cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ישראל גלעדי
ביוגרפיה
נולד בשם ישראל בוטרברוט למשפחה יהודית מסורתית ולמד בתלמוד תורה. כבר בגיל צעיר הצטרף לתנועת פועלי ציון. בשנת 1903 השתתף בפעילות של ארגון להגנה עצמית של יהודים ובשנת 1905 עלה לארץ ישראל ושינה את שמו ל"גלעדי". עבד במושבות השומרון (זכרון יעקב והסביבה) ובגליל. נשא לאשה את קיילה לבית בקר, אחותם הבכירה של נשות "השומר" ציפורה זייד ואסתר קוזלובסקי.
היה מבין מייסדי ארגון השמירה העברי הראשון בארץ ישראל, ארגון בר גיורא בסג'רה בשנת 1907. היה מבין מייסדי הקולקטיב הראשון להתיישבות פועלים, מראשוני ארגון השומר (וממלא מקומו של ישראל שוחט, מפקד הארגון) ומראשי הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל.
גלעדי היה איש מעשה ולא כתב את משנתו, אך מעדויות ניתן ללמוד שהיה מורה הדרך המצפוני של ארגון השומר. הוא הטיף לחברי הארגון ליטול חלק בהתיישבות באזורי הספר ובכיבוש העבודה והציב דרישות מוסריות גבוהות לצורך התקבלות חברים לארגון השומר. חלומו היה הקמת כפרי שומרים בגבולות הארץ, בהם תשתלב השמירה בעבודת האדמה, והחברים יגנו על הגבול.
במלחמת העולם הראשונה ניסה לעלות עם קבוצה להתיישבות בתל עדשים, אך סכסוכים אילצו אותו ואת חבריו לעזוב. עקב כך עזבו גם את "השומר" ועברו למסחה, שם קיבלו את השמירה ובאוקטובר 1916 עלו לשמירה במטולה ובמקביל הקימו כפר בסמוך, כפר "בר גיורא". המשטר הטורקי חשד באנשי הכפר שהם מסייעים לארגון החשאי ניל"י ובאוקטובר 1917 נהרס הכפר וגלעדי וחלק מחבריו נאסרו לתקופה קצרה. עם שחרורם הקימו מחדש את הכפר. באותה תקופה יושבו הסכסוכים בינו ובין אנשי השומר והוא חזר להנהגת הארגון, תוך שפרש ממפלגת "פועלי ציון".
בדרכו לקבוצת כנרת לאספה של הסתדרות פועלי הגליל, חלה בשפעת ספרדית ומת.
לקיילה וישראל נולדו חמישה ילדים, רק שניים מתוכם - הדסה ונחמן, שרדו את תנאי החיים הקשים, שלושת האחרים, גדעון, דב ודוגל, נפטרו בילדותם. בנו הצעיר של נחמן,, נהרג במלחמת יום הכיפורים (הותיר אחריו אישה וילדה).
הנצחה
לאחר מותו שונה שמו של כפר בר גיורא לכפר גלעדי. על שמו נקראים גם רחוב גלעדי בשכונת תלפיות בירושלים ורחוב ישראל גלעדי באשדוד.
August and Everything After
August and Everything After הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האמריקאית Counting Crows, שיצא לאור ב-14 בספטמבר 1993. אלבום זה, ובמיוחד הסינגל Mr. Jones, הביא ללהקה הצלחה עולמית עם מכירות של מעל ל-7 מיליון עותקים, והוא האלבום הנמכר ביותר של הלהקה (נכון לשנת 2008).
השירים באלבום עוסקים במגוון נושאים, הנעים בין אהבה, אובדן, חרטה, בדידות ושאיפות אומנותיות ואישיות.
רקע
בשנת 1989 החליט אדם דוריץ, מוזיקאי מתחיל בתקופה קשה בחייו, לצאת לטיול ברחבי אירופה. כשהגיע ליוון התאהב בבחורה אוסטרלית, ולאחר שנפרדו עקב חזרתה לאוסטרליה כתב דוריץ את השיר Anna Begines (הנכלל באלבום). אירוע זה עורר בו את הרצון לחזור לארצות הברית וליצור מוזיקה חדשה. דוריץ שב לקליפורניה, שם החל לנגן ולהקליט שירים עם הגיטריסט דייוויד ברייסון. רבים משירים אלה היוו את הבסיס לאלבום הבכורה של הלהקה שהקימו, קאוניטנג קרואוז.
מלחמת אוגדן
מלחמת אוגדן הייתה סכסוך מזוין בין סומליה ואתיופיה בין השנים 1977 ל-1978 על אזור אוגדן שבאתיופיה.
August and Everything After
רקע
עטיפת האלבום מציגה את מילות השיר August and Everything After בכתב יד, אך הלהקה החליטה שלא לכלול אותו באלבום. השיר לא יצא באלבום רשמי, אך הקרואוז מנגנים אותו לעיתים בהופעותיהם.
שירי האלבום
מילות כל השירים נכתבו על ידי אדם דוריץ; הלחנים נכתבו על ידי דוריץ, פרט לשירים בהם נכתב אחרת.
מלחמת אוגדן
רקע
במהלך המירוץ לאפריקה חולקו אדמות סומליה בין המעצמות הקולוניאליות של אותה תקופה. האימפריה האתיופית השתלטה על חבל אוגדן, האימפריה האיטלקית על סומליה הדרומית, האימפריה הבריטית על צפון סומלי והאימפריה הצרפתית השתלטה על ג'יבוטי.
ב-1960 נתנה בריטניה עצמאות לחבל הארץ שבשליטתה ונוסדה מדינת סומליה שכללה גם את החלק שהיה בעבר בשליטה איטלקית. הסומלים כבר אז רצו את חבל אוגדן אולם האתיופים סירבו למסור אותו, וזאת על סמך הסכמות בינלאומיות קודמות.
August and Everything After
ההוצאה המחודשת
ב-18 בספטמבר 2007 יצא האלבום בהוצאה מחודשת כדיסק כפול. בחלק הראשון נכללים השירים המקוריים, בעיבוד מחודש של אדם איין וסטפן מרקוסן, ושש רצועות בונוס, בהן ארבע הקלטות מקלטת הדמו של הלהקה וגרסאות כיסוי לשירים של וודי גאת'רי ובליינד למון ג'פרסון. החלק השני מציג הקלטה של ההופעה האחרונה של הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות של האלבום, מה-9 בדצמבר 1994 ב"אליזה מונמרט" שבפריז.
מלחמת אוגדן
רקע
לפני מלחמת אוגדן מנה הצבא הסומלי הלאומי (SNA) כ-23,000 איש. הוא החזיק בכוח השריון הגדול ביותר באזור, שצויד ביותר מ 250 טנקים מדגמי T-34, T-54 ו-T-55 ויותר מ-300 נגמ"שים. עם ציוד זה היה SNA גדול פי שלושה מהצבא האתיופי בזמנו. חיל האוויר הסומלי (SAF) הקדם מלחמתי היה גדול אף הוא מחיל האוויר האתיופי. ב-1976 ה-SAF היה בעל 52 מטוסי קרב, 24 מהם היו מדגם מיג-21. נגדם עמד חיל אוויר האתיופי (EAF) שמנה בין 35 ל-40 מטוסים. אתיופיה בזמן זה הייתה בתהליך של רכש מטוסי קרב מאיראן מדגם נורתרופ F-5. בתחילת הלחימה, לאתיופיה היו כ-16 מטוסים כאלה.
August and Everything After
השירים הנוספים באלבום
<li> Shallow Days – 4:50</li> <li> Mean Jumper Blues (בליינד למון ג'פרסון) – 4:24 </li> <li> Love and Addiction (דמו) – 4:21</li> <li> Omaha (דמו) – 3:18 </li> <li> Shallow Days (דמו) – 4:41 </li> <li> This Land Is Your Land (וודי גאת'רי) (דמו) – 3:44 </li> </ol>
מלחמת אוגדן
רקע
ב-1974 הממשלה הקיסרית של אתיופיה עמדה בפני התמוטטות, ובספטמבר קבוצה של קצינים צבאיים הדיחו את היילה סלאסי. בתוך כך קבוצות אתניות בתוך אתיופיה ביקשו לפרוש מהאימפריה. כשהכאוס התפשט ברחבי אתיופיה, אחרי נפילת משטרו של היילה סלאסי, הגדילה סומליה את התמיכה שלה בכמה קבוצות של תנועות סומליות לאומיות באתיופיה. המשמעותית שבהן הייתה החזית לשחרור מערב סומליה (WSLF) שנודעה אחרי שנת 1977 כחזית לשחרור לאומי של אוגדן. לקראת סוף 1975 ה-WSLF תקף יישובים אתיופיים רבים באוגדן. ביוני 1977 האשימה אתיופיה את סומליה בשליחתן של יחידות ה-SNA לביצוע ההתקפות. סומליה הכחישה את האשמה הזו והתעקשה שהיו אלה "מתנדבים" שעזבו את ה-SNA ללחימה עם ה-WSLF. בסוף 1977 הכוחות של "מתנדבי" ה-SNA וכוחותיהם של ה-WSLF מנו כ-50,000 איש באוגדן.
August and Everything After
ביקורת ומכירות
האלבום התקבל באהדה רבה על ידי הרוב המוחלט של מבקרי המוזיקה באותה תקופה, שהביעו את הערכתם על כך שלהקה צעירה הקליטה אלבום בכורה מגובש ומבטיח. לאחר צאתה של המדורה המחודשת, חלק מהמבקרים אף הגדילו ואמרו שהאלבום היווה את שיאה היצירתי של הלהקה, שלא הצליחה לשחזר את ההישג באלבומיה הבאים.
מלחמת אוגדן
תחילת הלחימה
אחרי שממשלת סומליה שלחה את ה-SNA לאוגדן, הסכסוך שינה את אופיו מפעולות גרילה, והתנהל כמלחמה שגרתית, עם חיל רגלים, כוחות משוריינים וכוח אווירי ששיחקו תפקידים מכריעים. ה-SNA התאים את הארגון שלו למציאות של שדה הקרב. מערכת הלוגיסטיקה הסומלית סיפקה לגדודים כ-600 ל-1,000 מערכי לחימה ליחידות ממוגדישו. כדי להקל על המבצעים מרכז הלוגיסטיקה והמפקדה של הכוחות עבר לצפון סומליה לעיר הרגייסה, הגזרה הצפונית לשעבר של מפקדת ה-SNA. עם פרוץ הסכסוך, חיל הרגלים הכיל שניים עד ארבעה גדודים במספר כולל של בין 1,200 ל-2,000 חיילים.
August and Everything After
ביקורת ומכירות
במגזין רולינג סטון נכתב:
בחודשים לאחר צאת האלבום הוא זכה לתגובות פושרות מהקהל, מכירותיו היו בינוניות והוא הושמע בעיקר בתחנות רדיו שפנו לקהל המבוגר. מגמה זו השתנתה בדצמבר אותה שנה, כשערוץ MTV החל לשדר באינטנסיביות את הקליפ של השיר Mr. Jones. השיר הפך ללהיט, הושמע בתחנות רדיו רבות יחד עם שירים נוספים מהאלבום, וקצב המכירות עלה, והיה למהיר ביותר מאז Nevermind של נירוונה. במרץ 1994 זכה האלבום למעמד של אלבום פלטינה לאחר שנמכרו מיליון עותקים, והוא הגיע למקום ה-4 במצעד הבילבורד לשנה זו. נכון ל-2008 נמכרו מעל ל-7 מיליון עותקים מהאלבום.
מלחמת אוגדן
תחילת הלחימה
במשך הקיץ של 1977 ה-SNA ו-WSLF השיגו כמה ניצחונות, אך גם סבלו כמה מפלות משמעותיות. ביולי 1977 כבשו את העיר גוד, שממוקמת על נחל השאביל ו-550 קילומטרים בתוך אתיופיה, והצליחו להשיג שליטה על 60 אחוז מאוגדן. באמצע ספטמבר 1977 אתיופיה דיווחה ש-90 אחוז מאוגדן נכבש על ידי ה-SNA. ה-SNA סבל עיכובים באוגוסט כאשר ניסה לכבוש את הערים דירה דאווה וג'יג'יגה. הצבא האתיופי הצליח לגרום למפלות גדולות של ה-SNA, בדירה דאווה אחרי שהסומלים תקפו העיר על ידי גדוד אחד של טנקים וחטיבת חיל רגלים שנתמכה על ידי יחידות ארטילריה. בג'יג'יגה איבדו הסומלים יותר מחצי מכוחם - כשלושה גדודי טנקים. סך האבדות של הסומלים היה יותר משלושים טנקים.
הניצחון הגדול ביותר של סומליה התרחש באמצע ספטמבר 1977, כאשר הכוחות הסומליים שהיו בדרכם לג'יג'יגה, עם שלושה גדודי טנקים, גרמו לאתיופים לצאת מן העיר. חרף הצלחה זאת, כמה גורמים מנעו ניצחון סומלי מוחלט. ההפסדים של גדודי הטנקים הסומליים בדירה דאווה ובסביבות ג'יג'יגה ובהרר היו כבדים. בזירה האווירית חיל האוויר האתיופי הצליח להשיג עליונות אווירית מול חיל האוויר הסומלי.
המעורבות הקומוניסטית
החלטת ברית המועצות לעזור לאתיופיה חרצה את גזר דינה של המלחמה להפסד סומלי באוגדן. בספטמבר 1977, אתיופיה מסרה שהסומליים השתלטו רק על 10% מאוגדן והסומליים טענו שהאתיופים נדחפו לתוך אזוריים שאינם באוגדן כמו מחוז הררג, בלה, וסידאמו. מאוקטובר 1977 דרך ינואר 1978 יותר 20,000 אנשי גרילות של WSLF וה SNA יזמו התקפות בהרר, היכן שכמעט 50,000 חיילים אתיופים קובצו מחדש, והיו מצוידים בטנקים סובייטיים ועם ארטילריה כבדה והיו מגובים עם עד 11,000 חיילים קובנים ו 1,500 יועצים סובייטיים. אף על פי שהסומליים נלחמו בדרך להרר בנובמבר 1977 ל SNA היה חוסר בהספקה וכוח-אדם ללכוד את העיר. לאחר מכן, הסומליים נערכו מחדש מחוץ להרר וחיכו להתקפת נגד אתיופית.
בתחילת פברואר 1978 כוחות קובניים ואתיופיים שיגרו שני התקפת נגד בכיוון ג'יג'יגה. במפתיע, אף על פי כן, טור של חיילים קובנים ואתיופים עברו צפונה ומזרחה ועברו את הרמות בין ג'יג'יגה לגבול הסומלי, כאשר הם עוקפים את חיילי סומליה המתחפרים במעבר מארדה. לכן, כוח ההתקפה שהגיע יוכל להתקיף את הסומלים משני צדדים וללכוד מחדש את העיר ג'יג'יגה אחרי יומיים של לחימה שבהם יותר מ 30,000 סומליים איבדו את חייהם האתיופים לכדו את העיר. בתוך שבוע, אתיופיה כבשה מחדש את כל העיירות העיקריות באוגדן. ב-9 במרץ 1978 הסומליים נסוגו וחזרו לקו הגבול.
ב 1988 הייתה מתיחות נוספת בין צבאות שתי המדינות אולם העימות לא הגיע למצב של מלחמה.
תוצאות המלחמה
אחרי נסיגתו של הצבא הסומלי, החזית לשחרור מערב סומליה המשיכה את מאבקה באתיופיה. במאי 1980 המתקוממים, בעזרת קומץ חיילי הצבא הסומלי המשיכו במלחמת הגרילה, ושלטו באזורים נרחבים באוגדן. כוח המתקוממים הובס ב 1981.
מלחמת אוגדן החלישה מאוד את הצבא הסומלי. כמעט שליש מחילי חיל הרגלים, למעלה משליש של היחידות המשוריינות וחצי מחיל האוויר הסומלי הושמדו.
השלטון החלש של ראש ממשלת סומליה בארר נטש את החלום של סומליה הגדולה. הכישלון במלחמה החריף את אי שביעות הרצון ממשטרו של בארר, קבוצת ההתנגדות המאורגנת הראשונה, החזית הדמוקרטית לגאולת סומליה (SSDF), נוצרה על ידי קציני צבא ב 1979.
ארצות הברית וברית נאט"ו אימצו את סומליה כחלק מהמערך של המלחמה הקרה מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ועד שנת 1988.
לאחר המלחמה הוקמה אנדרטת תיגלצ'ין לזכר לוחמי אתיופיה וקובה שלקחו חלק בקרבות.
יחסים מסוכנים (סרט, 1988)
יחסים מסוכנים (באנגלית: Dangerous Liaisons) הוא סרט אמריקאי משנת 1988, בבימויו של סטיבן פרירס, על פי מחזהו של כריסטופר המפטון "יחסים מסוכנים", שנכתב על פי רומן המכתבים מאת שודרלו דה לאקלו "יחסים מסוכנים".
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר.
עלילת הסרט
הסרט מתרחש בצרפת, בתקופה שקדמה למהפכה הצרפתית.
המרקיזה דה מרטיי (גלן קלוז) פונה לידידהּ, הוויקונט דה ולמונט (ג'ון מלקוביץ') בהצעה שיפתה את ססיל דה וולנז' (אומה תורמן), בתה הצעירה של דודתהּ, מאדאם דה וולנז' (סווזי קורץ). בדרך זו מנסה דה מרטיי לנקום במאהבה לשעבר, הרוזן דה בסטיד, העומד לשאת לאישה את ססיל דה וולנז', שהתחנכה במנזר. דה ולמונט מסרב להצעתה, בנימוק שהוא מעדיף אתגר גדול יותר, והוא פיתויה של מאדאם דה טורבל (מישל פייפר), השוהה בבית דודתו הזקנה, בזמן שבעלה טרוד במשפט המתנהל בעיר רחוקה. "לפתות אישה הידועה במוסר הנוקשה שלה, באדיקותה הדתית ובאושר בחיי נישואיה. מה יכול להיות יוקרתי מזה?" מסביר דה ולמונט לדה מרטיי, והיא עונה לו: "יש משהו משפיל בלהתמודד בבעל בתור יריב. זה משפיל אם אתה נכשל ונדוש אם אתה מצליח".
דה ולמונט מגלה שמאדאם דה וולנז' הזהירה מפניו את מאדאם דה טורבל, ולכן הוא משנה את תוכניותיו ומסכים לקבל את הצעתה של דה מרטיי. ססיל מאוהבת במורה שלה למוזיקה, האביר דנסני (קיאנו ריבס), אך הוא חסר פרוטה, ולכן אינו ראוי בעיני מאדאם דה וולנז' לשאת את בתהּ. דה ולמונט מנצל זאת, וכאשר ססיל מתארחת אצל דודתו (מילדרד נטוויק), הוא משכנע אותה לתת לו מפתח לחדרה, בתואנה שכך יוכל להעביר אליה מכתבים מדנסני. באמצעות המפתח הוא נכנס בלילה לחדרה, וספק מפתה ספק אונס אותה. ססיל מבקשת את עצתה של דה מרטיי, ואמה,ּ שאינה יודעת את שקרה לססיל אך חשה שהיא מוטרדת מאוד, מצטרפת לבקשה. דה מרטיי יועצת לססיל להמשיך ביחסים עם דה ולמונט ומוסיפה: "אם תנקטי מעט זהירות בסיסית, תוכלי לעשות את זה או לא, עם כמה גברים שתרצי, באיזה תדירות שתרצי, באילו דרכים שונות שתרצי". ססיל התמימה מקבלת עצה זו, וכעבור זמן קצר מבשר דה ולמונט לדה מרטיי שהצליח מעל המשוער: חתנה המיועד של ססיל יקבל אותה כשהיא בהריון. עניין זה משתבש קמעה כאשר ססיל מפילה את עוברה.
במקביל חותר דה ולמונט לכיבוש מטרתו העיקרית, מאדאם דה טורבל. זו מתנגדת בתוקף לחיזוריו, אך בהדרגה מתרככת ונענית לו ולבסוף מתאהבת בו נואשות.
דה מרטיי הבטיחה לדה ולמונט פרס – לילה בחברתה – אם יצליח בתוכניתו לפתות את דה טורבל, אך כאשר מתברר לה שדה ולמונט, שהוא רודף נשים מושבע, אכן התאהב בדה טורבל, היא מסרבת לתת לו את הפרס, אלא אם ינתק כליל את קשריו עם דה טורבל. ולמונט נענה לדרישה זו, ודה טורבל חולה אנושות כתוצאה מכך. דה ולמונט חוזר ודורש את הפרס שהובטח לו, אך דה מרטיי, שבינתיים לקחה את דנסני כמאהב, מסרבת.
דה מרטיי מגלה לדנסני שדה ולמונט פיתה את ססיל. דנסני ודה ולמונט יוצאים לדו-קרב, דה ולמונט מותיר את דנסני פעם אחר פעם בחיים, למרות שהיו לו מספר הזדמנויות לדקור אותו למוות במהלך הדו-קרב, לבסוף פוצע דנסני את דה ולמונט פצעי מוות. טרם מותו, דה ולמונט מבקש מדנסני לבקר אצל מאדאם דה טורבל ולספר לה על אהבתו אותה. הוא נותן לדנסני את מכתביה של דה מרטיי ומבקשו לפרסמם. לאחר ששמעה את המסר ששלח דה ולמונט, מאדאם דה טורבל מתה.
משנודע למרקיזה דה מרטיי על מותו של דה ולמונט, היא מאבדת עשתונותיה, פורצת בבכי סוער ומנתצת חפצים בדרכה, בהתקף של זעם. דנסני מפרסם את מכתביה של דה מרטיי, וכאשר היא מגיעה לבית האופרה הקהל מגרש אותה בקריאות בוז.
הפקה
הסרט הוא העיבוד הראשון לסרט דובר אנגלית של רומן המכתבים מאת שודרלו דה לאקלו "יחסים מסוכנים", והוא נעשה על פי העיבוד של הספר למחזה, שאף הוא "יחסים מסוכנים", ונעשה על ידי כריסטופר המפטון עבור ה"רויאל שייקספיר קומפני". הסרט צולם בשלמותו בצרפת, בעיקר בחבל איל-דה-פרנס. מופיעים בו מבנים היסטוריים, כגון טירת ונסן בעמק המארן, טירת שאנז-סיר-מארן, Château de Guermantes בסן ומארן, טירת סוסי באסון ותיאטרון מונטנסיה בוורסאי.
פרסים
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר: לתסריט המעובד הטוב ביותר, לעיצוב תלבושות הטוב ביותר ולעיצוב תפאורה הטוב ביותר. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר נוספים.
הסרט זכה בפרס סזאר לסרט הזר הטוב ביותר.
מישל פייפר זכתה בפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וכריסטופר המפטון זכה בפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר. הסרט היה מועמד לפרס בשמונה קטגוריות נוספות.
מחלף ההסתדרות
מחלף ההסתדרות הוא מחלף ראשי באזור מפרץ חיפה והוא אחד המחלפים הגדולים בישראל. המחלף הוא מקום המפגש של כביש 22 עם כביש 4 בשדרות ההסתדרות. הוא עובר מדרום ובסמוך לצומת וולקן. המחלף הוא חלק מכביש "עוקף קריות" - הכביש מתחיל במחלף מבוא כרמל וממשיך דרך ארבעה מחלפים נוספים, בין קריית אתא לקריית ביאליק, ועד עכו. אורכו של קטע זה הוא כ-14 קילומטרים. קטע הכביש ממחלף ידין עד מחלף ביאליק שאורכו 8 קילומטר הכולל את מחלף ההסתדרות, נפתח לתנועה ב-13 בספטמבר 2012.
המחלף נמצא באזור התעשייה של המפרץ, ממזרח למרכז הקניות "חוצות המפרץ" שנבנה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20.
עבדו דאע'ר
עבדו דאע'ר (בערבית: عبده داغر; 1936 – 10 במאי 2021) היה כנר מצרי, חלוצי בסגנונו. הוא זכה לפרסום עולמי כשפיתח תוכנית לימודים להוראת מוזיקה מזרחית באוניברסיטאות.
ביוגרפיה
דאע'ר נולד למשפחה של יצרני עוד, אך בגיל עשר נחשף לנגינתו של הכנר היהודי-סובייטי דוד אויסטרך ובחר להתמחות בנגינה בכלי זה.
יחד עם עבד אל-חלים נואירה ואחמד שפיק אבו עוף  הקים ב-1967 את אנסמבל המוזיקה הערבית.
הוא מת ב-10 במאי 2021, בבית החולים הליופוליס ברובע הליופוליס בקהיר, בגיל 85.
בת אל לזמי סוחניצקי
בת אל לזמי (נולדה ב-11 בספטמבר 1986 בישראל) היא כדורסלנית ישראלית ששיחקה בקבוצת אליצור חולון, בעמדת הפוינט-גארד (נכון ל-2009). הגובה של לזמי הוא 1.70 מטר.
ג'והורי
ג'וּהוּרי (çuhuri, жугьури, ז׳אוּהאוּראִ), הידועה גם כ"טאטית יהודית", היא שפתם של יהודי ההרים בקהילות שבצפון הקווקז ובמזרחו. השפה שייכת למשפחת הלשונות האיראניות. ג'והורי היא שפה יהודית, ניב של פרסית יהודית שבמשך הדורות קלט לתוכו מילים אזריות ועבריות עד שנוצרה השפה הנקראת היום ג'והורי או טאטית יהודית.
השפה נוצרה לאחר תקופתו של נַדִּיר שַאהּ, מלך פרס בשנים 1733–1747. עד לתקופה זו הקהילה היהודית הייתה קיימת בנסיכות דרבנט (היום ברפובליקה של דאגסטן) ושפותיה היו עברית ואזרית. עקב מדיניותו של נדיר שאה הועברו לנסיכות דרבנט אוכלוסיות דוברות לשון פרסית, ובתוכן היו גם יהודים. באזור נוצר ניב פרסי דרבנטי, ובקרב היהודים נוצר ניב פרסי דרבנטי יהודי, אשר התפתח ונעשה לשונם העיקרית של יהודי המקום, שמאוחר יותר התפזרו בכל מזרח הקווקז.
בת אל לזמי סוחניצקי
קריירה
הממוצע שלה הוא: 5.7 נק' למשחק, אך תרומתה נמדדת בעיקר בשמירת לחץ ובחטיפת כדורים רבים.
ג'והורי
השם הנוסף "טאטית יהודית" נולד לאחר המהפכה הבולשביקית על ידי השלטונות הסובייטיים. מסיבות פוליטיות ועקב רצונם לדכא את האמונה הדתית, רשמו השלטונות רבים מן היהודים ההרריים במפקדים הממלכתיים בתואר "טאטים" - כינוי לזרים דוברי פרסית. בכך סיווגו את היהודים ההרריים כחלק מהאוכלוסייה המוסלמית-טאטית; אולם את הטאטים המוסלמים הם הגדירו כבני העם האזרי, וכך הפך הכינוי "טאט" מילה נרדפת ליהודי.
בת אל לזמי סוחניצקי
קריירה
בשנת 2012 נשאה לאורי סוחניצקי.
ג'והורי
בשנת 1923 פרסם קמואל גלעדוב מילון ג'והורי עם אותיות עבריות. עד שנת 1929 נכתבה שפת ג'והורי באותיות עבריות, אחר כך באלף-בית לטיני, ומאוחר יותר באותיות קיריליות. במאה העשרים החלו להופיע כתבי עת ועיתונים בשפת הג'והורי. אחד העיתונים היה Zakhmetkesh. לאחר מלחמת העולם השנייה, הסובייטים הורו על הרוסית כשפה הרשמית היחידה באזור ופרסום העיתונים הופסק.
בת אל לזמי סוחניצקי
נבחרת ישראל
לזמי משתייכת לסגל הרחב של הנבחרת והייתה שותפה בזכיית נבחרת העתודה של ישראל באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בליטא ב-2005.
ג'והורי
שפה זו היא מקבוצת השפות האיראניות, שמשתייכת לענף ההודו-איראני של משפחת השפות ההודו-אירופיות.
אלפבית
בתחילת המאה ה-20 "ג'והורי" השתמשו בכתב העברי. בשנות ה-20 הותאם עבורו הכתב הלטיני; מאוחר יותר הוא נכתב בקירילית. השימוש באלפבית העברי זכה לפופולריות מחודשת.
עולם משוגע
עולם משוגע הוא סינגל של הראפר הישראלי טונה, בהשתתפות הראפר הישראלי נצ'י נצ', שיצא לאור ב־23 ביולי 2016, כסינגל השישי מתוך אלבום הבכורה של טונה, "גם זה יעבור", על ידי חברת התקליטים עננה.
נכון לינואר 2023, השיר צבר למעלה מ-8 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. זהו השיר המואזן ביותר של הראפרים בפלטפורמה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי טונה, נצ'י נצ' וניר דנן והופק על ידי דנן ויקיר בן טוב, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר עוסק בפרידה של הדובר מבת זוגו. הפתיח של השיר לקוח משירו של נצ'י נצ' משנת 2013, "מוזיקה טובה", מתוך האלבום "בור ועם הארץ". שיר זה הופק על ידי טונה וניר דנן.
קבלה ביקורתית
יוסי חרסונסקי העניק ביקורת חיובית לשיר, תיאר אותו כ"חיבור מוצלח בין ניב ג'מייקני לראפ ושירה בעברית הנישאת על מלודיה מוצלחת" וטען כי הוא "נשמע כמו חלק ממחזמר". אתר פרוגי כלל את השיר ברשימת "חמשת השירים הטובים ביותר של טונה", בטענה כי "ניתן למצוא בפנים מספר עקיצות ומשפטים שנונים שמעלים בנו חיוך".
אנדמול שיין ישראל
אנדמול שיין ישראל (באנגלית: Endemol Shine Israel A Banijay Company), לשעבר קופרמן הפקות, היא חברת הפקות ותוכן ישראלית מקבוצת Banijay. בשנת 2020, רכשה את אנדמול שיין, חברת ההפקה העצמאית לטלוויזיה ותוכן דיגיטלי שכוללת כ-120 חברות ב-22 טריטוריות. הקבוצה מפיקה מדי שנה מאות תוכניות וסדרות טלוויזיה מסוגות שונות הנמכרות לכ-400 רשתות, ערוצים ופלטפורמות ברחבי העולם בשפות רבות.
סדרות מתוסרטות
המחלקה, שבראשה עומד גל זייד, מפתחת ומפיקה סדרות מקור בסוגות שונות כגון דרמות, קומדיות ומותחנים.
תוכניות מקור מתוסרטות אשר נמכרו למדינות מחוץ לישראל:
דיגיטל
מחלקת הדיגיטל עוסקת ביצירת תוכן מקורי וייעודי לפלטפורמות הרלוונטיות, הפקה והחלטות הפצה עד הפוסט פרודקשן. בין הפרויקטים המוכרים של המחלקה: מסע הקיץ של קוקה קולה "wow tour", פרויקט הגיימרים של פרטנר "Legend of Gaming" (2 עונות) ופרויקט "הטרמפיסטים" של תאגיד השידור "כאן 11".
Nights in White Satin
Nights in White Satin (בעברית: לילות משי לבן) הוא שיר של להקת המודי בלוז שיצא בשנת 1967. השיר נכתב והולחן על ידי הגיטריסט, ג'סטין הייוורד חבר הלהקה, והופיע תחת החלק "The Night", באלבום הקונספט שהוציאה הלהקה "Days Of Future Passed". כשיצא השיר לראשונה הוא הגיע למקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-103 בארצות הברית. הייתה זו כניסה ראשונה משמעותית של הלהקה מאז הסינגל שלה "Go Now" וחילופי הגברי בתוך הלהקה, עת עזב אותה דני ליין והצטרפו אליה הייוורד וג'ון לודג'.
לאחר שיצא השיר מחדש בשנת 1972, הוא שהה שבועיים במקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והגיע למקום הראשון במצעד של מגזין המוזיקה "Cash Box" בארצות הברית. הסינגל מכר מעל מיליון עותקים בארצות הברית, וזכה במעמד של סינגל זהב.
הפקה
ג'סטין הייוורד כתב את השיר כשיהיה בן 19. כשהשמיע לחבריו ללהקה את השיר, הם לא התלהבו ממנו תחילה. את הרעיון לשיר קיבל לאחר שחברתו נתנה לו סדינים עשויים ממשי. היוורד סיפר על כתיבת השיר ואמר: "השיר הזה היה שיר שכתבתי והייתה לו את העוצמה שלו. זה היה שיר מאוד אישי. כל צליל וכל מילה בו מבטאים משהו עבורי וגיליתי שאנשים רבים הרגישו אותו הדבר לגביו".
בהקלטת השיר השתתפה "תזמורת הפסטיבלים של לונדון". הצלילים התזמורתיים בחלק המרכזי של השיר הופקו על ידי המלוטרון של מייק פינדר, חבר הלהקה.
קימה
קימה או קומאי (Cumae) הייתה עיר נמל יוונית עתיקה בקמפניה שבאיטליה, מול האי איסקיה.
היסטוריה
קומאי הייתה בין הגשרים העיקרים להעברת התרבות היוונית, כולל האלפבית, ליושבי קמפניה והאטרוסקים. מאז נוסדה קומאי התנהלו קשרים מסחריים ענפים בינה לבין האטרוסקים, אך לאחר שהעיר גדלה ושגשגה היא הפכה לבת-תחרות לאטרוסקים מה שהוביל להתפתחותה של יריבות ביניהם.
האטרוסקים, יחד עם ילידי האזור, ניסו מספר פעמים לכבוש את העיר, אולם ללא הצלחה. תבוסות אטרוסקיות לקימה בשנים 524 לפנה"ס ו-504 לפנה"ס עצרו את התפשטותם בקמפניה. ניסיונם האחרון של האטרוסקים לשבור את כוחה של העיר היוונית, בקרב קומאי בשנת 474, הסתיים במפלה גמורה, כאשר כוחותיהם המשולבים של קימה ושל היירון הראשון טיראן סירקוזה הכו אותם שוק על ירך.
העיר, יחד עם רוב קמפניה, נכבשה על ידי הסאמניטים בסוף המאה ה-5 לפנה"ס. במהלך המאה ה-4 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרפובליקה הרומית. העיר שמרה על נאמנותה לרומא במהלך המלחמה הפונית השנייה והדפה את התקפותיו של חניבעל בהצלחה. במהלך מלחמת האיטלקים ברומא שפרצה בשנת 91 לפנה"ס הייתה קימה העיר הראשונה שתושביה זכו באזרחות רומית.
קרב ימי נוסף נערך באזור העיר בין ציי סקסטוס פומפיוס ואוקטביאנוס בשנת 38 לפנה"ס.
לאחר התמוטטותה של האימפריה הרומית עברה העיר ידיים רבות, בין השאר, האוסטורגותים, הביזנטים והנורמנים.
העיר נהרסה בשנת 1205 על ידי נאפולי.
נמל התעופה הבין-לאומי איזמיר אדנאן מנדרס
נמל התעופה הבינלאומי איזמיר אדנאן מנדרס (טורקית İzmir Adnan Menderes Uluslararası Havalimanı) ממוקם במרחק של 18 ק"מ מדרום למרכזה של העיר איזמיר בטורקיה.
נמל התעופה החל לפעול ב-1987 וב-2006 נחנך בו טרמינל בינלאומי חדש שהוקם בסמוך מצפון לטרמינל הישן המשרת כיום טיסות פנים.
בטרמינל הישן 6 שערי עלייה למטוס, הוא משתרע על שטח של 28,500 מ"ר ומסוגל לטפל בתנועה בהיקף של 4 מיליון נוסעים בשנה. הטרמינל החדש משתרע על פני 107,699 מ"ר, יש בו 9 שערי עלייה למטוסים והוא מסוגל לתת מענה ל-5 מיליון נוסעים בשנה. בשנת 2007 עברו בנמל 3,635,414 נוסעים בטיסות פנים ו-1,600,890 נוסעים בטיסות בינלאומיות. באותה שנה טיפל הנמל במטען בהיקף של 50,300 טון. בנמל שני מסלולי המראה ונחיתה מקבילים באורך של 3,240 מטר וברוחב של 45 מטר, ושטחו הכולל הוא 8.23 קמ"ר.
טיסות לישראל וממנה
במרץ 2019 הודיעה טורקיש איירליינס על פתיחת קו בין הנמל לתל אביב, הקו החל לפעול ב-1 ביוני 2019, בתדירות של 4 טיסות שבועיות.
גדעון ריכטר
גדעון ריכטר (בהונגרית: Richter Gedeon) (אצ'ד, הונגריה, 23 בספטמבר 1872 – בודפשט, 30 בדצמבר 1944) היה רוקח יהודי-הונגרי, תעשיין, מייסד תעשיית התרופות המודרנית בהונגריה שנרצח בשואה.
ביוגרפיה
הוא נולד ב־23 בספטמבר 1872 באֶצֶ'ד, כפר קטן של 3000 תושבים בצפון הונגריה כששים ק"מ מזרחה מבודפשט. בשל מות שני הוריו הוא גדל כיתום משנת 1873 בעיר דְיוֹנדְיוֹש, בת שלושים אלף התושבים, בה חיו אז כ-1000 יהודים. שם התחיל בחניכות לרוקחות בשנת 1890. בשנת 1895 סיים את לימודי הרוקחות שלו בהצטיינות באוניברסיטת בודפשט. שנתיים לאחר מכן נסע לחו"ל ולמד את שיטות ייצור התרופות בכמה בתי מרקחת אירופאים. בשנת 1901 רכש בית מרקחת בבודפשט. שם ייצר תרופות טבעיות לטיפול. בשנת 1907 הוא בנה את חברת התרופות הראשונה בהונגריה שנשאה את שמו וקיימת עד היום ועמד בראשה כמנכ"ל (ריכטר גדעון (מפעל תרופות)). ההצלחה הגדולה העיקרית של המפעל הייתה תרופת הקַלְמוֹפִּירִין, שהוגשה בפטנט ב -1912. טבלית החיטוי שלו הִיפֶּרוֹל זכתה להצלחה ולהכרה במלחמת העולם הראשונה. עם פרוץ המלחמה היו לו 24 פטנטים על תרופות. בתחילת מלחמת העולם השנייה כבר הייתה למפעל רשת עולמית, משרדי ייצוג ועשר חברות בנות בחמש יבשות. בבעלות החברה היו מחסנים ב 34 מדינות.
מותו
בשנת 1942 הורחק מתפקידו כמנכ"ל המפעל (עקב החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) ואז נאסר עליו להיכנס למפעל. משנת 1942 ואילך הוא שלט בחברה באופן לא חוקי מביתו באמצעות צוותו הנאמן. בסתיו 1944 פעילות המפעל כבר הייתה כמעט משותקת, הוא יכול היה לצאת לשווייץ, אך לא רצה לעזוב את החברה שלו. הוא ואשתו הסתתרו באמצעות ניירותיו של ראול ולנברג ביחד עם יותר מאלף יהודים אחרים. בדצמבר נרצח גדעון ריכטר על ידי אנשי מפלגת צלב החץ. הוא ואחרים נורו ונזרקו לדנובה. לאחר מלחמת העולם נקראו מפעלי ריכטר שנבנו מחדש בשם Kőbányai Pharmaceuticals. בשנת 1972, במלאת 100 שנה להולדתו של גדעון ריכטר, הונפקה מדליית זיכרון על שמו, ובית המרקחת המקורי שלו סומן בלוח זיכרון.
איצ'ייה קומגאה
איצ'ייה קומגאה (ביפנית: 熊谷一弥; 10 בספטמבר 1890 – 16 באוגוסט 1968) היה טניסאי יפני. קומאגה היה ליפני הראשון הזוכה במדליה אולימפית, והיה לאחד ממייסדי ענף הטניס ביפן.
קומאגה נטל חלק במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן. גם בטורניר היחידים וגם בטורניר הזוגות העפיל קומאגה עד למשחק הגמר. בגמר טורניר היחידים נכנע קומאגה 7–5, 4–6, 5–7, 4–6 מול לואיס ריימונד הדרום אפריקאי. בטורניר הזוגות העפיל עם סאיצ'ירו קשיו עד למשחק הגמר גם כן, בו נכנעו לצמד בריטי בתוצאה 2–6, 7–5, 5–7, 5–7.
קומאגה השתתף גם באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס בשנת 1918 בו העפיל עד לשלב חצי הגמר. הוא היה גם קפטן נבחרת גביע דייוויס של יפן הראשון, והוביל את נבחרתו בשנת 1921 למקום השני בגביע דייוויס לאחר הפסד בסדרת הגמר לנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית
קלאוס יונגה
קלאוס יונגה (בגרמנית: Klaus Junge; 24 בינואר 1924 - 17 באפריל 1945), היה שחמטאי גרמני.
אומואמואה
(, ידוע גם כ-1I; 1I/2017 U1; בעבר נקרא A/2017 U1 ) הוא גוף בין-כוכבי אשר התגלה חולף דרך מערכת השמש בשנת 2017.
קלאוס יונגה
אביו של קלאוס יונגה, אוטו יונגה היה שחמטאי בולט בצ'ילה ובשנת 1922 זכה באליפות המדינה. בשנת 1928 המשפחה שכללה הורים וחמישה בנים חזרה לגרמניה.
אומואמואה
אומואמואה מציג כמה מוזרויות, בהן האצה מעבר להשפעה של כח הכבידה, צורה מוארכת באופן יוצא דופן, מסה נמוכה מאוד לעצם בגודל כזה ועוד שגרמו לכמה אסטרונומים בכירים ובהם פרופ' אבי לייב - ראש המחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת הרווארד - להעלות את האפשרות שאומואמואה אינו עצם טבעי אלא כלי מעשה ידי ציוויליזציה תבונית, השערה הנתונה במחלוקת עם אסטרונומים אחרים.
קלאוס יונגה
בהמשך הוא גויס לורמאכט והתקדם לדרגת קצונה. במהלך הקרבות בסקסוניה התחתית קלאוס יונגה נהרג ב-17 באפריל 1945.
אומואמואה
מעקב אחר מסלולו של אומואמואה מלמד שמקורו של העצם הוא מכיוון קבוצת הכוכבים נבל.
שם
השם הרשמי הוא אומואמואה. השם ניתן על ידי צוות PanSTARRS ובשפה ההוואית מובנו 'חוקר' או 'שליח מהעבר הרחוק המושיט יד כדי להגיע אלינו'. (ʻou משמעותו להושיט יד ו-mua הוא הראשון, שמקדים. ה-mua השני נועד להדגשה).
שמות חלופיים הם גם 1I; 1I/2017 U1;.
תצפיות ושערוך המסלול
הגוף התגלה לראשונה במסלול היפרבולי על ידי רוברט ואריק ומערך הטלסקופ Pan-STARRS ב-19 באוקטובר 2017. משערוך המסלול של הגוף בהסתמך על תצפיות, ניתן היה לזהות כי אקסצנטריות המסלול היא בסביבות 0.0013 ± 1.197 הגבוהה ביותר שנצפתה עד כה במערכת השמש. תצפיות נוספות הראו כי הגוף במסלול בריחה היפרבולי היוצא ממערכת השמש וכי הוא ככל הנראה בין כוכבי.
שערוך המסלול אחורה מראה כי לפני 100 שנה, הגוף היה במרחק של 559 יחידות אסטרונומיות וטס במהירות של 26 ק"מ לשנייה ביחס לשמש. הגוף המשיך להאיץ עד שהגיע למהירות מקסימלית בפריהליון של 87.7 ק"מ לשנייה, בסביבות ספטמבר 2017. לאחר מכן החל להאט במסעו חזרה מחוץ למערכת השמש.
בזמן גילויו הוא האט למהירות של 46 ק"מ לשנייה ביחס לשמש. מהירותו תקטן עד שיגיע למהירות שיוט בין כוכבית של 26 ק"מ/שנייה. הגוף ממשיך במסלול היפרבולי ליציאה במערכת השמש, לכיוון קבוצת הכוכבים פגסוס.
תצפיות מתאריך 25 באוקטובר 2017, הראו כי החתימה הספקטרלית המתקבלת היא בטווח האדום (בדומה לגוף מחגורת קויפר, אולם כיוון שנראה שהגוף לא מכיל קרח כמו גופים אלו, ייתכן שהחתימה האדומה נובעת מחומר אחר). אם החזר האלבדו מהגוף הוא 10% מדובר בגוף בקוטר של 160 מטר. באם הוא מחזיר כ-50% הרי שקוטרו המשוערך הוא 50 מטר.
בהירות נראית הגוף הגיעה לדרגה 21 ודעכה עם התרחקותו.
סיווג
סיווגו של הגוף שנוי במחלוקת. בתצפיות ראשוניות נחשב הגוף להיות כוכב שביט לא מחזורי, ולכן קיבל את הזיהוי C/2017 U1 - (האות C מעידה על זיהוי ככוכב שביט לא מחזורי), אולם תצפיות נוספות שבוצעו באמצעות הטלסקופ הגדול מאוד (VLT) ב-25 באוקטובר 2017, הראו כי אין עדויות לקומה או זנב. כתוצאה מכך הוחלט לשנות את הזיהוי של הגוף לאסטרואיד, ושינוי שמו ל-A/2017 U1 (האות A לאסטרואיד). אומואמואה הוא הגוף הראשון ששינו את זיהויו לאסטרואיד לאחר שזוהה ככוכב שביט, ונקבע שמקורו של העצם בקבוצת הכוכבים נבל. במאמר שפורסם ב-nature ביוני 2018 נטען שזהו דווקא כן כוכב שביט, משום שנמדדה תאוצה במהירותו שלא נגרמה ממשיכה כבידתית, ולכן עלתה הטענה שהיא נגרמה מפליטת גזים מהגוף בהתקרבו לשמש, תכונה המאפיינת כוכבי שביט. טענות אלה פגשו ביקורת רבה מצד חוקרים שהצביעו על כך ששום שובל גזים מעולם לא נצפה מאחורי העצם, ושהתאוצה האנומלית לא התרחשה כלל דווקא כשהגוף חלף בסמיכות הקרובה ביותר אל השמש, השלב שבו פליטת הגזים הייתה דווקא מתעצמת ומגיעה לשיאה בכוכבי שביט. ניתוחים נוספים העלו ש"לו היה אומואמואה כוכב שביט, פליטת הגזים הייתה גורמת למומנט סיבובי קיצוני כל כך שהיא הייתה מביאה להתפרקותו של הגוף".
ב-26 באוקטובר 2018 ראש מחלקת האסטרונומיה של הארווארד האסטרופיזיקאי הישראלי פרופ' אבי לייב ועמיתו ד"ר שמואל ביאלי פרסמו מאמר שבו טענו שיש אפשרות שאומואמואה הוא גוף מלאכותי שנוצר על ידי ציויליזציה חוצנית, ושייתכן שהגוף הוא מפרש סולארי שנשלח במכוון למערכת השמש שלנו. זאת כשנה לאחר התבטאותו הראשונה של לייב בנושא בדצמבר 2017, שבו ציין את צורתו החריגה של העצם כאחת הסיבות להצעתו לכוון את טלסקופ הרדיו בגרין באנק שבמערב וירג'יניה לכיוון אומואמואה על מנת לבדוק נוכחות של אותות רדיו לא צפויים שיהיו עשויים להעיד על מקור מלאכותי של העצם. חוקרים רבים ביקרו את השערותיו של לייב בטענות שאין מספיק ראיות בשביל לתת תוקף להשערה מסוג זה, ושמפרש סולארי המסתובב סביב עצמו לא היה מסוגל להאיץ כך. בתגובה פרסם לייב מאמר שבו הוא מפרט שישה מאפיינים אנומליים של אומואמואה "שהופכים אותו לגוף חריג, שלא כמו אף אסטרואיד או שביט שנצפו אי פעם".
לאחר קביעת שמו הרשמי על ידי הMPC הוא קיבל את הסימון I לגוף בין פלנטרי (הגוף הראשון לקבל זיהוי זה), ואת השם.
גופים פלנטריים נוספים שהתגלו אחרי האומואמואה
ב-30 באוגוסט 2019 נצפה עצם שמימי נוסף שאותר כגוף פלנטרי, שני במספר אחרי האומואמואה. העצם הבלתי מזוהה נצפה על ידי אסטרונום חובב בשם גנאדי בוריסוב במצפה בחצי האי קרים. בוריסוב קבע כי העצם הלא מוכר הוא שביט, ולא אסטרואיד, וכי מקורו הוא מחוץ למערכת השמש.
מאמר שהתפרסם בכתב העת NATURE, פירט את תכונותיו של השביט שנקרא 2I/Borisov על שם המגלה שלו, והראה שמלבד המסלול הבין-כוכבי שלו הוא למעשה דומה מאוד בצורתו ובגודלו לשביטים של מערכת השמש שלנו. ההערכה היא שעד ספטמבר 2020 ניתן יהיה לראות את השביט בבירור מכדור הארץ, בתקווה שהשמש לא תפזר את כל הילתו.
בִּיבּלִיוֹגְרָפִיָה
Karen J. Meech (Institute for Astronomy, 2680 Woodlawn Drive, Honolulu, 96822, Hawaii, USA), Robert Weryk, Marco Micheli, Jan T. Kleyna, Olivier R. Hainaut, Robert Jedicke, Richard J. Wainscoat, Kenneth C. Chambers, Jacqueline V. Keane, Andreea Petric, Larry Denneau, Eugene Magnier, Travis Berger, Mark E. Huber, Heather Flewelling, Chris Waters, Eva Schunova-Lilly & Serge Chastel (20 בנובמבר 2017) https://www.nature.com/articles/nature25020, https://www.nature.com/
משחק השחמט בין נימצוביץ' וקפבלנקה במוקדמות תחרות סנקט פטרבורג ב-1914
המשחק התקיים במסגרת מוקדמות תחרות סנקט פטרבורג ב-1914. משתתפיו היו אהרון נימצוביץ' (לבן) וחוסה ראול קפבלנקה (שחור).
השחקנים
חוסה ראול קפבלנקה, יליד קובה, היה כוכב עולה בעולם השחמט הבינלאומי. הוא השיג שתי תוצאות מושלמות בתחרויות בשנה שקדמה לתחרות זו (13 מתוך 13 ו-9 מתוך 9). אהרון נימצוביץ היה יהודי, יליד ליטא שהייתה בזמנו תחת שלטון האימפריה הרוסית. נימצוביץ היה בשיא כושרו.
המשחק
'''1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. פג3 פו6 4. רב5 ד6''' פתיחה זו, הנקראת הגנת שטייניץ לא מוערכת כיום כי השחור נשאר תחת לחץ תמידי ללא סיכויים ממשיים למשחק נגדי פעיל. למרות זאת הייתה פתיחה זו חביבה על קפבלנקה הצעיר, ואפשרה לו להימנע מהפתעות לא נעימות בשלב הפתיחה. הוא בטח ביכולתו לנטרל את יוזמת הלבן בשלב המציעה.
'''7... ה:ד4 8. פ:ד4 ז6''' מזמין את הלבן לזכות ברגלי. השחור מקבל תמורה מלאה עבור הרגלי, אך עדיין זו הייתה החלטה מסוכנת מאוד אם הלבן היה ממשיך בפשטות 9. רז5 רז7 10. 0-0-0 ועמדת השחור לא נוחה למשל 10..ח6 (10..0-0 מפסיד מיד 11. פ:ג6 ב:ג6 12. ה5! ד:ה5 13. מה:ד8 צא:ד8 14. צ:ד8 צ:ד8 15. פה4! עמדה מתוך ניתוח ההסתעפות, אך הלבן לא עמד בפיתוי...
עמדה מתוך ניתוח ההסתעפות
'''11. מהב7 צג8 12. מה:א7 רז7 13. 0-0 0-0'''
'''14. מהא6 צוה8 15. מהד3 מהה6! 16. ו3 פד7'''
כעת מתבררת תוכניתו של השחור. העברת הפרש ל-ג4 והפיכת אגף המלכה של הלבן לחסר הגנה.
17. רד2? נימצוביץ' לא חש בסכנה ההולכת וגדלה. זה העיתוי המתאים להחלפת כלים כדי להפחית את הלחץ. למשל : 17. רו4 פה5 18. ר:ה5 ר:ה5 19. צאב1
'''17… פה5 18. מהה2 פג4 19. צאב1 צא8 20. א4''' גם 20. ב3 לא היה טוב יותר 20..פ:ד2 21. מה:ד2 צא3! ולאחר 22..מהה5 השחור יקבל את הרגלי בחזרה וישמור על הרץ החזק שלו. המסע הנכון בעמדה זו הוא: 20. רה1, ששומר על הרץ הלבן, הגם שלאחר 20…ד5 21. ב3 פד6 22. א4 ו5 לשחור משחק נוח ועמדה פעילה.
'''20.. פ:ד2 21. מה:ד2 מהג4! 22. צוד1'''
אם 22. פה2 צ:א4 23. ב3 מהג5+ 24. מח1 צא2 25. צבג1 מוביל לעמדה בה הלבן נדרש להתגוננות. עמדה מתוך ניתוח ההסתעפות
לאחר 22… צהב8!
23. מהה3? המשחק הנמרץ של קפבלנקה שיתק לחלוטין את יריבו. רק 23. מהד3 מהג5+ 24. מח1 צב4 25. פה2 היה מותיר סיכויי עמידה.
'''23… צב4 24. מהז5 (כעת מהד3 מאוחר מדי משום 24…מהג5+ מח1 צאב8) 24… רד4+ 25. מח1 צאב8'''
בעמדה זו ברור ניצחונו האסטרטגי של השחור. אגף המלכה של הלבן התמוטט ולא ניתן למנוע הפסדים.
26. צ:ד4 מה:ד4 הצריח היה המחיר שעל הלבן לשלם תמורת הרץ המאיים. יתרת המסעים של המשחק לא מצריכים את יכולתו הגבוהה של קפבלנקה.
'''27. צד1 מהג4 28. ח4 צ:ב2 29. מהד2 מהג5 30. צה1 מהח5 31. צא1''' (אם 31. מהו2 צ:ג2!)
'''31…מה:ח4+ 32. מז1 מהח5 33. א5 צא8 34. א6 מהג5+ 35. מח1 מהג4 36 א7 מהג5 37. ה5 מה:ה5 38. צא4 מהח5+ 39. מז1 מהג5+ 40. מח2 ד5!''' קפבלנקה משחק מדויק גם בשלהי המשחק. למשל 40..צ:א7 מוביל לסיבוכים לא רצויים לאחר 41. פה4 צ:ג2 או מהה5+
'''41. צח4 צ:א7 42. פד1''' ולבן נכנע.
עמדת הסיום:
המשחק המחיש בצורה טובה את יכולתו של קפבלנקה לחשוב בצורה מקורית ולהקדים בהרבה את זמנו.
קרב קומאי
קרב קומאי, או קרב קימה הוא קרב ימי שנערך בשנת 474 לפנה"ס במפרץ נאפולי בין כוחותיהם המשולבים של ציי קימה ושל היירון הראשון טיראן סירקוסאי לבין הצי האטרוסקי. הקרב הסתיים בניצחונם של ההלנים והציל את היוונים יושבי קמפניה משלטון אטרוסקי. קרב קימה היה חלק משרשרת של קרבות ימיים ויבשתיים בין המתיישבים היוונים באיטליה וסיציליה ובין האטרוסקים שהסתיימו באובדן כוחה הימי של האומה האטרוסקית בים הטירני.
תבוסתם של האטרוסקים בקימה באה במקביל להתעצמותה של הרפובליקה הרומית, שבכתקופה זו ערכה מלחמות גבול קשות עם עיר המבצר האטרוסקית ויי. קרב קימה היה אחד מנקודות השבר של האטרוסקים ולאחריו החלה האימפריה שלהם להתמוטט, תוך כדי שהם מאבדים את קמפניה לסאמניטים, את דרום אטרוריה לרומא ואת שטחיהם הצפונים לגאלים.
קסדת ברונזה (השמורה כיום במוזיאון הבריטי) ועליה כתובת המנציחה את האירוע, נשלחה לאולימפיה שם הוקדשה לזאוס. תוכן הכתובת, לפי תרגומו של דוד קלעי הוא: "היירון בנו דאינומנס ובני סיראקוס - אל זבס שלל טירני מקימה".
רזי יהל
רזיאל (רזי) יהל(נולד ב-21 באוגוסט 1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, בעל עיטור המופת ממלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה
יהל גדל במושב מולדת. עם גיוסו לצה"ל התנדב לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במלחמת יום הכיפורים היה יהל מפקד מחלקה וסגן מפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 890, עליו פיקד יצחק מרדכי, ולחם בקרב בראס סודר ובקרב החווה הסינית. על גבורתו במלחמה עוטר יהל בעיטור המופת. בשירות המילואים שימש יהל כמפקד פלוגה וכמפקד גדוד. יהל שב למספר שנים לשירות קבע ובשנים 1992–1990 פיקד על חטיבת אלכסנדרוני.
יהל מתגורר בקיבוץ שדה בוקר ושימש כמנכ"ל חברת "גד"ש חלוצה". בעברו כיהן כראש תחום החקלאות באגף הכלכלה בתנועה הקיבוצית.
הדרכת אוכלוסייה לשעת חירום (צה"ל)
250px|ממוזער|שרוך מדריכי האוכלוסייה לשעת חירום הדרכת אוכלוסייה לשעת חירום, היא סיוע בהכנת הציבור לשעת חירום. ההכנה מתבצעת על ידי חיילים בפיקוד העורף שתפקידם להדריך את האוכלוסיות השונות בזמן שגרה להתנהגות נכונה בזמן חירום.
בזמן שגרה מדריכים הנושאים בתפקיד זה את המורים, הילדים והנוער כיצד לנהוג בעת חירום. כמו כן, הדרכת אוכלוסייה לשעת חירום כוללת גם הסבר לגבי הפעולות שיש לעשות בשעת חירום, הסבר זה ניתן למנהלי מוסדות, לעובדי מפעלים, לצוותי בתי חולים, לגננות, ועוד. בנוסף מדריכים המאלש"חים אוכלוסיות בעלות מאפיינים הדורשים תשומת לב מיוחדת: חרשים, עיוורים ובעלי ליקויים שונים, קשישים, עולים חדשים, ועוד.
שילוב חרדים במערך
באוקטובר 2010 נפתח מסלול מיוחד בשם "צוהר כתום" - מסלול ייחודי למגזר החרדי אשר קיבל את ברכת הרבנים שבו גויסו 12 חיילים מהמגזר עצמו שתפקידם להיות מאלש"חים בתוך המוסדות החרדיים, וכן מתן סיוע בשעת חרום בציבור החרדי. הצורך להקמת המסלול הוא הדאגה של פיקוד העורף לציבור החרדי שלא הצליחו להגיע אליו עד היום, החיילים מדריכים בבתי הספר במדים, על מנת להדגיש את סמכות פיקוד העורף ואחריותו על האוכלוסייה בשעת חירום. דבר שיוצר חילוקי דעות בקרב מנהלי בתי הספר שחלקם מתנגדים בתוקף לכניסת חיילים חרדים לשטח בית הספר, למרות שמטרת ההדרכות היא הצלת חיים חוששים חלק מהמנהלים מפני מתן לגיטימציה לגיוס חרדים לצה"ל. מה שבפועל קורה שרוב בתי הספר במגזר מתנגדים להדרכות הללו. וכמאמר המנהלים ״או שתבואו בלי כיפה או שתבואו בלי מדים״. הבעיה עלתה עד אלוף פיקוד העורף שהחליט שלא לאפשר לחיילים אלו להדריך בבתי ספר בלי מדים. למרות חשיבות הנחיות ההתגוננות להצלת חיים. במהלך הקורס לומדים המדריכים החרדים את ההנחיות ורוכשים יכולות הדרכתיות ברמה גבוהה, דבר שעוזר בתחום ההוראה בכלל.. במהלך הקורס דואגים לחיילים לתפילת מנחה קבועה ובמניין, וכן לשעה של לימוד תורה כל יום. שמו של הקורס שונה לאחרונה מ - ׳צוהר כתום ל - ׳מגן כתום. הקורס האחרון התקיים בחודשים 4-6 2019 במהלכו הוכשרו 8 חיילים לתפקיד.
טום וג'רי (סדרת טלוויזיה, 2014)
טום וג'רי (במקור באנגלית: The Tom and Jerry Show, ובתרגום לעברית: המופע של טום וג'רי) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית בהנפשה קלאסית של ערוץ הטלוויזיה Cartoon Network מ-2014. הסדרה מתבססת על טום החתול וג'רי העכבר, שתי דמויות מצוירות אשר נוצרו על ידי ג'וזף ברברה וויליאם האנה ב-1940. הסדרה הופקה על ידי האחים וורנר הנפשה, בכורתה נעשתה בערוץ הטלוויזיה הקנדי Teletoon ב-1 במרץ 2014, ושידורה המלא החל ב-9 באפריל של אותה שנה בערוץ הטלוויזיה האמריקאי Cartoon Network.
בישראל, משודרת הסדרה בערוץ הילדים מ-8 באוקטובר, וזאת בדיבובה האנגלי בתוספת כתוביות לעברית. אבל בשנת 2017, עם שידורה של העונה השנייה, משודרת הסדרה כעת בעברית.
עלילה
עלילת הסדרה עוקבת אחר מעלילות טום החתול וג'רי העכבר, כאשר טום מנסה לצוד את ג'רי, אם כי ללא הצלחה. מלבד ההתרכזות במצודו של טום אחר ג'רי, הסדרה עוקבת גם אחר חייהם הפרטיים של השניים, הכוללים, בין היתר, אהבה, כאשר אחד מציק בכך לשני.
מאטס וילאנדר
מאטס וילאנדר (בשוודית: Mats Wilander; נולד ב-22 באוגוסט 1964 בוקשה, שוודיה), הוא טניסאי עבר שוודי, אשר דורג ראשון בעולם. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 זכה וילאנדר בשבעה תוארי גראנד סלאם, שלוש זכיות באליפות צרפת הפתוחה, שלוש זכיות באליפות אוסטרליה הפתוחה וזכייה אחת באליפות ארצות הברית הפתוחה. ב-1988 זכה וילאנדר בשלושה תוארי גראנד סלאם מתוך ארבעה ודורג במקום הראשון בדירוג הטניס העולמי. הוא זכה במהלך הקריירה ב-33 תוארי יחידים (מתוכם שמונה תארים בסדרת המאסטרס), בשבעה תוארי זוגות והיה מהכוחות הבולטים בנבחרת הטניס השוודית, שהעפילה שבע פעמים ברציפות לגמר גביע דייוויס במהלך שנות ה-80.
הסבב העולמי
וילאנדר זכה בשני תוארי טניס חשובים לנוער ולאחר מכן ב-1980 החל את הקריירה המקצוענית שלו בבוגרים. זכייתו הראשונה באליפות צרפת הפתוחה ב-1982 הדהימה את עולם הטניס, מאחר שהיה בלתי מדורג בתחרות, והצליח לגבור על המדורג שני באליפות איוון לנדל בסיבוב הרביעי. ברבע הגמר הוא ניצח את המדורג חמישי ויטאס גרולאטיס ובחצי הגמר גבר על המדורג הרביעי חוזה לואיס קלרק. במשחק הגמר הוא ניצח את המדורג שלישי גיז'רמו וילאס בארבע מערכות. זכייה זו הפכה את וילאנדר לטניסאי הצעיר ביותר בהיסטוריה שזוכה בתואר גראנד סלאם (שיא שנשבר לאחר מכן על ידי מייקל צ'אנג ובוריס בקר) ולטניסאי הראשון שזוכה באליפות צרפת הפתוחה בהופעת הבכורה (רפאל נדאל שחזר את ההישג בשנת 2005). ב-1983 זכה וילאנדר לראשונה באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר שגבר על ג'ון מקנרו בחצי הגמר. בגמר הוא פגש שוב את איוון לנדל והפעם גבר עליו בשלוש מערכות בדרך לזכייה בטורניר. אליפות אוסטרליה הפתוחה שוחקה על משטח דשא באותן שנים. וילאנדר נותר עד היום הזוכה הצעיר בהיסטוריה של אליפות אוסטרליה הפתוחה (19 ושלושה חודשים).
ב-1984 זכה וילאנדר בפעם השנייה ברציפות באליפות אוסטרליה הפתוחה כשגבר על סטפן אדברג ברבע הגמר ובמשחק הגמר ניצח בארבע מערכות את הטניסאי הדרום אפריקני קווין קארן.
ב-1985 זכה וילאנדר בפעם השנייה באליפות צרפת לאחר ניצחון בגמר על איוון לנדל. באותה שנה הפסיד וילאנדר בגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה לסטפן אדברג ובהמשך העפיל לחצי גמר אליפות ארצות הברית, תוך שהוא מסיים את השנה במקום השלישי בדירוג העולמי.
ב-1986 דורג וילאנדר במקום השני בדירוג העולמי אחרי איוון לנדל. באותה השנה לא הצליח לעבור את הסיבוב הרביעי בשלושת טורנירי הגראנד סלאם שבהם השתתף (אליפות ארצות הברית, אליפות צרפת ווימבלדון), אולם סיים את השנה במקום השלישי בדירוג בזכות הישגיו בטורנירים משניים.
ב-1987 העפיל וילאנדר לשני משחקי גמר, באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. אולם בשני משחקי הגמר הפסיד ליריבו המושבע איוון לנדל. בטורניר ווימבלדון הודח בסיבוב הרביעי על ידי פאט קאש האוסטרלי.
1988 הייתה שנת השיא בקריירה של וילאנדר. בינואר הוא זכה בפעם השלישית באליפות אוסטרליה הפתוחה, שהתקיימה הפעם על משטחים קשים. הוא גבר בחצי הגמר על בן ארצו סטפן אדברג בחמש מערכות. בגמר גבר על פאט קאש בחמש מערכות ובכך הפך לשחקן היחיד שזכה באליפות אוסטרליה גם על מגרשי דשא (פעמיים) וגם על משטחים קשים. וילאנדר העפיל באותה השנה גם לגמר אליפות צרפת הפתוחה וניצח את אנרי לקונט הצרפתי בשלוש מערכות, כשהוא מציג משחק הגשה כמעט מושלם. הוא החמיץ רק שתי הגשות ראשונות מתוך 73 בכל המשחק (97%). באליפות ארצות הברית הפתוחה שוב העפיל וילאנדר לגמר ופגש בפעם השלישית ברציפות את איוון לנדל. במשחק שנמשך קרוב לחמש שעות ניצח בחמש מערכות וזכה בתואר הגראנד סלאם השביעי והאחרון בקריירה. הוא עלה למקום הראשון בדירוג העולמי, כשהוא מדיח את לנדל שהיה במקום הראשון שלוש שנים ברציפות. וילאנדר החזיק במקום הראשון במשך 20 שבועות עד שלנדל חזר למקום הראשון בינואר 1989. הוא היחיד בהיסטוריה שזכה בארבעה תוארי גראנד סלאם עד גיל 20. וילאנדר הודיע על פרישה ממשחק באופן רשמי באוקטובר 1996.
גביע דייוויס
וילאנדר היה שותף בכיר להישגי הנבחרת השוודית בגביע דייוויס במהלך שנות ה-80. ב-1983 העפיל וילאנדר ביחד עם הנבחרת לגמר בפעם הראשונה בקריירה. הנבחרת השוודית הפסידה בגמר 2–3 לנבחרת אוסטרליה (אף על פי שוילאנדר ניצח בשני משחקי היחידים שלו). ב-1984 שוב העפילה הנבחרת ביחד עם וילאנדר לגמר, כשהפעם הנבחרת ניצחה את נבחרת ארצות הברית 1–4 וזכתה בתואר. ב-1985 זכתה הנבחרת השוודית בתואר בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון על נבחרת מערב גרמניה 3-2 בגמר במינכן.
ב-1986 וילאנדר היה שותף לעלייה של הנבחרת לגמר, אולם לא השתתף במשחקי הגמר בשל חתונתו. הנבחרת השוודית הפסידה בגמר 2–3 לנבחרת אוסטרליה. ב-1987 הוא שיחק בגמר הרביעי שלו עם הנבחרת, והיה שותף לניצחון בגמר 0–5 על נבחרת הודו. גם בשנים 1988–1989 העפילה הנבחרת השוודית לגמר, אולם הפסידה פעמיים לנבחרת מערב גרמניה. 1995 הייתה השנה האחרונה שבה וילאנדר השתתף בגביע דייוויס, אולם בשני משחקיו האחרונים בטורניר מול נבחרת ארצות הברית הפסיד לאנדרה אגסי ולפיט סמפראס.
המאזן הכולל של וילאנדר במשחקי גביע דייוויס עומד על 16–36 במשחקי יחידים ו-2–7 במשחקי זוגות. למרות המאזן המרשים שלו, המשחק הזכור ביותר שלו בגביע דייוויס היה דווקא משחק הפסד ברבע הגמר של 1982 מול נבחרת ארצות הברית. הוא התמודד מול ג'ון מקנרו במשחק שנמשך חמש מערכות, הפסיד במערכה האחרונה 15–17 במשחק שנמשך 6 שעות ו-32 דקות והיה הארוך ביותר בהיסטוריה של גביע דייוויס.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו ממשחק פעיל מונה וילאנדר לקפטן נבחרת הדייוויס של שוודיה. הוא עבד תקופה מסוימת כמאמנו של מאראט סאפין ואימן טניסאים נוספים. וילאנדר משמש כיום כפרשן טניס בטלוויזיה ביורוספורט, הוא מתגורר באיידהו, ארצות הברית. וילאנדר נשוי ואב ל-4 ילדים.
אל-הורות
בעבר, האפשרויות המעשיות להימנע מהעמדת צאצאים, שלא באמצעות התנזרות מיחסי מין, היו מוגבלות יחסית. עם השימוש באמצעי מניעה וקבלת תמיכה ממשלתית כלכלית לתושבים בגיל מבוגר, האפשרות שלא להתרבות ניתנה למימוש ביתר קלות.
ביוני 2010 יזמה הסוציולוגית הפמיניסטית אורנה דונת את תהליך מציאת השם בפורום "בחירה בחיים ללא ילדים – אל-הורות" (בעבר נקרא "נשים שלא רוצות ילדים") באתר "תפוז אנשים", שם הוצע ונבחר השם "אל-הורות"; למרות תפוצתו הנרחבת, האקדמיה ללשון העברית לא מכירה במונח זה.
מניעים כלכליים
בעבר, כאשר החברה הייתה חברה חקלאית, ילדים היו חלק מכוח העבודה ולפיכך היוו מקור הכנסה למשפחה. בעקבות התיעוש והעיור של החברה, הערך הכלכלי של ילדים ירד, במיוחד במקומות שבהם תעסוקת ילדים הוגבלה וילדים הפכו לעול כלכלי על הוריהם. לפי נתונים סטטיסטיים בהולנד והמכון הלאומי למידע תקציבי (NIBUD), בשנת 2019 גידול ילד אחד עולה, בממוצע, 120 אלף יורו מגיל לידה ועד גיל 18, או כ-17% מההכנסה הפנויה של אדם. לפי דו"ח של USDA, הסכומים אף גבוהים יותר ומוערכים ב-233,610$ בממוצע לגידול ילד עד גיל 17. סכומים אלו כוללים הוצאות על בית (משכנתה, מיסים, רהיטים), אוכל (הוצאות שגדלות ככל שהילד גדל), חינוך וטיפול (שמרטפים ומטפלים, מעונות יום, גני ילדים, חוגים, שכר לימוד, ספרים, ציוד, שיעורים פרטיים), רכב (החל מהסעות ודלק ועד לתשלום עבור שיעורי נהיגה וביטוחים לנהגים צעירים), בריאות ועוד. אם כן, ברור מדוע עבור חלק מהאנשים, קיים רצון להימנע מהעול הכלכלי אשר כרוך בהבאת ילדים ובגידולם.
מניעים פסיכולוגיים
בשנים 2004 עד 2006, לורה סקוט, מחברת הספר "האם זה מספיק: מדריך זוגי לחיים ללא ילדים מבחירה", ערכה סקר בקרב 121 נשים ללא ילדים מבחירה לגבי הסיבות, שבגינן בחרו לא להביא ילדים. לדידה, הסיבה העיקרית של אותן נשים לכך שאינן רוצות ילדים הוא הרצון להימנע משינוי בשגרת חייהן. בין הסיבות המובילות הנוספות ניתן למצוא את חשיבות החופש והעצמאות. הורות פירושה צמצום החופש והקטנת הזמן הפנוי המנוצל לאינטרסים אישיים. אכן, במחקר עדכני יותר משנת 2017, נמצא כי חשיבותם של מטרות ותחומי חיים אחרים, סלידה משינויים באורח החיים והרצון לניידות ספונטנית היו חלק מהסיבות השכיחות ביותר שניתנו לאל-הורות.
סיבה נוספת, שנתנו הנשים במחקר של סקוט, היא רתיעה מגודל האחריות הכרוך בגידול ילדים. התיאוריות הפסיכולוגיות של פרויד ובולבי הציבו במוקד את היחסים עם האם כגורם הקובע ביותר בהתפתחות בריאותו הנפשית של הילד. אחריות זו, שהוטלה על האם, הייתה כמעט בלעדית, עד כדי התעלמות מגורמים אחרים המשפיעים על התפתחות הילד כמו גנטיקה, דינמיקה משפחתית, סביבה חברתית, אירועי חיים והאופי הפנימי המולד. אחריות זו הובילה נשים רבות לחשוש מכל אמרה או תגובה לא נכונה ולחשוש מתוצאות החינוך שיתנו. לצד זאת, אותן נשים נדרשו לעמוד בקריטריונים אידיאליים שאינם ברי מימוש כמו אהבה ללא תנאי וללא סייג וללא רגשות אמביוולנטיים כלל. הן הואשמו בדבר והיפוכו - בחוסר אהבה מספקת או אהבת יתר, בחוסר השקעה או חוסר היפרדות מהילד, בהגנה ושליטת יתר או בהזנחה פושעת. למעשה לא הייתה דרך למלא את הדרישות שהוצבו לגבי האם האידיאלית ורגשות אשם הפכו למרכיב דומיננטי בחוויית האימהות ועקב כך לטיעון נגד הבחירה באימהות.