cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוסף ארגמן
ביוגרפיה
המילים בשיר המפורסם "גבעת התחמושת" מבוססות על ראיון שערך ארגמן עם כמה מלוחמי הקרב על גבעת התחמושת אשר סיפרו את עלילותיו. ארגמן היה מראשוני החיילים שהגיעו לכותל בעת שהיה צמוד לפלוגה של חטיבת הצנחנים במלחמת ששת הימים.
אלן מימון
1952
באולימפיאדת הלסינקי זכה מימון במדליית כסף ריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:07.4 מטר אחרי אמיל זטופק מצ'כוסלובקיה (שיא אולימפי 14:06.6 דקות) ולפני הרברט שאד מגרמניה המערבית (14:08.6 דקות). כמו כן זכה במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 29:32.8 דקות אחרי אמיל זטופק (שיא משחקים 29:17.0 דקות) ולפני אלכסנדר אנופרייב מברית המועצות (29:48.2 דקות).
יוסף ארגמן
ביוגרפיה
ספרו "דרך יאיר" מספר סיפורו של יאיר פלד, קצין בן קיבוץ יגור ומפקד סיירת הצנחנים שנהרג בהתנגשות עם מסתננים בגבול עם מצרים.
אלן מימון
1952
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בהמילטון, סקוטלנד זכה מימון במדליית זהב אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 48:19 דקות לפני מרסל ונדהוואטין מבלגיה (49:02 דקות) ועבדלקאדר דריס (Abdelkader Driss) מצרפת (49:06 דקות). כמו כן זכה במדליית זהב קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, לפני נבחרות אנגליה ובלגיה.
יוסף ארגמן
ביוגרפיה
ספרו "חיוור היה הלילה" שיצא בשנת 2002 הביא את סיפורו של פרופסור פנחס זוסמן, שעל אף התפקידים הרבים שבהם כיהן, נותר הלום קרב בעקבות הקרבות האכזריים בהם השתתף כמ"פ במלחמת העצמאות.
אלן מימון
1954
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בבירמינגהאם, אנגליה זכה מימון במדליית זהב אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 47:51 דקות לפני קן נוריס (48:13 דקות) ופטריק רנגר (48:21 דקות), שניהם מאנגליה. כמו כן זכה במדליית כסף קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, אחרי נבחרת אנגליה ולפני נבחרת בלגיה.
יוסף ארגמן
ביוגרפיה
נשוי לטלי, לשעבר סגנית ראש עיריית גבעתיים, ומבחירות 2013 – משנה לראש העיר ומתגורר עמה בגבעתיים. בעבר היה נשוי לעיתונאית עמליה ארגמן ברנע. בנם רועי נהרג בתאונת דרכים.
אלן מימון
1955
במשחקי הים התיכון שנערכו בברצלונה, ספרד זכה מימון במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא משחקים של 14:27.6 דקות לפני אוסמן קוסגול מטורקיה (14:39.0 דקות) וז'אן קרון (Jean Carron) מצרפת (14:40.4 דקות). כמו כן זכה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בשיא משחקים של 30:23.6 דקות לפני לואיס גרסיה (Luis García) מספרד (31:32.8 דקות) וריימונד מאהאוט (Raymond Mahaut) מצרפת (31:48.2 דקות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מלבורן זכה מימון במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:25:00 שעות לפני פראניו מיכאליץ' מיוגוסלביה (2:26:32 שעות) ווייקו קרבונן  מפינלנד (2:27:47 שעות). באותה אולימפיאדה התחרה מימון גם בריצת 10,000 מטר אך סיים במקום ה-12 בתוצאה של 30:18.0 דקות.
1958
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בקרדיף, ויילס זכה מימון במדליית כסף אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 46:30 דקות אחרי סטן אלדון (46:29 דקות) ולפני פרנק סנדו  (46:33 דקות), שניהם מאנגליה. כמו כן זכה מימון במדליית כסף קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, אחרי נבחרת אנגליה ולפני נבחרת בלגיה.
באליפות אירופה באתלטיקה שהתקיימה בסטוקהולם, שוודיה סיים מימון במקום השביעי בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 29:30.6 דקות.
1959
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בליסבון, פורטוגל זכה מימון במדליית כסף קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל אחרי נבחרת אנגליה ולפני נבחרת בלגיה. מימון התחרה גם במסלול האישי אך סיים במקום השישי.
1960
באולימפיאדת רומא סיים מימון במקום ה-34 בריצת מרתון בתוצאה של 2:31:20.0 שעות.
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בהמילטון, סקוטלנד זכה מימון במדליית ארד קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל אחרי נבחרות אנגליה ובלגיה. מימון התחרה גם במסלול האישי אך סיים במקום ה-18.
1961
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בנאנט, צרפת זכה מימון במדליית ארד קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל אחרי נבחרות בלגיה ואנגליה. מימון התחרה גם במסלול האישי אך סיים במקום ה-24.
1962
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בשפילד, אנגליה התחרה מימון, עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל שסיימה במקום השביעי. מימון התחרה גם במסלול האישי אך סיים במקום ה-26.
משפחתו
מימון נישא לז'רמין (Germaine). ביתו הבכורה נולדה יום לפני זכייתו בריצת המרתון באולימפיאדת מלבורן ונקראה אולימפה (Olympe). הבת השנייה נקראה פסקל. ז'רמין נפטרה ב-2013 ומימון נפטר באותה שנה. הובא למנוחות בבית קברות בעיר בוגט בין הסופדים לו היו נשיא צרפת פרנסואה הולנד וראש הממשלה ז'אן-מארק ארו.
מימון המוסלמי התנצר ב-1955 ועלה כל שנה לרגל למקום קברה של תרזה הקדושה בליזייה.
אליפות גרמניה בכדורגל 1956
אליפות גרמניה בכדורגל 1956 הייתה העונה ה-46 של התחרות. זה היה השלב האחרון של עונת 1955/1956 בכדורגל הגרמני.
התחרות הסתיימה בניצחון של בורוסיה דורטמונד, וזאת בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בעקבות זכייה זו היא העפילה לגביע אירופה לאלופות.
ארגון האליפות
התחרות כללה 9 קבוצות שהעפילו מליגות אזוריות:
תחילה, הקבוצות שהעפילו לתחרות מהמקום השני בליגה ערכו סבב מוקדם ממנו עלו לתחרות עצמה 3 קבוצות. הקבוצות חולקו לשני בתים. בכל בית המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מנצחות הבתים נפגשו למשחק הגמר.
כדורגלנים מצטיינים
אלפרד נפקלו, בורוסיה דורטמונד כבש 10 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
קונקורדט הרייך
קונקורדט הרייך (בגרמנית: Reichskonkordat) הוא קונקורדט שנחתם בין הכס הקדוש לבין גרמניה הנאצית ב-20 ביולי 1933. ההסכם נחתם על ידי הקרדינל אווג'ניו פאצ'לי (לימים האפיפיור פיוס ה-12) מטעם הוותיקן, ופרנץ פון פאפן מטעם גרמניה. הסכם זה עדיין תקף בגרמניה.
רקע
קונקורדט הוא הסכם בינלאומי בין הכס הקדוש לשלטונות מדינה, להסדרת היחסים שבין המדינה לכנסייה הקתולית - אף שבדרך כלל הסכמים בינלאומיים נחתמים בין אומות, ובמקרה זה נחתם הסכם בין אומה לבין מוסד דתי. מטרתם של הקונקורדטים היא ליצור הסכם מחייב המגן על האינטרסים של הכנסייה ועל חירותה הדתית, במיוחד במדינות שבהן לא קיימת מערכת חקיקתית המבטיחה את חופש הדת, או במדינות שבהן הכנסייה שואפת למעמד מועדף בחסות הממשל.
אוכלוסיית אזור בוואריה בגרמניה, חבל הריין ווסטפאליה, כמו גם חלקים מדרום-מערב גרמניה, הייתה קתולית ברובה, והכנסייה הקתולית נהנתה באזורים אלה מחופש פעולה שאיפשר לה להפגין את עליונותה על פני הקהילה הפרוטסטנטית. מנגד, אוכלוסיית צפון גרמניה הייתה פרוטסטנטית ברובה, ובאזורים אלה סבלה הכנסייה הקתולית מאפליה. בזכות מעמדה וכוחה של הכנסייה הקתולית, הן בתחומי הדת והן בתחום היחסים הבינלאומיים, כזרוע של הכס הקדוש, משטרים עצמאיים רבים ראו באפיפיור יריב המתחרה במשטר האזרחי המקומי על נאמנותם של מאמיני הכנסייה. עם עליית שלטון מרכזי חזק בגרמניה בתקופת הקיסרות הגרמנית, נעשו ניסיונות חוקיים וחוקתיים לקבע את מעמד הכנסייה כגורם רשמי זר, ולהסיר את החסינויות וזכויות היתר שמהן נהנתה בתחומי גרמניה. למגמה זו קמה התנגדות מצד שליטים קתוליים בתחומי הקיסרות, ובתמיכת האפיפיור קמה תנועת נגד למגמה זו. לקראת סוף המאה ה-19 מצב דברים זה גרם לערעור יציבות הקיסרות במידה כזו שהעומד בראשה, אוטו פון ביסמרק, פתח ב"מלחמת תרבות" ("קולטורקמפף", Kulturkampf) כדי לבטל באופן רשמי את מעמדה המועדף של הכנסייה הקתולית בגרמניה, או לפחות לפגוע בקשריה האמיצים של הכנסייה המקומית לוותיקן. לאור הנזקים האדירים שמאבק כזה היה יכול להניב, החליטו ביסמרק והאפיפיור להפסיק המאבק ולשוב לסטטוס קוו.
אולם, לאחר מהפכת 1918 וכינון חוקת רפובליקת ויימאר שונו היחסים בין גרמניה לכנסייה באופן מהותי. עם תום השלטון הפרוטסטנטי שאפו מנהיגי הכנסייה הקתולית לחזק את מעמד הכנסייה בגרמניה ולחתום על קונקורדט שיקבע את מעמדה המועדף במדינה. לכן, הכס הקדוש, אשר יוצג בגרמניה בידי הקרדינל פאצ'לי (לימים, האפיפיור פיוס השנים עשר), אשר שימש אז כקרדינל מזכיר המדינה (שר החוץ של הוותיקן), ניסה ללא הצלחה לגייס את הסכמת גרמניה להסכם, במגעים שקיים עם הממשל המרכזי בין השנים 1930–1933. ברמה המקומית נחתמו קונקורדטים עם בוואריה (1924), פרוסיה (1929), ובאדן (1932), שהיוו חלק מגרמניה. אולם ברמה הלאומית המגעים כשלו ממספר סיבות: שבריריותו של הממשל הלאומי; התנגדות מצד הקואליציה של הסגנים הסוציאליסטי והפרוטסטנטי ברייכסטאג; וחוסר הסכמה בין הבישופים הגרמנים וביניהם לבין הכס הקדוש. השאלות העיקריות שמנעו את חתימת ההסכם נסובו סביב מעמד בתי הספר הדתיים ועבודת הכמרים בכוחות המזוינים של גרמניה.
אולם, עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון התגלתה לכנסייה הזדמנות מחודשת לחתימת קונקורדט, כיוון שרוב המנהיגות הנאצית הבולטת הייתה קתולית (כולל אדולף היטלר בעצמו), ורוב אוהדי המפלגה הזדהו עם רעיונות הכנסייה הקתולית. בנוסף, המפלגה הקתולית והמפלגה השמרנית בגרמניה, אשר תמכו בבחירת היטלר לשלטון, עודדו את השגת ההסכם. כמחווה של תודה על תמיכה זו, החל היטלר במשא ומתן להשגת הקונקורדט מיד לאחר עלייתו לשלטון.
משא ומתן עם היטלר
היטלר מונה לקנצלר גרמניה ב-30 בינואר 1933. ב-23 במרץ 1933 ניתנו לממשלתו סמכויות גורפות באמצעות חוק ההסמכה שעבר בריכסטאג. את תמיכת מפלגת המרכז הגרמנית, שבראשה הבישוף לודוויג קאס, גייס היטלר במתן הבטחות להמשך עצמאותה של הכנסייה ומוסדות החינוך שלה. כמו כן הבטיח היטלר לקיים יחסים טובים עם הוותיקן, הבטחה שהיו שפרשו אותה כרמז להסכמה לקונקורדט.
אולם, במקביל להבטחות אלה נקט היטלר צעדים להצרת פעולותיה של הכנסייה בגרמניה (כך למשל, אסר על העברת כספים מגרמניה למיסיונרים גרמנים שפעלו מחוץ לגבולות המדינה), הגביל את פעולות מוסדות החינוך והדת הקתוליים, וחייב השתתפות בפעולות תנועת הנוער ההיטלראי (שנערכו בימי ראשון בשעות שבהן נערכו בדרך כלל פעולות חינוך בכנסיות). על רקע זה קם צורך דחוף עוד יותר בהשגת קונקורדט.
ב-8 באפריל 1933 שלח היטלר את סגנו, פון פאפן, אציל בן הדת הקתולית וחבר במפלגת המרכז הגרמנית, לרומא, כדי להציע פתיחת משא ומתן להשגת קונקורדט עם הרייך. מטעמו של מזכיר המדינה ניהל הבישוף לודוויג קאס את המגעים עם פון פאפן. ב-10 באפריל כתב הארכיבישוף של מינכן, מיכאל פון פאולהאבר, לקרדינל פאצ'לי כי הגנת היהודים במסגרת הקונקורדט תהווה שגיאה "כיוון שהיא תהפוך את ההתקפה על היהודים להתקפה על הכנסייה; ומכיוון שהיהודים מסוגלים לדאוג לעצמם." ב-26 באפריל 1933 נפגש היטלר עם נציג של מועצת הבישופים הגרמנית, הבישוף וילהלם ברנינג מאוסנבריק. בפגישה הצהיר היטלר:
רישומי פגישה זו אינם מכילים כל תגובה לדברים מצדו של הבישוף ברנינג. לדעת המלומד רונהיימר, המצטט במאמרו את הדברים, "אין זה מפתיע שבישוף קתולי בשנת 1933 לא ראה בדברים אלה מסר פוגעני על רקע האזכור ההיסטורי המדויק. ובהזדמנות זו, כהרגלו, היטלר הסתיר את כוונותיו האמיתיות."
המגעים לניסוח הקונקורדט האריכו את שהייתו של הבישוף קאס ברומא, בהותירו את מפלגתו בגרמניה ללא מנהיגה, וב-5 במאי התפטר קאס ממשרת מנהיג המפלגה. אף שהוותיקן ניסה להשיב את מעמדה של הכנסייה בגרמניה למעמד שזכתה לו בטרם תקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית, היא לא הצליחה להכניס את אנשי הכמורה ומוסדותיה למוסדות השלטון, ותחת זאת נאלצה לקבל את ההגבלות שהוטלו עליה והגבילו את פעולותיה בתחום הדת וארגוני הצדקה בלבד. הגבלות אלה הובילו אף להחלשה המוחלטת של כוחה של מפלגת המרכז הגרמנית. אחד מתנאי המפתח של היטלר לחתימה על הקונקורדט, בניגוד להבטחותיו הקודמות, היה פירוקה של מפלגת המרכז, צעד שאירע ב-5 ביולי 1933.
ב-14 ביולי הסכים היטלר לתנאי הקונקורדט. באותה עת, אף שהכנסיות הפרוטסטנטיות הגרמניות, שהורכבו מקהילות מקומיות, לא הוגבלו במתן סיוע חוץ, ממשלת היטלר ניהלה משא ומתן להסכמים עמן אשר לפיהם מונו פקידים נאציים, רובם קתולים, לעמדת השפעה בכנסייה הפרוטסטנטית. הקונקורדט נחתם לבסוף על ידי הקרדינל פאצ'לי ופון פאפן ב-20 ביולי. הקונקורדט אושרר על ידי הוותיקן וממשלת גרמניה הנאצית ב-10 בספטמבר 1933.
תנאי הקונקורדט
עיקר תנאי הקונקורדט הם: להסכם היה נספח סודי שפטר אנשי כמורה משירות צבאי במידה ויוחלט על שירות חובה. (חוזה ורסאי אסר אותה עת על גרמניה לחוקק שירות חובה).
השפעת ההסכם ומשמעותו ההיסטורית
לאחר שנחתם ההסכם בראשי תיבות ב-14 ביולי, נרשם בפרוטוקול ישיבת הקבינט של הרייך מפי היטלר כי הקונקורדט יצר אווירה של ביטחון אשר תהיה משמעותית במיוחד במאבק נגד יהדות העולם. משמעות טענתו הייתה שהכנסייה הקתולית נתנה באופן פומבי את ברכתה, בגרמניה ומחוצה לה, למדיניות של המפלגה הנאצית, כולל עמדותיה האנטישמיות.
בקונקורדט השיגה ממשלת גרמניה איסור מוחלט על התערבות כלשהי של הכנסייה בענייני מדיניות (סעיפים 16 ו-32). היא אף הבטיחה את שבועת נאמנותם של הבישופים הגרמנים למדינה וכן נקבע כי כל הכמרים בגרמניה יהיו גרמנים וכפופים לממונים שאף הם גרמנים. הקונקורדט אף מטיל הגבלות על פעולותיהם של ארגונים קתוליים במדינה.
היסטוריונים רבים רואים בקונקורדט צעד חשוב בהכרה הבינלאומית במשטרו הנאצי של אדולף היטלר. גונתר לוי כתב:
פאצ'לי, במאמר שפרסם ב-26 וב-27 ביולי 1933, בעיתון ל'אוסרווטורה רומאנו, עיתונו הרשמי-למחצה של הוותיקן, טען כי מטרת קונקורדט הרייך הייתה:
הדעות בקרב היסטוריונים באשר למשמעותו ההיסטורית של הקונקורדט חלוקות באופן קיצוני. מחד, יש הרואים בנכונותו של פאצ'לי, לימים האפיפיור, לחתום על קונקורדט עם היטלר ולהימנע מנגד ממתיחת ביקורת ציבורית חד-משמעית על הנאציזם, מעשה שהיה בו כדי לקדם את האינטרסים הצרים של הכנסייה הקתולית, על רקע רגשות אנטישמיים של קרדינל פאצ'לי. מנגד, יש הרואים בחתימת הקונקורדט על ידי קרדינל פאצ'לי צעד מחושב שנועד לא רק לנסות ולהגן על המאמינים הקתוליים בגרמניה, אלא אף לשמש כלי להצלת מיעוטים נרדפים, ובמיוחד יהודים. היסטוריונים אלה טוענים כי אלפי יהודים אשר המירו דתם לנצרות הקתולית, זכו להגנה מרדיפות בזכות תנאי הקונקורדט, ומצביעים על עשרות מחאות שהגיש האפיפיור לשלטונות גרמניה הנאצית על הפרות ההסכם.
דבורה ביטון
דבורה (דבי) ביטון (נולדה ב-25 ביוני 1965, כ"ה בסיוון ה'תשכ"ה) היא חברת הכנסת מטעם מפלגת יש עתיד. לפני כניסתה לפוליטיקה הייתה עורכת דין שייצגה נוער וקטינים בסיכון ושימשה אפוטרופוס לכשרות משפטית מטעם הסיוע המשפטי במחוז דרום.
ביוגרפיה
ביטון היא בתם הבכורה של שרה ומסעוד אסולין, יוצאי מרוקו שעלו בשנת 1965 לישראל ובנו את ביתם בשדרות.
היא למדה בבית הספר היסודי שקמים ובתיכון הממלכתי ע"ש גוטוירט במגמת סיעוד מסמ"ת. עם תום לימודיה שירתה כאחות חיילת במחלקה פנימית ב׳ בבית חולים ברזילי באשקלון.
לאחר שחרורה מצה"ל, בתחילת שנות ה-90, עבדה כאשת מכירות ביורוקום נוקיה. בהמשך עבדה כאשת מכירות במי עדן. לאחר מכן הקימה חברת כוח אדם, העסיקה כ-500 עובדים, ושימשה בה מנכ"לית. לאחר מספר שנים מכרה את החברה.
הוסמכה כעורכת דין בשנת 2008. בעלת תואר שני במשפטים מהקריה האקדמית אונו.
משנת 2008 עד בחירתה לכנסת ה-25, פעלה ביטון כעורכת דין מטעם הסיוע המשפטי במחוז דרום. ייצגה נוער בסיכון, שימשה אפוטרופא לדין בכשרות משפטית, ייצגה הורים שילדיהם הוצאו מהבית לחלופין למשפחות אומנה. כמו כן ייצגה בגירושין ובעיקר הובילה כמגשרת מוסמכת.
ביטון הובילה מעל עשור את מטה יש עתיד בשדרות. היא התמודדה לראשות העיר שדרות בשנת 2013, אך לא נבחרה. הוצבה ברשימת מפלגת יש עתיד מאז הקמתה ב־2013 במקומות סמליים: 34–37, לפני חיבור מפלגות יש עתיד וחוסן לישראל הוצבה ביטון במקום ה-21 ברשימת יש עתיד בבחירות לכנסת העשרים ואחת. עם חיבור הרשימות, הוצבה ביטון במקום ה-47 ובהמשך במקום ה-49 כשרצה במסגרת רשימת כחול לבן. ברשימה לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצבה במקום ה-21 ברשימה, ונבחרה לכנסת.
הכנסת ה-25
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש שובצה במקום ה-21 ברשימת יש עתיד ונבחרה לכנסת.
בכנסת ה-25 קיבלה ביטון את הובלת קהילת המיוחדים, קהילה שהוקמה על ידי הורים פעילי המפלגה, במטרה לקדם זכויות לקהילה.
בנוסף, פועלת ביטון כיושבת ראש השדולות הבאות: שדולת קידום רווחת קטינים במצבי סיכון, שדולת זכויות אנשים עם מוגבלויות, שדולת זכויות נפגעי עבירה, שדולת פיתוח וחיזוק הנגב והגליל, שדולת עוטף עזה, והשדולה לחיזוק תושבי קווי העימות.
חיים אישיים
נשואה ואם לשלושה. מתגוררת בשדרות.
בשנת 1986 נולדה בתה הבכורה מור, אשר נולדה עיוורת. כעבור שלוש שנים נולדה בתה השנייה זיו, שאף היא אובחנה כעיוורת.
חאיאת אל-פהד
חאיאת אל-פהד (בערבית: حياة الفهد, באנגלית: Hayat Al-Fahad ; נולדה ב-18 באפריל 1948) היא שחקנית, שדרנית, סופרת ומפיקה כוויתית. ידועה בעיקר בזכות מחזותיה הכוויתיים מים, רק הים (1972) ותוכנית הטלוויזיה הפופולרית דודתי קומאשה, (1983).
נעורים
אל-פהד נולדה בעיר שרק שבכווית ובגיל חמש עברה עם משפחתה לעיר אל-מירקאב והתגוררה בסמוך למסגד עבדאללה אלמוברק. היא התייתמה מאביה. היא לא סיימה את לימודיה בבית הספר היסודי, אמנם לאחר מכן למדה לקרוא ולכתוב והיא הצליחה לשלוט בקריאה וכתיבה בערבית ובאנגלית קלאסית. חאיאת גילתה את אהבתה לאמנות בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים כבר בילדותה. במיוחד לעולם הקולנוע. היא צפתה שעות רבות בסרטים עם כוכב הקולנוע הערבי פריד אל-אטרש. עד מהרה הצפייה בסרטים ובכלל עולם הקולנוע הפך לתחביב ובהמשך לקריירה. אחותה הגדולה שאריפה גידלה אותה עם מות אמה בשנת 1987 יחד עם אחותה הצעירה גאנימה ואחיה היחיד.
משפחה
אל-פהד התחתנה בפעם הראשונה בשנת 1965 בגיל שבע עשרה עם כירורג עיראקי מהעיר בצרה בשם קוסאי סלבי ועבדה כמזכירה וכממונה על משרד ההסברה הכוויתי. היא ליוותה את בעלה לקהיר בזמן שהוא למד רפואה. דבר שגרם לה לעזב את המשחק למשך שלוש שנים על פי בקשתו של בעלה. באותה תקופה עבדה ברדיו כשדרנית, למרות ההסכם לפני הנישואין שהיא לא תעזוב את האמנות. מאוחר יותר זה היה הגורם להפרדותם. לפני שנפרדו נולדה בתה היחידה, סוזן. בשנת 1967 התחתנה בפעם השנייה עם זמר לבנוני בשם מחמוד חמדי. חאיאת נפרדה גם ממנו. בהמשך היא אמצה ילדה יתומה בשם "רוזאן" וגידלה אותה כבתה.
קריירה
בשנת 1962 במהלך עבודתה של חאיאת בבית החולים "אל-סבח" היא פגשה את האמן הטלוויזיה הכוויתי אבו ג'אסום. הוא שאל אותה האם היא רוצה להיות שדרנית או שחקנית טלוויזיה. חאיאת השיבה שהיא רוצה להיות שחקנית. אבו ג'אסום שאל אותה האם משפחתה תסכים לכך, והודיע ​​לה שהוא יחזור לאחר זמן מה לבית החולים כדי לקבל את התשובה. אמה של חאיאת סירבה נמרצות להצעה. מאידך חאיאת נעשתה עקשנית יותר. לאחר חודשיים של עימותים קשים בבית, היא החליטה לפתוח בשביתת רעב. במקביל אבו ג'אסום נפגש עם אחיה וניסה לשכנע אותו להסכים. האח גילה גמישות וגם שכנע את אמו על כך, בתנאי שהאח ילווה את חאיאת בזמן עבודתה בטלוויזיה. חאיאת החלה את הקריירה האמנותית שלה בהצגה "הקורבן" בשנת 1963 עם האמן מנצור אל מנסור. בשנת 1964 התחילה לעבוד בטלוויזיה בסדרה אילה אבו ג'סום. התשלום הראשון שקיבלה למשחק היה 30 דינרים. היא הציגה בקומדיות ובטרגדיות רבות ובסדרות, הצגות ומסיבות טלוויזיה במהלך הקריירה האמנותית שלה. היא התרחבה בתחום האמנותי והתקשורת, וכונתה "גבירת מסך המפרץ". היא עבדה גם כשדרנית ברדיו כווית בין השנים 1965 - 1968, במהלכה הציגה מספר תוכניות רדיו עם עמל עבדאללה וג'אסם כמאל. חאיאת אל-פהד עומדת בשורה אחת עם נשים מפיקות טלוויזיה ידועות במדינות המפרץ כגון עם זיינב אל-עסכרי.
בפתיחת פסטיבל הסרטים הערבי הבינלאומי אורן 2010 שהתקיים באלג'יריה, היא הוזמנה כאחת משלושת האמנים הערביים הגדולים, יחד עם האמנית האלג'יראית חפיה בודרה והשחקן האלג'יראי לרבי זקאל; היא לא יכלה להגיע באופן אישי מטעמי בריאות, אך שלחה הודעה לעיר אוראן לקראת הפסטיבל.
מחלוקת קורונה 2020
ב-25 באפריל 2020 התפרסם מאמר שפורסם בשבועון הבריטי האקונומיסט תחת הכותרת "מגפת הקורונה במחנות" והתמודדות עם מגפת הקורונה במזרח התיכון. במאמר נכתב שחיאת אל-פאהד קראה בפומבי לגירוש מהגרי עבודה של כווית לאדמות המדבר."'חייט אל-פחד, שחקנית כווייתית, אמרה בראיון לטלוויזיה כי למדינה נמאס מהעובדים הזרים שמהווים שני שלישים מהאוכלוסייה והציעה לשלוח אותם למדבר'."
אדית אמרסון
אדית אמרסון (באנגלית: Edith Emerson; 27 ביולי 1888 – 21 בנובמבר 1981) הייתה ציירת, סופרת ואוצרת אמריקאית. היא שימשה כנשיאה והאוצרת של מוזיאון האמנות וודמיר בפילדלפיה, פנסילבניה, בשנים 1940–1978.
ביוגרפיה
אמרסון נולדה באוקספורד, אוהיו למשפחה של חוקרים ואמנים מוכשרים. אביה, אלפרד אמרסון, היה ארכאולוג ופרופסור לארכאולוגיה קלאסית שהקריירה שלו כללה תפקידים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת פרינסטון, המכון לאמנות בשיקגו ואוניברסיטת קורנל. אמה, אליס אדוארדס אמרסון, הייתה פסנתרנית ופרופסור למוזיקה שלימדה במכללת ולסלי, בקונסרבטוריון המוזיקה של איתקה, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת קורנל ומכללת הובארט. היו לה שלושה אחים: גרטרוד, עורכת מגזין אסיה, וילארד, בנקאי ואלפרד ג'וניור, אנטומולוג. היא נסעה רבות עם משפחתה ליפן, סין, הודו ומקסיקו.
אמרסון התחילה את לימודיה באמנות בגיל צעיר, ולמדה אצל אולף ברנר מהמחלקה לאדריכלות באוניברסיטת קורנל כשהייתה רק בת שתים עשרה. בגיל חמש עשרה היא נרשמה לשיעורים במכון לאמנות בשיקגו, ולאחר מכן למדה אצל ג'ון ואנדרפול ותומס ווד סטיבנס.
אמרסון למדה גם באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה. סטודנטים אחרים שלמדו באקדמיה כללו את ססיליה בו, ויולט אוקלי, יו הנרי ברקנרידג' ודניאל גרבר. אחד השיעורים שאמרסון השתתפה בהם היה שיעור ציור הקיר של ויולט אוקלי, ומצאה את אוקלי "המורה הטובה ביותר ... מחשמלת... מעודדת כל מאמץ. הוראתה הייתה מרגשת, במיוחד לנשים סטודנטיות מכיוון שהיא ביטלה כל תחושה של אפליה." במהלך לימודיה באקדמיה, זכתה אמרסון בשתי מלגות קרסון, אחת בשנת 1914 ושוב בשנת 1915, מה שאפשר לה לטייל ברחבי אירופה.
קריירה
בשנת 1916, בעודה לומדת באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, הוענקה לאמרסון המשימה לתכנן את עיטורי ציורי הקיר לתיאטרון שהיה ידוע אז בשם התיאטרון הקטן בפילדלפיה. היא בחרה כנושאיה במיתוס יווני, שבו בתו של המלך מינוס אריאדנה, לאחר שניטשה על ידי תזאוס, מתגלה על ידי אל היין, דיוניסוס. בציורי הקיר שילבה אמרסון היבטים של הציור היווני והמינואי עם סגנונות מזרחיים כולל סין ויפן. אמרסון זכתה בפרס של האקדמיה בשנת 1918 על עיטורי ציורי הקיר שלה בתיאטרון הקטן, ויולט אוקלי שיבחה הן את איכות ציורי הקיר והן את האמנית.
אמרסון הציגה באקדמיה לאמנויות יפות בשנים 1918 עד 1927 ומאוחר יותר בשנים 1932 עד 1945. היא תרמה מאמרים למגזין האמריקאי לאמנות. כמו כן לימדה באזור פילדלפיה בבית הספר אגנס ארווין, בית הספר במוזיאון לאמנויות תעשייתיות ובמכללת צ'סטנאט היל.
אמרסון הפכה לעוזרתה ושותפתה המסורה של ויולט אוקלי במספר פרויקטים, כולל פרויקט ציורי הקיר בהאריסבורג. הן טיילו באירופה והציגו יחד, ושותפותם נמשכה למעלה מארבעים שנה.
אמרסון שימשה כאוצרת ומנהלת הגלריה לאמנות וודמיר בשנים 1940 עד 1978. באותו זמן, המינוי היה יוצא דופן - כשאישה ממלאת תפקיד כזה.
מורשת
לאחר מותה של ויולט אוקלי בשנת 1961, אמרסון הקימה את קרן הזיכרון על שם ויולט אוקלי כדי לשמור את זכר המורה והחברה שלה.
אל-חסכה (מחוז)
מחוז אל-חסכה (בערבית: الحسكة) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע בצפון-מזרח סוריה. שטחו של המחוז 23,334 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-1,477,000 תושבים רובם אשורים וכורדים. המחוז מחולק לארבע נפות ובירתו היא העיר אל-חסכה. חלקו דרום-מזרחי של המחוז גובל עם עיראק וחלקו הצפוני והמערבי גובל עם טורקיה.
במחוז זה נמצא האתר הארכאולוגי תל חלף שבו שכנה העיר העתיקה גוזן שאליו הוגלו תושבי ממלכת ישראל בזמן גלות אשור. אתר נוסף הוא תל ברי שבו התקיימה עיר עתיקה בשם "כחת".
נפות
המחוז מחולק לארבע נפות:
קרחון יוזולה
קרחון יוזולה (באנגלית: Yozola Glacier; בבולגרית: ледник Йозола) הוא קרחון בהרי אוניברסיטת סופיה, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הקרחון 738 מטרים מעל פני הים.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב, בין הר בראון ורכס באלאן.
הקרחון נשפך אל קרחון פלסטרינה.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם אגם יוזולה, בהרי רילה, שבבולגריה.
אתבעל השלישי
אתבעל השני (ביוונית: Ἰθωβαλος) היה מלך צור בתחילת המאה ה־6 לפנה"ס.
תקופת ההשפעה המצרית
פרעה חפרע, שעלה לשלטון ב־589 לפנה"ס (בתחילת ימי אתבעל) היה להוט להשיב את השלטון המצרי ללבנט, והוא כנראה עודד מרידות נגד הבבלים כמדיניות; ייתכן שדוגמה לכך היא פגישת מלכי צור, צידון, אדום, מואב, ועמון או שליחיהם בירושלים, כנראה כדי לדון באפשרות למרד. המקורות הקדומים מעידים כי הצעיד את צבאו לצידון ולחם מלחמה ימית בצור.
המצור הבבלי על צור
במסגרת מדיניותו של נבוכדראצר השני לחיזוק שליטתו בלבנט, הוא ניסה לכבוש את צור; הוא צר עליה 13 שנה החל מהשנה השביעית לאתבעל, עד שנת 572 לפנה"ס בערך,   ולא הצליח לכבשה. הנביא יחזקאל תיאר במפורט בקינתו על צור את הסתערות נבוכדראצר על צור ואת סבל העיר. במקום אחר יחזקאל מזכיר שנבוכדראצר לא הצליח להפיל את צור במצור. המקורות הבבליים לא מזכירים במפורש את המצור, אך יש לכך עדויות עקיפות בדמות עדות להגעת הצבא הבבלי לחוף הפיניקי ורשימות ציוד (הן מארך והן מסיפר הרחוקות כ־250 ק"מ זאת מזאת, דבר המעיד על מבצע צבאי גדול תחת פיקוד המלך) שנשלח לצבא שהלך עם המלך לצור. יש הסוברים שהייתה לנבוכדראצר הצלחה מוגבלת בכיבוש; לפיהם, בשל התנאים הגאוגרפיים והצי האיוני הקטן רק החלק היבשתי של העיר נכבש, ובהסדר שסיים את המצור סוכם שאתבעל השלישי ירד מהשלטון, אך מוסד המלוכה יישמר. לאחר אתבעל מלך על צור המלך בעל, שהיה כנראה בנו.
גביע דייוויס 1969
גביע דייוויס 1969 הייתה התחרות ה-58 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בקליבלנד, ארצות הברית. לתחרות נרשמו 51 נבחרות שחולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
המשחק על התואר נערך ב-19–21 בספטמבר 1969 בקליבלנד, ארצות הברית. המשחק נערך בין נבחרת רומניה לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת ארצות הברית עם התוצאה 0:5. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-21 בסך הכל.
בית אמריקה
הבית כלל 9 קבוצות כולל אוסטרליה ששובצה בתת-הבית הצפוני.
בית אירופה
הבית כלל 34 קבוצות כולל קנדה, ניו זילנד, דרום אפריקה, מצרים, רודזיה, איראן וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים.
בית המזרח
הבית כלל 8 נבחרות שחולקו ל-2 תת-בתים.
תת-הבית השני כלל 5 קבוצות.
המשחק בין מנצחות תת-הבתים התקיים בפונה, הודו, ונבחרת יפן הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 5:0.
משחקים בין מנצחי הבתים
המשחקים נערכו במהלך יולי-אוגוסט 1969.
משחק על התואר
הערה: המשחק החמישי הופסק עקב פרישתו של יון ציריאק.
ישראל בגביע דייוויס
לאחר הניצחון על פורטוגל הנבחרת התייצבה למשחק נגד רומניה. הרומנים ניצחו עם התוצאה 5:0.
Daylight (שיר של מארון 5)
Daylight (בעברית: אור יום) הוא שיר של להקת הפופ-רוק האמריקאית מארון 5. השיר יצא לאור ב-27 בנובמבר 2012 כסינגל השלישי מאלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Overexposed.
הקליפ לשיר יצא לאור ב-10 בדצמבר 2012. הקליפ מורכב מסרטונים ששלחו מעריצי הלהקה מרחבי העולם. קליפ נוסף לשיר, הנקרא "(Daylight (Playing for Change", יצא לאור ב-17 בינואר 2013.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100 ובמצעד מדיה פורסט בישראל.
פטישן מכונף-ראש
מאפיינים
מין זה נפוץ לאורך שוניות אלמוגים, שרטונים ולעיתים גם שפכי נהרות קטנים באזורי מים רדודים קרובים לחוף. תפוצתו מהמפרץ הפרסי ועד לגינאה החדשה, קווינסלנד ומערב אוסטרליה וצפונה עד טאיוואן.
הוא ניזון סביב קרקעית הים מדגים שונים, סרטנים, דיונונים ויצורים קטנים שהוא קולט באיבר החשמל הרגיש שלו או בחוש ריחו.
נחמן בן-יהודה
חייו
בן יהודה הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בסוציולוגיה בשנת 1974, ובעל תואר שני (1976) ושלישי (1977) מאוניברסיטת שיקגו.
בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 עמד בראש הוועדה הבין משרדית והבין מוסדית לבעיית הסמים.
תחומי מחקרו: סטייה חברתית; פיקוח חברתי; תקשורת וסטייה; פאניקות מוסריות; דת ומדינה; בגידות; ניתוח שיח והבנייה חברתית; זיכרון קולקטיבי ומיתוסים; הונאות; הבניית מציאות בסרטי מלחמה.
בן-יהודה נמנה עם תוקפיו של מיתוס מצדה, וטען שממצאי משלחת החפירות במקום, בראשותו של יגאל ידין, עוותו כדי להתאימם למיתוס.
ספריו
<DIV dir=ltr> </DIV>
שאול עובאדיה
שאול עובאדיה (נולד ב-15 בפברואר 1950) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
עובדיה החל את הקריירה שלו בגיל 8, כאשר הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, וכעבור שנתיים עבר לבית"ר שייח' מוניס. הוא שיחק בעמדת הקיצוני השמאלי. בגיל 14 חזר למכבי תל אביב, לאחר שמנהל הקבוצה באותה תקופה, אמנון אבידן, צפה בו משחק. לאחר הגעתו למכבי תל אביב הוא התאמן תחת הדרכתו של אמנון אהרונסקינד, ומאוחר יותר אצל ניסים בכר. הוא היה מלך השערים של קבוצת הנוער וגם הקפטן שלה.
ב-1967 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, ולאחר 7 שנים עבר לקבוצת הפועל הרצליה.
יוסי שטרית (שף)
יוסי (אלי) שטרית (נולד ב־14 במרץ 1977) הוא שף ומסעדן ישראלי.
ביוגרפיה
שטרית גדל במעלות-תרשיחא ולמד בבית ספר אורט בעיר, בנם של פאני ודוד שטרית, ילידי מרוקו. בשנות התיכון היה מתופף בלהקת מטאל שהקים יחד עם חבריו. את שירותו בצה"ל העביר בבסיס מרכז ההובלה, שם שירת כטבח.
אחרי שחרורו מצה"ל עבד כטבח במסעדות בצפון ישראל וטס ללימודי קולינריה במוסד צרפתי ליד פריז. לאחר חצי שנת לימודים שב לישראל, והחל לעבוד במסעדת "לחם ארז" של ארז קומרובסקי בהרצליה. לאחר מכן עבר למסעדת "ארטישוק", ואז עבד כסו-שף במסעדת "רפאל" של השף רפי כהן.
המסעדה הראשונה שפתח היא "ויולט", מסעדה בסגנון צרפתי במושב אודים, אך היא נסגרה לאחר חמש שנים. לאחר סגירת המסעדה באודים קיבל לאחריותו את מסעדת "קיטשן מרקט" בנמל תל אביב.
פתח את "אונזה" - בר-מסעדה קולינרי ביחד עם קבוצת קיטשן מרקט ביפו.
בשנת 2015 פתח את מסעדת "משייה" במלון מנדלי בתל אביב, מסעדה ישראלית בדגש על אוכל מהמטבח המרוקאי.
החל מהעונה השלישית, ששודרה ב-2018 ברשת 13, החל לכהן כשופט בתוכנית המציאות "משחקי השף" במקום השף מאיר אדוני.
בשנת 2018 זכה בתואר "שף השנה" של המגזין "Time Out ישראל".
באוקטובר 2019 הודיע שטרית כי הוא עוזב את המסעדות בהם שימש כשף "משייה" ו"קיצ'ן מרקט". בינואר 2022 פתח מסעדה חדשה בתל אביב בשם "היבה".
מאז 24 בינואר 2022 הוא משמש כשופט בתוכנית המציאות "המסעדה הבאה" ברשת 13, לצד השפים אסף גרניט, מושיק רוט ורותי רוסו.
חייו הפרטיים
שטרית נשוי לנעמה ואב לשניים. הוא מתגורר בהוד השרון.
לאונרד הופסטטר
דוקטור לאונרד ליקי הופסטטר, הוא דמות בדיונית בסדרה של רשת CBS, "המפץ הגדול". את הדמות מגלם השחקן האמריקאי ג'וני גאלקי.
בסדרה לאונרד הוא פיזיקאי ניסוײ, בוגר אוניברסיטת פרינסטון, שחי בדירה בפסדינה, קליפורניה אותה חולק עם עמיתו למכון הטכנולוגי של קליפורניה, שלדון קופר (ג'ים פרסונס). שמות השניים נגזרים משמות זוכי פרס נובל לפיזיקה לאון קופר ורוברט הופסטדטר ומשמו של הבמאי, המפיק והשחקן שלדון לאונרד.
לאונרד ידוע כדמות הרצינית והישרה בסדרה. לאונרד ידוע כבעל רגשות חיבה כלפי שכנתו, פני.
אישיות
למרות שלאונרד מרגיש בנוח עם חבריו הקולגות הגיקים, הוא מעוניין בחברה רחבה ומגװנת יותר. מבין כל הדמויות הגבריות הראשיות, הוא הדמות עם המגבלות הקטנה ביותר ביצירת קשרים עם אנשים ממוצעים. בתחילת הסדרה לאונרד מתאהב בפני, שכנתו, ובהמשך הם מפתחים מערכת יחסים.
ללאונרד יש חוש מוזיקלי, והוא מנגן בצ'לו. למרות ניסיונותיו לא להיתפס כחנון, הוא מחזיק פריטי אספנות רבים ממלחמת הכוכבים וממסע בין כוכבים. בתחילת הסדרה הוא אף ניסה לזרוק את החפצים הישנים שלו אחרי שפני העירה לו עליהם, אבל שינה את דעתו אחרי ששלדון הציג תכונות חנוניות של פני ואחרי שראה שפני יוצאת עם גבר אחר.
חברותו עם שלדון
מכיוון שהוא חי עם שלדון כבר מספר שנים, לאונרד נחשב לחבר הטוב ביותר שלו. לעיתים לאונרד מוצא את עצמו נאלץ להסביר את ההתנהגות של שלדון לאחרים ולתווך בין שלדון לסביבה. לדוגמה, כשפני ושלדון נקלעו לריב קשה, לאונרד נתן לפני את הטלפון של אמא של שלדון כדי שזו תפתור את הסכסוך.
באחד הפרקים מוסבר היום בו לאונרד ושלדון הכירו. לאונרד נכנס כשותף בדירה למרות המוזרות של שלדון בגלל ששכר הדירה היה סביר. זמן קצר לאחר מכן, לאונרד, ראג' והווארד ערכו ניסוי בשיגור טילים, ושלדון העיר ללאונרד שחישוביו שגויים. בכל זאת, לאונרד התעלם ואחרי שדלק הטילים התחיל לפעפע, שלדון הציל את החיים של לאונרד. במקרה זה גם מוסבר איך נהרסה המעלית. לאונרד הוסיף שלמרות זאת, שלדון לא הסגיר אותו "לבעל הבניין, למשטרה או למחלקת ביטחון המולדת".
משפחה
לאונרד במקור מניו ג'רזי. כל חברי משפחתו הם מדענים מצליחים, פרט לאחיו, פרופסור למשפטים באוניברסיטת הרווארד. כולם מצליחים בתחומם יותר ממנו.
אמו, דר' בוורלי הופסטטר, היא פסיכיאטרית ונוירוביולוגית, ולה אישיות הדומה לאישיותו של שלדון קופר. בעונה התשיעית יחסיהם של הוריו של לאונרד עלו על שרטון וכתוצאה מכך הם התגרשו לאחר תקופה ארוכה של יחסים רעים. אביו הוא אנתרופולוג מצליח.
במהלך הסדרה, לאונרד יוצא מספר תקופות עם פני, השכנה מהדירה ממול, והם אף מתחתנים (פעמיים: בפעם הראשונה לבד בווגאס ובפעם השנייה בפסדינה בטקס עם המשפחה והחברים). בעונה האחרונה נודע שפני בהריון ושעתיד להיוולד להם ילד/ה.
עבודה
לאונרד הוא חוקר בתחום הפיזיקה הניסוײת באוניברסיטת פסדינה. המחקר הגדול שערך לאונרד אי פעם התגלה אחר כך, כפי ששלדון אמר כל הזמן, כחיקוי מחקר של מדענים הולנדים. עוד מחקר חשוב שערך היה יחד עם שלושת חבריו ראג', האװרד ושלדון בקוטב הצפוני אך לא גילו שם אף פרט חשוב. בשעות עבודתו מראים אותו בעיקר בשולחן האוכל. בסוף העונה השישית לאונרד מקבל הזדמנות לצאת למחקר על ספינה עבור סטיבן הוקינג. זו הזדמנות מחקר טובה כל-כך עד כי שלדון מקנא בו ומנסה להפחידו כדי שלא ילך. בסופו של דבר לאונרד בוחר לצאת למחקר ותחינותיו של שלדון לא הועילו.
מערכות יחסים
מהפרק הראשון בסדרה, ניתן לראות שלאונרד נמשך לפני, ואכן - האינטראקציה של פני ולאונרד משמשת חלק מרכזי בעלילה בסדרה.
בסוף העונה הראשונה, לאונרד הציע לפני לצאת עמו לדייט, פני הסכימה והם יצאו לדייט. אולם לבסוף הם נפרדו, כיוון שפני הרגישה שהיא אינה חכמה מספיק כפי שלאונרד היה רוצה שתהיה.
פרט לפני, ללאונרד היו עוד מספר מערכות יחסים עם נשים אחרות. מוזכרת פעמים רבות מערכת היחסים של לאונרד עם ג'ויס קים. לאונרד היה איתה 27 ימים ולבסוף הסתבר שהיא מרגלת מצפון קוריאה.
לאונרד הרגיש שפני לא מתאימה לו, והסב את תשומת לבו לחברתו לעבודה באוניברסיטה - לזלי ווינקל. בפעם הראשונה שלאונרד הציע לה לצאת, ווינקל סירבה. בהמשך, מערכת היחסים שלו איתה התגלתה אך ורק כדרך לספק את היצר המיני של לזלי באמצעות קיום יחסי מין עם לאונרד.
בעונה השנייה, לאונרד החל לצאת בקביעות עם דוקטור סטפני ברנט. מערכת היחסים של השניים התקדמה טוב, ואף שלדון נתן לה את "אישורו", אבל לאונרד לא חש בנוח עם העובדה שסטפני עברה לגור איתו וסיים את הקשר איתה.
בפרק הסיום של העונה השנייה, כשהחבורה התכוננה לנסוע לקוטב הצפוני למשלחת לשלושה חודשים, פני הביעה בפרטיות את העצב שלה וקיוותה שהם לא ייסעו.
בפרק הראשון של העונה השלישית, לאונרד ופני מתחילים קשר רומנטי ושוכבים בפעם הראשונה. הקשר נגמר לאחר שמונה חודשים, כשלאונרד אומר לפני שהוא אוהב אותה, דבר שהוביל לבלבול בקרב פני ולעלבון בקרב לאונרד. לבסוף הם רבים ונפרדים.
זמן קצר לאחר הפרידה מפני, ללאונרד היה סטוץ עם ד"ר אליזבת פלימפטון, פיזיקאית שהעריץ אשר הוזמנה לדירה שלו ושל שלדון לביקור קצר. דבר זה גרם למתח בין פני ללאונרד, אך הם פתרו את העניינים ביניהם והמשיכו להיות ידידים.
בסוף העונה השלישית, פני לא הצליחה להתקדם לאחר סיום הקשר שלה ושל לאונרד. היא הגיעה לדירתו שתוייה והם שכבו. בבוקר, לאונרד חשב שהקשר ביניהם התחיל מחדש, ופני אומרת לו שזו הייתה טעות. בסוף הפרק לאונרד דפק שתוי בדלת הדירה של הפני במטרה לשכב איתה, אך הדלת נטרקה לו בפנים. אותו מקרה קרה לו גם עם לזלי ווינקל.
בעונה הרביעית, אחותו של ראג', פרייה, הגיעה לעיר. לאונרד התחיל מערכת יחסים עימה, למרות התנגדותו העזה של ראג'.
בסוף העונה הרביעית, לאונרד גילה שפרייה עומדת לעבור להודו. בתחילת העונה החמישית, לאונרד ופרייה מנסים לקיים קשר מרחוק דרך סקייפ - דבר שלא מתקדם בצורה חלקה. לאחר מכן, לאונרד פגש כותבת ספרי קומיקס בשם אליס והתנשק איתה. הוא החליט להתוודות על כך דרך הסקייפ בפני פרייה, אבל הוא גילה בתדהמה שפרייה בגדה בו ושכבה עם החבר הקודם שלה. פרייה מנסה להגן על עצמה אך לאונרד נפגע וסיים את הקשר. בעונה החמישית פני ולאונרד חידשו את מערכת היחסים שלהם, ובעונה השמינית הם מתחתנים, אולם הם עושים זאת בלאס וגאס מבלי להזמין את חבריהם ואת קרובי משפחתם, דבר המעורר כעס אצל חלק מן הדמויות כמו בוורלי אימו של לאונרד.
Þ
"ת'ורן" (Thorn/Þorn) (Þ תצורה קטנה þ) היא אות באיסלנדית, באנגלית עתיקה ובנורדית עתיקה וכן במספר דיאלקטים באנגלית תיכונה. היא הייתה בשימוש בסקנדינביה של ימי הביניים אך הוחלפה בדיגרף Th פרט לאיסלנדית שם היא נשארה. מקור האות בכתב הרוני ונקראה Thorn באנגלו-סקסונית או Thurs ("ענק") בשירי-רון סקנדינביים. היא שוחזרה בפרוטו-גרמנית כת'וריסז.
משרד ההגנה (גרמניה)
משרד ההגנה (בגרמנית: Das Bundesministerium der Verteidigung, בקיצור: BMVg, עד שנת 1972 נקרא בשם BMVtg) היא רשות פדרלית עליונה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שהוקמה ב־7 ביוני 1955 (בשנת 1990 עם איחוד גרמניה מחדש). בתוך הממשלה הפדרלית, משרד ההגנה הוא המחלקה המומחית להגנה צבאית וכל הנושאים של הבונדסוור. זוהי הסמכות הצבאית הגבוהה ביותר עבור הכוחות המזוינים וסמכות השירות הגבוהה ביותר עבור ממשל הבונדסוור.
המטה העיקרי של משרד ההגנה ממוקם בבון עם משרד משני בברלין שהוקם בשנת 1993. נכון לשנת 2021, המשרד מונה סה"כ כ־3,730 עובדים, מתוכם 3,230 עובדים בבון ואילו כ־500 עובדים בברלין. על פי סעיף 65 א' לחוקה הגרמנית, שר ההגנה הפדרלי הוא המפקד הראשי של הכוחות המזוינים של גרמניה (בונדסוור), עם כ־265,019 חיילים ואזרחים פעילים. מפקדת הצבא היא שרת ההגנה הגרמנית כריסטינה למברכט. בעתות חירום, הקנצלר מקבל לידיו את הפיקוד על הבונדסוור.
מבנה ארגוני
ב־1 באפריל 2012 משרד ההגנה הפדרלי שינה את ארגונו למבנה הכללי הבא:
מחלקות
המשרד מחולק לעשר מחלקות, הממוקמות במטה הראשי בבון, כמו גם בברלין.
ריסנפיריים
ריסנפיריים או דגי נץ (שם מדעי: Cirrhitidae) היא משפחה של דגי גרם בסדרת הדקראים ובתת-סדרת דמויי-דקר.
דגים אלה חיים בין האלמוגים של השונית וסוקרים את הסביבה בצורה המזכירה נצים, מהם קיבלו את שמם השני, כדי לגלות טורפים, בני זוג או מזון כמו סרטנים או רכיכות. חלק מהמינים חיים ביחידות, אחרים חיים בזוגות וכמה מינים חיים בקבוצות קטנות.
חלק מהדגים הללו הם דגי נוי מצויים.
פארק סוקולניקי
היסטוריה
אזור זה היה בעבר ביתם של הבזים של הצאר מהמאה ה-17 (סוקול היא המילה הרוסית לבז). הוא נוצר על ידי הצאר אלכסיי מיכאילוביץ '(אביו של פיטר הגדול), צייד נלהב שאהב לצאת לצייד באזור זה. פריסת הפארק והכבישים הנוכחית של הפארק החלה תחת הצאר פיוטר הגדול. הפארק תוכנן בתחילה בתור רשת של מבוך או סימטאות היוצאות מתוך הכניסה. לאחר הקמת ברית המועצות תוכנן הפארק מחדש בצורה של "קרני שמש" כאשר בכניסה ישנה "כיכר מעוגלת" שבתוכה מזרקה ממנה יוצאים כל השבילים אל עבר הפארק.
כיום משמש הפארק בתור "פארק רוסי טיפוסי" עם יריד, מתקני שעשועים אחרים לילדים, ודוכני מזון מהיר רבים המקובצים כולם קרוב אל הכניסה הראשית של הפארק. בקיץ הסמטאות המרכזיות הן מסה של ערוגות פרחים רשמיות בצבעים עזים, בעוד שמעמקי הפארק מהווים בית גידול לאורנים, עצי ליבנה ואלונים הפארק כולל גם מיני עצים אחרים כמו גם של עצים שאינם ילידים כגון, ארזים.
הוא הוקם בתור גן עירוני ציבורי בשנת 1878 והורחב לאחר מכן. משנת 1931 ואילך פותח בתור: "פארק תרבות ופנאי" רשמי. הפארק ששטחו שישה קילומטרים רבועים, הוא גם הרחבה של שמורת טבע גדולה יותר המשתרעת מהקצה המזרחי של רובע סוקולניקי לכביש הטבעת כביש הטבעת של מוסקבה ומעבר לו. שטח הפארק מכיל פארק שעשועים, משטח החלקה על הקרח בחורף ומרכז תערוכות בינלאומי. הוא מכיל גם את ארמון הספורט סוקולניקי.
1934
ראו גם:
1934 בספרות
1934 במדע
1934 בקולנוע
1934 בספורט
לאורי אינגמן
לארס (לאורי) יוהנס אינגמן (בפינית: Lars (Lauri) Johannes Ingman; 30 ביוני 1868–25 באוקטובר 1934) היה פוליטיקאי ואישיות דתית בפינלנד, ראש ממשלת פינלנד בשתי קדנציות (1918–1919, 1924–1925) והארכיבישוף של טורקו (1930–1934). אינגמן היה הפרופסור לתאולוגיה פרקטית באוניברסיטת הלסינקי ופוליטיקאי שמרן מטעם מפלגת הקואליציה הלאומית. אינגמן כיהן בראשות הממשלה תחת נשיאי פינלנד קארלו יוהו סטולברג ולאורי קריסטיאן רלנדר.
חייו
אינגמן, יליד תאובה, האימפריה הרוסית, דבר שוודית בתור שפת אם. אינגמן, כאחיו, החל את לימודיו במסגרת דתית והתמחה מאוחר יותר בתאולוגיה של הכנסייה הלותרנית של פינלנד. בשנת 1890 התמנה לכומר ובהמשך לימודיו קיבל תואר פרופסור לפילוסופיה. למשך מספר שנים עסק אינגמן בחינוך דתי ומצא עניין רב בפדגוגיה. אינגמן השלים את הדוקטורט שלו בלימודי תאולוגיה לבסוף בשנת 1907.
משנת 1905 והלאה החל אינגמן להתערב בפוליטיקה והיה חבר האספה המנהלית של הדוכסות הגדולה של פינלנד שהתכנסה בהלסינקי והייתה בחסות קיסר רוסיה. לאחר מלחמת האזרחים הפינית התמנה אינגמן בנובמבר 1918 לראש ממשלת פינלנד מטעם מפלגת הקואליציה הלאומית.
מממשלתו החדשה נדרש לקבל את תנאי מדינות ההסכמה בסופה של מלחמת העולם הראשונה לבטל את המלוכה הגרמנית בפינלנד שבראשה עמד פרידריך קרל, מלך פינלנד ומקורבו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. בשנת 1924 נבחר אינגמן לעמוד בראשה של ממשלה חדשה ובמהלך כהונתו השנייה ניסה ללא הצלחה לתמוך בבחירתו של קארלו יוהו סטולברג לקדנציה נוספת בתור נשיא פינלנד.
אינגמן התמנה בשנת 1930 להיות ארכיבישוף טורקו וארבע שים מאוחר יותר הוא נפטר בעודו בתפקיד. חשיבותו המרכזית של אינגמן להיסטוריה של פינלנד התרחשה כאשר קבע את מדיניות החוץ של ארצו בסופה של מלחמת העולם הראשונה.
זכריא אל-קזוויני
זַכַּרִיַא אַל־קַזְוִינִי (השם המלא בערבית: أبو يحيى زكرياء بن محمد بن محمود القزويني, כלומר: "אבו יחיא זכריא איבן מוחמד איבן מחמוד אל-קזוויני") ידוע גם בשם קזוויני (בפרסית: قزوینی), נולד בערך ב-1203 בקזווין (איראן) ומת ב-1283, היה קוסמוגרף, רופא וגאוגרף פרסי ממוצא ערבי.
חייו
הוא נולד למשפחת משפטנים שמקורה בצאצא של (בן לוויה של הנביא מוחמד) שהתבססה בקזווין הרבה לפני לידת אל-קזוויני.
למושל הקדיש קזוויני יצירתו המפורסמת ביותר הכתובה בערבית: "עג'אא'ב אלמחלוקאת" ("عجائب المخلوقات وغرائب الموجودات" - נפלאות הבריאה וה[תופעות] הייחודיות של הקיום), יצירה מכוננת בקוסמוגרפיה. חיבור זה, המאויר לעיתים קרובות, זכה לתפוצה רחבה ועותקים רבים נשמרו עד ימינו. הוא תורגם לפרסית ולטורקית. קזוויני כתב בו גם על הענק "עוג בן ענק", עיבוד אסלאמי של המלך האמורי עוג מלך הבשן. טקסט זה מתפרש על ידי אחדים כאגדה עתידנית פרה-מדע בדיוני.
קזוויני ידוע גם בזכות הלקסיקון הגאוגרפי שלו "آثار البلاد وأخبار العباد" (מונומנטים של הארצות ומסורות היסטוריות על עמיהם). שני החיבורים משקפים ידע נרחב ממגוון רחב של דיסציפלינות.
קזוויני גם מזכיר כיצד אלכימאים שכונו "נוכלים" דיווחו על המרת מתכות לזהב, שלגביהם מציין קזוויני שהם הרסו את התפתחות הכימיה כמדע על ידי בגידה בשליטים רבי עוצמה כמו עימאד א-דין זנגי. כתוצאה מכך, חוקרים רבים התבטאו נגד האלכימיה, מה שגרם לנטישה כללית של האלכימיה ולבידוד של מדע הכימיה.
מאסטר צ'יף
קצין זוטר ראשי ג'ון 117 (באנגלית: John-117), מוכר יותר בשם הדרגה שלו "מאסטר צ'יף (באנגלית: Master Chief)", הוא דמות בדיונית והפרוטגוניסט בסדרת משחקי הירי בגוף ראשון Halo. מאסטר צ'יף מופיע בכל משחקי הסדרה של היילו למעט המשחקים Halo: Reach וHalo 3: ODST.דמותו גם מופיעה ברומנים גרפיים בסדרת ספרי היילו. בננוסף למאסטר צ'יף יש הופעות משניות והופעות קמע בקהילות היילו אחרות.
מאסטר צ'יף הוא חייל על המכונה "ספרטני", (ביקום של היילו הספרטנים הם ילדים שבדומה לילדים בעיר היוונית העתיקה ספרטה, הם נלקחים ממשפחותיהם ומאומנים מילדות ללחימה). הוא כמעט אף פעם לא מראה את פניו ולעיתים נדירות נראה ללא שריונו וקסדתו. בדרך כלל מכנים אותו על ידי דרגת חיל הים שלו ולא על שמו. מאסטר צ'יף מדובב על ידי סטיב דאונס, תקליטן לשעבר, במשחקי הווידאו שבהם הוא מופיע. דאונס ביסס את אישיותו של הצ'יף על רישום דמות ראשוני, שתיאר כדמות בסגנון של קלינט איסטווד. עם כל פעם נוספת שהדמות מופיעה, העיצוב החזותי שלו עובר חידוש או עדכון.
מאסטר צ'יף משמש כקמע עבור סדרת המשחקים היילו והמותג של חברת Xbox. הדמות קיבלה ביקורת חיובית ברוב הביקורות עליה; בעוד שמבקרים מסוימים תיארו את אופיו השקט וחסר הפנים של צ'יף כחולשה וחסרון, מבקרים אחרים טענו כי תכונות אלו מאפשרות לשחקנים ליצור תדמית משלהם לדמות ולהבין אותה בצורה טובה יותר. ביקורות שהעוברו על כך שבעלילת משחק הווידאו Halo 5: Guardians, תפקידו של מאסטר צ'יף הופחת הביאו לכך שמפתחי סדרת משחקי הווידאו, Industries 343 נתנו לדמות תפקיד יותר משמעותי בעלילת המשחק הבא בסדרתם Halo Infinite שיצא בדצמבר 2021.
פיתוח הדמות
המשימה לפיתוח המודל הממוחשב של מאסטר צ'יף למשחק הווידאו Halo: Combat Evolved, המשחק הראשון בסדרת משחקי היילו הוטלה על המנהל האמנותי מרקוס להטו ורוברט מקלי. מאוחר יותר נשכר שי קאי וואנג לאמנות קונספט. אחד מהשרטוטים של וואנג הפך לבסיס למאסטר צ'יף, אך ההמרה הראשונית של הרישום למודל תלת־ממדי נראתה דו־ממדית מדי ובהשראת אנימה. להטו הרגיש שהדמות צריכה להרגיש יותר כמו טנק מהלך ולכן הנפך של המודל הוגדל. שריונו של מאסטר צ'יף עבר שינויים שונים, כגון תוספת של אנטנה (ובהמשך הסרה שלה), וגוון ירוק. מגן הדו-שיניים של הדמות, שנועד לשדר מהירות וזריזות, נוצר בהשראת קסדות אופני BMX.
דיבוב
סטיב דאונס, שמדובב את קולו של מאסטר צ'יף, הוא תקליטן ומדבב שמעולם לא שיחק במשחקי וידאו לפני עבודתו בסדרת היילו. הניסיון הקודם של דאונס בדיבוב של משחקי וידאו היה חלק קטן עבור Septerra Core. במהלך הפקת היילו המליץ מרטין אודונל, המנהל המוזיקלי של Bungie, המליץ על דאונס לתפקיד דיבובו של מאסטר צ'יף בהתבסס על ניסיונו בעבודה עם דאונס ב-Septerra. דאונס מעולם לא התראיין לקטע, ותיאר את קבלתו לתפקיד כשיחת טלפון.
תכונות
במשחקי הווידאו, מאסטר צ'יף נראה לעיתים נדירות ללא שריונו. כדי לסייע לשחקנים להזדהות עם הדמות, סצנות אחדות חושפות חלק מהפנים שלו, אך לעולם לא חושפות אותם במלואם; למשל, בסצנת הסיום של המשחק Halo: Combat Evolved מאסטר צ'יף מסיר את קסדתו, אך תנועת המצלמה מסתירה את ראשו. אוקונור אמר בראיון כי חשיפת פניו של מאסטר צ'יף אינה חשובה כמו לחשוף את האירועים המתרחשים סביב הדמות. בסוף "היילו 4", אם השחקן מביס את המשחק ברמת הקושי הגבוה ביותר, עיניו של מאסטר צ'יף מוצגות בקצרה כשהוא מסיר את הקסדה שלו. "בהיילו: המבול", מאסטר צ'יף מתואר כאדם גבוה עם שיער חום קצר, עיניים רציניות ותווי פנים חזקים. עורו לבן באופן טבעי כתוצאה מבילוי רוב זמנו בשריונו. גובהו של מאסטר צ'יף עומד על בערך 2.13 מטר ומשקלו 450 ק"ג (כולל השריון); בלעדיו הוא עומד על 2.00 מטר גובה ומשקלו הוא כ-130 ק"ג.
מוניטין
הדמות הופיעה ברשימות הדמויות הטובות ביותר ממשחקי וידאו של: UGO, GamesRadar, אמפייר, גינס שיאי העולם: מהדורת גיימרים, Complex ו-Time. IGN הציעה כי המוות הדרמטי של הדמות יכול להיות אחד מהאירועים המשמעותים ביותר בהיסטוריה של משחקי המחשב. דומתו של מאסטר צ'יף זכתה לשבחים על אופייה חסר הפנים, אולם היו גם מבקרים שהעבירו ביקורת על אופי זה, ואף היו מבקרים שטענו שדמותו מוערכת יתר על המידה. בכתבה במגזין "The Artifice" טען סם גריי שהדמות לא "נמצאת במנוחה" ושהיא מפוצלת בין דמות של גיבור שקט ודמות של גיבור פעיל, והיעדר הסכסוך בין הדמויות הפנימיות שלה גורמת לדמותו של מאסטר צ'יף להיות לא מעניינת. פרנק אוקונור מחברת בונגי ציין כי "עצם זה שהשחקן 'מבלה הרבה זמן' עם דמותו של מאסטר צ'יף, גורם ליצירת מתח בין שחקנים שמעדיפים שאישיותו תהיה מפותחת ומשמעותית יותר לבין אלו שמעדיפים "דמות מועילה וחסרת רגש".
בספטמבר 2007 נחשף פסל שעווה ​של מאסטר צ'יף שהוצג במוזיאון מאדאם טוסו בלאס וגאס. על הפסל ששוקל כ-113 קילוגרם ומתנשא לגובה של 2.2 מטר עבדו עשרה אמנים שונים.
קרוסלת מטען
קרוסלת מטען (באנגלית: Baggage Carousel או Baggage Belt) היא מתקן בטרמינל של נמל תעופה, המאפשר לנוסעים בטיסות נכנסות לקבל את המזוודות שמסרו להטסה בנמל המוצא של הטיסה ואשר הוטסו בתאי המטען של מטוסם. היא משמשת למסירת המטען לנוסעים לאחר הוצאתו מהמטוס על ידי סבלי הקרקע והבאתו באמצעות עגלות לתוך הטרמינל.
הקרוסלה
קרוסלות מטען מוצבות באגף הנוסעים הנכנסים של נמל תעופה, לאחר עמדות ביקורת הדרכונים ולפני עמדות ביקורת המכס. מדובר למעשה במסוע מטען נמוך וטבעתי, שאורכו - עשרות מטרים - מאפשר לנוסעים רבים גישה אליו במקביל לשם הסרת מזוודותיהם ממנו. הוא קיבל את שמו משום דמיונו לתנועת קרוסלת שעשועים עגולה.
קיימים שני סוגים של קרוסלות מטען:
לעיתים מוצבות בנמלי תעופה קרוסלות מטען המשלבות את שתי השיטות, כך שחלק מהקרוסלה האופקית נע אל תוך אולם מטען נפרד והחוצה ממנו, באופן המאפשר גישה אליה על ידי סבלים.
קרוסלת מטען היא אופקית או בעלת שיפוע. בקרוסלה משופעת מותקנים שוליים מוגבהים בצדה הנמוך על מנת למנוע את נפילת פריטי המטען ממנה.
בנמלי תעופה גדולים מוצבות קרוסלות מטען רבות, הנושאות מספרי זיהוי. צגי מידע המוצבים באולם משמשים על מנת להדריך את הנוסעים אל הקרוסלה שבאמצעותה יימסר להם המטען מטיסתם. בדרך כלל מוצבים צגי מידע גם מעל כל קרוסלה ומציגים את מספרי הטיסות שהמטען מהן יועמס על אותה קרוסלה.
פגי אשקרופט
דיים אדית מרגרט אמילי אשקרופט (באנגלית: Edith Margaret Emily Ashcroft; 22 בדצמבר 1907 - 14 ביוני 1991), הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה, שנודעה בשם פגי אשקרופט (Peggy Ashcroft). זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה
פגי אשקרופט נולדה בקרוידון שבאנגליה, למדה בבית ספר למשחק "Central School of Speech and Drama" בלונדון. החלה להופיע על במות התיאטרון מגיל צעיר, הופעתה הראשונה בווסט אנד הייתה ב-1927, אחרי שלוש שנים גילמה את תפקיד דזדמונה במחזה אותלו לצידו של השחקן האפרו-אמריקאי פול רובסון. המשיכה להופיע בתיאטראות בלונדון ושיחקה בתפקידים רבים לצידו של ג'ון גילגוד. הופעותיה בסרטי קולנוע וטלוויזיה היו מעטות אך בלתי נשכחות. אחד מתפקידה הראשונים בקולנוע היה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "39 המדרגות". בשנת 1937 השתתפה בתוכנית טלוויזיה של ה-BBC, בה הוצג קטע מהמחזה "הלילה השנים עשר", זו הייתה הפקה ראשונה של מחזה שייקספירי בטלוויזיה.
רוהר (נהר)
רוהר (גרמנית: Ruhr) הוא נהר במערב גרמניה, וזורם כולו בתחומי מדינת נורדריין-וסטפאליה. יובלו הימני של נהר הריין.
חיל האוויר הלבן
חיל האוויר הלבן (Белая авиация) היו כוחות האוויר של הצבא הרוסי של התנועה הלבנה בשנים 1918—1922.
רוהר (נהר)
מוצאו של הנהר סמוך לעיירה וינטרברג באזור זאוארלאנד ההררי, בגובה של 674 מטרים מעל פני הים. שפך הנהר לתוך הריין לעומת זאת נמצא בגובה של 17 מטרים בלבד.
פגי אשקרופט
ביוגרפיה
התפקיד הידוע ביותר שלה בקולנוע היה בסרטו של דייוויד לין "המעבר להודו" משנת 1984 עבורו זכתה בפרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה. באותה שנה הופיעה בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים "היהלום שבכתר" בתפקיד בארבי בצ'לור, על תפקיד זה זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
רוהר (נהר)
ספיקתו של הנהר דומה לזו של הנהר אמס בצפון גרמניה או לתמזה באנגליה.
חיל האוויר הלבן
החיל הגן על המרחב האווירי של המדינה הרוסית במלחמת האזרחים בשנים 1918-1922 וכללו טייסות, אוגדות, יחידות אוויריות וצוידו במטוסים שהוטסו על ידי קציני חיל האוויר הרוסי הקיסרי, עד להבסתם בידי חיל האוויר האדום ופירוק החיל בשנת 1922, עם הקמת ברית המועצות.
פגי אשקרופט
ביוגרפיה
אשקרופט הייתה נשואה וגרושה שלוש פעמים, היו לה בן ובת עם בעלה השלישי לורד ג'רמי הצ'ינסון. ב-1951 זכתה באות מסדר האימפריה הבריטית (OBE) וב-1956 קיבלה את התואר "Dame Commander of the British Empire". ב-14 ביוני 1991 מתה בלונדון משבץ בגיל 83.
רוהר (נהר)
הנהר הוא מקור מי השתייה של האזור כולו, ואיכות מימיו גבוהה.
תרשים הרצף
תרשים הרצף (Sequence Diagram) משמש ב-Unified Modeling Language לתיאור האופן שבו המערכת מבצעת תהליך.
רקע
בהנדסת תוכנה תרשים הרצף נועד לתאר תהליך ולהסביר כיצד המערכת ורכיביה מבצעים תהליך זה. על כן, כבר בשלב הניתוח, נהוג לבנות תרשימי רצף קונספטואליים עבור כל מקרי-השימוש (Use Cases) הקיימים במערכת. בשלבי העיצוב נהוג לבנות תרשימי רצף מפורטים יותר, כדי לתאר ולפרט את אופן עבודתם של רכיבי המערכת. להלן פירוט שני הסוגים העיקריים של תרשימי הרצף :
הוצאתו להורג של בניטו מוסוליני
הוצאתו להורג של בניטו מוסוליני בוצעה על ידי פרטיזנים מהכפר הקטן ג'ולינו שבצפון איטליה ב-28 באפריל 1945, בימים האחרונים של הלחימה בזירה האירופית במלחמת העולם השנייה. הגרסה המקובלת לאירועים היא שמוסוליני נורה על ידי ולטר אַוּדיסיו, שהיה פרטיזן קומוניסטי. עם זאת, מאז סיום המלחמה, נסיבות מותו של מוסוליני וזהות המתנקש עדיין שנויים במחלוקת בחוגים מסוימים באיטליה.