cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פוליטיקאי עצמאי
פקיסטן
בפקיסטן ישנם פוליטיקאים עצמאיים המתמודדים בבחירות. בבחירות לפרלמנט בפקיסטן בשנת 2008 נבחרו 30 פרלמנטרים עצמאים. בשנת 2011 ארבעה מועמדים זכו במושבים באספה הלאומית. בבחירות בשנת 2013 תשעה מושבים אוישו על ידי מתמודדים עצמאים.
צרפת
במאה התשע עשרה ובמחצית הראשונה של המאה העשרים, מרבית הפוליטיקאים הלאומיים הצרפתיים היו עצמאיים. החקיקה הראשונה בנושא מפלגות פוליטיות הייתה בשנת 1911, אם כי רק בשנת 1928 נדרשו חברי הפרלמנט לבחור מפלגה ורק אחרי 1945 הוקמו מפלגות פוליטיות מובנות ומבוססות על מנת לשלוט בעבודה הפרלמנטרית. אף על פי כן, נדיר למצוא כיום פוליטיקאים עצמאיים ברמה הלאומית, ולו משום שבדרך כלל עצמאים משייכים עצמם למרות הכול לקבוצה פוליטית קיימת. עצמאים ראויים לציון כוללים הם חוסה בובה אשר התמודד לנשיאות בשנת 2007, כמו גם עמנואל מקרון אשר היה פוליטיקאי עצמאי אך לקראת הבחירות אותם גם ניצח בשנת 2016, הקים מפלגה משלו.
קוסובו
אטיפטה יאהיאגה נבחר לנשיאה הראשונה כעצמאית של קוסובו בשנת 2011. היא גם הייתה לאישה המנהיגה הראשונה והעצמאית שנבחרה בכל חבל הבלקן.
קנדה
לא מעט חברי פרלמנט עצמאיים היו בפרלמנט של קנדה במאה ה-19, אך פחתו ככל שהמערכת הפוליטית בקנדה התגבשה. אף על פי כן, נותר מספר קטן של פוליטיקאים עצמאים. כיום, הבחירה בפוליטיקאי עצמאי מקובלת יותר בבחירות עירוניות ולא הארצית מכיוון שלערים רבות אין מסורת של מפלגות פוליטיות.
רוסיה
ולדימיר פוטין, הנשיא הנוכחי של רוסיה, היה יו"ר מפלגת רוסיה המאוחדת עד 26 במאי 2012, אך גם אז לא היה חבר בה, ובכך רשמית היה ועודנו עצמאי.
שוודיה
שיטת הבחירות בשוודיה מבוססת על מפלגות שמועמדות לפרלמנט, כל מפלגה צריכה לקבל 4% ומעלה מהקולות הלאומיים (או 12% באזור אחד, מה שלא קרה מעולם). לאחר הבחירה, המושב הוא אישי. חברי פרלמנט עשויים להתפטר מחברותם במפלגה, תוך שמירה על מושביהם בריקסדאג.
ברשות המבצעת, אין כל דרישה ששרים יהיו חברי פרלמנט, או אפילו שתהיה להם זיקה פוליטית. המשמעות היא, שאפילו ראש הממשלה יכול להיות עצמאי אם נבחר על ידי הריקסדאג.
אורית גמרמן
אורית גמרמן היא אשת חינוך וסופרת, העוסקת בחינוך לשוני, מחברת ספרי לימוד בנושא זה, וכן כתבה ספרים העוסקים בכוחה של המילה העברית ובשורש המילה מהיבטים פילוסופיים, רגשיים וערכיים. ספרים אלו נועדו לסייע להגברת המודעות העצמית של אנשים לקישור בין המילה העברית עצמה לבין החוויה עליה מספרת המילה, כך שיוכלו לתרום מכישוריהם לחברה הישראלית כנושאי דגל להפצת ערכים חיוביים בצורה מעשית.
ביוגרפיה
גמרמן נולדה בתל אביב ללאה (מורה) ולגיורא (אדריכל). סיימה את לימודיה בלשון עברית ב-1991 באוניברסיטת תל אביב, את עבודת הדוקטורט שלה במִנהל חינוכי כתבה בהדרכת יזהר אופלטקה מהחוג למדיניות וניהול בחינוך באוניברסיטת תל אביב ולמדה יהדות אצל הרב רנה יצחק הכהן. בעבר הייתה ממונה על אשכול העברית במחלקת החינוך בעיריית תל אביב, ב-2008 פיקחה על המחצית השלישית בתחום הלשון העברית, תוכנית ארצית של משרד החינוך המכוונת לסגירת פערים, לעידוד מיצוי היכולות של התלמידים, לחיזוק תחושת המסוגלות שלהם ובעיקר לאפשר לתלמידים להשלים את תעודת הבגרות בטרם עזיבתם את מערכת החינוך העל יסודית. חינכה - ובמשך שנים רבות גם ריכזה את מקצוע לשון העברית בתיכון "אליאנס" תל אביב. כתבה בירחון ארגון המורים "קשר עין" את פינת הלשון "ערכהּ של מילה", ואת הטור 'מילה טובה' בירחון 'חיים אחרים'. החל מ-1997 פרסמה ספרי לימוד וספרים העוסקים בכוחה של המילה העברית. כיום מתגוררת בכפר סבא, נשואה, אֵם לשתי בנות וסבתא לנכדה ולנכד.
רעיונותיה
בתחום החינוכי: גמרמן מקדמת רעיונות הקשורים להוראה, מעבר להיבט התוכני-מקצועי, וממליצה להבליט את הפן הרגשי במקצוע ההוראה. זאת, בדומה להוגים עכשוויים בתחום הארגון והחינוך, המסבים את תשומת-הלב לעובדה שמקומות עבודה, ובהם בית-הספר, הם זירה שמעורבים בה רגשות רבים.
על פי גמרמן, מקצוע ההוראה ה"ישן" מתבסס בין השאר על שלוש סברות:
גמרמן מאתגרת את ההנחות הללו, ומציעה: בתחום הלשוני: גמרמן סבורה כי המילים בהן האדם משתמש יוצרות מציאות. לפיכך, היא מציעה בכתביה להיות מודעים לכוחן ולהשתמש בהן בתבונה. העברית מעבירה באמצעות שורש המילה את מהות החוויה עצמה – על כן, ראוי, לדוגמה, לקדם שימוש במילים חיוביות כמו "שלום" מהשורש של"ם המעיד על שלמות; ולנקות מהמילון החווייתי של כל אדם מילים שליליות, כמו "תחרות" ששורשה חר"ה מלמד על הכעס השלילי שהיא מזמנת.
בתחום התורני: כיום מפיצה את שלמדה מרבהּ, המקובל יצחק הכהן, באתר "נשים וגאולה", ובו תובנות עמוקות של התורה. למשל, מדוע ראוי ללמוד את התורה ברבדיה העמוקים, מה הקשר בין הנסתר למצוי? מה עומקן של מצוות שהרמב"ם כינה אותן "בלתי רציונליות", מדוע הן כן רציונליות כאשר מבינים את תורת הסוד. למעשה, הבנת התורה וסמליה, כפי שנמסרה למשה רבנו בסיני משמים. במקביל עוסקת בכתיבת הספר "אחרי הגאולה".
יו הר
יו הר (באנגלית: Hugh Herr; נולד ב-25 באוקטובר 1964) הוא מטפס סלעים, מהנדס וביופיזיקאי אמריקאי.
ראשית חייו
הר הוא הצעיר מבין חמישה אחים למשפחה מנוניטית מלנקסטר, פנסילבניה. הוא היה מטפס הרים עוד מצעירותו. עד גיל שמונה טיפס לגובה 3.5 ק"מ בהר טמפל בהרי הרוקי הקנדיים. בגיל 17 הוכר כאחד המטפסים הטובים ביותר בארצות הברית.
בינואר 1982, לאחר שטיפס במסלול קרח קשה בגיא הנטינגטון על הר וושינגטון בניו המפשייר, הר וחברו המטפס ג'ף באצר (Batzer) נקלעו לבליזארד ואיבדו את חוש ההתמצאות. הם ירדו למפרץ הגדול (Great Gulf) שבו שהו שלושה לילות בטמפרטורה של 29 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. עד שחולצו סבלו מכוויות קור קשות. היה צורך לקטוע את שתי רגליו של הר מתחת לברכיים. בן לווייתו איבד את תחתית רגלו השמאלית, את בהונות רגלו הימנית ואת אצבעות ידו השמאלית. במהלך ניסיון החילוץ נהרג המתנדב אלברט דו (Dow) במפולת שלגים.
חיים אישיים
ליו הר יש שתי בנות, אלכסנדרה וסייג'. בהנחייתה והדרכתה של אמם, הסופרת פטרישיה אליס הר, שתי הבנות הן מטיילות בעלות השגים. הישגי הטיולים הראשונים של אלכס מתוארים בספר הזיכרונות של פטרישיה, Up: A Mother and Daughter's Peakbagging Adventure (Broadway Books, אפריל 2012).
חינוך
לאחר קריירת הטיפוס שלו, קיבל הר תואר ראשון בפיזיקה בקולג' המקומי שלו, אוניברסיטת מילרסוויל, ותואר שני בהנדסת מכונות ב-MIT, ולאחר מכן תואר דוקטור בביופיזיקה מאוניברסיטת הרווארד.
קריירה
בעודו עובד על פוסט דוקטורט ב-MIT בנושא מכשירים ביו-רפואיים, הר החל לעבוד על תותבות ואורתוזות מתקדמות לרגליים, מכשירים שמחקים את הפונקציונליות של הרגל האנושית.
הר הוא פרופסור במעבדת המדיה של MIT, שם הוא מנהל את קבוצת המחקר "ביומכאטרוניקה" ומנהל שותף במרכז MIT לביוניקה קיצונית. הוא מתמקד בפיתוח מערכות רובוטיות לבישות המשרתות את הגברת היכולת הפיזית האנושית. רוב מה שהוא מעצב לא נועד לשימושו, אלא לאחרים שהוא יכול להתייחס לקשייהם על רקע מצבו וניסיונו.
הר פרסם למעלה מ-120 מאמרים שעברו ביקורת עמיתים בתחום מדעי השיקום והוא בעל (או מחזיק שותף) יותר מ-100 פטנטים הקשורים למכשירי עזר, כולל לברך מלאכותית הנשלטת על ידי מחשב, (שם מסחרי - Rheo Knee), אורתוזיס קרסול-רגל פעיל, ותותבת קרסול-רגל מופעלת הראשונה בעולם.
מכשירים אלה מקדמים תחום מתפתח של הנדסה המיישמת עקרונות של ביומכניקה ובקרה עצבית כדי להנחות את העיצובים של מכשירי שיקום וחיזוק אנושיים. המטרה היא לשקם אנשים שעברו קטיעת גפיים או שסבלו מפתולוגיה, וכן להגביר את היכולת הגופנית האנושית עבור אנשים עם פיזיולוגיה רגילה.
הברך הנשלטת על ידי מחשב, המצוידת במיקרו-מעבד החש ללא הרף את מיקום המפרק ואת העומסים המופעלים על הגפה, זכתה להיכלל ברשימה של עשר ההמצאות המובילות בקטגוריית הבריאות על ידי מגזין TIME בשנת 2004. תותבת הקרסול הרובוטית, המחקה את פעולתו של קרסול רגל ביולוגי ולראשונה מספקת לקטועים הליכה טבעית, זכתה להיכלל באותה רשימה של עשרת המובילים של TIME בשנת 2007. בשנת 2007, הוענק להר פרס היינץ השנתי ה-13 לטכנולוגיה, כלכלה ותעסוקה. הוא חתן פרס המנהיגות של מכניקה פורצת דרך (2005).
הר היה חבר בצוות של שבעה מומחים לביומכניקה ופיזיולוגיה משש אוניברסיטאות שביצעו מחקר על המכניקה של להבי הריצה של אוסקר פיסטוריוס. האתלט הדרום אפריקאי הוא קטוע רגליים ונאסר עליו, על ידי איגוד האתלטיקה הבינלאומי (IAAF), לרוץ בתחרויות, שכן מחקר קודם הראה שהלהבים העניקו לו יתרון תחרותי. חלק מהתוצאות הללו הוצגו לבית המשפט לבוררות לספורט (CAS) בלוזאן במאי 2008 על ידי הר ועמיתו רוג'ר קראם, מה שהביא לביטול האיסור. כך התאפשר לפיסטוריוס להפוך לרץ הנכה הראשון שרץ מול ספורטאים כשירים באירוע אולימפי. ממצאי הניסויים של הצוות פורסמו בגיליון 18 ביוני 2009 של Journal of Applied Physiology.
הר הופיע ב-25 במרץ 2012 בסי-אן-אן בתוכנית The Next List.
דיסלדורף (הוקי קרח)
דיסלרודף (בגרמנית: Düsseldorfer EG) הוא מועדון הוקי קרח מהעיר דיסלדורף שבגרמניה. המועדון נוסד בשנת 1935 וזכה 8 פעמים באליפות הליגה.
המועדון משתתף במשחקי הליגה בשנת 1935. מסיבות כלכליות בשנת 1998 המועדון ירד לליגת משנה, אך כעבור שנה חזר לליגה הבכירה של גרמניה. מאז שנת 2006 הוא משחק באולם חדש שמאפשר הכנסת 13,400 אוהדים למשחקי הקבוצה.
במרוצת השנים המועדון זכה 8 פעמים באליפות הליגה, אומנם בפעם האחרונה בשנת 1996. בשנת 2006 הקבוצה זכתה במקום השני ובאותה עונה היא זכתה בגביע.
בשנים 1984-1995 במדי הקבוצה שיחק כריס ואלנטיין בקנדה, בתקופה זו הוא כבש את השער 365 פעמיים (הסקוקר הגדול של הקבוצה בכל הזמנים).
בין כוכבי הקבוצה בשנים 2008-2012 היה אוון קאופמן, נצר למשפחה יהודית גרמנית שגדל בארצות הברית.
ניקולאוס הקדוש
ניקולאוס הקדוש (יוונית: Άγιος Νικόλαος, סביבות 270- 345) הוא קדוש נוצרי חשוב שכיהן כבישוף בעיר מירה (בליקיה, חלק מטורקיה של ימינו) ולעיתים מכונה "ניקולאוס ממירה". בשל הניסים הרבים המיוחסים לו, הוא ידוע גם כ"ניקולאוס עושה הנפלאות". הוא ידוע גם כנותן מתנות בסתר, למשל הטמנת מטבעות בנעליים, והוא המקור לדמות הפולקלורית "סנטה קלאוס". ב-1087 הועברו שרידיו לבארי בדרום באיטליה לאחר שנחטפו מקברו המקורי במירה, והוא ידוע לפיכך גם כ"ניקולאוס מבארי".
ניקולאוס עושה הנסים או מעניק המתנות
האגדה העיקרית והעתיקה ביותר עליו היא על מילוי ארנקים בכסף עבור שלוש בנות עניות והשלכתם אל תוך בית אמן, באישון ליל. אגדה אחרת כנראה מאוחרת יותר מספרת על החייאת שלשה ילדים או עניים, שנרצחו ועמדו להכין מבשרם או מדמם אוכל או מרק. הוא השתתף בוועידת ניקאה הראשונה (שם, לפי סיפור מפורסם שאין ביטחון בנכונותו, הכה באגרוף את הבישוף אריוס) ונמנה עם תומכי האורתודוקסיה. הוא היה צם בימי חמישי, ופיוטים נאמרים לזכרו בכנסיות שונות ביום זה בשבוע.
תאריכי לידתו ומותו אינם מתועדים. מקובל כי נולד ב-270 לספירה (אך יש הטוענים כי נולד בין שנה זו לבין 286), וכי מת ב-6 בדצמבר 345 (אך יש הטוענים כי מת ב-326, 351 או 365).
ניקולאוס כקדוש ימי
מירה הייתה עיר נמל חשובה. האגדה מספרת על בעל ספינה מאשקלון שהגיע למירה לצורך מסחרו וביקש שבישוף העיר, ניקולאוס (ככל הנראה ניקולאוס אחר) יתלווה אליו ויתפלל כדי שמסעו בים יצליח. ניקולאוס נעתר והמסע עבר בהצלחה. בדרכו חזרה, סירב בעל הספינה לעגון במירה, כיוון שנהנה מרוח גבית טובה שיכלה לקחתו עד לרודוס. ניקולאוס התפלל ובים התחוללה סערה. בעל הספינה הסכים להוריד את ניקולאוס במירה וזה העניק לו ים שקט ורוח טובה להמשך מסעו. כך הפך ניקולאוס לפטרון יורדי הים. דמותו השתלבה עם דמות הקדוש הקדום יותר לדמות אחת.
מירה הייתה לנמל חשוב עבור עולה רגל לירושלים והצליינים, שביקשו להנות מחסותו של הפטרון, לקחו עמם בספינותיהם איקונין בדמותו שתגן עליהם במהלך המסע. במאה האחת עשרה התגלו עצמותיו של ניקולאוס בעיר בארי שבדרום איטליה, אף היא נמל עולי רגל חשוב. גרסה אחרת טוענת כי ב-1204, במסגרת מסע הצלב הרביעי שדדו הונציאנים את עצמותיו של ניקולאוס ולקחו אותן עמם לוונציה.
יורדי הים העבירו את מסורת ניקולאוס הרחק מעבר לאגן הים התיכון.
שמו והקשר בין ניקולאוס לסנטה קלאוס
מקור שמו מיוונית: νικη ניקה - ניצחון, ו-λαος לאוס - העם. כלומר "ניצחון העם". בשפות שונות הוא מכונה "Nicholas" (אנגלית), ניקולא (Nicolas בצרפתית, نقولا בערבית), ניקולאי (רוסית ושפות סלאביות שונות), מיקולאש (Mikuláš בהונגרית, צ'כית, סלובקית), וניקלאס (בחלק מן השפות הנורדיות).
בתרבויות בנלוקס, גרמניה ואחרות הוא נחשב לקדוש אשר מעניק לילדים מתנות ביום חגו (ה-6 בדצמבר) לפני חג המולד, בתור "ניקולאוס הקדוש". ביום חגו מותירים הילדים את נעליים או גרביהם מחוץ לדלת חדרם (או ביתם) בתקווה למציאת מתנות (מטבעות שוקולד, ממתקים, צעצועים קטנים) בתוכם. שמו של ניקולאוס "התגלגל" בעקבות הגירה של נושאי המסורת הזו לעמים שונים והשם התגלגל גם לתרבויות אחרות. בגלגוליו השם שונה ולעיתים עוות. בבלגיה הוא נקרא קליסשן (Kleeschen), קיצור של קליס, כעיוות לכינוי הפורמלי בשפה זו "Hellegen Niklos" (הלגן ניקלוס - ניקלוס הקדוש), ובהולנדית כונה ככינוי חיבה "Sinterklaas" - סינטרקלאס, כלומר הקדוש קלאס. נראה שבארצות הברית השם התגלגל מהכינוי ההולנדי ל"סנטה קלאוס" - הידוע כיום, והוא הפך לדמות סב חביב, המעניקה מתנות ביום חג המולד (25 בדצמבר) עצמו.
גאומטריה ביוון העתיקה
תולדות הגאומטריה ביוון העתיקה התגלו מעותקים של טקסטים מתמטיים העוסקים בגאומטריה, שנכתבו במקור בין השנים 624–200 לפנה"ס ביוון העתיקה. מפתחי התחום הנודעים והמשפיעים ביותר מאותה תקופה הם תאלס, פיתגורס, אפולוניוס, אוקלידס וארכימדס. עבודתם המתמטית־גאומטרית של חמשת המתמטיקאים הובילה להתהוות התחום והניחה את התשתיות לתחומים נוספים כמו הנדסה, פיזיקה ואסטרונומיה.
ליוונים מיוחסת התרומה המשמעותית ביותר לתחום עד זמנם, משום שהם שקבעו לראשונה כי יש לבססו על אקסיומות, ועיגנו את רעיון ההוכחה המתמטית הריגורוזית והסדורה כתנאי הכרחי לתקפות המשפטים שמפותחים על גביהן.
תאלס - 624-546 לפנה"ס
תאלס היה פילוסוף ומתמטיקאי יווני שחי בין השנים 624 לפנה"ס ו-546 לפנה"ס. על אף שהוכחותיו המקוריות של תאלס לא שרדו, מוכרות מספר בעיות שפתר. הבעיה הראשונה שפתר הייתה בעיית מדידת מרחקה של ספינה מחוף הים על ידי שימוש במשפט צלע-זווית-צלע לחפיפת משולשים. הבעיה השנייה שפתר הייתה מדידת גובה הפירמידות שבמצרים באמצעים הנדסיים, באמצעות מדידת אורך צל הפירמידה והשוואתו לאורך הצל של מקל שאורכו ידוע.
תאלס פיתח משפט גאומטרי העוסק בדמיון משולשים אשר נקרא משפט תאלס, שכלל שתי הרחבות. בנוסף, הוא הוכיח שזוויות הבסיס במשולש שווה-שוקיים שוות. תרומה נוספת לגאומטריה הייתה העיסוק בשוויון זוויות והקביעה שכל הזוויות האנכיות שוות זו לזו. תאלס הוכיח ששוויון זוויות הוא תכונה רפלקסיבית. כמו כן, הוא הוכיח שכל קוטר של מעגל חוצה את המעגל לשני חלקים שווי שטח.
פיתגורס - 572-497 לפנה"ס
פיתגורס חי בין השנים 572 לפנה"ס ו-497 לפנה"ס. במהלך חייו נאספו סביב פיתגורס תלמידים שנקראו "הפיתגוראים". הפיתגוראים נחשבו לקבוצה דתית אשר יצרו אסכולה פילוסופית והאמינו כי המספרים הם הבסיס לכל. בנוסף, האמינו הפיתגוראים כי לכל אובייקט ביקום יש מספר ייחודי המתאר אותו. מכיוון שהפיתגוראים האמינו שהמספרים הם הבסיס ליקום, הם האמינו כי ניתן למדוד הכול, כולל אורכים. כדי למדוד אורכים, נדרשת מידה מסוימת. לכן, הפיתגוראים הגדירו "מידה" שבעזרתה ניתן למדוד הכל כיחידה אשר אינה ניתנת לחלוקה. הפיתגוראים הניחו כי ניתן למצוא מידה משותפת לצלע הריבוע ולאלכסון הריבוע. כלומר שצריכה להיות יחידת אורך (מספר טבעי) הנכנסת n פעמים באלכסון וm פעמים בצלע. הפיתגוראים גילו שהטענה שגויה, והסיקו כי צלע ואלכסון הריבוע הם גדלים חסרי מידה משותפת (incommensurable magnitude). בשפה המודרנית, התוצאה שקולה לכך ש-\sqrt{2} הוא מספר אי רציונלי. בכתיבה מתמטית, אם נתבונן במשולש שווה-שוקיים וישר-זווית שאורך השוק שלו הוא a, נקבל ממשפט פיתגורס כלומר  והמשמעות היא שאין מספרים טבעיים n,k,m כך ש a=nk וגם c=mk.
בנוסף, איננו יודעים כיצד הפיתגוראים גילו תגלית זו, אך לפי אריסטו אנו יודעים כי הפיתגוראים פעלו בשיטה הבאה: "כך, למשל, מוכיחים את אי קיומה של מידה משותפת בין הצלע לאלכסון, על ידי כך שמניחים את המידה המשותפת ומוכיחים שהמספרים האי-זוגיים הופכים לזוגיים".
ההוכחה המקובלת כיום היא להניח בשלילה כי \sqrt{2} הוא מספר רציונלי ולהגיע לסתירה. ההוכחה מתחילה בהנחה שהשורש של 2 הוא רציונלי, ולכן ניתן לכתוב כאשר ל-p,q אין גורמים משותפים. מכאן מסיקים ש-p=\sqrt{2}q ומקבלים ש-p^2=2q^2, לכן p^2 הוא זוגי ו-p הוא זוגי, משמע p=2k. מכאן 4k^2=2q^2 ולכן 2k^2=q^2 ולכן q^2 זוגי ולכן גם q זוגי וגם p זוגי בסתירה לכך ש ל-p,q אין גורמים משותפים.
ישנם היסטוריונים שטוענים כי זה אכן מה שהפיתגוראים עשו, אולם בבחינה ביקורתית היסטורית עולות שתי בעיות. הבעיה הראשונה היא שאין סימוכין טקסטואליים לכך – אין טקסט במתמטיקה היוונית המראה כי זו אכן הייתה דרך ההוכחה. הבעיה השנייה היא שסגנון ההוכחה הזה לא מקובל במתמטיקה היוונית. במתמטיקה היוונית לא היו משוואות, לא הייתה העברת אגפים, ולא היה מקובל לסמן משתנים באותיות.
כתוצאה מהבעיות הוצעה אינטרפרטציה חלופית להוכחה, שמתאימה לסוג המתמטיקה שבו השתמשו היוונים, אולם אין סימוכין טקסטואליים המראים שזו אכן הייתה דרך ההוכחה. ההוכחה מתחילה בהנחה ש-DH ו-BD הם גדלים בעלי מידה משותפת, ולכן השטח של AGFE הוא פעמיים השטח של DBHI, ומכאן ש-AGFE הוא מספר זוגי. כמו כן, מתקיים ש-AG=DH. צלע זו מייצגת מספר זוגי ולכן הריבוע AGFE הוא כפולה של 4. אבל DBHI שטחו חצי מריבוע AGFE, אז שטחו הוא כפולה של 2 ולכן DBHI זוגי. מכאן הצלע BD חייבת להיות זוגית. אבל זו סתירה להנחת היסוד ש-DH או BD אי זוגי ולכן שני הישרים חסרי מידה משותפת.קורט פון פריץ, היסטוריון גרמני בן המאה ה-20, נתן השערה לדרך שבה הפיתגוראים גילו את הגדלים חסרי מידה משותפת. ההשערה מסתמכת על אלגוריתם אוקלידס כדי למצוא את המכנה המשותף הגדול ביותר בין שני גדלים A,B ומניחה שהאלגוריתם תמיד עובד עבור מספרים טבעיים. כמו כן, ההשערה מסתמכת על "חתך הזהב" - בהינתן גודל מסוים, ניתן לחתוך את הגודל כך שהגודל יהיה הממוצע הגאומטרי בין B ל-A+B כלומר, השקול ל-. פון פריץ טען כי סביר שהמתמטיקאים היוונים הניחו שהיחס בין צלע מחומש לבין אלכסון המחומש הוא גודל בעל מידה משותפת. לכן, בהינתן מחומש ניתן להראות את הדברים הבאים: CB הוא חתך הזהב של AB. כמו כן, BC=BD, ומכאן מסיקים ש-AD הוא חתך זהב של AE ואז DE הוא חתך הזהב של DF. כלומר מביצוע של תהליך אינסופי כזה ניתן להסיק שאין מידה משותפת בין צלע המחומש לאלכסון שלו.
אוקלידס - 365-275 לפנה"ס
אוקלידס היה מתמטיקאי שחי בין השנים 365 לפנה"ס ו-275 לפנה"ס. אוקלידס נחשב לאבי הגאומטריה. הוא פרסם ספר בשם "היסודות" או "האלמנטים של אוקלידס" המורכב מ-13 כרכים. כרכים 1–6 ו-10–13 עוסקים בגאומטריה וכרכים 7–9 עוסקים באריתמטיקה.
ספרו הראשון של האלמנטים של אוקלידס
בספרו הראשון בנה אוקלידס את יסודות הגאומטריה, והוא נפתח ברשימה של עשרים ושלוש הגדרות המהוות בסיס לגאומטריה כולה. אוקלידס ממשיך על ידי הנחת עשר אקסיומות שחמש מהן אקסיומות גאומטריות וחמש הן דעות מקובלות. לאחר שאוקלידס ניסח את האקסיומות ואת הדעות המקובלות, הוא הוכיח טענות אשר מתבססות זו על גבי קודמתה, ולבסוף הוא הוכיח את משפט פיתגורס בהתבסס על הטענות שהוכיח לאורך הספר.
אוקלידס מגדיר, לדוגמה:
חמש האקסיומות שהניח אוקלידס בספר:
חמש הדעות המקובלות שהתבסס עליהן לאורך הספר:
בספרו הראשון של אוקלידיס יש 48 הוכחות, כאשר הוכחה מספר 47 היא הוכחה למשפט פיתגורס והוכחה מספר 48 היא משפט פיתגורס ההפוך.
ספרו השני של האלמנטים של אוקלידס
בספרו השני אוקלידס בונה את יסודות תחום האלגברה הגאומטרית, כלומר מסביר ומדגים הוכחת זהויות אלגבריות באמצעים גאומטרים. ספרו השני מכיל שתי הגדרות:
כמו כן, מופיעים בספר ארבעה עשר משפטים שכולם עוסקים באלגברה גאומטרית. לדוגמה, המשפט הראשון בספר קובע שאם קו ישר נחתך באופן אקראי, המלבן המוכל על ידי השלם ואחד מהקטעים שווה למלבן המוכל על ידי הקטעים והריבוע על הקטע לעיל, כלומר מתקיים ש-.
ספרו השלישי של האלמנטים של אוקלידס
בספרו השלישי של אוקלידס בונה את יסודות הגאומטריה במישור המכילה מעגלים, כלומר בספר ניתנת הוכחות המתבססות במלואן על תכונות המעגל. ספרו השלישי מכיל אחת עשרה הגדרות ושלושים ושבע טענות.
חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט
חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט הוא ספרו של יגאל מוסינזון שהיה הספר הראשון בסדרת חסמבה שמנתה לבסוף 44 ספרים.
רקע
הספר יצא לאור בצורת סיפור בהמשכים בשנת 1949 בשבועון משמר לילדים, ובשנת 1950 יצא לאור בהוצאת נ' טברסקי כספר. במהלך השנים יצא הספר לאור במהדורות נוספות. בשנות השבעים יצאו מספר מהדורות של הספר בהוצאת רמדור. בשנת 2001 יצאה מהדורה בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ובשנת 2010 יצאה מהדורה בהוצאת ידיעות אחרונות ספרי חמד.
גאומטריה ביוון העתיקה
ספרו החמישי של האלמנטים של אוקלידס
בספרו החמישי אוקלידס עוסק בפרופורציות בין קטעים. ספר זה מכיל שמונה עשרה הגדרות ועשרים וחמש טענות.
חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט
רקע
הספר קבע את הפורמט בו נכתבו ספרי חסמבה הבאים, והוא כולל את כל האלמנטים שיימצאו בספרים - קריאת הקרב "חסמבה! חסמבה! חסמבה!", "המערה החשמלית" בה פועלים הנערים בהחבא, שם החבורה "חבורת סוד מוחלט בהחלט", ואפיוני דמויות הגיבורים. את הספר אייר שמואל כץ.
גאומטריה ביוון העתיקה
ספרו החמישי של האלמנטים של אוקלידס
הספר החמישי עוסק בתורת הפרופורציה המיוחסת בדרך כלל לאאודוקסוס מקנידוס. החידוש של הספר החמישי הוא בכך שהוא מציע תיאוריה המתמודדת עם גדלים לא רציונליים, שהיו עד אז מחסום משמעותי עבור המתמטיקאים היוונים.
חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט
רקע
הספר הועלה כמחזה בשנת 1952 בתיאטרון "בימתנו" תיאטרון ילדים שפעל לצד תיאטרון האוהל.
גאומטריה ביוון העתיקה
ספרו השישי של האלמנטים של אוקלידס
בספרו השישי, אוקלידס עוסק בדמיון צורות ובמציאת יחסים בין צורות דומות. למשל, היחס בין שטחי משולשים דומים הוא יחס ריבועי. כמן כן, אוקלידס קובע בספרו שדמיון של צורות הבנויות מקווים ישרים הוא תכונה טרנזיטיבית. כלומר אם מתקיים אז נוכל להסיק ש-.
חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט
עלילה
עלילת הספר מספרת את סיפורם של ילדים מתל אביב, בהנהגת ירון זהבי נער על סף גיל ההתבגרות ובנו של המסגר שמעון זהבי, הפעיל בהגנה. זהבי, וידידו עוזי שחורי, המכונה "עוזי הרזה" אוספים חבורת ילדים וילדות בני גילם - תמר סגנית המפקד, דני הישנוני, שולמית החובשת, אהוד השמן, רפאל כדורי, משה ירחמיאל הממושקף ומנשה התימני, ומצרפים אותם לפעילות כנגד שלטונות המנדט הבריטי. החבורה מנסה למנוע מג'ק סמית הבלש הבריטי המכונה "החיפושית האדומה" למצוא מחסן נשק של ההגנה, ומאוחר יותר משחררת את המפקד ירמיהו, איש ההגנה, מכלאו, ואף כולאת את סמית'.
גאומטריה ביוון העתיקה
ספרו השישי של האלמנטים של אוקלידס
הספר השישי של אוקלידס עוסק בתכנים אשר דומים באופיין לספר החמישי, אך ההתייחסות אליהן היא באופן גאומטרי. ספר זה מכיל שלוש הגדרות ושלושים ושלוש טענות.
חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט
עלילה
עלילת משנה מספרת את סיפורו של הנער העני אליהו חרמון, המפגין כישורי שחיה, ובשל כך מצרף אותו ירון זהבי לחבורה. אליהו חרמון נהרג כשהוא נושא עמו מסר חשוב מאוניית מעפילים המתקרבת אל החוף בסערה, וטובע בדרכו אל החוף.
גאומטריה ביוון העתיקה
ספרו השישי של האלמנטים של אוקלידס
המשפט ה-13 בספר עוסק במציאת ישר המתאר את הממוצע הגאומטרי של שני ישרים נתונים. יהיו AB,BC שני קווים ישרים, ויש לבנות ישר אשר מייצג את הממוצע הגאומטרי שלהם כלומר ישר באורך. ההוכחה כוללת בניות גאומטריות:
ספרו השנים עשר של האלמנטים של אוקלידס
בספרו השנים עשר אוקלידס עוסק ביחסים בין גופים תלת ממדיים, וביחס השטחים בין גופים תלת ממדים. בספר אין הגדרות ויש בו שמונה עשרה טענות.
המשפט הראשון בספר קובע כי יחס השטחים בין מצולעים שחסומים במעגל הוא יחס ריבוע הקטרים. ההוכחה למשפט נמצאת בספרו:
ספרו השלושה עשר של האלמנטים של אוקלידס
בספרו השלושה עשר עוסק אוקלידס בגופים אפלטוניים. בספר אין הגדרות, ומופיעות שמונה עשרה טענות. חמשת הגופים הרגולריים: הקובייה, הטטרהדרון (פירמידה), האוקטהדרון, האיקוסהדרון והדודקהדרון התגלו ככל הנראה על ידי הפיתגוראים. גופים אלו נקראים גופים "אפלטוניים" מכיוון שהם מופעים בדיאלוג המפורסם של אפלטון ששמו טימאיוס. כמו כן, מרבית המשפטים בספר מיוחסים לתאטטוס מאתונה.
אוקלידס מסיים את הספר בהוכחה כי פרט לחמשת הגופים האפלטוניים אין עוד גוף שניתן לבנותו בתוך צורה שוות צלעות ושוות זוויות. לטענה זו ניתנת הוכחה ארוכה בספר וניתן להוכיח אותה בצורה מודרנית ישירה בעזרת משפט הקוסינוסים ולקבל:.
ארכימדס - 287-212 לפנה"ס
ארכימדס היה מתמטיקאי יווני שחי בין השנים 287 לפנה"ס ו-212 לפנה"ס. במהלך חייו ארכימדס פיתח שיטות ורעיונות מתמטיים בולטים שבניהם: חוק ארכימדס, שיטת המיצוי וחישוב טורים אינסופיים באופן גאומטרי. ארכימדס עסק לראשונה בחוק המנוף בספרו "מישורים בשיווי משקל". בספר זה יש שבע אקסיומות וחמישה עשר משפטים.
האקסיומות בספרו עוסקות ביחס בין גדלים המאוזנים זה ביחס לזה. בין היתר, ניתן למצוא בספר אקסיומות הקובעות כי גדלים שווים מתאזנים במרחקים שווים מנקודת המשען, גדלים שווים במרחקים שונים אינם מתאזנים, והגדול המרוחק ביותר יטה את קצה המנוף כלפי מטה. אקסיומה נוספת קובעת שאם במצב של שני גדלים מאוזנים מוסיפים דבר-מה לאחד הגדלים, האיזון מופר, וקצה המנוף יטה לכיוון המשקל שהוסף. כמו כן, אם במצב של שני גדלים מאוזנים מורידים דבר-מה מאחד הגדלים, האיזון מופר. הגודל שממנו לא נלקח הדבר יטה כלפי מטה.
בעזרת שיטת ההוכחה הזו ניתן להוכיח גם את הטענות הבאות:
אפולוניוס - 250-175 לפנה"ס
אפולוניוס חי בין השנים 250 לפנה"ס ו-175 לפנה"ס בפרגה שביוון. תחום עיסוקו המרכזי של אפולוניוס בגאומטריה היה חתכי חרוט. אפולוניוס פרסם שמונה ספרים אשר עוסקים בחתכי חרוט. ספרים 1–4 השתמרו ביוונית, ספרים 5–7 השתמרו בערבית והספר השמיני אבד.
המושג של "חתכי חרוט" היה ידוע עוד לפני אפולוניוס, וגם ארכימדס הכיר את המושג. בנוסף, בבעיית הכפלת הקובייה, היפוקרטס צמצם את הבעיה למציאת יחסים בין x,y ל-a,2a כך ש. בכתיבה מודרנית, מערכת המשוואות שהתייחס אליה,, מייצגת פרבולה והיפרבולה עובדה שעשויה להצביע על כך שהוא הכיר את המושג "חתכי חרוט".
בספריו, אפולוניוס עוסק בתכונות היסודיות של החתכי החרוט, ביצירת החתכים (מעגל, אליפסה, פרבולה והיפרבולה), ובתכונות יסודיות של קטרים ומשיקים. ספרים נוספים שכתב מתמקדים בתכונות היסודיות של החתכים, של משיקים ושל אסימפטוטות, במציאת מקום גאומטרי, במשמעות של קונפיגורציה גאומטרית בבעיות מינימום ומקסימום בגאומטריה ובאיזומטריות של חתכי חרוט. לבסוף עוסק אפולוניוס בייצוג של חתכי חרוט בעזרת מערכת קואורדינטות.
ההגדרות המובאות בספריו של אפולוניוס הן מורכבות מאוד. לדוגמה, ההגדרה הראשונה בספרו הראשון - "אם מחברים באמצעות קו ישר נקודה להיקף של מעגל נתון, שאיננו במישור אחד עם הנקודה, והקו מוארך בשני הכיוונים, ואם הנקודה נותרת קבועה והקו הישר מסתובב סביב המעגל וחוזר לנקודת ההתחלה, אזי המשטח שנוצר, אשר מורכב משני חלקים שניצבים זה מול זה וגדלים ללא הגבלה ככל שהקו גדל ללא הגבלה, ייקרא משטח חרוטי, והנקודה תיקרא קדקוד, והקו הישר המחבר את מרכז המעגל והקדקוד ייקרא ציר".
בעיות שאפולוניוס פתר באמצעות חתכי חרוט
דוגמה ראשונה: יהא חרוט בעל קדקוד A ובסיס BC, ויהא החרוט חתוך דרך הציר כדי ליצור חתך משולש ABC(משולש הציר). בנוסף, יהא החרוט חתוך גם על ידי מישור שני ZDHE, כך שהישר DE, המשותף לו ולמישור הבסיס, ניצב לישר BC, המשותף למשולש הציר ולבסיס (או ל-BC מאורך).
אזי, אם M היא נקודה כלשהי על חתך החרוט MZO, ומ-M נמתח ישר MLO, המקביל ל-DE, הרי ש MLO יפגוש את הישר ZH (המונח על המישור ZDHE), ואם הישר MLO נמשך עד O בצד השני של החתך, הרי ש-ZH חוצה את MLO.
מכאן ש-ZH הוא קוטר של החתך. דוגמה שנייה: אם C היא נקודה על הפרבולה CET, והמיתר CDT נחצה על ידי הקוטר EB (לא בהכרח בניצב לו), ואם מאריכים את הקוטר עד A, כאשר AE=ED, אזי הישר AC משיק לפרבולה ב-C.
הוכחה:
לפי הטענה החמישית בספר השני של האלמנטים של אוקלידס, ידוע ש- כלומר ומתקיים שיווין רק כאשר a=b. ובמקרה המדובר, AE=DE ולכן 4DE*EA=AD^2 אבל AE<BE ולכן 4BE*EA<AB^2 ומתקבלת סתירה.
שימושים של הגאומטריה ביוון העתיקה
ביוון העתיקה, הגאומטריה לא נלמדה רק בגלל היישומים הפרקטים שלה, אלא גם עקב החשיבות הפילוסופית שהיוונים יחסו לה. היוונים ראו בגאומטריה כלי אשר באמצעותו ניתן להבין את המתרחש ביקום.
הכללים הגאומטרים שגילו ביוון העתיקה השפיעו על תחומים אחרים, למשל על תחום הקרטוגרפיה - גאומטריה היה הכלי המרכזי של היוונים במיפוי הקרקע והשטח. מדידה מדויקת של השטח שיחקה תפקיד מרכזי ביוון העתיקה, מחקלאות ועד לתכנון מבנים. המהנדסים היוונים השתמשו בגאומטריה כדי למדוד זוויות ושטחים.
גם האדריכלים התבססו על הגאומטריה היוונית במקצועם. היוונים היו ידועים בהישגיהם הארכיטקטים שהיה בהם שימוש נרחב בגאומטריה. מבנה הפרתנון התבסס על יחס גאומטרי - יחס הזהב.
בנוסף לכך, הגאומטריה שיחקה תפקיד מרכזי גם בתחום האסטרונומיה והקוסמולוגיה. אסטרונומים יוונים חקרו את תנועותיהם של גרמי השמיים ופיתחו תיאוריות על היקום. בעזרת הגאומטריה הם יכלו למפות את תנועת הכוכבים ולחזות אירועים אסטרונומים. כך למשל תאלס חזה את ליקוי החמה שהתרחש ב-585 לפנה"ס.
הגאומטריה היוונית מול הגאומטריה המודרנית
הגאומטריה שנמצאת בשימוש כיום התפתחה באופן משמעותי ביחס לגאומטריה היוונית, הן בהיקף המושגים, והן בתיאוריות החדשות שפותחו. ביוון העתיקה הגאומטריה המרכזית הייתה הגאומטריה האוקלידית, אולם במאה ה-19 התפתח תחום הגאומטריה הלא-אוקלידית אשר מאתגר את אקסיומת המקבילים שעליה מתבססת הגאומטריה האוקלידית. עקב כך התפתחו מערכות גאומטריות חדשות כמו גאומטריה היפרבולית וגאומטריה אליפטית.
נוסף על כך, ביוון העתיקה, תחום האלגברה הגאומטרית שעוסק בהסקת זהויות אלגבריות בעזרת הגאומטריה, נעשה רק באמצעים גאומטרים. לעומת זאת, במתמטיקה המודרנית הוטמעו טכניקות ורעיונות אלגברים אשר מאפשרים לחקור גאומטריה באמצעים אלגברים, למשל על ידי הגדרת פולינומים ושורשיהם.
כמו כן, כיום ישנם נושאים גאומטרים רבים אשר לא היו קיימים ביוון העתיקה כמו טופולוגיה, גאומטריה חישובית, גאומטריה דיפרנציאלית ועוד.
הנסיך האכזר
הנסיך האכזר (באנגלית: The Cruel Prince) הוא הספר הראשון בסדרת הספרים "בני הערפל" מאת הולי בלק, הספר יצא לאור ב-12 באפריל 2018 ב שבארצות הברית, ותורגם לעברית בישראל בהוצאת מודן ב-2021. הוא היה מועמד לפרס לודסטאר, זכה במקום השני בפרס לוקוס וזכה בפרס סילקי אינקי בשנת 2019. הספר מיועד בעיקר לבני נוער.
הסדרה בני הערפל
הסדרה עוסקת בחייהן של שלוש בנות שנחטפו בגיל צעיר וגדלות ב"אלפהיים" היא ארץ הפיות, יחד עם בני מלוכה ופיות. הספר עוקב אחר ג'וד שמשתוקקת להשתייך לחצר העליונה למרות היותה בת תמותה, אחר אחותה התאומה טרין שרוצה למצוא אהבה בכדי למצוא את מקומה בארץ הפיות, ואחר אחותם הגדולה ויוויאן שעדיין מרגישה שייכת לעולם בני האדם.
עלילה
ויויאן, ג'וד וטארין גדלות בעולם בני התמותה יחד עם הוריהן. יום אחד יצור זר ומאיים מגיע לביתן, הורג את הוריהן וחוטף אותן לארץ הפיות. קוראים לו מדוק והוא גנרל אלפהיים (ארץ הפיות) ואביה הביולוגי של ויויאן, שהיא חצי בת תמותה וחצי בת פיות. השנים עוברות והאחיות גדלות בביתו של מדוק, יחד עם רעייתו, אוריאנה ובנם אוק. ג'וד וטרין הן בנות תמותה -יכולותיהן מוגבלות וארץ הפיות מסוכנת מאוד בשבילן, יותר משאר בני הערפל- בעת שויויאן -חצי בת תמותה וחצי בת פיות- סולדת מכל דבר שקשור לחצר הפיות. לשלוש הבנות קשה מאוד להשתלב באלפהיים, לכן, מדוק ואוריאנה מלמדים את הבנות על עולם הפיות, על הסכנות בו, ועל איך להתגבר עליהן. אך הם לא יכולים ללמד אותן איך להתמודד עם חבורת בני הפיות בבית הספר שצוחקים על היותן בנות תמותה, ובני המלוכה הצעירים, שלא יודעים גבולות ומתעללים בהן.
טארין עדינה וחכמה, מתעלמת מבני הפיות ונמנעת מצרות, בעת שג'וד לא תמיד מצליחה להשתלט על דחפיה ונכנסת למריבה עם אחד נסיך הפיות הצעיר ביותר קרדן שמתאכזר אליה יותר מכולם. בני המלוכה מתחילים לשים לב אליה, ויום אחד, הנסיך דיין מגיע לביתה. הוא מציע לג'וד להצטרף לחצר הצללים, שם היא תרגל בשבילו. ג'וד מסכימה להצעה, ומתחילה באימונים. בינתיים, היא מפתחת מערכת יחסים עם לוק, אחד מחבריו הקרובים של קרדן. יום אחד, מלך הפיות מכריז שהוא זקן מדי בשביל התפקיד, ומחליט להכתיר את בנו השני, הנסיך דיין, למלך. בנו הראשון של המלך, הנסיך ביילקין, לא מרוצה מההחלטה, וכשההכתרה מגיעה ביילקין דורש ממשפחתו להכתיר אותו במקום את אחיו. ביילקין הורג כל אחד מבני המשפחה לאחר שהכריזו שלא יכתירו אותו, למעט קרדן שלא נמצא. הכתר מגיע לידיו של ביילקין, אך הוא אינו מסוגל להכתיר את עצמו. הכתרה חייבת להיעשות בידי אדם שזורם בדמו דם מלכותי, והיחיד שנשאר חוץ ממנו הוא קרדן. ג'וד, שצופה במתרחש, מוצאת את קרדן וממהרת להחביא אותו, בזמן שביילקין ונאמניו מחפשים את קרדן. בינתיים ג'וד מגלה שלוק ואחותה התאומה טארין היו זוג, ושמערכת היחסים שלה עם לוק הייתה מבחן אהבה של טארין ללוק. ג'וד מרגישה נבגדת והאחיות רבות. בסוף הספר ג'וד רוקמת תוכנית: חייו של קרדן נמצאים בידיה בלבד, ולכן היא מצליחה להשיג ממנו שנה ויום, שבה הוא ימלוך, תחת פקודותיה מבלי שאף אחד ידע. בנם של אוריאנה ומדוק, אוק, התגלה כבן מלוכה והיא עוזרת לו להכתיר את קרדן. והתוכנית יוצאת לפעולה.
ביקורות
הספר קיבל ביקורות טובות ממקורות נחשבים כגון ה"ניו יורק טיימס". הביקורות משבחות את הכתיבה של הולי בלק, המרתקת קוראים וסוחפת לקרוא.
תמנון דמבו
תמנון דמבו (שם מדעי: Grimpoteuthis) הוא סוג של תמנון מטרייה אשר חי במעמקי הים באזור השכבה הבתיפלגית באוקיינוס. סנפירים דמויי אוזניים בולטות אשר בולטים לרוחב בדיוק מעל העיניים  שלהם. המעטה החיצוני שלהם בצורת U או V, נותן להם מראה הדומה לפעמון. מינים אחדים הם קצרים, גוצים וצהובים, בעוד אחרים דומים למדוזה בעלת נעל גדולה בצבע חום. חלקם נראים כמו תמנון רגיל עם תוספת של "אוזניים" בצבע כחול או בצבע אחר. הוא נקרא כך משום שהוא בעל סנפירים המזכירים את אוזניו של דמבו, הפיל המעופף של וולט דיסני. זוהו לפחות 13 מינים מסוג זה, לכל אחד חזות שונה. השוני מאופיין בגודל ה"אוזניים" או בצבעים שונים. חיה זו מתקיימת בקרקעית הים שם אספקת המזון קטנה מאוד. תמנון הדמבו הוא טורף, הטרף שלו כולל סרטנים, צדפות, תולעים ושטרגליים. תוחלת החיים של מגוון תמנוני הדמבו היא בין שלוש לחמש שנים.
כל המינים של תמנון הדמבו הם יצורים החיים במעמקי הים, הם מתקיימים בעומקים קיצוניים של 3,000 עד 4,000 מטר מתחת לפני הים וחלקם אף מגיעים לעומקים של 7,000 מטר. הם נחשבים לתמנונאים נדירים. הם נצפו ברחבי העולם במימי ניו זילנד, אוסטרליה, אורגון, הפיליפינים, מרתה'ס ויניארד, גינאה החדשה ובהאיים האזוריים. תמנון הדמבו הגדול ביותר שנצפה היה באורך של 1.8 מטר ובמשקל של 5.9 ק"ג. האורך הממוצע של רוב המינים הוא 20-30 ס"מ. המשקל הממוצע עדיין לא נקבע.
אנטומיה
התכונה הפיזית שהיא גם סימן ההיכר של תמנון הדמבו היא הסנפירים דמויי האוזניים, המזכירים את אוזניו של דמבו, הפיל המעופף של וולט דיסני. תכונה נוספת היא הזרועות. כאשר תמנון הדמבו שוחה, זרועותיו פרושות לצדדים ונוצרת צורה דמוית חצאית סביב גופו. בזכות זרועות אלו מסווג תמנון הדמבו כסוג של תמנון המטרייה. תמנון הדמבו קיים בצבעים שונים, לרבות אדום, כתום, כחול ובחלק מהמקרים אף סגול. בין עיניו לחלקו התחתון של גופו, לתמנון הדמבו יש שקע/חור שבו נמצא איבר-דמוי-מקור, הדומה בצורתו למקור העופות. "מקור" זה משמש ללכידה ואכילת המזון. בממוצע, מינים של תמנון הדמבו יכולים להגיע עד לאורך של כ-20 ס"מ. לחיה זו יש עיניים גדולות מאוד: בממוצע, רוחב העיניים הוא 12 מילימטרים.
סרז' קלרספלד
סרז' קלרספלד (ברומנית: Serge Klarsfeld; נולד ב-17 בספטמבר 1935) הוא פעיל צרפתי יליד רומניה, וצייד נאצים הידוע בתיעוד השואה במטרה לבסס את התיעוד ולאפשר העמדה לדין של פושעי מלחמה. מאז שנות השישים הוא עשה מאמצים בולטים להנציח את הקורבנות היהודים של שואת יהודי צרפת. קרלספלד הוא תומך נלהב בישראל.
ביוגרפיה
בשנים שלפני 1989, התפרקות ברית המועצות, סרג' קלרספלד ואשתו ביאטה מחו לעיתים קרובות על תמיכת הגוש המזרחי באש"ף ובאנטי ציונות.
ב-1 בינואר 2014 שודרגו דרגות לגיון הכבוד של בני הזוג ל-"Grand officier".
ב-26 באוקטובר 2015, מינה אונסק"ו את בני הזוג ל"שגרירי כבוד ושליחים מיוחדים לחינוך בנושא השואה ומניעת רצח עם".
נישואין ומשפחה
בשנת 1963 נישא לביאטה. בני הזוג התיישבו בפריז. בנם, ארנו קרלספלד (נולד ב-1965), הפך לעורך דין המתמחה בזכויות האדם ועבד אצל ניקולא סרקוזי בזמן שהיה שר הפנים.
אקטיביזם
בשנת 2012 גילה הארכיון של השטאזי כי התקפתה של ביאטה קלרספלד על הקנצלר הגרמני קורט גאורג קיזינגר (סטרה לו בפומבי) ב-7 בנובמבר 1968 בוצעה בהסכמה ותמיכת ממשלת מזרח גרמניה, שניהלה קמפיין נגד פוליטיקאים מערב גרמנים. הקנס, 2,000 מארק שולם על ידי השטאזי. בני הזוג ניהלו מגעים עם השטאזי. לדברי נציב המדינה לארכיון השטאזי בסקסוניה, הם שיתפו פעולה עם השטאזי בשנות ה-60 בסחיטת פוליטיקאים מערב גרמניים בגין פעילותם בזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1974 הורשעו סרז' וביאטה קלרספלד במערב גרמניה באשמת עבירה של ניסיון חטיפה של קורט לישקה, לשעבר ראש הגסטפו. לאחר הרשעתם, נידונו כל אחד לחודש מאסר. בית המשפט הגרמני גזר על לישקה עונש של עשר שנות מאסר, בקובעו שלישקה ידע היטב מה יהיה גורל היהודים שגירש. בהמשך קוצר עונשו. לישקה השתחרר מהכלא ב-1985, וכעבור ארבע שנים נפטר.
אקטיביזם מאוחר
בני הזוג היו מעורבים בציד נאצים גרמנים ופקידים במשטר וישי האחראים לפגיעות הקשות ביותר בשואה, על מנת להעמידם לדין בגין פשעי מלחמה. נגד כמה פקידים הוגשו כתבי אישום בין השאר עקב עבודתם של בני הזוג קלרספלד. בין היתר הביא לתפיסתם ולהרשעתם של:
בשנות השבעים שקלו בני הזוג לחטוף את קלאוס ברבי באופן דומה למוסד שחטף את אייכמן, אך התוכנית לא יצאה לפועל. במקום זאת הם החליטו להפעיל לחץ בינלאומי על בוליביה כדי להסגירו לצרפת.
בני הזוג קלרספלד המשיכו לפרסם את פעילותם בזמן המלחמה של פוליטיקאים בולטים בגרמניה ובאוסטריה. בשנת 1986 פעלו נגד מזכ"ל האו"ם לשעבר קורט ולדהיים, שנבחר לנשיא אוסטריה על רקע האשמות כי הוא הסתיר את פעילותו בזמן המלחמה כקצין ורמאכט.
בשנת 1996, במהלך הלחימה ביוגוסלביה לשעבר, הצטרפו בני הזוג לדרישה להעמיד לדין את רדובאן קאראג'יץ' ורטקו מלאדיץ' בגין פשעי מלחמה ורצח עם.
אקטיביזם בצרפת
בצרפת בשנת 1979 בני הזוג הקימו את "l'Association des fils et filles des déportés juifs de France" (אגודת הבנים והבנות של יהודים שגורשו מצרפת) או FFDJF. הארגון הגן על עניינם של צאצאי המגורשים, ודרש להכיר באירועי השואה ולהעמיד לדין את האחראים. בשנת 1981 הזמינה העמותה מצבת זיכרון בישראל ליהודי צרפת המגורשים. המצבה נושאת את שמם, תאריך ומקום לידתם של 80,000 הקורבנות, יהודי צרפת. נטעו כ-80,000 עצים ועוצב יער זיכרון. סרז' קלרספלד הוא גם סגן נשיא הקרן לזכר השואה.
בשנת 1989 FFDJF הייתה אחד הארגונים שהגישו תביעה נגד רנה בוסקה, ראש המשטרה הצרפתית בממשלת וישי, בגין פשעים נגד האנושות. הוא הועמד לדין על ידי ממשלת צרפת בשנת 1991, אך נהרג ב-1993 זמן קצר לפני תחילת משפטו.
עבודתם של בני הזוג למען צאצאי המגורשים היהודים הוכרה רשמית על ידי הנשיא ז'אק שיראק בנאום בשנת 1995. הוא הודה באחריותה של האומה הצרפתית לגורל היהודים בשטחה במהלך מלחמת העולם השנייה. הממשלה העבירה חוק ב-13 ביולי 2000 לקביעת פיצויים ליתומים שהוריהם היו קורבנות רדיפות אנטישמיות.
ב-7 ביולי 2010 הוענק לסרז' קלרספלד תואר לגיון הכבוד ידי ראש הממשלה פרנסואה פיון בהוטל מתיניון, בית המגורים הרשמי של ראש ממשלת צרפת.
בינואר 2012 חתמו בני הזוג קלרספלד, יחד עם הזמר הצרפתי-ארמני שארל אזנבור, הבמאי רוברט גוידיג'יאן והפילוסופים ברנאר-אנרי לוי ליב ומיכל אונפריי, על פנייה לפרלמנט הצרפתי לחוקק הצעת חוק לקביעת עונשים לאנשים המכחישים את רצח העם הארמני.
ספרים
בשנת 1978 פרסם סרז' קלרספלד את "Mémorial de la Déportation des Juifs de France", ספר המפרט את שמותיהם של למעלה מ-80,000 יהודים שגורשו מצרפת למחנות ריכוז או נהרגו בצרפת. עותקים של הרשימות המקוריות שהוקלדו לכל רכבת גירוש, שנמצאו על ידי בני הזוג קלרספלד בארכיון הקהילה היהודית בפריז, היו הבסיס לשם, מקום, תאריך הלידה והלאום של כל המגורשים שהיו רשומים על פי לכל רכבת גירוש. הספר מתעד למעלה מ-75,700 יהודים שגורשו למחנות הריכוז מצרפת וקובע כי רק 2,564 מהמגורשים שרדו את המלחמה. מרבית המגורשים נשלחו ממחנה הריכוז דראנסי. בשנת 2012 פרסם קלרספלד גרסה מעודכנת של ספר הזיכרון, שהוסיפה שמות של נשים. רשימה זו ממוינת בסדר אלפביתי. החל משנת 2018, ספר הזיכרון זמין גם באינטרנט.
סרז' קלרספלד ואשתו ביאטה כתבו יחד אוטוביוגרפיה "ציד האמת: זיכרונותיהם של ביאטה וסרז' קלרספלד", שיצא לאור בשנת 2018.
שיתוף פעולה עם השטאזי
בשנת 2012 הצהיר לוץ רתנוב, נציב המדינה הממונה על ארכיון השטאזי בסקסוניה, כי בני הזוג שיתפו פעולה עם השטאזי בשנות ה-60. הם מסרו להם חומר המכיל מידע מפליל על פעילות המלחמה של פוליטיקאים מערב גרמנים. שיתוף הפעולה של ביאטה וגם של סרז' קלרספלד עם השטאזי והמגעים שניהלו עמם, תועד גם בספר חדש של קציני השטאזי לשעבר, גונטר בוהנסק והרברט ברמר.
שנים מאוחרות יותר בגרמניה
במאי 2015 קיבלו ביאטה קלרספלד ובעלה סרז' את הצלב הפדרלי הגרמני, כהוקרה על מאמציהם להביא את פושעי המלחמה הנאצים לדין.
דידי – דירטי מאני
דידי – דירטי מאני (באנגלית: Diddy – Dirty Money) היה הרכב מוזיקלי אמריקאי שפעל ב-2009–2012, והורכב מהמוזיקאים האמריקאים, שון קומבס, דון ריצ'רד וקלינה הרפר. הלהקה הייתה חתומה בחברות התקליטים באד בוי רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
היסטוריה
ב-3 בנובמבר 2009, הלהקה הוציאה, בשיתוף פעולה עם הנוטוריוס בי. איי. ג'י. וריק רוס, את הסינגל "Angels". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-116 בבילבורד הוט 100 ולמקום ה-71 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-30 במרץ 2010, הלהקה הוציאה, בשיתוף פעולה עם, את הסינגל "Hello Good Morning". השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד השירים האורבניים הגרמני, למקום השמיני במצעד שירי הראפ ולמקום התשיעי במצעד ההיפ הופ/R&B הבריטי. כמו כן, השיר זכה לאישור הקלטה מסוג זהב מ-RIAA.
ב-21 בספטמבר 2010, הלהקה הוציאה, בשיתוף פעולה עם דרייק, את הסינגל "Loving You No More". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-20 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום ה-91 בבילבורד הוט 100.
ב-12 בנובמבר 2010, הלהקה התארחה, לצד מרפי לי, בסינגל "k.I.s.s" של נלי.
ב-21 בנובמבר 2010, הלהקה הוציאה, בשיתוף פעולה עם סקיילר גריי, את הסינגל "Coming Home". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד השווייצרי, למקום הראשון במצעדי סינגלי ההיפ הופ/R&B הבריטי, למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי, למקום התשיעי במצעד הפופ איירפליי ולמקום ה-11 בבילבורד הוט 100.
ב-5 בדצמבר 2009, הלהקה הוציאה את הסינגל השיווקי "Love Come Down". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-62 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-13 בדצבמר 2010, הלהקה הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה, Last Train to Paris. האלבום הגיע, בשיאו, למקום השביעי בבילבורד 200 ולמקום השלישי במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-14 בדצמבר 2010, הלהקה הוציא את השיר "Someone to Love Me". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-82 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-14 בדצמבר 2010, הלהקה הוציאה, בשיתוף פעולה עם אשר, את השיר "Looking for Love". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-91 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-27 בדצמבר 2010, הלהקה התארחה בסינגל "I'm On You" של טימטי. השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-67 במצעד השווייצרי.
ב-14 בפברואר 2011, הלהקה הוציאה את המיקסטייפ השני שלה, Love Love vs. Hate Love.
ב-15 במרץ 2011, הלהקה הוציאה, בשיתוף פעולה עם טריי סונגז, את הסינגל "Your Love". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-23 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום ה-20 במצעד שירי הראפ.
ב-18 באפריל 2011, הלהקה הוציאה, בשיתוף פעולה עם סוויז ביטז, את הסינגל "Ass on the Floor". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-12 במצעד האיירפליי לנערים הגרמני, למקום ה-26 בפלנדריה, למקום ה-187 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-80 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום ה-27 במצעד שירי הדאנס קלאב.
הריסון ויליאמס
הריסון ארלינגטון "פיט" ויליאמס (בשם מלא באנגלית: .Harrison Arlington "Pete" Williams Jr; 10 בדצמבר 1919 – 17 בנובמבר 2001) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי בשנים 1953–1957, ולאחר מכן הוסיף לייצג אותה בסנאט של ארצות הברית בשנים 1959–1982. ב-1982 התפטר מהסנאט בצל הצבעה על סילוקו מהקונגרס בשל מעורבותו בפרשת שחיתות שלטונית שנחשפה בעקבות מבצע Abscam.
ביוגרפיה
ויליאמס נולד בפליינפילד שבצפון-מזרח ניו ג'רזי. ב-1941 סיים את לימודיו באוברלין קולג'. אחרי תום לימודיו הגבוהים עסק בעיתונות בוושינגטון הבירה, ולמד בבית הספר לשירות החוץ ע"ש אדמונד א. וולש באוניברסיטת ג'ורג'טאון עד שנקרא לשירות פעיל כספן בשירות המילואים של צי ארצות הברית. הוא נהיה טייס ימי והשתחרר בדרגת לוטננט ב-1945. לאחר שהועסק בתעשיית הפלדה תקופה קצרה, סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה ב-1948 והחל להתמחות בעריכת דין בניו המפשייר אחרי שהתקבל ללשכת עורכי הדין של המדינה. הוא שב לפליינפילד ב-1949 והמשיך לעסוק בעריכת דין, והיה מועמד לאספה הכללית של ניו ג'רזי ב-1951 ולמועצת עיריית פליינפילד ב-1952. בשני המקרים כשל בהתמודדויותיו.
ב-1953 נבחר ויליאמס נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות מיוחדות, ונבחר מחדש ב-1954. על אף שני ניצחונות אלה, הוא הפסיד בבחירות שנערכו ב-1956 ועזב את בית הנבחרים בינואר 1957. ב-1958 נבחר לראשונה אל הסנאט של ארצות הברית ונבחר מחדש לסנאט כל שש שנים עד 1976. הוא הפך לסנאטור הראשון מטעם המפלגה הדמוקרטית בתולדות ניו ג'רזי שנבחר לארבע תקופות כהונה. ויליאמס, שנודע בשם "פיט", שם פעמיו לשורות חקיקות בתחום רווחה חברתית ומיזמי תחבורה ציבורית. הוא נתן את חסותו לחוקים המהווים אבני דרך בתחומם כדוגמת חוק הבטחת הכנסה לפנסיה של עובדים, המגן על קצבאות העובדים, וחוק הבטיחות והבריאות במכרות הפחם ב-1969.
ב-1981 הורשע ויליאמס, אז תושב וסטפילד שבניו ג'רזי, בעבירות שוחד ובקשירת קשר במסגרת פרויקט Abscam, מבצע עוקץ של לשכת החקירות הפדרלית. ועדת האתיקה של הסנאט המליצה לסלק את ויליאמס מהקונגרס של ארצות הברית בגלל התנהלותו "נוגדת האתיקה". לפני הצבעה בסנאט על סילוקו, התפטר ויליאמס מתפקידו במרץ 1982. בית המשפט הרשיע אותו בעבירות השוחד שיוחסו לו וגזר עליו שלוש שנות מאסר, מהן ריצה שנתיים בבית סוהר פדרלי. הייתה זו הפעם הראשונה זה 80 שנה שסנאטור לשעבר ריצה גזר דין בבית סוהר. עוד הוטל על ויליאמס קנס בסך 50,000 דולר אמריקני, נוסף על מאסרו. הוא שוחרר מהכלא הפדרלי ב-31 בינואר 1986 ואת שארית המאסר ריצה בכלא חלופי.
ב-17 בנובמבר 2001 הלך ויליאמס לעולמו בעקבות מחלת הסרטן ומחלות לב שונות בבית החולים סנט קלייר השוכן בדנוויל, ניו ג'רזי. הוא הגיש בקשה לחנינה נשיאותית אל נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, אך בקשתו נדחתה.
סנט (מטבע אמריקני)
המטבע סנט (באנגלית: cent), הידוע גם בשם פני (penny), הוא מטבע אמריקני שערכו מאית הדולר. זהו המטבע בעל העריך הנמוך ביותר המוטבע בארצות הברית. המטבע עשוי אבץ ומצופה נחושת, כאשר בצד הנושא שלו מופיע, החל משנת 1909, דיוקנו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן ובצד הערך שלו מופיע, החל משנת 2010, מגן האיחוד. קוטרו של המטבע 19.05 מ"מ ועוביו 1.55 מ"מ. נכון לשנת 2013, עלות ייצור המטבע – 1.83 סנט – גבוהה מערכו הנקוב. סימונו של המטבע הוא ¢ - האות הלטינית c בתוספת קו אנכי שחוצה אותה.
שם המטבע
השם הרשמי הניתן למטבע מטעם מטבעת ארצות הברית הוא סנט, בעוד השם הרשמי הניתן לו מטעם מחלקת האוצר של ארצות הברית הוא מטבע אחד סנט (one cent piece). השם הנפוץ, אך הלא רשמי, פני, נגזר מהמטבע הבריטי בעל אותו השם. צורת הרבים של penny באנגלית אמריקנית היא pennies, ואילו הצורות pence ו-pee המשמשות באנגלית בריטית אינן בשימוש.
סנט גדול
סנט היה המטבע הראשון שהוטבע בארצות הברית. הטבעתו החלה בשנת 1793, והוא יוצר מנחושת. קוטרו נע בין 27 ל-29 מ"מ. העיצוב הראשון של המטבע האמריקני היה בדמות החירות על צד הנושא והמילה LIBERTY (חירות) מעליה ושנת ההנפקה בצדה התחתון. בצד של ערך המטבע הופיעה שרשרת בת 15 חוליות, אשר ייצגה את 15 המדינות שמנה האיחוד באותה העת. בתוך השרשרת הוצג עריך המטבע במילים ובמספר . לאורך שולי המטבע נכתב שם המדינה – UNITED STATES OF AMERICA (ארצות הברית של אמריקה) – אם כי בגרסה הראשונה החרט לא השאיר מספיק מקום לכל הכתובת ושתי האותיות האחרונות נשמטו. השרשרת שבעיצוב, וכן דיוקנה של החירות, היו נתונים לביקורת ציבורית, שכן השרשרת הזכירה לציבור דווקא עבדות, ולכן עוד באותה שנה הוחלף העיצוב של צד הערך בזר המקיף את ערך המטבע, ובצד הנושא הוכנסו שינויים בדיוקן החירות ונוסף ענף בן שלושה עלים. העיצוב הוחלף בשנית באותה שנה כך ששיערה של החירות היה פרוע פחות ובצד הערך היה הזר לזר דפנה.
בשנת 1796 שונה דיוקנה של החירות כמעט בכל המטבעות האמריקניים. בדיוקן זה נראה בקו הצוואר בגד שאותו עוטה החירות ובשיערה השופע הופיע סרט. מעל החירות נוסף הכיתוב LIBERTY, ובצד הערך הפך הזר לזר עלי זית. ב-1808 עיצב ג'ון רייך את דיוקן החירות כעטורת סרט ראש ומסביבה, כפי שהיה במטבעות אחרים עוד קודם לכן תחת העיצוב הקודם, 13 כוכבים כמניין 13 המושבות המייסדות. הצורה המספרית של עריך המטבע הוסרה מצד הערך ונותר רק ערכו במילים. ב-1816, בתגובה לביקורת ציבורית, שונה שוב עיצוב הסנט. בעיצוב זה הוגדל דיוקנה של החירות והיא נראתה בוגרת יותר, דבר אשר העניק למטבע את הכינוי "ראש הגבירה" (Matron head). דיוקנה של החירות הוקף ב-13 כוכבית כמו בעיצוב הקודם. ב-1839, גם בשל ביקורת ציבורית, עיצב החרט הראשי, כריסטיאן גוברכט, עיצוב ששיווה לחירות מראה צעיר יותר ורזה יותר עם שיער קלוע לצמות. שינויים קטנים נוספים הוכנסו ב-1843.
סנט קטן
ב-1856 הוקטן הגודל של מטבע הסנט ל-19 מ"מ. צד הנושא של המטבע נשא עיט במעופו, כשמעליו שם המדינה ומתחתיו השנה, ואילו צד הערך נשא את עריך המטבע במילים וסביבו זר. שלוש שנים אחר כך הוחלף צד הנושא בדיוקן דמות החירות כשלראשה עיטור נוצות אינדיאני הנושא את המילה LIBERTY. עיצוב זה העניק למטבע זה את הכינוי "סנט ראש אינדיאני". מסביב לחירות הופיע שם המדינה והשנה. שינויים קלים הוכנסו בצד הנושא ב-1864, עם שינוי הרכב המתכות של המטבע, וב-1886 בדיוקנה של החירות. צד הערך כלל את עריך המטבע וסביבו זר דפנה ולאחר מכן, מ-1860, הוחלף זר הדפנה בזר אלון וזית ומעל נוסף סרט עם מגן פדרלי. ב-1870 הוכנס שינוי קל לצד הערך.
באשר להרכב המתכות, ב-1857 הוחלפה הנחושת הטהורה בסגסוגת הדומה לאלפקה, סגסוגת שהורכבה מ-88% נחושת ו-12% ניקל והעניקה להם צבע בהיר יותר. ב-1864 החלו להשתמש בסגסוגת ארד מ-95% נחושת ו-5% בדיל ואבץ, וזאת לאחר השימוש באסימונים מאותה סגסוגת, אשר שימשו במדינות הצפון לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית בשל המחסור במטבעות סנט. שינוי זה הפחית את משקלו של המטבע ל-3.11 גרם.
עיצוב
תבליטו של ברנר התבסס על תצלום מאת הצלם מת'יו בריידי, ובו דיוקן מן הצד של לינקולן אשר פונה לימין המטבע. נוסף על דיוקנו של לינקולן, הוטבעו על צד הנושא המילה LIBERTY והשנה, כפי שמוטבע בכל מטבע אמריקני, וכן נוסף המוטו "IN GOD WE TRUST" שהיה קיים עד אז על גבי מטבעות אחרים. על צד הנושא גם הוטבעו ראשי התיבות של ברנר, VDB, אולם אלה נדחקו בשנת 1918 לשולי מקטורנו של לינקולן בכתב מוקטן. ב-1969 שונה מעט העיצוב של הדיוקן על מנת שידמה יותר לתבליט המקורי של ברנר.
מתוך שלוש דוגמאות אפשריות לצד הערך נבחרה עבור הסנט שעיצב ברנר דוגמה פשוטה שבה במרכז המטבע נכתב עריך המטבע במילים ומתחתיו שם המדינה ובשוליו שתי שיבולים, אחת מכל צד, העוטפות את הכיתוב. מעל, מתעקל עם שולי המטבע, הופיע המוטו "E PLURIBUS UNUM". גם כאן הופיע שמו של המעצב, אולם הוא נדחק לשולי המטבע, ולאחר מכן גם הוסר ממנו.
אחד מסעיפי החוק למטבע נשיאותי של 1$ משנת 2005 דרש כי צד הערך של הסנט יוחלף בשנת 2009, לכבוד יובל ה-200 להולדתו של לינקולן, בתמונות המסמלות תקופות בחייו. בטקס שנערך באנדרטת לינקולן ב-22 בספטמבר 2008 הוצגו לראשונה ארבעת העיצובים שסימלו ארבע תמונות מחייו:
עוד דרש החוק מ-2005 כי החל משנת 2010 יוחלף העיצוב הקבוע על צד הערך של המטבע לכזה הנושא תמונת סמלית המייצגת את שמירתו של לינקולן על ארצות הברית כאומה אחת מאוחדת. מתוך 18 הצעות שהוצגו נבחר לבסוף, לאחר מספר שינויים, עיצוב הנושא מגן עם 13 פסים אנכיים והמוטו "E PLURIBUS UNUM", שעל גביו מתנוססת כרזה עם עריך המטבע. עיצוב זה תוכנן על ידי לינדול בס ונחרט על ידי ג'וזף מנה. במטבע זה שונה מעט עיצוב הדיוקן בצד הנושא כדי שידמה עוד יותר לתבליט של ברנר.