cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חבורת לול
תולדות החבורה
מלבד היצירה, נודעה החבורה באורח חיים פרוע והולל שניהלה, כולל התנסות בסמים, והיא הפכה למעין סמל של הצעירים הצברים המרדנים של סוף שנות השישים ושנות השבעים.
מלך האריות - דמויות
עמוד זה מכיל את רשימת הדמויות שהופיעו עד היום בזיכיון מלך האריות של חברת וולט דיסני.
משמר האריות
כאן מוצגים חברי משמר האריות מסדרת ספין אוף בשם זה.
יובל כהן
יובל כהן (נולד ב-1973) הוא מוזיקאי ג'אז, סקסופוניסט, מלחין ומורה למוזיקה ישראלי. מנגן עם אחיו, ענת ואבישי כהן, בהרכב "שלושת הכהנים".
ביוגרפיה
בשנת 1997 קיבל מלגה מלאה לתואר שני בבית הספר למוזיקה במנהטן (Manhattan School of Music), אך בשל ניתוח שעבר, היה מושבת מנגינה למשך זמן רב. הוא שב לישראל לתהליך שיקום שבמהלכו למד משפטים ואף עבד בפרקליטות. לאט לאט הוא חזר לנגן וללמד מוזיקה וחבר לאחיו להרכב "שלושת הכהנים". בשנת 2004 הוציאו שלושת האחים אלבום ראשון משותף בשם "3 Cohens".
אלבום הבכורה של כהן, Freedom, שיצא בשנת 2007, זכה לביקורות חיוביות והושמע לא מעט בתחנות הרדיו בישראל.
ביוני 2010 יצא אלבומו השני, דואט עם הפסנתרן שי מאסטרו, Song Without Words. ההיכרות בין השניים נרקמה עוד כשמאסטרו היה תלמידו של כהן במגמת המוזיקה בבית הספר התיכון "תלמה ילין" בגבעתיים. בעקבות האלבום יצאו השניים גם לסיבוב הופעות משותף.
ביולי 2012 ניגן במופע המרכזי של פסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת עם הרכב השביעייה שלו.
ב-2014 יצא אלבומו השלישי, Hakol Zehavi, אלבום מחווה ללחניו של המלחין דוד זהבי. על המוזיקה של זהבי אמר כהן: "המוזיקה של דוד זהבי נכתבה מתוך ערגה למקום טהור במוזיקה ובחיים בארץ הזו". האלבום זכה, אף הוא, לביקורות חיוביות.
בשנת 2022 פרסם כהן יצירה מוזיקלית בשם "אלגיה על הצעקה של הינדה", שנכתבה בהשראת ספרה של שרה מלצר, "הצעקה של הינדה" – יומן מצויר. היצירה בוצעה לראשונה בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה תשפ"ב בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בהרכב של רביעיית נגנים ובהשתתפותה של מלצר, שליוותה את היצירה בקטעי קריאה.
במסגרת הוראת מוזיקה, כהן מנהל המרכז ללימודי ג'אז, ראש המחלקה לימודי ג'אז ומנצח על תזמורת הביג בנד בקונסרבטוריון הישראלי בתל אביב, מלמד במחלקה ללימודי ג'אז האקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים, ובבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין.
פרסים והוקרה
2010 - זוכה פרס לנדאו למבצע בתחום מוזיקת הג'אז 2017 - זוכה פרס ראש הממשלה למלחיני ג’אז
The Vault
The Vault (בעברית: הכספת) הוא אלבום אוסף של הזמרת אשנטי אשר יצא ב-18 בפברואר 2009 ביפן בלבד אך במאי אותה שנה יצא גם בארצות הברית. האלבום מכיל אוסף של שירים של המזרת אשר לא ראו אור קודם לכן, את רובם כתבה כאשר הייתה נערה כאשר הייתה חתומה בחברת התקליטים AJM אך לפניי צאת האלבום חלק מהשירים הופקו מחדש. חלק מהשירים הופיעו בספר השירים שלה אשר יצא בשנת 2002 “Reflections on Love”. בדומה לאלבום אוסף הדמואים הקודם שלה גם אלבום זה שוחררה ללא תמיכתה או אישורה. על פי מגזין בילבורד השירים "Let's Do Something Crazy" ו-"Imagine Life" תוכננו לצאת כסינגלים מהאלבום אך מסיבות לא ידועות הדבר לא יצא לפועל.
רשימת רצועות
רצועות בונוס:
קהל יעד
בתחומי השיווק והפרסום, קהל יעד הוא קבוצה ספציפית של אנשים בתוך שוק היעד אליו מכוון שיווקו של מוצר או רעיון מסוים. אנשים אלו עשויים להיות רוכשים פוטנציאליים של המוצר, אנשים שכבר משתמשים בו דרך קבע, מקבלי ההחלטות לגבי רכישת מוצרים מסוג זה בבית, או האנשים שמשפיעים על קבלת ההחלטות.
למשל, אם חברה מעוניינת לשווק מוצר דיאטה המכוון לגברים עם מחלות לב (שוק היעד), היא עשויה לנסות לפרסם את המוצר לא רק בקרב גברים אלו, אלא גם בקרב נשותיהם (קהל היעד), שלעיתים קרובות אחראיות על נושא התזונה בבית. באופן דומה, חברות צעצועים עשויות לפנות בפרסומיהן אל קהל הילדים, מכיוון שהם אלו שעשויים להשפיע על קבלת ההחלטות של הוריהם באשר לרכישת הצעצוע.
בהתאם לקהל היעד שזיהתה החברה, היא מקבלת את כלל ההחלטות לגבי אופן עיצוב פרסומיה, אמצעי התקשורת דרכם היא פונה לקהל זה, העיתוי המתאים לפנייה ועוד. לכן זיהוי קהל היעד הוא צעד ראשון בטרם קביעת תהליך ואופן השיווק של המוצר או הרעיון. ניתן לאפיין את קבוצת האנשים הספציפית שמהווה את קהל היעד באמצעות מאפיינים כגון: קבוצת גיל, מין, מצב משפחתי וכדומה.
הצבעה
הצבעה משמשת קבוצה של בוחרים לשם קבלת החלטות על פי עמדת רוב הבוחרים, או להבעת דעה באופן מפורש. בדרך כלל מדובר בדיונים וויכוחים בעניינים שונים, או במערכת בחירות.
ההצבעה היא חלק חשוב בתהליך הדמוקרטי. ישנם סוגי הצבעות שונים, בהם משאל עם וכן הצבעות לתפקיד מנהלי ראשי של ארגון, או לתפקיד ראש המדינה (בהם נשיא וראש ממשלה).
הצבעה נעשית בשני מסלולים עיקריים:
בהצבעה דמוקרטית לכל אחד מהמצביעים קול אחד, כלומר מתקיים שוויון בין כל המצביעים. מתקיימות גם הצבעות שבהן לחלק מהמצביעים ניתנת עדיפות, כגון הזכות להכריע במקרה של שוויון בקולות המצביעים. בהצבעה בין שותפים המחזיקים בחלקים שונים של נכס כלכלי, משקלו של כל מצביע עשוי לשקף את חלקו בנכס.
בהצבעה רשאים להשתתף רק בעלי זכות הצבעה, בהתאם לכללים שנקבעו לכל הצבעה. ישנן מדינות שבהן בעלי זכות הצבעה מחויבים להשתתף בה. זכות בחירה לנשים החלה להינתן רק במאה ה-19. לעיתים ישנה השפעה של אחוז ההצבעה על ההצבעה - נדרשת השתתפות מינימום של מצביעים כדי שלהצבעה יהיה תוקף.
התחום החוקר הצבעות נקרא תורת הבחירה החברתית, שהוא ענף של תורת המשחקים. במסגרת תחום זה מפתחים ומנתחים שיטות הצבעה ומוכיחים תוצאות כלליות התקפות לשיטות הצבעה רבות. תוצאות מפורסמות בתחום זה כוללות את פרדוקס ההצבעה, משפט ארו ומשפט גיבארד-סתרסוויט.
.an
.an הייתה סיומת האינטרנט ב. היא נוהלה על ידי אוניברסיטת קוראסאום. התחום בוטל לאחר הפירוק של האנטילים ההולנדיים בשנת 2010. החל מנובמבר 2010 תחום ה-.an נותר פעיל עם למעלה מ-800 תחומים הרשומים תחת .an, כולל רמות משניות. ב־31 ביולי 2015 הופסק השימוש בדומיין.
שבט משוטטי בכרמל
שבט משוטטי בכרמל הוא שבט של תנועת הצופים בחיפה, והוא השבט הוותיק ביותר בתנועת הצופים בישראל. השבט הוקם בשנת 1925 על ידי אגודת המשוטטים ובית הספר הריאלי העברי ונמצא בשכונת הדר הכרמל. בשיאו השבט מנה כ-1,600 חניכים וצבעיו כחול ולבן ב-9 שכבות גיל, מד' ועד י"ב. השבט קולט חניכים משכונת הדר ומהווה חלק משמעותי מקהילת השכונה.
.an
הסרת שם הדומיין
ב־31 בדצמבר 2013 התחילו להסיר שמות דומיינים בבסיסי הנתונים והמערכות. ב־31 באוקטובר 2014, התחום .an הוסר משרתי שורש ה-DNS.
שבט משוטטי בכרמל
אגודת המשוטטים
אגודת המשוטטים הוקמה בחיפה בשנת 1916 על ידי פנחס כהן שהיה מורה לטבע בבית הספר הריאלי בחיפה והייתה המסגרת הארגונית הראשונה של נוער עברי בארץ. האגודה זכתה לפופולריות רבה ובשנת 1919 מנתה כ 75 חברים וחברות (כאשר כל היישוב העברי בחיפה מנה כ 2000 איש). ב-1919 הודפסה חוברת שמגדירה את מטרות האגודה: "חינוך עצמי והדדי, פיתוח הרגש החברתי, חיזוק הסדר והמשמעת בין החברים והכרת הארץ" ופורטו אמצעיה: "טיולים משחקים, הרצאות, נשפים, עיתון וכו'." במשך הזמן התעורר רצון להרחיב את פעילות האגודה ולהכניס לתוכה עבודה פיזית, הועלתה ההצעה לחכור משק מחוץ לעיר בו החברים יתקבצו בשעות הפנאי ויקשרו לעבודת האדמה. הרעיון לא יצא לפועל בגלל בעיות כספיות, אך באותה שנה התקיימה "המשוטטיה" שהייתה מחנה העבודה הראשון של האגודה.
הקמת תנועת הצופים בישראל
בתחילת 1919 נפגשו נציגי אגודת "המשוטטים" עם נציגי אגודת "הרצליה", שהייתה אגודת ספורט לנוער עברי על יד הגימנסיה הרצליה בת"א, בראשות צבי נשרי. בישיבה הוחלט ליצור את הבסיס להסתדרות צופים כלל ארצית שתושתת על הנציגים של שתי האגודות ושל "המכבי הצעיר". אלה שבו ונפגשו בפסח 1919 והקימו את "הסתדרות הצופים בארץ ישראל". האיחוד בין האגודות נבע מהדמיון שבין מטרותיהם אך גם ממניעים כלכליים. "מקור השם 'צופים' מגיע ממצרים- 'מכבי הצעיר' בקהיר שעבד על פי השיטה הסקאוטית (scouts) ברוחו של באדן פאוול הוציא עיתון בשם 'הצופה הצעיר' וממנו השם 'צופה' למושג האנגלי Scout (אחת מן ההצעות למושג העברי הייתה 'משוטט')."בשנת 1920 הגיע לארץ אריה כרוך, שבעברו ניסיון צופי רב מארגון סניף "השומר" בלבוב במשך שמונה שנים. הוא החל להורות בבית הספר הריאלי והצטרף לאגודה, אך מה שמצא בסניף החיפאי גרם לו לאכזבה רבה. המצב בסניף לא עלה בקנה אחד עם המושגים שלו על צופיות: לא הייתה הקפדה על תלבושת והופעה חיצונית וכמעט שלא עסקו בפעילות צופית ראויה לשמה, בחורף היה הסניף מפסיק לעבוד, החניכים לא ידעו מה היא צופיות מעשית ולא הייתה להם תוכנית פעילות רצופה. כרוך טען שרק בקיץ היו החניכים "מתעוררים לחיים" ויוצאים לטיולים ומחנות.
פנחס כהן אף שהיה ממייסדיה ויוזמיה של הסתדרות הצופים הארצית, היה גם בין הראשונים שנואשו ממנה. במישור הארצי הקשר בין הסניפים התרופף ולא עבר זמן רב עד שסניף תל אביב התפרק. כשראה שחזונו על הסתדרות צופים ארצית אינו מתיישב עם המציאות, החליט בשנת 1921 לפרוש מראשות סניף חיפה. פנחס כהן היה דמות בעלת השפעה מכרעת על חניכיו ועם פרישתו החניכים לא קיבלו את השיטות החדשות והצופיות שכרוך ביקש להנהיג וחדל סניף חיפה מלהתקיים.
הקמת שבט משוטטי בכרמל
לאחר התפרקות סניף חיפה, הגיע כרוך למסקנה שיש לבנות את הצופים בחיפה על בסיס יציב כדוגמת בית הספר הריאלי, הוא החל לשכנע ברעיונו את ד"ר ארתור בירם, מנהל בית הספר הריאלי, אך כמורה טירון עדיין לא היה בכוחו ליטול על עצמו פרויקט זה. לאחר 4 שנים, ד"ר בירם השתכנע כי יוזמתו של כרוך תשרת את בני הנוער החיפאים שחיפשו אחר מסגרת, כדי למנוע מהנערים להצטרף לחוגים וזרמים אחרים הסכים ד"ר בירם בחסות בית הספר ובמקביל אסר על תלמידיו להשתייך לתנועות נוער אחרות.
ראשיתו של השבט הייתה קבוצת תלמידים בני 12–13 שארגן אריה כרוך אשר פעלו במסגרת טיפול בחצר בית הספר. ביוזמתו התכנסו התלמידים לחגיגת נטיעות בט"ו בשבט 1925 והחליטו להרחיב את פעילותם ולהתארגן במסגרת צופים. תלמידים מכיתות גבוהות, שהיו חברים באגודתו של פנחס כהן הצטרפו כמדריכים והשבט נוסד. ע"פ הצעתו של ש.ד. גויטיין נקרא השבט "משוטטי בכרמל"- סמל לקשר בין הצופים לבין אגודת המשוטטים. מאז ועד היום נחגג מדי שנה יום הולדתו של השבט בט"ו בשבט.
השנים הראשונות של השבט (1925–1937)
עשר השנים הראשונות עברו תוך פעילות צופית שקטה אך סדירה. לא הייתה לשבט זיקה להנהגת הצופים הארצית ולא היו יחסי גומלין בינו לבין שבטים אחרים. מגמת ההתבדלות של השבט ובית הספר הריאלי נמשכה עד 1937, עד שנה זו היו חברים בשבט רק תלמידי בית הספר.
השבט קיים טיולים רבים והגיעו אף עד ראש החרמון. לא עבר חופש ולא זה הקצר ביותר ללא מחנה קבוצתי. בחופשת הקיץ יצאו החברים לעבודה חקלאית באזור ואילו בשאר השנה עסקו בפעילות צופית שוטפת. מדריכים ראשיים קיבלו תואר "מפקד" וענדו את הסמל העתיק של עץ תמר על רקע מגן דוד. בשנתיים הראשונות היה מרכז השבט עץ חרוב גדול בכניסה לחצר הטכניון, לכל קבוצה היה מקום מפגש משלה ולהם הייתה אחריות על שמירתו, טיפוחו וסידורו. מקומות אלה היו המערות הפזורות על הכרמל שהיו מעין "מקומות סתר" והקבוצות פעלו בהם שנים רבות.
כשנתיים לאחר ייסוד השבט טס אריה כרוך לשנה מחוץ לישראל, ובהיעדרו החליף אותו ד"ר ארנסט סימון. בכסף שתרם ד"ר סימון הוקם הצריף. בבנייתו עבדו הצופים בהשגחת יצחק סירקין שהיה באותו הזמן מורה לציור ונגרות בבית הספר. מסופר על כך שבנייתו הייתה חוויה גדולה מאוד ולאחר מכן היווה מקום מרכזי לדור צופים שלם שגדל והתחנך בו. "הצריף הירוק" עבר שינויים בעקבות מספר החניכים שגדל, אך שמו דבק בו ולא השתנה עד 1948, כאשר נידון להריסה.
באותה תקופה ראש השבט היה אריה כרוך, מזכיר השבט היה שמואל ארליך והמפקח על הקורסים היה ארנסט סימון. סימון ריכז ארבעה קורסים שבסיומם נבחנו החניכים: קורס עזרה ראשונה, קורס הכנה לבחינות דרגה, קורס תרגילי צבא ואיתות וקורס ספורט. באותה תקופה השבט הכיל 12 קבוצות ב 4 גדודים: גדוד שקמונה, גדוד יוחנן, גדוד דבורה וגדוד בר גיורא ובנוסף עבדו במספר מקצועות אחרים: הוצאה לאור של עיתון השבט, כריכת ספרים ועבודה בצריף. הבנות עבדו באיסוף של לחם למטבח העם, אספו כסף לקק"ל, ושימשו כסדרניות בחגיגות.
המשבר בתנועת הצופים והתמודדות השבט אתו
תנועת הצופים חוותה משבר באותן שנים, היא חדלה מלהיות תנועת הנוער היחידה בארץ. מלבד מחנות העולים שצמחו מן הפרישה מהצופים נוסד ב-1924 הנוער העובד ובמשך הזמן נהפכה לתנועת נוער של הסתדרות העובדים. גם השומר הצעיר הפך לתנועת נוער של מפלגה פוליטית, מן העבר השני של הקשת הפוליטית עמדה בית"ר- תנועת הנוער של התנועה הרוויזיוניסטית. פרט מעניין הוא שדווקא בוגרי תנועת הצופים הם שהקימו את רוב תנועות הנוער הללו מכיוון שרצו לפעול בתנועת נוער שמשקפת את העמדה הפוליטית שלהם בניגוד לצופים שהשאירו את חופש הבחירה בידי החניכים. נוסף לכך המחלוקת ביישוב היהודי החריפה ונערים רבים החילו לנקוט בעמדות קיצוניות יותר ממלמדיהם. גורמים אלו גרמו למדריכים בתנועה לנסות להכניס רוח פוליטית בצופים וכך לתת לה גוון מפלגתי- בניגוד מוחלט לאופייה. ניסיונם נכשל ולכן גררו אחריהם את חניכיהם לתנועות נוער אחרות ופגעו בתנועה עד כדי כך שהמשך קיומה היה מוטל בספק.
לעומת זאת משבר זה כמעט ולא הורגש בשבט "משוטטי בכרמל" היות שמרבית חניכיו היו תלמידי בית הספר הריאלי ולכן לא יכלו לעבור לתנועות נוער אחרות.
השבט בשנים 1936–1937
בשנת 1936 השבט גדל מאוד וכתוצאה מכך השתנה מבנהו במשך השנים. אז מנה השבט למעלה מ-200 חברים ב-11 גדודים של בנים ובנות שפעלו בנפרד עד כיתה ח' ובכל גדוד מספר כיתות קטנות (עד 8 חברים). הרוב הגדול של חניכי השבט היו תלמידי הריאלי וכדי להתקבל לשבט היה כל אחד צריך להגיש מכתב מאושר על ידי ההורים והמחנך. ראשי הגדודים (כ 20 חניכים) הרכיבו את מועצת השבט שהתכנסה פעם בארבעה עד שישה שבועות, בישיבות היו החברים מוסרים דו"ח על עבודתם, מבקרים את הפעילות ומקבלים החלטות שנמסרו להנהגה לשם הוצאה לפועל. ההנהגה הייתה מורכבת משני חברים מבוגרים: ראש השבט ונציג ממפקדת "גוש הקשישים" (השכבה הבוגרת), ההנהגה התכנסה מדי שבוע. ההנהגה קבעה את תוכנית הפעולות המשותפת לכל השבט וטיפלה בכל השאלות הארגוניות, המעשיות והכספיות. כמחצית מדמי החבר שנגבו הוקצו למען הוצאות שוטפות של הגדודים וכמחצית להוצאות כלל שבטיות (ספריה, מחנות, סמלים, מזכירות ועוד). הפעולות נערכו לפחות פעם בשבוע ול"גוש הקשישים" היה גם מועדון בערבי שבת.
שנת הפעילות נפתחה במפקד חגיגי ב-2 בנובמבר, יום השנה להצהרת בלפור, מתאריך זה ועד לט"ו בשבט עבד כל גדוד על הדרישות של הדרגה הצופית שלו, בט"ו בשבט, יום היווסדו של השבט, הסתיימו מבחני הדרגות והתקיימו ההבטחות וטקסי קבלת הסמלים. ביום זה התקבלו חניכי כיתות ה' לשכבת "הגורים" ושכבת "הגורים" התקבלה לשבט כ"צופים", רק מכיתה ו' ואלך נקראו החניכים "צופים". בנוסף נערכו מדורות ראש חודש לכל השבט שבהן התקיימו הופעות גדודיות. מלבד טקסים אלו, נערכו בי"א באדר ובל"ג בעומר מחנה שבטי על הכרמל ובסוף השנה, בדרך כלל בכ' בתמוז, נערך מפקד סיום שנה, בדרך כלל לפני סיום שנת הלימודים. הצופים מכיתות י'–י"ב היו שייכים לשכבת "הקשישים", הם הוסיפו וסיימו בטיול ארוך לצפון שכלל חיי מחנה בכפר גלעדי, סיור בסביבה ועליה לחרמון, שהייתה גולת הכותרת של הפעילות השבטית.
ועידת היסוד והשלכותיה על הצופים בחיפה
במשך כ-11 שנים היה היקף הצופיות בחיפה מצומצם, פעילות סדירה התקיימה ב-2 שבטים בלבד, "משוטטי בכרמל" ושבט "עדת הכרמל" שנפתח ב-1932 בנווה שאנן (נסגר ב-1944), הצעד להתרחבות נעשה רק ב-1936 עם יסודה מחדש של הסתדרות הצופים בוועידת היסוד ושנה מאוחר יותר, בוועידה הארצית השנייה, שבה נבחר כרוך לראש התנועה. בעקבות זאת לב התנועה עבר לחיפה ושבט "משוטטי בכרמל" היה למוקד צופיות בארץ כולה, תנופה אדירה זו הביאה להתרחבות הצופים בחיפה והייתה גורם חשוב בהקמת שבטים חדשים על ידי שבט משוטטים, הראשון שבהם - שבט "הכרמל".
לוועידה חשיבות היסטורית רבה לתנועת הצופים. העקרונות שנקבעו והעלו בה עיצבו את דרכה במשך שנים רבות. בוועידה זו נקבעה חוקת התנועה, כוננו מוסדות התנועה, נדונו בעניינם שהטרידו את התנועה וכן נכתבה ההבטחה הצופית ומידות הצופה שמשמשים את התנועה עד היום.
הקומונה
בשנת 2008 הוחלט שלשבט נחוצה קומונה של ש"שינים אשר מנהלת ומתחזקת את השבט. הקומונה גרה בשכונת הדר ומשתלבת במסגרות הקהילתיות. חברי הקומונה שייכים לגרעין רעים ומקיימים הלכה למעשה את חזון תנועת הצופים בפריפריה תוך כדי פעילות צופית ברוח עקרונותיו של באדן פאוול. בראשית דרכה הקומונה התגוררה ברחוב חיים ובשנת 2019 עברה לרחוב פבזנר, בסמוך לתיאטרון חיפה. השנה היא השנה ה14 שבה הקומונה מפעילה את השבט.
מסגרות
הקומונה מגשימה את מטרותיה דרך מסגרות קהילתיות בשכונה ומתנדבת בהן באופן קבוע.
פעילות השבט
השבט פועל פעמיים בשבוע, בימי שלישי וחמישי בשעות אחר הצהריים. נוסף לכך לשבט יש מגוון פעולות מיוחדות, ימי שיא, טיולים, מחנות ועוד. נכון להיום השבט מונה כ-50 חניכים, מתוכם כ-15 חניכי השכבה הבוגרת. עד שנת 2011 השבט גייס חניכים גם מבית הספר הריאלי הדר, אך מכיוון שבבית הספר עיקר התלמידים לא תושבי הדר ובכך השבט לא משרת את קהילת השכונה, נלקחה החלטה שתלמידי הריאלי לא יהיו בשבט משוטטים. השבט מגייס חניכים רק משכונת הדר, מבתי הספר ליאו בק יסודי הדר ותיכון חוגים. אוכלוסיית השבט, כמו אוכלוסיית הדר, מגוונת מאוד, ומשלבת בתוכה יהודים, נוצרים ומוסלמים כאחד. השבט חורט על דגלו סובלנות וקבלת השונה ללא קשר דת גזע או מין.
איאן קרשו
פרופסור סר איאן קרשו (באנגלית: Ian Kershaw; נולד ב-29 באפריל 1943) הוא היסטוריון בריטי, שנודע בביוגרפיות שחיבר על אדולף היטלר.
קרשו נולד באולדהם שבאנגליה. ראשית הכשרתו כהיסטוריון התמקדה בימי הביניים, עת למד באוקספורד ובאוניברסיטת ליברפול, ואת תאריו בהיסטוריה מודרנית והיסטוריה של ימי הביניים קיבל מאוניברסיטת מנצ'סטר, כאשר פנה להיסטוריה גרמנית בשנות השבעים. כיהן כפרופסור אורח בשנים 1983–1984 באוניברסיטת רוהר בוכום, כיהן בשנים 1987–1989 כפרופסור להיסטוריה מודרנית באוניברסיטת נוטינגהאם, מכהן משנת 1989 כפרופסור להיסטוריה מודרנית באוניברסיטת שפילד. תלמידו הבולט של ההיסטוריון המערב גרמני מרטין ברושאט, שתפישותיו וניתוחיו השפיעו עליו רבות. על פועלו בחקר ההיסטוריה הגרמנית קיבל תואר אבירות בשנת 2002 מהמלכה אליזבת השנייה.
פרויקט בוואריה
בשנות ה-70 השתתף קרשו בפיתוח "פרויקט בוואריה" של מרטין ברושאט. במהלך תקופה זו הוא כתב את ספרו הראשון על הרייך השלישי בשם The 'Hitler Myth' - Image and Reality in the Third Reich, שפורסם לראשונה בגרמנית בשנת 1980 בשם Der Hitler-Mythos : Volksmeinung und Propaganda im Dritten Reich (הספר יצא בעברית בהוצאת דביר, בתרגום דוד שחם). הספר בחן את פולחן האישיות של אדולף היטלר בגרמניה, את קידום הפולחן הזה על ידי יוזף גבלס, את הקבוצות הסוציולוגיות שהפולחן קסם להן, ואת עלייתו ונפילתו של הפולחן.
ספר נוסף שצמח מתוך "פרויקט בוואריה" היה Popular Opinion and Political Dissent in the Third Reich שפורסם ב-1983. בספר זה בחן קרשו את ההתנסות ברייך שלישי של האדם הפשוט בבוואריה, את תגובות האדם הפשוט למשטר הנאצי, הטמעתו את תפיסות המשטר הנאצי ומה הייתה מידת החלחול של תפיסות אלו אל האנשים הפשוטים. קרשו הגיע למסקנה כי רוב הבווארים היו אנטישמים ולא אהדו יהודים. אולם, קרשו גם מציין כי היה הבדל תהומי בין האנטישמיות ה"רגילה" של רוב הבווארים, לזו הקיצונית והבלתי מתפשרת של המשטר הנאצי. קרשו מתעד בספרו כמה מסעות תעמולה בבוואריה שנועדו להגביר את השנאה והאנטישמיות ליהודים, שלא הייתה מספקת בעיני המשטר הנאצי, באזור זה. קרשו מציין כי האווירה הכללית באזור זה הייתה של אדישות לגורלם של היהודים: "הדרך לאושוויץ הייתה רצופה באדישות ולא בשנאה".
גישה סטרוקטורליסטית
כמו מרטין ברושאט, גם קרשו נוקט בגישה סטרוקטורליסטית בניתוחו את המשטר הנאצי. לדעתו, ההשפעה של מבנה המדינה הנאצית הייתה חזקה בהרבה מאישיותו של היטלר, או של כל אדם בודד אחר. הוא מצביע על מבנה זה כהסבר מהותי לדרך התפתחותה של גרמניה הנאצית. קרשו תומך בגישתם של ברושאט והנס מומזן הגורסים שגרמניה הנאצית הייתה אוסף כאוטי של ביורוקרטיות יריבות, הנעולות במאבק מתמיד אחת באחרת. לפי קרשו, המשמעות האמיתית של היטלר אינה נעוצה באישיותו, אלא בתפיסת העם הגרמני אותו. בביוגרפיה שלו על היטלר, קרשו מציג אותו כ"לא-אישיות" המוחלטת, כאדם משעמם, פלקט, שאף ה"גדולה השלילית" שיוחסה לו על ידי יואכים פסט אינה קיימת בו. קרשו שולל את תאוריית "האדם הדגול", ומבקר את אלו המבקשים להסביר את כל ההתרחשויות ברייך השלישי כתוצאה של רצונו ושל כוונותיו של היטלר בלבד. בביוגרפיה זו, מדגים קרשו את כוחו של היטלר, ובעיקר את הדרך בה הגיע לכוח כזה ולשימורו. לדעת קרשו, מנהיגותו של היטלר היא טיפוס אידיאלי/ארכיטיפ של התאוריה של מקס ובר על מנהיגות כריזמטית.
התנגדות לתזת "הדיקטטור החלש"
קרשו הביע התנגדות לתזה של ברושאט על "הדיקטטור החלש", כלומר על הרעיון שהיטלר היה יחסית שחקן לא משמעותי ברייך השלישי, אך הסכים עם הרעיון שהיטלר לא שיחק תפקיד משמעותי בניהול היום יומי של גרמניה הנאצית. דרכו של קרשו ליישב פרדוקס זה היא באמצעות התאוריה שלו של "מכוונים לדעתו של המנהיג", משפט שנלקח מנאום של פקיד במנהל הפרוסי ב-1934. לגישתו של קרשו, בגרמניה הנאצית, הן במנהל הציבורי והן בביורוקרטיה של המפלגה הנאצית, פקידים יזמו מדיניות כדי לכוון לרצונותיו לכאורה, של היטלר.
כך, עבור קרשו גרמניה הנאצית הייתה גם אוטוקרטיה (שלטון יחיד) וגם פוליקרטיה (שלטון רבים). היטלר החזיק בידיו כוח רב, אולם בחר שלא להשתמש בו לרוב. על בסיס יומיומי, הסיעות היריבות בתוך המדינה הנאצית, לחמו אחת באחרת וניסו לבצע את רצונותיו הבלתי מוסברים והעמומים של היטלר, וכך, ביצעו פקודות בעיקר תוך "כיוון לדעתו של המנהיג".
עבודותיו המאוחרות
במהלך העשור השני של המאה העשרים ואחת כתב קרשאו שני ספרי היסטוריה אשר חרגו מנושאיו הקלאסיים, וסוקרים את אירופה לאורך יותר ממאה שנים. הספר הראשון נקרא בעברית לגיהנום ובחזרה - אירופה – 1949-1914 והשני רכבת הרים - אירופה 1950–2017. ספרים אלו נחשבים למקיפים וכוללים סקירה של מגמות שונות באותם העידנים, מגמות כלכליות ואף סקירה תרבותית. בספרים אלה קרשאו כמעט ולא ערך מחקרים מקוריים חדשים אלא קיבץ מחקרים קיימים והוא אף מציין זאת בפתחו של ספרו. שני הספרים תורגמו לעברית.
פרסומים נבחרים
יצא בעברית בשם הכרעות גורליות, הוצאת עם עובד, 2009, תרגמה כרמית גיא.
אויבי הציבור
אויבי הציבור (באנגלית: Public Enemies) הוא סרט פשע אמריקאי שיצא בשנת 2009 ומבוסס על סיפורו של שודד הבנקים ג'ון דילינג'ר. הסרט בוים על ידי מייקל מאן, שהיה שותף גם בהפקה ובכתיבת התסריט. התסריט התבסס על ספרו של בריאן בורו בנושא זה. בסרט מגלם כריסטיאן בייל את מלווין פרביס, סוכן FBI שמנסה לעצור את הפושעים ג'ון דילינג'ר (ג'וני דפ), בייבי פייס נלסון (סטיבן גראהם) ו"פריטי בוי" פלויד (צ'נינג טייטום), שפעלו בתקופת השפל הגדול במערב ארצות הברית ומשכו תשומת לב תקשורתית.
עלילה
הסרט מתחיל ב-1933, על רקע השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית, בשנות ה-30, כשהפשע הוא עניין שבשגרה ומפרי חוק הם רוקסטארים. שודדים וכנופיות נמצאים בכל מקום ובכל זמן. כשהמבוקש, הידוע, והמסוכן מכולם הוא ג'ון דילינגר (ג'וני דפ). כאשר גו'ן משתחרר מבית הכלא שישב בו תשע שנים, הוא מיד מחליט לחזור לשדוד בנקים ביחד עם חבריו. יחידה מיוחדת שמקים ג'יי אדגר הובר (בילי קראדופ) אשר בראשה עומד מלווין פרביס (כריסטיאן בייל) מבקשת לייצר שיטור מאורגן כנגד הפשע המאורגן. הם יוצאים נגד הפושעים של התקופה, והסרט כולל מרדפים ואירועי ירי בין הצדדים בלתי סדירים בין לבין.
המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית
המִשנה לתובע הכללי של ארצות הברית (באנגלית: United States Deputy Attorney General) הוא נושא המשרה השנייה בחשיבותה במחלקת המשפטים של ארצות הברית.
משרה זו נוצרה ב־1950. בהיעדר תובע כללי עשוי המשנה לתובע הכללי לכהן כתובע כללי. המשנה לתובע כללי נבחר על ידי נשיא ארצות הברית ומאושר על ידי הסנאט.
בין היתר כיהנו בתפקיד זה וורן כריסטופר וויליאם פירס רוג'רס, שלימים התמנו למזכירי המדינה של ארצות הברית, וג'יימס קומי, שלימים כיהן כראש ה־FBI.
אורי סטריזובר
ביוגרפיה
רקד בלהקת "הורה ירושלים", איתה טס להופעות בחו"ל. לימים שימש כוריאוגרף תוכנית הטלוויזיה לילדים "ריצ'רץ'" ועיצב כוריאוגרפיה לשלוש הצגות, במסגרת תיאטרון קטרון ירושלים.
לאחר שיחרורו מצה"ל סיים תואר ראשון בחינוך, אמנות וספרות עברית באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת לידס.
שימש כמורה ומחנך בבתי ספר (מעלות דפנה ירושלים), כמנהל מתנ"ס (שכונת נווה יעקב בירושלים). היה יועץ ארגוני ומנחה אישי למנהלים ולצוותים מקצועיים בישראל ובמוסדות יהודיים בחו"ל (ג'וינט, האוניברסיטה העברית, החברה למתנ"סים).
יזם תוכניות בתחומי התרבות והקהילה: קורס הנחיה לסופרים ולמשוררים; בית הספר "מפנה" בטמרה, חממות כתיבה ביישובים שונים ברחבי הארץ.
בין השנים 1987 – 1992 כיהן כמנכ"ל "בני ברית נוער לנוער". בין השנים 1993 – 2007 כיהן כמנהל אמנותי ומנכ"ל "מתא"ן" - מפעל תרבות ואמנות.
החל מ-2007 ועד היום (2014) עוסק סטריזובר בניהול וקידום פרויקטים ותוכניות: מוביל תהליך תכנוני רחב היקף לפיתוח תוכניות תרבות לאזור הנגב (הרשות לפיתוח הנגב), מנהל תוכנית מעבדות תרבות בפריפריה (ביוזמת מועצת הפיס לתרבות), מנכ"ל עמותת "אדם יוצר" (קידום יוצרים מבוגרים באמנויות), ניהול תוכניות קלאסילייק (סדרת קונצרטי תיאטרון ביוזמת מועצת הפיס לתרבות), מנהל תחום התרבות והאמנויות בקרן ירושלים ומנהל אמנותי של פסטיבל "חופשי בקיץ".
סטריזובר חבר בוועדות ובהנהלות של תיאטרון תמונע, הזירה הבין-תחומית, תיאטרון הקרון, המדיטק בחולון, עמותת שח"ל, אגודת מיתר, תיאטרון ירושלים ועוד ושימש כיו"ר ועדת נשיא המדינה חיים הרצוג לבחירת מתנדבים.
הוא בוגר תואר שני בחינוך לאמנויות משלוחת ברטון הול קולג' של אוניברסיטת לידס בישראל. כמו כן בוגר תוכנית גוונים, כיתת השירה הליקון, קורס הנחיה בינאישית ותוכנית להנחיית קבוצות.
קיבל תואר דוקטור בחינוך לאמנויות מאוניברסיטת בודפשט, הונגריה (בהצטיינות יתרה). נושא עבודת המחקר – "השפעתם החינוכית של ארכיטיפים גבריים העולים מתוך שירי משוררים" (2007).
אורי סטריזובר נשוי לרחל, אב לשלושה.
פרסומי שירה
פרסם שירים בכתבי העת הליקון, עיתון 77, גג ו-.World Confederation of J.C. C
ב-2010 ראה אור ספר שיריו "רחל, בנך משחק" בהוצאת כרמל, עורכת נורית זרחי.
זבודובסקי (אי)
האי משמש מושבת קינון לכמיליון זוגות של פינגוויני רצועת-הסנטר, הגדולה ביותר מלבד אנטארקטיקה.
היסטוריה
האי זבודובסקי התגלה וכונה על ידי חוקר אנטארקטיקה הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן בערב חג המולד 1819. בלינגסהאוזן קרא לו על שם לוטננט איוון זבודובסקי, שהיה רב החובל של ספינתו, אוניית הקרב "ווסטוק" של הצי הרוסי האימפריאלי.
התפרצות וולקנית זוהתה על האי ב-2 במאי 2012, אם כי ממדיה אינם ידועים.
הר הגעש שעל האי התפרץ שוב במרץ 2016; עד יולי, התכסה בין שליש למחצית שטח האי באפר, שסיכן את מושבות הפינגווינים.
גאוגרפיה
האי נקי ברובו מקרחונים. רוחבו כ-5 ק"מ והוא מתרומם עד 55 מ' מעל פני הים. הקצה הדרום-מערבי הוא Fume Point (נקודה עשנה), שצפונית-מזרחית לו מתנשא Noxious Bluff (צוק רעיל) ולשון היבשה הדרומית-מערבית היא פאסיפיק פוינט. הכף המזרחי ביותר הוא Pungent Point (כף נוקב), הצפוני ביותר Reek Point (כף צחנה), בקצה הצפון-מערבי נמצא Acrid Point (כף עוקץ) ובקצה המערבי Stench Point (כף סירחון).
NGC 4698
NGC 4698 היא גלקסיה ספירלית בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-62 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.67 והיא התגלתה ב-18 בינואר 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון III.6, כשהיא מתוארת רק כקטנה מאוד ומיקומה צוין כ-28 דקות של עלייה ישרה ממערב לכוכב 59 בבתולה. חמישה ימים לאחר מכן, הוא צפה בערפילית שקיבלה באותו הקטלוג את הציון I.8 ותוארה כבהירה למדי, די גדולה, בעלת צורה לא סדורה ועם מרכז בהיר בהרבה משוליה, כאשר מיקומה צוין כ-2.5 דקות של עלייה ישרה ממזרח ו-48 דקות קשת מצפון לכוכב 32 בבתולה. מכיוון ששני המיקומים הם למעשה אותו המקום, נראה שוויליאם הרשל צפה באותה הערפילית פעמיים, ובטעות זיהה אותה כשתי ערפיליות שונות. בנו, ג'ון הרשל, לא כלל אותה בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 אלא רק בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3228, כאשר הוא מציין את הזיהוי הכפול של אביו, ומתאר אותה בדיוק באותו התיאור שנתן אביו ל-I.8. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4698, כאשר היא מתוארת באותו התיאור של ויליאם ושל ג'ון הרשל.
תצפית
הגלקסיה נמצאת בשוליו המזרחיים של צביר הבתולה, כ-2.4 מעלות מדרום-מזרח לכוכב ρ בבתולה, כ-4.2 מעלות מדרום-מערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-5.4 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב δ בבתולה. כ-3.1 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-NGC 4698 נמצאת NGC 4570, כ-3.5 מעלות ממערב לה נמצאות NGC 4526 ו-NGC 4535 ועוד כמעלה מעבר להן באותו הכיוון נמצאת M49. כ-2.4 מעלות וכ-2.7 מצפון-מערב לה נמצאות בהתאמה NGC 4608 ו-NGC 4596, מאחוריהן באותו הכיוון במרחק של כ-4 מעלות מ-NGC 4698 נמצאות בנות הזוג NGC 4567 ו-NGC 4568, כ-2.9 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4660, כחצי מעלה מאחוריה באותו הכיוון נמצאת M59, וכ-3 מעלות מצפון-צפון-מזרח ל-NGC 4698, נמצאות NGC 4754 ו-NGC 4762, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות
אורכה הזוויתי של NGC 4689 הוא כ-4 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של יותר מ-70,000 שנות אור, קרוב לשלושה רבעים מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כשביעית ממסת שביל החלב, כאשר כ-90% ממנה, כ- מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בנוסף יש בה גם מימן אטומי שכמותו מוערכת בכ- מסות שמש, או כ-7% ממסת הגלקסיה וכמות קטנה יותר של מימן מולקולרי המוערכת בכ- מסות שמש המהווה פחות מאחוז ממסת הגלקסיה. הכמות הלא גדולה של גז חופשי מאפשרת יצירה של כוכבים חדשים בקצב מעט נמוך של כשביעית מסת שמש בשנה. ל-NGC 4698 יש גרעין גלקטי פעיל שפולט קרינת X וספקטרום פליטה עם קווים צרים, כך שהיא מסווגת כגלקסיית סייפרט מסוג 2. ככל הנראה המקור לפעילות בגרעין הגלקסיה הוא חור שחור על-מסיבי עם מסה של בין 40 ל-80 מיליון מסות שמש. מאפיין ייחודי של NGC 4698 הוא קיומה של דיסקה פנימית המורכבת מכוכבים ומתווך בין-כוכבי בחלקה המרכזי של הגלקסיה, שמישור הסיבוב שלה ניצב למישור של דיסקת הגלקסיה עצמה. ככל הנראה זוהי תוצאה של ספיחת גז ממקור חיצוני שבעקבותיו נוצרו כוכבים מהחומר שנספח למרכז הגלקסיה. לפי גיל הכוכבים שבדיסקה הפנימית, האירוע התרחש לפני לפחות 5 מיליארד שנים.
מרינה גרנובסקאיה
מרינה גרנובסקיה (ברוסית: Марина Грановская; ילידת 13 בינואר 1975) היא קנדית-רוסייה, המשמשת כמנהלת מועדון הכדורגל צ'לסי. היא אחראית על תיווך בעסקת החסות של הקבוצה עם נייקי, שתממן 60 מיליון ליש"ט בשנה למועדון עד 2032. היא מתוארת כ'גברת הברזל' והיא נחשבת לאחת ממנהלי המועדונים הטובים ביותר בכדורגל העולמי. בשנת 2018 פורבס דירג אותה במקום החמישי ברשימת "הנשים החזקות ביותר בספורט הבינלאומי".
מרינה גרנובסקיה הייתה העוזרת הראשית של רומן אברמוביץ' במשך למעלה מעשר שנים. היא פיקחה על ההעברות של טימו ורנר, קאי האברץ, חכים זיאש ובן צ'ילוול. בנוסף היא החתימה את טיאגו סילבה.
קריירה מקצועית
גרנובסקאיה למדה בפקולטה לשפות זרות באוניברסיטת מוסקבה וסיימה את לימודיה בשנת 1997. היא החלה לעבוד בתפקיד עוזרתו האישית של רומן אברמוביץ' בחברת סיבנפט בשנת 1997.
בשנת 2003 עברה ללונדון, שם אברמוביץ' קנה את צ'לסי. היא עבדה גם בחברת Millhouse Capital, חברה נוספת בבעלות אברמוביץ'. מאוחר יותר היא הייתה מעורבת בהעברות ועסקאות חוזיות עבור צ'לסי. גרנובסקיה הפכה לנציגת הבעלים במועדון בשנת 2010, ואז הצטרפה לדירקטוריון צ'לסי ביוני 2013. מאוחר יותר קודמה לתפקיד מנכ"לית צ'לסי בשנת 2014. על פי הטיימס, הקידום שלה הפך אותה ל"אישה החזקה ביותר בכדורגל".
דוחל חום-גרון
דוחל חום-גרון (שם מדעי: Saxicola rubetra) הוא מין ציפור שיר ממשפחת החטפיתיים.
מיכאלה רייס
מיכאלה רייס (בפורטוגזית: Micaela Patrícia Reis; נולדה ב-21 בדצמבר 1988) היא דוגמנית, מנחת טלוויזיה ושחקנית אנגולית, אשר מחזיקה בתואר מיס אנגולה לשנת 2007.
דוחל חום-גרון
גודלו של הדוחל כ-13 ס"מ. לפרט הבוגר (באביב) חלקים עליונים מחוספסים, פס גובה לבן ולחיים שחורות. הנקבה מאופיינת בצבע בז, וחסרה את הכתמים הלבנים בכנף. הפרטים הצעירים דומים לנקבה, אך על בטנם נקודות קטנות ושחורות. הנקבה מטילה בין 4 ל-7 ביצים הבוקעות כעבור 11–14 ימים. אורך חיי הדוחל הוא בממוצע שנתיים, הפרט הבוגר ביותר שתועד, חי מעל 5 שנים.
מיכאלה רייס
הקריירה
מיכאלה רייס נולדה ב-21 בדצמבר 1988 בלואנדה, אנגולה. אביה נפטר לפני שהיא נולדה ולכן היא גלדה במשפחה לא שלמה.
קריירת דוגמנות ומשחק
בשנת 2007 זכתה במקום הראשון בתחרות היופי מיס אנגולה, לאחר מכן נשלחה לייצג את מדינתה בתחרות מיס תבל שחלה במקסיקו, שם עלתה לשלב 10 המועמדות האחרונות. בהמשך של אותה שנה, בתחרות מיס עולם היא זכתה להיות הסגנית הראשונה, לאחר שמיס סין זכתה בתחרות.
לאחר חזרה למולדת היא החלה להצטלם בסדרות טלוויזיה. ביחד עם הלנה מורנו היא השתתפה בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "וינדק". בנוסף לכך, היא מנחה תוכניות בטלוויזיה המקומית.
ערפד (סוג)
ערפד (שם מדעי: Desmodus) הוא סוג של עטלף ממשפחת הזיזפיים המשויך לקבוצת הערפדים. כיום נכלל בו מין יחיד - ערפד מצוי (Desmodus rotundus), אך בעבר היו מינים נוספים שנכחדו.
הערפדים הם עטלפים בעלי התאמות לתזונה מבוססת על דם של יונקים ועופות בעיקרם. לשם כך הם בעלי עלה-אפי גדול בעל קרום המפריד את חום גוף האף לשאר הגוף, כך שהם מסוגלים להרגיש בחום גוף של יונקים בדומה לצפעוני גומה.
עטלפים אלה חיים רק באמריקה הדרומית והמרכזית באזורים טרופיים, כנראה לאחר שהגיעו בתעופה עם ההחלפה האמריקאית הגדולה.
מוסד וקיסרות
השראה לסיפור ותהליך הפרסום
אסימוב הצהיר פעמים רבות בנוגע לרעיון סיפורי המוסד, שההשראה הגיעה אליו לאחר שקרא את ספרו של ההיסטוריון בן המאה ה-18 אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית. אסימוב החליט שברצונו לכתוב היסטוריה עתידית של אימפריה מתפוררת, תוך בחינת תהליכי ההתפרקות של האימפריה, והאופנים בם ניתן למנוע הידרדרות זו או לצמצמה. לאחר שקרא את הספר, אסימוב הציע לעורך שלו במגזין "Astounding Science Fiction" לכתוב סיפור קצר שעוקב אחר השקיעה של אימפריה גלקטית עתידנית. קמבפל אהב את הרעיון, ובתום ישיבה של שעתיים ודיונים, אסימוב החליט לכתוב סדרה של סיפורים קצרים שמתארים את המעבר מנפילת האימפריה הראשונה לעליית האימפריה השנייה. אסימוב הגיש את הסיפור הראשון של "המוסד" לקמפבל ב-8 בספטמבר 1941, הסיפור נרכש שבוע לאחר מכן ופורסם במגזין "Astounding Science Fiction" במאי 1942. אסימוב כתב שבעה סיפורים קצרים נוספים במשך שמונה שנים, אשר נאספו ופורסמו כטרילוגיית המוסד בין 1951–1953. הספרים הפכו להיות בין הספרים הכי אהובים של אסימוב, ואף זיכו אותו בפרס הוגו עבור הסדרה הכי טובה של כל הזמנים ב-1966. מוסד וקיסרות מחולק לשני חלקים. "הגנרל" ו"הפרד". שני הסיפורים מתארים כיצד אדם אחד מנסה להביס את המוסד ובכך חושפים את קיומו של מוסד שני, נסתר. שני הסיפורים בספר פורסמו לראשונה במגזין Astounding Science Fiction. "הגנרל" פורסם באפריל 1945 תחת הכותרת "יד מתה" והפרד פורסם בנובמבר–דצמבר 1945.
הגנרל
הדמויות של הקיסר קליאון השני והגנרל בל ריוסה מבוססות על הדמויות ההיסטוריות של יוסטיניאנוס הראשון והגנרל שלו בליסאריוס. סיפורם היה מוכר לאסימוב בעקבות קריאתו בסמוך לכתיבת הסיפור, את הנובלה של רוברט גרייבס הרוזן בליזאריוס, וכמו כן הודות להיכרותו עם עבודתו של אדוארד גיבון שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית שהיוותה השראה עבור כל טרילוגיית המוסד.
הפרד
החלק השני של הספר מספר את סיפורו של הפרד, ומתרחש כמאה שנה לאחר החלק הראשון. האימפריה חדלה מלהתקיים, הכוכב טרנטור עבר את "החורבן הגדול" לאחר שנבזז על ידי צי ברברי, ורק ספיח של 20 כוכבים חקלאיים נותרו מהאימפריה הגלקטית שהתפוררה. רוב הגלקסיה התחלקה לממלכות ברבריות. האימפריה עצמה נכנסה ביתר שאת להידרדרות ומלחמות אזרחים בכל עבר. המוסד הפך לכוח הדומיננטי בגלקסיה, ומצליח להחזיק שליטה במחוז שלו באמצעות רשת המסחר שהתפתחה סביבו. אולם ההנהגה של המוסד עצמו הפכה למנוונת. בעקבות ניוון זה, קבוצה של 30 כוכבים שהפכו לאמידים בפני עצמם בזכות המסחר, מחליטים לפתוח במלחמת התנתקות במוסד.
במקביל, איום חדש עולה. אדם מסתורי שידוע רק בשם "הפרד" זורע פחד ומשתלט בהדרגה על כל הכוכבים עימם הוא בא במגע. הפרד הוא מוטאנט, שמסוגל לחוש ולבצע מניפולציות על תחושותיהם של אחרים, הן באופן פרטני והן באמצעות המוזיקה שהוא מנגן בכלי הנגינה דמוי החליל שלו. לרוב הפרד יוצר תחושה של פחד או הערצה מוחלטים כלפיו, מה שמאפשר לו לשלוט בכל אדם שהוא פוגש. הפרד מנצל יכולתו זו כדי להשתלט על כל הכוכבים העצמאיים שמקיפים את אזור הכוכבים שמצויים בשליטת המוסד, ומשכנע אותם לשקול פתיחת מלחמה כנגד המוסד.
התפתחות סדרת ספרי המוסד
הספר יצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1951 כחלק מטרילוגית ספרים, אשר התבססו על לקט סיפורים קצרים שפרסם אסימוב במגזין Astounding Science-Fiction בין השנים 1942–1944. לצורך הוצאת הספרים אסימוב אף הוסיף כמה סיפורים נוספים על-מנת ליצור סדר כרונולוגי לסיפורים. תחילה פורסמה הטרילוגיה על ידי הוצאה קטנה שנסגרה שנים ספורות לאחר מכן, בשם דפוס גנום. עקב סגירתה של ההוצאה לאור, שקנתה את זכויות ההפצה מאסימוב, לא הייתה באפשרותו לפרסם את הסדרה בהוצאתו לאור החדשה. לאחר מספר שנים, נרכשו הזכויות של הטרילוגיה על ידי חברת ההוצאה לאור הקבועה של אסימוב, דאבלדיי, שהוציאה את הספרים מחדש. יש להניח שהסיבה להוצאה המחודשת הייתה עקב ההתעניינות הגוברת של ציבור קוראיו של אסימוב בסדרה, והמוניטין שיצא לה בקרב חובבי הז'אנר. (הסדרה זכתה ב-1965 בפרס הוגו על סדרת הספרים הטובה ביותר במדע בדיוני). להפתעתו של אסימוב, ההוצאה המחודשת זכתה להצלחה מסחררת בחנויות הספרים. בלחץ מעריצים ובקשות חוזרות ונשנות מחברת ההוצאות שלו, בתחילת שנות ה-80 ניגש אסימוב לחבר ספרי המשך לסדרה המקורית, כ-30 שנה לאחר שפרסם את שלושת הספרים הראשונים.
לימים הוסיף אסימוב שני ספרי המשך לסדרה (פאתי המוסד, ומוסד וארץ), ושני ספרי קדם סדרה (בטרם המוסד ולקראת המוסד, אשר מתארים ההתרחשויות שקורות כרונולוגית לפני ספרי הטרילוגיה המקורית). התפתחויות אלו אפשרו לאסימוב לשלב את סדרת המוסד עם סדרה נוספת מפרי עטו, סדרת ספרי הרובוטים, וכך ליצור אלטרנטיבה מגובשת ושלמה של עתיד האנושות.
שטיפת פה
שטיפת פה, או מֵי פה, היא מוצר המשמש להיגיינת הפה. שטיפת הפה באה לחטא את הפה מחיידקים, למנוע את הצטברותם על השיניים ("רובד חיידקים"), למנוע דלקת חניכיים, למנוע ריח רע מהפה וכיבים. חלק משטיפות הפה דורשות מרשם רופא. רופאי השיניים מסכימים כי שטיפת הפה אינה מבטלת את הצורך בצחצוח השיניים או בשימוש בחוט דנטלי.
לעיתים, משתמשים במי מלח לשטיפת הפה נגד דלקות ופצעים בפה, או לאחר עקירת שיניים.
יעילות
יעילות השימוש בשטיפת הפה שנויה במחלוקת. מחקרים מראים כי עבור אוכלוסייה רגילה הנהנית מאספקה של פלואור במי השתייה ושאינה חולה בתחלואה דנטלית מוגברת, רוב השטיפות הקיימות אינן יעילות יותר משטיפה במים זכים. בנוסף, החומרים הפעילים הנמצאים במשחות השיניים, ובראשם הפלואור, מספקים בדרך כלל. עם זאת, שטיפות פה מסוימות יכולות להיות לעזר לאנשים עם מגבלות גופניות (כגון, בעלי פיגור שכלי או נכות מוטורית, שאינם יכולים לצחצח שיניים ביעילות) או לאנשים הסובלים מבעיות מיוחדות בחלל הפה (כגון נטייה גבוהה לעששת, מחלות חניכיים אגרסיביות או נמקיות, פצעים בחלל הפה וכן מספר שבועות מצומצם לאחר ניתוח חניכיים, עקירות שיניים או ניתוח שתלים - כל עוד ישנו פצע פתוח בחלל הפה).
אחד החומרים היעילים ביותר כנגד הצטברות רובד החיידקים על השיניים ונגד דלקת חניכיים הוא כלורהקסידין גלוקונט. עם זאת, שימוש ממושך בחומר זה עלול לגרום למספר תופעות לוואי זמניות/הפיכות: פגיעה זמנית בתחושת הטעם, והכתמה של השיניים (שניתן להסירה בטיפול פשוט במרפאת השיניים).
בנוסף, נמצא כי החומציות הגבוהה בשטיפות דנטליות רבות עלולה לפגום בזגוגית השן.
מחקר תצפיתי מ-2017, על אנשים בריאים בעלי עודף משקל, מצא כי בקרב המשתמשים במי פה פעמיים ביום או יותר, היו כ-55% יותר מקרי סוכרת או מצב טרום סוכרת (שבו ערכי הסוכר גבוהים מאוד) תוך שלוש שנים, בהשוואה לאלה שהשתמשו במי פה פעם ביום או כלל לא. הסברה היא שחומרים אנטי בקטריאליים שמשפיעים על חיידקי הפה ופוגמים בהיווצרות תחמוצת החנקן בפה. פגיעה זו, החוקרים סבורים, משפיעה על תהליכים מטבוליים בגוף, מה שמגביר את הסיכון ליתר לחץ דם ואף לסיכון לסוכרת.
קישורים חיצוניים
דוקטור אביטל קוזלובסקי -שטיפות פה - סוגים ואינדיקציות (2001).
בלק
בָּלָק בֶּן צִפּוֹר הוא דמות מקראית, מלך מואב בשנה הארבעים ליציאת מצרים. סיפורו מסופר כחלק מפרשת בלק ב-.
הזמנת בלעם לקלל
בלק פחד מהתקרבותו של עם ישראל, "העם היוצא ממצרים ויכס את עין הארץ",לגבולו, וביקש מבלעם בן בעור, נביא אומות העולם, שיקלל את עם ישראל. הלה סירב בתחילה לבוא אליו, בעקבות התנגדותו של ה', אך לאחר משלוח שרים נכבדים יותר הצליח לקבל "אישור" לבוא אל בלק, אך בהבהרה שידבר רק מה שיציב ה' בפיו.
הניסיונות לקלל את ישראל לא צלחו אף לאחר תצפיות על עם ישראל מצדדים שונים, וגם לאחר בניית מזבחות והקרבת פרים ואילים. בלעם בא לקלל ונמצא מברך. בלק כעס על בלעם, והלה השיב לו כי אינו חופשי לדבר כרצונו אלא רק ידבר את אשר יצֻוה על ידי הקב"ה.
העצה
בלעם סיים את תפקידו וחזר למקומו, לא לפני שנתן עצה לבלק כיצד לפגוע בעם ישראל - להחטיא אותם עם בנות מואב ומדין.
בלק יישם את עצתו של בלעם, ובמגפה שפרצה בעקבות עבודת הפעור, שבו הצליחו נשות מואב ומדין לגרור אנשים מעם ישראל לזונות ואף לעבודה זרה, מתו 24 אלף איש.
אזכורים נוספים במקרא
פרשת בלעם מתוארת בקיצור ב), אולם שמו של בלק אינו מופיע שם. הוא מופיע בדבריו של יהושע בן נון, שגם הוא תיאר את הפרשה באוזני עם ישראל.
לפי המדרש, בלק הוא צור, אחד מחמשת מלכי מדין.
אזכורים בברית החדשה
בלק מוזכר בחזון יוחנן המזכיר את העצה שנתן בלעם לבלק לאחר כישלון הקללה:.
בלק בראי חז"ל
בלק הקריב, במצוות בלעם, ארבעים ושניים קרבנות: הוא ערך והכין שבעה מזבחות, בשלושה מקומות, שהם בסך-הכול 21 מזבחות. על כל מזבח הקריב שתי בהמות - פר ואיל - וסכום קרבנותיו היה 42. בתלמוד אנו מוצאים שני מאמרים על כך. האחד מתמקד בשכר שזכה בו בלק בעקבות הקרבנות הללו, ולומד מכאן את שכרה של מצווה - אפילו נעשתה שלא לשמה:
המאמר השני מתייחס לכוונתו הרעה של בלק, ומבאר שאף היא התקיימה - אבל באופן ממוזער. הכוונה היא למעשה אלישע והדובים, שמסופר בספר מלכים-ב, פרק ב.
בספרות העברית
בכתיבתו של ש"י עגנון, בלק הוא השם שניתן לכלב ירושלמי, גיבור עלילות הסיפור "כלב חוצות". מקור שמו של בלק בספר "תמול שלשום", בשגיאת קריא של מנהל בית הספר אליאנס בירושלים. המנהל, אלברט אנטבי, קורא את המילה "כלב" במהופך. עגנון מבהיר את הקישור לבלק המקראי: "חייך ואמר, אנשי ירושלים בקיאים בחומש, יודעים שהיה רשע אחד בלק וקוראים לכלב על שמו".
מכושפת
מכושפת (באנגלית: Enchanted, לפני שיצא רשמית קיבל את השם העברי ״קסם במנהטן״, בהפצתו הקולנועית נקרא ״מכושפת: הקסם מגיע למנהטן״ וכיום מוכר כמכושפת) הוא סרט קומדיה-פנטזיה-מוזיקלי של חברת וולט דיסני שיצא ב-21 בנובמבר 2007, ומשלב בין הנפשה לבין לייב אקשן. הסרט זכה להצלחה רבה בקופות, והכניס כ-340 מיליון דולר בעולם. מבקרי הקולנוע וצופי הסרט שיבחו את הסרט שהיה מועמד לשלושה פרסי אוסקר ולשני פרסי גלובוס הזהב. הסרט זכה בשלושה פרסי סאטורן.
עלילה
הנסיכה ג'יזל, המתגוררת בעולם המצויר והשלו אנדלסיה, אמורה להינשא לנסיך יפה התואר אך עם זאת טיפש, אדוארד. המלכה נריסה, אמו החורגת של הנסיך, מפחדת כי אם ג'יזל תינשא לבנה החורג היא תירש את הכתר וכתוצאה מכך לא תהיה עוד מלכה. לכן היא מפילה את הנסיכה לתוך באר שהיא שער קסום. ג'יזל נוחתת בעולם חדש ומשונה, מנהטן שבעיר ניו יורק. העוינות של העיר הגדולה מעייפת במהרה את הנסיכה מהאגדה. היא נחלצת ממצוקתה בעזרת רוברט פיליפ, עורך דין המתמחה בתיקי גירושין, אשר מנסה לסייע לה להסתדר בעיר הלא כל כך ידידותית, בתחילה לבקשת בתו מורגן, ולאחר מכן מתוך חיבה הולכת וגוברת לג'יזל. בהתחלה רוברט הוא מארח קר רוח ונוקשה, אך לאחר מכן מצליחה ג'יזל לשבותו בקסמיה, ואף לרכוש את ליבה של מורגן. עם זאת, ג'יזל גורמת שלא בכוונה לשיבוש יחסיו של רוברט עם ארוסתו ננסי טרמיין. אדוארד, אשר עובר אף הוא דרך השער הקסום אל מנהטן כדי להציל את אהובת ליבו, מגלה עד מהרה כי גינוני הנסיך מן האגדה אינם מתאימים לעיר הגדולה והמודרנית. נתניאל, עוזרה הנאמן של המלכה נריסה עובר אף הוא למנהטן על מנת לנסות ולמנוע את האיחוד בין ג'יזל לאדוארד, בעיקר באמצעות 3 תפוחים מורעלים שקיבל מן המלכה. פיפ, חברה הסנאי של ג'יזל, מנסה לסכל את תוכניותיו. בסוף הסרט מגיעה גם נריסה עצמה לניו יורק מרושעת וכועסת לאחר שנתניאל נכשל במניעת מפגשם המיוחל של הנסיך והנסיכה. העולם המצויר והאמיתי עומדים להתנגש, וג'יזל מוכרחה לבחור בין אדוארד לרוברט לבסוף היא בוחרת ברוברט ואדוארד חוזר לעולם המצויר עם ננסי טרמיין (ארוסתו לשעבר של רוברט) והם מתחתנים.
מחוות לסרטים אחרים של דיסני
שלגיה ושבעת הגמדים:
היפהפייה הנרדמת:
בת הים הקטנה:
מרי פופינס:
פוקהונטס:
סינדרלה
מחוות נוספות לסרטים שאינם של דיסני
שירים ופסקול
את הפסקול והמוזיקה לשירים כתב אלן מנקן, מלחין וכותב מוזיקה עבור מחזות זמר בברודוויי, זוכה פרס האוסקר, שמפורסם בשיריו בכמה סרטי דיסני: בת הים הקטנה, היפה והחיה, אלאדין, פוקהונטס, הגיבן מנוטרדאם, הרקולס ומרד החיות. סטיבן שוורץ (השירים בפוקהונטס של דיסני ונסיך מצרים של דרימוורקס), אף הוא מלחין בברודוויי, כתב את המילים לשירים.
השירים That's How You Know, Happy Working Song ו-So Close היו מועמדים לאוסקר בשנת 2008. איימי אדמס ביצעה את השיר Happy Working Song בטקס.
רשימת השירים:
אסון הנפט של אקסון ואלדז
אסון הנפט של אקסון ואלדז הוא אסון אקולוגי, שנגרם מדליפת נפט גולמי ממכלית הנפט אקסון ואלדז, אשר אירע ב-24 במרץ 1989 במפרץ הנסיך ויליאם שבדרום אלסקה. האסון נחשב לאחד האירועים הימיים הסביבתיים החמורים בהיסטוריה. מיקומו המרוחק של המפרץ ובעיות הנגישות אליו הקשו על תוכניות ופעולות התגובה של הממשלה והתעשייה. ההערכה הרשמית היא שבמהלך האסון נשפכו לים כ-257 אלף חביות נפט גולמי. סערה שפרצה במפרץ שלושה ימים לאחר פגיעת המכלית בשרטון העבירה כמויות גדולות של נפט לרבים מהחופים הסלעיים בשרשרת האיים בסביבה וגרמה לזיהומם ולפגיעה אקולוגית חמורה באזור שהיה בית גידול למינים רבים של בעלי חיים. בין המינים שנפגעו ניתן למנות דגי סלמון, כלבי ים, לוטרות ים, לווייתנים ומינים רבים של ציפורים.
Thinking About You
Thinking About You הוא סינגל של התקליטן והמפיק המוזיקלי הסקוטי, קלווין האריס, בשיתוף פעולה עם הזמרת הירדנית איה מרר. השיר יצא, על ידי חברות התקליטים דקונסטרקשן רקורדס, פליי איי רקורדס וקולומביה רקורדס, ב-2 באוגוסט 2013, כסינגל השמיני והאחרון מתוך אלבום האולפן השלישי של האריס,. השיר נכתב על ידי האריס ומרר, והופק על ידי האריס.
אסון הנפט של אקסון ואלדז
התאונה
המכלית אקסון ואלדז הפליגה מטרמינל הנפט של העיירה ואלדז שבאלסקה בערב ה-23 במרץ 1989, ונשאה כ-1.26 מיליון חביות נפט גולמי לבתי זיקוק בקליפורניה. נווט הנמל הנחה את הספינה ביציאה דרך מיצרי ואלדז ולאחר המעבר העביר את הפיקוד על המכלית לרב-החובל ג'וזף הייזלווד. על מנת להימנע מפגיעה בקרחונים המכלית סטתה מנתיב השייט הרגיל. לאחר מכן, בסביבות השעה 23:00, עזב רב החובל את גשר הפיקוד ובזמן האסון נמצא בחדרו הפרטי. הוא השאיר בגשר הפיקוד את הקצין השלישי ומלח נוסף עם הוראות לחזור לנתיב השיט הרגיל בנקודה מוסכמת מראש. המכלית לא חזרה לנתיב השיט וקרוב לחצות היא פגעה בשונית בליי. המכלית התבקעה כתוצאה מהפגיעה בשונית. כתוצאה מכך, נשפך כ-20% מהמטען הכולל של המכלית - 257,000 חביות נפט (כ-41 מיליון ליטר) - למימי מפרץ הנסיך ויליאם.
Thinking About You
נכון לאוקטובר 2022, השיר הושמע למעלה מ-199 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אסון הנפט של אקסון ואלדז
התאונה
הסיבות לאסון נחקרו על ידי הוועדה הלאומית לבטיחות בתובלה, אשר זיהתה ארבעה גורמים שגרמו לפגיעת המכלית בשונית:
הוועדה פרסמה מספר המלצות במטרה לטפל בגורמים שהובילו לאסון, ביניהן שינוי צורת העבודה של צוותים בחברה.
Thinking About You
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי וינסנט הייקוק וצולם במחוז לוס אנג'לס מול חופי האי סנטה קטלינה, הועלה לחשבון היוטיוב של האריס ב-15 ביולי 2013. נכון לאוקטובר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-132 מיליון פעמים.
אסון הנפט של אקסון ואלדז
כמות הנפט שנשפך
לפי דיווחים רשמיים, המכלית נשאה כ-1.26 מיליון חביות נפט, שמהן כ-257,000 חביות נשפכו למימי המצר. מספר זה הפך להיות ההערכה המוסכמת לגבי הדליפה, כפי שנתקבלה על ידי הגופים הממשלתיים והתעשייתיים המעורבים בנושא, וגם על ידי ארגוני איכות הסביבה, כמו גרינפיס ומועדון סיירה. עם זאת, גורמים כמו ארגון הסביבה מגיני חיות הבר חולקים על הערכה זו וטוענים כי נפח הדליפה היה למעשה גדול יותר. זאת מכיוון שחישוב כמות הנפט שנשפך מתבסס על כמות הנפט שנותרה במכלית; לטענתם, הנפט במכלית נמהל במי הים ולכן למעשה כמות הנפט שנשפכה למפרץ גדולה יותר.
מאמצי הניקוי
פעולת הניקוי הראשונה הייתה ניסיון לשימוש בתערובת שהורכבה מחומר פעיל שטח וממס. חברה פרטית נשכרה לפזר את התערובת באמצעות מסוק כבר ביום הדליפה הראשון, אך מכיוון שהים לא היה גלי מספיק לערבוב התערובת, השימוש בשיטה זו הופסק. שריפת נפט ניסיונית נערכה בשלבים המוקדמים של הדליפה, באזור שבודד על ידי מחסום צף חסין לאש. הניסוי היה מוצלח יחסית, אולם בשל תנאי מזג אוויר לא מתאימים, לא בוצעו שריפות נוספות כחלק מפעולות הניקוי. פעולות ניקוי נוספות החלו זמן קצר לאחר מכן, בעזרת מחסומים צפים ומכונות להפרדת נפט מהמים (skimmers), אך המכונות לא היו זמינות ביממה הראשונה לאחר האסון, ובנוסף נפט סמיך ואצות גרמו לסתימות בציוד. בפעולות הניקוי השתתפו יותר מ-11,000 תושבי אלסקה, עובדי חברת אקסון ומתנדבים מכל רחבי ארצות הברית, אשר נשכרו במיוחד על ידי חברת אקסון.
מכיוון שבמפרץ הנסיך ויליאם היו מפרצונים סלעיים רבים בהם הצטבר נפט, התקבלה החלטה לנקות אותם בעזרת מים חמים בלחץ גבוה. שיטה זו הביאה לפגיעה באוכלוסיות המיקרו-אורגניזמים על החוף. רבים מיצורים אלה, כגון פלנקטון, מהווים את הבסיס לשרשרת המזון הימית/חופית ואחרים, כגון חיידקים ופטריות, הם בעלי יכולת פירוק ביולוגי של נפט והיו יכולים לסייע לטיפול בזיהום. יש הטוענים כי היה צריך להשאיר את הנפט ולא לנקותו, ולאפשר לו להתפרק בהדרגה.
למרות פעולות הניקוי הנרחבות, מחקר שנערך על ידי הסוכנות הלאומית לאוקיינוגרפיה ואטמוספירה קבע כי נכון לתחילת 2007, יותר מ-98,000 ליטר נפט עדיין נמצאים בקרקע החולית של החופים שזוהמו, כמות אשר קטנה בקצב של פחות מ-4% לשנה.
טיפול החברה במשבר
בעקבות הביקורת הציבורית, החליטה הנהלת אקסון לפעול בשיתוף פעולה עם משמר החופים במאמץ לנקות הזיהום ולשקם את סביבת החיים של האזור שנפגע. המבצע נמשך יותר מארבעה קייצים ועלה כ-2.1 מיליארד דולר. הוא היה יקר, מקיף ויסודי יותר מכל פעולות הניקיון שננקטו בעקבות דליפות נפט קודמות. בנוסף, חויבה החברה לשלם למעלה ממיליארד דולר דמי נזיקין.
השלכות סביבתיות
התוצאות, קצרות הטווח וארוכות הטווח, של דליפת הנפט נחקרו רבות לאורך השנים. אלפי חיות מתו בזמן האסון עצמו ומיד אחריו. ההערכות הן כי 250,000-500,000 ציפורי ים, 2,800-5,000 לוטרות ים, 300 כלבי ים, 250 עיטמים לבני-ראש ו-22 לווייתני אורקה מתו מדליפת הנפט. כמו כן הושמדו מיליארדי ביצי דגי סלמון והרינג. פעולות הניקיון היסודיות הותירו סימנים מועטים לזיהום באזורים בהם בני אדם מבקרים, וחברת אקסון טענה כי "הסביבה במפרץ הנסיך ויליאם בריאה, מגוונת ומשגשגת, מה שברור לכל אחד שמבקר באזור". בפועל, השפעות האסון ממשיכות להיות מורגשות גם היום. אוכלוסיות בעלי חיים ימיים שונים הצטמצמו ואוכולוסיות אחרות גדלות בשיעור איטי יותר מקצב גדילתן לפני האסון. כלבי ים וברווזים הראו שיעורי תמותה גבוהים יותר בשנים לאחר האסון, בין השאר בשל בליעת נפט, אם מאכילה מקרקע מזוהמת או התנקות משאריות נפט על השיער והנוצות.
השלכות נוספות
איגוד עובדי הנפט, תעשיות כימיות ואטומיות, שמייצג כ-40,000 עובדים ברחבי ארצות הברית, הצהיר על התנגדות לקידוח בשמורת הטבע הארקטית הלאומית עד שהקונגרס יחליט בחקיקה על מדיניות אנרגיה לאומית מקיפה.
בעקבות האסון הוציא סטיב קופר, מושל אלסקה, צו פעולה שדורש ליווי של שתי גוררות לכל מכלית טעונה מהעיירה ואלדז דרך מפרץ הנסיך ויליאם ועד הינצ'ינברוק. הצו עודכן בשנות ה-90, ואחת משתי הגוררות הרגילות הוחלפה באניית ליווי ותגובה (ERV). מרבית המכליות היוצאות מוואלדז הן עדיין בעלות דופן רגילה, בניגוד לחקיקה שהועברה ומחייבת אותן להיות בעלות דופן כפולה. מצב זה אמור להשתנות עד 2015, המועד האחרון שנקבע בחוק ליישום דיפון כפול.
על פי מחקרים שמומנו על ידי מדינת אלסקה, לדליפה היו השלכות כלכליות קצרות וארוכות טווח, אשר כללו אובדן משרות דיג, פנאי ספורטיבי, תיירות מופחתת ופגיעה במה שנקרא בפי הכלכלנים, "ערך קיום", שהוא ערכו לציבור הרחב של מפרץ הנסיך ויליאם במצבו המקורי. ב-1991, עקב הידרדרות האוכלוסייה הימית ובמיוחד אוכלוסיית הצדפות, דגי ההרינג וכלבי הים, החברה המקומית Chugach פשטה רגל.
סינגליש
סינגליש היא שפה קריאולית מבוססת אנגלית המדוברת בסינגפור. הסינגליש משמשת כשפה ראשונה בקרב רבים באי וכשפה שנייה אצל השאר. עם זאת, סינגפורים רבים, בעיקר בקרב השכבות המשכילות יותר באוכלוסייה, שולטים גם באנגלית התקנית במקביל.
מקורו של אוצר המילים בסינגליש הוא קודם כול באנגלית, וכן במלאית, קנטונזית, טמילית, הוקיינית, בנגלית ועוד שפות וניבים שונים מסין, הודו והעולם המלאי. היות שהסינית המנדרינית נלמדת כיום במערכת החינוך הסינגפורית, גם מילים משפה זו מוצאות את דרכן לסינגליש. הסינגליש דומה ביותר לשפה הקריאולית הרווחת בשכנתה מלזיה - המנגליש.
מאחר שהסינגליש התרחקה מהאנגלית המקורית עד כדי אובדן היכולת לתקשר באופן רציף, הממשל הסינגפורי החל לעודד שימוש באנגלית תקנית במערכת החינוך, באמצעי התקשורת וכדומה. זאת כחלק ממאמצה הכללי של סינגפור להיות עיר-מדינה בינלאומית ומסבירת פנים לדוברי אנגלית מכל רחבי העולם.