cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מידת לבג
הבנייה של מידת לבג
כדי להפוך אותה למידה עלינו לצמצמה על סיגמא-אלגברה שעליה היא תהיה סיגמא-אדיטיבית. סיגמא-אלגברה זו תיקרא "אוסף הקבוצות המדידות".
קבוצה A נקראת מדידה אם לכל קבוצה B מתקיים.
אפשר להראות שעבור הישר הממשי, אוסף כל הקבוצות המדידות הוא הסיגמא-אלגברה הנוצרת על ידי כל קבוצות בורל והקבוצות בעלות מידה אפס. על הקבוצות המדידות, וזו מידת לבג. אוסף הקבוצות המדידות מכיל מגוון רב של קבוצות שימושיות:
רוב תת-הקבוצות של הישר אינן מדידות, אך בנייה מפורשת של קבוצה לא מדידה אינה פשוטה. ניתן לבנות קבוצה לא מדידה למשל על ידי הגדרת יחס שקילות על נקודות הקטע [0,1): . קל לראות שהיחס \sim הוא יחס שקילות שמפצל את הקטע למחלקות שקילות בנות אָלֶף אֶפֶס איברים כל אחת. נבנה קבוצה A שמורכבת מנציג אחד עבור כל מחלקת שקילות (לשם כך נדרשת אקסיומת הבחירה). כל הזזה במספר רציונלי (כאשר נתייחס לקטע כמעגל היחידה) מספקת קבוצה נוספת של נציגים שזרה לכל האחרות, ואיחוד כל ההזזות הוא בחזרה קטע היחידה. אם הקבוצה A הייתה מדידה אז גם הזזותיה היו כן, והמידה שלהן הייתה זהה לשלה. לכן, בין אם מידתה הייתה אפס ובין אם היא הייתה חיובית, הדבר עומד בסתירה לסיגמא-אדיטיביות של המידה.
הכללה לממד כלשהו
את מידת לבג אפשר להכליל בקלות למרחב ובכך להכליל את מושג ה"היפר-נפח": אורך (n=1), שטח (n=2), הנפח (n=3) וכו'. תהליך הבניה זהה לחלוטין, רק שבמקום בקטעים משתמשים בהיפר-תיבות (מכפלה קרטזית של קטעים עם קצוות תחתונים סגורים וקצוות עליונים פתוחים), ומגדירים נפח על חוג התיבות באמצעות. מכאן, מגדירים מידה חיצונית ומצמצמים אותה על אוסף כל הקבוצות המדידות הנוצרת על ידי חוג התיבות. במקרה זה, קבוצה A נקראת מדידה רק אם לכל קיימת קבוצה B בחוג התיבות כך ש  כאשר \Delta מסמל הפרש סימטרי של קבוצות.
ישנה גם הכללה לממד לא שלם בהכרח על ידי מידת האוסדורף.
זאסלאב
זאסלאב (בפולנית: Zaslaw; בגרמנית: Zwangsarbeitslager Zaslaw) היה מחנה ריכוז ומחנה עבודה שהוקם בתקופת השואה ליד הכפר זאסלאב בסמוך לעיירה זאגוז' שבפרובינציית פודקרפאטי בפולין, אליו הובאו כ-15,000 יהודים.
מחנה זאסלאב הוקם בסמוך לתחנת הרכבת של העיירה זאגוז' בין החודשים מרץ ואוגוסט 1942 באמצעות עובדי כפייה יהודים מזאגוז', בליגרוד ומיישובים נוספים הסביבה. מחנה העבודה הוקם בשטח בית חרושת לנייר שעמד במקום.
באוגוסט ובספטמבר 1942 הועברו למחנה כ-10,000 יהודים, בעיקר מאזור סאנוק, ואלו הועסקו בו בעבודות כפייה קשות, ונשלחו כעבור זמן קצר למחנה ההשמדה בלז'ץ.
באוקטובר 1942 הוצאו להורג במחנה כמה מאות יהודים, ובאמצע נובמבר 1942 נרצחו בבורות ירי ליד המחנה כ-1,000 יהודים נוספים.
ב-16 בינואר 1943 חוסל המחנה, תוך רצח אלפי היהודים שנותרו בו. 68 יהודים שהושארו במחנה לסידור הרכוש הנותר בו נרצחו לאחר מכן.
באביב 1944 הובאו לשטח המחנה אסירים יהודים, שבפקודת הגרמנים, כחלק ממבצע 1005, הוציאו את הגופות מקברי האחים במקום, ושרפו אותן, על מנת לטשטש את הראיות לרצח ההמוני באתר.
וולטר גינס, הברון הראשון ממוין
וולטר אדוארד גינס (הלורד מוין) (באנגלית: Walter Guinness, 1st Baron Moyne; 29 במרץ 1880 – 6 בנובמבר 1944) היה איש עסקים ופוליטיקאי, השר הבריטי לענייני המזרח התיכון. נרצח בקהיר מירי מתנקשים, אנשי לח"י.
ביוגרפיה
הלורד מוין נולד בשנת 1880 בדבלין למשפחת אצולה בריטית והתחנך באיטון. הוא התנדב במלחמת הבורים לשרת בדרום אפריקה ואף צוין לשבח. ביוני 1903 נישא לליידי אוולין סטיוארט ארסקין (1883–1939). לזוג נולדו שני בנים ובת. בשנת 1907 נבחר בבחירות הביניים לפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה השמרנית. במלחמת העולם הראשונה שירת במצרים ובגליפולי. על לחימתו בבלגיה ב-1917 זכה באות השירות המצוין. סיים את שירותו בדרגת לוטננט קולונל.
בשנים 1922 עד 1929 מילא תפקידי שר וסגן שר בממשלות אחדות. בשנת 1929 הוענק לו התואר ברון. בשנים שמ-1929 ועד מלחמת העולם השנייה השתתף כחבר בכמה ועדות חקירה. בשנים 1941–1942 שימש הלורד מוין, שהיה ידידו הטוב של וינסטון צ'רצ'יל, כשר המושבות.
ב-1942 נתמנה לתפקיד סגן מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון שמושבו הקבוע בקהיר. מוין פעל במסגרת תפקידו זה לקידום הרעיון של הקמת קונפדרציה עצמאית של "המדינות הערביות הצפוניות", סוריה ולבנון, כולל עבר הירדן ופלשתינה (א"י). במסגרת הקונפדרציה המתוכננת היו יהודים יכולים להתיישב בכל השטח, אך לא להקים מדינה עצמאית. מוין ניסה לאזן בין הרצון לאפשר המשך העלייה היהודית, בעיקר על רקע הרדיפות באירופה, לבין ההתנגדות הערבית להקמת מדינה יהודית עצמאית בארץ ישראל. בנאום בפרלמנט הבריטי, באוגוסט 1942, הסביר:
בתחילת שנת 1943, פנה אליו בבקשת עזרה ועד ההצלה של הסוכנות היהודית, שהוקם במטרה להציל את יהודי אירופה בתקופת השואה. מוין תרם לוועד 1,500 לירות. בתחילת 1944 מונה ל"מיניסטר" לענייני המזרח התיכון, בדרגה נמוכה מקודמו שהיה "מזכיר מדינה" (בממשלה הבריטית "Minister" הוא דרגה נמוכה יותר מ-"Secretary").
אנשי הלח"י התנקשו בו בקהיר ב-6 בנובמבר 1944.
רקע
לטענת אנשי הלח"י, ההתנקשות בוצעה בשל התבטאויותיו כנגד עלייה של יהודים לארץ ישראל ומכיוון שעשה ככל יכולתו כדי לסגור את שערי ארץ ישראל בפני ניצולי השואה. לפי ההיסטוריון הבריטי ברנרד וסרשטיין, ההחלטה להתנקש בחייו של השר לענייני המזרח התיכון התקבלה עוד לפני שמוין קיבל את התפקיד, ורק בדיעבד, ולאור ההתנגדות הרבה שעוררה הפעולה, הועלו התבטאויותיו כסיבה.
נתן ילין-מור, מראשי הלח"י, כתב כי שטרן העלה את הרעיון לרצוח את שר המדינה הבריטי למזרח-התיכון בקיץ 1941, וכי סבר שההתנקשות תהווה "לקח לעולם ולישוב העברי, כי לא נגד הממשל הבריטי בארץ-ישראל אנו לוחמים, אלא נגד בריטניה, שמרכזה בלונדון, אות ומופת לעמים המשועבדים, שהנה קמנו למרוד באימפריה האדירה ושלא נרתע עד אשר נשיג את עצמאותנו". לפי ילין-מור, כשמונה הברון קייסי לתפקיד, דחו את התוכנית בשל היותו אוסטרלי, ולאחר מינויו של מוין, בינואר 1944 לתפקיד המיניסטר לענייני המזרח התיכון, הופעלה התוכנית מחדש.
ביצוע
כשחזר הלורד ב-6 בנובמבר 1944 ממשרדו לביתו, ארבו לו השניים. אליהו חכים ירה בלורד מוין והרג אותו, כאשר אליהו בית צורי מחפה עליו. השניים נמלטו מן המקום רכובים על אופניים, אך נתפסו על ידי שוטר מצרי, נשפטו והוצאו להורג.
הערכה
הלורד מוין נחשב לאנטי-ציוני מובהק. הוא טען בפני בן-גוריון כי ארץ ישראל לא תוכל לפתור את בעיית היהודים, הציע להקים מדינה יהודית במערב אירופה ואף נקב בפרוסיה המזרחית כארץ שתוכל לשמש למטרה זו, לאחר המלחמה ולאחר שיגורשו ממנה התושבים הגרמנים.
לפי הוראותיו של מוין, התערב הציר הבריטי בטורקיה אצל השלטונות הטורקיים ודרש לגרש את אוניית המעפילים סטרומה למימי הים השחור, מקום שבו טובעה על אנשיה בטורפדו סובייטי ב-24 בפברואר 1942. ההיסטוריון ברנרד וסרשטיין ציין, בשנת 1982, כי "חשדות לח"י, שהוא מילא תפקיד אישי מכריע בהחלטות שהובילו לטביעת 'סטרומה' בפברואר 1942, מתאמתות, יש לומר, בכתוב בתיקים הרשמיים שבארכיונים, שעתה הם בני-השגה. למעשה, בשלב המכריע של הטיפול הרשמי בפרשת 'סטרומה' הייתה זו התערבותו האישית של מוין שהיטתה את הכף נגד כל הקלה במדיניות הבריטית לטובת הפליטים שעל סיפון האניה".
כן מעמידים לחובתו את העובדה שבשנת 1941 דחה הלורד מוין את בקשותיהם של ויצמן ובן-גוריון להקים את הדיוויזיה היהודית, שהובטחה לוויצמן על ידי צ'רצ'יל. ב-1941, בהיותו שר המושבות, טען בבית הנבחרים הבריטי כי היהודים אינם אומה שמית אלא ערבוב גזעים. הלורד מוין גם נאם בפרלמנט הבריטי ואמר כי את יהודי אירופה יש ליישב במקומות מבודדים ובמדגסקר.
על ההתנקשות בחייו אמר יוסף נדבה:
לעומת זאת, וסרשטיין העריך את יחסו של הלורד מוין לציונות כך:
בעקבות עובדות שנחשפו בשנים שלאחר מכן, בין השאר עדות של בנו של הלורד מוין, עלתה סברה כי בדעותיו של הלורד מוין חל מפנה, בתקופה שלפני ההתנקשות, והוא החל לתמוך בתוכנית החלוקה ובהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, בניגוד למדיניות של משרד המושבות.
מיתון
מיתון הוא מונח במקרו כלכלה שפירושו תקופה ארוכה יחסית של פעילות כלכלית מואטת בכלל המשק. מיתון בדרך כלל גורר עמו ירידות מחירים, צמצום של הייצור והמסחר וירידה בתעסוקה.
הגדרה
אין הסכמה בין כלכלנים לגבי שיעור הצמיחה שמתחתיו נמצא המשק במיתון. אחת ההגדרות המקובלות של מיתון היא צמיחה שלילית של המשק (היינו, ירידה בתמ"ג) בשני רבעונים רצופים. עם זאת, במדינה כמו ישראל בה קצב גידול האוכלוסייה גבוה יש משמעות גם לשיעור הגידול בתמ"ג לנפש, אשר עלול להיות שלילי גם כאשר הצמיחה בתמ"ג חיובית, כל עוד זו אינה מדביקה את קצב גידול האוכלוסייה. ההגדרה של בנק ישראל למיתון היא: "מצב שבו התוצר המקומי של המשק לא גדל". בארצות הברית פועלת הלשכה למחקר כלכלי בארצות הברית (NBER), אשר מגדירה את המיתון בתור "ירידה משמעותית בפעילות הכלכלית שהתפשטה לרוחב הכלכלה ונמשכת יותר מכמה חודשים". חוקרי הלשכה בוחנים גורמים כלכליים שונים לפני הכרזה על מיתון.
תאוריה
לפי תאוריית עודפי הייצור של קרל מרקס מיתון הוא עניין שגרתי ומחזורי בכלכלה חופשית, כי אין בה תכנון מרכזי. לטענתו, חוסר תכנון מרכזי הוא הסיבה לרוויה של השוק - הייצור אינו מותאם לצריכה "מלמעלה". בכלכלות מתוכננות באופן ריכוזי, כאלה של משטרים קומוניסטים, מוגבל הייצור מעבר ליכולת הצריכה. למרות זאת, ובנגוד לתאוריה של מרקס, במדינות אלה תופעה רחבה של ייצור שאינו עונה על הביקוש ומחסור תדיר בסחורות.
טיפול במיתון
השיטה "הקלאסית" כנגד מיתון היא הגדלת הוצאות הממשלה. דרך זו מכונה לעיתים "תרופה קיינסיאנית" על שם הכלכלן ג'ון מיינרד קיינס אשר הגה בעת השפל הכלכלי הגדול את הרעיון להוציא את המשק משפל כלכלי ואבטלה בעזרת הגדלת הביקושים הממשלתיים למוצרים ושירותים. בשיטה זו, כדי להוציא את המשק מהגלגל החוזר של ירידה בביקושים - ירידה ביצור - פיטורים וסגירת מפעלים - גידול באבטלה - ירידה בביטחון הצרכנים - ירידה בביקושים, מפעילה הממשלה מיזמים גדולים של בניית תשתיות תוך הגדלת הגרעון הממשלתי. ביקושים אלו אמורים להתניע את הצמיחה במשק על ידי שבירת המעגל ולהשתלם בעתיד כאשר הצמיחה משתמשת ומואצת על ידי התשתיות המשופרות.
שיטה זו נוסתה בזמן השפלים הכלכליים של תחילת ואמצע המאה העשרים שאכן הסתיימו, אך לא ניתן לבדוק אם אכן בשל הגדלת הוצאות הממשלה, ואינה מקובלת כיום כאשר הגישה המוניטרית שלטת וגרעון ממשלתי מופרז נחשב תמרור אזהרה למצב המשק.
כלי חשוב נוסף לסיום המיתון הוא הורדת מיסים. כאשר נטל המס יורד האזרחים צורכים יותר, האבטלה פוחתת ועסקים קטנים מגדילים את הפעילות העסקית שלהם. יש הטוענים כי חלק מהסיבות לעובדה שהשפל הגדול נמשך קרוב לעשור נבע מסירוב הממשלות המרכזיים להוריד מיסים.
שיטה מוניטרית לטיפול במיתון היא הורדת ריבית והגדלת כמות הכסף על ידי הבנק המרכזי. הורדת הריבית מקלה מחד על עסקים את נטל הריבית, מאפשרת להם הגדלת החוב (נטילת אשראי נוסף) ומקטינה מאידך את האטרקטיביות של חיסכון אצל משקי הבית על מנת לעודד צריכה. דוגמה לשימוש בשיטה המוניטרית ניתן לראות בהתנהגות הבנק המרכזי האמריקאי בשנים 2001–2003.
לעומת זאת, כלכלת יפן מתנדנדת בין יציאה וכניסה למיתון מאז 1990, אף על פי ששער הריבית נותר אפסי לאורך כל התקופה. מצב זה של יפן נחשב על ידי כלכלנים רבים כמלכודת הנזילות, תאוריה (המיוחסת בדרך כלל לקיינס) המדברת על כך שכאשר ישנו מיתון ושער הריבית הוא אפסי, הרי שרק מדיניות פיסקלית מרחיבה של הגדלת הביקושים הממשלתיים תוכל להוציא את המשק ממיתון.
היסטוריה
השפל הכלכלי המפורסם ביותר היה המשבר הכלכלי הגדול שהתחיל בשנת 1929 עם קריסת הבורסה לניירות ערך של ניו יורק. כאשר פרץ המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 היו חששות כי הוא יתפתח לשפל כלכלי, אך הן התבדו.
טורטה סטבלי
טורטה סטה בלי או טורטה סטבלי (באיטלקית: Torta setteveli או Torta Sette Veli; מילולית: עוגת שבעת הצעיפים) היא עוגה בת שבע שכבות מן המטבח האיטלקי (ובייחוד ידועה במטבח הסיציליאני).
תיאור העוגה
העוגה כוללת שתי שכבות של עוגת שוקולד, המפורדות, שמעל כל שכבת עוגת שוקולד, שכבת שוקולד עם אגוזים, מעליהם שכבת קרם בווריה בטעם אגוזי לוז, מעל שכבות אלה שכבת מוס שוקולד, והעוגה מכוסה ציפוי שוקולד מבריק ועיטורי שוקולד.
היסטוריה
מקורה של עוגה זו בעיר פלרמו, שבסיציליה, והעוגה נחשבת לאחד המאכלים הידועים במטבח הסיציליאני.
העוגה נקראת על שם "ריקוד שבעת הצעיפים" (על פי המסופר באופרה סאלומה ) של שלומית בת הרודיאס, באמצעותו היא פיתתה את הורדוס אנטיפס להרוג את יוחנן המטביל.
באופן מסורתי העוגה מוגשת בימי הולדת.
קבוצה ממידה אפס
קבוצה בעלת מידה אפס היא קבוצה שמידת לבג שלה היא אפס. אינטואיטיבית זוהי קבוצה ש"אורכה" 0, היא קטנה כל כך עד כדי כך שהיא איננה משפיעה אינטגרל לבג של פונקציות המוגדרות בקבוצה כלשהי המכילה אותה.
הגדרה פורמלית
באופן ישיר, נאמר שקבוצה \ E בישר הממשי היא בעלת מידה אפס או קבוצת אפס אם לכל קיים כיסוי בן-מנייה של קטעים פתוחים המכסה את E ושסכום אורכיו קטן מאפסילון. כלומר:
עבור מידה שלמה (ומידת לבג היא שלמה) כל קבוצה בעלת מידה אפס היא מדידה, וכך גם כל תת-קבוצה שלה מדידה ובעלת מידה אפס.
משמעות
כאמור בתחילת הערך, המשמעות האינטואיטיבית של היות קבוצה בעלת מידה אפס היא שהקבוצה "זניחה" כך שהיא איננה משפיעה על תכונות אינטגרליות (במובן לבג) של הפונקציה.
דוגמאות לקבוצות בעלות מידה אפס
להלן מספר דוגמאות ומקרים כלליים של קבוצות בעלות מידה אפס:
אניבאלה דה גאספריס
אניבאלה דה גאספריס (באיטלקית: Annibale de Gasparis, 9 בנובמבר 1819 - 21 במרץ 1892) היה מתמטיקאי ואסטרונום איטלקי. מנהל מצפה הכוכבים בנאפולי מ-1864 ועד 1889. לזכותו נזקפים גילוי 9 אסטרואידים ועוד תרומות בשערוך מסלולים ואסטרונומיה.
קורות חיים
דה גאספאריס נולד ב-1819 בבויארה שבנפת ל'אקווילה במחוז אברוצו באיטליה. אביו היה רופא. הוא למד בסמינרים של סולמו (סולמונה המודרנית ) וקייטי. הוא המשיך בעצמו בלימודי המתמטיקה והקלאסיקה.
במהלך אביב העמים בשנת 1848 הוא השתתף בפעילות המהפכה, אולם הצליח להתחמק מעונש בכך שהקדיש למלך פרננדו השני את גילויו הראשון - האסטרואיד היגיאה. דה גאספריס גילה את האסטרואיד ב-12 באפריל 1849, ומנהל מצפה הכוכבים ארנסטו קפוצ'י הציע לקרוא לו Igea Borbonica (היגיאה בורבוניקה, על שם בית בורבון, ששלטו בממלכת שתי הסיציליות בו נאפולי נמצאת). המלך נתן לו קיצבה לכל החיים כאות הוקרה. עם נפילת שושלת בורבון, נעלמה גם הקצבה השנתית. בשנת 1850 קפוצ'י הודח ממשרתו עקב השתתפותו במהפכה ודה גאספריס סירב לקבל את המשרה בגלל תמיכתו בקפוצ'י.
דה גאספריס המשיך במחקרו וגילה עוד 8 אסטרואידים בין השנים 1851–1864. על תגליותיו הוא קיבל בשנת 1851 את מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה, והתקבל עמית בחברה המלכותית לאסטרונומיה.
בשנת 1858 מונה כפרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת נאפולי.
דה גאספריס מונה להיות מנהל מצפה הכוכבים בנאפולי בשנת 1864, תפקיד אותו מילא עד 1889.
בשנת 1848, דה גאספריס התחתן עם ג'וזפינה רוסו. לזוג נולדו 9 ילדים, מתוכם שלושה נפטרו בילדותם.
דה גאספריס פרסם למעלה מ-200 מאמרים מדעיים במתמטיקה, מכניקת גופים בחלל, אסטרונומיה ומטרולוגיה. לעיתים היה כותב את שמו גם כ Annibal de Gasparis.
פרסים ואותות הוקרה
דה גאספריס זכה בפרס לאלנד ארבעה פעמים, מ-1849 ועד 1853.
בשנת 1851 הוא זכה במדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה.
על שמו נקרא האסטרואיד וגם מכתש דה גאספריס שעל הירח.
זוכה אות מסדר העיט האדום של ממלכת פרוסיה ואות מסדר הורד  של האימפריה הברזילאית.
חטיבת אלון
חטיבת אלון (חטיבה 228), המכונה גם "חטיבת הנח"ל הצפונית", בשל היותה כפופה לפיקוד הצפון, היא חטיבת חי"ר במילואים בצבא ההגנה לישראל, המורכבת מיוצאי חטיבת הנח"ל. בעבר הייתה החטיבה, חטיבת חי"ר קל והשתייכה לאוגדת יהודה. בין היתר נטלה חלק במבצע חומת מגן, תחת פיקוד רוני בלקין, יוצא סיירת מטכ"ל.
החטיבה הוסבה לחטיבת חי"ר מעולה כלקח ממלחמת לבנון השנייה. תהליך ההסבה הושלם בשנת 2012.
היסטוריה
ראשיתה של עוצבת אלון כגוף המילואים של חטמ"ר העמקים (228, חטמ"ר צמח) בשנות השבעים.
לאחר מלחמת העצמאות במהלכו הייתה חטיבת גולני אחראית על מרחב עמק הירדן הדרומי ועמק בית שאן הוכפף האזור לאחריות מפקדת חטיבה 2, חטיבת כרמלי שפורקה לאחר המלחמה. במלחמת סיני קיבלה את הפיקוד על המרחב אוגדה 36 הצעירה שאחיותיה לחמו בסיני. במלחמת ששת הימים היה האזור תחת פיקוד גוש כנרת ובהתשה הפכה מפקדת חטיבת המילואים לחטמ"ר 612, חטמ"ר העמקים, שהגן על המרחב כולו גם במלחמת יום הכיפורים כשעבר לפעול תחת פיקוד המרכז. ב-1974 הופרדה ממפקדת העמקים חטיבת חי"ר 165 שלחמה ככזאת במלחמת של"ג.
בחטמ"ר העמקים 228 שמפקדתו בצמח הוקם גוף מילואים עצמאי על בסיס תושבי עמק הירדן והצפון, שמחסני החירום שלו היו בכפר הילדים מול בית חולים העמק בעפולה. בשנת 1979 הפך גוף המילואים לחטיבת חי"ר נפרדת מהחטמ"ר, החטיבה החדשה נקראה חטיבה 172 והייתה כפופה לאוגדה 92 שישבה בכפר הילדים. בשנת 1983 הוחלט להפריד שוב את החטיבות 172 וימ"ח 228. החטיבה הועברה למחנה עמוס והוכפפה לאוגמ"ר 85 (אוגמ"ר העמקים) ושוב נקראה ימ"ח 228.
בשנת 1992 פורקה אוגדה מרחבית 85 והחטיבה הועברה לכפיפות אוגדת יהודה.
בשנת 1993 שונה מספר החטיבה ל-7228  (הוסיפו את הספרה 7) על מנת להפריד בין החטמ"ר הסדיר בצמח לבין חטיבת המילואים במחנה עמוס.
בעקבות ירידת האיום הביטחוני בגזרת החטמ"ר ושינויי הסד"כ שנערכו בצה"ל בראשית העשור הראשון של שנות 2000 הועברה חטיבת המילואים לפיקוד הצפון, בשנת 2003 אוחדה חטמ"ר צמח עם חטמ"ר הבקעה וחטיבת המילואים חזרה לשאת את המספר 228.
בשלהי שנת 2012 הושלם תהליך הסבת החטיבה לחטיבת חי"ר מעולה, תהליך ההסבה החל כחלק מלקחי מלחמת לבנון השנייה, שמרה על מספרה, והוכפפה לעוצבת המפץ.
החטיבה השתתפה במלחמת שלום הגליל ובמבצע חומת מגן.
נתן בדפורד פורסט השלישי
נתן בדפורד פורסט השלישי (באנגלית: Nathan Bedford Forrest III; 7 באפריל 1905 - 13 ביוני 1943) היה בריגדיר גנרל בחיל האוויר האמריקני בעת מלחמת העולם השנייה.
פורסט נולד בממפיס, טנסי. הוא נינו של נתן בדפורד פורסט, שהיה גנרל מפורסם של צבא הקונפדרציה של מדינות הדרום בזמן מלחמת האזרחים של ארצות הברית, וכן מייסדו של הקו קלוקס קלאן.
שירות צבאי
פורסט סיים את וסט פוינט ב-1928 ומונה ללוטננט שני בחיל הפרשים. ב-1929 הוא הועבר לחיל האוויר ולאחר מכן התקדם בדרגות באופן מהיר למדי. ב-1942 קודם פורסט לדרגת בריגדיר גנרל, בגיל 37, ושירת כראש המטה של חיל האוויר השני של ארצות הברית. במהלך פשיטת הפצצה על בסיס הצוללות בקיל שבגרמניה, אשר הוביל ב-13 ביוני 1943, הופל מטוס ה-B-17 שהטיס.
זמן מה הייתה תקווה שהוא שרד, שכן חבריו לטייסת המפציצים דיווחו על כך שראו מצנחים שנפתחו, אך מאוחר יותר התברר ששמונה מתשעת אנשי הצוות שהיו במטוס נהרגו. גופתו של פורסט נשטפה אל החוף ב-23 בספטמבר 1943 ליד בסיס מטוסי-ים שבאי ריגן שבגרמניה. הוא נקבר ב-28 בספטמבר 1943 בבית קברות קטן ליד ויק שבגרמניה. ב-1947, שנתיים לאחר תום המלחמה, ביקשה אלמנתו, שנישאה מחדש לאחר מותו, כי גופתו תוחזר לארצות הברית ותיקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. גופתו נקברה מחדש באזור 11 בארלינגטון על אדמות שהיו בעבר בבעלותו של רוברט לי, מפקדו של אבי סבו, ב-15 בנובמבר 1949.
פורסט היה בן 38 במותו, ואחד הגנרלים הצעירים ביותר בצבא ארצות הברית. הוא קיבל את דרגת הגנרל כשהוא צעיר ב-4 שנים מהגיל בו קיבל דרגה זו אבי סבו. פורסט היה הגנרל האמריקאי הראשון שנהרג בקרב במהלך המלחמה באירופה.
לאחר מותו זכה לעיטור צלב המופת.
פורסט נישא לפרנסס בראסלר ב-22 בנובמבר 1930 ולא היו לו ילדים. היות שהיה בן יחיד, בדומה לאביו ולסבו לפניו, נקטעה שושלת פורסט.
נאזי מוחמד
נאזי טיירו מוחמד (באנגלית: Nazr Tahiru Mohammed; נולד ב-5 בספטמבר 1977 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1998–2016, בעמדת הסנטר.
תחילת הקריירה
בנם של מהגרים מגאנה, גדל בשיקגו ולמד בתיכון קנווד אקדמי. בסתיו 1995 הצטרף מוחמד לאוניברסיטת קנטקי במשקל 143 קילוגרמים, וקיבל מעט מאוד דקות משחק בטורניר המכללות בו זכתה קנטקי באותה עונה. אחרי שרזה בעונתו השנייה בליגת המכללות, חלק מוחמד את עמדת הסנטר עם ג'מאל מגלור והיה לשחקן מפתח בשנתיים שאחרי.
קריירת NBA
לאחר שנתו השלישית בליגת המכללות, עמד מוחמד בפני ההחלטה האם להישאר לעוד שנה באוניברסיטה או לצאת לדראפט ה-NBA. לבסוף החליט מוחמד לנסות להיבחר בדראפט 1998. לבסוף נבחר מוחמד במקום ה-29 בסיבוב הראשון על ידי היוטה ג'אז, שהעבירה את מוחמד לפילדלפיה 76'. לאחר שתי עונות בפילדלפיה נשלח לאטלנטה הוקס, שם שיחק עד אמצע עונת, אז הועבר לניו יורק ניקס.
בעונת שיחק מוחמד חצי עונה בניקס וחצי עונה בסן אנטוניו ספרס (שקיבלה אותו מניו יורק בתמורה למליק רוז). בשתי הקבוצות יחד, שיחק באותה עונה 77 משחקים בהם רשם ממוצעים של 9.5 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-1.1 חסימות למשחק. את העונה הזאת סיים כשחקן חמישייה של הספרס שזכו באליפות ה-NBA באותה שנה. בעונתו השנייה בספרס, חלק מוחמד את תפקיד הסנטר עם ראשו נסטרוביץ' ורשם ממוצעים נמוכים יותר מאשתקד, עם 6.2 נקודות ו-5.2 ריבאונדים בעונה הסדירה. בפלייאוף 2006, הציג סדרה מצוינת בסיבוב הראשון נגד הסקרמנטו קינגס עם ממוצע של 7 נקודות בסדרה. במשחק הראשון בסדרה רשם 18 נקודות, 8 ריבאונדים ושלשה שנייה בקריירת ה-NBA שלו. למרות זאת, לא קיבל מוחמד הרבה דקות משחק בסדרת חצי גמר המערב באותו הפלייאוף, בה נוצחו הספרס על ידי הדאלאס מאבריקס.
בסוף אותה עונה, דחה הצעה להארכת חוזה בספרס למשך 4 שנים וב-4 ביולי 2006 סיכם בעל פה את תנאיו בדטרויט פיסטונס לאחר שבן וולאס, הסנטר הראשון של הקבוצה, החליט לעזוב אותה רק יום לפני כן. ב-2007 הועבר בטרייד לשארלוט בתמורה לפרימוז ברזץ' ו-ולטר הרמן.
בפברואר 2011 הועבר מוחמד בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בתמורה לדי ג'יי וייט ומוריס פיטרסון שעברו לשארלוט, ובסיום עונת חתם כשחקן חופשי בשיקגו בולס, בה שיחק עד עונת.
באוקטובר 2015 הודיע על פרישה ממשחק, אך לקראת סוף עונת, ב-5 במרץ 2016, חזר מהפרישה וחתם באוקלהומה סיטי ת'אנדר.
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA
נכון לסוף עונת
נביא שקר
ביהדות, נביא שקר הוא אדם שמתנבא בשם אלוהים דברים שלא שמע ממנו ועונשו על פי התורה עונש מוות. על פי הרמב"ם, ניתן לדעת שנביא הוא נביא שקר אם הוא מכחיש את נבואת משה, מוסיף או גורע ממצוות התורה לדורות, וכמובן שנבואתו לא התקיימה.
הגדרת נביא שקר
ההגדרה לעיל, היא הגדרתו של נביא השקר בתורה, אך צירוף המילים למושג "נביא שקר" עצמו מקורו במשנה (סנהדרין, פרק א', משנה ה') אך נזכר גם בתנ"ך:
בספר דברים שלוש הגדרות להבחנה בנביא שקר:
מצוות לא תעשה
המצווה נמנית כאחד מתרי"ג מצוות
סיבות לקושי בזיהוי
ששת הדברים הללו אינם מאפשרים אפוא הבחנה בין נביא אמת לנביא שקר. לעיתים היו היחסים בין השניים ללא מתח. לראשונה מסופר על התנגשות ביניהם במל"א, כ"ב. היחסים מחריפים בעיקר בתקופת ירמיהו. שם חוזרת תכופות המילה "שקר", מזה 22 פעם נגד נביאי השקר ונבואותיהם. נביאי השקר מוזכרים בספר ירמיה ב-15 פרקים והוא קורא בשמותיהם של חמישה נביאים כאלה: פשחור בן אמר, חנניה בן עזור, אחאב בן קוליה, צדקיה בן מעשיה ושמעיהו הנחלמי. מצד שני תבעו מאשימיו של ירמיהו בפרק כ"ו לדונו למוות, שכן הוא נראה להם כנביא שקר על כי ניבא בשם ה', שהבית יחרב.
אין נביא האמת יוזם השליחות אלא הוא נקרא לשליחות בלי שירצה בה, ושלא בטובתו עליו להשמיע את דברי ה', המושמעים בפיו, למען ייהפכו חלק מאישיותו. השליחות נכפית עליו מגבוה, ועל האלוהים לאמצו בדברי עידוד לשם מילוי הייעוד. ואסור לנביא להזניח את תפקידו פן ייענש. סמכותו כשליח נובעת מכוח שולחו. בניגוד לנביא שקר, אין נביא אמת ומוכיח פועל לפי הרוח הנושבת בעם ולא ישחה עם זרם הכדאיות, אלא יפעל לפי צו מצפונו ויתריס נגד מלכים ושרים, נגד שופטים וחכמים, נגד עשירים וחזקים, נגד כהנים ונביאי שקר- ונגד העם. מטרתו לחנך את העם, לכוונו ולהעלותו למען ייטב לו.
בשאיפתו לחנך את העם ובהתראותיו עקב הפרת צווי האל, יש שעל הנביא לקבל עליו, לפי צו האל, סבל שיסמל שליחותו הכפויה, סבל המסומל בגופו. למשל הליכה כערום יחף כפי שנצטווה על ישעיהו (ישעיהו פרק כ). נביא האמת מסור לאלוהים אך גם לעם. בעת צרה רואה הנביא את עצמו כחלק מהעם כפי שביקש ירמיהו טוב למען העם "חטאנו לך"
הנביא הוא גם מגיד עתידות ואין לראותו כמטיף בלבד. באי התגשמות נבואותיהם יוכח ההפך ממה שניבאו נביאי השקר. ובניגוד לנביא השקר, החי באשליה, הרואה את החלום כמציאות וההופך את התת-מודע שלו לאלוהות, נביא אמת הוא איש פוליטיקה ריאלית, הרואה בבהירות את אשר עתיד להתרחש. אולם התורה מוצאת יוצא מן הכלל שלפיו ייתכן שהאות של הנביא יתאמת, ובכל זאת הנביא הוא נביא שקר. ירמיהו מוסיף עיקרון שני, לפיו ייתכן שנבואה לא תתגשם, ובכל זאת יהיה הנביא נביא אמת. כל נביא היה נסבל כל עוד לא הוכח כי הוא נביא שקר, השאלה היא כיצד להבחין בין נביא אמת לנביא שקר. צדקתם של נביאי האמת אנשי האמונה והמוסר, שבנאמנותם לצו מצפונם שחו נגד הזרם ורצו לחנך עם, שרדפם בחייהם, צדקתם הוכחה לרוב אחרי מותם, ולעיתים חלפו דורות עד שהוכחה אמיתות חזונם.
שריד
שָׂרִיד הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי השוכן בצפון עמק יזרעאל, ליד מגדל העמק, ונמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה
בתקופת העלייה הרביעית (1924–1928), היה עמק יזרעאל בראש סדר העדיפויות של קק"ל, אשר רצו להקים בעמק הפורה התיישבות חקלאית משמעותית, ויצירת רצף טריטוריאלי של היישוב, על ידי חיבור חיפה לגוש ההתיישבות בין עפולה לבית שאן. במסגרת המאמץ ליישב את העמק, קק"ל רכשו 30,175 דונם מהכפרים הערביים על יד נהלל ב-1924, עליהם הוקמו היישובים משמר העמק, רמת דוד, גבת, כפר ברוך וכן, שריד.
שריד הוקם בתחילת שנת תרפ"ז (סוף שנת 1926) על גבעת כניפס. מקימי היישוב היו חברי קבוצת "אחוה" של חברי החלוץ מליטא, שעלו בשנת 1920 והחל משנת 1925 עבדו את קרקעות היישוב בעת שהותם במחנה הכשרה סמוך לגניגר. באביב 1927 הצטרפו לשריד קבוצת "ביברכה" של תנועת הנוער בלאו וייס מגרמניה שעלו בשנת 1924. בתחילה הוקצה ליישוב שטח של 2500 דונם.
היישוב קרוי על שם העיר המקראית "שריד" המזוהה עם תל שדוד הסמוך ומוזכרת בתנ"ך בגבולו של שבט זבולון.
כלכלת הקיבוץ מבוססת על המפעל לייצור אבני ליטוש "גמל" ועל ענפי חקלאות מגוונים - גידולי שדה, רפת, פרדס ועוד.
ליד שריד בנו הבריטים שלושה בונקרים בהם אוחסנה תחמושת לצורכי שדה התעופה הסמוך ברמת דוד. ביוזמת הקרן הקיימת לישראל ובסיועה של ממשלת סלובניה ניטעה במקום חורשה והוקם חניון הנקרא חניון הבונקרים או חורשת סלובניה.
חינוך
בקיבוץ קיים מערך גנים המשרת את ילדי המקום.
תלמידי היסודי לומדים בבית הספר שגיא בקיבוץ שריד ותלמידי התיכון מתחנכים בבית הספר העמק המערבי בקיבוץ יפעת ובבית הספר עמקים תבור בקיבוץ מזרע
רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש
ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש היא רשת ישיבות חסידות חב"ד בעולם. הישיבה הראשונה ברשת, ישיבת תומכי תמימים בלובביץ', נוסדה בשנת ה'תרנ"ז (1897) בעיירה לובביץ' על ידי רבי שלום דובער שניאורסון, האדמו"ר החמישי בשושלת. סניפים נוספים נוסדו ב.
הנהלת הרשת כיום שוכנת במרכז חב"ד העולמי – 770, בברוקלין, ניו יורק, שם שוכן הסניף המרכזי - ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית - 770. רוב הישיבות ברשת נקראות בשם זה.
היסטוריה
כאמור, הישיבה הראשונה ברשת נוסדה בט"ו באלול ה'תרנ"ז (1897) בעיירה לובביץ'. ההכרזה על הקמת הישיבה נעשתה בעת סעודת השבע ברכות של בנו, רבי יוסף יצחק שניאורסון, לימים האדמו"ר השישי של חסידות חב"ד. המייסד מינה את בנו למנהל הישיבה מיד לאחר חתונתו. הרש"ב ביטא את המשקל הרוחני הכבד שייחס ליסוד הישיבה כשסיפר שבמשך עשר השנים שקדמו להקמתה 'התגלגל' על קברי אבותיו האדמו"רים בתפילות להצלחתם של תלמידי הישיבה. הישיבה נוהלה על ידי בנו רבי יוסף יצחק שניאורסון (לאחר מינויו לאדמו"ר החליפו חתנו הרב שמריהו גוראריה).
בהמשך נפתחו סניפים בעיירות רוסיה הלבנה, בהם קרמנצ'וג, שצ'דרין, ז'לובין הרדזישצ'ה ודוקשיצה. הסניפים נוהלו על ידי הנהלת הישיבה המרכזית בלובביץ'.
לאחר המהפכה הסובייטית עברו ישיבות תומכי תמימים למחתרת. הקומוניסטים, שחשפו רבות מהן, שפטו תלמידים ואנשי צוות. הצעירים שבהם נשלחו לבתי ילדים והמבוגרים נשלחו לעבודות כפייה בגולאגים, ואף נשפטו למוות. את רשת הישיבות ניהל אז בפועל מזכירו האישי של הריי"צ, הרב יחזקאל פייגין.
סניף הישיבה בוורשה נפתח בשנת ה'תרפ"א (1921). לאחר הגעת הריי"צ לארצות הברית הוא ייסד ישיבה גדולה בניו יורק ולה סניפים רבים בארצות הברית. הישיבה בניו יורק היא מאז הישיבה המרכזית של חב"ד. במהלך השואה נהרגו מאות מתלמידי הישיבה. קבוצה אחת של תלמידים נמלטה לשאנגחאי שבסין והקימה שם ישיבה. סניפים נוספים של הישיבה הוקמו בעולם בימי כהונתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון ואחרי פטירתו.
לימוד הנגלה
עיקרו של יום הלימודים בתומכי תמימים, דומה לסגנון הישיבתי הרגיל, בו רוב היום מוקדש ללימוד הגמרא ומפרשיה. שיטת הלימוד מדגישה את ההבנה היסודית של הגמרא עם פירוש רש"י ותוספות, ורק לאחר מכן הרחבת היריעה ופלפולים. את שיטת הלימוד התווה מייסד הישיבה בקונטרס מיוחד לתלמידי הישיבה "קונטרס עץ חיים", שם הוא שולל את שיטת הפלפול קודם שהתלמיד הגיע לבהירות שלמה בסוגיה עצמה.
לימוד התלמוד מתחלק לשני חלקים - 'עיונא' ו'גרסה'. בלימוד 'עיונא' לומדים לעומק הסוגיה וההספק הוא איטי יחסית. בזמן המוקדש ללימוד ה'גרסה' (המכונה בישיבות אחרות "בקיאות") הלימוד הוא מהיר ושטחי יותר. בעקבות הכרזתו של הרבי מנחם מנדל שניאורסון על מבצע תורה מתקיים מבצע מיוחד בישיבות רבות ללמוד ולהיבחן על כל תוכנה של המסכת העיקרית הנלמדת באותה שנה.
הנהלות ישיבות חב"ד קבעו מחזור לימוד בן 8 שנים שבו לומדים בכל ישיבות חב"ד מדי שנה את אותה המסכת. אלו הן המסכתות הנבחרות על-פי הסדר: קידושין, בבא מציעא, שבת, גיטין, בבא בתרא, כתובות, בבא קמא ופסחים. מטרת הלימוד האחיד היא כדי לאפשר לתלמידי הישיבות השונות לדון יחד בנושאים הנלמדים, וליצור אחדות ביניהם. בנוסף למסכתות אלו ישנן ישיבות בהן נלמדות מסכתות שונות ל'גרסה'.
תלמידי הישיבות לומדים מדי יום גם הלכה למעשה, בדגש על שולחן ערוך של רבי שניאור זלמן מלאדי.
לימוד החסידות
שעות הלימוד מחולקות באופן מדויק, כך ששני שלישים מהיום מוקדשים ללימוד "נגלה" (והלכה), ושליש ללימוד חסידות.
לרגל שנת השבעים להולדת הרב מנחם מנדל שניאורסון התחילו תלמידי הישיבות ללמוד בסיום יום הלימודים, מחוץ לשעות הלימוד, מתוך סדרת ספריו לקוטי שיחות, וכן לפרסם חידושים במשנתו בבמות שונות.
ה'תמימים'
מייסד הישיבה אדמו"ר הרש"ב אמר כי תלמידים הלומדים בישיבת "תומכי תמימים" מכונים "תמימים", על שם שלומדים תורה תמימה (מלשון שלימות) גם נגלה דתורה (גמרא) וגם פנימיות התורה (חסידות). בצוות החינוכי של הישיבה, מלבד ראש הישיבה, רבנים, מחנכים ומשגיחים, ישנו תפקיד נוסף: משפיע, שהוא רב המתמחה בכתבי חסידות חב"ד ובעל ניסיון אישי בעבודת השם על פי דרך חב"ד. תפקידו הרשמי של ה"משפיע" הוא ללמד חסידות ולערוך התוועדויות בימים מיוחדים וכן לשמש מדריך-אישי רוחני ביישום מעשי של הנושאים הנלמדים בתורת חסידות חב"ד.
מרכז רשת הישיבות
מעת ייסודה מוקמה הישיבה המרכזית של תומכי תמימים ליד מרכז החסידות, מקום פעילותם של אדמו"רי חב"ד. עם בואו של רבי יוסף יצחק שניאורסון לניו יורק בשנת ת"ש, והקמת מרכז חב"ד העולמי – 770, בברוקלין, הוא ייסד שם את ישיבת תומכי תמימים המרכזית לצידו. בישיבה זו לומדים תלמידי הישיבות מרחבי העולם (במשך שנה אחת לפחות) בסיום מסלול הלימודים המקומי הכולל שש או שבע שנות לימוד.
סניפי הישיבה פזורים ברחבי העולם ומדי שנה נפתחים סניפים בערים ואף במדינות חדשות. כיום מפעילים בתי חב"ד רבים ישיבות-גדולות ובהן מסגרת לימודים מיוחדת הכוללת לימודי חלק מהלכות אורח חיים ויורה דעה שבשולחן ערוך, כהכנה לסמיכה לרבנות. ישיבות אלו מיועדות בעיקר לבחורים המסיימים את לימודיהם בישיבה המרכזית בניו יורק. לימודים אלו משולבים, לרוב, בסיוע לפעילות השוטפת של ראשי בית חב"ד המנהלים את הישיבה.
מבחינה ניהולית ופיננסית הישיבות עצמאיות ומנוהלות על ידי מרכזי חב"ד המקומיים.
בעולם
סניפים באמריקה הצפונית: בארצות הברית - בקראון הייטס נמצאות הישיבה המרכזית וישיבה קטנה וגדולה "אהלי תורה", שתיהן הישיבות החב"דיות הגדולות ביותר, ישיבת חובבי תורה בקווינס (וכן סניף הישיבה בסמיכות לאוהל חב"ד לובביץ' ובשכונת פורסט הילס); בהייסטינגס און הדסון שבמחוז וסטצ'סטר קודם לכן הייתה בסטטן איילנד; דטרויט; ישיבת תומכי תמימים מוריסטאון (ניו ג'רזי); בולטימור; לוס אנג'לס; מיאמי; שיקגו; פנסילבניה (בפיטסבורג ובהרי פוקונוס); סינסינטי. בקנדה - מונטריאול וטורונטו.
בישראל
בשנת ה'תרצ"ח (1938) נוסדה בתל אביב ישיבת "אחי תמימים" על ידי הרב אליעזר קרסיק, לימים יו"ר אגודת חסידי חב"ד בישראל. על צוות הישיבה נמנו, בין היתר, הרב שלום נח ברזובסקי, הרב דוד פוברסקי והרב חיים שאול ברוק שבשנת ה'תשי"ב הקים את ישיבת אחי תמימים ראשון לציון. לאחר בוא ניצולי השואה מארצות אירופה, הקים הרב זושא וילמובסקי בחודש אדר של שנת תש"ט ישיבה נוספת בשכונת תחנת הרכבת לוד. בראשית דרכה עמדו בראשותה הרב שרגא מלך קפלן והרב שלמה חיים קסלמן שימש בה כמשפיע. לאחר זמן קצר התאחדו שתי הישיבות לישיבה אחת בלוד, בשם ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בישראל. בשנת תשכ"ג עברה הישיבה גדולה לכפר חב"ד והישיבה קטנה נשארה בלוד עד היום.
בשנות השבעים פתחה הישיבה סניפים בקריית גת, מגדל העמק ובקריית מלאכי. עם השנים הסניפים הפכו לעצמאיים.
את"ה
בכל ישיבות חב"ד בעולם פועלים סניפי איגוד תלמידי הישיבות, שנוסד בימי האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון והורחב בימי ממלא מקומו בתפקיד - רבי מנחם מנדל שניאורסון. הסניפים מנוהלים בידי בחורים מהישיבה המתחלפים בדרך כלל בכל מחזור. סניפי הארגון מארגנים את יציאת תלמידי הישיבות לפעילות שבועית של הפצת תורה ויהדות באזור שבו שוכנת הישיבה ופעילות עונתית לרגל חגים מתקרבים. פעילות זו כוללת את עשרת המבצעים ובפרט מבצע תפילין הנעשית בימי שישי. תלמידי הישיבה מתחלקים לצוותים שיוצאים למרכזים הומי אדם ומציעים לעוברים ושבים להניח תפילין. בשבתות יוצאים תלמידים לשאת דרשות בבתי כנסת סביב פרשת-השבוע וכן ל"מסיבות שבת" לילדים.
בתוך הישיבות עצמן מקיימים סניפי הארגון פעילות, כגון שיעורים והרצאות, ופעילויות נושאות פרסים שמטרתם לעודד את התלמידים להוסיף בלימוד תורה, לימוד שיעורי חת"ת והרמב"ם היומי ועוד.
התלמידים השלוחים
בשנת תשמ"ז הקים הרבי מנחם מנדל שניאורסון מסגרת מיוחדת לתלמידים בוגרי הישיבות, הכוללת יציאה ל'שליחות' למשך שנה או יותר באחת מישיבות חב"ד בעולם הנזקקות לסיוע זה. אחד מתפקידיהם של ה'שלוחים' הוא להוות דוגמה בלימוד התורה נגלה וחסידות וכן תפקידם ללמד, לסייע לתלמידים הזקוקים לכך ולחזק את סדרי הלימוד בישיבה. הנהלת הישיבה נעזרת בשלוחים אלה בתהליך החינוכי.
'שלוחים' אלה הם תלמידים המסיימים את שנתם בישיבה-גדולה בארצות הברית, או את שנת ה"קבוצה", כאשר רובם מהישיבות בניו-יורק, במונטריאול או במוריסטאון. הם נשלחים בדרך כלל לישיבות-גדולות, אך גם לישיבות קטנות בישראל ומחוץ לה.
ארגוני פנים
קיימים שני ארגונים הפועלים בקרב בחורי ישיבות חב"ד בישראל ובעולם.
את"ה המרכזי 770
את"ה המרכזי – 770, הוא ארגון שנוסד בשנת ה'תש"ס (2000), ומטרתו היא הוספה בלימוד ענייני גאולה ומשיח. משרדו נמצא במרתף מרכז חב"ד העולמי – 770 ומנוהל על ידי הרבנים חיים הלל שפרינגר וישראל וילשאנסקי. הארגון עורך מבצעי לימוד שנתיים, כינוסים, שבתונים, מחנה קיץ שנתי בימי החופש. כחלק מפעילותו, מפיק הארגון חומרי לימוד, חוברות וספרים. מטעם הארגון פועל מיזם 'דור דעה' שנותן השתתפות בעלות כרטיסי טיסה ל-770 לחודש החגים באמצעות לימוד בעל פה של משניות ותניא.
ועד תלמידי התמימים
ועד תלמידי התמימים העולמי הוא ארגון שנוסד בשנת ה'תשס"ב (2002) ונועד לחזק את הקשר בין תלמידי ישיבות חב"ד בעולם ולהגביר את הנחלת ערכי חסידות חב"ד בקרב צעיריה. משרדי הוועד נמצאים בבניין המשרדים של המרכז לענייני חינוך בברוקלין, ומנוהלים על ידי צבי הירש אולטיין. את הפעילות בישראל מנהל הרב מנחם מענדל קנלסקי ומשרד הסניף נמצא בכפר חב"ד.
קישורים חיצוניים
חידושי תורה:
פרטים ומאמרים:
סיירת משוריינת
סיירת משוריינת היא סוג של סיירת, שהייתה בשימוש במחצית השנייה של המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20.
במהלך המאה ה-19 החלו אוניות המלחמה לעבור להנעה בעזרת מנועי קיטור, והחלו בבניית אוניות משוריינות בברזל ופלדה. המושג "סיירת" החל לעבור גם לאוניות משוריינות, בצד מגוון פריגטות, סלופים וקורבטות שלא היו משוריינות, והונעו על ידי מפרשים, מנועים או צירוף שלהם.
האוניות המשוריינות הראשונות (שנקראו אוניות מחופות שריון) הוגדרו כפריגטות, משום שהיה להן רק סיפון אחד של תותחים; זאת, על אף שעלו בכוחן על כל אונייה אחרת, כולל אוניות הקו הגדולות ביותר, בעלות שלושה סיפונים ויותר מ-100 תותחים. הצרפתים בנו מספר אוניות משוריינות שנועדו לפעילות מעבר לים, הראשונה שבהן הייתה Belliqueuse, שהושקה ב-1865. אלו היו הסיירות המשוריינות הראשונות; במהלך העשור הבא של המאה השיקו ציים נוספים אוניות משוריינות מהירות, שנועדו לפעול באורח עצמאי, לסיור ולפשיטה. עם הזמן הוגדרו אוניות אלו כ"סיירות משוריינות", ואילו אוניות גדולות מהן החלו להיקרא "אוניות מערכה". עד סוף המאה עדיין הותקנו בסיירות תרנים ומפרשים, כדי לאפשר להן חופש פעולה ללא תדלוק.
למרות העובדה שנבנו סיירות משוריינות, השריון עדיין הכביד, תרתי משמע, על אוניות אלה. משקל הברזל הגביל את טווחן של הסיירות, ולפיכך מנע מהן את ביצוע משימותיהן. בשל קושי זה היו עד סוף המאה סיירות רבות שעדיין היו בנויות מעץ, או משילוב כלשהו בין עץ, ברזל ופלדה; הסרת השריון אפשרה לסיירת למלא את תפקידה, אך למרות חימושה המוגדל, שכלל גם תותחים שירו פגזים נפיצים, לא היו יכולות סיירות אלה לעמוד בקרב מול אוניות משוריינות. בקרב פקוצ'ה (Pacocha), שהתנהל ב-6 במאי 1877 בדרום מזרח האוקיינוס השקט בין שתי סיירות בריטיות לבין אונייה משוריינת שהייתה בשליטת מורדים פרואנים, לא הצליחו האוניות הבריטיות להביס את האונייה הפרואנית על אף שפגעו בה יותר מ-50 פעמים, וזו חמקה בחסות החשכה.
האסכולה האטומיסטית
האסכולה האטומיסטית הייתה אחד הזרמים בפילוסופיה הקדם-סוקרטית. על ידי הפילוסופים האטומיסטים הגיעה פילוסופית הטבע היוונית שלפני אפלטון לשיאה.
הפילוסופיה האטומיסטית הוצעה בקוויה הכלליים על ידי לוקיפוס, ופותחה בהמשך על ידי תלמידו דמוקריטוס. בפילוסופיה זו נעשה ניסיון לתת מענה לקשיים שהעלו הפילוסופים האליאטים - פרמנידס וזנון מאלאה.
על פי האסכולה האטומיסטית, הישים והתופעות בטבע ניתנים לחלוקה הולכת וחוזרת עד שמגיעים לחלקיקים זעירים, להם זיזים ושקעים, המסוגלים להתחבר זה לזה. חלקיקים אלו נקראו atomos, כלומר חלקיקים שלא ניתן לחזור ולחלקם, והתורה לפיה קיימים חלקים בלתי ניתנים לחלוקה שכאלו נקראת התורה האטומיסטית. בין האטומים קיים ריק, חלל שאין בו כלום. למעשה, אנשי האסכולה ניחשו את קיומם של אטומים יותר מ-2000 שנים לפני שקיומם הוכח בצורה מדעית.
עקרונות האטומיזם
העולם בנוי מישים רבים הנבדלים ביניהם בעזרת צורות האטומים המרכיבים אותם, היחס שבין האטומים לעצמם והיחס שבין האטומים לריק שסביבם. האטומים הם בלתי משתנים ובלתי ניתנים להריסה. כאן ניתן לראות את צורתו הראשונה של חוק שימור החומר. לאטומים עצמם יש רק תכונות צורניות והם חסרי תכונות נוספות (היו שטענו שלאטומים יש גם משקל). מכאן שלאטומים של יש מסוים אין תכונות שיש ליש המורכב בכללותו. תכונות היש נקבעות על ידי היחסים בין האטומים (חסרי התכונות) שמרכיבים אותו. גם תוצאות החושים (טעם, ריח, טמפרטורה וכו') מורכבים מאטומים המשפיעים על אברי החושים שלנו. הראיה מוסברת בכך שבתוך כל אטום של יש חומרי קיימת בבואה קטנה (תצלום קטן, במונחים של ימינו) של היש השלם. כאשר אטומים אלו פוגעים בעין שלנו, בבואה זו מעבירה לעין את תחושת הראיה של אותו יש. הנפש או המחשבה מורכבות גם הן מאטומים מיוחדים, עדינים במיוחד, המתחברים ביניהם בקשרים שבירים והפיכים. במצבים פתולוגיים כמו מחלה או שיגעון, קשרים אלו ניתקים ואטומים אלו נעים בגוף בצורה כאוטית. לאחר מות הגוף, אטומים אלו מתפזרים בחלל מחוץ לגווייה.
ההתייחסות לריק
קיום הריק בין האטומים יצר בעיות מספר בהן התלבטו פילוסופים ופיזיקאים במשך דורות. אריסטו שלל את האפשרות של קיום ריק בטבע וכך גם דקרט אחריו. יש שראו בריק מחשבת כפירה אתאיסטית. לפיהם לא ניתן ליצור יש מאין ואפילו אלוהים אינו מסוגל לכך. על כן, אם אלוהים יצר את החומר בעולם, הוא לא יכול להכיל בתוכו גם ריק או "אין". אחרים, כמו הובס שללו לחלוטין את הריק וקבעו שהישים מורכבים מ"חומר גשמי" בלבד. לפיהם גם הנפש ואפילו אלוהים עצמו הם חומר גשמי. ניוטון ניסה לפתור את הבעיה בטענה שהחלקיקים נעים בתוך חלל אין סופי שאינו אלא חלק מאלוהים עצמו (כלומר, לא ריק). עם התפתחות מדעי הטבע במאה ה-19, החלל או ה"ריק" בין האטומים התמלא בישים כמו שדה כוח או שדות מגנטיים ואלקטרומגנטיים.
השינוי על פי האטומיסטים
כאשר קיים ריבוי אטומים המופרדים על ידי הריק, אזי אין בעיה שהם יהיו מופרדים באופן שונה כל פעם. הדבר לא סותר את האי-השתנות של פרמנידס. האטומיסטים מתנגדים להיראקליטוס שאומר כי העולם מצוי בשינוי מתמיד ומקיים יצירה של יש מאין. הם חושבים כי האטומים נצחיים, ולכן שום דבר לא נעלם מן העולם, וכן שום דבר חדש גם לא מופיע משום מקום (שוב חוק שימור החומר).
ברייטלינג
ברייטלינג (Breitling) הוא יצרן שעוני יד שווייצרי, מקנטון ז'ורה.
ברייטלינג מוכר שעוני כרונומטר המעוצבים בעיקר לאנשי צוות אוויר, אף שרובם נענדים כפריטי אופנה יוקרתיים וכסמל סטטוס. שעוני ברייטלינג מתאפיינים בלוח שעות גדול יחסית לשעוני יד אחרים, המאפשר תצוגה ברורה של נתונים שונים נוסף על השעה. רבים מדגמי החברה מבוססים על מנגנון מתיחה מכני אוטומטי המבוסס על תנועות היד. כל שעוני ברייטלינג מיוצרים בשווייץ ועשויים ממרכיבים שווייצרים.
היסטוריה
בשנת 1884 ייסד לאון ברייטלינג, שען בן 24, את חברת ברייטלינג בכפר סנט אימיאר בחלקו דובר הצרפתית של קנטון ברן שבשווייץ. זמן קצר אחר כך העתיק את פעילותה ללה שו-דה-פון בקנטון ז'ורה. ברייטלינג התמחה בייצור שעונים מדויקים לשימושים טכניים ולמטרות מדעיות ותעשייתיות. בשנת 1914 הלך לאון ברייטלינג לעולמו והחברה עברה לידי בנו גסטון. שנה אחר כך יצר גסטון את שעון הכרונוגרף הראשון, שעון שהפך לאחד מעזרי הטיסה של טייסים במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1932 עבר ניהול החברה לידי בנו של גסטון, וילי, ובשנת 1936 הפכה ברייטלינג לספק השעונים הרשמי של חיל האוויר המלכותי. בשנת 1942 הציגה ברייטלינג לראשונה שעון כרונומטר - שעון כרונוגרף שלו מותאם סרגל מדידה טבעתי, סביב לוח השעות. בשנת 1954 החלה החברה משווקת את דגם ה-Navitimer, שעון יד המצויד במחשב ניווט. בשנות ה-50 הפך שעון הכרונוגרף סופר של החברה לשעון נפוץ בקרב טייסים בעולם, החברה אף סיפקה לרבות מחברות התעופה המובילות בעולם שעונים לתא הטייס.
בשנת 1962 ענד האסטרונאוט סקוט קרפנטר שעון ברייטלינג מדגם "קוסמונאוט" בעת טיסת החלל שלו במרקורי 7. בשנת 1969 הייתה ברייטלינג החברה הראשונה לפתח שעון יד כרונוגרף בעל מנגנון מתיחה אוטומטי. בשנת 1979 עבר ניהול החברה מידי נכדו של המייסד וילי ברייטלינג לידי ארנסט שניידר, טייס ושען שהתמחה במיקרואלקטרוניקה. בשנת 1984 החלה ברייטלינג משווקת את דגם ה-Chronomat, שעון מכני שהפך לדגם הנמכר ביותר מבין שעוני החברה. בשנת 1995 הציגה ברייטלינג את דגם Emergency, שעון בעל פונקציות מרובות המצויד במשדר חירום בתדר 121.5 מגה הרץ, שנועד לאיתור טייסים שנטשו את מטוסם. בינואר 2003 נטשו שני טייסים בריטים את מסוקם סמוך לחופי אנטארקטיקה ואותרו בסירת הצלה על ידי ספינת סיור צ'יליאנית לאחר שהפעילו את משדר החירום בשעוני ברייטלינג Emergency אותם ענדו. בשנת 1999 העמידה ברייטלינג את כל דגמי השעונים שהיא מייצרת לבדיקת תקן כרונומטר השווייצרי, בכך הייתה לראשונה שעושה זאת בין יצרני השעונים המובילים. בשנת 2000 נפתח בניין מטה החברה בגרנשן (Grenchen) שבשווייץ, בבניין אף מיוצרים שעוני החברה.
ברייטלינג כסמל סטטוס
שעוני ברייטלינג מתוכננים ומעוצבים לשימושים טכניים ייחודיים, ומשכך חלקם מורכבים יותר להפעלה ומציגים נתונים רבים מעבר לתצוגת הזמן, שאין להם כל שימוש בחיי היום יום. למרות זאת, רבים עונדים שעונים אלה כסמל סטטוס וכאביזר אופנה.
בישראל
לכבוד חגיגות יובל ה-50 לחיל האוויר הישראלי הזמין צה"ל מחברת ברייטלינג שעונים מסדרה מיוחדת לציון האירוע, אשר נועדו לחלוקה לטייסי חיל האוויר. חברת ברייטלינג אשר קיוותה לתרום לתדמיתה עם צירוף חיל האוויר הישראלי לרשימת לקוחותיה, הציעה את השעונים במחיר נמוך ממחירם בשוק. אף שהשעונים הוזמנו ועוצבו, ההזמנה בוטלה לאחר שהתעורר חשש מן התגובה הציבורית לחלוקת חפצי מותרות בידי צה"ל.
לפי פרסומי היצרן, שעון ברייטלינג מדגם Aerospace נענד על ידי אריאל שרון ואהוד אולמרט, ראשי ממשלת ישראל.
ה'תשכ"ג
פרסי ישראל
מקבלי פרס ישראל לשנת תשכ"ג הם:
הר קוק
ארגון אונסק"ו הכריז בשנת 1990 על הפארק הלאומי אאורקי/הר קוק, שההר ניצב בתחומו, כעל אתר מורשת עולמית.
מקור השם
ההר נקרא לכבודו של ג'יימס קוק, מגלה ארצות אנגלי אשר חקר את האיים של ניו זילנד ב-1770. השם אאורקי מקורו בשפה המאורית ופירושו "מחורר עננים".
בנים אינם בוכים
בנים אינם בוכים (באנגלית: Boys Don't Cry) הוא סרט דרמה אמריקאי עצמאי משנת 1999, המבוסס על סיפור חייו של ברנדון טינה, גבר טרנסג'נדר שנאנס ונרצח ב-31 בדצמבר 1993 על ידי חבריו, לאחר שנתגלה להם כי הוא סומן כנקבה בלידה. בסרט מככבת הילרי סוונק כברנדון טינה, וקלואי סביני כחברתו של ברנדון, לאנה טיסדל.
עלילה
טינה ברנדון (הילרי סוונק) הוא גבר טרנסג'נדר שקרא לעצמו ברנדון טינה. ברנדון מסתבך עם בני משפחתה של הבחורה עמה יצא, לאחר שגילו שהוא טרנסג'נדר. לאחר מכן הוא מסתכסך עם דודו שאיתו הוא מתגורר, ולאחר הסתבכות עם החוק הוא בוחר לעבור לעיירה פולס סיטי.
במקום מגוריו החדש הוא מתיידד עם ג'ון לוטר (פיטר סארסגארד) ותום ניסן (ברנדן סקסטון), אסירים לשעבר, ועם ידידותיהם קאדס (אלישה גורנסון) ולאנה (קלואי סביני). הוא מפתח מערכת יחסים רומנטית עם לאנה, מבלי שהיא מודעת לכך שהוא טרנסג'נדר.
אולם, עברו של ברנדון משיג אותו, והוא נעצר לאחר שלא התייצב לדיון בבית המשפט בעיר מגוריו. לאנה משחררת אותו בערבות מהכלא, וכאשר היא שואלת אותו למה הוא הוכנס לאגף הנשים בכלא, ברנדון משקר לה וטוען שהוא אנדרוגינוס ושהוא עתיד לעבור ניתוח להתאמה מגדרית.
לוטר וניסן, ידידיה של לאנה, מגלים את עובדת היותו של ברנדון נקבה ואונסים אותו באכזריות. ברנדון מצליח להימלט מידיהם ולהגיש נגדם תלונה במשטרה. בנקודה זאת לוטר וניסן מחליטים לרצוח את ברנדון, ומבצעים זאת לאחר שמוצאים אותו במקום מחבואו.
הצלחה
כיוון שמדובר היה בהפקה עצמאית והפצה מינורית, הייתה ההצלחה הקופתית של הסרט צנועה יחסית, אך הוא זכה לשבחי הביקורות ונחשב על ידי רבים ממבקרי הקולנוע לאחד הסרטים הטובים של שנת 1999.
הילרי סוונק, שגילמה בסרט את ברנדון טינה, זכתה על משחקה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. קלואי סבייני הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בנימין מזר
קורות חיים
מזר נולד בשנת 1906 לחיים מייזלר, סוחר טבק עשיר שהתגורר בצ'חנוביץ שבפולין, ולאשתו רבקה שהייתה בת אחיו של ד"ר משה יוסף גליקסון. הוא נולד בפלך גרודנה ברוסיה, אזור מוצאה של אמו שהייתה מספצקין שבקרבת גרודנו. עד גיל 9 גדל בצ'חנוביץ. בזמן מלחמת העולם הראשונה בעקבות כניסת הגרמנים לצ'חנוביץ, ברחה משפחתו לקורסק ומשם עברה לפאודוסיה בקרים. בעקבות כניסת הקומוניסטים ב-1919 יצא אביו מרוסיה והיגר לוורשה בירת פולין. בשנות ה-20 למד גאוגרפיה, היסטוריה וארכאולוגיה באוניברסיטאות ברלין וגיסן שבגרמניה והוסמך כדוקטור לפילוסופיה בשנת 1928. ב-1929 עלה לארץ ישראל, לאחר שהוריו ואחיו עלו כבר לפניו.
בתחילת 1931 הוא ניהל את החפירות הארכאולוגיות ברמת רחל ובגבעת אליהו הסמוכה לה, מטעם החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה. בחפירות אלו הוא מצא ברמת רחל מערת קבורה מימי בית שני עם ממצאים שונים ובגבעת אליהו מצא שרידי עיר אותה זיהה עם נטופה המקראית, זיהוי שפחות מקובל היום. בעקבות החפירות נתגלעו בינו לבין משה שטקליס חילוקי דעות בעניין הקרדיט על פרסום תוצאות החפירות.
לאחר שנים אחדות שבהן שימש בתור חבר-מחקר, התמנה מזר בשנת 1943 כמדריך לגאוגרפיה היסטורית של ארץ ישראל ולהיסטוריה ישראלית בתקופת המקרא באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1947 היה למרצה, וב-1951 התמנה לפרופסור. ב-1952 מונה לרקטור האוניברסיטה, ובין השנים 1953–1961 כיהן כנשיאה.
בשנת 1960 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 1968 הוענק למזר פרס ישראל במדעי היהדות.
בשנת 1968 הוענק לו התואר "יקיר ירושלים".
בשנת 1980 קיבל מטעם מוזיאון ישראל את פרס פרשיה שימל ביחד עם פרנק מור קרוס מאוניברסיטת הרווארד על תרומתם המיוחדת לארכאולוגיה של ארץ ישראל.
בשנת 1984, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
בשנת 1985 נמנה עם מדליקי המשואות בפתיחת חגיגות יום העצמאות.
נפטר ב-1995, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. עיריית ירושלים קראה רחוב על שמו בצמוד לקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים.
גיסו, אחי אשתו דינה, היה נשיא המדינה השני, יצחק בן-צבי. אחיינו הוא הארכאולוג, חתן פרס ישראל לארכאולוגיה, עמיחי מזר. בנו הוא אורי מזר, אביה של הארכאולוגית ד"ר אילת מזר.
ג'ון סי. ריילי
ג'ון כריסטופר ריילי (באנגלית: John Christopher Reilly; נולד ב-24 במאי 1965), הידוע בשם הבמה שלו, '''ג'ון סי. ריילי (John C. Reilly'''), הוא שחקן קולנוע אמריקאי, מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, 3 פרסי גלובוס הזהב ופרס גראמי.
ביוגרפיה
ריילי נולד בשיקגו למשפחה נוצרית-קתולית. ריילי סיים את לימודיו ב"תיכון האח רייס". בשנת 1992 נישא ריילי למפיקה אליסון דיקי, לזוג נולדו 2 ילדים.
ריילי החל את קריירת המשחק שלו בשנת 1989 בדרמת המלחמה של בריאן דה פלמה "חטאי מלחמה" שם גילם את דמותו של טוראי הרברט הארצ'ר לצידם של שון פן ומייקל ג'יי פוקס.
תפקיד הפריצה המשמעותי ביותר עבור ריילי היה בשנת 1997 בדרמת הפשע מועמדת 3 פרסי האוסקר של פול תומאס אנדרסון "לילות בוגי", בסרט עצמו גילם ריילי את דמותו של ריד רוטשילד. ב-1998 השתתף ריילי בדרמת המלחמה מועמדת 7 פרסי האוסקר של טרנס מאליק "הקו האדום" בה גילם ריילי את דמותו של סמל סטורם. ב-1999 שיחק ריילי בתפקיד ראשי בדרמה מועמדת 3 פרסי האוסקר "מגנוליה" שם גילם ריילי את השוטר ג'ים קורינג, שמוזעק לדירה שבה מתנגנת מוזיקה רועשת המפריעה לשכנים. הוא מגיע לדירה לראות מה הבעיה ומגלה אישה אשר מסתבר שהוטרדה מינית בילדותה על ידי אביה המפורסם. כמו כן באותה שנה שיחק ריילי גם בקומדיה "אף פעם לא התנשקה" בכיכובה של דרו ברימור ובדרמת הספורט של סם ריימי "בשם האהבה" ב-2000 שיחק ריילי לצד ג'ורג' קלוני ומארק וולברג במותחן ההרפתקאות "הסערה המושלמת".
שנת 2002 הייתה שנה מוצלחת ביותר עבור ריילי, על תפקידו בדרמה המוזיקלית זוכת 6 פרסי האוסקר "שיקגו" קיבל ריילי מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. בסרט גילם ריילי את בעלה של רוקסי הרט (רנה זלווגר) עמוס. באותה שנה היה שותף ריילי לעוד שני סרטים עטורי פרסים, בדרמה התקופתית "השעות" בה גילם את דמותו של דן בראון בעלה של לורה (ג'וליאן מור) ובדרמת הפשע ההיסטורית מועמדת 10 פרסי האוסקר של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק" בה גילם את האפי ג'ק מולרני. כמו כו גם גילם ריילי את בעלה של ג'ניפר אניסטון פיל בדרמה הקומית "בחורה טובה".
ב-2004 שיחק ריילי בסרט נוסף של מרטין סקורסזה, הפעם הייתה זו הדרמה הביוגרפית זוכת 5 פרסי האוסקר "הטייס". בסרט גילם ריילי את נוח דיטריץ' האחראי על המימון לעסקאות העתק של הווארד יוז (לאונרדו דיקפריו). ב-2006 שיחק ריילי לצידו של ויל פרל בקומדיית המרוצים "לילות טלדגה: הבלדה על ריקי בובי" בה גילם ריילי את קרל נאוגט'ון חברו הטוב של ריקי בובי, אגדה חיה בתחום מרוצי הנאסקאר (NASCAR).
בשנת 2007 כיכב ריילי בתפקיד ראשי בקומדיה המוזיקלית "הולך חזק: סיפורו של דיואי קוקס", בסרט מגלם ריילי את דמותו של כוכב פופ בדיוני בשם דיואי קוקס בפארודיה אודות הסרטים הביוגרפים ההולכים והופכים צפויים. בדרכו לפיסגה, דיואי חוצה את נתיבם של אמנים גדולים כדוגמת אלביס, באדי הולי והביטלס. עד מהרה דיואי כותב להיטים, מסחרר נשים ומקדם מכירות של מוצרי מזון. על משחקו בסרט קיבל ריילי שתי מועמדות לפרס גלובוס הזהב, האחת היא על משחקו בסרט והשנייה היא על השיר הטוב ביותר, בנוסף לכך קיבל ריילי גם מועמדות יוקרתית לפרס גראמי.
ב-2008 שיחק ריילי בקומדיה "אחים חורגים" לצידו של ריצ'רד ג'נקינס שם שיחק ריילי את דייל דובאק גבר מובטל בן 40 שגר עם אביו האלמן שנאלץ לחלוק אותו חדר עם ברנן האף (ויל פרל), גבר מובטל בן 39 שגר יחד עם אמא שלו.
ב-2012 שיחק ריילי בקומדיה המצליחה הדיקטטור.
בשנת 2017 השתתף בסרט ההרפתקאות "קונג: אי הגולגולת", אשר מהווה אתחול לסדרת סרטי קינג קונג.