cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'אן פול זימבריס
ביוגרפיה
לאורך השנים זימבריס הוא אחד מנגני התופים המבוקשים ביותר בישראל. זימבריס השתתף באלבומים של אלון אוליארצ'יק, חוה אלברשטיין, אסף אמדורסקי, אריק איינשטיין, מאיר אריאל, דפנה ארמוני, שלמה ארצי, דורי בן זאב, יוסי בנאי, אביתר בנאי, מאיר בנאי, עמיר בניון, הראלה בר, דויד ברוזה, יגאל בשן (כחלק מלהקת "חברים טובים"), מיקי גבריאלוב, גידי גוב, ריקי גל, נורית גלרון, מזי כהן, שלמה גרוניך, ארקדי דוכין, סי היימן, אריאל זילבר, שלום חנוך, שלמה יידוב, שימי תבורי, מתי כספי, דני ליטני, אחינועם ניני, אריק סיני, גלי עטרי, יהודה פוליקר, רמי פורטיס, ברי סחרוף, יהודית רביץ, דני רובס, פבלו רוזנברג, ריטה, יהודה עדר, שלומי שבת, אסתר שמיר ובועז שרעבי.
ב-1999 הפיק מוזיקלית ועיבד (יחד עם דודי רוזנטל) את שירי אלבומו של יגאל בשן "תלוי רק בך".
בשנת 2000 ניגן בשני שירים: "נוף ילדות" ו"עלש" באלבומו של שלמה ארצי "אהבתיהם" ובאלבומו של אודי טופלברג. בשנת 2001 הוא הפיק את האלבום של יפעת בן דרור וניגן בו.
זימבריס הודה כי לאורך שנים רבות השתמש בסמים, ובשל כך נקלע למצוקה כלכלית, עד שבשנת 2005 עזב לארצות הברית כשהוא מחוסר כל. בשנת 2007 חזר לישראל ושב לנגן עם זמרים שונים. זימבריס גרוש בשנית. מאשתו הראשונה, ג'יזל, יש לו שתי בנות. אחותו היא השחקנית קטיה זימבריס.
שיחק בסרט "מצב החסה" של גור בנטביץ'.
כיום הוא מתופף בהופעותיו של אביתר בנאי.
קרחון האראלד מולטקה
קרחון הראלד מולטקה (באנגלית: Harald Moltke Glacier; בגרינלנדית: Sermersuak) הוא קרחון במחוז אוואנאטה שבצפון-מערב גרינלנד.
אורכו של קרחון האראלד מולטקה כ-5 קילומטרים ורוחבו 1,500 מטרים.
הקרחון ממוקם מצפון לבסיס האוויר ת'ול.
הקרחון הוא אחד מארבעת הקרחונים הגדולים המזינים את פיורד וולסטנהולם; (הקרחונים האחרים הם: קרחון צ'מברלין, קרחון קנוד ראסמוסן, וקרחון סולסברי).
הארמייה ה-52 (ברית המועצות)
הארמייה ה-52 (ברוסית: армия я-52) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
קארוי ביין
ביוגרפיה
קארוי ביין הוא בנם של אליהו (אילש) ביין, סוחר של באבטה שמידט. בטרם סיים את לימודיו באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט הוא סיים את הגימנסיה הריאלית ובשנת 1874 הפך לסטודנט באוניברסיטה בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. בתום לימודיו וקבלת התואר בשנת 1878 הוא התקבל בבית המדרש לרבנים בבודפשט (כיום נקרא גם האוניברסיטה היהודית) שנפתח בשנת 1877. שם לימד מתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע בקורסים של השנה הראשונה. הוא כתב כמה יצירות בולטות, וזכה בפרס מטעם האקדמיה ההונגרית למדעים על "תורת הכמויות בביטוח" בנוסף לימד גם בבית הספר להכשרה למורים של הקהיחה היהודית ובאקדמיה למסחר.
הארמייה ה-52 (ברית המועצות)
היסטוריה
היחידה הוקמה באוגוסט 1941. באוגוסט 1941 היא התמקמה בקו ההגנה דרומית לנובגורוד. בספטמבר 1941 החזית של הארמייה פוצל וחלקו הועבר לאחריות של הארמייה הרביעית.
קארוי ביין
ביוגרפיה
ביין הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (חלקה 5 שורה 1 קבר 9).
הארמייה ה-52 (ברית המועצות)
היסטוריה
הארמייה ה-52 המשיכה בלחימה באזור ובדצמבר 1941 נכללה בכוחות של חזית וולחוב. במהלך שנת 1942 ותחילת 1943 הארמייה ה-52 עשתה מספר ניסיונות לשחרר את העיר נובגורוד אך ללא הצלחה. במאי 1943 היא הועברה לעתודה ולאחר זמן קצר הועברה לגזרת חזית וורונז'. כחלק של יחידות החזית היא התחילה במתקפה ובספטמבר 1943 הגעה עד לגדה המזרחית של נהר הדנייפר. הארמייה הצליחה לחצות את הנהר ולתפוס ראש גשר בגדה המערבית, ולקראת סוף השנה התקדמה לכיוון העיר צ'רקסי.
קארוי ביין
חייו הפרטיים
אשתו הראשונה הייתה לינקה (קרולינה) קאפ, איתה התחתן ב־1 ביולי 1878. היא נפטרה ב־25 באוקטובר 1884, בגיל עשרים ושש. ילדיו (מאשתו ראשונה): אשתו השנייה הייתה סטפניה פרוינד (1864–1919), נישאו ב 21 בינואר 1886. ילדיו (מאשתו השנייה):
הארמייה ה-52 (ברית המועצות)
היסטוריה
בינואר-פברואר 1944 יחידות הארמייה ה-52 השתתפו בקרב קורסון-צ'רקאסי, ובמרץ אותה שנה היא התקדמה מערבה עד לעיר בלץ וחצתה את הנהר פרוט. באוגוסט 1944 השתתפה הארמייה במבצע יאשי-קישינב, שהביא למעבר של רומניה למחנה בעלות הברית, ולהשמדת הארמייה הגרמנית השישית בפעם השנייה.
קארוי ביין
מאמריו
בשנים 75–1873 היה עובד העובד ב"פונפירקרנייר צייטונג" (Fünfkirchener Zeitung). מאמריו המדעיים והמתמטיים, המתמטיים, החינוכיים והביוגרפיים התפרסמו בכתבי העת הבאים:
הארמייה ה-52 (ברית המועצות)
היסטוריה
בסוף 1944 הועברה הארמייה ה-52 לשטח פולין וסופחה לחזית האוקראינית הראשונה. בראשית 1945 היא השתתפה במבצע ויסלה-אודר והתקדמה לכיוון ברסלאו, אולם לא הצליחה לכבוש את העיר, שעמדה במצור ממושך. באביב 1945 יחידות הארמייה ה-52 הועברו מערבה והשתתפו בקרב באוצן במסגרת הקרב על ברלין, ולאחר מכן בקרב פראג.
הארמייה ה-52 פורקה במאי 1945.
בז אמור
בז אמור (שם מדעי: Falco amurensis) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים. מין זה מצוי בצפון מזרח סיביר שברוסיה ונודד בחורף דרומה לאפריקה. הוא מזכיר במראהו את בז ערב ונחשב בעבר לתת-מין שלו.
הבזים קטנים באורך 26-30 ס"מ ומוטת כנפיהם 63-71 ס"מ. משקלם יכול להגיע ל-180 גרם. הזכרים בעלי כנפיים כחולות עם עיניים אדומות ומקור אדום מעוקל. הנקבות לעומתם אפורות-לבנות עם מקור צהוב.
בזים אלה מתבססים בעיקר על חרקים גדולים ונפוצים כמו על שפיריות ועל צעירים מכונפים של טרמיטים וחרקים גדולים נוספים שהם המזון העיקרי שלהם בקיץ. הם יגוונו גם בפרוקי רגליים נוספים וכן בעופות קטנים ובדו-חיים.
הואנג ג'אנג יופ
הואנג ג'אנג-יופ (בהנגול: 황장엽; ) היה פוליטיקאי צפון קוריאני שערק לקוריאה הדרומית בשנת 1997 וידוע בשל היותו, נכון ל-2021, העריק הבכיר ביותר מקוריאה הצפונית. היה ממייסדי אידאולוגיית ג'וצ'ה, האידאולוגיה הרשמית של מדינת צפון קוריאה.
ילדותו וחינוכו
הואנג נולד בנפת דרום פיונגיאנג. בשנת 1942 עבר לטוקיו כדי ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת צ'ואו. הוא פרש שנתיים לאחר מכן וחזר לפיונגיאנג, שם לימד מתמטיקה במוסד לימודו הישן. בשנת 1946, סמוך להיווסדה, הצטרף הואנג למפלגת הפועלים הצפון קוריאנית. בין השנים 1949 - 1953 נשלח ללמוד באוניברסיטת מוסקבה שבברית המועצות, שם פגש את אשתו לעתיד פאק סונג אוקיי. עם חזרתו לצפון קוריאה מונה כמרצה בכיר לפילוסופיה באוניברסיטת קים איל סונג. באפריל 1965 מונה לנשיא האוניברסיטה.
קריירה
בשנת 1972 מונה הואנג ליושב ראש ועדת הקבע של אספת העם העליונה, עמדה בה החזיק 11 שנים.
בשנת 1983 הפסיק הואנג לכהן כיושב ראש האספה ומעמדו הידרדר.
עריקתו
הואנג ערק בפברואר 1997 בעת חזרתו מטיול בטוקיו, באמצעות כניסה לשגרירות קוריאה הדרומית בבייג'ינג יחד עם עמיתו איש העסקים הצפון קוריאני קים דוק-הונג. צפון קוריאה טענה שהואנג כנראה נחטף ואיימה בנקמה אם יתברר שכך הדבר ומשטרת בייג'ינג סגרה את השגרירות הדרום קוריאנית. שלושה ימים לאחר מכן נרצח העריק הצפון-קוריאני רי האן-יונג, אחיינה של מאהבתו של קים ג'ונג-איל, סונג היי-רים, באמצעות מתנקשים מחוץ לביתו בדרום קוריאה. המתנקשים לא אותרו מעולם, אולם החשד הרווח היה שהם היו סוכנים מיוחדים של צפון-קוריאה. ראש ממשלת קוריאה הדרומית לי סו-סנג טען שההתנקשות היא נקמה צפון-קוריאנית על עריקתו של הואנג. כמה ימים מאוחר יותר צוטט קים ג'ונג איל ברדיו פיונגאנג כאומר "פחדנים, עזבו אם אתם רוצים. אנחנו נגן על הדגל האדום של המהפכה עד הסוף", מסר שהתפרש כקבלת עריקתו של הואנג. הרשויות הסיניות איפשרו את עזיבתו של הואנג לקוריאה הדרומית דרך הפיליפינים מספר שבועות לאחר מכן.
לאחר עריקתו התאבדה אשתו של הואנג ובת אחת שלו מתה בנפילה ממשאית. ההשערה היא שילדיו האחרים, בן ובת נשלחו למחנות עבודה. לאחר הגעתו לקוריאה הדרומית הפך הואנג למבקר חריף של צפון קוריאה ופרסם מעל 12 ספרים וחיבורים כאשר ברבים מהם הוא מאשים את קים ג'ונג איל ב"בגידה בג'וצ'ה ובניית פיאודליזם במקום סוציאליזם". אולם לאחר בחירתו של קים דה-ג'ונג לנשיא קוריאה הדרומית ומדיניות הזריחה ("Sunshine Policy") שהנהיג נדחק הואנג לשוליים. בנובמבר שנת 2000 פוטר הואנג ממשרת יושב ראש המוסד למחקר מדיניות מאוחדת, מהלך שהביא אותו לקבול על כך שממשלת קוריאה הדרומית מעוניינת בשקט מצדו כדי לא להכעיס את צפון קוריאה.
הואנג כתב בקביעות ב-Daily NK, עיתון אינטרנטי המתפרסם בקוריאה הדרומית אך נכתב בידי גולים צפון-קוריאנים.
באפריל 2010 הודיעה סוכנות הביון של קוריאה הדרומית שעצרה שני סוכנים צפון קוריאנים מסוכנות הביון של קוריאה הצפונית שזממו להתנקש בחייו של הואנג. דווח כי שני הסוכנים התאמנו במשך ארבע שנים כהכנה לקראת המשימה. הם התחזו לעריקים צפון-קוריאנים אך נחשפו במהלך תשאול בידי הרשויות הדרום-קוריאניות. הואנג הגיב על ניסיון ההתנקשות באמירה "מוות הוא רק מוות. אין שוני בין מוות מזקנה לבין רצח בידי קים ג'ונג איל". ביוני 2010 נידונו הסוכנים הצפון-קוריאנים ל-10 שנות מאסר.
מותו
הואנג נמצא מת בביתו בסאול, קוריאה הדרומית, בבוקר ה-10 בנובמבר 2010. בדיווחים התקשורתיים נטען שהוא נפטר מהתקף לב. להואנג הוצמדה אבטחה במשך כל חייו. לטענת המשטרה, אין כל עדות לכך שמותו של הואנג היה רצח או הריגה.
Het zotte geweld
Het zotte geweld (בתרגום מילולי מהולנדית: "אלימות מטורפת"), הוא פסל של הפסל והצייר הבלגי ריק ואוטרס. הפסל עשוי ברונזה וגובהו כ-2 מטרים. שמות נוספים בהם ידוע הפסל הם "La Vierge folle" (בצרפתית: "הבתולה המטורפת") ו-La folle danseuse (בצרפתית: "הרקדנית המטורפת").
יצירת הפסל
הפסל נוצר בהשראתה הישירה של הרקדנית האמריקאית המפורסמת איזדורה דאנקן. דנקן הייתה מפורצות הגבולות של הבלט הקלאסי וטענה שהציר המרכזי של התנועה הוא החופש של היוצרת. דנקן הייתה באותן שנים פופולרית בקרב אמנים רבים באירופה והשאירה רושם רב על ואוטרס לאחר שצפה בה מופיעה בבריסל ב-1907 ולאחר שפגש אותה ב-1909.
כבר ב-1909 החל ואוטרס לעבוד על הפסל שנוצק בתחילת 1912 בבריסל. הדוגמנית לפסל הייתה אשתו נֵל, ששימשה כדוגמנית ברוב ציוריו ופסליו של ואוטרס. ברוב עבודותיו של ואוטרס מתוארת נל כעקרת בית העוסקת בגיהוץ, תפירה וקריאה או כ"יפהפייה נרדמת". לעיתים נדירות משורטטת דמותה באופן כה חופשי ודינמי. באף עבודה אחרת של ואוטרס לא מופגנת בעוצמה שכזו שמחת חיים, קלילות ודינמיות. בסגנון הפסל ניכרת השפעתם של אוגוסט רודן ושל הפסל האיטלקי מדראדו רוסו שליצירתו נחשף ואוטרס ב-Salon des indépendants  שהוצג גם בבריסל.
מיקומי הפסל
ואוטרס יצר מספר העתקי יציקות של פסל זה והוא מוצב במספר אתרים בשמות שונים:
נערה עם עגיל פנינה (סרט)
נערה עם עגיל פנינה (במקור: Girl with a Pearl Earring) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 2003 בבימויו של פיטר ובר ובכיכובם של סקרלט ג'והנסון, קולין פירת', טום וילקינסון וקיליאן מרפי.
הסרט נקרא על שם הציור הידוע "נערה עם עגיל פנינה", של הצייר ההולנדי יאן ורמיר, ומבוסס על רומן משנת 1999 בעל אותו שם מאת הסופרת האמריקאית טרייסי שבלייה.
הסרט קיבל שלוש מועמדויות לפרסי אוסקר בשנת 2004, יחד עם עשרה מועמדויות לפרסי באפט"א, ושני מועמדויות לגלובוס הזהב.
תקציר העלילה
הסרט מגולל את סיפורה של גריט (סקרלט ג'והנסון), נערה ביישנית שמתגוררת בעיר דלפט ב-1665. משפחתה נקלעה לקשיים כלכליים וכתוצאה מכך נשלחת גריט לעבוד כמשרתת בבית משפחתו של הצייר ההולנדי הנודע יאן ורמיר (קולין פירת').
גריט עובדת קשה, היא נמצאת במעמד נמוך בבית, ונתונה להצקות שונות, בין היתר על ידי אחת מבנותיו של ורמיר, קורנליה (אלאקינה מאן). במהלך עבודתה, גריט יוצאת לשוק המקומי לקנות אוכל למשפחה, שם היא פוגשת את פיטר (קיליאן מרפי), בנו של הקצב המקומי, אשר מחזר אחריה.
כשגריט מנקה את הסטודיו של ורמיר (אליו אשתו של ורמיר לא מורשת להיכנס), ורמיר רואה שגריט מקדישה תשומת לב לציוריו. כך בהדרגה מתפתחת מערכת יחסים בין השניים, בה ורמיר מלמד את גריט על ציור, אך מוודא שהדבר יישאר בסוד מפני אשתו, קטרינה (אסי דייוויס), אשר עלולה להתנגד בתוקף לשהות של בעלה במחיצת גריט. בניגוד לאשתו, חמותו הממולחת של ורמיר, מריה (ג'ודי פארפיט), מבינה שגריט מהווה מקור-השראה עבור ורמיר, ולכן היא מאפשרת למערכת היחסים הסודית ביניהם להתפתח.
יום אחד, מגיע פטרונו העשיר של ורמיר, וון רייבן (טום וילקינסון), אשר שם לב ליופייה של גריט, ומבקש מוורמיר לתת לו אותה כדי שתהיה המשרתת שלו. ורמיר מסרב, אך מסכים במקום זאת לצייר לרייבן בשכר דיוקן של גריט. בזמן שוורמיר מקדיש את כל כולו בסטודיו בציור הדיוקן הסודי, קנאתה של קטרינה כלפי גריט גדלה יותר ויותר. בעוד שגריט סובלת ממשיכתה העזה לוורמיר ולעבודתו, היא גם כמעט נאנסת על ידי רייבן.
זמן מה אחר כך, אמה של קטרינה קוראת לגריט ונותנת לה זוג עגילי פנינה של בתה, ומצווה עליה לסיים עם ורמיר את הציור בזמן שבתה לא נמצאת בבית. בפגישת הציור האחרונה של השניים, ורמיר מחורר את אוזנה של גריט כך שתוכל לענוד את אחד מעגילי הפנינה. מבולבלת מכל הסיטואציה, האפופה במיניות, גריט פונה לפיטר (בנו של הקצב) כדי שינחם אותה. זמן מה אחר כך, פיטר מציע לה להתחתן איתו, אך היא מסרבת. לאחר מכן גריט מחזירה את העגילים לאמה של קטרינה.
כשקטרינה מגלה שגריט ענדה את העגילים שלה, היא מאשימה את אמה ודורשת מוורמיר להראות לה את הציור שהוא וגריט עבדו עליו. שבורת לב מכך שוורמיר אינו חושב שהיא ראויה כדי שיצייר אותה (כי היא "לא מבינה"), קטרינה מנסה לשווא להרוס את הציור, ולאחר מכן מגרשת את גריט מהבית. ורמיר בתגובה אינו מתנגד, וגריט עוזבת את הבית בתדהמה.
בסיום, טאנקה (ג'ואנה סקנלאן), טבחית המשפחה, מגיעה לבקר את גריט בביתה החדש עם פיטר. היא נותנת לגריט מתנה: עגילי הפנינה של קטרינה עטופים בצעיף ראש כחול, אותו לבשה עם העגיל בציור.
קישורים חיצוניים
ביקורות
אוסטריה הפדרלית
המדינה הפדרלית של אוסטריה, או המדינה השיתופית אוסטריה (בגרמנית: Bundesstaat Österreich) הייתה המשכה של הרפובליקה האוסטרית הראשונה בין השנים 1934 ו-1938, כשהייתה מדינה חד-מפלגתית שהונהגה על ידי חזית המולדת הפשיסטית. אופי הממשל היה ממשלה סמכותנית שהתבססה על שילוב של השפעות קתוליות פשיסטיות איטלקיות ושמרניות.
היסטוריה
עם פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית, הוקמה רפובליקה חדשה בשטחים דוברי הגרמנית של האימפריה: אוסטריה הגרמנית. זו פורקה ב-1920 ובמקומה הוקמה הרפובליקה האוסטרית הראשונה. משטר רפובליקה זו היה חלש ואוסטריה סבלה ממשברים רבים, בין היתר במהומות יולי 1927.
אוסטריה הפדרלית הוקמה בעקבות משבר פרלמנטרי ב-1933 שאותו ניצל הקנצלר אנגלברט דולפוס כעילה לפיזור הפרלמנט והפעלת צווי חירום נגד מתנגדיו הפוליטיים. בהמשך, משבר פוליטי זה הוביל למלחמת אזרחים קצרה ב-1934. בסיומה ועם ניצחון דולפוס על כוחות השמאל, אוסטריה הפכה לדיקטטורה באופן מלא, וסמליה ושמה הרשמי השתנו בעקבות המהלך.
במהלך תקופה זו, מצבם של היהודים לא הורע (בניגוד ליהודי גרמניה), ואוסטרים יהודים אף היו פעילים במפלגת חזית המולדת ובעלי תפקידים בממשלה. כמו כן, חלק מהארגונים היהודים המשיכו לפעול, לרבות הקהילה היהודית וינה (IKG) ובית"ר. עם זאת, פעילות הנאצים לא פסקה למרות הוצאתם מהחוק, וביולי 1934 נאצים אוסטרים התנקשו בקנצלר דולפוס. ניסיון הפוטש של הנאצים כשל, וקורט שושניג דיכא את המרידה והחליף את דולפוס כקנצלר.
למרות כישלון הפוטש, גרמניה הנאצית המשיכה לנסות להפוך את אוסטריה לנאצית, והופעל לחץ רב מצד אדולף היטלר על המשטר האוסטרופשיסטי. בשנים אלו אוסטריה ניסתה לשמור על עצמאותה, אולם אט אט איבדה את ריבונותה בפועל. ב-1936, ב"הסכם יולי", נאלץ שושניג לקבל מספר דרישות של היטלר בתמורה להכרה גרמנית בעצמאות אוסטריה: מינוי שני שרים המקורבים לנאצים וקבלת חברים נאצים לשורות "חזית המולדת" (דבר שאיפשר להם לקבל תפקידים בשירות המדינה). כמו כן, בנספח החשאי להסכם הותרה מחדש הופעתם של עיתונים פרו־נאציים. ניתן לומר שהסכם זה היה הצעד הראשון שסימן את סופה של אוסטריה הריבונית. כיוון ש"משמר המולדת" ומנהיגה, שטארהמברג (Ernst Rüdiger Starhemberg), לא שיתפו פעולה עם שושניג, הוא פירק את התנועה, מיזג את חבריה לתוך מפלגת "חזית המולדת" והפך למנהיגה של המפלגה. "חזית המולדת" הייתה המפלגה היחידה שקיומה הותר באוסטריה.
שקיעה
כדי להגן על עצמאותה של אוסטריה, הגיע שושניג להסכם עם היטלר בפברואר 1938, לפיו יקבלו חנינה 17,000 נאצים אוסטריים וישולבו בחזית המולדת, ארתור זייס-אינקווארט, מנהיג הנאצים האוסטריים, ימונה לשר הפנים והביטחון, והרמטכ"ל האנטי־נאצי אלפרד יאנזה יוחלף בפרנץ במה. ככל שהלחץ הנאצי גבר, ניסה שושניג לגייס תמיכה עממית לעצמאותה של אוסטריה באמצעות משאל עם. היטלר טען בתגובה לניסיון הונאה והצבעה מזויפת מצד שושינג, ודרש ממנו להעביר את הממשלה לנאצים האוסטריים, אחרת יהיה עליו להתכונן לפלישה. שושניג, שלא היה מסוגל להשיג תמיכה בצרפת או בבריטניה, התפטר בערב ה-11 במרץ כדי למנוע שפיכות דמים. בתחילה נשיא אוסטריה וילהלם מיקלס סירב למנות את זייס-אינקווארט לקנצלר, אולם אף מועמד אחר מהמפלגה הנוצרית-סוציאלית לא הסכים להתמנות. עוד באותו היום, הנספח הצבאי של גרמניה הנאצית גנרל-לויטננט וולפגנג מף הציג בפני מיקלס אולטימטום ואיים בפלישת הוורמאכט, איום שמיקלס לא נענה לו. עם זאת, טלגרמה מזויפת מטעם זייס-אינקווארט (שטרם היה קנצלר) נשלחה לגרמניה בדרישה שהצבא הגרמני יסייע בהשלטת סדר. בחצות הלילה 12 במרץ, נכנע מיקלס ומינה את זייס-אינקווארט לקנצלר אוסטריה.
למחרת בבוקר פלש היטלר לאוסטריה והכריז עליה כחלק מהרייך הגרמני, והיא סופחה רשמית לאחר מכן ב-15 במרץ 1938 לאחר משאל עם שנערך (אנשלוס). בתחילה הוגדרה אוסטריה כמדינה פדרלית בתוך גרמניה הנאצית ששמה בגרמנית הוא Land Österreich, אולם עם רפורמות מנהלתיות ב-1 במאי 1939 אוסטריה חולקה ל-7 רייכסגאו שנקראו יחד בשם "אוסטמארק". עם זאת, ב-8 באפריל 1942 הוחלט כי השם מזכיר את אוסטריה העצמאית לשעבר וקבוצת הגאו שונתה לשם הגרמני Alpen - und Donau-Reichsgaue, פירושו ה"רייכסגאוהים של האלפים והדנובה". שטחה של אוסטריה נקרא בשם זה עד כניסת הצבא האדום לשטחה והקמת אוסטריה העצמאית.
IOS 15
iOS 15 היא הגרסה ה-15 של אפל עבור מכשירי אייפון, אייפוד טאץ' ו-HomePod, והיא זו שהחליפה את iOS 14. הגרסה הוכרזה בכנס המפתחים העולמי של אפל ב-7 ביוני 2021 ושוחררה לציבור הרחב ב-20 בספטמבר 2021. בגרסה זו תומכים כל המכשירים שתמכו ב-iOS 13 וב-iOS 14.
FaceTime
עם השקת גרסת הבטא של iOS 15 הכריזה אפל על מספר שינויים באפליקציית שיחות הווידאו שלה, שכוללים יצירת קישורים לשיחות שמאפשרים גם למשתמשים מאנדרואיד ו-Windows להצטרף לשיחה, השתקת רעשי רקע, צילום רחב, התממשקות עם היומן, התראות למשתמשים שמודיעות על כך שהם מושתקים ושימוש במצלמות רחבות.
מפות
שירות המפות של אפל כולל כעת מפות בתלת מימד שמופיעות בזמן הניווט, גלובוס שמציג פירוט על מדבריות, יערות והרים, מידע נוסף על הנתיבים, הוראות ניווט בהליכה במציאות רבודה, כרטיסי מקום חדשים, מצב לילה, מידע על תחבורה ציבורית ושיפור ההתראות בזמן הניווט בתחבורה ציבורית וכן דיווח על תקריות בדרכים.
Safari
הדפדפן של האייפון עוצב מחדש, תוך ששורת הכתובת הועברו לחלקו התחתון של המסך, נוספו קבוצות לכרטיסיות שאפשר לשתף בלחיצה אחת. עוד נוספו לאייפון הרחבות ל-Safari שהיו זמינות קודם לכן רק במחשבי Mac. ספארי גם ישדרג באופן אוטומטי אתרים בכתובת HTTP ל-HTTPS אם אפשרי. כמו כן נוספה תמיכה בפורמט WebeM.
דף הפתיחה של ספארי עוצב מחדש; אפשרי להגדיר דף מותאם אישית שכולל קטגוריות כמו מועדפים, אתרים שסירי מציעה וכדומה.
Wallet
בחלק מהמדינות אפשר לשמור את תעודת הזהות באייפון. כמו כן אפשרי לפתוח מנעולים חכמים ומשרדים שתומכים ב-Wallet.
מזג אוויר
אפליקציית מזג האוויר קיבלה מראה חדש, עם מפות משקעים וזיהום אוויר בגודל מלא. עוד נוספה לה האפשרות לשלוח למשתמש עדכון בנוגע לגשם שעתיד להתחיל או להיפסק בזמן הקרוב במיקום המשתמש, או בכל מיקום אחר שבחר.
ראסל סנבורן
'''ראסל א. סנבורן (באנגלית: Russell A. Sanborn''') הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית. כיהן כמפקד כוחות הנחתים בפיקוד אירופה ובפיקוד אפריקה.
ביוגרפיה
סנבורן סיים ב-1986 תואר ראשון באוניברסיטת פלורידה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל הנחתים של ארצות הברית.
לבבות הארגמן (סרט)
לבבות הארגמן (באנגלית: Purple Hearts) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי, שהופק עבור נטפליקס ובוים על ידי אליזבת אלן רוזנבאום. הוא מבוסס על רומן באותו שם מאת טס ווייקפילד.
ראסל סנבורן
ביוגרפיה
ביולי 1992 הוצב כקצין קישור אווירי בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים השמיני. ביולי 1993 הוצב בטייסת התקיפה 542 כחבר צוות קליטת המטוסים החדשים מדגם AV-8B הרייר II+ בחיל הנחתים. ב-1994 חזר לטייסת התקיפה 231. ביוני 1996 הוצב ביחידת המשלוח ה-26 של הנחתים שנשלחה לאזור הים התיכון כטייס AV-8B הרייר II+. הוא השתתף בפעולות כוח האכיפה בבוסניה והרצגובינה, במבצע פינוי האזרחים האמריקאים מאלבניה, וכן במבצע פינוי אזרחים מזאיר במהלך מלחמת קונגו הראשונה.
ביוני 1997 הוצב בצוות תכנון מערכות למטוסי AV-8B בפיקוד המערכות האוויריות של הנחתים. לאחר קורס פיקוד ומטה של הנחתים הוצב ביולי 2001 כסגן מפקד טייסת התקיפה 542. עם הטייסת השתתף במלחמת עיראק. ב-2003 מונה לקצין המבצעים של להק 14.
לבבות הארגמן (סרט)
הסרט עלה לנטפליקס ב-29 ביולי 2022.
ראסל סנבורן
ביוגרפיה
ביוני 2004 מונה למפקד טייסת התקיפה 542 בזמן שהוצבה בבסיס אל-אסד בעיראק, ושירת בתפקיד עד יולי 2006. בתקופת פיקודו זכתה היחידה בפרס הטייסת המצטיינת בחיל.
לאחר לימודים במכללה התעשייתית של הכוחות המזוינים שירת כראש ענף במשרדי תוכנית Joint Strike Fighter. במאי 2009 מונה למפקד להק 14. לאחר מכן שירת כעוזר מפקד השלוחה הקדמית של כנף 2 שהוצבה באפגניסטן. ביולי 2001 מונה לסגן קצין אג"ם פיקוד אירופה של ארצות הברית בשטוטגרט שבגרמניה. בתפקידו הבא שירת כראש מחלקה באגף כוח האדם של חיל הנחתים.
לבבות הארגמן (סרט)
עלילה
קאסי סלזאר (סופיה קרסון) עובדת כמלצרית ומופיעה יחד עם להקתה, The Loyal בפאב מקומי באושנסייד. ערב אחד מגיעה לפאב חבורת נחתים, זמן קצר לפני שייצאו לסבב בעיראק. אחד מהם, לוק מורו (ניקולס גאליצין), מנסה לפלרטט עם קאסי, אך היא מבטלת אותו במהירות. למחרת מתגלה כי קאסי מאובחנת עם סוכרת מסוג 1 ונאבקת להשיג אינסולין, שלא מכוסה בביטוח הבריאות שלה ושהולך ואוזל. לוק עצמו מתמודד עם בעיות משלו: הוא חייב 15 אלף דולר לסוחר הסמים שלו לשעבר, ג'ונו. מאחר שהוא בנתק עם אביו, הוא מבקש מאחיו שיעזור לו, אך הוא נדחה.
ראסל סנבורן
ביוגרפיה
ביולי 2015 מונה למפקד כנף הנחתים הראשונה. ביולי 2017 מונה למפקד כוחות הנחתים בפיקוד אירופה ובפיקוד אפריקה ושירת בתפקיד עד יולי 2019.
לבבות הארגמן (סרט)
עלילה
קאסי פוגשת את פרנקי, חבר ילדות ושמשרת במחלקה יחד עם לוק, שיתחתן איתה לצורכי חוק וכדי שהיא תוכל ליהנות מביטוח הבריאות שמוקנה למי שנשוי לחיילי צבא ארצות הברית. פרנקי מסרב מאחר שהוא נמצא במערכת יחסים עם ריילי, ומתכנן להינשא לה. על אף שלוק שומע את השיחה ומסביר שזה מנוגד לחוק, הוא מבין שהנישואין יכולים לפתור את הבעיות שלו ושל קאסי, ומציע לה להתחתן איתו. הם מתכננים להתחתן ולהתגרש כעבור שנה, אחרי שלוק ישוב מעיראק.
ראסל סנבורן
ביוגרפיה
במהלך שירותו צבר מעל 2,400 שעות טיסה במטוסי AV-8B הרייר II.
סנבורן בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בוסטון ותואר שני באסטרטגיית משאבים לאומיים מהמכללה התעשייתית של הכוחות המזוינים
לבבות הארגמן (סרט)
עלילה
פרנקי, העד בחתונה של השניים, מעניק לקאסי את הטבעת שקנה עבור ריילי, ומבקש ממנה שתשמור עליה עד שישוב מעיראק. הם נוסעים יחד עם המחלקה של לוק לבר ושם קאסי נכנסת לוויכוח עם אחד החיילים שהרים כוסית לכבוד "ציד ערבים". העניינים מתלהטים, וכדי להעמיד פנים שהם אוהבים, הם "מתפייסים". בלילה האחרון, כמו יתר הזוגות הנשואים, השניים מגיעים למוטל בעיירה ועל אף שלא גילו עניין זה בזו, הם מקיימים יחסים אינטימיים.
בבוקר למחרת, הנחתים עוזבים. קאסי ולוק שולחים מיילים האחד לשנייה בהם הם מספרים על עצמם וכן מקיימים שיחות וידאו וטלפון כדי למנוע חשד מצד הצבא. היא מספרת לו שהיא כתבה שיר שנקרא "תחזור הביתה" על הנחתים, ומבצעת את השיר בשיחת וידאו כדי לרומם את רוח החיילים אחרי יום קשה.
השיר הופך לפופולרי. ערב אחד, אחרי הופעה, קאסי מקבלת טלפון בו נאמר לה שלוק נפצע קשה בקרב, ויישלח בחזרה לארצות הברית. קאסי מנסה ליצור קשר עם אחיו של לוק, אך פונה בטעות לאבא שלו, דבר שמרגיז את לוק מפני שאביו שירת במשטרה הצבאית ושעשוי להסגיר את שניהם. במפגש בין לוק וקאסי מתגלה שפרנקי נהרג בקרב. בלוויה, קאסי מעבירה לריילי את הטבעת שפרנקי נתן לה.
לוק, המרותק לכיסא גלגלים כעת, עובר להתגורר בדירה של קאסי והם ממשיכים להעמיד פנים שהם זוג נשוי כדי למנוע מאביו של לוק להסגיר את שניהם. קאסי מאמצת את פיצ'ז, גולדן רטריבר, ככלבת תמיכה רגשית עבור לוק, שנפגע מההתייחסות אליו כאל נכה.
מפלגת הרפורמה (אסטוניה)
מפלגת הרפורמה (באסטונית: Eesti Reformierakond) היא מפלגה ליברלית באסטוניה, שמהווה המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. המפלגה נוסדה בנובמבר 1994. בבחירות באותה השנה הפכה המפלגה לשנייה בגודלה בפרלמנט. מאז המפלגה לקחה חלק ברוב הממשלות במדינה.
לבבות הארגמן (סרט)
עלילה
קאסי מתעמתת עם לוק, הוא חושף שגנב מכונית יוקרה של אחד הלקוחות בעת שהייתה בתיקון במוסך של אביו מתוך מטרה למכור אותה, אך הוא ריסק אותה ולווה מג'ונו 50 אלף דולר כדי להחזיר את החוב, מאחר שאביו איים שיסגיר אותו למשטרה. קאסי מבקשת להתגרש. אחרי שלוק חוזר מריצה, מגיע לביתו קצין משטרה צבאית אחרי שג'ונו הסגיר את לוק לצבא. אביו של לוק מתקשר לקאסי ומעדכן אותה על האישום.
מפלגת הרפורמה (אסטוניה)
במידה מסוימת, המפלגה נתמכת בעיקר על ידי צעירים משכילים, אך היא מצליחה למשוך אליה מגוון ציבורים.
לבבות הארגמן (סרט)
עלילה
קאסי והלהקה חותמים על הסכם עם חברת תקליטים ולכך שיהיו להקת החימום במופע של פלורנס אנד דה מאשין. אחרי המופע, היא ממהרת לפגוש את לוק לפני שייכנס למאסר. היא מודה שהיא אוהבת את לוק ושבעיניה הנישואין האלה היו אמיתיים. עוד היא אומרת כי היא מתכוונת לחכות לו. לוק נותן לה את הטבעת שלו ואומר לה "זה אמיתי עכשיו".
בסוף הסרט, תוך שהקרדיטים מתנגנים, ניתן לראות את לוק וקאסי מבלים על חוף הים כזוג נשוי.
מדיסון קות'ורן
ביוגרפיה
קות'ורן נולד ב-1 באוגוסט 1995 באשוויל, קרוליינה הצפונית, לפריסילה ולרוג'ר קות'ורן. הוא למד בחינוך ביתי בהנדרסונוויל. כנער עבד במסעדת צ'יק פילה.
בשנת 2014, בהיותו בן 18, עבר תאונת דרכים כאשר נהג הרכב בו נסע נרדם והתהפך, כתוצאה ממנה היה למשותק בשתי רגליו.
קות'ורן למד מדע המדינה במכללת פטריק הנרי במהלך סמסטר 2016, ולאחריו פרש.
בבחירות 2022 הפסיד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לתקופת כהונה שנייה, ובמקומו נבחר חבר הסנאט של קרוליינה הצפונית צ'אק אדוארדס. כהונתו בקונגרס תמה בראשית ינואר 2023.
Pluto
Pluto הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי פיוצ'ר. האלבום יצא לאור ב-17 באפריל 2012, על ידי חברות התקליטים A1 רקורדינגס ופריבנדז, והופץ על ידי אפיק רקורדס. האלבום מכיל הופעות אורח של דרייק, אר. קלי, T.I., טריי דה טרות' וסנופ דוג. בהפקת האלבום השתתפו ויל-א-פול, סוני דיגיטל ו-K.E. און דה טראק, בין היתר.
האלבום נתמך על ידי חמישה סינגלים: "Tony Montana", "Go Harder", "Magic (Remix)", "Same Damn Time" ו-"Turn On the Lights". האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, והגיע היישר אל המקום השמיני במצעד הבילבורד 200, תוך שמכר 41,000 עותקים בשבוע הראשון. ב-2012 יצאה הוצאה מחודשת של האלבום בשם Pluto 3D.
אצ'ד
העיירה אצ'ד (בהונגרית: Ecséd במחוז הווש בנפת הטוון. הוא יישוב של כ -3,500 תושבים.
מיקום
היישוב ממוקם למרגלות הרי המטרה, כ -13 קילומטרים צפונית-מזרחית להטוון. הרחוב הראשי שלו הוא כביש 24 בין הורט לבין רוז'הסנטמארטון, בצירים אחרים היישוב אינו נגיש בכביש. הכרמים המקיפים את היישוב ואת מה שמכונה "הר זקן" (Öreghegy) גובלים ביישוב שנחצה על ידי נחל אגואי.
מקור השם
היישוב קיבל את שמו מקרנות הצבי שהושלו מדי שנה. שמו העתיק של הנחל היה "סארוואדי". עם זאת שונה השם ב 1920 בשל הקונוטציה הרעה של השם, סיבה סבירה לבחירת השם החדש, מופיע בכתב היד של פטר יוז'ף, וזאת כי הנחל נשפך לתוך נהר הטארנה ביישוב יאסאגו ולאחר מכן זורם לתוך נהר הזאדיווה.
היסטוריה
בגלל הנתונים הטבעיים של היישוב, היו יערות רבים בפאתיו וסביבו, שהפכו לדלילים לאחר שנות השלושים של המאה ה-20. השטח המוניציפלי החיצוני של היישוב הוא כ-40,000 דונם, רובו אדמה חקלאית, והאזורים הדרום-מערביים מעובדים בגידולי שדה ועצי פרי שונים. אזורים אלה היו מאוכלסים כבר מהמאה ה -18 ועד שנות ה-50 של המאה הקודמת, עם כמה משפחות חקלאיות כאן, כמו משפחת פאיי, משפחת צ'לה או משפחת ספשי.
היישוב של ימינו משתרע על שטח של 41,640 דונם, מונה אוכלוסייה של 3,522 נפש ויש בו את החלוקה הדתית הבאה: 2,972 מאמינים נוצרים רומים-קתולים, 141 קלוויניסטים ו -17 לותרנים. בשנת 1846 התגוררה האוכלוסייה של 2,967, כולל 12 קלוויניסטים, 1 יוונים קתולים ו 37 יהודים, כאשר שאר האוכלוסייה הייתה קתולית. גם כיום רוב האנשים עוסקים בחקלאות לסוגיו: מפעלים חקלאיים, עיבוד חקלאי, ממש כמו לפני מאה שנה. הרוב עוסקים בגידול גפנים ובהמפקת יין בשל שיפועי הגבעות לכיוון דרום.
ישנן דעות רבות על מקור היישוב, שהסיבה לכך ניתן למצוא בנתונים הסותרים של המחקר הארכיוני ומחקר הארכאולוגי. מה שבטוח שבצד הפונה צפונה של נמצאו ממצאי קברים מהמאה ה שמינית ותשיעית וכן אוצרות קלטיים, מה שמוכיח שהמקום היה מאוכלס כבר בסביבות המאה העשירית, וכך גם היישובים האחרים לכיוון הרי המאטרה. בתקופה שקדמה להקמת מדינת הונגריה האזור היה מאוכלס על ידי פצ'נגים, כל האחוזות העתיקות הללוהשתייכו לשבט ההונגרי אבה.
במלחמת העולם השנייה כל יהודי אצ'ד גורשו למחנות ההשמדה.
וצ'ש
וצ'ש (בהונגרית: Vecsés ) היא עיר במחוז פשט, בסמוך לגבול המזרחי של העיר בודפשט, מרכז נפת וצ'ש.
מיקום
במובן גאוגרפי, וצ'ש ממוקמת באגן העמק המדורג של הדנובה במחוז פשט. בצד המזרחי שלה מתחילים הנופים שמשתייכים לגבעות גדלה, ומדרום מתחיל שטח הרכס בין הדנובה לנהר הטיסה. הכביש הראשי 4, וגם קו הרכבת בודפשט-צגלד-סולנוק עובר דרך שטחה, וגם חלק נמל התעופה הבינלאומי בודפשט פרנץ ליסט גם ממוקם בתחומה. ההונגרים והעולם מכירים את העיר בעיקר בשל ייצור הכרוב החמוץ המפורסם שלה.
היסטוריה
על פי ממצאים ארכאולוגיים, וצ'ש הייתה מיושבת כבר בתקופת הברונזה. ההוכחה בית הקברות שנתגלה ונחפר בשנת 1996 סביב הכנסייה. אז מצאו הארכאולוגים ממצאים שתוארכו מסביב 800–2000 לפני הספירה. בשנת 2001, במהלך בניית קטע הכביש המהיר M0 כביש הטבעת של בודפשט והכביש הראשי 4 שעוקף את וצ'ש, התגלו ממצאים חדשים המעידים על העובדה כי ייתכן שהשטח היה יישוב סרמטי (רומי).
האזכור המתועד הראשון של העיר הוא משנת 1318. צורות של שם הכפר: (Vecsés, Vetsés, Vechés, Vetsis, Vethisis Vetschees), ואפילו נכתבו כ- Vértsés באותה תקופה. הצורה הגרמנית של ימינו: Wetschesch.
לידתו של וצ'ש המודרנית
במהלך השלטון הטורקי ננטשה וצ'ש. ההמשכיות נשברת. רק ממצאי החפירות מעידים על התקופה הקודמת.
בתולדות וצ'ש שנת 1786 הביאה תפנית מכרעת. אנו יכולים גם לומר שוצ'ש המודרני נולדה. ב. בהזמנתו של אנטל גרסלקוביץ', שפורסמה בברטיסלבה (עיר שרוב תושביה היו אז הונגרים ומיעוטם גרמנים) הגיעו 50 משפחות. 50 מגרשי בתים סומנו, כ-130 דונם של חלקות אדמה לכל בית, וכ40 דונם של מרעה וכרי דשא משכו לווצ'ש 30 משפחות של שמות גרמנים, 10 הונגרים ו -10 סלובקים. משפחות שוואביות הגיעו מיישובי גרסלקוביץ' הקודמים ומהצד של בודה. השמות ההונגריים והסלובקים הם ללא ספק מהכפרים הסמוכים. הקשיים הראשוניים הרתיעו רבים. מפקד מלא נערך בשנת 1795 וניתן למצוא אותו בארכיוני ואץ. המפקד בשפה הגרמנית כולל כבר 80 משפחות עם יסודיות מפתיעה: מצוין: מספר הבית (מספר סידורי), שם ראש המשפחה, שם אשתו, ילדים לפי שם וגיל וקשישים המתגוררים עם המשפחה.
My Gift
My Gift (בעברית: המתנה שלי) הוא אלבום האולפן השביעי ואלבום חג המולד הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד. האלבום יצא לאור ב-25 בספטמבר 2020, על ידי חברת התקליטים קפיטול נאשוויל רקורדס, חברת הבת של יוניברסל מיוזיק גרופ איתם חתמה על חוזה בתחילת 2017.
הסינגל הראשון מתוך האלבום "Hallelujah", יצא לאור בנובמבר 2020, על מנת לעזור בקידום הראשוני שלו.
רקע
באמצע שנת 2020, הודיעה אנדרווד כי היא תוציא אלבום חג מולד בפעם הראשונה במהלך הקריירה שלה. את ההודעה פרסמה ברשתות החברתיות, תוך שפרסמה גם את השם שלו. מאוחר יותר, הוכרז הסינגל הראשון מתוכו שלבסוף יצא לאור ב-13 בנובמבר באותה השנה, יצא במטרה לעזור בקידום הראשוני של האלבום עצמו.
במהלך הקלטת האלבום, הקליטה מחדש אנדרווד שירי חג מולד ידועים כמו "O Holy Night" ו-"Silent Night".
סינגלים וקידום
הסינגל הראשון מתוך האלבום יצא לאור ב-13 בנובמבר 2020 ושמו הוא "Hallelujah". השיר הופק על ידי גרג וולס, בדומה להפקה המחודשת שעשה לשאר שירי האלבום. בשיר מתארח הזמר-יוצר האמריקאי ג'ון לג'נד, תוך שיצא לו וידאו קליפ רשמי. השיר הפך ללהיט והגיע למקום הראשון במצעד שירי החג הדיגיטליים.
על מנת להמשיך ולקדם את האלבום, הנחתה אנדרווד את הספיישל הטלוויזיוני, My Gift: A Christmas Special from Carrie Underwood.
שמעון הקנאי
שמעון הקנאי (ביוונית: Σίμων ὁ Ζηλωτής, זלוטס, או Σίμων ὁ Κανανίτης, קנאניטס) היה אחד משנים עשר השליחים של ישו.
זהותו
מעט ידוע על זהותו ועל חייו והמידע עליו הוא המעורפל ביותר מבין כל השליחים. שמו מופיע בשלוש הבשורות הסינופטיות ובספר מעשי השליחים ללא פרטים נוספים אודותיו מלבד תוארו - "הקנאי", כנראה כדי להבדילו מפטרוס שנקרא אף הוא שמעון. פרשנים קדומים כגון הירונימוס טעו לפרש את תוארו ("קנאניטס"), כמי שבא מקנה, כפר כנא של ימינו. ניתן להניח שיש קשר בין קנאותו של שמעון לקבוצות הקנאים בימי בית שני ("זלוטס"), אלא שאלה החלו לפעול בעיקר בתקופה מאוחרת ביותר מעשר שנים מהתקופה שבה עוסקים הסיפורים בברית החדשה. קיימות גם פרשנויות שטוענות שהוא שמעון אחיו של ישו המוזכר בבשורה על פי מרקוס או בן דודו. מסורות אחרות מזהות אותו כשמעון מירושלים.
שליחותו ומותו
איזידורוס מסביליה קיבץ את כל המידע והמסורות אודותיו בספרו החיים והמוות. כמו כן, המעשים והניסים שהוא ביצע מתוארים במקראת הזהב. קיימות גרסאות שונות אודות שליחותו כשעל פי המרכזיות שבהן, הוא ביצע אותה במצרים ולאחר מכן חבר אל תדיאוס הקדוש במסופוטמיה. גם באשר למקום ולצורת מותו חלוקות הגרסאות: הוא נצלב בשומרון, נוסר לשניים בפרס, הומת באיבריה הקווקזית או בארמניה או אף שהוא הגיע לבריטניה והומת בלינקולנשייר. על פי המסורת הוא קבור יחד עם תדיאוס הקדוש בבזיליקת פטרוס הקדוש שברומא.
ברונו קירשנר
ברונו ישראל קירשנר (בגרמנית: Bruno Kirschner; 17 באוגוסט 1884 - 13 באפריל 1964) היה סופר יהודי-גרמני וחוקר יהדות, עורך "הלקסיקון היהודי". עלה לארץ ישראל ב-1937 וחי בה עד מותו.
ביוגרפיה
נולד בגרמניה למשפחה יהודית; דודו עמנואל קירשנר היה מלחין וחזן הקהילה היהודית במינכן. למד במכון למדעי היהדות בברלין והוסמך לרבנות. עבודת הדוקטור שלו עסקה במזמור הכנסייתי בשפה האשורית. נישא לפאולה לבית יוכסברגר (1885–1991).
במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא גרמניה, ואחריה שימש יועץ משפטי במשרד ממשלתי. יחד עם גאורג הרליץ ערך את "הלקסיקון היהודי" (Jüdisches Lexikon) על חמשת כרכיו.
בשנת 1937, מספר שנים לאחר עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל. הוא נפטר באפריל 1964.
ספרו "Deutsche Spottmedaillen auf Juden" ראה אור בידי מכון ליאו בק ירושלים והוצאת הספרים "Ernst Battenberg Verlag" שבמינכן, ארבע שנים לאחר פטירתו.
מסעות רע
מסעות רע (באנגלית: Ra expeditions) הן שתי משלחות שהפליגו בשנת 1969 ב בהנהגתו של ההרפתקן והאתנוגרף הנורווגי תור היירדאל במטרה להוכיח שאפשר לחצות בעזרתן את האוקיינוס האטלנטי ממזרח למערב.
רקע
הטענה המרכזית של תור היירדאל במשך כל חייו הייתה שהדמיון בין נכסים תרבותיים של עמים השוכנים במקומות רחוקים זה מזה אינו מקרי, ובמיוחד הדמיון שבין התרבות של מצרים העתיקה ותרבויות אחרות באפריקה לבין התרבויות של אמריקה הדרומית ופולינזיה. בנוסף לדמיון בסגנון הציורים או במבנים כדוגמת הפירמידות, הוא הצביע גם על דמיון בכלי שיט, דוגמת סירות עשויות קנים באגם טיטיקקה שבאמריקה הדרומית ובאגם צ'אד באפריקה, כמו גם הדמיון בין מבנים בפולינזיה לפירמידות במצרים.
ארכאולוגים רבים (המכונים "isolationists", כלומר תומכי התרבויות המבודדת) סברו כי זהויות כאלה בין נכסים תרבותיים יתקיימו רק אם בני אדם המצויים בתנאים דומים יישמו פתרונות דומים לבעיות ולהתפתחויות תרבותיות (באופן אנלוגי לאבולוציה מתכנסת). הם לא מסכימים שקיימת השפעה של עמים זרים מעבר לים, מכיוון שלא ניתן היה לחצות את האוקיינוס עם האמצעים של אותה תקופה. היירדאל שהיה, "דיפוזיניסט", יזם משלחות שנועדו להוכיח שעמים מצפון אפריקה יכלו לחצות את האוקיינוס האטלנטי עם סירות הקנים של אז.
רע 1
ב-25 במאי 1969 הפליג היירדאל מאספי במרוקו מערבה בספינה ששמה "רע" (Ra) באורך 15 מטרים. ספינה זו, שנקראה על שם אל השמש המצרי רע, ועוצבה על פי המודל המצרי-פיניקי, נבנתה על ידי עוזריו מ-12 טונות של פפירוס. הם קיבלו הדרכה על ידי שלושה בוני סירות פפירוס מאנשי בודומה מבול (Bol) שעל אגם צ'אד.
עם זאת, היו חילוקי דעות במהלך הבנייה מכיוון שבוני הסירות מצ'אד לא היו מוכנים לדבוק במפרט מהתבליטים המצריים וציורי הקיר. בנוסף, פרטים כמו הגאים, זוהו רק במעורפל מהתבניות. קשיים אלו הביא לפגמים בתכנון שהקשו עד מהרה על המסע. בנוסף לשבירה כמה פעמים של ההגה הכפול (היגוי), הלך החלק האחורי ושקע והאט את מהירות השיט. לאחר סערה שסחפה כמות גדולה של פפירוס בצד הרוח, ננטשה רע לאחר יותר מ-5,000 קילומטרים ו-56 ימי שיט ב-18 ביולי, כמה ימים לפני היעד ברבדוס, למרות מחאות מצד חלק מאנשי הצוות.
להיירדאל היה חשוב בניסוי זה לאסוף כמה שיותר בני לאומים שונים עם מחויבות למטרה משותפת במקום מצומצם: ספינת הקנים הפליגה תחת דגל האומות המאוחדות.
רע 2
לאחר החוויות מהמסע הראשון של רע, הפקיד היירדאל את בניית כלי השיט הבא בידי ארבעה אינדיאנים מבני האיימרה מאזור אגם טיטיקקה, מתוך הנחה שסירותיהם קרובות יותר למוצא המצרי המשוער מאלה של פנים אפריקה. בין היתר, בגלל הירכתיים המורמים שנראו חסרי תועלת לבוני הסירות מצ'אד, והיו מובנים מאליהם לבוני הסירות מאגם טיטיקקה. אם התזה של היירדאל כי המצרים הביאו את תרבותם למרכז אמריקה תתגלה כנכונה, אזי סביר יותר שהאנשים סביב טיוואנאקו ירשו את מושגי בניית הספינות של "אבותיהם" מאשר תושבי אגם באמצע אפריקה שבקושי הושפעו מהתרבות המצרית.
גם כאן היו מחלוקות בבנייה: לאחר שימוש בשתים-עשרה טונות של חומר, כפי ששימשו בפעם הראשונה, הותירו בני האיימרה שלוש טונות לאחר שהכריזו על כלי השיט כ"גמור". טענה זו יצרה בעיה מכיוון שהעמסת מטען באותו גודל כמו בניסיון הראשון הייתה בפועל עכשיו העמסת יתר: היה צריך להשליך אספקה מהספינה לאחר מספר ימים, מה שגרם לקיצוב באוכל.
אורכה של הספינה רע 2 (Ra II) היה כ-12 מטרים, כלומר היא הייתה קצרה יותר ב-3 מטרים מרע 1, ונבנתה אחרת לחלוטין: בעוד של-Ra היו תשעה גדילי קנה זה על זה פעמיים, כשהעבה ביותר באמצע הייתה רע 2 מורכבת מגדיל כפול. בניגוד לרע 1, שהתעקמה במעבר מעל הגלים, הרע 2 הייתה נוקשה.
כמעט אותו צוות יצא שוב להפליג ברע 2 מתחת לדגל האו"ם מאספי ב-17 במאי 1970 והגיע לברבדוס ב-12 ביולי 1970 לאחר 57 ימים ו-6,100 קילומטרים. במהלך ההפלגה תועדו דליפות נפט באוקיינוס האטלנטי שכבר התגלו בהפלגה הראשונה. תחת לחץ ציבורי נערכו מאוחר יותר הסכמי הגנת הסביבה הבינלאומיים הראשונים, איתם גם הפך היירדאל לחלוץ תנועת הסביבתנות.
אזכורים
העתקים של הרע 2 מוצגים היום במוזיאון קון-טיקי באוסלו ובאולם הספינות העתיקות בפארק הפירמידות של גוימאר בטנריפה.
הסרט התיעודי של היירדאל על מסע זה היה מועמד לפרס אוסקר בשנת 1972.
בשנת 1973 כינו מינרלוגים סובייטים מינרל סיליקטי שהתגלה אז לכבוד הצוות על שם ספינת הקנים.
יוסף זבדיה
יוסף זבדיה (בשמו האמהרי: אספה גטה; 1946 – 9 במרץ 2022) היה מחנך, פעיל עלייה ואסיר ציון.
ביוגרפיה
נולד בכפר מיליקו שבאזור וגרה אשר במחוז בגמדר שבאתיופיה לדבתרה גטה אסרסה ולאדיס ראדה ונקרא בשם "אספה". בילדותו עברה המשפחה אל הכפר אמבובר, וזבדיה החל ללמוד בבית הספר העברי במקום.
בשלהי 1956 נשלח לתוכנית הכשרת מורים בכפר בתיה, שבה עוברת שמו ל"יוסף", ושבסיומה המשיך בלימודיו בבית ספר התיכון אורט שבנתניה.
בראשית דצמבר 1964 חזר לאתיופיה, ולאחר כשמונה חודשים החל לעבוד כמורה ברשת בתי הספר של ביתא ישראל. בעת שלטון החונטה הצבאית האתיופית הקומוניסטית באתיופיה הוא נעצר כשלימד עברית בכיתה. הוא ריצה שלוש שנות מאסר, במהלכן עונה, תוך פגיעה בבריאותו. לימים הוכר בשל כך כאסיר ציון.
זבדיה עלה לישראל באוגוסט 1984. חצי שנה לאחר מכאן החל לעבוד בסוכנות היהודית, שבמסגרתה פעל לקליטתם של עולי אתיופיה, תוך חירוף נפש וסיכון רב במבצעי עלייה חשאיים וחשובים של יהדות אתיופיה.
נפטר ב-9 במרץ 2022. הותיר אישה, ילדים ונכדים.
חיים אישיים
יוסף היה אחיה של בליינש זבדיה, שגרירת ישראל באתיופיה לשעבר.
רג'א קזבלנקה
רג'א קזבלנקה (בערבית: الرجاء الدار البيضاء) נקראת פורמלית רג'א קלאב אתלטיק (RCA) או פשוט רג'א, הוא מועדון כדורגל מהעיר קזבלנקה, שבמרוקו שהוקם ב-20 במרץ 1949, ומשחק בבוטולה פרו (ליגת העל המרוקאית) ממנה מעולם לא ירדה לליגת המשנה. המועדון נחשב לאחד המצליחים והידועים במרוקו ובאפריקה בכלל. מקומית למועדון יש 12 זכיות באליפות הליגה ו-8 תוארי גביע הכס המרוקאי (גביע המדינה). בתחרויות בינלאומיות המועדון מחזיק בשלושה תוארי ליגת האלופות האפריקאית, גביע קונפדרציה אפריקאי אחד, גביע CAF אחד, שני תוארי סופר קאפ אפריקאים, אליפות אפרו-אסיאתית אחת, גביע האלופות הערבי, וגביע צפון אפריקאי אחד.
המועדון הוא אחד הגדולים והידועים ביבשת, והיא הקבוצה הערבית היחידה, ביחד עם קבוצת אל-עין האמירייתית, שהגיע לגמר גביע העולם למועדונים של פיפ"א בשנת 2013.
רג'א דורגה בשנת 2000 בעשיריית המועדונים הטובים בעולם, לאחר אליפות העולם למועדונים בשנת 2000 בה השתתפה, ודורגה במקום השלישי באפריקה אחרי אל-אהלי וא-זמאלכ המצריות.
רג'א הוא גם המועדון המרוקאי המצליח ביותר במאה ה-21 עם 17 תארים בסך הכל.
היסטוריה
רג'א נוסדה בשנת 1949 על ידי צעירים ממעמד הפועלים כחלק מהמאבק בשלטון הצרפתי במרוקו באותה תקופה. מאז הקמתו המועדון משחק עם הצבע הירוק שניתן למועדון בהשראת דגל מרוקו.
בסיום עונת 1959/1960 סיימו רג'א, פאר רבאט וקניטרה עם מספר נקודות זהה, ולרג'א היה יחס שערים עדיף מבין השלושה. למרות זאת החליטו ראשי הליגה לקיים טורניר בין השלושה, אך רג'א מחאה על ההחלטה והחליטה שלא להשתתף כיוון שטענו שהתואר הגיע להם בגלל יחס שערים עדיף.
בעונת 1987/1988 זכתה רג'א באליפות הראשונה שלה וכעבור עונה אחת המועדון זכה בגביע אפריקה לאלופות לראשונה בתולדותיו לאחר ניצחון 2–4 בפנדלים נגד אורן האלג'יראית. שנות ה-90 של המאה ה-20 נחשבות לשנות השיא של המועדון בו הוא לקח 6 אליפויות ברצף בין השנים 1996–2001. בשנת 1997 זכה המועדון שוב בתואר היבשתי הבכיר (הפעם תחת שמו החדש, ליגת האלופות האפריקאית), ובעקבותיו זכה גם בגביע האפרו-אסיאתי, לאחר צמד מפגשים עם פוהאנג סטילרס הדרום קוריאנית, אלופת אסיה. בשנת 1999 זכה המועדון בשלישית בליגת האלופות האפריקאית. בעקבות זכייה זו, השתתף המועדון בסופר קאפ האפריקאי וזכה בו, וכן השתתף באליפות העולם למועדונים לשנת 2000 ופגש מועדונים גדולים אחרים מרחבי העולם כגון: קורינתיאנס הברזילאית וריאל מדריד הספרדית.
בשנת 2003 זכה המועדון במהדורה האחרונה של גביע CAF (הגביע היבשתי השלישי בחשיבותו באפריקה). בשנת 2011 התווסף כוכב לסמל המועדון לאחר הזכייה באליפות העשירית של המועדון. בעונת 2012/13 זכה המועדון באליפות ה-11 שלו. רג'א השתתפה במהדורת 2013 של גביע העולם למועדונים, כאלופת המדינה המארחת; היא הצליחה להעפיל לגמר והפסידה בו 0–2 לבאיירן מינכן. בשנת 2018 זכה המועדון בגביע הקונפדרציה האפריקאי, ובעקבותיו זכה בשנית בסופר קאפ האפריקאי.
אוהדים
אוהדי ה"אולטראס" של המועדון יושבים בחלקו הדרומי של האצטדיון, אזור המכונה "LMAGANA". באזור זה יושבים שני ארגונים: "Ultras Green Boys" שהוקם בשנת 2005 ו-"Ultras Eagles" שהוקם שנה לאחר מכן. בשנת 2013 אוהדי הקבוצה דורגו במקום הרביעי בדירוג קהל השנה בעולם של אתר "UltrasWorld". שנה לאחר מכן, דירוגם של אוהדי רג'א עלה למקום השלישי בעולם ולראשון באפריקה.
ב-19 במרץ 2016 נהרגו שני אוהדים ו-51 נפצעו בתקרית אלימה בתוך היציע.
תארים
ליגת העל המרוקאית: גביע הכס המרוקאי: ליגת האלופות האפריקאית: גביע הקונפדרציה האפריקאי: הסופר קאפ האפריקאי: גביע CAF: אליפות העולם לקבוצות: האליפות האפרו-אסייתית:
העולם המופלא (אלבום)
העולם המופלא הוא אלבום האולפן השמיני מאת להקת רוקפור והראשון מאז האיש שראה הכל שכולו בעברית (ללא אלבומי הופעות) בשנות התשעים. האלבום יצא ב-2 במאי 2010.
רקע
ב־24 בפברואר יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "העולם המופלא". השיר ניתן להאזנה ולהורדה ללא תשלום דרך אתר הלהקה.
במרץ 2010, לרגל 15 שנה ליציאת "האיש שראה הכל" יצאה רוקפור לסיבוב הופעות קצר להשקת האלבום. באותו סיבוב נוגנו רוב שירי האלבום, בעיבודים קרובים למקור.
את הבכורה שלו בהופעות הלהקה, עשה שיר הנושא במסגרת סיבוב ההופעות שציין 15 שנה לאלבום האיש שראה הכל.
רוי פיליפה
רוי פיליפה טבארש דה בסטוש (בפורטוגזית: Rui Filipe Tavares de Bastos; 8 במרץ 1968 – 28 באוגוסט 1994) היה כדורגלן פורטוגזי ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת פורטוגל ובמועדונים מליגת העל הפורטוגלית.
קריירת מועדונים
פיליפה החל את הקריירה המקצוענית שלו בז'יל ויסנטה מהליגה הפורטוגלית השנייה. בגיל 20 עבר לאספיניו, במדיה שיחק במשך שתי עונות, כאשר אחת מהן הייתה בליגת העל הפורטוגלית. בשנת 1990 חזר לז'יל ויסנטה, שבינתיים חזרה לליגת העל הפורטוגלית, ועזר לקבוצה להישאר בליגה, לאחר שסיימה במקום ה-13 בליגה לעונת.
כתוצאה מכך, נרכש פיליפה על-ידי פורטו, והבקיע ארבעה שערים ב-25 משחקים בעונתו הראשונה במועדון, בה זכתה פורטו באליפות פורטוגל.
בעונת 1993/1994 בליגת האלופות עזר פיליפה לקבוצתו להגיע לשלב חצי הגמר, ואף הבקיע שער בניצחון 5-0 על ורדר ברמן במסגרת שלב הבתים.
פיליפה המשיך להוות שחקן מרכז שדה חשוב עבור פורטו גם בשנים הבאות. בתחילת עונת, זמן קצר לפני מותו הבקיע פיליפה במחזור הפתיחה של הליגה, ועזר לקבוצתו לזכות בסופר קאפ הפורטוגלי לאחר ניצחון על בנפיקה ליסבון.
קריירה בינלאומית
ב-31 במאי 1992 ערך פיליפה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בתיקו 0-0 נגד נבחרת איטליה בגביע ארצות הברית 1992. בסך הכל ערך שש הופעות בנבחרת פורטוגל.
מותו
ב-28 באוגוסט 1994, בגיל 26, נהרג פיליפה בתאונת דרכים בפורטו שבפורטוגל.
עטלף צהוב-כנף
העטלף צהוב-הכנף יוצא דופן משאר מיני העטלפים בססגוניות שלו; עובדה זאת באה לידי ביטוי בשמו המדעי: שם הסוג (Lavia) פירושו אלגנטי או מרהיב, ושם המין (frons) פירושו עלה. המשמעות הכוללת של השם המדעי היא עלה-מרהיב, ומתייחסת לעיטור העלה האפי המרהיב של מין זה שמנוגד לחלוטין לעיטור המבחיל המצוי אצל מרבית העטלפים.
מידות גוף
עטלף צהוב-הכנף הוא מין עטלף בגודל ממוצע כאשר הנקבה גדולה במעט מן הזכר. המשקל של עטלף זה נע בין 28 ל-36 גרם, ואורך הכולל של גופו (מן הראש עד קצה הזנב) הוא 63 עד 80 מ"מ אצל הנקבות ו-58 עד 80 מ"מ אצל הזכרים. אורך הזרוע של הנקבות הוא 55–63 מ"מ ואורך הזרוע של הזכרים 55–60 מ"מ. אורך השוק הוא 33–37 מ"מ לנקבות ו-32 עד 36 מ"מ לזכרים. אורך האוזן של הנקבות נע בין 36 ל-47 מ"מ, ואורך האוזן של הזכרים נע בין 35 ל-45 מ"מ. אורך הגולגולת הוא 26.1-23.3 מ"מ לנקבות ובסביבות 25.0-22.8 לזכרים. הכנפיים של העטלף צהוב-הכנף רחבות למדי, ומוטת הכנפיים היא כ-.
כסות ומראה חיצוני
הפרווה של העטלף צהוב-הכנף עבה וצפופה ומורכבת משערות ארוכות. צבעה הוא אפור כחלחל, אפור פנינה או כסוף, כשאצל הזכרים הפרווה לעיתים קרובות עשויה לקבל גוון של ירקרק-צהוב באזור הבטן והצוואר; בכך היא יוצאת דופן ממרבית העטלפים שלהם פרווה בגווני חום ושחור. הפרווה מתרחבת באופן דליל מעל ומתחת לזרועות אך מלבד זאת הכנפיים קירחות לגמרי משיער. הכנפיים בולטות בססגוניותם, וצבעם הוא מעין ערבוב של אדום וצהוב היוצר את המראה הצהוב בהיר כתום של כנפיו, וזהו גם מקור שמו הרשמי; לעיתים - בעיקר בחלקים האחוריים - צבע הכנפיים יהיה חום בהיר. מלבד כנפי העטלף, גם האוזניים והעלה האפי של המין בצבע צהוב בהיר כך שלעולם לא ניתן לטעות בינו לבין מינים אחרים.
העור של העטלף בפלג הגוף האחורי בעל פיגמנטים מרובים - כלומר, הצבע באזור זה כהה מאוד יחסית. החוקרים משערים כי תכליתה של הפיגמנטציה המרובה היא לאגן על הרקמות העדינות באזור המפשעה מפני קרינה אולטרה-סגולה אשר נפוצה במקומות החשופים לשמש שבהם העטלף מצוי. הפיגמנציה המרובה משמשת גם בתקשורת החברתית ובמערכת הרבייה (כנראה כדי להבדיל בין פרטים גדולים לקטנים).
מורפולוגיה
האוזניים של עטלף זה ענקיות ומוארכות - מזכירות את אוזני הארנב, והן עגלגלות ורחבות במיוחד בקצוות. כמו הכנפיים גם הן קירחות ברובם להוציא את הבסיס ומקצת מן החלק החיצוני. בחלק הפנימי של האוזניים יש לעטלף צהוב-הכנף זוג קרניים ישרות ומחודדות דמויות קרני עז המכונות "צפירים", והן משמשות כאמצעי לקליטת גלי הקול החוזרים אל העטלף במעופו לאחר שהם נפלטו לעבר סביבתו דרך העלה האפי. העלה האפי של העטלף צהוב-כנף הוא מהמרהיבים שבעטלפים: ארוך ורחב מאוד בצורת עלה, והוא נפרש על כל פני החרטום והפנים. במרכזו יש קמט בולט מאוד כלפי חוץ שנראה במבט ראשון כקרן, וקצוותיו אף הן קמוטים יחסית. העלה האפי של מין זה קטום בצורה בוטה בקצהו הסמוך ללוע. צבעו הוא כאמור כתום-צהבהב בדומה לאוזניים ולכנפיים - בניגוד מובהק לעלה האפי המבחיל והחדגוני של מיני עטלפים רבים.
העיניים של העטלף צהוב-הכנף מגיעות לקוטר של 3 מילימטר אצל המבוגרים והן הגדולות ביותר מכל העטלפים האפריקנים - למעט את עטלף אף-לב. העיניים הגדולות של המין עשויות להיות קשורות לעובדה שעטלף זה פעיל לעיתים קרובות גם ביום בניגוד לעטלפים אחרים שנכנסים לקהות חושים בזמן זה.
הגולגולת של העטלף צהוב-הכנף מפותחת ורחבה בבסיסה ויש לה מספר מאפיינים חזותיים בולטים. המספר הכולל של השיניים בלסתות הוא 26. נוסחת השיניים של העטלף בלסת התחתונה היא 1.2.3.3 לכל צד, ובלסת העליונה היא 0.2.1.1 לכל צד, מה שאומר שאין לו חותכות עליונות (בדומה לשאר המינים במשפחתו). השיניים הטוחנות של העטלף מחורצות מעט בצורת W (באנגלית: dilambdodont) אשר עולות בקנה אחד עם אכילת חרקים. יש לעטלף שני ניבים בכל לסת כשהעליונים גדולים יותר מהתחתוניים ונוטים באופן ניכר כלפי קדימה. המלתעות של עטלף זה גדולות למדי והמלתעות האחוריות גדולות יותר מהמלתעות הקדמיות. לשיניים החותכות בלסת התחתונה יש מעין כתרים מעוגלים.
לזכרים יש בלוטות על החלק התחתון של הגב שמהם יוצאת הפרשה צהבהבה הגורמת כנראה לריח המתוק-חריף של פרוותם; התפקוד של ריח זה אינו ידוע. לנקבות יש זוג פטמות מדומות באורך של 5 מילימטר מעל פי הטבעת; מאפיין זה מצוי אצל כל המינים שבמשפחה ואף אל עטלפים ממשפחות אחרות. השימוש של פטמות אלה הוא עבור הצאצאים שנאחזים בהם כשהם צמודים לגוף האם במהלך השבועות הראשונים לחייהם. הזנב של העטלף מסתכם בעצם הזנב לבדה שאינה גלויה לחוץ, אך הקרום המחבר בין הרגליים (interfemoral) מפותח יחסית.
תפוצה ובית גידול
עטלף צהוב-כנף מצוי לאורך האזור התיכוני של יבשת אפריקה. תפוצתו משרעת על סנגל, גינאה, גינאה ביסאו, גאנה, מאלי, בורקינה פאסו, גמביה, סיירה לאון, חוף השנהב, בנין, טוגו, ניגריה, צ'אד, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קמרון, גבון, אוגנדה, רואנדה, בורונדי, טנזניה, קניה, סודאן, דרום סודאן, אתיופיה, אריתריאה, סומליה, וזמביה.
טווח התפוצה של העטלף רציף אמנם מסנגל ועד זמביה וסומליה, אולם למרות זאת הוא לא משתרע בצורה מלאה על כל אזור עצום זה אלא נעדר ממספר אזורים (גוש "יערות גינאה" במערב אפריקה ומרכז קניה, טנזניה וקונגו).
בית הגידול של עטלף זה הוא בעיקר חורשים וסוואנות נמוכות מיוערות בדלילות (כגון "הסוואנה הסודנית" ו"סוואנת גינאה") בגבהים של עד 2,000 מטר מעל פני הים, והאזורים המועדפים עליו במיוחד הם חורשות וסבכים דלילים של עצי שיטה ושיחים קוצניים הסמוכים למקווי מים כדוגמת נהרות, ביצות ואגמים.
התנהגות ופעילות
אזור המחיה של העטלף צהוב-הכנף בתוך חופת העצים כולל שני סוגים: החופה העיקרית (או הראשונית) והחופה המשנית (או ההיקפית); ההבדל בין החופות הוא בעיקר בצפיפות העלים והענפים כשאזור הליבה שבחופה העיקרית משמש כאתר השינה של העטלפים שכן הוא די מוגן מפני טורפים מעופפים. בשל חשיבותו של אזור זה, הוא משמש גם כמקום מפגש בין העטלפים בבוקר ובערב.
העטלף צהוב-הכנף הוא בעל חיים מונוגמי, כאשר הזכר חי ומתרבה עם נקבה אחת בדרך כלל. הקשרים הזוגיים נוצרים לראשונה במהלך עונת הרבייה וכל זוג תופס לעצמו שטח בלעדי לליקוט מזון עליו הוא מגן מפני עטלפים אחרים. המרחק בין שטח של זוג אחד למשנהו הוא לא פחות מ-20 מטר. את זוגות העטלפים ניתן לזהות בעיקר כאשר הם מחפשים מזון יחד או ישנים יחדיו על ענפים. העטלפים צהובי-הכנף נתלים על ענפים בגובה 5–10 מטר מעל פני הקרקע, והזכר והנקבה נמצאים לרוב במרחק של מטר זה מזה. קוטר הענף שעליו העטלף נתלה הוא של ס"מ אחד בדומה למינים רבים בסדרת העטלפים הגדולים.
בניגוד לעטלפים רבים, העטלף צהוב-הכנף עירני גם במשך היום ואינו נכנס לתרדמת, והוא גם יוצא לשיחור מזון מוקדם יותר מעטלפים אחרים. במהלך היום ניתן לראותו מבצע מעופים קצרים למרחק של 2 מטר בין החופה העיקרית למשנית, וזאת על מנת לאתר מקום חשוף וחמים בימים קרים או מקום מוצל וקריר בימים לוהטים וחמים. מדי פעם ניתן לראות את אחד מבני הזוג מסובב את ראשו בזווית של 180 מעלות למעלה כשהראש מוחזק בכוח למעלה והאוזניים למטה, והתנהגות זאת נובעת מהצורך של העטלף לאתר מקורות הפרעה או טורפים מעופפים. בשובו של הזכר מחיפוש המזון בבוקר (10 דקות לפני הזריחה) ולפני צאתו לשיחור מזון בערב (40-30 דקות לפני השקיעה), הוא נוהג לבקר בחופה המשנית של אזור המנוחה ולתור אחר יריבים מזדמנים כדי להניסם מהאזור.