cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפארק הלאומי ת'ינגווטליר
גאולוגיה וגאוגרפיה
מבחינה גאוגרפית, פארק ת'ינגווטליר שוכן לחופי הגדה הצפונית של אגם ת'ינגוואלאוואן, שהוא האגם הגדול באיסלנד. הנהר אוקסאראו (Öxará) חוצה את הפארק הלאומי ויוצר מפל מים באלמאנאגיאו, הנקרא אוקסאראופוס (Öxaráfoss). ביחד עם מפל המים גולפוס והגייזרים של האוקאדאליר (Haukadalur), ת'ינגווטליר הוא אחד מהנופים המפורסמים ביותר באיסלנד, ומכונה יחד עם האתרים האחרים בכינוי "מעגל הזהב".
מקלארן סנה
מקלארן סנה (באנגלית: McLaren Senna) היא מכונית ספורט במרכב קופה, שמיוצרת על ידי מקלארן אוטומוטיב בייצור מוגבל (500 יחידות) משנת 2018. היא הוצגה בתערוכת הרכב של ז'נבה במרץ 2018.
מפרט טכני
הסנה כוללת מנוע טווין טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-800 כוחות סוס ומומנט מרבי של 81.6 קילוגרמים. תיבת הילוכים רובוטית בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.5 שניות ותוך 6.8 שניות מ-0 ל-200 קמ"ש ומ-0 ל-300 קמ"ש תוך 17.8 שניות. ומגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה.
במדיה
הסנה מוצגת כמכונית שאפשר לשחק בה במשחקי הווידאו אספלט 8, אספלט 9 ופרוזה הוריזון 4 ופורזה הוריזון 5
קאקו, נסיכת אקישינו
קאקו, נסיכת אקישינו (ביפנית: 眞子内親王; נולדה ב-29 בדצמבר 1994) היא בתם השנייה של פומיהיטו, נסיך אקישינו וקיקו, נסיכת אקישינו.
ביוגרפיה
הנסיכה קאקו נולדה ב-29 בדצמבר 1994 בבית החולים של הארמון הקיסרי ברובע צ'יודה שבטוקיו. היא בתם השנייה של פומיהיטו, נסיך אקישינו וקיקו, נסיכת אקישינו. סבא וסבתא שלה מצד האב הם אקיהיטו, קיסר יפן ומיצ'יקו, קיסרית יפן. יש לה אחות גדולה בשם מאקו ואח קטן בשם היסאהיטו. היא התחנכה בבית ספר ובתיכון של גאקושין, ובאפריל 2013 החלה ללמוד לתואר ראשון בחינוך באוניברסיטת גאקושין, אולם ב-2015 עברה ללמוד באוניברסיטה הבינלאומית הנוצרית במיטקה שבטוקיו, היכן שלמדה אחותה הגדולה. ב-2017 הודיעה קאקו שתלך בעקבות אחותה ותתחיל ללמוד לתואר ראשון בבריטניה. היא נרשמה לשילוב של אומנויות הבמה ופסיכולוגיה באוניברסיטת לידס. עם לידתה קיבלה קאקו את התואר.
Not.com.mercial
Not Commercial (נכתב כ-not.com.mercial, בעברית: לא מסחרי) הוא אלבום האולפן ה-23 של זמרת הפופ האמריקנית, שר. האלבום יצא לאור ב-8 בנובמבר 2000, על ידי חברת התקליטים איזיס רקורדס.
רקע
שר כתבה והלחינה את האלבום בשנת 1994 לאחר שבילתה כחצי שנה בקורס לכתיבה שירים בצרפת. האלבום נכתב והולחן במשך חמישה ימים בלבד. כשחזרה לארצות הברית, שר הקליטה את כל שירי האלבום (12 במקור) במשך שבוע והציגה אותם למנהליה בגפן רקורדס. לאחר ששמעו את החומרים, סירבו ראשי חברת ההקלטות להפיץ את האלבום משום שהחומרים שלו ״אינם מסחריים״ (ומכאן שמו).
שר גנזה את החומרים והחליטה להמתין איתם לרגע המתאים. לאחר ההצלחה האדירה של Believe שהפך לאלבום המצליח ביותר שלה, שר עזרה אומץ והחליטה להפיץ את האלבום הגנוז בעצמה. האלבום הופץ על ידי הזמרת דרך אתר האינטרנט שלה Cher.com (ולכן כותרתו עוצבה כמו כתובת אינטרנט). שר אמרה בראיון ״אני לא יודעת אם האלבום הזה מתאים למקום אחר שהוא לא האינטרנט. אני מעלה אותו לאתר לכל מי שמעוניין״. בהשראת וילי וונקה ומפעל השוקולד, בשלושה אלבומים הוחבא כרטיס זהב שמאפשר למחזיק שלו טיסה להופעה של שר בלונדון ופגישה עם הזמרת, בחמישה אלבומים הוחמא כרטיס כסף שמקנה מרצ'נדייז של שר מתנה (כולל בובת ברבי בדמותה של הזמרת).
האלבום מכיל חומרים שאינם אופיינים לזמרת מבחינה לירית ומבחינת סגנון מוזיקלי. חלק מהשירים הוגדרו כ״אפלים״, כך למשל בשיר ״Sisters of Mercy״ שר מתייחסת לנזירות בתור בנות הגיהנום, כינוי שגרם לביקורת רבה על שר מצד קהילות דתיות.
האלבום זכה לתשבחות מצד המבקרים שהחמיאו על היותו של האלבום ״האישי ביותר״ של שר, ו״הכי לא-שר שאפשר מבחינת סגנון״. AllMusic העניקו לו שלושה כוכבי זהב. בשל הפצתו הלא שגרתית האלבום לא נכלל בדירוגים של מגזין בילבורד 200.
תוכן האלבום
באלבום עשרה שירים. מתוך 12 שירים מקוריים ששר כתבה, נכנסו לאלבום שמונה שירים ושני שירים נוספים על ידי כותבים אחרים. השיר הרביעי באלבום "Born With the Hunger" נכתב על ידי חברתה הטובה של שר שירלי אייקנד, כותבת שירי קאנטרי קנדית. השיר האחרון באלבום נכתב ידי סוני בונו בעלה לשעבר של שר, ותוכנן עבור אלבום אולפן של הצמד בשנות ה-60 המאוחרות. השיר מספר על מילים אחרונות של חייל שמת במלחמת וייטנאם, ובשל תוכנו ״האנטי- אמריקאי״ הוא לא קיבל אישור של חברת התקליטים של הצמד בזמנו, על כן החליטה שר לשלבו באלבום הזה, משום שגם הוא ״לא מסחרי״, כמו שאר האלבום.
ג'ובאני גאלי
ג'ובאני גאלי (באיטלקית: Giovanni Galli; נולד ב-29 באפריל 1958 בפיזה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער.
גאלי שיחק במדי מספר קבוצות בסרייה א', הבולטות שבהן פיורנטינה, מילאן ונאפולי. הוא ייצג את כשוער ראשון במונדיאל 1986, וכן כמחליפו של דינו זוף בטורנירי יורו 1980 ומונדיאל 1982.
לאחר פרישתו עבד גאלי כמנהל ספורטיבי, וכן התמודד בבחירות לראשות עיריית פירנצה ובבחירות לפרלמנט האירופי.
קריירת משחק
גאלי החל את דרכו בקבוצת הנוער של פיורנטינה. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בעונת, והיה לשוערה הראשון של הקבוצה כבר בעונת הבכורה שלו, כשרשם 23 הופעות ליגה. אף על פי שהקבוצה סיימה את העונה במקום ה-13 בלבד, הותיר גאלי רושם טוב והמשיך לשמש גם בעונות הבאות כשוערה הראשון של פיורנטינה. בעונת, תחת המאמן ג'אנקרלו דה סיסטי, הייתה קרובה פיורנטינה לזכייה בתואר האליפות, לאחר שהובילה את הטבלה לאורך רוב שלבי ההכרעה של העונה, אך החמיצה את ההזדמנות במחזור הנעילה ואיבדה את התואר ליובנטוס. גאלי הוסיף לשחק בקבוצה עד לסיום עונת. בסך הכול הוא שיחק בפיורנטינה תשע עונות, כולן כשוער ראשון. עם 259 הופעות ליגה במדי פיורנטינה, הוא ממוקם בין עשרת השחקנים עם מספר ההופעות הרב ביותר בהיסטוריה של המועדון.
לקראת עונת, עבר גאלי למילאן של המאמן השוודי נילס לידהולם, על תקן השוער הראשון. עונה אחר כך, תחת המאמן אריגו סאקי, זכה גאלי עם קבוצתו באליפות איטליה, התואר הראשון בקריירה של גאלי. עונה אחר כך זכתה מילאן בגביע אירופה לאלופות, לאחר שהביסה בגמר את סטיאווה בוקרשט בתוצאה 4-0. גאלי פתח בהרכב קבוצתו למשחק הגמר. בעקבות הזכייה הוסיפה מילאן את תוארי הסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון במפגש כפול מול ברצלונה, והגביע הביניבשתי לאחר ניצחון בהארכה על אתלטיקו נסיונל, ובכל המפגשים האלו פתח גאלי בהרכב.
בעונת היה גאלי לשוער שני במשחקי הליגה של קבוצתו, כשרשם 11 הופעות בלבד, אך המשיך להיות השוער הבכיר במסגרת האירופית. מילאן השלימה זכייה שנייה ברציפות בגביע אירופה לאחר ניצחון 1:0 במשחק הגמר על בנפיקה ליסבון. גאלי, שפתח בהרכב, שמר פעם שנייה ברציפות על שער נקי במשחק הגמר, וסייע לקבוצתו להניף גביע שני ברצף.
לקראת עונת, עם החתמתו של השוער סבסטיאנו רוסי במילאן, עבר גאלי בן ה-32 לאלופת איטליה דאז, נאפולי. באחד ממשחקיו הראשונים בקבוצה זכה עימה בתואר הסופר קאפ האיטלקי, לאחר ניצחון 5:1 על יובנטוס. היה זה התואר היחיד של גאלי עם הקבוצה. הוא שיחק במדיה במשך שלוש עונות, בכולן כשוער ראשון.
לקראת עונת עבר גאלי לטורינו, בה שיחק במשך עונה אחת. גאלי היה השוער הראשון של הקבוצה שסיימה במרכז הטבלה באיטליה, אך הצליחה להגיע עד לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע. עונה אחר כך עבר גאלי לפארמה, שחוותה את אחת העונות הטובות בתולדותיה. גאלי הוותיק שימש באותה עונה שוער מחליף, כשאת עמדת השוער הראשון החזיק לוקה בוצ'י. תחת המאמן נביו סקלה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה, העפילה עד לגמר הגביע האיטלקי וזכתה בגביע אופ"א, לאחר שגברה בצמד משחקי הגמר על יובנטוס. גאלי, שלא שותף בצמד משחקי הגמר, שותף בעשרה משחקי ליגה בלבד באותה עונה, שיא קריירה שלילי לשוער.
בעונת, לאחר עונה אחת בפארמה, עבר גאלי ללוצ'סה מהסרייה ב'. בתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 38.
נבחרת איטליה
גאלי החל בשנת 1976 את דרכו בנבחרת איטליה הצעירה. אף על פי שטרם ערך הופעה רשמית במדי נבחרת איטליה הבוגרת, זומן גאלי על ידי אנצו ביארזוט לסגלי איטליה לקראת יורו 1980 ולקראת מונדיאל 1982 כשוער שלישי. על אף שלא שיחק בטורניר המונדיאל, זכה גאלי במדליית הזהב עם נבחרתו, שזכתה בתואר אלופת העולם בטורניר. באותן שנים היה קפטן הנבחרת, דינו זוף, לשוער הראשון והבלתי מעורער של הנבחרת.
הופעת הבכורה של גאלי במדי הנבחרת הגיעה רק כשנה וחצי לאחר הזכייה במונדיאל. ב-5 באוקטובר 1983, עלה גאלי מהספסל במחצית בניצחונה של איטליה 3:0 על במשחק ידידות ביתי. כשלושה חודשים אחר כך, ב-22 בדצמבר 1983, עלה גאלי לראשונה בהרכב נבחרתו, בניצחון הביתי 3:1 על במסגרת מוקדמות יורו 1984. גאלי לא זומן לסגל איטליה לקראת טורניר הגמר.
גאלי נבחר על ידי ביארזוט לשמש כשוער הראשון של הנבחרת במונדיאל 1986 במקסיקו. גאלי שיחק בכל ארבעת משחקיה של נבחרתו בטורניר, שהסתיים בהדחה בשמינית הגמר לאחר הפסד 2:0 ל. גאלי ספג שישה שערים בארבעת משחקיה של איטליה, מבלי שהצליח לשמור על רשת נקייה.
קריירה כמנהל ספורטיבי
בעונת היה גאלי המנהל הספורטיבי של קבוצת פוג'ה. העונה הסתיימה בירידתה של פוג'ה מהסרייה ב'. בדצמבר 2007 החל לשמש בתפקיד דומה בקבוצה הלאס ורונה ששיחקה אז בליגה השלישית, אך עזב את התפקיד לאחר כשלושה חודשים בלבד.
קריירה פוליטית
ב-1 במרץ 2009 הוכרז גאלי כמועמד המרכז-ימין לתפקיד ראש עיריית פירנצה בבחירות המקומיות שנערכו באותה שנה. בסיבוב הראשון זכה גאלי בכ-32 אחוזים מהקולות, ועלה לסיבוב שני מול המועמד מתאו רנצי. בסיבוב השני הפסיד גאלי לאחר שזכה בכ-40 אחוזים בלבד, לעומת כ-60 של רנצי.
גאלי נכלל ברשימת מפלגת "פורצה איטליה" במסגרת הבחירות לפרלמנט האירופי 2014, אך לא נבחר לאחר שגרף רק כ-10,000 קולות.
ג'וליה גרנט
ביוגרפיה
ג'וליה בוגס דנט, לימים ג'וליה גרנט, הייתה בתם של פרדריק ואלן ורנסשל דנט (Frederick & Ellen Wrenshall Dent). ג'וליה נולדה במטע וייט הייבן שבקרבת העיר סנט לואיס במיזורי.
ג'וליה התחנכה בפנימיית הגברת מאורוס (Misses Mauros' boarding school ) שבסנט לואיס, בה למדו בנות החברה הגבוהה, ופגשה את יוליסס גרנט בביתה בעת אירוע בו התארחו בבית חבריו של אחיה פרדריק, עמו למדו בוסט פוינט - האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
ג'וליה וגרנט התאהבו בפגישה זו, והתארסו כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 1844. חתונתם נדחתה בשל מלחמת ארצות הברית–מקסיקו בארבע שנים נוספות.
ג'וליה הצטרפתה לבעלה בעת שירותו במוצבי ספר שונים, וחזרה לבסוף לבית הוריה בשנת 1852 כאשר גרנט נשלח לספר המערב.
גרנט לא עמד בגעגועיו לג'וליה, והתפטר מתפקידו שנתיים מאוחר יותר על מנת לשוב אליה. ניסיונותיו בגידולים חקלאיים נכשלו, והוא עבר עם משפחתו (אשתו וארבעת ילדיהם) בשנת 1860 לבית הוריו בגאלנה שבאילינוי, שם עבד בחנות מוצרי העור של אביו עת פרצה מלחמת האזרחים האמריקנית. גרנט התנדב לשירות צבאי, וג'וליה שהתה עמו במחנות הצבא ככל שיכלה.
בשנת 1869, לאחר היבחרו לנשיא, הפכה ג'וליה לגברת הראשונה של ארצות הברית - תקופה המתוארת בזכרונותיה כתקופה המאושרת בחייה.
ג'וליה קיימה נשפים רבים בבית הלבן, ואהבה לארח את החברה הגבוהה של וושינגטון.
לאחר תום תקופת נשיאותו של גרנט בשנת 1877 יצאו בני הזוג לחופשה מסביב לעולם.
לאחר שובם לארצות הברית, בשנת 1884 נכשלו שוב עסקיו של גרנט, והוא פשט רגל. על מנת לקיים את משפחתו כתב גרנט את זכרונותיו בידיעה שהוא גוסס מסרטן, במטרה שאלמנתו תחייה מהתמלוגים של ספריו. תמלוגים אלה אכן שימשו למחייתה של ג'וליה, שנפטרה בשנת 1902 בגיל 76 - גיל מבוגר יחסית באותם ימים.
בשנת 1897 נכחה ג'וליה בטקס חנוכת אנדרטת קבר גרנט בעיר ניו יורק, ומאוחר יותר אף היא נקברה באנדרטה זו.
לי איאקוקה
ביוגרפיה
איאקוקה נולד באלנטאון, פנסילבניה לניקולא ואנטואנט איאקוקה, מהגרים מאיטליה, בשם לידו אנתוני איאקוקה.
כנער, הרבה לעסוק באהבתו למוזיקת ג'אז, אך נטש עיסוק זה לטובת העיסוק הפוליטי, ונבחר להיות ראש מועצת התלמידים בבית הספר התיכון. אלא שבשנה שלאחר מכן הוא לא נבחר, משום שאיבד קשר אישי עם בוחריו. איאקוקה מספר בספרו האוטוביוגרפי שהאירוע הזה לימד אותו לא רק צניעות, אלא את חשיבותה של התקשורת האישית עם עובדיו.
איאקוקה שוחרר מהשירות הצבאי במלחמת העולם השנייה, מסיבות בריאותיות, והחליט ללכת לאוניברסיטה וללמוד הנדסה.
פורד
הוא סיים לימודי הנדסת תעשייה באוניברסיטת ליהיי והחל לעבוד בחברת פורד כמהנדס. עבודה זו לא סיפקה אותו, והוא החליט לעבור לתחום השיווק והמכירות, בו הגה רעיונות מקוריים רבים במהלך שנות החמישים, ביניהם מימון של יצרן הרכב עבור הקונה ויצירת "מכוניות נישה". רעיונות אלו העלו את מעמדו בפורד, והוא קודם במהירות לתפקידי הנהלה בכירים.
איאקוקה הגה את הרעיונות לתכנון מספר מכוניות מצליחות של פורד: המוסטנג, המרקורי קוגאר, והלינקולן סימן 3. הוא אף ניסה להביא לייצור מכונית קטנה וחסכונית בדלק בעלת הנעה קדמית, אך הנרי פורד השני דחה את הרעיון (מכונית זו יוצרה לבסוף כ"פורד פיאסטה"). איאקוקה מונה בשנת 1970 לנשיא חטיבת הרכב של פורד. עם זאת, בשנת 1978 הסתכסך עמו הנרי פורד, שראה בו איום על מעמד משפחת פורד, והביא לפרישתו.
ארווין קומאן
ארווין קומאן (נולד ב-20 בספטמבר 1961) הוא כדורגלן עבר הולנדי, ששיחק בעמדת הקשר השמאלי.
לי איאקוקה
קרייזלר
למרות כל הצעדים, הבין איאקוקה כי החברה לא תשרוד ללא יכולת לגיוס סכום משמעותי של כסף להבראתה. הכרה זו הביאה אותו לקונגרס של ארצות הברית בשנת 1979 בבקשה לערבויות ממשלתיות להלוואות שקרייזלר ביקשה לקחת. צעד זה היה ללא תקדים בשעתו, והביא לביקורת חריפה על איאקוקה. הוא מצידו הצביע על הערבויות שנתן הממשל הפדרלי לחברות התעופה והרכבות, וטען שהתמוטטות קרייזלר תביא לאובדן משרות גדול בהרבה, ואכן הערבויות אושרו.
ארווין קומאן
קומאן שיחק בשלוש קדנציות שונות במדי קבוצת נעוריו חרונינגן, שיחק בשתי קדנציות בפ.ס.וו. איינדהובן עמה זכה בשתי אליפויות הולנד, ורשם קדנציה מוצלחת במכלן, עמה זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע, בסופר קאפ האירופי, באליפות בלגיה ובגביע הבלגי. לזכותו גם 31 הופעות במדי נבחרת הולנד, בהן כבש שני שערים. קומאן אף זכה עם נבחרתו בטורניר יורו 1988.
לי איאקוקה
קרייזלר
לאחר גיוס ההלוואות, הציגה קרייזלר בשנת 1980 את "מכונית ה-K", הרכב הקטן שאותו דחה פורד. רכב חסכוני זה הוצג בדיוק בזמן, לאחר משבר הנפט של שנות השבעים, ונמכר בהצלחה גדולה תחת השמות "דודג' אריאס" ו"פליימות' רלייאנט". בנוסף, קרייזלר הציגה את ה"וויאג'ר" שהיה רכב מסוג חדש - המיניוואן. הוויאג'ר נמכר היטב, ועד היום קרייזלר שולטת בזכותו בשוק המיניוואנים האמריקאי. בזכות הצלחת שתי מכוניות אלו, וצעדי ההבראה של איאקוקה, הצליחה קרייזלר להשתקם ולהחזיר את תשלומיה לממשלה כמה שנים לפני המועד שנדרש.
ארווין קומאן
לאחר פרישתו החל בקריירת אימון, שהתרכזה בעיקר בהולנד, ובמהלכה גם אימן את נבחרת הונגריה. החל משנת 2014 ועד 2017, שימש קומאן כעוזר מאמן לצד אחיו, המאמן רונאלד קומאן, תחילה בסאות'המפטון ובהמשך באברטון. השניים שיתפו פעולה גם על המגרש, במדי הנבחרת.
קריירת משחק
קומאן שב לקדנציה שנייה בחרונינגן לקראת עונת, ושם רשם את פריצתו המשמעותית, בעונה שאף הסתיימה בזימון לנבחרת הולנד. קומאן כבש 15 שערי ליגה (שיא קריירה אישי) ב-33 הופעות, במדי הקבוצה שכבר שיחקה אז בליגה הבכירה וסיימה את העונה במקום החמישי. הקדנציה השנייה בחרונינגן נמשכה שלוש עונות, ובכל אחת מהן כבש קומאן כמות דו-ספרתית של שערי ליגה. לכל אורך הקריירה לא כבש קומאן בכמות דו-ספרתית, למעט בשלוש העונות באלו.
לקראת עונת, ולאחר שלוש העונות המוצלחות בחרונינגן, עבר קומאן למכלן מליגת העל הבלגית, אותה אימן בן ארצו של קומאן, ההולנדי אד דה מוס. לאחר עונה ראשונה חלשה, שהסתיימה במקום ה-11 בלבד בטבלה, הייתה מכלן לכוח משמעותי בכדורגל הבלגי. בעונת סיימה מכלן כסגנית האלופה עם שתי נקודות בלבד פחות מאנדרלכט, וזכתה בגביע הבלגי לאחר שגברה 0–1 במשחק הגמר על ראסינג ליאז'. קומאן פתח בהרכב לגמר, ושיחק לכל אורכו.
בעונת זכתה מכלן בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר מסע מרשים במהלכו הדיחה את הקבוצה את דינמו בוקרשט, סנט מירן, דינמו מינסק ואטאלנטה. במשחק הגמר גברה מכלן 0–1 על אייאקס אמסטרדם, וזכתה בתואר האירופי הראשון בתולדותיה. מכלן הייתה שוב קרובה לזכייה באליפות בלגיה, אך שוב סיימה עם שתי נקודות פחות מהמקום הראשון, קלאב ברוז'.
קומאן חזר לפ.ס.וו. איינדהובן לקראת עונת, עת הצטרף אליה המאמן בובי רובסון. תחת המאמן האנגלי, זכתה איינדהובן בשתי אליפויות רצופות על חשבונה של יריבתה הגדולה אייאקס. קומאן עצמו היה שחקן מפתח בקבוצה בעונות אלו, שותף ב-56 מתוך 68 משחקי הליגה בצמד עונות הזכייה, וכבש שישה שערים. הוא נותר בקבוצה לשתי עונות נוספות, שבאחרונה שבהן שב לשתף פעולה עם אד דה מוס, אך קבוצתו כשלה לשחזר את זכיותיה. בסך הכול ערך קומאן 103 הופעות בארבע עונות, בהן כבש 13 שערים.
לקראת עונת, בגיל 33, חזר קומאן לקדנציה שלישית בחרונינגן. על אף גילו המתקדם, היה קומאן לשחקן מפתח בקבוצה במשך ארבע עונות. בעונתו האחרונה, עונת, ירד קומאן עם קבוצתו לליגת המשנה. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 37.
נבחרת הולנד
קומאן החל את דרכו בנבחרת הולנד תחת המאמן קיס רייברס. הוא ערך הופעת בכורה ב-27 באפריל 1983, במשחק ידידות מול בו גברה הולנד 0–3 על. שש הופעותיו הבאות של קומאן היו בטורנירי מוקדמות בהם כשלה הולנד. הוא שלוש הופעות במוקדמות יורו 1984 ושלוש הופעות במוקדמות מונדיאל 1986 (כולל שער בכורה בניצחון 1–7 על ), אך לא הצליח לסייע לנבחרתו להעפיל לטורנירי הגמר.
המאמן רינוס מיכלס, שנכנס לתפקיד ב-1986, לא זימן את קומאן לנבחרת במשך כשנה וחצי, אך השיב אותו לסגל לקראת טורניר הגמר של יורו 1988 בגרמניה המערבית. קומאן החמיץ את משחק הפתיחה של נבחרתו, בו הפסידה הולנד 0–1 ל. קומאן שב להרכב הולנד בניצחונות 1–3 על ו-0–1 על, וסייע לה להעפיל לחצי הגמר מהמקום השני בבית. בשלב זה גברה הולנד על המארחת, לאחר מהפך וניצחון 1–2. קומאן שמר על מקומו בהרכב גם במשחק הגמר, בו פגשה הולנד בפעם השנייה בטורניר את ברית המועצות. הולנד, שנוצחה על ידי אותה היריבה בפתיחת הטורניר, ניצחה במשחק בתוצאה 0–2 וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אירופה.
לאחר שרשם חמש הופעות ושער אחד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990, זומן קומאן לטורניר הגמר של מונדיאל 1990 באיטליה על ידי המאמן לאו ביינהאקר. אלופת אירופה המכהנת לא הצליחה להרשים וסיימה את הטורניר ללא ניצחון. קומאן פתח בהרכב במשחקה הראשון של הולנד בטורניר, 1-1 מול, במהלכו הוחלף לאחר 69 דקות. מאז, לא שותף עוד בטורניר, ממנו הודחה הולנד לאחר הפסד 1–2 לגרמניה המערבית בשמינית הגמר.
קומאן היה שותף לשלושה משחקים במסגרת מוקדמות יורו 1992, אך לא זומן לסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר בשוודיה. הופעתו האחרונה של קומאן במדי הנבחרת הייתה במשחק ידידות מול ב-19 בינואר 1994, שהסתיים בשוויון 2-2. בסך הכול ערך קומאן 31 הופעות במדי הולנד, בהן כבש פעמיים.
קריירת אימון
לאחר שפרש במדי חרונינגן ב-1998, התמנה קומאן לתפקיד מאמן הנוער של פ.ס.וו. איינדהובן, בה שיחק בשתי קדנציות ועמה זכה בשתי אליפויות. ב-2001 קודם לתפקיד עוזר המאמן תחת אריק גרטס.
לי איאקוקה
קרייזלר
איאקוקה גם עמד מאחורי הרכישה של אמריקן מוטורס בידי קרייזלר בסוף שנות השמונים, שהכניסה את חטיבת ג'יפ הרווחית לחברה. הוא פרש מקרייזלר בסוף 1992.
לאחר הפרישה מקרייזלר
איאקוקה עמד בראשות חברה לרכבים חשמליים. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004, הוא תמך בפומבי במועמד הדמוקרטי, ג'ון קרי.
יחד עם ויליאם נובאק, כתב איאקוקה (1984) ספר אוטוביוגרפי "איאקוקה", שהיה לספר הנמכר ביותר (שאינו סיפורת) ב-1984 ו-1985 בארצות הברית.
ב-1989 כתב איאקוקה ספר נוסף, בשם: "ישר לעניין", בו הוא השלים את האוטוביוגרפיה שלו, וענה לשאלות ומכתבים שהופנו אליו בדואר.
לאחר מותה של אשתו ממחלת הסוכרת, הפך איאקוקה לתומך פעיל במחקר למציאת תרופה למחלה, והיה אחד התורמים הגדולים ביותר למחקרים בנושא.
ציטוטים מספרו האוטוביוגרפי
אנשים רבים שאלו אותו, מעיד איאקוקה, כיצד הפך למצליח כל כך? מדוע פיטרו אותו מפורד? כיצד הפך את חברת קרייזלר מעסק כושל לעסק משגשג? את התשובות לשאלות אלו ניתן למצוא בספרו, שעמד במשך שנתיים בראש רשימות רבי המכר. לשם כך הוא נכתב, אך גם כדי לספר דברים כהוויתם ולישר את ההדורים מכל הפרסומים והכתבות שנכתבו עליו.
כשהיה בבית הספר היסודי הוא הגיש מועמדות להיות קפטן של קבוצה כלשהי. התפקיד קסם לו עקב המדים היפים שלבש הקפטן. איאקוקה הפסיד בבחירות לנער אחר. אלא שהסתבר לו שהקפטן החדש זכה למספר קולות הגדול יותר ממספר התלמידים בכיתה. כשהלך איאקוקה להתלונן בפני המורה, שמספר תלמידים הצביעו פעמיים, הוא נדחה על ידה, משום שרצתה להימנע משערורייה. למקרה הזה הייתה השפעה גדולה על איאקוקה. היה זה השיעור הראשון החשוב שהסב את תשומת לבו לכך שהחיים לא תמיד עומדים להיות הוגנים.
שני הדברים שעוזרים לך להפוך לאיש עסקים מצליח, טוען איאקוקה, הם: הכישרון להיות ממוקד והיכולת להיות יעיל. על האנשים להתמקד במטרה שלהם ולארגן את לוח הזמנים שלהם בדרך שתעזור להם להתקדם אל היעד שהציבו לעצמם. עליהם לקבוע את סדר העדיפויות שלהם, כדי שיעסקו בהם בזמן העומד לרשותם, וכך יצליחו לנצל אותו בדרך הטובה ביותר. אלו כישורים, מוסיף איאקוקה, שלא בהכרח ניתנים כחומר לימודים באוניברסיטאות. על כל אחד לפתח אותם בעצמו.
אזכורים בתרבות
בסרט "פורד נגד פרארי" מגלם את לי איאקוקה השחקן ג'ון ברנטל בימי איאקוקה בחברת פורד.
בסדרה " נרקוס: מקסיקן " כשסוכני הDEA מנסים להבין מי מאחורי הקרטל החדש האלה שנשאלת : "מי הלי איאקוקה של מקסיקו"
ארווין קומאן
קריירת אימון
לקראת עונת, התמנה לתפקיד מאמן הבוגרים הראשון בקריירה, בשורות ואלבייק מליגת העל ההולנדית. קומאן הוביל את קבוצתו למקום התשיעי בטבלה בתום העונה. עונה אחר כך התמנה לתפקיד מאמן קבוצת הפאר ההולנדית פיינורד. בעונה הראשונה, בכיכובם של דירק קאוט וסלומון קאלו, סיימה פיינורד במקום השלישי בטבלה. עוד בטרם סיומה של העונה, זכה קומאן להארכת חוזה במועדון, שהיה מרוצה מתפקודו. עם זאת, עונתו השנייה של קומאן לא התנהלה היטב, הקבוצה לא הפגינה יכולת מספקת, והתקשתה להיצמד ליריבותיה בצמרת. ב-3 במאי 2007 הגיש את התפטרותו המיידית עקב בעיות מוטיבציה, וסיים את דרכו בקבוצה. פיינורד סיימה את העונה במקום השביעי בלבד.
לקראת עונת, שוב לאחר שנה מחוץ למגרשים, התמנה קומאן לתפקיד מאמן אוטרכט, אך לאחר חודשים ספורים בלבד בתפקיד, ב-18 באוקטובר 2011, התפטר מתפקידו עקב תנאי עבודה קשים ושחרורם של שחקני מפתח. אוטרכט הייתה ממוקמת במקום העשירים בעת התפטרותו של קומאן, וסיימה את העונה במקום ה-11. בהמשך אותה העונה, ב-17 במרץ 2012, התמנה לתפקיד מאמן מועדון הכדורגל איינדהובן מליגת המשנה ההולנדית. הייתה זו משרתו הראשונה בקריירה שאינה בליגה הבכירה בהולנד או בנבחרת לאומית. הוא החליף בתפקיד את ארנסט פייבר, שהוביל את הקבוצה למקום השני בטבלה והתמנה לתפקיד מאמן פ.ס.וו. איינדהובן, היריבה העירונית מהליגה הבכירה. קומאן הוביל את איינדהובן למקום השלישי בסיום העונה ולפלייאוף ההעפלה, שם הודחה בהפסד כפול להלמונד ספורט.
קומאן שב לקדנציה שנייה כמאמן ואלבייק לקראת עונת. בעונתו הראשונה בקבוצה הצליח להשאיר אותה בליגה הבכירה ולהוביל אותה למקום ה-14. עונה אחר כך כשלה הקבוצה להישאר בליגה, וירדה לליגת המשנה בתומו של פלייאוף הירידה עם הפסד 2–4 בסיכום שני משחקים מול אקסלסיור. בסיום העונה, סיים קומאן את דרכו בקבוצה לאחר כשנתיים.
לקראת עונת התמנה קומאן לתפקיד עוזרו של אחיו, רונאלד, שהתמנה לתפקיד מאמן סאות'המפטון מהפרמייר ליג. שנתיים אחר כך, כשרונאלד התמנה לתפקיד מאמן אברטון, מינה פעם נוספת את אחיו לתפקיד עוזר המאמן.
ב-2 ביוני 2021 מונה למאמנה של בית"ר ירושלים . ב-1 בדצמבר התפטר מאימון הקבוצה והודיע על פרישה מאימון.
אירן, נסיכת הסן
אירן, נסיכת הסן (Irene von Hessen-Darmstadt, נולדה בשם אירן לואיז מריה אנה; 11 ביולי 1866 - 11 בנובמבר 1953), הייתה בתם השלישית של לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן ואשתו הראשונה אליס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של המלכה ויקטוריה. היא נישאה לבן דודה היינריך, נסיך פרוסיה.
אחותה הצעירה, אלכסנדרה, נישאה לבן דודם השני ניקולאי, הפכה לקיסרית רוסיה האחרונה ונרצחה על ידי מהפכנים בולשביקים במהלך מהפכת אוקטובר. אחותה הגדולה אליזבת, נישאה לסרגיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ונרצחה גם היא על ידי מהפכנים, יחד עם חברים אחרים של בית המלוכה הרוסי. אחותה הבכורה של אירן, ויקטוריה, נישאה לבן דודו של אביהן לודוויג, נסיך באטנברג והייתה לסבתו של פיליפ, דוכס אדינבורו.
שנותיה הראשונות
הנסיכה אירן לואיז מריה אנה נולדה ב-11 ביולי 1866 וקיבלה את השם "אירן", מהמילה היוונית לשלום, משום שנולדה עם סיומה של מלחמת שבעת השבועות בין אוסטריה לפרוסיה. אמה אליס גידלה את בנותיה בפשטות ודאגה שילמדו לבצע עבודות בית כגון אפיה, ניקיון וכדומה. הנסיכה אליס גם הדגישה בפני ילדיה את הצורך במתן לעניים ולקחה אותם לעיתים קרובות לבתי חולים ומוסדות צדקה.
חיי המשפחה קיבלו מכה קשה כאשר בשנת 1873 אחיה הצעיר פרידריך נפל מחלון ומת מדימום פנימי כתוצאה ממחלת ההמופיליה, מחלה ממנה סבלו רבים מצאצאיה של המלכה ויקטוריה. בשנת 1878 חלו כל בני המשפחה למעט הבת אליזבת והאם אליס במחלת הדיפטריה. אליס טיפלה במשך ימים ארוכים במשפחתה החולה, אולם בבוקר ה-16 בנובמבר הנסיכה מרי, בת הזקונים של המשפחה, נפטרה מהמחלה. לאחר ששאר בני המשפחה כבר החלימו מהמחלה אליס, שהייתה מותשת מהטיפול בהם, נדבקה אף היא ונפטרה ב-14 בדצמבר. לאחר מותה של אם המשפחה החליטה המלכה ויקטוריה לקחת חלק פעיל בגידולם של הילדים. הנסיכה אירן ואחיה בילו את חופשותיהם עם בבריטניה עם סבתם, ובזמן שחיו בגרמניה מטפלותיהם קיבלו הנחיות מהמלכה לגבי חינוכם.
נישואים ומשפחה
ב-24 במאי 1888 אירן נישאה לנסיך היינריך, ילדו השלישי של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה. אמו של היינריך הייתה ויקטוריה, הנסיכה המלכותית, בתה של המלכה ויקטוריה ודודתה של אירן. הנישואים התקבלו במורת רוח על ידי המלכה, שלא ידעה על היחסים בין בני הדודים עד שהחליטו להנשא. הנישואים היו מאושרים ולבני הזוג נולדו שלושה בנים:
הנסיכה נשארה קרובה לכל אחיה ואחיותיה, למרות מורת רוחה מכך ששתי אחיותיה, אליזבת ואלכסנדרה, עזבו את הכנסייה הלותרנית והמירו את דתם לכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. כמו שני בניה של אירן, גם בנה של אלכסנדרה, הצארביץ' אלכסיי, היה חולה בהמופיליה, ואירן (שכבר שכלה בן אחד למחלה) ניחמה את אחותה בשנת 1912 לאחר שאלכסיי כמעט ומת מסיבוכי המחלה.
חייה המאוחרים
קשריה הקרובים של אירן עם אחיותיה נחתכו בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ששמה את האחיות בשני צדדים יריבים. לאחר המלחמה גילתה אירן כי שתי אחיותיה, אלכסנדרה ואליזבת, נרצחו על ידי מהפכנים בולשביקים בעוד שאחיה, ארנסט לודוויג, הודח מתפקידו כדוכס הגדול של הסן. למרות ביטול המלוכה בגרמניה הורשו אירן והיינריך לשמור על אחוזתם, המלמרק, שבצפון גרמניה. הנסיך היינריך נפטר בשנת 1929 ובשנת 1945 מת בנם הבכור ולדמר כתוצאה מסיבוכים ממחלת ההמופיליה.
מרכז ציוד לחימה וחלפים
מרכז ציוד לחימה וחלפים (בראשי תיבות: מצל"ח 6800) היה הגוף הצה"לי האחראי על אחסון, תחזוקה ורכש של חלקי חילוף וציוד לחימה.
מצל"ח היה מרכז לוגיסטי באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל), שהתפרס ברחבי הארץ בכעשרה בסיסים. כמרכז היה אחראי גם על הדרכת יחידות צה"ל השונות באשר לשימוש בצל"מ (ציוד לחימה מבוקר).
ב־2017 זכתה היחידה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות בית תומכי הלחימה.
ב־29 ביוני 2020 נערך טקס סגירת מצל"ח שהתמזג למרכז הספקה אחוד (מרה"ס).
הבסיסים
מפקדת מצל"ח (6800) נמצאת במחנה צריפין, והמפקד הוא קצין בדרגת אל"ם. מפקד מצל"ח הנוכחי הוא אל"ם הרצל איסקוב.
בה"ח צפון (6810) ממוקם ליד מחלף גולני ולו בסיס לוויין – "הרדוף" שממוקם בבית שאן.
בה"ח דרום (6830) ממוקם בבאר שבע ולו בסיס לוויין – "צלף" הממוקם במחנה פלוגות.
יונצ'ה חריסטובסקי
יוֹנְצֶ'ה חְרִיסְטוֹבְסְקִי (במקדונית: Јонче Христовски; 1931, ביטולה, ממלכת יוגוסלביה – 15 באפריל 2000, סקופיה, מקדוניה) היה זמר, מלחין וכוריאוגרף מקדוני, מן הבולטים והחשובים שבזמרי ויוצרי הפולק והמוזיקה העממית של מקדוניה.
חריסטובסקי נודע בסגנונו הייחודי בחייו ובהופעותיו. הוא נהג להשליך את מעילו לקהל בעת הופעותיו, ולנשק את רצפת הבמה. שיריו הבליטו פטריוטיות למולדתו ותושביה, לצד שירי אהבה. ב-1963 שכל את רעייתו ברעידת האדמה בסקופיה ונותר לגדל את שתי בנותיו. שנה לאחר האסון כתב והלחין את שירו הנודע ביותר "נערה מקדונית" (במקדונית: Македонско девојче), שהיה לאחד משירי הפולק המזוהים ביותר עם מקדוניה וזכה למאות ביצועים ובכלל זה במספר שפות בנוסף למקדונית, כגון באיטלקית, בספרדית, בדנית וביפנית. בהמשך, כתב חריסטובסקי שורה ארוכה של שירים שזכו להצלחה רבה במולדתו וחלקם אף מחוצה לה, זכו לעיבודים וביצועים רבים, וקיבעו את מעמדו בזמר העממי המקדוני. יונצ'ה חריסטובסקי הלך לעולמו בסקופיה ב-2000 והוא בן 69.
ב-2002 הוקם בסקופיה "האנסמבל על שם יונצ'ה חריסטבסקי", המונה 150 חברים ומופיע ברחבי אירופה עם רפרטואר הכולל קטעי פולקלור ומוזיקת עם מקדונית.
ג'ירולאמו פאראבוסקו
ביוגרפיה
פאראבוסקו כתב קומדיות בחרוזים ובפרוזה, אבל עיקר פרסומו בא לו מ"אי דיפורטי", קובץ סיפורים במתכונת דקמרון של בוקצ'ו, המסופרים לכאורה בפי חבורת ציידים, שסערה מאלצת אותם למצוא מחסה על אי בלגונות של ונציה.
מיצירותיו המוזיקליות, שרדו ספר מדריגלים לחמישה קולות, שראה אור בוונציה ב-1546, ארבעה מדריגלים אחרים שיצאו לאור ב-1541 וב-1544, ואי-אילו יצירות אינסטרומנטליות. סגנון המדריגלים דומה לזה של וילארט, אבל דחוס מבחינה פוליפונית עוד יותר מזה של מורו; המדריגלים קרובים יותר למוטטים מאשר לרוב המדריגלים שנכתבו באיטליה בראשית שנות ה-40' של המאה השש-עשרה. אחת מיצירותיו האינסטרומנטליות היא ריצ'רקאר, המבוסס על "דה פאצ'ם", האנטיפון לשלום. ייתכן שנכתב לכבוד סיום המלחמה בין ונציה לטורקיה העות'מאנית בשנת 1540.
מנחם ריבולוב
מנחם ריבּוֹלוֹב (ביידיש: ריבאָלאָוו; 17 בפברואר 1895 – 17 בספטמבר 1953, ניו יורק) היה מחנך ברוסיה ומשורר, סופר, מבקר ספרות ועורך דו-לשוני (עברי ויידי) בניו יורק.
ביוגרפיה
ריבולוב נולד ב-1895 בעיירה צ'ודנוב שבפלך ווהלין, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. בילדותו נדדה משפחתו לעיירה ליובאר, ושם למד עד גיל בר מצווה, אז שלח אותו אביו ללימודים נוספים – קודם בעיר אודסה שבאוקראינה, ואחר כך גם לוורשה ולמוסקבה.
בעת מלחמת העולם הראשונה עבד ריבולוב כמורה וכמחנך ברשת "תרבות", אבל עם פרוץ המהפכה ברוסיה, עקר שוב לוורשה, ובשנת 1920 החל במסעו מערבה, שהסתיים בשנת 1921 בארצות הברית. הוא השתקע בעיר ניו יורק, ושהה בה כל חייו עד פטירתו בשנת 1953.
בניו יורק עבד ריבולוב כמורה בבתי ספר יהודיים ביידיש ובעברית. זמן קצר לאחר הגיעו לניו יורק החל לעבוד גם במערכת כתב העת "הדאר", שהיה ביטאונם של שוחרי העברית באמריקה, ובאותן שנים יצא כיומון. ריבולוב החל לערוך את העיתון בשנת 1924. בהמשך הפך "הדאר", לשבועון וריבולוב ערכו עד ימיו האחרונים ממש. הוא פרסם ב"הדאר" מאמרים, ובהם מאמריו הראשיים, שעליהם חתם בשמות עט שונים, מסות ספרותיות וביקורת ספרות בעברית. סך כל פרסומיו ב"הדאר" מגיע לאלפים. ערך את השנתון ספר השנה ליהודי אמריקה.
במקביל כתב ריבולוב שירי נעורים ביידיש, ויותר מאוחר כתב ופרסם ביקורת ספרותית ביידיש, על סופרי ומשוררי יידיש. הוא היה מן היוצרים הדו-לשוניים האחרונים באמריקה. הוא גם תרגם לעברית משירת היידיש באמריקה.
נפטר ב-1953, בגיל 58. ארכיונו הועבר למכון גנזים.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
נחל יבוק
יַבּוֹק, או נחל זַרְקָאא' (בערבית: نهر الزرقاء - "הנחל הכחול") הוא נחל איתן בירדן ואחד מיובליו החשובים של נהר הירדן. ייתכן ששמו של הנחל בערבית נובע מהעובדה כי הוא זורם דרך העיר זרקא. היישוב חמדת נקרא בראשית דרכו "נח"ל יבוק", בשל התצפית ממנו על היבוק.
מאפיינים
אורכו של הנחל הוא 105 ק"מ, ומקורו במעיין עין ע'אזל שבצפון-מזרח עמאן, בגובה של 776 מטרים מעל פני הים. כיוון זרימתו הראשוני של הנחל הוא צפונה ובהמשך הוא פונה מערבה. מימיו נאספים בסכר המלך טלאל שהושלם בשנת 1977 דרומית-מערבית לעיר ג'רש, ומשם הוא זורם ונשפך אל הירדן סמוך לגשר אדם, בגובה של 313 מטרים מתחת לפני הים.
היבוק הוא נחל איתן, אך קיימים הבדלים קיצוניים בין שפיעת מימיו בעונה השחונה, עד 3 מיליון ממ"ק בחודש שעיקרם מי שפכים, לעומת ספיקתו החודשית בעונה הגשומה המגיעה לכ-5 עד 8 מיליון ממ"ק. ספיקת מימיו השנתית של הנחל מגיעה לכ-63.3 מיליון ממ"ק בממוצע, והוא השני בהיקף שפיעת מימיו בין הנחלים המתנקזים אל הירדן הדרומי (לאחר הירמוך).
גליל מימיו של הנהר משתרע על-פני שטח של כ-3,900 קמ"ר: כ-70% מתושבי ירדן מתגוררים בשטח הניקוז של היבוק, ומימיו מזוהמים במידה שאינה מאפשרת שתייה מהם, אלא השקיה בלבד.
באזור מעין עין ע'זאל התגלה בשנת 1974 האתר הארכאולוגי עין ע'זאל, אתר מהתקופה הנאוליתית.
בתנ"ך
ליד מעבר היבוק נאבק יעקב עם המלאך ושינה לאחר מכן את שמו לישראל:
היבוק מוזכר במקורות כנחל ששימש גבול בין האמורי לארץ עמון:
לאחר שהכו בני ישראל את האמורי בחרב, ירשו את ארצו מהארנון עד היבוק.
לאחר כיבוש הארץ והתנחלות השבטים, היווה הנחל גבול טבעי בין נחלת חצי שבט מנשה בצפון ונחלת שבט גד מדרום לו.
אברי גביש
אברהם אברי גביש (16 ביוני 1927 – 24 בפברואר 2007), היה מאמן שחייה בכיר ישראלי, חבר מרכז הפועל. בשנת 1976 שימש מאמן נבחרת ישראל לתחרות שמונה האומות ומספר פעמים שימש גם כמנהל המשלחת לתחרות זו.
בשנת 1995 זכה גביש בעיטור "לאיש כפועלו".
ביוגרפיה
גביש נולד בבודפשט שבהונגריה בנם של לילי ויצחק. גביש התגורר בקיבוץ בית קמה עם רעייתו הגר ושני בניו, דן וניר. הוא עבד כמנהל החשבונות של הקיבוץ. בנו בכורו, שרת בסיירת שקד ונהרג בשעת מילוי תפקידו במתקן אימונים בכרם מהר"ל ב-17 בפברואר 1969.
גביש אימן את קבוצת השחייה של הפועל בית קמה ובהמשך את קבוצת הפועל בני שמעון. בין השחיינים הבולטים שאימן גביש, נמנה השחיין האולימפי: יואב ברוק ואלופי ושיאני ישראל בשחייה: אלון אקר, רותם גרטל, זוהר וייס, ישי ורדי, יעל נתנאל, ברק עטר ורותם פורת.
גביש הוציא לאור ספר "סיפור משפחתי".
גפרור
גפרור הוא מקל עץ או קרטון המצופה בקצהו בזרחן ומחמצן כלשהו ומשמש להצתת אש על ידי חיכוך שלו במשטח כלשהו.
השם גפרור מקורו בתקופה שבה ראש הגפרור הכיל גפרית כחומר מתלקח. בסוף המאה ה-19 הוצעו מילים שונות למוצר ובהם צִתָּה, אלית ומַדְלֵק. המילה "גפרור", שחודשה על ידי מנדלי מוכר ספרים בסוף המאה ה-19, התקבעה בשנות ה-20 של המאה ה-20.
"גפרור בטוח" אינו מכיל זרחן והוא ניצת רק כאשר משפשפים אותו כנגד משטח מיוחד המכיל זרחן (בדרך כלל חלק מקופסת הגפרורים); בניגוד לגפרור שאינו בטוח, המכיל זרחן, הניצת כאשר משפשפים אותו כנגד כל משטח. הגפרור הבטוח הראשון הוצג על ידי השוודי קרל לינדסטרום בשנת 1855.
בזמן מלחמת העולם השנייה בגלל מחסור בעץ, יוצרו בארץ ישראל גפרורים מדונג. היצרנית העיקרית הייתה חברת "דונגית", בבעלות האחים מאיר. כיום מיוצרים גפרורי דונג בעיקר במפעלי גפרורים בהודו.
ישנם מקומות בעולם בהם נמכרים גם גפרורי עץ ארוכים יותר או גפרורים שהמקל שלהם עשוי קרטון. גפרורי קרטון נמכרים לרוב בחפיסות דקות של קרטון מצופה נייר ובהם כ-12 גפרורים. בחפיסות אלה כל שישה גפרורים מחוברים בקרטון בשורה ושתי השורות מהודקות זו לזו ולעטיפת הנייר בסיכות מהדק. לשם הוצאת גפרור מחפיסות כאלה יש לתלוש אותו - לקרוע את הקרטון המחבר את בסיסיו לבסיס שורת הגפרורים שלו.
בישראל, גפרורים עשויים ממקל עץ צפצפה, הם באורך זרת והם נמכרים בקופסאות קרטון קטנות המעוצבות כמגירה נשלפת, שעל חזיתן מודבקת תמונה, לרוב כרזת פרסום ובצדיהן מצויים משטחים לשפשוף הגפרורים לשם הצתתם. בחפיסת גפרורים ישראלית יש לרוב 50 גפרורים. תחביב איסוף קופסאות גפרורים נובע מהגיוון הרב בתמונות עטיפותיהן.
בסביבות אמצע המאה ה-19, הופיעו לראשונה בשוודיה גפרורים לא מסוכנים שלא כללו זרחן לבן בכלל. גפרורים אלה, שמכונים גם "גפרורי ביטחון" (Safety matches) הם הגפרורים שבהם אנו משתמשים היום. במקום זרחן לבן הם מכילים זרחן אדום – שהועבר מראש הגפרור למשטח השפשוף של הקופסה ובכל מקרה אינו רעיל.
ההרכב של גפרורי ביטחון
58% כלוראט האשלגן (KClO3). מכונה גם מלח ברתולטי (Berthollet's Salt), משמש כחומר מחמצן.
6% דו-תחמוצת המנגן (MnO2). חומר מחמצן שמזרז התפרקות מלח ברטולטי אינו מרכיב חובה.
10% דבקים.
5% גופרית (S8). חומר מחזר (מתלקח).
3% גיר CaCO3.
40% אנטימון גופרתי (Sb2S3). חומר מחזר (מתלקח). אינו מרכיב חובה. יש יצרנים שמוסיפים אותו דווקא לראש הגפרור.
24% זרחן אדום. חומר מחזר (מתלקח), אם לא מוסיפים אנטימון גופרתי לשטח השפשוף, אזי אחוז הזרחן האדום יכול לעלות עד 50%.
4% דו-תחמוצת המנגן.
4% אבקת פחם.
28% אבקת זכוכית, דבקים וחומרי מילוי ונפח.
יצרני גפרורים שונים עשויים להשתמש בהרכבים מעט שונים של חומרים, אולם כל גפרור חייב להכיל מלח ברטולטי, גופרית וזרחן.
ביל פולקס
ויליאם אנטוני "ביל" פולקס (באנגלית: William Anthony Bill Foulkes; 5 בינואר 1932 – 25 בנובמבר 2013) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הבלם. פולקס היה מזוהה בעיקר עם מנצ'סטר יונייטד, המועדון אליו עבר בתחילת דרכו.
ההתחלה
פולקס עבר למנצ'סטר יונייטד בהיותו בן 18 ושיחק זמן קצר בקבוצת הנוער, בתחילה בתור מגן ימני. משחקו הראשון היה נגד ליברפול, בו יונייטד ניצחה 1-2. בזמן ששיחק בקבוצה המשיך לעבוד ככורה.
את שערו הראשון בקבוצה הבקיע פולקס נגד ניוקאסל מחצי מגרש. בעונת 1955/56 זכה פולקס עם יונייטד באליפות הליגה הראשונה, כאשר בסוף העונה הוא גויס לצבא הבריטי. כשחזר גילה שחברו לקבוצה, איאן גרייבס, תפס את מקומו בהרכב הפותח. מטרתו של פולקס הייתה לחזור להרכב והוא אכן השיג אותה.
אסון מינכן
ביל פולקס ניצל מאסון מינכן, שהתרחש בזמן עצירת ביניים במינכן של טיסה מבלגרד למנצ'סטר. פולקס יצא מהמטוס כמעט ללא פגע, כאשר הוא נחבל רק בראשו מבקבוק ג'ין שנפל עליו. הוא שוחרר מבית החולים באותו הלילה וביקר את חבריו לקבוצה. פולקס אמר שכאשר ביקר את חבריו בבית החולים בבוקר, הוא לא חשב שהאסון היה כל כך נורא. לאחר מכן הבין את גודל התאונה - שבעה מחבריו מתו כמעט מיידית, ואילו הקשר דאנקן אדוארדס נאבק יותר משבועיים על חייו ונפטר. עוד שלושה חברי צוות נספו באותו אסון, כאשר עוד שני שחקנים ניצלו אך לא שיחקו עוד לעולם.
אחרי האסון
מכיוון שהקפטן, רוג'ר בירן, נספה גם הוא בתאונה, ביל פולקס נבחר להיות הקפטן של הקבוצה. בעונה זו הגיעה יונייטד לגמר הגביע ושם נעצרה בהפסד מול בולטון. יונייטד לא צלחה גם בליגה, כשניצחה משחק אחד בלבד מתוך 14. בחצי גמר גביע אירופה יונייטד אמנם ניצחה בבית את מילאן 1-2, אך הפסידה בחוץ 4-0. גם בארבע העונות הבאות יונייטד לא זכתה באף תואר.
פולקס העיד על עצמו כי הפסיק ליהנות מהמשחק ואף אמר שלא יכל לאכול או לישון. משום כך יצא מכושר ואיבד משקל רב. רק בעונת 1964/65 זכו יונייטד, עם פולקס כקפטן, באליפות אנגליה, עם נתון מרשים של 14 ניצחונות ב15 משחקים. שתי עונות לאחר מכן זכתה הקבוצה בעוד אליפות. פולקס, שהיה שותף פעיל בשתי האליפויות, היה האיש עם הכי הרבה זכיות בקבוצה בתקופה ההיא. הוא ובובי צ'רלטון היו היחידים ששרדו את אסון מינכן והמשיכו לשחק בתקופה זו.
אליפות אירופה
בעקבות האליפות בעונת 1966/67, היונייטד העפילו לגביע אירופה לאלופות. בחצי הגמר התמודדה הקבוצה נגד ריאל מדריד וניצחה 0-1 בבית, למרות שפולקס לא שיחק. במשחק הגומלין עם פולקס, הייתה מנצ'סטר בפיגור 3-1 בסוף המחצית הראשונה. במחצית השנייה הבקיע דייוויד סאדלר שער וצימק ל-3-2. לקראת הסיום, ג'ורג' בסט מסר מסירת רוחב לתוך הרחבה הספרדית, ופולקס ניצל את ההזדמנות וסגר את המשחק לטובת יונייטד. שער זה היה נחשב אחד השערים הכי חשובים שהבקיע פולקס אי פעם.
במשחק הגמר נגד בנפיקה ליסבון, ניצחה מנצ'סטר יונייטד 1-4 משערים של בריאן קיד, ג'ורג' בסט וצמד של בובי צ'רלטון. הזכייה של מנצ'סטר הייתה הפעם הראשונה שקבוצה אנגלית זוכה באליפות אירופה. באותה שנה פולקס כבר היה בן 36, והוא טען שניצחון זה עזר לו להתגבר על אסון מינכן.
בנבחרת
פולקס שיחק פעם אחת בלבד במדי נבחרת אנגליה, במשחק מול צפון אירלנד באוקטובר 1954.
אימאתין
אִמַּאתֵ֫ין (מערבית: إماتين) הוא כפר פלסטיני בשומרון, דרומית לקדומים. על אף שהוא שוכן 17 ק"מ מדרום-מערב משכם, הוא משתייך לנפת קלקיליה הרחוקה ממנו בכ-22 ק"מ. בכפר חיים כ-2,500 תושבים, כולם מוסלמים. בסביבות הכפר רבים הם מטעי הזית ולכן שם החיבה של הכפר  לפי Google Earth   הוא "olive orchard" – "פרדס הזיתים". תושבי הכפר משתייכים לארבע משפחות גדולות.
אימאתין מזוהה עם 'אלמתן', המוזכרת בחרסי שומרון שמתקופת מממלכת ישראל. בתקופה מאוחרת יותר, היה זה כפר שומרוני, ועל-פי מסורת שנמסרה במאה ה-20 מפי הכהן גדול השומרוני, צלאח א-דין אילץ 200 מתושבי הכפר להתאסלם לאחר שכבש את הארץ במאה ה-12.
המבצר
המבצר (בצרפתית: Fort Boyard, באיטלקית: fortezza) הוא שעשועון תחרותי אשר שודר לאורך השנים ברשתות טלוויזיה בכל העולם, הראשונות שבהן באיטליה ובצרפת.
הגרסה הישראלית הופקה על ידי חברת JCS לשידור בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור טלעד בשנים 1998–1999. מנחי התוכנית בגרסה זו היו אקי אבני וסיגל שחמון.
הפורמט
התוכנית מבוססת על פורמט צרפתי בשם "Fort Boyard", אשר עלה לאוויר כבר בתחילת שנות ה-90. באותה תקופה, יצאה גם הגרסה האיטלקית, שהוסיפה שלב במשחק, אותו אימצו מדינות רבות, והוא הפך להיות חלק בלתי נפרד מהתוכנית. במדינות רבות הייתה עדיפות של הגרסה האיטלקית על פני הגרסה הצרפתית.
השעשועון צולם במבצר בואייר שבצרפת. בשעשועון מתמודדים קבוצת חברים, אשר צריכה לעבור בהצלחה משימות שונות ולצבור מפתחות. לרוב, המשימות הן פיזיות – כדי לזכות בפרסים כספיים בדמות מטבעות זהב.
בתחילת הפרק מופיע גמד (כחלק ממספר גמדים דומים שמשתתפים בתוכנית, אך אינם מדברים בה, ומסייעים בהובלה לחדרי המשימות וקידום עניינים טכניים במהלכה), אשר תפקידו היחיד הוא להכות בגונג, ומרגע זה מתחיל הזמן לנוע לאחור.
לפורמט התוכנית מאפיינים דומים רבים עם התוכנית הבריטית "מבוך הקריסטל", שצולמה ושודרה בין השנים 1990-1995.
השלב הראשון
המתמודדים צריכים להשלים סט משימות שבסופו עליהם להשיג מספר מסוים של מפתחות (בגרסה הישראלית הקבוצה נדרשה להשיג חמישה מפתחות). לאחר שהמפתחות הושגו, הם מיועדים לפתיחת השער לחדר האוצר, חדר מרכזי במבצר בו מוחזק הזהב.
משימות אלו התרחשו בתאי המעצר ברחבי המבצר, מחוץ לחדרים הוצבו שעוני חול קטנים הקוצבים את זמן ביצוע המשימה על ידי המתחרה. אם המתחרה לא הספיק לעזוב את חדר המשימה לפני שהזמן נגמר הוא ננעל בחדר ולא מורשה להמשיך במשחק יחד עם יתר הקבוצה. במהלך שלב זה של המשחק מתמודד יחיד מטעם הקבוצה עולה למגדל השמירה של המבצר כדי לפתור חידה ולזכות במפתח בונוס לקבוצה (ראו פירוט בהמשך). קבוצה שסיימה את השלב הראשון, בדרך כלל באמצע זמן המשחק, עברה לחדר האוצר יחד עם כל המפתחות בהם זכו עד כה. אם יש להם מספיק מפתחות כדי לפתוח את דלת הכניסה לחדר האוצר אז המפתחות יתאימו והשער ייפתח. אף על פי כן השער נפתח רק בשלב יותר מאוחר במשחק. אם לקבוצה אין מספיק מפתחות כדי לפתוח את השער אז חברי הקבוצה יאלצו 'להקריב' חברים תמורת מפתחות - חבר צוות אחד תמורת כל מפתח שחסר. חברי הקבוצה שהוקרבו מועברים לתא תת-קרקעי שם הם ננעלים. חברי הצוות הללו יישארו שם עד תום המשחק, ולכן לא יוכלו עוד לעזור לקבוצה שלהם.
אם הצוות צבר יותר מפתחות מהסף הנדרש כדי לפתוח את השער, כל המפתחות הנוספים אותם הרוויחו יוחלפו במילות רמז אשר ישמשו את הצוות בשלב הבא של המשחק.
השלב השני
בחלק זה של המשחק הקבוצה צריכה לעמוד בסדרת משימות, אך במקום לשחק כדי להשיג מפתחות, הם צריכים כעת לשחק כדי לצבור מילות רמז. בנוסף על כך, המשימות בשלב השני יותר קשות מבחינה פיזית ומבחינה שכלית מאשר המשימות בשלב הראשון.
היעד בשלב זה הוא לנסות לפתור את הסיסמה, אשר אם תהיה נכונה, תשחרר את הזהב. כדי לעשות כן, חייבת הקבוצה לנסות ולצבור כמות גדולה ככל היותר של מילות רמז אשר ישמשו אותם בסוף השלב השני במציאת הסיסמה.
מילות הרמז כתובות על קלפי נייר אשר נמצאות בקופסאות מלאות באבקת שרפה, ואם המתמודד לא מצליח להגיע לקופסה בזמן המוקצב, אז מילת הרמז מתפוצצת והמתחרה מפסיד את המשימה. שלא בדומה לשלב הראשון במשחק, המתמודדים לא ננעלים בתא אם הם נכשלים במשימות בשלב זה.
מגדל השמירה
הוא שלב שהומצא בעצם על ידי האיטלקים, אותו אימצו בשלב מאוחר יותר מדינות רבות כולל צרפת. במגדל השמירה של המבצר מתגורר תרשיש הישיש (אשר גולם בגרסה הישראלית על ידי שחקן התיאטרון הישראלי יהודה פוקס). אשר חד חידות לשוניות למתמודדים בודדים, ואם התמודד נותן תשובה נכונה הקבוצה זוכה במפתח בונוס. בשלב השני, התשובה לחידה תהיה מילת רמז נוספת, כך שגם אם המתמודד לא פתר את זה החידה במגדל השמירה הוא והקבוצה עדיין יכולים לחשוב על פתרונות אפשריים בהמשך המשחק. אם המתמודד שוגה בתשובתו, המפתח נזרק לים על ידי תרשיש הישיש.
חדר האוצר
חדר האוצר הוא שיאו של כל פרק של התוכנית. הזהב נמצא בחדר זה ומוגן על ידי שלושה טיגריסים.
צליל הגונג אשר מושמע בפעם השנייה מסמל את סוף המשחק - כאשר הגונג נשמע הטיגריסים נלקחים לחדר מקביל והשער המוביל לחדר האוצר יישאר פתוח במשך שלוש דקות.
אם בשלב זה הקבוצה עדיין לא פתרה את הסיסמה בעזרת הרמזים שצברו, הם יכולים "להקריב" מתמודדים תמורת רמזים נוספים אשר יוכלו לסייע להם במציאת הסיסמה. השחקנים אשר "הוקרבו" אינם יכולים להשתתף עוד ולעזור לקבוצה לאסוף את הזהב בזמן שיוקצב אם יצליחו לפתור את הסיסמה.
המתמודדים כעת צריכים לאיית את הסיסמה באופן אלפביתי על גבי לוח ענק אשר נמצא על רצפה חדר האוצר על ידי כך שהם עומדים על האותיות המרכיבות את הסיסמה ו/או מציבים כדורי ברזל על גבי האותיות אם לא נשארו מספיק מתמודדים. הקבוצה חייבת גם לוודא כי המילה מאויתת נכונה משום שטעות באיות יכולה לעלות להם בפרס. לאחר שזה נעשה, אחד הגמדים של המבצר מסובב פסל של ראש טיגריס ובשלב זה מיידעים אותנו אם הסיסמה נכונה או לא והזהב משוחרר אם המילה נכונה. חברי הקבוצה הנותרים צריכים לאסוף את מטבעות זהב ככל שהם יכולים בעזרת ידיהם או החולצה שלהם, להוציא מתוך חדר האוצר ולהניח אותם בדלי אשר ממוקם מחוץ לחדר האוצר. רק המטבעות אשר נשפכו לתוך הדלי נספרים בעוד שכל המטבעות אשר נפלו על הרצפה בדרך לא נספרים. כאשר הזמן כמעט תם השער מתחיל להייסגר אט אט. בשלב זה המתמודדים צריכים לעזוב את חדר האוצר לפני שהשער יסגר לגמרי והטיגריסים ישוחררו לתוך חדר האוצר.
אם הקבוצה נתנה סיסמה שגויה, הזהב לא משוחרר ובמקום זאת השער לחדר האוצר מתחיל להסגר מיד, והמתמודדים צריכים לברוח ממנו במהרה ולסיים את המשחק ללא כספי זכייה.
מטבעות הזהב אשר נאספים בסוף התוכנית מתוך חדר האוצר, נשקלים ומומרים לסך סכום הזכייה של הקבוצה בכסף.
פלוריאנה (כדורגל)
המועדון נוסד בשנת 1894, נחשב לאחד מהמועדונים שהקימו את הליגה המלטזית בכדורגל, והוא אחד ממועדוני הכדורגל המובילים במדינת מלטה ובליגה הבכירה, עם 26 אליפויות הליגה, 21 תוארי גביע FA של מלטה ו-2 תוארי סופר-קאפ מקומיים.
היסטוריה מוקדמת
ענפי הספורט שעסקו על ידי החיילים היו בעיקר קריקט, הוקי וגם כדורגל. הכוחות הבריטיים במלטה הוצבו בעיקר בפלוריאנה, קוספיקואה, מטרפה, מרסה וסלימה. המקומיים שהושפעו מהחיילים שהוצבו באזור, והחלו להיות מעורבים בעצמם בספורט תחרותי מהענפים הללו. הספורט הפופולרי ביותר בקרב תושבי פלוריאנה היה כדורגל, אולם חלקם גם התאמנו קריקט והוקי. לפלוריאנה עדיין יש את מועדון ההוקי שלה, הנושא את השם "Floriana Young Stars Hockey Club".
מועדון הכדורגל פלוריאנה
מועדון הכדורגל פלוריאנה נוסד בשנת 1894, עם חנוכת מגרש הכדורגל בניהולה של המלכה אלכסנדרה. האתר היה מגרש קריקט משנת 1890 ועד לפרויקט הפיכתו למגרש כדורגל. יחד עם מועדון הכדורגל סנט ג'ורג' הוא אחד משני המועדונים הוותיקים ביותר במלטה.
המועדון מסונף להתאחדות הכדורגל של מלטה אשר חברה באופ"א ובפיפ"א. צבעי הקבוצה היו במקור ירוק ואדום אך לאחר משחק ידידות מול Royal Dublin Fusiliers שמשחקת בירוק ולבן, פלוריאנה שינתה את צבעיה לירוק ולבן. הכינויים של הקבוצה הם: "האיריים" ו"הירוקים".
ב-1909/1910 התחרתה פלוריאנה בעונתה הראשונה של הליגה הבכירה בכדורגל המלטזי בו היא זכתה, והיא זכתה גם ב-2 העונות שנערכו בשלוש שנים שלאחר מכן. שנות ה-20 היו גם מאוד מוצלחות עבור המועדון שגרף 6 תוארי אליפות באמתחתו. בשנות ה-30 המועדון זכה בעוד שלושה תוארי אליפות והוסיף, לראשונה גם תואר גביע ה-FA המלטזי בו הוא זכה לראשונה ב-1937/1938.
בהמשך ועד לאמצע שנות ה-70, הקבוצה שלטה בליגה המלטזית כאשר זכתה בסך הכל ב-24 אליפויות הליגה, וב-15 גביעי FA בהם היא שלטה עונה אחרי עונה בשנות ה-40, ה-50 וה-60 שבהם הייתה קבוצת גביע טיפוסית. בשנות ה-80 וה-90 חל שינוי במעמדה של הקבוצה, שהייתה רגילה להתמודד על כל התארים בכל עונה, כך שב-20 השנים שבין 1980 ועד שנת 2000, הצליחה לזכות רק באליפות אחת וב-3 גביעים, אולם הצליח להתמודד לעיתים תכופות על תארים אלו.
שנות ה-2000 ועד 2010 היו שנים שחונות עבור המועדון המלטזי שלא הצליח לזכות אפילו בתואר אחד בשנים הללו, ועבר תהפוכות כאשר חלה ירידה נוספת במעמדו.
פריצת הדרך הגיעה בעונת 2010/2011 אז החזיר המועדון את תואר גביע ה-FA, לראשונה אחרי 16 שנים, ואף הצליח להתמודד בליגה על אליפות לראשונה מזה זמן זהה, אולם כשל במשימתו וסיים כסגן האלופה - ולטה. אולם בשנים לאחר מכן שוב לא הצליח להוות יריב על התואר.
ב-25 במאי 2020 הוכתרה פלוריאנה לאלופת הליגה, וגרפה את תואר האליפות ה-26 בתולדותיה והראשון מזה 27 שנים, לאחר עונה מקוצרת על ידי הודעה משפטית מרשות הבריאות במלטה להפסיק את כל ענפי הספורט המגע באי, וזאת מפאת מגפת הקורונה העולמית שהכתה גם במדינה. ביוני 2020 נערכה הצבעה בוועידת ההתאחדות לכדורגל, שהכריזה שהעונה תיפסק מיידית, וכל הקבוצות שנמצאות כרגע בראש הטבלה בכל הליגות והחטיבות האזוריות - יוכרזו כאלופות.
לאחר הודעה זו נערכו חגיגות בפוסוס בפלוריאנה, שם אספה המונית של אוהדים הפרו את כללי הריחוק החברתי שהונהג באי ובנוסף הפרו עוד מספר חוקים מלטזים בכך שלא נשארו בקבוצות של שישה או פחות. האירוע עורר זעם לאומי בקרב הציבור במלטה והוצג כמעט בכל העיתונים הלאומיים של מלטה, מה שגרם לזעם רב על הקבוצה ואוהדיה.
בעונת 2021/2022 לאחר סיום מגפת הקורונה, הצליחה לזכות הקבוצה בגביע FA נוסף, ושברה את השיא שהחזיקה בו קבוצת סלימה וונדררס והגיעה ל-21 תוארי גביע מקומי.
קמפאניה טי רקס
קמפאניה טי רקס (בצרפתית: Campagna T-Rex) הוא כלי רכב ספורטיבי, דו מושבי בעל 3 גלגלים מתוצרת Campagna Motors אשר מיוצר משנת 1994 ועד היום בקנדה בפרובינציה קוויבק בעיר "Boucherville".
היסטוריה
מייסד Campagna Motors דניאל קמפאניה, הקדיש למעלה משמונה שנים ליצירת ה"קמפאניה טי רקס" בעבודה אישית. פיתוח אב טיפוס הראשון של ה"קמפאניה טי רקס" היה בשנת 1994.
ביוני 2004, החברה נקלעה לקשיים כלכליים והיא העניקה רישיון בלעדי ברחבי העולם לייצור ומכירת ה"קמפאניה טי רקס" לרכבי "T-Rex Inc". עקב הסדר זה טוענת החברה כי עלויות הייצור הופחתו ב־20% ללא הרבה קושי.
בשנת 2001 "קמפאניה טי רקס" נכנס לשוק האמריקאי.
מאז יולי 2009, החברה מעסיקה 23 עובדים.
נכון ליום 20 בינואר 2019, הודיע הנשיא אנדרה מוריסט באמצעות המדיה החברתית כי "קמפאניה מוטורס" סגורה רשמית בגלל פשיטת רגל.
T-76 Longbow
T-76 Longbow הוא רובה צלפים תוצרת חברת Dakota Arms האמריקנית.
הפעולה של הרובה היא בריחית, מבוססת על רובה הציד של החברה Dakota Model 76. היא כוללת נצרה בת 3 מצבים, מחסנית "עיוורת", שליטה בהזנת התחמושת וגימור מט. ההדק הוא בסגנון Model 70 המיועד לשימוש גם בסביבה מלאת אבק, גשם או קרח. ההדק מכה בעוצמה (Trigger pull) של 11 ניוטון.
הרובה מצויד במסילת פיקטיני להתקנת כוונות טלסקופיות שונות ואמצעי אופטיקה נוספים.
הקת של הרובה היא קת ארגונומית מדגם A-2 תוצרת מק'מילן. הקת עשויה מפיברגלאס ובאה בצבעים שחור, אפור או ירוק אפרפר. ניתן לשלוט באורך הקת ובגובה משענת הלחי. ניתן גם לחבר רצועה אל הרובה.
הקנה של הרובה הוא קנה LW-50 (לותאר וולטר) מפלדת אל-חלד באורך. רמת הגימור היא Match Grade. הקנה מצויד בבלם לוע.
יחד עם הרובה מגיעה ערכת צלפים.
מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי
מתקפת טרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי שבלוב התרחשה בלילה שבין 11 ל-12 בספטמבר 2012. ההתקפה החלה במהלך שעות הלילה במתחם דיפלומטי אמריקני השייך לקונסוליה, והסתיימה מוקדם למחרת במתחם דיפלומטי אחר סמוך בו מוצבים נציגי המודיעין האמריקני. במתקפה נרצחו השגריר האמריקני כריסטופר סטיבנס ושלושה דיפלומטים אמריקנים נוספים. כמו כן, 2 אמריקנים נוספים ו-7 שוטרים לובים נפצעו במתקפה.
ההתקפה
מתקפת הטרור בבנגאזי כללה תקיפות בשני מתחמים נפרדים שבהם הוצבו דיפלומטים אמריקנים. התקיפה הראשונה אירעה בבניין המרכזי בסביבות השעה 21:40 (שעון מקומי) ב-11 בספטמבר. התקיפה השנייה החלה בשעה 4:00 לפנות בוקר ב-12 בספטמבר על אגף ה-CIA הנמצא במרחק של כ-1.9 קילומטרים מהבניין הראשון שהותקף.
ההתקפה של בניין הקונסוליה
השגריר סטיבנס אשר שהה באותה העת בבניין הקונסוליה, ביקר באותה העת בבנגאזי על מנת לסקור את התוכניות להקמה של מרכז תרבות חדש בעיר ולפיתוח של בית חולים המקומי. השגריר סטיבנס ערך את הפגישה האחרונה שלו באותו היום עם דיפלומט טורקי וליווה אותו אל השער הראשי של הבניין בסביבות השעה 20:30 (שעון מקומי). השגריר סטיבנס הלך לחדרו בסביבות השעה 21:00 בערב.