cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'טוליו ורגאס
נעוריו ותחילת דרכו
ורגאס נולד בסאו בורז'ה, במדינת ריו גראנדה דו סול למשפחה מסורתית של גאוצ'וס. הוא ניסה בתחילה את כוחו בקריירה צבאית, אך לאחר מכן החל בלימודי משפטים. לאחר סיום לימודיו פנה לפוליטיקה ונבחר לבית המחוקקים של ריו גראנדה דו סול, ולאחר מכן לפרלמנט הברזילאי כנציג מדינתו. הוא שימש לזמן קצר כשר האוצר בתקופת הנשיא וושינגטון לואיס, והתפטר על מנת לנסות להיבחר לכהונת מושל מדינתו. הוא נבחר לכהונת המושל, ויצא במסע תקיף כנגד הממשלה המרכזית. הרקע היה כי לואיס, ויורשו ז'וליו פרסטאס באו מסאו פאולו וייצגו אינטרס אזורי שהיה מנוגד לאינטרס של מדינות החוף, ושל יצרני הקפה. ורגאס טען כי הליך הבחירות הוא מושחת, וכי יש לאמץ הצבעה חשאית הפתוחה לכל.
המתחם הצרפתי בירושלים
הצורך באכסניה וייסודה
עד אז הצליחו הפרנציסקנים לספק את צורכי האכסון של הצליינים הקתולים, אך תוספת של 1,000 איש מעל למקובל לא יכלו לקלוט. בהיעדר מקומות לינה אוכסנו הצליינים במאהל מאולתר, שהוקם על המגרש שבו ניצב היום בניין הנוטרדאם. אנשי שיירת האלף, שגם התרשמו ממפעלם של הרוסים, הבינו את הצורך בהקמת אכסניה גדולה לצליינות הקתולית. דה פיילא נידב את המגרש, בסמוך לבית חולים סן לואי, והצליינים תרמו סכומי כסף גדולים. גם בשנים שלאחר מכן נערכו מגביות בצרפת לצורך הקמת המבנה.
את התוכנית לבניין הענק הכין אחד הנזירים של האבות האסומפסיוניסטים, הארכיטקט אטיין בובה (boubet), שתכנן גם את הכנסייה הקתולית "גבירתנו של ארון הברית" באבו גוש. בניית האכסניה החלה ב-1884 ובהנחת אבן הפינה נכח הקונסול הצרפתי שהדגיש כי חשיבותו של המפעל איננה דתית בלבד, אלא לאומית צרפתית בעיקר. ברוח זו נקרא המוסד "נוטרדאם דה פראנס" (Notre-Dame de France), אך רבים קראו לו 'אכסניית האלף', לזכר שיירת הצליינים של הרוזן.
ז'טוליו ורגאס
נעוריו ותחילת דרכו
ב-1929 הקים ורגאס את "הברית הליברלית" שכללה נציגים ממדינתו, ריו גראנדה דו סול, כמו גם ממינאס ז'ראיס, ומפאראיבה, וב-1 במרץ 1930 התמודד כנגד הנשיא פרסטאס בבחירות לנשיאות, ונכשל. ורגאס טען כי ניצחונו של פרסטאס היה בלתי חוקי, וכי הושג במרמה.
המתחם הצרפתי בירושלים
תולדות האכסניה
ממדי הבניין עצומים, והוא למעשה המבנה הבודד הגדול ביותר שנבנה בירושלים עד מלחמת העולם הראשונה. לראשונה נבנה בניין בגובה ארבע קומות ובו 410 חדרים שהיה ניתן לאכסן בהם כ-1,600 צליינים בבת אחת. המבנה נמסר לידי האבות האסומפסיוניסטים שניהלו אותו בתחילה עד למלחמת העולם הראשונה. אז גורשו הצרפתים על ידי העות'מאנים, עקב היותם אזרחי מדינת אויב. העות'מאנים עשו שימוש בבניין שכונה על ידם בשם "מנזל". בין היתר ערכו בו אירועים מפוארים לתושבי ירושלים לשם הרמת המורל וחיזוק הרוח הפטריוטית. תיאורים מפורטים של שני נשפים מופיעים בעיתון "החרות" משנת 1915 (1 ביולי ו- 15 בספטמבר).
ז'טוליו ורגאס
מהפכת 1930 ותחילת תקופת נשיאותו הראשונה
בין שתי מלחמות העולם הייתה ברזיל אומה המצויה בהליך של תיעוש, ונחשבה כ"ענק הישן של מדינות אמריקה", ובעלת פוטנציאל להיות מעצמה בקנה מידה עולמי. עם זאת, שיטת המשטר האוליגרכית והמבוזרת, שהורכבה מנציגי בעלי הקרקעות שאוחדו לכלל מעין קונפדרציה של אינטרסים, לא הראתה עניין בקידום התעשייה, או קידום מעמד הביניים המתפתח.
המתחם הצרפתי בירושלים
תולדות האכסניה
לאחר כיבוש ירושלים על ידי הבריטים ב-1917, חזרו הנזירים האסומפסיוניסטים לאכסניה. במלחמת העולם השנייה הופקע המנזר בידי הצבא הבריטי, שהחזיק בו עד מלחמת העצמאות.
לאחר עזיבת הבריטים את ירושלים, היהודים והערבים כאחד המתינו כדי להשתלט עליו, וזאת בשל חשיבותו הצבאית, בהיותו ממוקם בנקודה גבוהה, שחולשת על הסביבה. כנופיות של עיראקים ומתנדבים ערבים מצפון אפריקה פרצו למנזר והחלו משתלטים על אגפיו, אך במאי 1948, השתלטו עליו לוחמי הלח"י לראשונה כחלק ממבצע קלשון, שנועד לתפוס את מעוזי הבריטים בירושלים מיד עם עזיבתם, נכבשה אכסניית נוטרדאם (במסגרת תוכנית "קלשון מרכז"). יחידה של האצ"ל ניסתה לפרוץ לעיר העתיקה דרך השער החדש. לאחר שלוחמיה הגיעו לאזור כיכר צה"ל, הם נלכדו באש שנורתה ודרך נסיגתם נחסמה. פלוגת יהונתן של הגדנ"ע וכוחות חטיבת עציוני של ההגנה, חשו לעזרתם, בקרב הקצר שהתנהל בחצר המנזר ברחו הערבים והמנזר נפל. טור של הלגיון הירדני שביקש להשתלט עליו מחדש ודרך הרחובות יפו ושבטי ישראל, עליהם המנזר חולש, לפרוץ לשכונות היהודיות של ירושלים המערבית, הסתער על המנזר. בקבוק תבערה שהשליך נער בן 16 מהקומה השנייה, הצית את המשוריין הראשון וחסם את התקדמות הטור, שנתקל באש חזקה ופתח במנוסה. אולם לפי התמונה המפורסמת שצולמה לאחר מלחמת ששת הימים, המשורין היה רחוק מחזית המנזר. כמו כן, פוצץ חלק מהאגף המזרחי כדי שההריסות יחסמו את הרחוב ואת התקדמות הלגיון.
ז'טוליו ורגאס
מהפכת 1930 ותחילת תקופת נשיאותו הראשונה
חוסר השקט בקרב מעמד הביניים והצבא, אך גבר בעקבות השפעת השפל הגדול על הכלכלה. ברזיל, שלוותה כמיליארד דולר מארצות הברית במהלך שנות ה-20, עמדה בפני דרישות להחזר מיידי של החוב. בד בבד ירד גם מחיר הקפה, שהיה המוצר החשוב ביותר עליו התבססה כלכלת ברזיל.
המתחם הצרפתי בירושלים
תולדות האכסניה
בזמן ההפוגה השנייה, ב-19 בספטמבר 1948, הטמינו ערבים חומר נפץ למרגלות האגף המזרחי של הבניין וכתוצאה מהפיצוץ קרסו חלק מקירות האגף.
ז'טוליו ורגאס
מהפכת 1930 ותחילת תקופת נשיאותו הראשונה
בשנת 1930 התמודד ורגאס מול ז'וליו פרסטס על כהונת הנשיא, לאור סיומה הקרוב של כהונתו של הנשיא וושינגטון לואיס. ורגאס הפסיד, ונטען כי תוצאות הבחירות זויפו. כל ההליך נראה כנגוע במרמה ובשחיתות, ועוד בטרם נכנס הנשיא החדש לתפקידו החלה תנועת התנגדות, אותה הובילו מנהיגים אזוריים במספר מדינות, שראו בעין רעה את הדומיננטיות של מדינת סאו פאולו ממנה הגיעו הן לואיס והן פרסטאס. התנועה הייתה תנועה של המעמד הבינוני, כנגד יצרני הקפה העשירים מסאו פאולו. בעת שפרסטאס יצא למסע גיוס כספים באירופה, יצא ורגאס למסע בן עשרה ימים ברכבת מריו גראנדה דו סול, אל הבירה ריו דה ז'אנירו. במהלך המסע היה חשש להתנגשות אלימה בין אנשי הצבא התומכים בורגאס לבין מתנגדיו בבירה, אך עם הגיעו של ורגאס אל הבירה, הוכרז לנשיא, ב-3 בנובמבר 1930.
המתחם הצרפתי בירושלים
תולדות האכסניה
בתום קרבות מלחמת העצמאות נמצא המנזר על הקו העירוני בצידו הישראלי. הקו העירוני חצץ בין הרובע הנוצרי בצפון-מערב העיר העתיקה לבין מוסדות הדת במתחם הצרפתי ועבר בצמוד לחומה הצפונית של העיר העתיקה והשער החדש לעבר אזור שער שכם (הקטע הקרוי כיום רחוב הצנחנים), ומשם נטה שוב צפונה דרך בתי שכונת מוסררה, לאורך התוואי הידוע כיום כ"דרך חיל ההנדסה" ו"שדרות בר-לב". צה"ל הפקיע לצרכיו את האגף המזרחי, אשר מגגו ניתן לתצפת על העיר העתיקה. האכסניה הוחזרה לבעליה ומדינת ישראל הסכימה להשתתף בהוצאות שיקום המבנה. חלק מהבניין המשיך לשמש כאכסניה לצליינים, אך גם יהודים התגוררו בו באופן זמני. גג המלון שימש נקודת תצפית לתיירים לעיר העתיקה. לאחר מלחמת ששת הימים, ב-18 ביולי 1967, נערך במקום טקס צנוע, שבו החזיר מפקד חטיבת ירושלים את האגף המופקע לידי נציג המנזר.  בסיום הטקס נמסר לידי הנזירים שי, קופסת עץ זית ועליה כתובת: "לאבות הכנסייה נוטרדאם דה פראנס, בהוקרה ובברכה מצבא ההגנה לישראל". בתוך הקופסה היה מפתח, שסימל את החזרת האגף שהופקע לידי בעליו.
ז'טוליו ורגאס
מהפכת 1930 ותחילת תקופת נשיאותו הראשונה
ורגאס היה לאומן שתמך בקידום התעשייה, והתנגד לקומוניזם. הוא תמך ברפורמות ליברליות ופיתוח קפיטליסטי, אך למעשה היה האיום החזק ביותר על הדומיננטיות של מעמד האוליגרכים מסאו פאולו. ורגאס נתמך על ידי גורמים שונים מקרב מעמד הביניים בברזיל, ואנשי הצבא המכונים "טננטס" (קצינים זוטרים) שעמדו מאחורי "מרד הקצינים" בשנת 1922, שמאסו בפוליטיקה של הרפובליקה הישנה והמסואבת (המכונה "קורונליסמו" משטר הקולונלים, אך אין הכוונה לדרגה צבאית דווקא, כי אם לשיטת "בוסים" ופטרונים פוליטיים), ושיטת ה"קפה בחלב", שהעדיפה את מדינת סאו פאולו, יצרנית הקפה על פני מדינת מינאס ז'ראיס יצרנית החלב.
המתחם הצרפתי בירושלים
תולדות האכסניה
בשנת 1970, לאחר שהבניין עמד נטוש מספר שנים, מכר אותו מסדר האבות האסומפסיוניסטים ל"הימנותא", חברת בת של הקרן הקיימת לישראל. פעולה זו נעשתה ללא אישור הכס הקדוש ברומא, והביאה מייד למאבק משפטי להחזרת הנכס. הכס הקדוש טען שלמסדר אין סמכות למכור את הנכס השייך לכלל הכנסייה הקתולית. בינתיים העבירה הימנותא את הבניין לרשות האוניברסיטה העברית, וזו עמדה להופכו למעונות סטודנטים. לאחר שנה וחצי של דיונים הושגה פשרה, הבניין הושב לידי הכנסייה הקתולית, והושב סכום הכסף ששולם עבורו בתוספת ריבית.
ז'טוליו ורגאס
מהפכת 1930 ותחילת תקופת נשיאותו הראשונה
למרות שכאשר התמודד בבחירות לנשיאות מספר חודשים טרם מינויו, נראה ורגאס כנציג נוסף של האוליגרכיה, ותמך במצע פופוליסטי ופרוטקציונסטי, ביססה ההפיכה את היסודות לברזיל מודרנית ותעשייתית.
המתחם הצרפתי בירושלים
תולדות האכסניה
הבניין שופץ כמלון צליינים יוקרתי, בבעלות הוותיקן, במשך כעשר שנים, ונפתח בשם "נוטרדם דה ג'רוזלם" בשנת 1978. משנת 2004 מנוהל המקום על ידי "הלגיונרים של ישו" (Legionaries of Christ).
ז'טוליו ורגאס
מהפכת 1930 ותחילת תקופת נשיאותו הראשונה
מינויו עורר התנגדות מיידית, והתמרדות גדולה בסאו פאולו, שכונתה "המהפכה החוקתית" ודוכאה בכוח הזרוע בין החודשים יולי ואוקטובר 1932.
הבסת אנשי סאו פאולו סימנה את המעבר מ"הרפובליקה הישנה" לשיטה כלכלית חדשה שלא התמקדה בתעשיות המסורתיות, תעשיית הקפה ומוצרי הבסיס, אלא ביצירת התפתחות תעשייתית. הקואליציה הרופפת שיצר חסרה תוכנית ברורה, אך הייתה מחויבת לחזון רחב של מודרניזציה. ורגאס נקרע בין דרישות אידאולוגיות ואזוריות סותרות, ונאלץ להחליף את בעלי בריתו ואת האידאולוגיה שלו. לבסוף ייצב בברזיל משטר שהתבסס באופן גס על המשטרים הפשיסטים באירופה בשנות השלושים, ועמד בניגוד לשורשים האידאולוגים הליברלים שלו. ורגאס היה סבור שמדינה קורפורטסיטית ריכוזית, על פי קווי יסוד פשיסטים, תצליח ליישב את הדרישות הסותרות של המעמדות השונים והאזורים השונים בברזיל.
'''ראו גם: היסטוריה של ברזיל: פופוליזם ו"המדינה החדשה" (1930 - 1945)
עמק יה דראנג
עמק יה דראנג (בווייטנאמית: Thung lũng Ia Đrăng) הוא עמק הממוקם בדרום וייטנאם ומוקף מסביבו גבעות. העמק ידוע בכינויו "עמק המוות".
מלחמת הודו-סין הראשונה
ב-1954, במהלך מלחמת הודו-סין הראשונה, נכנס כוח צרפתי בפיקודו של גנרל ז'אק לוטרי אל עמק יה דראנג. פלוגת גרילה של הווייט מין שהייתה במקום, החלה בהתקפה על הכוח. כל חברי הכוח הצרפתי נהרגו או נפגעו. לוחמי הווייט מין העמידו את הפצועים בשורה וירו בהם. מפקדם הצדיק זאת בכך ש"צריך להראות לצרפתים שאין להם מה לחפש פה".
ז'טוליו ורגאס
תקופת הביניים בנשיאות ורגאס
כמו פרנקלין דלאנו רוזוולט, צעדיו הראשונים התמקדו ביצירת תמריצים כלכליים. מדיניות של התערבות העניקה פטורים ממס, לצד מכסים ומכסות ייצוא, איפשרה לורגאס להרחיב את הבסיס התעשייתי במדינה. ורגאס קישר בין מדיניות זו לבין הלאומנות הברזילאית, ותמך בהטלת מכסים כבדים על מנת "להגן על היצרנים עד לנקודה בה יהיה זה לא פטריוטי ללבוש או לאכול מוצרים מיובאים". בשנים ראשונות אלו נשען ורגאס על ה"טננטס", הקצינים הזוטרים, אשר מאז תחילת שנות העשרים ניסו להביא לירידה במעמד אוליגרכית הקפה השליטה במדינה. ורגאס אף ניסה ליצור שיטה של סעד וביטוח לאומי בדומה לשיטת הניו דיל. בשנותיו הראשונות הנהיג חינוך חובה חינם, וחוקי עבודה מתקדמים למגזר התעשייתי.
החוקה של 1934
ההקבלה בין משטרו של ורגאס והמשטרים הפשיסטים באירופה החלה בשנת 1934 עת הביא ורגאס לקבלת חוקה חדשה שנוצרה בהשפעה ברורה של משטרים אלו.
עמק יה דראנג
מלחמת וייטנאם
11 שנים לאחר מכן, במהלך מלחמת וייטנאם, העמק נודע משום שבו התחולל קרב יה דראנג. 450 חיילים, בפיקודו של לוטננט קולונל הרולד מור, נכנסו אל הרמה והחלו בקרב עקוב מדם כנגד 4,000 חיילי אויב שנמצאו במקום. הקרב נמשך ארבעה ימים כשבסיומו עזבו האמריקאים את השטח, כך שלא היה בו ניצחון ברור. קרב זה הוא אחד מסיפורי המלחמה הידועים יותר כאשר גדוד בן 450 חיילים עמד בגבורה מול 4,000 חיילי אויב. בקרב הכוחות האמריקאים נהרגו 305 חיילים כאשר בקרב הווייטנאמים נהרגו ונפצעו אלפים.
ז'טוליו ורגאס
החוקה של 1934
עם עלותו לכס הנשיאות הכריז ורגאס על ביטול החוקה של 1891. לאחר ארבע שנות שלטון, היה עליו לקבל חוקה חדשה, שכן לא יכל לפעול בריק חוקתי.
החוקה, שהתקבלה ב-16 ביולי 1934 כללה אימוץ של השיטה הקורפורטיסטית האיטלקית, שאומצו בלהט על ידי הקצינים הזוטרים, ה"טננטס", ועל ידי התעשיינים, שראו באופן חיובי את הצורה בה דיכא מוסוליני את האיגודים המקצועיים בארצו, באמצעות הפיכתם לזרוע של המדינה. מטרת הצעדים הייתה עידוד התעשייה מחד, ודיכויו של השמאל מאידך, במסווה של איחוד כל המעמדות סביב האינטרס המשותף. החוקה יצרה "מועצת מומחים" שפעלה לצד המשרדים הממשלתיים, והייתה בעלת סמכויות נרחבות גם במגזר הפרטי, והתוצאה הייתה קפיטליזם של המדינה, שמטרתו תיעוש והפחתת התלות בגורמי חוץ.
לאחר 1934 המשטר מינה נציגים קורפורטיסטים על פי המעמד והמקצוע, אך שמר על הבעלות הפרטית (למעט מגזרים שונים, כחברות הביטוח, שהולאמו). הקורפורטיזם הברזילאי, כזה האיטלקי, שמר על מראית עין של דאגה לזכויות העובד אך למעשה הייתה מטרתו להגביר את התפוקה, באמצעות פנייה לרגש הלאומי. ורגאס, וכמותו חואן פרון בארגנטינה דיכאו את מאבקי העובדים בנימוקים של טובת הלאום. החוקה החדשה כללה סעיפים סוציאליים מובהקים כשכר מינימום, אך מנעה מאנשים שאינם יודעים קרוא וכתוב (הרוב באוכלוסיית המעמד הנמוך) את הזכות להצביע, והגבילה את חופש ההתאגדות בצורה חמורה, כמו גם את חופש השביתה והאיגוד המקצועי.
החוקה ניסתה להמעיט בכוחן של המדינות, וליצור מדינה ריכוזית שאיפשרה לורגאס להילחם בכוחם של האוליגרכים מסאו פאולו, שנראו לו כמכשול למודרניזציה. כמו כן הגבילה החוקה את ההגירה לברזיל על סמך מפתח אתני. סעיף זה בחוקה נוצל לימים על מנת למנוע הגירתם של יהודים פליטי השואה.
הוראות חשובות נוספות שכללה החוקה היו הנהגת בחירות חופשיות וחשאיות, ומתן זכות בחירה לנשים.
האינטרגליזם ודיכוי השמאל
לאחר קבלת החוקה בשנת 1934 החל משטרו של ורגאס לנוע ימינה. ורגאס החל לפעול כנגד ה"טננטס" ולעודד תנועה פשיסטית בראשות עורך דין בשם פליניו סלגאדו. תנועה זו שכונתה "אינטגרליסטים" אימצה מנהגים פשיסטים ואף נאצים כלבישת חולצות ירוקות, והצדעה במועל יד. התנועה זכתה לפופולריות בסאו פאולו ובסנטה קטרינה בהן הייתה אוכלוסייה רבה ממוצא איטלקי וגרמני, וזכתה אף למימון ממדינות אלו. התעמולה האינטגרליסטית יצאה כנגד המרקסיסטים והליברלים וכן הייתה בעלת גוון אנטישמי בולט.
ורגאס נהג בסובלנות כלפי אלמנטים אנטישמיים אלו, וייתכן שאף היה פועל לקידומם, ונראה כי היה אנטישמי בעצמו. הוא פעל לגירושה לגרמניה של אשתו היהודייה של המנהיג הקומוניסטי לואיס קרלוס פרסטס, אולגה בנאריו פרסטס, שהורשעה בריגול למען ברית המועצות ובהיותה מהגרת בלתי חוקית. פרסטס נספתה לאחר מכן במחנה ריכוז. במקביל פעל ליצירת ברית עם הכנסייה הקתולית כשם שפעל לכך מוסוליני.
ורגאס הכריח את הקונגרס הברזילאי להתנגד לתנועתו של פרסטאס, ANL, הברית הלאומית לשחרור, תנועה מהפכנית קומוניסטית, שקנתה לה בסיס באזור הסרטאו בצפון מזרח ברזיל, לאחר "מסע ארוך" בדומה לזה של מאו בסין. המסע, שנערך לאחר מרד הקצינים ב-1922 היה מסע כושל, ומסקנתו של פרסטאס הייתה כי את השלטון לא יוכל לקבל בכוח הזרוע. עם כל זאת הקונגרס הכריז על פרסטאס ותומכיו כ"חתרנים" ובמרץ 1935 נחקק חוק ביטחון המדינה שהוציא את הANL אל מחוץ לחוק, והביא למרידה מזוינת בנובמבר. בשלב זה עמד ורגאס בפני איום מימין ומשמאל, שכן גם סלגאדו והחולצות הירוקות הניפו את נס המרד בסאו פאולו. תגובתו הייתה קשה, הוא כלא את פרסטאס ועינה אותו, ומחץ את ההתנגדות הקומוניסטית, כמו גם את ההתנגדות האינטגרליסטית בכוח הזרוע. סלגאדו נמלט אל מחוץ למדינה.
המדינה החדשה
כמו הפשיסטים האירופים, השתמש ורגאס בפחד מפני הקומוניזם על מנת להצדיק דיקטטורה אישית. הוא ניסה ליצור מודל של "מדינה חדשה" תוך שימוש במינוח "Estado Novo" שבו השתמש משטרו של סלזר בפורטוגל, מדינת האם, באותן השנים.
חוקת 1934 קבעה כי עד ינואר 1938 יהיה על ורגאס להתפטר מהנשיאות, עם תום תקופת כהונתו. ב-29 בספטמבר 1937, הציג הגנרל גספאר דוטרה, יד ימינו של ורגאס, תוכנית בעלת השם היהודי במובהק "תוכנית כוהן", להשתלטות הקומוניסטים על ברזיל. התוכנית הייתה כפי הנראה זיוף, אך דוטרה דרש הכרזה על מצב חירום. ב-10 בנובמבר ורגאס השעה את החוקה, והחל למשול על פי צווים, ובנאום רדיו הודיע על תוכניתו לקבל סמכויות בלתי מוגבלות על פי חוקה חדשה על פי הדגם הפשיסטי האירופי, ולפזר את הקונגרס.
על פי "המדינה החדשה", נאסר קיומן של מפלגות האופוזיציה, הוטלה צנזורה חמורה, הוקם כוח משטרתי ריכוזי, ובתי הכלא התמלאו באסירים פוליטיים, בעוד שהעם פוטם בתעמולה לאומנית. יחד עם כל זאת, המשיך ורגאס לשתף פעולה עם כמה מנציגי השמאל, על אף שרשמית נאסר על פעילותם.
ורגאס ומעצמות הציר
הדמיון האידאולוגי בין המשטרים האפלים באירופה ובין משטרו של ורגאס הביא לתקווה בלבו של היטלר כי ורגאס יהיה בן בריתו במאבק הגלובלי הקרב ובא. גרמניה הפכה לשוק עיקרי למוצריה של ברזיל, והייתה היבואנית הגדולה ביותר של כותנה, והיבואנית השנייה בגודלה של קפה וקקאו. בנק גרמני גדול פתח שלוש מאות סניפים בברזיל. במאי 1941, בעיצומה של המלחמה, לאחר כיבוש פולין, נורווגיה, צרפת ומדינות רבות נוספות, בירך ורגאס את היטלר ליום הולדתו. עם זאת, ברזיל שמרה על נייטרליות בתחילת מלחמת העולם השנייה וסחרה עם שני הצדדים הלוחמים.
נראה כי הייתה זו כניסתה של ארצות הברית למלחמה שהובילה להצטרפות ברזיל לצידן של בעלות הברית. הסיבה לכך הייתה כפי הנראה כלכלית בעיקרה, שכן בעלות הברית נראו כשוק טוב יותר וזמין יותר למוצריה של ברזיל, אם כי הפרדוקס בכך שהמשטר שבוסס על הדגם הפשיסטי תומך דווקא במשטרים הליברלים בארצות הברית ובאנגליה, לא נעלם מעיני מבקריו של ורגאס מקרב המעמד הבינוני, שהעדיפו לפעול כפי שפעלו סלזר בפורטוגל ופרנקו בספרד, אשר שמרו על נייטרליות אוהדת למדינות הציר.
בשנת 1942 הכריז ורגאס על מלחמה כנגד מדינות הציר. כוח משלוח ברזילאי בן 25,300 חייל, וכן טייסי קרב, נשלח לחזית איטליה ואף הצטיין בלחימה שם בשנים 1944 ו-1945 לאחר שאומן וחומש על ידי ארצות הברית.
בהתבטאויות אלו לא היה די. נראה כי העם עייף משנות הרודנות, והופעל על ורגאס לחץ להתפטר. ב-30 באוקטובר 1945 התפטר ורגאס, ועל מקומו בא מפקד הצבא דוטרה.
תקופת הנשיאות השנייה
ורגאס לא פרש מן החיים הפוליטיים לאחר פרישתו מן הנשיאות. עוד בדצמבר 1946 נבחר שוב לסנאט, בבחירות שהתקיימו. בשנת 1950 שב ורץ לנשיאות, לאחר תום תקופת כהונת יורשו דוטרה. בינואר 1951 נכנס לתפקידו. זו הפעם עמד ורגאס בראש קואליציית שמאל, שכללה את המפלגות שהקים - המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, שהייתה מפלגת מרכז - ימין, מפלגת העבודה הברזילאית שהייתה מפלגת מרכז - שמאל ונהנתה מתמיכת ארגוני העובדים והמפלגה הסוציאליסטית - פרוגרסיבית. רבים מקרב הקומוניסטים הצביעו עבור ורגאס, ורבים הסבורים כי מסיבה זו ניצח.
משטרו הוקם בצל המשבר הכלכלי שהשפיע על הארץ באותו הזמן. ורגאס ניסה לקדם את המדיניות המסורתית שלו של פניה למשאבים הטבעיים של הארץ, והפחתת התלות במדינות חוץ. הוא ייסד את חברת הנפט הברזילאית פטרוברז. עם כל זאת כשל ורגאס בניהול המשבר הכלכלי, האינפלציה גברה, והשחיתות שררה בכל דרגי הממשל. ורגאס הסתכסך עם מפלגות האופוזיציה, וניסה לפזרן. רבים חששו כי יחבור לחואן פרון ביצירת גוש לטיני אנטי פרלמנטרי, ואכן משטרו של פרון לא הסתיר את אהדתו למשטרו החדש של ורגאס.
בשנים אלו נמשך אי השקט ואי היציבות, אשר הגיעו לשיא בניסיון רצח של יריבו העיקרי של ורגאס, קרלוס לסרדה, בו נרצח אדם בשם רובנס ואס, ב-5 באוגוסט 1954. ראש המשמר האישי של ורגאס הואשם בכך שהוא שעמד מאחורי הקשר, והעובדה הביאה לתגובה ציבורית חריפה כנגד ורגאס. קציני הצבא דרשו את התפטרותו. על רקע השמועות כי הצבא עומד להדיחו בכוח, התאבד ורגאס בארמון הנשיאות בריו דה ז'אנירו באמצעות ירייה בחזה ב-24 באוגוסט 1954. יש הסבורים כי נרצח. הוא כתב מכתב לעם הברזילאי, בו הצהיר כי "אני לוקח את הצעד הראשון לעבר הנצח, ועוזב את עולם החיים על מנת לבוא בשערי ההיסטוריה". הוא נטמן בעיר מולדתו סאו בורז'ה במדינת ריו גראנדז' דו סול.
גם כיום יש הרואים בורגאס מנהיג לאומי חשוב, ומבקשים להמשיך את דרכו. מפלגת העבודה הברזילאית הוקמה מחדש בשנת 1981, לאחר שפעילותה נאסרה על ידי הדיקטטורה הצבאית בשנת 1965. בראש המפלגה עמדה אחייניתו של ורגאס, איבט ורגאס. מן המפלגה התפלגה מפלגת העבודה הדמוקרטית. שתי המפלגות מיוצגות בקונגרס, ורואות בורגאס את אביהן ההיסטורי.
אולף קירסטן
אולף קירסטן (בגרמנית: Ulf Kirsten, נולד ב-4 בדצמבר 1965 בריזה שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בדינמו דרזדן ובבאייר לברקוזן בעמדת החלוץ, וערך 100 הופעות בינלאומיות במדי נבחרות גרמניה המזרחית וגרמניה. קירסטן הוכתר שלוש פעמים כמלך השערים של הבונדסליגה, והוא נחשב אחד החלוצים הגרמנים המובילים בכל הזמנים.
דינמו דרזדן
קירסטן שיחק בקבוצות הנוער של דינמו דרזדן, ובשנת 1983 עלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת העל המזרח-גרמנית. קירסטן זכה להצלחה רבה בקבוצה, ובמשך שבע עונות הבקיע 57 שערים ב-154 הופעות, וזכה בשתי אליפויות ובשני גביעים מקומיים של גרמניה המזרחית. בעונת 1989/90, שהייתה עונתו האחרונה של קירסטן בדינמו דרזדן, הוא נבחר לכדורגלן המזרח גרמני של השנה.
באייר לברקוזן
בשנת 1990, מיד לאחר איחוד גרמניה, היה קירסטן מראשוני הכדורגלים המזרח-גרמנים שעברו לקבוצה מערב-גרמנית, וחתם בבאייר לברקוזן. קירסטן כבש 182 שערים ב-350 הופעות בבונדסליגה במהלך 13 עונות בבאייר לברקוזן. נתונים אלו ממקמים את קירסטן במקום הראשון בדירוג המבקיעים של באייר לברקוזן בכל הזמנים, במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של באייר לברקוזן בבונדסליגה בכל הזמנים, לאחר השוער רודיגר פולבורן, ובמקום השישי בטבלת המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים. עם זאת, באייר לברקוזן לא זכתה בתארים בתקופתו של קירסטן, למעט גביע מקומי בשנת 1993. קירסטן הגיע עם באייר לברקוזן לגמר ליגת האלופות בשנת 2002, בו הפסידה באייר לברקוזן 1–2 לריאל מדריד, במשחק בו נכנס כמחליף. בשנת 2003, פרש קירסטן ממשחק פעיל.
קירסטן זכה במספר תארים אישיים במדי באייר לברקוזן. שלוש פעמים סיים קירסטן כמלך השערים של הבונדסליגה. בעונת 1993 סיים כמלך השערים עם 20 הבקעות, בצוותא עם טוני יבואה מאיינטרכט פרנקפורט. את עונות 1997 ו-1998 סיים קירסטן כמלך השערים לבדו, בשתי העונות עם 22 הבקעות. קירסטן סיים לבדו כמלך השערים גם בגביע אופ"א בשנת 1995 עם 10 הבקעות. את עונת 1994 בגביע אירופה למחזיקות גביע, סיים קירסטן כמלך השערים עם חמש הבקעות, בצוותא עם איבאילו אנדונוב מצסק"א סופיה, אלון מזרחי ממכבי חיפה ואואן ג'ס מאברדין.
קריירת אימון
קירסטן שימש לאחר הפרישה כעוזר מאמן בבאייר לברקוזן, והחל משנת 2005 אימן את קבוצת המילואים של המועדון, עד לשנת 2011.
חיים אישיים
קירסטן מכונה "der Schwatte", עיוות של "der Schwarze", שפירושו "השחור".
קירסטן נהג לגדל זקן, ולכן נבחר כפרזנטור של מותג מכונות הגילוח בראון.
בנו של קירסטן, בנימין קירסטן, משחק נכון לשנת 2015 בניימכן מליגת העל ההולנדית, לאחר שבע שנים בדינמו דרזדן.
תארים
עם באייר לברקוזן:
תארים אישיים:
אליזה קמפוס
אליזה קמפוס (ברומנית: Eliza Campus; 1908–2004) הייתה היסטוריונית מורה ומחנכת, מחברת ספרי היסטוריה וגם רומן היסטורי, יהודיה רומנייה.
קורות חיים
אליזה קמפוס נולדה בבוקרשט, רומניה, בת למשפחה יהודית ממוצא ספרדי משני הוריה, אחד מאבותיה, אליקים אלגאזי, היה הרופא של שטפן הגדול בשנים 1492 - 1504. היא למדה בבית ספר יסודי של הקהילה היהודית ספרדית ברומניה, המשיכה לבית ספר תיכון של בית הספר המרכזי ולאחר מכן לימודים אקדמאיים בפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת בוקרשט. היא הייתה הסטודנטית המועדפת של פרופסור ניקולאה יורגה ובסיום לימודיה התלוותה אליו בנסיעות המחקר שלו בערי אירופה ואמריקה.
בתקופת שואת יהודי רומניה והממשלות האנטישמיות ברומניה, כשהיהודים סולקו מכל המוסדות הלימודיים הרומנים, קמפוס כיהנה כמנהלת, מורה ומחנכת של בית הספר היהודי (יהודים ספרדים) לבנות בבוקרשט והמשיכה בתפקיד זה עד 1948.
לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת בוקרשט, אך הודחה מתפקידה בשנות החמישים של המאה העשרים. קמפוס המשיכה לעבוד כהיסטוריונית המתמחה בתחום קשרי החוץ והיחסים הדיפלומטיים כחוקרת במכון להיסטוריה על שם "ניקולאה יורגה".
אגר מקונקי
מצע אגר מקונקי (באנגלית: MacConkey agar) הוא מצע עשיר, סלקטיבי והבחנתי לחיידקים, באמצעותו ניתן לבודד חיידקים גראם-שליליים, לרבות מתגים גראם-שליליים מהמעי על בסיס תסיסת לקטוז. גורמי הסלקציה הם מלחי מרה וקריסטל ויולט  המעכבים את גדילתם של רוב החיידקים הגראם-חיוביים, וכך מאפשרים סלקציה ובידוד של גראם שליליים. הגורם ההבחנתי הוא אינדיקטור ה-pH ניוטרל רד המאפשר זיהוי של ניצול לקטוז, וכך מאפשר הבחנה בחיידקי מעיים המסוגלים לבצע תסיסת לקטוז. בחיידקים מסוג Lac+ (מנצלי לקטוז) ניצול לקטוז גורם לירידת ה-pH וצבע המושבות אדום/ורוד. בחיידקים מסוג Lac- (שאינם מנצלי לקטוז) ניצול פפטון גורם לעליית ה- pH וצבע המושבות לבן.
מרכיבי המצע
ישנם מספר וריאציות של מצע מקונקי בהתאם לצורך, למשל:
פיאנקטו
פיאנקטו הוא מרכיב עיקרי של פתיחות מודרניות רבות, אשר הפילוסופיה שלהן היא לעכב כיבוש ישיר של המרכז על ידי ערעור והרס המאחז המרכזי של היריב. זהו מרכיב קבוע גם בהגנה הודית. פיאנקטו פחות נפוץ במשחקים פתוחים (1.ה4 ה5) אך לפעמים מבוצע פיאנקטו על רץ המלך על ידי השחור בפתיחה ספרדית או על ידי הלבן בווריאציה נדירה של משחק וינה.
אחד היתרונות הגדולים של פיאנקטו הוא שלעיתים קרובות הוא מאפשר לרץ להיות פעיל יותר. מפני שהרץ ממוקם על אחד משני האלכסונים הארוכים ביותר (או ח1-א8 או א1-ח8), הוא שולט על המספר המרבי האפשרי של משבצות ויכול להפוך לנשק התקפי חזק. עם זאת, עמדה זו פותחת חלון הזדמנויות גם לשחקן היריב: אם ניתן להחליף את הרץ, הערוגות עליהן הגן הרץ יכולות לשמש כבסיס להתקפה (במיוחד אם הפיאנקטו מבוצע על צד המלך). לכן, החלפת הרץ עליו מבוצע הפיאנקטו לא צריכה להיעשות בקלות, במיוחד אם רץ האויב של אותו הצבע עדיין נמצא על הלוח.
איגוף ארבעה רצים
במשחק נימצוביץ' נגד רובינשטיין מרינבד 1925, נוצר מצב פיאנקטו של 4 רצים. 2 פרשים פותחו ו-2 פרשים נשארו במשבצת המקורית. נימצוביץ' ציין בהומור, בספרו שיטתי, על מצב זה: "כל צד מבצע הצרחה במצפון שקט, שכן אפילו 2 רבי אמן מודרניים לא יכולים לאגף יותר מ-4 רצים".
מלודי תורנטון
מלודי תורנטון (באנגלית: Melody Thornton; נולדה ב-28 בספטמבר 1984) היא זמרת, רקדנית, כותבת שירים ודוגמנית אמריקאית. היא הסולנית השנייה לאחר ניקול שרזינגר בלהקת הפוסיקט דולז והצעירה בין חברות הלהקה.
חייה
תורנטון נולדה בפיניקס, שבאריזונה. אמה ממוצא מקסיקני ואביה הוא אמריקאי אפריקאי. כישרונה התגלה לראשונה בתחרות לכישרונות צעירים בבית הספר, שם היא שרה את השיר "Without You" של מריה קארי.
ב-2003, ראתה תורנטון את הפוסיקט דולז ב-MTV ושמעה שהן מבצעות אודישנים לחברת להקה חדשה. תורנטון ניגשה לאודישן וגויסה ללהקה בדצמבר אותה שנה. באודישן היא שרה בלבד ובכל זאת התקבלה ללהקה. שם הבמה שלה בלהקה הוא "Baby Doll" מפני שהיא הצעירה ביותר בלהקה.
תורנטון שיתפה פעולה עם הראפר ג'יבס בשיר "Go Too Far" באלבום הבכורה שלו Jibbs feat. Jibbs.
ניק האנאוור
קריירה עסקית
ניק האנאוור נולד בעיר ניו יורק ב-1959 במשפחה ממוצא יהודי גרמני שבבעלותה חברה לייצור שמיכות וכריות. בני המשפחה עבדו בחברה, וכשנקלעה לקשיים רכשו אותה והפכו אותה לחברה מובילה בתחומה ולמותג ידוע. ניק ואחיו הצטרפו לעבודה בחברה. ניק למד לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת וושינגטון, ולאחר מכן חזר לעבוד בחברה המשפחתית, והוא מכהן שם עד היום כמנכ"ל, וכיו"ר משותף ביחד עם אביו.
פעילות חברתית
האנאוור הקים את "רשת הפטריוט האמיתי", ארגון בלתי-מפלגתי, המבוסס על רעיונות שהציג בספרו המשותף עם אריק לו, "הפטריוט האמיתי". האנאוור מנהל ביחד עם רעייתו לסלי את "הקרן של ניק ולסלי האנאוור", שמטרתה לתמוך במיזמים ציבוריים, חינוכיים וסביבתיים בעלי מגמה ליברלית. כמו כן הוא פעיל קהילתי באזור העיר סיאטל, הנחשבת מעוז של המחנה הפוליטי הליברלי בארצות הברית, ומעורב במערכת החינוך הציבורית שם. הוא מייסד-שותף של "הליגה של המשפיעים בחינוך (LEV)", ארגון פוליטי בלתי-מפלגתי לשיפור החינוך הציבורי במדינת וושינגטון. הוא חבר במועצת המנהלים של Forterra, ארגון לשימור סביבתי. הוא הופיע בסרט התיעודי "אי-שוויון לכל", 2013.
בשנת 2014 טען האנאוור בטור שכתב במגזין המקוון "פוליטיקו", כי צפויה מהפכה אלימה כנגד האלפיון העליון, אם לא תיפתר בעיית אי-השוויון בחלוקת העושר, כהגדרתו. לטענתו, אי-השוויון מוביל להריסה של מעמד הביניים, ובעקבות כך תקרה מהפכה שתפגע אנושות במעמד העשיר. הוא השווה את המצב הנוכחי (ב-2014) לאקלים הפוליטי והחברתי ערב המהפכה הצרפתית.
פרשת ההרצאה בכנס TED
ב-1 במרץ 2011 נשא האנוואר הרצאה בועידת TED, ובה שטח את משנתו החברתית. הוא טען כנגד המוסכמה הרווחת בקפיטליזם הקלסי, לפיה מעמד העשירים הוא "יוצר משרות" בעבור כל האוכלוסייה, ועל כן עושרם "מחלחל" בסופו של דבר לכולם. לדבריו בהרצאה, מעמד הביניים הוא יוצר המשרות האמיתי של המערכת הכלכלית, והשיטה הנוכחית הורסת אותו. כדי לחזק את מעמד הביניים ולהועיל לחברה כולה, על הממשלה להעלות את שכר המינימום שיבטיח הכנסה למעמדות הנמוכים, דבר שיגדיל את כוח הקניה שלהם - גם במחיר של פגיעה מסוימת במעמד העשיר. במקום זאת, הממשלה מקטינה את תשלומי המס ומחזקת את העשירים בלבד. אילו השיטה הייתה עובדת, טען האנאוור, "היינו טובעים במשרות פנויות" במקום לראות את המספר יורד.
ארגון TED החליט לגנוז את ההרצאה, ועל כך ספג ביקורת ציבורית. ההרצאה פורסמה ב-YouTube, וזכתה ליותר ממיליון צפיות. האוצר של ארגון TED, כריס אנדרסון, הצדיק את הגניזה בכך שההרצאה הביעה דעות פוליטיות שנויות במחלוקת. בתגובה, טענו המבקרים שהרצאות קודמות ב-TED, למשל מפי אל גור ודייוויד קמרון, עסקו בנושאים פוליטיים שבמחלוקת.
האנאוור עצמו הגן באופן חלקי על החלטתו של אנדרסון, באומרו שהארגון הוא פרטי ושזכותו לצנזר הרצאות הפוגעות במגזר העסקי, ושהביקורת על ההחלטה הייתה מוגזמת. ב-12 באוגוסט 2014, נשא האנאוור הרצאה נוספת בכנס TedSalon, בשם: "היזהרו, חבריי הפלוטוקרטים, כי הקילשונים באים!" אנדרסון פרסם הסבר לפרשה בבלוג של TED, והצטלם עם האנאוור כשהם "קוברים את הגרזן".
אלכס פרגוסון
סר אלכסנדר צ'פמן "אלכס" פרגוסון (באנגלית: Alexander Chapman "Alex" Ferguson; נולד ב-31 בדצמבר 1941 בגלאזגו, סקוטלנד) הוא כדורגלן עבר ומאמן עבר סקוטי. ידוע בעיקר כמאמן של מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד, אותו הוביל להישגים מרשימים שבזכותם נחשב לאחד המאמנים הטובים ביותר בתולדות הכדורגל האנגלי. חבר בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי מאז 2002.
קריירת משחק
קריירת המשחק של פרגוסון החלה כחובבן בקבוצת קווינס פארק, בה ערך את הופעת הבכורה שלו כחלוץ בגיל 16. הוא תיאר את משחק הבכורה שלו כסיוט על אף שכבש בהפסד 1–2 לסטראנר. באותה עונה כבש 20 שערים ב-31 משחקים.
פרגוסון לא הצליח לשמור על מקום קבוע בהרכב ועבר לסנט ג'ונסטון בשנת 1960, אך אף על פי שהבקיע בקביעות, עדיין לא מצא מקום קבוע בהרכב וביקש העברה.
בקיץ 1964 חתם פרגוסון בדנפרמליין אתלטיק, והפך לכדורגלן מקצועי. הקבוצה הייתה אחת החזקות בליגת העל הסקוטית והגיעה לגמר הגביע הסקוטי, אך הפסידה לסלטיק 3-2. פרגוסון לא נכלל בסגל לגמר לאחר ביצועים גרועים במשחק ליגה נגד סנט ג'ונסטון.
בעונת 1965–1966 כבש פרגוסון 45 שערים ב-51 משחקים עבור דנפרמליין וסיים כמלך השערים ביחד עם ג'ו מקברייד מסלטיק, עם 31 שערים, אך לא זכה בשום תואר.
ב-1967 הצטרף לגלאזגו ריינג'רס בסכום של 65,000 ליש"ט, שיא העברות בתקופה זו בין שני מועדונים סקוטיים.
כשחקן כדורגל, לא נחשב פרגוסון ככשרוני במיוחד, אף שרשם לעצמו עונה מוצלחת בגלאזגו ריינג'רס ונקרא לשחק בשורות נבחרת סקוטלנד.
קריירת אימון
לאחר פרישתו ממשחק הוא החל לעבוד כמאמן. ביוני 1974 מונה למנג'ר איסט סטירלינגשייר מהליגה השנייה בסקוטלנד כשהוא בן 32. כבר באוקטובר באותה שנה הוא עבר לאמן את סנט מירן שדורגה מתחת לאיסט סטירלינגשייר בטבלה. בעונת 1976/77 העפיל עם סנט מירן לליגת העל הסקוטית, אך ב-1978 פוטר מתפקידו.
אברדין ונבחרת סקוטלנד
פרגוסון מונה למאמן אברדין לעונת 1978/79, שאותה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה, הפסידה בגמר גביע הליגה הסקוטי והודחה בחצי גמר הגביע הסקוטי. בעונתו השנייה הוביל פרגוסון את אברדין לאליפות סקוטלנד, ובכך שבר את ההגמוניה של סלטיק וגלאזגו ריינג'רס. באותה עונה הפסידה אברדין בגמר גביע הליגה לדנדי יונייטד. בעונות 1981/82 עד 1983/84 הוליך את אברדין לשלוש זכיות רצופות בגביע הסקוטי. בעקבות הזכייה בגביע השתתפה אברדין בעונת 1982/83 בגביע המחזיקות ואף זכתה בו אחרי ניצחון על ריאל מדריד במשחק הגמר. ב-1983/84 זכתה אברדין בדאבל כשזכתה גם באליפות, ובעונה שלאחר מכן זכתה באליפות שנייה ברציפות. ב-1985/86 זכתה אברדין בגביע נוסף וכן בגביע הליגה.
לאחר הצלחתו כמאמן אברדין, מונה פרגוסון ב-1985 למאמן נבחרת סקוטלנד במקומו של ג'וק סטין שנפטר מהתקף לב לאחר העלייה למונדיאל 1986. פרגוסון אימן את הנבחרת במונדיאל עצמו, שם הודחה בשלב הבתים.
מנצ'סטר יונייטד
בשנת 1986 הגיע למנצ'סטר יונייטד. פרגוסון הפך את יונייטד ממועדון בינוני עם עבר מפואר לאחד מהמועדונים הטובים בעולם. ב-1993 רכש פרגוסון את החלוץ הצרפתי אריק קנטונה מלידס יונייטד, ומנצ'סטר החלה בשורה של זכיות בתארים שונים. עונת השיא של פרגסון ויונייטד הייתה 1999 בה הקבוצה זכתה ב"טרבל": אליפות, גביע ה-FA וגביע האלופות. במשחק הגמר הדרמטי נגד באיירן מינכן הגרמנית הצליחה יונייטד לחזור מפיגור של שער בזכות טדי שרינגהאם שנכנס כמחליף והשווה בדקה ה-90 לאחר קרן של דייוויד בקהאם. אולה גונאר סולשיאר כבש שער ניצחון בתוספת הזמן מעוד קרן של בקהאם. המלכה אליזבת השנייה החליטה להעניק לפרגוסון את תואר האבירות סר בעקבות הישגי אותה עונה. בשנת 1999 נבחר כמאמן השנה של ה-BBC.
פרגוסון הודיע שיעזוב את יונייטד בשנת 2002, אך תוך זמן קצר שינה את דעתו וחתם על חוזה חדש. פרשנים טוענים כי הכישלון של יונייטד בשנה זו הביא את פרגוסון לשנות את ההחלטה, מכיוון שרצה לפרוש בשיא לאחר זכייה בתואר כלשהו.
אלכס פרגוסון הוביל את מנצ'סטר יונייטד לאליפויות רבות ולשני גביעי אירופה, אך רבים טוענים שההישג הגדול ביותר שלו הוא שהצליח לבנות 3 שושלות של שחקנים בקבוצה, על אף השינויים הרבים והתהפוכות בעולם הכדורגל.
בשנת 2004 הגיע פרגוסון למשחקו האלף כמאמן יונייטד, מול אולימפיק ליון. בשנת 2006 כריסטיאנו רונאלדו כבש את השער ה-2000 של יונייטד תחת פרגוסון, מול אסטון וילה.
בשנת 2008 פרגוסון זכה עם יונייטד פעם נוספת בליגת האלופות, לאחר שקבוצתו גברה על צ'לסי בדו-קרב פנדלים.
בשנת 2011 הוביל פרגוסון את מנצ'סטר יונייטד לזכייה באליפות נוספת בפער של 9 נקודות יותר מצ'לסי, שסיימה שנייה בטבלה. הייתה זו האליפות ה-19 של המועדון ששבר את שיא הזכיות באליפות אנגליה. באותה עונה הגיע פרגוסון עם יונייטד לגמר ליגת האלופות פעם נוספת לאחר שגבר על צ'לסי ברבע הגמר ועל שאלקה 04 בחצי הגמר, אך הפסיד לברצלונה בתוצאה 1–3.
ב-5 בנובמבר 2011 במשחק מול סנדרלנד נקרא היציע הצפוני של אולד טראפורד, על שמו של פרגוסון. ב-23 בנובמבר 2012 הוצב פסל בדמותו בחזית היציע.
ב-8 במאי 2013 הודיע פרגוסון על פרישה מאימון אחרי 39 שנים כמאמן ו-27 שנים שאימן את מנצ'סטר יונייטד.
באוקטובר 2013 הוציא פרגוסון אוטוביוגרפיה הסוקרת את פועלו במהלך 27 שנותיו במנצ'סטר יונייטד, בשם My Autobiography ("האוטוביוגרפיה שלי").
בספטמבר 2015 חשף פרגוסון כי הסיבה שהובילה אותו לפרוש מאימון מנצ'סטר יונייטד הייתה רצונה של אשתו, בעקבות דיכאון שפקד אותה עקב מות אחותה.
תארים ופרסים
במהלך שנותיו כמאמן זכה פרגוסון ב-49 תארים ובשלל תארים אישיים. פרגוסון הוא המאמן שזכה הכי הרבה פעמים בפרס מאמן החודש בפרמייר ליג עם 27 פרסים.
בלאק ג'ק
בלאק ג'ק (באנגלית: Blackjack, מכונה לעיתים 21) הוא משחק קלפים המשמש בעיקר להימורים והוא נפוץ בבתי קזינו ברחבי העולם. המשחק ידוע מספרד עוד מהמאה ה-17. בבלאק ג'ק השחקן משווה קלפים מול הדילר, כלומר השחקנים מתחרים מול הדילר ולא אחד מול השני.
רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן
רגינה הלנה אליזבתה מרגרטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (6 בינואר 1925 - 3 בפברואר 2010) הייתה אשתו של אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.
ביוגרפיה
רגינה נולדה ב-6 בינואר 1925 בעיר וירצבורג שברפובליקת וויימאר. אביה היה גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן ואמה הייתה קלרה מריה, רוזנת קרוף. סבא רבא שלה היה גאורג השני, אביו של הדוכס האחרון של דוכסות סקסוניה-מיינינגן. אחיה אנטון אולריך נהרג בגיל עשרים במלחמת העולם השנייה. אח נוסף פרידריך אלפרד הפך לנזיר במסדר הקרטוזיאנים וויתר על כל תואריו. אחותה היחידה, מארי אליזבת נהרגה ב-1923 בגיל שלושה חודשים. בשל כך, ירשה רגינה את כל תואריהם ורכושם של הוריה. חרף העובדה שבית סקסוניה-מיינינגן היה פרוטסטנטי, רגינה קיבלה מאמה חינוך קתולי. היא גדלה בתורינגיה. ב-1946 מת אביה במחנה שבויים סובייטי, והמשפחה עברה לגרמניה המערבית.
בלאק ג'ק
מקור השם נובע מצירוף של שני הקלפים הטובים ביותר במשחק שגורמים לניצחון אוטומטי, אס ונסיך (ג'ק) שחור. אך שנים רבות נהוג שכל קלף בעל ערך 10 ואס נקראים בלאק ג'ק ויוצרים יחד את הערך 21.
רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן
ביוגרפיה
רגינה סייעה לפליטי מלחמה הונגרים במסגרת הארגון הקתולי "קאריטאס", ושם פגשה את בעלה לעתיד, אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה, בנם של קרל הראשון, קיסר אוסטריה וזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, וראש בית הבסבורג. הם נישאו ב-1951, בכנסיית סן פרנסואה-דה-קורדלירס בננסי, בירת לורן, לשעבר אדמת בית הבסבורג. החתונה זכתה לברכתו של האפיפיור פיוס השנים עשר. לאחר נישואיה היא נהגה לקרוא לעצמה "רגינה, נסיכת הכתר של אוסטריה" או "רגינה פון הבסבורג". מכיוון שבעלה לא הורשה לחזור לאוסטריה, הם חיו מ-1954 ועד מותם בעיר פקינג שבגרמניה, בווילה שנקרא "וילה אוסטריה" (Villa Austria) או "קייזרווילה" (Kaiservilla) ליד אגם סטרנברג. ב-2 בדצמבר 2005 היא סבלה מפגיעה מוחית, והועברה לבית חולים בננסי. עם זאת, עד 22 בפברואר 2006 היא התאוששה מספיק כדי להשתתף בטקס העברת שרידי אמה ואחיה אנטון אולריך לקבורה בחצר הכנסייה של באד קולברג-הילדבורג. באביב 2007 הועברו לשם גם שרידי אביה.
בלאק ג'ק
זהו משחק ההימורים היחיד שמתמטיקאים הוכיחו שיש בו דרך להפוך את הסיכויים לטובת המהמר.
רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן
ביוגרפיה
רגינה מתה בפקינג ב-3 בפברואר 2010 בגיל 85, וב-10 בפברואר נקברה לצד משפחתה. ב-16 ביולי 2011, בעת טקס הלווייתו של בעלה, הועברו שרידיה, פרט לליבה, לקריפטה הקיסרית בווינה.
בלאק ג'ק
מטרת המשחק
מטרת המשחק היא להגיע כמה שיותר קרוב ל-21 נקודות (כולל 21) ומבלי לעבור את 21. במשחק משתמשים בחפיסה אחת או יותר של 52 קלפים כל אחת. כל קלף מקבל את הניקוד הרגיל שלו על פי ערך הקלף. לדוגמה 8 שווה 8 נקודות. בני המלוכה כלומר נסיך, מלך ומלכה, והקלף 10 שווים 10 נקודות ונקראים בלשון מקצועית "תמונה" - Picture. הקלף אס הוא בעל ערך משתנה על פי בחירת השחקן, הוא שווה נקודה 1 או 11.
בלאק ג'ק
שילוב קלף בעל ערך 10 ואס נותנים יחד את הסכום 21 כלומר בלאק ג'ק - נקרא גם BJ (כמובן השחקן יבחר לתת לו את הערך 11 ולא 1). אם אחד השחקנים קיבל בלאק ג'ק הוא מקבל פי 2.5 מסכום ההימור שלו. לדוגמה אם הימר על 5 דולר הוא יקבל 12.5 דולר. אם השחקן הגיע ל-21 הוא מקבל סכום שונה - רק פי 2 מסכום ההימור שלו, כלומר אם הימר על 5 דולר יקבל חזרה 10 דולר.
רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן
משפחתה
ב-10 במאי 1951 התחתנה רגינה עם אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה, בנם של קרל הראשון, קיסר אוסטריה וזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, וילדה לו 7 ילדים:
בלאק ג'ק
בלאק ג'ק
אם הדילר קרוב יותר ל-21, כלומר קיבל יותר מהשחקן, או שהשחקן עבר את הסכום 21 (לדוגמה קלפיו שווים 24 נקודות), מה שנקרא בלשון מקצועית "נשרף", סכום ההימור שהמהמר שם על השולחן עובר לקופת הקזינו. אם הדילר קיבל יותר מ-21 הוא "נשרף" וכל שאר המשתתפים שלא "נשרפו" מנצחים, ללא קשר לסכום שבידם.
אם יש תיקו לדוגמה 20 - 20 לדילר ולמהמר, אף אחד לא מרוויח ולא מפסיד. אם הדילר קיבל בלאק ג'ק הוא רק לוקח את כל ההימור של השחקן ולא מחייב אותו ביותר. בכך שונה בעצם הרווח של השחקן והדילר מבלאק ג'ק.
ההכנה למשחק
הדילר בקזינו לוקח 8 חבילות קלפים ומערבב אותם ביד היטב מול המשתתפים. כדי לשלול לכאורה סיכוי שהדילר ירמה הוא נותן לשחקן אקראי קלף פלסטיק שחור לתקוע באקראי במקום כלשהו בחבילת הקלפים וכך בעצם מחלק את החבילה לשניים. את שני החלקים הוא מחבר ביחד ושם בשרוול מפלסטיק בצד השולחן שאיתו יותר קל לחלק את הקלפים. את הקלפים שהשתמשו בהם בסיבובי המשחק הדילר יניח במתקן ייעודי בצד השני של השולחן.
חשוב לציין שזהו ההבדל העיקרי בין משחק בקזינו לבין משחק באינטרנט. במשחק באינטרנט המחשב מערבב לאחר כל סיבוב את הקלפים ובכך יוצר אקראיות מוחלטת בכל שלב של המשחק - דבר שמונע לחלוטין כל סוג של ספירת קלפים ובכך בעצם מבטיח את ניצחון הקזינו. ישנם בתי קזינו מסוימים שמשתמשים במכונה שמערבבת את הקלפים תמיד בדומה לאינטרנט. בבתי קזינו אלו לא ניתן לספור קלפים. כיוון שמהמרים רבים מאמינים שהמכונות הורסות את המזל ונמנעים מלשחק במקומות כאלו, כיום ברוב בתי הקזינו באירופה ובארצות הברית החלוקה היא ידנית.
לאחר מכן לוקח הדילר קלף פלסטיק אדום ותוקע אותו בערימת הקלפים. מטרת הקלף היא למנוע ספירת קלפים בכך שברגע שמגיע המשחק לקלף האדום מסיימים את הסיבוב והמשחק מסתיים. בכך נשארת קבוצת קלפים שלא שיחקו בה. בדרך כלל הדילר חותך את ערימת הקלפים ב-2 חבילות בחוץ כלומר ישחקו על 6 חבילות. אם הדילר חותך על פחות חבילות לדוגמה על חבילה אחת הסיכויים של סופר הקלפים גבוהים יותר.
מהלך המשחק
בשולחן הדילר יש 6 מקומות לשחקנים. ניתן לשחק גם שחקן בודד מול הדילר. המשחק מורכב מסיבובים כך שניתן להיכנס או לצאת מהמשחק בכל סיבוב ולא חייבים להישאר עד סוף המשחק. כמו כן ניתן להיכנס בהימור על משחק של שחקן אחר. המשחק מתחיל כשהדילר מחלק 2 קלפים לכל שחקן וקלף 1 נוסף לעצמו. (בבתי קזינו מסוימים הדילר מחלק לעצמו עוד קלף הפוך.) כל השחקנים משחקים מול הדילר ולא אחד כנגד השני, לכן ייתכן שאחד (או יותר) ינצח, בעוד השאר יפסידו.
אם בשלב זה לאחד השחקנים יש בלאק ג'ק הוא מקבל את כספו ומסיים את הסיבוב. הסיכוי לקבל בלאק ג'ק הוא 1:20.
אם לא היה בלאק ג'ק לשחקן יש כמה אפשרויות:
ביטוח
אם יוצא לדילר אס הרי שיש לו באופן תאורטי חצי בלאק ג'ק - הרי אם יקבל קלף תמונה יגיע ל-21. מה שמעלה את סיכוייו בכ-40 אחוז. כדי להרוויח עוד כסף המציא הקזינו אופציה למצב כזה שנקראת "ביטוח" (Insurance) שעולה למהמר חצי מסכום ההימור שלו ובתמורה אם הדילר קיבל באמת קלף תמונה הוא לא יפסיד את החצי השני של ההימור שלו. לדוגמה אם המהמר הניח יד של 10 דולר ולדילר יצא אס - בלאק ג'ק. אם המהמר רוצה לעשות ביטוח הוא ישלם לדילר 5 דולר ואז יקרו אחד משני המצבים הבאים: במקרה והדילר באמת קיבל תמונה, המהמר יקבל פי 3 מסכום הביטוח, כלומר 15 דולר, ויצא לא מורווח ולא מופסד. אם הדילר לא קיבל תמונה, כסף הביטוח עובר לדילר בתמורה לביטוח, וממשיכים לשחק כרגיל. כמובן שאם המהמר לא שם ביטוח והדילר יקבל בלאק ג'ק כל הכסף שהימר ילך לקזינו.
מהמר שבוחר להפעיל ביטוח בעצם מפסיד מראש חצי מסכום ההימור שלו. אף מכיוון שיש סיכוי שבאמת הביטוח יגן עליו מהפסד גדול יותר הסיכויים מתקזזים רק ל 8 אחוזים יותר לטובת הקזינו. כעיקרון לא משתלם לקחת ביטוח אלא אם כן המהמר סופר קלפים והוא נמצא בספירה חיובית. כלומר צפויים לצאת קלפים גבוהים של תמונות. רק במצב כזה הסיכויים לבטח הם לטובת המהמר.
יוצא דופן
אם הדילר טעה ושלף קלף אחד יותר מדי מהשרוול הוא חייב להחזיר אותו חזרה ולא להעביר אותו לערימת הקלפים המשומשים. דבר זה נותן יתרון אדיר לסופר קלפים. אם לדוגמה הדילר שלף אס בטעות והחזיר אותו לערימה, הרי המהמר יודע שבתור הבא יצא אס, במקרה שיש תיקו בין בלאק גק לבלאק גק יש תיקו, בניגוד לתיקו 21 לבלאק גק שאתה מקבל את הסכום ללא בונוס וכמו שנאמר קלפים גבוהים הם טובים למהמר ורעים לדילר. דבר זה מקפיץ את הסיכויים למהמר בכ-40 אחוזים נוספים.
חוקי הדילר
לדילר בבלאק ג'ק אין שום שיקול דעת. הוא מונחה על פי הנחיות הקזינו ופועל כמו רובוט. הוא חייב למשוך קלפים עד 17 בלבד ואז חייב לעצור. בשונה מהמהמר שיכול לעצור גם ב-13 לדוגמה. דבר זה נותן למהמר יתרון על הדילר במספר מצבים. סופרי קלפים מנצלים היטב יתרון זה. כמו כן אם לדילר יש אס הוא תמיד מחשיב אותו כ-11 ולא כמו 1, למעט מצב אשר מוביל לכך שספירת האס כ-11 תגרום לדילר "להישרף", קרי: סך הקלפים יהיה מעל ל-21 - שאז ייספר האס כ-1.
רווח הקזינו
הקזינו תמיד מרוויח מהסיבה הפשוטה שהדילר תמיד לוקח קלפים אחרון. כך שאם שחקן נשרף והדילר נשרף אחריו עדיין המהמר יפסיד את כל כספו. מצב זה יצר סיכויי רווח קבועים לבית של 2–8 אחוזים ובכך מבטיח למעשה שגם אם שחקנים ירוויחו לפעמים לאורך זמן הקזינו תמיד ירוויח עד שהגיעו האסטרטגיות הבסיסיות וספירת הקלפים. כיום רווח הקזינו עומד על כ-0.3 אחוז.
האסטרטגיה הבסיסית
בשנת 1956 התפרסם מאמר בכתב העת של האגודה האמריקאית לסטטיסטיקה בשם "אסטרטגית אופטימום בבלאק ג'ק" בעזרת מודלים ממוחשבים ומומחים מתורת המשחקים בנו מומחים 3 טבלאות המסכמות את כל האפשרויות במשחק ומה לעשות בכל אחד מהמצבים. שחקן המשחק לפי טבלאות אלו בעצם לא מפעיל אף שיקול דעת הוא מהמר כמו רובוט לפי כללים קבועים מראש. האסטרטגיה הבסיסית Basic Strategy חוללה מהפך בקרב המהמרים בכך שהקטינה את סיכויי הקזינו מ 2–8 אחוז ל 0.3 בלבד.
ספירת קלפים
כדי להרוויח מספירת קלפים לא מספיק לשחק לפי האסטרטגיה הבסיסית אלא גם לספור קלפים. שחקן הסופר קלפים הופך את יחס הרווח לחיובי עבור השחקן בכך שאם ישחק כך לאורך זמן תמיד ירוויח. למרות המיתוס הנפוץ מהסרטים, בתי קזינו לא מפעילים אלימות כלפי סופרי קלפים, אלא פשוט לא נותנים לו להיכנס בפעם הבאה שהוא מגיע להמר. הקזינו הוא עסק פרטי ומותר לו לעשות כך.
ועדות הכנסת
ועדות הכנסת פועלות במסגרת הכנסת ומהוות מוסדות משנה שלה המופקדים על עניינים ספציפיים.
הוועדות הן זרוע ביצוע חשובה בעבודת הכנסת ומורכבות בדמות יחסי הכוחות המפלגתיים של הרכב הכנסת. מטרת הקמתן היא הפחתת מעמסת הדיונים במליאה ומתן אפשרות לפיקוח ומעקב הדוקים יותר אחר שטחי פעולה ממוקדים.
עבודת הוועדות
בכנסת מתקיימים מספר סוגי ועדות:
סמכויותיהן של הוועדות משתנות בהתאם לתחומים שעליהן הן מופקדות ומסקנותיהן מובאות בפני המליאה. נוסח החוקים שמעובדים בוועדות בדרך כלל הוא הנוסח המכריע. המחלוקת העיקרית בנוגע לסמכויותיהן נוגעת לסתירה הקיימת בין תקנון הכנסת לבין מגילת הסמכויות של הוועדות שנקבעה בראשית הכנסת הראשונה. על פי מגילת הסמכויות, נתונה בידי ועדה היכולת לדון על דעת עצמה "בכל עניין אחר אשר בתחום ענייניה", בעוד שתקנון הכנסת הגדיר מאוחר יותר מפורשות את תפקידי הוועדות. כך מצאו דרכם אל דיוני הוועדה נושאים שהוסרו מסדר היום בהצבעה במליאת הכנסת, על פי החלטת הוועדה עצמה.
ועדות הכנסת אחראיות לקיים דיוני פיקוח על הממשלה בתחומים שעליהן הן מופקדות. בדיון פיקוח, הועדה יכולה לבקש נתונים מנציגי הממשלה ולעקוב אחרי תפקוד תקין של הממשלה בתחומים שונים.
משימות מרכזיות אחדות של ועדות הכנסת הן בתחום החקיקה:
החרם על ועדות הכנסת בכנסת העשרים וארבע
עם הקמתן של ועדות הכנסת בכנסת העשרים וארבע, במפלגות "גוש הימין" באופוזיציה (הליכוד, ש"ס, יהדות התורה, הציונות הדתית) החליטו להחרים את החברות בוועדות הכנסת השונות, בטענה לחלוקה בלתי שוויונית בין חברי הקואליציה לאופוזיציה. הטענה הייתה גם ביחס למספר הוועדות המועט (לדעת מפלגות אלו) שראשותן ניתנה לאופוזיציה וגם ביחס לרוב מיוחד בוועדות מסוימות; כל זאת בזמן שהיחס המספרי של קואליציה ואופוזיציה (61-59 או 58–62) אינו מצדיק את החלוקה לדעת מפלגות אלו. בעקבות משא ומתן עם יושב ראש הכנסת ויושבת ראש הקואליציה, הוקטן הרוב בחלק מהוועדות וניתנה ראשות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לאופוזיציה; גם פשרה זאת לא הביאה לסיום החרם. חלק מחברי הכנסת מהליכוד ומש"ס בחרו לעתור לבג"ץ על מנת שיתערב בנושא. אחרי שינוי נוסף במספר חברי הוועדות לכיוונה של האופוזיציה, בג"ץ החליט לדחות את העתירות. בעקבות הפסיקה החליטו במפלגת הליכוד ובמפלגות החרדיות לשבץ חברים בוועדות שעדיין היו רלוונטיות לדיונים על התקציב לשנים 2021 ו-2022 - ועדת הכספים, ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים. לאחר העברת התקציב שיבצה מפלגת יהדות התורה חברים בכל הוועדות הקבועות שבהן קבלה מקום עבור חבריה. לעומתה, מפלגות הליכוד, ש"ס והציונות הדתית בחרו להמשיך בחרם ולא לשבץ חברים לוועדות נוספות.
הסיבות לחרם והשלכתו על עבודת הכנסת
במפלגות האופוזיציה טענו שהחרם על הוועדות נגרם כתוצאה מחלוקה לא שוויונית בהרכבי הוועדות. עיקר המחלוקת נגעה לוועדת הכספים - על כך שיש בה רוב של שני חברי כנסת לקואליציה ועל כך שסיעת הליכוד בעלת 29 המנדטים קבלה בוועדת הכספים את אותו מספר חברים כמו סיעת הרשימה המשותפת בת 6 המנדטים. מנגד, בקואליציה עלו טענות על כך שהסיבה לחרם קשורה בחוסר הכרה בלגיטימיות של הממשלה והקואליציה; טענה נוספת שעלתה היא שמדובר בתירוץ שנועד למנוע סכסוך פנימי במפלגת הליכוד שכרוך בחלוקת המקומות השונים בוועדות בין חברי המפלגה.
החרם מנע באופן ישיר את הקמתן של שתיים מוועדות הכנסת הקבועות בכנסת העשרים וארבע: את הקמת הוועדה לענייני ביקורת המדינה שלפי תקנון הכנסת חייב לעמוד בראשה חבר כנסת מהאופוזיציה ואת הקמת ועדת האתיקה שקיומה מחייב חברות של שני חברי כנסת מהקואליציה ושני חברי כנסת מהאופוזיציה. בנוסף, בעקבות החרם נוצר לראשונה מצב שבו אין השתתפות של האופוזיציה בפיקוח של ועדת החוץ והביטחון, שכן רק חברי ועדה קבועים יכולים להשתתף בדיונים של ועדות המשנה שלה.
אפקטיביות הפיקוח של ועדות הכנסת על הממשלה
לכנסת, כפרלמנט בדמוקרטיה פרלמנטרית, יש תפקיד מרכזי של פיקוח על הממשלה. ועדות הכנסת הם המקום האפקטיבי ביותר לקיום פיקוח מקצועי של חברי הכנסת על פעילות הממשלה.
בשביל קיומו של פיקוח אפקטיבי של חברי ועדות הכנסת, נדרשים מספר תנאים מצטברים:
בין ההמלצות לשיפור יכולת הפיקוח האפקטיבית של ועדות הכנסת על הממשלה; יצירת ועדות שתחומי פעילותן יחפפו לפעילות משרד ממשלתי ספציפי, והחברים בהם יתמקצעו באותו תחום.
סו ג'ונסון
סו ג'ונסון (באנגלית: Sue Johnson; נולדה ב-19 בדצמבר 1947) היא פסיכולוגית קלינית, מטפלת זוגית וסופרת קנדית. היא ידועה בעבודתה בתחום הפסיכולוגיה בנושא קשרים רומנטיים, והתקשרות. סו ג'ונסון היא אחת ממיסדות שיטת הטיפול הזוגי ממוקד הרגש.
ביוגרפיה
ג'ונסון סיימה תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת הול בשנת 1968, ובעלת תואר דוקטור בפסיכולוגיה וייעוץ מאוניברסיטת קולומביה הבריטית אותו קיבלה בשנת 1984. כיום היא מחזיקה בתואר פרופסור אמריטוס במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת אוטווה. יחד עם לס גרינברג, פיתחה ג'ונסון את הטיפול הזוגי ממוקד הרגש (EFT), גישה פסיכותרפית לזוגות המבוססת על תאוריית ההיקשרות, התפיסה המערכתית, והפסיכולוגיה ההומניסטית. היא הקימה את המרכז הבינלאומי למצוינות בטיפול ממוקד רגשי, המציע הכשרה ב-EFT לאנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש.
ג'ונסון חיברה מספר ספרים למטפלים (כולל מדריכי טיפול EFT) ולציבור הכללי.
בשנת 2016 זכתה ג'ונסון בתואר הפסיכולוג המשפחתי של השנה על ידי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה זוגית ומשפחתית.
בשנת 2017 מונתה לחברת מסדר קנדה.
חיזיון לאחר הדרשה: יעקב נאבק עם המלאך
חיזיון לאחר הדרשה: יעקב נאבק עם המלאך (באנגלית: Vision after the Sermon: Jacob Wrestling with the Angel) היא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר הצרפתי פול גוגן משנת 1888. היצירה מוצגת כיום בגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו שבסקוטלנד. היצירה צוירה בפונט אוון שבחבל ברטאן בצרפת.
תיאור היצירה
היצירה מתארת נשים ברטאניות בלבוש אופייני לתקופה כאשר הנשים מצויות בתחתית היצירה ובשמאלה. בחלקה הימני העליון של היצירה מתואר חיזיון אותו חוזות הנשים אשר יצאו מהדרשה. החיזיון מופרד מהנשים באמצעות ענף של עץ. בחזיונן רואות הנשים את יעקב נאבק במלאך, בהתאם למסופר בספר בראשית:
את חלק החיזיון של התמונה, המייצג את החיזיון המשותף של הנשים, צובע גוגן ברקע אדום, המדגיש כי זהו סופו של המאבק - מאחר שמדובר בעלות השחר.
ביצירה זו חורג גוגן מסגנונו האימפרסיוניסטי - נטורליסטי הקודם. הוא משתמש בצבעים עזים ולא טבעיים (בעיקר הצבע האדום שבחיזיון), וכמעט ואינו משתמש בגווני צבע. חריגה נוספת מהסגנון הנטורליסטי היא העובדה שדמויות המשנה (הדמויות הריאליסטיות) גדולות במידה ניכרת מיעקב והמלאך, ובכך הדבר חורג מכללי הקומפוזיציה המקובלים.
שבט (טקסונומיה)
שֵׁבֶט (באנגלית: Tribe) היא דרגת מיון טקסונומית המאפשרת מיון ביניים בין תת-משפחה לבין סוג.
חלוקה לשבטים מבוצעת לרוב כדי לבטא זיקה גנטית בין סוגים שונים במשפחה, בין אם במאפיין חיצוני כגון צבע, גודל, אופן התרבות ועוד, ובין אם הצבעה על אב משותף והתאמה גנטית המאפשרת זיווג של מינים תחת סוגים שונים. שבטים הם מיון נדיר אם מתייחסים לכלל המיונים הטקסונומיים, אך במשפחות גדולות מאוד, לדוגמה משפחות תחת פרוקי-רגליים, ניתן למצוא אותם תכופות.
דוגמאות לשימוש בדרגה זו: השימפנזה הוא סוג של קוף השייך לשבט ההומיניניים שבמשפחת ההומינידיים השייכת לסדרת הפרימטים; הטנגריים הם שבט של עופות ממשפחת הפרושיים; הפר והתאו שייכים לשבט בקר (Bovini) שבמשפחת הפריים; הטריצרטופסיני הוא שבט בתת-משפחת הכסמוזאורים שבמשפחת הצרטופסיים (הדינוזאורים בעלי הקרניים), ועוד.
קיפודים אמיתיים
קיפודים אמיתיים (שם מדעי: Erinaceinae) היא תת-משפחה של יונקים קטנים ממשפחת הקיפודיים. בני תת-משפחה זו חיים ברחבי אירופה, אסיה (לרבות ישראל) ואפריקה והם גם הופצו בידי האדם לאמריקה, אוסטרליה וניו זילנד. מצויים בה 17 מינים בתוך 5 סוגים.