cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרפורמה בחברת החשמל
ספקי חשמל
בינואר 2021, קיימה חברת החשמל כנס ראשון למספקים פרטיים ומתעניינים חדשים שבוחנים מכירת חשמל ישירה למשקי הבית במקום חברת החשמל. רשות החשמל פרסמה במרץ 2021 את התנאים לכניסתם של ספקי חשמל חדשים במגזר הביתי.
הדרישה היחידה לקנית חשמל מספק אחר, היא שמונה החשמל שלו יהיה דיגיטלי, בעל רשת תקשורת עצמאית, ושניתן לקרוא את צריכת החשמל של משק הבית בזמן אמת ומרחוק. כחלק מההכנות למהלך, פרסמה חברת החשמל באמצע דצמבר 2020 מכרז להחלפת מוני החשמל של חלק גדול מהלקוחות.
פוסום למורי
טקסונומיה
הפוסום הלמורי תואר מדעית לראשונה בשנת 1884 על ידי הזואולוג הנורווגי רוברט קולט (Robert Collett), והוא מהווה מין יחיד בסוגו. הוא משויך למשפחת הפוסומים הטבעתיים בסדרת הקנגוראים, וקרוב מבחינה פילוגנטית וחיצונית לדאון הענק; השניים מסווגים בתת-משפחת פוסומים למורים (Hemibelideinae).
שמו המדעי של הפוסום הלמורי הוא המיבלידיוס למורואידיס (Hemibelideus lemuroides), שמשמעותו: "יונק דמוי-למור דואה למחצה"; אף שפוסום זה אינו מסוגל לדאות באוויר, חוקרי טבע האמינו בעבר שיש לו יכולת דאיה בשל מבנה השלד שלו וקפלי העור הקצרים שנמצאים בצדדי גופו.
אנטומיה ומאפיינים פיזיים
לפוסום הלמורי חמש אצבעות ביד וברגל, אך בדומה ליתר הקנגוראים, האצבע השנייה והשלישית ברגל מתמזגות לאצבע אחת סינדקטילית. חמש אצבעותיו של הפוסום מרוחקות זו מזו והבוהן מנוגדת לשאר; תכונה זאת גורמת לכפות ידיו ורגליו להיות רחבות יחסית, ומאפשרת לו לתפוס בענף משני צדדיו. הטפרים הקצרים, החזקים והמעוקלים בקצות אצבעותיו של הפוסום משפרים את ההיצמדות שלו לעצמים, והאצבע הסינדקטילית ברגל בעלת זוג טפרים זעירים המשמשים לסירוק הפרווה.
כסות
להוציא את הדאון הענק, פרוותו הצמרירית של הפוסום הלמורי צפופה וארוכה משל פוסומים טבעתיים אחרים. בדומה לדאון הענק, גם אצל הפוסום הלמורי קיימות וריאציות מנוגדות לחלוטין בצבע הפרווה: הצורה הכהה הנפוצה, והצורה הבהירה שנדירה למדי ומתרחשת בפרופורציות גבוהות בעיקר סביב הר קרבין.
בצורה הבהירה הנדירה, צבעו של הפוסום נע בין צהוב-קרמי לוניל או אפרסק, ועורפו וזנבו זהובים יותר. פניו, כפותיו וגחונו בצבע לבן-שמנת, אוזניו ואפו בצבע ורוד בהיר וסביב האף יש כתם אפרפר. קצה הזנב עשוי להיות בצבע חום כהה.
תפוצה
הפוסום הלמורי אנדמי לחצי האי כף יורק במדינת קווינסלנד שבצפון-מזרח אוסטרליה. טווח התפוצה ההיסטורי של הפוסום היה קטן מאז ומתמיד, והוא צומצם עוד יותר בעקבות פיצול ובירוא יערות ומשתרע כיום על 300,000 דונם בלבד. ישנן שתי אוכלוסיות עיקריות: האוכלוסייה הגדולה נמצאת ברכסי ההרים בין העיר אינגאם לקיירנס ברום 450 מטר מעל פני הים, והאוכלוסייה הקטנה יותר נמצאת על הר קרבין טבלנד מערבית לעיר מוסמן ברום 1,100 מטר מעל פני הים. התפוצה הגאוגרפית היא בקצה הצפוני של הרי החיץ הגדול בתוך הפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד.
הפוסום הלמורי חי ביערות גשם טרופיים גבוהים וקרירים, ונוטה לשהות בחופות הגבוהות של עצים בוגרים מזנים מסוימים, בגובה 11–20 מטר מקרקעית היער; בשל כך, הוא תופס גומחה אקולוגית נפרדת מזו של הפוסום הירוק ופוסום נהר-הרברט שחיים בגבהים נמוכים בהרבה. כמות המשקעים בבית הגידול של הפוסום הלמורי גבוהה במיוחד, והעצים מכוסים באפיפיטים, טחב וחזזיות. הפוסום נמנע לחלוטין משהייה ביערות משניים או במסדרונות יער צרים.
התנהגות ופעילות
הפוסום הלמורי שוכן עצים מובהק שמבלה את זמנו בחופת היער הגבוהה - ברום 11–20 מטר. הוא טפסן זריז ומיומן, ומסתייע בטפריו החזקים ובזנבו על מנת לטפס ולנוע מענף לענף. קרומי הדאיה הזעירים של הפוסום אינם מאפשרים לו לדאות מעץ לעץ, אך עדיין יכולת הקפיצה שלו טובה יותר משל פוסומי טבעת אחרים. במהלך הקפיצה, הוא נוהג לפרוס את ידיו ורגליו לצדדים בדומה לדאונים, ומשתמש בזנבו הגלילי כהיגוי אחורי. הפוסום הלמורי נוהג לבצע נפילה חופשית של 2–3 מטר, ואז לנחות בכבדות על הענף המבוקש. הקול הרם שנשמע במהלך ההתרסקות על הענף, מאפשר לאתר מין זה בקלות. כאשר הפוסום הלמורי נרגש או נבהל הוא מפריש נוזל בצבע שמנת שאותו הוא משפשף על גופו. נוזל זה מלווה בריח מושק חזק ומשמש כנראה לתקשורת כימית אודות מינו ומצבו של הפוסום.
הפוסום הלמורי הוא יונק פעיל לילה; עם רדת החשיכה הוא יוצא ממחבואו, ותר אחר מזון לאורך הלילה עד עלות השחר. את שעות היום הוא מבלה בשינה בחורים במרומי העצים. הפוסום אינו בונה קן, אך ממלא את החור החלול שבו הוא לן בעלווה רכה. הפוסום הלמורי חי בתא משפחתי המורכב מזכר, נקבה וצאצא, והם לנים לעיתים קרובות בחור משותף. במהלך הלילה, משפחת פוסומים עשויה לתור אחר מזון לצד משפחות נוספות ללא הפגנת טריטוריאליות או היררכיה דומיננטית, ודווחו מקרים של לא פחות מ-10 משפחות באזור אחד.
תקשורת, יחסי גומלין ותזונה
הפוסומים הבוגרים שקטים בדרך כלל, ועשויים להגיב רק לקריאות של צאצאים שאיבדו את הוריהם; כמו כן, אין עדויות לתקשורת קולנית בין משפחות. כאשר יש סכנה, כל הפוסומים באזור מתקבצים יחדיו גב אל גב ויוצרים מעגל צפוף שבמרכזו הגורים; התנהגות זאת עשויה לגרום לטורפים לחשוש מלהתקרב לעברם בשל מספרם, ומאפשרת לבוגרים להגן על הגורים. טורפיו של הפוסום הלמורי מוגבלים מאוד עקב הגובה הרב שבו הוא חי וידועים רק שניים בלבד: פיתון השטיחים וינשוף נצי.
הפוסום הלמורי הוא יונק צמחוני שתר אחר מזון בחופה הגבוהה של היער. תזונתו מורכבת כמעט באופן בלעדי מעלים, והוא מגלה העדפה ברורה לקומץ מיני עצים שעליהם נמנים מייפל קווינסלנד (Flindersia brayleyana), קוונדונג חום (Elaeocarpus ruminatus) וליטסאה ליפאנה (Litsea leefeana). עלים צעירים מבוקשים יותר, אך במידת הצורך הוא ניזון גם מעלים בוגרים מהעצים המועדפים או מעלים צעירים של עצים אחרים. הפוסום אוכל לעיתים קרובות גם את פרחי הליטסאה ואת המעטפת הבשרנית של אגוזי בילצ'מידיה בנקרופטי (Beilschmiedia bancroftii).
רבייה ומחזור חיים
הפוסום הלמורי הוא יונק מונגומי, ולזכר ולנקבה קשר זוגי חזק וארוך שנים. שני בני הזוג משתתפים באופן פעיל בגידול והגנה על הצאצאים, והם גם תרים אחר מזון ביחד וחולקים מאורה משותפת. ההמלטות מתרחשות בתחילת אוגוסט; אף על פי שלפוסומית יש שתי פטמות בכיס, היא ממליטה גור יחיד בכל פעם. הגור הזעיר והלא מפותח זוחל בכוחות עצמו לכיס שם הוא נצמד לאחת הפטמות ומשלים את התפתחותו בחודשים הבאים.
לאחר 4 חודשי שהייה בכיס, הגור נגמל ועוזב את הכיס; הוא עובר לרכוב על גבה של האם למשך 5 חודשים נוספים (מאוקטובר עד אפריל) שלאחריהם הוא הופך לעצמאי. במהלך פרק זמן זה, הגור עוקב בתשומת לב אחר תנועות הוריו, ונדיר שהוא יורד מהגב במכוון. שני בני הזוג משקיעים זמן ניכר בהגנה על הגור ובהדרכתו; לעיתים קרובות, הם עשויים להישאר בסמיכות אליו אפילו לאחר שהפך לעצמאי. גיל הבגרות של הפוסום אינו ידוע, אך ייתכן שהוא מתרחש בגיל שנתיים בדומה לדאון הענק.
הפוסום הלמורי לא הוחזק מעולם בשבי, כך שתוחלת חייו המדויקת אינה ידועה; סביר להניח שהיא בסביבות 12–15 שנים בדומה לפוסומים אחרים.
מצב
הפוסום הלמורי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), מכיוון ששטח התפוצה של המין קטן מ-3,000 קילומטרים רבועים, הוא רגיש מאוד להפרעה בבית הגידול יותר מכל פוסום אחר, ועשוי להיות היונק האוסטרלי המושפע ביותר מההתחממות הגלובלית. בירוא יערות הגשם היה האיום העיקרי על הפוסום בעבר, אולם כיום מרביתם נמצאים באזורים מוגנים. מאחר שהפוסום הלמורי מוגבל ליערות בוגרים וצפופים עם חופות גבוהות ואינו יורד לאדמה, הפרעה אנושית בדמות סלילת כבישים ומסילות ברזל ופריסת עמודי חשמל מהווה איום בולט עליו, היות שהיא מובילה לפיצול בית הגידול, יוצרת מסדרונות יער צרים שאינם ראויים למחיה עבורו, ובכך מונעת מעבר של פוסומים מאזור לאזור.
ההתחממות הגלובלית משפיעה גם היא לרעה על המין; גלי חום פוקדים בקצב הולך וגובר את היערות ההרריים בצפון אוסטרליה, ולמינים טרופיים רבים שחיים באזורים הקרירים הללו אין מנגנונים לקירור הגוף והם אינם מסוגלים להתמודד עם טמפרטורות גבוהות; במהלך העשור הראשון והשני של המאה ה-21, יונקים הרריים רבים נעלמו מהמדרונות המיוערים הנמוכים והעפילו למרומי ההרים שבהם הטמפרטורה קרירה מספיק. הנדידה של יונקים רבים מהאזורים הנמוכים לאזורים הגבוהים, מובילה לתחרות על מקורות המחיה ולדחיקת המינים המקוריים שחיים בפסגות ההרים דוגמת הפוסום הלמורי.
נכון להערכה האחרונה של IUCN בשנת 2019, האוכלוסייה ובית הגידול של הפוסום הלמורי יציבים, וחלק גדול משטח התפוסה של המין מוגן בשל היותו חלק מאתר המורשת העולמית הפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד.
יחסי בחריין–רוסיה
יחסי בחריין–רוסיה (בערבית: العلاقات البحرينية الروسية, ברוסית: Бахрейнско-российские отношения) הם היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת בחריין ובין הפדרציה הרוסית. היחסים בין שתי המדינות החלו ב-29 בספטמבר 1990, כאשר בחריין הכירה את הפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות.
היסטוריה
במהלך השנים התקיים דיאלוג פוליטי וחילופי משלחות בין שתי המדינות. מלך בחריין, חמד בן עיסא אל ח'ליפה ביקר פעמים רבות ברוסיה, במהלך השנים 2008, 2014 ו-2016.
שר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב, ביקר בבחריין בשנת 2008 במסגרת סיור במדינות המפרץ הפרסי. באוקטובר 2014, המלך חמד נפגש עם הנשיא ולדימיר פוטין ברוסיה.
בינואר 2016, יו"ר הדירקטוריון של גזפרום, ויקטור זובקוב, ביקר בחריין, שם נפגש עם מלך בחריין, ראש הממשלה, שר האנרגיה ושר החוץ. במהלך השיחה, ראש הממשלה ציין כי הוא מעוניין להגביר את שיתוף הפעולה במשק הגז.
יחסים כלכליים
בסוף שנת 2016, הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-53.9 מיליון דולר לעומת שנת 2015 אז הסתכם היקף הסחר ההדדי בסך 12.2 מיליון דולר בלבד.
רוסיה מספקת לבחריין מוצרי מטלורגיה, ובחריין מספקת מוצרי נפט ומוצרי אלומיניום.
חפרית אוסטרלית
חפרית אוסטרלית (שם מדעי: Notaden) הוא סוג של חסרי זנב ממשפחת המיובטרכיים החיים רק בצפון ובמרכז יבשת אוסטרליה. בסוג ארבעה מינים.
מאפיינים
מיני החפרית מזכירים בצורתם את צפרדע הגשם מדרום אפריקה או את החפריות או החפריות האמריקאיות אך קרובים יותר לקרפדות ולאילניות. אורכם עד 7 ס"מ וגופם עגלגל מאוד ו"בולע" את ראשם כשצווארם קצר ביותר. הרגליים קצרות והעור יבש ובעל יבלות בולטות, כשלחלק מהמינים יש הפרשות רעילות ממנו.
הצפרדעים חיות באזורים שונים ביבשת אך נחות בתרדמה מתחת האדמה בעונות החמות. ברגע שיורד גשם הצפרדעים יוצאות לאכול פרוקי-רגליים כמו נמלים ולהתרבות. את הביצים הם מטילות מתחת לאדמה, שם לח יותר מהקרקע הצחיחה.
דורון פרקינס
דורון פרקינס (באנגלית: Doron Perkins; נולד ב-6 במאי 1983 באנקורג' שבאלסקה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. מקיץ 2021 החל לשמש כעוזר המאמן של מכבי תל אביב.
קריירה
פרקינס החל את קריירת הבוגרים שלו בעונת, בקבוצת אוסקה אווסה מהליגה היפנית, אותה הוביל לאליפות לאחר שהצטיין במשחק גמר הפלייאוף, בו קלע 19 נקודות, הוריד 11 ריבאונדים ומסר 6 אסיסטים ונבחר לשחקן העונה בליגה. בעקבות יכולתו הטובה ביפן, הוחתם בקבוצת אולדנבורג הגרמנית, בה השיג ממוצעים של 12 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים בכ-27 דקות למשחק.
בעונת עבר לברי הבלגית, עימה העפיל לגמר הליגה. הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 16 נקודות, 5.8 אסיסטים ו-3.1 חטיפות ב-31 דקות למשחק, ובשל כך זכה בתארים, שחקן העונה, מלך האסיסטים ומלך החטיפות של הליגה. למרות יכולתו הגבוהה הוא עזב את הקבוצה.
בעונת חתם פרקינס במכבי חיפה, במדיה השיג ממוצעים של 15.8 נקודות, 5.6 אסיסטים ו-3 חטיפות בכ-31 דקות למשחק וזכה בתואר מלך החטיפות של הליגה. הוא שיחק היטב גם בפלייאוף, והשיג ממוצעים של 20.7 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק והוביל את חיפה לראשונה בהיסטוריה לגמר הפיינל פור נגד מכבי תל אביב, בו קבע שיא ליגה כשסחט 18 עבירות ונשלח 24 פעמים לקו העונשין, אך 25 הנקודות שקלע בסך הכל במשחק, לא סייעו לחיפה שהפסידה 85-72. בשל יכולתו בפלייאוף ולאורך כל העונה נבחר לשחקן העונה בליגה.
לקראת פתיחת עונת 2009/2010, בעקבות פניה מצד מכבי תל אביב החליט פרקינס להישאר עונה נוספת בישראל וחתם במדי מכבי תל אביב (וזאת למרות הצעות גבוהות יותר מקבוצות אחרות באירופה), בתור שחקן חיזוק במצבת הגארדים של הקבוצה. בתור התחלה יועד פרקינס להיות שחקן יחסית שולי בקבוצה, אך עם הזמן, תפס מקום של שחקן מרכזי ואהוד בקרב אוהדי הקבוצה, פרקינס נודע במיוחד בסגנון ההגנה הלוחמני והבלתי מתפשר שלו.
ב-29 במרץ 2011, במהלך משחקה של מכבי תל אביב מול קבוצת קאחה לבורל ויטוריה בהיכל יד אליהו, נפצע פרקינס ואובחן כי הוא סובל מקרע של שתי רצועות וקרע במניסקוס. הוא נותח וסיים את העונה. בפברואר 2012, לאחר שיקומו מהפציעה, חתם בקבוצה האיטלקית קאנטו איתה השתתף במסגרת היורוליג.
באוגוסט 2012 חתם בשחטיור דונייצק והצטרף שוב לד'אור פישר. ב-30 בדצמבר 2012 שוחרר מהקבוצה. ב-9 בינואר פורסם כי חתם בקבוצת פושן לונג ליונס מהליגה הסינית בכדורסל. בפברואר 2013 חתם פרקינס באולימפיאקוס מליגת העל היוונית בכדורסל שמשחקת גם במסגרת היורוליג.
בספטמבר 2013 חתם על חוזה לעונה אחת בבשיקטאש מהליגה הטורקית.
בתחילת אוגוסט 2021, מונה פרקינס לעוזר מאמן במכבי תל אביב, לאחר עזיבתו של טים פנינג.
תארים והישגים
כעוזר מאמן
יחסי סין–סמואה
סמואה וסין (PRC) כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1976. שתי המדינות מקיימות כיום יחסים לבביים; סין מספקת סיוע כלכלי לסמואה.
השגריר הנוכחי של סין בסמואה הוא מא צ'ונגרן. סמואה טרם מינתה שגריר תושב בסין, אך הודיעה כי בכוונתה לעשות זאת.
סקירה כללית
אוקיאניה מהווה, לרפובליקה העממית של סין ולרפובליקה הסינית (טאיוואן), במה לתחרות דיפלומטית מתמשכת. שמונה מדינות באוקיאניה מכירות ב-PRC, ושש מכירות ב-ROC. מספרים אלה משתנים כאשר מדינות האיים הפסיפיים מעריכות מחדש את מדיניות החוץ שלהן, ומדי פעם מעבירות את ההכרה הדיפלומטית בין בייג'ינג לטייפה. בהתאם למדיניות "סין האחת", אין אפשרות למדינה כלשהי לקיים יחסים דיפלומטיים רשמיים עם "שתי המדינות הסיניות", ולכן זה הביא לכך ש-PRC וה-ROC מחזרים באופן פעיל אחר טובות דיפלומטיות מהמדינות הקטנות של האוקיינוס השקט. בשנת 2003 הודיעה הרפובליקה העממית של סין כי בכוונתה להגביר את קשריה הדיפלומטיים עם פורום איי האוקיינוס השקט ולהגדיל את חבילת הסיוע הכלכלי שהעניקה לאותו ארגון. במקביל, הוסיף נציג PRC, ג'ואו ווז'ונג: "PIF צריך להימנע מכל חילופי אופי רשמי או שותפות דו-שיח בכל צורה שהיא עם טאיוואן". בשנת 2006 הודיע ראש ממשלת סין, ון ג'יאבאו, כי סין תגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי שלה עם מדינות האיים הפסיפיים. סין תספק סיוע כלכלי רב יותר, תבטל את המכסים לייצוא ממדינות הפחות מפותחות באוקיינוס השקט, תבטל את חובותיהן של אותן מדינות, תפיץ תרופות נגד מלריה בחינם ותספק הכשרה לאלפיים פקידי ממשל ותושבי איי האוקיינוס השקט ואנשי הצוות הטכני. כמו כן, בשנת 2006 הפך וון לראש הממשלה הסיני הראשון שביקר באיי האוקיינוס השקט, שאותו תיאר טייפה טיימס כ"זירת קרב דיפלומטית ותיקה עבור סין וטאיוואן". באופן דומה, לדברי רון קרוקומב, פרופסור ללימודי האוקיינוס השקט באוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט, "נערכו יותר ביקורים של שר איי האוקיינוס השקט בסין מאשר בכל מדינה אחרת".
יחסים עכשוויים
בשנת 2007 סיפקה PRC לסמואה מכונת רנטגן וכמה רופאים מתנדבים. בשנת 2008 תרמה PRC לסמואה מעל 1,360,000 אירו למימון מדיניות החינוך שלה.
במרץ 2008, בעקבות התסיסה בטיבט, הצהיר יו"ר האספה המחוקקת של סמואה פונו (Tolofuaivalelei Falemoe Leiataua) כי מנהיגים זרים אינם צריכים להתערב לסין כיוון שהיא עוסקת ב"ענייני פנים", וכי עליהם לא לפגוש את הדלאי לאמה.
הוואלדטסוורקה-דויטשה ורפט
הוואלדטסוורקה-דויטשה ורפט (בגרמנית: Howaldtswerke-Deutsche Werft, או בקיצור HDW - הָא-דֶה-וֶה) היא מספנה שבסיסה בקיל שבגרמניה. החברה משתייכת לקבוצת טיסנקרופ מערכות ימיות והיא מתמחה בייצור ספינות אזרחיות, ספינות טילים וצוללות.
היסטוריה
החברה נוסדה ב-1 באוקטובר 1838 בקיל שבגרמניה על ידי המהנדס אוגוסט האוולדט והיזם יוהאן שוופל בשם "מפעל המכונות וכּוּר ההִתוּך לְבַרזֶל שוופל והאוולדט" (Maschinenbauanstalt und Eisengießerei Schweffel & Howaldt) כאשר בתחילת הדרך החברה בנתה דוודים בלבד.
הספינה הראשונה שנבנתה בשם החדש של החברה האוולדטסטוורקה (Howaldtswerke) הייתה ספינת קיטור קטנה בשם "פורוורטס" (Vorwärts), שנבנתה בשנת 1865. עסקי החברה התרחבו לאורך השנים במקביל לכך שגרמניה הפכה למעצמה ימית. עד תחילת המאה ה-20 בנתה החברה כ-390 ספינות.
בשנת 1892 הקימה החברה חברת בת בפיומה שבאוסטרו-הונגריה על חוף הים האדריאטי. עשר שנים מאוחר יותר נסגרה חברת הבת.
בעוד שהמספנה בקיל נותרה אחת משתי המספנות העיקריות של הצי הקיסרי הגרמני, HDW עסקה רבות גם בתחזוקת ספינות הצי. במהלך מלחמת העולם הראשונה החברה בנתה גם מספר צוללות. ב-1937 היו לחברה מספנות בקיל ובהמבורג, כאשר בהמשך צי המלחמה הגרמני בתקופת המשטר הנאצי הלאים את החברה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוואלדטסוורקה בנתה 33 צוללות מסוג VIIC בהמבורג ו-31 בקיל.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה החברה הפכה למספנה העיקרית היחידה בקיל שלא פורקה. המספנה שגשגה במיוחד בשנות ה-60 במהלך גל הצמיחה הכלכלית חסר-התקדים שעברו גרמניה המערבית ואוסטריה אחרי מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו התמקדה החברה בין היתר בבניית משאיות ומכליות, ופתחה מספנה בהמבורג. בשנת 1968 מוזגה החברה עם חברת דויטשה ורפט מהמבורג, כאשר החברה שינתה בעקבות המיזוג את שמה לשם "הוואלדטסוורקה-דויטשה ורפט" (או בקיצור HDW). הלחץ מצד מתחרים זולים יותר ביפן ובקוריאה הדרומית גרם לסגירת המספנה בהמבורג ב-1985.
בינואר 2005 הפכה HDW לחברת הבת של "טיסנקרופ מערכות ימיות" (TKMS).
ביולי 2011 הודיעה TKMS כי אישרה עסקה שבמסגרתה יימכר החלק של החברה שעסק בבניית ספינות אזרחיות לחברת ההחזקות "Abu Dhabi MAR".
נכון למרץ 2019 חברת HDW מעסיקה בגרמניה כ-2,400 עובדים.
צוללות
בין השאר בנתה החברה את הצוללות מסדרת דולפין והצוללות מסדרת דולפין AIP של חיל הים הישראלי.
ג'ו תומאס
{{פירושונים|
ספורט
}}
רוז מאדר
רוז מאדר הוא ספר אימה של סטיבן קינג. הספר נכתב בשנת 1995.
עלילה
הסיפור הוא על רוזי, אישה מוכה הבורחת מבעלה ונסחפת לתוך הרפתקאה בתוך תמונה בשם "רוז מאדר".
הסיפור מתחיל בכך שרוזי בורחת מבעלה, "השור הזועם", נורמן ומוצאת מחסה בבית מחסה לנשים מוכות. ככל שהזמן עובר, ביטחונה של רוזי חוזר אליה, היא עוברת לדירה חדשה משלה וכדי לחגוג, היא מחליטה לקנות תמונה. כאשר היא מגיעה אל בית העבוט, תמונה מסוימת מושכת את תשומת לבה, תמונה הנקראת על שמה, רוז מאדר. רוזי קונה את התמונה ובדרך מתאהבת בבנו הנאה של בעל החנות.
כעבור זמן מה, רוזי מגלה כי התמונה גדלה, ונחשפים בה יותר ויותר פרטים. לילה אחד היא נכנסת לתוך התמונה, מצילה את תינוקה של האישה באדום מהפר הזועם והאישה מעניקה לה צמיד זהב כתמורה. בו זמנית נורמן שוקד ודולק אחר רוזי, ובסוף מגלה היכן היא מסתתרת. רוזי וחברה החדש נמלטים לתוך התמונה, ובפעם השנייה הורגים את הפר, הלא הוא לא אחר מאשר נורמן.
עונת 2013/2014 בליגת העל הסקוטית
עונת 2013/2014 בליגת העל הסקוטית הייתה העונה הראשונה של ליגת העל הסקוטית לאחר הקמתה בשנת 2013. העונה התחילה ב-2 באוגוסט 2013 והסתיימה ב-11 במאי 2014.
סלטיק זכתה באליפות ובכך הפכה לקבוצה הראשונה בהיסטוריה שזכתה באליפות ליגת העל הסקוטית.
מולטיוואק
מולטיוואק (באנגלית: Multivac) הוא שמו של מחשב על בדיוני המופיע בסיפורים רבים של אייזק אסימוב. באוטוביוגרפיה שלו, in memory yet green, הסביר אסימוב שהשם מולטיוואק הוא חיקוי ליוניוואק (UNIVAC), שאסימוב חשב שפירוש שמו הוא מחשב עם שפופרת ריק יחיד (בעצם פירוש השם הוא מחשב אוטומטי אוניברסלי), ועל בסיס הרעיון הזה, מחשב מרובה שפופרות וחזק הרבה יותר יהיה מולטי-וואק (multivac). בסיפור 'השאלה האחרונה' כתב אסימוב שהסיומת 'אק' פירושה 'מחשב אוטומטי'. כמו רוב הטכנולוגיות שאסימוב מתאר בספריו, המפרט הטכני המדויק של מולטיוואק משתנה בהופעות השונות שלו. בכל המקרים מדובר במחשב ממשלתי שעונה על שאלות, והוא לרוב קבור מתחת לאדמה לצרכים ביטחוניים. עם זאת, אסימוב מעולם לא הגדיר את גודלו המדויק של המחשב (רק ציין שהוא גדול מאוד). בסיפור "זכות הצבעה" גודלו הוא כקילומטר וחצי לעומק שלוש קומות, לפחות ככל שידוע לציבור, ואילו ב"כל צרות העולם" הוא ממלא את כל וושינגטון. יש אזכורים רבים של מסדרונות ואנשים בתוך מולטיוואק עצמו. שלא כמו המחשבים בסיפורי הרובוטים של אסימוב, השימוש במולטיוואק ממוכן ולמולטיוואק אין אישיות הנראית לעין (ישנם כמה סיפורים יוצאי דופן בעניין זה, למשל "המפתח"). למרות שמולטיוואק משתמש בטכנולוגיה המיושנת של שפופרות ריק, יש בו אזכורים לטכנולוגיה הדומה לאינטרנט (למשל בסיפור "יום השנה"). בסיפור "השאלה האחרונה" מולטיוואק מתקיים אלפי שנים והולך וגדל כל הזמן.
קו עלילה
בסיפור מולטיוואק הראשון, "זכות הצבעה", מולטיוואק בוחר מהאוכלוסייה הכללית של ארצות הברית אדם אחד שיהיה הנציג שלה בבחירות, ועל פי דעתו מחשב את דעת האוכלוסייה כולה כדי להחליט את תוצאת הבחירות. אסימוב כתב סיפור זה כדי להגחיך את האבסורד שביכולת של מחשב לחשב תוצאות כלליות ממקרים פרטניים. בסיפור המפורסם ביותר של מולטיוואק, "השאלה האחרונה", שני טכנאים שתויים שואלים את מולטיוואק האם האנושות יכולה להקטין את האנטרופיה הכללית. מולטיוואק לא מצליח להשיב על השאלה ועונה בהודעת השגיאה "אין מספיק נתונים לתשובה משמעותית." הסיפור ממשיך דרך שנים וטכנולוגיות מחשוב חזקות יותר ויותר. כל מולטיוואק משיב את אותה התשובה עד שהיקום כולו מתכלה. בשלב זה היורש של מולטיווק, הא.ק. הקוסמי, אוסף את כל הנתונים שביכולתו ומוצא את התשובה. על מנת להפוך את כיוון האנטרופיה ולענות על השאלה הוא יוצר את היקום מחדש באומרו "ויהי אור", וכך בעצם מתחבר לבריאת העולם בידי אלוהים בתנ"ך. אסימוב אמר שזהו הסיפור האהוב עליו.
בסיפור "כל צרות העולם" ילד שאביו נעצר לפי הוראות מולטיוואק מונחה על ידי מולטיואק לבצע סדרת פעולות מסובכות. ברגע האחרון נמנע ממנו לבצע את הפעולה האחרונה, שללא ידיעתו הייתה משמידה את מולטיואק. הסתבר שמולטיוואק מתעייף מלמצוא פתרונות לכל הבעיות האנושיות והוא מנסה להתאבד.
זולא (מכתש פגיעה)
מכתש זולא הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של הסופר והפובליציסט הצרפתי אמיל זולא. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-1979.
ג'ו תומאס (שחקן)
ג'וזף תומאס (באנגלית: Joseph Thomas; נולד ב-28 באוקטובר 1983) הוא שחקן אנגלי, המוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד סיימון קופר בסיטקום של ערוץ E4 "קרועים" ובדמות קינגסלי אוון בדרמה הקומית של ערוץ 4 "Fresh Meat".
ביוגרפיה
תומאס נולד בצ'למספורד שבמחוז אסקס. יש לו שלושה אחים צעירים ממנו. הוא למד בבית הספר "King Edward VI Grammar School" בעיר. אחר כך למד היסטוריה בפמברוק קולג' באוניברסיטת קיימברידג'. תומאס היה חבר במועדון הדרמה של האוניברסיטה "פוטלייטס" יחד עם חברו לסדרה "קרועים" סיימון בירד. בירד ותומאס שימשו כנשיא וגזבר בפוטלייטס בשנים 2005 ו-2006.ד הוא סיים את לימודי התואר בהיסטוריה בשנת 2006.
אחרי סיום הלימודים היה תומאס שותף לדירה עם בירד ועם בוגר פמברוק וחבר פוטלייס נוסף ג'וני סוויט.
קריירה
אחרי שנכנס לתחום המשחק בפוטלייטס, הופיע תומאס עם סטודנטים עמיתים מקייברידג' בפסטיבל הפרינג' באדינבורו בהפקה של המחזה "סוף טוב הכול טוב" בבימויו של דאנקן בארט.
אחרי סיום הלימודים באוניברסיטה החל תומאס לשחק באופן מקצועי.
תומאס הופיע בצמד יחד עם סוויט במופע בשם "The Jonny and Joe Show" שהועלה בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו.
הפריצה הגדולה של תומאס הייתה בתפקיד סיימון קופר בסדרה הקומית "קרועים", ובסרט הקולנוע שנעשה על פי הסדרה "קרועים: הסרט". יחד עם בירד ועם סוויט הם כתבו את התוכנית "Chickens", תוכנית מערכונים סאטירית על שלושה סרבני מצפון במלחמת העולם הראשונה. התוכנית הוצעה כחלק מהסדרה "Comedy Showcase". שידור הבכורה של הסדרה היה בספטמבר 2011, ואחר כך הוזמנה עונה מלאה.
בהמשך כיכב תומאס בסיטקום "Fresh Meat" בתפקיד קינגסלי אוון. הוא גילם מורה למתמטיקה בפרק הראשון בעונה השנייה של הסדרה הקומית "שלישייה". ב-2017 החל תומאס לככב בסיטקום "White Gold" יחד עם ג'יימס באקלי, שכיכב לצדו בסדרה "קרועים".
חיים אישיים
ב-2010 החל תומאס לצאת עם השחקנית האנה טוינטון. השניים התארסו בתחילת 2017.
Wish You Were Here
Wish You Were Here (בתרגום חופשי לעברית: הלוואי שהיית כאן) הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הרוק המתקדם הבריטית פינק פלויד, הנחשב לאחד האלבומים המשפיעים והמצליחים ביותר של הלהקה. אלבום זה הוא השני שיצא בתקופת "תור הזהב" של הלהקה ונודע בזכות המוזיקה המורכבת בו המשלבת רוק מתקדם עם רוק פסיכדלי. האלבום יצא לאור ב־12 בספטמבר 1975.
אלבום זה נחשב בעיני רבים לאחת היצירות המשפיעות ביותר ולאחד האלבומים הטובים ביותר של הלהקה בשל ההרמוניות המורכבות שבו וההתפתחויות המורכבות של השירים שבו, כמו השיר הפותח את האלבום "Shine On You Crazy Diamond (Pts. 1-5)" הידוע בשלבי ההתפתחות המורכבים שבו לאורך השיר. השיר חוזר לשלבים 6 עד 9 וחותם את האלבום. האלבום ממשיך את תור הזהב של פינק פלויד לאחר הוצאת האלבום "The Dark Side of the Moon".
רקע
האלבום הוא מחווה לסיד בארט, חבר הלהקה לשעבר וממייסדיה, שסולק ממנה בסוף שנות ה־60 בשל ההידרדרות במצבו הנפשי והתפקודי בעקבות התמכרותו הקשה לסמים. יש הסבורים כי האלבום מלנכולי יותר ממרבית אלבומי הלהקה הקודמים, אם כי ניתן לזהות בו גם נקודות של אופטימיות ושמחה. שיר הנושא של האלבום נקרא Wish You Were Here. היצירה הארוכה "Shine on You Crazy Diamond", שאורכה 26 דקות, חולקה לשתי רצועות (בתחילת ובסוף האלבום) ול־9 חלקים אמנותיים, ועוסקת כולה בבארט. בארט עצמו הגיע לביקור באולפן ההקלטות אבי רוד בזמן הקלטת האלבום, אך חברי הלהקה לא זיהו אותו בשל העובדה שהיה נראה שונה לגמרי מהפעם הקודמת שראו אותו. בארט היה בעודף משקל, קירח וגלוח גבות באותו זמן. כשחברי הלהקה זיהו אותו מסופר שהם התחילו לבכות ולאחר מכן שרו למענו את השיר "Shine On You Crazy Diamond" אבל בארט לא הצליח להבין שהשיר עוסק בו והלך מן המקום בלי לומר דבר. חוץ מהתראות מקרית קצרה של רוג׳ר ווטרס בבארט בחנות, זו הייתה הפעם האחרונה שחברי הלהקה ראו את בארט.
אלבום זה סימל את תחילת סופה של הלהקה כיחידה מוצקה אחת. הדבר בא לידי ביטוי בכך שניק מייסון, מתופף הלהקה, נמחק מרשימת הקרדיטים לאלבום, לאחר שתרומתו לאלבום הייתה מזערית כיוון שהעדיף להתעסק בחייו האישיים באותה תקופה. כמו כן, דייוויד גילמור סירב לשיר ביצירה "Have a Cigar" ולכן הובא זמר בתשלום, רוי הארפר, שישיר. למרות זאת, האלבום זכה להצלחה בבריטניה ונחשב לקלאסיקה בעיני חובבי הרוק.
בשנת 2012 יצא סרט דוקומנטרי על תהליך יצירת האלבום, בשם "The Story of Wish You Were Here".
בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-264 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת.
עטיפת האלבום
אלבום התקליט המקורי של Wish You Were Here נמכר באריזה ייחודית שכללה כיסוי שחור עם לוגו שהסתיר את עטיפת האלבום הרשמית. המעצב הגרפי סטורם ת'ורג'רסון שליווה את הלהקה בהקלטות האלבום, החליט להתייחס למוטיב לחיצת היד כמייצג האלבום ויצר שתי יצירות סביב הנושא. האחת הופיעה על העטיפה החיצונית בדמות לוגו שבו מוצגת לחיצת יד של שתי זרועות מתכתיות, והשנייה בעטיפה הפנימית שבה נראים שני אנשי עסקים לוחצים יד בעת שאחד מהם עולה באש, אולי כמטפורה ללחיצות יד בהן הצדדים מתאמצים להסתיר את רגשותיהם האמיתיים. התמונה צולמה באולפני האחים וורנר על ידי שני פעלולנים, שאף נפגעו במהלך הצילומים בעת שהרוח נשבה לכיוון לא צפוי וגרמה לשריפת השפם של אחד מהם. בגב העטיפה נראה איש עסקים עם כובע ללא פנים וגוף, המשווק במדבר את האלבום עם מזוודה.
מוחסן מח'מלבאף
מוחסן מח'מלבאף (בפרסית: محسن مخملباف; נולד ב-29 במאי 1957) הוא במאי ומפיק סרטים איראני השייך לתנועת הגל החדש בקולנוע האיראני.
סרטיו הוצגו בפסטיבלי סרטים בינלאומיים רבים וזכו בפרסים. ב-2001 בחר המגזין "טיים" את סרטו "ליקוי חמה בקנדהאר" לאחד ממאה הסרטים הטובים בכל הזמנים. ב-2006 הוא נמנה עם חבר השופטים בפסטיבל הסרטים של ונציה וב-2007 שימש כנשיא האקדמיה לקולנוע של אסיה.
מח'מלבאף עזב את איראן ב-2005, זמן קצר לאחר בחירתו של מחמוד אחמדינז'אד לנשיא איראן, עבר להתגורר בפריז ולאחר שהתקבלו איומים על חייו עבר ב-2011 להתגורר בלונדון. החל מיוני 2009 ובעקבות אירועי הבחירות לנשיאות בשנה זו, הכריז מח'מלבאף כי מונה לדוברו הרשמי של מיר-חוסיין מוסאווי בחו"ל.
בספטמבר 2015 התארח בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה (ה-31 במספר), הוא שימש כיו"ר חבר השופטים. בפסטיבל הוקרן סרטו הקצר "הדייר", ולאחריו הסרט "בית ספר של אבא" בהשתתפותו ובהשתתפות משפחתו, המספר על בית הספר לקולנוע שהוא הקים ובו לימד את בני משפחתו ליצור סרטים.
ביוגרפיה
מוחסן מח'מלבאף נולד בטהראן ב-29 במאי 1957. הוא החל לתמוך באמו החד-הורית בגיל 8. עד הגיעו לגיל 17 הספיק לעבוד כנער מעלית, כפועל חקלאי וכן בעבודות שונות נוספות. כצעיר מן השכונות הדרומיות של טהראן, הוא הקים מיליציה אסלאמית מחתרתית, ובגיל 17 נורה ונעצר בעת שניסה לחטוף נשק משוטר. הוא שוחרר מהכלא זמן קצר לאחר מהפכת 1979. ארבע וחצי השנים בכלא חידדו את השקפתו על החיים ועל החברה האיראנית, ובסיומן התרחק מן הפוליטיקה לטובת עיסוק בספרות ובאמנות, ובמיוחד בקולנוע, מתוך אמונה כי החברה האיראנית סובלת מעוני תרבותי יותר מכל דבר אחר.
מח'מלבאף הפך לסופר ויוצר קולנוע באיראן של בתר-המהפכה. הוא כתב נובלות, סיפורים קצרים ותסריטים, אשר חלקם תורגמו לשפות רבות. הוא כתב וביים 18 סרטים עלילתיים ו-6 סרטים קצרים, וכן כתב תסריטים וביצע עבודות עריכה עבור יוצרי קולנוע איראנים אחרים. סרטיו הוקרנו יותר מ-100 פעמים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים ברחבי העולם, והוא זכה בפרסים רבים. בשנת 1996 הוא נטש באופן זמני את הקריירה הקולנועית שלו כדי ללמד. הוא הקים את בית הספר לקולנוע "מח'מלבאף", שבו לימד קולנוע לקבוצה נבחרת של תלמידים ובהם שלושת ילדיו.
המחקר לסרט "ליקוי חמה בקנדהאר" כלל נסיעה חשאית לאפגניסטן בימי שלטון הטליבאן. הוא הושפע מאוד מן המצב הקשה במדינה, ולאחר השלמת הסרט קיבל על עצמו את ניהולם וביצועם של פרויקטים באפגניסטן שעסקו בחינוך להיגיינה ובשיפור תנאי החיים של פליטים אפגנים באיראן.
רבות מיצירותיו עברו צנזורה באיראן וכמעט שלא הוצגו בה. כיום הוא עורך מחקר עבור סרטו הבא לאחר מספר שנים של שתיקה קולנועית.
בתו, סמירה, ביימה ב-2003 את הסרט "חמש אחר הצהריים", שצולם אף הוא באפגניסטן.
עבודתו
מח'מלבאף הוא דמות מרכזית בקולנוע האיראני. סרטיו בוחנים את הקשר בין האדם לבין סביבתו החברתית והפוליטית. כתוצאה מכך, עבודתו משמשת פרשנות על ההתקדמות ההיסטורית של המדינה האיראנית ואנשיה. מח'מלבאף מתמקד בכמה ז'אנרים, מסרטים ריאליסטים ועד פנטזיה וסוריאליזם, ממינימליזם ועד תמונות מורכבות ורחבות של חיי היומיום, והוא בעל נטייה (משותפת לבמאים איראנים רבים) לעיסוק בילדות ובקולנוע.
בשנת 1981 הוא כתב את התסריט לסרט "Towjeeh" בבימויו של מנוצ'הר האגאניספאראסט (Manuchehr Haghaniparast). בשנת 1982 כתב את התסריט לסרט "Marg Deegari" בבימויו של מוחמד רזא הונרמנד (Mohamad Reza Honarmand). הוא ביים את סרטו הראשון "Tobeh Nosuh" ב-1983. סרטו "חרם", מ-1985, מתרחש בתקופה הטרום-מהפכנית באיראן. הסרט מספר את סיפורו של גבר צעיר בשם ואלֶה (מג'יד מג'ידי) אשר נידון למוות על רקע נטיותיו הקומוניסטיות. רבים מאמינים כי הסרט מבוסס על חוויותיו האישיות של הבמאי. בסרט "רוכב האופניים" מ-1987 יוצר מח'מלבאף דיוקן עדין ועמוק של יאוש וכוח סבל אנושיים אל מול מצב של ניצול מתמשך. הסרט מספר את סיפורו של נאסים, פליט אפגני עני באיראן, אשר זקוק נואשות לכסף עבור אשתו החולה. לבסוף נאסים מסכים לרכוב על אופניים בתוך עיגול קטן למשך שבוע תמורת הכסף שהוא צריך לתשלום החשבונות הרפואיים של אשתו. ב-1989 ביים את הסרט חתונה מבורכת. בסרט זה מתוארת דמותו של צעיר איראני, שהשתתף במלחמת איראן–עיראק, והתמודדותו עם זכרונותיו ממלחמה זו, המשפיעים על תפקודו היומיומי והאנשים הסובבים אותו. "זמן של אהבה" (1991) הוא סרטו העלילתי התשיעי של מח'מלבאף והסרט הראשון שאותו הוא מכנה "התקופה השלישית" שלו. זוהי טרילוגיה רומנטית המציעה שלוש גרסאות של אותו סיפור.
ב-1996 ביים מח'מלבאף את הסרט "רגע של תמימות" שנאסר להפצה באירן אך זכה לביקורות חיוביות בעולם, ואת הסרט "Gabbeh". הסרט עוקב אחר נדודיהם של בני הקאשקאי (Ghashghai), אשר השטיחים הבהירים שהם מייצרים מספרים את סיפורם. הסיפור המרכזי עוסק באישה צעירה המתאהבת בזר מסתורי, אך נאסר עליה להינשא לו. השימוש במטאפורת השטיחים הופך את הסרט לרומנטי, פואטי, ולא-ריאליסטי. האירועים בסרט נראים כמרחפים סביב בזמן ובמרחב, כמו בחלום. "ליקוי חמה בקנדהאר" (2001) הוא אודיסיאה בדיונית בהשראת סיפור אמיתי. זהו מבט על אפגניסטן של לפני 11 בספטמבר 2001, שבה חוקי הטליבאן כפו על נשים חוקים קשים ששללו מהן זכויות אדם בסיסיות. אישה מערבית ממוצא אפגני חוזרת לאפגניסטן כדי לנסות למנוע את התאבדותה של אחותה במהלך הליקוי האחרון של המאה ה-20.
בני משפחתו, שלמדו בבית הספר לקולנוע שייסד, זכו להצלחה אף הם. מארזייה משכיני (Marzieh Meshkini), אשתו, זכתה ב-13 פרסים בינלאומיים על סרטה "היום הפכתי לאישה" והבת סמירה קיבלה את פרס חבר השופטים בפסטיבל קאן ב-2001 וב-2003. בתו הצעירה חאנה ביימה את סרטה הראשון "Joy of Madness" ב-2003. בשנת 2000 העניקה אוניברסיטת בוסטון למח'מלבאף את הפרס המיוחד שלה. מח'מלבאף גם הקים ארגון חוץ-ממשלתי המאפשר לילדים אפגנים ללמוד בבתי-ספר באיראן. בעקבות שתדלנותו, נעשו שינויים בחוק האיראני שאפשרו לעשרות אלפי ילדים אפגנים ללמוד באיראן. הוא פרסם 27 ספרים, שרבים מהם תורגמו ליותר מעשר שפות.
עמדתו הפוליטית
מח'מלבאף התנגד בחריפות לשלטונו של נשיא איראן אחמדינז'אד, אותו כינה "טרוריסט". הוא התבטא והפגין נגד משטרו של אחמדינז'אד, שלטענתו שנוא על ידי בני עמו, מספר פעמים. ביוני 2009, לאחר האירועים שליוו את מערכת הבחירות באיראן, הכריז מח'מלבאף מעל דפי "הגארדיאן" הבריטי כי הוא דוברו של מיר-חוסיין מוסאווי בחו"ל.
בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני, אמר מח'מלבאף: "העם האיראני רוצה שלום למען פלסטין, ופתרון בעיות באמצעות דיאלוג. אני מקווה שהפלסטינים ישיגו מדינה עצמאית משלהם. זה לא יהיה באמצעות מלחמה ורקטות... אני אמן, לא פוליטיקאי, אני אוהב בני-אדם. לכל האנשים שנולדו על כדור-הארץ יש זכות לחיות. מלחמות הן תמיד יוזמה של מנהיגים והעמים הם הקורבנות. ילד, בין אם ישראלי או פלסטיני, צריך לחיות. אני מחבק את שניהם..."
רודהוצטוס
רודהוצטוס (שם מדעי: Rodhocetus) הוא סוג לווייתן נכחד מהמשפחה פרוטוצטיים. הוא חי בתקופת האאוקן הקדומה לפני 48.6-40.4 מיליון שנה בפקיסטן. המשמעות של שמו הוא: "הלווייתן של רודהו" (Rodho), השכבה הגאולוגית בה מאובניו התגלו בשנת 1992 בבלוצ'יסטן.
מאפיינים
לווייתן קדום זה הגיע לאורך 1.5-5 מטרים ולמשקל של 450–590 ק"ג, תלוי במין. מבנה גופו היה כבד והכיל ראש מגודל דומה לראש דורודון אך בעל גפיים גדולות ששימשו לעלייה נדירה ליבשה. הוא היה מפותח יותר מהפקיצטוס ובעל גפיים קצרות יותר מכוסות קרומי שחייה וכן בעל חוליות רחבות יותר, שיכלו לצלול לאורך זמן. מבנה שיניו הרחבות והעמוקות מראות שהיה ניזון מדגים אחריהם רדף במים.
בתרבות
לוויתן זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
קלאודיו קאניג'ה
קלאודיו פול קאניג'ה (בספרדית: Claudio Paul Caniggia [בארגנטינה מבוטא שם משפחתו "קאניחייה"]; נולד ב-9 בינואר 1967) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו 50 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים
במהלך הקריירה שלו שיחק קאניג'ה בכמה מועדונים ובהם: ריבר פלייט, בוקה ג'וניורס, רומא, אטאלנטה, בנפיקה ליסבון, וגלאזגו ריינג'רס. את עונת הפרישה שלו, 2003-2004, העביר בליגה הקטרית. בשנת 2012 חזר לשחק למשך תקופה במועדון החובבים האנגלי אף. סי. וומבלי.
נבחרת
קאניג'ה ייצג את ארגנטינה בכדורגל במונדיאל 1990, שנערך באיטליה, שם הפגין יכולת גבוהה. השיא היה שער הניצחון נגד ברזיל בשמינית הגמר: קאניג'ה קיבל מסירה מדייגו ארמאנדו מראדונה, עבר את השוער הברזילאי קלאודיו טפארל וכבש את השער המזוהה איתו יותר מכל. בחצי גמר הטורניר כבש קאניג'ה את שער השוויון נגד איטליה שהביא להארכה ובסופו של דבר לניצחון ארגנטינאי בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים. את הגמר, בו הפסידה ארגנטינה לגרמניה המערבית, החמיץ בגלל כרטיסים צהובים שצבר.
קאניג'ה המשיך להצליח במדי ארגנטינה גם בלי מראדונה בקופה אמריקה 1991 בצ'ילה: יחד עם גבריאל בטיסטוטה הצעיר הוביל את ארגנטינה לזכייה גדולה בקופה עם ניצחון בחצי הגמר על ברזיל במשחק טעון במיוחד. לאחר הקופה עבר קאניג'ה תקופה לא קלה כאשר הורחק לשנה מכדורגל בגלל שימוש בסמים. הוא חזר בזמן למונדיאל 1994 וכיכב במשחק נגד ניגריה שבו כבש 2 שערים שהעניקו לארגנטינה ניצחון 1–2 על הניגרים האגרסיביים ומקום בשמינית הגמר.
למונדיאל 1998 לא זומן עקב סכסוך עם המאמן דניאל פסארלה: קאניג'ה בעל השיער הבלונדיני הארוך סירב להסתפר, כפי שדרש המאמן. ב-2002, בגיל 35, הוא זומן למונדיאל ביפן וקוריאה הדרומית על ידי המאמן מרסלו ביילסה אבל לא שיחק בגלל פציעה. במשחק השלישי והאחרון של ארגנטינה בטורניר, נגד שוודיה, קיבל קאניג'ה, שלא היה על המגרש, כרטיס אדום על מילים מיותרות שאמר לשופט. הוא השחקן היחיד בתולדות הגביע העולמי שהורחק בלא לשחק כלל.
50 הופעות במדי הנבחרת ו-16 שערים שכבש ממקמים אותו בין עשרים הכובשים המצטיינים בתולדות הנבחרת הארגנטינאית, אף שהסכסוך עם פסארלה מנע ממנו מספר רב יותר של הופעות. קאניג'ה הביא לנבחרת מהירות יוצאת דופן ויכולת כדרור שהפכו אותו לשחקן מסוכן מאוד בהתקפות מתפרצות, אופי לוחמני ושיתוף פעולה מושלם עם חברו, כוכב הנבחרת מראדונה.
F/A-259 סטרייקר
F/A-259 סטרייקר (באנגלית: F/A-259 Striker) הוא מטוס תקיפה קל, הנמצא בפיתוח משותף של התעשייה האווירית לישראל וחברת אארו וודוכודי, יצרנית המטוסים הגדולה בצ'כיה.
תוכניות פיתוח למטוס הוצגו לראשונה בסלון האווירי בפארנבורו, בריטניה בשנת 2018. המטוס יועד להשתתף בתחרות מטוס התקיפה הקל העתידי של חיל האוויר האמריקני (תוכנית OA-X).
מאפיינים
המטוס מתוכנן על בסיס ה-L-159 של אארו, וצפוי לקבל מערכות אוויוניקה וטכנולוגיות מתקדמות נוספות מבית התעשייה האווירית שיביאו את יכולות המטוס לרמה של דור רביעי. המטוס מתוכנן למשימות תקיפה, לוחמה בעצימות נמוכה, סיור ופטרול וביון.
קאסאציו
קאסאציו (באיטלקית: cassazione, בגרמנית:  cassation) הוא מונח, שהיה בשימוש בין 1750 ל-1775 בדרום גרמניה, אוסטריה ובוהמיה כהגדרה ליצירה או לפרק בודד.
F/A-259 סטרייקר
מאפיינים
המטוס צפוי להיות באורך של 12.8 מטר, מוטת כנפיים של 9.75 מטר ומשקל מרבי של 7,982 קילוגרם. כנפי המטוס לא יכללו את מכלי הדלק בקצה הכנף האופייניים למטוסי L-159 במקום זאת כנפי המטוס יכללו תאי דלק פנימיים. המטוס יכלול מנוע האניוול F124 שיקנו למטוס מהירות מרבית של מאך 0.82, סייג רום של 43,000 רגל (13,100 מטר), קצב טיפוס של 10,400 רגל לדקה (52.8 מטר לשנייה), והגבלות ג'י של 8+ (ג'י חיובי) ו- 4- (ג'י שלילי). כמו כן המטוס מתוכנן לפעול משדות ארעיים ולא סלולים וכולל אופציה להתקנת מערכת תדלוק אווירי.
קאסאציו
מקור המונח אינו ודאי - קוך (Koch), מוזר (Moser) ואברט (Abert) סבורים שהיא לקוחה מ"cassare" ("לשלח" או "לשחרר" באיטלקית), במשמעות של "מוזיקת פרידה" (Abschiedsmusik). לדעת ויצבה (Wyzewa) וסן פו (Saint-Foix), כפי שהיא מובאת בביוגרפיה שלהם של מוצרט, המילה היא נגזרת של casser ("לשבור" בצרפתית), כלומר, יצירה שאפשר לנגן את פרקיה בכל סדר שהוא. רימן (Riemann), בלקסיקון שלו מ-1909, מייחס אותה ל- cassa, תוף באיטלקית. עם זאת, הסבירות הגבוהה ביותר היא, שהמילה קאסאציו היא שיבוש קל של ביטוי גרמני שהיה נפוץ בין מוזיקאים באמצע המאה ה-18, gassatim gehen - לנגן ברחובות. כבר ב-1619 השתמש מיכאל פרטוריוס במונחים "גראסאטן" ו"גאסאטן" בקשר לסרנדה.
בראשית התקופה הקלאסית ולפניה נכתבו קאסאציות בין השאר על ידי קרל דיטר פון דיטרסדורף ומיכאל היידן, כמו גם יצירות מוקדמות של יוזף היידן ומוצרט, אם כי רק מעטות מהן נקראות כך במקורות, מה שמקשה על זיהוי "סגנון קאסאציוני" מובהק. בקטלוגים תמאטיים של ברייטקופף יצירות מוגדרות לעיתים קאסאציות ובפעמים אחרות דיברטימנטי וכך גם בכותרות היצירות, הן בדפוס והן בכתבי יד. היידן השתמש לעיתים בכותרת "קאסאציו" לציון פרקים בעלי אופי קליל והומוריסטי.
F/A-259 סטרייקר
מאפיינים
המטוס יכלול שבע תחנות חימוש – שלוש מתחת לכל כנף ואחת בגחון המטוס. ויוכל להשתמש במגוון טילי אוויר-אוויר, רקטות וכוורות רקטות, פודי תותחים, פצצות, חימוש מונחה, ומכלים נתיקים. המטוס יוכל גם לשאת פודים לתקיפה וביון. הצפי למשקל חימוש מרבי למטוס הוא 2,722 קילוגרם.
קאסאציו
השימוש היחיד שמוצרט עשה במונח מופיע במכתב מאוגוסט 1770, שם הוא מזכיר התחלות של שלושה פרקים: הפרקים הראשונים של הסרנדות 63 ו-99/63a ברשימת קכל, שניהם שירי לכת, ושיר הלכת הנפרד 62 ברשימת קכל (שכיום מקובל לקשר אותו עם הסרנדה 100/62a). מכך אפשר להסיק, שייתכן ומוצרט קישר את המונח עם המערך המחזורי המסורתי של שיר הלכת והסרנדה. אותו דבר נכון לגבי מיכאל היידן. שני המלחינים השתמשו במונח אך ורק ליצירות תזמורתיות.
F/A-259 סטרייקר
מטוס הניסוי
התעשייה האוורית קיבלה מחברת Aero Vodochody מטוס L-39 אלבטרוס, מספר זנב 4X-CFM המשמש כפלטפורמה לניסויי טיסה עבור הפרויקט.
קאסאציו
המונח קאסאציו נעלם כנראה משימוש כבר בנעורי בטהובן. דוגמה נדירה לשימוש מאוחר בקאסאציו מופיעה באופוס 6 של סיבליוס.
צרפת (אפקוט)
ביתן צרפת הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
פעילות
הביתן הצרפתי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של צרפת. הביתן בנוי בסגנון של רחוב אופייני בפריז. בביתן גן צרפתי פורמלי הכולל מזרקות וערוגות פרחים, וברקע הביתן ניתן לראות דגם של מגדל אייפל. בביתן חנויות המוכרות מוצרים המזוהים עם צרפת: בשמים, כובעי בארט, ומזון צרפתי (בביתן שתי מסעדות ומאפיה צרפתית).
בביתן מוצג הסרט התרשמויות מצרפת - המוצג על פני מסך פנורמי של 270 מעלות.
הביתן נפתח לציבור עם פתיחת פארק השעשועים, ב-1 באוקטובר 1982.
גאורג פון בקשי
גיאורג פון בקשי (בהונגרית: Békésy György, מבוטא ; 3 ביוני 1899 - 13 ביוני 1972) היה ביופיזיקאי הונגרי-אמריקאי.
על מחקריו בתחום תפקוד השבלול באיבר השמיעה של היונקים, הוענק לו ב-1961 בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה.
רבל סאן
יואל ג'ייסון קווינגטון (באנגלית: Joel Jason Covington; נולד ב-19 ביוני 1978), ידוע בשם הבמה רבל סאן (Rebel Sun), או לעיתים כ-A7, הוא ראפר ומפיק מוזיקלי ישראלי-אמריקאי.
ביוגרפיה
ב-2003 הקים את להקת "קולולוש". ההרכב משלב את סגנונות ההיפ-הופ, הג'אז והפאנק. במהלך שנות פעילותם, שיתפו פעולה עם אמנים כגון אמן הג'אז האמריקאי באני סיגלר, דייוויד אייבורי ואמנים בינלאומיים נוספים. ב-2006 הוציאו קולולוש את הסינגל "Fight Rebel Sun", השיר הוקלט כחלק ממאבק להשארתו של רבל סאן בישראל. לבסוף, הצליח המאבק והראפר ומשפחתו קיבלו אזרחות ישראלית.
ב-2008 הוציא יחד עם מארקי פונק את המיני-אלבום "Elements EP", תחת חסותה של חברת התקליטים "Agitpop Records".
ב-2010 הקים את הרכב ההיפ הופ "לוסיל קרו". במהלך שנות פעילותו, הופיע ההרכב במקומות שונים ברחבי העולם.
ב-2012 הוציא את המיני-אלבום "Blasphemy EP", יחד עם המפיק פלאסגא. האלבום יצא דרך חברת התקליטים "Raw Tapes".
החל מ-2015, לקח רבל סאן חלק בקולקטיב המפיקים המוזיקליים "LBT".
חיים אישיים
יואל קווינגטון נולד ב-1978 בארצות הברית. ב-1999, עלה יחד עם משפחתו לארץ ישראל. ב-2006, עמדו קווינגטון, אשתו ושתי בנותיו בפני גירוש מישראל. בסופו של דבר, בשנת 2007, קווינגטון ומשפחתו קיבלו אזרחות ישראלית.
למורי קוף
למורי קוף או ארכאולמורים (שם מדעי: Archaeolemuridae; מילולית: "למורים עתיקים") היא משפחה של למורים נכחדים שחיו באי מדגסקר. הם קרובים למגלדאפיס (למור הקואלה) וללמורי העצלן, וכולם היו גדולים בהרבה מקרוביהם החיים כיום. כולם נכחדו לפני 3,000 עד 1,000 שנה מהיום עקב הגעת האדם למדגסקר.
למורי הקוף כוללים 2 סוגים שהגיעו לממדים של בבונים במשקל 15 עד 35 קילוגרם, והם היו כנראה שוכני קרקע הרבה יותר מהלמורים החיים. ממבנה שיניהם ומאפיינים נוספים מרמזים על קרבתם לאבות ממשפחת האינדריים. הם קרויים למורי קוף עקב מבנה ארובות העיניים הגדולות שלהם המופנה קדימה, חוטמם הקצר ומצחם הגדול שהכיל מוח גדול יחסית. ככל הנראה הם חיו בחבורות מורכבות יחסית ללמורים ודמו באורח חייהם לקופים מודרניים.
לפופית
לְפוּפִית (שם מדעי: Ipomoea) היא סוג גדול וחשוב במשפחת החבלבליים.
השם לפופית ניתן משום התכונה הבולטת של חלק ממיני הלפופית להתלפף סביב עצמים. העצם יכול להיות צמח אחר, עצם דומם או אותו צמח עצמו. הלפופית נכרכת על ידי פטוטרות העלים הארוכות, שאופייניות לסוג. רוב הצמחים המטפסים עושים זאת בעזרת קנוקנת ארוכה.
רק חלק ממיני הלפופית הם צמחים מטפסים, וחלקם צמחים משתרעים.
תחת סוג זה כלולים כ-500 מינים, מרביתם גדלים באזורים טרופיים וסוב-טרופיים שכמחצית מהמינים נפוצים באמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית. שלושה מינים נמצאים כצמחי בר בארץ-ישראל, ומינים נוספים גדלים בארץ כצמחי תרבות. סוג זה חובב חום מובהק, וניתן לראות זאת בעת הגעת הטמפרטורות החמות, שהצמח נראה במיטבו, ופריחת הצמח תבוא לרוב בעונת הקיץ.
לפופית כצמח נוי ומאכל
סוג זה מוכר בזכות פרחיו הגדולים, שלהם סימטריה רדיאלית. עלי הכותרת מאוחים לרוב. ברוב המינים, הפרח נפתח בשעות הבוקר, ונסגר עד הצהריים. תופעה זו הקנתה לצמח זה את שמו העממי באנגלית 'morning glory'- כלומר, "תהילת הבוקר".
גודל הפרחים והמראה הרענן של עלי הלפופית, שלרוב מחולקים לאונות, הפכו חלק מהמינים לצמחים פופולריים כצמח נוי- הן כצמחים מטפסים, והן כצמחים משתרעים. החשיבות הכלכלית של גידולים אלו היא שולית לעומת החשיבות הכלכלית העצומה של הבטטה, היא הלפופית הנאכלת. מין זה מגודל בהיקף רחב, לשם שימוש בפקעות למאכל, וכן שימוש בכל חלקי הצמח למספוא.
הבטטה מהווה דוגמה טובה ו'קיצונית' יחסית לנטייה של מיני סוג זה ליצירת איברי אגירה תת-קרקעיים כדוגמת פקעות ושורשים מעובים.
עובדיה (פירושונים)
אישים המוכרים בשם עובדיה או ששם משפחתם עובדיה:
ראו גם
}}
תחנת צ'רקיזובסקאיה
תחנת צ'רקיזובסקאיה (ברוסית: Черкизовская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע פראובראז'נסקויה, וקרויה על שם כפר צ'רקיזובו.
גי סאבואה
גי סאבואה (בצרפתית: Guy Savoy; נולד ב-24 ביולי 1953) הוא שף צרפתי ובעליה של מסעדה ידועה הנושאת את שמו בפריז.
תחנת צ'רקיזובסקאיה
תחנת צ'רקיזובסקאיה נפתחה ב-1 באוגוסט 1990, והיא ממוקמת ליד אצטדיון RZD ארנה.
התחנה היא חלק ממרכז תחבורה הכולל את תחנת לוקומוטיב של הטבעת המרכזית של מוסקבה, ותחנת הרכבת ווסטוצ'ני.
גי סאבואה
ביוגרפיה
ב-1976 תפס את המושכות מידי חברו הטוב ביותר ברנאר לואזו ונהיה השף של הביסטרו הפריזאי בארייר דה קלישי (Barriere de Clichy) השייך למסעדן עטור התהילה קלוד ורג'ה וכעבור מספר חודשים זכה המקום בכוכב במדריך מישלן.
ב-1980 פתח את מסעדתו הראשונה בפריז ומהר מאוד קיבל בחזרה את הכוכב הראשון במישלן וכמו כן, הוענקו לו 17 נקודות בגו מיו ב-1987 עברה מסעדתו למיקומה הנוכחי ברחוב טרואיון שליד שער הניצחון בפריז. במרץ 2002 הצטרף סאבואה לאצולת 9 המסעדות המובחרות בפריז, עת העניק לו מדריך המישלן שלושה כוכבים, מששמע על הבשורה הוא בכה משמחה. נכון להיום (2023) המסעדה שלו איבדה מדירוגה כוכב אחד ומחזיקה ב2 כוכבי מישלן. בשנת 2004 נבחרה מסעדתו למקום ה-6 בטיבה בעולם מבין 50 המסעדות הטובות בעולם, בסקר של המגזין "רסטורנט" ובשנת 2005 למקום ה-16. מסעדתו גם כלולה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם" כאחת מבין 140 הטובות במסעדות תבל.
לסאבואה ארבעה ביסטרואים בפריז, מסעדה בסינגפור ובשנת 2005 הקים מסעדת עילית בלאס וגאס המחזיקה כיום (2010) בשני כוכבים. מנות הדגל שלו הן מרק ארטישוק עם כמהין שחורות (הוא מרבה להשתמש בכמהין) וקציפת צדפות אויסטר ברוטב צדפות קר. מטבחו של סאבואה דל שומן והוא אינו משתמש בשמנת. המקום מעוטר עץ, אבן ופסלים מארבע כנפות תבל בעיצובו של ז'אן-פייר וילמוט, מגדולי המעצבים בצרפת
בין תלמידיו הבולטים ניתן למנות את גורדון ראמזי (שאומר כי מטבחו הקליל של סאבואה השפיע עליו יותר מכל) ואת תומאס קלר, שניהם בעלי שבעה כוכבים במדריך מישלן כל אחד (בכמה מסעדות ביחד) ולוראן גרה, שהיה בעל שלושה כוכבים.
סאבואה נוהג לומר כי מסעדות הן המפלט האחרון של ציוויליזציה על פני הפלנטה ואומר כי "אנחנו בעסקי האושר".
לוכד החלומות
לוכד החלומות (באנגלית: Dreamcatcher) הוא ספר מאת סטיבן קינג שנכתב בשנת 2001. עלילת הספר היא בעיקרה אימה ומדע בדיוני, אך משלבת בתוכה דרמת התבגרות.
עלילת הספר
האירועים המתוארים בספר הם, בעיקרם, מאבקם של ארבעת חברי ילדות בחייזרים המאיימים לכלות את כדור הארץ. העלילה עוקבת גם אחר מפקד צבאי אשר מנסה בכוח הזרוע להביס את החייזרים, ללא כל התחשבות בקורבנות האזרחים ותוך מטרה לשמור על מעטה סודיות. העלילה עוקבת אחר התבגרות החברים, לעיתים דרך "פלאשבק" בעיירה הדמיונית המוכרת של סטיבן קינג - דרי. שם פגשו החברים בילד הלוקה בתסמונת דאון אשר העניק להם יכולות על טבעיות, כמו היכולת לתקשר באופן טלפתי זה עם זה, לקרוא מחשבות וכן הלאה.
בעת אירועי הספר החברים, מבוגרים עתה, נפגשים למסע ציד שנתי ביערות מיין עת שחללית חייזרית מתרסקת בקרבת מקום. החייזרים, כמתגלה במהלך הספר, הם למעשה מספר ישויות נפרדות - דמוי אנוש אפור וא-מיני ומעין נבגים. עם התפתחות העלילה מתגלה כי הישות השולטת היא דווקא הנבגים, המשתלטים על מוחותיהם של היצורים אשר נושמים אותם. עם זאת, בהגיעם במגע עם בני האנוש תגובה ביולוגית מונעת ההשתלטות ובמקום זאת יוצרת מעין תולעת טפילית רעבתנית במעי הנדבקים. התולעת אוכלת הנדבקים מבפנים עד אשר מכלה אותם ופורצת מהם, בסגנון המזכיר את החייזר מסרטי הקולנוע בסדרת הנוסע השמיני. מסיבה זו כונו החייזרים "ריפלי", על שם גיבורת הסרט.
הצבא ממהר להטיל סגר על האזור ולהשמיד את החייזרים, אך בטרם שהם מצליחים במשימתם חיות בר רבות ומספר בני אדם נדבקים ב"ריפלי". רובם מתים כתוצאה מהתפתחות התולעת, אך ג'ונסי, אחד מארבעת החברים, מגלה חסינות. במקום לפתח התולעת גופו מחזיק מעמד, אולי בגלל היכולות הטלפתיות אשר התגלו אצלו אשר דומות לאלו של הנבגים, וג'ונסי מוצא כי הישות החייזרית השתלטה עליו. חלק ניכר מעלילת הספר עוסקת בנסיונותיו של ג'ונסי לסכל את מזימת הישות, אותה הוא מכנה "מיסטר גריי", להעביר את ה"ריפלי" דרך אספקת המים לכלל אזור ניו אינגלנד ובכך להשתלט על כדור הארץ. מאבק זה מתבצע בשורת דיאלוגים ודימויים פסיכולוגים. בין השאר מנסה ג'ונסי לפתות את מיסטר גריי "לעבור צד" - לזנוח את מטרתו להפיץ את הריפלי ובמקום זאת לחיות דרך ג'ונסי כבן אדם לכל דבר. ג'ונסי מכיר למיסטר גריי את תענוגות החיים האנושיים, אך מזועזע כשהוא מגלה שמיסטר גריי מגלה עניין בעיקר ברצח ואלימות.
הנרי נלקח על ידי כוחות הצבא למחנה מעצר במקום יישוב קרוב, שם, לתדהמתו, כוחות הטלפתיה להם זכה מועצמים בזכות הנוכחות החיזרית. לאחר שאנשי הצבא מסיימים לחסל את החייזרים בקרבת חלליתם המקורקעת ואת חיות הבר עליהם השתלטו אשר ניסו לפרוץ את תחום ההסגר, בכוונתם לרצוח את האוכלוסייה האזרחית ששהתה במקום מחשש שאלו מודבקים, או שיחשפו את המאורעות אשר ארעו. אוון, סגנו של קורץ, מתמרד ומחליט לעזור להנרי, כשזה מגלה לו שהסכנה האמיתית היא ג'ונסי - אשר הצליח לחדור את הסגר. ביחד השניים עוזבים את מחנה המעצר, בעוד שהם מגלים שגם הם נדברו ב"ריפלי" וכי נבגים צומחים עליהם, על אף שנדמה כי אינם מפתחים את אותן תולעים טפיליות.
בסיום הספר שני השורדים היחידים מהמאורעות, ג'ונסי והנרי, יושבים בביתם ומדברים על החוויה אשר עברו. הם מתארים אותה כחוויה שעזרה להם להבין את עצמם ואת הווייתם יותר טוב. הנרי כבר לא דיכאוני וג'ונסי מבין יותר את משמעותו בחיים.
הרקע לכתיבת הספר
קינג, כפי שהוא מסביר בדבר המחבר, כתב הספר בעודו מאושפז בבית חולים לאחר תאונת דרכים קשה שעבר. הדבר משתקף גם בספר עצמו בתאונת דרכים אשר עובר ג'ונסי בתחילתו, הגורמת לו לתהות לגבי עצם קיומו בחיים ולגבי המוות, ובכלל תלויה כצל מעל דמותו לאורך כל עלילת הספר.
בתחילה ביקש לקרוא לספר "Cancer" (בתרגום לעברית - סרטן), אך נסוג מהרעיון בלחץ אשתו, אשר חששה שהדבר יהווה מעין "עין הרע". עם זאת, מוטיב הסרטן חוזר פעמים רבות במהלך הספר, בעיקר בנאומו של קורץ להחדרת מורל בחייליו בעת שהם ניגשים להשמדת החייזרים - כי החייזרים הם סרטן אשר פוגע באנושות בעוד שהחיילים הם זריקת כימותרפיה. אכן, ההדבקות ב"ריפלי" מזכירה סרטן - תאים הרסניים האוכלים את גוף הנדבקים מבפנים.
הספר קשור גם לספרים קודמים של קינג, בהם נדודי שינה וזה, המתרחשים גם הם בעיירה הדמיונית דרי. הספר מזכיר כמה אירועים אשר התרחשו באותה עיירה, ואלו אף משפיעים במידה מסוימת על העלילה.
סרט קולנוע
"לוכד החלומות" עובד לקולנוע ויצא לאקרנים בשנת 2003. רוב הדמויות הראשיות גולמו על ידי שחקנים אלמוניים יחסית באותה עת, מלבד קורץ אשר גולם על ידי מורגן פרימן, על אף שתואר כלבקן בספר. שינוי זה לא היה היחיד, ועלילת הסרט שונה למדי מעלילת הספר, לרבות סיום שונה לחלוטין. במקום מרדף פסיכולוגי ודרמטי למאגר המים, מיסטר גריי מתעמת עם דאדיץ, המתגלה אף הוא כחיזר, שניהם עוברים שינוי צורה - מיסטר גריי למעין חרק גדול ודאדיץ ליצור שעיר ומגודל ונאבקים זה בזה בסצנת אקשן.
הסרט נחל כישלון ביקורתי גדול, אך זכה להצלחה מסחרית מסוימת, גם בזכות הקרנת סרטון מסדרת סרטי "המטריקס" לפניו - אשר זכתה לעניין רב.
Boa Me
Boa Me הוא סינגל של הזמר והראפר האנגלי פיוז ODG, בהשתתפות הזמר-יוצר האנגלי אד שירן והזמר מוג'יז. השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2017 להורדה דיגיטלית בבריטניה. השיר הגיע למקום ה-52 במצעד הסינגלים הבריטי.
כפר תפוח
כְּפַר תַּפּוּחַ היא התנחלות בעלת אופי דתי לאומי במתכונת של יישוב קהילתי השוכן במזרח השומרון בסמוך לעיר אריאל. היישוב משתייך למועצה אזורית שומרון ולארגון יישובי הפועל המזרחי.