cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עלי מוהר
ביוגרפיה
עֵלִי מוהר נולד בשנת 1948 בתל אביב, בן לעדינה ולפזמונאי והמשורר יחיאל מוהר (יחיאל מר), שכתב שירים רבים ללהקת הנח"ל. שני הוריו היו שכירים, ומוהר חונך על ערכי ארץ ישראל העובדת. הוא היה חבר בתנועת הנוער "המחנות העולים" ולמד בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון, שנקרא באותה העת גם "בית חינוך לילדי עובדים בצפון". הוא המשיך את לימודיו בתיכון חדש.
הוא שירת בצה"ל בעיתון במחנה נח"ל וממנו התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וכן קורס מ"כים חי"ר. במסגרת שירותו הצבאי החל לכתוב גם לעיתון "במחנה" והמשיך לכתוב בו לאורך שנים, גם אחרי שחרורו מהשירות.
בנוסף כתב מוהר בעיתון "דבר" ופרסם במשך שנים רבות שני טורים במקביל, בעיתון "העיר". מוהר שירת במלחמת ששת הימים ובמילואים במלחמת ההתשה, ובמלחמת יום הכיפורים, בה לחם בחזית הדרום בחטיבת הצנחנים "הנשר השחור".
בשנים 1978–1983 נמנה עם מגישי ציפורי לילה בגלי צה"ל.
בשנות התשעים התארח מספר פעמים כפרשן במשחקי הכדורגל האנגלי בערוץ הספורט לצד ידידו אבי מלר.
היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו לשחקנית אירית אלטר (שלאחר גירושיהם נישאה לנפתלי אלטר). מנישואין אלה נולדה בתו שרון מוהר. בפעם השנייה נישא לוויוי מוהר צידון.
בשנה האחרונה לחייו התגלה כי חלה בסרטן הלבלב, אך הוא המשיך בעבודתו ולא נתן ביטוי ישיר כלשהו למחלתו. עם זאת, בחודשים האחרונים לחייו הרבה בראיונות, אף שבדרך כלל הקפיד להימנע מכך. הוא נפטר בביתו באזור ב-30 בנובמבר 2006, והובא למנוחות בבית העלמין בחולון.
בספטמבר 2007 שודר בערוץ 8 הסרט התיעודי "עלי מוהר, שחקן נשמה" בבימויו של דוד אופק. בסרט, אשר שודר במסגרת הסדרה "גיבורי תרבות" של הערוץ, מתועד מוהר בימיו האחרונים.
שיריו
עם השנים הפך מוהר אחד הפזמונאים החשובים בישראל, במיוחד בפזמונים שכתב ליוצאי להקת כוורת: יוני רכטר, גידי גוב, אפרים שמיר, יצחק קלפטר ואלון אולארצ'יק וכן לאריק איינשטיין.
מוהר הרבה לעבוד במשותף עם יוני רכטר, שהיה למלחין הבולט ביותר של פזמוניו. מוהר כתב את המילים לשירי האלבומים "התכוונות" (1979), "בגובה העיניים" (1985), "מחשבות ואפשרויות" (1995) וכמה משירי "עוד סיפור" (2002). שיתוף הפעולה בין השניים הניב שירים ידועים כמו "העיקר זה הרומנטיקה", "שיר נבואי קוסמי עליז", "נגיעה אחת רכה", "כל עוד" ו"יש אי־שם/תן לי יד".
רכטר ומוהר גם יצאו במסע הופעות משותף, בו רכטר ניגן בפסנתר ושר, ואילו מוהר קרא קטעים שכתב לטורו "מהנעשה בעירנו", שירים שלו ושל אביו וקטעים שנכתבו במיוחד למופע. לעיתים הצטרף עלי מוהר גם לשירה בהופעות ואף הקליט כמה משיריו באולפן - "תן לי יד" עם בתו שרון, "שיר נבואי קוסמי עליז" עם יוני רכטר וכן שירים נוספים שהוקלטו במהלך שנות התשעים אך לא יצאו לאור. מוהר הודה בחפץ לב כי "לא מדובר בזמר מאוד מאוד גדול", אך על מה שהחסיר במנעד פיצה בקסם אישי. נוסף על שיתוף פעולה זה, שיתפו השניים פעולה גם בכתיבת פזמונים להצגות רבות ובהן "עלילות מקס ומוריס", "המלחמה על הבית" (2002) ו"המצליחים" (2006).
מוהר כתב מספר שירים גם לאפרים שמיר, שביצע כמה משיריו באלבומו "רוקד לקול הבנות" (1983). השיר הבולט באלבום, "רוקד לקול הבנות", נפסל תחילה להשמעה ברשות השידור, כיוון ששמיר שגה והגה את המילה "לכל" בכ' דגושה במקום בכף רפויה. מפיצי השיר שינו את שמו מ"רוקד לכל הבנות" ל"רוקד לקול הבנות" ואפשרו את אישורו לשידור. מוהר ציין מקרה זה לא אחת בערגה, כדוגמה להקפדה על תקני הגייה ולשון שפסה מן העולם. שיתוף הפעולה החשוב ביותר בין השניים היה עקיף, כאשר נקרא מוהר להוסיף מילים ללחן ישן של שמיר. מוהר כתב את המילים בהשראת תמונה שהייתה תלויה בחדר האוכל בבית ספרו, בית החינוך ע"ש א"ד גורדון, ובה נראה האיכר האידאי מן המיתוסים של שנותיה הראשונות של המדינה. התוצאה הייתה השיר "שיעור מולדת", שהיה לאחד השירים הבולטים והמזוהים ביותר של להקת "כוורת".
שיתוף פעולה נוסף היה למוהר עם אריק איינשטיין, שביצע כמה משיריו. אחד מהם, "שיר השיירה" (מהאלבום "על גבול האור", 1987), היה, לדברי מוהר, ניסיון לכתוב שיר על המדינה ועל הציונות בהתלהבות שבה כתב אביו על אותם נושאים, התלהבות שאפיינה שלושים שנה קודם לכן את החברה בארץ ישראל. לדבריו, ידע שהשיר יתקבל בהרמת גבה בישראל של שנות השמונים. שיר "נסיוני" אחר היה "שכשנבוא", שתמלל לפי לחן יווני עממי, בניסיון לבחון אם ניתן בכלל ליצור פולקלור בישראל.
שני שירים מוכרים אחרים בהם שיתפו פעולה השניים נגעו לאהבתם המשותפת לכדורגל. "ואלה שמות" הורכב משמותיהם של שחקני כדורגל שעמדו להשתתף במונדיאל של 1990, ואילו "אמרו לו", היה שיר אהבה מתנצל-מסביר על אהבתם המשותפת לקבוצת הכדורגל "הפועל תל אביב", על אף שאמרו להם ש"החולצה האדומה היא לא מציאה". בשנה האחרונה לחייו הספיק להשלים את עריכת הספר "זו אותה האהבה - אריק איינשטיין ביוגרפיה בראשי פרקים".
לפרסום מיוחד זכה השיר "שש עשרה מלאו לנער", שהיה אחד השירים אותם כתב בתחילת שנות השבעים לזמר גבי שושן. בשנת 1994 הוציא עלי מוהר אלבום אוסף בשם "וכך התחיל העצב המתוק - משירי עלי מוהר", המכיל תשעה-עשר משיריו בביצועם של יוני רכטר, אסתר עופרים, גידי גוב, אריק איינשטיין, גלי עטרי, אפרים שמיר, ואחרים. מוהר כתב גם את מילותיו של שיר הנושא לתוכנית הילדים "רחוב סומסום", שביצעו מזי כהן, גידי גוב, יוני רכטר ודפנה ארמוני. השיר רחוב סומסום הוא השיר הישראלי שמילותיו הכי קשות להבנה, בפער גדול משירים אחרים
מוהר כתב את "בקצה ילדות", ו"ריח השדה" אשר עיבד גיל אלדמע, בבצוע אושיק לוי.
בינואר 2012, במלאת שש שנים למותו, נערך בתיאטרון בית ליסין ערב מחווה לזכרו, בהפקת גלי צה"ל. בערב ביצעו אמנים איתם עבד מוהר ואחרים משיריו והוקראו מבחר מטוריו בעיתון. כמו כן בוצע בערב לראשונה שיר גנוז של מוהר, "הייתי", על ידי נורית גלרון. כמו כן נערך בתיאטרון הקאמרי מופע מחווה משותף לעלי ולאביו יחיאל מוהר.
אגודת היוצרים הישראליים אקו"ם מעניקה מדי שנה את פרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה למחבר על שמו של מוהר.
בעל טור
מוהר היה במשך כמעט ארבעים שנה כותב ובעל טור בעיתונים. בתחילת דרכו כתב בשבועון הצבאי "במחנה" ואחר־כך במשך שנים גם ב"דבר". עם הקמתו של השבועון התל אביבי "העיר", בשנת 1980, החל לפרסם בו את הטור השבועי "בשער", שעסק בענייני ספורט וכמה שנים מאוחר יותר, בשנת 1984, החל לכתוב טור שבועי נוסף, "מהנעשה בעירנו", שעסק בענייני דיומא בתל אביב.
בטור "בשער" נתן מוהר ביטוי לאהבתו לקבוצות העוטות חולצה אדומה: הפועל תל אביב ומנצ'סטר יונייטד, ואחריהן, בפער ניכר, עוטי חולצות אדומות אחרות. בטורו ברא מוהר מספר דמויות בדיוניות (פולמוסאי, בר קולמוסא, פול רנייה, ואחרים), שביטאו את דעתם של ציבורים שונים על הנושא. בשנים מאוחרות יותר הוסיף גם תחזית מנומקת לתוצאות פעלתנותן של הקבוצות האדומות בשבוע הקרוב - תחזית שהסתיימה תמיד בקביעה הבוטחת "נפרק אותם", שמשמעו, "ננצח 1:0 קטן".
בטור "מהנעשה בעירנו" עסק מוהר בכמה מאהבותיו הגדולות. ראשונה בהן הייתה העיר תל אביב. מוהר הרבה לעסוק באופייה החילוני והיומיומי של העיר, כשלעיתים הוא מגייס לצורך טיעוניו את זיכרונותיו מן העיר בימי קדם (שנות החמישים והשישים למאה העשרים) ואת המשורר האהוב עליו, נתן אלתרמן. אהבות אחרות שבהן הרבה לעסוק היו העיר פריז, אירלנד ואיי יוון, שבהם הרבה לבלות בחופשותיו. נושא אחר בו הרבה לעסוק היה השפה העברית, התפתחותה וחידושיה, עלייתן ונפילתן של מילים, התגלגלותם של ביטויים, ועוד. גישתו כאן, כבמקומות אחרים, נתנה ביטוי לעצב-נוסטלגי, מהול בהומור רך אך סרקסטי מאוד.
סיכון נזילות
סיכון נזילות הוא האפשרות שבנק לא יוכל לעמוד בהתחייבויותיו למפקידים, עקב התפתחויות לא צפויות, ויאלץ לבצע פעולות מהירות למימוש נכסים במחירי הפסד. במובנו הרחב יותר, סיכון נזילות מתייחס לכל גוף, לאו דווקא בנק, שיש לו התחייבויות, ועלול להגיע למצב של חדלות פרעון עקב אי יכולת לממש את נכסיו במועד הפרעון.
מצב קיצוני של סיכון נזילות הוא התדפקות מפקידים על דלתות בנק בדרישה למשוך את כספם, בזמן שלבנק אין מספיק נכסים נזילים להחזר מיידי של הפיקדונות. מצב זה עלול להתפתח לכדור שלג, ודורש בדרך כלל התערבות מהירה של הרשויות המפקחות.
בישראל, נדרשים הבנקים על ידי המפקח על הבנקים להתייחס לסיכוני הנזילות, תוך דגש על הרכב תיק הנכסים וחשיפתו לסיכוני שוק. כנכסים נזילים מוגדרים מזומנים, פיקדונות באוצר ובבנק ישראל לטווח קצר, ואג"ח ממשלתיות מסוימות.
על הבנקים להקים מערך למעקב אחר פער הנזילות, דהיינו הפער בין הנכסים הנזילים להתחייבויות לטווח הקצר, לרבות השלכות של סיכוני אשראי וסיכונים תפעוליים על הנזילות. כמו כן מוטלת על הבנקים החובה להכין תרחישים מתאימים ולהיערך למשבר נזילות.
משברי נזילות מפורסמים
בספטמבר 2007, בתחילתו של משבר הסאבפריים, נקלע בנק המשכנתאות הבריטי נורת'רן רוק למשבר נזילות חריף. אף על פי שבאותה עת היו נכסי הבנק גדולים מהתחייבויותיו, אך הבנק לא הצליח ללוות כסף בשוקי הכספים, כדי לממן משיכות מחשבונותיו, עקב חששם של מלווים להלוות כספים לבנקים למשכנתאות. ב-14 בספטמבר משכו מפקידים מבוהלים כמיליארד לירות שטרלינג מהבנק, כ-5% מהפיקדונות בבנק. אתר האינטרנט של הבנק קרס בשל ניסיונות כניסה של לקוחות לחשבונם. בפברואר 2008 הולאם הבנק על ידי ממשלת בריטניה. קריסתו הייתה סנונית ראשונה בשרשרת קריסה של בנקים ברחבי העולם, ובפרט בארצות הברית.
במרץ 2023 נקלע סיליקון ואלי בנק למשבר נזילות, שהוביל להשתלטות של התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות עליו.
לב סירקין
לב סירקין (ברוסית: Сыркин Лев Зиновьевич; 24 באוגוסט 1929 – 1 באוקטובר 2012) היה אמן ישראלי-רוסי - צייר, אמן-פסיפסים ופסל. סירקין יצר מעל 70 יצירות-קיר גדולות-ממדים בברית המועצות, ישראל, אירופה וארצות הברית.
הכחדת פרם-טריאס
הגורמים
קיימות מספר השערות לגבי הגורם להכחדה זו:
השערת המטאוריט
אפשרות אחת היא שבדומה להכחדת קרטיקון-שלישון פגע בכדור הארץ עצם שמימי, כנראה מטאוריט, המכיל אחוז גבוה של אירידיום וייצר מצב דומה של כיסוי אור השמש. מקומות פגיעה אפשריים מצויים באוסטרליה ובוילקסלנד, אנטארקטיקה.
לב סירקין
ביוגרפיה
כל יצירת קיר שביצע זכתה לתהודה ציבורית. סירקין עבד עם מיטב האדריכלים בישראל, בהם דוד רזניק, אריה אלחנני, מרדכי בן-חורין, שמואל מסטצ'קין ורבים אחרים. האדריכלים עמם שיתף פעולה הביעו הערכה רבה לסירקין ופועלו בתחום האמנות והתרבות בישראל, ויצירותיו זכו להכרה ותהילה עולמית. סירקין נפטר בירושלים בשנת 2012.
"הנרטיב של סירקין תפור בדיוק לפי מידות הקיר עליו הוא בוחר לעבוד, כשהוא מתחשב בחלל ובתקשורת שבין הצופה ליצירה... היצירות מעניקות לצופים בהן רגישות חדשה וגבוהה לצבע ולמורכבות צורנית. עושר זה של תחושות הולך ומתגבר עם כל צפיה חדשה ביצירותיו". (ג'רלד נורדלנד - מבקר אמנות ומנהל מוזיאונים לאמנות בארצות הברית)
הכחדת פרם-טריאס
השערת הגעשיות
אפשרות נוספת היא התפרצויות געשיות ברחבי העולם, שיצרו ענן שחור של אפר וגזים שחסם את אור השמש מיצורים פוטוסינתטיים, ובעקבות כך נגרמה התמוטטות שרשרת המזון. בנוסף חלה עלייה בריכוז פחמן דו-חמצני שהוביל להתחממות גלובלית ולגשם חומצי שבתורו קטל גם הוא מהצמחייה. התפרצויות געשיות נרחבות התרחשו במדרגות אומיישאן בסצ'ואן שבסין ומדרגות סיביר ברוסיה, מקומות בהם כיסתה הלבה שטחים נרחבים מאוד שגילם מתוארך לתקופה זו.
לב סירקין
יצירות ותערוכות
בברית המועצות יצר לב סירקין למעלה מ־50 יצירות, ביניהן:
הכחדת פרם-טריאס
השערת הגעשיות
חיזוק להשערה זו התקבל לאחרונה משכבות אפר פחם שהתגלו לאחרונה באזור הארקטי של קנדה, המאשרות את התאוריה כי התפרצות מסיבית ב"מדרגות סיביר" – הגדולה ביותר הידועה היום – חדרה שכבות פחם קדומות וגרמה להכחדה. בראיון שפורסם בדיילי מייל מספרים החוקרים מהאוניברסיטה בקלגרי כי מחקרם מעלה לראשונה עדות ישירה לכך שההתפרצות גרמה לשריפת פחם נרחבת, ששיחררה חומרים רעילים והניעה את אירוע ההכחדה.
לב סירקין
יצירות ותערוכות
יצירות קיר בישראל
רישומים וציורים
הכחדת פרם-טריאס
פנגיאה
במחצית תקפות הפרם התקבצו כל היבשות יחד ליצירת יבשת-העל פנגיאה. פנגיאה נמשכה מצפון לדרום תוך שהיא מוקפת באוקיינוס פנטלסה. התחברות היבשות גרמה להקטנת שטחי הים הרדוד ויצרה לחץ על המינים באזורים אלה. משטר הרוחות וזרמי האוקיינוס השתנו וגרמו לשינוי אקלים, כשפנים היבשת הופך צחיח. בעלי החיים הימיים סבלו משינויים אלו, אולם נראה כי להיווצרות פנגיאה לא הייתה השפעה חמורה על החיים ביבשה.
לב סירקין
יצירות ותערוכות
לב סירקין יצר מאות רישומים וציורים והשתתף עם יצירות אלה בלמעלה מ־20 תערוכות קבוצתיות וב־5 תערוכות יחיד בישראל, איטליה, צרפת, ארצות הברית ועוד. בשנת 2000 השתתף עם הרישומים שלו בתערוכה " 6e Festival Art Singulier", מרסיי, צרפת. בין הרישומים החשובים אלבום "חזון בעת קרב", שהוקדש למלחמת יום הכיפורים 1973. כשפרצה המלחמה, לב סירקין התנדב להחליף את האופים המגויסים במאפייה. לאורך המלחמה אפה לחם וכשלא עבד במאפייה, הוא צייר. התוצאה הייתה סדרה של 16 רישומים, דמיוניים ומבוססים על מציאות כאחד. הם התפרסמו במהדורה מוגבלת של 100 עותקים ממוספרים, עם דברי מבוא של מרים טל ופרד גולדשטיין בעברית, אנגלית וצרפתית.
הכחדת פרם-טריאס
תאוריית אקדח המתאן
במקומות מסוימים באוקיינוס קיימים סלעי משקע המכילים בתוכם כיסים של גז מתאן. בנסיבות מסוימות, למשל בעקבות ירידת מפלס האוקיינוס, יכול המתאן להשתחרר מהסלע. המתאן הוא גז חממה יעיל וייתכן כי שחרור מהיר של כמות גדולה של מתאן הוא שגרם לעלייה של 6 מעלות צלזיוס בסוף תקופת הפרם.
לב סירקין
יצירות ותערוכות
ספר ואיורים
הכחדת פרם-טריאס
תאוריית אקדח המתאן
קיימות תאוריות נוספות לפיהן ההכחדה נגרמה משילוב של כמה גורמים.
לב סירקין
יצירות ותערוכות
בשנת 1987 פרסם לב סירקין ספר של סיפורים קצרים ואיורים "אינני חייב לכם" (הוצאת "כחול לבן", ירושלים). ספר זה זכה להצלחה רבה בישראל ובמדינות אחרות; כמה פרקים וסיפורים קצרים פורסמו במגזינים וכתבי עת בצרפת, גרמניה וארצות הברית. כמה סיפורים קצרים הומחזו ושודרו על ידי הרדיו הישראלי; אחרים נקראו בשידורי הוכניות ספרות. סירקין גם אייר גם כמה ספרי פרוזה ושירה מאת סופרים אחרים, כולל מהדורה מוגבלת ייחודית של 40 עותקים בלבד של השיר האפי "בן 40" מאת משורר היידיש הנודע פרץ מרקיש. האמן הוזמן ליצור כמה אקס ליבריס, ויצירותיו נכללו בעלון הבינלאומי של אקס ליבריס בלונדון.
הכחדת פרם-טריאס
שינויים במגוון הביולוגי
במהלך הפרם התרבו מינים שונים בהם שרכים, מחטניים, חרקים וכן מינים שונים של זוחלים קדומים. בסוף הפרם נעלמו שרכים, צמחים עילאיים שונים ובעלי חיים רבים – שהיוו את המגוון הביולוגי של עידן הפרם. במקומם נמצאו בשכבת הסלעים המייצגת את התקופה שפע של נבגי פטריות, שעל-פי הערכות נוצרו על-גבי מצע הרקב שהתפתח מהיצורים הרבים שנכחדו. גם היחס בין האיזוטופים של פחמן 12 ופחמן 13 מאושש את העובדה שלא היו כמעט יצורים פוטוסינתטיים במהלך תקופה קצרה זו (כ-30,000–50,000 שנה) והפטריות מילאו את הגומחה האקולוגית. לאחר מכן חזרו והתפשטו האצות, ובמהלך 10 מיליון השנים הבאות התאוששה גם אוכלוסיית המחטניים והשתלטה על הגומחות האקולוגיות. מספרם של הסינאפסידים הצטמצם גם הוא, ואת מקומם תפסו הארכוזאורים וצאצאיהם כמו הדינוזאורים, הפטרוזאורים וארכוזאורים דמויי-תנין. רק לאחר כ-50 מיליון שנה התאוששה האוכלוסייה היבשתית ומילאה את החלל שנוצר, וכ-100 מיליון שנה התאוששו גם המינים הימיים.
ניו יורק, ניו יורק
ניו יורק, ניו יורק (באנגלית: New York, New York) הוא סרט דרמה מוזיקלי בבימויו של מרטין סקורסזה. זהו סרט מחווה המכיל שירים של ג'ון קנדר ופרד אייב, ולעיר מולדתו של סקורסזה ניו יורק. בסרט מככבים רוברט דה נירו ולייזה מינלי כצמד מוזיקאים ואוהבים.
תקציר העלילה
הסיפור נפתח בחגיגות יום הניצחון על יפן בשנת 1945, במועדון לילה עמוס בניו יורק. ג'ימי דויל (רוברט דה נירו) סקסופוניסט אנוכי וחד לשון פוגש בפרנסין אוואנס (לייזה מינלי) זמרת אנונימית. פרנסין בודדה אך עדיין אינה מעוניינת בשום קשר עם ג'ימי שלא מפסיק ללחוץ עליה בבקשה לקבל את מספר הטלפון שלה.
למחרת בבוקר השניים במקרה חולקים מונית, ובניגוד לרצונה פרנסין מוצאת עצמה מתלווה לאודישן של ג'ימי. באודישן ג'ימי נכנס לוויכוח עם בעל המועדון וכדי להציל את האודישן של ג'ימי, פרנסין מתחילה לשיר שיר מפורסם משנות ה-30 וג'ימי מצטרף אליה עם הסקסופון. הבעלים מתרשם מהם ולתדהמתה של פרנסין הוא מציע לשניהם עבודה כצמד. מערכת היחסים שלהם נבנית עד לכדי נישואין. אך ישנה בעיה, התנהגותו האלימה והווכחנית של ג'ימי גורמת לו לריב עם כולם ובעיקר עם פרנסין שנכנסת להריון ממנו. במהלך וויכוח קשה במיוחד פרנסין מקבלת צירים. ג'ימי לוקח אותה לבית החולים אך הוא מבין שאינו מוכן עדיין להיות אבא ונוטש אותה בחדר הלידה.
מספר שנים מאוחר יותר פרנסין מקליטה שיר שנהיה ללהיט מסחרי. היא הופכת לדמות ידועה בתעשיית המוזיקה הפופולרית ולשחקנית. גם ג'ימי מתפרסם והופך לנגן ג'אז מפורסם ובעלים של מועדון. ג'ימי מקליט את השיר "ניו יורק ניו יורק" שכובש את המצעדים, גם פרנסין לוקחת בו חלק כזמרת ומבססת את מעמדה בתור זמרת. ההופעה שלה מתקבלת יפה בעיני הקהל באותו מועדון שבו פרנסין וג'ימי נפגשו בפעם הראשונה. לאחר ההופעה ג'ימי מתקשר אליה מציע לה להתלוות איתו לדייט לארוחה. פרנסין מתפתה וצועדת אל עבר היציאה מהבמה אך ברגע האחרון משנה את דעתה וג'ימי שמחכה לה מבין שהיא לא תופיע. הוא מתהלך ברחוב לרקע של שיר הנושא, השיר שלו – ניו יורק, ניו יורק.
הכרה
הסרט יצא לאחר סרטו המצליח של סקורסזה – "נהג מונית". בניגוד לסרטו הקודם, "ניו יורק, ניו יורק" נכשל בקופות. התקציב שלו היה 14 מיליון דולר, סכום נכבד לאותה תקופה. הוא גרף רק 13.8 מיליון בקופות. האכזבה המסחרית והביקורות הפושרות הכניסו את סקורסזה לדיכאון ולנטילת סמים.
במהדורת DVD חדשה שיצאה לסרט ב-2005 הסביר סקורסזה שחיפש לעשות משהו שונה מסרטי הפשע הריאליסטיים שמהם התפרסם ועשה מעין מחווה למחזות זמר מתקופת הוליווד הקלאסית. מסיבה זאת עיצוב הסרט ותחושתו היא מעט מלאכותית מבחירה, והוא הבין שבחירתו האמנותית אינה מרצה את כולם.
הוצאה מחדש
כשהסרט יצא לראשונה אורכו היה כ-155 דקות. לאחר שנכשל בקופות הוחלט לקצרו לכ-136 דקות. הסרט יצא מחדש ב-1981 עם הסצנות שירדו בעריכה הכוללות קטע מוזיקלי ארוך שגם בגרסה המקורית היה רק חלק קטן ממנו. הזמן הכולל של ההוצאה המחודשת הוא 163 דקות.
מחזמר
בשנת 2023 עתיד לעלות בברודווי מחזמר המבוסס על הסרט.
איהור קוסטנקו
איהור איהורוביץ' קוסטנקו (31 בדצמבר 1991 – 20 בפברואר 2014) היה עיתונאי וויקיפד פעיל ב שנהרג באירועי יברומאידאן.
ביוגרפיה
איהור נולד במחוז טרנופול באוקראינה. סבו וסבתו גידלו אותו מאחר שהוריו עבדו בעת ילדותו בסנקט פטרבורג. למד בבית ספר קתולי.
קוסטנקו סיים לימודי תואר ראשון בגאוגרפיה בשנת 2013 באוניברסיטת לבוב. עבודת הסמינריון שלו עסקה בשיפור התיירות במחוז שלו. הוא אף עבד ככתב באתר "ספורטאנליטקיה".
היה פעיל מאוד בוויקיפדיה האוקראינית, שם כתב תחת שם העט "Ig2000", תרם למיזם מעל 280 ערכים בתחום התעופה, כלכלה, כדורגל ובנושאים נוספים. הערך שכתב על המשחתת הסובייטית "נזאמוזניק" הפך לערך מומלץ.
מותו
קוסטנקו נסע ב-18 בפברואר לקייב כדי להשתתף במחאות אירועי יברומאידאן, התפרצות של מחאה פרו-מערבית שקמה לאחר שהממשלה סירבה לאשר את צירוף אוקראינה לגוש האירו. הוא הצטרף לחבריו מלבוב בהקמת מחסומים שיפרדו בין המפגינים לבין כוחות הביטחון. המחאה בין המפגינים לבין כוחות השיטור התפתחה לאלימה בשעות הערב של ה-19 בפברואר.
ביום שלמחרת, ה-20 בפברואר 2014, גופתו של קוסטנקו נמצאה ברחוב, במרחק מה ממרכז האומנות "ארמון אוקטובר". היו לו שברים ברגליים וכן סימני ירי בראשו ובחזהו.
ב-22 בפברואר, תהלוכה שמנתה כמה מאות אנשים, נשאה את ארונו של קוסטנקו מקייב ללבוב אל הלווייתו. יותר מ-500 אבלים הדליקו נר לזכרו בעיר הולדתו.
מורשת
ב-21 בנובמבר 2014, יחד עם מפגינים אחרים שנהרגו באירועי המחאה, הוענק לקוסנטקו תואר "גיבור אוקראינה", התואר הלאומי הרם ביותר אותו יכול לקבל אזרח אוקראיני.
כמו כן, בשנת 2014 קוסטנקו הוכרז לאחר מותו כ"ויקיפד השנה". ג'ימי ויילס הכריז עליו כזוכה בכנס ויקימדיה שנערך באוגוסט בלונדון. הפרס הוענק לאחותו של קוסטנקו, אינה שקיבלה את הפרס חודש שלאחר מכן בקייב.
המגזין של משרד החינוך והמדעים של אוקראינה הכריז על קוסטנקו כ"סטודנט השנה". האודיטוריום באוניברסיטת לבוב נקרא "האודיטוריום לזכר איהור קוסטנקו" לכבודו. לוחית זיכרון הנושאת את שמו הוצבה בבית הספר התיכון בו למד.
דפדוף אטלנטי
דפדוף אטלנטי (מכונה באנגלית דפדוף סמל עקב ה"דרגות" שלרוחב גבו ;שם מדעי: Abudefduf saxatilis), הוא דג ממשפחת השוניתיים החי לחופי האוקיינוס האטלנטי הטרופי. דג זה שייך לסוג דפדוף.
מאפיינים
הדפדוף מצוי לחופי האוקיינוס האטלנטי שלחופי אמריקה בין דרום ארצות הברית, מפרץ מקסיקו, איי בהאמה והקריביים וכן לחופי אמריקה המרכזית והדרומית דרומה עד לאורוגוואי. אוכלוסיות בודדות מצויות גם במערב האוקיינוס האטלנטי שלחופי פורטוגל, האיים האזוריים, האיים הקנריים, כף ורדה ולחופי מערב אפריקה ולפי מספר עדויות הגיע גם לים התיכון, אם כי כנראה מדובר בבלבול במין.
דג זה שוכן לרוב בעומק של עד 40 מטרים בשוניות אלמוגים, אזורי סלעים והצעירים חיים קרוב יותר לחוף בבריכות גאות.
הדפדוף יכול להגיע לאורך של עד 22.9 סנטימטרים אך נפוץ יותר באורך 15 ס"מ והוא יכול להגיע עד למשקל 200 גרם. הוא בעל גוונים כסופים-לבנים עם גב צהוב וסביבם חמישה או ששה פסים שחורים אנכיים. לזכרים הגדולים ישנו גוון כחול, בעלי כתם כהה סביב סנפירי העחזה והפסים שלהם דהויים יותר. הדג בעל זנב מפוצל ובעל סנפירי חזה פרוקים בדומה לקרובי משפחתו.
הדפדוף חי במים צלולים ובהם מחפש מזון כמו פלנקטון, אצות, סרטנים ודגים קטנים. לעיתים הוא עוקב אחרי דולפיני סטנלה ארוכת-חרטום וניזון מהקאותיהם. הוא עצמו נטרף בידי דגי שונית גדולים יותר כמו דקריים וקוביה כלל-ימית.
בעונת הרבייה הנקבות מפיצות עד 200,000 ביצים במצבורים הקשורים על סלעים, שוניות ואלמוגים מתים ולפעמים גם על ספינות טרופות. הזכרים מפרים ושומרים על הביצים במשך כשבוע בעודם מתבגרים.
דגים אלה מגודלים לעיתים באקווריום, אך נחשבים לקשים לגידול.
ג'ניפר הדסון
ג'ניפר קייט הדסון (באנגלית: Jennifer Kate Hudson; נולדה ב-12 בספטמבר 1981) היא זמרת ושחקנית אמריקאית. הדסון היא האישה הכי צעירה והשחורה השנייה שקיבלה את כל ארבעת פרסי הבידור האמריקאיים הגדולים: אמי, גראמי, אוסקר וטוני. היא גם קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-2013. מגזין טיים כינה אותה כאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם בשנת 2020.
ביוגרפיה
הדסון נולדה בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית, למשפחה אפרו-אמריקאית, היא הילדה השלישית והצעירה ביותר של דארנל דונרסון וסמואל סימפסון.
מגיל צעיר חלמה להיות זמרת ואף הצהירה כי הזמרות ויטני יוסטון, פטי לבל ואריתה פרנקלין היוו עבורה השראה גדולה. בשנת 2004 הדסון התקבלה לעונה השלישית של תוכנית המציאות "אמריקן איידול" בה הגיעה למקום השביעי. שנה לאחר מכן הלכה לאודישנים לסרט "נערות החלומות" (Dreamgirls), וקיבלה את התפקיד של "אפי וויט", עליו זכתה מאוחר יותר בפרס אוסקר.
ב-24 באוקטובר 2008 אמה בת ה-57 של הדסון, דארנל דונרסון, ואחיה בן ה-29 ג'ייסון, נמצאו ירויים למוות בתוך הבית של דונרסון בשיקגו שם גם גרה אחותה הגדולה של הדסון, ג'וליה. התראת AMBER פורסמה בתקשורת עבור אחיינה בן ה-7, ג'וליאן קינג, כאשר אימו ג'וליה דיווחה עליו כנעדר. שלושה ימים לאחר מכן אישרה הבולשת הפדרלית כי גופה שנמצאה בווסט סייד של שיקגו היא של האחיין; ניתוח שלאחר המוות הראה שהוא נפטר מ"פצעי ירי מרובים". המשטרה האשימה את ויליאם בלפור, בעלה של ג'וליה, בשלוש עבירות של רצח בכוונה תחילה ובסעיף אחד של פלישת בית. הוא הורשע בכל שבעת הסעיפים נגדו, ביולי 2012, הוא נידון לשלושה מאסרי עולם ללא אפשרות של שחרור על תנאי, ולאחר מכן 120 שנים נוספות בגין הרשעותיו האחרות. משפחתו של הדסון יצרה את קרן הדסון-קינג למשפחות של קורבנות הרוגים, לכבוד שלושת הקורבנות. הדסון ואחותה יצרו את קרן ג'וליאן די. קינג לכבוד אחיינה. הקרן מספקת מתנות לחג המולד וציוד לבית הספר למשפחות נזקקות באזור שיקגו.
שלושה חודשים לאחר מכן הופיעה הדסון במופע הפתיחה של הסופרבול ושרה את המנון ארצות הברית, באותו חודש זכתה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום ה-R&B של השנה.
משחק
בשנת 2006 שיחקה הדסון בסרט "נערות החלומות" בתפקיד אפי וויט, לצד השחקן זוכה פרס האוסקר ג'יימי פוקס, הזמרת ביונסה נואלס והקומיקאי אדי מרפי.
בשנת 2007 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בפרס באפט"א ובפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר על השתתפותה בסרט "נערות החלומות".
בשנת 2008 שיחקה בסרט "סקס והעיר הגדולה", בתפקיד המזכירה של קרי בראדשו, ובסרט עטור הכוכבים "אנשים שבורי כנפיים" לצידם של גאי פירס, פורסט ויטאקר, קייט בקינסייל ועוד. בינואר של אותה שנה החלה לצלם את סרטה הבא שנקרא "החיים הסודיים של הדבורים", הסרט זכה לרווחים של 39 מיליון דולר. הדסון הייתה מועמדת לפרס על משחקה בסרט אך הפסידה.
בשנת 2015 שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "אימפריה" ברשת פוקס בתפקיד מישל וייט, מטפלת במוזיקה שעוזרת לאנדרה להתמודד עם הפרעת הזהות הדיסוציאטיבית.
בשנת 2020 הופיעה ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
בשנת 2021 גילמה את אריתה פרנקלין בסרט "ריספקט" בו הייתה גם המפיקה בפועל. באמצעות הסרט הבינה עד כמה פרנקלין הייתה בשבילה מודל לחיקוי. "מוזיקת הכנסייה שלנו מבוססת אך ורק עליה. Amazing Grace, שגדלתי עליו בכנסייה, נכלל באלבום שלה בעל אותה השם. לא הבנתי את זה עד שעשינו את התחקיר לסרט". על תפקידה בסרט קיבלה מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
2008-הווה: אלבום בכורה
בשנת 2020 השתתפה בשיר "" של מריה קארי ואריאנה גרנדה.
חיים אישיים
הדסון החלה לצאת עם ג'יימס פייטון ב-1999, כשהייתה בת 18. הם נפרדו בסוף 2007.
בספטמבר 2008, לאחר שנה של היכרות, הדסון התארסה לדייוויד אוטונגה, מתאבק מקצועי ב-WWE ובוגר הפקולטה למשפטים של הרווארד. ב-10 באוגוסט 2009 ילדה הדסון את בנה הראשון, דייוויד דניאל אוטונגה ג'וניור. בנובמבר 2017, הדסון ואוטונגה נפרדו.
ממלכת פולין
{{פירושונים|
ג'ון סטוקטון
ג'ון יוסטון סטוקטון (באנגלית: John Houston Stockton; נולד ב-26 במרץ 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק במשך כל הקריירה המקצוענית שלו כרכז במדי יוטה ג'אז מליגת ה-NBA. סטוקטון, אשר מוערך כאחד הרכזים הגדולים ביותר בתולדות המשחק, מחזיק בשיאי ה-NBA של כל הזמנים בקטגוריות האסיסטים והחטיפות בהפרש ניכר על פני כל שחקן אחר.
ממלכת פולין
ראו גם
}}
ג'ון סטוקטון
ראשית הקריירה
סטוקטון נולד וגדל בספוקיין, וושינגטון. את קריירת הכדורסל שלו הוא החל באוניברסיטת גונזגה, שבעיר הולדתו, שם סיים את שנתו הראשונה עם ממוצע של 20.9 נקודות למשחק ב-57% מהשדה.
קריירת ה-NBA
בדראפט ה-NBA 1984 נבחר סטוקטון במקום ה-16 על ידי קבוצת הכדורסל של יוטה ג'אז, אשר בה, כאמור, המשיך לשחק במשך כל הקריירה המקצוענית שלו. במהלך שנותיו ב-NBA קבע סטוקטון שיאים מרשימים ביותר. הוא סיים את הקריירה בממוצע דאבל-דאבל, עם 13.1 נקודות ו-10.5 אסיסטים למשחק כשהוא מחזיק בשיאי ה-NBA של כל הזמנים, הן באסיסטים (15,806) והן בחטיפות (3,265). הוא מחזיק בשיא ה-NBA במשחקים רצופים במדי קבוצה אחת, ומדורג שלישי במספר המשחקים הכולל לשחקן בליגת ה-NBA, אחרי כרים עבדול-ג'באר ורוברט פאריש. במהלך כל הקריירה הוא החמיץ 22 משחקים בלבד.
סטוקטון השתתף בעשרה ממשחקי האולסטאר, כאשר במשחק של 1993 שהתקיים בסולט לייק סיטי, יוטה, הוא הוכתר לשחקן המצטיין במשחק יחד עם חברו לקבוצה קארל מלון. סטוקטון שיחק במדי הנבחרת הלאומית של ארצות הברית במשחקים האולימפיים בשנים 1992 (כחלק מה"דרים טים") ו-1996, וזכה עמה במדליית הזהב בשתי הפעמים.
סטוקטון נשוי לנאדה סטפוביץ' ויש להם שתי בנות וארבעה בנים. בנו דייוויד סטוקטון אף הוא כדורסלן, ששיחק ב-NBA ובאירופה ובמרץ 2018 חתם ביוטה ג'אז.
סיים את הקריירה שלו עם ממוצעים של 13.1 נקודות ו-10.5 אסיסטים למשחק.
קלייבר
{{פירושונים|
מירי חנוך
מירי חנוך (נולדה ב-17 בנובמבר 1966) היא עיתונאית, סופרת ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה
שירתה בצבא ככתבת בביטאון חיל האוויר, החלה ללמוד בבית צבי אך עזבה באמצע. כתבה ב"דבר" וב"על המשמר", ערכה את עמודי התרבות במקומון "תל אביב" וחיברה תסריטים לתוכניות טלוויזיה. הייתה נשואה לחבר להקת תיסלם צוף פילוסוף, ולשניים שתי בנות: השחקנית ליה פילוסוף וגייל. בשנת 2005 נישאה לשף אייל שני, ולהם בת אחת, אנה. כיום היא מלמדת כתיבה בפקולטה לתקשורת במכללה למנהל.
בשנת 2003 הוציאה את הספר "להורים שלום" (הוצאת כתר) שהיה אוסף של טורים שהתפרסמו בין השנים 1999–2000 בעיתון "עכבר העיר". הספר עוסק בחוויות הלידה וההורות.
בשנת 2008 השתתפה חנוך בסרט הדוקומנטרי "פיצה באושוויץ" בהפקתה של אסנת טרבלסי, בו יצאה עם אביה ניצול השואה דני חנוך, ואחיה, שגי חנוך, למסע שורשים בפולין. הסרט הוקרן בערוץ 8 ביום השואה 2009.
במהלך 2009 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "מחוברות", ששודרה בערוץ הוט 3 במהלך החודשים יולי-אוגוסט 2009. ב-2010 הנחתה את התוכנית "דיבור חדיש" בערוץ 8 לצד אסף הראל.
בשנת 2010 יצא לאור ספרה "מה כל כך מצחיק בפאני" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן.
אלידע גרא
אלִידַע גֵּרָא (1931 - 10 במאי 2017) הייתה במאית קולנוע וכוריאוגרפית ישראלית. סרטה "לפני מחר" (1969) הוא הסרט העלילתי הארוך הראשון שבוים בידי אישה בישראל.
קורות חייה
גרא נולדה בארצות הברית במשפחה יהודית, גדלה בניו יורק ולמדה מחול בבית הספר ג'וליארד. היא הייתה מתלמידותיה של מרתה גרהם, הופיעה בתיאטרוני אוף ברודוויי, עסקה בכוריאוגרפיה, הקימה להקת מחול משלה ועסקה גם בהדרכת תנועה בתיאטרון. בשלב מסוים החלה לצלם מופעים שהעלתה להקתה.
בעקבות פנייה של במאי קנדי שהציע לצלם את עבודתה באולפן, נסעה לקנדה ולמדה צילום ובימוי. היא הכירה את הצייר ומעצב התפאורה הישראלי צבי (ציצי) גרא, נישאה לו ובשנת 1964 עלו לישראל יחד עם שלושת ילדיהם. בני הזוג התגרשו כעבור עשרים שנה.
בישראל לימדה שיעורי תנועה לשחקנים בתיאטרון הקאמרי, הקימה סטודיו למחול בביתה ויצרה סרטים. כמו כן עיצבה תנועה בסרטים, בהם "שני קוני למל", וכן בתיאטרונים, בין השאר בהצגות "אלקטרה" (1964) ו"תעלולי נאסר א-דין" (1965).
ב-1969 ביימה גרא את "לפני מחר", הסרט הארוך היחיד שלה. אחריו ביימה סרטי תעודה מוזמנים בשביל גופים שונים ובשלב מסוים חזרה להתמקד בתחום המחול. בין היתר ניהלה את מדור המחול באמנות לעם, הייתה המנהלת האמנותית של להקת המחול "גוונים" ונמנתה עם מייסדי הפסטיבל "גוונים במחול".
ב-2013 הוקרן סרטה של גרא "לפני מחר" במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות, בנוכחותה של הבמאית.
יצירתה
"לפני מחר" הוא הסרט העלילתי הראשון בישראל שנוצר על ידי אישה. הוא בנוי משני פרקים הדנים במהותה של האהבה: האחד הוא "אביב", שבו צעיר וצעירה מתאהבים ונפרדים. בשני, "סתיו", עובדיה, קשיש בעל דוכן פלאפל, מצית את סקרנותה של גברת אלטמן הייקית והם מתקרבים בהדרגה. גרא כתבה את התסריט עם יורם קניוק. אמנון סלומון צילם בשחור-לבן. שחזור והקרנת הסרט נערכו ביוזמתה של ישראלה שאער מעודד החוקרת את ראשית קולנוע הנשים בישראל
בסרט שיחקו ישראל (פולי) פוליאקוב מהגשש החיוור, רינה גנור שהייתה אז אחת הכוכבות המבטיחות של הקולנוע הישראלי, אריה אליאס והרקדנית רות האריס.
גרא הייתה מחלוצות הקולנוע הישראלי ומנציגיה הבולטים של תנועת "הרגישות החדשה" בו, שחבריה היו ברובם המכריע גברים.
נפטרה ב-10 במאי 2017 בביתה במגדים.
קישורים חיצוניים
על "לפני מחר":
מעבר הרים
מַעבר הרים (או מעבר; מכונה גם פּס, מאנגלית: pass) הוא נקודה נמוכה יחסית ברכס הרים, בדרך כלל גיא או אוכף, המאפשרת מעבר קל יחסית של הרכס. מעבר הֶהרים הוא נקודה נמוכה ביחס לסביבתה, אך בדרך העוברת באותה נקודה, הוא הנקודה הגבוהה ביותר. כיוון שהמעבר הוא הנקודה הנוחה לחציית הרכס, פעמים רבות יעברו בו מסלולים ומסילות ברזל. ברכסים גבוהים, המעבר עשוי להיות גדול יחסית, ולכן יהיו בו חלקים מישוריים המאפשרים בנייה. לרוב מדובר בתחנות מנוחה למטיילים, מגורי פקחים או תחנות מכס ומעבר גבולות.
מנצ'סטר סימן 1
מנצ'סטר סימן 1 היה אחד המחשבים האלקטרוניים המוקדמים. המחשב נבנה באוניברסיטת מנצ'סטר באנגליה בשנת 1949, לאחר ההצלחה בהפעלת המכונה הניסיונית קטנת המידות של מנצ'סטר. הוא כונה גם מכונה ספרתית אוטומטית. המחשב בעל חשיבות היסטורית בעיקר בשל היותו הראשון שהכיל סוג של אינדקס רגיסטרים וכן בשל היותו פלטפורמה שעל גביה פותחה שפת אוטוקוד. שפת מחשב זו הייתה אחת מ"שפות העילית" הראשונות.
צ'זארה פבזה
צ'זארה פבזה (באיטלקית: Cesare Pavese; 9 בספטמבר 1908 – 27 באוגוסט 1950) היה סופר ומשורר איטלקי, מהחשובים שבסופרי איטליה במאה העשרים.
בנוסף לעבודתו כמחבר רומנים, סיפורים קצרים ושירה, נודע פבזה גם כמתרגם וכמבקר ספרותי; בנוסף ל"אנתולוגיה האמריקנית" בעריכתו של אליו ויטוריני, נמנות עם תרגומיו אף יצירות קלאסיות כדוגמת מובי דיק מאת הרמן מלוויל, ויצירות שונות מאת ג'ון דוס פאסוס, ויליאם פוקנר, דניאל דפו, ג'יימס ג'ויס וצ'ארלס דיקנס.
במסגרת עבודתו כמבקר תרם ליצירתו של "מיתוס אמריקני" באיטליה של אמצע שנות השלושים. פבזה אף עבד בתחום ההוצאה לאור והביא אל חיק התרבות האיטלקית, בהוצאת אֶינַאוּדי רבת המוניטין, כתבים בנושאים שונים שעד אז לא היו חלק מן השיח הציבורי באיטליה, כמו אידיאליזם, מרקסיזם, נושאים דתיים, אתנולוגיים ופסיכולוגיים.
פבזה היה חוקר מלומד ואיש הגות שהיה מזוהה עם השמאל באיטליה. פבזה שלח יד בנפשו בגיל 41 בחדר קטן בקומתו השלישית של מלון "רומא" שבטורינו. במשך חייו ניסה להתגבר על הבדידות הפנימית, שאותה חש כגזרה וכייעוד.
קורות חייו
פבזה נולד בשנת 1908 בעיירה סאנטו סטפנו בֶּלְבּו שבנפת קוּנֶאוֹ ("קוֹנִי" בצרפתית, בפיימונטזית, באוקסיטנית ובפורטוגזית).
בשנות הלימודים באוניברסיטה, פבזה פיתח עניין בספרות האמריקנית. בשנים אלה שימש הן כמתרגם והן כמורה לשפה האנגלית. את התואר השיג פבזה בעבודת תזה על אודות המשורר וולט ויטמן.
השירים בספרו "מעייף לעבוד" ("Lavorare stanca") משנת 1936 היו מרעננים בחדשנותם ולצד יצירות הסיפורת שלו משכו קהל רחב.
בשנת 1950 זכה פבזה בפרס סְטְרֶגָה היוקרתי בזכות הרומן בשלושה חלקים (טריפטיכון) פרי עטו "הקיץ היפה" ("La bella estate").
האהבה הנכזבת בסיום הקשר של פבזה עם השחקנית האמריקנית קונסטנס דאולינג, שלה אף הקדיש את השירים האחרונים בספרו "יבוא המוות ועיניו יהיו עיניך", והמועקה הקיומית הובילו אותו לביצוע מעשה התאבדות ב-27 באוגוסט 1950, בחדר במלון "רומא" שבעיר טורינו.
ידידו של פבזה, הסופר דאווידה לאיולו, תיאר בספרו "ההרגל הרע האבסורדי" את הכאב הקיומי שתמיד אפף את פבזה. ידידתו וחברתו לעבודה בהוצאת "אינאודי", הסופרת נטליה גינצבורג תיארה אותו:
עונת 2003/2004 בפרמייר ליג
עונת 2003/2004 הייתה העונה ה-12 של הפרמייר ליג, הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-16 באוגוסט 2003 והסתיימה ב-15 במאי 2004.
הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. פורטסמות', לסטר סיטי ווולברהמפטון וונדררס היו הקבוצות שעלו מפוטבול ליג.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
ארסנל זכתה באליפות בפעם ה-13 בתולדות המועדון. ארסנל סיימה את העונה ללא הפסדים במשחקי הליגה ובכך היא הייתה הקבוצה הראשונה שסיימה את העונה של 38 משחקים ללא הפסד. המקרה הקודם בליגה האנגלית היה בעונת 1888/1889 בפוטבול ליג כאשר פרסטון נורת' אנד סיימה את העונה ללא הפסד, אך לאחר 22 משחקים בלבד.
כדורגלנים מצטיינים
תיירי הנרי מארסנל זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. זאת בפעם השנייה ברציפות.
תיירי הנרי מארסנל זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. זאת בפעם השנייה ברציפות.
היפופוטם מלטזי
היפופוטם מלטזי (שם מדעי: Hippopotamus melitensis) הוא מין נכחד של היפופוטם קטן שהשתייך לסוג היפופוטם. הוא היה אנדמי לאי מלטה שבים התיכון במהלך הפליסטוקן ובדומה למיני היפופוטם דומים כמו היפופוטם כרתים גמדי והיפופוטם קפריסאי גמדי, עבר גמדיות איים.
היפופוטם זה החל להגר למלטה מיבשת אירופה לאחר האירוע המסיני בו התייבש הים התיכון ממרבית מימיו ועידד הגירה למרכזו. האי מלטה היה נטול טורפים, מה שמשך את ההיפופוטם ויצורים נוספים לאי עד שהים חזר ובידד אותו.
מרבית המאובנים שלו התגלו במערת אר דאלם שבדרום-מזרח מלטה, מערה מפורסמת בה נמצאו מינים רבים של יונקים גמדיים לרבות הפיל פליאולוקסודון פלקונרי ופליאולוקסודון מנאידריינסיס.
נזויה
נהר נזויה (בסוואהילית: Mto wa Nzoia ובאנגלית Nzoia River) הוא נהר באורך 257 קילומטרים הזורם מהר אלגון בקניה. הנהר זורם דרומה ולאחר מכן מערבה ונשפך לאגם ויקטוריה בסמוך לפורט ויקטוריה.
השטח שבסביבתו זורם הנהר מיושב בלמעלה ממיליון וחצי תושבים. מימיו מהווים מקור להשקיה ושתייה לאורך כל ימות השנה. במהלך העונות הגשומות, אדמות הסחף באזור בודלנג'י מעשירות את אדמות החקלאות במורד הנהר.
דידייה אובונו
דידייה ז'נבייה אובונו אבנג (בצרפתית: Didier Janvier Ovono Ebang; נולד ב-23 בינואר 1983 בפורט-גנטיל, גבון) הוא כדורגלן גבונזי המשחק בעמדת השוער בפריז ושיחק בעבר גם בנבחרת גבון.
קריירת מועדונים
ב-2007 הצטרף לקבוצה הגאורגית, דינמו טביליסי ובאותה עונה זכה עימם באליפות. לאחר שהיה בקבוצה כשנתיים הצטרף לקבוצה הצרפתית לה מאן לשלוש וחצי שנים עד קיץ 2012. כיום הוא השוער הבכיר של אוסטנד, אשר משחקת בליגה הבלגית.
נבחרת גבון
אובונו שיחק כשוער הראשון של נבחרת גבון בגביע אפריקה לאומות 2010 בניצחון נבחרתו 0–1 על.
במאי הודיע על פרישה מהנבחרת.
פולין ופולט
פולין ופולט (צרפתית: Pauline & Paulette) הוא סרט קולנוע בלגי דובר פלמית וצרפתית משנת 2001, המספר על ארבע אחיות מבוגרות: פולין, שסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית קשה ומתפקדת כילדה בת ארבע, פולט, בעלת חנות פרחים ושחקנית חובבת, המשמשת מושא להערצתה של פולין, ססיל, האחות הצעירה שעקרה אל העיר הגדולה ומרתה, האחות הבכורה, שירשה את כל רכוש ההורים ועוסקת רק בטיפול בפולין.
עלילה
מרתה מטפלת במסירות בפולין. אך כשמרתה נפטרת, מגלות פולט וססיל, שזה בלתי אפשרי למצוא לפולין מוסד טיפולי בקרבת מקום מגוריה של פולט. הן מגלות גם, שאף אחת מהן לא תצליח לטפל בפולין במסירות הראויה בה הצליחה לטפל בה מרתה, גם אם הן יפרשו מכל עיסוקיהן האחרים.
מרתה הורישה את ההון המשפחתי למי שיטפל בפולין והאחיות ססיל ופולט מנסות לחלק את הטיפול בפולין ביניהן אך גם חלוקת הטיפול ביניהן נכשלת. פולט לא יכולה להמשיך בעיסוקיה הקודמים גם כמטפלת חלקית של פולין וססיל לא מצליחה להמשיך באורח חיים תקין עם אהוב ליבה, אלבר, כאשר פולין נמצאת בהשגחתה.
יעקב קלמס
הרב יעקב קלמס (בכתיב יידי: קעלעמס, אב ה'תר"ם, 1880 - כ"ו בטבת ה'תשי"ג, 13 בינואר 1953) היה רבה של מוסקבה וחבר מועצת הרבנות הראשית בימי קום מדינת ישראל.
חייו
בכסלו ה'תרצ"ד, בהיותו כבן 64, עלה לארץ ישראל דרך אודסה ביחד עם אשתו חסיה ושתי בנותיו דינה וריבה. בתחילה התיישב ברחוב ביל"ו בתל אביב ופעל כבורר. בדצמבר 1936 נבחר למועצת הרבנות הראשית. ונבחר מחדש בבחירות ב-1945. היה חבר בנשיאות התאחדות הרבנים פליטי רוסיא ושאר ארצות, שסייע לרבנים פליטים ולצורך כך נסע בשנת 1940 לאסוף כספים בארצות הברית. בשנת 1947 יצא שוב בשליחות לארצות הברית לאסוף כסף להקמת שיכון הרבנים בירושלים והרב משולם ראטה מלא את מקומו באופן זמני. בינואר 1953 נפטר מהתקף לב בעת ששמע ברדיו על משפט הרופאים.
שימש כדיין בבית דינו של הרב צבי פסח פרנק בירושלים. השופט חיים כהן תיאר את הרב קלמס כדיין:
סיב פחמן
סיב פחמן (לעיתים מכונה קרבוֹן, מאנגלית: Carbon fibers) הוא חומר המורכב מסיבים דקים במיוחד המכילים בעיקר אטומי פחמן. קוטר הסיבים נע בין 0.005 ל-0.010 מילימטר. סיבי הפחמן מאורגנים בגבישים זעירים הסדורים בהתאמה טובה לאורך הסיב. מבנה זה מקנה להם חוזק רב יחסית לגודלם הזעיר. השימוש הבסיסי ביותר בחומר מתקבל על ידי שזירת כמה אלפי סיבים לחוט בעל חוזק רב. את החוטים ניתן לשזור לאריג שגם הוא נהנה מחוזק רב ומשקל קל יחסית. יישום נוסף מתקבל באמצעות טבילת אריג סיבי פחמן בתרכובת מותכת כדוגמת אפוקסי לשם יצירת חומרים מרוכבים המאפשרים לעצב משטחים חזקים בעלי משקל קל. אריגים ומשטחים אלו מכונים לעיתים בפשטות, סיבי פחמן.
סיבי פחמן נמצאים בשימוש במוצרים הדורשים חוזק גבוה יחסית למשקל. ייצור סיבי הפחמן יקר יחסית, אך ניתן למצוא אותם במוצרים בתעשיית התעופה והחלל, בהנדסה אזרחית ובמוצרים המיועדים לביצועים גבוהים בתעשיית הרכב כדוגמת אופנועי מרוץ וביגוד רכיבה נלווה.
היסטוריה
סיבי הפחמן הראשונים יוצרו במעבדה של חברת יוניון קארבייד האמריקנית ב-1958 על ידי רוג'ר בייקון. תהליך הייצור היה מבוסס על חימום של סיבי משי מלאכותי, המבוססים על תאית. תהליך זה הוכח כלא יעיל כיוון שהתוצר הכיל רק 20 אחוז של פחמן. מספר שנים אחר כך פותחה שיטת הפקה שהתבססה על המרת הפולימר פוליאקרילוניטריל והפיקה תוצר המכיל 55 אחוז פחמן. השיטה הוכחה כמוצלחת והפכה מאז לשיטה העיקרית להפקת סיבי פחמן. ב-1969 נארג לראשונה אריג העשוי מסיבי פחמן על ידי חברה בריטית. מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 נעשו ניסיונות נוספים לאיתור חומרי גלם לייצור סיבי פחמן ונמצאו חומרים המבוססים על תוצרי נפט, המאפשרים לייצר סיבים בעלי 85 אחוז פחמן המתאפיינים באלסטיות וחוזק טובים.
אופן יצור
אבקת אקרילו-ניטריל מעורבבת בפלסטיק נוסף, למשל מתיל אקרילט או מתיל מתאקרילט. התערובת עוברת פלמור בתרחיף או בתמיסה על ידי קטליסט ליצירת פולי-אקרילו-ניטריל. הפולי-אקרילו-ניטריל מועבר דרך פיה ונמתח ליצירת סיב דק. בשלב זה מועברים הסיבים לתנור בטמפרטורה של 200–300 מעלות צלזיוס לכ-30 עד 120 דקות. בטמפרטורות אלו ובנוכחות חמצן עובר הסיב תהליך של סידור מולקולרי מחדש אשר בסופו משתנה מבנהו מאופי קווי לבעל מבנה סולם. מבנה הסולם מקנה לסיב עמידות תרמית גבוהה.
לאחר מכן עובר הסיב לתנור בטמפרטורות של 1,000–3,000 מעלות צלזיוס תוך כדי מתיחה ובלחץ גבוה של גזים שלא מאפשרים נוכחות חמצן. ללא חמצן הסיב לא נשרף ובמקום זאת הקשרים הבין-אטומיים רועדים בחוזקה ומסירים כמעט את כל האטומים שאינם פחמן. התוצר הסופי הוא סיב עשוי פחמן במבנה שטוח, בדומה לגרפיט, אך מתמשך ואינסופי. כדי לאפשר הדבקה טובה של הסיב לדבק שיקשור אותו לכדי חומר מרוכב (המכונה מטריצה), הוא עובר טיפול פני שטח על ידי חמצון.
יישום
היישום הנפוץ ביותר של סיבי פחמן הוא ביצירת משטחי פלסטיק מחוזקים בסיבי פחמן. סיבי הפחמן נארגים בתבניות שונות המותאמות ליישום הנדרש ואחר כך החלק מופק באחת ממספר שיטות הנבחרת לפי האופי הרצוי של החלק (רמת קשיחות, ברק, בעל צורה מפותלת ועוד). אחת השיטות מתבססת על שימוש בריק לשם הזרקה נקייה של החומר העוטף את הסיבים, למשל אפוקסי, על גבי אריג הסיבים, ומניעת בועות גז שעשויות להיוותר במשטח ולגרום להחלשתו באופן משמעותי. כדי לשמור על חוזק גבוה, מקובל גם שימוש במכונת חימום המייבשת ומעקרת את המשטח.
משטחי סיבי פחמן משמשים כמרכיב במוצרים שונים. לדוגמה:
רוטלה
רוטלה (Rotelle) היא סוג של פסטה אשר צורתה דומה לגלגל עם חישורים. היא מזכירה בצורתה את פיורי.
השם מגיע מהמילה האיטלקית שמשמעותה "גלגל קטן". בארצות הברית היא בדרך כלל נקראת "גלגל עֲגָלָה".
שימושים במטבח
ניתן להגישה עם רוטב עגבניות עם או בלי בשר. ניתן להגיש אותן גם בציר או במרקי מינסטרונה. אפשר גם לשלב אותן בסלט פסטה.
רוזנות הסן-הנאו
רוזנות הסן-הנאו (בגרמנית: Grafschaft Hessen-Hanau) הייתה טריטוריה באימפריה הרומית הקדושה. היא הופיעה כאשר הרוזנות לשעבר של הנאו-מינצנברג הפכה להיות נחלה משנית של הסן-קאסל ב-1760. כאשר הרוזן השליט, וילהלם התשיעי, הפך גם לרוזן הסן-קאסל ב-1785, החלו שתי הממשלות להתמזג, אם כי התהליך התעכב תחילה על ידי הכיבוש הצרפתי, ולאחר מכן על ידי שילוב בדוכסות הלוויין הצרפתית פרנקפורט. ההתאגדות של הסן-הנאו עם הסן-קאסל הושלמה רק ב-1821.
נחלה משנית
כאשר נסיך הכתר של הסן-קאסל, מאוחר יותר פרידריך השני, המיר את דתו לקתוליות, החליט אביו, הרוזן השליט וילהלם השמיני לעשות ככל יכולתו כדי להגביל את נחלתו העתידית של בנו. לכן הוא הפך את רוזנות הנאו-מינצנברג, שהתאגדה עם הסן-קאסל ב-1736, למחוז משנה של הסן-קאסל, והעביר אותו לבנו הבכור של פרידריך, הרוזן לעתיד וילהלם.
ריבונות
כיוון שהרוזן וילהלם היה קטין, אמו, מרי, נסיכת בריטניה הגדולה, שלטה כאפוטרופוס החוקי שלו. לאחר עלייתו לשלשטון בהסן-קאסל בשנת 1760, ניסה פרידריך השני שוב ושוב לאחד את הסן-הנאו עם הסן-קאסל, אך מאמציו כשלו עקב התנגדות בריטניה הגדולה והאצולה הפרוטסטנטית. כהגנה נוספת, חיילים מהנובר הופקדו בהנאו. כאשר וילהלם הגיע לבגרות בשנת 1764 הוא השתלט על ממשלת הרוזנות. במותו של פרידריך השני ב-1785, הפך וילהלם לרוזן הסן-קאסל. ממשלת הסן-הנאו נותרה באופן כללי נפרדת מהסן-קאסל. עם זאת, הקבינט ומשרד המלחמה אוחדו עם אלה בהסן-קאסל, ובית המשפט לערעורים של קאסל קיבל סמכות שיפוט על הנאו בשנת 1792. עד אז נשלטה הסן-הנאו כמדינה עצמאית, שעברה מודרניזציה נרחבת עם הקמת מבנים משמעותיים בבירתה הנאו. האמצעים לכך הגיעו מהסובסידיות שקיבל הרוזן השליט מדודו, ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. בתמורה, הסן-הנאו העמידה לרשותו קבוצה של 2,400 חיילים לשימוש תחת הכתר הבריטי במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
מלחמות נפוליאון
הסן-קאסל הפכה לנסיכות הבוחר ב-1803, ואילו הסן-הנאו הפכה לנסיכות הנאו. עם זאת, בשנת 1806 התפרקה האימפריה הרומית הקדושה והסן-קאסל שולבה בממלכת וסטפאליה. הנאו עברה כיבוש צבאי צרפתי, ובשנת 1810 שולבה בדוכסות הגדולה פרנקפורט, מדינת חסות צרפתית נוספת. רק לאחר מלחמת השחרור הגרמנית ב-1813 הוחזרה ריבונותה של הסן-קאסל. עם זאת, השילוב של הנאו בהסן-קאסל לא הושלם עד מותו של וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן בשנת 1821, והרפורמות המנהליות תחת יורשו וילהלם השני, כאשר הרוזנות הפכה למחוז הנאו.
אמריקניזציה
אמריקניזציה הוא מונח המשמש לתיאור תהליכי הסתגלות כלל-עולמיים למנהגים האמריקנים, קרי: אותם מאפיינים והלכי הרוח המאפיינים את ארצות הברית במישור התרבותי, החברתי והכלכלי. בשנת 2007 היוותה אוכלוסיית ארצות הברית כ-5% מאוכלוסיית העולם כולו, והתמ"ג שלה היווה רבע מהתוצר העולמי הגולמי – מה שמעיד על עוצמה כלכלית גדולה, אחת הסיבות לאמריקניזציה. כאשר התהליך מתקיים באי-רצון או בצורה בלתי נמנעת המונח יהיה בדרך כלל בעל משמעות שלילית. כאשר התהליך מתקיים מרצון, הוא יהיה לרוב בעל משמעות חיובית.
במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 שימש המושג "אמריקניזציה" בהקשר של פרויקטים לקליטת המהגרים הרבים שהגיעו לחופיה של ארצות הברית והפיכתם לאמריקנים.
תהליך האמריקניזציה כולל תפיסות כלכליות ומדיניות, שיטות מסחר וקנייה ותפיסות בתחומי התרבות, כגון סרטים וסדרות. זה כולל גם את מבנה השפה בה אנו מדברים ושימוש בסלנג. בנוסף, שינוי בלבוש ללבוש שאופייני לחברה האמריקנית.
תהליך האמריקניזציה הוא כלל עולמי, נעשה בהדרגתיות ומושפע מן התרבות האמריקאית. תהליך זה כולל אנשים/מקומות/תרבויות ופריטים שמשמשים אותנו ביום יום. לדוגמה, חברות כגון "אפל", "מקדונלד'ס" וכו' כיום נמצאות לא רק באמריקה אלא ברחבי העולם.
פוליטיקה
ממשלות רבות אשר הוקמו על ידי ארצות הברית לאחר מלחמות או לאחר תהליך דה-קולוניזציה עוצבו על בסיס המערכת האמריקאית, בהן: יפן, גרמניה, הפיליפינים, איי מרשל, קובה (עד 1959), דרום וייטנאם (עד 1975), קוריאה הדרומית, אפגניסטן, עיראק, גרנדה ומספר מדינות נוספות בדרום אמריקה.
מדיה
התפשטות מוצרי תרבות אמריקאיים כגון תוכניות הטלוויזיה, הסרטים והמוזיקה הפכו עם השנים לגורם העיקרי לאמריקניזציה של התרבות המקומית במדינות שונות ברחבי העולם. תוכניות טלוויזיה אמריקאיות משודרות כיום ברחבי העולם. על פי סקר שבוצע על ידי Radio Times, הסדרות "משפחת סימפסון", "אבודים" ו"עקרות בית נואשות" הן בין הסדרות הנצפות ביותר כיום, כאשר הסדרה "CSI" היא הסדרה הנצפית ביותר ב-20 המדינות אשר השתתפו בסקר. גם הסרטים האמריקאים פופולריים מאוד בעולם. כל 20 הסרטים הרווחיים ביותר בכל הזמנים הופקו בארצות הברית או בעלי השפעה אמריקאית (חברת הפצה אמריקאית, מפיק אמריקאי או צוות שחקנים אמריקאי). אמנים אמריקאיים רבים זכו לאורך השנים לפרסום רב ברחבי העולם. אמנים כמו פרנק סינטרה, מייקל ג'קסון ואלביס פרסלי זכו להכרה רבה ברחבי העולם ומכרו כל אחד מעל 500 מיליון אלבומים ברחבי העולם. אלבומו של מייקל ג'קסון "Thriller" נמכר ב-104 מיליון עותקים ונחשב לאלבום הנמכר ביותר של כל הזמנים.
אנגלוז השפה
האמריקניזציה באה לידי ביטוי גם בהשפעה על שפות שונות, ולוקחת חלק באנגלוז השפה וביצירת הסלנג, במדינות רבות בעולם משתמשים באופן קבוע במילים כגון: היי (Hi), ביי (Bye), ואוקיי (Okay).
Stay (שיר של דה קיד לארוי וג'סטין ביבר)
הוצאה וקידום
ב-16 ביוני 2021 רמזו דה קיד לארוי וג'סטין ביבר על שיתוף פעולה. לקראת צאתו לאור, לארוי וביבר פרסמו טיזרים לשיר מספר פעמים בחשבונות המדיה החברתית שלהם. לארוי גם הצהיר בעבר ברשתות חברתיות כי רון פרי, מנהל קולומביה רקורדס, לא מוכן להוציא את השיר, ולארוי ביקש ממעריציו להספים אותו באינסטגרם בתקווה שישנה את דעתו ויוציא אותו. לארוי פרסם תמונה שלו במשחק כדורסל באינסטגרם ב-27 ביוני 2021, כשהוא מחזיק פיסת נייר בה כתובים שם השיר ותאריך צאתו. צ'ארלי פות', אחד ממפיקי השיר, רמז על מעורבותו בשיר על ידי התגובה, "Yessssssssss". שלושה ימים לאחר מכן, שיתף לארוי קישור לשמירה מראש של השיר. למחרת, חשף את עטיפת הסינגל.
הצלחה מסחרית
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי בשבוע של 19 ביולי 2021. הוא הפך לסינגל השני במקום הראשון של לארוי, אחרי "Without You", ששהה במקום הראשון במצעד במשך שבוע במאי והחמישי של ביבר כאמן ראשי. הוא שהה במקום הראשון במשך ארבעה שבועות רצופים. בארצות הברית, השיר הגיע לראשונה למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. בשבוע של 14 באוגוסט 2021, השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר הראשון של לארוי שהגיע למקום הראשון וכן השמיני של ביבר. השיר נהפך לשיר השביעי עם מספר הסטרמות הגבוה ביותר ביממה אחת לשנת 2021, עם 7.51 מיליון הסטרמות בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי.
השיר שהה במקום השני במצעד בילבורד הוט 100 במשך 14 שבועות בין השנים 2021-2022, ושבר שיא עבור השיר עם מספר השבועות הגבוה ביותר ששהה במקום השני במצעד זה, אולם לאחר מכן השיר טיפס לראש המצעד למקום הראשון. השיר שהה במקום הראשון במשך 14 שבועות במצעד הסינגלים האוסטרלי, ונהפך לשיר השני עם מספר השבועות הגבוה ביותר בהיסטוריית מצעד זה באוסטרליה, אחרי הסינגל, "Dance Monkey" עם 24 שבועות במצעד.
במצעד בילבורד הוט 100 שבארצות הברית, השיר "Stay" הגיע למקומות השניים העליונים במצעד במשך 21 שבועות, ובכך ביבר שבר את השיא לאמן היחיד בהיסטורית המצעד אשר שני שיריו מככבים ברשימת מרבית השבועות בשניים העליונים; "Despacito" שהה במשך 17 שבועות. השיר "As It Was" של הארי סטיילס, שבר את שיאו של ביבר אם 25 שבועות לאחר מכן. מריה קארי וג'סטין ביבר נהפכו לאמנים היחידים בהיסטוריה אשר שני שיריהם מככבים ברשימה זו, "We Belong Together", ו - "Heartbreaker".
השיר שהה בעשירייה הפותחת במצעד בילבורד הוט 100 במשך 44 שבועות, ונהפך לשיר השני בתולדות המצעד אשר משיג שיא זה, לאחר הסינגל "Blinding Lights" של דה ויקנד.
רשימות כל הזמנים וסוף שנה
"Stay" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר של 2021.
הופעות חיות
עם יציאת השיר ב-9 ביולי 2021 הופיעו לארוי וביבר בתיאטרון הדרן לאס וגאס. סרטון מההופעה עלה ב-12 ביולי לערוץ היוטיוב של לארוי וצבר מעל 11 מיליון צפיות. ב-5 בספטמבר, ביבר אירח את לארוי בביצוע משותף של "Stay" במהלך הסט שלו בפסטיבל Made In America אשר התקיים בפילדלפיה שבפנסילבניה. שבוע לאחר מכן, ב-12 בספטמבר ביבר אירח את לארוי בביצוע של השיר בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021 אשר התקיים בברקליס סנטר בברוקלין שבניו יורק במהלכו זכה ביבר בקטגוריית פרס אומן השנה ובקליפ הטוב ביותר. ב-24 בנובמבר, לארוי חתם את טקס פרסי המוזיקה של ARIA לשנת 2021 עם ביצוע של השיר.
ב-14 בינואר 2023, הופיעו לארוי וביבר בהופעתו הראשונה מאז הודיע על ביטול סבב ההופעות שלו לרגל פתיחת מתחם OBB Media בלוס אנג'לס. במהלך ההופעה שכח ביבר חלק מהמילים של "Stay" כשבמקום "'Cause you ain't never left me empty-handed" שר "Cause I don’t remember the words and that’s crazy" במנגינת השיר.
מיקומי שיא
{{שני טורים
מצעדי סוף שנה
}}
משטרת פרימוריה
משטרת פרימוריה, רשמית מינהל פרימוריה לענייני פנים (ברוסית: Управления МВД России по Приморскому краю), היא מחלקת המשטרה של פרימוריה במזרח רוסיה.
המשטרה משרתת אוכלוסייה של 1.9 מיליון, כולל אוכלוסייה מקומית ואלפי התיירים והמבקרים האחרים. מטה המחלקה ממוקם בעיר הגדולה ביותר באזור: ולדיווסטוק. בעיר עצמה פועל כוח המשטרה העירוני, המדווח למשטרת פרימוריה.
היסטוריה
משטרת פרימוריה הוקמה לראשונה ב-8 באפריל 1880 מתוך הנהלת משטרת העיר ולדיווסטוק (Владивостокское городское полицейское управление). לפני כן, בעיר החל משנת 1876 הופעל צוות של 12 שוטרים בראשות מפקד המשטרה - סרן שסטינסקי.
בשנת 1891 המשטרה העירונית הופעלה על ידי חיל הז'נדרמים ונולדה מחלקת המשטרה של הרכבת. בשנת 1898, בוולדיווסטוק נוצר פיקוד מצודת ולדיווסטוק. בשנת 1907, נוצרה מחלקת הבילוש הראשונה שהוקמה כמחלקה של האוכרנה שהייתה הרשות המקומית לחקירה פוליטית. באוגוסט 1909 הוקמה המחלקה לחקירות פליליות. בשנת 1910, במסגרת מחלקת משטרת העיר ולדיווסטוק, הוקמה משטרה סינית, לאסירים סיניים.
בשנת 1918, המשטרה הצארית התפרקה ובמקומה נוצר קומיסריון הפנים העממי תחת נ.ק.ו.ד. והמשטרה האזורית נודעה כמיליציה המקומית. בנובמבר 1922, נוצרה המשטרה המחוזית הימית, שהייתה כפופה לממשלת העיר, המחוזות והעיירות. בשנת 1946, משרד קומיסריון הפנים העממי המקומי הפך למינהל האזורי של משרד הפנים של ברית המועצות. באוגוסט 1950 אורגנה המשטרה מחדש והוקמו שלוש מחלקות חדשות: כמה שירותי משטרה, המחלקה נגד גנבת רכוש סוציאליסטי ונוצר אגף מודרני לחקירות פליליות.