cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליין לרוי לוק
תאוריית הערך (אקסיולוגיה) של לוק
לוק עסק בתאוריות לגבי משמעות וחשיבות מושג הערך (אקסיולוגיה) לאורך כל הקריירה האקדמית שלו. הוא המשיך לפתח את התאוריה שניסח בעבודת הדוקטורט שלו במספר חיבורים, שהחשוב ביניהם הוא המאמר "Values and Imperatives" ("ערכים וציוויים") משנת 1935. הגישה של לוק לערכים הושפעה מזרם הפרגמטיזם האמריקאי שנציגו המובהק הוא ג'ון דיואי. המאמר עוסק גם בפלורליזם ונוגע ישירות לבעיות חברתיות שנוצרות כתוצאה מקנאות וחוסר סובלנות, אך הוא לא עוסק במישרין בגזענות או ביחסי גזע. במאמר לוק דחה את הרעיון לפיו קיימים ציוויים מוסריים אבסולוטיים, קטגוריים ואוניברסליים וטען שהמקור לכל ציווי הוא בערכים שנוצרים דרך ניסיון חיים. מכאן נובע שיש מקום לפילוסופיה רלטיביסטית. אולם, לוק קובע שגם הפילוסופיה הרלטיביסטית ביותר וההתנגדות החריפה ביותר לאבסולוטיזם בפילוסופיה אינן יכולות להוביל לויתור על ציוויים או על החיפוש אחר ודאות. מגבלות אלה הובילו את לוק לחיפוש אחר תאוריה של ערכים שנמנעת משני קצוות מנוגדים: מטאפיזיקה אבסולוטית ותאוריה התנהגותית המבוססת על תיאור מדעי ללא כל שאיפה נורמטיבית. ניתוח זה מציב אתגר לפילוסופיה בת זמננו: "לתפיסתי, הבעיה החמורה ביותר של הפילוסופיה בת זמננו היא לבסס עיקרון נורמטיבי או קריטריון למציאת תוקף אובייקטיבי, מבלי להזדקק לדוגמטיזם או אבסולוטיזם במישור האינטלקטואלי, ומבלי ליפול למסקנות הנובעות מגישות אלה במישור של פעילות והתנהגות חברתית, חוסר סובלנות וכפייה המונית".
כריסטינה נילסון
ביוגרפיה
נילסון נולדה בשם כריסטינה יונאסדוטר בכפר בקרבת וקשה, בחבל סמולנד, לאיכרים האריסים יונאס נילסון וקייסה-סטינה מונסדוטר. כשהייתה בת ארבע-עשרה וניגנה בכינור בשוק בעיירה יונגבי, גילה אותה עובד מדינה בכיר. האיש היה לפטרונה ואיפשר לה לקבל הדרכה ווקאלית.
בשנת 1860 הופיעה נילסון בקונצרטים בסטוקהולם ובאופסלה. אחרי ארבע שנות לימודים בפריז, הופיעה לראשונה באופרה בשנת 1864, בתפקיד "ויולטה" בלה טרוויאטה של ג'וזפה ורדי, ואחר כך בתפקיד מלכת הלילה בחליל הקסם של מוצרט בתיאטרון הלירי בפריז.
אליין לרוי לוק
חיים אישיים ומותו
לוק היה הומוסקסואל; הוא היה גלוי לגבי נטייתו המינית עם חלק ממכריו, אך הוא לא התייחס אליה באופן פומבי. באחת מהתכתובות האוטוביוגרפיות שלו, לוק התייחס לנטייתו המינית כעקב אכילס שלו, והסביר שהוא לא רצה לעסוק בה באופן פומבי מתוך הבנה של ההשלכות השליליות על הקריירה הציבורית שלו. הוא יצר חברויות ויחסים אינטימיים עם גברים הומוסקסואלים אחרים, שחלקם היו בני טיפוחיו מתנועת הרנסאנס של הארלם. הכינוי שדבק בו, "הפרוסט של שדרות לנוקס" רמז על נטייתו. ג'פרי סטיוארט, שכתב ביוגרפיה על לוק, טען שהנטייה ההומוסקסואלית של לוק בחברה שהייתה ברובה הומופובית עיצבה את גישתו כלפי תנועת הרנסאנס של הארלם ואיפשרה לו לתת לה פרשנות ייחודית.
כריסטינה נילסון
ביוגרפיה
אחרי ההצלחה הזו היא שרה בבתי אופרה חשובים בלונדון, בסנקט פטרבורג, בווינה ובניו יורק. בשנת 1868 השתתפה בבכורה של "המלט" מאת אמברואז תומא בתפקיד אופליה. היא שרה במופע חנוכת הבית של המטרופוליטן אופרה ב-22 באוקטובר 1883, ב"פאוסט" של גונו.
אליין לרוי לוק
חיים אישיים ומותו
לוק היה מאמין וחבר בדת הבהאית, ככל הנראה מאז שנת 1918.
לוק סבל לאורך כל חייו מבעיות בלב כתוצאה מקדחת שיגרונית, בה חלה כשנולד. הוא נפטר ב-1954 בגיל 67 בבית החולים מאונט סיני בניו יורק, לפני שהספיק להשלים את העבודה הגדולה עליה שקד בשנים האחרונות לחייו, "האדם השחור באמריקה" ("The Negro in America"). העבודה נערכה ופורסמה לאחר מותו.
כריסטינה נילסון
ביוגרפיה
נילסון נישאה לבנקאי הצרפתי אוגוסט רוזו, שמת בשנת 1882. בשנת 1887 נישאה לאנחל ראמון מריה ואלחו אי מירנדה, רוזן דה קאזה מירנדה. הרוזן הלך לעולמו בשנת 1902. במכתבים נהגה נילסון לחתום בשם כריסטין ובחלק האחרון של חייה נודעה על פי רוב כרוזנת דה קאזה מירנדה.
טהרת הקודש
טהרת הקודש הוא חיבורו של הרב אהרן ראטה, מייסד חבורת שומר אמונים. הספר ברובו עוסק בענייני צניעות שמירת העיניים פגם ותיקון הברית ועניין בשורת הגאולה. תוכנו נכתב בצורת שיר ומליצה אך הדרך בה התוכן מוסבר כתוב בדרך אזהרה. יש הרואים את הכתוב כדרך איום והפחדה. מהדורת הספר הראשונה הודפסה בעיר סאטו מארה ברומניה בבית הדפוס של הרב מאיר לייב הירש, בערך בשנת תרצ"ה.
כריסטינה נילסון
ביוגרפיה
קולה של נילסון הצטיין בצלילות גבישית, בגמישות ובניקיון מופתי בכל המשלבים. תקופת חייה הקבילה בדיוק לזו של יריבתה הגדולה, הסופרן אדלינה פאטי.
אליין לרוי לוק
מורשת והשפעה
באקדמיה, ללוק הייתה השפעה מכרעת על התפתחותה של אוניברסיטת הווארד, בה לימד, כמרכז לפעילות אקדמית בנושאים הקשורים לתרבות וחברה אפרו-אמריקאית. המחלקה לפילוסופיה באוניברסיטה הפכה למחלקה הראשונה שהעניקה תארים מתקדמים במוסד לימוד שהיסטורית היה אפרו-אמריקאי. לוק תרם לאוניברסיטה גם את אוסף האומנות שלו, הכולל כ-300 עבודות פיסול אפריקאיות. הפילוסופיה של לוק הפכה לנושא לימוד בהווארד ובאוניברסטאות אחרות. הווארד גם קראה לאחד מהבניינים באוניברסיטה על שמו. במקומות אחרים בארצות הברית, עשרות מוסדות חינוך קרואים גם כן על שמו.
כריסטינה נילסון
ביוגרפיה
יש דמיון רב בין נילסון לבין אופייה של כריסטין דאה בפנטום האופרה, רומן מאת גסטון לרו, ורבים סבורים שלרו ביסס את הדמות הבדויה שלו על נילסון, אף כי אין ראיה לדבר.
טהרת הקודש
ענייני הספר
רוב מוחלט בתוכן הספר עוסק בעניין הברית בין בני ישראל לקב"ה. עניינים נוספים המובאים לביאור ולפירוש בספר הם ענייני צניעות ושמירת הצניעות וכן עניין הגאולה והמשיח אשר עתיד להחיות את המתים. לא בדומה לספריו האחרים של הרב אהרן ראטה ספר זה איננו עוסק בביטחון ובאמונה בו קשה לקשר את העניינים המובאים בו לרוחניות כמתואר בספריו המגוונים. ספר זה בניגוד לספריו האחרים מכיל גם הוראות מדויקות כיצד זוכה האדם בעולם הבא, דבר אשר מייחס לו הרב אהרן ראטה חשיבות ערכית רבה במיוחד בספרו טהרת הקודש ועל כן מובאות הוראות המתפרשות גם כדרישות של מן האדם (על אף שהספר איננו ספר הלכתי) כיצד זוכה האדם היהודי בעולם הבא.
עוד מדובר בספרו טהרת הקודש על ענייני תיקונים רבים, ביניהם תיקון האדם והעול שמוטל עליו. כיצד מתבטאת הגאולה ובמה היא תלויה. השכר הטוב המובטח לנזהרים ובמה זוכים החוטאים. איזה יהודי זוכה לעולם הבא וכיצד הוא מקבל את הזכות להגיע עליו. הצלת עם ישראל מגזירות שעתידות לבוא עליו, כיצד הוא נשמר מפני הגזירות הללו. מי זוכים לימות המשיח ולתחיית המתים וכן מה עתיד לבוא על עם ישראל עם יפגע בשמירת בית הקודש.
ספרו זה של הרב אהרן ראטה הוא ספרו הראשון בו מובאים דבריו ואמרותיו של הבעל שם טוב הרב ישראל בן אליעזר (אבי תנועת החסידות). הרב אהרן ראטה מחנך את קוראי הספר וההולכים לאורו לשמוע בקול דבריו של הבעל שם טוב, דבריו נוגעים לענייני התפילה ומהו היסוד של המידות הטובות בעולם בו אנו חיים. טהרת הקודש מבוסס על תיקון מידת היסוד כמתואר בכריכת הספר:
אליין לרוי לוק
מורשת והשפעה
מקור נוסף להשפעה היו מאמרי הסקירה של ספרות אפרו-אמריקאית, אותם כתב ופרסם מדי שנה בשני העשורים האחרונים לחייו.
טהרת הקודש
ענייני הספר
הרב אהרן ראטה מביא פירוש מדויק כיצד ניתן לשמור על היות בני ישראל קדושים; שמירה על טהרת המשפחה, שמירת העיניים, שמירת הלשון, שמירת הברית, שמירת הצניעות, עשיית החסד, אהבת ה'.
אליין לרוי לוק
מורשת והשפעה
ללוק הייתה השפעה על התודעה הפוליטית של פעילים לזכויות אזרח בארצות הברית. מרתין לותר קינג אמר בנאום ב-1968 "אנו ניתן לילדנו לדעת שהפילוסופים היחידים שחיו לא היו אפלטון ואריסטו, אלא ו.א.ב. דו בויז ואליין לוק".
מגנוס קרינסקי
מַגנוּס (מָנוּס) (יעקב מאיר) קְרִינסקי; 1863 – 18 באוקטובר 1916) היה פדגוג ומחנך, מו"ל ומדפיס, סופר ועורך עברי ויידי בפולין הרוסית. מייסד דפוס "האור" והוצאות הספרים העברית "האור" והיידית "ביכער פֿאַר אַלע" ('ספרים לכול') בוורשה, מחבר ספרי לימוד עבריים פופולריים, מייסד הגימנסיה היהודית הראשונה בוורשה.
ראשית דרכו
יעקב מאיר קרינסקי (לימים הוסיף לשמו את השם "מגנוס") נולד בעיירה רוז'ינוי, בפלך גרודנה שברוסיה (רוסיה הלבנה). אביו, בנימין יוסף, היה מצאצאי קדושי רוז'ינוי (שמתו על קידוש השם במאה ה-17). קרינסקי למד ב"חדרים" ובישיבה ברוז'ינוי עד גיל 11, אז עבר ללמוד בישיבת סלונים בהשגחת דודנו ר' יצחק דַנציג (לימים רב בבירה סנקט פטרבורג). בנעוריו נודע כעילוי. מגיל 15 ועד גיל 19 למד בפינסק בהשגחת בן-אחותו ר' משהל'ה זַקהיים (לימים אב"ד קוֹבֶל). בתקופה זו החל לרכוש בכוחות עצמו השכלה כללית והתקרב להשכלה. בגיל 19 נסע ללמוד בעיר קייב, ושם התוודע לחוג הסופרים העבריים שבראשות יצחק יעקב וייסברג, שהיה קרוב משפחתו. הוא התפרנס כמורה לעברית והתכונן ללימודים באוניברסיטה, אבל מאחר שלא היה בעל זכות ישיבה בקייב נאלץ לעזוב אותה, ועבר לביאליסטוק שבפולין הרוסית, שם המשיך לעבוד בהוראה. בשנת 1891 עבר ללודז', ופתח בה ברח' וְסְחוֹדנאיה 76 בית ספר יהודי עממי פרטי בן ארבע שכבות לימוד בשם "לקח טוב", שבו נלמדו תנ"ך, עברית, רוסית וגרמנית (לשון ודקדוק), אריתמטיקה, היסטוריה וגאוגרפיה. ב-1898 היה למורה ליהדות בבית הספר הממלכתי למסחר שנוסד בעיירה הסמוכה זגֶרז'. ב-1903 התיישב בעיר ורשה, שבה התגורר עד מותו ב-1916.
בתי הספר היהודיים בוורשה
בשנת 1908 ייסד את בית הספר התיכון היהודי הראשון בוורשה. המוסד, ששכן תחילה בפסאז' סימוֹנס, רח' דְלוּגה (Długa; ) 50, היה בית ספר תיכון למסחר לנערים בן 8 שכבות לימוד, כדוגמת הגימנסיה הפולנית. במשך מספר שנים היה זה בית הספר התיכון היחיד ברוסיה שהציע תוכנית לימודים רחבה שכללה לימודי עברית ויהדות. שפת ההוראה בבית הספר הייתה רוסית, ולמן הכיבוש הגרמני במלחמת העולם הראשונה (1915) – פולנית. בסוף אותו עשור פתח בית ספר מקביל לנערות. בשנת הלימודים תרע"ב (1912) עברו בתי הספר לרחוב טלוֹמַצקָה, ליד בית הכנסת הגדול (בית הספר לנערים במס' 11, ולנערות – במס' 9), ובהמשך לרחוב מיוֹדוֹבה 1. בין מורי בית הספר: ד"ר משה צוזמר מאודסה (פדגוג ידוע) – מורה למדעי הטבע; נתן מיליקובסקי – מנהל הלימודים העבריים; זלמן יהודה יפה; יעקב לרנר; אריה ליב סמיאטיצקי; שכנא שטיין – מהמורים הראשיים ללימודים העבריים; בנימין קרמר (מחנך וסופר שהשתתף בעיתונות העברית והיידית) – מורה לספרות; ישראל אליהו הנדלזלץ (סופר, עורך ומתרגם); ופישל לחובר (חוקר הספרות העברית, מבקר ועורך), שבימי מלחמת העולם הראשונה עבד בבית הספר כמורה לספרות עברית. מזכיר בית הספר היה נפתלי טורקוב, ידידו של קרינסקי (ואביו של זיגמונט טורקוב, שלמד בבית הספר). בבית הספר פעלו תזמורת בניצוחו של ווֹרוֹבֶּייצ'יק ומקהלה בניצוחו של אברהם צבי דוידוביץ. נערכו בהם נשפים, בעיקר נשף פורים ונשף חנוכה (שהתקיים בדצמבר, לפני חופשת החורף, והיה בגדר החגיגה השנתית של בית הספר), שבהם הוצעה תוכנית אמנותית עשירה שכללה קטעי זמרה, נגינה, דקלום והעלאת מחזות. בחגיגות בית הספר השתתף לעיתים קרובות הסופר הנודע י"ל פרץ. תלמידי בית הספר נסעו לסיורים (מעין טיול שנתי) בערים אחרות (שכללו בין היתר ביקורים בבתי החרושת והמסחר), בהן לודז', זגֶרז' ואף הבירה פטרבורג. לתלמידים שהגיעו מחוץ לוורשה הוצע פֶּנסיונָאט (אכסניה). במהלך חופשת החורף אירח מבנה בית הספר תערוכות. רמתם של התלמידים ובית הספר זכתה להערכה הן מצד גורמי הפיקוח הממלכתיים והן מצד ראשי הקהילה. במאי 1911 נכתב ביומון העברי "הזמן" כי
קרינסקי כיהן כמנהלם ונשיאם של בתי הספר עד מותו, ובשנה האחרונה לחייו הגדיל מאוד את היקפם. בין היתר החליט ועד ההורים, על פי הצעתו של קרינסקי, לקיים מדי ליל שבת הרצאות פדגוגית להורי התלמידים על ידי קרינסקי והרצאות מדע פופולרי על ידי המורים, שההכנסות מהן יוקדשו לסיוע לתלמידים העניים. בדיווח ב"הזמן" (1911) נכתב כי "יש אמנם מעצור גדול, שאינו נותן את היכולת לרוב בני עמנו להשתמש במוסד חשוב זה, והוא: מחיר-הלִּמוד גבוה מאד ואין הכניסה אפשרית [אלא] רק לבני אמידים, ומעוות זה היה צריך לתקון; הרי סוף-סוף יתבסס בית-ספר זה כדבעי ומר קרינסקי צריך היה להתאמץ, שגם בני השדרות הנמוכות והבינונות יחדרו למוסדו". כנגד זאת, בנקרולוג ביומון "הצפירה" סופר על קרינסקי כי "עם תלמידי בתי ספרו התנהג תמיד כאב רחמן, מוחל וסולח, לא הרחיק שום תלמיד מבית ספרו על שלא יכול לשלם שכר לִמוד, ולא עוד, אלא שלכתחִלה ספח אל בתי הספר שלו כמה תלמידים ותלמידות בלי שום קבלת שכר. בין התלמידים שלמדו בבית הספר שלו חִנם נמצאו לא אחת נערים שובבים, אשר המורים החליטו להוציאם מבית הספר, ואולם המנוח התעקש ודרש מאת המורים להשאירם". בית הספר ע"ש קרינסקי לנערים הוסיף לפעול עוד שנים רבות אחרי מותו, עד מלחמת העולם השנייה, כליצֶאוּם ריאלי (עם מגמות מתמטיקה-פיזיקה ומדעי הטבע) ברח' מיודובה 5, בהנהלת בנו, ד"ר אינג' מיכאל קרינסקי.
מפעלו הספרותי
את דרכו הספרותית החל קרינסקי עם ספר לימוד העברית "ראשית דעת" (תרנ"ז-1896; גם: "ראשית דעת שפת עבר" – ספר "לִמוד הקריאה העברית על-פי השיטה הקולית"). הספר זכה להצלחה מסחררת והופיע בכ-150 מהדורות (שנים רבות לאחר מותו הופיעו מהדורות נוספות). בסביבות שנת תרס"ה-1904 ייסד ברחוב דלוגה 26 (אחר-כך במס' 11, ולבסוף ברחוב מיודובה 1) בית דפוס עברי, הוצאת ספרים עברית בשם "האור". בהוצאה הופיעו שורה של ספרי לימוד עבריים בעריכתו, בהם "דת ישראל" (בשתי מהדורות – עברית-רוסית ועברית-יידיש), "הדיבור העברי" (בשלושה חלקים), "ראשית דעת המחודש", "שיחות טבעיות", "תורה לתינוקות" (התורה לילדים), "אור תורה" (הדת והמוסר על פי מקורות היהדות) "הסגנון העברי" (מקראה גדולה לספרות עברית בשני חלקים, בהשתתפות יעקב פיכמן) ו"בית הספר לתורת הכתיבה העברית" (ספר ללימוד קליגרפיה עברית), וכן שורה של ספרונים. בהוצאה היידית שייסד לידה, "ביכער פֿאַר אַלע" ('ספרים לכול'), פרסם את ספרו "דער יידיש-לעהרער" ('המדריך ליידיש'), אחד מספרי הלימוד המודרניים הראשונים ליידיש. בנוסף ערך ופרסם בה את "ליטעראַטור-וויסענשאַפֿט" (ספר לימוד תורת הספרות הכללית והיידית; תרס"ח-תרס"ט) ו"טעאָרעטישע און פּראַקטישע אַריפֿמעטיק" (אריתמטיקה תאורטית ומעשית; 1909) שחיבר אברהם ברוך רוזנשטיין (ראָזענשטיין). ספרי הלימוד והמקראות בעברית וביידיש שחיבר וערך הופיעו בלוויית איורים ועל נייר משובח. הם נדפסו במהדורות רבות, נפוצו בעשרות ואף במאות-אלפי עותקים, וזכו לתפוצה רבת-שנים. רבים מהם זכו לאישור משרד החינוך הרוסי, והם התקבלו כשיטות לימוד בקרב מחנכי מזרח אירופה, גם מחוץ לגבולות רוסיה. בחיבור הספרים ועריכתם העסיק עוזרים, ובראשם יצחק אליעזר ליזרוביץ', שעשו חלק ניכר מהעבודה למענו.
ב"ביכער פֿאַר אַלע" הדפיס קרינסקי סדרות של ספרונים מאת סופרי יידיש כמו שלום עליכם, הוציא לאור מיצירות אברהם רייזן, דוד קאסל (קאַסעל), ד"ר אלכסנדר מוקדוני (קוֹפֶּל) (קאָפּעל), ג. צ'ורני (טשאָרני), פסח קפלן (קאַפּלאַן) ועוד.
ב-1907-8 הוציא את השבועון היידי המאויר הראשון בפולין ורוסיה: "ראָמאַנ-ציַיטונג" – שבועון מאויר לספרות, אמנות ומדע בעריכת אברהם לייב יעקבוביץ' (עקביא), בשנת 1911-2 הוציא את השבועון העברי המאויר לבני הנעורים "השחר" ("קֹבץ ספרותי מצֻיַּר לבני הנעורים"), שערך עם משה בן-אליעזר, עם מוסף מנוקד לקוראים מתחילים בשם "בן-שחר". כתב העת הופיע מל' בשבט תרע"א ועד י"ג בתשרי תרע"ב. ב-1910 היה ממייסדי היומון היידי "דער מאָמענט" ('הרגע').
פרסם ב"ראָמאַנ-ציַיטונג" וב"מאָמענט" שורת מאמרים בנושא חינוך (שהופיעו גם בצורת ספר), אורתוגרפיה יידית ועוד. ערך עם מ' אוֹסיפּוֹב (אָסיפּאָוו) את המאסף "דער הומאָריסט: יִידישע וויצען און אַנעקדאָטען" ('ההומוריסט: בדיחות ואנקדוטות יהודיות'; תרס"ח 1908). בנוסף חיבר וערך מערכונים ומופעים לילדים, שהוצגו על ידי תלמידיו בנשפי בית הספר. מהם הופיע בדפוס המחזה לחנוכה "ערבונות" (1916).
היה חבר "אגודת חובבי שפת עבר" בוורשה, וחבר ועד אגודת הסופרים והעיתונאים היהודים בעיר.
מותו ומשפחתו
מגנוס קרינסקי נפטר בוורשה בכ"א בתשרי תרע"ז (1916), ביום הושענא רבה, בתום מחלה קצרה וקשה, בגיל 53. למחרת, ביום שמיני עצרת, בשעה שתיים אחר-הצהריים, נערכה תהלוכת לוויה המונית שבה צעדו בין היתר משלחות מבתי הספר היהודיים ותנועות הנוער בעיר, האגודות העבריות והיהודיות הציבוריות. רבבות אנשים הגיעו לחלוק לו כבוד אחרון. קרינסקי נקבר בבית הקברות היהודי ברחוב אוקופובה בוורשה. המצבה שעל קברו פוסלה על ידי הפסל היהודי הוורשאי אברהם אוֹסטשֶגה.
בנקרולוג ב"הצפירה" נכתב כי קרינסקי "היה הראשון, אשר הוציא ספר למוד לקריאה עברית בדפוס יפה, על נייר משובח ועם ציורים... בכלל היה המנוח בעל רוח יפה, אהב את היופי וכל הספרים והעיתונים שהוציא השתדל שיהיו יפים גם בתכנם וגם בחיצוניותם וגם התאמץ בכל יכלתו להשכין את היופי בבתי הספר שלו". המילונאי יעקב רמברג הספידו: "הכי קרא שמו מגנוס, וגדול היה באמת [פירוש השם בלטינית הוא 'גדול']: יהודי גדול, אדם גדול: רחוק מקטנות דמוחין, חולם גדול לראות את פרי מחשבתו בשכלולו ופדגוג גדול".
קרינסקי הותיר אישה ובנים. בנו מיכאל (Michał) קרינסקי, כימאי בהכשרתו, ניהל אחריו את בית הספר שמיסודו במשך יותר מעשרים שנה. בנו שמעון (Szymon) קרינסקי היה פעיל בתרבות העברית בעיר. נכדו, מגנוס ג'ון (יאן) קרינסקי (Magnus J. Krynski; 1922–1989), בן בנו שמעון וסטֶפניה לבית בּוֹרַקְס, היה פרופסור ללימודים סלאביים וראש המחלקה לשפות סלאביות באוניברסיטת דיוק בדורהם שבקרוליינה הצפונית, מומחה לספרות הפולנית של המאה ה-20 ומתרגם מהשירה הפולנית, פעיל בפא"ן האמריקאי וחבר מועצת המנהלים של המכון הפולני של אמריקה לאמנויות ומדעים במשך שנים רבות.
קישורים חיצוניים
פרסומיו:
יוליאן ריירסון
יוליאן ריירסון (בנורווגית: Julian Ryerson; נולד ב-17 בנובמבר 1997 בלינגדל שבנורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ובנבחרת נורווגיה.
קריירת מועדונים
ריירסון גדל במחלקות הנוער של לינגדל וויקינג. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של ויקינג בשנת 2015, ובסך הכל ערך 63 הופעות במדי המועדון במסגרת ליגת העל הנורווגית וליגת המשנה הנורווגית, בהן הבקיע שבעה שערים.
ב-31 ביולי 2018 חתם ריירסון על חוזה לשלוש שנים באוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה. בתום עונת העפיל עם המועדון לבונדסליגה. בסך הכל ערך 87 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-17 בינואר 2023 חתם ריירסון על חוזה לשלוש שנים וחצי בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה.
קריירה בינלאומית
ב-18 בנובמבר 2020 ערך ריירסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אוסטריה במסגרת ליגת האומות 2020/2021.
זורמים
זורמים (באנגלית: Rhythm + Flow) היא תוכנית מציאות של נטפליקס שעלתה ב-9 באוקטובר 2019. זו תוכנית ריאליטי המוזיקה הראשונה של נטפליקס.
בתוכנית, אמני ההיפ הופ, צ'אנס הראפר וקארדי בי שופטים ראפרים, שמתחרים על פרס של 250 אלף דולר. במספר פרקים, מצטרפים אליהם שופטים אורחים, המעניקים למתחרים משוב נוסף.
פיתוח
"זורמים" היא תוכנית ריאליטי השירה הראשונה של חברת נטפליקס, וגם התוכנית הגדולה הראשונה שמתמקדת במוזיקת היפ הופ. מכיוון שנטפליקס אינה כפופה לאותן תקנות צנזורה כמו הטלוויזיה המשודרת הרגילה, המתחרים לא התבקשו לצנזר גסויות במילים שלהם.
במקום חוזה הקלטות, פרס אופייני בתוכניות ריאליטי שירה אחרות, מוענק לזוכה פרס של 250,000 דולר במזומן.
צ'אלנג'ר 3
הצ'אלנג'ר 3 (באנגלית: Challenger 3) הוא טנק מערכה בריטי (השלישי בסדרה והרביעי הנושא שם זה) מהדור השלישי, שעתיד לשרת בצבא הבריטי.
במשרד ההגנה הבריטי הוחלט כי 148 טנקי צ'אלנג'ר 2 ישודרגו ויקבלו את השם החדש צ'אלנג'ר 3 בעלות של 800 מיליון ליש"ט.
בהודעת משרד ההגנה צוינו גם המאפיינים המרכזיים והעיקריים של הטנק החדש: תותח טנק חלק-קנה 120 מ"מ המשתמש בתחמושת המתקדמת ביותר הקיימת בעולם, מערכת כוונות המספקת למפקד הטנק יכולות זיהוי מטרה יומיות וליליות מוגברות, שריון מודולרי חדש, מערכת מיגון אקטיבית וצריח שניתן להתקינו אף על טנקים של בעלות ברית.
על פי ההודעות הרשמיות של הצבא הבריטי משרד הביטחון הבריטי ורפאל נאמר כי ההגנה האקטיבית שנבחרה לטנק תהיה תוצרת החברה הישראלית רפאל.
קרל רנר
קרל רנר (בגרמנית: Karl Renner; 14 בדצמבר 1870 – 31 בדצמבר 1950) היה פוליטיקאי אוסטרי מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא נקרא אבי הרפובליקה בשל העובדה שהוא עמד בראש הממשלה הראשונה של אוסטריה הגרמנית ושל הרפובליקה האוסטרית הראשונה בשנים 1918 – 1919 והיה גם הרוח החיה מאחורי ייסודה של הרפובליקה האוסטרית השנייה לאחר נפילתה של גרמניה הנאצית ב-1945 והיה לנשיאה הראשון.
ראשית חייו
רנר נולד כילד ה-18 של משפחת יצרני יין גרמנית מכפר אונטר טנוביץ (כיום דלני דונאיביצה שבמחוז מורביה הדרומית שבצ'כיה), אז חלק מנחלת הכתר באימפריה האוסטרו-הונגרית. בשל האינטליגנציה הגבוהה שלו, הותר לו ללמוד בבית הספר התיכון בעיר מיקולוב הסמוכה, שם אחד ממוריו היה וילהלם ירוזלם. בין השנים 1890 – 1896 הוא למד משפטים באוניברסיטת וינה. ב-1895 הוא היה אחד החברים המייסדים של הארגון "ידידי הטבע" (Naturfreunde) והוא עיצב את הלוגו שלהם.
קריירה פוליטית
ב-1896 הצטרף רנר למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית (SADP) והוא ייצג את המפלגה במועצה הלאומית (Reichsrat) מהבחירות של 1907 ועד לפיזור המועצה בנובמבר 1918 העניין שלו בפוליטיקה הוביל אותו להיות הספרן של המועצה. במהלך שנים מוקדמות אלו, הוא פיתח את נקודת המבט שלו על סוגיות משפטיות, כשהוא מפרסם את דעותיו החדשניות במסווה של שמות עט כמו "סינופטיקוס" ו"רודולף שפריגר", מחשש שמא יאבד את משרתו כספרן פרלמנטרי. רנר גילה עניין מיוחד בבעיותיה של המדינה האוסטרית, שאת קיומה הוא הצדיק על רקע גאוגרפי, כלכלי ופוליטי. בשאלת הלאומיות הוא תמך במה שהיה קרוי "אוטונומיה אישית", על בסיס הצורך בפיתוחה של מדינה רב-לאומית ובהקשר לכך הוא הושפע מסדר היום ומהטקטיקה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית שעסקה בנושאים אלו. כתאורטיקן הוא נחשב אחד ממנהיגי המרקסיזם האוסטרי.
הרפובליקה הראשונה
ב-1918 לאחר קריסתה של האימפריה האוסטרו-הונגרית, היה רנר בחזית הקדמית של האספה הזמנית ואספת החוקה הלאומית שייצגו את דוברי הגרמנית באימפריה ושאפו להקים מדינת לאום כמו בני שאר הלאומים שהקימו מדינות משלהם. רנר היה לראש הממשלה הראשון (קנצלר) של המדינה החדשה, שסירבה לראות את עצמה כיורשת של המונרכיה ההבסבורגית ושאפה להיקרא אוסטריה הגרמנית. יחד עם זאת, נאסר השימוש בשם זה על ידי מדינות ההסכמה, שריסקה גם את ההחלטה של אספת הבוחרים הלאומית בווינה שעל פיה אוסטריה הגרמנית תהיה חלק מרפובליקת ויימאר. עוד קודם לקריסתה של האימפריה האוסטרו-הונגרית, הציע רנר איחוד עתידי של חלקים מגרמניה עם אוסטריה ואף עשה שימוש במונח אנשלוס.
רנר עמד בראש המשלחת שייצגה את אוסטריה הגרמנית בדיונים על חוזה סן-ז'רמן, שעל פיו הוכרה "הרפובליקה של אוסטריה", אך היא הוכרזה כיורשת האחראית של האימפריה האוסטרית. בדיונים אלו היה על רנר לקבל את האיסור על אוסטריה החדשה לקיים כל קשר פוליטי עם גרמניה והיה עליו לקבל את אובדנם של השטחים של דוברי הגרמנית של דרום טירול ושל החלקים דוברי הגרמנית של בוהמיה ושל מוראביה (מחוז הולדתו).
רנר היה הקנצלר בשלוש ממשלות הקואליציה הראשונות בין השנים 1918 – 1920 ובמקביל כיהן כשר החוץ. קואליציות אלו הוקמו בשיתוף בין הסוציאל-דמוקרטים לבין המפלגה הנוצרית-סוציאלית. מגוון רחב של רפורמות חברתיות הונהגו על ידי ממשלת רנר, כולל תשלום דמי אבטלה, תשלום שכר עבור ימי חג, הנהגת יום עבודה בן שמונה שעות והתקנת תקנות להסדרת תנאי העבודה של הכורים, האופים, נשים וילדים. ניתן גם סיוע מהמדינה לנכים, בנוסף לביטוח בריאות עבור עובדי ציבור. בנוסף, חוקק חוק להסדרת בוררות בסכסוכי עבודה.
בין השנים 1931 – 1933 כיהן רנר כנשיא הפרלמנט, המועצה הלאומית. לאחר הנהגת המשטר האוסטרופשיסטי ב-1934, כאשר נאסר קיומה של מפלגתו, קידם רנר בברכה את האנשלוס ב-1938. בהיותו מלכתחילה תומך בהפיכתה של אוסטריה הגרמנית כחלק מרפובליקת ויימאר, הוא ציפה שהנאציזם יהיה תופעה חולפת שלא תהייה גרועה ממשטריהם הדיקטטוריים החד-מפלגתיים של אנגלברט דולפוס ושל קורט שושניג. במהלך מלחמת העולם השנייה התרחק רנר לחלוטין מהפוליטיקה.
לאחר מלחמת העולם השנייה
באפריל 1945, זמן קצר לפני התמוטטותה של גרמניה הנאצית וסיומה של המלחמה, הקים רנר ממשלה זמנית בווינה, יחד עם פוליטיקאים אחרים משלוש המפלגות שקמו לתחייה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת העם האוסטרית (מפלגה שמרנית שהייתה היורשת של המפלגה הנוצרית-סוציאלית) והמפלגה הקומוניסטית. ב-27 באפריל, הכריזה ממשלה זו על הפרדת אוסטריה מגרמניה ופתחה במערכה להכרה באוסטריה כרפובליקה עצמאית. כתוצאה מצעדיו של רנר, קיבלה אוסטריה נקודות זכות רבות בעיניהן של בעלות הברית, שכן היא מילאה אחר התנאים של הצהרת מוסקבה משנת 1943, שבה הכריזו שרי החוץ של ארצות הברית, בריטניה וברית המועצות שסיפוחה של אוסטריה (האנשלוס), בטל ומבוטל וקראו להקמתה של מדינה אוסטרית חופשית לאחר הניצחון על גרמניה הנאצית, בתנאי שאוסטריה תנקוט באמצעים מתאימים להשגת מטרה זו. לפיכך אוסטריה, שנכבשה על ידי גרמניה, הוכרה כמדינה שהייתה מעורבת במלחמה שלא מרצונה וכ"קורבן הראשון" של גרמניה הנאצית. עקב החשד שהתעורר אצלן מכך שברית המועצות הייתה הראשונה שהכירה בממשלתו של רנר, היססו בעלות הברית המערביות במשך חצי שנה לפני שהעניקו את הכרתם לממשלת רנר, אך בסופו של דבר הוכרה הממשלה הזמנית על ידי כל ארבע המעצמות ב-20 באוקטובר ולפיכך היה רנר לקנצלר הראשון של אוסטריה שלאחר המלחמה. בסוף שנת 1945 נבחר רנר להיות הנשיא הראשון של הרפובליקה האוסטרית השנייה.
מותו ומשפחתו
קרל רנר מת בווינה ב-1950 ונקבר בחלקת קברי הנשיאים בבית הקברות המרכזי בווינה. קרובי משפחתו עדיין חיים בארצות הברית במדינת ניו יורק, בקליפורניה וביוטה. אחד מנכדיו של רנר, קרל דויטש-רנר, עיתונאי ידוע בתאגיד השידור הקנדי (CBC), מת באוטווה ב-2005 בגיל 95. אחיו, ג'ון (האנס) דויטש-רנר, מת בוושינגטון ב-2004. נכדתו של קרל רנר ואחותם של קרל והאנס דויטש-רנר עדיין חיות בצפון קליפורניה.
משנתו
במשך רוב ימי חייו, נע רנר לסירוגין בין מחויבותו הפוליטית לסוציאל-דמוקרטיה ובין היותו איש אקדמיה. מרכז עבודתו האקדמית של רנר היא מערכת היחסים הבעייתית שבין המשפט האזרחי לבין הרכוש הפרטי. הוא היה אחד ממניחי היסוד לתחום "הסוציולוגיה של המשפט". בספרו, "מוסדות המשפט האזרחי ותפקידיהם החברתיים", פיתח רנר תאוריה מרקסיסטית על המשפט האזרחי. רנר טען שההפרדה בין משפט האזרחי לבין המשפט הציבורי, היא יצירת כפיו של הקפיטליזם, שבאמצעותה המדינה כופה את האינטרסים של בעלי ההון.
הרעיונות של רנר ושל אוטו באואר בנוגע להגנה משפטית על מיעוטים תרבותיים אומצו על ידי תנועת הבונד היהודית, אך גונו בחריפות על ידי לנין. סטלין ייחד פרק שלם לביקורת על רעיון האוטונומיה הלאומית הפרסונלית, בספרו "המרקסיזם והשאלה הלאומית".
הפרעת קשב במבוגרים
הפרעת קשב היא הפרעה נוירו-התפתחותית, ולפיכך ברוב המקרים היא באה לידי ביטוי ראשוני בגיל צעיר. עם זאת, האטיולוגיה של הפרעת קשב במבוגרים אינה שונה מזו שבילדים. כמו כן, הפרעת קשב אינה דועכת בגיל מסוים.
בעבר נחשבה הפרעת קשב להפרעה הייחודית לתקופת הילדות, אך כיום יש הכרה בהימשכות שלה אל תוך החיים הבוגרים והזקנה. עקב אופייה הכרוני, היא לא נעלמת גם בחיים הבוגרים של האדם, ולכן ניתן למצוא אותה בכל שכבות הגיל.
מהלך ההפרעה לאורך החיים
שכיחות הפרעת קשב מוערכת בכ-5%–10% בקרב ילדים בגילי בית ספר. היא אינה סטטית וקבועה, אלא מתפתחת לאורך זמן, ויש לה ביטויים מגוונים בגילאים השונים, בהתאם למכלול התכונות של האדם והסביבה בה הוא חי. עקב טבעה ההתפתחותי, ברוב המקרים היא באה לידי ביטוי לראשונה בילדות, אך היא לא חולפת עם ההתבגרות, ומלווה חלק ניכר מהלוקים בה גם בגיל הבגרות. בחלק מהמקרים יש הפחתה בתסמינים של הפרעת קשב במהלך ההתבגרות, אך הפחתה זו לא בהכרח משמעותית ביחס לקבוצת ביקורת, ואין זה מצביע על כך שלא קיימת פגיעה בתפקוד.
בגילי הבגרות הפרעת הקשב עשויה להוביל לאתגרים ולקשיים בתחום ההתנהגותי, החברתי, הרגשי, האקדמי והמקצועי. למרות זאת, החיים עם הפרעת הקשב כבוגרים הם ברי התמודדות. אנשים עם הפרעת קשב יכולים לתפקד ברמה גבוהה מאוד, להגיע להישגים מרשימים ולתרום לחברה בה הם חיים. הפרעת קשב לא מקנה רק סבל. ניתן לראות בה מצב שונה המקנה גם יתרונות ונקודות חוזק לעומת אנשים שההפרעה לא קיימת אצלם. בהתאם, מבוגרים רבים עם הפרעת קשב מתפקדים בצורה טובה ביותר עם, ולפעמים בזכות, הפרעת הקשב. ההפרעה עשויה להציק להם או להעיב על חייהם רק במצבים ייחודיים מעטים ובמידה מועטה בלבד. ישנם מדענים, ציירים, מדינאים, חוקרים, ספורטאים ואנשי תקשורת מצליחים שמייחסים את הצלחתם להפרעת הקשב. כמו כן, חלק מהאנשים עם הפרעת הקשב נוטים לתפקד טוב יותר מאחרים בסביבות חינוכיות. בפן הטיפולי, עבור אדם עם הפרעת קשב, העיסוק בתחומים בהם הוא מוכשר יכול ליצור חוויות הצלחה ולהגן מפני היווצרות של דימוי עצמי נמוך ובעיות תפקוד משניות.
מאפיינים ייחודיים
קיימים הבדלים משמעותיים בין ילדים ומבוגרים עם הפרעת קשב, סביב היבטים מרכזיים כמו: אופן ביטוי התסמינים, תהליך האבחנה, התחלואה הנלווית והמערך הטיפולי.
יכולות הפיצוי ואופן הביטוי של התסמינים
התסמינים של הפרעת הקשב אצל מבוגרים דומים לאלו של הילדים, אך עוצמתם יכולה לדעוך עם הזמן. על כן הביטוי שלהם בחיים הבוגרים יכול להיות מעודן יותר. למשל, בעוד שאצל ילדים היפראקטיביות יכולה לבוא לידי ביטוי בפעילות מוטורית עודפת כמו ריצה וטיפוס על עצים, אצל מבוגרים היפראקטיביות יכולה לבוא לידי ביטוי באי-שקט קיצוני או בהתשת הסביבה בפעילויותיהם.
בנוסף, בהשוואה לילדים, לאנשים בוגרים יש דרכים רבות יותר להסתגל לתסמינים של הפרעת קשב או לפצות עליהם. מסיבה זו יש סבירות גבוהה יותר שאדם בוגר עם הפרעת קשב יפתח מנגנוני פיצוי אשר מסייעים לו להתגבר על קשייו. דבר זה נכון במיוחד עבור מבוגרים עם מנת משכל גבוהה, מעמד סוציו-אקונומי גבוה ורמות נמוכות של תחלואה נלווית, אשר יכולים לסגל לעצמם אסטרטגיות התמודדות טובות יותר. עם זאת, הקשיים המאפיינים את הפרעת הקשב ניכרים גם בקרב אוכלוסיות בעלות תפקוד גבוה, כמו סטודנטים שהצליחו להסתגל לתסמינים במידה שאִפשרה להם להתקבל למוסדות ההשכלה הגבוהה.
כמו כן, יכולים להיות הבדלים משמעותיים באופן הביטוי של התסמינים בין תחומי החיים השונים של האדם. זאת משום שאנשים עם הפרעת קשב יכולים להצטיין בהיבטים מסוימים של חייהם, אך עדיין להתקשות בתחומים אחרים, במיוחד בתחומי השגרתיים כמו תשלום חשבונות, תחזוקת בית או פיתוח קשרים בין-אישיים יציבים.
שליטה גבוהה יותר על ההקשר והסיטואציה
הביטוי של התסמינים של הפרעת קשב יכול להשתנות על פי הקשר, משום שאופן ומידת השפעתם על התפקוד מושפע בין היתר גם מהסביבה ומהסיטואציה שבה נמצא האדם ברגע מסוים. למשל, סביבות מתגמלות מאוד המספקות מוטיבציה חיצונית גבוהה, אשר מאופיינות בקצב מהיר, שינויים וחידושים יכולות לתרום לתפקוד של אנשים עם הפרעת קשב. בהתאם, אנשים בוגרים עם הפרעת קשב מדווחים שהם חווים את התסמינים כאינטראקציה בינם לבין הסביבה שבה הם נמצאים.
בהשוואה לילדים עם הפרעת קשב, למבוגרים עם הפרעת קשב יש יכולת גבוהה יותר לשלוט במאפיינים של הסביבה וחיי היום-יום שלהם. עם זאת, לעיתים קרובות גם יכולת הבחירה של אדם בוגר מוגבלת על ידי גורמים חיצוניים שאינם בשליטתו, כגון מיקום גאוגרפי, רמה סוציו-אקונומית וגישה למשאבים.
התארגנות כקושי מרכזי
בחלק ניכר מהמקרים, אנשים עם הפרעת הקשב מראים גם פגיעה בתפקודים ניהוליים, הכוללים בין היתר יכולות כגון תכנון וארגון, ויסות התנהגות, עיכוב תגובה, גמישות חשיבתית, וזיכרון עבודה. אצל מבוגרים עם הפרעת קשב, רוב הקשיים שעולים קשורים בהתארגנות עצמית. לדוגמה, הם עשויים להיתקל בקשיים בארגון וסדר של מקום העבודה, ניהול זמן, השלמת משימות שהם התחילו לבצע וחלוקה לשלבים של משימות מורכבות. בעקבות זאת, אצל מבוגרים, הפרעת קשב יכולה לבוא לידי ביטוי בחוסר יכולת לבסס הרגלי חיים ולשמור עליהם. לכן, יש המנסים להתמודד עם קשיי ההתארגנות באמצעות פיתוח סגנון עבודה מותאם אישית. בצורה זו, הכלים שנלמדים עוזרים לאדם לרכוש מיומנויות החסרות לו לצורך התנהלות יעילה יותר בחיי היומיום.
בחיים הבוגרים קשיי הארגון יכולים להפריע לתפקוד ההורי של האדם במסגרת המשפחה. הורים עם הפרעת קשב עלולים להתקשות במעקב אחרי לוח הזמנים של ילדיהם (למשל לזכור מתי הם צריכים להיות בחוג, בפגישה עם חברים או בהכנת שיעורי בית).
היבטים רגשיים והצטברות של השלכות משניות
הפרעת קשב מורכבת מגרעין אורגני, אשר סביבו מתפתחות עם השנים שכבות של תגובות פסיכולוגיות וחברתיות. תגובות אלה יוצרות בסופו של דבר את המבנה השלם של ההפרעה. הקשיים הראשוניים שמציבה הפרעת הקשב עלולים לגרור אחריהם השלכות משניות בתחום הרגשי, הבין אישי, החברתי, האקדמי והתעסוקתי. במקרים רבים, אנשים עם הפרעת קשב מגיעים לגיל הבגרות עם מטען כבד של כישלונות, תחושה של חוסר התאמה ומבט לא אמפתי של הסביבה, אשר הופנמו ונעשו לחלק בלתי נפרד מהזהות העצמית.
הביטויים החיצוניים של היפראקטיביות ואימפולסיביות עלולים להפריע לסביבה ולגרום לעימותים עם עמיתים ודמויות סמכות, כגון הורים ומורים. במקרים מסוימים עימותים אלו ופגיעה ביחסים עם ההורים עשויים להוביל לקשיים בין-אישיים בבגרות.
בנוסף, לעיתים קרובות מתלווים להפרעת קשב גם קשיים בוויסות הרגשי. בהתאם, מבוגרים עם הפרעת קשב מדווחים לעיתים קרובות על אי-יציבות רגשית (emotional lability). חוסר היציבות הרגשית מובילה לפגיעה משמעותית בחיי היום-יום. היא מנובאת בצורה החזקה ביותר באמצעות התסמינים של היפראקטיביות-אימפולסיביות, כך שנראה שהיא קשורה יותר להפרעת קשב עצמה ולא לתחלואה הנלווית להפרעת קשב. הקשיים בוויסות הרגשי באים לידי ביטוי במיוחד בסיטואציות הכרוכות באינטראקציה חברתית כמו התפקוד המשפחתי-ביתי, התפקוד החברתי והתמודדות עם מוסדות הלימוד.
השפעות של היעדר טיפול
להפרעת קשב ישנו אופי התפתחותי וכרוני. משום שהביטויים הראשונים של התסמינים מופיעים לרוב בגיל צעיר, ההשפעה שלהם על הפן הרגשי יכולה להופיע כבר בילדות; למשל, כאשר ילד מודע לכך שהוא לא כמו כולם או שהוא מפריע לסביבתו. לא מדובר רק בחוויות בעלות פוטנציאל טראומטי, אלא בחוויות בעלות השפעות עתידיות משמעותיות שלא ניתן להבטיח את הפיכותן. בהיעדר טיפול מתאים, היבטים אלו עלולים להתעצם עם הזמן ולפגוע בחייו של אותו אדם כבוגר. טיפול הולם יכול למנוע ליקויים מתמשכים בתפקוד במסגרת בית הספר, עולם העבודה, קשרים עם עמיתים ויחסים בין אישיים. לכן איתור מוקדם של הפרעת קשב מאפשר את מתן התמיכה וההנחיה הנחוצים.
עם זאת, ישנם אנשים שלא אובחנו בילדותם, אשר מגיעים לקבל טיפול ראשוני רק כשהם כבר בוגרים. העול הרגשי הנלווה להפרעת קשב בולט במיוחד בקרב אנשים שאובחנו לראשונה רק בגילאי הבגרות. בנוסף, מבוגרים רבים עם הפרעת קשב לא מאובחנים כלל ולכן הם לא מקבלים אישור או הסבר על האופן שבו התסמינים של הפרעת קשב פוגעים באיכות החיים שלהם ומעולם לא הוצע להם טיפול. בהתאם, אחת התלונות הנפוצות של מבוגרים עם הפרעת קשב היא על דיכאון וערך עצמי נמוך.
אבחנה ראשונית בגיל מבוגר והפניה עצמית
אנשים שאובחנו בילדות מראים יכולת הסתגלות גבוהה יותר להפרעת הקשב ומדווחים על פחות בעיות רגשיות-חברתיות בהשוואה לאנשים שאובחנו בגיל מבוגר. עם זאת, אנשים רבים מאותרים ומאובחנים רק לאחר שגילו קשיים משמעותיים בהתמודדות עם החיים הבוגרים.
בשונה מתהליך התפתחות האבחנה אצל ילדים, אבחנת מבוגרים מאופיינת בכמות גבוהה של הפניות עצמיות. עבור מבוגרים הפניה עצמית היא הנורמה, ורבים פונים מיוזמתם לאנשי מקצוע כדי לקבל אבחנה של הפרעת קשב. ישנן מספר סיבות מרכזיות להפניה העצמית של מבוגרים. במקרים רבים האדם קורא תיאור של הפרעת קשב וחש שתיאור זה משקף אותו. גורם נפוץ נוסף הוא שהורים המביאים את ילדיהם לאבחון מציינים שהם היו כמוהם בילדותם, ועקב כך הם רואים את עצמם ואת קשייהם דרך העדשה של הפרעת קשב. באופן זה הורים שלא אובחנו בעבר מזהים את תסמיני הפרעת הקשב שלהם רק בעקבות האבחון של ילדם. הדבר תואם את התורשתיות הגבוהה המאפיינת הפרעת קשב: אחד המנבאים החזקים לקיומה של הפרעת קשב אצל אדם מסוים הוא קיומה אצל קרוב משפחה מדרגה ראשונה כמו הורה, אח או ילד.
שינויים בעקבות קבלת האבחנה בגיל מבוגר
מבוגרים עם הפרעת קשב, אשר לא אובחנו בילדותם עוברים שינוי דרמטי לאחר קבלת האבחנה. אחרי עשורים של התמודדות עם קשיים לא מאובחנים, שלא זכו למענה מתאים, האבחנה יכולה לספק לבעיות שהתעוררו בעקבות הפרעת הקשב הסבר בעל חשיבות רבה עבור מאובחנים ובני משפחותיהם. קבלת אישור רשמי על קיומה של הפרעת קשב מסייע בעצירת התהליך של האשמה עצמית או האשמה על ידי הסביבה; זאת משום שקבלת הסבר רפואי מסיטה את תשומת הלב מכוחות חברתיים לכוחות ביולוגיים ובכך מעבירה את האשמה מהאדם אל גופו.
שונות בין אישית רבה יותר
התפתחות של הפרעת קשב אינה מבוססת על גורם יחיד, אלא על מכלול גורמים ביולוגים, פסיכולוגים וחברתיים המעצבים את הסינדרום המלא. בהתאם, מאפיין קליני בולט במחקרים על הפרעת קשב הוא השונות הרבה.
השונות בין אנשים עם הפרעת קשב בולטת יותר במבוגרים בהשוואה לילדים ולמתבגרים. מבוגרים עם הפרעת קשב מציגים התנהגויות קיצוניות, הנעות בין חוסר תפקוד מוחלט, תפקוד תקין ותפקוד גבוה מאוד. ייתכן שהבדל זה נובע מכך שלמבוגרים יש ניסיון מגוון וממושך יותר עם הסביבה, שכן סביבה אחת יכולה להגיב באופן שונה למצב מסוים בהשוואה לסביבה אחרת.
היבט נוסף שתורם לשונות הוא הגיל בו אותרה לראשונה הפרעת הקשב והמענה הטיפולי שניתן לה. כיוון שמדובר בהפרעה משמעותית, העדר טיפול עלול לגרום נזק לתפקודו או בריאותו של האדם. לכן, ככל שהאבחון נערך בשלב מוקדם יותר, קיימות פחות השפעות משניות והמערך הטיפולי נעשה יעיל יותר. טיעונים אלה מחזקים את ההשערה שעבור רמת חומרה מסוימת, אנשים שאותרו וטופלו בשלב מוקדם יתפקדו ברמה גבוהה מזו של אנשים שאובחנו בשלב מאוחר או לא אובחנו כלל.
אבחון מבוגרים
האבחנה של הפרעת קשב התבססה בשנות ה-70 כאבחנה עבור ילדים והורחבה עבור מבוגרים בשנות ה-90. לצורך כך, קיימים כלים ייעודיים לאיתור ואבחון של הפרעת קשב בגילאים הבגרות.
50%–70% מבני ה-6–12 שההפרעה אובחנה אצלם יאובחנו כך גם בגיל ההתבגרות, ו-30% גם בתום תקופת ההתבגרות. הירידה בשיעור האבחון לא בהכרח מעידה על היעלמות ההפרעה. סביר יותר להניח שהאנשים אצלם אובחנה ההפרעה טופלו, או פיתחו דרכי התמודדות עם ההפרעה כך שהתסמינים שלה הפכו למורגשים פחות.
מבוגרים רבים עם הפרעת קשב אינם מודעים לבעיה, משום שהם חשים שהצליחו להתגבר עליה, במיוחד אם הצליחו לסיים לימודי בית ספר תיכון או להגיע ללימודים אקדמיים למרות ההפרעה. לעיתים ההרגלים שאדם עם הפרעת קשב מפתח לעצמו על מנת לפצות על ההפרעה ולהסתירה, מונעים ממנו להכיר בצורך בטיפול ובחשיבותו.
בנוסף, בעיות רבות המדווחות על ידי אנשים מבוגרים עם הפרעת קשב אשר משקפות ליקויים בתפקודים הניהוליים, כמו: קושי בארגון עצמי, קושי בוויסות קשבי, קושי בוויסות רגשי, פגיעה בערנות וביכולת להתמיד במאמץ, עלולות לבוא לידי ביטוי רק במהלך הפעילויות של חיי היום יום ולא בתנאי מבחן או בדיקה מקצועית. זו אחת הסיבות לכך שהתרשמות קלינית כללית, או תיאור כללי של תחומי הקשב וההתנהגות, אינם מספיקים לצורך קביעת אבחנה של הפרעת קשב. על הרופא המאבחן לערוך ראיון אבחוני מעמיק, כדי להתרשם מקיומם של קווים אופייניים להפרעת קשב באמצעות תשאול זהיר וקפדני אודות התסמינים התנהגותיים מגילאי הילדות ועד תקופת החיים הנוכחית של האדם. זאת משום שעל פי רוב, התנהגויות המשקפות ליקויים בתפקודים הניהוליים, עולות באופן ברור ובולט כאשר אנשים עם הפרעת קשב מתארים את קשיי ההתארגנות שלהם, ההתמודדות שלהם מול ההתחייבויות היום יומיות, האתגרים הכרוכים בתהליך פתרון בעיות וניסיונות לניהול זמן וויסות עצמי.
סיבה נוספת לאחוז הנמוך של המאובחנים המבוגרים היא שהפרעת קשב והיפראקטיביות נחשבה בתחילה לבעיה של ילדים בלבד והמודעות לקיומה גם בקרב מבוגרים גדלה רק בראשית המאה ה-21. מסיבות אלה קיים תת-אבחון עבור הפרעת קשב בגילי הבגרות. עם זאת, ניכרת עלייה בקרב מבוגרים הפונים לטיפול בקשיים שנוצרו בעקבות ההפרעה, כדי לשפר את איכות חייהם ואת רמת התפקוד שלהם.
שינויים במהדורה החמישית של ה- DSM
מחקרי אורך שעקבו אחר ילדים ובני נוער עם הפרעת קשב אל תוך גילי הבגרות, הראו שהקריטריונים במהדורות הקודמות אינם משקפים באופן מלא את השכיחות של הפרעת קשב בבגרות ומציגים תמונה חלקית בלבד של המצב בפועל. בהתאם, אחד השינויים המרכזיים במהדורה החמישית של ה-DSM בהשוואה למהדורות הקודמות הוא מתן הנחיות הולמות לאנשי המקצוע אודות תהליך האבחון של מבוגרים עם הפרעת קשב. שינוי זה נעשה מתוך מטרה לאפשר לאנשים עם הפרעת קשב לקבל את המענה המתאים לאורך כל חייהם ולא רק לתקופת הילדות.
קיים שוני מסוים באופן הביטוי של הפרעת קשב אצל מבוגרים בהשוואה לילדים. בהתאם, הקריטריונים לאבחון הפרעת קשב עודכנו במהדורה החמישית של ה-DSM, כדי לאפיין בצורה מדויקת יותר את הביטויים שלה בבגרות. למשל, בעוד שעבור ילדים יש צורך בהצגה של שישה תסמינים כדי לענות על ההגדרה של אחת הקבוצות (קשיי קשב או היפראקטיביות), למבוגרים מעל גיל 17 נדרשים רק חמישה. כמו כן, צורפו דוגמאות של צורות שונות בהן אותם התסמינים יכולים לבוא לידי ביטוי בגילי הילדות, ההתבגרות והבגרות.
הפרעת קשב אינה נרכשת בגילי הבגרות, לכן לצורך אבחון של אדם בוגר יש לוודא שהיא הופיעה כבר בתקופת הילדות. שינוי נוסף במהדורה החמישית של ה-DSM הוא שכדי לקבוע אבחנה של הפרעת קשב חלק מהתסמינים צריכים להיות נוכחים לפני גיל 12, זאת בהשוואה לדרישה במהדורות קודמות שאותם התסמינים יופיעו לפני גיל 7. השינוי התבסס על מחקר מקיף שהראה כי לא נמצאו הבדלים בין ילדים שהתסמינים שלהם החלו לפני גיל 7 או בשלב מאוחר יותר, מבחינת מהלך ההפרעה, חומרתה, תוצאותיה והתגובה לטיפול.
עם זאת, העובדה שמבוגרים רבים עם הפרעת קשב מתקשים להיזכר בהתנהגויות אופייניות בגילאי הילדות, הובילה להצעה לקחת בחשבון שייתכן שההפרעה התפתחה בשלב מאוחר יותר ואת ההמלצה לקבוע את גיל 16 כגבול העליון לצורכי קביעת האבחנה. זאת משום שההחלטה של המהדורה החמישית של ה-DSM לקבוע את הופעתם של התסמינים לפני גיל 12 במקום 16, עלולה לפגוע במבוגרים עם הפרעת קשב שמתקשים לשחזר את זיכרונות הילדות שלהם, משום שהדבר עלול למנוע מהם את קבלת האבחנה. זה נכון במיוחד עבור אנשים עם אינטליגנציה גבוהה ששימשה להם כיכולת פיצוי על התסמינים של הפרעת קשב, אנשים שגדלו בסביבה תומכת ומובנת, או אנשים המשתייכים לסוג הבלתי קשוב של הפרעת קשב (ללא תסמינים של היפראקטיביות). במקרים אלו יש ערך רב למקור מידע חיצוני המכיר היטב את האדם, כמו הורים או בני זוג. במידת הצורך, ניתן להיעזר גם בתעודות של בית הספר או דיווחים של גורמים מקצועיים אחרים מתקופת הילדות.
טיפול ותמיכה במבוגרים
קיים צורך בשירותים טיפוליים עבור מבוגרים עם הפרעת קשב, ובמיוחד עבור אנשים שאובחנו לראשונה רק בגילאי הבגרות, שכן עם העלייה במודעות, יותר מבוגרים מאובחנים עם הפרעת קשב והם מעלים אתגרים חדשים שיש לתת להם מענה במסגרת הטיפול. במסגרת זו יש לשאוף לכך שהתוכנית הטיפולית תערב גם את בן או בת הזוג, את המשפחה ואת החברים הקרובים של האדם.
קיימות ראיות ליעילות של תוכניות התערבות עבור מבוגרים עם הפרעת קשב. למשל, הטיפול התרופתי בהפרעת קשב נמצא כטיפול היעיל בכל הגילים והוא מקושר לשיפור בתפקוד הכללי בגילאי הבגרות. מתוך מגוון האפשרויות התרופתיות, לשימוש בתרופות ממריצות (stimulant medication) יש את היעילות הגבוהה ביותר והן נמצאו בטוחות לשימוש ארוך טווח. על פי רוב נעשה שימוש בשילוב של תרופות בעלות משך פעולה קצר (שחרור מיידי) וארוך (שחרור מתמשך), כדי ליצור התאמה אישית לצרכים הייחודים של כל אדם ולתגובה שלו לטיפול התרופתי. עם זאת, ישנה גם ביקורת ציבורית ומחקרית על שימוש מוגזם בתרופות לצורך טיפול בהפרעות קשב. ישנן ראיות שהעלייה בשכיחות הטיפול התרופתי בהפרעות קשב לא קשורה רק בצורך הקליני ובשיעור האבחון, אלא גם במגמות כלכליות ובגידול בהוצאות הפרטיות והציבוריות בתחום הבריאות. למעשה, המגמה בשטח היא הפוכה ונכון לשנת 2019 אנשים עם הפרעת קשב סובלים דווקא מתת-אבחון ומחסור בטיפול הולם. הסטיגמה סביב הפרעת קשב, אשר נובעת בעיקר ממחסור בידע או מחוסר הבנה של הידע הקיים, מגבירה את הסבל של אנשים עם הפרעת קשב. על כן ישנו צורך לידע את הציבור אודות התסמינים של הפרעת קשב, הגורמים לה והטיפולים שהוכחו כיעילים.
הטווח הרחב שבו הפרעת קשב עלולה לפגוע בתפקוד של האדם הבוגר מחייבת גישות טיפוליות מקיפות הכוללות מענה רב מקצועי. בעוד שחלק מהמבוגרים עם הפרעת קשב מדווחים שהמענה התרופתי חיוני להתמודדות, חלקם מדווחים גם שהטיפול התרופתי כשלעצמו אינו מספיק והם מעלים את הצורך בתמיכה חינוכית-אקדמית ורגשית. הסיבה לכך היא שהטיפול התרופתי כשלעצמו לא יכול לתת מענה מלא לשלל הבעיות שעמן מתמודדים מבוגרים עם הפרעת קשב. בהתאם לכך, מבוגרים עם הפרעת קשב שקיבלו טיפול תרופתי יחד עם תמיכה חינוכית-אקדמית ורגשית מעריכים את שניהם במידה שווה ומראים רמת הסתגלות גבוהה יותר. לאור זאת, על הטיפול במבוגרים עם הפרעת קשב לכלול מענה פסיכו-חינוכי, רפואי וקוגניטיבי.
בנוסף, אימון אישי יכול לשמש כטיפול מובנה ותומך במסגרת פרטנית או קבוצתית. משום שהוא מערב פיתוח של תפקודים ניהוליים.
במקרים שבהם נוצרה פגיעה משמעותית בתפקוד של המשפחה או במערכת היחסים בין בני הבית, ייתכן שיהיה צורך להוסיף על המענה הפרטני גם טיפול ברמה המשפחתית.
הפרעת קשב מאופיינת בתחלואה נלווית משמעותית. לכן, בתהליך הבנייה של המערך הטיפולי יש לקחת בחשבון גם את התחלואה הנלווית להפרעת קשב, באופן שייתן עדיפות למקורות הקושי המשמעותיים ביותר עבור כל מקרה לגופו.
קשיים בגישה לטיפול וצורך במידע
הגישה לטיפול עבור מבוגרים עם הפרעת קשב היא מוגבלת. דבר זה נכון במיוחד עבור גישה לטיפולים לא תרופתיים ועבור קבלת מענה לקשיים תפקודיים הבאים לידי ביטוי בתחום התעסוקה. אנשי מקצוע רבים אינם מודעים לכך שהפרעת קשב ממשיכה אל תוך גילי הבגרות והם אינם מיודעים על אופן הביטוי וההשלכות שלה לאורך החיים. בהתאם לכך, אנשי המקצוע המתמודדים עם מבוגרים עם הפרעת קשב מתלוננים על מחסור במשאבים ובידע ספציפי אודות אוכלוסייה זו.
ללא איש מקצוע מומחה אשר ייעץ בנוגע להתאמת המינון התרופתי, מבוגרים עם הפרעת קשב עלולים להיאבק בתופעות הלוואי של הטיפול התרופתי ולא להצליח להפיק ממנו את התועלת המרבית. האינטרנט יכול לסייע למבוגרים עם הפרעת קשב לאיתור המלצות להתמודדות יעילה והפניות לקבלת תמיכה.
הפניית האדם לקבוצות של עזרה עצמית (self-help groups) יכולה להיות בעלת ערך בכך שהיא מאפשרת לו להצטרף אליהן, לקחת חלק בשיתוף המידע והחוויות ולהגיע להבנה מעמיקה יותר. חשיפה לאנשים המתמודדים בצורה מוצלחת עם הפרעת קשב יכולה להדגים דרכי התמודדות יעילות יותר עבור אנשים שנאבקים עם ההפרעה. חשיפה כזו יכולה גם להראות להם שהם לא אשמים באתגרים שאותם הם חווים ושהפרעת הקשב היא לא ההיבט היחיד והכולל של האישיות שלהם.
מעבר מילדות לבגרות
תקופת ההתבגרות אינה מפחיתה מהקשיים שהפרעת הקשב מעוררת בגילאי הילדות והיא אף עלולה להגביר אותם. היא מאופיינת הן בשינויים של התסמינים של הפרעת קשב והן בהפחתה של התמיכה ההורית והמערכתית. בהתחשב בהשפעה של הפרעת קשב על החיים הבוגרים, ישנה חשיבות רבה לכך שמתבגרים יקבלו מענה רציף מהגורמים המטפלים ותמיכה מיוחדת בתקופת המעבר מהילדות לבגרות. למרות זאת, קיים מחסור במחקר והנחיות בנוגע למעבר בין גופים ואנשי מקצוע המתמחים בגילאים הילדות לגופים ואנשי מקצוע המתמחים בגילאים מבוגרים יותר. קיימת תקשורת מועטה בלבד בין גורמים הנותנים שרות לילדים לאלו הנותנים שירות למבוגרים. השוני בגישות הטיפוליות מורגש באופן חד על ידי המשפחות והמתבגרים ומקשה על המעבר. לאור זאת, קיים צורך דוחק בפיתוח של גישה רב תחומית עבור תקופת המעבר לשירותי הבריאות והגופים הטיפוליים של גילאי הבגרות, הכוללת מתן הדרכה הולמת לאנשי המקצוע.
אחד ההיבטים המרכזיים של גיל ההתבגרות הוא ההתפתחות המינית. האימפולסיביות המקושרת להפרעת קשב עלולה להוביל לשכיחות גבוהה יותר של הריונות לא מתוכננים. על כן ישנה חשיבות רבה לפיתוח תוכנית לימודים מותאמת במסגרת החינוך המיני, אשר תעלה את המודעות לסיכונים האפשריים, לדרכי התמודדות בריאות ולאפשרויות הסיוע במקרה הצורך.
בחברה הישראלית, חובת השירות הצבאי מגדירה את תחילת שלב הסיום של גיל ההתבגרות בעיני החברה ועל פי רוב גם בעיני המתבגר. בקרב מתבגרים עם הפרעת קשב ואף בקרב הוריהם, סיום תקופת ההתבגרות וההליכה לצבא הם נושאים טעונים במיוחד.
התמודדות עם הפרעת קשב בתחומי החיים השונים של האדם הבוגר
הפרעת קשב מציבה אתגרים משמעותיים עבור התפקוד היום-יומי. כמו בילדות, גם בבגרות הפרעת הקשב באה לידי ביטוי ביותר מתחום חיים אחד, כך שהיא עלולה לפגוע בתחומים רבים של החיים הבוגרים. עם זאת, התסמינים של הפרעת הקשב בקרב מבוגרים באים לידי ביטוי באופן שונה מזה האופייני לילדים. בנוסף, מבוגרים מתמודדים מול בעיות אחרות מילדים לאור הדרישות והמחויבויות המאפיינות את החיים הבוגרים. למשל, אנשים עם הפרעת קשב עלולים להתקשות בניהול ומעקב אחר חשבון הבנק שלהם, משימה שאינה רלוונטית לגילאי הילדות. באופן דומה, האימפולסיביות של אנשים עם הפרעת קשב עלולה להוביל למצבי סיכון כמו נהיגה פרועה. בנוסף, מבוגרים עם הפרעת קשב מתלוננים על קשיים בעבודה, בבית וביחסים חברתיים כתוצאה מקושי בהפניית קשב, היפראקטיביות ואימפולסיביות. הם מתקשים לעמוד במטלות יום-יומיות, תחושת הזמן שלהם אינה טובה והם נוטים לדחות מטלות ולאחר לפגישות.
בהתאם, מבוגרים עם הפרעת קשב זקוקים למערך טיפולי שונה מזה של ילדים, המותאם באופן אישי לרמת ההתפתחות וביטויי התסמינים הייחודיים לכל אדם. בפרקים הבאים יוצגו היבטים שוניים הייחודיים לכל אחד מתחומי החיים של אדם בוגר עם הפרעת קשב וריכוז.
השכלה ואקדמיה
אחת הבעיות היותר בולטות אצל אנשים עם ADHD היא בעיית הלמידה במסגרות החינוך הפורמליות. היא באה לידי ביטוי בחוסר יכולת לתפקד בהתאם לרמה השכלית האמיתית בלימודים, הן בבית הספר והן באוניברסיטה ועל כן היא עלולה לפגוע בהישגים אקדמיים. עם זאת, הפרעת קשב אינה מוגדרת כלקות למידה משום שהיא אינה מוגבלת רק לתחום האקדמי, ולא בהכרח תוביל לקשיים בלמידה. כמו כן, גם במקרה שבו הפרעת הקשב מובילה לפגיעה בתפקוד האקדמי, היא לא בהכרח משקפת קושי ברכישת מיומנויות למידה בסיסיות, אלא קושי ביכולת להשתמש בהם בפועל. כלומר, הפגיעה לא חייבת להיות בידע או בכישורים עצמם אלא ביכולת הביצוע והיישום שלהם.
סטודנטים עם הפרעת קשב מראים פרופיל אקדמי שונה בהשוואה לרוב האנשים עם הפרעת קשב ומאופיינים ברמת תפקוד גבוהה ביחס לאוכלוסייה זו. אלו אנשים בעלי יכולת הסתגלות גבוהה, אשר הצליחו להתמודד עם גורמי הסיכון הביולוגיים והסביבתיים באופן שאיפשר להם להתקבל ללימודים על-תיכוניים במוסדות ההשכלה הגבוהה.
מעבר למוסדות להשכלה גבוהה
כאמור, הפרעת קשב עלולה לגרום לקשיים בתפקוד האקדמי. למרות ההישגים האקדמיים הגבוהים המאפשרים ללומדים עם הפרעת קשב להתקבל למוסדות ההשכלה הגבוהה, הם עדיין מאופיינים בקשיים אקדמיים, חברתיים ותעסוקתיים. באקדמיה מצופה מסטודנטים להיות עצמאיים יותר בתהליכי הלמידה וקבלת ההחלטות שלהם בהשוואה לתלמידי בית הספר. המעבר מהלימודים בתיכון לסביבה הלא מוכרת של האקדמיה מציב אתגרים עבור רוב התלמידים. עבור תלמידים עם הפרעת קשב ההתמודדות עם השינוי יכולה לעורר בהם יותר חרדה ותחושת מוצפות בהשוואה לתלמידים אחרים והם נמצאים ברמת סיכון גבוהה יותר. סטודנטים רבים עם הפרעת קשב מגיעים לאקדמיה כשהם לא מוכנים לאחת הדרישות המרכזיות שהיא מציבה בפניהם - התנהלות ולמידה עצמאית.
מוסדות להשכלה גבוהה מספקים שירותים מגוונים עבור המספר ההולך וגדל של אנשים עם הפרעת קשב המתקבלים ללימודים אקדמיים. הצלחתם של סטודנטים עם הפרעת קשב תלויה במודעות שלהם לתמיכה האנושית והטכנולוגית האפשרית עבורם.
אימון אישי יכול לשמש כתמיכה אקדמית עבור סטודנטים עם הפרעת קשב ולסייע בפיתוח התפקודים הניהוליים. הוא יכול להעצים את היכולת של סטודנטים עם הפרעת קשב לארגן ולבצע את המטלות שהם מחויבים להשלים במסגרת האקדמיה ובחיי היום יום כאחד. תהליך האימון האישי מורכב יותר מהקנייה של מיומנויות למידה בסיסיות או התמודדות עם עומס מטלות. דרך שימוש בגישה חוקרת, המאמן שואף להגביר את היכולת של המתאמן לעצור, להרהר ולפתח מטרות מציאותיות יותר המבוססות על מודעות עצמית גבוהה יותר אודות הדרך שבה הוא חושב ומתנהג. בדרך זו האימון האישי מסייע לסטודנט להתמודד עם ההיבטים של הפרעת הקשב שמפריעים לתפקוד האקדמי ועוזר בהתמודדות עם היבטים הקשורים לחוויה הסטודנטיאלית כמו: דחיינות, חוסר ריכוז, קשיים בויסות עצמי, קשיים בתכנון, חרדה, קשיים חברתיים או ארגון זמן.
עבודה וקריירה
בגילאי הבגרות, הפרעת קשב עלולה לפגוע בתפקוד של האדם בתחום התעסוקה. בהתאם לכך, לעיתים קרובות אנשים מבוגרים עם הפרעת קשב מתקשים להשתלב בעולם העבודה ולהחזיק בתפקידים של משרה מלאה לאורך זמן.
בתחום התעסוקה יש דרישה רבה ליכולות המקושרות לתפקודים הניהוליים כמו ניהול זמן, ויסות עצמי של ההתנהגות ויכולת פתרון בעיות בטווח הארוך. ההנמכה בתפקודים ניהוליים המאפיינת את הפרעת הקשב עלולה לגרום לפגיעה משמעותית בתפקוד של האדם הבוגר בעולם העבודה. היא יכולה להקשות עליו להשלים משימות בהתאם ללוח הזמנים ולהגיע בזמן לפגישות.
עם זאת, הביטוי של תסמיני הפרעת קשב יכול להשתנות מאוד בהתאם להקשר התעסוקתי. כתוצאה מכך, סביבות עבודה שונות יכולות להשפיע באופן משמעותי על המידה והאופן שבהם התסמינים משפיעים על התפקוד של אנשים עם הפרעת קשב בעולם העבודה. סביבה המותאמת למאפיינים האישיים של העובד, יכולה לסייע רבות להעלאת רמת התפקוד. זאת בעוד שסביבה שאינה מתאימה, עלולה לפגוע בצורה משמעותית בתפקוד של אותו אדם. על כן, איתור ההקשר התעסוקתי המתאים ביותר עבור כל אדם עם הפרעת קשב, יכול להיות תוספת משמעותית למערך הטיפולי של אותו אדם. עם זאת, יש לקחת בחשבון שבמקרים רבים יכולת הבחירה של האדם עלולה להיות מוגבלת על ידי גורמים חיצוניים שאינם תלויי בו, כגון: מיקום גאוגרפי, איכות ההשכלה שקיבל, מגוון הצעות העבודה הקיימות וגישה למשאבים.