cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דן פאר
דן פאר (נולד ב-19 ביולי 1972) הוא אימונו-ננוטכנולוג ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב, המכהן כסגן נשיא האוניברסיטה למחקר ופיתוח וכראש המרכז לרפואה תרגומית. פאר הוא מומחה עולמי לתחום הננו-רפואה, וב-2023 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית האמריקאית להנדסה.
ביוגרפיה
פאר נולד ברחובות וגדל בראשון לציון. בצעירותו השתתף בפעילויות נוער שוחר מדע במכון ויצמן בהובלתו של פרופ' שלהבת פריאר.
את כל תאריו רכש באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1998 השלים תואר ראשון בביולוגיה, ובשנת 2000 השלים תואר שני בביוכימיה, בהנחיית פרופ' רמונה מרגלית. מיד לאחר מכן החל בלימודי תואר שלישי בביופיזיקה, אף הוא בהנחיית פרופ' רמונה מרגלית. במהלך לימודיו אלה, שהה בהשתלמות במעבדותיהם של חתן פרס נובל פרופ' סזר מילשטיין באוניברסיטת קיימברידג' ושל פרופ' רוברט לנגר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. את התזה לדוקטורט הגיש בשנת 2004.
לאחר מכן יצא פאר לבוסטון, מסצ'וסטס, והיה לעמית בתר-דוקטורי במכון לחקר מחלות שקשורות לתאי מערכת החיסון (Immune Disease Institute) בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, בהנחיית הפרופסורים מוטומו שימאוקה וטימותי ספרינגר (אנ'). בעת שהייתו שם, שארכה ארבע שנים, הוא רכש את השכלתו בתחום האימונולוגיה.
בשנת 2008 שב פאר לישראל ומונה למרצה בכיר במחלקה לאימונולוגיה וחקר התא בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2011 מונה לפרופסור חבר במחלקה זו, וכן לפרופסור נלווה במחלקה לננו-רפואה במכון המחקר של בית החולים המתודיסטי ביוסטון, טקסס. שנה לאחר מכן, מונה למנהל קרן הלמסלי למחקר ננוטכנולוגי וכן למנהל הקונסורציום הננו-רפואי הלאומי בישראל.
בשנת 2014 נבחר פאר לחבר באקדמיה הצעירה הישראלית וכיהן בה עד 2018. ב-2015 מונה לחבר בוועד הרפואה התרגומית של קרן קנת ריינין (אנ'). עוד באותה שנה קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
בשנים 2016–2020 כיהן כראש המרכז לחקר הביולוגיה של הסרטן באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2017 מונה למייסד תוכנית ספארק ולראש המרכז לרפואה תרגומית, שעניינו הוא פיתוחים בתחום התרופות, משלב המחקר האקדמי ועד לשלב הראשוני של הניסויים הקליניים. כמו כן, בשנים 2019–2020 כיהן פאר כסגן דקאן למחקר בפקולטה למדעי החיים.
באוקטובר 2020 מונה פאר לסגן נשיא אוניברסיטת תל אביב למחקר ופיתוח, ובשנת 2021 נכנס לתפקידו כיושב ראש חברת "רמות", חברת המסחור של אוניברסיטת תל אביב, כמו גם ליושב ראש חברת המיזמים האוניברסיטאית TAU Ventures.
ב-2023 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית.
כמו כן, הוא חבר באגודה האמריקאית לחקר התא מאז 2002, וחבר באגודה האמריקאית לקידום המדע מאז 2008.
מחקר
פאר הוא מחלוצי השימוש במולקולות RNA. המעבדה שלו הייתה הראשונה בעולם להדגים הובלה מערכתית של מולקולות mRNA, שהיא בעלת יישומים רבים, ובהם חיסונים, השתקה של גנים, עלייה בביטוי גנים וחלבונים תרופתיים, ועריכה של גנים. פאר ומעבדתו פיתחו מולקולות שומן חדשות הנושאות מולקולות mRNA וסוגים נוספים של מולקולות RNA, חלקן מוסחר למספר חברות (כולל לחברת ביונטק ).
פאר עוסק בפיתוח חיסונים ותרופות למחלות מעי דלקתיות, סרטני דם, מוח ושחלה ובמחלות גנטיות נדירות, כמו גם בפיתוח נשאי תרופות ננומטריים בעלי יכולת הכוונה סלקטיבית לתאי מטרה שנושאים את אותן מולקולות RNA.
ברבות השנים פרסם למעלה מ-150 מאמרים, ביניהם המאמר המצוטט ביותר בתחום הננו-רפואה. הוא המדען השני המצוטט ביותר בתחום תרפויטיקת RNA וכן הוא נמנה עם ה-0.4% העליונים של הפרסומים העולמיים בתחום הננוטכנולוגיה. כמו כן כתב מספר ספרים, ומכהן כעורך של שלושה כתבי-עת חשובים בתחום של מערכות להובלת תרופות, כחבר בפאנל המדעי של 15 כתבי-עת נוספים וכיועץ מדעי בכמה חברות הזנק וחברות פארמה גדולות בישראל ומחוצה לה. לפאר קרוב ל-130 פטנטים שחלקם מוסחרו ונמצאים בשלבים שונים של ניסויים קליניים ואחד נמצא בשלבי רישום של תרופה ביולוגית חדשה.
חיים אישיים
פאר נשוי ואב לשלושה. מתגורר בקריית אונו.
שני אטיאס
שני אטיאס (נולדה ב-21 באוגוסט 1991) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
אטיאס נולדה בחיפה, ליעל, מנהלת משרד עורכי דין, ולמרדכי, יבואן רהיטים. לה שני אחים הגדולים ממנה, מיכאל והשחקנית והדוגמנית מורן אטיאס. למדה בבית הספר היסודי אילנות ובתיכון חוגים. היא השתחררה מצה"ל בטרם עת, עקב דלקת קרום המוח, לאחר שירות של כחצי שנה בקורס מ"כיות.
אטיאס בוגרת בית הספר למשחק של לי סטרסברג בלוס אנג'לס.
קריירה
בשנת 2012 השתתפה אטיאס בקליפ "GO LOCO" של אלון דה לוקו.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בעונה השנייה של סדרת הנעורים "גאליס" שעלתה לשידור בדצמבר 2012, בה גילמה את דמותה של נטלי רואס/קידר – בת למשפחת פשע המגיעה למחנה הקיץ על מנת לנקום במירון (אלירז שדה), אחיו של ליעם (דניאל מורשת). המשיכה גם להשתתף בעונה השלישית.
בשנת 2014 השתתפה בתוכנית המציאות "הצילו! אני לא יודע לבשל" בשידורי קשת של ערוץ 2.
בשנת 2015 לוהקה לשחק בסרטו של שי כנות, "איביזה".
במקביל לקריירת המשחק בישראל, היא שיחקה גם במגוון תפקידים בארצות הברית: בסדרות טלוויזיה ביניהן: "NCIS", "חסרי בושה", "CSI סייבר" ו-"NCIS: ניו אורלינס". אטיאס השתתפה בסרט "Lost Boy" משנת 2015 של רשת "Lifetime" לצד וירג'יניה מדסן.
בשנת 2017 גילמה את אמירה במספר פרקים במותחן הדרמה של רשת ABC "עשרה ימים בוואלי" לצד זוכת האמי קירה סדג׳וויק. בהמשך השנה שיחקה בסרט האימה העצמאי "Devil's Nigth". שיחקה גם בסרט הקצר "צבע אדום"; שעל תפקידה זכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר" בפסטיבל הסרטים בלוס אנג׳לס.
עוד בשנת 2019 אטיאס לוהקה לסרט "נתראה בשמחות" שצולם בלוס אנג'לס לצד מיכאל אלוני, לירז חממי ומייק בורשטיין, הסרט יצא לאור ב-12 באוגוסט 2021.
אטיאס השתתפה בפרסומות בינלאומיות של "סמסונג", רשת התכשיטים הענקית "Kay Jewelers", הבנק הלאומי של מקסיקו – "Banamex", חברת הביטוח וההשקעות "Pacific Life".
חיים אישיים
באוגוסט 2017 התארסה אטיאס לבן זוגה איש העסקים הישראלי-אמריקאי תום שלום, וב-26 ביוני 2018 התחתנו הזוג בישראל. השניים הורים לבת.
תיירי קורייה
תיירי רנדאל קורייה (בפורטוגזית: Thierry Rendall Correia; נולד ב-9 במרץ 1999 באמדורה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ולנסיה מלה ליגה.
קריירת מועדונים
ב-2 בספטמבר 2019 חתם קורייה על חוזה לחמש עונות בוולנסיה מלה ליגה. ב-25 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד חטאפה במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2019/2020.
קריירה בינלאומית
קורייה היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021.
רוברט ג'יימס-קולייר
רוברט ג'יימס-קולייר (באנגלית: Rob James-Collier; נולד ב-23 בספטמבר 1976) הוא שחקן ודוגמן אנגלי. הוא מוכר מתפקידיו כתומאס בארו בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" וכליאם קונור באופרת הסבון "קורוניישן סטריט".
קורות חייו
ג'יימס-קולייר נולד בסאלפורד שבמנצ'סטר רבתי בשם רוברט קולייר והוא שינה את שמו לרוברט ג'יימס-קולייר כדי להתאימו לכללים של איגוד השחקנים. הוא למד בבית הספר סנט פטריק באקלס שבמנצ'סטר רבתי.
לג'יימס-קולייר יש שני תארים אקדמיים האחד במנהל עסקים מאוניברסיטת האדרספילד, והשני בשיווק מאוניברסיטת מנצ'סטר מכון למדעים וטכנולוגיה.
קריירה
ללא ניסיון קודם במשחק, נבחן ג'יימס-קולייר לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "עם הרגלים על הקרקע". כוכבי הסדרה ריקי טומלינסון ודניס ולץ' האמינו בכישרונו, והוא קיבל תפקיד של בעל הפאב רודף הנשים. ב-2006 הופיע בסדרת הדרמה "New Street Law" ובתפקיד קטן בעונה השלישית של "לגדול בלי בושה".
ב-2006 הצטרף ג'יימס-קולייר לאופרת הסבון "קורוניישן סטריט". ב-2008 עזב את הסדרה. בראיון באותה שנה אמר ג'יימס קולייר שהוא מתכוון לחזור לסדרה בעתיד. אולם ביוני 2008 דווח כי דמותו של ליאם נרצחה באכזריות כחלק מקו עלילה של רצח מסתורי שדמויות אחרות בסדרה נחשדות במעשה.
אחרי שעזב את "קורוניישן סטריט" לוהק ג'יימס-קולייר לסדרה "אחוזת דאונטון" לתפקיד המשרת תומאס בארו. הוא הופיע בסדרה מהפרק הראשון ב-2010 והלאה. עוד הופיע ג'יימס-קולייר על בגרסה הבימתית של "נערות לוח השנה" בהפקה בווסט אנד.
ג'יימס-קולייר דיגמן לחברת ארגוס, והופיע בקטלוג של סתיו/חורף 2007 וכן בקטלוג אביב/קיץ 2008.
הוא זכה בפרס הגבר הסקסי של שנת 2007 ו-2008 מטעם אופרות הסבון הבריטיות.
חיים אישיים
לג'יימס קולייר ולבת זוגו לורן צ'נדירם נולד בן ב-2010.
ולדימיר אלגאנוב
ולדימיר פטרוביץ' אלגאנוב (ברוסית: Владимир Петрович Алганов; נולד ב-22 באוקטובר 1952) הוא מרגל רוסי.
ביוגרפיה
אלגאנוב, יליד לנינגרד, היה קצין הק.ג.ב. הסובייטי בוורשה, פולין בשנות ה-80 וקצין סוכנות הביון הרוסית באותה עיר בשנות ה-90.
בשנת 1996 התפטר ראש ממשלת פולין יוזף אולקסי מתפקידו בשל קשריו עם אלגאנוב.
אלגאנוב גורש מפולין בשנת 1997.
בשנת 2005 הרשויות הליטאיות אמרו כי לאלגאנוב הונפקה אשרת שהייה בליטא ארוכת טווח בשנת 2002 ואלגאנוב פגש את מנהלי תחנת הכוח הגרעינית איגנלינה.
בשנת 2003 פגש אלגאנוב בחשאי את יאן קולצ'יק במסעדה בווינה, אוסטריה. השיחה הוקלטה על ידי קציני מודיעין פולנים. לדברי אנטוני מקיירביץ', חבר ועדת החקירות:
כמו כן נכח בפגישה אלכסנדר ז'גיאל, שותפו העסקי של אלגאנוב בווינה. הפרשה עוררה גלים וביקורת מעורבות סוכנויות הביון הרוסיות בענייניהן הפנימיים של ליטא ופולין.
מאדליב
אוטיס ג'קסון ג'וניור (באנגלית: Otis Jackson Jr.; נולד ב-24 באוקטובר 1973), הידוע בשם הבמה מאדליב (Madlib), הוא די ג'יי, מפיק מוזיקלי, רב-נגן וראפר אמריקאי.
ביוגרפיה
אוטיס ג'קסון ג'וניור נולד באוקסנארד שבקליפורניה, להורים המוזיקאים אוטיס ג'קסון האב ודורה סינסקה ג'קסון. הוא דגם את שירו הראשון בגיל 11, שמקורו באוסף של אביו. אחיו הצעיר הוא המפיק והראפר מייקל "או נו" ג'קסון. דודו הוא חצוצרן הג'אז ג'ון פאדיס. הוא גדל באוקסנארד, שם החל את קריירת המוזיקה שלו.
בתחילת שנות ה-90 הקים מאדליב קולקטיב שהורכב מראפרים שעבדו איתו באולפן "Crate Diggas Palace" שבסיסו באוקסנארד. קולקטיב זה הורכב בעיקר מחבריו, ונודע בשם CDP. המוזיקה הראשונה של מאדליב שיצאה באופן מסחרי הייתה בשנת 1993, הפקה עבור הרכב הראפ "ת'ה אקלקהוילס". הוא המשיך להקליט מוזיקה משלו עם ההרכב "לוטפאק". בשנת 1995 אביו של מאדליב הוציא את המיני-אלבום שלהם, Ill Psyche Move, בחברת תקליטים שנקראה "Crate Diggas Palace". תקליט זה משך את תשומת ליבו של פינוט באטר וולף, מקים חברת התקליטים "סטונס ת'רואו רקורדס", שהחתימה את ההרכב בשנת 1998.
בשנת 2000 הוציא מאדליב את אלבום הסולו הראשון שלו, The Unseen, תחת שם הבמה "קוואסימוטו", שזכה לשבחי הביקורת ודורג על ידי מגזין "Spin" כאחד מ-20 האלבומים המובילים של השנה.
בשנת 2003 הכריז מאדליב על שני פרויקטים משותפים. הוא הצטרף למפיק ההיפ הופ ג'יי דילה בצמד המכונה "ג'ייליב", שהוציא את האלבום Champion Sound. לאחר מכן, שיתף פעולה עם הראפר אם אף דום, ויחד כונו "מאדויליין". בשנת 2004 הוציאו את אלבומם המשותף תחת שם זה, Madvillainy, שזכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה ונכלל ברשימות סיכום שנה רבות.
בשנת 2011, מאדליב והראפר פרדי גיבס הכריזו על תוכניות לאלבום משותף, עם צאתו של מיני-אלבום בשם Thuggin, שאחריו, בשנת 2012, הוציאו מיני-אלבום נוסף בשם Shame, וב-2013 הוציאו מיני-אלבום נוסף, בשם Deeper. במרץ 2014 הוציאו אלבום באורך מלא בשם Piñata, שזכה לשבחי הביקורת. את האלבום הוציאו תחת ההרכב "מאדגיבס". ב-2019, הוציאו אלבום משותף נוסף, הנקרא Bandana.
מיכאיל דמיטרייב
מיכאיל ארקדייביץ' דמיטרייב (ברוסית: Дми́триев Михаи́л Арка́дьевич; נולד ב-25 באפריל 1947, מוסקבה) הוא איש צבא רוסי אשר שימש כראש השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית (בין התאריכים 9 באפריל 2004–24 במאי 2012).
בוגר המכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים במוסקבה של משרד החוץ של ברית המועצות בשנת 1970.
לאחר שסיים את לימודיו במכון, עד שנת 1991 שירת בק.ג.ב. של ברית המועצות, ואז עד שנת 2000 עבד בשירות הביון הרוסי, כולל כראש המחלקה למידע וניתוח. באוגוסט–נובמבר 2000 הוא היה סגן שר התעשייה, המדע והטכנולוגיה של הפדרציה הרוסית.
מאז 13 בנובמבר 2000 עבד במשרד ההגנה של הפדרציה הרוסית תחילה כסגן שר ואז מ-28 בדצמבר 2000 עד 9 באפריל 2004, כיו"ר הוועדה לשיתוף פעולה צבאי-טכני עם מדינות זרות ומאז דצמבר 2012 שימש כיועץ לשר ההגנה.
באר שבע
העיר שוכנת בצפון הנגב, בקצה המערבי של בקעת באר שבע. בעיר נמצאים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, המרכז הרפואי סורוקה, בית המשפט המחוזי, מפקדת מחוז הדרום של משטרת ישראל, ומפקדת פיקוד הדרום.
בתחום השיפוט המוניציפלי של באר שבע נמצאים כ-38 אחוזים מסך הכפרים הלא מוכרים, ובהם כרבע מתושבי הפזורה הבדואית.
באר שבע בתנ"ך
"על-כֵּן, קָרָא לַמָּקוֹם הַהוּא בְּאֵר שָׁבַע כִּי שָׁם נִשְׁבְּעוּ שְׁנֵיהֶם" (בראשית כא, לא).
באר שבע בעת העתיקה
היישוב האנושי הראשון בבאר שבע התקיים בתקופה הכלקוליתית באלף הרביעי לפנה"ס, בשלושה יישובים על גדותיו של נחל באר שבע, הנקראים חורבת צפדי, ביר אבו מטר וחורבת בתר. לא נמצאו עדויות ארכאולוגיות להתיישבות בבקעת באר שבע בתקופת הברונזה, אולם במקרא מוזכרת באר שבע כמקום התיישבות של אברהם ויצחק.
בתקופת הברזל התקיימו שני יישובים באזור, תל באר שבע בו שכן היישוב "שבע", שבו רוכזו מוסדות המינהל והשלטון. ו"באר שבע" שהשתרעה על שטח של כ-30 דונם באזור שבין השוק הבדואי לגדתו הצפונית של נחל באר שבע. במקום נמצאו ממצאים ארכאולוגיים שתוארכו למאה ה-8 לפנה"ס, בהם צלמיות של האלה הכנענית עשתרת, נרות חרס וקנקני אגירה. בספר יהושע באר שבע מוזכרת כאחת מערי שבט שמעון, ומאז מוזכרת פעמים רבות בתנ"ך כעיר הדרומית המשמעותית של ממלכת ישראל בביטוי . בזכות הקשר בין העיר לשלושת האבות: אברהם יצחק ויעקב, מכונה באר שבע "עיר האבות".
בתקופות הרומית עד המוסלמית המוקדמת
בתקופה ההרודיאנית התקיים בבאר שבע ישוב קטן שעליו הוקם באמצע המאה ה-3 מחנה צבא גדול. שרידי יישוב יהודי שתוארכו למאה הראשונה לספירה התגלו בשכונת הרקפות בצפון העיר.
בכתביהם של אוסביוס מקיסריה ושל הירונימוס מהמאה הרביעית מתוארת באר שבע כעיירה ובה חיל משמר רומי. העיר מוזכרת גם במפת מידבא. במהלך התקופה הביזנטית בארץ ישראל נבנו סביב המחנה לפחות שש כנסיות שחלקן היו בשימוש עד התקופה האומיית. במהלך התקופה הרומית והביזנטית התפתחה העיר בצורה ניכרת ושטחי הקבורה בפריפריה של העיר הפכו לאזורי מגורים. תהליך ההתפשטות של העיר בתקופות אלו הגיע לשיאו במאה ה-6. בתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל המשיך השימוש בחלק מהמבנים הביזנטיים, אך הייתה דעיכה איטית של העיר, שהתבטאה בהריסת מבני הציבור והפיכתם למקור חומר גלם לבניה משנית. במחצית השנייה של המאה ה-8 ננטשה העיר.
בתקופה העות'מאנית
השלטון העות'מאני חידש את היישוב בבאר שבע בסמוך לשנת 1900 מתוך כוונה להגביר את אחיזתו בשולי האימפריה ותוך ניסיון להפוך את הבדואים ליושבי-קבע. באר שבע היא העיר היחידה שתוכננה והוקמה על ידי האימפריה העות'מאנית בכל ארבע מאות שנות שלטונה בארץ ישראל. מיקום העיר נבחר בגבול שלושת המטות הבדואים הגדולים בנגב (עזאזמה, זורבה ומחמדין). בנוסף, במיקום זה היו מי תהום גבוהים, דבר שאיפשר השגת מים ליישוב בקלות יחסית. בשנת 1901 הוקם בית הסראייה. בשנת 1906 הוכרזה באר שבע כעיר בטקס רשמי, שבו נחנך גם המסגד הגדול. רוב התושבים היו ערבים מאזור חברון ועזה ומיעוטם בדואים. בשיאה התגוררו בה כ-1,000 תושבים: כמעט כולם מוסלמים, מעט נוצרים, ויהודים בודדים. במלחמת העולם הראשונה הפכה העיר מרכז לוגיסטי-צבאי חשוב ואוכלוסייתה גדלה פי ארבעה. בקרבתה הוקם שדה התעופה הראשון בארץ ישראל. בנוסף, ב-30 באוקטובר 1915, לאחר תשעה חודשי בנייה, נחנכה תחנת הרכבת שחיברה את העיר דרך "המסילה המזרחית" ללוד ובהמשך התחברה למסילת הרכבת החיג'אזית.
תקופת המנדט הבריטי
ב-31 באוקטובר 1917 נכבשה העיר על ידי הכוחות הבריטיים של הגנרל אלנבי בקרב באר שבע. בימי השלטון הבריטי הייתה ביר א-סבע עיר ערבית ועד 1936 חיו בה מספר משפחות יהודיות. על פי מפקד אוכלוסין של שנת 1922 היו בבאר שבע 2,356 תושבים מתוכם 235 נוצרים, 98 יהודים ו-11 דרוזים. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בבאר שבע 2,919 תושבים, מהם 2,751 מוסלמים, 152 נוצרים, 11 יהודים ו-5 בהאים. בעיר היו 545 בתים. על פי סקר הכפרים 1945 חיו בה כ-5,570 תושבים. הבריטים מינו לראשות העירייה את השייח' פריח אבו מדין, שייח' שבט החנאג'רה, שהיה מהאנשים המשפיעים באוכלוסיית האזור ושימש במלחמת העולם הראשונה כמורה דרך לכוחות הבריטיים. השייח' היה אחד הבדואים הבודדים שגרו אז בעיר. הבריטים המשיכו לפתח את העיר לפי תוכניות בינוי עיר, שתאמו את התוכנית, לפיה בנו הטורקים את העיר. המפורסמת בתוכניות אלו הייתה של הנרי קנדל, משנת 1937.
במדינת ישראל
על פי תוכנית החלוקה של האו"ם, שהתקבלה בהצבעה בכ"ט בנובמבר 1947, העיר הייתה אמורה להיכלל בשטח המדינה הערבית. אך במסגרת מבצע משה, שהיה חלק ממבצע יואב, נכבשה העיר בשעות הצהריים של 21 באוקטובר 1948 על ידי כוחות צה"ל רוב תושבי העיר נמלטו מזרחה, לעבר הרי חברון, ומספר ימים לאחר הכיבוש גורשו כמה מאות התושבים הנותרים לרצועת עזה.
מיכאל הנגבי נתמנה למושל הצבאי של העיר. מיד לאחר הכיבוש נמסרה העיר לידי חברת אפיקים בנגב כדי שתפתח את העיר, והיא נוהלה במשותף על יד החברה והמושל הצבאי, שהחלו באכלוס הבתים שניטשו על ידי התושבים הערבים במשוחררי צה"ל ובעולים חדשים, תוך הקפדה שהמתיישבים יהיו בעלי עבודה שיוכלו להתפרנס בה. בעקבות סכסוך בין המתיישבים לחברת "אפיקים בנגב", החברה פורקה וב-26 בפברואר 1950 נערכה במועדון החייל, הישיבה הראשונה של הוועדה העירונית בראשות דוד טוביהו.
ביום ראשון, 31 בדצמבר 1950 התקיים טקס חנוכת העיר החדשה במעמדה של שרת העבודה גולדה מאיר. תוכנית בינוי העיר של הנרי קנדל לבאר שבע, שלפיה פיתחו הבריטים את העיר, הוחלפה בשנת 1952 בתוכניתו של אריה שרון, שלפיה נבנו השכונות, בשנות החמישים והשישים, כשכל אחת מהן מרוכזת סביב מרכז מסחרי שכונתי. השכונות החדשות נבנו בעיקר מצפון לעיר הטורקית-בריטית, והן קלטו עולים רבים. העיר פותחה על פי תוכנית של "עיר גנים" פרברית בה בתים צמודי קרקע מפוזרים במרחקים גדולים. אך לאחר מכן הוחלט שתוכנית זו לא מתאימה לתנאי הסביבה והאקלים, ובמהרה צופפו השכונות החדשות.
ב-1960 נחנך בית החולים סורוקה. ב-1970 נחנכה בעיר אוניברסיטת הנגב, ששמה הוסב אחר כך לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנות ה-90 עם בוא גל העלייה ממדינות ברית המועצות לשעבר, קיבלה העיר תנופה מחודשת וכמעט הכפילה את שטחה הבנוי ואת אוכלוסייתה.
במהלך מבצע עופרת יצוקה, בדצמבר 2008 נורו לראשונה לעבר העיר רקטות גראד ששוגרו מרצועת עזה. ירי רקטות לעבר העיר התקיים גם לאחר מכן במתקפת הטרור בדרום ישראל, ובמהלך מבצע צוק איתן.
באוקטובר 2015, חתם דנילוביץ' עם ממשלת ישראל על הגדלת יחידות הדיור בעיר במסגרת הסכם גג. במסגרת ההסכם שווקו במשך חמש שנים כ-20,000 יחידות דיור, ברובן ב"מחיר למשתכן". על פי ההסכם, יושקעו בפרויקטים ציבוריים לפיתוח העיר 1.5 מיליארד שקלים חדשים.
בשנת 2021 אושרה תוכנית מתאר לבניית 34 אלף יחידות דיור בעיר, התוכנית תוביל להכפלת מספר התושבים שמתגוררים בעיר – ל-400 אלף.
גאוגרפיה
העיר באר שבע נמצאת בחלקה המערבי של בקעת באר שבע. 100 ק"מ מדרום מזרח לתל אביב וכ-65 ק"מ מדרום מערב לירושלים. העיר ממוקמת על מפגש הכבישים 25, 40 ו-60.
רובה של העיר משתרע בשטח הבקעה, עם פני קרקע מישוריים יחסית. השכונות הצפוניות (רמות) נמצאות על האזור הגבעתי של כתף באר שבע. במזרח גובלת באר שבע בבקעת באר שבע, בצפון ובדרום ברכסים גבעיים המתקרבים זה לזה במערב העיר, ובמפתח ביניהם עוברים הנחלים נחל באר שבע בדרום ונחל פטיש בצפון.
שטח העיר כולל שני אגני ניקוז - בצפון נחל פטיש שיובליו העיקריים הם נחל עשן ונחל כובשים, ובדרום נחל באר שבע אליו מתנקזים מתחום העיר נחל כתף (מצפון) ונחל בקע (מדרום).
הקרקע בבקעת באר שבע ובנגב היא אדמת לס, המורכבת מטין ומכמויות קטנות יותר של חרסית וחול המחוברים באופן רופף באמצעות סידן פחמתי. משקע הלס הוא לרוב הומוגני ונקבובי. הגשם לרוב אינו חודר את השכבה העליונה של הלס בגלל תכולת החרסית הגבוהה, שהופכת באופן מהיר לבוץ האטום למים, ועל כן אזורי לס רגישים במיוחד לשיטפונות. הנחל הראשי בבקעת באר שבע הוא נחל באר שבע. בעוד שבקיץ זורמים בו מים מושבים שמקורם בנחל חברון, הוא עשוי להיות מוצף בשיטפונות בחורף.
מבחינת גאוגרפיה עירונית, משמשת באר שבע כמטרופולין. היא מוקפת במספר רב של ישובי לוויין קטנים ממנה, בהם עומר, להבים ומיתר, הערים דימונה, ירוחם ואופקים, בקיבוצים ומושבים רבים, וכן ביישובים בדואיים - העיר רהט, חורה, כסייפה, לקייה, ערערה בנגב, ועוד. כמרכז המנהלתי, התרבותי והתעסוקתי של האזור בולטת בה תופעת היוממות.
אקלים
האקלים השורר בבאר שבע (שיטת קפן), הוא שילוב של אקלים מדברי חם ויבש, עם השפעות של אקלים ים-תיכוני. ההשפעה המדברית ניכרת בהפרשי הטמפרטורות הגדולים בין היום ללילה, ובין הקיץ לחורף. הקיץ חם ויבש והחורף קריר עם גשמים. הגשמים בתקופת הקיץ נדירים ביותר, ואף בחורף הם מועטים ביחס לממוצע במדינת ישראל: כ-204 מילימטרים ב-41 ימי גשם, בממוצע.
אוכלוסייה
מאחר שהן נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והן נתוני רשות האוכלוסין אינם כוללים את מי שלא שינה את כתובתו במשרד הפנים, ומאחר שבאר שבע היא עיר אוניברסיטאית, ניתן להניח כי מספר התושבים המתגוררים בה בפועל גדול יותר משמעותית. בנוסף, בהיותה העיר הגדולה, המפותחת תרבותית, המתועשת והמרכז המנהלי של מחוז הדרום, בולטת בה תופעת היוממות, כאשר מאות אלפים נוספים עובדים בה ונמצאים בה בשעות היום.
אזורי תעשייה
בבאר שבע שלושה אזורי תעשייה:
מרכזים מסחריים
גרנד קניון, הביג, קניון הנגב, פלאנט, סינמה סיטי, המבנה (וואן פלאזה לשעבר), מול 7, קניון קריית הממשלה, קניון שאול המלך, קניון אביה, מתחם שיזף.
שווקים
משנת 1905 ועד 2017 פעל בבאר שבע השוק הבדואי..
השוק העירוני
בשנת 1961 נחנך שוק של 90 חנויות שנבנה על ידי משקיעים פרטיים בסמוך לעיר העתיקה. בשנת 1965 החלה בסמוך "החברה לפיתוח באר שבע" בפיתוח שוק עירוני חדש על שטח של 60 דונם, שכלל גם מתחם חדש לשוק הבדואי. הבנייה התעכבה עקב חפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום, בהן נמצאו שרידים מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל. השוק הבדואי החדש נחנך בשנת 1967, ובשנת 1969 נחנך השוק העירוני, הממוקם בסמוך לתחנה המרכזית, בין הרחובות דרך חברון, רמב"ם ובית אשל. השוק משתרע על שטח של כ-38 דונם ובו 622 דוכנים וחנויות בבעלות העירייה (מהם 415 חנויות המוחכרות בהסכמים ארוכי טווח ל-49 שנים).
עד שנת 2000 ניהלה את השוק העירוני "החברה הכלכלית לפיתוח באר שבע בע"מ", שבבעלות העירייה, שהעבירה את ניהול השוק לעמותה של סוחרי השוק. בשנת 2006 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על ניהול ותחזוקת השוק, בין השאר על גגות האזבסט שהותקנו בו.
מוסדות ציבור
אתרים עירוניים וממלכתיים: היכל המשפט באר שבע, בית משפט השלום, קריית הממשלה המחוזית, המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, יד לבנים (באר שבע), פיקוד הדרום, מגן דוד אדום (מחוז דרום), בית הלוחם - מחוז דרום.
אתרים ומוסדות חשובים בסביבתה הקרובה של באר שבע: הקריה למחקר גרעיני, בסיס חיל האוויר חצרים, עיר הבה"דים, נאות חובב, באר משאבים, כלא באר שבע.
פסטיבלים
בבאר שבע מתקיימים מספר פסטיבלים, שהבולט ביניהם הוא פסטיבל סמילנסקי המתקיים משנת 2006, פסטיבל רחוב שנתי המתקיים ברחוב סמילנסקי במתחם העיר העתיקה. כמו כן, מתקיימים לילה לבן, פסטיבל הפרינג', פסטיבל הבירה, פסטיבל היין, שני במוזיאון ועוד.
אתרי טבע
פארק נחל באר שבע, נווה מדבר עירוני, פארק הילדים, פארק החייל האוסטרלי, הגן הזואולוגי של באר שבע (נסגר ב-2022 וצפוי להפתח בשם "מדבריום" במהלך 2023), שביל סובב באר שבע, מרכז חווידע טבע.
ספורט
אצטדיון טרנר, אולם הקונכייה, סקייטפארק באר שבע, בייק פארק באר שבע, המרכז לטניס, מועדון השחמט באר שבע, מוטור סיטי - פארק מוטורי הכולל מסלול מרוצים סגור באורך 2.1 ק"מ.
אתרים היסטוריים
אנדרטת חטיבת הנגב, בית אשל, באר אברהם, המסגד הגדול של באר שבע, בית הספר לילדי הבדואים, תחנת הרכבת הטורקית, בית הקברות הצבאי הבריטי, מצבת הזיכרון הטורקית, בית מרקחת הנגב, גשר הרכבת הטורקי.
אמנות
היכל התרבות, הספרייה העירונית, מרכז הצעירים, בית האומנים, הקונסרבטוריון העירוני, תיאטרון באר שבע, תיאטרון הפרינג', עשן הזמן, המשכן לאמנויות הבמה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, להקת המחול קמע, בת-דור באר שבע, תזמורת כלי הנשיפה באר שבע, פורום באר שבע, המרכז לאמנויות באר שבע.
מוזיאונים
המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח, מוזיאון הנגב לאמנות, המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע, פארק קרסו למדע, לונדע, מוזיאון סטרומה.
בסביבת באר שבע
מוזיאון חיל האוויר, דרך הפסלים בחצרים, המוזיאון הפתוח עומר.
שכונות העיר
באר שבע התפתחה מתוך "העיר העתיקה" שנבנתה בשלהי התקופה העות'מאנית, והיום משמשת בעיקר לצורכי מסחר ותרבות. השכונה הראשונה שנבנתה אחרי מלחמת העצמאות היא שיכון דרום הצמודה לה מדרום. לאחר מכן נבנו רוב השכונות מצפון לעיר העתיקה, וניתנו להם שמות אלפביתיים לפי סדר הקמתן, משכונה א' ועד שכונה י"א (לא כולל ז',ח',י'). שכונה נוספת שנבנתה באותה תקופה היא נווה נוי שנמצאת מדרום לעיר העתיקה, מעבר לנחל באר שבע. משנות ה-90 נוספו לשכונות אלה שכונת רמות, נווה זאב, נווה עופר, נאות לון, נחל עשן ונחל בקע.
רובע החדשנות
רובע החדשנות משלב בין שכונות מגורים ותיקות (ג' וד') לבין אוניברסיטת בן-גוריון, המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, פארק גב ים נגב שבו פועלות חברות היי-טק וקריית התקשוב של צה"ל.
אדריכלות
בעוד אדריכלות השיכון הציבורי של באר שבע בכללותה אינה ייחודית לעיר (מלבד השכונה ה' לדוגמה שלהלן), מבני הציבורי בעיר, מספר מבני מגורים ושכונה ה' לדוגמה מתייחדים באדריכלות ברוטליסטית. אדריכלות ששמה ניתן לה בהשראת המונח בטון חשוף בצרפתית béton brut. הכוונה מאחורי השם היא אדריכלות "של אמת" החושפת את תוכנה, את הסטרוקטורה שלה ואת חומריה. אדריכלות שייחודית למקום ולאנשים, ואינה תלויה באופנה.
בשנות השישים-שבעים נבנו בבאר שבע מבנים ברוטליסטיים רבים: בית העם, הוסטל לאקדמאים אלטשול, מרכז הנגב, קולנוע אורות, שכונה לה' לדוגמה (כולל שיכון רבע הקילומטר, בית כנסת הכיפה ועוד), מגדל המגרות, בית הפירמידה, השוק העירוני, בית העירייה, אנדרטת חטיבת הנגב, בתי פטיו משותפים בשכונה ב', מבני קמפוס אוניברסיטת בן-גוריון (שלב א'), מעונות סטודנטים ג', הקונסרבטוריון, בית הכנסת הבבלי, בית יד לבנים, בית חולים ליולדות ומרכז מחקר בקמפוס סורוקה, בניין אשפוז מרכזי, אולם רפי ובניין ויילר ארנו בקמפוס סורוקה. מבנים אלו, כולל מרקם השטיח והמבנים ההיקפיים של השכונה לדוגמה ייחודיים לבאר שבע, כיוון שהם שילבו בין האתיקה הברוטליסטית הבינלאומית לבין מרכיבים מקומיים ייחודיים המתייחסים לאדריכלות מדברית. הם הושפעו מאדריכלות ערבית מקומית הכוללת את האוהל, הקסבה והבית סביב החצר הפנימית, העמותה לקידום מורשת האדריכלות הברוטליסטית מיסודם של אדר' ד"ר הדס שדר ואדר' עמרי עוז אמר, רואה בריכוז מבני איכותי זה אמצעי להתחדשות עירונית בבאר שבע ושמה לה כמטרה לקדם את ההכרה בבאר שבע כ"בירת הברוטליזם הישראלי".
חינוך
נכון לשנת 2011, בבאר שבע מתגוררים 31,813 תלמידים המתפרשים על 79 בתי ספר יסודיים ועל-יסודיים בעיר. מספר התלמידים הממוצע לכיתה עומד על 25. על פי נתוני משרד החינוך, נכון ל-ה'תשע"ו אחוז הזכאים לבגרות בעיר עומד על 70.0%, ואחוז הנשירה מבתי הספר הוא 1.3%.
מוסדות להשכלה גבוהה
בבאר שבע פועלת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שהיא אחת מתשע האוניברסיטאות בארץ. לאוניברסיטה יש קמפוסים גם בשדה בוקר ואילת. בבאר שבע יש גם קמפוס של האוניברסיטה הפתוחה. בנוסף, יש בעיר עוד מספר מוסדות להשכלה גבוהה: המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון, המכללה הטכנולוגית באר שבע, ישיבת ההסדר בית מוריה, מכללת קיי, המכללה למנהל, גודמן - בית ספר למשחק בנגב, המכון למחקר שימושי, מכללת עתיד אחת מתוך רשת מכללות עתיד.
תשתיות כבישים בין עירוניים
את באר שבע חוצים מספר נתיבי תחבורה עיקריים.כביש 40 / כביש 406בעבר חצה כביש 40 את העיר באר שבע מדרום לצפון, אך עם סלילת כביש עוקף באר שבע שונה מספרו של קטע הדרך שבין צומת גורל לצומת הנוקדים (הקטע אותו עוקף כביש עוקף באר שבע) לכביש 406. כביש 406 מהווה כיום את הכניסה הצפונית והמרכזית ביותר אל העיר. התוואי שלו עבר בדרך הנשיאים (היום שדרות רגר) בסיומן של שדרות רגר ועם מפגשו עם שדרות דוד טוביהו אשר בתוואי שלו עובר כביש 25. מתאחדים שני התוואים דרומה אל שדרות חכם עד שהם נפרדים; בצומת שבין שדרות חכם, יגאל אלון ודרך אילת. ממשיך כביש 25 אל דרך יגאל אלון וכביש 406 לכיוון דרך אילת.
כביש 25כביש 25 נכנס אל באר שבע מכיוון צפון מערב. בעבר, עד אשר נסלל מקטע באר שבע-בית קמה, כניסה זו הייתה הכניסה הראשית אל העיר. כיום כניסה זו מהווה את היציאה לערים אופקים נתיבות, שדרות, אשקלון ועוד יישובים הממוקמים צפון מערבית לבאר שבע. כביש 25 ממשיך עם שדרות דוד טוביהו עד איחודו עם כביש 406 לאחר היפרדותם הוא ממשיך דרום מזרחה לכיוון דימונה ומשם עד לצומת הערבה בו הוא נפגש עם כביש 90 (כביש הערבה).
כביש 60כביש 60, הקרוי בעיר "דרך חברון", יוצא מבאר שבע מכיוון צפון מזרח אל חברון ומשם לירושלים. על אף היותו הדרך הקצרה ביותר מבאר שבע אל ירושלים, אין בו נוסעים רבים מפני שהוא עובר בהר, אינו מפותח ובמיוחד בגלל היותו בתחום הגדה המערבית ובחלק ממקטעי הדרך אף חוצה יישובים פלסטיניים. כביש זה מהווה גם את היציאה מבאר שבע לכיוון ערד וישובים הממוקמים צפון מזרחית לבאר שבע כמו עומר ומיתר.
כביש 2375כביש זה עובר בתוואי הדרך של שדרות ג'ו אלון ומשם יוצא מהעיר ביציאה צדדית לכיוון חצרים ובסיס חצרים.
כיכרות באר שבע
כיכרות ידועות הן: כיכר אילן רמון, מטוס פנטום בקרבת בית הספר הטכני של חיל האוויר, כיכר האלופים בסמוך לאולם הקונכייה ובקרבה לאצטדיון טרנר שבו משחקת הפועל באר שבע, כיכר השחמט על שם אליהו לבנט, כיכר ארציאלי (הנבל) בסמוך לקונסרבטוריון העירוני ולהמשכן לאמנויות הבמה באר שבע, כיכר אוסקר לוי (המכללות) נמצאת בין המכללה הטכנולוגית לבין המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון.
רחובות עיקריים ופריסת הרחובות
רחובות העיר העתיקה, נסללו בידי הטורקים בשתי וערב. מדינת ישראל המשיכה דפוס זה רק בשכונה נוספת - שכונת דרום - וגם זאת לא במדויק. שאר שכונות העיר נבנו, כל אחת, כשלעצמה והרחובות בה תוכננו לפי הטופוגרפיה או גורמים אחרים. ישנם מספר רחובות ראשיים שמקשרים את השכונות. חלקם חוצים את העיר וחלקם יוצרים מעין כבישי טבעת.
רחובות בולטים נוספים:
אוטובוסים
במרכז העיר מצויה התחנה המרכזית, המשרתת את תחבורת האוטובוסים הבין עירוניים מאילת ועד כרמיאל.
עד 2003 פעלה בעיר חברת תחבורה עירונית בבעלות העירייה. בשנה שירותי התחבורה בעיר הופרטו, ובמכרז להפעלת הקווים בעיר זכתה חברת האוטובוסים מטרודן שהוקמה לשם כך. החל מ-25 בנובמבר 2016 החליפה אותה חברת דן באר שבע, שלראשונה בישראל מפעילה את כל הקווים ללא תשלום לנהג, אלא רק על ידי מכשירים אוטומטיים לתיקוף, ואף לרכישת כרטיסים או טעינת כרטיסי רב קו.
בסוף 2021 נכנסו לפעילות 15 אוטובוסים מפרקיים תוצרת חברת סולאריס הפולנית, זאת במטרה לתת מענה לקו 12 שהוא העמוס ביותר. בסביבות יולי 2022 נכנס לפעילות הייגר גט"ד נמוך רצפה.
רכבת
בעיר שתי תחנות רכבת: תחנת הרכבת באר שבע – מרכז, הסמוכה לתחנת האוטובוסים המרכזית של העיר ותחנת הרכבת באר שבע – צפון / אוניברסיטה, בקרבת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כמו כן, העיר מקושרת במסילות ברזל לארבעה כיוונים:
בשנת 2016 הוכרז על תחילת התכנון של הרכבת הקלה של באר שבע.
ספורט
בעיר קיימים מועדוני ספורט: הפועל באר שבע, הפועל באר שבע כדורסל, מכבי באר שבע, מועדון ספורט באר שבע ואס"א באר שבע.
בעיר אצטדיון טרנר המכיל 16,126 מקומות ישיבה מקורים, שנחנך בספטמבר 2015, ובו משחקת הפועל באר שבע. האצטדיון הוא חלק מ"קריית ספורט" הממוקמת בצפונה של העיר ושכוללת גם את אולם הקונכייה - היכל ספורט רב תכליתי בן 3,000 מקומות, מתחם מגרשי אימונים ומרכז נופש וספורט. בעיר שכן אצטדיון וסרמיל, שהכיל 13,000 מקומות ישיבה ונהרס בשנת 2019.
אתלטיקה
בשנת 1953 התקיים מרוץ שליחים הראשון בבאר שבע, 7x1000 מטר מבאר שבע לקיבוץ חצרים ובאר שבע זכתה בגביע. מועדון הפועל באר שבע באתלטיקה נוסד בשנת 1962 ובשנת 1966 הוכשר מסלול הריצה הראשון באצטדיון העירוני. המועדון הביא לעיר הישגים רבים. האתלטים הבולטים היו: חנה שזיפי, אלופה ושיאנית ישראל ואסיה בריצות ל-800 ול-1500 מטר, שאול לדני, שיאן עולם בהליכה תחרותית, נחשב לבכיר ההלכים בישראל בכל הזמנים, רבקה קוגמן, אלופת ישראל בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר. בשנות ה-80 זכה באליפות ישראל יוסי גולינסקי בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת. בשנת 1986 הוקמה קבוצת מכבי באר שבע באתלטיקה. האתלטים הבולטים היו: שגית סגל, אלופת ישראל בהדיפת כדור ברזל ועופר גרשון, אלוף ישראל בזריקת דיסקוס. מועדון אתלטיקה מכבי בני הנגב באר שבע, הוקם בעיר דימונה בשם מכבי בני הנגב דימונה וכלל ספורטאים מדימונה, מיתר, להבים, ירוחם ובאר שבע. בשנת 2001 נדד המועדון לבאר שבע והפך למרכז הפעילות של האתלטיקה בבאר שבע והדרום עד כה (2012). המועדון מתמחה במקצועות הזריקה והדיפה ומרבית אלופי ישראל ושיאני ישראל משתייכים למועדון: סיוון ג'אן, יבגניה זבולוטני, איתמר לוי, ויקטור זגינאיקו ועשהאל ארד, בריצות: אנסטסיה קירילוב, טטיאנה אדמנקו.
היאבקות
באר שבע זכתה באלופי ישראל רבים בענף היאבקות. כבר בשנות ה-60 זכה ג'קי אזולאי מספר רב של פעמים באליפות ישראל בהיאבקות. הענף בבאר שבע זכה בהישגים בינלאומיים עם הגעתו של המאמן דוד נטיס בשנת 1975. בשנות ה-80 שלטה הפועל באר שבע בענף בישראל באופן מוחלט. הבולטים במתאבקים היו: מוריס ציציאשווילי, אלוף העולם לקדטים (1981), בני מגרילישווילי, סגן אלוף העולם לקדטים (1982), משה בן-סימון, סגן אלוף עולם לקדטים (1983), מאור צחנסקי, אלוף העולם לקדטים (1985), אליהו חריטון, אלוף המכביה (1988), אבן ברנשטיין מקום תשיעי באולימפיאדת סיאול (1988), גיל חננשווילי רביעי באליפות העולם (1987), גיורא איבשין - שני באליפות העולם (1987), אריק מנדיל סגן אלוף עולם לקדטים (1989) וגוצ'ה ציציאשווילי אלוף עולם (2003), מקום חמישי באולימפיאדת אטלנטה (1996) ומקום שישי באולימפיאדת סידני (2000).
התעמלות
שנות ה-70 זכו מתעמלים מקבוצת הפועל באר שבע באליפויות ישראל בהדרכת יהודה קפלן. רון קפלן השתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992) ובאליפויות עולם בהתעמלות. מאיר חסקו ועוזי רחמים השתתפו אף הם באליפויות עולם בהתעמלות.
כדורגל
בשנת 1949 הוקמה קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע. הקבוצה זכתה חמש פעמים באליפות ישראל (1975, 1976, 2016, 2017 ו-2018) שלוש פעמים בגביע המדינה (1997, 2020 ו-2022), בארבעה גביעי טוטו (שלושה לליגת העל ואחד לליגה הלאומית) וארבע פעמים בגביע אלוף האלופים.
קבוצות נוספות בבאר שבע הן מכבי באר שבע ומועדון ספורט באר שבע (לשעבר בית"ר באר שבע) המשחקות בליגות הנמוכות.
כדורסל
קבוצת הכדורסל גברים של הפועל באר שבע משחקת בליגת העל בכדורסל. הפועל באר שבע אסא משחקת בליגה ב' נגב.
קבוצת אס"א באר שבע היא קבוצת הנשים של העיר, משחקת בליגה ארצית דרום ובליגת המכללות.
שחייה
בשנת 1978 הוקם בבאר שבע מועדון השחייה הפועל באר שבע שפעל עד שנת 1982. פעילותו חודשה בשנת 1987. המועדון לא זכה להישגים ארציים משמעותיים, אך מספר שחיינים שהתחילו את דרכם במועדון, קבעו שיאים ישראלים וזכו באליפויות ישראל בשחייה, כששחו במועדונים אחרים. בין שחיינים אלה ניתן למנות את ברק עטר, שימש קפטן נבחרת ישראל בשחייה בשנים 1992-1989, שקד זרוצקי ואנפיסה חסדן.
בבאר שבע מתקיימת ליגה למקומות עבודה בשחייה, משנת 2000 למאסטרס (שחיינים מבוגרים שאינם מקצועניים).
שחמט
בבאר שבע קיים מועדון שחמט גדול, שהוקם בשנת 1973 על ידי אליהו לבנט. המועדון נחשב לאחד ממועדוני השחמט הטובים בישראל. המועדון זכה באליפויות ישראל רבות וייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות. במועדון משחקים 8 רבי-אמנים (האחוז הגבוה ביותר של רבי אמנים לנפש בעולם). רבי-האמנים נכון לעונת הליגה ב-2013 הם: אלון גרינפלד, אלכסנדר חוזמן, מיכאל רויז, מקסים רודשטיין, יבגני פוסטני, תמיר נבאתי, איליה חמלניקר ומרק צייטלין. בשנת 2005 אירחה העיר את "מונדיאל השחמט", גמר הגביע העולמי לנבחרות.
באר שבע היא העיר בעלת המספר הגבוה ביותר בעולם של מאסטרים בשחמט, ביחס לאוכלוסיית העיר.
ענפים נוספים
בעיר פעילה אגודת הטניס שולחן הגדולה בישראל, הפועל "חובטי אריה" באר שבע. האגודה הוקמה בשנת 1973 והיא מיוצגת בליגות הגברים, הנשים והנוער על ידי 17 קבוצות תחרותיות. שחקני האגודה משתייכים באופן קבוע לסגלי נבחרות ישראל ומייצגים את ישראל באליפויות אירופה ואליפויות העולם.
באר-שבע בלאק סווארם משחקת בליגת הפוטבול הישראלית. קבוצת הבייסבול המקומית היא באר שבע ברייבס. אס"א קאמלס היא הקבוצה המקומית ברוגבי.
קבוצת לקרוס באר שבע היא הקבוצה המובילה בישראל בענף זה. הקבוצה זכתה באליפות המדינה לגברים בשנים 2016 ו-2017. אס"א בן-גוריון באר שבע היא הקבוצה המקומית בכדוריד.
ערים תאומות
לבאר שבע יש קשרים עם 13 ערים תאומות ומחוז אחד ברחבי העולם:
הערים אדיס אבבה, אוני, וופרטל, ליון, מונטריאול וקלוז'-נאפוקה, מונצחות בכיכרות ברחבי העיר. רובן נמצאות בשדרות הערים התאומות ובקרבתו.
שלגיה ושבעת הגמדים
שלגיה (בגרמנית: Schneewittchen, בכתבי יד עתיקים: Sneewittchen; בתעתיק לעברית: שְׁנֶבִיטְכֵן) היא מעשייה לילדים, שהתבססה במקומות רבים באירופה. היא לוקטה, שוכתבה ופורסמה על–ידי האחים גרים בשנת 1812. הסיפור הפך לאחד הנודעים בסיפורי האגדה שליקטו האחים גרים וזכה לגרסאות שונות, כולל סרט בגרסה מאוירת שהופק על–ידי אולפני דיסני ב-21 בדצמבר 1937 והסרט "מראה מראה: הסיפור האמיתי", עם ג'וליה רוברטס (2012).
תקציר הסיפור
ביום חורפי אחד ישבה המלכה על יד החלון, ובעודה רוקמת היא נדקרה במחט ומאצבעה נשרו שלוש טיפות דם וצנחו על השלג הלבן. מראה זה ריגש את המלכה חשוכת הילדים והיא מבקשת כי תייוולד לה תינוקת שעורה יהיה לבן כשלג, שפתיה אדומות כדם ושיערה שחור כעץ שבמסגרת החלון. משאלתה התגשמה, אך היא מתה בעת הלידה. שנה לאחר מכן נישא המלך לאישה יפה וגאוותנית (על פי חלק מהגרסאות קראו לה אווילי, והיא נתנה למלך שיקוי אהבה כדי שיינשא לה), שלא יכלה לסבול שמישהו יעלה עליה ביופיו. לאותה אישה הייתה מראת-פלאים, בפניה הייתה ניצבת ושואלת מדי יום: מראת קסמים, שעל הקיר, מי היפה בכל העיר? והמראה ענתה:
כשהמלכה שמעה את דברי המראה האלה היא הייתה מרוצה ובטוחה בעצמה, שכן ידעה כי המראה דוברת אמת. השנים חלפו ושלגיה גדלה. יום בהיר בהגיעה לגיל שבע, היא נעשתה יפה. כאשר שאלה המלכה את המראה ענתה המראה שאינה משקרת:
שלגיה נמלטה אל היער ולאחר ימים של נדודים היא גילתה בית קטן ונכנסה לתוכו. שם אכלה מן הצלחות על השולחן ונרדמה באחת המיטות. מאוחר יותר, הגיעו לבית בעליו, שבעה גמדים. תחילה כעסו, אך כשראו עד כמה יפה שלגיה ומה חביבים מנהגיה, סלחו לה. הם הציעו לה מחסה, בתמורה לניקוי הבית, בישול וטיפול בכל צורכיהם, ושלגיה הסכימה. הגמדים הזהירו אותה: "אמך החורגת תדע שאת כאן במהרה, אל תתני לאף אחד להיכנס".
כעבור זמן קצר שבה המלכה ושאלה את המראה מי היפה בכל העיר, והמראה השיבה:
המלכה הבינה כי רומתה ובזעמה התחפשה לרוכלת זקנה, וטיפסה דרך שבעת ההרים אל ביתם של שבעת הגמדים, דפקה על הדלת והציעה את מרכולתה. שלגיה התפתתה לתת לה להיכנס, והמלכה המחופשת הציעה לה מחוך. היא הידקה סביבה את המחוך כה מהר וכה חזק עד שנשימתה של שלגיה נעתקה והיא נפלה כמתה. כאשר חזרו הגמדים, נבהלו לראות את שלגיה, אך במהרה גילו את המחוך, חתכו אותו וחילצו את שלגיה מתוכו. שלגיה ניצלה.
המלכה גילתה את דבר הצלתה של שלגיה מדברי המראה, ובאמצעות ידיעותיה בכישוף הכינה מסרק מורעל. פעם נוספת התחפשה לזקנה, הגיעה לביתם של הגמדים ונקשה בדלת. שלגיה סירבה להכניסה פנימה, בשל אזהרתם השנייה של הגמדים, אך הזקנה שכנעה אותה להציץ בסחורה ופיתתה אותה לפתוח את הדלת. המלכה סרקה את שערה במסרק המורעל ושלגיה נפלה מחוסרת הכרה. משוכנעת כי חיסלה את מתחרתה, הסתלקה המלכה מן המקום, אך הגמדים שבו במהרה, גילו את המסרק, שחררו אותו משערה והשיבו את שלגיה לחיים.
שוב הבינה המלכה שסוכלה מזימתה וזאת מדברי המראה. בזעמה היא קראה: "שלגיה חייבת למות, גם אם יעלה לי הדבר בחיי". הפעם היא הכינה תפוח מורעל, תאווה לעיניים, שכל מי שינגוס ממנו אפילו מעט ימות מיד. היא התחפשה לאיכרה והגיעה בשלישית לבית הגמדים. שלגיה סרבה לפתוח לה את הדלת אך האיכרה לא התעצלה והציעה לה תפוח בחינם ומכיוון ששלגיה התאוותה אל התפוח אך פחדה שאולי הוא מורעל, הציעה שהאיכרה תאכל ראשונה את חציו של התפוח. אך התפוח הוכן בערמה כך שרק הפלח האדום שלו מורעל, והאיכרה נגסה מן החלק הירוק, שאינו מורעל, ובלעה אותו ללא פגע. שלגיה התפתתה שוב להאמין, נגסה מן החצי המורעל ונפלה מתה ארצה.
יחסי ארצות הברית–לטביה
היחסים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין לטביה כוננו עם הקמת לטביה העצמאית לאחר מלחמת העולם הראשונה, וכיום מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהם. על פי דו"ח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 30% מהלטבים מרוצים מההנהגה האמריקנית, כאשר 30% אינם מסכימים ו-39% אינם בטוחים.
שלגיה ושבעת הגמדים
תקציר הסיפור
המלכה שבה לארמון ושאלה את המראה על יופייה. הפעם זכתה לתשובה כלבבה:
יחסי ארצות הברית–לטביה
היסטוריה
ארצות הברית הכירה ברפובליקה של לטביה דה יורה ב-28 ביולי 1922, וב-13 בנובמבר אותה שנה נפתחה צירות ארצות הברית בלטביה. הצירות פעלה בלטביה עד ל-5 בספטמבר 1940, אולם לאחר כיבוש המדינות הבלטיות בידי ברית המועצות היא נסגרה. מאידך, המשלחת הדיפלומטית הלטבית בארצות הברית המשיכה את פעילותה לאורך כל תקופת הכיבוש על ידי ברית המועצות בשנים 1940–1991. ממשלת ארצות הברית הכירה במשלחת הדיפלומטית של לטביה כנציגה המשפטית של הרפובליקה של אסטוניה, וההכרה ברצף המשפטי של הרפובליקה של לטביה היא אבן הפינה ליחסים בין לטביה לארצות הברית.
שלגיה ושבעת הגמדים
תקציר הסיפור
הגמדים שבו הביתה וגילו את שלגיה מתה. הם ביכו את מותה, אך כשהבחינו כי לחייה עדיין יפות ואדומות סירבו לקבור אותה. הם הכינו ארון מתים שקוף מזכוכית שיאפשר לראותה מכל הצדדים, השכיבו אותה בתוכו וכתבו באותיות זהב את שמה על הארון, ושהיא הייתה בת מלך.
יחסי ארצות הברית–לטביה
היסטוריה
לאחר קריסת ברית המועצות בשנת 1991, פתחה ארצות הברית מחדש את השגרירות שלה בריגה, והיחסים בין שתי המדינות התפתחו מאז במהירות. לטביה וארצות הברית חתמו על אמנות השקעה, סחר, הגנה על קניין רוחני, הסגרה, סיוע משפטי הדדי, והימנעות מכפל מס, וכמו כן, לטביה נהנתה מטיפול מועדף ביותר עם ארצות הברית מאז דצמבר 1991.
יחסים דיפלומטיים
ארצות הברית מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה. מאידך, לטביה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-15 קונסוליות באנקורג', אטלנטה, שיקגו, סינסינטי, דטרויט, פורט לודרדייל, גרינוויל, יוסטון, לוס אנג'לס, ניו יורק, פילדלפיה, פרובידנס, סיילם, סן פרנסיסקו וסיאטל.
שלגיה ושבעת הגמדים
תקציר הסיפור
הנסיך הורה למשרתיו לשאת את הארון, אך אחד מהם מעד על שיח ומן הזעזוע נפלטה חתיכת התפוח המורעל מגרונה של שלגיה. היא פקחה את עיניה, הרימה את מכסה הארון וניעורה לחיים.
שלגיה נישאה לנסיך ברוב פאר והדר, וגם האם החורגת המרשעת הוזמנה למסיבה. כשהיא שאלה את המראה, עטויה בבגדיה היפים, מי היפה בכל העיר, היא השיבה לה:
המלכה נתקפה בהלה וחרדה, ותחילה החליטה בליבה שלא לבוא לחתונה, אך חוסר מנוחה השתלט עליה והיא חשה שהיא חייבת לראות את המלכה הצעירה. כשהיא הגיעה לחתונה, היא זיהתה את שלגיה מיד וקפאה על מקומה. כעונש על מעשיה אילצו אותה לנעול סנדלי ברזל שהוכנו עבורה ולובנו באש, ולרקוד עד אשר נפלה ומתה.
נושאים מרכזיים בסיפור וניתוחו
הסיפור כולו שזור סביב השאלות החוזרות של המלכה את המראה, ומהלכו מונע על–ידיהם. המלכה שבה ושואלת את המראה אותה שאלה, ותגובותיה לתשובות הן המחוללות את ההתפתחויות העיקריות בסיפור. לצד נושא זה, קיימת תמת ההתבגרות של שלגיה. תחילה, היא שוהה במחיצת הגמדים, אך כאשר היא מבשילה מעולם הילדות שהם מייצגים, היא ננעלת בארון זכוכית, עד לרגע בו תהיה בשלה להימסר לידיו של בעלה לעתיד, הנסיך.
פול גרייס
הרברט פול גרַייס (באנגלית: 'Herbert Paul Grice, חותם שמו פול פרייס ובראשי תיבות באנגלית H.P Grice, ויש הרושמים גראיס) (13 במרץ 1913 – 28 באוגוסט 1988), היה הוגה דעות בריטי משפיע בתחום הפילוסופיה של הלשון, ומנסח כללי עקרון שיתוף הפעולה (נקראים גם כללי גרייס) בשיח שהפרתם יוצרת משמעות משנית מכוונת (אימפליקטורה).
שלגיה ושבעת הגמדים
ההיבט המגדרי
מחקרים רבים עוסקים בשאלות הקשורות להיבט המגדרי ורואים בסיפורי ילדים כלי רב עוצמה המשפיע על החוויות וההתנסויות שלהם ויוצר ציפיות, דפוסי חשיבה וסנדרטים חברתיים על תפקידיהם של הגבר והאישה. לפי כך נטען כי מעשיות ילדים, כגון שלגיה ושבעת הגמדים, נותנות בטוי לתפקידים מינים מסורתיים ומציגות דמויות סטריאוטיפיות של נשים יפות, פסיביות וכנועות מול גברים אמיצים, חכמים ואסרטיביים.
חוקרת ספרות הילדים, אריאלה קרסני, רואה בסיפור שלגיה ושבעת הגמדים, הצטיירות של דמות האישה באופן סטראוטיפי המתבטאת בהתפצלות הדיכוטומית של הדמויות לאישה/נערה טובה, חלשה ויפה ולאישה רעה, חזקה ומכוערת. האישה הטובה יולדת לפני מותה ואילו האישה הרעה מכונה בשם מלכה, אם חורגת ומכשפה ומייצגת את הדגם המסורתי של רשעות כוחנית ומהווה מקור אימה ופחד. שלגיה מוצגת כיפה, עדינה, שברירית ופסיבית. היא קורבן, היא סובלת וחסרת אונים. היא צריכה לשבת בצייתנות עד שנסיך על סוס לבן יבוא ויציל אותה. התרדמה אליה היא נופלת מפורשת כציפייה לנסיך הגואל. השם 'שלגיה' מאפיין את מראה החיצוני. הפה האדום מרמז על חושניות ועורה הלבן על בתוליות - תיאור סטראוטיפי המאפיין תיאור נסיכות, וקנאת המלכה ביופייה של שלגיה מייצג את היופי כערך עליון.
פול גרייס
חייו
נולד בהרבורן (כיום פרבר של בירמינגהם באנגליה), למד במכללת קליפטון ולאחר מכן במכללת קורפוס קריסטי שבאוקספורד. לאחר תקופת הוראה בבית הספר רוסאל, חזר לאוקספורד להשלמת לימודיו משנת 1936 עד 1938 במכללת מרטון שם וכמנחה ומרצה משנת 1938 במכללת סיינט ג'ון.
פטרת העור
פטרת העור (באנגלית: Ringworm, כינוי קליני: דרמטופיטוזיס (Dermatophytosis)) היא מצב קליני הנגרם על ידי זיהום פטרייתי בעור אצל אנשים, חיות בית כגון חתולים וחיות מבויתות כמו כבשים, עזים ובקר.
שלגיה ושבעת הגמדים
ההיבט המגדרי
בחינת הנושא המגדרי מנקודת מבט חברתית רואה במעשיות לילדים כלי המוביל לתהליך סוציאליזציה מוטה ומזיק. הטענה היא כי קיים קשר ברור בסיפור בין הנערה החושנית והנחשקת לבין היותה קורבן מושפל, נרדף וחסר אונים. המסר כאן הוא שנשים אינן צריכות להתאמץ וליזום - אושרה של שלגיה תלוי בנסיך שיבוא ויציל אותה. תפיסה המחדדת את הציפייה המסורתית של נשים לאהבה רומנטית שתמיד מסתיימת בנישואים שהיא חיזוק נוסף לתפיסה חברתית סטריאוטיפית-סקסיסטית, הרואה בגברים מתחרים על מעמד ועוצמה חברתית וכלכלית, בעוד נשים שואפות לנישואים בלבד. לדעת מחקרים מסוג זה, זהו 'מודל' החיקוי המוצג לילדים. היות שדמותה של שלגיה אמורה לעורר בילדים אמפתיה והזדהות מובילה הדרך מכאן להפנמת הסטראוטיפ או דגם ההתנהגות.
פטרת העור
הכינוי הנפוץ ביותר לתופעה, "Ringworm", שגוי ביסודו מפני שפטרת העור אינה נגרמת על ידי תולעת טפילית, אלא על ידי זיהום הנגרם מסוגים שונים של פטרת.
פול גרייס
חייו
בעת מלחמת העולם השנייה שימש גרייס בחיל הים ואחר המלחמה שב לעבודתו כמרצה במכללת סיינט ג'ון (יוחנן הקדוש) עד שנת 1967. בשנה זו עבר לאוניברסיטת קליפורניה שבברקלי שם הורה עד מותו בשנת 1988. שנתיים לפני מותו בשנת 1979 שב לאנגליה והתארח בה במסגרת הרצאות ג'ון לוק בהם הרצה את מאמריו על היבטי ההגיון הישר.
שלגיה ושבעת הגמדים
ההיבט המגדרי
מאמר שראה אור ב-IJALEL (International Journal of Applied Linguistics and English Literature) עוסק גם בדמויות הגמדים בסיפור. לטענת מחקר זה דמותם של הגמדים מחזקת את צורך הגברים להיות חזקים. בדמותם הקטנה הם פחותים מבחינה פיזית ולכן מצוירים כחלשים וחסרי ביטחון. הם מבודדים חברתית ולמרות עושרם יש בתיאור שלהם הרגשת ניכור וחולשה, בשונה מהנסיך בעל העמדה, הכוח והסמכות. הגמדים מבטיחים לשלגיה שאם תמשיך לרצות אותם, תמלא את תפקידה כעקרת בית - בישול, ניקוי, תפירה, סידור המיטות - לא יחסר לה דבר. וכאן, על פי ניתוח זה, ניתן שוב חיזוק לתפקידים המסורתיים ולסטריאוטיפ האישה שסופם ביצירת החיבור עם הנסיך והנישואים הרצויים.
פטרת העור
הפטרייה הגורמת לזיהום הטפילי (dermatophytes) ניזונה מקרטין, החומר הנמצא בחלק החיצוני של רקמות עור מתות, שיער וציפורניים. פטרת העור מתפתחת ביותר בתנאים של חום ולחות בעור אולם יש מצבים של פטרת השורדת בתנאים חיצוניים, בבסיס השערה או בתוכו. בחיות בית הפטרייה שורדת על העור החיצוני ועל השערות עצמן.
פול גרייס
חייו
הוא שב וליקט הרבה ממאמריו בספרו מחקרים אודות מלים (1989).
בעניין המשמעות השיח
השערותיו ורעיונותיו בעניין משמעות השיח היו למרכזיים בתחום חקר התקשורת והלשון, ובפרט בבלשנות. מאמרו הראשון משמעות נכתב בשנת 1948 אך יצא לאור רק בשנת 1957 בעידוד חברו פטר שטרשון. את גישתו בחקר המשמעות פיתח יותר בהרצאה החמישית והשישית בסדרת הרצאותיו במסגרת הרצאות ויליאם ג'יימס על "הגיון ושיחה" (On Logic and Conversation), באוניברסיטת הרווארד משנת 1969. מאמרים אלו פורסמו בשנתיים שלאחר מכן, האחד "משמעות המביע וכוונותיו" (Utterer's Meaning and Intentions) והשני "משמעות המביע, משמעות המשפט, ומשמעות ההמילה" (Utterer's Meaning, Sentence Meaning, and Word Meaning) שראו אור שוב בספרו מחקרים אודות מלים משנת 1989.
שלגיה ושבעת הגמדים
מקור הסיפור
מקורה של המעשייה הוא ככל הנראה בעיר לור אם מיין (Lohr am Main) בצפון מערב בוואריה שבגרמניה. במקום קיימת עד היום טירה בשם טירת שלגיה (Schneewittchen-Schloss) בה התגורר בעבר אציל שבתו לא חיה בשלום עם אמה החורגת. בלור אם מיין פרחה במאות השבע עשרה והשמונה עשרה תעשיית זכוכית והעיר נחשבה ליצרנית החשובה ביותר של מראות. אוסף נאה של מראות שמור עדיין בטירה, וביניהן אחת הנחשבת למראת שלגיה (Schneewittchenspiegel) הודות לכיתוב עליה הטוען כי היא מדברת. באזור העיירה פעלו מכרות בהם הועסקו בעיקר ילדים או אנשים נמוכים בתנאים קשים בבקתות עלובות. ייתכן ואנשים נמוכים אלו הם המקור לגמדים בסיפור, החיים בבקתות זעירות מעבר לשבעת ההרים (גבעות שפס, שרשרת הגבעות שבין צפון-מערב בוואריה למדינת הסה).
פטרת העור
פטרת נפוצה בגפיים (ידיים ורגליים, אולם עלולה להופיע גם במקומות אחרים על העור), בעיקר באזורי עור חלק (נטול או עם מעט שערות) נקראת "Tinea corporis".
פול גרייס
משמעות טבעית ולא טבעית
במאמרו "משמעות" משנת 1957 חילק גרַייס בין משמעות טבעית הנובעת מהמציאות לבין משמעות מלאכותית המוגדרת בידי אדם. דוגמה למשמעות טבעית של מבע הוא כאשר אדם אומר: יש על עורך פצעונים אדומים, משמעותו שאת חולה באבעבועות. מבע עם משמעות מלאכותית הוא כאשר אדם אומר: "הר שניר משמעותו הר החרמון." או "ג'ון מתכוון שהוא יאחר". הוא נשען על חמש הבחנות לשוניות בין השימושים השונים של המונח "משמעות" או "מובן" בשפה האנגלית, המורים על (לפחות) שני סוגי שימוש.
שלגיה ושבעת הגמדים
גרסאות נוספות
חוקר הספרות הגרמני ז'אק ציפס (Jack Zipes) מצא שהאחים גרים ליקטו מעשיות וסיפורי עם עתיקים, שהתהלכו במשך מאות שנים במדינות ובחברות שונות, ומתוך הגרסאות השונות הללו יצרו את סיפוריהם. הם אף רשמו בהערותיהם שלכל מעשייה עממית יש היסטוריה חברתית משלה. חוקרים נוספים כמו ארנסט בקלן (Ernst Böklen) וסטיבן סוון ג'ונס (Steven Swann Jones) רשמו וערכו השוואות בין עשרות גרסאות שונות של הסיפור 'שלגיה'. מחקר חשוב של הפולקלוריסט הקלטי אלפרד נויט (Alfred Nutt) מהמאה ה-19, קבע שסיפורי העם באירופה פוזרו מחצי האי הבלקני לאיסלנד ומרוסיה לקטלניה, כשרוב הגרסאות נמצאו בגרמניה ובאיטליה. הגרסה המוכרת ביותר היא הגרסה הגרמנית, רוב הגרסאות האחרות לא כוללות את דמויות הגמדים, ובכל הגרסאות היופי הוא סיבת הפורענות הבאה על הגיבורה.
פול גרייס
משמעות מכוונת - סמנטיקת אינטציה
בדיוני ההמשך בנושא משמעות, גרַייס מתמקד במשמעות המלאכותית, זו הניתנת בידי אדם ואינה מתארת משמעות הנובעת ישירות מן המציאות. מאוחר יותר נקראה גישתו משמעות מבוססת כוונה (סמנטיקה אינטנציונלית, Intention based semantics) מכיוון שהוא דן בכוונותיו של הדובר.
ההגדרות של גרַייס מדגישות את הפסיכולוגיה והעיבוד המוחי של המשמעות, לעומת תפישות שדיברו על משמעות מילולית בלא הקשר למוען ולנמען במהלך השיח.
שלגיה ושבעת הגמדים
הגרסה האיטלקית – "ארון הזכוכית"
הסיפור מתחיל עם אמילינה בת השתים עשרה שחיה עם אביה. מורתה של אמלינה התאהבה באב והופכת לאם החורגת של אמילינה. כאם חורגת היא אכזרית מאוד ובכל יום שולחת את אמלינה אל המרפסת מעל הנהר העמוק כדי להשקות עציץ ריחן ולסכן את חייה בנפילה לנהר. יום אחד, כשאמלינה עומדת במרפסת, עף לעברה נשר ענק ונושא אותה אל בית הפייות כדי להציל אותה מהאם החורגת האכזרית. בבית הפייות, מרגישה אמילינה בטוחה, אך האם החורגת זועמת ושולחת מכשפה אל בית הפיות כדי להיפטר מאמילינה. הפייות ייוצאות למסע ומזהירות את אמילינה לא לפתוח את דלת הבית לאף אדם. המכשפה, מחופשת למשרתת מגיעה ובידה סל מלא כל טוב. אמילינה פותחת את הדלת כדי לטעום את אחד המטעמים ונופלת חסרת חיים. כאשר חוזרות הפייות לביתן, מצליחה הפייה הראשית להחזיר אותה לתחייה, אבל מזהירה אותה שלא תוכל לעשות זאת שנית. כאשר מגלה האם החורגת שאמילינה עדיין בחיים, שוב שולחת את המכשפה. הפעם היא מגיעה לבושה כתופרת ומציעה לאמילינה את שמלותיה. שוב פותחת אמילינה את הדלת ומנסה את אחת השמלות ומיד נופלת חסרת חיים. כאשר חוזרות הפייות הן בוכות בקול גדול היות שהן יודעות שלא יוכלו להשיב אותה שוב לחיים. הן בונות עבורה ארון נפלא, מקושט ביהלומים ובאבנים יקרות ועוברות עם הארון על גבי סוס בכל העיר. בן המלך עוצר את הסוס וכשהוא רואה את האישה היפה בארון הוא מחליט להביא אותה לארמונו. כאשר הוא נאלץ לעזוב את הארמון, הוא מבקש מאימו לשמור על אמלינה. בשובו לארמון, הארון מכוסה אבק והשמלה מלוכלכת. משרתת מפשיטה את השימלה ואמילינה קמה לתחייה. ואז נושא אותה הנסיך לאישה.
פול גרייס
משמעות מכוונת - סמנטיקת אינטציה
הוא הגדיר שני סוגי כוונה: כוונת המביע Utterer's intention השונה לעיתים מהמקובל, לעומת כוונה על-זמנית הקיימת בכל עת מתוך המשמעות המקובלת בדרך כלל על דוברי השפה. את הכוונה הנצחית העל-זמנית והאַל-זמנית הוא מתאר כשימוש של המביע במוסכמה של ציבור המביעים וכוונתם במשמעות שאמורה לפי זה להגיע לאוזני השומע או לעיני הקורא.