cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וולף ארלברוך
כמאייר, ארלברוך שילב טכניקות יצירה מגוונות והסגנון שלו, הנוטה לסוריאליזם, הוא מודל לחיקוי. כסופר, למרות קהל הקוראים הצעיר שלו, ארלברוך עסק לעיתים בנושאים כמו מוות ומשמעות החיים. עשרות הספרים אותם הוציא לאור זיכו אותו בפרסים רבים וחשובים, ביניהם פרס ספרות הילדים הגרמנית (Deutscher Jugendliteraturpreis) ופרס אנדרסן - הפרס היוקרתי בעולם לספרות ילדים ונוער. עבודתו כמאייר התאפיינה בשילוב מתוחכם של קולאז'ים ואיורים המדברים הן אל מבוגרים והן אל ילדים. ספריו תורגמו לשפות רבות, הומחזו ורבים מהם הפכו לקלאסיקות מודרניות. באפריל 2017 זכה ארלברוך בפרס אסטריד לינדגרן לספרות ילדים, בסך 5 מיליון קרונות שוודיות (555 אלף דולר). בנימוקי השופטים לפרס נכתב כי "ארלברוך מרחיב את הגבולות של ספרות הילדים ומתאר דברים קשים בחיים, כמו התמודדות עם מוות של אדם קרוב, בחמימות ובלי סנטימנטליות"..
ארלברוך נולד בוופרטל שבגרמניה ולמד עיצוב גרפי. הוא עבד כפרסומאי ומאייר מגזינים, עד שהחל לאייר ספרי ילדים. בשנת 1990 התמנה כפרופסור לאיור באוניברסיטת דיסלדורף, ובשנת 1997 כפרופסור באוניברסיטת וופרטל.
טרמינל הנהר הצפוני
טרמינל הנהר הצפוני (ברוסית: Северный речной вокзал, בתעתיק מדויק: סברני רצ'נוי ווקזל) הוא אחד משני טרמינלי נוסעים במוסקבה.
בניין הטרמינל נבנה בסגנון אדריכלות "סטלינסקי אמפיר" ונחשב לאתר אדריכלי בעל חשיבות אזורית. המתחם נבנה כחלק מפרויקט תעלת מוסקבה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. כמו יתר אתרי התעלה הוא נבנה על ידי אסירי גולאג. הבנייה החלה בשנת 1933 והסתיימה בשנת 1937.
במרכז הבניין מגדל בגובה של 75 מ'. מעל המגדל הותקן צריח מחודד באורך של 27 מ'. לפי התכנון, הוא היה יורד בתקופות החורף כאשר אין תנועת אוניות. חזית הבניין מעוטרת ב-24 יצירות פורצלן בקוטר 1.5 מ' של נטליה דנקו. הן מתארות את הצלחותיו של השלטון הסובייטי. אורך הבניין כ-150 מ', ושטחו 42 אלף מ"ר. חלקו הפנימי של הבניין מחולק למספר מתחמים, הכוללים אולם נוסעים ואת המתחם המרכזי, שבו היה מוצב בעבר פסל גדול של יוסיף סטלין. בצדדים הוקמו רוטונדות הכוללות מזרקות.
סביב הבניין נבנה פארק בשטח 500 דונם. במקור הוצבו בפארק 14 פסלים ומזרקות שלא שרדו עד היום. בשנת 1960 הותקן בפארק פסל לכבוד אלכסיי קרילוב, פרי עבודתו של לב קרבל.
הטרמינל ממוקם ברובע לבוברז'ני במחוז הצפוני של העיר מוסקבה. עם הזמן ולאור הקטנת השימוש במתחם, הגיע הבניין למצב ירוד. בשנת 2009 נסגר המתחם לצורך שיפוצים, שהחלו רק בשנת 2018. ב-5 בספטמבר 2020 נפתח הטרמינל מחדש לאחר שיפוצים.
לאחר הפתיחה מחדש הפך המתחם לאתר תיירותי פופולרי. תוך שנה ביקרו בו כ-1.5 מיליון אנשים.
תנוחי
תנוחי היא דרמה קומית יומית בת 50 פרקים, שעלתה באפריל 2012 בערוץ HOT3. הסדרה נוצרה על ידי אורי גרוס ותסריטאיה הם גרוס עצמו, שירי ארצי, יונתן קוניאק ורז יובן. במרכז העלילה נמצאות חמש נשים, והסדרה עוקבת אחרי חברותן, הקשיים שבהם הן נתקלות והנעשה בסביבתן.
הדמויות הראשיות בסדרה זו נלקחו כקרוסאובר מסדרות טלוויזיה אחרות - "רמת אביב גימל", "פיק אפ", "השיר שלנו" ו"חשופים". גם חלק מהדמויות המשניות נלקחו ממסדרות טלוויזיה אחרות, וסדרות נוספות, כגון "מחוברות" או "הישרדות", מוזכרות במהלך העלילה. לפיכך הצופים פוגשים בסדרה זו נושאים המוכרים להם היטב מהעולם הטלוויזיוני.
תקציר
בערב הראשון להפלגה, בעקבות סערה, עולות חמש הנשים על סירת הצלה ונסחפות לאי מרוחק. דבר היעדרן מפורסם בחדשות ויוצר סערה ציבורית גדולה, לאחר שנחשפה קלטת אבטחה המתעדת את חמש הנשים קופצות לסירת ההצלה מבלי להתחשב בנשים המסכנות הזקוקות לעזרה. החיפושים אחריהן יוצאים לדרך, אך בן זוגה של לינוביץ', שר הקליטה רומן קפולסקי (מיכאל קייט) שבוגד בה עם העוזרת הפרלמנטרית שלה, ילנה (גאלה קוגן) מחליט להפסיק את החיפושים לאחר ימים אחדים, בהנחה שהנשים לא שרדו את המסע בים. מתי אייסברג (ישי גולן), יו"ר העמותה, יוצא לחפש אחר הנשים, מוצא אותן ומחזיר אותן לארץ. עם חזרתן לארץ הופכות הנשים לנשים השנואות במדינה, למעט בן בסט שנהפכת לאישה האהובה במדינה, בעקבות שיחה עמה שהוקלטה לפני המשט, בה היא נשמעת אומרת "מצדי שאני אטבע בים ושלנשים האלו יהיה רק טוב". בהמשך הנשים מחזקות את החברות ביניהן, משתתפות בניסוי אותו עורך אביה של גבי, אמנון (שרון אלכסנדר/יון תומרקין) ומתמודדות עם בעיות שצצות, מערכות יחסים, גילן המבוגר והניסיון להישאר רלוונטיות.
אוזבקיסטן במשחקים הפאראלימפיים
אוזבקיסטן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים אתונה (2004), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף הפאראלימפיים לקחה אוזבקיסטן לראשונה חלק באולימפיאדת הנכים סוצ'י (2014).
היסטוריה
כל המשלחות אותן שלחה אוזבקיסטן למשחקים הפאראלימפים עד אולימפיאדת הנכים לונדון (2012) היו תמיד משלחות קטנות, ומעולם לא עלו על שני ספורטאים.
במדליה הפאראלימפית הראשונה זכתה המשלחת האוזבקית אל אולימפיאדת הנכים לונדון (2012) כשהג'ודוקא שריף חלילוב זכה במדליית הכסף (עד 73 ק"ג) כשהפסיד בגמר הטורניר לדימיטרו סולוביי האוקראיני.
אל אולימפיאדת הנכים ריו דה ז'ניירו (2016) שלחה אוזבקיסטן את המשלחת הגדולה בתולדותיה - 32 ספורטאים, אשר זכו ב-31 מדליות פאראלימפיות, בהן 8 מדליות זהב.
גרינאו שבאלמטל
גרינאו שבאלמטל (בבווארית: Grünau im Almtal) הוא כפר במחוז גמונדן במדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה.
גאוגרפיה
גרינאו נמצא בתוך עמק המוקף ברכס הרים עם נהר האלם העובר ברחבי העמק.
ספורט
בגרינאו יש מסורת כדורגל מקומית חזקה, ועל כך יש להם קבוצה משלהם: UFC Drack Bau Grünau. משחקי הבית מתקיימים באצטדיון הכדורגל המקומי: Sportplatz Union Grünau.
חוק התקשורת (בזק ושידורים)
חוק התקשורת (בֶּזֶק ושידורים), התשמ"ב-1982, הוא חוק שנועד להסדיר את פעילות תחום התקשורת בישראל. החוק אושר ב-28 ביולי 1982 ועודכן מאז מספר רב של פעמים.
עד שנת 2002 נקרא החוק "חוק הבזק", בשנה זו שונה שם החוק ל"חוק התקשורת (בזק ושידורים).
החוק מסדיר את אופן הפעולה של חברות בעלות רישיון לשירותי תקשורת (חברות סלולר, ספקיות אינטרנט, חברות תשתית קווית) וכן חברות בעלות רישיון שידור (חברות כבלים ולוויין).
הוראות ביטחון
במקרים בסעיף 13 ו-13א רשאי שר התקשורת או נציג מערכת הביטחון בהתאמה, להורות לבעל הרישיון על ביצוע פעולות הכרחיות לצורך שמירה על ביטחון המדינה או המשך אספקה סדירה של שירותי תקשורת: גם במקרה זה בעל הרישיון פטור מאחריות פלילית או אזרחית לכל מעשה שביצע תחת סעיף זה, למעט נזק הנובע מפעולה מכוונת או מרשלנות חמורה של בעל הרישיון.
הפצת פרסומות (דואר זבל)
לאחר הליכים משפטים והליכי חקיקה ארוכיםבמאי 2008 אושר תיקון סעיף 30א (שיגור דבר פרסומת באמצעות מיתקן בזק), הסעיף קובע שאין לשלוח דבר פרסומת (שהגדרתו בחוק: "מסר המופץ באופן מסחרי, שמטרתו לעודד רכישת מוצר או שירות או לעודד הוצאת כספים בדרך אחרת") באמצעות פקס, דואר אלקטרוני, מערכת חיוג אוטומטי או SMS, אלא אם כן הנמען הסכים לכך מראש בכתב או בשיחה מוקלטת. בתיקון נוסף, שתוקפו מאוגוסט 2016, הוטלה הגבלה זו גם על משלוח בקשת תרומה ותעמולה (למעט תעמולה פוליטית ובקשת תרומה למסע בחירות).
על פי הסעיף בית המשפט יכול לפסוק פיצוי של עד 1,000 ש"ח, ללא הוכחת נזק, לכל הודעת דואר זבל שנשלחה למנוי. תובעים רבים זכו בסכומי כסף שונים, במספר בתי משפט, כפיצוי לפי חוק זה.
הטרדה
סעיף 30 קובע שהטרדה באמצעות מתקן תקשורת (כגון סלולר, מחשב וכו'), "באופן שיש בו כדי לפגוע, להפחיד, להטריד, ליצור חרדה או להרגיז שלא כדין, דינו – מאסר שלוש שנים."
צ'ארלס ובסטר הות'ורן
צ'ארלס ובסטר הות'ורן (באנגלית:Charles Webster Hawthorne; 8 בינואר 1872 – 29 בנובמבר 1930) היה צייר דיוקן וז'אנר אמריקאי ומורה ידוע שהקים את בית הספר לאמנות קייפ קוד בשנת 1899.
ביוגרפיה
הוא נולד בלודי, אילינוי, אך הוריו חזרו למיין, שבה נולד אביו של צ'ארלס. בגיל 18 הוא נסע לניו יורק, עבד כנער משרדים במפעל ויטראז' ולמד בלילה בבית ספר לאמנות עם הארי סידונס מובריי וויליאם מריט צ'ייס. כמו כן למד באקדמיה הלאומית לעיצוב ובליגת הסטודנטים לאמנות.
לאחר מכן נסע לאירופה ולמד בהולנד ובאיטליה.
בשנת 1908 נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר עמית והפך לאקדמאי מלא בשנת 1911.
הות'ורן הכריז כי ההשפעה הדומיננטית ביותר בקריירה שלו היא של ויליאם מריט צ'ייס, איתו עבד גם כתלמיד וגם כעוזר.
שניהם היו מורים מוכשרים מטבע הדברים וציירים פיגורטיביים שנמשכו לצבע עשיר של ציורי שמן. צ'ייס העביר את מסורת בית הספר לאמנות במינכן בנושא הצבע, והות'ורן למד ממנו כל מה שיכול היה.
במהלך לימודיו בהולנד כעוזרו של צ'ייס, הות'ורן החליט לפתוח בית ספר לאמנות.
את חורפיו בילה בפריז ובניו יורק, ואילו בתקופת הקיץ שהה בפרובינסטאון שבמסצ'וסטס, מקום בו הקים את בית הספר שלו. בנוסף להקמת בית הספר לאמנות של קייפ קוד, הות'ורן היה גם חבר מייסד באגודת האמנות של פרובינסטאון שהוקמה בשנת 1914.
בית הספר לאמנות בקייפ קוד היה בית הספר הקיץ הראשון שלימד ציור דמויות בחוץ, וגדל לאחד מבתי הספר לאמנות המובילים במדינה. במשך שלושים שנה של ניהול על ידי הות'ורן, משך בית הספר כמה ממדריכי האומנות והתלמידים המוכשרים ביותר בארץ, כולל ג'ון נובל, ריצ'רד מילר ומקס בוהם. בבית הספר שלו הציג הות'ורן ביקורת שבועית והעביר שיחות לימודיות, הנחה את תלמידיו וחינך לאידיאלים אך מעולם לא כפה את הטכניקה או את השיטה שלו.
דוד דודקביץ
הרב דוד דודקביץ (נולד בשנת תשכ"ד, 1964) הוא רב היישוב יצהר, ראש ישיבת 'רועה ישראל' במקום ומנהל מחלקת הכשרות במועצה הדתית שומרון. בעבר היה ראש ישיבת "עוד יוסף חי".
ביוגרפיה
נולד ברמת גן. למד בישיבה התיכונית בנחלים ושנה בישיבת קדומים. לאחר מכן למד בישיבת ההסדר אור עציון, במסגרתה שירת כלוחם בגדוד 51 של חטיבת גולני ואף בתוכנית שילוב של תלמידי ישיבות הסדר בחיל האוויר. בסוף שנת תשמ"ד (1984) נישא, ולאחר תקופה קצרה עבר לקדומים והצטרף לתלמידי ישיבת עוד יוסף חי ששכנה אז בקבר יוסף בשכם.
הרב דודקביץ לא רצה להתפרנס ממלגת האברך בישיבה ולכן עבד למחייתו כרבש"ץ ביצהר ואף שימש בהמשך כנהג האמבולנס. נבחר לחבר מזכירות היישוב, ומשנת תש"ן (1990) משמש כרב היישוב. הרב דודקביץ' מעביר שיעור שבועי בישיבת אש קודש לבעלי תשובה ברמת גן וכן בישיבת ההסדר רמת גן. חבר בוועד רבני יש"ע ובאיחוד הרבנים למען ארץ ישראל. בנוסף הוא אחד מקבוצת רבנים העומדת מאחורי מפלגת הציונות הדתית בראשות ח"כ בצלאל סמוטריץ'. ייסד יחד עם הרב שמואל אליהו את הדלקת הציונות הדתית בל"ג בעומר במירון.
דינר עיראקי
על שטר ה־250 דינר עיראקי מוצגת האנדרטה בכיכר השחרור, שבנה הפסל העיראקי המפורסם ג'וואד סלים.
דוד דודקביץ
ישיבת רועה ישראל
בשנת ה'תשע"ה הקים את ישיבת 'רועה ישראל' לצד הכולל שהוא עומד בראשותו. הר"מים בישיבה הם: הרב יצחק (צחי) קליין, הרב חיים בן שושן (בנו של חכם ישועה בן שושן, וחתנו של הרב חיים אביהוא שורץ), הרב שמעון רוזנצוויג - רב היישוב כפר תפוח, הרב חנניה פולק - רב היישוב אחיה, הרב אריה טסלר, הרב בעז רוזנטל רב ודיין והרב אבנר נחושתן רב היישוב רחלים לשעבר. בישיבה כ-150 בחורים ואברכים. בישיבה נלמדים גם תורת החסידות וכתבי הראי"ה קוק.
הישיבה פרסמה כמה ניגונים, בהם אום אני חומה.
שיטתו התורנית
רבו המובהק בענייני הלכה הוא הרב שלמה זלמן אוירבך. בנוסף, היה לו קשר קרוב עם הרב אברהם דוד רוזנטל, שהיה רבה של שכונת שערי חסד בירושלים.
מבחינה השקפתית, הרב דודקביץ' רואה את עצמו כחלק מהעולם הציוני דתי, אך לאורך השנים מתקיים קשר קרוב בינו לבין העולם החרדי, הן הליטאי והן החסידי. בין החצרות החסידיות שאליהן קשור הרב, אפשר למנות את קרלין, סלונים - וכן את ענפיו השונים של בית רוז'ין, שכמה מהם התייחדו ביחסם האוהד לציונות, ובפרט את רבי יעקב פרידמן מהוסיאטין, שהיה אדמו"ר ציוני.
בתקופת תוכנית ההתנתקות תמך בקריאתו של הרב אברהם שפירא לסרב פקודה והיה אחד מתוך שלושת הרבנים שהרב אברהם כהנא שפירא מינה מטעמו למאבק.
משפחתו
הרב דודקביץ נשוי לדפנה, והוא אב לשתי בנות.
פרופסור זהר עמר הוא גיסו.
גבי קלזמר
גבי (גבריאל) קלזמר (באנגלית: Gabriel Klasmer; נולד ב-1950) הוא צייר ופסל ישראלי.
ביוגרפיה
גבי קלזמר נולד בירושלים בשנת 1950. החל ללמוד אמנות בגיל צעיר אצל הציירת טסה רקוש בשכונת רחביה בירושלים. לאחר מכן, למד אמנות אצל האמנית ברברה גולדשמיט, נכדתו של מרטין בובר.
בהמשך קלזמר למד אמנות עד גיל 18 באגף הנוער והחינוך לאמנות במוזיאון ישראל. במוזיאון הוא למד ציור, פיסול והדפס, והכיר, בין היתר, עבודה עם פחם עץ, גיר, וחיתוכי לינולאום.
בשנת 1970 החל ללמוד ב-בצלאל. בשנת 1973 לקראת סוף לימודיו, נסע להמשך לימודי אמנות בגרמניה במסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים. לאחר שובו לארץ יצר שיתוף פעולה עם האמן שרון קרן (ממקימי קבוצת זיק). השניים נקראו "גבי ושרון" והם יצרו מספר עבודות ומיצגים בעלי אופי פוליטי. באחד המיצגים משנת 1973 חדרו השניים לטקס הלאומי "אות העוז והגבורה" ובו הם הסתובבו ענודים במדליות ותחבושות באופן שהזכיר את הדימוי המפורסם של אריאל שרון, שצולם כשלראשו תחבושת. בעבודה אחרת -" טרסה"- בשנת 1975 הזמינו השניים פועל ערבי שבנה במוזיאון ישראל קיר טרסה בשיטות מסורתיות. בכך שילבו כאוונגרד מושגים אמנותיים ופוליטיים.
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 עסק קלזמר בציור פיגורטיבי על נייר, ששילב אלמנטים איוריים ובהם דמויות אנונימיות המבצעות פעולות שונות. בהמשך החל ליצור דימויי נוף פנטסטיים על בדים. חלקם לוו בכיתובי טקסט בעלי אופי פוליטי. החל משנות ה-90 של המאה העשרים פיתח קלזמר שיטות ציור בעלות אופי מכני שמתכתבות עם העולם הממוחשב.
בשנת 2014 חזר לישראל לאחר שהות ממושכת באנגליה על מנת לשמש בתפקיד דיקאן המדרשה לאמנות, מכללת בית ברל. הוא כיהן בתפקיד זה כארבע שנים.
קלזמר לימד במקומות שונים בארץ כגון הטכניון, בצלאל, ואוניברסיטת תל אביב.
ב-2022 זכה בפרס מפעל חיים ע"ש מרדכי איש-שלום. בנימוקי השופטים נכתב בין היתר: "בשני העשורים האחרונים עוסק קלזמר בפיתוח השפה הפיסולית והציורית שלו ובמיוחד את פעולת הציור "ללא מגע אדם"; מתוך כך הוא עוסק בשאלה גדולה ומהותית: האם ציור, שתוכנן על ידי אמן אך בוצע על ידי מכונה, יכול להגיע לאיכויות רגשיות ורוחניות ואף לגעת בנשגב?".
נעמי גבעון, בעלת גלריה גבעון שקלזמר נמנה עם אמניה, מגדירה אותו כמי שתמיד נשאר כמו סטודנט בשנה רביעית. "הוא ממציא את דרכי הפעולה שלו מחדש, כמעשה קסם, שעליו הוא שומר עליו באדיקות. הוא אחד האמנים הבודדים שמשמעות האוונגרד רוחשת אצלם. הכבוד שלו הוא לא לעצמי, אלא לדרכי פעולה חדשים, להיות בתנועה כל הזמן”."
תערוכות
(רשימה חלקית)
מזימת הנעליים הממולכדות
מזימת הנעליים הממולכדות הייתה ניסיון כושל של מחבל מוסלמי בריטי לפוצץ בפיגוע התאבדות מטוס נוסעים מעל האוקיינוס האטלנטי ב-22 בדצמבר 2001.
התקרית
בין הנוסעים נמצא ריצ'רד ריד, מוסלמי קיצוני בריטי. חקירת שירותי מודיעין מערביים לאחר האירוע העלתה שהוא היה פעיל בארגון אל-קאעידה ושהה באפגניסטן בשנת 1998. בסוליות נעליו החלולות הוטמנו 280 גרם של חומרי נפץ מסוג טריאצטון ו-PETN - כמות המספיקה כדי להבקיע חור בדופן מטוס. הוא ביקש לעלות יום קודם לכן על טיסה באותו קו והדבר נאסר עליו.
בעת שהמטוס נמצא מעל האוקיינוס האטלנטי התלוננו נוסעים על ריח של עשן בתא. אחת הדיילות ניגשה לבדוק את התלונה ומצאה את ריד יושב לבדו במושב ליד חלון ומנסה להדליק מצית. היא הזהירה אותו שהעישון בטיסה אסור והוא הבטיח להפסיק. מספר דקות לאחר מכן הבחינה הדיילת בריד גוהר במושבו וניסתה לברר מה מעשיו. אז היא ראתה בחיקו נעל כשפתיל משתלשל ממנה וגפרור דולק בידו. אחר כך התברר שהוא לא הצליח להדליק את הפתיל כיוון שזה נרטב מזיעה מכף רגלו. הדיילת ניסתה לתפוס בו אך הוא הדף אותה והכה דיילת אחרת שחשה לעזרתה. בהלה השתררה במטוס. בעזרתם של מספר נוסעים הוכנע ריד ונכבל באמצעים מאולתרים. רופא שהיה במטוס הזריק לו סם הרדמה שנמצא בערכה הרפואית במטוס.
לאחר התקרית
ריד נשפט בארצות הברית וב-2003 הורשע ונדון למאסר עולם.
האירוע הביא לשינוי בנוהלי הבידוק הביטחוני בנמלי התעופה בארצות הברית ועוד בנוגע להגבלות הכנסת נוזלים למטוס.
ב-25 בדצמבר 2009 ניסה מחבל אסלאמי ממוצא ניגרי להפיל מטוס נוסעים בשמי ארצות הברית (טיסה 253 של נורת'ווסט איירליינס) באמצעות הפעלת חומר נפץ שהוטמן בבד תחתוניו. נוסע הבחין בו בעת שניסה להצית את המטען והפיגוע נמנע.
מנחם קדרון
מנחם קדרון היה מנהל סוכנות החלל הישראלית החל מפברואר 2012 ועד פברואר 2016.
ביוגרפיה
קדרון הוא בעל תואר ראשון בהנדסה כימית מהטכניון. החל את דרכו המקצועית ברפא"ל בשנת 1972 כמהנדס ומפתח הנעה רקטית, שם התקדם לתפקיד ראש מנהלת וראש שטח מערכות הנעה ונפיצים ולאחר מכן לתפקיד סמנכ"ל בכיר וראש חטיבת מנור וטכנולוגיות ברפא"ל. שימש במשך 13 שנים כסמנכ"ל בכיר וראש חטיבה, ומאז שנת 2009 שימש כראש מִנהלת מערכות חלל. בין הפרסים שקיבל במהלך עבודתו ברפא"ל: פרס רפא"ל על פיתוח מצטיין של המנוע הרקטי אזוב ופרס רפא"ל על מילוי משימה למופת במסגרת צוות פיתוח מנוע הטיל פופאי. בין השנים 2012 - 2016 כיהן כמנהל סוכנות החלל הישראלית.
Started
Started (בעברית: התחיל) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית איגי אזליה, מתוך אלבומה השני, In My Defense. השיר יצא לאור ב-3 במאי 2019, כסינגל השני מתוך האלבום.
בסוף הקליפ של השיר "Sally Walker", ניתן לשמוע קטע מתוך השיר הזה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איגי אזליה, והופק על ידי דיג'יי וייט דיד איט. מילותיו של השיר הועלו לאתר Genius, כמה ימים לפני צאתו. בדומה לסינגל הקודם מהאלבום "Sally Walker", גם שיר זה מכיל בתוכו את סגנון ההיפ הופ.
את עטיפת הסינגל, פרסמה אזליה ב-19 באפריל 2019, בחשבון הטוויטר שלה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איגי אזליה ב-3 במאי 2019. הקליפ צולם באפריל 2019, בלוס אנג'לס. כשנשאלה על הקליפ, אמרה אזליה כי: "הקליפ של "Started" הוא הקליפ הטוב ביותר שיצא לי במהלך כל הקריירה שלי".
הומור יבש
הומור יבש הוא הומור שנאמר או מוגש ללא רגש, בפנים חתומות, כאילו אינו מכוון. ההגשה הזו נועדה להלעיג את הנושא שעליו מדובר או להדגיש את האבסורד שבו, והיא בדרך כלל בוטה, אירונית ולקונית.
אטימולוגיה של המונח האנגלי
המונח האנגלי להומור יבש הוא deadpan, והוא הופיע לראשונה בתחילת המאה ה-20. המונח הוא מילה המורכבת מהמילים "מת" ו"מחבת" (כינוי בסלנג ל"פנים"), ולעיתים היא מאויתת כשתי מילים.
המונח הופיע לראשונה בדפוס בשנת 1915, במאמר על שחקן בייסבול לשעבר בשם ג'ין וודבורן. את המאמר כתב מנהלו לשעבר, רוג'ר ברסנהאן. ברסנהאן תיאר כיצד וודבורן השתמש בכישרונו כפיתום כדי לגרום למנהל שלו ולאחרים לחשוב שדבריו נאמרו מהיציע. "לוודבורן היה טריק של מה שהשחקנים מכנים 'the dead pan' ("הפרצוף המת"). הוא לא חייך אף פעם והיה האיש האחרון שתחשדו שהוא עושה טריק".
ג'ורג' מ' קוהאן, בראיון משנת 1908, רמז על פנים מתות מבלי להשתמש במונח הממשי "deadpan". קוהאן, לאחר שחזר מטיול בלונדון, אמר למראיין כי "הגיע הזמן שמנהל ישתלט על כתריסר בנות מקהלה אמריקאיות ויעיר את משחק הקומדיה המוזיקלית. בנות המקהלה האנגלית מתות - their pans are cold (המחבתות שלהן קרות)".
המילון האנגלי של אוקספורד מצטט מאמר שהופיע בניו יורק טיימס בשנת 1928 כהופעה הראשונה של המונח בדפוס. מאמר זה, שמכיל אוסף סלנג קולנועי, מגדיר "deadpan" כ"משחק תפקיד בעל פנים חסרות הבעה, כמו, למשל, עבודתו של באסטר קיטון". בין המאמר של ברסנהאן משנת 1915 לבין המאמר ב-1928 בטיימס היו מספר שימושים נוספים במונח בתיאטרון ובספורט. השימוש ב-deadpan כפועל מתועד לכל המאוחר ב-1942. עם זאת, המונח "deadpan" עצמו מתייחס למעשה רק לשיטת ההגשה.
דוגמאות
מוקדם בימי הוודוויל שלו, באסטר קיטון החל להשתמש בהבעה קשוחה. הוא הבין שהקהל הגיב טוב יותר להבעה זו מאשר כשהוא חייך, והשתמש בסגנון הזה בקריירת הסרטים האילמים שלו. הסרט טיסה נעימה מ-1980 בוצע כמעט כולו בשימוש ב-deadpan ועזר לחדש את הקריירה של אחד משחקני המשנה שלו, לזלי נילסן, שלאחר פרסום הסרט הפך לקומיקאי בסגנון ההומור היבש. גם השחקן והקומיקאי ביל מארי נודע בסגנון הגשה זה.
סיטקומים אמריקאיים פופולריים רבים משתמשים בביטויים סתמיים כדי לספק הומור יבש וביניהם תרגיע, משפחה בהפרעה, וקוראים לי ארל. בסיטקומים מודרניים יותר ניתן למנות את אנדרה בראואר בתפקיד קפטן ריימונד הולט בתוכנית הטלוויזיה ברוקלין תשע-תשע, את מת'יו פרי בתפקיד צ'נדלר בינג בחברים, את אוברי פלזה בתפקיד אפריל לודגייט במחלקת גנים ונוף, את ג'נט מקארדי בתפקיד סם פאקט ב-ICarly, ואת לואי סי. קיי. בסדרת הטלוויזיה לואי. דוגמה נוספת היא הקומדיה של סטיבן רייט.
הקומיקאי סשה ברון כהן, אשר מרבה להופיע בדמויות שונות כמו עלי ג'י ובוראט, מקיים אינטראקציה עם אנשים תמימים שאינם מבינים שהם נועדו לחשיפה לועגת. על כך קובע האובזרבר, "הקריירה שלו נבנתה על פירוק אנשים, תוך שמירה על פרצוף deadpan".
בישראל סגנון ההומור היבש נמצא בשימוש אצל אנשי בידור וסטנדאפיסטים שונים שביניהם שגיב פרידמן ואורי ברויר וכן אצל הסאטיריקן ליאור שליין.
וסקה (כדורגל)
סוסיאדד דפורטיבה וסקה (בספרדית: Sociedad Deportiva Huesca) הוא מועדון כדורגל ספרדי, הממוקם בעיר וסקה בספרד. המועדון, שהוקם בשנת 1960, משחק את משחקי הבית שלו באצטדיון אל אלקורס, המכיל 7,638 מקומות.
היסטוריה
המועדון החל לשחק בליגה האזורית של ארגון שהיוותה באותם ימים את הדרג הרביעי במבנה הליגות בכדורגל הספרדי. לאחר עונה אחת בליגה האזורית, המועדון קודם לליגה השלישית (טרסרה דיוויסיון). הקבוצה סיימה פעמיים רצוף במקום הראשון בביתם, בעונת 1966/1967 ו-1967/1968, אך כשלה במשחקי הפלייאוף על ההעפלה לליגה השנייה, ונשארה בליגה השלישית. את עונת 1972/1973 גמרה וסקה במקום ה-13 וירדה חזרה לליגה האזורית. אולם, גם הפעם הקבוצה בילתה עונה אחת בלבד בליגה האזורית, בטרם שבה לליגה הרביעית. לקראת עונת 1977/1978 נוצרה הליגה השלישית החדשה הנקראת "סגונדה דיוויסיון ב'", ווסקה החלה לשחק בה. בעונת 1984/1985 הקבוצה ירדה בפעם הראשונה לטרסרה דיוויסיון וחזרה לשחק בה לראשונה מאז נהפכה לליגה הרביעית. בעונה זו סיימה הקבוצה במקום הראשון בביתה, אך הפסידה במשחקי הפלייאוף ונשארה בליגה. בסוף עונת 1989/1990, לאחר שש שנים שהקבוצה הייתה בצמרת ונאבה על העלייה, וסקה סיימה במקום הראשון וזכתה במשחקי הפלייאוף. בעקבות זאת שבה לליגה השלישית. הקבוצה שרדה שתי עונות בלבד בליגה השלישית בטרם שבה לליגה הרביעית מהמקום ה-18. בעונת 1993/1994 לאחר שתי עונות בהן הקבוצה זוכה באליפות ביתה, וסקה סיימה במקום השני. דווקא בעונה זו שבה לליגה השלישית לאחר שלשם שינוי ניצחה בפלייאוף. גם הפעם שרדה רק שתי עונות בטרם ירדה לרביעית פעם נוספת. בעונת 2003/2004 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בביתה, המקנה אף הוא כרטיס לפלייאוף, בו זכתה. בעונה זו החלו ימי הזוהר של הקבוצה הנמשכים עד היום.
בעונת 2006/2007 הקבוצה סיימה לראשונה בתולדותיה במקום השני בביתה האזורי בליגה השלישית, המקנה את הזכות להשתתף במשחקי הפלייאוף העל-אזוריים. הקבוצה העפילה עד לגמר הפלייאוף עד שהודחה על ידי קורדובה. בעונה הבאה סיימה בשנית במקום השני, אך הפעם וסקה ניצחה במשחקי הפלייאוף, והעפילה לליגה השנייה לראשונה בתולדותיה בהקמה המחודשת שלה. בעונה זו השתתפה לראשונה גם בגביע המלך הספרדי, בו הגיעה עד לסיבוב השני. בעונתה הראשונה בליגה זו סיימה במקום ה-11 מתוך 22. בעונת 2012/2013 סיימה בקבוצה במקום ה-21 בליגה, דבר אשר גרם לה לבלות את שתי העונות הבאות בליגה השלישית. בעונתה הראשונה בליגה השלישית סיימה במקום השביעי והמאכזב, אך את עונת 2014/2015 גמרה במקום הראשון וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות ביתה בסגונדה דיוויסיון ב'. בפלייאוף גברה על קבוצת הורקאן ולנסיה, וכתוצאה מכך שבה בעונת 2015/2016 לליגה השנייה. בעונה זו, כמו גם בקודמתה הגיעה הקבוצה עד לשלב 32 האחרונות של הגביע הספרדי - השלב הגבוה ביותר אליו העפילה.
בעונת 2017/2018 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה ללה ליגה. את עונת הבכורה שלה בליגה הבכירה סיימה הקבוצה במקום האחרון ונשרה בחזרה לליגת המשנה. בסיום עונת 2019/2020 שבה לליגה הבכירה לאחר שזכתה במקום הראשון בליגה השנייה, אולם לאחר עונה אחת בלבד שבה לליגת המשנה.
סגל השחקנים
(קפטן)
(בהשאלה מחטאפה) (בהשאלה מחטאפה)
רוזנות סבויה
רוזנות סבויה (באיטלקית: Contea di Savoia) הייתה רוזנות היסטורית בצפון-מערב איטליה, אשר הוקמה בעת נפילתה של ממלכת בורגונדיה, ובירתה של הרוזנות הייתה העיר שיאמברי.
היסטוריה מוקדמת
האזור היה מיושב על ידי האלוברוגים, שבט קלטי וצורף לקיסרות הרומית. מקור השם סבויה מלטינית מאוחרת: "סאפאודיה" (Sapaudia) המתייחס ליערות האשוח. שם זה מופיע לראשונה בכתביו של ההיסטוריון הרומי אמיאנוס מארקלינוס (354) על מנת לתאר את חלקה הדרומי של הפרובינקיה "מקסימה סקוואנורום" (Maxima Sequanorum). על פי הכרוניקה הגאלית (Chronica Gallica) של 452 נותק שטח זה מהטריטוריות של בורגונדיה בשנת 443, לאחר תבוסת הבורגונדים בקרב מול פלביוס אאטיוס.
ימי הביניים
במאה ה-8 הייתה הטריטוריה שעתידה להיקרא סבויה חלק מהאימפריה הפרנקית, וכשהאימפריה חולקה על פי הסכם ורדן ב-843 היא הייתה חלק מהממלכה קצרת הימים של פרנקיה התיכונה. עם מותו של לותאר הראשון ב-855, 12 שנים אחר-כך, חולקה פרנקיה התיכונה ללותרינגיה, צפונית לאלפים, ממלכת איטליה דרומית לאלפים, וחלקים מבורגונדיה באלפים המערביים אותם ירש שארל, בנו של לותאר. שטחים אחרונים אלו מרכיבים את חבלי הארץ העתידים: סבויה, ופרובאנס.
מהמאה העשירית למאה ה-14 היו השטחים של סבויה כפופים לממלכת ארל.
הקמת הרוזנות
בשנת 1003 קיבל אומברטו מסבויה מרודולף השלישי, מלך בורגונדיה את התואר רוזן על נחלות משפחתו, ובשל תמיכתו בהיינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה קיבל היתר לספח גם את רוזנות אאוסטה. לאחר מותו של רודולף השלישי, מלך בורגונדיה בשנת 1032, תמך אומברטו בקונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נגד אודו השני, רוזן בלואה ואריברט, ארכיבישוף מילאנו, ובתמורה העניק לו קונרד השני את רוזנות מוריין, שאבלה ועמק טארנטייז. הנחלות שהוענקו לאומברטו שלטו על מעברי האלפים ועל הדרכים בין איטליה לאירופה, ובכך הפכו לבסיס הכוח של בית סבויה.
התעצמות הרוזנות
בשנת 1046 התחתן אודונה הראשון, רוזן סבויה עם אדליידה מסוזה, בתם של אולדריקו מנפרדי השני, מרקיז טורינו וברטה ממילאנו, ועל ידי כך צירף לרוזנות את מרקיזות סוזה ובמרקיזות טורינו.
בשנת 1218 צירף תומאסו, רוזן סבויה את אזור וו לנחלותיו, לאחר היכחדותו של בית צרינגן. בשנת 1240 הוזמן פייטרו השני, רוזן סבויה לאנגליה לאחר שאחייניתו אלינור מפרובאנס התחתנה עם הנרי השלישי, מלך אנגליה.
בשנת 1313 קיבל אמדאו החמישי, רוזן סבויה את התואר כומר קיסרי של לומברדיה, מהיינריך השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית לוקסמבורג, כאות על שירותו למען הקיסר. בשנת 1361 נותקה הרוזנות רשמית מממלכת ארל על ידי קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1388 רכש אמדאו השביעי, רוזן סבויה את רוזנות ניס. בשנת 1401 צורפה לרוזנות ז'נוואה - אזור ז'נבה, למעט העיר עצמה, שנשלטה על ידי נסיך-בישוף, אולם על פי הסכמה בשתיקה, היו כל הבישופים של ז'נבה מבית סבויה.
לאחר מכן
בשנת 1416 העלה זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את אמדאו השמיני, רוזן סבויה למעמד של דוכס, ובשנת 1418 איחד אמדאו את כל נחלות בית סבויה לאחר מותו של לודוביקו מסבויה-אכאיה. בשנת 1424 צירף אמדאו לנחלותיו את נסיכות פיימונטה.
מיקומה של סבויה בהרי האלפים הציב אותה בין שני אזורי השפעה, צרפת מחד וצפון איטליה מאידך. סבויה כמעט שלא התפתחה בתקופת הרנסאנס, עריה היו מעטות וקטנות, ועיקר פרנסתה הייתה על חקלאות. למיקומה הגאוגרפי של סבויה הייתה חשיבות צבאית. במהלך המלחמות הבלתי פוסקות בין צרפת לספרד על השלטון בצפון איטליה הייתה לסבויה חשיבות לצרפתים משום שדרכה אפשר היה לפלוש לאיטליה. סבויה הייתה חשובה לספרדים כחיץ בין צרפת לשטחים הספרדים באיטליה. בשנת 1563 העביר אמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה את בירת הדוכסות משאמברי לטורינו, שהייתה חשופה פחות להתערבות צרפתית.
בשנת 1714, כתוצאה ממלחמת הירושה הספרדית הוענקה ממלכת סיציליה לבית סבויה לתקופה קצרה, אולם לאחר שסיציליה נכבשה על ידי הספרדים בשנת 1718, ונכבשה שוב על ידי האוסטרים בשנת 1720, קיבל בית סבויה מאוסטריה את האי סרדיניה כתחליף לסיציליה. החל משנת 1723 החלו שליטי בית סבויה להיקרא מלכי סרדיניה, אם כי בירתם נשארה טורינו.
במהלך המאה ה-19 עמדו קרלו אלברטו, מלך סרדיניה ולאחר מכן בנו ויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה בראש התנועה לאיחוד איטליה, ובשנת 1861 הוכתר ויטוריו אמנואלה כמלך איטליה, אולם במהלך איחוד איטליה נמסרו שטחי סבויה וניצה לצרפת. בשנת 1870 הועברה בירת הממלכה לרומא, ולאחר התבוסה במלחמת העולם השנייה הוחלט במשאל עם בשנת 1946 על ביטול המונרכיה באיטליה.
עונת 2017/2018 בליגה הלאומית בכדורגל נשים
עונת 2017/2018 בליגה לאומית בכדורגל נשים הייתה העונה ה-9 בליגת המשנה בכדורגל נשים בישראל, תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נפתחה ב-17 באוקטובר 2017 והסתיימה ב-22 באפריל 2018. לעונה זו נרשמו 8 קבוצות אך בסופו של דבר לקחו בה חלק 7 קבוצות בלבד.
בנות סכנין שנשרה מליגת העל נרשמה לליגה אך בסופו של דבר התפרקה ולא לקחה חלק בעונה זו. הפועל כפר סבא חדלה להתקיים לאחר עונה אחת ולא נרשמה לליגה. מכבי בנות עמק חפר והפועל בנות פרדסיה הוקמו והצטרפו לליגה. גם בית"ר בנות עירוני מעלה אדומים הצליחו להעמיד קבוצה ונרשמו לליגה.
כיוון שנרשמו 8 קבוצות, התכנית הייתה לקיים שני סיבובים בני 7 מחזורים כל אחד - 14 מחזורים בסך הכל. לאחר מכן יחולקו הקבוצות לפלייאוף עליון ותחתון, כשבכל אחד 4 קבוצות, במסגרתו תשחק כל קבוצה מול המתחרות בפלייאוף עוד שני משחקים (בית וחוץ), כלומר עוד 6 משחקים. בסך הכל כל קבוצה הייתה אמורה לשחק 20 משחקים. הקבוצה שתסיים ראשונה בפלייאוף העליון תעפיל לליגה הראשונה והקבוצה השנייה תתמודד מול השלישית בפלייאוף התחתון בליגת העל על הזכות לשחק בליגה הראשונה.
בדל של אור
בדל של אור הוא שמו של אלבומם המשותף של דודו טסה וברי סחרוף, אשר יצא ב-11 בדצמבר 2020, במהלך מגפת הקורונה.
עונת 2017/2018 בליגה הלאומית בכדורגל נשים
בפועל, בעקבות התפרקות בנות סכנין, שיחקו במסגרת שני הסיבובים הראשונים 12 משחקים בלבד. קבוצות הפלייאוף העליון שיחקו עוד 6 משחקים אך קבוצות הפלייאוף התחתון שיחקו עוד 4 משחקים בלבד. בסה"כ שיחקו קבוצות הפלייאוף העליון 18 משחקים וקבוצות הפלייאוף התחתון 16 משחקים בלבד.
בדל של אור
רקע
האלבום הוא אלבום הפתעה שהופץ ללא הודעה מוקדמת ומבלי שפורסמו סינגלים מתוכו קודם ליציאתו. יום לפני שיצא רשמית, פרסם דודו טסה בעמוד הפייסבוק שלו פוסט שבו תייג את ברי סחרוף, וכתב: "הלו ברי, ער?". בתגובה השיב לו סחרוף "אהה". הפוסט שימש למעשה טיזר לאלבום שיצא למחרת ב-11 בדצמבר 2020.
עונת 2017/2018 בליגה הלאומית בכדורגל נשים
הפועל באר שבע סיימה ראשונה ועלתה לליגת העל.
בדל של אור
רקע
את האלבום פותחת רצועה אינסטרומנטלית בשם "קרטאש" על שמה של אחת מהשכונות היהודיות באיזמיר שבטורקיה, עיר הולדתו של סחרוף. שאר שירי האלבום אינם אינסטרומנטליים, ומילותיהם נכתבו בידי גלעד כהנא ("ראי איזה פלא", "כל שנוצץ (בר סיכון לנפילה)" ו"מה אספר לך") ואלי אליהו ("הכי קרוב שיש", "הרגעים האחרונים של האור" ו"לעת ערב") במשותף עם טסה. "על פי הבאר" שחותם את האלבום נכתב בידי אהוד בנאי שאף מתארח בסיומו. אל שמונת הקטעים המקוריים צורפה גרסת כיסוי לשיר בערבית "יא בא לא" (يابا لا) שכתבו האחים מנסור ועאסי רחבאני עבור הזמרת הלבנונית פיירוז.
עונת 2017/2018 בליגה הלאומית בכדורגל נשים
בנות אילת סיימה שנייה אך הפסידה במשחק המבחן מול בנות נתניה מליגת העל ונשארה בליגה הלאומית.
בדל של אור
רקע
האלבום הוקלט ברובו בישראל, באולפן של טסה ("הטריטוריה של באנדי") כשאל סחרוף וטסה הצטרפו בנגינה דן מאיו (תופים), ניר מימון (בס ב"ראי איזה פלא"), אריאל קסיס (סינתיסייזר ב"קרטאש" והרמוניום ב"מה אספר לך" ו"על פי הבאר"), ספי ציזלינג (חצוצרה ב"כל שנוצץ", "הרגעים האחרונים של האור" ו"על פי הבאר"), יוני דרור (חליל ב"יא בא לא"), ישי דנוך (סינתיסייזר ב"יא בא לא") ואפרת בן צור בקולות (בשירים "הכי קרוב שיש" ו"לעת ערב"). בנוסף, הוקלטה תזמורת כלי מיתר טורקית באיסטנבול.
ב-15 בדצמבר יצא הסינגל "ראי איזה פלא" בליווי וידאו קליפ מונפש.
ב-2 בפברואר 2021, יצא הסינגל השני מהאלבום "הכי קרוב שיש". הסינגל יצא בליווי קליפ בכיכובו של ששון גבאי, ובנו, אדם גבאי.
שם האלבום נלקח משורה מהשיר "הרגעים האחרונים של האור": "מעל ראשי בדל של אור, לאן הולכים מכאן".
ביקורות
כבר בצאתו, זכה האלבום לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. אמיר שוורץ מ-ynet טען כי האלבום הוא "כנראה המתנה הכי גדולה שחובבי הרוק הישראלי יכלו לבקש – וגם לקבל - לחג האורים". דודי פטימר ממעריב אונליין תיאר את האלבום כ"האלבום הכי טוב שיצא השנה" ו"אחד האלבומים הטובים בכל הזמנים". נדב מנוחין מוואלה! NEWS אמר כי האלבום הוא "מרשים וגדול מסך חלקיו, אפקטיבי ומהנה מאוד, ובאיזשהו מקום - פשוט מתנה להתנחם בה בשלהי השנה האיומה שמתקרבת סוף-סוף אל תומה", אך "לא מאוד מפתיע". מיקי נירון ממאקו כתב כי "אפשר לקבוע די בקלות שמדובר באלבום הישראלי הכי טוב שיצא כאן השנה".
יוסי חרסונסקי העניק לאלבום ארבעה וחצי כוכבים ואמר: "שני יוצרים שהשאירו אגואים מחוץ לאולפן, וחברו למוזיקה שנותנת את התמצית של שניהם במעין לכידות אומנותית עילאית."
כמעיין המתגבר (סרט)
כמעיין המתגבר (באנגלית: The Fountainhead) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1949 עם גרי קופר, פטרישה ניל וריימונד מאסי בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי איין ראנד והוא מבוסס על רב המכר שלה באותו שם.
תקציר העלילה
הווארד רוארק (גרי קופר) הוא ארכיטקט אינדיבידואליסט שפועל לפי הרגש הפנימי שלו ומסרב להיות מושפע מדעת ההמונים. בגלל דעותיו הוא מתקשה למצוא עבודה. לבסוף שוכר אותו הארכיטקט הנרי קמרון (הנרי האל) המכיר בכישרונו אך משרדו לא מקבל עבודות והוא נאלץ לפטר את רוארק ולבסוף לוקה בהתקף לב בגלל אכזבתו. רוארק המובטל מוצא עבודה במחצבה.
העיתון "הכרזה" הוא בעל השפעה גדולה בניו יורק. בעל העיתון הוא גייל ואיינאנד (ריימונד מאסי). אלסוורת' טוהי (רוברט דגלאס) הוא מבקר אמנות והארכיטקטורה של העיתון והוא מתנגד ארסי לעבודותיו של רוארק.
דומיניק פרנקון (פטרישה ניל) היא עיתונאית בכירה ב"הכרזה" ומעריצה את עבודותיו למרות שאינה מכירה אותו אישית. היא מאורסת לארכיטקט פיטר קיטינג (קנת סמית'), בן כיתתו של רוארק שמצליח מאוד כי הוא "הולך בתלם" של דעת הקהל. לאחר שהיא מנתקת את יחסיה עם קיטינג היא נוסעת למחצבה השייכת לאביה, שם היא פוגשת את רוארק ומתאהבת בו למרות שאינה יודעת מי הוא.
רוארק מקבל הזמה לתכנן מגדל מגורים גדול "בניין אנרייט" ומשלים אותו בהצלחה. בקבלת הפנים פוגשת דומיניק את רוארק ואהבתה ניצתת שוב. היא מבקשת שיינשא לה בתנאי שיוותר על הארכיטקטורה שבגללה בזים לו כולם אך הוא מסרב. לבסוף היא נישאת לוואיינאנד למרות שאינה אוהבת אותו. ואיינאנד מכיר בכישרונו של רוארק ומזמין אותו לתכנן את ביתם.
קיטינג מקבל הזמנה לתכנן בית דירות גדול ומתקשה בתכנון. הוא מבקש מרוארק לתכנן בשמו. רוארק מסכים לעשות זאת חינם בתנאי שלא יהיו שום סטיות מתוכניתו. כשרוארק רואה שנעשו סטיות גסות בתוכנית, הוא מפוצץ את הבניין בעזרתה של דומיניק.
טוהי סוחט הודאה מקיטינג כי אכן רוארק תכנן את הבניין. רוארק נעצר ועומד למשפט. בינתיים יוצאים כל העיתונים נגדו פרט ל"הכרזה" כי ואיינאנד מכיר בערכו. הקהל מחרים את העיתון ומפגינים מתפרצים למערכת וזורעים הרס. ואיינאנד נכנע ומשנה את דעת העיתון אבל לא יכול לעמוד בהשפלה. הוא מזמן את רוארק, מטיל עליו לבנות גורד שחקים על שמו ומתאבד בירייה.
רוארק מייצג את עצמו במשפט ומשכנע את המושבעים בצדקת האינדיבידואליזם שהיא דרך חייו ובזכותה יש קידמה בעולם והם מזכים אותו.
ריגול סייבר באוניברסיטאות
ריגול סייבר באוניברסיטאות (באנגלית: Cyber spying on universities) הוא מונח המתאר מתקפת סייבר אשר מטרתה היא גנבת מידע סודי מאוניברסיטאות, מכללות ומוסדות לימוד, באמצעות מערכת טכנולוגיית המידע שלהם. עד כה ידוע על אוניברסיטאות רבות בבריטניה (בניהם אוקספורד וקיימברידג'), ארצות הברית , אירופה ואף בישראל שנפגעו ממתקפה זו.
סקירה כללית
אוניברסיטאות מהוות יעד לריגול סייבר  בשל שפע המידע האישי אותו הם מחזיקים על סטודנטים, עובדים, אנשים הרוכשים כרטיסים לאירועי ספורט, החומר המקצועי אותו הם מחזיקים ובמקרה ויש באוניברסיטה גם מרכז רפואי אקדמי, אזי גם על חולים המטופלים במקום. כמו כן, במקרה של פרויקטים מחקריים המתבצעים במשותף עם גורמים תעשייתיים או צבאיים, הרי שרשימת היעדים מתרחבת משמעותית. החשש לגנבת מידע וקניין רוחני באוניברסיטאות לא מתבטא רק בחשש מגנבת המידע על ידי סטודנטים, אלא גם על ידי מרצים וחוקרים, להם גישה רחבה יותר למערכות.
תרבות שיתוף המידע באוניברסיטאות והעובדה שלסטודנטים רבים יש גישה לרשת האוניברסיטה, מהווה נקודת התורפה בעקבותיה עלתה רמת הפופולריות של מתקפות אלו בשנים האחרונות. גנבת המידע יכולה להתבצע על ידי סטודנטים ששותפים למחקרים, או בעזרת סריקות רשת, מתקפות דיוג, פיצוח סיסמאות או כל מתקפה סטנדרטית אחרת.
בעקבות מתקפות אלו, נגנב מאוניברסיטאות בולטות מידע אשר כלל מחקרים צבאיים בתכנוני טילים ובטכנולוגיות התגוננות, הודלפו עשרות אלפי פרטים אישיים של סטודנטים, וכן הוצעו למכירה ברחבי האינטרנט תעודות אוניברסיטאות רבות, אשר תבניתן נגנבה על ידי התוקפים.
עימותים בין מדינות בעקבות תקיפות מסוג זה
ב-3 במרץ 2018, הטילה ארצות הברית סנקציות על תשעה איראנים וחברה איראנית אחת, בגין ניסיון לפרוץ בשליחות ממשלת איראן לעשרות אוניברסיטאות בארצות הברית ובעולם ובכלל. לדברי משרד המשפטים האמריקני, במהלך המתקפה האיראנית, החלה בשנת 2013, נגנבו יותר מ31 טרה-בייט של נתונים אקדמאים וקניין רוחני, מכ-144 אוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית ומכ-176 אוניברסיטאות ב21 מדינות אחרות.
ב-3 במרץ 2020 פורסם, כי ממשלת סין משקיעה מאמצים רבים בריגול סייבר באוניברסיטאות ומכללות ברחבי ארצות הברית. ע"פ נתוני ה-FBI, סין פועלת להשיג גישה להשגת הסודות המסחריים של גופים בארצות הברית, על ידי שימוש בחוקרים באוניברסיטאות כמרגלים. חשש זה התעצם בעקבות חשיפת העובדה כי יו"ר המחלקה לכימיה וביולוגיה כימית באוניברסיטת הרווארד, צ'ארלס ליבר, העביר מידע סודי לסין, במסגרת הסכם שנחתם עמו. בעקבות גילויים אלו, הורו ה-FBI ומשרד המשפטים האמריקני לאוניברסיטאות והמכללות ברחבי ארצות הברית, להדק את דרישותיהם לעובדים, ביחס לדיווח על קשרים כספיים שיש להם עם מדינות זרות.
קודם לכן, ב-28 באוקטובר 2019, הזהירו סוכנות הביון הבריטית ומטה התקשורת הממשלתית בבריטניה אוניברסיטאות ומכללות במדינה, כי ישנו חשש שהסטודנטים הסינים הלומדים באוניברסיטאות, מעבירים מידע סודי מחומרי המחקר לידי ממשלת סין, כתגמול לכך שהממשלה מממנת כחצי משכר הלימוד שלהם.
Caramelo
Caramelo (באנגלית: Candy, ובעברית: סוכרייה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הפוארטו ריקני אוזונה, ביחד עם הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י והזמר-יוצר והמפיק המוזיקלי מייק טאוורס. השיר יצא לאור ב-11 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין, כסינגל מתוך האלבום, Enoc.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים שבספרד.
רקע וכתיבה
השמועות הראשונות על אלבום אולפן חדש מאוזונה היו כאשר הוא החל להשתמש את בהאשטאג בפוסטים שלו ברשתות החברתיות. ב-9 ביוני 2020 הכריז הזמר על השיר דרך הרשתות החברתיות שלו כסינגל הראשון מתוך האלבום. הרמיקס הרשמי של השיר יצא לאור ב-17 באוגוסט 2020, ובו משתתפים קרול ג'י ומייק טאוורס.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-205 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר יצא לאור ב-12 ביוני 2020, יום לאחר צאתו של השיר המקורי כסינגל. הקליפ זכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-265 מיליון צפיות בסך הכול. הקליפ הרשמי של הרמיקס יצא לאור ב-17 באוגוסט 2020, ביום צאתו של הרמיקס. בקליפ משתתפים קרול ג'י ומייק טאוורס.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הרמיקס עומד על למעלה מ-515 מיליון צפיות.
שיטת לוקאס-קנאדה
שיטת לוקאס-קנאדה היא שיטה דיפרנציאלית נפוצה בראייה ממוחשבת לאומדן זרימה אופטית. השיטה פותחה על ידי ברוס לוקאס וטקאו קנאדה. היא מניחה שהזרימה קבועה בסביבה מקומית של הפיקסל הנדון, ועל ידי מזעור ההפרש הריבועי היא פותרת את משוואות הזרימה-האופטית עבור כל הפיקסלים בסביבה זו.
עקרון הפעולה
שיטת לוקאס-קנאדה מניחה כי תזוזה של תוכן התמונה בתוך סביבה של פיקסל p בין שני מופעים (פריימים) סמוכים היא קטנה וכמעט קבועה. לפיכך, ניתן להניח כי משוואת הזרימה האופטית תתקיים עבור כל הפיקסלים בתוך חלון W שממוקם כך ש-p במרכזו. כלומר, ניתן לחשוב על הזרימה האופטית המקומית בתמונה בתור וקטור מהירות (V_x,V_y) אשר חייב לקיים
כאשר הם פיקסלים בחלון W ו- הם הנגזרות החלקיות של התמונה I שמוערכות על הפיקסל q_i בנקודת זמן t  - ביחס לציר ה-x, ציר ה-y וציר הזמן t, בהתאמה.
אוסף n המשוואות הנ"ל יוצרות מערכת עם יותר אילוצים מנעלמים ועל כן לרוב היא חסרת פתרון, מה שמביא את השימוש במזעור ההפרש הריבועי על מנת למצוא פתרון שיספק כמה שיותר משוואות עם שגיאה נמוכה ככל הניתן.
אם כן, ניתן לחשוב על השיטה בתור אופטימיזציה למזעור המשוואה הבאה ביחס ל-V האפשריים:
כאשר V הוא וקטור המהירות של התנועה בין התמונה I אל I_t, ו-q הוא פיקסל כלשהו מתוך החלון W שבו מוערכת הזרימה האופטית. מההנחה שV הוא קטן יחסית בין מופעים סמוכים, ניתן להשתמש בקירוב טיילור מדרגה ראשונה כך ש:
חלון ממושקל
פתרון הנובע מהפרש הריבועים נותן חשיבות אחידה לכל n הפיקסלים שבחלון W, אך פרקטית מתקבלות תוצאות טובות יותר כאשר נותנים משקל רב יותר לפיקסלים שקרובים לפיקסל p, שסביבו נבנה החלון. לרוב, משתמשים במשקולות המפולגות באופן גאוסיאני סביב הפיקסל שבמרכז החלון p. כלומר, נותנים חשיבות גבוהה יותר לפתרון שמקרב בשגיאה נמוכה את המשוואות של הפיקסלים הקרובים ל-p, ומשקל נמוך יותר למשוואות של הפיקסלים הרחוקים מ-p.
תנאים להצלחה
ישנם מספר תנאים על מנת שהשיטה תעבוד כראוי. ראשית, הנקודות שאחריהן עוקבים צריכות להיות דומות לפינות כך שנמנע מבעיית הצמצם כאשר מוצאים פתרון מקורב. בנוסף, הנחה מרכזית בשיטה היא שהתנועה היא קטנה, קרי הנורמה של V אינה גדולה (למשל עד פיקסל 1 של תזוזה בין 2 הפריימים). זאת, משום שמשתמשים בקירוב טיילור מדרגה ראשונה בלבד על מנת למצוא פתרון מקורב למערכת המשוואות. אף על פי כן, יש דרכים להתמודד עם תנאי זה על ידי הפעלה של השיטה על רזולוציות שונות של התמונה ובניית מצטברת של וקטור המהירות, כפי שיפורט בהמשך.
שיפורים והרחבות
השיטה המבוססת על מזעור ההפרש הריבועי מניחה שלשגיאות בנתוני התמונה יש התפלגות נורמלית עם תוחלת אפס. מכאן, אם מצפים שהחלון יכיל אחוז מסוים של חריגי חשוד-טעות (כלומר נתונים שגויים מאוד, שאינם תואמים את התפלגות השגיאה המצופה), ניתן להשתמש בניתוח סטטיסטי כדי לאתר אותם ולהקטין את משקלם בהתאם (בדומה לאופן שתואר בסעיף "חלון ממושקל").
כפי שנאמר קודם לכן, שיטת לוקאס-קנאדה פועלת כאשר וקטור הזרימה האופטית קטן דיו בשביל שהמשוואה היפרנציאלית תהיה נכונה. לכן משתמשים בשיטה כדי לבצע התאמה ודיוק של תנועה אשר נחזתה באופן ראשוני וגס יותר (למשל על ידי אקסטרפולציה של וקטורי התנועה בפריימים קודמים). דרך אחרת ונפוצה היא ליצור פירמידה של רזולוציות שונות של התמונה, להתחיל בלבצע את העקיבה בתמונה עם הרזולוציה הנמוכה (ששם תנועה של פיקסל יכולה להיות תנועה של עשרות פיקסלים ברמה נמוכה יותר, עם הרזולוציה הגבוה יותר), ולהמשיך את החיפוש במורד הרמות בפירמידה כאשר כל פעם הניחוש הראשוני מתבסס על הפעלת השיטה ברזולוציה הנמוכה יותר. השיטה האחרונה שהוזכרה מהווה בסיס לאלגוריתם להתאמת נקודות עניין בתמונות: (Kanade-Lucas-Tomasi (KLT אשר אף הוא בשימוש נרחב.
ג'וזף סלווט
סלווט זכה להצלחה בינלאומית לראשונה לאחר הוצאת מיני-אלבום הבכורה שלו, In Your Prime, המכיל את גרסת כיסוי לשיר Diamonds של ריהאנה. השיר נבחר על ידי סוני להופיע בפרסומות למסכי הטלוויזיה שמוכרת החברה. מאוחר יותר, באוקטובר 2015, יצא לאור אלבום הבכורה של סלווט Night Swim. לאחר שלקח הפסקה של מספר שנים, הוציא סלווט את אלבומו השני Modern Anxiety ביוני 2020.
המלחמה בגלבוע
המלחמה בגלבוע היא מלחמה מקראית בין ישראל לפלשתים, שהתרחשה בהר הגלבוע. במלחמה זו שאול מלך ישראל מת בהתאבדות, וגם שלושת בניו נפלו בקרב. בעקבות מותו של שאול, הומלך דוד למלך על יהודה, ובהדרגה גם על כל ישראל. על מות שאול ויהונתן בנו, קונן דוד את קינת דוד.
רקע
בעלת האוב העלתה לו את שמואל באוב, והוא הודיע לשאול שישראל יפסידו בקרב, והוא ובניו ייפלו בו חללים. שאול צם והתאבל על הבשורה, אולם לא נמנע בשל כך מהמלחמה. למחרת יצא לקרב עם הפלשתים.
מות שאול
במהלך המלחמה בהר הגלבוע, החלו הפלשתים לרדוף אחר ישראל, ובתוך כך הרגו את שלושת בני שאול: יהונתן, אבינדב ומלכישוע. כשראה שאול שחיל הקשתים של הפלשתים עומדים להשיג אותו ולהתעלל בו, פנה לנושא כליו וצווה עליו לדקור אותו בחרב. אולם נושא הכלים חשש והיסס, ואז תחב שאול את חרבו באדמה, ונפל עליה. לאחר מכן גם נושא כליו נפל על חרבו.
בעקבות התבוסה, ברחו הישראלים מהערים שבבקעת בית שאן ובעבר הירדן, והפלשתים התיישבו בהן במקומם.
בתחילת ספר שמואל ב' מסופר שהגיע אל דוד נער עמלקי שלטענתו לאחר שנפל שאול על חרבו ביקש ממנו להמית אותו, והוא עשה כבקשתו. בעקבות זאת דוד האשים את הנער בפגיעה במלך ישראל, והמית אותו בעוון פגיעה במלך.
קינת דוד
בעקבות הבשורה על מות שאול ויהונתן, קונן עליהם דוד את קינת דוד, בה ספד להם וביכה את מותם ההרואי.
She Live
Freak (בעברית: היא חיה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר מקסו קרים, ביחד עם הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון. השיר יצא לאור ב-10 במאי 2019, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ותקליטי RCA, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טי ג'יי אוסינולו, מקסו קרים ומייגן די סטליון והופק על ידי טי ג'יי אוסינולו גם כן. על הערבוב וההנדה המוזיקליים בשיר אחראים ג'ס ג'קסון ומייק דין. בנוסף לכך, השיר כשמו, מדבר על החיים של מישהי ואיך היא חיה אותם כביכול.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9.7 מיליון השמעות.
הצלחה
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מקסו קרים ב-10 בספטמבר 2019, כמה חודשים לאחר צאתו כסינגל. הקליפ צבר למעלה מ-3 מיליון צפיות.
מה אתם הייתם עושים?
מה אתם הייתם עושים? היא תוכנית טלוויזיה ישראלית של ניסויים חברתיים במצלמה נסתרת, והיא מהווה גרסה מקומית לתוכנית האמריקאית "What Would You Do?". בעונות 1-2 שודרה התוכנית בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, והחל מהעונה ה-3 משודרת התוכנית בערוץ 13. בעונות 1-2 הנחה את התוכנית חיים הכט והחל מעונה ה-3 מנחה את התוכנית אברי גלעד.
פורמט
הגרסה הישראלית מבוססת על התוכנית האמריקאית שמשודרת מ-2008, "What Would You Do?" , בערוץ ABC. התוכנית מציגה סיטואציות מוקצנות מחיי היום-יום, המגולמות על ידי שחקנים מקצועיים במקומות ציבוריים, ומתעדת באמצעות מצלמה נסתרת את תגובותיהם של העוברים והשבים. התוכנית מתיימרת להיות בעלת אג'נדה חברתית, ובסיום כל סיטואציה המנחה משוחח עם האנשים שעברו במקום, משבח את אלה שבחרו להתערב ומתעמת עם אלו שבחרו שלא להתערב.
בין הסיטואציות שהוצגו בתוכנית ובחנו את תגובות הציבור: ילד המחפש אוכל ברחוב, אדם שמטריד מינית עובדת הכפופה לו, שיכור המבקש מהעוברים והשבים לעזור לו להתניע את רכבו, חייל עם מדים שמתכונן לשינה על ספסל ברחוב, גבר המכה את אשתו ברחוב, אב שמכה את בנו, עובדי מוסך שמרמים בעבודה, מטפל שמכה קשיש על כיסא גלגלים, חייל שמאיים להתאבד, חייל שנותן לילד לשחק עם הנשק שלו, אדם שמסרב למכור לערבי ולאחר מכן להומואים, אדם המכניס סם אונס במשקה של אישה שפגש ועוד. במרבית המקרים אכן אנשים התערבו, אך היו פעמים שבהם ההתערבות לא הייתה לטובה: כאשר בוימה סצנה שבה בעל מכה את אשתו, אישה שעברה ברחוב טענה כי אמנם זה לא נכון להכות אבל בטח יש לו סיבה ושלא ישפטו אותו לחינם. בסצנה בה הוכנס סם אונס כביכול, שני צעירים שיכורים התעניינו האם הם יכולים להצטרף לשחקן או לקנות סם. הם הביעו על כך חרטה.
חלפניו
אורך הפרי בין 5–10 סנטימטרים. הוא גדל על שיח שגובהו 60–120 סנטימטרים ומניב 25–35 תרמילים בעונה. התרמילים נקטפים יותר מפעם אחת בכל עונת גידול. לקראת תום העונה הם מאדימים והדבר פוגע בביקוש להם. לרוב הפרי נקטף ונאכל בעודו ירוק, הגם שלעיתים מאפשרים לו להמשיך להבשיל לאחר קטיפתו עד שצבעו אדמדם. מידת החריפות של החלפניו ביחס למינים אחרים של צ'ילי מתונה יחסית (בין 2,500–10,000 יחידות סקוביל) ותלויה בתנאי הגידול ובאופן ההכנה.
החלפניו שכיח מאוד במטבח המקסיקני ונוכח במגוון גדול של רטבי סלסה ורטבים חריפים אחרים לרבות בצורה מיובשת צ'יפוטלה.
שבע האחיות (מוסקבה)
שבע האחיות הם שבעה גורדי שחקים במוסקבה, רוסיה, שעוצבו בסגנון קלסיציזם סטליניסטי. השם "שבע אחיות" אינו משמש את תושבי מוסקבה, ושם מכונים המבנים סטאלינסקייה ויסוטקי (ברוסית: Сталинские высотки – "גורדי השחקים של סטלין") ובקיצור ויסוטקי.
גורדי השחקים נבנו בין השנים 1947–1953, בסגנון אדריכלי משולב של בארוק רוסי וסגנון גותי (התחייה הגותית). המבנים מדורגים ויוצרים צורה המאפיינת את "סגנון עוגות החתונה", שאפיין מספר גורדי שחקים בניו יורק ובאירופה. המבנים נבנו ביוזמת סטלין ברחבי מוסקבה, במרחק רב יחסית זה מזה.
שבעת המבנים הם:
שני גורדי שחקים נוספים שתוכננו בסגנון דומה הם: בניין האדמיניסטרציה זריאדי (לא נבנה מעולם) וארמון הסובייטים (לא הושלם מעולם).
בהשפעת שבע האחיות במוסקבה הוקמו ברחבי ברית המועצות בשנות ה-50 של המאה ה-20 מספר מבנים דומים, בהם ארמון התרבות והמדע בוורשה שבפולין, בית העיתונות החופשית בבוקרשט שברומניה, מלון דרוזבה בפראג שבצ'כוסלובקיה (כיום מלון אינטרנשיונל פראג), והאקדמיה הלטבית למדעים בריגה שבלטביה.
תנד"י
תנד"י (תנועת נשים דמוקרטיות בישראל) היא תנועת נשים פמיניסטית יהודית-ערבית אשר בסיסה בתל אביב-יפו ולה סניפים בנצרת, באום אל-פחם ובעוד מספר כפרים וערים בישראל במספר סניפים המסתכם בכ-60.
ראשיתה של התנועה בשני ארגונים נפרדים: האחד "אלנהדה אלנסאאיה" (בערבית: התעוררות נשית), ארגון נשים ערבי-פלסטיני שהוקם ב-1948 והשני - תנועת נשים דמוקרטיות מתקדמות. <Br>שני הארגונים החליטו להתאחד לברית תנועתית משותפת בשם תנד"י (תנועת נשים דמוקרטיות בישראל) בשנת 1951, זאת מכיוון שמטרות הארגונים היו דומות ואיחוד זה נועד להרחיב את פעילותם של שני הארגונים.
תנד"י כתנועה חברתית-פמיניסטית פועלת כשאר אחיותיה בעולם למען יצירת שוויון זכויות לנשים בישראל בכל תחומי החיים (בשוק התעסוקה, בפוליטיקה ובחברה) ולוחמת כנגד אלימות כלפי נשים ולמען הגנה על זכויות הילד. <Br>בנוסף לתפקיד מסורתי זה, תנד"י פועלת לקידום ערכי השוויון בחברה הישראלית, במסגרת פעילות זו שואפת התנועה לייצר שוויון מוחלט לאוכלוסייה הערבית-פלסטינית ולשאר המיעוטים החיים בישראל. <Br> התנועה תומכת בנוסף בכינון שלום צודק בין שני העמים ושואפת למנוע מלחמות מתוך החשיבה שמלחמות פוגעות ודוחקות נשים אל השוליים יותר מכל.
פעילותה של התנועה היא בתפר שבין שיח להעצמה נשית, זאת במטרה לייצר פתרונות קונקרטיים ופרקטיים לצרכים הסוציאליים של נשים פלסטיניות באזורים מוחלשים. <Br>מתוך פעילות זו פועלת התנועה לעידוד נשים ערביות החיות בישראל לצאת ללמוד ולעבוד מחוץ לבית ולשם כך הקימה התנועה עשרות גני-ילדים ומעונות יום למען אותן הנשים בדיוק, שקודם לכן התקשו לבצע פעילויות שכאלה בשל כבילתן אל הבית.
הפעילות בתנועה נלחמות כנגד תופעות הגזענות, הריסות הבתים הבלתי חוקיים והפקעת האדמות הבלתי חוקיות המתרחשות כלפי החברה הערבית-פלסטינית בישראל ולמען המאבק על השלום הישראלי-פלסטיני ושוויון זכויות מלא למיעוטים הלא-יהודיים בישראל.
בנוסף, מקיימת התנועה פעילויות חינוכיות דו-לאומיות עבור נשים יהודיות ופלסטיניות בישראל, זאת במטרה להסיר את המחיצות הלאומיות המפרידות ביניהן כדי ליצור היכרות הדדית שתאפשר להן לקדם יחדיו (ככוח נשי משותף) שינוי מבני ביחסי הכוחות המגדריים שבין גברים לנשים בשתי החברות.
אחד מהפרויקטים הראויים לציון של התנועה הוא "פרויקט מנהיגות צעירות" המתמקד באוכלוסיית הנשים הפלסטיניות הצעירות החיות במדינת ישראל, הפרויקט בא במטרה להעצים את הנשים וללמד אותן את זכויותיהן בשלב משמעותי בחייהן. הפעילות מתקיימת באזורים שונים בארץ : ביפו, רמלה, עכו, חיפה וגם באזור המשולש ובגליל.
במסגרת הפעילות לומדות קבוצות הנשים על ההיסטוריה של הקונפליקט, על ההיסטוריה של תנועות הנשים בארץ ובעולם, על זכויות נשים בעולם התעסוקה, בתקשורת ובהנהגה. <Br>הפרויקט בא במטרה להכשיר את הנשים הצעירות המשתתפות בו לקראת השתלבות במגוון הפעילויות המתקיימות במסגרת התנועה.
לטענת התנועה - רבות מן המשתתפות הפעילות בפרויקט, מצליחות ליצור שינוי בחייהן הפרטיים ובנוסף גם להשפיע על תהליכים חברתיים בקהילה בה הן חיות.
במשך למעלה מ-30 שנה כיהנה סמירה חורי כיו"ר תנדי (1971–2003). נשיאתה הנוכחית של התנועה היא חה"כ לשעבר מטעם חד"ש - תמר גוז'נסקי ומזכ"לית התנועה היא פתחיה סגייר.
קומבו (קמרון)
קומבו (בצרפתית: Kumbo) היא עיר שנוסדה ב-1977 והיא נמצאת באזור הצפון-מערבי של קמרון. העיר ידועה גם בשים קימבו (בצרפתית: Kimbo).
גרשון סלומון
ילדות ונעורים
נולד בירושלים לאברהם ויהודית (לבית המבורגר) סלומון. למד בבית הספר היסודי תחכמוני ובגימנסיה העברית רחביה בירושלים. סלומון היה חניך תנועת בית"ר. בהיותו בן 12, לאחר הוצאת בית"ר אל מחוץ לחוק על ידי ממשלת המנדט באוגוסט 1947, התגייס לפלוגת הנוער של האצ"ל בירושלים. נעצר על ידי הבולשת הבריטית בשעה שהדביק כרוזים של האצ"ל ונידון לפיקוח קצין מבחן למשך שנה.