cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניטה בארו
השכלה
בעקבות ההתרחבות האזורית של בית הספר של איי הודו המערבית, היא הפכה למנהלת של פרויקט מחקר סיעוד בקריביים של חבר העמים. זה הוביל למודרניזציה של הכשרת האחיות והחל את תוכנית האחיות המתקדמת באוניברסיטת איי הודו המערבית.
טניה ריינהרט
ביוגרפיה
נולדה ב-1943 בחיפה למיכאל וליביה ריינהרדט, שעלו לארץ מהונגריה במסגרת העלייה החמישית. הוריה היו חברים במפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (לימים: מק"י). היא התייתמה מאביה כשהייתה ילדה, ואמה פרנסה את המשפחה בדוחק. בנעוריה הייתה ריינהרט חברה בבנק"י.
ב-1964 החלה ריינהרט את לימודיה באוניברסיטה העברית לתואר ראשון בפילוסופיה וספרות עברית, ולתואר שני בפילוסופיה וספרות השוואתית. בעת לימודיה באוניברסיטה העברית הייתה שותפה, יחד עם אמנון דנקנר בהקמת "ועד הסטודנטים למען ביטחון על ידי שלום". את לימודי הדוקטורט עשתה ב-MIT במחלקה לספרות זרה ובלשנות בהנחייתו של נועם חומסקי. עם סיום הדוקטורט בשנת 1976 שבה לישראל והצטרפה לאוניברסיטת תל אביב. היא חילקה את זמנה בין הוראה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת אוטרכט בהולנד.
ניטה בארו
קריירה
הקריירה של בארו החלה בשנת 1964, כאשר הפכה ליועצת סיעוד של ארגון הבריאות הפאן אמריקאי לאזור הקריביים. ב-1975 היא הפכה למנהלת הוועדה הרפואית הנוצרית של מועצת הכנסיות העולמית (WCC) ולנשיאה העולמית של האגודה הנוצרית של נשים צעירות YWCA) (1975–1983)). היא הייתה נשיאת המועצה הבינלאומית לחינוך מבוגרים (ICAE) מ-1982 עד 1990 ומכנסת הפורום של הארגון הלא-ממשלתי (NGO) בניירובי, קניה ב-1983. בשנת 1985, בוועידה העולמית לנשים בניירובי, שימשה בארו כיושבת ראשת הפורום הלא ממשלתי.
היא הייתה חברה בקבוצת אנשי חבר העמים שביקרה בדרום אפריקה ב-1986. במהלך אותה משימה היא סיכלה בהצלחה את ההגבלות הצבאיות של דרום אפריקה, באמצעות כניסה לאזור המוגבל של העיירה אלכסנדרה כשהיא מחופשת בלבוש אפריקאי ובכיסוי ראש.
ב-1980 הוענק לבארו הכבוד החשוב ביותר בברבדוס; היא הוכתרה לדאם של אנדרו הקדוש (DA) ממסדר ברבדוס. היא גם זכתה במלגת כבוד של הקולג' המלכותי לסיעוד.
טניה ריינהרט
ביוגרפיה
ריינהרט נפטרה בשנתה ב-17 במרץ 2007, בעת ששהתה בניו יורק כמרצה ("Distinguished Global Professor") באוניברסיטת ניו יורק. נטמנה בבית הקברות האזרחי בקיבוץ עינת.
ניטה בארו
קריירה
בארו סבלה משבץ מסיבי בליל מותה. היא הותירה אחריה אחיות, סיביל בארו ואינה פסיק.
טניה ריינהרט
הנצחה
בשנת 2009, פרסמה הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס של האוניברסיטה העברית קובץ מאמרים בנושא בלשנות גנרטיבית, "בלשנות עברית תאורטית", לזכרה.
ניטה בארו
הנצחה
קרן חינוך ע"ש ארול וניטה בארו מגייסת כספים ומעניקה פרסים כספיים על מנת לאפשר לעסקים ואזרחים של מדינות חבר העמים הקאריביים להמשיך במסלול לימודים שיקדם את הפיתוח של ברבדוס והאיים הקריביים.
ה-ICAE יצר את פרס "ליידי ניטה בארו" אשר תומך בארגוני חינוך מבוגרים אזוריים ולאומיים אשר תרמו תרומה רבה להעצמת נשים.
אוסף ניטה בארו, אוסף מסמכים על חייה ותקופתה של ניטה בארו, נרשם ברשימות אונסק"ו על המורשת התיעודית העולמית, הזיכרון של העולם ברישום.
בעיית הצמידות
בתורת החבורות, בעיית הצמידות היא בעיית הכרעה שבאה לקבוע האם שני איברים בחבורה בעלת הצגה הם צמודים. בעיה זו ובעיות דומות נוספות באות לידי ביטוי בעולם ההצפנה, והן מהסיבות לבטיחותם של פרוטוקולי הצפנה שונים.
הגדרה פורמלית
בהינתן חבורה G עם הצגה, בעיית הצמידות מוגדרת כך - בהינתן שני איברים x,y של G, האם קיים איבר c של G עבורו מתקיים.
האיבר c נקרא המצמיד של x ו-y.
לבעיה זו יש משמעות רק בחבורות לא אבליות, משום שבחבורה אבלית מחלקות הצמידות היחידות הן היחידונים.
הקשר לבעיות אחרות
בעיה נוספת שנובעת ישירות מבעיה זו, היא בעיית חיפוש המצמיד, שמטרתה לא רק לקבוע האם קיים מצמיד, אלא גם למצוא אותו.
בעיית צמידות החזקות (power conjugacy problem) שואלת (בהינתן חבורה מוצגת סופית ושני איברים בה) האם לאברים יש חזקות צמודות. בעיה זו אינה תלויה בבעיית הצמידות: יש חבורות שבהן בעיית הצמידות פתירה ובעיית צמידות החזקות אינה פתירה, ולהפך.
כריעות הבעיה
עולה השאלה הטבעית, האם תמיד אפשר לפתור את הבעיה, כלומר האם בכל חבורה נוצרת סופית אפשר לקבוע האם כל שני איבריה צמודים. התשובה לכך היא שלילית, כלומר עבור חבורות רבות הבעיה היא לא כריעה.
ובכל זאת, ישנן חבורות רבות עבורן הבעיה פתירה, ביניהן חבורה חופשית, חבורת הצמות, חבורה היפרבולית ועוד רבות.
היותה של הבעיה פתירה אין הכוונה שהיא פתירה בקלות - כלומר לחבורות שונות (כמו חבורת הצמות) קשה מאוד למצוא איבר מצמיד (אפילו מתת-חבורה נתונה), כלומר לבעיה סיבוכיות קשה.
הקשר להצפנה
לבעיה זו ולבעיות דומות מתורת החבורות יש קשר הדוק להצפנה ולבטיחות פרוטוקולי הצפנה שונים בחבורות לא קומוטטיביות. הקושי בפענוח צפנים טומן בתוכו את הקושי בפתרון בעיית הצמידות.
בחבורות בהן סיבוכיות בעיית הצמידות ובעיית חיפוש המצמיד קשה יש שימוש נרחב בפרוטוקולי הצפנה רבים, כמו בפרוטוקולים של Anshel–Anshel–Goldfeld ו-‏Ko–Lee et. al.
אי-שוויון איזופרימטרי
אי-שוויון אִיזוֹפֶּרִימֶטְרִי הכרוך בבעיה אִיזוֹפֶּרִימֶטְרִית (בעיה שומרת-היקף), הוא תואר שניתן בשימוש מודרני למספר אי-שוויונות העוסקים ביחס המקסימלי בין שטח קבוצה לאורך מעטפתה. בשימוש המקורי של המונח, במישור, הייתה הבעיה קביעת השטח המרבי שניתן לתחום במישור בצורה סגורה בעלת היקף נתון, והיא שקולה לבעיית קביעת ההיקף המינימלי של צורה בעלת שטח נתון. ניתן להכליל את הבעיה גם לממדים נוספים ולקבוצות שאינן מרחבים אוקלידיים.
הבעיה האיזופרימטרית על המישור
הבעיה האיזופרימטרית על המישור היא מציאת עקומה, מבין כל העקומות הסגורות בעלות אורך נתון, שממקסמת את השטח שהיא תוחמת (אם יש כזו), או, לחלופין, מציאת עקומה בעלת אורך מינימלי שתוחמת שטח נתון (אם יש כזו). פתרון הבעיה הוא שיש בדיוק עקומה אחת כזו, והיא מעגל. מהבעיה נגזר אי-השוויון האיזופרימטרי על המישור, לפיו אם L אורך עקומה סגורה, ו-A השטח התחום על ידיה, הרי ש: . שוויון מתקבל רק כאשר העקומה היא מעגל.
עבור כל עקומה סגורה, המקדם האיזופרימטרי הוא היחס בין השטח התחום בתוכה לשטח מעגל שהיקפו זהה. כלומר, אם Q הוא המקדם האיזופרימטרי,
ואי-השוויון האיזופרימטרי אומר ש Q \le 1.
משפט דומה אומר שמבין כל המצולעים בעלי היקף נתון ו-n צלעות, השטח שמקיף המצולע המשוכלל הוא הגדול ביותר. המקדם האיזופרימטרי של מצולע משוכלל שכזה הוא: .
רקע היסטורי
הבעיה האיזופרימטרית ופתרונה היו ידועים כבר ליוונים הקדמונים. פאפוס ותיאון מאלכסנדריה, מתמטיקאים יוונים שחיו במאה הרביעית לספירה, הזכירו את הבעיה בכתביהם וייחסו את התוצאות לזנודורוס, מתמטיקאי שחי במאה השנייה לפנה"ס ושכתביו אבדו. הוכחת זנודורוס (כפי שהובאה בידי פאפוס) אינה שוקלת במקרי קצה, ואין בה כדי לשכנע מתמטיקאי מודרני. גם ארכימדס חקר את הבעיה, אך עבודתו אבדה.
בתקופת הרנסאנס ובעת החדשה שב והתחדש העניין בבעיה. קפלר התייחס לבעיה בחוקרו את צורת מערכת השמש. יאקוב ברנולי היה הראשון שנתן לה ניסוח מודרני, ולאונרד אוילר חקר אותה. בשנת 1842 פרסם המתמטיקאי השווייצרי יאקוב שטיינר הוכחה גאומטרית טהורה לבעיה, אולם דיריכלה הצביע על שגיאה: שטיינר הראה שאם קיימת עקומה הממקסמת את השטח, היא חוסמת מעגל; עדיין ייתכן שיש סדרה של עקומות באותו אורך, החוסמות שטחים הולכים וגדלים, אף על פי שאף אחת מהן אינה חוסמת מעגל. ויירשטראס הוא שסיפק את ההוכחה המלאה הראשונה במקרה הדו־ממדי. ההוכחה הראשונה למקרה התלת-ממדי (ראו למטה) ניתנה בידי המתמטיקאי הגרמני הרמן שוורץ (Hermann Schwarz) ב-1890. ב-1902 פרסם אדולף הורוויץ (Adolf Hurwitz) הוכחה כללית שהסתמכה על טורי פורייה.
הבעיה האיזופרימטרית ידועה גם כ"הבעיה של דידו", על שם דידו, מייסדת קרתגו ומלכתה הראשונה. לפי האגדה, דידו, שנחתה בחופי צפון אפריקה אחרי שברחה מצור, ביקשה מבני המקום רשות להקים עיר על השטח שתוכל לכסות בעורו של פר. היא גזרה את עור הפר לרצועות והקיפה בהן גבעה שלמה, שהספיקה לה לבניית קרתגו. הסיפור מופיע באיניאס של ורגיליוס, שנכתב במאה הראשונה לפנה"ס:
לפי גרסאות אחרות של הסיפור, דידו רצתה כי עירה תפנה אל הים, והקיפה רק חצי עיגול, כשקו החוף משלים את החסר. אם מניחים כי קו החוף ישר, הרי שזו אותה בעיית מקסימיזציה.
הבעיה האיזופרימטרית על הספֵירה
תהי C עקומה סגורה על ספירה ברדיוס 1, ויהי A השטח התחום בתוכה. אי-השוויון האיזופרימטרי על הספירה אומר כי: , וכי שוויון מתקבל רק אם העקומה היא מעגל. משפט זה הוכח ב-1919 בידי המתמטיקאי הצרפתי פול לוי.
הבעיה האיזופרימטרית במרחבים אוקלידיים ממימד שרירותי
ניתן להכליל את הבעיה האיזופרימטרית למרחבים אוקלידיים מכל מימד: במרחב ממימד n, השטח המינימלי של צורה המכילה נפח נתון הוא שטח הפנים של ספירה ממימד n-1. עבור מרחבים בני שלושה ממדים, הצורה המתקבלת היא כדור, ואי השוויון הוא:
כאשר V נפח החלל התחום ו-A שטח הפנים של המעטפת.
ככלל, לכל קבוצה שלסגור שלה מידת לבג סופית,
הבעיה האיזופרימטרית על גרפים
מקור המונח "הבעיה האיזופרימטרית" במרחבים רציפים, אך בחלוף השנים ניתן שם זה גם לבעיות מעל קבוצות דיסקרטיות, ובכללן גרפים.
כדי לדון בבעיה האיזופרימטרית על גרפים, עלינו להגדיר מהו "שטח" ומהו "היקף". נאמר כי שטח תת-קבוצה של צומתי הגרף הוא מספר הצמתים בה. ניתן שתי הגדרות שונות לגבול:
במקום היקף, נדבר על עצמת הגבול (עבור גבול סופי זהו מספר הצמתים בגבול). הבעיה האיזופרימטרית על גרף, אם כן, היא: בהינתן גרף G ומספר צמתים חיובי m, מצא את:
מטבע הדברים, אין לבעיה האיזופרימטרית פתרון כללי עבור כל סוגי הגרפים, אבל יש פתרונות עבור סוגים ספציפיים.
הבעיה האיזופרימטרית על קוביות-על
תהי G קוביית-על (hypercube) ממימד n. נראה את פתרון הבעיה האיזופרימטרית עבור גבולות צמתים.
נגדיר כדור המינג מסביב לצומת v כך:
נגדיר קבוצה כ"כמעט כדור המינג" אם היא כדור המינג שחסרים בו צמתים רק, אולי, בשכבה החיצונית. עם הגדרה זו ניתן לתת ערך מדויק לפונקציה f לעיל:
הבעיה האיזופרימטרית על רשתות
יהי G גרף רשת (grid) בן n ממדים בו על כל צלע k נקודות (כלומר, גודל הגרף הוא k^n). אם נבחר תת-קבוצה של הצמתים A כך ש- , נקבל כי גודל גבול הקשתות (כלומר, מספר הקשתות בין תת-הקבוצה למשלים שלה) הוא לפחות k^{n-1} (בולובס ולידר, 1991).
טרגובישטה (רומניה)
מקור השם
שם העיר נגזר מהמילה הבולגרית ליריד търговище (מבוטא: tŭrgovište, בדיוק כמו ההגייה הרומנית של העיר).
יש ערים עם אותו שם (אם כי האיות שונה) הן בבולגריה והן בסרביה. הערים ברומניה ובולגריה הן ערים תאומות.
היסטוריה
ולאד המשפד (שכונה "דרקולה") עלה כאן לשלטון ב-1456 בעזרת ידידיו יאנוש הוניאדי ושטפן הגדול. בתקופתו הוקם מגדל קינדיה. מיכאי האמיץ הצליח לראשונה לאחד את שלוש הנסיכויות הרומניות ובכך הפך את טרגובישטה, לזמן קצר, לבירת כל רומניה. בתקופה זו סינאן פאשה העות'מאני כבש את העיר וביצר את מרכזה. מיכאי האמיץ, בעזרת צבא הונגרי, שחרר את העיר, אך לעיר נגרמו נזקים רבים. מאתיי בסאראב חיזק את ביצורי העיר ובנה בה כנסיות. בתקופתו של קונסטנטין ברנקוביאנו בוקרשט הייתה לעיר הבירה חלק מהשנה וטרגובישטה בקיץ - לאחריו הבירה עברה לבוקרשט וטרגובישטה איבדה מחשיבותה, והתפוררה מבחינה כלכלית עקב ירידה בכמות האוכלוסייה. הזנחת העיר כמבצר התבטאה גם בכך שחלק מתושביה השתמשו באבני החומות לבניית בתיהם.
ב-1821 שבה טרגובישטה לקדמת ההיסטוריה הרומנית, כאשר טודור ולדימירסקו נחטף, הובא אליה ונרצח בהוראת אלכסנדרו איפסילנטי.
בתקופה המודרנית טרגובישטה התפרסמה, כשאחרי פרוץ המהפכה הרומנית (1989) נמלטו אליה ניקולאה צ'אושסקו ואשתו, נתפסו, נשפטו והוצאו להורג.
C Jam Blues
"C Jam Blues" הוא סטנדרט ג'אז שהלחין ב-1942 דיוק אלינגטון וביצעו מוזיקאים רבים אחרים, בהם דייב גרוזין, ג'אנגו ריינהארדט, אוסקר פיטרסון וצ'ארלס מינגוס.
רקע
כפי שהכותרת מרמזת, היצירה עוקבת אחר צורת בלוז בת שתים עשרה תיבות במפתח דו מז'ור. המנגינה ידועה בכך שהיא קלה במיוחד לנגינה, כאשר המנגינה כולה כוללת שני צלילים בלבד: G ו-C.
הופעה כוללת בדרך כלל כמה סולואים מאולתרים. כותב המנגינה המקורית הוא ככל הנראה הקלרנית ן ברני ביגרד ב-1941, אך הדבר אינו ודאי.
רומר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Watch Dogs
Watch Dogs (מסוגנן כ-WATCH_DOGS) הוא משחק וידאו אקשן-הרפתקאות בגוף שלישי מסוג עולם פתוח שפותח על ידי Ubisoft Montreal ויצא לאור על ידי Ubisoft. המשחק יצא ב-27 במאי 2014 למחשב האישי, ל-PlayStation 3, ל-Xbox One, ל-PlayStation 4 ול-Xbox 360, ובסוף 2014 יצאה גם גרסה ל-Wii U.
ב-2016 הוכרז על משחק ההמשך שלו : Watch Dogs 2 שיצא ב-15 בנובמבר של אותה השנה.
עלילת המשחק
באוקטובר 2012, איידן פירס ודיימיאן ברנקס מבצעים שוד בנק וירטואלי במלון בשם "Merlaut" כאשר איידן מעביר את הכסף באמצעות הטלפון חכם שלו אל דמיאן. לאחר זמן מה ברנקס ופירס נתקלים בהתראה על האקר לא מזוהה, דמיאן מנסה למצוא את ההאקר הלא מזוהה, בעוד שאיידן מנסה לשכנע אותו שלא. לבסוף איידן עוצר אותו על ידי התנתקות דרך הטלפון החכם, ומאז הם לא מתראים שנית. מחשש לבטיחות משפחתו, ניקול פירס וילדיה ג'קסון ולינה פירס, הוא מחליט להסיע אותם בתואנה שזהו טיול הפתעה. בדרך, מופיעים משני צדי המכונית מתנקשים שנשלחו כדי ליירט את המכונית של איידן, ואחד מהם שהתברר כבעל השם מוריס וגה, יורה בגלגל המכונית וכתוצאה מכך מתרחשת תאונת דרכים בה המכונית מתנגשת ומתהפכת, ולינה פירס נהרגת כאשר הבובה שלה נשמטת מידה אל מחוץ לחלון המכונית ההפוכה.
בעזרתה של קלרה ליל, חברה בארגון האנונימי DedSec, הוא מצליח למצוא את אחד מהמפתחים הראשיים של ctOS, אדם בשם Raymond Kenny, שהסווה את עצמו בשם גריידי T-Bone, ביחד הם נותנים לאיידן גישה ל'האקר הלא מזוהה' שמתברר בהמשך כאדם בשם Iraq, אותו איידן הורג, לחסל האקר מיומן בשם Defalt שגונב לכנופיה את הקבצים, אך גם מראה הקלטה שחושפת את קלרה מספרת לאדם כלשהו פרטים אודות איידן ודיימיאן. כתגובה, איידן עוזב את קלרה בזעם, מוצא את ניקול ואת ג'קסון ומבריח אותם מחוץ לעיר, מוצא אדם מבוגר בעזרת T-Bone בשם Lucky Quinn שהתגלה כאדם שפקד על היריה במכונית, שם הוא מציג לו סרטון שחשב שאותו רצה איידן, סרטון חסוי ושמור שלו ושל DedSec, בו נצפה ראש העיר ראשמור הורג את אחת ממפתחי ה-ctOS, אישה בשם Rose Washington מול המצלמה. לאחר מכן איידן רואה ש-Quinn עבר לאחרונה ניתוח בלב והושתל לו קוצב לב, אז איידן פורץ לקוצב הלב שלו ועוצר אותו, ובכך מחסל את Lucky Quinn.
לאחר מכן הוא מקבל רמיזה מדיימיאן, שכבר מוכר כאויב רשמי אחרי החטיפה של ניקול, שמשהו עומד לקרות לקלרה. אז איידן מגיע אל קלרה, ומוצא את חברי הכנופיה החמושה של דיימיאן אורבת לקלרה, וכתגובה איידן מנסה לקרוא לקלרה שתברח. קלרה מסתובבת ורואה סביבה את המתנקשים, עד שיריה אחת הורגת אותה במקום, ואיידן מחסל את כל היורים.
איידן חוזר לבונקר ומעלה לאתרי החדשות את הסרטון בו רואים את ראש העיר רוצח את רוז.
אחרי שכל האויבים חוסלו, איידן מגיע עם רובה שלוף אל דיימיאן שמחכה במגדל האור של שיקגו, שם מתגלה ג'ורדי כ'עוזר' של דיימיאן משום שזה שילם לו יותר, והוא מכוון את הרובה שלו אליו. כאשר ג'ורדי אומר לאיידן להביא לו את הטלפון שלו, איידן מפוצץ את החלון דרך הטלפון החכם שלו, מפיל את ג'ורדי מהמגדל, ולפני שדיימיאן מצליח לכוון את הרובה של ג'ורדי אל איידן, איידן יורה לדיימיאן כדור בראש. בינתיים אתרי החדשות מודיעים כי ראש העיר נמצא מת, לא ידוע אם מהתאבדות, או חיסול.
פסקול
הפסקול הרשמי למשחק הולחן על ידי בריאן רזיטל והופץ על ידי חברת ההקלטות Invada.
פסקול Watch Dogs:
מצב מרובה משתתפים
למשחק גם יש מצב מרובה משתתפים אשר כולל 6 מצבי משחק שונים:
משחק המשך
בינואר 2016, ישנו פוסט באתר 4chan, שנכתב על ידי כביכול מפתח מיוביסופט באופן אנונימי, שגם כן מה שנכתב שם הועלה באופן אנונימי לקוטאקו, שבו נטען כי משחק ההמשך, Watch Dog 2 יצא בחגים של שנת 2016, כאשר זה יתפוס את מקומו של Assassin's Creed לשנה הזאת, ושהמשחק יתרחש בסן פרנסיסקו. ב-11 בפברואר 2016 יוביסופט אישרה שמשחק ההמשך יצא בשנה הפיננסית שלהם במשך 2017 (מ-1 באפריל 2016 עד ל-31 במרץ 2017). ב-6 ביוני 2016 יוביסופט הוציאה טיזר ל-Watch Dogs 2 ולאחר יומיים מהטיזר יוביסופט גילתה לחלוטין את המשחק, לאחר סדרה של הדלפות.
פרדריק הריסון
פרדריק הריסון (Frederic Harrison; 1831-1923) היה משפטן, סופר והיסטוריון בריטי. מאוהדי הפילוסופיה הפוזיטביסטית הראשונים, תמך באיגודים המקצועיים ובקומונה הפריזאית.
ביוגרפיה
נולד בכיכר יוסטון 17 בלונדון, ב-18 באוקטובר 1831, והיה בנו של פרדריק הריסון (1799–1881), סוכן מניות ואשתו ג'יין, בתו של אלכסנדר בריס, סוחר גרניט בבלפסט. הוא הוטבל בכנסיית סנט פנקראס, יוסטון, ובילה את ילדותו המוקדמת בפרבר בצפון לונדון, אליו עברה המשפחה זמן קצר לאחר לידתו. בשנת 1840 עברה המשפחה לכיכר אוקספורד 22, הייד פארק, לונדון, בית שתוכנן על ידי אביו של הריסון. יחד עם אחיו סידני ולורנס, הריסון קיבל את השכלתו הראשונית בבית לפני שלמד בבית ספר יום בסנט ג'ון ווד, לונדון. בשנת 1843 הוא נכנס לבית הספר של קינגס קולג', וסיים את לימודיו בבית הספר בשנת 1849.
אוקספורד ופוזיטיביזם
הוא קיבל מלגה למכללת וודהאם, אוקספורד בשנת 1849. באוקספורד נחשף לפילוסופיה הפוזיטיביסטית, בהשפעת המורה שלו, ריצ'רד קונגרייב, ויצירותיהם של ג'ון סטיוארט מיל וג'ורג' הנרי לויס. הריסון מצא את עצמו בקונפליקט עם קונגרייב באשר לפרטים, ובסופו של דבר הוביל את הפוזיטיביסטים שהתנתקו והקימו את ניוטון הול בשנת 1881, והוא היה נשיא הוועדה הפוזיטיביסטית האנגלית משנת 1880 עד 1905. הוא כתב הרבה על הפילוסוף הצרפתי אוגוסט קונט ועל פוזיטיביזם. במשך יותר משלושים שנה תרם בקביעות מאמרים בעיקר כדי להגן על הפוזיטיביזם, ובמיוחד בגרסתו של אוגוסט קונט.
הוא הפך לחלק מקבוצה ליברלית של אקדמאים באוקספורד שכללה גם את ארתור פינהן סטנלי, גולדווין סמית', מרק פטיסון.
קריירה משפטית ופרסומים
הוא הפך לעורך דין (בריסטר) בשנת 1858, ובמהרה התבלט בתור תורם יעיל לביקורות המעמד הגבוה. שני מאמרים שפרסם, משכו תשומת לב מיוחדת. התעניינותו הייתה בחקיקה עבור מעמד העובדים שהביאה אותו לפעילות חברתית רבה. בשנים 1877–1889 היה כפרופסור למשפטים ומשפט בינלאומי במועצת החינוך המשפטי ועמית כבוד במכללת וודהאם. הפרסומים החשובים ביותר הם ״חייו של קרומוול״ (1888), ״רוסקין״ (1902). ״ההיסטוריה הביזנטית בימי הביניים המוקדמים״ (1900). בין המאמרים החשובים - ״ספרות ויקטוריאנית קדומה״ (1896), ״בחירת הספרים״ (1886) בשנת 1904 פרסם "מונוגרפיה רומנטית" של התחייה הביזנטית מהמאה העשירית.
פוליטיקה
הריסון היה בעל דעות רדיקליות מתקדמות. הוא היה נמרץ בפוליטיקה ובעניינים עירוניים. בשנת 1889 הוא נבחר כראש מועצת מחוז לונדון, אך התפטר בשנת 1893.
תרם בקביעות לכתבי העת מקצועיים, ותמך בארגוני עובדים ובהתאגדותם הלאומית והבינלאומית. הוא תמך בעצמאות פולין ואיטליה, וברפורמטורים בוועדה לענייני ג'מייקה משנת 1866, ובקומונת הפריזאית. במאמר שהגן על הקומונה הפריזאית, הריסון הכריז: "הסטטוס קוו בלתי אפשרי. האלטרנטיבה היא קומוניזם או פוזיטיביזם."
עבודות מאוחרות יותר כוללות זיכרונות אוטוביוגרפיים (1911); ההתפתחות הפוזיטיבסטית של הדת (1912); הסכנה הגרמנית (1915). תורת המשפט וסכסוך האומות (1919) ועוד.
משפחה
בשנת 1870 התחתן עם אתל ברטה, בתו של ויליאם הריסון, ונולדו להם ארבעה בנים, בהם העיתונאי ומבקר הספרות אוסטין הריסון. אחד מבניו, כריסטופר רנה הריסון, נהרג במלחמת העולם הראשונה.
פרידריק הריסון נפטר ב-14 בינואר 1923.
פוקימון הסרט: קיורם נגד חרב הצדק
פוקימון הסרט: קיורם נגד חרב הצדק (באנגלית: Pokémon the Movie: Kyurem vs. the Sword of Justice, יצא ביפן בשם Gekijōban Poketto Monsutā Besuto Uisshu Kyuremu tai Seikenshi Kerudio; Pocket Monsters Best Wishes! The Movie: Kyurem vs. the Sacred Swordsman: Keldeo) הוא סרט משנת 2012 בבימויו של קוניהיקו יויאמה. זהו סרט האנימה ה-15 בסדרת סרטי פוקימון, והשני בסדרת "Best Wishes". הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע ב-14 ביולי 2012. אירועי הסרט מתרחשים במהלך העונה ה-15 של פוקימון: שחור לבן: גורלות של יריב.
עלילה
הסרט נפתח עם סצנות אימונים שבהן קלדאו נלחם בקובאליון, טראקיון ו-ויריזיון בתורות. לאחר מכן, קלדאו מבקש את הרשות לצאת ולהילחם בקיורם, אך קובאליון אינו מאפשר לו בטענה שהוא עדיין לא מוכן. בתגובה לכך, קלדאו יוצא בכוחות עצמו לאתגר את קיורם לקרב פוקימונים, שבסופו הוא מקווה לזכות בכבוד הראוי לו ובאפשרות להיות "חרב צדק". אך הקרב הופך קשה מדי, וקיורם מתגלה להיות פוקימון חזק מאוד, כזה המסוגל לשנות את צורתו ולשאוב כוחות מהפוקימונים האגדיים זקרום ורשיראם. בשלב הזה, קובאליון, טראקיון ו-ויריזיון מגלים מה קלדאו עשה, והם יוצאים לעזרתו, אך קיורם מקפיא אותם וכולא אותם. השתלשלות אירועים זו מביאה את קלדאו לחטוף התקף פחד באמצע הקרב והוא בורח משם. אז הוא פוגש את אש קטצ'אם ושאר החברים ואלה נשבעים לעזור לקלדאו לחלץ את חרבות הצדק מידו של קיורם. אך המלאכה לא כל כך פשוטה, שכן פוקימון הדרקון האגדי זועם על כך שקלדאו ברח באמצע הקרב והוא יוצא למרדף אחריו. בסופו של יום, בעזרתם של אייריס, סילאן ואש, קלדאו מוצא את דרכו בחזרה לשדה הקרב, שם הוא מאתגר את קיורם לקרב חוזר. במהלך הקרב, קלדאו משנה את הופעתו לצורה הנחושה (Resolute Form), דבר אשר מאפשר לו להגיע לכוחותיו המקסימלים. במהלך הקרב, קיורם בודק את קלדאו ושולח מתקפה לעבר בני האדם ושלוש חרבות הצדק, ובתגובה לכך, קלדאו מוותר על האפשרות לנצח בקרב ולו רק כדי להציל את חבריו. קיורם מברך אותו על ההחלטה שלו ואומר לו שיש לו חרב צדק ראויה.
תסמונת סוואנט
תסמונת סוואנט (באנגלית: Savant syndrome) היא מצב רפואי נדיר, שבו אדם בעל שונות נוירולוגית מבטא יכולות מנטליות יוצאות מגדר הרגיל בקרב בני אנוש. תסמונת סוואנט יכולה להיות מולדת, אך גם נרכשת כאשר השוני הנוירולוגי נגרם בעקבות מחלה או תאונה.
הלוקים בתסמונת לרוב יתאפיינו בתחום צר וספציפי בו יכולותיהם יוצאות מגדר הרגיל. תחומים אלו יכולים להיות ביצוע חישוב בתחום המתמטיקה, זיכרון עילאי, ולעיתים בכישרונות הקשורים באמנות, כגון ציור ומוזיקה.
תסמונת סוואנט היא מצב בו רוב תפקודיו המנטליים של אדם מסוים נמוכים מהנורמה עד כדי נכות, וחלק מסוים מתפקודיו המנטליים גבוה מהנורמה עד כדי גאונות.
שמה של התסמונת נטבע ב-1887 על ידי ג'ון לנגדון דאון שגם תיאר לראשונה את תסמונת דאון. הוא קרא לתסמונת idiot savant שפירושו אידיוט מלומד. השם הוחלף לסוואנט.
יכולות וכישורים ללוקים בתסמונת
תסמונת סוואנט מתגלה בדרך כלל בשנות הילדות, ונמצאת אצל ילדים אוטיסטים מסוימים.
לרוב הלוקים בתסמונת יש יכולות מנטליות נרחבות, הקרויות כישורים נלווים. הם זוכרים בעל פה עובדות, מספרים, לוחיות רישוי, מפות ורשימות ארוכות של תוצאות ספורט ומזג אוויר. גאונים מסוימים יכולים לזכור ולשחזר קטעים ארוכים של מוזיקה, מספרים או מלל. מתועד היטב מקרה של זוג תאומים אוטיסטים שתוך דקות ספורות ידעו אם מספר בן 7 ספרות הוא ראשוני.
כישורים נוספים אפשריים בלוקים בתסמונת כוללים:
הסיבה ליכולותיהם הגבוהות של בעלי התסמונת אינה ידועה. לחלקם יש שוני עצבי מובהק, אבל המוחות של רובם הם נורמליים מבחינה אנטומית ופיזיולוגית.
קיימת גם "תסמונת הסוואנט הנרכשת" שבה אדם מפתח יכולות פנומנליות בתחום הציור, הנגינה או חישוב וכדומה, לאחר פגיעה מוחית הנוצרת במקרים כגון שיטיון, זעזוע מוח או שבץ. תופעה זו נדירה ביותר בספרות הרפואית. גם גירוי חשמלי או מגנטי שמעורר או מדכא אזורים מסוימים במוח יכול ליצור באנשים מסוימים כישורים שכליים או אמנותיים יוצאי דופן. השערה מקובלת היא כי דווקא בהתקף אפילפסיה עשויים להשתנות קשרים וחיבורים בין חלקי המוח.
לפתן
בפולין ורוסיה לפתן הוא משקה מסורתי. בשנות ה-80, 60% מהמשקאות שנשתו בבתים היו לפתנים או תבשילים ביתיים מסוגם. היום הכמות ירדה ל-30%. בחלק מהבתים תה עם לימון הפך לתחליף ללפתן (בחלק מהמדינות במזרח אירופה, שותים תה לא רק אחרי ארוחה, אלא ביחד עם המזון). לרוב לא ימצא קומפוט במסעדה פולנית ממוצעת, והוא נפוץ יותר במסעדות רוסיות קטנות. בפולין, לפתן ותה החליפו את מוצרי מיצי הפירות.
בתקופת הצנע בישראל, בשל המחסור בפירות הוכנו לפתנים מירקות כגון קישוא וגזר.
יאשי
יאשי (ברומנית: Iași או Iașii, אלפבית פונטי בינלאומי: או  ; בגרמנית: Jassy; ביידיש: יאס; בעברית מופיעים לעיתים גם התעתיקים יאסי ויאש) היא העיר השנייה בגודלה ברומניה, והמטרופולין השני בגודלו ברומניה, בירת מחוז יאשי הנמצא באזור ההיסטורי של מולדובה. העיר הייתה בירת נסיכות מולדובה בשנים 1564–1859, אחת משתי הבירות של הנסיכויות הרומניות המאוחדות בשנים 1859–1862 ובירתה החלופית של רומניה בעת הכיבוש הגרמני של בוקרשט במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 2018 מנתה אוכלוסיית העיר 371,889 נפש, ובשנת 2006 מנתה אוכלוסייתה, כולל פרווריה, כ־450,888 נפש.
ראש העיר יאשי הוא מיכאי קיריקה מאז 2016..
אטימולוגיה
שם היישוב מוזכר לראשונה במסמך משנת 1387 כ-Jasskii Torg (יריד היאשיים). מקורו של שם העיר אינו ידוע בוודאות, ולהיסטוריונים יש מספר השערות לגביו. על פי אחת מהן, Iași (יאשי) הוא שם שנתנו הסלאבים לקבוצה של אלאנים. יישובים בשם הזה (העיר יאשי אינה היחידה שנושאת שם זה ברומניה) הם עדות לכך שאלאנים ישבו במקומות האלה. על פי גרסה אחרת נטען כי שם העיר נגזר משמו של שבט סרמטי בשם "iazygi", שצוין על ידי אובידיוס בציטוטים הבאים: רישום על אבן דרך שנמצאה בקרואטיה במאה ה-18 מציין את קיומו של Jassiorum. השם שניתן לעיר על ידי ההונגרים, Jászvásár, משמעותו "שוק היאסים". השם הרומני הישן, Târgul Ieșilor (יריד היאשים) והצורה המשנית Iașii (יאשיי), הם בעלי משמעות דומה.
דימיטריה קנטמיר, בחיבורו "תיאור מולדובה" (Descriptio Moldaviae), משנת 1716 מתאר כך את מקור השם (כאן בתרגום לרומנית מהמקור בלטינית):
ובתרגום לעברית: "תחילה היריד היה כפר מן השורה, שהתיישבו בו רק שלוש או ארבע משפחות, והייתה בו טחנת קמח בבעלותו של טוחן זקן, יואן או בכינוי החיבה, יאשי".
חינוך ותרבות
ביאשי נמצאים פארקים מפורסמים ורחבי ידיים. ביניהם פארק קוֹפוֹאוּ (Copou), גן בוטני ססגוני מפורסם, ועוד. "היכל התרבות" (Palatul Culturii – המופיע בתמונה שבתיבת המידע, בצד שמאל), הוא אחד המבנים המרשימים ביותר בעיר. הארמון שימש בזמנו את מושל המחוז ומשמש כיום כמוזיאון ליצירות אמנות של מיטב ציירי רומניה. בכניסה לארמון ניצב פסלו של שטפן הגדול, נסיך מולדובה מן המאה ה-15, אחד הגיבורים הלאומיים של האזור ושל רומניה כולה.
מתחם "כיכר האיחוד" (Piața Unirii) הוא מהאטרקציות המרכזיות; הוא מוקף בבתי מלון ועטור מזרקות וצמחייה רבה. כמו כן מצויים בה "התיאטרון הלאומי" וכנסיית Trei Ierarchi, שבכותלה החיצוני המעוצב ניתן לזהות במקום בולט עיטור של מגן דוד.
יהודים
הרב שלמה בן ערבי, שחי בין השנים 1549–1629, היה הרב הראשון של יהודי העיר.
כבר בשנת 1803, מנו יהודי יאשי יותר מ-2400 נפש מתוך 12,000 יהודי נסיכות מולדובה. בשנת 1930 היו ביאשי יותר מ-30,000 יהודים ו-127 בתי כנסת.
לאורך שנות ההיסטוריה שימשו בה ברבנות רבנים שונים כמו הקרני ראם, הרב שמואל שמעלקא טויבש, הכליל תפארת ועוד. ביאשי בוצע בתקופת השואה אחד הפוגרומים האכזריים ביותר ביהודים (ראו: פרעות יאשי), שבמהלכו נרצחו כ-15,000 יהודים ורבים אחרים הוכו, עונו והושפלו. הרכוש היהודי הפרטי, המסחרי והקהילתי נבזז בגלוי ורבים מהיהודים ששרדו הוגלו מהעיר למחנות ריכוז. לאחר המלחמה ועלייתם של רוב יהודי רומניה לישראל נותרה בעיר קהילה יהודית קטנה. לאחרונה שופץ בית הכנסת הגדול של יאשי ונבנה מוזיאון ליהודי יאשי.
ב-2011 מונה הרב שלמה טויבש לכהן כרב בעיר יאשי והמחוז, לאחר למעלה משישים שנה שלא כיהן בה רב. יאשי נבחרה כמרכז לרבנות עקב היותה מרכז של אוניברסיטאות ולפיכך מגיעים לשם אנשים מכל רחבי רומניה וביניהם יהודים רבים.
ערים תאומות
יאשי היא עיר תאומה של הערים:
בוגיוסלו
בוגיוסלו (בהונגרית: Bogyoszló) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בבוגיוסלו מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 757 תושבים, ובשנת 2019 רק 616 תושבים.
יהודי בוגיוסלו
בבוגיוסלו חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2 (ברוסית: Ленингра́дская атомная электростанция-2) היא תחנת כוח גרעינית שנמצאת בבנייה בעיר סוסנובי בור, שבמחוז לנינגרד. אתר הבנייה ממוקם 35 ק"מ מערבית לעיר סנקט פטרבורג וכ-70 ק"מ מהמרכז ההיסטורי של סנקט פטרבורג.
הפעלת יחידת הכור הראשונה וחיבורה למערכת האנרגיה המאוחדת של המדינה בוצעה ב-9 במרץ 2018. הפעלת יחידת הכור השנייה בוצע בשנת 2021.
תיאור
הפרויקט להקמת תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2 נכלל בתוכנית ארוכת טווח של התאגיד הלאומי לאנרגיה אטומית רוסאטום. הנחת אבן הפינה התקיימה ב-30 באוגוסט 2007, בהשתתפות יושב ראש הדומה בוריס גריזלוב, ראש התאגיד סרגיי קיריינקו ומושל מחוז לנינגרד ולרי סרדיוקוב.
ב-28 בפברואר 2008 הוכרזה חברת SPbAEP כזוכה במכרז הפתוח לבחירת קבלן להקמת שתי יחידות הכוח הראשונות של לנינגרד-2 וב-14 במרץ נחתם חוזה לתכנון, סקירה, בנייה והזמנה וכולל גם אספקת ציוד, חומרים ומוצרים לתחנה. הפרויקט עומד בדרישות הבטיחות הבינלאומיות המחמירות ומשתמש בארבעה ערוצים פעילים של מערכות בטיחות הכולל מכשור מקומי שנועד לסייע הסרת חום פסיבית מתחת למעטפת הכור במקרה של התחממות יתר ומערכת להסרת חום פסיבית מחוללת אדים.
דם טבורי
דם טבורי הוא דם המופק מחבל הטבור של היילוד ומן השליה. דם זה מהווה מקור לתאי גזע, אשר יכולים לשמש לטיפול במגוון מחלות שטופלו בעבר בתאי גזע ממח עצם. כיום ניתן להשתמש בתאים אלה לטיפול במחלות המטולוגיות כדוגמת אנמיה פנקונית ולוקמיה. מחקרים מתבצעים על שחזור תאים ורקמות מסוגים נוספים.
מאז ההשתלה הראשונה והמוצלחת של תאי גזע שמקורם בדם חבל הטבור בילד חולה אנמיה פנקונית בשנת 1988, נעשו למעלה מ-14,000 השתלות. דם טבורי מכיל תאי גזע המטופוייטיים – לתאים אלה היכולת לייצר את הכדוריות האדומות, הלבנות והפלזמה, ולכן הם משמשים לריפוי מחלות רבות של הדם והמערכת החיסונית.
בנקי דם טבורי החלו לפעול ממחצית שנות התשעים בעקבות ההתקדמות בתחום השתלת איברים והצלחת השתלת תאי גזע. בנקים ציבוריים, המוקמים על ידי מרכזים רפואיים, מקבלים תרומות לטובת הכלל, בדרך כלל בעולם כולו. מרגע קליטת התרומה בבנק, אין למנה זיהוי או שייכות לתורם. קיימים גם בנקים פרטיים המאפשרים למשפחות לשמר את הדם לשימוש המשפחה והתינוק בלבד, תמורת תשלום.
סוגי תאי גזע
תאי גזע נבדלים ביכולתם להתמיין לסוגים שונים של תאים ורקמות. בגוף האדם ארבעה סוגי תאים ורקמות:
מבחינת יכולת ההתמיינות שלהם, קיימים שלושה סוגי תאי גזע:
מקורות של תאי גזע
בנוסף לדם הטבורי ישנם גם מקורות אחרים לתאי גזע עובריים:
ב-1988 הצליחו להפיק תאי גזע גם מדם טבורי. תאי הגזע מהדם הטבורי נאיביים (פרימיטיביים) יותר ולכן איכותיים יותר ובנוסף, מקורם אינו ביצירת הדם כתאי מח העצם, אלא ביצירת התינוק כולו ולכן הם בעלי יכולת להתמיין לסוגים אחרים של תאים.
המקור השלישי הוא עוברים – תאי הגזע עובריים מופקים מהביצית ביום ה-4–5 לאחר ההפריה ולכן איכותם הטובה ביותר מבין מקורות התאים. בשלב זה של ההתפתחות נשאב אחד מבין כשמונה תאים. אלא שלאחר הפקת תאי הגזע מחויבת המתת תא הביצה (העובר) ומכאן ההתנגדות הרבה למקור שנוי במחלוקת זה של תאי גזע במרבית העולם המערבי. מחקרים בתאי גזע כאלה מבוצעים למשל כאשר שני בני הזוג נשאים של מחלה גנטית מסוימת. בהפריה מלאכותית מופרים מספר עוברים, ומתוך הבריאים שבהם מוחזרים עוברים לרחם. יש בני זוג אשר מאשרים שימוש בעוברים הפגומים לצורך חקר המחלה שהם נושאים.
תהליך האיסוף
בין אם בוחרת המשפחה לתרום את הדם או לשמרו עבור המשפחה, תהליך האיסוף זהה ואינו כרוך בסיכון כלשהו לאם או לתינוק. התהליך מתחיל רק לאחר לידת התינוק וניתוקו מחבל הטבור, בדרך כלל עוד לפני לידת השליה. לצורך איסוף הדם מנותק התינוק מחבל הטבור כ-15 שניות מן הלידה. הדם נאסף על ידי הצוות הרפואי העוסק בלידה, ומועבר לאחר מכן לנציגי בנק הדם הטבורי. מדיניות הצוות הרפואי היא כי איסוף הדם הטבורי נמצא בעדיפות נמוכה, כלומר אם קיים סיכון ליולדת או לתינוק, לא יבוצע איסוף הדם הטבורי.
הדם נאסף כיום בשיטה אחת בכל העולם – גרביטציה, בה נאספים בממוצע 85 מ"ל דם (כ־120 מ"ל יחד עם החומר המונע קרישת דם המצוי בשקית האיסוף). כמות קטנה זו מאפשרת בדרך כלל השתלה למושתל שמשקלו הממוצע 34 ק"ג (המשקל אינו פרמטר משמעותי, המדד הנכון הוא מספר התאים המגורענים הנאסף, כיום: 8.3X10^8, עת להשתלה המטולוגית נדרשים 2–3 מיליון תאים לכל ק"ג משקל גוף).
לידת השליה במהלך האיסוף אינה משפיעה על האיסוף. הדם שנאסף מועבר למעבדת הבנק לשם טיפול בו. על פי התקנים המקובלים, על הדם להגיע למעבדה, מבלי לקררו בדרך, תוך 32 שעות לכל היותר. עיכוב בהגעה משמעותו מות שיעור רב של תאי הגזע בדם ומיעוטם, עד כדי אי יכולת לשמש להשתלות.
בדיקת הדם
במעבדה עובר הדם בדיקות לשלילת הימצאות זיהומים, לרבות: איידס – HIV, הפטיטיס – Hepatitis, עגבת – Syphilis ובדיקת זיהומים בקטריאליים ופונגליים. במעבדת הבנק הציבורי תעבור המנה גם בדיקת סיווג רקמות – HLA על מנת שניתן יהיה לבדוק את התאמתה בעתיד למושתלים פוטנציאליים.
הקפאת הדם
לאחר שלילת זיהום הדם, הוא עובר תהליכי הכנה להקפאה, במהלכם מפרידים ממנו את תאי הגזע וכדוריות הדם הלבנות באמצעות צנטריפוגה, באופן ידני או אוטומטית - באמצעות מכשירים ייעודיים. שתי שקיות נוספות של רכיבי דם נשמרות לצורך בקרה ואיכות.
ההקפאה נעשית כך שתימנע היווצרות גבישי מים במדיה המוקפאת. תחילה מביאים באיטיות ובהדרגה, תחת פרוטוקול קפדני, במקפיא מיוחד, מבוקר וממוחשב, את המנה לטמפרטורה של 80- מעלות צלזיוס. רק אז מועברת המנה להקפאה בטמפרטורה של 196- מעלות צלזיוס באמצעות חנקן נוזלי. קיימים שני סוגים של מקפיאי חנקן נוזלי:
שמירת תאי הגזע בהקפאה בחנקן נוזלי
טמפרטורת ההקפאה 196- מעלות צלזיוס היא הקפאה קריוגנית, היא טמפרטורה בה אין חיים ולפיכך, לאחר הפשרת המנה, חוזרים מרבית התאים (למעלה מ-95%) לחיות מלאה. מניסיון, ניתן להקפיא תאי גזע ממח עצם ותאי זרע למשך 20 שנה לפחות, ולהשתמש בהם בהצלחה לאחר מכן. חברות הדם הטבורי מתחייבות לשימור של עשרים שנה.
חברות בנקי הדם הטבורי טוענות כי לאחר כל תקופת הקפאה, ארוכה ככל שתהיה, לא יחול שינוי במצב התאים. עם זאת, מכיוון שההקפאה אינה מתרחשת באפס המוחלט, עדיין פעילים תהליכים כימיים אשר עלולים להביא להרס תאים, גם אם בקצב איטי.
לדעתם של רופאים, כמו למשל פרופ' עמי באלין, ראש המחלה ההמטולוגית לילדים בבית החולים וולפסון, שטחי לנבא שרידות בהקפאה של תאים מסוג אחד על סמך תאים מסוג אחר.
סיכויי השימוש במנה
בשנת 2000 טופלו בתאי גזע מדם טבורי מספר מחלות, כולן מחלות סרטניות/גנטיות/חיסוניות הקשורות למערכת הדם או לפגיעה במערכת החיסונית. מאז, התברר כי תאי הגזע הטבוריים הם בעלי יכולת להתמיין גם לסוגים אחרים של תאים ורקמות ולא רק כאלה הקשורים למערכת הדם. מספר המחלות המטופלות נמצא בעלייה מתמדת במקביל להתקדמות המחקר הרפואי. המחקרים מתמקדים בעיקר במחלות של מערכת העצבים כגון פרקינסון, שבץ מוחי ועוד, במחלות כלי דם ולב ובכן בסוכרת.
על פי מחקר שפורסם בירחון "Pediatric Hematology/Oncology", נכון לשנת 1997, הסיכוי שילד יזדקק לדם הטבורי שלו לטיפול במחלה המטולוגית (מחלה של מערכת הדם), למחלות שהיו ידועות אז הוא 1:2,700 ולבן משפחתו הסיכוי הוא 1:1,400. המחקר עודכן בשנת 2008 והתברר כי הסבירות לשימוש עצמי במנה אשר נשמרת בבנק פרטי היא 1:450 ולהשתלת תאי גזע בכלל - 1:220 (קישורים למחקר ב"קישורים חיצוניים").
האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים הוציאה בתחילת שנת 2007 הנחיות לפיהן אין לעודד הורים לשמור דם טבורי בבנקים פרטיים, אלא בבנקים ציבוריים בלבד. זאת על סמך טענה שלא קיימת עדות מדעית לכך ששימוש עצמי בדם כזה הוא בעל יתרון במצב של מחלה. על פי האקדמיה, הסיכוי לכך שילד יזדקק למנה שלו עצמו נעה בין 1:1,000 ל-200,000. במקור אחר נזכר שהסיכוי שאדם ישתמש במנת דם טבורי מבנק פרטי במהלך 20 שנותיו הראשונות (תחום הזמן של שימור מנות דם אלו) עומד על פחות מ-0.04% (1:2,500).
השימוש בהשתלות עצמיות של תאי גזע נפוץ בעיקר בסוגי סרטן ומחלות אחרות המופיעות יותר אצל מבוגרים מאשר אצל ילדים. במצבים כאלה, פעמים רבות ניתן להשתמש בהצלחה במקורות אחרים של תאי גזע, כגון מח עצם עצמי.
בנקים ציבוריים
בבנקים הציבוריים בעולם כולו מוקפאות למעלה מ-400,000 מנות, ומספר החולים העוברים השתלה ממקור דם טבורי נמצא בעלייה מתמדת, הן בילדים והן במבוגרים. עד היום בוצעו ברחבי העולם למעלה מ-30,000 השתלות ממקור דם טבורי, גם במדינת ישראל בוצעו השתלות רבות בהצלחה.
על אף שהדם הטבורי עובר פאנל רחב של בדיקות לזיהומים והימצאות ליקויים גנטיים, כדי להבטיח שמירת מנות תקינות ואיכותיות בלבד, יש ליקויים (כדוגמת: Congenital anemias או Immunodeficiencies) אשר יתגלו רק לאחר זמן או אף מספר שנים אחר הלידה. גם לו היה זיהוי שמי למנה הנתרמת, עלול היה להיות מצב בו עד התגלות המחלה הושתלה כבר המנה אצל חולה כלשהו, ומאז חשוף גם הוא לאותן מחלות. צרה זו תקפה אף בשימור דם טבורי בכל בנק פרטי. בשימור פרטי השתלה עצמית עלולה לגרום להופעת המחלה מחדש ובצורה אגרסיבית יותר.
הקושי העיקרי העומד בפני הבנקים הציבוריים הוא העלות העצומה הכרוכה בהקמתם והגדלתם – מחד, ונשיאה בהוצאות של כל העלויות הקשורות לאיסוף עיבוד ושימור המנות, ללא גביית שום תשלום מצד היולדת ומשפחתה – מאידך. בבנקים הציבוריים בישראל (בדמייך חיי, מגן דוד אדום ותל השומר)עומד אחוז המנות התקינות והאיכותיות המועברות להקפאה עומד על כ-20 עד 25 אחוז מהסך הכללי של המנות הנתרמות למאגרים הציבוריים. כל שאר 75 אחוז המנות האחרות נפסלות עקב סיבות שונות כגון זיהומים, מחלות תורשתיות משפחתיות, שהות במדינות מסוימות בהן היו התפרצויות של מחלות מסוימות דוגמת מלריה והפרה המשוגעת.
מספר מדינות אירופאיות כולל צרפת ואיטליה אוסרות קיום בנקים פרטיים בתחומן, וזו גם הסיבה שגופים מקצועיים שונים כגון איגוד רופאי הילדים האמריקאי ובמקביל האיגוד האירופאי ואיגודי רופאי הנשים ומיילדות במדינות אלו, לא ממליצים לשמור את הדם הטבורי במסגרת הבנקים הפרטיים.
בנקים פרטיים
ילדים אשר יפתחו מחלה חיסונית, לעיתים לא יוכלו להשתמש בדמם הם, היות שהמנה עלולה לכלול כבר את הליקוי אשר גרם למחלה. עלות השירות הפרטי אינה מתאימה לכלל האוכלוסייה שחלקים ממנה אינם יכולים להשתמש בשירות. קיימת ביקורת על הבנקים הפרטיים שהם מנצלים את חוסר הביטחון של ההורים החדשים, כאשר סיכויי השימוש במנה נמוכים.
עיתוי ניתוק חבל הטבור
המגמה המקובלת בלידות כיום היא השהיה של ניתוק חבל הטבור עד שהוא חדל לפעום מעצמו. יש הטוענים כי הקשר של התינוק עם השליה עשוי לספק דם לתינוק המתקשה לנשום ולהציל את חייו.
מנגד, יש הטוענים כי אין להשהיית הניתוק (ומתוך כך, גם אין להשהיית תחילת איסוף הדם הטבורי המתבצע תמיד לאחר ניתוק התינוק), השפעה כל שהיא על כמות הדם הנותרת בחבל הטבור-שליה. מערכת הדם הטבורי היא מערכת סגורה ולא ניתן "לדחוס" יותר דם בגוף התינוק על חשבון כמות הדם בטבור-שליה על ידי עיכוב הניתוק. עם זאת, כמות הדם שתיאסף בניתוק מושהה קטנה יותר בגלל תחילת קרישת הדם בטבור-שליה מיד עם לידת התינוק.
תאי גזע מדם טבורי לעומת תאים ממח עצם
מכיוון שתאי גזע מדם טבורי הם ראשוניים יותר מתאים המגיעים ממח עצם, רמת ההתאמה הדרושה בין התורם למקבל נמוכה יותר. עם זאת, לוקח לתאי הגזע מדם טבורי זמן רב יותר להיקלט, והמושתל נותר חשוף למחלות לפרק זמן ממושך יותר.
1983 בישראל
פוליטיקה
האירוע הפוליטי המשמעותי של שנת 1983 היה התפרקות ממשלת ישראל ה-19 בראשות מנחם בגין, ועליית ממשלת ישראל ה-20 בראשות יצחק שמיר. להלן עיקרי אירועי השנה:
נולדו
(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983)
נפטרו
(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983)
אליהוא בן-און
אליהוּא בן-אוֹן (נולד ב-18 ביולי 1954 בירושלים) הוא שדרן רדיו ותיק ברשת ב' של קול ישראל ובממשיכתה, תחנת כאן ב של תאגיד השידור הישראלי, שבהן הוא פועל מסוף שנות ה-70, עד פרישתו בסוף דצמבר 2020. ידוע במיוחד בשל השתתפותו כשדרן בתוכנית הרדיו שירים ושערים. כיהן כדובר משרד האנרגיה והתשתית וכדובר משטרת ישראל (בדרגת תת-ניצב).
ביוגרפיה
בן-און הוא עורך יומני אקטואליה בקול ישראל. כמו גם מייסד, עורך ומגיש תוכנית השיח הבינלאומית "הקשר הישראלי" - שיחות עם מאזינים ישראלים ברחבי העולם, תוכנית שזכתה בשני פרסי עיתונות מטעם ארגונים יהודיים.
בשנת 1992, במסגרת שידוריו בתוכנית שירים ושערים, טבע בן-און את הביטוי "הר הגעש בצהוב התפרץ", ביטוי המתאר את הצלחתה של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים. "הר הגעש בצהוב" הפך למטבע לשון מקובל בתקשורת הישראלית בהקשרים ספורטיביים ואחרים.
בן-און הוא בוגר האוניברסיטה העברית בהיסטוריה של עם ישראל ושל יחסים בינלאומיים ובוגר בית הספר לעיתונות, לרדיו ולטלוויזיה של רשות השידור.
בעבר היה דובר משרד האנרגיה והתשתית, וכן דובר משטרת ישראל בדרגת תת-ניצב. לחם במלחמת יום הכיפורים בגזרה הדרומית של תעלת סואץ תחת פיקודם של המג"ד עמנואל סקל והמח"ט דן שומרון. שירת כקצין בכיר במילואים בחיל השריון.
מאז 1984, בן-און מרצה בענייני תקשורת בישראל ומחוצה לה, בנושאי ישראל והמזרח התיכון, על תפקוד התקשורת הבינלאומית בסיקור הסכסוך, יחסי ישראל והתפוצות ועוד.
מבצר נמהאנסאנסאונג
מבצר נמהאנסאנסאונג (בקוריאנית: 남한산성, מילולית "מבצר הר האן הדרומי") הוא מבצר הררי היסטורי השוכן 25 קילומטרים דרומית-מזרחית לסיאול, בירת קוריאה הדרומית. הוא שוכן בגובה של כ-480 מטרים מעל גובה פני הים והוא מיושר עם רכסי ההר להגנה מרבית. המבצר, שאורך חומותיו כ-12 קילומטרים, מגן על אזור עצום ששימש כעיר בירה לשעת חירום בתקופת שושלת ג'וסון בקוריאה (1392–1910). העיצוב מבוסס על אדריכלות מבצרים במזרח אסיה, המגלם היבטים של ארבעה סגנונות תרבותיים היסטוריים: ג'וסון מקוריאה, תקופת אזוצ'י-מומויאמה של יפן, ושושלות מינג וצ'ינג מסין. הוא הורחב במהלך המאות ה-16 עד ה-18, תקופה של לוחמה מתמשכת. ההתפתחות הטכנית של כלי הנשק והחימוש בתקופה זו, שבה נעשה שימוש באבק שריפה שיובא מאירופה, השפיעה רבות גם על הארכיטקטורה והפריסה של המצודה. מבצר נמהאנסאנסאונג מפגין כיצד התגבשו התאוריות השונות של מנגנוני ההגנה בקוריאה על ידי שילוב סביבת החיים היומיומית עם מטרות הגנה. המבצר מראה כיצד הבודהיזם מילא תפקיד משפיע בהגנה על המדינה, והוא הפך לסמל של ריבונות בקוריאה. הוא ניצב על נמהנסאן (남한산, הר האן הדרומי), ומכיל ביצורים המתוארכים למאה ה-17 ומספר מקדשים. ניתן להגיע אליו מסיאול דרך תחנת נמהאנסאנסאונג של קו 8 של הרכבת התחתית של סיאול.
היסטוריה
המאפיין הברור ביותר של נמהאנסאנסאונג טמון ביתרון הטופוגרפי שלו; הוא מנצל פסגה שטוחה רחבת ידיים בשם גורובונג, עם מרכז נמוך וצדדים גבוהים, בגובה מעל 480 מטרים מעל פני הים. מההר הגבוה מעל המישורים קל לתצפת על הסביבה. בשל תכונות אלו שימש נמהאנסאנסאונג כמוצב פיקוד מאז עידן במאה ה-7. ממלכת שילה המאוחדת בנתה את מבצר ג'וג'אנגסאונג שבו יושב כיום מבצר נמהאנסאנסאונג כדי לשכן לוחמים ולצבור אספקה כאשר היא נלחמה בשושלת טאנג במאה ה-7. במאה ה-13, בתקופת (של שמה קרוי חצי האי הקוריאני), היה נמהאנסאנסאונג מעוז נגד. מאז המאה ה-17, נמהאנסאנסאונג ששכן ליד עיר הבירה סיאול, גדל מאוד בגודלו כמבצר הררי, המשמש כבירת חירום למלך ג'וסון.
נמהאנסאנסאונג נוהל באופן שיטתי והופעל במשך יותר מ-300 שנה מאז בנייתו בשנת 1624. באופן ספציפי, זה היה שדה קרב במהלך ב-1636 שנועדה לרכוש הגמוניה במזרח אסיה במהלך מלחמת מינג-צ'ינג בסין. המלך איינג'ו ברח אל המבצר עם חצרו ו-13,800 חייליו. כאן הם זכו להגנה טובה והמלך נהנה מהגנתם של שומרי ראש של 3,000 נזירים. צבא צ'ינג לא הצליח להסתער על המבצר, אך לאחר מצור של 45 ימים אזל מלאי המזון והמלך נכנע בכך שמסר את בניו כבני ערובה וויתר על נאמנותו לשושלת מינג. אנדרטה הוקמה על הכביש הדרומי מסיאול לנמהאנסאנסאונג כדי להנציח אירוע זה.
מבצר ההר נמהאנסאנסאונג מהמאה ה-17 נבנה כעיר מתוכננת, הן כדי לשמש כעיר בירה לשעת חירום בזמן מלחמה, והן כמרכז מנהלי בשלום. כפרים מסורתיים היו ממוקמים בדרך כלל על מישורים בצמוד למבצרי הרים שנבנו כמקלט במצבי חירום. נמהאנסאנסאונג היה מבצר הגנה עצמאי שבו העיר המנהלית המקומית הוקמה בתוך המבצר יחד עם ארמון החירום. לפיכך, היא ביצעה פונקציות שונות כמו הגנה, מנהל, עסקים וטקסי פולחן אבות מלכותיים. בניגוד לאלה שנראו באירופה וביפן שנועדו להגן רק על המעמד השליט, היה נמהאנסאנסאונג מבנה הגנתי שבתוכו היו יכולים לחסות גם המעמד השליט וגם פשוטי העם.
משפט צ'בישב
מספר משפטים מתמטיים קרויים על שמו של המתמטיקאי הרוסי פפנוטי צ'בישב.
מבצר נמהאנסאנסאונג
היסטוריה
מהמאה ה-17, התגוררו בנמהאנסאנסאונג למעלה מ-4,000 אנשים והוא נוהל ונשמר על ידי התושבים במשך דורות. רוב עיירות המבצר בקוריאה עברו עיוותים ושינויים משמעותיים במהלך תקופת הממשלה הקולוניאלית היפנית ותקופת התיעוש והעיור, וכתוצאה מכך איבדו את הפריסה והצורות המקוריות שלהן. עם זאת, נמהאנסאנסאונג שמר על המתווה המקורי שלו מכיוון שהממשלה הקולוניאלית היפנית העבירה ממנו את הפונקציות המנהליות והרסה את המתקנים הצבאיים בשלב מוקדם יותר של הקולוניזציה, והותירה אותו ככפר הררי מבודד לאחר מכן.
המאפיינים של נמהאנסאנסאונג השתנו מאוד במהלך ההיסטוריה שלו. הוא שימש כמרכז צבאי ומנהלי עם ארמון החירום ומשרדי המנהלה משנת 1627 עד 1917. זה היה המרכז של תנועת ההתנגדות האזרחית כנגד הפולשים השונים לקוריאה, שבמרכזה מקדשי חיילי נזירים בודהיסטים (סאונגיאונג, Seungyeong) כאשר שושלת ג'וסון נפלה והתקרבה התקופה הקולוניאליסטית היפנית בתחילת המאה ה-20. עם זאת, המבצר נהרס, והיפנים סגרו את המקדשים בשנת 1907. המבצר איבד את תפקידו כמרכז העיר עקב העברת משרד מחוז גוואנגג'ו בשנת 1917, וכתוצאה מכך הורד מעמדו לכפר הררי נידח. לאחר מכן, המבצר סבל מאובדן אוכלוסין ואובדן חומרי במהלך מלחמת קוריאה.
כיום, נמהאנסאנסאונג הוא אטרקציה תיירותית, לאחר שעבר שיקום חומות בקנה מידה גדול והוגדר כפארק מחוזי מאז שנות ה-70. מאז שנות ה-80 הייתה עלייה דרמטית במספר המסעדות ומתקני המבקרים השונים. ארמון החירום ומקדש האבות המלכותי בתוך המצודה שוחזרו באופן פעיל בהתבסס על מחקרים שונים על נמהאנסאנסאונג מאז שנות ה-90, והוא היה רשום ברשימת המועמדים לתואר מורשת עולמית בשנת 2010. הוא נוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 2014. הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים המסייעת לקביעת מורשת עולמית של אונסק"ו כתבה, "עיר שהייתה מיושבת מאז ומתמיד, ושהייתה בירת המחוז לאורך תקופה ארוכה, היא מכילה בביצוריה עדויות למגוון מבנים צבאיים, אזרחיים ודתיים. זה הפך לסמל של ריבונות קוריאנית.".
חומת המבצר
המבצר מוקף בחומה באורך של כ-12 קילומטרים ובגובה של עד שבעה מטרים, שיש לה מספר שערים. רוב החומה שוחזרה, בעיקר בדרום, והיא פתוחה למבקרים. חלקים מסוימים, בעיקר בצפון, ממשיכים להתפורר וגדלים עליהם צמחים. חומות האבן מזכירות במקצת את החומה הגדולה של סין.
מצב נוכחי
המבצר לא היה בשימוש מתקופת הכיבוש היפני ולאט לאט הלך והתפורר עד שנת 1954 כאשר הוכרז כגן לאומי והחלו עבודות שיקום.
במקור היו במבצר תשעה מקדשים וכן כמה עמדות פיקוד ומגדלי שמירה. כיום נותרו רק עמדת הפיקוד סאוג'אנגדאה (西 將 台) ומקדש צ'אנגגיאונגסה. יש כמה מקדשים חדשים יותר בדרך אל השער הדרומי וחומת המבצר.
המלך אינג'ו שהה בעמדת הפיקוד סאוג'אנגדאה במהלך המצור של 1636. הקומה הראשונה נוספה ב-1751 ושם הביתן שונה למומאנגנו "מגדל נשכח". שם זה מתייחס כנראה לבושה הבלתי נשכחת של כניעה למאנצ'ו של שושלת צ'ינג. מקדש צ'ונגג'ידאנג מתוארך לאותה תקופה ונבנה לכבודו של יי הו, שהוצא להורג בטעות בשל אחריותו בבניית החלק הדרומי של נמהאנסאנסאונג.
כמה מתקנים פחות משמעותיים מבחינה היסטורית כמו סונגניאולג'און (崇 烈 殿, נבנה ב-1638) וצ'ימגוואג'ונג קשורים לשליט ממלכת פקצ'ה אונג'ו. לא הרחק מהחומה המערבית ניצב סונגסו-טאפ, מגדל שעליו עוף החול ממתכת, שנבנה ליום הולדתו ה-80 של הנשיא לי סינג-מן בשנת 1955. כאשר ממשלתו הופלה על ידי מחאות סטודנטים ב-1960, המגדל נהרס.
אתר תיירות
המבצר הפך כיום לאזור פנאי פופולרי, הממוקם כ-30 קילומטרים דרומית-מזרחית לסיאול ונגיש בקלות ברכבת התחתית. כמעט כל האזור מיוער ומציע נוף פתוח לתושבי סיאול, המתגוררים ברובם בבתי דירות. בתוך חומות המבצר יש מסעדות למבקרים ומקומות חניה. הוא נמצא במרחק של כמה קילומטרים מתחנת הרכבת התחתית נמהאנסאנסאונג בקו 8, שממנה אפשר להגיע למבצר ברגל, במונית או באוטובוס.
המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית
המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית (באנגלית: The National Museum of the United States Air Force; לשעבר: The United States Air Force Museum) הוא המוזיאון הרשמי של חיל האוויר האמריקני, והוא ממוקם באחד מבסיסי החיל הסמוך לעיר דייטון שבאוהיו. המוזיאון הוקם בשנות ה-60 של המאה ה-20, והוא מוזיאון התעופה הוותיק והגדול בעולם; נמצאים בו מעל 400 כלי טיס וטילים, רובם מוצגים בתוך מבנה המוזיאון. מדי שנה פוקדים את המוזיאון מעל 1.3 מיליון מבקרים, מה שהופך אותו לאחד מאתרי התיירות הבולטים באוהיו.
דימום פנימי
דימום פנימי עשוי להיגרם כתוצאה מפגיעות שונות במערכות הגוף ובעיקר חבלה לאיברי הגוף (פגיעה על ידי גורם חיצוני), מפרצת הגורמת לקרע בכלי דם ראשי, תאונה קיצונית המתרחשת בתאונת דרכים (הגורמת לקרע באיברי הגוף) וגם פגיעה של הדף כתוצאה מפיצוץ הגורם לקרעים באברי הגוף הפנימיים.
אבחנה וטיפול
אין אפשרות לאבחן דימום פנימי ללא בדיקה רפואית מדוקדקת, אך חשד לדימום שכזה ייקבע על פי נסיבות הפגיעה ובעיקר על פי סימני ההלם המתפתחים בנפגע כשהוא מאבד כמות גדולה של דם. דרך נוספת המעוררת חשד לדימום היא על פי סימנים שנראים בפגיעה מקומית כמו בטן קשה בדימום בטני או עליית לחץ דם כתוצאה מדימום בקופסית הגולגולת. הטיפול יכלול את החזרת הנוזלים לנפגע (דם או נוזלים קריסטולאידים) ועצירת הדימום על ידי התערבות כירורגית. בדימום פנימי אי אפשר לטפל בשטח.
סנט תומאס (איי הבתולה)
סנט תומאס (באנגלית: Saint Thomas) הוא אי בים הקריבי המהווה מחוז של איי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית. באי ממוקמת בירת הטריטוריה: עיר הנמל שארלוט אמאלי. נכון לשנת 2010, באי מתגוררים 51,634 תושבים המהווים 47% מתושבי איי הבתולה של ארצות הברית. שטח האי 80.7 קמ"ר.
קודם להתיישבות האירופית
המתיישבים הראשונים הגיעו אל האי במאה ה-14 לפנ"הס (לפני הספירה), היו אלה אנשי שבט הקיבוני האינדיאני. מאוחר יותר הגיעו לאי אנשי שבט האראוואק ואחריהם הקאריב.
כריסטופר קולומבוס היה האירופאי הראשון שגילה את האי (במסעו השני לאמריקה, בשנת 1493). זמן קצר לאחר מכן, הגיעו מתיישבים אירופאים ולאחר הגעת האירופאים לאי מתו כל התושבים המקומיים הקריביים ממגיפות או משימושם כעבדים.
ב-150 השנים לאחר גילוי האי, שימש האי כבסיס לשודדי הים הקאריביים.
התקופה הקולוניאלית הדנית
ההתיישבות הדנית הראשונה באיים החלה בשנת 1666. בשנת 1672 שלטו הדנים באיי הבתולה באמצעות חברת מערב הודו וגינאה הדנית.
האי חולק למטעים בהם גודל בעיקר קנה סוכר. מטעים אלה התבססו בעיקר על עבודת עבדים. בשנת 1685 השתלטה חברת ברנדנבורג אמריקן על סחר העבדים בין האיים ובאי הוקם שוק העבדים הגדול ביותר ביבשת אמריקה.
בשנת 1691 שונה שם היישוב המרכזי של האי לשארלוט אמאלי על שם אשת מלך דנמרק כריסטיאן החמישי. המלך פרדריק החמישי הכריז על העיר כעל נמל חופשי.
במהלך המאה ה-19 נפגע גידול קנה הסוכר ובעקבותיו כלכלת האי: מסופות הוריקן, בצורות (בצורת) ותחרות מצד מטעים בארצות הברית. בשנת 1848 בוטלה העבדות באי והעלייה בעלויות גידול הסוכר הביאו לקריסה כלכלית של האי. בשל חשיבותו האסטרטגית של האי הציעה ארצות הברית לדנמרק לרכוש את האי בשנות ה-60 של המאה ה-19 בעלות של 7.5 מיליון דולרים. ההצעה לא התגבשה לכדי חקיקה של הקונגרס ולא יצאה לפועל.
רכישת האי על ידי ארצות הברית
בשנת 1917 נרכש האי (יחד עם האיים סנט ג'ון וסנט קרואה) על ידי ארצות הברית בעלות של 25 מיליון דולרים, כחלק מתוכנית אסטרטגית לבנות מערך המגן על איי הים הקריבי ועל תעלת פנמה בשל מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1927 קיבלו תושבי האי אזרחות של ארצות הברית. בשנת 1931 עבר ניהול האי לשליטת משרד הפנים של ארצות הברית.
בשנת 1954 הוענק רשמית לאי מעמד של טריטוריה של ארצות הברית.
בשנת 1970 קיבל האי אוטונומיה פנימית מלאה.
בשל האמברגו האווירי והימי על קובה ועלויות הטיסה הנמוכות הפך האי במחצית השנייה של המאה ה-20 לאתר תיירות פופולרי. בשנת 1989 נפגעו תשתיות האי מהוריקן הוגו ובשנת 1995 מהוריקן לואיז והוריקן מרילנד.
עם זאת, הפופולריות התיירותית של האי לא נפגעה.
מכושפות
בישראל הסדרה שודרה בערוץ 3, סטאר וורלד ובהוט V.O.D ומינואר 2019 זמינה לצפייה ב-yes.