cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ירגזי פלסקה
ירגזי פלסקה תואר לראשונה על ידי מיכאיל אלכסנדרוביץ' מנזביר. השם המדעי ניתן לציפור זו על ידי האורניתולוג הגרמני ב–1877. לרוב ירגזי פלסקה תועדו במאות ה-19 וה-20 במחוז מוסקבה. התיעוד הראשון מחוץ לרוסיה הוא מבלגיה, דצמבר 1878. לפי (1910) באוספים המדעיים של אז כבר היו כמה עשרות ירגזי פלסקה. כמה אורניתולוגים תיארו את ירגזי פלסקה מספר פעמים ונתנו שמות ספציפיים למופעי צבע שונים. פלסקה (1912) הציע שציפור זו, שנחשבה למין עצמאי, היא צאצא כלאיים. ירגזי פלסקה שטובע ב–1991 בשוודיה נמצא מחדש חצי שנה לאחר מכן, בפינלנד. עקב כך, משוער כי בני הכלאיים נוטים לנדוד יותר מירגזים תכולים.
התאונה באגם אוחריד (2009)
ב-5 בספטמבר 2009, אוניית התיירים Ilinden, עם קבוצה של 57 תיירים זרים על סיפונה, מתוכם 55 בולגרים, טבעה באגם אוחריד, מקדוניה הצפונית. כתוצאה מהטביעה, 15 בני אדם מתו. טביעת ה-Ilinden הייתה תאונת הסירות הקטלנית ביותר בתולדות מקדוניה הצפונית.
רקע והתאונה
אגם אוחריד הוא האגם העמוק ביותר בחבל הבלקן, עם עומק מרבי של כ-. סירת התיירים Ilinden הסיעה תיירים למנזר הקדוש נאום. הסירה, שנבנתה ב-1924, הייתה בעלת קיבולת מרבית של 45 נוסעים. בסביבות השעה 11:00 (שעון מקומי), אוניית התיירים שקעה, בסביבת אתר הקמפינג אלעש, במים רדודים תוך ארבע דקות, כ- מהחוף. נאמר כי הסירה טבעה. שתי סירות אחרות, Alexandria ו-Kristina, היו בקרבת מקום והצליחו לסייע לרוב נוסעי ה-Ilinden. רוב התיירים על הסיפון של אוניית התיירים Ilinden היו אזרחים ותיקים, שרבים מהם לא ידעו לשחות. הקורבנות היו מהעיירות פירדופ, זלאטיצה , והכפרים צ'לופץ' ואנטון.
לאחר התאונה
בכירי הממשל הצפון-מקדוני ביקרו במקום התאונה. ראש ממשלת בולגריה, בויקו בוריסוב הורה למטוס ממשלתי בולגרי להחזיר את הבולגרים ששרדו לביתם. מטוס אחר של חיל האוויר הבולגרי מסוג אליניה C-27J ספרטני, העביר את גופות הקורבנות הבולגרים לבולגריה. שר התחבורה והתקשורת של מקדוניה הצפונית, מייל יאנקייבסקי, הציע את התפטרותו מהממשלה בשל התאונה מסיבות מוסריות. ראש ממשלת מקדוניה הצפונית, ניקולה גרואבסקי, דחה את הצעתו.
6 בספטמבר הוכרז כיום אבל לאומי במקדוניה הצפונית. באופן דומה, 7 בספטמבר הוכרז כיום אבל לאומי בבולגריה, וכל האירועים הרשמיים הקשורים לחגיגת האיחוד הבולגרי ב-6 בספטמבר בוטלו. מאוחר יותר, ב-5 בספטמבר 2010, דקת דומייה נצפתה לפני מוקדמות מונדיאל 2010 בנבחרות של מקדוניה הצפונית ובולגריה, כאשר שיחקו נגד סקוטלנד ומונטנגרו בהתאמה.
הארגון הלא-ממשלתי המקדוני, מועדון התרבות הבולגרי – סקופיה, הציע לראש העיר של אוחריד, אלכסנדר פטרסקי , להקים אנדרטה המנציחה את קורבנות התאונה וגם מי שעזרו להציל חיים רבים.
בנובמבר 2020, הושחתה והושמדה האנדרטה באוחריד לזכר התיירים הבולגרים שמתו באוניית התיריים Ilinden. ב-28 בנובמבר, הודיע ראש עיריית אוחריד, קונסטנטין גאורגייבסקי, כי האנדרטה הוחלפה באחרת.
עונת 1973/1974 בליגת העל ההולנדית
עונת 1973/1974 הייתה העונה ה-18 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פיינורד באליפות הליגה. פ.צ חרונינגן וניימכן ירדו לליגת המשנה.
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו רודה ודה חראפסחאפ שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה.
משוואת ואן 'ט הוף
משוואת ואן 'ט הוף מאפשרת חישוב של הפוטנציאל האוסמוטי בעזרת ריכוז המומס, הטמפרטורה וקבוע הגזים האידיאליים. המשוואה פותחה על ידי יאקובוס ואן 'ט הוף:
ילדות רעות (מחזמר)
ילדות רעות (באנגלית: Mean Girls) הוא מחזמר קומי-תיכוני עם מוזיקה מאת ג'ף ריצ'מונד ומילים מאת נל בנג'מין המבוסס על סרט באותו השם על פי תסריט מאת התסריטאית והשחקנית טינה פיי (שבעצמו מבוסס על הספר Queen Bees and Wannabes מאת רוזלינד וייזמן).
המחזמר עלה לראשונה על בימת התיאטרון הלאומי שבוושינגטון די. סי. באוקטובר 2017, והועלה לראשונה בתיאטראות ברודוויי על בימת התיאטרון אוגוסט וילסון באפריל 2018.
רקע
ההכנות לפיתוח והפקת עיבוד מוזיקלי עבור סרט הקאלט "ילדות רעות" היו בעיצומן כבר משנת 2013. ב-3 באוקטובר 2016 - "יום הילדות הרעות" העולמי - הוכרז שהמחזמר יועלה לראשונה בוושינגטון די. סי. בסתיו 2017. ב-30 בדצמבר 2016, אושר שהצגת הבכורה של המחזמר תתקיים בתיאטרון הלאומי באוקטובר 2017.
הפקות
המחזמר הציג את הצגת הבכורה העולמית שלו בתיאטרון הלאומי שבוושינגטון די. סי ב-31 באוקטובר 2017, והוא הריץ הופעות עד ל-3 בדצמבר 2017. המחזמר הציג קטעים מקדימים ברודוויי בתיאטרון אוגוסט וילסון ב-12 במרץ 2018, לפני שהוא נפתח רשמית ב-8 באפריל 2018. קייסי ניקולאו לקח על עצמו את מלאכת הבימוי והכוריאוגרפיה וההפקה נעשתה על ידי לורן מייקלס וסטיוארט תומפסון. עיצוב התלבושות נעשה על ידי המעצב גרג בארנס, עיצוב התפאורה נעשתה על ידי סקוט פאסק, עיצוב הווידאו נעשה על די פין רוס ואדם יאנג, עיצוב התאורה נעשה על ידי קנת' פוזנר ועיצוב הסאונד נעשה על ידי בריאן רונן.
מערכה I
תלמידי תיכון ג'ניס סרקיסיאן ודמיאן הובארד מספרים לקהל הצופים את סיפורה של קיידי הרון, תלמידה חדשה בבית ספרם. קיידי והוריה עברו מאפריקה במטרה להתחיל חיים חדשים באמריקה וקיידי נכנסת לתיכון ציבורי. אך בעוד שקיידי נרגשת מאוד ליצור חברים חדשים, אף אחד לא להוט להתחבר אליה, ג'ניס ודמיאן מתחברים אליה ומנחים אותה ביומה הראשון בתיכון; איפה נמצאות כיתות המגמות השונות, מהן סידורי הישיבה בקפטריית בית הספר, היכן כדאי שלא להתיישב בשיעור, ומזהירים אותה להימנע מקליקת הבנות הכי פופולרית בתיכון - "הפלסטיקס". בנות החבורה הן קארן סמית', נערה יפהפייה אך רפת שכל ומעופפת, גרטשן וינרס, נערה עשירה ורכלנית שיודעת הכל על כולם, ומנהיגת החבורה, רג'ינה ג'ורג' - מלכת הדבורים, הנערה הכי יפה ועשירה, אם כי גם המרושעת ביותר בכל בית הספר. ברגע בו קיידי פונה לאכול ארוחת צהריים עם ג'ניס ודמיאן, "הפלסטיקס" מחליטות שעליה לאכול עמן את ארוחת הצהריים למשך שבוע.
בכיתת הכלכלה שלה, קיידי פוגשת את ארון סמואלס, נער חלומי ויפה תואר, והיא מיד מתאהבת בו. ג'ניס אומרת לקיידי שעליה להשתלב ב"הפלסטיקס" ולרגל אחריהן עבורה, אך קיידי מרגישה אי נוחות מכך מכיוון שרג'ינה נראית לה כבחורה נחמדה, אך ג'ניס מזהירה אותה שלא להסתמך על החזות החיצונית שלה. מאוחר יותר, "הפלסטיקס" וקיידי הולכות לקניון, ולאחר מכן אל ביתה של רג'ינה. שם, הם פוגשים את אמה "המגניבה" של רג'ינה, וגרטשן מגלה לקיידי שבגלל חברותה עם רג'ינה, היא איבדה את כל הביטחון העצמי שלה.
למחרת בכיתה המתמטיקה, אהרון דן עם קיידי על מערכת היחסים הקודמת שלו עם רג'ינה, שהחריפה עד כדי כך שהוא נשבע שלא לצאת שוב עם בנות בעתיד הקרוב לעין, אך קיידי מאמינה שאם היא תתנהג בטיפשות, ארון יעזור לה בלימודים ובעקבות כך יתאהב בה. מאוחר יותר, קארן מסביר לקיידי שבתיכון, ליל כל הקדושים סובב סביב תחפושות סקסיות, ושלא משנה מה היא תלבש (אפילו אם היא תתחפש לקלח תירס או לרוזה פארקס), התלבושת חייבת להיות סקסית. מאוחר יותר, במסיבת ליל כל הקדושים של ארון, רג'ינה מגלה שקיידי דלוקה על ארון, ובנבזיות, היא מחליטה לפלרטט איתו עד שיסכים לחזור אליה.
זועמת על התנהגותה של רג'ינה, קיידי מבקשת מג'ניס ודמיאן עצה. דמיאן מגלה לה שג'ניס ורגינה היו החברות הכי טובות בחטיבת הביניים עד שרגינה סירבה להזמין את ג'ניס למסיבת הבריכה שלה מכיוון שהייתה משוכנעת שג'ניס היא לסבית. ביחד, השלושה מחליטים לפעול יחד על מנת לנקום ברג'ינה, על ידי העלאתה במשקל באמצעות ממתקי קאלטין (בזמן שהיא חושבת שאלו ממתקים דיאטטיים העוזרים להורדת המשקל). קיידי גם מצליחה לשכנע את גרטשן שרג'ינה כועסת עליה וגרום לה לחשוף את סודה של רג'ינה שבוגדת בארון עם שיין אומן בחדרי ההלבשה של נבחרת התיכון. אחרי שהם נכשלות בריקוד הסנטות שלהן במופע הכישרונות השנתי, התלמידים מתחילים להבחין במשקלה של רג'ינה. מאוחר יותר, כאשר רג'ינה שוברת את אחד מחוקי "הפלסטיקס", קיידי מתנגדת לה, ואוסרת עליה לשבת ליד השולחן. כשכולם מרגישים חופשיים משלטונה של רג'ינה, קיידי מנסה להתנצל בפני רג'ינה על שגירשה אותה משולחן הקפיטריה שלהן, אבל רג'ינה מרמזת ששלטונה רחוק מלהסתיים.
מערכה II
לאחר חופשת החורף בתיכון החוף הצפוני, קיידי עברה מהפך שלם שהולם את מעמד "מלכת הדבורות" החדש שלה. דמיאן, ג'ניס והנערות האחרות בתיכון מנסים לבלום את השינוי לרעה ההולך וגדל של קיידי, ובמיוחד לגרום לה להפסיק להעמיד פני טיפשה ליד ארון בכך שהן מספרות לה על חוויות העבר השליליות שלהן. גרטשן מתחילה להבחין בדמיון בין ידידותה עם רג'ינה לבין ידידותה עם קיידי, בזמן שאמה של רג'ינה תוהה מדוע בתה לא סומכת עליה.
בניסיון להשיג את תשומת לבו של ארון, קיידי עורכת מסיבה בביתה - למרות שסיפרה להוריה שלא תוכל לצאת לטיול המשפחתי שלהם מכיוון שהיא הוזמנה לתערוכת האמנות של ג'ניס (כאשר, בפועל למעשה היא באמת הוזמנה לתערכות האמנות של ג'ניס ופשוט בחרה שלא ללכת). ככל שהמסיבה הולכת ונהיית יותר ויותר מטורפת, קיידי משתכרת יותר ויותר. כאשר ארון מגיע למסיבה של קיידי, השניים מתגנבים לחדר השינה שלה, שם ארון מסביר לה שהוא באמת אהב אותה לפני שהיא הפכה לאחת מ"הפלסטיקס", ואילו קאדי מנסה, ללא הצלחה, לשכנע אותו שכעת היא הפכה לגרסה טובה יותר של עצמה. אחרי המסיבה, ג'ניס ודמיאן מופיעים בביתה של קיידי וזועמים על כך שהיא פספסה את תערוכת האמנות של ג'ניס. השניים מספרים לקיידי שהיא בגדה באמונם ועוזבים.
כאשר רג'ינה מגלה שהיא לא הוזמנה למסיבה של קיידי ושממתקי הקאלטין הם אלו שגרמו לה לעלות במשקל, היא מחליטה לנקום בקיידי על ידי הפצת הספר "השרופות" - ספר מלא עלבונות על הבנות בתיכון (והבנים יוצאי הדופן הם ארון ודמיאן) - לאחר שהיא מוסיפה לו את עצמה כ"פרה מכוערת" במטרה להפנות את האשמה מעליה. באספה שהתכנסה לאחר השפעותיו של ספר "השרופות", גברת נורבורי מנסה לקרב בין הבנות. ג'ניס מסבירה את הפילוסופיה שלה ש"אני מעדיפה להיות אני מאשר להיות איתך" לבית הספר, בהתייחסה לחברויותיה הכושלות עם קיידי ורג'ינה. רג'ינה הזועמת עוזבת את מבנה התיכון בסערה, בכעס ובחוסר אמון. קיידי ממהרת בעקבותיה, ומנסה להתנצל בפניה, אך דעתה של רג'ינה מוסחת והיא נדרסת על ידי אוטובוס. למרבה המזל, רג'ינה שורדת את הדריסה.
תאונת האוטובוס של רג'ינה גורמת לקיידי לבחון מחדש את עצמה ולהבין לאיזו מפלצת היא נהפכה. במטרה לחזור למוטב, קיידי מחליטה לקחת את כל האשמה על כתיבת ספר "השרופות", למרות שלא היא האחראית הבלעדית לכך, והיא מושעית מהתיכון למשך שלושה שבועות ומורחקת מנשף האביב. לאחר שחזרה לבית הספר, גברת נורבורי מציעה לקיידי להרוויח נקודות זכות ולשמור הציון שלה באמצעות הצטרפות לנבחרת המתמטיקאים אל אליפות המדינה. לאחר שהתחרתה נגד הנערה האחרת היחידה בתחרות וניצחה, הקבוצה מנצחת, וקיידי מתחילה להרגיש יותר טוב עם עצמה. לאחר האליפות, קיידי מתגנבת אל נשף האביב בסיועו של ארון לאחר שנישקה אותו, שם היא נתקלת ברג'ינה, והשתיים מנהלות שיחה מלב אל לב ומתפייסות.
קיידי נבחרת למלכת נשף האביב, אך כשהיא מבחינה שמדובר בכתר פלסטיק זול ושביר, וכמה מגוחך המצב הוא שדברים יכולים להיראות מכוערים כל כך עבור סיבות טיפשיות וחסרות משמעות, היא לוקחת את הכתר, שוברת אותו לחתיכות רבות, ונותנת חתיכה לכל נערה תוך כדי מתן מחמאות לכל אחת מהן. קיידי מתנצלת בפני ג'ניס ודמיאן, והשלושה חוזרים להיות חברים. המחזמר מסתיים כשקיידי, דמיאן, ג'ניס, גרטשן, קארן, ארון ורג'ינה נהיים לקבוצה אחת גדולה ומאושרת.
הקלטות
ההקלטה של צוות הפקת ברודוויי המקורית הופצה באופן דיגיטלי בארצות הברית ב-18 במאי 2018. עותקי דיסק של האלבום הופצו ב-15 ביוני 2018. האלבום התברג למקום ה-42 בטבלת ה-200 של בילבורד, דבר הנחשב להישג יוצא דופן.
תגובות וביקורות
מרילין סטאסיו, שסקרה את המחזמר עבור "וראייטי", כתבה ש"פיי טענה את המחזמר עם בדיחות נהדרות... מילותיה של נל בנג'מין אינן מתוחכמות כמו ההערות הספונטניות של פיי, אבל הן עושות את העבודה היטב והן משונות מספיק על מנת לגרום לך להקשיב היטב לחלקים הטובים, וישנן מספיק מילים שמתגמלות את תשומת הלב שלך.... מעריצים של הסרט המקורי יכולים להיות רגועים מפני ששום דבר חשוב לא הושמט מהעלילה."
השקפת עולם
השקפת עולם (באנגלית: worldview; בגרמנית: Weltanschauung), או תפיסת עולם (ניתן גם להשתמש בצירוף המילים תפישת עולם). מתייחסת לאופן הסובייקטיבי שבו אדם יחיד או קבוצה של אנשים רואים ומפרשים את ההתרחשויות והגירויים בסביבתם הפיזית והחברתית. השקפת העולם מכילה את כל הידע, המושגים, העמדות והערכים של האדם או הקבוצה המחזיקים בה. היא משמשת כמסגרת התייחסות או נקודת מבט למגוון רחב של היבטים הנוגעים לעולם והחיים בו. בהתאם לכך, השקפת העולם יכולה להתייחס לתחומים כמו מדע, דת, פוליטיקה, חינוך וכלכלה. אנשים בודדים וקבוצות חברתיות יכולים להחזיק במגוון רחב של תפיסות עולם, כמו: פילוסופיה מכניסטית, נטורליזם מטאפיזי, פנתאיזם, פוסט-ציונות ועוד.
אטימולוגיה
מקורו של המונח "השקפת עולם" הוא בתרגום שאילה מהמילה הגרמנית Weltanschauung, אשר מורכבת מ- Welt "עולם" ו-Anschauung "תפיסה" או "השקפה". זהו מושג בסיסי בפילוסופיה הגרמנית, במיוחד בתורת ההכרה, אשר מתייחס "לתפיסה עולמית רחבה", המאפשר לאדם הבודד או לקבוצה חברתית, לצפות ולפרש את העולם ולהשתלב בחברה.
תפיסות עולם שונות ויחסי הגומלין ביניהן
ישנן מספר דרכים שבהן אדם או קבוצה חברתית יכולים להתייחס לאדם או קבוצה עם תפיסות עולם שונה, למשל:
אמונות בסיסיות משותפות יכולות לשמש כבסיס לדיאלוג בונה בין תפיסות עולם שונות. זאת משום שתפיסת העולם כוללת מספר אמונות בסיסיות, אשר מקבילות מבחינה פילוסופית לאקסיומות של השקפת העולם. אמונות בסיסיות אלו אינן ניתנות להוכחה לוגית במסגרת השקפת העולם, עקב היותן אקסיומות. כתוצאה מכך, האמונות הבסיסיות לא משמשות כמוקד לוויכוח, אלא כטיעונים המועלים בעד או כנגד טענות בנושאים אחרים.
באולינג גרין
באולינג גרין (באנגלית: Bowling Green) היא עיר בקנטקי שבארצות הברית. העיר נוסדה על ידי חלוצים בשנת 1798, והייתה הבירה הזמנית של קנטקי במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. נכון למפקד האוכלוסין של 2020, בעיר גרים כ-72,294 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה במדינה (לאחר לואיוויל ולקסינגטון). במטרופולין של באולינג גרין גרים 179,240 תושבים, והוא הרביעי בגודלו בקנטקי.
כיום יש בבאולינג גרין תעשייה ענפה הכוללת בין השאר את מפעלי ג'נרל מוטורס ויצורן של המכוניות שברולט קורבט. בבאולינג גרין נמצאים גם אוניברסיטת ווסטרן קנטקי ומוזיאון הקורבט הלאומי.
היסטוריה
האירופים הראשונים שהגיעו לאזור עשו זאת בסביבות 1775. עד 1778, המתיישבים הקימו את תחנת מקפאדן בגדה הצפונית של נהר הבארן.
העיירה באולינג גרין התאגדה רשמית על ידי חבר העמים של קנטקי ב-6 במרץ 1798. בשנה זו כבר נבנו מבני ציבור בעיירה. בשנת 1810 התגוררו בבאולינג גרין 154 תושבים. הצמיחה במסחר באוניות קיטור והקרבה לנהר הבארן הצמיחו את כלכלת העיירה. בשנת 1832 העיירה חוברה אל רשת המסילות.
איפשירי מוסטפא פאשה
איפשירי או איפשיר (איבשיר) מוסטפא פאשה (בטורקית: İpşiri Mustafa Paşa, ידוע גם כ-"Sadrazam Damat İbşir Mustafa Paşa" ; 1607 - 11 במאי 1655 איסטנבול) היה איש צבא עות'מאני, ממוצא אבחזי, וזיר גדול (סאדר-אזאם) של האימפריה העות'מאנית בין השנים 1654–1655, בימי הסולטאן מהמט הרביעי. איפשירי מוסטפא פאשה נודע כמפקד מיומן ומנהיג מוכשר, אך אכזרי ומושחת. בימים שהיה מושל דמשק וחלב השאיר חותמו על ידי ביצוע עבודות בנייה נרחבות בסגנון עות'מאני (למשל, בשכונת ג'דידייה בחלב).
באולינג גרין
היסטוריה
באולינג גרין הכריזה על עצמה כנייטרלית בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית. הן האיחוד והן הקונפדרציה רצו לשלוט בעיר לאור המשאבים באזור ומיקומה האסטרטגי. רוב התושבים דחו את שני המשטרים. ב-18 בספטמבר 1861, כ-1,300 חיילים מצבא הקונפדרציה (בפיקודו של הגנרל סיימון בוליבר באקנר) הגיעו מטנסי כדי לכבוש את העיר. בנובמבר 1861 באולינג גרין הפכה לבירתה של קנטקי. ב-14 בפברואר 1862,הקונפדרציה נסוגה מבאולינג גרין, לאור הישגיו של צבא האיחוד בהנהגת הגנרל המפקד יוליסס ס. גרנט. כוחות הקונפדרציה הרסו גשרים על פני הנהר, את מחסן הרכבת, ומבנים חשובים אחרים שיכלו לשמש את האויב. העיר הייתה נתונה לשיבושים ופשיטות לאורך שארית המלחמה. במהלך קיץ 1864, גנרל האיחוד סטיבן ג'י ברברידג' עצר 22 מאזרחי העיר וסביבתה באשמת בגידה. תקרית זו ויחס קשה מצד הרשויות הפדרליות הובילו למרירות כלפי האיחוד בקרב תושבי באולינג גרין ואף הגביר את האהדה כלפי הקונפדרציה.
אורלי ארז-לחובסקי
אורלי ארז-לחובסקי (נולדה ב-1969) היא מנכ"לית המרכז הרפורמי לדת ומדינה, ועורכת-דין.
איפשירי מוסטפא פאשה
רקע משפחתי
מקור הכינוי "איפשיר","איבשיר" או "איפשירי" המזוהה איתו, ככל הנראה בשם של שבט אבחזי - איפסיל. איפשירי מוסטפא פאשה היה אחיין (בן של אחות) של אבאזה מהמט פאשה שעמד בראש אחת המרידות הקשות ביותר של ה"ג'לאלים" נגד שלטון הסולטאן במאה ה-17.
אורלי ארז-לחובסקי
ביוגרפיה
ארז-לחובסקי נולדה באוטווה, קנדה, ובהמשך עלתה לישראל ולמדה בתיכון קציר ברחובות.
איפשירי מוסטפא פאשה
הקריירה שלו, קשריו עם אבאזה מהמט פאשה ועם אבאזה חסן פאשה
כשאבאזה מהמט פאשה כיהן כמושל של דמשק, מינה את מוסטפא איפשיר לסנג'קביי של טרסוס. איפשיר ליווה את אבאזה במסעו בבוסניה (1629) ובבלגרד, בסיליסטרה, באוצ'קיב (Özi) וחוטין, ובפשיטתו לקמנייץ בפולין בשנת 1633. מאוחר יותר הוא השתתף בעימות הצבאי בין אבאזה מהמט ובין מורטדה פאשה. ב-24 באוגוסט 1634 היה באיסטנבול כשאבאזה מהמט הוצא להורג. בהמשך מילא איפשיר תפקידים בכירים שונים ברחבי האימפריה: השתתף במסעות צבאיים בירוואן ובבגדאד, התמנה לביילרביי בבודה ("בודין") (פברואר 1639 - פברואר 1640), בסיליסטרה - ולוואלי של רומליה (1642-1640), כיהן כמושל גם בערים מאראש, מוסול, ואן, קראמאן וב 1644 בטמשוואר בבאנאט (ליום אחד בלבד) בשנת 1646 הצטרף שוב למרד נגד הסולטאן, אבל המעשה נסלח לו והוא התמנה לפאשה של טוקט. בתפקיד זה הצטיין בדיכוי המרידות באזור, כולל זו של עלי וארוואר פאשה, הוואלי מסיווס. בהתחלה היסס מפני שווארוואר פאשה הגן בשנת 1648 על כבוד אשתו הצעירה וסירב לפקודת הסולטאן איברהים לשולחה להרמון המלכותי באיסטנבול. להיסוסיו של איפשיר בנוגע לווארוואר עלי פאשה, הגיב הסולטאן: "או ראשו או ראשך!" (Ya başi, ya başın). לבסוף התקיף איפשיר פאשה את כוחותיו של וארוואר עלי פאשה במפתיע והציל מידיו את מהמט פאשא קפרולו, לימים אחד מהוואזירים הגדולים המפורסמים של האימפריה. לורוואר עלי פאשה שנפל לידיו, ערף את ראשו ושלחו לסולטאן. כפיות הטובה שלו כלפי וארוואר עלי פאשה הביא לו את הכינו "חאין" (הבוגד). בשנת 1650 התערב בלבנון וסוריה תוך ניסיון לזרוע מריבות בקרב הדרוזים. נחל תבוסה מידי הדרוזים בבקעת הלבנון. התגייס למען הסולטאן במסעות דיכוי נגד המורדים (ה"ג'לאלים") באנקרה ובאסקישהיר. סמך על יחידות הסיפחים ולמד לנצל את שחיתות אנשי החצר באיסטנבול, כדי לחזק את מעמדו בפרופבינציה. בשנת 1652 התמנה למושל של חלב ובתפקיד זה הצטיין בניהולו האכזרי והמושחת.
באולינג גרין
היסטוריה
לאחר מלחמת האזרחים אזור העסקים של באולינג גרין גדל והתפתח ביותר.
איפשירי מוסטפא פאשה
ביילרביי בדמשק ובחלב
אישפיר פאשה כיהן כביילרביי בדמשק בשנים 1638 ו-1649, ובחלב בין השנים 1652–1654 (Halep Valisi) תקופת מניהלו בערים אלה התאפיינה בעבודות בנייה בסגנון עות'מאני, שנעשו בעזרת קרנות הקדש - ואקף. בעיר חלב הגדיל את התשתית המסחרית, בעיקר בשכונה הנוצרית ג'דידייה. בנה מסגדים ושיקם את האכסניות (חאנים) בכוונה לשפר את תנאי האירוח של הנוסעים. במתחם הקרוי לפי שמו בשכונת ג'דידייה הקים בית קפה ענק (1654), שנושא אף הוא את שמו. בזמנו שופץ והורחב הקרוואנסראי בחאן טומאן על יד חלב. מאוחר יותר בזמן כהונתו כוזיר גדול (1654) נבנתה באר הנושאת את שמו בעיר קיליס, (İpşir Paşa Çeşmesi או İpşir Paşa Kasteli), לימים בטורקיה, לא רחוק מחלב.
אורלי ארז-לחובסקי
ביוגרפיה
היא השלימה לימודי תואר ראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. לאחר התמחות בבית המשפט העליון, למדה לתואר שני במשפטים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, תוך התמקדות בזכויות אדם. היא חברת לשכת עורכי הדין בישראל ובמדינת ניו יורק.
איפשירי מוסטפא פאשה
כהונתו כווזיר גדול 1654-1655
בסתיו 1654 הווזיר הגדול דרוויש מהמט פאשה לקה בשיתוק, ככל הנראה עקב אירוע מוחי. איפשיר מוסטפא פאשה, גבר נמוך קומה, שחצן, רכב מוכשר ומיומן בציד ובשימוש בחנית ובחרב, עורר את התעניינותו של הסולטאן מהמט הרביעי, שהחליט, בהמלצת הווזיר הגדול לשעבר מלק אהמט פאשה והשדולה שהקימה אשתו של איפשיר, למנותו ב-28 באוקטובר 1654 כווזיר גדול או "סדראזאם". על ידי כך ביקש הסולטאן לאלפו ולגייסו להמשך דיכוי מרידות ה"ג'לאלים" במדינה. מתוך חשדנות כלפי כוונות הסולטאן, עיכב איפשירי את הגעתו לעיר הבירה ב־4 חדשים בתירוץ שעליו להיאבק עדיין בקזלבאשים. בינתיים אסף צבא גדול מבוסס על שכירי חרב ועל סיפחים ואיתו הגיע בסופו של דבר לאיסקידר על יד איסטנבול. לפני שהלך אל הסולטאן, כדי להיות בטוח שלא מדובר במלכודת, נתן פקודה להחזיק כבני ערובה את העיר ואת הנכבדים שבאו לקבל את פניו.
סופו
כהונתו כווזיר גדול לא ארכה זמן רב. מדיניות הקיפוח של היניצ'רים לטובת שכירי החרב והסיפחים, מעשי השוד של תומכיו בעיר הבירה, גבייה נוספת, שרירותית, של כפסים מהתושבים, גרמה להתקוממות. המון ממורמר של יניצ'רים, אליהם הצטרפו גם ספיחים לא מעטים, התכנס בהיפודרום של איסטנבול החל מ-9 במאי 1655 ודרש בקול רם את הדחתו והוצאתו להורג. ואכן לבסוף ב-11 במאי 1655 האדמירל קארא מוראט והיניצ'רים שלו עצרו אותו והוציאו אותו להורג, באישור הסולטאן. הראש של איפשירי פאשה, נעוץ על כידון, הוצג לראווה בפני אלפי האנשים שהתכנסו בהיפודרום.
אורלי ארז-לחובסקי
ביוגרפיה
בשנת 2004 החלה ארז-לחובסקי את עבודתה כעורכת דין במרכז הרפורמי לדת ומדינה, וב-2014 החלה לשמש כמנהלת המחלקה המשפטית במרכז. בספטמבר 2021 מונתה למנכ"לית המרכז.
איפשירי מוסטפא פאשה
סופו
איפשירי מוסטפא פאשה היה נשוי לפני מותו לאיישה סולטאן (?-1656), השאפתנית, בתו של הסולטאן אהמט הראשון ושל "מאיפקר קסם סולטאן", ואחות של מוראט הרביעי ושל איברהים הראשון,
אורלי ארז-לחובסקי
פעילותה
בתפקידה כעורכת דין וכיום כמנכ"לית במרכז הרפורמי לדת ומדינה, ארז-לחובסקי מובילה את המאבק המשפטי בהפליה על בסיס השתייכות דתית, מגדר וגזע ומנהלת תיקים משפטיים תקדימיים בנושאים כגון הדרת נשים והסתה לגזענות.
איפשירי מוסטפא פאשה
סופו
שהייתה נשואה לפניו לעוד שישה בעלים.
אורלי ארז-לחובסקי
פעילותה
היא הובילה להישגים משפטיים משמעותיים כגון ביטול ההפרדה המגדרית בתחבורה הציבורית, שבירת המונופול האורתודוקסי בהקשר של משכורות רבנים בשירות המדינה ופסילת מועמדים גזעניים מלהתמודד בבחירות לכנסת. באחד מציוציה בטוויטר, הביאה חברת הכנסת תמר זנדברג דברים של ארז-לחובסקי לשופטים: "בן גביר מצהיר שרוב רובו של הציבור הערבי "לא נאמן". מבחינתו המילה "לא נאמן" מחליפה את המילה ערבי".
איפשירי מוסטפא פאשה
קישורים חיצוניים
Stanford Jay Shaw History of the Ottoman Empire and Modern Turkey vol.1 Cambridge University* Press ,1997, chapter The Vizierate of Ipşir Pasha 1653 - 1654 vol.2 1600-1914, Cambridge University Press the American Philosophical Society,Philadelphia 1991 Oxford University Press, 2008 *Blackwood's Edinburgh Magazine vol.53 ,No.332,June 1843 Chapters of Turkish history in Salma Khadra Jayyusi, Renata Holod, Attilio Petruccioli, André Raymond The city in the Islamic World, Brill, Leyden, 2008
באולינג גרין
היסטוריה
בשנת 1868, בנתה העיר את מפעל המים הראשון שלה. בית המשפט המחוזי שבעיר נחנך באותה השנה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 ובתחילת שנות ה-90 החלו להופיע מכוניות בדרכי העיר.
אורלי ארז-לחובסקי
פעילות משפטית מול עיריות
לארז-לחובסקי רזומה של מספר מאבקים משפטיים מול מדיניות מדירה של עיריות בישראל. כך, לדוגמה, הביאה לפסק דין שקבע כי על עיריית בית שמש להסיר את שלטי הצניעות בתחומי העיר. במרץ 2019 הואשמה העירייה בביזיון בית המשפט, זאת לאחר שבע שנים של דיונים בערכאות שונות.
באולינג גרין
היסטוריה
בשנת 1906 נפתח בית החולים המקומי.
אורלי ארז-לחובסקי
פעילות משפטית מול עיריות
ביוני 2019 הורה בית המשפט המחוזי לעיריית ראש העין להקצות שטח לבניית בית כנסת עבור הקהילה הרפורמית "בבת עין". את העתירה הגישה ארז-לחובסקי בשם הקהילה ובשם התנועה ליהדות מתקדמת.
באולינג גרין
היסטוריה
בשנת 2014, מגזין פורבס הגדיר את באולינג גרין כאחד מ-25 המקומות הטובים ביותר לפנסיונרים בארצות הברית. בבוקרו של 11 בדצמבר 2021, שתי סופות טורנדו הרסניות תקפו את באולינג גרין. כ-17 איש נהרגו, ונגרם נזק למבנים.
אורלי ארז-לחובסקי
פעילות משפטית מול עיריית ירושלים
ארז-לחובסקי ייצגה במשך חצי שנה את נשות הכותל במאבקן המשפטי לקבל אישור להקמת דוכן הנחת תפילין במרכז ירושלים, ובינואר 2019 התקבלה החלטת המחלקה המשפטית של עיריית ירושלים לאפשר להן זאת.
באולינג גרין
דמוגרפיה
נכון למפקד האוכלוסין מ-2010, התגוררו בעיר 58,067 נפשות ב-22,735 משקי בית. צפיפות האוכלוסין היא 630.5 נפש לקמ"ר. ההרכב הגזעי של העיר היה 75.8% לבנים, 13.9% אפרו-אמריקאים, 0.3% אינדיאנים, 4.2% אסייתים, 0.2% ילידי הפסיפיק, 2.16% מגזעים אחרים ו-2.7% מעורבים גזעית. היספנים היו 6.5% מהאוכלוסייה.
אורלי ארז-לחובסקי
פעילות משפטית מול עיריית ירושלים
ביוני 2020 ייצגה את הבית הפתוח לגאווה ולסובלנות בעתירה נגד עיריית ירושלים על כך שלרגל חודש הגאווה העירייה תלתה חמישה דגלים בלבד, במקום 90 דגלים כמקובל בשנים הקודמות. בין הדברים שאמרה: "אנו לא נשלים עם התנהלות מבזה זו של עיריית ירושלים אשר במקום לפעול לטובת כלל תושביה, נכנעת ללחץ של גורמים קיצוניים, פועלת על סמך שיקולים זרים ומחזירה אותנו שנים אחורה, לתקופות בהם נאלץ הבית הפתוח להילחם על זכותו לצעוד ברחובות ירושלים."
באולינג גרין
דמוגרפיה
גודל משק הבית הממוצע הוא 2.28 נפשות, וגודל המשפחה הממוצע הוא 2.99. הנשים מהוות 51.7% מהאוכלוסייה, לעומת 48.3% גברים.
אורלי ארז-לחובסקי
פעילות משפטית מול עיריית ירושלים
בדצמבר 2020 ייצגה זוג הטרוסקסואלי וזוג לסביות בבקשה שהגישו לבית המשפט המחוזי בירושלים לאישור תובענה ייצוגית נגד עיריית ירושלים. זאת לאחר שהעירייה בחרה שלא לאפשר השתתפות במיזם "מתחתנים בירושלים" באופן שוויוני.
בג"ץ בנושא כשרות
בספטמבר 2017 קבע הרכב מורחב של בג"ץ שבתי עסק, ובכלל זה מסעדות או בתי מלון, יכולים להציג את עצמם כמי שהמזון שלהם תחת פיקוח, גם אם אין להם תעודה של הרבנות. את העתירה לבג"ץ הגישו שני בעלי מסעדות וייצגה אותם ארז-לחובסקי.
באולינג גרין
דמוגרפיה
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר היא 33,362 דולר (למשפחות – 45,287 דולר). לגברים ההכנסה חציונית היא 35,000 דולר לעומת 28,916 דולר לנשים. כ-19.4% מהמשפחות ו-27.7% מהתושבים חיים מתחת לקו העוני, ובהם 30.9% מהילדים ובני הנוער.
אורלי ארז-לחובסקי
מתווה הכותל
ארז-לחובסקי ייצגה בבית המשפט את התנועות הרפורמית והקונסרבטיבית וכן את נשות הכותל בדרישתן ליישם את מתווה הכותל. בין השאר השמיעה בדיון שהתקיים בנובמבר 2020 את הטענה כי, מאז הדיון האחרון בעתירות בינואר 2018 המדינה לא קיימה את מה שהצהירה מבחינת עבודות הבינוי בקשת רובינסון, וכי המצב של הרחבה בקשת רובינסון הידרדר מאד.
חיים אישיים
אורלי היא חברת קהילת קמץ, הקהילה הרפורמית במבשרת ציון, ומשמשת כחברת הוועד המנהל של הקהילה.
באולינג גרין
כלכלה
למרות עברה התעשייתי, הכלכלה המקומית מאופיינת כיום בהייטק ובתעשיות עתירות-ידע. בזכות האוניברסיטה והמכללה הטכנית המקומית, באולינג גרין משמשת כמרכז חינוך לאזור דרום-מרכז קנטקי. בנוסף על כך, העיר היא המרכז הרפואי והמסחרי המוביל באזור. בעיר פועלים גם משרדי החברה Holley.
נכון לשנת 2019 המעסיקים המובילים בעיר הם האוניברסיטה המקומית, ג'נרל מוטורס וכן מערכות החינוך והבריאות המקומיות
אברהם כלפון (רב)
רבי אברהם כלפון ("האבר"ך"; 1735, ליוורנו איטליה - 1819, צפת) היה פרשן מקרא ותלמוד, משורר, כרוניקאי ומנהיג קהילת יהודי טריפולי בסוף המאה ה-18.
קורות חיים
נולד לגביר רפאל כלפון בליוורנו שבאיטליה, שאליה הגיעה משפחתו מלוב, בן למשפחת גבירים וסוחרים משפיעים שהנהיגו את יהדות טריפולי במשך תקופה ארוכה במשרת ה"קאייד". נימול על ידי הרב חיים אבן עטר ששהה באותה עת בליוורנו.
הרב כלפון לא למד בישיבה, אלא אצל מלמדים פרטיים. בין היתר נמנה עם תלמידיהם של הרבנים מסעוד חי רקח, דוד טייאר, רוחים הדיין, ומשה לחמייש.
בסיום לימודיו נישא לבתו של הגביר ישעיה ארביב, ולאחר מכן ככל הנראה הצטרף לאביו בניהול עסקי המסחר שלו, תוך קביעת עיתים לתורה. בגיל 19 הוא כבר נמצא חתום על הסכמה, לצד אביו ולצד דייני טריפולי, הרבנים דוד טייאר ובנימין ואתורי, שבה הוצמדו לו התארים "גביר" ו"החכם השלם". בגיל 26 כבר הוכר בעירו כבעל כישרון פיוטי, והתבקש לכתוב קינה על מצבת הרב מסעוד חי רקח.
בצעירותו הקים בביתו ספרייה, שהייתה מהגדולות ביותר בטריפולי, והכילה ספרי מדרש, הלכה, מוסר, אגדות, היסטוריה, פילוסופיה ושירה. בנוסף הכילה הספרייה כתבי יד עתיקים ונדירים, והעתקים של כתבי יד שהעתיק בעצמו, במקרים שבהם לא יכל להשיג לעצמו את כתב היד המקורי. מהאוסף שהיה בספרייה זו שאב מידע רב לספריו שחיבר.
כדי לתעד את עברה ההיסטורי של יהדות טריפולי, חקר רבות בארכיוני הממשל המקומי, והעלה על הכתב את הממצאים שמצא. כך גם תיעד בכתב חידושים, סיפורים, מאורעות היסטוריים ופסקי הלכה ששמע משד"רי ארץ ישראל שביקרו בביתו.
ניהל קשרים והתכתבות עם החיד"א, הפיץ את ספריו בלוב, ופגש אותו בליוורנו מאוחר יותר בחייו (1804-5).
הרב כלפון היה משורר וכותב פורה. עניין רב הוא מצא בכתיבת קורותיה של קהילת יהודי טריפולי וקורות מנהיגיה בדורות שקדמו לו, וכתביו מהווים מקורות היסטוריים חשובים אודות הקהילה. ספרו "סדר הדורות" עוסק בהיסטוריה של יהדות טריפולי. רק חלקים ממנו השתמרו עד ימינו, אך אלו מהווים את אחת מהכרוניקות היחידות אודות הקהילה. ספריו "מחנה אברהם" ו"מעשה צדיקים" מספרים את סיפורם של רבנים ודמויות חשובות בתולדות הקהילה והיהדות. בנוסף חיבר ביוגרפיה על מכרו החיד"א. מלבד ספרים אלו, חיבר ספרי הגות רבניים; ספרו "חיי אברהם" עוסק בטעמי דינים ומנהגים; ספרו "לקט אברהם" מביא מדרשים, סיפורים וחידות; ספרו "לקט הקציר" (תקע"ב) עוסק בחלק אורח חיים של השולחן ערוך, ויצא לאור בישראל במהדורה חדשה בשנת 1992; ספרו "מליצי יושר" עוסק באתיקה. בנוסף לאלו ישנם עוד חיבורים רבים שלו כלפון בכתב יד.
אהבתו וכמיהתו לארץ ישראל באה לידי ביטוי בשיריו ובכתביו השונים. בשנת 1806 עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת, שם חי ופעל בעשור וחצי האחרונים לחייו.
טום וייטס
טום וֵייטס (באנגלית: Tom Waits; נולד ב־7 בדצמבר 1949) הוא זמר-יוצר, שחקן וכותב שירים אמריקאי, פעיל החל משנות ה-70. וייטס מתאפיין בקול סדוק ומחוספס. הוא עבד כמלחין לסרטים ולמחזות מוזיקליים והופיע בתפקידי משנה במספר סרטים, בהם "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס" (2009) ו"דרקולה" (1992); הוא גם כיכב בסרטו של ג'ים ג'ארמוש, "נרדפי החוק" (1986). הוא היה מועמד לפרס האוסקר עבור עבודת הפסקול שלו לסרט "אחד מהלב". סגנונו המוזיקלי מתבסס בעיקר על בלוז, ג'אז, וודוויל ואינדסטריאל. שיריו לרוב עוסקים בשולי החברה האמריקאית ומושפעים מצ'ארלס בוקובסקי.
הוא היה מועמד למספר פרסי מוזיקה חשובים וזכה בשני פרסי גראמי: פרס גראמי לאלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר עבור Bone Machine ופרס גראמי לאלבום הפולק העכשווי הטוב ביותר עבור Mule Variations. בשנת 2011 נכנס וייטס להיכל התהילה של הרוק אנד רול. מוזיקאים מלווים: מארק ריבו, גרג כהן וקית' ריצ'רדס.
ראשית חייו
וייטס נולד בפומונה שבקליפורניה, לאלמה פרן (לבית ג'ונסון) מקמורי ולג'סי פרנק וייטס, שניהם מורים. וייטס טען במספר ראיונות שנולד במושב האחורי במונית, דבר שאף צוטט כעובדה במספר עיתונים. בחלק מהראיונות הודה שהוא עצמו אינו יודע אם זו אמת או אגדה שבדה דודו. לאחר שהוריו של וייטס התגרשו בשנת 1960, הוא גר עם אמו בוויטייר שבקליפורניה ולאחר מכן עבר לצ'ולה ויסטה שבסן דייגו. הוא לימד את עצמו לנגן בפסנתר שהיה בבית השכן.
עד שנת 1965, כשהיה בתיכון, ניגן בלהקת רית'ם אנד בלוז/נשמה שנקראה The Systems. חמש שנים לאחר מכן החל לעבוד כשוער במועדון לילה בסן דייגו והחל לפתח את סגנונו המוזיקלי, בהתבסס על האמנים האהובים עליו - בוב דילן, לורד באקלי, ג'ק קרואק, לואי ארמסטרונג, האולין וולף וצ'ארלס בוקובסקי.
לאחר ששירת במשמר החופים של ארצות הברית עבר וייטס ללוס אנג'לס והחל להופיע במועדון הטרובדור. בגיל 21 חתם על חוזה עם המפיק המוזיקלי הֶרבּ כהן. בין אוגוסט לדצמבר 1971, הקליט וייטס סדרה של קלטות דמו שכללו שירים רבים בהם הוא נוגע מאוחר יותר. רצועות מוקדמות אלו יצאו עשרים שנה לאחר מכן, באלבומי האוסף The Early Years, Volume One ו-The Early Years, Volume Two, בניגוד לרצונו של וייטס.
שנות השבעים
וייטס חתם על חוזה עם חברת ההקלטות אסילום רקורדס בשנת 1972. אלבום הבכורה של וייטס, Closing Time יצא בשנת 1973. האלבום זכה לביקורות חיוביות, אך וייטס לא זכה לתשומת לב רבה עד שאמנים בולטים יותר, כמו טים באקלי והאיגלס, ביצעו גרסאות כיסוי למספר רצועות מהאלבום.
וייטס החל להופיע ולחמם הופעות לאמנים כגון צ'רלי ריץ', מרת והוונדלס, ופרנק זאפה, שסייעו לו לזכות בהכרה. אלבומו השני, The Heart of Saturday Night יצא בשנת 1974 ועסק בחוויותיו של וייטס מהופעותיו במועדון הלילה.
וייטס סבל מהנסיעות התכופות במסגרת ההופעות והחל לשתות רבות. על רקע קשיים אלה, הקליט את אלבומו השלישי, Small Change, שיצא בשנת 1976. האלבום כלל בעיקר מוזיקת ג'אז, ועסק בשכרות מנקודת מבט צינית ופסימית. האלבום זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית, ועקף את מכירות אלבומיו הקודמים תוך זמן קצר. האלבום היה הראשון של וייטס שנכנס למאה הגדולים במצעד 200 האלבומים של בילבורד, הישג שוייטס הצליח לשחזר רק בשנת 1999 עם האלבום Mule Variations. וייטס הרכיב להקת הופעות שנקראה The Nocturnal Emissions וכלל את פרנק ויקארי על סקסופון טנור, את פיצג'רלד ג'נקינס על גיטרה בס, ואת צ'יפ וייט על התופים ועל הוויברפון. וייטס ולהקת ההופעות הופיעו רבות בארצות הברית ובאירופה בין אוקטובר 1976 למאי 1977.
האלבום הרביעי, Foreign Affairs, יצא בשנת 1977. האלבום היה דומה מבחינה מוזיקלית לאלבום הקודם אך הושפע גם ממוזיקת בלוז. האלבום החמישי, Blue Valentine, יצא בשנת 1978. האלבום היה שונה משאר אלבומיו של וייטס, עם יותר דגש על גיטרה חשמלית וקלידים וכמעט ללא מיתרים, ועל סאונד בסגנון בלוז. באותה תקופה היה וייטס במערכת יחסית עם המוזיקאית ריקי לי ג'ונס והיא הופיעה על עטיפת האלבום Blue Valentine. וייטס הופיע לראשונה בסרט - "סמטת גן עדן" (1978) - ותרם גם מספר שירים לפסקול.
שנות השמונים
Heartattack and Vine, אלבום האולפן האחרון של וייטס באסילום רקורדס, יצא בשנת 1980. באותה שנה הוא החל לעבוד עם פרנסיס פורד קופולה, שביקש מווייטס לספק מוזיקה לסרטו "אחד מהלב" (1982). באוגוסט 1980, התחתן וייטס עם קתלין ברנן, תסריטאית אותה פגש בעת שעבד על הסט של הסרט. ברנן כתבה עם וייטס שירים רבים באלבומיו הבאים והשפיעה עליו מבחינה מוזיקלית. בין היתר, הציגה ברנן לוויטס את המוזיקה של קפטן ביפהארט, שהפך למקור השראה מרכזי עבור וויטס. לאחר שעזב את אסילום, פרסמה חברת התקליטים אלבום אוסף של וייטס בשם Bounced Checks. במהלך תקופה זו, הופיע וייטס בתפקידים קטנים במספר סרטים, בהם הופעת קמע בסרט וולפן (1981) כנגן פסנתר שיכור. השיר של וייטס, "Jitterbug Boy", נכנס גם לפסקול של הסרט. "אחד מהלב" יצא לאקרנים בשנת 1982. וייטס הופיע הופעת קמע כנגן חצוצרה, והיה מועמד לפרס האוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר. וייטס שיתף פעולה עם קופולה בסרטים נוספים - "נערי הכרך" (1983), "ראסטי ג'יימס" (1983), ו"מועדון הכותנה" (1984).
בשנת 1983, לאחר מעבר לאיילנד רקורדס, הוציא וייטס את Swordfishtrombones, שסימן תפנית חדה בכיוון המוזיקלי שלו. בעוד שלפני האלבום ניגן וייטס בפסנתר או בגיטרה, הוא החל לנגן מאלבום זה בכלים פחות נפוצים, כמו בסון, חמת חלילים, מרימבה והרמוניום. כתיבת השירים שלו השתנתה גם היא, והוא התרחק מהצליל המסורתי של בלדת פסנתר ומיתרים לכיוון מספר סגנונות שלא התייחסו אליהם במוזיקת הפופ, בהם קברט, רומבה, טנגו, קאנטרי מוקדם ומוזיקה עממית אירופאית.
ב-1984 עבר וייטס מקליפורניה לניו יורק. הדגש החדש של וייטס על התנסויות בסגנונות ובכלים שונים המשיך באלבום Rain Dogs, שיצא בשנת 1985. האלבום זכה לביקורות אוהדות מאוד ורולינג סטון דירג אותו במקום ה-21 ברשימת 100 האלבומים הגדולים ביותר של שנות השמונים ובמקום ה-397 ברשימת 500 האלבומים הגדולים ביותר בכל הזמנים. האלבום סימל התרחקות של וייטס משירים מבוססי פסנתר לשירים מבוססי גיטרה. האלבום כלל את השיר "Downtown Train" שגרסת כיסוי שלו בביצוע רוד סטיוארט הפכה ללהיט והגיעה למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. האלבום הגיע למקום ה-188 במצעד הבילבורד 200. האלבום הגיע למעמד זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
Franks Wild Years, מחזה מוזיקלי שנכתב על ידי וייטס וברנן, הועלה כמחזמר אוף ברודוויי בשנת 1986, בבימויו של גארי סיניז. וייטס עצמו שיחק את התפקיד הראשי. הוא המשיך לפתח את קריירת המשחק שלו עם כמה תפקידי משנה ותפקיד ראשי בסרטו של ג'ים ג'ארמוש, "נרדפי החוק" (1986), שפסקולו כלל גם שני שירים של וייטס מ-Rain Dogs. באותה שנה הוא גם תרם את קולו לשיר "Harlem Shuffle" מתוך האלבום Dirty Work של הרולינג סטונז.
בשנת 1987 הוא הוציא את Franks Wild Years, שכלל גרסאות אולפן מההצגה של וייטס באותו השם. האלבום זכה לביקורות חיוביות שציינו את הרב-גוניות שבו, והוא הגיע למקום ה-115 במצעד הבילבורד 200. וייטס המשיך לקדם את קריירת המשחק שלו עם תפקיד בסרט Ironweed שבבימויו של הקטור בבנקו לצד ג'ק ניקולסון ומריל סטריפ, בו וייטס ביצע את השיר "Big Rock Candy Mountain". בשנת 1988 הופיע וייטס ב-Big Time, סרט קונצרט סוריאליסטי ופסקול שכתב יחד עם אשתו.
בשנת 1989 הופיע וייטס בפעם האחרונה על במה, כשהשתתף במחזה Demon Wine שכתב תומאס בייב. הוא זכה לביקורות חיוביות. וייטס סיים את העשור עם הופעות בשלושה סרטים: "רכבת המסתורין" של ג'ים ג'רמוש; "רגליים קרות" של רוברט דורנהלם; והתפקיד הראשי ב"עור הדוב: אגדה אורבנית".
שנות התשעים
The Black Rider: The Casting of the Magic Bullets, מחזה שנוצר כתוצאה משיתוף פעולה של וייטס, הבמאי רוברט וילסון והסופר ויליאם ס. בורוז יצא להופעת בכורה בהמבורג ב-31 במרץ 1990. הפרויקט התבסס על סיפור עם גרמני בשם "הקלע החופשי". וילסון היה האחראי לעיצוב ולבימוי, בורוז לכתיבת הספר, ווייטס למוזיקה ולמילות השירים, שהושפעו במידה רבה מיצירותיו של ברטולט ברכט וקורט וייל. באותה השנה, תרם וייטס גרסת כיסוי לשיר "It's All Right with Me" של קול פורטר לאלבום האוסף Red Hot + Blue, הראשון בסדרה של אלבומי אוסף מארגון הצדקה רד הוט.
בשנה שלאחר מכן, היה וייטס עסוק מאוד בעבודה על פסקולי סרטים ומשחק, ותרם למספר פרויקטי מוזיקה של אמנים אחרים כמו פריימוס, מה שחשף אותו לקהל חדש מסוגת הרוק האלטרנטיבי. אלבום האוסף היחיד שהכיל רק חומרים של וייטס היה הפסקול לסרטו של ג'ים ג'רמוש, "מונית לילה" (1991). בין הסרטים בהם השתתף בשנה זו היו "פישר קינג" ו"Queens Logic".
בשנת 1993 הוציא וייטס את The Black Rider, שכלל גרסאות אולפן לשירים שכתב וייטס למחזמר באותו השם שלוש שנים קודם לכן. הוא הופיע בסרטו של רוברט אלטמן "תמונות קצרות", בסרטו של ג'ים ג'רמוש "Coffee and Cigarettes: Somewhere in California". בשנת 1997, וייטס וברנן כתבו וביצעו את המוזיקה לסרט האנימציה הקצר "Bunny" שזכה בפרס האוסקר לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר.
בשנת 1995 הוציאה הולי קול אלבום מחווה שכולו גרסאות כיסוי לשירים של וייטס. בשנת 1998, לאחר שאיילנד רקורדס הוציאו את אלבום האוסף Beautiful Maladies: The Island Years, עזב וייטס את חברת התקליטים ועבר לחברת התקליטים ANTI-.
אלבום האולפן הראשון של וייטס בחברת התקליטים החדשה, Mule Variations, יצא בשנת 1999. הבילבורד תיאר את האלבום כאלבום שמשלב בהצלחה בלוז וגוספל. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הפולק העכשווי בשנת 2000; הוא היה מועמד לפרס גראמי לביצוע סולו הרוק הווקאלי הטוב ביותר של גבר עבור השיר "Hold On". האלבום היה האלבום המצליח ביותר של וייטס במצעד 200 האלבומים של בילבורד, בו הגיע למקום ה-30. האלבום הגיע למעמד זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
באותה שנה, ביצע וייטס גיחה כמפיק מוזיקלי לאמנים אחרים, כשהפיק יחד עם אשתו את Extremely Cool, עבור ידידו הוותיק צ'אק א' וייס. וייטס השתתף באלבום גם כסולן אורח וגיטריסט. הוא תרם גם גרסת כיסוי לשיר "Books of Moses" של סקיפ ספנס עבור האלבום More Oar: A Tribute to the Skip Spence Album, אלבום מחווה לסקיפ ספנס בהוצאת Birdman Records. וייטס שיחק גם בקומדיה Mystery Men.
העשור הראשון של המאה ה-21
Wicked Grin, אלבום של ג'ון האמונד המכיל גרסאות כיסוי לשיריו של וייטס, יצא ב-2001. וייטס השתתף במרבית השירים, ניגן בגיטרה, בפסנתר ותרם גם קולות רקע לאלבום. האלבום כולל גם את "I Know I've Been Changed", דואט של וייטס והאמונד.
בשנת 2002, הוציא וייטס שני אלבומים במקביל, Alice ו-Blood Money, שניהם אלבומי אוסף שנכתבו כמעט 10 שנים קודם לכן והיו מבוססים על שיתופי פעולה עם רוברט וילסון; הראשון מבוסס על מחזה מוזיקלי על לואיס קרול, והשני הוא פרשנות למחזהו של גאורג ביכנר, "וויצק".
וייטס תרם גרסה משלו לשיר "The Return of Jackie and Judy" של הראמונס לאלבום האוסף We're a Happy Family: A Tribute to Ramones, שיצא בשנת 2003 דרך קולומביה רקורדס. באותה שנה שימש וייטס כשופט בפרסי המוזיקה העצמאית.
וייטס הוציא את האלבום Real Gone בשנת 2004. זהו האלבום היחיד של וייטס עד כה, שלא כלל נגינת פסנתר באף אחת מהרצועות. האלבום נטה יותר לכיוון רוק ופחות לבלוז שאפיין את אלבומיו הקודמים. Real Gone הגיע למקום ה-28 במצעד הבילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד האלבומים העצמאיים של בילבורד. באותה שנה תרם וייטס את קולו לשיר הנושא של האלבום Go Tell It on the Mountain של פייב בליינד בוייז אוף אלבמה, שאף זכה בפרס גראמי לאלבום הגוספל המסורתי הטוב ביותר של אותה שנה. בנוסף, וייטס תרם גם גרסה לשיר "King Kong" של דניאל ג'ונסטון לאלבום המחווה The Late Great Daniel Johnston: Discovered Covered.
בשנת 2005 הופיע וייטס בסרט "דומינו" טוני סקוט כחוזה עתידות. באותה שנה הופיע וייטס בסרט "כשתראי נמר בשלג" של רוברטו בניני בתפקיד עצמו ושר את הבלדה "You Can Never Hold Back Spring". בנובמבר 2006 הוציא וייטס מארז תקליטורים בשם Orphans: Brawlers, Bawlers & Bastards. המארז כלל שלושה תקליטורים ובהם 54 שירים נדירים, שירים שלא יצאו בעבר ויצירות חדשות לגמרי. שלושת הדיסקים הופרדו לפי התוכן שלהם: "Brawlers" כלל את שירי הרוק ובלוז של ייטס; "Bawlers", את הבלדות ואת שירי אהבה שלו; ו"Bastards", שירים שלא התאימו לשאר הקטגוריות. וידאו קליפ לשיר "Lie to Me" כדי לקדם את מכירות האוסף. Orphans כלל שיר בשם "Road to Peace" שהתייחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני. האלבום כלל מספר גרסאות כיסוי לשירים של אמנים אחרים, בהם הראמונס ודניאל ג'ונסטון, כמו גם ביצועים של יצירות של משוררים וסופרים נערצים על ידי וייטס, כמו צ'ארלס בוקובסקי וג'ק קרואק. האלבום זכה לביקורות מעולות ודורג במקום השני הגבוה ביותר מבין אלבומי 2006 לפי Metacritic. האלבום הגיע למעמד זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
השיר "Way Down in the Hole" שימש כפתיח לסדרה הסמויה של רשת HBO במשך חמש עונותיה. וייטס הופיע מספר פעמים בטלוויזיה בין 2006 ל-2010. בין השאר היה אחד משלושה אמנים בלבד שהופיעו בתוכנית הדיילי שואו והופיע בתוכנית האחרונה של תוכנית האירוח הלילית "קונאן" של קונאן אובריאן.
וייטס גילם את קנלר בסרט "חותכי ורידים: סיפור אהבה" שיצא לאקרנים ב-2007. ב-2008 הכריז וייטס על סיבוב ההופעות Glitter and Doom Tour שהחל ביוני באותה שנה וכלל מועדים בדרום ארצות הברית ובאירופה. אלבום הבכורה של סקרלט ג'והנסון, Anywhere I Lay My Head, יצא בשנת 2008 וכלל גרסאות כיסוי לעשרה משירי וייטס. בסוף 2009 השתתף וייטס בסרטו של טרי גיליאם "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס", בו גילם את מר ניק.
העשור השני של המאה ה-21
וייטס גילם את המהנדס בסרט "הנבחר", שיצא לאקרנים בינואר 2010. שנה לאחר מכן שימש כקריין בסרט "טוויקסט" בבימויו של פרנסיס פורד קופולה
בפברואר 2011 נכנס וייטס להיכל התהילה של הרוק אנד רול. באותו חודש החל וייטס לעבוד על אלבום האולפן הבא שלו, Bad as Me. הסינגל המוביל מהאלבום, "Bad as Me", יצא בחודש אוגוסט. האלבום יצא באוקטובר 2011 והיה האלבום המצליח ביותר של וייטס במצעד הבילבורד 200, בו הגיע למקום השישי. האלבום זכה גם לשבחי הביקורות והיה מועמד לפרס גראמי לאלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר.
במאי 2015 השתתף וייטס בתוכנית האחרונה של "לייט נייט עם דייוויד לטרמן" בה שר את "Take One Last Look".
בשנת 2018 השתתף בסרט "הבלדה על באסטר סקראגס" של האחים כהן.
דיסקוגרפיה
הדיסקוגרפיה של וייטס משתרעת על פני חמישה עשורים וכוללת 16 אלבומי אולפן, 3 אלבומי הופעה, 7 אלבומי אוסף, 24 סינגלים ו-2 פסקולים.{{טורים
פסקולים
}}
טרנס הרדימן
טרנס הרדימן (באנגלית: Terrence Hardiman; 6 באפריל 1937 – 8 במאי 2023) היה שחקן אנגלי, הידוע בעיקר מהופעתו בסדרת הטלוויזיה לילדים "The Demon Headmaster", ובתפקיד מייג'ור ריינהרדט בסדרת הדרמה "Secret Army".
ביוגרפיה
הרדימן נולד בפורסט גייט שבלונדון. לעיתים קרובות הוא גילם דמויות סמכותיות, כגון אנשי צבא גרמנים מהתקופה הנאצית ("Secret Army", "קולדיץ", "Wish Me Luck", ו"אויב על סף דלתי"), קצינים בריטיים (When the Boat Comes In"), אנשי משטרה ("ג'ולייט בראבו" ו-"Softly, Softly"), רופאים ("Home to Roost", ו-"The Royal"), בריסטר ("Crown Court" ו"האימפריה של בריטאס"), שופטים ("The Bill" ו-"The Courtroom"), אב המנזר רדולפוס ("קדפאל"), והמנהל המרושע ("The Demon Headmaster"). עוד גילם את דמותו של ראש הממשלה רמזי מקדונלד בסרטו של ריצ'רד אטנבורו "גנדי".
בין 1972 ל-1983 הופיע הרדימן בתפקיד הבריסטר סטיבן הרבסטי בסדרה של טלוויזיית גרנדה "Crown Court". בסדרת הדרמה "Secret Army" גילם את ראש משטרת הלופטוואפה.
ב-1979 שיחק הרדימן בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "The Diary of a Nobody" מאת האחים ג'ורג' ווידון גרוסמית', בתפקיד שביטא את היכולות הרבגוניות שלו יותר מאשר דמויות של קצינים שגילם בדרך כלל. תפקיד קבוע נוסף שלו בטלוויזיה היו בדמות אב המנזר רדלופס בסדרה "קדפאל". בסדרה השתתף מייקל קולבר בתפקיד פריור רוברט, ששיחק את קודמו בדמות מייג'ור ברנדט בסדרה "Secret Army".
הרדימן שיחק בתפקיד קטן בדמות סרג'נט וילסון מהסדרה "הצבא של אבא", בפרק של מסע בזמן בקומדיה "Goodnight Sweetheart", בו הדמות שמגלם ניקולס לינדהרסט נוסעת בזמן לשנות ה-40 של המאה ה-20 ופוגשת בדמויות בשם מיינוורינג ווילסון.
עוד הופיע הרדימן בארבעה פרקים בסדרה "The Worst Witch" בתפקיד המכשף הגדול אגברט הליבור. הוא שיחק בעונה השנייה של הסדרה "The Worst Week of My Life", ובפרק בסדרה "ג'ונתן קריק".
חיים אישיים
הרדימן היה נשוי לשחקנית רוונה קופר ולהם 2 ילדים.
מדפסת סיכות
מדפסת סיכות היא סוג מדפסת שהייתה נפוצה בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים בשימוש ביתי ועסקי. המדפסת פועלת באמצעות הקשה של פינים על נייר, ומתאפיינת באיכות ביצוע נמוכה יחסית ורמת רעש גבוהה.
ההדפסה מתבצעת על ידי מעבר של ראש ההדפסה הלוך ושוב לרוחב הדף המודפס, כאשר פינים (מכונים גם "סיכות") נוקשים בצורה מתואמת על גבי סרט בד הספוג בדיו וצמוד לנייר המודפס. הקשת הפין סוחטת מן הסרט מעט דיו שעובר לנייר ויוצר נקודה. התנועה החוזרת של ראש ההדפסה המתואמת עם תנועת הנייר המדורגת יוצרת מערך נקודות צפופות שיוצרות טקסט או תמונה. סרט הבד מצוי בדרך כלל במארז פלסטיק שמאפשר תנועה מתמדת של הסרט, כך שסחיטת הדיו תהיה מכל אורכו. כמו כן שומר המארז על הסרט מפני התייבשות.
ראש המדפסת בו ממוקמים הפינים מתחמם בזמן ההדפסה, ועל פי רוב מותקנות בו צלעות קירור. המדפסת משמיעה רעש אופייני שמהווה סימן הכר של המדפסת ואחד מחסרונותיה הבולטים.
גודל מטריצת הפינים ומספר הפינים במטריצה קובעים את איכות ההדפסה. במדפסות סיכות הראשונות (כמו ה-LA30 של חברת דיגיטל) היו 7 פינים. מספרי הפינים הנפוצים הם 9 (איכות נמוכה יחסית), 18, ו-24.
ניתן לקבל איכות גבוהה יותר ממדפסת נתונה בעזרת חזרה על אותה שורה פעמיים או שלוש, כאשר הנייר מקודם בין החזרות בשיעור מחצית או שליש המרחק בין שתי סיכות. באופן זה מתקבלת הכפלה או שילוש הרזולוציה. פעולה זו כמובן גם מכפילה (או משלשת) את כמות הדיו הנצרכת ואת זמן ההדפסה. רוב המדפסות תומכות לפחות בשני מודי פעולה: "טיוטה" (או draft) עם מעבר הדפסה יחיד, ו"איכות" (או NLQ - Near Letter Quality). מדפסות בעלות 24 סיכות מדפיסות באיכות גבוהה גם במעבר יחיד.
רוב המדפסות תומכות בהדפסה "גרפית" בה המחשב שולח למדפסת תמונת "רסטר" של השטח המודפס, וכן בהדפסת טקסט, בה המחשב שולח למדפסת את התווים שיש להדפיס, כשהגופנים המתארים את צורת האותיות באים מהמדפסת עצמה.
מחשבים מסוימים, ובפרט המקינטוש של חברת אפל משתמשים בהדפסה גרפית גם לצורך הדפסת טקסט, ובאופן זה שולטים בצורה מלאה על צורת הדף המודפס (WYSIWYG).
הדפסות צבע
בשנות השמונים בחלק ממדפסות הסיכות היה סרט דיו שחור או שחור ואדום. בתחילת שנות התשעים נפוצו מדפסות צבעוניות שבהן סרט דיו שבו ארבעה צבעים ומנוף, אשר מכוון את הסרט לפס הצבע הנכון בכל שורת הדפסה. מדפסות אלו שווקו בעיקר לצרכים ביתיים נוכח מחירו הגבוה של סרט הדיו ואיטיות ההדפסה. בנוסף לעובדה שהדפסה צבעונית דורשת ארבעה מעברים של ראש ההדפסה לכל שורה, נוספת בעיה שנגרמת מהעובדה שבמהלך השימוש בסרט הדיו הפינים מעבירים דיו שחור לפסי הצבע האחרים וכך גורמים לאילוח הצבעים וירידה הדרגתית באיכות ההדפסה עד להחלפת הסרט הבאה.
מדפסת שורה
קיימות מדפסות סיכות, שבהן ראש ההדפסה נמתח לכל רוחבו של הנייר, ואת הסיכות מחליפים פטישים קטנים רבים שמסודרים בשורה אופקית. בעת ההדפסה ראש ההדפסה רועד במהירות לשני הכיוונים, והפטישים מקישים על סרט הדיו, ובכך המדפסת מסוגלת להדפיס שורה שלמה בעת ובעונה אחת. מדפסות אלו נקראות Line Matrix Printer.
יתרונות וחסרונות
חסרונותיה של מדפסת הסיכות הם רעש עבודה גבוה, מהירות הדפסה נמוכה, ודעיכה הדרגתית באיכות ההדפסה במהלך חיי הסרט (בשונה מטכנולוגיות הדפסה אחרות בהן איכות ההדפסה נשמרת גם כשכמות הדיו או הטונר יורדת). יתרונותיה של המדפסת הם פשטות, עמידות בסביבות עבודה קשות (לכלוך, טלטולים וכו'), מחיר, והיכולת להדפיס בעותקים (באמצעות הפעולה המכנית המפעילה לחץ על הדף, למשל על ידי שימוש בנייר פחם).
הערות שוליים
Imprimante
ג'ו וייד
ג'וזף סמואל "ג'ו" וייד (אנגלית: Joseph Samuel "Joe" Wade; 7 ביולי 1921 - 12 בנובמבר 2005) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
וייד נולד בשורדיץ' שבלונדון, ובעת שלמד בבית הספר היה אלוף מועדון האיגרוף לנוער של לונדון. במלחמת העולם השנייה הוא שובץ לחיל האוויר המלכותי, והוצב בבסיס החיל קרדנהיל שבהירפורדשייר. בתקופת שירותו שם הוא השתתף כשחקן אורח במספר משחקים לא רשמיים במדי הירפורד יונייטד מהליגה הדרומית.
במאי 1944 הוא חתם על חוזה חובבן בארסנל, ובאוגוסט 1945 על חוזה המקצוען שלו. הוא היה שחקן מילואים בעמדת הבלם, ובשנות ה-40 כמעט ולא שיחק; הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק גביע ה-FA מול וסטהאם יונייטד ב-5 בינואר 1946. ההרכב של ארסנל התבסס בעיקר על שחקני קבוצת המילואים, וספג הפסד 0 - 6 הנחשב לכבד ביותר בתקופה שלאחר המלחמה. וייד המשיך לשחק מדי פעם; הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה בניצחון 4 - 2 על לידס יונייטד ב-16 בנובמבר 1946, אך בין אותה שנה ל-1952 השתתף רק ב-16 משחקים, בין השאר בגלל הצורך להתחרות על המקום בהרכב עם הכוכבים וולי ברנס, ליונל סמית' ולורי סקוט.
ברנס ספג פציעה קשה בברכו בגמר גביע ה-FA של 1952, ולמשך כל עונת 1952/1953 הוחלף על ידי וייד. הוא השתתף ב-44 משחקים בכל המסגרות, ובסיום העונה זכתה ארסנל באליפות שביעית בגלל ממוצע שערים עדיף לעומת פרסטון נורת' אנד; היה זה התואר האחרון של המועדון עד 1970. בעונה שלאחר מכן, 1953/1954, ספג וייד פציעה בברכו בגלל שלולית במגרש המוצף במשחק הידידות מול קווינס פארק ריינג'רס. לאחר שהחלים מהפציעה הוא ניסה להתמודד עם מקום בהרכב עם לן ויליס וברנס שהחלים בינתיים. הוא המשיך לשחק לסירוגין בקבוצה הבוגרת, אך לאורך כל עונת 1955/1956 היה בקבוצת המילואים, ולפרקים אף מאמן קבוצת הנוער של ארסנל.
באביב 1956 הוא עזב את ארסנל, וחזר להירפורד יונייטד כמאמן-שחקן. בסך הכל נטל חלק ב-86 משחקי ליגה, 7 משחקי גביע ה-FA ו-25 משחקים לא רשמיים בתקופת המלחמה, בהם לא הבקיע ולו שער אחד. בהירפורד הוא החל במסורת של הדחת קבוצות מקצועניות מגביע ה-FA, בהן אלדרשוט ב-1956/1957 וקווינס פארק ריינג'רס ב-1957/1958. וייד זכה ב"דאבל" של גביע הליגה הדרומית והחטיבה הצפון-מערבית של הליגה הדרומית בעונת 1958/1959.
חבצלת רון
שושנה (רון) רייך (1936 – פברואר 2013) הייתה זמרת ישראלית. מחלוצות הפופ התימני-ישראלי.
ביוגרפיה
חבצלת רון נולדה בשם מזל דמארי למשפחה יהודית בעדן, שכיום בתימן. בהיותה בת 8 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל, וגדלה בתל אביב בשכונת עזרא.
ב-1960 הקליטה מספר שירים בעברית ושירים בתימנית, שיצאו על גבי תקליט של חברת "מקולית", הופיעה כזמרת מובילה במועדון "עומר כיאם", הופיעה ביחד עם להקה הונגרית וב"תיאטרון העולים" של חיים אברון. הופיעה עם הזמר ג'ו עמר. בתחילת שנות ה-60 הצטרפה ללהקה שהופיעה במזרח אירופה וזכתה להצלחה רבה, הקליטה שירים רבים בתימנית, גרמנית, יידיש, אנגלית ועברית והופיעה בטלוויזיה הגרמנית.
בסוף שנות השישים נישאה לשמואל רייך, ניצול השואה מפולין. עם הנישואים פרשה מעולם המוזיקה. הם התגוררו במנהיים, ועבדו בחנות הטקסטיל שבבעלותם. ב-1969 נולד בנם, גדעון. ב-1980 חזרה עם משפחתה לתל אביב, אך לאחר ארבע שנים היגרה המשפחה לארצות הברית. רון עבדה כגננת במשך שנים רבות.
רייך נפטר ב-2011, וכעבור שנתיים, בפברואר 2013 נפטרה רון ממחלת הסרטן.
בראטסק
בראטסק (ברוסית: Братск) היא עיר על נהר האנגרה במחוז אירקוטסק שברוסיה.
היסטוריה
האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בשנת 1623, בכוונה לגבות מיסים מהאוכלוסייה המקומית. התיישבות הקבע החלה עם בניית אוסטרוג בשנת 1631 במפגש הנהרות אוקה ואנגרה. כמה מגדלי עץ ממבצר זה מוצגים כיום בכנסיית העלייה לשמים בקולומנסקויה שבסמוך למוסקבה.