cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רגימנט הטנקים המלכותי
מלחמת העולם השנייה
לאחר מלחמת העולם הראשונה, צומצם קורפוס הטנקים לכדי ארבעה גדודים (2 עד 5). ב-18 באוקטובר 1923, העניק מלך אנגליה, ג'ורג' החמישי, את הכינוי 'מלכותי' לשם היחידה, וכך הפכה לקורפוס הטנקים המלכותי. בשנת 1933 הוקם הגדוד השישי במצרים ובשנת 1934 הוקם הגדוד הראשון (שריון קל), שינוי שהביא את הגיס בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 לכוח של שישה גדודים סדירים בנוסף ל-12 גדודי מילואים שהומרו מיחידות חי"ר והופעלו עם פרוץ הקרבות. עם תחילת המלחמה שונה שם הקורפוס לרגימנט הטנקים המלכותי.
בסיום המלחמה בשנת 1945 קיבלו הגדודים ברגימנט את השם רגימנטים, כינוי שנשמר עד היום.
לאחר המלחמה
לאחר מלחמת קוריאה הצטמצם משמעותית הרגימנט כאשר הרגימנט השישי אוחד אל תוך הרגימנט השלישי, הרגימנט השביעי אוחד אל תוך הרביעי, והרגימנט השמיני אוחד אל תוך החמישי. מספר שנים לאחר מכן ב-1969 אף פורק רגימנט הטנקים החמישי.
הרגימנט השני כלל שלושה אסקדרונים משוריינים על בסיס טנקי המערכה צ'אלנג'ר 2, אסקדון מפקדה ולוגיסטיקה, ואסקדרון סיור משוריין על בסיס רכבי הסיור שימיטר, וכך הורכב כרגימנט משוריין סטנדרטי בצבא הבריטי. הרגימנט הראשון הוגדר עוד בשנות ה-30 כרגימנט שריון קל, החל משנת 1999 החלו שני אסקדרונים מהרגימנט לעסוק בסיוע אב"כ יחד עם יחידה מחיל האוויר המלכותי. בתפקיד זה האסקדרונים ביצעו משימות חי"ר משוריין וסיור ופעלו בעיקר על בסיס רכבי TPz Fuchs. שני האסקדרונים הנוספים שירתו בתפקיד אימון כוחות שריון באנגליה.
היחידה כיום
לאחר איחוד שני הרגימנטים ב-2014, כיום כולל רגימנט הטנקים המלכותי גדוד אחד בלבד המוגדר באופן מסורתי כרגימנטים למרות גודלו המספרי (כמו במקרים רבים בצבא הבריטי). הרגימנט, שנקרא גם הוא רגימנט הטנקים המלכותי, כולל שישה אסקדרונים ובשונה מרגימנטים משוריינים אחרים בצבא הבריטי כולל גם אסקדרון לוחמת אב"כ וסיור על בסיס רכבי TPz Fuchs (לפני האיחוד היה באחריות רגימנט הטנקים המלכותי הראשון). ששת האסקדרונים כוללים:
Lost Change
Lost Change (בעברית: איבד שינוי) הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר האמריקאי will.i.am. האלבום יצא לאור ב-1 בספטמבר 2001, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק ו-will.i.am Music Group.
מואה יערית
מואה יערית (שם מדעי: Anomalopteryx didiformis) הוא מין נכחד של עוף גדול מסדרת הדינורניטיים, אשר חיו בניו זילנד עד בוא המאורים, אשר הרגו בהם בשיטתיות עד להכחדתם. מואה זה היה מהקטנים שבקרוביו והגיע לגובה 1.3 מטרים ולמשקל 30 ק"ג בממוצע. הוא חי באי הצפוני ובחלק קטן מהאי הדרומי באזורי של יערות אשור ועצים רחבים נוספים.
המואה היה עוף עם רגליים מוצקות, צוואר ארוך, מקור קצר וכנפיים גמדיות חסרות שרירי תעופה. הוא חי בדומה לאווז מודרני ביערות וניזון מעשבים, זרעים ומפירות ביערות הדרומיים. גודלו הקטן עזר לו לנוע ביעילות ביערות.
מרבית שלדי המואה היו חלקיים מאוד אך ב-1980 התגלה סמוך לטה אנאו שלד כמעט שלם, אך מעט שרוף. הממצאים של מואה זה מצויים כיום במוזיאון באינברקרגיל.
הצבעה והקלקה
הצבעה והקלקה (או הצבעה ולחיצה; מאנגלית: Point and click) הן פעולות שיכול לבצע משתמש במחשב לשם שליטה עליו: הוא יכול להזיז סמן למיקום מסוים על המסך ("הצבעה") ולאחר מכן ללחוץ על כפתור בעכבר, או באמצעי הצבעה אחר ("הקלקה" או "קליק"). דוגמה להצבעה ולחיצה היא בהיפרמדיה, שבה משתמשים לוחצים על היפר-קישורים כדי לנווט ממסמך למסמך.
ניתן להשתמש בהצבעה ולחיצה עם התקני קלט רבים, החל מעכברים, משטחי מגע, נקודת מעקב, ג'ויסטיקים, כפתורי גלילה וכדורי עקיבה.
ממשקי משתמש, בעיקר ממשקי משתמש גרפיים, מתוארים לפעמים כ"ממשקי הצבעה והקלקה", לרוב כדי לרמוז שהם קלים מאוד לשימוש, ודרושים מהמשתמש רק להצביע כדי להביע את רצונו. ממשקים אלו מכונים לעיתים בהתנשאות (למשל, על ידי משתמשי יוניקס ) כממשקי "לחיצה וריור" או "הצבעה וריור".
השימוש בביטוי זה לתיאור תוכנה מרמז שניתן לשלוט בממשק אך ורק באמצעות העכבר (או אמצעי אחר כגון עט מגע דיגיטלי), או עם קלט מועט מן המקלדת, כמו בממשקי משתמש גרפיים רבים. במערכות מסוימות, כגון דפדפנים, הזזת המצביע מעל קישור (או פקד GUI אחר) והמתנה לשבריר שנייה (בין 4 ל-700 אלפיות השנייה) תגרום להופעת רמז צץ.
לחיצה בודדת
לחיצה בודדת או "קליק" היא פעולה של לחיצה על כפתור עכבר מחשב פעם אחת מבלי להזיז את העכבר. לחיצה בודדת היא בדרך כלל הפעולה הראשית של העכבר. במערכות הפעלה רבות, ברירת המחדל היא שלחיצה בודדת בוחרת (או מדגישה) אובייקט, ולחיצה כפולה מפעילה אותו. ללחיצה הבודדת יתרונות רבים על פני לחיצה כפולה בשל הזמן הקצר יותר שנדרש לשם השלמת הפעולה.
על צלמיות (אייקונים)
במערכות הפעלה רבות, ברירת המחדל היא שכדי לבחור פונקציית תוכנה מסוימת, יש ללחוץ על הכפתור השמאלי. דוגמה לכך יכולה להיות לחיצה על צלמית. באופן דומה, לחיצה על הכפתור הימני תציג למשתמש תפריט טקסט לבחירת פעולות נוספות. פעולות אלו יכולות להיות, למשל, פתיחת קובץ, שליחה, הצגת מאפיינים וכו'.
בתוכנות מסוימות, ממשקי הצבע ולחיצה הם שיטות קלט נפוצות, הכוללים בדרך כלל ממשק 'תפריט' או 'סרגל אייקונים'. שני הממשקים הללו מאפשרים למשתמש אפשרויות מורחבות בתוכנה.
בחלק ממשחקי המחשב, דמות השחקן חוקרת אזורים שונים בעולם המשחק, וכדי לעבור לאזור אחר, על השחקן להזיז את הסמן לנקודה מסוימת על המסך, שם הסמן עשוי לשנות את צורתו (למשל: חץ או אצבע), ולחיצה תעביר את השחקן לאזור זה.
על טקסט
בתוכנות עיבוד טקסט רבות, כגון דפדפני אינטרנט או מעבדי תמלילים, לחיצה על טקסט תעביר את הסמן למיקום זה. לחיצה ממושכת על הכפתור השמאלי תאפשר למשתמשים להדגיש את הטקסט שנבחר ובכך תתן למשתמש אפשרויות נוספות לערוך או להשתמש בטקסט.
לחיצה כפולה
לחיצה כפולה משמשת לרוב עם עכבר מחשב, כאשר המצביע ממוקם מעל סמל או אובייקט והלחצן נלחץ פעמיים במהירות. פעולה זו, כאשר היא מבוצעת ללא הזזת מיקום העכבר, תתקבל במחשב כלחיצה כפולה.
חוק פיטס
ניתן להשתמש בחוק פיץ כדי לכמת את הזמן הנדרש לביצוע פעולת הצבעה והקלקה.
כאשר:
רינסקי
רינסקי הוא שם משפחה.
מוחמד גמודי
מוחמד א-תלילי בן עבדאללה ידוע כמוחמד גמודי (בערבית: محمد التليلي بن عبدالله; נולד ב-11 בפברואר 1938) הוא אתלט תוניסאי בעבר, אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) וסגן אלוף אולימפי (מינכן 1972) בריצת 5000 מטר, סגן אלוף אולימפי (טוקיו 1964) וזוכה מדליית ארד אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) בריצת 10,000 מטר.
ביוגרפיה
גמודי נולד ב-1938 בשם מוחמד תלילי אבן עבדאללה (Mohammed Tlili ben Abdallah) בכפר סידי אייש שבמרכז תוניסיה. עם סיום לימודיו התגייס לצבא תוניסיה ואת כל תקופת הקריירה הספורטיבית שלו (1963–1972) עשה כשהוא חייל ולאחר פרישתו מהקריירה הספורטיבית הועלה לדרגת קצין. לאחר סיום שירותו הצבאי שימש כיועץ טכני ו"צייד כישרונות" באיגוד האתלטיקה התוניסאי הלאומי.
1963
במשחקי הים התיכון שנערכו בנאפולי איטליה זכה גמודי בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בשיא משחקים חדש של 14:07.4 דקות ובריצת 10,000 מטר בשיא משחקים חדש נוסף של 29:34.2 דקות.
1964
באולימפיאדת טוקיו זכה גמודי במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה שח 28:24.8 דקות, אחרי בילי מילס מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 28:24.4 דקות ולפני רון קלארק מאוסטרליה (28:25.8 דקות). נוסף לכך, הוא עבר את שלב המוקדמות בריצת 5000 מטר אך ויתר על ריצת הגמר.
1965
בתחרות ריצת שדה בין לאומית שנערכה באוסטנדה למרחק 12.1 ק"מ זכה במדליית ארד (37:00 דקות).
1967
במשחקי הים התיכון שנערכו בתוניס הגן על תאריו וזכה בשתי מדליות זהב בריצת 5000 מטר בשיא משחקים חדש של 14:02.2 דקות ובריצת 10,000 מטר בתוצאה של 31:01.6 דקות.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה גמודי בשתי מדליות, זהב וארד. במדליית זהב בריצת 5000 בתוצאה של 14:05.01 דקות, לפני קיפצ'וגה קיינו (14:05.61 דקות) ונפתלי טמו (14:06.41 דקות), שניהם מקניה. מדליית ארד בריצת 10,000 מטר בתוצאה שח 29:34.20 דקות, אחרי נפתלי טמו (29:27.40 דקות) ומאמו וולדה אתיופיה (29:27.75 דקות דקות).
באליפות הבינלאומית לריצות שדה שנערכה בתוניס למרחק 12.1 ק"מ אותה שנה הוא זכה במדליית זהב (35:25.4 דקות).
1971
במשחקי הים התיכון שנערכו באיזמיר טורקיה זכה מדליית כסף בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 13:40.8 דקות.
1972
באולימפיאדת מינכן זכה במדליית כסף בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 13:27.33 דקות, אחרי לאסה וירן מפינלנד שקבע שיא אולימפי חדש של 13:26.42 דקות ולפני יאן סטיוארט מבריטניה (13:27.61 דקות). נוסף לכך השתתפף בריצת 10,000 מטר אולם לאחר כ-5,000 מטר נפל לאסה וירן על המסלול וגמודי נתקל בו ונפל אף הוא. וירן התאושש מהר, חזר למירוץ ואף ניצח בו עם שיא עולם חדש של 27:38.35 דקות, אולם לגמודי לקח יותר זמן להתאושש ועד שחזר למירוץ נפתח פער של כ-100 מטר מהמובילים ולאחר שנכשל בניסיון לסגור את הפער פרש מהריצה.
הוצאת אינזל
הוצאת אינזל (בגרמנית: Insel Verlag; מילולית :"אי") היא הוצאת ספרים גרמנית. ההוצאה נוסדה ב-1901 על בסיס כתב עת ספרותי שראה אור החל מ-1899. בשנת 1912 הצטרף להוצאה הסופר שטפן צווייג כעורך "סדרת אינזל לספרות", בה ראו אור הוצאות ביבליופיליות של מיטב סופרי התקופה. ההוצאה פעלה עד מלחמת העולם השנייה בלייפציג, עם חלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה התפצלה ששני מרכזים, לייפציג שבגרמניה המזרחית ופרנקפורט שבגרמניה המערבית. ב-2010 עברה ההוצאה לפעול בברלין.
היסטוריה
בשנת 1899 החל אלפרד ולטר היימל, איל הון, משורר וחובב ספרות להוציא לאור במינכן כתב עת בשם "האי" ( Die Insel) יחד עם אוטו יוליוס בירנבאום ורודולף אלכסנדר שרדר. מטרת כתב העת הייתה לתת במה לספרות ולשירה צעירה, גרמנית וזרה. בין המשתתפים בכתב העת נמנו הוגו פון הופמנסתאל, ריינר מריה רילקה, היינריך מאן, מוריס מטרלינק,  וכן תרגומים מיצירות של אדגר אלן פו, אנדרה ז'יד, אוגוסט סטרינדברג, אמיל ורהארן, וולט ויטמן, אוסקר ויילד וויליאם בטלר ייטס. סמל כתב העת עוצב על ידי פטר ברנס.
ב-1901 הוקמה הוצאת הספרים בלייפציג, כאשר הקו המערכתי שלה היה בחירה ופרסום של ספרים אך ורק לפי ערכם האמנותי ופניה לקהל אנין טעם ללא שיקולים עסקיים. המהדורות היו קטנות ויוצרו בבתי מלאכה תוך הקפדה אסתטית ברוח תנועת האסתטיציזם. בנוסף ליצירות של יוצרים צעירים מגרמניה ומחוצה לה פרסמה ההוצאה מהדורות פקסימיליה של יצירות קלאסיות, בהן משל גתה ושילר. בשנת 1908 ראה אור בהוצאה ספרו של פרידריך ניטשה "אקה הומו" בעיצוב עטיפה של אנרי ון דה ולדה.
ב-1912 הציע שטפן צוויג, שהיה אמנם סופר צעיר, אך בעל היכרות עמוקה עם עולם הספרות העולמי, למנהל ההוצאה, אנטון קיפנברג, להקים במסגרת ההוצאה ספרייה אשר תכלול: "יצירות קטנות יותר – סיפורים, נובלות, אוספי שירה, מסות, מחזות, נאומים ואגדות עם. אלו יהפכו לרכוש ההוצאה כתוצאה מאופני העריכה והעיבוד המיוחדים או עקב היותם מוגנים בזכויות יוצרים מלכתחילה. לאלה יתווספו יצירות מן העבר הקרוב והרחוק שלא בצדק נפלו לתהום הנשייה, או כאלה שאנו מבקשים להקנות להן מימד אקטואלי מיוחד, ולעיתים נצרף גם ספרים מאוירים". למרות המגמה האליטיסטית זכתה ההוצאה לקהל רחב והפכה לאחת הגדולות בגרמניה. בין היתר הוציאה מהדורות גדולות של כתבי גאורג ביכנר, ויליאם שייקספיר, וירג'יניה וולף, אמיל זולא, פול ואלרי, לב טולסטוי ועוד.
ההוצאה חודשה לאחר המלחמה בשני מוקדים, פרנקפורט בגרמניה המערבית ולייפציג במזרחה. ההוצאה שמרה על קו מערכתי איכותי והמשיכה להתקיים בשני המוקדים תוך זיקה הדדית. בשנת 1967 החלה ההוצאה להוציא את סדרות הספרייה הלאומית של ברלין ובהן כל יצירות גתה, שילר והיינריך פון קלייסט במהדורות מוקפדות ומוערות וכן ביוגרפיות, אוטוביוגרפיות והתכתבויות של דמויות קלאסיות, הן גרמניות והן מהעולם הרחב. החל מ-1972 ראו אור גם סדרות ספרות עתיקה וספרות מסעות וכן מהדורות בכריכה רכה. בשנת 1981 התאחדה ההוצאה עם הוצאת Suhrkamp והרחיבה את פעילותה גם להוצאת כתבים היסטוריים קלאסיים בפילוסופיה ומדע המדינה. לכל אורך השנים נשמר דגש על עיצוב מוקפד וייחודי. עיקר תרגומי הספרות היו מצרפתית, פורטוגזית, אנגלית, איטלקית וספרדית.
מבנה ההוצאה עם איחוד גרמניה כלל מחלקות לספרות לא-בדיונית של המאה ה-20, קלאסיקה, תרבות והיסטוריה וסדרה מיוחדת בנושא דתות העולם. ב-2010 התמקמה ההוצאה בשדרות אונטר דן לינדן במרכז ברלין. ביולי 2013 הכריזה ההוצאה על הליך פירוק.
טבסקו (מדינה)
ישנו זן של פלפל חריף הנקרא על שם המדינה, פלפל טבסקו, וממנו מופק גם רוטב הטבסקו, אם כי רוטב זה אינו מיוצר במקסיקו.
היסטוריה
הספרדים הגיעו לראשונה לאזור מדינת טבסקו של ימינו ב-1518. כעבור שנה הקונקיסטאדור הרנאן קורטס הגיע לאזור ונלחם בשבטים הילידים. לאחר שניצח אותם, הוא קיבל 20 שפחות, כשאחת מביניהן הייתה מלינצ'ה, ששיחקה תפקיד חשוב מאוד בכיבוש מקסיקו.
לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, ב-1824 הוקמה מדינת טבסקו, כשווייארמוסה משמשת כבירתה. כעבור מספר שנים האנשים במדינה לא היו מרוצים מהממשל של מקסיקו וטבסקו פרשה ממנה מספר פעמים אך חזרה אליה סופית ב-1842.
ב-1974 התגלו מצבורי נפט וגז טבעי באזור המדינה. הכסף הרב שבא מהמשאבים שימש לפיתוח תשתיות, אך המתקנים של תעשיית הנפט פגעו באיכרים, שמנהלים מאז מאבק נגד חברות הנפט.
כלכלה
הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על הנפט, כאשר תעשיית הזיקוק היא החשובה במדינה. בין שאר התעשיות החשובות במדינה ניתן למנות את תעשיות מוצרי המזון והבקבוקים.
למרות הגשמים הכבדים במדינה גורמים לשיטפונות, יש גידול משמעותי של תירס, דורה ושעועית. בנוסף מגדלים במדינה קקאו, קוקוס, תפוז, בננה וקנה סוכר. בנוסף יש במדינה שטחי מרעה גדולים, בהם מגדלים בעיקר בקר ובנוסף חזירים, כבשים ועיזים.
מילדרד פירס (סרט)
מילדרד פירס (באנגלית: Mildred Pierce) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1945 בבימויו של מייקל קורטיז. תסריט הסרט נכתב על ידי רנדל מקדונלד ומבוסס על נובלה בעלת אותו שם של ג'יימס אם. קיין משנת 1941. בסרט משחקים ג'ואן קרופורד, אן בליית', ג'ק כרסון, זכריה סקוט ואיב ארדן.
זהו סרטה הראשון של קרופורד באולפני "האחים וורנר" לאחר עזיבתה את אולפני "מטרו גולדווין מאייר". בסרט זה היא זכתה בפרס האוסקר הראשון שלה.
הפקה
בתסריט במקור לא היה רצח, אך בעקבות ההצלחה של הסרט "ביטוח חיים כפול" (1944) החליטו להוסיף קטע זה. השחקניות וירג'יניה ווידלר, אהן רוטרפורד ושירלי טמפל נבחנו לתפקיד ויידה פירס. אך לבסוף ליהקו את אן בליית' שלושה שבועות לפני התחלת צילומי הסרט. אן שרידן וברברה סטנוויק היו הבחירות העדיפות של הבמאי מייקל קורטיז לתפקיד מילדרד פירס. אך לבסוף הוא בחר בג'ואן קרופורד.
קרופורד לא נכחה בטקס האוסקר שנערך באותה שנה עקב מחלה. ברם לאחר שנודע לה על זכייתה בפרס היא מיהרה לקיים מסיבת עיתונאים.
הכרה ומעמד הסרט
הסרט היה מועמד לשלוש רשימות של מכון הסרטים האמריקאי: "הסרטים הטובים ביותר - הגרסה המעודכנת", "הנבלים הטובים ביותר" (אן בלית' בתור ויידה פירס) ו"הציטוטים הטובים ביותר" ("Personally, Veda's convinced me that alligators have the right idea. They eat their young." שנאמר על ידי אידה קרווין).
ב-1996, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.
עיבודים נוספים
במרץ 2011 יצאה מיני סדרת טלוויזיה בעלת אותו שם של רשת "HBO". בסדרה שיחקו קייט וינסלט, גאי פירס, אוון רייצ'ל ווד ומייר וינינגהם. תסריט הסדרה שונה במקצת מזה של הסרט. הסדרה זכתה לרייטינג גבוה. בנוסף, הסדרה זכתה בפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך וחמישה פרסי אמי.
קישורים חיצוניים
幻世浮生 (電影)
ערי רומניה
להלן רשימת ערי רומניה בעלות אוכלוסייה של למעלה מ־20,000 תושבים. הנתונים מבוססים על ו (הנתונים על פי  (INS)). עבור הערים הגדולות, ניתן גם הגובה הממוצע מעל פני הים. כמו כן, מפורטת יחידת האם המנהלית (מחוז) אליה שייכת העיר. נתוני האוכלוסייה מתייחסים לעירייה המתאימה בגבולותיה הפוליטיים, ללא פרוורים עצמאיים פוליטית. במערכת הרומנית ישנם שלושה סוגים של יחידות שלטון מקומי, מתוכן שניים המתורגמים כ"ערים": לערים הגדולות יותר שיש להם אוכלוסייה גדולה, בדרך כלל מעל 15,000, ותשתיות עירוניות נרחבות, יש מעמד של (ברומנית: municipiu, 103 ערים בסך הכל). המוניציפליים מסווגים לדרגות בהתאם לגודלם וחשיבותם: M0 = מוני'ציפיו דרגה 0, M1 = מוני'ציפיו דרגה 1, ו־M2 = מוני'ציפיו דרגה 2. לערים (ברומנית: oraș, 217 ערים בסך הכל) הקטנות יותר. יישובים כפריים, שאינם מופיעים ברשימה זו, מרכיבים את הקומונות (ברומנית: comune) של רומניה, שהן הסוג השלישי של יחידות שלטון מקומי ברומניה ומכסות את השטח שבו אין ערים. ערים מנוהלות על ידי ראש עיר ומועצה מקומית.
בוקרשט, בעלת מעמד דומה לזה של מחוז, והיא מחולקת רשמית לשישה מגזרים מנהליים (ברומנית: sectoare, 6 סקטורים בסך הכל) הכוללים חלוקת-משנה לרבעים (ברומנית: cartiere). ברומניה יש עיר אחת עם יותר ממיליון תושבים (בוקרשט עם 1,883,425 תושבים, נכון לאוקטובר 2011), 19 ערים עם יותר מ־100,000 תושבים ו־178 עיירות עם יותר מ־10,000 תושבים. המשמעות היא שכעשרה אחוזים מאוכלוסיית המדינה מרוכזים באזור הבירה - האזור העירוני הגדול ברומניה
ג'ק וג'יל
ג'ק וג'יל (באנגלית: Jack & Jill) היא דרמה קומית אמריקאית, אשר שודרה החל מ-26 בספטמבר 1999 עד 11 באפריל 2001 ברשת The WB.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ 3 בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
תקציר העלילה
הסדרה מתחילה כאשר ג'ק מגלה שארוסה בגד בה עם השושבינה הראשית ועוזבת אותו לפני החתונה. היא בורחת לניו יורק ועוברת לגור עם חברתה מהתיכון אודרי גריפין. ג'ק פוגשת במהרה את השכן מלמעלה, ג'יל, הבחור הנכון בזמן הלא נכון. באותה תקופה, ג׳יל מנהל מערכת יחסים ארוכה עם אליסה קרונקייט. במהלך הזמן, ג׳ק מכירה את שני חבריו הנאמנים, אם כי קצת ביזאריים, של ג'יל: ברטו ומייקי. ג'יל מתחיל לפקפק בקשר שלו עם אליסה לאחר שהוא פוגש את ג'ק. כשג'ק מקבלת עבודת התמחות במדורי הטלוויזיה בהם עובדת אליסה, העתיד של ג'ק וג'יל לא נראה ורוד. כבר בפרק השני ג'יל נפרד מאליסה והעניינים מתחילים להסתבך.
ג'ק וג'יל נעשים זוג לאחר שהם מתייאשים מקשר מהותי עם בני זוגם הקודמים.
הסדרה עוקבת אחרי חייהם של ששת החברים, מבחינה רומנטית, כלכלית, משפחתית וכו'. במהלך הסדרה ג'ק וג'יל נפרדים כמה פעמים בכוונה להיות רק ידידים, אך הם חוזרים לחיים זוגיים ואף עומדים להתחתן בסוף העונה השנייה.
ברטו מאוהב באודרי כבר מתחילת הסדרה, אך כל פעם שהוא מנסה להראות לה זאת הוא מתבלבל ו"מפקשש". הוא עומד מהצד ורואה אותה יוצאת עם בחורים שונים. השניים נעשים זוג בפרק העשירי. בפרק האחרון של העונה הראשונה הזוג נפרד בעקבות בגידה של ברטו ואודרי מחליטה לעבור לגור בלוס אנג'לס. כאשר היא חוזרת הם מחליטים לנסות להתגבר על העבר ומנסים כל יתר העונה לתקן את הקשר ביניהם.
מייקי ואליסה נעשים שותפים לדירה לאחר ששניהם מבינים שחבל לחפש שתי דירות כשאפשר לגור יחד. במהלך הסדרה השניים יוצאים עם דמויות רבות, מייעצים אחד לשני ונהיים חברים טובים מאוד. מדי פעם מייקי לא מתאפק ומציע הצעות מגונות לאליסה, שבדרך כלל יודעת לשים לו גבולות.
הפקה
התפקיד של ג'ק ניתן בהתחלה לשחקנית אמיליה היינל אך לאחר צילום הפיילוט הוחלפה על ידי אמנדה פיט.
שיר הפתיחה של הסדרה היה השיר "The Truth about Romeo" (האמת על רומיאו). בעונה הראשונה בוצע על ידי הלהקה "Pancho's Lament" שגם כתבו את השיר. בעונה השנייה השיר מבוצע על ידי דייוויד קרוסבי.
תמורי כצבאיה
תֶמוּרי כֶּצבאיָה (בגאורגית: თემურ ქეცბაია; נולד ב-18 במרץ 1968) הוא כדורגלן עבר ומאמן את נבחרת קפריסין, כשחקן גאורגי שיחק בתפקיד המגן.
כצבאיה היה בין השחקנים המובילים בנבחרת גאורגיה, ונודע בבעיטותיו החזקות.
חייו
כצבאיה נולד בגאלי שבאבחזיה גאורגיה. הוא החל את הקריירה ב-ASMC סוחומי ששיחקה באותה תקופה בסוחומי, ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצה הבכירה של גאורגיה, דינמו טביליסי. בתקופת שהותו בדינמו התבלט בביצועיו והועבר, בשנת 1992, לאנורתוסיס פמגוסטה ולאחר מכן לקבוצה היוונית א.א.ק. אתונה עימה זכה בגביע היווני.
בהתאם להוראות חוק בוסמן, הפך כצבאיה, בקיץ 1997, לשחקן חופשי והצטרף לניוקאסל מהפרמייר ליג. הוא הפך לשחקן פופולרי בקבוצה האנגלית בזכות ביצועיו במגרש וגם בשל האופן הצבעוני בו ביטא את רגשותיו. באחד המקרים הוא בעט בלוחות הפרסום המוצבות סביב המגרש לאחר שהבקיע שער נגד בולטון.
כצבאיה שיחק במדי ניוקאסל בגמר הגביע האנגלי נגד ארסנל (1998) ומנצ'סטר יונייטד (1999). משחקים אלה היו שיא הקריירה של כצבאיה, למרות שקבוצתו הפסידה בשניהם בתוצאה 0:2.
בשנת 2000 הוא חתם בוולבס מליגת המשנה האנגלית, ושנה לאחר מכן, ב-2001, הוא הצטרף לדנדי מליגת העל הסקוטית. בקיץ 2002 הוא חזר כשחקן לאנורתוסיס פמגוסטה, ובשנת 2004 היה שחקן ומאמן. הוא זכה עם קבוצתו בפרסים בליגת העל הקפריסאית גם כשחקן וגם כמאמן. ב-30 ביוני 2007 הוא הודיע על פרישה. המשחק האחרון בו השתתף היה ב-14 ביולי של אותה שנה.
סמל סקסוניה
סמל סקסוניה (בגרמנית: Landeswappen Sachsens) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית סקסוניה. הסמל נקבע בחוק המדינה ב-25 באוקטובר 1991.
ליאון גייקיס
ליאוניד יאקובלביץ' גייקיס (הייקיס, חייקס; 1898, ורשה — 21 באוגוסט 1937, מוסקבה) היה דיפלומט סובייטי ממוצא יהודי, שכיהן כשגרירה השני של ברית המועצות בספרד, במהלך מלחמת האזרחים.
סמל סקסוניה
תיאור
הסמל מורכב ממגן בעל עשרה פסים אופקיים בצבעי זהב ושחור לסירוגין. עליהם מוטען כתר ירוק שפרוש מהפינה השמאלית העליונה לפינה הימנית התחתונה (מנקודת מבטו של הצופה).
ליאון גייקיס
אודותיו
נולד בוורשה ב-1898, שנשלטה אז בידי האימפריה הרוסית, בשם ליאון הייקיס (מכיוון שבשפה הרוסית, העיצור ה' מומר ל-ג' או ח', נודע בהמשך כגייקיס או חייקיס). הוא הושפע בילדותו ממאורעות גדולים בחברה, על רקע מהפכת 1905.
בשנת 1935 מונה לקונסול הכללי של ברית המועצות באיסטנבול. שנה לאחר מכן, נשלח כיועץ לשגרירה הראשון של ברית המועצות בספרד, מרסל רוזנברג. בפברואר 1937 מונה כשגריר במקומו, לאחר שהאחרון נקרא חזרה למוסקבה ובהמשך מצא את מותו במסגרת "הטיהורים הגדולים" שערך סטלין. בתוך זמן קצר, גורלו של גייקיס היה דומה. כמי שלכאורה תמך בעבר, ב-1923, במצע האופוזיציה השמאלית הטרוצקיסטית ("הצהרת ה-46"), הוא נרדף כמו רבים אחרים באשמת טרוצקיזם. ביוני 1937 גם הוא זומן לשוב למוסקבה, שם נעצר, עמד למשפט צבאי והוצא להורג בירייה.
סמל סקסוניה
היסטוריה
מקורו של הסמל בדוכסות סקסוניה-ויטנברג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה והוא דומה לסמל שהיה ב-1422. מקורם של הפסים בסמלו של בית אסקניה שהיו רוזני העיר בלנסטד (Ballenstedt). בית אסקניה החזיק בכס דוכסות סקסוניה-ויטנברג ובתואר הנסיך הבוחר עד 1422, אז הוחלף על ידי פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה לבית וטין, רוזן מייסן.
ליאון גייקיס
אודותיו
לאחר מותו של סטלין, הקולגיה הצבאית של בית המשפט העליון של ברית המועצות פסקה ב-17 בדצמבר 1955 שכל האישומים נגד גייקיס בטלים בדיעבד.
סמל סקסוניה
היסטוריה
סמל בית אסקניה מופיע בשלטי אצולה של נסיכים רבים כדוגמת: נסיך ויילס, הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
24 (סדרת טלוויזיה)
24 היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית פופולרית שזכתה בפרסי אמי וגלובוס הזהב. הסדרה נוצרה על ידי ג'ואל סארנואו ורוברט קוקרן, והופקה על ידי Imagine Television. הסדרה שודרה ברשת FOX בארצות הברית וכן במדינות רבות ברחבי העולם. הסדרה שודרה לראשונה ב-6 בנובמבר 2001, עם 13 פרקים כתכנון ראשוני. לאחר שהשחקן המוביל קיפר סאת'רלנד זכה בגלובוס הזהב על תפקידו בעשרת הפרקים הראשונים, הרייטינג של הסדרה עלה, ופוקס הזמינה את המחצית השנייה של העונה ולאחר מכן עונות נוספות. בסך הכול הופקו לסדרה 8 עונות, וכעבור 4 שנים מסיום הסדרה הופקה מיני-סדרה באורך 12 פרקים בשם "24: Live Another Day" (מילולית: "24: לחיות יום נוסף"), המכונה בקיצור "24: LAD".
רוב עלילת הסדרה מתרחשת בסניף לוס אנג'לס של גוף בדיוני בשם: "היחידה ללוחמה בטרור" ("Counter Terrorist Unit" ובקיצור "CTU"). בעונה השביעית יחידה זו פורקה, והעלילה מתרחשת בסניף וושינגטון די. סי. של ה-FBI. הסדרה מוצגת בזמן אמת, כאשר כל עונה מתארת תקופה של 24 שעות בחייו של ג'ק באואר וכוללת 24 פרקים. באואר נמצא פעמים רבות בשטח, בתפקיד מטעם CTU, כשהיחידה מנסה לסכל התרחשותם של מעשי טרור. הסדרה עוקבת גם אחרי פעולות של סוכנים אחרים מהיחידה ופקידי ממשל הקשורים לעלילה.
בינואר 2007 הסדרה נעשתה זמינה באינטרנט לצופים מארצות הברית באמצעות פוקס לפי דרישה. במרץ 2010 דווח שהעונה השמינית תהיה העונה האחרונה בסדרה. העונה עלתה לשידור בארצות הברית בינואר 2010 בפרמיירה של שני לילות, כשב-17 בינואר שודרו שני פרקים וב-18 בינואר שודרו שני פרקים נוספים. שני הפרקים האחרונים של העונה שודרו ברצף ברשת FOX ב-24 במאי 2010. ב-2014 שודרה מיני-סדרה בת 12 פרקים.
עונה 1
העונה הראשונה מתחילה ומסתיימת בחצות, ומתרחשת בקליפורניה ביום הפריימריז לבחירת מועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית. ג'ק באואר חייב להגן על המועמד דייוויד פאלמר המכהן כסנאטור, ממזימת ההתנקשות, ולהציל את בני משפחתו שנחטפים על ידי אלה שאחראים למזימה, שרוצים לנקום בו על מעורבותו בעבר עם כוח המשימה החשאי של ארצות הברית בבלקנים.
עונה 2
העונה השנייה מתחילה ומסתיימת בשעה 8:00 בבוקר, שנה וחצי אחרי העונה הראשונה. ג'ק חייב לעצור פצצה גרעינית מלהתפוצץ בלוס אנג'לס, ואז לסייע לנשיא פאלמר בהוכחת האשמה ובמציאת האחראים לאיום.
עונה 3
העונה השלישית מתחילה ומסתיימת בשעה 1:00 בצהריים, 3 שנים אחרי העונה השנייה. בעודו נאבק בהתמכרות להרואין, ג'ק חייב להסתנן מחדש לקרטל סמים מקסיקני על מנת למנוע ממנו לרכוש נגיף קטלני. באואר מנסה לעצור את המוח מאחורי המזימה מלשחרר את הנגיף.
עונה 5
העונה החמישית מתחילה ומסתיימת בשעה 7:00 בבוקר, שנה וחצי אחרי העונה הרביעית. ג'ק נחשב כמת על ידי כולם מלבד חלק מחבריו הקרובים ביותר. במקביל לרציחתם של חבריו של ג'ק ושל הנשיא לשעבר דייוויד פאלמר, טרוריסטים עם קשרים לממשלו של נשיא ארצות הברית צ׳ארלס לוגן מנסים לגנוב גז עצבים כדי להשיג אספקה של נפט רוסי (מה שמסתבך ומופנה נגד אוכלוסייה אמריקאית), וג'ק נאלץ לצאת ממחבואו כדי לעצור אותם. לאחר שנחשפה הקנוניה, שבראשה עמד הנשיא לוגן, ג׳ק נחטף לסין בשל מתקפה על הקונסול הסיני בעונה 4.
עונה 6
העונה השישית מתחילה ומסתיימת בשעה 6:00 לפנות בוקר. ג'ק משוחרר אחרי 20 חודשים של עינויים בכלא הסיני. טרוריסטים מנסים לפוצץ חמש מזוודות נפץ גרעיניות בארצות הברית, ובסופו של דבר הצליחו לפוצץ רק אחת; אולם, לאחר שעסקה שנעשתה כדי להציל את אודרי ריינס גורמת לכך ששבב של משרד ההגנה הרוסי שהיה באחת המזוודות הגרעיניות נופל לידיים סיניות, ג'ק מנסה להחזיר אותו כדי למנוע מלחמה בין ארצות הברית לרוסיה.
עונה 7
העונה השביעית מתחילה בשעה 8:00 בבוקר. מורדים מהמדינה הדמיונית "סנגלה" באפריקה מנסים לסחוט את נשיאת ארצות הברית על מנת שתפסיק לסייע לממשלת סנגלה. בידם מודול המאפשר לפרוץ את חומת האש של מערכות חיוניות בארצות הברית ולהשבית אותן. היות שארגון CTU פורק, באואר משתף פעולה עם טוני אלמיידה (קרלוס ברנארד) שמסתבר שהוא בחיים, קלואי או'בריאן וביל ביוקאנן, מפקד CTU לשעבר. בהמשך היום מצליח הצוות, תוך שיתוף פעולה עם ראש ממשלת סנגלה, לאתר את המודול ולהשמידו, ולהרוג את קולונל איקה דובאקו, מפקד המבצע.
בינתיים מסתבר שגנרל ג'ומה, מפקד המורדים, שוהה בארצות הברית, ובעזרת מידע פנים שקיבל מחברת שכירי חרב אמריקאית, הוא מצליח לחדור לבית הלבן ולקחת בשבי את נשיאת ארצות הברית. ביל ביוקאנן מקריב את חייו בפיצוץ מטען חבלה שהכין באואר, ולוחמי ה-FBI מצליחים לחדור לבית הלבן ולנטרל את התוקפים.
חברת שכירי החרב מצליחה להחדיר לתחומי ארצות הברית מטען גדול של נשק ביולוגי שפותח ונבדק בסנגלה. באואר ואלמיידה מצליחים לפעול כנגד המשלוח בנמל, ובאואר אף גונב את המשאית ובה המשלוח, אך נפגע מזיהום ביולוגי לאחר שסגר את אחד המכלים שנפגעו.
לאחר מכן חלה תפנית בעלילה, כאשר אלמיידה מתגלה כבוגד שפועל על מנת לנקום את מותה של אשתו, מישל דסלר. פעילותו נגד האנשים שאחראים, לדעתו, למותה, מסכנת את חייהם של אלפי אנשים, אך באואר מצליח לעצור אותו - יחד עם אחד מאותם האנשים - בסוף העונה.
עונה 8
העונה ה-8 מתחילה ונגמרת בשעה 16:00 ומתרחשת בעיר ניו יורק. קים באואר נשואה ואמא לבת, ה-CTU הוקמה מחדש במטה בניו יורק. טרוריסטים מאיימים לתקוף את ארצות הברית במתקפה בחומר רדיואקטיבי, ובתחילתה ניסיונות חיסול כושלים כנגד נשיא קמיסטן. אחיו של הנשיא מתגלה כטרוריסט שניסה לרצוח אותו. ג'ק באואר שכבר השתחרר מתפקידו בסוף העונה ה-7, נרתם לעזרת הממשל והוא יוצא בעזרת רנה ווקר כנגד שכירי החרב הרוסים.
לאחר משא ומתן של נשיאת ארצות הברית, והטרוריסטים, הוחלט שהפצצה לא תתפוצץ אך נשיא קמיסטן, עומר חסן יוסגר ויוצא להורג. וכך קרה. כאשר מתחילים הדברים להתבהר, מסתבר שנשיא רוסיה הוא העומד בראש הכנופיה, וכאן מתחילה בעיה חדשה. רנה ווקר נרצחת על ידי שכיר חרב רוסי, וג'ק יוצא במסע נקמה מצמרר כנגד נשיא רוסיה, שכירי החרב והקונסול. הנקמה של ג'ק יוצאת משליטה כשהוא הורג את כל האחראים למותה של רנה ומתקפות הטרור, וקרוב לחיסולו של הנשיא לשעבר צ'ארלס לוגן שנרתם לעזרת הרוסים.
העונה מסתיימת בכך שהנשיאה חושפת את הקונספירציה שעשה צ'ארלס לוגן, ועוזרו, ומבטלת ברגע האחרון את חיסולו של באואר. היא מאפשרת לו מעט זמן לברוח מהארץ לפני שהאמריקאים והרוסים יכריזו עליו כמבוקש.
מיני-סדרה
הסדרה מתחילה בשעה 11:00 בלונדון. ג'ק מביים את תפיסתו על ידי ה־CIA כדי לשחרר את קלואי שכלואה אצלם אחרי שהייתה פעילה בקבוצת האקרים אנרכיסטיים. במקביל, קבוצת טרוריסטים שבראשותה עומדת מרגו אל חרזי, משתלטת בעזרת התקן אלקטרוני על מל"טים אמריקנים מעל לעיר ומאיימת לבצע בעזרתם פיגועי ענק, אלא אם נשיא ארצות הברית ג'יימס הלר יסגיר את עצמו אליה בתוך 3 שעות. היא עושה זאת כדי לנקום את מות בעלה, פעיל אל-קאעידה, שחוסל על ידי מל"ט אמריקני שנתיים קודם לכן. בעזרת קלואי, סוכנת ה־CIA קייט מורגן ושאר צוות ה-CIA, ג'ק מזייף את מותו של ג'יימס הלר ומחסל את מרגו אל חרזי. מתברר כי ההתקן נבנה עבור צ'נג ז'י, סוכן מודיעין סיני נמלט, שעובד עבור הרוסים. צ'נג משתמש בהתקן כדי להורות לצוללת אמריקאית להטביע נושאת מטוסים סינית במטרה לגרום לפריצת מלחמה בין ארצות הברית לסין. ג'ק מנסה ללכוד את צ'נג כדי לתפוס את ההתקן וכדי לנקום בו על שעינה אותו ואת אודרי בין עונה 5 ל־6, ובמהלך נסיונותיו לאתרו הוא פורץ לשגרירות רוסיה. צ'נג משתמש באודרי כבת ערובה כדי למנוע מג'ק לרדוף אחריו. במהלך הניסיון לחלצה, היא נרצחת בירייה. ג'ק תופס את צ'נג, מאמת את זהותו בפני הסינים, ועורף את ראשו. קלואי נלקחת כבת ערובה על ידי הרוסים, וג'ק מסגיר את עצמו לידיהם בתמורה לשחרורה.
סדרת ספין-אוף
סדרת ספין אוף בשם "24: Legacy" עלתה לשידור ב-5 בפברואר 2017. הסדרה מתמקדת בדמויות חדשות במקום בג'ק באואר, וכן בטוני אלמיידה.
זמן אמת
"24" היא מותחן שמתיימר להתרחש בזמן אמת, כאשר כל דקת שידור מתאימה לדקה בחייהן של הדמויות. המאפיין של זמן אמת מודגש באמצעות שעון דיגיטלי שמופיע על המסך מפעם לפעם. השעון מתאים בקירוב לדקה של שעת השידור, כולל הזמן שחלף במהלך הפרסומות. בחלק מהמקרים, הדמויות נותנות מסגרת זמן למספר אירועים כגון התקפות טרור, ובכך רומזות שהאירוע/מתקפה יתרחש לפני סוף הפרק.
אף שטכניקת ה"זמן אמת" אינה נפוצה, היא אינה חדשה לטלוויזיה והופיעה במספר תוכניות קודם לכן. בדרך כלל כל פרק מסתיים באירוע מותח במיוחד שיבוא על סופו רק בפרק הבא, מה שגורר את אותה "התמכרות" הנפוצה אצל צופי הסדרה. בגלל אופייה ההמשכי של הסדרה רוב הצופים בה אינם מזדמנים אלא צופים קבועים שכבר עוקבים אחרי מהלך העלילה במשך מספר פרקים או עונות.
זירות פעולה
האירועים מתרחשים בו זמנית בשלוש זירות עיקריות:
הצגת הסיפור וסגנון חזותי
"24" מוצגת בצורה מהירה ויש לה עלילות מורכבות.
במוטיב חוזר של "24", השחקנים מתמודדים עם ההחלטה האם לתת או לא לתת לאסון כלשהו להתרחש במטרה לשרת את טובת הכלל. כך, למשל, בעונה השנייה, לאחד מחברי הצוות של הנשיא פאלמר יש הזדמנות להזהיר את CTU בנוגע להתקפה על המטה שלהם, אולם הוא לא עושה זאת כיוון שהוא חושש שהטרוריסטים יוזהרו וכך יאבדו עקבותיהם. בעונה השלישית, הנשיא וסוכני CTU חייבים לבחור בין חייו של מנהל בכיר ב-CTU לבין האיום המיידי של התקפות נוספות.
העונה הרביעית ידועה בסצנה שבה שני אנשים, שאחד מהם מחזיק ברשותו מידע חשוב על התקפה באמצעות טיל גרעיני – שוכבים גוססים במרפאה ויש רק מנתח אחד, מה שיוצר את הדילמה האתית – את מי מהם להציל. מצב דומה מתרחש בעונה החמישית, כאשר טרוריסטים מתכננים לשחרר את תוכנו של מכל המלא בגז עצבים בתוך מרכז קניות גדול, כאשר ידוע שבידי הטרוריסטים מכלים רבים נוספים והדילמה היא האם לאפשר להם לשחרר את הגז שבמכל כדי שיתאפשר מעקב שיוביל לשאר המכלים או למנוע את מותם של השוהים במרכז הקניות.
בנוסף, הנשיא המכהן צריך להתמודד הרבה פעמים עם מצבים דומים. לדוגמה, בעונה השישית, הנשיא ווין פאלמר מבקש מג'ק להקריב את עצמו בתמורה למיקום של טרוריסט ידוע.
בחלק מהעונות של "24", דמויות מהממשלה היו מעורבות בפעולות טרוריסטיות ורצח, בטענה שבדרך עקיפה הם יוכלו "להציל" את ארצות הברית. כך עשה הנשיא לוגאן, כששיתף פעולה עם כריסטופר הנדרסון ברצח דייוויד פאלמר, ובניסיון התנקשות בנשיא רוסיה יורי סובארוב. כך גם היה כשריד פולוק עם ברוס קרסון הפעילו פצצה כדי שתהרוג את הנשיא ויין פאלמר.
במהלך הסדרה, לפעמים באואר מוכרח להקריב חיים של חבריו בשביל מידע מטרוריסטים, כמו בעונה הרביעית והשישית.
התיקון ה-25 הופעל בסדרה 3 פעמים: פעמיים לאחר ניסיון התנקשות בנשיא המכהן, שבעקבותיו הוא לא יכול היה לתפקד (הנשיאים ג'ון קילר וווין פאלמר); ועוד פעם אחת לאחר שהקבינט החליט כי הנשיא לא כשיר למלא את תפקידו (דייוויד פאלמר פעם אחת);.
העונה הראשונה התחילה והסתיימה בחצות, מה שגרם למצב שבו הדמויות העיקריות לא ישנו כמעט יומיים. עונות מאוחרות יותר נטו לעשות שימוש במסגרת זמן נוחה יותר, כאשר הן מתחילות בבוקר או בשעות אחר הצהריים המוקדמות.
בשתי העונות הראשונות שלה, עשתה הסדרה שימוש תדיר במסך מפוצל המראה פעולות שונות על מנת לעקוב אחר קווי עלילה רבים. החל מהעונה השלישית ואילך, הדבר צומצם והוגבל בעיקר לשיחות טלפון וצילומים שלפני ואחרי הפסקות פרסומת.
השפעה מסדרות אחרות
זמן קצר לפני הפקת "24", היוצרים-שותפים ג'ואל סארנואו ורוברט קוקרן הפיקו בפועל את הסדרה "ניקיטה" במשך כל חמש העונות שלה ב-USA Network. שתי הסדרות עסקו במבצעים נגד טרוריסטים, והדמויות המובילות שלהן נמצאות במצבים שבהם הם חייבים לקבל בחירה טרגית על מנת לשרת את טובת הכלל. כתוצאה מכך, הקשרים בין "24" ו"ניקיטה" בולטים מאוד. מספר שחקנים מ"ניקיטה" גילמו תפקידים דומים ב-"24", מספר רעיונות מ"ניקיטה" הוצגו גם ב-"24", ורבים מהצוות שמאחורי הקלעים של "ניקיטה" עבדו על "24" באותם התפקידים.
מסרים בסדרה
ניתן למנות מספר דוגמאות למסרים החברתיים אותם הסדרה מעבירה:
היחידה ללוחמה בטרור (CTU)
היחידה ללוחמה בטרור (Counter Terrorist Unit ובקיצור CTU) היא כוח עילית בדיוני מובחר של סוכנות הביון המרכזית (CIA) של ארצות הברית. המפקדה שלה היא בוושינגטון הבירה, עם שלוחות בערים ראשיות שמאוימות תדיר. המשימה העיקרית של CTU היא לסכל ולהשמיד תאי טרור זרים ומקומיים שעוינים את ארצות הברית, כמו גם להגן על ארצות הברית מפני מתקפות טרור. עם סניף בכמעט כל עיר גדולה של ארצות הברית, ל-CTU יש תפקיד ביצירת מדיניות אבטחה ולחימה בקבוצות של פשע מאורגן שמספקות מימון לטרור. אף על פי ש-CTU לא קיימת במציאות, מחלקה דומה, "המרכז הלאומי נגד טרור", הוקמה על ידי הממשלה בארצות הברית.
כל יחידת CTU מקומית (בכל עיר ראשית בארצות הברית יש יחידת CTU) מנוהלת בידי מנהל, שתפקידו הרשמי נקרא "הסוכן המיוחד הממונה", שאליו כפופים מנהל מבצעי השטח וראש הסגל. המחלקות העיקריות הכלולות בתוך CTU הן תקשורת, לוגיסטיקה, וטקטיקה. מחלקות התקשורת והלוגיסטיקה כפופות ישירות לראש הסגל וכוללות אנליסטים, סוכני מודיעין וסוכני חקירה, כאשר המחלקה הטקטית מחולקת לצוותים טקטיים ולסוכנים סמויים כפופה למנהל מבצעי השטח. סניף לוס-אנג'לס של CTU כולל מספר אזורים. הקומה הראשונה מכילה את חדר המצב, כמו גם את מרכז התקשורת המרכזי ומרכז הפיקוד. בקומה השנייה נמצא המשרד של מנהל CTU והמשרד של מנהל מבצעי השטח. במקום אחר בבניין ממוקמת מחלקת טכנולוגיית המידע, מרפאה, מחלקת מטאורולוגיה, מספר חדרי חקירות המשמשים גם כתאי כליאה, וחדרים טכניים, המכילים את ליבת החומרה המשמשת את CTU.
משרדי CTU באזור מסוים כפופים למשרד פיקודי הנקרא "המחלקה", שבראשה עומד מנהל המחלקה (תפקידו מוגדר כ-Regional Division Director) והוא מפקח על CTU. למנהל המחלקה יש סמכות על מנהל CTU. משרד המחלקה וכל שאר הסניפים כפופים למפקדה המחוזית, שהיא מכסה שטחים גדולים הרבה יותר, כמו מדינה בארצות הברית ומפקחת על משרד המחלקה ועל כל יחידות ה-CTU בערים שהיא מכסה. המחלקה מדווחת למפקדה המחוזית, והמפקדה המחוזית מדווחת ישירות למפקדה הראשית של CTU בוושינגטון. מצד שני, בעונה הראשונה, הדבר ההפוך נרמז: מנהל המחוז, ג'ורג' מייסון (התפקיד שלו מוגדר בתור District Director), היה כפוף לריצ'רד וולש (שהתפקיד שלו מוגדר בתור District Manager) שנהרג בפרק השני, ואז לרייאן שאפל, המנהל האזורי מהמחלקה. אולם, בפרק האחרון של העונה השנייה, שאפל מתייחס למר ווהן, המנהל המחוזי, בתור הממונה עליו.
פרסים
קיפר סאת'רלנד זכה בפרס גלובוס הזהב על עבודתו בעונה הראשונה. לאחר מכן, ב-2004, זכתה הסדרה בגלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר.
הסדרה זכתה בפרסי אמי בקטגוריות של עריכת צילום, עריכת צליל, ליהוק ופעלולים במהלך השנים. בשנת 2003 זכה שין קאלארי בפרס אמי עבור עבודתו בעונה השנייה על המוזיקה של הסדרה. בשנת 2006 השיגה הסדרה את הזכייה הגדולה ביותר שלה בפרס אמי: חמישה פרסים עבור העונה החמישית, בהם פרס לסאת'רלנד בתור שחקן הדרמה הטוב ביותר, ופרס לסדרת הדרמה הטובה ביותר.
סאת'רלנד גם זכה בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בשנים 2004 ו-2006.
ביקורת על הסדרה
בגלל הגישה של הצגת הסיפור בזמן אמת, והנכונות של הסדרה להתייחס ישירות לאיום הטרור, השימוש בעינויים כדרך להשגת מידע כמו גם ניצול לרעה של סמכויות הממשלה, הסדרה קיבלה ביקורות חשובות, הן חיוביות והן שליליות. הסדרה זכתה במספר פרסי אמי עבור ההישגים הטכניים והאומנותיים שלה, אולם במקביל היא קיבלה ביקורת ממספר אנשים וארגונים שהתנגדו לצורה שבה הסדרה טיפלה בסיפור ובמאפייני הדמויות. הסדרה הואשמה גם בהטיה פוליטית חזקה. למרות הכול, הפכה "24" לחלק מהתרבות הפופולרית של אמריקה והייתה הנושא של מספר פרודיות.
"24" בתחומי תקשורת אחרים
ההצלחה של "24" הובילה להרחבה של הסדרה לתחומים אחרים, כולל תקשורת שנוצרה במיוחד למכשירים ניידים ולאינטרנט. בנוסף, נוצרו לפי הסדרה משחקי וידאו ומשחקי שולחן, צעצועים, אלבומים המכילים פסי-קול הן מהסדרה והן ממשחק הווידאו, ומספר ספרים מקוריים בהשראתה, כמו גם מספר ספרים המתארים דברים שמתרחשים "מאחורי הקלעים". פרודיה על הסדרה נכתבה ל"משפחת סימפסון", בפרק שנקרא "24 דקות". הפרק ה-4 בעונה ה-11 של סדרת הטלוויזיה "סאות' פארק" היווה פרודיה לסדרה.כמו כן גם בסדרה ״הפיג’מות״ בעונה הראשונה עשו פרק פרודיה.
אונן (דמות מקראית)
חטאו של אונן
אונן סירב להפרות את תמר ושפך את זרעו ארצה (אף שמדובר במשגל נסוג, מכאן צמח הביטוי "אוננות" בעברית ובשפות אחרות) – היות שעל פי מהות הייבום, הילד שהיה אמור להיוולד מזיווגם לא יישא את שמו אלא את שם אחיו הבכור עֵר ולכן גם יהיה היורש החוקי של האב יהודה. על פי המסופר, הדבר לא מצא חן בעיני אלוהים, ועל כן נענש אונן בידי שמים במוות:. לדעת פרשנים אחדים, ציון המילה רומז כי גם אחיו ער חטא בהוצאת זרעו לבטלה.
ב מסופר על מותו של ער אחיו. בעל ספר דברי הימים אינו מזכיר את סיפור הייבום.
לפי פירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק י"ב עקב מותו אביו היה אונן (הלכה), וזהו מקור שמו.
אוליבר הלדנס
קריירה
ב-30 בדצמבר 2013, הוא הוציא את הסינגל "Gecko". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-32 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים. גרסה מחודשת לשיר, בשיתוף פעולה עם בקי היל, תחת השם "Gecko (Overdrive)", יצאה ב-22 ביוני 2014. הגרסה המחודשת הגיעה, בשיאה, למקום ה-48 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי. כמו כן, גרסה זו זכתה באישור הקלטה מסוג זהב מ-BVMI ובאישור הקלטה מסוג פלטינה כפולה מ-BPI.
ב-16 ביולי 2014, הוא הוציא את הסינגל "Koala". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-23 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים. גרסה מחודשת לשיר, בשיתוף פעולה עם קייט סטיוארט, יצאה ב-7 בדצמבר 2014. השיר הגיע, בשיאו, למקום השישי במצעד הסינגלים הסקוטי, למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי.
ב-9 בנובמבר 2015, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם טייסטו, את הסינגל "Wombass". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-17 בוולוניה ולמקום ה-44 בפלנדריה. גרסה מחודשת לשיר, בשיתוף פעולה עם טייסטו ונטלי לה רוז, תחת השם "The Right Song" יצא ב-22 בינואר 2016. הגרסה המחודשת הגיעה, בשיאה, למקום ה-46 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, למקום ה-39 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום העשירי במצעד הדאנס הבריטי. כמו כן, גרסה זו זכתה באישור הקלטה מסוג זהב מ-BPI.
ב-2018, הוא הוחתם בחברת התקליטים RCA רקורדס.
ב-26 באוקטובר 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם סאנגודזו, את הסינגל "Fire in My Soul". השיר הגיע, בשיאו, למקום השישי במצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
ב-13 בספטמבר 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ריטון והזמרת וולה מאלינגה, את הסינגל "Turn Me On". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-22 במצעד השירים ההולנדיים, למקום ה-38 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, למקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום השני במצעד הדאנס הבריטי, למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ולמקום ה-11 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני. כמו כן, זכה באישור הקלטה מסוג פלטינה מ-BPI.
ב-2020, הוא הוציא את אלבום המיקסים הראשון שלו, Tomorrowland Around the World 2020: Oliver Heldens.
בריטניה 11
בריטניה 11 הוא מועדון כדורגל, המשחק בליגת העל בגיברלטר. המועדון זכה ב-14 אליפויות וב-3 גביעים.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1907 והוא אחד ממועדוני הכדורגל הוותיקים בגיברלטר. שם המועדון היה מועדון כדורגל בריטניה. בעונתו הראשונה זכה באליפות הראשונה בשנת 1908. בשנים 1912, 1913, 1918, 1920 זכה באליפות גיברלטר. בשנת 1937 זכה בפעם הראשונה בגביע של גיברלטר ובאליפות. בשנת 1940 זכה בגביע. בשנת 1941 זכה באליפות. בשנת 1948 זכה בגביע. המועדון זכה באליפות גיברלטר 5 שנים ברציפות משנת 1955 ועד שנת 1959. בשנים 1961, 1963 זכה באליפות.
בשנת 2009 שונה שם המועדון לשם הנוכחי מועדון כדורגל בריטניה 11. המועדון שיחק 5 עונות ברציפות בליגה השנייה בגיברלטר מעונת 2009/2010 ועד עונת 2013/2014 שבסופה סיים את הליגה השנייה במקום הראשון והעפיל לליגת העל של גיברלטר בעונת 2014/2015.
בעונת 2014/2015 המועדון השתתף בפעם הראשונה בטורניר גביע הליגה. המועדון השתתף בשלב הבתים וסיים את הבית במקום השלישי מתוך 4 קבוצות ולא עלה לשלב חצי הגמר.
קוקטו טווינס
קוקטו טווינס (באנגלית: Cocteau Twins, "תאומי קוקטו") היו להקת רוק סקוטית, שפעלה משנת 1979 עד 1997. חברי הלהקה היו הזמרת אליזבת' פרייזר, הגיטריסט רובין גאת'רי והבסיסט וויל הגי, שהוחלף על ידי המוזיקאי סיימון ריימונד בשנת 1983. שירי הלהקה זכו לשבחים ממבקרי המוזיקה בזכות סגנונם החדשני והאוורירי ובזכות קול הסופרן הייחודי של פרייזר, שלעיתים קרובות נטה לגלוסולליה.
תחילת הדרך, 1979-1982
גתרי והגי, שניהם מהעיר גרנג'מאות', סקוטלנד, הקימו את הלהקה בשנת 1979. הם פגשו את פרייזר במועדון מקומי וצירפו אותה כזמרת. לדבריהם הם הושפעו מוזיקלית מהלהקות The Birthday Party, סקס פיסטולס, סוזי והבנשיז ומהזמרת קייט בוש. הלהקה נקראה על שם השיר "קוקטו טווינס" של הלהקה הסקוטית "Johnny and the Self-Abusers" (שמאוחר יותר שינו את שמם ל-"Simple Minds", וגם את השיר הקליטו מחדש בשם אחר, "No Cure").
אלבום הבכורה של קוקטו טווינס, Garlands, יצא בשנת 1982 בחברת 4AD והיה בסגנון רוק גותי קודר.
בתחילת שנת 1983 עזב הגי את הלהקה.
התפתחות הצליל הייחודי של "קוקטו טווינס", 1983-1989
באותה תקופה השתתפו גאת'רי ופרייזר בפרויקט "This Mortal Coil" ובו ביצעו גרסת הכיסוי ל"שיר לסירנה" של טים באקלי. בין המשתתפים פגשו את המוזיקאי סיימון ריימונד וצירפו אותו ללהקה.
בשנים 1983–1985 הוציאה הלהקה סדרת אלבומים ומיני-אלבומים שזכו לשבחי המבקרים, ביניהם האלבום השלישי, Treasure, והאלבום הרביעי Victorialand שהוקלט על ידי גאת'רי ופרייזר ללא ריימונד, שהיה עסוק באותה עת בהקלטות לאלבום השני של This Mortal Coil.
בשנת 1985 חתמה הלהקה על הסכם הפצה עם חברת תקליטים אמריקאית, שהוציאה אלבום אוסף בשם The Pink Opaque. בשנת 1988 חתמו על חוזה הקלטות עם קפיטול רקורדס, ובה הוציאו את אלבומם החמישי, Blue Bell Knoll.
הפריצה למיינסטרים, 1990-1994
האלבום Heaven or Las Vegas יצא בסוף שנת 1990 וזכה מיד להצלחה מסחרית. אולם מאחורי הצלחת הלהקה וסיורי ההופעות הסתתרו בעיות רבות: רובין גאת'רי התמכר לסמים ואלכוהול, אליזבת' פרייזר סבלה מהתמוטטות עצבים, והם רבו עם מנהל חברת התקליטים 4AD, איוו ווטס-ראסל, ועזבו אותה לאחר שנים רבות של שיתוף פעולה. על אף זאת, 4AD הוציאה ב-1991 מארז תקליטורים ובו כל המיני-אלבומים של הלהקה מהשנים 1982–1990, וכן דיסק בונוס עם הקלטות נדירות.
ב-1993, לאחר שגאת'רי עבר טיפולי גמילה מאלכוהול ומסמים, ופרייזר עברה טיפולי פסיכותרפיה, הם הוציאו את אלבומם השביעי, Four-Calendar Café, ששיקף לדבריהם את היציאה מהתקופה הבעייתית. האלבומים שהוציאו בתקופה זו התאפיינו בצליל קרוב יותר למוזיקת פופ, וגם שירתה של פרייזר הפכה לפשוטה יותר. תקליטים אלו זכו להצלחה מסחרית.
שנותיה האחרונות של "קוקטו טווינס", 1995-1997
בשנים 1995–1997 הוציאו קוקטו טווינס אלבום שמיני, Milk and Kisses, ומספר מיני-אלבומים, שבהם חזרו לצליל האוורירי שאפיין את שירי הלהקה בשנות השמונים, וכן שיתפו פעולה עם אמנים אחרים.
בשנת 1997 הלהקה התפרקה, בזמן הקלטת אלבום תשיעי, על רקע הבדלי השקפות שאינם ניתנים לגישור. חלק מהשירים הוקלט באופן חלקי בלבד, והאלבום מעולם לא ראה אור.
לאחר הפירוק
חברי הלהקה ניסו להתאחד לקראת פסטיבל מוזיקה בקליפורניה בשנת 2005 אך ביטלו את ההופעה. הפעם היחידה בה הצליחו להתאחד הייתה בשנת 2007 בטקס פרסי המוזיקה של המגזין "Q" בלונדון.
בשנת 2013 יצא בצרפת ספר על תולדות הלהקה, "Des Punks Célestes" ("הפאנקיסטים השמימיים").
מעריצי הלהקה נפגשים אחת לשנה לאירוע בשם Cocteaufest, שבו מושמעים שירי הלהקה ונמכרים פריטי אספנות. האירוע החל בשנת 2003 בבוסטון ונחגג מאז ברחבי העולם.
קריירות סולו
חברי קוקטו טווינס נותרו פעילים מבחינה מוזיקלית גם לאחר פירוק הלהקה. גאת'רי וריימונד הוציאו מספר תקליטי סולו. כמו כן הקימו חברת תקליטים בשם Bella Union ובה הפיקו אלבומים לאמנים רבים, ביניהם ג'ון גרנט.
פרייזר שיתפה פעולה עם מוזיקאים רבים, ובשנת 2001 שרה את שיר הנושא בסרט "שר הטבעות: אחוות הטבעת". היא שרה, בין היתר, עם פיטר גבריאל, יאן טירסן ו-Massive Attack, שאיתם גם יצאה לסיבוב הופעות ב-2006. בשנת 2012 יצאה לסיבוב הופעות סולו, שבו שרה משירי קוקטו טווינס.
דיסקוגרפיה
אלבומי הלהקה:
בנוסף לאלבומים אלה ראו אור אוספים רבים, וכן מספר אלבומים בהם שיתפו פעולה עם המלחין האמריקאי הרולד באד.
אגם ציריך
אגם ציריך או ימת ציריך (בגרמנית Zürichsee ובאלמאנית Zürisee) הוא אגם השוכן בשווייץ, דרום-מזרחית לעיר ציריך. שטחו של האגם הוא 88.66 קילומטרים מרובעים והנקודה העמוקה ביותר בו מגיעה לעומק של 143 מטר.
גאוגרפיה
האגם נמצא בדרום-מזרח קנטון ציריך. המים אל האגם מגיעים מנהר לימאט, המוזן עצמו ממי קרחון מפשירים. האגם מחולק לשניים, ובחלקו המזרחי סכר קטן. באגם שטות ספינות ואוניות קטנות.
מימי האגם נקיים מאוד, ובמשך הקיץ, הטמפרטורה הממוצעת בהם היא כעשרים מעלות. שחייה ורחצה לחופי האגם הן דבר מקובל. מי האגם נקיים עד כדי כך שהם ניתנים לשתייה כמו שהם, ללא טיהור כלשהו.
האגם מהווה מקור פרנסה לכפרים סביבו ולעיר ציריך, בזכות תיירות, סיורים מודרכים, דיג במקום, וכדומה.
בתקופה שלפני הקמת מערכת הרכבות, הנמל בעיר הורגן, השוכנת לחופי האגם, היה נקודה חשובה להעברת סחורות במרכז אירופה.
טרוויזיו
טַרְוויזיו (באיטלקית: Tarvisio, בגרמנית: Tarvis, בסלובנית: Trbiž) היא עיירה בפרובינציית אודינה (Udine) שבמחוז פריולי-ונציה ג'וליה בצפון-מזרח איטליה, סמוך למפגש הגבולות של איטליה, אוסטריה וסלובניה. אוכלוסיית המחוז רובה פריולים, שאבותיהם סלובנים, והוא מוגדר לפיכך אוטונומיה עצמאית מיוחדת באיטליה, בעלת זכויות חוקתיות נתונות, בעיקר בתחומי הלשון, החינוך והתרבות. בסוף שנת 2005 היו בעיר כ-5,000 תושבים. עד שנת 1918 היו מרבית תושבי העיר סלובנים. כיום דוברי הגרמנית וסלובנים הם מיעוט בעיר ומספרם נאמד, לפי מפקד משנת 1971, ב-9.4% בלבד.
העובדה כי העיר, המהווה תחנת גבול בין שלוש מדינות, הייתה בשליטת הבריגדה היהודית בסיום מלחמת העולם השנייה הפכה אותה למרכז קליטה של פליטים יהודים ממזרח אירופה בדרכם לארץ ישראל. פעילות ענפה זו נמשכה חודשים אחדים, עד אשר הצבא הבריטי העביר את החיילים היהודים לגרמניה.
מיקום גאוגרפי
העיר טרוויזיו שוכנת בעמק קנלה (Val Canale), כ-750 מטר מעל פני הים. מבחינה גאוגרפית העיר אינה בחצי האי האפניני אלא שוכנת במורדות הרי האלפים, הפונים לאוסטריה ולסלובניה ומצויה באגן היקוות של הדנובה והים השחור. הנהר העובר בעיר, סליצה (Slizza, או בגרמנית: Gailitz), מוצאו מהרי אוסטריה הדרומיים גאיל (Gail) וארנולדשטיין (Arnoldstein).
היסטוריה
ההתיישבות במקום החלה כנראה בעת העתיקה, עת התקיים במקום יישוב של בני שבט קלטי בשם טאוריסקי (Taurisci) ומכאן נובע שמה של העיר (Tarvisio). מאז 976 היא נכללה באימפריה הרומית הקדושה במסגרת דוכסות קארינתיה, שתחומה היה בדרום אוסטריה ובצפון סלובניה. במאה ה-16 הייתה זמן מה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית. עם כיבושי נפוליאון, בשנת 1806 חדל שלטון בית הבסבורג על הדוכסות והיא עברה לשלטון האוסטרי. אחרי מלחמת העולם הראשונה בשנת 1919 צורפה העיר טרוויזיו לאיטליה, מאז היא זכתה לתנופת פיתוח עקב הימצאותה בדרך הראשית בין וינה וארצות מזרח אירופה לבין טריאסטה וונציה, הנמלים ב, אשר מהם הייתה תחבורה סדירה לעולם הרחב.
כלכלה
העיר נהנית כלכלית ממבקרים אשר באים מאוסטריה ומסלובניה לעריכת קניות. היום התיירות וספורט החורף מהווים את מקורות ההכנסה החשובים של העיר. מקומות הנופש הידועים הם האלפים הקארניקיים (the Carnic Alps), האלפים היוליאניים (the Julian Alps) והקאראוונקה (Karavanke). בעבר נוצלו מיכרות ברזל שהיו בסביבת העיר. העיר מהווה מוקד של בתי ספר ללימוד סקי וגלישה, הפעיל בעיקר בתחילת עונת החורץ האולימפי, עונת חג המולד. בשנת 2007 היא נבחרה לאתר מועדף על ידי the Women's FIS Nordic Ski.
תרבות
עד לשנת 1919 הייתה אוכלוסיית העיר ברובה אוסטרית וסלובנית. גם כיום מקובלים בעיר שמות המשפחה ממקור זה, כמו Kravanja, Pivk, Vuerich. גם במנהגים המקומיים עדיין מורגשת המורשה של מלכות בית הבסבורג. החגיגה העממית הנפוצה בקרב האוכלוסייה של "סאן ניקולו", אף היא ממסורת "טארויסיאנה".
אל סייר דה קאן רוקה
אל סייר דה קאן רוקה (בספרדית: El Celler de Can Roca) היא מסעדה בז'ירונה בספרד. היא נבחרה במקום ה-21 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2006, במקום ה-11 בשנת 2007, במקום ה-26 בשנת 2008,
טרוויזיו
מעמדה בתנועת ההתנגדות נגד הכובש הגרמני
אחת הגיבורות של המערכה הייתה לואיג'ה פיצ'ק (Luigia Picech), שזכתה לאחר המלחמה למדליית כסף מטעם תנועת ההתנגדות האיטלקית.
אל סייר דה קאן רוקה
בשנת 2009 היא נבחרה במקום החמישי,
וב-2010 התקדמה המסעדה למקום ה-4 בעולם.
טרוויזיו
הבריגדה היהודית
במלחמת העולם השנייה חנתה הבריגדה היהודית (החי"ל) בטרוויזיו. לאחר התמוטטות החזית הגרמנית באיטליה, המשטרה הצבאית של החי"ל תפסה את נקודות הביקורת בגבול האיטלקי-אוסטרי, ולמעשה שלטה באזור טרוויזיו.
אל סייר דה קאן רוקה
וב-2011 התקדמה למקום ה-2 בעולם.
טרוויזיו
הבריגדה היהודית
בפונטבה, עיירה ליד טרוויזיו, היה מחנה צבאי נטוש. החי"ל אימץ אותו והפך אותו למקום קליטת פליטים יהודים, שהועלו לבסוף לישראל. בטרוויזיו הייתה תחנת רכבת, שדרכה הגיעו לעיר פליטים יהודיים רבים.
הצבא הבריטי, אשר שלט צבאית באזור, הכיר בעובדה כי תחנת הגבול הפכה למרכז עלייה לארץ ישראל ממרכז אירופה ומזרחה ומיוגוסלביה, ולכן החליט להעביר את החיילים היהודים לבווריה שבגרמניה ומשם לבלגיה עד תום המלחמה.
אל סייר דה קאן רוקה
אודות המסעדה
המסעדה נמצאת בז'ירונה, קטלוניה, ספרד, היא נוסדה ב-1986 בידי האחים חואן וג'וזף (פיטו) רוקה, בסמוך למסעדה המשפחתית של הוריהם שמגישה תבשילים מסורתיים. האח המבוגר, חואן רוקה, הוא השף הראשי, האח האמצעי, ג'וזף רוקה, הוא הסומלייה. ב-1996 הצטרף אליהם האח הצעיר ג'ורג' (ז'ורדי) ונהיה אחראי על המתוקים. ב-2007 עברה המסעדה למבנה מודרני שהוקם במיוחד עבורה כמאה מטרים ממשכנה הקודם.
כיום (2010) עובדים במסעדה מעל 25 אנשים, בכללם פונטיין, אשתו של ג'וזף רוקה. במסעדה מקום ל-45 סועדים על פני 12 שולחנות בחדר שגודלו 80 מטר מרובע. גודלו של המטבח הוא 210 מטר מרובע וגודלו של המחסן הוא 250 מטר מרובע ובו למעלה מ-40,000 בקבוקי יין מכ-1,600 מותגים שונים. ב-2008, התפריט נע בין 80 אירו ל-95 אירו והמחיר הממוצע לסועד כולל משקאות היה בסביבות 120 אירו.