cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שנקרה
לידה
הוריו של שנקרה היו חשוכי ילדים שנים רבות, והתפללו במקדש וודקומנתן בתריסור, קרלה, שיוולד להם ילד. על פי האגדה, שיווה הופיע בפני הבעל ואשתו בחלום, והציע להם בחירה: בן רגיל שיחיה לשנים ארוכות, או בן יוצא דופן שיחיה לזמן קצר. שניהם בחרו באפשרות השנייה. לבן ניתן השם שנקרה, לכבוד שיווה. לשנת הלידה של שנקרה יש גרסאות רבות, מהן נגזרת שנת הפטירה שהיא 33 שנים אחרי שנת הלידה.
גרסה מקובלת אומרת שהוא נולד ב-788. גרסה זו מתבססת על רישומים במקדש סרנגרי שרדה פיתם (Śṛṅgeri Śāradā Pīṭha) אותו ייסד שנקרה, שם כתוב ששנקרה נולד בשנה ה-14 למלכותו של ויקראמאדיטיה, שהפרשנות קובעת שהוא המלך ויקראמאדיטיה השני מאימפריית צ'הלוקייה שמלך משנת 733, רשומות אחרות קובעות שמלך זה מלך 11 שנה בלבד ולכן לא ייתכן ששנקרה נולד בשנה ה-14 למלכותו. חוקרי היסטוריית הודו ובהם מקס מילר מקבלים תאריכים אלו.
גרסה אחרת קובעת ששנדרה נולד בעת מלכותו של צ'נדרהגופטה השני מממלכת גופטה הידוע גם כויקראמאדיטיה, כלומר במאה ה-4.
רשומות במנזר דורקה ובמנזר גוברדהנה  מקדימות את תקופתו של שנקרה ל-50 לפני הספירה. אולם רשומות אלו נחשבות כבעלות אמינות המוטלת בספק כי שובשו לעיתים קרובות על ידי המציאות הגאופוליטית וכן מהסיבה ששנקרה מצטט את הלוגיקן הבודהיסטי דהרמקירטי בן המאה ה-7.
יש תאריכים מוצעים רבים נוספים אולם מוסכם על רוב העוסקים בנושא כי חי אחרי תחילת המאה ה-8.
חינוך פורמלי
שיווגורו (אביו) מת כאשר שנקרה עדיין היה צעיר מאוד. הילד הראה יכולות יוצאות דופן, ומסופר כי הוא ידע את ארבע הוודות עד גיל שמונה. היה מקובל כי תלמידים ואנשי ספר מקבלים "ביקשה" (צדקה) מהאנשים הרגילים; פעם אחת, בעת שאסף לעצמו אוכל, הגיע לאשה שלא היה לה דבר לאכול לבד מפרי אמלקה יחיד ויבש. האשה האדוקה נתנה לשנקרה את הפרי האחרון הזה, ושנקרה התרגש מאדיקותה וכתב את ה"קנקדהרה סטרוטם" במקום. על פי האגדה, כשסיים את הסטרוטם, האלה לאקשמי המטירה על האשה פירות אמלרה זהובים.
התנזרות
מגיל צעיר, שנקרה נמשך לחיי פרישות ונזירות. אך אמו אריימבה התנגדה לכך שיהיה "סאניאסי", ולא נתנה את הסכמתה הפורמלית לה נזקק, כדי להיות נזיר כזה. בהיותו בערך בן 8 רחץ שנקרה בנהר, תנין אחז ברגלו ומשך אותו במהירות למים. אמו הייתה לידו, אך היא לא יכלה לשחרר אותו מאחיזת התנין. שנקרה אמר לאמו, מכיוון שאני הולך למות, תני כעת את הסכמתך לנזירותי, שהרי באותו הרגע שאדם נודר לחיות כ"סאניאסי" דבר לא יכול לפגוע בו. אמו, בלית ברירה, הסכימה; שנקרה מיד אמר את המלים "הינני סנייאסי", בהם הפך לנזיר, ובאותו רגע התנין שחרר אותו ושחה משם. שנקרה יצא מהנהר ללא פגע, כשהוא "סניאסי".
אמו ראתה במקרה את יד האל, ולא הציבה מכשולים נוספים בדרכו של בנה. בגיל 8 שנים עזב את קרלה ונדד ברחבי הודו. כאשר הגיע לגדות נהר הנרמדה ונתקל במחזה מדהים: נחש עובר ליד צפרדע מבלי שיטרוף אותה. שנקרה הבין מייד שבסביבה הקרובה מצוי אדם מואר. לאחר ששאל את המקומיים, התחוור לו שבמערה הסמוכה חי אדם קדוש בשם גווינדה בהגווטפדה, תלמידו של האדווטין גודפדה. שנקרה פנה אליו והוסמך כתלמידו.
נדודים
שנקרה הגיע למקומות רבים, תוך כדי כתיבת פירושים על האופנישדות, הווישנו סהרסרנמה, סוטרות הברהמה, והבהגאוואד גיטה. הוא השתתף בוויכוחים עם מלומדים בודהיסטים, ועם מלומדים מאסכולת הפורבה מיממסה, שעזרו לו לגבש את התפתחותו הרוחנית. אחד מהמפורסמים מבין הוויכוחים האלה היה עם הריטואליסט המפורסם מנדנה מישרה שלאחר מכן היה תלמידו וממשיכו של שנקרה.
אך המפגש המפורסם ביותר שלו היה עם אדם מקאסטת הטמאים. בדרכו למקדש וישוואנת בקאשי, הוא פגש בטמא ובכלבו. כשתלמידיו ביקשו מהטמא לסור מדרכו, הוא שאל: "האם אתה רוצה שאזיז את נשמתו, ה"אטמן" הנצחי, או את הגוף הזה העשוי מעפר?". שנקרה הבין כי הטמא הוא למעשה האל שיווה, והשתחווה לפניו.
הוא מת בשנת 820 בקדרנט בהרי ההימלאיה כשהוא בן 32 שנים בלבד.
זמנו של שנקרה
המחקר המודרני הגיע למסקנה כי שנקרה חי במאה ה-8 לספירה, אך לא ברור מהן השנים המדויקות בהן חי או מת. ישנן מסורות דתיות שטוענות כי שנקרה חי זמן רב לפני כן, 509-477 לפני הספירה. תאריך זה מצריך הזזה לאחור של התאריך המקובל לבודהה, שהוא העוגן לכל התיארוך הדתי ההודי.
פילוסופיה ומחשבה דתית
בזמנו של שנקרה, ההינדואיזם איבד מכוחו בשל ההשפעה של הבודהיזם והג'אייניזם. שנקרה הדגיש את חשיבות הוודות, ומאמציו עזרו להינדואיזם לשוב לכוחו ולפופולריות שלו. אם כי הוא לא חי זמן רב, הוא נדד ברחבי הודו על מנת לחדש את לימוד הוודות.
התאולוגיה של שנקרה טוענת כי בורות רוחנית ("אווידיה") נגרמת מכך שחושבים שיש "עצמי" (אטמן), היכן שהוא אינו קיים באמת. יש לפתח כושר הבחנה על מנת להבחין בין האמת לשקר, ובין ידע ("ג'נאנה") ובורות ("אווידיה").
שנקרה הציע – על פי האופנישדות – כי אף שאנו חווים את היקום, את ההכרה שלנו ואת גופנו, הם אינם המציאות האמיתית, אלא הם "מאיה" - דמיון. האמת האמיתית היא "ברהמן", היסוד האלוהי היחיד, שהוא מעבר לזמן, למרחב ולסיבתיות. "ברהמן" הוא אימננטי וטרנסצנדנטי גם יחד, אך אינו מושג פנתאיסטי בלבד, והוא מעבר לכל הבחנות או דואליות, צורה או ישות.
עלינו לחדור דרך המחסומים והמסיכות על מנת להבין את טבענו האמיתי, שאינו השינוי והמוות, אלא אושר נצחי. על מנת להבין את המניע שמאחורי המעשים והמחשבות שלנו, עלינו להבין את האחדות הבסיסית של הקיום. איך השכל המוגבל יכול להבין את ה"אטמן" האינסופי? הוא לא יכול, ולכן עלינו לעלות מעבר לשכל ולהתאחד עם הנשמה, היא ההכרה, היא התודעה.
שנקרה הוקיע את הקסטות והריטואלים חסרי המשמעות וכינה אותם טיפשיים. בסגנונו הכריזמטי קרא למאמין האמיתי להתרכז באהבת האל ולהבין את האמת. הכתבים שלו על האופנישדות, הבגווד גיטה, וסוטרות הוונדטה מראות על הגיון חד ואינטואיטיבי שהתנגד למראה עיניים, ותמך במחקר ובהגיון פנימי.
אמונותיו מהוות את הבסיס למסורת הסמרטה.
קורטם
קוּרְטָם (שם מדעי: Carthamus) הוא סוג של צמח קוצני חד-שנתי במשפחת המורכבים, ובו כ-25 מינים. קוצי הצמח הם עליו ומעטפת התפרחת.
קורטם הצבעים הנקרא גם "חריע" הוא מין נפוץ בגידול חקלאי ומזרעיו מופק שמן. זהו המין היחיד אשר תורבת.
בישראל גדלים בר ארבעה מיני קורטם:
פורד פרוב
פורד פרוב (באנגלית: Ford Probe) היא מכונית ספורט בתצורת קופה המוגדרת מכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב פורד אשר יוצרה בין השנים 1988–1997 (משנת מודל 1989) בארצות הברית.
ירדנה ארזי
ירדנה שולמית ארזי (נולדה ב-25 בספטמבר 1951) היא זמרת ומנחת טלוויזיה ישראלית. החלה את דרכה כחברה בלהקת הנח"ל ואף שימשה בה כמפקדת הלהקה, ולאחר מכן הייתה חברה בשלישיית שוקולד מנטה מסטיק. הוכתרה כזמרת השנה במצעדי הפזמונים השונים חמש פעמים, ארבע מהן בשנות השמונים של המאה העשרים והחמישית שבהן ב-2013, ואף הוכתרה כ"זמרת העשור" של שנות השמונים. ארזי הייתה מנחת האירוויזיון הראשון שנערך בישראל. כלת פרס כינור דוד, זוכת פרס מפעל חיים מטעם אוניברסיטת בר-אילן והונצחה עוד בחייה ברחוב על שמה בעיר ילדותה חיפה.
זמרת
בחיפה פתח אביה של ירדנה חנות קטנה למוצרי חשמל. לקוח קבוע של אותה חנות היה המלחין אפי נצר, שבאותה עת ניהל את "חבורת בית רוטשילד". אביה של ירדנה הציע לנצר לזמן את בתו לאודישן לחבורה כיוון שידע שהיא שרה ומופיעה במסגרת תנועת הצופים, בה הייתה חניכה בשבט "משוטטי בכרמל". ארזי התקבלה, ובגיל 17 אף הפכה לסולנית החבורה. כסולנית ביצעה את השיר "בואי אמא", אשר יצא לרדיו בשנת 1965. אל אחת מהופעות הלהקה בהיכל התרבות בתל אביב הגיע סא"ל ישי עמרמי, קצין החינוך של הנח"ל. הוא התרשם מארזי הצעירה ושריין במיוחד עבורה מקום בלהקה הצבאית שתחת פיקודו, להקת הנח"ל.
להקת הנח"ל
ארזי הקדימה את גיוסה לצה"ל והחלה את שירותה הצבאי בשנת 1969 כשהיא בת 17 שנים וחצי. לאחר הטירונות הצטרפה ללהקת הנח"ל, אשר הצטלמה באותם ימים לקליפים הראשונים של הטלוויזיה הישראלית. לאחר שחרורם של ותיקי הלהקה החלה העבודה על תוכניתה ה-22 "שא לשלום (בהיאחזות הנח"ל בסיני)" בבימויו של דני ליטאי ממנה יצאו קלאסיקות כמו "בהיאחזות הנח"ל בסיני" ו"שיר לשלום" כמו גם חידוש ל"הבן יקיר לי". המנהל המוזיקלי יאיר רוזנבלום היטיב לנצל את קול הסופרן של ארזי בכל שירי התקליט. בין חברי הלהקה נמנו גידי גוב, מירי אלוני, דני סנדרסון, לאה לופטין, אפרים שמיר, רותי הולצמן, אלון אולארצ'יק, תמי עזריה, מאיר פניגשטיין ועמוס טל שיר שהיה מפקד הלהקה ועד מהרה הפך לבן-זוגה. השניים נישאו בשנת 1972 כשהיא בת 20 בלבד והתגרשו כעבור שש שנים.
לאחר סיום התוכנית הצטרפה ארזי לצוות הווי נח"ל בו היו חברים גם גוב, שמיר, לופטין, איציק בן מלך ויזהר כהן. הסולו המרכזי שלה באותה תקופה היה "חופים" בשנת 1972 העלתה הלהקה את תוכנתיה ה-23 "הפלנ"חניק", בבימויו של דני ליטאי ובניהולו המוזיקלי של בני נגרי אשר ציינה חצי יובל להקמת הפלמ"ח. בתוכנית הזאת בלטה ארזי במיוחד בדואט שלה ושל אפרים שמיר, "מי היה החולם" (עליסה) שכתבו עלי מוהר ויאיר רוזנבלום. בין השירים הנוספים בתוכנית בהם בלטה ארזי ניתן למנות את הביצוע המחודש לשירם של "הצ'יזבטרון", "שיר הרעות" ואת "הפרוטה והירח" לו קדם מערכון בביצועם של ארזי וגידי גוב. בין משתתפי תוכנית זו היו גידי גוב, אפרים שמיר, ענת גוב, צבי בומס, יהודה עדר, ראובן גבירץ, דורית פן ואיציק בן מלך.
בזמן החזרות לתוכנית התרחש מרד בלהקה ובעקבותיו פרש המנהל המוזיקלי יאיר רוזנבלום והודח מפקד הלהקה. ארזי מונתה למפקדת הלהקה והועלתה לדרגת סמ"ר. הייתה זו הפעם הראשונה בה התמנתה אישה לתפקיד מפקדת להקה צבאית, מה שהקנה לארזי כתבת שער בעיתון במחנה. במהלך אותה שנה השתחררה מהלהקה אך שבה אליה בנובמבר 1972 למופע הפרידה של התוכנית. ארזי שבה ללהקת הנח"ל בשנית באוקטובר 1973 יחד עם חברותיה לשלישיית שוקולד מנטה מסטיק ועם חברי להקת כוורת על מנת להופיע בפני החיילים במלחמת יום כיפור.
שנות השבעים
כבר במהלך שירותה הצבאי החתים אותה המפיק אברהם דשא (פשנל) על חוזה ניהול אישי לחמש שנים, ולאחר שחרורה בשנת 1972 השתתפה במופע שנקרא "שוקולד מנטה מסטיק - קונגרס הצחוק הציוני" והתבסס על שירים מתקופת תל אביב הקטנה, ההצגה הייתה להצלחה גדולה. לצידה של ארזי השתתפו גם חברותיה ללהקת הנח"ל, רותי הולצמן ותמי עזריה, בעלה דאז עמוס טל שיר והשחקנים עזרא דגן וציפי שביט. הזמרת רבקה זהר הייתה אף היא חלק מצוות המופע אך פרשה במהלך החזרות. בין השירים אותם ביצעה במופע ניתן למנות את "בין פרחי הגן", "והיה בחשכת הערב" ו"שבת אחרונה".
לקראת פסטיבל שירי הילדים של 1972 התבקש פשנל לשלוח הרכב חדש והקים את שלישיית שוקולד מנטה מסטיק בה היו חברות ארזי, הולצמן ועזריה. שירן "אברא קדברא" שכתבו לאה לופנפלד ומשה וילנסקי, הגיע למקום השני ובעקבות הצלחתו הוחלט להמשיך בפעילות ההרכב. התחנה הבאה הייתה בפסטיבל הזמר 1973 בו ביצעו יחד עם שלישיית אף אוזן גרון את השיר "נצח ישראל לא ישקר", אותו הייתה אמורה לבצע עמם כסולנית רותי נבון, אך זו נפצעה בתאונת דרכים לפני הפסטיבל (בתקליט הפסטיבל נבון היא המבצעת הראשית). באותו פסטיבל ביצעה ארזי יחד עם חנן יובל ואפרים שמיר את "ליל חניה", מהשירים המזוהים ביותר עם הפסטיבל. זמן לא רב לאחר מכן פרשה עזריה והוחלפה על ידי לאה לופטין, אף היא בוגרת אותו המחזור של הנח"ל. ארזי, לופטין והולצמן חלקו יחד אוהל בטירונות ולהן מספרים אישיים עוקבים.
באותה תקופה זכתה שלישיית שוקולד מנטה מסטיק להצלחה גדולה. הן השתתפו בפסטיבלים והרבו להופיע ברחבי המדינה. השתתפו בתכניות הערוץ הראשון "חג לי" לכבוד חגי ישראל.
בין השירים אותם ביצעו בפסטיבלי זמר נמנים: "נח" עם מתי כספי (פסטיבל הזמר והפזמון 1974), "שירים הם חברים" (פסטיבל הזמר והפזמון 1975), "חגיגת אביב" שכתבו דודו ברק ושייקה פייקוב (מקום שלישי בפסטיבל שירי הילדים 1974), "ישנוני" (פסטיבל שירי הילדים 1974), "מי המנטה מי המסטיק מי השוקולד" ו"בית השוקולד" (שכתבו להן יורם טהרלב ויאיר רוזנבלום לפסטיבל שירי הילדים 1977), "משיח" ו"שיר היין" בפסטיבל הזמר המזרחי, "פרקים בתולדות הציונות" בפסטיבל שירי בירה שנערך ב-1975 והשיר "ובאו האובדים" שכתב להן שלמה קרליבך בפסטיבל הזמר החסידי. בנוסף הופיע ההרכב בתוכניות טלוויזיה רבות ובהן "חג לי" (עם שלמה ארצי, עמוס טל שיר ואושיק לוי, "שירים מארץ אחרת" שהוקדשה לשירי דרום אמריקה ו"הספינה המזמרת" (עם עודד תאומי). הבמאי ראלף ענבר הקדיש להן תוכנית מיוחדת של "אולפן קיץ" ב-1977. אלבומן הראשון ראה אור בשנת 1975 בהפקתו המוזיקלית של מתי כספי ובו בלטו השירים "מניאנה", "בת אצילים" ו"בשדות בית לחם".
בשנת 1976 נבחרה הלהקה לייצג את ישראל באירוויזיון 1976. מופע מיוחד ב"צוותא" בהנחיית אהוד מנור הוקדש לבחירת השיר אשר ייסע להאג ובו הוצגו שלושה שירים חדשים: "זה טוב זה טוב" (אליעוז רבין-רוני וייס), "קשת בענן" (דרורה חבקין) ו"אמור שלום" (אהוד מנור-מתי כספי) שנבחר והגיע בתחרות למקום השישי. הופעתן המוצלחת הובילה לביקוש רב של הלהקה והן יצאו לסיבוב הופעות ברחבי העולם, הוחתמו על חוזי הקלטות בניהולו המוזיקלי של לס המפריז שהיה מהמוזיקאים החשובים באותה תקופה, הקליטו שירים באנגלית ובגרמנית וזכו לביקורות מפרגנות. הצלחתן הגדולה של בנות השלישייה הובילה לבחור בהן כמובילות הקמפיינים של חברת האופנה "ניבה", חברת האיפור "מרי קוואנט" וממתקי עלית. לאחת מהופעות הלהקה בשוודיה התעקש להגיע המוזיקאי פרנק זאפה עם אמרגנו.
תחילת קריירת הסולו
לא2222חר פרישתה מ"שוקולד מנטה מסטיק" הרבתה ארזי להופיע בתוכניות מוזיקליות בטלוויזיה ("שרתי לך ארצי", "ימי שבט", "מצעד המרגניות") אך לא הוציאה חומרים מקוריים לרדיו. בשנת 1979 הציע לה המפיק שלמה צח להיות הסולנית בהרכב חדש שהקים חלב ודבש אשר ביצע בפסטיבל הזמר את השיר "הללויה". ארזי נענתה בתחילה להצעתו, אך במקביל הציע אמרגנה דאז שי נשר לבחור בה כמנחת תחרות האירוויזיון שהתקיים באותה שנה בירושלים. המפיק אלכס גלעדי שכנע אותה לקבל על עצמה את המשימה הואיל והיא גם דוברת צרפתית. לימים הודתה כי היא מתחרטת שלא לקחה את השיר:. ארזי הנחתה את התחרות בצרפתית לצד דניאל פאר שהנחה באנגלית (ושניהם נשאו דברים בעברית לסירוגין), וזכתה לשבחים רבים על הופעתה. אחד המתרשמים מההנחיה היה מרשל הנס, מנהל חברת התקליטים העולמית "אריולה אריסטה", שהציע לארזי חוזה הקלטות ארוך טווח. החברה הפיקה תקליט ארוך נגן. ירדנה ארזי ביצעה שירים והצטלמה על רקע נופי העיר העתיקה קיסריה. על פי דרישתה ובהתאם לתדמיתה, הצטלמה לאורך כל הסרט ירדנה ארזי יחפה.
מאחר שלא הסכימה לעבור לחו"ל, דחתה את ההצעה של חברת התקליטים. עם זאת, באותה תקופה הקליטה שירים בגרמנית, בצרפתית ובאנגלית ויצאה לסיבוב הופעות באירופה. עם שובה לישראל החליפה ארזי את חוה אלברשטיין בצוות תוכנית הילדים "קרוסלה".
עוד בעקבות האירוויזיון, נבחרה ארזי בסקר דעת קהל כמודל לחיקוי הנשי הגדול בישראל ובעקבות כך הובילה את קמפיין חברת הרהיטים "רים". על הבחירה השתתף בין השאר מנהל השיווק של החברה דאז בנימין נתניהו. בפרסומות הרבות של רהיטי רים שהתפרסמו בעיתונות וביומני הקולנוע הוצגו רהיטי רים על ידי ירדנה ארזי, באווירה ביתית ונינוחה, לרוב יחפה.
שנות השמונים
באוקטובר 1980 הוציאה ארזי את תקליט השדרים "מחול מערבולות" (מילים: איציק ויינגרטן, לחן ועיבוד: אריק רודיך) שזכה להצלחה ברדיו ונכלל מאוחר יותר באלבומה הראשון. בדצמבר 1980 הנחתה את פסטיבל שירי הילדים מספר 11 (לצד שלמה ניצן ומנחם עיני) וביצעה בו את השיר "הדובון הלך לישון" (מילים ולחן: דן זכאי, עיבוד: משה זורמן). בדצמבר 1981 השתתפה בפסטיבל שירי הילדים מס' 12 עם השיר "אבל חבל" (מילים: שוקי וגנר, לחן ועיבוד: אורי קריב). בשנת 1981 השתתפה ארזי בהפקה חדשה שעלתה על בימות הבידור בארץ, המחזמר "ברנשים וחלומות", שהעלה שירים מצליחים ממחזות זמר בינלאומיים בתרגום לעברית של אבי קורן ובבימויו של צדי צרפתי. לצדה השתתפו בהצגה אילי גורליצקי, ששי קשת, חנה לסלאו ושולה חן. המופע זכה להצלחה גדולה והוצג במשך 52 שבועות רצופים בהיכל התרבות בתל אביב. בתום אותה שנה זכה בפרס "כינור דוד".
ב-1983 נישאה לנתן תומר, שהיה למפיק שלה. באותה עת, החלה ללמוד פיתוח קול אצל רחל הוכמן וחברה לגברי מזור, איש יחסי הציבור של פסטיבל שירי הילדים, שהפך ליועצה האמנותי ומי שעתיד לסלול לה את הדרך אל שירי ארץ ישראל ואל פופולריות עצומה. בעצתו של מזור יצאה להופיע בפני החיילים במלחמת לבנון הראשונה, והייתה הזמרת הראשונה שעלתה להרי השוף עוד בזמן הקרבות. בעקבות הנסיעה כתב לה אהוד מנור את השיר "הביתה", שקרא לחיילינו "לשוב משדות זרים" ועורר סערה פוליטית. השיר הופיע באלבומה השני "מה נשמע", שהגיע לחנויות בשנת 1984, והוא גם אלבומה הראשון שיצא בהפקה עצמית. באלבום בלטו מספר שירים כגון: "חפץ חיים ברוח הגוברת" ("גשם עומד לרדת"), "שיר הערב מצלצל" ("שוטי מנגינה שלנו") ו"תאורת חצר". האלבום היה לאלבום הזהב הראשון של ארזי. שיר נוסף שהקליטה באותה תקופה היה "הזמר", שהגיע למקום השלישי בפסטיבל שירי הילדים. במקביל, הובילה את קמפיין המודעות נגד עישון עבור האגודה למלחמה בסרטן עליו הוענק לה מגן יו"ר הכנסת.
באותה שנה השתתפה ארזי בפעם השנייה בתחרות קדם-אירוויזיון 1983 עם השיר "שירו שיר אמן", שהלחין הנרי ברטר. בסיום התחרות הראתה ספירת הקולות כי ארזי הפסידה על חודה של נקודה לעפרה חזה, שביצעה את השיר "חי". שנים לאחר מכן סיפרה ארזי בריאיון לסדרה התיעודית "הרצל פינת רפאלי", שרפי גינת שישב בחבר השופטים סיפר לה לאחר אותו הערב שהייתה טעות בספירת הקולות בהצבעה, והיא זו שהייתה אמורה לזכות במקום הראשון ולא עפרה חזה. ארזי בחרה לשמור מידע זה בסוד. טענתה זו של ארזי נבדקה בראיון של רפי גינת בנושא באתר הארץ בו הוא שולל את הטענה של ירדנה ארזי לכך שהיה טעות בספירת הקולות.
היריבות מול חזה הוסיפה ללוות את ארזי לאורך כל שנות השמונים ונצרבה בתודעה הציבורית עד היום.
זמרת השנה
בשנת 1985 המשיכה לשמור על מעמדה כזמרת המובילה בישראל והוציאה את האלבום "דרישת שלום". שיר הנושא הוא שיר השירותרום אותו הקליטה עם המחזור הנוכחי של להקת הנח"ל. שירים בולטים נוספים מתוכו היו: "קו האהבה", "שהשמש תעבור עלי", "אגדת לה-דילה", "באתי אליך", "במערבולת" ו"שוב בתמונה" שכתבו לה יאיר לפיד ורמי קליינשטיין והגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים השנתי בו נבחרה בפעם השנייה לזמרת השנה. באותה שנה זכתה במקום הראשון בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "שובי הרמוניקה" והגיעה למקום השלישי בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר "עוד נגיע". באותה תקופה הלכה והחריפה היריבות התקשורתית בין ארזי לבין עפרה חזה אשר לוותה בקרבות מעריצים ובסיקור תקשורתי נרחב. לשיאה הגיעה התופעה כשבמהלך הופעה של ארזי באמפי וואהל בקיץ 1985 ירתה עליה מעריצה של חזה דיו מתוך אקדח מים. הפרשה זכתה לכינוי "תקרית הדיו".
ב-22 באוקטובר 1986 נולדה בתה היחידה אלונה. באותה שנה הוציאה תקליט אוסף בשם "שוב בתמונה" ובו שיר מקורי אחד ("אחד ולתמיד"). האלבום נמכר במהרה בלמעלה מ-40 אלף עותקים. באותה השנה השתתפה גם לראשונה בתוכנית "הופה היי" וביצעה בה את השירים "אגדת לדילה" ו"שהשמש תעבור עליי".
ב-1987 הוציאה ארזי תקליט קונספט בשם "נשמה צוענית", אשר היה מבוסס על שירים צועניים מתורגמים לעברית, על ידי אהוד מנור, בהפקה מוזיקלית של מתי כספי. התקליט הפך לרב מכר והגיע תוך זמן קצר למעמד של פלטינה משולשת. הוא גם הועלה על גבי פורמט של CD והיה בכך לדיסק הראשון שיוצר בישראל. בין השירים באלבום: "הכינור הנאמן", "רוח ואש", "מה יש לי", "יריד האהבה", ו"כשהצועני אוהב" - שיר מקורי שהלחינה במיוחד יהודית רביץ. באותה השנה השתתפה בערב מחווה לתרבות היידיש אשר נערך בתיאטרון הבימה. במסגרתו ביצעה ביידיש את השיר "מיין שטייטלע בעלז" ("העיירה שלי 'בלז'"). כמו כן היא הנחתה את תחרות הקדם אירוויזיון לצד יורם ארבל.
בהמשך אותה שנה ובעקבות הצלחתה הגדולה הוחתמה ארזי על קמפיין ענק לבנק לאומי, אשר נמשך שנתיים ולווה בפרסומות ברדיו ובטלוויזיה ובפרסומים בעיתונות הכתובה. בשיתוף הבנק הוציאה ארזי שתי קלטות אוסף בשם "מבחר להיטים" ו"בין פרחי הגן" (ב-1987 ו-1989 בהתאמה), שלא הופצו באופן מסחרי אלא הוענקו על ידי הבנק כשי ללקוחות חדשים ושני אלבומי ילדים שהופצו באופן מסחרי: הראשון היה "ריח דבש וריח מנטה", בו הקליטה מחדש שירי ילדים מכל הזמנים, בהם "שעון בן חיל", "דני גיבור", "אני והתוכי" ו"קום בחור עצל". על עטיפת האלבום הופיעה ארזי עם בתה אלונה. השני הוא קלטת בשם "סיפורי לילה טוב" ובה סיפורי ילדים מוקראים בקולה. בסיום השנה זכתה בפעם השלישית בתואר זמרת השנה והקליטה במיוחד למצעד הפזמונים השנתי את השיר "מחוזות האהבה" (דודו ברק-בועז שרעבי). על-פי הערכות שולם לארזי סכום עתק של מאות אלפי דולרים עבור השתתפותה בקמפיין.
1988 הייתה אחת השנים המשמעותיות בקריירה של ארזי, בה ביצרה את מעמדה הממלכתי כשנבחרה בסקר מקיף של קול ישראל לשנת ה-40 למדינה כזמרת הפופולרית ביותר בישראל. בעקבות הסקר יצאה לסיבוב הופעות משותף עם יהורם גאון (שנבחר כזמר האהוב) שנערך בחסות האגודה למען החייל. לקראת המופע הקליטו השניים את הדואט "אדם אחר" (רחל שפירא-נורית הירש). בטקס חלוקת פרסי ישראל לשנת 1988 שרה ארזי את "עגילי דמאר", שיר שנכתב עבור כלת פרס ישראל באותה שנה, שושנה דמארי. ביום השואה השתתפה בקונצרט מיוחד של התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה שנערך בכיכר מלכי ישראל ושודר במקביל בטלוויזיה הפולנית. שמעון פרס שעמד אז בראש מפלגת העבודה הציע לה מקום ריאלי ברשימת המפלגה לכנסת ה-12 אך היא דחתה את הצעתו.
הטלוויזיה הישראלית בחרה בה כנציגת ישראל באירוויזיון 1988 שנערכה באותה שנה בדבלין. לקראת נסיעתה נערך במיוחד עבורה קדם אירוויזיון פרטי בו הוצגו ארבעה שירים חדשים: "קרוב לים", "כמו בהתחלה", "היא רוקדת" ו"בן אדם" שכתב אהוד מנור ללחן של מוזיקאי אלמוני עולה חדש מרוסיה בשם בוריס דימיטשטיין ונבחר לייצג את ישראל בתחרות. על אף שההימורים נטו לטובתה, היא הגיעה למקום השביעי. בעקבות האירוויזיון הוזמנה ארזי לסיבוב הופעות באוסטרליה.
השירים אותם הקליטה באותה שנה נכללו באלבומה הבא "עוד יום אחד" אשר נמכר בלמעלה מ-100 אלף עותקים (פלטינה כפולה). ארבעה משירי האלבום הגיעו לעשירייה הפותחת במצעד הפזמונים "עגילי דמאר" (3), "בן אדם" (4), "היא רוקדת" (9) ו"אדם אחר" (10). שיר נוסף ("כמו בהתחלה") הגיע למקום ה-38. ארזי נבחרה בפעם הרביעית כזמרת השנה. באותה השנה השתתפה בשנית בתוכנית "הופה היי", ובסיום אותה שנה השתתפה כזמרת אורחת בפסטיגל.
ארזי הוסיפה לפעול באינטנסיביות. אלבומה הבא היה "דמיון מזרחי" אשר התבסס על שירים ערביים בגרסאות עבריות שכתב אהוד מנור. על ההפקה המוזיקלית הופקד ירון בכר. בין שירי האלבום בלטו "מה נתת לי", "אל תאמר", "דמיון מזרחי", "חליל הנצח" ו"יא חביבי". הקהל הגיב לאלבום ברגשות מעורבים, בין היתר כיוון שבאותה תקופה הייתה האינתיפאדה בשיאה וחלקים בציבור התקשו לקבל מזמרת השנה טקסטים כמו "מנגן חליל הנצח שיר אחד לשני עמים" או "לך ולי מקום בארץ המובטחת". עם זאת הוא נמכר בלמעלה מ-40 אלף עותקים והיה לתקליט פלטינה. להצלחה נוספת זכה האלבום במדינות ערב ובשטחים וארזי הרבתה לקבל מכתבי מעריצים ממצרים, ירדן ואפילו עיראק. גם חיילי כוחות הברית שהגיעו למפרץ הפרסי אימצו את האלבום בחום. ארזי נבחרה כזמרת הפופולרית ביותר במגזר הערבי בסקר שערך קול ישראל בערבית והוזמנה לביקור רשמי במצרים.
אלבום הסולו האחרון של ארזי בשנות השמונים היה "תחנה בדרך" אשר כלל גרסאות כיסוי לשירי שנות החמישים, בהם "בין פרחי הגן", "בת הדייג", "שָׂאֶנִי עִמְךָ בַּמָחוֹל", "מול הר סיני", "רק אלומה" ועוד ולצדם מבחר מלהיטיה. לצורך הקלטת הדיסק התאחדה שלישיית שוקולד מנטה מסטיק וביצעה את השירים "ונצואלה" ו"נערה ממש אוצר". בנוסף הקליטה ארזי לדיסק זה שני שירים חדשים, "האיש מן החלום" (שהוזמן במיוחד למצעד הפזמונים השנתי ב-1988) ו"כאבים רחוקים". האלבום היה לאלבום זהב.
באותה תקופה נפרדה מיועצה האמנותי גברי מזור לאחר שש שנות עבודה.
שנות התשעים
בשלהי 1989 הבינה ארזי כי עליה לקחת פסק זמן קצר על מנת שלא ליצור עומס על הקהל ו"ישבה על הגדר" כהגדרתה למשך שלוש שנים. באותה תקופה שברה את שתיקתה התקשורתית כשנבחרה כזמרת העשור של "קול ישראל" וכשהושקה בובת שעווה בדמותה במוזיאון השעווה הישראלי. כל אותה העת לא הפסיקה ארזי להופיע ברחבי הארץ.
ב-1990 הופיעה ארזי בתוכנית "מסיבת גן" עם בתה אלונה, וכן הופיעה בפעם השלישית בתוכנית "הופה היי" וביצעה את השירים "דבקה מדורה" ו"כאבים רחוקים".
באוקטובר 1991 יצא לרדיו סינגל ראשון מתוך אלבום חדש - "ילדה יחפה" אשר בישר את שובה לפעילות. רבים ראו בשיר ילדה יחפה רמז לירדנה ארזי עצמה כילדה יחפה ששרה שירי מולדת. האלבום "אנשים זרים" בהפקתו המוזיקלית של יעקב גלעד ובהשתתפות יהודה פוליקר עורר ציפיות גדולות. הוא התבסס בין היתר על שירי משוררות כגון יונה וולך, תרצה אתר ולאה גולדברג וכלל שירים שזכו להצלחה ברדיו ובהם "ילדה יחפה", "שיר אישה בחורף" (יהונתן גפן-יהודה פוליקר), "ארמון הקרח", "מתוך הנשכחות" ו"הבובה של גוגול". האלבום היה לאלבום זהב, שניים משיריו הגיעו לצמרת מצעד הפזמונים השנתי וארזי הגיעה למקום השני בקרב על תואר זמרת השנה.
ב-1994 הוזמנה ארזי על ידי ראש הממשלה יצחק רבין לביקור הרשמי הראשון של ראש ממשלה ישראלי ברוסיה. היא הופיעה בפני קהל אלפים וכיכבה בערוצי הטלוויזיה במדינה. בהמשך הוזמנה על ידי רבין לטקס חתימת הסכם השלום עם ירדן ויומיים לפני הירצחו הופיעה ארזי בטקס חנוכת תחנת הכוח של חברת החשמל בחדרה במעמד רבין. זו הייתה הופעתו הפומבית האחרונה לפני עצרת השלום. בטקס הרשמי במלאת שבוע לרצח ביצעה ארזי את שירה "אתה לי ארץ" ובעצרת הזיכרון שנערכה שנה לאחר מכן ביצעה את השיר "ושמה לא תבוא" (אהוד מנור-אביהו מדינה) שהוקדש לרבין ולשמעון פרס בעקבות הפסדו בבחירות. באותה שנה הצטרפה לאיחוד חד פעמי של להקת הנח"ל לביצוע שיר הרעות בתוכנית הטלוויזיה "לילה גוב".
ארזי חוותה טרגדיה אישית בשנת 1994 כששני הוריה נפטרו ממחלת הסרטן בהפרש של חמישה ימים זה מזה. לזכרם ביצעה את שירם של רחל שפירא ונחום היימן "כמו מים שקטים" אשר ראה אור באלבומה הבא "מתוך שאהבתי". בין שירי האלבום "חדש באוויר" שנכתב בעקבות הסכמי השלום, "שלושה דורות" שהוקדש לזכרו של בן-דודה ישראל ארזי שנהרג במבצע כראמה, "מכתב" שכתבה רחל שפירא בעקבות מכתבי מעריצים שקיבלה ארזי ממצרים, והדואט "חברות הכי טובות" עם שולה חן. האלבום לווה במסע יחסי ציבור רחב ובסיבוב הופעות שנפתח בפסטיבל ערד אך האלבום זכה להצלחה פחותה בהשוואה לאלבומים שהוציאה ארזי בשנות השמונים ונמכר בכ-15,000 עותקים.
בהמשך שנות התשעים הקליטה ארזי עם הזמר אבי פרץ גרסת כיסוי ל"שיר של יום חולין" מתוך אלבום שהוקדש לשירי המלחין יאיר רוזנבלום ואת השיר "אור שבעת הימים". לצד סולן להקת "סהרה" חנניה אברג'יל הקליטה גרסת כיסוי לשיר "בחלומי עודני" (סמי שלום שטרית-שמעון בוסקילה) לפרויקט "עבודה עברית" ועם גידי גוב ביצעה בתוכניתו לילה גוב גרסת כיסוי לשיר "דון קישוט". בשנת 1998 הוציאה אלבום אוסף כפול משיריה - "יש ונדמה" - ובו ארבעים מלהיטיה הגדולים. באותה תקופה חידשה את הקשר המקצועי עם גברי מזור אשר מוסיף ללוות אותה כיועץ אמנותי עד היום.
בשנים 1996–2005 הנחתה את מגזין הבוקר "קפה טלעד" בערוץ 2.
בשנת 1999 נבחרה להוביל את קמפיין חברת האלקטרוניקה "אמקור" לסדרת מקררים חדשה.
העשור הראשון של המאה ה-21
במהלך אותו סיבוב הופעות התאחדה פעם נוספת שלישיית שוקולד מנטה מסטיק להופעות במה ולהקלטת גרסת רמיקס לשיר "זה טוב זה טוב". השיר הופיע באוסף כפול משירי השלישייה.
בשנת 2006 חברה ארזי אל אילנית, שלומית אהרון, מרגלית צנעני ורותי נבון במסע הופעות לקהילות היהודיות בקנדה ובארצות הברית בשם "חמש הדיוות". מופע זה נחל הצלחה גדולה. עוד באותה שנה יצאה לרדיו גרסת רמיקס לשיר "עוד נגיע", אותו ביצעה בתחרות קדם אירוויזיון 1985. הגרסה החדשה, אותה ערך המוזיקאי דור דקל מהצמד חובבי ציון, זכתה להצלחה והוגדרה לאחר מספר ימים כשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו.
בראש השנה 2007 החלה ארזי לפרסם סדרת כתבות באתר ynet בהן סקרה את השירים הגדולים של 60 שנות המדינה. סדרת הכתבות התבססה על תוכנית רדיו שהגישה ברדיו חיפה במקביל. במסגרת חגיגות השישים נבחרה בסקר מקיף של מינה צמח לידיעות אחרונות למקום השני ברשימת הנשים האהובות בישראל. שירה "אתה לי ארץ" נבחר כאחד מחמשת ההמנונים הישראלים הגדולים של כל הזמנים. בנוסף זכתה בתואר זמרת ה-60 של אתר וואלה. עוד בשנת 2008 הקליטה גרסת כיסוי לשירה של שושנה דמארי "כלניות" עבור הפרויקט "עבודה עברית 2".
בשנת 2009 ראה אור אלבום אולפן חדש של ארזי בהפקתו המוזיקלית של יהודה פוליקר. האלבום, "בושם על עורי" התקבל בחום על ידי הקהל והרדיו ובלטו מתוכו שיר הנושא שכתבה רחל שפירא, "מה קורה אחי" שהתבסס על מאמר של הסוציולוג, פרופ' עוז אלמוג, "הודעה נמסרה למשפחות" שכתב יואב גינאי לזכרו של אורי גרוסמן, בנו של הסופר דויד גרוסמן שנפל במלחמת לבנון השנייה ו"הייתה לי ארץ" - משיריו האחרונים של אהוד מנור. בעקבות האלבום יצאה ארזי לסיבוב הופעות חדש בהפקתו המוזיקלית של אורי זך. במופע ההשקה החגיגי אירחה את פוליקר. הצלחת האלבום הובילה לכך שבסיכום אותה שנה הייתה ארזי הזמרת המושמעת ביותר ברדיו בישראל.
העשור השני של המאה ה-21
בינואר 2011 הוציאה ארזי אלבום אוסף משולש בשם "שהשמש תעבור עלי", המאגד שירים מהתחנות השונות בקריירה. לכבוד אוסף זה הוקלטו שני רמיקסים לשיריה של ארזי, "שוב בתמונה" על ידי דור דקל, ו"באתי אליך" על ידי תמיר צור. כמו כן חידשה את ההקלטה הישנה של השיר "הביתה" בגרסתו המלאה, כך שלצד הבתים שהושרו בעבר נוספו בתים נוספים. בעקבות האלבום יצאה לסיבוב הופעות חדש. ביולי אותה שנה יצא DVD מסדרת "שרים קריוקי" בשם "שרים ירדנה ארזי" ובו מספר גרסאות קריוקי ללהיטים שנכללו באוסף המשולש. באותו חודש יצא אלבום כפול בשם "שני צדדים למטבע". זה היה פרויקט מוזקלי רחב היקף בו אמנים שונים ביצעו גרסאות כיסוי לשירים ישראלים במגוון סגנונות. במסגרת הפרויקט ביצעה ארזי את שירה של עליזה עזיקרי "לא לוקחת ללב". בתום אותה שנה הגיעה ארזי למקום השישי ברשימת הזמרות המושמעות בישראל של מדיה פורסט. בספטמבר 2011, לציון יום הולדתה ה-60 של ארזי, נערך לה מופע הצדעה של תזמורת צה"ל במסגרת פסטיבל ראשון לציון. עוד באותה שנה זכתה ארזי בפרס מפקד גל"צ על תוכנית שהגישה לצד דב גילהר והוקדשה לשירי הלהקות הצבאיות.
בדצמבר 2011 שודר בערוץ 2 (בשידורי רשת) סרטם התיעודי של יואב ודורון פז "ירדנה ארזי - הסיפור שלא סופר", המגולל את סיפורה המשפחתי ומלווה אותה במסע אל נקודות משמעותיות בחייה. את הסרט ליווה שיר חדש שנכתב במיוחד על ידי רחל שפירא וקובי אפללו, "חלום וגעגוע".
בראשית 2012 הוענק לארזי "שער הזהב" של השבועון "לאשה" על היותה הדמות שהופיעה על הכמות הגדולה ביותר של עמודי השער של העיתון לאורך השנים. באותה שנה שוחרר לרדיו הדואט "כשהגברים רוקדים", אותו ביצעה ארזי עם דנה אינטרנשיונל. השיר זכה להצלחה גדולה, הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים של רשת ג', שהה תקופה ארוכה בפלייליסט של גלגלצ והיה ברשימת 50 השירים המושמעים ברדיו באותה שנה. ארזי הגיעה למקום השמיני ברשימת הזמרות המושמעות בישראל. בדצמבר 2012 הוציאה לאור את השיר "זמן של אולי" שכתב יוסי גיספן והלחין בנו, ניסים גיספן.
בינואר 2013 פתחה בסיבוב הופעות עם המוזיקאי גיל שוחט ושיריה קיבלו עיבודים קלאסיים. במרץ אותה שנה הוציאה לאור את השיר "הורה של בת גולה" שנכתב בשנות ה-40 בידי חנה סנש והולחן על ידי נורית הירש. במאי 2013 הוציאה לאור לרדיו שיר גנוז של להקת "שוקולד, מנטה מסטיק" בשם "שלום עירי נוחמה" שתרגם לעברית אברהם שלונסקי ללחן רוסי. באותו חודש הוציאה לאור אלבום אוסף בשם "געגועים לנחל". אלבום זה כולל 21 שירים שהקליטה במשך השנים, חלקם הוקלטו בהופעות חיות וחלקם הופיעו באלבומים קודמים. השירים "הורה של בת גולה" ו"שלום עירי נוחמה" מופיעים גם הם באלבום. בין השירים שראו אור לראשונה הם "שיר שמח" שהקליטה בתחילת שנות ה-80 בהופעה, "הבה נגילה" אותו הקליטה בהופעה חיה בשנות ה-90 בארצות הברית וביצוע של ארזי ל"לשיר זה כמו להיות ירדן".
בספטמבר 2013 זכתה בתואר "זמרת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', 25 שנה לאחר זכייתה בתואר בפעם האחרונה. שירה "זמן של אולי" הגיע למקום ה-11 במצעד. במסגרת המצעד חשפה ארזי לראשונה באולפן רשת ג' את שירה החדש "יונת העצב". ב-25 בנובמבר שחררה קליפ לשיר "אישה חדשה" הלקוח מאלבומה "בושם על עורי" לרגל קמפיין לעידוד המאבק באלימות כלפי נשים, ביוזמת נעמת.
בדצמבר 2015 החלה סיבוב הופעות משותף עם להקת הגבעטרון, בו הם מבצעים יחד ולחוד מהרפרטואר המשותף. המופע תוכנן תחילה ל-10 מופעים, אך הפך במהרה להצלחה ועלה על בימות ישראל למעלה מ-200 פעמים, לעיניי יותר מ-150,000 צופים. בספטמבר 2016 הגיע לחנויות האלבום הכפול, "הוי ארצי מולדתי", המתעד את המופע והוקלט בהמשכן לאמנויות הבמה בתל אביב.
בשנת 2018, שנת ה-70 לישראל, הקליטה את השיר "ישראל שלי" לצד ליאור נרקיס, כחלק ממיזם ריקודי עם שיזם משרד התרבות. בנוסף, הנחתה את "ועידת ה-70 של ידיעות אחרונות" בבנייני האומה, לצד דני קושמרו. באותה שנה נבחר שירה "אתה לי ארץ" במשאל של חברת החדשות כשיר הישראלי האהוב בכל הזמנים וזכה לביצוע מחודש בליווי התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בהמשך נבחר גם כשיר המולדת האהוב במצעד שערכה כאן ג' וכשיר הישראלי האהוב ביותר במשאל צופי ערוץ 20. לאור אלה ולקראת סיבוב הופעות חדש הוקלט השיר גם בליווי שלישיית הפסנתרנים הרוסית "בל סונו".
בדצמבר 2019 הופקה גרסת רמיקס חדשה של הדי.ג'י שגיא קריב לשיר "היא רוקדת" במיוחד עבור ליין מסיבות הגייז "פוראבר".
העשור השלישי של המאה ה-21
בשנת 2020 נבחרה להופיע בטקס הדלקת המשואות ליום העצמאות שהתקיים לראשונה ללא נוכחות קהל, שם ביצעה את השירים "עוד נגיע", "עם אחד עם שיר אחד" ו"שבט אחים ואחיות". ביום העצמאות הופיעה יחד עם גלי עטרי במסגרת סדרת המופעים של זאפה וקשת 12. סביב אירועי העצמאות ובאווירת הסגר הכללי, הקליטה גרסה חדשה חדשה לשירה "שירו שיר אמן" בהפקתו המוזיקלית של חן מצגר-אדר.
במהלך שנת 2020 ולאור התמודדות תעשיית התרבות עם מגפת קורונה, יזמה ארזי את מכתב אמני ישראל בקריאה לשדר יצירה ישראלית בטלוויזיה וברדיו ולהעלות בכך את סכום התמלוגים המצטבר ליוצרים, מבצעים, נגנים ושחקנים. אל מכתבה הצטרפו שורה ארוכה של אמנים ובראשם שלמה ארצי. כתוצאה ממנו נענו גופי שידור רבים ליוזמה: תחנת הרדיו גלגלצ הכריזה על יום שידורים שבועי שמוקדש כולו למוזיקה ישראלית, חברת הכבלים הוט הקימה ספרייה ייעודית ליצירה ישראלית, כאן ב' החליטה לתת עדיפות ליצירה ישראלית בשידורי הבוקר האקטואליים של התחנה ואפילו רשת קניוני עזריאלי הודיעה על כוונתה לנגן בקניוני הרשת רק מוזיקה ישראלית. על יוזמה זו נבחרה כאחת המשפיעות לטובה של לאשה.
במסגרת פרויקט צו השעה הקליטה גרסת כיסוי לשירו של אביב גפן "עורי עור". לקליפ שליווה את השיר הצטלמו 30 מגישי חדשות ואקטואליה מכל ערוצי הטלוויזיה ובין היתר דני קושמרו, אופירה אסייג, איילה חסון, לוסי אהריש, נדב בורנשטיין, אמנון לוי, דב גילהר, דוריה למפל, גלית גוטמן, יואב לימור, סיון רהב מאיר, גדעון אוקו ואחרים.
במרץ 2021 הנחתה את ועידת הנשים של קבוצת ידיעות אחרונות ו-ynet ובהמשך הנחתה את המשדר המרכזי ליום השואה בקשת 12 - מפגש מיוחד של מיזם זיכרון בסלון בהשתתפות דנה ויס, זיו שילון, חנן בן ארי, דן אריאלי ויהורם גאון.
ביולי 2021 הקליטה שני שירים של רחל שפירא ועילי בוטנר במיוחד לפסקול הסרט התיעודי "כנרת - ים של חיים" בבימויו של משה אלפרט.
בספטמבר 2021 ציינה את יום הולדתה ה-70 לכבודו החליטה עיריית חיפה להנציח אותה עוד בחייה ברחוב על שמה בשכונת "גבעת זמר". טקס חנוכת הרחוב נערך בנובמבר. עוד באותו חודש ערכה מופע חגיגי בהיכל התרבות בתל אביב בו ביצעה את מיטב שיריה בליווי סימפונט רעננה ובהשתתפות יהודה פוליקר ואיחוד של שלישיית שוקולד מנטה מסטיק.
בדצמבר 2021 שחררה ארזי דואט עם הזמר שיר לוי הנושא את השם ״לאט לאט״ השיר נכתב במסגרת פרויקט מוזיקלי של בית הספר ברנקו וייס רמלה אותו ניהל באותן שנים שר התרבות והספורט הנוכחי חילי טרופר את השיר כתבו והלחינו תלמיד בית הספר אבי אמינוב לצד המחנך שלו היוצר יוני יעיש.
את השיר הפיק ועיבד מוזיקלית המוזיקאי יוני טלבי. השיר הוא סנונית ראשונה מתוך אלבומה ה-25 של ארזי שיצא לאור לרגל יום הולדתה ה-70 ומבוסס כולו על שיתופי פעולה מוזיקליים.
בדצמבר 2021 הוענק לה פרס מפעל חיים מטעם תוכנית ברוקדייל באוניברסיטת בר-אילן "על פעילותה המתמשכת ותרומתה למוזיקה, לאמנות ולתרבות כאמנית מובילה בישראל".
באפריל 2022 במסגרת יום השואה צילמה ארזי סרט דוקומנטרי בצרפת המגולל את הסיפור של אמה ומשפחתה אשר השתייכו למחתרת הצרפתית וסייעו רבות בהצלת ילדים יהודים בתקופת השואה לרגל הסרט שחררה ארזי את השיר "הגיבורה שלי" את מילות השיר כתב הפזמונאי יואב גינאי ללחן של לאה שבת כשעל העיבוד המוזיקלי אמון המוזיקאי יוני טלבי
תחרויות הקדם-אירוויזיון והאירוויזיון
לאחר שהשתתפה באירוויזיון 1976 כחלק משלישיית שוקולד מנטה מסטיק ובהמשך הנחתה את אירוויזיון 1979 השתתפה ארזי בתחרויות הקדם-אירוויזיון בניסיון לייצג את ישראל בפעם השלישית בתחרות.
בשלהי 1982 השתתפה ארזי לראשונה בתחרות הקדם אירוויזיון, היא שרה את השיר "מוזיקה נשארת" (שמרית אור - הנרי ברטר), איתו הגיעה למקום השני.
ב-1987 הנחתה ארזי את תחרות הקדם האירוויזיון יחד עם יורם ארבל והשתתפה בחלק האמנותי.
בשנת 2007 השתתפה בוועדה מטעם רשות השידור שבחרה בלהקת טיפקס כנציגת ישראל לאירוויזיון.
בשנת 2018 השתתפה בפאנל השופטים בתחרות לבחירת הנציג הישראלי לאירוויזיון הילדים לצד ליאור נרקיס וחנן בן ארי.
בשנת 2019 במלאת 40 שנה להנחיית אירוויזיון 1979, נבחרה לפתוח את משדר אירוויזיון 2019 בתל אביב ולהוביל שידור מיוחד במשך 20 דקות להצגת המנחים החדשים ארז טל ובר רפאלי.
קריירה טלוויזיונית
בשנת 1996 הנחתה ארזי את טקס פרסי אקו"ם ששודר בערוץ 2. בהמשך אותה שנה הייתה מנחה אורחת בתוכנית "קיץ על החוף". בעקבות הנחייתה ובעקבות סקרי דעת קהל אוהדים פנתה אליה הזכיינית טלעד והציעה לה להנחות את משבצת השידור היוקרתית של שישי בערב. ארזי דחתה את ההצעה אך נענתה להצעה אחרת של הזכיינית - להנחות את תוכנית הבוקר החדשה "קפה טלעד" לצדו של העיתונאי מיכה פרידמן. בפברואר 1997 עלתה התוכנית לאוויר וזכתה לביקורות אוהדות לאחוזי צפייה גבוהים. זמן קצר לאחר מכן פרש פרידמן מהגשת התוכנית והוחלף על ידי דב גיל-הר. ארזי נהנתה משבחי הביקורת לאורך תשע שנות הנחיית התוכנית. היא הוכיחה את עצמה כמראיינת מוצלחת הבקיאה מאוד בנושאים אקטואליים וכמי שמובילה בבטחה שידורים חיים גם במצבים לא שגרתיים. זכורים במיוחד השידור בו התקבלה ההודעה על מותו של חברה הקרוב אהוד מנור ומשדרים מיוחדים בהם גם מחוץ לשעות השידור הקבועות דוגמת המשדר המיוחד בערב המילניום. "קפה טלעד" שודרה 888 פעמים וירדה מהאוויר בעקבות הפסדה של "טלעד" במכרז החדש להפעלת ערוץ 2.
במקביל להגשת "קפה טלעד", הנחתה ארזי ב-1998, עם זאב רווח, את תוכנית הפריים-טיים לקיץ "מעורב תל אביבי", שצולמה בשידור חי מפארק בגין בתל אביב. באותה שנה הנחתה גם את התוכנית "יורים ושרים" שהוקדשה ללהקות הצבאיות ואת מופע יום העצמאות של ערוץ 10 בשנת 2005 שהוקדש לשיריו של המלחין יאיר רוזנבלום. כמנחה אורחת הופיעה ארזי בתוכניות "מפגשי סתיו" בערוץ הראשון ו"שניים" בערוץ הבידור. בשנת 2006 הנחתה את טקס הענקת פרס ישראל שהועבר בשידור ישיר בערוץ הראשון.
בשנת 2008 החלה להנחות את סדרת התוכניות "שיר השישים" בערוץ הראשון שהוקדשה לשירים היפים בכל הזמנים. במהלך התוכנית ביצעה את השירים "כלניות", "אתה לי ארץ" ו"ספירת מלאי" בדואט עם גיא זוארץ שהנחה לצדה את התוכנית האחרונה בסדרה. התוכנית הייתה הנצפית ביותר מבין תוכניות הערוץ באותה התקופה והגיעה למקום הרביעי בטבלת הרייטינג.
בשנת 2012 הנחתה את תוכנית האירוח "מלכות השבת" ששודרה בשידורי "רשת" בערוץ 2 בערבי ימי שישי. לצדה הנחתה את התוכנית שחר סגל.
בשנת 2014 החלה לשמש כשופטת בתוכנית המציאות "ישנן בנות" בערוץ 24.
פעילות ציבורית
היא ממייסדי אמ"י והייתה חברת הוועד המנהל בארגון. כמו כן, כיהנה כחברת דירקטוריון "צוותא" ומשמשת כחברת הוועדה הציבורית להענקת מגן שר הרווחה, הוועדה הציבורית להענקת פרס מפעל חיים בספרות ילדים של המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך והוועדה הציבורית להענקת אות הרווחה של עיריית תל אביב-יפו. בנוסף שימשה לאורך שנים כשופטת בקרן המלגות של בית הספר למשחק בית צבי.
משפחה וחיים אישיים
ארזי נישאה לראשונה בשנת 1972 למפקדה בלהקת הנח"ל עמוס טלשיר, ממנו התגרשה כעבור שש שנים. אפרים שמיר כתב על ארזי בימיהם המשותפים בלהקת הנח"ל, כשהיא הייתה בת-זוגו של טלשיר, את השיר "נכון את יפה". בשנת 1983 נישאה ארזי בשנית, למהנדס התחבורה נתן תומר, שמפיק מאז 1982 את כל אלבומיה. לזוג בת יחידה, עו"ד אלונה תומר. לתומר שני בנים מנישואיו הקודמים למעצבת האופנה עדה תומר (כיום, אשתו של המלחין קובי אשרת).
בסרט המגולל את סיפור חייה של ארזי, אשר שודר בערוץ 2 בשנת 2011, נחשף כי לארזי, שני אחים למחצה: אמיר, אח למחצה מצד אימה ורחל, אחות למחצה מנישואיו הקודמים של אביה. את רחל הכירו ירדנה ואמיר רק כשהיו בני 10 ו-12 בהתאמה. העובדה שאמיר הוא אחיה למחצה, נודעה לירדנה רק בהיותה כבת 24.
באפריל 2022 יצא סרט דוקו של HOT8, על מסעה בצרפת בעקבות אמה ומשפחתה, שהצילו מאות ילדים יהודים בתקופת השואה.
תדמית "המלכה היחפה"
לירדנה ארזי הוענק בתקשורת התואר "המלכה היחפה". בראשית דרכה, כחיילת בלהקת הנח"ל, נודעה ירדנה ארזי גם בצמותיה הארוכות. ירדנה ארזי הרבתה מתמיד (יותר מכל זמרת ישראלית) להצטלם בתקשורת יחפה. בניגוד למקובל אז, בתוכניות טלוויזיה בערוץ הראשון בהן הופיעה במסגרת שלישיית שוקולד מנטה מסטיק הצטלמה ארזי מדי פעם יחפה . באלבום שלה של שירי ארץ ישראל שהופק ב-1979, הצטלמה יחפה, כביטוי לפשטות הארצישראלית . במהלך השנים הופיעה ירדנה ארזי בתקשורת פעמים רבות, בסרטונים, בכתבות שער לעיתונות ובעטיפות תקליטים - יחפה. השיר ילדה יחפה שכתבה אסתר שמיר ויצא באוקטובר 1991 נחשב למשקף את דמותה של ארזי כילדה יחפה קלועת צמות ששרה שירי מולדת.
הוקרה
ב-25 באוקטובר 2021 נחנך רחוב על שמה של ירדנה ארזי בשכונה חדשה בחיפה ששמה "גבעת זמר"
דיסקוגרפיה
{{שלושה טורים
שונות
}}
משה טלנסקי
משה (מוריס) טלנסקי (באנגלית: Morris Moshe Talansky, נולד ב-27 בינואר 1933) הוא סוחר נדל"ן, איש עסקים, נדבן ומתרים יהודי-אמריקאי. נחקר בפרשת מעטפות הכסף, שבה הורשע אהוד אולמרט בקבלת כספים שלא כדין, בסכום של מאות אלפי דולרים, בתקופות בהן כיהן כראש עירית ירושלים וכשר התמ"ת. טלנסקי שימש כעד מרכזי בפרשה זו.
חייו
מוריס טלנסקי נולד ב-1933 ברובע ברוקלין שבניו יורק לרב דוד ורבקה טלנסקי, מהגרים מרוסיה. בשנות החמישים למד בישיבה יוניברסיטי והוסמך לרבנות. אחותו שושנה היא אשתו של הרב אברהם סילברט, ראש ישיבת בני עקיבא אהל שלמה בבאר שבע. ב-24 ביוני 1956 נשא לאישה את מריון (מרים לאה) לבית קריגר, מורה ומנהלת חשבונות, אחותה של ציפי סידר, אשתו של פרופ׳ חיים סידר ואמו של הבמאי יוסף סידר. לזוג נולדו שלושה ילדים, ששניים מהם עלו לישראל. בשנת 1996, לאחר 40 שנות נישואים, התגרשו בני הזוג טלנסקי. משה טלנסקי נישא בשנית להלן.
טלנסקי מתגורר בוודמיר (Woodmere), בלונג איילנד שבמדינת ניו יורק, ולו בית גם בשכונת שערי חסד שבירושלים. הוא המנהל והבעלים של חברת "Global Resource Group Ltd", שאותה ייסד בשנת 1998 בניו יורק. במסגרת עסקיו נקלע, יחד עם משקיעים אחרים, לסכסוך עסקי עם חברת שירותי הלוויין אימאג'סאט אינטרנשיונל בה השקיעו, והגיש נגדה ונגד התעשייה האווירית, השותפה בחברה, תביעה בבית משפט בניו יורק.
גיוס כספים
טלנסקי עוסק בגיוס כספים לארגוני צדקה וצרכי ציבור רבים:
פרשת מעטפות הכסף
בתחילת שנות ה-90 החלה היכרות בינו ובין אהוד אולמרט. בשנת 1993, כאשר אולמרט התמודד על ראשות עיריית ירושלים תמך בו טלנסקי בתרומות אישיות ובגיוס תרומות, בסכומים שהצטברו במהלך השנים למאות אלפי דולרים. סכומים של יותר מ-100,000 דולר הועברו במזומן במעטפות.
בתחילת מאי 2008, התפרסמו בישראל ידיעות לפיהן המשטרה חוקרת חשדות על פיהם ראש הממשלה אהוד אולמרט קיבל כספים שלא כדין בסכום של מאות אלפי דולרים, בעת שכיהן כראש עיריית ירושלים וכשר התמ"ת. בתחילתה של חקירה זו הוצא צו איסור פרסום על פרטיה, אך צו זה הוסר ב-8 במאי. עם הסרת צו איסור הפרסום, התברר כי האיש ממנו קיבל אולמרט לכאורה את הכספים הוא משה טלנסקי. על פי החשד, כספים אלו הועברו במזומן בתוך מעטפות, פעמים באופן ישיר בין טלנסקי לאולמרט ופעמים באמצעות ראש לשכתו של אולמרט, שולה זקן, או באמצעות ידידו ומקורבו, אורי מסר.
עם הסרת צו איסור הפרסום כינס אולמרט מסיבת עיתונאים בה הכחיש את המיוחס לו והכריז כי בכוונתו להישאר בתפקידו ולהילחם על חפותו. במסגרת חקירת המשטרה בפרשה זו, נחקר ראש הממשלה פעמיים במעונו בירושלים. על פי הדלפות שפורסמו בעיתונות, במהלך חקירות אלה הכחיש אולמרט קבלת כספים שלא כדין, וטען כי לא ידע על העברות הכספים שעליהן הופקדו שולה זקן ואורי מסר.
לנוכח החשש כי טלנסקי יעזוב את ישראל עוד לפני השלמת החקירה, החליטו בפרקליטות המדינה לגבות ממנו עדות מוקדמת בבית המשפט המחוזי בירושלים. פרקליטיו של אולמרט ערערו פעמיים על החלטה זו, אך ערעורם נדחה, וב-27 במאי נגבה מטלנסקי חלקה הראשון של עדותו בבית המשפט. בעדות זו, שתוארה באמצעי התקשורת כחמורה ודרמטית, תיאר טלנסקי מקרים שבהם העביר מזומנים לאהוד אולמרט בזמן שהותו של האחרון בארצות הברית. לדבריו, כספים אלה שימשו גם להנאות אישיות של אולמרט, כגון חופשה משפחתית באיטליה, שדרוג מחלקה בטיסות לארצות הברית וקניית מוצרי מותרות כגון סיגרים ועטים יוקרתיים. טלנסקי אמר בעדותו כי חש רגשי אהבה והערכה כלפי אהוד אולמרט וזו הסיבה שהביאה אותו להעביר אליו סכומי כסף גדולים כל כך במזומן.
GDDR
GDDR SDRAM, או בקיצור GDDR (באנגלית: Graphics Double Data Rate) הוא זיכרון RAM אשר דומה ל־DDR SDRAM שמיועד לכרטיסים גרפיים. GDDR ו־DDR SDRAM משתפים ביניהם טכנולוגיות מסוימות לרבות העברת נתונים כפולה (החל מ-GDDR5, במהירות מרובעת) ישנם שבעה סוגים של GDDR כאשר האחרון הוא החדש ביותר והמהיר ביותר: GDDR RAM תומך גם באלגוריתמים לוגיים מסובכים יותר לעומת DDR RAM.
הטכנולוגיה המתחרה ל-GDDR היא HBM.
עאדל ספאר
עאדל סַפַר (בערבית: عادل سفر; נולד ב-11 בפברואר 1953) הוא אגרונום, איש ציבור, מדינאי ואקדמאי סורי וראש ממשלת סוריה ה-65. סַפַר הוא שיעי מוסלמי, חבר מפלגת הבעת' הסורית.
ביוגרפיה
סַפַר נולד בדמשק ובשנת 1977 סיים לימודי תואר ראשון בחקלאות באוניברסיטת דמשק ב-1977. הוא עבד כשנה במרכז הערבי לחקר אזורים צחיחים ואדמות יובש. לאחר מכן הצטרף לפקולטה לחקלאות באוניברסיטת דמשק, בה עבד עד צאתו ללימודים בצרפת בשנת 1981.
בצרפת הרחיב סַפַר את תחומי לימודיו בחקלאות, וזכה לדיפלומה מבית הספר הלאומי לחקלאות ותעשיית המזון (École Nationale Supérieure d'Agronomie et des Industries Alimentaires), שבאוניברסיטת נאנסי, נאנסי, צרפת, מ-1983. באותו בית-הספר הוא השלים בשנת 1987 עבודת דוקטורט בתחום הלביו-טכנולוגיה.
בשובו לסוריה הצטרף כמרצה לפקולטה לחקלאות באוניברסיטת דמשק, שבה שימש גם יו"ר הפקולטה (1992–1997) ודיקן (1997 - 2000). בשנת 2002 התמנה סַפַר למנהל המרכז הערבי לחקר אזורים צחיחים ואדמות יובש.
בשנת 2003 מונה על ידי נשיא סוריה בשאר אל-אסד לשר החקלאות והרפורמה האגררית. במפלגת הבעת' הוא מכהן כחבר ועדת הכלכלה המפלגתית ומשנת 2005 כחבר מזכירות המפלגה.
ב-2 באפריל 2011 החל לכהן כראש ממשלת סוריה ה-65. סַפַר התמנה לתפקיד כמחליפו של מוחמד נאג'י אל אוטארי על ידי נשיא סוריה בשאר אל-אסד, בעקבות המהומות שפרצו במדינה, וכיהן בתפקיד עד אשר הוחלף בריאד פריד חג'אב על ידי אסד לאחר בחירות 2012, ב-23 ביוני 2012.
פול ורלן
פול-מארי ורלן (בצרפתית: Paul-Marie Verlaine; 30 במרץ 1844 – 8 בינואר 1896) הוא מגדולי משורריה של צרפת.
קורות חייו ושירתו
ורלן נולד בעיר מץ, ולאחר לימודיו בפריז המשיך לעבודה במגזר הציבורי. הוא החל בכתיבת שירה בגיל צעיר, והושפע בעיקר מתנועת המשוררים הצרפתית מאסכולת הפארנאס, וממנהיגה שארל מארי רנה לקונט דה ליל.
אוסף שיריו הראשון שהוצא לאור, "Poèmes saturniens" (פורסם ב-1867) מיצב את ורלן כמשורר הומוסקסואל מקורי ומבטיח, על אף שזכה לביקורת מידי שארל אוגוסטן סנט-בב, מבקר השירה המפורסם. חייו הפרטיים של ורלן נראים בבירור בשיריו, החל מאהבתו (האפלטונית) למתילד מוטה (שהייתה מאוחר יותר לאשתו) וכלה בעזיבת משפחתו למען מאהבו, המשורר הצעיר ארתור רמבו, שאיתו ניהל רומן סוער.
ורלן אהב לשכב עם גברים ואהב את הטיפה המרה. באחד מהתקפי הזעם שלו בזמן שכרות ירה ברמבו ופצע אותו בפרק כף ידו. ורלן נעצר ונכלא במונס שבבלגיה. בעת שהותו בכלא היה לנוצרי קתולי. השפעת אירועים אלו ניכרת בעבודתו מאותה תקופה, Romances sans paroles ("שירי אהבה ללא מילים").
ב-1884 טבע פול ורלן את הקטגוריה "משוררים מקוללים", שנעשתה עם השנים כינוי רווח לטיפוס המשורר הדחוי והמרדן, החי חיים פרובוקטיביים ומסוכנים ושאינו זוכה להכרה אלא אחרי מותו.
בשנותיו האחרונות הידרדר ורלן לאלכוהוליזם ולעוני, וכתוצאה מכך איבד את שפיותו. הוא נפטר ב-1896 ונקבר בבית הקברות Cimetière des Batignolles בפריז.
דוריס שאטשניידר
דוריס שאטשניידר (באנגלית: Doris Schattschneider; נולדה ב-19 באוקטובר 1939 במדינת ניו יורק), היא מתמטיקאית אמריקאית בעלת תואר דוקטור למתמטיקה מטעם אוניברסיטת ייל. ידועה בעיקר בשל מחקריה בתחום ריצוף של המישור באמצעות מחומשים. עבור מחקריה בתחום זה אף זכתה במספר פרסים, ובניהם פרס האגודה המתמטית של אמריקה ע״ש קארל ב. אלנדוארפר, ועוד.
תולדות חייה
דוריס שאטשניידר נולדה בשם דוריס ווד, כבת שנייה במשפחתה, בסטטאן איילנד שבניו יורק. אביה, רוברט ווד הבן, היה מהנדס מכונות בעיריית ניו יורק. אמה, שרלוט ווד, הייתה מורה ללטינית בתיכונים האזוריים ובעלת תואר שני בחקר התקופה הקלאסית מאוניברסיטת קורנל. כאשר הייתה בת שנה בלבד, עזב אביה על מנת לשרת כמהנדס בצבא ארצות הברית באירופה. עת שהה שם, עברה המשפחה לעיירה לייק פלאסיד (Lake Placid) במדינת ניו יורק, ושם החלה מאוחר יותר את לימודיה בבית הספר הציבורי.
היא למדה לקרוא ולכתוב כאשר הייתה בת ארבע בלבד, וכאשר חזרה המשפחה אל סטטאן איילנד עם סיום מלחמת העולם השנייה, בלטה כתלמידה מוכשרת ומחוננת. אהבתה למתמטיקה ואומנות החלה בתיכון.
היא סיימה את לימודיה בתיכון בהצטיינות, והחלה ללמוד באוניברסיטת רוצ׳סטר במדינת ניו יורק. למרות ששקלה בתחילה לימודי רפואה ועבודה כאחות, בחרה שאטשניידר בלימודי מתמטיקה. היא סימה את תארה הראשון מטעם האוניברסיטה בהצטיינות, ושנה מאוחר יותר - בשנת 1962 - נשאה לדייוויד שאטשניידר, דוקטור לאומניות מטעם אוניברסיטת שיקגו. לשניים נולדה בת אחת, לורה אלן שאטשניידר.
היא המשיכה את לימודיה באוניברסיטת ייל, ולאחר שסיימה תואר שני המשיכה ללימודי דוקטורט. את התואר קבלה בשנת 1966, על עבודתה בתחום השורשים המוגבלים של קבוצה אלגברית פשוטה למחצה. מנחה התזה שלה היה המתמטיקאי טסונאו טאמגאווה. לאחר שהשלימה את לימודי הדוקטורט, עבדה כמרצה באוניברסיטת נורת׳ווסטרן באילינוי במשך שנה. היא המשיכה ללמד באוניברסיטאות נוספות, כמו קמפוס שיקגו, עד אשר החלה ללמד באוניברסיטת מורביה, פנסילבניה, שם עבדה עד לפרישתה.
מחקריה
עבודתה של שאטשניידר עסקה בריצוף במצולעים, אולם היא נודעה בעיקר בזכות עבודתה עם מחומשים. ריצוף של המישור הוא ענף במתמטיקה הבוחן מהן התכונות המתמטיות שצורה צריכה, על מנת שתוכל לרצף מישור לבדה, ללא חורים או צורות נוספות - לדוגמה, כוורת דבורים הבנויה ממשושים אחידים.
בעוד שמשפחות מסוימות של מצולעים - כמו מרובעים ומשולשים - הן תמיד בעלות תכונות אלו, ישנן משפחות יוצאות דופן, לדוגמה, מחומשים. במהלך עבודתה, חקרה שאטנשיידר מה סימן ההיכר של מחומשים שניתן ליצור מהם ריצוף ואלו שלא, אולם בעוד אפיינה מספר מחומשים רלוונטיים, בעיית המחומשים בכללותה נותרה עדין לא פתורה. למעשה, ייתכן וקיימים מחומשים נוספים הניתנים לשימוש במישור וטרם התגלו.
תרומתה הגדולה של שאטשניידר הייתה אפיונם של מספר מחומשים נוספים בתחום הריצוף במישור. במסגרת תרומה זו, הקפידה להעניק הכרה לגילויהם של מתמטיקאים חובבים. דוגמה לכך ניתן למצוא במקרה של מרג׳ורי רייס. מרג׳ורי רייס נחשפה לענף הריצוף המישורי באמצעות תוכנית בידור מתמטית של המתמטיקאי הנודע מרטין גרדנר, ומצאה בעצמה כמה מחומשים נוספים. אלו נבדקו על ידי שאטשניידר, ולאחר יותר הובאו לתשומת ליבה של האגודה המתמטית באוסטרליה, וכך זכתה רייס בהכרה על גילוי מחומשים נוספים אלו בעולם המתמטי.
במהלך שנות עבודתה פרסמה שאטשניידר מעל ארבעים מאמרים מקצועיים בתחומי הקומבינטוריקה, הגיאומטריה, ועוד.
פרסים וספרים
שטאנשניידר עסקה בהנגשה ופופולריזציה של המדע, ועשתה זו באמצעות כתיבת ספרים אודות הגיאומטריה מאחורי יצירותיו של האומן ההולנדי מוריץ קורנליס אשר.
ג'ורג' סטיני
ג'ורג' ג'וניוס סטיני הבן (באנגלית: George Junius Stinney Jr.; 21 באוקטובר 1929 - 16 ביוני 1944) היה נער אפרו-אמריקאי שהורשע בגיל 14 ברציחתן של שתי ילדות בנות 7 ו-11 ובעקבות כך הוצא להורג בכיסא חשמלי. בשנת 2014 זוכה מהרצח לאחר שנקבע כי לא ניתן לו הליך משפטי הוגן. סטיני הוא האדם הצעיר ביותר בארצות הברית שנדון למוות עם תאריך לידה ופטירה ידוע.
פרשת המשפט
סטיני, יליד פיינווד שבקרוליינה הדרומית, הואשם ברצח בטי ג'ון ביניקר בת ה-11 ומרי אמה תיימס בת השבע, שגופותיהן נמצאות במרס 1944 בעיירה אלקולו. המשטרה עצרה אותו, וטענה כי הודה בפני אנשי המשטרה שביצע את הרצח. תיעוד של ההודאה לא נמצא, מלבד הערות שסיפק אחד החוקרים. משפטו, שהתקיים בפני חבר מושבעים המורכב מאנשים לבנים בלבד, לא תועד. בתוך פחות מעשר דקות הכריעו המושבעים כי יש להרשיע אותו ברצח מדרגה ראשונה; השופט פיליף סטול סירב לשמוע את ערעורו. הוא הוצא להורג בכסא חשמלי באמצע יוני של אותה שנה. סטיני הוא האדם הצעיר ביותר שהורשע במשפט ונדון למוות וידוע תאריך לידתו ותאריך פטירתו.