cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ציפקה אפרת
קורות חייה
ב-1943 התגייסה לטפל בילדי טהראן ודאגה לחלקם בין הקיבוצים. בין 1944 ל-1947 הייתה מחנכת של חברת הנוער הישראלית הראשונה - נערים שהתגייסו לפלמ"ח, לחמו במלחמת העצמאות ולימים הקימו את קיבוץ הראל. ב-1951 לאחר השתלמות של שנתיים בסמינר הקיבוצים בתל אביב החלה ציפקה את תפקידה בחינוך והוראה במוסד החינוכי הרי אפרים, תפקיד שהמשיכה בו עשרות שנים. מ-1985 ועד שנת 2011 עבדה במטבח בקיבוצה.
כתביה
ציפקה כתבה מספר ספרים:
מוזס נגמוטו
מוזס ויראסאמי נָגָמוּטוּ (באנגלית: Moses Veerasammy Nagamootoo; בטמילית: மோசே வீரசாமி நாகமுத்து, נולד ב-30 בנובמבר 1947 בווים, מחוז ברביס) הוא פוליטיקאי וסופר גיאני ממוצא טמילי, כיהן כראש ממשלת גיאנה בין השנים 2015 – 2020. הוא עורך דין ומורה בהכשרתו.
ביוגרפיה
נגמוטו נולד בשנת 1947 בכפר וים במאזור ברביס שבמזרח גיאנה, אז גיאנה הבריטית (כיום מחוז איסט ברביס קורנטיין). הוא בן למשפחה טמילית הודו-גיאנית. אביו היה נגמוטו ראמהסוואמי, דייג, ואמו - גנגאמה לבית צ'ונו. הוריו ניהלו חנות לדגים. הם שלחו את בנם ללמוד בבית הספר היסודי הסקוטי "אוקלין סקוטס סקול" אחר כך בבתי הספר התיכוניים "רוז הול" ו"מקיף קורנטיין". בשנות ה-60 של המאה ה-20 התחיל נגמוטו קריירה של מורה ולימד בשנים 1964–1967 בתיכון קורנטיין שבו למד קודם לכן. פוטר אחרי שלימד שיעור על תורת האבולוציה של דרווין. בהמשך הקים עם שותף את התיכון הפרטי ד'אדווארדס-"רוסיניול" שבו לימד כלכלה ואזרחות בריטית (חוקה). אחרי שגילה שחיתויות של המנהל רב איתו קשות וקיים בית ספר אחר בתוך מקדש הודי בסביבה. עזב אחרי ריב קשה עם המנהל. אחרי זמן מה עזב את ההוראה לטובת עבודה עיתונאית בעיתון המפלגה הפרוגרסיבית Mirror Newspaper שהעורכת הראשית שלו הייתה ג'נט ג'אגן. מאוחר יותר היה לעורך דין.
בשנת 1992 הוא נבחר לאספה הלאומית של גיאנה כנציג של המפלגה הפרוגרסיבית של העם PPP ובהמשך כיהן כשר ההסברה וכשר הממשל המקומי. הוא שירת בתפקידים אלה בימי הנשיאים צ'די ג'גן, סם הינדס, ג'נט ג'ייגן ובהרט ג'גדאו. הוא התפטר מן המשרד בשנת 2000 ונשאר חבר בפרלמנט עד 2011. בקונגרס באוגוסט 2008 נבחר נגמוטו במקום החמישי חמישי בבחירות לוועד המרכזי של מפלגת PPP. היו שמועות כי הוא יהיה מועמד מפלגת PPP לבחירות לנשיאות ב-2011. הוא התפטר מן המפלגה שאליה הצטרף עוד ב-1964, ובאותה שנה חבר למפלגת האופוזיציה "הברית למען שינוי" מטעם מפלגה זו המורכבת מבני אתניות שונות, כולל פליטי PPP, נבחר מחדש לפרלמנט. הוא נימק את עזיבתו את PPP בכך שהיה צריך לבחור בין מפלגה שהפכה למושחתת ולטובת ארצו. בעקבות ניצחון האופוזיציה בבחירות הכלליות במאי 2015 הושבע נגמוטו ב-20 במאי 2015 כראש ממשלה וסגן נשיא ראשון הוא הרכיב ממשלה בת 16 שרים. נגמוטו משתדל להיאבק בקיטוב האתני-גזעי בחברה הגיאנית.
פעילותו הספרותית
מוזס נגמוטו חיבר ב-2001 את הרומן Hendree's Cure ("הריפוי של הנדרי") המתאר את עולם הדייגים הטמילים שחיו בכפר ווים בקורנטיין, גיאנה, בנשים 1950–1960.
חייו הפרטיים
נגמוטו נשוי החל משנת 1971 לסיטה, שהייתה אהבתו הראשונה בבית הספר. להם 4 ילדים:אנג'לה, מריה, אדלה ומוזס ארנסטו וכמו כן 5 נכדים.
קישורים חיצוניים
22.1.2016 Tjerk Brühwiller Guyanas schwieriges koloniales Erbe ,
אליקים גצל שלזינגר
רבי אליקים געצל (גטשליק) שלזינגר (ה'תקע"ג 1813, פלהינגן - ה'תר"ס 1900) היה דיין בהמבורג ורב הקלויז הישן והחדש כחמישים שנה, כיהן גם כרבה של המבורג לתקופה קצרה. ידוע כתלמידו המובהק של יעקב אטלינגר בעל הערוך לנר.
קורות חייו
בשנת תקצ"ו כשנתמנה הערוך לנר לכהן כרבה של אלטונה, לקח עמו את תלמידו רבי אליקים ואת רבי שמעיהו הלוי לייסד שם ישיבה. כאשר רבי אליקים מונה לכהן כראש הישיבה שם. באותה תקופה היה מוסר בשבתות שיעורים בקהילת וונדסבק.
בשנת תר"ה, לאחר פטירת רבי יוסף הנובר, בכ"ג באב, נבחר לכהן כמוסר השיעורים בקלויז הישן והחדש בהמבורג, שם כיהן בתפקיד כחמשים שנה.
לאחר פטירת רבי אשר אנשיל שטרן רבה של המבורג מונה למלאות את מקומו בתפקיד. לאחר כשנה התפטר בעקבות מחלוקת בפרשת קידושי טעות שהייתה בהמבורג.
נפטר בשעת קבלת שבת כ' באלול תר"ס (14 בספטמבר 1900). נקבר ביום ראשון שלאחריו בבית הקברות לנגנפלדה (בגרמנית: ) בהמבורג.
היה נשוי לחוה ביילא, ולהם ארבעה בנים. דוד (חתן רבי מרדכי מיכאל יפה), אליעזר ליפמן, יחיאל מיכל, משה (רב בפיינה ובבינגן). ובת אחת חנה (היימן).
שניים מנכדיו - בני בנו אליעזר ליפמן - הם הרב יחיאל מיכל שלזינגר, מייסד וראש ישיבת קול תורה בירושלים, ואחיו ד"ר פאלק שלזינגר, רופא ראשי ומנהל בית החולים שערי צדק בירושלים.
רועי רוזנברג
רועי רוזנברג הוא שחקן כדורסל כיסאות גלגלים, חבר נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים במשך 22 שנים.
רוזנברג שירת בחטיבה 7 ובעקבות מזג אוויר מושלג בשנת 1992 סבל מכוויית קור קשה. במהלך הטיפול הרפואי, נגרם סיבוך שהותיר אותו משותק בפלג הגוף התחתון.
כחבר וקפטן נבחרת ישראל השתתף רוזנברג 13 פעם באליפות אירופה, בשתי אליפויות עולם וב. במשחקים הפאראלימפיים דורגה הנבחרת במקום השישי.
רוזנברג מתגורר בכפר יחזקאל ומשמש רכז הספורט בכפר הנוער ויצו ניר העמק. הוא נשוי ואב לשלוש בנות.
דניאלה קולוט
דניאלה קולוט-פריש (בגרמנית: Daniela Kulot-Frisch, נולדה ב-1966) היא סופרת ילדים, ציירת ומאיירת גרמנייה. ספריה מאופיינים בסגנון עליז ובהומור בלתי שיגרתי.
ביוגרפיה
קולוט נולדה בעיירה שונגאו שבבוואריה. החלה לצייר כבר בשנות ילדותה המוקדמות, ולדבריה "ציירה וצבעה בכל מה שנגעו אצבעותיה". למדה עיצוב באוניברסיטת אוגסבורג למדע שימושי.
קולוט גרה ועובדת בעיר אוגסבורג שבגרמניה. היא כותבת ספרים מצוירים, מאיירת ספרים של סופרים אחרים, ומציירת. ציוריה הוצגו בתערוכות יחיד בגרמניה ובמדינות אחרות.
בראיון שנערך עימה, השיבה קולוט כי לדעתה ספרה הטוב ביותר הוא "בולדווין וגונדולה". "אני מאמינה שהצלחתי להעביר נושא לא קל (אבות ואימהות חד-הוריים) בצורה קלילה ולא עצובה."
ספריה תורגמו ליותר מעשרים שפות.
מרקוס ויינצירל
מרקוס ויינצירל (בגרמנית: Markus Weinzierl, נולד ב-28 בדצמבר 1974 בשטראובינג, גרמניה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל גרמני.
קריירת משחק
ויינצירל החל לשחק במועדונים קטנים בגרמניה, עד שהגיע לקבוצת המילואים של באיירן מינכן, בה שיחק במשך 4 שנים, הופיע במדיה 113 פעמים והבקיע עשרה שערים. לאחר תקופה מוצלחת זו עבר ויינצירל לסגל הקבוצה הראשונה, אך לא הספיק לשחק במדיה ולו משחק אחד. לאחר עונה ללא משחק רשמי במדי באיירן, עבר לקבוצת שטוטגרטר קיקרס ששיחקה בבונדסליגה 2, ליגת המשנה הגרמנית. במשך שתי עונות הופיע ויינצירל במדי הקבוצה 40 פעמים וכבש שער אחד. בסיום שתי עונות אלו הקבוצה ירדה לליגה השלישית ודרכיהם של הקיקרס ושל ויינצירל נפרדו. לאחר מכן עבר לחצי עונה במדי אונטרהאכינג ושתיים במדי יאהן רגנסבורג. ב- פרש ממשחק פעיל.
קריירת אימון
באפריל החל ויינצירל לשמש כעוזר מאמן בקבוצה האחרונה שבה שיחק, יאהן רגנסבורג, ששיחקה אז בליגה השלישית וירדה בסיום העונה לרביעית. בנובמבר קודם לתפקיד המאמן הראשי במקומו של תומאס קריסטל שפוטר, כשהקבוצה נמצאת בליגה השלישית. בעונת סיים עם רגנסבורג במקום השלישי בליגה ועלה איתה לבונדסליגה השנייה. מספר ימים לאחר העלייה חתם ויינצירל באאוגסבורג מהבונדסליגה כמאמן ראשי.
בעונת האריך ויינצירל את חוזהו באאוגסבורג עד עונת 2019. שנה לאחר מכן, ב-3 ביוני 2016, חתם בשאלקה 04 כמאמן ראשי לקראת עונת 2016/2017 בבונדסליגה. בסיום העונה פוטר מאימון הקבוצה..
באוקטובר 2018 מונה ויינצירל כמאמן שטוטגרט, שפתחה בצורה חלשה את עונת, במקומו של טייפון קורקוט שפוטר. באפריל 2019, פוטר ויינצירל משטוטגרט לאחר רצף תוצאות חלשות וסכנת ירידה שריחפה מעל הקבוצה, כאשר במשחקו האחרון הפסידה הקבוצה 6-0 לאאוגסבורג.
סטטיסטיקה כמאמן
נכון לסיום עונת 2020/2021
מיצובישי G4M
מיצובישי G4M היה המפציץ העיקרי של חיל האוויר של הצי הקיסרי היפני במלחמת העולם השנייה. המטוס היה מפציץ בינוני, דו מנועי מתוצרת מיצובישי. הכינוי הרשמי של בעלות הברית למטוס היה "בטי" (Betty) בעוד כינויו בפי היפנים היה "סיגר" (葉巻 - האמאקי), על שם צורתו הגלילית והמאורכת, או בגלל נטייתו להידלק ולהתפוצץ אפילו מפגיעות קלות יחסית.
ל-G4M היו ביצועים טובים, במיוחד בטווח הטיסה שלו שהושג בזכות מבנה קל ומינימום הגנה על צוותו ועל מכלי הדלק. תכונות אלו חשפו את חולשותיו בעימותים מול מטוסי קרב אמריקניים במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט.
תכנון ופיתוח
מטוסים שתרמו לפיתוחו של הG4M היו מיצובישי G3M וקודמו מיצובשי G1M, המטוס תוכנן להיות בעל מהירות וטווח טיסה גבוהים יחסית לזמן התכנון שהחל ב-1937. כתוצאה מכך, היה החיסכון במשקל עיקרון חשוב בתכנון. המטוס תוכנן להמראה ונחיתה ממסלול יבשתי והוא נועד לתקיפות מטרות קרקע וכלי שיט. בתחילה תכננה מיצובישי להרכיב בו ארבעה מנועים, ונעשו ניסיונות שונים שלאחריהם העדיף הצי היפני את הגרסאות בנות שני המנועים.
במהלך המלחמה נערכו שיפורים ויוצרו דגמים חדשים של המטוס בהתאם להתפתחות הטכנולוגית ובהתאם לצורכי הצבא.
היסטוריה מבצעית
טבילת האש של המטוס הייתה בהפצצת העיר האנקוי שבסין ב-13 בספטמבר 1940. הוא השתתף גם בהמשך בהפצצות בסין ותפס מקום מרכזי במערכה בפיליפינים. נעשה בו שימוש רב בתקיפת אוניות כשאחת המוקדמות והמפורסמות שבהן היא אוניית המערכה הבריטית אה"מ פרינס אוף ויילס שטובעה על ידי טורפדו ששוגר מכוח משולב של מפציצי G4M ו-G3M בדצמבר 1941. המטוס השתתף בקרב גוודלקנל בתקיפת מטרות ימיות ויבשתיות. ביומו השני של הקרב ספגו היפנים מכה קשה כש-18 מפציצים הופלו על ידי מטוסי קרב אמריקניים וכוחות נ"מ. גם בהמשך הקרב התבררה יותר ויותר פגיעותו של המפציץ והטייסות ספגו אבדות קשות. אחת התקריות הידועות שהמטוס היה מעורב בהן, היא חיסולו של מרשל-גנרל ימי איסורוקו יממוטו שטס ב-G4M שהופל במסגרת מבצע נקם על ידי P-38 לייטנינג אמריקני. לקראת סיום המלחמה נשא המטוס בעיקר המאמץ בקרב איי מריאנה. כמו כן, הוא שימש להטלת מטוסי הקמיקזה שלא צוידו במנוע לטיסה ארוכת טווח.
אאודי סוג SS
אאודי סוג SS (בגרמנית: Audi Typ SS) היא מכונית סלון מתוצרת אאודי אשר יוצרה בין השנים 1929–1932 בגרמניה.
ארנה בלאגי
ארנה בלאגי (במקור בלוך עד 1912, בהונגרית: Ballagi Ernő; בודפשט, 4 במרץ 1890 – ? 15 בנובמבר 1944) היה עורך דין יהודי-הונגרי, עיתונאי שנרצח בשואה. כתביו ויצירותיו נאסרו בהונגריה בתקופת השואה. הן היו אסורות הן להדפסה והן לקריאה ויועדו להשמדה על ידי גריסתן. (סופרים אסורים)
קורות חיים
בלאגי נולד במשפחה יהודית, בנם של ארתור בלוך ולאונורה שפיצר. משנת 1915 היה כתב פוליטי בכיר של כתב העת "שוויון" (Egyenlőség). הוא מילא תפקיד פעיל בחיי הקהילה היהודית של פשט ושל הונגריה בכלל. ובתנועות התרבות היהודיות. כסנגור הוא הופיע במספר רב של תביעות נגד העיתונות בהקשר ליהודים וליהדות. אשתו הייתה ארז'בט ראץ, אותה נשא לאישה ב-4 בינואר 1934 באויפשט. הוא נרצח בשנת 1944 בנסיבות לא מתועדות.
ניר גייסט
ביוגרפיה
גייסט נולד בקיבוץ שדה נחום וגדל בו עד גיל 14, אז עברו הוריו להרצליה. בשנת 1994, בהיותו בן 6, הרכיב את המחשב הראשון שלו מגרוטאות שמצא, ובשנת 1997 הקים יחד עם אחיו, עופר גייסט, מעבדת מחשבים שסיפקה שירותי תמיכה ותיקון לחברי הקיבוץ. זמן קצר אחר כך הפכה לחברה לשירותי אחסון לגלישה באינטרנט ושירותי תמיכה טכנית. אז קיבלה את שמה ניוטרון (באנגלית: Nyotron), שמלווה את החברה עד לגלגולה הנוכחי.
בשנת 1998, כשהוא בן 10, החל את לימודיו בטכניון באופן עצמאי, והתמקד בלימודי הנדסה מתארים שונים. באותן שנים נחשב לסטודנט הצעיר בישראל. במקביל, החל לפרוץ לאתרים גדולים, דבר שהוביל אותו לספק שירותי אבטחת מידע לבנקים הגדולים בישראל.
בשנת 2004 הקים את אתר בלקליסט - blacklist, אתר שסייע לגולשים להסיר את עצמם מרשימות תפוצה של ספאמרים (דואר זבל).
בשנת 2005, כשהוא בן 16, סיפק שירותי ייעוץ בנושא אבטחת מידע לחברת מיקרוסופט, שבעקבותיהם הוזמן לייצג את החברה בוועדות הכנסת לנוער בנושא אינטרנט ומדיה. בתקופה זו ייעץ ישירות גם לביל גייטס וסטיב באלמר בענייני אבטחת מידע.. בסוף 2005 החל לפתח את טכנולוגיית Paranoid, ובמקביל פרש מלימודיו בתיכון אלון ברמת השרון, כשהוא בן 17. בשנת 2006 טס עם אחיו לבוקרשט שברומניה, שם השתקע במשך שנתיים ופיתח את אב הטיפוס של Paranoid. עם חזרתו לארץ ב-2008, החל לאתר משקיעים לפיתוח הטכנולוגיה. באותה השנה בנה גייסט תוכנית לימודים לתיכון עירוני י"ד בתל אביב, אשר התמקדה בחינוך והעשרה בתחום אבטחת המידע והאקינג, והועברה על ידי גייסט בעצמו לתלמידי התיכון.
טקסין הגדול, מלך תאילנד
טקסין הגדול, מלך תונבורי (בתאית: สมเด็จพระเจ้าตากสินมหาราช, תעתיק: סום דט פרה צ'או טקסין מאהאראט, ; 17 באפריל 1734 – 7 באפריל 1782) היה גנרל סיאמי והמלך היחיד של ממלכת תונבורי.
בשנת 1767, לאחר שבירת סיאם הישנה איוטהאיה נחרבה על ידי הכובש הבורמזי, הקים טקסין, כגנרל בכיר, ממלכה בעיר החדשה תונבורי והנהיג אותה להדיפת הכיבוש הבורמזי עד 1771.
שלטונו התאפיין במלחמות רבות; הוא נלחם כדי להדוף פלישות בורמזיות חדשות ולהכניע את ממלכת לאנה בצפון תאילנד, נגד נסיכויות לאוטיות ונגד קמבודיה המאיימת.
למרות שמלחמה תפסה את רוב זמנו של טקסין, הוא הקדיש תשומת לב רבה לפוליטיקה, לממשל, לכלכלה ולרווחת המדינה.
הוא קידם סחר וטיפח יחסים עם מדינות זרות כולל סין, בריטניה והולנד. הוקמו לו דרכים ונחפרו תעלות.
מלבד שיקום ושיפוץ מקדשים, המלך ניסה להחיות את הספרות, וענפי אמנות שונים כגון דרמה, ציור, אדריכלות ומלאכת יד.
בשנות שלטונו האחרונות נעשה קנאי דתי, נחשב מלך אכזרי ושלטונו של טקסין היה מעורער ממילא, לכן שלטונו הופל בהפיכה על ידי ידידו הקרוב והבכיר בשלטונו טונדואנג צ'אקרי, והוא הוצא להורג ב-7 באפריל 1782.
טונדואנג הקים את ממלכת ראטאנאקוסין והמליך את שושלתו לממלכת תאילנד החדשה.
בשל היותו של המלך טקסין הלכה למעשה מאחד תאילנד, הוצמד לו לאחר מותו הכינוי "הגדול".
צופן אטב"ח
כתב אטב"ח, הנקרא גם "צופן אטב"ח", הוא צופן החלפה המבוסס על הערך הגימטרי של כל אות. בצופן זה מוחלפות זו בזו האותיות שסכום הגימטריה שלהם שווה ל-10, ל-100 או ל-1000, כאשר לאותיות מנצפ"ך ניתן ערך בפני עצמן (ך - 500, ם - 600, ן - 700, ף - 800, ץ - 900). באופן זה אל"ף שערכה הגימטרי הוא 1 מוחלפת באות ט|טי"ת שערכה הגימטרי 9, י|יו"ד מוחלפת באות צ|צד"י, ק|קו"ף מוחלפת באות צ|צד"י סופית וכן הלאה.
מקור הצופן הוא בתלמוד (מסכת סוכה דף נב עמוד ב'). והוא היה שיטת לימוד שהונהגה ע"י רבי חייא.
עשרות
בחלק זה סכום כל זוג אותיות בגימטריה הוא עשר:
ב-ח (8+2=10)
ג-ז (3+7=10)
ד-ו (6+4=10)
מאות
בחלק זה סכום כל זוג אותיות בגימטריה הוא מאה:
י-צ (10+90=100)
כ-פ (20+80=100)
ל-ע (30+70=100)
מ-ס (60+40=100)
אלפים
בחלק זה (לפי שיטת הערוך ושיטת רש"י המקובלת), סכום של זוג אותיות בקבוצה זו בגימטריה הוא 1000, באופן שהאותיות הסופיות ממשיכות את הרצף הגימטרי של האותיות - לאחר ת' ששווה 400, ך' שווה 500, ם=600, ן=700, ף=800, ץ=900. לפי המהרש"ל שיטת רש"י היא אחרת, לפיה אין חלק אלפים, אלא סכום החלק האחרון הוא חמש מאות. שיטת רש"י (המקובלת) והערוך:
ק-ץ (100+900=1000)
ר-ף (200+800=1000)
ת-ם (400+600=1000)
שיטת המהרש״ל ברש״י:
ק-ת (100+400=500)
ר-ש (200+300=500)
אותיות בודדות
האותיות הנ"ך (ולשיטת המהרש״ל ברש״י, רק האותיות ה״ן) הינן אותיות ללא זוג, כיוון שכדי להשלים ל10 יש להשתמש פעמיים באות ה', כדי להשלים ל100 יש להשתמש פעמיים באות נ' וכדי להשלים ל1000 יש להשתמש פעמיים באות ך'. לכן, האותיות הללו מתחלפות ביניהן (רש"י סוכה נב ב).
זאב מוזס
הרב זאב מוזס (לעיתים: מאזיש; י"ג באייר ה'תרכ"ב, 13 במאי 1862 - ב' בשבט ה'תש"ט, 1 בפברואר 1949) היה ראש אב בית דין קאליש ורב העיר בפועל לאחר פטירת הרב יחזקאל ליבשיץ. אבי משפחת מוזס.
איליה גלפרין
קורות חיים
איליה גלפרין נולד בסימפרופול בשנת 1905 ובגיל 3 עבר עם משפחתו למוסקבה. גלפרין סיים בשנת 1929 את לימודיו במחלקה לספרות ולבלשנות בפקולטה לחינוך של האוניברסיטה הממלכתית השנייה של מוסקבה. באותה שנה התחתן עם נדז'דה גולדמן,(ילידת 1908). החל משנת 1937 הואעבד במכון הממלכתי הפדגוגי לשפות זרות, שנקרא אז על שם מוריס טורז. עמד בראש הקתדרה לשפה האנגלית העכשווית, היה דקאן של הפקולטה לאנגלית, ועמד בראש הקתדרה למילונאות ולסגנון לשוני של השפה האנגלית. בשנת 1940 סיים את עבודת ה"קנדידט" במדעים. בעקבות פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941 התפנה גלפרין עם המכון לשפות זרות לצ'ליאבינסק בהרי אורל. ובשנת 1962 את עבודת הדוקטורט בפילולוגיה אנגלית בנושא "חקר הסגנון (סטיליסטיקה) של השפה האנגלית".
איליה גלפרין היה הדקאן הראשון של הפקולטה לתרגומים ולפירושים לשוניים שהוקמה במוסקבה, שהוקם בשנת 1942. הוא היה נשוי לנדז'דה לבית גולדמן, גם היא בלשנית, מומחית בצרפתית, שלימדה במכון לשפות הזרות. בנם, יורי גלפרין, (2001-1932) היה אסטרופיזיקאי ידוע. עם חברי המשפחה נמנה הסופר והמשורר סמואיל מרשק. בשנת 1967 יחד עם הפסיכולוג אלכסיי לאונטייב ארגן קבוצה שעסקה ב"פסיכו-בלשנות".
בשנת 1972 בברית המועצות יצא לאור מילון אנגלי-רוסי במספר כרכים שכלל כ-160 מילים. המילון הוכן על ידי צוות מדענים בערכיה כללית של איליה גלפרין. יורי אפרסיאן שהיה חלק של הצוות בשנת 1988 הוציא מהדורה מורחבת שכללה כ-250 אלף מילים.
ספרים
(ספר לימוד לשפה האנגלית - לפקולטות לחינוך ולשפות זרות)- עם 35,000 דוגמאות (סוגיות לקסיקולוגיות ושל סגנון בתפקוד המילים ושילובן)
זאב מוזס
ביוגרפיה
במשך שנים התפרנס מבית חמיו, הוא הקים ישיבה פרטית לבחורים וכתב חידושי תורה רבים בסגנון לימודו של רבי עקיבא איגר, רוב ככל כתביו נשרפו מאוחר יותר בעת הכיבוש הגרמני של קאליש במלחמת העולם הראשונה. בשלב מסוים החל לעסוק במסחר ועבר לגור ברוסושיץ ואחר כך בטורק. אשתו הראשונה נפטרה בכ"ח באדר ב' ה'תרנ"ז, והוא נישא בשנית כעבור שנה לאחייניתה חנה מרים בת יוסף מנדל הרמן.
כעבור שנים אחדות עבר לקאליש ובה המשיך להתפרנס ממסחרו. במקביל המשיך כל העת בלימודיו ובשנת 1906 (ה'תרס"ו) התמנה כראש בית הדין של קאליש, משרה שבה החזיק 29 שנים. לאחר פטירת רב העיר הרב יחזקאל ליבשיץ התעוררו חילוקי דעות בעיר סביב מינוי בנו של הרב ליבשיץ כממלא מקומו, כיסא הרבנות נותר פנוי במשך כמה שנים והרב מוזס מילא את התפקיד בפועל. עם עלותו לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ה, 1935, התמנה תחתיו הרב מנחם מנדל אלתר מפביאניצה כרבה של קאליש.
הרב מוזס השתקע עם משפחתו בתל אביב, הוא לא רצה לעסוק עוד ברבנות רשמית, אך סביבו התכנס חוג של למדנים שהיה מתאסף לעיתים בביתו. הוא נפטר בתל אביב בב' בשבט ה'תש"ט, 1 בפברואר 1949.
בנו היה יהודה מוזס, מו"ל ידיעות אחרונות.
הקרב על מודלין
הקרב על מודלין (Modlin) היה אחד הקרבות בין צבא פולין לבין צבאה של גרמניה הנאצית בפלישת גרמניה הנאצית לפולין. מבצר מודלין היה המטה של צבא פולין עד לנסיגתו מזרחה. מ-13 בספטמבר עד ל-29 בספטמבר 1939, המבצר שימש כמעוז הגנתי לכוחות הלוחמים של פולין תחת הנהגתו של הגנרל ויקטור תומיי כנגד הפולשים הגרמניים. התנהלות הקרב דמתה מאוד להתנהלות המערכה על ורשה.
גרמניה הנאצית
הכוחות הגרמניים כללו 3 קורפוסים:
פולין
הכוחות הפולניים כללו 2 ארמיות:
הקרב
הכוחות הפולנים התגוננו בעזרת רכבת משוריינת שנקראה "שמיירץ'" ("מוות"), ובסוללת נ"מ שעבדה ללא הרף על מנת לפגוע במטוסי הלופטוואפה. הכוח הפולני נכנע במבצר מודלין ב-29 בספטמבר. היה זה מהכוחות הפולנים האחרונים שנכנעו במערכה בספטמבר. מספר ימים לפני כן, רוכוס מיש ניסה לערוך משא ומתן על כניעת הפולנים למרות שהיה פצוע. על כך זכה לעיטור צלב הברזל.
יצחק רובין
יצחק רובין (נולד ב-14 במאי 1950) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה
יצחק רובין נולד בקריית ים, בן להורים ניצולי שואה. שירת בצה"ל ולאחר מכן עשה תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה בשנים 1974-1971. לימד מתמטיקה ואזרחות בבי"ס התיכון "אורים" בקריית טבעון. בוגר בית הספר לתיאטרון בבית רוטשילד (חיפה), למד תואר ראשון ושני באמנויות התקשורת באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בשנים 1979-1975. עם שובו לישראל החליט לפעול במישור החברתי וניהל את מרכז הקליטה בעפולה.
בשנים 1984-1982 היה עיתונאי ב"רחוב ראשי". ייסד את התיאטרון הקהילתי ואת הטלוויזיה הקהילתית הראשונה בישראל באור עקיבא וניהל אותה בשנים 1985-1983. בשנים 1982-1985 היה במאי התוכנית "שמונה וחצי" לתרבות ואמנות בטלוויזיה הישראלית. בשנים 1987-1985 שימש כדובר ראש עיריית קריית מוצקין. בשנים 1995-1992 היה יושב ראש המועצה לתרבות ואמנות חיפה, במינוי עמרם מצנע, ראש העיר חיפה.
היה שותף, ממייסדי ובעלי חברת טכניוז (מדיה) שעסקה ביחסי ציבור לארגונים עסקיים ולחברות היי-טק, ובהפקות קולנוע וטלוויזיה בשנים 2014-1985.
לימד קולנוע באוניברסיטת תל אביב (1984-1982) ובאוניברסיטת חיפה (1999-1991). החל משנת 2003 משמש כמרצה לבימוי ולהפקה במכללה האקדמית כנרת עמק הירדן. בשנת 2011, עומד בראש מערך הלימודים המעשיים במכללה. כיהן כיו"ר חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברומא . ב-1999 כתב וביים את הסרט "שקרים לבנים" בהשתתפות אורנה פורת ושרון אלכסנדר.
עמד בראש קמפיין נגד הגזענות שהתנהל בעיתונות הישראלית בשנות ה-90. היה פעיל במאמצים להדיח את אריה גוראל, ראש עיריית חיפה, ב-1993. בין מקימי "אגודת ה-40" להכרה בכפרים הערביים הלא מוכרים. מיוזמי הפגנות המילואימניקים לאחר מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2014 הוציא את ספרו השלישי, "שלג בחולות", בהוצאת פרדס.
נבו ארז
קורות חייו
נבו ארז נולד בקיבוץ מזרע. עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13. השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות. בדצמבר 1988 פיקד על כוח מהיחידה במבצע כחול וחום, פשיטה בעומק לבנון לאחר שסא"ל, מפקד כוח גדוד 12 נהרג בפעולה זו, נשא ארז את גופתו על גבו עד לחילוץ הכוח.
בשנים 1994–1996 שימש כמפקד יחידת דובדבן. בתקופת פיקודו על היחידה היה מעורב בתקרית בה מצא את מותו אזרח ישראלי, אריה חורי, שנורה למוות בידי לוחמי היחידה לאחר שעבר מחסום של היחידה ביהודה ושומרון. אחר חקירת מצ"ח, הואשם ארז יחד עם שלושה קצינים נוספים בגרימת מוות ברשלנות, הוא נטל על עצמו אחריות בלעדית במהלך המשפט, הודה בהתרשלות במסגרת עסקת טיעון שנחתמה ב-1999 ונגזרה עליו נזיפה. במהלך המשפט עוכב קידומו בדרגה, והוא פיקד על אח"י עצמאות. הוא שב לשייטת כמפקד פלגת ההדרכה בדרגת רב-סרן. בהמשך מונה למפקד פלגת הלוחמים בדרגת סא"ל.
ב-2004 מונה למפקד שייטת 13, במהלך כהונתו הושעתה פעילות השייטת ביהודה ושומרון באופן זמני, לאחר שארגון "בצלם" האשים את החיילים בכך שבמהלך פעולה בג'נין ירו במבוקש ששכב פצוע ולא היווה סכנה לחיילים. לארז נרשמה בעקבות האירוע הערה פיקודית בשל פער בנהלים המקצועיים.
במלחמת לבנון השנייה פיקד על השייטת במספר מבצעים, ובהם הפשיטה בצור. לאחר המלחמה שלח אל"ם ארז מכתב חריף לרמטכ"ל דן חלוץ ולמפקד חיל הים דודו בן בעש"ט, ובמרכזו טענה כי בן בעש"ט גילה הססנות במהלך המלחמה ומנע את קיומם של מבצעים חיוניים אותם ביקשו לוחמי היחידה לבצע.
בפברואר 2007 סיים את שירותו כמפקד שייטת 13.
לארז תואר שני מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון די. סי..
תיאטרון הבלט האמריקאי
היסטוריה
ב-1939 לקחו על עצמם פלזנט וצ'ייז את רעיון יצירתה של "להקה גדולה עם רפרטואר מגוון". הצמד וקבוצה קטנה מן הבלט של מיכאיל מורדקין הקימו "תיאטרון בלט". ההופעה הראשונה של להקתם החדשה התקיימה ב-11 בינואר 1940. צ'ייז החלה לפתח את רפרטואר הלהקה מבלטים מוכרים באורך מלא, לצד יצירות מקוריות, תוך כדי התמודדות בבעיות כספים. ב-1945 הצטרף אוליבר סמית לתיאטרון הבלט והתמנה למנהל לצד צ'ייז.
ב-1957 שינתה הלהקה את שמה ל"תיאטרון הבלט האמריקאי". היא המשיכה לשים דגש על קלאסיקות בלט, אך דאגות הכספים שהטרידו את הנהלתה לא נפתרו. במשך שנות ה-60' וה-70', השתפרו סיכויי הלהקה הודות למימון פרטי אוהד יותר. בתקופה זו, העביר תיאטרון הבלט האמריקאי את מוקד הבלט שלו לגיוסם של רקדנים כוכבים. ב-1977, החלה הלהקה את עונת האביב בבית המטרופוליטן אופרה, משכנה הרשמי החדש.
אשף מצוי
אשף מצוי (שם מדעי: Tadarida teniotis) הוא מין של עטלף ממשפחת האשפיים. האשף הוא עטלף חרקים גדול ונפוץ גם בארץ ישראל.
מאפיינים
המין נפוץ משני צידיו של הים התיכון (דרום אירופה וצפון אפריקה), ומצוי גם במקומות שונים באסיה בקווי רוחב דומים. זהו המין היחיד מהמשפחה המצוי בישראל, והוא אחד ממיני עטלפי החרקים הנפוצים בה. בניגוד למיני עטלפי חרקים רבים בישראל שהגיעו לסכנת הכחדה, האשף המצוי נפוץ למדי ואינו נמצא בסכנה.
אורכו הוא בסביבות 8 ס"מ, והוא ניכר בזנב שרובו גלוי ואורכו כ-5 ס"מ. משקלו כ-15–40 גרם. צבע פרוותו אפור. אוזניו מעוגלות ורחבות ויש בהן צפיר (מבנה קרומי המשפר את יכולת השמיעה). פניו נראות מעוכות ומקומטות ושפתיו בשרניות. בפיו שיניים חדות. הוא בעל יכולת תעופה טובה ומסוגל להגיע למהירות של 40 קמ"ש ולבצע תמרונים חדים באוויר. הוא מגביה עוף ויכול לבצע צלילות חדות ומהירות. הוא מיטיב גם ללכת על הקרקע, יותר ממיני עטלפים אחרים. האשף המצוי הוא עטלף החרקים היחיד בישראל שניתן לשמוע את קולו (שמרוכז סביב תדירות של 14 קילוהרץ) באוזן האדם (שמסוגלת לקלוט קולות של עד כ-20 קילוהרץ).
הוא שוכן בסדקים, בחגווי סלע, בנקרות עצים וכן במבנים נטושים וחללים אחרים במבנים טבעיים או מלאכותיים, והוא נפוץ בערים. בזכות כך ניצל מאיוד המערות ברעלים שביצע משרד החקלאות בשנות ה-60 של המאה ה-20 במטרה להדביר את עטלפי הפירות שנחשבו למזיקים, אך פגע מאוד בעטלפי החרקים של ישראל והביא רבים מהם לסף הכחדה. כיום האשף המצוי נפוץ בכל ארץ ישראל ולא נתון בסכנה.
מרדכי ואנונו (תצלום)
"מרדכי ואנונו" הוא תצלום עיתונאי המתעד בדיעבד את חטיפתו של מרדכי ואנונו, מי שכונה "מרגל האטום" הישראלי, על ידי המוסד.
תיאור
ב-9 בנובמבר 1986 הודיע מזכיר הממשלה כי מרדכי ואנונו נמצא מעצר בידי משטרת ישראל, לאחר 40 יום בהם לא נודע גורלו. ב-21 בדצמבר הובילה המשטרה את ואנונו לבית המשפט המחוזי בירושלים לשם הארכת מעצר שנייה. בדרכו לשם רשם ואנונו את דבר חטיפתו באיטליה ואת פרטי טיסתו מלונדון לרומא על כף ידו בשפה האנגלית:
ואנונו הראה את כף-היד לעיתונאים שבאו לסקר את הארכת המעצר דרך חלון הזכוכית של הרכב להובלת עצורים ("זינזאנה"). אחד הצלמים, דניאל לנדאו, שפעל מטעם מסוכנות הצילום "זום 77" הצליח לצלם אותה, לפני ששני שוטרי מג"ב שהיו ברכב מנעו זאת מוואנונו. הצנזורה הצבאית אסרה על פרסום התצלום והפרטים שבו, אולם עיתון ה-"Evening Standard" הלונדוני פרסם את הפרטים, תוך הפרת צו איסור הפרסום. בתחילה פורסם התצלום בעיתונות כשהפרטים בכף היד מושחרים. אולם, לאור התהודה העולמית של האירוע, התירה הצנזורה, ב-22 בדצמבר, את חשיפת הפרטים.
התצלום הוצג במסגרת התערוכה "מסגרת זמן: מאה שנות צילום בארץ-ישראל", שהתקיימה במוזיאון ישראל בשנת 2000. לאחר התערוכה נתרם עותק התצלום לאוסף המוזיאון.
מג דונלי
ביוגרפיה
דונלי נולדה בניו יורק וגדלה בפיפק-גלדסטון, ניו ג'רזי. היא בת יחידה. היא החלה ללמוד פיתוח קול, ריקוד ומשחק בבית הספר לאמנויות הבמה בפאר הילס, ניו ג'רזי בגיל שש. היא הופיעה כזמרת במספר הפקות תיאטרון בניו יורק.
קריירה
בשנת 2013 החלה לככב דונלי בתפקיד אש בסדרה של נטפליקס, "Team Toon". דונלי הופיעה גם בסרט העלילתי "The Broken Ones".
משנת 2016 עד שנת 2021 דונלי גילמה את התפקיד הראשי של טיילור אוטו בסיטקום "אמא אמריקאית" של ABC.
היא כיכבה בתור אדיסון בסרט המוזיקלי המקורי של ערוץ דיסני, "זומבים", שעלה לשידור ב-16 בפברואר 2018. בפברואר 2019, הוכרז שדונלי תחזור על תפקידה כאדיסון לסרט ההמשך של "זומבים", "זומבים 2", שעלה לשידור בערוץ דיסני ב-14 בפברואר 2020. סרט שלישי בסדרה, "זומבים 3", יצא ב־15 ביולי וב-12 באוגוסט 2022 בדיסני+ ובערוץ דיסני, בהתאמה.
דונלי השתתפה בתפקיד אורח בעונה השלישית של "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה" שעלתה בבכורה ב־27 ביולי 2022. במרץ 2022 לוהקה דונלי, לצד דרייק רוג'ר, לתפקיד הראשי של מרי קמפבל בסדרה "הווינצ'סטרים", סדרת ספין-אוף לסדרה "על טבעי", אשר עלתה לשידור ב-11 באוקטובר 2022 ברשת The CW.
מוזיקה
ב-5 באוגוסט 2018, הוציאה דונלי את הסינגל הראשון שלה, "Smile". ב-14 בדצמבר 2018 הוציאה דונלי את הסינגל השני שלה "Bust a Left". ב-1 במרץ 2019, הוציאה דונלי את הסינגל הבא שלה, "Digital Love". ב-24 במאי 2019 שחררה את הסינגל "With U" בו אירחה את הראפר פטי ואפ. ב-14 בנובמבר 2019 הוציאה את הסינגל "Predictable" מתוך אלבום הבכורה שלה "Trust" אשר שוחרר ב-5 בדצמבר 2019, ממנו שוחררו שיר הנושא "Trust", "Balls In Your Court" לצד הראפר טי ג'יי פורטר, "We Work", "Losing My Mind" והאחרון "I'm Back" בשיתוף עם הראפר 2 Milly.
ב-11 בפברואר 2020 הוציאה את הסינגל "Just Like You" לצד הראפר קוטה דה פרינד (אנ'), ולאחר שבועיים ב-25 בפברואר 2020 הוציאה את הסינגל "Impress".
גניה גבנדה
גניה גבנדה-דוידסון הייתה אלופת ישראל לנשים השלישית בשחמט (1960).
ביוגרפיה
גבנדה נולדה וגדלה באוזבקיסטן. היא עלתה לבית השיטה.
בינואר 1960 זכתה גבנדה בגיל 16 בלבד, בתואר אלופת ישראל השלישית בשחמט לנשים.
באליפות שהסתיימה בתחילת ינואר 1962 סיימה גבנדה במקום שלישי אחרי קלרה פרידמן ומרים חיימוביץ.
בשנת 1968 נישאה גבנדה בקנדה לדוידסון וזכתה באליפות קנדה לנשים.
מטרון (קומיקס)
ביוגרפיה בדיונית
למרות שהוא בעל כוחות של אל, מטרון מתואר בדרך כלל כצופה פסיבי ביקום DC ולא כמשתתף פעיל ובדרך כלל נמנע כמעט לחלוטין ממאבקים. הוא משוטט ביקום בחיפוש תמידי אחר ידע גדול יותר מעבר לשלו, רכוב על כיסא המוביוס שלו, שיכול לחצות זמן ומרחב באופן מיידי.
במיני-סדרה Legend מ-1989, מטרון מספר לדארקסייד על משוואת האנטי-חיים, וככל הנראה הוא גם מחזיק במפתח למשוואת האנטי-חיים. בקרוסאוברDC / Marvel משנת 1982, The Uncanny X-Men ו-The New Teen Titans, מטרון אומר לדארקסייד שכוח הפניקס הוא חלק ממשוואת האנטי-חיים. במיני-סדרה " מוות האלים החדשים " משנת 2007 אשר מובילה למשבר סופי, "המקור" מסביר את מקור משוואת האנטי-חיים למטרון.
מטרון עזר ליצור קשר עם רוב גיבורי העל של כדור הארץ כדי לאחד אותם במהלך משבר שעת האפס. במהלך חזרתו של נבל על בשם אקסטנט, הוא נלחם לצד חברת הצדק של אמריקה כדי להביס את אקסטנט לאחר שהשיג את השליטה ב-"Worlogog" הכל יכול.
במיני-סדרה ליגת הצדק/האוונג'רס שכתב קורט בוסיק, מטרון מתבונן באירועים בסיפור זה, ונותן לאיירון מן קופסת אם כדי לאזן את הכוח שניתן לליגת הצדק על ידי גראנדמאסטר. תפקידו העיקרי במהלך המיני-סדרה הוא להתבונן ולחקור את מעשיו של קרונה, גם כאשר קרונה דרש את עזרתו מטרון סירב לסטות מאי-מעורבותו.
במיני-סדרה מיסטר מיראקל משנת 2005, מטרון יוצר קשר עם שילו נורמן (מיסטר מיראקל הנוכחי) במהלך פעלול שהשתבש, מה שגרם לו להיות מודע ל"עולם הרביעי". בהופעתו הראשונה בספר, הוא נראה כרגיל, אך מאוחר יותר הוא מתחפש לאדם אפילפטי בכיסא גלגלים.
במהלך אירועי מות האלים החדשים, בהם המוות המסתורי של העולם הרביעי כולו מואץ, מטרון עוקב אחר האירועים ומגלה את הסיבה: המקור, שלמעשה אורב ברקע כבר אלפי שנים בניסיון לרכוש מחדש את כוחותיו המקוריים ולהתאחד עם החצי השני שלו: ישות האנטי-חיים. מטרון לא מחפש לעצור את המקור, אלא לעמוד לצדו כדי לצפות וללמוד כשהעולם הרביעי של האלים החדשים הגיע לסיומו.
בעמוד הראשון של המשבר האחרון מס' 1, מופיעה ישות כסופה ל-אנתרו הילד הראשון ומכריזה, "אני מטרון". בהמשך הגיליון, דוקטור אור ומאסטר המראות נשלחים על ידי ליברה להחזיר מכשיר שדומה לכיסא של מטרון.
מאוחר יותר, גרסה של הדמות מיסטר מיראקל מחזירה את ניקס אוטן, המוניטור שנפל, למעמד האל שלו, ופותרת קובייה הונגרית ב-17 מהלכים: מהלך אחד פחות מהמינימום הנדרש כביכול לאדם כדי לפצח את הקוביות, מה שאומר שזה המשבר האחרון של האנושות.
כיסא המוביוס משומש מאוחר יותר על ידי סופרמן כדי להשיג את אלמנט X הדרוש כדי להפעיל את מכונת הנס לרמה מספקת בשביל לשחזר את ה ולבטל את כל הנזקים שגרם דארקסייד; ביקום החדש, מתגלה שכל תושב של אפוקוליפס וניו ג'נסיס, מלבד דארקסייד, צפוי להיוולד מחדש (כולל מטרון).
מטרון מופיע לברוס ויין בחוויית סף מוות בהזיה שחווה, ומעודד את וויין להתנגד להצעתו של דארקסייד לאמץ את האנטי-חיים בכך שהוא מעודד אותו להכיר את האמת הראשונה של באטמן: שהוא מעולם לא היה לבד.
בשנת 2011 אותחל מחדש ה-DC קומיקס בהשקת 52 החדשים (The New 52). מטרון מתייעץ עם האב העליון לגבי השימושים השונים של טבעות הלנטרן, כעשרים חברי כוח המשטרה הבין-כוכבי וחיל הפקחים הירוקים מתעמתים עם האב העליון וכוחותיו הצבאיים. הם מנסים לשחזר את טבעת הכוח השייכת לכוכב הלכת החי מוגו, שזקוק לה כדי להישאר חי ובר קיימה. האב העליון משאיר את העניין לפקודיו, ששוחטים את רוב הפקחים, דבר שהוא מתחרט עליו מאוחר יותר.
מטרון מתעמת עם האנטי-מוניטור על כדור הארץ 3 בניסיון להסיט מלחמה בין האנטי-מוניטור לדארקסייד. משיחה בין מטרון לאנטי-מוניטור עולה שהוא ישב פעם על כיסא מוביוס בעצמו לפני מטרון. מטרון אומר שבזמן שהוא יושב על כיסא מוביוס, האנטי-מוניטור לא מסוגל לפגוע בו, מצד שני, הוא אינו חסין מפני התקפות של אחרים, שכן מטרון נפגע מאחור על ידי גראייל, בתו האמזונית של דארקסייד, שמשאירה אותו למות ביקום של סינדיקט הפשע.
למרות זאת, מטרון חוזר לאחר מכן להתעמת עם ליגת הצדק ולהזהיר אותם שהם צריכים לפנות את כדור הארץ, מכיוון שאי אפשר לנצח נגד האנטי-מוניטור ודארקסייד. עם זאת, דיאנה משתמשת בלאסו האמת כדי לגרום למטרון להודות שהם כן יכולים לנצח, אם הם ייקחו ממנו את הכיסא, מה שגורם לדיאנה להוריד אותו מהכיסא בכוח ולבאטמן לשבת בו, מה שנותן לו גישה לכל הידע המצטבר של מטרון.
לאחר שהאנטי-מוניטור ודארקסייד מובסים בקרב, מטרון מופיע על הירח שם הוא מאמן את איש הינשוף, אשר שולט כעת בכיסא המוביוס לאחר שבאטמן נפרד ממנו, ומזהיר אותו שלא לחפש תשובות רבות. בעוד הינשוף דורש לדעת את סודות היקום, הוא ומטרון מתאדים מיד בהבזק אור כחול שנוצר על ידי דוקטור מנהטן, כשרק כיסא מוביוס נותר שלם ומדמם. במהלך הקרב בין ליגת הצדק לגראייל, באטמן השתמש בכיסא המוביוס של מטרון כדי ללמוד את זהותו האמיתית של הג'וקר. הכיסא אמר לו ש"יש שלושה", ובאטמן מגלה את זה להאל ג'ורדן.
במהלך העלילה של " Dark Nights: Death Metal ", ישות רב יקומית בשם הכרוניקר (The Chronicler) צופה בקרב בין פרפטואה (Perpetua) לבאטמן שצוחק. לאחר מכן הוא מחייה את מטרון שציין שיש להם מניעים דומים בחיים, כמו הרצון להתבונן ולהציל את.
כוחות ויכולות
כמו רוב האלים החדשים, למטרון פיזיולוגיה מתקדמת המספקת לו כוח וסיבולת על אנושית והוא חסין בפני כל המחלות, בהיותו למעשה בן אלמוות. מטרון הוא סופר גאון שחקר את היקום וצבר כמות עצומה של ידע מה שאיפשר לו ליצור פלאים טכנולוגיים לדוגמת טכנולוגיית "צינור בום" (Boom Tube) ששימשה את האלים החדשים לטלפורטציה של מרחקים עצומים. מטרון נוסע בכיסא המוביוס המעופף שלו, המאפשר לו לנסוע בזמן, בחלל החיצון ובממדים אחרים. קרן הגרירה שלו חזקות מספיק כדי לשאת כוכב לכת מאחורי הכיסא ויכולות ליצור קיר אנרגיה בלתי חדיר.
גרסאות אחרות
בקו העלילה של JLA Rock of Ages, מופיע מטרון מטורף ומרושע מעתיד חלופי, משתלט על כדור הארץ ואולי על היקום כולו. הוא מובס כאשר באטמן טוען שהפער היחיד בידע שלו הוא הבורות שלו לגבי מה זה אומר להיות אנושי, מה שמניע אותו להשתמש בכוחותיו כדי לוותר על הכוחות כמו אל שלו, מה שמאפשר לבאטמן להביס אותו באגרוף בודד.
במיני סדרה Seven Soldiers של גרנט מוריסון, מטרון מופיע כמשותק וחסר בית בכיסא גלגלים, לאחר שהודח מ"העולם הרביעי" כתוצאה מניצחון דארקסייד במלחמה בין אפוקוליפס לניו ג'נסיס. הוא נראה משחק שחמט עם הרוכב השחור, ולפעמים את כיסא הגלגלים שלו דוחף אוריון. בעוד שהסיפור הזה מתרחש בהמשכיות קבועה, הקטע שבו מטרון והאלים החדשים האחרים מופיעים במצב זה מתגלה כאחד מסדרה של עולמות אפשריים שחווה שילה נורמן, ולא ההווה האמיתי.
מטרון גורם להסטת החללית של סופרמן מכדור הארץ לאפוקוליפס בקומיקס Elseworld Superman: The Dark Side.
בוקר בהיר וצח
בוקר בהיר וצח (אנגלית: Bright Shiny Morning) הוא רומן שנכתב על ידי ג'יימס פריי, ופורסם בשנת 2008. הספר עוקב אחרי חייהן של מספר דמויות: אברטון וקייסי, סלבריטאים נשואים; זוג צעיר, מאדי ודילן; משרתת ממוצא מקסיקני בשם אספרנסה וחסר בית המכונה ג'ו הזקן. הספר עוקב לא רק אחר חייהם של הדמויות הראשיות אלא כולל גם פרופיל של דמויות משניות אחרות, כמו גם התייחסות למחוז לוס אנג'לס.
ביקורות
הספר קיבל ביקורת טובה בניו יורק טיימס, שתיאר את ג'יימס פריי כך: "הוא קיבל הזדמנות נוספת. תראו מה הוא עשה איתה. הוא הפך להיות מספר סיפורים טוב הפעם." מבקר אחד כתב: "שורה תחתונה: אם, על אף השערורייה, אהבת את הספר מיליון רסיסים קטנים, סביר להניח שתרצה לטרוף את בוקר בהיר וצח. כמו מחברו, הוא יכול להיקרא בהרבה שמות, אבל אף פעם לא משעמם. או ביישן."
ב-2 באוגוסט 2008, העיתון Guardian פרסם "אירווין וולשי מוקסם מסיפור הגאולה של ג'יימס פריי-'הקאמבק הספרותי של העשור' ג'יימס פריי הוא בוודאי אחד הכותבים הטובים ביותר והחשובים ביותר שהתגלו בשנים האחרונות."
המשטרה הצבאית של מקסיקו
המשטרה הצבאית המקסיקנית (La Policía Militar Mexicana או PM) היא היחידה האחראית והמפקחת על אכיפת החוק במסגרת הכוחות המזוינים של מקסיקו, כמו גם על הרגולציה והמשמעת של אנשי הצבא וחיל האוויר.
היסטוריה
הגוף נוסד בשנת 1948 ותפקידו הראשון היה להבטיח סדר במבני משרד ההגנה. בשנת 1959 נכנס לשירות גדוד של המשטרה הצבאית ועד 1990 הגוף גדל בציוד, נשק והתמחויות. המשטרה הצבאית נוכחת בכל המטות ובכל המחוזות הצבאיים במדינה.
בינואר 2022 נשיא מקסיקו אנדרס מנואל לופס אוברדור הציע למזג את המשטרה הצבאית עם המשמר הלאומי של מקסיקו, בהצעה שספגה ביקורת ציבורית רבה.
משימות
במקרה של מלחמה, המשטרה הצבאית היא ששומרת על שבויי המלחמה ושולטת בהם. בעתות שלום, סוהרים צבאיים מבצעים תפקידי שמירה ואבטחת עצורים במערכת המשפט הצבאית. בנוסף לכך, המשטרה הצבאית תומכת גם באזרחים במקרה של אסונות ומצבי חירום. המשטרה מפעילה גם כלבנים.
סמל וזיהוי
סמל המשטרה הצבאית המקסיקנית מורכב משני ברזלים, שהם אלות המשמשות לוחמים מקסיקנים, המסמלים את הצבא ואת מערכת הצדק וסל עם חמישה חצים, המייצגים את הנשק של הצבא.
לאנשי המשטרה הצבאית יש לעיתים קרובות אותיות PM על המדים שלהם. הצבע המייצג הוא ירוק אזמרגד.
אלפרדו סראנו
אלפרדו סראנו (6 בספטמבר 1906, ט"ז באלול תרס"ו– 2 באפריל 1990, ז' בניסן תש"ן) היה פקיד בקהילה היהודית של מילאנו בין השנים 1931–1943, בתפקידו זה היה אחראי על תשלומי המיסים של קהילת מילאנו. היה מזכיר סניף הקרן הקיימת במילאנו, מנהל המשרד לענייני פלשתינה-א"י ברומא (ינואר-יוני 1945) מזכיר הקהילה היהודית של מילאנו (1945–1969).
חייו לפני המלחמה
אלפרדו סראנו נולד בשנת 1906 באיידין שבטורקיה למשה ולאלגרה סראנו. עם פרוץ המלחמה בין האימפריה העות'מאנית לאיטליה בספטמבר 1911, ולאור העובדה שהמשפחה החזיקה באזרחות איטלקית, הוגלתה המשפחה לנאפולי, ובשנת 1912 עברה להתגורר ברודוס, שבאותם ימים הייתה בשליטה איטלקית. בשנת 1926 נרשם אלפרדו סראנו ללימודים בפקולטה לכלכלה ומסחר של אוניברסיטת בוקוני שבמילאנו, שם למד בין השאר אצל החוקר הנודע ג'ינו זאפה. בשנת 1932 הוכתר לדוקטור, לאחר שכתב עבודת מחקר תחת הדרכתו של הפרופסור לואיג'י פיליפו דה מג'יסטריס, אחד הגאוגרפים האיטלקיים הבכירים של התקופה. עם סיום לימודיו, ולפי בקשת שלמה אומברטו נכון, התקבל כפקיד בקהילה היהודית של מילאנו. בתפקידו זה היה אחראי על תשלומי המיסים של הקהילה היהודית במילאנו. באוקטובר 1938, התחתן אלפרדו סראנו עם דיאנה בת מנחם ווידא חדג'ס, ילידת איידין אף היא, שהגיעה למילאנו לבקר את אחיה.
פעילותו בזמן מלחמת העולם השנייה
באוגוסט 1938 נקרא סראנו למשרדי עיריית מילאנו על מנת לעדכן את רשימות היהודים, כל זאת לפי בקשת המשרד המרכזי לדמוגרפיה וגזע. סראנו מעיד ביומנו שעשה כל דבר על מנת להאט את קצב העבודה על הרשימות. מייד אחרי כיבוש מילאנו על ידי הגרמנים ב12/9/1943, הם פנו למשרדי הקהילה היהודית וניסו לאתר גם את הרשימות שערכה הקהילה היהודית, אולם, רשימות אלה הוחבאו על ידי סראנו במרתפי הקהילה ומעולם לא נתפסו על ידי הגרמנים. משם פנו הגרמנים לעיריית מילאנו ודרשו את הרשימה שהייתה ברשותם. אולם לא הפיקו ממנה תועלת רבה מכיוון שעוד קודם רבים מתושבי מילאנו עזבו את העיר עקב ההפצצות הכבדות של בנות הברית. בנוסף רשימת השמות שהופיעה בספר הזה, התבססה על מפקד האוכלוסין של שנת 1938 וברובה הייתה מבולבלת הודות לפעילות המכשילה של סראנו. עם כיבוש מילאנו הצטרף סראנו לרעייתו ושתי בנותיו שברחו כבר בפברואר של אותה שנה לפזארו ולאחר שגם זו נכבשה בידי הגרמנים, ברחה כל המשפחה למומבארוצ'ו. במומבארוצ'ו הצליח סראנו לשכור בקרבת פסו דל באטו סנטו בית כפרי שהיה במצב גרוע, ולמעשה הייתה זאת רפת. הוא שכר את הבית מאיכר בשם ג'ינו צ'אפוני. ג'ינו צ'אפוני כך גם האיכר דנטה פרציני ואב המנזר סנטה רפאלי, שהיה ראש מנזר באטו סנטו, ידעו שמתגוררת במקום משפחה יהודית אך לא הסגירו אותם. כל העת ריחפה סכנה שיגלו שהם יהודים, הסיכון היה חזק יותר מפני שזו הייתה משפחה שומרת מצוות. ביומן מתאר סראנו את ההכנות לחג הפסח באפריל 1944. עם נסיגת הכוחות הגרמנים לקו הגותי בקיץ 1944, הגיעו כוחות גרמניים לכפר מומבארוצ'ו וקבעו בה את בסיסם. סראנו ובני משפחתו היו בטוחים שהצליחו להסתיר את היותם יהודים מהחיילים הגרמנים שהסתובבו בכפר, אולם רק לאחר המלחמה נודע כי המפקד הגרמני במקום, אריך אדר, ידע על כך שבכפר מסתתרות משפחות יהודיות והחליט להתעלם מכך בין 24–26 באוגוסט 1944 התנהל הקרב בכפר, כשבמנזר באאטו סנטו מסתתרים למעלה מ-300 פליטים ביניהם משפחת סראנו. בסיומו שחררו הכוחות הקנדים את הכפר מכוחות הוורמאכט.
באוקטובר 1944 מונה סראנו למתורגמן של יחידה 310 של ההנדסה הקרבית. יחידה שהשתייכה לדיוויזיה מספר 85 של הצבא הבריטי.
לאחר המלחמה
בין החודשים ינואר 1945-יוני 1945 שימש סראנו כמנהל המשרד המרכזי של פלשתינה - א"י באיטליה המשוחררת. המשרד שכן ברומא וטיפל בפליטים הרבים מהשואה, שרומא הייתה תחנת מעבר עבורם בדרך לארץ ישראל. בנובמבר 1945 חזר סראנו עם משפחתו למילאנו, שם הצליח אחרי מאבק ארוך, להשיב לרשותם את הבית עליו השתלטו מקומיים, אחרי שהם נאלצו לברוח ממילאנו. סראנו הקים במילאנו את המשרד לחיפוש קרובים לסיוע לפליטי השואה שחזרו מהמחנות, ובאותה שנה מונה על ידי נשיאת הקהילה רפאלה קאנטוני למזכיר קהילת מילאנו. תפקיד אותו מילא עד שנת 1969 בה עלה ארצה והתגורר בבני ברק. סראנו המשיך בארץ בפעילות למען הקרן הקיימת לישראל עד פטירתו בשנת 1990.
משפחתו ומורשתו
לאלפרדו ודיאנה סראנו נולדו שלוש בנות מתילדה, ויקטוריה ומרים. מתילדה היא הסופרת, המתרגמת והמשוררת מתילדה כהן סראנו.
סראנו כתב את סיפור חייו, ויומנו על קורותיו לפני המלחמה ובמהלכה, פורסם לראשונה באיטלקית בשנת 2017 על ידי העיתונאי רוברטו מאצולי. בשנת 2021 תורגם היומן לעברית על ידי אלון אלטרס.
בשנת 2021 הודיע הבמאי ההוליוודי ג'וליאן ארמן כי בכוונתו להפיק סרט על סיפורה של משפחת סראנו ושל הקצין הגרמני אריך אדר.
קסאפר שארוונקה
פרנץ קְסָאפֶר שָארְווֶנְקָה (בפולנית: Franz Xaver Scharwenka; 6 בינואר 1850 – 8 בדצמבר 1924) היה פסנתרן, מלחין ומורה גרמני-פולני. הוא היה אחיו של פיליפ שארוונקה (1847–1917), שהיה גם הוא מלחין ומורה למוזיקה.
ביוגרפיה וקריירה
פרנץ קסאפר שארוונקה נולד בזאמטר, בממלכת פרוסיה (בפולנית: Szamotuły; עד 1793 ומאז 1919 שייכת לפולין) בשנת 1850. אף כי החל לנגן משמיעה בפסנתר כבר בגיל 3, את לימודיו הרשמיים בפסנתר החל רק בגיל 15, כשמשפחתו עקרה לברלין, שם נרשם לאקדמיה לאמנות הצליל ולמד אצל תאודור קולאק. כישורי הנגינה שלו התפתחו במהירות, והוא הופיע לראשונה באקדמיה לשירה בשנת 1869. הוא לימד באקדמיה עד לגיוסו לשירות צבאי בשנת 1873. לאחר השחרור, בשנת 1874, החל שארוונקה לצאת למסעות קונצרטים. הוא זכה לשבחים על יפי הצליל שלו ונודע בפרשנותו למוזיקה של פרדריק שופן.
בשנת 1881 ארגן שארוונקה סדרה שנתית מצליחה של קונצרטים קאמריים ורסיטלים באקדמיה, יחד עם גוסטב הולנדר והיינריך גרינפלד. באוקטובר של אותה שנה ייסד בית ספר למוזיקה משלו בברלין. בשנת 1886 ניצח על הראשון בסדרה של קונצרטים תזמורתיים, שהוקדשו למוזיקה של ברליוז, ליסט ובטהובן. במקביל המשיך לצאת לסיורי קונצרטים תכופים ולנגן יצירות משלו בשיתוף פעולה עם אמנים אחרים, בהם המנצח הנס ריכטר ו הכנר יוזף יואכים. שילוש תפקידיו, פסנתרן, מלחין ומחנך, יעסיק את שרוואנקה במשך כל הקריירה שלו.
ב-1891 יצא שארוונקה למסע הקונצרטים הראשון שלו בארצות הברית. בהמשך להחלטתו להגר, פתח סניף של בית ספר שארוונקה למוזיקה בניו יורק. בשנת 1893 התאחד קונסרבטוריון שארוונקה הברלינאי עם קונסרבטוריון קלינדוורת', ובשנת 1893 חזר שארוונקה לקונסרבטוריון המאוחד כמנהלו, מניו-יורק. ב-1914 פתח, עם ו. פטצט, בית ספר למוזיקה עם סמינר למורים לפסנתר לצדו. ספרו, "המתודיקה של הנגינה בפסנתר" (Methodik des Klavierspiels) יצא לאור בלייפציג בשנת 1907.
בשנים הראשונות של המאה ה-20 ניצח שרוואנקה על הקונצ'רטו מס' 1 לפסנתר בסול מינור של פליקס מנדלסון, ביצוע שהיה הופעת הבכורה של המלחינה והפסנתרנית מרת' סרווין. שארוונקה הוציא כמה תקליטים בקולומביה רקורדס בשנים 1910 ו-1913, שכללו יצירות משלו לצד יצירות משל שופן, מנדלסון, ובר וליסט.
שארוונקה מת בברלין בשנת 1924.
יצירתו
יצירותיו של שארוונקה כוללות אופרה "מטאסווינתה", סימפוניה, ארבעה קונצ'רטי לפסנתר, מוזיקה קאמרית (כל היצירות כוללות תפקיד לפסנתר) וקטעים רבים לפסנתר; אופי כתיבתו לפסנתר מזכיר במידת מה את שומאן ואת רחמנינוב.
ארבעת הקונצ'רטי לפסנתר הן יצירות כבדות-משקל. הראשון, בסי במול מינור, אופוס 32, הושלם בשנת 1874 ובוצע לראשונה כעבור שנה. הוא נכתב במור כפנטזיה לפסנתר סולו, אך שארוונקה לא היה מרוצה, ותזמר אותו לקונצ'רטו. פרנץ ליסט קיבל את ההקדשה וביצע אותו בברלין. ההקלטה הראשונה שלו הייתה ב-1968 עם ארל ויילד והתזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוח אריך ליינסדורף. ויילד למד את הקונצ'רטו כנער אצל זלמאר יאנסון, שלמד אותו ישירות מן המלחין. כשליינסדורף ביקש מוויילד להקליט את הקונצ'רטו, אמר זה, "חיכיתי ארבעים שנה ליד הטלפון שמישהו יבקש ממני לנגן אותו".
הקונצ'רטו הרביעי, בפה מינור, אופוס 82 (1908), בוצע לראשונה ב-18 באוקטובר 1908 באולם בטהובן בברלין, עם תלמידתו של שארוונקה, מרתה זיבולד, ליד הפסנתר ובניצוח המלחין.
משחק מכות (סוגת משחקי וידאו)
משחק מכות (באנגלית: Beat 'em up) הוא סוגה של משחק וידאו בו המטרה העיקרית היא לנהל קרבות רחוב מול מספר גדול במיוחד של יריבים, כאשר לעיתים מעורבים סוגים שונים של אמנויות לחימה. משחקים אלה בדרך כלל מתרחשים בסביבה עירונית וכוללים לרוב לחימה מול קבוצות של פושעי רחוב.
בניגוד למשחקי היריות, המטרה העיקרית במשחקי המכות היא להילחם פנים מול פנים במספר גדול במיוחד של יריבים באמצעות מכות ובעיטות או לעיתים באמצעות נשק קר כגון מקל או גרזן.
המשחקים בסוגה זו כוללים שחקן אחד או יותר הפועלים בשיתוף פעולה בעודם נעים לאורך השלב כאשר כל אחד מתקוטט עם קבוצה אחרת של יריבים הנשלטת על ידי המחשב.
תקנות התעבורה
תקנות התעבורה, תשכ"א–1961 הן תקנות שהותקנו על ידי שרי התחבורה בהתאם לסמכות שניתנה להם בפקודת התעבורה, והן קובעות בפירוט רב את כללי התחבורה בישראל.
התקנות הותקנו לראשונה על ידי ממשלת המנדט. תקנות אלה ועוד 18 מקבצי תקנות וצווים הוחלפו בידי שר התחבורה, יצחק בן-אהרן, בשנת 1961 בתקנות התעבורה, תשכ"א–1961, שבהן 581 סעיפים. מאז התקנתן תוקנו התקנות פעמים רבות.
נושאים מתוך תקנות התעבורה נכללים במבחן הנהיגה העיוני, ובכך הופכות את תקנות התעבורה לחיקוק העיקרי שרבים מתושבי ישראל מחויבים להכירו (לשם קבלת רישיון נהיגה), להבדיל מחיקוקים שהחובה להכירם חלה רק על מי שמקצועו מצריך זאת.
הוראות התקנות
התקנות כוללות 13 חלקים, המחולקים לפרקים וסימנים:
שפיטה
עבירות לפי פקודת התעבורה ותקנות התעבורה נידונות במערכת בתי משפט המיועדת לכך, בתי המשפט לתעבורה. ערעורים על פסקי דין של בית המשפט לתעבורה נדונים בדרך כלל לפני שופט אחד של בית משפט מחוזי.
בנימין כספי
בנימין כספי (סרברניקוב) (19 במארס 1885 – 18 במאי 1946) היה מחנך, סופר ופזמונאי עברי.
חייו
בשנת 1926 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התפרנס זמן מה מהוראה בשיעורי ערב. אחר כך עבד כמורה בבית החינוך לילדי העובדים בתל אביב, וב-1933 עבר ללמד בבית הספר "אחד העם" בפתח תקווה, שם לימד עד למותו, בעיקר כמחנך לכיתות א'-ב'. כספי חגג את סדר הפסח בקביעות בקיבוץ בית הערבה עם משפחת בתו, תמר, שנמנתה על מייסדי הקיבוץ.
חיבר דרמה בשם "במדבר: חזיון קדומים מימי ראשית עם ישראל" שיצאה לאור לאחר מותו. כן נמצאו בעזבונו דרמה תנ"כית בשם "דבורה", ושירים ופזמונים רבים. כתב גם שירים לילדים, שהנודעים שבהם הם "השפן הקטן" ו"שישו ושמחו בשמחת חג".
בנימין כספי נפטר בי"ח באייר תש"ו מהתקף לב (1946) ונטמן בבית העלמין סגולה בפתח תקווה. הותיר אחריו בת (תמר כספי-רעיף), בן ונכדים.
אוסקר זריצקי
אוסקר זריצקי (באנגלית: Oscar Zariski, 24 באפריל 1899 – 4 ביולי 1986) היה מתמטיקאי יהודי אמריקאי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ובאוניברסיטת הארווארד. נשיא האגודה האמריקאית למתמטיקה (1969–1970). "יוצר הגישה המודרנית לגאומטריה אלגברית, באמצעות מיזוגה עם אלגברה קומוטטיבית.". זכה לפרסים רבים בגין יצירתו המתמטית ובראשם המדליה האמריקאית הלאומית למדעים לשנת 1965 ופרס וולף לשנת 1981.
קורות חיים
אוסקר זריצקי, או בשמו המקורי אשר זריצקי נולד ב-1899 בקוברין, אז ב וכיום בבלארוס, אחד משמונה ילדיהם של בצלאל וחנה (לבית טננבאום). אחד הילדים נפטר בצעירותו וגם האב נפטר כשזריצקי היה בן שנתיים. האב שתה משהו שנועד למנוע את גיוסו הכפוי לצבא האימפריה הרוסית והרעל שרף את קיבתו למוות. האם חנה נותרה לפרנס שבעה ילדים לבדה ועשתה כן בהצלחה לא מעטה, באמצעות חנות שהפעילה. היא נישאה בשנית לאחר מכן.
בלחצם של קרבות מלחמת העולם הראשונה בבלארוס (הקוזקים בצבא הצאר נהגו לרצוח את היהודים בכל יישוב ממנו עמדו לסגת) ברחה המשפחה, תחילה להומל שבדרום מזרח בלארוס ואחר כך לאוקראינה, שם התיישבה בצ'רניהיב שמצפון לקייב. זריצקי, תלמיד בית ספר תיכון באותה עת המשיך בלימודיו בכל תקופת המלחמה.
משהסתיימה מלחמת העולם הראשונה וזריצקי סיים את לימודיו התיכוניים הוא עבר לקייב. הוא למד שנה אחת באוניברסיטת קייב פילוסופיה ומתמטיקה ואף נפצע ברחובות קייב מכדור ברגלו, בקרבות שהתנהלו שם במלחמת האזרחים ברוסיה. למחייתו באותה תקופה הוא עבד ככתב בעיתון קומוניסטי מקומי.
בינתיים, בתום מלחמת העולם הראשונה עברה קוברין עיר מולדתם של בני זריצקי לידי פולין. ב-1920 המשפחה חצתה את הגבול תוך סיכון חיים ממשי וחזרה לקוברין. זריצקי הצעיר נשאר בקייב.
באיטליה
בראשית 1921 זריצקי עבר לאיטליה ושם המשיך ללמוד מתמטיקה. הוא נרשם תחילה לאוניברסיטת פיזה, אבל כעבור שישה חודשים, כשראה שהרמה של המחלקה למתמטיקה שם נמוכה מדי עבורו, עבר לספיאנצה - אוניברסיטת רומא. הוא קיבל שם את הדוקטורט במתמטיקה ב-1924 בהנחייתו של גואידו קסטלנואובו, מתמטיקאי יהודי איטלקי ידוע.
יולי אשתו של זריצקי מצאה משרת הוראה, אך זריצקי נכשל בכך. השלטון הפשיסטי של מוסוליני באיטליה החל כבר ב-1922, אבל לחץ כלשהו כנגד היהודים התחיל רק כעבור שנים אחדות, לכן, לא ברור אם הכישלון הזה במציאת עבודה נבע מיהדותו של זריצקי, או דעותיו השמאלניות, או מסיבות אחרות. מכל מקום, עובדה זו גרמה לכך שבעזרתו של המנחה שלו לדוקטורט קסטלנואובו הוא יצר קשר עם סולומון ליפשיץ, המתמטיקאי היהודי שרכש לעצמו מעמד באוניברסיטת פרינסטון. ליפשיץ היה כנראה זה שסייע לו לקבל ב-1926 מלגה מ"קרן רוקפלר" והוא גם היה זה שמצא לו עבודת הוראה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס במרילנד. ב-1927 היגר זריצקי הצעיר לארצות הברית וכעבור שנה הביא לשם גם את אשתו ובנו.
בארצות הברית
אוסקר זריצקי החל ללמד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס מיד עם הגיעו לארצות הברית ולקחו לו עשר שנים בטרם הפך ב-1937 לפרופסור מלא. במהלך תקופה זו, ב-1932 נולדה לזריצקי בתו, ורה וב-1935 הוא הוציא את ספרו הראשון, Algebraic Surfaces.
לאחר שהיה לחבר מלא בסגל האוניברסיטה החל זריצקי, במקביל להוראת המתמטיקה והמחקר המתמטי לעבוד גם כעורך במספר כתבי עת מתמטיים: American Mathematical Journal בשנים (1937–1941) ואחר כך Transactions of the American Mathematical Society בשנים 1941 - 1947 וכן Annals of Mathematics ו-American Journal of Mathematics.
ב-1940 קיבל זריצקי את מלגת גוגנהיים וב-1944 קיבל את הפרס המתמטי הראשון שלו, פרס קול לאלגברה של האגודה האמריקאית למתמטיקה, בגין ארבעה מאמרים שכתב בשנים 1939–1940 על יריעה אלגברית. באותה שנה הוא גם התקבל כחבר ב.
ב-1945, עם סיום מלחמת העולם השנייה נודע לזריצקי לראשונה כי אמו וארבעה מאחיו, שנשארו בפולין נרצחו על ידי הנאצים. רק אח אחד ואחות, שעלו לארץ ישראל לפני השואה, ניצלו.
ב-1946 עבר זריצקי מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס להרצות במשך כשנה באוניברסיטת אילינוי וב-1947 עבר לאוניברסיטת הארווארד. הוא היה חבר הסגל היהודי הראשון במחלקה למתמטיקה שם. לימד במשך 18 שנים עד פרישתו לגמלאות ב-1969. שנה אחרי המעבר להרווארד התקבל כחבר ב וב-1951 התקבל כחבר ב.