cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
STS-97
המשימה
בעזרת מערכת קנדארם מארק גרנאו שחרר מתא המטען של המעבורת קונסטרוקציית ברזל במשקל של 8 טונות. על קונסטרוקציה זו בהמשך הותקנו פאנלים סולאריים וציוד נוסף. פעולות אלו בוצעו במהלך מספר פעילויות חוץ רכביות שנמשכו כ-13 שעות. כמו כן בוצעו הכנות של מערכת עגינה של תחנת החלל לקליטת מודול DESTINY שהיה מתוכנן להגיע בשנת 2001. ג'וזף טנר וקרלוס נורייגה פתחו פתח למתקן עגינה של תחנת החלל והשאירו בו אספקה וציוד מחשוב. למחרת, צוות תחנת החלל לראשונה נכנס למודול UNITY ואסף את המצרכים. ב-8 בדצמבר בוצע השוואת לחצים ואחרי זה צוותים של תחנת החלל ושל המעבורת נפגשו. במהלך 9 בדצמבר העברת חומר לתחנת החלל הסתיימה ולמעבורת הועברו ציודים ממצאי הניסויים שצריכים להחזיר לכדור הארץ.
ב-9 בדצמבר מעבורת התנתקה מתחנת החלל והחלה בהכנות לנחיתה. הנחיתה בוצע ב-11 בדצמבר במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.
פופובו
פּוֹפּוֹבוֹ (בבולגרית: Попово) היא עיר בצפון מזרח בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז טרגובישטה, ממוקמת 31 ק"מ מבירת המחוז טרגובישטה ו-248 ק"מ צפונית מזרחית לבירה סופיה. פופובו ממוקמת על שתי גבעות נגדיות הניצבות על גדות נהר פופוסקה ושמה נגזר מהמילה כומר בבולגרית.
היסטוריה
ראשית ההתיישבות האנושית באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה והתיישבות מאורגנת של שבטים תראקים לתקופת הברונזה המאוחרת. במקום קיימים שרידים ארכאולוגיים מהמאה ה-4 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. בפאתי העיר נמצאו שרידי חווה חקלאית מהמאה ה-3 עת שלטה במקום האימפריה הרומית. בפרברים המערביים של העיר נמצאו שרידי כפר קטן מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה. במקום הוקם יישוב בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה והוא נפל בידי האימפריה העות'מאנית ב-1388. היישוב מתועד תחת השם פופ אלאגוז בתעודות עות'מאנית מ-1555 כחלק ממערכת גביית המיסים של סנג'ק (מחוז) ניקופול.
ב-15 בינואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש היישוב בידי צבא האימפריה הרוסית והפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. עם השחרור מנתה אוכלוסיית היישוב כ-1,200 תושבים. ב-1883 זכה למעמד של עיירה. ב-1899 הושלמה מסילת הרכבת בין וארנה לסופיה, שנתיבה חלף בסמיכות לפופובו וכתוצאה מכך חל פיתוח כלכלי וגידול מואץ בכמות האוכלוסין. בסוף שנות ה-20 נמנו בפופובו 5,000 תושבים והיא הפכה למרכז מסחר אזורי. ב-1926 חוברה העיירה לתשתית חשמלית. ב-1960 זכתה למעמד של עיר. ב-7 בדצמבר 1986 אירעה רעידת אדמה בפופובו ונגרמו נזקי רכוש רבים.
כלכלה
בעיר מרכז תעשייה שהוקם בראשית שנות ה-70 ומספק מקומות תעסוקה לתושבי העיר והכפרים סמוכים. באזור הרשות המקומית קיימת חקלאות מפותחת ומראשית המאה ה-21 ממצבת עצמה פופובו כיעד תיירותי. בעיר פועל בית חולים. העיר מצויה בסמיכות ל-3 עורקי תחבורה פנים בולגריים המקשרים אותה לוארנה, רוסה ווליקו טרנובו. בפופובו תחנת רכבת הממוקמת בתוואי הקו הישיר בין סופיה לווארנה.
דמוגרפיה
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה ובשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה. עד למלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה לעצמאות בולגריה הורכבה מרבית אוכלוסיית פופובו מצ'רקסים וטטרים שיושבו במקום על ידי העות'מאנים. לאחר המלחמה החלה הגירה הדרגתית אל העיר של תושבים ממוצא בולגרי. ב-1983 מנתה פופובו 23,000 תושבים. במקביל החל משטרו של טודור ז'יווקוב לרדוף את המיעוט הטורקי במסגרת תהליך שכונה "בולגריזציה". בני המיעוט הטורקי אולצו לשנות את שמותיהם לשמות בעלי קונוטציה סלאבית והוטלו עליהם מגבלות שונות. כתוצאה מרדיפות אילו היגרו בהדרגה מאות מתושבי העיר לטורקיה וכך קטנה בהדרגה כמות האוכלוסין. משבר כלכלי ואחוזי אבטלה גבוהים הביאו להגירה נוספת מהאזור. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית העיר ב-11.24%. בימינו מורכבת האוכלוסייה מרוב בולגרי, מיעוט גדול טורקי וכעשירית מהאוכלוסייה הם צוענים.
אקלים
בפופובו שורר אקלים ממוזג וישנם הפרשי טמפרטורות משמעותיים בין החורף לקיץ. החורפים מושלגים והטמפרטורה הממוצעת לעונת החורף היא מינוס 3oc. באמצע מרץ מתחילה עונת האביב בה הטמפרטורה הממוצעת עומדת על 5oc. בעונת הקיץ, בחודשים יולי ואוגוסט מאמירה הטמפרטורה הממוצעת ל-28oc.
ג'ייסון פריסטלי
ג'ייסון ברדפורד פריסטלי (באנגלית: Jason Bradford Priestley; נולד ב-28 באוגוסט 1969) הוא שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה קנדי-אמריקאי. ידוע בעיקר מתפקידו כברנדון וולש בסדרת הנוער הפופולרית "בוורלי הילס 90210".
מרגל במשרה חלקית
מרגל במשרה חלקית (באנגלית: The Spy Next Door) הוא סרט אמריקאי משנת 2010 בבימויו של בריאן לבנט ובכיכובו של ג'קי צ'אן. הצילומים החלו בסוף אוקטובר 2008 והסתיימו בסוף דצמבר 2008. בארצות הברית הסרט שוחרר ב-15 בינואר 2010.
ג'ייסון פריסטלי
ביוגרפיה
פריסטלי נולד בוויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה. יש לו אחות גדולה ממנו, ג'סטין פריסטלי, גם היא שחקנית ועוד שתי אחיות למחצה: קרין וקריסטי. משפחתו ממוצא אנגלי.
מרגל במשרה חלקית
עלילה
בוב הו (ג'קי צ'אן) הוא סוכן סמוי של ה CIA, המחליט לפרוש מחיי הביון לאחר שהצליח לתפוס את המבוקש הרוסי אנטון פולדארק. הוא נפגש עם חברתו ג'יליאן הגרה בשכונתו שאיתה הוא במערכת יחסים, ומבקש ממנה להתקדם הלאה במערכת היחסים ביניהם, ג'יליאן מסרבת מפאת שילדיה אינם מחבבים את בוב כלל. בוב שתכנן לספר לה על עבודתו האמיתית אינו מספיק מכיוון שהוא נקרא בדחיפות לסוכנות הביון, לג'יליאן יש שלושה ילדים ממערכות יחסים קודמות. הגדולה פארן (בת חורגת) המאמינה שאביה שעזבה יחזור אליה, איאן ונורה. ג'יליאן וילדיה בטוחים כי בוב הוא מוכר עטים.
לאחר זמן, אביה של ג'יליאן חלה, והיא נסעה לבקר את אביה בבית חולים, בוב מתנדב להשגיח על ילדיה כדי לרכוש את חיבתם, ונתקל בקושי רב מצידם, הם בזים לו ורבים איתו כדי להיפטר ממנו. הוא מחליט להיעזר בטכנולוגות של ה- CIA, ולאחר מאמצים אף משיג שליטה עליהם. בינתיים שותפו קולטון ג'יימס מודיע לו כי פולדארק נמלט כשהובל בדרך לכלא והם חושדים שיש חפרפרת ב- CIA. קולטון שולח קובץ למחשב של בוב שנלקח ממחשביהם של הרוסים המכיל צופן סודי ביותר עבור פולדרק. ובעת שביקרו הילדים בביתו של בוב, איאן מוריד את הקובץ הסודי לאייפוד שלו כי חשב שזה קובץ מוזיקה.
הרוסים מגלים שיש למישהו עותק של הקובץ ומאתרים את בוב. הם תוקפים אותו ליד נורה הקטנה אך לאחר קרב הוא מצליח להימלט מהם. בוב אוסף את הילדים והולך למסעדה סינית, שם אחד הרוסים תוקף אותו שוב. בוב מביס אותו ולילדים הנדהמים הוא נאלץ לספר על עבודתו האמיתית. הבוס שלו גלייז מופיע וחושף שבוא הבוגד, ותוך שהוא מכוון אליו אקדח הוא דורש את הקובץ, בוב מטעה אותו עם הצב של נורה ונמלט מהמקום, ושוכר חדר במלון שם מסתתר עם הילדים. פארן מתקשרת לג'יליאן ומספרת לה על עבודתו המסוכנת של בוב המאשר את דבריה בלית ברירה. ג'יליאן נזעקת וממהרת הביתה מחשש לביטחונה של ילדיה, וכועסת על בוב ששיקר לה ושסיכן את משפחתה.
ג'ייסון פריסטלי
ביוגרפיה
בשנת 2007, הפך פריסטלי לאזרח אמריקני.
מרגל במשרה חלקית
עלילה
בוב יוזם פגישה עם הרוסים וגלייז הבוס שלו, ומפזר מצלמות ומיקרופונים כדי לתעד את בגידתו של גלייז. איאן שרוצה להיות מרגל כמו בוב עוקב אחריו ומגיע למפעל, ופארן שעקבה אחרי איאן מגיעה אחריו. השלישייה נתפסת על ידי הרוסים שגילתה את כל המצלמות והמיקרופונים. לאחר שחקרו אותם התברר שאיאן הוא זה שהעתיק בטעות את הקובץ על ה- אייפוד שלו. הם הולכים לביתה של ג'יליאן ומשאירים כמה שומרים על בוב והילדים, בוב מצליח להביס את השומרים והם נוסעים במהירות הביתה. בוב מאוכזב שלא הצליח לתעד את בגידתו של גלייז אבל איאן הפתיע אותו שהקליט הכל על הסלולרי שלו. בוב שולח את ההקלטה לחבירו קולטון גיימס.
ג'ייסון פריסטלי
קריירה
ב-1989, החל פריסטלי את קריירת המשחק שלו בקומדיית המצבים "Sister Kate". שנה אחר כך, נבחר פריסטלי לשחק את "ברנדון וולש" בסדרה המצליחה "בוורלי הילס 90210". נוסף על כך, הוא ביים 19 פרקים של הסדרה. הוא הופיע בסדרה עד 1998, עת בעלילת הסדרה ברנדון עבר לוושינגטון. פריסטלי המשיך לעבוד בסט הצילומים של סדרה כמפיק עד שצילומיה הסתיימו בשנת 2000.
בתחילת הקריירה שלו, הופיע בוידאו קליפ לשירו של רוי אורביסון "I Drove All Night", שיצא רק ב-1992 כמה שנים לאחר מותו של אורביסון ולאחר פרסום גרסתה של הזמרת סינדי לאופר לשיר זה. בשנת 2001 השתתף בווידאו-קליפ לשירה של בריטני ספירס "Boys" הנכלל באלבומה השלישי Britney.
פריסטלי הופיע בסדרה "מרוץ לאתמול" בין השנים 2004–2005.
פריסטלי הופיע גם במספר סרטים כגון "אהבה ומוות בלונג איילנד", "בעיני המתבונן", "המלאך הרביעי" ו"שעת הזאבים". הוא ביים פרק בעונה האחרונה של "הרקיע השביעי", ושני פרקים של הסדרה "The Secret Life of the American Teenager".
תיאודור בון: הנאשם
"תיאודור בון: הנאשם" הוא הספר השלישי בסדרת תיאודור בון של הסופר ג'ון גרישם. זהו גם הספר השלישי שג'ון גרישם כתב לבני נוער, בניגוד לרוב ספריו המכוונים יותר למבוגרים. הספר פורסם לראשונה ב־2012, אך הוצא לאור בעברית לראשונה ב־2013, על ידי הוצאת מודן, ותורגם על ידי כנרת היגינס - דוידי. הספר שייך לסוגת המתח, האופיינית לספריו של המחבר.
מרגל במשרה חלקית
עלילה
לאחר נסיעה מהירה במיוחד הם מצליחים להגיע לפני הרוסים לביתה של ג'יליאן, ופולדרק וצוותו מגיעים מיד אחר כך. איאן שלקח לעצמו אביזרים של בוב, משתמש בהם כדי להביס את הרוסים שניסו לתפסם. זמן קצר לאחר מכן, קולטון וצוות CIA מגיעים לעצור את הרוסים ואת גלייז. ג'יליאן בתחילה מתעמתת עם בוב ודורשת ממנו שוב להתרחק, אבל לאחר שנורה אומרת שהיא רוצה שהוא יהיה אבא שלה ופארן ואיאן משכנעים אותה שבוב שיקר כדי להגן עליהם, היא מבינה כי הוא אדם טוב, והם מתחתנים.
ג'ייסון פריסטלי
קריירה
ב-2007, חזר פריסטלי להופיע בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "החיים מבעד למצלמה".
ב-2008, ביצע פריסטלי הופעת אורח בקומדיית המצבים "קוראים לי ארל". באותה שנה, הוא ביים את הפרק בסדרה "90210" בו חוזרת טורי ספלינג.
בשנים 2010–2013 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה הקנדית "קוראים לי פיץ". משנת 2016 ג'ייסון מככב בסדרה קנדית בשם "Private Eyes".
בימוי
בשנת 2013 החל לעבוד על סרטו הראשון כבמאי "Cas and Dylan", בו כיכבו בתפקידים הראשיים טטיאנה מסלני וריצ'רד דרייפוס. הסרט הוקרן בבכורה ב"פסטיבל הקולנוע אטלנטיק" בהליפקס, נובה סקוטיה, ושוחרר לבתי הקולנוע ב-4 באפריל 2014.
תיאודור בון: הנאשם
תקציר העלילה
הסיפור מתמקד בחייו של תיאודור בן ה-13 (המכונה לעיתים גם תיאו). תיאודור הוא ילד מקובל שגר בעיר די קטנה, ששואף לעסוק בעריכת דין, כשיגדל, כמו שני הוריו.
מרגל במשרה חלקית
הכנסות
לאחר שבוע מעת שעלה לאקרנים, ההכנסות עמדו על 9,9 מיליון דולר מ -2,924 בתי קולנוע. הסרט הכניס לבסוף 45.1 מיליון דולר מתקציב של 28 מיליון דולר.
ג'ייסון פריסטלי
בימוי
ב-7 ביוני 2017 נחשף כוכב שקיבל פריסטלי ב"שדרת הכוכבים של קנדה".
מרגל במשרה חלקית
ביקורות
ב-IMDb קיבל הסרט דירוג של 5.5, וכמו כן נכתבו על הסרט ביקורות שליליות כגון "העדר תסריט מצחיק מספיק" ו-"נכשל בכל רמה שאפשר להעלות על הדעת".
ג'ייסון פריסטלי
חיים אישיים
בשנת 1998, פריסטלי התנגש עם רכבו בעמוד טלפון בשכונת הוליווד הילס בלוס אנג'לס ונעצר בגין נהיגה תחת השפעת אלכוהול. רישיון הנהיגה שלו נלקח למשך שנה, והוא חויב להשלים תוכנית לבקרת אלכוהול.
ב-14 במאי 2005 נישא פריסטלי למאפרת נעמי לאודה. ב-2 ביולי 2007 נולדה לבני הזוג בת, אווה ורוניקה. ביולי 2009, נולד להם בן.
קולנוע
טלוויזיה
תיאודור בון: הנאשם
תקציר העלילה
תיאודור מוצא את עצמו כחשוד המרכזי בפריצה לחנות מחשבים ומכשירי אלקטרוניקה בעיר. בשלב זה הוא כבר בטוח שישנו קשר בין ששלושת המקרים. הוא מגלה שחיבלו בצמיגיו פעם נוספת, ואף ניפצו חלון במשרד עורכי הדין של הוריו, ממש לידו!
החוקרים נושפים בעורפו, ומתחיל להיראות כאילו תיאודור כבר לא ינצל. בפעולה של הצופים, תיאו מגלה שצמיגי אופניו חובלו פעם נוספת! הוא מתקשר לאביו שיבוא לאסוף אותו והם לוקחים את האופניים לתחנת המשטרה, כראייה. הניסיון לא נוחל הצלחה, ותיאו הצעיר מבין שהוא צריך לקחת את העניין ליידים. הוא מתייעץ עם דודו אייק שגם הוא עורך דין לשעבר, ולאחר שתיאו מספר לו שאין לו שום אויבים, אייק מעלה קו חקירה חדש. הוא סובר שמדובר בילדיה של לקוחה שאמו של תיאו ייצגה (בתור עורכת דין לגירושין) שרצו לנקום. בעזרת חקירה משותפת של אייק, שלו, של חבריו וחברתו הטובה אפריל, הם מצליחים למצוא זוג אחים שתואמים לכל הקריטריונים. האח הצעיר לומד בבית הספר של תיאו. תיאו מוסר את המידע למנהלת בית הספר. בעזרת חקירה משולבת של המנהלת והמשטרה, שנגמרת בצו חיפוש בבית השניים, הם נעצרים, ותיאו כבר לא בחזקת חשוד.
ביקורות
הביקורות על הספר מגוונות. בעוד חלקן מדברות על ספר מתח עשוי היטב, בעל כתיבה קולחת, מהספרים שמושכים את הקורא לקריאה נמרצת וממושכת, אחרות בוחרות לציין רדידות מסוימת, כאילו הסופר מנסה למלא תבנית של ספר נוער שרק נוער יסתפק בו.
Windows XP
חלונות XP (באנגלית: Windows XP, קיצור ל-eXPerience, "חוויה") היא מערכת הפעלה מתוצרת חברת מיקרוסופט לשימוש על גבי מחשבים אישיים, ובכללם מחשבים ניידים ומחשבי מדיה סלוניים. המוצר יצא לראשונה באוגוסט 2001. בשיאה, בינואר 2007, הגיעה חלונות XP לנתח שוק של 76.1%. ב-30 ביוני 2008 הפסיקה מיקרוסופט לשווק את Windows XP, והתמיכה הרשמית בה הופסקה על ידי מיקרוסופט ב-8 באפריל 2014 לטובת מערכות ההפעלה החדשות יותר של החברה.
שלבי פיתוח
כאשר מערכת ההפעלה Windows 2000 יצאה, מיקרוסופט החלה לעבוד על מערכת הפעלה חדשה שמטרתה היא לשלב את Windows NT גם במרחב הביתי וגם במרחב העסקי.
שם קוד-Neptune
נפטון נועד להיות גרסה ביתית של Windows 2000 שכללה את Windows NT. לנפטון ישנה גרסה אחת בלבד, גרסת האלפא, שנשלחה לבודקי תוכנה ולאחר מכן נמצאה בארכיונים אינטרנטיים.
שם קוד-Odyssey
אודסי נועד להיות ממשיך ל-Windows 2000 לעסקים. שום גרסת בטא לא הודלפה או הגיעה לידיהם של בודקי תוכנה.
שם קוד-Whistler
ויסטלר הוא מיזוג של צוותי הפרויקטים Odyssey ו-Neptune על מנת לאחד אותם לפלטפורמה אחת שאנו מכירים כיום כ-Windows XP של היום. כל גרסאות הבטא כולל גרסאות פיתוח סופיות של XP ידועות לציבור.
גרסאות
בדור זה של מערכת ההפעלה שלה, הפסיקה מיקרוסופט ללכת בשני מסלולים נפרדים לחלוטין של מערכות ההפעלה, ולראשונה הוציאה מערכות הפעלה הן לשוק העסקי והן לשוק הפרטי, שהתבססו שתיהן על אותה ליבה.
חידושים
למערכת נוספו תכונות רבות בהן: תוכנת התקנה קלה יותר, זיהוי אוטומטי של מנהלי התקנים, ממשק גרפי מלוטש יותר, יכולת שליטה מרחוק, פרופילים ליצירת שולחן עבודה ותפריטים שונים לפי משתמש, ו'שיחזור המערכת', תוכנה שמגבה את תצורת המערכת ויוצרת נקודות שיחזור, למקרה שמחשב נפגע מוירוסים, רוגלות ותקלות אחרות.
לראשונה כלל מסך ההתקנה של ה-XP מנגינת רקע במטרה להנעים את זמן ההמתנה של המשתמשים עד שההתקנה תסתיים. שמה הרשמי של המנגינה שאורכה יותר מחמש דקות הוא "Windows XP Installation Music". המנגינה מבוססת על השיר "A Thousand Words" של להקת Savage Garden.
בניגוד לגרסאות הקודמות, בגרסה זו הוצג כרקע שולחן העבודה תמונת נוף של שדה ושמיים כחולים. שמו של הרקע הוא "Bliss" ׁ(תרגום: "אושר עילאי"). התמונה צולמה על ידי הצלם Charles O'Rear ונמכרה למיקרוסופט תמורת מאה אלף דולר.
נתח שוק
מערכת הפעלה זו היא מהפופולריות ביותר. בשיאה, בינואר 2007, הגיעה חלונות XP לנתח שוק של 76.1% מכלל מחשבי העולם. ועדיין במאי 2012 הייתה במקום השני בפופולרית בעולם, אחרי מערכת ההפעלה חלונות 7 ואחוז המחשבים שהריץ אותה עמד על 26.8%. בארצות הברית היא איבדה את הבכורה לטובת חלונות 7 בהפרש קטן ועמדה על 31.56% מכלל המחשבים במדינה. נכון להיום ולמרות סיום התמיכה מערכת ההפעלה עדיין מותקנת על 7% מהמחשבים, כאשר היא זוכה עדיין לפופולריות בעיקר בסין.
ביקורת
מיקרוסופט ספגה ביקורות שליליות רבות, בעיקר בתחומי אבטחת המידע. נטען כי Windows XP חשופה לנוזקה, לוירוסים, לתולעים ולסוסים טרויאנים. כברירת מחדל, המשתמש מקבל חשבון מנהל המערכת המאפשר גישה בלתי מוגבלת למערכת. פריצה לחשבון זה תאפשר השתלטות מוחלטת על המחשב. למערכת ההפעלה צורף אינטרנט אקספלורר בגרסה 6, אשר כיום הוא מיושן ואינו בטוח. בנוסף לבעיות האבטחה, ב-Windows XP לא ניתן להשתמש בתוכנות DOS רבות בניגוד למערכות ההפעלה ממשפחת Microsoft Windows 9x.
יחזקאל כהן
יחזקאל כהן (21 בפברואר 1938, כ' באדר ה'תרצ"ח – 30 בספטמבר 2012, ט"ו בתשרי ה'תשע"ג) היה היסטוריון, מייסד תנועת 'נאמני תורה ועבודה' ויו"ר התנועה בשנים 1978–1991. חיבר ספרים ומאמרים רבים, שעוררו שיח ציבורי בציונות הדתית בנושאים כגון עידוד גיוס בנות דתיות לצבא, מעמד האישה בחברה הדתית וגיוס בני ישיבה. המציא את המונח 'הקצנה דתית', והיה חתן פרס שר החינוך לתרבות יהודית.
Windows XP
סיום התמיכה
ב-8 באפריל 2014 הודיעה מיקרוסופט כי סיימה את התמיכה ב-Windows XP. הפסקת התמיכה באה לידי ביטוי בולט כעבור שלושה שבועות, כאשר החברה הפיצה תיקון לפרצת אבטחה בדפדפן אינטרנט אקספלורר, והודיעה שתיקון זה לא יופץ ל-Windows XP (אך לבסוף הפיצה אותו בכל זאת).
יחזקאל כהן
קורות חייו
הוא למד בבית הספר היסודי 'תחכמוני', שסבו ר' יעקב אסיסקוביץ, היה ממייסדיו, ובבית הספר התיכון צייטלין. היה חניך ומדריך בתנועת הנוער בני עקיבא, ולאחר מכן, התגייס לשירות צבאי בנח"ל, בגרעין 'הטירה' של תנועת בני עקיבא.
כהן סיים שלושה תארים באוניברסיטה העברית: תואר ראשון בהיסטוריה וספרות עברית ותואר שני ושלישי בהיסטוריה של עם ישראל. בשנת 1975 קיבל תואר דוקטור. עבודת הדוקטורט, שנכתבה בהדרכתו של פרופ' שמואל ספראי, עסקה בנושא: "היחס אל הנכרי בהלכה ובמציאות בתקופת התנאים".
בצעירותו כהן שימש מורה להיסטוריה וספרות בישיבה התיכונית 'נתיב מאיר' בירושלים. בין תלמידיו היו פרופ' מנחם בן ששון, הסופר והמחנך הרב חיים סבתו, הרב פרופ' אהרון שמש, פרופ' יוסי כץ ואישים נוספים.
כהן היה מרצה להיסטוריה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובבית הספר לעובדי הוראה בכירים בתל אביב. מסוף שנות ה-60, הוא עבד כמפקח באגף לתרבות תורנית במשרד החינוך והתרבות, שם פיתח וליווה את מסלול השירות הצבאי לבנות דתיות 'מורות חיילות תרבות תורנית'. בנוסף כהן שימש כ-15 שנה כמנהל מחלקת הפרסומים של האגף. בתפקידו זה יזם כתיבה ופרסום של ספרים כגון: 'על גבול התמורה', י. אחיטוב; 'הגות יהודית במבחן הדורות - חקר ועיון', י. בן ששון; 'בין ידיעה לאמונה בהלכה', מ"צ נהוראי; 'ישראל, יהודים ויהדות', א"א אורבך וי. בן ששון; ועוד. בשנת תש"ן קיבל כהן את פרס שר החינוך לתרבות יהודית.
ב-1961 נישא ליהודית, שניהלה את מרכז פסג"ה למורים בירושלים. לזוג נולדו שלושה ילדים: ד"ר מנוחה כהן-אמיר, ראש החוג לחינוך בלתי פורמלי במכללת אפרתה, איש השב"כ נועם כהן, שנהרג בקרב עם מחבלים ב-1994, ומשה, איש משרד הביטחון.
פעילותו והשקפתו
פרופ' אשר כהן סבור כי יחזקאל כהן "הניח תשתית לקיומה של דתיות ליברלית בתוך מסגרת של נאמנות לאורתודוקסיה. תופעות רבות שקיימות היום בחברה הדתית יכלו להתפתח רק בעקבות פעילותו ועל בסיס התשתית שהוא השאיר: רבני צהר, רבני 'בית הלל', ארגון 'קולך' ואחרים, וכמובן, המשך קיומה של תנועת 'נאמני תורה ועבודה'. 'כולם היו בניו' ".
מתוך הביקורות על ספריו עולה שד"ר יחזקאל כהן ניחן בכושר ניתוח של החברה הישראלית בכלל והחברה הדתית בפרט. הרב דוד מוריה כתב על כהן: "מדובר באדם ישר וחכם מאד שרואה למרחוק... במובנים רבים הקדים את זמנו...". בתו, ד"ר מנוחה כהן-אמיר, כתבה עליו: "תחזיותיו התגלו שוב ושוב כנכונות. כבר בשנות ה-70 עמד במדויק על התהליכים הצפויים בתוך החברה הציונית דתית. הוא התריע מפני הקצנה והתרחקות מערכי היסוד של תורה ועבודה, המחייבים את שני העולמות, ומפני התרחקותו של הציבור הדתי-ציוני מן החברה הישראלית. בכך ניתן לומר שהוא "הקדים את זמנו" בראייה מפוכחת וכואבת של המציאות, כפי שהיא נראית כיום". כהן לא הסתפק בניתוח המציאות אלא עסק בפעילות ציבורית במסגרתה עשה ככל יכולתו כדי למנוע את התהליכים הנ"ל. המוטו על פיו הוא פעל לקוח מכתבי ר' חיים מוולוז'ין: "ולא לישא פני איש, רק לאהוב האמת". חלק מפעולותיו עוררו התנגדות וביקורת מצד חוגים מסוימים בציונות הדתית ובחברה החרדית.
לדברי פרופ' אביגדור שנאן, החותם שהטביעו רעיונותיו של ד"ר יחזקאל כהן על החברה הדתית-ציונית לא נטשטש עד היום: "בכל התחומים האלו קרא יחזקאל את התמונה טוב מאחרים, ניתח באופן מפוכח את המציאות וחזה מה שאכן הולך ומתממש לנגד עינינו בעשור האחרון, כ"צופה לבית ישראל". כמטיף בשער – וכמי שהקדים בהרבה את זמנו – כהן עודד לימוד תורה לנשים ושירות צבאי גם למי שתורתם אומנותם, ונלחם בכל ביטוי של הקצנה או התרחקות של החברה הדתית-ציונית מן החברה הכללית. דברים שכתב בתחומים אלו לפני כשלושים שנים נשמעים היום אקטואליים יותר מתמיד". חיבוריו מתאפיינים בכתיבה טיעונית המגובה במקורות הלכתיים ותורניים.
בשנת 1978 הקים כהן ביחד עם פרופ' אברהם נוריאל וחברים נוספים, את תנועת "נאמני תורה ועבודה", ועמד בראשה במשך 13 שנים. במסגרת פעילותו בתנועה פרסם כהן עשרות מאמרים ובהם ניתוחי עומק על תהליכים בחברה הציונית-דתית, ונתן הרצאות ברחבי הארץ. פעילותו הציבורית נעשתה בהתנדבות, מתוך רצון לבסס את השקפת העולם הציונית דתית.
כהן התריע מפני הקצנה דתית ונלחם על הצורך לקדם בציבור הדתי-ציוני את העקרונות הבאים:
לאחר מלחמת יום הכיפורים, ולפני הקמת תנועת נאמני תורה ועבודה, הקים כהן את הקרן לזכר יעקב אגרסט שנהרג במלחמת יום כיפור, וניהל אותה במשך כעשרים שנה, עד נפילת בנו, נועם כהן; כהן ייסד ועד הורים משותף של בתי הספר הממלכתיים דתיים בירושלים ("ועד השמונה") והקים, את "החוג לערנות ציבורית" בירושלים.
מות בנו, איש השב"כ נועם כהן
בשנת 1994, נהרג בנו,, בפעילות מבצעית במסגרת מילוי תפקידו כאיש שב"כ. מאז נפילתו של נועם יזם ופעל כהן רבות בעמותה לזכר בנו - "דרכי נועם", מתוך רצון להנציח את זכרו ולחנך למורשתו, תוך מתן דגש על היותו איש צבא ואיש שב"כ שומר מצוות, המשמש מופת לשילוב בין דתיות בלתי מתפשרת לבין עשייה בכל תחומי החיים, במטרה להראות לצעירים דתיים שניתן לשלב בין העולמות.
'אפשר לעשות זאת' הוא שמה של תוכנית הכנה לשירות בצה"ל לנערים דתיים שהופקה על ידי העמותה לזכרו של נועם. התכנית עוסקת בשלושה נושאים עיקריים: הלכה ושרות צבאי, המפגש עם נוער לא דתי במסגרת השירות בצבא ושאלות אמונה בצבא. התוכנית כוללת חוברות למורה ולתלמיד וסרט וידאו המציג קשיים הכרוכים בשירות צבאי של צעירים דתיים, דרכי התמודדות וסיפורים על הדרך בה התמודד נועם עם קשיים בשירותו. בנוסף, יזם כהן את הקמת 'הבמה לביטחון יהדות וחברה ע"ש נועם כהן ז"ל' מטעם האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך.
מהפכת הצבעונים
מהפכת הצבעונים היא הפיכה בקירגיזסטן שפרצה במרץ 2005 והביאה לסילוקו של נשיא הרפובליקה, אסקר אקייב והחלפתו בראש האופוזיציה, קורמאנבק באקייב.
רקע
האופוזיציה הקירגיזית מעולם לא הייתה מאורגנת והורכבה מקבוצות ומנהיגים פוליטיים שונים, שהפסידו במערכות הבחירות השונות מאז 1990. בבחירות הפרלמנטריות זכתה מפלגת השלטון בתמיכת הנשיא אסקר אקייב ואנשי האופוזיציה טענו לזיופים. חוסר הודאתו של השלטון בזיופים הביאו לקריאות חוזרות ונשנות של האופוזיציה שדרשה בחירות חוזרות והמפגינים יצאו לרחובות.
ב-24 במרץ 2005 הסתערו מפגינים על ארמון הנשיאות בעיר הבירה בישקק והשתלטו עליו. לאחר התנגשות עם היחידה לפיזור מהומות של המשטרה קירגיזית ושירות הביטחון הלאומי במהלך הפגנות גדולות של האופוזיציה בהן הועלו טענות על מרמה בבחירות.
תומכי האופוזיציה השתלטו אף על ערי מפתח בדרום הארץ, ודרשו את התפטרותו המיידית של הנשיא אקייב, בטענה כי זייף את תוצאות הבחירות בצורה בוטה. באותו היום עזב אקייב את הארץ עם משפחתו במסוק, לקזחסטן. הפרלמנט מינה את מנהיג האופוזיציה אישנבאי קאדירבקוב לממלא מקום נשיא המדינה. מקזחסטן הגיע אקייב לרוסיה, ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין העניק לו מקלט ברוסיה. ב-4 באפריל 2005 נפגש אקייב ברוסיה עם מנהיגי הפרלמנט הקירגיזי, ומסר להם את התפטרותו. כעבור זמן קצר מונה ראש האופוזיציה קורמנבק בקייב לנשיא המדינה.
קסנקנתוס
קסנקנתוס (שם מדעי:Xenacanthus) הוא סוג של דג דמוי-כריש נכחד שחי בין סוף הדבון לתור הטריאס והוא מהיצורים המעטים ששרדו את הכחדת פרם-טריאס. מאובניו נמצאו ברחבי העולם ובדומה לרוב דגי הסחוס נמצא בעיקר על סמך מאובני שיניים וקוצים מעטים על סנפיריו. נמצאו ממנו מינים רבים.
מאפיינים
הקסנקנתוס דמה מעט לכריש אך היה קטן מאוד, באורך של מטר אחד בממוצע וככל הנראה חי במים מתוקים. הוא היה בעל סנפיר קדמי מוגבה ודק מאחורי עורפו והיה בעל סנפיר גב מפרשי שהזכיר מפרש של דגי קונגר, וככל הנראה נע בצורה דומה להם. הזנב היה מוארך וחסר אונות וסנפירי השת היו בשרניים.
יואקים מיילה
יואקים מיילה פדרסן (בדנית: Joakim Mæhle Pedersen; נולד ב-20 במאי 1997) הוא כדורגלן דני, המשחק בעמדת המגן באטאלנטה ובנבחרת דנמרק.
אולבורג בולדספילקלוב
מיילה החל לשחק כדורגל במועדון הכדורגל של עיר הולדתו, אוסטרבור, ובגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של אולבורג בולדספילקלוב. בגיל 19, הוא קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון, כאשר ב-10 ביוני 2016, הוא חתם על חוזה מקצועי בשורות אולבורג. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת הגיעה חודשיים לאחר מכן ב-7 באוגוסט, כשהוא החליף את תומאס אנוולדסן בדקה ה-89 בניצחון 1–2 על נורשלן במסגרת הליגה.
ב-11 בנובמבר 2016, מיילה חתם על חוזה חדש עד שנת 2020.
אטאלנטה
ב-22 בדצמבר 2020, גנק הודיעה על מכירתו של מיילה לאטאלנטה מהסרייה א' עבור סכום של כעשרה מיליון אירו. המעבר הפך לרשמי ב-4 בינואר של השנה החולפת. הופעת הבכורה שלו בליגה הגיעה ב-6 בינואר בהפסד 3–0 לפארמה, כשבאותו המשחק הוא החליף את רובין גוזנס בדקה ה-65.
ארנון בן עמי
ארנון בן עמי (נולד ב-1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד עוצבת כדור האש, מפקד עוצבת כידון ומפקד עורף בפיקוד המרכז. עמד בראש אגף משק לשעת חירום במשרד הביטחון.
6 במרץ
6 במרץ הוא היום ה-65 בשנה (66 בשנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 300 ימים.
ארנון בן עמי
ביוגרפיה
בן עמי נולד ברמת גן. הוא בוגר בית הספר הריאלי מחזור מ"ז והפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה מחזור י"ב 1966. התגייס לצה"ל באוגוסט 1966 ושירת בחיל התותחנים. שימש מ"כ בבסיס הטירונים של החיל. במלחמת ששת הימים סופח כמשנה טכני לגדוד מילואים 344 ולחם עמו בקרבות באזור ירושלים בהן סיפק הגדוד סיוע ארטילרי לחטיבת הראל. לאחר קורס קצינים הדריך בקורס ושירת בגדוד 334 במלחמת ההתשה. ב-1971 השתחרר ונסע ללימודים בארצות הברית. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שב לישראל. הוא הצטרף כקצין קישור ארטילרי לגדוד 74 של חטיבה 188 שלחמה בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן, במהלך המלחמה נפצע אך המשיך למלא את תפקידו, הוא עוטר לאחר המלחמה בצל"ש הרמטכ"ל. בן עמי שב לארצות הברית וסיים תואר שני במנהל עסקים.
ב-1976 התגייס שוב לשירות הקבע בצה"ל. שימש מפקד מדור אימון יחידות בביסל"ת, סגן מפקד גדוד 411, קצין אג"ם במפקדת התותחנים של פיקוד המרכז, וב-1979 מונה למפקד גדוד 402. בתפקידו הבא שימש סגן מפקד ביסל"ת ונשלח לקורס ארטילריה מתקדם בארצות הברית.
במלחמת לבנון הראשונה שימש מפקד האיכון של אוגדה 91 ושל אוגדה 96, אוגדת צנחנים בפיקודו של עמוס ירון ובמהלך המלחמה מונה למפקד הסיוע האוגדתי. ביולי 1983 מונה למפקד עוצבת כידון ושירת בתפקיד עד יציאת האגד מלבנון ביולי 1985. בשנת 1987 מונה למפקד שבטה עד שנת 1989. במקביל הוא למד במכללה לביטחון לאומי. בשנים 1989 עד 1992 שימש מפקד עורף פיקוד המרכז וראש מטה פיקוד העורף בעת הקמתו. בתפקידו הבא שימש ראש משלחת צה"ל ומשרד הביטחון בסינגפור. השתחרר ב-1996.
לאחר שחרורו כיהן במשך כ-10 שנים, עד תחילת 2008, כראש אגף משק לשעת חירום במשרד הביטחון. במהלך 2003 שימש כממלא מקום של נציב קבילות החיילים במשך כחודשיים.
נשוי ואב לשני בנים.
בלהה גבעון
בלהה גבעון  (נולדה ב-6 בנובמבר 1946) היא מייסדת ומנכ"לית עמותת נגב בר קיימא. פעילה סביבתית במשך שנים רבות במסגרת "החברה להגנת הטבע" ובמסגרות אחרות. לאורך שנות פעילותה, זכתה בפרסים וביניהם פרס מפעל חיים שהוענק לה על ידי נשיא המדינה והשר להגנת הסביבה בשנת ה-60 למדינה ובאות הנשיא למתנדב בשנת 2016.
ביוגרפיה
בלהה נולדה בשכונת נווה חיים ליד חדרה להורים שהגיעו בשנת 1933 כחלוצים ונמנו עם מייסדי השכונה. סיימה את לימודיה התיכוניים בבית ספר חקלאי. למדה בסמינר למורים בבית ברל ושירתה כמורה חיילת במחנה מרכוס שעל הכרמל וכמדריכת טיולים במדור לידיעת הארץ. לאחר נישואיה עברה להתגורר בבאר שבע. נשואה ואם לשלושה. תוך כדי עיסוקיה המקצועיים השלימה את לימודיה האקדמיים M.A בגאולוגיה והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה הפתוחה ואת לימודי ה- B.A באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בניהול ויישוב סכסוכים.
פעילות ציבורית
בלהה חינכה ולימדה דורות של תלמידים בין השנים 1969–1983. בשנת 1983 החלה לנהל את סניף החברה להגנת הטבע בבאר שבע. בין השנים 1987 ל-1994 רכזה את תחום שמירת הטבע במחוז הדרום בחברה להגנת ומשנה זו עברה למטה החברה בתל אביב. במסגרת עבודתה יזמה פעולות לשימור הסביבה ולפיתוח אתרים בבאר שבע. פעלה להכרת המחצבה הטורקית כנכס גאולוגי, ארגנה והובילה מאבקים ציבוריים למניעת פליטת מזהמים ממפעלי התעשייה ברמת חובב. כמו כן פעלה בוועדות התכנון המקומיות והמחוזיות ובמועצה הארצית לתכנון ולבניה למניעת אישור תוכניות שהייתה בהן פגיעה בערכי טבע ונוף. כמו: התוכנית להקמת קול אמריקה בערבה, התוכנית לבניה על פארק חולות אשדוד, התוכנית לכריית פוספטים בנחל גוב,  הקמת "עיר חבר" בנחל חבר   (אזור שהתגלה כמוקד להיווצרות בולענים), התוכנית לכריית  חול במכתש הגדול,  הקמת כביש ממעלה שחרות ליטבתה, הקמת אתר פסולת ארצי באזור בית גוברין,  הרחבת נתב"ג 2000 ועוד. בלהה פעלה לשימור חופי ישראל וייזום חוק החופים, לשימור ארץ המכתשים, להכלת מפעלי ים המלח בתוכניות סטטוטוריות, להקמת שדה תעופה בין לאומי בנבטים ולשימור חוף הדרומי באילת.
עמותת נגב בר קיימא
בשנת 1998 עזבה בלהה את החברה להגנת הטבע והקימה את "עמותת נגב בר קיימא" במטרה לסייע לתכנון מושכל של הנגב. זאת מתוך ראיה כי הנגב יהפוך ליעד פיתוח ויש לשמר את ערכיו. עם הקמת העמותה נקראה בלהה לדגל המאבקים ויזמה שינוי למיקום שדה התעופה לקרבת תמנע אשר תוכנן לקום על שמורת עברונה. פעלה  נגד העברת רכבת החומרים המסוכנים דרך באר שבע לרמת חובב אך לא הצליחה במאבק זה. עמדה בראש מאבק נגד מפעלי התעשייה והמועצה התעשייתית ברמת חובב על טיפול לקוי במזהמים. לאחר מספר שנים שינתה בלהה את גישתה והבינה כי יש ליצור אווירת אמון בין הגופים השונים הפועלים בנגב. היא יזמה והקימה פורומים להדברות בין נציגי הקהילה לבין נציגי מפעלי התעשייה. זו הייתה פעילות פורצת דרך בארץ. פורומים אלו זכו להצלחה רבה וכיום מתקיים דו-שיח, שקיפות מידע והדברות בין נציגי התעשייה בצפון הנגב לבין הקהילה החיה בסמיכות למפעלים. פעילות חדשנית זו קיימת רק בנגב והיא נושא למחקרים רבים בארץ. בעקבות פעולות אלו והמודעות הגוברת והולכת לנושאי הסביבה והקיימות, זוכה הסביבה למקומה הראוי. פעילות הפורומים התרחבה והיא כוללת גופים חברתיים-סביבתיים הנותנים שירותים לאזרחים (המוסד לביטוח לאומי). בנוסף, פיתחה בלהה תוכניות להקניית ערכי חשיבה סביבתית בקרב תושבי הנגב שבו  שולבו ערכי שמירת טבע וסביבה בתוכניות הלימודים. תרומתה של בלהה להפיכת עמותת נגב בר קיימא לגורם משמעותי בנושאי סביבה בנגב, מתבטאת ביציקת תוכן חדש ושונה לפעילות הסביבתית המקובלת. גישה חדשנית זו מדגישה הדברות, שקיפות ובניית אמון הדדי תוך אחריות סביבתית. בלהה יזמה את האירוע השנתי המתקיים מזה כעשור שבו מוענק "אות הנגב לאיכות סביבה" לגורמים הפועלים בנגב למען הסביבה. לצורך זה חברה לאוניברסיטת בן-גוריון, למשרד להגנת הסביבה ולעיריית באר שבע.
פרסים ואותות הצטיינות
בלהה גבעון זכתה בפרסים ואותות הצטיינות על פעילותה ופעילות העמותה שבראשה היא עומדת:
אורי ברנשטיין
אוֹרי ברנשטיין (22 בינואר 1936 – 28 בינואר 2017) היה משורר וסופר ישראלי שעסק גם בתרגום השירה ובהוראתה. עבד כעורך דין בתל אביב, היה מנכ"ל חברת "אמקור" במשך כ-30 שנים ופרופסור לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לאב תעשיין. סיים את בית-הספר התיכון העירוני א' בתל אביב. כתלמיד בכיתה השביעית, זכה בפרס ע"ש ירמיהו פרנקל "כתלמיד המצטיין בזיקתו לספרות". למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. את שירותו הצבאי עשה כסניגור בפרקליטות הצבאית.
בשנת 1981 נתמנה עורך ספרית "פנטסיה" לנוער בהוצאת עם עובד.
שיריו הראשונים נדפסו בעיתון הנוער העובד "במעלה".
ב-2009 יצא "כולם מעשים בודדים", אלבום עם שירים שכתב עבור המוזיקאי דויד פרץ, ללחניו ובביצועו של פרץ.
ב-1981 הוצב במקום ה-115 ברשמת רצ בבחירות לכנסת העשירית. ב-1996 הוצב במקום ה-87 ברשימת מרצ.
היה נשוי עד לפטירתו לסופרת הדרה לזר, ולהם בת, גאיה, פרופסור למשפטים, ובן, הבמאי אסף ברנשטיין.
קישורים חיצוניים
מיצירתו:
על יצירתו:
תומר חנצ'ינסקי
תומר חנצ'ינסקי (נולד ב-1 בדצמבר 1984) הוא כדורגלן עבר קנדי-ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
חנצ'ינסקי נולד בישראל ועבר עם משפחתו לקנדה בגיל צעיר. ב-2007 חתם בקבוצת הכדורגל המקצוענית הראשונה שלו, טורונטו מה-MLS, אך לא שותף במשחקי הקבוצה. כעבור מספר חודשים עבר לקבוצת הכדורגל באולמות דטרויט איגנישן. לאחר שנה חזר לכדורגל בקבוצת ג'רזי אקספרס, ובאמצע העונה עבר לקבוצת ניסטרו אוטאץ' ממולדובה, שם שיחק שלושה משחקים בלבד לפני שחזר בתחילת 2009 לארצות הברית, לקבוצת האריסברג איילנדרס.
עונה לאחר מכן חזר חנצ'ינסקי לאירופה, וחתם בקבוצת וואסאן פאלוסוורה הפינית. בסוף 2011 עבר לקבוצת ארברו השוודית.
ב-31 בדצמבר 2012 חתם במכבי תל אביב אך התקשה למצוא מקום בסגל הקבוצה. ב-25 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קנדה, במשחק ידידות נגד. בינואר 2014 הושאל להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית. באוגוסט 2014 הושאל להפועל רמת השרון, לאחר שירדה לליגה הלאומית.
ב-22 בינואר 2015 חזר לפינלנד וחתם ברובניימן פאלוסאורה. בינואר 2016 חתם בקבוצת הלסינגבורג מליגת העל השוודית.
ב-15 בדצמבר 2016 חתם בשמרוק רוברס מליגת העל האירית. ביולי 2018 עזב לאחר שהודח מההרכב במשך תקופה והפך לשוער השני של הקבוצה בעקבות החתמת אלן מנוס.
ניסים בן שטרית
ביוגרפיה
ניסים בן שטרית נולד במרוקו בשנת 1949. הוא עלה עם משפחתו לישראל בגיל 3, והתגורר תחילה במעברת תלפיות ולאחר מכן בשכונת קטמונים בירושלים. היו לו שמונה אחים ואחיות. אביו נפצע קשה בתאונת דרכים שבה הייתה מעורבת מכונית של האו"ם, ובעקבות זאת לא היה יכול יותר לפרנס את המשפחה. בגיל 14 הוא נאלץ לצאת לעבוד כדי לעזור בכלכלת המשפחה. הוא קיבל עבודה כחניך במשרד החוץ, שם תפקידו היה לעשות שליחויות שונות בתוך המשרד. בהגיעו לגיל צבא הוא התגייס והשתתף במלחמת ההתשה כסייר מודיעין אוויר. בשנת 1969, לאחר שחרורו, הוא חזר למשרד החוץ, בהתאם לחוק שחייב מעסיקים להחזיר לעבודה מועסקים שהפסיקו את עבודתם כדי להתגייס לשירות סדיר. הוא הוצב בתפקיד מנהלי שולי, במדור הפרסומים של המשרד, ותפקידו היה לשלוח לנציגויות חוברות של המשרד.
בשנת 1973 עבר לשמש בתפקיד מנהלי בשגרירות ישראל באנקרה, טורקיה. בשנת 1982 עבר לשמש כקצין המנהלה בשגרירות ישראל בוושינגטון. בין השנים 1987 ל-1993 כיהן כמנהל מחלקת ניהול משאבי אנוש במשרד החוץ. בשנת 1993 החל לשמש כסמנכ"ל למינהל (אליו כפופות כל יחידות המינהל ומשאבי האנוש במשרד החוץ). במהלך שנים אלו, כיהן כחבר ב"וועדות המינויים של משרד החוץ". הוא שימש בתפקידים אלו עד שנת 2004. בינואר 2005, מינה שר החוץ סילבן שלום, את בן שטרית לתפקיד המשנה למנכ”ל משרד החוץ ולראש אגף מינהל. הייתה זו הפעם הראשונה שאיש מינהל, שמעולם לא מילא תפקיד מדיני, מונה למשנה למנכ"ל. הוא שימש בתפקידים אלו עד למינויו לשגריר ישראל בטוקיו בספטמבר 2007.
עם חזרתו משליחותו כשגריר ישראל ביפן ב-2013, כיהן כסמנכ"ל אגף אסיה ואוקיאניה במשרד החוץ. הוא החל לשמש כמנכ"ל משרד החוץ (בפועל) עם מינויו של המנכ"ל הקודם, רפאל ברק לשגריר ישראל בקנדה בנובמבר 2013.
בטרם מינויו הרשמי פנתה התנועה לאיכות השלטון לראש הממשלה, בנימין נתניהו לשר החוץ, אביגדור ליברמן ולמזכיר הממשלה, אביחי מנדלבליט בדרישה שיטרפדו את מינויו הצפוי של בן שטרית למנכ"ל המשרד. פנייה זו באה בעקבות דו"ח מבקר המדינה מיוני 2006 בו נטען כי "בין החודשים נובמבר 2004 עד יוני 2005, הסמנכ"ל למנהל, מר בן שטרית הציג בדרך כלל לוועדת המינויים (בה היה חבר) חלק מהמועמדים, הראויים לדעתו להתמנות למשרה הנדונה. לרוב נסב הדיון על אותם מועמדים בלבד ואפילו על מקצתם, גם אם מספר המועמדים הגיע ל-20, ורבים מהמועמדים שתמך במינוים אכן מונו. מהמתואר לעיל עולה כי מר בן שטרית מיין למעשה את המועמדים שלא על פי אמות מידה ידועות ושקופות". הפנייה נדחתה ובעקבות לחץ שהפעיל יושב ראש ישראל ביתנו ושר החוץ, אביגדור ליברמן, הוא נכנס לתפקידו רשמית באוגוסט 2014.
בן שטרית הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ומקרא, מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1981). נשוי לכרמלה.
יונתן רוזן
יונתן (יהונתן) רוזן (נולד בחיפה ב-3 בספטמבר 1977) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה, קולנוע, זמר ומוזיקאי ישראלי.
משחק
כילד שיחק רוזן בהצגה "יהודי בחצר הדוכס" בתיאטרון חיפה בשנת 1988. הוא למד במגמת תיאטרון בתיכון ויצו לאומניות בחיפה ובסוף לימודיו השתתף בהצגה "חברים" שכתב אביו המחזאי והעיתונאי רמי רוזן, בתיאטרון חיפה, לצד לאורה ריבלין וגדליה בסר ששיחקו את הוריו.
רוזן הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב ת"א. במסגרת לימודיו זכה פעמיים במלגת הצטיינות של קרן אמריקה ישראל. בהצגת הסיום של לימודיו, "המשפט" של קפקא, כתב גם את המוזיקה וביצע אותה על הבמה. עם סיום לימודיו החל לשחק בתיאטרון הבימה בהצגה "קדיש לנעמי" (2000) של המשורר אלן גינסברג, שיחק את "יוג'ין". באותה שנה שיחק בסדרה "המכון" של אורי ברבש, וכן שיחק בדרמה של רשת "בוצ'אצ'י" של נתי אדלר בתפקיד ראשי. ב-2001 העלה את הצגת יחיד "יומנו של מטורף" על פי עיבוד שעשה אביו רמי רוזן, לסיפורו של ניקולאי גוגול בתיאטרונטו הבימה. בשנה זו השתתף רוזן בסרט הקולנוע "הכוכבים של שלומי".
בשנת 2002 שיחק בהצגות "משחקים בחצר האחורית", "ירמה לה דוס", "אילוף הסוררת" בתיאטרון חיפה וזכה לפרס השחקן הצעיר המצטיין של תיאטרון חיפה לשנה זו. בשנים 2003–2007 חזר לשחק בהבימה בהצגות "חתול רחוב", "מרי לו", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" "רומנטיקה" ובתפקיד הראשי בהצגה "סדקים בבטון" שבה שיחק מוזיקאי צעיר. בהצגה שולבו שירים מקוריים שכתב והלחין וביצע יחד עם אסתר רדא. רוזן שיחק בסרט "מכתבים מרישיקש" (2004) יחד עם לוסי דובינצ'יק, ובטלנובלה "מיכאלה" (2004) בתפקיד בן (יוסטון) שוב לצידה של דובינצ'יק. לאחר מכן שיחק בסרט הקולנוע האמריקאי "מינכן" (2005) של סטיבן שפילברג, שם שיחק את אהוד ברק הצעיר. לאחר מכן שיחק את 'אבי' בתפקיד הראשי בסרט "קולולוש" (2006) לצידו של אלון אבוטבול, בו שיחקו אחים משכונת התקווה. ב-2008 שיחק בסרטו של רשף לוי "איים אבודים" ובסרט העצמאי "מפטיר" ועוד בשנה זו בסרטי הדרמה "פנחס" ו"מרחב מוגן" שזכתה לדרמה הטובה ביותר. לאורך השנים השתתף רוזן בתפקידי אורח בסדרות "תיק סגור" "ראש גדול", "בשורות טובות", "המקום", "האי".
בשנת 2008 הצטרף לתיאטרון יידשפיל ולמד את שפת היידיש והשתתף בהצגות רבות. בין הבולטות שביניהן: "מירלה אפרת", "המגילה", "כוכבים תועים", "שני קונילמל", "הזכייה הגדולה" וה"קוסם מלובלין" בה שר חזנות. הוא זכה 3 פעמים בפרס שחקן משנה מצטיין בין השנים 2008–2012 ובשנת 2016 זכה בפרס השחקן הראשי המצטיין של תיאטרון יידשפיל.
בשנת 2016 שיחק רוזן בסרט "לעבור את הקיר" של רמה בורשטיין בתפקיד חירש אילם. עבור תפקיד זה למד את שפת הסימנים. בשנת 2023 שיחק בקופה ראשית
מוזיקה
בשנת 2011 הוציא את הסינגל הראשון מתוכו, "כשפתאום את מרגישה", ולאחר מכן הוציא את הסינגל "שבועה" ואת הסינגל והקליפ "צעקה בגרון". בקיץ 2011 הוציא את שיר המחאה "צדק חברתי" שהפיק מוזיקלית, וב-2012 יצאו הסינגלים והקליפים "ער" ו"מחוץ לזמן" והאלבום "ער" במלואו. בשנת 2012 זכה בפרס מטעם "הקרן לקידום היוצר והיצירה הישראלית - אקו"ם" על אלבום זה.
בשנת 2013 החל לעבוד על האלבום השלישי שלו אותו הקליט בסטודיו הביתי שלו. לאלבום זה חברו המפיקים המוזיקליים אסף תלמודי ובנו הנדלר ובו יש עוד שיתופי פעולה עם היוצר נעם רותם, שכתב טקסט לשיר החשבונות הישנים, רז שמואלי שהשתתפה בדואט "קשר השתיקה" וכן חבר להקת הג'רפות ארז רוסו הפיק שיר נוסף יחד עם יונתן.
שלומי שבן שהיה שותפו לסטודיו ניגן על הפנדר רודוס באלבום זה וכן אייל מזיג שהפיק האלבום השני ניגן בחלק מהשירים בס. מתוך אלבום זה יצאו שלושה סינגלים "בייבי" יצא בחודש פברואר 2018 והכיל בתוכו סיפור על בחורה שסבלה בחיה מהטרדות מיניות. כל נושא הMetoo דובר רבות בהקשר של השיר. השיר "קשר השתיקה" יצא בחודש אוגוסט ולאחר מכן בנובמבר יצא השיר "כל מה שאני רוצה" לשלושת השירים יצאו וידאו קליפים מקוריים בערוץ היוטיוב של יונתן. בסוף דצמבר - 31.12.18, יצא האלבום Johnny Roze לכלל האתרים.
חיים אישיים
רוזן נשוי פלוס ילד, ומתגורר בנווה צדק תל אביב-יפו.
פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן
פֶּרְסִי ג'קסון וקללת הטיטאן הוא ספר הפנטזיה-הרפתקאות השלישי בסדרת הספרים המבוססת על המיתולוגיה היוונית של ריק ריירדן, "פרסי ג'קסון". הספר ממשיך לסקר את הרפתקאותיו של האל-למחצה בן ה-14, פרסי ג'קסון יחד עם חבריו, גרובר אנדרווד ואנבת' צ'ייס. בספר מצטרפות כמה דמויות-ראשיות נוספות: האלה ארטמיס, אשר נחטפה על ידי לוק בן הרמס, זואי צל-ליל המפקדת על קבוצת ציידות ארטמיס, ביאנקה אשר הצטרפה לציידות בתחילת הספר ותאליה גרייס, בתו של האל זאוס.
"פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן" קיבל לרוב תגובות חיוביות ממבקרי הספרים. הספר היה מועמד ואף זכה במספר פרסים ובהם זכה לשהות במקום הראשון בטבלת הספרים הנמכרים ביותר לילדים של הניו יורק טיימס וזכה לשהות במקום הראשון במקבץ הספרים הטובים ביותר לנוער לשנת 2007 של Book Sense.
הספר יצא לאור בארצות הברית ובבריטניה ב-1 במאי 2007. הספר יצא לאור גם כספר מוקלט, כאשר הוא מוקרא על ידי ג'ס ברנשטיין.
בווסטאובר הול
בתחילת הספר פרסי, אנבת' ותאליה בת זאוס נסעו לפנימייה צבאית בשם "ווסטאוובר הול" מפני שגרובר מצא שני חצויים חדשים: ביאנקה וניקו די אנג'לו, שהתבררו כחזקים מאוד. על שני החצויים שם עין מפלצת - המנטיקור ד"ר קוטס. פרסי נקלע למצב שבו הוא מופרד מחבריו וצריך להילחם במנטיקור לבדו. בשנייה האחרונה אנבת', תאליה וגרובר מגיעים אבל גם הם לא מצליחים להביס אותו. המנטיקור לועג לחצויים ומדבר על המנהיג החדש של צבאות קרונוס, דמות שנקראת הגנרל. הוא גם מסביר שקורונוס הוביל להתעוררות הגדולה, שבה יצורים רבים חוזרים לחיים. רגע לפני ניצחונו של המנטיקור, נחלצת לעזרתם האלה ארטמיס - אלת הציד ביחד עם צידותיה, אך היא אינה מספיקה להציל את אנבת' שנחטפת על ידי קוטס. האלה ארטמיס יוצאת לחפש את המפלצת המסוכנת שיכולה להשמיד את האולימפוס, אחת המפלצות שעליהן דיבר המוזר, אבל היא נתפסת בטרם גילתה מידע חדש ונהיית שבויה.
הנבואה
פרסי, תאליה, גרובר, ביאנקה (שהפכה לציידת ארטמיס) והבכירה שבציידות ארטמיס, זואי צל-ליל (אחותם של נימפות השקיעה-ההספרידות) יוצאים לחפש את ארטמיס, אנבת' ואת המפלצת בעקבות הנבואה שהם שמעו מפי האורקל מדלפי ששוכנת במחנה החצויים בגופה של מומיה:
לאחר הקרב
במחנה החצויים ניקו די אנגלו מאשים את פרסי במות אחותו, ולאחר התקף זעם מתגלה כבנו של האדס - אל המתים ואדון השאול - אחד משלושת הגדולים. בסוף הספר, תאליה מצטרפת לציידות ארטמיס יום לפני יום הולדתה ה-16 (22 בדצמבר) כדי לא להיות החצויה מהנבואה. במהלך הספר גרובר שותה קפה ומקבל הודעה מהאל פאן שאומר: "אני ממתין לך".
שניאור זלמן פלר
שניאור זלמן פלר (14 ביולי 1913 - 1 באפריל 2016) היה פרופסור למשפטים ודקאן הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים שהתמחה במשפט פלילי. חיבר את הספר "יסודות בדיני עונשין". חתן פרס ישראל לחקר המשפט לשנת 1994.
ביוגרפיה
פלר נולד בשנת 1913 בעיר בוטושאני שברומניה, בן לאסתר-הדסה ויששכר-דב פלר. נמנה עם צאצאיו של רבי שניאור זלמן מלאדי, מייסד תנועת חב"ד ומחבר ספר התניא, ונקרא על שמו. על אביו סיפר: "אבי יששכר-דב היה לי אדם קרוב מאוד. הוא היחיד שהבין אותי בכל מה שעשיתי ובכל מה שלא עשיתי".
ב-1936 סיים את לימודיו האקדמיים, בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת יאשי. ברומניה האנטישמית לא ניתן ליהודי לעסוק בעריכת דין, ולכן עסק פלר במתן שיעורים פרטיים. ב-1940, עם פלישת הסובייטים לבסרביה, נמלט עם רעייתו לבסרביה הסובייטית. בקישינב הוכשר להוראת מתמטיקה. כשפלשו הגרמנים לברית המועצות נמלט מזרחה, והגיע לכפר מולוטובאד בקירגיזסטן. למד רוסית ועבד כמורה למתמטיקה ופיזיקה בבית ספר תיכון. ב-1944 חזר לקישינב ומונה לתובע בפרקליטות המדינה. בסוף 1945 חזר עם רעייתו לבוטושאני, ועבר התמחות לקבלת רישיון עורך דין, והיה יו"ר הקהילה היהודית וסגן ראש העיר
בשנת 1948 נתמנה לשופט בבוקרשט ברומניה. בשנים 1961-1951 היה ראש מחלקת החקיקה במשרד המשפטים ברומניה.
בשנת 1961 הגיש בקשה לעלות לישראל ובעקבות זאת פוטר מכל תפקידיו. הוא עלה לישראל בשנת 1963 ולאחר תקופת הסתגלות קצרה נפגש עם משפטנים בכירים בישראל והצטרף בשנת 1965 לסגל האוניברסיטה העברית. בשנת 1966 מונה לפרופסור חבר. בשנים 1974-1971 היה דקאן הפקולטה למשפטים, ובשנת 1972 מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 1983 פרש לגמלאות, אך הוסיף ללמד בהתנדבות במשך כשלוש שנים. לימד במשך חמש שנים דיני עונשין בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן לימד דיני עונשין במכללת רמת גן למשפטים. על פעילותו בהוראה אמר: "אני אהבתי מאוד לעמוד בפני הסטודנטים ולהסביר להם את מה שרציתי בעצמי להבין. ... למעשה להרצאות בפני הסטודנטים אני מתגעגע יותר מכול. זאת חוויה אמיתית."
בשנת 1991 נקרא פלר על ידי תלמידו לשעבר, שר המשפטים דן מרידור, להשתתף בהכנת תיקון מס' 39 לחוק העונשין - התיקון המהותי ביותר לחוק, שבו הוחלף החלק הכללי של החוק (סעיפים 34-1) בחלק כללי חדש. בראיון תיאר תיקון זה: "תיקון 39 הוא תיקון חשוב מאוד מפני שהוא מסדיר את לב לבם של דיני העונשין – העברה על יסודותיה והאחריות לה. ... התיקון קבע בצורה ברורה מהם רכיבי העברה, קבע את הסייגים, הגדיר את צורות השותפות למיניהן וכדומה."
נחשב לאחד המומחים הגדולים בישראל לדיני עונשין. ב-1984 זכה בפרס זוסמן למשפט, בשנת 1993 זכה בפרס צלטנר, בשנת 1994 זכה בפרס ישראל לחקר המשפט, ובשנת 2002 זכה לאות של לשכת עורכי הדין.
בעמדותיו הפוליטיות השתייך לשמאל, ובין השאר הצטרף ב-2004 לעתירה לבג"ץ נגד מינוי דן חלוץ לסגן הרמטכ"ל לאור חלקו של חלוץ בהתנקשות בסלאח שחאדה.
פלר היה אב לשני ילדים וסב לחמישה נכדים.
עשרת עקרונות היסוד של דיני העונשין
לפי פלר, מלבד העובדה שכל חוק שנחקק בישראל מאז שנת 1992 חייב לעמוד בתנאי פסקת ההגבלה, כל חוקי העונשין מכל השנים חייבים לעמוד במבחן של עשרת עקרונות החוקיות, שמהווים הקווים המנחים הן של הכנסת בבואה לחוקק חוק והן של בית המשפט בבואו לפרש את החוק.
עם זאת, יכולות להתעורר בעיות מסוימות ביישום עקרונות אלו. דוגמה לכך הוא העיקרון: "איש בשל עבירתו ייענש" האומר כי האדם שביצע העבירה, הוא זה שיישא בעונשה ולא אחיו, אביו או אמו למשל בהיותם קרובים אליו. זאת מול הסמכות העליונה תקנות שעת חירום המאפשרות עונש קולקטיבי, בהריסת בתים למשל, המעניש קבוצה גדולה של אוכלוסייה על פשעיהם של יחידים, כך שבכל זאת ניתן על ידי חוק לעקוף חלק מהסעיפים, אם כי הדבר נעשה לעיתים מאוד רחוקות. דוגמה נוספת היא האפשרות של אדם פרטי להגיש קובלנה פלילית, בניגוד לעקרון "דרישת האחריות הפלילית עניינו של הריבון בלבד".
מרכז מורשת יהדות לוב
המרכז הוקם במתנ"ס נטוש ביוזמתם של מתנדבים ותורמים יוצאי לוב. המוזיאון מתאר שלבים שונים בתולדות יהדות לוב: החינוך היהודי-ציוני, העלייה לארץ ישראל, ההשתלבות בצה"ל ובישובים רבים. יש מוצגים רבים המשקפים את אורח החיים היהודי בלוב, דוגמת ברית מילה, בר מצווה וחתונה. יש פינת זיכרון לנרצחי הפוגרומים בלוב, ב-1945, ב-1948 וב-1967. בקומת המרתף יש שחזור של שוק יהודי בלוב עם חנויות של בעלי מקצועות שונים.
הביקור במקום הוא ללא תשלום. משנת 2007, המרכז שותף בהוצאת כתב העת לבלוב לאור.
ראו גם
מרכז אור שלום
הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים
הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים או סיסאק (בצרפתית: Confédération Internationale des Sociétés d´Auteurs et Compositeurs - CISAC) היא אגודת העל המאגדת ומפקחת על האגודות לגביית זכויות יוצרים בעולם. סיסאק נוסדה ב-1926 בצרפת כארגון ללא מטרות רווח שאינו פוליטי. רשומות בסיסאק 229 אגודות לזכויות יוצרים מ-121 מדינות שונות.
אורל ניקולה
אוֹרֵל ניקולֶה (בצרפתית: Aurèle Nicolet; 22 בינואר 1926 – 29 בינואר 2016) היה חלילן שווייצרי. נחשב לאחד החלילנים והמורים לחליל צד המשמעותיים במחצית השנייה של המאה ה-20.
הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים
סיסאק שוקדת על טיפוח יחסי הגומלין בין האגודות השונות, לרבות פיתוח סטנדרטים בין-לאומיים לזיהוי יצירות, האחדת מזהים במאגר מידע מרכזי, עזרה טכנית לוגיסטית ומשפטית למדינות העולם השלישי ומדינות הגוש הקומוניסטי לצורך הקמת אגודות חדשות והעמקת הגבייה. סיסאק מפרסמת הסכם דו-צדדי לשיתוף פעולה בין אגודות, שתוכנו הוא הנוסח הסטנדרטי לשיתוף פעולה והתחשבנויות בין האגודות מהמדינות השונות. החל מיוני 2007 המועצה הכללית אשררה כללים מקצועיים מחייבים לאגודות החברות, שמטרתם להעמיק את השקיפות, חובת דיווח, אי אפליה בין אמנים זרים ואמנים מקומיים וביטול חסמים לניוד בין אגודות שונות.
אורל ניקולה
ביוגרפיה
ניקולה נולד ב-22 בינואר 1926 בעיר נשאטל (Neuchâtel), בירת הקנטון בעל אותו השם בשווייץ. בצעירותו למד ניקולה חליל בקונסרבטואר של ציריך בכיתתו של החלילן אנדרה ז'ונה, ואחר-כך בין השנים 1945–1947 בקונסרבטואר של פריז בכיתתו של מרסל מואיז ואיבון דרפייה. בשנת 1947 זכה ניקולה בפרס ראשון בתחרות בקונסרבטואר, ובשנה לאחר מכן, בתחרות ז'נבה.
הקריירה התזמורתית המשמעותית שלו כוללת נגינה בתזמורת טונהאלה של ציריך בין השנים 1945–1947, חלילן סולן בתזמורת הסימפונית של וינטרתור בין השנים 1948–1950. וילהלם פורטוונגלר מינה אותו לחלילן הסולן בתזמורת הפילהרמונית של ברלין, שם ניגן בין השנים 1950–1959. בין השנים 1952–1965 היה המורה לחליל בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין (כיום UdK), ולאחר מכן המשיך ללמד בבית הספר הגבוה למוזיקה פרייבורג עד שנת 1981. גם אחרי פרישתו, המשיך לתת כיתות אומן ולהופיע באינטנסיביות רבה, עד אשר מצבו הבריאותי לא אפשר לו זאת יותר. בין השאר, ביקר בישראל פעמים אחדות ואף חגג בה את יום הולדתו ה-70.
הישגיו
אורל ניקולה הציג קריירה חלילנית מרשימה; הוא ניגן כסולן עם תזמורות חשובות, בקונצרטים של מוזיקה קאמרית, וכן הקליט דיסקים רבים בכל הז'אנרים של המוזיקה הקלאסית, בין השאר לחברות התקליטים סוני, פיליפס ואראטו.
מלחינים חשובים, וביניהם טורו טקמיצו, ג'רג' ליגטי, אדיסון דניסוב ויוסף טל, כתבו בעבורו יצירות, ולא בכדי; אורל ניקולה החל לעסוק באופן אינטנסיבי בנגינת מוזיקה מודרנית ואוונגארד, וכן תרם לטכניקות השונות של נגינת החליל בז'אנר זה.
נגינתו
ניקולה היה מייצג מהותי של אסכולת הנגינה הצרפתית בחליל מיסודו של פול טפנל, בין השאר הודות ללימודיו אצל גדולי החלילנים של זמנו, מרסל מואיז ואנדרה ז'ונה. נגינתו התאפיינה בצליל מלא וחד, ועם זאת גמיש. זאת ועוד, הוא ניחן בארטיקולציה חדה ונקייה במיוחד. שלא כמו מורו מרסל מואיז, נגינתו של ניקולה הייתה מאופקת יותר, ובנוסף - מהוקצעת, וחפה ממנייריזם בכל צורה שהיא.
חלילנים רבים מאוד למדו תחת הדרכתו של ניקולה, ומרובים אלו מתוכם אשר פיתחו קריירה חלילנית מרשימה. בין החלילנים הידועים שלמדו בכיתתו ניתן למנות את הסולן המפורסם עמנואל פהו. בכיתתו של ניקולה למדו גם ישראלים, ובהם החלילן משה אהרן אפשטיין. ניקולה זכור כמורה קשוח ותובעני, ועם זאת, ככזה שהשקיע את מירב מרצו בלימוד ובחלילנים אשר עבדו תחת הדרכתו.
מכפלה חצי ישרה
מכפלה חצי ישרה של חבורות היא פעולה היוצרת משתי חבורות H ו-K חבורה חדשה.
הגדרה
יהיו H ו-K חבורות. נניח ש-K פועלת על H באמצעות אוטומורפיזם, כלומר: קיים הומומורפיזם המתאים לכל איבר ב-K אוטומורפיזם על H. לשם קיצור נסמן.
נגדיר פעולה על הקבוצה באופן הבא: זו חבורה מסדר (שכן יש יחידה  וכל איבר הפיך ) שנסמנה.
וילהלם אונזורגה
וילהלם אונזורגה (בגרמנית: Wilhelm Ohnesorge; 8 ביוני 1872 - 1 בפברואר 1962) היה פוליטיקאי גרמני ברייך השלישי שישב בקבינט של היטלר. בשנים 1937–1945 שימש גם כשר וכפקיד ברייכספוסט, שירות הדואר הגרמני, לאחר שהחליף את פאול פון אלץ-ריבנאך כשר. לצד תפקידיו כשר, אונזורגה עסק באופן משמעותי במחקרים הנוגעים להתפשטותה וקידומה של המפלגה הנאצית באמצעות הרדיו, וכן בפיתוח פצצת אטום גרמנית.
ביוגרפיה
אונזורגה נולד בגרפנהיינישן שבפרובינציית סקסוניה הפרוסית. הוא החל לעבוד במשרד הדואר הקיסרי בשנת 1890. בהמשך למד פיזיקה בקיל ובברלין, לפני שהפך לראש שירות הדואר במטה הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1920 פגש לראשונה את היטלר בשנת 1920, והם הפכו לחברים טובים. זמן קצר לאחר מכן הצטרף למפלגה הנאצית (חבר מס' 42), והקים את הסניף הראשון שלה מחוץ לבוואריה, בדורטמונד. בשנת 1929 הפך לנשיא המשרד המרכזי של הרייכספוסט, שירות הדואר המרכזי של גרמניה. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, אונזורגה מונה למזכיר המדינה ודה פקטו פיקח על הרייכספוסט. הוא התערב במיוחד למען הפצת תעמולת המפלגה הנאצית ומטרותיה באמצעות שירות הדואר הגרמני. משנת 1937 קיבל את תפקיד שר הרייכספוסט, לאחר התפטרותו של פאול פון אלץ-ריבנאך.
במהלך תהליך הדה-נאציפיקציה לאחר המלחמה הוצגו אישומים נגדו, בהיותו חבר מוביל במפלגה. עם זאת, מסיבות לא ידועות, האשמות אלה בוטלו מאוחר יותר, ואונזורגה לא נענש על מעורבותו בפשעי הנאצים.
חייו שלאחר המלחמה נותרו מסתוריים. הוא מת ב-1 בפברואר 1962 במינכן בגיל 89.
ארגון המועדונים האירופיים
ארגון המועדונים האירופיים (באנגלית: European Club Association, מוכר בקיצור כ-ECA) הוא גוף המייצג את מועדוני הכדורגל אשר חברים באופ"א והיחיד המוכר על ידי אופ"א כנציג המועדונים. הארגון הוקם ב-2008 במקום ארגון G-14 אשר ייצג מספר מועט של מועדונים ולא הוכר באופן רשמי על ידי אופ"א. הארגון קם במטרה להשפיע לטובת המועדונים בהחלטות השונות של אופ"א. לארגון יש שני נציגים בוועד המנהל של קונגרס אופ"א.
היסטוריה
קרל היינץ רומניגה כיהן כיושב ראש הארגון הראשון החל מהמפגש הראשון של הקבוצות במשרדים הראשיים של אופ"א ב-7 ביולי 2008 בניון שבשווייץ. בהקמת הארגון הוא החליף בנוסף ל-G-14 גם את פורום הקבוצות האירופאיות של אופ"א, אשר היינץ רומניגה היה יושב הראש שלו גם כן.