cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
White Horse
וידאו קליפ
הקליפ נפתח בצילומי תקריב על הפנים של השניים כאשר הם מדברים בשיחת וידאו. הוא אומר לה את המשפט: "כל מה שאני רוצה זה אותך, את אוהבת אותי?" והיא עונה לו בחיוב ולאחר מכן הוא שואל אותה "תתני לי הזדמנות נוספת?". לאחר מכן, הסצנה מתחלפת ורואים את סוויפט יושבת בביתה מול קמין בוער כשהיא נזכרת בחוויות שלה עם קולטי. בסצנה הבאה, היא אוכלת ארוחת צהריים עם חברה (אותה מגלמת חברתה במציאות תי ספירס) ומקבלת ידיעה שקולטי בגד בה. בהמשך, היא הולכת לביתו בלילה, ומבחינה באישה אחרת שיוצאת ממנו. סוויפט נבהלת ובורחת, תוך שהסצנה מתחלפת לסצנה אחרת, בה רואים אותה ואת קולטי מדברים בשנית אך הפעם בטלפון. בדומה לפעם הקודמת, קולטי שואל את סוויפט האם תתן לו הזדמנות נוספת אך היא מנתקת את הטלפון ובוכה. נכון למרץ 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-150 מיליון צפיות ביוטיוב.
הצלחה מסחרית
השיר הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100 ביחד עם חמישה שירים נוספים של סוויפט, ובכך שברה שיא כאשר הפכה לאמן היחיד מלבד האנה מונטנה (מיילי סיירוס) שהכניס שישה שירים למצעד באותו השבוע. אך שבוע שלאחר מכן הוא ירד למקום ה-56. בשבוע שלאחר מכן, הוא הצליח לעלות למקום ה-44 אך לא הצליח להיכנס לעשרים העליונים בחזרה. בסך הכול שהה 22 שבועות במצעד. הגעתו למקום ה-13 עזרה לסוויפט לשבור שיא נוסף כאשר הייתה לאמן היחיד שכל שירי האלבום שלו הצליחו להיכנס ל-40 העליונים במצעד. נכון לנובמבר 2017, השיר נמכר בלמעלה מ-2 מיליון עותקים במדינה ובכך קיבל מעמד פלטינה כפולה.
במצעד שירי הקאנטרי השיר הגיע בשיאו למקום השני ובכך הפך לשיר השביעי של הזמרת להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד. הוא שהה במקום זה עוד שבוע נוסף ולאחר מכן ירד למקום השביעי. בסך הכול שהה 20 שבועות במצעד זה. בקנדה השיר פחות זכה להצלחה כאשר הגיע בשיאו למקום ה-43 בלבד בקנדה הוט 100, אם כי כן הצליח להגיע למעמד זהב במדינה. גם באוסטרליה לא זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-41, ובבריטניה למקום ה-60.
הופעה
סוויפט הופיעה לראשונה עם השיר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2008. לאחר מכן היא הופיעה שוב עם השיר בטקס פרסי גראמי ה-51 כאשר ביצעה את השיר יחד עם גרסת כיסוי לשיר "I'm Sorry" של ברנדה לי. לאחר מכן היא המשיכה לקדם את השיר כאשר הופיעה איתו באירוע השנתי של ערוץ AOL, באירוע סטודיו 330 סשנס, בפסטיבל הקאנטרי השנתי של ארצות הברית לשנת 2009, בפסטיבל V, ובתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים". בנוסף לכך, הופיעה עם השיר לאורך כל סיבוב ההופעות השני שלה, "Fearless Tour" ובמספר הופעות בסיבובי הופעות נוספים שקיימה במרוצת השנים.
(בעברית: סוס לבן (גרסתה של טיילור)) היא הקלטה חוזרת של "White Horse". היא יצאה לאור על ידי סוויפט ב-9 באפריל 2021, באמצעות חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי , ההוצאה החוזרת של אלבומה משנת 2008.
יעקב אריה סלבנדי
הרב ד"ר אדולף יעקב אריה סלבנדי (סלפנדי; ד' בשבט ה'תקצ"ז, 1837 - כ"ד בכסלו תרע"ד, 1913) היה רב בדירקהיים וגליל פרנקנטאהל בגרמניה, ממנהיגי חובבי ציון ופעיל למען יישוב ארץ ישראל.
קורות חיים
סלבנדי נולד בעיר ראג בהונגריה למשפחה שיוחסה לרב נפתלי כ"ץ. הוא למד תורה ועברית בעיר מולדתו, ולאחר מכן נסע לפרשבורג ללמוד אצל הרב אברהם שמואל בנימין סופר. אחר כך עבר לליפניק ללמוד אצל הרב שלמה קווטש וכשהלה עבר לניקולסבוגר עבר יחד עמו. כשנפטר הרב קוועטש הוא שב לראג ולמד לצורך קבלת תעודת בגרות. בין השנים 1859-1863. למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, שם כתב דוקטורט על הרב יוסף קמחי
סלבנדי התמנה לרב בעיירה ברנט שליד דנציג ולאחר שנתיים עבר להיות מחוז רב מחוז פרנקנטאהל-דירקהיים בפלטינאט הבווארי (כיום חלק  ממדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה), שם כיהן משך יותר מ-30 שנה. הרב סלבנדי אסף כספים למען יהודים נרדפים ברוסיה ובפרס ובסביבות שנת 1877 החל לאסוף כספים למען יישוב ארץ ישראל. במשך מעל 30 שנות פעילות הוא כתב הוציא כ-1100 מאמרים הנוגעים לענייני ארץ ישראל במסגרת פעילות איסוף הכספים.
על שמו רחוב בשכונת כפר אברהם בפתח תקווה.
הר באיון
הר באיון או הר בייון (באנגלית: Mount Bayonne) הוא הר המהווה את הקצה הצפוני של הרי רואן, באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,500 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בסמוך מצפון לפסגות לה דאנט ולהר פריז.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910) בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
ההר נצפה בשנית מהאוויר על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1936.
ההר כולו מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
מקור השם
שארקו קרא להר על שמה של העיר הצרפתית באיון.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 377
אריק רוטשטיין
אריק רוטשטיין (נולד בתל אביב ב-2 במרץ 1967) הוא תסריטאי ובמאי ישראלי.
נולד בשם אריה רוטשטיין. רוטשטיין הוא בוגר המחזור הרביעי של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
אחיו הם השחקן רפי רוטשטיין והתסריטאי שלומי רוטשטיין.
לודוביק מאנין
לודוביק מאנין (בצרפתית: Ludovic Magnin, נולד ב-20 באפריל 1979 בלוזאן שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. לזכותו של מאנין 63 הופעות במדי נבחרת שווייץ, עמה השתתף בארבעה טורנירים גדולים. מאנין כיום הוא מאמנה של קבוצת לוזאן.
קריירת מועדונים
מאנין גדל במועדון הנוער השווייצרי פ.צ. אכהאלנס, ובשנת 1996, כאשר היה בן 17, החל לשחק בלוזאן. כעבור שנה עבר ליברדון ספורט מליגת המשנה השווייצרית, והחל את קריירת הבוגרים שלו. מאנין שיחק ביברדון עד לשנת 2000, בה עבר ללוגאנו מליגת העל השווייצרית. מאנין הפך לשחקן חשוב בלוגאנו, ובשנת 2002 עבר לבונדסליגה, כאשר חתם במועדון הפאר ורדר ברמן תמורת כמיליון פרנק שווייצרי. מאנין לא התאקלם תחילה בורדר ברמן, ובעונתו הראשונה ערך שמונה הופעות ליגה בלבד. בעונתו השנייה בקבוצה, עונת 2003/2004 בבונדסליגה, ערך מאנין ארבע הופעות ליגה בלבד לאחר שסבל מפציעות רבות, אך זכה עם הקבוצה בדאבל. רק בעונתו השלישית בקבוצה, 2004/05, הפך מאנין לשחקן חשוב במערך של ורדר ברמן, כשערך 25 הופעות והבקיע שלושה שערי ליגה, כשהוא משתף פעולה עם פטרי פסאנן, ולריאן איסמאל, פול סטלטרי, פרנק פהרנהורסט וכריסטיאן שולץ. בעונה זו סיימו ורדר ברמן ומאנין במקום השלישי בבונדסליגה, אך הודחו מליגת האלופות בשמינית הגמר, לאחר צמד תבוסות בתוצאות 3-0 ו-7-2, להן מאנין היה שותף מלא.
בקיץ 2005 חתם מאנין בשטוטגרט. מאנין הפך עד מהרה לשחקן חשוב בשטוטגרט, וכונה "לודו" על ידי אוהדיה. בעונת 2006/2007 בבונדסליגה מאנין היה בורג חשוב בהגנת הקבוצה שזכתה באליפות, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם ריקרדו אוסוריו, סרדר טשצ'י, מתייה דלפייר, פרננדו מיירה וארתור בוקה. באותה עונה החמיץ מאנין הזדמנות לזכות עם שטוטגרט בדאבל, כשהפסיד עם הקבוצה 3-2 בגמר הגביע הגרמני לנירנברג. בתחילת 2008 האריך מאנין את חוזהו בקבוצה עד ליוני 2010. בעונת 2007/08 כשלו מאנין ושטוטגרט בליגת האלופות כשסיימו את שלב הבתים במקום האחרון עם שלוש נקודות בלבד, וסיימו את העונה בבונדסליגה במקום השישי. בתחילת עונת 2009/10 ירד מעמדו של מאנין בקבוצה והוא מיעט מאוד לשחק. על מנת לשמור על סיכוי לשחק במונדיאל 2010 עם נבחרת שווייץ, ביקש מאנין לעזוב את הקבוצה, ובינואר 2010 נמכר לפ.צ. ציריך השווייצרית, לאחר שערך בסך הכל 103 הופעות ליגה בארבע עונות וחצי בשטוטגרט. מאנין שיחק בפ.צ. ציריך שתי עונות וחצי, ושיתף פעולה עם ריקרדו רודריגס ועם יוסיפ דרמיץ'. בעונת 2010/11 השיג מאנין עם הקבוצה את המקום השני בליגה השווייצרית, מרחק נקודה אחת בלבד מהאלופה פ.צ. בזל. בעונת 2011/12 סיימו מאנין וציריך רק במקום השישי. בתום עונה זו, פרש מאנין ממשחק פעיל בגין פציעות מרובות. לאחר פרישתו השתלב מאנין בצוות האימון של קבוצות הנוער של פ.צ. ציריך.
קריירה בינלאומית
מאנין ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת שווייץ בשנת 2000. בפברואר 2002 הבקיע מאנין את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת קפריסין במשחק ידידות. בשנת 2004 השתתף מאנין בטורניר הגדול הראשון שלו, יורו 2004, בו נחלה שווייץ כישלון כשהודחה בשלב הבתים עם נקודה אחת בלבד. מאנין שיחק חמש דקות בלבד בטורניר זה, כשהחליף בהפסד 3-1 לנבחרת צרפת במחזור האחרון של שלב הבתים את דניאל גיגקס.
במחזור הלפני אחרון של מוקדמות מונדיאל 2006 הבקיע מאנין שער שוויון בתיקו 1-1 מול נבחרת צרפת בדקה ה-80 של המשחק. שער זה התברר בהמשך כקריטי, שכן בזכותו שווייץ סיימה שנייה בבית עם מספר נקודות זהה לזה של נבחרת ישראל, אך עם הפרש שערים עדיף. במחזור האחרון נבחרת ישראל לא שיחקה, וכל ששווייץ הייתה צריכה הוא תיקו מול נבחרת אירלנד, שאכן הושג. המקום השני הקנה לנבחרת שווייץ את העלייה לפלייאוף, בו גברה על נבחרת טורקיה והעפילה למונדיאל 2006 עצמו. בטורניר זה, מאנין שיחק שני משחקים בשלב הבתים, ובשמינית הגמר מול נבחרת אוקראינה. מאנין ושווייץ שמרו על רשת נקייה לאורך כל שלב הבתים, והפסידו לאוקראינה בפנדלים לאחר 0-0 בתום 120 דקות, וכך הפכו לנבחרת היחידה בהיסטוריית המונדיאלים שמודחת מהטורניר מבלי שספגה ולו שער אחד.
לקראת יורו 2008 שנערך בשווייץ ואוסטריה, מונה מאנין כקפטן הנבחרת השווייצרית במקום אלכסנדר פריי הפצוע. לקראת הטורניר היו מהנבחרת השווייצרית ציפיות גבוהות לאור המונדיאל המוצלח שנתיים קודם לכן, והעובדה כי היא נבחרת מארחת. מאנין ושווייץ הפסידו בשני המשחקים הראשונים שלהם, 1-0 לנבחרת צ'כיה ו-2-1 לנבחרת טורקיה משער של ארדה טוראן בתוספת הזמן. ניצחון 2-0 מול נבחרת פורטוגל במחזור האחרון של שלב הבתים כבר היה חסר חשיבות עבור מאנין ושווייץ, שסיימו את הטורניר הביתי במקום האחרון בשלב הבתים, דבר שעורר ביקורות חריפות כלפי הנבחרת בשווייץ.
בשנת 2010 זומן מאנין לסגל השווייצרי למונדיאל 2010, אליו עשה מאמצים להיות כשיר כאשר עבר לפ.צ. ציריך משטוטגרט כדי לקבל דקות משחק. מאנין הושמט תחילה מהסגל הראשוני על ידי המאמן אוטמר היצפלד, אך זומן לבסוף במקום כריסטוף שפיכר הפצוע. מאנין לא שיחק במונדיאל זה ולו דקה אחת. שווייץ הודחה מהמונדיאל בתום שלב הבתים על אף ניצחון 1-0 על נבחרת ספרד במחזור הראשון. לאחר מונדיאל זה, מאנין פרש מהנבחרת השווייצרית, לאחר שערך במדיה 63 הופעות והבקיע שלושה שערים.
תארים
עם ורדר ברמן:
עם שטוטגרט:
דה-דרים
טריוס יאנגדל נאש (באנגלית: Terius Youngdell Nash; ), הידוע בשם הבמה שלו דה-דרים (באנגלית: The-Dream), הוא זמר, פזמונאי ומפיק R&B אמריקאי.
The-Dream עבד בשיתוף עם המפיק כריסטופר "טריקי" סטיוארט, יחד הם הפיקו את הלהיט "Umbrella" של ריהאנה ו-"" של ביונסה, תרמו להצלחת הקריירה של The-Dream, וב-2007 חתם The-Dream על חוזה עם חברת התקליטים דאף ג'אם, והוציא את אלבומו Love Hate מאוחר יותר באותה השנה.
בשנת 2009 הוציא את האלבום Love vs. Money וב-2010 את האלבום Love King.
ביוגרפיה
טריוס נאש נולד ברוקינגהאם, צפון קרולינה ובגיל 3 עבר עם אימו לאטלנטה. כילד ניגן נאש בחצוצרה, תופים וגיטרה. ב-2001 פגש נאש במפיק ה-R&B לני סטיוארט; סטיוארט סייע לו להשיג חוזה, וכך כתב נאש את השיר "Everything" ללהקת B2K.
תחת שם הבמה The-Dream החל לכתוב מילים לשירים של אומנים פופולריים רבים. נאש בילה שנתיים בהפקת אלבומה השני של הזמרת ניוואה, לאחר מכן כתב והפיק את השיר "Umbrella" של ריהאנה יחד עם כריסטופר סטיוארט (אחיו של לני). הצלחת "Umbrella" קידמה את הקריירה של דה-דרים, והוא קיבל חוזה בחברת התקליטים המצליחה דאף ג'אם ליצירת אלבומו הראשון. ותחת חסותם הקים חברת תקליטים בשם רדיו קילה רקורדס.
(Love Hate (2007
בעקבות ההסכם עם דאף ג'אם, החל The-Dream לעבוד על אלבום הבכורה שלו Love Hate. האלבום הופק בידי The-Dream יחד עם כריסטופר סטיוארט וקרלוס מקיני. האלבום נכתב והופק בתוך שמונה ימים בלבד, ויצא ב-11 בדצמבר 2007, ומכר למעלה מחצי מיליון עותקים בארצות הברית, והגיע למעמד אלבום זהב. במצעד האלבומים של הבילבורד - הבילבורד 200 הגיע Love Hate למקום ה-30. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Shawty Is a 10", "Falsetto" ו-"I Luv Your Girl".
(Love vs. Money (2009
ב-2008 החלה העבודה על אלבומו השני של The-Dream Love vs. Money. גם באלבום זה היה כריסטופר סטיוארט שותף מרכזי בהפקה לצד קרלוס מקיני, ליל ג'ון תרם את קולו לאלבום בשיר וקניה וסט הצטרף גם הוא בשני שירים. האלבום יצא ב-10 במרץ 2010 והגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200, בסך הכל נמכר האלבום בארצות הברית בלמעלה מ-330,000 עותקים. אלבום זה נחשב לאלבום המוצלח ביותר של The-Dream.
(Love King (2010
העבודה אלבום האולפן השלישי של דה-דרים, Love King, החלה במהלך שנת 2009. כמו באלבומים הקודמים, השתתפו בהפקת האלבום כריסטופר סטיוארט וקרלוס מקיני. ובסינגל מהאלבום "Make Up Bag" השתתף. בשיאו הגיע האלבום למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200. אלבום זה נחשב לאלבום הפחות מוצלח של דה-דרים מבין האלבומים שהוציא עד שנת 2010. זהו אלבום האחרון של דה-דרים מסדרת "The Love".
(2011 - הווה) 1997 ,IV Play, Love Affair
(2011 - 2012) 1977
ב-2016, העלה סרטון לאינסטגרם בו רמז כי האלבום Love Affair שאמור היה עתיד לצאת ב 07 ביוני 2011, יצא בקרוב, והקליט קטע קצר מאחד השירים מהאלבום. זאת לאחר שב-2011 אמר כי סיים את סדרת "The Love" (האהבה).
קריירת הפקה
The-Dream הפיק אלבומים וסינגלים רבים ש-The-Dream השתתף בהפקתם. מאז 2007 עבד עם ביונסה, מריה קארי (בלהיטה: "Touch My Body"), ג'סטין ביבר, ג'יימי פוקס, אשר ואומנים רבים נוספים.
אלוודאלית
אלוודאלית (övdalską באנגלית: Elfdalian; בשוודית: älvdalska) היא שפה גרמאנית צפונית.
למרות שבאופן רשמי אין לה מעמד כשפה מוכרת, מספר רב של בלשנים, כמו גם הדוברים עצמם, מחשיבים אותה לשפה. הדוברים נמצאים בקשר עם ממשלת שוודיה על-מנת להשיג מעמד שפת מיעוטים רשמית בשוודיה, בדומה לסאמית (לאפית), יידיש, פינית וכו'.
מספר הדוברים הוא לערך 2500 איש. בנוסף לכך, לרבים מ-2500 התושבים הנותרים במחוז אלװדאלן המסורתי ידע פאסיבי של השפה. תושבי המחוזות השכנים כמעט אינם מבינים את השפה, ולא כל שכן דוברי שוודית או ניבים סקנדינבײם אחרים.
אלוודאלית היא ניב אחד מקבוצת הניבים הדארלקאלײם, שהתפתחו מהסקנדינבית העתיקה. בעוד ששאר הניבים הושפעו רבות במרוצת השנים מהשוודית הסטנדרטית וכמעט נעלמו, אלוודאלית נשמרה הרבה יותר טוב ודובריה נחושים לשמרה אף לעתיד. מצד אחד, השפה שמרה הרבה תופעות לשוניות מן הסקנדינבית העתיקה, שבחלקן נעלמו אף מאיסלנדית (כמו האפיות). מצד שני, הרבה תופעות חדשות התפתחו באלוודאלית. התוצאה הכללית של שילוב זה היא שפה עם ייחודים רבים שאינה נגישה לרוב דוברי השפות והניבים הסקנדינבײם.
תיאטרון אנסמבל הרצליה
תיאטרון אנסמבל הרצליה היה תיאטרון שפעל בהרצליה בשנים 2000–2013.
התיאטרון נוסד בשנת 2000, ביוזמתם של השחקנים חנה מרון ולאורה ריבלין והשחקן והבמאי גדליה בסר (שלושתם תושבי הרצליה), ובתמיכתה של ראש עיריית הרצליה, יעל גרמן. בסר שימש כמנהל אמנותי של התיאטרון מיום הקמתו, וביולי 2007 פרש מהתפקיד עקב מחסור בתקציב.
התיאטרון פעל תחילה באוהל שהוקם בסמוך לאצטדיון הכדורגל העירוני, והעלה מופעים גם בבית חיל האוויר שהוקם בעיר, ובספטמבר 2008 עבר למשכן קבע ב"בית האזרח" שבמרכז העיר, ששופץ למענו.
בינואר 2008 מונתה אופירה הניג למנהלת אמנותית של התיאטרון, וביוני 2011 התפטרה מתפקידה. עם זאת, המשיכה לכהן כמנהלת אמנותית בפועל עד לאוקטובר 2011.
באוקטובר 2011 מונה עודד קוטלר למנהל האמנותי של התיאטרון.
ב-4 באפריל 2013 נסגר התיאטרון לאחר שצבר גירעון של מיליוני שקלים.
איברהימה קונטה
איברהימה קונטה (בצרפתית: Ibrahima Konaté; נולד ב-25 במאי 1999) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת הבלם בליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת צרפת.
קריירת מועדונים
קונטה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סושו מהליגה השנייה בצרפת בהפסד 0–1 לאוסר ב-7 בפברואר 2017, כשהיה אז בן 17.
ב-12 ביוני 2017 חתם בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה לחמש שנים.
ב-28 במאי 2021 חתם בליברפול מהפרמייר ליג והצטרף למועדון ב-1 ביולי בפתיחת חלון ההעברות.
ב-18 בספטמבר ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג בניצחון 0–3 על קריסטל פאלאס. ב-5 באפריל 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על בנפיקה ליסבון בשלב רבע הגמר של ליגת האלופות.
קריירת נבחרות
קונטה נולד בצרפת והוא ממוצא מאלי. שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צרפת ונכלל בסגל נבחרת צרפת עד גיל 21. ב-10 ביוני 2022 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
תארים
ליברפול
מארי, נסיכת בונפרטה
מארי, נסיכת בונפארטה (בצרפתית: Marie prinses Bonaparte; 2 ביולי 1882 – 21 בספטמבר 1962) הייתה נסיכה ממשפחת בונפרטה, אשתו של גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק, סופרת ופסיכונליטיקאית מוקדמת, מתלמידיו של זיגמונד פרויד.
ביוגרפיה
מארי נולדה בסן-קלו, בפרברי פריז לרולנד בונפארטה, נכדו של לוסיאן בונפרטה ומארי-פליקס בלאן. המשפחה הייתה עשירה מאוד. בשנת 1907 היא התחתנה עם גאורגיוס, נסיך יוון ודנמרק.
בשנת 1925 הגיעה מארי בונפרטה לווינה ועברה טיפולים אצל פרויד. לאחר מספר פגישות, ביקש ממנה בעלה להפסיק את הטיפול. למרות זאת, היא הייתה בקשר מתמיד עם פרויד. כאשר סיפחו הנאצים את אוסטריה, הפעילה מארי בונפרטה את קשריה לצורך חילוצו של זיגמונד פרויד וחלק מהארכיון שלו מאוסטריה.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה היא עזרה למשפחת המלוכה היוונית להסתדר בצרפת.
מארי בונפרטה החלה לעסוק בפסיכואנליזה בצרפת ובשנת 1926 הקימה אגוד לפסיכואנליזה הצרפתי. היא הייתה הפסיכואנליטיקאי הראשון בצרפת שעסק בתחום ללא השכלה רפואית. היא פעלה תוך שיתוף פעולה עם ז'אן לאמפל-דה חרוט שאותה הכירה אצל זיגמונד פרויד. מארי בונפרטה פעלה בתחום הפסיכואנליזה עד לשנת 1962.
מארי בונפרטה תרגמה לצרפתית מספר ספרים של פרויד ואף כתבה מספר ספרים בעצמה.
משפחתה
למארי היו שני ילדים:
קלעה-י נאו
קלעה-י נאו (בדארי: قلعه نو) היא עיירה המשמשת כבירת מחוז באדגיס בצפון מערב אפגניסטן.
אוכלוסיית העיירה נאמדה בשנת 2015 ב-64,125 תושבים, מתוכם כ-80% הם טג'יקים והזארים. בעיירה גם מתגוררת אוכלוסייה פתאנית, בלוצ'ית ואוזבקית.
בשטח העיירה פועל נמל תעופה קטן, הקרוי על שם העיירה.
ב-7 ביולי 2021, במסגרת השתלטות הטליבאן על אפגניסטן, התרחש בעיירה קרב בין כוחות הטליבאן ובין כוחות ממשלת אפגניסטן שהסתיים בניצחון של כוחות הממשלה וב-69 לוחמי טליבאן הרוגים. חודש אחד בלבד לאחר מכן, ב-12 באוגוסט 2021, העיירה הותקפה פעם נוספת ונכבשה על ידי כוחות הטליבאן, בערך במקביל לנפילת העיירה הראת, והפכה לבירת המחוז השלוש-עשרה שנכבשה כחלק מהמתקפה הרחבה שהובילה בסופו של דבר לנפילת ממשלת אפגניסטן ולהשתלטות הטליבאן על המדינה כולה.
אקלים
קלעה-י נאו מתאפיינת באקלים צחיח למחצה, עם קיצים חמים וחורפים קרים.
כמות המשקעים נמוכה, ויורדת בעיקר בחורף.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2009
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2009 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
אדולף אנגל
יאנושי אדולף אנגל (בהונגרית: Jánosi Engel Adolf; פץ', 6 בפברואר 1820 – וינה, 10 בינואר 1903) היה תעשיין יהודי-הונגרי, אביו של יוז'ף אנגל, המלחין, בעל מפעל ובעל אדמות.
ביוגרפיה
אדולף אנגל יצר את הונו העצום מאפס. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 11 ברוכלות מבית לבית של מכירת עפרונות ואחר כך של מכשירים להצתת אש. במחיר של חיי מחסור גדול הוא חסך מעט כסף, ממנו פתח חנות בגדים משומשים וחנות רהיטים. לאחר מהפיכת 1848 בהונגריה (מכונה בהונגריה כמלחמת העצמאות בשנים 1848-1849), בה לחם במשמר הלאומי, החל לסחור בעצים. עסקיו הוכיחו את עצמם כמבריקים. מכאן ואילך, הונו, שהשקיע בעסקים שונים, גדל במהירות. הוא לקח על עצמו עבודות בנייה, הקים ספא, מסור קיטור, ולאחר מכן מפעל פרקט. הוא קנה יערות וביצע הובלות עצים בקנה מידה גדול בהונגריה ולחוץ לארץ. הוא זכה במדליית זהב גדולה ביריד העולמי של פריז ב-1878, וקיבל מדליית זהב מוכתרת ממלך הונגריה (פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה). ב-1880 הוא קנה את האחוזה של יאנושי מהנסיך מונטנואובו (Montenuovo), שעליה בנה דירות מרווחות ובית ספר. ב-1884 קנה מפעל פרקט באוברדובלינג (Oberdöbling) ושנה לאחר מכן קנה מהרוזן דרסקוביץ' את האחוזה של אצ'ארד-פאזדאן. בשנת 1886 קיבל תואר אצולה הונגרית עם הקידומת "יאנושי". הוא היה כבר בן 72 כאשר ייסד את מחצבת קומלו ואת מסילת הרכבת המקומית באקוצה-פלשמינדסנטי ב-1892. אנגל עבר לווינה בזקנתו ומת שם ב-1903.
אנגל פעל גם כפילנתרופ. במשך תקופה ארוכה הוא היה נשיא הקהילה היהודית בפץ' והקים קרן גדולה לקהילה. הוא קידם מאוד את התפתחותה של העיר פץ' ולכן נקרא שם רחוב על שמה. חברותיו בקנה מידה גדול נוהלו על ידי בניו לאחר מותו.
עבודותיו
הספר מפרסם את התרגום להונגרית של זכרונות אדולף אנגל בשם מחיי שנכתבו במקור על ידי אנגל בשפה הגרמנית; (הספר פורסם על ידי שני צאצאיו החיים אנה שטיין, המתגוררת בצרפת, ופיטר אנגל, המתגורר בארצות הברית);
ג'ו אבסולום
ג'וזף אבסולום (באנגלית: Joseph Absolom; נולד ב-16 בדצמבר 1978) הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד מתיו רוז באופרת הסבון הפופולרית של BBC "איסטאנדרס", ובתפקיד אל לארג' בסדרה "דוק מרטין".
ביוגרפיה
אבסולום נולד בעיר רדינג שבמחוז ברקשייר. הוא למד בבית הספר פורסט היל. הופעתו הראשונה הייתה בפרסומות עבור חמאת בוטנים של חברת Sun-Pat. הופעת הבכורה שלו כשחקן הייתה ב-1991 בסרט "אנטוניה וג'יין", ובהמשך הופיע בסדרות טלוויזיה כגון "The Bill", "דיינג'רפילד" ו"עדות אילמת".
קריירה
ב-1997 הצטרף אבסולום לצוות השחקנים של אופרת הסבון "איסטאנדרס" ובשנה הראשונה שלו בסדרה השתתף במספר קווי עלילה. הוא זכה להכרה כשהופיע בסיפור הרצח של ססקיה דאנקן שהחל בפברואר 1999. הרוצח האמיתי סטיב אוון (בגילומו של מרטין קמפ) הפליל את מתיו רוז (הדמות שגילם אבסולום). ההופעה האחרונה של אבסולום בסדרה שודרה בפברואר 2000. באותה שנה הוא זכה בפרס אופרת הסבון הבריטית לשחקן הטוב ביותר.
ב-2002 שיחק אבסולום בסרט האימה הבריטי "חברים למוות", והופיע בתפקיד משנה בסדרת הטלוויזיה של ITV "וינסנט". אחד מתפקידיו המוכרים הוא בדמות אל לארג', בנו של ברט לארג', בסדרה "דוק מרטין". הוא זכה לשבחי הביקורת על הופעתו זו. בין השנים 1992 ל-2009 הופיע אבסולום בסדרה "The Bill" בתפקידים שונים. עוד הופיע בתפקיד בני, מלווה בריבית אלים, בסדרה "חדר מיון". הוא שיחק בתפקיד הפושע במותחן הפשע "Girl Number Nine" ולצדו כיכבו טרייסי אן אוברמן וגארת' דייוויד לויד.
אבסולום זכה בסכום של 10000 ליש"ט, שנתרם לצדקה, בשעשועון הטלוויזיה "Total Wipeout" ששודר ב-18 בספטמבר 2010.
אבסולום מופיע גם בתוכניות רדיו. הוא השתתף בתוכנית "המחזה היומי" של רדיו 4 של ה-BBC בפרק "Bringing Eddie Home" מאת ג'ון פיקוק. התסכית מבוסס על סיפור אמיתי אודות זוג מהאיסט אנד, עדנה וג'ק ואלאס, הנאבקים להשיב את גופת בנם מעדן. אבסולום גילם את אדי ואלאס, ובמחזה השתתפו שחקנים נוספים ששיחקו ב"איסטאנדרס" כגון ביל טריצ'ר, עדנה דורה, טוד קרטי וטילי ווסבורג.
חיים אישיים
אבסולום חי עם חברתו ליז ושלושת ילדיהם. מאז 2001 הוא פטרון של הקרן לאוטיסטים "Hill Park Autistic Trust".
לב פראי (סרט)
הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע של קאן ב־1990. כמו כן זכתה השחקנית דיאן לאד למועמדות לפרס האוסקר לשחקנית משנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט זה.
הסרט משלב בתוכו מספר סגנונות כמו דרמה, קומדיה, פשע וסרט מסע, והוא עוקב אחרי דמויותיהן של סיילור ולולה הבורחים מאימת אמה של לולה המתנגדת לקשר ביניהם. בסרט התייחסויות לאלמנטים בולטים של התרבות האמריקנית כגון הקוסם מארץ עוץ, אלביס פרסלי ורוק'נ'נרול.
זהו הסרט השני של לינץ' שבו שיתף פעולה עם הצוות המרכזי של סרטו הקודם, קטיפה כחולה; את המוזיקה הלחין אנג'לו בדלמנטי, על הצילום הופקד פרדריק אלמס ועל העריכה דווין דנהאם. אחד ממפיקי הסרט, והאיש שהציע לדייוויד לינץ' לקרוא את הרומן של גיפורד היה מונטי מונטגומרי, מי שלימים יופיע בתפקיד הקאובוי בסרטו של לינץ' מלהולנד דרייב.
עם יציאתו זכה הסרט לביקורות מעורבות ובינוניות, אך עם זכייתו בדקל הזהב בפסטיבל קאן ביסס את מעמדו של לינץ' כאחד מחשובי הבמאים האמריקניים של דורו.
תקציר העלילה
לאחר שסיילור משתחרר הוא ולולה מחליטים לברוח יחדיו ולממש את אהבתם על אפה וחמתה של מארייטה. בשל כך, מזמינה מארייטה בלש פרטי שיעקוב אחריהם, ג'וני פראגוט (הארי דין סטנטון). פראגוט, המאוהב במארייטה, מבטיח לה שהוא לא ייתן להם לחמוק ממנו.
סיילור ולולה מגיעים לבית מלון ומתנים אהבים בלהט. בערב הם יורדים למועדון שבמלון ושם מופיעה להקת רוק כבד בשם Powermad. השניים רוקדים לצלילי המוזיקה כאשר לפתע בחור צעיר מנסה להתחיל עם לולה. סיילור מתרה בו שיעזוב אותה אך זה לועג לו. סיילור תוקף אותו ומכניע אותו ולאחר מכן אוחז במיקרופון ומתחיל לשיר, לעיני כל המוכחים, את השיר של אלביס פרסלי Love Me.
לאחר שג'וני פראגוט מבושש לעדכן את מארייטה באשר למקום המצאם של השניים, שוכרת מארייטה את שירותיו של מארסלוס סאנטוס, עבריין פסיכוטי, שיעקוב אחרי השניים. היא מספרת לו שכבר שלחה את פראגוט לעקוב אחריהם ומבקשת ממנו שלא יפגע בו. מארסלוס מבטיח לה שלפראגוט לא יאונה כל רע. מארסלוס יוצר קשר עם ראש מאפייה נוסף ושולח לו שני מטבעות של דולר, אחד לכל אחד מהאנשים שצריך לחסל, הלא הם סיילור ופראגוט.
לאחר שנגמר להם הכסף, מגיעים סיילור ולולה לעיירה שכוחת אל בטקסס בשם ביג טונה. שם הוא פוגש את חברתו הוותיקה פרדיטה דוראנגו (איזבלה רוסליני). סיילור מבקש ממנה שתעזור לו למצוא עבודה. היא מבטיחה לו שתעדכן אותו אם תשמע על משהו, אלא שהיא עצמה כבר מודעת לכך שעל ראשו של סיילור הוצא חוזה חיסול. היא מזמנת אליה את העבריין המטורף בובי פרו (וילם דפו) ומעדכנת אותו שסיילור ולולה נמצאים בביג טונה. היא מגישה לו את אחד ממטבעות הדולר ששלח מארסלוס לשם חיסולו של סיילור ריפלי.
בובי מגיע לביג טונה ובאחד הערבים, שעה שסיילור ולולה יושבים עם שכניהם ושותים בירה קרה בערב החם, הוא מציג את עצמו בפניהם. בבוקר שלאחר מכן, אחרי שסיילור יוצא לענייניו, דופק בובי על דלת חדרם ונכנס. הוא מוצא את לולה לבושה בכתונת הלילה שלה ועל השטיח כתם של קיא. הוא שואל אותה אם היא בהריון וממשיך להטריד אותה מינית באגרסיביות. בשלב מסוים חשה לולה שהיא מתפתה לבובי אך באותו רגע הוא מניח לה ויוצא מהחדר. לולה חשה מושפלת ונותרת בוכייה.
בינתיים, ג'וני פראגוט נתפס על ידי אנשי המאפיה, על פי הזמנתו של מארסלוס, ומוצא להורג בירייה בסצנה גרוטסקית בהנהגתה של מאפיונרית נכה (גרייס זבריצקי).
בובי מציע לסיילור לשדוד יחדיו סניף בנק. בהתחלה סיילור מהסס אך בובי מבטיח לו שהסניף קטן ושהשוד יהיה קל לביצוע. סיילור משתכנע, וביום המיועד מגיע בובי ברכב השוד יחד עם פרדיטה. השלושה נוסעים לעיירה סמוכה ושם מבצעים את השוד האלים. בובי יוצא מדעתו ויורה למוות בפקיד הבנק. המשטרה סוגרת עליהם וכשבובי מנסה להימלט הוא יורה בשוטרים שיורים בו בחזרה. הוא מחליט להתאבד ויורה לעצמו בראש עם הרובה שלו. ראשו נערף ועף למרחק. סיילור נכנע ונעצר על ידי השוטרים.
מארסלוס מחזיר את לולה לאמה ובינתיים יולדת לולה את בנו של סיילור. לאחר שהוא משתחרר היא נפגשת איתו בתחנת רכבת ומציגה לו את בנו. היא מקווה שסיילור ירצה להישאר איתה ולהקים בית יחדיו, אך סיילור מבין שעליו לחפש את דרכו לבדו בחיים. הוא נושק לבנו והולך. על אם הדרך הוא נתקל בחבורת עבריינים שמקיפה אותו, ללא כל סיבה נראית לעין. הם מכים אותו נמרצות עד שמאבד את הכרתו. בחלומו הוא רואה את המכשפה הטובה מארץ עוץ יורדת אליו ואומרת לו שהוא צריך לבחור באהבה ולחזור ללולה. הוא מתעורר ורץ בחזרה. הוא מגיע אל הכביש המוביל מתחנת הרכבת אל העיר ושם מוצא את לולה במכוניתה עם בנו. הוא עולה על מכסה המנוע ומתחיל לשיר לה את שירו של אלביס פרסלי Love Me Tender.
הפצה וביקורות
עריכתו של הסרט הושלמה כיום אחד בלבד לפני הקרנת הבכורה שלו בפסטיבל קאן. לאחר ההקרנה זכה הסרט לתשואות סוערות מהקהל, אך כשהכריז נשיא חבר השופטים ברנרדו ברטולוצ'י, בטקס הסיום, כי לב פראי הוא הזוכה בדקל הזהב, גברו קריאות הבוז על מחיאות הכפיים. מבקר הסרטים האגדי רוג'ר איברט היה מן המבקרים הקולניים כנגד הסרט. הסופר בארי גיפורד סיפר כי "הייתה הרגשה שהעיתונאים התאכזבו שהסרט זכה. כולם, החל ממגזין טיים ועד למקומונים בלונדון התאכזבו כשלא ביקרתי את הסרט ושלא אמרתי שלינץ' הרס לי את הרומן. הם התאכזבו כשאמרתי שהסרט נפלא ושהוא קומדיה מוזיקלית שחורה ונפלאה".
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב־17 באוגוסט, 1990, ולעומת תקציב של 10 מיליון דולר הוא הכניס בקופות 14 מיליון דולר בלבד.
איברט כתב ש"דייוויד לינץ' הוא אכן במאי טוב, אך יש משהו לא כנה בסרטיו. אם היה עושה סרט על מה שבאמת מעניין אותו היינו מקבלים יצירה משמעותית כמו ראש מחק, אך לינץ' מעדיף לשחק את המשחק שמעניק לו כותרות ליד קופות הקולנוע ולכן הוא עושה סרטים כאלה". המגזין USA Today העניק לסרט כוכב וחצי מתוך ארבעה וקבע שהסרט הוא בדיחה רעה. ג'ונתן רוזנבאום מהמגזין Sight & Sound כתב כי "לינץ' מתעניין כנראה רק באיקונוגרפיה ולא בדמויות אמיתיות. כשמדובר באלימות, שחיתות, טירוף, רוע והשחתת איברים - לב פראי הוא ממש קרן השפע". לעומתם, פיטר טראוורס מהמגזין רולינג סטון כתב כי "לינץ' הופך רומן בינוני על צמד נאהבים בורחים לסרט לוהט ופרוע המבסס את מעמדו כאחד הבמאים הגדולים של דורו"
TKN
TKN (ראשי תיבות: Tekken) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית רוסליה, בשיתוף עם הראפר טראוויס סקוט. השיר יצא לאור ב-28 במאי 2020, על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס וקולומביה רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים של קולומביה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אלחנדרו רמירז, די. ג'יי. נלסון, מרקו מסיס, אל גינצ'ו, רוסליה וטראוויס סקוט והופק על ידי רוסליה, אל גינצ'ו, סקיי רומפיאנדו, טייני וטאו הלם. שלדון פירס מפיצ'פורק כתב כי: "ב-"TKN" השניים שרים באחדות, תוך שהם מממשים את הפוטנציאל שלהם. כמו כן, יש בשיר אווירה תוססת".
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד השירים של קולומביה, ולמקום הראשון במצעד השירים של ספרד. השיר הגיע למקום השני במצעד השירים הלטיניים של בילבורד, אך לא הצליח לכבוש את פסגת המצעד. גם בפורטוגל, הצליח השיר להגיע למקום השני.
איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים במדינה.
תנועת הגברים
תנועת הגברים או תנועת הגבר הוא שם מטרייה למגוון רחב של תנועות חברתיות בעולם המבוססות על ספקטרום רחב של אידאולוגיות על בסיס מגדר שעוסקות בענייני גברים, החל מתנועות ראקציונריות דרך ארגוני התנועה לזכויות הגבר אשר ברובם הם אנטי-פמיניסטיים כגון רע"ש - זכויות הגבר במשפחה ועד לתנועות גברים פמיניסטיות הפועלות למען שחרור המין הגברי מתפקידיו המסורתיים לצד הזדהות עם ערכים פמיניסטיים, כגון התנועה לגבריות חדשה. עם זאת, יש הרואים בתנועה האחרונה התאגדות פמיניסטית לכל דבר ולכן פסולה כתנועת לזכויות גברים ואף חותרת נגד רעיון זכויות הגברים.
בין הנושאים שמרבית תנועות הגברים עוסקות בהם: הגדלת המעורבות של האב בחיי המשפחה, שוויון מגדרי בדיני גירושין, מאבק בהונאת אבהות ובגנבת זרע, מאבק במיזאנדריה, ועידוד מודעות למחלות גבריות כגון סרטן הערמונית (אחת הדוגמאות לפעולה בנדון היא פרויקט מובמבר), ייבוש תקציבי הלובי הפמיניסטי, שאיפה לשוויון אזרחי והורי, התנתקות כללית מנשים כשחרור משעבוד (mgtow). ישנן עמותות כמו לצדכם ואבות למען צדק שמציעות גם מענים טיפוליים או שירותי ייעוץ עבור גברים במצוקה.
השורשים האידאולוגיים של מרבית תנועות הגברים כיום נעוצים בתנועה הנקראת "התנועה לשחרור הגבר", שקמה בארצות הברית בשנות ה-70 במקביל לגל השני של הפמיניזם כדי לשחרר את הגבר מתפקידיו הפטריאכליים השמרניים. כעבור שנים ספורות התנועה החלה תהליך של פיצול – לתנועה פרו-פמיניסטית שפועלת למען שחרור שני המינים מתפקידי מגדר ובנוסף פועלת לחנך גברים לפמיניזם ולמניעת אלימות נגד נשים, ולתנועה לזכויות הגבר, שלרוב מציגה את עצמה כתנועת התנגדות לפמיניזם בכללו או לפלגים מסוימים בו, ופעולותיה הידועות ביותר הן מאבק באפליית גברים בדיני גירושין. כל תנועה התפשטה בעולם באופן עצמאי.
Battlefield 1942: The Road to Rome
Battlefield 1942: The Road to Rome הוא חבילת הרחבה מסוגת יריות בגוף ראשון למשחק Battlefield 1942, החבילה פותחה על ידי Digital Illusions CE והופצה על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד. המשחק הוא השני בסדרת Battlefield.
משחקיות
למשחק נוספו שש מפות חדשות (כמו "Husky" ו-"Anzio"), יחד עם שמונה כלי רכב, כולל טנקים כמו Bf 110 ו-M3 Grant, במשחק יש כוחות צרפתיים ואיטלקיים, שמשנים קצת את אלמנט המשחק. למשחק הוספו הרובים Breda 30 האיטלקי וה-Sten. למשחק אין סיפור משלו, אך הוא משתלב עם המשחק המקורי בסדרה Battlefield 1942.
ציונים
המשחק Battlefield 1942: The Road to Rome קיבל ציונים טובים, מהאתר IGN המשחק קיבל ציון של 9.1 ומהאתר Gamespot המשחק קיבל ציון של 8.9. אך למצב המרובה משתתפים הייתה ביקורת קצת רעה, מכיוון שלא היו מצבים חדשים, וגם היה חוסר של כלי נשק חדשים במשחק (למשחק הוספו רק הנשקים Breda 30 ו-Sten). התכונה הטובה של המשחק, הייתה עיצוב המפות והשלבים.
האתר Gamespot אמר. האתר IGN אמר.
ארווין אלסטר
ארווין אלסטר (באנגלית: Erwin Elster ; 8 במאי 1887 – 16 באפריל 1977) היה צייר ומורה, מייסד שותף של חברת האמנים והמעצבים "Świt". הוא צייר בצבעי שמן, בצבעי מים ובדיו, נושאים שונים. הוא צייר סצינות ז'אנריות, עירום, דיוקנאות, טבע דומם ונופים. לסזאן הייתה השפעה רבה על עיצוב גישתו האמנותית.
קורות חיים
בשנים 1907–1912 למד באקדמיה לאמנויות בקרקוב בהשגחתם של וויצ'ך וייס, יוזף אוניז'יסקי, יוליאן פלאט ויוזף פאנקייביץ'. הוא סיים את לימודי הציור, והוענקה לו מדליית כסף ושתי מדליות ארד, ומלגות לאיטליה וצרפת. במשך שנה (1912 - 1913) שיפר את כישוריו בפריז באקדמיה דה לה גרנדה שאומייר. לאחר שחזר לקרקוב בשנת 1913, החל את הקריירה האמנותית שלו, והתחיל ללמוד במקביל. מאז הוא שילב את שתי האהבות הללו זו עם זו, ויצר ולימד למעלה מ-60 שנה.
האמן בילה את תקופת מלחמת העולם הראשונה בביסטרה ליד ביילסקו, שם היה בהשגחתו האמנותית של יוליאן פלאט, שהתגורר בסמוך. בשנים 1919–1954 הוא חי, ועבד בפוזנן. הוא לימד ציור ורישום בבית הספר הממלכתי לאמנות דקורטיבית (משנת 1922) ובבית הספר הממלכתי לבנייה. הוא היה פעיל גם בסביבה האמנותית המקומית, ויצר בשנת 1921 את חברת האמנים והמעצבים "Świt", איתה הציג עד 1927.
תערוכות חבר האמנים והמעצבים סוויט התאפיינו ברמה אמנותית גבוהה וגייסו את אנשי אמנות צעירים. בשנות העשרים השתתף גם בתערוכות של הפורמיסטים ו"אגודת שטוקה" בקרקוב. משנת 1928 הוא היה קשור לפוזנן.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוא ייסד את מבני האיגוד המקצועי של אמנים ומעצבים פולנים בפוזנן, הוא המשיך גם בעבודה פדגוגית באוניברסיטאות בפוזנן. כפרופסור בבית הספר הגבוה לאמנויות וכראש המחלקה לרישום בפקולטה להנדסה אזרחית בבית הספר להנדסה. בתקופת הריאליזם הסוציאליסטי התמקד האמן בעבודה דידקטית.
בשנת 1954 עבר לגדנסק, שם הפך למרצה במחלקה לציור, פיסול ורישום בפקולטה לארכיטקטורה של אוניברסיטת טכנולוגיה בגדנסק. בשנת 1957 הוענק לו צלב האבירים של מסדר פולוניה רסטיטוטה. הוא פרש רשמית כפרופסור חבר בשנת 1960, אך המשיך לעבוד באוניברסיטה ושמר שם סטודיו לציור. לרגל יום הולדת 80 ו-65 שנה ליצירתיות אמנותית, בשנת 1967 הוענק לו פרס שר התרבות והאמנות.
הוא נפטר בגדנסק ב־16 באפריל 1977.
יצירה
ארווין אלסטר צייר בשמן, בצבעי מים ובדיו, תוך שהוא מטפל בנושאים שונים. הוא צייר סצינות ז'אנריות, עירום, דיוקנאות, טבע דומם ונופים. למושגיו האסתטיים של סזאן הייתה השפעה רבה על עיצוב גישתו האמנותית. עם השנים התפתחה האמנות שלו ושינתה את פניה, במיוחד בשנים הראשונות של עבודתו.
הצלחותיו האמנותיות הגדולות ביותר היו בשנות העשרים של המאה העשרים. הוא חיפש את הרעיון היצירתי שלו, תוך שימוש בהישגים של דמות מתונה של קוביזם. הוא נודע כיוצר קומפוזיציות שמן אקספרסיביות ודינמיות בעלות צורות גאומטריות פשוטות וצבעים רוויים.
על מפעל חיים הוענקה לו מדליית כסף בתערוכת האמנות של התערוכה הלאומית האוניברסלית בפוזנן בשנת 1929. באותה תקופה הציג ציורים עם כותרות כמו: נשים, עובדות מפעל, סוחר, עיר, בגן, דיוקן אם, חלון, עץ תפוח פורח. הוא גם עשה את הקומפוזיציות: חתול בחלון, פלוריסט, בלוניסט, קרוסלה, קונצרט, טבע דומם וציורי אדריכלות רבים בטכניקת צבעי מים.
מסוף שנות העשרים, ציוריו של אלסטר התאפיינו בפלטה צבעים משופרת, המתאימה למגמת הקולוריזם שהתעוררה בפולין באותה תקופה.
מאוחר יותר, לאחר שהגיע לגדנסק, העיר העתיקה בגדנסק הפכה למוטיב שכיח של ציורים. לאחר המלחמה הוא חזר גם לציור שמן ויצר קומפוזיציות חדשות.
למרות העובדה שבמשך שנים רבות הציג את עבודותיו בגלריות המפורסמות ביותר באותה תקופה בפולין ומחוצה לה, ועבודותיו נדונו על ידי מבקרים מעצבי דעה, תערוכת היחיד הראשונה של יצירתו התקיימה רק בשנת 2010 בגדנסק.
ג'ון דאגלס וודוורד
ג'ון דאגלס ווּדווֹרד (באנגלית: John Douglas Woodward; 12 ביולי 1846 – 5 ביוני 1924) היה צייר אמריקאי, שיצר מאות ציורים של נופי ארצות הברית, אירופה, ארץ ישראל ומצרים.
קורות חייו ופועלו
וודוורד נולד במדינת וירג'יניה וגדל בקנטאקי. ב-1861 החל בלימודי אמנות בסינסינטי, אוהיו. ב-1863 נמלטה משפחתו לקנדה מאֵימי מלחמת האזרחים האמריקאית, וודוורד הצעיר עבר לעיר ניו יורק שם למד במכללת קופר ובאקדמיה הלאומית לעיצוב.
וודוורד שב לארצות הברית בסוף הקיץ של 1879 וחי בביתו שבניו ג'רזי, שממנו קל היה להגיע ברכבת ובמעבורת למשרדיה של חברת 'אפלטון' בניו-יורק וללוות את עיבוד עבודותיו לדפוס. ההכנסות מהתמלוגים שהניבו ציוריו בספרים ובכתבי העת העניקו לוודוורד פנאי לציורי נוף צבעוניים, כאשר אהב. הוא העדיף ציורים באוויר החופשי שפירשו את השפעתם החולפת של מזג האוויר וחילופי העונות, ובהמשך דרכו, בניגוד לעמיתו הארי פן, לא נשען על נושאים מתוך רשימותיו וזכרונותיו. ב-1883 עבר עם אשתו לצרפת – לפריז ולפונט אוון, וב-1884 חזר לניו יורק והמשיך ליצור איורים לספרי שירה ולכתבי עת. במות אביו ב-1894 נפלה לידיו ירושה נכבדה וכך יכול היה להקדיש את כל כולו לציור. בשנים 1898–1901 שהה עם אשתו באיטליה ובשווייץ. ב-1905 השתקעו בניו רושל שבמדינת ניו יורק, בה פרחה מושבת אמנים.
וודוורד המשיך ליצור ציורים לתערוכות ולמכירה עד מותו ב-5 ביוני 1924. אשתו, מריה לואיז וודוורד, שמרה על רבים מציורי ההכנה שביצע לצורך שעתוקם בתחריטים ומסרה אותם למרכז הכנסייה האפיסקופלית באורקני ספרינגס בוירג'יניה. מכתביו של וודוורד אצורים בארכיון המדינה בריצ'מונד.
ליאופולד קרל מילר
ליאופולד קרל מילר (בגרמנית: Leopold Carl Müller; 9 בדצמבר 1834 – 4 באוגוסט 1892) היה צייר אוסטרי, שהתמקד בציור תמונות מחיי היום-יום ונודע ביצירותיו האוריינטליסטיות.
קורות חייו
נולד בדרזדן להורים אוסטרים, היה תלמידו של קרל פון בלאס ושל כריסטיאן רובן באקדמיה לאמנויות בווינה. לאחר מות אביו נאלץ לשאת בפרנסת המשפחה ועבד שמונה שנים כמאייר עבור כתב העת "פיגארו" בווינה. בהמשך לימודיו ביקר בהונגריה ובאיטליה, שהה בוונציה והתפרסם בסדרת הציורים מחיי האנשים שפגש.
בסוף שנות ה-60 נסע לפריז, שם קיבל השראה מיצירתו של אז'ן פרומנטן ובעקבותיו הפנה את תשומת ליבו לז'אנר ציורי המזרח. מאז 1873 חזר וביקר במצרים, שבה שהה תקופות לא קצרות, והוא שתרם הרבה מן האיורים בספריו של האגיפטולוג הגרמני גאורג אברס. בשנת 1877 מונה לפרופסור באקדמיה בווינה ובשנים 1890–1891 אף כיהן כרקטור שלה. בין תלמידיו היו כמה אוריינטליסטים כמו לודוויג דויטש, פול יואנוביץ' וז'אן דיסקארט.
אחיותיו היו הציירות מריה מילר (1847–1935) וברטה מילר (1848–1925) שנודעו באוסטריה בציורי הדיוקנאות שיצרו. האחות השלישית, ג'וזפין, נישאה לצייר הדיוקנאות האוסטרי אדוארד סוובודה (1814–1902).
מילר נפטר בגיל 57 בווינה, ונקבר בבית העלמין המרכזי בווינה.
יומנו של חנון 2: רודריק שולט (סרט)
יומנו של חנון 2: רודריק שולט (באנגלית: Rodrick Rules) הוא סרט קולנוע בבימויו של דייוויד באוורס, המבוסס על ספרו של ג'ף קיני, "יומנו של חנון - רודריק שולט". הסרט יצא ב-25 במרץ 2011, בהפצת חברת פוקס המאה העשרים.
עלילת הסרט
עלילת הסרט מתרחשת כאשר גיבור "יומנו של חנון", גרג, עולה לכיתה ז'. בתקופה זו נראה כי הוא מתבגר. הוא מכיר מורה קשוח במיוחד, שנטפל אליו. הסיבה לכך, היא שאותו מורה לימד את אחיו הגדול של גרג, רודריק, ולכן הוא משגיח עליו. כמו כן, גרג מתאהב בהולי הילז. גרג ורודריק מבצעים עסקה עם הוריהם, לפיה יתחילו להסתדר זה עם זה, ובתמורה תיתן להם אמם, סוזן, "שטרות אמא", שאותם יוכלו להמיר לשטרות דולרים אמיתיים.
כאשר משפחת הפלי הולכת לכנסייה, רודריק גורם לכך שגרג ישב על שוקולד. בכנסייה, ילדה אחת שמה לב לגרג, ומתחילה לחשוב שהוא עשה במכנסיו. גרג ורודריק מתחילים לריב, ואמם כועסת מאוד. בבית הספר, גרג צוחק עם שיראג גופטה, הילד הנמוך בבית הספר, ומעמיד פנים שהוא עוד בחופשה בחו"ל, מה שמכעיס את שיראג. כאשר ההורים של רודריק, גרג ומני, אחיו הקטן, נוסעים לחופשה, רודריק עורך מסיבה. בהתחלה הוא נועל את גרג במרתף, ובהמשך גם את ראולי ג'פרסון, חברו הטוב של גרג, שניסה לחלץ אותו מהמרתף.
בסופו של דבר רודריק נאלץ לשחרר אותם. הם חוגגים עד הבוקר. גרג ורודריק נכנסים לפאניקה כאשר הוריהם מודיעים על חזרתם. הם מנקים את הבית, ובסוף נתקלים בבעיה: מישהו כתב על דלת האמבטיה "רודריק שולט". הם מחליטים להחליף את הדלת בדלת אחרת מהמרתף, אך ללא מנעול. כאשר סוזן חוקרת אותם, רודריק אומר לגרג לא להוציא מילה, אך גרג נכנע ומספר לאימו מה קרה. כדי לא להסתבך עם רודריק, גרג אומר שהוא הסתדר ממש טוב עם אחיו הגדול, ואם הוא יגלה שגרג גילה לסוזן, הקשר שנוצר ביניהם יתנתק, וכך הוא גורם לסוזן להשאיר את כל העניין בסוד. רודריק חושב שגרג הקשיב לו, ונוצר ביניהם קשר והם מתחילים להתחבר זה לזה.
רודריק מלמד את גרג איך לחיות חיים קלים יותר. הוא וגרג מבלים אחד עם השני כמו אחים אמיתיים, ובפעם הראשונה נהנים זה לזה וחשים קרובים מאוד. רודריק נותן לגרג להעתיק את עבודתו, כדי להגישה לשיעורי בית, אך מסתבר שרודריק נכשל בעבודה זו, והמורה עולה על כך, ורושם לגרג "נכשל שוב". רודריק לוקח את גרג לקניון, ושניהם מסתבכים עם המורה לספורט של גרג. כאשר הם בורחים לביתם, אביהם מראה לשני אורחים מצגת, שבה מוצגות התמונות מהמסיבה של רודריק. אימם מודה שהיא לקחה חלק בסוד, ורודריק מבין שגרג סיפר לה את האמת. כתוצאה מכך, רודריק כועס על גרג ומרגיש נבגד. למרות שגרג מנסה לומר לו שהוא רק הגן עליו, רודריק אינו רוצה להקשיב לו. גרג ורודריק מרותקים, ובנוסף, לרודריק אסור להשתתף עם הלהקה שלו במופע הכישרונות. בסוף השבוע מבלים שניהם בדיור המוגן של סבם, ורודריק מוצא ביומן של גרג את החלק שבו גרג כתב על אהבתו להולי.
גרג בעודו בתחתונים רץ ולוקח את היומן מרודריק אשר במסדרון, רץ לשירותים וקורע את החלק בו מודה על אהבתו להולי, אך מגלה שנתקע בשירותי הנשים. לבסוף הוא בורח משם, ורודריק מספר לו שהוא צילם את החלק בו הוא רץ בתחתונים במסדרון. במופע הכישרונות, גרג שומע שלהקתו של רודריק אומרת לו שהיא עולה לנגן בלעדיו. גרג מבחין באחיו העצוב, ועל מנת לשמח אותו הוא פונה לאמם ומשכנע אותה להרשות לרודריק להופיע יחד עם להקתו. בתמורה לכך, עולה גרג להופיע במופע הקסמים עם ראולי.
חלק מהקסמים של ראולי לא מצליחים, אך הם מצליחים להעביר את המופע בשלום. בתחילת המופע של הלהקה "חיתול תאון", להקתו של רודריק, הקהל לא מתלהב, אך כשסוזן עולה לבמה ורוקדת, כולם מתחילים לרקוד. בסוף ההופעה, רודריק וגרג יוצרים קשר עין, רודריק מהנהן לגרג בתודה והשניים משלימים. רודריק מסיע את גרג לבית הספר, הם קוראים אחד לשני בשמות, ומחייכים אחד לשני, חוזרים להיות החברים הכי טובים וקרובים כמו מקודם. לבסוף, גרג מבין עד כמה הוא בר מזל שיש לו אח גדול ועד כמה זה כיף.
סרט המשך
בשנת 2012 יצא סרט המשך ל"רודריק שולט" (יומנו של חנון 3 : קיץ קטלני) שמבוסס על הספרים "יומנו של חנון - הקש האחרון ועל "יומנו של חנון - קיץ קטלני"
יחסי גומלין בין רגש וקוגניציה
יחסי גומלין בין רגש וקוגניציה הם ההשפעות ההדדיות בין הרגש לבין תפקודים קוגניטיביים כמו קשב, תפיסה, חשיבה וזיכרון.
קיים קשר בין רגשות וזיכרון, כך שהרגש יכול להשפיע על תהליך הקידוד והשליפה של מידע מהזיכרון.
בנוסף, קיים קשר הדדי בין הרגש לחשיבה. קשר זה הוא בעל אופי דו כיווני, כך שהרגשות יכולים להשפיע על החשיבה באותה המידה בה החשיבה יכולה להשפיע על הרגש. שני היבטים אלו של החוויה האנושית יכולים לפעול באופן מאוחד או מנוגד אחד לשני.
תגובות רגשיות יכולות להצביע על נזק או תועלת אפשריים לרווחתו של האדם ובכך משמשות לתעדוף של פעולות ותהליכים קוגניטיביים מסוימים. הרגש יכול לשמש כרמז היוריסטי שממנו ניתן לפרש את התגובה לגירוי, אדם או אירוע מסוימים. משום שהתחושה של הרגש יכולה להיות מעורפלת ישנה נטייה לפרש את משמעותו על פי ההקשר. באופן זה עוררות רגשית בתגובה לנהג שנדחף למסלול יכולה להתפרש ככעס בעוד שעוררות רגשית בתגובה למפגש עם אדם מושך יכולה להתפרש כאהבה.
איזון קוגניטיבי-רגשי
איזון קוגניטיבי-רגשי מתייחס לא רק לדרך שבה הקוגניציה יכולה לשלוט על הרגש, או על הדרך שבה הרגש יכול לשלוט על הקוגניציה. הוא מתייחס לאופן שבו האינטראקציות והמשובים ההדדיים ביניהם תורמים להתמודדות יעילה מול האתגרים שכרוכים בהסתגלות לסביבה ובעיצובה. איזון זה מאפשר הפעלה של שליטה עצמית בהתאם למצב ולהקשר הנתונים.
כאשר רכיב אחד של המכלול הקוגניטיבי-רגשי נפגע הוא ישפיע על השני ויתעורר הצורך במנגנוני פיצוי. למשל, בעיה במנגנונים רגשיים יכולה לפגוע ביכולת לפרש את הסביבה ולתפקד בה גם עבור אדם בעל יכולות קוגניטיביות גבוהות. עדות לכך היא קשיי ההסתגלות שיכולים להתפתח אצל אנשים מחוננים.
השפעות על יכולת הלמידה והתפקוד האקדמי
ליחסי הגומלין בין רגש לקוגניציה יכולות להיות השפעות על יכולת הלמידה והתפקוד האקדמי של האדם. כתוצאה מכך הם יכולים להוביל לקשיי למידה. אחת התופעות המוכרות בהקשר זה היא חרדת בחינות. זוהי תגובת דחק המופיעה במצבים בהם ישנה הערכה של הביצועים, אשר יוצרת מצוקה וחרדה הפוגעות בתפקוד של הנבחן.
מצב נוסף העלול להשפיע על יכולת הלמידה הוא חוסר אונים נרכש. זהו מצב פסיכולוגי הנוצר בעקבות חוויות מרובות של היעדר שליטה בהן אין לפרט יכולת לשנות מצב בלתי נעים. במקרים אלו תחושת חוסר האונים נוצרת לאור התפיסה שלא קיימת תלות בין התגובות של הפרט לבין התוצאות שלהן,. במסגרת מערכת החינוך מצב זה עלול להתרחש בקרב תלמידים שחווים כישלונות רבים וחוזרים, חרף מאמצים כנים מצידם להצליח בלימודים. מסיבה זו תלמידים בעלי לקות למידה, הפרעת קשב, או קשיים אחרים העשויים לפגוע ביכולת האקדמית, הם בעלי סיכון מוגבר להגיע למצב של חוסר אונים נרכש במידה שלא יקבלו את הסיוע המתאים בשלב מוקדם ככל הניתן.
כאשר תלמיד נמצא במצב של חוסר אונים נרכש הוא אינו רואה טעם בהשקעת מאמצים נוספים בלמידה, משום שהוא סבור לאור ניסיון העבר שלו שלא תהייה לכך השפעה כלשהי על מצבו. כלומר, הכישלונות החוזרים עלולים להוביל לירידה במוטיבציה בעקבות האמונה של התלמיד שאין ביכולתו להימנע מהם. הירידה במוטיבציה עלולה למנוע אפשריות הצלחה עתידיות או אף להוביל לירידה נוספת בתפקוד האקדמי וצבירת פערים מול קבוצת השווים. במקרה זה עלולה להתרחש תופעה של נבואה המגשימה את עצמה, שבה עצם הירידה בתפיסת המסוגלות העצמית של התלמיד מובילה לירידה בתפקוד בפועל ללא קשר ליכולותיו האמיתיות. זוהי דוגמה למצב שבו חוויה בעלת אופי רגשי מובילה להתגבשות של סכמה קוגניטיבית המשפיעה על ההתנהגות, יכולת הלמידה והתפקוד בפועל.
דוגמה נוספת של השפעת הרגש על התפקוד האקדמי היא חרדת מתמטיקה שיכולה להוביל לקשיים בחשבון.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים
הרעיון שהרגש והקוגניציה הם תופעות פסיכולוגיות בעלות בסיס ביולוגי והשפעה הדדית אינו חדש. בעיית גוף-נפש העסיקה אנשי דעת מזה שנים רבות. הפסיכופיזיקה ביחס שבין הגירויים הפיזיים להם נחשף האדם, ובין התחושות הפסיכולוגיות המתעוררות אצלו כתוצאה מהחשיפה לגירויים אלו. ישנם מספר אזורים במוח הלוקחים חלק ביחסי הגומלין בין רגש לקוגניציה. הבולטים ביניהם הם קליפת המוח הקדם-מצחית והמערכת הלימבית.
מבנים גבוהים של מערכת העצבים כמו קליפת המוח הקדם-מצחית וההסינגוליט קורטקס הקדמי קשורים לתיווך של תפקודים ניהוליים מודעים המצריכים מאמץ קוגניטיבי, כמו תכנון, בקרה, הצבת יעדים ועוד. לעומתם, אזורים נמוכים יותר כמו האמיגדלה וההיפוקמפוס מגיבים לרמזים רגשיים ונחשבים לאוטומטיים יותר.
היבט נוסף הוא הקשר בין מוליכים עצביים לרגשות וסגנון מחשבתי. למשל, רמות נמוכות של המוליך העצבי נוראדרנלין המאפיינות מצבי רוגע מקושרות ליצירתיות, בעוד שרמות גבוהות של נוראדרנליון המאפיינות מצבי מתח מקושרות לירידה ביצירתיות. בהתאם לכך, מצב רוח טוב יכול להגביר את היצירתיות.
דרור גרין
דרור גרין (נולד ב-12 ביולי 1954) הוא ד"ר לפסיכותרפיה וסופר עברי המתגורר בבולגריה. חיבר כחמישים ספרים לילדים ולמבוגרים, וכן ספרים בתחום הפסיכותרפיה. פיתח את גישת "האימון הרגשי".
חייו
גרין נולד בירושלים ב-12 ביולי 1954, וגדל בשכונת הגבול אבו טור. בהקדמה לספרו 'פרות קדושות' סיפר שהוא בן לדור עשירי של תושבי ישראל, ושיואל משה סלומון היה דודה של סבתו. בהיותו בן 13 פרצה מלחמת ששת-הימים, והוא היה עד להריסת הבתים במקום שבו נמצאת היום רחבת הכותל המערבי. כשהיה בן 19 השתתף בקורס המפקדים הראשון של חיל התותחנים, בזמן שפרצה מלחמת יום הכיפורים. בספרו 'בחזרה לצוות 4' סיפר על חוויות המלחמה, בה נפגע, ועל הלם הקרב שליווה אותו עד שהוכר כהלום-קרב, שלושים שנה מאוחר יותר.
לאחר שחרורו מן הצבא למד קומפוזיציה אצל מרק קופיטמן, (האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים), ובמקביל סיים את לימודי התואר הראשון במוזיקולוגיה ובפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. לפרנסתו עסק בעיצוב גרפי, ניהל את 'הסדנה הירושלמית לעיצוב' והיה ידוע כמומחה בהוצאה לאור. עם סיום לימודיו באקדמיה למוסיקה התמנה למנכ"ל 'הוצאת המוזיקה הישראלית', והיה אחראי להוצאה לאור של יצירות המלחינים הישראלים וכן לניהול חנות התקליטים הגדולה בירושלים. באותם ימים החל לערוך את כתב-העת 'פיוט' לשירה עברית, אותו הוציא לאור במשך שבע שנים. שימש כאוצר התערוכה האחרונה בחייו של הצייר יוסף הירש, וכן של תערוכת הצילומים הראשונה של הצלם נח פולברג בישראל.
ספרי הילדים הראשונים שלו, עם איוריו של רוני אורן, יצאו לאור בשנת 1987, והפכו לרבי-מכר.
גרין הקים את 'ספרים, הוצאה לאור', בה ערך והוציא לאור את תיאורי-המקרים הטיפוליים של זיגמונד פרויד, ספרי שירה ובהם ספרה האחרון של יונה וולך, וספרות מקצועית בתחום הפסיכותרפיה ובה גם ספריהם של חיים עומר, נחי אלון ואחרים.
בשנת 1995 עזב את ירושלים ועבר להתגורר בגליל. חודשים אחדים לאחר מכן נסע ללונדון, שם התגורר כשנתיים וסיים את לימודי תואר שני בפסיכותרפיה, בריג'נטס קולג', סיטי יוניברסיטי (Regent's College, City University). עבודת התזה שלו תורגמה לעברית ויצאה לאור בספר שכותרתו 'פרויד נגד דורה והמודל השקוף של תיאור-המקרה'. בזכות המתודה לחשיבה שפיתח בגיל צעיר, המציא דרור גרין את משחק החשיבה "TRIXXY", שנמכר בעולם במאות אלפי עותקים, ואפשר לו ללמוד לתואר השני ולדוקטורט בלונדון.
בשנת 1999, לאחר ששב לישראל, הרצה בפני אנשי מקצוע, והקים את 'קוגיטו, בית-ספר לפסיכותרפיה' בזכרון-יעקב. הוא לימד פסיכולוגים, פסיכותרפיסטים, פסיכיאטרים ורופאי-משפחה, ופרסם מאמרים בכתבי-העת המקצועיים בתחומי התמחותו, שעסקו בתיאורי-המקרים של פרויד, כללי היסוד של הפסיכותרפיה והטיפול הנפשי באינטרנט. בשנת 1999 פיתח את הקליניקה הווירטואלית הראשונה באינטרנט. בעבודת הדוקטורט שלו חקר את המכנה המשותף שבין הגישות השונות לטיפול נפשי, ואת היחסים הטיפוליים הנוצרים בטיפול הנפשי באינטרנט.
בשנת 2008 עבר להתגורר בכפר קטן ליד העיר קיוסטנדיל בבולגריה, שם הקים גם את 'המכון לאימון רגשי'. בשנת 2011 יצא לאור, בעברית ובאנגלית, ספרו 'אימון רגשי', המציג את הגישה שפיתח, המבוססת על תפיסה חדשה של טבע האדם, שאינה מפרידה בין גוף ונפש, והמבוססת על זיהוי ושיפור שבע מיומנויות רגשיות הטבועות בכל אדם מלידה.
כתיבתו
דרור גרין אייר אחדים מספרי הילדים שכתב, המשלבים גם את העיסוק שלו במוזיקה ובטיפול נפשי. בהוצאת הספרים שהקים ערך ותרגם ספרות מקצועית בתחום הפסיכותרפיה, וגם ספרי ילדים. ספריו של גרין יצאו לאור בהוצאות שונות, ובהן כתר ספרים, הוצאת שוקן, סטימצקי, מודן הוצאה לאור והוצאת כנרת. מאוחר יותר הקים את 'ספרים, הוצאה לאור' ובה הוציא לאור גם את ספריהם של סופרים נוספים, וכן את תיאורי-המקרים של פרויד.
ספרי ילדים
גרין חיבר כעשרים ספרי ילדים, לגיל הרך, לילדים ולנוער. סדרת הספרים המלווים באיורי הפלסטלינה של רוני אורן הפכו לרבי-מכר, וכך גם הספר 'פרפר הזהב והאפונית' אותו אייר, אשר כתבה גיצה פרידמן-גרייבסקי. גם הסדרה 'הקוסמת הקטנה', אודות ילדה הקוראת מחשבות ומשמשת כפסיכולוגית קטנה, יצאה לאור במהדורות רבות. איוריו הוצגו בתערוכות מאיירים בגלריה העירונית ב'בית יד לבנים' ברעננה. הוא חיבר גם את הספר 'פרופסור גולדמיינד וחבורות המוחות', המשלב סיפור והיכרות עם שיטוח חשיבה שונות, עבור משרד החינוך.