cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שביל העצמאות
מקורות ההשראה לשביל, והיוזמה להקמתו
השביל תוכנן מסביב לאתר המרכזי הקושר בין ייסוד תל אביב והקמת המדינה, הוא בית העצמאות. במבנה זה ניתנה הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, בשמשו כמשכן הראשון של מוזיאון תל אביב לאמנות. בגלגול מוקדם יותר שימש המבנה כביתו של מאיר דיזנגוף, ראש העיר הראשון של תל אביב, ואשתו צינה דיזנגוף. על אף חשיבותו ההיסטורית הרבה, לתל אביב בפרט ולישראל בכלל, בית העצמאות התקשה להפוך לאתר מפורסם וידוע בציבוריות הישראלית, בין השאר בשל חוסר התיאום בין הגופים הרבים שהפעילו אותו - עמותת בית התנ"ך, יד מאיר וצינה דיזנגוף ומוזיאון ארץ ישראל. בשנת 2009 נחקק חוק בית העצמאות, התשס"ט-2009, ובו נקבע כי מתוקף חשיבותו הלאומית וההיסטורית, "בית העצמאות ינוהל ויופעל מטעם המדינה". אולם, לא היה בכך כדי לפתור את חילוקי הדעות בין עיריית תל אביב-יפו לבין ארכיון המדינה, הגוף שהופקד על ניהולו של בית העצמאות מטעם המדינה.
On a Night Like This
וידאו קליפ
נכון לאוגוסט 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-8.5 מיליון צפיות.
שביל העצמאות
מקורות ההשראה לשביל, והיוזמה להקמתו
על מנת להעצים את מעמדו של בית העצמאות, ולהפוך אותו לעוגן תיירותי עבור תיירים רבים המבקרים בישראל, הוחלט להעמיד אותו במרכזו של שביל שיחבר בין מספר אתרים נוספים בעלי חשיבות היסטורית הנמצאים בקרבתו.
שבילים היסטוריים בתל אביב
שביל העצמאות הוא פרויקט נוסף לסימון שבילים היסטוריים בתל אביב. בשנת המאה לתל אביב פותחו שלושה מסלולי הליכה בתל אביב, שנקראו "השביל הירוק" (מסלול טבע עירוני בגני יהושע), "השביל הכחול" (מסלול לאורך קו החוף של תל אביב) ו"השביל הלבן" (המחבר 26 אתרים בעלי חשיבות בתולדות העיר). הם לא סומנו בסימון פיזי רציף, אלא שורטטו על גבי מפות שנכללו בעלוני מידע לתיירים. האתרים ההיסטוריים לאורך השבילים הללו סומנו באמצעות סימון מיוחד שהוטבע במדרכה בקרבתם. משום שהסימון בשטח היה לוקה בחסר ולא תוחזק כראוי, לשבילים הללו נודעה השפעה מעטה על התיירות בתל אביב, והם מוצגים כיום כמסלולי הליכה עצמאיים באתר האינטרנט של מנהלת עיר עולם ותיירות. "השביל הלבן" כולל כמעט את כל האתרים שחוברו בשביל העצמאות, וניתן לומר כי שביל העצמאות הוא גרסה מתומצתת של "השביל הלבן" שגם זכתה לסימון בולט בשטח.
קודם לכן, בתחילת שנות ה-90', סומנו בתל אביב שלושה שבילים היסטוריים, שנקראו "מסלול התפוז", בשל הקשר ההיסטורי של אזור תל אביב-יפו לענף ייצוא ההדרים. השבילים לא סומנו בסימון פיזי רציף, אבל התחנות לאורך השבילים מוספרו וסומנו באמצעות עמודים כתומים בולטים שהוצבו בקרבתן. כל עמוד נשא את מספר התחנה והסבר כתוב שהתייחס לאתר שלידו הוצב. העמודים עוצבו כשלטי הכוונה שהצביעו על התחנה הבאה במסלול, והקלו על המבקרים להמשיך מתחנה לתחנה. למעט עמוד אחד של "מסלול התפוז", שנותר במקומו ליד בית התפוצות באוניברסיטת תל אביב, כל השלטים של המסלול הוסרו עם השנים.
הקמה
שביל העצמאות פותח על ידי מנהלת עיר עולם ותיירות הפועלת תחת עיריית תל אביב יפו, והמיזם נתמך על ידי משרד התיירות ומשרד ירושלים ומורשת. השביל נחנך ב-16 באפריל 2018, במסגרת חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל. באופן סמלי, העבודות לסימון השביל לכל אורכו החלו ב-29 בנובמבר 2017, ביום השנה ה-70 להחלטת החלוקה - ההחלטה בעצרת האו"ם שהובילה להקמתה של מדינת ישראל. השביל סומן באמצעות פסי פליז המנוקדים בפנסים קטנים. האופן שבו מסומן השביל נועד להעניק לו בולטות רבה בכל שעות היממה - הברק המתכתי יבליט את השביל בשעות היום, והפנסים הנדלקים לקראת הערב יבליטו את השביל בשעות הלילה. לקראת תחילת העבודות לסימון השביל הוטבעו שלוש דוגמאות שונות בנתיב הולכי הרגל בשדרות רוטשילד, סמוך לנקודת ההצטלבות בינן לבין רחוב נחלת בנימין. רון חולדאי, ראש עיריית תל אביב יפו, בחר מבין הדוגמאות את הדוגמה שיושמה בשטח. בסימון השביל שולבו גם "אבני דרך", כלומר, סימון ספציפי לכל אתר היסטורי לאורך השביל. סימון זה עוצב כעיגול שקוטרו רחב מרוחב פסי הפליז, ובתוכו מופיע איור של האתר, וכן שם האתר בעברית, באנגלית ובערבית. לאורך השביל שולבו גם ריבועי פליז עם הסמליל של שביל העצמאות, וכיתוב בעברית ובאנגלית.
לקראת תחילת העבודות לסימון השביל נערכו בחורף 2017-2018 סיורים פתוחים בחינם לקהל הרחב, תחת הכותרת "מגלים עצמאות". עם חנוכת השביל נערכים בשביל סיורים מודרכים נוספים, וכן ניתן לסייר לאורכו באופן עצמאי בעזרת מפות שיודפסו ב-8 שפות או בעזרת אפליקציה ייעודית. לקראת חנוכת השביל גם הושק אתר אינטרנט ייעודי לשביל העצמאות.
בתערוכת התיירות הבינלאומית של תל אביב (IMTM), שנערכה בפברואר 2018, הוצג פרויקט שביל העצמאות באמצעות שחקנים שגילמו דמויות מתולדות הציונות - בנימין זאב הרצל, גולדה מאיר ודוד בן-גוריון. כחודש לפני חנוכת השביל נערכה על גבי מקטע של שביל העצמאות מסיבת יום הולדת סמלית לישראלים שנולדו ביום הקמת המדינה. האירוע התקיים במעמד רון חולדאי, ראש עיריית תל אביב-יפו, וראובן ריבלין, נשיא המדינה.
במהלך העבודות לסימון השביל, אחת מ"אבני הדרך" נותצה על ידי אלמונים. היקף הנזק שנגרם כתוצאה ממעשה הוונדליזם הוערך בכ-20,000 ש"ח. בעקבות זאת, הוחלט לנקוט אמצעי אבטחה, שישמרו על שביל העצמאות מפני מעשי ונדליזם נוספים לאורך כל שעות היממה.
לקראת חנוכת השביל הוקמה כיפה גאודזית ברחבה שבה ניצב פסיפס תולדות תל אביב, בתחילת שדרות רוטשילד. במקום פעל "שער הדמוקרטיה הישראלית", ביוזמת המכון הישראלי לדמוקרטיה ובשיתוף עם עיריית תל אביב-יפו, והוקרן בו וידאו של טקס הכרזת העצמאות ב-360 מעלות. המקום פעל עד סוף שנת 2018, והמבקרים הוזמנו להביע את מחויבותם לקיום ערכי מגילת העצמאות בחותמם על העתק של המגילה.
האתרים לאורך שביל העצמאות
"אבני הדרך" המסמנות את האתרים לאורך שביל העצמאות אינן מציינות מספר סידורי כלשהו, ומשום שהשביל הוא במידה רבה מסלול מעגלי ניתן להתחיל בכל אחד מהאתרים וללכת את המסלול במלואו. עם זאת, מנהלת עיר עולם ותיירות מציעה את בית העצמאות כנקודת הסיום של הסיור, ומכך נגזר הסדר הבא: (האתרים שמצוין כי הם נמצאים ליד שדרות רוטשילד, נמצאים במרכז השדרה בחלק המיועד להולכי רגל ולרוכבי אופניים).
בעמדת המידע של השביל הנמצאת בשדרות רוטשילד, בסמוך לנקודת ההתחלה של השביל, ניתן לקחת מפות של שביל העצמאות ב-8 שפות: עברית, אנגלית, צרפתית, רוסית, גרמנית, ספרדית, סינית וערבית. כמו כן, ניתן להשכיר טאבלט עם אפליקציית שביל העצמאות בגרסה מורחבת וליהנות מסיור עצמי אינטראקטיבי בליווי קולי, הרחבות ידע, סרטונים ואלבום תמונות סלפי המשולבות בתמונות היסטוריות של התחנות, בכל תחנה ותחנה.
בפרסומים רשמיים של עיר עולם ותיירות מופיעים גם מוזיאון הרצלילינבלום ומרכז החדשנות של פרויקט "תגלית" והבורסה לניירות ערך כאתרים נוספים הנמצאים בקרבת השביל. מוזיאון הרצלילינבלום היה אמור להיכלל בין עשרת האתרים המרכיבים את שביל העצמאות, אולם בשנה שלפני חנוכת השביל הוחלט להחליף אותו במרכז המבקרים של בנק ישראל. על אף שמרכז המבקרים של בנק ישראל טרם נפתח למבקרים בשלב הקמת השביל, הוחלט שזהו אתר מתאים יותר בשל אופיו הממלכתי, בניגוד למוזיאון הרצלילינבלום שהופעל על ידי בנק דיסקונט, שהוא בנק מסחרי.
שלום (מילה)
שָלוֹם היא מילה בשפה העברית שמשמעותה הרמוניה, שגשוג, פיוס, רווחה ושלווה. המילה משמשת כברכה נימוסית בתחילת מפגש עם אדם, וכן בפגישה מקרית או רגעית, נהוגה אמירת שלום הדדית כברכה נימוסית המופנית הן לרבים והן ליחיד.
אטימולוגיה
מקור המילה היא מהשפות השמיות אשר היו נפוצות במסופוטמיה: šalꜥm (שלעם), שמשמעותו שלם - שלא ניזוק. šalāmu באכדית, שְׁלָמָא בארמית, sälam ו-ሰላም בתיגרינית, ו- سَلَام (סַלָאם) בערבית.
בתרגומים שונים של התנ"ך, שלום עשוי להיות מתורגם ל-shalom באנגלית, paz בספרדית ובפורטוגזית, paix בצרפתית, pace באיטלקית, או pax בלטינית.
משמעות תנ"כית
בתנ"ך קיימות מספר משמעויות שונות למילה שלום. המילה משמשת בין השאר לציון מצב של "שלום", שהוא ידידות ושיתוף פעולה בין מדינות ובין בני אדם . וכן כמילה המציינת שקט, שלווה ומנוחה, או כמילה הנאמרת בתור שאלת התעניינות במצבם של אחרים.
שלום כברכה נימוסית
כיום, נהוג לומר "שלום" בתחילת מפגש עם אדם, וכן בפגישה מקרית או רגעית, נהוגה אמירת שלום הדדית כברכה נימוסית המופנית הן לרבים והן ליחיד. מקור המנהג הוא בתלמוד הבבלי.
כמו כן, נאמר בתלמוד:.
שם אלוהים
ביהדות, אחד משמותיו של אלוהים המופיעים בחז"ל הוא 'שלום'. לפי דברי התלמוד בשם זה יש קדושה ואסור לאמרו בבית מרחץ. הרמ"א כתב שיש נזהרים לא לכתוב שלום באיגרת כדי שלא יבוא לידי בזיון.
שם אדם
השם שלום נפוץ בעיקר במדינת ישראל ובקרב יהודי התפוצות הן בתור שם פרטי והן בתור שם משפחה. השם נפוץ בעיקר בקרב בנים אך קיימים גם נשים הנושאות שם זה, כדוגמת שלום הארלו.
שמות בתי כנסת
השם שלום נפוץ גם כשמות של מבנים, בעיקר בקרב קהילות יהודיות ברחבי העולם בתור שם בית כנסת, כדוגמת בית הכנסת נווה שלום ובית הכנסת בית שלום.
שמות מקומות
בישראל, נקראו מספר מקומות בשם שלום, רובם על שמות אנשים בשם זה כדוגמת כפר נווה שלום, שכונת קריית שלום, אזור חבל שלום וקיבוץ כרם שלום.
טונאלמאטל
טונאלמאטל (בנאוואטל: Tonalamatl) הוא אלמנך מקודש שהיה בשימוש במרכז מקסיקו בעשורים, ואולי אף במאות, שקדמו לכיבוש מקסיקו. משמעות המילה בשפת הנאוואטל היא "דפי הימים".
הטונאלמאטל נבנה סביב טונאלפוואלי, השנה המקודשת בת 260 ימים. שנה זו הורכבה מ-20 טרסנות (trecena) בנות 13 יום כל אחת. כל עמוד בטונאלמאטל מציין טרסנה אחת, והוא מקושט בציור הישות האלוהית שנתנה את חסותה לטרסנה זו, ומעוטר בסימני 13 הימים וקישוטי דמויות נוספות. סימני ימים וקישוטים שלו נועדו לכתיבת הורוסקופ ולניבוי העתיד.
הטונאלמאטל הטובים ביותר ששרדו עד לימינו הם קודקס בורבוניקוס וקודקס בורג'ה.
יוליוס פירסט
קורות חיים
פירסט נולד בפולין ובראשית דרכו למד תורה מפי הרב עקיבא איגר. בשנת 1820, הלך ללמוד בברלין ובשנת 1829 עבר לברסלאו. בשנת 1836 קיבל פירסט תואר דוקטור. בשנת 1839 נתמנה למרצה ללשונות המזרח באוניברסיטת לייפציג, אך בגלל היותו יהודי לא קיבל קביעות במשך שנים רבות. בשנת 1862 נענה בחיוב להצעה ללמד בוורשה, אולם הדבר לא יצא אל הפועל וב-1864 הוא הועלה בלייפציג לדרגת פרופסור. ב-1840 ייסד את כתב העת היהודי-גרמני "אוריינט" שממנו התפרסמו 12 כרכים עד שנת 1851. במוסף הספרותי שלו כתבו גדולי חכמי ישראל דאז. במקביל, פרסם פירסט מאמרים רבים בחוכמת ישראל, ביניהם:
בשנת 1839 עבודה של פירסט על השפה הארמית תורגמה לעברית על ידי אפרים ישראל בליכר
פירסט נפטר בפברואר 1873 ונקבר בלייפציג בהלוויה אליה הגיעו ראשי האוניברסיטה ואנשי חכמת ישראל.
מואנדה
מואנדה (באנגלית: Muanda או Moanda) היא עיר השוכנת לחופי האוקיינוס האטלנטי במחוז קונגו סנטרל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
לעיר תחום שיפוט של 4,265 קילומטרים רבועים. נכון לשנת 2012, אוכלוסיית מואנדה עמדה על 90,812 נפשות.
גאוגרפיה
מואנדה ממוקמת במערב הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, לחופי האוקיינוס האטלנטי, בקרבת שפך נהר הקונגו. אורך קו החוף של העיר הוא כשני קילומטרים, מתוך אורך כולל של כ־40 קילומטרים של קו החוף של המדינה כולה.
העיר ממוקמת כ־120 קילומטרים מערבית לעיר הבירה של מחוז קונגו סנטרל, מאטדי וכ־360 קילומטרים מעיר הבירה קינשאסה.
תחבורה
את העיר משרת שדה תעופה קטן הקרוי על שמה. כמו כן, עובר בה כביש ראשי המחבר אותה עם מאטדי, קינשאסה ומערכת הכבישים הלאומית. על שפך נהר הקונגו, הממוקם כחמישה קילומטרים דרומית לעיר, ממוקם נמל ימי קטן בשם "בננה".
10 דברים שאני הכי שונאת אצלך
10 דברים שאני הכי שונאת אצלך (באנגלית: Ten Things I Hate About You) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת הקומדיה הרומנטית לבני הנעורים משנת 1999. הסרט, בבימויו של גיל יאנגר, מבוסס על המחזה "אילוף הסוררת", מאת ויליאם שייקספיר. הסרט היה סרטם המשמעותי הראשון של כוכבי הקולנוע ג'וליה סטיילס והית' לדג'ר.
עלילה
עלילת הסרט מתרחשת בבית ספר תיכון בטקומה. קמרון (ג'וזף גורדון-לוויט), תלמיד חדש בבית הספר, מתאהב בביאנקה (המגולמת על ידי לריסה אוליניק), הנערה הפופולרית בבית הספר. לאכזבתו, אביה של ביאנקה מבקש למנוע ממנה לצאת עם בחורים וקובע כלל - לפיו היא תורשה לצאת רק אם אחותה המרדנית קאט (ג'וליה סטיילס) תזכה לחבר משלה. כדי להתגבר על הקושי פונה קמרון לג'ואי, תלמיד נוסף המעוניין בביאנקה, והשניים רוקחים מזימה - הם ישלמו לתלמיד המרדן פטריק (הית' לדג'ר) שיצא עם קאט. לאחר מספר ניסיונות כושלים פטריק מצליח לשכנע את קאט לצאת עמו, אך תוכניתו של קמרון כושלת וביאנקה מעוניינת לצאת דווקא עם ג'ואי.
בשיחה בין האחיות מגלה קאט לביאנקה כי היא כבר יצאה בעבר עם ג'ואי, וזה ניצל את מערכת היחסים למטרת יחסי מין בלבד והותירהּ פגועה. ביאנקה מחליטה לעזוב את ג'ואי ולצאת במקומו עם קמרון. כששני הזוגות מגיעים לנשף הסיום ג'ואי מתעמת עם קמרון וחושף את פרטי המזימה בפני קאט. זו נפגעת ועוזבת את פטריק.
למחרת קאט קוראת שיר שכתבה בפני כיתת הספרות שלה בשם "10 דברים שאני הכי שונאת אצלך" בהתייחס לפטריק (המכיל למעשה 14 דברים). פטריק מבין עד כמה פגע בקאט וקונה לה במתנה גיטרה, אותה מימן מהכסף ששילם לו ג'ואי. פטריק מתוודה בפני קאט כי התאהב בה ללא קשר לעסקה שרקם עם ג'ואי והשניים מתנשקים.
הצלחה בקופות
הסרט עלה להקרנת בכורה ב-31 במרץ 1999, במקביל לסרט הפעולה שובר הקופות "מטריקס". בשורותיו של "10 דברים שאני הכי שונאת אצלך" כמעט ולא היו כוכבי נעורים מאותה העת - הגדול מביניהם באותה תקופה היה ג'וזף גורדון-לוויט, שהשתתף באחד התפקידים הראשיים בסדרה הקומית "מפגשים מהסוג האישי". בעבור שני השחקנים הראשיים של הסרט - הית' לדג'ר וג'וליה סטיילס היה זה תפקיד משמעותי ראשון.
עם יציאתו לאקרנים התמקם הסרט במקום השני בטבלת הסרטים המכניסים באותו סוף שבוע, מתחת ל"מטריקס", עם הכנסות של מעט מעל שמונה מיליון דולר. שבוע לאחר מכן יצא סרט נוסף מסוגת הקומדיה הרומנטית לבני הנעורים - "מעולם לא התנשקה" בכיכובה של דרו ברימור. הסרט החדש תפס את מקומו של "10 דברים שאני הכי שונאת אצלך", אך זה ספג ירידה מתונה יחסית בהכנסותיו אשר הסתכמו בשבוע השני בכחמישה מיליון דולר. הקרנת "10 דברים שאני הכי שונאת אצלך" באולמות הקולנוע האמריקאים המשיכה כ-19 שבועות, ובמקביל הסרט יצא ב-29 מדינות נוספות, בהן גם ישראל. הכנסותיו הסתכמו לבסוף בכ-53.5 מיליון דולר.
ביקורות והשפעה
עם יציאתו הסרט זכה לביקורות מעורבות. מבקרים רבים שיבחו הסרט, עיבודו המודרני למחזה השייקספירי וציינו במיוחד לטובה את משחקם של לדג'ר וסטיילס, שחקנים אלמוניים עד לאותה עת. אחרים, כגון רוג'ר איברט, התלוננו על מיאוס מסרטי דרמות רומנטיות נוסחתיות לבני הנעורים, אשר באותה העת היו פופולריות למדי.
הסרט זכה לפופולריות רבה בקרב בני הנעורים והיה מועמד לפרסים הנקבעים על פי הצבעות של נערים ונערות, כגון פרסי Teen Choice אולם לא קיבל מועמדות לפרס קולנועי חשוב, ג'וליה סטיילס זכתה בעקבות הסרט בפרס "השחקנית החדשה הטובה ביותר" של ערוץ המוזיקה MTV. סטיילס ולדג'ר הפכו בעקבות הסרט לכוכבי קולנוע.
משה מטראני
רבי משה בר יוסף מִטְרָאנִי (המבי"ט; 1500 – 1580; ה'ר"ס – ה'ש"ם), היה ראש ישיבה ופוסק, מחכמי צפת במאה ה-16.
ביוגרפיה
רבי משה מִטְרָאנִי נולד לרבי יוסף מטראני, בן למשפחת חכמים ממגורשי ספרד שהתייחסה לרבי ישעיה דיטראני. בשנת רנ"ז הגיע אביו לסלוניקי שביוון, ושם נולד לאחר שלוש שנים בנו. בגיל 18, לאחר שרכש השכלה תורנית מקיפה אצל דודו, רבי אהרן מטראני, באדריאנופול, עלה לארץ ישראל. הוא השתקע בעיר צפת ולמד תורה אצל רבי יעקב בירב והיה לתלמידו המובהק. בגיל 25 התמנה לחבר בית הדין של רבי יעקב בירב, וזכה להיסמך על ידי מורו יחד עם הרב יוסף קארו שהגיע גם הוא לצפת באותן שנים.
המבי"ט היה שותף לחרם שהטיל דון יוסף נשיא על נמל אנקונה ב-1556. בעקבות העלאה על המוקד של עשרים וארבעה אנוסים ששבו ליהדות בידי האפיפיור פאולוס הרביעי והאינקוויזיציה המקומית, הכריז דון יוסף נשיא חרם כלכלי של הסוחרים היהודים על נמל אנקונה. החרם נתמך בידי רבנים שונים מחכמי הדור כהמבי"ט ר' יוסף קארו (?), ומהריב"ל ואחרים.
ספריו
50 שנה לאחר מותו הדפיסו בניו את שני כרכי תשובותיו הכוללים כ-800 תשובות לשאלות שנשאל בענייני הלכה.
בחייו נדפסו ספריו: קרית ספר (ונציה שי"א) שבו בירר בכל דין במשנה תורה לרמב"ם אם הוא מדאורייתא, או על פי שלוש עשרה מידות שהתורה נדרשת בהן, או לפי הלכה למשה מסיני או מדברי חכמים ותקנותיהם. וכן ספרו "בית אלהים" (ונציה של"ו) כולל שלושה חלקים: שער התפילה, שער התשובה, ושער העיקרים (בדפוס ראשון נקרא שער השלישי בשם שער העיקרים בדפוסים מאוחרים נקרא בשם שער היסודות כי בו מבאר את יסודות הדת). לספר צורף גם פרק מיוחד הכולל ביאור על פרק שירה.
ימים של שקט (שיר)
ימים של שקט הוא פזמון משנת 2000 שכתבה ירדן בר כוכבא, הלחין אבי גרייניק וביצעה להקת לולה.
משה מטראני
ספריו
בנוסף, חיבר פירוש על "התחיה והפדות" מאת רס"ג וספר "אגרת גאולת עולם", כמו כן הוא הראשון שחיבר ביאור על פרק שירה.
ימים של שקט (שיר)
רקע
חברת ההרכב ירדן בר כוכבא כתבה את השיר על רקע האבל והקושי שלה להתמודד עם מותו של אביה, האלוף במיל' משה בר כוכבא.
משה מטראני
ספריו
כמו כן כתב לעצמו קיצור לתשובות הרשב"ש והרשב"ץ ולספר יוחסין.
ימים של שקט (שיר)
רקע
השיר מדבר על ימים של שקט המגיעים לאחר כאוס וסערה, ומתקשר לסיפור תיבת נוח. בניגוד לסברות שהשיר נכתב על הציפייה לשלום, על רקע ועידת קמפ דייוויד שהתקיימה בסמוך ליציאת השיר לאור.
משה מטראני
ספריו
המבי"ט השאיר כתבים מעטים בקבלה על ספר הפליאה, הנמצאים באוסף גרשם שלום, בספרייה הלאומית בירושלים, ונדפסו בקובץ מקבציאל.
ימים של שקט (שיר)
רקע
אבי גרייניק הלחין את השיר והוא נכלל באלבום היחיד שיצר ההרכב. שיר זה היה היחיד שבלט מן האלבום, אשר נקרא על שמו.
הכרה
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תש"ס (2000) דורג השיר במקום התשיעי.
בשנת 2022, ערב חג הפסח ועל רקע גל הטרור, פרסמה חבורת זהו זה! גרסת כיסוי לשיר.
Amelia
רקע והכרזה
וב עבדה על האלבום במשך שלוש שנים. היא כינתה אותו "הגרסה הטובה ביותר שלה" וביקשה מהמאזינים "לקבל פגיעות ללא שיפוט בזמן שאתה מאזין לתקליט הזה". Amelia נקרא על שם שמה הפרטי המלא של וב, כאשר וב מצהירה שיש בה "שני צדדים" שהיא רוצה ש"אנשים יכירו [... ] אמיליה, הילדה מהאזור הכפרי של בריטניה שאוהבת להיות בבית עם המשפחה, החברים והכלבים שלה; ומימי, אמנית הפופ שאוהבת לעלות על הבמה ולטייל בעולם". וב הכריזה על האלבום ב-12 באוקטובר 2022, לאחר יציאת הסינגל השני "Ghost of You".
עקיבא תור
עקיבא תור (נולד ב-1961) הוא דיפלומט ישראלי המכהן מאז שנת 2020 כשגריר ישראל בקוריאה הדרומית.
לימודים
בשנת 2020 היה עמית גולדמן באוניברסיטת תל אביב.
משרד החוץ
ב-1987 הצטרף לקורס הצוערים של משרד החוץ.
ב-1996 יצא לשליחות מדינית בתור המנהל הכללי של נציגות ישראל בטאיוואן.
בין השנים 1998–2000 שימש סגן דובר משרד החוץ, וסגן מנהל המחלקה הפלסטינית בין השנים 2000–2002.
בשנת 2003 מונה ליועץ לענייני יהדות התפוצות לנשיא מדינת ישראל משה קצב.
בין השנים 2008–2012 כיהן כקונסול הכללי של ישראל בסן פרנסיסקו.
בין השנים 2013–2020 עמד בראש חטיבת תפוצות ודתות של משרד החוץ.
בשנת 2020 מונה לשגריר ישראל לקוריאה הדרומית. במהלך כהונתו בסיאול, הביא לחתימת הסכם סחר חופשי בין המדינות, וכן השיק את שגרירות המטאוורס הראשונה של ישראל, כחלק משיתוף פעולה וירטואלי עם דרום קוריאה.
חיים אישיים
תור נשוי לנעמי. הם מתגוררים בבית שמש עם ארבעת ילדיהם, ומקיימים אורח חיים דתי.
הרכס העצבי
הרֶכס העצבי (באנגלית: Neural crest), הוא שם שניתן לקבוצת תאים עובריים שמקורה מהאקטודרם. לאחר סגירת צינור העצבים בתהליך הנוירולציה (יצירת צינור העצבים), תאי הרכס העצבי האפיתליאלים ממוקמים זמנית בקצה העליון (הגבי) של צינור העצבים, אך לאחר מכן הופכים למזנמכימלים על ידי תהליך של EMT - Epithelial to mesenchimal transition ומתחילים לנדוד למקומות שונים בעובר, ולתת מוצא למגוון סוגי תאים ממוינים.
עקב חשיבותו הרבה, לעיתים מתייחסים לרכס העצבי כאל שכבת נבט רביעית. תאי הרכס העצבי מתפתחים לא רק לתאי עצב אלא למגוון תאים, ביניהם:
תאי עצב ותאי גלייה של מערכת העצבים האוטונומית, חלקי השלד הקדמיים של הפנים, גידים ושרירים חלקים, כונדרוציטים (בסחוס), אוסתיאוציטים (בעצמות), מלנוציטים (בעור), תאי כרופאמין ועוד.
אררט ירוואן
מועדון הכדורגל אררט ירוואן, שנוסד בשנת 1935, הוא אחד ממועדוני הכדורגל הנחשבים ביותר בארמניה. קבוצת הכדורגל ממוקמת בעיר ירוואן, בירת ארמניה.
לקבוצה אליפות ארמניה אחת ועוד אליפות אחת בברית המועצות, ארבעה גביעים ארמניים ושני גביעים סובייטיים.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1935 ושמו היה "ספרטק ירוואן" בין השנים 1935–1937 ו-1954–1962 וכונה "דינמו ירוואן" בין השנים 1938–1953. בשנת 1963 כונה המועדון "אררט ירוואן" ונשאר בשם זה עד היום.
הקבוצה שיחקה בליגה הסובייטית בעונות 1949–1950, 1960-1963 ו-1965–1991.
בשנת 1973 עם המאמן ניקיטה סימוניאן זכתה הקבוצה בדאבל סובייטי כאשר זכתה באליפות הסובייטית ובגביע הסובייטי כאשר היא מנצחת בגמר את דינמו קייב.
גביע לאומי נוסף הגיע למועדון בעונת 1975. את עונת 1974/75 החלה הקבוצה בגביע אירופה בשל זכייתה באליפות הסובייטית. בשלב הראשון פגשה הקבוצה את קבוצת וייקינג אף.סי. מנורווגיה ועברה אותה בדרך לשלב השני בו פגשה הקבוצה בקבוצת קורק סלטיק מאירלנד. ברבע הגמר הפסידה הקבוצה לקבוצת באיירן מינכן שעתידה להיות הזוכה במפעל בעונה זו. הקבוצה חזרה לגביע אירופה בעונה שלאחר מכן, בעונת 1975/76, כאשר בשלב הראשון פגשה בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה מקפריסין ועברה בעיקר בזכות ניצחון 0–9 בברית המועצות במשחק הראשון בין הקבוצות. בשלב השני פגשה הקבוצה בקבוצת וסטהאם יונייטד והפסידה לה בסיכום שני המשחקים.
עם הקמת ליגת הכדורגל בארמניה עם עצמאותה בשנות ה-90 הפכה אררט ירוואן לאחת הקבוצות המובילות במדינה. אך זכתה באליפות אחת בלבד, בגביע אחד ובסופרקאפ אחד.
הקבוצה התמודדה לראשונה כנציגת ארמניה העצמאית במפעלים האירופיים בגביע אופ"א עונת 1994/95 אחרי הזכייה באליפות ארמניה 1993. בשלב המוקדם שיחקה הקבוצה מול קבוצת צסק"א סופיה והפסידה לה. בעונת 1995/96 הגיעה הקבוצה לגביע המחזיקות ובשלב המוקדם עברה את קבוצת גאקאאס קטוביצה מפולין בבעיטות פנדלים. בסיבוב הראשון פגשה הקבוצה בקבוצת דינמו מוסקבה מרוסיה והפסידה לה.
בגביע המחזיקות של עונת 1997/98 פגשה הקבוצה בסיבוב המוקדם בקבוצת דינמו בתומי מגאורגיה ועברה אותה. בסיבוב הראשון שיחקה נגד קבוצת פ.צ. קופנהגן מדנמרק אך הפסידה בשני המשחקים נגדה. בעונת 1999 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו וניצחה בסיבוב הראשון את קבוצת פ.צ.מ. בקאו מרומניה אך בסיבוב השני נכנעה לקבוצת סט. טרוידן מבלגיה. בעונת 1999/00 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א. בשלב המוקדם הוגרלה הקבוצה נגד קבוצת הפועל תל אביב כאשר הפועל תל אביב מנצחת בשני המשחקים בתוצאות 1–2 ו-0–2.
בעונת 2000/01 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א כאשר הוגרלה בשלב המוקדם נגד קבוצת מ.פ.ק. קושיצה מסלובקיה לה הפסידה בסיכום שני המשחקים. בעונת לאחר מכן, עונת 2001/02 הוגרלה הקבוצה שנית בשלב המוקדם נגד קבוצת הפועל תל אביב שניצחה אותה בתוצאות 0–2 ו-0–3. בעונת 2005 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו אך בסיבוב הראשון הפסידה לקבוצת נשאטל גזמאקס משווייץ.
סוני עלי
סוני עלי (תעתיק לטיני Sonni Ali) הידוע גם כסאני אלי בר, היה המלך הגדול הראשון של אימפריית סונגהאי, שהייתה ממוקמת במערב אפריקה. עלי היה השליט ה-15 בשושלת סוני. הוא שלט באימפריה בין 1464 ל-1492. תחת שליטתו של עלי, התרחבה אימפריית סונגהאי באופן ניכר. שטחים רבים סביב נהר הניז'ר התווספו לשליטתה. עלי כבש אזורי מסחר חשובים כדוגמת טימבוקטו, שאותה כבש ב-1468, וג'נה, שאותה כבש ב-1475. עלי הקים צי גדול שפיקח על נהר הניז'ר. בזמן שליטתו של עלי, אימפריית סונגהאיי הייתה אף גדולה יותר מאימפריית מאלי. חלק משטחי האימפריה "איגפו" שטחים של אימפריית מאלי.
ב-6 בנובמבר 1492, החליק סוסו של עלי לנהר קוני. הסוס והמלך נפלו לאשד וטבעו.
קיריל דניסוב
קיריל גיאורגביץ' דניסוב (ברוסית: Кири́лл Гео́ргиевич Дени́сов; נולד ב-25 בינואר 1988) הוא ג'ודוקא רוסי.
דניסוב מחזיק בחמש מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות כסף (2009 ו-2015) ושלוש מדליות ארד (2010, 2013 ו-2017). באליפויות אירופה הוא זכה בארבע מדליות. שתי מדליות זהב (2013 ו-2015), מדליית כסף (2011) ומדליית ארד (2017).
דניסוב התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2012 ו-2016. בלונדון 2012 הוא הגיע עד שלב חצי הגמר בו הפסיד לאשלי גונזלס הקובני ונשר לקרב על מדליית הארד שם הפסיד למסאשי נישיאמה היפני.
במהלך הקריירה דניסוב זכה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות בטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים.
נורברט לאמרט
ד"ר נורבט לאמרט (בגרמנית: Norbert Lammert; נולד ב-16 בנובמבר 1948 בבוכום, גרמניה) הוא פוליטיקאי גרמני ונשיא הבונדסטאג בשנים 2005–2017.
ביוגרפיה
לאמרט למד פוליטיקה, סוציולוגיה, היסטוריה מודרנית וכלכלה באוניברסיטאות בוכום ואוקספורד. ב-1975 קיבל תואר ד"ר במדעי החברה. מאז 1980 הוא חבר בבונדסטאג, וכיהן במספר תפקידים כגון המזכיר האישי של שר החינוך והמדע, דובר בענייני מדע ותקשורת ותפקידים נוספים.
ב-18 באוקטובר 2005 נבחר לנשיאות הפרלמנט הגרמני, הבונדסטאג, כשהוא מחליף את וולפגנג תירזה (מה-SPD). לאמרט קיבל 564 מתוך 607 הקולות, כולל את רוב הקולות של חברי ה-SPD.
באוקטובר 2016 הודיע ​​למרט כי לא יתמודד בבחירות הפדרליות 2017 ויתפטר מהפוליטיקה עד סוף הקדנציה הפרלמנטרית.
לאמרט נשוי, קתולי.
קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים
קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים (ר"ת: קמ"פ-קמ"ג; הוא קורס פיקודי צה"לי, המועבר במסגרת זרוע היבשה ותחת אחריות פיקוד ההכשרות והאימונים. ייעודו של הקורס הוא הכשרת מפקד הפלוגה או הגדוד לפיקוד על צק"פ (צוות-קרב פלוגתי) או צק"ג (צוות-קרב גדודי), בלחימה, באמצעות פיתוח יכולותיו הפיקודיות.
מפקדת הקורס ממוקמת במרכז להכשרת פיקוד קרבי במחנה עמנואל (מחנה ג'וליס), שם גם מתקיימים מרבית תכניו.
מבנה הקורס
הקורס נפתח שלוש פעמים בשנה, ואורכו כשלושה חודשים. מתקבלים אליו קצינים המועמדים לתפקידי מפקד פלוגה או מפקד גדוד, ולהלכה מהווה מעבר הקורס תנאי הכרחי לצורך קבלת התפקיד. חניכי הקורס מגיעים מכלל חילות השדה (חיל הרגלים, חיל השריון, חיל ההנדסה, חיל התותחנים, חיל הגנת הגבולות, היחידות המיוחדות וחטיבת החילוץ), ולעיתים משתתפים בקורס אף טייסי חיל האוויר. חניכי הקורס הם קצינים מהיחידות הסדירות או במילואים, והמדריכים בקורס (מפקדי הצוותים) הם קצינים בדרגת אל"ם או סא"ל, הממלאים תפקיד מפקד חטיבת מילואים (מח"ט) או בוגרי תפקיד מפקד גדוד (מג"ד).
עם קליטתם מתפזרים החניכים בין הצוותים בשאיפה ליצור צוותים רב-חיליים. בניגוד לשמו, הלימודים בשתי המגמות של הקורס (קמ"פ וקמ"ג) מתבצעים במקביל אולם לא במשותף: שתי המגמות מורכבות מצוותים נפרדים, הלומדים תכנים שונים בהתאם לתפקיד שאותו הם מיועדים למלא - מג"דים ומ"פים בנפרד. בעבר הייתה בקורס הפרדה בין אנשי המילואים ובין הקצינים הסדירים, אך זו בוטלה וכיום הצוותים מעורבים.
במהלך הקורס עוברים החניכים השתלמויות בתחומי החילות השונים, לימודי טקטיקה ואמנות המלחמה, ומקבלים הרצאות מפי קצינים בכירים בנושאים שונים. הצורך להתמקד ואילוצי הזמן גורמים לכך שעיקר הקורס מתמקד בהכנה למלחמה ומיעוטו בשגרה, הכשרה ואימונים. המגמות משלימות זו את זו במהלך התרגילים (התרגילים הפלוגתיים של צוותי קורס מ"פים משתלבים בתרגילים הגדודיים של צוותי קורס מג"דים). בנוסף להשתלמויות התאורטיות, הקורס כולל כחלק מההכשרה חודש של אימונים בשטח בצאלים וברמת הגולן.
האקדמיה למג"דים במילואים
ב-2022 נפתחה האקדמיה למג"דים במילואים המחליפה את קורס המג"דים לאנשי המילואים. הכשרה מתפרסת על פני כשנה וחצי, ימים ספורים בחודש, כדי להקל על אנשים המילואים להשתתף בה, וגם תוכני הקורס הותאמו למפקדי המילואים.
קורס בכירים
קורס מקביל מועבר בפיקוד העורף ונקרא קורס בכירים. הקורס מיועד לבעלי דרגת סא"ל-אל"ם בפיקוד העורף ומקביליהם משאר כוחות ההצלה האזרחיים (מד"א, כיבוי אש, משרד הפנים וכו'). הקורס מועבר בחלקו במתחם החטיבה הסדירה שנמצאת במחנה רחבעם שברמלה ובחלקו בבא"פ העורף שבסמוך לקיבוץ זיקים שבדרום. הקורס נמשך כ-3 חודשים שבהם נלמדים תורת החילוץ ההצלה והחירום בישראל. בוגרי קורס הבכירים מקבלים בסיומו את סיכת קורס המג"דים.
קורס מ"פים במגל
קורס מ"פים נוסף המועבר בצה"ל, הוא קורס מ"פים ייעודי של מערך מגל, הקורס אורך כ-7 שבועות, גם הוא בבה"ד 12, ונפתח פעמיים בשנה במועד חורף וקיץ. הקורס הוא תנאי הכרחי לקידום לתפקיד המ"פ במגל, מפקד הקורס הוא קצין בדרגת סא"ל (מפקדת בית הספר לפיקוד - כיום סא"ל אוה הונדרט). הקורס ייחודי בכך שהוא נוגע בתכנים הקשורים לניהול פלוגה בבסיס טירונים, ומתייחס הלכה למעשה לניהול פלוגה, שלחייליה יש הכשרת רובאי 02, ושאין לה אופי קרבי.
מפקדי הקורס
מפקד הקורס הוא בדרגת תא"ל, במקביל לתפקיד נוסף אותו הוא ממלא (מפקד עוצבה בדרך כלל).
נקמת הפטיש העברי
נקמת הפטיש העברי הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת שיצא בשנת 2003. נכתב ובוים על ידי ג'ונתן קסלמן. בסרט מככבים אדם גולדברג, ג'ודי גריר, אנדי דיק, מריו ואן פיבלס, ופיטר קויוטי. העלילה עוסקת בלוחם פשע יהודי בלקספלוטייני הידוע בשם הפטיש העברי, שחייב להציל את חג החנוכה מידיו של בנו הרשע של סנטה קלאוס, שרוצה להרוס את חנוכה ואת הקוואנזה, ולהכריח את כולם לחגוג את חג המולד.
הסרט הוא פרודיה לסרטי בלקספלוטיישן, ומופיע בו מלווין ואן פיבלס בהופעת קאמו בתור "סוויטבאק".
עלילה
הסרט מתחיל עם פלאשבק למרדכי ג'פרסון קארבר הצעיר. בבית הספר, מרדכי עובר התנכלות, על ידי ילדי כיתתו והמורה שלו, עקב היותו ילד יהודי בבית ספר ציבורי המאוכלס בעיקר הנוצרים, ובגלל שהוא חוגג את חנוכה בזמן שכולם חוגגים את חג המולד. הוא מרגיש עוד יותר יוצא דופן כשהוא הולך בשכונה ורואה, לכאורה, אינספור קישוטי חג המולד ותצוגות ראווה החוגגים את החג ומכריזים שיהודים לא רצויים. כשהוא משתרע על המדרכה, מול חנות שעליה כתוב "יהודים הם 'בסדר' (בערך לחמש דקות)" ומשחק בסביבון שלו כדי להתעודד, סנטה קלאוס עובר לידו ורומס את הסביבון בכוונה תחילה, תוך הרמת "אצבע משולשת" לעבר מרדכי.
אז הסצנה משתנה ליום הנוכחי, מרדכי "הפטיש העברי", בלש מהול, שהקדיש את חייו להגנת יהודים. סגנון הלבוש המיוחד שלו (שילוב בין סרסור ויהודי חסידי) והתנהגותו, של בחור קשוח, הפכו אותו לגיבור מקומי בקהילה היהודית. יהודים ואפרו-אמריקאים היו בשלום עם הנוצרים בעשורים האחרונים בגלל שהסנטה קלאוס הנוכחי (הבן של הסנטה המרושע שדרך על הסביבון של מרדכי לפני שנים) תמך במדיניות של הכלה וסובלנות. הסנטה הזה נרצח ומוחלף בידי הבן שלו, דמיאן, שרוצה להשמיד את חנוכה ואת הקוואנזה, ובכך להקדיש את דצמבר לחג המולד בלבד. מרדכי מגויס, בהסתייגות, לעצור את דמיאן, ורוכש חברים ובעלי ברית לאורך הדרך, בתוכם מושא אהבה חדש, בתו של ראש ליגת הצדק היהודית, אסתר בלומנברגנשטייננטל, ומנהיג החזית לשחרור הקוואנזה, מוחמד עלי פאולה עבדול רחים.
הקרב לוקח אותם למקומות אקזוטיים כגון ישראל, קיי-מארט, השעון האטומי היהודי מחוץ לירושלים, והקרב האחרון בקוטב הצפוני.
אי הסכמה
"נקמת הפטיש העברי" צוחק על הרבה סטריאוטיפים יהודיים. במהלך הצילומים הסרט הגיע לידיעת הליגה נגד השמצה, שהיו מודאגים שהסרט יקדם תדמיות שליליות כלפי יהודים; הסרט במקרה כולל פרודיה ישירה של הליגה כחברים בליגת הצדק היהודית הבדיונית. לאחר שראו את הסרט, וורן כץ, מהליגה, החל בהליך משפטי כנגד מפיקי הסרט, אך הפסיד בפסק דין מסכם שנפסק בידי בית המשפט המחוזי של צפון ניו-יורק, בארצות הברית.[citation needed] כמו כן, הסרט משך גם ביקורת מקבוצות נוצריות, שטענו שהסרט מציג את רוב הנוצרים כאנטישמיים ולא סובלניים.
סצנות רבות צולמו בשכונת בורו פארק, ברוקלין, שבה קהילה גדולה של יהודים חסידים. יצרני קולנוע היו מודאגים בתחילה, שחברים בקהילה החסידית ימחו נגד הסרט, כמו שכבר קרה בעבר עם הסרט אשת חיל מי ימצא שיצא בשנת 1998, ויגרמו לעצירת הצילומים. לעומת זאת תגובת החסידים בבורו פארק הייתה מעורבת. לא אורגנה אף מחאה, וכמה מתושבי השכונה אף הסכימו להופיע כניצבים בסרט.
סרט המשך
בשנת 2017, הוכרזו תוכניות לגבי סרט המשך בשם The Hebrew Hammer vs. Hitler (הפטיש העברי נגד היטלר).סרט ההמשך ימומן בחלקו על ידי מימון המונים. הסרט יתחיל ביום הנוכחי, עם הפטיש החוזר מפרישה בכדי להילחם בגזענות הגוברת שעולה בעקבות הבחירה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית. הוא עושה זאת בכך שהוא חוזר בזמן, להילחם בגורם הגרוע ביותר של הגזענות במאה ה-20.
יחסי אוזבקיסטן–אורוגוואי
יחסי אוזבקיסטן–אורוגוואי הם היחסים הדיפלומטיים בין אורוגוואי לאוזבקיסטן.
סקירה כללית
אוזבקיסטן כוננה יחסים דיפלומטיים עם אורוגוואי ב-25 במאי 1998. ב-28 בינואר 2015 שר החוץ של אוזבקיסטן, עבדולעזיז קמילוב, קיבל את שגריר אורוגוואי במוסקבה, המוסמך גם עבור אוזבקיסטן, אניבל פרננדו קברל סגלרבה. בפגישה שקלו הצדדים את המצב הנוכחי ואת נקודות המבט של פיתוח היחסים הבילטרליים בתחומים שונים, לרבות במסחר-כלכלי ובהשקעות. הצדדים דנו גם בסוגיות של אינטראקציה של שתי מדינות בתוך ארגונים בינלאומיים, כולל בתוך האו"ם והסוכנויות שלו.
חוש (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
טירינס
טירינס (ביוונית: Τίρυνς או Τίρυνθα) הייתה עיר ביוון העתיקה אשר שכנה במישור ארגוס, כ-20 ק"מ דרומית-מזרחית למיקנה, בצפון-מזרחו של חצי האי פלופונסוס. סמוך מאוד לחומה המערבית של העיר עובר הכביש המוליך כיום מאתונה לנַאפְפְּלִיוֹ ואל חוף הים האגאי הסמוכים אל התל מדרום. בשנת 1999 הוכרז האתר הארכאולוגי של טירינס, יחד עם זה של מיקנה, כאתר מורשת עולמית.
רקע היסטורי
התרבות המיקנית היא השלב האחרון בתקופת הברונזה ביוון העתיקה, והיא שימשה כתפאורה לשירה האפית של הומרוס ולסיפורים אחרים מהמיתולוגיה היוונית. פרסאוס היה מלכה של טירינס והרקולס היה בנם של זאוס ושל אלקמני, אשתו של אמפתיריון, מלך אחר של העיר. תחילתה של התרבות המיקנית במאה ה-16 לפנה"ס, והיא נחלקת לשלושה שלבים - הראשון מ-1580 עד 1500 לפנה"ס, השני מ-1500 עד 1400 לפנה"ס, והשלישי, הנחשב לתקופת הזוהר שלה, מ-1400 ועד 1120 לפנה"ס.
היישוב המוקדם ביותר בטירינס הוא מתקופת האבן החדשה, אך הממצאים העתיקים ביותר שוכנים במעלה התל, והם מתוארכים לתחילת תקופת הברונזה, סביב שנת 3000 לפנה"ס. אזור זה נבנה מחדש באמצע תקופת הברונזה, בין 1900 ל-1600 לפנה"ס, אולם נמצאו עדויות לבתים המקוריים שהתאפיינו בצורת אפסיס ואשר שכנו סביב מבנה עגול גדול בהיקף של 28 מטר. הארמון המבוצר החדש הוקם במאה ה-14 לפנה"ס. ביצורי העיר הורחבו בתחילת מאה ה-13 לפנה"ס, וחלקו התחתון של התל בוצר גם הוא. בעקבות שרפה ורעידת אדמה העיר הוקמה מחדש, וביצוריה הקיפו שטח של כ-200 דונם. היישוב ששכן מחוץ לחומות תפס שטח של יותר מ-250 דונם. בתקופה זו הייתה טירינס לממלכה עצמאית והתגוררו בה כ-15,000 איש. בסופה של התקופה המיקנית, במשבר תקופת הברונזה המאוחרת בסוף המאה ה-12 לפנה"ס, החלה העיר לשקוע. האתר המשיך והיה נושב עד תחילת המאה ה-5 לפנה"ס, אך שימש בעיקר כמקום פולחן. בשנת 498 נכבשה טירינס על ידי שכהתה ויריבתה ארגוס, תושביה גורשו והמקום חרב.
מבנה התל
התל נישא על צוק סלעי מבודד שגובהו 26 מטר בלבד, והוא שוכן בינות לשדות ולפרדסים המקיפים אותו מכל עבר. אורכו כ-300 מטר, רוחבו נע בין 45 ל-100 מטר, והוא משתרע על שטח של 200 דונם. בזכות חומותיה הקיקלופיות האדירות של העיר, כינה אותה הומרוס "טירינס אדירת החומות". רוחבן של החומות הגיע במקומות מסוימים לשמונה מטרים, ואורכן הכולל הגיע ל-1,500 מטר. במספר מקומות הגיע גובה החומה ל-13 מטר. בחלקו הדרומי והגבוה של התל שכן הארמון ואילו חלקו הצפוני שימש כאזור מגורים לחיילים ולמשרתים, כמקום מקלט לאוכלוסייה בעת סכנה, וכמבני שירות ואחסון (9).
הכניסה לתל היא באמצעות כבש צר (1) בצידו המזרחי, המוביל לשער הקבוע במרכזו של מעבר צר (2) שאיפשר לתקוף אויבים אם הצליחו והגיעו אליו. בקצה המעבר ניצבו המחסנים המזרחיים (3) והפרופילאה (4) שהובילה למחסנים הדרומיים מצידה האחד ואל חצר פנימית באורך של 20 מטר וברוחב של 15 מטר הצמודה לה מצפון (5). בחצר זו שכנה ארקדה והיא הובילה אל המגרון (אולם הכס) שמצפון לה (8). אולם הכס היה מעוטר באומנות סטוקו בסגנון כריתים, וכאן הוקם לימים ההראיון (ראו לעיל). בצמוד ממזרח למגארון שכנו דירות השרד (6), ומצפון לארמון השתרע חלקו המנהלי של התל (9). בצידו המערבי של התל מוביל גרם מדרגות שבו 80 מדרגות אל שער מוסתר (7). שער זה אשר הוביל אל המעיינות בצידה הצפוני של החומה המערבית (10), בוצר באופן דומה לשער הראשי בחומה המזרחית.
צו מרפאתי
טיפול מרפאתי כפוי (צו מרפאתי) הוא טיפול במרפאה, הנכפה על אדם הזקוק לטיפול רפואי נפשי, על-פי הוראה כתובה של פסיכיאטר מחוזי או על-פי צו של בית משפט מכוח חוק טיפול בחולי נפש, וחרף הוראות חוק זכויות החולה. בשונה מאשפוז כפוי, שבו נשללת חירות החולה באופן קיצוני, במסגרת טיפול מרפאתי כפוי, יכול החולה להמשיך את חייו במסגרת המשפחה והקהילה, והוא מחויב רק להתייצב במרפאה מדי פעם לשם קבלת הטיפול.
ערר על טיפול מרפאתי כפוי
כל אדם רשאי להגיש ערר על הוראה לטיפול מרפאתי לוועדה פסיכיאטרית. הוועדה תדון בערר לא יאוחר מ-10 ימים מיום הגשתו ורשאית לאשר את ההחלטה להורות על טיפול מרפאתי כפוי, לבטלה או לשנותה. בדיון בפני הוועדה הפסיכיאטרית רשאי החולה להיות מיוצג על ידי עורך-דין, אך רוב האוכלוסייה שניתנת לה צו מרפאתי כפוי היא אוכלוסייה מוחלשת ואיננה יכולה להרשות לעצמה לשכור עורך דין או לפנות אל עורך דין, ועל כן חלק מהחולים נאלצים לייצג את עצמם או להיעזר בסניגוריה הציבורית. יש הטוענים שבשל ייצוג לא ראוי חולים נאלצים לקבל חומרים כימיים שעשויים להיות מסוכנים להם בכפייה וללא יכולת ערר אמיתית, מנגד יש הטוענים שהתרופות מסייעות בייצוב מצבו של החולה וחזרתו לתפקוד בקהילה.
הדרך לגיהנום רצופה כוונות טובות
הדרך לגיהנום רצופה כוונות טובות היא אמרה שבאה לתאר מעשה שנועד להועיל, אך התגלה בסופו של דבר כהרה אסון. משמשת את מי שבא למתוח ביקורת על המעשה. המסר החבוי הוא שדרך הביצוע לא פחות חשובה מהכוונה עצמה, ועשיית מעשה עם כוונה טובה בדרך שגויה מובילה לתוצר סופי דל.
מקור הביטוי
האמרה נמצאת בשימוש נרחב בפיהם של דוברי עברית, אך מקורה בתרבות אירופה. מקורה המדויק של האמרה אינו ידוע. בצורתה האנגלית, The road to hell is paved with good intentions, יש המייחסים אותה לסמואל ג'ונסון, בן המאה ה-18, אך כנראה שמקורה קדום יותר. אצל ברנר מקלרבו, בן המאה ה-12, מופיעה האמרה "הגיהנום מלא בכוונות טובות".
גרסאות בשפות נוספות (חלקן בניסוחו של ברנר מקלרבו וחלק בניסוח המופיע בראש ערך זה): כישלונן של הכוונות הטובות נובע פעמים רבות מכך שבעל הכוונות הטובות אינו רואה את התמונה הכוללת, ומתמקד בתוצאה הטובה שהוא רואה וחותר אליה, בלי לשים לב לתופעות לוואי שליליות שעלולות להיווצר. הביטוי "הדרך לגיהנום רצופה כוונות טובות" נאמר בדרך כלל במבט לאחור, לאחר שהנזק כבר נגרם. ביטוי הצופה פני עתיד, כלומר מנסה למנוע את הנזק, הוא הסיסמה שטבע הסופר והפרסומאי אהרן שמי במסע פרסום לנהיגה נכונה של חברת הביטוח "הסנה": "בכביש אל תהיה צודק, היה חכם". על פי סיסמה זו, הרצון להיות צודק יש בו כוונה טובה, אך הוא עלול להוביל לגיהנום, ולכן עדיף להיות חכם, כלומר לפעול בדרך שאולי אינה שיא הצדק, אך תימנע הגעה לגיהנום.
ביטויים בעלי משמעות דומה הם: "שירות דוב" ו"בא לברך ויצא מקלל".
בתרבות היהודית ובמקורות
בספר הכוזרי שנכתב בשפה הערבית בראשית ימי הביניים, עשור לפני מסע הצלב השני, החכם היהודי חוזר ואומר למלך כוזר: כוונתך רצויה אך מעשיך אינם רצויים.
ייתכן שהביטוי "הדרך לגיהנום רצופה כוונות טובות" הוא שיבוש תרגום הכתוב המקראי. המושגים בעברית מקראית הם: 'שְאוֹל' - שנקרא מאוחר יותר 'גהינם', 'אורַח' - שמשמעותה 'דרך' (בערבית 'ברח' פירושו 'הלך'), ו'מישור' או 'ישר' שפירושם טוב.
דברי יעקב לבניו, בעקבות עצתם לצאת ולהביא את בנימין אל האציל המצרי, שאינם יודעים שהוא יוסף אחיהם, הם: (פרשת ויגש, ספר בראשית)
בספר משלי נאמר על פיתויי הרגע לעשיית רע, שהתוצאות בדרך כלל מוסתרות מעיני המתפתה:
הביטויים דומים אך משמעותם שונה. בספר משלי דנים בדברים המוסכמים כרוע ולמרות זאת האדם מתפתה אליהם, ואילו הביטוי "הדרך לגהנום רצופה כוונות טובות" מדגישה את המקרים הנראים כעשיית טוב.
סיפורו של בלעם הוא סיפור הפוך של כוונה רעה שהובילה לתוצאה טובה, ומכאן הביטוי התלמודי "בא לקלל ונמצא מברך".
כוונות ותוצאות במחקר המדעי ובתקשורת
חוקרי התפישה האנושית, הפרופסורים פטר גולוויצר, פסקל שירן ושיינה ארבל, הראו שכאשר ההנעה לפעולה היא "עשית טוב" בלבד, יש נטייה לפעול באופן לא מבוקר ולא הגיוני, המוביל לתוצאות בלתי רצויות. גם ניסיונות לשפר את התנהגות הציבור דרך חקיקה מובילים לעיתים להיטפלות האנשים לנוקדנות והצמדות לפרטים הטפלים שבחוק, במקום לאמץ את רוח הדברים. במחקר נמצא שבעת משא ומתן, קבוצות המתחשבות בעמדות ובתפישות של הצד שכנגדן (חברות "נאורות") מצליחות פחות מאשר הקבוצות ה"לא נאורות". במערכת המשפט, החמרת הענישה מחמירה לעיתים את ההתנהגות הבלתי רצויה או הבלתי מוסרית במקום לשפר אותה.
מחקרים בנושא כישלונות מוסריים בסביבה העסקית מראים שלרוב הפגיעה במוסר נובעת משגגה ולא מתוך כוונת זדון מרושעת.
לעומתם, כתב סטפן גררד פוסט בנושא עזרה לזולת, שלאחר בחינתם העמוקה, המניעים האמיתיים למעשי חסד הם לרוב אנוכיות ופחות יפים מכפי שנראה בתחילה. לדעתו "הדרך לגיהנום רצופה כוונות טובות, מכיוון שזו הדרך שאליה הן יצאו מראש".
בספרה "תעשיית החמלה" כתבה העיתונאית לינדה פולמן על הנזקים של ארגוני סיוע בינלאומיים. בשנת 2012 בעיתון הארץ הופיעה כתבת ביקורת על הסיוע הבינלאומי המוגש בעת אסונות טבע, בשם "כוונות טובות, כל הדרך לגיהנום" הכולל סקירה קצרה על ספר זה.
הביטוי בתרבות
בשנת 1989 הביטוי שימש כבסיס לפזמון ולשם שירו של כריס ריאה: 'הדרך לגיהנום' שיר שהצעיד אותו לראשונה לפסגת רשימת ההשמעה בבריטניה.
ב-1991 יצא סרט האימה 'הכביש לגיהנום', בו מוצגת חברת כוונות טובות בע"מ שבה עובדים "אנדי וורהולים" המרצפים את הדרך לגיהנום באנשים שהיו להם "כוונות טובות".
בשנת 2008 שודרה סידרה בשם "כוונות טובות" בהפקת 'רשת', המציג סיפור על חברות של אשה יהודיה ישראלית החיה בארץ לערביה מוסלמית החיה ברשות הפלסטינית. למרות ביקורת אוהדת בעיתונים הקהל הישראלי לא אהב את הסדרה שהרבה להציג את צה"ל כצבא אכזרי ושרירותי, ואת הסכסוך המקומי כמונע בעיקר על ידי ההנהגה. ערוץ אל-ג'זירה הביעו כוונה לקנות את הסדרה, והשמועה על כך דרדרה עוד יותר את דעת הקהל על הסדרה בישראל.
הערות שוליים
Liste geflügelter Worte/D
הררה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יון אנסוטגי
יון אנסוטגי גורוסטולה (בבסקית: Ion Ansotegi Gorostola; נולד ב-13 ביולי 1982 בבריאטואה שבחבל הבסקים, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
תחילת הקריירה
אנסוטגי נולד בבריאטואה שבחבל הבסקים, ספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של אייבר. החל לשחק באייבר ב', וב-10 במרץ 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו באייבר, כשפתח בהרכב ושיחק 32 דקות בהפסד 1-0 לחרס במסגרת ליגת המשנה הספרדית.
בעונה הבאה הושאל אנסוטגי לברקלדו מהליגה הספרדית השלישית. ב-11 בספטמבר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לדפורטיבו אלאבס במסגרת הגביע הספרדי, ואחד עשר ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד קלהורה. בסך הכל ערך 15 הופעות במדי הקבוצה.
ריאל סוסיאדד
לקראת עונת 2003/2004 עבר אנסוטגי לריאל סוסיאדד והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ריאל סוסיאדד ב'. ב-22 בינואר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל במשחק נגד אתלטיק בילבאו שנגמר בתוצאה 3-3. בעונת הבכורה שלו ערך 13 הופעות בליגה. בעונת 2009/2010, בה סיימה ריאל סוסיאדד במקום הראשון בליגת המשנה ועלתה לליגת העל לאחר 3 שנות היעדרות, שיחק גונסאלס ב-40 משחקים מלאים מתוך 42 משחקים והבקיע ארבעה שערים. בעונת 2010/2011, בה ריאל סוסיאדד סיימה במקום החמישי בליגה, שיחק גונסאלס ב-32 משחקים, בכולם פתח בהרכב, אך בחודש ינואר 2011 איבד מחשיבותו בהרכב עם הגעתו של הבלם הנורווגי ודים דמידוב ופריצתו של תוצר מחלקת הנוער איניגו מרטינס. ב-1 במאי 2015, כשהוא מתקרב לגיל 33, חידש אנסוטגי את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2016.
מבצע גוף חימום
מבצע גוף חימום הוא מבצע צבאי בלבנון, שביצעה סיירת צנחנים בכ"ח אייר תשנ"ה, 28 במאי 1995. כוח מסיירת צנחנים, בפיקודו של רס"ן יוסי בכר, ביצע פשיטה על פאתי הכפר זאותר א-שרקייה, ששימש בסיס פעילות לפעילי החזבאללה בדרום לבנון.
ההכנות למבצע
במסגרת הקו ההתקפי שהוביל אלוף פיקוד הצפון, עמירם לוין, כנגד ארגוני המחבלים בדרום לבנון, ביצעו יחידות מובחרות פשיטות על כוחות האבטחה של חזבאללה בכפרים מהם פעל הארגון בדרום לבנון. למבצע הוקצה כוח מסיירת צנחנים, בפיקוד רב-סרן יוסי בכר. על ההכנות למבצע פיקח באופן צמוד מפקד חטיבת הצנחנים, אל"ם ישראל זיו.
מהלך המבצע
לאחר ההכנות אושרה הפשיטה וכוח הצנחנים התמקם בפאתי הכפר זאותר א-שרקייה סמוך לנחל ארנון. הכוח, בפיקוד מפקד הסיירת בכר, ארב לחוליית האבטחה בכפר, וכשזו זוהתה פתח במכת אש מתוזמנת, הסתער על החוליה והרג את חבריה. בתום הירי נסוגו הלוחמים. הפשיטה נחשבה, ככל הנראה, לאחת המוצלחות שבוצעו כנגד כוחות אבטחה של פעילי חזבאללה בכפרים בדרום לבנון.
אחד מפעילי חזבאללה שנהרג היה אחמד ג'יראללה קרמבש, בכיר בחזבאללה שהתמחה בתקיפת מוצבי צה"ל וצד"ל. מח"ט הצנחנים, אל"ם ישראל זיו, אמר לאחר הפעולה כי "הכוח פעל בעומק שטח האויב, נתקל בחוליה ופעל טוב – במקצועיות ומיומנות". אלוף הפיקוד, עמירם לוין, בירך את חיילי הכוח וקבע כי "זו הייתה פעולה טובה".
אנטיפורם
Antiform
הקרן לשיתוף פעולה כלכלי
הקרן לשיתוף פעולה כלכלי (באנגלית: Economic Cooperation Foundation -  ECF) היא ארגון לא ממשלתי ללא כוונות רווח (NGO) שהוקם ב-1991 על ידי יוסי ביילין, יאיר הירשפלד, נואף מסאלחה ורון פונדק על מנת לקדם שיתוף פעולה ישראלי-ערבי, ובפרט ישראלי-פלסטיני.
הקרן משמשת בראש ובראשונה כ"צוות חשיבה" ("Think tank") שמעלה רעיונות ומנסח ניירות עמדה בנושאים שונים הנוגעים ליחסים בין ישראל לפלסטינים. מיד עם ביטול החוק לאיסור מפגשים עם אנשי אש"ף במסגרת זו הוכנו מחקרים וניירות עמדה בנושא הסדר קבע עתידי. בין מטרות הקרן "עידוד הקהילה האירופית להתערבות בתהליך השלום בין ישראל למדינות ערב".
הקרן משתתפת בפרויקטים שונים לשיתוף פעולה בין גורמים ישראלים לפלסטינים בתחומי הבריאות, איכות הסביבה ונושאים מוניציפליים, ובפרויקטים לקידום מעמד ערביי ישראל.
על אף שהקרן אינה מפרסמת ניירות עמדה תחת שמה, חוקרים הנמנים בצוות החשיבה של הקרן מפרסמים מאמרים על דעת עצמם. בין הבולטים שבהם הם שאול אריאלי ויונתן תובל.
הקרן ופרויקטים שלה ממומנים מתרומות. אחד מהתורמים הגדולים לקרן, בנוסף לארגונים בינלאומיים ולתורמים פרטיים, הוא האיחוד האירופי, עובדה שגוררת ביקורת כנגד ביילין, וטענות על התערבות כביכול של ממשלה זרה בעניינים הפנימיים של ישראל. יואב יצחק חשף כי פעילות ציבורית ופוליטית של יוסי ביילין בעת שהיה חבר הכנסת, מומנה בידי הקרן.
ר"ן
הר"ן היה בעל השכלה מדעית, פילוסופית ורפואית. היה משמונת הרבנים המוערכים ביותר על ידי רבי יוסף קארו על פי הקדמתו לספרו "בית יוסף".
תולדות חייו
הר"ן נולד בעיר גירונה שבספרד בתחילת המאה ה-14. את תורתו למד מאביו ר' ראובן בן ר' נסים, וכן למד אצל רבי פרץ הכהן. על כתביו וסגנון לימודו ניכרת השפעתו של רבי דוד בונפיד, אותו הוא מרבה לצטט בחידושיו למסכת סנהדרין ולמסכת פסחים, לעיתים תוך ציטוט פסקאות שלמות מחיבורו. כמו כן, למד מפי תלמידי חכמים נוספים בדורו אשר שמותיהם טרם פוענחו לעת עתה. היה בקשרי ידידות עם בן דורו, ר' וידאל די טולושא, מחבר מגיד משנה על הרמב"ם.
בבגרותו שימש דיין ומורה הלכה בברצלונה. כמו כן, לימד והעמיד ישיבה בברצלונה. בעת כהונתו כרבה של קהילת ברצלונה ניסה הר"ן להוכיח את עשירי הקהילה על דרכם, זאת לאחר שהעשירים בדורות שלפני גירוש ספרד החלו לזלזל בשמירת מצוות וייתכן שזאת הייתה סיבת התוכחה. ניסיון התוכחה לא עלה בידו שכן עשירי הקהילה סירבו לשנות את אורחות חייהם ולשמור מצוות באופן קפדני יותר. תיאור הדברים מובא בשו"ת שכתב תלמידו הריב"ש:.
במרוצת הזמן עלתה קרנו, ונחשב לראש הקהילה היהודית בספרד, כמו הריטב"א והרשב"א בדור שלפניו. גם בקרב הגוים חלקו לו כבוד. חכמתו וידיעתו בתורה נפוצו בכל קצוות תבל, ומכל קהילות העולם ביקשו תורה מפיו. שאלות רבות שעליהן השיב אבדו במרוצת השנים, ונותרו אך מעט מתשובותיו שנתפרסמו בקובץ שו"ת הר"ן. יחסו לקבלה היה מסויג, והוא הסתייג גם מעיסוקו הרב של הרמב"ן בקבלה.
בעת ששימש כרב בברצלונה, העלילו עליו ועל כמה מנכבדי ורבני הקהילה עלילת שווא, שבעקבותיה נאסרו לחמישה חדשים, אשר בסופם נתבררו כחפים מפשע ושוחררו. תקופת פעילותו של הר"ן נמשכת לערך משנת ה'ק"י (1350 לספה"נ), שנה הנזכרת באחת מתשובותיו, עד ט' בשבט שנת ה'קל"ו (1376) בה נפטר. באחת מדרשותיו, מזכיר הר"ן את המגפה השחורה כאירוע שהתרחש שלוש עשרה שנה קודם לכן. הרשב"ש כותב "ששמענו הר"ן ז"ל שברח ממנה (-ממגפה) פעמיים"
ספרו "דרשות הר"ן" נחשב לאחד מספרי המחשבה היסודיים ביהדות.
חיבוריו
בספריה הלאומית בירושלים מצוי ספר תורה, שהקולופון שבו, שנכתב לכאורה בידי ר' ראובן בנו של הר"ן, מתאר הבן שספר התורה נכתב בידי אביו הר"ן, והוברח מספרד לאחר גזירות קנ"א. קיום הספר פורסם לראשונה בשנת ה'תרצ"ה בידי הרב ברוך טולידאנו, אך הספר נעלם לעשרות שנים, ונתגלה בספריה הלאומית בשנת ה'תשמ"ה. בתחילה התקבל ייחוס הספר כמהימן, אך בהמשך התעוררו פקפוקים רבים על מהימנות הקולופון ועל ייחוס ספר התורה לר"ן, בין השאר עקב בדיקות פחמן 14 שאחרו את זמן הספר ובגלל הבדלים בין הכתב בספר התורה לכתב המקובל בספרד בימי הר"ן. כיום מקובל לטעון שייחוס הספר לר"ן שגוי. משה הלל הראה כי הקולופון הוא חלק ממפעל זיופים של הרב ברוך טולידאנו ואחיו הרב יעקב משה טולידאנו.
פרס המוזיקה של בילבורד לשיר הסטרימינג המוביל (אודיו)
בערך זה מפורטים הזוכים והמועמדים בפרס המוזיקה של בילבורד לשיר הסטרימינג (אודיו) המוביל.
רגימנט יורקשייר
רגימנט יורקשייר (הרגלי ה-14\ה-15, ה-19 וה-33\ה-76) (באנגלית: Yorkshire Regiment) הוא רגימנט חיל רגלים בצבא הבריטי. הרגימנט הוקם ב-6 ביוני 2006 על בסיס שלושה רגימנטים שפורקו וסופחו לתוכו, כמו גם מספר יחידות 'מתנדבי יורקשייר' שהפכו לגדוד המילואים הרביעי ברגימנט. הרגימנטים הקודמים היו כולם מזוהים עם אזור יורקשייר שבצפון אנגליה ורגימנט יורקשייר ממשיך את המסורת ומגייס את חייליו מאזורי הגיוס ביורקשייר, מכאן גם שמו.
רגימנט יורקשייר של נסיך ויילס
הגדוד הראשון של רגימנט יורקשייר הוקם על בסיס רגימנט יורקשייר של נסיך ויילס (באנגלית: Prince of Wales's Own Regiment of Yorkshire). הרגימנט הוקם בשנת 1958 על ידי איחוד 'רגימנט מערב יורקשייר הרגלי ה-14' ו-'רגימנט מזרח יורקשייר הרגלי ה-15'. מאז הקמתו שירת הרגימנט במספר מוקדים וראוי במיוחד לציון שירותו בצפון אירלנד במשימות שמירה על השקט שם.
רגימנט מערב יורקשייר הרגלי ה-14 (של נסיך ויילס): (באנגלית: 14th Foot West Yorkshire Regiment (The Prince of Wales's Own)) הרגימנט הוקם בשנת 1685 בתור 'רגימנט הייל' (על שם מי שהקים אותו) כדי להילחם במרד מונמות' ובהמשך השתתף גם בלחימה בארצות השפלה ובמהלך מרד היעקוביטים. הרגימנט השתתף במערכות השונות של הצבא הבריטי בהן המלחמות הנפוליאוניות, מלחמת קרים, מלחמת הבורים ושתי מלחמות העולם, הגדוד הראשון אף השתתף בשנת 1956 במבצע סיני. בשנת 1958 פורק הרגימנט ואוחד עם הרגימנט הרגלי ה-15 לכדי 'רגימנט יורקשייר של הנסיך מוויילס'.
רגימנט מזרח יורקשייר הרגלי ה-15 (של הדורכס מיורק): (באנגלית: 15th Foot East Yorkshire Regiment (The Duke of York's Own)) הרגימנט הוקם בשנת 1685 בתור 'רגימנט סר הנרי קליפטון', בהמשך קיבל הרגימנט את השם 'הרגימנט הרגלי ה-15' ולאחר מכן קיבל את השיוך האזורי של מזרח יורקשייר. הרגימנט נלחם במערכות העיקריות במהלך המאה ה-17 וה-18, למרות שלרוב במאה ה-19 הוצב הרגימנט במוקדים שונים מבלי להשתתף באופן פעיל במערכות השונות. הרגימנט נלחם במלחמה האנגלו-אפגנית השנייה ומלחמת הבורים, במהלך מלחמת העולם הראשונה כלל הרגימנט 16 גדודים שהשתתפו בקרבות החזית המערבית, אסיה הקטנה ומצרים. במהלך מלחמת העולם השנייה הוקמו שישה גדודים שהשתתפו בקרבות בכל חזיתות הצבא הבריטי, בהן בצפון אפריקה, אירופה ואסיה. לאחר המלחמה שירת הרגימנט במנדט הבריטי, מלזיה ולבסוף מספר שנים בגרמניה עד אשר פורק בשנת 1958 ואוחד לתוך 'רגימנט יורקשייר של נסיך ויילס'.
רגימנט ההוורדים הירוק
הגדוד השני של רגימנט יורקשייר הוקם על בסיס רגימנט ההוורדים הירוק (באנגלית: Green Howards), או בשמו המלא; רגימנט ההוורדים הירוק (רגימנט יורקשייר של אלכסנדרה נסיכת ויילס). הרגימנט הוקם בשנת 1688 ועד שנת 1782 נודע בשמות שונים על שם מפקדיו. ב-1744 היו שני רגימנטים שמפקדם נקרא הוורד (Howard) וכדי להבדיל ביניהם צורף לשמם גם צבע הפייסינג שלהם, כך 'הרגימנט הרגלי ה-3' קיבל את הכינוי 'רגימנט ההוורדים באפס' (צבע חום צהבהב) ו-'הרגימנט הרגלי ה-19' קיבל את הכינוי 'רגימנט ההוורדים הירוק', שני כינויים אלו הפכו לבסוף לשמות הרגימנטים.
הרגימנט שירת במערכות השונות של הצבא הבריטי, בין היתר במלחמת העולם הראשונה במהלכה 13 גדודי הרגימנט שירתו בשירות פעיל ומלחמת העולם השנייה בה 12 גדודים מהרגימנט שירתו בשירות פעיל, במהלך המלחמה הרגימנט אף הוסב לרגימנט סיור. בהמשך המאה ה-20 שירת הרגימנט במספר מוקדים בהם במבצע סיני (1956), קפריסין, צפון אירלנד, מלחמת פוקלנד (1982), מלחמת המפרץ (1991) ובבוסניה (1996-1997).