cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפיצול בחסידות גור
רקע כללי
הרב אברהם מרדכי אלתר, נינו של מייסד החסידות רבי יצחק מאיר אלתר, כיהן כאדמו"ר מגור בשנים 1905–1948. לאחר פטירתו בחג השבועות ה'תש"ח מילא בנו, הרב ישראל אלתר, את מקומו בהנהגת החסידות. לאחר פטירתו ללא צאצאים ב-1977, ירש את מקומו אחיו הצעיר, הרב שמחה בונים אלתר שכיהן בתפקיד עד לפטירתו ב-1992.
עם פטירתו של רבי שמחה בונים, היו שני מועמדים מתאימים לרשת את כסאו. אחיו, רבי פינחס מנחם אלתר שהיה באותה עת ראש ישיבת שפת אמת ויו"ר אגודת ישראל, ואחיינו הרב יעקב אריה אלתר בנו של רבי שמחה בונים. יש הטוענים כי רבי שמחה בונים מינה בצוואתו את בנו הרב יעקב אריה אלתר לכהן אחריו כאדמו"ר, לבסוף, רבי פינחס מנחם קיבל את ההנהגה ורשם מיד בכתב ידו שהוא מתחייב לכך, שרבי יעקב אריה ימלא את מקומו לאחר פטירתו, וכן שבשנות הנהגתו יקפיד שכבודם ומעמדם של נכדי רבי שמחה בונים יהיה כבימי חייו ולא פחות מכבודם ומעמדם של הבנים שלו. בנו של רבי פינחס מנחם, הרב שאול אלתר, מילא את מקומו בראשות ישיבת שפת אמת.
רבי פינחס מנחם נפטר ב-7 במרץ 1996, ורבי יעקב אריה הוכתר לאדמו"ר, תפקיד אותו הוא ממלא מאז ועד היום.
רקע לפיצול
במהלך שנותיו בתפקיד, הוביל האדמו"ר שינויים בחסידות, שבעיני חלק מהחסידים נתפסו כמרחיקי לכת. ב-2003 הוא שינה את שיטת הלימוד הישיבתית מעיון סטנדרטי לבקיאות בלבד, מהלך שנתפס כדיכוי האליטות הלמדניות בגור, ובראשן בן דודו, שאול אלתר. ב-2016 סגר האדמו"ר את רוב הישיבות הגדולות בגור, ובהן ישיבת שפת אמת.
במקביל, הרב שאול סבל מהצקות, מים הותזו עליו באחד מהמקרים ומספר ממקורביו הורחקו מהחסידות. מעשיו של האדמו"ר נתפסו ככוחניים ושתלטניים ודמויות רבניות בכירות, כמו הרב מנחם מנדל שפרן והרב בצלאל וקסלשטיין, פרשו או הופרשו מהחסידות.
בעקבות כל זאת, התגבשה במהלך השנים סביב הרב שאול קבוצה של נאמנים שראו בו סמכות רוחנית חליפית. הרב שאול נהג לערוך מפגשים חסידיים בלילות שבת בהיכל ישיבת שפת אמת, והתפלל במניין עצמאי שהתקיים תחילה בביתו, אך באמצע 2019 עבר המניין לבית כנסת סמוך. דבר זה היה לצנינים בעיני ראשי חסידות גור, והחסידים שהשתתפו סומנו וכונו 'שמאלנים'.
הפיצול
בשנת 2019 התגלע סכסוך בין חלק מעסקני חסידות גור לבין דוד ברלינר חסיד גור תושב ארצות הברית ומנהל הקעמפ של החסידות בארצות הברית. ברלינר עתר לבית המשפט בנושא, ובתגובה הוא הוחרם על ידי רבני החסידות בטענה שביזה את האדמו"ר ומסרב לציית להוראותיו. ביולי אותה שנה, הרב שאול אלתר גיבה את ברלינר במכתב פומבי שפרסם, תמך בגרסתו כי מדובר על סכסוך נדל"ני ושקיבל היתר הלכתי לתבוע בבית משפט, ומחה נגד האלימות שהופעלה כלפיו, למחאתו של רבי שאול אלתר, הצטרף גם הרב מנחם מנדל שפרן שכתב: "מצטרף למחאת הגאון האדיר הגר"ש שליט"א על מעשי הטרור במאורגן ובפרהסיא". על אף שרבי שאול אלתר שמר על כבודו של האדמו"ר המכהן וטען במכתבו כי האלימות מנוגדת לדרכו, נתפס המכתב בקרב אנשי הזרם המרכזי בחסידות כחתירה נגד סמכותו של האדמו"ר והדבר הוביל להחרפת המתיחות. זמן קצר לאחר מכן התקיימה חתונתו של נכד האדמו"ר והרב אלתר לא הוזמן אליה, מה שסימן את הכוונה לדחוק אותו לעזוב את החצר.
בסוכות תש"ף (אוקטובר 2019), לאחר ניסיון פיוס שכשל בינו ובין חסידות גור, ולאחר שנודע כי אנשי הרב שאול אלתר שכרו מבנה גדול כדי לקיים בו את תפילות חג שמחת תורה, הוכרז בבתי הכנסת של חסידות גור כי מי שישתתף בתפילות החג בבית הכנסת של הרב אלתר מנתק את עצמו מכל מוסדות החסידות. במהלך החג השתתפו מאות מחסידי גור בתפילות ובהקפות הנפרדות.
מייד לאחר הפרישה, ולאור החרם מצד חסידות גור, הוקמו תלמוד תורה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה, ובתי כנסת בירושלים, בני ברק ואשדוד.
חסידות גור
לאחר הפיצול הוקמה בחסידות גור ועדה מיוחדת של רבני החצר (המכונה בחצר "הוועדה") לקביעת ההתנהלות מול הפורשים; הוועדה הוקמה בהוראתו הישירה של האדמו"ר, ואנשיה מונו על ידו . תומכי הרב שאול אלתר פוטרו וילדיהם סולקו ממוסדות הקהילה. כעבור כחודשיים, הכריזו בבתי המדרש של חסידות גור על הוראה לנתק כל קשר עם תלמידי הרב שאול. תומכי הרב שאול אלתר, בהם גם אחיו, סבלו גם מאלימות.
כשנתיים לאחר מכן בספטמבר 2021, הוקמו בחסידות גור הארגונים 'יאספני' לנערים ו'גיבורות כוח' לנערות, שנועדו באופן רשמי לתמוך בבני נוער שהוריהם פרשו לקהילת פני מנחם ונותרו בחסידות. עם זאת, הארגונים פועלים למעשה באופן אקטיבי לעודד את בני הנוער, בחלקם קטינים, שלא לקבל את החלטת הוריהם לעבור לקהילה החדשה, עד כדי עזיבת בית ההורים ומעבר למשפחות אומנה. בכך מופעל לחץ כבד על פורשים פוטנציאליים שלא לעזוב את החסידות מחשש לשלמות התא המשפחתי.
במאי 2022, בעת שהגיע הרב יעקב אלתר לאזכרה של חמותו בבית העלמין קריית שאול, הושמעה לעברו כריזה מוקלטת של צבי סנדיק, שפרש מחסידות גור ולטענתו בנותיו הופרדו ממנו על ידי "הוועדה", בבקשה שיורה ל"וועדה" להשיב לו את בנותיו. הדבר התפרש כפגיעה חמורה ו"ניסיון תקיפה" באדמו"ר וברעייתו שלא ניתן להבליג עליהם, וכתגובה, קיבלו חסידי גור הודעה טלפונית מאת הרב משה מנדלזון רבה של קוממיות בשם "הוועדה", כי "במצב עניינים זה בכל הנוגע למחאה ומניעת רדיפות, אין לנו שום יכולת לבקש שלא להתגונן ולמחות על פי הלכה בלבד", גם בקו הטלפון הפנימי של חסידות גור קיבלו החסידים הודעה כי "יידע הציבו שבאירועים חריגים אלו בוודאי ובוודאי שעל כל אחד ואחד מוטלת חובת מחאה", אמירות שהתפרשה כהוראה ממסדית לאלימות נגד הפורשים. באותו היום ולמחרת, 20 ו-21 במאי 2022, תקפו חסידי גור מהפלג המרכזי את חסידי הרב שאול אלתר בירושלים, בני ברק, אשדוד ובית שמש. מספר חסידים נזקקו לטיפול רפואי. הם אף פרצו לבית הכנסת המרכזי של הקהילה בירושלים, לבית הכנסת "ארי שבחבורה" (השייך לאחיו של הרב שאול, הרב דניאל חיים אלתר), ולבית הכנסת של הקהילה באשדוד וזרעו שם הרס רב. עשרות תלונות הוגשו במשטרה, אולם הן נסגרו בלא הגשת אף כתב אישום.
הציבור החרדי
מזה שנים רבות זוכה הרב שאול אלתר לכבוד רב בציבור החרדי, הן בשל למדנותו וגדלותו התורנית והן בשל ייחוסו המשפחתי.
בין הרב אלתר לציבור הליטאי שורר חיבור ארוך שנים, הוא עומד בקשרי ידידות עם גדולי תורה ליטאים כמו הרב דוד כהן ראש ישיבת חברון כנסת ישראל, ומהרב דב לנדו ראש ישיבת סלבודקה, שהרב אלתר מחשיב אותו כ"רבו המובהק". הוא אף מוזמן לעיתים למסירת שיעורים למדניים ושיחות בישיבות ליטאיות ובבתי מדרש מרכזיים, כגון ישיבת נתיבות חכמה ובית הכנסת "יוצאי ישיבת פוניבז' - צעירים".
לאחר הקמת קהילת פני מנחם
לאחר שהקים את קהילת פני מנחם קיבל הרב אלתר גיבוי ואהדה ציבורית למהלך. כשביקר אצל האדמו"ר מבעלז הרב ישכר דב רוקח בשנת 2021, כובד באופן שבו מקובל לנהוג רק באדמו"רים, כגון ישיבה בראש השולחן בסמיכות לאדמו"ר המארח, ולא בצד השולחן. כמו כן, ביוני 2021 יצא הרב אלתר בקמפיין מימון המונים שיעדו גיוס 36 מיליון ש"ח למוסדות הקהילה. בקמפיין נשבר שיא ישראלי בגיוס 50 מיליון ש"ח תוך יממה וחצי. בזמן הקמפיין, פתחו בחורי ישיבות ליטאים קבוצה ודף התרמה שהגיע למספר התורמים הגבוה ביותר לקבוצה – מעל 350. מחשש לפרטיותם של תורמים פותחה במיוחד למען מגבית זו אופציה לתרום באנונימיות.
אברהם לובנוב
אברהם רובומוביץ' לובנוב (ה'תרמ"ח, 1888 - אב ה'תשל"ג 1973) היה רבה של לנינגרד בירת רוסיה, אסיר ציון חסיד קאפוסט. קודם לכן היה גם רב העיר לפל.
הפיצול בחסידות גור
לאחר הקמת קהילת פני מנחם
במסע שערך הרב אלתר לארצות הברית באוקטובר 2021 השתתפו באירועים שערך למעלה מ-15 אלף חסידים ואוהדים.
אברהם לובנוב
ביוגרפיה
נולד בסברז'ין שליד רוגצ'וב בבלארוס. כיהן כרב בלפל עד שנות ה-30 שאז עבר ללנינגרד. בה'תש"ב (1942) נעצר ושוחרר. בה'תש"ג (1943) נתמנה לרב העיר אחר הרב מנחם מנדל גלוסקין.
בה'תשי"א (1950) נאסר והוגלה, וכעבור שנים שוחרר ונתמנה ליושב ראש הקהילה היהודית. הרב לובנוב היה חסיד חב"ד-קאפוסט ושמר על קשרים טובים גם עם חסידות חב"ד-לובביץ'.
מרבה בשיעורים
הלכה, מרבה בשיעורים הוא כלל בהלכות שבת, ויום טוב לפיו, כל מלאכה - אף כשהיא מוגדרת כמלאכה אחת - כאשר תוצאת המלאכה מרובה מבסיס ההיתר, הדבר מוגדר כמרבה בשיעורים.
מקור הדין
הגמרא דנה בעניין ריבוי בשיעורים ביום טוב - שבו הותר לבשל לצורך אוכל נפש - מה הדין במקרה בו אישה נצרכת לבשל חתיכת בשר אחת, האם יכולה להניח בסיר חתיכות בשר נוספות על אף שהיא אינה צריכה להם לצורך יום טוב. הצד להתיר הוא שמאחר שפעולה זו מוגדרת ממילא כמבשל אפילו אם תניח בסיר חתיכה אחת, וכיון שהדבר הותר, שוב לא יהיה איסור בהוספת חתיכות נוספות,
מקור נוסף מובא בתלמוד בעי רבא חולה שאמדוהו לשתי גרוגרות ויש שתי גרוגרות בשתי עוקצין ושלש בעוקץ אחת הי מינייהו מייתינן שתים מייתינן דחזו ליה או דלמא שלש מייתינן דקא ממעטא קצירה. כלומר הגמרא מסתפקת בשבת במקום חולה, שאמדוהו שצריך שני גורגרות, וממה נפשך יעברו על איסור קוצר, האם עדיף שני גורגרות בשני קצירות או שלשה גורגרות בקצירה אחת. דהיינו שפשוט לגמרא שכאשר יש שני גרוגרות בקצירה אחת ושלשה גורגרות בקצירה אחת, וודאי שיקצרו את השנים משום מרבה בשיעורים.
חומרת האיסור
נחלקו הראשונים האם איסור מרבה בשיעורים אסור מדאורייתא כלומר, כל שייסוד הפעולה אסורה מהתורה, כך ריבוי המלאכה אסורה מהתורה. והרשב"א. חולק וסובר שהאיסור הוא מדרבנן, מכיוון וכל הפעולה מבוססת על מלאכה אחת מרבה בשיעורים לא יקרא מלאכה בפני עצמה.
ההבדל בין שבת ליום טוב
בפשטות דברי התלמוד מוכח שמרבה בשיעורים מותר ביום טוב, הרשב"א סובר מכיוון שהאיסור להרבות בשיעורים מדרבנן, בשבת אסרו חכמים, וביום טוב לא אסרו. הר "ן [שם] חולק עליו, ולדעתו אסור מהתורה להרבות בשיעורים. הוא מחלק בין יום טוב לבין שבת, שבת דחויה אצל פיקוח נפש, ולכן אסור להרבות בשיעורים, מלאכת אוכל נפש הותרה ביום טוב, ולכך מותר להרבות בשיעורים. הריטב"א סובר שאין היתר מרבה בשיעורים אם כוונתו לצורך חול בניגוד לשיטת רש"י.
גדר הדין
מהגמרא מוכח שגדר הדין של מרבה בשיעורים, הוא דווקא שעל בסיס הגדרת המלאכה האחת שאנו דנים, אותו אדם הרבה בשיעורים, דהיינו הפעלה שהאדם עשה לא הוגדרה כמלכה חדשה אלא באותה מלאכה הרבה בשיעורים. ולכך ההבדל הוא מהותי בין הנחת קדירת תבשיל בבת אחת עם כמות מעל המותרת, לבין הנחת קדירה על האש ולאחר מכן הוסיף עוד חתיכות בשר, הרי לנו שבהוספה האדם עבר על מלאכת מבשל חדשה ובכך אין פעולה זו מוגדרת כמרבה בשיעורים אלא כבישול בפני עצמו. והדבר דומה לאפיית פת בתנור שעל כל פת עובר על איסור אפייה, ורדייה בפני עצמו משום שכל אחד זוהי מלאכה בפני עצמה.
בן סבאג'
בנט ג'וזף "בן" סבאג' (באנגלית: Bennett Joseph "Ben" Savage; נולד ב-13 בספטמבר 1980) הוא שחקן יהודי-אמריקאי, ידוע בעיקר בשל תפקידו כקורי מת'יוס בסדרה "ילד פוגש עולם" ובסדרת ההמשך "העולם של ריילי". הוא אחיו הצעיר של השחקן פרד סבאג'.
במרץ 2023 הכריז על התמודדותו מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות לקונגרס במחוז ה-30 של קליפורניה, במקום אדם שיף שפרש כדי להתמודד ל.
פוג'ה (עיר)
פוֹגָ'ה (באיטלקית: Foggia) היא עיר במחוז פוליה בדרום איטליה, ובירת נפת פוג'ה. פוֹגָ'ה היא העיר הראשית במישור טבוליירה (Tavoliere delle Puglie).
היסטוריה
מקור השם פוֹגָ'ה הוא מן המונח הלטיני פוויה (fovea) אשר משמעותו בור והתייחס לבורות שבהם אוחסנה התבואה. אף שהאזור יושב עוד בתקופת האבן החדשה ובסמוך לעיר הייתה מושבה יוונית, התיעוד הראשון של ישוב העיר הוא משנת 1000. על פי אגדה עממית, שלושה איכרים מצאו במקום לוח ועליו ציור של מדונה ועליו בערו שלוש להבות.
באזור העיר היו ביצות, אשר יבושן הביא לגידולה ולפריחתה של העיר. בשני העשורים האחרונים של המאה ה-11 הייתה העיר מקום מושבו של הנרי, הרוזן ממונטה סנט'אנג'לו. במאה ה-12 בנה בה מלך סיציליה ויליאם השני קתדרלה, ואף תרם להרחבת היישוב.
במאה ה-19 חוברה פוג'ה לרשת מסילות הרכבת ונבנתה בה תחנה. בשנת 1861 תושבי העיר אף נטלו חלק באירועים שהובילו לאיחוד איטליה. במחצית השנייה של המאה ה-19 ניכר שינוי הדרגתי בחקלאות האזור, גידול הצאן פחת לטובת גידולי שדה. בשנת 1924 נמצא פתרון למחסור המתמיד במקורות מים באזור לאחר שנבנה אקוודוקט. באותה עת הייתה כבר פוג'ה לעיר בולטת בין אזורי צפון איטליה לדרומה. חשיבותה של העיר אף הביאה את בנות הברית להחלטה להפציצה בעת מלחמת העולם השנייה. העיר ידעה הפצצות אוויריות קשות ב-22 ביולי וב-19 באוגוסט 1943, במהלכן נהרגו למעלה מ-20,000 מתושבי העיר וחלקים נרחבים ממנה הוחרבו. ב-1 באוקטובר 1943 נכבשה העיר בידי כוחות הברית. בשנים 1959 ו-2006 הוענקה לעיר מדליית זהב על תפקידה המרכזי בכיבוש איטליה במלחמת העולם השנייה.
ויטליזם
הוויטליזם (בצרפתית: Vitalisme) היא קבוצת תאוריות הגורסות כי יש להבין ולהתייחס לחומר חי באופן שונה לחלוטין מחומר שאיננו חי. לדוגמה, חקלאות ביודינמית. השדות מורפוגנטיים טענה כי שדות מורפוגנטיים גורמים לדברים חיים לגדול או להתנהג בדפוסים שנקבעו על ידי יצורים שחיו קודם לכן. תפיסה זו מקורה עוד מימי קדם, אולם עם התפתחות המדע המודרני היא נדחתה על ידי הפילוסופיה המכניסטית.
הוגה הרעיון הבסיסי של הוויטליזם החדש היה הפילוסוף הצרפתי אנרי ברגסון. הפילוסופיה של ברגסון דואלית, הוא רואה שני כוחות נאבקים זה בזה - מצד אחד כוח החיים (הוויטליזם) ומצד שני העולם החומרי. בין מייסדי הנאו-ויטליזם תופס מקום חשוב האנס דריש הגרמני, שהדגיש מחדש את התכליתיות שבחיים, כמו האנטלכיה הקדומה, עליה דיבר אריסטו.
קבוצת הארמיות רופרכט
קבוצת הארמיות רופרכט (או קבוצת הארמיות A), הייתה קבוצת ארמיות גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה
ב-1 ביולי 1916 הותקפה הארמייה השנייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת הקרב על הסום. ב-19 ביולי במהלך הקרב, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פריץ פון בלוב, שהיה מפקד הארמייה השנייה, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ, שמונה בנוסף לכך למפקד "קבוצת הארמיות גלוויץ" - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה.
ב-28 באוגוסט 1916 הועברו תחת פיקוד קבוצת הארמיות גם הארמייה השישית והארמייה השביעית, והפיקוד ניתן לרופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, ובעקבות כך שונה שם קבוצת הארמיות ל"קבוצת הארמיות רופרכט". באביב 1917 לחמה קבוצת הארמיות בקרב אראס, קרב מסין וקרב פשנדל, ובאביב 1918 לחמה במתקפת האביב, ולאחר מכן ניסתה לבלום את מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה.
ב-11 בנובמבר 1918 נכנעה הקיסרות הגרמנית למעצמות ההסכמה, ובעקבות כך פורקה קבוצת הארמיות.
סדר הכוחות
תחת קבוצת הארמיות פעלו היחידות הבאות:
דיוגו דיאש
דיוגו דיאש (בפורטוגזית: Diogo Dias) הידוע גם בשם דיוגו גומש (Diogo Gomes), היה מגלה ארצות פורטוגלי מהמאה ה-15. הוא היה אחיו של בארתולומיאו דיאש וגילה כמה מאיי כף ורדה יחד עם אנטוניו די נולי.
במסע הראשון להודו ב-1497, שימש דיוגו דיאש כקצין האוניה על סיפונה של ספינת הדגל של ואסקו דה גאמה סאו גבריאל. דיאש היה בין מובילי המשא ומתן בין דה גאמה למלך קוז'יקוד, הוא נלקח בשבי לזמן קצר כאשר המשא והמתן נתקל בקשיים.
לבאו אדום-עין
לבאו אדום-עין (שם מדעי: Labeo cylindricus) הוא מין של דג מים מתוקים ממשפחת הקרפיוניים המצוי באפריקה.
אורכו של הדג 230 מ"מ בממוצע והוא בעל קשקשים גדולים ואפורים על גופו, ראשו עגלגל ובעל פיות גדולים עם ביניות גדולות וארוכות המזכירות שפמים. הסנפירים גדולים וגם הזנב, אך הדגים נעים במים באיטיות.
דיוגו דיאש
בשנת 1500, ליווה דיוגו דיאש את הארמדה השנייה של פדרו קברל כאחד הקפטנים של הצי, עם הסמכה לפתוח את המסחר עם סופלה. דיאש היה אחד הראשונים לרדת לחוף בעת גילוי ברזיל באפריל 1500. על פי הסיפור שבר דיאש את הקרח עם ילידי דרום אמריקה על ידי פתיחת ריקוד שמחה מאולתר על החוף בליווי חלילי הטופי.
לבאו אדום-עין
הם חיים בכמה נהרות ואגמים גדולים ואיטיים במזרח אפריקה. הם נפוצים בנהרות זמבזי, לימפופו, קונגו, קומטי (Komati River) ופונגולה (Pongola River). הם שוכנים במים רדודים ומוארים.
דיוגו דיאש
במהלך המסע לאורך כף התקווה הטובה (ייתכן שדיאש שקרא במקור למקום זה כף הסופות) עם פדרו קברל ואחיו, נפרדה הספינה של דיאש מהצי הראשי במהלך מעבר כף התקווה הטובה (הספינה של אחיו טבעה במהלך המעבר הזה). מכיוון שבחר במסלול מרוחק יותר מזרחה, היה דיאש לאירופי הראשון שראה את האי מדגסקר. האי מכונה לעיתים קרובות גם כ"האי של סאו לורנסו", בשל גילויו ביומו של הקדוש סאו לורנסו (10 אוגוסט 1500). למרות שהאי לא היה ידוע, שמו הערבי: "אי הירח", דווח כבר על ידי פרו דה קוויליאן בשנת 1490.
ניסיונות מאוחרים של דיאש למצוא את הצי העיקרי גרמו בטעות למעבר כף גוורדפוי אל מפרץ עדן, אזור שלא נכלל עדיין בתחומי ההפלגה של ספינות פורטוגזית. לכוד על ידי רוחות מנוגדות, דיאש שהה במשך חודשים אחדים באזור. מוכה על ידי סערות, הותקפו על ידי הפיראטים נאלץ בסופו של דבר לעלות על שרטון בחוף אריתריאה, בחיפוש נואש אחר מים ומזון לצוות הגווע. כאשר עזב את השרטון, לדיאש היו רק 6 אנשי צוות.
כאשר לא הצליח למצוא את קברל, השיב דיאש את הספינה הביתה לבד. בסופו של דבר הוא נתקל בניקולאו קואליו, שהוביל את חיל החלוץ של הארמדה של קברל בחזרה, בתחנת השקיה של בבזגואיש (מפרץ דקאר, סנגל) ביוני 1501. והם חזרו יחד לליסבון.
מאין באתי
מאין באתי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי אור עמרמי ברוקמן, מתוך אלבום הבכורה העתידי שלו. השיר יצא לאור ב-11 באוקטובר 2020, כסינגל הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות.
רקע
בשנת 2019, לאחר שהוציא את סינגל הבכורה שלו, "אין סוף מחשבות", השתתף עמרמי ברוקמן בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון", שם חשף כי נולד באוקראינה ואומץ על ידי זוג הורים הומוסקסואלים. באודישן, ביצע עמרמי ברוקמן את השיר "מה אתה רוצה ממני" של חנן בן ארי ושבר את שיא מספר האחוזים הרב ביותר בתוכנית, עם 97%. במהלך התוכנית, הכיר את חבר ההרכב עילי בוטנר וילדי החוץ אוהד שרגאי, שהתמודד בתוכנית. ברוקמן העפיל בתוכנית לגמר וזכה במקום השלישי. לאחר מכן, הוחתם בחברת טדי הפקות המפיקה את התוכנית, וכתב והלחין את "מאין באתי", יחד עם אוהד שרגאי. החיבור ביניהם נוצר במהלך התוכנית.
תוכן השיר
בשיר עוסק עמרמי ברוקמן בשאלות המעסיקות אותו בהיותו ילד מאומץ לזוג הורים הומוסקסואלים ועל החוסר באהבת דמות אם.
וידאו קליפ
לשיר הופק וידאו קליפ רשמי אשר פורסם בערוץ היוטיוב של עמרמי ברוקמן בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי יעקב אסרף.
הצלחה
השיר הופיע לראשונה במקום החמישי במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, עם כ-83 השמעות בתחנות הרדיו בישראל.
ביקורת
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית: "ברוקמן הוא מסוג זמרי הבלדות שהטקסט לא יפיל אותו. תוגת המנגינה הנגישה נושאת את הנרטיב אל מקום עמוק בביצוע שלו. מפתיע עד כמה בחור צעיר מצליח להקרין אנרגיות רגשיות בצורה אותנטית. אור שולט בקול, מטפס בצורה הדרגתית מבוקרת בסולם הרגש, ומחפשי הריגושים בשירי אהבה לא יוכלו להישאר אדישים".
גם דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת חיובית, ואמר כי "הכנות והרגש המוגשים למאזין בטוטאליות מצליחים לרגש, לגעת ולהוציא מברוקמן את המיטב שבו" ו"הוא מביא את כל מה שיש בו לתוך השיר והמלנכוליה הבוקעת מקולו לא משאירה אף אוזן אדישה", וסיים באומרו כי "ללא ספק מדובר ביריית פתיחה מוצלחת עבור הזמר הצעיר".
צובוראיה אייג'י
אייג'י צובוראיה (ביפנית: 円谷 英二; ) היה אמן אפקטים מיוחדים יפני אשר שיתף פעולה ביצירת סרטי מדע בדיוניים יפנים רבים, בהם "גודזילה".
ביוגרפיה
צובוראיה היה בכור במשפחתו והיה בעל משפחה מורחבת גדולה במיוחד. בגיל שלוש אימו של צובוראיה נפטרה ואביו עבר לסין לטובת עסקי המשפחה. בגיל תשע אימץ צובוראיה את תחביב הטיסנאות. צובוראיה שמר על אהבתו לתחביב זה כל חייו. ב-1915 בגיל 14 סיים צובוראיה את המקבילה היפנית לבית ספר תיכון. הוא התחנן בפני משפחתו שאישרה לו ללכת לבית הספר לטיסה שבהאנדה. על אף שלמד לבסוף מסחר ב-1919 צובוראיה קיבל הצעת עבודה והפך להיות צלם קולנוע.
צובוראיה צמח בתעשיית הקולנוע במהירות שיא בזכות יצירתיותו. במהלך צמיחה זאת עבד צובוראיה על פרויקטים חדשניים בתחום הקולנוע והיה שותף לשימוש הראשון במנוף לשם נשיאת מצלמה ביפן. ב-1930 עשה צובוראיה שימוש בסופראימפוזיציה כדי ליצור אשליה בסרט שלקח חלק בהפקתו. בעשייה זאת החלה הקריירה של צובוראיה עבורה יתפרסם - אפקטים מיוחדים. בראיון שנתן מאוחר יותר טען שבתקופה זאת הסרט קינג קונג הגיע לקיוטו והוא אמר לעצמו ש-״יום אחד אעשה בעצמי סרט כזה על מפלצת״.
במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה עבד צובוראיה ביצירת סרטי תעמולה יפנים. קיים סיפור כי הסרטים שבהם צובוראיה היה מעורב היו כל כך מציאותיים עד כי צוותים של דאגלס מקארתור, מושלה הצבאי של יפן בתקופת הכיבוש האמריקאי, מכרו עותקים של הסרטים שלו לפרנק קפרה עבור יומני הקולנוע שלו. בעת הכיבוש האמריקאי ביפן צובוראיה התקשה למצוא עבודה בעקבות המעורבות שלו בסרטי התעמולה.
כאשר התמנה לראש מחלקת האפקטים המיוחדים של אולפן הקולנוע היפני טוהו הוא ניהל בממוצע שישים אנשי מקצוע, טכנאים וצלמים. במהלך עבודתו בטוהו הוא עבד לצד הבמאי אישירו הונדה והמפיק טומויוקי טנקה. שלשה זאת כונתה על ידי מחלקת הפרסום של אולפני טוהו ״שלשת הזהב״, והיא זאת שיצרה בשנת 1954 את הסרט הראשון של גודזילה.
מתחם הקבר והמרכז הסופי של שייח' ספי א-דין
מתחם הקבר והמרכז הסופי של שייח' ספי א-דין (פרסית: مجموعه آرامگاه و خانقاه شیخ صفی الدین) הוא קברו של השייח' ספי א-דין ארדבילי, שליט האימפריה הספווית, הנמצא בעיר ארדביל שבאיראן. מאז הקמתו ועד היום משמש האתר כמרכז רוחני וכאתר עלייה לרגל. בשנת 2010 הוכרז הקבר על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
הסוּפיות, או סוּפיזם, היא זרם מיסטי באסלאם, השם את הדגש על האהבה והכוונה שבעשיה, יותר מאשר על ההלכה עצמה. הסופיות התגבשה כתנועה רוחנית משמעותית במאה ה-9 ובמאה ה-10, ונחשבת לאחד הגורמים העיקריים להתפשטות האסלאם ברחבי אפריקה ואסיה. תור הזהב של הסופיות מבחינה דתית ואינטלקטואלית היה בין המאה ה-13 למאה ה-16. המוסלמים הסופיים הותירו אחריהם מפעלי בנייה ידועים, בעיקר במרכז אסיה. כאשר אירעה הפלישה המוסלמית לפרס הייתה ארדביל העיר הגדולה ביותר באזור שבו שוכן כיום החלק הצפון-מערבי של איראן. העיר שגשגה עד שהאימפריה המונגולית כבשה והחריבה אותה, והיא נותרה בחורבנה עד לעליית השושלת הספווית הקרויה על שם שייח' ספי א-דין שחי בין 1252 ל-1334.
שייח' ספי א-דין נהג על פי תורתו של השייח' זאהד ג'ילאני, ולאחר מות ג'ילאני פיתח תורה משל עצמו שהושפעה מהסופיות. לימים ייסד ספי א-דין את הח'אנקאה בארדביל, אשר הפך למקדש לזכרו. במתחם המקדשים נבנו גם באזארים, בתי מרחץ ובתים רגילים, כיכרות ומשרדים, והוא היה כמעט כמו עיר קטנה. בתקופת האימפריה הספווית נודעה למתחם חשיבות פוליטית ולאומית כאתר הנצחה למייסד האימפריה. אסמאעיל הראשון, יורשו של שייח' ספי א-דין, היה לשאה הראשון של האימפריה הספווית ומי שקבע את האסלאם השיעי כדת המדינה. שליטי האימפריה הקדישו ממון רב לצורך הפיכת המקדש בארדביל למקום מפואר ויוקרתי. המקדש הפך לאתר עלייה לרגל עבור מוסלמים מכל רחבי העולם, ולמתחם דתי חשוב הידוע ביצירות האמנות ובממצאים הארכאולוגיים השוכנים בו.
על פי המחקרים שנערכו במתחם זוהו ארבעה שלבי בנייה עיקריים:
החלקים העיקריים במתחם
הח'אנקאה והמקדש של שייח' ספי א-דין נבנו לפי סגנון אדריכלי איראני שנוצל לצורך הגדלת החלל הפנימי, כך שניתן היה להכניס לתוכו אלמנטים רבים כגון בית ספר, בית חולים, מאוזוליאום, מסגד, ספרייה וכדומה). בנוסף, בתוך החלל נבנה נתיב גישה בן שבעה חלקים המוביל אל קבר השייח', כשכל אחד מהשלבים מסמל שלב במיסטיקה הסופית. השלבים הללו מופרדים זה מזה על ידי שמונה שערים, שכל אחד מהם מסמל "גישה" בסופיזם. לקישוט בח'אנקאה ובמקדש נודעה חשיבות כאמצעי מייצג של הסימבוליזם במיסטיקה הסופית. קישוטים אלו כוללים חזיתות וקירות פנימיים מקושטים, אוסף עתיקות, דלתות כסופות עם כתובות, ומצבות מעוצבות.
מקדש שייח' ספי א-דין נבנה בין 1334 ל-1349. בנו ויורשו של שייח' ספי א-דין הקים על בסיס אבן במקדש מבנה גלילי מאבן, ועליו מופיעה פעמים רבות המילה אללה. בשל כך ידוע המקום בכינוי כיפת אללה אללה. צורת המגדל החיצונית היא מעגל, וצורתו הפנימית היא מתומן. בראש המגדל נבנתה כיפה דו-שכבתית בצורת חצי סהר, ועליה כתובות בקליגרפיה. בתוך הכיפה נמצאות עבודות אמנות וכתובות קליגרפיות. מקדש שאה אסמאעיל נבנה בין 1524 ל-1529. מקדש זה הוא מבנה בן חדר אחד המוגן על ידי כיפת לבנים דו-שכבתית. צדה החיצוני של הכיפה מקושט באריחים צבעוניים, וצדה הפנימי מקושט בכתובות, ציורים בטכניקת טמפרה, ושידת עץ עם פיתוחים פנימיים עדינים וכתובות טיח. מקדש מוחי א-דין מוחמד נבנה בערך ב-1323, וממדיו גדולים יותר בהשוואה לשני המקדשים שתוארו לעיל. מקדש זה מורכב משני חדרים ומסדרון. בחדרים אוחסנו ארונות הקבורה. בראשו של מקדש זה נבנתה כיפה בצורת חצי עיגול.
הצ'יני-ח'אנה נבנה בין 1605 ל-1611 בקירוב. קומת הקרקע של המבנה בנויה בצורת ריבוע, אך ככל שעולים במעלה המבנה הוא הופך למתומן באמצעות מערכת של קשתות אלכסוניות. בראש המבנה הוקמה כיפה דו-שכבתית, אך לאחר הקמת המבנה נוספה לה שכבה פנימית שלישית על מנת ליצבו. פנים המבנה מקושט בפאר רב. הג'נת-סארא נבנה בין 1524 ל-1576 בקירוב, והוא המבנה הגדול ביותר במקדש. הכניסה למבנה היא דרך חצר. בחזית המבנה ניצבת מרפסת גדולה התחומה על ידי שבכה מקושטת. החצר (סאחת) שנבנתה ב-1349 היא חלל פתוח מלבני שבמרכזו בריכה. הבריכה מחולקת ל-12 חלקים המייצגים את כל אחד מ-12 האימאם הקדושים לשיעה. חצר זו היא צומת דרכים שממנה ניתן להגיע אל חלק מהמבנים שהוזכרו לעיל וכן למבנים שיוזכרו להלן.
אנרי הראשון, מלך נווארה
אנרי השמן (בבסקית: Henrike I.a, Gizena, בצרפתית: Henri le Gros, בספרדית: Enrique el Gordo; בערך 1244 – 22 ביולי 1274) היה מלך נווארה (בתור אנרי הראשון) ורוזן שמפאן ובריי (בתור אנרי השלישי) משנת 1270 ועד מותו.
ראשית חייו
אנרי היה בנם הצעיר של תאובלד הראשון, מלך נווארה ומרגרט מבורבון, מלכת נווארה. בתקופת שלטונו של אחיו הבכור חסר הילדים תאובלד השני הוא החזיק כעוצר במהלך רבים מהיעדרויותיו הרבות של תאובלד. בשנת 1269 התחתן אנרי עם בלאנש מארטואה, בתו של אחיו של לואי התשיעי, מלך צרפת, רובר הראשון, רוזן ארטואה.
שלטונו
אנרי הוכר כיורש בתקופת שלטונו של אחיו, ועלה לכס המלכות של ממלכת נווארה ורוזנות שמפאן עם מותו של תאובלד השני בדצמבר 1270. אולם מינויו של אנרי הראשון בפמפלונה לא התרחש עד השנה שלאחר מכן, ב-1 במרץ 1271, והכתרתו נדחתה עד מאי 1273. המעשה הראשון שלו היה השבעה לקיים את הפוארוס של נווארה ואז נשבע אמונים לפיליפ השלישי, מלך צרפת על שמפאן.
אנרי הגיע לכס המלכות בשיאה של פריחה כלכלית בנווארה שלא התרחשה במקומות אחרים באיבריה בקצב כה גדול. אבל על ידי חוזה פריז (1259), לאנגלים הועברו זכויות בגסקוניה, שלמעשה ניתקו את הגישה של נווארה לאוקיינוס (שכן צרפת, בעלת בריתה של נווארה, הייתה מסוכסכת עם אנגליה). אנרי איפשר לבורג נווארריה בפמפלונה להתנתק מהאיחוד של סן סרנין וסן ניקולאס, שבוצע ב-1266. הוא גם העניק זכויות יתר לעיירות אסטלה, לוס ארקוס וויאנה, וטיפח צמיחה עירונית. יחסיו עם האצולה היו, ככלל, ידידותיים, אם כי הוא היה מוכן לשמור על שלום ממלכתו כמעט בכל מחיר.
אנרי ביקש בתחילה לכבוש מחדש שטח שאבד לקסטיליה על ידי סיוע למרד של אחיו של אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, פליפה ב-1270. בסופו של דבר הוא סירב, והעדיף לכונן ברית עם קסטיליה באמצעות נישואי בנו תיאובלד לבתו של אלפונסו העשירי ויולנטה בספטמבר 1272. הדבר נכשל עם מותו של תיאובלד הצעיר לאחר שנפל משינות בטירת אסטלה בשנת 1273.
מותו
אנרי לא האריך ימים לאחר בנו. הוא נחנק, לפי הדיווחים שהתקבלו בדרך כלל, מהשומן שלו. הילדה הלגיטימית היחידה שלו, בת בת שנה בשם ז'אן, עלתה לשלטון אחריו תחת העוצרות של אמה בלאנש. נישואיה של ז'אן בשנת 1284 לפיליפ הרביעי, מלך צרפת לעתיד, איחדו את הכתר של נווארה לזה של צרפת והעבירו את שמפאן לנחלת המלוכה הצרפתית.
אהבה מנצחת
אהבה מנצחת (בספרדית: Triunfo del amor) היא טלנובלה מקסיקנית בכיכובם של ויקטוריה רופו, ויליאם לוי ומאייטה פרוני.
עלילה
ויקטוריה, אחת ממעצבות האופנה המצליחות במקסיקו, גרה באחוזה מפוארת עם אוסוולדו בעלה, בנו מנישואיו הראשונים, מקסימיליאנו, ובתם המשותפת פרננדה. ויקטוריה היא כעת אישה עשירה ומפורסמת, אך הדרך למעלה לא הייתה פשוטה. בצעירותה, ויקטוריה עבדה כמשרתת בביתם של ברנרדה ובנה חואן פבלו. לאחר רומן קצר, ויקטוריה הרתה לחואן פבלו, אך לא הספיקה לבשר לו את הבשורה בטרם נסע ללימודיו. היא פנתה לברנרדה לעזרה, אך זו גירשה אותה מהבית בבושת פנים. ויקטוריה ילדה את בתה מריה, אך שלוש שנים מאוחר יותר, ברנרדה דאגה לקחת את מריה מוויקטוריה ולשלוח אותה לבית יתומים. לוויקטוריה מעולם לא נודע מה עלה בגורל בתה והיא נשבעה למצוא אותה.
עשרים שנה חולפות ואישה יפה וצעירה בשם מריה מגיעה לבית האופנה של ויקטוריה ומתקבלת לעבודה כדוגמנית. ויקטוריה מתנכלת למריה מהרגע הראשון, כיוון שהיא משוכנעת שבעלה מחזר אחר הדוגמנית הצעירה. היא אינה יודעת שלמעשה המחזר של מריה הוא לא אחר מאשר מקסימיליאנו, בנה החורג של ויקטוריה. מריה ומקסימיליאנו מתאהבים ולאחר זמן לא רב, מריה מגלה שהיא בהריון. לפני שהיא מספיקה לגלות זאת למקסימיליאנו, הוא מתוודה בפניה שהיה מאורס כל העת לחימנה, שמצפה ממנו לילד. מריה הנבגדת מחליטה לשמור את דבר הריונה בסוד, אך חייה רק הולכים ומסתבכים. ויקטוריה מגלה שהיה קשר רומנטי בין מקסימיליאנו למריה ומפטרת אותה, כשהיא חוזרת על סיפור חייה שלה, מבלי לחשוד שהיא זורקת לרחוב את בתה האבודה.
הטלנובלה "אהבה מנצחת", בכיכובם של אהוב הנשים ויליאם לוי ומאיטה פרוני, היא חידוש מצליח לטלנובלות "קריסטל" ו-"הזכות לאהוב", ששודרו בעבר בישראל. בטלנובלה גם מככבים השחקנים האהובים אוסוולדו ריוס וויקטוריה רופו, שגילמו זוג נאהבים בטלנובלה "חבקי אותי חזק".
עונת 2000/2001 בליגת העל ההולנדית
עונת 2000/2001 הייתה העונה ה-45 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. R.B.C רוסנדאל ירדה לליגת המשנה.
1855 בארצות הברית
1855 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 79 שנה מיום היווסדה.
מסכת (פירושונים)
ראו גם
}}
ארמיית קנטקי (איחוד)
ארמיית קנטקי (באנגלית: Union Army of Kentucky) היה כינויין של שתי יחידות צבאיות שהשתייכו לצבא האיחוד בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית. שתי הארמיות היו קטנות והתקיימו למשך תקופה קצרה. הראשונה שירתה בקנטקי ב-1862 והשנייה בטנסי ב-1863.
הארמייה של אוגוסט 1862
ב-25 באוגוסט 1862, נטל מייג'ור גנרל ויליאם "בול" נלסון את הפיקוד על כוחות של צבא האיחוד אשר חנו סביב ריצ'מונד, קנטקי. על אף שסדר הכוחות לא עלה על שתי חטיבות, הן כונו על ידי נלסון "ארמיית קנטקי" בפיקודם של הבריגדיר גנרלים מהלון מנסון (Mahlon Dickerson Manson) וצ'ארלס קרופט (Charles Cruft), בהתאמה. פחות מחמישה ימים לאחר שנוצרה, נלחמה הארמייה בקרב ריצ'מונד וספגה תבוסה קשה, כאשר איבדה כ-1,000 הרוגים ופצועים ויותר מ-4,000 שבויים. בשל מספר האבדות הגבוה, כולל נפילתו בשבי של גנרל מנסון ופציעתו של גנרל נלסון, חדלה למעשה הארמייה מלהתקיים ככוח לוחם. גנרל קרופט נשאר רשמית כמפקד החטיבה השנייה עד ספטמבר, אך מרביתה נפלה בשבי ומה שנותר ממנה צעד בחזרה לניו-אולבני, אינדיאנה. קפטן צ'ארלס גילברט מונה כמייג'ור גנרל בפועל וקיבל את הפיקוד על שרידי הארמייה, אשר אוחדה בספטמבר 1862 בידי הגנרל דון קרלוס ביואל עם הקורפוס ה-III של ארמיית אוהיו.
הארמייה של אוקטובר 1862
ב-7 באוקטובר 1862, הקים מייג'ור גנרל גורדון גריינג'ר ארמייה חדשה תחת השם ארמיית קנטקי. הארמייה כללה בתחילה שלוש דיוויזיות, בפיקודם של הגנרלים אנדרו סמית' (Andrew Jackson Smith), קווינסי גילמור (Quincy Adams Gillmore) ואבשלום באיירד (Absalom Baird), בהתאמה. מתכונת זו של הארמייה הייתה יוצאת דופן בכך, שב-20 בינואר היא צורפה לארמיית קמברלנד הגדולה ממנה. הדיוויזיה של באיירד נטלה חלק בקרב תחנת תומפסון במרץ 1863 וכמעט חטיבה שלמה שלה נשבתה שם. באפריל 1863, כללה הארמייה שתי דיוויזיות רגלים בפיקודם של הגנרלים צ'ארלס גילברט ובאיירד, וחטיבת פרשים בפיקודו של גרין קליי סמית' (Green Clay Smith). דיוויזיית פרשים נוספת בפיקודו של גנרל דויד סטנלי (David Sloane Stanley) צורפה לארמייה כחיל המצב של פרנקלין, טנסי. במערך זה לחמה הארמייה בקרב פרנקלין הראשון ב-10 באפריל. עדיין תחת פיקודו של גריינג'ר, שולבה ארמיית קנטקי במערך המילואים של ארמיית קמברלנד ב-8 ביוני 1863.
האקלים של מוסקבה
בעיר מוסקבה בירת רוסיה שורר אקלים יבשתי לח (לפי סיווג האקלים Köppen Dfb ) עם קיץ חם, לח במקצת וחורפים קרים וארוכים. טמפרטורות גבוהות אופייניות בחודשים החמים − יוני, יולי ואוגוסט נעות לרוב סביב 23°C (מעלות צלזיוס, מ"צ), אך במהלך גלי חום, שיכולים להתרחש בכל עת בין מאי לספטמבר, שיאי הטמפרטורה בשעות היום הם לעיתים קרובות מעל 30 מ"צ, לעיתים במשך שבוע או שבועיים. בחורף, הטמפרטורות בדרך כלל יורדות לסביבות 10− מ"צ, אם כי יכולות להיות תקופות של חום עם טמפרטורות העולות מעל נקודת הקיפאון. הקיץ נמשך מאמצע מאי ועד תחילת ספטמבר. החורף נמשך מתחילת נובמבר ועד סוף מרץ.
ממוצעים חודשיים ושיאים במוסקבה
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בעיר עמדה על 38.2 מ"צ, ותועדה בתאריך 29 ביולי 2010, והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה צנחה עד כדי 42− מ"צ. בשנת 2007 התרחשו שלושה שיאי חום חודשיים - ינואר, בו נמדדה טמפרטורה של 8.6 מ"צ; מרץ, עם טמפ' של 19.7 מ"צ; ומאי, עם שיא של 33.2 מ"צ; בשנת 2008 נרשמו שיאים חדשים לחודש דצמבר כמו גם לחורף כולו: 9.6 מ"צ. ב־23 ביולי 2010, הטמפרטורה הגיעה ל 36.7 מ"צ, ומשם בכל יום נשבר שיאו של היום הקודם, עד לשיא של 38.2 מ"צ ב־29 ביולי 2010. בנובמבר 2010 שיא חודשי חדש נשבר, כשהטמפ' הכיעה לשיא של 14.5 מ"צ (לאחר שיא של 12.6 מ"צ בשנת 1927). הטמפרטורה השנתית הממוצעת במוסקבה עומדת על 5.8 מ"צ, אך לאחרונה (2007, 2008, 2015) היא הייתה גבוהה מ 7 מ"צ. במחצית הראשונה של המאה ה-20 היה כפור לילה קל בסוף הקיץ. שנת 2019 הייתה לחמה ביותר בתולדות התצפיות המטאורולוגיות של העיר, כאשאר הטמפרטורה השנתית הממוצעת הייתה 7.8 מ"צ, המקסימום היומי הממוצע היה 11.6 מ"צ (בעוד הטמפרטורות הממוצעות החודשיות היו מעל לאפס אפילו במרץ, נובמבר ודצמבר).
סכומי הגשמים החודשיים משתנים באופן מינימלי לאורך כל השנה, אם כי רמות המשקעים נוטות להיות גבוהות יותר במהלך הקיץ מאשר בחורף. בשל השונות המשמעותית בטמפרטורה בין חודשי החורף לקיץ וכן התנודתיות המוגבלת ברמות המשקעים במהלך הקיץ, מוסקבה נחשבת לאזור אקלים יבשתי.
מרבית השיאים והממוצעים ניתנים לתחנת מזג האוויר ב- VVC, הממוקמת באוקראג המינהלי הצפוני-מזרחי (North-Eastern administrative okrug) של מוסקבה. הטמפרטורה מתחנה זו היא בממוצע נמוכה יותר בשיעור של 0.5-1 מ"צ מאשר במרכז העיר, ו 0.5-2 מ"צ גבוהות יותר מנמינימום לילה בפרברים.
סוג המשקעים
רוב המשקעים במוסקבה יורדים כגשמים, אך בחודשי החורף כמעט כל המשקעים יורדים כשלג, ויוצרים כיסוי שלג יציב. משקעי השלג הרטובים האחרונים עשויים להיות בתחילת מאי, ועשויים להתחיל מחדש בסוף ספטמבר.
כיסוי שלג
כיסוי שלג (נמשך בממוצע 3–5 חודשים בשנה) נוצר בתחילת נובמבר ונמס בתחילת אפריל, אם כי בשנים האחרונות לא נמשך זמן רב כרגיל. לדוגמה, בחורף 2006–2007 כיסוי השלג לא נוצר עד סוף ינואר ונמס בתחילת חודש מרץ; בשנים 2007–2008 כיסוי השלג נמס בסוף פברואר ובחורף 2008–2009 כיסוי השלג לא נוצר עד סוף דצמבר, חודש מאוחר מהרגיל. אולם בשנים 2011–2012 הוא נמס באמצע אפריל.
מהירות הרוח
מהירות הרוח הממוצעת גבוהה מאוד. בעיר עצמה המהירות עומדת על כמעט 5 מטר לשנייה; במקומות פתוחים ובשדות תעופה היא עשויה להגיע גם ל 6 מטר לשנייה.
סופות רוח וטורנדו
מספר פעמים בעונה, לעיתים קרובות בתקופות מאי-ספטמבר במהלך סופות רעמים, מהירות הרוח עשויה לעלות על 15–35 מטר לשנייה. סופת הרוח החזקה האחרונה הייתה בשנת 1998, אז מהירות הרוח הייתה 30–35 מטר לשנייה. 157 בני אדם נפצעו, 8 מתו ונפגעו 2157 בניינים.
סופות טורנדו תועדו בשנים 1904, 1945, 1970, 1971, 1984 (סופת טורנדו ירוסלב, אנ'), 1987, 1994 ו -1997 במחוז מוסקבה (100 ק"מ מדרום-מזרח לעיר, ליד זאראיסק, Zaraysk, אנ'), בשנת 2005 בדובנה, וב -3 באוגוסט 2007 בקרסנוגורסק.
מספר ימים בהירים, מעוננים ומעוננים
בממוצע במוסקבה יש 1731 שעות שמש בשנה. בשנים 2004–2008, נצפו כמעט 1800–2000 שעות. משך אור היום תלוי במיקום הגאוגרפי של מוסקבה. זה משתנה בין 7 שעות ב 22 בדצמבר ל 17 שעות 34 דקות ב 22 ביוני. הגובה המרבי של השמש מעל האופק הוא 11° ב 22 בדצמבר ו 58° ב 22 ביוני.
סמוך ליום היפוך הקיץ (22 ביוני), השמש אינה יורדת מתחת ל 12°. לפיכך הדמדומים האסטרונומיים אינם מתרחשים בתקופה זו. אף על פי כן, תאורת הדמדומים אינה מספיקה לפעילות אנושית רגילה, ולכן הרחובות זקוקים לתאורה מלאכותית, מה שמביא לאמונה כי אין לילות לבנים במוסקבה, אף על פי שהשמיים נותרים כחולים כהים, ולא שחורים, כמו בדרום רוסיה.
ווקר: אינדפנדנס
ווקר: אינדפנדנס (באנגלית: Walker: Independence) היא סדרת דרמה מערבונית אמריקאית שפותחה על ידי אנה פריק עבור רשת "The CW". הסדרה מהווה פריקוול לאירועי סדרת הטלוויזיה "ווקר", המשודרת גם היא ב-"The CW".
הסדרה עלתה לשידור ב-6 באוקטובר 2022.
רקע עלילתי
עלילת הסדרה מתרחש בשלהי המאה ה-19, ועוקבת אחר אבי ווקר, תושבת בוסטון אמידה שבעלה נרצח לנגד עיניה בזמן מסעם מערבה, שדרכה מצטלבת עם של הויט רולינס, נוכל מנוסה, בחיפוש אחר נקמה ברוצח בעלה. עד מהרה, מסעם של אבי והויט לוקח אותם לאינדפנדנס, טקסס, עיירה קטנה עם עתיד גדול.
פיתוח
בדצמבר 2021, נמסר כי סדרת פריקוול לסדרה "ווקר", נמצאת בתהליכי פיתוח עבור רשת "The CW", וכי על הפקתה בפועל יהיו אמונים אנה פריק וג'ארד פדלקי. בפברואר 2022, נמסר כי הרשת הזמינה פרק פיילוט לסדרה הפוטנציאלית, ובמאי 2022, נמסר כי לאחר שהבכירים ברשת היו מרוצים מפרק הפיילוט, הסדרה הוזמנה רשמית. את עלילת הסדרה פיתחה וכתבה פריק יחד עם התסריטאי שיימוס פאהיי, שהיה אמון על כתיבת תסריט פרק הפיילוט.
ליהוק
בפברואר 2022, נמסר כי לצוות השחקנים הראשי לוהקו ג'סטין ג'ונסון קורטז, ומאט באר. במרץ 2022, נמסר כי השחקנית קתרין מקנמרה לוהקה לדמותה של אביגיל "אבי" ווקר, אמם הקדמונית של משפחת ווקר.
הליגה הלאומית בכדורגל נשים
הליגה הלאומית בכדורגל נשים היא ליגת כדורגל נשים השנייה בחשיבותה בכדורגל הנשים בישראל אחרי ליגת העל.
ניסיון ההקמה הראשון של הליגה היה בשנת 2006 אך לאחר עונה אחת כל הקבוצות שהיו בה חדלו מפעילות והליגה התפרקה. הליגה נוסדה מחדש בשנת 2010, והיא נקראת "הליגה הלאומית לנשים" החל מעונת 2016/2017, עד אז נקראה "ליגת נשים שנייה".
מהקמתה היה בליגה מספר קבוצות שמשתנה מעונה לעונה בהתאם למספר הקבוצות שנרשמו להתאחדות באותה עונה. החל מעונת 2019/2020 נקבע שמספר הקבוצות בליגה יעמוד על 10 וקבוצות חדשות יצטרפו לליגה הארצית. למרות החלטה זו, לקראת עונת עונת 2022/2023 הוחלט כי מספר הקבוצות בליגה יעמוד על 11 קבוצות למשך שתי עונות.
תחרות
על פי תקנון האליפות לליגות הנשים.
מבנה הליגה
נכון לעונת 2022/2023 בליגה משתתפות 11 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה, ובסך הכל 22 מחזורים ו-20 משחקים לקבוצה. לאחר שני הסיבובים הראשונים מתקיים פלייאוף אשר במסגרתו מחולקות הקבוצות לשני בתים. 6 הקבוצות אשר סיימו במקומות הראשונים ייקחו חלק בפלייאוף העליון, ו-5 הקבוצות אשר סיימו במקומות האחרונים ייקחו חלק בפלייאוף התחתון. קבוצה לא יכולה לרדת או לעלות מפלייאוף אחד לשני. במסגרת הפלייאוף העליון כל קבוצה משחקת מול שאר הקבוצות פעמיים, בבית ובחוץ, סך הכל 10 משחקים. במסגרת הפלייאוף התחתון כל קבוצה משחקת מול שאר הקבוצות פעם אחת בלבד, סך הכל 4 משחקים.
מיקומים
הקבוצות מקבלות שלוש נקודות עבור כל ניצחון ונקודה אחת עבור תוצאת תיקו. במקרה של הפסד הקבוצה המפסידה איננה מקבלת נקודות.
מיקום הקבוצות נקבע לפי הקריטריונים הבאים (במקרה של שוויון בין שתי קבוצות או יותר עוברים לקריטריון הבא): 1) מספר הנקודות הכולל שכל קבוצה השיגה. 2) מספר הניצחונות שכל קבוצה השיגה. 3) טבלת המשחקים הפנימית בין הקבוצות שבשוויון. 4) הפרש השערים במשחקים שהתקיימו בין הקבוצות שבשוויון. 5) מספר שערי הזכות שהובקעו במשחקים בין הקבוצות המצויות בשוויון. 6) משחק מכריע במגרש נייטרלי.
בתום העונה שתי הקבוצות שמדורגות במקום הראשון והשני בפלייאוף העליון עולות לליגת העל כשהראשונה מוכתרת כאלופת הליגה הלאומית.
קבוצות הליגה לעונת 2022/2023
להלן הקבוצות המתמודדות בעונת 2022/2023 בליגה הלאומית בכדורגל נשים:
אלופות הליגה הלאומית והסגניות לפי שנים
בעונות הראשונות של הליגה, האלופה בכל עונה עלתה לליגה הבכירה אלא אם נכתב אחרת. כאשר הליגה מנתה יותר מ-6 קבוצות נערך משחק מבחן בין הסגנית לבין הקבוצה שסיימה במקום הלפני אחרון בליגה הבכירה על הזכות לשחק בליגה הראשונה.
החל מעונת 2019/2020 האלופה וסגניתה עולות לליגת העל.
1854 בארצות הברית
1854 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 78 שנה מיום היווסדה.
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-11 (בונדסוור)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 במאי 1959. היא הייתה חלק מהקורפוס הראשון, ושימשה גם ככוח עתודה של קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו. מפקדת הדיוויזיה נמצאה באולדנבורג. בפועל, הדיוויזיה מעולם לא השתתפה בקרבות, אולם סיפקה סיוע אזרחי במספר אסונות טבע שהתרחשו באזור. לאחר סיום המלחמה הקרה עבר הבונדסוור צמצום נרחב, ובמסגרת זו פורקה הדיוויזיה ב-30 בספטמבר 1994.
מורטימר דייוויס
מורטימר דייוויס (באנגלית: Mortimer Davis; 1866 - 22 במרץ 1928) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי קנדי. הוא היה בעלה של ליידי דייוויס.
קורות חיים
מורטימר נישא לליידי דייוויס ב-1898 בסן פרנסיסקו. בנם היחיד, שנקרא אף הוא מורטימר דייוויס מת ב-1940. מורטימר היה היהודי הקנדי הראשון לקבל אבירות ב-1917. ב-1924 הוא התגרש מאשתו. הוא נפטר ב-22 במרץ 1928.
דניאל פישל
דניאל כריסטין פישל (באנגלית: Danielle Christine Fishel; נולדה ב-5 במאי 1981) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בגילומה של טופנגה לורנס-מת'יוס בסדרה "ילד פוגש עולם" ובסדרת הבת "העולם של ריילי".
ביוגרפיה
פישל נולדה במסה שבאריזונה, ארצות הברית, למשפחה נוצרית. לג'ניפר פישל (סוכנת אישית) ואריק פישל (מנהל חברת הבנייה "קבוצת פישל"). חצי ממוצאה של פישל מלטזי.
קריירה
בשנת 1991, בגיל 10, התגלתה בתיאטרון הקהילתי לאחר שהשתתפה במספר מחזות, כגון פיטר פן והקוסם מארץ עוץ. לאחר מכן היא השתתפה במספר פרסומות, והתפקיד הראשון שלה בטלוויזיה היה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "צער גידול בנות", שם גילמה את דמותה של ג'ניפר למשך 2 פרקים.
בשנת 1993 היא קיבלה תפקיד ראשי בקומדיית המצבים של ABC "ילד פוגש עולם", שם גילמה את טופנגה לורנס-מת'יוס לצד השחקנים בן סבג', ויליאם דניאלס, ויל פרידל ואחרים. הסדרה הסתיימה אחרי שבע עונות בשנת 2000. בשנת 2014 חזרה לתפקיד טופנגה מת'יוס, בסדרת ההמשך העולם של ריילי.
חיים אישיים
פישל התארסה במאי 2012 לטים בלוסקו, סטודנט אשר הכירה אותו במהלך תקופתה כמורה למתמטיקה, והם התחתנו ב-19 באוקטובר 2013 בלוס אנג'לס. בחודש מאי 2015, נמסר כי פישל הגישה בקשה לגירושין. הגירושין היה סופי במרץ 2016.
עמיחי יודנפרוינד
ביוגרפיה
יודנפרוינד גדל במושב שדה יעקב. הוא התגייס לחיל השריון ושירת כלוחם ומפקד טנק בפלוגה ו' של גדוד 77 מחטיבה 7. לאחר שהתבלט כמפקד טנק מצטיין הוא נשלח לקורס קציני שריון וחזר אל הפלוגה כמפקד מחלקה. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של הגדוד ופיקד על פלוגה ב', פלוגת הצמ"פ של גדוד 82. בשנים 1997–1998 חזר לפלוגה ו' כמפקדה. לאחר מכן המשיך בגדוד 77, היה סגן מפקד הגדוד בתקופת מלחמת לבנון השנייה, ובשנים 2008–2010 פיקד עליו. בשנת 2010 מונה לסגן מפקד חטיבה 7. בהמשך שימש רע"ן שריון במרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם, מונה למפקד חטיבת מרכבות הפלדה וכיהן בתפקידו בשנים 2013–2015. בספטמבר 2015 מונה לסגן מפקד אוגדת הגליל, ושימש בתפקיד עד שנת 2017.
יודנפרוינד נשוי למרב ומתגורר בשדה יעקב.
תקנות צפון-מערב
תקנות צפון-מערב (באנגלית: Northwest Ordinance; בשמו הפורמלי והמלא: "An Ordinance for the Government of the Territory of the United States, North-West of the River Ohio" - "תקנות עבור ממשלת הטריטוריה של ארצות הברית, צפון-מערב נהר אוהיו") הן אחד ממעשי החקיקה החשובים של הקונגרס הקונטיננטלי של ארצות הברית. התקנות התקבלו בניו יורק (שהייתה אז הבירה) ב-13 ביולי 1787 ויצרו לראשונה את הטריטוריה הצפון-מערבית כטריטוריה המאורגנת המאוגדת הראשונה בין נהר אוהיו ונהר המיסיסיפי לבין גבולה של קנדה. בכך נקבע שארצות הברית תתפתח מערבה על ידי התיישבות ויצירת ישויות מדיניות חדשות ולא רק על ידי הרחבת מושבות קיימות. התקנות חזרו ואושרו על ידי קונגרס ארצות הברית ב-7 באוגוסט 1789, עם שינויים מזעריים כדי להתאימן לחוקת ארצות הברית. שטח הטריטוריה כלל את שטחן של מדינות ארצות הברית כיום: אוהיו, אינדיאנה, אילינוי, מישיגן, ויסקונסין וצפון-מזרח מינסוטה. שטחה הכולל של הטריטוריה היה 670,000 קמ"ר.
הרקע וחקיקת התקנות
השטח נכבש על ידי בריטניה מצרפת במסגרת מלחמת שבע השנים ואושרר כשטח בריבונות בריטית במסגרת חוזה פריז (1763). עם זאת, ההכרזה המלכותית של 1763 הגבילה את ההתיישבות האירופאית בשטח ולפיה "אין לפגוע בזכויות הבעלות, לתפוס בעלות, לקנות או להתנחל בשטחים של האינדיאנים שלא עברו עד כה לבעלות התושבים החדשים. לשלטונות המקומיים אסור לרשום שום שטח מצפון או ממערב על שם אזרח אמריקני אם היה לפני כן שטח של אינדיאני. גם על שטחים ריקים שהיו בעבר מחוץ לתחום השלטון הבריטי אסור להתיישב, וזאת מפני שהממשלה הבריטית מבקשת לשמור את השטח לאינדיאנים. הדרך היחידה לקבל בעלות או זיכיון על השטחים הללו היא קבלת רישיון מיוחד מטעם הממשל הבריטי".
בחוזה פריז (1783) שסיים את מלחמת העצמאות של ארצות הברית תבעה ארצות הברית את הריבונות גם על שטחים אלה, אולם נותרה פתוחה השאלה לאילו מן המושבות הקיימות יסופחו שטחים חדשים אלה, דבר שיצר מתחים בין נציגי מסצ'וסטס, קונטיקט, ניו יורק ווירג'יניה. ב-1784 העלה תומאס ג'פרסון את הרעיון לפיו המושבות הקיימות לא יתפשטו מערבה להרי האפלצ'ים ושהטריטוריה החדשה תחולק למדינות חדשות, שיצטרפו לאיחוד, בהתבסס על תקנון הקונפדרציה. לאחר מספר טיוטות של חלוקות השטח התקבל העיקרון הג'פרסוני, לפיו יחולק השטח למקטעים, שייחקרו על ידי משלחות מחקר ויימכרו לגורמים פרטיים שיכוננו בהם התיישבות, שתבשיל למערכת מדינתית-פדרלית שתצורף לאיחוד גדל של מדינות-ברית.
קבוצת הארמיות גלוויץ (1918)
קבוצת הארמיות גלוויץ (או קבוצת הארמיות C), הייתה קבוצת ארמיות גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה
ב-1 בפברואר 1918 הוקמה קבוצת הארמיות, שכללה את הארמייה החמישית ואת פלגת הארמייה C, והועמדה תחת פיקוד מקס פון גלוויץ, אשר פיקד עליה עד לסיום המלחמה. ב-11 בנובמבר 1918 הקיסרות הגרמנית חתמה על הסכם הכניעה למעצמות ההסכמה, ובעקבות כך פורקה קבוצת הארמיות.
סדר הכוחות
תחת קבוצת הארמיות פעלו היחידות הבאות:
טעימת יין
טעימת יין היא בחינה חושית של יין, המערבת, מלבד את חוש הטעם גם את חוש הריח, חוש הראיה ואף את תחושת הנוזל בחלל הפה. החל מימי הביניים התגבשו מתודולוגיות לטעימה והערכה של יינות, שקיבלו במרוצת המאה ה-20 אופי מדעי ולקסיקון עשיר של דימויים והגדרות לטעמי היין, בהם עושים שימוש ייננים, מבקרי יין, אוצרי יין ("סמלייה") וטועמים מקצועיים. טעימת יין יכולה להתבצע הן כהליך מקצועי-הערכתי והן כמפגש חברתי או לימודי. טעימת יינות במובן הרחב מתייחסת גם לטעימת ברנדי, ליקרים ועוד.
ניהול טעימת יין
נהוג שבמעמד טעימה אחד טועמים מספר דגימות, ממספר יינות שונים. בשל ההטיה הקיימת עקב זיהוי מותגים, יקבים ומחירי היין, נוהגים פעמים רבות להסוות את מקור הדגימה והיא מצוינת באמצעות מספר בלבד, שיטה זו קרויה "טעימה עיוורת" ומיועדת לקבלת ביקורת אובייקטיבית ככל האפשר, לדירוג ולתחרות. בטעימות אחרות, בעלות אופי שיווקי, לימודי או חברתי דווקא מציג מנהל הטעימה את היין אותו עומדים הטועמים לטעום, תוך ציון מפורט של סוג היין, הזן או הזנים של הענבים, מקום הגידול, תנאי היישון שלו ומידע נוסף.
המונח "טעימה רוחבית" או "טעימת יקב" מתייחס לטעימה של מגוון יינות של אותו יצרן או אותו יקב. "טעימה אורכית" או "אנכית" (ורטיקלית) היא טעימה של יינות מאותו זן ומאותה שנת בציר של יקבים שונים (בדרך כלל מאותו אזור). "טעימת חבית" היא טעימת יין הנשאב ישירות מתוך חבית יישון ולא מתוך בקבוק לשיווק.
בין טעימות של דגימות נהוג לשטוף את הפה במים ולאכול מעט לחם או צנים עם גבינה חריפת-טעם כגון קממבר או גבינה כחולה.
טעימת יינות בעלי דרגת כוהל שונה תעשה מהיין הקל יותר אל החריף יותר. אם טועמים יינות לבנים ואדומים באותה טעימה ייטעמו היינות הלבנים קודם ואחריהם האדומים.
שלבי הטעימה
מזיגה בחלק מהטעימות, פתיחת הבקבוק היא חלק מהטעימה. במסגרת זו מתרשמים מפתיחת הבקבוק ומרחרחים את פקק השעם.
יש יינות שיש לחדרר (כלומר להחדיר אליהם חמצן) לפני המזיגה לכוסות הטעימה. במקרה כזה נמזג היין לכלי הנקרא "דקנטר", כלי בעל שטח פנים רחב, בו שוהה היין מספר דקות ומתחמצן, דבר המוריד את רמת העפיצות שלו והופך אותו נעים לשתייה.
היין נמזג לכוס יין מתאימה עד כדי 1/3 או 1/4 מנפחה. כל יין מוגש בטמפרטורה הנאותה להגשתו.
עבור כל דגימה, מבצע הטועם את השלבים הבאים:
בסוף הטעימה נותרות בפה שאריות טעם. על הטועם להעריך את הסיומת בהתאם לזן היין, גילו ופרמטרים נוספים.
רישום רישום ההתרשמות מהיין יכול להעשות בסיום או לאחר כל שלב. טועמים מקצועיים משתמשים במילון מינוחים מדויק, המציין את התחושה, הטעם והריח המדויקים ביותר לתחושתם. אחד מכלי העזר לרישום הוא גלגל הריחות.
אריה ל. אבנרי
'''אריה ל. אבנרי''' (28 באוגוסט 1913 – 18 בספטמבר 1996) היה עיתונאי ישראלי, חבר מערכות "דבר" ו"למרחב", חוקר היישוב, וחבר קיבוץ הגושרים.
ביוגרפיה
אריה נולד ב-1913, לבת-שבע ולמרדכי בינדר, בכפר אושכליב שבחבל בוקובינה (אז חלק מרומניה באימפריה האוסטרו-הונגרית), לאחר הולדתו עברה המשפחה לעיירה קוצמן. המשפחה הייתה אורתודוקסית ואריה היה הצעיר מתוך ארבעה אחים. בגיל שלוש החל ללמוד ב'חיידר'. מאוחר יותר הביא האב הביתה מלמד, שחשף את הבנים לתודעה ציונית.
את לימודי התיכון עשה בהתכתבות עם בית ספר תיכון בברלין, שכן בגימנסיה ברומניה כתבו בשבת, דבר שאליו לא יכול היה אביו להסכים.
בקוצמן היה מועדון ציוני, ואריה היה פעיל בו, בהמשך יצא להכשרה של הפועל המזרחי, ואחרי כשישה שבועות עלה לארץ ישראל בינואר 1933, לבדו, כשהוא בן עשרים.
עם עלייתו ארצה התיישב בחיפה, ובין השנים 1936–1939, התגייס למשטרת המנדט ושירת כנוטר.
בשנת 1941 הצטרף ל'קבוצה הבונה' בחדרה שהייתה הגרעין להקמת קיבוץ דורות בנגב, והיה בין מקימי הקיבוץ. בקיבוץ הכיר את הדס. הדס נולדה כ'הרטה', למשפחה ציונית בלייפציג, ובשנת 1933, עלתה ארצה, ביחד עם בן זוגה, אוטו רוזנבאום, השניים התיישבו בקיבוץ נען, והרטה עברתה את שמה להדס. כאנשים ממוצא יקי, לא מצאו אוטו והדס את מקומם בנען, ובשנת 1938 עברו לקבוצת הבונה בחדרה, והיו חלק מהגרעין שהקים את קיבוץ דורות. בסמוך לעליה על הקרקע, חלה אוטו בטיפוס ונפטר, הדס חייתה כאלמנה במשך שבע שנים, ובשנת 1948 נישאה לאריה. לשניים נולדו בת (בת-שבע) ובן (יוסף). המשפחה עברתה את שם המשפחה ל'אבנרי'.
בשנת 1952, בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד, עברה המשפחה לקיבוץ הגושרים שבגליל העליון. אריה היה פעיל בוועדות תרבות ובוועדות חברתיות. עיצב כתובה ייחודית לקיבוץ, הפיק את חג ה-15 לקיבוץ, והיה פעיל בהפקת חג ה-25.
אריה אבנרי היה עיתונאי, כתב וחבר במערכות 'למרחב', ו'דבר', חוקר תולדות היישוב. כאשר עיתונאי בשם זהה החל לכתוב ב'ידיעות אחרונות', הוסיף אריה לשמו את האות ל', כדי למנוע בלבול.
במלחמת יום הכיפורים (אוקטובר 1973) נהרג בנו. בעקבות נפילת בנו עזב את העבודה העיתונאית, והיה לחוקר ביד טבנקין. לזכר בנו כתב אריה שני שירים:
נפטר בקיבוץ הגושרים בשנת 1996.
נכון את יפה
נכון את יפה הוא שיר שכתב, הלחין ועיבד אפרים שמיר, השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג'. השיר נחשב לאחד השירים היותר אהובים של אפרים שמיר, אך גם אחד הסנסציוניים שבהם.
רקע לשיר
אפרים שמיר כתב את השיר על ירדנה ארזי, שהייתה חברתו ללהקת הנח"ל בה היה מאוהב. ארזי נישאה באותם ימים למפקד הקודם של הלהקה, עמוס טל. לימים התגרשו השניים. השיר הפך למיתולוגיה, וארזי אף אמרה שהשיר רבץ עליה כקללה.
ארזי, שהייתה אז בת 23, סיפרה בשנת 2010 ברדיו על השיר: "זה היה לי לא נעים, אני זוכרת בדיוק איך זה קרה לי. שמעתי את השיר ברדיו, ואני זוכרת שכל כך נבהלתי, רצתי פתאום מחדר לחדר כדי לא לשמוע את הצעקה שחוזרת, 'לא תדעי אהבה אמיתית לעולם'. עד היום הוא מבהיל אותי. הוא גם מטיח את המילים בשיר, הוא יורה את המילים, הוא ציני, סרקסטי. זה כאילו מישהו רץ אחרייך ומקלל אותך. המילים הן חזקות, אני מאמינה שלמילה יש כוח, יש לזה עוצמה". עוד סיפרה ארזי כי היא לא התחשבנה עם שמיר, ואף דיברה איתו מספר פעמים מאז. "בבסיס שלו הוא שיר טוב", היא אמרה, "רק אם החצים לא היו מכוונים אלי היה יותר נחמד".
ב־2022, בתגובה לשאלת מעריץ באינסטגרם האם סלחה לשמיר על השיר, השיבה:.
תוכן ולחן השיר
מילות השיר מתארות את הכאב של שמיר על האהבה הנכזבת, ואף הוא מקווה בשיר שארזי "לא תדע אהבה אמיתית".
הלחן של השיר דומה מאוד ללחן של Hold me ,בגרסה של PJ Proby.
השיר במצעד הפזמונים
ב־30.5.1977, זכה להצלחה יפה והיה במצעד הפזמונים של רשת ג' 14 שבועות ברצף, עד 19.9.1977. בשיאו הגיע למקום השלישי במצעד.