cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פוליאנה
תיאור העלילה
מספר חודשים לאחר בואה לעיירה נפצעת פוליאנה בתאונת מכונית (נפילה מהגג בסרט) אשר גורמת לה לשיתוק בפלג גופה התחתון. פוליאנה סבורה בתחילה כי רגלה שבורה וגם בזה מוצאת מקום לשמוח כי "רגליים שבורות נרפאות, ומחלה לכל החיים אי אפשר לרפא", כהגדרתה.
כשמגלה פוליאנה את האמת כי לעולם לא תוכל ללכת יותר, היא אומרת בבכי כי אינה מסוגלת יותר לשחק במשחק וכי אי אפשר למצוא משהו משמח במצב בו היא נתונה.
אנשי העיירה אשר התרגלו לראות את פניה הצוהלים של פוליאנה ושמעו כעת את אשר קרה, מתחילים לפקוד את בית הרינגטון בביקורים המתמיהים ביותר את הדודה פולי, ומבקשים ממנה למסור לפוליאנה כי התחילו גם הם לשחק במשחק. אך הדודה פולי אינה יודעת מהו המשחק עדיין. לאחר מספר הודעות כאלו היא פונה לננסי המשרתת ותובעת הסבר. ננסי מספרת לה על המשחק ומסבירה כי אנשי העיירה אשר שמעו שפוליאנה אינה מסוגלת יותר לשמוח מנסים לשמח אותה באומרם כי גם הם התחילו לשחק במשחק כפי שביקשה מהם. וכך מצטרפת גם הדודה פולי לאלו המשחקים במשחק השמחה.
דוקטור צ'ילטון, אחד מרופאי העיירה, טוען כי אחד מידידיו עורך מחקר על מקרים כמו הפציעה של פוליאנה ואינו מסוגל לראות אותה סובלת כך כשהפתרון בהישג יד. אך העלמה פולי - אהובתו לשעבר אשר נפרד ממנה לפני 25 שנה עקב מריבה שפרצה ביניהם - הודיעה כי לא יוכל להיכנס לביתה אלא אם תזמין אותו. ועל כן אינו יכול לבדוק את פוליאנה.
ג'ימי בין, היתום, שאומץ על ידי מר פנדלטון בעידודה של פוליאנה, לוקח על עצמו את המשימה להגיד לדודה פולי את מה שאמר דוקטור צ'ילטון וכך מוזמן הרופא לביתה של הדודה, דבר שמביא לפיוס ביניהם. ובינתיים נשלחת פוליאנה לבית החולים שהקים ידידו של דוקטור צ'ילטון שם היא חוזרת להשתמש ברגליה, ושם גם נערכת חתונתם של הדודה פולי והדוקטור צ'ילטון.
לספר נכתב ספר המשך בשם פוליאנה וג'ימי בו מתגלה דודתו של ג'ימי בין שחפשה אותו במשך שנים רבות ובו מתוארת התבגרותה של פוליאנה ואהבתם של פוליאנה וג'ימי.
סרטים וטלוויזיה
סיפורה של פוליאנה הוסרט מספר פעמים. כשהבולטים ביניהם הם סרט אילם ב-1920 בכיכובה של מרי פיקפורד, ופוליאנה, סרט של דיסני מ-1960 בכיכובה של השחקנית הבריטית היילי מילס, לצידם של ג'יין ויימן וריצ'רד איגן. הסרט צולם במעון מקדונלד בשדירת מקדונלד שהייתה אז בעיר קטנה בסנטה רוזה, קליפורניה. הסרט, להבדיל מהספר, מסתיים באופן יחסית פתוח, כשפוליאנה ודודתה נוסעות ברכבת לבית־החולים על־מנת שפוליאנה תנותח ברגליה, וכל העיר מלווה אותן. משתמע שהניתוח כן יצלח מכך שד״ר צ'ילטון הביע את דאגתו שהשיקום תלוי במצב רוחה של פוליאנה, ששרתה אז בדיכאון, אך מיד לאחר מכן באו אנשי העיר לעודדה, והפיחו בה תקווה.
מטוס קרב
הדור החמישי (שנת 2000 עד ימינו)
ה־F-35I אדיר של חיל האוויר הישראלי רשם את טבילת האש המבצעית של ה־F-35 בעולם, וגם את         הההפלה הראשונה לזכותו בעולם.
פוליאנה
סרטים וטלוויזיה
ב־2012 הופקה הצגה בתיאטרון הארצי לנוער "פוליאנה וג'ימי" על פי הספר "פוליאנה" בעיבוד של שירילי דשא ובבימוי של רענן ניסים פררה ומשה בן שושן.
מטוס קרב
הדור השישי (עתידי)
מטוסי קרב מהדור השישי הם כלי טיס עתידיים הצפויים להשתמש בטכנולוגיות הצפויות להבשיל בשנות ה־2020 המאוחרות. מטוסים אלה צפויים להיות פחות תלויים בחמקנות, יוכלו להשתמש בחימושים ארוכי טווח, לשלוט על נחילים של כלי טיס בלתי מאוישים וכדומה.
האותיות הקטנות
בשני ההקשרים, האותיות הקטנות נחשבות לשיטה שיש בה הטעיה מסוימת של הצרכן, הנוטה להסתמך על האותיות הגדולות שבחוזה או בפרסומת. בישראל חוק החוזים האחידים מגביל את תוקפם של תנאים מקפחים בחוזה אחיד שהוגש לצרכן, ותקנות הגנת הצרכן מגבילות, במידע פרסומי, את השימוש באותיות קטנות שבא להגביל, לסייג או להתנות את האמור בפרסום.
נמל התעופה הבין-לאומי סרייבו
נמל התעופה הבינלאומי סרייבו (בבוסנית: Međunarodni aerodrom Sarajevo) הוא נמל התעופה הבינלאומי העיקרי בבוסניה והרצגובינה, ומשמש כשער הכניסה העיקרי למדינה, הוא ממוקם במרחק 12 קילומטרים מערבית למרכז העיר סרייבו ומשמש כבסיסה של חברת B&H איירליינס.
בשנת 2019 עברו 1,143,680 נוסעים בנמל התעופה, לעומת 323,499 בשנת 2001.
יואב שוטן
יואב שוטן-גושן (נולד ב-8 ביוני 1980) הוא תסריטאי, מחזאי, סופר ומשפטן.
ביוגרפיה
יואב שוטן-גושן גדל בבנימינה שירת ביחידת החילוץ 669 ולמד משפטים ובתוכנית הרב תחומית במדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו עבד כקופירייטר במשרד הפרסום אדלר-חומסקי, וכתב בידיעות אחרונות וב-The Marker. לאחר לימודיו התמחה אצל עו"ד פינחס רובין, עבד כעורך-דין, ואז פנה ללימודי תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. מלמד במכללה האקדמית ספיר ובמרכז האקדמי למשפט ועסקים. מתגורר בתל אביב עם בת זוגו איילת גונדר-גושן ועם שלושת ילדיהם.
יצירות
כתסריטאי-
כמחזאי-
יצירות נוספות-
המחאות ברוסיה (2011)
המחאות ברוסיה (כונתה גם "הפגנות בולוטניה" או מהפכת השלג) הם סדרת הפגנות ופעולות מחאה שהתקיימו ברחבי רוסיה בעקבות תוצאות הבחירות הפרלמנטריות של 2011 ברוסיה בהם ניצחה מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת בהנהגתו של ולדימיר פוטין, את יריביה בהפרש ניכר, על אף שלטענת כלי תקשורת רבים ברוסיה, פעילים פוליטיים רבים ואנשי ציבור שונים, התבצע זיוף קולות מאסיבי מכוון. בעקבות התגברות הטענות הללו החלה תנועת מחאה המונית ברחובות ערים רבות ברחבי רוסיה.
ב-10 בדצמבר 2011, שבוע לאחר שנערכו ברחבי רוסיה הפגנות בקנה מידה קטן יחסית, התרחשה במוסקבה הפגנת המחאה הגדולה ביותר ברוסיה מאז התפרקות ברית המועצות בשנת 1991. המפגינים תבעו לערוך ספירה חוזרת של הקולות, בשל אי-סדרים חמורים שהתקיימו במהלך הבחירות ובעקבות חשד לזיופי קולות.
רקע
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה לשנת 2011 התקיימו ב-4 בדצמבר 2011. כשפורסמו התוצאות הרשמיות התברר כי מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת זכתה בכמחצית מהמושבים בדומה לעומת מעל 60% בבחירות הקודמות. מיד עם פרסום התוצאות דחו אותן המועמדים המפסידים, וטענו לזיוף מכוון של השלטון.
על פי דיווחים סוכנות הידיעות הרוסית RIA Novosti היו מעל ל-1,100 דיווחים רשמיים על אי-סדרים חמורים במהלך הבחירות לפרלמנט הרוסי שהתקיימו ברחבי רוסיה ב-4 בדצמבר 2011. חברי המפלגות רוסיה הוגנת, מפלגת יאבלוקו והמפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית דיווחו כי היו בוחרים רבים שהוסעו במיוחד בין קלפיות שונות על מנת שיצביעו מספר פעמים. מפלגת יאבלוקו והמפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה דיווחו כי היו משקיפים שלא הורשו להיות נוכחים וכי חלק אף גורשו מהקלפיות ללא סיבה מוצדקת. בנוסף על כך, המפלגה רוסיה המאוחדת טענה כי היו חברי אופוזיציה שהיו מעורבים בקמפיין פוליטי לא חוקי בעת יום הבחירות כאשר הפיצו עלונים ועיתונים בקלפיות. כמו כן טענו כי היו מספר מקרים בהם איימו באלימות על הבוחרים להצביע למפלגה הקומוניסטית.
המחאה
סרט לבן נבחר להיות סמל המחאה. אזרחים שמו אותו על מכוניות, תיקים ובגדים.
5–7 דצמבר 2011
ב-5 בדצמבר 2011, כבר למחרת יום הבחירות, יצאו אלפים להפגין במוסקבה, סמוך לכיכר לוביאנקה (מטה שירות הביטחון הפדרלי) ולא הרחק מהקרמלין. במוסקבה לבדה, על פי המארגנים יצאו 100,000 אנשים לרחובות, בעוד שבמשטרה טוענת כי רק 25,000 השתתפו בהפגנות בעיר. המשטרה בסנט פטרסבורג ציינה כי מספר המפגינים ברחובות העיר היה 10,000. המפגינים דרשו את התפטרותם המידית של פוטין ומדבדב. בנוסף קראו המפגינים לערוך בחירות חדשות ולנהל חקירה לטענות בדבר זיופי קולות. בהפגנה במוסקבה נעצרו כ-300 איש, בהם 3 פעילי אופוזיציה בכירים (בוריס נמצוב הליברל-דמוקרט, אדוארד לימונוב, הלאומן שעמד בראש המפלגה הנציונל-בולשביקית וסרגיי מיטרוחין מנהיג מפלגת יאבלוקו).
הניסיונות לארגן מחאה גדולה במוסקבה ב-7 בדצמבר דוכאו בשל נוכחות כוחות משטרה גדולים בעיר. ב-7 בדצמבר, נשיא ברית המועצות לשעבר מיכאיל גורבצ'וב ציין כי הוא סבור כי יש לקיים בחירות חדשות על מנת לשכך את הזעם הציבורי על זיוף הקולות המאסיבי.
על פי דיווח בוול סטריט ג'ורנל שירות הביטחון הפדרלי הרוסי פנה לאתר המדיה החברתית הרוסי "VKontakte" בבקשה לחסום קבוצות אופוזיציה אשר מעודדות אנשים "לארגן מהפכה". הבקשה נדחתה.
10 בדצמבר 2011
באמצעות קבוצה בפייסבוק שכונתה "יום שבת בכיכר" (Суббота на Болотной площади), אורגנה הפגנה המונית נגד הממשל ביום שבת, ה-10 בדצמבר 2011. לפני קיום ההפגנה, מספר עיתונים ציינו באמצעי התקשורת כי אלפי משתמשי פייסבוק כבר נענו להזמנה למחות במוסקבה. במקביל מעל 5,000 משתמשי פייסבוק נענו להזמנה למחות בסנט פטרסבורג. בתחילה ניתן לקבוצה "סולידריות" היתר לערוך הפגנה של 300 בני אדם בכיכר המהפכה (Площадь Революции) שבמרכז מוסקבה. ב-8 בדצמבר, מעל ל-30,000 משתמשים בפייסבוק אישרו כי ישתתפו בהפגנה. לאחר משא ומתן עם המפגינים הוחלט כי ההפגנה תערך במקום זאת בכיכר בולוטנייה וניתן היתר לערוך שם הפגנה בהשתתפות עשרות אלפי מפגינים. לפני ההפגנה פוטין איים בכלי התקשורת כי המשטרה וכוחות הביטחון יתפרסו ברחבי במוסקבה ובערים אחרות על מנת להתמודד עם כל מי שישתתף בפעולות מחאה בלתי חוקיות.
במקביל להפגנת הענק במוסקבה, נערכו הפגנות נוספות בסנט פטרסבורג, בולדיווסטוק ובקלינינגרד, בסך הכל ב-99 עיירות וערים אחרות ברחבי רוסיה. מושל סנקט פטרבורג גאורגי פולטאבצ'נקו הכריז על כך שההפגנות מקבלות מימון מחוץ לגבולות המדינה.
17-18 בדצמבר 2011
במהלך סוף שבוע 17 - 18 בדצמבר נערכו הפגנות נוספות במוסקבה, סנקט פטרבורג ובערים נוספות. היקף ההפגנות היה קטן בהרבה והשתתפו בהן עד 5 - 7 אלף.
24 בדצמבר 2011
בכל רחבי המדינה נערכו הפגנות. בחלק מהערים הם קיבלו את אישור השלטונות. במוסקבה נערכה הפגנה שלפי מידע השלטונות השתתפו בה כ-30 אלף מפגינים. מארגני ההפגנה דיברו על 100-200 אלף משתתפים ומקורות עצמאיים מציינים מספר של 56 אלף משתתפים. דרישות המפגינים היו זהות לדרישות בהפגנה הקודמת אך התווספו כרזות "לא ניתן לפוטין להיכנס לקרמלין".
הוועדה לזכויות האדם קראה לנשיא לפטר את יו"ר וועדת הבחירות לאור איבוד אמון האזרחים וריבוי הוכחות לזיופים בבחירות.
4 בפברואר 2012
למרות הקור העז שהיה, ברחבי רוסיה התקיימו הפגנות המוניות. במוסקבה השתתפו מעל 100 אלף מפגינים. במקביל, הממשל ארגן הפגנות תמיכה שהתקיימו באותו יום. לפי העדויות, משתתפי ההפגנות שאורגנו על ידי הממשל קיבלו תמורה כספית.
סיקור תקשורתי
כלי התקשורת ברחבי העולם סיקרו את המחאות בהרחבה החל מ-5 בדצמבר.
יחסי בחריין–ירדן
יחסי בחריין–ירדן הם היחסים הדו-צדדיים בין מדינות אלה.
לירדן יש שגרירות במנאמה, ולבחריין יש שגרירות בעמאן.
יחסים כלכליים
בשנת 2018 סכום היצוא של ירדן לבחריין עמד על 65.7 מיליון דולר כאשר עגבניות, תרופות וכבשים הם המוצרים העיקריים.
לעומת זאת סך היצוא של בחריין לירדן בשנת 2018 עמד על 124 מיליון דולר כאשר נפט, אלומיניום ואוטובוסים הם המוצרים העיקריים.
גביע הפדרציה 2017
גביע הפדרציה 2017 הייתה התחרות ה-55 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
תחרויות אזוריות החלו בפברואר 2017 ומשחק הגמר הסתיים ב-12 בנובמבר 2017.
נבחרת ארצות הברית ניצחה במשחק הגמר את נבחרת בלארוס וזכתה בגביע בפעם ה-18 בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות
מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת.
בית עולמי א' כלל 8 קבוצות ועוד 8 קבוצות היו בבית עולמי ב'.
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2018.
העברות לקראת שנת 2018
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
ישראל בתחרות
בנבחרת השתתפו דניז חזניוק, שלי קרוליצקי ויוליה גלושקו. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית ג' של אזור אירופה/אפריקה א'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה א' נערכו בטאלין. הנבחרת סיימה את הבית במקום האחרון. במשחק פלייאוף היא נפגשה עם והפסידה 3:0. כתוצאה מכך ירדה הנבחרת לאזור אירופה/אפריקה ב'.
פארק מונסו
פארק מונסו (בצרפתית: Parc Monceau) הוא פארק ציבורי למחצה ברובע השמיני של העיר פריז בירת צרפת.
היסטוריה
הפארק הוקם על ידי לואי פיליפ השני, דוכס אורלאן, ואחיינו של מלך צרפת בשנת 1769. לואי פיליפ רכש את האדמות שעליהן הוקם הפארק ושכר את שירותיו של לואי קארוז'יס קרמונטל לתכנון הגנים. לואי פיליפ היה ידיד טוב של הנסיך ג'ורג', לימים המלך ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת וביקר אותו באנגליה. לואי פיליפ התאהב בסגנון הגנים האנגלי והורה לקרמונטל לתכנן עבורו גן אנגלי פראי לכאורה (ולא גן בסגנון צרפתי) - גן יוצא דופן בצורתו בצרפת.
באותה עת נקרא הגן "Folie de Chartres" - "השטות של שארטר".
בגן נבנו מספר מבני שטות כגון פירמידה מצרית, מצודה סינית, טחנת רוח הולנדית וכן אכסדרת עמודים בסגנון קורינתי.
כמו כן הוצבו בפארק פסלים של אנשי תרבות צרפת ובהם גי דה מופסאן, פרדריק שופן, שארל גונו ואמברואז תומא.
במהלך המהפכה הצרפתית, בשנת 1793, הוצא לואי פיליפ להורג בגיליוטינה והגן הולאם. באותה תקופה הוקמה הרוטונדה בכניסה לפארק על פי תכנונו של קלוד ניקולא לדו.
בשנת 1797 היה הפארק אתר הניסוי של הצניחה הראשונה - אנדרה-ז'אק גארנרין צנח מכדור פורח תוך שימוש במצנח עשוי משי.
בשנת 1860 נירכש הפארק על ידי העיר פריז - מחצית משיטחו נמכרה על מנת להסב אותו לשטחי בנייה אולם בהתערבות בארון אוסמן הוחלט לשמר את חציו השני של הפארק, והוא נחנך בנוכחות נפוליאון השלישי ב-13 באוגוסט 1861.
בשנת 1871 נערך בפארק טבח לאחר נפילת הקומונה הפריזאית.
הצייר קלוד מונה צייר סדרת ציורים של הפארק באביב 1876 ושנים נוספים בשנת 1878.
הפארק ציבורי למחצה, שכן הציבור יכול להשתמש בו בשעות היום, ובשעות הלילה מותרת הכניסה לפארק רק לבעלי הנכסים הסמוכים לו.
משל החיטים והזונין
משל החיטים והזונין (הידוע גם כמשל החיטה והעשב השוטה, העשבים השוטים, משל החיטה והעשב, או משל הדגן והעשב הרע), הוא אחד ממשלי ישו, המופיע בבשורת מתי י"ג 24-30. המשל קובע כי במהלך משפט יום הדין הסופי,  יפרידו המלאכים בין בני החושך - "בני השטן" (הזונין, עשב רע או עשב שוטה במשל) לבין "בני המלכות" (החיטה במשל). משל זה נלווה אל משל הזורע, והוא מקדים את משל גרגר החרדל. על פי הפרשנות המקובלת, הזרע הטוב מסמל את בני אלוהים, מבחינה רוחנית פועלו של ישו כמשיח, בעוד שהעשב הרע (הזונין) הם יצירתו של האויב הרע, זרעי הרוע, שהם ילדיו, יציריו הרוחניים של השטן.
סיפור המשל
סיפור המשל הוא כדלקמן:"24 וַיָּשֶׂם לִפְנֵיהֶם מָשָׁל אַחֵר וַיּאֹמַר מַלְכוּת הַשָׁמַיִם דּוֹמָה לְאָדָם אֲשֶׁר זָרַע זֶרַע טוֹב בְּשָׂדֵהוּ׃ 25 וַיְהִי בִּהְיוֹת הָאֲנָשִׁים יְשֵׁנִים וַיָּבֹא אֹיְבוֹ וַיִּזְרַע זוּנִין בֵּין הַחִטִּים וַיֵּלֶךְ לוֹ׃ 26 וְכַאֲשֶׁר פָּרַח הַדֶּשֶׁא וַיַּעַשׂ פֶּרִי וַיֵּרָאוּ גַּם־הַזּוּנִין׃ 27 וַיִּגְשׁוּ עַבְדֵי בַעַל־הַבַּיִת וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו אֲדֹנֵינוּ הֲלֹא־זֶרַע טוֹב זָרַעְתָּ בְשָׂדֶךָ וּמֵאַיִן לוֹ הַזּוּנִין׃ 28 וַיּאֹמֶר לָהֶם אִישׁ אֹיֵב עָשָׂה זֹאת וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו הָעֲבָדִים הֲתַחְפֹּץ כִּי־נֵלֵךְ וּנְלַקֵּט אֹתָם׃ 29 וַיֹּאמֶר לֹא פֶּן־תְּלַקְּטוּ אֶת־הַזּוּנִין וְשֵׁרַשְׁתֶּם גַּם אֶת־הַחִטִּים׃ 30 הַנִּיחוּ אֹתָם וְיִגְדְּלוּ שְׁנֵיהֶם יַחַד עַד־הַקָּצִיר וְהָיָה בְּעֵת הַקָּצִיר וְאָמַרְתִּי לַקּוֹצְרִים לַקְּטוּ בָרִאשׁוֹנָה אֶת־הַזּוּנִין וְאִגְדוּ אֹתָם אֲגֻדּוֹת לְשָׂרְפָם וְאֵת הַחִטִּים אִסְפוּ לְאוֹצָרִי׃""- בשורת מתי י'ג 24-30, ברית חדשה, תרגום דליטש"ביוונית עתיקה המילה המשמשת במשל כאן לעשב שוטה היא ζιζάνια - zizania (ברבים  ζιζάνιον- zizanion), מתורגמת לעברית בתרגום דליטש ל"זונין" (בתרגום החדש, "עשבים רעים", או  "עשבים שוטים" בעברית מודרנית). סבורים שהכוונה במילה זו היא למין העשב זון משכר  ,, זהו דגן בר הנראה כחיטה בשלבים מוקדמים של צמיחה. החוק הרומי אסר על זריעת עשב זון בשדות החיטה של האויב, כך שנראה שהתרחיש שהוצג במשל כאן הוא מציאותי. בתרגומים שונים משתמשים במונח "עשבים שוטים" "עשבים רעים" במקום ב"זונין".
מטפורה דומה היא "הפרדת המוץ מן החיטה", שניתן למצוא בתנ"ך ובמקומות אחרים כדוגמה מזמור א' 4 " לֹא-כֵן הָרְשָׁעִים: כִּי אִם-כַּמֹּץ, אֲשֶׁר-תִּדְּפֶנּוּ רוּחַ.", וכן מזמור ל"ה 5: "יִסֹּגוּ אָחוֹר וְיַחְפְּרוּ--חֹשְׁבֵי, רָעָתִי. יִהְיוּ, כְּמֹץ לִפְנֵי-רוּחַ;" לפיכך "הרשעים" משולים בהם למוץ.
פירוש המשל
הפרשנות שישו מספק לתלמידיו על משל זה מתייחסת ליום הדין: "36 אָז שִׁלַּח יֵשׁוּעַ אֶת־הֲמוֹן הָעָם וַיָּבֹא הַבָּיְתָה וַיִּגְּשׁוּ אֵלָיו תַּלְמִידָיו וַיֹּאמְרוּ בָּאֶר־נָא לָנוּ אֶת־מְשַׁל זוּנֵי הַשָּׂדֶה׃ 37 וַיַּעַן וַיּאֹמֶר אֲלֵיהֶם הַזּוֹרֵעַ אֶת־הַזֶּרַע הַטּוֹב הוּא בֶּן־הָאָדָם׃ 38וְהַשָּׂדֶה הוּא הָעוֹלָם וְהַזֶּרַע הַטּוֹב בְּנֵי הַמַּלְכוּת הֵם וְהַזּוּנִין בְּנֵי הָרַע הֵמָּה׃ 39וְהָאֹיֵב אֲשֶׁר זְרָעָם הוּא הַשָּׂטָן וְהַקָּצִיר הוּא קֵץ הָעוֹלָם וְהַקֹּצְרִים הֵם הַמַּלְאָכִים׃40 וְהִנֵּה כַּאֲשֶׁר יְלֻקְּטוּ הַזּוּנִין וְנִשְׂרְפוּ בָאֵשׁ כֵּן יִהְיֶה לְקֵץ הָעוֹלָם הַזֶּה׃ 41בֶּן־הָאָדָם יִשְׁלַח אֶת־מַלְאָכָיו וְלִקְּטוּ מִמַּלְכוּתוֹ אֵת כָּל־הַמַּכְשֵׁלוֹת וְאֵת כָּל־פֹּעֲלֵי הָאָוֶן׃ 42 וְהִשְׁלִיכוּ אֹתָם אֶל־תַּנּוּר הָאֵשׁ שָׁם תִּהְיֶה הַיְלָלָה וַחֲרֹק הַשִׁנָּיִם׃ 43 אָז יַזְהִירוּ הַצַּדִּיקִים כַּשֶׁמֶשׁ בְּמַלְכוּת אֲבִיהֶם מִי אֲשֶׁר לוֹ אָזְנַיִם לִשְׁמֹעַ יִשְׁמָע׃""- בשורת מתי י'ג 36-43, ברית חדשה, תרגום דליטש" למרות שישו מבחין בין אנשים שהם חלק ממלכות שמים לבין אלה שלא, הבחנה זו אולי לא תמיד בולטת לעין, כמו במשל השאור. עם זאת, ביום הדין הסופי תבוא "התפנית הסופית, כאשר סוד מלכות  י האלוהים תמלא לצד המשך פועל הרשע, עד שיגיע לקיצו, כאשר העידן החדש אשר נחנך כבר בתקופת פועלו של ישו עלי אדמות, ויגיע למימושו הסופי בתפארה.
אוגוסטינוס הקדוש ציין כי קשיי ההבחנה בין "חיטה" לבין "עשבים השוטים" היא נחלתה של הנצרות מאז כינונה:"הוי אתם נוצרים, ההולכים בחייכם בטוב, אתם נאנחים ונאנקים כמעטים בין רבים, מעטים בין רבים מאוד. החורף יעבור, הקיץ יבוא; הוי! הקציר קרוב. המלאכים, הללו היכולים להפריד, הללו שאינם יכולים לטעות ... אומר לכם אמת, אהוביי, גם במושבים הרמים ביותר יש גם חיטה, וגם זונין, וגם בעליונים יש חיטה, וזונין. הניחו לטוב לסבול את הרע; הניחו לרעים להפוך עצמם לטובים, בחקותם את הטוב. תנו לכולנו, אם נוכל, להגיע לאלוהים; תנו לנו מנוס ברחמיו, לברוח מהרוע של העולם הזה. הבה נשחר לימים טובים, שכן אנו נמצאים בימים רעים; אך בימים הרעים לא נגדף, כדי שנוכל כולנו להגיע אל הימים הטובים."
סובלנות דתית
משל החיטים והזונין צוטט לעיתים קרובות כתמיכה לדרגות סובלנות דתית שונות.
יוחנן כריסוסטומוס טען, כי המשל מלמד סובלנות מוגבלת בלבד, וקבע כי אלוהים לא "אסר עלינו לבדוק את הכופרים, ולסתום פיותיהם, ולקחת מהם את חופש הדיבור, לפזר את אספותיהם והבריתות שביניהם,  מלבד האיסור שנהרוג, או נשחית אותם." ב"מכתבו לבישוף רוג'ר שלון", הבישוף ווזו של ליאז ( 985-1048 לספירה) בהסתמכו על המשל טען כי "הכנסייה צריכה לתת למתנגדים החולקים על הכנסייה לגדול יחד עם האורתודוקסיה עד בוא האדון שיפריד, וישפוט אותם".
מרטין לותר נשא דרשה על המשל שבו הוא אישר כי רק אלוהים יכול להפריד בין מאמיני שקר, לבין מאמיני אמת, ציין כי בעצם הריגתם של כופרים או לא מאמינים שמים קץ להזדמנות שלהם להיוושע: " יש להתבונן מכאן ולהבין כמה בני אדם כועסים וזועמים היינו מזה שנים רבות, כיצד שאפנו לאנוס אחרים להאמין; את הטורקים בחרב, כופרים באש, יהודים בהרג, ובכך לשרש את הזונין במו כוחנו. כאילו יכולנו לשלוט על לבם ורוחם, ולהפוך אותם חסידים וצדיקים, מה שדבר אלוהים לבדו צריך לעשות. אולם על ידי רצח, הרינו מפרידים את בני האדם מדבר אלוהים, כך שאינו יכול בשום אופן לפעול עליהם. בכך מביאים רצח כפול על עצמנו באבחה אחת, ככל שהדבר בכוחנו. כלומר, אנחנו רוצחים את הגוף למשך זמן, את נשמתם לנצח, ולאחר מכן אנחנו אומרים: בפועלנו עשינו את שירות אלוהים, ומקוים בכך לזכות בגמול מיוחד בגן עדן." הוא הגיע למסקנה כי "למרות שהזונין מעכבים את החיטה, ובכל זאת הם הופכים אותה לנאה יותר".
רוג'ר ויליאמס, תאולוג בפטיסטי והמייסד של רוד איילנד, השתמש במשל זה כדי לתמוך בסובלנות הממשלה כלפי כל ה"העשבים השוטים" (הכופרים) בעולם, כיוון רדיפות אחר אזרחים לעיתים קרובות מכאיבות בטעות ל"חיטה" (המאמינים). תחת זאת, טוען וויליאמס תפקידו של אלוהים להיות השופט בסופו של דבר, ולא של האדם. המשל הזה נתן רוח גבית נוספת לוויליאמס לפילוסופיה המקראית שלו בנושא הפרדת הדת מהמדינה, כמתואר בספרו משנת 1644 "השתלשלות הדמים של הרדיפות" ( The Bloody Tenent of Persecution ).
ג'ון מילטון, קורא בספרו אראופגיטיקה (Areopagitica ) (1644 ) לחופש הביטוי ומאשים את ניסיונות הפרלמנטים למנוע רישיון הדפסה, תוך התייחסות למשל זה ולמשל "ליקוט המינים מהרשת" שניהם מצויים  בבשורת מתי י"ג בלבד: זה בלתי אפשרי שאדם יפריד את החיטה מן העשב השוטה, את מין הדג טוב (הכשר) מהשני; זהו תפקידם של המלאכים בקץ הימים.
המשל באמנות
משל זה תואר על ידי מספר אמנים, כולל ויליאם בלייק, אברהם בלומרט, אלבין אגר-ליינץ, דומניקו פטי, ז'אן, יאן לאוקן, ג'ון אוורט מיליי, פליציאן רובס,  ג'יימס טיסו.
צק ברקמן
ביוגרפיה
ברקמן נולד לאב שהיה עיתונאי ונהרג ב-1999 בתאונת דרכים, ולאם מורה לבלט. אחותו היא כנרת. למד בתיכון א' לאמנויות תל אביב. בצה"ל שירת בלהקת חיל האוויר. בשנת 2001 עבר לניו יורק והשתלם שם בלימודי משחק במסגרת הסטודיו של מייקל הווארד והסטודיו של ויליאם אספר - במסגרת מלגת קרן אמריקה-ישראל ללימודים בניו-יורק. כמו כן למד בלונדון (תיאטרון הנוער הלאומי) אצל נולה צ'לטון.
הוא בוגר החוג לספרות עברית ומדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן. הוא מלמד בימוי שחקנים וניתוח סצנה במכללת ספיר ובימוי משחק לתסריטאים במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות.
בתיאטרון
בתיאטרון גשר: ב-1998 גילם את דון קרלוס בהצגה "דון ז'ואן" מאת מולייר שביים יבגני אריה. ב-1999 גילם את פרדיננד בהצגה "מזימה ואהבה" מאת פרידריך שילר שביים ליאנדר האוסמן. באותה שנה שיחק גם בהצגה "אוכלים" מאת יעקב שבתאי שביים יבגני אריה. ב-2005 שיחק בהצגה "וריאציות לתיאטרון ולתזמורת" שביים יבגני אריה.
בתיאטרון באר שבע: ב-2011 גילם את בובי במחזמר "קומפני" מאת ג'ורג' פירת' (מחזה) וסטיבן סונדהיים (מוזיקה ומילות השירים) שביים רפי ניב.
בטלוויזיה ובקולנוע
השתתף בתוכנית "תופסים ראש". ב-1991 גילם את הבן בסרט "זמן אמת" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. ב-1994 גילם משוגע בבית משוגעים בסרט "איה: אוטוביוגרפיה דמיונית" שכתבה וביימה מיכל בת-אדם. ב-1997 גילם את גורי, התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "בעל בעל לב" שכתב גל אוחובסקי וביים איתן פוקס. ב-1998 גילם את עטלף - התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "הצל של החיוך שלך" שכתב וביים איתן ענר. ב-2001 גילם את אלון בסדרה "דקות של תהילה" שכתבו ורד שפירא וליאורה קמינצקי שגם ביימה לצד נתי אדלר, וגילם את שילוני בסרט "שרמן בחורף" שכתב משה זונדר (על פי ספרו של אמנון דנקנר) וביים אורי ענבר. ב-2002 גילם את רן צור בסדרה "כנפיים" שכתבו אופיר בביוף וטל אימברמן וביים שמואל אימברמן. ב-2003 גילם את אלכסנדר פן בסרט הטלוויזיה "היה או לא היה" שכתבו אלונה קמחי ועדנה מזי"א וביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2004 גילם את עמי בסדרה "אהבה מעבר לפינה" שביים עפר ויצמן. ב-2005 גילם את יואב בסרט הטלוויזיה "המקום" שביימו סלבה ולינה צ'פלין. ב-2006 גילם את שלומיק בסדרה "השמינייה" שביים רובי דואניאס וגילם את ירון בסדרה "ילדות רעות" שביים עדי בנימינוב. ב-2009 גילם את יאיר מרום בסדרה "מסכים", וגילם את נאור - התפקיד הראשי בסדרה "סוזנה הבוכייה" שכתבה אלונה קמחי וביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2010 שיחק בסרט הטלוויזיה "בדמי ימיה" שביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2012 גילם נזיר בסדרה "קטמנדו" שביים אמיל בן שמעון. הופיע וביצע שירים שכתב והלחין בפסטיבל הפסנתר, בתיאטרון תמונע ובהבימה קלאב. כמו כן השתתף במספר סרטי פרסומות.
בלתי נפרדים (סרט)
בלתי נפרדים (בצרפתית: Inséparables) הוא סרט קולנוע צרפתי מז'אנר הקומדיה שביים וראנטה סודג'יאן, שיצא בשנת 2019.
עלילה
שלוש שנים מאוחר יותר, כשמיקה תפס את מקומו בחברה גדולה בריביירה הצרפתית, הוא פתאום נתפס בעבר, כשפוטין חוזר ומופיע, אפילו כשמיקה, שהפך למנהל פיננסי, מתכוננת להתחתן עם בתו של הבוס של החברה. העבר צץ מחדש ומיקה, ששינה את שמו, חושש לאבד הכל. לשווא הוא ינסה להיפטר מהשותף הראוותני והבזבזני אך גם העקשן, שעדיין שומר על הרעיון לפתוח עסק עם חברו. הוא מתכנן לקנות מסוקים רוסיים ולהשתמש בהם לטיולים בשביל תיירים. מיקה מנסה לגרום לו להבין שזה לא אפשרי, אך פוטין מיישם בתוקף את הפרויקט שלו ומיקה מבין שיזדקק לפוטין שיוציא אותו ממצבו, ובסופו של דבר, הם אכן בלתי נפרדים.
חקר פני שבר
חקר פני שבר (באנגלית: fractography) הוא תחום החוקר את השברים על פני שטח של חומרים. שיטות פרקטוגרפיות הן בשימוש שגרתי למציאת גורמים לכשל במבנים הנדסיים. במדע החומרים, פרקטוגרפיה משמשת לפיתוח ובחינת מודלים תאורטיים של אופן גדילת סדקים.
אחת המטרות הראשיות של השיטה היא מציאת הגורם לשבר על ידי אנליזה של המשטח בו התרחש. צורות שונות של גדילת סדק (למשל התעייפות החומר, שיתוך, ועוד) יוצרות צורות אופייניות על המשטח שנשבר, וניתן לנתח את הצורות כדי לזהות את צורת הכשל. התבנית הכללית של הסדקים היא לעיתים יותר חשובה מסדק ספציפי, במיוחד בחומרים שבירים כמו חומרים קרמיים וזכוכיות.
שיטות אנליזה
מטרה חשובה של פרקטוגרפיה היא למצוא את המקום בו הסדק החל. זאת משום שאם נמצא היכן הסדק החל, ייתכן שהדבר ייתן לנו רמזים לגבי הסיבה שבגללה הוא נוצר. צפייה ראשונית בסדק בדרך כלל נעשית בשימוש בסקאלה מקרוסקופית, בעזרת מיקרוסקופ אופטי ושיטות הארה מתוחכמות (מכיוונים שונים) כדי לזהות עד כמה הסדק גדול, דרכים אפשריות להתפתחותו, ומקורות אפשריים ליצירתו. במקרים רבים שיטה זו היא מספקת כדי לזהות את אופן הכשל והסיבות ליצירת הסדק וגדילתו. גורמים נפוצים שגורמים להיסדקות הם גבולות גרעין, חללים בחומר, חומרים זרים שנכנסו אליו, ונקודות של ריכוז מאמצים מכניים. כמו כן ניתן לראות "קווי סדק" אשר מראים את כיוון התפתחות הסדק.
בכשל שנגרם מהתעייפות החומר, ניתן לראות סדק שביר מתפשט אל תוך החומר בצעדים קטנים.
יישומים
שיטת חקר פני שבר נמצאת בשימוש בהנדסת חומרים ומכניקת השבר, כאשר יש לבחון כשלים שהתרחשו. השיטה משמשת חוקרים לבחינת כשלים בחפצים ששימשו כנשק, למשל בקבוקים שבורים. עבור חשוד שטוען שהבקבוק נשבר בטעות כשפגע בקורבן, ניתן לגלות שהטענה שקרית, ושנדרש היה כוח רב כדי לשבור את הבקבוק כדי שאפשר יהיה לתקוף איתו את הקורבן. חורים של כדורי אקדח בשמשות מכוניות או חלונות יכולים גם כן להראות את כיוון הירי ועוצמתו. במקרים כאלה, התבנית הכוללת של הסדקים היא חיונית כדי לשחזר את האירועים שהתרחשו, ולא המאפיינים של סדק ספציפי.
ת'ורנטון
ת'ורנטון (באנגלית: Thornton) היא עיר במדינת קולורדו שבארצות הברית. ת'ורנטון נמצאת 16 ק"מ צפון-מזרחית מבירת קולורדו, דנוור. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, מתגוררים בעיר 118,772 תושבים נכון לאפריל 2010, גדילה של 44.2% ממפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2000, אז מנתה העיר 82,384 תושבים. ת'ורנטון העיר השישית בגודל אוכלוסייתה במדינת קולורדו.
היסטוריה
ת'ורנטון הייתה מורכבת אך ורק מאדמות חקלאיות עד שנת 1953, אז רכש סאם הופמן קרקעות כ-11 ק"מ צפונית מדנוור. העיר שהופמן התחיל הייתה הקהילה המתוכננת הראשונה במחוז אדמס והראשונה שמציעה שירותים עירוניים מהיטל מס יחיד, כולל שירותי בילוי ואיסוף זבל חינם. העיר נקראת על שמו של מושל קולורדו לשעבר דן ת'ורנטון. האגודה הקהילתית של ת'ורנטון (Thornton Community Association) נוסדה בשנת 1954 כדי להדריך את התפתחות הקהילה החדשה. עד סוף שנת 1955, ת'ורנטון מנתה 5,500 תושבים במעל ל-1,200 בתים. האגודה הקהילתית של ת'ורנטון הייתה חיונית וסייעה ליישוב הקהילתי להפוך לעיר בשנת 1956. אוייר לירי נבחר לראש העיר הראשון.
גאוגרפיה ואוכלוסין
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 70.4 קמ"ר, מתוכם 69.6 קמ"ר אדמה ו-0.77 קמ"ר מים.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2000, היו בעיר 82,384 תושבים, 28,882 משקי בית, ו-21,517 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,184.2 נפש לקמ"ר. היו בעיר 29,573 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 425.1 דירות לקמ"ר. העיר התחלקה ל:
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $54,445 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $58,742. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $40,098 לעומת $29,982 לנשים. ההכנסה לנפש הייתה $41,471. בערך 4.0% מהמשפחות ו-5.2% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מהם 6.4% מתחת לגיל 18 ו-4.5% מגיל 65 ומעלה.
איבו רודריגש
קריירת מועדונים
רודריגש גדל במחלקות הנוער של ריו טינטו, פורטו ופדרואנסה. בשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של פורטו. ב-13 בינואר 2015 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של פורטו, בניצחון 3-1 על אוניאו דה מדיירה במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית.
ב-2 בפברואר 2015 הושאל רודריגש עד לתום עונת לוויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית. ב-4 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על בלננסש במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית. ב-8 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1-0 לבלננסש במסגרת המחזור ה-20. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 באוגוסט 2015 הושאל רודריגש למשך עונה אחת לארוקה מליגת העל הפורטוגלית. ב-16 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על מוריירנסה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. ב-25 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 נגד טונדלה במסגרת המחזור השמיני בליגה. בסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-20 ביולי 2016 הושאל רודריגש למשך עונה אחת לפאסוס די פריירה מליגת העל הפורטוגלית. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לספורטינג ליסבון במסגרת המחזור השני בליגה לעונת. בסך הכל ערך 26 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה.
ב-29 ביוני 2017 הושאל רודריגש לרויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית. ב-19 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על מכלן במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת. ב-27 באוגוסט הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 4-3 על אוסטנדה במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-15 באוגוסט 2018 חתם על חוזה קבוע לשלוש שנים במועדון. בסך הכל ערך 76 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.
ב-15 בינואר 2021 חתם רודריגש על חוזה לשלוש שנים וחצי בפמליקאו מליגת העל הפורטוגלית. ב-17 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על ק.ד. סנטה קלרה במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת. ב-21 במרץ הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 4-0 על מאריטימו במסגרת המחזור ה-24 בליגה.
דוברין האדם
דוברין האדם הוא סיפור קצר מאת חנוך ברטוב, שעיקרו ניסיונו של המספר למכור את דירתו, ומפגש מפתיע שזומן לו עם דוברין, רוצח נודע שהשתחרר מכלאו ובא להתעניין ברכישת הדירה. שם הסיפור "דוברין האדם" משקף את העובדה שהמספר רואה בסיפור זה את דוברין כאדם שבא לרכוש דירה, ורק בשלב מתקדם של הסיפור מזהה אותו כרוצח שעורר בו עניין רב כל כך בילדותו.
פרסום הסיפור
הסיפור הופיע לראשונה ב-11 ביולי 1958 ב"משא", מוספו הספרותי של העיתון "למרחב", בשם "אדם ושמו דוברין". ב-1962 הופיע בגרסה שונה בשם "דוברין האדם" בקובץ סיפוריו של ברטוב לב חכמים, ובשנת 1992 נכלל בקובץ סיפוריו של ברטוב מוות בפורים. כן הופיע הסיפור בשתי אנתולוגיות:
הסיפור בשתי גרסאותיו וניתוח נרחב שלו מופיעים בספר מאת ארנה גולן, בין בדיון לממשות - סוגים בסיפור הישראלי, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1984.
בשנת 2007 נכלל הסיפור בקובץ המקום שבו אנו צודקים: השתקפות המשפט בספרות בשירה ובמחזאות של ישראל בעריכת אליעזר לדרמן ומנחם מאוטנר, הוצאת רמות.
הסיפור תורגם לפורטוגזית והופיע באנתולוגיה בעריכת ארנה גולן.
עלילה
עיקרו של הסיפור הוא ניסיונו של המספר למכור את דירתו, ומפגש מפתיע שזומן לו עם דוברין, רוצח נודע שהשתחרר מכלאו ובא להתעניין ברכישת הדירה. במשפט הפתיחה מבהיר המספר מה עיקר ומה טפל בסיפורו: "אבל תחילה יש להאיר את הרקע: לא מכירת הדירה היא ענייננו כאן, כי אם הפגישה עם דוברין".
המספר, אשתו וילדם התגוררו בדירה מרתף, וכיוון שעלתה השערה שהמגורים בדירה זו הם שגרמו למחלתו הנדירה של הילד, החליטו המספר ואשתו למכור את דירתם. לשם כך פרסמו מודעה בגיליון ערב שבת של עיתון ערב, ובעקבותיה הגיעו, החל מיום שישי בצהריים, מתעניינים רבים. המספר מתאר אחדים מהם, אך מקדים לכך הסתייגות: "מעניין היה לספר בהרחבה על כל אחד ממחפשי-הבית, שבאו לבדוק מה אנו מציעים להם, לולא היה ענייננו אחר, כלומר הפגישה המפתיעה עם דוברין". המספר ואשתו מודעים לערכה הנמוך של הדירה, כדברי האישה: "מי רוצה לגור במרתף?"
כעבור ימים אחדים, לאחר שזרם המתעניינים בדירה פסק, הגיע מתעניין נוסף, "איש גבוה, בחליפה אפורה-פחמית, שראשו הכבד נכפף קצת אלי, כפיפה של גובה או כפיפה של גיל". לאחר כניסת האיש לדירה, אומר המספר "כדרכי עם שאר הקונים-בכוח נחפזתי לנחש את מקצועו, מעמדו החברתי, מוצאו". ואכן, תוך כדי הצגת הדירה חלפו במוחו של המספר ניחושים שונים, שאותם פסל, ונותר עם הכינוי "השופט", אף שגם ממנו הסתייג. הדירה מצאה חן בעיני האיש, והוא נכנס עם המספר לדיון לגליסטי, "בית זה הוא בית-משותף או חברת מניות?" שאלה שהמספר התקשה לענות עליה. לאחר שהאיש נתן מבטו בארון הספרים, החלו השניים לקיים דיון על ענייני עיצוב וסגנון. תוך כדי הדיון הגיע המספר למסקנה שהאיש אינו שופט, אלא יליד הארץ, "מבני הקולוניסטים שהגביהו אבר ופרחו למקומות אחרים".
בשלב זה שאל האיש את המספר "מאיזו ארץ אתה?" והמספר ענה: "כמוך, אדוני. מכאן", בהתכוונו למושבה. בהמשך שאל המספר את האיש לשם משפחתו, ונענה "צוהר", אך המספר, ששמות בני המושבה מוכרים לו, ידע שאין שם כזה במושבה. "מה היה שמך קודם?" שאל, ונענה: "דוברין".
בנקודה זו פונה המספר אל הקורא ואומר: "אילו היה לכולנו זיכרון-ילדות משותף, אילו היה לשם דוברין אותה משמעות, שיש לו בזיכרוני, צריך היה הסיפור, לאמיתו של דבר, להגיע לסופו במקום הזה. דוברין". והוא ממשיך ואומר: "אבל כמה כאן שייכים לשנה ההיא, לאותה מהות, שרצח - רצח אחד בלבד - זיעזע את הארץ כולה. לא שמענו אלא דברים על תהפוכות משפט דוברין, שפירנס את העיתונים מיום אל יום. מי זוכר כמה חודשים, עמודים שלמים הובילונו דרך נפתולי התביעה וההגנה, שיתפונו בפירכוסי השתי-וערב, ההטיות לכאן ולכאן, דברי הנאשם". תיאור זה הוא הזיקה המובהקת שבין הסיפור ובין משפטו של שיינצויט בפרשת הרצח בחולות תל נוף. מכאן ואילך, בדומה למהלכו עד לתיאור זה, ממשיך הסיפור בדרך הבידיון.
המספר מעיד על קרבתו האישית לפרשה: "קובי, בנו של הנרצח, היה חברי הטוב, והאיש ההוא, דוברין, הרוצח, היה דודו של קובי". הרוצח היה, אם כן, אחיו של הנרצח. מכאן מפליג המספר בתיאור זיכרונותיו מפרשת הרצח: היעלמות הנרצח, מציאת גופתו לאחר חודשים אחדים, מזימת טשטוש העקבות והמשפט. וחזרה להווה: "עכשיו, לאחר שמונה-עשרה שנים, או יותר, ניצב כאן, בדירתי, איש זקן בחליפה אנגלית, גבה-קומה ועיניו שופטות, ואומר מילה אחת: 'דוברין'". המספר ממשיך בתיאור זיכרונותיו ורגשותיו, ושוב חוזר להווה באומרו לדוברין: "אני למדתי עם קובי בכיתה אחת". השניים שוחחו מעט על אודות קובי, וביקורו של האיש התקרב לסופו באומרו: "אני עוד אשוב לראות את הדירה. היא טובה בעיני." אבל לאחר סגירת הדלת אומר המספר: "כבר אז ידעתי, שלא ישוב לדירתי".
את סיפורו מסיים המספר במילים שמהן נלקח שם הסיפור: "אדם חשף עצמו ואמר שהוא דוברין כדי שאומר לו אני כי הוא אדם - ואני מיאנתי לשכוח כי הוא רוצח".
שתי גרסאות הסיפור
הסיפור פורסם לראשונה בשנת 1958 בשם "אדם ושמו דוברין", וכעבור ארבע שנים פורסם בגרסה שונה בשם "דוברין האדם", שהיא גרסתו הנודעת יותר של הסיפור.
הסיפור בשתי גרסאותיו וניתוח נרחב של ההבדלים ביניהן מופיעים בספר מאת ארנה גולן, בין בדיון לממשות - סוגים בסיפור הישראלי. את ניתוח ההבדלים מסכמת גולן במילים:
יסודות אוטוביוגרפיים
חוקרי ספרות ציינו כי מכלול יצירתו של ברטוב מתאפיין ביסודות אוטוביוגרפיים. אהוד בן עזר, למשל, ציין: "סיפורי ברטוב בהצטרפם יחד יוצרים כעין רומאן אחד, אשר הביוגרפיה שלו עומדת במרכזם". גם ברטוב עצמו הודה בכך, באומרו: "כל מה שכתבתי אני, נעוץ בניסיון חיי ובחוויותי. בכלל, יש לי דמיון דל".
אלי אשד מציין כי הסיפור "דוברין האדם" נכתב בעקבות מפגש של המחבר, חנוך ברטוב, עם ראובן שיינצוויט, שהורשע בהריגה בפרשת הרצח בחולות תל נוף, והגיע אל ברטוב כדי לשכור את דירתו. עם זאת, הזיקה בין השניים, הסיפור מחד והמציאות מאידך, קלושה למדי.
דיקראוזאוריים
דיקראוזאוריים (שם מדעי: Dicraeosauridae) היא משפחה של דינוזאורים ארוכי צוואר הקרובים לדיפלודוקיים ולניז'רזאורוס שנמצאו בעיקר ביבשות אמריקה הדרומית ובאפריקה (שבעבר היו מאוחדות יחדיו) והסוג Suuwassea חי גם באמריקה הצפונית, בסוף תקופת היורה ותחילת הקרטיקון.
הם דמו לאפטוזאורוס ולדיפלודוקוס בצורתם אך היו קטנים יותר ובעלי זיזים ארוכים בעמוד השדרה והחוליות שנעו לאורך גופם. ייתכן שהיה להם מפרש לאורך הגוף ששימש לוויסות טמפרטורה או לחיזור והרשמה. אפשרות נוספת היא שהוא עזר להם להתגונן מטורפיהם. היו להם שיניים קטנות דמויי-מחטים. צוואריהם היו קצרים יותר ורוב המינים היו קטנים יותר מרוב הדיפלודוקיים.
דגל נורדריין-וסטפאליה
דגל נורדריין-וסטפאליה הוא דגלה של המדינה הגרמנית נורדריין-וסטפאליה. הדגל הונף לראשונה בשנת 1948 עם כינונה של המדינה הגרמנית אך הוכר חוקית כדגל המדינה רק ב-10 במרץ 1953.
הטריקולור החלק משמש כדגל האזרחי של המדינה ואילו כדגל מדיני לשימושם של מוסדות הממשלה משמש דגל המושחת בסמל המדינה.
בחירת הצבעים נבעה משילוב בין דגלי הפרובינציות הפרוסיות ריין ווסטפאליה.
ישראל באירוויזיון 2002
ישראל השתתפה באירוויזיון 2002 עם השיר Light a candle שבוצע על ידי שרית חדד והתקיימה בטאלין, בירת אסטוניה.
רקע
לפני אירוויזיון 2001 נקבע ש-15 המדינות שידורגו ראשונות באירוויזיון 2001, ישתתפו באירוויזיון 2002 ואליהן יצטרפו 4 מדינות (גרמניה, הממלכה המאוחדת, ספרד, וצרפת) שלהן מקום מובטח בתחרות, ללא קשר לדירוג שלהן באירוויזיון 2001 ובנוסף נקבע ששבע המדינות שדורגו במקומות הנמוכים באירוויזיון 2000 ולא השתתפו באירוויזיון 2001, ישתתפו באירוויזיון 2002.
ישראל באירוויזיון 2001 סיימה במקום ה-16 ולא הייתה אמורה להשתתף באירוויזיון 2002, אך חודש לאחר אירוויזיון 2001 נקבע שישראל תשתתף בכל זאת באירוויזיון 2002.
בחירת המבצע
בנובמבר 2001 פורסם שהוועדה ברשות השידור בחרה בזמרת שרית חדד לייצג את ישראל באירוויזיון 2002.
בחירת השיר
בדצמבר 2001 פורסם שהוועדה ברשות השידור בחרה בשיר נדליק ביחד נר שכתב יואב גינאי והלחין צביקה פיק לייצג את ישראל באירוויזיון 2002. השיר נדליק ביחד נר נבחר מתוך ארבעה שירים שהוקלטו על ידי שרית חדד והועברו לבחירת הוועדה ברשות השידור.
באירוויזיון
שרית חדד הופיעה ה-10 בסדר ההופעה, אחרי מקדוניה ולפני שווייץ. בסיום ההצבעה קיבל השיר 37 נקודות והגיע למקום ה-12 מתוך 24.הצבעת הקהל הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה ללטביה.
כשהעולם עמד מלכת (סרט, 2008)
כשהעולם עמד מלכת (באנגלית: The Day the Earth Stood Still) הוא סרט מדע בדיוני אמריקני המהווה חידוש לסרט "היום בו עמדה האדמה" משנת 1951. את הסרט ביים סקוט דריקסון וקיאנו ריבס משחק בסרט בתפקיד הראשי. הסרט יצא לאקרנים ברחבי העולם ב-12 בדצמבר 2008.
תקציר העלילה
חייזר בשם קלאטו (מגולם על ידי קיאנו ריבס) נשלח לכדור הארץ על מנת להעריך האם האנושות תהיה מסוגלת למנוע את הנזקים הסביבתיים שגרמה לכדור הארץ ההולך וגווע. אולם, עם נחיתתו בכדור הארץ זוכה קלאטו ליחס אלים ומתנשא מבני האדם, ולאחר שנאסר עליו לנאום מול חברי האו"ם על התוצאות ההרסניות של פגיעת בני האדם בכדור הארץ, הוא נמלט מסוכני הממשלה החוקרים אותו ויוצא להשלים את משימתו. בדרך מתבונן קלאטו בהתנהגות האלימה של בני האדם, שפוגעים אחד בשני ובוזזים חנויות כתוצאה מפינוי העיר. בעקבות כך, מגבש קלאטו דעה כי טבע האדם הרסני ואינו יכול להשתנות, ומחליט שעל מנת שכדור הארץ יוכל לשרוד אין ברירה אלא להשמיד את המין האנושי. גורל האנושות נמצא בידיה של ד"ר הלן בנסון (ג'ניפר קונלי) ובנה החורג ג'ייקוב (ג'יידן סמית') שחייבים לגרום לקלאטו לשנות את דעתו ולתת לאנושות הזדמנות שנייה.
Triking
Triking היא סדרה של מכוניות ספורט, בתצורת תלת-אופן המוגדרות כמכוניות מיקרו אשר יוצרה על ידי "Triking Cyclecars" הבריטית בין השנים 1979–2009, ומיוצרת משנת 2009 על ידי "Triking Sports Cars" (שם מלא: "Triking Sports Cars Limited") הבריטית
מטה ומפעל החברה ממוקם ב-"Marlingford and Colton" במחוז נורפוק
מערכת סימנים ביתית
מערכת סימנים ביתית (באנגלית: Home sign system או Kitchen sign system; להלן מס"ב או מערכת מחוות) היא צורת תקשורת המבוססת על מערכת סימנים המומצאת לעיתים קרובות באופן ספונטני על ידי ילדים חירשים חסרי קלט לשוני נגיש. צורת תקשורת זאת מופיעה לעיתים קרובות במשפחות בהן ילד חירש גדל על ידי הורים שומעים ומבודד מהקהילה החירשת. מכיוון שהילד החירש אינו מקבל קלט בשפת סימנים או מדוברת, ילדים אלה מכונים מבודדים לשונית.
מכיוון שמס"ב משמשות באופן קבוע כצורת התקשורת של הילד, הן מתפתחות להיות מורכבות יותר ממחוות פשוטות. אף על פי שאינן נחשבות לשפה שלמה, ניתן לסווג מערכות אלה כתופעות לשוניות המראות מאפיינים דומים לשפת סימנים ולשפה מדוברת. מס"ב מציגות דרגות משמעותיות של מורכבות, תוך שימוש במחוות בעלות משמעויות עקביות, סדר מילים וקטגוריות דקדוקיות. בלשנים התעניינו במס"ב כתובנה לגבי היכולת האנושית לייצור, לרכוש ולעבד שפה.
זיהוי תכונות
בשנת 1987 קבעה ננסי פרישברג מסגרת לזיהוי ותיאור מס"ב. היא קובעת שסימני הבית שונים משפות הסימנים בכך שהם:
עם זאת, ישנן תכונות "עמידות" מסוימות של השפה שפיתוחן יכול להתקיים ללא הדרכה של מודל שפה קונבנציונלי. מחקרים שנעשו לאחרונה על מערכות מחוות של ילדים חירשים מראים שיטתיות ופרודוקטיביות. מערכות אלו נוטות להפגין לקסיקון יציב, נטייה לסדר מילים קבוע, שימוש במשפטים מורכבים וזוגות עצם-פעלים. כמו כן, הוכח כי למערכות מחוות יש תכונה של רקורסיה, מה שמאפשר למערכת להיות גנרטיבית. ילדים חרשים עשויים לשאול מחוות משפה מדוברת, אך מחוות אלה משנות את משמעותן והופכות לסימנים לשוניים במס"ב. ככל שהילד מתפתח, אמירותיו גדלות בגודלן ובמורכבותן. דוברי מס"ב מבוגרים משתמשים במערכות המתבגרות להצגת יותר מאפיינים לשוניים מהמערכות הפשוטות יותר המשמשות דוברים צעירים.
לקסיקון
מחקרים של דוברי מס"ב בקרב ילדים ומבוגרים מראים קורלציה עקבית בין צורת המחווה למשמעותה. סימנים אלה משולבים גם במחוות מורכבות ליצירת מילים חדשות. היעדר דו-כיווניות ביצירת מס"ב בין ההורה לילד מגביל את המצאת הסימנים במשמעויות שרירותיות. הופעתו של לקסיקון מקובל ומובן על כל בני הבית מתקדמת לאט יותר במס"ב מאשר בשפות טבעיות בעלות רשת חברתית עשירה יותר. מחקר של שפות סימנים למבוגרים בניקרגואה מראה כי דוברי שפות אלה משתמשים במחווה כדי לדבר על מספר, באמצעות סימני מספרים קרדינליים וסימני מספר לא קרדינליים.
מורפולוגיה
למס"ב יש מורפולוגיה פשוטה. מחוות מורכבות מחלקים עם סט מצומצם של מחוות יד. ניתן להשתמש במחוות יד בשתי דרכים: לייצוג מניפולציה על אובייקט, או לייצוג האובייקט עצמו. דפוסים מורפופונולוגיים בביצוע מחוות יד דומים יותר למחוות יד בשפות הסימנים המקובלות מאשר למחוות בהן נעשה שימוש במהלך שיחה מדוברת. מחוות יד אלו בעלות מורכבות אצבעות גבוהה עבור מחוות יד המייצגות אובייקט, ובעלות מורכבות אצבעות נמוכה עבור מחוות המייצגות מניפולציה על אובייקט. דוברי מס"ב משתמשים גם במחוות יד כסמן מורפולוגי פרודוקטיבי בפרדיקטים, המציגים הבחנה בין נומינלים לפרדיקטים. מחקר על דוברים מתבגרים מראה יכולת ביטוי של אירועי תנועה, אם כי הם מבצעים זאת בדרך שונה מאשר בשפת הסימנים המקובלת. תנועות הסימנים המשמשות במס"ב יכולות להשתנות באורך הנתיב ובכיוון. ניתן למצוא את רוב המורפמות בצורת היד בשילוב עם יותר ממורפמת תנועה אחת, ולהפך.
נרטיבים
ילדים דוברי מס"ב משתנים מאוד בתדירות שבה הם מציגים כישורי סיפוריים; עם זאת, הנרטיבים שלהם מראים דפוסים מבניים דומים. זה כולל הרחבת סיפור בסיסי על ידי ציון הרקע, פעולות נוספות, סיבוך וסדר זמני. אמהות שומעות מייצרות שיח משותף עם ילדים חירשים בתדירות נמוכה יותר (מאשר אמהות שומעות עם ילדים שומעים), ותרומות אלה הן בדרך כלל קוליות ורק לעיתים רחוקות מחוות.
תנאים להיווצרות
הרקע הדרוש להיווצרות מס"ב כולל חשיפה מוגבלת או אי חשיפה למודל של שפה מדוברת או שפת סימנים, בידוד מילדים חרשים ומבוגרים ובחירות הורים בנוגע לתקשורת עם הילד החרש. יצירת מס"ב היא תופעה נפוצה של ילדים חירשים החיים במשפחות שומעות, שכן כ-75% מההורים השומעים אינם משתמשים במחוות, ומתקשרים עם ילדיהם החירשים באמצעות קבוצה קטנה של מחוות, דיבור וקריאת שפתיים. לעומת זאת, בבית עם הורים חירשים או יודעי שפת סימנים, ילד יכול לרכוש את שפת הסימנים באותו אופן שבו ילד שומע יכול לרכוש שפה מדוברת.
מס"ב מהוות נקודת מוצא לשפות סימנים רבות. כאשר קבוצה של אנשים חרשים מתכנסים ללא שפת סימנים משותפת, הם עשויים לשתף תכונות של מערכות הסימנים הביתיות הבודדות שלהם, היוצרות "שפת סימנים כפרית" שעשויה לבסוף לבסס את עצמה כשפה שלמה. עם זאת, מס"ב מועברות לעיתים רחוקות ליותר מדור אחד, מכיוון שהן בדרך כלל נעלמות כאשר הילד החירש נחשף לשפת סימנים מקובלת מחוץ לבית.
ילדים חרשים שמשתמשים במס"ב נבדלים מילדי פרא שנמנעה מהם אינטראקציה חברתית ולשונית משמעותית. לעומתם, ילדי מס"ב משתלבים חברתית במידה מסוימת, עם מחסור באינטראקציה לשונית קונבנציונלית. למס"ב יש כמה אלמנטים של שפה, וילדים שמשתמשים במערכות אלה מסוגלים לרכוש שפת סימנים טבעית מאוחר יותר בבית הספר.
פיתוח מס"ב
הילד החרש הוא יוצר המס"ב. אמהות לדוברי מס"ב מבוגרים בניקרגואה נבחנו במידת שליטתן במס"ב, כדי לקבוע את תפקידן בפיתוח מערכת הסימנים הביתית של ילדם. תוצאות מחקר זה הגיעו למסקנה כי אמהות הבינו טוב יותר תיאורים של אירועים בספרדית מדוברת במידה טובה יותר מאשר במס"ב, ודוברים ילידים של שפת הסימנים האמריקאית הבינו טוב יותר את הנאמר בשפת סימנים זאת מאשר אימהותיהם. זה מצביע על כך שאמהות אינן מעבירות ישירות מס"ב לילדיהן החירשים. למרות שמחוות דיבור משותפות של מטפלות עשויות לשמש בסיס ראשוני למערכת סימני הבית של ילדם, הילדים מתעלים על קלט זה. מטפלות שומעות בדרך כלל אינן חולקות את אותה מערכת תקשורת באמצעות מחוות עם הילד החירש. הן משתמשות בפחות מחוות, עם פחות עקביות. סביר שמערכת המחוות של ילד חירש אחד חופפת למערכת של ילד חירש בבית אחר, גם אם הבית האחר שייך לתרבות שונה.
מבנה הרשת החברתית משפיע על פיתוח מס"ב, המשפיע על הליך ההסכמה על ביטויים בקרב בני הרשת החברתית. רשתות המחוברות בצורה עשירה, בהן כל המשתתפים מתקשרים זה עם זה באמצעות מערכת התקשורת, מראים הליך הסכמה גדול ומהיר יותר. מס"ב הן בדרך כלל רשתות דלילות, כאשר הילד החירש משתמש במס"ב כדי לתקשר עם כל חבר ברשת אך החברים אינם משתמשים במס"ב כדי לתקשר זה עם זה.
השפעה של חוסר מודל שפה
מחקרים שנערכו על ידי דיאנה גגנה ומארי קופולה על יכולות לקיחת פרספקטיבה אצל דוברי מס"ב מבוגרים מגלים כי דוברים אלה אינם עוברים מבחני אמונה כוזבת (false belief task; הבנה שהאחר יטעה בהיעדר אצלו ידע נסתר שיש לך. יכולת שילדים רוכשים בגיל 3 בממוצע). הבנת אמונה כוזבת, המהווה חלק בלתי נפרד מהתפתחות התודעה, דורשת ניסיון שפה וקלט לשוני. מחקר נוסף של דוברי מס"ב מבוגרים מצביע על כך שהם מראים יכולות קודמות לתודעה, כגון נקיטת פרספקטיבה ויזואלית (הבנה מה האחר רואה מהזווית שלו).
הוכח כי חוסר בשפה המקובלת משפיע על היכולת המספרית. בהשוואה לשומעים ולחירשים דוברי שפת סימנים חסרי השכלת בית ספר, דוברי מס"ב מבוגרים אינם מייצרים באופן עקבי מחוות המייצגות במדויק ערכים כמותיים של קבוצות גדולות ואינם מראים שימוש יעיל באסטרטגיות ספירה באצבעות. כלומר, הם מתקשים הן המספרים סודרים, והן במספרים מונים. מחקר נוסף מצביע על שדוברי מס"ב מסוגלים להיזכר במחוות המשמשות כשמות עצם, פעלים ותארים, אך הם מראים זכירת מספר ירודה, המחמירה ככל שהמספר עולה.
השוואות בין תרבותיות
המבנה התחבירי דומה בין קבוצות של דוברי מס"ב בתרבויות שונות ואזורים גאוגרפיים, כולל העדפות סדר מילים ושימוש במשפטים מורכבים. לדוגמה, מס"ב של ילדים בטורקיה ובאמריקה מציגות דפוסים דומים במבנה ברמת המשפט.
מחוות מסוימות, כגון הצבעה, נענוע הראש מצד לצד ומשיכה בכתפיים, חולקות משמעויות דומות בכל התרבויות. ילדים צעירים מנידים בראשם כדי להצביע על שלילה לפני שהם מבטאים משמעויות שליליות באמצעות השפה. עם זאת, רוב הילדים הצעירים משתמשים בנענוע הראש כסימן ראשוני לשלילה, ומחליפים אותו בדיבור או במחוות ידיים לאחר רכישת השפה. לילדים המשתמשים במס"ב אין חשיפה לשפה מובנית, ולכן אינם מחליפים את טלטול הראש במחוות ידניים עד לרכישת השפה.
מס"ב שונות בתרבויות שונות מבחינת השימוש במחוות על ידי מטפלים שומעים. בהשוואה לאמהות אמריקאיות, אמהות סיניות מראות יותר דמיון בצורת מחוות (צורת יד ותנועה) ותחביר עם מערכות המשמשות את ילדיהם החירשים. בהשוואת נרטיבים של ילדים חרשים סינים ואמריקאים, ילדי מס"ב מייצרים נרטיבים תואמים מבחינה תרבותית. השונות בין דוברי מס"ב היא תוך-קבוצתית, כאשר לדוברי מס"ב בודדים שונים יש קבוצת מחוות משלהם לאותו סוג של אובייקט או פרדיקט.
דובונים (תת-משפחה)
דובונים (שם מדעי: Arctiinae) היא תת-משפחה של חרקים בסדרת הפרפראים, בעלי גלגול מלא. בעבר נחשבו כמשפחה Arctiidae שכונתה דובוניים. תת-משפחה זו כוללת כ-11,000 מינים, 15 מהם ידועים בישראל. רוב המינים בארץ הם פעילי לילה הנמשכים לאור.
שם תת-המשפחה נגזר משערותיהם הרבות של הזחלים המסודרות בציציות המזכירות את השערות הצמריות של הדובים.
הביצים כדוריות והזחלים רב-פונדקאיים. אצל חלק מהזחלים השערות גורמות לגירוי. הזחלים מתגלמים בתוך פקעת קורים רכה וספוגית בתוך האדמה או מעליה.
במינים מסוימים, הבוגרים מסוגלים להפיק צלילים בעזרת לוחית החזה האחורית (דובון מנומר למשל). צלילים אלה משמשים גם כהטעיה לעטלפים, אויביהם הטבעיים. בחזה האחורי יש לדובוניים מנגנון שמע המאפשר להם להבחין בקולות העטלפים.
סיפורים קלאסיים מצוירים
סיפורים קלאסיים מצוירים (ביפנית: まんが世界昔ばなし; בתעתיק לעברית: מַאנְגָה סַקַאיְ מוּקַאשִׁי בָאנַאשִׁי; מילולית: סיפורי מאנגה מרחבי העולם) היא סדרת אנימה יפנית, ששודרה החל מ-7 באוקטובר 1976 עד 28 במרץ 1979, הכוללת עונה אחת בעלת 127 פרקים באורך 30 דקות. כל פרק בסדרה עוסק אגדות ופולקלור מרחבי העולם, ביניהם סיפורי האחים גרים, הנס כריסטיאן אנדרסן ועוד. בכל פרק, לאחר שמופיעה כותרת שמו, נאמר מאיזו מדינה האגדה שבה הוא עוסק. הסדרה הופקה על ידי TBS Television ו-Dax International.
ביפן הסדרה שודרה ברשת Japan News Network, ובישראל הסדרה הופצה על ידי קלסיקלטת, ערוץ 2 הניסיוני סיני הפקות, בדיבוב עברי בקלטות וידאו וDVD בשנות ה-90.
סיפורי אגדות שהופיעו בסדרה
להלן רשימה חלקית של סיפורי אגדות שהופיעו בסדרה בסדר אקראי:
מדבבים בעברית
בימוי והפקת הדיבוב העברי נעשו על ידי יעקב שם טוב,גדי רייק
זיכרון וירטואלי
זיכרון וירטואלי (באנגלית: Virtual Memory) הוא טכניקה לניהול והקצאה של זיכרון המחשב, המסתירה את הזיכרון הפיזי של המחשב ומדמה זיכרון רציף וגדול, ומפרידה בין ניהול הזיכרון של תהליכים שונים. כל אחת מהתוכניות המתבצעות פועלת כאילו עומד לרשותה מרחב זיכרון בגודל שהיא זקוקה לו, רציף, וללא הפרעות מתהליכים (לא מוזמנים) אחרים.
הרעיון של זיכרון וירטואלי הוא להוסיף עוד רמה של הפשטה בארגון הזיכרון. תהליך המנסה לגשת לזיכרון בכתובת X (כתובת וירטואלית), ייגש בפועל לכתובת מתאימה Y (כתובת פיזית) בזיכרון הראשי של המחשב, או לכתובת Z בזיכרון משני כלשהו, בדרך כלל דיסק קשיח, שהוא זול יותר, ואז המידע המבוקש יישלף משם ויועתק לזיכרון הראשי. תרגום הכתובות מתבצע במקרים רבים בחומרה.
ארבע מטרות מושגות בדרך זו:
היסטוריה
ארכיטקטורת פון נוימן היא מודל שהציע בשנות ה-40 של המאה ה-20 המתמטיקאי ג'ון פון נוימן למבנהו של המחשב. במודל זה, זיכרון המחשב משמש הן לאחסון התוכנית והן לאחסון הנתונים שתוכנית זו קוראת או כותבת בעת ביצועה על ידי המעבד. מרבית המחשבים בנויים על־פי מודל זה. במימוש המקובל של ארכיטקטורה זו, זיכרון המחשב הוא זיכרון גישה אקראית (RAM).
עקרון הפעולה
זיכרון וירטואלי הוא מרחב זיכרון מדומה העומד לרשות תהליך, והוא גדול מהזיכרון הפיזי המשמש תהליך זה. מרחב הזיכרון הווירטואלי נמצא על אמצעי לאחסון נתונים (כגון דיסק קשיח), והחלקים מתוכו הנחוצים למעבד בזמן נתון מובאים לזיכרון הממשי על ידי מערכת ההפעלה, תוך שהם מחליפים חלקי זיכרון שאין בהם צורך באותו רגע.
ארכיטקטורת x86
במעבדים של אינטל, הגישה לזיכרון הווירטואלי נעשית בשיטת דפדוף. כל כתובת זיכרון שאליה ניגש המעבד היא כתובת וירטואלית המורכבת ממקטע (segment) והֵסֶט (offset). תפקיד היחידה לניהול זיכרון (MMU), רכיב חומרה הקיים בדרך כלל במעבד, להפוך את הכתובת הווירטואלית המתבקשת לכתובת פיזית בעת הפנייה לזיכרון.
כאשר המעבד ניגש לקרוא או לכתוב נתון בזיכרון, הוא ניגש לזיכרון RAM של המחשב. אם המידע הרצוי לא קיים ב-RAM, החומרה מפעילה פסיקה הקוראת למערכת ההפעלה, כדי שזו תביא את הנתון הרצוי מהדיסק, קריאה זו נקראת "Page Fault".
על מנת לייעל את המערכת, ולקבל מהירויות גדולות יותר, כאשר מערכת ההפעלה מתבקשת להביא מידע מהדיסק הקשיח, היא מביאה חבילה שלמה של נתונים בגודל של כמה KB (הגודל תלוי במערכת). חבילה זו נקראת דף (Page).