cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שחיקה אוטיסטית
שחיקה אוטיסטית יכולה לגרום לשאטדאון ומלטדאון אוטיסטיים ויכולה גם להיגרם בעקבותם.
מחקר
הנושא נדון זמן רב באופן בלתי פורמלי בקהילה האוטיסטית, במיוחד בבלוגים ובמדיה החברתית, שחיקה אוטיסטית הייתה נושא למספר הולך וגדל של מחקרים מאז סוף שנות ה-2010. התפתחות זו נתפסת כדוגמה להשפעה הגוברת של סנגור עצמי של אוטיסטים על חקר אוטיזם אקדמי.
נכון לשנת 2023, מחקרים מצביעים על כך ששחיקה אוטיסטית שונה מדיכאון קליני ושחיקה תעסוקתית הן באטיולוגיה והן באיך באה לידי ביטוי. בניגוד לדיכאון, אנהדוניה ובעיות שינה אינן סימפטומים של שחיקה אוטיסטית. בניגוד לשחיקה תעסוקתית, שחיקה אוטיסטית אינה חייבת בהכרח להתייחס לתעסוקה והיא מלווה ברגישות חושית מוגברת. שחיקה אוטיסטית שונה עוד יותר משחיקה תעסוקתית בכך שהשחיקה האחרונה זוכה להכרה נרחבת ובכך מקבלת תוקף על ידי אחרים, מה שמקל על קבלת התמיכה הדרושה להחלמה.
מאפייני השחיקה האוטיסטית
• תשישות כרונית
• אובדן מיומנויות: מיומנויות קוגניטיביות, תפקודים ניהוליים, זיכרון, יכולת מילולית/תקשורת, יכולת להתמודד, יכולת לעשות דברים שפעם היו אפשריים.
• התגברות של רגישויות: רגישות חושית מוגברת, הצפות חושיות, רגישות לשינויים, רגישות לגירויים חברתיים
• סובלנות מופחתת לגירויים המובילה להופעת מלטדאון/שאטדאון בתדירות גבוהה יותר
• נראות אוטיסטית מוגברת: ריבוי מאפיינים התנהגותיים חיצוניים שמזוהים עם אוטיסטים (כמו התנהגויות חזרתיות, קושי להתבטא מילולית ועוד) בעקבות קושי גובר למסך, וכן בעקבות תחושת מצוקה מוגברת וקשיים פנימיים.
גורמים
שחיקה אוטיסטית נגרמת מעומס חושי, רגשי וחברתי ובשל מאמצי התמודדות עם עולם שאינו מובן דיו. היא נובעת בעיקר מההשפעה המצטברת של הצורך לנווט בעולם נוירוטיפיקלי.
ניהול המצב
שחיקה אוטיסטית יכולה להימשך בין חודשים לשנים כתלות בגורמים שהובילו אליה. כדי להתאושש משחיקה, מומלץ בדרך כלל לאוטיסטים להימנע מהמצבים הגורמים לה דבר שיכול להיות קשה אם מדובר בגורמי לחץ הקשורים למקום העבודה.
הכרה מוקדמת בשחיקה אוטיסטית יכולה לעזור בניהול שלה, שכן היא מתרחשת בדרך כלל כאשר הדרישות מצטברות עם הזמן. עם זאת, זה מסובך בשל העובדה שאנשים אוטיסטים רבים יכולים לחוות גם אלקסיתימיה ופגיעה באינטרוספציה.
מתח וחרדה גורמים להחמרה של הסימפטומים האוטיסטים, לכן הימנעות ממצבי מתח, שינויים מוגברים ועודף גירויים יכולים להואיל לאוטיסטים.
תשומת לב לצרכים של הפרט, בילוי זמן עם תחומי עניין מיוחדים, התרחקות מגירויים, חשחוש ו"הסרת המסכה" דווחו כמועילים.
גביע המדינה בכדורגל 1993/1994
מכבי תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע ה-18 שלה. בעקבות הזכייה הקבוצה העפילה לתחרות גביע אירופה למחזיקות גביע.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
הפתעה אחת נרשמה בסיבוב ח כאשר מכבי יבנה מהליגה הארצית ניצחה את הפועל באר שבע מהליגה הלאומית והדיחה אותה מהמשך משחקי גביע המדינה
שתי קבוצות מהליגה הארצית העפילו אוטומטית לשמינית הגמר ללא משחק הפועל טייבה והפועל אשקלון
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
עונת 1950/1951 בסרייה א'
עונת 1950/1951 בסרייה א' הייתה העונה ה-49 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-10 בספטמבר 1950 והסתיימו ב-17 ביוני 1951.
בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
נאפולי ואודינזה עלו מהליגה השנייה.
מילאן זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו רומא וגנואה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו ספא"ל ולניאנו.
חאלד אל-בטש
חאלד אל-בטש הוא פוליטיקאי פלסטיני שנחשב לאחד מסמלי ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וממנהיגיו. הוא היה כלוא בבתי כלא במצרים, ישראל והרשות הפלסטינית.
ביוגרפיה
חאלד אשור עלי אל-בטש נולד בשנת 1961 בג'באליה. הוא גדל במשפחה חקלאית עזתית ותיקה.
תיכון רוואבי לבנות
תיכון רוואבי לבנות (בערבית: مدرسة الروابي للبنات) היא מיני סדרת טלוויזיה ירדנית על השפעת בריונות על נשים צעירות, בבימויה של תימא שומלי ובהפקת Filmizion Productions (מטעם נטפליקס).
חאלד אל-בטש
ביוגרפיה
אל-בטש למד בבתי הספר בג'באליה, וב-1980 עבר למצרים ללימודי תואר ראשון בכלכלה.
תיכון רוואבי לבנות
המיני-סדרה בת שישה חלקים עלתה לראשונה ב-32 שפות וב-190 מדינות בנטפליקס ב-12 באוגוסט 2021. דובבה ליותר מ-9 שפות, כולל אנגלית, ספרדית, איטלקית, צרפתית, גרמנית וטורקית. זוהי סדרת המקור הירדנית השנייה של נטפליקס אחרי ג'יני.
חאלד אל-בטש
ביוגרפיה
ב-1986 – בהיותו במצרים – קיבל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה הערבית של ביירות, ולאחר יותר משני עשורים קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה האמריקאית העולמית.
תפקיד
אל-בטש הקים וניהל את מרכז אליה לעיתונאות, השתתף בהקמת מספר מוסדות אזרחיים וייצג את תנועת הג'יהאד האסלאמי בוועדת המעקב לכוחות הלאומיים והאסלאמים במשך שמונה שנים.
תיכון רוואבי לבנות
עלילה
לאחר שקבוצת בנות עוברות התעללויות ,הצקות ואלימות בבית הספר הפרטי שלהן, הן מתכננות נקמה. עם זאת, התוכניות שלהן מובילות לתוצאות נוראיות שמקשות להבדיל בין הקווים הדקים שבין בריון לקורבן.
הפקה
כאשר תימא שומלי הגתה את הרעיון לסדרה, היא לא חשבה דווקא על הפצת הסדרה בנטפליקס. על פי ראיון שהעניקה שומאלי לטלוויזיה עמאן, "פלטפורמת הסטרימינג העולמית אהבה את התוכנית ותרגמה אותה למספר שפות". שומאלי גם ציינה באותו ראיון שמטרתה הייתה ליצור דיאלוג על המושג בריונות, שכן כשהיא עלתה לא נעשה שימוש במושג "ולא ידענו מה המשמעות של בריונות, אבל חיינו את זה. לא ידענו על זה". שומלי התייחסה גם לכוונתה להציג קולות של נשים, כי "דבר אחד שתמיד מצאתי שחסר לי ברוב התוכניות שמדברות על נשים הוא התפיסה הנשית בנושאים שלהן. אז התכנסתי סביב צוות מבריק של נשים כדי לעבוד על פיתוח וביצוע החזון היצירתי של התוכנית. יחד, דמיינו ובנינו את האלמנטים של עולם אל רוואבי, החל מהדמויות, עיצוב התפאורה, הצבעים, התאורה ואפילו המוזיקה." מאוחר יותר, ב-13 באפריל 2019, הודיעה שומלי לעוקביה בפייסבוק שהיא עובדת על יצירת סדרת נטפליקס ערבית מקורית, בשיתוף חברת ההפקות הירדנית שלה Filmizion Productions, שכותרתה "תיכון רוואבי לבנות".
חאלד אל-בטש
תפקיד
אל-בטש החל את דרכו הפוליטית במהלך לימודיו האוניברסיטאיים במצרים, שם הצטרף לתנועת הג'יהאד האיסלאמי. שלטונות מצרים עצרו אותו בשנת 1986 על רקע פעילותו בתנועה.
אל-בטש עבר לתחומי הרשות הפלסטינית, ולאחר מספר חודשים בסוף 1987 השתתף באינתיפאדה הראשונה, ונכלא בישראל מספר פעמים.
תיכון רוואבי לבנות
ביקורת
בדומה לסדרה "ג'יני" הסדרה עוררה סערה בירדן על חשיפת המציאות הקשה של בני נוער בעולם הערבי.
חאלד אל-בטש
תפקיד
אל-בטש השתתף – כנציג של הג'יהאד האיסלאמי – בכל פגישות המשא ומתן בין הארגונים הפלסטינים בעזה ובקהיר.
ישראל הכניסה את שמו לרשימת אנשי הטרור הפלסטיני המיועדים לחיסול, ובכל המבצעים ברצועת עזה, שמו של אל-בטש מופיע כאחד היעדים להתנקשות.
פדקס אקספרס
פדקס אקספרס (באנגלית: FedEx Express) היא חברת תעופה אמריקאית למטענים שבסיסה בממפיס, טנסי. החברה מדורגת ראשונה בעולם במונחים של טונות המטען שהיא מטיסה, ורביעית בגודל צי המטוסים שלה. החברה היא חברת בת של תאגיד פדקס, והיא מבצעת טיסות ליותר מ-375 יעדים בכל יום.
FedEx Feeder
FedEx Feeder הוא מותג אזורי המופעל באמצעות מטוסי מדחף. בארצות הברית וקנדה מפעילים את FedEx Feeder זכיינים מקומיים שמחכירים את המטוסים מפדקס, ואחראים על צוותי המטוסים. הטיסות שמפעיל הזכיין הם ברישום שלו ולא של פדקס.
מחוץ לארצות הברית, מפעילים את FedEx Feeder זכיינים המפעילים את הטיסות במטוסים שלהם בהתאם להסדר עם פדקס, קבלנים אלו רשאים לשאת מטענים עבור חברות אחרות יחד עם המטען של פדקס.
צי המטוסים
נכון לספטמבר 2016 בצי פדקס אקספרס המטוסים הבאים. גיל הצי הממוצע 22.2 שנים.
פעילות החברה בישראל
פדקס אקספרס פעלה בישראל משנת 1990, באמצעות הזכיינית F.C אקספרס (FedEx ישראל). בשנת 2019 הסתיים זיכיון f.c. והחברה עברה לייצוג ישיר בארץ, לפדקס מרכז פעילות ראשי בנמל התעופה בן-גוריון, וכן סניף ב חיפה,  החברה מפעילה טיסה יומית לנמל התעופה בן-גוריון, באמצעות מטוס בואינג 757-200.
אברהם סאבו
אברהם סאבו (1946 – 6 בפברואר 2023) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
סאבו שיחק במחלקת הנוער של בית"ר נתניה ובהמשך בקבוצה הבוגרת. בספטמבר 1965 ביקש להיכנס לשנת הסגר לאחר שלא שוחרר למכבי נתניה, אך במרץ 1966 חזר לקבוצתו. בסיום העונה אושרה מכירתו, והוא עבר למכבי נתניה. ב-17 באפריל 1971, כבש סאבו שער ניצחון בדקה ה-69 במשחק הבית נגד הפועל כפר סבא, אשר העניק לנתניה את תואר האליפות הראשון של המועדון בעונת 1970/1971. ב-1973 עבר סאבו לבית"ר ירושלים וזכה בגביע המדינה הראשון של הקבוצה, בעונת 1975/1976. בסיום עונה זו עזב את הקבוצה וחזר לבית"ר נתניה.
סאבו היה חבר בסגל נבחרת ישראל והופיע במשחק אחד, ב-10 בנובמבר 1970 במשחק ידידות נגד נבחרת אוסטרליה.
פילוני
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אכלואוס
אכלואוס (נקרא גם אכלוס; ) הוא נהר במערב יוון, הנשפך לים היוני. אורכו הוא 220 קילומטרים. הוא היווה את הגבול בין אקארנאניה לאטוליה בעת העתיקה. הנהר זורם בדרך כלל דרומה.
על הנהר יש חמישה סכרים. ממעלה הזרם למורד הזרם יש את סכר מסוכורה שהושלם בשנת 2001. מתחתיו נמצא סכר סיקיה שנבנה בחלקו. בהמשך נמצא הקרמסטה (1965), קסטרקי (1969) וסטרטוס (1989).
הרודוטוס, שהבחין בכוחו המשתנה של קו החוף של נהר האקלוס, אף השווה אותו לנילוס.
היסטוריה
בימי קדם, הנהר היה הנהר הגדול והמפורסם ביותר ביוון. הוא היווה את הגבול בין אקרנניה לאטוליה. הנהר לרוב נקרא בשטחה של אקרנניה, אך לפעמים הוא מוקצה לאטוליה. מימיו הם בצבע צהוב לבן או שמנת, שממנו נגזר שם מאוחר יותר אספרופוטמו או הנהר הלבן.
בשנת 1359 התרחש קרב אכלואוס בין כוחות אלבנים בפיקודו של פיטר לושה לבין אפירוס ליד נהר אכלואוס.
במיתולוגיה היוונית
אל הנהר שנקרא על שם נהר זה היה, לפי הסיודוס, הוא היה בנם של הטיטאנים אוקיינוס ותטיס. נאמר גם שבין ילדיו נמנות הסירנות וכן נימפות אחדות. אכלואוס יכול היה לשנות את צורתו, וכשהיה בדמות שור הוא נאבק בהרקלס על הזכות להינשא לדיאנירה, אך הפסיד.
עדית צבי
עדית צבי (נולדה ב-1 במאי 1945) היא פסנתרנית, מנהלת אומנותית, מוזיקאית ומנהלת התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין. בעלת תואר שני מהאקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ובית ספר מאנס למוזיקה.
קריירה
במשך שנים עסקה בקידום ופיתוח המוזיקה בישראל בכלל והמוזיקה הקאמרית בפרט.
עדית צבי הייתה עיתונאית ועורכת תוכניות ומפיקה בכירה ב-"קול המוסיקה" במשך 35 שנים, בשנים 1975–2010. היא שמשה כיועצת מוזיקלית למנהל פסטיבל ישראל בשנים 1991–1992, במהלכם ארגנה וניהלה את "פיקניק מוצרט" - חגיגות יום הולדתו ה-200 של מוצרט בעין כרם.
בשנים 1995–2000 שימשה גם בתפקיד מנכ"ל התזמורת הקאמרית הישראלית.
בשנת 2003 מונתה לתפקיד מנהלת התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין.
הקימה שלישיית פסנתר עם חברי התזמורת הפילהרמונית ובהרכב זה הופיעה במשך למעלה מעשרים שנה. כמו כן הדריכה אנסמבלים קאמריים ופסנתרנים.
כפסנתרנית הופיעה ברסיטלים, ניגנה עם תזמורות בארץ, באירופה ובארצות הברית, הקליטה לתחנות שידור בארץ, ל-BBC לונדון ולתחנות הרדיו של שטוטגרט, זארבריקן וברלין, הופיעה בסיורי קונצרטים בישראל, קנדה, אלסקה, ארצות הברית ואירופה כסולנית, בקונצרטים קאמריים וכמלווה של זמרים.
במשך מספר עונות יזמה וניהלה הפקות מיוחדות, בהן שידור רדיופוני חגיגי של תחרות רובינשטיין וחגיגת שבוע הוברמן, בשיתוף עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
זכתה בפרסים, בהם פרס מיוחד למצוינות שהוענק לה על ידי קרן התרבות אמריקה-ישראל על הקמת "קול המוסיקה הקאמרית בגליל העליון" בכפר בלום ועל הצלחת האירוע, ובפרס מנהל הרדיו על הפקת השידורים של שבוע הוברמן ותחרות רובינשטיין.
למור פאנר מסואלה
למור פאנר מסואלה (שם מדעי: Phaner furcifer) הוא מין של פרימט מהסוג למור פאנר, החי באי מדגסקר. הלמור נקרא על שמו של חצי האי מסואלה, שנמצא בטווח תפוצתו.
מאפיינים
אורך הגוף והראש של למור זה הוא 27 עד 28 סנטימטרים, בתוספת הזנב שאורכו 28 עד 37 סנטימטרים. משקלו של הלמור הוא 300 עד 500 גרמים והוא בעל פרווה בצבע חום-אדמדם. הלמור חי בקבוצות קטנות. בנובמבר או בדצמבר נולד צאצא יחיד.
הלמור חי ביערות הגשם של צפון ומזרח מדגסקר, וניזון בעיקר מלשד של עצים, צוף פרחים, גמלי שלמה, חגביים, לטאות קטנות וזחלי חרקים. הטורפים של הלמור הם טורפי מדגסקר, כמו הפוסה, חנק קרקע מלגשי ועופות דורסים.
על פי הרשימה האדומה של IUCN הלמור נמצא במצב השימור סכנת הכחדה, עקב בירוא יערות, ציד ושרפות.
משה מורגנשטרן
משה מורגנשטרן (? - 1962) היה מתאבק ומאמן היאבקות יהודי גרמני-ישראלי, אלוף ישראל והמכביה השלישית (1950) בהיאבקות.
מורגנשטרן עלה לישראל לאחר מלחמת העולם השנייה, כשכבר היה מתאבק ידוע ואלוף מכביות. הוא הצטרף למועדון ההיאבקות של קריית חיים ועמד בראשו. מורגנשטרן התחרה במכביה השלישית, במשקל חצי-כבד, בסגנון יווני-רומי וזכה במדליית זהב.
לאחר מותו של מורגנשטרן החליטה הוועדה הארצית להיאבקות לקיים כל שנה תחרות ארצית על שמו, תחרות בה יאבקו נבחרות הדרום והצפון והנבחרת הזוכה תקבל גביע נודד.
ג'יימס בררדינלי
ג'יימס בררנדילי (באנגלית: James Berardinelli; נולד ב-25 בספטמבר 1967) הוא מבקר קולנוע אמריקאי, הכותב בבלוג "ReelThoughts". ביקורותיו מופיעות ב-Rotten Tomatoes, והוא פרסם שני אוספים של ביקורות על סרטים ב-DVD ובווידאו. הוא ידוע גם כמחבר ספרות פנטזיה.
חיים אישיים
בררדינלי נולד בניו ברנזוויק שבניו ג'רזי, ובילה את ילדותו במוריסטאון שבניו ג'רזי. כשהיה בן תשע עברה משפחתו לעיירה צ'רי היל. בהמשך עבר להתגורר בעיירה פיסקטאוויי.
הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה בין השנים 1985–1990, והשלים תואר ראשון במדעים ותואר שני בהנדסת חשמל. לאחר סיום לימודיו עבד בחברת בלקור, שכיום שמה iconectiv. הוא עבד במהלך 15 השנים הבאות "במגוון תחומים, כולל סיבים אופטיים, בדיקות וידאו ומערכות תוכנה".
קריירה
בנובמבר 2015 ראה הספר הראשון בסדרת ספרי הפנטזיה "The Last Whisper of the Gods" פרי-עטו. הספר השני יצא בינואר 2016 והשלישי – במרץ 2016.
רוצח מכתבה
המונח "רוצח מכתבה" (בגרמנית: Schreibtischtäter) נועד לציין רוצח היושב ליד מכתבה ושולח משם הוראות רצח, בלא שהוא רוצח במו ידיו. טביעת מונח זה מיוחסת לחנה ארנדט. המונח משמש לתיאור רוצחי המונים המועסקים בידי מדינה, כמו אדולף אייכמן, שתכנן וארגן חלקים משמעותיים מהשואה בלי שהשתתף בטבח באופן אישי.
הגרסה בגרמנית של המונח, Schreibtischtäter, מתוארכת בקירוב לאותה תקופה של הגרסה באנגלית. בתחילת שנות ה-70 נכללה המילה Schreibtischtäter במילון הסטנדרטי הגרמני, מילון דודן.
תולדות המונח
אחת מנקודות המפתח של תכנון השואה, רצח העם של היהודים, היה בוועידת ואנזה בינואר 1942. רק שניים מהמשתתפים השתתפו בהרג. שאר המשתתפים היו מעורבים בתכנון וארגון השואה. קבוצה שנייה זו של פקידים סווגה מאוחר יותר כ"רוצחי מכתבה"; מקבוצה זו, אדולף אייכמן נתפס כאב-טיפוס של רוצח מכתבה. למרות ייעודו כרוצח מכתבה, אייכמן אכן עזב את שולחנו ומשרדו ונסע למחנות ההשמדה כמו סוביבור, אושוויץ וטרבלינקה, תוך שהוא מעורב באופן פעיל ויודע בדיוק מה קורה שם. מסיבה זו, היסטוריונים מודרניים כמו בטינה שטנגנט חולקים על כך שאייכמן היה רוצח מכתבה, מכיוון שגילה עניין פעיל בתהליך השואה.
מוריס פאפון, האחראי לגירוש היהודים מצרפת בתקופת הכיבוש הגרמני, נתפס, כמו אייכמן, כרוצח מכתבה סטריאוטיפי וכמו אייכמן, נמלט זמן רב מעשיית צדק. היינריך מילר, ראש הגסטפו והממונה על אייכמן, אותו תיאר ההיסטוריון הבריטי רוברט ויסטריך כמי שהפך רצח המוני למשימה מנהלית, היה עוד רוצח מכתבה בכיר במהלך מלחמת העולם השנייה.
חנה ארנדט, שדיווחה על משפטו של אייכמן עבור הניו יורקר, פרסמה את אייכמן בירושלים ב-1963, אך לא השתמשה בספר זה במונח "רוצח מכתבה". בספר זה תיארה את אייכמן ומקורביו כ"רוצחי ההמונים המודרניים המועסקים על ידי המדינה" ודנה ב"ביורוקרטיה של רצח".
ארנדט השתמשה לראשונה במונח "רוצח מכתבה" בתחילת 1965, אבל הטקסט בו נעשה שימוש זה לא תורגם לגרמנית באותה תקופה והיא עצמה לא השתמשה בביטוי Schreibtischtäter בפרסומיה בגרמנית. היא השתמשה במונח "רוצח מכתבה" בהקדמה האנגלית לדו"ח של העיתונאי הגרמני ברנד נאומן (Bernd Naumann) על משפט אושוויץ השני בפרנקפורט ב-1966 ומשם תורגם המונח לביטוי Schreibtischtäter הגרמני.
המקור הגרמני של "רצח מכתבה" הוא טור משנת 1964 בפרנקפורטר אלגמיינה צייטונג.
אחריות פלילית
במשפט הפלילי במערב גרמניה מבחינים בין מי שמזמין רצח לבין מי שמבצע רצח מיוזמתו. רוצחי מכתבה שיעבירו פקודות מלמעלה יהיו אשמים רק כשותפים לרצח, אבל אם הם הזמינו רציחות כלשהן, הם יהיו אחראים באופן מלא על כך, גם אם מישהו אחר יבצע את הרציחות. עורך הדין יאן שלוס (Jan Schlöss) ואחרים המליצו לצמצם את חלותו של המונח "רוצח מכתבה" לאלה שהזמינו ישירות רציחות. אחרים משתמשים במונח ביחס לכל מי שהיה חלק מהביורוקרטיה העוסקת בביצוע פקודות פליליות, לא משנה כמה עקיפה מעורבותו.
שימוש אחר
המונח "רוצח מכתבה" שימש גם בהקשרים שאינם שואה, כמו במהלך משפט אושוויץ, כאשר הסנגור הנס לטרנסר דרש את מעצרו של העד אריך מרקוביץ' (Markowitsch), ניצול אושוויץ ופוליטיקאי מזרח גרמני, על תפקידו לכאורה באישור הרג פליטים שניסו להימלט ממזרח גרמניה אל מעבר לחומת ברלין.
הספר 'I YOU WE THEM (אני אתה אנחנו הם)- מסעות מעבר לרוע: רוצחי המכתבה בהיסטוריה והיום', מאת דן גרטון, חוקר את תופעת ה-Schreibtischtäter. 'אני אתה אנחנו הם' חורג מבדיקתה של כוונת הרצח ובוחן את השאלה המסובכת והמשמעותית מבחינה פוליטית, של הרג מרחוק, של האופן שבו ארגונים והפרטים בתוכם הצליחו 'למדר' את עצמם, להתחמק מאחריות למעשיהם - בין אם בבירוקרטיות הנוקשות של הרייך השלישי ובין אם בתוך המבנים המורכבים של תאגידים לאחר מכן. הספר מדגיש את תפקידם של בעלי הצווארון הלבן בשואה וברציחות עם היסטוריות אחרות, ואת שיתוף הפעולה בין תאגידים למדינה, ומעלה שאלות לגבי משמעות האחריות והבעייתיות של התנהגות תאגידית עכשווית.
פוליטיקאי הימין הקיצוני הגרמני גרהרד פריי השתמש במונח Schreibtischtäter עבור אנשים שתומכים בישראל, שכן, לדעתו, הם הפכו בכך לשותפים ל"פשעים שבוצעו שם".
פאל שלני
פאל שלני (במקור עד 1899 שלזינגר, בהונגרית: Selényi Pál; אדוני (עיר), 17 בנובמבר 1884 – בודפשט, 21 במרץ 1954) היה פיזיקאי הונגרי-יהודי אחד החוקרים הגדולים והמגוונים ביותר בפיזיקה הניסויית ההונגרית. הוא השיג תוצאות מצטיינות במספר תחומים. ההמצאות והפטנטים שלו היו בעלי משמעות בינלאומית. הוא היה מדען בתחום מדידת אור והעברת תמונות, חבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה
שלני נולד למשפחת סוחרים יהודית אמידה, בנם של מור שלזינגר ורוזינה דויטש. לאחר מעבר המשפחה לבודפשט הם התרוששו וילדיהם בעלי היכולות הטובות יכלו להשלים את בתי הספר שלהם רק באמצעות קבלת תלמידים כמורים פרטיים. פאל סיים בהצטיינות את לימודיו בגימנסיה ואת בחינות הבגרות. בשנת 1907 קיבל את תעודת ההוראה במתמטיקה ובפיזיקה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בודפשט למדעים. לאחר מכן, עד שנת 1918 עבד במכון לפיזיקה מס' 2 כעוזר הוראה של מנהל המכון. בשנת 1910 קיבל את הדוקטורט.
קריירה
עבודתו המדעית התחילה באופטיקה ובתורת האור. בשנת 1911, ערך ניסוי ההתאבכות רחבת הזווית שנקראת עד היום על שמו, ואיתו הוא זכה להכרה בינלאומית. את ההתרחשויות לפני הניסוי ניתן לייחס לעבודה של איינשטיין בהקשר זה ולניסוי גלי הרדיו של היינריך רודולף הרץ. אוטו ויינר מצא בשנת 1890 כי האור הוא גל אלקטרומגנטי והצליח גם לרשום תמונת התאבכות רחבת זווית. לפי איינשטיין, אטומים אחדים ממקור אור פולטים אור כמחטים בגלים קטנים, ובמרחב קטן, באופן מכוון, וכל קו גל כזה מתפשט יחד ואז נבלע. לעומתו, שלני סיכם את מהות הניסוי שלו כך: "הקרינה האלמנטרית של מקורות האור מתנהגת בדיוק כמו גל כדורי קוהרנטי של גל הרץ דו-קוטבי יוצא. התיאוריה של איינשטיין בנושא קרינת מחט היא אפוא לא ברת קיימא, קרני האור הן גלים כדוריים אלקטרומגנטיים ויכולים להתאבך לכל הכיוונים, אפילו בזוויות מרחביות גדולות. בזכות הישגיו המדעיים שלני יכול היה לעבוד במחקר במשך שנתיים על מלגה ממלכתית בברלין ואחר כך בגטינגן, אך פרוץ מלחמת העולם הראשונה חייב אותו לשרת בצבא. לאחר שחרורו חזר לאוניברסיטה לזמן קצר ואז קיבל משרה בתחנת הניסויים של הדואר ההונגרי (PKÁ). תפקידו בתחנה היה ללמוד את החומרים ששימשו ברשת הדואר והתקשורת וכן מחקר ופיתוח למען יישום חסכוני של שירותי התקשורת.
בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, לאחר מותו של לורנד אטווש, הוטל עליו, כאיש המתאים ביותר, ללמד באוניברסיטה פיזיקה ניסויית. שלני נאלץ לשלם מחיר גבוה עבור הקריירה האוניברסיטאית הקצרה הזו. הוא לא היה יכול להיות עובד מדינה, הוא לא היה יכול לפרסם בהונגריה, הוא גם מודר על ידי האגודה של המתמטיקאים והפיזיקאים והורחק מחבריה. אז הצטרף לחברה פרטית בשם ארדיי וסבו, חברה שייצרה ציוד מעבדה ומאזני דיוק.
כאשר איגנץ פייפר ארגן בשנת 1921 את המעבדה של נורות ליבון וחשמל מאוחדת הראשון שהוא קלט לשורות חוקרי המעבדה היה שלני. שני העשורים לאחר מכן הפכו לעידן של אפשרויות יצירה אינסופיות עבור שלני. זולטן באי הפיזיקאי ההונגרי וחסיד אומות העולם, מדען המחקר ומאוחר יותר מנהל המעבדה אחרי פייפר, אמר: "שני מדענים מצוינים, אנשים בעלי דמיון עבדו כאן. אימרה ברודי ופאל שלני". שלני עשה עבודה פורה בתחומים רבים, אך עיקר עבודתו היה בתחום מדידת האור האובייקטיבית. בתחרות בשוק הבינלאומי השאלה שהפכה למהותית הייתה, איזה מוצר (נורה) יכול לספק יותר אור. ניתן היה לפתור את המשימה באמצעות שפופרת ריק מיוחדת (תאי-אור) וכן תא פוטון. תאי האור הראשונים נבנו בראשית שנות העשרים. הבעיה הגדולה שלהם הייתה חוסר רגישותם המוחלטת לאור אדום. בהתבסס על המחקרים של שלני ועמיתיו, חברת "נורות הליבון והחשמל מאוחדת" הציגה לראשונה תאי-אור רגישים לאור אדום ואחר כך מד אור ללא מקור אנרגיה נפרד. מערכת מדידת האור האובייקטיבית של החברה נרכשה מיד על ידי המתחרים. כתוצר לוואי של המחקר פותח מד אור מכויל לזמן חשיפה עבור צלמים. שלני פיתח גם שיטה לקביעת:
חייו הפרטיים
הוא נשא את אשתו הראשונה ינקה רוזנברג בשנת 1912. בנו היחיד, ג'רג' שלני, נולד מנישואים אלה. לאחר שהתאלמן, נשא לאישה בשנת 1921 את לרוזליה פולאק, שגם היא הייתה אלמנה.
בשנת 1936, אלמן כבר בפעם השנייה, התחתן בפעם השלישית, והפעם עם דר' אירן גריינר (1895-1969) רופאת ילדים.
במהלך מלחמת העולם השנייה האכזרית איבד הן את בנו והן את בנו המאומץ (טמאש שלני). הוא לא היה יכול להתאושש גם ממחלתו שחלה בה בשרות העבודה (עבודות כפייה עבור יהודים במסגרת הצבא ההונגרי) עד סוף חייו. הוא נפטר בשנת 1954 בבית החולים הממלכתי ברחוב סאבולץ' בבודפשט. הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
מאגי לאובסר
מריה מגדלנה לאובסר (באנגלית: Maria Magdalena Laubser), הידועה בשם מגי לאובסר (באנגלית: Maggie Laubser; 14 באפריל 1886 – 17 במאי 1973) הייתה ציירת ואמנית הדפס דרום אפריקאית. היא נחשבת בדרך כלל, יחד עם אירמה שטרן, להיות אחראית על כניסתו של האקספרסיוניזם לדרום אפריקה. העבודה שלה היה התקבלה בתחילה בזלזול מצד המבקרים, אך עם הזמן הייתה לאמנית דרום אפריקאית מובילה.
תחילת דרכה
לאובסר נולדה בחווה במלמסברי, במחוז החקלאי סוורטלנד. היא הייתה הבכורה מבין ששת ילדיהם של גרדהאוס פטרוס כריסטיאן לאובסר וג'ואנה קטרינה לאובסר (לבית הולם). ילדותה המאושרת עברה עליה באווירה הפסטורלית של חוות החיטה של משפחתה. בתיכון למדה בפנימייה פרטית, שם החלה ללמדו ציור. ב-1901 חזרה לחווה, ובעת ביקור בקייפטאון, פגשה את הציירת הריאליסטית ביאטריס הייזל, שהכירה אותה לצייר אדוארד ראוורת, ומאלה שאבה השראה ללמוד אמנות באופן רציני.
ב-1903 החלה ללמוד ציור אצל ראוורת בקייפטאון למשך מספר חודשים, שבמהלכם כבר זכתה במדליית כסף בתחרות. ב-1907 כבר הייתה טובה מספיק כדי להיבחר לאגודת האמנים של דרום אפריקה (SASA - South African Society of Artists), ב-1910 היא פתחה סטודיו משלה ברחוב סטרנד, בקייפטאון.
ב-1912 הלכה לעבוד כאומנת אצל משפחת חוואים עשירה בטרנסוואל, שם לימדה בין היתר אמנות ורקמה. במהלך חופשה בדרבן, פגשה את הקונסול ההולנדי, יאן הנדריק ארנולד באלווה, והוא הציע לממן לה ולאחותה לימודי אמנות בהולנד.
הולנד ואנגליה
לאובסר ואחותה חנה נסעו להולנד באוקטובר 1913, וחיו בתחילה במושבת אמנים בלארן. שם פגשה מגוון אמנים, משוררים ומוזיקאים בעלי שם. בשנות חייו האחרונות חי בלארן האמן אנטון מאוב (1838 – 1888), שהיה ממשפיעיו של וינסנט ואן גוך, ולאובסר עבדה בסטודיו שהוא יסד שם.
כפרצה מלחמת העולם הראשונה, לאובסר עברה ללונדון, ונרשמה ללימודים במכון סלייד לאמנות.
קריירה מוקדמת
ב-1919 עזבה לאובסר את לונדון, ונסעה לבלגיה, שם הכירה את ארנולד באלווה, בנו של הקונסול שסייע לה בלימודיה, והשניים נהיו לזוג. באלווה גם הוא היה אמן, והיא טיילה ועבדה עמו, והכירה כך אמנים אירופאים נוספים.
ב-1920, השניים נסעו לאיטליה, וחיו ועבדו בקומונה טורי דל בנקו על שפת אגם גארדה. במהלך תקופה זו, אביו של באלווה תמך בהם כלכלית, דבר שאפשר לעשות את האמנות שרצו, בלי להתחשב במכירות.
בריאותו של באלווה האב התדרדרה, וב-1921 לאובסר ובן זוגה נסעו איתו לבית הבראה, שם הוא נפטר. לאחר מכן, לאובסר המשיכה בטיוליה, בעיקר בין גרמניה למילאן, בשלב מסוים כבר ללא באלווה. לאובסר החליטה להתבסס בברלין, ולצאת משם למסעותיה. בברלין התחילה להתערבב בחוגים דיפלומטיים בנוסף לתרבותיים.
היה זה בתקופה זו, בין 1922 ל-1924, שגילתה את האקספרסיוניזם הגרמני, והחלה לעבוד בסגנון המושפע ממנו.
בכורה וקבלה בדרום אפריקה
בנובמבר 1924 שבה לאובסר לדרום אפריקה, לחווה המשפחתית. משם יצרה קשרים עם מגוון אמנים דרום אפריקאים, ואף התבקשה להראות את עבודתה בתערוכות בקייפטאון. החוויה הייתה לה קשה - בדומה לאמנית אירמה שטרן, היא פגשה בביקורת חריפה, לדוגמת זו מהמבקר של The Cape Times ברנרד לואיס, שראה את ציוריה בתערוכה קבוצתית:
את תערוכת היחיד הראשונה שלה הציגה ב-1929, ובו פגשה את מרטין דו טואה, שהפך לתומך נלהב שלה, וארגן לה תערוכת יחיד נוספת בטרנסוואל.
ב-1936 נפטר אביה. את החווה ירש אחיה, ושארית הירושה עברה בקרן נאמנות לאמה, אותה לאובסר ירשה כשאמה נפטרה כמה חודשים לאחר מכן. אף על פי שהמבקרים בתקשורת החמירו עמה, לאובנר נבחרה לוועד הבוחר של תערוכת האימפריה הבריטית הנחשבת, בתמיכתו של דו טואה. התערוכה נערכה ביוהנסבורג, והציגה את מיטב האמנות הדרום אפריקאית, ושם לאובסר הכירה את אלכסיס פרלר, מייסד קבוצת האמנים New Group, אליה גם הצטרפה לאובסר.
קריירה מאוחרת ומורשתה
לאחר מות הוריה, פתחה לאובסר סטודיו בקייפטאון, וב-1942 עברה לסטרנד, שם בנתה לעצמה קוטג' בו עבדה. ב-1946 זכתה במדליית כבוד מטעם האקדמיה לאמנויות ומדעים, וב-1947 בפרס אוסקר לאמנות מטעם עיתון Die Vaderland. ב-1948 התקבלה כחברה באקדמיה לאמנויות ומדעים של דרום אפריקה. ב-1968 הוענקה לה מדליה מטעם האגודה לאמנות של דרום אפריקה.
ב-1969, הגלריה הלאומית של דרום אפריקה ומוזיאון האמנות של פרטוריה, הציגו תערוכת רטרוספקטיבה של עבודותיה. ושוב, ב-1987, לאחר מותה, תערוכת רטרוספקטיבה נוספת בגלריה הלאומית.
מאגי לאובסר נפטרה ב-17 במאי 1973, בביתה.
לאובסר עבדה באופן רציף משנת 1900 ועד מותה ב-1973. קטלוג עבודותיה כולל 1784 עבודות, רובם בסגנון אקספרסיוניסטי, אף על פי שביניהם גם אלמנדים של פוביזם, ופסטורליזם שעומד בניגוד לאקספרסיוניזם הגרמני לו נחשפה ואשר השפיע עליה כה רבות.
פרנקיה המערבית
האימפריה הפרנקית, שאוחדה תחת קרל הגדול, היוותה חלק גדול של מערב אירופה. הסכם ורדן נחתם אחרי שלוש שנים של מאבק בין שלושת נכדיו (840–843), שבמרוצתן קרל הקירח תמך באחיו לודוויג הגרמני נגד אחיהם לותאר הראשון, שירש את תוארו של קרל הגדול כקיסר הרומאים (מאוחר יותר קיסר האימפריה הרומית הקדושה, החל באוטו הראשון).
האימפריה הקרולינגית של הפרנקים התקיימה דור אחד בלבד בראשותו של לואי החסיד, בנו של קרל הגדול. נחלותיו הרבות כללו את צפון איטליה (לומבארדיה), את צרפת (מלבד ברטאן), את ארצות השפלה, את רובה של אוסטריה ואת גרמניה. נחלות אלה חולקו לפי הסכם ורדן לפרנקיה המערבית, פרנקיה המזרחית ופרנקיה התיכונה.
אם כי עברה תקופה של מריבות לפני שהשיגה יציבות באמצעות השושלת הקאפטינגית, פרנקיה המערבית היוותה את הבסיס לייסודה של ממלכת צרפת, ולצרפת המודרנית. היא חולקה לתשעה אזורים פיאודליים: אקיטן, ברטאן, בורגונדיה, קטאלוניה, פלנדריה, גסקוניה, ספטימניה איל-דה-פראנס וטולוז.
ב-987, אחרי מאבק בין שתי משפחות מלוכה, ייסד איג קאפה, דוכס הפרנקים ורוזן פריז, את השושלת הקאפטינגית שמשלה בצרפת כבית ולואה וכבית בורבון במרוצת שמונה מאות שנה.
סטפני מקמהן
סטפני מקמהן לווק (באנגלית: Stephanie McMahon Levesque, נולדה כסטפני מארי מקמהן, באנגלית: Stephanie Marie McMahon; 24 בספטמבר 1976), הידועה יותר בשם הבמה שלה, סטפני מקמהן היא אשת עסקים אמריקאית ואישיות היאבקות מקצועית. היא מנהלת המותג הראשית של ה-WWE ומשמשת כנציבה הממונה של המותג Raw.
ביוגרפיה
סטפני מארי מקמהן נולדה ב-24 בספטמבר 1976 בהרטפורד, קונטיקט ללינדה ווינס מקמהן. יש לה אח אחד, שיין מקמהן. לאחר שנולדה, משפחתה עברה לגריניץ', קונטיקט. בגיל 13, מקמהן הופיעה ב-World Wrestling Federation (WWF) כשהיא דיגמנה חולצות וכובעים של הארגון. לאחר שסיימה את התיכון בשנת 1994, היא למדה באוניברסיטת בוסטון וסיימה תואר בתקשורת בשנת 1998. לאחר שסיימה את התואר, היא החלה לעבוד בעבור ה-WWF במשרה מלאה.
עמדות ראשונות
עמדת העבודה הראשונה של מקמהן ב-WWF הייתה כדוגמנית של מחלקת המכירות של הארגון, אך היא החלה את הקריירה העסקית שלה בארגון כתקציבאית של משרדי הארגון בניו יורק. בשנים המוקדמות שלה בחברה, היא שימשה כפקידת קבלה, מעצבת יצירתית ומפיקת טלוויזיה. לאחר שהייתה מנהלת מחלקת הקריאייטיב בשנת 2002, היא קודמה לעמדת הסמנכ"לית הבכירה של כתיבת הקריאייטיב בשנת 2006.
סמנכ"לית
מקמהן קודמה לתפקיד סמנכ"לית מחלקת הקריאייטיב בשנת 2007. היא הייתה אחראית על העלילות אשר נראו בטלוויזיה באירועי השלם וצפה. היא פיקחה על כל ההיבטים של ניהול הכישרונות, קביעת אירועים ישירים, שיווק וכל נכסי המדיה החברתית והדיגיטלית.
כסמנכ"לית מחלקת הקריאייטיב, מקמהן הייתה כחוד החנית של הבאת אפליקציית ה-WWE, שכיום יש לה מעל ל-20 מיליון הורדות. סטפני הובילה את הקמפיין נגד הבריונות של ה-WWE. בנוסף לתפקידה, מקמהן הייתה אחראית על הפעילות היומיומית של האתר WWE.com.
מנהלת המותג הראשית
ב-4 בדצמבר 2013, ה-WWE הודיעו על קידומה של מקמהן לתפקיד מנהלת המותג הראשית, שבו היא הצליחה להוביל מאמצים להרחבת המוניטין של החברה, שכללה בוחרי מפתח כמו מפרסמים, שותפים עסקיים ומשקיעים. היא שימשה גם כשגרירה המובילה של ה-WWE ביחד עם יחידות עסקיות כדי להגדיל את יזמות החברה.
ב-15 באפריל 2014, במהלך ועידת השותפים העסקית השנתית, מקמהן אישרה שהלוגו החדש של ה-WWE יושק לאחר האירוע סאמרסלאם, למרות שהוא נראה לעין כבר במוצרים אחרים של ה-WWE, כמו ה-WWE Network ו-NXT.
חיים אישיים
מקמהן החלה לצאת עם פול לווק, אשר מוכר יותר בשם הבמה שלו, טריפל H בשנת 2000 כחלק מהעלילה המתוסרטת. הזוג התארס בחג האהבה של שנת 2003 ונישאו ב-25 באוקטובר 2003 לאחר טקס קתולי בכנסייה בסליפי הולו, ניו יורק. בראיון ברדיו אשר שודר בשנת 2004, לווק טען שהוא החל לצאת עם מקמהן לאחר שנפרד מחברתו הקודמת, ג'ואני "צ'יינה" לאורר, למרות שהאחרונה טענה שמערכת היחסים שלו עם מקמהן הייתה בזמן שהיא ולווק היו ביחד. לאחר הנישואים שלה עם פול, סטפני קיבלה את שם המשפחה לווק ושינתה את שמה האמצעי למקמהן.
לה וללווק יש שלוש בנות. ב-8 בינואר 2006, ה-WWE הודיעו שמקמהן ולווק יהפכו להיות הורים. מקמהן המשיכה לעבוד ולטייל ביחד עם ה-WWE במהלך ההיריון שלה, כשבתם הראשונה, אורורה רוז לווק, נולדה ב-24 ביולי 2006. בתם השנייה נולדה ב-28 ביולי 2008 ונקראה בשם מרפי קלייר לווק. בתם השלישית, ווהן אוולין לווק, נולדה ב-24 באוגוסט 2010.
מקמהן היא רפובליקנית, שביחד עם בעלה תרמו 2,700 דולר לקמפיין הנשיאותי של כריס כריסטי.
סטפני ומשפחתה הם ממוצא אירי-אמריקאי. הסבא רבא של סטפני, רודריק ג'יימס "ג'ס" מקמהן, נולד להורים אירים אשר היגרו מגולוויי, אירלנד לניו יורק במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19.
שבת הלבשה
שבת הלבשה הייתה שבת קבועה שהוקדשה לצורכי צדקה וחסד בקהילות טורקיה ויוון. אחת משתי שבתות מיוחדות לקהילות אלו.
מנהג זה שהתקיים במאות ה-17, ה-18 וה-19, ייחד בדרך כלל את השבת שבה נקראת פרשת השבוע בפרשת מקץ, לרוב בחנוכה, למגבית וחלוקת בגדים לעניים לקראת עיצומו של החורף. אך היו קהילות שקיימו אותו בשבתות אחרות, כך למשל בקהילת איידין (שנקראה בשעתו יוזיל חיסאר, Güzelhisar) הסמוכה לאיזמיר, קיימו 'שבת הלבשה' בשבת זכור וחילקו את הבגדים בשבוע שלפני פורים. מרבית הבגדים שחולקו בשבת זו נועדו בדרך כלל לתינוקות של בית רבן ולמלמדי תינוקות עניים בתלמודי התורה בקהילה.
חלוקת הבגדים נעשתה בטקס במהלך השבת, שבו הלבישו את כל נער בבגדיו החדשים, והוא ברך ברכת 'מלביש ערומים' וברכת שהחיינו. במרכז השבת נישאה דרשה מיוחדת מפי רב העיר, 'דרשת שבת הלבשה', בדומה לדרשת שבת שובה ודרשת שבת הגדול הנהוגות ברוב קהילות ישראל. יחד עם דרשת 'שבת כלה' ודרשה נוספת בשבת זכור, היו אלה חמש הדרשות הקבועות באיזמיר בשבתות במהלך השנה.
במאה ה-17, התקיימה 'שבת הלבשה' גם בבודה, שהקהילה היהודית בה הייתה באותה תקופה מעורבת מאשכנזים ומיהודים ספרדים מהבלקן. המנהג נזכר בספר "שער אפרים" של רב העיר רבי אפרים הכהן.
דרשות לשבת הלבשה נשתמרו בספרי הדרוש של רבני איזמיר. בולט בהם ספרו של רבי חיים פלאג'י "צדקה וחיים" (איזמיר תרל"ד) שהוקדש כולו לדרשות שבת הלבשה ובו מפורטים מנהגי השבת.
Tiny Fingers
Tiny Fingers (בעברית טייני פינגרז, "אצבעות זעירות") הוא הרכב פוסט רוק אינדי ישראלי. סגנון ההרכב אינו תחום לסוגה מסוימת והוא תואר כפוסט רוק פסיכדלי סופר-אינטנסיבי המערבב גם אלקטרוניקה חיה, דאבסטפ, גרוב ועוד.
הלהקה נוטה לעשות שימוש רב באפקטים לגיטרות.
היסטוריה
ההרכב הוקם ב-2008 על ידי אורן בן דוד (גיטרה חשמלית), בועז בנטור (גיטרה בס) וטל כהן (תופים), שלושה חברי ילדות. הרעיון להקים להקה נוצר אחרי ג'אם בפרדס חנה. הלהקה הקליטה שני אלבומים בהרכבה הראשון אך גנזה את שניהם.
בפסטיבל אינדינגב 2010 הלהקה ביצעה הופעה בהרכב מורחב עם נועם הלפר בגיטרות, נמרוד בר בקלידים ודניאלה ססיליה תורג'מן בשירה תחת השם Massive Fingers. בעקבות הצלחת השילוב הצטרפו בר ותורג'מן להרכב באופן קבוע בסוף 2010 - תחילת 2011. שם הלהקה נשאר כשהיה והכינוי Massive Fingers השתמר בשם האלבום הראשון.
ב-2011 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון - Massive Finges Spacetrip. האלבום מאופיין במוזיקה אינטנסיבית ועוצמתית.
כחודש לאחר מכן הוציאה הלהקה אלבום נוסף - Foreign Telegrams. האלבום הוקלט חי באולפן כחלק מסדרת "חרקה" של תחנת הרדיו קול הקמפוס והיה התוצר השני מתוך החמישה שהופקו בלייבל. סגנון האלבום היה יותר משוחרר מקודמו.
בין האלבום השני והשלישי עזבה את הלהקה הזמרת דניאלה תורג'מן. הפרידה יצרה אפקט שלילי על מצב הרוח של חברי הלהקה. תורג'מן המשיכה לפעול עם הרכבים אחרים ואף הוציאה אלבום סולו, אך חזרה מדי פעם לשיתופי פעולה עם הלהקה.
באוקטובר 2012 הוציאה הלהקה, שמכאן ואילך המשיכה כהרכב אינסטרומנטלי, את אלבומה השלישי - Megafauna. האלבום הוקלט חי, ברצף אחד, לאחר הכנה של כשלושה שבועות. סגנון האלבום תואר כיותר סוער ואגרסיבי מקודמיו. בינואר 2013 הלהקה הוציאה סרט המציג את הקלטת האלבום, שצולמה על ידי מנהל הלהקה אסף בן דוד.
ב-2015 הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי - The Fall. האלבום יצא בלייבל "אנובה". זו הייתה הפעם הראשונה שהיה מרווח משמעותי בין שני אלבומים של הלהקה - ארבעת הראשונים יצאו תוך חמישה עשר חודשים - והפעם הראשונה מאז האלבום הראשון שהלהקה מוציאה אלבום אולפן מובהק שלא שהוקלט במשך תקופה ולא ברצף, חי או כג'אם שנכתב תוך יום. סולנית הלהקה בעבר דניאלה תורג'מן כתבה מילים לשירי האלבום אך הן לא מבוצעות בו. סגנון האלבום תואר כאוורירי יותר מקודמיו, וכמו כן כ"מביט פנימה ומגלה משהו זדוני שמזדחל אלינו מלמטה" וכרכבת הרים רגשית. לקטע הראשון באלבום הופק וידאו קליפ.
במרץ 2017 הוציאה הלהקה את הסרט The Fall - Live at the Dead Sea ותיארה אותו כ-"A Film Inspired By Music & Nature" (סרט בהשראת המוזיקה והטבע). הסרט הוקלט ב-15/1/2016 בסט אחד על חוף ים המלח ליד מצוקי דרגות וכולל הקלטה וצילומים של הלהקה מנגנת את אלבומה The Fall ברצף, עם עליית השמש בבוקר, משולבים בצילומי טבע של אזור ים המלח, חלקם צילומי רחפן. הסרט הוקרן מספר פעמים בסינמטק תל אביב, הראשונה ביניהן ב-2/3/2017, ואף הוקם לו אתר אינטרנט. ב-15/1/2018 הלהקה העלתה את הסרט במלואו לאתר שלו דרך שירות הסטרימינג Vimeo, וכמו כן ל-YouTube. יש המקבילים את הסרט ל-Live At Pompeii של להקת פינק פלויד ומציינים אלמנטים מקבילים כגון להקה המנגנת רוק פסיכדלי בהופעה ללא קהל באזור בלתי שגרתי המבטא הרס (חורבן פומפיי מול הנזק האקולוגי המתמשך לים המלח).
ב-2016 הוחתמה הלהקה בלייבל האינדי הגרמני Pelagic Records. הלייבל הוציא בהוצאה מחודשת את שלושת האלבומים האינסטרומנטליים של הלהקה.
ב-2016 הוציאה הלהקה מיני-אלבום משותף (split EP) בשם Vāyu עם להקת Ef השוודית. המיני-אלבום, שיצא תחת Pelagic Records, כלל חמישה קטעים; שלושה של Ef ולאחריהם שניים של Tiny Fingers.
ביוני 2017 הוציאה הלהקה אלבום בשם Dawn שהוקלט לקראת סוף 2016. האלבום בן שלושה קטעים אך אורכו הכולל קרוב ל-70 דקות. האלבום לא קיבל יחס ניכר בישראל ולא הושק בהופעה בניגוד לשאר האלבומים.
ב-2018 התחילה הלהקה להוציא קטעים ישנים שהוקלטו ונשארו "במגירה" בסדרה שכינו "Unknown Finger". עד כה יצאו ארבעה רצפים באורכים של כחצי שעה כל אחד.
הלהקה ביצעה מספר סיבובי הופעות בסין ובהודו והופיעה בפסטיבלי מוזיקה רבים בארץ ובעולם, כגון פרימוורה 2016 בברצלונה, Liverpool Sound City  2015 בליברפול, CMJ  בניו יורק, Mighty Sounds  2013 בצ'כיה, Fusion  בגרמניה, Boom  2018 בפורטוגל ועוד; ובסין בפסטיבלים "spring scream", "sounds of the xity", ו-"Zhangbei music festival". בישראל הופיעה הלהקה מספר פעמים בפסטיבלי אינדינגב ויערות מנשה ובפסטיבלים קטנים רבים.
שיתופי פעולה
הלהקה נוהגת לבצע שיתופי פעולה עם מגוון אמנים מסצנת האינדי הישראלית וגם עם אמנים מחו"ל.
הלהקה חיממה את ההופעה של דה מארס וולטה בהאנגר 11 ב-2012 ואת זו של דמיאן מארלי באמפי לייב פארק בראשון לציון ב-2015. כמו כן הם הופיעו עם All Them Witches, עם Dub Trio , ועם הלהקה הסינית WHAI.
במקביל לפעולתם בלהקה, חברי ההרכב פועלים גם בנפרד:
הלהקה פועלת באולפן Wavos בקיבוץ בית אורן ובאולפן "ראש כבש" במושב עין עירון.
פילים לא מתקבלים
פילים לא מתקבלים הוא ספר העוסק בילד המחזיק בביתו פיל כחיית מחמד, ונחשב לילד המחזיק חיה מוזרה. הוא מגיע למועדון החיות המקומי, אך מגורש משם, ומחליט לבנות מועדון אליו כל החיות מוזמנות. זהו ספרה של ליזה מנטצ׳ב אשר נכתב באנגלית, תורגם על ידי ראובת ניצן ויצא לאור בעברית ב-2019. הספר אויר על ידי טאי-יון, והוא מיועד בעיקר לילדים קטנים, אך בכל זאת מהווה גם חומר מחשבה למבוגרים. הספר מדבר על קבלת השונה, האחר, ומביע את ערכי הסובלנות.
עלילה
גיבור סיפורנו הוא ילד, המגדל פילון קטן כחיית מחמד. אין עוד הרבה ילדים כמוהו, המחזיקים חיות משונות. רוב הילדים מחזיקים חיות כמו כלבים וחתולים. הוא מרגיש אחר ושונה מכולם. הוא מאוד אוהב את הפילון שלו. יום אחד מכריזים במועדון החיות השכונתי על מפגש ילדים וחיות המחמד שלהם, והילד הולך עם פילון המחמד שלו לשם. כאשר הוא מגיע לפתח המועדון, הוא נפעם לראות על הדלת שלט ועליו כתוב "פילים לא מתקבלים". הוא עצוב ומדוכדך, ומתיישב על ספסל ליד ילדה לא רחוק משם. לפתע הוא רואה שהילדה יושבת ביחד עם חיית המחמד המיוחדת שלה. היא מגדלת בואש! "למרות שלא היה כתוב 'בואש' על השלט", היא אומרת, "והוא בכלל לא מסריח", שניהם גורשו ממועדון החיות. הילד והילדה מחליטים לפתוח מועדון חיות משלהם, ועליו הם תולים שלט: ״כולם מוזמנים״.
הסופרת
ליזה מנטצ'ב נולדה במדינת קליפורניה שבארצות הברית ב-30 בדצמבר 1975. מנטצ'ב היא סופרת של רומני פנטזיה וסיפורים קצרים. היא ידועה בעיקר בזכות סדרת התיאטרון שלה, שהיא טרילוגיה של רומני פנטזיה לנערים. אחד מספריה, "עיניים כמו כוכבים" (באנגלית - "Eyes Like Stars") הראשון בסדרת "אילומינטה" (Illuminata), היה מועמד לפרס אנדרה נורטון לשנת 2009 למדע בדיוני ופנטזיה לצעירים. הספר היה מועמד גם לפרס מיתופואי לספרות ילדים בשנת 2010. הספר השלישי בסדרה "So Silver Bright" נבחר כאחד מחמשת הרומנים המובילים ב-YA בשנת 2011. הרומן הבדיוני שלה הופיע במגזינים "Weird Tales", "Strange Horizons", "Faerie Magazine" ו-"Clarkesworld Magazine".
עין זיו
עין זיו הוא מעיין הנמצא בגליל העליון המערבי, בין מעיליא לאבירים. המעיין הוא מעיין איתן המהווה את מקור המים העיקרי של נחל כזיב. ליד המעיין נמצאת תחנת השאיבה עין זיו, תחנת שאיבה פעילה לשעבר, שפעילותה הופסקה בשל זיהום מי הנחל בשפכים של יישובי הסביבה.
שם
השם עין זיו ניתן למעיין באופן רשמי על ידי ועדת השמות הממשלתית ב-16 באוגוסט 1953. קודם לכן נהגו לקרוא לו "ראש המבוע".
המעיין
עין זיו הוא מעיין איתן המהווה את מקור המים העיקרי של נחל כזיב, יחד עם עין חרדלית. תפוקתו הוא כ-700 מטר מעוקב לשעה בחורף ו-275 מ"ק לשעה בקיץ. לאחר שנה שחונה ירדה תפוקת המעיין ל-250 ממ"ק לשעה, כבר ביוני, בעת שבשנה רגילה הייתה התפוקה 600 מ"ק לשעה.
צמחייה
הצמחייה באזור המעיין, ובנחל כזיב בכלל היא צמחיית חורש ים-תיכוני ובנוסף גם עצי קטלב, צמחיית נחלים כגון פטל קדוש והרדוף, עצי דולב ושרכים. הדגה כוללת צפרדעים וחפף ישראלי.
פיתוח
בשנת 1953 הוחל בהזרמת מי המעיין למושב חוסן ובמקביל בוצעו עבודות להקמת תחנת שאיבה גדולה ובריכת אגירה לצידה. ב-25 באפריל 1954 נחנך מכון המים של המעיין, שכלל שלוש יחידות שאיבה. בספטמבר 1956 נחנך מפעל השקיה במעיליא שקיבל את מימין מתחנת השאיבה בעין זיו. בשנת 1959 הונח צינור שחיבר את תחנת השאיבה למפעל הקישון ולמפעל המים הארצי.
Bed of Roses
"Bed of Roses" (בעברית: "מיטה של שושנים") הוא שיר של להקת בון ג'ובי' שהופיע לראשונה באלבום האולפן החמישי שלהם Keep the Faith בשנת 1992 ולאחר מכן יצא כסינגל ב-11 בינואר 1993. ג'ון בון ג'ובי כתב את המילים בחדר בבית מלון כשהוא סובל מחמרמורת, כשמילות השיר שיקפו את הרגשותיו באותו זמן. השיר מכיל ריפי גיטרה נמשכים ונגינת פסנתר רכה, יחד עם שירה מרגשת וגבוהה של ג'ון בון ג'ובי. סגנון השיר כבלדת רוק ((בלדה חזקה), הפך אותו ללהיט עולמי, והוא הדגים את הסאונד החדש והבוגר יותר של הלהקה לאחר הצלחתה כלהקת גלאם מטאל בשנות ה-80. השיר הגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, למקום השני במצעד של RPM (מגזין) הקנדי, למקום השלושה עשר במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום העשירי במצעד המצעדי ה-GfK אנטרטיינמנט הגרמני.
הקליפ
הקליפ של השיר מתחיל בצילום של ריצ'י סמבורה מנגן על גיטרה גבוה על פסגת הר, ואז חותך לסצנות של ג'ון לבדו בחדרו במלון, הלהקה מקליטה את השיר באולפן, ולבסוף מופיעה עם השיר בהופעה חיה על הבמה. בתחילה, במאי הקליפ רצה שג'ון בון ג'ובי יהיה על פסגות ההרים, אך ג'ון אמר: "הייתי בפסגת ההר בשיר "Blaze of Glory", שלח אותם" (ריצ'י סמבורה ודייוויד בריאן שנראה מנגן על הפסנתר בראש ההר). החלקים החיים של השיר צולמו ב"סטבלר ארנה" (Stabler Arena) בבית לחם בפנסילבניה, ב-31 בדצמבר 1992, כחלק מקונצרט מיוחד לכבוד הסילבסטר. על מנת להשיג את הקהל התוסס והגדול ביותר לקליפ, הלהקה עשתה סידורים כך שלא יהיו מקומות ישיבה ושיהיה מחיר אחיד עם כרטיסי כניסה כלליים.
תל אביב על האש
תל אביב על האש (באנגלית: Tel Aviv on Fire) הוא סרט דרמה-קומי-סאטירי ישראלי משנת 2018 שנכתב ובוים על ידי סאמח זועבי. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל ונציה במסגרת "אוריזונטי", בו זכה קאיס נאשף בפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו הראשי, ובבכורה ארצית בפסטיבל חיפה בו זכה בפרס הסרט והתסריט הטובים ביותר. הסרט נבחר לייצג את לוקסמבורג בטקס פרסי האוסקר, בקטגוריית הסרט הזר. בנוסף השתתף בתחרות הרשמית בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה.
עלילה
סלאם (קאיס נאשף), פלסטיני ממזרח ירושלים, הוא עוזר הפקה זוטר בצילומי אופרת הסבון "תל אביב על האש" ברמאללה. בעקבות שקר שהוא מספר לאסי (יניב ביטון), מפקד המחסום שבו הוא עובר מדי יום בדרכו לעבודה, הוא מקודם בפתאומיות לתפקיד תסריטאי מן המניין. יש רק בעיה קטנה - הוא לא תסריטאי. כדי שלא יפטרו אותו, סלאם כורת ברית חשאית עם אסי, שעוזר לו לכתוב את הסצנות בתמורה לחומוס פלסטיני משובח והבטחה שהסדרה תסתיים בחתונה. המשקיעים הערבים מתנגדים בתוקף לסיום החדש וסלאם מוצא את עצמו בין הפטיש לסדן.
הפקה
הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-צרפתית-לוקסמבורגית בהפקת אמיר הראל, איילת קייט, חברת למה הפקות וסרטים משם בע"מ; יצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, Yes קולנוע ישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי ומפעל הפיס.
ורנר ארהרד
ורנר הנס ארהרד (באנגלית: Werner Hans Erhard; נולד בתור: ג'ון פול רוזנברג, ב-5 בספטמבר 1935) הוא סופר ומרצה אמריקאי. נודע כגורו של שיפור עצמי ובהקמת רשת סמינרי האימון האישי Est (ראשי התיבות Erhard Seminars Training) שפעלה בין השנים 1971–1984.
ארהרד פרש מעסקיו בשנת 1991 ומכר את הקניין הרוחני שלו לעובדי העסק ששינו את שם המותג למה שמוכר בתור חברת "לנדמרק אדיוקיישן".
במשך השנים הרצה באוניברסיטאות רבות ברחבי העולם והשפיע על רבים, בהם: רוברט קיוסאקי ובנג'מין זנדר. גם הסרט "הקוסם" של ג'ואל שומאכר משנת 1978 מושפע מאוד מתורתו של ארהרד.
סטרומה (כלורופלסט)
סטרומה הוא מושג בבוטניקה של תא צמח, שמתייחס לנוזל שקוף המקיף את הגראנום (תילקואידים הקרבים זה לזה, ויוצרים אזור צפוף של שקיקים) הנמצאים בתוך הכלורופלסט. במילים אחרות, נוזל הכלורופלסט.
תהליך הפוטוסינתזה מתרחש בכלורופלסט בשני שלבים:
בשלב זה מולקולות פחמן דו-חמצני ומולקולות חמצן הופכות למולקולות סוכר.
סדרת התהליכים הביוכימיים וסדרת תהליכי החמצון-חיזור אשר מתרחשים בסטרומה נקראים "מעגל קלווין". התהליכים בסטרומה מתחלקים לשלושה: קיבוע הפחמן הדו-חמצני, חיזור וזרחון - שבו משתמשים בתוצרי השלב הראשון (ATP ו- NADPH), ומחזור ריבולוז 1-5 ביפופסט. בנוסף לכך, הסטרומה אוצרת את הדנ"א של הכלורפלסט ואת ריבוזומי הכלופלסט.
בסטרומה מתרחש תהליך שעתוק בנוסף לתהליכים האינזימטים של הפוטוסינתזה. מספר חלבונים ספציפיים של הכלורופלסט נוצרים בסטרומה עצמה.
דבר מיוחד בסטרומה היא העובדה שמתרחש חיבור של חומרים אורגניים, בניגוד למטריקס (נוזל המיטוכונדריה) שבו מתרחש פירוק של חומרים אורגניים.
סטרומה למלה
סטרומה למלה (באנגלית: Stroma lamellae), היא תעלה חלולה דמוית צינור, מצויה בתוך הכלורופלסט.
הסטרומה למלה מחברת בין גרנום לגרנום (כל גרנום בנוי מ-2 עד 100 תילקואידים). תפקיד הסטרומה למלה להוביל נוטריאנטים וחומרי הזנה הנחוצים לתילקואיד לתפקוד. לסטרומה למלה ולתילקואיד ממברנה משותפת.
מריכוכרוס
מריכוכרוס (שם מדעי: Merycochoerus; מילולית: "חזיר מלכותי") הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה, שהשתייך לעל-המשפחה מריקואידודונטידה. הוא חי באמריקה הצפונית בתחילת האוליגוקן, לפני 34 עד 31 מיליון שנה מזמננו. מאובניו התגלו בעיקר במערב ארצות הברית ודרום קנדה ביותר מ-50 אתרי מאובנים, והוא הוגדר בידי החוקר ג'וזף ליידי ב-1858.
המריכוכרוס היה בעל חיים אוכל צמחים בעל ניבים גדולים, והוא היה בעל חוטם דמוי-חדק כשל טפיר, רגליים קצרות בעלות פרסות דמויות כרית, זנב קצר וגוף עגלגל. היונק הקדום הגיע לאורך של 2.5 עד 3 מטרים ומשקל של מעל 400 קילוגרם, והוא היה מעלה גירה אמיתי בעל ארבע קיבות להעלאת גירה. עקב מבנה גופו הוא כנראה היה יצור אמפיבי, בדומה להיפופוטם, שנח רוב זמנו במים וככל הנראה לחם שם ביריביו.
המריכוכרוס דמה מאוד חיצונית לפרומריכוכרוס שהתפתח ממנו, והיה מותאם יותר לחיים בהמשך המיוקן, היבש יותר. עם זאת, הקשר הגנטי ביניהם אינו ברור.
כריש שחור-אונה
כריש שחור-אונה (שם מדעי: Carcharhinus sorrah) הוא מין של כריש בן למשפחת הכרישיים המצוי סביב האזור האינדו-פסיפי ומצוי גם במפרץ אילת.
מאפיינים
כריש זה קטן יחסית ומגיע עד לאורך 1.6 מטר ומשקל מרבי של 28 ק"ג. הוא בעל חרטום מחודד הפונה מעלה, עיניים גדולות מצידי הפנים וגוף זרים בצבע אפור עם בטן לבנה וקצוות סנפירים שחורים. סנפיר הגב העליון מתעקל כמעט כמו חרמש אחורה והסנפיר הגבי הקטן נמוך וכמעט שאינו נראה. הכריש בעל סנפירי חזה רחבים וכהים וזנב בעל אונה תחתונה שחורה הקטנה מעט מהאונה הקדמית. מבנה שיני הכריש מחודדות ומיועדות לתפיסה של דגים.
כריש זה חי בימים טרופיים בין מזרח אפריקה וים סוף עד למלזיה, אינדונזיה, סין, הפיליפינים וצפון אוסטרליה והוא מצוי לצידי מדפי היבשת עד לעומק 72 מטרים, אם כי נמצא פרט בעומק 140 מטרים.
הכריש מסתובב סביב קרקעית הים, בדר"כ בשוניות אלמוגים ויוצא בלילות לציד. הוא ניזון מסרטנים, סילוניות ומדגים מהירים כמו בוניטו ודגי בס שהוא תופס במהירות. כרישים אלה משריצים פעם בשנה צאצאים חיים, בדרך כלל 1-8 פרטים צעירים שנולדים באורך 20 ס"מ. אורך חיי הכרישים 5-7 שנים, כשהזכרים מאריכים יותר שנים.
תבנית פיסטר
במתמטיקה, תבנית פיסטר (Pfister form) היא תבנית ריבועית הנתונה על ידי מכפלת מספר סופי של תבניות בעלות צורה אלכסונית. כך מתקבלת תבנית מממד חזקת 2, שיש לה תפקיד מרכזי בחקר המרחבים הריבועיים והמבנה שלהם.
תבניות פיסטר יוצרות בחוג ויט את האידיאלים I^n(F), ולכן יוצרות את המנות, ומתקשרות דרכן ל-תורת K של חוגים.
תבניות פיסטר יוצרות את אידיאל הפיתול בחוג ויט. התבניות מממד נמוך מופיעות גם כנורמות באלגברות הרכבה.
הגדרה
יהי F שדה ממאפיין שאינו 2.
עבור, התבנית הריבועית בעלת הצורה האלכסונית נקראת תבנית פיסטר מסדר ראשון, ומסומנת. תבנית פיסטר מסדר n היא מכפלה טנזורית של n תבניות מסדר ראשון, כלומר מהצורה, עבור a_i \in F.
התבנית מהצורה היא מרחב היפרבולי.
תכונות ומבנה
לתבניות פיסטר תכונות שימושיות רבות, המראות עד כמה חשוב המבנה שלהן.
תכונות
ראשית, מתקיימת "כמעט אדטיביות", כלומר. תכונה זו מראה כי הדיסקרימיננטה היא הומומורפיזם של חבורות. בפרט, מתקיים ו- לכל n \ge 2.
באופן כללי, תבניות פיסטר מסדר n יוצרות (כחבורה אדיטיבית) את האידיאלים I^n (F), משום שכל תבנית מסדר 2 ניתן לכתוב כתבנית פיסטר.
התבנית היא סכום של ריבועים; משפט הורוויץ קובע כי תבנית כאלו הן כפליות אם ורק אם ממדן הוא 1,2,4,8. בממד 2, כל התבניות הכפליות הן תבניות פיסטר ורק הן.
מבנה
נציג מספר משפטי מפתח חשובים על תבניות פיסטר המובילים למסקנות מעניינות.
משפט - תהי \phi תבנית פיסטר, אז ניתן לכתוב. אז מתקיים אם ורק אם -a מתקבל כערך של \phi '.
כמסקנה מקבלים:
משפט: אם תבנית פיסטר איזוטרופית, אז היא היפרבולית.
המשפט הבא מראה כי אוסף הערכים שמקבלת תבנית פיסטר סגור למכפלה.
משפט - נסמן ב-D(q) את אוסף הערכים שהתבנית מקבלת, וב-G(q) את החבורה. אם q= \phi תבנית פיסטר מתקיים G(q)=D(q).
כמסקנה, נובע כי אם \phi תבנית פיסטר אז D(\phi) סגורה לכפל. תכונה זו נקראת תכונת הכפליות של תבניות פיסטר.
משפט: התכונות הבאות שקולות:
המשפט הבא נותן מידע על הממד של תבניות.
משפט: הממד של תבנית לא היפרבולית ב-I^n(F) הוא לפחות 2^n. אם הוא שווה ל-2^n, התבנית היא בהכרח תבנית פיסטר.
מסקנה:
הקשר לתורת K
לתבנית פיסטר קשר הדוק לתורת K.
הן מספקות העתקה, הנתונה על ידי.
לפי השערת מילנור, ההעתקה המהווה אפימורפיזם, ובעלת גרעין 2K_{n}({F}), ולכן מתקבל איזומורפיזם, כאשר.
עין בית אל-מא
עין בית אל-מא (בערבית: عين بيت الماء, בתעתיק מדויק: עין בית אלמאא') הוא מחנה פליטים פלסטינים בפאתיה הצפון-מערביים של העיר שכם. מלבד מחנה זה, קיימים בעיר עוד מספר מחנות פליטים, בהם הקסבה של שכם, מחנה הפליטים בלאטה ומחנות הפליטים בחלקה הדרומי של העיר, העסכרים.
ויסקאשה
ויסקאשה (שם מדעי: Lagidium) היא סוג של דמוי קביה ממשפחת הצ'ינצ'יליים והיא קרובת משפחה של הצ'ינצ'ילה.
עין בית אל-מא
במבצע חומת מגן, בפיקודה של חטיבת הצנחנים, גדוד חרוב הוביל את הלחימה בעיר שכם ונלחם במחנה פליטים עין בית אל-מא ובשכונת ראפידיה.
ויסקאשה
הויסקאשות הן יצורים כדוריים ופרוותיים בצבע זהוב-חום והן בעלות זנב ארוך ושעיר ואוזניים ארוכות כמו של ארנבת. הן חיות באזור הרי האנדים בקור ובגובה של 3,000 עד 5,000 מ' וריאותיהן מותאמות לנשימה בגבהים. משקלן יכול להגיע ל-3 ק"ג בערך.
הן צמחוניות, וניזונות מעשבים, טחבים וחזזיות. הן בעלות חושים חדים. הן פעילות בבקרים ומצויות בקרבה לסלעים ונקיקים המגינים עליהן מטורפים וממזג אוויר קיצוני. הן חיות בקבוצות משפחתיות. הנקבה ממליטה צאצא אחד, מפותח ובעל פרווה מלאה, בעל עיניים פקוחות, שמסוגל לאכול מזון מוצק כבר ביום הראשון להיוולדו.
מצעד הגאווה בטאיוואן
מצעד הגאווה בטאיוואן (בסינית: 臺灣 同志 遊行) הוא מצעד הגאווה השנתי הנערך בבירת טאיוואן, טאיפיי מאז שנת 2003. אף על פי שלאורך השנים ערים נוספות ברחבי המדינה בהן טאיג'ונג וגאושיונג החלו לקיים מצעדי גאווה גם כן, המצעד הרחב בגודלו מתקיים בטאיפיי בסוף חודש אוקטובר.