cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עמנואל מקרון
ביקורת
בתוך כשנה וחצי בלבד מהיבחרו לנשיא, צנחה הפופולריות של מקרון בקרב העם הצרפתי (שהייתה כ-60% עם היכנסו לתפקיד) לשפל של כ-30% בלבד. רבים ממתנגדיו של מקרון מתחו כנגדו ביקורת וכינו אותו "יהיר", "מנותק" ו"מתנשא". ברשתות החברתיות דבקו בו הכינויים "הוד מלכותו מקרון", "מקרון הראשון" ו"הנשיא של העשירים". גם קודמו לתפקיד, הנשיא פרנסואה הולנד, שתמך במקרון במהלך סיבוב הבחירות השני, מתח עליו ביקרות עקיפה והזהיר ש"אצילים צרפתים כבר איבדו את ראשם בגיליוטינה". מקרון אף זכה לאופוזיציה מבית, כאשר שר הפנים בממשלתו, ז'ראר קולומב, שתמך בו במהלך הבחירות צוטט בתקשורת אומר כי "מעט מאוד מאיתנו יכולים עדיין לדבר עם מקרון". באוקטובר 2018, דווח כי קולומב התפטר עקב חילוקי דעות עם מקרון. בסוף 2018 החלה מחאת האפודים הצהובים, המכוונת בעיקר נגד עליית מחירי הדלק ויוקר המחיה בצרפת, כאשר בין היתר המוחים קוראים לנשיא מקרון להתפטר.
חיים אישיים
מקרון נשוי לבריז'יט טרונייה (Brigitte Trogneux), מורתו לתיאטרון מבית הספר התיכון, המבוגרת ממנו ב-24 שנים. הזוג נפגש לראשונה כשמקרון היה בן 15, אך הם הכריזו על עצמם רשמית כזוג רק כשלמקרון מלאו 18. הם נישאו בשנת 2007. מקרון הוא אב חורג לשלושת ילדיה של בריז'יט מנישואיה הקודמים וכן סב חורג לשבעת נכדיה. הוא דובר צרפתית ואנגלית.
שירות הביטחון הפדרלי (רוסיה)
שירות הביטחון הפדרלי (ברוסית: Федеральная служба безопасности, ובראשי תיבות: ФСБ – פה-אס-בה, פ.ס.ב. או פס"ב) הוא ארגון ביון וביטחון רוסי המהווה נדבך חשוב בקהילת המודיעין הרוסית. השירות כפוף לנשיא רוסיה ונועד להגן על המדינה מפני ריגול, חתרנות פנימית וטרור המסכנים את ביטחונה של הפדרציה הרוסית.
הארגון שהוקם ב-3 באפריל 1995 הוא היורש העיקרי של סוכנות הק.ג.ב. לאחר התפרקותה של ברית המועצות. המטה הראשי נמצא בכיכר לוביאנקה, במוסקבה. סמכויות הארגון מקבילות לאלה של האגף לביטחון לאומי ב-FBI, שירות האבטחה הפדרלי של ארצות הברית, והסוכנות לביטחון לאומי (NSA). זוהי סוכנות אכיפת החוק הפדרלית החשובה ביותר ברוסיה, האחראית לסיכול ריגול, חתרנות ולמלחמה בטרור. עד שנת 2011 השירות עסק גם במאבק בפשע המאורגן, עד שהוקמה ועדת החקירות של רוסיה. מספר האנשים המשרתים בו וגודל התקציב השנתי שלו נחשבים לסוד מדינה (מעריכים שמדובר בכרבע מיליון עובדים). בשנת 2006 דווח שתקציבו קפץ ב-40%.
לפני הקמת השירות
גוף ראשון לענייני ביטחון פנים הוקם עוד בתקופת הצאר ופעל תחת שמות שונים החל מהלשכה החשאית מהמאה ה-18 ועד ל משנת 1826.
ב-1917 הוקמה הצ'קה כגוף מרכזי לביטחון פנים ודיכוי פוליטי ברוסיה הסובייטית. בשנת 1922 עם הקמת ברית המועצות נוצר ג.פ.או. שאורגן מחדש כאו.ג.פ.או. והפך ב-1934 לנ.ק.ו.ד. שהיה אחראי על כל תחום ביטחון הפנים, כולל ביטחון המדינה, סיכול ריגול, אכיפת חוק ואחזקת מתקני המאסר. ב-1954 תפקידי ביטחון המדינה וסיכול ריגול הופקדו על המינהל הראשי השני של הק.ג.ב..
המינהל הראשי השני של הק.ג.ב., עסק בריגול נגדי, בחתרנות ובביטחון פנים. לאורך השנים עמדו בראשו פיוטר פדוטוב (1954-1956), אולג גריבאנוב (1956-1964), סרגיי באניקוב (1964-1967), גאורגי ציניוב (1967-1970), גריגורי גריגורנקו (1970-1983), איוואן מרקלוב (1983-1989), ויקטור גרושקו (1989-1991), גנאדי טיטוב (1991) ופיודור מיאסניקוב (1991).
ב-26 בנובמבר 1991 הוקמה סוכנות הביטחון הפדרלית, היורשת הישירה למינהל הראשי השני, ענף ביטחון פנים בקג"ב, שהייתה שירות הביטחון הראשון של הפדרציה הרוסית עד ה-24 בינואר 1992. בד בבד, כשפורק הקג"ב הסובייטי, פעל משרד הביטחון הבין-רפובליקני שהוקם ב-22 באוקטובר 1991 כארגון הביטחון האחראי לכל הרפובליקות הסובייטיות. מ-24 בינואר 1992 עד 21 בדצמבר 1993 התקיים משרד הביטחון הרוסי בתור משרד ממשלתי שבראשו שר הממונה על ביטחון פנים.
שירות הביטחון הפדרלי
בדצמבר 1993 הוקם השירות הפדרלי למודיעין מסכל, שהפך ב-3 ביולי 1995 לשירות הביטחון הפדרלי. במאי 1997 נערך ארגון מחודש במבנה הארגון: מספר המינהלות צומצם מ-22 לחמש בלבד, ותפקידי שאר המינהלות פוזרו בין חמש מחלקות נוספות. באותן שנים שירות הביטחון שיתף פעולה עם הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית בשדרוג ובאחזקת המערכת לפעולות חקירה מבצעיות.
במרס 2003, במהלך הרפורמה הפדרלית שהוביל ולדימיר פוטין, שירות הביטחון הפדרלי החל לעסוק במודיעין אותות, במקום הסוכנות הפדרלית למודיעין ותקשורת ממשלתית, שפורקה. ביולי 2004 שוב נערך ארגון מחודש, שבמסגרתו פורקו המחלקות בארגון ובמקומן הוקמו שירותים, ומספר סגני ראש הפס"ב צומצם מ-12 לארבעה בלבד. בשנת 2007 הואשם הארגון במעורבות בהתנקשות בחייו של אלכסנדר ליטוויננקו.
בשנת 2010 נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חתם על צו להרחבת סמכויות הארגון וביולי 2014 בהיותו בתפקיד ראש הממשלה הוא חתם על הנחיה ממשלתית שחייבה את הרשתות החברתיות והפורומים ברשת האינטרנט הרוסית להתחבר להתקנים שפותחו על ידי הפס"ב. התקנים אלה לא היו אלא דרך קלה יותר עבור הארגון לפקח על אתרי האינטרנט הרוסיים, בצעד שגרר ביקורת רבה על המהלך. כמו כן, נחתם צו המאפשר לארגון לפעול מחוץ לגבולות רוסיה בתיאום עם שירות הביון והמודיעין הצבאי. ביולי 2019 נודע על מעצרם של כמה מחברי יחידת אלפא בחשד לגנבת כספים. בית המשפט במוסקבה שלח למאסר חמישה קציני שירות הביטחון הפדרלי בחשד לגנבת כספי ציבור, שניים נוספים נשלחו למעצר בית. בין הנאשמים היו שלושה אנשי יחידת הכוחות המיוחדים אלפא וקצין אחד מיחידת וימפל. בין המעורבים היו גם עובדי שירות הביטחון הכלכלי של שירות הביטחון הפדרלי, אשר עבדו בעבר ביחידת "K" למאבק בפשעי מחשב. הפרשה הביאה לפיטוריו של ואלרי קנאקין מפיקוד על יחידת אלפא וב-45 שנות קיומה של היחידה, זו הפעם הראשונה שקציני יחידת עילית נעצרים על פרשיות שכאלה.
תפקיד באוקראינה
מאז 2014, ה-FSB הקדיש משאבים ניכרים להתכונן להשתלטות רוסית על אוקראינה. אף על פי שגם ה-SVR וה-GRU של רוסיה (שירות ביון החוץ ומודיעין צבאי) היו מעורבים, ל-FSB היה תפקיד ראשי ב"מבצעי מודיעין והשפעה".
השירות החמישי של ה-FSB, המכונה גם "המחלקה למידע מבצעי" ו"שירות מידע מבצעי ויחסים בינלאומיים" מוגדר על ידי ה-BBC ורדיו אירופה החופשית כמודיעין נגד בשטחים של ברית המועצות לשעבר, עבודה שנעשתה בעבר על ידי ה-KGB. שירות חמישי. המנהלה התשיעית של השירות החמישי שלה מכוונת לאוקראינה. פוטין שוכנע לפלוש לאוקראינה על ידי קבוצה קטנה ממקורביו, במיוחד ניקולאי פטרושב, יורי קובאלצ'וק ואלכסנדר בורטניקוב. לפי מספר מומחים, בורטניקוב מילא תפקיד מפתח בהחלטתו של פוטין לפלוש לאוקראינה.
לפי דו"ח של Royal United Services Institute המצטט ראיונות של קצינים ואנליסטים של שירות הביטחון האוקראיני, צוות ה-FSB האוקראיני התרחב מאוד ביולי 2021, ועד פברואר 2022 היו בו "כ-200 קצינים" אף על פי שרוב הצוותים מורכבים מ10–20 בלבד. לפני הפלישה ב-2022, סוכנויות מודיעין באוקראינה, גרמניה, בריטניה וארה"ב דיווחו כי ה-FSB תכנן להחליף את המנהיגים הנבחרים של אוקראינה באוקראינים המתגוררים כעת ברוסיה.
מבנה שירות הביטחון הפדרלי
הארגון והשירותים שקדמו לו עברו שינויים מבניים רבים לאורך השנים. השינוי האחרון התרחש ב-11 ביולי 2004 בצו נשיאותי שהוציא נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. באותו ארגון מחדש בוטלו ה"מחלקות" והוחלפו ב"שירותים" וב"מנהלות". כגוף מסונף לשירות פועלת אקדמיה להצפנה של רוסיה.
יהושע גרינברג
יהושע זכריה גרינברג (נולד בי"ג בחשוון ה'תשכ"ד, 31 באוקטובר 1963) הוא סופר ישראלי, יליד ארצות הברית, בוגר ישיבת הסדר, מתגורר בכפר אדומים.
קורות חיים
גרינברג נולד בארצות הברית לאריה ורחל (לבית רוטנברג) גרינברג. אחותו נעמי נשואה לרב יהושע שפירא.
למד בישיבת נתיב מאיר. למד קולנוע בארצות הברית.
עובד כיום כעורך לשוני, ועוסק בעריכה ספרותית של כתבי-העת ליצירה יהודית.
נשוי ואב לארבעה.
על ספריו
ספרו "ההפך" הופיע תחילה בהוצאה עצמית (1997), אחר כך (1999) יחד עם "כמעט כלה", וב-2007 הופיע "כמעט כלה", ובו שתי היצירות, במהדורה חדשה בהוצאת "ידיעות אחרונות". ספרו הבא, "בינתיים", יצא לאור בהוצאה עצמית, וספרו השלישי "עוד-לא", יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הוצאת הספרים "כרמל" הוציאה לאור סיפור שלו בשם "מעשה מחלון" בחוברת עצמאית. הנובלה "גב' פפירבלאט" הופיעה בתש"ע בהוצאה העצמית "קרא קרא".
יהושע גרינברג ערך בעבר את כתב העת "מבוע", כתב עת ליצירה יהודית.
על הסרט הקצר ההפך
ציטוט מתוך עיתון "הארץ": "עמיחי גרינברג ביים את הסרט על פי ספר שכתב אחיו, יהושע גרינברג. במרכזו יוחאי (איתמר רוטשילד) בחור ישיבה שקדן, תמים וגמלוני, שנשכר כמלווה רוחני לאיילת (קרן ברגר), נערה חולת סרטן המסרבת לטיפול רפואי. סיפור האהבה העדין והמהוסס ואז מלא התשוקה והרגש שנרקם ביניהם מתואר ומבוים בפיוטיות, גם אם מדי פעם נופל לקלישאות, ומשוחק לעילא. רוטשילד וברגר מעוררי אמפתיה, בהתחבטויותיהם הדתיות־רגשיות ובכימיה ביניהם. רני בלייר, שמגלם את יוחאי בבגרותו, אחראי ללחלוחית שעתידה לשטוף את עיניהם של הצופים."
איוואן מקרוב
איוואן מקרוב (ברוסית: Ива́н Мака́ров; 4 באפריל  1822 – 21 באפריל 1897) היה צייר דיוקנאות רוסי.
ביוגרפיה
הוא נולד בזמן שאביו (שהיה צמית) היה תלמידו של אלכסנדר סטופין בבית הספר לציור ארזמאס, בית הספר לאמנות פרובינציאלי הראשון ברוסיה. לאחר שסיים את השכלתו הבסיסית בבית הספר המחוזי בסרנסק, הוא למד עם אביו וסטופין, עד מהרה הפך לעוזר במספר פרויקטים של ציור בכנסייה.
על בסיס סקיצות ורישומים ששלח לאקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1842, הוא השיג את הפריבילגיה להיות "אמן חופשי". ב-1845 עבר לסנקט פטרבורג, שם למד באקדמיה אצל צייר ההיסטוריה אלכסיי מרקוב.
לאחר שנתיים שם, הוא בחר דיוקנאות כמומחיותו, תוך זמן קצר זכה לחסותה של מריה ניקולייבנה. ב-1853 הוא נסע רבות באירופה, וביקר בברלין, דרזדן, מינכן, ונציה, בולוניה ורומא. עם שובו לסנט פטרסבורג, הוא זכה בתואר "אקדמי".
למרות זאת, לרוב דיוקנאותיו אין ניחוח אקדמי. הוא היה טוב במיוחד בהצגת נשים וילדים. כפי שקורה לרוב הציירים הרוסים שלפני המהפכה, הוא גם ייצר אייקונים רבים וציורי קיר דתיים; במיוחד "ברכת אלוהים עליך" (בארמון אלכסנדר).
Goldwing
Goldwing (בעברית: כנף זהב; מעוצב כ-"GOLDWING") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. השיר יצא לאור ב-30 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים דארק-רום ואינטרסקופ, כרצועה מתוך האלבום, Happier Than Ever.
רקע ופרסום
השיר נכתב על ידי אייליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק את השיר. "Goldwing" היא הרצועה השישית מתוך אלבומה השני של אייליש, Happier Than Ever.
ב-30 ביולי 2021, יום יציאת האלבום, עלה קליפ המילים הרשמי לשיר בערוץ היוטיוב של אייליש.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-67 מיליון השמעות.
הרכב
בכתבה לאתר וואלה, תואר השיר כ"מוזיקה כנסייתית שמתפתחת לאלקטרוניקה".
ביקורות
השיר זכה לביקורות חיוביות ולשבחים רבים מצד המבקרים. אלכס מקלוי מהעיתון המקוון "The A.V. Club" ציין לחיוב את השיר, יחד עם "Everybody Dies", רצועה אחרת מתוך האלבום, וכתב: "כל כך הרבה מתרחש בין הרצועות 'Goldwing' ו-'Everybody Dies', המזכירות שירים של רדיוהד מהשנים האחרונות, תופים אלקטרוניים שבירים וסינת'ים שלוקחים את קולה של אייליש לכיוונים חדשים". ג'ייסון פריידמן ממגזין "Paste" שיבח את השיר וכתב, "'GOLDWING' הוא אחד מהשירים החלומיים והייחודיים ביותר של האלבום. הוא מתחיל עם מבוא א-קפלה, שבהמשך מתפתח להרמוניות.
ב-MTV אוסטרליה דורג השיר במקום ה-25 מתוך שיריה של אייליש, ונכתב כי הוא "לא השיר הטוב ביותר באלבום, אבל בהחלט אחד המעניינים ביותר". בנוסף, נינתה התייחסות לאורכו של השיר, ונכתב כי "ל-'Goldwing' יש פוטנציאל לבנות משהו מרהיב, אבל נשמע כאילו הוא עוצר כדקה מוקדם מדי". בבילבורד, דורג השיר במקום ה-9 בדירוג 16 השירים מתוך האלבום, ונכתב כי הוא מרגיש כמו שיר ההמשך ל-"No Time to Die", סינגל של אייליש משנת 2020, שהוקלט עבור פסקול הסרט "לא זמן למות".
על אף הביקורות החיוביות, אלכסנדרה פולארד מהאינדפנדנט כתבה כי השיר הוא "קריפי באופן בלתי נסבל, מבלי שיש בו הרבה דברים". פולארד הוסיפה ואמרה כי זהו שיר "נשכח".
המרכז המזרחי לתקשורת חלל רחוקה
המרכז המזרחי לתקשורת חלל רחוקה (ברוסית: Восточный центр дальней космической связи, היחידה הצבאית 14038) הוקם בשנת 1965 כתוצאה מהעברת החלק הרדיו-אלקטרוני של כוחות החלל הצבאיים (שנוצרו שוב ב-1957) באזור הכפר גליונקי, פרימוריה, רוסיה, 30 ק"מ מערבית לעיר אוסוריסק.
מטרת הקמת המרכז הוא שימוש ברשת הבקרה של חלליות אזרחיות וצבאיות כחלק של רשת החלל העמוק הרוסית. בשנת 1971, על בסיס המתחם שהוקם עם רדיו-טלסקופ בקוטר 35 מטר, נוצר המרכז המזרחי לתקשורת חלל רחוקה. אנשי המרכז השתתפו בתוכניות חלל, כולל בחללית ווסטוק, ווסחוד, סויוז, קוסמוס, לונה, פרוב, לונוחוד ואחרים. המכשיר העיקרי של המרכז הוא טלסקופ רדיו מדגם P-2500, שהוזמן בשנת 1984. אנשי המרכז השתתפו בתוכניות חלל, כולל החללית ווסטוק, ווסחוד, סויוז, קוסמוס, לונה, פרוב, לונוחוד ופובוס-גרונט, המרכז היה אמון על העבודה על תוכנית Vega - תקשורת עם חלליות במסלוליה של ונוס. עבודה על התוכנית "ונוס".
בשנת 1991, במסגרת הסכם עם סוכנות החלל היפנית ונאס"א, בוצעה מבחן לקליטת מידע טלמטרי מהחללית המרוחקת ביותר וויאג'ר 1 ו-וויאג'ר 2.
לפני סיפוח קרים לרוסיה, טלסקופ רדיו זה היה הגדול ביותר ברוסיה.
בשנת 2001, באמצעות אנטנת P-30S, הועברה פקודה מתחנת Kvant-P לטביעה של תחנת החלל מיר באמצעות אנטנת P-30S. רדיו-טלסקופ דומה מדגם RT-70 ממוקם ב ליד יבפטוריה שבחצי האי קרים ובמצפה הרדיו האסטרונומי הבינלאומי סופא באוזבקיסטן.
הערות שוליים
44.02444°N, 131.75722°W
קפטן הוק
קפטן ג'יימס הוק (אנגלית: Captain James Hook) הוא הנבל הראשי בסיפורו של ג'יימס מתיו ברי, "פיטר פן". קפטן הוק הוא מנהיג שודדי הים ואויבו של פיטר פן.
דמותו
לפי הסיפור, כרת פיטר פן את ידו של הוק ונתן אותה (עם שעון היד שעליה) כמזון לתנין הגדול; מאז משתמש הוק בוו ברזל (באנגלית: הוק), במקום יד. התנין עוקב אחרי הוק במטרה לטעום שוב מבשרו, ותקתוקו של שעון היד שנשאר בקרבו מבשר על התקרבותו. הוק מבטא שנאה רבה לפיטר פן ואף אובססיביות כלפיו; הוא חולם לראות את פיטר פן ו"הילדים האבודים" צועדים על קרש לקראת מותם בסיפון הג'ולי רוג'ר.
בספר פיטר פן
בספר פיטר וונדי חוטף הוק את ונדי, אשר בה הוא מאוהב, וזאת על מנת לפתות את פיטר פן, אשר רואה בוונדי את אימו המאמצת, לדו-קרב אחרון. בסופו של הדו-קרב נאלץ הוק לבחור אם להיכנע או למות; הוא מעדיף להיאכל על ידי התנין מאשר להיכנע לפיטר, וזורק עצמו אל מלתעות התנין ומת. לפני מותו הוא מצליח לנעוץ בפיטר פן את חרבו ומקניט אותו.
בספרים ובסדרות אחרים
לפי הספר "פיטר ולוכדי הכוכבים", כינויו המקורי של הוק היה "שחורשפם".
עד עצם היום הזה
בסדרת הטלוויזיה של ABC "עד עצם היום הזה" (ובאנגלית Once Upon a Time), דמותו גולמה על ידי קולין אודונהיו במשך 6 עונות (2–7) בה הוא הוצג כאדם שחזר למוטב. בנו של ברנן ואליס ג'ונס ואחיו של ליאם ואהבת האמת של אמה. לאחר מות אחיו, במשלחת שיצאה לארץ לעולם לא, השתלט על הספינה והפך לפיראט. הוא מתאהב במילה, אשתו של עוץ לי גוץ לי. עוץ לי גוץ לי הורג אותה וכורת לקיליאן את היד, אשר מוחלפת על ידו בקרס שנתן לו את הכינוי "קפטן הוק". אחרי מפגשו עם עוץ לי גוץ לי, הוק קורא לו בשם 'קרוקודיל', זאת מכיוון שעורו של עוץ לי גוץ לי שדומה לעור של קרוקודיל בגלל היותו האפל, ובנוסף אזכור לקרוקודיל שלקח את ידו. בהמשך הוא פוגש את בלפייר, בנו של עוץ לי גוץ לי, ומלמד אותו על חיי הפיראטים. בלפייר בורח והוק חובר לקורה, אמה של רג'ינה, כדי שתעזור לו לנקום בעוץ לי גוץ לי. כאשר הקללה מגיעה קורה מגינה עליהם והם קופאים במשך 28 שנים עד להסרת הקללה.
כשהקללה מוסרת קורה והוק ממשיכים בתוכניתם. הוק פוגש את אמה ושלגייה אשר מגיעות ליער המכושף. כאשר הן מצליחות לחזור לביתן, הוק וקורה מגיעים אחריהן. הוק ממשיך לנסות לנקום בעוץ לי גוץ לי אך ללא הצלחה. כאשר הנרי נחטף לארץ לעולם לא, הוק מתלווה לגיבורים ולעוץ לי גוץ לי כדי להצילו, לאחר חזרתם לסטוריברוק והחילוף גוף בין פן להנרי, רג'ינה מבטלת את הטלת הקללה של פן, מה שגורם להוק ולשאר הגיבורים, פרט לאמה והנרי, לחזור ליער המכושף. בחזרה ביער, הוק נפרד מהגיבורים ויוצא לחפש את הספינה שלו. הוא מקבל מכתב אשר מורה לו למצוא את אמה ולתת לה שיקוי זיכרון כדי שתוכל לחזור להציל אותם. הוא מוצא את אמה וביחד הם חוזרים לסטוריברוק. הם נלחמים מול זלינה, המכשפה המרשעת מן המערב ובסוף העונה הוא ואמה חוזרים בטעות בזמן ומצילים את אשתו של רובין הוד, וגם בטעות מחזירים את אלסה מהעבר. לאחר שהם עוזרים לאלסה לחזור לביתה, ובמהלך הזמן הזה היחסים בין אמה והוק מתקרבים ועוץ לי גוץ לי לוקח להוק את הלב מכיוון שהוא צריך אותו כדי להשתחרר מהפגיון שלו, לבסוף מגורש עוץ לי גוץ לי על ידי בל.
נלחמים מול עוץ לי גוץ לי וחברותיו המרושעות. לבסוף, אמה הופכת לאפלה והחבורה הולכת אחריה לקמלוט, שם הם עושים כל שביכולתם לעזור לאמה. אמה הופכת את הוק ל'אפל' בניגוד לרצונו בשביל שימשיך לחיית ולא ימות לאחר שנפצע מהאקסקליבר והוא כועס מאוד על כך. הוק נכנע לצד האפל וגם הוא מטיל על כולם קללה שמחזירה אותם לסטוריברוק. בהמשך, הוא נהרג על מנת שהאופל לא יתקיים יותר ואמה והגיבורים יוצאים אחריו לשאול כדי להחזירו לחיים. לאחר שהם לא מצליחים במשימה הם חוזרים לסטוריברוק והוק, שעזר להביס את האדס, מקבל מתנה מיוחדת מזאוס אשר מאפשר לו לחזור לחיים. בתחילת העונה השישית הוא ואמה עוברים לגור ביחד ובסוף הוא מציע לה נישואין והוא מתחתן עם אמה ובסוף העונה השביעית מתגלה לנו שהביא איתה ילדה בשם הופ (hope-תקווה).
בסרטי דיסני ובסדרות דיסני
בסרט המצויר של דיסני, מוצג הוק כפחדן וטיפש. הוא קורא לעזרה לעיתים קרובות, ובגדיו נקרעים לאורך הסרט. עם זאת, לדמותו כבוד עצמי. בסרט נמצא הוו בידו השמאלית של הוק ולא ביד ימין כמתואר בספר.
הוק הופיע בסדרות נוספות של דיסני, כאויבו של מובי דאק, דודו של דונלד דאק, וכן בסדרות המצוירות של מיקי מאוס (כולל הסרט "Mickey's house of mouse / villians" כאחת הדמויות הראשיות). הוא מופיע גם ב-"Kingdom Hearts", משחק של דיסני, וכן ב"ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא".
העולם המוסלמי
העולם המוסלמי הוא מונח המשמש לתיאור כלל הישויות הפוליטיות הנמצאות בשליטה מוסלמית או כלל הקהילות המוסלמיות בעולם. בימינו מונים בני דת האסלאם בין 1.4 ל-1.6 מיליארד בני אדם, הם הקהילה הדתית השנייה בגודלה בתבל (אחרי הנצרות), ומהווים מעל ל-23% מאוכלוסיית העולם כולו.
ברחבי תבל, ישנן כ-50 מדינות מוסלמיות, או כאלו בעלות רוב מוסלמי.
קהילות מוסלמים בימינו
אנשים מכל מוצא אתני יכולים להצטרף לשורות המאמינים בדת האסלאם, ולכן ישנן קהילות מוסלמים בכל העולם. מדינות מוסלמיות (קרי מדינות שהמוסלמים מהווים רוב מתושביהן) נמצאות באסיה, באפריקה, ובאירופה. אוכלוסיית המוסלמים הגדולה ביותר חיה באינדונזיה.
יבשת אירופה
בחלק ממדינות ברית המועצות לשעבר (ובפרט אלו באזור מרכז אסיה, אירואסיה, והקווקז) ישנן גם מדינות שבהן שולטת דת האסלאם, אולם מצבן הגאופוליטי אינו ברור דיו, בשל עברן הקומוניסטי תחת השלטון הסובייטי. בכל מדינות ברית המועצות לשעבר, הפיקוח של המפלגה הבולשביקית אסר על הצגת סממני דת ברורים בקרב האוכלוסייה, ובכך דיכא את כל הדתות שהיו בהן ברמות שונות.
יושב ראש מועצת הפדרציה של רוסיה
יושב ראש מועצת הפדרציה (ברוסית: Председатель Совета Федерации России) הוא ראש הבית העליון של הרשות המחוקקת ברוסיה, מועצת הפדרציה, ותפקידו לנהל את ענייני מועצת הפדרציה, לייצג אותה כלפי חוץ, לשמור על כבודה, על סדר ישיבותיה ועל קיום תקנונה. יושבת ראש המועצה המכהנת היא ולנטינה מטוויינקו.
יושב/ת ראש המועצה ניצב/ת שלישי/ת בסדר הירושה של הנשיא לאחר ראש הממשלה וסגנו הראשון.
רשמית, אין ליושב ראש מגבלה על משך הכהונה, כל יושב ראש מכהן בהתאם למשך כהונתו כסנאטור.
סמכויות
יושב ראש מועצת הפדרציה:
הליך בחירת יושב ראש והדחתו
יושב ראש מועצת הפדרציה נבחר על ידי חברי המועצה ועליו להיות מקרב חברי מועצת הפדרציה. הליך הבחירה מתבצע בהצבעה חשאית. יושב ראש המועצה נבחר לאחר שקיבל יותר ממחצית מקולות חברי המועצה. אם הוגשו 3 מועמדים ואף אחד מהם לא השיג את הרוב הדרוש, נערך סיבוב שני בין 2 המועמדים שצברו את מירב הקולות. יושב ראש המועצה מודח מתפקידו לאחר שמרבית חברי המועצה הצביעו בעד החלטה שכזו. החלטה בדבר הדחת היושב ראש יכולה להתקבל על ידי היושב ראש עצמו או קבוצת חברי מועצה שמספרם לא פחות מחמישית מכלל חברי המועצה.
שלט רחוק
שלט רחוק (תקנית: שלט רַחַק) הוא מכשיר המשמש לשליטה מרחוק על מכשירים אחרים.
שלט רחוק חוסך מהמשתמש במכשירים שונים את הצורך לגשת אל אותם מכשירים שוב ושוב ואת הצורך להתמתח או להתכופף כדי לתפעל מכשירים המצויים במקומות קשים לגישה. הוא חוסך גם סיכון בגישה למכשור המצוי בסביבה מסוכנת. אנשים עם לקות עשויים להשתמש בשלט רחוק גם כדי לתפעל מכשירים המוצבים במקום שאינו נגיש להם או מכשירים בעלי ממשק משתמש לא נגיש.
היסטוריה
המצאת השלט הרחוק מיוחסת לניקולה טסלה שבשנת 1897 השתמש בשלט רחוק מבוסס גלי רדיו כדי לשלוט בסירת צעצוע חשמלית ממונעת. טסלה קרא להמצאתו טלאוטומטון, אך השם לא נקלט. בתקופת מלחמת העולם השנייה השתמשו בטכנולוגיה כדי לשלוט על מעופן של פצצות וטילים. כך קודמה ההמצאה לשליטה על מכשירי רדיו ביתי, אך את עיקר ההצלחה קצר השלט בשליטתו על מכשירי טלוויזיה.
השלט הרחוק הראשון בעולם, המיועד לטלוויזיה, הוצג על ידי חברת זנית ב-1950. המכשיר שנקרא "Lazy Bones" ("עצמות עצלות") העביר פקודות באמצעות כבל. בשנת 1955 הציגה זנית את השלט האלחוטי הראשון שפעל באמצעות אור נראה. השימוש באור נראה גרם לבעיות רבות משום שכל חשיפה למקור אור או לשמש הייתה מפעילה את הטלוויזיה. כדי להתגבר על הבעיה פיתחה החברה שלט רחוק אקוסטי שפעל בתחום האולטרה סאונד ונקרא "Zenith Space Commander 400". מאוחר יותר החלו לפתח שלטים הפועלים בתדרי תת-אדום, קרינה אלקטרומגנטית שאורך הגל שלה ארוך יותר משל האור הנראה, ולכן השלט אינו מושפע מחשיפה לאור נראה.
אופן השידור
קיימות מספר שיטות לשידור:
אופן פעולה של שלט תת-אדום
לחיצה על כפתור בשלט גורמת לסגירת מעגל חשמלי שמורכב מלוח פיברגלס כאשר אותו מעגל שונה מכפתור לכפתור. בעזרת סגירת המעגל השלט מזהה את בקשת המשתמש ומתרגם אותה לסדרה של הבהובים בתת-אדום (עין אנושית אינה רואה תת-אדום) שאותם שולחת דיודה פולטת אור. האותות הנשלחים הם בעצם אותות בינאריים שמקודדים על ידי הבדלים באורך האותות או הבדלים באורך הרווחים בין האותות או החלפת הסדר בין האותות לבין הרווחים. אורך המרווחים כ-550 מילישניות או 1,100 מילישניות כך שההליך של הקידוד על ידי השלט והפענוח על ידי המכשיר המיועד נמשך כמובן שברירי שנייה.
השלט פועל לרוב על ידי סוללות בגודל קטן (גודל של AAA או AA).
זיהוי אנומליות
זיהוי אנומליות (נקרא גם גילוי אנומליות או זיהוי חריגים) הוא מונח מתחום כריית המידע המתייחס לאיתור תצפיות או אירועים אשר אינם תואמים לדפוס הצפוי או ליתר התצפיות בבסיס הנתונים.
לרוב, התצפיות החריגות מעידות על בעיה. למשל, אנומליה בתוצאות בדיקה רפואית עשויה להעיד על בעיה רפואית. אנומליה בתעבורת רשת תקשורת עשויה להעיד על מתקפת סייבר על רשת התקשורת.
ניתן לחלק את הטכניקות לזיהוי אנומליות לשלושה סוגים:
Ocean (שיר של מרטין גריקס)
Ocean (בעברית: אוקיינוס) הוא סינגל של המפיק המוזיקלי ההולנדי מרטין גריקס, בהשתתפות הזמר-יוצר האמריקאי חאליד. השיר, שיצא ב-15 ביוני 2018, נכתב על ידי מרטין גריקס, חאליד, ג'ורג'יו טינפור, דוויין ויטמור ג'וניור , אילסי ג'ובר והופק על ידי מרטין גריקס וג'ורג'יו טינפור.
רקע
באוקטובר 2017, חאליד צייץ בטוויטר את גריקס בציטוט אוהד שביקש שיתוף פעולה ביניהם, כאשר גריקס הגיב: "בוא נעשה את זה". ב-17 באפריל 2018, במהלך ראיון בשידור חי בפייסבוק של בילבורד, חאליד גילה לראשונה כי היה עובד באולפן עם גריקס על שיר. מאוחר יותר, גילה גריקס פרטים נוספים על השיר לאתר החדשות Kenh14 באומרו כי: "כרגע אני יכול להודיע שיש לי שיר חדש עם חאליד. הוא זמר נהדר. נוציא אותו בתחילת יוני. אני ממש מתרגש מזה." בראיון ל-Sirius XM Hits 1 בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2018, גאריקס הכריז על שם השיר ותאריך היציאה שלו. ההודעה הרשמית הייתה ב-11 ביוני, יחד עם עטיפת הסינגל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שצולם במחסן בהמילטון, אונטריו, יצא בערוץ היוטיוב של גריקס ב-15 ביוני 2018. נכון ליוני 2021, לווידאו קליפ יש יותר מ-280 מיליון צפיות.
ביקורת
קאט בין מהמגזין בילבורד אמרה שהסינגל "מתאים לחלוטין לטווח הנשמה של חאליד", שמעניק למאזינים את "עושרו הכללי ועדיפותו ההזויה על פעימות הצריבה האטיות שבישל גריקס". מתיו מדו מ-Your EDM תיאר את הסינגל כ-"הכי רך מכל שיר של גריקס ששמענו עד כה, [ש]מנגן יותר את הסגנון של חאליד מאשר את שלו", וכך פחות נשמע סגנונו המוזיקלי של גריקס. כריס סטאק מ-Dancing Astronaut כתב כי הצמד העביר "סינגל פופ נינוח שמשלב טרופים אלקטרוניים עם אלמנטים של רוק ו-R&B לכדי נוף של סאונד מרגיע מלוטש בהרמוניות מרגיעות", תוך שהוא מציין את המשכו המוצלח של "הפשיטה אל ה-EDM" של חאליד.
דרנוז'לי
דרנוז'לי (בהונגרית: Darnózseli) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי דרנוז'לי
בדרנוז'לי חיו יהודים ובמקום קיים עד היום בית קברות יהודי.
רוי טארפלי
רוי ג'יימס טארפלי (באנגלית: Roy James Tarpley; 28 בנובמבר 1964 – 9 בינואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1986–2006. החל את קריירת המשחק בקבוצת דאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA, אך ב-1990 הושעה מהליגה בשל שימוש בסם קוקאין. מאז ועד סיום הקריירה שיחק בליגות שונות בארצות הברית, ביוון, בקפריסין, ברוסיה ובסין.
בעונת זכה בתואר השחקן השישי של העונה ב-NBA, וב-6 עונותיו כשחקן ב-NBA העמיד ממוצעים כוללים של 12.6 נקודות, 10.0 ריבאונדים, 1.1 אסיסטים ו-1.2 חסימות למשחק.
קריירת מכללות
טארפלי נולד בעיר ניו יורק, ובשנים 1982–1986 למד באוניברסיטת מישיגן. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה נבחר לחמישייה השלישית של העונה בליגת המכללות ("Third-team All-American"), לאחר שרשם ממוצעים של 17.4 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-2.6 חסימות למשחק. בעונתו האחרונה במישיגן שיתף פעולה עם שחקן השנה הראשונה גלן רייס.
דאלאס מאבריקס (1986–1991, 1995)
בדראפט ה-NBA 1986 נלקח טארפלי נלקח בבחירה השביעית, על ידי דאלאס מאבריקס. בעונת הרוקי שלו קלע 7.5 נקודות והוריד 7.1 ריבאונדים בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונה העוקבת העפילה דאלאס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדותיה, בעת שטארפלי עצמו זכה בתואר השחקן השישי של העונה עם ממוצעים של 13.5 נקודות ו-11.8 ריבאונדים למשחק, כמחליפם מהספסל של צמד הגבוהים סם פרקינס וג'יימס דונלדסון. בסדרת גמר המערב הפסידו המאבריקס מול האלופה שבדרך, לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 3–4. בעונת הציג יכולת טובה עם 17.3 נקודות בממוצע למשחק, אך שותף ב-19 משחקים בלבד בשל פציעה בברכו.
בעונת הוסרה השעייתו והוא חזר לשחק עבור המאבריקס, אך כבר לאחר עונה אחת הושעה שוב בשל הפרת תנאיו במכון הגמילה כשחזר לצרוך אלכוהול. באותה עונה, שהייתה האחרונה שלו ב-NBA, קלע 12.6 נקודות והוריד 8.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
שנות השיא באירופה (1992–1994)
לאחר השעייתו מה-NBA בשנת 1991 עבר לשחק באירופה, ובלט בשנותיו בליגת העל היוונית. בעונת 1992/1993 שיחק באריס סלוניקי תחת המאמן הישראלי צביקה שרף, והוביל אותה לזכייה בגביע ספורטה, אשר היה טורניר הכדורסל השני בחשיבותו באירופה (אחרי הסופרוליג).
בעונת 1993/1994 עבר לשחק באולימפיאקוס, וזכה עמה הן באליפות הליגה היוונית והן בגביע היווני. בליגת הסופרוליג קלע טארפלי 20.9 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה עם 12.8 ריבאונדים למשחק. במשחק חצי גמר הסופרוליג גברה אולימפיאקוס על פנאתינאיקוס בתוצאה 77–72, הודות לתצוגה מצוינת של טארפלי שקלע 21 נקודות והוריד 16 ריבאונדים, והעפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הטורניר. במשחק גמר הסופרוליג, אשר נערך בתל אביב, קלע טארפלי 12 נקודות באחוזי קליעה נמוכים (5 מ–19 מהשדה), וקבוצתו הפסידה מול חובנטוד בדאלונה בתוצאה 57–59.
שלהי הקריירה (1996–2006)
בשנים 1996–1999 שיחק בקבוצות הירקליס סלוניקי ו"אספרוס קליתיאס" מליגת העל היוונית, ובאפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.
בעונת 1999/2000 עבר לשחק באורל גרייט מליגת העל הרוסית, ולאחר מכן שיחק עבור הקבוצות "בייג'ינג אולימפיאנס" מהליגה הסינית, סו פולס סקייפורס ו"מישיגן מייהם" מליגת ה-CBA ו"דודג' סיטי לג'נד" מליגת ה-USBL. בסיום עונת 2005/2006 פרש ממשחק פעיל, בגיל 41.
מותו
ב-9 בינואר 2015 נפטר טארפלי כתוצאה מהתרחבות הכבד, בגיל 50.
חבר המדינות
חבר המדינות או בתרגום מדויק חבר המדינות העצמאיות (בראשי תיבות: חמ"ע; ברוסית: Содружество Независимых Государств, СНГ; באנגלית: Commonwealth of Independent States, CIS, בבלארוסית: Член Незалежных Дзяржаў; לעיתים משתמשים בשם "חבר העמים", אך זוהי טעות) הוא ארגון המאגד 9 מדינות דוברות-רוסית, מתוך 15 מדינות ברית המועצות לשעבר, שהיו כלולות בברית המועצות וזכו לעצמאות ושלטון חופשי לאחר התפרקות השלטון הסובייטי. בחבר המדינות חברות רוסיה, בלארוס, מולדובה, קירגיזסטן, קזחסטן, אוזבקיסטן, טג'יקיסטן, ארמניה ואזרבייג'ן.
הארגון אינו כולל את המדינות הבלטיות - ליטא, לטביה ואסטוניה, שהעדיפו להיות חברות באיחוד האירופי ולא רצו כל קשר עם רוסיה. גאורגיה הייתה חברה בחבר המדינות ופרשה פורמלית ב-17 באוגוסט 2009. טורקמניסטן היא "חברה נלווית" משנת 2005, ואוקראינה הייתה "חברה בפועל", עד לפרישתה מן הארגון אחרי סיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה ב-2014, ומאז 2018 חדלה גם מלהיות חברה נלווית.
מטה "חבר המדינות" ממוקם במינסק, בירת בלארוס. יושב-ראש חבר המדינות הנוכחי הוא סרגיי לבדב, לשעבר מנהל הסו"ר, שירות הביון הנגדי והחיצוני של רוסיה. המדינות החברות משתפות פעולה בנושאי סחר, ביטחון, לחימה בפשיעה, מדיניות חוץ ורישוי קניין רוחני.
בשנת 2018 הועברה ראשות הארגון לידי טג'יקיסטן, ובשנת 2019 החליפה אותה טורקמניסטן.
מוסדות הארגון
הגוף העליון הגבוה ביותר בארגון הוא "מועצת ראשי מדינות חבר המדינות", מועצה שבה חברים כל ראשי המדינות החברות בארגון, נשיאים בעיקר. המועצה מתכנסת פעמיים בשנה.
מועצת ראשי הממשלות של "חבר המדינות העצמאיות" מתכנסת ארבע פעמים בשנה ומגבשת החלטות לתיאום בין החברות בארגון בנושאי כלכלה ורווחה ועניינים הנוגעים לפנים המדינה.
הוועד הביצועי (האקזקוטיבה) של הארגון הוא ארגון הניהול של "חבר המדינות העצמאיות".
הבנק הבין-מדינתי
הבנק הבין-מדינתי של "חבר המדינות העצמאיות" הוא המוסד הפיננסי הבכיר בארגון. מטרותיו השתנו אומנם לאורך השנים, אך הוא נותר כארגון פיננסי בין-מדינתי בכיר האחראי לגיבוש החלטות בנושאי מימון בין מדינות "חבר המדינות".
האספה הבין-פרלמנטרית של "חבר המדינות העצמאיות"
האספה הבין-פרלמנטרית של "חבר המדינות העצמאיות" היא האספה הכללית של הארגון, העצרת המרכזית הנחשבת לפרלמנט המרכזי של הארגון. מקום מושבה בארמון טבריצ'סקי שבסנקט פטרבורג. יו"ר האספה הוא סרגיי מירונוב, יושב ראש הבית העליון בפרלמנט הרוסי.
המרכז ללוחמה בטרור
המרכז למלחמה בטרור של "חבר המדינות העצמאיות" (Антитеррористический Центр государств-участников СНГ) הוקם במוסקבה, רוסיה ב-21 ביוני 2000 ונועד לתאם את הפעילות ומבצעי הלוחמה בטרור בשטחי "חבר המדינות העצמאיות" בין ארגוני המודיעין וביטחון פנים של המדינות החברות בארגון.
הלשכה לתיאום המאבק בפשע המאורגן ופשעים מסוכנים אחרים בשטחי "חבר המדינות העצמאיות"
ארגון תיאום מודיעיני המופקד על העברת נתוני מידע בין סוכנויות אכיפת החוק של מדינות "חבר המדינות".
מועצת ראשי ארגוני הביטחון והמודיעין של "חבר המדינות העצמאיות"
מועצת ראשי ארגוני הביטחון והמודיעין של "חבר המדינות העצמאיות" (Совет руководителей органов безопасности и специальных служб государств – участников СНГ) הוא ארגון המאגד את ראשי כל שירותי הביטחון וסוכנויות הביון של מדינות ברית המועצות לשעבר; הארגון מנהל פורום בין ראשי הארגונים העוסק בתיאום מודיעיני וביטחוני בנושאים שונים. הלכה למעשה מאגדת המועצה את כל הארגונים, יורשי הקג"ב שהוקמו לאחר פירוקו.
הקמת הארגון
"חבר המדינות העצמאיות" הוקם על ידי שלוש הרפובליקות הסובייטיות לשעבר: הרפובליקה של בלארוס, הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית הרוסית והרפובליקה של אוקראינה. שלושתן חתמו ב-8 בדצמבר 1991 בוויסקולי (בבלארוסית: белор. Віскулі) שבבלארוס על ההסכם להקמת חבר המדינות העצמאיות, ואליהן הצטרפו שבועיים לאחר מכן הרפובליקות המרכז אסייתיות, וכן ארמניה ואזרבייג'ן. עם הקמת הארגון מדינת ישראל הכירה בכל המדינות החברות בו כמדינות עצמאיות. בינואר 1993 נחתמה אמנת הארגון (ברוסית: Устав, אוסטב). באמנה הוגדרה המשמעות והתנאים לחברות ב"חבר המדינות". מדינה חברה הוגדרה ככזאת אם אשררה את האמנה (סעיף 2, פסקה 7).
התפתחויות
גאורגיה הצטרפה לארגון כחברה מלאה ב-1993. משנת 2006 לא השתתפה עוד בדיונים, ובעקבות המלחמה בדרום אוסטיה באוגוסט 2008 פרשה למעשה מחבר המדינות. הפרישה הפורמלית, על פי האמנה, נעשתה ב-17 באוגוסט 2009.
טורקמניסטן, שביקשה לשמור על מעמד בינלאומי נייטרלי, לא אשררה את האמנה והפכה באוגוסט 2005 לחברה נלווית.
באוגוסט 2008 טען ראש לשכת הנשיא האוקראיני שארצו אינה חברה ב"חבר המדינות" כיוון שאמנת הארגון לא אושררה בפרלמנט האוקראיני.
שר החוץ האוקראיני טען באותה עת שאוקראינה אינה "חברה מלאה" אלא "חברה בפועל".
בעקבות התערבותה של רוסיה במלחמת האזרחים באוקראינה, ובעיקר עקב הסיפוח של חצי-האי קרים, הודיעה אוקראינה ב-2014 על נטישת "חבר המדינות".
לואי אוזאווה צ'אנגצ'יין
לואי אוזאווה צ'אנגצ'יין (באנגלית: Louis Ozawa Changchien; נולד ב-11 באוקטובר 1975) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
צ'אנגצ'יין נולד בקווינס, ניו יורק וגדל בעיר ניו יורק וביפן, בן לאם יפנית, מעצבת תכשיטים ואב טייוואני. הוא למד בבית הספר "קאנטרי" בריברדייל וכן בתיכון סטויבסנט ובאוניברסיטת בראון, שם סיים תואר שני במשחק.
קריירה
צ'אנגצ'יין הופיע לראשונה בסרט "On the QT" משנת 1999 בתפקיד קנת. מאז הוא הופיע בסרטים פופולריים רבים, בהם "סיפורי רובוטים", משחק הוגן, "הטורף" ו"זהות גנובה". הוא גם הופיע בתפקידי אורח בסדרות, חוק וסדר, "Lights Out" ושוטרים בדם.
מסילות
מְסִילּוֹת הוא קיבוץ בעמק בית שאן מערבית לעיר בית שאן והשייך למועצה אזורית עמק המעיינות.
היסטוריה
גרעין במסילה, של חברי השומר הצעיר מפולין, הוקם בסוף שנת 1932 בראשון לציון, ועבר לגבעת מיכאל, ליד נס ציונה, במסגרת חילופין עם קיבוץ השומר הצעיר הצ'כי שעבר לראשון לציון. בגבעת מיכאל עבדו רבים מחברי הקיבוץ בעבודות חוץ והעבירו את שכרם לקיבוץ. באוגוסט 1937 עלו 16 חברים מהגרעין לעמק בית שאן והקימו יחד עם שלושה גרעינים נוספים את היישוב מעוז. בנובמבר 1937 עזבו חברי גרעין במסילה את מעוז ועברו להתיישבות זמנית ליד תל עמל, והחלו לעבד את האדמות שהוקצו להם. עם זאת, חלק מחברי הגרעין נשארו בנס ציונה. בתחילת 1938 עברו חברי תל עמל לנקודת הקבע שלהם והשאירו לחברי במסילה את החומה, המגדל וגדר התיל. ביוני 1938 נקרא שם הקיבוץ מסילות על שם הגרעין "במסילה" ועל שום קרבתו לתוואי מסילת רכבת העמק. ביולי 1938 חגגו חברי הגרעין את הקציר הראשון של הקיבוץ.
ב-22 בדצמבר 1938 עלה הקיבוץ לנקודת הקבע שלו כיישוב חומה ומגדל קרוב לבית שאן הערבית. במעבר לנקודת הקבע לקחו אתם את החומה והמגדל של תל עמל. אל גרעין במסילה הצטרפו זמן קצר לפני המעבר לנקודת הקבע, חברי גרעין "תל חי" של חברי השומר הצעיר מבולגריה. בחודשים הראשונים סבל הקיבוץ מהעדר כביש. במאי 1939 הונח אבן פינה לבית ילדים, הבית הראשון מחוץ לחומה. הילדים שהו באותה תקופה בניר דוד. עד סוף 1940 הוקמו מבנים רבים ששיוו לקיבוץ מראה של קיבוץ ותיק. הקיבוץ גידל תבואה, מטעים, ירקות, צאן ובקר ועופות. במקום התקיימו ניסיונות בהשקיה במים מלוחים. על אלו נוספו בריכות דגים שניצלו את המים המלוחים.
במהלך מלחמת העצמאות הופצץ הקיבוץ על ידי מטוס עיראקי. בהפצצה נהרג חבר קיבוץ אחד ועוד מספר חברים וחברות נפצעו.
בשנת 1961 נחנך בקיבוץ מפעל ליצור כבלים, "חרושת כבלים מסילות". כמו כן, לקיבוץ ענפי חקלאות שונים: רפת, לול פיטום, מדגה, פרדס, כרם זיתים, מטעי תמרים וגידולי שדה שונים.
חינוך
במשך שנים רבות למדו ילדי הקיבוץ בכיתות היסוד, בקיבוץ עצמו ובהמשך בבית הספר האזורי "רימון" שהוקם בשנת 1990 בקיבוץ ובו לומדים גם ילדי הקיבוצים רשפים, ניר דוד, בית אלפא, בית השיטה ושדה נחום. צמוד לבית הספר היסודי הוקם ביוזמתה של הגב' יהודית בן משה (חברת קיבוץ מסילות שהייתה גם המנהלת הראשונה), בית ספר ייחודי לילדים אוטיסטים "דרור" המאכלס ילדים מכל הצפון. בכיתות ז'-י"ב למדו ילדי הקיבוץ ב"מוסד החינוכי גלבוע" (ע"ש מורדי גטו ורשה) הממוקם צמוד לקיבוץ בית אלפא והיה משותף לקיבוצים מסילות, רשפים, ניר דוד (תל עמל) ובית אלפא. הלימודים היו בתנאי פנימייה כבשאר המוסדות החינוכיים של הקיבוצים המשתייכים לתנועת "השומר הצעיר". בשנת 2003 נסגר המוסד החינוכי ובני הקיבוץ עברו ללמוד בבית הספר האזורי בקיבוץ נווה איתן. בין יוצאי הקיבוץ, האומן נחום טבת ועורך הדין שרגא בירן.
חורשת לנדאו
חורשת לנדאו היא שריד לימים בהם קם הקיבוץ בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. החורשה ממוקמת צפונית לקיבוץ מסילות מעבר לבריכות הדגים.
דורסי
דורסי (באנגלית: Dorsey) הוא שם משפחה.
סוויז ביטז
קאסים דאוד דין (באנגלית: Kasseem Daoud Dean; נולד ב-13 בספטמבר 1978), הידוע בשם הבמה סוויז ביטז (Swizz Beatz), הוא מפיק מוזיקלי, ראפר ומנהל מוזיקלי אמריקאי.
ביוגרפיה
דין בילה את רוב ילדותו עם אימו בצפון מזרח ברונקס, שם נחשף לראשונה להיפ הופ. לאחר שהשיג את הציוד הנדרש מאביו החורג ומדודיו, החל לעסוק בתקליטנות כנער ונהנה ממעט הצלחה. לאחר שעבר לאטלנטה\ עקב מעורבותו החוזרת והנשנית בהתנהגות אלימה בבית הספר התיכון שלו, הוא החל לעבוד עם דודיו, ג'ואקווין ודארין דין, יחד היו המנהלים של חברת התקליטים ראף ריידרס. הוא החל להפיק מוזיקה בגיל 16. שנה לאחר מכן, ב-1998, מכר את הביט הראשון שלו לראפר DMX, שהפך להסינגל המוביל מאלבום הבכורה שלו, "Ruff Ryders' Anthem". באותה השנה החל דין להפיק שירים לאמני היפ הופ כגון ג'יי-זי ונוריגה.
ב-2001 היה למפיק המרכזי באלבום הבכורה של הראפרית איב, Let There Be Eve...Ruff Ryders' First Lady. ב-2002 הוציא דין את אלבום האוסף הראשון שלו, Swizz Beatz Presents G.H.E.T.T.O. Stories, שזכה לתשומת לב בזכות סגנון ההפקה שלו. באותה השנה, הוציא דין שני סינגלים, "Guilty" ו-"Bigger Buisness", שנכנסו למצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
ביוני 2007, סוויז ביטז הפיק והשתתף בסינגל של הראפר קאסידי, "My Drink n My 2 Step", שהגיע ל-40 הראשונים במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. ב-21 באוגוסט 2007 הוציא את אלבום הבכורה שלו, One Man Band Man. האלבום הגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד 200 ומכר כ-45,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
בשנת 2009, דין הפיק סינגלים פופולריים רבים, בהם "Nasty Girl" של לודאקריס, "Who's Real" של ג'יידאקיס, "Million Dollar Bill" של ויטני יוסטון, "I Can Transform Ya" של כריס בראון וליל ויין ו-"On to the Next One" של ג'יי-זי. על האחרון קיבל סוויז ביטז את פרס גראמי הראשון שלו, בקטגוריית "ביצוע הראפ הטוב ביותר על ידי צמד או הרכב"
ב-2018 יצא אלבומו השני של סוויז ביטז, Poison. האלבום כולל הופעות אורח של ליל ויין, קנדריק לאמאר, ג'יידאקיס, נאז, פושה טי, יאנג ת'אג, 2 צ'יינז ועוד. הוא הגיע למקום ה-73 במצעד הבילבורד 200.
במרץ 2020 השיק יחד עם המפיק טימבלנד את תוכנית הרשת Verzuz. ב-2021, בעבור פועלו בתוכנית, נכלל סוויז ביטז ברשימת טיים 100 של מגזין טיים.
חיים אישיים
דין הוא מוסלמי. דין והזמרת משונדה טיפרר החלו לצאת בשנת 1998. ההריון הראשון שלהם הסתיים במות עובר תוך-רחמי בשנת 2000. באותה השנה נולד בנם הראשון. דין וטיפרר נישאו ב-2004. בדצמבר 2006 נולד בנם השני. ב-2008 נולדה בתו השלישית, עם הזמרת הבריטית ג'אנה סבסטיאן, אותה הכיר ב-2007. דין גילה על ביתו שנה לאחר לידתה. בשנת 2008, דין וטיפרר הודיעו על פרידתם. לדברי דין, הם נפרדו תשעה או 10 חודשים לפני לידת בתו. במאי 2010 התגרשו באופן רשמי.
במהלך תקופה זו, יצא דין עם הזמרת אלישה קיז, אותה הכיר מאז נעוריו. במאי 2010 הודיעו שהם מאורסים ומצפים לבנם הראשון. הם נישאו ביולי 2010 בטקס פרטי ליד הים התיכון. קיז ילדה את בנם הראשון באוקטובר 2010. בדצמבר 2014 נולד בנם השני.
ארנולד בקלין
ארנולד בקלין (בגרמנית: Arnold Böcklin; 16 באוקטובר 1827 – 16 בינואר 1901) היה צייר סימבולי שווייצרי.
ביוגרפיה
הוא נולד בבזל. אביו, כריסטיאן פרידריך בקלין (נולד ב-1802), נולד ממשפחה ותיקה משפהאוזן ועסק בסחר בדי משי. אמו, אורסולה ליפה, הייתה ילידת אותה עיר. ארנולד למד באקדמיה של דיסלדורף בניהולו של שירמר, שירמר, שזיהה בו סטודנט בעל הבטחה יוצאת דופן, שלח אותו לאנטוורפן ובריסל, שם העתיק את עבודותיהם של הציירים הפלמיים והולנדים. מאוחר יותר בקלין נסע לפריז, עבד במוזיאון הלובר וצייר כמה נופים.
לאחר ששירת בצבא, יצא בקלין לרומא במארס 1850. המראות הרבים של רומא היוו גירוי חזק עבורו. השפעות חדשות אלה הביאו דמויות אלגוריות ומיתולוגיות לציוריו. בשנת 1856 שב למינכן ונשאר שם ארבע שנים.
ארוסתו הראשונה נפטרה צעירה וברומא הוא התחתן עם אנג'לה רוזה לורנצה פאסוצ'י בשנת 1853. לזוג נולדו ארבעה עשר ילדים, אך חמישה נפטרו בילדותם ושלושה נוספים נפטרו לפני בקלין. הוא עצמו כמעט מת בטיפוס הבטן בשנת 1859.
קריירה
לאחר שהציג את "הפארק הגדול", אחת מיצירותיו המוקדמות ביותר, בו טיפל במיתולוגיה עתיקה. לתקופה זו שייכים גם הציורים ״נימפה וסאטיר״, "נוף הרואי" (ציד דיאנה), שניהם בשנת 1858, וסאפו (1859). עבודות אלה, שנדונו רבות, בנוסף להמלצתו של פרנץ פון לנבאך, זיכו אותו בתפקיד פרופסור באקדמיה של וויימר. הוא החזיק במשרה במשך שנתיים, וצייר את "וונוס" ואת "האהבה", "דיוקנו של לנבאך", ואת "קתרין הקדושה".
הוא חזר לרומא בין השנים 1862 ל-1866, ושם נתן דרור ליצירתו בדיוקנה של אמה בקלין, וב"אנקורית במדבר "(1863), "בית מרזח רומאי ווילה על שפת הים" (1864). הוא חזר לבזל בשנת 1866 כדי לסיים את ציורי הקיר שלו בגלריה. שם, מלבד כמה פורטרטים, הוא צייר את "המגדלנה עם ישו" (1868), את "המוזה של אנקראון" (1869) ואת "הטירה והלוחמים" (1871). כמו כן צייר את דיוקנו העצמי, "כאשר המוות מנגן בכינור" (1872). לאחר שובו למינכן, הציג את "קרב הקנטאורים", "נוף עם פרשים" (1875). בין השנים 1876–1885 עבד בקלין בפירנצה. בתקופה זו הוא התיידד עם קרל מיכאל היידר.
בין 1886 ל-1892 התיישב בציריך, ולאחר מכן התגורר בסן דומניקו, ליד פירנצה.
בקלין נפטר ב-16 בינואר 1901 בפיזולה. הוא קבור ב Cimitero degli Allori שבפרבר הדרומי של פירנצה, איטליה.
סמליות
בהשפעת הרומנטיקה, השימוש הסמלי של בקלין בדימויים שמקורם במיתולוגיה ובאגדה חופף לעיתים קרובות עם האסתטיקה של הפרה-רפאליטים. רבים מציוריו הם פרשנויות דמיוניות של העולם הקלאסי, או מתארים נושאים מיתולוגיים במסגרות הכוללות אדריכלות קלאסית, ולעיתים קרובות בוחנים אלגורית מוות ותמותה בהקשר של עולם מוזר ופנטזיה. בקלין ידוע בעיקר בזכות חמש הגרסאות שלו (שצוירו בין השנים 1880–1886) ל"אי המתים", המתאר בחלקו את בית הקברות האנגלי, בפירנצה, שהיה קרוב לסטודיו שלו ושם נקברה בתו התינוקת מריה. גרסה מוקדמת של הציור הוזמנה על ידי מאדאם ברנה, אלמנה שרצתה ציור באווירה מיסטית.
מורשת
בקלין השפיע על ג'ורג'יו דה צ'יריקו, וציירים סוריאליסטים אחרים כמו מקס ארנסט וסלבדור דאלי. כשנשאל מרסל דושאן מי היה הצייר האהוב עליו, הוא ציין את ארנולד בקלין כבעל השפעה רבה על אמנותו. האם דושאן היה רציני בקביעה זו עדיין מתנהל ויכוח.
כמה מיצירותיו הן חלק מאוסף מוזיאון קונסט מוזיאון בזל והוצגו שם.
"אי המתים" השפיע גם בתחום המוזיקה, וכמה מלחינים קיבלו השראה ממנו ביניהם גוסטב מאהלר וסרגיי רחמנינוב.
פרנצ'סקו אנדריני
פרנצ'סקו אנדריני (באיטלקית: Francesco Andreini; 1548 – 1624) היה שחקן קומדיה דל'ארטה ומהנל להקת ג'לוזי, אחת מלהקות הקומדיה דל'ארטה המפורסמות והחשובות ביותר. נודע כבעלה של איזבלה אנדריני, הכוכבת הגדולה של הסוגה באותה עת. גילם את תפקיד הקפיטנו תחת הכינוי Capitano Spavento ("קפיטן פחד"). לאחר מותה של איזבלה, פרסם שירים שכתבה, מונולוגים ודיאלוגים שאילתרה והוא העלה על הכתב.
תולדות חייו
נולד בפיסטויה. בשנת 1576 היה לראשה של אחת הלהקות החשובות והמפורסמות של הקומדיה דל'ארטה, הג'לוזי (Compagnia dei Comici Gelosi), עמה הופיע עד מותה של איזבלה ופירוק הלהקה ב-1604. הלהקה פעלה בצפון איטליה וזכתה לפטרונותם של דוכסי מנטובה מבית גונזגה. אנרי השלישי, מלך צרפת אף הזמין את הלהקה להופיע בחצר המלוכה בפריז. בשנת 1576 הצטרפה ללהקה איזבלה קנאלי בת ה-14 לתפקיד האהובה הצעירה. שנתיים לאחר מכן נשא אותה לאשה והשניים הובילו את הלהקה בצוותא. במהלך מסעי ההופעות הבלתי פוסקים ילדה איזבלה שבעה ילדים, שלושה בנים וארבע בנות. בנם הבכור ג'מבטיסטה, נדד עם הלהקה ושני הבנים האחרים גודלו בחצר גונזגה במנטובה.
ב-1589 הופיעה הלהקה בפירנצה בחתונתם של פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה וכריסטינה מלורן, בהצגה "שגעונה של איזבלה" (La Pazzia d'Isabella). ב-1599 הופיעה בחצר אנרי הרביעי, מלך צרפת ואשתו, מארי דה מדיצ'י. ב-1603 הופיעה הלהקה שוב בפני מלך ומלכת צרפת בטירת פונטנבלו. במהלך מסע שובה לאיטליה, נפטרה איזבלה ליד ליון במהלך לידת בנה השמיני. מיד לאחר מותה פיזר פרנצ'סקו אנדריני את להקת הג'לוזי. בנם הבכור, ג'מבטיסטה אנדריני, ארגן להקת תיאטרון בשם פידלי ("הנאמנים") שהופיעה עם חומרים ששימשו את להקת ג'לוזי.
לאחר מותה של איזבלה פרסם פרנצ'סקו את החיבורים Rime..., Parte seconda - אוסף שירים מאת איזבלה שראה אור ב-1605 ו-Fragmenti de alcune scritture - אוסף מונולוגים ודיאלוגים מאולתרים של איזבלה שהעלה פרנצ'סקו על הכתב ופרסם ב-1617.
ג'ק דורסי
ג'ק דורסי (באנגלית: Jack Dorsey; נולד ב-19 בנובמבר 1976) הוא מפתח רשת ואיש עסקים אמריקאי, שידוע בעיקר כמייסד והמנכ"ל לשעבר של הרשת החברתית טוויטר, וכמייסד ומנכ"ל חברת שירות התשלומים לטלפון חכם "Square". בשנת 2008 הוא דורג על ידי מגזין הטכנולוגיה של אוניברסיטת MIT, כאחד מ-35 היזמים הטובים בעולם מתחת לגיל 35.
דורסי כיהן כיושב ראש ומנכ"ל טוויטר, ונכון לנובמבר 2020, מוערך הונו בכ-10.2 מיליארד דולר.
שנותיו המוקדמות
דורסי נולד וגדל בסנט לואיס, מיזורי, למשפחה קתולית, כבן למארסיה לבית סמית' וטים דורסי. דורסי ממוצא אנגלי, אירי ואיטלקי. אביו עבד בחברה שעסקה בפיתוח ספקטרומטר מסה, ואימו הייתה עקרת בית. הוא גדל כקתולי, ודודו הוא כומר קתולי בסינסינטי. הוא למד בתיכון הבישוף הקתולי דובורג בסנט לואיס. בצעירותו עבד בדוגמנות באופן מזדמן. בגיל 14 התעניין דורסי בניתוב משלוחים, וחלק מתוכנת קוד פתוח שכתב העוסקת בתחום הייתה בשימוש על ידי חברות מוניות שנים רבות לאחר מכן. דורסי למד באוניברסיטת מיזורי למדע ולטכנולוגיה בין השנים 1995–1997, עד שעבר לאוניברסיטת ניו יורק, ובהמשך נשר מהלימודים בשנת 1999, סמסטר אחד לפני סיום לימודיו. במהלך לימודיו בניו יורק פיתח לראשונה את הרעיון שהפך בסופו של דבר לטוויטר.
כשעבד לסירוגין כמתכנת, עבר דורסי מאוחר יותר להתגורר בקליפורניה. בשנת 2000 הקים את החברה הראשונה שלו בעיר אוקלנד שעסקה בניהול שליחים, מוניות ושירותי חירום דרך האינטרנט. ביולי 2000, בהשראה בין היתר מ-LiveJournal ומ-AOL Instant Messenger, פיתח רעיון לשירות תקשורת מקוונת המבוססת הודעות קצרות בזמן אמת.
כשראה לראשונה מימושים לשירותי מסרים מיידיים, תהה דורסי האם ניתן לשתף את סטטוס המשתמשים בקלות בין חברים. הוא פנה לחברת Odeo, שהתעניינה באותה תקופה בפיתוח רעיונות מבוססים מסרונים, ויחד עם ביז סטון בנה אב טיפוס של טוויטר תוך שבועיים. הרעיון משך משתמשים רבים של Odeo, וזכה להשקעה מצד אוון ויליאמס שהיה שותף בהקמת החברה.
טוויטר
בשנת 2006 הקים דורסי את הרשת החברתית טוויטר, יחד עם שותפיו אוון ויליאמס, נוח גלאס וביז סטון. ב-21 במרץ 2006, בשעה 09:50, ביצע ג'ק דורסי את הציוץ הראשון של טוויטר. דורסי הציג את רעיונו בפני מועצת המנהלים של חברת "Odeo Podcasting" ככלי אשר מאפשר למשתמש בודד לתקשר עם קבוצה קטנה באמצעות SMS. אלו אשר אהבו את רעיונו של דורסי השתמשו בפיתוח ככלי פנימי של חברת "Odeo" אשר מאפשר לה להעביר מסרים בין העובדים בארגון במהלך העבודה.
בכל אותה העת עבר הממשק כמה שדרוגים ופיתוחים נוספים, וב-15 ביולי 2006 הוצג הממשק בצורה פומבית באופן מלא לציבור. דורסי שימש תחילה כמנכ"ל החברה, אך ויתר על התפקיד והעבירו לאוון ויליאמס באוקטובר 2008, מטעמי נוחות וחיסכון בזמן. הוא החל לשמש כיושב-ראש החברה.
באוקטובר 2015 חזר לשמש כמנכ"ל טוויטר, לאחר שהקודם בתפקיד, דיק קסטלו, עזב את תפקידו. בנובמבר 2021 התפטר מתפקידו כמנכ"ל החברה.
Square
דורסי, יחד עם ג'ים מק'קלווי, פיתח פלטפורמה עסקית קטנה לקבלת תשלומי חיוב וכרטיס אשראי באמצעות טלפון חכם, הנקראת Square, שפורסמה במאי 2010. דורסי מכהן כמנכ"ל החברה. בתחילת דרכה פיתחה החברה מכשיר קטן בצורת ריבוע המתחבר לטלפונים חכמים ולטאבלטים, המאפשר קריאה של כרטיסי אשראי לצורכי תשלום. החברה גם פיתחה מערכת לשליחת חשבוניות ללא נייר באמצעות הודעות טקסט או דואר אלקטרוני. החברה, שבתחילת דרכה בדצמבר 2009 מנתה כעשרה עובדים, גדלה למעל למאה עובדים עד יוני 2011. החברה שוכנת בסן פרנסיסקו, ושווייה הוערך בכ-3.2 מיליארד דולר בספטמבר 2012.
במרץ 2020 התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות אישר לחברה להקים בנק תחתיה. במאי באותה השנה הודיע דורסי כי יתאפשר לעובדי החברה לעבוד מהבית באופן קבוע, בדומה לנוהל שקבע עבור עובדי טוויטר, זאת לאחר התפשטות מגפת הקורונה.
באפריל 2020 הודיע שיתרום כ-28% מהונו, מיליארד דולר במניות של חברת Square, למאבק בנזקי נגיף הקורונה.
מרכז-ימין
פוליטיקת מרכז-ימין היא פוליטיקה הנוטה לימין הקשת הפוליטית, אך קרובה יותר למרכז. משנות ה-80 של המאה ה-18 ועד שנות ה-80 של המאה ה-19 חל שינוי ב של מבנה המעמדות החברתיים והכלכלה, שהתבטא בהתרחקות מהאצולה והמרקנטיליזם, לעבר הקפיטליזם. השינוי הכלכלי לעבר הקפיטליזם השפיע על תנועות מרכז-ימין, שעברו לתמוך באידאולוגיה הכלכלית החדשה.
האיחוד הדמוקרטי הבין-לאומי הוא ברית של מפלגות פוליטיות מהמרכז-ימין (כמו גם כמה מפלגות ימניות נוספות - כולל המפלגה השמרנית של בריטניה, המפלגה השמרנית של קנדה, המפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית, המפלגה הליברלית של אוסטרליה, המפלגה הלאומית של ניו זילנד ומפלגות נוצריות-דמוקרטיות) - המצהירות על מחויבות לזכויות האדם כמו גם לפיתוח כלכלי.
אידאולוגיות המאופיינות כמרכז-ימין כוללות שמרנות ליברלית וכמה גרסאות של ליברליזם ודמוקרטיה נוצרית. ההיבטים הכלכליים של המרכז-ימין המודרני הושפעו מהליברליזם הכלכלי, בדרך כלל תמיכה בשווקים חופשיים, הוצאות ממשלתיות מוגבלות ומדיניויות אחרות המקושרות לנאו-ליברליזם. הימין המתון בכללותו אינו שמרן מבחינה חברתית מחד ואינו ליברלי מבחינה תרבותית מאידך, ולעיתים קרובות משלב את שתי האמונות עם תמיכה בזכויות אזרח ובמרכיבים של מסורתיות.
דוגמאות היסטוריות לאסכולות מרכז-ימין כוללות את השמרנים בממלכה המאוחדת, הטורים האדומים בקנדה והרפובליקנים של רוקפלר בארצות הברית. הדמוקרטים החדשים של ארצות הברית אימצו גם כמה היבטים של מדיניות המרכז-ימין, כולל תקציבים מאוזנים, סחר חופשי ורפורמה ברווחה. פלגים אידאולוגיים אלו מנוגדים למדיניות הימין הרדיקלי והפופוליזם הימני. הם גם נוטים לתמוך יותר בליברליזם תרבותי ושמרנות ירוקה מאשר מפלגות ימניות יותר.
על פי מחקר משנת 2019, למפלגות המרכז-ימין היו כ-27% מהקולות ב-21 דמוקרטיות מערביות שנבדקו ב-2018. זו ירידה מ-37% שנמדדו ב-1960.
המהפכה הצרפתית עד מלחמת העולם השנייה
ההשראה הבולטת לפוליטיקת המרכז-ימין (במיוחד בבריטניה) הייתה השמרנות המסורתית של אדמונד ברק, שהייתה מתונה יותר מהשמרנות היבשתית שפיתח ז'וזף דה מסטר בצרפת. עם המהפכה הצרפתית, גינה דה מסטר לחלוטין את הסטטוס קוו שהיה קיים לפני המהפכה (בניגוד לברק), וחיפש מהפכת נגד ריאקציונרית שתפרק את כל החברה המודרנית ותחזיר אותה לחברה דתית למהדרין. בעוד שברק גינה את המהפכה הצרפתית, הוא תמך ב, אותה תפס כמהפכה שמרנית. ברק טען שהאמריקאים התקוממו מאותה סיבה בעטיה מרדו האנגלים במהלך המהפכה המהוללת, כשבשני המקרים חרגה המלוכה מתפקידיה. ברק טען שהמהפכה האמריקאית הייתה מוצדקת מכיוון שהמלך ג'ורג' השלישי חרג מזכויותיו המקובלות בכך שהטיל מיסים על המתיישבים האמריקאים ללא הסכמתם. ברק התנגד למהפכה הצרפתית מכיוון שהוא התנגד לאנטי-מסורתיות שלה ולשימוש שלה ברעיונות מופשטים, כמו הצהרת זכויות האדם והאזרח והשוויון האוניברסלי.
תנועת ימין-מרכז נוספת שקמה בצרפת בתגובה למהפכה הצרפתית הייתה תנועת הדמוקרטיה הנוצרית, שבה קיבלו הקתולים השמרנים המתונים את המרכיבים הדמוקרטיים של המהפכה הצרפתית. המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הראשונה נוסדה באיטליה בשנת 1919 על ידי לואיג'י סטורצו, אך היא דוכאה על ידי המשטר הפשיסטי האיטלקי ונאלצה לצאת לגלות בצרפת. בגלות הקים סטרוצו תנועה בין-לאומית שתמכה ביצירת שוק אירופי אחיד ואיחוד אירופה למניעת מלחמה. בין חברי הקבוצה היו קנצלר גרמניה לעתיד קונראד אדנאואר, ראש ממשלת איטליה לעתיד אלצ'ידה דה גספרי ורובר שומאן.
לאחר מלחמת העולם השנייה
הנאו-ליברליזם צמח כתאוריה כלכלית שהגה מילטון פרידמן, שגינתה את ההתערבות הממשלתית בכלכלה שנקשרה לסוציאליזם ולקולקטיביזם. הנאו-ליברלים דחו את הכלכלה הקיינסיאנית שלטענתם דוגלת בדגש רב מדי על הפחתת האבטלה בתגובה ל, וראו את הבעיה האמיתית באינפלציה, איתה שאפו להתמודד באמצעות מוניטריזם.