cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע לפיד
תוצאות מבצע לפיד
מבצע לפיד השיג את מטרותיו העיקריות, בכמות נפגעים מינימלית – 1,469 נפגעים לכוחות בעלות הברית (עד 11 בנובמבר). כוחות הצבא והצי הצרפתיים במרוקו ואלג'יריה ספגו כ־3,500 נפגעים במסגרת ההתנגדות לנחיתות הכוחות הפולשים. במהלך המבצע הצליחו בעלות הברית להשתלט על רוב השטח של מושבות צרפת בצפון אפריקה (למעט מזרח תוניסיה), ולהפוך אותן לבסיס להמשך המבצעים של בעלות הברית בתוניסיה ובזירת הים התיכון. כיבוש מרוקו ואלג'יריה על ידי כוחות בעלות הברית ודרישות המערכה בתוניסיה, חייבו הקצאת כוחות ניכרים של הוורמאכט והיערכות מחודשת של הלופטוואפה, חיל האוויר הגרמני, כולל העברת 400 מפציצים ארוכי טווח מהחזית המזרחית לזירת הים התיכון. בראשית 1943 רבע מכוחו של הלופטוואפה הוקצה לזירת המזרח התיכון, פי שלושה מהכוח האווירי הגרמני שהוקצה ללחימה באזור זה שנה וחצי קודם לכן.
ההשתלטות על מושבות צרפת במערב צפון אפריקה והפיכתם לבסיס פעולה לכוחות יבשה ואוויר גדולים של בעלות הברית, היו תנאי הכרחי להשמדת כוחות הציר בצפון אפריקה (במאי 1943), ולהמשך המבצעים של בעלות הברית בזירת הים התיכון ב־1943, דוגמת הפלישה לסיציליה ובסופו של דבר לאיטליה. ההשתלטות על חופי צפון אפריקה סייעה גם לשמור על המשך העמדה הנייטרלית של השלטון הפשיסטי בספרד במלחמה, על אף נטייתו הטבעית של פרנקו לתמוך במדינות הציר.
הצלחת מבצע לפיד היוותה אות לבאות, לקראת מבצעים אמפיביים אנגלו־אמריקאים נוספים, ששיאם בפלישה לנורמנדי. צבא ארצות הברית מילא בפעם הראשונה במלחמה תפקיד מרכזי במערכה צבאית נגד כוחות גרמניה הנאצית ואיטליה, ורכש ניסיון קרבי יקר ערך. מפקדים אמריקניים שיתפרסמו בשלבים מאוחרים יותר של המלחמה, כפטון ואייזנהאואר, ערכו את טבילת האש הראשונה שלהם במהלך המבצע ובמערכה בתוניסיה שבאה בעקבותיו.
עבור יהודי אלג'יריה ומרוקו היווה מבצע לפיד רווח והצלה. משטר וישי יישם את חוקי הגזע ברוח המשטר הנאצי, וביטל את זכויות האזרח של יהודי צפון אפריקה. בצרפת עצמה נערך זה מספר חודשים משלוח היהודים למחנות ההשמדה במזרח. ביטול חוקי הגזע בצפון אפריקה ומתן זכויות האזרח ליהודים לא היה אירוע מיידי, אלא תהליך ארוך, שכלל התנכלויות נמשכות ליהודים, שכן אנשי וישי נותרו בעמדות כוח גם לאחר הנחיתות, וההתנכלויות ליהודים נמשכו למעשה עד לשנת 1944. גורל שונה פקד את יהודי תוניסיה, שכתוצאה מהשתלטות מדינות הציר על תוניסיה, בעקבות "מבצע לפיד", מצאו עצמם תחת שלטון נאצי ישיר. עד השלמת שחרור תוניסיה מידי הנאצים במאי 1943, הם הספיקו לשלוח כ־5,000 יהודים למחנות עבודה ו־160 יהודים נשלחו לצרפת ומשם למחנות הריכוז.
שמפאן ההיסטורית
שמפאן (בצרפתית: Champagne) הייתה אחת מ-39 הפרובינציות של צרפת שלפני המהפכה הצרפתית.
כיום רובה של שמפאן ההיסטורית נכלל בחבל שמפאן-ארדן הממוקם בצפון מזרח צרפת וכולל ארבעה מחוזות: ארדן, אוב, מארן ומארן עילית. גבולה המערבי נמצא כ־160 ק"מ ממזרח לפריז. הערים טרואה, ריימס ואפרנה משמשות כמרכזים מנהליים ומסחריים של האזור שבו נודעת חשיבות מרובה לגידול גפנים ולהפקת יינות משובחים ובמיוחד יין שמפניה.
היסטוריה
במשך מאות שנים שמפאן שימשה לדרכי מעבר צבאיות ומסחריות שחיברו את פלנדריה עם איטליה. ב־20 ביוני 451 בסביבות העיר שאלון-אן-שמפאן אטילה ההוני נאלץ לסגת בפני ברית שכללה לגיונות רומאיים בפיקודו של פלביוס אאטיוס וצבא שהורכב משבטים ויזיגותים בפיקודו של תאוריד הראשון (הקרב במישורים הקטאלונים). הייתה זו נקודת מפנה בפלישת ההונים לאירופה.
כבר בתקופתם של המלכים המרובינגים שמפאן הייתה דוכסות שנוצרה כתוצאה מברית של הערים ריימס, לאן וטרואה. בסוף המאה השביעית ובתחילת המאה השמינית שלטו בשמפאן ראשי הארמון המרובינגי ובהם דרוגו ופפין מהרסטל. תחת שלטון השושלת הקרולינגית התפתחה שמפאן מבחינה כלכלית. קרל הגדול ואחריו בנו לואי החסיד עודדו את גידול הגפנים. המסורת של הכתרת מלכי צרפת בקתדרלת ריימס תרמה לפרסומם של יינות שמפאן ובעיקר של השמפניה.
רוזנות שמפאן נוסדה ב-950 כאשר איג הגדול הפך לוסאל של לואי הרביעי, מלך צרפת והשיב לו את העיר לאן. בתקופתו של רובר השני שמלך על צרפת מ־996 עד 1031, שמפאן הייתה אחד משבעת המחוזות של צרפת שנשלטו על ידי רוזנים או דוכסים שהיו למעשה עצמאיים. איג הראשון (1102–1125) עשה שימוש בתואר רוזן שמפאן לראשונה.
במרוצת המאה השתים עשרה והמאה השלוש עשרה נערכו ירידי שמפאן בערים טרואה, פרובינס, באר-סור-אוב ולאני. ירידים אלה התפרסמו בכל רחבי אירופה.
ב־1285, פיליפ הרביעי, מלך צרפת נשא לאישה את ז'אן הראשונה, מלכת נווארה. באמצעות נישואים אלה רוזנות שמפאן שהייתה חלק מירושתה של ז'אן, הפכה לנחלתו של מלך צרפת. הרוזן האחרון של שמפאן היה לואי, בנו של פיליפ הרביעי, שעלה לשלטון כלואי העשירי, מלך צרפת אחרי מות אביו ב-1314, ואיחד את שמפאן עם צרפת.
שמפאן המשיכה להתקיים כפרובינציה עד המהפכה הצרפתית כאשר האספה המכוננת הלאומית חילקה אותה למחוזות (4 במרץ 1790).
בשנת 1956, רוב שמפאן הפכה לחלק מהאזור האדמיניסטרטיבי הצרפתי של שמפאן-ארדן, אשר כלל ארבעה מחוזות: ארדן, אוב, הוט-מארן ומארן. מ-1 בינואר 2016, שמפאן-ארדן התמזגה עם האזורים הסמוכים אלזס ולורן ויצרה את האזור החדש של גראנד אסט.
מערת לאס מונדאס
הכניסה למערה התגלתה בטעות באפריל 1952, במהלך בירוא האזור לפני נטיעת חורשת אקליפטוסים. בגלל עצמות הדוב שנמצאו במערה, נקראה בתחילה מערת הדובים (Cueva de Los Osos). כאשר במהלך המשך הבדיקה באתר התגלה מסתתר מהמאה ה-16 עם מטבעות מימי המלכים הקתוליים, אחד מהם מ-1563, שונה שמו למערת המטבעות (Cueva de Las Monedas).
אורכה של המערה 800 מטרים, המערה הארוכה ביותר במכלול המערות של מונטה קסטייו, שמתוכם אפשר לבקר ב-160 המטרים הראשונים. היא כוללת תצורות מערות רבות (נטיפים, זקיפים, תצורות קרסט צבעוניות ועמודים (Stalagnate)). בשכבות העליונות נמצאו מעט ממצאים מתקופת הברונזה: מרצעים מארד, גרזני אבן ושברי חרסים. מתחתם היו כלי אבן מהתקופה הפלאוליתית העליונה. כמה מטרים מהכניסה יש קיר קטן עם ציורים בפחם של 17 בעלי חיים וסימנים מופשטים בצורת נקודות וקווים. בעלי החיים המיוצגים כוללים סוסים, ביזונים, איילים, יעלים ודוב מערות. ציורים אלה מגיעים מסוף עידן הקרח האחרון, ומתוארכים כ-12 אלף שנים לפנה"ס.
In the Land of Grey and Pink
במהדורה המיוחדת של מגזיני Mojo ו-Q, "פינק פלויד וסיפורי פרוג רוק אחרים", דורג האלבום במקום ה-19 ברשימת "40 אלבומי רוק קוסמיים".
עטיפת האלבום בסגנון ימי הביניים צוירה על ידי מארי אני אנדרסון.
רשימת הקטעים באלבום
כל השירים נכתבו על ידי דויד סינקלייר, ריצ'רד סינקלייר, פאי הסטינגס וריצ'רד קוהלן למעט "Aristocracy" (קוהלן, הסטינגס, ר. סינקלייר).
ביצוע
משתתפים נוספים
מירי בוהדנה
מרים (מירי) בוהדנה-קובו (נולדה ב-12 באוקטובר 1977) היא דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית. נערת ישראל, ובחמישייה הסופית בתחרות מיס וורלד (מיס עולם) לשנת 1995.
ביוגרפיה
את שירותה בצה"ל עשתה בוהדנה כמדריכה במוזיאון חיל האוויר בחצרים.
קריירת דוגמנות
בוהדנה החלה את קריירת הדוגמנות שלה בצילום קטלוגים, פרסומות בישראל ומחוצה לה ותצוגות אופנה.
בשנת 2002 השתתפה בקמפיין של חברת האופנה הישראלית TNT.
בשנים 2004–2005 השתתפה בקמפיין פרסום של אופנת "גולברי" ובמקביל גם בקמפיין של רשת המסעדות "ברגר קינג".
בקיץ 2006 השתתפה בקמפיין של רשת תכשיטי רויאלטי.
בשנים 2006 ו-2008 כיכבה על השער של מגזין בגדי הים של "בלייזר".
בקיץ 2007 השתתפה בקמפיין של רשת השיווק "אייס".
בשנים 2010–2011 שימשה פרזנטורית של רשת חנויות הנעלים TOGO.
בשנים 2016–2019 שימשה פרזנטורית של רשת האופנה "אריסטו שמט".
בשנת 2022 החלה לשמש פרזנטורית של רשת חנויות "פרפקט ליין" לחדרי אמבטיה, מטבחים וריצופים.
קריירת משחק
בשנת 2001 השתתפה בסרט "אסקימו לימון: החגיגה נמשכת", אשר היה ההתנסות הראשונה שלה בעולם הקולנוע. במספר סצנות בסרט זה הצטלמה בוהדנה בעירום חלקי. בסוף אותה שנה הייתה מועמדת להנחות ברשת MTV אירופה, לאחר שנבחרה מתוך 25 מועמדים ישראלים, אך לא עברה את האודישנים האחרונים.
בשנים 2001–2003 הנחתה בוהדנה את תוכנית המוזיקה "ברז" ותוכנית האירוח והבידור "בחורות טובות" (יחד עם אילנית לוי) בערוץ "בריזה" של yes. אחרי סגירת ערוץ "בריזה" עברה עם התוכנית "בחורות טובות" לערוץ 10 ששודרה עד תחילת 2005. בדצמבר 2005 הגישה פרס בטקס "פרס מסך הזהב". בסוף 2003 הנחתה בשידורי טלעד בערוץ 2 את השעשועון "מלך הכורסה" יחד עם רמי ורד, אך תוכנית ירדה משידור אחרי חודשים ספורים.
בשנת 2001 גילמה את דמותה של אוסי שמילוביץ באופרת הסבון הישראלית "סיטי טאוור".
בשנת 2004 השתתפה במחזמר "עלי באבא וארבעים השודדים" בתפקיד יסמין המשרתת.
בשנת 2006 השתתפה בסדרה "קרוב לוודאי" לצד סוויסה, ובסוף אותה שנה הופיעה בפסטיגל עם השיר "כוכב המשאלות" שזכה במקום השישי.
בשנת 2007 שיחקה בוהדנה בטלנובלה "בובות" בתפקיד קרלה גל.
בחודשים ינואר-מרץ 2010 הנחתה בוהדנה את התוכנית הלילית "אחיות לילה" ששודרה ב-HOT3 לצידן של הילה נחשון ואילנית לוי.
בינואר 2013 כיכבה בפרק בתוכנית "אנשים".
ב-2014 החלה להנחות את תוכנית המציאות "משחקי השף" בערוץ 2, רשת. ב-2017 החלה להנחות בנוסף גם את "משחקי השף: אוטו אוכל".
בשנים 2020 - 2018 שיחקה בסדרה "שנות ה-80" בתפקיד קלודין אסייג, עולה מצרפת.
בשנת 2020 החלה לשחק בסדרת הנוער "זיגי" בערוץ TeenNick. במרץ אותה שנה כיכבה בפרק הראשון בסדרה "סקין טוק".
בשנת 2022 שבה לגלם בדמות קולדין אסייג בסדרה        "שנות ה-90" סדרת ההמשך של "שנות ה-80".
חיים אישיים
בסוף שנות ה-90 ניהלה בוהדנה מערכת יחסים מתוקשרת עם הזמר אייל גולן.
משנת 2006 בוהדנה הייתה בזוגיות עם איש העסקים בבו (אליעזר) קובו (אביו של איש העסקים הישראלי עודד קובו), ולהם שלושה ילדים. ב-2020 הם נישאו. מאז 2015 השניים מתגוררים בארסוף.
בשנת 2002 הגישה תביעת דיבה נגד העיתון "מעריב", בטענה להפרת חוק איסור לשון הרע בעקבות פרסום כתבה עליה.
בשנת 2003 נקלעה לסכסוך עם הסוכנת שלה לאה גלובוס, איתה חתמה על חוזה בו התחייבה כי גלובוס תייצג אותה באופן בלעדי. לטענתה בוהדנה הפרה את החוזה ועברה לסוכנות "לוק", בנוסף טענה כי העלימה הכנסות במאות אלפי שקלים. בשנת 2006 הגישה גלובוס תביעה נגדה. בשנת 2010 קבע בית משפט השלום בתל אביב כי היא תשלם ללאה גלובוס 170 אלף שקל בצירוף הפרשי הצמדה וריבית.
מאז 2018 בוהדנה מתנדבת במגן דוד אדום כחובשת בתחנת תל אביב.
יצחק זילבר
הרב יצחק יוסף זילבר (ג' באב ה'תרע"ז, 22 באוגוסט 1917 - ח' באב ה'תשס"ד, 26 ביולי 2004) היה מחנך, פעיל למען קירוב יוצאי ברית המועצות אל הדת היהודית.
ביוגרפיה
נולד בקאזאן, בירת הרפובליקה הטטרית שברוסיה, לרב בן-ציון חיים זילבר, רב העיר, וללאה גיטל בת הרב משה מישל שמואל שפירא, רב העיר רוגובה שבליטא, מחבר הספר "תבואות שמש" ועוד. אביו התגלגל לקאזאן, שבחלקים הפנימיים של האימפריה הרוסית, בעקבות העברת האוכלוסייה מהאזורים הקרובים לקו החזית במלחמת העולם הראשונה. אביו לא שלח אותו לבית הספר, כדי להימנע מחילול שבת, אלא לימדו בעצמו את מקצועות החול בנוסף לתנ"ך, למשנה ולתלמוד. מגיל ארבע עשרה החל לעבוד בבית מלאכה לתיקונים. בגיל שבע עשרה התקבל למכון טכנולוגי לכימיה, אף על פי שלא סיים בית ספר. כיוון שהלימודים שם היו כרוכים בחילול שבת, עבר ללמוד באוניברסיטת קאזאן בפקולטה למתמטיקה תחת הנחייתו של ניקולאי צ'בוטריוב. ב-1945 נשא לאישה את גיטה-לאה זיידמן מהעיר סמרה. למרות הקשיים שמר מצוות בדקדקנות ועל רקע זה התחכך עם השלטונות הקומוניסטים. הוא פוטר מעבודתו ונקרא לחקירות. ב-1951 הפקיד אצלו ידיד איגרות חוב ממשלתיות, שעל פי חוקי ברית המועצות נאסר לסחור בהן, בחשבו שלא ייערך חיפוש בביתו של הרב זילבר. כאשר באופן אקראי נערך חיפוש בביתו, נמצאו האיגרות האסורות. הרב זילבר, שסירב להפליל את הידיד, תלה את האשם בעצמו, ונשפט לשנתיים מאסר במחנה עבודה. בשנת 1960, בעקבות הביקורת שהושמעה נגד אורח חייו הדתי מעל גבי העיתונות הסובייטית, ובגלל החשש מהפקעת האחריות על ילדיו, עבר להתגורר בעיר טשקנט. בשבט ה'תשל"ב (19 בפברואר 1972) עלה לישראל והשתכן בשכונת סנהדריה מורחבת בירושלים. עבד כמורה למתמטיקה בישיבה התיכונית והמקצועית קריית נוער. יסד את ישיבת "שבי גולה" ואת ארגון "תולדות ישורון" לעולים מרוסיה. נפטר בערב תשעה באב ה'תשס"ד (26 ביולי 2004) ונקבר בליל הצום בהר המנוחות בירושלים.
פעילותו הציבורית
בשנת ה'תשמ"ט (1989), כשהשלטון הקומוניסטי בברית המועצות החל להתרופף, נשלח ביוזמתו של הרב משה סולובייצ'יק מציריך למוסקבה, יחד עם הרב אלכסנדר אייזנשטט לבדיקת אפשרות להקמת הישיבה במקום. לאחר שהוקמה הישיבה, היום ישיבת "תורת חיים", נהג להגיע אליה פעמיים בשנה - בפסח ובסוכות - ולמסור בה שיעורים, שמשכו אליהם ציבור יהודי מעבר לתלמידי הישיבה.
בשנת 2000 הקים עם תלמידיו את ארגון "תולדות ישורון" העוסק בהקמת קהילות דתיות של עולים מרוסיה ובקירוב יוצאי ברית המועצות לתורת ישראל.
הגותו
כצעיר יהודי שומר מצוות בסביבה, שאף לבסס את אמונתו על היגיון וגישה מדעית. בעודו בברית המועצות חיבר ספר המראה כיצד התגשמו נבואות הנביאים לאורך ההיסטוריה. לרעיון זה הוא התעורר בעקבות קריאת מאמרו של א. רקובסקי "דבר אלוקינו קיים לעולם", בכתב העת האסיף בשנת 1887, כפי שצוין בהקדמה לספר. בהגיעו לישראל הוא שחזר את הספר מהזיכרון והרחיבו. הספר יצא לאור בהוצאת "שמי"ר" ב-1984 בשם "Пламя не спалит тебя" - "ולהבה לא תבער בך". מאז יצא הספר במהדורות נוספות ותורגם לעברית (ה'תשס"ב - 2002).
בעקבות הרקע המתמטי שלו עסק בסוגיית "ספירת אותיותיה של התורה", והציע פתרונות לקשיים בסוגיה זו. ב-1994 פרסם ספר ברוסית על בראשית ושמות בשם "שיחות על התורה" ("Беседы о Торе") ובסופו הקדיש כמה מאמרים לפלאי הבריאה. ב-2000 יצא גם החלק השני של הספר, על ויקרא, במדבר ודברים.
הוא ראה ביציאתו מברית המועצות ועלייתו למדינת העם היהודי וכן בהקמת ישיבת תורת חיים במוסקבה אחרי נפילת מסך הברזל, את ניצחון אמונתו בתורה. תחושת הסיפוק וההודיה להקב"ה התבטאה ברוב שיחותיו ושיעוריו.
משפחתו ותלמידיו
לרב זילבר ולאשתו נולדו שלוש בנות ובן. בנו, הרב בן-ציון חיים זילבר יו"ר ארגון תולדות ישורון, נשוי לבתו של הרב ברוך רוזנברג, מראשי ישיבת סלבודקה בבני ברק. בתו מלכה הייתה נשואה ליוסף שוינגר, מנכ"ל המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים. בתו חוה נשואה לרב אברהם קופרמן, ר"מ בישיבת מיר בירושלים.
בין תלמידיו הבולטים:
פליפה קרבאז'ו
פליפה איגנסיו קרבאז'ו ארס (בספרדית: Felipe Ignacio Carballo Ares; נולד ב-4 באוקטובר 1996 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת נסיונל מליגת העל האורוגוואית.
קריירת מועדונים
קרבאז'ו גדל במחלקת הנוער של נסיונל מליגת העל האורוגוואית. בשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-29 באוגוסט 2017 חתם קרבאז'ו על חוזה לחמש עונות בסביליה מלה ליגה, והחל לשחק בסביליה ב', קבוצת המילואים של המועדון, במסגרת הליגה הספרדית השנייה.
ב-18 בינואר 2019 הושאל קרבאז'ו למשך עונה אחת לנסיונל מליגת העל האורוגוואית. בהמשך הוארכה ההשאלה בעונה אחת. ב-9 בינואר 2021 חתם קרבאז'ו על חוזה קבוע לשלוש עונות בנסיונל.
קוליהו
קוליהו (Colihaut) היא בירת מחוז סנט פיטר שבדומיניקה.
קוליהו נמצאת על חוף הים, בין רוזו לפורטסמות'. התושבים מתפרנסים בעיקר מחקלאות ומדיג.
אנדינגן
שמאל|ממוזער|250px|דלת נפרדת ליהודים בלבד ודלת נפרדת לנוצרים בלבד בכניסה לבית באנדינגן שמאל|ממוזער|250px|בית הכנסת העתיק (משופץ) של אנדינגן - 2003 אנדינגן (בגרמנית: Endingen) היא עיירה בת כ-2,000 תושבים כיום (ינואר 2012), בקנטון ארגאו בצפון שווייץ.
אנדינגן ולנגנאו היו שתי העיירות היחידות שבהן הותר ליהודי שווייץ להתגורר עד האמנציפציה של 1866.
היסטוריה
התיישבות אנושית ראשונה התקיימה באזור אנדינגן, לפחות החל מהתקופה הנאוליתית - תקופת האבן המאוחרת, בערך משנת 10,000 לפני הספירה ואילך. חפצים מלאכותיים בודדים שהתגלו כאן, מיוחסים לאותה תקופה, כמו גם חפצים מאוחרים יותר ובתי כלונסאות, מהתקופה הכלקוליתית - ראשית תקופת הברונזה, בערך משנת 3800 לפני הספירה ואילך. משנת 1500 לפני הספירה בערך ישבו באזור שבטים קלטים שונים, בעיקר ההלווטים.
במאה הראשונה לפני הספירה הובסו ההלווטים על ידי יוליוס קיסר והוכנסו תחת השפעה רומית. שפת הרומאנש, ניב מדובר של לטינית, היא אחת השפות המדוברות עד היום באזור ובשווייץ בכלל, גם אם על ידי מעטים מאוד כיום (פחות מאחוז אחד בכל שווייץ). בימי הביניים המוקדמים, המאות הראשונות לספירה, נכבש המקום על ידי שבטים גרמאניים, שהתערבבו עם ההלווטים. כ-93% מתושבי אנדינגן כיום מדברים גרמנית.
עדות ראשונה בכתובים לקיום יישוב כאן, שנקרא אנטינגס (Entingas) קיימת משנת 798 לספירה. החל מהמאה ה-13 ובמשך כמאתיים שנה שלט באזור בית הבסבורג האוסטרי, שמוצאו משווייץ דווקא. ב-1415 נכבשה אנדינגן על ידי הקונפדרציה השווייצרית הישנה, שהוקמה כמאה ועשרים שנה קודם לכן ומאז אנדינגן היא חלק בלתי נפרד משווייץ על כל גלגוליה השונים, כקונפדרציה או פדרציה, למעט תקופה קצרה ביותר של 17 שנים בראשית המאה התשע עשרה (1798 - 1815), כששלטה כאן צרפת של נפוליאון.
יהודי אנדינגן
שמאל|ממוזער|250px|בית הקברות היהודי העתיק באנדינגן ידוע על התיישבות יהודים בשווייץ לפחות מאז המאה ה-13, עוד לפני הקמת הקונפדרציה הישנה, אולם בעקבות מגפת "המוות השחור", שהגיעה לשיאה בשווייץ ב-1348, הופצה עלילת דם נגד היהודים, שהם שגרמו למגפה - "מרעילי הבארות", ובעקבות זאת נשרפו חיים וגורשו משווייץ כמעט כל היהודים.
כעבור כשלוש מאות שנה, ב-1678 החליט בית המחוקקים השווייצרי לרכז את מעט היהודים ששרדו בשווייץ, באזור מצומצם אחד - עמק הנהר סורב, החופף פחות או יותר לאזור קנטון ארגאו שבשווייץ של היום ואשר בתוכו כלולה גם העיר אנדינגן. אחת המשפחות היהודיות שהגיעו לעיר בעקבות זאת הייתה משפחת דרייפוס, אשר אחת מבנותיה כעבור כ-350 שנה, רות דרייפוס, הייתה האשה הראשונה והיהודיה הראשונה שכיהנה בתפקיד נשיאת (וראש ממשלת) שווייץ.
כמאה שנים לאחר מכן, ב-1776 הוחלט לצמצם עוד יותר את האזור המותר להתיישבות יהודים ונקבעו שתי עיירות בלבד בתוך עמק הנהר סורב, שבהן הותר ליהודים להתיישב - אנדינגן ולנגנאו. ואכן, אנדינגן הפכה לעיירה שכמחצית מאוכלוסייתה יהודית והיא אחת העיירות הבודדות בכל שווייץ, שאין בהן כנסייה. מאידך, יש בה בית כנסת, בית התפילה היחיד הקיים בה, שהוקם עוד ב-1764.
היהודים באנדינגן, ואף בשווייץ כולה, לא זכו לשוויון זכויות, אלא רק בתקופה הקצרה של השלטון הצרפתי. נאסר עליהם למשל לעסוק בחקלאות, שהייתה העיסוק של מרבית התושבים, ואף כמעט בכל שאר המקצועות, למעט רוכלות זעירה. נאסר עליהם להיות בעלי אדמות. אם הצליחו להרוויח קצת כסף, מיד הוטל על זה מס, כך שנשארו תמיד בעוניים. הם חויבו בתשלומי מעבר גבוהים בעוברם בין גבולות הקנטונים והמחוזות השונים. הם חויבו במס נישואין מיוחד, שאף היה גבוה בצורה יוצאת דופן. אסור היה להקים משפחות מעבר למספר מוגבל מסוים. אסור היה להיקבר בתוך גבולות העיירה עצמה (ולכן בית הקברות היהודי היה אכן מחוץ לעיירה). ועוד הגבלות מסוגים שונים ומשונים, ככל שרצו השלטונות הנוצריים. היה זה רק כעבור כחמישים שנים נוספות לאחר גמר שלטון צרפת באזור, באמנסיפציה של 1866, שהותר ליהודים להתיישב גם בשאר חלקי שווייץ והם זכו לשוויון זכויות.
בעקבות האמנציפציה השתנתה אנדינגן כליל ובראשית המאה העשרים היא פחות או יותר התרוקנה מכל יהודיה. בין המשפחות היהודיות שעזבו את העיירה אותה עת הייתה גם משפחת ויילר, שבנה ויליאם ויילר יליד אנדינגן (1902) היה לימים לבמאי קולנוע אמריקאי ידוע ("בן חור" ועוד). כיום ניתן למצוא בה את בית הכנסת העתיק שחודש ב-1852 ואת בית הקברות היהודי העתיק (שניהם הוכרו כנכסי תרבות לאומיים של שווייץ). בעיירה מתגוררות היום שלוש משפחות יהודיות. המפתח לבית הכנסת העתיק נמצא אצל ז'ול בלוך, משפחה שמתגוררת בעיירה מזה חמישה דורות.
מפתח לבית הקברות היהודי העתיק בין אנדינגן ללנגנאו ולבית הכנסת העתיק בלנגנאו אפשר לקבל במשרד בית האבות היהודי בלנגנאו.
אנדינגן כיום
שטח העיירה אנדינגן כיום הוא כ-8.5 קמ"ר וב-31 בדצמבר 2010 היו בה 2003 נפשות בדיוק, אשר כ-15% מתוכם היו בעלי אזרחות אלבנית. כ-93% מהתושבים דוברי גרמנית.
בבחירות 2007 לאספת הברית - המועצה הלאומית, זכתה מפלגת העם השמרנית בכשליש מהקולות, המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בכרבע, והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית בכ-16%.
נוסחת הרון
בגאומטריה, נוסחת הֵרון משמשת לחישוב שטח של משולש על-פי אורכי שלוש צלעותיו. הנוסחה קובעת שהשטח הוא, כאשר b ,a, ו-c הם אורכי הצלעות, ו- היא מחצית ההיקף.
אי-שוויון המשולש מבטיח שכל הביטויים תחת סימן השורש חיוביים.
היסטוריה
גילוי הנוסחה מיוחס להרון מאלכסנדריה במאה הראשונה, והוכחה לנוסחה מופיעה בספרו "מטריקה" (Metrica). אף על פי כן, כיום מאמינים כי ארכימדס כבר הכיר את הנוסחה ואף ייתכן כי הנוסחה הייתה ידועה זמן רב קודם לכן. המתמטיקאי הסיני צ'ין ג'יו-האו גילה אותה מחדש במאה ה-13.
הוכחה
להלן הוכחה מודרנית הנעזרת באלגברה ובטריגונומטריה. הוכחה זו שונה למדי מההוכחה שניתנה על ידי הרון.
נניח כי a, b, c מייצגות את צלעות המשולש, וכי A, B, C מייצגות את הזוויות הנגדיות להן, בהתאמה. על פי משפט הקוסינוסים באמצעות שימוש באלגברה מגיעים ל-: הגובה לבסיס a הוא (bsin(C, ומכאן נובע ש-:
כאשר s מוגדר כ-:
הכללה
נוסחת הרון היא למעשה מקרה פרטי של נוסחת ברהמגופטה (Brahmagupta's formula) לשטח של מרובע החסום במעגל, ושניהם הם למעשה מקרים פרטיים של נוסחת ברטשניידר לשטח של מרובע.
הצגת נוסחת הרון באמצעות דטרמיננטה במונחים של ריבועי המרחקים בין שלושה קודקודים, ממחישה את הדמיון לנוסחת טרטליה עבור נפח של פירמידה משולשת.
יציבות מספרית
נוסחת הרון כפי שהוצגה לעיל אינה יציבה מספרית עבור משולשים בעלי זווית קטנה מאוד, בחישוב העושה שימוש בנקודה צפה. חלופה יציבה מצריכה סידור מחדש של צלעות המשולש, כך ש-a ≥ b ≥ c וחישוב של הנוסחה הסוגריים הכרחיים למניעת אי יציבות מספרית בהערכה.
יהודית תידור באומל-שוורץ
יהודית (ג'ודי) תידור באומל-שוורץ (נולדה בניו יורק ב-13 ביולי 1959) היא פרופסור מן המניין במחלקה לתולדות ישראל ויהדות זמננו, וראש המכון לחקר השואה באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
למדה בבית ספר יסודי בניו יורק ע"ש הרב דב רבל ולמדה שנתיים בבית הספר התיכון של ישיבה אוניברסיטה לבנות במנהטן. עלתה ארצה עם משפחתה בשנת 1974 ולמדה שנתיים בבית הספר התיכון העירוני הדתי ברמת גן ("הרא"ה").
שירתה בשירות לאומי בשנים 1976 - 1977 כמפעילת משחקייה במתנ"ס ברמת עמידר.
סיימה תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1979 במקצועות היסטוריה כללית ומדעי המדינה וסיימה תואר שני בבר-אילן בשנת 1981 בתולדות ישראל. כתבה את עבודת המ"א שלה בנושא "הצלתם של הילדים הפליטים היהודיים בבריטניה 1939 - 1945" בהנחיית פרופ' דן מכמן.
בשנת 1986 קיבלה תואר דוקטור להיסטוריה מאוניברסיטת בר-אילן, על עבודה שכותרתה "הצלתם ויישובם של הילדים הפליטים היהודיים מאירופה בארצות הברית בשנים 1945-1938" שכתבה במחלקה להיסטוריה כללית בהנחיית פרופ' חיים גניזי. לימדה קורסים בנושא השואה במסגרת לימודי יסוד ביהדות באוניברסיטת בר-אילן מאז תחילת לימודי התואר השני, ועבדה כחוקרת במכון לחקר השואה באוניברסיטה בין השנים 1980 - 2002.
עבדה באוניברסיטה הפתוחה כחברת צוות בקורס "בימי שואה ופקודה" ולאחר מכן כמרכזת ההוראה של הקורס וכן כמרכזת הוראה של הקורס "פולין" (1983 - 2004). לימדה בחוג לתולדות עם ישראל באוניברסיטת חיפה ובמכללת אורנים. לימדה במכללת אמונה בירושלים, וב"טורו קולג'" בירושלים. משנת 1998 מלמדת במחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן. שימשה כראש המכון לחקר הציונות הדתית בבר-אילן (2009 - 2011), כראש התוכנית ביהדות זמננו (2002 - 2013), כראש בית הספר ללימודי יסוד ביהדות (2018-2013), וכראש המרכז לחקר האישה ביהדות ע"ש פניה גוטספלד הלר (2017-2011). היא עומדת בראש המכון לחקר השואה ע"ש ארנולד וליאונה פינקלר, וממונה על הקתדרה לחקר השואה ע"ש משפחת אברהם ואדיטה שפיגל, והקתדרה לחקר שואת יהודי אירופה ע"ש הרב פנחס ברנר.
נשואה לפרופ' יהושע שוורץ ואם לשתי בנות.
קישורים חיצוניים
פרסומים נבחרים
הוצאת קסת
הוצאת קסת הוקמה בירושלים בשנת 1986 על ידי גרשון בן עמי ופעלה במשך 15 שנים. לאורך השנים הוציאה לאור קסת מגוון ספרים בשורה של תחומים ובהם לימודי שפות, תאולוגיה, מוזיקה וספרי ילדים. כמו כן עסקה קסת בהפקה והוצאה לאור של ספרי לימוד ועיון עבור מוסדות שונים ובהם האקדמיה הישראלית למדעים, מכון ויצמן, מכון רטיסבון, משרד החינוך, המרכז לתוכניות לימודים והחברה לכתבי קודש.
בשנת 2001 הפסיקה קסת את פעילותה. בשנת 2009 נרכשה קסת על ידי מינרוה בית הוצאה לאור והתמזגה לתוכו.
HDCP
הפרוטוקול מוטמע בהתקני מולטימדיה שונים (מחשבי HTPC, נגני Blu-ray וכדומה) למניעת שכפול לא חוקי של סרטים והקלטות, והוא מאפשר צפייה בתוכן רק כאשר הצג והנגן תומכים שניהם בהצפנה. אם הצג אינו תומך בהצפנה התוכן לא יוצג כלל, או שיוצג ברזולוציה מוגבלת (בדרך כלל, רזולוציה של DVD רגיל).
התיקון התשיעי לחוקת ארצות הברית
התיקון התשיעי לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Ninth Amendment) הוא התיקון שלפני האחרון במגילת הזכויות בחוקת ארצות הברית. התיקון קובע כי אין לפרש את החוקה (כולל מגילת הזכויות), שבה פורטו זכויות אדם שיש לשמור עליהן, כאילו היא מונה רשימה סגורה של זכויות. כלומר, פירוט הזכויות בחוקה לא יפגע בהגנה על זכויות אחרות, שאינן מנויות בה במפורש.
תיקון זה נועד למנוע אפשרות של פגיעה בזכויות השמורות בידי העם, גם אם אינן מצוינות במפורש בחוקה. למשל, השתמשו בתיקון זה כדי להגן על הזכות לפרטיות, שאינה מנויה במפורש בחוקה.
מקור
The enumeration in the Constitution, of certain rights, shall not be construed to deny or disparage others retained by the people
שמשון בן צדוק
רבי שמשון בן צדוק (נפטר בשנת ה'ע"ב) היה מגדולי תלמידי מהר"ם מרוטנבורג, בן המאה ה-13, חי לקראת סוף תקופת בעלי התוספות.
רבי שמשון שירת את מהר"ם מרוטנבורג בשנות שהותו בכלא ותיעד את תורתו ומנהגיו.
ביוגרפיה
רבי שמשון בן צדוק נמנה עם תלמידיו המובהקים של מהר"ם מרוטנבורג. רבו, המהר"ם, ניסה לעזוב את גרמניה ולעלות לארץ ישראל. בשל כך, מהר"ם נאסר על ידי הקיסרות הגרמנית (בתקווה לקבל כופר גבוה מהקהילה היהודית עבור שחרורו) באשמת ניסיון הגירה, שהיה אסור ליהודים.
ספר תשב"ץ קטן
בעת שהותו במאסר נאסר על כל אדם לבקר את המהר"ם, אך בשלב מסוים הותר לתלמידו רבי שמשון לבקר אצלו לעיתים קרובות ולשהות במחיצתו, והוא תיעד את מנהגיו וחידושי התורה שלו. הנהגות והלכות שליקט מופיעות בספר תשב"ץ (ראשי תיבות: תשובות שמשון בן צדוק, המוכר בשם "תשב"ץ קטן" להבדילו מהספר תשב"ץ, שחיבר רבי שמעון בן צמח דוראן). הספר עצמו כנראה לא נערך בשלמותו על ידיו, שכן הוא עצמו מוזכר בו.
הספר כולל העתקות מתשובות מהר"ם, הלכות ששמע מפי המהר"ם, והנהגות שראה. רבנו פרץ ותלמידיו הוסיפו הגהות על תשב"ץ קטן.
הגהות מימוניות
ביחד עם תלמיד אחר, רבי מאיר הכהן מרוטנבורג, חיבר רבי שמשון את החיבור הגהות מימוניות על משנה תורה של הרמב"ם, חיבור שבו נערכו שיטות חכמי אשכנז ובעלי התוספות בנושאים הנדונים.
נתן נטע נוטקין
נתן נטע נוטקין (שקלוב - 1804, סנקט פטרבורג) היה סוחר ושתדלן למען הקהילה היהודית באימפריה הרוסית.
עד חלוקת פולין הוא היה סוחר במוהילב, בזכות הצלחתו במסחר קיבל ממלך פולין תפקיד של יועץ החצר. החל מ-1788 היה שותף של סוחרים רוסים, היה ספק לצבאו של גריגורי פוטיומקין, לאחר מותו של פוטיומקין סירבו לשלם לו את הסכום שהגיע לו ונוטקין פשט רגל. לאחר פשיטת רגל הוא חזר לשקלוב, הוא הפך ליועץ של רוזן מקומי וסייע לו בגיוס כספים להקמת בית ספר בשקלוב.
נצר חזני
נֵצֶר חַזָּנִי הוא יישוב באזור השפלה, השייך למועצה אזורית נחל שורק. היישוב הוקם בשנת 2010 סמוך למושב יסודות, עבור חלק ממפוני יישוב בשם זהה (שהיה על שם השר מיכאל חזני) בגוש קטיף, שפונה בשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2018 הוקם ביישוב בית ספר ממ"ד לבנות בשם "אור חדש". בנוסף על כך ביישוב פועלים מעון יום, גני ילדים, מקווה, מועדון נוער וסניף של תנועת בני עקיבא ובית כנסת שמופנה לכל העדות.
פריטהיבי מאטה
פְּרִיטְהִיבִי מָאטַה (בסנסקריט: पृथ्वीमाता) היא אלת האדמה במיתולוגיה ההינדואית.
סאאב 93
סאאב 93 (93 Saab) היא מכונית משפחתית קטנה, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב והמטוסים השוודית סאאב בין השנים 1955–1960. ה"סאאב 93" יוצאה ל- ארצות הברית. יוצרו 52,731 יחידות.
פריטהיבי מאטה
פולחן
פריטהיבי מזוכרת בדרך כלל ב"ריג ודה", קובץ של מזמורים הינדואיסטים עתיקים, כבת זוגו של דיאוס פיטה, אל השמיים. משמעות שם האלה הוא "אמא אדמה". האלה מקבילה לאלילות היווניות והרומיות גאיה וטרה, בהתאמה.
סאאב 93
גרסת הספורט של "סאאב 93" הייתה קרויה סאאב GT750.
את דגם הסאאב 93 החליף דגם ה-סאאב 95. בשנת 1960 יוצרו 2 הדגמים בעת ובעונה אחת.
דגל ניו ברנזוויק
האריה המוזהב שבראש הדגל מסמל את קשרי הפרובינציה עם בראונשווייג בגרמניה, וכן את שלט האצולה של מלך אנגליה.
האונייה הספרדית שעל הדגל מסמלת את תעשיית בניית הספינות שהייתה אחת התעשיות העיקריות של הפרובינציה בעבר.
צומת אלונים
צומת אלונים הוא צומת במערב עמק יזרעאל, על כביש 75, בין רמת ישי לקריית טבעון. הצומת שבנוי כצומת T מוביל אל היישובים אלוני אבא, בית לחם הגלילית וקיבוץ אלונים, שהצומת קרוי על שמו. מן הצומת ניתן להגיע גם אל היישוב בסמת טבעון.
בעקבות הקמת מחלף ישי הוסר הצורך במעבר דרך צומת אלונים, לנוסעים בכביש 77 לכיוון יקנעם.
מפרצון ניקולוב
המפרצון נפתח אל מצר בויד.
רוחב פתחו של המפרצון 950 מטרים; אורכו של המפרצון (עומק כניסתו אל תוך האי) 500 מטרים.
קרחון אובץ' נשפך אל ראשו של המפרצון.
המפרצון ממוקם צפונית-מזרחית לנקודת וליקאן; ודרומית-מערב לנקודת רזדל.
המפרצון ממוקם 12 קילומטרים דרומית- מזרחית לכף סמית'.
גילוי ומיפוי המפרצון
המפרצון מופה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2009 ובשנת 2017.
מקור השם
המפרצון נקרא על שם טודור ניקולוב, שהיה אחד מיוזמי משלחת החקר הבולגרית הראשונה לאנטארקטיקה.
אפרים זורוף
אפרים זוּרוֹף (נולד ב-5 באוגוסט 1948 בארצות הברית) הוא היסטוריון ישראלי ומנכ"ל מרכז ויזנטל בירושלים. זורוף מכונה "אחרון ציידי הנאצים". במסגרת פעילותו הצליח זורוף לחשוף מאות פושעי מלחמה נאצים ומילא תפקיד חשוב במאמצים להביאם לדין.
ביוגרפיה
זורוף נקרא אפרים על שם דוד של אמו שנרצח בשואה. לאחר שסיים תואר ראשון בהיסטוריה בישיבה יוניברסיטי עלה ב-1970 לישראל ולמד באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא השלים תואר מוסמך ותואר דוקטור בלימודי השואה, במסגרת המכון ליהדות זמננו. עבודת הדוקטורט שכתב עסקה בתגובת היהדות האורתודוקסית בארצות הברית לשואה והתמקדה במאמצי ההצלה של ועד ההצלה שעל יד רבני אמריקה שנוסד בשנת 1939.
בשנת 1978 הוזמן זורוף לכהן כמנהל (האקדמי) הראשון של מרכז שמעון ויזנטל בלוס אנג'לס, שם מילא תפקיד חשוב בהקמת הספרייה והארכיון של המרכז והיה יועץ היסטורי לסרט "ג'נוסייד" שהפיק המרכז. הסרט זכה בפרס האוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 1981.
התעניינותו בפושעי המלחמה הנאצים החלה ב-1978, בעקבות מפגש עם צייד הנאצים שמעון ויזנטל, במהלך הקרנת סרט על פושעי מלחמה נאצים.
ב-1980 חזר לישראל והחל לעבוד כחוקר בתחום פושעי המלחמה הנאצים בעבור המשרד לחקירות מיוחדות של משרד המשפטים האמריקאי. מחקריו סייעו בהכנת תיקים נגד מספר רב של פושעי מלחמה נאצים שחיו בארצות הברית.
זורוף מכונה "צייד הנאצים האחרון", מאז מותו של שמעון ויזנטל ולאחר שסרז' וביאטה קלרספלד הפסיקו את פעילותם בתחום.
מעקב אחר פושעים נאצים
מ-1986 פועל זורוף במסגרת מרכז ויזנטל במעקב אחר עשרות פושעי מלחמה נאצים ברחבי העולם. בתוקף תפקידו כמנהל השלוחה הישראלית של מרכז ויזנטל בירושלים, מתאם זורוף את מאמצי החיפוש אחר פושעים נאצים ברחבי תבל. מאמצים אלה סייעו והשפיעו על חקיקת חוקים חדשים בקנדה (1987), אוסטרליה (1989) ובריטניה (1991).
ב-1987 חשף את אנטון גקס, אזרח בריטי שזוהה בפי כמה עדים כפושע מלחמה מליטא, גקס טען שהוכפש ללא עוול, למרות מאבק ארוך הוא מעולם לא הועמד למשפט. גקס היה אחד מעשרות פושעי מלחמה נאצים שמצאו מקלט בבריטניה לפי מחקר שערך. גקס עצמו היה מעורב ברצח דודו של זורוף.
בשנת 2002 יצא זורוף במבצע "ההזדמנות האחרונה", שהציע פרס כספי לכל מי שיביא מידע שיסייע בהעמדתם לדין והענשתם של אחרוני הפושעים הנאצים שעדיין מסתתרים. כדי לממן את מבצע הזדמנות אחרונה הוא גייס את אריה רובין, ידידו מימי הלימודים ב"ישיבה יוניברסיטי", איש עסקים בגמלאות מפלורידה המקדיש את רוב זמנו לחינוך יהודי.
המבצע מתנהל בליטא, לטביה, אסטוניה, פולין, רומניה, אוסטריה, קרואטיה, הונגריה וגרמניה. ב-2007 הורחב המבצע גם לדרום אמריקה. המבצע הביא להוצאת שלושה צוי מעצר, שתי בקשות הסגרה ומספר רב של חקירות שנפתחו. ב-30 באוגוסט 2006 הגיע לזורוף מידע שהביא ב-28 בספטמבר 2006 לחשיפתו בבודפשט, של שנדור קפירו, שנחשב בעת גילויו לפושע המלחמה הקשיש ביותר בעולם. קפירו תבע את זורוף בתביעת דיבה, אך תביעתו בוטלה לאחר שלא הופיע למשפט. לאחר מכן הוא הועמד לדין וזוכה, על אף שכבר הורשע ולא נענש בשנות ה-40. קפירו מת ב-2011 לפני הגשת הערעור על זיכויו.
בינואר 2008 הוגדל סכום הפרס מ-10000 דולר ל-25000 דולר.
ב-2009 פרסם ספר בצרפתית ובאנגלית על המבצע - Operation Last Chance: One Man's Quest to Bring Nazi Criminals to Justice. הספר יצא לאור בהוצאת Palgrave Macmillan.
ביולי 2008 יצא זורוף לדרום אמריקה לאיתור הפושע הנאצי ד"ר אריברט היים בפטגוניה. מרכז ויזנטל הציע פרס של 460,000 דולר על ראשו של היים. גם לאחר הפרסום על מותו של היים במצרים ב-1993 - מכיוון שלא ידוע מקום קבורתו לכאורה ולא ניתן לקיים בדיקת סמני DNA - הודיע ד"ר זורוף כי תיק היים אינו סגור. ד"ר זורוף אף הביא הוכחה כי עורכי דינו (בנושא נדל"ני) טענו בשנת 2001 כי היים חי והם בקשר רציף איתו.
בנובמבר 2009, הוחלט על הסגרתו של פושע נוסף שנחשף בידי זורוף, קרולי (צ'ארלס) זנטאי, מאוסטרליה להונגריה. זנטאי הואשם כי רצח ב-1944 נער יהודי בן 18, פיטר באלאש, מכיוון שלא ענד טלאי צהוב. הוא השליך את גופתו לנהר הדנובה. אך זנטאי ערער על ההחלטה וב-2012 החליט בית המשפט באוסטרליה שלא להסגירו להונגריה, מכיוון שבעת הרצח לא הייתה קיימת בהונגריה עבירת "פשע מלחמה".
זורוף מחבר מדי שנה דו"ח בו הוא מעניק ציונים למדינות שונות על טיפולן בחקירה ובהעמדה לדין של פושעי מלחמה נאצים שחיים בתחומיהן.
בספרו Occupation: Nazi-Hunter; The Continuing Search for the Perpetrators of the Holocaust (המקצוע: צייד-נאצים; החיפוש המתמשך אחר מבצעי השואה) (KTAV 1994), תיעד זורוף את המאמצים המאוחרים שנעשו כדי להרשיע פושעי מלחמה נאצים בדמוקרטיות המערביות והסביר את ההגיון למאמצים אלה עשרות שנים לאחר ביצוע הפשעים. הספר יצא לאור בגרמניה ב-1996 בהוצאת אהרימן ורלג (Ahriman Verlag).
ביוני 1999 הקרין הערוץ השני של הטלוויזיה הגרמנית (ZDF) סרט על פעולותיו תחת הכותרת "צייד-הנאצים", ובשנת 2004 הפיקה תחנה אזורית של רשת השידור של דרום-מערב גרמניה (Südwestrundfunk) סרט על מאמציו לאתר ולהעמיד לדין את פושעי השואה. גם ערוץ 3 הצרפתי הקרין סרט אודותיו בדצמבר 2005.
זורוף הרצה פעמים רבות לקהלים בכל העולם על המאמצים להביא פושעי מלחמה נאצים לדין ופרסם יותר ממאתיים ושישים מאמרים וביקורות ספרים בנושאים שונים הקשורים לשואה והשלכותיה, ובנושאים הקשורים לעולם היהודי. פרסומיו הופיעו בביטאונים מדעיים כמו קובץ יד ושם, Holocaust and Genocide Studies, Simon Wiesenthal Center Annual, American Jewish History ,Jewish Political Studies Review, וכן ב-לוס אנג'לס טיימס, הבוסטון גלוב, ג'רוזלם ריפורט, תיקון, ג'ואיש כרוניקל, מעריב, הארץ, ידיעות אחרונות וביטאונים אחרים.
פרסומיו של זורוף הופיעו בארבע-עשרה שפות שונות.
פעולותיו הביאו לכך שנשיא סרביה בוריס טאדיץ' חברי פרלמנט סרביים הגישו את מועמדותו של זורוף לפרס נובל לשלום לשנת 2008.
ב-22 בינואר 2009, העניקה מועצת העיר נובי סאד שבסרביה לזורוף אזרחות כבוד של העיר, על חלקו בחשיפת פושע המלחמה הנאצי שנדור קפירו, שסייע ברצח יהודי העיר בזמן השואה.
באפריל 2012 שודר בערוץ עשר סרט תיעודי על פעלו, "צייד הנאצים האחרון", שביימה ניצה גונן.
ביולי 2012 איתר זורוף את לאסלו צ'אטארי, בן 97, שהיה חשוד בסיוע לרצח יותר מ-15 אלף יהודים שגורשו מהונגריה באביב 1944. הוא אותר בביתו בבודפשט בתום 15 שנות מרדף.
באפריל 2012, בעקבות תקדים שהושג במשפט דמיאניוק, שניתן להרשיע את השומרים שגילם הממוצע הוא 90 בסיוע לרצח גם ללא עדויות ישירות למעשיהם, פתחה גרמניה בחקירה נגד 50 שומרים מאושוויץ. זורוף העריך כי מספר השומרים האלה עמד על 4,000 איש, הוא סיפק מידע שבעקבותיו נפתחו מספר חקירות. ביוני 2022 שומר במחנה ריכוז נאצי נידון לחמש שנות מאסר בגרמניה בגין סיוע לרצח.
חיים אישיים
זורוף מתגורר באפרת. הוא נשוי לאלישבע, אב לארבעה.
ראלף מקטל
ראלף מקטל (באנגלית: Ralph McTell; נולד ב-3 בדצמבר 1944) הוא זמר-יוצר בריטי בסוגת הפולק רוק הבריטי. שירו המפורסם ביותר, שאף זכה לגרסאות כיסוי רבות הוא "רחובות לונדון" (Streets of London) שיצא באלבומו מ-1969 "Spiral Staircase" ("מדרגות לולייניות") ושנית ב-1975.
תולדות חייו
מקטל נולד בשם ראלף מאי (Ralph May) וחי בלונדון עם אמו. כבר כנער ביקר במועדוני ג'אז והאזין לתקליטי ג'אז ובלוז. במיוחד הושפע ממוזיקאים אמריקאים כרמבלינג ג'ק אליוט, וודי גאת'רי, לדבלי, רוברט ג'ונסון ומאדי ווטרס ובפרט מוילי מקטל העיוור, שאת שם משפחתו אימץ לעצמו באופן רשמי. כן הושפע מהסופרים ג'ק קרואק וג'ון סטיינבק והמשורר אלן גינסברג. לאחר סיום הלימודים נדד באירופה והכיר את אשתו ננה.
ב-1968, לאחר הופעות במועדוני הפולק של הסוהו של לונדון, הוציא את תקליטו הראשון "8 פריימים בשנייה" ("Eight Frames a Second"), ששילב פולק-רוק בריטי ובלוז, וזכה להערכה רבה כגיטריסט. שנה לאחר מכן הוציא את האלבום "Spiral Staircase" ("מדרגות לולייניות"), שהכיל, בין השאר, את הגרסה הראשונה של "רחובות לונדון". מקטל לא רצה לכלול את "רחובות לונדון באלבום הראשון משום שסבר שהשיר מדכא מדי, אולם המפיק שלו הצליח לשכנע אותו לכלול את השיר באלבום השני.
ב-1970 השתתף בפסטיבל האי וייט, וב-1972 יצא לסיבוב הופעות שכלל גם את ארצות הברית. ב-1975 הוציא את "רחובות לונדון" כסינגל בארצות הברית ובבריטניה, והשיר זכה להצלחה עצומה. הסינגל הגיע למקום השני במצעד המכירות בבריטניה וזכה בפרס איבור נובלו (Ivor Novello Award).
בהמשך הוציא מספר תקליטים והשתתף בתוכניות טלוויזיה, בפרט בתוכנית הטלוויזיה לילדים "גן חיות אלפביתי" (Alphabet Zoo) בשנים 1983–1984 שסבבה סביב שירים פרי עטו.
ב-1992 הוציא פרויקט שאפתני בשם "The Boy with a Note" אודות חייו של המשורר דילן תומאס בהפקת ה-BBC שכלל שירים מולחנים וקטעי קריאה.
שפק (מטוס קרב)
פרויקט השפק
ה"שפק" הוא מטוס אימון ותקיפה מתקדם שפותח בפקולטה לאווירונאוטיקה באוניברסיטה הטכנולוגית מאלכ אשתר שבטהראן. בתחילת הפיתוח של המטוס לקחה רוסיה חלק פעיל מאוד אך לאחר מכן, לפי טענות האיראנים, עזבה רוסיה את הפרויקט והותירה את מרביתו בידיהם של המהנדסים האיראניים.
בחינות מנהרת רוח עבור מודל המטוס בקנה מידה של 1:7 כבר הושלמו וצילומים ששודרו בטלוויזיה האיראנית מלמדים כי נבנה מודל בגודל מלא. פרויקט הפיתוח של השפק טרם הושלם, אך על פי מקורות רשמיים באיראן אמור המטוס להיות תת קולי ובעל תכונות חמקניות מתקדמות, בשל העובדה שהוא בעל שכבת ציפוי חיצונית בעלת יכולת ספיגה גבוהה של קרינת מכ"ם. לפי אותם פרסומים, יצורו הסדרתי של המטוס אמור להתחיל בשנת 2008. האיראנים מקטלגים את ה"שפק" כמטוס קרב מהדור החמישי.
השפק מיועד להיות מטוס תקיפה ואימון דו-מושבי קל שעיצובו נשען על מטוסי מיג רוסיים מסדרות מוקדמות יותר. כיסאות המפלט של המטוס הם מתוצרת רוסית ונראה כי הפרויקט כולו הוא פרויקט איראני-רוסי משותף. לפי דיווחים נוספים אמורה התעשייה האווירית האיראנית לייצר את המטוס בשלוש גרסאות שונות: גרסת מטוס דו-מושבי (אימונים ותקיפה קלה), ושתי גרסאות נוספות של מטוס הפצצה חד-מושבי.
פמבש
פַמְבַּש היה מלך החתים האגדי. הוא מתוארך למאה ה-23 לפנה"ס לערך. שמו מוזכר לראשונה בהאסטלה של נרם סין מאכד המפרטת את המלחמה נגד ברית 17 המלכים ובהם גם פמבש. זהו האזכור הראשון של חתים בהיסטוריה וכמו כן זו גם הפעם הראשונה בהיסטוריה שבה מוזכר שם הלקוח מהשפות ההודו-אירופיות.
יציאה 2
"יציאה 2" הוא אלבום הופעה של הזמר והיוצר שלום חנוך שיצא בשנת 2012. האלבום מתעד את סיבוב ההופעות האקוסטי "יציאה 2" שהחל בשנת 2012.
את שלום חנוך (גיטרה אקוסטית ושירה) מלווה הנגן משה לוי (פסנתר, אקורדיון וקולות).
באלבום (כמו במופע) מופיעים ביצועים לשירים של שלום חנוך מכל הזמנים, בין היתר: "שיר ללא שם", "הבלדה על יואל משה סלומון", "Deja Vu", "אגדת דשא" ועוד.
פלס"ר שריון
חיל השריון הפעיל שתי סיירות סדירות: פלס"ר 7 בחטיבה 7, ופלס"ר 401 בחטיבה 401. בנוסף קיימות סיירות שריון במילואים המורכבות ברובן מבוגרי הסיירות הסדירות בכל חטיבות השריון במילואים ובשתי חטיבות השריון הסדירות הנוספות (חטיבה 188 וחטיבה 460).
הכשרה
מסלול הלוחם ביחידה אורך כשנה וארבעה חודשים ומתחלק לשני חלקים:
פרק חי"ר בסיסי - במהלכו יעברו החיילים טירונות ואימון מתקדם בסופם יוסמכו כלוחמי חי"ר לכל דבר (רובאי 07). חיילי פלס"ר 7 עוברים את ההסמכה יחד עם סיירת גולני בבא"ח גולני בעוד חיילי פלס"ר 401 עוברים את ההסמכה יחד עם טירוני גדס"ר גבעתי בבא"ח גבעתי.
פרק הסייר - במהלכו יעלו החיילים אל יחידות האם שלהם ויתמקדו בהכשרתם המקצועית כסיירים. במהלך הכשרה זו לומדים החיילים תכנים כגון הסוואה, הכוונת גורמי אש מסייעת, פשיטות, לוחמה זעירה, ניווט, נהיגה מבצעית בהאמרים, קרב מגע, לוחמה בתנאי אב"כ, הליכה למרחקים ארוכים עם משקלים ועוד. פרק זה כולל קורס סייר (לשעבר מו"ס) בצאלים.
יעוד פלס"רי השריון
היחידות פורקו בשנת 2021 הואיל והוחלט כי אין מניעה שיחידות שריון רגילות יבצעו את משימות הפלס"ר.
לעיתים קרובות נוצרת השוואה שגויה בין סיירות החי"ר לבין סיירות השריון - מטרתה הראשית של סיירת היא "לפתוח שטח" לכח העיקרי, כלומר - סיירת חי"ר תכנס לשטח לחימה לפני חטיבת חי"ר ואילו מטרת פלס"ר שריון היה להיכנס לשטח לחימה לפני חטיבת טנקים.
כיוון שכח האש של סיירת החי"ר דומה במאפייניו לזה של חטיבת החי"ר (אך לא בכמותו) סיירות חי"ר משמשות בהרבה מקרים ככח מתמרן וכובש לכל דבר למשימות איכות. סיירות שריון לעומת זאת התמודדו לרוב עם שדה קרב בו כח האש של החי"ר אינו יעיל מספיק ונצרך בו כח האש של הטנקים, שמגמד את כח האש של הנשק הקל של כוחות החי"ר. משום כך פלס"רי השריון יועדו להיות בגדר "רוחות רפאים" בתוך שטח האויב ולעסוק באיתור מטרות איכות רגישות (כגון מפקדות, כוחות מיוחדים וכוחות הספקה) והשמדתן באמצעות הכוונת אש טנקים או גורמי אש זמינים כגון ארטילריה, מסוקי קרב ומטוסי קרב. כמו גם תצפיות להמשך מקו התבססות כח השריון.
לכן בעבר היה דגש באימון לוחמי הפלס"ר על תצפיות, ניווט והכוונה, לעיתים על חשבון אימוני נשק ולוחמת חי"ר. אף על פי כן, מסייר שריון נדרש רמת לוחמת חי"ר גבוהה מאוד למקרה שיתגלה הכח בתוך שטח האויב ונשקו האישי יהיה מענה האש הזמין ביותר או אם צוות הסיור ידרש לפשוט על מטרה שניתן להשמידה באמצעות האמל"ח המצוי ברשותו.
סמושבץ'
סמושבץ' (בהונגרית: Szamosbecs) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-14.
תושבי הכפר חיים בעיקר מחקלאות ושיווק הפירות, בדגש על תפוחים.
יהודי סמושבץ'
יהודים חיו בסמושבץ' במאה ה-18 ובמאה ה-19. משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לרבנות צ'נגר ובכפר היה בית קברות יהודי. בשנת 1944 הושמדה הקהילה ונרצחו רוב תושביה בשואת יהודי הונגריה.
הילד (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
החנות שיש בה הכל
החנות שיש בה הכל היא קומדיית מצבים מוזיקלית ישראלית אשר עלתה לשידור ב-7 ביוני 2021 בכאן 11. את הסדרה יצר עוזי וייל בשיתוף המוזיקאי שלום גד, וביים אותה איתן צור.
תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בחנות כלבו בשם "החנות שיש בה הכל", בה ניתן למצוא כל דבר שניתן להעלות על הדעת, ומלווה את חייהם היומיומיים של עובדי החנות, כשכל פרק מתמקד בחבר צוות אחר. צוות המוכרים המגוון שעובד במחלקות השונות – החל ממחלקת מתנות רומנטיות וכלה במחלקת דברים גדולים מדי, מנהל מערכות יחסים עם הקונים, עם מנהל החנות אשר (חי מאור), בינם לבין עצמם ועם הבעלים של החנות, תאומים שוודים בשם אריקסון ויוריקסון (אבי גרייניק ועידן אלתרמן).
בפרק השמיני, פרק הסיום של העונה הראשונה, נסגרה החנות בעקבות מגפת הקורונה בישראל, הבעלים עזבו לשוודיה וכל העובדים פוטרו.
ביקורות
הסדרה קיבלה ביקורות מעורבות.
סמדר שילוני, בביקורת באתר ynet, כתבה: "הצילום האסתטי, האלמנטים המוזיקליים והעדינות במשחק מתנגשים חזיתית בחריפות העוזי-ויילית, ואם תסכימו להשאיר את המסננים בכניסה - צפויה לכם חוויה סוריאליסטית אבל גם מציאותית להכאיב".
כרמל שטרן, בביקורת באתר מאקו, כתבה על הסדרה: "היא מופרעת, היא יפהפייה, היא בהחלט משעשעת והיא דבר שלא ראינו כמותו בארץ. לצד כל אלו היא גם קרינג'ית, לא ברורה ולעיתים גם משעממת. גם חובבי הז'אנר המושבעים ביותר, בין אם מדובר בפנטזיה או במיוזיקל, ימצאו אותה קשה לעיכול". היא סיכמה כי הסדרה "לא מתאימה לכולם".
גפי אמיר, בביקורת באתר הארץ, העניקה לסדרה 2 מתוך 5 כוכבים, וכתבה כי "הסיטקום המוזיקלי עף על עצמו, אבל הוא מאולץ, לא קומוניקטיבי ומעורר תחושה לא נוחה". היא ביקרה בפרט את אופן שיבוץ השירים בין הדיאלוגים, וכתבה כי הם "נעדרי חוקיות" וש"התוצאה מאולצת".
פסקול
בין הדיאלוגים בסדרה משובצים שירים, המושרים על ידי שחקני הסדרה, אותם כתב המוזיקאי שלום גד.
שרה מקטרנן
ביוגרפיה
שרה מקטרנן נולדה כבת יחידה לאם יחידנית ב-11 במרץ 1994 בסקאריף, אירלנד. לאחר שסיימה את בית ספר התיכון בשנת 2011, היא הלכה לקורס מבוא למקצוע האחות בעיר הקרובה אניס במחוז קלייר. לאחר מכן הלכה ללמוד טכנולוגיה מוזיקלית במכון הטכנולוגי של לימריק למספר חודשים וטוענת כי תמיד דגלה ברעיון שעבודתה תהיה או מוזיקה או עזרה לאנשים. מקטרנן לקחה הפסקה מלימודיה ועבדה כמוכרת ברשת "פריימרק". בספטמבר 2014, חזרה מקטרנן לאוניברסיטת לימריק כדי ללמוד קול וריקוד, אך נשרה בספטמבר 2015. היא מנגנת בגיטרה, פסנתר ומפוחית.
החנות שיש בה הכל
קישורים חיצוניים
ביקורות:
שרה מקטרנן
ביוגרפיה
מקטרנן הלכה להיבחן ל-The Voice Of Ireland בחודש אפריל 2015 והגיעה עד לשלב הגמר הגדול. למקטרנן הייתה להקה בשם "The JEDS" שאותה הקימה כדי לחוות את חוויית ההופעה. בלהקה היו חברים גיטריסט, פסנתרן, בסיסט ומקטרנן עצמה שהייתה הסולנית שלה. בנובמבר 2017 הופצו באירלנד שמועות כי מקטרנן עומדת לייצג את סן מרינו באירוויזיון לשנת 2018 שנערך בליסבון, פורטוגל אך השמועות הופרכו כשהוכרז על הפורמט החדש של הבחירה הסן מרינזית - "1in360" בו מקטרנן לא הייתה מועמדת.
החנות שיש בה הכל
הערות שוליים
פסקול:
שרה מקטרנן
ביוגרפיה
ב-8 במרץ 2019 נחשף כי מקטרנן היא נציגת אירלנד באירוויזיון 2019 עם השיר 22. מקטרנן ילדה כאם יחידנית בת ושמה מיה בשנת 2016.
שלמה גליקשטיין
ביוגרפיה
בשנת 1981 זכה גליקשטיין בטורניר היחידים בטניס במשחקי המכביה ה-11 והיה בכך לישראלי הראשון שזכה במדליית זהב בטורניר זה.
במרץ 1983 גרם גליקשטיין לסנסציה ספורטיבית, כאשר גבר על המדורג מספר 1 בעולם באותם ימים, הצ'כי איוון לנדל, 3:6, 5:7 בטורניר מונטה קרלו.
הישגו הגדול נרשם במסגרת משחקי הזוגות, שם העפיל יחד עם סימונסון השוודי לגמר אליפות צרפת, הרולאן גארוס אך הפסיד בגמר.
בשנת 2005 זכה גליקשטיין במכביה ה-17 במדליית זהב בזוגות מעורבים לוותיקים עם אלופת ישראל בעבר אילנה ברגר.
נאות אפק
נאות אפק (המופיעה בפרסומים שונים בשם "אפקה") היא שכונת מגורים הנבנית בצפונה של קריית ביאליק.
היסטוריה
השכונה נבנית משני צידי כביש 22, צפונית לכביש 79. היא צמודה ממערב לשמורת הטבע עין אפק, לבית העלמין צור שלום וסמוכה לשביל נחל הנעמן. לצורך הקמת השכונה הועברו שטחי חקלאות שהיו שייכים לקיבוץ אפק אל קריית ביאליק.
השכונה מתוכננת להתחבר לכביש עוקף קריות באמצעות "מחלף ביאליק צפון". קו מטרונית צפוי על פי התוכניות לעבור בתוך השכונה.
בשכונה צפוי לקום פארק אשר יכלול טיילת ומתחמי משחק, הפארק יקרא על שמו של יהודה בארקן.
תחרות השחמט לזכר טל
תחרות השחמט לזכר טל היא תחרות על בשחמט לזכר אלוף העולם השמיני, מיכאל טל. היא נערכת מדי שנה החל מ-2006 במוסקבה, בירת רוסיה, בהשתתפות השחמטאים החזקים בעולם. בשנים 2014 ו-2018 נערכו תחרויות בשחמט מהיר או בזק.
בני דשא
בני דשא (בר לב) (8 בינואר 1955 - 10 באוגוסט 2019) היה פסיכולוג וצייר ישראלי.
ביוגרפיה
דשא נולד ב-8 בינואר 1955 (י"ד בטבת ה'תשט"ו) ברחובות להורים יוצאי בולגריה. אביו יעקב עלה בשנת 1936 והיה חלוץ ולאחר מכן עבד כמנהל חשבונות, ואמו שושנה, ניצולת שואה, עלתה ב-1950 ועבדה כלבורנטית במעבדות ובתי חולים. בגיל שנתיים עברה המשפחה לתל אביב, העיר בה הוא עבד והתגורר כל חייו. מצד אמו, בני דשא היה אחיו של שחקן התיאטרון והקולנוע שבתאי קונורטי.
היה עתודאי לפסיכולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובצבא שירת כקצין בחיל הים בתפקיד פסיכולוג בזירת ים סוף בסיני. לאחר שחרורו מצה"ל עבד במשך 10 שנים כמטפל בנוער בסיכון בעיריות תל אביב וחולון. במסגרת זו עסק בקידום נוער שוליים בשכונות מצוקה. שיחק בסרטים ובסדרות טלוויזיה בתפקידי משנה.
דשא, שהיה צייר אוטודידקט, צייר מאז שנת 2000. ציוריו היו אקספרסיביים, פראיים ובעלי צבעוניות עזה, בטכניקת אקריליק על בד בשילוב קולאז'. עבודותיו הציבו מתחים בין מיניות ודת, אירוטיקה וטבע, גבוה ונמוך. הן חשפו מערכות יחסים סבוכות של האמן והנשים בחייו, האמן ואמו והאמן וכוחות פוליטיים גלובליים. ניכר בהן עולם פנימי סוער וכאוטי ועם זאת מלא תשוקה. גודש הדימויים והטקסטים, הנאיבי לעיתים, הכניס את הצופה למסע בזרם תודעה בלתי שיגרתי, והעניק לו אתגר רגשי ואינטלקטואלי.
דשא נפטר ב-10 באוגוסט 2019.
ממריסטור
מֶמריסטוֹר (מאנגלית: memristor, הלחם המילים "memory resistor" – "נַגָּד זיכרון") הוא רכיב חשמלי פסיבי שהתנגדותו תלויה בכמות הזרם שעבר בו לפני כן. לעומת הרכיבים נגד, קבל וסליל, שמימושים קרובים לאידיאליים שלהם קיימים ונמצאים בשימוש נרחב בטכנולוגיה מזה עשרות שנים, המימוש המעשי של ממריסטור נדיר ועד 2008 הוא נחשב תאורטי גרידא. הממריסטור הוא מוליך למחצה. ממריסטור עשוי מחומר כלשהו העטוף בשתי פיסות של מתכת כלשהי.
תכונותיו התאורטיות של ממריסטור כוללות התנגדות התלויה בהיסטוריה של המתח והזרם בין הדקיו. לתכונה זו עשוי להיות שימוש בייצור התקני זיכרון דלי הספק, ולכן מתקיים מחקר תאורטי ויישומי נרחב במטרה לייצר ממריסטורים בטכנולוגית VLSI. מנגד, קיימת טענה כי ממריסטור אידיאלי סותר עקרונות יסוד בתרמודינמיקה בתנאי חוסר שיווי משקל.
הסימטריה המתמטית
חוק אוהם: \ V = I R
משוואת הקבל:
משוואת הסליל:
המתח כנגזרת השטף (חוק לנץ):
הזרם כנגזרת המטען:
ממשוואות אלו ניתן לשרטט את הדיאגרמה הבאה:
ניתן לראות כיצד הממריסטור מהווה את החוליה החסרה המקשרת בין השטף המגנטי למטען החשמלי. מכיוון שכך, ניתן לגזור את משוואת הקשר שבין השטף המגנטי למטען, ולקבל שני סוגי ממריסטורים:
ממריסטור נשלט שטף:
, כאשר \ M הוא משתנה המצב של הממריסטור לפי הקשר
ממריסטור נשלט מטען:
, כאשר \ W הוא משתנה המצב של הממריסטור לפי הקשר
מאפיינים
ממריסטור אמור להיות רכיב בעל התנגדות חשמלית משתנה, המתבטאת בלולאת חֶשֶׁל (היסטרזיס) כפולה בעקומת המתח־זרם שלו. ניתן לשנות את התנגדותו על ידי הזרמת זרם חשמלי גדול בממריסטור נשלט מטען (או הפעלת ממתח גדול בממריסטור נשלט שטף), בעוד שעבור זרמים קטנים מספיק, התנגדותו תהיה קבועה, ונוכל למדוד אותה באמצעים המקובלים. הסיבה לכך היא שהזרמת הזרם (או הפעלת המתח) אמורה לשנות את משתנה המצב של הממריסטור ולכן גם את התנגדותו האפקטיבית, אולם מתחת ל"זרמי סף" ו"מתחי סף" לא יחול שינוי במצבו של הממריסטור. הדבר דומה לתופעה ידועה ממכניקה בה כוח הפועל כנגד כוח חיכוך סטטי, אינו גורם לתאוצה או שינוי כלשהו, אם הוא אינו גדול מחיכוך סטטי זה.
בשל תכונות אלו, ניתן לחשוב על ממריסטור כעל רכיב מיתוג אפשרי. על ידי הזרמת זרם רב ולזמן מספיק בכיוון אחד של ההתקן, נוכל לקבוע את התנגדותו לערך אחד, ועל ידי הזרמת זרם בכיוון השני – לערך אחר. פעולת קריאת המידע, תוכל להתבצע ללא פריקה או טעינה של קבל כמקובל כיום בחלק מן הזיכרונות האלקטרוניים, אלא על ידי הזרמת זרם הנמוך מזרם הסף, ומדידת המתח על ההתקן.