cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שיעור התמיכה באבולוציה
קזחסטן
לפי מרכז המחקר פיו, בקזחסטן יש הקבלה הגבוהה ביותר של האבולוציה מבין המדינות המוסלמיות. 79% מהאנשים בקזחסטן מקבלים את תורת האבולוציה.
הודו
סקר משנת 2009 של המועצה הבריטית מצא ש-77% מתושבי הודו מסכימים שיש מספיק ראיות מדעיות כדי לתמוך באבולוציה. כמו כן, 85% מההודים המאמינים באלוהים שיודעים על אבולוציה מסכימים שהחיים על פני כדור הארץ התפתחו עם הזמן כתוצאה מהברירה הטבעית.
אותו סקר מ-2009 בקרב 10 מדינות גדולות בהודו, מצא שהשיעור הגבוה ביותר שהסכים שיש ללמד תיאוריות אבולוציוניות בלבד בבתי ספר בהודו היה 49%.
סקר שנערך ב-12 מדינות בהודו מצא שההסכמה הציבורית לאבולוציה עמדה על 68.5%.
אינדונזיה
סקר משנת 2009 של חוקרי מקגיל ומסייעיהם הבינלאומיים מצא כי 85% מתלמידי התיכון באינדונזיה הסכימו עם ההצהרה, "מיליוני מאובנים מראים שהחיים קיימים כבר מיליארדי שנים והשתנו עם הזמן".
ישראל
לימוד האבולוציה נדיר בבתי הספר בישראל. יותר ממחצית מהיהודים בישראל מקבלים את האבולוציה האנושית ויותר מ-40% מכחישים אותה וטוענים שבני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית.
לטביה
סקר של מרכז המחקר פיו מצא ש-66 אחוז מהלטבים מקבלים את תורת האבולוציה בעוד 25 אחוז מהלטבים מכחישים את האבולוציה וטוענים ש"בני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית".
ליטא
סקר של מרכז המחקר פיו מצא ש-54 אחוזים מהליטאים מקבלים את תורת האבולוציה בעוד 34 אחוז מהם מכחישים את האבולוציה וטוענים ש"בני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית".
רובסון גרין
גרין גילם את הפוסילייר דייב טאקר בסדרת הדרמה "Soldier Soldier" (בשנים 1991 עד 1995), ואת ד"ר טוני היל בסדרה "מחשבות רצחניות" (2002–2008). הוא הנחה את תוכניות הטלוויזיה "Extreme Fishing" ו-"Extreme Fishing Challenge" ואת הסדרה התיעודית "Tales from Northumberland". בסדרה הרפואית של ה-BBC "חדר מיון" שיחק גרין בתפקיד ג'ימי פאוול, שוער בבית החולים. ב-2014 החל להופיע בדמות מפקח בילוש ג'ורדי קיטינג בסדרה "Grantchester" של ITV. הוא היה חבר בצמד "רובסון וג'רום" יחד עם ג'רום פלין, שהיו להם בשנות התשעים של המאה העשרים מספר להיטים בראש המצעד.
ביוגרפיה
גרין נולד ב-18 בדצמבר 1964 בהקסהאם וגדל בבליית' קלוז, דאדלי, כפר כורים קטן ליד קרמלינגטון שבמחוז נורת'מברלנד. אביו, שגם שמו רובסון גרין, היה כורה, ואמו הייתה מנקה וחנוונית. שמו ניתן לו לפי שם הנעורים של סבתו מצד אביו, לפי המסורת שהייתה מקובלת בצפון-מזרח אנגליה לתת לבן הבכור שם משפחה כשם פרטי. שמו האמצעי גולייטלי, הוא שם הנעורים של סבתו מצד אמו, סיסי גולייטלי, בתו של ויליאם גולייטלי שהיה כורה ומנהיג ידוע של האיגוד מקצועי בשנות העשרים של המאה העשרים.
שיעור התמיכה באבולוציה
מקסיקו
סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו מצא ש-64% מתושבי מקסיקו מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 32% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
רובסון גרין
ביוגרפיה
גרין גדל בדאדלי, כפר כורים קטן מצפון לניוקאסל. אביו עבד במכרות הפחם. הוא למד בבית הספר תיכון מקיף בדאדלי. בהשראת מטוסים שטסו מעל, החליט להצטרף לחיל האוויר המלכותי. בגיל 16 הצטרף לבית ספר להדרכה של חיל האוויר. אבל אחרי שבועיים במחנה אימונים החליט לוותר על קריירה ב-RAF. הוא גם למד לנגן בגיטרה, וב-1982 הקים להקה משלו בשם "Solid State". פעם בשבוע היה גרין מבלה במרכז התיאטרון בבקוורת', ואחר כך הופיע בסדרה של הפקות בבית הספר ובבקוורת'.
בגיל 16 עזב גרין את בית הספר אחרי שסיים חמש בחינות O-levels, והצטרף למספנות "סוואן האנטר" כשרטט. הוא גם ניסה את כוחו באיגרוף מקצועני. הוא השתתף בשלושה מפגשי אימונים באיגרוף כדי להופיע בדמות מתאגרף במחזה "Francie Nichol".
שיעור התמיכה באבולוציה
מולדובה
סקר של מרכז המחקר פיו מצא ש-49 אחוז מהמולדובים מקבלים את תורת האבולוציה בעוד 42 אחוז מכחישים את תורת האבולוציה וטוענים ש"בני אדם תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
רובסון גרין
ביוגרפיה
אחרי שעבד שנתיים במספנה, החליט גרין לפתוח בקריירת משחק. הוא עשה אודישנים ולמד אצל המנהל האמנותי מקס רוברטס, שהיה במאי בבקוורת'. בתקופת לימודיו המשיך בקריירה מוזיקלית, והיה חבר בלהקה מקומית מצליחה בשם "the Workie Tickets". ב-1988 החל להופיע על המסכים והשתתף בסדרה זוכת הפרסים "Shields Stories", סדרה של סיפורים קצרים על נושאים חברתיים בהפקת "Amber Films".
שיעור התמיכה באבולוציה
ניקרגואה
סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו מצא ש-47% מתושבי ניקרגואה מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן", בעוד 48% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
רובסון גרין
קריירה
כמי שגדל בטיינסייד (Tyneside) נבחר רובסון גרין להופיע בתפקיד ראשי בסרט שצולם על ידי Amber films על אודות הבעיות החברתיות של בני מעמד הפועלים בבריטניה בתקופתה של תאצ'ר. בכל פרק נבחן היבט אחר של החיים בסביבה קשה. אופרת הסבון נתנה לגרין פריצת דרך גדולה בקולנוע, ועד מהרה קיבל הצעות עבודה. לראשונה זכה להכרה כשחקן בסדרה "חדר מיון" של ה-BBC. אחרי שלוש עונות, עבר לשחק בסדרת הדרמה "Soldier Soldier" בתפקיד הפוסילייר דייב טאקר. באחד הפרקים בסדרה ב-1995 התבקשו גרין וג'רום פלין, שכיכב לצדו, לשיר את השיר "Unchained Melody". בהמשך לכך, הוצפו ב-ITV בבקשות של צופים לקנות את התקליט, וסיימון קאוול שכנע את הצמד להקליט סינגל יחד עם השיר "הצוקים הלבנים של דובר". השיר הגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הבריטי ושהה שם שבעה שבועות. התקליט מכר יותר מ-1.8 מיליון עותקים שהפך אותו לסינגל הנמכר ביותר של השנה. עוד זיכה השיר את הצמד בפרס המגזין "Music Week" לסינגל הטוב ביותר ולאלבום הטוב ביותר לשנת 1996. בהמשך הגיעו שני סינגלים נוספים שלהם למקום ראשון, ושני אלבומים הגיעו למקום ראשון. כל השירים הם גרסאות כיסוי של סטנדרטים.
שיעור התמיכה באבולוציה
נורווגיה
סקר של Norstat עבור NRK משנת 2008, מצא ש-59% מהנורווגים מקבלים באופן מלא את האבולוציה, 24% מסכימים במידה מסוימת עם התיאוריה, 4% קצת לא מסכימים עם התיאוריה בעוד 8% אינם מקבלים את האבולוציה. 4% לא ידעו לענות.
רובסון גרין
קריירה
בזכות השיר הייתה לגרין הזדמנות לחתום חוזה ארוך טווח עם ITV לככב במספר דרמות של הרשת בהן "Touching Evil", "אהבה חסרת פשרות" ו-"Grafters". ב-1996 הקים חברת הפקות עצמאית בשם Coastal Productions, יחד עם שותפתו לעסקים סנדרה ג'ובלינג. מטרת החברה הייתה לתת הזדמנויות לצעירים מצפון-מזרח אנגליה. החברה הפיקה והייתה שותפה להפקות של רוב תוכניות הטלוויזיה בהן הופיע גרין, כמו גם הפקות מקומיות בתיאטרון רויאל בניוקאסל. ב-2002 כיכב גרין בדמות הפסיכולוג ד"ר טוני היל בדרמת הפשע "מחשבות רצחניות".
שיעור התמיכה באבולוציה
פקיסטן
סקר משנת 2009 על ידי חוקרי מקגיל ומסייעיהם מצא ש-86% מתלמידי תיכון פקיסטנים הסכימו עם ההצהרה, "מיליוני מאובנים מראים שהחיים קיימים כבר מיליארדי שנים והשתנו עם הזמן".
רובסון גרין
קריירה
חברת ההפקות של גרין יצרה לפחות ארבע סדרות דרמה למסך הקטן, בהן "אורות חג המולד" שקיבלה רייטינג גבוה. ההצלחה של הדרמה החד פעמית הובילה לסדרה שהוזמנה בשם "אורות הצפון", ולסדרת המשך בשם "אורות הכרך". סדרת דרמה נוספת שהפיקה חברת קוסטאל היא "Hereafter" בכיכובם של סטיבן טומפקינסון ודרוולה קירוואן.
ב-1995 זכה גרין בפרס השחקן האהוד ביותר בסקר "Smash Hits Poll Winner's Party". ב-1997 כיכב גרין בסרט הטלוויזיה "הנסיך הסטודנט" שאין לו קשר לאופרטה של רומברג או לסרט הקולנוע באותו שם משנת 1954.
שיעור התמיכה באבולוציה
פנמה
סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו מצא ש-61% מתושבי פנמה מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 34% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
רובסון גרין
קריירה
ביולי 1998 הוענק לגרין תואר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת נורת'מבריה. בספטמבר 2006 נבחר למקום ה-36 בסקר טלוויזיה על הכוכבים הגדולים שנערך בקרב הקהל בממלכה המאוחדת.
בשנת 2000 כיכב גרין יחד עם ג'יימס בולאם, סוזן ג'יימסון וג'יימי בל בדרמה "Close and True" של ITV. ב-2001 כיכב בדרמה בת שישה חלקים בשם "Take Me".
שיעור התמיכה באבולוציה
פרגוואי
לפי סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו, 59% מתושבי פרגוואי מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 30% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
רובסון גרין
קריירה
ב-2002 כיכב גרין יחד עם קרוליין גודול בסרט הטלוויזיה "אני וגברת ג'ונס". בדצמבר 2002 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו "Moment In Time", שכלל גרסאות כיסוי (בהן השיר "Me and Mrs. Jones"). עם זאת בניגוד לאלבומים שהוציא עם ג'רום פלין, אלבום זה היה כישלון מסחרי, והגיע רק למקום ה-49 במצעדי המכירות בבריטניה.
שיעור התמיכה באבולוציה
פרו
סקר מ-2014 של מרכז המחקר פיו מצא ש-51% מתושבי פרו מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 39% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
רובסון גרין
קריירה
ב-2003 שיחק גרין במיני-סדרה של רשת ITV בשם "Unconditional Love", ובסדרת הטלוויזיה "Trust" של ה-BBC. ב-2005 כיכב בשתי סדרות ב-"Like Father Like Son" וב-"Rocket Man" שבה גילם דמות של אלמן שמנסה לבנות טיל כדי לשלוח לחלל את אפרה של אשתו המתה.
שיעור התמיכה באבולוציה
פולין
לפי מרכז המחקר פיו, 61% מהפולנים מקבלים את תורת האבולוציה בעוד 23 אחוז מהפולנים מכחישים אותה וטוענים ש"בני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית".
רוסיה
לפי סקר של מרכז המחקר פיו, 65% מהרוסים מקבלים את האבולוציה בעוד 26% מכחישים את תורת האבולוציה וטוענים ש"בני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית".
רובסון גרין
קריירה
ביולי 2010 הצטרף גרין לעונה השביעית של סדרת הדרמה "דרך ווטרלו" של ה-BBC והופיע בה ממאי 2011 עד יולי 2011.
שיעור התמיכה באבולוציה
סרביה
לפי מרכז המחקר פיו, 61% מהסרבים מקבלים את תורת האבולוציה בעוד 29 אחוז מהנשאלים בסרביה מכחישים את תורת האבולוציה בעוד וטוענים ש"בני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית".
רובסון גרין
קריירה
באוקטובר 2013 החל גרין להגיש את התוכנית "Tales from Northumberland with Robson Green" ב-ITV, תוכנית תיעודית על מחוז הולדתו נורת'מברלנד. עונה שנייה של הסדרה שודרה ב-2015, והעונה השלישית שודרה החל מפברואר 2016.
שיעור התמיכה באבולוציה
הממלכה המאוחדת
סקר בבריטניה משנת 2006 על "מקור החיים והתפתחותם" ביקש מהמשתתפים לבחור בין שלושה הסברים שונים למקור החיים: 22% בחרו בריאתנות (סברת כדור הארץ הצעיר), 17% בחרו תכנון תבוני ("מאפיינים מסוימים של יצורים חיים" מוסברים בצורה הטובה ביותר על ידי התערבות של יצור על טבעי, למשל אלוהים"), 48% בחרו באבולוציה (עם תפקיד אלוהי שלא נכלל במפורש) והשאר לא ידעו. סקר משנת 2009 מצא שרק 38% מהבריטים מאמינים שאלוהים לא שיחק תפקיד באבולוציה. בסקר משנת 2012 נמצא ש-69% מהבריטים מאמינים שבני אדם התפתחו מצורות חיים פחות מתקדמות, בעוד 17% מאמינים שאלוהים ברא את בני האדם בצורותיהם הנוכחיות במהלך 10,000 השנים האחרונות.
רובסון גרין
קריירה
ב-2014 החל גרין לגלם את הדמות ג'ורדי קיטינג בסדרת הדרמה "Grantchester" של ITV, לצדו של ג'יימס נורטון. העונה השנייה של הסדרה שודרה החל ממרץ 2016. באפריל 2016 הגיש גרין תוכנית דוקומנטרית בשם "The Flying Scotsman with Robson Green".
חיים אישיים
ב-22 ביוני 1991 התחתן גרין עם אליסון אוגילבי, מרפאה בעיסוק במקצועה. השניים נפרדו שמונה שנים אחר כך. ב-1995 הוא פגש את אשתו השנייה, הדוגמנית ואניה סיגר, כשהקליט את השיר "Unchained Melody" ב-BMG Records. בנם, טיילור רובסון, נולד בשנת 2000. ב-2001 התחתנו בני הזוג בקלייבדן האוס בבקינגהאמשייר וחגגו את הנישואים במאוריציוס. ב-30 באוקטובר 2011 הודיעו בני הזוג שהם נפרדים.
שיעור התמיכה באבולוציה
ארצות הברית
בתי המשפט בארצות הברית פסקו בעד הוראת אבולוציה בכיתות מדע ונגד הוראת בריאתנות, במקרים רבים כמו פסק דין אדוארדס נגד אגילארד, הנדרן נגד קמפבל, מקלין נגד ארקנסו וקיצמילר נגד מחוז בית הספר של דובר.
ארגון בולט בארצות הברית שעומד מאחורי תנועת התכנון התבוני הוא מכון דיסקברי (Discovery), אשר באמצעות המרכז שלו למדע ותרבות עורך קמפיינים של יחסי ציבור ולובי שמטרתם להשפיע על הציבור ועל קובעי המדיניות על מנת לקדם את מעמדו באקדמיה. מכון דיסקברי טוען שמכיוון שיש מחסור משמעותי בתמיכה ציבורית באבולוציה, בתי ספר ציבוריים צריכים, כפי שנאמר בקמפיין שלהם, "ללמד את המחלוקת" (Teach the Controversy), אף על פי שאין מחלוקת בתוך הקהילה המדעית לגבי תקפות האבולוציה. בארצות הברית קיימת אחת הרמות הגבוהות ביותר של אמונה בתיאורים תנ"כיים או דתיים אחרים לגבי מקורות החיים על פני כדור הארץ בהשוואה למדינות מתועשות אחרות. אולם לפי מרכז המחקר פיו, 62 אחוז מהמבוגרים בארצות הברית מקבלים את האבולוציה האנושית בעוד 34 אחוז מהמבוגרים מאמינים שבני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית. הסקר כלל למעלה מ-35,000 מבוגרים בארצות הברית. עם זאת, קבלת האבולוציה משתנה לפי מדינה. לדוגמה, במדינת ורמונט ההסכמה הגבוהה ביותר לאבולוציה מכל מדינה אחרת בארצות הברית. 79% מתושבי ורמונט מקבלים את האבולוציה האנושית, בעוד במיסיסיפי - 43% בלבד, הקבלה הנמוכה ביותר של אבולוציה בין כל מדינות ארצות הברית.
על פי מחקר משנת 2021, בשנת 2019 54% מהאמריקאים הסכימו עם ההצהרה: "בני האדם, כפי שאנו מכירים אותם היום, התפתחו ממינים מוקדמים יותר של בעלי חיים". סקר בריאתנות של גאלופ משנת 2017 מצא כי 38% מהמבוגרים בארצות הברית נטו לאמונה ש"אלוהים ברא את בני האדם בצורתם הנוכחית בבת אחת במהלך 10,000 השנים האחרונות" כששאלו לאמונתם לגבי מוצאם והתפתחותם של בני האדם. זו צוינה כרמה הנמוכה ביותר מזה 35 שנים. 19% האמינו ש"בני אדם התפתחו במשך מיליוני שנים מצורות חיים פחות מתקדמות, אבל לאלוהים לא היה חלק בתהליך הזה", ו-49% מהנשאלים ציינו שהם מאמינים באבולוציה. האמונה בבריאתנות נמצאת בקורלציה הפוכה להשכלה; רק 22% מאלו עם תארים מתקדמים מאמינים בבריאתנות. רמת התמיכה בבריאתנות עשויה להיות נמוכה עוד יותר כאשר תוצאות הסקרים מותאמות לסקרים אחרים ובהם שאלות שמסבירות באופן ספציפי יותר את אי הוודאות והאמביוולנטיות. סקר משנת 2000 עבור People for the American Way מצא ש-70% מהציבור האמריקאי חשבו שהאבולוציה תואמת את האמונה באלוהים. על פי מחקר משנת 2021, בשנת 2019 34% מהרפובליקנים השמרנים ו-83% מהדמוקרטים הליברלים קיבלו את האבולוציה. סקר של פיו ב-2005 מצא ש-70% מהנוצרים האוונגליסטים האמינו שאורגניזמים חיים לא השתנו מאז יצירתם, אבל רק 31% מהקתולים ו-32% מהפרוטסטנטים המרכזיים היו שותפים לדעה זו. סקר האריס משנת 2005 העריך כי 63% מהליברלים ו-37% מהשמרנים הסכימו שלבני אדם ולפרימטים אחרים יש מוצא משותף.
אוקראינה
לפי מרכז פיו, 54% מהנשאלים באוקראינה מקבלים את תורת האבולוציה בעוד 34% הכחישו את האבולוציה וטענו ש"בני אדם תמיד היו קיימים בצורתם הנוכחית".
אורוגוואי
סקר משנת 2014 של מכון פיו מצא ש-74% מתושבי אורוגוואי מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 20% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
ונצואלה
סקר מ-2014 של מכון פיו מצא ש-63% מתושבי ונצואלה מאמינים ש"בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו עם הזמן" בעוד 33% מאמינים שהם "תמיד היו קיימים בצורה הנוכחית".
תמיכה אחרת באבולוציה
ארגונים חינוכיים רבים פרסמו הצהרות התומכות בתאוריית האבולוציה.
בריאתנים ותומכי תכנון תבוני הפסידו בתביעות בבתי משפט בארצות הברית. להלן רשימה של תיקים בהם הפסידו הבריאתנים:
השפעה מוקדמת של התיאוריה של דרווין
רמת התמיכה באבולוציה בקהילות שונות השתנתה עם הזמן וההקשר החברתי. התיאוריה של דרווין שכנעה כמעט כל חוקר טבע תוך 20 שנה מפרסומה בספר מוצא המינים ב-1858. התאוריה התקבלה בקרב הציבור ובקרב אנשי דת ליברליים. ב-1880, פרסום שבועי דתי אמריקאי העריך ש"אולי רבע, אולי מחצית מהכמרים המשכילים בזרמים האוונגליסטיים המובילים שלנו" חושבים ש"סיפור בריאתו ונפילתו של האדם, המסופר בספר בראשית, הוא לא יותר תיעוד של התרחשויות ממשיות מאשר משל הבן האובד."
עד סוף המאה ה-19, רבים מהנוצרים השמרנים קיבלו את תאוריית כדור הארץ העתיק ואת קיום חיים לפני היות גן עדן. הבריאתנים מהתקופה הוויקטוריאנית היו דומים יותר לאבולוציונים תאיסטים. אפילו התובע האנטי-אבולוציוני הנלהב במשפט הקופים, ויליאם ג'נינגס בריאן, פירש את "ימי" בראשית כעידנים של כדור הארץ, והכיר בכך שהתרחשה אבולוציה ביוכימית, תוך שהוא מתווה את הקו בסיפור בריאתם של אדם וחוה. הארי רימר, בריאתן בולט לפני מלחמת העולם השנייה, טען בזכות תאוריית כדור הארץ העתיק באמרו שיש פערים משוערים של מיליוני שנים בספר בראשית, וכן בטענו שמבול נוח היה רק תופעה מקומית.
במאה ה-20, ג'ורג' מק'קרידי פרייס וקבוצת חסידי הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי היו בין המאמינים הבודדים בתאוריית כדור הארץ הצעיר (בן כ-6,000 שנה) ובמבול עולמי. פרייס דגל בתיאוריות הקטסטרופה החדשות. עם פרסום ספרם של ג'ון סי ויטקומב ג'וניור והנרי מ' מוריס ב-1961, הרעיון של פרייס קם לתחייה. בעשורים האחרונים, בריאתנים רבים אימצו את האמונות של פרייס, והפכו בהדרגה למפרשי התנ"ך כפשוטו. אמונה כזו לא נוגדת לא רק את האבולוציה אלה גם תאוריות מדעיות אחרות כמו תאוריות גאולוגיות לחישוב גיל כדור הארץ, תאוריות על התפתחות מערכת השמש, התאוריות על רדיואקטיביות שבבסיס מאחורי תיארוך רדיומטרי, מחזור החיים של כוכב או שילוב של תצפיות אסטרונמיות ומהירות האור הקובע כי כוכבים רבים נמצים במרחק מיליוני שנות אור ולכן האור שאנו רואים כיום יצא מהם לפני מילוני שנים.
אמונות הציבור
בסקר של גאלופ משנת 1991, 47% מאוכלוסיית ארצות הברית ו-25% מבוגרי הקולג' הסכימו עם ההצהרה "אלוהים ברא את האדם פחות או יותר בצורתו הנוכחית בבת אחת במהלך 10,000 השנים האחרונות".
ב-2005 מצא גאלופ ש-53% מהאמריקאים מאמינים ש"אלוהים ברא את בני האדם בצורתם הנוכחית כפי שהתנ"ך מתאר זאת". 65.5% מהנסקרים סברו שהבריאתנות היא בהחלט או כנראה נכונה. ב-2005 מצא סקר של ניוזוויק ש-80 אחוז מהציבור האמריקאי חשבו ש"אלוהים ברא את היקום". מרכז המחקר פיו דיווח כי "כמעט שני שלישים מהאמריקאים אומרים שצריך ללמד בריאתנות לצד אבולוציה בבתי ספר ציבוריים". רונלד נמברס הגיב על כך: "המפתיע מכולם היה הגילוי שמספרים גדולים של מורים לביולוגיה בתיכון - 30% באילינוי, 38% באוהיו, ושיעור עצום של 69% בקנטקי - תמכו בהוראת הבריאתנות".
המרכז הלאומי לחינוך מדעי דיווח כי מ-1985 עד 2005 גדל מספר האמריקנים שאינם בטוחים לגבי האבולוציה, מ-7% ל-21%, בעוד ששיעור הדוחים את האבולוציה ירד מ-48% ל-39%. ג'ון מילר מאוניברסיטת מישיגן סטייט מצא בסקרים שמספר האמריקאים שמקבלים את האבולוציה ירד מ-45% ב-1985 ל-40% ב-2005.
לאור התוצאות המעט סותרות האלו קשה לדעת בוודאות מה דעת הקהל בארצות הברית בנושא האבולוציה. לא נראה ששני הצדדים מתקדמים באופן חד משמעי. נראה כי אי הוודאות לגבי הנושא גוברת.
סקר של מרכז המחקר פיו בשנת 2018 מצא כי הדרך בה נשאלת השאלה משנה את התוצאות. למשל בקרב מבוגרים בארצות הברית, מספר המאמינים שבני אדם התפתחו לאורך זמן משתנה בין 68% ל-81% על פי ניסוח השאלה.
עדויות אנקדוטיות מצביעות על כך שהבריאתנות מתפשטת גם בבריטניה. דו"ח מ-2006 קבע שסטודנטים בבריטניה מגיעים יותר ויותר לא מוכנים ללימודי רפואה או השכלה מתקדמת אחרת, עקב מחסור בחינוך בנושא האבולוציה והביולוגיה.
מגמות בקרב מדענים
רמת התמיכה בבריאתנות בקרב מדענים רלוונטיים היא מינימלית. בשנת 2007 דיווח מכון דיסקברי כי כ-600 מדענים חתמו על רשימת "התנגדות מדעית לדרוויניזם", עלייה מ-100 בשנת 2001. ההצהרה של ההתנגדות המדעית לדארוויניזם היא קביעה מתונה יחסית המבטאת ספקנות לגבי היכולת של דרוויניזם (באופן התואם את תזת היכולת הפופריאנית להפרכה, הנדרשת מתיאוריות מדעיות) להסביר את תכונות החיים, ואינה מייצגת הכחשה או דחייה מוחלטת של האבולוציה. לעומת זאת, בתגובה סאטירית המכונה "פרויקט סטיב" (שהוזכר לעיל), רשימה מוגבלת למדענים בשם סטיב, סטפני וכו' המסכימים שהאבולוציה היא "עיקרון חיוני, נתמך היטב, מאחד, של מדעי הביולוגיה", היו 1,382 חותמים ב-2015. אנשים עם שמות אלה מהווים כ-1% מכלל אוכלוסיית ארצות הברית.
הנתונים הסטטיסטיים של הקרן הלאומית למדע בארצות הברית לגבי בוגרי מדעים בארצות הברית מראים כי מ-1987 עד 2001, מספר בוגרי מדעי הביולוגיה גדל ב-59% בעוד שמספר בוגרי מדעי הגאולוגיה ירד ב-20.5%. עם זאת, מספר בוגרי גאולוגיה בשנת 2001 היה 5.4% בלבד ממספר בוגרי מדעי הביולוגיה, אך 10.7% ממספר בוגרי מדעי הביולוגיה בשנת 1987. המחלקה לסטטיסטיקה של משאבי מדע של הקרן הלאומית למדע העריכה שבשנת 1999 היו בארצות הברית 955,300 ביולוגיים (כשליש מהם בעלי תארים מתקדמים). בארצות הברית היו גם 152,800 מדעני כדור הארץ.
לחלק גדול מהמתנגדים לדרווין יש התמחויות שאינן קשורות לחקר אבולוציה. שלושה רבעים אינם ביולוגים. משנת 2006, הורחבה רשימת המתנגדים כך שתכלול מדענים שאינם בארצות הברית.
חוקרים מנסים להבין את הגורמים המשפיעים על קבלת האבולוציה. מחקרים הניבו תוצאות לא עקביות. פרופסור לחינוך באוניברסיטת אוהיו סטייט, דייוויד האורי, מצא שאנשים צפויים לדחות את האבולוציה אם יש להם תחושות של חוסר ודאות, ללא קשר למידת ההבנה של התיאוריה האבולוציונית. האורי מאמין שמורים צריכים להראות לתלמידים שהרגשות האינטואיטיביים שלהם עשויים להטעות (לדוגמה, באמצעות משימת הבחירה של וסון ), ובכך לעודד אותם לנהוג בזהירות כשהם מסתמכים על רגשותיהם כשהם שופטים את היתרונות הרציונליים של רעיונות.
מת"ן - מכון תורני לנשים
סניפי מת"ן
המכון המרכזי נמצא בירושלים. ב-1993 נפתח סניף ברעננה על ידי הרבנית אשרה קורן, בשם מת"ן השרון, על שם מינדי גרינברג. בהמשך נבנה בית מדרש גדול בו מתקיימת פעילות הסניף. בסניף זה ניתן, מעבר ללימודי התורה, להשתתף גם בשיעורי מחול, יצירה ותנועה.
עם השנים נפתחו סניפים נוספים בארץ: בית שמש, חשמונאים, רחובות, זכרון יעקב, שומרון ומודיעין. לסניפים אלו אין מבנה ייעודי והשיעורים מועברים בבתי כנסת או בבתים פרטיים.
תוכניות הלימודים במכון
הלימוד במת"ן מתחלק בין תוכנית השיעורים לקהל הרחב, ובין תוכניות בית המדרש.
תוכניות בית המדרש מיועדות בעיקר לנשים בעלות רקע רחב בלימודי היהדות, בדרך כלל בעלות תואר ורקע אקדמי, המעוניינות להעמיק את הלימוד התורני. התוכניות הן רב תחומיות ומשלבות שיעורים ולימוד בחברותא. בין הנושאים הנלמדים: מקרא, תלמוד, מחשבה והלכה. התוכניות מתקיימות הן בשפה העברית והן בשפה האנגלית.
במסגרת השיעורים לציבור הרחב מוצעים קורסים מגוונים בנושאי תנ"ך, משנה, מדרש, גמרא, חסידות, הלכה, מחשבה והגות, אליהם ניתן להירשם ככלל או בנפרד ובכל שלב בחיים. ישנם קורסים בעברית, באנגלית ובצרפתית. כמו כן, רבים מהשיעורים מוקלטים ומוצעים ללימוד באופן מקוון.
תוכנית "מורות הלכה" היא תוכנית שמטרתה להכשיר נשים להוות דמות מנהיגה תורנית בקהילה. התכנית מתקיימת יומיים בשבוע, ובמשך שנתיים מקיפות הלומדות בתוכנית את הלכות נדה, ועוד נושאים נוספים מחיי היומיום כגון ברית מילה, אבלות ועוד.
"מתן על הפרק" היא תוכנית ללימוד מקוון של נביאים וכתובים. מטרת התוכנית לשוב ולהתמקד בתנ"ך, והיא יוצרת מסגרת לימודית עצמאית, שיטתית ומסודרת. בכל שבוע לומדים שני פרקים מהתנ"ך וכך לומדים את התנ"ך כולו בשש שנים.
מלבד תוכניות הלימודים לנשים, ישנה תוכנית בת מצווה בינלאומית הכוללת לימוד משותף של אמהות ובנות המופעלת ברחבי הארץ.
בנוסף, מת"ן מקיים ערבי לימוד וימי עיון בהתאם ללוח השנה העברי. כמו כן, ישנה פעילות קהילתית בסניפים, לפי הצורך הקהילתי של המקום.
צוות המכון
צוות המכון מגוון ומרבית המרצים הם בעלי תארים אקדמיים גבוהים בתחומי לימודי היהדות ולימודים כלליים מהארץ והעולם. מרצות רבות הן בוגרות המכון. ד"ר יעל ציגלר, בוגרת מתן, היא ראש בית המדרש והמנהלת החינוכית, וחיה בינה-כץ היא מנכ"לית המכון.
עישון מזון
עישון מזון היא שיטה לעיבוד מזון והכנתו למאכל. זוהי אחת השיטות העתיקות לשימור בשר ודגים. כיום, משמש עישון המזון למטרות טעם בלבד, ומגוון המזונות העוברים עישון נרחב מאוד וכולל, בין השאר, בשרים, פירות, ירקות, גבינות ואף תבלינים.
עישון מזון הוא תהליך עיבוד אותו עובר המוצר כדי לבשל, לשמר או להקנות לו טעם על ידי חשיפתו לעשן מחומר בוער, לרוב עץ. היסטורית, משקים בעולם המערבי כללו מבנה קטן בשם "בית עישון", שבו אפשר היה לעשן ולאכסן בשרים. מבנים אלו היו בדרך כלל מופרדים היטב ממבנים אחרים - הן בגלל סכנת שרפה והן בגלל העשן הרב שהיה נפלט מהם.
עישון כתהליך משמר
תהליך העישון המסורתי כלל חימום של המזון בתוך כלי סגור שאליו הועבר עשן שנוצר משריפת גזרי עץ (מעשנה). חימום המזון יצר תהליך של פיסטור, ואילו העשן יצר תגובה כימית עם השכבה העליונה של המזון אשר מנעה למשך זמן מהתרבות חיידקים עליו.
עישון קר
בשיטה זו שמים את המזון, שבדרך כלל תובל ונכבש מבעוד מועד במעשנה (מתקן עישון), אשר מזרימה סביבו עשן משריפת שבבי עץ, מקורר בטמפרטורה של כ־25 מעלות צלזיוס המקנה למזון טעם מעושן אופייני.
תהליך עישון קר אורך שעות רבות, אך אינו מקנה למזון עמידות בפני קלקול - שכן זה לא טופל בחום כלל. לשם שימור מזון שעובר עישון קר ומניעת קלקולו, המזון מטופל במלח, ניטריט או סו-וויד.
בריאות
עישון מזון עשוי לייצר פחמימנים ארומטיים רב-טבעתיים אשר עלולים להוביל לסיכון מוגבר של סוגים מסוימים של סרטן; כמו כן בזמן העישון עלולים להיספח לאוכל עטרן וחומרים רעילים אחרים. עם זאת, עדיין קיימת מחלוקת לגבי הקשר בין הדברים.
וידאו-דאנס
אמנות הווידאו דאנס מבוססת על שילוב של מדיומים ותכנים משדה הקולנוע, המחול, הפרפורמנס והאמנות החזותית. רעיון התנועה הוא המרכיב המרכזי המחבר בין השדות השונים. התנועה, המהווה בסיס לפיתוחו והבנתו של מדיום הקולנוע (והווידאו שהתפתח בשלב מאוחר יותר), היא הגורם המחבר המרכזי בין הווידאו והדאנס (מחול/תנועה/כוריאוגרפיה). באופן זה, ניתן להצביע על יצירות מוקדמות של אמני קולנוע, כדוגמת מיה דארן, אשר ביצירתם הקולנועית הניסיונית חקרו ופיתחו את הקשר שבין מצלמה לתנועה.
תולדות הווידאו דאנס
אמנות הווידאו דאנס פרחה החל משנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך בעיקר באירופה ובארצות הברית באמצעות שיתופי פעולה אמנותיים שהתקיימו בין כוריאוגרפים ליוצרי קולנוע ווידאו. דוגמה בולטת לכך ניתן לראות בשיתוף הפעולה בין הכוריאוגרפית אן תרזה דה קירסמייקר והקולנוען והמוזיקאי טיירי דה מיי. דה מיי יצר עבודות וידאו דאנס בולטות נוספות בשיתוף עם כוריאוגרפים נודעים כדוגמת ויליאם פורסייט ואיצטוק קובאץ'. כוריאוגרפים נוספים שפעלו בתחום הווידאו דאנס ואותם ניתן למנות הם לויד ניוסן (להקת DV8) ווים ונדקייבוס (להקת Ultima Vez).
בישראל
בישראל התקיים פסטיבל 'וידאנס' לאמנות הווידאו דאנס בין השנים 2006 ל-2008 בסינמטק תל אביב בניהולו של האוצר אבי פלדמן. במהלך שנים אלו הוצגו בפסטיבל יצירות של יוצרים מובילים מרחבי העולם תוך שימת דגש על עידודה של יצירה ישראלית מקורית בתחום. פרס מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל ניתן במסגרת זו ליוצרים ארקדי זיידס, שירה מיאסניק, נעה שדור וסירה פויגל ברוטמן ואיתן אפרת על יצירות וידאו דאנס מקוריות. כמו כן, פעל הפסטיבל בשיתוף פעולה עם פסטיבלים מובילים באירופה ועם פסטיבל הקולנוע בירושלים בו הוצגו, בין היתר, יצירות של כוריאוגרפים ואמני וידאו כדוגמת צ'ארלס אטלס ומרס קנינגהם.
אדית ג'ונקוק
אדית ג'ונקוק (באנגלית: Edith Johncock; 1871–1920) הייתה אחות ומיסיונרית אנגלייה, שימשה בתפקיד האחות הראשית של בית חולים אי.מ.מ.ס הסקוטי בנצרת בין השנים 1905- 1914 ובין השנים 1918–1920, וניהלה בפועל את בית החולים בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בשנים 1914–1917.
רקע
בית החולים הסקוטי בנצרת נוסד בשנת 1861 על ידי ד"ר פקרדוני קלוסט ורטן. האוכלוסייה המקומית הייתה מוכת מחלות כמו מלריה, גרענת, טראכומה, אבעבועות שחורות, טיפוס הבהרות וכולרה. ב-1861 היו בבית החולים 8 מיטות, ומספרן גדל ל-40 בשנת 1900. במרפאה שליד בית החולים ניתנו שירותי רפואה מודרניים לתושבי הגליל, רמת הגולן והשומרון. עד 1882 היה ורטן הרופא היחיד באזור נצרת והגליל. בשנת 1904, הצטרף אליו רופא נוסף, ד"ר פרדריק ג'ון סקרימג'ר. בשנת 1905 הגיעה לנצרת האחות אדית ג'ונקוק.
ביוגרפיה
היא למדה בבית הספר לאחיות שליד בית החולים המקומי, ולאחר הסמכתה המשיכה לעבוד שם עוד שנים אחדות. בשנת 1904 נבחרה מטעם החברה המיסיונרית הסקוטית באדינבורו לתפקיד האחות הראשית בבית החולים של החברה בנצרת. בפברואר 1905, הגיעה לנצרת וקיבלה עליה את הטיפול בכל נושאי המנהל והאמרכלות, נוסף על תפקידיה המקצועיים כאחות. בהנהגתה, טיפל צוות בית החולים בשנה אחת ביותר מ– 10,000 פניות למרפאת בית החולים; יותר מ-100 אשפוזים, כ-500 ניתוחים ויותר מ-1,000 ביקורי בית.
בשנת 1908, עם פטירתו של ד"ר ורטן, החל ד"ר סקרימג'ר לנהל את בית החולים בנצרת. באותה עת הצטרפה אל האחות ג'ונקוק אחות מוסמכת נוספת שהגיעה מאנגליה - ג'סי קרופט. האחות קרופט קיבלה מינוי של סגנית אחות ראשית. בשנים הבאות, התעצמה פעילותו של בית החולים, והוא עמד לפני הרחבה ניכרת. לפני מותו רכש ורטן רכש קרקע כדי לבנות ולהרחיב את בית החולים, אך הממשל הטורקי עיכב את התוכנית. בנובמבר 1914 הוכרז מצב מלחמה בין האימפריה העות'מאנית לבין בריטניה. עקב המלחמה, נאלץ סקרימג'ר, שהיה אזרח בריטי, לעזוב את נצרת. הוא נסע למצרים שם גויס לצבא הבריטי וקיבל מנוי של מפקד מחנה שבויים.
בית החולים הסקוטי עצמו הוחרם בצו של מושל נצרת. שתי האחיות הבריטיות שפעלו בו הוכרזו כשבויות מלחמה ולא הורשו לעזוב את העיר. אף על פי שלא היו נשות צבא אלא אזרחיות, הן נצטוו להמשיך ולתפעל את בית החולים במתכונת של בית חולים צבאי, שתפקידו לטפל בחיילים טורקים. שתי האחיות, נותקו למעשה מכל קשר עם העולם החיצוני, כולל משפחותיהן. בזכות עבודתן המאומצת, בית החולים המשיך לפעול ביעילות מרבית, ופועלן של שתי האחיות הוערך מאוד בידי השלטונות המקומיים. כעבור זמן, משהוטבו התנאים, האחות ג'ונקוק אף קיבלה מידי המושל סוס כדי להקל עליה בפעילותה ברחבי העיר, מחוץ לבית החולים.
מקצועיותה ויכולותיה הארגוניות שכנעו את המושל למנותה לאחראית מנהלתית על כל בתי החולים בנצרת. מתוקף תפקידה זה עמדה ג'ונקוק בראש צוות שמנה יותר מ–250 עובדים והופקדה על הטיפול והרווחה בקרב מאות מאושפזים. משנתקבלה פקודה מהשלטון העות'מאני המרכזי להעביר את שתי האחיות השבויות לאנקרה, סירב מושל נצרת פאוזי בק לציית לפקודה זו. הוא הסביר לרשויות כי השתיים ממלאות תפקיד חשוב ביותר בעיר והן מסייעות לצבא העות'מאני במלחמה.
האחות ג'סי קרופט נפטרה ביוני 1916, וכובדה על ידי המושל בהלוויה צבאית. ג'ונקוק המשיכה בעבודתה עד ה-9 בדצמבר 1917, היום שבו נכבשה ירושלים בידי חיל המשלוח המצרי בפיקודו של גנרל אדמונד אלנבי. בארץ ישראל החלה תקופת המנדט הבריטי וג'ונקוק הוצבה בדמשק, בבית החולים אל-מרכז, שם טופלו שבויי מלחמה בריטים. ג'ונקוק עבדה בבית החולים הצבאי לשבויים בדמשק עד לתחילת אוקטובר 1918, כאשר נכנסו לעיר יחידות חיל הרפואה הבריטי שהחלו לתפעל את בתי החולים בעיר. שישה שבועות לאחר מכן הסתיימה מלחמת העולם הראשונה, וג'ונקוק חזרה לאנגליה. חודשים אחדים שהתה ג'ונקוק עם בני משפחתה בדובר, עד אשר החליטה לשוב לתפקידה הקודם - האחות הראשית של בית החולים הסקוטי בנצרת. בשנת 1919 הגישה למשרד המלחמה הבריטי דווח על עבודתה כשבויה וזכתה האחות כהוקרה לעיטור הצלב האדום המלכותי מדרגה שנייה.
ג'ונקוק נפטרה בדצמבר 1920. היא נקברה בבית הקברות בנצרת ליד האחות ג'סי קרופט, לא הרחק ממקום קבורתו של ד"ר קלוסט ורטן.
נתן פיינברג
נתן פיינברג (תרנ"ה, 1895 – תשמ"ט, 1988) היה משפטן יהודי ארץ ישראלי, מומחה למשפט בינלאומי. היה הדקן הראשון של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה
נולד בקובנה, בנם של אריה (ליאון) והניה חנה לבית רטנר. למד משפטים באוניברסיטאות ברלין וציריך. בשנת 1918 הוסמך כדוקטור למשפטים באוניברסיטת ציריך.
בין השנים 1921-1919 היה מנהל מחלקה במיניסטריון לענייני היהודים בממשלת ליטא. בין השנים 1924-1922 שימש מזכיר ועד המשלחות היהודיות בפאריס. ביוזמת הוועד ייסד אגודות יהודיות למען חבר הלאומים.
בשנת 1924 עלה לארץ ישראל ועסק בפרקליטות. בשנת 1928 יצא לז'נבה שבשווייץ כדי להשתלם במשפט בינלאומי.
משנת 1930, במשך שלוש שנים, שימש כנציג ועד המשלחות היהודיות לפני חבר הלאומים בענייני הגנה על זכויות המיעוט היהודי במדינות שקמו או שהורחבו לפי חוזי השלום, והתחייבו להכיר בזכויות המיעוטים שבשטחיהן.
בסוף 1933 שב לארץ ישראל והמשיך לעסוק בפרקליטות ובפעילות ציבורית כחבר הנהלת האגודה הארצישראלית למען חבר הלאומים, שהיה ממייסדיה.
לאחר פטירתו הוקמה ה"קרן לקידום חקר המשפט הבינלאומי ע"ש פרופ' נתן ויהודית פיינברג", שמטרתה לסייע בהוצאתם לאור של חיבורים בתחום המשפט הבינלאומי.
כרטיס לגן עדן
כרטיס לגן עדן הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאית בבימויו של אול פארקר שנכתב על ידי פארקר ודניאל פיפסקי. מככבים בו ג'ורג' קלוני וג'וליה רוברטס. הסרט הוקרן לראשונה בברצלונה ב-8 הספטמבר ובריטניה ב-20 בספטמבר. הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-21 באוקטובר 2022 על ידי סרטי יוניברסל.
עלילה
שני הורים גרושים נוסעים לבאלי לאחר שנודע להם שבתם, לילי, מתכננת להתחתן עם בחור מקומי, שהיא בדיוק הכירה. הם מחליטים לחבור יחד כדי לחבל בחתונה כדי למנוע מלילי לעשות את אותה טעות שהם עשו לפני עשרים וחמש שנים.
הפקה
הסרט כרטיס לגן עדן הוא הפקה משותפת בין סרטי וורקינג, סמוקהאוז וסרטי רד אום. אול פארקר ודניאל פיפסקי כתבו את התסריט, ופארקר ביים. הפקת הסרט הוכרזה על ידי סרטי יוניברסל ב-26 בפברואר 2021. מככבים בו ג'ורג' קלוני וג'וליה רוברטס, ששיחקו בעבר בסרטי הקולנוע אושן 11, אושן 12 ומפלצת הכסף. בילי לורד לוהקה לצוות השחקנים במרץ; קייטלין דיוור לוהקה באפריל; ולוקאס בראבו לוהק באוקטובר אותה שנה.
הצילום העיקרי התרחש בקווינסלנד, אוסטרליה, בין נובמבר 2021 לפברואר 2022. הסרט קיבל מענק של 6.4 מיליון דולר אוסטרלי (4.92 מיליון דולר). פול פלטשר, שר התקשורת והאמנויות האוסטרלי, אמר כי ההפקה יצרה לפחות 270 מקומות עבודה ותרמה 47 מיליון דולר אוסטרלי (36.2 מיליון דולר) לכלכלה המקומית. מקומות הצילומים כללו את איי וויטסנדיי, גולד קוסט ובריסביין, "Tangalooma Island Resort" באי מורטון, ואת אתר הנופש פאלם ביי בלונג איילנד. ההפקה הופסקה לזמן קצר בינואר 2022 עקב עליית מקרי תחלואת הקורונה בקווינסלנד. קלוני השתמש במשטר מבוסס קטו כדי לרדת במשקל כהכנה לתפקידו.
הפצה
הסרט הוקרן לראשונה בברצלונה ב-8 הספטמבר ובריטניה ב-20 בספטמבר. הסרט עתיד לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-21 באוקטובר 2022 על ידי סרטי יוניברסל.. זה היה אמור לצאת במקור ב-30 בספטמבר 2022. הוא ישודר בשירות ההזרמה Peacock ארבעים וחמישה ימים לאחר הופעת הבכורה שלו בקולנוע. הסרט גם בין הסרטים הנבחנים לקבל בכורה עולמית בפסטיבל ונציה 2022.
אוטו מלרה
טרום מלחמת העולם הראשונה
החברה נוסדה בשנת 1905 כמיזם משותף של החברות ,Vickers, Terni Steelworks, Cantieri navali Odero.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, החברה ייצרה תותחים רבים בקוטר 40 מ"מ ומעלה. בשנת 1929 החברה שינתה את שמה לOdero Terni Orlando בקיצור OTO.
לאחר מלחמת העולם השנייה
ב-1953, החברה  החליפה את שמה לאוטו מלרה.
לפני שאיטליה הצטרפה לנאט"ו, אוטו מלרה ייצרה כלי רכב בתחום האזרחי כגון טרקטורים, ועוד. אבל חזרה מהרה לייצור של כלי נשק. ב-1 בדצמבר 2001, אגף התותחים של אוטו מלרה התמזגה עם זו של ברדה Meccanica Bresciana וייצרו את Otobreda. יחד הם ייצרו את תותחי הים תותח 76 מ"מ ואת התותח אוטו מלרה 27/54.
מיזמים עכשוויים
בעשור האחרון החברה ייצרה בין 900 ל-1000 פצצות חכמות JDAM תחת רישיון. כרגע החברה עובדת על ייצור של כ-500 פצצות GBU-39 בשביל חיל האוויר האיטלקי.
זלמן ורדי
ביוגרפיה
זלמן ורדי נולד בקובנה בירת ליטא, בנם של אריה וצפורה רוזנטל. ב-1936, בגיל 12, עלה לארץ ישראל. בשנת 1941 הצטרף לארגון ההגנה ושימש כנוטר. במלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בחטיבת אלכסנדרוני. בשנת 1950 עבר לחיל המשטרה הצבאית ועבר את כל שלבי הפיקוד בחיל. החל ב-1969 עמד בראש משלחת הנוער והנח"ל מטעם משרד הביטחון בחוף השנהב.
בשנת 1971 מונה לקמצ"ר. ורדי היה מפקד החיל הראשון שקיבל דרגת תת-אלוף (עד אז נשא הקמצ"ר דרגת אלוף-משנה). על מנת להעלות את המוטיבציה לשירות בחיל ובמקביל לשפר את דימויו, אימץ תא"ל ורדי את הגישה לפיה לא מספר הדו"חות המוענקים על ידי הש"צ הוא הקובע, אלא פעולות מניעה והסברה, תוך שימת דגש על אחריות המפקד על פקודיו, גם כשהם מחוץ לבסיסם. זאת לצד סיוע ועזרה לחיילים מחוץ למחנות. הוא הקדיש מאמץ מיוחד למלחמה בתאונות הדרכים. לשם כך תגבר את מערך האופנועים בחיל.
ורדי פיקד על חיל המשטרה הצבאית במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה, בשנת 1974, בעקבות גיוס אוכלוסייה שכונתה אז "טעוני טיפוח", נאלץ החיל בהובלתו להתמודד עם גל עריקות גואה. הוא סיים תפקידו כקמצ"ר בשנת 1976.
חיים אישיים
בשנת 1948 נישא ורדי לעליזה גוטסמן. בשנת 1957 הקימו בני הזוג את ביתם בהרחבה של מושב שדה ורבורג. ב-1973 נפטרה אשתו. זלמן ורדי נפטר בשלהי 1990 (י"ד בכסלו תשנ"א), בגיל 66. נקבר בשדה ורבורג.
אנרנג'ר 737
אנרנג'ר 737 (באנגלית: Enranger 737) הוא מיניוואן קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Weichai (Chongqing) Automotive בבעלות Weichai Power Co., Ltd אשר מיוצר משנת 2015 ועד היום בסין.
מרים שרון
מרים שרון (נולדה ב-1944) היא אמנית מולטימדיה, ציירת, יוצרת עבודות אדמה ומיצבים, ופרויקטים קהילתיים, פמיניסטית אקטיביסטית. התחנכה באנגליה ולאחר שירותה הצבאי חיה בגרמניה ובאנגליה. כיום חיה במחוז ונדה בצרפת. פעילותה האמנותית מבוססת על אידאולוגיה פמיניסטית-אקולוגית.
ביוגרפיה
מרים שרון נודעה כיוצרת פורה וגם כאקטיביסטית פוליטית, ומאז שנות השבעים של המאה ה-20 עסקה בעשייה אמנותית המבוססת על האידאולוגיה הפמיניסטית. שרון הייתה היחידה מבין היוצרות בעשור זה בישראל שהצהירה על עצמה כפמיניסטית ושפעילותה גלשה מעבר לנושא הישיר של אמנות ולעבר ניסיונות פוליטיים לשינוי פמיניסטי-חברתי.
בשנת 1973 חזרה שרון משהות ארוכה בת מספר שנים באירופה, בעיקר בצרפת, ובעקבות ביקור נוסף בן שבעה חודשים בניו יורק, הכירה אמניות בולטות בזרם האמנות הפמיניסטית בת הזמן וקשרה עמן קשרים אמיצים, ביניהן אנה מנדייטה, קרולי שנימן ומרי בת אדלסון. שרון העמיקה את הבנתה בעיקרי המשנה הפמיניסטית ודרכי יישומה באמנות. עם חזרתה לישראל, פתחה בפעילות נמרצת ברוח הפמיניזם: היא הפיצה כתב עת בהוצאה עצמית שנקרא המין הנשי ושהוקדש בלעדית לאמנות של נשים; יזמה תערוכות רבות שבהן מיוצגות נשים בלבד, כולל תערוכות של אמניות פמיניסטיות בינלאומיות שעבודותיהן הובאו לישראל; ייסדה מוזיאון אלטרנטיבי שנקרא "מוזיאון מרים שרון" והופיעה לעיתים קרובות באמצעי התקשורת בניסיון להפיץ את הבשורה הפמיניסטית בקרב הציבור הרחב. לצד פעילות ציבורית זו, שרון יצרה מגוון רחב של יצירות אמנות בסוגי מדיה שונים, ביניהם צילומים, אמנות-דואר, מיצבים ומיצגים. מאז 1991 מתגוררת שרון בכפר ונדה (Vendée) בצרפת והיא מקדמת אמנות אקו-פמיניסטית המבוצעת בפרויקטים שונים ברחבי העולם.
כלי ביטוי עיקרי ומובהק שבו חזרה והשתמשה היה המיצג, ובו הקפידה לשלב את הרעיונות של אקו-פמיניזם ואמנות שיתופית-קהילתית פמיניסטית, ואף את אמנות מלאכות היד הפמיניסטית - רעיונות שהיו מעיקרי המשנה הפמיניסטית של עשור זה בארצות הברית ואירופה. רעיונותיה בדבר הצורך לשיבה אל האדמה ופיתוח הקשר המיוחד עמה, תווכו באמצעות מחוות והזדהויות עם פרסונות נשיות מן העת העתיקה. לשיטתה, האדמה ואוצרות הטבע בעת המודרנית מנוצלים לרעה על ידי בני האדם, שהתרבות הפטריארכלית מניעה אותם, ומערכים שלכאורה מעלים על נס קידמה, מדע, טכנולוגיה אבל למעשה אלו הם ניצול ודיכוי. במיצגיה הרבים הקפידה להדגיש את חשיבות הקהילה ושיתוף קבוצות "שקופות" במרקם החברתי-לאומי, כדי להשיג ניראוּת צודקת לכל הקבוצות המתקיימות בחברה. בין יצירותיה הבולטות: אשדודה (1978), פרויקט נשות מדבר סיני (1975), וחלל אנשי האדמה (1975–1977). עבור הפרויקט אוהל האלה (1980) הזמינה מרים שרון נשים שונות – גם כאלו שאינן אמניות – לקחת חלק במיזם שיתופי ששם דגש על הקשר המיוחד של נשים עם הטבע. הנשים הקימו אוהל על ראש הר בגלבוע וביקשו באמצעותו להעלות על נס ערכים של אקולוגיה ושימור.
השכלה
מאסטר, הסורבון, פאריס
הערות שוליים
""
אלחואלה (מחוז)
אלחואלה (בספרדית: Alajuela) הוא מחוז בקוסטה ריקה. המחוז, הנמצא בצפון קוסטה ריקה, גובל בניקרגואה בצפון, בארדיה במערב, בסן חוסה בדרום ובפונטרנס ובגואנאקאסטה במערב.
במחוז מתגוררים 848,146 תושבים (נכון ל-2011). בירת המחוז היא אלחואלה.
קנטונים
מבחינה מנהלית מחוז אלחואלה מחולק ל-15 קנטונים.
ג'ון מרטל (שודד ים)
ג'ון מרטל ( באנגלית: John Martel; בערך 1716–1718, כונה גם ג'יימס ובמקור כנראה ז'אן) היה פיראט צרפתי, פעיל בקריביים.
היסטוריה
מרטל החל את דרכו כפירט עם רישיון ממלכתי, בזמן מלחמת הירושה הספרדית, ופנה לפיראטיות לאחר שנחתם הסכם אוטרכט שסיים את המלחמה. בספטמבר 1716 הוא היה פעיל בג'מייקה, ותפס כמה ספינות וגם ספינה גדולה עם 80 תותחים. עד מהרה הוא סחר בספינות גדולות יותר, ושמר את הטובות ביותר עבור הצי ההולך וגדל שלו. הוא הכריח מספר מלחים שנתפסו לשרת באוניותיו אך שחרר לרוב את שבוייו ללכת. בשלב מסוים הוא החליף עם רב החובל את הספינה שנלכדה, לקח את כלי השייט שנתפס ונתן תמורתו ספינה אחרת ושחרר אותו לחופשי.
עם ספינת הדגל החדשה שלו, בעלת 22 תותחים ושהיו בה מאה אנשי צוות, ועוד ארבעה כלי שיט נוספים, הוא נכנס לסנט קרוקס בסוף 1716 כדי להצטייד מחדש ולטפל בספינה. גורמים רשמיים בג'מייקה גילו את מיקומו ושיגרו את ספינת המלחמה ״סקרבורו״ בפיקודו של פרנסיס הום כדי לצוד אותו. הום מצא את השייטת של מרטל בינואר 1717. לאחר שהטביע את אחת מספינות הפיראטים והרס את סוללות החוף שהקימו, עגן הום לחוף הים. מרטל ניסה לברוח אך עלה על שרטון בניסיון זה. הוא הורה לשרוף את האוניהֿ כשכמה עבדים נלכדו על סיפונה. מרטל וכמה מצוותו הצליחו להימלט. שאר אנשי הצוות שלו הסתתרו על האי כאשר הום בזז והטביע את הספינות הנותרות.
הום זכה לתגמול על הפעולה נגד מרטל ואחרים וקיבל פיקוד על ספינת מלחמה הגדולה בהרבה ״בדפורד״. מרטל עצמו נעלם לאחר שברח מהום. מקורות מסוימים טוענים שהוא קיבל את החנינה הכללית של המלך ג'ורג׳ הראשון שהציע בסוף 1717 לכל הפיראטים שנכנעו תוך שנה.
אכינרפטון
אכינרפטון (שם מדעי: Echinerpeton; מיוונית: "לטאה קוצנית") הוא סוג של חולייתן קדום, שהיה אולי מראשוני הסינאפסידים, לצד הארכאותיריס, שהתגלה לצידו. הוא התגלה בנובה סקוטיה, קנדה. המאובנים התגלו בשישה שרידים מקוטעים במערה לא רחוקה מהעיירה פלורנס. סוג זה הוגדר ב-1972 ובתוכו נכלל מין יחיד - Echinerpeton intermedium.
הממצאים שלו כללו בעיקר שרידים מהלסתות, חוליות ועצמות גב ועצם בריח אך ידוע בעיקר מחוליות גב גבוהה ומעט קוצנית, אשר אולי יצרה רכס דמוי-מפרש מעל גבו, כמו אצל הדימטרודון, הספנקודון או האדפוזאורוס, אשר השתייכו לקבוצה פליקוזאוריה. אחרים סוברים שהיה קרוב יותר לאופיאקודון.
כיום המיקום הפילוגנטי המדויק שלו אינו ברור, אך מעריכים שהוא היה סינאפסידי אמיתי.
עונת 1992 בגביע ליברטדורס
עונת 1992 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-33 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-18 בפברואר 1992 ותחרות הסתיימה ב-17 ביוני 1992. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון.
התחרות הסתיימה בניצחון של סאו פאולו בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שלוש קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. החל משלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי חוק שער חוץ, במידה וזה לא איפשר הכרעה הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
ברנאר קזנב
ברנאר קזנב (בצרפתית: Bernard Cazeneuve; נולד ב-2 ביוני 1963) הוא פוליטיקאי צרפתי, חבר המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, שכיהן כראש ממשלת צרפת בשנים 2016–2017.
קריירה עצמאית
כאיש הממסד וכמקורב לאנשיו של לורן פביוס עבר קזנב בשנת 1994 לקנטון אוקטוויל שבמחוז מאנש כדי למנוע את פיצול הכוחות הסוציאליסטיים במקום, פיצול שהוביל להפסד בבחירות המקומיות הקודמות. קזנב נבחר למועצה המחוזית ולראשות העיר אוקטוויל הסמוכה לשרבור, וב-1997 נבחר לראשונה לאספה הלאומית הצרפתית מטעם המחוז. כראש עיר הוביל קמפיין בשם "שרבור הגדולה" הקורא לאיחוד רשויות של שרבור עם הערים שסביבה; הקמפיין הצליח והאיחוד התבצע בשנת 2000. שנה לאחר האיחוד נבחר קזנב לעמוד בראשות העירייה המורחבת החדשה, שנקראה "שרבור-אוקטוויל", תפקיד בו כיהן עד לכניסתו לממשלה בשנת 2012. במקביל המשיך גם בקריירה המשפטית ונרשם כעורך דין ב-2003.
מאז 1998 השתתף קזנב בוועדת החקירה הפרלמנטרית של האספה הלאומית בנוגע לרצח העם ברואנדה.
בין 2012–2013 כיהן קזנב כשר ממונה לעניינים אירופיים בממשלתו של ז'אן-מארק ארו, ובשנה הבאה התקדם לתפקיד שר ממונה לתקציב המדינה.
קארל גרוסמן
קארל פרידריך וילהלם גרוסמן (בגרמנית: Carl Friedrich Wilhelm Großmann; 13 בדצמבר 1863 – 5 ביולי 1922) היה רוצח סדרתי גרמני. גרוסמן התאבד בזמן שחיכה להוצאתו להורג מבלי לתת הודאה שלמה על היקף פשעיו ומניעיו, והם נותרו במידה רבה לא ידועים.
ברנאר קזנב
כשר הפנים
בשנת 2014 מונה לשר הפנים הצרפתי וכיהן במשרה זו בממשלות מנואל ואלס הראשונה והשנייה. בעת כהונתו כשר פנים התרחשו מספר אירועי טרור חמורים בצרפת, בהם הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו", פיגועי נובמבר 2015 בפריז ופיגוע הדריסה בניס. מתוקף תפקידו כשר הפנים וכאחראי על המשטרה עמד קזנב למעשה בראש המאבק בטרור בצרפת. על תפקידיו המסורתיים של שר הפנים נוספו והתרבו מטלות הקשורות לביטחון פנים, הכוללות היערכות ומניעת אירועי טרור ומצוד אחר טרוריסטים, וכתוצאה מהמצב הביטחוני הורחבו הסמכויות ואפשרויות הפעולה של משרד הפנים. בין הצעדים שננקטו: חיזוק שיתוף הפעולה עם מדינות אחרות באיחוד האירופי במאבק בטרור, וכן הרחבה משמעותית של פעילות איסוף המודיעין והמעקב. בעקבות הפיגועים נקשר שמו גם במחדלים שהיו כרוכים בטיפול המשטרתי בפיגועים.
קארל גרוסמן
ביוגרפיה
לא ידוע הרבה על ראשית חייו של גרוסמן, מלבד שהיו לו העדפות סדיסטיות בכל הנוגע למין, ושהורשע מספר פעמים בגין התעללות מינית בילדים.
ברנאר קזנב
כשר הפנים
נושאים נוספים בהם עסק כשר פנים היו משבר ההגירה באירופה וההתמודדות עם הפליטים שהציפו אותה, חלקם פליטי מלחמת האזרחים בסוריה, וכן המשך הדיון הציבורי על האיסור על לבישת בורקה במרחב הציבורי בצרפת.
קארל גרוסמן
ביוגרפיה
ב-21 באוגוסט 1921 נעצר גרוסמן בדירתו שבברלין אחרי ששכנים שמעו צרחות ורעשים של דפיקות מדירתו ובעקבותיהם שקט. השוטרים שפרצו לדירה ובדקו את המקום מצאו על המיטה גופה טרייה של אישה שנרצחה. גרוסמן נלקח למעצר והועמד לדין בגין רצח מדרגה ראשונה. שכנים דיווחו שבמהלך השנים האחרונות היה נראה כי גרוסמן בילה באופן סדיר בחברתן של נשים, בעיקר צעירות שנראו עניות. רבות נכנסו לדירה, אך רק מעטות יצאו ממנה.
ברנאר קזנב
ראש ממשלה
בדצמבר 2016 מונה קזנב לראש הממשלה, על ידי נשיא צרפת פרנסואה הולנד, לאחר שראש הממשלה הקודם מנואל ואלס הודיע על התפטרותו לשם התמודדות על נשיאות המדינה. כחצי שנה לאחר המינוי הסתיימו הבחירות לנשיאות צרפת 2017 ואיתם הסתיימה כהונתה של הממשלה ושל קזנב.
2017 - היום
לאחר סיום תפקידו כראש הממשלה חדל קזנב לשמש בתפקידים ציבוריים והחל לעבוד במשרד עורכי דין בפריז. מלבד זאת הוא מרצה בקורס לתואר שני במכון למדעי המדינה פריז.
חיים אישיים
קזנב נשוי ואב לשניים.
Treyarch
Treyarch היא חברה אמריקאית לפיתוח משחקי וידאו, אשר הוקמה ב-1996 על ידי פיטר אייקמן ודוהן קוסלו, ונרכשה על ידי Activision בשנת 2001. מרכז החברה ממוקם בסנטה מוניקה, קליפורניה.
רקע
בשנת 2005 התמזגה חברת Gray Matter Interactive לתוך Treyarch. בשנת 2007 הוכרז כי החברה תשתתף בפיתוח משחק המבוסס על ג'יימס בונד, Quantum of Solace, שיצא ב-2008. Treyarch היא משתתפת בולטת בפיתוח סדרת משחקי Call of Duty. בין המשחקים שפתחה ניתן למנות את Call of Duty 2: Big Red One, Call of Duty 3, Call of Duty: World at War ו-Call of Duty: Black Ops.
Call of Duty: Black Ops החזיק בשיא להשקה הגדולה ביותר בהיסטוריה של הבידור, במכירות ב-24 השעות הראשונות ליציאתו. בתוך 5 ימים מכירות המשחק הסתכמו בכ-650 מיליון דולר. כיום, המשחק הבא בסדרה, Call of Duty: Modern Warfare 3 מחזיק בשיא זה.
קארל גרוסמן
ביוגרפיה
לפני כן, במהלך מלחמת העולם הראשונה, מכר גרוסמן בשר רב בשוק השחור, ואף היה לו דוכן נקניקיות בתחנת רכבת קרובה לביתו. האמונה הרווחת היא שהבשר היה משאריות של קורבנותיו, כשהעצמות וחלקים אחרים שהם בלתי אכילים הושלכו לנהר. לא ידוע כמה קורבנות גרוסמן קטל. רק הגופה של הקורבן האחרון נמצאה, יחד עם כתמי דם בדירה שהראו שלפחות עוד שלושה אנשים נרצחו שם בשבועות המעטים שקדמו למעצר. יש המציעים כי 50 נשים נכנסו לדירתו של גרוסמן שם הן נרצחו, בותרו ולבסוף נאכלו על ידי לקוחות תמימים של עסקי הבשר שלו.
יחסי בנין–ספרד
יחסי בנין–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בנין לבין ממלכת ספרד.
היסטוריה
ספרד כוננה את יחסיה הדיפלומטיים עם הרפובליקה של בנין, שנקראה אז בשם דהומיי, ב-25 במרץ 1966. היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות הם יחסים לבביים וידידותיים ללא בעיות ותקריות מיוחדות שעלולות להעיב על קרבת היחסים. בין שתי המדינות יש דיאלוג פוליטי קבוע המלווה בביקורים רמי דרג מצד הרשויות הספרדיות והבניניות. נשיא בנין ביקר לראשונה בספרד בשנת 2009 ושר החוץ הספרדי ביקר לראשונה בבנין ביולי 2014.
הרשויות הבניניות הכירו לא פעם תודה לרשויות הספרדיות על הסיוע והעזרה ההומניטרית שהעניקו בתחומים רבים. בין שתי המדינות קיים מסחר רחב יחסית שיכול להגיע לעשרות מיליוני דולרים של סחר כללי בשנה.
פרויקט גנום האדם
פרויקט גנום האדם (או פרויקט הגנום האנושי) היה מיזם מדעי בינלאומי שנועד לפענח את רצף זוגות הבסיסים המרכיבים את ה-DNA של האדם ושל חמישה אורגניזמי מודל, ולזהות ולמפות את כל הגנים בגנום האדם, מבחינה פיזקלית ופונקציונלית. זהו המיזם הביולוגי השיתופי הגדול בהיסטוריה. המיזם תוכנן בשנת 1984 על ידי ממשלת ארצות הברית, והושק ב-1990 בהחלטת הקונגרס האמריקאי. לפי החלטה זו, הוצב תאריך יעד של 15 שנה ותקציב של שלושה מיליארד דולר. סיום המיזם הוכרז מוקדם מתאריך היעד ב-14 באפריל 2003, ובתקציב מעט נמוך מהצפוי (שווה ערך של 2.7 מיליארד דולר ב-1990). התוצר הסופי של המיזם הוא מידע רצף של DNA (מחרוזות ארוכות של A, T, C, G), הזמין לציבור במאגר מידע. פרסום גנום מלא של האדם, ללא כל חוסרים, התרחש רק בשנת 2021. הכרזה רשמית על כך הייתה ב-31 במרץ 2022.
שם הגנום המלא נקרא T2T-CHM13 הוא מחליף את הגנום הנוכחי GRCh38.
מקור המימון העיקרי למיזם הוא ממשלת ארצות הברית, באמצעות המכונים הלאומיים לבריאות (NIH) ובוצע בקבוצות מחקר רבות מרחבי העולם, בעשרים אוניברסיטאות ומכוני מחקר בארצות הברית, בריטניה, יפן, צרפת, גרמניה וסין. מימון נוסף למיזם התקבל מארגונים שונים ברחבי העולם, ובהן מכון סנגר. מיזם מקביל, חוץ ממשלתי, ביוזמת חברת Celera Genomics הושק בשנת 1998, והסתיים גם כן ב-2003 ובעשירית מהתקציב.
מטרתו המקורית של מיזם גנום האדם היה למפות את כל הנוקליאוטידים שנמצאים בגנום ייחוס הפלואידי, המכיל למעלה משלושה מיליארד נוקליאוטידים. הגנום של כל פרט הוא ייחודי; בפועל, מופו מספר פרטים שונים, והגנום שפורסם מציג מעין רצף ממוצע שלהם. לכן, התוצר הסופי הוא פסיפס של כמה אנשים ואינו מייצג אדם אחד ספציפי.
היסטוריה
מאז פיתוח השיטות לריצוף DNA, מדענים שאפו לרצף את גנום האדם. בשנת 1979 הוגשה הצעה מטעם מדענים מאוניברסיטת סטנפורד ל-NIH, אך היא נשללה כי הייתה שאפתנית מידי. הדיונים שהובילו בסופו של דבר ליצירת המיזם החלו בשנת 1984. בשלב זה, ה-NIH עדיין לא היה מעוניין להתחיל במיזם, אך הדיונים בקהילת המחקר המשיכו, כגון הצעתו של רנאטו דולבקו, שפרסם מאמר בכתב העת Science ב-1986 עם הצעה לרצף את כל הגנום האדם. אחד מהמדענים, צ'ארלס דהליסי קידם בפועל את הרעיון במשרדי הממשלה, והציע תוכנית מפורטת לביצוע. לימים זכה במדליית האזרחות הנשיאותית, העיטור האזרחי השני בחשיבותו בארצות הברית על חלקו במיזם. דהליסי התיידד עם הסנאטור פיט דומניצ'י, שסייע לו לקדם את התוכנית בצינורות הבירוקרטיים. דומניצ'י היה חבר בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע ובוועדת ההקצבות, ובשנת 1988 המיזם נכנס לתקציב. הקונגרס גם נרתם למימון המיזם, באמצעות הגדלת תקציב ה-NIH. כדי להוציא את המיזם מהכוח אל הפועל, הוקם המכון הלאומי לחקר הגנום האנושי.
פיטר וייט
{{פירושונים| הכתיב באנגלית: Peter White או Peter Wight
פרויקט גנום האדם
היסטוריה
מזכר הבנות שנחתם בשנת 1990 בין שני מקורות המימון המרכזיים, מחלקת האנרגיה של ארצות הברית וה-NIH קבע את מסגרת הזמנים של המיזם, לפיו יושקע תקציב של 3 מיליארד דולר, בתהליך שהיה צפוי להימשך 15 שנה. בעזרת שיתוף פעולה בינלאומי נרחב של מעבדות מכל רחבי העולם וההתקדמות בתחום הגנומיקה (בדגש על ניתוח רצפי), המיזם סיים את עבודתו מוקדם מהצפוי ובעלות נמוכה יותר של כ-2.7 מיליארד דולר (בהתייחס לאינפלציה, שווי של כ-5 מיליארד דולר ב-2018).
פיטר וייט
ספורט
}}
פרויקט גנום האדם
היסטוריה
במהלך הפרויקט פותח פורמט BED.
מטרות המיזם
בשנת 1988 התכנסה ועדה של האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית), וגיבשה מטרות ותוכניות מפורטות. כדי לממש את המטרות, תוכננו סדרה של שלוש תוכניות חומש, שהוגדרו על ידי מחלקת האנרגיה של ארצות הברית וה-NIH. כל המטרות הושגו בתוך מסגרת הזמנים והתקציב, ויתר על כך, במהלך השנים נוספו מטרות נוספות שהושלמו גם כן, כגון גרסאות טיוטה של גנום העכבר והחולדה.
תוכנית החומש הראשונה (1990-1995)
המטרות שהוגדרו לחמש השנים הראשונות: