cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית–קטר
קשרים ביטחוניים וצבאיים
נכון לשנת 2015, הבסיסים האמריקאים הבאים קיימים כיום: בשנת 2003, נסגר הבסיס האמריקני הגדול ביותר בקטר - בסיס חיל האוויר האמריקאי בדוחה.
בשנת 2014, ארצות הברית מכרה לקטר כלי נשק בשווי 11 מיליארד דולר אמריקאי, כולל מסוקי AH-64 אפאצ'י וטילי פטריוט. קטר גם הודיעה כי תרכוש מסוקים נוספים תמורת 2.76 מיליארד דולר אמריקאי.
The Complete Limelight Sessions
The Complete Limelight Sessions הוא אלבום דמו של הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, אשר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2001 על ידי חברות התקליטים ליימלייט רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ. מתוך האלבום יצאו שני הסינגלים "It's Alright", ו-"The Heart Is Blind".
עם יציאתו נכנס אלבום הדמו אל המקום ה-62 במצעד האלבומים הבריטי.
רקע
האלבום מכיל אוסף של שירים שהקליטה טוויין בשנים 1989 ו-1990 על ידי חברות התקליטים ליימלייט ויוברסל מיוזיק, לפני שחתמה בחברת התקליטים מרקורי נאשוויל. אלבום הדמו הופץ בצפון אמריקה בעקבות ההצלחה המסיבית של אלבומה השלישי Come On Over, אשר יצא באותה התקופה.
האלבום קודם על ידי הוצאת רמיקסים לשיר "It's Alright"; השיר היחיד של טוויין אשר נכנס למצעד שירי הדאנס קלאב. שיר נוסף שהופץ מתוך האלבום היה השיר "The Heart Is Blind" אשר נשלח לתחנות הרדיו שמשדרות מוזיקת קאנטרי בארצות הברית, אך בשל השמעות נמוכות בתחנות רדיו אלו הוא לא הצליח להיכנס למצעד שירי הקאנטרי.
כל השירים באלבום שוחזרו על ידי המפיק המקורי שלהם ויצאו בהסכמתה של שאניה, אולם גרסאות רמיקס שיצאו מתוך האלבום לא יצאו בהסכמת שאניה או המפיק שלהם.
הוצאה והצלחה
חלק מהשירים באלבום הדמו יצאו שנה קודם לכן באירופה בשם "Wild & Wicked", על ידי חברת התקליטים RWP, והגיעו ביחד עם פוסטר בחינם. אלבום הדמו הגיע בשיאו אל המקום ה-62 במצעד האלבומים הבריטי ונשאר שם למשך שבועיים אך בסופו של דבר הגיע למעמד כסף במדינה עם מכירות של 60 אלף עותקים.
במשך השנים הופצו מספר גרסאות נוספות לאלבום הדמו אשר כללו גרסאות רמיקס לחלק מהשירים או גרסאות שונות או מספר שירים מצומצם יותר.
אביעד פוהורילס
אביעד פּוֹהוֹרִילֵס (נולד ב-3 בנובמבר 1965) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש כפרשן בערוץ הספורט.
ביוגרפיה
אביעד פוהורילס נולד ביפו, וגדל בחולון. שיחק בקבוצת הנערים בכדורסל של הפועל חולון, בהדרכתו של פיני גרשון. תפקידו הראשון בתקשורת היה ככתב ספורט בעיתון מעריב בשנת 1983, לפני גיוסו לצה"ל. שירת בצה"ל בחיל הקשר, המשיך לכתוב במעריב וסיים לעבוד בעיתון בשנת 1989.
בשנת 2004 חזר לעיתון מעריב ככתב ספורט ועבד בו עד לסגירתו בשנת 2014. בנוסף, הוא שימש כמבקר הטלוויזיה של העיתון. בשנת 2011 הוא מונה לכתב והפרשן הסביבתי של העיתון. ככתב מעריב הוא יזם את הבאתו של אריק איינשטיין לכתוב טור במעריב. לאחר מותו של איינשטיין פורסם טורו היחיד שהספיק לכתוב, שאותו ערך פוהורילס.
בשנת 2008 שודר בערוץ 10 סרטו התיעודי "להיות איתך אבי נמני" בו התלווה פוהורילס במשך שנה שלמה לאבי נמני כשחקן מכבי תל אביב בשנתו האחרונה כשחקן.
האיגוד הבין-לאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ
האיגוד הבין-לאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ (באנגלית: International Association of Seismology and Physics of the Earth's Interior, בראשי תיבות: IASPEI) הוא ארגון בין-לאומי, שאינו ממשלתי וללא מטרת רווח, שנוסד בשנת 1922 והמקדם חקר רעידות אדמה ומקורות סייסמיים אחרים, התפשטות גלים סייסמיים ואת המבנה הפנימי, התכונות והתהליכים של כדור הארץ. האיגוד יוזם ומתאם מחקרים בינלאומיים ודיונים מדעיים על סייסמולוגיה מדעית ויישומית והוא מורכב משבעה ועדות תמטיות וארבע ועדות אזוריות המקדמות סטנדרטים גבוהים של חינוך סייסמולוגי. פעילויות האיגוד מתמקדות בהשפעות החברתיות של רעידות אדמה וצונאמי, הוצאה לאור ושיתוף פעולה מדעי בינלאומי. בנוסף לכך, האיגוד מקיים אסיפות וכנסים בתדירות דו-שנתית לערך. החל משנת 2011 ובעקבות החלטה במהלך האספה הכללית במלבורן, הוחלט להעניק מדליה מטעם האיגוד, על שמירת מטרות ופעילויות האיגוד ועל הישגים מדעיים בתחומי הסייסמולוגיה והפיזיקה של פנים כדור הארץ. האיגוד הוא אחד משמונה איגודים המרכיבים את האיגוד הבינלאומי לגאודזיה וגאופיזיקה.
דגל לוס אנג'לס
דגל לוס אנג'לס שבקליפורניה (באנגלית: Flag of Los Angeles) הוא דגל הנושא פסים אנכיים של הצבעים ירוק, צהוב ואדום, ומוטען במרכזו של הפס האמצעי בחותם העירוני של לוס אנג'לס עם מסגרת לבנה. הצבעים מייצגים עצי זיתים (ירוק), מטעי תפוזים (צהוב), וכרמים (אדום).
האיגוד הבין-לאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ
מבנה האיגוד
המבנה של האיגוד ופעילויותיו המדעיות הרבות מסווגות לפי הנושאים הבאים:
אביעד פוהורילס
ביוגרפיה
בשנת 2013 שודר בערוץ 1 של רשות השידור סרטו השני "הקרב האחרון של אריק זאבי" בו שימש גם כבמאי. בסרט זה התלווה לאריק זאבי בהכנות שלו לקראת האולימפיאדה בלונדון, בה הפסיד בסיבוב הראשון.
דגל לוס אנג'לס
במסגרת החותם של העיר, מוצגים שלושה גידולים מרכזיים של קליפורניה: ענבים, זיתים ותפוזים.
אביעד פוהורילס
ביוגרפיה
בשנת 2014 עבר לכתוב באתר האינטרנט nrg.
דגל לוס אנג'לס
חותם העיר מכיל מגן המחולק לרבעים ובו:
אביעד פוהורילס
ביוגרפיה
פוהורילס שימש כעורך התוכנית עושים ספורט בגלי צה"ל במשך עשר שנים, והגיש את התוכנית במשך שנה אחת יחד עם אלי ישראלי. בנוסף, שימש כפרשן ספורט בערוץ 1 של רשות השידור, ומשמש כיום כפרשן בערוץ הספורט. בנוסף הוא מנחה אירועי שבתרבות.
בסך הכל סיקר פוהורילס 2 אולימפיאדות ו-5 מונדיאלים.
דגל לוס אנג'לס
הדגל מונף דרך קבע על גבי בית העירייה של לוס אנג'לס ועל גבי הבניינים האחרים שלה. הוא מונף לעיתים קרובות גם על גבי מבני ציבור, בפארקים ואף בעסקים פרטיים ובבתי מגורים בעיר.
הדגל קיבל תשומת לב בינלאומית רבה ב-1980, כאשר הונף במקום דגל ארצות הברית בטקס סגירת אולימפיאדת מוסקבה, לאור בחירתה של לוס אנג'לס לארח את האולימפיאדה הבאה בשנת 1984. הצעד תואר כאות מחאה על החרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים, אשר נערך בשל פלישת ברית המועצות לאפגניסטן.
אביעד פוהורילס
ביוגרפיה
ב-2017 יצא לאור ספרו "100 הכדורגלנים הישראלים הגדולים בכל הזמנים".
בספטמבר 2017 החל לכתוב ב"ישראל היום".
חיים אישיים
לפוהורילס תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה. מתגורר בתל אביב ואב לשתיים.
הויכע שול (קרקוב)
בית הכנסת הוֹיכֶע שׁוּל (בפולנית: Synagoga Wysoka, בתרגום מיידיש: בית כנסת גבוה. נקרא גם דִּי הויכע שול - מתורגם בית הכנסת הגבוה) הוא בית כנסת בקז'ימייז' שבקרקוב, פולין, שהוקם ב-1566. בית הכנסת הוא מהעתיקים שבעיר, והראשון בפולין שעוטר בציורי טיח של מאורעות מהתנ"ך. כיום המקום שב למעמדו כבית כנסת, אך מתפקד כמוזיאון על הקהילה היהודית.
המבנה ושמו
בשונה משאר בתי הכנסת בני תקופתו, בבית כנסת זה היה חדר התפילה קומה מעל הקרקע, כשקומת הקרקע נותרת עבור חנויות. דבר זה לכאורה נותן את ההסבר לשמו "בית הכנסת הגבוה". מה שגובהו בלבד לא יכול להצדיק זאת, משום שכבר בעת בנייתו היו קיימים באזור בתי כנסת זהים לגובה זה. תופעה דומה קיימת גם בבית כנסת בפראג שנושא את אותו שם - "הויכע שול" - ואף בו נמצא חדר התפילה בגובה קומה מעל הקרקע. קיימת השערה לפיה ההעדפה לקבוע את חדר התפילה בקומה הגבוהה, היא שיקול ביטחוני, מחמת הימצאותו של המבנה בגבול השכונה היהודית. השערה דומה מעלה את העדיפות להרחיק את השאון של שער הרובע היהודי (שעמד בהצטלבות הרחובות יוזפה ויעקובה) מבית הכנסת. במבנה המקורי חלק צר במערבהּ של הקומה התחתונה היה מבואה שדרכה נכנסו אל בית הכנסת, כך שהכניסה של בית הכנסת הייתה מהצד השמאלי של הבניין. במחצית השנייה של המאה ה-17 נוספה בקומה השנייה עזרת נשים על פני שני צדדים אנכיים של בית הכנסת. בשכנות לבית הכנסת היה ביתו של יהודי עשיר בשם, ומשנפטר זה הורחב בית הכנסת על מקום דירתו שעברה לבעלות בית הכנסת. בשנות ה-80 של המאה ה-19 נהרס חלק מהמבנה ובמקומו נבנו שתי הקומות מחדש. בתחילתה של המאה ה-20 הוסבה הקומה הראשונה לעזרת נשים, כשלצִדה אולם תפילה נוסף. אלה חוברו אל בית הכנסת שמעליהם על ידי פתחים שנפרצו בקיר המערבי. פתח הכניסה נותר לצדו השמאלי של המבנה. במלחמת העולם השנייה המקום נהרס על ידי הנאצים, וחפצי הערך עם תשמישי הקדושה וספרי הקודש שבו נבזזו ונשדדו. לאחר המלחמה נכנסה החֶברה הפולנית לשימור עתיקות אל המבנה, שיפצה אותו והשתמשה בו. בשנת 2008 הושב המקום לידיים יהודיות והוא נפתח מחדש כבית כנסת. בקומת הכניסה קיימת חנות לספרי יהדות, ובקומת בית הכנסת מוצגים לאורך הקירות תצלומים המתארים את הווי הקהילה במקום.
ארכיטקטורה ועיצוב
הבניין נבנה בסגנון הרנסאנס, קירותיו כוללים עמודי תמך עבים ותקרתו מחולקת למספר חגורות הנתמכים בעמודים הרחבים. המבנה הוא בצורה מלבנית, כשהצד הצר פונה כלפי הרחוב. בהמשך, כאשר היה צורך להוסיף מבני לוואי, הם הוספו בחלקו האחורי (הצפוני), משום שצדיו תחמו קיר לקיר למבנים סמוכים.
בית הכנסת הוא הראשון שידוע על עיטוריו בציורים תנ"כיים. המבנה עוצב באיורי סטוקו צבעוניים של תיבת נח, עקידת יצחק ועוד. ציורי הקיר צוירו על קירותיו כבר במאה ה-17, ובמאה ה-19 הוחלפו הציורים באחרים. ציורים נוספים הצטרפו בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
ארון הקודש שלו היה כפול בשתי דלתות מראשית המאה ה-17 ובהן סמלים פולניים ויהודים זה לצד זה: בחלקן החיצוני הופיע עיטור בדמות עיט, ואילו מבפנים היה עליהן תבליט עופרת של מנורה בת שבעה קנים.
תלמוד תורה "קובע עתים לתורה"
בסמוך למבנה, מימין לו, קיים מבנה שלראש החלון המרכזית שבו מתנוססים שני מגני דוד ומעליהן לוח קבוע שבו נכתב "ח"ק קובע עתים לתורה". המבנה הוא מסוף המאה ה-18, ובשנת 1810 נוסד בו תלמוד תורה. לאחר חמש שנים נוסף בו חדר תפילה שנקרא "בית התפילה האורתודוקסי של ר' אהרון קלאוס". כיום הבניין משמש בית מגורים רגיל.
קבוצת התמיכה הגרמנית בסומליה
היסטוריה
ב-12 באוגוסט 1992 קיבלה ממשלת גרמניה החלטה לסייע בסיום מלחמת האזרחים בסומליה. עוד באותו החודש נפרסו חיילים גרמנים מהקורפוס ה-2 בסומליה כחלק ממבצע האו"ם הראשון בסומליה. בחודשים הראשונים הכוח השתתף בפעילות הומניטרית בלבד, אולם בדצמבר קיבל סמכות מהאו"ם לאכוף את שמירת השלום, להחרים נשק לא חוקי ולנטרול מוקשים.
ב-12 באפריל 1993 הגיש האו"ם בקשה לממשלת גרמניה לשלוח כוחות גם למבצע האו"ם השני בסומליה. ב-21 באפריל אישרה ממשלת גרמניה לשלוח חיילים לסומליה, וב-23 ביוני אושרה ההחלטה בידי בית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה. ב-2 ביולי הוגשה ההצעה בפני הבונדסטאג, שאישר אותה ברוב של 337 קולות מול 185. החיילים שנשלחו לסומליה היו מתנדבים שעברו הכשרה מיוחדת בלוחמה מדברית. החיילים הוטסו למוגדישו ומשם המשיכו ברכב אל בסיס הכוח בבלדוויין. אזור בלדוויין נבחר בקפידה מכיוון שהיה אזור רגוע יחסית, וכן אזור שגרמניה כבר הייתה מעורבת בפיתוחו בעבר, כך שהגרמנים כבר היו מוכרים שם. הכוח הראשון כלל 1,725 לוחמים בפיקודו של אוברסט הלמוט הארף. בהמשך הוחזרו החיילים הללו לגרמניה, והוחלפו ב-1,300 חיילים חדשים בפיקודו של הולגר קמרהוף.
החיילים הגרמנים השתתפו בעיקר בפעילויות הומניטריות כמו איסוף נשק וטיהור מים, אך גם סייעו בהכשרת כוחות משטרה מקומיים. הגרמנים היו ידידותיים מאוד, ולא פתחו באש כל עוד לא הותקפו. אי לכך הם היו פופולריים מאוד בקרב המקומיים.
אלנה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אבחנה מבדלת
ניתן להתייחס לכך כתהליך בו הרופא מנסה לבחון השערות שונות לגבי מחלתו של החולה, ולקבוע האם כל אחת מהן נכונה או לא.
המונח הוצע לראשונה על ידי אבי הפסיכיאטריה המדעית המודרנית, הפסיכיאטר הגרמני אמיל קרפלין. כיום במסמכים ומחקרים רפואיים נפוצים כמה ראשי תיבות וקיצורים אפשריים למונח אבחנה מבדלת (differential diagnosis), בהם DDx, ddx, DD, D/Dx, או ΔΔ.
סקירה כללית
כאמור השימוש באבחנה מבדלת מיועד לאבחון שיטתי של מטופלים, בייחוד כאשר ייתכנו מספר אלטרנטיבות אפשריות. זהו תהליך של פסילה הדרגתית של חלופות, תוך השגת מידע שנועד לצמצם את הסיכוי לקיומן של אבחנות אחרות עד לרמה זניחה. במהלך האבחון ישנו שימוש במידע רב, אשר כולל בין היתר את תסמיני החולה, היסטוריית המחלה שלו, ביטויי המחלה בבדיקה גופנית, עדויות לנוכחות המחלה בבדיקות מעבדה, הדמיה מתקדמת ועוד.
על פי רוב רשימת המחלות אשר מופיעות באבחנה המבדלת מסודרות באופן הגיוני. השיקולים אשר משפיעים על מיקום אבחנה ברשימה הם:
כך למשל כאשר מטופל מתלונן כאב ראש, על הרופא לשקול התייבשות ומיגרנה, בשל היותן הפרעות נפוצות יחסית. במקביל לכך, על הרופא המטפל לשלול הפרעה מסכנת חיים, כגון שבץ או מוחי או דימום חריף בתוך חלל הגולגולת.
עיקרון הפשטות - התער של אוקאם
עיקרון הפשטות (בלועזית; Law of Parsimony) הוא כלל מנחה במדעים, אשר דורש מהעוסק במלאכה לפעול על פי הפתרון הפשוט ביותר לבעיה מורכבת. אין משמעות הדבר כי הפתרון פשוט כשלעצמו. במהלך המהפכה המדעית כלל זה תפס פופולריות רבה, אף על פי שנכונותו איננה אבסולוטית. מקורו של הביטוי בעבודתו של נזיר אנגלי בן המאה ה-14 בשם 'וויליאם איש אוקאם'. למרות שישנם ניסוחים מרובים לחוק, ותרגומים רבים עוד יותר, תצורה נפוצה במיוחד היא:
בתור דוגמה נדון במטופל אשר נחבל ברגלו ומתלונן על כאבים באתר החבלה. סביר להניח כי מקור הכאבים בחבלה, ולא בגידול סרטני אלים באותו האזור. אף על פי שישנה הסתברות כי מקור הכאבים הוא אכן סרטני, אופציה זו איננה האופציה הסבירה ביותר.
עיקרון הפשטות הוא כלי מדעי, ובאופן דומה, כך העלאת אבחנה מבדלת ושלילת השערות הן דוגמה לעבודה מדעית בשירות הרפואה. השימוש בתערו של אוקאם מהווה אבן יסוד בתהליך העלאת אבחנה מבדלת, והוא מונצח במשפט:
ברפואה, המונח 'זברה' מתייחס לאבחנה אקזוטית, מפתיעה ובלתי סבירה.
דגלים אדומים
מלבד תדירות, יש לשקול כי הנבדק סובל ממחלה קשה, כזו אשר מסכנת את חייו, או את אחד מאיבריו באופן בלתי הפיך. הסימנים אשר מעידים לקלינאי כי מדובר במצב חירום נקראים באופן כללי 'דגלים אדומים' (Red Flags). ישנם דגלים נוספים בשירות רפואי, כגון 'דגל צהוב' אשר מתייחס למצב חירום פסיכו-סוציאלי ו'דגל כחול' אשר מתייחס למצב רקע סוציו-אקונומי של המטופל.
דוגמאות לאבחנה מבדלת
לרוב, כל דעה לגבי מחלה אפשרית במקרה מסוים נקראת "אבחנה מבדלת". למשל, ברונכיטיס עשוי להיות אבחנה מבדלת בתהליך הערכה של שיעול אצל חולה, שבסוף מסתיים באבחנה של התקררות פשוטה.
אבל כרמים
אָבֵל כְּרָמִים היא עיר בקרבת רבת-עמון הנזכרת בסיפור יפתח הגלעדי אשר רדף אחרי העמונים. בתרגום יונתן:.
עדויות מהעבר
אוסביוס מציין שאבל כרמים נמצאת שישה מילים מרבת עמון, ומציין שבקרבתה יש נהר גדול. הירונימוס ציין את אבל כרמים כנמצאת שבעה מילין מרבת עמון וציין שיש גפנים רבים סביבו.
זיהוי העיר
לפי שמה נרמז שאבל כרמים הייתה באזור של גידול רב של גפנים.
רוב החוקרים סוברים שאבל כרמים הייתה על הגבול בין ארץ בני עמון לבין נחלת ישראל בדרום הגלעד בתחום נחלת שבט גד. זיהוי אחד ממקם את אבל כרמים עם נַאעוּר, שכן באזור זה קיימים גידולי גפנים עד היום. זיהוי אחר ממקם את אבל כרמים בח'רבת א-סוק בדרך המובילה בין רבת עמון לחשבון, באזור נחל חשבון, על סמך הקרבה שציין אוסביוס לנהר.
אחרים משערים שאבל כרמים היא אבל מחולה. לדעת יהוסף שוורץ בספרו תבואות הארץ, זיהוי זה אינו נכון. לשיטתו אבל כרמים היא אבל ערב הנזכרת במסכת פסחים דף ע"ב עמוד א'.
Les amants de minuit
Les amants de minuit (בעברית: אוהבי חצות) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת הצרפתייה, מישל ארנו. השיר ייצג את לוקסמבורג בהופעתה השנייה, באירוויזיון 1956. השיר נכתב ונוח על ידי ז'אק לסרי, והולחן על ידי סימון לורנסין. השיר שובץ במקום ה-13 בסדר ההופעות, לפני איטליה ואחרי צרפת.
רקע
בדומה לשאר שירי התקופה, השיר הושר בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת ארנו שמתארת מפגש של זוג אוהבים בחצות הליל.
באירוויזיון
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי ארנו בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום השישי עם שתי נקודות. השיר השני של לוקסמבורג בתחרות, "Ne crois pas", בוצע גם הוא על ידי ארנו.
עדנה לנקרי-שומיק
עדנה לנקרי-שומיק (נולדה ב-1 בספטמבר 1966) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל ושיאנית ישראל הנוכחית (2012) בריצת 800 מטר, 3 פעמים ברציפות אלופת המכביה (1985, 1989 ו-1993) ושיאנית המכביה הנוכחית בריצת 800 מטר.
1984
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף בתחילת יולי 1984 זכתה לנקרי במדליית ארד בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 4:43.42 דקות, אחרי הדס למדני (4:32.53 דקות) ותמי מלצר (4:41.80 דקות), שתיהן מהפועל עמק חפר.
1985
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה לנקרי בשתי מדליות כסף, בריצת 800 מטר, אחרי הדס למדני (2:14.60 דקות) ולפני איריס פלדמן ובריצת 1500 מטר, אחרי הדס למדני (4:39.29 דקות) ולפני דינה בהט בת ה-12 (5:05.84 דקות).
אלופת המכביה
שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה זכתה לנקרי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:13.74 דקות, לפני הדס למדני מישראל (2:14.36 דקות) ואנדריאה פוקס מארגנטינה (2:16.75 דקות) ומדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:37.74 דקות, אחרי נורה קולאס מארצות הברית (4:30.13 דקות) והדס למדני (4:35.04 דקות).
1988
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1988 זכתה לנקרי במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:12.79 דקות.
1989
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1989 זכתה לנקרי בשתי מדליות זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:11.10 דקות ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:31.97 דקות.
המכביה ה-13
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בפעם השנייה ברציפות בתוצאה של 2:10.88 דקות, לפני קרולין בלן מארצות הברית (2:15.96 דקות) וגלית נצר מישראל (2:16.65 דקות) ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:28.15 דקות, לפני זהבה שמואלי מישראל ונורה קולאס מארצות הברית.
1990
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1990 זכתה לנקרי במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:13.45 דקות.
1992
בתחרות שנערכה בוולנאט ב-16 באפריל 1992 סיימה לנקרי במקום שני בריצת 3000 מטר בשיא אישי חדש של 9:29.86 דקות, שהיווה את התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראלית באותה העת. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:19.87 דקות
1993
באליפות ישראל שנערכה בתל אביב ב-27 באפריל 1993 זכתה לנקרי במדליית זהב בריצת 10000 מטר בשיא אישי חדש של 36:26.8 דקות, שהיווה את התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראלית באותה העת. תוך כדי הריצה היא קבעה גם בריצת 5000 מטר שיא אישי חדש של 17:54.9 דקות, אף היא היוותה את התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראלית באותה העת.
שיאנית ישראל
באליפות ישראל שנערכה בתל אביב ב-20 ביוני 1993 זכתה לנקרי בשתי מדליות זהב בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש של 2:05.19 דקות, שיפור לשיא בן 21 השנים של אביבה בלס (2:05.8 דקות) ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:16.20 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסטוקהולם שבשוודיה ב-5 ביולי היא סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 4:14.18 דקות (הנוכחי, 2017), שיפור לשיא בן ה-13 שנים של ענת מאירי (4:15.01 דקות). שבוע לאחר מכן, בתחרות המכביה הארבע-עשרה שנערכה בתל אביב ב-11 ביולי היא זכתה במדליית זהב בפעם השלישית ברציפות בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש ובשיא מכביה חדש של 2:04.18 דקות. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בלה שו דה פון, שבצרפת ב-8 באוגוסט היא קבעה שיא ישראלי חדש בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:04.05 דקות (השיא הנוכחי, 2021). שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בבאפלו, ארצות הברית ב-18 ביולי היא סיימה במקום שישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:15.32 דקות.
1996
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1996 זכתה לנקרי במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:06.98 דקות.
1997
בתחרות שנערכה בקומפיין שבצרפת ב-15 ביולי 1997 קבעה לנקרי בריצת 1000 מטר שיא ישראלי חדש של 2:46.03 דקות.
חייה האישיים
לאחר שפרשה מספורט תחרותי, קיבלה לנקרי תואר ראשון בחינוך גופני באוניברסיטת ניו מקסיקו בארצות הברית, ולאחר מכן קיבלה תואר בהוראת אנגלית. כיום, היא מלמדת אנגלית בבית ספר שגיא בקיבוץ שריד, וחינוך גופני בבית ספר "יבנה" בקריית אתא. היא נשואה למרק שומיק אתלט מצטיין בעבר בזריקת דיסקוס.
בדיקות אבטחת תוכנה
בדיקות אבטחת תוכנה  (באנגלית: Software Security Testing) הן חלק מתהליך הבטחת איכות או בדיקות תוכנה. בדומה לתהליכי בדיקה אחרים תהליך זה בודק את התפקוד של מערכת מידע ותר אחר התנהגות לא נאותה. בדיקות אבטחה שמות דגש על אבטחת מידע ובדיקת העמידות של המערכת בפני התקפות זדוניות, גנבת מידע וניצול לרעה.
אבטחת מערכות מידע
בדיקות אבטחה תפקידן לוודא שמערכת המידע אכן שומרת על העקרונות האלו. הבדיקות נועדו לאמוד את התגובה של מנגנוני ההגנה המובנים במערכת ולתאר אילו תכונות עלולות להיפגע ומה האמצעים בעזרתם ניתן לפגוע במערכת. במהלך הבדיקה הבודק רשאי להשתמש בכל אמצעי שפורץ פוטנציאלי (האקר) עשוי להשתמש בו.
הבדלים מבדיקת איכות תוכנה
באופן כללי, בדיקות תוכנה מאמתות את התנהגות התוכנה אל מול מסמך הדרישות אשר מפרט מהי התנהגות נכונה עבור קלט מסוים.
תופעות לוואי
בדיקה על פי מפרט בדרך כלל מבוטאת על ידי שני פרמטרים: הקלט המוכנס והפלט הצפוי. אם הפלט בפועל מתאים לפלט הצפוי הבדיקה מוגדרת כהצלחה (המערכת מתפקדת כראוי) והבודק ממשיך הלאה. במקרים רבים אין התייחסות למצב המערכת (state) ולשינויים שהמערכת עברה במהלך הבדיקה. כמו כן, אין התייחסות לדרך בה התבצעה הפעולה.
במקרים רבים בתום פעולה כלשהי יש שינוי במצב המערכת. דוגמאות לשיניים כאלו:
לשינויים כאלו קוראים תופעות לוואי (Side effects) כיוון שאין להם השפעה על הפלט של המערכת ובודק לא מיומן עלול להתעלם מהן לחלוטין. כמובן שכל שינוי כזה עלול להוות תקלת אבטחה ולשמש לטובת גורם עוין.
מסמך דרישות ומסמך בדיקות
מעצם הגדרתן של בדיקות תוכנה כבדיקה של נכונות המערכת אל מול ההתנהגות שהוגדרה – הן לא מגדירות בפני עצמן מהי התנהגות לא נכונה. זאת אחת הסיבות שבדיקות איכות אינן בודקות האם המערכת מאובטחת: אין שום הגדרה של מהי מערכת מאובטחת – רק מהן הסכנות. קשה מאוד להגדיר דרישות לתוכנה על מנת שיהיה ניתן להגיד בביטחון כי התוכנה מאובטחת.
כלים
שיטות לבדיקת אבטחת תוכנה:
כלים אוטומטיים
קיימים כלים אוטומטיים רבים לבדיקות איכות תוכנה ואיתור תקלות ("באגים") אך מעט מאוד כלים הבודקים אבטחה של תוכנה.
ספריות בדיקה
ספריות אלה מכילות אוסף של מתקפות ידועות אשר ניתן להריץ בצורה אוטומטית על המערכת.
OWASP
OWASP הוא פרויקט פיתוח תוכנה אשר עוסק בהיבטי אבטחת מידע. הקוד של תוכנה הוא פתוח (Open-source software). קהילת OWASP כוללת חברות, מוסדות חינוך ונציגים מכל העולם. הקהילה עוסקת בחיבור מאמרים, פיתוח מתודולוגיות וכלים אשר נגישים לכלל האוכלוסייה. רשמית הקהילה קיימת מאז יוני 2011 והיא רשומה כארגון ללא מטרות רווח באירופה.
סוגי התקפות
ישנן פרצת אבטחה רבות, רובן המוחלט עדיין אינן ידועות. לכן בדיקת עמידות תוכנה לכל פרצה שקיימת היא משימה הדורשת משאבים עצומים. כמה דוגמאות לפריצות מוכרות:
רוני בן-חור
רוני בן חור (נולד ב-9 ביולי 1962) הוא גיטריסט ג'אז ישראלי שהיגר לארצות הברית בשנת 1985. בן להורים מיהדות תוניסיה.
ביוגרפיה
רוני בוקובזה נולד בדימונה, ישראל. הוא הצעיר מבין שבעה ילדים ואחד משניים שנולדו לאחר שהמשפחה היגרה מתוניסיה לישראל בשנת 1955. שם משפחתו שונה לבן-חור בהיותו בגיל 10.
כשהיה בן 11, התחיל לנגן בגיטרה. הוא למד לדעת על ג'אז מתוך האזנה לאוסף התקליטים של חבר בתיכון. בישראל הופיע במועדונים, בחתונות ובר מצוות עד שחסך די כסף כדי לעבור לארצות הברית. הוא הגיע לניו יורק בשנת 1985, ובילה Jazz Cultural Theater של הפסנתרן בארי האריס. הוא קיבל שיעורים מהאריס, ואז הפך לחבר בלהקתו.
כמורה ומחנך מוזיקלי, בן חור פתח שלוש תוכניות מוצלחות ומתמשכות של מוזיקת ג'אז בתיכון ב"בית הספר לאומנויות הבמה המקצועיות", וב"The Coalition School for Social Change" ו-Landmark High School, כולם בעיר ניו יורק.
התנהגותו מעוררת ההשראה וכישורי התקשורת שלו יצרו קשר אישי חזק עם תלמידיו, מה שגרם לשחקנית ופעילה חברתית/חינוכית, בט מידלר, לבקש מבן חור להכין תוכנית לחינוך מוזיקלי עבור בתי ספר ציבוריים אחרים בניו יורק. הוא הקים בשנת 1992, את תוכנית הג'אז ב " Lucy Moses School", והוא המנהל המייסד של תוכנית זו בבית הספר הממוקם ב"מרכז קאופמן למוזיקה" באפר ווסט סייד של מנהטן בניו יורק, שם הוא מלמד.
בן-חור הקים, בנוסף, מחנה ג'אז Saint-Cézaire-sur-Siagne, בצרפת, עם המוזיקאי נגן הבאס סאנטי דבריאנו. הוא אף הקים, עם נילסון מאטה נגן הבס הברזילאי, מחנה לנגינת ג'אז ומוזיקה ברזילאית בעיירה Bar Harbor, במיין, שניהם מיועדים לחובבי ג'אז מבוגרים.
ספרו "Talk Jazz: Guitar" (בהוצאת מל ביי, 2004) כולל תקליטור עם ביצועי גיטרה של בן חור המבצע את התרגילים בספר עם טארדו האמר בפסנתר, ארל מאי בבס ולירוי ויליאמס בתופים.
בן חור מתגורר בטינק, ניו ג'רזי, עם אשתו, הזמרת איימי לונדון ושתי בנותיהם.
הוא מגיע לישראל מדי פעם לקונצרטים בהם ניגן עם נגנים ישראלים וביניהם דני גודפריד, אהרלה קמינסקי ויוראי אורון.
בית רבקה (מכללה)
__חייב_תוכן_עניינים__
עומר ברגותי
עומַר ברגותי (בערבית: عمر البرغوثي; נולד ב-1964), ממייסדי "הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל" (PACBI) וממייסדי תנועת ה-BDS העולמית, הקוראת לחרם, מניעת השקעות, ועיצומים על ישראל.
ביוגרפיה
ברגותי נולד בקטר למשפחה של מהגרים פלסטינים. בגיל צעיר עבר עם משפחתו למצרים, שם גדל. הוריו מתגוררים כיום בירדן. בשנת 1982 עבר לארצות הברית, שם התגורר במשך 11 שנים שבמהלכן למד באוניברסיטת קולומביה לתואר ראשון ושני בהנדסת חשמל. עבר לישראל ב־1993 בעקבות נישואיו לאזרחית ישראלית.
בשנת 2005 היה ברגותי הכוריאוגרף של להקת המחול הפלסטינית מרמאללה "אל-פונון", והצטרף אליה למסע הופעות בארצות הברית.
בשנת 2009 נרשם ברגותי ללימודי פילוסופיה, עם התמחות באתיקה, באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2010 סיים תואר מוסמך אוניברסיטה בפילוסופיה ונרשם ללימודי תואר דוקטור. 185 אלף איש חתמו על עצומה שקראה לאוניברסיטה למנוע את לימודיו בעקבות פעילותו הפוליטית, אך ללא הועיל. נשיא האוניברסיטה פרופ' צבי גליל הגיב: "האוניברסיטה לא יכולה ולא תגרש את התלמיד הזה בהתבסס על דעותיו הפוליטיות או פעולותיו. הוא ייבחן רק על בסיס הישגיו האקדמיים והמצוינות."
ב־2011 ניסה לארגן הפגנות תמיכה בפעולות המחאה שהתרחשו במסגרת המהפכה ב־2011 מול השגרירות המצרית ברמאללה ובתמיכה בהפיכה בתוניסיה, אך קיום ההפגנות נמנע על ידי כוחות הביטחון הפלסטינים.
ברגותי נשוי לספא טמיש, אזרחית ישראלית ילידת חיפה אותה פגש במהלך שהותו בארצות הברית ונשא בשנת 1993. טמיש היא בעלת תואר שני בייעוץ למיניות מאוניברסיטת ניו יורק, מייסדת ועומדת בראש עמותת "מונתדא" – הפורום הערבי למיניות הפרט והמשפחה העוסק בקידום החינוך המיני ותכנון המשפחה בקרב ערביי ישראל. טמיש פעלה גם בהכשרת יועצים בתחום המיניות ברשות הפלסטינית. ברגותי מתגורר בעכו, אליה עבר לאחר שהתגורר תחילה ביפו וברמאללה, והוא בעל מעמד של תושבות קבע בישראל.
פעילות פוליטית
בשנת 2004 ייסד ברגותי, עם אנשים נוספים, את הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל. באמנת היסוד של הקמפיין הם קראו להטיל חרם אקדמי וכלכלי על ישראל עד שהיא תיסוג מכל השטחים שכבשה ב-1967, כולל מזרח ירושלים, ותפנה את כל ההתנחלויות. בהמשך נוספה דרישה לזכות השיבה, ותמיכה בפתרון המדינה האחת.
קמפיין PACBI, יחד עם גופים נוספים, הוא חלק מתנועת ה-BDS העולמית, הקוראת לחרם, מניעת השקעות ועיצומים על ישראל.
ברגותי נואם בנושא החרם על ישראל במקומות רבים בעולם, ביניהם מכללת אוורגרין, אוניברסיטת טורינו, אוניברסיטת קולומביה ועוד. כמו כן הוא התראיין ב-BBC, בניו יורק טיימס ובגרדיאן. עם זאת, בישראל הוא פחות מוכר, מאחר שמשקיע את מירב מאמציו בהשפעה על קהלים מחוץ לישראל ומסרב לקשר עם התקשורת הישראלית.
בספטמבר 2019 סירבה בריטניה להעניק לברגותי אשרת כניסה למדינה כשהיה בדרכו לכנס מפלגת הלייבור.
עמדותיו
ברגותי מתנגד לקיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, וכן לרעיון "שתי מדינות לשני עמים". דוגל בחזון של מדינה אחת דמוקרטית וחילונית.
ברגותי מתאר את ישראל בעקביות כמדינת אפרטהייד, מתנגד לדיאלוג בין ישראלים לפלסטינים, דיונים אינטלקטואליים משותפים, יצירה אמנותית ושיתוף פעולה כלכלי, וקורא להמשיך את החרם של תנועת ה-BDS עד שתמומש זכות השיבה של הפליטים החיים בפזורה הפלסטינית. ברגותי מסרב בעקביות להתראיין לתקשורת הישראלית.
ביקורת
ד"ר יואל פישמן מהמרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה קרא את ספרו של ברגותי משנת 2011 והעיר: "ברגותי טוען כי זכויות הפלסטינים בקרקע הן נכס צאן ברזל, בעוד שזכויות היהודים בקרקע הוקנו בתהליך של רכישה. גישה זו הופכת את הפלסטינים לשווים יותר מאשר היהודים, מה שאינו נכון מבחינה היסטורית ומשפטית."
בינואר 2014 נאם ברגותי באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. רוברטה זייד מתארת את נאומו של ברגותי כנאום מלא שנאה לישראל. לדבריה, ברגותי שולל את זכות ההגדרה העצמית של העם היהודי, אומר שהיהודים אינם "עם", ושולל מהם את זכויותיהם כעם. במהלך הנאום קם אדם מהקהל וטען שדבריו על היהודים הם אנטישמיות. ברגותי הכחיש טענה זו.
ביקורת אחרת כלפיו היא שלמרות קריאתו לחרם אקדמי על ישראל, ברגותי עצמו למד לתואר שני באוניברסיטת תל אביב, והוא מתגורר בישראל למרות סירובו להכיר במוסדות המדינה. ברגותי עצמו נמנע מלהגיב לטענה זו, באומרו: "לימודיי באוניברסיטת תל אביב הם עניין אישי, ואין לי עניין להגיב".
פעילות ישראל נגד ברגותי
עקב עמדותיו ופעילותו, בשנת 2016 פנתה חברת הכנסת נאוה בוקר לשר הפנים וביקשה לשלול את מעמד תושבות הקבע של ברגותי בישראל. בתגובה הודיע שר הפנים, אריה דרעי, בוועידה נגד תנועת ה-BDS, כי הוא נוטה לקבל את ההמלצה לשלול את תושבות הקבע של ברגותי, אם יתברר שמרכז חייו אינו בישראל. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל גינה את דבריו של דרעי: "על שרי הממשלה מוטלת האחריות לשמור על זכויות האדם ולהימנע מגינוי ציבורי נגד ברגותי ופעילי זכויות אדם אחרים. עליהם לחדול לאיים על הגבלת חופש התנועה שלו באופן שרירותי, ולחדול לאיים כי ישללו את תושבות הקבע שלו בישראל."
במאי 2016 החליט משרד הפנים שלא להאריך את תוקף מסמכי הנסיעה הישראלים של ברגותי, מה שבפועל מונע ממנו לצאת מישראל. לאור החלטה זו הדף ברגותי את הטענות נגדו וכתב: "אני מתגורר עם משפחתי בביתנו בעכו. אני תושב ישראל כבר 23 שנה, בהתאם לחוק וללא כל הפרת חוק". עקב שלילת מסמכי הנסיעה, נמנע מברגותי להשתתף בשני כנסים בקליפורניה, והוא נאם בהם באמצעות סקייפ. הוא הוסיף ואמר: "ישראל מונעת ממני לנסוע, מציגה אותי באור שלילי ומאיימת עלי כדי שאפחד ואשתוק." כתגובה, יזם הארגון קול יהודי לשלום, עצומת תמיכה בברגותי, ועליה חתמו יהודים וישראלים המזוהים עם השמאל הרדיקלי האנטי-ציוני בהם ענת מטר, נורית פלד-אלחנן ומתניה בן ארצי.
באוקטובר 2019 החל שר הפנים אריה דרעי לפעול לביטול מעמד התושב של ברגותי.
פלילים
במרץ 2017 נעצר ברגותי ונחקר בחשד להעלמת מס של מאות אלפי דולרים.
ספרו
בשנת 2010 פרסם ברגותי את ספרו "חרם, משיכת השקעות, סנקציות: המאבק הגלובלי לזכויות הפלסטינים" (Boycott, Divestment, Sanctions: The Global Struggle for Palestinian Rights). הספר פורסם במקור בצרפתית ותורגם ב-2011 לאנגלית.
מעגל התגובה המינית האנושית
מעגל התגובה המינית האנושית (באנגלית: the human sexual response cycle) היא שם כולל למודלים, אשר מתארים את התגובה האנושית לגירוי מיני. המודל הראשון הוצע על ידי החוקרים מאסטרס וג'ונסון וכלל רק תגובות פיזיולוגיות. מאז הוצעו מספר מודלים נוספים אשר כוללים גם היבטים רגשיים של החוויה המינית.
המודל של מאסטרס וג'ונסון
ב-1966 ד"ר ויליאם מאסטרס ווירג'יניה ג'ונסון היו הראשונים להציע מודל של "התגובה המינית האנושית". המודל שלהם כלל רק תגובות פיזיולוגיות בלתי רצוניות והיה מבוסס על תצפיות על מאות זוגות שקיימו יחסי מין וכן גברים ונשים שאוננו במעבדה. על פי המודל שלהם התגובה המינית האנושית היא תהליך פיזיולוגי בן 4 שלבים :
ביקורת
לאורך השנים הועלתה ביקורת על המודל של מאסטרס וג'ונסון. ראשית נטען כי בכך שהם התמקדו רק בשינויים פיזיולוגיים בלתי רצוניים הם התעלמו מהיבטים רגשיים וקוגניטיביים, משמעויות חברתיות, תרבותיות וזוגיות שהם חלק מהתגובה המינית האנושית. בנוסף, התצפיות אשר נערכו במעבדה הוציאו את האקט המיני מכל הקשר אנושי חברתי רגיל ויצרו מצב שאינו מייצג את האקט המיני האנושי. בכך הם שינו את משמעות האקט המיני שהם חקרו. לבסוף, המודל שלהם גם מתעלם מתשוקה מינית ומניח שאורגזמה היא תמיד חלק מהתגובה המינית אף על פי שזאת ציפייה מאוד לא ריאלית.
המודל של קפלן
בשנת 1979 הלן זינגר קפלן אשר הייתה סקסולוגית, פסיכולוגית ופסיכיאטרית אמריקאית הציעה מודל מעט שונה לתגובה המינית האנושית. מודל זה מבוסס בעיקר על הניסיון שלה כמטפלת מינית. במודל של קפלן יש 3 שלבים:
השינוי המשמעותי הוא הוספת שלב התשוקה. קפלן טענה כי זהו שלב מקדים לתהליך הפיזיולוגי אשר תואר על ידי מאסטרס וג'ונסון. זהו שלב פסיכולוגי אשר נדרש על מנת להגיע לשלבים האחרים. מניסיונה כמטפלת מינית היא מצאה שאנשים רבים חווים קשיים בשלב זה, אם זה בגלל תשוקה מינית גבוהה מהנורמה או נמוכה מהנורמה. היא גם טענה כי קשיים בשלב זה הם הקשים ביותר לשינוי וטיפול
המודל של בסון
בשנת 2000 הציעה ד"ר רוזמרי בסון מודל חדש לתגובה המינית אשר מתמקד רק בנשים. על פי המודל של בסון, התגובה המינית של נשים היא תהליך מעגלי המושפע מגורמים מנטליים ופיזיים. מודל זה יוצא כנגד המודלים של מאסטרס וג'ונסון וקפלן שתיארו תהליך ליניארי אחיד וברור. בסון טוענת שמודלים אלו מתאימים יותר לגברים כי לגברים יש דחף ביולוגי יותר חזק ואצל נשים הרבה פעמים הרצון בסקס הוא מסיבות אחרות שאינן דחף ביולוגי. בסון טבעה את המושג "חשק תגובתי" לתאר תשוקה כתגובה לגירויים פיזיים ורגשיים ו"חשק ספונטני" לתאר תשוקה אשר אינה נובעת מתגובה לגירויים חיצוניים. לטענת בסון "חשק תגובתי" שכיח יותר בקרב נשים מ"חשק ספונטני", בעיקר במערכות יחסים ממושכות. נשים רבות מתחילות את הפעילות המינית מתוך רצון לחוש קרבה, משיכה, אהבה, חום ואינטימיות עם בן הזוג, רצון להרגיש נשית, רצון להרות, רצון לספק את בן הזוג או להוריד מתח בזוגיות. לטענת בסון, התשוקה קשורה ישירות לסיפוק הרגשי ופיזי שבמערכת היחסים, ואיננה רק תגובה פיזיולוגית לגירויים. המודל של בסון כולל מספר שלבים:
אליזבת אוקי פקסטון
אליזבת אוקי פקסטון (באנגלית: Elizabeth Okie Paxton; 1878–1972) הייתה ציירת אמריקאית, נשואה לאמן ויליאם מקגרגור פקסטון (1869–1941). הפקסטונים היו חלק מאסכולת בוסטון, קבוצה אמנים בולטת הידועה ביצירות פנים יפהפיות, נופים ודיוקנאותיהם של פטרוניהם העשירים. ציוריה הוצגו באופן נרחב ונמכרו היטב.
ביוגרפיה
אליזבת ווהן אוקי נולדה בפרובידנס, רוד איילנד, בתו של ד"ר האוורד אוקי (1846–1902) ואליזבת ווהן והייתה לה אחות אחת אדל. אוקי פקסטון למדה ציור בבית הספר לאמנות של קוולס, אצל ג'וזף דקמפ וארנסט מייג'ור. היא קיבלה הדרכה גם מויליאם מקגרגור פקסטון, במהלך הוראתו הקצרה בבית הספר.
היא התארסה בשנת 1896 לויליאם מקגרגור פקסטון, אחד ממדריכי האמנות שלה, ונישאה לו ב-3 בינואר 1899. בשנת 1901 הם נסעו יחד לאירופה. לעיתים קרובות הם בילו את הקיץ בקייפ קוד ובכף אן, והתגוררו בניוטון, מסצ'וסטס.
בעקבות יופייה המרשים היא שימשה כמודל שלו לפני נישואיהם ובמהלכם, ודיגמנה ברבות מיצירותיו לבני הזוג לא היו ילדים, במקום זאת הם מיקדו את האנרגיה היצירתית שלהם בעבודתם. אוקי פקסטון שמה את הדגש על הקריירה של בעלה, וניהלה אותה לפני מותו ולאחריו, על חשבון הקריירה שלה. היא עברה לאולפני פנוויי של בוסטון לאחר שבעלה נפטר.
קריירה
מבין האומניות הבוסטוניות שנולדו במאה ה-19, רובן הגיעו ממשפחות שסיפקו אמצעים כספיים מספיקים לפתוח אולפנים משלהן ולשלם עבור השכלתן. בוסטון הייתה עיר שהיה בה מספר מורים טובים שלימדו נשים, כולל בעלה, ויליאם מקגרגור פקסטון; אדמונד צ'ארלס טרבל, פיליפ הייל, ויליאם מוריס האנט.
החינוך לנשים התקיים בשיעורים נפרדים ובעלות גבוהה יותר מזו של גברים. לעיתים קרובות המשיכו נשים ללמוד באירופה. בדרך כלל נשים ציירו סצינות ביתיות וטבע דומם. נשים רבות נישאו באיחור, לרוב הן נאבקו בניהול התפקידים המסורתיים של אשה ואמא עם הקריירה שלהן כאמניות.
אוקי פקסטון השתמש באור, במרקם ובצבע כמו של אמנים אחרים מאסכולת בוסטון. הציור שלה, "ארוחת בוקר קונטיננטלית", הוצג אצל רולנד בבוסטון ותואר ב-17 במאי 1907: ״היא הציגה ארוחת בוקר קטנה ועדינה, מסודרת בעדינות על מפת שולחן לבנה ונקייה; יש קנקן קפה כסוף, כוס קפה ותחתית חרסינה לבנה דקה, עם שפה ירוקה בהירה, לחמנייה, צלחת פרי המכילה חצי אשכולית וצרור ענבים... כל הדברים האלה צבועים בעדינות רבה ובטיפול אוהב, הם יפים בפני עצמם, והם קשורים טוב זה לזה, כיף להתבונן בהם. עבר זמן רב מאז שראינו ציור טוב יותר של עבודת טבע דומם״. בוסטון איוונינג,
ציור אחר שלה - "מגש ארוחת הבוקר" הוא של סצנת חדר שינה פרובוקטיבית. במקום להציג פנים בתוליות האופייניות לאסכולת בוסטון, עם זאת, אוקי פקסטון תיארה סביבה חושנית, מבולגנת, המצביעה על רגישות ומיניות מודרנית של הנשים. עבודתה דמתה למודרניזם ולא לאסכולת בוסטון המסורתית יותר.
על ידי מעבר מסצינות פנים לעבודות דומם, אוקי פקסטון נמנעה מתחרות בנושאים של בעלה. "קנקן נחושת עם תפוחים" הוא ציור של שולחן מכוסה במפת שולחן לבנה שעליה קנקן עם ידית נחושת, שלושה תפוחים וספל ירוק ותחתית.
תערוכות
אוקי פקסטון הציגה באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה בשנת 1916 ו -1917 היא הציגה בשש בגלריה של קורקורן לאומנויות בין השנים 1912–1941 ובעשר תערוכות במוזיאון ובבית הספר הלאומי של האקדמיה. בשנת 1913 הציגה באקדמיה הלאומית את "מגש ארוחת הבוקר".
היא גם הציגה בתערוכה הבינלאומית פנמה – פסיפיק בסן פרנסיסקו בשנת 1915 וזכתה במדליית כסף עבור "ארוחת הבוקר".
אוקי פקסטון הציגה ביריד העולמי של ניו יורק. היא זכתה במדליית הזהב של אן ווהן הייאט (לימים אנה הייאט האנטינגטון) בליגה המקצועית לאמנים אמריקאיים, ניו יורק, ומדליית הזהב הלאומית במועצת אגודות האמנים האמריקניים, ניו יורק, 1964.
בלן רואדה
בלן רואדה (בספרדית: María Belén Rueda García-Porrero; נולדה ב-16 במרץ 1965) היא שחקנית ספרדייה. על משחקה היא זכתה במספר פרסים לרבות פרס גויה.
ביוגרפיה
בלן רואדה נולדה במדריד. לאחר מספר שנים משפחתה עזבה את העיר ועברה לעיירה באליקנטה. בגיל 18 החלה רואדה לימודי ארכיטקטורה באוניברסיטת מדריד, אך לא סיימה אותם. היא התחתנה לראשונה בשנת 1985 והתגרשה לאחר שנתיים.
בשנת 2013 כיכבה רואדה בסרט הארגנטינאי "הקומה השביעית". בשנת 2015 היא זכתה בפרס השחקנית הקומית הטובה ביותר של פסטיבל הטלוויזיה במונטה קרלו על תפקידה בסדרה "B&b, de boca en boca".
בשנת 2017 היא שיחקה בסרט "אורביטר 9", ובשנת 2018 שיחקה בסרטים "מיראז'" ו"המחברת של שרה", ובסרט האימה הארגנטינאי "No dormirás" (לא תישני). בשנת 2019 היא שיחקה את התפקיד הראשי בסרט "שתיקתה של העיר הלבנה".
שו-נינואה
שו-נינואה היה מלכה ה-54 של אשור לפי רשימת המלכים האשורית. הוא שלט באשור בשנים 1615-1602 לפנה"ס. שו-נינואה היה בנו של בזאיה, הוא תפס את השלטון מידי לוליה והחזיר את שליטת השושלת האדאסית על אשור.
Bitch Better Have My Money
Bitch Better Have My Money הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה שיצא ב-26 במרץ 2015. הוא נכתב על ידי ג'מילה פיארה, ריהאנה וטראוויס סקוט והופק על ידי קניה וסט, WondaGurl ו-Deputy. השיר משתייך לז'אנר הטראפ (שילוב של היפ הופ וקראנק) עם קצב היפ הופ ומייצג יציאה מוזיקלית בולטת מהסינגל הקודם, "FourFiveSeconds". מבקרי המוזיקה נתנו לשיר ביקורות חיוביות מעורבות; למרות שהשיר קליט ומתאים למועדון, הוא לא ברמה של הסינגל הקודם. ב-2 ביולי פורסם הווידאו קליפ של השיר.
ביוני 2020 הגיע השיר ל-500 מיליון השמעות בפלטפורמת הסטרימינג ספוטיפיי.
רמיקס
בשנת 2015,להקנת הנו מטאל, קורן ביצעה גרסת רמיקס לשיר והעלתה אותו לעמוד היוטיוב שלה.
סבת-בית
סבת-בית היא אחת משפות גוראגה, המדוברת באזור גוראגה המערבי שבמדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום בדרום אתיופיה. על פי מיון המקובל, יש לשפה כמה ניבים:
על פי מאגר אתנולוג, הניבים של סבת-בית הם: צ'חה, אֵזַ'ה, גוּמֵר (או גְװֵּמַרֵה), גוּרַה, גְײֵטוֹ (או גְײֵטַה) ומוּחֵר (או מוּהֵר, מװַּחֵר או מװַּהֵר). עם זאת, חלקן נחשבות לפעמים לשפות בפני עצמן. בפרט, מוּחֵר שונה כל כך מיתר הניבים, עד כדי כך שרוברט חצרון, בדעת יחיד, אינו מסווג אותו בקבוצת שפות גוראגה המערבית כלל.
צ'חה נחקר יותר מהניבים האחרים.
פונולוגיה
מערך הפונמות בסבת-בית גוראגה הוא טיפוסי למדי לענף האתיו-שמי, עם שלשות של עיצורים חוסמים קולי–אטום–מסודק.
ריקוד על עמוד
ריקוד על עמוד משלב ריקוד ואקרובטיקה שבמרכזם עמוד אנכי. צורת אמנות זו מתרחשת לא רק במועדונים כריקוד ארוטי, אלא גם כצורת כושר גופני, המתורגלת בחדרי כושר ובסטודיו ייעודי לריקודים. חובבי הריקוד על עמוד הם בכל הגילאים; למרות רוב האנשים שמבצעים אותו הם מבוגרים, זה לא מונע מילדים צעירים יותר ללמוד ולהופיע בתחרויות. תחרויות ריקודי עמוד לחובבים ולמקצועיים מתקיימות במדינות ברחבי העולם. ריקוד על עמוד מצריך סיבולת שרירים משמעותית, קואורדינציה, כוח, גמישות, יציבות פלג הגוף העליון והליבה, כמו גם חושניות. ככזה, הדרכה נכונה והכשרה קפדנית נחוצים כדי להשיג מיומנות. כיום, מופעי ריקודים על עמודים של רקדנים אקזוטיים נעים בין סיבובים בסיסיים וחשפנות במועדונים אינטימיים יותר ועד מהלכים אתלטיים כמו עליות והיפוכי גוף במועדונים. הרקדנית רמי רד בסדרה האמריקאית King of Diamonds, למשל, מפורסמת בכך שהיא הופכת את עצמה לפיצול ותלויה מהתקרה. מאז אמצע שנות ה-2000, יזמי תחרויות כושר בריקוד על עמוד ניסו לשנות את התפיסה של אנשים לגבי הריקוד כדי לכלול כושר על עמוד כצורה לא מינית של ריקוד ואקרובטיקה ומנסים להפוך את הענף לספורט אולימפי. ריקוד על עמוד נחשב לצורת פעילות גופנית שיכולה לשמש גם כאימון אירובי וגם כאימון אנאירובי.
היסטוריה
השימוש בעמוד לביצוע פעילות גופנית החל לפני כ-800 שנים בהודו. (בתרגום לעברית: התעמלות על עמוד) הוא ספורט הודי מסורתי המתבסס על תרגילי סיבולת וכוח שבוצעו על ידי גברים על גבי עמוד עץ, שקוטרו היה רחב יותר מהקוטר המקובל של עמוד מתכת מודרני. מהודו הגיע העמוד לסין, שם אומץ בתחום הקרקס והלוליינות. אקרובטיקה על עמוד סיני כללה מופע של קבוצת גברים אקרובטים שהדגימו תרגילי כוח בשילוב עם מעברים וקפיצות בין מספר עמודים בעלי קוטר של 60 מ"מ, שאורכם נע בין 3 ל-9 מטר ושהותקנו במרחק של כ-6 מטר אחד מהשני.
בשנת 1890 העמוד הגיע לארצות הברית עם "Little Egypt" - מופעים נודדים של רקדניות בטן צועניות. הרקדניות ביצעו ריקודי בטן סביב עמוד עץ, ששימש כקורה הנושאת את מבנה האוהלים הזמניים בהם התקיימו המופעים. פרקטיקה זו צברה תאוצה בשנות ה-20. אוהלי מופע ארעיים הוקמו ברחבי ארצות הברית ורקדניות ערכו מופעי ריקוד ראוותניים סביב קורת העץ המוצבת במרכז המבנה.
בשנות ה-80 עברו מופעי העמוד לפאבים ולמועדונים, בהם הותקנו עמודי פלדה אנכיים והועסקו רקדניות שהופיעו בלבוש מינימלי ולעיתים שילבו בהופעותיהן ריקודי חשפנות. לצד התפתחותה של פרקטיקה זו, אומצה שיטת ריקוד על עמוד על ידי מכוני ספורט וכושר. המתאמנים החלו לבצע על עמודים תרגילי אתלטיקה מגוונים דוגמת, טיפוסים, סיבובים, היפוכים ועוד.
העמוד
ריקוד על עמוד מתבצע על גבי מוט אנכי בעל קוטר של 45 מ"מ – הקוטר המקובל בכל התחרויות הרשמיות. קיימים עמודים בעוביים אחרים, שהקוטר שלהם נע בין 38 מ"מ ל-50 מ"מ, אך הם פחות נפוצים. העמוד עשוי מתכת חלקה: פלדת אל-חלד המחופה בשכבת כרום, טיטניום, נחושת ולעיתים פלסטיק.
קיימים שני סוגי עמודים: עמוד סטטי (נייח) ועמוד מסתובב (ניתן לקבעו למצב סטטי ולהעביר בין שני המצבים לפי הצורך). בתחרויות נוהגים הספורטאים להופיע על שני עמודים, נייח ומסתובב, המותקנים סמוך אחד לשני, להמחשת אלמנטים אקרובטיים שונים.
התקנת העמוד מתבצעת לרוב בין התקרה לרצפה כשהעמוד מוחזק ומקובע בכוח הלחץ (ללא צורך בהברגה). בחלק מהמקרים, להבטחת יציבות מרבית, מוברג העמוד בחלקו העליון בתקרה. התקנת עמודים בחוץ או בחללים עם תקרה גבוהה מתבצעת על ידי הברגת העמודים ברצפה.
סוגי אימון גופני על עמוד
ריקוד על עמוד צבר פופולריות כשיטת אימון גופני התורמת לפיתוח כוח, סיבולת, גמישות וקואורדינציה. אימון כושר על עמוד משלב תרגילי כוח, תרגילי גמישות, תנועות ריקוד ותרגילי אקרובטיקה שונים. במסגרת שיעורי ריקוד על עמוד לומדים המתאמנים לבצע מגוון תרגילים, דוגמת היפוכים, סיבובים, עמידות ידיים, שפגאט ועוד. עם שיפור המיומנות של המתאמן משתפרים ביצועיו והופכים למורכבים יותר ליישום. ריקוד על עמוד נחשב לאימון בעצימות גבוהה, אשר במהלכו שורף המתאמן כ-350–500 קלוריות. בנוסף, מתאמנים רבים מעידים כי ריקוד על עמוד מסייע לחיזוק הביטחון העצמי ומאפשר להתחבר לחושניות הטמונה בהם.
ניתן לסווג ריקוד על עמוד לשלוש קטגוריות עיקריות (סיווג ע"פ סוגי התחרויות הקיימות בתחום):
טברוצקי של אולומואוץ
טברוצקי של אולומואוץ (בצ'כית: Olomoucké tvarůžky) או גבינת טברוצקי היא גבינה רכה בשלה המיוצרת בעיירה לושטיצה, שבמחוז אולומואוץ שבצ'כיה. הגבינה היא בעלת ניחוח חזק ומובחן, טעם חריף ייחודי וצבע צהוב. התוך רך מן המעטפת וגונו בהיר יותר. הגבינה מיוצרת באופן מסורתי בצורה עגולה. מקור השם טברוצקי מכוון למוצר חלב שלא עבר יישון אשר מהווה תוצר ביניים בתהליך הכנת הגבינה.
ריקוד על עמוד
סוגי אימון גופני על עמוד
•	ריקוד ארט על עמוד – (Pole Art) – ריקוד אמנותי על עמוד בו הדגש מושם על הכוריאוגרפיה, בשילוב עם מוזיקה ותיאטרליות של הביצוע. לעיתים קרובות ריקוד ארט על עמוד מתבצע בתלבושות מיוחדות ותחפושות מקוריות. סגנון ריקוד זה משלב אלמנטים אקרובטיים: טיפוסים, היפוכים, סיבובים וכיוצא בזה, ודורש מהרקדן כוח, גמישות, קואורדינציה וסיבולת ברמה גבוהה.
טברוצקי של אולומואוץ
היסטוריה
התיעוד הראשון של הגבינה הוא משנת 1452 על ידי אדם בשם קוקס, אך רק בשנת 1583 נזכר לראשונה השם טברוצקי כאשר הוא מופיע ברשימת נכסים באולומואוץ. בהמשך סוחרים בירידים ובשוקי איכרים הוסיפו את ציון מקורה של הגבינה לשם שנקרא מאז "טברוצקי של אולומואוץ".
ריקוד על עמוד
סוגי אימון גופני על עמוד
•	ריקוד אקזוטיק על עמוד – (Exotic Pole Dance) – ריקוד חושני המתבצע סביב העמוד, ואינו כולל, בדרך כלל, תרגילים אקרובטיים מורכבים (למעט יוצאי דופן). ריקוד אקזוטיק מתבצע לרוב בלבוש מינימלי ועל עקבים גבוהים ומטרתו להדגיש את הנשיות של הרקדנית. הבסיס לריקוד אקזוטיק על עמוד נוטע את שורשיו בתחום החשפנות ומאמץ ממנו את תנועות אגן והראש החושניות, את הפיתולים ובמידה מסוימת את האופי המיני.
טברוצקי של אולומואוץ
היסטוריה
עד המאה ה-19 הגבינה יוצרה בכפרים המקיפים את אולומואוץ והיא נחשבה למאכל של איכרים. החל מאותה תקופה החלו לכנות אותה גם בשם גבינת אולומואוץ. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 היו במורביה 120 מחלבות שיתופיות של חקלאים אשר יצרו כ-3,000 טונות של גבן. המחלבה של חברת A.W רכשה את מרבית התוצרת ונעשתה ליצרנית הגדולה ביותר של גבינת טברוצקי. כיום A.W היא היצרנית היחידה של גבינת טברוצקי.
ריקוד על עמוד
סוגי אימון גופני על עמוד
•	ספורט על עמוד – (Pole Sport) – שיטת אימון המיישמת פרקטיקות המקובלות בדיסיפלינות של אקרובטיקה אווירית (לוליינות), התעמלות קרקע והתעמלות אמנותית. שיטת אימון זו מתפתחת כענף ספורט עצמאי ודורשת רמה גבוהה של סיבולת שריר, גמישות וקואורדינציה. על המשתתפים בתחרויות של ספורט על עמוד לעמוד בסטנדרטים מוגדרים של לבוש וביצועים. משתתפי התחרות מתוגמלים על ביצוע של תרגילי חובה ורשות בניקוד, כשהזוכה הוא בעל הניקוד הגבוה ביותר.
טברוצקי של אולומואוץ
היסטוריה
לאורך המאה ה-19 הייתה העיירה הנווטין מרכז ייצור הגבינות העיקרי אך בהמשך הפכה לושטיצה ליצרנית המובילה. הסברה המקובלת היא כי אישה בשם אנה סקנינובה שהגיעה מהנווטין היא שהביאה עימה את סוד ייצור הגבינה. היא חברה לסוחר בשם פרידמן שביחד הקימו את מחלבת הטברוצקי הראשונה בעיירה. בתחילה הייתה הובלת הגבינה לשם מכירתה נעשית באמצעות מנשאים ייעודיים או בעגלות הרתומות לסוסים, אך עם התפתחות מסילות הברזל התרחב השיווק אל רחבי צ'כיה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
ריקוד על עמוד
ריקוד על עמוד בישראל
הסטודיו הראשון לריקוד על עמוד בישראל ובמזרח התיכון, "פאנקי גודס", הוקם בשנת 2009 על ידי נטע לי לוי, הזוכה בתואר אלופת אירופה בריקוד על עמוד מקצועי באוקטובר 2011 במסגרת תחרות European Pole Dance Champion.
טברוצקי של אולומואוץ
היסטוריה
בין יצרני הגבינה היו משפחות מן הקהילה היהודית בלושטיצה בטרם נשלחו אל הגטאות: לנגר, אקשטיין, וישניצר וקליין.
ריקוד על עמוד
ריקוד על עמוד בישראל
אלופת אירופה הראשונה מישראל בריקוד על עמוד הייתה אליסה פלסקובה, שזכתה במקום הראשון בתחרות European Championships Pole Dance, שנערכה במוסקבה בספטמבר 2011.
טברוצקי של אולומואוץ
היסטוריה
בשנת 2010 ניתן לגבינת טברוצקי מעמד גאוגרפי מוגן על פי תקנות האיחוד האירופי ולפיכך רק גבינה המיוצרת באזור זה יכולה להיקרא טברוצקי של אולומואוץ. כמו כן, נחשבת הגבינה מוצר של מזון איטי.
ייצור
גבינת טברוצקי מיוצרת מחלב פרה דל שומן ללא תוספת של אנזים הגבנה, חומרי טעם וצבע או חומר מייצב והיא מכילה רק חצי אחוז שומן. משום שאין בה מייצב היא מאבדת לעיתים את צורתה המקורית. באופן מסורתי מלאכת יצור הגבינה נעשתה בידי נשים. הן השתמשו בכלי עץ מיוחדים שהעניקו לגבן צורה של גלגל. עקרון הייצור לא השתנה עד היום, מלבד החלפת העבודה הידנית במכונות מודרניות. אל הגבן מוסף מלח ולאחר השהייה קצרה הוא נטחן ומעוצב לצורת עיגול, טבעת או גליל. לאחר מכן הגבינה מועברת ליישון בתנור למשך מספר ימים. בשלב הבא הגבינה נשטפת ומועברת להמשך הבשלה על מדפי הייבוש ולאחריו הגבינה מועברת לארגז ומאוכסנת בחדר קר למשך יומיים.
מוזיאון הטברוצקי
מוזיאון המוקדש לגבינת טברוצקי של אולומוץ נפתח בלושטיצה בשנת 1994 בשטח המפעל המקורי של חברת A.W. במוזיאון מוצגת ההיסטוריה וההתפתחות של ייצור הגבינה. במוזיאון מוצגים מסמכים היסטוריים שבהם התייחסות לגבינה וכן מצויים בו מכשירי ייצור מסורתיים מעץ.
בצמוד למוזיאון מצויה חנות המוכרת את מוצרי הגבינה של החברה וכן קונדיטוריה שבה עוגות גבינת טברוצקי, פנקייק תפוח אדמה וגבינה ועוד. בתי קפה נוספים בלושטיצה מציעים מנות וקינוחים המבוססים על גבינת טברוצקי.
ריקוד על עמוד
ריקוד על עמוד בישראל
התחרות הראשונה לריקוד על עמוד בישראל הופקה על ידי אליסה פלסקובה. התחרות השנייה על ידי אלכס סמסונוב ונטע לי לוי בשנת 2014. התחרות מסוג ריקוד ארט על עמוד (Pole Art) סווגה ל-3 קטגוריות: מקצועי, חובבני וזוגות. כ-600 איש הגיעו לצפות בתחרות זו, שזכתה לחשיפה גדולה וסללה את הדרך לתחרויות נוספות בתחום. כיום נוספו לתחרויות 2 קטגוריות נוספות: גברים, ילדים ונוער.
בשנת 2015 הוקם איגוד הספורט על עמוד בישראל על ידי חוזה רודריגז. זהו ארגון ללא מטרות רווח הפועל במטרה לקדם את תחום הריקוד על עמוד בישראל. נכון לשנת 2018 פועלים ברחבי ישראל כ-20 סטודיואים לריקוד על עמוד.
בשנת 2015 נפתח הענף בישראל גם לקבוצות ילדים.
בשנת 2019 זכתה ליאור פבון לייצג את ישראל באליפות העולם בקנדה בתחרות של ה IPSF
הדולפין השחור
כלא הדולפין השחור (ברוסית: Чёрный Дельфин; בתעתיק עברי: צ'ורני דֶלפין), הידוע רשמית כמתקן הכליאה הפדרלי מס' 6 של מחוז אורנבורג, הוא בית סוהר רוסי עבור עבריינים מסוכנים ביותר, ונחשב אחד מבתי הכלא השמורים ביותר בעולם.
הכלא מהווה מושבת עונשין מיוחדת עבור אסירים שנידונו למאסר עולם. הכלא שוכן בעיר סול-אילצק, הסמוכה לאגם רזוואל שבמחוז אורנבורג, הסמוך לגבול עם קזחסטן. זהו בית הכלא הגדול ביותר ברוסיה, בעל קיבולת של 1,600 אסירים. נכון לשנת 2011, נכלאו בו כ-700 אסירים, וניהל אותו צוות של כ-900 סוהרים.
הכלא נחשב לשמור ביותר ברוסיה, ומאז נבנה מעולם לא התרחש ממנו ניסיון בריחה. שם הכלא נובע מהמזרקה הניצבת בכניסה למתחם הכלא, שיש האומרים שנבנתה על ידי אסירי הכלא.
היסטוריה
בית הכלא הוקם לראשונה בתקופת שלטונה של יקטרינה הגדולה, בשנת 1773. לאורך שנות קיומו שימש הכלא כמקום מאסר לאסירים פוליטיים ולפושעים מסוכנים. בשנת 2000 הפך המתחם בית כלא פדרלי לאסירים שנידונו למאסר עולם.
קישורים חיצוניים
זהו סרט תיעודי שהופק וצולם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק, בשנת 2011 - המתעד את המתרחש בכלא זה. משך הסרט: 44:30 דקות. '''אזהרת צפייה: הסרט מכיל תוכן אלים, ברוטלי וקשה לצפייה. לפיכך, הוא אינו מומלץ לצפייה על ידי ילדים ובני נוער.'''
אנפית סוף סינית
אנפית סוף סינית (שם מדעי: Ardeola bacchus) היא מין של אנפה מהסוג אנפת אגם החיה במזרח אסיה לרבות בסין והיא קרובתה של אנפית סוף הודית, הדומה לה מאוד.
מאפיינים
האנפה חיה ברחבי מזרח אסיה, סביב האזור הממוזג או האזור הסובטרופי עד לגבולות הארקטיים, לרבות בסין, בצפון הודו במדינת אסאם, במיאנמר וביפן ולעיתים מצויה גם דרומה יותר בדרום-מזרח אסיה, וגם נראתה באפריל 2021 בגן הבוטני בירושלים (תצפית ראשונה לישראל). אנפה זו שוכנת לאורך ביצות ובריכות של מים מתוקים ומלוחים ומתחבאת לרוב בין הצמחייה. היא מקננת בקבוצות קטנות על העצים או השיחים ובקן מטילה 3 עד 6 ביצים כחולות-ירוקות.
האנפה ניזונה מטרף של דגים קטנים, צפרדעים, סרטנים, זוחלים קטנים וחרקים המצויים במים או על הגדות.
מונא באסילי סחנאווי
מונא באסילי סחנאווי (בערבית: منى باسيلي صحناوي; באנגלית: Mouna Bassili Sehnaoui ;נולדה ב-15 בספטמבר 1945 באלכסנדריה, מצרים) היא ציירת לבנונית, סופרת ואמנית.