cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארמיס סקיוריטי
החברה נוסדה בנובמבר 2015 על ידי יבגני דיברוב (מנכ"ל), נדיר יזרעאל (CTO) ותומר שוורץ, שפרש מהחברה. התוכנה של החברה עוסקת בהגנת מכשירים המחוברים לרשת המחשבים הארגונית: מדפסות, מצלמות ומכשירים נוספים, הנכללים באינטרנט של הדברים (IoT). התוכנה מזהה את הפעילות האופיינית של מכשירים אלה, מתריעה על פעילות חריגה, ובמידת הצורך מנתקת את המכשיר מהרשת הארגונית. החברה פעילה גם באבטחת טכנולוגיה תפעולית, בין השאר בתחום הרפואה, שבו נדרשת אבטחה של שלל מכשירים, כגון מוניטורים ומכשירי הדמיה רפואית, ובתחום התעשייה, שבו נדרשת אבטחה של מכשירי קו הייצור.
בפברואר 2023 הודיעה החברה שהגיעה להקף מכירות שנתי של 100 מיליון דולר.
גיוס הון
ביוני 2017 גייסה החברה 17 מיליון דולר. באפריל 2018 גייסה החברה עוד 30 מיליון דולר. בסך הכל גייסה החברה עד למכירתה כ-115 מיליון דולר.
בינואר 2020 רכשה קרן ההשקעות אינסייט פרטנרס את ארמיס תמורת 1.1 מיליארד דולר.
בפברואר 2021 גייסה החברה 125 מיליון דולר, לפי שווי של שני מיליארד דולר. בנובמבר 2021 גייסה 300 מיליון דולר לפי שווי של 3.4 מיליארד דולר.
התכדדות
תופעה דומה שגורמיה שונים נקראת בליה בצלית, והיא מתבטאת בסדקים מעגליים קונצנטריים. הבליה הבצלית אופיינית לסלעי יסוד ונגרמת מהתקררות הדרגתית של המאגמה היוצרת סלעים אלה.
מאפיינים
התכדדות מתרחשת באמצעות סדקים דקים המחלקים את המסה הסלעית ליריעות סמוך לפני השטח. התהליך מתרחש בסלעים בגדלים שונים: מגרוֹרוֹת שגודלן סנטימטרים אחדים ועד לסלעים שגודלם מטרים רבים. תופעה זו נפוצה בסלעים דוגמת גרניט וגנייס, אך נצפתה גם במחדרים מאפיים ובסלעים אחרים דוגמת אבן חול, שיש וטוף. דוגמה להתכדדות היא ההתקלפות בכיפת Half Dome ביוסמיטי, המורכבת מסלע גרניט שנוצר בעומק רב מתחת לפני השטח בתנאי לחץ וטמפרטורה גבוהים.
בפני השטח הסדוקים מופיעים תווים מאפיינים המצביעים על הנקודה ממנה התפתחו הסדקים. אלה עשויים להיווצר בקווים ישרים, בגלים ובקווי וולנר – תבנית של קווים מעודנים המצביעים למקור הסדק, האופיינית לסידוק של משטחים שטוחים. ארגון הסדקים עשוי לדמות למניפה היוצאת ממוקד משותף לכיוונים שונים, ומניפות כאלה עשויות לחצות זו את דרכה של זו וליצור רשת מורכבת של סדקים המשתרעים על פני מאות מטרים.
מחקר וגורמים
התכדדות אינה אופיינית לאזורי אקלים או פני שטח מסוימים אלא נפוצה במידה שווה ברחבי העולם. תפוצתו הנרחבת של התהליך וחשיבותו בתחומים כלכליים רבים הפכו אותו לנושא עניין ומחקר בקרב גאולוגים, בהם המדען השווייצרי הוראס-בנדיקט דה סאסור (Horace-Bénédict de Saussure, 1740–1799) והגאולוג הגרמני כריסטיאן לאופולד פון בוך (Christian Leopold Freiherr von Buch; 1853-1774). כבר בשלהי המאה ה-18 החלו להתפרסם תיאורים של התופעה ונעשו ניסיונות ראשונים להסביר אותה.
חשיבות
להתכדדות חשיבות רבה לא רק במחקר הגאומורפולוגי אלא גם בהערכת סיכונים מבניים. התכדדות משקפת את נטייתו של הסלע להיסדק במקביל למיקום הטופוגרפי שלו, ולכן יש לזיהוי נוכחותם, כיוונם וגודלם של סדקי התכדדות משמעות והשלכות בתחום הגאולוגיה ההנדסית.
בולטת במיוחד היא השפעתם של הסדקים על יציבותם של מדרונות. סדקי התכדדות מקבילים לטופוגרפיה בדפנות עמקים, במדרונות הרים וגבעות ובצוקים, והם עשויים לגרום לחוסר יציבות ולהתמוטטות. סכנה זו מתגברת כאשר חל כרסום בתחתית המדרון כתוצאה מתהליכים טבעיים דוגמת רעידות אדמה או כתוצאה מפעילות אנושית דוגמת כרייה, חציבה ובנייה.
מדובר בתהליך שיש לו השפעה הנדסית רבה והוא מיושם למשל בשיקולים לחפירת מנהרות, סלילת כבישים או בניית סכרים היוצרים לחץ על מסלע מקומי.
זופיקלון
זופיקלון (Zopiclone) היא תרופת הרגעה המשמשת בעיקר לטיפול באינסומניה. התרופה משווקת בישראל תחת השמות אימובאן ונוקטורנו.
שימושים רפואיים
לזופיקלון השפעה מרדימה חזקה, ולכן הוא משווק כתרופת שינה. התרופה גורמת לטשטוש ודיכוי של מערכת העצבים המרכזית, ובכך יוצרת תחושת נמנום ורגיעה הנמשכת מספר שעות. התרופה משמשת בעיקר לטיפול בנדודי שינה ולעיתים רחוקות יותר לטיפול בהפרעות חרדה שונות. לאחר שימוש ממושך עשויה להתפתח סבילות לתרופה אשר מחייבת העלאת מינון להשגת האפקט המרגיע המבוקש. הפסקת השימוש באופן פתאומי או בלתי-מבוקר עלולה להוביל לתסמיני גמילה חריפים, ולכן לא מומלץ להפסיק ליטול את התרופה ללא היוועצות ברופא.
אוניברסיטת מונש
אוניברסיטת מונש (באנגלית: Monash University) היא האוניברסיטה האוסטרלית הגדולה ביותר, עם 78,257 סטודנטים וממוקמת במלבורן, אוסטרליה. לאוניברסיטה שמונה קמפוסים: חמישה בוויקטוריה: קמפוס קלייטון בקלייטון, קמפוס קופילד  בקופילד, קמפוס פנינסולה  בפרנקסטון, קמפוס ויקטוריאני  לרוקחות בפארקויל , קמפוס אלפרד ובית חולים  בעיר מלבורן, שלושה באסיה; אחד במלזיה, אחד בהודו ואחד בסין. לאוניברסיטה יש את מרכז מונאש בפראטו שבאיטליה.
מאז שנת 2003 היא מדורגת על ידי דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם בין 100 האוניברסיטאות הטובות ביותר בעולם. פקולטת ההנדסה דורגה במקום הראשון באוסטרליה, ובמקום ה-16 בעולם כולו על פי נתוני THES לשנים 2004/2005. תוכנית ה-MBA של מונש מדורגת במקום השלישי באסיה על ידי דירוג ה- EIU World MBA לשנת 2006.
המוטו של האוניברסיטה הוא "Ancora imparo", ומשמעותו: "אני עדיין לומד" - אמרה המיוחסת למיכלאנג'לו.
היסטוריה
הרקע ההיסטורי של אוניברסיטת מונש, החל כאוניברסיטה ויקטוריאנית. האוניברסיטה נוסדה על ידי הפרלמנט של מדינת ויקטוריה בשנת 1958 על ידי ראש הממשלה דאז סיר רוברט מנזיס כדי לייסד אוניברסיטה שנייה במדינה. הקמפוס המקורי היה בפרבר קלייטון דרומית מזרחית למלבורן.
ב-1990, סדרה של מיזוגים התבצעו בין אוניברסיטת מונש, המכון לטכנולוגיה צ'ישולם, מכון גיפסלנד להשכלה מתקדמת והמכללה הוויקטוריאנית לרוקחות, הפכו את האוניברסיטה לגדולה ביותר והמגוונת ביותר באוסטרליה. מתנהלים קורסים מדיפלומה ועד דוקטורט בפקולטות לאמנות ועיצוב, עסקים וכלכלה, חינוך, הנדסה, טכנולוגיות מידע, משפטים, רפואה, רוקחות ומדע.
האוניברסיטה קרויה על שמו של הגנרל האוסטרלי ג'ון מונש וקיבלה סטודנטים ראשונים ב-1961. רבים מהבניינים באוניברסיטת מונש נקראים גם על שם אוסטרלים ידועים בתחומים שונים.
שיתוף לאומי ובינלאומי
האוניברסיטה שייכת ל"קבוצת השמונה", קבוצת שדולה המורכבת מהאוניברסיטאות המחקריות הגדולות ביותר באוסטרליה. מונש היא חברה מייסדת של הקבוצה משנת 1998 והיא שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות לבנים אדומות". האוניברסיטה חברה באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק. האוניברסיטה חברה בארגון האוסטרלי אוניברסיטאות אוסטרליה ושותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה. בשנת 1999 נחתם הסכם עם קינגס קולג' לונדון לשיתוף פעולה מחקרי נרחב. מונאש כבר הקימה קישור למרכז Menzies ללימודי אוסטרליה בקינגס קולג'. שני המוסדות עובדים יחד על פרויקטים וכנסים של מחקר, לרוב בתחום הרפואה, המשפטים, החינוך והאמנויות. האוניברסיטה פיתחה שיתופי פעולה בתחום המחקר וההוראה בסין, הודו, מלזיה ואיטליה. ברית מונש וורוויק - ברית שנוסדה בשנת 2012 עם אוניברסיטת ווריק בבריטניה וחודשה בשנת 2016 לארבע שנים נוספות. בשנות התשעים של המאה ה-20 האוניברסיטה הגדירה עצמה כ'אוניברסיטה הבינלאומית באוסטרליה', בהסתמך על התיעוד הארוך של מעורבותה בחילופי סטודנטים עם דרום מזרח אסיה, היא יצרה זרם חזק של חילופי סטודנטים בינלאומיים ממלזיה, סינגפור, הונג קונג ואינדונזיה. בשנות האלפיים הצטרפו סטודנטים למונאש גם מסין, הודו והמזרח התיכון.
דירוג באוסטרליה
מחקר שנערך על ידי מכון מלבורן שהוא המחלקה בפקולטה לעסקים וכלכלה באוניברסיטת מלבורן, בשנת 2006 דירג אוניברסיטאות אוסטרליות על פי שבע דיסציפלינות: אמנות ומדעי החיים, עסקים וכלכלה, חינוך, הנדסה, משפטים, רפואה ומדע.
עבור כל דיסציפלינה, אוניברסיטת מונש דורגה: אין התייחסות למספר מוסדות בטבלה איתם נערכה ההשוואה למונש.
דירוג בעולם
הפרסומים שלהלן דירגו אוניברסיטאות מסביב לעולם. אוניברסיטת מונש דורגה:
רשימת דירוגים של האוניברסיטה באתר הרשמי שלה, בהתאם לדיסציפלינה ובהתאם לאזור גאוגרפי.
ארגון
אוניברסיטת מונש מחולקת לעשר פקולטות;
קמפוס קופילד
טבעו רב הפנים של קמפוס קופילד משתקף בטווח התוכניות שהוא מציע בפקולטות לאמנות, עיצוב, עסקים וכלכלה, טכנולוגיות מידע, רפואה, אחיות, מדעי הבריאות והנדסה. הקמפוס בנה מוניטין מצוין כמפתח להכשרה ופיתוח של אנשי עסקים בכירים. הקמפוס מאופיין במגוון של אמנות חזותית, אירועים ומתקני חינוך וספורט, ובעל קשרים טובים עם התעשייה, הממשלה והקהילה המקומית.
קמפוס אלפרד
הקמפוס ממוקם בבית החולים אלפרד והוא בית לבית הספר הקליני המרכזי, בית הספר לבריאות הציבור ורפואה מונעת, המכיל את המחלקה לאפידמיולוגיה ורפואה מונעת ואת המחלקה לרפואה משפטית.
קמפוס פארקויל
קמפוס פארויל ידוע גם כמכללה הוויקטוריאנית לרוקחות. נמצאת בפרבר של מלבורן בשם פארקויל, כ-2 ק"מ צפונית לאזור העסקים המרכזי. המכללה הוויקטוריאנית לרוקחות בעלת מוניטין של חדשנות, במיוחד בתחום מדעי הנוסחאות וכימיה תרופתית. קמפוס פארקויל מציע תואר ברוקחות, כימיה תרופתית ומדעי הרוקחות, אשר מחליפים את התואר במדעי הנוסחאות ב-2007. הוא גם מציע תארים מתקדמים.
קמפוס פנינסולה
הקמפוס מציע מגוון קורסים כולל חינוך יסודי ותיכוני. הקמפוס מהווה בית גם לבית הספר לטכנולוגיות המידע, אשר ב-2006 נפגע בעקבות העברת יחידות טכנולוגיות מידע לקמפוס קולפילד.
עיר
הפקולטה למשפטים ממוקמת במרכז העיר מלבורן והיא מספקת הוראה לתוכניות לימודי תואר שני במונש ותוכניות JD.
בית הספר למנהל עסקים במרכז מלבורן שנוסד בשנת 1961 ללימודי כלכלה התפתח למספר מחלקות ומרכזים המעניקים 25 תארים ראשוניים ומתקדמים. שבע מחלקות; חשבונאות, בנקאות ומימון, חוק עסקים ומיסוי, ניהול, כלכלה, אקונומטריקה וסטטיסטיקה עסקית, שיווק וקבוצת מנהיגות וחינוך ניהולי. ארבעה מרכזי מחקר רב תחומיים; המרכז לעסקים בינלאומיים, המרכז לכלכלת בריאות, המרכז ללימוד פיננסי, המרכז לכלכלת פיתוח וקיימות.
מרכז פראטו באיטליה
מרכז מונאש בפראטו ממוקם בארמון מהמאה ה – 18, במרכז ההיסטורי של פראטו, בחבל טוסקנה, איטליה. המרכז נפתח רשמית ב־17 בספטמבר 2001 כחלק ממדיניות הבינלאומית של האוניברסיטה. בראש ובראשונה המרכז מארח צוותים וסטודנטים מהקמפוסים האחרים של מונאש לסמסטרים למשפטים, עיצוב אמנות ואדריכלות, היסטוריה, מוזיקה וקרימינולוגיה וכן כנסים בינלאומיים שונים.
קמפוס מלזיה
קמפוס אוניברסיטת מונאש במלזיה נפתח בשנת 1998 וממוקם בעיר בנדר סאנוויי (אנ'), מחוז פטלינג (אנ'), סלנגור, מלזיה. הקמפוס מציע תארים שונים לתואר ראשון דרך הפקולטות שלו למדעי הרפואה והבריאות, הנדסה, טכנולוגיית מידע, עסקים, אמנויות ומדעים. בניית מבני הקמפוס החדש הסתימה בשנת 2007. נכון לשנת 2018 הקמפוס הוא בית ל - 8,489 סטודנטים. בנוסף למגוון רחב של תארים ראשונים, הקמפוס מציע גם תארים מתקדמים; שני ושלישי. התארים ברפואה וכירורגיה הם התארים הרפואיים הראשונים מחוץ לאוסטרליה וניו זילנד שהוסמכו על ידי המועצה הרפואית האוסטרלית.
קמפוס מונאש-סוג'ואו בסין
קמפוס מונאש-סוג'ואו בסין. בשנת 2012 הוכרז שאוניברסיטת מונש זכתה ברישיון לפתוח בית ספר לתארים מתקדמים יחד עם אוניברסיטת דרום מזרח בסוג'ואו, במחוז ג'יאנגסו, סין. האוניברסיטה האוסטרלית הראשונה שזכתה ברישיון לפתיחת בית ספר להסמכה בסין והאוניברסיטה הזרה השלישית שזכתה לפעול בסין. בית הספר המשותף הן להסמכה והן כמכון מחקר, מציע תארים שניים ותואר שלישי במדע והנדסה, עם קבוצה ראשונה של 500 סטודנטים, שתגדל עד 2000 בשנים הבאות.
קמפוס מומבאי בהודו
האקדמיה למחקר IITB- מונאש ניפתחה בשנת 2008 במומבאי, הודו. שיתוף פעולה ביו אוניברסיטת מונש למכון הטכנולוגי ההודי מומבאי ומטרתו לבצע מחקרי השפעה גבוהים בתחום ההנדסה והמדעים, במיוחד אנרגיה נקיה, ביוטכנולוגיה וננו-טכנולוגיה. הסטודנטים עושים את מחקרם הן בהודו והן באוסטרליה ועם סיום הלימודים הם מקבלים דוקטורט כפול משני המוסדות. בחודש שלאחר פתיחתו הרשמית החלו 36 פרויקטים משותפים, בהמשך מתוכננים עוד כמה מאות. באוגוסט 2015 כריסטופר פיין, שר החינוך וההדרכה האוסטרלי, פתח רשמית את בניין האקדמיה החדשה למחקר IITB- מונאש במומבאי, הודו.
קמפוס ברוויק
אחד מהקמפוסים החדשים באוניברסיטה, ברוויק נבנה על שדה התעופה קסי הישן בפינה הדרום מזרחית של ויקטוריה. העיר ברוויק חוותה זרם של אנשים ופיתוח בזמן האחרון, אשר כללו את הקמפוס החדש של אוניברסיטת מונש. בניין הקמפוס הראשון נבנה ב-1996 והשלישי, במרץ 2004.
הקמפוס ממוקם על שטח של 550 דונם בעיר קסי, אחת משלוש העיירות בעלות הצמיחה המהירה ביותר באוסטרליה. הקמפוס ברוויק של מונש נסגר במרס, 2016. בתאריך יולי 2016, הוכרז שאוניברסיטת הפדרציה אוסטרליה תיקח אחריות על קמפוס ברוויק בשנת 2017 עם אישורו. בינואר 2018 הקמפוס הוכרז רשמית של אוניברסיטת הפדרציה אוסטרליה.
ריצ'רד ברקוביץ
ריצ'רד ברקוביץ' (באנגלית: Richard Berkowitz; נולד ב-6 באוקטובר 1955) הוא הומוסקסואל אמריקאי, מראשוני הפעילים למען מין בטוח בקרב הקהילה ההומוסקסואלית בארצות הברית. פעילותו נעשתה כתגובה למגפת האיידס שפרצה בראשית שנות השמונים. בין היתר, הוא מחברם של שני ספרים בנושא.
פועלו
ברקוביץ' נולד וגדל בניו ג'רזי. באמצע שנות השבעים החל לימודי תואר בתקשורת באוניברסיטת ראטגרס, שם הקים את אחת התנועות הראשונות למען זכויות הומואים. עם סיום לימודיו, ברקוביץ' עבר לניו יורק והתפרנס ממתן שירותי סאדו-מאזו. עוד קודם לפריצת מגפת האיידס, היה ברקוביץ' מודאג ממחלות המין שפגעו בקהילתו, והתעניין בדרכים להגן על לקוחותיו – חלקם נשואים ובעלי משפחות. בניו יורק פגש את ג'וזף סונבנד (Sonnabend), רופא וחוקר נגיף האיידס, ולמד ממנו כיצד לקיים יחסי מין מוגנים ובטוחים. סונבנד הכיר לברקוביץ' את מייקל קאלן (Callen), זמר ופעיל כנגד מחלת האיידס, וביחד הם כתבו ופרסמו מאות מאמרים בנושא. ב-1983 הוציאו השניים לאור בשיתוף עם סונבנד את "איך לקיים יחסי מין בזמן מגפה: גישה אחת" – המדריך הראשון ליחסי מין בטוחים. עם זאת, עבודתם והתבטאותם כנגד ההפקרות המינית בקרב הומוסקסואלים עוררה עליהם מחאות רבות בקרב הקהילה הגאה ומנהיגיה, ורבים התעלמו מהם וראו בהם כמטיפי מוסר צבועים. ב-1984 אובחן ברקוביץ' כנשא של נגיף האיידס.
ב-2003 פרסם ברקוביץ' את ספרו השני בנושא: "להישאר בחיים: המצאת המין הבטוח". עם פרסומו מכר הספר כ-5,000 עותקים, אך לאחר מספר חודשים הדפסתו הופסקה עקב סגירתה של ההוצאה לאור.
ב-2009 יצא סרטו הדוקומנטרי של דריל ויין על פועלו של ברקוביץ', Sex Positive. הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל אאוטפסט.
UCoz
uCoz היא חברה להפעלת שירות אירוח אתרים בחינם עם מערכת מובנית לניהול תוכן. ניתן להשתמש במודולים של uCoz CMS לבניית אתר אינטרנט מלא, או כפלטפורמת קניות מקוונת, בלוג, אתר אינטרנט רשמי ועוד. נכון ל-10 ביולי 2015, היו יותר ממיליון וחצי אתרים שנוצרו במערכת uCoz וזהו אחד האתרים המובילים למשתמשים דוברי רוסית על פי Alexa Internet.
השירות זמין באנגלית, גרמנית, אזרית, ספרדית, צרפתית, ערבית, הונגרית, רומנית, שוודית, פולנית, פורטוגזית ובגרסה חלקית בעברית, לטבית, אוקראינית וגאורגית. בינואר 2013 הודיעה יאנדקס, מנוע החיפוש הרביעי בגודלו בעולם, על העברת הפרויקט שלה "נארוד" לשרת uCoz. זו הייתה פלטפורמת האירוח השנייה בחינם בגודלה באינטרנט הרוסי והמיזוג הגדיל את נתח השוק של uCoz באופן משמעותי, מכיוון שהחברה כבר הייתה המובילה בשוק לפני המיזוג.המערכת מגובה על ידי קבוצת Mail.ru, יש לה מטה במוסקבה, רוסיה ומשרדים אחרים בסנקט פטרבורג, רוסטוב על הדון, קאזאן וצ'רקאסי, אוקראינה.
ייחוד
בהיותה מערכת SaaS, ל-uCoz תכונות של פלטפורמה מסוג קוד מקור סגור, אך עם זמינות של קובצי סקריפט בצד השרת כמו JavaScript. כמו כן, אין לה זמינות של הפעלת בסיסי נתונים (כל זה אפשרי בקונספט Web 3.0 PaaS), הנתמכת במספר רב של יכולות מערכת מובנות. כמו כן, המערכת תואמת במלואה ל-HTML5 ו-CSS3.
סיגל קלרמן
סיגל קלרמן (נולדה ב-1968 בתל אביב) היא גיטריסטית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה
קלרמן, ילידת תל אביב, החלה את הקריירה המוזיקלית שלה עוד בנעוריה והייתה חברה במספר בלהקות רוק חיפאיות, ביניהן "טטנואר" (Tete Noir), שהקליטה שיר שזכה להצלחה אך התפרקה מהר ולא השלימה הקלטת אלבום.
ב-1989, לאחר שסיימה את שירותה הצבאי, חזרה קלרמן לתל אביב. ב-1990 הצטרפה ללהקת "אפור גשום" של הזמרת מיכל ספיר יחד עם הגיטריסט ערן רייס אך גם הרכב זה התפרק. ב-1991 זכתה קלרמן לחשיפה גדולה יותר כאשר ניגנה עם גיל סמטנה ויובל שפריר בסיבוב ההופעות של רמי פורטיס וברי סחרוף. באותה שנה הקימה קלרמן את להקת "אורז", עם הזמר ונגן הבס ארן אמיר הקלידן ארז שוייצר והמתופף גלעד אריאל. הלהקה הופיעה במועדונים בתל אביב, והקליטה שיר שזכה להצלחה, "אורז", כשם הלהקה, שהתפרקה בהמשך.
לאחר פירוק "אורז" המשיכה קלרמן לנגן בהפקות שונות. ב-1992 השתתפה בסרטו של אורי ברבש "ללקק ת'תות". תפקידה בסרט הזכיר את חייה במציאות. קלרמן אף ניגנה בשירים שהופיעו בפסקול.
ב-1993 עבדה במסעדת "פרונטו" של רפי אדר, ושיתפה עמו פעולה בשניים משיריו: "אף אחד" (מ' ול' קלרמן) בו ניגנה ושרה קולות רקע, ו"בפניך" (מ' ול' אביב גפן), בו ניגנה בגיטרה. שיתוף הפעולה עם אדר הוביל אותה למעבד משה לוי, שבהפקתו המוזיקלית החלה לעבוד על אלבומה הראשון.
ב-1995 הופיעה עם הגיטריסט יוסי פרץ והמתופף רועי שקד ונגן הבס עודד שכטר, שניהם מלהקת "הפליטים" של אהוד בנאי.
ב-1996 יצא אלבומה הראשון "בעד ונגד השגרה", תחת חסותה של "הד ארצי". מהאלבום, שבו קלרמן כתבה והלחינה את כל השירים. האלבום נכשל מבחינה מסחרית, ולווה במעט הופעות בהן ליוותה אותה להקת גוונים כהים. השיר היחיד שהצליח מהאלבום היה "אז מה זה אומר". בעקבות זאת, קלרמן הקפיאה את עבודתה על אלבום שני. בגלל שאף אחד משיריה לא הצליח ורק השיר "אז מה זה אומר" הצליח, היא נחשבת לזמרת של להיט אחד.
כיום חיה באזור כפרי באנגליה ועובדת במחשבים, שם היא מקליטה שירים ומעלה אותם להאזנה חופשית באתר שלה.
סטולה
סטולה (בלטינית: stola, ברבים: stolae) היה בגד מסורתי לנשים רומיות, המקבילה לטוגה שנלבשה על ידי גברים. הסטולה נקראת גם וסטיס לונגה (vestis longa).
תיאור
הסטולה הייתה שמלה ארוכה, בעלת קפלים, חסרת שרוולים שנשים רומיות נשואות (matronae) לבשו. הסטולה נלבשה בדרך כלל מעל לטוניקה ומתחת לגלימה (פליום ).
גשר (רפואת שיניים)
ברפואת שיניים, גשר הוא שחזור דנטלי קבוע (תותב דנטלי קבוע) המחליף שן חסרה אחת או יותר על ידי חיבור שיניים מלאכותיות לשיניים טבעיות סמוכות או שתלים.
השתלת גשר דנטלי מבוצעת במספר מפגשים אצל רופא השיניים, הכוללים שיוף והשחזת השיניים הקבועות והנחת כתרים מלאכותיים על גבי השיניים הסמוכות. במקרה שבו נדרשת השלמת שיניים רבות, מיוצרת מערכת שיניים תותבות מלאה.
סוגים
קיימים מספר רב של סוגי גשרים הנבדלים באיכות החומר ומחירו, והתאמתו לאזורים שונים בפה. חומרים שונים משמשים ליצירת גשרים:
בניית הגשר
לאחר ביצוע בדיקה קלינית, צילומים מתאימים וביצוע מדידות, משייף הרופא את השיניים הסמוכות כדי להתאים עליהם את הגשר. במידה והשיניים הסמוכות חסרות, יושתל הגשר כשתל לתוך עצם הלסת. העדיפות הרפואית היא השתלת הגשר תוך שימוש מרבי בשתלים בתוך העצם (שלושה, אחד לכל שן). סיבוכים שונים עשויים לגרום לספיגת העצם בלסת, וידרשו השתלת עצם. בשלב הראשון, מבוצעות עקירות, וטיפולי שורש להשלמת הטיפול בשורש השן והעצם. בעקבות תהליך הייצור הארוך של כשבועיים, מיוצר למטופל גשר זמני ונלקחת הטבעה דנטלית. במעבדת שיניים, טכנאי שיניים מייצר מדגם מטבע השיניים את הגשר, ומתאים את צבעו לצבע שיני המטופל.
מעבדות מודרניות מאפשרות סריקת הפה בתמונה תלת־ממדית, וייצור הגשר באמצעות מכונת כרסום CAD או מדפסת תלת מימד. תהליך זה מאפשר קיצור הכנת הגשר עד ל-12 שעות. הגשר המוכן מורכב על ידי רופא שיניים ונשלח לתיקונים במעבדה במידת הצורך. הגשר המוכן מודבק באופן קבוע. לרוב מבוצעת ביקורת תקופתית על ידי הרופא.
סיבוכים
הכנת שיני המטופל סבוכה ודורשת השחזת שיניים שכרוכה בהסרת חומר שן רב, לעיתים חומר שן בריא ומחלישה את השן. בנוסף, ההכנה עשויה לפגוע בחניכיים שנפתחות במהלך ההכנה ועשויות להזדהם. שולי הכתרים חשופים גם לזיהומים.
לשימוש בגשר נדרשת תקופת הסתגלות, המתבטאת בחוסר נוחות בימים הראשונים להרכבתו. בעקבות שיוף השיניים, עשויה להיווצר רגישות לקור וחום.
הגרלה
בישראל
בסימן י"ב לחוק העונשין, שכותרתו "משחקים אסורים, הגרלות והימורים" נקבע "המארגן או עורך משחק אסור, הגרלה או הימור, דינו – מאסר שלוש שנים או כפל הקנס האמור בסעיף 61(א)(4)". עונש אינו חל על הגרלה שהמתקיימים בה שלושה תנאים: בנוסף, לשר האוצר נתונה סמכות להתיר הגרלה. בנוסף להיתר למפעל ההגרלות מפעל הפיס ניתן היתר כזה מפעם לפעם להגרלות הנערכות במסגרת מסע פרסום, שבו מוגרל פרס בין רוכשי מוצר מסוים. בעבר התקיימו הגרלות שנתיות של הוועד למען החייל ומגן דוד אדום, כאמצעי לגיוס כספים לארגונים אלה.
רווח של תושב ישראל שמקורו בהגרלה חייב במס הכנסה בשיעור 35%, כאשר הזכייה עולה על סכום מסוים (49,920 ש"ח להגרלה בשנת 2015), ואף 38% כאשר הפרס גדול במיוחד. מיסוי זה פוגע משמעותית בתוחלת הזכייה.
Company Of Heroes
Company Of Heroes הוא משחק אסטרטגיה בזמן אמת (RTS) שפותח עבור Microsoft Windows על ידי החברה Relic Entertainment. הוא הוכרז ב-25 באפריל 2005 והופץ ב-14 בספטמבר 2006. עלילת המשחק מתרחשת בימי מלחמת העולם השנייה, כאשר לשחקן יש אפשרות לפקד הן על צבאות בעלות הברית והן על צבא גרמניה הנאצית.
תיאור המשחק
המשחק מתרחש במהלך מלחמת העולם השנייה, ומתמקד בחזית המערבית במלחמת העולם השנייה, מהפלישה לנורמנדי ועד חיסול שרידי הוורמאכט בקרב פאלז.
בנוסף על כך, ישנם שני סגנונות משחק: נקודות ניצחון (Victory Points), והשמדה (Annihilation).
מצב תגרה (Skirmish)
במצב תגרה (Skirmish) השחקן יכול לבחור מפה משלל המפות של החזיתות בצרפת ובהולנד. המפות יכולות להכיל בין אחד לארבע מפקדות בצד אחד, וניתן להחליט על שיטת הנצחון : נקודות ניצחון או השמדה כללית:
בכל שלב ישנם שני צדדים, הגרמנים נגד בעלות הברית.בצד של בעלות הברית השחקן יכול לפקד על ארצות הברית או בריטניה. בצד הגרמני השחקן יכול לבחור בין הוורמאכט לבין הפאנצרגרנדיר.
בחירת סיוע:  בנוסף לרכבים וחיילים שאתה מייבא, אתה יכול לקבל סיוע לפי כמות המוניטין שאתה צובר בתגובה לכיבוש טריטוריות והשמדת אויבים. לכל צבא יש שלש סוגי סיוע מהם ניתן לבחור אחד.
צבא ארצות הברית:
סיוע-חי"ר: כולל תגבורת חיילי ריינג'רס, תגבורת חי"ר בליווי טנקי M4 שרמן, הפגזה-כבדה בעזרת תותחי-הוביצר, ייבוא מהיר יותר של חיילים.
סיוע חיל-האוויר: כולל מטוס-תצפית, מטח מקלעים של מטוס קרב, מטח רקטות של מטוס תנדרבולט, הצנחת מחלקת-צנחנים, הצנחת תותח-שדה, הצנחת אספקת דלק ותחמושת.
סיוע שריון: כולל תיקוני-שדה, סיוע טנקים מגדוד אחר, ייבוא טנק קאליופ {שרמן משגר רקטות}, ייבוא טנק פרשינג.
צבא- בריטניה:
סיוע חיל-התותחנים המלכותי: הפגזה בעזרת תותחי הוביצר, הפגזת מענה על ארטילריית אויב, הפגזה אקראית במפה. קבלת תותח-הוביצר מתנייע.
סיוע חיל-ההנדסה המלכותי: בניית עמדות תותחי-שדה, ייבוא טנק נגד בונקרים, ייבוא טנקי צ'רצ'יל, ייבוא מהיר יותר.
סיוע הקומנדו הבריטי: יירוט תשדורות אויב, יירוט בעזרת אולטרה, הפגזה כבדה מאוד בעורף האויב. הנחתת דאון קומנדו בשטח האויב, הנחתת דאון  כלי-רכב, שיפור הרדאר.
צבא הוורמאכט:
דוקטרינת 'בליצקריג' : ייבוא לוחמי-סער {שטרומטרופר}, ייבוא לוחמי-סער בליווי משחית טנקים שטוג סימן 3, ייבוא לוחמי-סער בליווי טנק פנתר. ייבוא מהיר יותר, הסתערות גרנדירים, לחימת-בזק.
דוקטרינת 'טרור': הפחת רוח–לחימה כללית, הפחת רוח–לחימה משופרת, הפחת רוח–לחימה מרוכזת. מטח רקטות- 'נבלוורפר', שיגור טיל-שיוט V-1, ייבוא טנק קינג טייגר.
צבא הוואפן אס-אס פאנצרגרנדיר:
השמדת שריון: פגזי חודר שריון משופרים, משגרי נ"ט פאנצרשרק משופרים, מוקשי נ"ט. ייבוא משחיתי טנקים פלאקפאנצר 38(t), ייבוא משחית-טנקים 'יאגדפנתר'.
Company of Heroes: Opposing Fronts
שני הצבאות האלה הופיעו לראשונה בגרסה הנוכחית ולכן השחקן יכול להפעיל אותם גם במצב 'תגרה' בנוסף לצבא ארצות הברית והוורמאכט.
Company of Heroes: Tales of Valor
גרסת הרחבה נוספת נקראת "Company of Heroes: Tales of Valor", הפעם הקמפיינים מתרכזים בשלושה סיפורים אישיים של גבורה.
משחקיות
יחסית לרוב משחקי הטקטיקה, COMPANY OF HEROES שם הרבה יותר דגש על הטקטיקה. ניתן לראות זאת בטקטיקה בסיסית כמו תפיסת מחסה- בתוך מכתש פגז, או מאחורי גדר או מכשול אחר (מתי שהשחקן יצביע עם העכבר על מקום כלשהו יופיע סימן ירוק במקרה שהוא מחסה טוב, צהוב אם הוא מחסה יעיל למחצה ואדום במקרה שזהו מחסה מסוכן). וגם טקטיקה אופרטיבית, כגון 'כיתור', שימנע את העברת המשאבים לידי היריב, כל זה מתאפשר בעיקר בגלל המפה הטקטית. בנוסף החיילים אינם מיובאים כיחידים אלה כמחלקות, וכך כשמחלקה סופגת אבדות ומתכווצת השחקן יכול להחליט על נסיגה ולתגבר את המחלקה בבסיס.
המשחק מתחשב גם בפחד של החיילים ולכן במצב שהחיילים היו תחת אש-מקלע או הפגזה, הם יכנסו להלם זמני. בנוסף החיילים עצמם נלחמים ומשנים תנוחות בהתאם למיקומם בכוונה להשיג יותר מחסה ומצד שני להשיג שדה-ראייה נוח.
הגרפיקה של המשחק גם היא יוצאת דופן בהשוואה לרוב משחקי הטקטיקה הקודמים, בגרפיקה המקסימלית של המשחק מופיע כל כפתור וקמט על מדי החיילים (דבר שמשום מה לא קיים בגרסה השנייה של המשחק), וכך למרות שהגרפיקה פשוטה יחסית אך המחשב צריך לחשב את כל המפה- המשחק שוקל בסביבות 6 GB.
אמריקאים
קפטן מקיי: קפטן בארמייה הראשונה של צבא ארצות הברית, משתתף בנחיתה בחוף- 'אומהה', וברוב הקרבות שניהל החי"ר בנורמנדי, ביניהן כיבוש נמל שרבורג, סנט-לו ומורטן. גילה כושר-פיקוד גבוה בשעת-אמת.
ג'ו קונטי: לוטננט-ראשון בארמייה הראשונה של צבא ארצות הברית, יד ימינו של קפטן מקיי, גילה אומץ לב ונחישות בקרבות נורמנדי.
פרנק קרפט: סרג'נט בדיוויזיה המוטסת ה-82 של צבא ארצות הברית. צנח במסגרת הדיוויזיה בעיירה CAESWAY, שם גילה אומץ בחצותו גשר תחת אש לבדו והשמדת שלשה עמדות מקלע. זכה בעיטור מדליית- הכבוד.
סטף-סרג'נט וילסון: סמל ראשון מהדיוויזיה  ה-82 של צבא ארצות הברית. פיקד על חוליה של 4 (כולל את עצמו) צנחנים במסגרת הצניחה בעיירה CAESWAY עד שפגש בחוליה נוספת של 4 צנחנים וצירף אותם תחת פיקודו. בהתקפת הנגד של הוורמאכט הורה לצנחנים לסגת בעוד הוא עצמו נשאר לעכב את האויב, נפל מפגיעה של טנק, זכה בעיטור השירות- המצוין במותו. סמל פרנק-קרפט תפס פיקוד במקומו.
בריטים
מייג'ור בלקמור: פיקד בכל משך הקרב על קאן ונכנס אליה עם הכוחות החלוצים. שירת בעבר ברגימנט המוצנח.
גרמנים
מַיוֹר יוזף גינטר שולץ: מפקד טנק טיגר בדרגת רב-סרן בעל ניסיון רב בלחימת-שריון שהועבר מהחזית המזרחית לחזית נורמנדי, שם השתתף בהתקפת הנגד במורטן נגד הארמייה השלישית, גדוד שריון אמריקאי בליווי גדוד חי"ר בפיקוד קפטן מקיי ניהלו מצוד כדי להשמידו ובסופו של דבר הצליחו.
וולפגנג ברגר: סרן בדיוויזיית פאנצר אס-אס 9 ההונשטאופן, שהופתע ביחד עם יתר הגדוד כשצנחנים בריטים צנחו בבסיס הנופש של הגדוד בהולנד, הוא תפס פיקוד וניהל מתקפת-נגד ולמרות שרוב חיילי הגדוד היו טירונים הם הדפו את האויב ביעילות, סגן-הסרן של הגדוד השיג מפת-שלל מגופתו של צנחן בריטי בדרגת קצין וכך חשף את כל המבצע שכונה 'מרקט-גארדן'. לאחר מכן הגדוד טיהר את העיר ארנהם מכוחות הקומנדו-הבריטי למרות הלחימה העיקשת של הבריטים. אחיו הקטן של וולפגנג-ברגר, שטורמן ברגר (רב-טוראי) נהרג בלחימה נגד הכוחות הבריטים שניסו לחצות את הריין.
מקסימיליאן ווס: היהקצין שריון בגדוד הפאנצרים ה-101 של דיוויזיית אס-אס לייברשטנדה. הוא הצטיין ביותר בהשמדת טנקי סובייטים, הטנק שלו היה טייגר מספר- 205 וזכה בכינוי אייס-טייגר על השמדת יותר ממאה טנקים, הוא משתתף במשחק בהתקפה על וילר-בוקאז'.
אנג'לינה בלאוף
חיים
אנג'לינה בלאוף נולדה בסנט פטרסבורג, רוסיה בתקופת הצארית, וגדלה שם במשפחה אינטלקטואלית. היא נכנסה לאקדמיה לאמנויות של סנקט פטרבורג בשנת 1905 מכיוון שהעיר הייתה אז מרכז האמנות הרוסית. המורים של בלאוף עודדו אותה לעבור לצרפת כדי להמשיך ללמוד, מה שעשתה לאחר מות הוריה בשנת 1909. היא התגוררה בפריז בתמיכת ממשלת רוסיה וכן בתמיכת קרן נאמנות ממשפחתה, ועבדה תחילה בסטודיו של אנרי מאטיס ומאוחר יותר בסטודיו של ציירים אחרים. במהלך תקופה זו, למדה את טכניקות ההדפס של חריטה בעץ ומתכת וזכתה להכרה על הציור והרישום שלה. היא גם עבדה כמורה לאמנות.
היא עבדה בעבודות שונות, והקריבה את הפיתוח היצירתי שלה כדי שריברה יוכל לצייר. היא השאירה יומן מחייה עם ריברה המתאר את חייהם הפרטיים, חילופי הרעיונות שלהם כציירים ומצבעי פרויקטים משותפים, כמו גם על האינטראקציה עם ציירים אחרים בני זמנם. בשנת 1921, ריברה נקרא לחזור למקסיקו לצייר את המדינה לאחר המהפכה המקסיקנית. בלאוף לא התלוותה אליו מכיוון שלא היה להם מספיק כסף לנסוע. ריברה מעולם לא שב לאירופה והתגרש ממנה. הוא המשיך לשלוח לה כסף גם לאחר הגירושים. היא התבודדה, לאחר שריברה התחתן עם גואדלופה מרין.
במשך שתים עשרה שנים היא הייתה בקשר עם אמנים מקסיקנים אחרים. היא הוזמנה לבוא למקסיקו כדי לחיות שם על ידי הסופר אלפונסו רייס והאומן חרמאן קואטו שהגיעו למקסיקו ב-1932. היא חיה 37 שנים במקסיקו, המשיכה בקריירת האמנות שלה וייסדה מספר מוסדות ציבוריים המוקדשים לאמנויות. היא מתה במקסיקו סיטי ב-30 בדצמבר 1969, בגיל 90.
קריירה
רוב התחריטים, צבעי המים והשמן שלה נמצאים באוספים ציבוריים ופרטיים כולל אלה של המוזיאון לאמנות מודרנית במקסיקו סיטי, המוזיאון הלאומי לאמנות של מקסיקו ואוסף בלאיסטן. עם זאת, מספר רב מיצירותיה, במיוחד רישום ותחריטים במתכת ועץ הם חלק מהאוסף של מוזיאון דולורס אולמדו. זהו האוסף החשוב ביותר של עבודתה שכן הוא מכיל מבחר של רישומים, צבעי מים, גרפיקה ושמן. האוסף נרכש על ידי המוזיאון ב-1994, ולמעט ציור השמן בשם Tepoztlan, כולם מהקריירה המוקדמת שלה, בצרפת בראשית המאה ה-20.
היא הייתה אחת ממספר אמנים זרים שהוזמנו למקסיקו כדי לעזור לעצב את הדמות התרבותית של המדינה בעשורים שלאחר המהפכה המקסיקנית. היא החלה לעבוד כמורה לרישום ותחריט בבתי ספר ובסדנאות. חלק ניכר מעבודות ההוראה שלה היה קשור ליצירת תיאטרון ילדים, במיוחד מריונטות, בובות ותפאורה על הבמה. היא יצרה מספר מריונטות בולטות כולל אחת בשם "פסטיליטה".
במהלך חייה, עבודתה הואפלה על ידי יחסיה עם ריברה, יחד עם נשותיו האחרות, גואדלופה מרין ופרידה קאלו. עבודתה כמעט ולא ידועה. אין אוספים גדולים לזכרה ותערוכות של עבודותיה נדירות. הייתה הצגה של עבודתה, תוך התמקדות בתחריט שלה בשנות ה-80 במוזיאון קאסה אסטודיו דייגו ריברה אי פרידה קאלו. בשנת 2012, הייתה רטרוספקטיבה של עבודתה במוזיאון של דייגו ריברה עם תשעים יצירות. אפילו ספרי המהדורה המוגבלת שהיא איירה כמעט בלתי ניתנים להשגה.
שני ספרים על חייה יצאו לאור. אלנה פוניאטובסקה כתבה רומן ב-1978 המבוסס על מערכת היחסים של בלאוף עם ריברה שעובד לשידור ברדיו, ולאחר מכן תורגם לאנגלית.
יצירות האמנות שלה היו מיזוג של סגנונות אירופאים עם דימויים וצבעים מקסיקניים, כשההשפעות האמנותיות העיקריות שלה היו מאטיס, סזאן ופיקאסו. הציור שלה מראה את השפעתו הגדולה של סזאן. השפעה זו נראית בעיקר בטבע דומם, דיוקנאות ובמספר נופים.
פלגה (יחידה מובחרת)
במונחי צה"ל, פלגה היא מונח המציין יחידת-בת (תת-יחידה) התנדבותית של יחידות מובחרות בצה"ל, בהן יחידות עילית מיוחדות, מבלי למסור מידע על גודלה (היא יכולה להיות גדולה או קטנה מפלוגה). הפלגה מורכבת מצוותים.
לעיתים פלגות נוצרות על ידי איחוד מספר יחידות מיוחדות ליחידה מיוחדת אחת כך שכל יחידה (שהייתה בעבר עצמאית) נהפכת לפלגה, כפי שקרה עם הקמת יחידת יהל"ם - יחידה הנדסית למשימות מיוחדות של חיל ההנדסה הקרבית. היחידה נוצרה על ידי איחוד סיירת יעל והיחס"פ (היחידה לסילוק פצצות) שהפכו לפלגות ונוספו לה פלגות של הכשרה ובניין הכוח. בהמשך נוספו לה פלגות מבצעיות בהן "הבזק" המתמחה בהפעלת רובוטים צבאיים, סמו"ר המתמחה בלוחמת מנהרות ופלגות נוספות שייעודן מסווג.
פה דה קאטר
בבלט, פָּה דֶה קַאטְר (בצרפתית: Pas de quatre – צעד [ריקוד] לארבעה) הוא ריקוד המיועד לארבעה רקדנים. באופן כללי, הפה דה קאטר אינו סיפורי כשלעצמו אלא מצטרף כמערך אסתטי ואפיזודי ביצירה עלילתית קיימת. אולם קיימות גם יצירות פה דה קאטר עלילתיות או כאלו שעומדות כיצירה בפני עצמן.
סהרה (ספר)
סהרה (באנגלית: Sahara), הוא הספר האחד עשר בסדרת ספרים של הסופר האמריקני קלייב קאסלר. הספר יצא לאור ב-1992.
עלילה
בספר זה, האחד עשר בסדרת הספרים אודות דרק פיט, מהנדס ימי הרפתקן ורב תושייה, מטיל מנהל סוכנות NUMA, אדמירל ג'יימס סאנדקר, על פיט וחבריו, אל ג'ורדינו ורודי גאן, לצאת בשליחות סודית למאלי שבאפריקה כדי לחקור ולמצוא את המקור לזיהום סביבתי המאיים על יציבות האקולוגיה העולמית. לפיט וחבריו מתגלה כי מסארד, מילארדר צרפתי תאב בצע שחבר לגנרל מושחת השולט במאלי, קאזים, הקים במדבר מפעל לסילוק פסולת תעשייתית מזוהמת. הגנרל ושותפו עושקים את האוכלוסייה, גורמים למוות איום ושולחים אנשים לעבודות כפייה של בתנאים של מחנות ריכוז. בנוסף מחלה מסתורית גורמת לכמה מבני השבטים במדבר סהרה שגעון, קניבליות ומוות. כאשר תיירים נעלמים במרחבי המדבר, נשלח במקביל צוות של ארגון הבריאות העולמי של האו"ם יוצא לחקור, ובו הד"ר אווה רוחס, את החשד להתפרצות מגפה רחבת ממדים. שתי המשלחות מוצאות עצמן נאבקות על עצם הישרדותן.
עיבודים לקולנוע
הספר עובד גם לסרט פעולה באותו שם משנת 2005. את הסרט ביים ברק אייזנר ומככב בו מתיו מקונוהיי כדרק פיט, פנלופה קרוז כאווה רוחס, ויליאם ה. מייסי כאדמירל סאנדקר וסטיב זאן כאל ג'ורדינו.
Those Kinda Nights
These Kinda Nights הוא שיר של הראפר האמריקאי אמינם, מתוך מאלבום האולפן האחד עשר שלו, Music to Be Murdered By. הוא יצא לאור כרצועה החמישית של האלבום ב-17 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים שיידי רקורדס, יחד עם שאר האלבום. מפגשי הקלטת השיר התקיימו באולפני אפיגי שבדטרויט. את השיר הפיק d.a. Got That Dope, יחד עם אמינם ופרד אגיין. בשיר משתתף הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, המבצע את ההוק, מה שהופך את השיר לשיתוף הפעולה השלישי בין שני האמנים, אחרי "River" משנת 2017 ו-"Remember The Name" משנת 2019.
רודולף שדו
רודולף שדו (בגרמנית: Rudolf Schadow; 1786, רומא – 1822, רומא) היה פסל יהודי גרמני.
קורות חיים
החל את הכשרתו אצל אביו בברלין.
בשנת 1810 בעזרתם של אנטוניו קנובה וברטל תורוואלסן עברו רודולף ואחיו הצעיר וילהלם פרידריך פון שדו לרומא. רודולף למד בסטודיו של כריסטיאן דניאל ראוך.
בניגוד לאחיו וילהלם ופליקס (שנולד בהמשך לאשתו השנייה של אביו) שבחרו ללמוד ציור, רודולף בחר בפיסול.
רודולף חזר לברלין לזמן קצר ובשנת 1812 שב לרומא, חבר לכריסטיאן דניאל ראוך והתנצר.
בשנת 1812 דחה הצעה למשרה מטעם האקדמיה לאמנות של דיסלדורף.
שדו נפטר בגיל 36 ונקבר בסנט אנדראה דלה פראטה.
Florida Kilos
Florida Kilos הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Ultraviolence. השיר יצא לאור ב-13 ביוני 2014, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם דן אוירבך והרמוני קורין והופק על ידי אוירבך גם כן. עם השיר הופיעה דל ריי לראשונה במהלך סיבוב ההופעות השלישי שלה "The Endless Summer Tour", בהופעה שהתקיימה בווסט פאלם ביץ'.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50 מיליון השמעות.
ליריקה
מבחינה לירית, השיר מספר את סיפורה של לנה דל ריי והמאהב שלה, אשר סוחרים ומשתמשים בקוקאין בפלורידה קיז ובמיאמי. השיר עצמו נכתב והולחן בהשראת הסרט "Cocaine Cowboys", אשר יצא בשנת 2006.
פסטיבל מנוחין גשטאד
פסטיבל מנוחין גשטאד (באנגלית: Menuhin Festival Gstaad) הוא פסטיבל מוזיקה שייסד הכנר יהודי מנוחין. הפסטיבל מתקיים מדי קיץ מאז 1957 בעיר גשטאד שבאלפים השווייצריים.
בשנת 2012 התקיים הפסטיבל בין יום שישי, 20 ביולי ל-8 בספטמבר. אף כי גשטאד היא מוקד הפעילויות העיקרי, אירועים רבים מתקיימים באתרים אחרים ברמה הברנית. ב-2012 היה הקונצרט הראשון רסיטל של הכנרת הבריטית ג'וליה פישר בכנסייה בזאנן. סולנים בולטים אחרים היו הפסנתרן אנדראש שיף, זמרת הסופרן צ'צ'יליה ברטולי, והצ'לן סול גאבטה.
גמאל מובארכ
גמאל (ג'ימי) מובארכ (בערבית: جمال مبارك, תעתיק: גָמַאל מֻבּארכּ; נולד ב-27 בדצמבר 1963) הוא בנם הצעיר של נשיא מצרים לשעבר חוסני מובארכ ואשתו סוזן מובארכ.
ביוגרפיה
גמאל הוא בנם הבכור של חוסני וסוזאן מובארכ. הוא נקרא על שם נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. מובארכ סיים תואר שני בעסקים באוניברסיטה האמריקאית בקהיר ושימש כראש הענף המצרי של בנק אמריקה.
על פי פרסומים לא-מצריים, חוסני מובארכ ייעד את גמאל לרשת אותו בתפקיד נשיא מצרים. במסגרת זו מונה גמאל ב-2002 לכהן כראש הוועדה הפוליטית של המפלגה השלטת במצרים, ונחשב לאדם השלישי בכוחו במפלגה. לשם חיזוק נוסף במעמדו, הועברו במרץ 2007 שלושים וארבעה תיקונים בחוקה המצרית אשר יאפשרו את העברת השלטון מהאב לבנו במדינה שבאופן רשמי היא רפובליקה. צורת שלטון זו כונתה גומלוכיה וזכתה למחאות עם הקמת תנועת כפאייה. היו שטענו כי ארצות הברית תמכה בצעדים אלו כי הייתה מעוניינת לראות את מובראכ הבן מחליף בנשיאות את אביו, כיוון שהיה אלטרנטיבה מתונה יחסית לתנועות האופוזיציה המוסלמיות במצרים.
בפברואר 2011, לאחר הימשכות המחאה במצרים, אמר סגן נשיא מצרים עומר סולימאן כי גמאל מובארכ לא יתמודד על הנשיאות.
באפריל 2011, האשים אותו משרד התובע הכללי המצרי בשחיתות והוא נעצר, יחד עם אביו ואחיו עלאא והועמד לדין על עבירות שחיתות. ביוני 2012 הסתיים משפטו בזיכוי מחמת התיישנות, אך בתחילת 2013 הורה בית המשפט לבטל את הזיכוי ולהעמידו למשפט חוזר הוא שוחרר מהכלא בינואר 2015.
נינוצ'קה רוסקה
נינוצ'קה רוסקה (באנגלית: Ninotchka Rosca; נולדה ב-1946) היא פמיניסטית, סופרת, עיתונאית ופעילת זכויות אדם פיליפינית, אשר פעילה בארגונים AF3IRM, Mariposa Center for Change, Sisterhood is Global והוועד היוזם של ברית מריפוסה  (Ma-Al), מרכז רב-גזעי, רב-אתני לאקטיביסטיות הפועל להבנת ההצטלביות הקיימת בין הדיכויים על בסיס מעמד, גזע ומגדר, לקראת בניית פרקטיקות מקיפות יותר לשחרור נשים. כסופרת, רוסקה זכתה בפרס הספר האמריקאי ב-1993 עבור הרומן שלה Twice Blessed.
ביוגרפיה
רוסקה פרסמה שני רומנים, שני אוספי סיפורים קצרים וארבעה ספרי עיון. הרומן שלה State of War נחשב כסיפור קלאסי על דיקטטורה של אנשים רגילים. סיפוריה הקצרים זכו להכרה - הסיפור שלה "Epidemic" נכלל באנתולוגיה בעריכתו של ריימונד קארבר משנת 1986, 100 Short Stories in the United States וגם באוסף של כתב העת הספרותי Missouri Review" Best Published Stories in 25 Years, וסיפורה "Sugar & Salt" נכלל באוסף של Ms. מגזין Best Fiction in 30 Years''.
רוסקה חיברה שני רומנים רבי מכר, State of War ו-Twice Blessed. האחרון זיכה אותה בפרס הספר האמריקאי לשנת 1993, פרס למצוינות בתחום הספרות. ספרה האחרון הוא JMS: At Home In The World, אשר נכתב במשותף עם חוזה מריה סיסון, אשר נכלל ברשימת הטרוריסטים של ארצות הברית.
רוסקה הייתה אסירה פוליטית תחת הדיקטטורה של פרדיננד מרקוס בפיליפינים. היא נאלצה לצאת לגלות בהוואי, כאשר איימו עליה במעצר נוסף בשל עבודתה למען זכויות אדם. רוסקה מונתה לרשימת "12 הנשים האסייתיות-אמריקאיות של תקווה" על ידי פרויקט התרבות "לחם ושושנים". הנשים נבחרו על ידי חוקרים ומנהיגים קהילתיים עבור אומץ, חמלה ומחויבות לעזור לעצב את החברה. הן נחשבות כמודלים לחיקוי עבור אנשים צעירים של צבע, אשר, במילותיה של גלוריה סטיינם, "נמנע מהם הידיעה שגדולה נראית כמוהם."
רוסקה עבדה עם אמנסטי אינטרנשיונל ועם מרכז PEN האמריקאי. היא הייתה גם המייסדת והיו"ר הראשונה של GABNet, ארגון הסולידריות הגדול ביותר בין נשים אמריקאיות ופיליפיניות, אשר התפתח ל- AF3IRM. היא הדוברת הבינלאומית של קמפיין "השושנה הסגולה" של GABNet נגד סחר בנשים, עם דגש על נשים פיליפיניות.
רוסקה השתתפה בכנס הנשים העולמי הרביעי של האו"ם, שהתקיים בבייג'ינג, ובכנס העולמי לזכויות אדם של האו"ם בווינה, אוסטריה. בכנס זה, היא חיברה את הצהרת הניצולים, החתום על ידי ארבעה זוכי פרס נובל ומאות אסירי מצפון. הצהרה זו היא הראשונה להחיל את המושג "עבדות מודרנית" לסחר בנשים. היה זה גם בכנס בווינה שהסיסמה "זכויות נשים הן זכויות אדם" צברה תאוצה בינלאומית; רוסקה ייבאה את הסיסמה מתנועת הנשים בפיליפינים ועזרה להשיק אותה בזירה הבינלאומית.
רוסקה הייתה מזכירת העיתונות של טריבונל הנשים בהאג בנושא עבדות המין שהחלה יפן במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר הרשיעה את מנהיגי צבא יפן מתקופת המלחמה, על יצירת מערכת ושימוש ב"נשות ניחומים". רוסקה עוסקת באופן מיוחד במקורות הדיכוי של נשים, והממשק בין מעמד, גזע ומגדר בכל הנוגע לניצול, במטרה שנשים יוכלו לנוע לקראת בניית תאוריה ופרקטיקות מקיפות יותר של שחרור אמיתי עבור נשים. היא מרצה לעיתים קרובות על נושאים כמו תיירות סקס, סחר, תעשיית כלות בהזמנה, אלימות נגד נשים, ורכיב ייצוא כוח העבודה של הגלובליזציה תחת האימפריאליזם.
רוסקה למדה באוניברסיטה של הפיליפינים ומתגוררת בקווינס, ניו יורק.
אירונאוטיקס
אירונאוטיקס בע"מ (Aeronautics Ltd) היא חברה ישראלית המתמחה במתן פתרונות בלתי מאוישים כוללים לשווקים הצבאיים והאזרחיים. מטה החברה ממוקם ביבנה. במרץ 2020 מונה כמנכ"ל אל"ם (מיל') משה אלעזר, אשר כיהן בעבר כסמנכ״ל בכיר וראש חטיבה ברפאל. יו"ר דירקטוריון החברה הוא מנכ"ל רפאל, אלוף (מיל') יואב הר אבן.
הקמת החברה
החברה נוסדה על ידי אבי לאומי ומשה כספי בנובמבר 1997. כספי, שירת כמהנדס אלקטרוניקה בחיל האוויר, ואחר כך עבד כמומחה לפיתוח מערכות זמן אמת. בתחילת דרכה הייתה החברה סטארט-אפ לפיתוח יישומים להתקני תדלוק אוטומטי, דוגמת פזומט ודלקן. כספי היה מעורב באמצע שנות ה-80 בפיתוח הגרסה הישראלית של מערכת התדלוק האוטומטי, והשניים התכוונו לפתח גרסה מתוחכמת יותר לשווקים מחוץ לישראל. החברה קיבלה מענק של 300 אלף דולר מהמדען הראשי בנוסף השקיעה לאומי את מענק השחרור שלו בחברה (לאומי היה קצין בדרגת סרן ושירת ביחידת מודיעין).
השקת המוצר הראשון
הפרויקט הראשון בו זכתה החברה היה שדרוג והשבחה של מלט"ים תוצרת התעשייה האווירית של יחידת נחשון של חיל המודיעין, זאת לאחר הוכחת היתכנות שנערכה באפריל 1998 במנחת עין שמר. בתחילת 1999 עבדו בחברה 5 אנשים והיא זכתה בחוזה בהיקף של 200 אלף דולר עם יחידת הניסויים של הצי האמריקאי לאספקת מערכות שליטה ובקרה. בהמשך מכרה מערכות בקרת טיסה לחילות האוויר של יוון וטייוואן. המוצר שפיתחה היה מערכת האוויוניקה הקטנה ביותר בעולם UMAS, אשר אפשרה למפעיל לשלוט שליטה מלאה במזל"ט מתחנה קרקעית מתקדמת. החברה סיפקה תחילה ליחידת נחשון מערכות שליטה ובקרה, בהדרגה גם רכיבים נוספים למלט"ים, והוחלט לפתוח קו ייצור עצמאי במפעל שהוקם בראש העין. באותה העת החברה פעלה בשם "נץ מערכות אוויוניקה" - NETS Integrated Avionics Systems. בשנת 2000 שונה שם החברה ל"אירונאוטיקס"". בתחילת 2001 רכשה את הבעלות המלאה בחברת "אירובוט" מאשדוד. החברה, בבעלותו של אריה גולדברג מחלוצי המל"טים בישראל, ייצרה את כלי הטיס כקבלן משנה עבור התעשייה האווירית ואלביט מערכות. העסקה בוצעה באמצעות החלפת מניות. לאחר הרכישה הייתה לחברה מערכת שלמה של כלי טיס ומערכת בקרת טיסה. באוגוסט 2001 נחנך המפעל החדש ביבנה, בו אוחדה הפעילות שהייתה באשדוד ובראש העין במתחם אחד, במעמד שר הביטחון בנימין בן-אליעזר. באותה עת גייסה החברה את חיים מנדל שקד כיושב ראש ובהמשך גויסו למועצת המנהלים של החברה הרמטכ"ל לשעבר אמנון ליפקין שחק, ראש השב"כ לשעבר יעקב פרי, מפקד חיל האוויר לשעבר האלוף דוד עברי, ומפקד יחידה 8200 לשעבר פנחס בוכריס. ביוני 2001, הגיש צבי נווה תביעה נגד החברה בטענה שנושל מהחזקתו בחברה.
גידול והתרחבות
בתחילת 2012 החברה נקלעה לקשיים פיננסיים, בין היתר בגלל ביטול החוזה עם משרד ההגנה של פולין להספקת כטב"מים בשווי המוערך ב-30 מיליון דולר, עקב עיכובים רבים באספקת המערכות מצד החברה. בתחילת נובמבר של 2012 קרנות המינוף קלאריטי קפיטל, קרן בראשית וקרן ויולה שהשקיעו בחברה הון קודם לכך, נטלו את השליטה בחברה. אבי לאומי, מייסד החברה, הודח מתפקיד המנכ"ל ובמקומו מונה המנכ"ל הזמני סמי תותח.
בשנת 2017 הונפקה החברה בבורסה של ת"א לפי שווי של כמיליארד ש"ח.
תקרית באזרבייג'ן
בתלונה שהוגשה למשרד הביטחון נטען כי משלחת של אירונאוטיקס ערכה ביולי 2017 הדגמה חיה של יכולות התקיפה של האורביטר K1, כטב"ם הנושא חומר נפץ ("מתאבד"), במהלך ביקור עסקי בבאקו, בירת אזרבייג'ן. מפעילי הנשק סירבו לתקוף עמדה של הצבא הארמני בנגורנו קרבאך, כפי שדרשו נציגי הצבא האזרי, על כן נאלצו בכירי המשלחת לחמש ולהטיס את שני הכטב"מים בכוחות עצמם. המנהלים החטיאו את מטרותיהם, אך בהתייחסות של בכיר בצבא הארמני נטען כי שני חיילים נפצעו בתקרית. החברה הכחישה את הנטען בתלונה.
ב-29 באוגוסט 2017, בעקבות חקירת משרד הביטחון, הקפיא אגף הפיקוח על היצוא הביטחוני (אפ"י) את רישיונות השיווק והייצוא על דגם זה של החברה באזרבייג'ן, צעד שמסכן חוזה קיים של החברה עם אזרבייג'ן, ששוויו מוערך ב-20 מיליון דולר.
בדצמבר 2021 הגישה המחלקה הכלכלית בפרקליטות המדינה כתב אישום נגד החברה ושלושה מבכיריה בגין עבירה על חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני.
מכירת החברה
ב-13 באוגוסט 2019 הקבינט המדיני-ביטחוני אישר את עסקת הרכישה של אירונאוטיקס על ידי חברת רפאל ואיש העסקים אביחי סטולרו בסכום של כ-850 מיליון שקל. סטולרו מחזיק ב-50% מאירונאוטיקס ורפאל ב-50% נוספים. עם השלמת תהליך הרכישה, ב-2 בספטמבר 2019 נמחקה אירונאוטיקס מהמסחר בבורסה.
בפברואר 2021 רכשה אירונאוטיקס את חטיבת הפרויקטים של מגל.
ביוני 2021 רכשה החברה מחצית מקרקע בשטח 42 אלף מ"ר ממגה אור שנמצא באזור התעשייה במודיעין. החברה מתכננת להעביר את כל פעילותה מיבנה למתחם החדש במודיעין.
בספטמבר 2021 הודיע ממשלת הודו כי בחרה בחברת אירונאוטיקס כזוכה במכרז בינלאומי לחידוש מערך המל"טים של חיל הים ההודי. במסגרת ההסכם, אירונאוטיקס תספק לחיל הים ההודי מטוסי אורביטר 4 עם מערכות אלקטרואופטיות מתוצרת חברת קונטרופ (חברה בבעלות משותפת של אירונאוטיקס ורפאל). היקף המכרז מוערך מעל ל-200 מיליון דולר.
במרץ 2023 הודיע סטולרו על כוונתו למכור את חלקו בחברה לרפאל בספטמבר 2023.
פעילות
קבוצת החברות הנמנות עם אירונאוטיקס מעסיקה כ-750 עובדים, והן פועלת בשלושה תחומים עיקריים: תחום מערכות בלתי מאוישות, במסגרתו עוסקת החברה בפיתוח, ייצור ושיווק של מטוסים ללא טייס; רחפנים באמצעות חברת ׳פוזידרון׳ (PoziDrone) ייצור והפעלה של פתרונות תצפית המתבססים על פלטפורמת בלונים מתנפחים באמצעות חברת ׳אר טי׳ (RT); תחום מערכות אלקטרואופטיות, במסגרתו מייצרת החברה מערכות אלקטרו אופטיות ואינפרה אדום ורכיבים לשליטה מדויקת בתנועה להתקנה במגוון מערכות ויישומים. פעילות זו מבוצעת על ידי חברת הבת ׳קונטרופ׳ (Controp) (המוחזקת 50% על ידי החברה ו-50% על ידי רפא"ל). עוד עוסקת החברה בפיתוח ייצור ושיווק מערכות תקשורת באמצעות החברה הבת ׳קומטקט׳ (Commtact) ומנועים למל"טים באמצעות חברת הבת ׳זנזוטרה׳ (Zanzottera). לאחרונה השלימה החברה את רכישתה של חברת Chassis Plans) CP) מארצות הברית, המתמחה בייצור ואינטגרציה של תחנות הפעלה למערכות בלתי מאוישות וציוד מחשוב ליישומים צבאיים ותעשייתיים.
הטכנולוגיה שפותחה באירונאוטיקס משלבת מערכות בלתי מאוישות מסוגים שונים הכוללות ציוד מעקב לצורכי מודיעין מגוונים עם הטכנולוגיות המתקדמות ביותר. החברה סיפקה כטב"מים ללקוחות בעשרות מדינות.
מקלע מקסים
מקלע מקסים הוא מכונת הירייה האוטומטית הראשונה, שהומצאה על ידי היירם מקסים ב־1884.
מבנה
בעוד שמכונות הירייה שקדמו לה, דוגמת מקלעי הגארדנר והגאטלינג, השתמשו במנגנון ידני לצורכי הטעינה, הירייה ופליטת תרמילי הכדורים, השתמש המקסים לפעולות אלו באנרגיה המשתחררת בתהליך הירי עצמו.
המקלע השתמש ברתע ובגזים שיצר כל כדור על מנת לפלוט את תרמילו ולהכניס את הבא אחריו. מבחנים שנעשו הראו שהמכונה הצליחה לירות כ־500 כדורים בדקה, כמות המשתווה לכוח האש של כ־30 רובים בריחיים מהסוג שהיה נפוץ באותה תקופה. מקורות אחרים מציינים קצב אש של 600 כדורים לדקה ואף קצב אש של 700 כדורים לדקה. בהשוואה לכלי נשק בני זמנה הייתה מכונת הירייה של מקסים מגושמת ומוזרה ונדרשו בין ארבעה לשישה אנשי צוות על מנת להפעילה. עם זאת, הייתה מכונת הירייה חידוש משמעותי ביחס לקצבי האש האיטיים של כלי הנשק האחרים בשדה הקרב, והייתה קטלנית במיוחד כאשר הופעלה מול טקטיקות הסתערות מיושנות. יתרון נוסף של המכונה היה אמינותה בהשוואה לכלי נשק אחרים של המאה ה-19, שנטו להיתקע, לעיתים עם תוצאות הרות אסון למשתמשים בהם.
שימוש
המכונה אומצה על ידי הצבא הבריטי ב־1889, ונעשה בה שימוש לראשונה במלחמה נגד שבט המטבלה (Matabele) בשנים 1893-1894 בזימבבואה. באחד הקרבות נהדפו 5000 לוחמים אפריקנים בידי 50 חיילים בריטים חמושים ב־4 מכונות ירייה של מקסים בלבד. מכונת ירייה של מקסים נכנסה לשימוש גם בצבאות אחרים ומילאה תפקיד חשוב בהשתלטות האירופאית המהירה על אפריקה בסוף המאה ה־19. בשיר ידוע מאותה תקופה של הילאר בלוק (Hillaire Belloc) נאמר בהקשר זה:
המלחמה המשמעותית הראשונה בה השתתפה מכונת הירייה של מקסים הייתה מלחמת רוסיה–יפן (1905) כאשר שני הצדדים השתמשו במכונה במספרים גדולים.
מודל מאוחר יותר של מכונת הירייה זכה לכינוי "מברשת הצבע של השטן" וזאת בשל יכולתו "לצבוע" את שדה הקרב בדם.
למרות האמור לעיל הייתה התנגדות גדולה בחלק מהצבאות האירופאיים לשימוש במקלע נגד יריבים אירופאיים בטענה שהוא אינו מכובד וטוב לשימוש רק נגד יריבים פרימיטיביים. כך קרה שלמרות שבמלחמת העולם הראשונה רוב הצבאות צוידו כבר במקלעי מקסים משופרים, מספרם היה מוגבל. דוגמה טובה היא הצבא הבריטי בו היו בתחילת המלחמה כ־2 מקלעים ל־1000 לחיילים בלבד.
הצבאות השונים במלחמת העולם הראשונה השתמשו בגרסאות שונות של מכונת הירייה של מקסים. הבריטים השתמשו במקלעי ויקרס שפותחו ב־1912 לאחר שחברת ויקרס קנתה את חברתו של מקסים. הגרמנים השתמשו ב־Maschinengewehr 08 והרוסים ב־Pulemyot Maxima – שניהם היו העתקים ישירים של המקסים. אחוז גבוה מההרוגים בחזית המערבית נבע משימוש במכונות ירייה מטיפוס מקסים.
במהפכה הרוסית הרכיבו הכוחות הבולשביקים את מכונת הירייה של מקסים על עגלה כך שהמפעיל יוכל לירות תוך כדי נסיגה מהאויב המתקדם. אמנים מהזרם הסוציאליסטי ריאליסטי אף ציירו ציורים בהם נראה לנין עצמו כשהוא מפעיל את מכונת הירייה, אולם לא סביר שהוא אכן עשה זאת. מקורות אנארכיסטיים מעניקים את הקרדיט על המצאה זאת לנסטור מאכנו.
Basketball Jones
Basketball Jones (השם המלא: Basketball Jones featuring Tyrone Shoelaces) הוא שיר של צ'יץ' וצ'ונג שנכלל באלבומם Los Cochinos מ-1973. "Jones" היא מילת סלנג ל"אובססיה" או "התמכרות". כלומר "Basketball Jones" היא התמכרות לכדורסל. השיר לווה בסרטון שיצא ב-1974, שאף הוצג בקולנוע כהקדמה להקרנתם של כמה סרטים. הסרטון אף הוצג בסרט "להיות שם" (1979) וגרסת כיסוי של השיר נכללה בפסקול הסרט "ספייס ג'אם" (1996).
תיאור השיר
בשיר מגלם צ'יץ' מרין את דמותו של טיירון שולייסס (Tyrone Shoelaces), שאת קולו הוא שר בקול פלסט (השם "טיירון" נשמע דומה ל-"tie-your-own", כך שהשם נשמע כמו "קשור בעצמך את השרוכים"). שולייסס מתאר בשיר את האובססיה שלו לכדורסל, שהחלה כבר כשהיה תינוק. כמו כן הוא מתפאר בכישרון הכדורסל שלו, ומשתמש פעמים רבות במושגים מקצועיים הקשורים למשחק. כחלק מהאובססיה למשחק הוא אף מניח את הכדור מתחת לכרית ועל כן לא יכול לישון בלילה. טיירון מזכיר בשיר את שחקן העבר ביל ראסל ואת שדרני הספורט צ'יק הרן וכריס שנקל. בגרסת האלבום, את השיר מקדים ראיון היתולי עם מאמן הכדורסל של שולייסס "אומגוונה קיקבוטי" (Umgwana Kickbooti, נשמע כמו "אני הולך לבעוט בתחת"), שאף מוזכר בשיר.
הפקה
הקלטת השיר כללה שיתוף פעולה עם קבוצת אמנים מוכרים שהתגבשה במקרה, שככלה את ג'ורג' הריסון (גיטרה), קרול קינג (פסנתר חשמלי), בילי פרסטון (אורגן), טום סקוט (סקסופון), ניקי הופקינס (פסנתר), קלאוס פורמן (גיטרה בס) וג'ים קלטנר (כלי הקשה). להקת הבנות The Blossoms ומישל פיליפס (מלהקת האמהות והאבות) השתתפו אף הן בשיר כקולות המעודדות.
בתחילת העבודה על השיר הייתה מנגינה שניגן טומי צ'ונג על הפסנתר, ושלצליליה שר צ'יץ' מרין. ג'ורג' הריסון הקליט במקביל באולפן הסמוך, וכפי שהעיד צ'יץ' מרין, מפיק האלבום Los Cochinos לו אדלר רץ לאולפן שבו ישב הריסון וניגן לו את השיר. הם השלימו את השיר במקום. אדלר סיפר כיצד התגבשה קבוצת הכוכבים המקרית:
הפצה
"Basketball Jones" הוא פרודיה על השיר "Love Jones" של להקת Brighter Side of Darkness. הוא יצא כסינגל בספטמבר 1973 והגיע למקום ה-15 במצעד ה-100 של מגזין בילבורד. בכך היה לשיר הפרודיה היחיד שהגיע למקום גבוה יותר במצעד, לעומת השיר שעליו נעשתה הפרודיה. הצד השני של הסינגל היה "Don't Bug Me", שנכלל גם הוא כרצועה באלבום Los Cochinos. בעקבות אמנות הגרפיטי בעטיפת האלבום, העטיפה בשני צדי הסינגל כוללת אמנות גרפיטי.
ב-1996 ביצעו בארי וייט וכריס רוק גרסת כיסוי לשיר לפסקול הסרט "ספייס ג'אם". רוק שר את הקולות הגבוהים ודקלם שורות, ווייט שר בקול נמוך. כמו כן להקת בנות שרה את הפזמון.