cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'מבורי הצופים העולמי באינטרנט
היסטוריה
בשנת 2014 כמעט 80% מהמשתתפים השתמשו בפלטפורמה בשם "צופים יכולים לדבר", בעוד 60% השתמשו בפלטפורמת ה- IRC המסופקת על ידי ScoutLink, בעוד 30% נוספים השתמשו בשרת ScoutLink TeamSpeak.
בשנת 2015 המשתתפים המשתמשים ב-IRC עלו ל-80%, בעוד השימוש ב-TeamSpeak ירד ל 28% ו 80% מהמשתתפים השתמשו בפלטפורמת "צופים יכולים לדבר".
בשנת 2020, לאור מגפת הקורונה, ארגון הצופים העולמי הכריז על אירוע מיוחד של ג'מבורי הצופים העולמי באינטרנט.
ScoutLink
ScoutLink הוא ארגון עולמי ללא מטרות רווח שמטרתו לחבר בין צופים ומדריכים מכל העולם. החיבור מתבצע בדרכים רבות, אך שלושת השירותים העיקריים הם IRC / Webchat (צ'אט טקסט), TeamSpeak (צ'אט קולי), ו- Minecraft. למרות שהזמן העמוס ביותר בשנה הוא במהלך JOTI, צופים מחוברים למערכות של ScoutLink בכל ימות השנה.
ScoutLink הוקם רשמית בשנת 1995. הרבה חניכי צופים השתמשו בערוץ #Scouting ברשת Undernet במשך כשנה לפני כן, אך הודעות חיצוניות החלו להיות טרחה, והוחלט להקים רשת נפרדת עבור תנועת הצופים. צופי גרמניה וצופי שווייץ הפעילו ערוץ משלהם בשם #Scouting ברשת Efnet ומיזגו אותו לרשת החדשה לאחר שנתיים.
כביש ללא מוצא (סרט)
כביש ללא מוצא הוא סרטו של יקי יושע, אשר נכתב בהשראת סיפור אמיתי שזעזע את ישראל, על זונה שהשתתפה בסרט תיעודי על חייה תוך תקווה לשקמם מבין ההריסות.
ברוס ספרינגסטין תרם שלושה שירים לפסקול הסרט, שהולחן ברובו על ידי יצחק קלפטר.
הסרט צולם בתל אביב, ונראים בו נמל תל אביב וגשר ווקופ, גשר שלוש, ובית המעצר אבו כביר.
"כביש ללא מוצא" ייצג את ישראל בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרט הוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשיקגו.
פרטי העלילה
אליס, זונה היושבת במעצר מקבלת הזדמנות לחיים חדשים כאשר צוות טלוויזיה מחליט לעשות סרט תיעודי על הזנות בתל אביב. אליס, היא עליזה, נערה בת 17 מעיירת פיתוח, נחשפת לעולם חדש ומופלא והעולם הזה, כמובן, קוסם לה מאוד.
אליס מוזמנת לשהות בביתם המשותף של יורם, במאי הסרט, ושל מירי המפיקה עד תום הצילומים. שיתוף הפעולה של אליס עולה על כל הציפיות, והיא שוטחת בפני המצלמה את סיפור חייה העגמומי. כאשר מירי, המפיקה, מבחינה כי אליס ויורם מתקרבים זה לזה מאוד, היא מאיצה את הצילומים ומסיימת את ההפקה במהירות האפשרית.
הפארק הלאומי ארצ'ס
הפארק הלאומי ארצ'ס (באנגלית: Arches National Park, מילולית "הפארק הלאומי קשתות") הוא פארק לאומי במזרח מדינת יוטה שבארצות הברית. הפארק גובל בנהר הקולורדו, כ-6 קילומטרים צפונית לעיר מואב. הפארק כולל בתוכו תצורות סלע מגוונות וייחודיות, והוא ידוע בעיקר בגלל הריכוז הגדול ביותר של קשתות טבעיות בעולם, הפארק מכיל יותר מ-2,000 קשתות טבעיות שמפתח הקשת שלהן גדול מ-90 סנטימטרים, ובהן קשת דליקייט (Delicate Arch), תוואי הנוף המפורסם ביותר בפארק. יצירת הקשתות היא תהליך מתמשך, לאורך השנים עוברות קשתות קיימות סחיפה וקשתות חדשות נוצרות.
שטח A
שטח A הוא מונח שנטבע בהסכמי אוסלו ומתייחס לשטחים שהועברו לשליטה אזרחית וביטחונית של הרשות הפלסטינית. שטח A כולל כ-18% משטחי יהודה ושומרון ובהם כל הערים וחלק מהכפרים הפלסטיניים. 80% מרצועת עזה הוגדרו ב-1994 כשטח A. לאחר נסיגת ישראל מרצועת עזה ב-2005 הוגדרו גם השטחים הנותרים ברצועה כשטח A.
הפארק הלאומי ארצ'ס
הפארק משתרע על שטח של 310 קילומטרים רבועים של אזור המדבר הגבוה השוכן ברמת קולורדו. הנקודה הגבוהה ביותר היא אלפנט ביוט (Elephant Butte) בגובה 1,723 מטרים והמקום הנמוך ביותר הוא בגובה 1,225 מטרים על נהר הקולורדו. כמות המשקעים השנתית הממוצעת בפארק היא פחות מ-200 מילימטרים.
הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. הוא הוכרז כמונומנט לאומי ב-12 באפריל 1929, וכפארק לאומי ב-12 בנובמבר 1971.
שטח A
הסמכות החוקית
על פי הסכמי אוסלו, הרשות הפלסטינית היא בעלת השליטה האזרחית והביטחונית בשטחי A, ולשם כך צה"ל נסוג משטחים אלו:.
הפארק הלאומי ארצ'ס
גאוגרפיה ואקלים
רמת קולורדו היא התרוממות טקטונית, בליטה בפני השטח שנוצרה על ידי כוחות טקטוניים שכיוונם אופקי. הגובה הממוצע של הפארק הוא 1,500 מטרים מעל פני הים, כשהנקודה הגבוהה ביותר היא אלפנט ביוט (Elephant Butte) במזרח בגובה 1,723 מטרים, והמקום הנמוך ביותר הוא בגובה 1,225 מטרים על נהר הקולורדו, קרוב לכניסה לפארק ולמרכז המבקרים. החלק הדרומי של הפארק מאופיין על ידי ערוצים עמוקים של נחלי אכזב, כשיתרת שטח הפארק היא רמה גבוהה, הנחצית על ידי כמה עמקים רדודים ורחבים.
שטח A
הסמכות החוקית
עם זאת, מעצם טיבם של ההסכמים כהסכמי ביניים, נקבע כי מעמד השטחים לא ישונה:
מקור הסמכות והתחולה של החוק הצבאי הישראלי בשטחי A הם סוגיה השנויה במחלוקת משפטית: לדעת יואל זינגר, שהיה יועמ"ש משרד החוץ וניהל מהצד הישראלי את המשא ומתן על הסכמי אוסלו, הממשל הצבאי לא חדל מלהיות מקור הסמכות החוקית גם בשטחי A, אלא רק נסוג כדי לאפשר לרשות הפלסטינית לפעול במקום בצל סמכותו. כראיה לכך הוא מציין את הלשון המינימליסטית של ההסכם לפיה הממשל הצבאי 'ייסוג' בלבד. גם הותרת הסמכות השיורית בידי ישראל תומכת בגישה לפיה הממשל הצבאי הוא עדיין מקור הסמכות גם בשטחי A. לעומתו, פרופסור איל זמיר ופרופסור איל בנבנישתי סבורים כי מעמד אזורים אלו אינו נקבע על פי הסכמים והצהרות, אלא לפי השליטה בפועל. כיוון שהשליטה המלאה בשטחי A היא של הרשות הפלסטינית – היא נחשבת גם למקור סמכות עצמאי. לפי גישה זו, התפיסה הלוחמתית של ישראל אינה חלה על שטחים אלו, וישראל אינה אחראית להפרת זכויות אדם המתבצעת בשטחי A.
הפארק הלאומי ארצ'ס
גאוגרפיה ואקלים
הטמפרטורות הממוצעות וממוצע המשקעים במשך 15 שנים:
שטח A
כניסת ישראלים לשטח A
עם מסירת השליטה על הערים הערביות ברצועת עזה לידי הרשות הפלסטינית ב-1994, נאסרה כניסת ישראלים אליהן (למעט מקרים חריגים של כניסת עיתונאים, פעילי זכויות אדם, רופאים ואיחוד משפחות) בצו של אלוף פיקוד הדרום. מאז השתלטות החמאס על שטח הרצועה ב-2007, מוגדרת רצועת עזה על ידי מערכת הביטחון הישראלית כ"ישות עוינת" ואסורה הכניסה אליה גם על עיתונאים ישראלים. נכון ל-2022, אזרחים ישראלים (לרבות ערבים-ישראלים) מנועים מלהיכנס לרצועת עזה. יחד עם זאת, מדי שנה מתבצעות כניסות בודדות (באישור מערכת הביטחון) של ערבים-ישראלים במסגרת פעילות הומניטרית.
הפארק הלאומי ארצ'ס
גאולוגיה
קשתות האבן שהשטח מתחתיהן מוגן, ושהן האטרקציה העיקרית של הפארק הלאומי, הן פתחים בסלעים של הרכסים שנוצרו על ידי סחיפה ללא מעורבות של מים זורמים. הגדרה זו מבדלת בינם לגשרי אבן טבעיים.
שטח A
כניסת ישראלים לשטח A
מאז אוקטובר 2000, ראשית האינתיפאדה השנייה, אסורה לישראלים הכניסה לשטחי A ביהודה ושומרון לפי צו אלוף פיקוד מרכז. עם זאת, בפועל צה"ל אינו אוכף את האיסור על ערביי ישראל, ואף יהודים רבים נכנסים לשטחי A לחנויות, מוסכים ושירותי דרך. חרף הסכמי אוסלו, מאז האינתיפאדה השנייה צה"ל מבצע פעילויות יזומות גם בשטחי A.
הפארק הלאומי ארצ'ס
רצף השכבות
הריכוז הרב של קשתות אבן באזור הפארק בשטח של 310 קילומטרים רבועים מוסבר על ידי הגאולוגיה של האזור. לפני כ-300 מיליון שנה בשלהי תת-התור קרבון פנסילבני, השייך לעידן הגאולוגי של הפלאוזואיקון, היה באתר של הפארק של היום אגן הקרוי אגן פרדוקס (Paradox Basin) שהים זרם לתוכו. כשהאקלים הפך חם ויבש המים התאדו ומלח שקע באגן. במשך כמה מאות אלפי שנים, האגן התמלא כנראה במי ים חדשים שהתאדו שוב ושוב, וכתוצאה מכך נוצרה תצורה של סלעי התאדות בעובי של עד 1,500 מטרים הקרויה "תצורת פרדוקס" (Paradox formation) - שכבת מלח עבה, חצויה על ידי שכבות של חוואר, חרסית ואנהידריט ומשקעים של לווחה. תצורת פרדוקס מכוסה על ידי "תצורת הונקר טרייל" (Honaker Trail Formation) של אבן גיר ואבן חול. תצורה זו נוצרה מתוצרי סחיפה של מזרח הרי אנקומפגרה (Uncompahgre Mountains), הרים שקדמו להרי הרוקי.
שטח A
הביטול החד צדדי של החלוקה
החלוקה לשטחי A, B ו-C נתונה במחלוקת משפטית מאז אוגוסט 2019, כאשר נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס הכריז על הקפאת הסכמי אוסלו, וממשלת הרשות הפלסטינית הודיעה על ביטול החלוקה תוך נטילה עצמית לידיה של כלל הסמכויות האזרחיות ביהודה ושומרון, זאת בשל טענתה כי ישראל מפירה את ההסכמות בשטח A ומבצעת הפרות בנייה בשטח B, ובכך מרוקנת ממילא את תוקף ההסכם. עם זאת, בפועל ממשיך להתקיים שיתוף הפעולה המדיני והביטחוני בין ישראל לרשות הפלסטינית.
הפארק הלאומי ארצ'ס
רצף השכבות
שכבות הסלע שנוצרו בפרם והטריאס, מלפני 300 מיליון עד לפני 200 מיליון שנים לפני זמננו, שבמקומות שונים ברמת קולורדו שולטים בסטרטיגרפיה של גרם המדרגות הגדול, כמעט ולא קיימים באגן פרדוקס. שכבות אלו הוסרו מהאתר בשל סחיפה לסירוגין. קיימים רק משקעים מבודדים מתצורת קאטלר (Cutler Formation) מהפרם ומתצורת מואנקופי כמו גם תצורת צ'ינלה מהטריאס. אפילו מתחילת היורה, לפני כ-200 מיליון שנים, נשמרו רק שכבות דקות. אלו נוצרות על ידי דיונות חול, שהצטברו בעזרת רוחות מעל שכבות המלח שנחשפו לאחר סחיפת השכבות מהפרם ומהטריאס. לאורך זמן גאולוגי רב עברו הדיונות מילוט תחת לחץ מהשכבות שמעליהן ונוצרה שכבת תצורת אבן חול וינגייט (Wingate sandstone). במעט מקומות מעל שכבה זו נוצרה שכבה דקה של אבן החול של תצורת קנייטה (Kayenta Formation), ששקעה כחולות במניפות סחף. שכבה משמעותית מעליהן היא תצורת אבן חול נאוואחו. מקורה מדחיסה של דיונות שנוצרו מפעילות של רוחות. ניתן לצפות בצורות המעוגלות, שהן תוצאה של ההתגבשות של הדיונות ובהן מבנים חופפים בכיוונים משתנים, כמעט בכל מקום בפארק כשכבה העליונה ביותר.
שטח A
הערות שוליים
Area A
הפארק הלאומי ארצ'ס
היווצרות קשתות האבן הטבעיות
הגורם להיווצרות תוואי הנוף הייחודים לפארק: קשתות האבן הטבעיות, צריחי אבן, גושי סלע מאוזנים, צלעות אבן ומונוליתים שעברו סחיפה, הוא שילוב בין משקעי המלח התת-קרקעיים, אבן החול ההטרוגנית והגובה הרב מעל פני הים והשפעת האקלים בשל כך. כבר בתקופת היורה הפעילו שכבות הסלע לחץ על שכבת המלח האלסטית שמתחתיהן ובהשפעתו חל עיוות בשכבות ונוצרה כיפת מלח בעובי 3,000 מטרים. הכיפות נוצרו במקומות שונים ויצרו קמרים. הכוחות שפעלו מלמטה על השכבות העליונות יצרו סדקים באבן החול. הסדקים נוצרו במקביל והתמשכו לאורך כמה קילומטרים.
כאשר ההתרוממות הטקטונית של רמת קולורדו התרחשה בין לפני 10 מיליון ל-5 מיליון שנים, הסחיפה התגברה. השכבות העליונות נסחפו כליל ונחשפו שכבות הסלע של תצורת אנטרדה, שגונה אדמדם, ואבן חול נאוואחו, בצבע צהבהב, על פני השטח. מים החלו לחדור לסדקים. למים היו שתי השפעות. הראשונה, סחיפה בשל היווצרות קרח. בלילה המים קפאו ומכיוון שנפח הקרח גדול מנפח המים שמהם נוצר הוא מפעיל לחץ על דפנות הסדקים ומפורר אותם, כשהרוח מסלקת את שבבי הסלע. ההשפעה השנייה, המסת המלח. המים הגיעו עד לכיפת המלח ובאיטיות המסו אותה. הסלעים שמעל לכיפה איבדו את היסודות שלהם והחליקו במורד הסדקים. עקב כך נוצרו סדקים בקצוות של הקמר לשעבר, והסדקים התרחבו. ביניהם התרוממו צלעות מאבן (הקרויים באנגלית Fin, סנפיר). בתחומי הפארק יש שני עמקים שהם תוצאה של קמרים מוארכים שהתמוטטו, עמק סולט (Salt Valley) ועמק קאש (Cache Valley). מרבית הקשתות הן בשולי עמקים אלו. האזור קרוי "פיירי פורנס" (Fiery Furnace, מילולית "כבשן האש"), שמרבית הקשתות הצעירות והקטנות יותר נמצאות בו שוכן במפגש ביניהם.
קשת אבן נוצרת כאשר צלע של אבן חול עשויה מכמה שכבות כשהשכבה התחתונה רכה יותר. זה המצב הנפוץ במעבר בין פרט דיואי ברידג' לפרט סליק רוק בתצורת אנטרדה, מכיוון שפרט דיואי ברידג', הרך יותר, מתפורר קודם. אם תופעה זו מתרחשת משני צדי הצלע נוצר חור ההולך ומתרחב והתוצאה קשת אבן. התופעה מוגדרת כקשת רק אם רוחב החור המקסימלי עולה על 3 רגל (90 סנטימטרים).
נטע הרפז
נטע הרפז (גולדברג; 1890 – 11 באוקטובר 1970) היה מראשי העלייה השנייה וחבר הכנסת בכנסת הראשונה.
ביוגרפיה
הרפז נולד בשנת 1890 בקוסובה, בפלך שדליץ שבתחום המושב של האימפריה הרוסית, באזור פולין, לאביו מנחם מנדל גולדברג (תלמיד חכם, סוחר, מחסידי רדזין) ולאמו לבית אייבשיץ, שנפטרה בילדותו. למד בחדרים ובישיבות שדליץ ולושיץ.
הפארק הלאומי ארצ'ס
מערכות אקולוגיות
הפארק הלאומי ארצ'ס שוכן באזור האקולוגי: "אדמות קניונים ואדמות דרגשים. צחיחים למחצה" (Semiarid Benchlands and Canyonlands), חלק מרמת קולורדו. האזור מאופיין על ידי חבורות של עשב, שיחים ויערות ושונה מאזורי הקניון הנמוכים יותר והצחיחים בשל הבדלי הגובה. הנוף מאופיין על ידי רבדות ודרגשים מעל נחלים, שבהם שוכנים הרי שולחן וקניונים תלולים. במקרים רבים, יש מחשופי סלע. הקרקע היא אנטיסול (Entisol) של חולות.
נטע הרפז
ביוגרפיה
הרפז החל בפעילות ציונית בוורשה, בגיל 14, במסגרת "פועלי ציון". הצטרף להגנה העצמית היהודית, ובשנת 1906 העביר נשק מוורשה לשדליץ בזמן הפרעות שם. הוא הצטרף לקבוצה חלוצית בראשות יצחק טבנקין, וב-2 בנובמבר 1908 עלה לארץ ישראל עם אחותו. הרפז פעל למען עבודה עברית, עסק בפעילות חלוצית חקלאית ובסלילת כבישים, והיה למנהיג פועלים.
הפארק הלאומי ארצ'ס
מערכות אקולוגיות
כ-10% משטח הפארק הם ערבות עשב, כ-40% יערות דלילים ובכ-50% משטח הפארק אין צמחייה בכלל. יש גם אתרים קטנים מיוחדים, כדוגמת צמחיית הגדות של הקולורדו, מעיינות וגבים המתמלאים במים עונתית.
נטע הרפז
ביוגרפיה
על רקע מצוקתם הקשה של הפועלים בפתח תקווה, היה מיוזמי ומקימי קבוצת "אחווה" לעבודה קבלנית, בשנת 1913. קבוצת "אחווה" התקשרה עם המעסיקים על בסיס חוזים ארוכי טווח, וזאת בשונה מן התפיסה המקובלת אז של שכירי יום. בנוסף התחייבה הקבוצה להשגת היעדים הקבלניים וזאת מבלי לחייב את המעסיק על חריגה בכמות העובדים שידרשו לכך. מטרתה של הקבוצה הקבלנית הייתה העלאת הכדאיות הכלכלית של העסקת פועלים יהודים בעבודות שונות תוך יצירת יציבות תעסוקתית לפועלים עצמם. קבוצת "אחווה" הייתה להצלחה, ובעקבותיה קמו עוד קבוצות קבלניות ברחבי הארץ.
הפארק הלאומי ארצ'ס
מערכות אקולוגיות
הצמחים הטיפוסיים הם עשבים, ירבוזיים, שרביטן, מלוח מאפיר (Atriplex canescens), מלוח, לענה משוננת (Artemisia tridentata). אורנים וערערים מעדיפים מקומות שבהם הקרקע שטוחה וסלעית.
נטע הרפז
ביוגרפיה
בתקופה זאת היה הרפז מן הדוברים המובהקים לטובת היידיש, שפת אמו, בה ראה שורש נפשו ורוחו. עמדתו השתנתה בעקבות החלטה של חברת עזרה לאסור על השימוש בשפה העברית בטכניון (מלחמת השפות).
הפארק הלאומי ארצ'ס
מערכות אקולוגיות
בכל רחבי הפארק ניתן לצפות בקתרטס תרנגולי ובסיס לבן-גרון (Aeronautes saxatalis) עפים בשמים. למעלה מ-180 מינים של עופות נצפו בפארק, כולל עופות נודדים ואורחים מזדמנים.
נטע הרפז
ביוגרפיה
בשנת 1914 נבחר למרכז "הפועל הצעיר".
הפארק הלאומי ארצ'ס
מערכות אקולוגיות
מעל ל-50 מינים של יונקים אותרו בפארק. רובם נדירים או קיימים רק במספרים קטנים. לעיתים קרובות, יש בפארק רק מעט מכרסמים ועטלפים. היונק הגדול ביותר החי בקביעות בפארק הוא אייל פרדי שחור-זנב. את תת-המין המדברי של כבש גדול-קרניים (Ovis canadensis nelsoni) אפשר לראות רק בדרום הפארק קרוב לנהר הקולורדו. אנטילוקפרה אמריקנית היא אורחת מזדמנת לעיתים.
נטע הרפז
ביוגרפיה
במלחמת העולם הראשונה פעל להקלת מצוקתם של הפועלים היהודים. במהלך המלחמה הואשמו 10 מפועלי פתח-תקווה בריגול למען בריטניה, ונדרשו להסגיר עצמם לשלטונות. הרפז התלווה אליהם לחקירה ביפו בתור ראש הפועלים. ה-11 הושמו בכלא העות'מאני בדמשק. שלושה מהם מתו בכלא, ועל-שמם נקרא קיבוץ גבעת השלושה שליד פתח-תקוה. בעת ששהה בכלא, נפטרו אשתו ובנו הרך, ברעב ובמלריה ששררו אז בפתח-תקוה.
עם שובו מדמשק היה ממייסדי מפלגת "אחדות העבודה" ומראשיה (1919), ונמנה עם מייסדי ההסתדרות הכללית וקופת חולים. נבחר לחבר הוועד הזמני ליהודי ארץ ישראל, ציר לאספת הנבחרים וחבר "הוועד הלאומי".
הפארק הלאומי ארצ'ס
ערבות עשב
עשבים גדלים עד לגובה שבו יש סלעים חשופים בכל רחבי הפארק. על כ-10% משטח הפארק צומחים עשבים בלבד, ושטחים אלו מכונים ערבות עשב (Grassland). הצמחים הבולטים בערבות העשב הם Bouteloua gracilis (באנגלית Blue grama) ועשבים מהסוג Hilaria, שניהם מתת-המשפחה Chloridoideae במשפחת הדגניים. מינים מגוונים אחרים בפארק כוללים את Oryzopsis hymenoides (באנגלית Indian ricegrass), כמה מינים של מדחול (Sporobolus) וברומית הגגות (Bromus tectorum), שהובאה כמין זר למערב ארצות הברית והצליחה להתפשט במיוחד על קרקעות שניזוקו מרעיית יתר. עד 1982 הותר רעייה של בקר בתחומי הפארק הלאומי, כך שהמערכת האקולוגית של ערבות העשב השתנתה מאוד בהשוואה למצבה המקורי. עופות נפוצים בערבות העשב הם Sayornis saya (באנגלית Say's Phoebe), Amphispiza bilineata (באנגלית Black-throated Sparrow) וסטורנלה נגלקטה.
חבורות דלילות של לענה משוננת (Artemisia tridentata) ומינים מהסוג Sarcobatus גדלות במקומות מתאימים, הלענה בעיקר על חול רופף ו-Sarcobatus בעיקר על קרקעות מלוחות.
נטע הרפז
ביוגרפיה
מתחילת מלחמת העולם השנייה ועד סיום המנדט הבריטי שימש צינור להעברת כספים מחו"ל לההגנה ולפלמ"ח. זאת תוך ניצול תפקידיו במרכז החקלאי בהקשר ליבוא של ציוד חקלאי כבד ושל יצוא תוצרת חקלאית. שימש מתווך בין אליהו גולומב ואנשי לח"י וכן בין אנשי ההגנה לאנשי האצ"ל.
הפארק הלאומי ארצ'ס
יערות
חורשות דלילות של אורן פיניון (כמה מינים המייצרים צנוברים אכילים), בייחוד אורן דו-מחטי (Pinus edulis) וערער יוטה (Juniperus osteosperma) הם חברת הצומח הנפוצה ביותר בפארק. בכל מקום שבו נוצרו קרקעות עמוקות יותר או בסדקים בסלע המאפשרים חדירה של השורש השיפודי גדלים עץ בודד או קבוצה של עצים ממינים אלו, כשהערער נפוץ מעט יותר מהאורנים. תת-היער גם הוא דליל, 90 מינים אחרים המעדיפים צל. עץ נוסף הגדל בפארק הוא מין השיטה Vachellia rigidula (באנגלית Blackbrush Acacia), שבשל האקלים הקשה בפארק גדל לגובה שאינו עולה על מטר והוא דומיננטי בקרקעות שטוחות, אבל גדל גם בדיונות חול במקומות מתאימים, אם הדיונות אינן נודדות. במקרה זה יכול מין זה לקבע את הדיונה. עופות נפוצים ביערות אורן הפיניון הם: עורבני השיחים (Aphelocoma californica), Gymnorhinus cyanocephalus (באנגלית Pinyon Jay) ו-Setophaga nigrescens (באנגלית Black-throated gray warbler).
נטע הרפז
ביוגרפיה
עם הכרזת המדינה נבחר לציר האספה המכוננת, והיה חבר הכנסת הראשונה מטעם מפלגת פועלי ארץ ישראל.
הפארק הלאומי ארצ'ס
שטחים נטולי צמחייה
בערך כמחצית משטח הפארק הם שטחים בהם אין צמחייה גלויה כלל. אלו כולל סלעים חשופים ודיונות חול. חשיבות מיוחדת יש לקרום הקרקע הביולוגי, חברת מיקרואורגניזמים הנמצאת בפני השטח באזורים צחיחים וצחיחים למחצה. מכילה אצות כחוליות, ירוקיות, חזזיות, חיידקי קרקע וטחבים, הנמצאים באינטראקציה עם חלקיקי הקרקע ויוצרים קרום על פני הקרקע. עובי הקרום נע מ-1 ועד 2 מ"מ (באזורים שיורדים בהם פחות מ-100 מ"מ גשם) ועד 15 מ"מ (באזורים שיורדים בהם כ-300 מ"מ גשם). קרומי הקרקע הביולוגיים בעלי תפקיד חשוב במערכת האקולוגית המדברית, הם קושרים חנקן, מווסתים נגר עילי, מלכדים את הקרקע ומונעים את סחיפתה, ומהווים מקור ייצור ראשוני של חומר אורגני בשרשרות מזון. נוכחות הקרום הביולוגי משפיעה על מכלול התהליכים הגאומורפיים, והקרקעיים המתרחשים בפני הקרקע ובתוכה.
נטע הרפז
ביוגרפיה
נטע הרפז נפטר ב-11 באוקטובר 1970, בגיל 80.
הפארק הלאומי ארצ'ס
מקומות מיוחדים
בדרום-מזרח הפארק משתרע עד לנהר הקולורדו וכולל את הגדה הצפונית של הנהר, המאופיינת על ידי צוקים תלולים, כך שהנהר ומקורות המים שלו מאפיינים רק את אזור הגדה בלבד. במקור היה בגדה יער גדותיים של ערבות. הערבות הוחלפו ברובן על ידי אשל שהוא מין פולש. הנהר הוא מסדרון חשוב לנדידת עופות במדבריות יוטה. באביב ניתן לראות במקום אנפה כחולה גדולה. שלך ועיטם לבן-ראש, כמו גם עופות דורסים אחרים מתארחים בפארק בעונה זו. בין ציפורי השיר בולטים: שח צהוב-חזה, Passerina caerulea (באנגלית Blue grosbeak), Pipilo erythrophthalmus (באנגלית Eastern Towhee) וגדרון קניונים (Catherpes mexicanus), המשתמשים בעמק הקולורדו כנתיב נדידה.
נטע הרפז
ביוגרפיה
פרסם בעיתונות התקופה גם תחת שמות העט "גנן", "גנני", ו"נ. הררי".
הפארק הלאומי ארצ'ס
מקומות מיוחדים
מעיינות יוצרים גנים תלויים בחלק מגומחות הסלע המוגנות הכוללים שרכים, טחבים וצמחים בעלי פרחים אוהבי מים מהמשפחות רקפתיים, ומהסוגים אקווילגיה (Aquilegia) ומימול (Mimulus). אזור המעיינות הוא בית גידול לדו-חיים כדוגמת מין הקרפדה Anaxyrus punctatus (באנגלית Red-spotted toad), מין החפרית האמריקאית חפרית האגן הגדול, צפרדע האחו (Lithobates pipiens) והסלמנדרה המנומרת (Ambystoma tigrinum). צפרדע שור אמריקנית הובאה לאתרים אלו בידי האדם.
נטע הרפז
בית נטע
לכבוד 50 שנות עלייתו לארץ ישראל, החליטה מועצת פועלי פתח תקווה על הקמת מפעל תרבותי מקצועי לכבודו. מועצת הפועלים רכשה מבנה שנקרא קודם לכן "בית האורז" והסבה את שמו לבית נטע (הרפז), מרכז לתולדות כיבוש העבודה וידע הסתדרותי שעל יד מועצת פועלי פתח תקווה. הבית שימש בימי מלחמת העצמאות כלשכת גיוס ונחנך במאי 1951 כבית האורז של אגודת האורז. בבית התקיימו תערוכות שונות וכינוסים שנגעו לענף פרי ההדר.
הבית נחנך על ידי נשיא המדינה במאי 1961. הבית הציג תערוכות שונות על העליות לארץ ישראל, והכיל ספריה שכלל אגף לתולדות תנועת העבודה בארץ ישראל ואגף של ספרייה חקלאית. כן קיים חוג של פנסיונרים וחוגי שחמט.
הפארק הלאומי ארצ'ס
סיכונים אקולוגיים
אף על פי שפני השטח של האבן בפארק נראים קשים ועמידים לשחיקה, המציאות היא הפוכה. יותר ממיליון מבקרים בשנה מאיימים על המערכת האקולוגית המדברית העדינה. השכבה העליונה היא כאמור קרום קרקע ביולוגי שגונה שחרחר והמייצבת את הקרקע. שכבה זו רגישה למדרך כף רגל ואם היא נפגעת ההתאוששות שלה איטית, כשחזזיות וטחבים מתאוששים רק כעבור כמה מאות שנים.
בעלי חיים
מיני החולייתנים החיים בפארק כוללים:
פרהיסטוריה
במקומם התיישבו באזור בני שבט הפאיוט, עם זאת, תקופת ההתיישבות אינה לגמרי ברורה. המפגשים הראשונים עם שבט זה אירעו ב-1776. פטרוגליפים משויכים גם הם לבני הפאיוט, כיוון שבהם מתוארים סצנות ציד שבהם ציידים רוכבים על סוסים. סוסים הגיעו לאמריקה הצפונית רק עם בוא הספרדים ליבשת.
התיישבות של האדם הלבן
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו ספרדים. המיסיונרים הספרדים שהגיעו לאזור ב-1775 פגשו אנשים משבטי האינדיאניים יוט ופאיוט. התאריך המתועד הראשון להגעה של אדם לבן לאזור הוא מצייד פרוות בשם דניס ג'וליאן (Denis Julien). הוא נהג לחקוק את שמו ואת התאריך על סלעים באזורים שבהם צד. העדות המוקדמת ביותר בפארק מתוארכת ל-9 ביוני 1844.
המורמונים יסדו ב-1855 מיסיון הקרוי מיסיון הר אלק (Elk Mountain Mission), כיום מואב. בשל כמה עימותים עם האינדיאנים מבני היוט הם נאלצו לנטוש את המיסיון. בין 1880 ל-1890 המיסיון הנטוש יושב מחדש על ידי חקלאים, ציידי פרוות וכורים, אבל מעטים בלבד ניסו ליישב את השטח המדברי צפונית ליישוב. טמפרטורות עד ל-40°C, ומקורות מים מעטים הכשילו כל ניסיון. התיעוד היחיד הוא לחווה שהקים ג'ון וסלי וולף (John Wesley Wolfe), ותיק מלחמת האזרחים האמריקנית, שהתיישב ב-1898 יחד עם בנו הבכור פרד באזור שכיום עובר בו שביל קשת דליקייט. ב-1906 הצטרפו אליהם בתו פלורה עם בעלה וילדיהם, ששבו למואב ב-1908. וולף מכר את חוותו לטומי לרסון (Tommy Larson) ב-1910 ושב לאוהיו שממנה הגיע ליוטה במקור.
העיתונאי לורן "ביש" טיילור (Loren "Bish" Taylor), שהוציא לאור את העיתון של מואב מ-1911, דיווח שוב ושוב בעיתונו על יופיו של האזור צפונית למואב. לסיוריו נלווה לעיתים קרובות הרופא הראשון בעיירה, ג'ון "דוק" ויליאמס (John "Doc" Williams). נקודת התצפית שאליה הגיעו לעיתים קרובות ושממנה צפו באזור קרויה עדיין "נקודת דוק ויליאמס" (Doc Williams Point).
הדיווחים של טיילור התפרסמו, ולכן כתב מחפש זהב בשם אלכסנדר רינגהופר (Alexander Ringhoffer) לחברת הרכבת המערבית דנוור וריו גראנדה (Denver and Rio Grande Western Railroad) והציע להם לפתח את האזור לתיירות. הוא ליווה את הנציגים של חברת הרכבת בביקורם באזור, והם התרשמו כל כך שהם התחילו מיד פרויקט ליזום הגנה על האזור ולמשוך תיירים, ובכך לנצל טוב יותר את קו הרכבת שלהם בין דנוור לסולט לייק סיטי שעבר כ-60 קילומטרים צפונית למואב.
היסטוריה של הפארק
על בסיס התוכניות של חברת הרכבות הכריז נשיא ארצות הברית הרברט הובר על האזור כמונומנט לאומי במטרה להגן על פלאי הטבע הרבים שבו. הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט הרחיב את השטח ב-25 בנובמבר 1938. המונומנט הורחב שוב ב-1960 וב-1969.
עד שנות ה-60 של המאה ה-20 לא בוצע במונומנט הלאומי כל פיתוח. הסופר אדוארד אבי עבד כשומר פארקים באזור במשך כמה קיצים וכתב על בסיס חוויותיו את ספרו האוטוביוגרפי "Desert Solitaire" (1968), ספר שהייתה לו השפעה גדולה על התנועה לשמירת הסביבה. המצב השתנה בעקבות תוכנית משימה 66, שבמסגרתה הושקעו קרוב למיליארד דולר בתשתיות ובמתקני תיירות בפארקים בשנת ה-50 לייסוד שירות הפארקים הלאומיים.
ב-12 בנובמבר 1971 חתם הנשיא ריצ'רד ניקסון על החוק שעבר בקונגרס ששדרג את מעמד האתר לפארק לאומי, אם כי הוא צמצם את גודל השטח. ב-1988 הרחיב הנשיא ביל קלינטון במעט את שטח הפארק.
בשנת 2022 התקיים בפארק ניסוי ייחודי, שהיתנה כניסה לפארק בהזמנה מראש של כרטיסים המוגבלים לשעת כניסה מסוימת.
תיירות
בפארק מבקרים בממוצע קרוב ל-1.5 מיליון תיירים מדי שנה, מקום 16 בפארקים הלאומיים של ארצות הברית. אל הפארק אפשר להגיע בכביש 191 של ארצות הברית, צפונה ממואב, או דרומה מכביש בין-מדינתי 70. מרכז המבקרים נמצא בכניסה לפארק וממנו נמשך כביש נופי המתפצל לכמה אזורים בולטים. אל הקשתות המפורסמות ביותר ניתן להגיע בשבילים קצרים המובילים מהכביש. אל אתר "גן השטן" (Devil's Garden) ובו אוסף גדול של קשתות ייחודיות אפשר להגיע בסיומו של שביל הליכה בן 10 קילומטרים.
אין בפנים הפארק שבילים מוסדרים, ולכן סיורים רגליים מחוץ למסלולים הרגילים מתאימים רק למי שיש לו ידע טוב בניווט וניסיון בשהות במדבר. חובה להירשם קודם במרכז המבקרים. באזור המכונה פיירי פרנס (Fiery Furnace) במרכז הפארק יש סיורים מאורגנים יומיים ממרץ ועד אוקטובר. משום שמבני הסלע באזור זה רגישים במיוחד חייבים תיירים המבקשים לסייר בכוחות עצמם בפיירי פרנס לקבל היתר במרכז המבקרים. המבקרים מקבלים הרצאה מקדימה על ההתנהגות של אבן החול הפריכה. בדרך כלל מותר טיפוס חופשי בפארק, אבל לא על הקשתות כמו גם על תוואי נוף מסוימים. במטרה להגן על הנוף, נאסר לטפס או לגלוש.
בקצה הכביש, כ-28 קילומטרים מהכניסה לפארק יש אתר מחנאות (Devils Garden Campground) עם 52 עמדות ומעט שירותים (מי שתייה, שירותי בול פגיעה, שולחנות פיקניק). משום כך פחות מ-30,000 מתוך מעל למיליון וחצי המבקרים בפארק ישנים בפארק עצמו. מקומות לינה בכל הרמות זמינים בעיירה מואב הסמוכה ובסביבתה.
ג'סטין גסטון
ג'סטין מייקל גסטון (באנגלית: Justin Michael Gaston; נולד ב-12 באוגוסט 1988) הוא זמר, כותב שירים, דוגמן ושחקן אמריקאי, שהתמודד בעונה השישית של Nashville Star. הוא סיים במקום העשירי מתוך 12 מתמודדים. כמו כן, גילם את דמותו של בן רוג'רס ב"ימי חיינו" (2014).
הוא הופיע על שער המגזין של Têtu בשנת 2013, והשתתף בעשרות סרטים ותוכניות טלוויזיה במהלך הקריירה שלו.
קריירה
בשנת 2006 עזב ג'סטין גסטון את עיר הולדתו פיינוויל, לואיזיאנה, כדי להמשיך בקריירה במשחק. גסטון עבד לראשונה כדוגמן הלבשה תחתונה של כריסטיאן אודיג'יר, אדידס, אינטרנשיונל ג'וק והוגו בוס. גסטון הופיע כמושא האהבה של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, בווידאו קליפ שלה משנת 2008 ל-"Love Story"; שיר מתוך אלבום האולפן השני שלה Fearless. בהמשך, הופיע גם בפרק הפיילוט של סדרת הטלוויזיה Glee, שהוקרן לראשונה ברשת פוקס ב-19 במאי 2009.
בפברואר 2010 החל גסטון להופיע בתוכנית המציאות האינטראקטיבית של סיימון פולר, If I Can Dream, ששודרה בהולו. התוכנית עסקה בחיי היומיום של חמישה ידוענים שעברו לגור בהוליווד, קליפורניה. לצד גסטון השתתפו בה: בן אליוט, ג'יגליאן בראגה, קארה קילמר ואמנדה פיליפס. ב-14 באפריל 2010 ביצע גסטון דואט ב"אמריקן איידול" עם ברוק וייט. השניים ביצעו את השיר, "If I Can Dream" של הזמר האמריקאי, אלביס פרסלי. במהלך קיץ 2010, גסטון היה זמר הפתיחה הזמני של זוכה "אמריקן איידול", קריס אלן.
ב-6 בפברואר 2014 נודע כי גסטון הצטרף לצוות של אופרת הסבון "ימי חיינו". הוא שיחק בתפקיד אחיה של ג'ורדן רידג'ווי, בן רוג'רס, והופיע לראשונה ב-27 בפברואר. לאחר ארבעה חודשים, הוא עזב את התפקיד והוחלף על ידי השחקן רוברט סקוט וילסון, מ"כל ילדיי". בנובמבר 2020, נודע כי גסטון לוהק זמנית לתפקיד של צ'אנס צ'נסלר ב"צעירים חסרי מנוח".
חיים אישיים
גסטון נולד בפיניוויל, לואיזיאנה. הוא למד בתיכון פיינוויל. במהלך חייו, הוא התחרה בענפי ספורט מסוימים, וסיים במקום השישי בקפיצה במוט באליפות המדינה בלואיזיאנה, שהתקיימה בשנת 2005 (LHSAA). גסטון התחתן עם השחקנית מליסה אורדווי, ב-22 בספטמבר 2012. בשנת 2016 אימצו גסטון ואורדוויי בת ששמה אוליביה.
אורדווי ילדה את בתם השנייה, סופי, ב-9 בדצמבר 2017.
ג'יימי ורדי
ג'יימי ריצ'רד ורדי (באנגלית: Jamie Richard Vardy; נולד ב-11 בינואר 1987) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת לסטר סיטי.
ביוגרפיה
נולד בשם ג'יימי ריצ'רד גיל (Jamie Richard Gill) בשפילד שבאנגליה, אביו עזב את אמו בהיותו ילד והיא נישאה בשנית לפיליפ ורדי. כנער הורשע בתקיפה, היה נתון במעצר בית ושיחק כדורגל עם אזיקים אלקטרוניים. ב-2016 הוא נישא לרבקה (לבית ניקולסון), להם שני ילדים משותפים. לורדי עוד ילד אחד ממערכת יחסים קודמת, ולאשתו עוד שני ילדים ממערכות יחסים קודמות.
ורדי שיחק בקבוצת הנערים של מועדון הכדורגל שפילד ונסדיי אך שוחרר בגיל 16. לאחר מכן שיחק בקבוצת הנוער של מועדון סטוקברידג' פארק מדרום יורקשייר. ב-2007 שיחק לראשונה בקבוצת הבוגרים של המועדון מהליגה השביעית. ביוני 2010 עבר למועדון הליפקס טאון מהליגה השביעית וסייע לו להעפיל ליגה עם 24 שערים. ב-2011 עבר למועדון פליטווד טאון מהליגה החמישית תמורת 250,000 פאונד, הוא כבש 34 שערים ב-40 משחקים.
לסטר סיטי
ב-2012 הועבר למועדון לסטר סיטי מהליגה השנייה תמורת 1.7 מיליון פאונד, סכום שיא בכדורגל האנגלי עבור כדורגלן מהליגות הלא מקצועניות. הוא כבש בהופעת הבכורה במשחק גביע הפוטבול ליג נגד טורקי יונייטד. סך הכל בעונתו הראשונה בלסטר סיטי כבש 4 שערים ב-26 הופעות בליגה. בעונתו השנייה כבש 16 שערים ב-37 הופעות וסייע לקבוצתו להעפיל לפרמייר ליג. בתום העונה חתם על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון.
ב-31 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה כשנכנס כמחליף במשחק מול ארסנל. ב-21 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 3–5 על מנצ'סטר יונייטד. באותו משחק בישל שני שערים והוכשל פעמים ברחבה מה שסייע לחבריו להבקיע שני שערים נוספים בבעיטות עונשין. את העונה סיים עם 5 שערים ו-8 בישולים ב-34 משחקים בליגה.
במהלך עונת 2015/2016 בפרמייר ליג הבקיע במשך 11 משחקים רצופים ושבר בכך את שיאו של רוד ואן ניסטלרוי להבקעות רצופות בפרמייר ליג. סך הכל כבש במהלך העונה 24 שערים, וסיים שני בטבלת מלך השערים לאחר הארי קיין. יחד עם לסטר זכה באליפות הפרמייר ליג לראשונה בתולדותיה. הצלחתו הביאה לזכייתו בפרס שחקן החודש בפרמייר ליג פעמיים ברציפות, באוקטובר ובנובמבר 2015, לבחירה לנבחרת העונה בפרמייר ליג ולבחירה לכדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות עיתונאי הכדורגל ולכדורגלן השנה מטעם הפרמייר ליג. בפברואר 2016 האריך את חוזהו בלסטר עד 2019.
בעונת 2019/2020 בפרמייר ליג סיים עם 23 שערים וזכה בתואר מלך השערים של הליגה. ורדי הוא השחקן המבוגר ביותר שזוכה בתואר זה (33) כשעקף את דידייה דרוגבה (32).
גם בעונת 2020/2021 וגם בעונת 2021/2022 סבל ורדי מפציעות לא מעטות, אף על פי כן סיים כל אחת מהן עם 15 שערי ליגה. בסיום עונת 2022/2023 נשר עם הקבוצה לצ'מפיונשיפ.
נבחרת אנגליה
בשלב הבתים של יורו 2016 הבקיע ורדי את שער השוויון של אנגליה בניצחון 2–1 על נבחרת ויילס.
סטטיסטיקה
מעודכן ל-8 בספטמבר 2022
הררי קדם
הררי קדם הוא ספר חידושים של הרב יוסף דוב סולובייציק על ענייני שבת ומועדי ישראל, שנכתב בידי תלמידו הרב מיכל שורקין.
כתיבת הספר
הספר נכתב על ידי הרב יחיאל מיכל שורקין (כיום ר"מ בישיבת תורת משה), ששמע את שיעורי הרב סולובייצ'יק בישיבת רבינו יצחק אלחנן, את השיעורים נהג לשמוע בעמידה כדי לא להנות מהישיבה יוניברסיטי, על פי הוראתו של רבי משה פיינשטיין שאמר לו שמותר לו לשמוע את השיעורים בישיבה יוניברסיטי אבל לא להנות מהמוסד.
הספר יצא לראשונה בשנות התש"ס–התשס"ד, ובשנת התש"ע יצא בפעם השנייה במהדורה נרחבת.
מבנה הספר
הספר מחולק לשלושה חלקים, חלק א ב על המועדים וחלק ג על שבת.
חלק א
על דיני ר"ה, יום כיפור, סוכות, חנוכה ופורים. כתוב על סדר השולחן ערוך.
חלק ב
על דיני פסח, ספירת העומר, שבועות ותשעה באב. כתוב על סדר השולחן ערוך.
החלק על פסח מחולק לשנים, חלק א על הלכות הפסח, כתוב על סדר הדפים של מסכת פסחים, חלק ב הערות על ההגדה של פסח על סדר ההגדה. וכן בסוף דיני תשעה באב יש דברים על הקינות.
חלק ג
על דיני שבת, כתוב על סדר הדפים של מסכת שבת.
דן מכמן
דן מכמן (נולד ב-28 ביוני 1947) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לתולדות ישראל וראש המכון לחקר השואה ע"ש ארנולד וליאונה פינקלר באוניברסיטת בר-אילן, ומכהן כראש המכון הבינלאומי לחקר השואה ביד ושם. בין השנים 2000–2011 כיהן כהיסטוריון הראשי של יד ושם.
חייו ופועלו
דן מכמן נולד באמסטרדם להורים ניצולי שואה, שהם נצר למשפחות ותיקות בהולנד. אביו ד"ר יוסף מכמן-מלקמן היה מראשי התנועה הציונית בהולנד, ולאחר עלייתו לישראל כיהן כמנהל כללי של יד ושם, ואחר כך כראש היחידה לתרבות במשרד החינוך (במסגרת זאת ייסד את המכון לתרגום ספרות עברית ואמנות לעם). דן מכמן למד במשך ארבע שנים בבית הספר היסודי היהודי ראש פינה באמסטרדם. עלה לישראל עם הוריו במאי 1957 והמשיך את לימודיו היסודיים בבית הספר היסודי בית הילד ובתיכון ליד האוניברסיטה העברית בירושלים; בצבא שירת בחיל התותחנים.
מכמן נשוי לברוריה לבית גולדשמידט מקיבוץ סעד ולו שישה ילדים. בנו, הרב עודד מכמן, מכהן כדיין בבית הדין הרבני באשקלון. מכמן תושב אלקנה מאז 1979.
השכלה
מכמן החל ללמוד ב-1967 לתואר ראשון בלימודי לשון עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית, ואחר כך המשיך במסלול ישיר לדוקטורט. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא: "הפליטים היהודים מגרמניה בהולנד בשנים 1940-1933", והתואר הוענק לו ב-1978. לצורך המחקר לעבודה זאת שהה בהולנד בשנים 1972–1976 ולימד במקביל עברית חדשה וספרות עברית חדשה באוניברסיטת אמסטרדם, ועברית מקראית והיסטוריה יהודית ב"סמינר היהודי ההולנדי" (בית המדרש לרבנים). הדוקטורט עסק במדיניות הממשלתית ההולנדית, וביחס הציבור הכללי והציבור היהודי, לפליטים שבאו מגרמניה אחרי עליית היטלר לשלטון. נתח נכבד מן הדוקטורט דן בדרכי הקליטה והפעולות למען היהודים ולפעמים נגדם, והוא כלל גם את סוגיית השפעת הפליטים על יהדות הולנד. הדוקטורט התמקד בתקופה שעד 1940, מועד כיבושה של הולנד על ידי הגרמנים, אך רומז גם על ההשלכות לתקופת השואה.
קריירה
בשנות השבעים חלה התפתחות של המערכת האוניברסיטאית בישראל, ובנוסף, הייתה בהן עליה כללית של ההתעניינות בנושא השואה בישראל ומחוצה לה. צירופם של שני הדברים הביא להרחבה ניכרת של לימודי השואה. אוניברסיטת בר-אילן הייתה האוניברסיטה הראשונה בעולם בה הוקמה קתדרה לחקר השואה, עוד בשנת 1959. מכמן החל ללמד במחלקה לתולדות ישראל בבר-אילן ב-1976 עוד לפני סיום הדוקטורט. החל משנת 1998 הוא משמש גם כפרופסור מן המניין. מכמן הרחיב וקידם את התוכנית הלימודית ומאז שנת 1983 הוא עומד בראש המכונים לחקר השואה על שם ארנולד וליאונה פינקלר ולחקר תפוצות ישראל בזמן החדש, וגם מופקד על הקתדראות לחקר השואה על שם אברהם ואדיתה שפיגל והרב פנחס ברנר. השנים 1980–1992 עמד בראש צוות פיתוח קורס מקיף על השואה באוניברסיטה הפתוחה, "בימי שואה ופקודה". מאוקטובר 2000 עד אפריל 2011 כיהן כהיסטוריון הראשי של יד ושם, ומאז - כראש המכון הבינלאומי לחקר השואה ובעל הקתדרה ע"ש ג'ון ניימן לחקר השואה בה. בשנים 1991–1992 לימד כפרופסור אורח לנושא השואה באוניברסיטת טורונטו, וכך גם בחודשים אוגוסט-ספטמבר 2011. מלבד זאת הוא עומד בראש המועצה האקדמית הבינלאומית של מרכז "תקומה" בדניפרופטרובסק באוקראינה. הוא חבר בוועדות ומועצות מדעיות רבות בישראל ומחוצה לה. בשנים 1996–2000 היה חבר הנהלת החברה ההיסטורית הישראלית וחבר הנהלת הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי (במשך שנה שימש גם כממלא מקום היושב ראש של הארכיון), ומכהן כחבר במועצה האקדמית של מכללת אורות ישראל, חבר ועדת ההיגוי של לימודי השואה במכללת אפרתה, חבר הוועדה המייעצת למענקי מחקר של ועידת התביעות, חבר המועצה האקדמית של מכון ז'בוטינסקי (כיהן כשנתיים כיושב ראש שלה). עוד שימש כיועץ לאגף הולנד של מוזיאון בית לוחמי הגטאות ולהכנת ספרי לימוד אחדים בהיסטוריה במרכז לטכנולוגיה חינוכית.
בשנים 2001 עד 2005 היה חבר בוועדת היסטוריונים בינלאומית לחקר מדינת ליכטנשטיין בתקופת הנאציזם ומלחמת העולם השנייה. הוא חבר היום בוועדה האקדמית של הסמינר היהודי ההולנדי – Nederlands-Israëlitisch Seminarium (שלימד בו בתקופת לימודי הדוקטורט שלו), הוועדה המדעית הבינלאומית של מכון ויזנטל בווינה, והעמותה לחקר יהדות הולנד שליד האוניברסיטה העברית. כמו כן הוא מכהן כיו"ר ועדת המקצוע להיסטוריה בחינוך הממלכתי-דתי. היה חבר מערכת בכתב העת הקנדי לחקר הדתות "Studies in Religion" וחבר היום במערכת המדעית (המצומצמת או המורחבת) של כמה כתבי עת: "יד ושם - קובץ מחקרים", כתב העת הגרמני לחקר ג'נוסייד "Zeitschrift für Genozidforschung, Holocaust and Genocide Studies".
תיאור מחקריו
בתחילת דרכו עסק דן מכמן בתולדות יהודי הולנד והאמנציפציה במאות ה-19 וה-20. מכאן הגיע תחילה לחקר הפליטים היהודים מגרמניה בהולנד, ואחר כך - מאז שמונה למרצה על השואה - הפנה את עיקר מחקרו לסוגיה זאת. עיסוקו בשואה הוא כולל, לא לפי ארץ מסוימת, אם כי הארצות שזכו לתשומת לב מיוחדת במחקריו הן הולנד ובלגיה. במהלך השנים פיתח כמה כיווני מחקר: ניתוח ההיסטוריוגרפיה של השואה, חקר הדת היהודית והיהדות הדתית בתקופת השואה, היווצרות והתפתחות היודנראטים, הסיבות להקמת הגטאות, הקשר בין השואה להקמת המדינה, וניתוח הפוסט-ציונות בכלל ויחסה לשואה בפרט.
חקר ההיסטוריוגרפיה של השואה
מכמן מנתח את ההיסטוריוגרפיה של נושא השואה לפי פרמטרים של בעיות חשיבה היסטורית, למשל כיצד בונים סיבתיות. הוא בודק את הסמנטיקה המשתנה של מושגים לאורך זמן, למשל: מה מבינים היסטוריונים שונים במילה 'שואה'. מכמן מצא, כי על אף השימוש באותה מילה, המשגתה משתנה מחוקר אחד למשנהו. ליאון פוליאקוב למשל, שכתב את הספר המקיף הראשון על השואה (1951), מבין אותה כ"רדיפות דתיות חילוניות כביכול, הבנויות סביב רעיון הגזע. הרצח הוא שיא אך איננו רעיון בלעדי" (- תמצית תפיסתו בניסוח של מכמן). ג'רלד רייטלינגר לעומתו, הציג ב-1953 תפיסה כי מדובר ב"רצח היחידים היהודים באירופה ובעיקר יהודי מזרח אירופה" וחוקרים נוספים שתופשים את המושג בצורות אחרות. כך טיפל מכמן במושגים רבים נוספים. בספרו "השואה וחקרה" (שיצא בתשנ"ח) בחן את המושגים יודנראט, התנגדות, דת יהודית, שואה ותקומה ועוד. הניתוחים ההיסטוריוגרפיים הובילו את מכמן להציע תזות חדשות לשאלות או בעיות היסטוריות שנראו פתורות, או שאיש לא התייחס אליהן קודם לכן, כגון: מה הסיבות ההיסטוריות לצמיחת רעיונות היודנראטים והגטאות . ב-2004 ארגן מכמן (יחד עם פרופ' דוד בנקיר) כינוס של יד ושם על ההיסטוריוגרפיה של השואה בהקשריה; דברי הכינוס התפרסמו ב-2008 באנגלית כספר.
בימי שואה ופקודה
בשנים 1980–1992 פיתח מכמן קורס מקיף על השואה באוניברסיטה הפתוחה, בימי שואה ופקודה, החובק כ-1400 עמודים ב-12 יחידות לימוד נושאיות ובנוסף לכך קלטות שמע ווידאו. הקורס יצא בשני תרגומים - לספרדית (1990-1986) וגרסה זאת מקוצרת במעט; ולרוסית (1995-1992), וזו גרסה שהותאמה במיוחד לקורא הרוסי, והיא משמשת עד היום ספר היסוד היחידי על השואה בשפה זו. קורס זה היה הספר הראשון בעברית ששילב בהבנת השואה את הגישה "הפונקציונליסטית" לתיאור המדיניות הנאצית האנטי-יהודית (גישה זו התפתחה בחקר הנאציזם והשואה, בעיקר בגרמניה ובעיקר בשנות ה-60 וה-70, וטוענת כי המשטר הנאצי בכלל והמדיניות האנטי-יהודית בפרט לא היו מכוונות מראש למטרה ברורה וכי גם היטלר לא היה שליט כל יכול המוביל את ההתפתחויות; במקום זאת הראו כי המדיניות הידרדרה והסלימה לכיוון הפתרון הסופי דווקא כתוצאה ממאבקי כוח בין החלקים השונים של המנגנון השלטוני - "הדרך העקלקלה לאושוויץ", כדברי ההיסטוריון האמריקאי קרל שלוינס [Karl Schleunes).
חקר היהדות הדתית והדת היהודית בשואה
מכמן הוא מחלוצי המחקר האקדמי על תולדות היהדות הדתית לגווניה בשואה. עד למחקריו התמקדו במספר שאלות של שימור האמונה בתקופת השואה (וגם זאת נעשה באופן אפולוגטי) ושל מספר מוגבל של שאלות הלכתיות. מכמן כתב מחקרים ראשונים על סוגיה זאת בראשית שנות ה-80 של המאה העשרים, וב-1986 ערך כינוס בינלאומי גדול ראשון בתחום ("הדת היהודית והיהדות הדתית בשואה ולאחריה"; דיוניו לא פורסמו אך שמורים במכון לחקר השואה באוניברסיטת בר-אילן). במחקריו הראה שגרמניה הנאצית לא ניהלה מדיניות מתוכננת לגבי סוגיות דתיות ושלנאצים אף לא הייתה הבנה מעמיקה בחיי הדת היהודית, רק היוודעות לכמה תפישות אנטישמיות לגביה. עובדה זאת יצרה מספר מצבים שבהם המדיניות האנטי-יהודית סייעה-כביכול לגישות יהודיות דתיות, כגון חרם כלכלי בשבת (1 באפריל 1933) ואיסור נישואי תערובת בחוקי נירנברג (15 בספטמבר 1935). אחדים ממאמריו העקרוניים בנושא כונסו בספרו השואה וחקרה: המשגה, מינוח וסוגות יסוד (תשנ"ח).
במחקריו השפיע על חוקרים אחרים, ביניהם תלמידים שכתבו דוקטורטים בהדרכתו, וסוגיית היהדות הדתית בשואה מהווה היום תחום מחקר מוכר.
היודנראטים
נושא זה נחקר על ידי מכמן מאז המחצית השנייה של שנות ה-80. הוא פרסם תריסר מאמרים בתחום (מאמר פרוגרמתי בספר השואה וחקרה, מאמר מקיף,
הקמת הגטאות
לאחרונה עסק מכמן במתן הסבר חדש להקמת הגטאות בימי המשטר הנאצי. עניין זה מוצג ברוב הספרות המחקרית כאמצעי של הגרמנים לבודד את היהודים, כשלב לקראת הפתרון הסופי; אם היו מקומות בהם לא הקימו גטו ממש, אז - לפי הטענה הרווחת במחקר – בכל זאת ננקטו הליכים של "גטואיזציה" (שמשמעותה בידוד חוקי וחברתי ללא חומות). לפי מחקריו של מכמן הסבר זה אינו נכון. אין בנמצא הוראה מרכזית מטעם הגרמנים להקים את הגטאות, וזו למעשה תופעה הצומחת כתגובה למפגש עם ה"אוסטיודן" (יהודי מזרח אירופה) לאחר הפלישה לפולין. לדעת מכמן הייתה זו תוצאה של הפנמת ראייה אנטישמית של הנאצים. הם פחדו פחד אובססיבי מיהודי מזרח אירופה המרוכזים בשכונות צפופות (שנקראו עוד לפני השואה, גם בידי יהודים, גטאות) שאי אפשר להשתלט עליהן והן מקור למחלות, שבהם מתחשלות התכונות היהודיות ומהם היהודים יוצאים ומשתלטים על העולם. לאחר הפלישה הגרמנית לפולין ב-1939 היה צורך להתמודד עם קיומם של גטאות בערים רבות במזרח אירופה, ובפועל נקטו מפקדים מקומיים צעדי "הכלה" ו"דחיקה בחזרה" של יהודים מרחבי הערים ומהסביבה אל תוך הגטאות הקיימים זה מכבר. זה היה צעד לא רציונלי - שגרם לבעיות רבות בתחום המוניציפלי והתברואתי - שבוצע בכלים רציונליים. התופעה התרחשה רק במזרח אירופה, היא התפתחה באופן לא שיטתי ואיטי-יחסית בתחילה, אך היא הגיעה לשיאה מאז 1941; בסך הכל הגיע מספר הגטאות בפולין, ברית המועצות, רומניה, הונגריה, טרזיינשטט וסלוניקי ליותר מ-1100.
יהדות צפון אפריקה והשואה
מכמן עסק גם בשאלה, האם גורלם של יהודי צפון אפריקה בימי מלחמת העולם השנייה במדינות שהיו בשליטת ממשלת וישי הצרפתית ששיתפה פעולה עם גרמניה (אלג'יריה, מרוקו ותוניסיה), בשליטה זמנית של גרמניה הנאצית (תוניסיה ולוב) ובשליטת איטליה הפשיסטית (לוב ותוניסיה), ניתן להכללה במינוח "השואה". בהרצאה בשנת 2008, העומדת להתפרסם בקובץ מאמרים המבוסס על הרצאות כינוס על גורל יהודי צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה (שנערך באפריל 2008 על ידי יד ושם ומכון בן צבי), טען מכמן כי יש לכלול את יהודי צפון אפריקה במסגרת הרחבה של מושג השואה, הכולל את רדיפות כלל היהודים בימי המשטר הנאצי ובהשפעתו הישירה או העקיפה. ואולם, הוא הוכיח כי הסברה שיהודי צפון אפריקה הצרפתית נכללו בהבלעה במספר הגבוה של יהודי צרפת הבלתי כבושה המצוין בפרוטוקול ועידת ואנזה (20 בינואר 1942) היא בלתי נכונה, וכי המספר הגבוה הוא תוצאה של טעות בהעתקת מסמכים על ידי המחלקה של אייכמן שהכינה את הנתונים לוועידה. הוא הוכיח זאת על סמך בחינת המסמכים ש"האיחוד הארצי של היהודים בגרמניה" נדרש להכין עבור אייכמן בחודשים אוגוסט ודצמבר 1941.
ערעור על הקשר הסיבתי בין השואה והקמת מדינת ישראל
מכמן עסק בשאלת הקשר בין השואה להקמת המדינה, גם זה על ידי ניתוח בכלים היסטוריוגרפיים. המנטרה שלפיה מדינת ישראל קמה ככיפור עוונות של המעצמות על אוזלת ידן בתקופת השואה, שימשה למשל את אחמדינז'אד, מנהיג איראן לשעבר, לתקוף את ישראל, והדעה נפוצה גם בקרב רבים אחרים במערב, ובמיוחד בין הפלסטינים. לדעת מכמן טיעון זה הוא הכללה ובמובן מסוים ההפך הוא הנכון השואה כמעט שגדעה את הסיכוי להקים את המדינה. הגישות המדגישות את הקשר מבוססות על הנחות תאולוגיות-דתיות ותאולוגיות חילוניות המבקשות לראות קשר (מנחם ומקשר) בין אבדון לגאולה. מכמן סובר שאם הייתה השפעה לשואה ככוח מניע להקמת המדינה, הרי שהייתה זו השפעה בתוך העולם היהודי ובוודאי לא על המעצמות – אשר להן מייחסים בדרך כלל את הקישור הזה מסיבות של "נקיפות מצפון" של העולם; עובדתית מכמן סובר כי גורם זה היה זניח לאחר מלחמת העולם השנייה.
הפוסט ציונות והשואה
מכמן ריכז חומר פובליציסטי נרחב על תופעת הפוסט-ציונות מאז שפרצה בראשית שנות ה-90, והיה אחד הראשונים שניתח את תפיסת העולם הפוסט-ציונית ומרכיביה, כאשר תפיסה זאת עוד לא הייתה מגובשת. אחד הטיעונים הפוסט-ציוניים הנוגעים לתחום מחקרו וששימש זרז לעיסוקו בנושא הוא - שהציונות ניצלה את השואה להקים את המדינה ולכן היא נולדה בחטא. מכמן סובר כי טיעון זה מניפולטיבי.
יהדויות הולנד ובלגיה
מבחינה גאוגרפית מכמן התעניין באופן מיוחד ביהדויות הולנד ובלגיה במאות ה-19 וה-20 ובעיקר לתקופת השואה בהן. ביחד עם אביו והרטוך בים (מומחה ליידיש ההולנדית, ולחיי היהודים באזורים הכפריים בהולנד), כתב היסטוריה מקיפה של יהדות הולנד וקהילותיה, עם דגש על תקופת השואה, במסגרת מפעל פנקס הקהילות שבהוצאת יד ושם. הספר תורגם להולנדית ויצא בשתי מהדורות גדולות, והוא ספר יסוד להכרת יהדות הולנד. בספר זה כתב את כל הערכים על כל הקהילות מחוץ לאמסטרדם, כשני שלישים מן הספר.
כמו כן כתב היסטוריה של תולדות היהדות הליבראלית (רפורמית) בהולנד, שהיה הראשון שניתח קהילה זאת הן במסגרת הולנדית והן במסגרת רחבה של תולדות עם ישראל בזמן החדש. בספרו מתואר כי התנועה הרפורמית נכנסה להולנד רק בשלב מאוחר. ראשיתה ב-1929, והיוזמה באה מהאיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, שקמה ב-1926. היא הייתה מראשיתה בעלת נטייה פרו-ציונית דווקא, ובעשור הראשון נתמכה בעיקר על ידי יהודים מגרמניה שחיו בהולנד או שהגיעו אליה לאחר עליית הנאצים לשלטון.
על שואת יהודי הולנד פרסם מכמן גם שורת מחקרים, בין השאר על היודנראט, על תנועות הנוער הציוניות; הבולט בהם הוא פרסום דו"ח על יהדות הולנד שנכתב על ידי שירות הביטחון (אס-דה) של האס-אס בחודש מרס 1939 – שנה וחודשיים לפני כיבושה של הולנד – ובו מידע רב על יהדות הולנד, כולל שמות של אישים חשובים. מכך הוא מסיק, שהמומחים לענייני יהודים כבר הכינו עצמם לטיפול ביהודי הולנד עוד זמן רב לפני כיבושה.
מכמן ערך גם את הכרך על בלגיה בסדרת האנציקלופדיה של חסידי אומות העולם בהוצאת יד ושם, ובו מבוא נרחב המתאר ומאפיין את פעולות ההצלה של יהודים בידי לא-יהודים במדינה זאת.
ואן גוך וודקה
ואן גוך (בהולנדית: Van Gogh) הוא מותג וודקה, וודקה בטעמים וג'ין.
הוודקה הושקה בשנת 2000, מיוצרת במזקקת סחידאם שבדרום הולנד, אשר בבעלות לוקטור אינטרנשיונל L.L.C, היא נמכרת בארצות הברית, אירופה, ישראל, המזרח הרחוק, אוסטרליה, ניו זילנד ומדינות רבות נוספות. הוודקה מיוצרת מחומרים טבעיים וללא שימוש בתמציות או חומרי צבע. החברה מציעה מגוון רחב של וודקה בטעמים בנוסף לוודקה והג'ין הרגילים כגון אסאי, בננה, דובדבן, קוקוס, כאשר לכל טעם תהליך זיקוק ייחודי.
תהליך הזיקוק
המזקקה מייצרת את הוודקה כבר במשך 133 שנה בקבוצות קטנות תוך שימוש במגוון של דגנים, בשילוב המורכבים בעיקר מחיטה, תירס ושעורה. הוודקה מזוקקת פעמיים בזיקוק רציף, ובפעם השלישית בסיר מסורתי. בנוסף נעשה שימוש בנחושת בתהליך כדי להסיר את הקשיחות של המוצר.
מאיר שלמה ינובסקי
קורות חייו
בהגיעו לגיל הנישואין התחתן עם רחל, בתו של רבי יצחק פושניץ רב העיר דוברינקה שבאוקראינה. לאחר נישואיו עבר לשהות תקופת זמן קצובה לבדו בחצירו של רבי שמואל שניאורסון בליובאוויטש, ביחד עם אברכים נוספים. לאחר פטירת רבי שמואל, נעשה לחסיד של בנו רבי שלום דובער שניאורסון מליובאוויטש.
בתום לימודיו בליובאוויטש, חזר לניקולייב והתגורר במחיצת סבו הרב אברהם דוד לבוט. טרם פטירתו, (נפטר בי"ח באדר תר"נ) הפקיד סבו מכתב אצל ראשי קהילת ניקולייב, בו ביקש שימנו את נכדו הרב מאיר שלמה לממלא מקומו כרב העיר. ראשי הקהילה לא איחרו למלא אחר צוואת רבם, ור' מאיר שלמה נתמנה כרבה של ניקולייב.
בשנת ה'תר"ס התחתנה בתו חנה עם רבי לוי יצחק שניאורסון שלימים התמנה לרב העיר יקטרינוסלב. לבני הזוג נולדו שלשה ילדים בנם בכורם שנולד בשנת תרס"ב, הוא רבי מנחם מנדל שניאורסון, לימים הרבי מחב"ד.
בשנת ה'תרע"א התחתנה בתו השנייה מרים גיטל עם רבי שמואל שניאורסון אחיו של רבי לוי יצחק. רבי שמואל עבד תחתיו ברבנות העיר ניקולייב, והיה ליד ימינו.
בנו, ישראל לייב, נפטר בצעירותו, ור' מאיר שלמה שקע בעקבות כך בעצבות. רבי שלום דובער שניאורסון שלח מכתב עידוד לר' מאיר שלמה ובו הדרכות מפורטות להטבת מצבו הנפשי.
לאחר מותו ירש חתנו השני רבי שמואל שניאורסון את רבנות ניקולייב.
אשתו רחל נרצחה בשואה.
אישיותו
הרב מאיר שלמה הצטיין בידיעותיו בנגלה ובחסידות, היה ידוע כאוהב שלום ובורח מן הכבוד. כן היה ידוע כאחד היודע זמר, ואף חיבר כמה מניגוני חב"ד. הניגונים מופיעים בספר הניגונים וחלקם הושרו בדיסק שיצא על ידי בן עירו שמואל בצלאל אלטהויז. נכדו, הרבי מליובאוויטש, לימד את קהל חסידיו ב-מרכז חב"ד העולמי – 770 את אחד מניגוני סבו על המילים מסליחות "רחמנא דעני", בשנת תש"ך.
מדברי תורתו הודפסו בספר שו"ת חזון למועד. הרבי מליובאוויטש בשיחותיו חזר מאמרותיו ושוחח אודות דמותו, ואמר עליו קדיש ביום השנה שלו.
הוועד היהודי-האמריקאי
הארגון מורכב מכמה עשרות אלפי חברים, בעיקר מקרב יהודי ארצות הברית.
היסטוריה
הארגון הוקם בניו יורק בפברואר 1906 על ידי 35 מבני האליטה היהודית-אמריקאית ממוצא גרמני. ברקע היווסדו עמדה מצוקת יהודי רומניה ורוסיה בשנים שקדמו להקמתו, וכן הפוגרומים בקישינב. מטרתו הייתה למנוע פגיעה בזכויות האזרחיות והדתיות של היהודים בעולם, לדאוג לשמירה על יכולתם הכלכלית והתרבותית ולארגן סיוע כמענה למצוקות. למעשה הוועד היה הארגון האתני-דתי הראשון בארצות הברית שנוסד למען הגנה על זכויותיו וזכויות בני עמו או דתו בחוץ לארץ.
בשנותיו הראשונות, הוועד היה הארגון החשוב ביותר של יהודי ארצות הברית, כאשר גם המהגרים חשו תלות במנהיגיו. הארגון שאב כוחו לא ממספרים, אלא מן האיכות ומן המעמד של חבריו שנבחרו בקפידה. בדרך כלל עמדו בראשו יהודים שהתערו היטב בחברה, מבוססים כלכלית ונטייתם הדתית רפורמית. למשל, אוסקר שטראוס (Strauss), שהיה שר העבודה וידיד התנועה הציונית, השופטים מאיר סולצברגר (Solzberger), שהיה הנשיא הראשון של הוועד, ולואי מרשל (Louis Marshall), שהחליפו ב-1912, ובעל ההון ג'ייקוב שיף (Schiff).
מרשל, שהוכר כמנהיגה של יהדות ארצות הברית, עמד בשנות ה-20 בראש הארגון עד מותו ב-1929. החליף אותו פליקס ורבורג (Warburg) שכיהן עד 1937. משנות הארבעים הראשונות עמד בראש הוועד ג'וזף מ. פרוסקאואר (Proskauer), שתחילה הפך חזרה את הכיוון המתקרב-לציונות. לאחר מלחמת העולם השנייה וושואת העם היהודי חזר ושינה הוועד את עמדתו לנוכח המציאות בה ארץ ישראל הייתה המקלט היחיד לפליטי השואה, ותמך לאחר התלבטות בתוכנית החלוקה, זאת אף לאחר שארצות הברית חזרה בה מתמיכתה בהחלטה.
בשנת 1950 הוביל נשיא הארגון, ג'ייקוב בלאוסטין (Blaustein), חתימה על מסמך הבנות בין יהדות ארצות הברית לבין מדינת ישראל, במסגרתו הוסכם שישראל תעמוד לצד התפוצות, אך לא תדחוק בהן לעלות למדינת ישראל. השיחות התקיימו מול ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, שאף חתם על המסמך והציג אותו לציבור, והמשיך ונתן לו תיקוף. מסמך זה, הידוע כהבנות בלאוסטין-בן-גוריון, מהווה את הבסיס ליחסים בין ישראל ליהדות התפוצות, והוביל לשינוי בתפישת התפוצות את הציונות.
הוועד היהודי-האמריקאי פתח משרד בישראל בשנת 1961, אותו העביר לירושלים בשנת 1964. בזאת היה הארגון היהודי-האמריקאי הראשון לפתוח משרד קבוע בירושלים.
מאמצע המאה ה-20 ואילך
הארגון מקפיד לשמור על עצמאותו, ופועל מול כלל מדינות העולם, תוך הקפדה על א-פוליטיות.
משנת 1982 הוועד מפעיל את תוכנית Project Interchange, המביאה מנהיגים מרחבי העולם לסמינרים חינוכיים בישראל. במסגרת זו, הביא הארגון לארץ בשנים האחרונות, מעל ל-6,000 דיפלומטים, עיתונאים ומובילי דעת-קהל, מ-90 מדינות, וכך קידם נושאים הקשורים ליהדות העולמית בכלל, ולישראל בפרט.
הוועד היהודי-האמריקאי היה הארגון היהודי הראשון שחידש את הקשרים עם גרמניה לאחר השואה. זמן קצר לאחר איחוד גרמניה מחדש, פתח הארגון משרד בברלין. בתחילת מאי 2006 הוזמנה אנגלה מרקל לנאום בכנס לציון מאה שנה לקיומו של הוועד. זו הייתה הפעם הראשונה שקנצלר גרמני הוזמן להופיע בפני העצרת השנתית של הארגון.
ביוני 2018 פרסם הוועד אסופת מאמרים מאת 25 הוגים ודעתנים מישראל ומארצות הברית בנושא היחסים בין יהודות ארצות הברית לישראל. אליוט אברמס, אליוט כהן, ג'ק ורטהיימר וקן סטיין קראו לקהילות המאורגנות להתמקד בחינוך יהודי וציוני תוך הגדלת ההשקעה בבתי הספר היהודיים ובמסגרות חינוך יהודיות (במקום להשקיע את אותם משאבים בפוליטיקה ובפרויקטים לא יעילים).
לארגון משרד פעיל בירושלים עד היום. מנכ"ל הארגון הבינלאומי הוא טד דויטש, ומנכ"לית הארגון בישראל היא סא"ל (מיל') אביטל ליבוביץ.
הפרבר
הפרבר (באנגלית: Redfern Now) היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית מסוגת הדרמה. הסדרה עוקבת אחר חייהם של התושבים קשיי היום ממוצא אבוריג'יני הגרים בפרוור רדפרן סמוך לסידני. הסדרה עלתה לראשונה בשנת 2012 וסך הכל צולמו שתי עונות.
הסדרה שודרה בערוץ הטלוויזיה האוסטרלי ABC, ובנטפליקס.