם ברני. באותו זמן, מחבלת אישה מסתורית בניסיונותיו של ברני להתחיל עם נשים. לאחר פרק שלם של "פלייאוף הנשים שיצאו עם בארני", האישה המסתורית מתגלה לבסוף כאַבִּי (בריטני ספירס), המזכירה של סטלה (הרופאה איתה טד יוצא), אשר רוצה לנקום בברני על כך שהוא לא התקשר אליה לאחר שהם שכבו.
בפרק הסיום של העונה טד וברני נפגעים בתאונת דרכים ומחליטים לחדש את הקשר ביניהם. ברני מבין שיש לו רגשות עמוקים כלפי רובין וטד מציע נישואים לסטלה.
עונה 4
פרקים 65–88 (24 פרקים). החלה ב-22 בספטמבר 2008 והסתיימה ב-18 במאי 2009.
סטלה מסכימה להתחתן עם טד. רובין מקבלת הצעת עבודה ביפן ועונה לה בחיוב, אך מתפטרת וחוזרת לניו יורק כדי להיות בחתונתו של טד. לאחר שסטלה מסרבת להגעתה של רובין לחתונתם מפאת היותה האקסית של טד, מתעוררת בעיה כי טוני, בעלה לשעבר ואבי ילדתה של סטלה, מסרב להביא את הילדה המשותפת לחתונה. טד נשלח להביא את הילדה ובסופו של דבר מזמין גם את טוני לחתונה. לאחר שסטלה פוגשת את טוני, היא נוטשת את טד תחת החופה וחוזרת לזרועותיו של טוני. ברני נאבק ומנסה להדחיק את הרגשות שיש לו כלפי רובין. טד ורובין הופכים להיות שותפים לאחר שמרשל ולילי עוברים לביתם החדש (ומתלבטים בשאלה האם להביא תינוק לעולם). רובין מקבלת עבודה כמגישת תוכנית בוקר שמשודרת ב-4 לפנות בוקר. לקראת סיום העונה טד פוגש את סטלה ואת טוני, פגישה שלדברי טד העתידי "שינתה את חייו". טד מגלה שלברני יש רגשות כלפי רובין, ומרשה לו להציע לה לצאת איתו. בפרק סיום העונה רובין מגלה שברני אוהב אותה, ואילו טד משתכנע לקבל הצעה להיות מרצה לארכיטקטורה באוניברסיטה במקום להמשיך לעבוד כארכיטקט. טד העתידי מגלה לנו שאשתו של טד (האמא), הייתה באותה כיתה אליה נכנס טד בתור מרצה.
עונה 5
פרקים 89–112 (24 פרקים). החלה ב-21 בספטמבר 2009 והסתיימה ב-24 במאי 2010.
בפרק הראשון מסתבר שטד נכנס בטעות לכיתת כלכלה ולא לכיתת הארכיטקטורה, ואף עושה מעצמו צחוק כשהוא מתחיל להרצות בעודו משוכנע שהוא בכיתה הנכונה. רובין וברני מנהלים מערכת יחסים אך לבסוף מחליטים להיפרד. במהלך העונה גם ברני וגם רובין מראים רגשות חרטה על אובדן מערכת היחסים ביניהם. מרשל נותן סטירה נוספת לברני (הרביעית מתוך חמש), בחג ה-"Slapsgiving" פרי המצאתו. טד יוצא עם דוקטורנטית בשם סינדי (רייצ'ל בילסון) שמסתבר שהיא השותפה לדירה של אשתו העתידית (ובעת שהותו בדירתה טד אמנם אינו פוגש את אשתו לעתיד אך זוכה לראות את קרסולה). טד קונה בית למרות מחאת החברים כי הבית ישן, מוזנח ואף מסוכן, ומחליט לשפצו. טד העתידי מגלה לנו שזהו אותו הבית בו מתגוררת המשפחה העתידית ובו יושבים הילדים שמקשיבים לסיפורו. לילי ומרשל עדיין לא בטוחים האם הם רוצים להביא תינוק לעולם ומשאירים את ההחלטה בידי הגורל. בתחילת העונה מתגלה כי החבורה פגשה "כפילים" של עצמם: גרסה לסבית של רובין, גרסה משופמת של מרשל, חשפנית שנראית בדיוק כמו לילי, ומאוחר יותר הם רואים מתאבק שנראה בדיוק כמו טד. בעקבות כך לילי ומרשל מחליטים שברגע שיפגשו את הכפיל של ברני יהיה זה הסימן של היקום להודיע להם שעליהם להיכנס להיריון. בסוף העונה לילי ומרשל רואים נהג מונית ואומן רחוב זהים לברני (כשבפועל זה היה ברני האמיתי בתחפושות). לילי ומרשל אמנם מגלים את ההונאה, אך בהמשך לילי מדמיינת שמוכר בדוכן נראה כמו ברני והם מחליטים להביא תינוק לעולם. רובין פוגשת את דון, אשר עובד איתה בהנחיית תוכנית הבוקר, ומחליטה לצאת איתו ובהמשך אף לעבור לגור איתו. בפרק הסיום מקבלת רובין הצעת עבודה בשיקגו, אך מחליטה שמשום אהבתה לדון, תוותר על ההצעה המפתה ותישאר בניו יורק, רק כדי לגלות שדון עצמו קיבל את ההצעה הנ"ל ומשום כך הוא עובר לשיקגו ונפרד מרובין. בעקבות הפרידה, רובין חוזרת לגור עם טד.
עונה 6
פרקים 113–136 (24 פרקים). החלה ב-20 בספטמבר 2010 והסתיימה ב-16 במאי 2011.
העונה נפתחת במה שנראה כיום חתונתם של טד והאמא, אך בסיום הפרק הראשון טד העתידי מגלה שזהו היום בו הם נפגשו. רובין מנסה להתאושש מהפרידה מדון, טד פוגש שוב את סינדי (השותפה של אשתו לעתיד) ומרשל ולילי מנסים להיכנס להיריון. כחלק מהניסיון להיכנס להיריון פוגשים מרשל ולילי את הכפיל האמיתי של ברני, כרופא בענייני פוריות. טד חוזר לעבוד על הבניין החדש של GNB, היכן שברני ומרשל עובדים. ברני מתאהב בנורה - חברתה של רובין, אך הורס את הקשר בכך שהוא משקר לה על ציפיותיו ממנה.
אביו של מרשל מת ומרשל מנסה להתמודד עם מותו. טד פוגש את זואי (ג'ניפר מוריסון), שמנסה למנוע את הקמת הבניין החדש של GNB שכדי לבנותו צריך להרוס בניין היסטורי שהיא מנסה לשמר. בתחילה טד עוזר לה כי ברצונו לצאת איתה, אולם כאשר הוא מגלה שהיא נשואה ל"קפטן", מפסיק לעזור לה והם הופכים לאויבים. בהמשך זואי מתחברת לחבורה, מתחילה לבלות איתם בבר ואף חוגגת איתם את חג ההודיה, חרף אי רצונו של טד. בהמשך מתגלה שבין זואי לבעלה "הקפטן" יש בעיות בנישואים ושהם נפרדו. באותו הפרק מתגלה שטד מאוהב בזואי ושזואי מאוהבת בו, ובעזרתו של מרשל הם מגלים זאת. מרשל בתורו נשאר בבית אמו לאחר מות אביו כדי לעזור לה ולאחיו להתמודד עם האובדן, ומנהל קשר רציף עם החבורה בטלפון. בעקבות האובדן של מרשל, ברני מחליט לגלות מי אביו האמיתי ואפילו מחזק איתו את הקשר.
מרשל ולילי מצליחים להיכנס להריון. זואי וטד נפרדים והבניין הישן שזואי פעלה לשימורו נהרס. העונה נחתמת בסצנה מהחתונה איתה נפתחה, ומגלים שברני הוא החתן.
עונה 7
פרקים 137–160 (24 פרקים). החלה ב-19 בספטמבר 2011 והסתיימה ב-14 במאי 2012.
העונה מתחילה בסצנה מהחתונה של ברני, אך לא יודעים מי הכלה. משם חוזרים אחורה אל חתונתו של פאנצ'י, חברו של טד מקליבלנד. ברני רוצה לחזור לנורה, רובין רוצה לחזור לברני וטד בכלל איבד את האופטימיות של ההתאהבות, עד שהוא פוגש בדמות מוכרת, ויקטוריה (הבחורה איתה יצא טד במהלך העונה הראשונה ונפרד ממנה משום שהיה מאוהב ברובין). ויקטוריה מספרת לטד שהיא מאורסת, וכשהם מדברים על הזוגיות של טד היא מוסיפה פרט קטן: טד לעולם לא יצליח להיות במערכת יחסים נורמלית מכיוון שטד עדיין בקשר עם רובין. ברני מפסיד למרשל בהתערבות נוספת וכך עליו ללבוש עניבה עם ציור של ברווזים במשך שנה ורובין מנסה להתמודד עם רגשותיה כלפי ברני, בעוד הוא עושה דבר אשר מעולם לא עשה - מחזר אחרי בחורה אחת בלבד: נורה. רובין נאלצת ללכת לפסיכולוג, קווין (קאל פן), כיוון שכתוצאה מההתאהבות בברני היא תקפה בחורה, אולם היא מפתחת רגשות כלפי קווין והם מתחילים לצאת.
ברני צריך לפגוש את ההורים של נורה ומפחד שהם יצחקו עליו בגלל העניבה עם ציור הברווזים, לכן מרשל מרשה לו להוריד אותה בתמורה לעוד 3 סטירות (כאשר נותרה למרשל עוד סטירה אחת בלבד). מרשל מיד נותן לו שתי סטירות אולם שומר עוד שתיים נוספות לעתיד. באחד הלילות שהתחוללה הסופה איירין בניו יורק, רובין וברני כמעט והתנשקו, אך שיחה מאביה של רובין קטעה אותם. כששניהם נזכרו ברגע זה, החלו להתנשק וסיימו את הערב ביחד. הם החליטו לספר לקווין ולנורה על התקרית, על מנת לנסות לחזור להיות זוג - אך לבסוף רק ברני עושה זאת, ומסיים בזאת את הקשר עם נורה.
כשרובין באה לספר לטד על הפרידה, ותוהה בפניו אם היא תצליח למצוא מישהו שיאהב אותה כמו שהיא, טד אומר לרובין שהוא אוהב אותה והם מתנשקים. לבסוף רובין מבינה שהיא לא אוהבת את טד, ושזה לא ילך ביניהם, ומרשל אומר לרובין שעליה לעזוב את הדירה, כדי שטד יצליח להתגבר עליה. וכך הם מפסיקים לדבר לתקופה ארוכה. רובין עוברת לגור אצל מרשל ולילי וחווה אורח חיים שונה משהכירה. היא מחליטה שחיי הפרוורים הם לא לטעמה. לילי ומרשל מודים בפני רובין שגם הם לא אוהבים לגור בפרברים. טד לכאורה רדוף על ידי "הרוח" של רובין, שעזבה את הדירה, אך הוא מבין שזו בעצם הרוח שלו שצריכה שינוי ומחליט לתת את הדירה - למרשל ולילי.
ברני פוגש בחורה בשם קווין, ומגלה שהיא מוצאת חן בעיניו, אך עד מהרה הוא מגלה שהיא עובדת כחשפנית במועדון החשפנות האהוב עליו. בסופו של דבר הם מתחילים לצאת, וברני שוב מתמסד לקשר עם בחורה אחת בלבד, ומאוהב בה עד כדי כך שבתחילה היא מנצלת אותו, אך הוא מתפכח והם מחליטים להיות זוג. עם זאת עניין החשפנות מפריע לו מאוד. טד לא מצליח להתגבר על רובין, וברני מסייע לו באמצעות מציאת שלושה בליינד דייטים באינטרנט. שתי הבחורות הראשונות מזכירות לו את רובין, אך עם השלישית הוא מצליח לסיים את הלילה במיטה. מרשל משתגע ולחוץ לקראת הולדת התינוק ולילי, שזקוקה למנוחה, משטה בו ושולחת אותו עם בארני לאטלנטיק סיטי. טד הוזה את רובין, שאומרת לו שגם היא וגם הוא זקוקים לקשר המשותף שלהם, כידידים שבאמת אוהבים זה את זה. טד פוגש את רובין וחוזר לדבר איתה בתזמון לא טוב, משום שלילי קיבלה צירי לידה בזמן שמרשל עם ברני באטלנטיק סיטי כשהוא שיכור כלוט.
במרוץ נגד הזמן ברני מנסה להביא את מרשל לבית החולים ובינתיים טד ורובין מסייעים ללילי ומסיחים את דעתה מצירי הלידה במגוון סיפורים משעשעים על החבורה מכל הזמנים. לבסוף לילי מגיעה לבית החולים ויולדת בן זכר. הם בוחרים לקרוא לו מארווין, על שם אביו המנוח של מרשל ובוחרים בשם אמצעי שברני ביקש מהם שיקראו לו: "חכה לזה" (Wait For It), בתמורה לעזרתו להבאת מרשל לבית החולים במהרה. רובין מנסה לצלם תמונה מוצלחת של ההורים הטריים עם בנם, אך בכל פעם משהו משתבש. היא מדברת עם טד ומציגה בפניו את העובדה שעל אף רצונו להתמסד, הוא תמיד בוחר בבחורות שאין לו עתיד איתן. כדוגמתה, כמו סטלה שעזבה אותו לטובת בעלה לשעבר וכזואי ששנאה את עבודתו. טד מבין שרק עם ויקטוריה היה לו סיכוי ורק רובין הפריעה לו להמשיך להיות איתה. הוא יוצר איתה קשר מחדש והיא נעתרת לבקשתו לפגוש אותה. היא מגיעה לבר בשמלת כלה לאחר שברחה מחתונתה, והיא מציעה לטד לנסוע ביחד איתה אל השקיעה ולהיות ביחד. טד נזכר בחתונתו עם סטלה ולא מסוגל לעשות זאת, ונוסע להחזיר אותה לחתונה. בהגיעם לשם הוא משנה את דעתו, והוא וויקטוריה נוסעים יחדיו אל השקיעה.
בינתיים ברני וקווין נוסעים לחופשה אך הם מתעכבים בשדה התעופה כשחפץ מוזר במזוודתו של ברני נחשב כחשוד. הוא טוען שזהו קסם ושאסור לו לגלות את הטריק. לבסוף הוא מחליט לבצע את הטריק בפניהם משום שקווין החליטה לספר שהיא התפטרה מעבודתה כחשפנית והטריק מתגלה כהצעת נישואים, לה קווין מסכימה. הסצנה האחרונה לעונה שבה לחתונתו של ברני, לילי אומרת לטד שהכלה רוצה לראות אותו, הוא נכנס לחדרה ומתגלה שהכלה היא לא אחרת מאשר רובין.
עונה 8
פרקים 161–184 (24 פרקים). החלה ב-24 בספטמבר 2012 והסתיימה ב-13 במאי 2013.
העונה השמינית נפתחת בחתונתם של ברני ורובין. שניהם נראים לחוצים מאוד (שניהם מנסים לברוח מהחתונה). לאחר מכן, הסיפור חוזר מספר חודשים לאחור - טד בורח עם ויקטוריה, שנטשה את ארוסה קלאוס בחתונתם. בסוף הפרק הראשון מסביר קלאוס לטד שהוא מחפש את "האחת" וזאת לא ויקטוריה, ולכן גם הוא בורח. רובין מתחילה לצאת עם האהבה הסודית שלה, ניק, שאותו פגשה מספר שנים קודם לכן. ברני מנסה להסתיר מקווין ללא הצלחה את העובדה שרובין והוא יצאו, ומרשל ולילי ממשיכים בגידול תינוקם מארווין. בסוף הפרק הראשון טד יושב בתחנת רכבת אחרי שחזר מחתונתם של ברני ורובין, והאמא יוצאת ממונית ממש באותה תחנה, מוסתרת על ידי אותה מטרייה צהובה.
הסיפור מתקדם בחודש, לתקופה שטד מכנה "סתיו הפרידות". ברני מנסה להחתים את קווין על הסכם ממון מפורט, מה שגורם לערעור בכל ארבע מערכות היחסים. לאחר ריבים ממושכים השלימו כל הזוגות, למעט ברני וקווין שמבינים שזה לא יצליח ביניהם, והם נפרדים.
טד אינו מבין רמזים שוויקטוריה שולחת לו על כוונתה למסד את הקשר. לבסוף הוא מבין ומציע לה נישואין, אך היא מבקשת ממנו לסיים את קשריו עם רובין. טד מסרב וויקטוריה בתגובה עוזבת והם נפרדים. טד מבקש ממרשל ולילי שלא לספר לרובין שהוא וויקטוריה נפרדו בגללה, אך טד העתידי מספר שהיא גילתה זאת בשלב מסוים.
רובין מחליטה להיפרד מניק, אך היא לא מצליחה לומר לו זאת. ברני מספר לניק בפני רובין שהוא עדיין אוהב אותה והוא רוצה שניק ייפרד ממנה. לאחר שניק עוזב, ברני מכחיש את אהבתו לרובין וטוען ששיקר לניק כדי לסיים את הקשר. כך נגמר סתיו הפרידות (התקופה בה ברני, טד ורובין נפרדו מבני זוגם). מרשל מציע את מועמדותו להיות שופט. ברני מנסה להציע לרובין לחזור אך היא מסרבת ולכן ברני מחליט להפסיק לרדוף אחריה. רובין משתגעת מכך ומנסה לחזור לברני, אבל הוא יוצא עם שותפתה לעבודה פטריס. רובין מנסה להפריד ביניהם בכוח. ברני מספר לטד שהוא מתכוון להציע לפטריס נישואים אבל אסור לו לספר על כך לאף אחד, אך טד לא מצליח להתאפק ומספר לרובין, שמנסה לעצור את ברני. הסיפור מתגלה כמהלך ארוך ומורכב של ברני לזכות באהבתה של רובין. הוא מציע לה נישואין והיא מסכימה.
לילי מתוודה שקשה לה עם היותה אמא משום שהיא וויתרה על קריירת האומנות שלה, וכשהיא מקבלת הצעה לעבור לרומא לשנה היא מסכימה.
מתגלה כי לפני שנים רובין קברה תליון בו היא תכננה להשתמש כחפץ הישן בטקס בחתונתה. לאחר שהיא מחפשת אותו היא מגלה שהקופסה בו הוא הוחבא ריקה ומפרשת זאת כסימן שהיא לא צריכה להתחתן, טד משכנע אותה שזאת טעות ושעליה להמשיך בחתונתה.
בפרק האחרון בעונה טד מגלה ללילי שהוא עובר לשיקגו כי קשה לו עם העובדה שרובין תתחתן עם ברני. לילי מגלה לטד שרובין העבירה את התליון לקופסת העפרונות של טד כשהוא עמד להינשא לסטלה. טד מחליט להביא את התליון לרובין בתור מתנת חתונה. מרשל מתקבל לעבודה בתור שופט ועליו לבחור בין נסיעה לרומא עם משפחתו לשנה לבין עבודת חלומותיו. העונה מסתיימת בסצנה בה נחשפים לראשונה פניה של האמא, (השחקנית כריסטין מיליאוטי) במגפיים, אוחזת גיטרה בס ומטרייה צהובה, שלושתם סימנים שטד העתידי תיאר בעבר ככאלה שקשורים למי שתהיה אשתו ואם ילדיו, קונה כרטיס רכבת לתחנת פארהמפטון, שבה ידוע שהיא וטד נפגשו לראשונה.
עונה 9
פרקים 185–208 (24 פרקים). החלה ב-23 בספטמבר 2013 והסתיימה ב-31 במרץ 2014.
מרשל נאלץ לרדת מהטיסה שלו חזרה ממינסוטה מכיוון שהוא ובחורה בשם דפני (שרי שפרד) התנהגו בצורה לא הולמת, וצריך להגיע לפארהמפטון איתה בנסיעה במכונית. לאחר הרבה דיבורים וריבים עם דפני, הוא מבין שיוכל לספר ללילי שהוא התקבל להיות שופט רק כשיגיע, מה שיכול לקחת הרבה זמן, אז הוא מחליט להודיע לה בטלפון, והיא אומרת לו שברגע שהוא יגיע, יהיה ריב גדול מאוד.
בזריחת יום החתונה טד ורובין מחפשים את ברני, אחרי שזה השתכר כלוט בלילה שלפני החתונה. במהלך החיפושים בחוף הים טד מתוודה בפני רובין שהוא תמיד אהב אותה, וכי הוא מתכוון לעבור לשיקגו על מנת להתחיל חיים חדשים. לילי ומרשל מתפייסים ומחליטים להישאר בניו יורק, בעוד לילי מוותרת על חלומה לטובת חלומו של מרשל, אך לאחר שהיא מגלה שהיא בהריון שני הם מחליטים לעבור לרומא בכל זאת. בסצנה עתידית אנו מגלים כי לבתם השנייה קוראים דייזי וכי היא גדלה באיטליה.
מועד החתונה, שנקבע לשש בערב, מתקרב, ולאחר שהחבורה פוגשת את גארי בלאומן, קולגה של ברני, טד מסביר לילדים שלו כמה קל לאבד קשר עם מכרים ותיקים ולכן חשוב לשמור על קשר איתם. בסיום הפרק מספרים מה עלה בגורל כל אחת מדמויות המשנה בסדרה.
רגע לפני החתונה ברני ורובין מקבלים "רגליים קרות" כל אחד בחדרו. לילי ומרשל מרגיעים את ברני ועוזרים לו לכתוב את נדר החתונה שלו. טד מנסה להרגיע את רובין, אף על פי שהיא מתעקשת שהיא הייתה רוצה שברני ימצא את התליון שלה. טד, שמצא את התליון, נותן אותו לברני ומסביר לו שהוא צריך להעניק אותו לרובין. ברני נותן את התליון לרובין, אך היא מצליחה לחלץ את האמת מטד. כשהיא מבינה שטד התאמץ להשיג לה את התליון, היא חושבת שאולי היא צריכה להתחתן עם טד, והיא מציעה לברוח איתו מהחתונה ולעבור לשיקגו. טד מסרב, ומסביר שהוא כבר לא מרגיש ככה כלפיה, והוא לא יכול להיות שותף לבריחת כלה ביום כלולותיה בפעם השלישית (לאחר סטלה וויקטוריה).
רובין מחליטה לברוח לבדה ובמנוסתה נתקלת בנגנית הבס של להקת החתונה - האמא, ומתנגשת בה. האמא מבינה שרובין רוצה לבטל את החתונה ומציעה לה לקחת שלוש נשימות עמוקות. לאחר שהיא עושה כך, רואה רובין את ברני, שנודר נדר להיות תמיד כן איתה, מה שמרגיע את חששותיה לגבי החתונה.
במהלך הפרק האחרון שזורים קטעים מעתיד החבורה: טד מבטל את המעבר לשיקגו, ללילי ולמרשל יש שלושה ילדים, ברני ורובין מתגרשים בעקבות הקפיצה בקריירה של רובין. ברני חוזר לדרכיו הישנות ולרדיפת שמלות, אך לאחר שהוא מכניס אישה להריון, ברני הופך לאב לילדה שהוא אוהב ומשנה את דרכיו.
רובין הופכת למגישה מפורסמת, אבל מתגעגעת לטד ורוצה לחזור אליו. בעקבות האירוסין של טד עם טרייסי היא מנתקת את הקשר עם החבורה.
בסוף הפרק מבינים שטרייסי נפטרה, ושטד סעד את מיטתה עד למותה. הסיפור חוזר לזמן החתונה, כאשר גשום בחוץ והאמא עומדת בתחנת הרכבת עם המטרייה הצהובה. טד ניגש אליה, היא מזהה אותו מעברה והם מבינים שהמטרייה הזו היא סימן לייעודם. ראשי התיבות הכתובים על המטרייה הם ט"מ, טד מוסבי או טרייסי מק׳קונל, שם האמא.
לאחר תיאור ההיכרות תחת המטרייה, חוזרים לחדר העבודה של טד בשנת 2030, בחלוף שש שנים ממות האמא, שם טד מסכם את סיפור ההיכרות לילדיו לוק ופני. אך אז, הילדים מבינים שהסיפור אינו למעשה סיפור ההיכרות שלו עם אמם, אלא סיפור על כמה הוא אוהב את רובין, ומטרתו היא לבקש את אישורם לצאת איתה. הילדים מסכימים, ואומרים שהם אוהבים אותה מאוד.
בסצנת הסיום, רובין נכנסת לדירתה עם כלבים חדשים כאשר מישהו מצלצל בפעמון הכניסה. היא מנסה להפעיל קולית את הטלוויזיה כך שתראה לה את תמונת המצלצל, אך הפקודה הקולית לא עובדת, לכן היא פותחת את החלון. היא רואה את טד מחזיק את קרן היער הכחולה (בדומה למה שהתרחש בפרק הראשון, 25 שנים מוקדם יותר) ומחייכת.
דמויות
רנג'ינט (מרשל מאנש)- נהג המונית של החבורה שמסיע אותם ברוב העונות.
איך פגשתי את אבא
במרץ 2014, פורסם כי לאור הצלחתה של הסדרה וסיומה בעונה הקרובה, החלה רשת CBS לפתח סדרת ספין אוף בשם "איך פגשתי את אבא". אולם אחרי שקרייג תומאס וקארטר בייס הפיקו פרק פיילוט שכתבה אמילי ספייווי, לא נמצא אולפן שירכוש את הסדרה, והיא בוטלה. כשנתיים וחצי אחר כך, יצרו אייזיק אפטייקר ואליזבת ברגר גרסה חדשה של סדרת הספין אוף, אולם השניים קודמו לתפקידי מפיקים שותפים בסדרה "החיים עצמם" של NBC, ולא התפנו להפקת הסדרה שהם עצמם יצרו.
בעונת 2017–2018 ניסתה רשת "20th Television" לפתח בשנית עונה של הסדרה שיצרו אפטייקר וברגר, עם התסריטאית אליסון בנט, אך גם אז הפרויקט לא התקדם.
באפריל 2021 פורסם ששירות הסטרימינג "הולו" הזמין מאפטייקר וברגר עונה בת 10 פרקים, כאשר השניים, אשר יצרו את "איך פגשתי את אבא", ישמשו גם כתסריטאים ומפיקים ראשיים. השחקנית הראשית תהיה הילרי דאף בתפקיד סופי, אשר תספר לבנה כיצד פגשה את אביו. דאף תשמש גם כמפיקה. הסדרה תתרחש בשנת 2021, בתקופה שבה סופי וחבריה הקרובים נמצאים בעיצומו של ניסיון להבין מי הם בעצם, מה הם רוצים מחייהם, וכיצד להתאהב בעידן של אפליקציות היכרות ואפשרויות בלתי מוגבלות.
כיבוש אסטוניה במלחמת העולם הראשונה
כיבוש אסטוניה במלחמת העולם הראשונה בוצע בשני מבצעים נפרדים, בשלבים נפרדים של המלחמה, ולמטרות נפרדות, על ידי צבא האימפריה הגרמנית, במלחמתו נגד הרוסים. לאחריו הושמה הארץ תחת שלטון צבאי גרמני, למרות ניסיונה להכריז על עצמאות. השלטון הצבאי עבר מן העולם עם תום המלחמה.
כיבוש אסטוניה - השטח היבשתי
השלב השני נערך לאחר השתלטות הבולשביקים על רוסיה, והיווה חלק ממהלך אסטרטגי כולל - ומוצלח - שמטרתו הוצאת רוסיה הבולשביקית מן המלחמה.
בשלב הזה נחתו הגרמנים ב-18 בפברואר 1918 בחוף אסטוניה, והשתלטו על הארץ כולה לנוכח התנגדות קלה. ב-21 בחודש הם השתלטו על האפסאלו, הסמוכה לפתח מפרץ ריגה במערב. למחרת הגרמנים השתלטו על ולגה שבדרום. ב-24 בחודש הגרמנים השתלטו על פרנו, ויליאנדי וטרטו. באותו יום עצמו, עם הסתמן נסיגת הכוחות של רוסיה הבולשביקית מהארץ, אסטוניה הכריזה על עצמאותה תחת שלטון רפובליקני. למחרת הגרמנים השתלטו על טאלין הבירה. עד ל-4 במרץ, עם תפיסת העיר נרבה, הגרמנים סיימו את השתלטותם על כל שטחי אסטוניה. יום לאחר מכן סיימו הכוחות הבולשביקים את נסיגתם מחוץ לתחומי הארץ, כאשר חצו את נהר הנרבה מגדתו האסטונית לגדתו הרוסית. הכיבוש הגרמני אושר על ידי הבולשביקים, עוד קודם לסיום ההשתלטות על אסטוניה, בחוזה ברסט-ליטובסק, אשר נחתם ב-3 במרץ.
השלטון הצבאי
הגרמנים לא הכירו בשלטון הרפובליקני האסטוני, אשר הכריז על עצמאות הארץ. אסטוניה, יחד עם שטחים סמוכים, בעיקר מלטביה של ימינו, הושמה תחת שלטון צבאי גרמני, כאשר הערים הגדולות: טאלין, טרטו ונרבה נשלטו ישירות על ידי הצבא, ואילו מרחבי הארץ נשלטו בעקיפין, תוך היעזרות באדמיניסטרציה שהורכבה מנכבדים מקומיים מקרב המיעוט הגרמני. בהתאם, הצבא האסטוני הוכרז כבלתי חוקי ב-23 במרץ. במאי הכירו בשלטון האסטוני הרפובליקני בריטניה, צרפת ואיטליה. לאחר מכן, מיוני 1918, כנראה כתגובה להכרה בשלטון הרפובליקני האסטוני על ידי מדינות ההסכמה, מנהיגים אסטוניים שפעלו למען עצמאות הארץ הושמו במעצר. בין הנעצרים היה גם המנהיג של המשטר הרפובליקני קונסטנטין פטס (Päts), אשר הושם בבתי כלא שונים לאחר מעצרו ב-16 ביוני. למרות עמדה זו ופעולות אלה של הגרמנים, המשיכו תומכי עצמאות אסטוניה בפעילותם במחתרת.
ניסיון להקמת ישות גרמנית - בלטית
במקביל, המיעוטים הגרמניים באסטוניה ובלטביה ניסו להקים ישות מדינית משלהם, מאיחוד של כמה מחוזות בהם הייתה אוכלוסייה גרמנית ניכרת. האיחוד האמור ביקש להיספח, על בסיס איחוד עם בית הוהנצולרן, לאימפריה הגרמנית. התארגנות זו קיבלה הכרה מהקייזר הגרמני בספטמבר, ופרט לגרמניה, לא הכירה בה שום מדינה אחרת. תום המלחמה בנובמבר הפך מהלך זה לקצר ימים, אולם לגורמים המעורבים במהלך היה חלק בהתכתשויות באזור הבלטי בשנים שלאחר המלחמה, בעיקר כחברים במיליציות הפרייקור.
אחרית דבר
עם תום המלחמה, ב-11 בנובמבר, שנלווה אליו תום השלטון של הקייזר בגרמניה, ממשלת המעבר הגרמנית מסרה את השליטה על אסטוניה לרפובליקנים, שהקימו ממשלה זמנית, בראשות פטס, שחזר מגרמניה. העברת הסמכויות נחתמה פורמלית ב-19 לחודש. הרוסים הבולשביקים התנגדו לכך ופלשו לאסטוניה ב-28 באותו חודש. האסטונים לחמו לעצמאותם כנגד הפולשים וזו הושגה והוכרה על ידי הרוסים ב-1920.
אודיסאוס
אודיסאוס (ביוונית: Ὀδυσσεύς) הוא דמות מיתולוגית, מלך איתקה, גיבור האפוסים אודיסיאה ואיליאדה מאת הומרוס. אודיסאוס נודע כחכם שבין מצביאי היוונים ובין החשובים שבהם. מוכר בעיקר בשל מסעו המפורסם חזרה הביתה ממלחמת טרויה וכהוגה רעיון הסוס הטרויאני.
במיתולוגיה הרומית הוא נקרא אוליסס (Ulysses) או אוליכסס (Ulixes).
משפחתו
אודיסאוס הוא בנם של המלך לארטס והמלכה אנטיקליאה, בעלה של פנלופה, שילדה לו את הנסיך טלמאכוס, משפחת המלוכה של העיר היוונית העתיקה איתקה, שבאותה תקופה שגשגה מבחינה כלכלית וצבאית.
עצת אודיסאוס לטינדראוס
טינדראוס, מלך ספרטה ובעלה של לדה, שלפי אחת הגרסאות היא אמה של הלנה, לא קיבל אף אחת מן המתנות אך גם לא שילח אף אחד מן המחזרים מחשש שיעלבו ויתפתח סכסוך. אודיסאוס הבטיח לפתור את הבעיה באופן משביע רצון אם טינדראוס יתמוך בו בחיזורו אחרי פנלופה, בתו של איקריוס. טינדראוס הסכים ברצון ואודיסאוס הציע כי לפני שתעשה ההחלטה, כל המחזרים ישבעו להגן על הבעל הנבחר נגד כל מי שיתקומם נגדו. תכסיס זה הצליח, והלנה ומנלאוס התחתנו. עם מותו של טינדראוס, מנלאוס הפך למלך ספרטה.
גיוסו של אודיסאוס
כאשר הודיעו לאודיסאוס שעליו לחבור ליתר מלכי יוון במלחמה על טרויה, הוא לא רצה בכך. כדי לשכנע את מנלאוס ואגממנון שבאו לגייסו, כי אין הוא כשיר לקרב, העמיד פני משוגע. הוא צעד על חוף הים כשהוא לבוש תחתונים בלבד, הוביל מחרשה וזרע בחול גרגרי מלח. למורת רוחו, אחד המלווים שם לב לתרמית - וכדי לבדוק את מידת שפיותו, לקח את תינוקו של אודיסאוס מאמו והניח אותו על החוף. אודיסאוס, שחשש לדרוס את טלמכוס הקטן, עצר מיד את המחרשה והודה שהוא מעמיד פנים. לאחר מספר ימים עזב אודיסאוס את איתקה ויצא למלחמת טרויה.
הסוס הטרויאני
אודיסאוס היה זה שהגה את רעיון הסוס הטרויאני במלחמת טרויה. בהיותם משוכנעים שזוהי מנחת היוונים על מנת לרצות את האלים, הכניסו הטרויאנים את הסוס אדיר הממדים דרך שעריה המשוריינים של טרויה, מבלי לדעת כי בתוכו הסתתרו החיילים. כך כבשו מלכי יוון את טרויה.
האודיסיאה
20 שנים נעדר אודיסאוס מביתו. 10 שנים עקב מלחמת טרויה, המתוארת באיליאדה, ו-10 שנים נוספות בשל המסע חזרה לביתו, במהלכן עבר חוויות שונות שמנעו ממנו להתקדם בדרכו חזרה. תיאור מסע זה מתואר באודיסאה. מסעו חזרה של אודיסאוס מכונה גם "נוסטוס" (ביוונית - שיבה), במהלכו פגש על פי המיתולוגיה בסירנות ובמכשפה קירקה אשר עד היום קרוי על שמה הר באיטליה.
אודיסאוס והקיקלופ
במהלך מסעו נתקלו אודיסאוס ואנשיו בקיקלופ פוליפמוס, וכאשר ביקש הענק לשמו ענה לו ששמו הוא "אף אחד". הקיקלופ סירב להעניק לאודיסאוס ואנשיו את ההגנה השמורה לאורחים המקובלת ביוון והחל לטורפם בזוגות. בתגובה, החלו אודיסאוס ואנשיו להילחם בו ותקעו בעינו האחת מקל בוער. הוא החל צועק ומשתולל מרוב ייסורים. מקול זעקותיו ניעורו הקיקלופים האחרים באי ושאלו אותו מי עשה לו את זה, ענה להם כך: "אף אחד לא עקר את עיני" והמשיך לצעוק מכאבים, והם שחשבו שנטרפה עליו דעתו הלכו משם, וכך התאפשר לאודיסאוס ואנשיו לברוח מן המערות של פולימפוס. אותו קיקלופ היה בנו של פוסידון, ואודיסאוס, שוב ביהירותו, צעק לקיקלופ העיוור מן הספינה לאחר שעזב את האי שלו: "אם פעם תשאל מי האיש שהטיל בעינך את המום הנתעב, הגד שניקר את עינך אודיסאוס בן לארטס מאיתקה, מחריב הערים!". בעקבות כך התפלל הקיקלופ לאביו שימשיך להתנכל לאודיסאוס עד להגעתו לאי.
מורשיליש השני
מוּרְשִילִיש השני היה מגדולי מלכי החתים, ומלך בין השנים 1321 - 1295 לפנה"ס. הוא היה בנו הצעיר של שופילוליומש הראשון ואחיו של ארנוואנדש השני. חלק ניכר מהחוקרים מאמינים שטרם הכתרתו למלך שמו היה גַל-מִשֵדִי, שם שפירושו "מפקד שומרי הראש", דבר המעיד ככל הנראה על עיסוקו בתקופת שלטון אחיו. השם הופיע בכתובת חרטומים לובית עשויה הירוגליפים אכדיים ושומריים. עם עלייתו לשלטון לאחר מות אחיו שינה מורשיליש השני את שמו.
אודיסאוס
אודיסאוס באי אייאה
אודיסאוס ומלחיו עגנו בחוף האי אייאה. אודיסאוס שלח את אחד ממלחיו לבדוק את השטח וזה שב וסיפר שיושבי האי ומלכתו קירקה מכניסי אורחים הם. המלכה הזמינה את צוות הספינה לסעוד בארמון והם נענו בשמחה להזמנה. כל המלחים התנפלו על האוכל חוץ מאודיסאוס, שראה את כל צוותו נהפך לעדר חזירים. הוא יצא החוצה והתפלל לאלים שיעזרו לו. הרמס, שליח האלים, ירד מהאולימפוס ונתן לאודיסאוס מעט עשב מכושף. אז חזר אודיסאוס לארמון ואכל את מנתו. מלכת האי שהבינה שהאלים עוזרים לאודיסאוס, החזירה את החזירים לצורתם הקודמת והם יכלו להמשיך בדרכם.
מורשיליש השני
שנות שלטונו הראשונות לוו במרידות חוזרות ונשנות של שבט הקַשְקַש מרמת אנטוליה וממלכת אַרְזַוַה במערב אנטוליה. מרידות אלה פרצו ככל הנראה עקב מותו הפתאומי של ארנוואנדש השני ועלייתו של מורשיליש לשלטון, אשר נתפס כחסר ניסיון. הבוז והלעג אותם הפגינו השבטים תועדו היטב על ידי מורשיליש השני: בעוד שמורשיליש השני היה חסר ניסיון כאשר הוכתר למלך הוא לא היה צעיר בשנים, לו היה צעיר, היה ככל הנראה ממנה לו יועץ או אפוטרופוס. לתדהמת השבטים המורדים התגלה מורשיליש השני כמנהיג צבאי ופוליטיקאי דגול, אשר לא נפל בהרבה מאביו. מן התיעוד ההיסטורי אשר נשתמר מימי מלכותו ניתן להבין שבשנתיים הראשונות היה עסוק בדיכוי המרד של שבט הקַשְקַש. מיד עם תום המערכה פנה לעבר ממלכת אַרְזַוַוה.
אחד הדברים המעניינים את ההיסטוריונים ואת האסטרונומים בימינו הוא ליקוי חמה אשר לפי המסמכים ההיסטוריים התרחש בשנה העשירית למלכותו של מורשיליש השני, בדיוק כאשר עמד לפתוח במסע מלחמה נוסף כנגד שבט הקַשְקַש. ליקוי חמה זה נחשב על ידי חוקרי המזרח התיכון הקדום כאחת התופעות החשובות ביותר, מפני שהוא עוזר בתיארוכה של אותה התקופה, ולפי מחקרים שנעשו בימינו ניתן להצביע על שני תאריכים אפשריים לליקוי זה. אך בסוגיה זאת נחלקים דעות החוקרים. בעוד שחלקם מאמינים שהליקוי התרחש ב-13 באפריל 1308 לפנה"ס טוענים אחרים לתאריך 24 ביוני 1312 לפנה"ס. מכאן נובע השוני בין תיארוך שנות המלוכה של מלכי החתים.
אודיסאוס
אודיסאוס וקליפסו
באחד מן הימים עגנה אונייתו של אודיסאוס באי שהיה שייך לטיטאן היפריון (הידוע כאביו של הליוס). המלחים שחטו פרה מהאי ואכלו את בשרה. הטיטאן זעם על הגנבה והשמיד את צוות האונייה כולו, פרט לאודיסאוס. הנימפה קליפסו מצאה אותו, התאהבה בו וגררה אותו לאי שלה. בעזרת כוחותיה, גרמה קליפסו לאודיסאוס לשכוח את כל מה שעבר, את ביתו ואת משפחתו והם חיו יחדיו זמן רב מאוד. מעשה זה לא מצא חן בעיני זאוס מלך האלים והוא שחרר את אודיסאוס, שבנה לעצמו סירה קטנה והמשיך במסעו.
מחזריה של פנלופה
בזמן היעדרו של אודיסאוס, אשתו, פנלופה היפה, הייתה מוקפת במחזרים שתבעו ממנה לבחור באחד מהם ולהינשא בשנית. בסיפור מגיעה נאמנותה של פנלופה לבעלה לשיא. האמונה כי הוא בחיים ועוד יחזור יום אחד, מונעת ממנה להיענות למחזריה. היא נמנעת מלהיענות למחזרים באמתלה שהיא עסוקה במלאכת טווייה מסוימת, ומבטיחה להם כי תינשא לאחד מהם רק כאשר המלאכה תושלם. כל לילה היא פורמת מה שכבר טוותה, עד שהמעשה נתגלה והמחזרים תבעו ממנה סופית לבחור באחד מהם.
יואב קרני
יואב קַרני (נולד ב־1957) הוא עיתונאי ובלוגר ישראלי.
ביוגרפיה
יואב קרני נולד בישראל, בן להורים ממוצא מזרח-אירופי. בילדותו שהה מספר שנים באחת ממדינות אפריקה, במסגרת שליחות שמילאו הוריו. לאחר ששבה המשפחה ארצה השתקעה בשכונת תל גנים ברמת גן, שם למד בבית הספר תל גנים (לימים בית ספר קורצ'אק). מגיל צעיר פרסם קרני רשימות פרי עטו ב"הארץ שלנו". ב-1975 התגייס לגלי צה"ל ומונה לעורך חדשות החוץ הראשון של התחנה. לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף לעיתון "ידיעות אחרונות" ושימש חמש שנים כפרשן פוליטי. ב-1985 עבר ל"הארץ" ומונה לשליח העיתון בניו יורק. ב-1992 עבר לעיתון הכלכלי "גלובס" ושימש ככתבו בוושינגטון עד שנת 2012. ב"גלובס" פרסם מסות על פוליטיקה, יחסים בינלאומיים, כלכלה והיסטוריה.
במאי 2003 הקים את הבלוג שלו, "יואב קרני בוושינגטון", שהיה מאלה שחנכו את הבלוגיה של אתר "רשימות". הרעיון להקמת בלוג לקרני בו יפרסם באופן קבוע את רשימותיו הוא הגרעין ממנו צמח הרעיון ל"רשימות" (וקרני הוא האחראי להמצאת השם "רשימות" לפרויקט). באפריל 2010, לקראת ביטול אתר "רשימות", סגר את הבלוג ב"רשימות" לטובת בלוג עצמאי משלו, "קו המשווה: יואב קרני בוושינגטון" (שאליו העביר גם את הארכיון).
בשנת 2013 עבר קרני לגור בניו דלהי, והוא ממשיך לכתוב משם ל"גלובס".
החלק השברי
החלק השברי של מספר ממשי הוא המרחק בין המספר למספר השלם הקרוב ביותר שקטן או שווה לו. מקובל לסמן את החלק השברי של x בסימונים \{x \}, או. למשל:
החלק השברי הוא תמיד מספר בקטע [0,1). הפונקציה מחזירה לכל מספר נציג ששקול לו מודולו 1.
כל מספר ממשי הוא הסכום של החלק השלם שלו והחלק השברי שלו: x=[x]+\{x\}.
במקרים רבים נוח לחשוב על פונקציית החלק השברי כפונקציה המחזירה זווית. אם נחשוב על מספר ממשי x כמייצג מספר של סיבובים סביב מעגל החל מנקודה כלשהי, אזי היא הזווית (ברדיאנים) ביחס לנקודת ההתחלה שבה נעצר. לפי נוסחת אוילר:. זוהי העתקת כיסוי של הישר הממשי על המעגל (הישר הוא מרחב כיסוי אוניברסלי של המעגל).
מימוש בשפות תכנות
שפות תכנות אחדות כוללות פונקציה לקבלת החלק השברי של מספר. בפסקל עושה זאת הפונקציה frac, ובשפת עושה זאת הפונקציה modf. בשפות תכנות שבהן אין פונקציה כזו, ניתן ליצור אותה בקלות באמצעות הפונקציה לקבלת החלק השלם של מספר. דוגמה בשפת PL/I:.
עומר סולימאן
עומר מחמוד סולימאן (בערבית: عمر محمود سليمان, תעתיק מדויק: עמר מחמוד סלימאן; 2 ביולי 1936 - 19 ביולי 2012) היה איש צבא, פוליטיקאי, דיפלומט ואיש מודיעין מצרי. הוא שירת תחת משטרו של חוסני מובארכ כסגן נשיא מצרים וראש המודיעין הכללי המצרי. סולימאן היה מעורה היטב בצמרת המצרית, והיה מעורב בשורת פעולות תיווך מטעם משטר מובארכ, ובהן תיווך בין חמאס לפת"ח, ותיווך מתמשך בין גורמים פלסטינים לישראל.
ביוגרפיה
לסולימאן תארים אקדמאיים במדע המדינה מאוניברסיטת קהיר ומאוניברסיטת עין שמס. בשנת 1991 מונה לעמוד בראש המודיעין הצבאי של מצרים, ובשנת 1993 - לראש המודיעין הכללי.
מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה שימש סולימאן כשליחו המיוחד של נשיא מצרים חוסני מובארכ, במיוחד לעניינים הקשורים לפלסטינים. הוא היה אדריכל ההסכם בין פת"ח לחמאס, וכן שימש כמתווך בסוגיות שונות בין ישראל לפלסטינים. בין היתר תיווך בניסיונות לשחרור גלעד שליט.
במהלך השנים הוזכר סולימאן כמועמד לסגן נשיא מצרים (תפקיד שלא אויש מאז רצח סאדאת ועליית חוסני מובארכ לשלטון), אך הדבר לא זכה לאישור רשמי מצדו או מצד מפלגת השלטון במצרים. ב-29 בינואר 2011, בעקבות ההפגנות במצרים, מונה סולימאן לסגן הנשיא, אירוע שהוביל מיד לאחריו לניסיון התנקשות, בו נהרגו שניים ממאבטחיו.