cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יבגני מלקין
תחילת הדרך
מלקין גדל בתוכנית ההוקי של המועדון הבכיר בעיר מגוריו, מטאלורג מגניטוגורסק - מהמועדונים הבכירים ברוסיה. אביו של מלקין, ולדימיר, היה גם הוא בעבר שחקן הקבוצה.
בעונת 2003/04 שיחק מלקין בפעם הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בגיל 17. באותה עונה גם שיחק במסגרת בינלאומית בפעם הראשונה, כששיחק באליפות העולם לנוער ב-2003 במדי נבחרת רוסיה. זו הייתה תחילת שיתוף פעולה בנבחרת עם כוכב רוסי צעיר נוסף, אלכסנדר אובצ'קין, במסגרות הבינלאומיות. מלקין ונבחרת הנוער הרוסית זכו במדליית ארד באותה אליפות.
הבחירה בדראפט ומחלוקת מעברו ל-NHL
בקיץ 2004, כבר אחרי עונתו המקצוענית הראשונה ברוסיה, נבחר מלקין בדראפט ה-NHL במקום השני הכללי, אחרי חברו לנבחרת אלכסנדר אובצ'קין. הקבוצה שבחרה אותו הייתה פיטסבורג פינגווינס.
עונת 2004/05 של ה-NHL בוטלה בשל סכסוך עבודה בין הליגה לאיגוד השחקנים שלה, ומשנפתר הסכסוך ציפו הפינגווינס לקבל את מלקין לשורותיהם לקראת פתיחת עונת 2005/06 - אולם כאן התעוררה מחלוקת משפטית בין ה-NHL ולבין פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית שייצגה את קבוצתו הרוסית, מטאלורג מגניטוגורסק. מטאלורג טענה שמלקין נמצא תחת חוזה ואינו יכול לעבור ל-NHL.
מלקין נשאר במטאלורג עונה נוספת, ולאחריה - ב-7 באוגוסט 2006 - הודיעה מטאלורג במפתיע שמלקין האריך את חוזהו בקבוצה בעונה נוספת, ויישאר בה גם בעונת 2006/07. מלקין טען שחתם על החוזה תחת לחץ כבד. ימים אחדים לאחר מכן, בעוד מטאלורג שוהה במחנה אימון בהלסינקי, נטש מלקין את הקבוצה ובלווי סוכנו שם פעמיו לשדה התעופה של הלסינקי, שם המתין לקבלת אשרה לארצות הברית. הוא ניצל פרצה בחוקי העבודה של רוסיה כדי לבטל את הארכת חוזהו במטאלורג, באמצעות פקס ששלח למועדון. כחודש לאחר מכן חתם על חוזהו הראשון בפיטסבורג פינגווינס.
לאחר משחק הבכורה של מלקין במדי הפינגווינס עם פתיחת עונת 2006/07, הגישה מטאלורג תביעה משפטית כנגד פיטסבורג פינגווינס וה-NHL לבית משפט בניו יורק, בטענה שחוזהו של מלקין במטאלורג עדיין תקף ובדרישה לפיצוי כספי. בנובמבר 2006 נדחתה התביעה, ולאחר מכן נדחה גם ערעורה של מטאלורג בבית משפט מחוזי.
פיטסבורג פינגווינס
עוד לפני פתיחת עונת הבכורה שלו בפיטסבורג, 2006/07, נפצע מלקין במשחק אימון. עקב כך החסיר כחודש בפתיחת העונה, ומשחק הבכורה שלו התעכב עד אוקטובר. במשחק הבכורה שלו, מול ניו ג'רזי דווילס ואחד השוערים הטובים והמנוסים בליגה, מרטן ברודר, כבר כבש מלקין את שער הבכורה שלו ב-NHL. הוא המשיך וכבש שער בכל אחד מששת משחקיו הראשונים בליגה - הישג שאף שחקן לא השיג מאז עונת 1917/18, עונת הייסוד של ה-NHL.
העונה השנייה של מלקין בקבוצה, 2007/08, אופיינה בצורך לקחת על עצמו את עיקר העומס ההתקפי של הקבוצה במידה רבה לבדו, עקב פציעה ארוכה שהשביתה את קרוסבי מפעילות. הוא עמד במשימה וסיים את העונה עם 106 נקודות - שני בטבלת המבקיעים של הליגה, והשתתף בפעם הראשונה במשחק ה"אול-סטאר" של הליגה. הוא המשיך בביצועים מצוינים בפלייאוף וסייע לקבוצה לעלות לסדרת הגמר על גביע סטנלי, אולם בסדרת הגמר סיים עם 3 נקודות בלבד, והפינגווינס נוצחו בשישה משחקים על ידי דטרויט רד וינגס.
עונת 2011/12 סימנה את חזרתו של מלקין לכושר ההבקעה האופייני שלו. לראשונה בקריירת ה-NHL שלו סיים עונה עם 50 שערים, עליהם הוסיף 59 אסיסטים ובסך הכל 109 נקודות - מאזן שהפך אותו למבקיע המצטיין של העונה בהפרש ניכר ממתחריו, והביא לו זכייה שנייה בגביע ארט רוס, עליה הוסיף גם זכייה בגביע הארט כ-MVP של הליגה ובפרס טד לינדזי כ-MVP מטעם איגוד שחקני ה-NHL. למרות שהצטיין גם בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף מול פילדלפיה פליירס, עם 8 נקודות ב-6 משחקים, נוצחו הפינגווינס בסדרה והודחו.
עונת 2012/13 החלה באיחור רב בשל סכסוך עבודה בין ה-NHL ושחקניה, ואת תקופת השבתת הליגה העביר מלקין בקבוצת נעוריו מטאלורג מגניטוגורסק בליגת ההוקי הקונטיננטלית. כשהחלה לבסוף העונה המקוצרת חזר מלקין לפיטסבורג, אך מיעט לכבוש. למרות זאת סיימו מלקין והפינגווינס במקום הראשון בחטיבה המזרחית, אך בגמר החטיבתי הובסו על ידי בוסטון ברואינס.
קריירה בינלאומית
מלקין הופיע לראשונה במסגרת בינלאומית באליפות העולם לנוער ב-2003 שנערכה בירוסלאבל. הוא צבר 9 נקודות ב-6 משחקים וסייע לנבחרת הנוער של רוסיה לזכות במדליית הארד.
ב-2005 שיחק שוב עם הנבחרת עד גיל 20 באליפות העולם, והפגין את שיתוף הפעולה המוצלח שלו עם אלכסנדר אובצ'קין. השניים היו המבקיעים המרכזיים של רוסיה, שהגיעה עד משחק הגמר, נוצחה על ידי קנדה והסתפקה במדליית הכסף. בהמשך השנה הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת באליפות העולם. הוא לא כבש שער, אולם מסר 4 אסיסטים, וזכה עם הנבחרת במדליית הארד.
ב-2006 היה לוח הזמנים הבינלאומי של מלקין צפוף במיוחד. הוא שיחק שוב באליפות העולם עד גיל 20 וסיים את הטורניר כ-MVP וכמבקיע המצטיין, אולם רוסיה שוב נוצחה במשחק הגמר על ידי קנדה, שאירחה את הטורניר. בהמשך השנה הופיע לראשונה באולימפיאדת החורף, כשהשתתף עם נבחרת רוסיה באולימפיאדת טורינו. הוא לא בלט, ורוסיה הובסה בחצי הגמר על ידי פינלנד ולאחר מכן גם במשחק על מדליית הארד על ידי צ'כיה. השנה הבינלאומית העמוסה הסתיימה בהופעה נוספת עם הנבחרת הבוגרת באליפות העולם, בה היה המבקיע המצטיין של הנבחרת עם 9 נקודות, אולם רוסיה נוצחה ברבע הגמר על ידי צ'כיה וסיימה חמישית בלבד.
באליפות העולם ב-2007, אליה הגיע מלקין כבר ככוכב NHL, קבע שיא אישי של 10 נקודות, אולם שוב נאלץ להסתפק במדליית ארד בלבד. הוא נבחר לשישיית הטורניר.
הופעתו הבאה של מלקין במדי הנבחרת הייתה באולימפיאדת ונקובר (2010). הוא הוביל את הנבחרת עם 3 שערים ו-3 אסיסטים ב-4 משחקים, אולם רוסיה נוצחה ברבע הגמר על ידי קנדה וסיימה שישית - המקום הגרוע ביותר של רוסיה באולימפיאדה אי פעם, כולל תקופת ברית המועצות וחבר המדינות. באליפות העולם באותה שנה השתפרו ביצועיו של מלקין, שכבש 5 שערים ב-5 משחקים וזכה במקום בשישיית הטורניר. גם ביצועיה של הנבחרת כולה השתפרו, והיא הגיעה עד משחק הגמר בו נוצחה על ידי צ'כיה.
מלקין הרבה בפעילות בינלאומית במדי נבחרת רוסיה ב-2014. באולימפיאדת סוצ'י איכזב ביכולתו יחד עם הנבחרת כולה שסיימה ללא מדליה באולימפיאדה הביתית. בהמשך השנה שיחק שוב באליפות העולם, אליה הצטרף בשלב מאוחר לאחר הדחת הפינגווינס מפלייאוף ה-NHL. מלקין שיחק בארבעה משחקים בשלבים המכריעים, וזכה עם הנבחרת באליפות עולם נוספת. את אחד משני שעריו בטורניר כבש במשחק הגמר, בו הביסה רוסיה את פינלנד.
פרנץ מאדל
פרנץ מאדל (בהונגרית: Mádl Ferenc 29 בינואר 1931 - 29 במאי 2011) היה משפטן ופוליטיקאי הונגרי, הנשיא השני של הונגריה 2000-2005. משנת 1993 נבחר כחבר מן המניין של האקדמיה ההונגרית למדעים. מאדל נולד במשפחה גרמנית מהונגריה.
מאדל קיבל תעודת תואר במשפטים בפקולטה לפוליטיקה ומשפטים באוניברסיטת אטוואס לורנד בבודפשט בשנת 1955. משנת 1961 עד 1963 למד בפקולטה למשפטים השוואתיים בינלאומיים באוניברסיטת שטרסבורג, שם קיבל תואר אקדמי בפוליטיקה ומשפט בשנת 1964. ב-1955 עבד פרנץ מאדל כפקיד משפטי ואחר כך כמזכיר בבית המשפט. בשנים 1956 עד 1971 עבד במסגרת האקדמיה ההונגרית למדעים. בשנת 1971 לימד באוניברסיטת בודפשט למדעי מחלקת משפט אזרחי. בשנים 1973 עד 1980 היה מאדל חבר בצוות המכון של האקדמיה ההונגרית בנושא פוליטיקה ומשפט, ומ-1978 עד 1985 מילא את תפקיד מנהל המכון למדעי המדינה. שימש כמנהל הפקולטה למשפט בינלאומי של אוניברסיטת בודפשט מ-1985 עד מותו ב-2011. בשנים 1994-1993 היה שר התרבות בממשלה השמרנית של יוז'ף אנטל. ב-15 במרץ 1999 הוענק לו פרס István Széchenyi | Széchenyi על הישגיו המדעיים המוכרים בינלאומיים בתחומי המשפט האירופי, המשפט הפרטי הבינלאומי ומשפט מסחרי בינלאומי, כמו גם על הוראתו, שהקימה אסכולה, ופעילות ארגונית מדעית. הוא זכה גם לכבוד בשנת 1999 עם המסדר הצרפתי של Légion d'honneur ובשנת 2002 עם מדליית הזהב של קרן ז'אן מונט לאירופה בשל מחויבותו לשלום, חירות, צדק וסולידריות באירופה.
אלויזי ארליך
אָלוֹיְזִי "אלכס" ארליך (בפולנית: Alojzy Ehrlich; 1914 – 7 בדצמבר 1992) היה שחקן טניס שולחן יהודי-פולני וניצול שואה, 3 פעמים סגן אלוף העולם ביחידים (פראג 1936, באדן 1937 וקהיר 1939). היה ידוע בכינוי "מלך הנוכלים".
חייו
ארליך נולד בשנת 1914 בכפר בוקאווסק, בשטחה של האימפריה האוסטרו-הונגרית שכעבור שנים ספורות נכלל בתחומי המדינה הפולנית. בצעירותו עבר לעיר לבוב והחל לשחק במועדון הספורט היהודי "חשמונאי". ב-1933 זכתה קבוצת טניס השולחן של המועדון באליפות פולין, ומהר מאוד הפך ארליך לטניסאי השולחן הטוב במדינה. שנה לאחר מכן ייצג ארליך את פולין ביחד עם שחקן "חשמונאי" נוסף, ולדיסלאב לובנהרץ, במשחק בינלאומי נגד גרמניה. במשחק עצמו ניצחו הפולנים 7:2, והצמד ארליך ולובנהרץ החלו לייצג את פולין בטורנירים הבינלאומיים.
בזמן מלחמת העולם השנייה נתפס ארליך בבורבון ל'ארשמבו שבצרפת, ונשלח לאושוויץ. הוא שהה ארבע שנים באושוויץ, ומשם הועבר למחנה הריכוז דכאו. הוא ניצל ממוות בתאי הגזים, משום שהנאצים כיבדו אותו והכירו בו כאלוף עולם. לאחר המלחמה התיישב בפריז, וחזר לשחק טניס שולחן. למרות זאת, הוא לא יכול היה לייצג את פולין עקב מגוריו במערב, ולכן הכריזה עליו הממשלה הקומוניסטית בפולין כאישיות בלתי רצויה. בין השנים 1952 ל-1963 הוא ייצג את צרפת, והגיע עימה לרבע גמר אליפות העולם ב-1957.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל הפך ארליך למאמן, ואף פיתח רובוט המשמש כיריב אימון, אותו הציג ב-1964 במאלמה, שוודיה. לאחר מכן פתח מרכז נופש בריביירה הצרפתית, שכלל בתוכו מספר מתקני אימון לטניס שולחן.
הוא נפטר בבית חולים בפרוור הפריזאי סן-דני ב-7 בדצמבר 1992, בגיל 78.
פודוקנמיים
הם שחיינים טובים שיכולים להגיע לאורך 1 מ' ולמשקל של 90 ק"ג אצל צב אראו והוא המין הגדול בבני תת-סדרה זו. בעבר היה מין אפילו יותר גדול - הסטופנדמיס (Stupendemys), צב המים המתוקים הגדול ביותר בעולם, שאורך השריון שלו הגיע ל-3.3 מ'. צבים אלו מותאמים לחיים מתחת למים וניזונים בעיקר מצמחייה מימית ואצות.
מיון
סוגים נכחדים מהמשפחה:
ואפורטו
וָאפּוֹרֶטוֹ (באיטלקית: Vaporetto) הוא שירות של תחבורה ציבורית באמצעות כלי שיט, שהם בעצם מעין אוטובוס ימי. השירות פועל במספר תעלות של העיר ונציה שבאיטליה.
הוואפורטו מופעל על ידי חברת התחבורה הציבורית של ונציה - Azienda Consorzio Trasporti Veneziano (ACTV), והוא כלי התחבורה הציבורית העיקרי שמפעילה החברה, לצד סירות מנוע, "בטלו פורנאו" (Battello foraneo), הדומה לוואפורטו אך תא הנוסעים שלו סגור לחלוטין. הוואפורטו המופעל על ידי ACTV כיום הוא מסדרה 90, שייצורה החל בשנת 1999. אורכו של הוואפורטו 23.93 מטרים, רוחבו 4.22 מטרים, ומשקלו כ-25 טון. הוא מסוגל לשאת 210 נוסעים, ומופעל על ידי שני אנשי צוות.
קיימים מגוון סוגי כרטיסים, לנסיעה בודדת, לנסיעות בפרק זמן קצוב, ובשילוב עם תחבורה ציבורית יבשתית.
שנות ה-40 של המאה ה-6
שנות ה-40 של המאה ה-6 היו העשור החמישי של המאה ה-6, החלו ב-1 בינואר 540 והסתיימו ב-31 בדצמבר 549.
קונסטלציה משפחתית
הקונסטלציה המשפחתית מנסה לחשוף מהעבר הלא מוכר מערכות דינמית המשתרעת על פני מספר דורות במשפחה, על מנת לפתור את ההשפעות המזיקות של הדינמיקה הזו על ידי עידוד למפגש נציגים מעבר ולקבל את המציאות העובדתית של העבר.
ברט הלינגר הוא פסיכותרפיסט גרמני הנחשב לאבי גישת הקונסטלציה המשפחתית והקונסטלציה המערכתית.
אצטדיון א-ת'ומאמה
אצטדיון א-ת'ומאמה (בערבית: ملعب الثمامة; בתעתיק מדויק: מלעב אלת'מאמה) הוא אצטדיון כדורגל שאירח את משחקי מונדיאל 2022 עד לשלב רבע הגמר. האצטדיון ממוקם ברובע א-ת'ומאמה בדוחא שבקטר. בנייתו החלה בשנת 2017, והוא מכיל כ-40,000 מקומות ישיבה.
לאחר טורניר המונדיאל, בשנת 2022, יוסרו מהאצטדיון 20,000 מושבים וייתרמו לפרויקטים של פיתוח בחו"ל. החלל הנותר יהפוך למלון של 60 חדרים הפונה למגרש.
בעיצוב השתתפו אזרחי קטר בלבד, בראשות הארכיטקט אבראהים אל-ג'ידה. הוא עיצב את האצטדיון עם השראה מכובע הטאקייה המוסלמי המסורתי.
הפנטזיה של ג'קי צ'אן
הפנטזיה של ג'קי צ'אן (באנגלית: Jackie Chan's Fantasia) היא סדרת אנימציה אמריקאית יפנית המתמקדת בהרפתקאותיו הבדיוניות של כוכב סרטי הפעולה ג'קי צ'אן. הסדרה שודרה במקור בערוץ מ-9 בספטמבר 2010 ועד 8 ביולי 2011.
בסוף כל פרק ג'קי צ'אן האמיתי מופיע ונותן מסרים.
חשובים עד לפרק הבא.
תקציר העלילה
היה היה פעם דרקון גדול שהגן על האנושות בכדור הארץ. אחרי מותו, גופו התפזר לשבעה חלקי אוצרות בשבעה מקומות שונים. אנשים בכל העולם חיפשו אחר האוצרות הללו כדי להפוך אותם לכלי נשק קטלניים. ג'קי צ'אן וחבורתו יוצאים למשימה להגן על האוצרות ועל שלום כדור הארץ.
קונסטנדינוס סטפנופולוס
קונסטנדינוס סטפנופולוס (ביוונית: Κωνσταντίνος Στεφανόπουλος; 15 באוגוסט 1926 – 20 בנובמבר 2016) היה פוליטיקאי יווני שמרני אשר היה נשיא יוון בשנים 1995–2005.
חייו
בשנת 1958 נבחר סטפנופולוס כחבר פרלמנט בפעם הראשונה ושימש בתפקיד עד לשנת 1964. הוא נבחר מחדש בבחירות לפרלמנט בשנים 1974, 1977, 1981 ו-1985.
בשנת 1974 מונה לסגן שר התעשייה והמסחר בממשלת האחדות הלאומית של קונסטנדינוס קרמנליס. במשך שבע השנים הבאות שירת במספר תפקידים של שרים - שר הפנים מסוף 1974 עד 1976, השר לשירותים חברתיים מ-1976 עד 1977, והשר לנשיאות מ-1977 עד 1981.
הוא הועמד בבחירות לנשיאות יוון ב-1995 מטעם מפלגת "Spring" - המפלגה השמרנית במדינה, נבחר באותן בחירות והפך לנשיא השמיני של יוון. בבחירות לנשיאות בשנת 2000 נבחר לכהונה נוספת.
שפת הוראה
שפת הוראה היא מונח הלקוח מתחום ההוראה והחינוך, והוא מתייחס לשפה בה נלמדים תכנים מסוימים כגון: לימודי שפה זרה או שנייה ותכנים לימודיים אחרים, בעיקר במסגרת בתי ספר ומוסדות אקדמאים. כמתייחסים לשפת הוראה בכמה הקשרים: שפת ההוראה עצמה - אם היא שפת האם של הלומד או שפה נוספת, בלימודי שפה זרה או שנייה כמו לימודי ערבית או אנגלית במערכת החינוך בישראל, גיל הלומדים, סוג בית הספר או המוסד וכן שפת ההוראה בבתי ספר לעומת מוסדות אקדמיים.
שפת הוראה בהוראת שפה זרה
בהקשר של הוראת שפה זרה\שנייה יש כיום דעות ותפיסות שונות בנוגע לשאלה מהי שפת ההוראה העדיפה. חלק מהחוקרים טוענים שהשימוש בשפת היעד (כלומר השפה הנלמדת, למשל, שפת האנגלית בלימודי אנגלית) במהלך שיעור עדיף כיוון שהוא מגביר את המוטיבציה אצל התלמידים ללמוד את השפה, שכן כך הם רואים באופן מיידי ומעשי את השימושיות שבידיעת השפה, ומשפר במידה נכרת את הישגי הלומדים בשפה זו. בנוסף, יש שטוענים כי שימוש בשפת האם בהוראת שפה זרה\שנייה מקשה על קליטת השפה הנלמדת בקרב התלמידים. לעומת זאת, חוקרים אחרים טוענים כי שימוש רב בשפת האם כשפת הוראה יכול פגום במוטיבציה של תלמידים ללמוד את השפה החדשה כיוון שזה מבטל את הצורך המיידי לשפר את יכולת הבנתם בשפת היעד. על כן ניתן למצוא חוקרים רבים שתומכים בשילוב של שתי השפות: שפת הלומדים - שפת האם, ושפת היעד - במסגרת הוראת שפה זרה\ שנייה.
שפת ההוראה בבתי הספר והאוניברסיטאות
מבחינת הוראת של תכנים לימודיים, היחס לשפת ההוראה בבתי ספר שונה לעומת היחס לשפת ההוראה באוניברסיטאות ובמוסדות אקדמאים. מורי שפות רבים המלמדים בבתי ספר במסגרת מודל ההוראה הוראת שפה משולבת תכנים (CLIL), מודל לפיו יש ללמד שפה זרה\שנייה באמצעות הוראת תכנים לימודיים בשפת היעד, מביעים תמיכה בשילוב שפת האם כשפת ההוראה יחד עם שפת היעד. שפת הוראה משולבת יכולה לסייע לתלמידים בפיתוח תשתית שפתית ולהקל על הלמידה. בעולם האקדמאי לעומת זאת עלתה בעשורים האחרונים חשיבותה השפה האנגלית גם מתוך הכרה בחשיבות השפה האנגלית כאמצעי מרכזי להצלחה בעולם הגלובאלי. על כן מוסדות אקדמיים רבים פיתחו תוכניות לימוד שונות בהן שפת ההוראה היא אנגלית (English Medium Instruction, EMI) מתוך שאיפה לשפר את רמת האנגלית של הסטודנטים.
שפת ההוראה בבתי הספר בישראל
העובדה שבמערכת החינוך העברית בישראל שפת ההוראה היא עברית היא תוצאה של המדיניות לשונית בישראל שמטרתה לשמר את מעמדה של השפה העברית בישראל כשפה הגמונית שידיעתה חיונית ביותר לתפקוד במסחר, בפוליטיקה, באקדמיה בתעסוקה ובמרחב הציבורי הישראלי. יש השפעה מרחיקת לכת ששפת ההוראה בישראל היא עברית שכן בישראל יש אוכלוסייה לא מבוטלת של עולים חדשים מהגרי עבודה ופליטים. מחקרים הראו שיש קושי רב לילדים מהגרים או עולים חדשים להגיע לרמת ידע מספקת בעברית שתאפשר להם לרכוש ידע לימודי כפי שהיו יכולים לרכוש לו למדו בשפת אימם. הסבר אחד לזה הוא שתלמידים אלו אינם מכירים את ההקשרים התרבותיים, מה שמקשה עליהם לענות על שאלות שהם שנובעות מהקשרים אלה. הסבר אחר הוא אכן הקושי הלשוני-טקסטואלי שבעקבותיו מתקשים התלמידים העולים והמהגרים לרכוש תכנים לימודיים חיוניים.
על פי רוב שפת ההוראה בישראל בבתי הספר במגזר היהודי היא עברית ובבתי הספר במגזר הערבי שפת ההוראה היא ערבית (על פי חוזר המנכ"ל מ-1996). החלטת מדינת ישראל לאפשר לערביי ישראל ללמוד בשפת אמם בבתי הספר תרמה רבות לשימור מעמד השפה הערבית במרקם הסוציו-לינגוויסטי של ערביי ישראל. עם זאת, נוצר פער בין רמת הידיעות בשפה הערבית לבין ידיעת השפה העברית. פער זה מגיע לשיאו בדרישות הסף של המוסדות להשכלה גבוהה, וכך נוצר מכשול שפה שאינו מאפשר לתלמידים ששפת אימם ערבית להתמודד עם לימודים אקדמיים בשפה העברית, לכן מציעים במשרד החינוך תוכניות לשיפור השפה העברית עבור דוברי ערבית "עברית על הרצף".
שפת ההוראה באוניברסיטאות בישראל
בשנת 1913 פרץ מאבק על השפה העברית בעקבות החלטת הטכניון להנהיג את הגרמנית כשפת הוראה במקצועות המדעיים והטכניים הנלמדים בו. לאחר מאבק ציבורי נרחב של אנשי רוח, תלמידים, מורים ואנשי עיתונות חזר בו הטכניון מהחלטה זו. כעשור לאחר מכן קמה האוניברסיטה העברית בירושלים שראתה את החשיבות בהוראה בשפה העברית. חוקת האוניברסיטה קובעת כי "שפת ההוראה תהיה עברית, ואולם במקצועות מיוחדים או בנסיבות מיוחדות מותר, על פי תקנות שיותקנו לדבר, לסטות מן הכלל הזה." בשנים שלאחר מכן, הפכה העברית לשפת ההוראה העיקרית במוסדות האקדמיים שקמו בישראל.
בשנים האחרונות מוסדות אקדמיים רבים מקדמים תוכניות לימודים המועברות בשפה האנגלית. מדובר בתוכניות ייעודיות לסטודנטים מחו"ל, אך נטען כי בעלי עניין פועלים לקידום לימודים באנגלית גם בתוכניות המיועדות לסטודנטים ישראלים, בכל המוסדות האקדמיים ובלימודים לקראת כל התארים. מושמעות טענות לטובת ההוראה באנגלית במוסדות לימוד בישראל. בין השאר נטען כי לימודים באנגלית מביאים להעלאת הרמה של הלימודים במקצוע, ובעקבות זאת – למשיכת סטודנטים ברמה גבוהה, לשיפור המחקר ולשיפור ההוראה, וכאמור – להנגשת המקצוע לקהל מחו"ל, ובכלל זה ליהודים רבים.
יש התומכים בתוכניות לימוד והוראה בשפה האנגלית. הטעם המרכזי לכך הוא הפוטנציאל הרב הטמון בכך לשיתוף פעולה אקדמי בין-לאומי, המתקיים באנגלית בלבד. כמו כן האוניברסיטאות מציעות קורסי בחירה בתוכניות לימוד לתואר ראשון בשפה האנגלית שמלמדים בהם מרצים אורחים מחו"ל. לדברי פרופ' שרה גורי-רוזנבליט, אוניברסיטאות המשלבות הוראה באנגלית בתוכניות הלימוד שלהן הן מוקד משיכה לסטודנטים מחו"ל, ומאפשרות השתתפות בתוכניות לימוד יוקרתיות. לדבריה, מלחמת השפות הייתה חשובה בזמן תקומת העם היהודי, אך כיום יש לשקול בכובד ראש את אופן שילובה של השפה האנגלית בלימודים האקדמיים בישראל.
מנגד, דוחים חברי האקדמיה ללשון העברית טענות אלה ומתנגדים בכל תוקף להוראה בשפה האנגלית במוסדות להשכלה גבוהה בישראל. פרופ' אהרן דותן, חבר האקדמיה ללשון העברית, רואה בעברית כשפת הוראה הכרחית משלוש סיבות עיקריות : ראשית, העברית היא "ערך עליון בחיי התרבות" של החברה הישראלית במדינה, וריבוי החוגים, התוכניות או התארים שבהם שפת ההוראה אינה עברית הוא בגדר פגיעה בעמוד התווך של התרבות הישראלית. שנית, הוראה ולימוד שאינם בשפה העברית, קרי באנגלית, משמעותם שלילת זכותו של התלמיד ללמוד בשפה העברית ולממש בכך את חופש הביטוי שלו ואת זכותו להתחנך ולהתפתח בלשון עמו. לבסוף, הוראה באנגלית עלולה להוביל ליצירת שוק רחב עוד יותר מהקיים כבר כיום של תרגומים ו"מסחור" של עבודות אקדמיות.
בשנת 2014 (תשע"ד) ציינו מאה שנה למלחמת השפות ולתחיית העברית. כותב על כך פרופ' משה בר אשר, ראש האקדמיה ללשון העברית, במכתבו לשר החינוך ומסביר כי למרות הספקנים שהטילו ספק ביכולתה של השפה העברית לענות על כל הצרכים הלשוניים של המונחים בתחומי הדעת השונים - "העברית ניצחה!" עוד מוסיף בר אשר ומבקש לסיים את מלחמת השפות ולאפשר לעברית לשמור על מעמדה כשפת התרבות של עם ישראל בארצו.
מעמד השפה הערבית שונה כאמור במוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל אשר שפת ההוראה שם היא עברית. בעבר היה ניסיון להקים אוניברסיטה ערבית בישראל אך הוא נכשל. מלבד שלושה סמינרים להכשרת מורים שבהם אחת משפות ההוראה היא ערבית, שאר המוסדות האקדמאים בישראל מלמדים בעברית, ובמקרים מעטים באנגלית. לכן רוב הסטודנטים הערביים בישראל לומדים לימודים אקדמאיים בעברית, שפה שאינה שפת אימם. דבר זה מהווה בפניהם מכשול, שכן סטודנטים ערבים שלמדו במשך כל שנות לימודיהם בבתי הספר של המגזר הערבי בשפה הערבית, מתקשים ללמוד, לכתוב עבודות ומבחנים באקדמיה בשפה העברית.
אדפורטון
אדפורטון (באנגלית: Adforton) הוא כפר קטן בצפון הרפורדשייר, אנגליה. הכפר נמצא על כביש A4110 כ-35 קילומטר צפונית להרפורד ולווימור, והיא קרובה לגבול ויילס.
היסטוריה
במילון הטופוגרפי של אנגליה ו-וויילס משנת 72–1870 אדפורטון מתוארת כך.
דמוגרפיה
גודל האוכלוסייה בעיירה היה נתון לשינויים במשך השנים, כאשר השיא היה במפקד של 1901 אז נמנו 205 תושבים, נקודת השפל נספרה במפקד של שנת 2001 עם 108 תושבים. ניתן גם לזהות שינויים באופי התעסוקתי של התושבים, לעומת המפקד ב-1881 אז היה העיסוק הדומיננטי בקרב הגברים בחקלאות - 32 מהגברים. ב-2011 עיקר העיסוק של הגברים היה במקצועות הדורשים מיומנות. השוני הבולט יותר הוא בקרב הנשים, שם בשנת 1881 המספר הבולט ביותר הוא של נשים ללא עיסוק מוגדר - 29 נשים. ב-2011 רוב הנשים עסקו כבר במקצועות מוגדרים.
כנסייה
כנסיית סנט אנדרס תוכננה ונבנתה בשנת 1875 על ידי האדריכל ג'ון פולארד סדון. עד אז הייתה בכפר רק קפלה פרימיטיבית שנבנתה בשנת 1863. הכנסייה משמשת גם כאולם הקהילתי.
אלכסנדר טראונר
שאנדור טראונר (מחוץ להונגריה מוכר כאלכסנדר טראונר, בשמו המקורי טראו, בהונגרית: Trauner Sándor; בודפשט, 3 בספטמבר 1906 – אומונוויל-לה-פטיט (Omonville-la-Petite), 5 בדצמבר 1993) היה צייר יהודי צרפתי ממוצא הונגרי, גרפיקאי, מעצב תלבושות, מעצב תפאורות זוכה פרס אוסקר.
קורות חיים
טראונר נולד במשפחה יהודית בבודפשט. כישרונו התבטא כבר בתחילת 1921 בפתיחת בית הספר הפתוח (חופשי) של יוז'ף ריפל-רונאי, שם היה סטודנט. בשנת 1924 נרשם למכללה לאמנויות יפות בבודפשט, שם למד ציור אצל אישטוואן צ'וק. בשנת 1925 הקים קבוצת צעירים מתקדמים עם חבריו (בלה הגדוש, ג'רג' קפש, דז'ה קורניש, ארנה שוברט, בלה וסלסקי, לאיוש ויידה) וייסד אגודה החדשה בשם KUT לאמנים החדשים. באותה שנה הציג את התערוכה הראשונה שלו בחנות ספרים אוונגרדית. מחשש לסנקציות רשמיות נגד היהודים והאנטישמיות הגוברת הוא נסע לצרפת בשנת 1929, בעצתו של אישטוואן צ'וק.
בחיפוש אחר עבודה בפריז הכיר את לזר מאירסון, מעצב תפאורה של במאי הקולנוע רנה קלייר, וכך פנה לסרטי קולנוע בנוסף לציור. בשנת 1930 בסרטו של לואיס בוניואל "תור הזהב" עיצב תפאורות והשתתף בסרטו המדבר הראשון של קלייר כעוזרו של מאירסון, סרט שהפך לסוגה קולנועית מפורסמת בעולם "תחת גגות פריז".
עד 1936 עבד בארבעה עשר סרטים לצד מאירסון, ביצירותיהם של רנה קלייר, ז'וליין דוביבייה, מארק אלגרט וקלוד אוטנט-לארה. הוא היה מעצב ראשי מאז 1937. מטעם במאי הקולנוע מרסל קרנה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נאלץ להסתתר בגלל מוצאו היהודי. בדרום צרפת עבד בצורה בלתי חוקית והכין את התפאורות, לז'אן גרמיון לסרטו אורות הקיץ ושל שגרירי השטן ועיר האהבה של מרסל קרנה. הוא נשאר עם מרסל קרנה גם לאחר המלחמה. הוא תכנן תפאורות ענקיות ובנה דגמים של המיקומים החיצוניים של הרבעים הצפוניים של פריז באולפנים סביב הבירה. היצירות המרשימות ביותר שלו היו תחנת המטרו Barbès-Rochechouart ועוד.
בשנת 1980 היה חבר בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובשנת 1986 הוזמן לשבת בחבר השופטים של פסטיבל הקולנוע בקאן. במרץ 1990 נבחר לאזרח כבוד של העיר שרבור, בה התגורר עד 1973. בשנת 1991 לקה בשבץ מוחי. שנתיים לאחר מכן נפטר בכפר אומונוויל-לה-פטיט בנורמנדי תחתית.
שנות ה-30 של המאה ה-6
שנות ה-30 של המאה ה-6 היו העשור הרביעי של המאה ה-6, החלו ב-1 בינואר 530 והסתיימו ב-31 בדצמבר 539.
יחסי החוץ של קמבודיה
יחסי החוץ של ממלכת קמבודיה הם מערכת יחסי החוץ הדיפלומטיים שכוננה קמבודיה עם מדינות וארגונים זרים בעולם. ממשלת קמבודיה (RGC) כוננה יחסים דיפלומטיים עם רוב המדינות בעולם, כולל המעצמות ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת. אך היא שמה דגש על יחסיה בעיקר עם מדינות אסיה השכנות לה: הרפובליקה העממית של סין, הודו, וייטנאם, לאוס, קוריאה הדרומית ותאילנד. קמבודיה חברה ברוב הארגונים הבינלאומיים הגדולים: ארגון האומות המאוחדות וסוכנותיו כגון הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית, בנק האסייתי לפיתוח, איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, וארגון הסחר העולמי. ב-2005 הצטרפה קמבודיה לפסגת אסיה המזרחית.
סכסוכים עם וייטנאם
מאז ומתמיד לקמבודיה ושכונותיה וייטנאם ותאילנד היו סכסוכי גבול.
ב-30 באפריל 1977, פרצה מלחמה בין וייטנאם לקמבודיה כשנתיים לאחר מלחמת וייטנאם. הסיבה לפרוץ המלחמה היא שקמר רוז', תנועה קומוניסטית שלטה בקמבודיה עלתה בהפיכה צבאית, כשנתיים קודם לכן. הקומוניסטים בווייטנאם היו רעבים לשטח נוסף וניצלו את חוסר היציבות של קמבודיה (קמפוצ'יאה של אז) כדי לפלוש אליה ולהרוויח שטח נוסף, כמו גם הרצון שלהם להתערב ולהבטיח את ביטחונה של אוכלוסיית קמבודיה מפני הקמר רוז' שביצע רצח עם באותה התקופה. ברית המועצות תמכה בווייטנאם, ואילו ארצות הברית וסין תמכו בקמבודיה. תאילנד התערבה במלחמה עקב גלישה שלה לשטחה. המלחמה נגמרה רשמית ב-23 באוקטובר 1991, לאחר שווייטנאם ניצחה במלחמה. תוצאותיה של המלחמה היו:
כיום, קמבודיה בראשות נורדום סיהאמוני נמצאת בסכסוך עם וייטנאם על מספר איים באוקיינוס ההודי ועל הגבול הימי בין שתי המדינות.
סכסוכים עם תאילנד
קמבודיה מקיימת גם סכסוכים עם תאילנד אך בקנה מידה קטן יותר, מאחר שחלקים קטנים מהגבול היבשתי והימי של קמבודיה עם תאילנד אינם מוגדרים בבירור. למשל, ב-22 ביוני 2008, פרץ עימות מזוין בין קמבודיה לתאילנד מאחר שמקדש פראה ויהאר נמצא על הגבול שאינו מוגדר בבירור. המלחמה הסתיימה לאחר שהחלטת בית הדין הבינלאומי ב-15 בדצמבר 2011 הייתה שמקדש פראה ויהאר יהיה שייך לקמבודיה. משך העימות המזוין נמשך לפרקים, 3 שנים, 5 חודשים, 3 שבועות ויומיים.
נציגויות קמבודיה בעולם
{|
שנות ה-20 של המאה ה-6
שנות ה-20 של המאה ה-6 היו העשור השלישי של המאה ה-6, החלו ב-1 בינואר 520 והסתיימו ב-31 בדצמבר 529.
המשחרר: מבצע אוולאנש
המשחרר: מבצע אוולאנש (באנגלית: The Liberator) היא מיני-סדרה אמריקאית מסוגת דרמת מלחמה מונפשת למבוגרים, שנוצרה ונכתבה על ידי ג'ב סטיוארט, ומבוימת על ידי גרג יונקייטס. מיני-הסדרה מבוססת על הספר "The Liberator: One World War II Soldier’s 500-Day Odyssey" מאת אלכס קרשו.
מיני-הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-11 בנובמבר 2020.
תקציר העלילה
עלילת מיני-הסדרה מתרחשת במהלך מלחמת העולם השנייה, במהלכה הקצין האמריקאי פליקס ספארקס וגדוד החי"ר ה-157 שתחת פיקודו נלחמו במשך למעלה מחמש מאות יום נגד כוחות מדינות הציר באיטליה, בצרפת ובגרמניה.
הפקה
במהלך הפקת מיני-הסדרה נעשה שימוש בהנפשה טריוסקופית היברידית משופרת, טכניקה שמשלבת בין שחקנים בלייב אקשן להנפשה ממוחשבת. לטענת המפיקים, הטכניקה נותנת "רמה ונאמנות חסרת תקדים לחוויית הדרמה המונפשת".
הפצה
מיני-הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס ביום הווטרנים, 11 בנובמבר 2020. טיזר הטריילר הופץ ב-12 באוקטובר, והטריילר המלא הופץ ב-22 באוקטובר.
ביקורת
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", מיני-הסדרה קיבלה את הציון 80%, בהתבסס על 5 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.19/10.
פורדלנדיה
פורדלנדיה (פורטוגזית: Fordlândia) היא יישוב במדינת פארה בברזיל. העיר הוקמה בשנת 1928 על ידי הנרי פורד על מנת לשמש כמקור לגומי עבור חברת פורד. הפרויקט נכשל והעיר ננטשה ב-1934, אולם קבוצה קטנה של תושבים המשיכו להתגורר בה. במהלך שנות ה-2000 חלה עלייה במספר התושבים ונכון ל-2017 מתגוררים בה כ-3,000 תושבים.
העיר שוכנת על הגדה המזרחית של נהר הטפז'וס, כ-300 ק"מ מדרום לעיר סנטרם.
רקע
בראשית המאה ה-20, טרם גילוי הגומי הסינתטי, היה הגומי הטבעי המקור היחיד לייצור מוצרי גומי, ביניהם צמיגים עבור תעשיית הרכב המתפתחת. הנרי פורד רצה ליצור עבור חברת פורד שהקים מקור אספקה שוטף של גומי שלא יהיה תלוי במונופול הבריטי על אספקת הגומי. לשם כך תכנן להקים מטעים בהם יוכל לייצר גומי. פורד ניהל משא ומתן עם מושל מדינת פארה בברזיל וקיבל לידיו שטח של 2.5 מיליון אקר, בתמורה ל-9 אחוזים מן הרווחים שייווצרו.
הקמת העיר
העבודות להקמת העיר החלו ב-1926. באזור לא היו דרכים ונהר הטפז'וס היה הדרך היחידה להגיע לאזור. העיר נבנתה כך שהיה אזור לפועלים הברזילאים ואזור מגורים למנהלים האמריקאים. בעיר נבנו בית חולים, בית ספר, ספריה ומגרש גולף. שאר הציוד לעיר נשלח בשתי אוניות ובשנת 1928 הסתיימו העבודות להקמת העיר. לצורך גיוס עובדים נפתחו משרדים במנאוס ובבלם תוך הבטחת שכר טוב לפועלים.
החיים בעיר
יום העבודה במטעי הגומי החל בשעה 5 בבוקר ונמשך עד הצהריים כיוון שבשעות החום הלטקס מתפזר בעץ ומקשה על תהליך מיצויו.
פורד שאף להנחיל לבריזלאים "ערכים אמריקאים", דבר שהתאפיין בסגנון בניה אמריקאי ובסדרת חוקים נוקשים: אלכוהול, טבק, נשים וכדורגל היו אסורים. מפקחים היו עוברים בין בתי הפועלים ומוודאים שהכללים נשמרים. לפועלים במטעים ניתן מזון אמריקאי שהיה בלתי מוכר עבורם כמו המבורגרים ומזון משומר.
כישלון הפרויקט
חברת פורד לא התייעצה עם מומחים לגידול עצי גומי. בנוסף, למנהלים האמריקאים בעיר לא היה כל ניסיון בחקלאות טרופית. החברה נטעה מטעים נרחבים וצפופים של עצי גומי. העצים נדבקו בשידפון העלים הדרום אמריקאי, סוג של פטריה הפוגעת בעצי גומי. צפיפות המטעים איפשרה לפטריה לדלג מעץ לעץ בקלות, ובמהרה נדבקו כל העצים בפטריה. עד שנת 1934 נטשה פורד את העיר.
במהלך מלחמת העולם השנייה התגלתה הדרך ליצור המוני של גומי סינתטי והביקוש לגומי טבעי ירד, דבר שהקטין עוד את כדאיות הפרויקט. ב-1945 מכר הנרי פורד השני, נכדו של הנרי פורד, את האדמה עליה הוקמה העיר בחזרה לממשלת ברזיל.
עד שנות ה-70 נעשו במקום ניסיונות בחקלאות טרופית על ידי משרד החקלאות הברזילאי, אולם בסופו של דבר ננטשה העיר כמעט לגמרי. כ-90 תושבים המשיכו להתגורר בעיר הנטושה. במחצית השנייה של העשור הראשון של המאה ה-21 חלה עליה במספר התושבים כשרבים הגיעו לעיר והתיישבו בבתים הנטושים. נכון ל-2017 מתגוררים בעיר כ-3,000 תושבים.
GoTravel
GoTravel הוא אתר אינטרנט ישראלי העוסק במידע בתחום תיירות ומסלולי טיול בעולם וכן בגאוגרפיה והיסטוריה של האזורים השונים.
היסטוריה ונתוני פעילות
האתר הוקם בשנת 2007 על ידי חמישה שותפים, ומ-2012 מנוהל על ידי כרמית וייס שהייתה בקבוצת המייסדים. וייס היא גם הבעלים והעורכת הראשית.
לאתר כ-250,000 כניסות בממוצע בחודש לפי מדד אלכסה בישראל והוא ממוקם במקום השני בישראל בתחומו, לאחר אתר למטייל.
לאתר 60 אלף מנויים ברישום ללא עלות ולהם מופץ מגזין חודשי מקוון ומוצע פורום מומחים לו 50 משיבים, כולם מתחום התיירות.
הארבורטום הלאומי של ארצות הברית
הארבורטום הלאומי של ארצות הברית (באנגלית: United States National Arboretum) הוא ארבורטום בצפון-מזרח וושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית.
הארבורטום מופעל על ידי מחלקת החקלאות של ארצות הברית (משרד החקלאות).
האבורטום הוקם בשנת 1927 בחוק של הקונגרס, ביוזמתו של הבוטנאי הראשי של משרד החקלאות של ארצות הברית - פרדריק ורנון קוביל.
ב-11 באפריל 1973, נוסף הארבורטום למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
שטחו של הארבורטום 1.8 קילומטרים רבועים, והוא ממקם 3.5 קילומטרים מצפון-מזרח לבניין הקפיטול. הארבורטום גובל בשדרת ניו יורק צפון-מזרח (New York Avenue, NE), וברחוב R צפון-מזרח (R Street, NE), ולארבורטום כניסות משני רחובות אלה; אורכם של שבילי הארבורטום 15.3 קילומטרים.
בנוסף לאתר המרכזי שבעיר וושינגטון, לארבורטום שתי תחנות מחקר - תחנת המחקר החקלאית הנרי א. וולס, בלטסוויל - בעיר בלטסוויל, במדינת מרילנד, והשני בעיר מקמינוויל, במדינת טנסי.
הארבורטום הוא מרכז מחקר בוטני, של משרד החקלאות של ארצות הברית, החוקר עצים, שיחים, דשא, ומפתח צמחי נוי. בארבורטום הלאומי יש ספרייה וכן אוסף היסטורי (ארכיון), וכן עשבייה נרחבת ובה מעל 600,000 דגימות של צמחים.
בארבורטום מבקרים למעלה מ-600,000 מבקרים מדי שנה.
היסטוריה
הארבורטום הלאומי של ארצות הברית נוסד רשמית בחוק של הקונגרס ב-4 במרץ 1927. החוק אישר להקים את הארבורטום על הר המילטון (Mount Hamilton), אך לא הקצה כספים לפרויקט. האזור שהוקצה התאים להקמת ארבורטום בשל תנאי האקלים בו, ובשל היותו שטח חשוף מבנייה.
עשרה חודשים מאוחר יותר, נשיא ארצות הברית קלווין קולידג', חתם על חוק שמקצה 300,000 דולר לבניית הארבורטום הלאומי. שטח ראשוני (של 764 דונמים) נרכש בשנת 1928. שטחים נוספים נרכשו ב-1938, 1948 ו־1949 (בסך כולל של 1,804 דונמים).
ב־11 באפריל 1973 הוכרז הארבורטום כאתר מורשת היסטורי לאומי, על פי קטגוריה II במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשל היותו בעל "חשיבות התורמת באופן משמעותי למורשת התרבותית וליופי החזותי של מחוז קולומביה.".
אוסף הבונסאי והפנג'ינג הלאומי
אוסף מוזיאון הבונסאי והפנג'ינג הלאומי מתחלק בין ביתן יפן, ביתן סין, וביתן צפון אמריקה, וכלל אוספי בונסאי, פנג'ינג, וגונגשי.
עמודי הקפיטול
עמודי הקפיטול (National Capitol Columns) הם קבוצה של 22 עמודים קורינתיים אשר היו פעם חלק מאכסנדרת המבוא המזרחית של בניין הקפיטול, בין השנים 1828 עד 1958. העומדים הוסרו בעת הרחבה של בניין הקפיטול (בעקבות החלפת כיפת הקפיטול). העמודים הועברו ממחסן לגן הבוטני בשנת 1988, והאנדרטה נחנכה בשנת 1990.
מתחם איחוד התאגדות לבני הבנייה
חורבות של מתחם איחוד התאגדות לבני הבנייה (United Brick Corporation Brick Complex) ממוקמות לאורך הגבול-הצפון מערבי של האבורטום. המתחם כולל כבשנים, אשר נרכשו על ידי משרד החקלאות האמריקאי בשנת 1976, הוכרו כאתר מורשת היסטורי לאומי בשנת 1978. האתר אינו נגיש לציבור.
פסלים
אוסף קטן של פסלים ממוקם בארבורטום, ובהם הפסל "טקס מפוצל" מעשה ידי הפסלת האמריקאית בוורלי פלפל.
פרדיננד אייזנשטיין
פרדיננד גוטהולד מקס אייזנשטיין נקרא לעיתים פרדיננד אייזנשטיין או גוטהולד אייזנשטיין (גרמנית:  Ferdinand Gotthold Max Eisenstein) (16 באפריל 1823 - 11 באוקטובר 1852) היה מתמטיקאי גרמני. נודע בעיקר בזכות קריטריון אייזנשטיין ובזכות תרומותיו בתחומי תורת המספרים ואנליזה מתמטית. בדומה לאווריסט גלואה ונילס הנריק אבל, מת אייזנשטיין לפני גיל 30.
ביוגרפיה
אייזנשטיין נולד ב-16 באפריל 1823 בברלין, פרוסיה ליוהאן אייזנשטיין והלן פולק. אביו היה חייל יהודי בצבא. לאייזנשטיין היו אח ואחות, שמתו מדלקת קרום המוח בגיל צעיר. בגיל 14 התקבל אייזנשטיין לגימנסיה של פרידריך ווילהלם בברלין, שם מוריו גילו את כישרונו למתמטיקה. בגיל 17 החל ללמוד באוניברסיטה של ברלין, ונהפך לתלמידו של יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה. בשנת 1842 נסע עם אימו לאנגליה לחפש את אביו, שם פגש את ויליאם רואן המילטון שעודד אותו להמשיך ולהשקיע במתמטיקה. לאחר שנה חזר לברלין וסיים את לימודיו באותה שנה. בשנת 1844 הציג את מאמרו הראשון לאקדמיה בברלין, והמשיך וכתב יותר מ-23 מאמרים באותה שנה בנושאים בתורת המספרים ומשפט ההדדיות הריבועית. באותה שנה פגש את אלכסנדר פון הומבולדט וקרל פרידריך גאוס, שהפכו לתומכיו הגדולים של אייזנשטיין. בשנת 1847 החל אייזנשטיין ללמד באוניברסיטת ברלין, ולימד תלמידים רבים, ביניהם ברנהרד רימן. ב-19 במרץ 1848 נאסר אייזנשטיין על ידי הצבא הפרוסי על ביצוע פעילות מחתרתית, אך למרות זאת המשיך לפרסם מאמרים בתחום תורת המספרים. ב-11 באוקטובר 1852 מת אייזנשטיין משחפת בגיל 29.
תרומות עיקריות
אייזנשטיין התמחה בתורת המספרים ובאנליזה מתמטית, והיה מגדולי חוקרי תורת המספרים בדורו. הישגו הגדול ביותר בתורת המספרים היה הוכחת חוקי ההדדיות מסדר שלישי ורביעי (Cubic and Quartic Reciprocity), שני משפטים שהוכחתם הניחה יסודות רעיוניים כיצד להכליל את חוקי ההדדיות. אייזנשטיין גם חקר את קבוצת המספרים המרוכבים הנקראת על שמו, חוג השלמים של אייזנשטיין. הוא גם תרם לתחום האלגברה המופשטת בכך שפיתח את אידיאל אייזנשטיין, סכומי אייזנשטיין וקריטריון אייזנשטיין. על פי קריטריון אייזנשטיין, אפשר לבדוק איזה פולינום בעל מקדמים שלמים הוא אי פריק מעל חוג השלמים (לפי הלמה של גאוס, פולינום כזה הוא גם אי פריק מעל שדה המספרים הרציונליים ). אייזנשטיין גם תרם לתחום החשבון האינפיניטסימלי בפיתוח טורי אייזנשטיין המשמשים בתחום האנליזה המרוכבת.
מיצובישי גאלאנט למבדה
מיצובישי גאלאנט למבדה (ביפנית: 三菱・ギャランΛ, באנגלית: Mitsubishi Galant Lambda) היא מכונית הרדטופ-נוצ'בק קופה, 2 דלתות מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצרה בין השנים 1976–1983 ביפן.
ייצוא דגמי "מיצובישי גאלאנט למבדה"
משנת 1978 דגמי "מיצובישי גאלאנט למבדה" יוצאו במספר שמות: "Mitsubishi Sapporo" באירופה ודרום אמריקה, "Dodge (Colt) Challenger" ודגם "Plymouth Sapporo" בצפון אמריקה ופוארטו ריקו, ובאוסטרליה בשמות: "Chrysler Sigma Scorpion" ו-"Chrysler Scorpion" ומאוחר יותר בשם "Mitsubishi Scorpion". בבריטניה הדגם נמכר בשם "Sapporo".
בלעדיך
בלעדיך הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור ב-8 ביוני 2020.
השיר נכנס לפלייליסט הרשמי של גלגלצ וכאן גימל ב-17 ביוני 2020.
רקע
בצאת הסינגל סיפרה ריטה איך השיר נוצר: "יש בי רצון גדול להכיר לקהל שלי את המוזיקה והשירים הפרסיים: השפה העשירה, הביטויים, חוסר הציניות, המטאפורות לצד הלחנים הנוגעים ללב, אבל לרוב לא הצלחתי לתרגם אותם במדויק לעברית והנחתי לזה. הפעם, בעידודה של אחותי מיטרה, החלטתי לא לתרגם, אלא לכתוב טקסט חדש ללחן השיר הזה שבו התאהבתי ואני שומעת אותו ללא הפסקה. צרויה להב הנדירה עזרה לי להלביש את המילים שלי על הלחן. החלטתי להישאר נאמנה לעיבוד המקורי שריגש אותי בפשטותו".
ביקורות
השיר זכה לביקורת חיובית מצד יוסי חרסונסקי שאמר: "ריטה כמו ריטה "חיה" את הסיפור, מצליחה "להרגיש" את מי שהיא מגלמת, וליצור את האיזון הקולי הנכון. חלוקת האנרגיות מקבלת חיזוק בעיבוד האפקטיבי הידידותי למשתמש, שמקדם את ההתרגשות ומוביל אותה מאיפוק בתחילת השיר לשיא הדרמה האישית במעלה המנעד הקולי".
דידי הררי אירח את ריטה במסגרת התכנית דידי לוקאלי ברדיו ושיבח את ריטה על השיר: "שיר יפה...לחן מדהים והמילים שלך יפות מאוד".
בינאלי ילדרים
בינאלי ילדרים (בטורקית: Binali Yıldırım; נולד ב-20 בדצמבר 1955) הוא יושב ראש הפרלמנט הטורקי. קודם לכן היה ראש ממשלת טורקיה, האחרון שכיהן במשרה זו, לפני המעבר למשטר נשיאותי ב-9 ביולי 2018.
ביוגרפיה
ילדרים נולד ברפאהייה שבאנטוליה ב-20 בדצמבר 1955.
ב-22 במאי 2016 מונה לראש ממשלת טורקיה במקום אהמט דבוטאולו, שהתפטר מתפקידו ב-5 במאי 2016. קודם לכן כיהן במשך מספר שנים כשר התחבורה והתקשורת של טורקיה.
בליל 15 ביולי 2016 אירע ניסיון הפיכה צבאית בטורקיה, שנכשל. ראש ממשלת טורקיה, בינאלי ילדרים, הצהיר בבוקר ה-16 ביולי 2016 באמצעי התקשורת ש"המצב תחת שליטה" וקרא לניסיון ההפיכה "כתם שחור על הדמוקרטיה של טורקיה".
לאחר שנשיא טורקיה ארדואן הצליח לאשר במשאל עם את התיקונים שיזם לחוקת טורקיה, אשר המרכזי שבהם קבע שמשרת ראש הממשלה תבוטל והמדינה תעבור למשטר נשיאותי, הסתיימה כהונתו של ילדרים ב-9 ביולי 2018. שלושה ימים אחר כך נכנס לתפקידו החדש כיושב ראש האספה הלאומית הגדולה, הפרלמנט של טורקיה.
ב-2019 התמודד ילדרים על ראשות עיריית איסטנבול כנציג מפלגת הצדק והפיתוח שבשלטון. לאחר שהפסיד למועמד מפלגת העם הרפובליקאית אקרם איממולו בפער דחוק בסבב הבחירות הראשון ב-31 במרץ, הורה בית המשפט על עריכת בחירות חוזרות עקב אי-סדרים. גם בבחירות החוזרות ניצח אממולו, עם 53% מהקולות מול 45% לילדרים.
הוא דובר טורקית, אנגלית וצרפתית.
מושבת האמנים של סנטאנדרה
מושבת האמנים של סנטאנדרה (בהונגרית: Szentendrei művésztelep), שידועה גם בשם האסכולה או בית הספר של סנטאנדרה, היא סדנת יצירה לשעבר בחלק הצפוני של סנטאנדרה, שבמרכז הונגריה. המושבה הוקמה ביישוב בשנת 1929 על ידי אגודת הציירים של סנטאנדרה. החברים המייסדים השתייכו למה שכונה בית ספר רומאי שבנוסף לשמירה על מסורות בית הספר באיה מארה, פעל גם אחר הסגנון הנאו-קלאסי המחודש.
סדרת הרובוטים
סדרת הרובוטים היא סדרה בת ארבעה ספרים, פרי יצירתו של אייזק אסימוב. בנוסף לספרים, סיפורים רבים של אסימוב קשורים לסדרה, ביניהם אלו שנכללו בקבצים "אני, רובוט" ו"בארץ הרובוטים", וכן הספר "האדם הפוזיטרוני". המקשר בין כל הסיפורים והסדרה הוא קיומם של רובוטים דמויי-אדם הנכפפים לשלושת חוקי הרובוטיקה.
מושבת האמנים של סנטאנדרה
יוצרים ומגמות
מאז שנות ה-30, האמנות היצירתית של לאיוש ויידה ושל דז'ה קורניש קשורה באופן ישיר ביותר לסנטאנדרה. הם ציירו בעיקר את הסביבה הטבעית והבנויה של הנוף הזה ושאבו את המוטיבים שלהם ממסורות התושבים שחיו שם. בין הסגנונות המודרניים ציירו בעיקר ברוח הסוריאליזם והאמנות הלא-פיגורטיבית. אימרה אמוש תרם גם להחדרת הסוריאליזם בסנטנדרה, ומעריציו כינו אותו "שאגאל ההונגרי". אמנים רבים אחרים היו קשורים לסנטנדרה וסביבתה, כמו פירושקה סאנטו, אנדרה באלינט וחברו יאנוש טורנאי גם הם ציירו בסנטאנדרה בשנות ה-30 המוקדמות.
הישרדות המושבה
בשליש האחרון של המאה ה-20, סטודיו לאיוש ויידה וחבורת האמנות שפעלה סביב הסטודיו, התפרסמו מאוד. מוזיאון פרנצי תרם משמעותית על ידי הצגת יוצרים אלה ומשך קהל רב למקום.
גלריית תמונות
כמה עבודות של חברי המושבה:
סדרת הרובוטים
עלילות הספרים
עלילת הסדרה סובבת סביב כדור הארץ וחמישים עולמות ההתיישבות סביבו. בכדור הארץ חיים אנשים בצפיפות בערים דחוסות, ואילו בכוכבים השונים יש מרחב ותרבות חיים מבודדת ושונה מאוד. רובוטים דמויי אנוש נפוצים בכל עולמות האדם, אם כי מתייחסים אליהם יותר בחשדנות בכדור הארץ. הספרים הראשונים עוסקים בבלש אלייג'ה ביילי, שחוקר שלוש תעלומות רצח שונות בכוכבי לכת שונים, ובשותפו הרובוטי ר' דאניל אוליבאו. במהלך חקירותיו של ביילי מועלות שאלות פילוסופיות על מקומו של האדם בעולם, על מקומה של החברה בחיי האדם, על ההבדל בין אדם לרובוט ועוד. בסופו של דבר ביילי מייסד את תנועת ההתנחלות החדשה, במסגרתה בני אנוש פורצים חזרה לחלל ומתחילים להתיישב בעולמות שונים, מה שהיווה תחילתה של האימפריה הגלקטית המתוארת בסדרות אחרות. בספר הרביעי הסדרה, המתרחש מאתיים שנה לאחר מכן, מנסה ר' דאניל לעצור מזימה להשמדת כדור הארץ, אך נכשל בשל מגבלותיו הרובוטיות, והוא נחוש בדעתו להצליח להתמודד עימן כדי להגן על האנושות כולה.
אני, רובוט
הוצאת מסדה, 1970. הוצאת כתר, 2004
בארץ הרובוטים
הוצאת מסדה, 1975.
השראה
אחד ממקורות ההשראה של אסימוב היו הזורומים, גזע של בני אנוש מכניים מהסיפור "הלווין של ג'יימסון" שנכתב על ידי ניל ר. ג'ונס בשנת 1931. אסימוב קרא את הסיפור בגיל 11, והודה כי הסיפור היווה מקור ההשראה שלו לרובוטים טובים המשרתים את בני האדם בהגינות.
הקשר לסדרות אחרות של אסימוב
אסימוב שילב את סדרת הרובוטים עם סדרת המוסד שלו, כך שר' דאניל אוליבאו הופיע בספרים שונים של הסדרה. הסדרה גם קושרה לסדרת האימפריה. בסדרת האימפריה מוזכר כי כדור הארץ נעשה רדיואקטיבי ולא ראוי למגורי אדם. בספר "רובוטים ואימפריה" מתואר כיצד זה קרה. אמנם בספר "הכוכבים כאבק" מצוין כי כדור הארץ נעשה רדיואקטיבי בשל מלחמה גרעינית, אך אסימוב תירץ את הסתירה בכך שההיסטוריה שובשה ולא נזכרה נכון.
ניבאלדו
ניבאלדו בטיסטה סנטנה (בפורטוגזית: Nivaldo Batista Santana, נולד ב-23 ביוני 1980), המוכר כניבאלדו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה
ניבאלדו גדל במחלקת הנוער של קבוצת פלומיננזה, ולאחר מספר שנים בהן שיחק בקבוצות רבות במולדתו ברזיל, עבר בשנת 2006 לקבוצה הפורטוגלית בלננשש, שם היה שחקן הרכב קבוע, ועזר לקבוצה לסיים במקום החמישי ולהעפיל לגביע אופ"א.
בשנת 2007 עבר לקבוצה הצרפתית סנט אטיין עבור 3 מיליון אירו, אך לא הצליח למצוא את מקומו בהרכב הקבוצה, והושאל לקבוצה אום סלאל מקטר.
ביוני 2009 עבר לשחק בקבוצה הספרדית ריאל ואיאדוליד, ובתום העונה, לאחר תום חוזהו, הגיע לישראל ועבר לשחק במכבי תל אביב בהעברה חופשית.
בתום שנתיים מאכזבות בישראל, חזר ניבאלדו לשחק בליגת העל הפורטוגזית, כאשר חתם בשורות ריו אבה. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 20 הופעות, אך לאחר מכן לא שיחק יותר בקבוצה, ובפברואר 2014 שוחרר מהמועדון.
ב-8 ביולי 2014 חזר ניבאלדו לישראל וחתם לעונה אחת במכבי יבנה מהליגה הלאומית. ב-6 בינואר 2016 חתם ניבאלדו לעונה וחצי במ.ס. אשדוד. ב-19 בדצמבר 2016 חתם ניבאלדו בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית.
ניצנים בעפר
ניצנים בעפר (באנגלית: Blossoms in the Dust) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1941, בבימויו של מרווין לרוי, עם גריר גרסון ווולטר פידג'ן בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס באופן חופשי על חייה של עדנה גלדני שלחמה למען זכויות ילדים. היא פעלה בעיקר לקידום זכויות ילדים יתומים וילדים מחוץ לנישואים, והצליחה לגרום לביטול התואר "לא חוקי", שהופיע בתעודת הלידה שלהם.
סרט זה הוא שיתוף הפעולה הראשון של הצמד פידג'ון-גרסון, אשר הופיעו יחד בשבעה סרטים נוספים. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר: הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר - צבע
תקציר העלילה
תחילת המאה ה-20, עדנה קיילי (גריר גרסון) ואחותה המאומצת שארלוט (מרשה האנט) מאורסות ומתכוננות לנשף עם שני החתנים המיועדים בביתם במילווקי, מינסוטה. השמחה נפסקת כאשר הוריו של אלן קיטס (ויליאם הנרי) המאורס לשרלוט, מגלים שהיא למעשה "לא חוקית" כי הוריה לא ידועים וכך רשום גם בתעודת הלידה שלה. אלן נכנע לדרישות הוריו אף על פי שהוא אוהב את שרלוט. שרלוט המיואשת עולה לחדרה ויורה בעצמה.
פליקס גלדני עובד בבנק אותו מנהל אביה ומחזר אחריה בדבקות ובהתלהבות עד שהיא נכנעת לו, מבטלת את אירוסיה ושניהם נישאים ועוברים לגור בעיר שרמן בטקסס שם יש לפליקס טחנת קמח מצליחה.
נולד להם בן אך הלידה קשה והרופא ד"ר בקסטר (פליקס בסארט) מבשר להם שלא תוכל ללדת יותר. הבן נהרג בתאונה בגיל צעיר ועדנה נכנסת לדיכאון. פליקס משכנע אותה לפתוח בביתם מעון לילדי אימהות עובדות שמשפר את מצב רוחה. לאחר מספר שנים נאלץ פליקס לסגור את הטחנה בגלל הפסדים והם עוברים לעיר פורט וורת' שם פותחת בית ליתומים ולילדים ללא הורים. המקום מתקיים מתרומות. פליקס חולה ומת ועדנה נשארת לבד. יום אחד באה אליה אישה צעירה ותורמת לה סכום נכבד. בשיחה היא מגלה לה שהיא בת "לא חוקית" ולכן אינה יכולה להתחתן.
עדנה נרתמת לשנות את החוק בטקסס כדי למחוק את המילה "לא חוקי" ("illegitimate") מתעודת הלידה של אלה שנולדו מחוץ לנישואים או שההורים אינם ידועים. היא נתקלת בהתנגדות רבה מהציבור ובעיקר מהנשים החסודות של טקסס אבל היא אינה נרתעת. בדיון הגורלי היא מדברת מיציע הקהל בפרלמנט ואומרת שמי שאינם חוקיים הם ההורים ולא הילדים. לבסוף היא מצליחה לשכנע את חברי הפרלמנט והחוק מתוקן.
עדנה מתקשרת בעיקר לילד נכה ברגלו בשם טוני. היא מתקשה למסור אותו לאימוץ אבל ד"ר בקסטר משכנע אותה שלטובת הילד מוטב שיהיה בתוך משפחה ולא במוסד. היא מחליטה לסגור את המוסד ולחזור למילווקי. שוטר מגיע למוסד ומשאיר שם שני ילדים שמצא משוטטים ברחוב ועדנה מקבלת אותם ומחליטה להישאר.
העשור השני של המאה ה-6
העשור השני של המאה ה-6 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 510 והסתיים ב-31 בדצמבר 519.
L'altra dimensione
L'altra dimensione (בעברית: הממד האחר) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האיטלקית מונסקין. את השיר הוציאו לאור ב-10 באפריל 2019 חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ו-RCA רקורדס. הוא נכלל כרצועה השלישית באלבום הבכורה שלה, Il ballo della vita.
העשור הראשון של המאה ה-6
העשור הראשון של המאה ה-6 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 500 והסתיים ב-31 בדצמבר 509.
סנטה מוניקה
סנטה מוניקה (באנגלית: Santa Monica) היא עיר בחופה המערבי של מדינת קליפורניה בארצות הברית, השוכנת במחוז לוס אנג'לס, ומוקפת בעיר לוס אנג'לס. נכון לשנת 2010 מספר התושבים בעיר הוא 89,736. סנטה מוניקה סמוכה למאליבו.
היסטוריה
סנטה מוניקה הוקמה רשמית ב-30 בנובמבר 1886. שם העיר ניתן לה על ידי הנזיר הפרנציסקני חואן קרספי, והוא קרא לה על שם הקדושה הנוצרית מוניקה מהיפו, אימו של אוגוסטינוס וזאת משום שהמתיישבים הספרדים הראשונים הגיעו לאזור ביום החג של מוניקה.
בשל אקלים הים-תיכוני שלה והמיקום האטרקטיבי שלה, בתחילת המאה ה-20 הפכה סנטה מוניקה ליעד נופש פופולרי. העיר חוותה פריחה כלכלית משמעותית בעקבות העלייה בתיירות באזורה במהלך שנות ה-80.
בית הכנסת ברמניקו סראט
בית הכנסת ברמניקו סראט (ברומנית: Sinagoga din Râmnicu Sărat, בעבר נקרא לפעמים גם ה"טמפל" היהודי ברמניקו סראט - Templul israelit din Râmnicu Sărat או "בית הכנסת הגדול") הוא בית כנסת לא פעיל בימינו השוכן בפינת הרחובות ז'יאילור מס. 1/ גאורגיצה לופסקו מס. 3 בעיר רמניקו סראט במחוז בוזאו ברומניה. בעבר היו קיימים ביישוב שלושה בתי כנסת ובתי תפילה יהודים. בית כנסת זה נבנה בשנת 1855.
הבניין, צנוע בממדיו ופשוט למדי בסגנונו, נמצא בתוך חצר. גגו עשוי מפח עם ארבעה מדרונים חלקים. יש לו שורת חלונות בעלי מבנה קשתי מחודד עם מוטיבים של מגיני דוד. אפסיס חצי-מעגלי בקיר המזרחי מסמן את מיקומו של ארון הקודש.
באולם אין עמודים, כשהקומה העליונה מורכבת מגלריות של עזרת נשים, תלויות במוטות סולידיים. הבימה נמצאת על פלטפורמה מיד ממול הארון. פנים הבניין, שנשמר היטב, מקושט בקישוטים עשירים יחסית. הקירות והתקרה מכוסים ציורים. צבעי התקרה נותנים רושם של שמים עם כוכבים. הריהוט עשוי מעץ מסיבי.
קישורים חיצוניים
* Arh.Aristide Streja, Arh.Lucian Schwarz Sinagoga in România, Editura Hasefer, Bucureşti, 2009 ISBN 978-973-630-198-8(אדריכל ארסטידה סטרז'ה, אדריכל לוצ'יאן שוורץ - בית הכנסת ברומניה הוצאת הספר, בוקרשט, 2009) (ברומנית)
בחיפוש אחר נשיקת חצות
בחיפוש אחר נשיקת חצות (במקור: In Search of a Midnight Kiss) הוא סרט עצמאי אמריקאי משנת 2008, בבימויו של אלכס הולדרידג'. הסרט, שהוגדר כקומדיה רומנטית נחשב אחד הסרטים העצמאיים הבולטים ב-2008. הוא הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-2007 וזכה בפרס אינדפנדנט ספיריט על שם ג'ון קאסווטס ב-2009. הסרט הוצג בפסטיבלי סרטים נוספים סביב לעולם ובחלקם קיבל פרסים. הוא הוצג בצורה מסחרית באנגליה, ארצות הברית, ספרד, פולין, יוון ואוסטרליה.
תקציר העלילה
וילסון הוא רווק בן 29 שעבר לאחרונה מטקסס ללוס אנג'לס. הוא מסכם את השנה הגרועה בחייו; הוא בודד, חסר פרוטה וללא כיוון ממשי בחייו. הוא מתכנן לבלות את ערב השנה החדשה במיטתו, אלא שאז חברו ושותפו לדירה משכנעו לפרסם מודעת היכרות באתר האינטרנט קרייגסליסט. הוא מיד מקבל פניות ונפגש עם אחת מהן, ויויאן, צעירה בוטה הנחושה לברור את הגבר ה"נכון" איתו תבלה בליל השנה החדשה. השניים נפגשים ולאורך הסרט, על רקע רחובותיה של לוס אנג'לס, הם מפתחים קשר רגשי העובר עליות ומורדות במשך הלילה.
הפקה
הסרט הופק על ידי קבוצת חברים שכללה את במאי הסרט, השחקנים הראשיים שבו, העורכים, הצלם ואף מבצעי השירים שבסרט. חבורה זו עבדה ביחד במשך כ-10 שנים עוד לפני הפקת הסרט. חלק נכבד מהצלחת הסרט נזקף לצילום רחובות ובנייני דאונטאון לוס אנג'לס בשחור לבן המקנים לסרט אווירה מיוחדת המשמשת כרקע לעלילה. עבודת הצילום של רוברט מרפי הייתה עבודת הבכורה שלו כצלם קולנוע.
ביקורת
רוב הביקורות נטו לאהוד את הסרט. רוג'ר איברט מציין במיוחד את הצילום ואת משחקם הכנה של שני השחקנים הראשיים. הוא אף מתייחס לכך שהמפיקה, אן ווקר-מקביי, הייתה גם המפיקה של הסרט לפני הזריחה בכיכובם של אית'ן הוק וז'ולי דלפי, שיצא למסכים ב-1995 ותיאר צעיר וצעירה המתוודעים זה לזה בלילה אחד אותו הם עוברים ברחובותיה של וינה. איברט טוען כי למרות שהרעיון דומה ולמרות שניתן קרדיט בכתוביות הסרט להשפעת הסרט מ-1995, שני הסרטים שונים בכך שגיבורי "לפני הזריחה" הם גיבורים מושלמים בעוד שגיבורי סרט זה מציגים דמויות בעלות חולשות שלצופה קל להזדהות איתן.
מרק קרמוד, מבקר הקולנוע של האובזרבר, מציין כמו רבים אחרים את הדמיון לסרטו של וודי אלן "מנהטן" שמשתמש בצילום שחור-לבן ובתפאורה של מנהטן כחלק בלתי נפרד מהסרט. אולם, הוא משבח את יוצרי הסרט על כך שבחרו כתפאורה דווקא באזור הישן והמוזנח של מרכז לוס אנג'לס היוצר הקבלה בין שקיעתם של התיאטראות ובתי הקולנוע ברובע ובין מות האהבה הרומנטית בימינו. הוא אף משבח את הבמאי על האקט האחרון בסרט שמאזן את תחושות חרדת הנטישה והחשש מאלימות המלוות את הצופה במשך הסרט.
קרב סנדוויץ' (1460)
קרב סנדוויץ' (באנגלית: Battle of Sandwich) היה עימות ימי שנערך מול העיירה סנדוויץ' שבמחוז קנט במסגרת מלחמות השושנים ב-15 בינואר 1460. במהלך העימות לכדו כוחות בית יורק, בפיקודם של סר ג'ון דינהאם וברון ונלוק, את כוחות הצי של בית לנקסטר ולקחו בשבי את מפקדיהם. הניצחון אפשר לרוזן ווריק ואנשי בית יורק לנחות שנית בסנדוויץ' ללא התנגדות ביוני אותה שנה, ולצעוד לעבר לונדון.
קרב
לאחר תבוסתם בקרב גשר לדפורד נמלטו רוזן סולסברי ורוזן ווריק יחד עם בנו של ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, אדוארד, רוזן מארץ' לקאלה.