cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זקן ואינה לפי כבודו
ממונא ואיסור
אמנם יש מאחרונים שלא חילקו בכך.
באחרונים נחלקו בזקן ואינה לפי כבודו שנפטר מלהשיב את האבידה, ובכל זאת השיבה לפנים משורת הדין, האם נפטר בכה"ג ממצוות אחרות מדין עוסק במצווה פטור מן המצווה או לא. לדעת הנתיבות המשפט אינו פטור ממצווה אחרת, אך יש שכתבו בשם רבי שמואל מסלנט שפטור.
פקוח נפש
בהגהות החכמת שלמה לשולחן ערוך כתב לחדש, שכשם שבאבדה של ממון פטרה התורה מי שהוא זקן ואינה לפי כבודו, הוא הדין לעניין אבידת גופו, כגון אם רואה שחבירו הולך למות, ואין הדבר לפי כבודו להצילו אינו חייב להצילו כלל: אמנם רבים מהאחרונים תמהו על חידוש זה, בין היתר משום אותו כלל שאמר רבא בתלמוד 'כל שבשלו אינו מחזיר פטור אף משל חבירו', והרי אין לך אדם שיהיה מוכן למות מחמת שאינו חפץ לעשות מעשה 'שאינו לפי כבודו'. ולכך נחלקו עליו, וסוברים שבמקרה של פיקוח נפש, לא נאמר פטור זה.
רוד שואו
רוד שואו (באנגלית: Road show) הוא הליך שיווקי שבו מציגות חברות את כוונות גיוס ההון שלהן בפני משקיעים. התהליך מאורגן פעמים רבות על ידי חתמים, שנשכרים על ידי החברות לסייע להן במלאכה זו. הליך זה משרת בדרך כלל את גיוסי הכספים שמבקשות החברות לבצע, משום שהוא מזרז את היכרות החברות עם סדרה גדולה של משקיעים פוטנציאליים.
בדרך כלל ישתתפו ברוד שואו בכירים בחברה (כגון מנכ"ל או סמנכ"ל כספים), החתם המלווה אותם בתהליך ויועצים. מצד המשקיעים עשויים להיות נוכחים במפגשים הללו, אנליסטים מבתי השקעות, מנהלי תיקי השקעות, מנהלי קופות גמל, מנהלי קרנות פנסיה, מנהלי השקעות פרטיים, בכירים בקרנות השקעה פרטיות וכיוצא בזה.
המושג רוד שואו באנגלית מציין גם מופע של תיאטרון נודד או מסע פוליטי שנועד לקדם אג'נדה מסוימת.
אופן התהליך
הרוד שואו יהיה בדרך כלל תהליך אינטנסיבי המתפרש על פני תקופה קצובה בזמן, שלעיתים היא תלויה בהגדרות שקבע החוק. למשל, חברה פרטית המעוניינת להפוך לחברה ציבורית. הרוד שואו יתקיים לאחר שפורסמה טיוטת התשקיף, ורשות ניירות ערך התירה לחברה לפתוח בהליך הגיוס. כדי לעניין סדרה ארוכה של משקיעים ונציגיהם במהלך הרוד שואו, החברה תציג להם מצגות המתבססות על פי טיוטת התשקיף או התשקיף עצמו (אם הושלם), ותבקש לעניין את המשקיעים בהשתתפות בהנפקה או בגיוס הכספים.
שמו העברי של ה"רוד שואו" עשוי פשוט להיות מצגות למשקיעים. מקור השם מגיע מארצות הברית, שם עורכות החברות המעוניינות לגייס הון, נסיעות אמיתיות המתפרשות על פני ימים ברחבי המדינה הגדולה. ה"נסיעה בדרכים", כוללת מעבר בין מדינות שונות, ועריכה אינטנסיבית של סבב מצגות שעשוי להתפרש על פני מספר שבועות לא מועט. בישראל, אורך רוד שואו בין 10 ל-21 ימים, בהתאם לגודל הגיוס ולמצב יכולת הקיבולת של השוק למספר המצגות.
יחיאל חזן
יחיאל ישע חזן (נולד ב-1 במרץ 1958) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-16 מטעם סיעת הליכוד והורשע בעבירות של זיוף בכוונה לקבל דבר בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בעקבות "פרשת ההצבעות הכפולות" בכנסת.
ביוגרפיה
ב-13 בדצמבר 2004, בעת נאום במליאת הכנסת בנושא מנהרות התקיפה של חמאס, אמר חזן כי "הערבים הם תולעים. בכל מקום הם תולעים. מתחת לאדמה, מעל לאדמה ובכל דרך. התולעים האלה פוגעים בעם היהודי זה מאה שנה ואנו מושיטים יד לשלום. כל עוד לא נבין שיש לנו עסק עם עם של מרצחים, טרוריסטים שלא רוצים אותנו פה, לא יהיה שקט".
ב-15 בנובמבר 2005 פורסם בגלי צה"ל שחזן צולם נכנס למחסן בכנסת, בו אוחסנו ראיות שקשורות למשפטו בנושא ההצבעות הכפולות. חזן הכחיש תחילה את הדברים בשיחה מגומגמת, אך מאוחר יותר הודה במעשה. המשטרה חקרה את הפרשה, והמליצה להעמיד את חזן לדין גם בפרשה זו, אך היועץ המשפטי לכנסת החליט לסגור את התיק מחוסר עניין לציבור.
בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לכנסת ה-17, נדחק חזן למקום ה-46 הלא ריאלי, וכתוצאה מכך לא נבחר שוב לכנסת, ובבחירות המקדימות לרשימה לכנסת ה-18, הוצב במקום ה-54 הלא ריאלי ברשימה. לקראת הבחירות המקומיות ב-2018 הודיע על כוונתו לרוץ לראשות העיר אריאל.
ב-2021 השתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "זוג מנצח VIP עונה 3", עם אשתו אביבה.
חזן הוא תושב אריאל, נשוי ואב לשלושה ילדים. בנו הבכור הוא אורן חזן, שכיהן כחבר הכנסת העשרים מטעם הליכוד וכיו"ר מפלגת צומת.
ויקטור בודסון
ויקטור ניקולס בודסון (בצרפתית: Victor Bodson, 24 במרץ 1902 – 29 ביוני 1984) היה פוליטיקאי לוקסמבורגי ועורך דין ששימש כשר המשפטים של לוקסמבורג. הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם על פעולותיו להצלת יהודים בלוקסמבורג הכבושה מידי גרמניה הנאצית במהלך השואה.
נעוריו ובחרותו
בודסון היה עורך דין בלוקסמבורג, אלוף לוקסמבורג ברכיבה על אופנועים בשנת 1926 ושחיין. לתקופה קצרה היה יושב ראש ארגון המתאגרפים של מדינתו. בשנת 1930 הפך לחבר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית של לוקסמבורג (LSAP). בשנת 1934 נבחר לבית הנבחרים של לוקסמבורג (Chamber of Deputies) ובשנת 1935 הפך לחבר במועצת העיר לוקסמבורג. הוא פעל למען זכויותיהם של תושבי לוקסמבורג שהתנדבו לשרת בשורות הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד ופעל נגד חוק משנת 1937 לשמירה על הסדר החברתי, שכינויו בפי מתנגדיו היה Maulkuerfgesetz (חוק סתימת הפיות).
בשנות עליית הנאציזם ומלחמת העולם השנייה
בודסון התגורר ביישוב על גבול גרמניה-לוקסמבורג, לחופי הנהר סורה, יובל של הנהר מוזל. החל משנת 1933 הוא הציע מחסה בביתו ליהודים גרמנים שנמלטו מגרמניה. הוא הציל באופן אישי, לעיתים על ידי הסעה במכוניתו, כמאה יהודים שביקשו לברוח מגרמניה.
ב-6 באפריל 1940 מונה בודסון לשר המשפטים, העבודות הציבוריות והתחבורה בממשלת לוקסמבורג. עם פלישת גרמניה הנאצית ללוקסמבורג ב-10 במאי 1940 נמלט בודסון ממדינתו לצרפת.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר שחרור לוקסמבורג שב בודסון ללוקסמבורג. הוא שב לתפקידיו הקודמים בממשלת לוקסמבורג והיה אחראי באופן חלקי לתהליך הדה-נאציפיקציה במדינתו. בשנים 1948 ו-1951 נבחר שוב לבית הנבחרים של לוקסמבורג. הוא נבחר פעם נוספת ב-1964 ומונה לנשיא בית הנבחרים. בשנת 1967 מונה בודסון לחבר הנציבות האירופית מטעם מדינתו.
נורית פלג
נורית פלג וולברג (נולדה ב-20 במרץ 1977) היא פעילת זכויות אדם וסופרת ישראלית. פלג פועלת למען הנכים הפיזיים בישראל, ויזמה כנסים ואירועים למענם.
חייה ופעילותה הציבורית
פלג נולדה עם מחלה גנטית בשם, המשפיעה על התפקודים הרצוניים והבלתי רצוניים של הגוף. בעלת תואר ראשון במידענות וספרות משווה, ובוגרת תואר שני במידענות בהצטיינות מטעם אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2005 סיימה קורס עיתונאות בבית ספר "חשיפה" מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
בשנים 2002 – 2005 ניהלה את אתר האינטרנט של עמותת נגישות ישראל ואת פורום נכים באתר ynet. בין 2005 - 2006 הייתה מידענית ועורכת מטעם עמותת "מילבת" - עמותה ציבורית הפועלת להקל על השתלבותם של בעלי מוגבלויות בחברה. באפריל 2010 יזמה, תכננה והוציאה לפועל יום קריירה לאנשים עם מוגבלויות.
משנת 2010 עבדה מטעם חברת AllJobs בתור רכזת פרויקטים, ופעלה למען איתור מעסיקים והתאמה של עובדים בעלי מוגבלויות למעסיקים אלו. כמו כן, פועלת פלג ככתבת ועורכת פרילנסרית. ב-2014 החלה פלג לעבוד בחברת "שח"מ מקורות ביצוע", חברת בת של "מקורות", בתחום המידענות והמדיה.
פלג כתבה כתבות רבות בנושאים חברתיים הנוגעים לנכות פיזית בישראל. פרסמה שני ספרים, כשלצורך מימון וההוצאה לאור של ספרה הראשון "אהבה על גלגלים" בשנת 2006 נעזרה במימון המונים. סיפרה הראשון "אהבה על גלגלים" הומחז להצגה בשם "כיסא פנוי לאהבה" בבימויו של תומר רוסו, במסגרת חטיבת הביניים "אפק" בקריית ביאליק.
נשואה ליוסי וולברג.
קטנוע
הקטנוע חולק מאפיינים משותפים רבים עם האופנוע, אך נבדל ממנו בכך שהוא מאפשר לרוכב להצמיד את ברכיו. שילדת קטנוע מתאפיינת במבנה של "פסיעה לישיבה" (step-through frame) היוצרת מדרך להנחת רגלי הרוכב.
היסטוריה
אף על פי שדגמי רכב מנועי דו גלגלי דמוי קטנוע (כלומר בעלי שילדה בצורת "פסיעה לישיבה"), פותחו כבר בתחילתו של עידן כלי הרכב המנועי בסוף המאה ה-19, הרי שתקופת הפריחה בתחום פיתוח קטנועים ועליה בהיקפי השימוש והפופולריות שלהם, התרחשו בעיקר בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשנים אלה שהתאפיינו בקשיים כלכליים ניכרים, חוסר במקורות מימון לפיתוח כלי רכב, והרס כמעט מוחלט של התשתית התחבורתית והתעשייתית באירופה, התעורר הצורך לספק אמצעי תחבורה אישי, זול, ובעל מכלולים מכניים פשוטים וקלים ליצור ולתחזוקה.
בשנים הראשונות להתפתחות הקטנוע, התאפיינו הכלים בנפחי מנוע קטנים ובהספקים נמוכים. בעשור הראשון של המאה ה-21 החלו להופיע קטנועים בעלי מנוע בנפח גדול, שמעל 250 סמ"ק ועד ל-800 סמ"ק, ועיצובם אף דמה מאוד לאופנוע בכך שההפרדה בין רגלי הרוכב הייתה ניכרת, אך עדיין לא מנעה, טכנית, את הצמדת הברכיים, תוך שמירה על מבנה השלדה המסורתי המתואר.
מאפיינים טכניים
בקטנועים מודרניים תיבת ההילוכים היא רציפה ומבוססת על וריאטור. בעבר היו קטנועים בעלי תיבת הילוכים ידנית, כדוגמת וספה ולמברטה, אך כיום כל הקטנועים החדשים הם בעלי תמסורת רציפה.
קטנועים הם מכלי הרכב הבודדים שעדיין הונעו במנוע דו פעימתי במאה ה-21. בשל תקנות זיהום האוויר במדינות המתקדמות, מנוע זה הולך ונעלם ורוב הקטנועים מונעים במנועי ארבע פעימות. קיימים גם קטנועים המונעים בחשמל ותפוצתם צפויה לגדול בעתיד על חשבון מנועי הבעירה הפנימית.
כיום קיימים סוגי קטנועים רבים, הנבדלים בקוטר הגלגל, במהירותם המרבית ובנפח המנוע. נפחי מנוע אופייניים הם 50, 125, 250, 500 סמ"ק ועוד.
בישראל
ייבוא קטנועים לישראל החל בשנות ה-50 של המאה ה-20, והיה נפוץ למדי בתור חלופת תחבורה זולה. עם העלייה בתפוצת המכוניות החלה דעיכה במכירת קטנועים ורק בתחילת שנות ה-90 חזרו ועלו מכירות הקטנועים. הסיבות לעלייה במכירות הקטנועים נבעו מעומסי תנועה גוברים שקטנועים פחות מושפעים מהם, ומאמינות ונוחות של דגמי קטנועים מודרניים בעלי תמסורת רציפה.
החל משנת 2008 הגיל המינימלי ללימוד נהיגה על קטנוע 125 סמ"ק בישראל הוא 16. הגיל המינימלי לשאר הקטנועים הוא 18.
וספה
בשנת 1954, ביקש התעשיין אפרים אילין לייבא את קטנועי למברטה האיטלקיים לישראל. עקב המגבלות על הוצאת מטבע זר מישראל באותן שנים, הציע אילין שחברת קייזר-אילין תעשיות תרכיב את הקטנועים בישראל, בשילוב רכיבים תוצרת הארץ. באוקטובר 1955 קיבל אילין אישור להקים את המפעל, אך אחר כך הגיע להסכם עם החברה האיטלקית המתחרה וספה, והקים מפעל הרכבה בצפת, שהרכיב כ-10 קטנועים ליום. לאחר שהחלו תלונות על מחיר הקטנועים לעומת מחיר הקטנועים מיבוא, הייצור הופסק לזמן מה וחודש ביולי 1957. ביוני 1960, ערך משרד האוצר בדיקה כלכלית לכדאיות קו הייצור. מסקנתו הייתה שאין כדאיות מאחר שהערך המוסף במפעל הוא נמוך, ומכיוון שהמוצר המוגמר הוא "תוצרת הארץ" אין נגבה מכס והוא מוגן בפני יבוא. בנוסף, מאחר שנאסר יבוא, האוצר מפסיד את ההכנסות ממכס, למרות שהמחיר הסופי לצרכן היה זהה למחיר קטנוע מיובא. קייזר-אילין תעשיות החליטה להמשיך בייצור, למרות שהותר יבוא קטנועים, אך סגרה את המפעל בצפת והייצור שעבר למפעל הקיים קייזר-אילין בחיפה, המשיך עד 1967.
קאראל
קאראל (Caral) הייתה עיר שנבנתה ואוכלסה בידי תרבות הנורטה צ'יקו, במהלך האלף השלישי לפנה"ס. שרידי העיר מצויים בעמק סוּפֶּה במרכז פרו, כמאתיים ק"מ צפונית ללימה, והיא נחשבת לאחת הערים העתיקות ביותר ביבשת אמריקה. היא נתגלתה ב-1948, אך עיקר החפירות התבצעו מאז 1994, בידי הארכאולוגית הפרואנית רות שאדי. בשנת 2009 הוכרזה קאראל כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו.
העיר השתרעה על פני כ-660 דונם, ובשיאה התגוררו בה כ-3,000 בני אדם. במהלך החפירות נמצאו מקדשים, אמפיתיאטרון, כיכר מרכזית ובתי מגורים המאפיינים בני מעמדות שונים. המקדש הגדול ביותר שנמצא הוא פירמידה בגובה של 18 מטרים, באורך של כ-170 מ' וברוחב של כ-150 מ' (Pirámide Mayor, "הפירמידה הראשית"), ובסמוך לה חמש פירמידות קטנות יותר. כן נמצאו באתר פריטי קיפו, אריגים ששימשו תרבויות באמריקה הדרומית כתחליף לכתב. עם זאת, החוקרים סבורים כי פריטים אלה, הקדומים ביותר שנמצאו מעולם, לא היו מתוחכמים דיים כדי לשמש לצורכי חישובים, ופונקציה זו נוספה בידי תרבויות מאוחרות יותר.
באתר לא נמצאו כלי נשק או עדויות כלשהן לקיומן של מלחמות, והחוקרים סבורים כי תושבי קאראל לא היו מעורבים בקרבות, וניהלו חיים שלווים. על אורח חייהם של בני קאראל ניתן ללמוד גם מ-32 חלילים עשויים מעצמות קונדור ושקנאי, ו-37 כלי נגינה דמויי קורנית, עשויים מעצמות למה. כלים אלה נמצאו באחת הפירמידות. במקום אחר נמצאו סמים ששימשו ככל הנראה כאפרודיזיאק. בני העיר ניהלו חיי מסחר ענפים עם העמים שחיו לאורך חוף האוקיינוס השקט. תיאורים של קופים מעידים על כך שבני העיר הרחיקו גם עד לאמזוניה.
ברחבי עמק סופה, בשטח של 80 קמ"ר מסביב לקאראל, נמצאו עוד 18 מתחמי פירמידות, בהן התגוררו כ-20 אלף בני אדם. קיפואים שנמצאו בהם מעידים על כך שבתקופות מאוחרות יותר השתלטו בני האינקה על חלק מהן.
שרון דוראני
שרון דוראני (נולדה ב-18 בפברואר 1974) היא שחקנית וסופרת ילדים ישראלית, ידועה בתפקידה כעופרה אברהם בטלנובלה "לגעת באושר" ורווית הלל בסיטקום "שמש".
ביוגרפיה
דוראני נולדה וגדלה בבת ים, שירתה בצה"ל בבקו"ם. עבדה כדוגמנית והשתתפה בתחרות "מלכת היופי" בשנת 1993 וזכתה בתחרות בתואר "נסיכת היופי".
בשנת 1995 החלה להשתתף בשעשועון "פחות או יותר" כנערת הגלגל בהנחיית אקי אבני. בשנת 1996 שיחקה בתפקיד אורח בדרמה הטלוויזיונית של HOT, "תמונות יפואיות" שיצרו וכתבו מתי הררי ואריק לובצקי.
בשנת 2001 שיחקה בתפקיד הראשי בטלנובלה היומית "לגעת באושר" כעופרה אברהם. באותה שנה השתתפה "פלאנובלה של פסטיגל" וזכתה במקום הראשון עם השיר "כשאני אוהבת". בשנת 2002 השתתפה במחזה של ציפי שביט "צי.פי חברה מכוכב אחר".
בין השנים 2003–2005 הייתה מנחה בערוץ הילדים ושיחקה בסדרת המערכונים בכיכובם של המנחים "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים" בערוץ. ובשנת 2004 החלה לשחק בסדרה קומית המצליחה "שמש" בעונתה השישית בתפקיד רוית, אחות של אתי וכן, הופיעה בסדרת הילדים "הפיג'מות" בתפקיד יועצת בית ספר של רוני. בשנת 2004 לכבוד יום העצמאות התקיים מופע שיר השירים- מצעד הלהקות הצבאיות בו נתבקש הקהל הישראלי לבחור את שיר הלהקות הצבאיות האהוב ביותר בכל הזמנים ושם הייתה דוראני בין מבצעי השיר חורף 73 שזכה במקום הראשון ביחד עם ליאת אחירון, טל מוסרי ועודד מנשה. בשנת 2006 התארחה בטלנובלה "האלופה" של HOT3, בעונה הראשונה בתפקיד של אחות.
חיברה שני ספרי ילדים שיצאו לאור בהוצאת קוראים: "טומי חלומי חולם חלומות" ו"טומי חלומי שואל שאלות".
חיים אישיים
בספטמבר 2004 נישאה דוראני ליהלומן יוני עובד ולהם שלוש בנות.
500 (מספר)
500 (במילים: חמש מאות) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 499 ולפני 501.
ביהדות
המספר 500 מסמל אצל חז"ל מספר גדול מאוד, על לשון ההגזמה. כך למשל, הביטוי ת"ק פרסה על ת"ק פרסה אינה באה ליצג רק את המידה הספציפית אלא את כל ארץ ישראל או את כל העולם. גם שטחו של הר הבית שהוא 500X500 אמה מייצג יותר מהשטח הפיסי של המקדש.
Francis A. & Edward K
Francis A. & Edward K הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-51 של סינטרה וה-24 שיצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. אלבום יצא בשנת 1968.
האלבום הוא שיתוף הפעולה הראשון בין פרנק סינטרה לדיוק אלינגטון. האלבום יצא לאחר ציפייה ממושכת ולא עמד בציפיות הגבוהות ממנו.
בזמן ההקלטות להקתו של אלינגטון כבר לא הייתה בשיאה ואילו סינטרה התרכז בהקלטות אלבומי הפופ שלו. הוחלט כי ההקלטות יורכבו משירים המזוהים עם סינטרה ומכמה חדשים ובסופו של דבר רק שיר אחד של אלינגטון נכלל באלבום. גם סינטרה לא היה במיטבו וזאת עקב התקררות קלה בזמן ההקלטות, שעקב לוח זמנים צפוף לא היה ניתן לדחותן.
האדם מפילטדאון
איש פילטדאון הוא שמו של אחד ממעשי הזיוף הידועים בתחום חקר המאובנים.
בשנת 1912 מצא הארכאולוג החובב צ'ארלס דוסון גולגולת של הומיניד שלא היה ידוע עד אז לחוקרים, בכפר פילטדאון אשר באנגליה. הגולגולת הורכבה מתיבת מוח גדולה כשל אדם נבון מודרני ולסת דמוית זו של קוף.
באותה עת ניטש ויכוח בין החוקרים בשאלה האם ההליכה על זוג רגליים קדמה לגדילת המוח אצל האדם או להפך. גולגולת פילטדאון תמכה לכאורה בדעה כי מוצאו של האדם ביצור נבון, בעל תיבת מוח גדולה, אשר בכל יתר איבריו דמה לקוף, וייתכן שהיה גם שוכן עצים והולך על ארבעת גפיו, כלומר, המוח המפותח עתיק יותר מן היציבה הזקופה. השוני בין תיבת המוח המפותחת ללסת הפרימיטיבית יוחס לאבולוציה פסיפסית (קצבי התפתחות שונים של איברים שונים).
באותם ימים נמצאו גם מאובנים של אדם ניאנדרתלי. מאחר שמאפייני תיבת מוחו נראים פרימיטיביים יותר, התבססה ההשערה כי אינו שייך למין אדם נבון אלא הוא מין אחר בסוג אדם, משום שנראה היה כי איש פילטדאון על תיבת מוחו המפותחת הוא אביו הקדמון של האדם הנבון. הגולגולת שנמצאה גם חיזקה את גישתם של החוקרים ווד ג'ונס ואוסבורן שסברו כי מוצא האדם הנבון הוא באירופה ובאסיה ולא באפריקה.
בשנת 1953 נחשף בעזרת אנליזה של שכיחות היסודות חנקן, אורניום ופלואור כי למעשה הייתה הגולגולת מעשה זיוף מתוחכם. הגולגולת הייתה מורכבת מתיבת מוח של אדם נבון מודרני ומלסת של אורנגאוטן שהושחזה, הותאמה לגולגולת, ואף נצבעה בשילוב החומרים הכימיים ביכרומט האשלגן ומלח ברזל, על מנת לכסות על גילה האמיתי, ועל היותה חלק נפרד מהגולגולת. מעולם לא התברר מי ביצע את מלאכת הזיוף המדוקדקת.
האנה פאקארינן
האנה הלנה פאקארינן (בפינית: Hanna Helena Pakarinen; נולדה ב-17 באפריל 1981) היא זמרת פינית, שהייתה לזוכה הראשונה בתוכנית "איידולס", הגרסה הפינית ל"פופ איידול" (שעליה מבוססת גם התחרות "אמריקן איידול").
חייה
נולדה בעיר לאפנראנטה שבמזרח פינלנד, קרוב לגבול עם רוסיה. עבדה כנהגת מלגזה ביום והייתה סולנית להקת רוק מקומית בלילה, טרם זכייתה בתוכנית "איידולס". בתוכנית זו הייתה פאקארינן המועמדת הבולטת לזכייה כבר מההתחלה, ובגמר, שהתקיים ב-9 בינואר 2004 קיבלה 60% מהקולות. בעקבות כך זכתה בצ'ק בסך 30,000 אירו ובחוזה הקלטות ב-Sony BMG.
אלבומה הראשון יצא ביוני 2004 ונקרא "When I Become Me", עליו קיבלה אלבום פלטינה, כשלאחריו יצאו לחנויות התקליטים שני אלבומים נוספים: "Stronger" (ספטמבר 2005) שעליו קיבלה אלבום זהב ו"Lovers" (פברואר 2007), בו כתבה את רוב השירים.
פאקארינן ניצחה בקדם אירוויזיון הפיני, שהתקיים ב-17 בפברואר 2007, עם השיר "Leave Me Alone", המאופיין בסגנון המטאל גותי. בתחרות האירוויזיון סיימה פאקארינן במקום ה-17 בלבד, עם 53 נקודות.
באוקטובר 2007 האנה הוציאה את הסינגל Black Ice שהוא שיר הנושא של סרט בפינלנד. לשיר צולם גם קליפ. בשנת 2008 הוציאה האנה דיסק ששמו "Love In A Million Shades".
קרב א-זלאקה
קרב א-זלאקה (בערבית الزلاقة, בספרדית ובמקורות נוצריים מכונה הקרב batalla de Sagrajas – קרב סגראחאס) נערך ב-23 באוקטובר 1086, בין מנהיג המוראביטון יוסוף בן תאשפין ואלפונסו השישי, מלך לאון.
יוסוף בן תאשפין נענה לקריאתם של שלושה ממנהיגי אל-אנדלוס (עבד השלישי אל-מועתמיד ואחרים) וחצה את מצר גיברלטר לאנדלוסיה עם 7,000 לוחמים מהמוראביטון. הוא הצעיד את צבאו לצפונה של אל-אנדלוס עד שהגיע אל א-זלאקה. צבא המוראביטון תוגבר מלוחמים מכל מקום באל-אנדלוס וצבאו גדל לכדי 30,000 איש.
אלפונסו השישי מקסטיליה הגיע לשדה הקרב עם כ-60,000 לוחמים. שני המנהיגים החליפו ביניהם מסרים לפני הקרב. יוסוף בן תאשפין הציע אחת משלוש האפשרויות לאויבו: להתאסלם, לשלם מס גולגולת (בערבית ג'יזיה) או להילחם.
אלפונסו השישי בחר להילחם במוראביטון. הקרב החל ביום שישי עם שחר בהתקפה של הקסטליאנים. יוסוף בן תאשפין חילק את צבאו לשלוש דיוויזיות. הדיוויזיה הראשונה בפיקודו של עבד השלישי אל-מועתמיד כללה 15,000 לוחמים, הדיוויזיה השנייה בפיקודו של יוסוף בן תאשפין כללה 11,000 לוחמים, והדיוויזיה השלישית כללה 4,000 לוחמים שחורים מאפריקה נושאים חרבות הודיות ורומחים ארוכים. הדיוויזיה בפיקודו של עבד השלישי אל-מועתמיד נלחמה בכוחותיו של אלפונסו עד אחר הצהריים, ואז הצטרפו לקרב יוסוף בן תאשפין והדיוויזיה שלו וכיתרו את אלפונסו השישי ולוחמיו. כוחותיו של אלפונסו נתקפו בעתה והחלו לסגת, אז הורה יוסוף בן תאשפין לדיוויזיה השלישית מצבאו לתקוף ולסיים את הקרב.
על פי מקורות מתקופה זו, אבדותיו של אלפונסו היו עצומות (יותר מ-59,500 מתים). רק 100 אבירים הצליחו לשוב לקסטיליה. אלפונסו השישי שרד בקרב, אך איבד את רגלו. שדה הקרב מכונה א-זלאקה (מערבית "מדרון חלקלק") משום שהלוחמים החליקו במשך כל הקרב בשל הכמויות האדירות של הדם שנשפך באותו יום. מספרי הלוחמים והאבדות המופעים במקורות מתקופה זו כנראה מוגזמים מאוד. הצבא של קסטיליה כלל כנראה כ-14,000 איש, כולל כ-2,000 אבירים רכובים. לפחות מחצית מצבא זה אבד. המלך הפצוע ורוב האצילים שרדו את המפלה, אף שחלקם נהרגו, כולל הרוזנים רודריגו מוניוז וְולָה אוֹוְוגוּס.
גם בצד השני היו אבדות כבדות, בייחוד אצל המוסלמים המקומיים בפיקודם של דאוד איבן עיסה, שמחנהו נבזז בשעות הראשונות של הקרב, ושל אל-מותאוואקיל איבן אל-אפטז מושל בדחוס. מושל סביליה אל-מועתמיד נפצע בקרב הראשון אך הגבורה שהפגין שמשה דוגמה ללוחמיו והם התלכדו סביבו ברגעים הקשים של ההתקפה הקסטליאנית הראשונית בפיקודו של אלוואר פאנייז. בין ההרוגים היה האימאם הפופולרי של קורדובה, אבו אל-עבאס אחמד איבן רומיילה.
נאמר כי בן תאשפין נרתע מהטבח, ובנוסף הוא נאלץ לחזור בטרם עת לאפריקה בשל מות יורשו המיועד, כך שקסטיליה כמעט שלא איבדה שטחים למרות שרוב צבאה הושמד.
בשני הצבאות היו לוחמים יהודים וקיים מקור הנוקב במספר של 40,000 לוחמים יהודים בשני הצבאות.
קרב מגע
קרב מגע הוא שיטת לחימה שפותחה בישראל על ידי מספר מייסדים. השיטה החלה להתפתח בשנות העשרים של המאה ה-20. בימי ההגנה, השיטה נקראה "ספורט מגן" ולאחר מכן שינתה את שמה לקפא"פ. אימי שדאור ליכטנפלד, שהוביל את תחום הקרב מגע בצה"ל, פיתח לאחר פרישתו משירות את הקרב מגע האזרחי. שיטת הקרב מגע התפתחה רבות והיום ניתן ללמוד אותה בשלושה אופנים: כשיטת לחימה לכוחות ביטחון, כשיטה להגנה עצמית לאזרחים, וכאמנות לחימה.
היסטוריה
בסיס השיטה טמון בגילוי של ד"ר משה פלדנקרייז של התגובה הספונטאנית לאיום, (מה שידוע היום כרפלקס הבהלה). פלדנקרייז פיתח שיטת לחימה שתורגלה במסגרת ארגון ההגנה ואף פורסמה בספר שכתב ב 1930 בשם ג'ו ג'יטסו והגנה עצמית. את דרכו של פלדנקרייז המשיך גרשון קופלר שהוביל את תחום הלחימה בידיים ריקות במסגרת ארגון ההגנה. לאחר מותו של קופלר כאחד מכ"ג יורדי הסירה, תפס את מקומו יהודה מרכוס שהיה אחד מכותבי הספר ג'ודו שימושי בו מופיעים לראשונה בכתב העקרונות המנחים ללחימה בידיים ריקות של שיטת הלחימה הישראלית.
העדות הראשונה לקיומם של אימונים סדירים בהגנה עצמית בארץ ישראל מצויה בשנת 1891 ברחובות. כתוצאה מעימותים אלימים בין תושבי רחובות ליישובים הערביים הסמוכים צבי קליגר ומיכאל גרשנזוון ששירתו בצבא הרוסי ועלו ארצה, החלו לאמן את אנשי רחובות בתרגילי הגנה עצמית וזאת במסגרת ארגון העשרות שהוקם ביוזמתם של אהרון אייזנברג ואחרים.
בהמשך קיים מידע דליל העוסק באימונים שהתקיימו במסגרת ארגון בר גיורא וארגון השומר, אולם סביר להניח שידע זה חלחל והגיע לשורות ההגנה אף על פי שאין לכך עדות ישירה בכתובים.
ארגון ההגנה שנוסד ב-1920 חיפש שיטת לחימה שתוכל לתת מענה לחבריו, אולם שיטות הלחימה שנוסו לא נתנו מענה אפקטיבי בשעת עימות אלים.
פלדנקרייז אסף חברים מארגון ההגנה תקף אותם עם סכין וצילם את תגובותיהם, הוא גילה כי רוב האנשים מגיבים באותו אופן הכולל התכנסות והרמת גפה כדי להגן על הראש והצוואר. פלדנקרייז פיתח שיטת לחימה המושתתת על גילוי זה. הוא אימן לוחמים במשך שלושה חודשים, הפסיק לאמן אותם למשך שנה ולאחר שנה בדק שנית את תגובותיהם, באופן מפתיע התרגילים שלימד פלדנקרייז נשארו חקוקים בגופם של הלוחמים בצורה כמעט אוטומטית. הנהגת ההגנה התרשמה וגייסה את פלדנקרייז ללמד את אנשי ההגנה את תורתו. שיטתו של פלדנקרייז מהווה למעשה את הבסיס להתפתחות הקרב מגע. המונחים השגורים היום בתחום הקרב מגע של הגנה רפלקסיבית או תגובה רפלקסיבית, נעוצים בגילוי של פלדנקרייז.
פלדנקרייז נאלץ לעזוב את ישראל (פלשתינה) כי היה מבוקש על ידי המנדט הבריטי שלא ראה את פועלו בעין יפה. את מקומו כמדריך ראשי בהגנה תפס קופלר שהמשיך לפתח את השיטה וכתב פרק בספר החוגר העוסק בספורט מגן, השם שניתן לתורת הלחימה של ההגנה באותן שנים.
את מקומו של קופלר תפס מרכוס שהחל יחד עם חברים לכתוב את הספר ג'ודו שימושי. (באותה תקופה השתמשו במספר שמות שונים לתיאור שיטת לחימה אחת של ארגון ההגנה, לפיכך השם ג'ודו שימושי הוא שם נוסף לשמות ספורט המגן ולשיטתו של פלדנקרייז).
פרסום הספר הלבן (1939) גרר הפגנות מצד היישוב היהודי כנגד המנדט הבריטי, במהלך ההפגנות אלו השתמשו השוטרים הבריטים באלות כנגד המפגינים היהודים מה שגרם לפציעות רבות ודמורליזציה בקרב הציבור היהודי. משה (מיישל) הורביץ וחברים פיתחו שיטת לחימה עם מקל קצר שתוכל להתמודד עם האלות של השוטרים הבריטים. הכנסת השימוש במקל קצר הובילה לשינוי בשם של שיטת הלחימה הישראלית לקפא"פ (ראשי תיבות קרב פנים אל פנים).
ורנר זאנה
גנרל ורנר זאנה (בגרמנית: Werner Sanne; 5 באפריל 1889 – 26 בספטמבר 1952) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונפל בשבי במהלך קרב סטלינגרד.
קרב מגע
היסטוריה
אימי שדאור ליכטנפלד ידוע כאחת מהדמויות המשמעותיות ביותר בפיתוח שיטת הלחימה הישראלית, שדאור עלה ארצה בשנת 1942 לאחר שפעל במסגרת ההגנה בחו"ל. עם עלייתו שובץ כמדריך שחייה וקפא"פ במסגרת ההגנה. בשנת 1948 עם הקמתה של מדינת ישראל ושיבוצם של אנשי ההגנה בצה"ל, המשיך אימי בתפקידו וביסס את מעמדו כדמות המובילה בתחום הקפא"פ בצבא. במהלך השנים השתנה השם קפא"פ ולקראת סוף שנת ה-50 החל השם קרב מגע לתפוס את מקומו עד שנשאר השם הרשמי והיחידי של שיטת הלחימה הצה"לית ואימי כדמות המובילה את התחום.
עם פרישתו משירות הקבע פתח אימי מכון להוראת קרב מגע לאזרחים, הוא אימץ את החליפות ושיטת החגורות של הג'ודו ופיתח סילבוס שיתאים לאזרחים וגם יכול לשמש ללמידה כאמנות לחימה ולא רק כשיטת לחימה.
שיטת הקרב מגע ממשיכה להתפתח וניתן להבחין בשלושה זרמים עיקריים: קרב מגע לכוחות הביטחון, קרב מגע כשיטת הגנה עצמית לאזרחים, קרב מגע כאמנות לחימה.
ורנר זאנה
קריירה מוקדמת
לאחר המלחמה הצטרף זאנה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1930 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 בפברואר 1933 מונה למפקד הגדוד ה-1 של רגימנט הרגלים ה-18, ובעקבות כך הועלה ב-1 במאי 1934 לדרגת אוברסט לוטננט. ב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-57, וב-1 באפריל 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה זאנה מפקד רגימנט הרגלים ה-57, והוצב עמו כחלק מהדיוויזיה ה-9 בחזית המערבית. ב-2 בפברואר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-193, וב-1 באפריל אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-11 במאי 1940 מונה זאנה למפקד הדיוויזיה ה-34, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16. ב-10 באוקטובר 1940 מונה זאנה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-100, ובמהלך במבצע ברברוסה לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת הארמייה ה-17, והשתתף עמה בקרב אומן ובקרב חרקוב הראשון. ב-19 בדצמבר 1941 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-22 בפברואר 1942 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-6 ביולי 1942 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-100. במתקפת הקיץ הגרמנית לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה עמה הדיוויזיה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוס ה-51. הדיוויזיה לחמה בקרבות הקשים בתוך העיר, וב-31 בינואר 1943 נכנע זאנה בראש שרידי הדיוויזיה ונלקח לשבי. זאנה שהה במחנות שונים ברחבי ברית המועצות, וב-26 בספטמבר 1952 מת במחנה קראסנופול.
קרב מגע
קרב מגע בעולם
קרב מגע היא אחת משיטות הלחימה המקובלות ביותר בעולם בקרב פנים אל פנים ונלמדת בעשרות מדינות במגוון זרמים.
בסיס מדעי
לפי גיא מור, תרגול רפלקס הבהלה בשילוב לימוד מיומנות חדשה בשיטת הבלוקים מקצר את משך יצירת התכנית המוטורית.
צ'רלאק
צ'רלאק (ברוסית: Черлак) הוא יישוב בסגנון עירוני ברוסיה, במחוז אומסק.
היסטוריה
ב-1745 צ'רלאק הוקמה במקום חדש. החל מ-1762 בקרבת המקום החלו להתיישב צמיתים.
לקראת המאה ה-20 צ'רלאק כבר היה ליישוב מבוסס, אוכלוסיית המקום עסקה בגידול חיטה ומסחר.
טרוילוס וקרסידה
טרוֹיְלוֹס וקרֵסידָה (באנגלית: Troilus and Cressida) הוא מחזה מאת ויליאם שייקספיר, המתרחש במהלך מלחמת טרויה. הכותב התבסס בעיקר על הפואמה באותו השם מאת ג'פרי צ'וסר ועל חיבורים אחרים ששאבו השראה מהומרוס. "טרוילוס וקרסידה" חובר כנראה ב-1602, והועלה לבמה בראשית 1603 על ידי אנשי הלורד צ'מברלין. יחד עם "סוף טוב הכול טוב" ו"מידה כנגד מידה" זהו אחד מ'המחזות הבעייתיים' המובהקים של שייקספיר, שחוקרי יצירתו התקשו למיין לפי סוגה: העלילה נעה בין טרגדיה קדורנית, דרמה וקומדיה בוטה. ֹ
עלילה
היוונים צרים על טרויה מזה שבע שנים. הנסיך טרוילוס, בנו הצעיר של המלך פריאמוס, מתאהב בכהנת קרסידה, בת החוזה קלכס, שעבר אל מחנה האויב לאחר שחזה שהעיר תיחרב. הוא מתוודה בפני דודה פנדרוס, והלה מנסה לשכנע אותה להיעתר לו. בינתיים, בצד השני, מתייעץ המלך אגממנון עם נסטור ואוליסס כיצד להשיב את חמת אכילס, שמסרב להשתתף בלחימה. הגיבור הרטנוני מסתגר באהלו ומתמרמר על שליטו. הנסיך הקטור קורא ליוונים לבחור אלוף לדו-קרב מולו, ואיאס נענה לאתגר. טרוילוס וקרסידה נפגשים והיא מצהירה על אהבתה לו. קלכס משכנע את אגממנון לדרוש את בתו בתמורה לשחרור המצביא השבוי אנטנור, והיא נשלחת אל היוונים כשהיא נשבעת לטרוילוס כי תיוותר נאמנה לו. אוליסס הערמומי אומר ליתר המלכים שהיא אישה בלתי-מוסרית, ומורה לכולם לשק לה. הקטור ואיאס נלחמים, אך מתקשים להרוג איש את רעהו בגלל היותם קרובי משפחה ומסיימים ללא הכרעה. טרוילוס משחד את אוליסס והלה, בהנאה רבה, מובילו למחנה היווני. שם הוא רואה את קרסידה אומרת לדיומדס כי תאהב אותו תמיד. רק מלך איתקה המשועשע מרסן אותו מלהתפרץ ולגלות את הימצאו. בבוקר למחרת מתכונן הקטור לקרב, כשאשתו אנדרומכה ואחותו קסנדרה מזהירות אותו כי היו להן חלומות מבשרי רעה. פטרוקלוס יוצא לצד היוונים ונקטל בידי הנסיך, והדבר משכנע את אכילס לבסוף לחזור. הוא נכשל בקרב מול הקטור בעצמו, אך המירמידונים שלו נופלים עליו מן המארב והם חוטפים את גופתו כשלל. הלחימה מסתיימת ללא הכרעה כשהטרויאנים מצליחים להדוף שוב את היוונים ולמנוע את כיבוש עירם. טרוילוס שוכב גוסס בשדה הקרב ומקלל את פנדרוס במותו.
דיסקרייב
שניאור זלמן נחום הסופר (נולד בי' תמוז ה'תשמ"ב, 1 ביולי 1982), הידוע יותר בשם הבמה דיסקרייב (DeScribe), הוא ראפר, זמר ויוצר אוסטרלי. סגנון המוזיקה שלו משלב בין R&B, היפ הופ, דאנסהול ורגאיי.
קורות חייו
הסופר נולד במלבורן שבאוסטרליה לדבורה וברוך מרדכי הסופר, זוג חסידי חב"ד. כבר בגיל צעיר גילה כישרון מוזיקלי, במיוחד בתיפוף שבו התמחה החל מגיל 5. הסופר קיבל דחיפה חיובית בנושא מאימו, דבורה הסופר, שנחשבת לזמרת נשים מבוקשת, הוציאה ארבעה אלבומים ומופיעה בקהילות חרדיות באוסטרליה ובישראל. בגיל 9 הוא כבר עשה הקלטות באולפן לאלבומים של אמו, הופיע באירועים ומסיבות, ואפילו הוטס לאי טסמניה כדי לבצע שירים. בגיל 12, הוא כבר שר דואטים עם כוכבי זמר יהודים ידועים מול אלפי אנשים. יחד עם זאת, כבר בגיל צעיר החל לשתות לשוכרה. הסופר סיפר שהוא היה מסתובב בבית הכנסת לאחר שנערך בו קידוש ושותה את כל כוסות המכילות האלכוהול שלא גמרו לשתות אותם. בגיל 12 החלו ניצני היציאה בשאלה שלו כאשר החל להוריד את הכיפה מחוץ לבית. בשנת 1997, בגיל 14, נסע לישראל למרות חששותיהם של הוריו ללמוד בישיבה בצפת. אחרי פרק זמן קצר שהיה בישיבה, הוא לא הצליח להתמודד עם המשמעת בישיבה ורצה לחזור לאוסטרליה אך כשהודיע על כך למשפחתו התברר לו שהמשפחה החליטה לעלות לארץ ישראל, לביתר עילית. זמן קצר לאחר מכן יצא בשאלה, עזב את הישיבה והחל להסתובב ברחובות. עם הזמן התדרדר לסמים ולפשע. הסופר טען שבאותה תקופה, ניסה כמעט כל סוג סם אפשרי ולרוב יותר מפעם אחת. כאשר הגיע לגיל גיוס סירב צה"ל לגייס אותו מכיוון שבאותה תקופה עדיין השתמש בסמים. הסופר נגמל מסמים ולאחר שהיה "נקי" מסמים במשך חצי שנה התגייס לצה"ל. את שירותו הצבאי הוא ביצע בחטיבת הנח"ל בתפקיד קלע.
קריירה מוזיקלית
לאחר שירותו הצבאי חזר בתשובה ונסע ללמוד בישיבה לחוזרים בתשובה בברוקלין. במהלך לימודיו בישיבה החל ליצור מוזיקה. לאחר שקיבל את רשותו של ראש הישיבה שלו החל הסופר את הקריירה המוזיקלית שלו.
בשנת 2008 הוציא יחד עם הראפר Y Love ועם הדי.ג'יי Diwon את הקליפ Change. בקליפ מביע דיסקרייב את רצונו לגרום לשינוי, אפילו קטן, באנשי העולם. בשנת 2009 הוציא, שוב עם Y Love ו-Diwon, את הקליפ Make It. הקליפ צולם בברוקלין. ב-2010 שירו של דיסקרייב "הרמוניה" נחגג כ"מכשיר פורץ דרך לאחדות והרמוניה גזעית" על ידי נשיא רובע ברוקלין, מרטי מרקוביץ, בטקס הזיכרון ליום השנה ה-20 של המהומות בקראון הייטס. ב-16 במרץ 2010 יצא Harmony (בתרגום לעברית: הרמוניה), המיני אלבום הראשון שלו. ב-14 במאי יצא בשיתוף עם ייץ ג'ורדן The Change (בתרגום לעברית: השינוי), המיני אלבום השני שלו. במרץ 2011 הוציא את קליפ הדאנסהול "Pure Soul" (בתרגום לעברית: נשמה טהורה) עם אירוח של מתיסיהו בקליפ. את הקליפ הפיק Friendship Circle, ארגון ללא כוונות רווח המסייע לילדים עם מוגבלויות, וכל ההכנסות מהשיר נתרמות לארגון. דיסקרייב מנוהל כיום על ידי ארז סאפאר מ-Shemspeed.
בינואר 2012, כהכנה לקראת הוצאת אלבום הבכורה שלו, החל דיסקרייב להציע הורדה בחינם של שירים ממיני האלבום השלישי שלו, In The Red (בתרגום לעברית: בתוך האדום), כאשר בכל חודש ניתן היה להוריד שיר נוסף. בסופו של דבר, כל "In The Red" שולב במיני האלבום הבא של דיסקרייב, "We R 1". ב-13 בנובמבר 2012 יצא המיני אלבום הרביעי שלו, We R 1 (בתרגום חופשי לעברית: אנחנו מאוחדים). כמו המיני אלבום הקודם, הוא הוצע להורדה בחינם וניתן היה לתרום בין דולר אחד ל-25 דולר לדיסקרייב.
המוזיקה של דיסקרייב משלבת את הסגנונות דאנסהול, רגאיי, R&B, והיפ הופ. הוא משתמש במוזיקה ובטכנולוגיה כדי לקדם הרמוניה גזעית ומסייע לבני נוער יהודיים ללמוד כיצד להקליט ולהפיק מוזיקה. "המוזיקה שלי היא על אחדות", דיסקרייב אומר, "לכולנו יש אלוהים אחד בין אם אנחנו יהודים, נוצרים או מוסלמים. אנחנו אחים ואנו חולקים את העולם הזה ביחד".
פרדריק ווד ג'ונס
פרדריק ווד ג'ונס (באנגלית: Frederic Wood Jones; 23 בינואר 1879 – 29 בספטמבר 1954) היה ביולוג בריטי אשר כמו עמיתו, הנרי פיירפילד אוסבורן, סבר כי מוצא האדם מאסיה ומאירופה ולא מאפריקה.
ביוגרפיה
בשנת 1897 נכנס ווד ג'ונס למכללה לרפואה של בית החולים בלונדון, שהפך בשנת 1900 לחלק מאוניברסיטת לונדון שם סיים את לימודיו (B.Sc, 1903; M.B., B.S., 1904; D.Sc., 1910). החל משנת 1904 הוא היה חבר במכללה המלכותית למנתחים, ונעשה עמית במכללה בשנת 1930. ווד ג'ונס צבר ניסיון כאנטומיסט אקדמי באמצעות משרות הוראה בבתי הספר לרפואה של לונדון, סנט תומאס ובתי החולים רויאל פריי ובאוניברסיטת מנצ'סטר.
לשיטתו, אבות האדם התפצלו משאר הקופים לפני כ-60 מיליון שנה, מיד לאחר תחילת התמיינות הפרימטים לסוגיהם ולמיניהם ולפיכך שושלת האדם היא אחרת משושלת קופי האדם. מציאת גולגולתו המזויפת של איש פילטדאון חיזקה את השערתו זו.
אל תוך היער (מחזמר)
אל תוך היער (באנגלית: Into the Woods) הוא מחזמר עם לחן ומילים מאת סטיבן סונדהיים ותסריט מאת ג'יימס לאפין. המחזמר משלב בין מספר אגדות האחים גרים - סינדרלה, ג'ק ואפון הפלא, כיפה אדומה ורפונזל - כשהקו המנחה המחבר ביניהן הוא סיפורם המקורי של אופה מקומי ואשתו העקרים היוצאים בשליחותה של מכשפה זקנה למצוא פריטים לשיקוי, ובתמורה, הם יזכו לילד אליו הם מייחלים. נוסף על פרשנות מודרנית לסיפוריהם של האחים גרים, המחזמר חוקר את האינטראקציות בין האופה ואשתו לבין הדמויות מסיפורי האחים גרים במהלך מסעם להגשמת משאלותיהם ומשימותיהם ואת ההשלכות והתוצאות הלא צפויות שמגיעות בעקבות הגשמת משאלותיהן ומשימותיהן של כל אחת מהדמויות.
המחזמר עלה לראשונה בתהליכי ניסיונות הרצה בתיאטרון אולד גלוב שבסן דייגו במהלך שנת 1986, ועלה לראשונה ב-5 בנובמבר 1987 על תיאטראות ברודוויי. המחזמר זכה במספר פרסי טוני, כולל פרס טוני למוזיקה הטובה ביותר, פרס טוני לתסריט הטוב ביותר ופרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר (ג'ואנה גליסון). מאז, המחזמר הועלה פעמים רבות; הסיור הלאומי בבריטניה (1988), על תיאטראות וסט אנד (1990), קונצרט העשור (1997), הפקת התחייה המחודשת בברודוויי (2002) ובוסט אנד (2010) ובתיאטרון הפתוח כחלק מסדרת "שייקספיר" הפופולרית בסנטרל פארק בניו יורק (2012).
טמאש מוי
טמאש מוי (במקור מור לייטנר, בהונגרית: Moly Tamás; בודפשט, 27 בינואר 1875 – בודפשט, 16 במרץ 1957) היה סופר, עיתונאי, במאי תיאטרון, מתרגם ספרותי, מנהל תיאטרון יהודי-הונגרי. מוי היה אחד הסופרים המצליחים והנקראים בתקופתו.
אל תוך היער (מחזמר)
ב-25 בדצמבר 2014, עלה לאקרנים עיבוד קולנועי תחת הפקתם של אולפני וולט דיסני ובימויו של הבמאי רוב מארשל, וכיכבו בו אנסמבל שחקנים נרחב שכלל את מריל סטריפ, ג'יימס קורדן, אמילי בלאנט, אנה קנדריק, כריס פיין, כריסטין ברנסקי וג'וני דפ. הסרט זכה להצלחה גדולה בקופות כשהוא גרף כיותר מ-213,000,000 דולר והוא היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר ושלושה פרסי גלובוס הזהב.
טמאש מוי
ביוגרפיה
הוא נכנס לזירת הספרות באיחור יחסי כסופר ספרות יפה, בשנות העשור השני של המאה ה-20 כתב העת הספרותי והאמנותי ניוגט פרסם את סיפוריו הקצרים, מאוחר יותר יצאו לאור כמה כרכי ספריו, אך בין השנים 1919–1920 עבר לכתיבת רומנים של ספרות זולה. את ההצלחה הגדולה ביותר השיגה סדרת ספריו בשם "אדום-החזה" כשם הציפור (Vörösbegy), שהגיבור שלה הוא נוכל ממוצא הונגרי עם יכולת מיוחדת להשתנות, בעל קריירה בינלאומית. המבקרים בני תקופתו כינו את הספר כרומן הבלשי ההונגרי הראשון.
אחת מיצירותיו המוקדמות, הסיפור בשם "הנודד" או, המשוטט" (A jöttment), הוערכה כיצירת מופת הן על ידי מילאן פישט והן על ידי הסופר והפילוסוף זוכה פרס קושוט בלה האמווש. לרבות מיצירותיו הוא שאב רעיונות מעולם האמנים והשחקנים. אשתו הייתה השחקנית רוזליה טיל (1863–1953), אותה נשא ב-7 בפברואר 1911 בבודפשט.
אל תוך היער (מחזמר)
מערכה ראשונה
בעודו פותח את המחזמר עם המשפט המפורסם: "היה היה פעם...", המספר יודע כל מציג בפני הצופים ארבע דמויות, אשר לכל אחד מהם יש משאלה משלו: סינדרלה, שהתייתמה מאמה ואביה נשא אישה מרושעת שלה שתי בנות מרושעות משלה, מייחלת להשתתף בפסטיבל שהמלך עורך למשך שלושה לילות; ג'ק, נער כפרי עני ופשוט, מייחל שפרתו האהובה, מילקי וייט, תניב חלב; והאופה ואשתו מייחלים לזכות בפרי בטן לאחר שנים רבות של עקרות.
בזמן שכיפה אדומה קונה לחם וגונבת מספר מאפים עבור סבתה החולה שגרה במעמקי היער מהאופה ואשתו, אמו קשת היום של ג'ק, שמייחלת לזכות בזהב, מכריחה את ג'ק למכור את מילקי וייט בניגוד לרצונו, ואמה החורגת של סינדרלה ואחיותיה החורגות, פלורינדה ולוסינדה, מקניטות אותה על רצונה העז להשתתף בפסטיבל של המלך. לאחר שסיימו את יום העבודה הקשה שלהם, האופה ואשתו זוכים לביקור משכנתם, מכשפה זקנה ומכוערת, שחושפת בפניהם כי מקור העקרות שלהם טמון בקללה ישנה שהיא הטילה על משפחתו של האופה לאחר שתפסה את אביו מתגנב לגינתה וגונב ירקות עבור אשתו ההרה. המכשפה מספרת לאופה ואשתו שהיא נתנה לאביו של האופה רשות לקחת את הירקות שלה, אך בתמורה לפרי הבטן של אשתו ואחותו של האופה, רפונזל, אך לאחר שהיא גילתה שאביו של האופה גנב ממנה שישה אפוני פלא קסומים וגרם לאמה לקלל אותה בקללת כיעור לאחר שהזהירה אותה לשמור על האפונים, היא גם קיללה את משפחתו של האופה בקללת עקרות בנוסף ללקיחת התינוקת. המכשפה מסבירה לאופה ולאשתו שהיא תוכל להסיר מהם את הקללה שהטילה עליהם, אך רק בתנאי שהם יצאו ליער וישיגו עבורה ארבעה פריטים הנחוצים עבורה להכנת שיקוי מסוים: פרה לבנה כחלב, שכמייה אדומה כדם, שיער צהוב כתירס וסנדל זהוב כזהב טהור, ומזהירה אותם שלרשותם עומדים רק שלושה צלצולי חצות להשיג את כל הפריטים. משכך, כל הדמויות יוצאות למסעם דרך היער - סינדרלה יוצאת לבקר את קברה של אמה המנוחה ולבקש ממנה את עצתה בזמן שמשפחתה יוצאת אל ליל הפסטיבל הראשון, ג'ק יוצא עם מילקי וייט אל השוק הסמוך, כיפה אדומה יוצאת לדרכה אל בית סבתה והאופה, שמסרב לקבל את עזרתה של אשתו, יוצא להשיג את ארבעת הפריטים הנחוצים על מנת להסיר את הקללה ("Act I Prologue: Into the Woods").
בינתיים, המכשפה גידלה את רפונזל, אחותו של האופה, ושמרה עליה מוגנת ונעולה מפני העולם במגדל גבוה אשר אין לו דלת במרכז היער, והגישה אליו מתאפשרת רק באמצעות טיפוס על שיערה הארוך והצהוב כתירס של רפונזל ("Our Little World"). עם זאת, יום אחד, נסיך צעיר ויפה תואר מגלה את המגדל הגבוה בעקבות קול שירתה של רפונזל, והוא מחליט לטפס על שיערה על מנת לזכות באהבתה. בחלק אחר של היער, האופה עוקב אחרי כיפה אדומה, ובעקבות עצתה של המכשפה, הוא מנסה לגנוב ממנה את שכמייתה, אך נכנע לרגשות האשמה שלו ומשיב לה את השכמייה לאחר שהיא פורצת בבכי. כיפה אדומה מגיעה לבית סבתה, אך הזאב שהקדים אותה בולע אותה בשלמותה. האופה, שעקב אחרי כיפה אדומה בנחישות להשיג את השכמייה, משסף את בטנו של הזאב ומחלץ אותה ואת הסבתא. כיפה אדומה מסכמת לעצמה את המסע שעברה וכאות תודה, היא מחליטה לתגמל את האופה עם השכמייה שלה ("I Know Things Now"). במקביל, ג'ק שב לביתו עם האפונים, וכשאמו מגלה על כך היא זועמת ומשליכה את האפונים לקרקע ושולחת את בנה למיטה ללא ארוחת ערב. לאחר שסינדרלה נמלטת מליל הפסטיבל הראשון בעודה נרדפת על ידי נסיך יפה תואר אחר ועוזרו האישי, אשת האופה עוזרת לה ומסתירה אותה. לאחר שנפטרה מהנסיך ועוזרו, אשת האופה מתחקרת את סינדרלה אודות הנשף, וסינדרלה עונה לה שהנשף היה נורא נחמד ("A Very Nice Prince"), אך נשארת אַמְבִּיוָולֶנְטִית לגבי חוויותיה בנשף. בעוד גבעול אפונים ענקי צומח ליד ביתו של ג'ק, אשת האופה מבחינה שסינדרלה נועלת סנדלי זהב טהור ומנסה לרדוף אחריה, אך בתהליך מאבדת את מילקי וייט, ומשכך, אשת האופה נותרת לבדה ללא סנדל זהב או מילקי וייט. בעוד צלצול החצות הראשון מתנגן ברקע, הדמויות משתפות את הצופים בלקחים המוסריים שלמדו במהלך היום החולף וממשיכות בדרכיהן ביער ("First Midnight").
בבוקר שלמחרת, ג'ק פוגש את האופה ומספר לו על הרפתקאותיו מסמרות השיער במעלה גבעול האפונים, שם הוא מצא טירה בשמיים ופגש זוג ענקים נשוי, מהם הוא גנב חמישה מטבעות זהב ללא ידיעתם ("Giants in the Sky"). ג'ק נותן לאופה את חמשת מטבעות הזהב בתמורה למילקי וייט, וכאשר הוא רואה שהאופה מהסס, הוא חוזר אל גבעול האפונים במטרה למצוא זהב נוסף. הזר המסתורי שפגש בג'ק קודם לכן פוגש כעת את האופה, מתגרה בו וגונב ממנו את מטבעות הזהב. כשהיא נתקלת שוב בבעלה, אשת האופה מתוודה שהיא איבדה את מילקי וייט, והיא והאופה מחליטים להתפצל ולחפש אחרי מילקי וייט, כל אחד בדרכו. בדרכה, אשת האופה עדה למפגש ארעי בין הנסיכים של סינדרלה ורפונזל, שמתגלים כאחים, ושומעת את סיפורו של הנסיך של רפונזל על התאהבותו בנערה בעלת שיער צהוב כתירס הלכודה במגדל גבוה. ברם, שני הנסיכים מקוננים אל אהבותיהם החדשות והרחוקות מהישג היד ("Agony"). בעקבות סיפורו של הנסיך של רפונזל, אשת האופה מגיעה אל המגדל הגבוה ומערימה על רפונזל לשלשל את שיערה ואז חותכת פיסה משיערה, ובמקביל, הזר המסתורי משיב לאופה את מילקי וייט. לאחר ליל הנשף השני, אשת האופה וסינדרלה נפגשות בשנית, ואשת האופה הנואשת מנסה לקחת ממנה בכוח את סנדל הזהב שלה וכמעט מצליחה בכך, אך סינדרלה גוברת עליה ונמלטת שוב. לאחר שהיא נכשלת להשיג את סנדל הזהב, האופה ואשתו נפגשים שוב, כשהפעם יש ברשותם שלושה מתוך ארבעת הפריטים הנחוצים. האופה מודה בכך שעל מנת להשיג את סנדל הזהב ולמלא את מטרתם לזכות בפרי בטן, יהיה על שניהם לעבוד יחדיו ("It Takes Two"). לאחר שהאופה ואשתו חולקים רגע, ג'ק מגיע למקום עם תרנגולת שמטילה ביצי זהב ומנסה שוב לקנות את מילקי וייט, אך עם צלצול החצות השני, מילקי וייט כורעת ומתה והדמויות שוב משתפות את הצופים עם לקחיהם המוסריים מהיום החולף ("Second Midnight"). באותו הזמן, המכשפה מגלה שנסיך יפה תואר ביקר את רפונזל בחדרה שבמגדל ומתחננת בפניה להישאר עמה ולאפשר לה להגן עליה מהעולם החיצוני ("Stay with Me"), אך רפונזל מסרבת, ובזעמה, המכשפה קוצצת את שערה ומגרשת אותה אל מדבר הנמצא בשולי היער. האופה פוגש שוב בזר המסתורי, שנותן לו הפעם כסף על מנת לקנות פרה אחרת, וג'ק פוגש בכיפה אדומה, שהפעם עוטה שכמייה העשויה מעור הזאב, ומספר לה על הרפתקאותיו בשמיים, אך כשכיפה אדומה מזלזלת בו ומבטלת את דבריו, ג'ק נחוש לחזור אל הטירה בשמיים ולגנוב נבל קסום.
בשובה מליל הנשף השלישי והאחרון, סינדרלה מתארת לצופים כיצד הנסיך מרח זפת על מדרגות הארמון במטרה למנוע ממנה לברוח שוב, ובעודה לכודה בין הרצון לברוח שוב לבין הרצון להישאר ולהיתפס על ידי הנסיך, היא החליטה להשאיר את הבחירה בידי הנסיך והשאירה לו אחד מסנדלי הזהב שלה כרמז לזהותה ("On the Steps of the Palace"). אשת האופה מגיעה למקום ושוב פוגשת בסינדרלה, כשהפעם היא מצליחה לשכנע אותה לוותר על סנדל הזהב הנותר שלה, ומציעה לה בתמורה את אפון הפלא השישי. סינדרלה משליכה את האפון לקרקע, אך בכל זאת מסכימה להחליף את סנדל הזהב שלה בתמורה לנעליה של אשת האופה ונמלטת שוב מהנסיך. האופה מגיע עם פרה חדשה שקנה יחד עם הנסיך ועוזרו, שרב עם אשת האופה על סנדל הזהב השני, אך המריבה מופסקת לאחר שנשמע רעש חזק ואמו ההיסטרית של ג'ק נתקלת בקבוצה ומודיעה להם שענק חיפש את ג'ק כנקמה על כך שגנב ממנו את הנבל הקסום ומת כתוצאה מנפילה מגבעול האפונים הראשון לאחר שג'ק קצץ את בסיס הגבעול. הנסיך, שמודאג יותר מחיפוש אחר סינדרלה, מבטל את דבריה של אמו של ג'ק ומסתלק עם אחד מהסנדלים המוזהבים, כשאת השני הוא מותיר לאופה ולאשתו. ג'ק, לרווחת אמו, חוזר עם הנבל הקסום. המכשפה מגלה שהפרה החדשה אינה לבנה לגמרי; הוא מכוסה בקמח, אך עם זאת, המכשפה מחזירה את מילקי וייט בחזרה לחיים ומורה לאופה ואשתו להאכיל אותה בשלושת הפריטים הנותרים. ג'ק מנסה לחלוב את מילקי וייט, אך מגלה שהיא עדיין אינה מסוגלת להניב חלב. אשת האופה מודה כי השיער הצהוב שייך לרפונזל, והמכשפה מסבירה בזעם שהשיקוי לא יעבוד מכיוון שהיא כבר נגעה בשיערה של רפונזל, ומסבירה לראשונה שזאת הסיבה בגינה היא שלחה את האופה ואשתו להשיג עבורה את ארבעת הפריטים עבורה; מכיוון שאסור לה לגעת בכל הפריטים. הזר המסתורי מופיע שוב ומורה לאופה להאכיל את מילקי וייט בשיער המשי של קלח תירס. לאחר שהאופה מאכיל את הפרה בשיער התירס, הקבוצה מגלה שכעת מילקי וייט מסוגלת להניב חלב. המכשפה מגלה לאופה שהזר המסתורי הוא למעשה אביו. המכשפה שותה את השיקוי ופתאום הזר המסתורי מת מאחר שזכה לכפרה. הקללה נשברת והמכשפה מקבלת שוב את יופייה ונעוריה והופכת לאשה צעירה ויפה. במקביל, הנסיך של סינדרלה מחפש את הנערה שרגלה מתאימה לסנדל; כשמגיע תור האחיות החורגות לנסות את מזלן, האם החורגת מבינה שהיא תוכל להתאים את הסנדל לרגליהן רק באמצעות ניסור חלקים מכף רגלן ("Careful My Toe"). במפתיע, סינדרלה מופיעה, רגלה מתאימה לסנדל, והיא הופכת לכלתו של הנסיך ("The True Bride"). לאחר שהנסיך שלה מצא אותה וחילץ אותה מהמדבר, רפונזל נכנסת להיריון ויולדת לו תאומים. המכשפה מנסה לקלל את בני הזוג, אך מגלה שעם השבת נעוריה, כוחותיה אבדו. בחתונה של סינדרלה והנסיך, פלורינדה ולוסינדה מנסות לזכות ברחמיה של סינדרלה, אך הציפורים תוקפות אותן ומעוורות אותן כעונש על רשעותן ואשת האופה, הנמצאת בהיריון מתקדם, מודה לסינדרלה על הסנדל. כל אורחי החתונה, חוץ מהמכשפה והאחיות החורגות, מברכים את עצמם על היכולת לחיות באושר ועושר, אך עם זאת, אף אחד לא מבחין בגבעול אפונים נוסף שצומח בשמיים ("Act I Finale: Ever After").
מערכה שנייה
כשהוא פותח שוב במשפט: "היה היה פעם... מאוחר יותר...", המספר מציג שוב לצופים את ארבע הדמויות; סינדרלה, ג'ק והאופה ואשתו, שלכאורה התבססו היטב בחייהם; אך עדיין יש לכל אחד מהם משאלות נוספות: האופה ואשתו זכו סוף כל סוף לפרי הבטן לו הם ייחלו, אך השניים מייחלים להגדיל את ביתם הקט, שנהיה צפוף מלהכיל ואילו אשת האופה מאוכזבת מחוסר רצונו של האופה להחזיק את בנם ולו לרגע קט; ג'ק ואמו כעת עשירים ומבוססים כלכלית, אך ג'ק מייחל לחזור לממלכה בשמיים שהותיר אחריו; וסינדרלה כעת נשואה לנסיך וחיה בארמון, אך היא מוצאת את חיי הארמון משמימים ומייחלת לחזור שוב לחייה הקודמים.
פתאום, כולם מזועזעים מרעש התרסקות קולני ועקבות של ענק מסתור שהרסו את הגינה של המכשפה, למעט מספר אפוני פלא. האופה ואשתו מחליטים שהם חייבים ליידע את משפחת המלוכה, ובדרכו, האופה מגייס את עזרתם של ג'ק ואמו. בארמון, עוזרו האישי של הנסיך מתעלם מדיווחם של האופה ושל אמו של ג'ק. כשהוא חוזר הביתה, האופה מוצא את כיפה אדומה כשהיא בדרכה אל ביתה של סבתה מכיוון שביתה נהרס ואמה חסרה; והאופה ואשתו מחליטים ללוות אותה. בינתיים, ג'ק מחליט שהוא חייב להרוג את הענק וסינדרלה מגלה מחבריה הציפורים שהקבר של אמה נהרס ומחליטה למהר לשם, לבוש בבגדיה הישנים. שוב, כל הדמויות שבות אל היער, אך כשהפעם מצב הרוח קודר ואין שירת ציפורים ברקע ("Act II Prologue: So Happy").
בעוד שכולם נמשכים חזרה ליער, רפונזל בורחת משם בהיסטריה, לאחר שאופייה המגונן מדי של המכשפה הטריפה את דעתה. הנסיך שלה רודף אחריה, אך כאשר הוא פוגש את אחיו, השניים מתוודים שישנה סיבה נוספת לנוכחותם ביער; הם נהיו משועממים ומתוסכלים מנישואיהם לסינדרלה ולרפונזל, וכעת הם משתוקקים לחזר אחר שתי נשים יפות הנמות את שנתן ביער - שלגיה והיפהפייה הנרדמת ("(Agony (Reprise"). בינתיים, האופה, אשתו, וכיפה אדומה אובדים ביער ומוצאים במקום את משפחתה של סינדרלה ואת עוזרו האישי של הנסיך, שמגלים שהטירה נהרסה על ידי הענק. המכשפה מגיעה גם כן, מביאה כחדשות שהענק הרס את הכפר ואת ביתו של האופה. לפתע נשמעים קולות רועמים והענק מופיע. לתדהמת כולם, הענק הנוכחי הוא למעשה אישה שהגיעה מגבעול האפונים השני והיא אלמנתו של הענק שג'ק הרג על ידי קיצוץ הגבעול הראשון. קולה הרועם מכריז שהיא רוצה את דמו של ג'ק כנקמה. על מנת לספק את הענקית, הקבוצה מבינה שהם חייבים לתת לה מישהו, אך הם אינם מסוגלים להגיע להסכמה את מי להקריב עד הם מחליטים (כאקט של שבירת הקיר הרביעי) להציע את המספר כקרבן לענקית. המספר משכנע את הקבוצה בחשיבותו להמשך העלילה, אך המכשפה בכל זאת מקריבה אותו לענקית. אמו של ג'ק מוצאת את הקבוצה ומגנה באגרסיביות על בנה, ומכעיסה את הענקית, עוזרו של הנסיך מנסה להרגיע את הענקית, אך בשוגג הורג את אמו של ג'ק. בזמן שהענקית עוזבת על מנת לחפש את ג'ק, רפונזל רצה לתוך דרכה ונרמסת למוות, לחרדתם של המכשפה והנסיך שלה ("Witch's Lament"). משפחת המלוכה ממשיכים בדרכם ונמלטים לממלכה סמוכה, למרות בקשותיו של האופה שיישארו ויילחמו בענקית. המכשפה מצהירה שהיא תמצא את ג'ק ותקריב אותו לענקית, והאופה ואשתו מחליטים שעליהם למצוא את ג'ק לפניה ומתפצלים שוב. אשת האופה פוגשת בנסיך של סינדרלה, שמפתה אותה בקלות ("Any Moment"). בינתיים, האופה מוצא את סינדרלה בקברה ההרוס של אמה ומשכנע אותה להצטרף לקבוצה שלהם. הנסיך, מרוצה, עוזב את אשת האופה בקלישאה שהוא יזכור אותה, והיא מבינה את הטעות שלה ומחליטה לחזור לחיים מאושרים שלה עם האופה ובנם ("Moments in the Woods"). עם זאת, היא מאבדת את דרכה, נקלעת למסלולה של הענקית, וכתוצאה מכך נהרגת על ידי עץ נופל.
האופה, כיפה אדומה וסינדרלה ממתינים לחזרתה של אשת האופה, כשהמכשפה מגיעה אל הקבוצה בעודה גוררת את ג'ק, אותו היא מצאה ממרר בבכי על גופתה של אשת האופה. האופה, נרגז כאשר הוא לומד על מותה של אשתו, מסכים בלי משים לתת את ג'ק אל הענקית, ומעורר ויכוח מר בין הדמויות. הדמויות בתחילה מאשימות זו את זו על הנסיבות שהובילו אותן לרגע הזה, עד שלבסוף כולן מחליטות להאשים את המכשפה בגידול האפונים מלכתחילה ("Your Fault"). מלאת תחושת גועל נפש, המכשפה מקללת אותם וגוערת בהם על חוסר יכולתם לקבל את האחריות האישית שלהם וזורקת את שאר אפוני הפלא שלה, משחזרת מחדש את הקללה של אמה ומעוררת אותה ("Last Midnight"). האופה האבל בורח, אך הוא מקבל ביקור מרוחו של אביו המת שמשכנע אותו להתמודד עם האחריות שלו ("No More"). האופה חוזר ומסייע לתכנן להרוג את הענקית באמצעות ציפוריה של סינדרלה שינקרו את עיניי הענקית לאחר שתילכד בבור הזפת שהמכשפה הותירה מאחוריה ויאפשרו לג'ק ולאופה להרוג את הענקית. סינדרלה נשארת מאחור על מנת להגן על בנו של האופה וכאשר הנסיך שלה עובר בסמוך, הוא כמעט ולא מזהה אותה. סינדרלה מתעמתת איתו לאחר שנודע לה על הבגידה שלו בה מציפוריה והוא מסביר לה את רגשות חוסר הסיפוק שמילאו אותו ואת סיבותיו לפתות אישה אחרת. היא מבקשת ממנו לעזוב, והנסיך עושה כדבריה בצער. כיפה אדומה חוזרת עם הידיעה שסבתה נהרגה על ידי הענקית. בינתיים, האופה מספר לג'ק שאמו מתה. ג'ק נודר להרוג את העוזר האישי כנקמה, אך האופה משכנע אותו שהריגת העוזר לא תועיל לאף אחד. סינדרלה מנחמת את כיפה אדומה ומנסה ללמד אותה שהריגת הענקית לא תהפוך אותה ליותר טובה, בעוד שהאופה מסביר לג'ק שכולם אחראים לבחירות שהם עושים, טובות או רעות ("No One Is Alone").
ארבעת הדמויות הנותרות, שמצליחות להערים על הענקית להרוג אותה, הדמויות המתות, כולל משפחת המלוכה (שאיבדה את דרכה ורעבה למוות ביער) והנסיכים (עם מאהבותיהם החדשות, שלגיה ויפהפייה הנרדמת) משתפים את הלקחים המוסריים האחרונים שלהם עם הצופים. הניצולים מחליטים להתאחד ולבנות את חייהם מחדש, ורוחה של אשת האופה מופיעה ובעודה מנחמת את בעלה האבל, היא מעודדת אותו לספר לבנם את סיפורם. האופה מתחיל לספר את הסיפור באמצעות אותן המילים בהן המספר השתמש בתחילת המחזמר בזמן שהמכשפה מופיעה עם הלקח המוסרי הסופי: "היזהר בדברים שאתה מספר, ילדים יקשיבו." וסינדרלה מסיימת את המחזמר עם הבקשה "הלוואי..." (Act II Finale: Children Will Listen).
הפקת ניסיונות הרצה בסן דייגו
הרצתו הראשונה של Into the Woods התקיימה בתיאטרון אולד גלוב בסן דייגו, קליפורניה, ב-4 בדצמבר 1986 ורצה במשך חמישים הופעות בבימויו של ג'יימס לאפין. רבים מחברי הצוות שהופיעו באותה ההפקה הופיעו גם בהפקה המקורית בברודוויי, אך ג'ון קנינגהאם, ששיחק את המספר, הזאב והעוזר, וג'ורג' קו, שגילם את הזר המסתורי ואת אביה של סינדרלה הוחלפו על ידי טום אלדרדג', ששיחק גם את המספר וגם את הזר המסתורי. קנת מרשל שגילם את הנסיך של סינדרלה הוחלף על ידי רוברט וסטנברג (ששיחק גם את הזאב), לו אן פונס, ששיחקה את כיפה אדומה, הוחלפה על ידי דניאל פרלנד, אלן פולי, ששיחקה את המכשפה, הוחלפה על ידי ברנדט פיטרס. קאי מק'קללנד, ששיחקה גם את רפונזל וגם את פלורינדה, נשארה בצוות השחקנים, אך גילמה רק את פלורינדה בלבד, ואילו רפונזל גולמה על ידי פמלה וינסלו.