cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צבי ניסנוב
חייו
חזר לארץ לאחר המלחמה ועם אנשי גדוד העבודה עלה לעין חרוד. תפקידו היה אחראי ליחסים עם הערבים השכנים ולענייני הביטחון. מראהו, רוכב על סוסתו בראש שיירת העולים לגוש נוריס נחרת בלב רבים. ניסנוב התגייס למשטרה הבריטית בגליל, כפי שעשו כמה מאנשי "השומר". ניסנוב היה בין מקימי עין חרוד בשנת 1921.
טיפח קשרים עם הערבים וידע להבינם. תכופות נשלח על ידי המפקדים הבריטיים לפתור סכסוכים בקרב הערבים. הוא מילא תפקיד של "קצין פוליטי".
צבי ניסנוב היה בין הראשונים שהועסק בנהריה המושבה מיד כשקמה. תפקידו היה לדאוג לביטחון בנהריה ולייצג את המושבה החדשה מול השלטונות הבריטיים ושכנים ערבים במעמד של "מוכתר". ניסנוב ניסה לפתח יחסי שכנות טובים עם השייחים באזור.
אשתו ואם שלושת ילדיו, ורה, עמדה לצידו כל השנים. הקימה אז את ביתם בטבריה. בעת הקמת מפעל החשמל (רוטנברג) בנהריים היה ניסנוב אחראי לביטחון המפעל. אחר כך עבר לעבוד ולחיות בחיפה. הקים לפרנסתו פנסיון בטבריה, ושם אירח את מנהיגי האוכלוסייה הערבית, כדי לעשות "סולחה".
אוזונה
חואן קרלוס אוזונה רוסאדו (בספרדית: Juan Carlos Ozuna Rosado; נולד ב-13 במרץ 1992), הידוע בשם הבמה אוזונה (Ozuna), הוא זמר רגאטון פוארטו-ריקני.
קריירה
ב-2014 חתם בחברת התקליטים "גולדן פאמילי רקורדס" והחל לפרסם את שיריו באתר יוטיוב. באותה שנה, הוציא את להיט הפריצה שלו, "Si Tu Marido No Te Quiere". השיר הזה זכה להצלחה ברדיו ונודע בסופו של דבר ברחבי אמריקה הלטינית. מאז הופיע בהופעות רבות ברחבי אמריקה הדרומית.
ב-11 באוגוסט 2017, הוציא אוזונה את אלבום הבכורה שלו, Odisea. האלבום יצא דרך חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין איתה חתם אוזונה כחודשיים לפני יציאת האלבום. האלבום זכה להצלחה רבה והגיע לצמרת מצעד האלבומים הלטינים של בילבורד.
ב-24 באוגוסט 2018, הוציא את האלבום השני שלו, Aura. האלבום הופיע בבכורה במקום השביעי במצעד בילבורד 200.
ב-24 ביולי 2019 הגיע אוזונה בפעם הראשונה להופעה בישראל בלייב פארק בראשון לציון
ב-29 בנובמבר 2019, הוציא את אלבומו השלישי, Nibiru.
ב-4 בספטמבר 2020 הוציא את אלבומו הרביעי Enoc.
ב-22 בינואר 2021 הוציא את אלבומו החמישי Los Dioses, יחד עם אנואל AA.
ב-6 באוקטובר 2022 הוציא את אלבומו השישי Ozutochi.
ב-26 במאי 2023 הוציא את אלבומו השביעי AFRO.
ב-31 ביולי 2023 הופיע אוזונה בפעם השנייה בישראל בלייב פארק בראשון לציון.
אורן וייגנפלד
ביוגרפיה
נולד וגדל בירושלים. למד לימודי קולנוע וטלוויזיה במכללת הדסה בירושלים והתמחה בעריכת וידאו. במקביל, שימש לתקופה קצרה כקריין במחלקת הפרומו של הערוץ הראשון. כאשר סיים את לימודיו, הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2 בתור ארכיונאי, ולאחר מכן בתור עורך וידאו.
וייגנפלד הגיש במשך כארבע שנים מבזקי חדשות קצרים - בעיקר בבקרים ובחצות. לעיתים שימש כמנחה מחליף ב"תוכנית הבוקר", לצד סיון רהב-מאיר וכמו כן, מספטמבר ועד לנובמבר 2007, החליף את קרן מרציאנו בתוכנית החדשות היומית "המוסף הכלכלי".
משנת 2007 ועד שנת 2023 הגיש את התוכנית מהדורה ראשונה של ערוץ 12.
בין השנים 2013–2015 הופיע וייגנפלד בתפקידי אורח כמגיש מהדורות חדשות בתוכניות של זכייניות ערוץ 2 - "רמזור" (קשת), להיות איתה (קשת) ו"המדרשה" (רשת).
ב- 28 באפריל 2023 הודיע על פרישתו מחברת החדשות של קשת 12.
חיים אישיים
וייגנפלד היה נשוי לטל בתם של ליאורה ודוד חשין. נשוי בשנית ואב לארבעה.
פנטילין
פנטילין (Fenethylline) (אמפטמינו-אתיל-תאופילין או אמפתילין) הוא חומר ממריץ סינתטי ממשפחת האמפטמינים, שנמכר לשימוש תחת השמות קפטגון, פיטון (כך מוכר בישראל) וביוקפטון. הוא חומר שנגזר מחיבור (על ידי גשר אתילי) בין אמפטמין לתאופילין כפרו-חומר לשני חומרים אלה.
בעבר שימש הקפטגון לטיפול בהפרעות קשב בילדים, אך בשל פוטנציאל גבוה להתמכרות, נפסק השימוש בו. החומר נותן תחושה של אנרגיה רבה ואופוריה ומדכא את התיאבון ואת הצורך בשינה. תכונותיו נודעו גם לגורמים לוחמים כמו אלו של החזבאללה בלבנון שהחלו לייצר אותו, כדי לספק אותו ללוחמיהם וכדי לסחור בו לצורך מימון פעולותיהם.
מלחמת האזרחים בסוריה יצרה ביקוש גדול לסם וייצורו עבר לשם. החומר נמצא בשימוש כסם על ידי הכוחות השונים בסוריה, כולל דאעש, וכמויות ממנו הוברחו גם לישראל דרך ירדן. בחדר המלון שבו התאכסנו המחבלים שלקחו חלק בפיגועי נובמבר 2015 בפריז נמצאו כדורי קפטגון.
היסטוריה
הפנטילין סונתז לראשונה בשנת 1961 על ידי חברת התרופות הגרמנית Degussa אם כי ישנן טענות שהוא היה מוכר כבר לפני כן. היה בשימוש למשך מעל 20 שנה כחלופה מתונה לאמפטמין ולחומרים ממריצים דומים בטיפול בילדים הסובלים מהפרעת קשב וריכוז ולעיתים רחוקות יותר בטיפול בנרקולפסיה ובאסתמה (בגלל הקשר לתאופילין), כאוגמנטציה בטיפול בדיכאון, במקרים של תשישות וכו'. בהתחלה נראה שיש לחומר יתרון בכך שאינו מעלה במידה רבה את לחץ הדם וניתן לטפל בו גם במי שסובל מהפרעות לב וכלי דם.
בשנות ה-1970 שימש בארצות מסוימות, כמו צרפת, כסם לצורך הנאה (recreational drug) בחוגים של אמנים ואנשי תקשורת, ועד לשנות ה-1990 כסם ממריץ (בלתי חוקי) לספורטאים.
בשנת 1981 נאסר החומר לשימוש בארצות הברית. ב-1986 הוא נרשם כחומר מסוכן על ידי משרד האומות המאוחדות למאבק בסמים ובפשיעה. בצרפת הופסקה מכירתו בשנת 1993 בגלל תופעות לוואי בלב. אחרי 1986 במדינות רבות התחיל להיחשב לסם מסוכן בגלל הפוטנציאל הגבוה להתמכרות.
שיווק שותפים
שיווק שותפים (באנגלית: Affiliate marketing) הוא צורה של שותפות עסקית-שיווקית בין עסקים לבין שותפים בקידום המכירות, לעיתים בתיווך גורמים טכנולוגיים, כגון רשת שותפים, בה השותפים לקידום המכירות אחראיים למשיכת לקוחות אל אתר העסק באמצעות קידום אתר העסק במנועי החיפוש (SEO), שיווק אתר העסק במנועי החיפוש (SEM), שיווק אתר העסק בדואר האלקטרוני, שיווק אתר העסק ברשתות החברתיות ועוד. השותפים לקידום המכירות מקבלים עמלות על כל פעולה אותה מבצעים הלקוחות שהביאו אל אתר העסק (למשל קניית סחורה, מילוי טופסי הרשמה באתר, צפייה בכמות מסוימת של דפים, וכדומה). המוכר חוסך בעלויות הפרסום על ידי מיקור חוץ של הפרסום לאתרים אחרים המציגים את הפרסומות מטעמו תמורת עמלות פרסום. הצטרפות לתוכנית שיווק שותפים היא צורה של מונטיזציה עבור מפעילי אתרים, אפליקציות, דפי פייסבוק וכו'.
קמפיין שיווק השותפים הראשון עלה בשנת 1996 על ידי חברת אמזון. אמזון מפעילה למעלה מ-900,000 שותפים בקידום מכירות.
סוגי תוכניות שותפים
תוכניות שותפים מתחלקות לשתי גישות עיקריות – תוכניות המופעלות על ידי חברת תיווך, ותוכניות המופעלות על ידי המוכרים עצמם. תוכנית שותפים המופעלת באמצעות חברת תיווך מתאפיינת בכך שהחברה המפעילה את מנגנון התיווך מרוויחה באמצעות מתן פלטפורמה לקישור בין מוכרים למפרסמים, בעוד תוכנית שותפים המופעלת על ידי חברה מאפשרת למפרסם ליצור תקשורת ישירה ונטולת תיווך עם המוכר. היתרון הבולט בשיווק דרך חברת תיווך הוא ההיצע של המוצרים אותם ניתן למכור, בעוד שתוכנית המופעלת ישירות על ידי המוכר מאפשרת לרוב תשלום גבוה יותר – עקב היעדר עמלות התיווך.
גודל השוק
ענף שיווק השותפים הוא תחום צומח בארץ ובעולם, והתעניינות בו גוברת מדי שנה. לפי נתונים שמתפרסמים, שיווק שותפים מייצר 15% מהמסחר האלקטרוני בארצות הברית וקנדה.
תוכניות שותפים בישראל
מבחינת חברות תיווך, ניתן למצוא מספר חברות המציעות קישור בין מפרסמים (החברות שאת מוצריהן יש למכור) לבין שותפים (הגורמים המוכרים את המוצרים בפועל). חברות אלו כוללות מאגר נתונים של מפרסמים המשלמים על הכנסה למאגר זה, ושותפים הבוחרים את המוצרים אותם ימכרו מתוך המאגר. בקטגוריה השנייה - ניתן למצוא חברות המציעות תוכנית שותפים ישירה (כלומר - מכירת מוצרי החברה) ללא תיווך של חברה חיצונית, דוגמת חברת בבילון שהייתה מוכרת בזכות מוצרי התרגום שלה. בקטגוריה השלישית - קיימים אתרים נוספים המציעים תוכניות שותפים דרך צד שלישי, כגון: תוכנית שותפים בתחום הלוטו העולמי - מדובר בתוכנית אשר השותפים בה מקדמים מכירות כרטיסי הגרלה להגרלות לוטו בינלאומיות.
גדעון אלרום
גדעון אלרום (20 ביולי 1922 – 17 בפברואר 2005) היה ממקימי שירות האוויר בארגון ההגנה, מבכירי הטייסים והמפקדים בחיל האוויר, השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה
אלרום בנם של פנינה ומתתיהו גורדון, נולד בירושלים וגדל ברחובות, את לימודי התיכון עשה בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. באוקטובר 1940 התגייס לצבא הבריטי והוצב כאיש מנהלה בכנף 257 של חיל האוויר המלכותי, שפעלה משדה תעופה בסמוך לתעלת סואץ. עם פתיחת קורס הטיס של חיל האוויר המלכותי לאנשי היישוב, נשלח לבית הספר לטיסה ברודזיה והוכשר כטייס. התנדב לקורס מטיסי דאונים והוצב בארמייה ה-14 בהודו. בהמשך שובץ בטייסת מטוסי הובלה DC-3 דקוטה ברנגון. השתחרר מהצבא הבריטי בנובמבר 1946 בדרגת וורנט אופיסר.
במאי 1948 מונה למפקד טייסת א', טייסת שאיחדה לתוכה את טייסת תל אביב, טייסת הנגב וטייסת הגליל ופעלה משדה דב. היה קצין מנהלה ראשי של בסיס רמת דוד, ראש ענף מודיעין בחיל, מפקד כנף מבצעית בעקרון וביוני 1950 מונה למפקד בסיס תל נוף, תפקיד בו שירת עד מרץ 1951. מונה למפקד להק ההדרכה, ב-1952 נשלח לקורס פיקוד ומטה של חיל האוויר האמריקאי ועם שובו מונה למפקד בית הספר לפיקוד ומטה של חיל האוויר.
ב-1956 מונה למפקד כנף מטוסי קרב רמת דוד, ולקח חלק במבצע סיני. ב-1958 מונה לראש מחלקת אוויר וממלא מקום מפקד חיל האוויר. ב-1961 יצא יחד עם חיים בר-לב ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. לאחר שובו מונה לעוזר ראש אג"ם.
במאי 1964 הושאל מצה"ל ומונה לסגן מנהל חברת התעופה אל על, בהמשך השתלב בה באופן קבוע וב-1969 למנהל חברת הבת תש"ת (תיירות שירותי תעופה). ב-1982 מונה לסגן מנהל מכון ויצמן למדע.
חיים אישיים
היה נשוי לאראלה ולהם שתי בנות.
לייטון אוריינט
לייטון אוריינט (באנגלית: Leyton Orient F.C.) היא קבוצת כדורגל מרובע ווֹלְתַ'אם פוֹרֶסְט שבלונדון, בירת אנגליה, המשחקת בפוטבול ליג השנייה. הקבוצה הוקמה בשנת 1881 והיא ידועה בכינוי "דה או'אס" (The O's). הקבוצה משחקת באצטדיון בריסביין רוד שבלונדון, אשר מכיל 9,271 מקומות ישיבה.
היסטוריה
הישג השיא של הקבוצה היה הגעה לחצי גמר גביע ה-FA ב-1978 תחת המאמן ג'ימי בלומפילד, שבו הפסידה לארסנל בתוצאה 3-0 (בלומפילד עצמו היה שחקן עבר בארסנל בין השנים 1954-1960). זו הייתה הפעם היחידה עד כה שהיא הגיעה למעמד זה. המועדון היה בקשיים כלכליים רבים לאורך כל שנות קיומו, קשיים אשר גרמו לעליות וירידות ליגה ואף לשינוי שם המועדון. השם הנוכחי נקבע ב-1987 לאחר שהנשיא טוני הוק השתלט על עמדת נשיא המועדון. השם הוא שילוב השמות לייטון ואוריינט והוא הוחלט בעזרת קמפיין שעשו אוהדי הקבוצה, אשר רצו לשמר את השמות ההיסטוריים של המועדון.
בעונת 2013/14 הקבוצה הייתה קרובה לעלות לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ אך הפסידה בפנדלים לרות'רהאם בגמר הפלייאוף. בעונת 2015/2016 ירדה הקבוצה לליג 2. בעונת 2016/17 ירדה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לקונפרנס נשיונל שהיא הליגה החמישית בטיבה באנגליה והראשונה שנחשבת ללא מקצוענית. לראשונה בהיסטוריה, הקבוצה ירדה מהפוטבול ליג.
בעונת 2018-19 שבה הקבוצה אל הפוטבול ליג השנייה אחרי שנתיים של היעדרות לאחר שהקבוצה סיימה ראשונה בקונפרס נשיונל.
אזכורים בתקשורת
בשנת 1995 עשה ערוץ 4 באנגליה סרט דוקומנטרי על הקבוצה - "Orient: Club for a Fiver".
ניק לוין, שהיה סגן יו"ר המועדון עד שעזב את התפקיד ב-2009, הורשע בהונאת כספים בין השנים 2005-2009 ונגזרו עליו 13 שנות מאסר.
מאר דל פלאטה
היסטוריה
האזור היה מיושב גם לפני הגעת הספרדים. יש הטוענים כי פרדיננד מגלן היה האירופאי הראשון שהגיע לאזור, כשעבר במקום במסעו ב-1519, אך הראשון שהגעתו למקום מתועדת הוא סיר פרנסיס דרייק, ב-1578. הוא כינה את המקום "קייפ לובוס" (שילוב של אנגלית וספרדית, שפירושו "כף הזאבים", על שם מושבת אריות הים הגדולה שראה שם (בספרדית: זאבי ים)). הראשונים שהגיעו למקום בדרך היבשה היו הספרדים, ב-1581, אך המקום נותר בלתי מיושב.
ב-1746 הקימו הספרדים, בהוראת המלך, את המסדר הישועי "נואסטרה סניורה דל פילאר דה לוס פואלצ'ס", ליד לגונה דה לוס פאדרס ("אגם האבות") הסמוכה למאר דל פלאטה של ימינו. המסדר ננטש ב-1751, לאחר שהותקף בידי הילידים.
ב-1856 הגיע לאזור היזם הפורטוגלי ז'וזה קואליו דה מיירלס, שהקים מפעל לבשר מומלח. לראשונה החלה להתבסס במקום אוכלוסייה יציבה, בעיר שנקראה פוארטו דה לה לגונה דה לוס פאדרס ("הנמל של אגם האבות"). ב-1860 הגיע יזם נוסף, פטריסיו פראלטה ראמוס, שרכש אדמות באזור. ראמוס נחשב למייסדה של מאר דל פלאטה.
ב-10 בפברואר 1874 הוקמה מאר דל פלאטה באופן רשמי. ב-1886 חוברה העיר לרשת הרכבות, וב-1888 נפתח בה מלון הפאר בריסטול. עם הרכבת הגיעו מהגרים רבים, בעיקר איטלקים, ספרדים וצרפתים. המהגרים האיטלקים הם שפיתחו את הדיג, בשלהי המאה ה-19, אך הנמל נחנך רק ב-1916.
פיתוחה של העיר כיעד תיירותי החל בשנות ה-30 של המאה ה-20. בתחילה הייתה יעד לעשירים, שנפגעו פחות מהשפל הכלכלי הגדול, אך בשנות ה-50, תחת שלטון פרון, הפכה העיר נגישה גם למעמד הביניים ולמעמדות נמוכים יותר. התיירות המשגשגת האיצה את פיתוחה של העיר, ובשנות ה-60 שיעור הבניה למ"ר בעיר היה הגבוה בעולם. בשנות ה-70 וה-80 נחלשה התיירות, אך ענף הדיג התחזק.
ב-1978 הייתה העיר אחת מחמש הערים שבהן נערך המונדיאל. מאחר שאין בעיר קבוצות כדורגל בכירות, האצטדיון, שבו כ-43 אלף מקומות, עומד בדרך כלל בשיממונו.
ב-1982 שימש הנמל את ספינות חיל הים הארגנטינאי שיצאו להילחם במלחמת פוקלנד.
בנובמבר 2005 אירחה מאר דל פלאטה את ועידת האמריקות הרביעית, שזכורה בעיקר משום ששימשה זירת התגוששות בין נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש, ונשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס בנושא ההצעה להקים אזור סחר חופשי באמריקה.
כלכלה
לתיירות חלק חשוב בכלכלת העיר. חופי מאר דל פלאטה מושכים אליה כ-6 מיליון תיירים בשנה. מלבד חוף הים, משופעת העיר במוזיאונים, ויש בה מבנים רבים הבנויים בהשפעת סגנון האר דקו. מושבת אריות הים שראה פרנסיס דרייק עדיין חיה באזור, וניתן לצפות בבעלי חיים אלה שוחים באין מפריע בנמל.
מדי שנה נערכים בעיר מספר פסטיבלים בנושאים שונים: תיאטרון, קולנוע, אמנות, אופנה, ואפילו דיג.
עמנואל עמירן
עמנואל עמירן-פּוּגָצ'וֹב (8 באוגוסט 1909 - 18 בדצמבר 1993) היה מלחין ישראלי ודמות מפתח בזמר העברי.
ביוגרפיה
עמנואל פוגצ'וב נולד בוורשה, להורים ילידי אוקראינה. אביו, שניאור זלמן פוגצ'וב, הקים וניהל בוורשה בית ספר עברי ראשון.
ב-1914 חזרה המשפחה לרוסיה, שם המשיך האב בעבודתו החינוכית-עברית, ביסדו את בית ספר "תרבות" במוסקבה. השפה העברית, התנ"ך ויסודות התרבות היהודית היוו את המהות החינוכית של בני המשפחה משחר ילדותם.
את הנגינה בפסנתר וראשית לימודי המוזיקה החל עמירן במוסקבה בגיל 10 לערך, וקיבל עידוד רב לכך על ידי הפרופסור דוד שור והמלחינים יואל אנגל וויינברג. את המוזיקה ל"בת יפתח", שחיבר בגיל 12, השמיע עמירן למשורר חיים נחמן ביאליק כשזה התארח בבית הוריו.
בשנת 1921, לאחר סגירת בית הספר "תרבות" על ידי היבסקציה ושחרורם של הציונים שנאסרו בעת אספתם הארצית בדירת פוגצ'וב, עזבה המשפחה את מוסקבה מתוך רצון להגיע לארץ ישראל. בדרכה לארץ ישראל שהתה המשפחה כשנה בוורשה ולאחר מכן שלוש שנים בברלין, שם המשיך עמירן את לימודי המוזיקה בקונסרבטוריון.
עם עליית המשפחה לארץ ישראל ב-1924 עבד עמירן במטעי הטבק במזכרת בתיה, כפועל בנין בתל אביב ובבית חרושת ביפו. תוך כדי לימודיו הכלליים המשיך גם בלימודי המוזיקה.
בשנים 1928-1930 עבד עמירן ב"כפר ילדים" בגבעת המורה, שאותו ייסד וניהל אביו. ב"כפר ילדים" הוא שימש הן כמורה למוזיקה והן כשומר בלילות, ובמקביל נהג לנסוע מדי שבוע במכוניות שהובילו כדי חלב לירושלים, שם השתלם אצל פרופסור שלמה רוזובסקי.
הפסקה בעבודתו המוזיקלית והחינוכית חלה עם נסיעתו ללונדון להשתלמות נוספת בקומפוזיציה ובחינוך מוזיקלי ב"קולג' טריניטי למוזיקה" (Trinity College of Music) אצל סר גרנוויל בנטוק ואלק ראולי, וב"קולג' טוניק סולפה" (Tonic Solfa College).
ב-1945 יסד וניהל יחד עם פרופסור ליאו קסטנברג את המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב. ב-1948, בשמשו כקצין האחראי על נושא המוזיקה בצה"ל, הקים ביוזמה משותפת עם מפקד חיל התותחנים, שמואל אדמון-רפופורט, את תזמורת התותחנים בבסיס החיל בצריפין. אהרן שפי, חצוצרן ואיש החיל, היה המדריך-המנצח הראשון. תזמורת זו, יחד עם תזמורת אלכסנדרוני, בניצוחו של אוטו גרוניך והתזמורת הסימפונית של גבעתי, בניצוחו של שמעון מישורי, היוו את היסודות לתזמורת צה"ל, אותה יסד עמירן יחד עם רב-סרן יעקב נעים. התרועות "הנפת הדגל" ו"אבל" הולחנו על ידו.
עמירן פעל למימוש יוזמתו של מפקד הגדנ"ע דאז, עקיבא עצמון, בהקמת תזמורת הגדנ"ע, ואף קבע את שמה. כן המריץ את הקמת תנועת "הנוער המוזיקלי" בישראל ושימש כיו"ר הנהלתה שנים רבות.
החל משנת 1951 הנהיג עמירן את כינוסי המקהלות השנתיים בבתי הספר בכל הארץ – מפעל חינוכי שקידם את תרבות הזמרה; כמו כן את ימי "ההשתלמות והנופש" בזכרון יעקב (בית דניאל) למורי המוזיקה, כולל מורי נגינה וריתמיקה.
ביוזמתו הוקם הסניף הישראלי של IMC (International Music Council) המועצה הבינלאומית למוזיקה, המסונף לאונסק"ו. במשך 10 שנים היה חבר ההנהלה העולמית של ISME (International Society of Music Educators), ארגון בינלאומי למחנכי מוזיקה, ואף שימש שנתיים כסגן נשיא הארגון.
היה בין מייסדי אקו"ם וחבר הנהלתה במשך שנים רבות.
בשנת 1970 זכה עמירן בפרס מילוא, "על מפעל חייו ובשל היותו יוצר הדפוסים לשיר העם הישראלי". בשנת 1985 זכה בפרס אנגל.
עמנואל עמירן פוגצ'וב נפטר בשנת 1993, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ יקום.
יצירותיו
יצירותיו של עמירן הן רבות ומסוגים שונים:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
משימה בלתי אפשרית 3
משימה בלתי אפשרית 3 (באנגלית: Mission: Impossible III, או בראשי תיבות M:i:III) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2006, השלישי בסדרת סרטי הקולנוע משימה בלתי אפשרית שמתבססים על סדרת הטלוויזיה באותו שם. את הסרט ביים ג'יי ג'יי אברהמס, ובתפקיד הראשי כיכב טום קרוז.
תקציר עלילה
הסוכן אית'ן האנט (מגולם על ידי טום קרוז) פורש מיחידת "משימה בלתי אפשרית" (IMF), במטרה לנהל חיים שקטים ו"נורמליים" ולהקדיש את עצמו לחלוטין לחיים המשותפים עם ארוסתו ג'וליה (מגולמת על ידי מישל מונאהן).
לאחר שלינדסי (מגולמת על ידי קרי ראסל), סוכנת חדשה ביחידת ה-IMF, נלקחת בשבי בגרמניה, אית'ן מחליט לחזור לשירות באופן זמני. בסיועם של חברי הצוות הוותיקים, ג'ן ודקלן, אית'ן יוצר להילחם בסוחר הנשק האכזרי אוון דאביאן (מגולם על ידי פיליפ סימור הופמן) על מנת להציל את לינדסי.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב מייקל ג'אקינו.
יחסי הממלכה המאוחדת–קמבודיה
יחסי הממלכה המאוחדת–קמבודיה הם היחסים הדו-צדדיים בין קמבודיה לבריטניה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1953 לאחר שקמבודיה קיבלה עצמאות מצרפת. באותה שנה נפתחה שגרירות בריטניה בפנום פן.
היחסים הדיפלומטיים בין קמבודיה לבריטניה כוננו מחדש בשנת 1991 לאחר חתימת הסכמי פריז. קמבודיה מחזיקה כיום בבריטניה שגרירות בלונדון.
סיוע בריטי לקמבודיה
בריטניה תורמת לקמבודיה כ-10 מיליון ליש"ט בשנה, בעיקר לקידום רפורמה דמוקרטית, זכויות אדם וממשל טוב, בריאות, חינוך, פרויקטים של עוני עירוני, פיתוח פרנסה כפרית וכדי להתמודד עם הבעיות הגוברות של פדופיליה, סחר בבני אדם, ייעור, פשע והתפשטות HIV.
דוד (ברניני)
דוד של ברניני הוא פסל של ג'ובאני לורנצו ברניני המתאר את דמותו של דוד, לימים מלך ישראל. פוסל בשיש בין השנים 1624–1623. הפסל מוצג בגלריה בורגזה בעיר רומא שבאיטליה, והוא אחד מהפסלים המפורסמים של תקופת הבארוק ונמנה עם היצירות הנודעות ביותר בתולדות האמנות.
פסלו של ברניני מציג את דוד ברגע המכריע, שניות ספורות טרם שהוא מיידה את האבן לכיוון מצחו של גוליית. בכך סוטה ברניני מן המסורת הפיסולית בה נראה דוד כמגיע לזירת הקרב כשהוא נושא את הקלע והאבן, כבפסל דוד של מיכלאנג'לו (1501-1504), או נראה לאחר הקרב כשראשו של גוליית מוטל למרגלותיו כבפסליהם המפורסמים של דונטלו (1440 לערך) או ורוקיו (1473-1475). דוד נמצא באמצע סיבוב התנופה, ברגע שלפני הזריקה, בתנוחה המזכירה פסלים מן העת העתיקה כגון זורק הדיסקוס של מירון. דוד מתואר כנער עירום למעט נרתיק לאבני הקלע ובד העוטף את אזור חלציו. הוא אוחז בקלע העשוי מחבל, שריריו מתוחים והוא ניצב על קצות אצבעותיו. לרגליו מונחים שריונו וכלי נשקו של שאול המלך, אותם נתן לדוד טרם תחילת הקרב ואשר דוד העדיף לא להשתמש בהם. כן מונח לרגליו נבל, אטריבוט שכיח לתיאור דמותו של דוד.
מן הבחינה הפסיכולוגית, דוד של ברניני הוא רב הבעה יותר מכל התיאורים הפיסוליים של דמותו שקדמו לו. עם גופו הנטוי קדימה,רגליו המפושקות, שיערו המתנפנף ושפתיו החשוקות, דמותו מביעה מתח רב וריכוז נפשי עצום. בניגוד לפסליו הקודמים של ברניני, כ"פלוטו ופרספונה" (1621-1622), או "אפולו ודפנה" (תחילת עבודה 1622), אין יריבו של דוד מתואר על ידי הפסל, ואנו נאלצים להשלים בדמיוננו את גוליית מיתמר מעל דוד במרחק מה ממנו. תנועת הפסל היא סיבובית, במידה מסוימת בדומה ל- Figura Serpentinata המאפיינת את הפיסול המנייריסטי, דבר המעצים את תחושת הדינמיות והדחיפות שבפעולה אצל הצופה בו. עם זאת, שלא כבפיסול המנייריסטי הדורש מן הצופה להקיף את הפסל ולראותו מכל צדדיו ללא זווית ראייה מועדפת, אין בהכרח הדבר כך אצל דוד של ברניני. בניגוד לצורה בה הוא מוצג כיום בגלריה בורגזה, המאפשרת את הקפתו על ידי המבקרים, נועד הפסל במקור להצבה כשקיר מאחוריו ושני כדים גדולים ניצבים משני צדדיו.
ברניני החל לעבוד על הפסל במחצית הראשונה של שנת 1623 להזמנתו של פטרונו דאז, הקרדינל שיפיונה בורגזה (Borghese), אחיינו של האפיפיור פאולוס החמישי. תוך כדי העבודה על הפסל נוצר קשר בין ברניני לבין מי שיהפוך במהרה לפטרונו הגדול, הקרדינל רב ההשפעה מפאו ברבריני (Barberini), שמספר חודשים אחר כך יעלה לכס האפיפיורות תחת השם אורבנוס השמיני. הביוגרף הראשון של ברניני, פיליפו בלדינוצ'י (Baldinucci), כותב כי פניו של דוד הם דיוקנו העצמי של ברניני, וכאשר פיסל אותם, מי שהחזיק את המראה שאפשרה לברניני לבחון את פניו, היה לא אחר מאשר מפאו ברבריני בכבודו ובעצמו.
פאנדום (אתר)
פאנדום (באנגלית: FANDOM; נקרא "ויקיה" עד 25 בינואר 2016) הוא שרת אירוח לוויקים בעלי תכנים שונים המבוססים על תוכן חופשי.
מאפיינים
פאנדום מופעלת על ידי חברת "Fandom, Inc" (לשעבר "Wikia, Inc"), חברה מסחרית אשר רשומה בדלאוור, ארצות הברית. החברה הוקמה בסוף שנת 2004 על ידי מייסד ויקיפדיה, ג'ימי ויילס, ואנג'לה ביסלי.
אתר פאנדום שם דגש על קהילות, גם אלו אשר נוצרו מחוץ לרשת האינטרנט וגם אלו אשר צמחו ברשת האינטרנט.
אתר פאנדום חופשי לעיון ללא כל מגבלה, חופשי לעריכה (תוך התחשבות בכללים), וחופשית להעתקה ולהפצה (בהתאם לתנאי GNU FDL, ובתמונות מסוימות - לפי כללי השימוש ההוגן).
התשתית הטכנולוגית של פאנדום היא תוכנת "מדיה-ויקי", אשר נכתבת בקוד פתוח ומתוחזקת על ידי קרן ויקימדיה.
תוכן
הוויקים בפאנדום מתמקדים בנושאים רבים, ממלחמת הכוכבים ועד חיות מחמד.
בפאנדום יש מספר מצומצם של אתרי ויקי בעברית. אחד המוכרים שבהם היה האתר איןציקלופדיה, פרודיה על ויקיפדיה העברית, עד שעבר לפני מספר שנים לתשתית עצמאית עקב שינוי המותג של ויקיה.
דליפת הציאניד בבאיה מארה
בלילה של 30 בינואר 2000, באזור באיה מארה, ברומניה, התמוטט סכר ומאה טון מים נגועים בציאניד נשפכו על פני השדות ומשם זרמו אל הנחל "לפוש" המקומי, ממנו אל סומש ומהסומש הגיעו לטיסה ומשם לדנובה. הציאניד שבמים גרם למות כמות גדולה מאוד של דגים ובעלי חיים אחרים בנהרות אלה, ברומניה, בהונגריה וביוגוסלביה. אסון אקולוגי זה כונה בשם "צ'רנוביל השני".
באזור באיה מארה, באותה תקופה, עסק תאגיד אוסטרלי בהפקת זהב ובתהליך מיצוי המתכת השתמש בציאניד. הציאניד נשטף במים והמים הנגועים רוכזו במאגר לקראת הטיפול בהם. לדברי התאגיד, בגלל הצטברות יתירה של שלג התמוטט הסכר. התאגיד הכריז על פשיטת רגל.
יוסף בן-דוד (סוציולוג)
ביוגרפיה
בן-דוד נולד בשם יוסף גרוס, בגיור שבהונגריה, והתחנך בצעירותו בחדר ובבית ספר קתולי מקומי. בשנת 1939 סיים את לימודיו התיכוניים, למד בישיבה והוכשר כדפס בבית המלאכה של אביו דוד. בשנת 1941 עלה לארץ ישראל והחל בלימודי כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. כעבור סמסטר אחד הצטרף ליחידה בצבא הבריטי שיועדה לשירות באירופה, ושירת בה עד 1945. לאחר מכן החל בלימודי היסטוריה באוניברסיטה העברית, ועבד עם נוער במצוקה בשכונות העיר העתיקה. בשנת 1947 נשלח לאנגליה מטעם ממשלת המנדט להכשרה בבית הספר לכלכלה של לונדון כקצין מבחן בעבודה סוציאלית.
בשנת 1949 חזר לישראל, החל לעבוד במשרד הסעד, ובשנת 1951 הצטרף לשמואל נח אייזנשטדט, יעקב כ"ץ ויונינה גרבר-טלמון בייסוד המחלקה לסוציולוגיה של האוניברסיטה העברית. עבודתו האקדמית הושפעה מהאסכולה הפונקציונליסטית ומאדוארד שילס. ראשית מחקריו עסקו בתנועות נוער, ובהמשך עסקו בניתוח המבנה החברתי של שלושה מקצועות חופשיים בישראל: עורכי דין, מורים ורופאים. בשנת 1955 סיים בן-דוד לימודי דוקטורט בהנחיית פרופסור אייזנשטדט. במהלך השנים הוא פעל כעמית מחקר במכון ללימודים מתקדמים שבפרינסטון (משנת 1976), כחבר בסגל אוניברסיטת שיקגו לחינוך ולסוציולוגיה (משנת 1977), וכן כחבר במועצה האמריקאית לחינוך (משנת 1973).
בשנים 1970–1973 כיהן כנשיא האגודה הסוציולוגית הישראלית. בשנת 1981 נבחר בן-דוד לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וזכה בפרס רוטשילד למדעי החברה.
גמר ליגת האלופות 2005
ליברפול זכתה בתואר בפעם החמישית בתולדותיה. היה זה משחק גמר ליגת האלופות השישי בהיסטוריה של הקבוצה, והראשון מאז, אז הפסידה ליובנטוס מאיטליה, במשחק בו התרחש אסון הייזל, בעקבותיו הורחקה, יחד עם שאר הקבוצות האנגליות, ממשחקים באירופה. עבור מילאן היה זה משחק הגמר העשירי בתולדותיה, אך היא נותרה עם שש זכיות, בדרך להפסדה הרביעי במשחקי הגמר.
מילאן הגיעה למשחק כפייבוריטית. באותה העונה היא סיימה את הליגה המקומית, הסרייה א', במקום השני בטבלה. ליברפול, שהפתיעה רבים בעצם ההעפלה לגמר מול קבוצות עדיפות ממנה, סיימה את הליגה המקומית, הפרמייר ליג, במקום ה-5 בטבלה.
מילאן הפגינה דומיננטיות מוחלטת במחצית הראשונה, והובילה במחצית בתוצאה 3-0 משער של פאולו מלדיני כבר בדקה הראשונה, ושני שערים נוספים של הרנן קרספו. במחצית השנייה, ליברפול הצליחה להבקיע 3 פעמים בתוך 6 דקות בלבד, בין הדקות 54 ו-60. סטיבן ג'רארד, ולדימיר שמיצר וצ'אבי אלונסו כבשו לזכותה, שוויון 3-3 שנותר עד לסיום ההארכה. ליברפול ניצחה בדו-קרב בעיטות ההכרעה בתוצאה 3-2.
הקאמבק המרשים של ליברפול זכה לכינוי "נס איסטנבול", ונחשב לאחד הרגעים המזהירים בתולדות המועדון.
ליברפול
ליברפול החלה את דרכה בשלב המוקדמות השלישי, בו פגשה את גראצר א.ק. האוסטרית. למרות הפסד מפתיע, 1-0 באנפילד, אצטדיונה הביתי, ליברפול הצליחה לנצח 2-0 בחוץ ולהעפיל לשלב הבתים.
בהגרלת הבתים שובצה ליברפול בבית א', יחד עם מונקו, אולימפיאקוס ודפורטיבו לה קורוניה. ליברפול סיימה במקום השני בבית, אחרי מונקו, עם שלושה ניצחונות בלבד, בזכות ניצחון דרמטי מול אולימפיאקוס באנפילד במחזור האחרון של שלב הבתים. אולימפיאקוס ניצחה בסיבוב הראשון 1-0 בביתה, והגיעה למשחק עם 3 נקודות יותר מליברפול בטבלה. היא הובילה 1-0 באנפילד משער של ריבאלדו, וליברפול הפכה את התוצאה בדקה ה-81 ועלתה ל-2-1, אך תוצאה זו לא הספיקה על אף שוויון הנקודות בטבלה, בגלל יתרון בשערי חוץ לאולימפיאקוס. בדקה ה-86, סטיבן ג'רארד כבש שער דרמטי שהעלה את ליברפול על חשבון היוונים לשמינית הגמר.
ליברפול הוגרלה לשחק בשמינית הגמר מול באייר לברקוזן מגרמניה, וניצחה בשני המשחקים באותה תוצאה, 3-1, כשהמשחק הראשון נערך באנגליה והגומלין בגרמניה.
ברבע הגמר ליברפול הוגרלה לשחק מול יובנטוס מאיטליה. במשחק הראשון, שנערך בביתה, ליברפול גברה 2-1 על יובנטוס, ונסעה למשחק הגומלין בידיעה שהפסד 1-0 יגרום להדחתה. למרות זאת, השכילה לשמור על רשת נקייה, ולהעפיל בתום המשחק שהסתיים ב-0-0.
הגרלת חצי הגמר סיפקה לליברפול מפגש דרבי כל-אנגלי, מול צ'לסי. מאמנה הפורטוגזי של צ'לסי, ז'וזה מוריניו, הגיע למשחק כאלוף אירופה המכהן, לאחר שזכה בתואר עונה קודם לכן, כמאמנה של פורטו מפורטוגל. במשחק הראשון נפרדו הקבוצות בשוויון 0-0 בביתה של צ'לסי, הסטמפורד ברידג'. במשחק הגומלין, שער מוקדם כבר בדקה ה-4 של לואיס גרסיה קבע את תוצאת המשחק, 1-0 מפתיע לליברפול, שהעפילה לגמר בפעם השישית בתולדותיה.
מילאן
בשלב שמינית הגמר קיבלה מילאן הגרלה קשה, בדמותה של מנצ'סטר יונייטד מאנגליה. הרנן קרספו כבש את שער הניצחון באולד טראפורד ומילאן ניצחה 1-0 בחוץ. גם במשחק הבית מילאן ניצחה באותה תוצאה משער של קרספו, השלימה ניצחון כפול והעפילה לרבע הגמר.
הגרלת רבע הגמר זימנה למילאן דרבי עירוני מול אינטר. במשחק הראשון, משחק הבית של מילאן, ניצחה הקבוצה 2-0, משערים של יאפ סתאם ואנדריי שבצ'נקו. במשחק הגומלין מילאן הובילה 1-0 משער של שבצ'נקו בדקה ה-30, אך המשחק הופסק בדקה ה-72, בעקבות השלכת אבוקות למגרש מצד אוהדי אינטר, כשאחת מהן פגעה בשוער מילאן, דידה. אופ"א קבעה כי מילאן תזכה בניצחון טכני של 3-0, ועל אינטר הטילה אופ"א עונש של 4 משחקי רדיוס.
מחצית ראשונה
מילאן, הפייבוריטית לזכות בתואר, פתחה את המשחק בסערה. כבר בדקה הראשונה, כדור חופשי של אנדראה פירלו הגיע לקפטן פאולו מלדיני שבעט פנימה וקבע 1-0 למילאן.
בדקה ה-23 ליברפול נאלצה לבצע חילוף כפוי, כשהארי קיואל נפגע במפשעה והוחלף על ידי ולדימיר שמיצר.
בדקה ה-39, מסירה של קאקה מצאה את אנדריי שבצ'נקו, שהעביר כדור להרנן קרספו, והאחרון כבש לרשת של יז'י דודק וקבע 2-0.
חמש דקות עברו, וכדור של קאקה מצא את קרספו, שהקשית מעל השוער כדי לקבוע 3-0.
מחצית שנייה
ליברפול הציגה מערך התקפי יותר במחצית השנייה, והצליחה לחזור למשחק בדקה ה-54, כשקפטן הקבוצה סטיבן ג'רארד נגח פנימה הגבהה של ג'ון ארנה ריסה.
שתי דקות בלבד לאחר מכן, שמיצר הכניע את דידה וצימק את התוצאה ל-3-2. שוב עברו שתי דקות, וג'רארד הוכשל ברחבה על ידי ג'נארו גאטוזו. צ'אבי אלונסו החמיץ אך כבש את הכדור החוזר כדי לקבוע 3-3, ליברפול כובשת 3 פעמים תוך 6 דקות.
שתי הקבוצות יכלו להכריע את המשחק, אך כשלו והמשחק הלך להארכה, בפעם ה-13 בתולדות הגמרים בטורניר.
הארכה ובעיטות הכרעה
המשחק בהארכה היה צמוד, עם הזדמנויות לשתי הקבוצות, אך לא נפלו במהלכה שערים, והמשחק עבר להכרעה בדו-קרב פנדלים.
את הפנדל השלישי שלה ליברפול החמיצה, כשדידה עצר את הבעיטה של ג'ון ארנה ריסה, וההחמצה האחרונה הייתה שייכת לאנדריי שבצ'נקו, שנהדף על ידי דודק - עצירה שנייה של השוער הפולני, וליברפול זכתה בפעם החמישית בתולדותיה בתואר.
ג'וליאן בויד
ג'וליאן בויד (באנגלית: Julian Boyd; נולד ב-2 בפברואר 1990) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד בהפועל ירושלים.
קריירת תיכונים מכללות
בויד החל את דרכו כשלמד בבית הספר התיכון ויליאם הווארד טאפט בסן אנטוניו, טקסס. בעונתו האחרונה, בויד נבחר לכדורסלן השנה בסן אנטוניו לאחר שהעמיד ממוצעים של 21.6 נקודות ו-11.7 ריבאונדים למשחק. בתום העונה התחייב לאוניברסיטת לונג איילנד.
בעונתו הראשונה במכללות, בויד העמיד ממוצעים של 10.5 נקודות ו-6.4 ריבאונדים למשחק, וזכה בתואר רוקי העונה של המחוז. לאחר עונתו הראשונה, אובחן בויד כחולה במחלת לב, מה שאילץ אותו להפעיל סעיף חולצה אדומה אשר מבטלת את העונה הבאה ומקנה לו עונה נוספת לזכאות המכללות.
בויד חזר בעונה שלאחר מכן ורשם ממוצעים של 13 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק, כשהוא מוביל את המכללה למאזן 6–27. מכללתו הגיעה לטורניר אליפות המכללות, שם הפסידה בסיבוב השני לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בויד נבחר לשחקן המצטיין ולחמישיית העונה של המחוז.
בעונתו השלישית, בויד שוב הוביל את המכללה לפלייאוף ולטורניר האליפות. הוא נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר, כשקלע 18 נקודות והוריד 10 ריבאונדים במשחק הגמר מול אוניברסיטת רוברט מוריס. בויד רשם ממוצעים של 17.4 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק, ונבחר לשחקן העונה ולחמישייה הראשונה של המחוז. בתום העונה, בויד נבחר על ידי Associated Press לחמישיית העונה בכל ארצות הברית.
לקראת עונתו האחרונה, בויד הושעה מהקבוצה בעקבות מסיבה שערך במכללה. לאחר שהמכללה בחנה את העניין, בויד הוחזר לקבוצה והושעה לשני משחקים. עם זאת, צרותיו של בויד באותה עונה לא הסתיימו כאשר קרע את הרצועה הצולבת בברכו ב-12 בדצמבר 2012 במשחק נגד אוניברסיטת רייס, וגמר את העונה לאחר שמונה משחקים בלבד. בעקבות הפציעה הוענקה לבויד עונה נוספת לזכאות. ביולי 2013, בויד קרע שוב את הרצועה הצולבת והיה צפוי להחמיץ את רוב העונה. מאמן המכללה, ג'ק פרי, ייעץ שבויד יחזור לשחק בינואר 2014 לכל היותר. עם זאת, בויד קרע בפעם השלישית את הרצועה הצולבת במהלך תרגיל בסוף דצמבר 2013, וסיים באופן מוחלט את קריירת המכללות שלו.
קריירה מקצועית
בויד החל את דרכו המקצועית בשנת 2016, כששיחק בלונדון לייטינג הקנדית. בשנת 2017, בויד קרע את הרצועה הצולבת שלו בפעם הרביעית. הוא חזר לשחק בעונה שלאחר מכן והעמיד ממוצעים של 12.5 נקודות ו-6.3 ריבאונדים ב-31 משחקים.
ביולי 2018, חתם בויד בקו. אר. רייקיאוויק האיסלנדית. משחקו הראשון היה בסופר קאפ האיסלנדי, בו קלע 28 נקודות בהפסד 103–72 לטינדסטול. במשחק הבכורה שלו בליגה, בויד רשם 37 נקודות ו-12 ריבאונדים בניצחון על סקאלאגרים. ב-20 בדצמבר קלע בויד שיא עונתי של 39 נקודות יחד עם 13 ריבאונדים בניצחון על ברייטבק. ב-22 משחקי ליגה, בויד העמיד ממוצעים של 22.5 נקודות ו-9.9 ריבאונדים. ב-4 במאי 2019, בויד זכה באליפות ונבחר לשחקן המצטיין של הפלייאוף. בסדרת הגמר הוא העמיד ממוצעים של 19.6 נקודות, 9.0 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים. בתום העונה הוא נבחר לשחקן המצטיין של הליגה.
בנובמבר 2019 חתם בויד במקאו וולף ווריירס הסינית.
ב-12 באוגוסט 2020, חתם בויד באליצור קריית אתא. ב-32 משחקים, בויד העמיד ממוצעים של 17.7 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים ב-29.2 דקות.
ב-17 במאי 2021, חתם בויד עד תום העונה בהפועל ירושלים לאחר שמרבית זריה עזבו בזמן מבצע שומר החומות .
22 ביולי
22 ביולי הוא היום ה-203 בשנה (204 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 162 ימים.
וולטר קניג
וולטר מרווין קניג (באנגלית: Walter Marvin Koenig; נולד ב-14 בספטמבר 1936) הוא שחקן, סופר, מורה ובמאי אמריקאי-יהודי. ידוע בעיקר בתפקידו כפאבל צ'כוב ב"מסע בין כוכבים" וכאלפרד בסטר ב"בבילון 5". קניג כתב את התסריט למותחן-משפטי המדע בדיוני משנת 2008 "InAlienable".
שנותיו הראשונות
קניג נולד בשיקגו, אילינוי, בנו של איש העסקים יצחק קניג ורעייתו שרה (לבית שטראוס). הוריו של קניג היו מהגרים יהודים רוסים מברית המועצות; משפחתו התגוררה בליטא בטרם היגרו, וקיצרו את שם משפחתם מ"קניגסברג" ל"קניג". אביו של קניג היה קומוניסט שנחקר על ידי ה-FBI בתקופת מקארתי. קניג למד במכללת גרינל, בגרינל, איווה וסיים לימודי טרום-רפואה. הוא עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם סיים לימודיו וקיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה. לאחר שאחד הפרופסורים עודד את קניג להיות שחקן, הוא החל להשתתף ב-"Neighborhood Playhouse School of the Theatre", ביחד עם דבני קולמן, כריסטופר לויד וג'יימס קאן.
מסע בין כוכבים
קניג שיחק את דמותו של סג"ם פבל צ'כוב, נווט על ספינת החלל אנטרפרייז, ב-"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", החל מעונה 2, ובכמה סרטי קולנוע בהשתתפות צוות השחקנים המקורי. קניג היה רק אחד מבין שני שחקנים אשר הגיעו לאודישן, ולוהק לתפקיד כמעט מייד, בעיקר בשל דמיונו לשחקן-מוזיקאי הבריטי דייווי ג'ונס מהמאנקיז, כדי למשוך קהל צעיר. מחלקת יחסי הציבור של האולפן, לעומת זאת, ייחסה בטעות את הכללתו של צ'כוב לכתבה בפראבדה, שהתלוננה על המחסור ברוסים במסע בין כוכבים. ג'ין רודנברי ביקש ממנו להגזים עם המבטא הרוסי שלו, כדי להוסיף אתנחתא קומית לסדרה. המבטא של צ'כוב זכה לביקורת כאותנטית, בעיקר בשל החלפת הצליל "w" עם "v" (למשל, צ'קוב היה אומר "wodka" במקום לומר "vodka"). קניג אמר שהמבטא היה בהשראת אביו, שהתקשה עם הצליל "v" בעצמו.
לאחר שנאמר לו כי פאבל צ'כוב יהיה דמות חוזרת בסדרה, בהתבסס על הפופולריות שלו, קניג הופתע לטובה כאשר הפך מיידית לשחקן קבוע בצוות, כאשר רוב מכתבי המעריצים שלו הגיעו מילדים. כאשר צולמו הפרקים הראשונים של עונה 2 של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית, ג'ורג' טאקיי, שגילם את היקארו סולו, התעכב בהשלמת צילומי הסרט "הכומתות הירוקות", ולפיכך צ'קוב הצטרף אל האנטרפרייז - כהגאי. כאשר טאקיי חזר, השניים נאלצו לחלוק חדר הלבשה אחד ותסריט פרק אחד. זה הכעיס את טאקיי, על פי דיווחים, עד לנקודה שבה הוא כמעט עזב את התוכנית. אבל שני השחקנים הפכו מאז לחברים טובים, והתמונה של שתי הדמויות שלהם מאיישות יחד את ההגה של האנטרפרייז הפכה לאיקונית.
בזמן האחרון
בזמן האחרון הוא אלבומו השני של הזמר והיוצר הישראלי עידן עמדי שיצא בתחילת פברואר 2013. השיר "ממשיך לצעוד" נכתב בהשראת הספר "אל תשלח ידך אל הנער" מאת הרב ישראל מאיר לאו במסגרת הפרויקט "הקול עוד נשאר" של משרד ההסברה ורשת גימל. שאר שירי האלבום נכתבו והולחנו גם הם על ידי עמדי לבדו.
וולטר קניג
מסע בין כוכבים
קניג היה שותף לכתיבת הפרק "The Infinite Vulcan" של "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה", מה שהופך אותו לראשון מבין חברי הצוות המקורי לכתוב סיפור של מסע בין כוכבים לטלוויזיה. דמותו של פאבל צ'קוב מעולם לא הופיעה בגרסת האנימציה של מסע בין כוכבים, בשל אילוצי תקציב, ועל כן, בניגוד ליתר עמיתיו, קניג לא זכה לשוב ולגלם את דמותו של צ'קוב בסדרת טלוויזיה, לאחר סיומה של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית.
הוא קיבל מועמדויות לפרס סאטורן בקטגוריית "שחקן המשנה הטוב ביותר", הן עבור הופעתו בסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", והן בסרט "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה". קניג שב לגלם את דמותו של פאבל צ'קוב בסדרות האינטרנט של המעריצים "Star Trek: New Voyages", "To Serve All My Days" וכן בסרט העצמאי מאת סקיי קונוויי/טים רוס "Star Trek: Of Gods and Men", שניהם בשנת 2006.
עבודה מאוחרת
לאחר צ'כוב, קניג גילם את דמותו של אלפרד בסטר בסדרת הטלוויזיה "בבילון 5". קניג היה "כוכב אורח מיוחד" במשך 12 פרקים, כאשר בסוף העונה השלישית חברת ההפקות הגישה בשמו בקשה למועמדות לפרס אמי. קניג היה צפוי להמשיך ולגלם את דמותו של בסטר בסדרת הספין אוף "Crusade", אולם זו בוטלה עוד לפני שהפרק הראשון בהשתתפותו צולם. הוא שיחק גם "אורו" בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה הקנדית המדע הבדיונית "Starlost", אשר שודרה בשנת 1973 ברשת הטלוויזיה הקנדית CTV.
קריירת המשחק של קניג, בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה, מתפרשת על פני כ-50 שנה. הוא גילם מגוון דמויות, החל ממנהיג כנופיה מתבגרת ("אלפרד היצ'קוק מגיש"), וכלה בבדרן בלאס וגאס ("I Spy"). הוא חזר לחלל עם תפקיד ראשי ב-"Moontrap", ושיחק דיקטטור עתידני במשחק הווידאו "Maximum Surge". המשחק בוטל בשלב מאוחר של הפיתוח שלו, אבל קטעים רבים ממנו נערכו מחדש והפכו לסרט Game Over, הכולל דיאלוג של קניג. בנוסף למשחק, הוא גם כתב כמה תסריטים (Actor, I Wish I May, You're Never Alone When You're a Schizophrenic), מחזות במערכה אחת, וקומץ של פרקים לתוכניות טלוויזיה: "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה", Land of the Lost, Family, The Powers of Matthew Star. הוא גם כתב כמה ספרים, לרבות Warped Factors: A Neurotic's Guide to the Universe (אוטוביוגרפיה), Chekov's Enterprise (יומן שתיעד את מהלך ההסרטה של מסע בין כוכבים: הסרט), ו-Buck Alice and the Actor-Robot (רומן מדע בדיוני), שיצא לאור מחדש בשנת 2006. הוא יצר סדרת חוברות קומיקס משלו בשם Raver, שפורסמו על ידי Malibu Comics בראשית שנות ה-90, והופיע כ-"כוכב אורח מיוחד" במהדורת Eternity Smith, שכלל אותו על הכריכה.
קניג לימד שיעורי משחק ובימוי באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, במכללת שרווד אוקס לקולנוע ניסיוני, התיאטרון הרפרטוארי "Actor's Alley" בלוס אנג'לס, ובבית הספר לפסיכולוגיה מקצועית שבקליפורניה. בשנת 2002, קניג ביים גרסות במה של שניים מפרקי סדרת הטלוויזיה "אזור הדמדומים" המקורית.
בשנת 1987, קניג ביים מחזה מקורי שלו במערכה אחת בשם "The Secret Life of Lily Langtree", כאשר אשתו ג'ודי מביימת בעצמה עוד שתי מערכות משלה - "Tech Night: Hands on Demo" ו-"Encore: Long Distance Lady". כולם הוצגו יחד בשם "Public Moments" ב-"Theatre of N.O.T.E" שבלוס אנג'לס.
בשנת 2004, קניג כיכב ב-"Mad Cowgirl", סרט עצמאי על מפקח בריאות לאריזת בשר הגוסס מהפרעה במוח, בו הוא שיחק את הכומר דילן, דמות ששתוארה כ"מפוקפקת, מגעילה, מכורה למין". הסרט הוקרן במספר פסטיבלים לסרטים עצמאיים, ולאחר מכן באופן מוגבל במספר ערים גדולות נבחרות. הסרט הופץ בגרסת DVD ב-5 בדצמבר 2006.
ב-2012 פרסם רומן גרפי פרי עטו בשם "Things To Come", על ערפדים אחרי האפוקליפסה.
ב-10 בספטמבר 2012 קניג קבל את כוכב ה-2279 של שדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2017 דיבב בסדרת האנימציה של נטפליקס "סטרץ' ארמסטרונג ולוחמי הפלקס".
עבודה הומניטרית
בשנת 2007, קניג סייע לקמפיין העממי של קבוצת זכויות האדם "הקמפיין האמריקאי למען בורמה" לסיוע במשבר ההומניטרי בבורמה. כפי שמפורט באתר האינטרנט הרשמי שלו, הוא ביקר במחנות פליטים לאורך הגבול בין תאילנד לבורמה בתאריכים 16–25 ביולי, 2007.
חיים אישיים
קניג נישא ג'ודי לוויט בשנת 1965, והשניים עדיין ביחד. היה להם בן, השחקן אנדרו קניג (1968-2010), אשר התאבד בשנת 2010. יש להם גם בת, דניאל קניג, שנשואה לקומיקאי ג'ימי פרדו; לזוג יש ילד אחד.
קניג עבר ניתוח מעקפים בשנת 1993, והוא נאלץ לוותר על תפקיד שהוצע לו בסדרה בבילון 5. מפיק הסדרה הבטיח לפצות אותו על ההזדמנות שאבדה, והוא קבל את התפקיד בשלב מאוחר יותר.
בחודש ספטמבר 2008, קניג שמש כשושבין בטקס נישואיו החד-מיניים של עמיתו לסדרה מסע בין כוכבים ג'ורג' טאקיי לבחיר ליבו בראד אלטמן.
מיכאל שפיצר
מיכאל מרדכי שפיצר (נולד בשנת 1954) הוא שופט ישראלי, המכהן כשופט בית הדין הארצי לעבודה וכמנהל בתי המשפט.
ביוגרפיה
שפיצר סיים את לימודיו התיכוניים במדרשית נעם ושירת בצה"ל כקצין במשטרה הצבאית. סיים את הלימודים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך לעורך דין בשנת 1981. לאחר מכן עבד כעורך דין עצמאי במשרד עורכי הדין "נטוביץ- שפיצר".
בשנת 2000 מונה שפיצר לשופט בבית הדין האזורי לעבודה בחיפה וכיהן שם עד שנת 2005. באותה שנה מונה לנשיא בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע, ובשנת 2010 עבר לכהן כנשיא בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב.
בחודש מרץ 2012 נבחר שפיצר על ידי שר המשפטים ונשיא בית המשפט העליון למלא את משרת מנהל בתי המשפט. הוא סיים את תפקידו במרץ 2018. אז נכנס לתפקידו כשופט בית הדין הארצי לעבודה.
כשפורסמה מועמדותו של שפיצר כמועמד יחיד לכהונת שופט בבית הדין הארצי לעבודה, פנה הוועד הארצי של העוזרים המשפטיים לשופטים בצעד חריג לוועדה בבקשה לדחות את מינויו - וזאת בשל התנהלותו של שפיצר כמנהל בתי המשפט, ויחסי העבודה העכורים בין הצדדים שהגיעו לא אחת לבתי הדין לעבודה ואף לבג"ץ אשר פסקו מספר פסקי דין כנגד הנהלת בתי המשפט בראשותו. למרות הפנייה נבחר שפיצר לתפקיד.
בתקופת כהונתו כמנהל בתי המשפט יצא הנהלת בתי המשפט במאבק נגד ביקורת קשה שהוטחה בשופטים. במסגרת המאבק הקים מערכת בתי המשפט, ניהלה מערכת בתי המשפט מעקב אחר פרסומים על שופטים והקימה לצורך כך מאגר מידע ללא היתר הנדרש בחוק. המאבק, שכלל דרישה מגוגל להסיר כתבות שפורסמו בעיתונות, עלה לדיון בכנסת ובעקבות זאת שונה הנוהל בעניין התמודדות עם פרסומי ביקורת. במקרה אחד, שפיצר הגיב בהתקפה אישית נגד גיורא איילנד, שכללה פסק דין בתיק תעבורה של איילנד, בגלל מאמר של איילנד בו ביקר את מערכת המשפט.
הוא סיים את כהונתו בסוף מרץ 2018 ושב לכסאו כשופט בית הדין הארצי לעבודה. באוקטובר 2022 מונה בשנית למנהל בתי המשפט.
Are You Experienced
Are You Experienced הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האנגלית-אמריקאית the Jimi Hendrix Experience שיצא ב-1967, האלבום היה הצלחה מסחרית מיידית, והוא נחשב כאחד מאלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים של מוזיקת הרוק. האלבום כולל את הגישה החדשנית של ג'ימי הנדריקס לכתיבת שירים ולגיטרה חשמלית, אשר במהרה הקימה כיוון חדש במוזיקת הרוק הפסיכדלי וההארד רוק.
באמצע 1966, הנדריקס נאבק כדי להתפרנס מנגינה כגיטריסט גיבוי של R&B. לאחר שהופנה לצ'ס צ'נדלר, שעזב את להקת החיות והתעניין בניהול והפקה של אמנים, הנדריקס חתם על חוזה לניהול והפקה עם צ'נדלר ומנהל להקת החיות לשעבר מייקל ג'פרי. צ'נדלר הביא את הנדריקס ללונדון והחל לגייס חברים ללהקה, החוויה של ג'ימי הנדריקס, שנועדה להציג את כישרונות הגיטריסט.
בסוף אוקטובר, לאחר שנדחה על ידי Decca Records, החוויה חתמה עם Track, הוצאה חדשה שהוקמה על ידי מנהלי המי קיט למברט וכריס סטאמפ. Are You Experienced והסינגלים שקדמו לו הוקלטו במשך חמישה חודשים מסוף אוקטובר 1966 עד תחילת אפריל 1967. האלבום הושלם ב-16 סשני הקלטה בשלושה מוקדים בלונדון, כולל אולפני De Lane Lea, אולפני CBS, ואולפני Olympic.
Are You Experienced יצא בבריטניה ב-12 במאי 1967, בילה 33 שבועות במצעדים והגיע למקום השני. האלבום הונפק ב-23 באוגוסט על ידי Reprise Records, שם הגיע למקום החמישי ב-Billboard Top LPs, הוא נשאר שם במשך 106 שבועות, 27 מהם בטופ 40. האלבום בילה גם 70 שבועות במצעד האמריקני Billboard Hot R&B LPs, שם הגיע למקום ה-10. הגרסה האמריקאית הכילה כמה מהשירים הידועים ביותר של הנדריקס, כולל שלושת הסינגלים הראשונים של החוויה, שהושמטו במהדורה הבריטית של האלבום, שהיו בטופ 10 הלהיטים המובילים בבריטניה: "Purple Haze", "Hey Joe", ו-"The Wind Cries Mary".
רקע
עד מאי 1966, ג'ימי הנדריקס נאבק כדי להתפרנס כנגן R&B בתור גיטריסט גיבוי. במהלך הופעה באחד ממועדוני הלילה הפופולריים ביותר בניו יורק, מועדון הצ'יטה, הוא הובחן על ידי לינדה קית', חברתו של גיטריסט הרולינס סטונס, קית' ריצ'רדס. זמן קצר לאחר מכן, הנדריקס עבר לגרינוויץ' ווילג' והתחיל להתגורר בקפה "Wha?" והוביל בלהקה שלו, Jimmy James and the Blue Flames. קית' המליצה על הנדריקס למנהל הסטונס אנדרו לוג אולדהם ולמפיק סיימור שטיין. הם לא ראו את הפוטנציאל המוזיקלי של הנדריקס ודחו אותו. לאחר מכן היא הפנתה אותו לצ'ס צ'נדלר, שעזב את the Animals והיה משוכנע שהוא יכול להפיק ולנהל אמנים. צ'נדלר אהב את השיר של בילי רוברטס "Hey Joe", והיה משוכנע שהוא יכול להפוך את זה לסינגל להיט עם האמן הנכון. לאחר שהורשם מהגרסה החיה של הנדריקס והלהקה שלו לשיר, הוא הביא אותו ללונדון ב-24 בספטמבר 1966, וחתם אותו על חוזה ניהול עם מנהל the Animals לשעבר, מייקל ג'פרי.
מיד לאחר הגעתו של הנדריקס ללונדון, החל צ'נדלר לגייס חברים ללהקה, the Jimi Hendrix Experience, שתוכננה כדי להציג את כישרונות הגיטריסט. הנדריקס פגש את הגיטריסט נואל רדינג באודישן ל-New Animals, שבו הידע של רדינג על התקדמות הבלוז הרשימה את הנדריקס. צ'נדלר שאל את רדינג אם הוא רוצה לנגן בס בהרכב של הנדריקס; ורדינג הסכים. צ'נדלר התחיל לחפש מתופף ומיד לאחר מכן הוא יצר קשר עם מיץ' מיצ'ל דרך חבר משותף. מיצ'ל, שלאחרונה פוטר מ-"Georgie Fame and the Blue Flames", השתתף בחזרות עם רדינג והנדריקס, שם הם קשרו את האינטרס המשותף שלהם ב-R&B. כאשר צ'נדלר התקשר למיצ'ל באותו יום כדי להציע לו את התפקיד, הוא התקבל ברצון. בסוף אוקטובר, לאחר שנדחו על ידי Decca Records, החוויה חתמו עם Track, חברה חדשה שהוקמה על ידי המנהלים לשעבר של the Who, קיט למברט וכריס סטאמפ.
הקלטה
Are You Experienced והסינגלים הקודמים שלו הוקלטו במשך 5 חודשים מסוף אוקטובר 1966 ועד תחילת אפריל 1967. האלבום הושלם ב-16 מפגשי הקלטה בשלושה מקומות בלונדון, כולל את אולפני De Lane Lea, CBS ו-Olympic. צ'נדלר הזמין רבים מהמפגשים באולפני Olympic, כי המתקן היה מעולה מבחינה אקוסטית ומצויד ברוב הטכנולוגיות העדכניות ביותר, אף על פי שהוא עדיין השתמש בטייפ 4 ערוצים, בעוד שלאולפנים אמריקאיים היו טייפים של 8 ערוצים.
התקציב של צ'נדלר היה מוגבל, ולכן במאמץ להקטין את ההוצאות הוא והנדריקס השלימו את רוב עבודות האלבום בדירה המשותפת שלהם. מההתחלה, צ'נדלר מזער בכוונה את העזרה האומנותית של מיצ'ל ורדינג. מאוחר יותר הסביר: "לא הייתי מודאג מכך שמיץ' או נואל ירגישו שאין להם מספיק - או כל דבר אחר... טיילתי והקלטתי בלהקה במשך שנים, וראיתי שהכל נגמר כפשרה, אף אחד לא באמת עשה את מה שהוא רצה לעשות, לא התכוונתי לתת לזה לקרות עם ג'ימי". כשהחוויה החלה בחזרות באולפן, להנדריקס כבר היו אקורדים ומקצבים שעבדו עבור מיצ'ל, וצ'נדלר היה מכוון את קטעי הבס של רדינג.
אוקטובר עד דצמבר 1966
צ'נדלר והלהקה מצאו זמן להקליט בין ההופעות באירופה. הם התחילו ב-23 באוקטובר, והקליטו את "Hey Joe" באולפני De Lane Lea, עם צ'נדלר כמפיק ודייב סידלר כטכנאי. בשיר הופיעו קולות רקע על ידי Breakaways. זמן קצר לאחר שהפגישה התחילה, צ'נדלר ביקש מהנדריקס להנמיך את המגבר של הגיטרה שלו, ואז התפתח ויכוח. צ'נדלר אמר: "ג'ימי קיבל התקף זעם כי לא הרשיתי לו לנגן בגיטרה בקול רם מספיק... הוא ניגן עם גיטרה של Marshall Amplification, וזה היה כל כך חזק באולפן שזה היה יותר חזק מרעשים אחרים". לפי צ'נדלר, הנדריקס איים אחרי זה לעזוב את אנגליה, ואמר: "אם אני לא יכול לנגן חזק מספיק כמו שאני רוצה, אני יכול לחזור לניו יורק". צ'נדלר, שעליו היו ניירות ההגירה והדרכון של הנדריקס בכיס האחורי, הניח את המסמכים על המיקסר ואמר להנדריקס "להשתין". הנדריקס צחק ואמר: "בסדר, עלית על הבלוף שלי", והם חזרו לעבודה. רדינג כתב ביומנו כי הם השלימו שני שירים במהלך הפגישה של אותו היום, אבל השני מעולם לא זוהה באופן חיובי. הסופר שון אגן העריך שזה היה "Killing Floor" של האולין וולף או "Land of a Thousand Dances" של וילסון פיקט. צ'נדלר החליט שהם צריכים להשתמש ביצירה מקורית של הלהקה עבור צד ב' של הסינגל, ולכן הוא עודד את הנדריקס להתחיל לכתוב; הוא כתב את השיר הראשון של הלהקה, "Stone Free", ביום שלאחר מכן. צ'נדלר, במאמץ למזער את הוצאות הסטודיו, קנה זמן לחזרות בבית Aberbach בלונדון. הוא נטש את המנהג הזה לאחר שהבין כמה מהר הלהקה יכולה ללמוד שירים בזמן שהם באולפן. ב-2 בנובמבר 1966, הלהקה חזרה לאולפני De Lane Lea כדי להמשיך לעבוד על הסינגל הראשון. במהלך הפגישה, הם הקליטו את "Stone Free" וגרסת דמו ל-"Can You See Me". זו הייתה הפעם הראשונה שהלהקה הקליטה שיר שנכלל בסופו של דבר בהוצאה המקורית של האלבום של בריטניה.
צ'נדלר לא היה מרוצה מאיכות הקול ב-De Lane Lea, ולכן לקח את עצתו של קיט למברט והזמין זמן באולפני CBS. ב-13 בדצמבר 1966, לאחר הפסקה של 5 שבועות מהקלטות בזמן שהופיעו באירופה, הלהקה התחילה להקליט מחדש באולפני CBS. בהנחייתו של הטכנאי מייק רוס, הלהקה הייתה יצירתית במיוחד במהלך הפגישה, והקליטו את מסלול הגיבוי והשירה ל-"Foxy Lady" ואת מסלול הגיבוי ל-"Love or Confusion", "Can You See Me", ו-"Third Stone from the Sun". רוס גם דיבר על השפעות הגיטרה של הנדריקס ואמר: "זה היה כל חזק שלא יכולת להיות באולפן... אף פעם לא שמעתי משהו כזה בחיים שלי". כאשר רוס שאל את הנדריקס איפה הוא היה רוצה את המיקרופון הנדריקס אמר: "שים את המיקרופון במרחק של 2 מטר בצד השני של האולפן, זה ישמע נהדר". רוס הסכים, ובמיקרופון Neumann U87 הוא הקליט את הגיטרה של בחדר גדול, שלדברי רוס, "היה חיוני לחלוטין לצליל הייחודי של החוויה". רוס ציין כי הקלט של מיצ'ל ורדינג היה ממוזער, והוא טען כי צ'נדלר היה בבירור ה"אחראי" של המפגשים. הלהקה ניגנה בשידור חי ב-CBS; השירה המובילה והקולות רקע עברו אוברדאב. למרות כספו ההולך ופוחת, צ'נדלר עודד את החוויה להקליט מספר רב של שירים, והציע להם את המותרות של ניסויים חוזרים ונשנים להקליט. עם רצועות אינסטרומנטלית חיות כבסיס ההקלטות, הם נמנעו מהרעיון המקובל של הפיכת הקלטות של כמה חלקים לתוך קטע מתמשך אחד. אחרי ההקלטה ב-13 בדצמבר, הלהקה עשתה את הופעת הבכורה שלהם בטלוויזיה ב-"Ready Steady Go!" הבריטי.
ב-15 בדצמבר 1966, עשו נגיעות אחרונות על ארבע הרצועות הקצביות שהוקלטו במפגש הקודם. אף על פי שצ'נדלר נהנה לעבוד ב-CBS והעריך את האיכות הגבוהה של ההקלטות שהם עשו שם, הוא סיים את הקשר המקצועי עם האולפן לאחר חילוקי דעות בינו לבין הבעלים ג'ייק לוי על אי התשלום שלו. צ'נדלר תכנן לשלם ללוי על הפגישות לאחר סיום הקלטות האלבום, אבל לוי דרש תשלום מראש. צ'נדלר ראה בכך בקשה בלתי סבירה, והוא נשבע שלעולם לא יעשה עסקים עם CBS שוב. השיר החמישי והאחרון שהוקלט היה "Red House". בעוד שצליל סטריאו עדיין לא היה פופולרי בקרב מעריצי מוזיקה, כל המיקסים היו של מונו; רוס הסביר: "אז... מונו היה המלך, כל המאמץ נכנס למונו". הוא העריך שהם לא בזבזו יותר מחצי שעה על כל מיקס.
הסינגל הראשון של החוויה, עם "Hey Joe" שיצא בתור צד א' ו-"Stone Free" בתור צד ב', יצא בבריטניה ב-16 בדצמבר 1966. Track Records עדיין לא היו פעילים, ולכן המפיץ שלהם, Polydor Records, הוציאו את הסינגל עם הלוגו שלהם. הוא הגיע למקום ה-6 במצעדים בבריטניה בתחילת 1967. ב-21 בדצמבר 1966, צ'נדלר והחוויה חזרו לאולפני De Lane Lea עם דייב סידל כטכנאי. הם הקליטו 2 גרסאות חלופיות של "Red House" והחלו לעבוד על "Remember"; הם עבדו על שתי הרצועות מחדש באפריל 1967 באולפני Olympic.