cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סכיזופרניה
סכיזופרניה והסיכון לאלימות כלפי אחרים
במציאות, לעומת זאת, הפרעות נפשיות חמורות אחראיות רק לכ־3%–5% מהעבירות האלימות. כ־90% או יותר מהחולים בהפרעות פסיכיאטריות קשות, כולל סכיזופרניה, אינם מבצעים אף פעם מעשי אלימות. במילים אחרות, פחות מ־10% מהחולים במחלות אלה מבצעים מעשי אלימות. אחוז זה עדיין גבוה יותר מאשר באוכלוסייה הכללית – בעיקר על רקע קו־מורבידיות עם שימוש בסמים ואלכוהול, עם היסטוריה של עבריינות והתנהגות דיסוציאלית ועל רקע של מצב פסיכוטי עם מחשבות שווא רדיפתיות, חוסר טיפול תרופתי וחוסר תובנה למחלה. בישראל נמצא אצל גברים חולי סכיזופרניה שיעור גדול פי ארבעה של מקרי אלימות לעומת אוכלוסיית הביקורת, ואצל נשים פי תשעה. השיעור היה פי חמישה אצל חולים שהשתמשו בסמים מאשר באלו שלא, ובקרב מי שהיה להם רקע של עבריינות ואלימות עוד טרם פרצה אצלם סכיזופרניה.
על פי נתוני 2011 של משרד הבריאות בישראל אודות אשפוזים בבתי חולים ובמחלקות פסיכיאטריות, מרבית האשפוזים של אנשים המאובחנים בסכיזופרניה הם אשפוזים מרצון. לפי הנתונים, שיעורם של האשפוזים בכפייה הוא פחות מרבע משיעור האשפוזים השנתי.
לאנשים הלוקים בהפרעות נפשיות קשות, לרבות סכיזופרניה, במיוחד בצורות החמורות יותר של המחלה, יש סיכון גבוה יותר להיפגע מאלימות ומעבריינות (victimization) בהשוואה לכלל האוכלוסייה.
החלמה
החלמה מסכיזופרניה יכולה להתבטא בהעלמות מלאה של התסמינים לאחר אירוע פסיכוטי ראשון וחזרה לתפקוד מלא (בשיעור הנע בין 56.9% ל־57.9%). התפתחות ההתערבויות המוקדמות לפסיכוזה בעשורים האחרונים סייעה להגדיל את חלקה של קבוצה זו מבין האנשים שפיתחו את ההפרעה. צוותי תוכנית 'דיאלוג פתוח' בפינלנד הגיעו גם ל־80% החלמה לאחר אירוע פסיכוטי ראשון. עם זאת, ישנם גם מחקרים המתארים תמונה שונה מאוד, לפיה שיעור המחלימים עומד על 13.5% בלבד והשפעתן של התערבויות מוקדמות אינה מורגשת לטווח הארוך. ישנם מקרים בהם האדם שאובחנה אצלו סכיזופרניה מחזיר לעצמו חלק מהיכולות שאיבד בעקבות התפתחות ההפרעה ומצליח לחיות חיים מספקים ומלאים אך לא נותר חופשי לגמרי מכל תסמיני ההפרעה, אלא בעיקר מחלק מהתסמינים החיוביים.
מחקר
לאורך עשרות השנים האחרונות מתקיים מחקר מגוון מאוד על הסכיזופרניה, בין השאר מתוך שאיפה לאתר גורמים להפרעה או לפחות גורמים המעלים את הסיכון לפתח אותה. עם הזמן הפכו המחקרים למתוחכמים ומורכבים יותר ויותר וכיום רבים מהמחקרים אינם מתמקדים רק בממד אחד מהתחומים המתוארים להלן אלא יוצרים שילובים שלהם. למרות המחקר הרב והמגוון אין נכון ל־2017 תמונה שלמה וקוהרנטית לגבי הסיבות להתפתחות ההפרעה. נכון להיום מקובל לתאר את הסכיזופרניה כהפרעה שמעורבים בה תהליכים רבים שיש להם היבטים ביולוגיים, גנטיים, סביבתיים ועוד. להלן דוגמה לתחומי מחקרים על סכיזופרניה מהשנים האחרונות.
מחקרים העוסקים בהשערת הדחק – נטייה (Stress – Diathesis Hypothesis)
לפי תאוריה זו, שהוצעה לראשונה ב־1997 ועודכנה ב־2008, אנשים הנוטים לכך מראש יפתחו את ההפרעה בתגובה למצב דחק. הנטייה הראשונית יכולה להיות ביולוגית, גנטית או נרכשת (שימוש בחומרים; ראו בהמשך). הדחק עשוי להיות ביולוגי, למשל פציעה, או פסיכולוגי (לדוגמה, משבר חיים, מוות דמות משמעותית וכדומה). ההשערה הנוכחית היא שקיימת מעורבות של הורמון הדחק קורטיזול בהתפתחות ההפרעה אצל אנשים מסוימים.
מחקרים העוסקים בגורמים ביולוגים
בראשית המאה ה־21 החלו להצטבר עדויות על שינויים פתולוגיים באזורי מוח שונים בסכיזופרניה, ביניהם המערכת הלימבית, הקורטקס הפרונטלי, וגרעיני הבסיס. הסיבה לשינויים פתולוגיים אלה היא כפי הנראה בעיה בהתפתחות המוח (בשלב נדידת תאי העצב בהתפתחות העוברית) או בניוון של תאי עצב לאחר התפתחותם. מחקרים שהשתמשו בסריקות הדמיה (דימות תהודה מגנטית, טומוגרפיה ממוחשבת) מצאו בין השאר כי בחולי סכיזופרניה קיימת הגדלה של חדרי המוח הלטרליים, וירידה בנפח של הקורטקס (קליפת המוח). בנוסף, נמצאה התאמה בין חומרת ממצאי ההדמיה לחומרת ההפרעה. עם זאת נכון לאמצע העשור השני של המאה ה־21 עדיין אין הסבר מבוסס מספיק על טיב הקשר בין ממצאים אלה לתסמיני הסכיזופרניה. לא ניתן לאבחן את המחלה על סמך ממצאי הדמיה אלה.
מחקרים על פעילות מוליכים עצביים (נוירו־טרנסמיטרים)
נוירוטרנסמיטורים וחומרים אחרים שנמצאו כקשורים לפסיכוזה ולסכיזופרניה הם: סרוטונין, נוראדרנלין וחומצות אמינו שונות. מחקרים מהשנים האחרונות מעלים סימן שאלה לגבי תוקפה של השערת הדופמין והמשקל שלה בתמונה הקלינית בסכיזופרניה.
מחקרים על מדדים נוירו־קוגניטיביים של סכיזופרניה
במחקרים אלה המטרה היא להבין במה פוגמת הסכיזופרניה ואיך הפגיעה משפיעה על תפקודים הקשורים לחשיבה, ביצוע של מטלות מורכבות, יכולת ריכוז וכדומה.
מחקרים העוסקים במדדי החלמה ובמאפייניה
בשנים האחרונות מתפתח גוף ידע גדל והולך לגבי החלמה מסכיזופרניה. בין היתר נבדקים גורמים התורמים לתהליך ההחלמה (מאפייני אישיות, מאפייני סביבת המחיה, נסיבות חיים, מצב רפואי ועוד), חסמים להחלמה (חסמים פוליטיים, כלכליים, סטיגמה וחסמים חברתיים אחרים). כמו כן מבוצעים מחקרים שתכליתם לבדוק ממדים שונים של החלמה על מנת לבסס מושג זה ולתת לו יתר תוקף ומשמעות.
מחקרים על התערבויות מקדמות החלמה
זה שנים שמתפתח גוף מחקר גדל והולך שתכליתו לפתח התערבויות המיועדות לקדם החלמה אצל אנשים עם הפרעות פסיכיאטריות קשות (דיכאון סכיזופרניה והפרעה דו־קוטבית). בין ההתערבויות שהוליד הכיוון הזה: ניהול מחלה והחלמה, אימון לקוגניציה ואינטראקציות חברתיות (SCIT), סינגור עצמי התערבות להפחתת סטיגמה עצמית (NECT) ועוד.
שינוי התפתחות ההפרעה לאחר האבחון
קיים גוף ידע הולך וגדל על התערבויות טיפוליות שנועדו לאנשים שנמצאים בתחילת התפתחות ההפרעה (למשל לאחר אפיזודה פסיכוטית ראשונה). גוף ידע זה מתבסס על ההבנה שאופן התפתחות הסכיזופרניה אינו בבחינת גזירת גורל ובהחלט ניתן במקרים רבים לשפר את הפרוגנוזה של ההפרעה. תחום נוסף ומתפתח של מחקר הוא ניסיון השליטה בתסמינים החיוביים (בעיקר הזיות שמיעה) באמצעות ביופידבק.
כתבי עת מדעיים מהעולם
ישנם מספר כתבי עת מחקריים באנגלית המוקדשים ספציפית למחקרים שונים בסכיזופרניה. לרובם יש גם תוכן מקוון, המחייב הרשמה (בחלק מהמקרים תמורת תשלום). בין כתבי העת המובילים:
טיפול ושיקום
ב. טיפול תרופתי: הטיפול התרופתי הוא מסד חשוב בהפחתת הסימפטומים הפעילים של המחלה, בפרט הסימפטומים החיוביים (הלוצינציות, דלוזיות וכדומה). בעולם, לרבות בישראל, נעשה שימוש במגוון רחב מאוד של תרופות נוגדות פסיכוזה. הטיפול התרופתי משולב במעקב על ידי פסיכיאטר במרפאתו העצמאית, או במרפאה לבריאות הנפש. נשאלו לפעמים שאלות לגבי תרומת הטיפול התרופתי ארוך הטווח להחלמה ושיפור באיכות החיים של נפגעי סכיזופרניה.
התרופות האנטי־פסיכוטיות נחשבות לקו הראשון בטיפול הפסיכיאטרי בסכיזופרניה. הם עשויים להפחית את תסמינים ה"חיוביים" של הפסיכוזה תוך 7–14 יום. עם זאת התכשירים האנטי־פסיכוטיים אינם משפרים באופן משמעותי את התסמינים ה"שליליים", לרבות את הדיספונקציה הקוגניטיבית. אצל המטופלים בתרופות האנטי־פסיכוטיות יורד הסיכון להתלקחות חוזרת (relapse או recurrence). בחירת התרופות מסתמכת על יתרונות, תופעות לוואי והעלות הכספית למטופל. במהלך השנים התרופות האנטי־פסיכוטיות מן הדור הישן – הנקראות "טיפיות" הוחלפו במידה רבה בתרופות האנטי־פסיכוטיות אטיפיות, במיוחד אצל המטופלים בעלי תובנה והמשתפים פעולה בנטילת התרופות. עם התרופות האטיפיות נמנות ריספרידון, אולנזפין, אמיסולפריד, אריפיפרזול, זיפרסידון, קווטיאפין, קלוטיאפין וקלוזפין. קיימת תגובה טובה ב־40%–50% מן המקרים, תגובה חלקית ב־30%–40%, ועמידות לטיפול (חוסר שיפור סימפטומטי משביע רצון אחרי שישה שבועות של טיפול בשניים או שלושה תכשירים אנטיפסיכוטיים שונים) ב־20% מהמקרים. אצל מטופלים העמידים לטיפול התרופתי ניתן לנסות את הטיפול בקלוזפין, הדורש בדיקות ספירת דם תכופות בגלל הסיכון לאגרנולוציטוזיס העלול להופיע בפחות מ־4% מהמטופלים.
לתרופות האנטי־פסיכוטיות יש תופעות לוואי. בתכשירים ה"טיפיים" יש שיעור גבוה יותר של תופעות לוואי אקסטרה־פירדמיליות, בעוד שלרבות מהתרופות ה"אטיפיות" יש תופעות לוואי של השמנה, לפעמים עלייה ברמת הסוכר עם תסמונת מטבולית. אלו בולטים יותר בטיפול באולנזפין, אולם עלייה במשקל ניתן למצוא גם בטיפול בריספרידון ובקווטיאפין וגם אחרי תרופות מן הדור הישן. התופעות של תסמונת נוירולפטית ממארת ודיסקינזיה מאוחרת מופיעות לעיתים נדירות יותר בטיפולים באמצעות תרופות אנטי־פסיכוטיות האטיפיות ("הדור החדש").
אותם מטופלים המהווים סיכון לעצמם ולאחרים ואינם רוצים ליטול תרופות או החולים שאינם מסוגלים ליטול תרופות באופן סדיר, מקבלים תכופות פעם בכמה שבועות תרופות בהזרקה בעלות השפעה ארוכת טווח (long acting או depot). הן מפחיתות את ההתלקחויות הפסיכוטיות לפעמים יותר מהתרופות בדרך פומית. ההיענות לטיפול הממושך עולה אם הוא מלווה בהתערבויות פסיכו־סוציאליות.
ג. טיפול פסיכוסוציאלי: מומלץ לשלב את הטיפול התרופתי בטיפול פסיכוסוציאלי שיקומי, שימשך לפחות 3 עד 5 שנים מפרוץ ההפרעה. בישראל יכול אדם שאובחן והוכר עם מספיק אחוזי נכות מביטוח לאומי (40% לפחות) לפנות לוועדת סל שיקום של משרד הבריאות ולקבל שירות תיאום טיפול, או שירות דיור (הוסטל, קהילה תומכת או דיור מוגן לסוגיו, כולל בבית המטופל) וכן שירותי חונכות או סומכות, סבסוד דיור ופעילויות פנאי ושירותים אחרים לפי צרכיו. הטיפול הפסיכוסוציאלי כבר בשלב מוקדם של המחלה הוא חשוב כדי למנוע לפחות חלק מהפגיעה המשמעותית באיכות החיים של אדם עם סכיזופרניה. ישנה חשיבות רבה לכך שהטיפול הפסיכוסוציאלי יהיה מותאם לתרבות ממנה מגיע האדם. עזרה בשיקום (למשל סבסוד לימודים, מציאת מקומות עבודה בשוק החופשי וכו') מתקבלת גם באמצעות אגף השיקום של הביטוח הלאומי.
ד. התערבויות מקדמות החלמה: בעשור החולף התפתחו בעולם התערבויות מבוססות ראיות המיועדות לסייע לאנשים עם הפרעות פסיכיאטריות קשות (סכיזופרניה, הפרעה דו־קוטבית, דיכאון, הפרעה כפייתית חמורה, הפרעות אכילה קשות) להשיג איכות חיים משופרת נוכח ההפרעה. חלק מההתערבויות האלו נועדו לסייע לאדם לנהל את חייו תוך התמודדות עם ההפרעה, אחרות נועדו לרכוש מיומנויות חברתיות שנשחקו, להתמודד עם סטיגמה עצמית ועוד. אדם בן 18 ומעלה שנקבעו לו 40% נכות רפואית על ידי המוסד לביטוח לאומי בעקבות הפרעה נפשית זכאי לקבל שירותי סל שיקום מצד משרד הבריאות. בנוסף קיימת אפשרות לשיקום תעסוקתי בעזרת אגף השיקום של הביטוח הלאומי.
ה. פסיכותרפיה: אין המלצה קונקרטית על סוג מסוים של פסיכותרפיה לאנשים עם אבחנה של סכיזופרניה. עם זאת, כיוון שלעיתים קרובות סיפור ההתמודדות עם ההפרעה הוא סוגיה מערכתית ומשפחתית קיימת לפעמים המלצה לפנות, למשל, לטיפול משפחתי. במרפאות הגדולות ובמסגרות אשפוז יום נפוצים טיפולים קבוצתיים.
ו. אשפוז או אשפוז מלא (עם לינה): אשפוז פסיכיאטרי מתרחש לרוב על רקע של החמרה בולטת בתסמינים, אפיזודה פסיכוטית עם צורך במעקב צמוד והשגחה, שינוי תרופתי, למשל התחלת טיפול בקלוזפין או טיפול חירום בזריקות, במקרי אי התמדה בנטילת הטיפול התרופתי וכדומה. לעיתים האשפוז הפסיכיאטרי הוא פועל יוצא מנסיבות היותו המטופל אדם שנשאר בודד, ללא אפשרות תמיכה והשגחה בסביבתו המיידית. האשפוזים יכולים להיות מלאים במחלקה סגורה או פתוחה, לפי חומרת התסמינים והסיכון. במקרים בהם אין ברירה אחרת (סיכון להתנהגות תוקפנית או אבדנית זה, הזנחה קיצונית, הפרעה ממושכת בסדר החיים התקין של עצמו והסובבים) האשפוז המלא עלול להיות אשפוז כפוי. לעיתים החמרות במצב החולה מתרחשות על רקע של אי התמדה בטיפול התרופתי. לפעמים אשפוז מרצון בתנאים משופרים ולזמן מוגבל יכול להיעשות במסגרות הקרויות "בית מאזן".
מפלגת הפעולה הדמוקרטית
מפלגת הפעולה הדמוקרטית (Stranka Demokratske Akcije ובקיצור SDA) היא מפלגה בבוסניה והרצגובינה.
סכיזופרניה
טיפול ושיקום
לפעמים החולה אינו נדרש לאשפוז מלא אלא לטיפול אינטנסיבי רב־מקצועי במסגרת אשפוז יום פסיכיאטרי או טיפול יום פסיכיאטרי. רוב החולים מטופלים לא במסגרת אשפוז אלא באופן אמבולטורי – טיפול מרפאתי – במסגרת מרפאתיות גדולות או אצל מטפלים יחידים בתחום הפסיכיאטריה – במיוחד טיפול תרופתי ומעקב פסיכיאטרי, וכן בתחום הפסיכותרפיה. ז. טיפול בנזעי חשמל (ECT) הפך בעשורים האחרונים להיות נדיר בסכיזופרניה, והוא מיושם בעיקר במקרים של עמידות לטיפולים תרופתיים, מצבים קטטוניים, או סכיזו־אפקטיביים מסוימים.
מפלגת הפעולה הדמוקרטית
המפלגה נוסדה ב־1990 והייתה למפלגה הבוסניאקית הראשונה ביוגוסלביה לשעבר. המפלגה בעלת השפעה על הבוסניאקים בתוך בוסניה והרצגובינה ומחוצה לה.
סכיזופרניה
טיפול ושיקום
ח. טיפולים משלימים לא תרופתיים: קיימים טיפולים לא תרופתיים לטיפול בתסמינים של סכיזופרניה. דוגמה לכך הוא טיפול ביופידבק, המסייע לפעמים לשלוט בתסמיני הלוצינציה. מחקר ראשון מסוגו בעולם שנערך בבית החולים הרצוג בירושלים, העלה שטיפול משלים על ידי שיאצו יכול לשפר את מצבם של חלק ממי שהתפתחה אצלם סכיזופרניה.
סכיזופרניה במדיה האמנותית
לאורך ההיסטוריה נוצרו יצירות רבות (ספרים וסרטים ועוד) על ידי אנשים שלקו בסכיזופרניה, קרוביהם, מכריהם או מטפלים שטיפלו בהם. חלק מהיצירות הללו מתאר את חוויית החיים עם ההפרעה, את הסבל, הקשיים הקשורים ליחסים עם המשפחה, לשיטות הטיפול בתקופות שונות ותהליכי השיקום והצמיחה האישית לצד ההפרעה.
המפלגה הליברלית הלאומית (לבנון)
המפלגה הליברלית הלאומית (ערבית: حزب الوطنيين الاحرار) היא מפלגה לבנונית שנוסדה על ידי נשיא לבנון כמיל שמעון בשנת 1958. כיום, ראש המפלגה הוא דורי שמעון, בנו. מרבית תומכי המפלגה היו מאז ומעולם נוצרים ובפרט המרונים שבהם.
במהלך מלחמת האזרחים בלבנון המל"ל פעלה לצידן של מפלגות נוצריות אחרות נגד התנועה הלבנונית הלאומית של גוש השמאל. הכוח הלוחם של המפלגה הייתה מיליציית הנמרים שבראשה עמד בנו של כמיל שמעון, דני. ב-1976 הצטרפה המל"ל לצד מפלגות נוצריות אחרות כגון הפלנגות הנוצריות לחזית הלבנונית. בה בעת, הנמרים השתלבו בכוח הלוחם של החזית - הכוחות הלבנוניים, שהונהגה על ידי מפקד הפלנגות בשיר ג'ומייל. ב-1980 ניסה ג'ומייל לאחד את הנהגת הנוצרים ולחסל את יריביו, ובהתקפת פתע ב-7 ביולי 1980 שזכתה לכינוי "יום הסכינים הארוכות", על בסיס הנמרים בסאפרא חיסל המיליציה. עם זאת, המפלגה הצליחה לשרוד את המתקפה. מותו של כמיל שמעון ב-1987, ההתנקשות ביורשו ובנו דני ב-1990, התחזקות הכוחות הלבנוניים כמפלגה פוליטית, החלישו את התמיכה במפלגה.
כיום בראש המפלגה עומד דורי שמעון בנו הבכור, אך הפחות כריזמטי של כמיל. דורי מכהן כראש עיריית דיר אל-קמר. המפלגה נמנעה מלהשתתף בבחירות לפרלמנט הלבנוני במהלך שנות הכיבוש הסורי את לבנון, בדומה למפלגות נוצריות אחרות. תומכי המפלגה השתתפו במהפכת הארזים ב-2005. באותה שנה השתלבה התנועה ברשימת מפגש קרנת שהואן הנוצרית והאנטי סורית, אולם לאחר מכן פרשה ממנה בהאשמת האיחוד בשחיתות.
מצפת פעולה עם מחנה ה-14 במרץ.
יעילות קלדור-היקס
יעילות קלדור-היקס או קריטריון קלדור-היקס (Kaldor–Hicks efficiency, בראשי תיבות: KH) הוא מדד ליעילות כלכלית. קרוי על שמם של הכלכלנים הבריטים ניקולאס קלדור וג'ון היקס.
מצב הוא יעיל KH אם הרווחה המצרפית של אוסף המשתתפים היא מרבית. כלומר, אין בסמוך למצב שלנו מצב אחר. ובמצב האחר הזה, סך כל "ההנאה" של המשתתפים גדולה יותר מהמצב שלנו.
בניגוד ליעילות KH, יעילות פארטו אוסרת על פגיעה ברווחתו של משתתף, גם אם פגיעה זו תגדיל את הרווחה המצרפית. ביעילות פארטו קיים קושי לקבל הכרעה על בסיס העדפות של פרטים רבים, מחסור בידע וקשיי מדידה. לעומת זאת, ביעילות קלדור-היקס יש ויתור על אלמנט הסכמה של האחר. עם זאת, הקושי ביעילות KH הוא בכך שאין הגנה על חירויות הפרט.
קרל אוברג
קרל אלברכט אוברג (בגרמנית: Carl Albrecht Oberg; 27 בינואר 1897 – 3 ביוני 1965) היה מפקד אס אס גרמני שהיה אחראי, במסגרת תפקידו, להשמדתם ולגירושם של עשרות אלפי יהודים למחנות ההשמדה שבפולין.
למרות הרשעתו בפשעי מלחמה ושני גזרי דין מוות נפרדים שנפסקו לו, קיבל אוברג חנינה מידיו של שארל דה גול נשיא צרפת וחזר לגרמניה.
ראשית חייו
אוברג נולד בהמבורג ב-27 בינואר 1897. במלחמת העולם הראשונה לחם וזכה בכמה עיטורים. ב-1920 השתתף בניסיון ההפיכה הלאומני של קאפ ("Kapp Putsch").
בראשית שנות ה-20 היה אוברג איש הקשר בשלזוויג (Schleswig) בין ארגונים לאומניים לבין הצבא הגרמני (הרייכסווהר). ב-1926 עבד כמה חודשים בחברה לממכר פירות טרופיים, אחר-כך היה מובטל עד 1930, אז רכש קיוסק לממכר טבק בהמבורג.
ב-1932 לקח אותו ריינהרד היידריך אליו למינכן ואחר כך לברלין, ואוברג היה ליד ימינו של היידריך בארגון האס דה. הוא עלה מהר בשורות האס אס, וב-1935 היה לשטנדרטנפיהרר (אלוף-משנה). ב-1938 פיקד על גדוד של האס אס במקלנבורג (Mecklenburg), ומינואר 1939 היה מפקד משטרת צוויקאו (Zwickau).
מלחמת העולם השנייה
בספטמבר 1941 מונה למפקד האס אס והמשטרה במחוז רדום שבגנרלגוברנמן, ושם היה אחראי להשמדת היהודים ולמשלוח פולנים לעבודת כפייה. במרץ 1942 הועלה לדרגת אס אס בריגדפיהרר (תת-אלוף), וב-12 במאי 1942 נשלח לפריז כמפקד הבכיר של האס אס והמשטרה של צרפת הכבושה.
אוברג היה אחראי לפרסום הצו לנשיאת הטלאי הצהוב, לאמצעים חריפים נגד המחתרת הצרפתית, ובעיקר - למימוש "הפתרון הסופי" של יהודי צרפת. לפי הוראותיו גורשו כ-75,000 יהודים מצרפת למחנות ההשמדה שבפולין. רק כמה אלפים מהם שרדו. באוגוסט 1944 הועלה לדרגת אס אס אובר-גרופנפיהרר (אלוף) וגנרל במשטרה.
בדצמבר 1944 נשלח לפקד על יחידת צבא במסגרת גיס שמפקדו היה ראש האס אס היינריך הימלר.
אחרי מלחמת העולם השנייה
ביוני 1945 נאסר אוברג בידי האמריקנים ונידון למוות. ב-10 באוקטובר 1946 הוסגר לצרפתים, וב-9 באוקטובר 1954 שוב נידון למוות. אך ב-10 באפריל 1958 הומתק עונשו למאסר עולם, וב-31 באוקטובר 1959 הומתק בצו חנינה נשיאותי ל-20 שנות מאסר ועבודות פרך.
ב-1962 קיבל אוברג חנינה מידי נשיא צרפת שארל דה גול. הוא חזר לגרמניה, ומת כעבור שלוש שנים.
פילדלפיה יוניון
פילדלפיה יוניון (באנגלית: Philadelphia Union) היא קבוצת כדורגל מפילדלפיה שבפנסילבניה המשחקת בליגת ה-MLS הצפון-אמריקנית. הקבוצה הוקמה ב-2010, והיא משחקת באצטדיון פיפיאל פארק הנמצא בפרבר של פילדלפיה. צבעי הקבוצה הם כחול כהה, וזהב.
משחקה הראשון של הקבוצה התקיים ב-25 במרץ 2010 ובו הפסידה לקבוצת סיאטל סאונדרס בתוצאה 0-2.
אבאיאנג
אַבָּאיַאנְג (באנגלית: Abaiang), או אַפָּאיַאנְג (Apaiang), שנקרא בעבר "הָאִי שַׁארְלוֹט" (Charlotte Island), הוא אטול אלמוגים המהווה חלק מאיי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט.
האטול התגלה על ידי רב החובל תומאס גילברט בשנת 1788, שקרא לאי על שם ספינתו, שארלוט. הוא מצוי בצפון איי גילברט וכולל 15 איונים, שאחד מהם מיושב. שטחו הכולל 15.5 קמ"ר. במרכז האטול מצויה לגונה ששטחה 26 ק"מ על 8 ק"מ. בדרום האטול נמצא מצר ים הנקרא "תעלת בינגהאם". המצר מאפשר גישה של כלי שיט אל הלגונה.
באי מספר יישובים, כולם על האיון הגדול ביותר של האטול: אונובואקה, בורוטיאם, קואינאוואה, אבנה, מוריקאו, טאבונטבייק, טאבווירואה, טאבוראו, טאקאראנו, טאנימאייקי, טבאנגה, טואראבו, אובאנטמאן.
באטול נמצאת מכללת סנט ג'וזף, שנוסדה בשנת 1939 ומהווה מוסד ההשכלה הגבוהה הטוב ביותר בקיריבטי.
מר-גמיש
שימושים נפוצים
המר גמיש משמש בעיקר כצעצוע לילדים ומכר בהיקף רחב בחנויות צעצועים בכל רחבי העולם. כמו כן, בתחום המשחק הוא זוכה לפופולריות רבה בשל היכולת ליצור אותו בבית בפשטות יחסית.
המר גמיש משמש גם לבעיות דחק, עצבנות ומתח נפשי במטרה לשפר את תפקודם הקוגניטיבי והנפשי של המטופלים. המר גמיש מנוסה כעת לצורך טיפול בהתמכרות בשל היכולת של עמידה בלחצים פיזיים גדולים שמאפשר למטופל לפרוק את כעסו ותסכולו על אובייקט זול שלא יהרס בקלות.
המפלגה הדמוקרטית הסרבית (בוסניה והרצגובינה)
המפלגה הדמוקרטית הסרבית (בסרבית: Srpska Demokratska Stranka) בקיצור SDS, היא מפלגה סרבית בבוסניה והרצגובינה.
המפלגה הונהגה על ידי דרגאן צ'וביץ' שהיה נשיא המדינה והודח בעקבות פרשת שחיתות כלכלית.
בבחירות האחרונות לבתי הנבחרים שהתקיימו ב-5 באוקטובר 2002 המפלגה זכתה ב 14.0% שהם 5 מושבים מתוך 42 המושבים.
בנוסף המפלגה זכתה בשני מושבים מתוך 83 המושבים באספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה.
השמן והרזה (סרט)
השמן והרזה (באנגלית: Stan & Ollie) הוא סרט ביוגרפי דרמטי קומי בבימויו של ג'ון ס. ביירד על פי תסריט מאת ג'ף פופ. הסרט מבוסס על השנים המאוחרות בחייהם של הצמד הקומי לורל והארדי, ומככבים בו סטיב קוגן בתפקיד סטן לורל וג'ון סי. ריילי בתפקיד אוליבר הארדי. הסרט הוצג לראשונה באוקטובר 2018 בפסטיבל הסרטים של לונדון. הסרט יצא בארצות הברית ב-28 בדצמבר 2018 ובבריטניה ב-11 בינואר 2019.
הסרט מתמקד בפרטי היחסים האישיים של הצמד הקומי, תוך הצגת יציאתם לסיבוב הופעות באולמות מיוזיק הול ברחבי הממלכה המאוחדת ואירלנד במהלך 1953, זאת במקביל למאמצם ליצור סרט קולנוע נוסף בכיכובם.
בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-76 ריילי היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מוזיקלי. בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-72 הסרט מועמד בשלוש קטגוריות, ביניהן פרס הסרט הבריטי הטוב ביותר, והשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (עבור סטיב קוגן).
תקציר העלילה
בשנת 1953 יוצא הצמד הקומי לסיבוב הופעות באולמות מיוזיק הול ברחבי הממלכה המאוחדת ואירלנד, זאת במקביל למאמצם ליצור סרט קולנוע נוסף בכיכובם, עיבוד קולנועי קומי לרובין הוד. יחסי ציבור גרועים בבריטניה, תחת ניהולו של המפיק ברנרד דלפונט, מובילים להופעה של הצמד באולמות כמעט ריקים מאדם, ונראה כי דלפונט מתעניין יותר בכוכב העולה נורמן וויזדום. עם זאת, לאחר שדלפונט מארגן מספר הופעות פומביות של השניים, המופע זוכה לפרסום וכתוצאה מכך הקהל ממלא את האולמות.
במהלך סיבוב ההופעות, ממשיך לורל לדרבן את הארדי להמשיך לכתוב את התסריט לסרט אודות רובין הוד, תוך שהוא מנסה ללא הצלחה ליצור קשר עם המפיק בלונדון באמצעות הטלפון. כאשר סיבוב ההופעות מגיע ללונדון, מגיע מגיע לורל אל משרדו של המפיק, ומתבשר שהפרויקט בוטל משום שהמפיק לא הצליח לגייס את הכספים הדרושים להפקתו. לורל לא מגלה זאת להארדי, והשניים ממשיכים יחד בכתיבת התסריט.
אל סיבוב ההופעות של הצמד מצטרפות נשותיהם, אידה לורל (נינה אריאנדה) ולוסיל הארדי (שירלי הנדרסון), ושני הזוגות מתאכסנים במלון סבוי. במהלך מסיבה לכבודם, לאחר ערב פתיחה מוצלח בלונדון, מתח מתגלה בין שתי הנשים, ובהמשך - לורל והארדי מתעמתים זה עם זה אודות האירועים שהתרחשו בשנת 1937 ושתוארו בפרולוג של הסרט. לאחר הוויכוח, הארדי עוזב בזעם את המסיבה, ואשתו ממהרת להצטרף אליו.
למרות המתח שביניהם, הם ממשיכים להגיע לאירועי היחצ"נות השונים של סיבוב ההופעות שלהם, לרבות השתתפות בתחרות יופי בוורת'ינג. לפני התחרות, הארדי סרב לדבר עם לורל, למרות ניסיונותיו של האחרון. כאשר מגיע רגע ההכרזה על הזוכה בתחרות, מתמוטט הארדי מהתקף לב ורופאו מצווה עליו לנוח במיטתו. כאשר נודע להם שהארדי לא יוכל להמשיך בסיבוב ההופעות, מציע דלפונט שקומיקאי אנגלי מקומי יתפוס את מקומו. לורל מגיע לבקרו והארדי מודיע לו על כוונתו לפרוש ולשוב לארצות הברית עם אשתו בהקדם האפשרי. השניים מתפייסים.
בליל המופע הבא מבין לורל שזה יהיה בלתי אפשרי מבחינתו לעבוד עם מי שדלפונט שכר להחליף את הארדי, והוא מבטל את המופע. הוא משוחח עם אשתו, ומספר לה על כוונתו לבטל את סיבוב ההופעות, ולשוב לאמריקה. בעודו אורז לעזוב נכנס הארדי אל חדרו, ומודיע לו שהחליט להמשיך עם סיבוב ההופעות, בניגוד לעצת רופאיו. שני הזוגות שטים יחד לאירלנד, ובמהלך הנסיעה מודה לורל בפני הארדי שהסרט שעליו הם עובדים לא יופק. הצמד מגיע לאירלנד, מתקבל בברכה וממשיך בסיבוב ההופעות למרות בריאותו של הארדי.
הסרט מסתיים עם אפילוג, שבו נכתב כי סיבוב ההופעות הזה היה הפעם האחרונה שהצמד עבד יחד. בריאותו של הארדי המשיכה להתדרדר לאחר מכן, והוא נפטר בשנת 1957. לאחר מותו סירב לורל לעבוד עם קומיקאים אחרים ופרש אף הוא, עד למותו שמונה שנים לאחר מכן, בשנת 1965. במהלך שמונה שנים אלו המשיך לורל לכתוב מערכונים עבור לורל והארדי.
צילומים
שלב הצילומים בממלכה המאוחדת החל באביב 2017. הצילומים התקיימו בדאדלי שבמערב המידלנדס, אנגליה, כמו גם בברמינגהאם, בהייז ובבריסטול שבדרום-מערב אנגליה. כמו כן, נעשה שימוש בלוקיישנים שונים לאוך מסילת הרכבת שבלסטרשייר.
שעות הצילומים במהלך כל יום היו מוגבלות, משום שג'ון סי. ריילי נזקק לארבע שעות בכיסא האיפור מדי יום.
הפצה
הסרט הוצג לראשונה באוקטובר 2018 בפסטיבל הסרטים של לונדון. חברת ההפצה Entertainment One Films הפיצה את הסרט בבריטניה, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, ספרד ובנלוקס. חברת ההפצה Sony Pictures Classics רכשה את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית, אמריקה הלטינית, מזרח אירופה, סין ודרום אפריקה.
תגובות וביקורות
לאחר הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל הסרטים של לונדון באוקטובר 2018, קיבל הסרט ביקורות חיוביות מצד המבקרים. על פי אתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט דירוג של 93% על פי 203 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.49 מתוך 10. על פי דעת הרוב, הסרט הוא "מחווה לזוג בדרנים אהובים עם הצצה מחבקת מאחורי הקלעים - ומבט מרגש על היתרונות ועל החסרונות שבשיתוף פעולה יצירתי". על פי אתר האינטרנט Metacritic, לסרט ציון משוקלל של 75 מתוך 100, המבוסס על 41 ביקורות, רובן חיוביות.
יהושע ליבוביץ
יהושע (אוטו אווסיי) ליבוביץ (Joshua Otto Owsei Leibowitz; חתם גם: 'יה. ל.', 'יה"ל'; א' באייר תרנ"ה, אפריל 1895 – כ"א בתמוז תשנ"ג, 10 ביולי 1993) היה רופא כללי ונוירולוג ישראלי, היסטוריון של הרפואה שהתמחה בהיסטוריה של הרפואה במקורות היהודיים והעבריים בפרט, פרופסור קליני וראש האגף לתולדות הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. חלוץ חקר תולדות הרפואה באוניברסיטה העברית, ממייסדי החברה הישראלית לתולדות הרפואה והמדע. מייסד כתב העת "קורות" לתולדות הרפואה ומדעי הטבע ועורכו הראשי.
קורות חיים
יהושע בן אלכסנדר זליג ליבוביץ נולד באביב 1895 בעיר וילנה שבמערב האימפריה הרוסית (ליטא), והתחנך בריגה. ב-1913 נסע מערבה ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג שבגרמניה, אולם לימודיו נקטעו עקב המלחמה, והוא חזר לספסל הלימודים ב-1918, וקיבל תואר דוקטור לרפואה בהיידלברג ב-1922. בשנים שבתווך המשיך להשתלם בהשכלה כללית, בעיקר בעברית. עבר התמחות בבית החולים האוניברסיטאי בהיידלברג עד 1924, אז עבר לבית החולים המחוזי בדנציג, שם עבד עד 1926. התעניין ברפואה פנימית, פסיכיאטריה ובעיקר נוירולוגיה. בשנת 1927 התמנה כמנהל סנטוריום "טָאוּנוּס" (Taunus) בבאד הומבורג. נישא לחנה בינג (Bing). בשנותיו בבאד הומבורג קשר קשרים עם האינטליגנציה היהודית בפרנקפורט, והרצה על ספרות עברית ומחשבת ישראל בבית המדרש היהודי החופשי.
ב-1957 הציע את הקורס הראשון בהיסטוריה של הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1959 התמנה כפרופסור חבר קליני וראש האגף לתולדות הרפואה באוניברסיטה העברית. ייסד את המדור להיסטוריה של הרפואה באוניברסיטה והיה ועמד בראשו. היה מרצה אורח בבית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל. כיהן כרופא מחוזי בכיר של קופת חולים כללית בנחלת אחים שבירושלים. שימש כנציג הישראלי לאגודה הבינלאומית להיסטוריה של הרפואה (International Society for the History of Medicine), היה ממוביליה והשתתף בכל כינוסיה מ-1950 ועד 1982. בשנות ה-60 ו70 נסע מספר פעמים עם אשתו לנסיעות מחקר ממושכות במכון וספריית ולקום (Wellcome) להיסטוריה של הרפואה בלונדון. ערך את תחום תולדות הרפואה באנציקלופדיה העברית. היה חבר מועצת מערכת מפעל הביבליוגרפיה העברית. בשנת 1969 זכה בפרס משה איינהורן לחקר הלשון והספרות הרפואית העברית מטעם עיריית תל אביב על מפעל חייו בחקר תולדות הרפואה הכללית והעברית.
פרסם מאות מאמרים, וכן ההדיר והוציא לאור כתבים רפואיים היסטוריים. בין מחקריים החשובים: המונוגרפיה The History of Coronary Heart Disease ("ההיסטוריה של מחלת לב כלילית"; לונדון 1970).
השיג תהילה בינלאומית, והיה במשך כמה שנים נשיא האקדמיה הבינלאומית להיסטוריה של הרפואה.
ליבוביץ היה פעיל בשדה המחקר עד אחרי שנתו ה-95; המאמר האחרון מפרי עטו התפרסם ב"קורות" בתשנ"ב-1991. נפטר בקיץ 1993 בירושלים, בגיל 98. נקבר בהר הזיתים. אלמנתו חנה נפטרה בספטמבר 2004.
ארכיונו, ובו התכתבות, חומר ביוגרפי, פעילותו הציבורית והמחקרית בתולדות הרפואה ומחקריו על הרמב"ם, שמור משנת 2004 בספרייה הלאומית.
דודניו היו ישעיהו ונחמה ליבוביץ (בני דודו מרדכי קלמן) ושלמה לבב (בן דודו צבי).
הבולט שבין תלמידיו היה פרופ' שמואל קוטק שכיהן אחריו כראש היחידה להיסטוריה של הרפואה בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית.
היה ממשתתפי חוג הראי"ה, קבוצת לימוד והעמקה בכתבי הראי"ה קוק.
לקריאה נוספת
ביבליוגרפיה של כתביו:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
גליץ'
גליץ' (באנגלית: Glitch) הוא ז'אנר במוזיקה אלקטרונית ניסיונית (אקספרימנטלית) אשר התפתח בשלהי שנות ה-90. הסגנון המוזיקלי של הגליץ' מאופיין באווירה מהורהרת ואיטית, ובצלילים שהם תוצרי לוואי ווקאליים של תפקוד לקוי של אלקטרוניקה ספרתית ומכשירים חשמליים, כאלו הנגרמים למשל מבאגים, קריסת מערכות, רעשי חומרה, שגיאות מערכת, "קפיצות" בניגון דיסקים ודיסטורשן דיגיטלי, וגם ממכשירים חשמליים כמו מכשירי פקס ומודמים.
על אף שמדובר בז'אנר מודרני, המקורות האסתטיים של הסגנון נמצאים עוד במניפסט "אמנות הרעש" שכתב לואיג'י רוסולו בשנת 1913, הדן בחשיבותה של המוזיקה האלקטרונית כאמצעי לכינון מחדש של המוזיקה בעידן הפוטוריסטי, והיה הבסיס למוזיקת נויז. המגזין האמריקאי "Computer Music Journal" פרסם בשנת 2000 מאמר מאת מלחין המוזיקה האלקטרונית קים קאסקון, בו עשה קאסקון שימוש במושג "פוסט-דיגיטל" על מנת לתאר ניסויים מוזיקליים שונים הקשורים לאסתטיקה של הגליץ'. קאסקון היה הראשון שהתייחס לגליץ' כתת-ז'אנר של מוזיקה אלקטרונית.
להקות ואמנים רבים מז'אנרים שונים עושים שימוש באלמנטים של גליץ' (למשל ביורק, קוקורוזי, אדם, מום, נוטוויסט, גליצ' מוב אמילי בלו ואחרים), ושימוש זה הוא מהמאפיינים הבולטים של הפולקטרוניקה.
ממצוא חפצך
האיסור ממצוא חפצך הוא איסור הלכתי בהלכות שבת האוסר לעשות ביום השבת מעשים כהכנה לדברים האסורים בשבת, גם אם המעשים האסורים עצמם יַעָשוּ בחול בלבד.
מקור
המקור לכלל זה נלמד מהפסוק: שממנו למדו חכמים. איסור זה קיים גם אם המעשה בעצמו אינו כולל בתוכו שום מלאכה מהתורה או שבות מדברי חכמים, והוא חל אפילו על דברים המותרים - כמו הליכה - המיועדת כהכנה למעשה אחר שיעשה במוצאי שבת ואסור לעשותו בשבת.
במעשה
האיסור לעשות מעשה מותר בשבת כהכנה לדבר האסור, הוא דווקא כאשר המעשה עצמו מוכיח מתוכו שהוא מיועד לדבר האסור וניכר כן לעין הרואים, כמו אדם ההולך בשדה המיועד לחרישה וקצירה וזריעה כדי לראות את שצריכים להעשות לאחר השבת או המתקרב לפתח מרחץ שנמצא חוץ לעיר במקום שאין הרגילות ללכת שם לצורך סתמי (כמו שהיה נהוג בעבר), אך אם ההליכה נעשית בצורה שלא ניתן לדעת אם הוא עושה לצורך דבר האסור או לא, כמו טיול סתמי ונינוח מחוץ לעיר במקום שמותר ללכת מדין תחום שבת שהרואה חושב שהלך שם לבקש בעל חיים שנאבד לו (-אם הוא עם הארץ) או עוסק בתורה מתוך עיון בהליכה ניחוחה ברחוב (-אם הוא תלמיד חכם), מותר הדבר, למרות שבמוצאי שבת אנו רואים שמטפל בגינתו הסמוכה למקום, חושב הרואה שייתכן שהלך למטרה אחרת ומכיוון שכבר הגיע למקום טיפל בצרכיו.
לעומת זאת, בדומה לאיסור שלא יהא דיבורך של שבת כדיבורך של חול, אם ההליכה נעשית לצורך דבר שיש אופן מסוים בעולם שיהיה ניתן לעשותו בהיתר, כמו לשכור פועלים או לתלוש פירות מגינתו או טלטול מוקצה, אבל אם ההליכה מחוץ לעיר נעשית לצורך הבאת בעל חיים שמותר לטלטלו בשבת, וניתן היה להביאו משם לו היה בדרך אוהלים קטנים המיועדים לשמירה על העיר הנחשבים כחלק מהעיר (בורגנין בלשון חז"ל), מותר להחשיך לצורך מלאכה זו, שכן מלאכה זו מותרת היא בעצם ורק איסור אחר כובל אותה, וההכנה היא לצורך החלק המותר ולא לחלק האסור.
אמנם מותר להכין משבת לחול כשמדובר בדבר מצווה: "מחשיכין על התחום לעשות צרכי כלה או צרכי מת להביא לו ארון ותכריכין..." .
בדיבור
בנוסף, אסור גם לדבר דיבור המשמש כהכנה לדבר האסור לעשות בשבת, ולכן אדם שמבקש מאדם אחר שיעשה לו טובה מסוימת - הכרוכה באיסור שבת, עובר על איסור "ממצוא חפצך" (מלבד איסור "ודבר דבר").
בהרהור
באופן עקרוני הרהור בשבת בעסקים מותר גם אם הם כרוכים במלאכות שבת, שהרי חכמים סייגו את ההלכה ואמרו "ודבר דבר" שמכך משמע שהרהור מותר, אך אם יש לאדם דאגה או טרדה מתוך מחשבה זו הדבר אסור בדומה, אסור גם לדבר בשבת מפטירת קרוב או חבר הגורמת צער. ומשום עונג שבת, מצווה שלא להרהר כלל בעסקיו, ויהא בעיניו כאילו כל מלאכתו עשויה, שאין לך עונג גדול מזה.
שטרי הדיוטות
לעיתים ייתכן שגם דבר שאינו כולל בתוכו שום מעשה או דיבור יהיה אסור, והוא אם קורא "שטרי הדיוטות" שהכוונה לשטרי חובות, קניין, משכון וחשבונות של חול ודברים האסורים לעשות בשבת. העיון במסמכים אלו כרוך באיסור "ממצוא חפצך", גם אם העיון נעשה ללא קריאה הכרוכה בדיבור. בעל התניא מסביר:.
מכיוון שחז"ל חששו שיבוא האדם לקרוא בשטרות כאלו, הם גזרו על כל כתב שכתוב בשפה זרה (ולא לשון הקודש), גם אם אין בו מחפצים האסורים, שלא לקרות בו בשבת, גם אם העיון נעשה בהרהור ללא קריאה, גזירה שמא יקרא או יעיין בשטרי הדיוטות. מכיוון שכך, נמצא שהאיסור קיים גם על דבר המותר לחלוטין בשבת, כמו אדם שמכין מערב שבת רשימה של אורח שצריך לקרוא להם בשבת לסעודת שבת. יש שהקלו באיסור זה לצורך מצווה, מכיוון שגם איסור "ממצוא חפצך" עצמו אסור רק במעשים הנעשים לצרכים אישיים (ממצוא חפצך) ולא צורכי שמים.
כמו כן אסרו חז"ל לקרות באגרות שלומים הנשלחים מחברים וקרובי משפחה, בציורי חיות או אנשים שכתוב מתחתיהם אודות הציורים, ספרי מלחמות, ספרי מליצות ומשלים של דברי חולין. ונחלקו הפוסקים על ספרי חכמה: יש שאומרים שאסור ללמוד בשבת ובחג רק בדברי תורה ויראת שמים כי כל ספר שאין בו סרך קדושה אסור משום "שטרי הדיוטות", ויש דעה אחרת שמותר לעיין בכל ספרי חכמה ורפואה, מפני שדברי חכמה אינם מחלפים בשטרי הדיוטות, וכן המנהג להקל.
בזמירות שבת
בזמירות שבת, הקדישו להלכות אלו חלק מפזמון מה ידידות:
בפזמון זה מדגיש המשורר, כי למרות שקיים איסור ממצוא חפצך וחשבון חשבונות, הרהורים הותרו, וכן שידוך הבנות שאינו נחשב ל"חפציך" אלא למצווה מהתורה (פרו ורבו) המוגדרת בהלכה - "חפצי שמים" שעליהם הובא בתלמוד כי הם מותרים, וכן לימוד תורה עם הילדים, זמירות שבת, ולימוד התורה "בכל פנות ומחנות".
We Shall Overcome
We Shall Overcome (בתרגום חופשי: "אנו נתגבר") הוא שיר מחאה אמריקאי שהפך לאחד מהמנוני התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית. השיר זכה לפרסום נרחב כשזמר הפולק פיט סיגר עיבד לו מנגינה ושינה את מילותיו. הגרסה של סיגר היא הגרסה הידועה של השיר, שבוצעה בין היתר גם על ידי ג'ואן באאז, פיטר, פול ומרי, מהליה ג'קסון וברוס ספרינגסטין (שהוציא תקליט שלם של ביצועיו לשירי סיגר). השיר תורגם גם לעברית כ"אנו נתגבר".
מקורותיו של השיר במזמור גוספל שכתב הכומר צ'ארלס טינדלי מפילדלפיה ב-1901. טינדלי היה כומר בכנסייה המתודיסטית-אפיסקופלית האפריקאית, על פי משפטים וקטעי מזמור שהיה פופולרי בקרב קהילתו (צאצאי עבדים שברחו צפונה); ואף לססמאות שנישאו בפגישות הראשונות בין כורים לבנים ואפריקאים-אמריקאים עוד במהלך המאה ה-19. בשנת 1946 שרו אותו הפועלות השובתות של "חברת הטבק האמריקאית" (שרובן היו אפריקאיות-אמריקאיות) במהלך שביתתן בצ'ארלסטון (דרום קרולינה). עם זאת, סיגר שינה כאמור את המילים פעם נוספת ועיבד את הלחן.
בשנות ה-2000, נעשה בשיר שימוש למחאה נוספת, מעבר למאבק לשוויון זכויות האפריקאים-אמריקאים. כך, למשל, הופיעה באאז ב-2006 ושרה את השיר המפורסם, במחאה על ניסיון להרוס גן ירק בקליפורניה. ב-2008, בעת שביקר נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש הבן בכנסת, הניפו חברי כנסת מסיעת רע"ם-תע"ל שלטים עליהם נכתב "We Shall Overcome" לצד תמונות ילדים שנהרגו במלחמת עיראק וברצועת עזה (כמחאה על המצב הקיים בשני מקומות אלה).
לאחר דיון משפטי אודות זכויות היוצרים של השיר בשנת 2018, המפיץ בעל זכויות היוצרים, שחרר אותו מזכויות יוצרים עקב פשרה בבית המשפט.
מטוטלת פוקו
מטוטלת פוּקוֹ או המטוטלת של פוקו הייתה מרכיב בניסוי שערך לאון פוקו בפריז ובו הדגים באמצעותה שכדור הארץ חג סביב צירו, ואת פעולת כוח קוריוליס – כוח מדומה הנובע מהימצאותנו במערכת מסתובבת, שהיא מערכת לא אינרציאלית.
סיבוב כדור הארץ סביב צירו גורם למישור התנודה של המטוטלת להסתובב באיטיות, במהירות זוויתית ששווה למכפלת מהירות סיבוב כדור הארץ, בסינוס קו הרוחב של המקום בו מתבצע הסיבוב: בקטבים מישור התנודה ישלים סיבוב שלם ב-24 שעות, בפריז תארך ההקפה כ-32 שעות, ואילו בקו המשווה האפקט לא יורגש כלל. בישראל (קו רוחב 32°) המטוטלת משלימה סיבוב שלם כל 45 שעות.
בשנת 1851 ערך פוקו את הניסוי עם המטוטלת בפני הציבור בפנתיאון בפריז כאשר השתמש בכבל אשר אורכו 67 מטרים ואל קצהו מחובר כדור ברזל. על ניסוי זה ועל הגיית הגירוסקופ זכה פוקו לקבל את מדליית קופלי מהחברה המלכותית הבריטית בשנת 1855.
מטוטלות פוקו פזורות ברחבי העולם בעיקר במוזיאונים ובאוניברסיטאות. בישראל ניתן לצפות במטוטלת פוקו במספר מקומות, בהם מדעטק בחיפה, בבניין פרלמן ובגן המדע של מכון ויצמן למדע, בבניין המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון ובמצפה הכוכבים בגבעתיים.
מכיוון שהחיכוך עם האוויר מאט ואף מפסיק את תנועתה של המטוטלת, ישנם מוזיאונים שמוסיפים למטוטלת מנוע אלקטרומגנטי או אמצעי אחר, שמאפשר את המשך התנודה. מקומות אחרים מאתחלים את המטוטלת באופן קבוע לאחר עצירתה, לעיתים במסגרת טקס השקה המשמש כאטרקציה לציבור הרחב. אתגר הנדסי נוסף, הוא יצירת מטוטלת פוקו שתנוע ללא העדפה לכיוון מסוים.
ניתוח מתמטי
זאת כאשר \ \Omega היא המהירות הזוויתית של כדור הארץ. לשם נוחות, נגדיר כי ציר ה-x מכוון מזרחה, וציר ה-y מכוון צפונה.
את רכיב המהירות הזוויתית \ \Omega יש לפרק למערכת הצירים המקומית שבה עושים את הניסוי. כלומר:
v_n היא מהירות בכיוון הצפון המקומי
כעת מניחים כי המהירות האנכית זניחה (מטוטלת בזויות קטנות), ואת המהירויות הנותרות רושמים כנגזרת של מיקום
כאשר \ \lambda הוא קו הרוחב שבו אנו נמצאים. בשקלול עם הכוח המחזיר והחוק השני של ניוטון, נקבל את מערכת המשוואות:
זוהי מערכת משוואות מצומדות, והיא קשה לפתרון ישיר. נגדיר משתנה מרוכב חדש z=x+iy, ולאחר הכפלת המשוואה התחתונה ב \ i וחיבור המשוואות, תתקבל המשוואה הפשוטה
, שפתרונה הוא
בקירוב מתקבלת התוצאה הסופית:
.
הביטוי בסוגריים מבטא תנועה הרמונית בתדירות \omega, והביטוי הוא סיבוב מישור התנועה בתדירות. אם נעבוד ביחידות זמן של ימים, אז, ונבחין כי מישור התנועה משלים סיבוב שלם כל ימים. בישראל, שבה, המטוטלת משלימה סיבוב שלם כל 45 שעות.
מקור ברוך (פירושונים)
מקור ברוך הוא שמם של מקומות ישוב, ושל ספרים רבים. מקור השם בפסוק בספר משלי (ה', י"ח): "יְהִי-מְקוֹרְךָ בָרוּךְ", ובשמם של אישים שונים בשם ברוך. בספרים, בדרך כלל שמו הפרטי של המחבר.
ג'ורג' בול
ג'ורג' בּוּל (באנגלית: George Boole; ) היה מתמטיקאי ופילוסוף אנגלי, מאבות הלוגיקה המודרנית ויוצר האלגברה הבוליאנית המהווה את יסוד מדעי המחשב.
ביוגרפיה
ג'ורג' בול נולד בלינקולן שבאנגליה ב-2 בנובמבר 1815, כבנה הבכור של משפחה דלת אמצעים. אביו, סנדלר במקצועו ומתמטיקאי חובב, הצית את עניין בנו במתמטיקה. משפחתו של בול לא יכלה לממן את השכלתו ועל כן לא זכה להשכלה פורמלית. הוא למד בכוחות עצמו לטינית ויוונית וכן שלט היטב, כבר בשנות העשרה לחייו, בצרפתית, באיטלקית ובגרמנית. לדבריו, הוא בחר להתמקד במתמטיקה משום שידו השיגה רק מעט ספרים, ומשום שספרי המתמטיקה הבטיחו לבעליהם את החזר הערך הרב ביותר לעמוד. בשל קשייה הכלכליים של משפחתו, שימש בגיל שש עשרה בלבד, כעוזר מנהל בבית ספר מקומי ובגיל תשע עשרה פתח וניהל בכוחות עצמו בית ספר שכזה, שהפך במהרה למקור הפרנסה העיקרי של משפחתו. בשנים אלה החל לפרסם מאמרים במתמטיקה, בתמיכתו ובעידודו של פ. ד. גרגורי שערך אז את כתב העת המתמטי של אוניברסיטת קיימברידג'. היו אלה בתחילה הצעות ייעול ושיפור צנועות למערכותיהם של לגראנג' ולפלס, אך בשנת 1844 זכה מאמרו "על שיטה כללית באנליזה" בפרס החברה המלכותית הבריטית והקנה לו פרסום רב. ב-1847 פרסם את ספרו המהפכני "על האנליזה המתמטית של תורת ההיגיון". בשנת 1849, עדיין בלא כל השכלה פורמלית, אך בסיועם של כמה מתומכיו, כאוגוסטוס דה מורגן, קיבל בול את משרת הפרופסור (הראשון) למתמטיקה ב-Queen's College שבקורק שבאירלנד, שם לימד חמש עשרה שנה, עד מותו. בשנת 1854 פרסם בול את ספרו העיקרי בתורת ההיגיון, "חקירה של חוקי החשיבה".
בשנת 1855 נשא לאישה את מרי אוורסט (אחייניתו של ג'ורג' איוורסט, האיש שעל שמו נקרא ההר, ומי שהפכה אחר כך לסופרת מצליחה, בעיקר בנושאי חינוך ילדים למתמטיקה). לזוג נולדו חמש בנות במהלך חייהם. אחת מהן, אתל, התחתנה עם וילפריד וויניץ', ולימים, לאחר מותו, ירשה את כתב יד וויניץ'. בשנת 1857 זכה מאמרו של בול על הסתברות לפרס החברה המלכותית של אדינבורו, והוא הפך גם לחבר בה. ב-1859 פרסם את מאמרו החשוב על משוואות דיפרנציאליות, הנלמד מאז ועד לתקופתנו.
ג'ורג' בול נפטר מדלקת ריאות ב-8 בדצמבר 1864 בבלינטמפל שליד קורק והוא קבור בקורק שבאירלנד.
תרומתו לתורת ההגיון
כבר בספרו המוקדם (1847) הניח בול את יסודות האלגברה הבוליאנית. הוא מדגים כיצד לתרגם היסקים אריסטוטליים מסורתיים למשוואות בוליאניות פשוטות ומסביר מדוע כל המסקנות התקפות מסורתית (ורבות אחרות, תקפות לא פחות) אינן אלא פתרונות פשוטים למשוואות שכאלה. בספר מוצגים לראשונה בהיסטוריה כמה ממונחי היסוד של תורת ההגיון המודרנית ובראשם יקום השיח, הקבוצה הריקה וכן המשלים של קבוצה. בעזרת מונחים אלה מרחיב בול משמעותית את תחום חלותה של הלוגיקה האריסטוטלית, אשר למעשה התיימרה לעסוק עד אז רק בשמותיהן של מהויות. למעשה, כדבריו במבוא לספר, ביקש בול להכריע ויכוח ער שנערך בימיו בין אלו שסברו שהלוגיקה המסורתית שונה עקרונית מן המתמטיקה (משום שעניינה, לכאורה, הוא מהויות ולא אקסטנסיות גרידא) ובין אלו שסברו שכל האמיתות המסורתיות אינן אלא אמיתות צורניות בסיסיות. בול כונן לראשונה בהיסטוריה מערכת היסקים אקסטנסיונאלית ובכך פטר את הלוגיקאי המסורתי משימוש באינטואיציות חוץ-לוגיות, בניסיון לשמור על תחומה של הלוגיקה. יחד עם ספרו של דה מורגן (שנתפרסם באותו החודש ממש) מהווה ספר זה את ההרחבה המשמעותית הראשונה של הלוגיקה המסורתית. ברטראנד ראסל ראה ספר זה כספר הראשון, הלכה למעשה, בתורת ההגיון והוא כינה את בול בתואר אבי הלוגיקה המתמטית. בספרו המאוחר (1854) מרחיב בול בעיקר על אפשרות יישומה של הלוגיקה שלו גם כתורת הסתברות וכן העניק נופך מלומד ועושר היסטורי ופילוסופי להישגיו המוקדמים.
עבודותיו השפיעו רבות על חוקרים שבאו בעקבותיו, ובהם אוגוסטוס דה מורגן, ויליאם סטנלי ג'בונס, צ'ארלס פירס, ארנסט שרדר, ברטראנד ראסל, קלוד שאנון נורברט וינר, ורבים אחרים. חלקם השלימו את הפיכתה של תורת בול לאלגברה הבוליאנית המודרנית (ג'בונס, פירס, שרדר, הנטינגטון) חלקם ראו בו מבשר ראשון של הלוגיקה המתמטית שאותה פיתחו (ראסל) וחלקם יישמו את ממצאיו לפיתוח תורות חדשות, כגון הקיברנטיקה (וינר, שאנון) ותורת האינפורמציה (שאנון).
המפלגה לקידום דמוקרטי
המפלגה לקידום דמוקרטי (בסרבית: Партија демократског прогреса РС/Partija demokratskog progresa RS) היא מפלגה סרבית בבוסניה והרצגובינה.
בבחירות האחרונות לבתי הנבחרים שהקיימו ב-5 באוקטובר 2002 המפלגה זכתה ב-4.6% שהם 2 מושבים מתוך 42 המושבים. בנוסף המפלגה זכתה ב-9 מושבים מתוך 83 המושבים באספה הלאומית של רפובליקה סרפסקה.
גיז'רמו בראון
גיז'רמו בראון (Guillermo Brown) נולד בשם ויליאם בראון (William Brown) בפוקספורד (Foxford) שבקאונטי מאיו (County Mayo) שבממלכת אירלנד (כיום- אירלנד) ב-22 ביוני 1777, ומת בבואנוס איירס, ארגנטינה, ב-3 במרץ 1857. הוא האדמירל הראשון מבחינת הכרונולוגיה והחשיבות בצי הארגנטינאי. הוא הקדיש את חייו לצי הארגנטינאי אותו הוא הקים, והוא מוכר בארגנטינה בתור "Almirante Brown" (האדמירל בראון).
שנים ראשונות
בן למשפחה קתולית אדוקה, כילד נלקח על ידי אביו לארצות הברית, שם הוא התייתם בנעוריו, ושירת כנער סיפון באונייה אמריקאית.
חזר לאנגליה והמשיך לשרת בצי במהלך העשור הראשון של המאה ה-19 (קיימת אי ודאות לגבי שנות השירות בשל רישום לא ברור במסמכי הצי מאותה תקופה). הוא התחתן עם אליזבת צ'יטי (Elizabeth Chitty), ולאחר מכן הגיע למונטוידאו - אז חלק מתת ממלכת ריו דה לה פלטה - והחל לעסוק שם במסחר. באפריל 1810 הגיע עם אחת מאוניותיו לבואנוס איירס והיה עד לאירועי מהפכת מאי באותה שנה.
בראון ותמיכתו בארגנטינה
בראון עתיד להילחם בהמשך במלוכנים, ולהוביל סיוע למורדים שצרו על מונטוידאו בבנדה אוריינטל .
ב-1 במרץ 1814 קיבל דרגת לוטננט קולונל (Teniente Coronel) מידי הדירקטור הבכיר דאז - חרבאסיו אנטוניו דה פוסאדאס (Gervasio Antonio de Posadas) והופקד על הצי הארגנטינאי.
טבילת האש הייתה באי מרטין גרסיה (Martín García), בריו דה לה פלטה צפונית לבואנוס איירס, סמוך לשפכם של הפרנה והאורוגוואי, שהיה בשליטת המלוכנים, שגם שלטו הודות לכוחם הימי העדיף בזירה הימית שכללה גם את הנהרות ונתיבי השיט הפנימיים.. הניסיון הראשון ב-11 במרץ 1814 נכשל, אולם הניסיון השני כעבור מספר ימים ב-15 במרץ הצליח.
הצי המלוכני נסוג במעלה נהר אורוגוואי, והביס ב-28 במרץ כח קטן שבראון שלח לרדוף אחריו.
מריו דה לה פלטה לדרום הפסיפי
לקראת סוף 1815 בראון הפליג עם הצי לאוקיינוס השקט כשהוא עוקף את ארגנטינה ואת יבשת אמריקה מדרום, בדרך הוא נחת בחצי האי טריניטי באנטארקטיקה והעניק לו את שמו. לאחר מכן הוא שייט במהלך המחצית הראשונה של 1816 לאורך חופי צ'ילה, פרו, אקוודור וקולומביה (אז חלק מתת ממלכת פרו ותת ממלכת גרנדה החדשה), קודם לפלישתו של סן מרטין לשם.
מששב לבואנוס איירס החליט לא לקחת חלק בקונפליקטים הפנימיים, פרש מהשירות בצי, והחל לעסוק במסחר בנשק.
המלחמה נגד ברזיל
ב-1825, ברזיל שלטה אז בשטחים שקודם לכן שלטה בהם ארגנטינה - באורוגוואי ובמיסיונס של היום. פרץ אז מרד שראשיתו בקבוצה של 33 מנהיגים בולטים מאזור הליטורל הארגנטינאי
שקראו לתושבי הבנדה אוריינטל להתמרד, ובעקבות כך ברזיל הכריזה מלחמה על ארגנטינה ב-10 בדצמבר 1825, והובילה לפרוץ מלחמת ארגנטינה–ברזיל.
בסוף יולי נערך קרב נוסף באותה זירה - קרב קילמס (Combate de Quilmes) שתוצאותיו לא היו חד משמעיות, אך הברזילאים נסוגו לאחר מכן.
בין ה-8 וה-9 בפברואר 1827 נערך קרב חונקל (Batalla de Juncal), גם הוא בריו דה לה פלטה, הפעם בשוויון יחסי בין הכוחות, ובו הובס הצי הברזילאי שאיבד כ-15 כלי שיט ולא הצליח להטביע אף כלי שיט ארגנטינאי.
באפריל אותה שנה החליט בראון לצאת לשיט לאורך חופי ברזיל, אך בשל טעות בניווט נקלע הכח הקטן לעמדת נחיתות כשחלק מהכלים עלו על שרטון הכח הופתע על ידי הצי הברזילאי, ובקרב מונטה סנטייגו (Batalla de Monte Santiago) בין ה-7 וה-8 באפריל 1827 נגרמו לשני הצדדים אבדות כבדות. הקרב הסתיים בניצחון ברזילאי, והכוחות הארגנטינאים הנותרים נסוגו לבואנוס איירס.
באוגוסט 1828 הסתיימה המלחמה, וב-15 באוקטובר באותה שנה העניקו שלטונות בואנוס איירס לגיז'רמו בראון דרגת אדמירל.
בראון פרש שוב וסירב ליטול חלק במלחמות האזרחים, אך הסגר האנגלי-צרפתי שהחל ב-1838 החזיר אותו בשלישית לשירות תחת שלטונו של רוסאס, כשהוא כבר בן 61.
הסגר האנגלי-צרפתי
במהלך מלחמת האזרחים הגדולה שהתנהלה בתקופת שלטונו של רוסאס ושנערכה באורוגוואי וארגנטינה, הצי של בראון שנלחם לצד רוסאס הפדרלי, הביס מספר פעמים את הצי של פרוקטואוסו ריברה (Fructuoso Rivera) האוניטרי.
שנותיו האחרונות של בראון
לאחר הדחתו של רוסאס בידי אורקיסה - שלח האחרון מסר של הערכה לבראון על חלקו בעצמאות ארגנטינה, ולא התחשבן איתו על תמיכתו ברוסאס; בניגוד לקצינים אחרים מהצי שהודחו. בראון פרש לאחוזה שלו - הבית הצהוב בברקאס (Casa Amarilla, Barracas). ב-1847 הוא ביקר בעיירת הולדתו - פוקספורד - בלוויית ביתו. לפני פטירתו הגיע לבקרו יריבו לשעבר - מפקד הצי הברזילאי במלחמת ארגנטינה–ברזיל. האורח ביקר את האופן בו המדינה מתייחסת לגיבוריה, ובראון אמר לו שעבורו זו זכות לשרת את ארץ הולדתם של ילדיו, וכיבודים מיותרים כשארבע אמות די בהם כדי לנוח מהקשיים והסבל. הוא נשאר פטריוט ארגנטינאי עד למותו ב-1857.
הנצחתו
לגיז'רמו בראון יש מעמד של גיבור לאומי בארגנטינה, והוא הונצח גם באירלנד עצמה ובעיירת הולדתו פוקספורד.
הנצחתו כוללת קבוצות כדורגל, כלי שיט, יישובים, רחובות, מוזיאונים, בולים, תחרויות ספורט, ושיתופי פעולה בין הציים של ארגנטינה ושל אירלנד.
גריבלדי, שנשבה בידי בראון ושוחרר על ידיו, קרא לאחד מבניו על שמו; ולימים - האיטלקים קראו בשמו לאחת מאוניות המלחמה שלהם במלחמת העולם השנייה.
גמר ליגת האלופות 2018
האירועים הבולטים בגמר היו פציעתו של כוכב ליברפול, מוחמד סלאח, באמצע המחצית הראשונה; פציעתו של דני קרבחאל, המגן הימני של ריאל מדריד; שתי טעויות של שוער ליברפול לוריס קאריוס שעלו בשני שערים לחובת האדומים ושער במספרת של גארת' בייל מריאל מדריד, שנכנס כמחליף. בזכות הניצחון הפך מאמן ריאל מדריד, זינדין זידאן, למאמן הראשון שזוכה בליגת האלופות שלוש פעמים ברציפות, ובאותה קבוצה.
מהלך המשחק
שופט: מילוראד מאזיץ' קוונים: מילובן ריסטיץ',  דליבור דודרביץ' שופט רביעי: קלמנט טורפין שופט קו: ננאד דוקיץ'   דנילו גרוגיץ'
קלייב מריסון
ביוגרפיה
מריסון נולד בטנבי שבפמברוקשייר בוויילס. הוא למד משחק ברוז ברופורד קולג'. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות שרלוק הולמס בסדרת הרדיו רבת השנים של ה-BBC. הוא גילם את הדמות יותר מ-75 פעמים בשנים 1998–1989 ואחר כך ב-2002, 2004, וב-2008–2010.
מריסון גילם תפקידים רבים בטלוויזיה. ב-1984 שיחק בתפקיד קומנדר רוסי בסדרה "רב המרגלים ריילי" בכיכובו של סם ניל בדמות ריילי. הוא הופיע פעמיים בסדרה "דוקטור הו", ב-1967 בתת-סדרה "The Tomb of the Cybermen" וב-1987 בתת-הסדרה "Paradise Towers". עוד הופיע בסדרות "כן, אדוני ראש הממשלה", "קית' קוראן", "The Labours of Erica", "ברז'ראק", "Drop the Dead Donkey", סדרת המדע בדיוני "Time Riders", בסדרת הדרמה "Pie in the Sky" בכיכובו של ריצ'רד גריפית'ס, "The Tomorrow People", סדרת המשטרה "The Bill", הסיטקום "Believe Nothing", "רציחות במידסומר", "המלחמה של פויל", "לואיס", והסדרה "The Brief". ב-2010 שיחק בתפקיד אביו של מארק בפרק ספיישל לחג המולד של הסדרה "פיפ שואו". ב-2012 גילם את דמותו של קלמנט אטלי בסרט הטלוויזיה "ברט ודיקי". הוא דיבב דמויות בתוכניות האנימציה "Testament: The Bible in Animation" ו-"Shakespeare: The Animated Tales".
במחזה "Artaud at Rodez" מאת צ'ארלס מרוביץ גילם מריסון את דמותו של אנטונן ארטו בהפקות הבכורה ברומא ובלונדון. הוא גילם את מנהל בית ספר מנהל בית הספר בהפקה המקורית של התיאטרון הלאומי של המחזה "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט שהועלתה בברודוויי. המחזה זכה בשישה פרסי טוני ובפרס אוליבייה למחזה החדש הטוב ביותר. בשנות השבעים של המאה העשרים היה מריסון חבר בתיאטרון הלאומי בניהולו של לורנס אוליבייה, ובלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון רויאל שייקספיר בסטרטפורד-און-אייבון.
ב-1994 שיחק מריסון בסרט "יצורים שמימיים" בבימויו של פיטר ג'קסון בתפקיד אביה של קייט וינסלט. ב-2006 הופיע בתפקיד מנהל בית הספר השמרני בסרט "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט. ב-1981 השתתף בסרט " הבריחה לניצחון". ב-1983 גילם את תדאוס שולטו בסרט "חותם הארבעה". ב-1995 הופיע בדמות דזמונד פרצ'יילד בסרט "בגידות מאחורי הקלעים", ובשנת 2000 שיחק בתפקיד עורך הדין בסרט "להציל את גרייס". עוד בקולנוע השתתף בסרטים "שש נשותיו של הנרי השמיני" (1972), "Riddles of the Sphinx" (מ-1977), סרט הטלוויזיה "Coming Out of the Ice" (מ-1982), סרטו של קלינט איסטווד "שועל האש" (1982), "הפצוע האנגלי" (1996), "הנחישות מנצחת" (1996), "סיפורי פיות" (1997), "ג'אניס בירד" (1999) ו"מהומה" (2000).
החל מ-5 בנובמבר 1989 עד 5 ביולי 1998 גילם מריסון את דמותו של שרלוק הולמס בסדרת תסכיתים של רדיו 4 של ה-BBC, יחד עם מייקל ויליאמס בתפקיד דוקטור ווטסון. בהמשך יחד עם אנדרו סאקס בתפקיד ווטסון, המשיך מריסון לשחק בתפקיד הולמס בסדרת פסטיש מאת ברט קאולס בשם "The Further Adventures of Sherlock Holmes". העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-2002, העונה השנייה שודרה ב-2004, השלישית בשנים 2008 ו-2009, והרביעית ב-2010. מריסון הוא השחקן היחיד שגילם את הולמס בעיבודים לכל אחד מהרומנים והסיפורים הקצרים שקונן דויל כתב על הדמות.
מריסון שיחק בתסכיתי רדיו ומחזות נוספים של ה-BBC בהם "Groosham Grange"; מאת מרטין וייד; "One Winter's Afternoon"; "Sunday at Sant' Agata" בו גילם את דמותו של ג'וזפה ורדי; עיבוד משנת 2003 לרומן "The Midwich Cuckoos" מאת ג'ון וינדהם, בתפקיד פרופ' גורדון זלאבי; "Mr. Standfast"; עיבוד משנת 2011 לרומן "בין שתי ערים" בתפקיד המרקיז סן אברמונד; העיבוד הרדיופוני של המחזה "נערי ההיסטוריה" מ-2006 בתפקיד מנהל בית הספר (אותו תפקיד שגילם על הבמה ובסרט); ובדרמה "Strangers and Brothers".
שכר חציוני
השכר החציוני הוא מדד סטטיסטי המשמש אומדן לרמת השכר במשק. השכר החציוני הוא רמת השכר אשר מחצית מהעובדים משתכרים יותר ממנה ומחציתם פחות ממנה.
החשיבות והשימוש בשכר החציוני
השכר החציוני הוא אחד המדדים המקובלים להערכת רמת השכר באוכלוסייה. אומדן נוסף המקובל לשימוש הוא השכר הממוצע. היתרון של שימוש בשכר הממוצע הוא היותו קל לחישוב. היתרון בשימוש בשכר החציוני הוא לצורך ייצוג רמת השכר המאפיינת את מעמד הביניים, בעיקר בחברות שבהן יש פערי ההכנסות, או ערכי קיצון משמעותיים (ראו גם חריג חשוד טעות). במדינת ישראל כמו במדינות מערביות רבות נהוג להשתמש במדד החציוני לצורך חישוב קו העוני. השימוש בשכר הממוצע רווח לצורך הצמדות שכר, גמלאות וקצבאות.