cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוזית
כקילומטר מצפון למושב נמצאת חרבת עטרבה, בה מערכת מסתור מימי מרד בר כוכבא.
היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1955 על ידי עולים מצפון אפריקה, ונקרא תחילה בשם "דיר דובן ב'" מכיוון שבמקום שכן קודם כפר ערבי בשם דיר דבאן. בהמשך הצטרפו למייסדי המושב עולים מאלג'יר.
היישוב נקרא בשמו הנוכחי על שם מטעי עץ השקד (לוּז) הגדלים באזור, אשר מאפיינים את אזור עמק האלה, ואשר שימשו בתקופות מסוימות כמקור פרנסה לתושבי היישוב. בתנ"ך נזכר השם לוּזָה כשם יישוב בבנימין.
כיום מתפרנסים תושבי המושב מחקלאות וממקצועות חופשיים. החל משנת 2010 קמה במושב הרחבה קהילתית אשר במסגרתה נקלטו עשרות משפחות וצפויות להיקלט עשרות נוספות, רובן עוסקות במקצועות חופשיים.
בשנת תשפ"ב נבחר הרב יוסף אבנעים לרב הישוב. במושב שתי בתי כנסת ומקווה טהרה.
מפלצות וחיות אגדיות
מפלצות וחיות אגדיות הן יצורים בדיוניים שמקורם באגדות עם, במיתולוגיות, בסיפורי עם או ביצירות בנות זמננו. ביצירות מיתולוגיות ואף באגדות מודרניות מאופיינות לרוב המפלצות באופן ארכיטיפי, כלומר על פי היותן בעלות קו עלילתי (נרטיב) דומה. כך, למשל, שומרות לעיתים קרובות המפלצות על מקום או דבר מה שמור-היטב, כגון הכלב קרברוס השומר על הכניסה לשאול.
משמעויות המושג "מפלצת"
למושג מפלצת יש משמעויות שונות, חלקן חופפות חלקית:
בכל המשמעויות המושג מפלצת מורה על פחד או זעזוע-פלצות.
סוגים ארכיטיפיים של מפלצות קלאסיות
המפלצת הקלאסית היא יצור חייתי ואל-אנושי, שאוכלת בעיקר בני אדם. בדרך כלל מדובר ביצור גדול ומפחיד, בעל זרועות ארוכות וגמישות, טפרים חדים ולוע גדול, נוטף ריר, ומלא בשיניים חדות. המראה החיצוני של מפלצות מעורר בדרך כלל רתיעה, פחד וגועל.
מפלצות חיות בדרך כלל במערות, בלבירינתים, בטירות עתיקות ונטושות או ביערות עבותים. הן מעדיפות אזורים חשוכים ואפלים, וקובעות את מקום משכנן על פי רוב באזורים שאינם מיושבים.
מפלצות משמשות בספרות ובקולנוע בכמה תפקידים קלאסיים. ברוב היצירות הכוללות דמויות מפלצתיות, משמשות המפלצות לפחות באחד מהתפקידים הקלאסיים האלה, המפורטים להלן. עם זאת, יצירות מודרניות מסוימות משתמשות בכוונה בדמויות מפלצתיות בתפקידים שונים לחלוטין, ואפילו הפוכים לארכיטיפ הקלאסי של המפלצת. דוגמאות לכך ניתן למצוא בסרטי הקולנוע שרק ומפלצות בע"מ. ייתכן שיצירות אלה משקפות את גישת התקינות הפוליטית, המקובלת בעת האחרונה.
המפלצת כאויב הכפר
המפלצת חייה במערה או במבוך באזור כפרי, מיושב בדלילות. בתדירות ידועה (בדרך כלל, פעם בחודש) יוצאת המפלצת לטרוף אנשים מאוכלוסיית הכפרים המקומית. חלק מהמפלצות מסדיר הסכם-קורבן, בו תושבי הכפר משאירים מספר נערים ונערות קשורים במקום מסוים לטובת המפלצת, והיא בתמורה אוכלת רק אותם ועוזבת במנוחה את שאר תושבים.
לכפר מגיע גיבור נודד ושומע על המפלצת המאיימת על הכפר. חמוש לרוב בחרב או בחץ וקשת יוצא הגיבור לצוד את המפלצת ולהרגה. הגיבור - או שנכנס למערה כדי להילחם במפלצת, או שהוא מציב לה מארב כאשר היא יוצאת לאכול את הקורבן שהכינו לה.
בסיומו של קרב קשה, הגיבור קוטל את המפלצת, בא על שכרו וזוכה לתהילה.
המפלצת כשומר על אוצר או בן/בת ערובה
קוסם רשע או מלך אכזר מצליח לשים את ידיו על אוצר גדול, חפץ קסום רב עוצמה או דמות אהובה (בדרך כלל נסיכה יפה). הוא מחביא את שללו במבוך, מערה או טירה נטושה, ומציב מפלצת שתפקידה הוא לשמור על השלל מפני זרים.
גיבור נודד או אביר שהוטלה עליו המשימה מוצא את מקום המחבוא, הורג את המפלצת וזוכה בשלל.
המפלצת כגיבור
יש גם מפלצות שמצילות אנשים, כדוגמה גודזילה - דינוזאור ענק ורדיואקטיבי שתחילה הורס את טוקיו, אך הופך בהמשך למושיע של כדור הארץ ומגן עליו מפולשים חיצוניים. מפלצות נוספות המגנות על כדור הארץ הם אנגירוס, רודן ומות'רה.
מפלצות מפורסמות
מפלצות מפורסמות מהמיתולוגיה, הספרות, המסורת המקומית והקולנוע. יש פסבדו-מדע הנקרא קריפטוזואולוגיה המנסה להוכיח את קיומן של מפלצות:
מפלצות מודרניות
מספר חיות אמיתיות נחשבות למוזרות או למשונות מספיק ונחשבים למעין "מפלצות מודרניות". לדוגמה:
חיות אחרות נכחדו, אך נמצאו במאובנים, וגם הן בעלות דמיון למפלצות לדוגמה:
הדוגמאות אינן קשורות לחיות טורפות ומסוכנות, שגם הן נחשבות לפעמים למפלצות.
הסיפור המודרני: בן המלך והעני
הסיפור המודרני: בן המלך והעני הוא סרט בבימויו של ג'יימס קוטרוצ'י ובכיכובם של קול ספראוס ודילן ספראוס, המבוסס על הרומן "בן המלך והעני" מאת מארק טוויין. הסרט שודר לראשונה ב-15 בספטמבר 2007. הסרט שודר בטלוויזיה ברחבי העולם, בעיקר בערוץ דיסני.
עלילה
הסרט נפתח בכך שהכוכב, אדי טודור (קול ספראוס), צועד על השטיח האדום בבכורה של אחד מסרטיו. טום קאנטי (דילן ספראוס) צופה בו בטלוויזיה, כאשר סבא שלו פופ (אד לאוטר) קורא לו להתכונן לבית הספר. בבית הספר המנהלת שואלת את טום מה שאיפתו בחיים וטום עונה שהוא רוצה להיות אדי טודור. המנהלת מייעצת לו להצטרף לשיעורי משחק אך פופ אינו מאפשר לו לעשות זאת. טום גר עם פופ מאז שההורים שלו הלכו לעולמם, מספר שנים לפני מאורעות הסיפור. השאיפה של טום היא להיות שחקן. מילס (וינסנט ספאנו), שחקן לשעבר ואבא של אדי טודור, (עובדה שמתגלה רק בסוף הסרט), מספר לטום סיפורי תהילה של שחקנים אחרים. טום מתוסכל מסבא שלו, שדוחף אותו לשכוח מהמשחק ומעודד אותו לעבוד איתו בעסק. פופ רוצה שטום יעבוד ב"עבודה אמיתית". לעומת זאת מילס תומך בטום אבל מזהיר אותו שזה עסק שקשה לשרוד בו.
בינתיים, אדי טודור מתוסכל כי כל הזמן אומרים לו מה לעשות. הוא לא נראה כל כך מעוניין לשחק והוא לא מבין למה אמא שלו דוחפת אותו לכך. הוא מתגעגע לקצת חופש ורוצה להיות כמו ילד רגיל. הצילומים של הסרט מתקיימים בפאלם ביץ' במקום בו טום גר. כאשר טום שומע על ההפקה, הוא מבקר הרבה בצילומים בתקווה לפגוש את אדי טודור האליל שלו. במהלך ההפסקה בצילומים טום (אשר התנגב אל הסט והתחבא מתחת לקרוואן) פוגש את אדי בפעם הראשונה. אדי שמח לראות עוד ילד על הסט. אדי מזמין אותו לתוך הקרוואן שלו והוא משחק עם טום ב-Xbox. טום נרגש לפגוש את אדי, להיות בקרוואן שלו, להיות על סט הסרט ולשחק ב-Xbox שלו. אדי אומר שלאמא שלו לא אכפת שהוא משחק ב-Xbox בשעות הפנאי שלו, משום שהיא עסוקה. טום אומר שלאדי יש מזל בהשוואה אליו, אבל הוא חבר של השחקן מילס, אדי לא נראה שהוא מתרשם מזה למרות שהוא מעולם לא שמע על מילס או על שחקנים אחרים. טום רואה שאדי לא מתעניין במשחק והוא בוחר להתרכז בעיקר ב-Xbox שלו. טום רואה את החליפה של אדי אשר הוא לובש על המסך בסרט "מרגלי נוער" והוא שואל את אדי אם הוא יכול למדוד את זה. אדי עדיין שקוע במשחק והוא אומר "בטח". כשאדי רואה את טום לובש את החליפה שלו הוא מבין שטום והוא זהים במראם. לאחר מכן הוא לובש את הבגדים של טום והם נדהמים לראות כמה הם דומים זה לזה. עוזר הבמאי של הסרט מגיע לקרוואן, אדי מבין שעכשיו יש לו קצת חופש מהצילומים, אדי (אשר נראה בדיוק כמו טום) אומר "טוב אדי, זה היה נהדר לפגוש אותך אבל אני חייב ללכת" והותיר את טום נבהל במקומו, עכשיו הוא צריך לפעול כמו אדי.
אדי פוגש את פופ, פופ חושב שהוא טום ולוקח אותו הביתה ובדרך מרצה לו למה צריך לבוא אחרי בית הספר ישר הביתה. אדי רואה את הבית של טום, הוא רואה שבחדר השינה של טום יש פוסטרים שלו. למחרת פופ הולך לעבודה (פופ מנהל עסק גינון וטום לפעמים עוזר לו), אדי אומר לפופ שהוא לא טום והוא מסביר לו מה קרה. פופ מתוסכל ומתחיל לחשוב שטום "השתגע". בינתיים טום מבין שתהילה זה לא הכל ולמרות שכייף לו לשחק הוא מתגעגע לפופ ולמילס. ליידי אליזבט (קיי פנבייקר) (כוכבת הסרט לצידו של אדי) שהייתה רבה עם אדי, מסתדרת יותר טוב עם טום מאשר עם אדי ולכן היא מבינה שמשהו שונה ב"אדי" והיא מבקשת ממנו לגלות לה את האמת. טום מסביר הכל לאליזבט והיא שומרת את זה בסודיות ביחד עם טום.
שטפן זייברט
שטפן רידיגר זייברט (בגרמנית: Steffen Rüdiger Seibert; נולד ב-7 ביוני 1960) הוא עיתונאי, מנחה, עובד ציבור ודובר גרמני, המכהן כשגריר גרמניה בישראל מ-2022. קודם לכן כיהן כדובר ממשלת גרמניה וכמנהל לשכת העיתונות והמידע של הממשלה הפדרלית בשנים 2010–2021 ועבד כעיתונאי וכמנחה בערוץ ZDF.
ביוגרפיה
זייברט נולד ב-7 ביוני 1960 בעיר מינכן. כשהיה בן 12, הוריו התגרשו והוא עבר לגור עם אמו, תחילה בשטוטגרט ולאחר מכן בהנובר. הוא למד היסטוריה, ספרות ומשפט ציבורי באוניברסיטת המבורג ובבית הספר לכלכלה של לונדון, וסיים עם תואר שני באוניברסיטת המבורג ב-1987.
ב-1989 החל לעבוד כעיתונאי ב-ZDF. בין היתר היה עורך במספר תוכניות, כתב הערוץ בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית בשנים 1992–1995, ומגיש של כמה תוכניות חדשות מרכזיות. ב-2002 זכה בפרס המצלמה המוזהבת הגרמני על משדר מיוחד שהגיש בעקבות פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 בארצות הברית, וב-2005 זכה ביחד עם יוהנס קרנר  בפרס במבי  בקטגוריית "אירוע הטלוויזיה של השנה" על הגשת משדר התרמות לנפגעי הצונאמי באוקיינוס ההודי ב-2004.
ב-2010, אולריך וילהלם, שהיה דובר ממשלת גרמניה הפדרלית ומנהל לשכת העיתונות והמידע של הממשלה הפדרלית בחמש השנים הראשונות לכהונתה של הקנצלרית אנגלה מרקל, מונה לתפקיד בכיר בגוף התקשורת הבווארי באיירישר רונדפונק ולכן הודיע שיתפטר מתפקידו. עורך העיתון "די צייט" ג'ובאני די לורנצו, שלמד עם זייברט בתיכון, המליץ לאנשיה של מרקל למנות אותו לתפקיד, והוא החל לכהן ב-11 באוגוסט 2010. על אף קשיים ומתיחות מול ההנהגה הפוליטית בשנותיו הראשונות בתפקיד, בסופו של דבר הוא הפך לבעל הכהונה הארוכה ביותר בתולדות התפקיד - 11 שנים - ולאחד מיועציה הקרובים ביותר של מרקל. כאשר מונה לדובר לא היה חבר במפלגה כלשהי, אך במהלך כהונתו הצטרף למפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU), מפלגתה של מרקל.
ב-8 בדצמבר 2021, עם סיום כהונתה של מרקל ותחילת כהונתו של הקנצלר אולף שולץ, סיים זייברט את כהונתו והוחלף על ידי שטפן הבשטרייט.
במרץ 2022 מונה על ידי ממשלת שולץ לשגריר גרמניה בישראל. ב-9 באוגוסט הגיש את כתב האמנתו לנשיא ישראל יצחק הרצוג והחל את כהונתו באופן רשמי.
חיים אישיים
זייברט הוטבל כאוונגליסט, אך בהמשך חייו המיר את דתו לנצרות קתולית. הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.
אברהם פורז
אברהם פורז (פוזמנטיר) (נולד ב-9 באוגוסט 1945) הוא פוליטיקאי ישראלי, המשמש כחבר מועצת עיריית תל אביב-יפו. בעבר היה חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל. עורך דין במקצועו.
ביוגרפיה
פורז נולד בבוקרשט שברומניה ב-9 באוגוסט 1945 ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1950. למד בתיכון אליאנס בתל אביב. לאחר שירות צבאי במחלקת החקירות של המשטרה הצבאית, למד לתואר משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ועסק בעריכת דין.
ב-1974 היה בין מקימי תנועת "שינוי" (יחד עם פרופ' אמנון רובינשטיין והתעשיין סטף ורטהיימר). בשנים 1982–1983 כיהן כיושב ראש המזכירות שלה, ובשנת 1983 נבחר מטעמה למועצת העיר בתל אביב, עיר מגוריו. מ-1983 עד 1988 שימש כיו"ר ועדת הביקורת בעיר. באותו זמן, עמד פורז גם בראש מנהלת ההקמה של הערוץ השני בטלוויזיה, הטלוויזיה בכבלים והרדיו האזורי.
ב-1988 נבחר לכנסת מטעם "שינוי". בפעילותו בכנסת, התמקד בנושאי כלכלה ותקשורת ואף עמד בראש ועדה לנושאי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (בכנסת ה-13) ובראש ועדת הכלכלה של הכנסת (בכנסת ה-15). בתקופת כהונתו כיו"ר ועדת הכלכלה ספג פורז איומים מצד עובדי חברת החשמל, עקב כוונותיו להגביל את כמות החשמל הניתנת להם חינם כהטבה, ואף הוצמד לו מאבטח.
בשנת 1999, לקראת הבחירות לכנסת ה-15, פינה את מקומו בראש הרשימה לטומי לפיד ו"שינוי" זכתה לשישה מנדטים. בבחירות לכנסת הבאה כבר זכתה ל-15 מנדטים.
ב-2003 התמנה פורז לשר הפנים, וטיפל בעיקר במשבר הכלכלי של הרשויות המקומיות ובניית תוכנית הבראה עבורן. במסגרת זו ספג ביקורת קשה מצד בית הדין לעבודה, משום שרצונו ליישום תוכניות הבראה לרשויות הנמצאות בגרעון יצר עיכוב בתשלום משכורות של עובדים במספר עיריות במשך חודשים רבים.
ב-28 במאי 2003 דנה הכנסת בהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג-2003. בעקבות חשדות להצבעה כפולה מצד כמה חברי כנסת הקים יושב ראש הכנסת, רובי ריבלין, ועדת בדיקה לעניין. ממצאי הבדיקות העלו חשד כי חמישה חברי כנסת הצביעו פעמיים, ביניהם השר אברהם פורז. השר פורז הודה כי הצביע גם במקומו של השר ישראל כץ, אך טען כי עשה זאת בשוגג וכי ביקש מיו"ר הכנסת לבטל את הצבעתו מיד לאחר שעשה זאת, והיא אכן בוטלה מיידית.
ב-12 בינואר 2006, בבחירות הפנימיות שנערכו במפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-17, הפסיד את המקום השני ברשימת שינוי לרון לוינטל, ועקב כך התפלג יחד עם קבוצת ח"כים משינוי, והקים את מפלגת חץ. בסופו של דבר, שתי המפלגות לא עברו את אחוז החסימה.
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף פורז למפלגת הירוקים ושובץ במקום החמישי ברשימתה, אך הסכם זה לא התבצע בסוף.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 הוצב במקום הרביעי בתנועת "מהפך ירוק-לתת לחיות" למועצת העיר תל אביב.
בבחירות למועצה ב-2018 הוצב פורז במקום השני ברשימת "חי חילונים ירוקים" לאחר שמפלגת חץ בראשותו סייעה למימון הרשימה. הרשימה זכתה בשני מושבים והוא נבחר למועצת העיר.
פורז הוא בעל עמדה כלכלית ימנית-קפיטליסטית ועמדה מדינית יונית (תמך בין השאר בתוכנית ההתנתקות).
פעילות משפטית
במהלך כהונתו כחבר מועצת עיריית תל אביב-יפו ולאחר מכן כחבר הכנסת הגיש פורז שורה ארוכה של עתירות לבג"ץ אשר הטביעו חותם על המשפט המנהלי בישראל. החשובים שבהם: בג"ץ 5023/91 (פ"ד מו(2)793) נגד שר השיכון אריאל שרון, מינהל מקרקעי ישראל ואחרים, בעניין הפשרת קרקעות חקלאיות בשכונת עמישב שבאזור פתח תקווה, לעמותות של הציונות הדתית ואחרים באמצעות חוק חדש לסיוע לעולים חדשים, כאשר הבתים נועדו בעצם לתושבי ישראל ותיקים ובג"ץ 953/87 (פ"ד מב(2) 309) נגד שלמה להט, אז ראש עיריית תל אביב-יפו ואחרים, למינוי אישה בוועדה לבחירת רבני העיר. בג"ץ זה הוכר כפורץ דרך במסגרת הדיונים בבתי המשפט בישראל בתחום השוויון המגדרי והפמיניזם, ונלמד גם בשיעורי האזרחות במערכת החינוך.
לאחר שלא נבחר לכנסת ב-28 במרץ 2006, חזר פורז לעסוק במקצועו, כיועץ חיצוני למשרד עורכי דין.
פורז רשום בכנסת כלוביסט העובד בהתנדבות. בין היתר, פורז ייצג משרדי לובינג בפני יושב ראש הכנסת בנושא אתיקה. מדובר ביצוג המשרדים: בהירה ברדוגו, אימפקט, כהן רימון כהן, פוליסי, רותי פרמינגר וגורן עמיר.
פורז מיצג את תושבי היישוב אירוס בקידום הליכי תכנון ובנייה. היישוב צמוד למושב בית עובד ולגן הלאומי גבעות הכורכר נס ציונה.
פורז נשוי ואב לשניים.
רוברט שטריקר
רוברט שטריקר (בגרמנית: Robert Stricker; 16 באוגוסט 1879, ברנו, מוראביה – 1944, אושוויץ) היה מהנדס, עיתונאי, חבר פרלמנט ופעיל ציוני באוסטריה.
פעילותו הפוליטית
שטריקר נולד בברנו שבמוראביה, אוסטריה (כיום בצ'כיה), בשנת 1879. היה מראשי הפלג הרדיקלי בתנועה הציונית כבר מנעוריו, חבר הוועד הפועל הציוני, ונשיא המפלגה היהודית הלאומית האוסטרית (Jüdische Nationale Partei), במסגרתה נבחר בשנת 1919 לחבר הציוני הראשון בפרלמנט האוסטרי, עם התחזקות התנועה הציונית בווינה אחרי מלחמת העולם הראשונה. היה חבר בכיר בברית הציונים הרוויזיוניסטים. מייסדו ועורכו של העיתון היהודי היומי היחיד באוסטריה "וינר מורגנצייטונג" (Wiener Morgen-Zeitung). פעל להקמת הקונגרס היהודי העולמי ועמד בראש המאבק היהודי נגד הנאצים באוסטריה.
מלחמת העולם השנייה
שטריקר נעצר עם סגירת קהילת וינה ב-18 במרץ 1938, ימים מספר לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית. בקיץ 1939 שוחרר שטריקר בתנאי שלא יעזוב את וינה, והוא הצטרף כחבר ב"מועצת הזקנים" שניהלה את הקהילה, וערַב להגירת היהודים לאזורים שהוגדרו להם. ב- 23 בספטמבר 1942 יצא מווינה לגטו טרזיינשטט משלוח 'המיוחדים' ובהם שטריקר. בגטו הטיל על ליאו דרוקר, מראשי "מכבי" ברנו, את האחריות להקים ארגון מחתרת במידה וסכנת חיסול הגטו תתממש. שטריקר עצמו נמנע כל העת מפעילות אקטיבית, כדי שלא לסכן את היודנראט כולו. ואולם ארגון המחתרת מעולם לא מימש את ייעודו, ובאוקטובר 1944 יצא יחד עם כל שאר יושבי הגטו לאושוויץ, שם נרצח.
גאנג'ואו
היסטוריה
בשנת 201 לפנה"ס הקים הקיסר גָאודְזוּ, מייסד שושלת האן, נפה בשטחה של גאנג'ואו דהיום. בשנים מוקדמות אלו ההתיישבות והסמכות השלטונית של ההאן, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בסין הייתה מינימלית ומוגבלת לאגן הנהר גאן. הנהר, יובל של נהר היאנגצה דרך אגם פויאנג, היווה את אמצעי הקשר עם הצפון כמו גם מקור להשקיה של שדות האורז.
בתקופת שושלת סווי קודם המנהל של האזור לדרגת נציבות והאזור כונה צְ'ייֵנְג'וֹאוּ (虔州 - "ראש הטיגריס"). ההגירה מהצפון בתקופת שושלת סונג חיזקה את האוכלוסייה המקומית ודחקה את שבטי הילידים המקומיים עמוק יותר לתוך ההרים. ההגירה מהצפון התגברה באופן משמעותי לאחר נפילת קאיפנג בירת שושלת סונג הצפונית. השם שונה רשמית לגאנג'ואו בשנת 1153, בתקופת שושלת סונג הדרומית.
לקראת סוף המאה ה-19 נפתחה העיר גאנג'ואו לסחר חוץ והיא היוותה בסיס משני לחברות הזרות. בין 1929 ל-1934 הייתה העיר גאנג'ואו חלק מהסובייט של ג'יאנגשי, אחד הבסיסים של המפלגה הקומוניסטית של סין. בשל קרבתה לבירה "האדומה" זְ'ווֵיגִ'ין (瑞金 – חלק מהנציבות של גאנג'ואו) הייתה העיר גאנג'ואו מטרה למספר מערכות כיתור של הקוומינטנג. המצעד הארוך שהיה מאורע מכונן בתולדות סין העממית החל בגאנג'ואו המתגאה עד היום בהיותה ערש המהפכה הקומוניסטית בסין ומתכנה "גאנג'ואו האדומה".
גאוגרפיה
גאנג'ואו משתרעת על פני 39,364 קמ"ר והיא הנציבות העירונית הדרומית ביותר במחוז ג'יאנגשי. היא גובלת במחוזות חונאן במערבה, בגואנגדונג בדרומה ובפוג'יין במזרחה, בנציבויות העירוניות ו בצפונה ומרוחקת כ-330 ק"מ מדרום-מערב לבירת המחוז נאנצ'אנג. רוב שטחה של גאנג'ואו, יותר מ-70% מהשטח, מיוער, ויותר מ-83% הוא הררי. היערות של גאנג'ואו עשירים בצמחים ובבעלי חיים. הבולטים בהם טיגריס סין הדרומית ונמר ערפילי מצוי. הנהרות גָ'אנְג וגונְג, מתמזגים במרכז עיר גאנג'ואו על מנת ליצור הנהר גאן, הנהר העיקרי של מחוז ג'יאנשי ומכאן הוא זורם צפונה דרך העיר נאנצ'אנג ואגם פויאנג ליאנגצה. הנהר גאן הוא גם מקור שמה של העיר.
חלוקה אדמיניסטרטיבית
גאנג'ואו מוגדרת כנציבות עירונית במחוז ג'יאנגשי. כנציבות עירונית יש לה סמכות שיפוטית על שלוש המועצות, שתי הנפות העירוניות ושלוש עשרה הנפות הבאות:
אתרי תיירות
לגאנג'ואו מגיעים מעט תיירים מקומיים מדי שנה. למרות שגאנג'ואו היא חבל ארץ הררי, מאפילים עליה אתרי תיירות ידועים יותר בג'יאנגשי כדוגמת הרי לושאן והעיר, הידועה ברחבי סין כיצרנית הטובה ביותר של חרסינה. כמה מאתרי העניין בגאנג'ואו כוללים את: חומת העיר גָ'אנְגגונְג מתוארכת לתקופת שושלת סונג ויש בעיר כמה מבנים ומקדשים מתקופת שושלת מינג ושושלת צ'ינג. בסך הכל יש בגאנג'ואו 17 מקומות המוגדרים "אתרים מוגנים של שרידים תרבותיים לאומיים" ו-48 " אתרים מוגנים של שרידים תרבותיים מחוזיים".
חקלאות
האקלים הסובטרופי מתאים לגידול פרי הדר. ובנפות שִׂינְפֶנְג, נָאנְקָאנְג, אָנְיְוֵּ'אן ו שׂ'וּ'נְווּ מגדלים תפוזים ופומלות. גידולים חקלאיים נוספים הם טבק וסוכר. משק החי כולל גידול ברווזים (גאנשאן מכונה "ביתו של הברווז המומלח") וארנבות (בעיקר בנפת חְווֵיצָ'אנְג). היערות הנרחבים בנציבות משמשים מקור למוצרי עץ.
אוצרות טבע
גאנג'ואו עשירה במתכות, בראש ובראשונה טונגסטן שבגאנג'ואו יש כנראה את העתודות הגדולות ביותר בעולם למחצב זה ולכן העיר זכתה לכינוי "עיר הטונגסטן". בנוסף יש בגאנג'ואו כמויות מסחריות של בדיל, בריליום, מוליבדן, ביסמוט, ליתיום, זירקוניום, הפניום, סקנדיום, נחושת, אבץ, ברזל, טיטניום, אורניום, טנטלום וניאוביום (שני האחרונים חשובים לתעשיית המכשירים האלקטרונים הניידים). בנוסף יש בגאנג'ואו כמויות מסחריות של פחם, גופרית ומלח.
אאטיוס מאנטיוכיה
אָאֶטְיוֹס מֵאַנְטִיּוֹכְיָה (ביוונית: Ἀέτιος ὁ Ἀντιοχεύς; ? – 367) היה תאולוג נוצרי, ממייסדי פלג האנומויאניות (anomoeanism), שדגלו באריאניות קפדנית.
חייו
אאטיוס נולד בקוילה-סוריה, שם גדל בעוני או כעבד. בבגרותו עבד כצורף זהב באנטיוכיה כדי לפרנס את אמו האלמנה ולמד פילוסופיה. לאחר מות אמו המשיך אאטיוס במשלח ידו, והרחיב את לימודיו לכתבי הקודש הנוצריים, לתאולוגיה נוצרית ולרפואה. לאחר שעבד ככורם וכצורף זהב, היה לרופא נוסע. במקצוע זה הפגין מיומנויות ויכוח, אשר בהמשך שימשו אותו בדיונים תאולוגיים.
אאטיוס למד בזה אחר זה משרביטם של האריאנים, אתנסיוס, הבישוף של אנזרבוס ואנטוניוס מטרסוס. בשנת 350 הוסמך לדיאקונות על ידי לאונטיוס מאנטיוכיה, אולם זמן קצר לאחר מכן אילצו אותו תומכי השילוש הקדוש לעזוב את העיר. בסינוד הראשון של סירמיום הוא גבר בדיאלקטיקה על הבישופים ההומויוסיאניים, בזיליוס ואאוסטתיוס, שניסו לאחר מכן לשווא לעורר עליו את איבתו של קונסטנטיוס גאלוס. בשנת 356 נסע לאלכסנדריה עם אאונומיוס במטרה לגייס תמיכה באריאניות, ושם לכאורה התפלמס נמרצות עם אפתוניוס מאלכסנדריה עד שהאחרון מת. לאחר מכן גורש מאלכסנדריה על ידי קונסטנטיוס השני. הקיסר יוליאנוס הכופר השיב אותו מגלותו, העניק לו נחלה בלסבוס והשאיר אותו בחצרו בקונסטנטינופול לזמן מה.
לאחר הסמכתו לבישוף קידם את האריאניות בהסמיכו בישופים נוספים מזרם זה. עם עלייתו של ואלנס בשנת 364 פרש לנחלתו בלסבוס, אולם עד מהרה שב לקונסטנטינופול, שם מת ב-367.
הפלג האנומויאני
הפלג האנומויאני באריאניות, שהיה בין מייסדיו, נקרא אף לעיתים על שמו – אאטיאניות. חיבורו, De Fide, השתמר כחלק מהפרכתו על ידי אפיפניוס מסלמיס. הרעיון המרכזי בחיבור זה הוא שההומואוזיה – הגישה שלפיה ישו, הבן, הוא למעשה אלוהים – סותרת את עצמה, מאחר שטבע האלוהים הוא שאינו נולד, בעוד שהבן מעצם הגדרתו נולד. על כן הוא דגל בגישה שהאב והבן אינם עשויים מאותו חומר אלוהי.
נגד זאת, כתב בזיליוס הגדול באחד מחיבוריו נגד האנומויאנים בהובלתו של אאטיוס, ומתאר אותם ככלי בידיים של "אויב האמת".
רבי שמעון שזורי
רבי שמעון שזורי היה תנא בדור הרביעי. נקרא שזורי על שם מלאכתו - שזירת חבלים, או על שם הכפר בו חי "שזור". מאמריו מוזכרים ברחבי המשנה והתלמוד.
לגבי פסיקת הלכה כמותו נחלקו האמוראים: היו שסברו ש"כל מקום ששנה רבי שמעון שזורי - הלכה כמותו", לחלק מהשיטות רק במקומות בהן מוזכרת דעתו במשנה, ולחלק מהשיטות גם כאשר דעתו מובאת בברייתא. אמוראים אחרים, כדוגמת רבי יונתן, פסקו שהלכה כמותו רק בשני מקומות: כתיבת גט של חולה מסוכן הנוטה למות ובתרומת מעשר של דמאי וכך נפסק גם על ידי הראשונים. עם זאת, הש"ך הראה חוסר-עקיבות בכלל זה בפסקי הראשונים, שכן ישנם מקומות נוספים בהם הם פוסקים כר' שמעון שזורי, אך לא בכל המקומות.
רבותיו
על חייו הפרטיים לא מוזכר דבר בתלמוד, מלבד במקום אחד שם, על פי גרסה המובאת בספר יוחסין השלם, בחכמת שלמה (מרבי שלמה לוריא), ובדקדוקי סופרים, מסופר על משפחתו של רבי שמעון שזורי שהיו "מבעלי בתים שבגליל העליון", עד שירדו מנכסיהם כעונש על אי-זהירות בדיני ממון, בכך שרעו את צאנם בשטחיהם של אחרים ודנו דיני ממונות בנוכחותו של דיין יחיד.
תורתו
סוגיא ידועה הנקראת על שמו של רבי שמעון שזורי, היא דיני האומדנא. בעבר היה מקובל כי אדם שהולך למות (כמו למשל גוסס) היה כותב גט לאשתו, כדי שלא לעגן אותה בכך שתצטרך להינשא לייבם - לפעמים שלא ברצונה המלא - או להמתין לו עד שיגדל או עד שיימצא או עד שיסכים לחלוץ לה. מכיוון שהוא לא ציווה גם לתת את הגט למעשה, אין ביד הכותבים לתת הגט לאשתו, שכן אין בכוחם לעשות שום מעשה חלותי ללא מינוי שליחות מפורשת מפי המשלח. המשנה פוסקת כי למרות שלא אמר בפירוש לתת את הגט לאשתו, ברור שהתכוון לכך, והרי זה כאילו אמר בפירוש שיתנו את הגט לאשתו.
משנה זו נקראת בתלמוד על שמו של רבי שמעון שזורי, שמחזק את דיני האומדנא, ומוסיף שלא רק באדם היוצא ליהרג, שהוא לחוץ מאוד ויישוב דעתו נלקח ממנו שניתן להשתמש באומדנא זו למרות שלא אמר בפירוש לתת את הגט לאתו, אלא גם באדם המפליג בספינה ועובר לחוץ לארץ, (בעבר נהוג היה לתת גט במצב כזה, שכן קשה היה לאשה לדעת אם בעלה מת, אם היה במדינה רחוקה, בהיעדר דרכי תקשורת), גם באדם כזה שמבקש לתת לאשתו גט כדי שלא תתעגן אבל אינו לחוץ כל כך כמו מי שמוציאים אותו להורג, ניתן לסמוך על אומדנא זו.
סקרלט ג'והנסון
סקרלט אינגריד ג'והנסון (באנגלית: Scarlett Ingrid Johansson; נולדה ב-22 בנובמבר 1984) היא שחקנית, מפיקה, זמרת ודוגמנית יהודייה-אמריקאית.
רבי שמעון שזורי
תורתו
לא רק ב"יוצא להירג" מסתמך רבי שמעון שזורי על האומדנא, אלא במקומות נוספים:
סקרלט ג'והנסון
ביוגרפיה
ג'והנסון נולדה בניו יורק, ניו יורק שבארצות הברית. אביה, קרסטן ג'והנסון, יליד דנמרק בן למשפחה נוצרית, הוא בנו של התסריטאי והבמאי איינר יוהנסון. אמה, מלאני סלואן (במקור שלמברג), היא בת למשפחה יהודית מאזור הברונקס. ג'והנסון חוגגת גם את חג המולד וגם את חנוכה, ומגדירה את עצמה כיהודייה. ונסה, אחותה הגדולה, אף היא עוסקת בתחום המשחק. לה אח תאום בשם האנטר, אח גדול בשם אדריאן, ואח למחצה בשם כריסטיאן מנישואיו הראשונים של אביה. ב-2017 סיפרה ג'והנסון בתוכנית "Finding Your Roots" שיש לה קרובי משפחה שנספו בשואה בגטו ורשה.
מגיל צעיר למדה ג'והנסון במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע שבניו יורק, אך את הקריירה המקצועית התחילה מוקדם יותר בלוס אנג'לס, שם שיחקה כשהייתה בת 8 בלבד ב-1992 במחזה "Sophistry" יחד עם השחקן אית'ן הוק. ג'והנסון היא בוגרת לימודי תיאטרון של "פרופשנל צ'ילדרנס סקול" שבמנהטן ב-2002.
רבי שמעון שזורי
קברו
המסורת הכתובה לגבי הקבר ראשיתה במאה ה-13, עם הזכרתו על ידי מנחם החברוני שביקר באזור בשנת ד'תתקע"ה (1215).
סקרלט ג'והנסון
משחק
תפקידה הראשון בקולנוע היה בסרט "הורים בהזמנה" שבו שיחקה יחד עם ברוס ויליס. לאחר מכן השתתפה במספר סרטים מינוריים. את ההכרה הראשונית קיבלה אחרי השתתפותה בסרטים כגון "Manny & Lo" ב-1996 (פרס השחקנית הטובה בסרט עצמאי - פרס אינדפנדנט ספיריט) ו"הלוחש לסוסים" של רוברט רדפורד משנת 1998.
בשנת 2001 שיחקה ג'והנסון בסרט "העולם שבפנים", שהיה מועמד לפרס האוסקר וזכה ב-22 פרסים בפסטיבלי קולנוע הנחשבים בעולם. בשנת 2003 השתתפה סקרלט ג'והנסון בסרטה השני של הבמאית סופיה קופולה, "אבודים בטוקיו". הסרט זכה להצלחה רבה בארצות הברית ובאירופה, וג'והנסון זכתה לתשבחות בעבור משחקה בו. עבור תפקיד זה זכתה ג'והנסון בפרס לשחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי הקולנוע הבריטי (BAFTA) וכן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית בקומדיה/מחזמר. באותה שנה שיחקה ג'והנסון גם בסרט "נערה עם עגיל פנינה". על גילום תפקידה של גריט, משרתת צעירה של הצייר יאן ורמיר, הועמדה ג'והנסון פעם נוספת כמועמדת לגלובוס הזהב באותה השנה, הפעם בתור שחקנית ראשית בדרמה. מועמדותה השלישית במספר לפרס הייתה בשנה שלאחר מכן (2004), עבור משחקה בסרט דל התקציב "בובי לונג". בשנת 2005 השתתפה ג'והנסון בשני פרויקטים שונים מאוד זה מזה. לראשונה היא לקחה חלק בהפקת סרט קיצי עתיר תקציב - "איילנד" ("האי") של הבמאי מייקל ביי וגם שיחקה בפרויקט קטן של הבמאי וודי אלן בשם "נקודת מפגש". הסרט הראשון נכשל בקופות, והמפיקים מנו את ג'והנסון בין סיבות הכישלון (לטענתם, שמה לא מספיק "קרץ" לרוכשי כרטיסים פוטנציאליים). הסרט השני, לעומת זאת, זכה להצלחה אצל מבקרים וגם הכניס 80 מיליון דולר מול עלות ההפקה של 15 מיליון דולר. סרטו של אלן הוקרן בפסטיבל קאן והביא לג'והנסון מועמדות רביעית לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2006 הפכה ג'והנסון לאחת השחקניות היותר עסוקות בהוליווד. בין הסרטים בהשתתפותה - "הדליה השחורה" עיבוד חדש של הבמאי בריאן דה פלמה המתאר מקרה אמיתי של רצח השחקנית אליזבת שורט בשנות ה-40 בארצות הברית, "סקופ" - הסרט השני בו שיתפה ג'והנסון פעולה עם וודי אלן, "יוקרה" - סרטו של הבמאי כריסטופר נולאן על פי ספר מדע בדיוני של הסופר הבריטי כריסטופר פריסט. בשנים 2007–2008 כיכבה ג'והנסון בסרט "יומני האומנת" על-פי רב המכר באותו שם מאת אמה מק'לפלין וניקולה קראוס, יחד עם כריס אוונס. ג'והנסון גם שיחקה לצד השחקנית נטלי פורטמן בסרט "נערת בולין האחרת", בו שיחקו ג'והנסון ופורטמן בתפקידים של האחיות מרי ואן בולין. בשנת 2008 כיכבה ג'והנסון בדרמה הרומנטית "ויקי כריסטינה ברצלונה" של וודי אלן בה גילמה את דמותה של כריסטינה ההרפתקנית וחסרת המעצורים. ב-2009 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "הוא פשוט לא בקטע שלך".
בשנת 2011 שיחקה בתפקיד ראשי לצד מאט דיימון בסרט מקום לחלום עליו.
בין השנים 2010–2021, ג'והנסון גילמה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול את דמותה של האלמנה השחורה, האלטר-אגו של המרגלת נטשה רומנוף. היא הופיעה בסרטים "איירון מן 2", ולאחריו ב"הנוקמים", "קפטן אמריקה: חייל החורף", הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", וכיכבה בסרט הסולו הנקרא על שם הדמות שגילמה "האלמנה השחורה", שהייתה גם שותפה בהפקתו.
בשנת 2014 השתתפה בסרט "לוסי". ב-2016 דיבבה את קולו של הנחש קא בגרסה המחודשת לסרט "ספר הג'ונגל" מבית דיסני. בסרט האנימציה "לשיר" מבית אולפני אילומינשיין היא דיבבה את קולה של הדורבנית אש. בשנת 2017 כיכבה בסרט הפעולה "הרוח במעטפת", המבוסס על סדרת המאנגה היפנית באותו השם. באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי גם בסרט הקומדיה השחורה "לילה קשוח" לצד זואי קרביץ וקייט מקינון.
בשנת 2019 השתתפה עם השחקן אדם דרייבר בסרט "סיפור נישואים" ששודר ברשת נטפליקס וכמו כן בסרט הקולנוע "ג'וג'ו ראביט". סרטים אלו זיכו אותה למועמדויות רבות לפרסים נחשבים וביניהם אף מועמדות כפולה לפרס האוסקר, מועמדות אחת לתפקיד השחקנית הראשית הטובה ביותר ("סיפור נישואים") ומועמדות שנייה לשחקנית המשנית הטובה ביותר ("ג'וג'ו ראביט").
ב-18 בנובמבר 2021 קיבלה ג'והנסון את פרס הסינמטק האמריקאי בזכות תרומתה לתעשיית הבידור, כשחקנית וכמפיקה.
מוזיקה
במאי 2008, יצא אלבומה הראשון של ג'והנסון שנקרא "Anywhere I Lay My Head", וכל השירים באלבום הם גרסאות כיסוי לשירים של היוצר והזמר טום וייטס, פרט לאחד שג'והנסון כתבה והלחינה. גרסת הכיסוי לשיר הידוע "Summertime" שהקליטה השחקנית במסגרת פרויקט צדקה של שחקני הוליווד זכתה להצלחה רבה ובעקבות ההקלטה הוצע לג'והנסון לשחק בתפקיד ראשי בהפקה חדשה של המחזמר "צלילי המוסיקה" בברודוויי, אך אחרי לבטים רבים סירבה השחקנית לעשות הסבה זמנית לתיאטרון.
בשנת 2007 השתתפה בקליפ "What Goes Around... Comes Around" של ג'סטין טימברלייק, שהיה מועמד לפרס הקליפ הטוב ביותר לשנת 2007 בטקס פרסי ה-MTV.
בשנת 2009 הוציאה אלבום משותף שנקרא "Break Up" עם המוזיקאי פיט יורן. תשע שנים לאחר מכן, בשנת 2018, שיתפה עם יורן פעולה פעם נוספת והוציאה איתו אלבום EP שנקרא "Apart".
דוגמנות
ב-2006 סקרלט ג'והנסון נבחרה להוביל מסע פרסום של הבושם "Eternity Moment" מבית המותג קלווין קליין. כמו כן השתתפה בפרסומות עבור בית האופנה הצרפתי לואי ויטון ומותג האופנה האמריקאי גאפ.
חיים אישיים
בשנים 2008–2011 הייתה נשואה לשחקן הקנדי ראיין ריינולדס.
מאז דצמבר 2017 היא בזוגיות עם הקומיקאי האמריקיאי קולין ג'וסט, ובמאי 2019 הכריזו על אירוסיהם. באוקטובר 2020 הודיעו על נישואיהם בטקס פרטי. היא ילדה את בנם באוגוסט 2021.
עמדות פוליטיות
מאז 2008 ג'והנסון ידועה גם בתור תומכת של המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית. ב-2004 השתתפה במסע בחירות של המועמד הדמוקרטי ג'ון קרי. לפני כן, הייתה רשומה כמצביעה למועמדים עצמאיים.
ב-2014 נבחרה ג'והנסון לפרזנטורית הבינלאומית של החברה הישראלית "סודהסטרים", ובהמשך כיכבה בפרסומת של החברה שהוצגה במשחק הסופרבול. בעקבות הפרסומת קראו ארגונים שתומכים בחרם על ההתנחלויות להחרים את ג'והנסון, ועקב כך עזבה ג'והנסון את ארגון זכויות האדם "אוקספם" שבו שימשה שגרירה של רצון טוב במשך כשמונה שנים, את הפרישה הסבירה באמירה ש"יש בינינו חילוקי דעות מהותיים בדעה לגבי תנועת ה-BDS". בעקבות החלטתה, ג'והנסון זכתה לשבחים ממספר אישים פוליטיים בישראל, לרבות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, שבפרפרזה על המשפט המפורסם מהסרט "חלף עם הרוח" אמר: "למען האמת, יקירתי, אכפת לי מאוד!".
גייל פישר
גייל פישר (באנגלית:  Gail Fisher; 18 באוגוסט 1935 - 2 בדצמבר 2000) הייתה שחקנית אמריקאית זוכת 2 פרסי גלובוס הזהב ופרס אמי על תפקידה בסדרה "מאניקס". פישר הייתה לשחקנית הראשונה ממוצא אפרו אמריקאי שזכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אמי.
חייה
פישר נולדה בעיירה אורנג' שבניו ג'רזי וגדלה לצד אמה לאחר שאביה נפטר כאשר הייתה בת שנתיים.
בשנת 1968 החלה פישר לשחק בסדרת הבלשים "מאניקס" בתפקיד פגי פייר האלמנה המסייעת לבלש הפרטי ג'ון מאניקס (מייק קונורס). פישר הייתה לאחת מהשחקניות השחורות הראשונות שהובילו סדרה בסדר גודל שכזה. בשנת 1970 עשתה פישר היסטוריה לאחר שזכתה בפרס אמי ולאחר מכן בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר (השחקנית הראשונה בהיסטוריית גלובוס הזהב שזוכה בקטגוריית המשנה), פישר הייתה לשחקנית האפרו האמריקאית הראשונה שהגיעה להישג זה. היא זכתה בפרס גלובוס זהב נוסף על תפקידה בסדרה בשנת 1972, הפעם בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
פישר נישאה והתגרשה פעמיים במהלך חייה. בעלה הראשון היה וולטר יאנגבלוד ממנו היא התגרשה לאחר שהתאסלם ושינה את שמו לוואלי מוחמד. בעלה השני ממנו נולדו לפישר שתי בנות היה ג'ון לוי.
פישר השתמשה במהלך חייה בסמים ואף נעצרה בגין אחזקת קוקאין. היא נפטרה בראשית דצמבר 2000 בלוס אנג'לס מסרטן הריאה כשהיא בת 65.
דון עומר
ביוגרפיה
ויליאם עומר לנדרון ריוורה הוא הבן הבכור של ויליאם לנדרון ולוז אנטוניה ריברה. הוא גדל בסנטורסה, רובע באזור וילה פאלמרס של סן חואן, פוארטו ריקו. מגיל צעיר, גילה התעניינות במוזיקה של Vico C ו-Brewley MC.
בנעוריו, הפך לחבר פעיל בכנסייה הפרוטסטנטית בבאיאמון בה מדי פעם דרש בפני הקהל. עם זאת, לאחר ארבע שנים, הוא עזב את הכנסייה כדי להקדיש את עצמו לשירה.
קריירה
הקריירה של דון עומר נסקה עם שחרור אלבום האולפן הראשון שלו, דון האחרון. הן גרסת האולפן והן המהדורה החיה קיבלו מעמד של אלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטה של אמריקה. ברחבי העולם, האלבום "דון האחרון: הופעה חיה" (תקליטורים ו-DVD) מכר למעלה ממיליון עותקים, על פי אתר האינטרנט הרשמי שלו. הוא קבל פרסים עבור אלבום הפופ הלטיני של השנה והאמן הראפ הלטיני והיפ הופ החדש של השנה של פרס המוזיקה הלטינית Billboard בשנת 2003. האלבום "דון האחרון: הופעה חיה" (תקליטורים ו-DVD) היה גם מועמד לפרס אלבום המוזיקה העירוני בשנת 2005 לפרס גראמי הלטיני.
בנוסף שיחק במהיר ועצבני 5 ומהיר ועצבני 7. עומר אף שיתף פעולה כמה פעמים עם הזמרת נאטי נטשה. בין שיתופי הפעולה ניתן למנות את להיטם "Dutty Love" ואת "Perdido en Tus Ojos".
מחלוקות וסוגיות משפטיות
ב-18 בספטמבר 2007, דון עומר נעצר לזמן קצר בסנטה קרוז דה לה סיירה, בוליביה בשל סכסוך משפטי. מקדם קונצרט בוליביאני תבע אותו וחלק מהנהלתו לאחר שבטל הופעה מתוכננת בלה פאס מוקדם יותר בתחילת אותה שנה, כחלק מסיבוב הופעות בינלאומי. הארגון טען כי הוא הזיק לארגון ב-70,000 דולרים עקב הביטול. לנדרון הגיב שהוא בטל את ההופעה בגלל שהחברה לא ספקה כרטיסי טיסה בזמן. לאחר שהמקרה הוצג בפני שופט מקומי, שני הצדדים הגיעו להסכמה. לנדרון הורשה לעזוב את המדינה כדי לקיים הופעה מתוכננת מראש בבואנוס איירס בערוץ טלוויזיה ארגנטינאי וחזר למחרת להופיע באצטדיון הכדורגל של סנטה קרוז.
אגוטה קריסטוף
אגוטה קריסטוף (Agota Kristof, בהונגרית: Kristóf Ágota "קרישטוף אגוטה"; 30 באוקטובר 1935 – 27 ביולי 2011) הייתה סופרת שווייצרית ממוצא הונגרי, שכתבה בצרפתית.
ביוגרפיה
קריסטוף נולדה בעיירה צ'יקוואנד, בצפון-מערב הונגריה בשנת 1935 כבתם של קלמן קרישטוף, מורה כפרי, ושל אנטוניה לבית טורצ'אני, מורה למשק בית לבנות. בגיל 9 עברה עם הוריה ואחיה, אטילה ויינה, לעיר קסג הקרובה לגבול עם אוסטריה. ב-1948 נאסר אביה לשנים רבות והמשפחה התפרקה. קרישטוף סיימה לימודי תיכון בגימנסיה לבנות "דורוטיה קניז'אי" בעיר סומבטהיי. בגיל 14 פרסמה את שיריה הראשונים. זמן קצר אחרי בחינות הבגרות התחתנה עם המורה שלה להיסטוריה. בגיל 21 נאלצו לעזוב את הונגריה, בעקבות דיכוי המרד ההונגרי בידי הצבא הסובייטי. היא ברחה יחד עם בעלה ועם בתם בת ארבעת החודשים לעיר נשאטל (Neuchâtel) שבשווייץ. בתום חמש שנים של בדידות וגלות, היא התפטרה מעבודתה במפעל ועזבה את בעלה. קריסטוף למדה צרפתית ומאוחר יותר התחילה לכתוב רומנים בצרפתית.
יצירותיה
צעדיה הראשונים של אגוטה קריסטוף היו בכתיבת שירה ומחזות (John et Joe, Un rat qui passe) - שלא זכו להדים שעוררה הטרילוגיה שלה.
בשנת 1986 יצא לאור הרומן הראשון והמצליח של קריסטוף, "המחברת הגדולה" (Le Grand Cahier). שנתיים אחריו הופיע ההמשך, "ההוכחה" (La Preuve). החלק השלישי פורסם בשנת 1991 תחת הכותרת "השקר השלישי" (Le Troisième mensonge). בין הנושאים המרכזיים בטרילוגיה: ילדות בזמן מלחמה, אהבה ובדידות, תשוקה ואובדן, אמת ובדיון. "המחברת הגדולה" עובד למחזה מספר פעמים. בישראל עלה לראשונה בעיבוד ובימוי של נויה לנצט בתיאטרון הסימטה ב-1992, ושוב ב-2015 בעיבוד של עינת ברנובסקי בתיאטרון גשר. בשנת 2014 עיבד הבמאי ההונגרי יאנוש סאס את הספר לסרט.
אגוטה קריסטוף זכתה בפרס האירופי לספרות צרפתית (European prize for French literature) עבור "המחברת הגדולה". הרומן תורגם ללמעלה מ-30 שפות.
בשנת 1995 פרסמה רומן נוסף, "אתמול" (Hier).
בשנת 2004 יצא לאור ספרה L'analphabète (צרפתית: "האנלפבית"). זהו טקסט אוטוביוגרפי, אשר מתחקה אחר אהבתה של קריסטוף לקריאת ספרים בהיותה ילדה, ומזמין את הקוראים לטיול בפנימיה שלה, ומשם, דרך הגבול לאוסטריה, לשווייץ. היא, שנאלצה לעזוב את ארצה בשל כישלון המרד האנטי-קומוניסטי, מקווה לחיים טובים יותר בציריך.
יצירתה האחרונה היא אוסף של סיפורים קצרים אשר יצא לאור בפריז ב-2005 תחת הכותרת C'est égal (בתרגום חופשי: "זה אותו דבר", או "לא משנה").
מרבית יצירותיה יצאו לאור בפריז, בהוצאת Editions du Seuil. ב-2008 זכתה בפרס אוסטריה לספרות אירופית.
קריסטוף נפטרה בשנת 2011 בגיל 75 בנשאטל. אפרה נקבר לפי בקשתה האחרונה בעיר שבה גדלה בהונגריה, קסג. היא הורישה את עיזבונה הספרותי לארכיון לספרות של שווייץ בברן.
אגוטה קריסטוף התחתנה והתגרשה פעמיים וילדה שלושה ילדים.
מישל בראון
מישל בראון (בספרדית: Michel Brown; נולד בשם מיסאל בראוורניק בייגול (Misael Browarnik Beiguel), ב-10 ביוני 1976) הוא שחקן ודוגמן ארגנטינאי-יהודי.
ביוגרפיה
בראון נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה, לקרלוס וסיליביה בראון. יש לו שני אחים, ניקולאס (ניקו) ולורנה.
קריירה
בראון הופיע לראשונה בטלוויזיה בגיל 16 כשהשתתף בשעשועון הטלוויזיה של כריס מורנה, "שחק איתי". ב-1994 שיחק במספר טלנובלות ארגנטינאיות. בשנת 1996 שיחק בסדרת הילדים המצליחה "קטנטנות". ב-1997 הוציא דיסק ראשון, הנקרא על שמו - "מישל", והופק על ידי מורנה. כמו כן דיגמן עבור מספר חברות. ב-1999 עבר למקסיקו, שם קיבל תפקיד בטלנובלה "חלומות הנעורים".
ב-2004 זכה בראון בפרס מטעם Telenovela Bulgaria כ"השחקן הצעיר הטוב ביותר" עבור השתתפותו ב"תשוקת הנצים".
ב-2010 הנחה את הגרסה הלטינית לתוכנית "הישרדות".
בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית בהפקה משותפת של ספרד ומקסיקו; "Hernán" מבית פריים וידאו; בראון גילם את השליט הספרדי פדרו דה אלוואראדו ועלילתו מתרכזת בקונקיסטאדור הרנאן קורטס.
בשנת 2021 גילם את דמותו של פלאזה במותחן הפוליטי הספרדי "Parot" של פריים וידאו, ועלילתו מתרחשת בשנת 2013 בספרד, ועוקב אחר רוצח סדרתי של אסירים לשעבר.
בשנת 2022 החל לככב בסדרת הדרמה והמתח הקולומביאנית "הלב המסומן" מבית נטפליקס.
חיים אישיים
בראון נשוי לדוגמנית והשחקנית הקולומביאנית מרגריטה מונוז מאז 23 בפברואר 2013. הוא דובר ספרדית, פורטוגזית, אנגלית ועברית.
יצחק אוחיון
יצחק (איציק) אוחיון (11 באוקטובר 1945 – 7 במרץ 2020) היה ראש העירייה השמיני של פתח תקווה. כיהן בתפקיד זה בשנים 1998–2013.
ביוגרפיה
אוחיון נולד במרוקו בעיר מרקש לאסתר וחביב בשם איז'ק אוחיון למשפחה מסורתית ועלה לישראל ב-1956, בגיל 11. בן דודו הוא חבר הכנסת לשעבר שמעון אוחיון.
אוחיון שירת בצה"ל בקבע כנגד והשתחרר מצה"ל בדרגת רב-סמל. לאחר השחרור קיבל תואר מדריך בכיר באוניברסיטת תל אביב, ובוגר ממכללת בית ברל.
אוחיון שימש בעבר כדירקטור ויושב ראש חברת מיתב ויושב ראש החברה לפיתוח פתח תקווה, וקיבל פרס חינוך משלים מטעם נשיא המדינה יצחק נבון.
אוחיון כיהן בעיריית פתח תקווה כמנהל מחלקת נוער וספורט במשך 10 שנים, וכמנהל אגף גנים ונוף במשך 11 שנים.
ב-8 בפברואר 2011 נעצר על ידי המשטרה בחשד לקבלת שוחד וטובות הנאה מאנשי עסקים בעיר, על מנת להעניק להם קרקעות ואישורים וכן בחשד למינויים פוליטיים כשוחד בחירות. באוקטובר 2013 הודיעה פרקליטות המדינה על סגירת התיקים נגדו מחוסר ראיות.
ב-15 בינואר 2013 פרש מכהונתו בשל מחלה, לאחר פרישתו שימש אורי אהד כראש עיר בפועל. בפברואר 2013 הוענק לו תואר אזרח כבוד של העיר.
נפטר ב-7 במרץ 2020.
פתח תקווה אחת
פתח תקווה אחת הייתה סיעה במועצת עיריית פתח תקווה בהנהגת אוחיון, שהייתה מזוהה עם מפלגת העבודה הישראלית. הסיעה הייתה מיוצגת במועצת העיר החל משנת 1998. לאחר בחירות 2003 הייתה הסיעה לשנייה בגודלה במועצת העיר עם 4 מנדטים. גם בבחירות 2008 זכתה הסיעה ל-4 מנדטים. החל משנת 1998, עת נבחר יצחק אוחיון לראשות עיריית פ"ת, כיהן מס' 2 ברשימה, יעקב בן-שמחון כסגן ראש העיר וכראש אגף מנהל החינוך. שני חברים נוספים בסיעה שכיהנו במועצת העיר החל משנת 2003 הם ברוריה שכטר ושלום קוטלר.
פארק ירושלים
היסטוריה
שטחי הפארק הוגדרו בשנת 2007, לאחר הדחיה הסופית של תוכנית ספדיה, שכללה הרחבה מהותית של השטח הבנוי של ירושלים לכיוון מערב, על חשבון השטחים הפתוחים. התכנית נדחתה בלחץ הגופים הירוקים.
הפארק
בין האתרים בפארק ניתן למנות את שביל ירושלים, האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) שנחנכה בשנת 2009 לזכר חללי אסון התאומים, ספורטק עמק הארזים ועוד.
הפארק כולל מרחבים גדולים ששמשו במאות הקודמות לחקלאות עתיקה ובהן טרסות, שרידי תעלות ובריכות ששימשו להשקיה, שקתות עדרים ושרידי מבנים. בפארק גם מספר מעיינות נקבה שנובעות לבריכות קטנות.
מוטיב יהודי
"מוטיב יהודי" (1961) הוא ציור מאת הצייר הישראלי אריה ארוך.
הציור הוא חלק מסדרה של עבודות, אותן יצר ארוך בשנים 1961-1966, המבוססות על דימויים מתוך "הגדת סראייבו", מן המאה ה-14. בציור מתוארת צורה אובאלית כפולה, המאזכרת את הדימוי של לוחות הברית. הצורה מתוארת על רקע מוזהב כשמעליה מרחפת קשת אפורה. צורות אלו מלאות בשרבוטים וחריטות בעיפרון בדרגות שונות של כהות. סביב המלבן המוזהב מופיעה מעין מסגרת של מרובעים. גדעון עפרת פירש את האיקונוגרפיה של הציור ואת הדימוי המרכזי שבו כלוחות הברית וסביבם מוטבים נוספים בעלי משמעות מאטפיזית:
דוד שפרבר מצא כי המוטיב קשת מעל ריבוע נמצא בדגמים עתיקים יותר כסמל של שער השמיים והוא מופיע למשל על מטבעות מתקופת מרד בר כוכבא ועל קיר בית הכנסת בדורה אירופוס כתיאור של עקדת יצחק.
יורי דולגורוקי, נסיך קייב
יורי דולגורוקי (ברוסית: Юрий Долгорукий; סביבות 1090- 15 במאי 1157) היה בנו של ולדימיר השני. נסיך קייב ונסיך רוסטוב-סוזדל שתרם רבות למעבר מרכז הכוח מקייב לוולדימיר. ידוע כמייסד מוסקבה בשנת 1147.
לדברי היסטוריון רוסי מהמאה ה-17 נולד דולגורוקי בשנת 1090. מכאן שהוא בנה של גיטה, בתו של הרולד השני, מלך אנגליה. ולדימיר השני ציין בספרו שאמו של יורי נפטרה בשנת 1107, ואילו גיטה מתה בשנת 1098. מכאן שאמו של דולגורוקי הייתה אשתו השנייה של ולדימיר. מאחר שבנו השני של דולגורוקי נולד בשנת 1112, סביר להניח שהוא עצמו נולד בין 1090 ל-1095.
נסיכות רוסטוב-סוזדל
בשנת 1113 מונה דוגורוקי להיות נסיך רוסטוב-סוזדל. במהלך שלטונו בנה כמה מבצרים וייסד כמה ערים. לפי עדויות הכרוניקה ייסד דולגורוקי בשנת 1147 את מוסקבה, וב-1156 בנה סביב העיר חומה וחפיר.
המאבק על קייב
החל משנת 1132 ניסה דולגורוקי להרחיב את גבולות שלטונו לשטחים בדרום רוסיה. בשנת 1146 איזיאסלאב השני תפס את השלטון בקייב שלא במסגרת העברת השלטון המקובלת. הוא ניצל את תמיכת תושבי קייב ואת חולשתו של ויאצ'סלב, אחיו של יורי דולגורוקי שלפי הכללים היה אמור לקבל את נסיכות קייב. דולגורוקי, בתמיכת חלק מהנסיכים, פתח במאבק מזוין ובשנת 1149 כבש את קייב וזכה בתואר נסיך קייב. את אחיו ויאצ'סלב מינה להיות נסיך וישגורוד. אבל גם המינוי הזה היה מנוגד לכללים ואיזיאסלב השני ניצל זאת. בתמיכת ההונגרים והפולנים גירש את דולגורוקי וכוחותיו מקייב ומינה רשמית את ויאצ'סלב לנסיך קייב יחד אתו. ניסיונותיו של יורי דולגורוקי לחזור לקייב לא צלחו והוא חזר לצפון רוסיה.
בשנת 1154, עם פטירת איזיאסלב השני, חידש יורי דולגורוקי את המאבק. הוא קיבל את תמיכתם של הנסיכים האחרים ובמרס 1155 כבש את קייב שוב. הוא מינה את בניו לשליטים בכמה נסיכויות והם תמכו בו במלחמותיו הפנימיות.
בשנת 1157 התגבשה קואליציה חדשה של כמה נסיכים ואצילים מקייב נגד שלטונו של יורי דולגורוקי. המאבק לא הגיע לשלב צבאי בגלל מותו של דולגורוקי ב-15 במאי 1157 יש טוענים הוא הורעל. עם פטירתו בזז ההמון את ארמונו.
המשפחה
דולגורוקי נישא פעמיים - לבת אצולה קומני ולאולגה ממוצא ביזנטי, אולי ממשפחתו של יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית היו לו 13 ילדים:
הנצחה
על שמו נקראת הצוללת יורי דולגורוקי.
בומרנג (קומיקס)
בומרנג הוא האלטר אגו של פרדריק "פרד" מאיירס, אמריקאי-אוסטרלי, שלאחר קריירת בייסבול קצרה פיתח את כישרונו והפך לרוצח שכיר עצמאי. הכינוי שאימץ לעצמו, בומרנג, נקרא על שם הנשק העיקרי שלו - בומרנגים קטלניים.
ביוגרפיה בדיונית
פרדריק "פרד" מאיירס נולד באליס ספרינגס, וגדל בארצות הברית. בצעירותו, פרד פיתח אהבה לבייסבול, ובילה שנים באימונים ובפיתוח זרוע ההגשה שלו. בהתבגרותו, פרד הגשים את חלומו והתקבל לליגת בייסבול בתפקיד מגיש, אך סולק כשקיבל שוחד. פרד קיבל שיחת טלפון מהאימפריה הסודית, שזיהתה את הפוטנציאל המלא של כישרונו. מאיירס הסכים להצעתם, חומש במלאי בומרנגים קטלניים בעלי יכולות שונות ונאבק בענק הירוק, שהביס אותו לאחר שפרדריק חטף את בטי רוס.
אחרי שהאימפריה הסודית התמוטטה, פרד חזר לאוסטרליה, החליף את נשקיו ואימן את עצמו. כשהרגיש מוכן, חזר לארצות הברית ועבד כרוצח שכיר. משימתו הראשונה הייתה להרוג את איירון פיסט, שבה נכשל, והצטרף למספר של פושעים שנשכרו על ידי ליברה לתקוף את קבוצת הדפנדרס. הוא נשכר על ידי וייפר להשתתף בקנוניה נגד סוכנות הביון S.H.I.E.L.D, ונאבק בספיידרמן, ניק פיורי, שאנג-צ'י והאלמנה השחורה. בומרנג תכנן להרוג את ספיידרמן כדי להרשים את קינגפין, אך ספיידרמן הביס אותו ומסר אותו לידי המשטרה. פרד ניסה לעזור למעניש לברוח מהכלא, וכשפרד עצמו שוחרר, הוא נשכר על ידי מקס סטרייקר לכפות על ברוס באנר שימוש בתרופה לסרטן ניסיוני, אך באנר נהפך לענק הירוק והביס את בומרנג.
המשך הקריירה
לאחר מכן, בומרנג גויס על ידי ג'ק-או-לנטרן לסינדיקט הרוע, ונאבק בספיידרמן, סילבר סייבל וסאנדמן. הוא נשכר על ידי לואיס בקסטר השלישי לתקוף יאכטה, ומובס פעם נוספת על ידי ספיידרמן. הוא נלחם, בעידודו של לוקי, בהוקאיי. בשלב הבא, הוא חבר לבליזארד ולבלאקלאש ועזר לאיירון מן נגד הרוח. הוא היה מועסק לזמן מה על ידי ג'סטין האמר, ונאבק בקארדיאק וספיידרמן. הוא השתתף, כחבר רשמי בסינדיקט הרוע, במסע פשע, ונלחם בספיד דימון על חיבתה של ליילה דייוויס. בומרנג היה אחד מהרוצחים שניסו להתנקש במאט מורדוק, שנחשף על ידי סמואל סילק כחלק מתוכנית משוכללת לגזילת אימפריית הפשע של הקינגפין. לאחר שהביס את שוטגאן, דרדוויל מבחין במאיירס על גג בניין סמוך. מאיירס בורח כשמבחין בדרדוויל המתקרב, אך דרדוויל עוקב אחריו, מכה אותו ומאיים עליו כשהוא מוצא את תמונתו כמאט מורדוק בכיס של בומרנג. כתוצאה מכך, פרד ניסה לתבוע את דרדוויל על סכום של מיליון דולר על המכות.
בומרנג עבד עבור הינשוף, והיה שותף קצר של גריזלי. עם גריזלי, השניים יצרו לשניהם תלבושות חדשות, ובומרנג בחר לעצמו חליפה עסקית בעלת שלושה חלקים. שותפות זו לא החזיקה זמן רב, ובומרנג נפרד מגריזלי וחזר לתלבושתו הישנה. הוא הצטרף לקבוצת אדוני הרשע ונלחם בקבוצת ת'נדרבולטס, וגם היה חבר בקבוצת "תריסר המרושעים". בנוסף לכך, הוא היה דמות משנית באירוע "מלחמה סודית".
מלחמת אזרחים, גילדת המתנקשים ו"מארוול עכשיו!"
בומרנג מוצג כשבוי של ברון זמו, שנתפס לפני שזמו קיבל אישור רשמי ללכוד את הנבלים. למרות זאת, הוא תוקף בית מכירות, בציוות לשוקר ולהידרו-מן. ניסיון הסוד שלהם הופסק על ידי וור משין וקומודו בניסיון ללכוד את ספיידרמן; לאחר ששלושת הנבלים בורחים, הם נעצרים על ידי סוכני הסקרלט ספיידר. בומרנג הנהיג קבוצת נבלים בניסיון לסחוט את נורמן אוסבורן, מנהל ת'נדרבולטס החדש, אך הוכה באכזריות על ידי אוסבורן ונאלץ לעבוד עבורו. כשספיידרמן ודרדוויל ממוטטים בבר מקומי, בומרנג נצפה בורח מתוכו. בומרנג מצטרף ליוזמת חמישים המדינות בצוות "פושעים כבדים", תחת הכינוי "אאוטבק". כאשר נונסטופ מכה אותו ובורחת, חברי הצוות רודפים אחריה ואף תופסים אותה. כאשר צוות חדשות מגיע, אאוטבק מפליל את נונסטופ כגנבת, אך ריצ'רד גילמור חושף את "אאוטבק" כבומרנג.
אאוטבק הוא חלק מכוחות "מחנה האמר" הנלחם נגד האוונג'רס באירועי מצור, ומובס על ידי אולטרה-גירל ובאטווינג. בומרנג הופיע כבריון שכיר עבור בוס העולם התחתון "השושן" החדש, שנקלע לסכסוך עם ג'אקפוט וחשף את זהותה הסודית. בפקודתו של הורד, בומרנג רצח את בעלה של ג'אקפוט מול עיני ביתה. כתוצאה מכך, ג'אקפוט שינתה את שמה ואת שם בתה. לאחר מכן, בומרנג הצטרף לגילדת המתנקשים של בלה דונה בודרו, אשתו לשעבר של גמביט, והתעמת עם וולברין, דומינו והאקס פורס. לאחר שנכלא בכלא "הרפסודה", בומרנג מצורף לצוות בטא של קבוצת ת'נדרבולטס, לצד שוקר, טרול, סנטוריון ומיסטר הייד.
במהלך המיתוג מחדש "מארוול עכשיו!", בומרנג מופיע כחבר בגלגול הנוכחי של ששת המרושעים. הקבוצה הובסה על ידי ספיידרמן העליון, ובומרנג כמעט הוכה למוות, עד שתודעתו של פיטר פארקר הופיעה, וריסנה את אוקטביוס. בומרנג שהה במרפאת הרפסודה עם העקרב והנשר, שם הם שופרו על ידי "רוצחי העכביש" של אליסטר סמית, לאחר שהשלושה הסכימו להרוג את ספיידרמן העליון. בעוד העקרב תקף את ראש העיר ג'יי ג'ונה ג'יימסון, והנשר תוקף אזרחים, בומרנג תוקף ישירות את ספיידרמן העליון, ופצע אותו בעזרת בומרנג מתפוצץ. ספיידרמן העליון זועם מהתקפתו, ומביס את הקבוצה, שחוזרת מאוחר יותר כמה פעמים נוספות. כאשר דרכי הנבלים נפרדות, בומרנג נופל לשכרות, פוגש באדם המזדהה כ"פיטר", ומספר לו על אשר קרה.
התחלה חדשה
כחלק מהמיתוג המחודש של מארוול משנת 2018, 'Fresh Start' (התחלה חדשה), סדרת הקומיקס 'ספיידרמן המופלא' עברה חידוש. בסדרה המחודשת, פרד חולק דירה עם פיטר.
קרבות האוויר של 8 ביולי 1969
קרבות האוויר של 8 ביולי 1969 היו סדרה מתמשכת של קרבות אוויר שהתקיימו מעל המרחב שבין רמת הגולן לבין דמשק בתקופת מלחמת ההתשה שבמהלכן הופלו 7 מטוסי מיג סוריים.
רקע
ב-8 ביולי בשעה 13:00 יצאו שלושה מטוסי מיראז' 3 מטייסת 119 למשימת צילום בשטח סוריה מעל חזית רמת הגולן ועד לדמשק. שני מטוסים צילמו והשלישי שימש לליווי. בשל החשש שהסורים יזניקו מטוסי ירוט כנגד המיראז'ים פיטרלו בשטח ישראל רביעיית מטוסי מיראז' מטייסת 117 חמושים בטילי אוויר-אוויר ובנוסף המתינו בכוננות הזנקה מיידית מטוסי מיראז' נוספים מטייסת 101. במהלך הצילום הזניקו הסורים רביעיית מטוסי מיג שהתקרבו אל מטוסי הצילום הישראלים באופן שסיכן אותם. מפקד חיל האוויר מוטי הוד שפיקד על המבצע הורה להחזיר את מטוסי הצילום ולהפנות את ארבעת המיראז'ים לתקיפת רביעיית המיגים.
קרב האוויר
עם תחילת הקרב הפיל אורי אבן ניר שהיה באותה העת מפקד טיסת 117 מיג 21 בעזרת טיל שפריר 2. לאחר מכן הפיל שלמה ויינטרוב מיג נוסף גם הוא בעזרת טיל שפריר. בשלב זה פנו שני המיגים הנותרים מזרחה וניסו לנתק מגע. בעודם מתרחקים רדף אחריהם מטוס מיראז' נוסף שהוטס על ידי קובי ריכטר שבצרור תותחים הפיל את המיג השלישי.
בינתיים, סמוך לשעה 13:00 הוזנקו לאזור הקרב זוג המיראז'ים מטייסת 101 שהיו בכוננות והרביעייה מטייסת 117 הוחזרה מערבה לנחיתה בישראל. במקביל הזניקו גם הסורים רביעיית מיג 21. בקרב שהתפתח שיגר אחד המיגים לעבר מיראז' שהוטס על ידי סרן איתן בן-אליהו טיל אוויר אוויר מסוג אטול. הטיל התפוצץ בקרבת מטוסו של בן אליהו וכנף מטוסו נפגעה מרסיסים. לאחר הפגיעה הצליח בן אליהו לפגוע בצרור תותח להפיל מיג שטייסו נטש וצנח. בהמשך הקרב הצליח בן זוגו רס״ן גיורא פורמן להפיל שני מיגים נוספים האחד בתותח והשני בטיל.
בשלב זה הזניקו הישראלים וגם הסורים מבנים נוספים לאזור הקרבות. בקרבות נוספים שהתחוללו הופל מיג נוסף על ידי הטייס רן גורן.
תוצאות הקרב
שבעה מטוסי מיג סוריים הופלו. לצה"ל לא היו נפגעים. דובר צבא סוריה הודיע לאחר הקרב כי נערכו קרבות אוויר כנגד מטוסים ישראלים שניסו לחדור למרחב האווירי הסורי שבהם הופלו 3 מטוסים סוריים ו- 4 מטוסים ישראליים.
ליקיניוס
לִיקִינְיוּס (Licinius, סביב 263–325) היה אוגוסטוס באימפריה הרומית. הוא מונה על ידי גלריוס לאוגוסטוס המערב ב-308, אם כי למעשה שלט רק על פאנוניה תראקיה ואילריקום במזרח האימפריה. לאחר מותו של גלריוס בשנת 311 משל יחד עם מקסימינוס דאיה על חלקה המזרחי של האימפריה. מ-30 באפריל 313 משל לבדו על האימפריה המזרחית במקביל לקונסטנטינוס שמשל באימפריה המערבית. ההתמודדות בין שני השליטים הביאה את האימפריה לכדי מלחמת אזרחים שהסתיימה עם ניצחונו של קונסטנטינוס ומותו של ליקיניוס.