cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דניאל ברטוני
קריירת משחק
לאחר שנתיים בספרד, עבר ברטוני ב-1980 לפיורנטינה האיטלקית. הבעלים החדש של המועדון, ופלביו פונטלו, החל במסע רכש, בו היה ברטוני השחקן הזר הראשון שמצטרף לקבוצה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה סיימה פיורנטינה במקום החמישי בסרייה א', רק ארבע נקודות מהמקום הרביעי שהוביל לגביע אופ"א. ברטוני כבש רק ארבעה שערים בעונה זו, אך שניים מהם נכבשו במשחקים הגדולים מול סגנית האלופה רומא והרביעית בטבלה אינטר מילאנו. עונה אחר כך שיחק ברטוני בכל 30 משחקי הליגה של הקבוצה, וכבש תשעה שערים שהקנו לו את תואר מלך שערי הליגה של הקבוצה, בצוותא עם פרנצ'סקו גרציאני. באותה עונה כבש ברטוני בפעם הראשונה באיטליה צמד שערים, במשחק מול אינטר. פיורנטינה התקרבה מאוד לזכייה בתואר האליפות באותה עונה, אך הפסידה אותה על חודה של נקודה ליובנטוס. במהלך עונת חלה ברטוני בדלקת כבד, שגרמה לו להיעדר במשך ארבעה חודשים, מה שהגביל אותו ל-16 הופעות וארבעה שערים בלבד. ללא ברטוני, החמיצה פיורנטינה את המקום באירופה על חודה של נקודה, כשסיימה במקום החמישי. ברטוני התאושש ובעונת  הפגין את יכולת השיא שלו בקבוצה. פיורנטינה סיימה במקום השלישי, וברטוני כבש עשרה שערי ליגה ב-26 הופעות.
לאחר ארבע שנים במדי פיורנטינה, הצטרף ברטוני לקראת עונת לנאפולי. יחד איתו הגיע לקבוצה מברצלונה בן ארצו ואחד הכדורגלנים הטובים ביותר בכל הזמנים, דייגו מראדונה. ברטוני השתלב היטב בקבוצה, והצמד הארגנטינאי שיתף פעולה היטב והוביל את נאפולי במשך שתי עונות.
בעוד מראדונה הוסיף לשחק בנאפולי עד ל-1991 וצבר עימה תארים, ברטוני עבר בעונת לאודינזה. הקבוצה סיימה במקום ה-16 והאחרון בטבלה, בעוד ברטוני כובש רק שער אחד ב-20 משחקים. בסיום העונה פרש ברטוני ממשחק פעיל בגיל 32.
נבחרת ארגנטינה
ברטוני נכלל בסגל של מנוטי למונדיאל. במשחק הבכורה של ארגנטינה בטורניר, נכנס ברטוני כמחליף וכבש את שער הניצחון על הונגריה בדקה ה-83. לאחר שלא שותף בניצחון על, פתח ברטוני בהרכב בהפסד ל בעקבותיו סיימה ארגנטינה במקום השני בשלב הבתים הראשון. בשלב הבתים השני פתח ברטוני בכל שלושת משחקיה של נבחרתו, מול, ו, והוסיף לפתוח בהרכב גם במשחק הגמר מול. לאחר 1-1 בתום 90 דקות, הגיע הגמר להארכה. בדקה ה-105 השלים מלך שערי הטורניר, מריו קמפס, צמד אישי שהעלה את ארגנטינה ל-2-1, ועשר דקות אחר כך, חילופי מסירות מהירים בין קמפס לברטוני הותירו את ברטוני מול השער, והוא כבש את השער השלישי שקבע את תוצאת המשחק, 3-1 לארגנטינה שזכתה בגביע העולם הראשון בתולדותיה.
למרות שערך רק שלוש הופעות בינלאומיות בארבע השנים שלאחר הטורניר, ברטוני זומן בשנית על ידי מנוטי למונדיאל 1982 בספרד. ברטוני פתח בהרכב בכל חמשת משחקיה של ארגנטינה בטורניר. במשחק השני של הנבחרת בטורניר, מול הונגריה, כבש ברטוני את השער הראשון במשחק בדרך לניצחון 4-1, ומשחק אחר כך כבש את השער השני לרשתה של בדרך לניצחון 2-0. בשלב הבתים השני הפסידה ארגנטינה ל ולברזיל וסיימה את דרכה בטורניר.
ברטוני סיים את דרכו בנבחרת באותה שנה. הוא רשם 12 משחקים במסגרת המונדיאל, וכבש בהם ארבעה שערים. בסך הכל, ב-31 הופעות במדי ארגנטינה בכל המסגרות, כבש ברטוני 12 שערים.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, עבר ברטוני קורס מאמנים בצוותא עם דניאל פסארלה, חברו לנבחרת. הוא שימש במשך מספר שנים כמגלה כישרונות עבור פיורנטינה, וב-2004, לאחר מותו של חוסה פסטוריסה, התמנה לתפקיד המאמן באינדפנדיינטה. הוא הוביל את הקבוצה למשך 16 משחקים, מתוכם ניצחה רק חמישה, עד שהתפטר מתפקידו.
ב-2006 החל לשמש כחבר בפאנל היומי העוסק בספורט בערוץ פוקס ספורט.
ח'ילווה
הח'ילווה הוא בית התפילה בדת הדרוזית. מקור המילה בשפה הערבית, ופירושה "מקום ריק".
מבנה
הח'ילווה נקרא כך בשל היותו מקום מבודד, מרוחק, צנוע ונטול קישוטים. הח'ילווה נבנה על פי רוב בשולי הכפר, במקום שנועד להשרות אווירה רוחנית בשעת התפילה. הוא נעדר שילוט או עיצוב מיוחד, במטרה למנוע מזרים לזהותו כבית תפילה. הוא מהווה מקום התכנסות למאמינים לתפילה בציבור וכבית מדרש ללימודי דת.
הח'ילווה בנוי כמבנה ציבורי רחב, מחולק לשניים: חלק לנשים וחלק לגברים. שני החלקים מופרדים בווילון אטום. כמו כן יש בבית התפילה ארון קודש ודרגש לדרשן. בכל כפר דרוזי קיים ח'ילווה.
סדרי התפילה
בתפילות הדרוזיות רשאים להשתתף אך ורק בני הדת הדרוזית, משום שהיא נחשבת לסודית ורזי האמונה גלויים אך ורק למאמינים. מי שאינו נמנה עם אנשי הדת יכול לפקוד את בית התפילה, בלבוש צנוע כמקובל, וזאת רק לשמיעת דרשות והטפות; זר אינו רשאי להיות נוכח בזמני תפילות ולימודי דת. הדרוזים מתפללים פעמיים בשבוע, בערב יום שישי, היום הקדוש לעדה הדרוזית, ובערב יום שני. ניתן ואף מומלץ להתפלל תפילת שחרית מדי יום.
אופן התפילה
הכניסה לבית התפילה מחייבת לבוש דתי מושלם וחליצת נעליים לפני הכניסה. התפילה נעשית בישיבה מזרחית, בשעה קבועה, אך ללא כיוון מוגדר. בבית התפילה הדרוזי מתמקדים אך ורק בתפילות עצמן. חל איסור על אכילה, שתייה או שיחה בנושאים שאינם קשורים לתפילות. נוסף לתפילות, נהוג בקרב אנשי הדת ללמוד בצוותא ולהעמיק ברזי האמונה, ומכאן שבית התפילה משמש גם כבית מדרש.
קבוע הפנר-סרנק-מקורלי
קבוע הפנר-סרנק-מקורלי (באנגלית: Hafner–Sarnak–McCurley constant) הוא קבוע מתמטי המייצג את ההסתברות שדטרמיננטות של שתי מטריצות ריבועיות של מספרים שלמים שנבחרו באקראי יהיו מספרים זרים. ההסתברות תלויה במימד המטריצה n לפי הנוסחה:
כאשר pk הוא המספר הראשוני ה-k. הקבוע הוא הגבול של הביטוי כאשר n שואף לאינסוף. ערכו הוא 0.3532363719 בקירוב. אילן ורדי מצא ביטוי חלופי לקבוע: כאשר (ζ(k היא פונקציית הזטא של רימן.
הקבוע נקרא על שמם של ג'. הפנר, פיטר סרנק וקווין מקורלי.
אשניקו
אשטון ניקול קייסי (באנגלית: Ashton Nicole Casey, נולדה ב-19 בפברואר 1996), הידועה בשם הבמה אשניקו (Ashnikko), היא זמרת, ראפרית ופזמונאית אמריקאית. היא פרצה בזכות הסינגל "Stupid", שיצא בשנת 2019 עם יונג בייבי טייט, שזכה לפופולריות ויראלית בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק והוסמך למעמד זהב בארצות הברית ובקנדה. קדמו לסינגלים "Cry" ו-"Daisy", מיקסטייפ(אלבום) הבכורה שלה, Demidevil, יצא לאור ב-19 בפברואר 2021.
ביוגרפיה
נולדה באוק רידג' שבקרוליינה הצפונית וגדלה בעיר גרינסבורו. הוריה חשפו אותה לסנגות מוזיקליים שונים כמו קאנטרי מטאל של ההרכב סליפנוט. אשניקו סיפרה שהיא מאוד התעניינה במוזיקה, במיוחד במוזיקת ראפ, כשהאזנה לשיר "Arular", של הראפרית M.I.A. בגיל 10, כמו כן היא טענה שהיא לא הקשיבה למוזיקאים גברים עד גיל 16. כנערה, משפחתה עברה לאסטוניה בשל לימודי אביה, שם שהו שנה לפני שעברו להתגורר בריגה, לטביה. בשלב מסוים, היא הייתה האמריקאית היחידה במדינה שלמדה בבית ספר תיכון ציבורי לטבי. בגיל 18 עברה אשניקו עברה לבדה להתגורר בלונדון, אנגליה.
אשניקו מגדירה את עצמה כפמיניסטית.
נורת'רופ F-20 טייגרשארק
הנורת'רופ F-20 טייגרשארק (באנגלית: Northrop F-20 Tigershark) היה מטוס קרב אשר תוכנן ופותח כפרויקט פרטי של חברת נורת'רופ האמריקאית. פיתוח המטוס החל ב-1975 כהמשך למטוס הקרב נורת'רופ F-5 טייגר II שהציג מנוע חדש, אשר שדרג את ביצועי המטוס, ומערכות אוויוניקה מודרניות, שכללו מכ"ם רב עוצמה.
בהשוואה ל-F-5, היה ה-F-20 מהיר בהרבה, בעל יכולת של ירי טילים מעבר לקו האופק וכושר נשיאה של מרבית סוגי החימוש שבידי ארצות הברית למטרות תקיפה קרקעית. בזכות יכולותיו המשופרות, התחרה ה-F-20 ב-F-16 פייטינג פלקון, ואף היה זול יותר לרכישה ולתפעול.
פיתוח ה-F-20 בוצע בחסות משרד ההגנה האמריקאי, בפרויקט שכונה "FX". FX ביקש לפתח מטוסי קרב אשר יהיו מסוגלים ללחום כנגד מטוסי הקרב של הסובייטים, אך ללא שימוש בטכנולוגיות רגישות הנמצאות בשירות חיל האוויר האמריקאי. FX היה תוצר של מדיניות הייצוא של ממשל קרטר אשר ביקש לצייד מדינות זרות בנשק איכותי ללא החשש שטכנולוגיות קו-ראשון אמריקאיות ייפלו לידיים סובייטיות. נורת'רופ קיוותה להצליח עם ה-F-20 בשוק הבינלאומי, אך שינוי המדיניות לאחר בחירתו של רונלד רייגן לנשיא גרם לכך שהמטוס נאלץ להתחרות מול מכירות ה-F-16 אשר פותח על ידי חיל האוויר האמריקאי. תוכנית הפיתוח ננטשה ב-1986 לאחר בניית שלושה אבות טיפוס ומטוס נוסף שבנייתו לא הושלמה.
הלן אדמונדסון
הלן אדמונדסון (באנגלית: Helen Edmundson; נולדה ב-19 בפברואר 1964) היא מחזאית, שחקנית ובמאית בריטית. היא ידועה במיוחד בשל עיבודיה לקלאסיקות ספרותיות שונות.
ביוגרפיה
הלן אדמונדסון נולדה בליברפול ולמדה דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר. המחזה הראשון שכתבה, "לעוף" (Flying), הופק בסטודיו התיאטרון המלכותי הלאומי בשנת 1990. מאז אותה עת, עבודותיה לתיאטרון כוללות את: "הטיהור", הוצג לראשונה בתיאטרון בוש (מחזה העוסק באהבה בלתי אפשרית באירלנד של קרומוול בין פרוטסטנט לקתולית.), "האם תרזה מתה" (Mother Teresa is Dead), תיאטרון רויאל קורט ב-2002 וארבעה עיבודים ללהקת התיאטרון Shared Experience: "אנה קארנינה" מאת לב טולסטוי, "הטחנה על הנהר פלוס" מאת ג'ורג' אליוט, כל אחד מהם היה בסיבוב הופעות לאומי ובינלאומי, "מלחמה ושלום" מאת טולסטוי, שהופק בתיאטרון המלכותי הלאומי ב-1996, ו Gone to Earth מאת מארי ווב שהציג בתיאטרון ליריק האמרסמית. עיבדה גם את הרומן "המעבר להודו" מאת אדוארד מורגן פורסטר.
עיבודה לספר הילדים זוכה הפרסים של ג'אמילה גאווין "קוראם בוי" הוצג לראשונה בתיאטרון המלכותי הלאומי בנובמבר 2005 והועלה מחדש באותו תיאטרון כעבור שנה. עבודתה האחרונה עבור תיאטרון Shared Experience, "אורסטס – דם ואור" (Orestes - Blood and Light), הייתה בסיבוב הופעות בבריטניה בסתיו 2006 והציגה בתיאטרון טריסייקל עד לדצמבר 2006. המחזה שלה "קרחת היער" הציג בתיאטרון ה"בוש" בלונדון וזכה בפרס ג'ון וויטינג.
עיבודה ל"מלחמה ושלום" היה מועמד לפרס המחזה הטוב ביותר ב"וסט אנד" מטעם איגוד הכותבים הבריטי לשנת 1996."הטיהור" The Clearing)) זכה בפרס ג'ון וית'ינג למחזה החדש הטוב ביותר, כמו גם בפרס מטעם המגזין Time Out. היא גם זכתה ב TMA Awards (פרסי התיאטרון של בריטניה) ובפרס מטעם המגזין Time Out עבור "הטחנה על הנהר פלוס", "אנה קארנינה" ואחר-כך בפרס Time Out עבור "קוראם בוי".
אדמונדסן כתבה את המחזה המקורי "הכפירה שבאהבה" (The Heresy of Love), שהועלתה בידי הלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד אפון אייבון בשנת 2012. המחזה עוסק בחייה ויצירתה של חואנה אינס דה לה קרוז (Juana Inés de la Cruz), נזירה ומשוררת אוטודידקטית במלכות המשנה של ספרד החדשה, במחצית השנייה של המאה ה-17.
יצירתה האחרונה היא "מרי שלי" (Mary Shelley), שהועלתה בידי תיאטרון West Yorkshire Playhouse. העבודה עוסקת ביחסים הרעועים בין מרי שלי, מחברת "פרנקנשטיין", לבין אביה הפילוסוף ויליאם גודווין ובוחנת שאלות של פונדמנטליזם וחופש.
אדמונדסון הקימה את קבוצת התיאטרון הפמיניסטי The Red Stocking Theatre.
בשנת 2021 הייתה תסריטאית במיני-סדרה "דלגליש" של ערוץ 5.
אמפר-שעה
אמפר שעה (ובראשי תיבות: אמפ"ש) היא יחידת מידה לכמות מטען חשמלי (במטען אגורה אנרגיה פוטנציאלית חשמלית). היחידה מסומנת באותיות Ah, ויחידות משנה נפוצות שלה הן מיליאמפר־שעה (mAh) השווה לאלפית אמפר שעה, יחידת מידה נפוצה נוספת היא מיליאמפר־שנייה (mA·s), הנפוצה במדידת קרני רנטגן. יחידת אמפר שעה שקולה ל־3,600 קולון. משמעות היחידה היא משך הזמן בו יכולה סוללה חשמלית לספק זרם חשמלי בכמות מסוימת. לדוגמה, כאשר מצוין על גבי סוללה שהיא בעלת קיבולת של 1Ah, הכוונה היא שהסוללה מסוגלת לספק זרם של אמפר אחד למשך שעה אחת.
יחידת המידה אמפר שעה קשורה למשך הזמן בו מכשיר אלקטרוני יכול להיות מוזן מהסוללה שלו. לדוגמה, מכשיר אלקטרוני שצורך 100mA, וניזון מסוללה שהקיבולת שלה 1,300mAh, ירוקן את הסוללה תוך 13 שעות עבודה. אולם, חישוב זה הוא פשטני למדי שכן בפועל מתרחשות תופעות נוספות, כגון שינויים בצריכה של המכשיר (כתוצאה משימוש מוגבר, או ממצבי "חיסכון בסוללה" כאשר המכשיר אינו בשימוש), וכמו כן, כאשר סוללה קרובה להתרוקן, יורד בהדרגה גם המתח בין הדקיה.
סוללה של 50 אמפר שעה שנטענת בזרם של 5 אמפר תטען במלואה בתוך 10 שעות. אם זרם הטעינה הוא 50 אמפר, זמן הטעינה יתקצר לשעה אחת בלבד.
הפארק הלאומי אוג'ונג קולון
הפארק הלאומי אוג'ונג קולון (אינדונזית: Taman Nasional Ujung Kulon, משמעות השם: הקצה המערבי) הוא פארק לאומי השוכן בקצה המערבי של מחוז בנטן באי האינדונזי ג'אווה. הפארק משתרע על פני 1,205,510 דונם, מהם 762140 דונם של שטח יבשתי והיתר של האוקיינוס. בשטחו של הפארק נכללים האי הגעשי קרקטואה, וכן איים נוספים במצר סונדה. הפארק הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1991
גאוגרפיה, גאולוגיה ואקלים
הפארק הלאומי שוכן בחצי אי הנמצא בקצה הדרום-מערבי של ג'אווה. בדרום-מערב הפארק נמצאים שלושת הרכסים של מסיף הר פאיונג המתנשאות לגובה של כחצי קילומטר, והן הנקודות הגבוהות ביותר בפארק. בצפון-מזרח הפארק נמצאות בעיקר גבעות נמוכות ומישורי רמת טלאנקה, וכן ביצות הנמצאות במצר יבשה ברוחב של עד 2 קילומטרים הנמצא בצמוד לגבול הפארק. בעומק שטחו של הפארק בכיוון מזרח נמצא מסיף הר הונג'ה. קו החוף של הפארק אינו אחיד במראהו. הוא כולל, בין היתר, איי אלמוגים המוקפים בשונית אלמוגים חוגרת (Fringing reef) בצפון הפארק, דיונות חול בדרום הפארק, ורצועה ארוכה של גושי אבן חול שבורים במערב הפארק.
המסיף הדרום-מערבי מתנקז בדפוס רדיאלי דרך מספר נחלם. רמת טלאנקה מתנקזת לכיוון צפון-מזרח ולכיוון מזרח דרך שני נהרות (קיגנטר וקיקאראנג), ולכיוון דרום דרך שלושה נהרות (קיקוסיק, קיטאדאהאן, וקיבאנדאוו). הר הונג'ה מתנקז לכיוון דרום אל האוקיינוס ההודי ולכיוון מערב אל מפרץ ולקאם.
הקרקע בכל הפארק מכוסה באפר געשי, שהוא שריד להתפרצות הגדולה שאירעה ב-1883 בארכיפלג קרקטואה השוכן על קצה מדף סונדה. בשטח הפארק נמצאים האיים אנאק קרקטואה, סרטונג, פאיאנג וראקאטה, המוקפים על ידי שוניות אלמוגים. איים אלו הם שריד להתפרצות געשית שהתרחשה בשנת 535, וממנה נותרו שלושה חרוטים געשיים. כתוצאה מהתמזגות החרוטים נוצר האי קרקטואה, שנחרב בהתפרצות הגדולה של 1883 שגרמה להעפת כ-21 קילומטרים מעוקבים של קרקע ולמותם של 36380 מתושבי האזור. הפעילות הגעשית נמשכה גם לאחר ההתפרצות, וכתוצאה ממנה נוצר ב-1927 האי אנאק קרקטואה. עד ל-1994 התרחשו באזור עוד 4 התפרצויות געשיות.
האקלים בפארק הוא אקלים טרופי ימי. כמות המשקעים הגבוהה ביותר יורדת בין אוקטובר לאפריל במהלך המונסון הצפון-מערבי, והממוצע השנתי הוא 3,250 מילימטרים. בין מאי לספטמבר, במהלך המונסון הדרום-מזרחי, יורדים פחות משקעים. הממוצע החודשי לעונה הרטובה הוא 400 מילימטרים, וכרבע מכמות זו לעונת המונסון הדרום-מזרחי. טווח הטמפרטורה המקומי הוא בין 25 ל-30 מעלות צלזיוס, וטווח הלחות הוא 65% עד 100%.
החי והצומח
הצמחייה האופיינת לפארק היא זו של יער גשם ירוק-עד למחצה, ובעבר היא השתנתה מספר פעמים בעקבות השפעת האדם והטבע. הדוגמה הבולטת ביותר להשפעה טבעית היא זו של ההתפרצות הגעשית והצונאמי של 1883, שבעקבותיהם מרבית הצמחייה היא מסוג צמיחה שניונית. הצמחים הבולטים בפארק הם דקל ארנגה, קנה סוכר, והראטאן Calamus melanoloma. דקלי ארנגה מצליחים לשגשג בפארק מאחר שתנאי גידול מיטבי עבורם הוא נוכחות של אפר געשי. אחת ההשלכות של ההתפרצות הגעשית שפיזרה את האפר הגעשי היא צמצום השטח שבו יכולה לצמוח צמחיית יער הגשם המאפיינת אזורי שפלה, והיא מוגבלת בעיקר למאסיפים שבפארק. סוגי צמחים נוספים בפארק הם ביצה, יער חוף ומנגרובים.
הר פאיונג הוא בית גידול עבור יער בעל חופת עצים סגורה, שבתחתיתה דקלים נמוכים ושיחים. היער הראשוני שבאי פויקאנג הוא בעל חופת עצים פתוחה, ועציו עשוים להגיע עד לגובה של 40 מטרים. יער השפלה העיקרי בהר הונג'ה מאופיים בצמחים ממשפחות החלמיתיים, קטניות, וכופריים, ומינים רבים של הסוגים פיקוס ואיגניה. חופת היער הופכת לצפופה יותר ככל שהעץ גדל בגובה רב יותר, והצמחייה המשנית שגדלה מתחתיה מאופיינת בקהילות גדולות של טחבי עלים וסחלביים אפיפיטיים. הצמחייה העיקרית ברמת טלאנקה היא דגלים הגדלים ביער שניוני פתוח, ומקבצים צפופים של במבוק וזנגביליים. בצפון הפארק שוכן יער ביצת מים מתוקים עונתי, ועבור אוכלוסיית מכפילי הפרסה המקומית נשמר שטח מלאכותי בגודל 640 דונם שבו גדל דשא.
חיים הערש מייזליש
הרב חיים צבי הערש מֵיְיזְלִישׁ (מכונה רֶבּ חַיִּים הֶעֶרְשׁ, נולד בג' בתשרי ה'תש"ל, 15 בספטמבר 1969) הוא ראש ישיבת סאטמר ומנהיג רובה של קהילת סאטמר בבני ברק.
הפארק הלאומי אוג'ונג קולון
החי והצומח
יערות המנגרובים בצפון מצר היבשה, והם משתרעים עד לחוף הצפון-מזרחי של האי פאנאיטאן, צפונית לאי האנדוילוים, וצפונה לכיוון נהר קיקאלונג. יער החוף גדל בעיקר בצפון ובצפון-מערב הפארק, אשוזרים שבהם הקרקע החולית מכילה כמות קטנה יחסית של נוטריינטים. צמחיית ארכיפלג קרקטואה התפתחה במספר שלבים. הצמחייה באי ראקאטה היא בעיקר יער עם טחבי עלים שגדל בגובה של 650 עד 813 מטרים. האי סרטונג נמצא כיום בסוקצסיה ביוטית ראשונית כתוצאה מתהליכים גאולוגיים אזוריים. האי הגעשי אנאק קרקטואה הוא בית גידול עבור צמחייה במצב של סוקצסיה ראשונית בעקבות ההתפרצויות הגעשיות שהתרחשו במחצית השנייה של המאה ה-20.
חיים הערש מייזליש
קורות חיים
נולד בארצות הברית לרב דוד דוב (בעריש) מייזליש, רב קהילת סאטמר בבורו פארק, ולחיה, בתו הבכורה של הרבי מסאטמר, רבי משה טייטלבוים. נקרא על שם זקנו, הרב חיים צבי טייטלבוים.
למד בישיבת סאטמר בירושלים אצל רבי משה אריה פריינד. בד' בכסלו ה'תשמ"ח נישא לרעכיל דבורה, בת הרב ישראל הגר האדמו"ר מוויז'ניץ.
הפארק הלאומי אוג'ונג קולון
החי והצומח
הפארק הוא אחד מבתי הגידול הטבעיים האחרונים של קרנף ג'אווה, והאוכלוסייה המקומית מונה בין 50 ל-60 פרטים לפי הערכות שונות. אוכלוסיית הטיגריס ג'אווה המקומית נכחדה בשלהי שנות ה-70. אוכלוסיית הפרימטים המקומית כוללת מינים כגון גיבון כסוף-פרווה, לוטונג ג'אווה, לוריס איטי סונדלי ומקוק סרטנים. אוכלוסיית הטורפים המקומית כוללת מינים כגון דול מצוי, נמר ג'אווה, נמייה אסייתית קטנה, ומינים אחדים של גחניים. הפרסתן הנפוץ ביותר בפארק הוא בנטנג, וקיימים 700 פרטים ממין זה הנמצאים בעיקר בהר הונג'ה ובחצי האי אוג'ונג קולון. פרסתנים נוספים הם אייל טימור ואיילון ג'אווני. אוכלוסיית העופות המקומית מונה למעלה מ-270 מינים, בהם 9 מינים של יוניים ו-16 מינים של קוקייתיים. 40 מיני עופות מקננים בארכיפלג קרקטואה. אוכלוסיית הזוחלים והדו-חיים המקומית כוללת 2 מינים של פיתון (פיתון מרושת ופיתון בורמזי), 2 מינים של תנינאים (גאביאל חקיין ותנין הים), כח המים האסיאתי ומספר מינים של חסרי זנב וקרפדות. בפארק יש גם מספר מינים של צבים.
חיים הערש מייזליש
קורות חיים
לאחר מכן למד בכולל חזון איש בבני ברק, הוסמך להוראה על ידי הרב שמואל הלוי וואזנר והרב יצחק יעקב וייס. בשנת 1992 עבר להתגורר בירושלים והיה ראש כולל "ייטב לב" של החסידות.
הפארק הלאומי אוג'ונג קולון
החי והצומח
ב-1998 התרחשה בפארק הלבנת אלמוגים. קודם לכן התאפיינו שוניות האלמוגים במספר מינים קטן שהרכיבו למעלה מ-90% מהשוניות. השוניות שהתקיימו צפונית לראקאטה ומערבית לסרטונג הורכבו ממספר מינים חלוציים וממספר מינים שניוניים. החלק הימי של הפארק הוא בית גידול עבור פאונת הדגים המגוונת ביותר של הארכיפלג. דגי המים העמוקים הידועים הם ברקודה, דמויי כריש ומפרשן. דגי שוניות ידועים הם דגים ממשפחות הנצרניים, פרפרוניים וכדומה. במי הפארק יש גם אוכלוסייה מגוונת של חסרי חוליות.
חיים הערש מייזליש
קורות חיים
בשנת 1995 התמנה לחבר הנהלת קרן היתומים ע"ש המהרי"ל דיסקין.
עם פטירת רבי משה אריה פריינד בכ' באלול ה'תשנ"ו, מונה על ידי סבו לכהן כראש ישיבת סאטמר בבני ברק ורב בית הכנסת בשכונת זכרון מאיר, לצד רב הקהילה בשיכון סאטמר הרב אליהו כץ.
בשנת ה'תשס"ח נפגש עם הרב שטיינמן בפרשת עצורי יפן למרות התנגדות אידאולוגית של סאטמר לדרכו של הרב שטיינמן.
בהנהגת הקהילה בבני ברק
לאחר פטירת הרב משה טייטלבוים התפלגה חסידות סאטמר בין בניו, הרב אהרן טייטלבוים והרב יקותיאל יהודה טייטלבוים. הרב חיים צבי תמך ברב אהרן. מיעוט הקהילה, ובהם הרב אליהו כץ, תמכו באחיו הרב יקותיאל יהודה.
בשנת ה'תשס"ז נערך דין תורה בעניין אצל הרב נפתלי הירצקא פרנקל מרבני העדה החרדית, שלא הוכרע. בפועל, שימש הרב מייזליש כמנהיג בפועל של קהילת חסידי הרב אהרן. לאחר פטירתו של הרב כץ בתשרי ה'תשע"ח, החל סכסוך בינו לבין מנהלי וראשי מוסדות סאטמר בבני ברק, יחזקאל רוטר וחיים הירש. בהמשך התערב האדמו"ר בסכסוך לטובת ראשי המוסדות, וקבע כי תפקידו של הרב מייזליש מוגבל לניהול הרוחני בלבד של הישיבה ואין לו סמכות בשאר המוסדות.
המאבק הגיע לשיאו בקיץ ה'תש"ף לאחר שפורסמה הקלטה של אחד מגבאי בית הכנסת אומר שבעת שעמד על יד מייזליש בהדלקת המדורה בל"ג בעומר, התחשק לו לדוחפו לאש. כצעד מחאה קיימו אנשי מייזליש תפילה בחג השבועות בבית הכנסת הגדול בשיכון סאטמר ולא בבית הכנסת הקטן ב"זכרון מאיר", במקביל למתנגדי רבם, ובמהלך קריאת התורה החלה קטטה אלימה עם הגבאי האמור. הדבר הוביל לגל אירועים שהובילו לפיטוריו מראשות הישיבה.
באלול ה'תש"ף נשא האדמו"ר דרשה מיוחדת שבה הבהיר שהוא אוסר על מייזליש להיכנס לכל בתי הכנסת והמוסדות של סאטמר בעולם, וכן אוסר לקיים עמו קשר כלשהו. בתגובה, באותו לילה תומכיו של מייזליש הגיעו לביתו לתמוך בו. הוא ואנשיו ממשיכים להתפלל בבית הכנסת המרכזי, ויחזקאל רוטר ואנשיו פרשו ופתחו בית כנסת אחר.
לדברי יחזקאל רוטר ואנשיו, הרב מייזליש ואנשיו הם קהילת מורדים שאינם סרים למרותו של הרבי. לדברי אנשי הרב מייזליש, הם חסידים נאמנים של הרבי, השבוי לדבריהם בידי גבאים המסיתים אותו נגד הרב מייזליש.
זיינה עכר
זיינה עכר (בערבית: زينة عكر عدرا נולדה ב-1964) היא פוליטיקאית לבנונית אשר בין 21 בינואר 2020 ל-10 בספטמבר 2021 שימשה כשרת ההגנה של לבנון וכסגנית ראש ממשלת לבנון. היא האשה הראשונה בתולדות לבנון ששימשה כשרת הגנה, והראשונה בעולם הערבי.
ביוגרפיה
עכר נולדה ב-1964 במחוז קוורה. משפחתה משתייכת לקהילה הנוצרית-אורתודוקסית בלבנון. היא השלימה תואר ראשון במדעי החברה בשיווק וניהול באוניברסיטה האמריקנית בביירות. עכר הייתה אחת משש נשים בממשלה. ב-21 בינואר 2020 מונתה בידי חסאן דיאב לתפקיד שרת ההגנה של לבנון ולסגנית ראש ממשלת לבנון. היא הייתה אחת משש נשים שמונו לתפקידי שרה בממשלת דיאב. דיאב טען שעכר היא מועמדת לא-מפלגתית שנבחרה אישית בידי הנשיא מישל עאון. עם זאת, היא נחשבת למייצגת של הזרם הפטריוטי החופשי - מפלגה נוצרית המקורבת לחזבאללה. ב-10 באוגוסט של אותה שנה התפטרה ממשלת דיאב בעקבות הפיצוץ בנמל ביירות. עכר המשיכה לכהן בתשני תפקידיה בממשלת המעבר. ב-19 במאי 2021 היא התמנתה גם לשרה לענייני חוץ ומהגרים. ב-10 בספטמבר הושבעה ממשלה חדשה בראשות נג'יב מיקאתי ועכר הוחלפה בתפקידיה.
עכר נשואה לאיש העסקים הסוני ג'וואד אדרה, מומחה לארכאולוגיה המשמש כמנכ"ל אחת מחברות הסקרים הגדולות בלבנון. עכר משמשת כמנהלת בחברה של בעלה. הם נישאו בנישואים אזרחיים בקפריסין. עכר ובעלה מתגוררים בכפר חזיר שבמחוז אל-כורה שבצפון המדינה. ב-2018 הם ייסדו במשותף את מוזיאון האמנות "נאבו" בעיר אל-הרי.
גילה משולם
אלכסנדרה גילה משולם (נולדה ב-1936) היא אדריכלית ישראלית. במשך יותר מ-40 שנה עבדה כשותפה עם בעלה, ברוך משולם, בתכנון מבני מגורים, מבני ציבור, מוסדות חינוך ורפואה.
קורות חיים
גילה משולם נולדה בשנת 1936 בתל אביב. אביה היה אברהם פלמן, רואה חשבון שפרסם ספרות מקצועית והרצה בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב, וסבתה רבתא שלה הייתה שרה איטה פלמן, המכונה "אם הפרדסנות העברית בארץ ישראל". משולם למדה בגימנסיה בלפור, בית ספר הכרמל וגימנסיה הרצליה, ולאחר סיום הלימודים שירתה בצבא כשרטטת במפקדת חיל ההנדסה הקרבית. ב-1956 נישאה גילה לאדריכל יוצא בולגריה ברוך משולם ולאחר הנישואין למדה אדריכלות בטכניון. לאחר סיום לימודיה, עבדה גילה במשרדים 'אקסלורד וגולדנר' ו-'לופנפלד וגמרמן בתל אביב. ב-1964, הצטרפה גילה למשרדו של ברוך כשותפה. עוד באותה שנה, השתתפה משולם בתכנון בית לינה לוי בגבעתיים.
בין היתר, הייתה גילה שותפה בתכנון מבנה אולפני גבע בגבעתיים, בית אליקים בתל ברוך, בתכנון חדרי אוכל עבור צה"ל, שכונת תל-גנים בגבעתיים), המונה למעלה מ-30 מבנים בני 4 קומות, בנין מגורים רב קומות מעל מרכז מסחרי ועוד כ-20 קוטג'ים ווילות בודדות, וקולנוע "הדר" בכפר סבא. בשנת 1965 זכו ברוך וגילה משולם בפרס שלישי בתחרות מטעם עיריית ירושלים על תוכניתם למרכז עסקים במערב העיר. בשנת 1966 זכו האדריכלים משולם בפרס שלישי לתכנון תיכון ליידי דייוויס בתל אביב. לאחר מכן הייתה משולם מעורבת בתכנון מרפאת בה"ד 7, טרמינל "ארקיע" בנתב"ג, מפעלי תעשייה בצפון הארץ ומלון "גלי זוהר" בעין בוקק. בשנת 1968 זכו האדריכלים בפרס שלישי על תכנון יד זיכרון בקינשאסה לשליט קונגו פטריס לומומבה. שנה לאחר מכן זכו השניים בפרס שני בתחרות לתכנון מכון אזרחי בצפת.
בשנות השבעים היו בני הזוג שותפים בתכנון העירוני בקריית טבעון, בהרחבת משרדי הקריה, בניית מבנה עיריית אשקלון, בתכנון חלקו המסחרי של מתחם לונדון מיניסטורס ובניין רמות אביב ובהרחבת מכללת דוד ילין. כמו כן השתתפה באותו עשור בתכנון מבני בנקים ובתי מגורים, ובתכנון תחנת מגן דוד אדום בירוחם.
בשנות השמונים השתתפה משולם בהרחבת טרמינל עטרות בירושלים, בתכנון מלון רמון במצפה רמון, בעיצוב ביתנים לתערוכות בינלאומיות של מפעל Prometal האיטלקי. כמו כן הגישו ברוך וגילה הצעות לתכנון אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין והיכל התרבות באר שבע. בשנות התשעים השתתפה משולם בהרחבת בית חולים פוריה, ו-HIT מכון טכנולוגי חולון, בתכנון שכונת פסגות ים בקריית ים, ומבני תשתית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כמו כן השתתפה משולם בתכנון מרכז רפואי נתן בבאר שבע, הכולל מרפאה פנימית, מתקן אשפוז ומרפאת שיניים. בשנות האלפיים השתתפה משולם בתכנון מרפאת בה"ד 10 במחנה צריפין ומספר מרפאות אזרחיות ובתי מגורים, ביניהן מרפאות באליקים, בירנית ומחנה פילון.
ברייסון טילר
ביוגרפיה
ברייסון דג'ואן טילר נולד ב-2 בינואר 1993 בלואיסוויל, קנטקי. בגיל 4 נפטרה אמו והוא גודל לאחר מכן על ידי סבתו. ברייסון התגורר עם בני דודיו, ריאן וקבון סמקרוד, עד גיל 17. יש לו שני אחים. הוא למד בבית הספר התיכון אירוקוויס, והחל לשיר ולראפרפ בגיל 15. בשנת 2011 הקליט מיקסטייפ בשם Killer Instinct Vol. 1, שכלל 21 שירים. ב-2013, טילר נשר מבית הספר, נולדה לו ילדה והוא לקח הפסקה מהמוזיקה, תוך שעבד בפיצרייה פאפא ג'ונס פיצה, על מנת לפרנס את ביתו.
בשנת 2015 הוציא טילר את סינגל הבכורה שלו, "Don't", שהגיע בשיאו למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100. שיר זה הוביל לחתימתו של טילר בחברת התקליטים RCA רקורדס. באוקטובר 2015 הוציא תחת החברה את אלבום הבכורה שלו, Trapsoul, שהגיע בשיאו למקום השמיני במצעד הבילבורד 200. הסינגל השני שיצא מתוך האלבום, "Exchange", הגיע בשיאו למקום ה-26 וקיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "שיר ה-R&B הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-59.
בשנת 2016 זכה טילר בשני פרסי ה-BET בקטגוריות "האמן החדש הטוב ביותר" ו"אמן ה-R&B הטוב ביותר". במאי 2017, טילר הוציא את אלבומו השני, True to Yourself, שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200. באותה השנה, השתתף בשיר "Wild Thoughts" של די.ג'יי חאלד לצד הזמרת ריהאנה. השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100.
בשנת 2020 הוציא טילר את אלבום האולפן השלישי שלו, Anniversary, שהגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד 200.
כרמא
כרמא (Karma) היא רצועת עיטור משיש, הממוקמת לאורך החלק העליון של הקירות הפנימיים של המסגד, והיא אחת המאפיינים הבולטים ביותר של האדריכלות האומיית. היא מופיעה לראשונה במסגד הגדול של דמשק, ומאז זכתה לחיקוים רבים. הרצועה לרוב כוללת אשכולות ענבים משתרגים, עלי גפן ועלי קוציץ סורי ואף רימונים, והיא לרוב מוזהבת. הכרמא התפרסמה בזכות איכותה העיטורית במשך מאות שנים לאחר מכן, דבר שהביא לתחיית הופעתה בתקופה הממלוכית במאות ה-13 וה-14.
הופעת הכרמא
הכרמא הייתה ניסיון ליצור סגנון אימפריאלי אחיד בתקופה אומיית, ומאז שהופיעה נפוצה כמודל עיטורי במסגדים ברחבי סוריה, אנטוליה ומעבר עד לספרד האומיית. הכרמא, לפי מספר חוקרים, חוותה תחייה בתקופה הממלוכית, והיא מעטרת את קברו של הסולטאן ביברס בדמשק הנמצא בספרייה בשם אל מכתבה אל-זאהיריה, שהושלם ב-1281. הכרמא בקברו כוללת שריגי גפנים וסצינות נוף ומבנים. סלטאן קלאוון הוסיף ב-1283 כרמא למוריסטן (בית החולים) של נור א-דין בדמשק. גם קברו המונומנטלי של קלאוון בקהיר שהושלם ב-1285, הכיל רצועת עלי גפן מוזהבת בחלק העליון של ארבעת קירות המבנה.
לקריאה נוספת
K. A. C. Creswell, Early Muslim Architecture 1, pp. 174-176ֿֿ
אלעזר דה קארווליו
אלעזר דה קארווליו (בפורטוגזית: Eleazar de Carvalho; 28 ביוני 1912 - 12 בספטמבר 1996) היה מנצח ומלחין ברזילאי.
חייו
דה קארווליו נולד באיגואטו למנואל אלפונסו דה קארווליו ודלילה מנדוסה. למד בארצות הברית אצל סרגיי קוסביצקי במרכז ברקשייר למוזיקה בטנגלווד, ובהמשך היה לעוזר הניצוח של קוסביצקי, במקביל לליאונרד ברנשטיין. בשנת 1963 קיבל תואר דוקטור למוזיקה מן האוניברסיטה של מדינת וושינגטון.
בברזיל כיהן דה קארווליו כמנצח ראשי בתזמורת הסימפונית הברזילאית של ריו דה ז'אנירו, התזמורת הסימפונית של מדינת סאו פאולו, התזמורת הסימפונית של רסיפה, התזמורת הסימפונית של פאראיבה והתזמורת הסימפונית של פורטו אלגרה. בארצות הברית כיהן כמנהל מוזיקלי של תזמורת סנט לואיס, המשרה החשובה ביותר שנשא בה באמריקה, בשנים 1963 עד 1968. במהלך כהונתו בסנט לואיס, נודע כתומך נלהב במוזיקה עכשווית. כמו כן ניצח על תזמורת סנט לואיס בביצוע פולחן האביב של סטרווינסקי, מיסה סולמניס של בטהובן והרקוויאם של ברליוז.
דה קארווליו לימד באוניברסיטת הופסטרה ובג'וליארד. ב-1987 הצטרף לסגל המורים של אוניברסיטת ייל כפרופסור וכמנצח-הבית. בשנת 1994 היה לפרופסור אמריטוס של ייל. בין תלמידיו היו המנצחים קלאודיו אבאדו, שארל דיטואה, זובין מהטה, גוסטב מאייר, סייג'י אוזאווה, חוסה סרברייר ודייוויד זינמן.
דה קארווליו חיבר אופרות, פואמות סימפוניות ומוזיקה קאמרית.
דה קארווליו היה נשוי לז'וסי דה אוליביירה, מלחינה ופסנתרנית ברזילאית. נפטר ב-1996 בסאו פאולו.
עצלן תלת-אצבע
הסוג עַצְלָן-תְּלַת-אֶצְבָּעִי (שם מדעי: Bradypus) הוא הסוג היחיד במשפחה עצלני תלת-אצבע והוא כולל ארבעה מינים: כל מיני העצלן תלת האצבע חיים בדרום ומרכז אמריקה, וניזונים בעיקר מפירות ועלים. העצלן תלת האצבע נמצא במשפחה שונה מעצלני דו אצבע.
כליל סונטות
דוגמאות
"זר סונטות" (בסלובנית: Sonetni venec) הוא כליל סונטות של המשורר הרומנטי הסלובני פרנצה פרשרן. כליל סונטות זה נכתב בשנת 1833 וניחן באקרוסטיכון בסונטה המסיימת. כליל הסונטות של פרשרן תורגם לרוסית בשנת 1889, ובכך היה להשפעה רבה על משוררים רבים, כדוגמת ולרי בריוסוב. ירוסלב סייפרט כתב את יצירתו "sonetů Věnec" (זר של סונטות) בצורה זו על העיר פראג, אשר תורגמה לצ'כית על-ידי יאן קרסדלו, שגם הרכיב כליל סונטות משלו "תשובה כהלכה" באותה המתכונת, כמו גם כתיבת מספר מחזורי סונטות אחרות. המשורר ונקו מרקובסקי כתב ופרסם יותר ממאה כלילי סונטות, שהכילו גם אקרוסטיכון המוקדשים לדמויות היסטוריות שונות. בשנת 2007 פרסמה המשוררת הרוסית נטליה שמברובה את "ערפילי אוגוסט", זר זרים: 211 סונטות שזורות המורכבות מ-14 זרי סונטות ליצירת זר השופטים, וסונטה אחרונה שנקראה שופטת השלום.
ספר הילדים "זר לאמט טיל" מאת מרילין נלסון תואם אף הוא לצורת כליל הסונטות ההרואי. מחברת ידועה נוספת של כלילי סונטות עכשוויים היא מרילין האקר. "ביניים", כליל סונטות בשיתוף של המשוררות ג'ודית ברינגטון, אנני פינץ', ג'ולי קיין, ג'וליה ליסלה, ד'ארסי רנדל, קתרין וארנס ולסלי וילר, אורגן באמצעות דיון ברשת Wom-Po listserv ופורסם בשנת 2007. צורה זו נמצאת בשימוש רב גם אצל המשורר טיהימבה ג'ס, הן בספרו הראשון "Leadbelly" והן במספר פעמים באוסף שלו זוכה פרס פוליצר, אוליו, הבנוי סביב כליל הסונטות ההירואי של שירי פרסונה בקולותיהם של זמרי יובל הפיסק המקוריים.
דוגמה נוספת היא 'קורונה' (כתר) של ג'ון דאן ו'כליל הסונטות המוקדש לאהבה' של ליידי מרי שרות'. דוגמאות משמעותיות של כלילי סונטות אשר פורסמו לאחרונה הן יצירותיהם של לינדה בירדס, אנדראה קרטר בראון, רוברט דרלינג, מוירה איגן, ג'ני פקטור, אנדריי קרילוב, רייצ'ל בריגס, ג'ולי פיי, קונסטנס מריט, ג'ולי סופיה פגל, מארי פונסו, פטרישיה סמית, מרילין טיילור, נטשה טרטהווי, דייוויד טרינידד, ג'ון מוריו, ג'ון מקדונאו, קתרין וארנס, אנג'לה עליימו אודונל, לורי אן גררו ורוברט לואיס רודריגס. כליל הסונטות ההרואי של פיונה צ'אמנס "כוריאוגרפיה לאנסמבל" זכה בפרס שירה בבלויט של שנת 2014.
דוגמאות לכלילי סונטות שנכתבו בעברית הן "לשמש" ו"על הדם" מאת שאול טשרניחובסקי, "אשה" ו"חנינא בני" מאת ש. שלום ו"כליל החורש" מאת יוסי גמזו.
טוביה ציפין
טוביה ציפין (נולד ב-29 במאי 1967, י"ט באייר תשכ"ז) הוא מחזאי ישראלי, מורה לביולוגיה ומחנך בתיכון מקיף ג' בבאר שבע.
ביוגרפיה
ציפין נולד בלבוב, אוקראינה בשם אנטולי ציפין. ציפין הוא בן יחיד במשפחה. בשנת 1974 עלתה משפחתו ארצה והתמקמה בבאר שבע. לאחר סיום התיכון התגייס לצה"ל ושובץ לשרת בחיל האוויר ביחידת למד"מ ובממר"ם. בהמשך למד תואר ראשון בביולוגיה, ותואר שני באוניברסיטת בן-גוריון.
ציפין הוא מורה לביולוגיה ומחנך בתיכון מקיף ג' באר שבע ועוסק בתחום ההוראה משנת 1991.
כמחזאי
מחזותיו של ציפין "מי מכיר את עמוס חפר" ו"הסלבריטאים" עלו בתיאטרון בית ליסין ובקאמרי, בהתאמה. בשנת 2007, ביום הולדתו ה-40, נרשם ציפין לבית הספר לכתיבה דרמטית של יובל המון בתל אביב. בשנת 2008 השתתף בפסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית לסין וזכה במקום שני ובתואר "חביב הקהל" עם המחזה "מי מכיר את עמוס חפר". שנה לאחר מכן (2009) המחזה הוצג בהפקה מלאה במסגרת הרפרטואר של תיאטרון בית ליסין עם השחקנים דני גבע, מרב גרי ועוד.
הוא הומו גלוי ומתגורר עם בן זוגו, שרון, בבאר שבע.
הג'נטלמן האחרון (סדרת טלוויזיה)
הג'נטלמן האחרון היא מיני-סדרה של BBC/HBO/VRT, אשר מבוססת על סדרת הספרים "סוף המצעד" מאת פורד מדוקס פורד (1924-1928). הסדרה שודרה לראשונה ב-24 באוגוסט 2012 בערוץ BBC Two וב-26 בפברואר 2013 בערוץ HBO. בארץ הסדרה שודרה לראשונה ב-30 בדצמבר 2012 בערוץ HOT. הסדרה הוקרנה גם בפסטיבל הקולנוע בגנט ב-11 באוקטובר 2012. חמשת פרקי הסדרה נכתבו על ידי טום סטופארד ובוימו על ידי סוזנה וייט. בנדיקט קמברבאץ' ורבקה הול מככבים בסדרה ככריסטופר וסילביה טייטג'נס, יחד עם אדלייד קלמנס, רופרט אוורט, מירנדה ריצ'רדסון, אן-מארי דאף, רוג'ר אלאם, ג'נט מק'טיר, פרדי פוקס, ג'ק יוסטון וסטיבן רוברטסון.
הסדרה זכתה לשבחים רבים ולעיתים קרובות מתוארת כ-"אחוזת דאונטון למשכילים". בפרק הבכורה ששודר ב-BBC Two צפו 3.5 מיליון צופים, המספר הגדול ביותר של צופים בסדרת דרמה מאז רומא, אשר שודרה ב-2005. המיני-סדרה זכתה בשש מועמדויות לפרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, כולל לשחקנית הטובה ביותר עבור רבקה הול, ובחמש מועמדויות לפרס אמי, כולל לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור טום סטופארד והשחקן הטוב ביותר עבור בנדיקט קמברבאץ'. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
הפקה
הסדרה נולדה כאשר דמיאן טימר ניגש למחזאי טום סטופארד וביקש ממנו לכתוב עיבוד לסדרת הספרים. לאחר קריאתם, סטופארד הסכים לכתוב את התסריט. זה היה הפרויקט הטלוויזיוני הראשון שלו מזה 30 שנה. סטופארד הצהיר שהוא שקל ללהק את בנדיקט קמברבאץ' לתפקיד כריסטופר טייטג'נס עוד לפני שהסדרה שרלוק הפכה אותו לכוכב עולמי. אדלייד קלמנס לוהקה כוולנטיין לאחר שהגיעה לאודישן שלה בלבוש התקופה. תחילה המפיקים לא רצו ללהק שחקנית אוסטרלית לתפקיד, אך החליטו ללהק אותה לאחר שגילו שאביה הוא אזרח בריטי.
חלק ניכר מהסדרה צולם בעיר קנט, בבית דורטון ובכנסיית תומאס א' בקט הקדוש. סצנות נוספות צולמו בבית הבונים החופשיים בלונדון ובפארק דנקומב. שאר הסדרה צולמה בבלגיה.
ביקורות
הסדרה זכתה לשבחים רבים מהמבקרים הבריטים. גרייס דנט, כתבת האינדפנדנט, אמרה שהג'נטלמן האחרון היא אחד מהדברים הטובים ביותר שה-BBC עשו אי פעם. אחרים שיבחו את קמברבאץ' ואת הול על משחקם. ג'רארד גילברט, גם הוא מהאינדפנדנט, אמר על קמברבאץ' ש"אולי אף שחקן אחר בדורו לא יכול, כמוהו, לרמז על הרעש וההמולה אשר מתרחשים מתחת לשטח הנראה לעין, שהוא, לכאורה, רגוע, יציב ואדיש". אמה דיבדין משולחן האמנויות מצאה ש"הופעתו של קמברבאץ'... היא ללא דופי ולעיתים קרובות מרגשת עד כדי כאב, שילוב מכאיב של נוקשות רגשית ורגישות עמוקה ומשתקת". קייטלין מורן אמרה על הדמות של סילביה שהיא "אחת הדמויות הנשיות הטובות ביותר בעשור האחרון". הסדרה  משכה 3.5 מיליון צופים בפרק הראשון שלה, דבר אשר הפך אותה לסדרת הדרמה הניצפת ביותר ב-BBC Two מאז שהסדרה  רומא שודרה בשנת 2005. בפרק השני חלה ירידה ברייטינג והוא משך 2.2 מיליון צופים. מספר צופים מצאו את ערבוב הצלילים בעייתי, מה שגרם לכך שהיה להם קשה לשמוע ולהבין את הדיאלוג.
על פי האתר Metacritic, הג'נטלמן האחרון קיבלה ביקורות טובות באופן כללי ממבקרי קולנוע אמריקאים וקנדים. ג'ף שנון כתב בשיקגו סאן-טיימס שהסדרה "בוימה ברמה גבוהה" ושיש בה "הופעות ראויות לפרס", בעוד שבראד אוסוולד מהוויניפג פרי פרס קרא לסדרה "יצירת מופת טלוויזיונית".
הטטרלוגיה של פורד הפכה לרבת-מכר לאחר שהסדרה שודרה ב-BBC.
פרסים ומועמדויות
הג'נטלמן האחרון הייתה מועמדת לפרסים רבים. גם בנדיקט קמברבאץ' וגם רבקה הול זכו בפרס לשחקן ולשחקנית הטובים ביותר מאת ארגון העיתונות המשודרת, בעוד שטום סטופארד זכה בפרס הכתיבה הטובה ביותר והסדרה עצמה זכתה בפרס לסדרת הדרמה הטובה ביותר.
המיני-סדרה קיבלה שש מועמדויות לפרס הבאפט"א, כולל לשחקנית הטובה ביותר עבור רבקה הול, וחמש מועמדויות לפרס אמי, כולל לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור טום סטופארד ולשחקן הטוב ביותר עבור בנדיקט קמברבאץ'. הסדרה זכתה בפרס הבאפט"א לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
מוצרים
הוצאת הספרים של ה-BBC הוציאה מהדורה חדשה של "סוף המצעד" שעל העטיפה שלה מופיעים קמברבאץ', הול וקלמנס. המהדורה יצאה בבריטניה ב-16 באוגוסט 2012.
ספר מלווה להג'נטלמן האחרון מאת טום סטופארד  ובהוצאת פייבר ופייבר הופץ גם כן. הוא מכיל את התסריט, תמונות וסצנות שנמחקו.
גרסאות DVD ו-Blu-ray של הסדרה יצאו ב-8 באוקטובר 2012. הן כוללות צילומים מאחורי הקלעים וריאיונות עם אנשי הצוות והשחקנים.
Just the Way I Am
Just the Way I Am (בעברית: פשוט הדרך שאני) הוא אלבום אוסף של הזמרת דולי פרטון, אשר יצא בספטמבר 1972 על ידי RCA קמדן. האלבום מכיל אוסף של שירים אשר הוציאה הזמרת בין השנים 1967–1970. האלבום יצא בעקבות ההצלחה אשר חוותה פרטון בתחילת שנות ה-70. חברת התקליטים שלה האמינה שזה הזמן למנף גם את ההצלחה של השירים הקודמים שהוציאה על ידי כך שהמעריצים החדשים יכירו אותם ויביעו בהם עניין.
האלבום יצא מחדש מספר פעמים דרך RCA ופעם אחת נוספת גם דרך חברת התקליטים "Pickwick".
בשנת 1996 הוא שוחרר פעם נוספת אך הפעם על גבי דיסק.
רשימת רצועות
את כל השירים באלבום כתבה פרטון או הייתה שותפה לכתיבתם מלבד שני שירים.
לראה משולשת
לראה משולשת (שם מדעי: Larrea tridentate, באנגלית: creosote bush) הוא מין שיח בעל פרחים שתחום התפוצה הטבעי שלו במדבריות בדרום-מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו.
אטימולוגיה וטקסונומיה
הסוג לראה, הכולל את הלראה המשולשת, קרוי על שם הבישוף של ואיאדוליד בספרד. את השם המדעי למין (tridentata) נתן הבוטנאי השווייצרי אוגיסטן פיראמי דה קנדול מלטינית tri (שלוש), ו-dens (שיניים). ישנן שתי גרסאות למקור השם על פי גרסה אחת, התייחס דה קנדול לצורת העלים של השיח, על פי הגרסה השנייה, התייחס דה קנדול לצורת עלי הכותרת והקשקשים של האבקנים.
הצמח קרוי באנגלית: creosote bush או greasewood ("עץ הגריז" בהתייחס לשרף העוטף את עליו). כאשר מתייחסים לצמח כצמח מרפא הוא מכונה צ'פארל (chaparral). במקסיקו הצמח קרוי "gobernadora", בספרדית: "המושלת", בהתייחס ליכולתו להבטיח יותר מים באמצעות מניעת צמיחה של צמחים אחרים בקרבתו. השם הנפוץ יותר לצמח בסונורה הוא "hediondilla" ("המצחינה הקטנה" בהתייחס לריח האופייני).
תפוצה
לראה משולשת היא המין הבולט ביותר במדבריות מוהאבי, סונורה וצ'יוואווה של מערב אמריקה הצפונית, ותחום תפוצתו כולל בנוסף אזורים בדרום-מזרח קליפורניה, אריזונה, דרום נבדה, דרום-מזרח יוטה, ניו מקסיקו וטקסס בארצות הברית, וצפון צ'יוואווה וסונורה במקסיקו. הקצה המזרחי של תחום התפוצה הוא מחוז זפאטה בטקסס, לאורך הריו גראנדה דרומית-מזרחית ללארדו בסמוך לקו האורך 99° מערב. בסך הכל כולל שטח התפוצה של הצמח 180,000 קילומטרים מרובעים בארצות הברית וכרבע משטחה של מקסיקו.
תיאור
לראה משולשת היא שיח ירוק עד נטול קוצים הגדל לגובה שבין מטר ל-3 מטרים, לעיתים רחוקות עד 4 מטרים. הגזע הראשי צומח זקוף וממנו מתפצלים ענפים שבתחילה צבעם אדמדם ועם הזמן הופכים אפורים. הענפים נושאי עלים מנוצים בגוון ירוק כהה מכוסים בחומר דמוי שרף. כל עלה בנוי מזוג עלעלים מנוגדים המחוברים בבסיס, כשביניהם מלען נשיר. אורך כל עלעל בין 7 ל-18 מילימטרים ורוחבו בין 4 ל-8.5 מילימטרים, שוליהם חלקים, וקצותיהם משוננים. לעיתים יש ביניהם עלי לוואי.
הצמח פורח באביב ובקיץ. הפרחים הם ההרמאפרודיטיים, הסימטריה שלהם רדיאלית, וקוטרם עד 35 מילימטרים. כל פרח בנוי מחמישה עלי הגביע נפרדים, חמישה עלי כותרת צהובים ושני מעגלים של חמישה אבקנים. השחלה עילית.
הפרי הוא הלקט כדורי בקוטר 4.5 מילימטרים. הוא מכוסה בשערות כסופות ומתבלה לחמישה פירות דמויי אגוזים המכוסים בשערות שבכל אחד זרע בודד.
עפצים יכולים להיווצר כתוצאה מפעילות של יתוץ העפצים של הלראה המשולשת (Asphondylia auripila). כל הצמח מפיץ ריח אופייני הדומה לריח הקראוסוט (מכאן שמו הנפוץ באנגלית), בייחוד לאחר גשמים.
התרבות ומערכת השורשים
בנוסף לרבייה באמצעות זרעים הצמח מסוגל גם להתרבות באופן וגטטיבי באמצעות התפצלות ענפים או שורשים. מערכת השורשים של הלראה המשולשת כוללת שורש שיפודי באורך 80 סנטימטרים ושורשים אופקיים באורך של עד 3 מטרים. השורשים האופקיים מתפזרים בקרקע המקיפה את הצמח בצורה כה יעילה עד שנראה שהצמח מסוגל לספוג כל טיפת מים בסביבה. אף צמח אחר לא מסוגל לשרוד סביב הצמח. אפילו הנבטים שלו עצמו מפסידים בקרב על המים, מה שהופך רבייה זוויגית לקשה במיוחד. משום כך הצמח פתר את בעיית הרבייה באמצעות יצירת עותק חדש מהשורשים האופקיים, במקום ליישב את הקרקע השכנה באמצעות זרעים. ככל שהשיח מזדקן, הענפים הישנים ביותר מתים בסופו של דבר והנוף מתפצל לנופים נפרדים. תופעה זו מתרחשת שהצמח הוא בן 30 עד 90 שנים. בסופו של דבר הנוף המקורי מת ונוצרת מושבה משובטת של הצמח המקורי המורכבת מנופים נפרדים רבים בצורת טבעת שכולם צמחו מאותו זרע. הלראה המשולשת יכולה להגיע באופן זה לגיל ממוצע בין 625 ל-1,250 שנים.
מלך המשובטים
טבעת ה"קינג קלון" ("King Clone" – מלך המשובטים) של הלראה המשולשת היא אחד מהאורגניזמים העתיקים ביותר החיים כיום. השיח חי כבר כ-11,700 שנים, במרכז מדבר מוהאבי בסמוך ליישוב לוסרן ואלי (Lucerne Valley) בקליפורניה. קוטרה המקסימלי של מושבה משובטת יחידה זו של הצמח לראה משולשת כ-20 מטרים, כשהקוטר הממוצע הוא כ-15 מטרים.
בית גידול
לראה משולשת היא השיח הנפוץ ביותר בקרקעות מנוקזות ומאווררות היטב של מישורים או מניפות סחף, על מדרונות מתונים, בקרקעית עמקים, על חוליות ובנחלי אכזב. המצע יכול להיות גירני, חולי או שמקורו בסחף המונח לעיתים קרובות על גבי סלע נארי. בדרך כלל השיח לא ימצא בגובה מעל ל-1,500 מטרים בהרי סן גבריאל (San Gabriel Mountains), אבל באופן יוצא דופן נמצאו שיחים של הלראה המשולשת בגובה 1,700 מטרים (גובה מקסימלי 2,004 מטרים). בחלקים מתחום התפוצה שלו הוא יכול להשתרע על שטחים נרחבים של מקבצים המכילים אותו בלבד, אם כי לעיתים הוא נמצא בחברת השיח אמברוסיה שיחית (Ambrosia dumosa). הוכח כי חומרים כימיים שנתגלו בשורשים של הלראה המשולשת מונעים את צמיחת השורשים של האמברוסיה השיחית, אבל נכון ל-2013 עדיין לא ידוע טיב היחסים בין שני מיני השיחים.
שיחי הלראה המשולשת מפוזרים באופן אחיד. בתחילה הניחו שהצמח מייצר חומרים מעכבי צמחים המתמוססים במים המונעים צמיחה של שיחים אחרים בקרבת שיחים בוגרים בריאים, אבל הוכח שמערכת השורשים של שיח לראה משולשת בוגר היא כה יעילה בספיגת מים שזרעים הנושרים בקרבת השיח אינם מסוגלים לצבור מים על מנת לנבוט, כך שלמעשה נוצר אזור מת מסביב לכל שיח. נראה שהשיחים בכל מצבור גדלים בערך באותו קצב, ושהלראה המשולשת הוא צמח מאריך שנים.
התאמה לתנאי מדבר
כאמור, תנאי הנביטה מעל לאזור השורשים של שיח לראה משולשת בוגר קשים מאוד וצמחי לראה משולשת צעירים פגיעים הרבה יותר לבצורת מאשר צמחים מבוססים. הנביטה פעילה במהלך התקופות הגשומות, אבל מרבית הצמחים הצעירים מתים מהר מאוד, אלא אם יש תנאי מים אופטימליים. חום הקרקע מגביר עוד יותר את הפגיעות של צמחים צעירים לחוסר במים, כשהטמפרטורה בקרקע עלולה להגיע לעד 70°C. על מנת להתבסס צמח צעיר זקוק לתנאי מזג אוויר יוצאי דופן, קרירים וגשומים, במשך שלוש עד חמש שנים מהנביטה. מכאן ניתן להסיק שכל השיחים בתוך מקבץ הם בני אותו גיל.
צמחים בוגרים, לעומת זאת מסוגלים לשאת תנאי בצורת קיצוניים (בין 100 ל-300 מילימטרים בשנה). במונחי פוטנציאל מים שלילי יכולים שיחי הלראה המשולשת לחיות היטב ב-50- בר של פוטנציאל מים ונמצא כי הם עדיין חיים גם שהפוטנציאל יורד ל-120- בר, אם כי המינימום המעשי הוא סביב 70- בר, שבו הצרכים של מערכת הנשימה התאית בצמח גבוהים מהרמה שהתהליך הדורש מים של הפוטוסינתזה יכול לספק. חלוקת תאים יכולה להתרחש בזמן של מחסור במים, ותאים חדשים מסוגלים לספוג מים במהירות לאחר ירידת גשמים. ספיגת מים מהירה זו מאפשרת לענפים לצמוח בכמה סנטימטרים בסוף העונה הגשומה. בנוסף הצמח עמיד לתנודות קיצוניות בטמפרטורה (15°C- בחורף ו-47°C בקיץ).
הצמח מצמצם את אובדן המים באמצעות החומר דמוי השעווה המצפה את העלים, ובנוסף מונע שטחם המצומצם של העלים מהם להתחמם מעל לטמפרטורת האוויר (מה שיגדיל את לחץ ההתאדות בין העלה לאוויר, ויגביר בכך את אובדן המים). הצמחים משירים חלק מהעלים לקראת הקיץ, אבל אם כל העלים אובדים הצמח לא יתאושש. הצטברות של עלים שנשרו, כמו גם של חומר צמחי אחר שנישא ברוח, יוצרים חברה אקולוגית, ייחודית לנוף שמתחת צמח הלראה המשולשת, הכוללת חיפושיות, רבי רגליים, עכברי כיס (Perognathkus) ועכברי קנגורו (Dipodomys).
הלראה המשולשת רגישה לשריפות, השרף העוטף את עלי הצמח הוא חומר דליק והצמח בוער בחום עז. מחקר שבדק את השפעה שריפות על הפיזור של הלראה המשולשת במדבר סונורה מצא שהשריפות משנות את הנוף ויש להן השפעות מתגלגלות על כל חברת הצומח.
שימוש ברפואה
לראה משולשת מכונה "צ'פארל" (chaparral), כאשר משתמשים בה כצמח מרפא. עם זאת, היא אינה גדלה בחברת הצמחייה המכונה אף היא צ'פארל.
הילידים בדרום-מערב ארצות הברית האמינו כי הצמח יכול לטפל במחלות רבות, כולל מחלות מין, שחפת, אבעבועות רוח, דיסמנוריאה והכשות נחשים. השיח עדיין משמש כתרופה במקסיקו בצורה נרחבת.
במסגרת נטורופתיה משתמשים משתמשים בצ'פארל בטיפול בשיגרון, דלקת השופכה, בעיות בקיבה, טחורים, סוכרת, יתר לחץ דם ודלקת סימפונות, כמו גם לחיזוק הרחם במטרה לשפר את ההתעברות. היעילות לא הוכחה באף אחד ממחלות אלו.
הלראה המשולשת מכילה חומר נוגד חמצון (nordihydroguaiaretic acid בראשי תיבות NDGA) הפועל כמשכך כאבים, מעכב אנזימים, אנטי-סוכרתי ואנטי סרטני. בשל ההשפעה האנטי סרטנית של ה-NDGA היו ניסיונות להשתמש בצ'פארל בטיפול בסרטן, אבל ארגון חקר הסרטן בבריטניה (Cancer Research UK) שבחן את הנושא הצהיר כי "אנו לא ממליצים שתיקחו צ'פארל לטפל או למנוע סרטן מכל סוג שהוא". מנהל המזון והתרופות האמריקאי הוציא אזהרה בנוגע לסכנות הבריאותיות של בליעת "צ'פארל" או השימוש בו כתרופה פנימית, והרתיע נגד השימוש בו. ב-2005 הוציא משרד הבריאות הקנדי (Health Canada) אזהרה לצרכנים להימנע משימוש בעלים של מיני הלראה בשל הסיכון לפגיעה בכבד ובכליות.
ריי פישר
ריי פישר (באנגלית: Ray Fisher; נולד ב-8 בספטמבר 1987) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של סייבורג בסרטי היקום הקולנועי של DC.
ביוגרפיה
ריי פישר נולד בבולטימור, מרילנד וגדל בלונסייד, ניו ג'רזי למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית. הוא התחנך בבית הספר תיכון האדון הייטס. בבית הספר היה פעיל במגמת התיאטרון והשירה. לאחר סיום לימודי התיכון המשיך את לימודיו באקדמיה האמריקאית למוזיקה ודרמה (אנ') בניו יורק.
קריירה
משנת 2008 הופיע על במת תיאטרון שייקספיר בניו ג'רזי וכיכב כתום רובינסון בהצגה אל תיגע בזמיר. ב-2009 שיחק בהצגה מקבת'. בהפקת אוף ברודוויי "Fetch Clay" גילם את מוחמד עלי ועבור התפקיד העלה 10 ק"ג של מסת שריר.
הוא גילם תפקיד ראשי בסרט הקצר בן 10 הדקות, "הטוב, הרע והמבולבל" משנת 2008.
ב-2019 השתתף בעונה השלישית של הסדרה בלש אמיתי.
לפישר הייתה הופעת קמאו בתור גיבור העל ויקטור סטון/סייבורג בסרט "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק". הוא שוב גילם את הדמות ב"ליגת הצדק". הוא חתם על חוזה מול אולפני האחים וורנר לגילום הדמות בסרטים נוספים. בשנת 2020, פישר האשים את הבמאי ג'וס וידון בהתנהגות "פוגענית" ו"לא מקצועית", בזמן צילומי ליגת הצדק. הוא בנוסף קרא לנשיא DC Films, וולטר המאדה, "אדם המאפשר מהסוג המסוכן ביותר" וציין בדצמבר 2020, שהוא "לא ישתתף בשום הפקה הקשורה אליו (המאדה)". למרות שהוא תוכנן להופיע בסרט הפלאש, פישר הצהיר בינואר 2021 שהוא הוסר מהסרט עקב מעורבותו של המאדה. הוא שב לדמותו של סייבורג בליגת הצדק: גרסת סניידר, גרסת הבמאי לליגת הצדק. פישר השתתף בצילומים לקטעים החדשים לגרסה באוקטובר 2020. כשהוא ביקר את הסרט, טום ג'ורגנסן מאתר IGN, הדגיש את הגילום הניואנסי והצבעוני של פישר; ואלכס עבאד-סנטוס, מאתר Vox, שיבח את הופעתו של פישר כ"תערובת של זעם ופגיעות".
פישר אמור לגלם את הלוחם "גרזן הדם" בסרט הפנטזיה והאופרת חלל, ירח המרד. מתאחד שוב עם זאק סניידר, שמביים את הסרט, לאחר עבודה משותפת בליגת הצדק.
תמ"א 34
תוכנית מתאר ארצית 34 או תמ"א 34 היא תוכנית מתאר ארצית למשק המים (ביוב) במדינת ישראל.
התכנית אושרה בהחלטת ממשלה 409 בתאריך 19 ביוני 2003.
הוראות לתכנון
ההוראות כוללות תוכניות מפורטות למתקני טיפול של טיהור השפכים, כולל הרחבה או הקמה של מתקנים שלא הוצעו בתוכנית, לצד הצעת תוכניות מפורטות למאגרי קולחים, מינוי ועדה מקצועית לביוב, שימת לב לשטחים ביטחוניים ולשטחים מחוץ לתוכנית ועוד.
מטרות התכנית
התכנית נועדה להתוות פתרון לנושא השפכים, תוך שמירה על בריאות הציבור ואיכות הסביבה, איכות מי הנחלים, מי השתייה ומי תהום, שטחים פתוחים, חקלאות וערכי טבע ונוף, ומתן משקל לשיקולים של יעילות כלכלית.
תשריט
תשריט ייעודי הקרקע של התכנית כוללים את שטחי הכנרת והירדן התחתון, הגליל המערבי - כרמל, המרכז, הנגב והערבה.
אלכסנדר דבורניקוב
אלכסנדר ולדימירוביץ' דבורניקוב (ברוסית: Александр Владимирович Дворников; נולד ב־22 באוגוסט 1961) הוא איש צבא רוסי בדרגת גנרל ארמייה, מפקד המחוז הצבאי הדרומי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית מספטמבר 2016, והיה מפקד הכוחות הרוסיים בסוריה בשנים 2015–2016.
באפריל 2022 מונה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין למפקד הכוחות הרוסיים במסגרת מבצע הפלישה לאוקראינה. אך באוקטובר 2022, הודח בעקבות תבוסות הרוסים במחוז לוהנסק ובמחוז חרסון ובמקומו מונה סרגיי סורוביקין למפקד הכוחות הרוסיים במסגרת מבצע הפלישה לאוקראינה.
קריירה צבאית
דבורניקוב הצטרף לצבא הסובייטי ב־1978 לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הצבאי סובורוב באוסורייסק. לאחר מכן נכנס לבית הספר להכשרת הפיקוד העליון במוסקבה, סיים את לימודיו ארבע שנים לאחר מכן, ואז שירת במחוז הצבאי של המזרח הרחוק הרוסי. אחר כך למד באקדמיה הצבאית "פרונזה", וסיים את לימודיו בשנת 1991. הוא נשלח לקבוצת הכוחות המערביים, כמג"ד בחטיבת רובאי המשמר הששית.
בסוף שנות ה-90 פיקד על גדודים בדיוויזיית הטנקים העשירית של המשמר ובדיוויזיית רובאי המשמר המוטוריים השנייה. דבורניקוב הפך למפקד מטה ולאחר מכן למפקד אוגדת הרובאים המוטוריים במחוז הצבאי של צפון הקווקז. לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של המטה הכללי, הפך לסגן מפקד ומפקד מטה ארמייה 36.
באפריל 2022 מונה למפקד הכוחות הרוסיים באוקראינה, במהלך הפלישה הרוסית. על פי ההערכות, הוא עומד מאחורי הפגיעה בתחנת הרכבת קרמטורסק, שבה נהרגו לפחות 52 איש, בעיקר נשים, ילדים וקשישים. באוקטובר 2022 הודח מתפקידו.
לונדע
לונדע הוא מוזיאון ילדים בשכונת נחל עשן שבבאר שבע, סמוך לבית הספר התיכון "טוביהו", במבנה גדול בו שכן בעבר סניף של "חווידע". המוזיאון נבנה בשנת 2015 ונקרא על שם ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל. מטרתו לעודד בילוי משפחתי רב-גילאי על ידי למידה באמצעות משחק.
המוזיאון מיועד לילדים מגיל שנה וחצי עד גיל שתים עשרה, והוריהם. זהו המוזיאון הראשון בארץ, בו המתחמים הם רב-גילאיים ותוכננו במטרה לספק עניין משותף למשפחות שלמות יחד, על מנעד הגילאים הרחב של ילדיהן. המוזיאון עוסק בנושאים מחיי היומיום וכולל מתחמי למידה כגון מתחמים העובדים על מוטוריקה גסה, מתחמי רגשות, מתחמי אומנות וכו'. המוזיאון מתאפיין בכך שהכניסה אליו היא ללא נעליים, על מנת להשרות רוגע ותחושה ביתית על המבקרים בו. מפתיחת המקום ועד נובמבר 2019 הלונדע נוהל על ידי אלעד אזולאי, לשעבר מנהל מרכז מצוינות במנהיגות ומעורבות חברתית בבאר-שבע, וכמנהל החינוכי של עמותת "ידידים" לקידום נוער בסיכון. לאחר מכן, ניהול המוזיאון הועבר לידי אורטל מיכאל-חדד שמשמשת כמנהלת עד היום.
למרגלות ה"לונדע" נמצא פארק הילדים המשתרע על 54 דונם.
בכניסה למוזיאון נמצא פסל ארוך המורכב מגלילים הקצרים בעוביים ומסודרים לפי צבעי הקשת.
היסטוריית המבנה
המוזיאון נקרא על שם האחים ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל אשר תרמו לעיריית באר שבע תרומה על סך חמישה מיליון דולר, לצורך הקמת המוזיאון. את המרכז ותכניו יזמה, יצרה ופיתחה חברת "Playpus" בראשותן של תמר הדר ואפרת אדיב, ועיצובו ותכנון המתקנים בו, נעשה על ידי יעַל טבת ורואי רוט, מחברת "רוט-טבת Experience Design".
דבריו של מורטון ל. מנדל, יו"ר ונשיא קרן מנדל:
בחנוכת המוזיאון וביקורו של נשיא המדינה ראובן ריבלין, נאמר: