cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שביל הזהב
תיקון המידות של האדם
למשל, אדם שהוא קמצן צריך לכפות את עצמו לפזר מכספו שוב ושוב, עד שתכונת הנדיבות תקבע בנפשו ואדם פחדן צריך לעשות מעשים נועזים כמה פעמים, עד שישתחרר מהפחד וכן הלאה. עם זאת, אדם שהוא פזרן גם כן יצטרך להתקמצן יתר על המידה על מנת להיהפך לנדיב, אך הרמב"ם מציין שהעבודה אצלו תהיה הרבה יותר קצרה.
בדומה לזה, ישנה אבחנה נוספת, והיא שלעומת ה"חכם" שנמצא ממש בדרך האמצע, ה"חסיד" הוא אדם שמטה את מידותיו מעט מאמצע התכונה, בדרך כלל לצד הנוטה יותר לכיוון הפחות טוב לאדם עצמו (פזרנות ביחס לקמצנות, נועזות ביחס לפחד או זהירות, שפלות ביחס לגאווה, אדישות ביחס לכעס ועצבנות וכדומה). הסיבה לכך היא שרוב בני האדם נוטים יותר לצד ההפוך למידות הללו ואם אדם יקפיד להיות בדיוק באמצע, נטייתו הטבעית תחזיר אותו לאותו צד בלי שהוא ישים לב. לכן, כדי לפתור בעיה זו, נזהרו ה"חסידים" לעשות מעשים הנוטים יותר לצד השני.
כפי הנראה, תיקון המידות, אינו דבר קל, אך אפשרי אם נוהגים בצעדים קטנים, בהתמדה ובסבלנות לאורך זמן.
הדרך האמצעית בכתבי הקודש היהודיים
אנחנו מוצאים את הדרך האמצעית בכמה מכתבי הקודש שלנו, כמו: בתנ"ך, המשנה, בתלמוד ובתוספתא.
הדרך האמצעית בתנ"ך
בספר "משלי", המיוחס לשלמה המלך (976-931, לפנ"ס), נאמר: . בפירוש ר' יצחק עראמה נאמר:
הדרך האמצעית במשנה
רבי יהודה הנשיא, שערך וחתם את המשנה במאה השלישית אומר :
וכן אנו מוצאים ב"אבות דרבי נתן" (מהמסכתות הקטנות שבסוף ספר זרעים, נוסח א', פרק 28 פסוק י') כתוב:
הדרך האמצעית בתלמוד
בתלמוד הירושלמי (עריכתו הסתיימה בשנת 370 לסה"נ) אנו קוראים:
על בסיס המילה "תורה" שמופיעה בפסוק זה, ניתן לקרוא לשיטה בשם "תורת הדרך האמצעית".
הדרך האמצעית בתוספתא
בתוספתא המצורפת למשנה (שנערכה אחרי המשנה במאה השלישית לסה"נ) נאמר (ספר מועד, חגיגה ב, ב):
ועוד אנו מוצאים בתוספתא (ספר האגדה, עמ' תרנא, וסג) (ראו גם תוס' ב' ב).
הדרך האמצעית - מצווה מן התורה
עוד קבע הרמב"ם שמי שמידותיו לא ממוצעות, הדבר יפגום בתפיסות הרוחניות שלו, ואדם כזה לא יוכל להיות מואר באור התבונה הבהירה ולהגיע אל האמת, מפני שכל תכונת נפש שאיננה ממוצעת ומאוזנת, מהווה חיץ בינו לבין תפיסת האמת. כך למשל, אדם גאוותן יישאר בקיבעון מחשבתי ולא יוכל להתקדם, משום שלא יהיה מוכן להודות בטעויותיו, ופחדן יפחד להגיע למסקנות נועזות ומרחיקות לכת.
הרמב"ם אף הוסיף סיבה "בריאותית" ואמר שנפש בריאה היא זו שהולכת ב"דרך האמצעית". וכשם שמי שחולה בגופו פונה לרופא, כך גם על מי שלוקה בנפשו, והיא איננה מתוקנת, ללכת לרופא הנפש, שהוא לשיטתו הפילוסוף או החכם.
בנוסף לכך, כאשר האדם נוטה לקיצוניות במידה אחת היא עלולה להשתלט על חייו ולהפוך אותו אובססיבי לדבר, באופן שכל התכונות האחרות שלו יכנסו לצללים ולא יהיו מפותחות. כך, אם האדם נעשה חולה עבודה, כל הצדדים האחרים בחייו, כמו משפחה וחברים, יפגעו. וכן אם הוא נוטה לחרדות ופוביות באופן קיצוני, הוא יחשוש מכל דבר, וחלק ניכר ממחשבותיו וממרצו יופנה לעניין זה על חשבון דברים אחרים. כך יוצא שמידה קיצונית אחת גוזלת מהאדם הרבה מאוד אנרגיה, על חשבון דברים אחרים שהיה יכול לעשות.
בכל האמור בחלק מתרי"ג המצוות ש"בין אדם לחברו", שהרמב"ם מגדיר בספרו 'מורה נבוכים' (חלק שלישי, פרק לא), בתוספת המצוות כמו: מצוות קידושין, טהרה, אכילה ושתייה וכדומה, שהרמב"ם הכליל במצוות שבין אדם למקום, כדי להדגיש את חשיבותן, הן למעשה ולהלכה מהוות את הדרך האמצעית. ומתוך רשימת המצוות הזו, מצוות עשה הן המידות הטובות - אותן יש לעשות, ולעומתן מצוות לא תעשה - אשר מהן יש להתרחק ולא לעשות. (ראו הספר תורת הדרך האמצעית פרק-משנה 5.10).
תכלית תורת הדרך האמצעית
על פי דברי אריסטו (בספר 'אתיקה') המטרה העליונה של חיי האדם היא לחיות באושר. על פי אריסטו, האושר הוא מצב יציב הנמשך באופן קבוע, ומשיגים אותו רק על ידי חיים שמתנהלים על פי המידות הטובות, המתבטאות בדרך האמצעית, המהווה 'סגולה טובה' להבאת האורה.
התכלית השנייה של תורת הדרך האמצעית היא לפתור בעיות בין בני אדם בדרך של שלום משא ומתן, ללא אלימות, שכן עקרון 'השוויון' הוא עקרון יסוד של הדרך האמצעית, בהיות האמצע נמצא במרחק שווה בין שני הקצוות (הקיצוניות). מעקרון השוויון נובע עקרון 'ואהבת לרעך כמוך'. וכשם שאדם אינו מעוניין שיעשו דברים רעים, כך הוא לא יעשה דברים רעים לחברו, ויפתור כל קונפליקט במשא ומתן וללא אלימות כל שהיא. הדבר מתבטא גם בקונפליקטים בין עמים, כאשר גם אותם, לפי תורת הדרך האמצעית, יש לפתור רק בדיבורים טובים, ללא אלימות, טרור ומלחמות,
מקורות הדרך האמצעית בחז"ל
הרמב"ם במשנה תורה מייחס שיטה זו לחכמים הראשונים (חז"ל) ואף לאברהם אבינו. לפי דבריו, שיטה זו היא אפילו מצווה בתורה. ואכן, גם בתוספתא וגם בירושלמי מובא משל לשביל העובר בין שתי דרכים- אחת של אש ואחת של שלג- שהדבר הנכון ביותר לעשות הוא להלך באמצע, כדי לא להישרף באש ולא לקפוא בשלג. רבי יצחק עראמה אפילו מפרש על פיה את הפסוק.
תורת הדרך האמצעית בעולם
תורת הדרך האמצעית נמצאת בעולם מזה 2,500 שנה בתרבויות רבות, בהן הסינית, הבודהיסטית, היוונית, הנוצרית והאסלאמית.
בתרבות הסינית
הפילוסוף הסיני המפורסם קונפוציוס (551-479) כתב את הספר 'דרך האמצע וקיומה' על הנושא, שתורגם לעברית בהוצאת מוסד ביאליק (ראו גם הספר תורת הדרך האמצעית, פרק ראשון).
בתרבות הבודהיסטית
גאוטמה בודהא (563-483) שהביא את הבודהיזם לעולם, בדרשתו הראשונה המקודשת ביותר לבודהיסטים, הנקראת "הנעת גלגל הדהרמה", מיד אחרי שקיבל את 'הארתו', ובמשפטו הראשון אמר: "... מצאתי את דרך הביניים...". (ראו 'תורת הדרך האמצעית' פרק-משנה 2.8).
בתרבות היוונית
הפילוסוף היווני אריסטו (384-323) כתב על הנושא את ספרו "אתיקה", שדן באופן יסודי וסיסטמטי בשיטה. תורתו זו של אריסטו שימשה בסיס לדרך האמצעית בנצרות מצד אחד וביהדות של הרמב"ם מהצד האחר (הספר של אריסטו תורגם לעברית והוצא לאור על ידי שוקן הוצאה לאור. ראו גם הספר תורת הדרך האמצעית, פרק שלישי).
בנצרות
הקדוש הנוצרי תומאס אקווינאס (1125–1274) אימץ את תורת הדרך האמצעית של אריסטו בספרו "סומה תאולוגיקה" (חלק 2, פרק 1, שאלה 64), הרחיבה והטה אותה לכיוון הדתי-נוצרי.
באסלאם
בקוראן (632 לספה"נ) - הספר הקדוש ביותר של האסלאם, אנו מוצאים (בסורת אל-בקרה (פרשת הפרה), פסוק 143), שנאמר: "וג'עלנקום אומה וסאטא...", ובעברית 'עשינו אתכם אומה אמצעית...'. מכאן התפתחה 'הואסטיה', שהיא האמצעיות באסלאם אשר מחייבת את המאמין האסלאמי ללכת בדרך האמצעית בכל ימי חייו.
גשר להולכי רגל
גשר להולכי רגל הוא גשר המיועד למעבר הולכי רגל. ככל גשר הוא מיועד לאפשר מעבר בנתיב הליכה מעל מכשולים פיזיים כגון כביש או נהר, אך ישנם גם גשרים להולכי רגל שנבנו כאטרקציה תיירותית, שמטרתם היא עצם החוויה של המעבר על הגשר.
בעוד שההתייחסות העיקרית לגשר היא כמבנה המקשר בין שתי נקודות בגובה ומעל פני הקרקע, גשר להולכי רגל יכול להיות גם מבנה נמוך יותר ואף צמוד־קרקע, המאפשר להולכי רגל לחצות אדמה רטובה, אדמה שבירה או ביצות. גשרים מסוג זה יכולים לנוע בין אבני מדרך ועד למבני פלדה משוכללים, כאשר אפילו עץ שנפל, יכול להיחשב כגשר להולכי רגל. לגשרים אלה תפקיד פונקציונלי וכן תפקיד אומנותי.
עבור קהילות כפריות במדינות מתפתחות, גשר להולכי רגל עשוי להיות אמצעי הגישה היחיד למרפאות, בתי ספר, עסקים ושווקים. עיצובים כגון גשר תלייה פשוט פותחו על מנת לספק מענה בר קיימא לקהילות מסוג זה, תוך שימוש בחומרים וכוח עבודה מקומיים.
עיצוב
גשרים להולכי רגל עוקבים ברוב המקרים אחר אותם עקרונות תכנון כשאר סוגי הגשרים. עם זאת, עקב משקלם הנמוך יחסית לגשרים אחרים, גשרים אלו פגיעים יותר לנזקי תנודות ולכן מושמת חשיבות רבה יותר לדינמיקה בזמן תכנונם. גשרים כדוגמת גשר המילניום בלונדון משכו תשומת לב רבה לעניין זה בשנים האחרונות.
על מנת להבטיח כי גשרים להולכי רגל יהיו נגישים לנכים ובעלי מגבלות ניידות אחרות, גשרים רבים כיום כוללים מעליות ורמפות ואלה אף מחויבים בחוק במדינות מסוימות.
סוגים
סוגי גשרים להולכי רגל כוללים: ניתן לבנות גשרים להולכי רגל באותה הדרך בה בונים גשרי כביש או גשרי רכבת; בייחוד גשרים תלויים וגשרי קורות. ישנם מקרים בהם גשרים המיודעים לרכבים מומרים לגשרים להולכי רגל, לדוגמה גשר הברזל בבריטניה.
רוב הגשרים להולכי רגל מצוידים במעקות שמטרתם להפחית את הסיכון לנפילה. כאשר גשרים אלה עוברים מעל כבישים סואנים או מסילות ברזל, הם עשויים לכלול גדר או מחסום התאבדות על מנת למנוע מהולכי רגל לקפוץ או לזרוק עצמים על התנועה למטה.
פסי רכבת
בעבר, חציית פסי רכבת ברגל ומעבר ממפרץ אחד למשנהו היה מעשה נפוץ, אך מאמצע המאה ה־19 ואילך נהיה פחות שכיח בעקבות עלייה בדרישות בטיחות. עם זאת, באזורים שקטים יותר, חציית הקו על ידי הליכה על הפסים עדיין אפשרית.
במדינות מתפתחות
מאז שנות ה־80 המוקדמות, מספר ארגוני צדקה פיתחו עיצובים ברי קיימא של גשרים להולכי רגל לשימוש במדינות מתפתחות. ארגון הצדקה הראשון שפיתח עיצובים כאלה היה Helvetas, הממוקם בציריך, שווייץ. עיצובים כאלו בדרך כלל זמינים לציבור בחינם.
שימוש לא נכון באנטיביוטיקה
שימוש לא נכון באנטיביוטיקה (באנגלית: Antibiotic misuse) או שימוש יתר באנטיביוטיקה הוא שימוש לא נכון או עודף באנטיביוטיקה, אשר עלול לגרום נזק לבריאות. שימוש יתר זה גורם להפיכת חיידקים לא מזיקים יחסית כמו סטפילוקוקוס, אנטרוקוקוס וואצינובקטר לחיידקי על עמידים לאנטיביוטיקה.
התפתחות הרגולציה בתחום השימוש באנטיביוטיקה
האנטיביוטיקה הראשונה, הפניצילין, התגלתה בשנת 1928 על ידי אלכסנדר פלמינג. בשנת 1980, ניתן היה לאשר תרופות אנטיביוטיות שהוגדרו כחשובות לטיפול בבעלי חיים בכפוף לפיקוח וטרינרי. בשנת 1996הוקמה בארצות הברית המערכת הלאומית לפיקוח על עמידות החיידקים לתרופות (National Antimicrobial Resistance Monitoring System - NARMS). החל משנת 2012 הציבור דרש לקבל הוראות לגבי האופן בו יש לאסוף נתונים על השימוש בתרופות אנטימיקרוביאליות בבעלי חיים המשמשים לייצור מזון ולגבי האופן בו יש לדווח עליהם. כתוצאה מכך, ה-FDA שינה את שיטת הדגום המוגדרת ב-NARMS במטרה להשיג מבעלי החיים נתוני מייצגים יותר עבור האורגניזמים המרכזיים הנתונים במעקב. "שותפי NARMS ב-CDC ו-USDA פרסמו למעלה מ-150 מאמרי מחקר, שנבדקו על ידי עמיתים, אשר בדקו את טיבם ואת ממדיהם של סיכוני העמידות לתרופות אנטימיקרוביאליות הקשורים לשימוש באנטיביוטיקה בבעלי חיים המייצרים מזון." בשנת 2014, ה FDA החל לעבוד עם משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) ועם המרכזים לבקרת המחלות ומניעתן (CDC) בארצות הברית, במטרה לחקור מנגנונים נוספים להשגת נתונים המייצגים שימוש באנטיביוטיקה בבעלי חיים המייצרים מזון. בשנת 2015, ה-FDA פרסם את הכלל הסופי של הנחיה לגבי מזון לשימוש ובבעלי חיים ( VFD - Veterinary Feed Directive ). על פי כלל זה, הכללת תרופות אנטימיקרוביאליות במזון בעלי חיים מחייב את אישורו של הווטרינר המטפל.
עמידות לאנטיביוטיקה
אף על פי שאנטיביוטיקה חיונית לטיפול בזיהומים חיידקיים חמורים, שימוש לא נכון תרם לעלייה בעמידות החיידקים. שימוש יתר בפלואורוקינולון ובתרופות אנטיביוטיות אחרות תורם עמידות החיידקים לאנטיביוטיקה, דבר העלול לעכב את הטיפול בזיהומים עמידים לאנטיביוטיקה. השימוש המופרז בתרופות אנטיביוטיות בילדים הסובלים מדלקת האוזן התיכונית הוליד זן של חיידקים העמידים לחלוטין לאנטיביוטיקה. בנוסף, השימוש בחומרים אנטי-מיקרוביאליים בחומרי בניין ומוצרי טיפוח אישי תרם להתפתחותם של חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה בתוך הבתים, שם בני האדם מבלים חלק גדול מזמנם. שימוש נרחב בפלואורוקווינולונים כאנטיביוטיקה לטיפולי קו ראשון הביא לירידה ברגישות לאנטיביוטיקה, עם השלכות שליליות על זיהומים חיידקיים חמורים כגון סיסטיק פיברוזיס, נגדם הקינולונים הם בין התרופות המעטות הקיימות.
השפעה חברתית וכלכלית
אנטיביוטיקה יכולה לגרום לתגובות לוואי קשות ולהוסיף משמעותית לעלות הטיפול. תרופות אנטיביוטיות ונוגדות זיהומים דורגו במקום הראשון בארצות הברית בכל הקשור לגרימת תופעות לוואי. מחקר שנערך בשנת 2011 ב-32 מדינות בארצות הברית, מצא שתרופות אנטיביוטיות ונוגדות זיהומים היו אחריות לקרוב ל-24 אחוז מתופעות הלוואי שנרשמו בזמן הקבלה לבית החולים ול־28 אחוז מתופעות הלוואי שנרשמו בזמן השהות בבית החולים.
אם הרמה הנוכחית של העמידות לתרופות אנטימיקוביאליות תמשיך לעלות, מעריכים כי בשנת 2050 עשרה מיליון בני אדם ימותו בכל שנה בגלל היעדר טיפול זמין ושהתמ"ג ירד ב 2 עד 3.5%. אם העולם לא יתגייס למאבק בשימוש לרעה באנטיביוטיקה ובהתפתחות העמידות האנטי-מיקרוביאלית, מעריכים כי 300 מיליון בני אדם עלולים למות בטרם עת, בין השנים 2014 - 2050, כתוצאה מעמידות החיידקים לתרופות, ושהירידה בתפוקה הכלכלית תהייה בין 60 ל 100 טריליון דול. אם ניתן יהיה לעכב את ההתפתחות העולמית הנוכחית של ההתנגדות אנטי-מיקרוביאלית בעשר שנים בלבד, העולם יוכל לחסוך 65 טריליון דולר תמ"ג בין השנים 2014 -2050.
שימוש לא הולם
לאנטיביוטיקה אין השפעה על זיהומים נגיפיים כמו הצטננות. היא לא יעילה נגד כאבי גרון ממקור נגיפי העובר ללא טיפול. גם מרבית המקרים של דלקת סמפונות (ברונכיט) (90 – 95%) הם נגיפיים, והם עוברים לאחר מספר שבועות, לכן השימוש באנטיביוטיקה כנגד דלקת סמפונות מיותר ויכול להעמיד את המטופל בסיכון ללקות בתגובות לוואי. נטילת אנטיביוטיקה כנגד זיהום נגיפי, תוקפת את החיידקים מועילים הנמצאים במערכת העיכול ובסופו של דבר עלולה לגרום להתפתחות העמידות לאנטיביוטיקה.
מחקר של אימפריאל קולג' בלונדון מפברואר 2017 מצא כי 9 מתוך 20 אתרי אינטרנט מקוונים, סיפקו אנטיביוטיקה (שלא כדין) ללא מרשם לתושבי בריטניה.
הנחיות רשמיות של איגוד הלב האמריקאי (AHA) בעניין מניעת טיפול אנטיביוטי מונע ברפואת השיניים, קוראות למתן אנטיביוטיקה למניעת אנדוקרדיטיס זיהומית. אף על פי שההנחיות הנוכחיות (2007) מכתיבות שימוש מוגבל יותר באנטיביוטיקה, רופאי שיניים רבים ומטופליהם ממשיכים לדבוק בהנחיות משנת 1997, דבר הגורם לשימוש עודף באנטיביוטיקה.
אנטיביוטיקה במשק בעלי חיים
נעשה שימוש רב מאוד באנטיביוטיקה בגידול בעלי חיים. השימוש השכיח ביותר במוצרים אנטי-מיקרוביאליים ברחבי העולם הוא במשק החי; הם נכללים בדרך כלל במזון לבעלי חיים או במים לצורך מניעת מחלות ועידוד הגדילה. נערכו דיונים רבים בעניין מידת ההשפעה של מוצרים אנטיביוטיים אלה, במיוחד מעודדי הגדילה, על התפתחות העמידות לאנטיביוטיקה אצל בני אדם. אף על פי שמקורות מסוימים טוענים כי עדיין לא ידוע מהם החומרים האנטיביוטיים הגורמים לסיכון הגבוה ביותר לבני אדם, נקבעו מדיניות ותקנות כדי להגביל כל השפעה מזיקה, כגון יכולת החיידקים לפתח עמידות במשק החי ולהעביר לפתוגנים אנושיים את הגנים האחראיים לעמידות. ב־1 בינואר 2017, ה FDA חוקק חוק המחייב לסווג כל חומר אנטיביוטי בעל חשיבות רפואית לבני אדם (תרופות שנמכרו בעבר ללא מרשם), הנכלל במזון בעלי חיים, כתרופה המותרת לשימוש בפיקוח וטרינרי בלבד. (VFD Veterinary Feed Directive drugs ) פעולה זו מחייבת את החקלאים לעבוד עם וטרינרים כדי לקבל מרשם מתאים. וכדי להוכיח קיום קשר וטרינר-לקוח-חולה (VCPR) וקבלת ייעוץ והכוונה מהווטרינר. חיידקים עמידים הנמצאים במזון עלולים לגרום לזיהומים אצל בני אדם. מתן אנטיביוטיקה לבעלי חיים המשמשים לייצור מזון לבני אדם יהרוג את מרבית החיידקים, אך חיידקים עמידים יכולים לשרוד. כששוחטים ומעבדים את בעלי החיים, החיידקים העמידים הנמצאים במעיים של בעלי החיים עלולים לזהם את הבשר או מוצרים אחרים מהחי. חיידקים עמידים הנמצאים במעיים של בעלי החיים יכולים לחדור לסביבה, למשל למקורת מים ואו לקרקע, מתוך זבל בעלי חיים כאשר משתמשים בזבל בעלי חיים או במים המכילים חיידקים עמידים לצורך השקיה וזיבול של פרות, ירקות או תוצרת חקלאית אחרת.
הקרב על כיפה עגולה קטנה
הקרב על כיפה עגולה קטנה היה קרב שהתחולל ב-2 ביולי 1863, היום השני של קרב גטיסבורג, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הקרב קרוי על שם גבעה קטנה שהיה מוקד הקרבות והיא הקטנה מבין שתי גבעות סלעיות מדרום לגטיסברג שבמדינת פנסילבניה. מקומה האסטרטגי של הגבעה במסגרת שדה הקרב ריכז סביבה מאמץ של שני הצבאות הלוחמים - מצד אחד ארמיית הפוטומק של צבא האיחוד, בפיקוד גנרל ג'ורג' מיד ומצד שני ארמיית צפון וירג'יניה של צבא קונפדרציית המדינות של אמריקה בפיקודו של הגנרל רוברט לי.
במהלך הקרב ניסו יחידות של צבא הקונפדרציה להסתער על הכיפה ולכבוש אתה מידי חיילי צבא האיחוד אך נהדפו כל פעם לאחור בסדר קרבות קשים ונואשים שברגעי השיא הפכו לקרבות פנים אל פנים תוך שימוש בכידונים. בתום הקרבות נותרה הכיפה בידי צבא האיחוד.
רקע
בסוף חודש אפריל 1863 פלשה ארמיית הפוטומק של צבא האיחוד, בפיקוד גנרל ג'וזף הוקר לשטחי הקונפדרציה. ואולם, בתחילת חודש מאי (1 - 3 במאי) הביסה ארמיית צפון וירג'יניה, בפיקוד גנרל רוברט אי. לי את הצבא הצפוני בקרב צ'אנסלורזויל. בעקבות הניצחון החליט לי להוביל את הארמייה שלו צפונה, אל תוך שטחי מדינות האיחוד. לפלישה לצפון היו עוד יתרונות מבחינת צבא הדרום. העברת הלחימה לשטחי מדינות הצפון הייתה יכולה לתת מנוחת מה לווירג'יניה, שסבלה קשות מהקרבות הרבים שנערכו על אדמתה. חיילי הדרום יכולים היו ליהנות מן היבולים העשירים באדמות הצפון. צבאו הגדול של לי (שמנה 72,000 חיילים) יכול היה להוות איום מוחשי על ערי הצפון החשובות: פילדלפיה, בולטימור ווושינגטון הבירה.
ב-3 ביוני החל צבאו של לי לנוע צפונה. כדי לייעל את מערכת הפיקוד, חילק הגנרל לי את שני הקורפוסים הגדולים שלו לשלושה קורפוסים חדשים. הקורפוס הראשון נותר תחת פיקודו של לוטננט גנרל ג'יימס לונגסטריט, והקורפוס השני חולק לשני קורפוסים חדשים: על הראשון פיקד לוטננט גנרל ריצ'רד יוול (Ewell) ועל השני פיקד לוטננט גנרל א. פ. היל. דיוויזיית הפרשים הייתה בפיקודו של מייג'ור גנרל ג.א.ב. סטיוארט (J.E.B Stuart).
ארמיית הפוטומק של צבא הצפון מנתה 94,000 איש, והייתה בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'וזף הוקר. בארמייה היו שבעה קורפוסים של חיל רגלים, קורפוס פרשים, ויחידת תותחנים בעתודה. ואולם, זמן קצר לאחר תחילת הפלישה לצפון החליט נשיא ארצות הברית, אברהם לינקולן, להחליף את הוקר, בעקבות כישלונו בקרב צ'אנסלורזויל. המפקד החדש של ארמיית הפוטומק היה מייג'ור גנרל ג'ורג' מיד.
בלגיה במשחקים הפאראלימפיים
בלגיה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים רומא (1960), האולימפיאדה הראשונה. באותה אולימפיאדה זכתה בשלוש מדליות, אחת מכל סוג. מאז משתתפת בלגיה בכל אולימפיאדת קיץ. בלגיה השתתפה גם באולימפיאדת החורף הראשונה, אולימפיאדת הנכים אורנסקולדויק (1976), ומאז היא משתתפת בכל המשחקים, פרט לשנים 1980, 1998 ו-2002.
הקרב על כיפה עגולה קטנה
שדה הקרב
אין ראיות לכך שהשם "כיפה עגולה קטנה" שימש חיילים או אזרחים במהלך הקרב, ידוע שהגבעה הגדולה יותר הייתה ידועה לפני הקרב בשמות " הר הפסגה העגולה" או "הפסגה העגולה". במסמכים שנכתבו ב-1863 התייחסו לגבעה הקטנה יותר עם מגוון שמות: " גבעת ככר הסוכר" גבעת הסלע" ואחרים. אחד השימושים הציבוריים הראשונים של "Little Round Top" היה על ידי המדינאי האמריקאי אדוארד אברט בנאום שנשא בטקס חנוכת בית הקברות הלאומי לחללי הקרב ב-19 בנובמבר 1863.
בלגיה במשחקים הפאראלימפיים
לאורך השנים זכו הספורטאים הפאראלימפיים של בלגיה ב-255 מדליות קיץ, מתוכן 85 מדליות זהב, ובמדליית חורף בודדה, מדליית ארד בסקי אלפיני. אולימפיאדת השיא של בלגיה הייתה אולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), בה זכתה בלגיה ב-57 מדליות, מתוכן 22 מדליות זהב.
הקרב על כיפה עגולה קטנה
שדה הקרב
שני המפקדים לא תכננו להילחם בגטיסברג. מִיד תכנן להתבצר בעמדות בצפון מרילנד, ואילו לִי, שריכז את כוחותיו בקשאטאון, קיווה שמִיד יתקוף אותו שם. מצבו של לִי היה בעייתי: זה היה הקרב הראשון שבו לא הצליח להכתיב את שדה הקרב. הוא היה מרוחק מבסיסיו, תלוי בקו אספקה ארוך ופגיע, ומעבר לכול, היה עליו להשיג ניצחון מכריע. כוחו של הצפון הלך והתעצם מחודש לחודש, ולא היה די בניצחון פשוט. היה עליו להכריע את ארמיית הפוטומק אחת ולתמיד, כדי לכפות על הצפון משא ומתן לשלום. זה לא היה הקרב שרצה בו, אך המאורעות בשטח הכתיבו את ההתרחשות.
יום הלחימה הראשון של קרב גטיסברג החל לפני שהצבאות הצליחו להביא את כל הכוחות לשדה הקרב והתאפיין בקרבות גישוש ראשוניים ותפיסת עמדות לקראת הקרב העיקרי. במהלך הערב של היום הראשון והלילה של תחלית יום הלחימה השני הגיעו לשדה הקרב שאר הכוחות של הארמיות היריבות. הערכות ארמיית הפוטומק באזור גטיסברג הושלמה עם הגעת הקורפוסים הנותרים שלה - הקורפוס השני, השלישי, החמישי, השישי והשנים עשר - לשדה הקרב. גם ארמיית צפון וירג'יניה השלימה את היערכותה, למעט הדיוויזיה השלישית בקורפוס של לונגסטריט, בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' פיקט, שהגיעה רק אחר הצהריים ביום השני.
מערך ההגנה שתפס צבא האיחוד דמה לקרס דיג: קו ההגנה החל בגבעת קאלפ (Culp's Hill) מדרום מזרח לעיר, נע צפון מערבה לגבעת בית הקברות (Cemetery Hill, מדרום לעיירה), ומשם המשיך דרומה לאורך רכס בית הקברות (Cemetery Ridge), והסתיים מעט צפונה מכיפה עגולה קטנה. הקורפוס ה-12 התבסס בגבעת קאלפ; היחידות שנותרו מקורפוסים ה-1 ו-11, שהובסו ביום הלחימה הראשון מצפון לעיר, נערכו להגנה בגבעת בית הקברות; הקורפוס השני נערך לאורך חציו הצפוני של רכס בית הקברות; והקורפוס השלישי נצטווה לתפוס עמדות באגפו הדרומי. צבא הקונפדרציה נערך בקו מקביל, במרחק כקילומטר וחצי מקווי הצפון. הקו הדרומי היה פרוש ממערב ומול רכס בית הקברות, ומשם פנה צפונה דרך העיירה גטיסברג, ודרום מזרחה עד מול גבעת קאלפ. שתי הכיפות היו בשלב זה מחוץ לתשומת הלב של הצבאות הלוחמים למרות חשיבותן כעמדות השולטות על אחד האגפים של צבא האיחוד.
מהלך הקרב
עם תחילתה של המתקפה נתקלו שתי הדיוויזיות של לונגסטריט בקורפוס השלישי של האיחוד. בריגדיר גנרל ג'ון בל הוּד, מפקד הדיוויזיה שהוצבה בקצה הדרומי של מערך הקורפוס, שלח מסר דחוף ללונגסטריט ודרש לשנות את כיוון ההתקפה ולתקוף מזרחה (ולא לצפון מזרח, כמתוכנן), לכיוון "מאורת השטן" (Devil's Den) ושתי כיפות שולטות, כיפה עגולה גדולה וכיפה עגולה קטנה הוא התווכח עם מפקדו, לונגסטריט, שעמד על כך שפקודותיו של לִי ימולאו כלשונן. הוּד התווכח שוב ושוב, ולבסוף החליט להתעלם מהפקודה, לסטות מנתיב ההתקפה המתוכנן ולתקוף מזרחה. אחד הרגימנטים של הוּד הצליח לכבוש, לאחר טיפוס וקרב קשה, את הפסגה "כיפה עגולה גדולה". החיילים הדרומיים הבחינו שהפסגה הסמוכה, "כיפה עגולה קטנה", ריקה כמעט מחיילי הצפון.
הקרב על הכיפות
בשלב זה של קרב גטיסברג כיפה עגולה קטנה הייתה שטח הפקר בין הצבאות הלוחמים האלוף ג'ורג' מיד, מפקד ארמיית הפוטומאק, הורה למייג'ור גנרל דניאל סיקלס, מפקד הקורפוס השלישי של ארמיית הפוטומק להגן על הקצה הדרומי של רכס הקברות, סיקלס לא היה מרוצה מהעמדות שהוקצו לו ונע על דעת עצמו לשטח גבוה יותר, קו שהחל ב"מאורת השטן" (Devil's Den), נע לצפון מערב למטע השזיפים ושוב לצפון כך נוצר מבלט שהיה קשה מאוד להגנה, מכיוון שהיה חשוף להתקפות משני צדדים. כאשר מיד גילה את המצב הזה, הוא שיגר את המהנדס הראשי שלו, בריגדיר גנרל גוברנר וורן, לנסות להתמודד עם המצב מדרום לעמדתו של סיקלס. גנרל וורן הגיע לכיפה עגולה קטנה הוא ראה נצנוץ של כידונים בשמש מדרום מערב והבין שמתקפה של צבא הקונפדרציה על אגף האיחוד קרובה. וקרא לתגבורת.
התגובה לבקשת עזרה זו הגיעה מג'נרל ג'ורג' סייקס, מפקד הקורפוס החמישי של צבא האיחוד. הוא הורה למפקד הדיוויזיה הראשונה שלו בריגדיר גנרל ג'יימס בארנס, לתפוס את כיפה עגולה קטנה. יחידות מהבריגדה השלישית תחת פיקודו של קולונל סטרונג וינסנט תפסו עמדות על הכיפה כ-10 דקות בטרם החלה מתקפת צבא הדרום. המדרון המערבי של הכיפה נתפס על ידי גדוד חיל רגלים ה-16 של מתנדבים ממישגן, בצמוד אליו נפרש גדוד חיל רגלים ה-44 של מתנדבים מניו-יורק, לאחריו גדוד חיל רגלים ה-83 של פנסילבניה ולבסוף, בקצה הקו במדרון הדרומי, גדוד חיל רגלים ה-20 של מתנדבים ממיין.
היחידות מצבא הקונפדרציה שתקפו את כיפה עגולה קטנה היו חטיבת אלבמה מהדוויזיה של הוד ובו הגדודים ה-4, 15 ו-47, מחוזקים בגדודים ה-4 וה-5 של טקסס בפיקודו של בריגדיר גנרל אוונדר לאו. החיילים בצבא התוקפים היו מותשים, לאחר שצעדו יותר 32 ק"מ באותו יום כדי להגיע לעמדות ההתקפה. עם מעט זמן להתארגנות תקפו חיילי הקונפדרציה את הכוחות המגינים על הכיפה ונהדפו לאחור במטח אש מדויק ונסוגו לזמן קצר כדי להתארגן מחדש. גדוד הרגלים ה-15 מאלבמה תמרן לכוון האגף הימני בניסיון למצוא את האגף השמאלי של האיחוד שכלל 386 קצינים ואנשי רגימנט ה-20 של מיין וה-83 של פנסילבניה. לאחר שראה את גדודי צבא הקונפדרציה מתמרנים על מנת לתקוף את אגף שמאל של האיחוד סביב האגף שלו, צ'מברלין מתח תחילה את הקו שלו עד לנקודה שבה היו אנשיו בקו יחיד, ואז הורה לחצי הדרומי ביותר של הקו שלו לתמרן ותפוס עמדה בזווית לקו הראשי בניסיון למנוע מצבא הקונפדרציה אפשרות לאגף את קו ההגנה. למרות אבידות כבדות, הגדוד ה-20 של מיין החזיק מעמד בשני גלים של התקפה על ידי הגדוד ה-15 של אלבמה בלחימה רצופה של כשעה וחצי. בשלב זה נגמרה התחמושת של חיילי הגדוד ה-20 של מיין והיה ברור שהם לא יצליחו להדוף התקפה נוספת, מפקד הגדוד נתן הוראה להרכיב את כידוני הרובה ולתקוף את יחידות צבא הדרום ההתקפה שתפסה את חיילי הגדוד ה-15 של אלבמה בהפתעה גרמה לאבידות של ממש בקרב חיילי הדרום. מתקפה זו שהתנהלה בשימוש בנשק קר בלבד נחשבת לאחת ממתקפות הכידונים המפורסמות של מלחמת האזרחים ובזכותה קיבל מפקד הגדוד ה-20 של מיין - קולונל ג'ושוע לורנס צ'מברלין את מדליית הכבוד. במהלך נסיגתם, חיילי הקונפדרציה נחשפו והותקפו במטחים מדויקים של צלפים שהוצבו מבעוד מועד על ידי צ'מברלין מאחורי חומת אבן במרחק של 150 מטר ממזרח במטרה להגן על אגף הגדוד ה-20 מתמרון של איגוף.
למרות ההצלחה בחזית הלחימה של גדוד ה-20 ממין שאר הגדודים של צבא האיחוד על הגבעה היו במצוקה קשה. במקביל להתקפות הכושלות של הגדודים מאלבמה הגדודים ה-4 וה-5 מטקסס תקפו את הגדוד ה-16 ממישיגן שהיה בעל מצבת כוח האדם הנמוכה ביותר עם כ-263 לוחמים בסך הכל. ההתקפות הנחושות שנערכו מספר פעמים אחת אחרי השנייה הביאו להתפוררות קווי ההגנה הצליחו מפקדי צבא האיחוד של הגזרה להזרים תגבורות נוספות ובהם הגדוד ה-140 מניו יורק וסוללת ארטילריה של 4 תותחי-שדה שהועלו המאמץ גדול בידי חיילי האיחוד לראש הגבעה. תגבורות אלו הצליחו להדוף את ההתקפות של הגדודים מטקסס ולהבטיח את שליטת צבא האיחוד בעמדה האסטרטגית של כיפה עגולה קטנה.
עם הפסקת הלחימה על כיפה עגולה קטנה עברו הצדדים הלוחמים לצליפות וירי מעמדות קבועות. במקביל המשיכו יחידות צבא איוד להזרים תגבורות לגבעה ובהם חמישה גדודים של יחידות המילואים של פנסילבניה, סוללת ארטילריה של 6 תותחי-שדה. יחדות אלו עסקו בבנית עמדות וביצורים שנראים למבקר על הגבעה גם בתחילת המאה ה-21.
משמאל וממערב לקרב על שתי הכיפות, נלחמו חטיבות נוספות בשטח מסולע וטרשי שנקרא "מאורת השטן" בשל הקרב הכבד שהתחולל בו. הדרומיים תקפו בעוצמה רבה, אך נהדפו במתקפת נגד של הצפון. הקרב שהתחולל היה מבולבל ונואש, והסתיים במתקפה נוספת של הדרומיים שהצליחו להשתלט על השטח ועל הרכס שמעליו. הדיוויזיה של מקלאו תקפה את הקווים הדלילים של הקורפוס השלישי דרך שדה חיטה, והצליחה להבקיע דרכה באזור מטע השזיפים. חיילי הדרום החלו להתקדם בערוץ שנקרא נחל פלאם (Plum Run Valley), וזכה לכינוי "עמק המוות"; מתקפת נגד של דיוויזיית העתודה של הקורפוס החמישי של הצבא האיחוד, שירדה אל הערוץ מכיפה עגולה קטנה הדפה את חיילי הדרום חזרה. הקורפוס השלישי של ארמיית הפוטומק נפגע כה קשה בקרבות, עד שחדל להיות יחידה לוחמת.
מבין 2,996 חיילי האיחוד שנלחמו על כיפה עגולה קטנה היו 565 נפגעים (134 נהרגו, 402 פצועים, 29 נעדרים). אבידות צבא הקונפדרציה מתוך 4,864 חיילים היו 1,185 (279 נהרגו, 868 פצועים, 219 נעדרים).
הוגו גייאמון
הוגו גייאמון סנמרטין (בספרדית: Hugo Guillamón Sanmartín; נולד ב־31 בינואר 2000) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם והקשר בוולנסיה ובנבחרת ספרד.
ולנסיה
גיימאון, יליד סן סבסטיאן שבחבל הבסקים, ובגיל שנתיים עבר ללאליאנה שבולנסיה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים בקבוצת המילואים של המועדון ב-16 בדצמבר 2017 בתיקו 0-0 מול באדלונה.
גיימאון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-22 בפברואר 2020 בהפסד 0–3 לריאל סוסיאדד. הוא כבש את שערו הראשון עבור הקבוצה ב-22 בנובמבר בתיקו 2-2 מול דפורטיבו אלאבס.
נבחרת ספרד
גיימאון ייצג את נבחרות ספרד בנבחרות הנוער עד גיל 17 ו-19. הוא זכה עם הנבחרת עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 לשנת 2017, ובאליפות אירופה עד גיל 19 ב-2019.
רזי גוטרמן
רזי גוטרמן הוא עיתונאי ישראלי, ששימש בעבר כתב ועורך בכיר בעיתון "מעריב" וכיהן כמנכ"ל אגודת העיתונאים בתל אביב-יפו, כמנכ"ל האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל ומנהל בית העיתונאים על שם נחום סוקולוב בתל אביב-יפו.
הוגו גייאמון
נבחרת ספרד
ב-8 ביוני 2021 זומן לסגל הנבחרת הבוגרת של ספרד לאחר שמספר שחקנים בסגל נדבקו בנגיף הקורונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באותו המשחק באותו היום, כבש שער ותרם לניצחון של הנבחרת 0–4 על ליטא.
רזי גוטרמן
ביוגרפיה
גוטרמן נולד בתל אביב לגניה וניסן גוטרמן (אינשאטוב), שהיה ממפקדי "ההגנה" הבכירים ומראשוני חיל המודיעין. הוא החל את דרכו העיתונאית בצה"ל, ככתב בבטאון חיל האוויר. בשנות ה-70 הצטרף ל"מעריב" ובמשך כ-18 שנה היה חבר מערכת וכיהן בשורה של תפקידים בכירים ובהם: עורך כלכלי, תחקירן ראשי, פרשן לענייני מפלגות, בעל הטור "ראיון השבוע" ועוד. יזם וכתב ב"מעריב" את המדור "כל-בו קל-כלי", שלימים הפך למגזין הכלכלי "כל-בו" (ואחר כך ל-"שווקים"), שצורף מדי שבוע לגיליון יום ששי. הוא ערך את המגזין וכתב בו במשך כ-3 שנים. כמו כן יזם וריכז את פרויקט "הקו האדום" של "מעריב", שבו התארחו מדי שבוע ראשי המשק והשיבו טלפונית על שאלות אקטואליות. השאלות והתשובות התפרסמו למחרת בעיתון.
הוגו גייאמון
נבחרת ספרד
נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר מונדיאל 2022.
רזי גוטרמן
ביוגרפיה
גוטרמן שימש גם כשליח "מעריב" למשימות עיתונאיות בעולם. בין השאר, נשלח על ידי עיתונו לדווח מאיראן, טורקיה, איי ברמודה, גרמניה, איטליה, אנגליה, צרפת וארצות הברית. הוא התלווה, בשליחות העיתון למסעות ראשי הממשלה מנחם בגין ויצחק שמיר בעת ביקוריהם בבית הלבן בוושינגטון.
הוגו גייאמון
תארים
נבחרת ספרד עד גיל 17
רזי גוטרמן
ביוגרפיה
במשך שנים אחדות דיווח על נושאים כלכליים ופיננסיים גם בגלי צה"ל והשתתף כפרשן כלכלי בתוכניות אקטואליה שונות בטלוויזיה ("מוקד" "פופוליטיקה" ואחרות).
הוגו גייאמון
תארים
נבחרת ספרד עד גיל 19
רזי גוטרמן
ביוגרפיה
עם פרישתו מ"מעריב", נבחר גוטרמן לכהן כמנכ"ל אגודת העיתונאים ומנהל בית סוקולוב בתל אביב. למעלה מ-1,800 עיתונאים, מהתקשורת הכתובה והאלקטרונית, היו אז חברים באגודה וזכו להגנתה המקצועית והמשפטית, מול המעסיקים הפרטיים והציבוריים. הוא הקים את מטה המאבק נגד הסתה ואלימות כלפי עיתונאים, וניהל את המאבק הציבורי נגד תופעת "הבעלות הצולבת" בתקשורת והשתלטות אילי הון על העיתונים. לאחר פרישתו עבר גוטרמן לעסוק בייעוץ תקשורת ועיתונות, והוחלף בידי טוביה סער.
גוטרמן סיים את תיכון עירוני ד' בתל אביב. הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב בכלכלה, מדעי המדינה ולימודי עבודה. בוגר "מכון העיתונות העולמי" שליד אוניברסיטת מינסוטה בארצות הברית, במסלול לימודי תקשורת (כולל עבודה מעשית בעיתונים, ברשתות טלוויזיה ובתחנות רדיו) וכן לימודי ארצות הברית, שבמסגרתם זכה להשתלמות מקיפה בנושאי הממשל והחוקה האמריקנית אצל הסנטור וולטר מונדייל, לימים סגן נשיא ארצות הברית ומועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות.
בעת הלימודים בארצות הברית דיווח גוטרמן ל"מעריב", ישירות מאתר השיגור בכף קנוורל פלורידה, על שילוח החללית המאוישת "אפולו 17" לירח. הוא הצטרף למטוסו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ופמלייתו בקמפיין שלו לבחירה מחודשת לנשיאות, והשיג במהלך לימודיו בארצות הברית ראיונות בלעדיים עם שורה של אישים בתחום הפוליטי והכלכלי-עסקי. גוטרמן היה העיתונאי הישראלי הראשון שנבחר, מבין מאות מועמדים בעולם, ללימודים ב"מכון העיתונות העולמי" יחד עם עוד 12 עיתונאים מכל רחבי העולם. במרוצת השנים נבחרו מישראל להשתתף בתוכנית יוקרתית וייחודית זו, גם העיתונאים נחמן שי, אמנון אברמוביץ', רפי רשף וירון דקל.
נוסף על הכתיבה העיתונאית היה גוטרמן שותף לכתיבת הספר "השבר", שחקר שורה של פרשיות במשק הישראלי. הוא ערך וכתב פעמים אחדות ב"ידען מעריב", שהופיע אחת לשנה, לקראת השנה החדשה, וכן כתב וריכז את ההוצאה לאור של "ספר השנה של העיתונאים" במשך כעשור שנים.
גוטרמן זכה ב"פרס הצרכנות" על תחקירים וגילויים בתחום זה בכתבותיו ב"מעריב" ועל העמקת תודעת הצרכנות וזכויות הצרכנים בארץ. היה חבר במועצה הארצית של "האגודה למען החייל" ובמליאת "מועצת העיתונות בישראל".
חיים אישיים
מתגורר בתל אביב, נשוי, אב לבן ולבת, סב לשלוש נכדות ונכד.
גרמניה המזרחית במשחקים הפאראלימפיים
גרמניה המזרחית ערכה את הופעתה הראשונה והיחידה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). היא שלחה משלחת של 4 ספורטאים, אשר הביאו 3 מדליות כסף ומדליית ארד.
גרמניה המזרחית מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
מאז שנת 1992 משתתפת במשחקים הפאראלימפיים משלחת של גרמניה המאוחדת.
סטיב בישיר
סטיבן לין "סטיב" בישיר (באנגלית: Steven Lynn "Steve" Beshear; נולד ב-21 בספטמבר 1944) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כמושל קנטקי בשנים 2007 עד 2015.
ביוגרפיה
בישיר נולד במחוז שבמערב קנטקי למשפחה בת חמישה ילדים. אחרי שסיים תואר במשפטים באוניברסיטת קנטקי ב-1968, עבד בישיר כעורך דין. לאחר שהתחתן עבר להתגורר בניו יורק במשך כשנתיים וחצי, שם שירת בין היתר באגף המשפטי של חיל המילואים בצבא ארצות הברית ועבד בפירמת עורכי הדין White & Case.
בהמשך החל קריירה פוליטית ונבחר לבית הנבחרים המדינתי של קנטקי ב-1974, ושירת בתפקיד זה עד שנבחר בנובמבר 1979 לתובע הכללי של קנטקי. הוא שירת בתפקיד זה עד דצמבר 1983, כאשר נבחר לסגן מושל קנטקי, תחת המושלת הדמוקרטית מרטה קולינס.
ב-1996 החליט לאתגר את החבר המכהן מיץ' מקונל מהמפלגה הרפובליקנית, והתמודד ללא הצלחה לסנאט של ארצות הברית.
ב-2007 נבחר למושל קנטקי, לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני וזכה ל-58.71% ממניין הקולות. בנובמבר 2011 נבחר לכהונה שנייה באחוז דומה.
פרנציום
פְֿרַנְצִיּוּם (Francium) הוא יסוד ממשפחת המתכות האלקליות, שסמלו הכימי Fr ומספרו האטומי 87.
הפרנציום זוהה בשנת 1939 על ידי מרגריט פריי ונקרא על שמה של צרפת (France באנגלית) - מתכת אלקלית רדיואקטיבית המצויה במחצבי אורניום ותוריום. היסוד הוא המתכת האלקלית הכבדה ביותר ואף היסוד בעל האלקטרושליליות הנמוכה ביותר (משום כך הוא היסוד הכי בסיסי במים). הוא נוצר כתוצאה מהתפרקות אלפא של אקטיניום וניתן להפיקו באופן מלאכותי על ידי הפגזת תוריום בפרוטונים.
על אף שהוא מופיע בטבע במינרלי אורניום, מוערך כי יש פחות מ-30 גרמים בקרום כדור הארץ בכל רגע נתון. זהו היסוד הכי פחות יציב מבין 101 היסודות הראשונים.
ישנם 41 איזוטופים ידועים של פרנציום. זמן מחצית החיים של האיזוטופ היציב ביותר של יסוד זה, 223Fr, הוא 22 דקות והוא איזוטופ הפרנציום היחיד שקיים בטבע. כל האיזוטופים הידועים של הפרנציום הם מאוד לא יציבים, לכן שאוב המידע על תכונות היסוד מהליכים רדיוכימיים.
מולטיפיאנו
מולטיפיאנו הוא הרכב פסנתרנים ישראלי שנוסד בתל אביב בשנת 2011. ההרכב מקדיש עצמו לביצוע, פרסום והפצה של הרפרטואר המקורי והעשיר שנכתב לאנסמבל פסנתרנים מבאך ועד ימינו. מאז הקמתו הופיע ההרכב בארבע יבשות וזכה לתהודה רבה בשל תרומתו לקידום והפצת הספרות המקורית להרכבי פסנתרים. ההרכב הוקם על ידי הפסנתרן והמחנך תומר לב ופועל בחסות בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, המשותף לאוניברסיטת תל אביב ולתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
תומר לב וקבוצה של פסנתרנים מתלמידיו הקימו את אנסמבל "מולטיפיאנו" המתמחה בביצוע יצירות שנכתבו ליותר מפסנתרן אחד.
בשנת 2015 הוענק להרכב פרס שרת התרבות בגין הישגיו הרבים בישראל ומחוצה לה.
כיום כולל הגרעין הקבוע של ההרכב את הפסנתרנים תומר לב, ברניקה גליקסמן, נמרוד מאירי-הפטל, אלמוג סגל ואייל פלץ.
מטרות ורפרטואר
הרכב הפסנתרנים מולטיפיאנו נוצר במטרה לתת ניסיון בימתי משמעותי וחשיפה בינלאומית לקבוצת פסנתרנים צעירים ומצטיינים, מן הבולטים שבדור הפסנתרנים הצעירים בישראל. הפסנתרנים הצעירים התמחו, בנגינה משותפת עם מורם, הפסנתרן הישראלי הוותיק תומר לב, בנגינת אנסמבל בכל הרכבי המקלדת האפשריים: בפסנתר אחד, שניים, שלושה וארבעה, מ-4 ועד 8 ידיים. האנסמבל מתבסס על הרפרטואר העשיר שנכתב להרכבי המקלדת השונים על ידי מלחינים כבאך, מוצרט, מנדלסון, סמטנה, רחמנינוב, ראוול, שניטקה, צ'רני, מושלס ורבים אחרים.
חלק מן היצירות נזנחו ונשכחו במהלך הדורות, וביצוען המחודש על ידי ההרכב עורר התעניינות ציבורית רבה. לכך נוספו עיבודים חדשים של יצירות קיימות ואף יצירות חדשות שהוזמנו במיוחד עבור ההרכב, יוזמות שהובילו ליצירת קליידוסקופ עשיר של סגנונות, סוגות ומערכי-ביצוע, המאפיינים את תוכניות ההרכב.
פעילות בימתית וסיורי קונצרטים
כבר בשנת פעילותו הראשונה יצא אנסמבל מולטיפיאנו לסיור במזרח הרחוק ומאז הופיע לעיתים תכופות בצפון אמריקה, דרום אמריקה, אירופה, המזרח הרחוק וישראל.
ההרכב שיתף פעולה עם גופים אמנותיים מן המובילים בעולם וביניהם: התזמורת הפילהרמונית המלכותית בלונדון, התזמורת הקאמרית האנגלית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ה"מוצרטיאום" של בואנוס איירס; הפסטיבלים למוזיקה של טייפה (טאיוואן), שיאמן (סין), אוטווה (קנדה), הים הבלטי, הואליאן (טאיוואן), פסטיבל ישראל (ירושלים), פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה (תל אביב); ואולמות השורה הראשונה, כולל ה"תיאטרו קולון" וה"גראן רקס" בבואנוס איירס, ה-Beijing Concert Hall בבייג'ינג, "מרקין הול" בניו יורק, ואולמות הקונצרטים החשובים באירופה ואמריקה - מלונדון ופרנקפורט, דרך מונטריאול ושיקגו ועד ריגה וטאלין.
בישראל הופיע ההרכב בנגינת סולו עם רוב התזמורות החשובות ובהן: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, אנסמבל סולני תל אביב, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית חיפה ותזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, עמה גם סיירו ברחבי דרום אמריקה, כולל קונצרטים בבואנוס איירס, מונטווידאו, לימה, בוגוטה, רוסאריו וקורדובה.
פרויקטים מיוחדים
בספטמבר 2014 הקליט אנסמבל מולטיפיאנו עם התזמורת הקאמרית האנגלית בלונדון את הקונצ'רטים לשניים ולשלושה פסנתרים ותזמורת מאת מוצרט, כמו-גם את ה"הלרגטו ואלגרו" שלו לשני פסנתרים ותזמורת (וינה, 1781) בהקלטת בכורה עולמית. יצירה זו נותרה לא גמורה על ידי מוצרט והושלמה ותוזמרה על ידי תומר לב.
בנובמבר 2016 ביצע ההרכב בנגינת בכורה עולמית גרסה חדשה של הסימפוניה קונצ'רטנטה של פרנק מרטן (1944-45) לשלושה פסנתרים ותזמורת מיתרים כפולה עם הקאמרטה הישראלית ירושלים בניצוח אבנר בירון. בגרסתה המקורית נכתבה היצירה לפסנתר, צ'מבלו, נבל ותזמורת מיתרים ועובדה בשיתוף פעולה עם הוצאת "אוניברסל" בווינה על ידי תומר לב.
באפריל 2016 הציג ההרכב עם התזמורת הסימפונית חיפה את יצירתם האבודה של מנדלסון ומורו, איגנץ מושלס, פנטזיה ברילאנטית עם וריאציות לשני פסנתרים ותזמורת. היצירה התגלתה מחדש בסנט-פטרסבורג, שוחזרה ב-2009 וביצועה זה היה הביצוע המקצועי הראשון מאז ביצועי הבכורה ההיסטוריים, שנערכו בלונדון בנגינת שני המלחינים בשנת 1833.
ביוני 2016 הופיעו חברי מולטיפיאנו עם תזמורת נתניה – הקאמרית הקיבוצית בגרסה מיוחדת של הקונצ'רטו לארבע מקלדות של באך (בעקבות ויואלדי). הגרסה החדשה מאפשרת את ביצוע היצירה בשני פסנתרים בשמונה ידיים, מבלי לגרוע מהפרטיטורה המקורית של באך, ובכך פותחת פתח נרחב לביצוע היצירה, גם באולמות בהם לא ניתן למצוא ארבעה פסנתרי כנף על במה אחת.
במרץ 2017 הציגו חברי ההרכב יחד עם אנסמבל סולני תל אביב בניצוח ברק טל גרסה חדשה של הרונדו לשני פסנתרים אופ. 73 של שופן, בליווי תזמורת.
באפריל 2017 הקליטו חברי האנסמבל עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית בלונדון את הקלטת הבכורה העולמית של ה"סימפוניה הקונצ'רטנטה" של מרטן, ה"קונצ'רטינו" אופ. 94 של שוסטקוביץ' בגרסה לשני פסנתרים ותזמורת ואת יצירתו של אריה לבנון "ארץ ארבע השפות" (ראה: יצירות מוזמנות בהמשך).
יצירות מוזמנות
בין היצירות שהוזמנו על ידי אנסמבל מולטיפיאנו יש למנות את "ארץ ארבע השפות" לשני פסנתרים בשמונה ידיים ותזמורת מיתרים מאת אריה לבנון; ואת "אשרי הזורעים" לשני פסנתרים בשמונה ידיים, מקהלה ותזמורת מיתרים מאת עודד זהבי. שתי היצירות בוצעו עם "אנסמבל סולני תל אביב" בניצוחם של ברק טל ואי-אן שו.
חברי ההרכב
הגרעין המייסד של ההרכב כלל את הפסנתרנים תומר לב, ברניקה גליקסמן ודניאל בורוביצקי. בהמשך הצטרפו אליהם הפסנתרנים יובל גלעד, רביב לייבזירר ומספר פסנתרנים אורחים. כיום כולל ההרכב את תומר לב, ברניקה גליקסמן, נמרוד מאירי-הפטל, אלמוג סגל ואייל פלץ.
קישורים חיצוניים
עומר שומרוני, הפסנתרן תומר לב: "זה אתגר רציני עבור 4 פסנתרנים להשיג אחדות", באתר גלובס, 17 בנובמבר 2015
חגי חטרון: "ישראל מציגה: פסנתר ב-40 אצבעות", באתר "הארץ", 23 ביולי 2012 http://www.haaretz.co.il/gallery/music/classicalmusic/1.1782965
אתר אוניברסיטת תל אביב: https://www.tau.ac.il/news/multipiano-2015
הדף של פרופ' תומר לב באתר אוניברסיטת תל אביב
הכרוניקה היהודית
הכְּרוֹנִיקָה היהודית (בשוודית: Judisk Krönika; נהגה: יודיסק קרניקה) הוא כתב עת של הקהילה היהודית בסטוקהולם, בירת שוודיה, המסקר את אורח החיים והתרבות היהודית בשוודיה. "הכרוניקה היהודית" יצאה לאור לראשונה ב-1 במאי 1932 כירחון. בשנות ה-80 של המאה ה-20 עבר המגזין למתכונת דו-ירחון, והחל מ-2013 הוא יוצא לאור מדי רבעון.
היסטוריה
ה"כרוניקה" נוסדה ב-1932 על ידי הסופר, המתרגם והפעיל הציוני, בנו של מהגר יהודי מליטא שהיה מחובבי ציון. איריק ונדלפלט, אחד העורכים, תיאר במאמר מ-1979 את המניע להוצאת כתב עת יהודי עוד ב-1923, לנוכח התגברות האנטישמיות באירופה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם:
כתב העת עסק לאורך השנים בתכנים הקשורים לתרבות היהודית, אך גם בתכנים ציוניים, במדינת ישראל, בסוגיות של אנטישמיות ושילוב הקהילה היהודית בשוודיה. "הכרוניקה היהודית" אף עסקה לאורך השנים בהיסטוריה העולמית, וכן בהשפעת המאורעות על קהילות יהודיות ברחבי העולם.
דרראים
דרראים (שם מדעי: Psittaculidae) היא משפחת תוכאים גדולה הנפוצה בכל האזור הטרופי, בעיקר במזרח אסיה ואוסטרליה. זוהי הגדולה משלוש המשפחות בעל-משפחת התוכיים. בישראל נפוץ המין דררה מצויה, המוגדר כמין פולש.
חלק מהמינים במשפחה זו מסוגלים לחקות דיבור כמו התוכון האוסטרלי, חלק מהדררות ותוכיי האהבה.
בעבר נכללו במשפחה גם הסוגים תוכי הנשר (Psittrichas fulgidus) ותוכי ואסא (Coracopsis), אך הם הופרדו ע"פ כמה חלוקות למשפחה עצמאית - תוכיים נשריים.
מאפיינים
תוכיים אלו ניזונים בעיקר מפירות,זרעים ועלים.
פרסית אמצעית
פרסית אמצעית, הידועה גם כ"פהלוי" (שם המציין, ביתר דיוק, את מערכת הכתיבה), היא שפה/אתנולקט איראנית תיכונה דרום־מערבית שהפכה לניב היוקרתי במהלך התקופה הסאסאנית (224–654 לספירה) ולכן הפכה להיות דבורה באזורים אחרים גם כן. פרסית אמצעית מסווגת כשפה איראנית מערבית. היא צאצאית של הפרסית העתיקה והאם הלשונית של הפרסית המודרנית.
השם הילידי של פרסית אמצעית (וייתכן שגם של פרסית עתיקה) הוא Pārsīk – ״השפה של פַּארס״, כלומר של מחוז פארס. מילה זו היא בהתאמה המקור לשם הילידי של השפה הפרסית.
פרסית אמצעית נכתבה לרוב במערכת כתיבה פהלוית, שהייתה גם מערכת הכתיבה המועדפת על שפות איראניות תיכוניות אחרות. צורות אחרות של פרסית אמצעית כתובה כוללות את הפאזנד, מערכת כתיבה הנגזרת מהכתב האווסטי שבניגוד לפהלוי ציינה תנועות ולא השתמשה באידאוגרמות ארמיות. קוד ה־ISO 639 לפרסית אמצעית הוא pal, דבר המשקף את השימוש הפוסט־סאסאני במונח פהלוי כדי לציין את השפה ולא רק את הכתב.
המעבר מפרסית אמצעית
בסיווג השפות האיראניות, התקופה האמצעית כוללת את אלו שהיו נפוצות באיראן מנפילת הממלכה האח'ימנית במאה הרביעית לפני הספירה ועד לנפילת האימפריה הסאסאנית במאה השביעית לספירה.
ההתפתחות החשובה ביותר במבנה השפות האיראניות בתקופה זו הוא המעבר מהמבנה הסינתטי של התקופה העתיקה (פרסית עתיקה ואווסטית) למבנה אנליטי:
המעבר לפרסית חדשה
הצאצא העכשווי של הפרסית האמצעית הוא הפרסית חדשה. ההבדלים בין פרסית אמצעית מאוחרת לבין פרסית חדשה מוקדמת היו מדורגים מאוד, ובמאה העשירית ובמאה האחת־עשרה, טקסטים בפרסית עתיקה היו עדיין מובנים לדוברי הפרסית החדשה המוקדמת. עם זאת, יש כמה הבדלים מוחלטים שקרו כבר במאה העשירית:
בגלל השוני הרב בין פרסית אמצעית ובין פרסית חדשה, חיבורים שנכתבו בפרסית אמצעית אינם מובנים לדוברי פרסית חדשה. חלק מן הכתבים תורגמו לפרסית חדשה במרוצת הזמן. במאה העשרים, למשל, תרגם צאדק הדאיאת מספר חיבורים מפרסית אמצעית.
ספרות ששרדה
פרסית אמצעית היא השפה של גוף די גדול של ספרות זרואוסטרית המפרטת את המסורות ואת הוראות הדת הזורואסטרית, שהייתה הדת הרשמית של איראן הסאסאנית, טרם נכבשה איראן בידי צבאות ערב שהפיצו את האסלאם. הטקסטים הקדומים ביותר בפרסית אמצעית זורואסטרית נכתבו ככל הנראה במאה השישית והשביעית, על אף שהם מייצגים קודיפיקציה של מסורת אוראלית מוקדמת יותר. עם זאת, רוב הטקסטים, כולל הגרסאות המתורגמות של הקאנון הזורואסטרי, המתוארכות למאה התשיעית עד למאה האחת עשרה, כשהפרסית האמצעית כבר הפסיקה להיות שפה מדוברת, מייצגים מצבים בפרסית אמצעית חיה רק באופן עקיף. כתבי היד ששרדו הם בדרך כלל עותקים בני המאה הארבע עשרה. ניבים אחרים, שהשאירו עדויות קצת פחות שופעות, הן ״פרסית אמצעית מניכאית״ והפרסית האמצעית של הנוצרים הנסוטרים.
דוגמות
מטה מוצג תעתיק ותרגום של העמוד הראשון של מהדורת פיקסימליה הידועה כארדא ויראז נאמאג, או מעשיות ויראז הצדיק, שבמקור נכתב בכתב פהלוי.
תרגום
בשם אלוהים אז הם אמרו שפעם זרתוסטרה הצדיק קיבל על עצמו דת, הוא ייסד אותה בעולם. אחרי/בתוך התקופה של 300 שנים, (ה)דת נשארה בקדושתה ואנשים היו בשלום וללא ספק. אבל עז הרוח מלאת החטאים, המשוחדת והמתעה, כדי לגרום לאנשים לפקפק בדת זו, הטעתה את אלכסנדר הרומאי, תושב מצרים, ושלחה אותו לאיראן עם כעס רב ואלימות. הוא רצח את שליט איראן והרס את החצר, ואת הדת, שהרי כל האווסטה והזנד (שהיו) כתובים על גלד השור וקושטו עם מים־של־זהב (עלי זהב) ונשמרו בסְתַחְר של פפק ב״מצודת הכתבים״. אלכסנדר האומלל, מביא המזל הרע, הכופר והרשע, הרומאי, שישב במצרים, הוא שרף אותם.
טורקיה במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה הטורקית השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992), כששלחה ספורטאי יחיד. מאז השתתפה טורקיה בכל אולימפיאדת נכים, פרט לאולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996). באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) זכתה טורקיה במדליות הראשונות שלה, מדליית זהב ומדליית כסף. אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה טורקיה הייתה אולימפיאדת הנכים סוצ'י (2014).
לאורך השנים זכו הספורטאים הפאראלימפיים של טורקיה ב-23 מדליות קיץ, מתוכן שש מדליות זהב. אולימפיאדת השיא של טורקיה הייתה אולימפיאדת הנכים ריו דה ז'ניירו (2016), בה זכתה בתשע מדליות: שלוש מדליית זהב, מדליית כסף וחמש מדליות ארד.
מעבורת החלל צ'לנג'ר
מעבורת החלל צ'לנג'ר (כינוי מקצועי: OV-099) הייתה מעבורת החלל השנייה של נאס"א אחרי קולומביה. צ'לנג'ר שוגרה לחלל לראשונה ב־4 באפריל 1983 והתפוצצה בעת השיגור העשירי שלה, ב־28 בינואר 1986.
היסטוריה
צ'לנג'ר הייתה אחת משתי מעבורות החלל אשר נהרסו כתוצאה מתאונה במהלך המשימה, השנייה הייתה קולומביה. מעבורת החלל אנדוור הוכנסה לשירות שש שנים אחרי התפוצצות צ'לנג'ר והחליפה אותה בחלק מהמשימות.
שברי המעבורת נשמרים בבונקר טילים בבסיס חיל האוויר בפלורידה. מפעם לפעם נשטפים שברים נוספים לחופי פלורידה, ואז הם נאספים ומועברים לבונקר לצורך שמירה.
ב-1996 התגלו בחוף שני שברים מהאגף השמאלי של המעבורת. אחד מהם מוצג במתחם המבקרים של מרכז החלל קנדי, יחד עם מסגרת חלון תא הטייס ממעבורת החלל קולומביה, שהתפרקה במהלך חזרתה לאטמוספירה ב-2003.
בנובמבר 2022 נמצא באזור בסיס החלל בקייפ קנוורל, בקרקעית האוקיינוס האטלנטי לא רחוק מחופי פלורידה, חלק גדול מהמעבורת צ'לנג'ר הקבור בחול, ובינתיים הוחלט להשאירו במקומו בים.
מבנה
צ'לנג'ר הורכבה בעזרת גוף STA-099 שנבנה תחילה כניסוי. STA-099 לא תוכנן לשמש לטיסות חלל, והתוכנית המקורית הייתה לשנות ולהתאים את גוף המעבורת הניסויית אנטרפרייז (OV-101) לשימוש בחלל, אולם מדעני נאס"א גילו כי יהיה הרבה יותר זול להשתמש בSTA-099.
טיסות
מעבורת החלל צ'לנג'ר טסה 10 טיסות, שהתה בחלל 62.41 ימים, השלימה 995 סיבובים סביב כדור הארץ וטסה 25,803,940 מיילים (41,527,416 ק"מ) כולל המשימה האחרונה שלה.
הצ'לנג'ר בתרבות
ב-2020 הוציאה נטפליקס מיני-סדרה בת ארבעה פרקים המתארת את השלבים שהובילו למשימתה האחרונה של הצ'לנג'ר.
ספינת החלל USS Challenger מהפרק "Timelines" בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" קיבלה את שמה כמחווה למעבורת החלל צ'לנג'ר. מספרה הסידורי של ספינת החלל הבדיונית הוא NCC-71099, רמז למספרה הסידורי של הצ'לנג'ר OV-099.
אלכסנדר סידורנקו
אלכסנדר סידורנקו (באוקראינית: Сидоренко Олександр Олександрович; 27 במאי 1960 – 20 בפברואר 2022) היה שחיין מאוקראינה שהתחרה עבור ברית המועצות. היה אלוף אולימפי (מוסקבה 1980) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, אלוף עולם (גואיאקיל 1982), אלוף אירופה (ספליט 1981) ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה
סידורנקו נולד במריאופול.
באליפות אירופה שנערכה בינקפינג שבשוודיה בשנת 1977 זכה סידורנקו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.80 דקות.
שיאן עולם
באליפות ברית המועצות בשחייה שנערכה במוסקבה ב-9 ביולי 1978 קבע סידורנקו במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 2:05.24 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של גרהם סמית' מקנדה (2:05.31 דקות). שיא זה החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי סטיב לנדקוויסט מארצות הברית (2:04.39 דקות). באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, באותה העת מערב גרמניה בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, בתוצאה של 2:05.29 דקות, אחרי גרהם סמית' שקבע שיא עולם חדש של 2:03.65 דקות וג'סי ואסאלו מארצות הברית (2:04.99 דקות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה סידורנקו במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש של 4:22.89 דקות לפני בן ארצו סרגיי פסנקו סניור (4:23.43 דקות) וזולטאן וראסטו מהונגריה (4:24.24 דקות).
אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בספליט באותה העת יוגוסלביה בשנת 1981 זכה סידורנקו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.41 דקות.
אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, שבאקוודור בשנת 1982 זכה סידורנקו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 2:03.30 דקות, לפני ביל בארט מארצות הברית (2:03.49 דקות) וג'יובאני פרנסצ'קי מאיטליה (2:04.65 דקות).
חייו האישיים
בשנת 1982 נישא סידורנקו לילנה קרוגלובה, בעלת מדליית ארד אולימפית בשחייה (מוסקבה 1980).
לאחר שפרש מספורט תחרותי החל סידורנקו לאמן שחייה וכדורמים בעיר הולדתו.
נפטר ב-20 בפברואר 2022.
הסיירת הירוקה
היחידה הארצית לפיקוח בשטחים הפתוחים המכונה הסיירת הירוקה היא יחידת האכיפה של רשות הטבע והגנים.
רקע והקמה
בשנת 1976 מינה שר החקלאות אהרן אוזן ועדה על מנת לחקור את תופעת ההשתלטות על אדמות מדינה. בראש הוועדה עמד מאיר זורע, אז מנהל מינהל מקרקעי ישראל. בהמלצת הוועדה הוקמה באותה שנה הסיירת הירוקה והוכפפה לרשות שמורות הטבע. מנהלהּ הראשון של היחידה היה אלון גלילי. ב-1990 החליפו אל"ם במיל. גלעד אלטמן. משנת 2005 עד שנת 2014 כיהן בתפקיד אל"ם במיל נפתלי כהן. משנת 2014 מכהן בתפקיד אורי מלכה.
ב-1992 הועברה האחריות על רשות שמורות הטבע ממשרד החקלאות אל המשרד להגנת הסביבה.
סמכויות הפיקוח והאכיפה מוקנות לפקחי הסיירת מכוח סעיף 60(א) לחוק הגנים הלאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, תשנ"ב-1992.
ב-22 באוגוסט 1995 קיבלה ממשלת ישראל את החלטה 6014, מכוחה מונתה ועדת מנכ"לים שתפקידה לתאם את פעולות הסיירת.
תחומי אכיפה
הגופים שהסיירת הירוקה מבצעת בעבורם פעולות פיקוח משתתפים במימון פעולותיה. מינהל מקרקעי ישראל מממן כשליש מעלות הפעולות. על פי החלטת הממשלה המסדירה את פעילות הסיירת היא פועלת בהתאם לסעיף 74 לתקנות ההגנה לשעת חירום הקובע כי וכן בסעיף 125 לתקנות המקנה למפקד צבאי סמכות להכריז על אזור כעל שטח צבאי סגור כך ש "כל אדם הנכנס לתוך כל שטח או מקום, או יוצא מתוכם, במשך כל תקופה, שבה עומד בתקפו צו כזה ביחס לשטח או למקום ההם, ללא תעודת-היתר בכתב שהוצאה בידי המפקד הצבאי או מטעמו, יאשם בעבירה על התקנות".
ביקורת
ב-1994 כינה חוקר הבדואים יצחק ביילי את הסיירת "גולם שקם על יוצריו". לטענתו לא מסתפקת הסיירת באכיפת החוק אלא מתווה מדיניות שמטרתה להצר את צעדיהם של הבדואים, כולל אלה מהם המשרתים בכוחות הביטחון.
בשנים 2002-2004 הפעיל מינהל מקרקעי ישראל בשיתוף הסיירת מטוסים קלים לשם ריסוס אדמות מדינה שנזרעו שלא כדין על ידי בדואים. ב-2005 הוצא צו על תנאי האוסר להשתמש באמצעי זה. ב-2007 הכריע בית המשפט העליון כי פעולות אלה אינן חוקיות.
צ'כיה במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה הצ'כית השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים לילהאמר (1994), אולימפיאדת החורף הראשונה שהתקיימה לאחר פירוק צ'כוסלובקיה. מאז, משתתפת צ'כיה במשחקי הקיץ ובמשחקי החורף כבדרך קבע.
צ'כיה זכתה לאורך השנים ב-68 מדליות באולימפיאדות הקיץ, מתוכן 23 מדליות זהב, וב-15 מדליות באולימפיאדות החורף, מתוכן חמש מדליות זהב.
אבבה דסה
אָבֵבָה דֵסֶה (שם במה: AvevA; נולדה ב-30 בינואר 1988) היא זמרת ויוצרת ישראלית.