cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעקב בנאי (מזל)
יעקב בנאי (טוּנקֶל), הידוע בכינוי מזל (20 במרץ 1920 - 7 בינואר 2009) היה מבכירי הלוחמים של ארגון לח"י. מפקד החטיבה הלוחמת של לח"י, השתתף בניסיון ההתנקשות בנציב העליון הרולד מקמייקל ובחיסולו של קצין הבולשת וילקין, השתתף ברוב מבצעי הלח"י ונטל חלק מרכזי בתכנון, ביצוע, בקרה והפקת לקחים של אותן פעולות.
פעילות קרבית
בנאי השתתף בקורס מפקדים של לח"י ואחריו התמנה למפקד מחלקת הפעולות, שהפכה תחת פיקודו ל"חטיבה הלוחמת". בתפקיד זה תכנן והשתתף בפעולות כמו התקפות על יחידות צבא ומשטרה, פיצוץ גשרים, ניסיון משותף להביא ביחד עם אצ"ל לשחרור אסירי כלא בירושלים, החרמת נשק במחנה צבאי בחולון ובחניון של הצבא הבריטי ברחוב הירקון בתל אביב.
ב-3 בדצמבר 1946, במהלך פעולת שוד שנכשלה בבנק הפולני פ.ק.או, ברחוב אלנבי בתל אביב, נפצע יעקב גרנק בבטנו אך לאחר שנותח, הוברח מבית החולים 'הדסה' ששכן ברחוב בלפור בעיר במונית. ההברחה התאפשרה בעקבות דאגה אישית של בנאי.
נחמיה בן-תור, היסטוריון הלח"י, כתב על פציעתו של "דב":
בפעולה בחניון הצבא הבריטי ברחוב הירקון, ב-25 באפריל 1947, נהרגו שבעה צנחנים בריטים מהדיוויזיה שכונתה ביישוב ה"כלניות" בשל הכומתות האדומות שחבשו. הבריטים ראו בפעולה זו רצח לכל דבר, וטענו כי החיילים הבריטים נורו בשנתם ולא היו חמושים. בראיון שהעניק ל"מעריב" הגן בנאי על הפעולה ואמר:
לאחר מאסרו של יצחק שמיר, התמנה בנאי לאדמיניסטרטור כללי וניהל את כל המחלקות והסניפים של לח"י ברחבי ישראל. תחת פיקודו תוכננו ובוצעו עשרות פעולות, בחלקן במסגרת "תנועת המרי העברי", המשותפת לשלוש המחתרות, ובהן ההתקפה על בתי המלאכה של הרכבת במפרץ חיפה, פיצוץ מפקדות בשרונה (היום הקריה בתל אביב), בסרפנד (היום מחנה צריפין) ובבניין הבולשת בחיפה. פעולות נוספות: פיצוץ מטוסים בשדה התעופה בכפר סירקין, שחרור לוחמים מבתי-חולים ואסירות ממשטרת פתח תקווה, החרמת כספים מבנק ברקליס בתל אביב.
לאחר החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה, בכ"ט בנובמבר 1947, הופנה עיקר המאמץ של לח"י לחזית מול הערבים. במסגרת זו תכנן בנאי ופיקד על שורה של פעולות בהן פיצוץ בתים בכפרים ערבים, פיצוץ בית הסראייה ביפו, מפקדת הכנופיות הערביות בחיפה, ניסיון לפוצץ את מפקדתו של קאוקג'י בשכם.
השירות בצה"ל
עם הקמת צה"ל התגייס בנאי לחטיבה 8 כמפקד גדוד לח"י, ואחר כך היה קצין אג"ם בחטיבה. הוא שירת במילואים כמג"ד בדרגת סגן-אלוף והיה מפקד נפת דן בהג"א. בנאי שרת 10 שנים במשמר האזרחי בדרגת ניצב-משנה.
כתב את הספר "חיילים אלמונים" על קורותיו בלח"י, והירבה להרצות בצה"ל, בבתי ספר ובמתנ"סים ברחבי ישראל.
ב-1945 נשא לאשה את חנה קרוגר. לזוג נולדו שני ילדים, נילי ושרגא. בנאי עבד ב"אגד" והיה חבר מזכירות ומנהל חברות במרכז הקואופרציה. תפקידו האחרון היה מנכ"ל חברת בתי אבות ברמת גן, ממנו יצא לגמלאות ב-1997. גם לאחר צאתו לגמלאות היה פעיל בעמותת לח"י להנצחת מורשת הארגון ולוחמיה ושימש כיו"ר העמותה. בשנת 2000 הוענק לו תואר יקיר העיר רמת גן ושלט המוצב ברחוב המתמיד 10 ברמת גן, מציין את מקום מגוריו בזמן פעילותו כמפקד לח"י.
יעקב בנאי נפטר בשנת 2009 ונטמן בבית העלמין מורשה ברמת השרון.
יבנה - האנציקלופדיה לנוער
יבנה - האנציקלופדיה לנוער, שנודעה גם בשם יבנה לרוס, היא אנציקלופדיה לילדים ונוער בשפה העברית, שיצאה לאור בהוצאת יבנה בשנות ה-90 של המאה ה-20, החל משנת 1992, על בסיס אנציקלופדיה של הוצאת לרוס הצרפתית.
האנציקלופדיה כללה 15 כרכים שבהם ערכים בסדר אלפביתי, ובנוסף כרך מפתח. הטקסט של האנציקלופדיה ניתן בניקוד מלא, והוא מלווה בתצלומים צבעוניים רבים, מפות ותרשימים. ערכי האנציקלופדיה תורגמו מהמקור הצרפתי, Encyclopédie Larousse Des Jeunes, ואליהם נוספו ערכים רבים שנכתבו למען הקורא הישראלי. העורכת הראשית של המהדורה העברית הייתה דליה טסלר. בהקדמה לאנציקלופדיה נאמר שהיא "מיועדת להיות לעזר לכל תלמיד, הן בהעשרת ידיעותיו ובהרחבתן והן במציאת מידע ונתונים הדרושים לו לשם הכנת עבודות, סיכומים ומטלות מיוחדות."
האנציקלופדיה יצאה לאור גם במהדורה שנקראה "אנציקלופדיה ידיעות אחרונות - אנציקלופדיה לנוער".
אמריליס יפהפה
אמריליס יפהפה (שם מדעי: Amaryllis belladonna) הוא מין יחיד בסוג אמריליס. מכונה גם "בלהדונה לילי" או ה"גברות הערומות". המין חי בטבע בדרום אפריקה באזור הסלעי של כף התקווה הטובה. מגדלי משתלות, מוכרי פרחים וחובבי צמחים נוהגים לכנות בשם אמריליס יפהפה גם צמח תרבותי נפוץ בשם היפהסטרום.
הרמון (סדרת טלוויזיה)
הפקה
הסדרה נוצרה בהשראת דמותו של גואל רצון ומבוססת בעיקרה על ספרה של מעיין סמדר ("נשות ההרמון"), שהייתה חברה בכת שלו, אך גם על מאפיינים של כתות אחרות שנאספו בעזרת ראיונות ועבודות תחקיר. בפתיח הסדרה מופיעה שקופית המציינת כי "כל דמיון בין הסדרה לבין אירועים אמיתיים הוא מקרי בהחלט". עורכת הדין שלומציון גבאי מנדלמן, אשר שימשה כסנגורית במהלך המשפט של גואל רצון, מתחה ביקורת על כך וטענה כי קיימים הרבה קווי דמיון בין הסיפור לסדרה וכי "הם צוחקים על הצופים". בריאיון ל103FM סיפרה מעיין סמדר בתגובה, שמיד לאחר אותה שקופית מצוין שהסדרה מבוססת על ספרה ואישרה שמרבית העלילה בסדרה מבוססת על מקרי אמת וחייה בצד גואל רצון, בנוסף גילתה כי דמותה מגולמת על ידי השחקנית חן אמסלם. השחקנית נועם לוגסי התייצבה לסט הצילומים כחודש לאחר שאחותה התאבדה.
הסדרה עלתה לאוויר עם שידור רצוף של שני הפרקים הראשונים אשר זכו ל־16.4% ו־16.2% אחוזי צפייה בהתאמה.
עלילה
הסדרה מגוללת את סיפורה של כת בהנהגתו של שבתאי צדיק (אלון אבוטבול) שמקיף את עצמו בנשים שמצאו אצלו אוזן קשבת וכולם יחדיו מתגוררים במעין קומונה. שבתאי מעביר למשפחתו ולכל דורש שיעורי קבלה ורוחניות. הסדרה מתמקדת בכמה דמויות מרכזיות, מן הכת ומחוץ לכת. מאיה לוין (חן אמסלם זגורי) היא בחורה צעירה שהצטרפה לכת אחרי ששבתאי הצליח לרפא אותה ממיגרנות, ומייחלת להיות אחת מנשותיו של שבתאי וללדת לו ילדים. מאיה משכנעת את אחותה, הגר (נועם לוגסי) להגיע לטיפולים אצל שבתאי, וזו מגלה גם עניין אישי בשבתאי ובלימודים אצלו. הוריהן של השתיים, יואל (יורם טולדנו) ותקווה (אסי לוי) לוין, מנסים בכל יכולתם להוציא את מאיה מהכת, ולמנוע את כניסתה של הגר לשם. שבתאי מגלה עניין בהגר ומעוניין שהיא תצטרף אליהם. הסדרה עוקבת גם אחרי כמה דמויות מרכזיות בתוך הקומונה, בהן תמר (שירה האס), נכדתו של שבתאי שמגלה את העולם בחוץ ומעוניינת להיות חלק ממנו.
Unreal Tournament 2004
Unreal Tournament 2004 ("אנריל טורנמנט 2004", ידוע גם בתור "אנריל 2004", UT2004 או UT2K4) הוא משחק פעולה בסגנון יריות גוף ראשון, והמשחק השלישי במספר בסדרת המשחקים Unreal. המשחק פותח על ידי חברת Epic Games והופץ על ידי חברת GT Interactive למחשב האישי ולמספר קונסולות שונות. המשחק פותח על ידי חברת Epic Games והופץ על ידי חברת אטארי למחשב האישי ולמערכות ההפעלה Windows, Mac OS X ולינוקס ובדומה למשחקים הקודמים מסדרת Unreal Tournament גם משחק זה מתמקד במשחק מרובה משתתפים ברשת האינטרנט.
המשחק, שפותח בעקבות אי הצלחה יחסית של הכותר הקודם בסדרה, הכיל בתוכו את רוב התוכן של הכותר הקודם בתוספת של אפשרויות חדשות ומצבי משחק חדשים ומשופרים, ביניהם מצב משחק חדש, Onslaught, שהציג לראשונה נהיגה על רכבי לחימה (ואף כלי טיס ובחלל) לצורך קרבות על מפות ענק. עם השקתו החליף המשחק ברוב המדינות את UT2003 על המדפים.
תכונות ומשחקיות
כמו קודמיו בסדרת UT, המשחק מתמקד במשחק מרובה משתתפים ברשת האינטרנט. השחקן יכול להגדיר לעצמו שם שחקן ומראה חיצוני מתוך שלל דמויות, חלקן לקוחות ממשחקים קודמים. כמשחק רשת שפועל על מודל לקוח-שרת, השחקן יכול לבחור עם כניסתו למצב מרובה המשתתפים שרת משחק, כאשר לכל שרת יש את מצב המשחק שלו, וכמה משתתפים הוא מכיל. כמו כן, ניתן לשחק גם במצב Off-line, נגד בוטים במקום נגד שחקנים אחרים וניתן גם להגדיר בוטים בתוך שרת המשחק. בנוסף לכך יש מערכה לשחקן יחיד שעלילתה המצומצמת כוללת טורניר בין כוכבי שממשיך את הטורנירים שהתקיימו בUT99 ו-2003. המשחק מכיל מגוון של מצבי משחק, ביניהם Deathmatch. Capture the Flag וAssault הקלאסיים לצד מצבי משחק כגון Onslaught (מצב משחק בו שחקנים רכובים על כלי רכב וכלי טיס צריכים להרוס מקורות כוח של הקבוצה העוינת), Invasion (בו קבוצת שחקנים נדרשים להתמודד נגד פלישת חייזרים מאסיבית בפרק זמן מסוים) ועוד.
כלי רכב
המשחק מציע מגוון של כלי רכב וכלי טיס איתן ניתן לקיים קרבות במצבי המשחק Onslaught, Vehicle CTF ולעיתים יותר נדירות גם ב Assault הוותיק. יש גם 2 ספינות חלל איתן ניתן לשחק רק במפה רשמית אחת במצב Assault, ובניגוד לרוב הרכבים במשחק עם החלליות ניתן גם לירות בכלי הנשק שלהן.
מודים
בדומה לקודמיו, ובמיוחד לUnreal Tournament 99, במשחק קיימת גמישות מבחינת יצירת תוכן מותאם אישית, החל ממפות וכלה במודים שאפשרו שלל דברים כגון מודלים חדשים לשחקנים וכלי נשק, מצבי משחק חדשים ועוד. המשחק מציע מערכת גמישה שאפשרה שילוב בין תוכן מותאם אישית לתוכן המקורי.
ב-2004 אפיק הכריזה על תחרות מודים למשחק והציעה פרסים לזוכים דוגמת כסף, חלקי חומרה כמו כרטיסי מסך ורישיון לשימוש במנועים Unreal Engine 2 ו- 3. המוד המנצח, משחק בשם Red Orchestra שהיה שינוי טוטאלי של המשחק המקורי ליצירת משחק פעולה ריאליסטי מבוסס קרבות הצבא האדום בחזית המזרחית של מלחמת העולם השנייה, הפך למשחק עצמאי שמשווק באופן מסחרי בסטים. מוד נוסף - Alien Swarm שפותח על ידי Valve, זכה במקום הראשון של המודיפיקציות שאינן משחקי יריות גוף ראשון, ובדומה לכמה משחקים של Valve גם הוא זכה לחידוש ב 2010 תחת מנוע הסורס.
פיתוח
המשחק פותח ברובו על ידי Epic Games, תוך כדי שימוש במנוע Unreal Engine 2.5. הפיתוח כלל הכנסת כל התוכן של 2003 לצד המנוע החדש ושלל אפשרויות חדשות שפותחו הן על ידי אפיק והן על ידי אולפני פיתוח משחקים אחרים.
אפיק הציגה ממשק משתמש חדש למשחק, בקרת שליטה קולית (באמצעות VoIP) שיפורים במנוע המשחק Unreal Engine 2, ביחד עם 31 דמויות חדשות, 31 מפות חדשות, שיפור במצב המשחק Assault והתאמתו למשחק על כלי רכב וחלליות, ורובה צלפים חדש.
בשיתוף עם אפיק, גם אולפנים אחרים תרמו לפיתוח של UT2004. אולפן Psyonix תרם את מצב המשחק Onslaught, ביחד עם 7 מפות למצב משחק זה, כלי נשק דוגמת משגר רימונים, סמן מטרות ומטול נגד כלי רכב, ועיצוב חדש לTranslocator הוותיק. Digital Extremes פיתחו 13 מפות חדשות, עיצוב חדש לממשק המשתמש ועיצובים חדשים לכלי נשק: לתת המקלע, לASMD ולרובה הפלזמה. Streamline Studios עבדה על סרטוני הפתיחה לקמפיין לשחקן יחיד וכן על מפת Assault אחת ומפת Onslaught אחת.
במקור, המשחק היה אמור לתמוך אחורנית בUT2003, אך בעיות שונות ושינויים רבים מדי שנעשו במשחק גרמו להזנחת הרעיון לפני שיווק המשחק.
שחרור המשחק
ב-11 בפברואר 2004, הדמו של Unreal Tournament 2004 התאפשר להורדה דרך האינטרנט. לאחר מספר שבועות שבהם הופץ הדמו באינטרנט והורידו אותו מעל 1.5 מיליון גולשים, הוא הפך לאחד המשחקים המקוונים הפופולריים ביותר. מספר ימים יותר מאוחר הוצאו גרסאות דמו גם למקינטוש וללינוקס.
בסופו של דבר המשחק שוחרר ב-16 במרץ 2004 למחשב האישי (Windows/לינוקס) וב-31 במרץ של אותה שנה למקינטוש. עם שחרורו, המשחק שווק בכמה גרסאות: הגרסה הרגילה, שכללה את המשחק בלבד, וגרסת אספנים שכללה גם מיקרופון ואוזניות של לוג'יטק (שלא שווקו באירופה) וDVD נוסף עם מדריך כיצד להשתמש בעורך המפות UnrealEd. המשחק היה אחד הראשונים שפותחו עבור מעבדים בארכיטקטורה של 64 סיביות וב-2005 יצא טלאי שהוסיף תמיכה כזו.
ב-2006 שוחררה החבילה Unreal Anthology שכללה את Unreal Gold, Unreal Tournament, Unreal 2 בנוסף לגרסת 2004 המעודכנת ביותר, בנוסף לגישה לתוכן שהופץ דרך הסטים.
ביקורות
המשחק זכה לביקורות חיוביות כאשר הממוצע באתר Metacritic עומד על 93%. כמו כן, המשחק היה מועמד למשחק השנה של 2004 וזכה במשחק הרשת מרובה המשתתפים הטוב ביותר של 2004. המשחק זכה לדירוג M (גילאי 17+) מידי ארגון ESRB עקב אלימות ושפיכות דם.
דפנה דה מוריאה
רבות מיצירותיה עובדו לסרטי קולנוע, בהם הרומן "רבקה" (שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 1941), "פונדק ג'מייקה", והסיפורים הקצרים "הציפורים" שבוימו על ידי אלפרד היצ'קוק ו"המבט", על פי סיפורה Don't Look Now.
רומנים, סיפורים קצרים וביוגרפיות
מבקרים ספרותיים הפחיתו לעיתים מערך יצירותיה של דה מוריאה בתואנה שאינן בעלות משקל אינטלקטואלי בדומה לאלה של ג'ורג' אליוט או איריס מורדוך. בשנות ה-50 של המאה ה-20, תקופה שבה "אנשים צעירים וזועמים" על עוולות חברתיות ומדיניות היו באופנה, היו שראו בכתיבתה שריד מן העבר. חמישים שנה אחר כך השתנתה ההערכה כלפיה, והיא נחשבת למספרת סיפורים מחוננת, היודעת ליצור עלילה ומתח. יכולתה ליצור בקורא אווירת מקום זכתה להערכה, ויצירותיה עדיין אהודות ברחבי תבל. במשך עשרות שנים היו ספריה בין הספרים המושאלים ביותר בספריות השאלה.
הרומן רבקה, שעובד מספר פעמים למחזה ולסרט קולנוע, נחשב ליצירתה הבולטת והטובה ביותר. אחת ההשפעות החשובות על כתיבתה הייתה יצירתה של שרלוט ברונטה, ג'יין אייר. עניינה במשפחת ברונטה בא אף לידי ביטוי בספרה The Infernal World of Branwell Brontë, ביוגרפיה שכתבה על ברנוול ברונטה, אחיהן של האחיות ברונטה.
בין יצירותיה האחרות "שעיר לעזאזל", ו"הבית על החוף". כמה מיצירותיה עובדו לקולנוע, בהן "פונדק ג'מייקה", "גבעת הרעב", Frenchman's Creek, My Cousin Rachel, סרטו של אלפרד היצ'קוק הציפורים המבוסס על סיפור קצר שכתבה, וכן הסרט המבט. על הסרטים שנעשו על יסוד יצירותיה התלוננה דה מוריאה כי היא מחבבת רק את רבקה של היצ'קוק, והמבט של ניקולס רוג. בתסריט של פונדק ג'מייקה שונה לחלוטין סופו של הסיפור כדי לספק את רצונו של כוכב הסרט, צ'ארלס לוטון. דה מוריאה אף חשבה שהיה זה משגה ללהק את אוליביה דה הבילנד לתפקיד ראשי בסרט "דודנית רחל" (My Cousin Rachel). דה מוריאה אף התחרטה על בחירתה באלק גינס לתפקיד המוביל בסרט "שעיר לעזאזל", סרט שנטלה חלק במימונו.
דה מוריאה סווגה לעיתים קרובות כ"כותבת רומנים רומנטית" (מושג שתיעבה), אף שסיפוריה מסתיימים רק לעיתים נדירות ב"סוף טוב", וכתיבתה הרומנטית עומדת לעיתים בניגוד לאווירה המרושעת וצללי אירועים חריגים ומסתוריים שאותם כה אהבה. היא התמחתה בספריה ביצירת עלילות מתוחכמות ובלתי מפוענחות גם בסופו של הספר, כדי להותיר בקוראים את צלו של המסתורין, שימשיך לרדוף אותם גם לאחר שיסיימו את הספר.
בשנותיה המאוחרות כתבה דה מוריאה מספר ביוגרפיות, ככל הנראה מתוך רצון להצטייר כסופרת רצינית, דוגמת הסופר וההיסטוריון א.ל. רוז שהתגורר בסמוך לביתה.
מחזות
המחזה השלישי של דה מוריאה, "גאות ספטמבר" (September Tide), על יחסי אישה בגיל העמידה עם חתנה האומן. המחזה הוצג לראשונה בלונדון, ב-15 בדצמבר 1948, וירד לאחר 267 הופעות באוגוסט 1949. מחזה זה אף זכה לעיבוד לטלוויזיה בשנת 2005 והוצג ב-BBC.
שמותיה ותאריה
בין השנים 1907 עד 1932 היא הייתה ידועה בשם דפנה דה מוריאה, אז הפכה לגברת פרדריק בראונינג, בעוד היא ממשיכה לפרסם תחת שם נעוריה. בשנת 1946 זכתה לתואר "ליידי בראונינג" ובשנת 1969 קיבלה ממלכת אנגליה תואר "דיים מפקדת" במסדר האימפריה הבריטית ומאותה עת היה תוארה הרשמי ליידי בראונינג, דיים דפנה דה מוריאה DBE.
טענות בדבר גנבה ספרותית
זמן קצר לאחר פרסום הספר "רבקה" בברזיל, פרסם מבקר הספרות אלברו לינס, אליו הצטרפו קוראים נוספים, טענה ולפיה קיימים קווי דמיון רבים בין יצירתה של דה מוריאה לבין יצירה של סופרת ברזילאית, קרולינה נבוקו. עלילת סיפורה של נבוקו, A sucessora ("היורש") דומה לזו של רבקה. היא מתארת אשה צעירה שמתחתנת עם אלמן ונוכחותה המסתורית של אשתו הראשונה - אותם מאפייני עלילה שקיימים גם בסיפור ג'יין אייר. נינה אוורבוך טוענת בספרה Daphne du Maurier, Haunted Heiress, כי דה מוריאה קראה את הספר הברזילאי, כאשר טיוטות ראשונות ממנו נשלחו לצורך פרסום באנגליה, וכי ביססה את רב המכר שלה על עלילת ספר זה. הטענות בדבר גנבה ספרותית פורסמו אף בשבועון הספרותי הידוע של הניו יורק טיימס, The New York Times Book Review, אשר ערך השוואה מעמיקה בין שתי היצירות.
דה מוריאה הכחישה שהעתיקה מיצירתה של נבוקו וטענה, כי עלילת הספר רבקה נפוצה למדי, אולם נבוקו טענה, כי בסיפורה של דה מוריאה מופיעים תאורי מצבים ודיאלוגים שלמים שמועתקים מתוך ספרה.
חייה הבוגרים
דה מוריאה התחתנה עם אלוף סר פרדריק "בוי" בראונינג, ולזוג נולדו שלושה ילדים: שתי בנות - טסה (1933) ופלאביה (1937), ובן בשם כריסטיאן (1940). ביוגרפים תיארו את נישואיה כקרירים ואותה עצמה כאישה מרוחקת וצוננת, גם כלפי ילדיה, בעיקר כשהייתה עסוקה בכתיבה. מיד לאחר מות בעלה בשנת 1965 עברה דה מוריאה לבית בקורנוול. מקום המשמש רקע לרומן "הבית על החוף".
דה מוריאה התרחקה ממצלמות והתראיינה לעיתים נדירות. באופן יוצא דופן, לאחר שיצא לאקרנים הסרט גשר אחד רחוק מדי (העוסק במבצע מרקט גארדן) ובו תואר בעלה- מאדריכלי ומפקדי המבצע הכושל - באור לא מחמיא, כתבה דה מוריאה למערכות העיתונים הבריטים ומחתה על הטיפול הלא הוגן בדמותו. בנסיבות משפחתיות רבים זכרו אותה כדמות חמימה ומצחיקה אשר אירחה בנדיבות בביתה.
לאחר מותה בשנת 1989 התגלה כי דפנה דה מוריאה אהבה נשים ונמשכה אליהן, אף על פי שסלדה מאוד מההגדרה "לסבית". בביוגרפיות שנכתבו עליה ציינו כי הייתה ביסקסואלית שניהלה בסתר רומנים עם נשים, בין היתר עם השחקנית האנגליה גרטרוד לורנס ועם אלן דבלדיי, אשתו של המוציא לאור נלסון דבלדיי (Doubleday). דה מוריאה כתבה בזכרונותיה כי אביה השתוקק לבן, ובמובנים רבים היא התנהגה כנער.
גבעות הולמס
גבעות הולמס (באנגלית: Holmes Hills) הם קבוצה של רכסים ונונאטאקים שגובהם מגיע לגובה של 1,700 מטרים מעל פני הים, הממוקמים בין קרחון רנקורן וקרחון בומונט, בדרום מרכז ארץ פאלמר שבאנטארקטיקה.
הגבעות מצויות מצפון מזרח לנונטאקי ברנק.
שרלוט אאורבך
שרלוט "לוטה" אאורבך (בגרמנית: Charlotte Auerbach; 14 במאי 1899, קרפלד, גרמניה – 17 במרץ 1994, אדינבורו) הייתה ביולוגית וגנטיקאית יהודייה-אנגלייה, ילידת גרמניה. ממניחי היסודות למדע המוטגנסיס שכונתה לעיתים "האמא של המוטגסיס הכימי". אאורבך הייתה ידועה בעיקר בזכות הגילוי, ב-1941, שניתן לגרום למוטציות בגנים באמצעים כימיים - מוטגנסיס כימי. בהמשך פעילותה האקדמית רבת השנים הייתה ידועה בידע הרחב שלה בגנטיקה, בעיקר בנושא המוטציות.
תחליף חלב
שימוש בתחליפי חלב נעשה גם במקרים של צורך בהפרדת חלב ובשר מטעמי כשרות.
שרלוט אאורבך
קורות חייה
מוצא משפחתה הוא מברסלאו (כיום ורוצלב שבפולין). סבא שלה ליאופולד אאורבך היה שם פרופסור לאנטומיה. "מחלת פרידריך-אאורבך" ו"פלקסוס אאורבך" נקראים על שמו. שרלוט נולדה ב-14 במאי 1899 בקרפלד, להוריה פרידריך שהיה כימאי ואמה זלמה לבית זקס. ב-1904 עברה עם משפחתה לברלין, שם למדה בעממי ובתיכון. בשנת 1924 סיימה את לימודיה האוניברסיטאיים ועבדה כמורה בבתי ספר תיכוניים. ב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, היגרה לסקוטלנד. ב-1939 קיבלה אזרחות בריטית, באותה שנה אמה הצטרפה אליה באדינבורו.
תחליף חלב
השימוש בחלב צמחי התפתח במהלך ההיסטוריה במיוחד במדינות מחוץ לעולם המערבי, בהן בני אדם צרכו באופן מסורתי חלב צמחי במשך מאות או אלפי שנים, בין השאר מפני שבמדינות אלה שכיחה יותר הרגישות ללקטוז. באירופה ובארצות הברית, לעומת זאת, צרכו בעיקר חלב פרה.
שרלוט אאורבך
השכלה ומסלול מקצועי
אאורבך למדה, זואולוגיה, בוטניקה, כימיה ופיזיקה באוניברסיטאות ברלין, פרייבורג, שם למדה אצל האנס שְּפֵמָן, ווירצבורג. ב-1928 החלה לעבוד על דוקטורט בתחום הביולוגיה ההתפתחותית במסגרת מכון קייזר וילהלם לביולוגיה (Kaiser-Wilhelm-Institute für Biologie) אולם הפסיקה כעבור שנה. אאורבך המשיכה את לימודי הדוקטורט, ב"מכון לגנטיקה של בעלי חיים" של אוניברסיטת אדינבורו. את התואר קיבלה ב-1935. היא נשארה במכון עד תום פעילותה האקדמית. ב-1947 קיבלה דרגת מרצה. ב-1958 הועלתה לדרגת פרופסור חבר (1957 לפי מקור אחר). ב-1959 מונתה לראש היחידה למחקר מוטגנטי. ב-1967 מונתה לפרופסור מן המניין. ב-1969 פרשה לגמלאות.
פעילותה המדעית
הדוקטורט שלה, אותו סיימה ב-1935, עסק בהתפתחות הרגליים של זבוב הפירות.
בסוף שנות השלושים לימד באדינבורו פרופסור הרמן מולר הנחשב לאחד מאבות המוטגנסיס והוא שהפנה אותה לתחום מחקר המוטציות.
בכנס מדעי מרכזי על מוטציות גנטיות (Cold Spring Harbor Symposium on the gene and mutation) שהתקיים ב-1941 אמר הרמן מולר שכל הניסיונות ליצור מוטציות מלאכותיות באמצעים כימיים לא הניבו עדיין תוצאות חיוביות, אך שבועות אחדים לפני כן הצליחה אאורבאך לעשות ממש זאת. היא יצרה מוטציות בזבובי הפירות באמצעות גז חרדל אלא שניסויים אלו נעשו במסגרת מחקר סודי על גז החרדל ואסור היה לפרסמם. ההישג המחקרי המשמעותי הזה פורסם רק לאחר תום המלחמה, ב-1946.
תחליף חלב
חלב צמחי
כיום נפוצים סוגים שונים של משקאות חלב צמחי, כאשר הנפוצים בהם הם חלב סויה, חלב שקדים, חלב קוקוס, חלב אורז וחלב שיבולת-שועל. עם זאת, קיימות תקנות האוסרות על השימוש במילה "חלב" למשקאות אלה, כדי לא ליצור בלבול עם חלב פרה. חלב צמחי משמש גם כבסיס להכנת יוגורט, גבינה, גלידה, מעדני חלב, קינוחים ומוצרים דומים.
שרלוט אאורבך
פרסומים
במהלך שנות עבודתה פרסמה אאורבך 91 מאמרים מדעיים.
פעילותה הציבורית
אאורבך הייתה ליברלית בדעותיה. תומכת נלהבת של האגודה הבריטית למאבק בחימוש הגרעיני ומתנגדת לאפרטהייד.
תחליף חלב
חלב צמחי
חלב קוקוס וחלב שקדים נמצאים בשימוש מאות או אלפי שנים. בשנת 1200 נעשה לראשונה שימוש באנגלית במילה "חלב" לתיאור משקאות מן הצומח. חלב קוקוס משמש כמרכיב מסורתי במטבחי דרום-מזרח אסיה והאיים הקריביים. חלב שקדים היה נפוץ במזרח התיכון, ומוזכר בספרי בישול מוסלמיים מהמאה ה-13 ואילך, ובימי הביניים הפך לפופולרי גם באירופה, ובספרי מתכונים מאנגליה מאותה תקופה קיימים מתכונים לפודינג אורז ועוף ברוטב קארי בהם משתמשים בחלב שקדים. חלב שקדים מוזכר גם בשולחן ערוך, שם מצוין שאם מכינים תבשיל בשרי עם חלב שקדים אז יש לשלב בו כמה שקדים משיקולי מראית עין.
חלב סויה ושאר סוגי החלב הצמחי הם המצאה מודרנית. בסין החלו לייצר משקה שהופק מפולי סויה במהלך המאה ה-14, אך הוא היה מאוד דליל ונועד לשימוש רפואי, ורק בשלב מאוחר יותר הוא התפתח לחלב סויה המוכר בימינו. בשנת 1897 הגדירה מחלקת החקלאות של ארצות הברית את המוצר "חלב סויה" (השם המקורי היה "חלב פולי סויה"), ובשנת 1910 נפתח בקולומב, צרפת, המפעל הראשון בעולם שייצר חלב סויה באופן תעשייתי.
תרכובת מזון לתינוקות
תרכובת מזון לתינוקות מיועדת לשמש כתחליף חלב להזנת התינוק במקרים בהם לאם לא מתאפשר להניק את התינוק ולספק לו חלב אם, בשל בעיה בריאותית או תפוקת חלב נמוכה, או כאשר האם מעדיפה לא להניק מסיבות שונות.
תרכובות אלו מבוססות על חלב פרה או חלב צמחי. בכל אחד מהמקרים התרכובת מועשרת ברכיבים תזונתיים, בהם תערובת של ויטמינים ומינרלים, החיוניים לצמיחתו ובריאותו של התינוק.
מרכבת הזכוכית
מרכבת הזכוכית היא אחת מהמרכבות הרשמיות העיקריות המשמשות את המלוכה הבריטית. נבנתה על ידי חברת פיטרס ובניו מלונדון ב-1881, היא תוכננה במקור ככרכרה של שריף, אך נרכשה על ידי הכתר לטקס הכתרתו של ג'ורג' החמישי ב-1911.
היא משמשת מדי שנה בהזדמנויות שונות במדינה, אך התפרסמה בעיקר בשימוש שלה בחתונות מלכותיות, בין אם כדי להעביר את הכלה לעתיד לכנסייה לפני הטקס (כפי שהיה המקרה עם הנסיכה מרגרט ב-1960 וליידי דיאנה ספנסר ב־1981), או כדי להעביר את החתן והכלה הטריים מהכנסייה לאחר הטקס (כפי שנעשה בחתונה של הנסיכה אליזבת והדוכס מאדינבורו ב-1947). מאז 2012, מרכבת הזכוכית שימשה להסעת המלכה אליזבת השנייה והדוכס מאדינבורו למצעד שומרי הסוסים וממנו ל- Troping the Color.
מרכבת הזכוכית נהוגה על ידי עגלון וניתן למשוך אותה על ידי שניים או ארבעה סוסים. כאשר אינה בשימוש, היא נמצאת (ולעיתים קרובות, מוצגת לציבור) ב- אורוות המלכותיות בלונדון.
באופן רחב יותר, ניתן להשתמש במונח 'מרכבת הזכוכית' כדי לתאר כל מרכבה שיש לה חלונות זכוכית ואינה סגורה.
טיביה (משחק)
טיביה (באנגלית: Tibia) הוא משחק מקוון ותיק יחסית מז'אנר משחקי תפקידים המוניים ברשת (MMORPG).
אנה, מלכת רומניה
אנה, מלכת רומניה (בצרפתית: Anne Antoinette Françoise Charlotte Zita Marguerite de Bourbon-Parma; 18 בספטמבר 1923 - 1 באוגוסט 2016), הייתה נסיכה רומנייה מבית בורבון-פארמה, ואשתו של מיכאי הראשון, מלך רומניה.
טיביה (משחק)
רקע
הגרפיקה של המשחק מבוססת ברובה על המשחק Ultima VI. לאחר זמן מה, ניתנו למתנדבים אפשרויות ניהול משחק, ולאחר שהמשחק עוצב ונבנו שלבי המשחק, הוא הפך להיות משחק מסחרי. שינויים נעשו באופן נרחב יותר עם השנים. למרות זאת, חסרונותיו של טיביה, כגרפיקת התמונות הקטנות (שנראית מיושנת לעומת המשחקים הנפוצים כיום) וחוסר הקול במשחק, לא השפיעו על תפוצת המשחק. ליקויים אלה קוזזו על ידי גודל המשחק הקטן ודרישות המערכת המינימליות.כל יום המשחק מתעדכן. היצורים הם בעקרון מפלצות מיתולוגיות.
ייתכן כי ההצלחה של טיביה נובעת מן העובדה שבחלק גדול מהמשחק, שאפשר להוריד מאתר האינטרנט או לפתוח בנגן פלאש ללא הורדה, ניתן לשחק באופן חוקי ללא תשלום. בניגוד למשחקי התפקידים הגדולים הקיימים כיום, שעל מנת לשחק בהם יש לקנותם בכסף.
אנה, מלכת רומניה
ביוגרפיה
אן נולדה ב-18 בספטמבר 1923 בפריז, לרנה, נסיך בורבון-פארמה, בנו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה, ולמרגרט, נסיכת דנמרק, בתם של ולדמר, נסיך דנמרק ומארי, נסיכת אורליאן. אן בילתה את ילדותה בצרפת, יחד עם שלושת אחיה. בשנת 1939 המשפחה נמלטה מצרפת לספרד, ומשם לפורטוגל ולארצות הברית. אן למדה ציור בניו יורק בשנים 1940 עד 1943, ולאחר מכן התנדבה לשירות צבאי בצבא צרפת החופשית. אן הייתה נהגת אמבולנסים ושירתה בצפון אפריקה, איטליה, לוקסמבורג וגרמניה, ואף הוענק לה צלב המלחמה.
טיביה (משחק)
רקע
בעבור תשלום חודשי, יכולים שחקנים לשדרג ל-"חשבון יוקרתי", ובכך לפתוח אפשרויות נוספות של המשחק ואזורים נוספים. שחקנים אלו מקבלים בנוסף עדיפות לכניסה ראשונים לשרתים המלאים בשחקנים. כרגע, שרתים אלו ממוקמים בארצות הברית ובגרמניה.
אנה, מלכת רומניה
ביוגרפיה
בנובמבר 1947 פגשה אן בלונדון את מיכאי הראשון, מלך רומניה, במהלך חתונת הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאטן, וב-10 ביוני 1948, לאחר שמיכאי כבר הודח ממלכותו על ידי השלטון הקומוניסטי של רומניה, התחתנו השניים באתונה. בתחילה התגוררו בני הזוג בפירנצה, איטליה, לאחר מכן עברו ללוזאן, שווייץ, משם עברו להמפשייר, אנגליה, ולאחר מכן עברו לורסואה, שווייץ, שם גרו כ-45 שנים. במהלך השנים עבד מיכאי כחקלאי, טייס, יזם וברוקר, ונולדו להם 5 בנות.
טיביה (משחק)
רקע
המשחק מציע לשחקן אפשריות רבות ורוב השחקנים מבלים את זמנם באימון כישורי הדמות שלהם וגם בניסיון ציד סוגי מפלצות רבות בעזרת נשק וקסמים רבי כוח, בחקירת העולם, בחיפוש אחר אוצרות והרפתקאות, וכן להכיר חברים ולנהל שיחות והחלפת חפצים.
אנה, מלכת רומניה
ביוגרפיה
בשנת 1992 ביקרו השניים ברומניה, אולם בשל הפופולריות העצומה שזכה לה מיכאי ברחבי המדינה, נאסרה עליו הכניסה לרומניה עד לשנת 1997. בשנת 1997 לאחר תבוסתו של יון איליאסקו על ידי אמיל קונסטנטינסקו, החזירה ממשלת רומניה את אזרחותו של מיכאי, ושוב איפשרה לו לבקר בארץ.
טיביה (משחק)
רקע
במרבית שרתי המשחק, יכולים השחקנים לתקוף ולהרוג אחד את דמותו של השני, אך למרות זאת, קיימות במשחק מערכות שנועדו לגרום לפעולות אלו להיות תחת שליטה; למשל, שחקן שהרג שחקן אחר יקבל גולגולת לבנה, וכאשר לשחקן יש גולגולת לבנה כל השחקנים יכולים להרוג אותו בלי לקבל עונש. בכל זאת, ישנם מספר שרתים שלא מאפשרים ששחקנים יתקפו אחד את השני כלל.
במשחק, השחקן מתחיל באי הנקרא רוקגרד. המקום נועד לתת לשחקן להסתגל למשחק ולהבין אותו. באי זה אין אפשרות להרוג אחד את השני ואין אויבים חזקים. לאחר שהשחקן הגיע לרמה 8 הוא יכול לבחור אחד מארבעת המקצועות הבאים: האביר, המצטיין ביכולת קרב מקרוב, הפאלאדין, הצד מרחוק עם קשת, הדרואיד, בעל-קסם המצטיין בהגנה וריפוי, או הקוסם, בעל-קסם התקפתי עם קסמים יותר אגרסיביים. ההבדל בין המקצועות מתבטא בכישורים שלהם. למשל, אביר ישתפר במהירות המרבית כשהוא נושא חרב מאשר שאר המקצועות.
המפלצות מתחלקות לכמה סוגים, מהכלבים והאיילים הלא מזיקים והעכבר החלש, ועד אורקים מסוכנים, דרקונים ושדים איומים. במשחק אפשר להיות שחקן פרימיום מי ששחקן פרימיום יכול להגיע לחצי הצפוני של העולם. במשחק אפשר לארגן כנופיות דרך האתר.
אנה, מלכת רומניה
משפחתה
ב-10 ביוני 1948 התחתנה אנה עם מיכאי הראשון, מלך רומניה, ממנו נולדו לה 5 בנות:
טיביה (משחק)
מקצועות
בטיביה ישנם ארבעה מקצועות שונים; האביר (Knight), הקשת (Paladin), הדרואיד (Druid) והמכשף (Sorcerer). לכל אחד מהמקצועות יש יתרונות וחסרונות משלו, המפורטים מטה:
מקבלת כל רמה 30 כוח קסם ו-5 נקודות פגיעה.
סויוז T-15
סויוז T-15 (ברוסית: Союз Т-15) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-13 במרץ 1986 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: לאוניד קיזים (טיסה שנייה) וולדימיר סולוביוב. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר ומעבר מתחנת החלל סאליוט 7 ציוד לפני שהיא תפול על כדור הארץ.
עגינה לתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות. לאחר ההכנות הנדרשות, תחנת החלל סאליוט 7 התקרבה, סויוז T-15 התנתקה מתחנת החלל מיר ולאחר 29 שעות התחברה לסאליוט 7. הקוסמונאוטים עברו לתחנת החלל ואספו ציוד, מסמכים ומצרחים שונים. כמו כן, הם השלימו מספר מחקרים שלא בוצע על ידי הצוות הקודם בעקבות מחלתו של ולדימיר ואסיוטין. לאחר השלמת התוכנית, הקוסמונאוטים חזרו לתחנת החלל מיר. ב-6 ביולי 1986, לאוניד קיזים הפך לבן אדם הראשון שהה בחלל מעל שנה.
זרובבל בן שאלתיאל
זְרֻבָּבֶל בֶּן-שְׁאַלְתִּיאֵל הוא דמות מקראית אשר היה ראש הגולה, אחד ממנהיגי שיבת ציון שלאחר חורבן בית המקדש הראשון, אשר בנה את בית המקדש השני בשנת 516 לפנה"ס.
יחוסו ושמו
זרובבל היה נצר ליהויכין ממלכי ממלכת יהודה; יש הסוברים שהיה נכדו ויש הסוברים שהיה נינו ויש אומרים חמישיתו.
שמונת בני זרובבל הם: משולם, וחנניה ושלומית אחותם. וחשובה ואהל וברכיה וחסדיה, יושב-חסד.
חלק מהפרשנים סבורים שזרובבל מוזכר במקרא גם בשמו הפרסי שֵׁשְׁבַּצַּר.
לפי התלמוד, נחמיה בן חכליה הוא בעצם זרובבל בן שאלתיאל. עם זאת, מספר פרשנים, ביניהם האבן עזרא ואבן כספי, ניתקו במפורש בין זרובבל לנחמיה, בניגוד לדברי התלמוד.
לפי הרמב"ם הוא היה מאנשי כנסת הגדולה (הקדמה למשנה תורה).
פירוש שמו
על פי התלמוד במסכת סנהדרין (לח, א) "זרובבל" נקרא כך משום "שנזרע בבבל", ופירוש שמו הוא: אדם שנולד בבבל.
אזכורים בתנ"ך
זרובבל מוזכר בספר עזרא, בחגי ובזכריה ובספר דברי הימים בתנ"ך.
לפי ספר עזרא, כורש מלך פרס בשנה הראשונה למלכותו, אישר בהכרזת כורש לששבצר "הנשיא ליהודה" (שייתכן שהוא זרובבל) להוביל את העולים הראשונים מבבל ליהודה לאחר השיבה מגלות בבל. בהמשך ספר עזרא מתואר שזמן קצר לאחר מכן הוביל זרובבל בן שאלתיאל קבוצה של עשרות אלפי שבים.
בפרקים הראשונים בספר עזרא, זרובבל מופיע כמנהיג העם והפחה הרשמי בפחוות יהודה, ואליו מכוונת נבואות בספרי הנביאים חגי וזכריה שאף מייעדות לו תפקיד משיחי.
לאחר חנוכת המקדש בשנה השישית למלכות דריווש (עזרא פרק ו) שמו אינו מוזכר יותר ולא מתוארת הסיבה להיעדרו. הסיבה לחוסר המידע היא שבין פרק ו לפרק ז בספר עזרא נמצאת תקופה בת 58 שנים (חלק מהשנים החסרות), שספר עזרא לא התייחס אליה כלל. בעקבות חוסר המידע, יש חוקרים שמשערים שזרובבל הוחזר לבבל בעקבות שמועות שהוא מתכנן מרידה במלכות פרס. עקב עמימות זו, והעובדה כי זרובבל הוא הנצר האחרון לבית דוד שמתואר בתנ"ך, זרובבל מופיע במדרשי חז"ל שמתייחסים לאחרית הימים.
בנצרות
על-פי האמונה הנוצרית, היה זרובבל אחד מאבות-אבותיו של יוסף הנגר, בעלה של מרים אימו של ישו ואביו המאמץ של ישו. זרובבל מוזכר בבשורה על-פי מתי ובבשורה על-פי לוקאס שבברית החדשה.
ג'ון טולסון
'''ג'ון ג'. טולסון השלישי (באנגלית;John J. Tolson''' 22 באוקטובר 1915 - 2 בדצמבר 1991) היה לוטננט גנרל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה במלחמת וייטנאם.
ביוגרפיה
טולסון נולד וגדל בעיירה ניו-ברן בצפון קרולינה. הוא למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית ובשנת 1937 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט ושירת בחיל הרגלים. במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב לצנחנים ושימש במספר תפקידי פיקוד ומטה ברגימנט המוצנח ה-503. טולסון לקח חלק בכל פעולות הרגימנט ובכלל זה הצניחה בקוריג'ידור. הוא עוטר על שירותו בכוכב הכסף, כוכב הארד, אות לגיון ההצטיינות, מדליית האוויר ולב הארגמן. לאחר המלחמה הוסמך כטייס מסוקים ומטוסים ולחם במלחמת קוריאה. בהמשך הוצב טולסון כאחראי על פיתוח דוקטרינה לכוחות יבילי אוויר. בשנים 1967–1969 שימש טולסון כמפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה והוביל את אנשיה במלחמת וייטנאם. בין היתר, לאחר פרוץ מתקפת הטט פיקד טולסון על כוחות הדיוויזיה במבצע פגסוס להסרת המצור מעל בסיס הנחתים בקה סאן. על פועלו במלחמה עוטר בצלב השירות המצוין. לאחר המלחמה שימש כמפקד הקורפוס המוטס ה-18, כמפקד פורט בראג וכסגן מפקד הפיקוד הקונטיננטלי (CONARC). בשנת 1973 פרש לגמלאות.
ספר זכריה
ספר זכריה נמצא במקום האחד עשר בתרי-עשר, בין חגי למלאכי, והוא חלק מנביאים אחרונים.
רקע היסטורי
שמונה עשרה שנים לאחר הכרזת כורש, עם ישראל מצא את עצמו במצב קשה: בית המקדש לא בנוי, העמים השכנים התנכלו לו והמצב הכלכלי היה בכי רע. התלהבותו של העם בראשית ימי שיבת ציון, הניכרת היטב מתחילת ספר עזרא, פגה זה כבר.
הנביא חגי נשלח אל העם במטרה לשלהב את הרוחות ולשכנע את העם וראשיו (זרובבל בן שלתיאל פחת יהודה ויהושע בן יהוצדק הכהן הגדול) שבניין בית המקדש לא רק אפשרי, אלא הכרחי כתנאי מקדים לפתרון כל בעיה אחרת הנצבת בפני העם. כעבור מספר חודשים, זכריה בן עדו הצטרף אל חגי, על מנת לסייע לו בפעולות השכנוע וההסברה. חגי וזכריה השיגו את מטרתם, ובית המקדש השני נבנה בשנת שש לדריווש (על פי עזרא, ה', א' - ב'). מקובל במסורת היהודית כי פעילותו הנבואית של זכריה נמשכה עוד כשנתיים לאחר שפסק חגי מלהתנבא.
החלק השני של הספר מכיל כמה נבואות ללא ציון תאריך מדויק, והוא יכול להשתייך לתקופתם של כל אחד מספרי תרי-עשר. חז"ל קבלו את החלוקה של תרי עשר, וראו בספר קורפוס אחד שלם, ואילו המחקר המודרני מספק הסברים שונים להבדלים בין החלקים (ראו להלן).
בעיית אחדותו של הספר
ספר זכריה נחלק באופן ברור וחד לשני חלקים. הראשון, בפרקים א'-ח', מכיל נבואות בשמו של זכריה (שמו נזכר בחלק זה ארבע פעמים) שבחלקן נמסר התאריך בה ניתנה הנבואה. בחלק השני, בפרקים ט'-י"ד, ישנם שני משאות (נבואות, נאומים) העוסקים באחרית הימים.
ההבדל בין שני החלקים בולט מבחינת התוכן, הסגנון, הרעיונות והרקע הכללי. חלקו הראשון כתוב בעיקרו בפרוזה יבשה, וחלקו השני - חלקו במקצב שירי (מרבית ט' - י"א, ג') חלקו בפרוזה שקולה (י"א, ד' - י"ג, עם כמה יוצאים מן הכלל) והשאר (י"ד) בפרוזה נרגשת לא-שקולה. אפשר למצוא נטייה לחזרות על מילים וקטעי פסוקים, למשל: "יִגְעַר ה' בְּךָ הַשָּׂטָן, וְיִגְעַר ה' בְּךָ, הַבֹּחֵר בִּירוּשָׁלִָם" (ג', ב'). המקצב, שברוב חלקי הספר אינו בולט כל כך, מופיע בספר באורך בינוני (ארבע או חמש מילים) בדרך כלל.
שפתו של החלק הראשון בספר דלה ומזכירה את לשונו של חגי, בן תקופתו של זכריה. היא בעלת כמה מאפיינים יוצאי-דופן, כגון שימוש בשורש י-צ-א חלף י-פ-ע (למשל: "וָאֶשָּׂא עֵינַי וָאֵרֶא, וְהִנֵּה שְׁתַּיִם נָשִׁים יוֹצְאוֹת [כלומר: מופיעות] וְרוּחַ בְּכַנְפֵיהֶם" ה', ט'), או שימוש נרחב במילה "לֵאמֹר".
שמות החודשים מופיעים על פי מספרם מחודש ניסן, על פי המניין העברי הקדום בתורה ובנביאים, ולעיתים לצידו מופיעים שמותיהם הבבליים (תשרי, חשוון, וכו'), זאת בשונה מספר חגי שמציין רק את מניין החודשים העברי.
מאפיינים ומצדדים
בשלהי המאה ה-18 הוטלו ספקות ראשונים באשר לשייכות החלק השני לזכריה הנביא, ובשנת 1814 פרסם ברטולדט את דעתו, שמחבר הפרקים ט'-י"ד חי בתקופת פעילותם של ארבעת הנביאים הושע, ישעיה, עמוס ומיכה. דעה זו הפכה למרכזית במחקר, למשך רוב המאה ה-19. נעשו גם ניסיונות לתארך את הפרקים הללו לתקופות מעט מאוחרות יותר, לקראת סוף תקופת בית ראשון. בשנת 1881 ביסס ברנרד שטדה את הטענה, שחלקו השני של הספר משתייך לתקופה מאוחרת מזו של זכריה בן עדו, ודעה זו הפכה למקובלת - אם כי לא שלטת לחלוטין - בקרב החוקרים. הקיצוניים שבין החוקרים סוברים, כי הנבואות מגיעות עד לאמצע ואף סוף המאה השנייה לפני הספירה.
הטיעונים בעד החלוקה
הנבואות בחלקו הראשון של הספר נאמרות על רקע ימי שיבת ציון. הדבר ניכר מכל פרט: בראשן של חלק מן הנבואות ישנו תאריך מימי שיבת ציון; שמו של זכריה הנביא, שידוע (גם על פי ספר עזרא) כי פעל בימי שיבת ציון, מוזכר ארבע פעמים; בנבואות מופיעים שמות אנשים ומאורעות הידועים ממקורות אחרים מתקופת שיבת ציון, דוגמת זרובבל בן שאלתיאל ויהושע בן יהוצדק או ייסוד בית ה'.
לעומת זאת, בחלק השני של הספר אין דבר המעיד באופן ברור על השתייכות לימי זכריה. אין תאריכים מפורשים, אין שמות אנשים מוכרים (למעט עוזיהו, כדמות היסטורית שאינה שייכת דווקא לימי הנבואה), ולא מתוארים מאורעות בצורה מפורשת. תחת זאת, ישנם משאות בעלי תוכן מעורפל, שניתן לפרשו לכיוונים שונים. הנבואות שבהם גדושות בסמלים, דבר המקשה מאוד על קביעת הרקע שבו נכתבו. זוהי כתיבה אופיינית לסוגת האפוקליפסה, כלומר קץ העולם המוכר ועלייתו של עולם חדש ואידיאלי.
גם בבחינה לשונית וסגנונית של שני החלקים ניתן למצוא הבדלים ניכרים. ישנם ביטויים המופיעים פעמים רבות רק באחד החלקים, ונעדרים כמעט כליל מן החלק השני. הצירוף "כה אמר ה'" חוזר בחלק הראשון תשע-עשרה פעמים, ובחלק השני רק פעם אחת. המילה "צבאות" חוזרת בחלק הראשון 44 פעמים ובחלק השני רק 9. המילה "לאמר" שבה ומופיעה עשרים ותשע פעמים בחלקו הראשון, אך בחלקו השני כלל לא נמצאת. המטבע "ביום ההוא" חוזר בחלק השני תשע-עשרה פעמים, אך בחלקו הראשון של הספר מסתפק בשלוש הופעות בלבד.
מבחינה סגנונית, בעוד בחלק הראשון יש פתיחה לחלק ניכר מהנבואות, בחלק השני יש רק מסגרת רופפת, וששת הפרקים ערוכים בשני קבצים הנפתחים בלשון "מַשָּׂא דְבַר-ה'" (ט', א'; י"ב, א'). החלק הראשון כתוב בפרוזה יבשה, והחלק השני - עשוי בעיקרו בסגנון שירי, שקול בחרוזים ובבתים. אם בחלקו הראשון של הספר מוזכרים רק שמותיהם של שני עמים (בבל ושנער), בחלק השני מוזכרים רבים אחרים.
על פי גישת החילוק מתעוררת השאלה - אם אכן שני החלקים שונים אחד מהשני, מדוע סודרו בקובץ אחד? כמה הצעות הוצעו לפתרון העניין. אחת מההצעות היא כי היה זה מפני דמיון בכמה מן הרעיונות שבשני הקבצים, או דמיון במליצות מסוימות ובלשון, הסיבה שבגינה טוענים המאחדים לצדקתם. בנוסף, הוצע כי אפשר ששם הנביא מחבר החלק השני היה גם זכריה.
תיארוך החלקים על פי הגישה המחלקת
בין הנימוקים להקדמת החלק השני לימי בית ראשון:
בין הנימוקים לאיחור ימי החלק השני מימיו של זכריה בן עדו:
מאפיינים ומצדדים
חז"ל לא הבדילו בין שני חלקי ספר זכריה. פעמים שהם אף מצטטים מן החלק השני של הספר ומייחסים את הדברים במפורש לזכריה בן עדו, למשל: "...כבר נתנבא עליך זכריה בן עדו: 'פְּתַח, לְבָנוֹן, דְּלָתֶיךָ - וְתֹאכַל אֵשׁ בַּאֲרָזֶיךָ' (זכריה, י"א, א')" (כך גם ב). אף פרשנות המקרא המסורתית החל מימי הביניים ועד היום נהגה לראות בספר זכריה יצירה העשויה מקשה אחת. על פי דעה זו, פתיחת החלק השני שבפרק ט' היא מעין "ייעוד לאחרית-הימים, עת תרדנה הממלכות מגדולתן והכל יקבלו עליהן את עול מלכות ה'".
טיעונים בעד האיחוד
דעות שונות הוצעו כדי לפתור את הבעיה, ובין השאר: השוני התוכני נובע מהשוני הנושאי, שעוסק באחרית הימים ועל כן מתאפיין בלשון ונושאים שונים; שני חלקי הספר שייכים לנביא אחד שכתב את החלק הראשון בצעירותו ואת השני בזקנותו, או שמסיבה לא ידועה אחרת שינה את סגנונו; הנבואות בספר נאמרו על ידי נביא מימי הבית הראשון ונאמרו מחדש על ידי זכריה, במטרה לחדש את הרעיונות שנאמרו בהם ולהתאימם לתקופתו; פרקים ט' - י"ד אינם מקשה אחת, והם שייכים לכמה נביאים שפעלו בתקופות שונות, בהם מוקדמים ובהם מאוחרים; ועוד. יחד עם ההבדלים, ישנם צדדים רבים משותפים לשני חלקי הספר מבחינה רעיונית.
תוכן
ספר זכריה נפתח בכותרת "בַּחֹדֶשׁ הַשְּׁמִינִי, בִּשְׁנַת שְׁתַּיִם לְדָרְיָוֶשׁ, הָיָה דְבַר-ה' אֶל-זְכַרְיָה בֶּן-בֶּרֶכְיָה בֶּן-עִדּוֹ הַנָּבִיא לֵאמֹר". לאחר מכן באה פתיחה, שורת משאות (נבואות או נאומים), נבואת נחמה כללית, ואחר כך שני משאות בפרקים ט'-י"א; י"ב-י"ד.
נבואת פתיחה (א', א' - ו'):
בנבואת הפתיחה לספרו מזכיר זכריה לשומעים את "הנביאים הראשונים", ותובע מהם: "כֹּה אָמַר ה' צְבָאוֹת, שׁוּבוּ נָא מִדַּרְכֵיכֶם הָרָעִים ומעליליכם (קרי: וּמַעַלְלֵיכֶם) הָרָעִים - וְלֹא שָׁמְעוּ וְלֹא-הִקְשִׁיבוּ אֵלַי, נְאֻם-ה'".
מעשה העטרות (ו', ט' - ט"ו)
ה' מצווה את זכריה לקחת מאנשים מסוימים כסף וזהב על מנת להכין מהם עטרות ולשים בראש יהושע בן יהוצדק. בעת פעולה זו מצטווה זכריה לומר דברי עידוד ("הִנֵּה-אִישׁ צֶמַח שְׁמוֹ, וּמִתַּחְתָּיו יִצְמָח, וּבָנָה אֶת-הֵיכַל ה'... וְהוּא-יִשָּׂא הוֹד, וְיָשַׁב וּמָשַׁל עַל-כִּסְאוֹ; וְהָיָה כֹהֵן עַל-כִּסְאוֹ, וַעֲצַת שָׁלוֹם תִּהְיֶה בֵּין שְׁנֵיהֶם". י"ב - י"ג).
שאלת הצומות (ז' - ח')
בשנת ארבע לדריווש מגיעים אנשים מן הגולה אל זכריה ושואלים האם עליהם לצום בתעניות על החורבן. זכריה עונה תשובה ארוכה ומפורטת הכוללת תיאור ההיסטוריה של עם ישראל, תוכחה ודרישה לקיום מצוות, ובעיקר דברי נחמה לעולים. תשובתו לאנשים השואלים האם עליהם לצום היא, שלה' אין חפץ בצום שלהם, והוא נובע מהחלטה של בני אדם. ה' מעוניין בדְבָרִים, אֲשֶׁר קָרָא בְּיַד הַנְּבִיאִים הָרִאשֹׁנִים, נביאי בית ראשון. אנשי ימי בית ראשון צוו "מִשְׁפַּט אֱמֶת שְׁפֹטוּ, וְחֶסֶד וְרַחֲמִים עֲשׂוּ אִישׁ אֶת-אָחִיו. וְאַלְמָנָה וְיָתוֹם גֵּר וְעָנִי אַל-תַּעֲשֹׁקוּ, וְרָעַת אִישׁ אָחִיו אַל-תַּחְשְׁבוּ בִּלְבַבְכֶם" (ז', ט' - י'), אך הם מיאנו להקשיב, וַיְהִי קֶצֶף גָּדוֹל, מֵאֵת ה'. על כן הייתה הגולה והארץ הייתה לשמה. לעומת זאת, אומר ה', כעת "שַׁבְתִּי אֶל-צִיּוֹן וְשָׁכַנְתִּי בְּתוֹךְ יְרוּשָׁלִָם" (ח', ג').
ה' מבטיח ש"עֹד יֵשְׁבוּ זְקֵנִים וּזְקֵנוֹת בִּרְחֹבוֹת יְרוּשָׁלִָם, וְאִישׁ מִשְׁעַנְתּוֹ בְּיָדוֹ מֵרֹב יָמִים, וּרְחֹבוֹת הָעִיר יִמָּלְאוּ יְלָדִים וִילָדוֹת מְשַׂחֲקִים בִּרְחֹבֹתֶיהָ" (ד' - ה'). בהמשך מבטיח ה' שמיום יֻסַּד בֵּית-ה' יהיה טוב הרבה יותר: המצב הכלכלי ישתפר ויהיה שלום בארץ. ה' מצווה: "אֵלֶּה הַדְּבָרִים אֲשֶׁר תַּעֲשׂוּ: דַּבְּרוּ אֱמֶת אִישׁ אֶת-רֵעֵהוּ, אֱמֶת וּמִשְׁפַּט שָׁלוֹם שִׁפְטוּ בְּשַׁעֲרֵיכֶם, וְאִישׁ אֶת-רָעַת רֵעֵהוּ אַל-תַּחְשְׁבוּ בִּלְבַבְכֶם, וּשְׁבֻעַת שֶׁקֶר אַל-תֶּאֱהָבוּ" (ט"ז - י"ז).
משאות'(ט' - י"ד)
חלק זה של הספר מכיל שני קובצי נבואות אשר נפתחים שניהם במילים "מַשָּׂא דְבַר-ה'". קבצים אלו עוסקים במגוון נושאים ובעיקר באחרית הימים (על ההבדל ביניהם לחלקו הראשון של הספר ראו לעיל). לשונם של המשאות עמומה ורבו בהם הפירושים.
רעיונות מרכזיים
בגלל הקושי בפרשנות ספר זכריה, קשה לקבוע בנחרצות מהם הרעיונות המופיעים בו.
כבמרבית ספרי הנביאים, גם בספר זכריה ישנה הטפה ודרישה לחזרה בתשובה, הן בחלק הראשון, למשל: "שׁוּבוּ אֵלַי, נְאֻם ה' צְבָאוֹת - וְאָשׁוּב אֲלֵיכֶם, אָמַר ה' צְבָאוֹת" (א', ג'), והן בחלק השני, אך שם הדרישה מובלעת ומופנית בעיקרה לחלקים מסוימים בעם.
זכריה ניסה בנבואותיו לעודד את שבי הגולה לבנות את בית המקדש השני, והבטיח, שלאחר בניין הבית המצב הכלכלי והלאומי ישתפרו פלאים: "וְהָיָה כַּאֲשֶׁר הֱיִיתֶם קְלָלָה בַּגּוֹיִם, בֵּית יְהוּדָה וּבֵית יִשְׂרָאֵל - כֵּן אוֹשִׁיעַ אֶתְכֶם, וִהְיִיתֶם בְּרָכָה; אַל-תִּירָאוּ, תֶּחֱזַקְנָה יְדֵיכֶם!" (ח', י"ג).
לפחות בחלק מהמראות בספר, מביא זכריה "דְּבָרִים טוֹבִים דְּבָרִים נִחֻמִים" (א', י"ג) כדי לעודד את העם. הוא שואל: "מִי בַז לְיוֹם קְטַנּוֹת?" (ד', י'), בתגובה, כך נראה, לתחושת הכישלון של שבי ציון בני ימיו, שהתמודדו עם קשיים כלכליים, ביטחוניים ונוספים.
בעיקר בחלקו השני, אך גם בראשון, מבטיח ספר זכריה לגוים הרעים עונשים כבדים, ומצייר עתיד שבו ישב עם ישראל בשלווה בארצו, והגוים מסביב ירצו בקרבתם של אנשי ישראל, מרצון או מאונס, ויעבדו את ה': "בַּיָּמִים הָהֵמָּה אֲשֶׁר יַחֲזִיקוּ עֲשָׂרָה אֲנָשִׁים מִכֹּל לְשֹׁנוֹת הַגּוֹיִם, וְהֶחֱזִיקוּ בִּכְנַף אִישׁ יְהוּדִי לֵאמֹר: נֵלְכָה עִמָּכֶם, כִּי שָׁמַעְנוּ אֱלֹהִים עִמָּכֶם" (ח', כ"ג), או "וְהָיָה, כָּל-הַנּוֹתָר מִכָּל-הַגּוֹיִם הַבָּאִים עַל-יְרוּשָׁלִָם, וְעָלוּ מִדֵּי שָׁנָה בְשָׁנָה, לְהִשְׁתַּחֲו‍ֹת לְמֶלֶךְ ה' צְבָאוֹת, וְלָחֹג אֶת-חַג הַסֻּכּוֹת" (י"ד, ט"ז).
ועדת המדע והטכנולוגיה
ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת עוסקת בענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי.
כבר בשנת 1973 ביקש חבר הכנסת מרדכי ביבי להקים ועדה למדע וטכנולוגיה, אולם מבוקשו לא ניתן לו. הוועדה הוקמה בשנת 1997, במהלך כהונת הכנסת הארבע עשרה, תחת השם "הוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי".
תחומי עיסוקה של הוועדה הם: מדיניות מחקר ופיתוח אזרחי בישראל, טכנולוגיות מתקדמות, מחקר ופיתוח סביבתי, מחקר מדעי באקדמיה הישראלית למדעים, מחקר מדעי שלא במוסדות להשכלה גבוהה, מכוני מחקר, מדענים ראשיים של כלל משרדי הממשלה, מועצה לאומית למחקר ולפיתוח, קרנות מחקר, מידע. כמו כן משולבת פעילות הוועדה בדיונים הנערכים בוועדות הכנסת השונות בכל הנוגע למחקר ופיתוח בתחומי תשתיות, בריאות, השכלה גבוהה, קליטת מדענים עולים ונושאים אחרים.
בשנת 2003 הוחלף שם הוועדה לשמה הנוכחי - ועדת המדע והטכנולוגיה.
לוועדה שתי ועדות משנה:
ברוב הכנסות מאז הכנסת ה-17, ראשות הוועדה ניתנה לחבר כנסת מהאופוזיציה.
והרי החדשות (תוכנית טלוויזיה)
והרי החדשות הייתה מהדורת חדשות יומית ששודרה בערוץ כאן 11 מ-16:30 עד 17:00 בהגשת רינת ספיבק. המהדורה הושקה בתחילה כמהדורה המקדימה לחדשות הערב, המהדורה המרכזית של הערוץ, אך בחודש יולי 2018 בוצעו בה כמה שינויים והיא הועברה לשעה 16:30. ב-10 בינואר 2019 הופסק שידור התוכנית.
היסטוריה
התוכנית הושקה ב-31 בדצמבר 2017 כמהדורה המקדימה של חדשות הערב, והחליפה עם העולם היום את התוכנית שבע אקטואלי. היא שודרה מדי ערב בשעות 19:30 עד 19:58 בכאן 11 בטלוויזיה וברדיו ברשת כאן ב'. את המהדורה הגישה מגישת המהדורה המרכזית גאולה אבן-סער ובימי חמישי החליפה אותה מיכל רבינוביץ'.
ב-8 ביולי 2018 עברה התוכנית כמה שינויים: שעת השידור הוקדמה ל-16:30, החלה להגיש אותה רינת ספיבק, והמהדורה החדשה מסכמת את כל אירועי היום. במקומה הוארכה התוכנית "העולם היום" עד 19:58, ולפניה שודרה "מהדורת שבע".
ב-10 בינואר 2019 הופסק שידור התוכנית בעקבות שינויים בלוח השידורים ועלייתה לאוויר של התוכנית "קלמן וסג"ל".
מבנה המהדורה
המהדורה נשאה אופי קליל, ובמהלכה דווחו אירועי היום בשיחות וידאו עם כתבי התאגיד וכמו כן שודרו קטעים מכותרות חדשות הערב.
עמנואל גיום-ריי
פרטי חייו של גיום-ריי עלומים יחסית. לא ידוע כיצד הגיע לחקר המדינות הצלבניות, אך ידוע כי בצעירותו סייר באופן נרחב בלבנט. גיום-ריי ביצע שלושה מסעות לסוריה בין השנים 1857–1864, וביקר כמעט בכל מבצר צלבני למעט אלו שבנסיכות עבר הירדן. ב-1871 פרסם ספר בשם "Etudes sur les monuments de Varchitecture militaire des Croises en Syrie et dans Vile de Chypre", שהיה למעשה המחקר הראשון אודות המבצרים הצלבניים במזרח התיכון. בין המבצרים שהיה הראשון לתעדם ניתן למנות את קראק דה שבלייה.
גיום-ריי לא היה חבר באקדמיה מוכרת ומעולם לא החזיק בשום תפקיד. הוא מת באלמוניות, אך עבודתו העניקה השראה למלומדים מצרפת ומחוצה לה.
בוק סרפינג
בוק סרפינג (מאנגלית: BookSurfing) הוא מיזם חברתי-תרבותי בינלאומי, המפגיש בין אנשים המקריאים טקסטים ומשוחחים עליהם.
בכל מפגש משתתפים עד עשרה אנשים. מרבית המפגשים מתרחשים בבתים פרטיים, וחלקם בבתי קפה, בחנויות ספרים, בספריות, במוסדות דיור מוגן, בבתי מלון ועוד.
הרעיון צמח בישראל ביוני 2013, ומאז התפשט למדינות נוספות ובהן: קנדה, אוסטרליה, ארצות הברית, מקסיקו, אנגליה, אלבניה ועוד.
בכל מקום, אותם חוקים בסיסיים נשמרים: כל מפגש בוק סרפינג כולל מנחה, כ-7–8 משתתפים בממוצע, מתוכם לפחות אחד שעדיין לא היה בבוק סרפינג, ולפחות אדם אחד (ועל פי רוב יותר מאדם אחד) שאינו מוכר לשאר המשתתפים. כל משתתף מקריא טקסט. הטקסטים יכולים להיות מכל סוג, ללא מגבלה.
אטימולוגיה
הרעיון לשם "בוק סרפינג" הוא שילוב של מועדוני הקריאה השמרניים משם נלקחה הצורה - מפגשים אינטימיים מבוססי ספרים (על משקל Book Club), יחד עם CouchSurfing, משם נלקח המפגש האקראי עם זרים.
החזון
מפגשי בוק סרפינג נועדו לקרב בין אנשים – באמצעות טקסטים, בלי לגבות כסף מהמשתתפים, ובאווירה ידידותית וקשובה. אנשים, בעלי נקודות מבט שונות על החיים, מביאים איתם טקסטים שקרובים לליבם, ופותחים צוהר לעולם שממנו באו. דרך החוויה הזאת, ניתן לשלב בטבעיות גם קבוצות מיעוט בחברה וקבוצות מוחלשות בחברה. אין מאחורי המפגשים כל אג'נדה פוליטית או דתית.
כמיזם דינמי, מאפשרים מפגשי הבוק סרפינג תגובה תרבותית וציבורית מהירה לאירועים, מיד עם התרחשותם. לדוגמה, עם פטירתו של עמוס עוז, הוצעו מפגשי סרפינג בנושא "עמוס עוז" בכל רחבי ישראל, ואף בחו"ל.
התפתחות המיזם
רעיון ה"בוק סרפינג" נהגה על ידי רז ספקטור, שנתן למיזם את שמו וכתב את חוקי הפורמט. ב-6 ביוני 2013 נערך מפגש הבוק סרפינג הראשון בתל אביב. במהלך השנה הראשונה נערכו כ-150 מפגשים, תחילה בתל אביב ובירושלים, ולאחר מכן באזור השרון, בגליל העליון, חיפה והקריות וערים נוספות בישראל.
נכון ל-2018 מתקיימים בגוש דן והשרון כ־15 - 20 מעגלי סרף מדי חודש, ובשאר ישראל כ־20 - 25 מעגלי סרף נוספים. בקבוצות האזוריות השונות בישראל כ-12,000 חברים.
תחילה נערכו המפגשים במרחבים ציבוריים, כגון בתי קפה וחנויות ספרים, ובהדרגה עברו לבתים פרטיים של המשתתפים. כמו כן, נערכים מפגשים גם בספריות עירוניות, מועדוני נוער, תיכונים, מוסדות דיור מוגן ועוד. בזמן קיומו, הצליח בוק סרפינג להגיע לאוכלוסיות מגוונות ולהפגיש ביניהן. לדוגמה, התקיימו מפגשים בין רואים, עיוורים וכבדי ראייה במרכז מרש"ל, המציע חוגים לעיוורים בתל אביב, וכן מפגשים במועדונית של עמותת אנוש בירושלים ובתל אביב, במרכזי הצעירים של עמותת הלל וכו'.
סרפים התקיימו בחנויות של "סיפור חוזר" ברחבי הארץ. כמו כן, בהשראת בוק סרפינג, פיתח בית המדרש לציונות (מבית המכון לאסטרטגיה ציונית) אירועים חודשיים בשם "קריאה בתורות", כאשר שם הנושא קבוע מראש: ציונות.
עם הזמן, התרחבה פעילות בוק סרפינג למוסדות מארחים שונים. לדוגמה, מפגשי בוק סרפינג הפכו נוהג קבוע בכמה מסניפי הרשת "מגדלי הים התיכון" ובבתי אבות נוספים. רשת המלונות ישרוטל פרסמה ב-2018 סרפים כפעילות מומלצת לאורחי מלון, וכמה מספריות ישראל (למשל מדיטק חולון או ספריית גני תקווה) מארחים סרפים כפעילות קהילתית לבאי הספרייה. בפברואר 2019 מתוכנן להתקיים במרכז לטכנולוגיה חינוכית אירוע ייחודי של מעגלי סרף, שההשתתפות בהם תוצע לכל עובדי המרכז.
בבוק סרפינג השתתפו גם אנשי תרבות מזרמים שונים, כגון הסופרים ליאת רוטנר, יפה בן-כנען, יונתן פיין ויואב בלום, והמשוררות גילית חומסקי, ענבל אשל כהנסקי, יהודית דריגס ודפנה ערוד. אישי תרבות בולטים נוספים שהשתתפו בבוק סרפינג: בני ברבש, ענת בירן פרוסט, שפרה הורן, דן אריאלי, בועז כהן ועוד.
רוב המפגשים בישראל הם בשפה העברית, אך הדבר נתון לשינוי, ונערכו מפגשים בארץ גם בערבית, אנגלית וצרפתית.
כיום (2018) דף הפייסבוק של בוק סרפינג כולל כ-5,500 איש, וסך כל האנשים בקבוצות האזוריות הוא כ-12,000.
החל מינואר 2014 נערכו מפגשי בוק סרפינג גם במקסיקו. באפריל של אותה שנה, נערך המפגש הראשון בסיאטל. מאז נערכו מפגשי בוק סרפינג בכ-30 ערים מחוץ לישראל.
מאז קיץ 2016 קיימת עמותה, עמותת בוק סרפינג, ששמה לה למטרה להביא את בוק סרפינג, כמנהג חברתי חיובי ומקרב, לארצות רבות ולאוכלוסיות מגוונות ככל האפשר.
מפגשי יהודים-ערבים
עם מבצע צוק איתן בקיץ 2014 עלה הרעיון להשתמש במפגשים כדרך להכיר ולקרב בין אוכלוסיות שכמעט ואין ביניהן קשר למרות הקרבה הפיזית.
מהלך המפגשים
לכל אזור גאוגרפי יש רכז פעילות או "אדמין" משלו, שאחראי ליצירת איוונטים פייסבוקיים שמזמינים את הציבור להשתתף בסרפים. באיוונטים מצוין לרוב מיקום וזמן המפגש, האם יהיה לו סגנון מיוחד או נושא מרכזי ופרטים כמו נגישות, ענייני חנייה וכו'. בנוסף, יש סרפים שמתארגנים מחוץ לפייסבוק, דרך רשימות תפוצה בוואטסאפ ורשימות תפוצה בדואר האלקטרוני.
המפגש עצמו מתחיל בקריאת טקסט על ידי אחד המשתתפים שהתנדב לכך. לאחר הקריאה, מתנהל דיון שיכול להתפתח לכיוונים שונים אודות הטקסט, ולאחריו המקריא הראשון מעביר את הקריאה לאחד המשתתפים האחרים, לבחירתו, וכך הלאה.
ביום המחרת, נהוג שהמנחה מעלה את סיכום/פרוטוקול הפגישה בקבוצה בפייסבוק. המשתתפים בתגובתם מצרפים את שמות הקטעים שקראו, ורשמים מהמפגש.
חוקים וכללים
המפגשים נקבעים מראש, ולכל מפגש המשתתף מביא ומקריא טקסט שהוא משמעותי עבורו ויש לו מה לומר עליו. יש סרפים המוגדרים כבעלי נושא מסוים הידוע מראש למשתתפים. בין הנושאים שהיו: שקט, שואה, חירות, אוכל, תיאטרון, התחלות, אהבה, משפחה, הודו, יפן ועוד. לא לכל ה"סרפים" (מפגש בוק סרפינג מכונה "סרף") יש נושא. בחלקם, המשתתפים מוזמנים כאמור להביא כל טקסט שעולה על דעתם באופן חופשי ואקלקטי.
לבוק סרפינג יש כמה כללים מרכזיים שעוזרים לשמור על זהות בין המפגשים השונים ברחבי התבל:
ג'ודי ג'טסון - רוק בחלל
ג'ודי ג'טסון - רוק בחלל (באנגלית: Rockin' with Judy Jetson) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי, שהופק על ידי האנה-ברברה, כחלק מסדרת הסרטים "Hanna-Barbera Superstars 10". הסרט שודר במקור ב-18 בספטמבר 1988.