cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סאלח ג'בר
חייו
עיקר פעלו של ג'בר היה במדיניות החוץ. ג'בר הוביל את מדינות הליגה הערבית בתקופה חשובה בה היה עליהן להתייחס להחלטת החלוקה בארגון האו"ם, ולהקמת מדינת ישראל, לקראת סיום המנדט הבריטי. בשלוש ועידות של הליגה, בחודשים ספטמבר עד דצמבר 1947, בעיירה סאופר שבלבנון, בעאליי שבלבנון, ובקהיר, הוביל ג'בר את הקו הקיצוני, דרש כי אם תתקבל הצעת החלוקה תיושם החלטה קודמת של הליגה שהתקבלה בעיר בלודאן ב-1946 ולפיה יחרימו מדינות ערב את ארצות הברית ובריטניה בחרם כלכלי ומדיני, והביא למינויו של הקצין העיראקי איסמעיל ספואת לראש "ועדה צבאית" שתפקידה לבחון את ההתנגדות הצבאית להקמת מדינת ישראל.
דרובטה-טורנו סברין
דרובטה-טורנו סוורין (ברומנית: Drobeta-Turnu Severin) היא עיר נמל על הגדה הצפונית של הדנובה, במחוז מהדינץ ברומניה.
סאלח ג'בר
חייו
באותה תקופה דובר על חידוש ההסכם בין בריטניה ועיראק. על אף שתוקף החוזה היה עד שנת 1957 חיפש ג'בר את ההזדמנות לשנותו ולשפר את התנאים שניתנו לעיראק במסגרתו. בינואר 1948 יצא לבריטניה, ושם, בעיר פורטסמות' חתם עם שר החוץ הבריטי, ארנסט בווין על הסכם חדש. ההסכם העניק לעיראק מידה רבה יותר של עצמאות, אך הותיר את הנוכחות הצבאית הבריטית על אדמת עיראק, ואת חופש התנועה הבריטי בנהר שט אל-ערב.
דרובטה-טורנו סברין
העיר היא היישוב הגדול ביותר במחוז ובירתו. בשנת 2002 היו בעיר 104,557 תושבים.
סאלח ג'בר
חייו
קבלת ההסכם נתקלה בהתנגדות חריפה מאוד של האופוזיציה, שלא הייתה מוכנה לקבל כל הסכם שיותיר נוכחות בריטית על אדמת עיראק. עם שובו של ג'בר לעיראק, נתקל במהומות של סטודנטים ותלמידי תיכון, המוחים על ההסכם. המהומות, המכונות "מהומות הו'תבה", סיכנו את המשטר, והיה צורך לדכא אותן באלימות שהביאה לעשרות הרוגים. העוצר ההאשמי, עבד אל-אילה נאלץ לנער חוצנו מג'בר ומההסכם שאליו הגיע באופן פומבי, על מנת לדכא את המהומות. ג'בר איבד את בסיס השליטה שלו, ולא יכול היה להמשיך לתפקד כראש ממשלה. ב-27 בינואר 1948 התפטר ג'בר, והוחלף במדינאי השיעי מוחמד א-סדר.
בשנת 1950 שימש ג'בר כשר הפנים העיראקי בממשלתו של תאופיק א-סווידי. במרץ 1950 הביא לחקיקת החוק שאיפשר את יציאת יהודי עיראק בצורה ליגאלית מן המדינה, ולמעשה נתן גושפנקא רשמית לעלייתם, המכונה מבצע עזרא ונחמיה שהתרחשה מזה מספר חודשים באופן בלתי ליגאלי ובקנה מידה גדול. החוק קצב מועד של שנה לכל יהודי שיסכים לצאת מעיראק, בתנאי שיסכים לוותר על רכושו.
במהלך שנות ה-50 הוביל ג'בר מפלגה שיעית שנקראה "מפלגת העם הסוציאליסטית", והתמודדה מספר פעמים בבחירות לפרלמנט, כשהיא מייצגת את המיעוט השיעי, ועומדת לרוב באופוזיציה לממשלות השונות שהקים נורי סעיד.
ב-1957 מת ג'בר.
סלאבקו וראנש
סלאבקו וראנש (במונטנגרית: Slavko Vraneš; נולד ב-30 בינואר 1983) הוא כדורסלן מונטנגרי ששיחק בעמדת הסנטר בקבוצת מטאלץ ולייבו מליגת העל הסרבית. וראנש, המיתמר לגובה של 2.30 מטרים משחק עבור נבחרת מונטנגרו.
ביוגרפיה
וראנש החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת ז'לזניק הסרבית ובשנת 2000 עבר לקבוצת טופאש בורסה הטורקית בשורותיה שיחק בעונת, ולאחר מכן עבר לקבוצת אפס פילזן. לאחר קשיי הסתגלות, חזר וראנש למונטנגרו (אז עדיין סרביה ומונטנגרו) בינואר 2002 שם שיחק בקבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה עד לקיץ של שנת 2003. הוא נבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA של שנת 2003 על ידי קבוצת הניו יורק ניקס, אך נופה משורות הקבוצה כבר בדצמבר אותה השנה. בתחילת ינואר 2004 חתם וראנש על חוזה לעשרה ימים בקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס ושיחק בשורותיה משחק בודד. לאחר מכן שיחק וראנש פרק זמן קצר גם בקבוצת הכוכב האדום בלגרד.
הטלטלה בין הקבוצות נסתיימה כאשר חזר וראנש פעם נוספת לבודוצ'נוסט פודגוריצה. בפודגוריצה שיחק וראנש במשך שלוש עונות טרם עבר לקבוצת פרטיזן בלגרד בשורותיה שיחק במשך שלוש עונות גם כן. בקיץ 2010 עבר וארנש לקבוצת אוניקס קאזאן הרוסית ובאוקטובר 2011 הצטרף לקבוצת פטרוכימי בנדר האיראנית. ב-2013 עבר למטאלאץ ולייבו הסרבית. באוקטובר 2013 חזר לאיראן וחתם באספהאן. בפברואר 2015 חזר למטאלאץ ולייבו, אך לאחר כמה חודשים חזר לפטרוכימי בנדר.
אורי אוזן
אורי אוזן (נולד ב-27 בדצמבר 1978 בנתניה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום פרשן כדורגל בספורט 1.
קריירה
אוזן החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ובעונת 1997/1998 עבר לשחק במדי הקבוצה הבוגרת כשמכבי נתניה הייתה בליגה השנייה. לאחר מכן עלה עם הקבוצה לליגת העל, ובשנת 2003 הוזמן לסגל נבחרת ישראל, במדיה ערך ארבע הופעות במשחקי ידידות עד שנת 2004. בתום עונת 2003/2004, כאשר היה קפטן מכבי נתניה, עם ירידתה של הקבוצה בחזרה לליגה השנייה, עזב אוזן את מכבי נתניה ועבר לקבוצת מכבי חיפה.
את עונת 2005/2006 פתח אוזן במכבי חיפה אך עבר במהלך העונה להפועל פתח תקווה בגלל מיעוט בדקות משחק.
בעונת 2006/2007 שב אוזן לשחק במדי מכבי נתניה כחלק ממסע הרכש של אייל ברקוביץ' ודניאל יאמר, אך גם במהלך עונה זו זכה מדי פעם לקריאות גנאי זכר לעזיבתו את הקבוצה מספר שנים קודם לכן, כאשר החזרה המחודשת לא עוררה סימפתיה אליו מצד האוהדים. אחרי עונה טובה מאוד של אוזן בנתניה, שהסתיימה במקום שני עם הקבוצה, ביקש אוזן העלאה בשכרו. השיחות התפוצצו וגרמו לעזיבתו של אוזן את הקבוצה לטובת חוזה של שלוש שנים בהפועל כפר סבא. אוזן עזב את כפר סבא לאחר עונה אחת בגלל ירידתה של הקבוצה לליגה הלאומית וחזר להפועל פתח תקווה. בשנת 2009 חתם אוזן לעונה במועדון ספורט אשדוד.
בשנת 2010 עבר אוזן למכבי פתח תקווה, במדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 2012 עקב פציעה.
ב-27 בנובמבר 2012 מונה אוזן לעוזר מאמן מכבי חיפה, לצדו של אריק בנדו. ביוני 2014 מונה לעוזרו של מנחם קורצקי, מאמן בית"ר ירושלים. בפברואר 2015, לאחר פיטוריו של קורצקי, המשיך עמו אוזן כעוזרו בהפועל פתח תקווה שנאבקה נגד הירידה מליגת העל. השניים לא הצליחו למנוע את ירידת הקבוצה. בסיום העונה מונה למאמן קבוצת נערים של מכבי תל אביב. ב-21 במאי 2016 מונה אוזן לתפקיד מאמן קבוצת הנוער של מכבי תל אביב ומספר ימים לפני פתיחת העונה התפטר עקב חילוקי דעות עם המנהל המקצועי של מחלקת הנוער. כשבוע לאחר התפטרותו מונה למאמן קבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה. בפברואר 2018 התפטר מתפקידו.
ב-10 ביולי 2018 מונה אוזן למאמן קבוצת הנוער של הפועל תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה בעונתו הראשונה במועדון.
נוסף על עבודתו כמאמן, משמש אוזן פרשן במשחקי ליגת העל בערוצים של גוף השידור צ'רלטון. במונדיאל 2018 שימש כפרשן בשידורי ערוץ כאן 11, והמשיך לשמש כפרשן במשחקי נבחרת ישראל במשחקי מוקדמות יורו 2020 ובמוקדמות מונדיאל 2022 (לצד השדרן נדב יעקבי).
חיים אישיים
אוזן נשוי ללירון והם הורים לשני ילדים משותפים, כשמנישואיו הראשונים הוא אב לבת. מתגוררים בתל אביב.
במהלך אירועי המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע, נאם אוזן במספר הפגנות וכן התבטא בנושא בטורי דעה.
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2019
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 לשנת 2019 נערכה בתאריכים 13–21 ביולי 2019 בתל אביב וברמת גן שבישראל. העפילה בפעם השלישית ברציפות למשחק הגמר, בו ניצחה את נבחרת בתוצאה 84–92 וזכתה באליפות אירופה בפעם השנייה ברציפות.
הקבוצות המשתתפות
בתחרות השתתפו 16 נבחרות:
שלב הבתים
בסיבוב זה הקבוצות מחולקות ל-4 בתים של 4 קבוצות כל אחת, כאשר כל הקבוצות עולות לשלב שמינית הגמר, המתקיים בשיטת הצלבה - בית א' עם בית ב' ובית ג' עם בית ד' (מקום ראשון בבית א' מול מקום רביעי בבית ב', מקום ראשון בבית ג' מול מקום רביעי בבית ד', מקום שני בבית א' מול מקום שלישי בבית ב' וכן הלאה).
מקומות 13–16
שלוש הנבחרות שמסיימות במקומות האחרונים יורדות לדרג ב' (כלומר רק הנבחרת במקום השלושה עשר נשארת בדרג א').
דירוג סופי
ארבעת המקומות הראשונים נקבעו על בסיס משחק הגמר ומשחק על המקום השלישי. שאר המיקומים נקבעו ראשית לפי משחקי הדירוג. בריטניה פרשה מאליפויות 2022 (בדרג א' וב'). ופולין ניצלה מירידה.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–קוריאה הצפונית
יחסי איחוד האמירויות הערביות–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות וקוריאה הצפונית.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 בספטמבר 2007, אולם היחסים הושעו ב-12 באוקטובר 2017, בעקבות הפצרתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ להגביר את הלחץ על קוריאה הצפונית לוותר על הנשק הגרעיני שלה. איחוד האמירויות רכשה נשק בשווי 100 מיליון דולר מקוריאה הצפונית ביוני 2015 כדי לתמוך בהתערבות הצבאית בראשות ערב הסעודית בתימן. כמה אלפי עובדים צפון קוריאנים מתגוררים באזור המפרץ הפרסי, ועובדים בעיקר באתרי בנייה.
כפר החורש
כפר החורש (כְּפַר הַחֹרֶשׁ) הוא קיבוץ השוכן על הר בשולי עמק יזרעאל, ממערב לעיר נצרת, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה
האדמות נרכשו על ידי הקק"ל בשנת 1930. היישוב הוקם ב-30 בנובמבר 1930 על ידי קבוצת חברים מארגון הכפר. הוא היה מאוכלס בכ-15 חברים, שתפקידם היה להכשיר את המקום ליישוב קבע, על ידי גידור ונטיעות. הם גרו תחילה בצריפים, וכעבור כמה חודשים בנו לעצמם בית.
בשנת 1933 עזבה קבוצה זו את המקום על מנת לעבור למקום קבע משלה, ובמקומם הגיעו 40 מאנשי גורדוניה שבאו למקום מנס ציונה שם ישבו קודם לכן.
בשנת 1942 הוקם בית הבראה על הגבעה שמדרום לקיבוץ. בית ההבראה נועד להיות עוגן כלכלי לקיבוץ.
על פי תוכנית החלוקה נועד כפר החורש להכלל במדינה הערבית. במלחמת העצמאות היה היישוב מוקף באוכלוסייה ערבית וסבל מעזיבת תושבים.
לאחר המלחמה הגיעו למקום אנשי קיבוץ צאלים, חלקם הגיעו מקיבוצם שבנגב, וחלקם מקבוצתם ששכנה ליד רחובות, ובסך הכל כ-100 איש. הם הגיעו לכפר החורש במרץ 1949 במטרה לחזק את היישוב. אנשי צאלים לא הסתדרו עם התושבים הוותיקים, ולאחר זמן מה הם הציבו אולטימטום: או הם או הוותיקים, והוותיקים עזבו את המקום.
בן שהר
ביוגרפיה
שהר נולד בחולון כשני מבין שלושה ילדים למיקי סהר, יליד הארץ ממוצא תוניסאי, ולבתיה לבית פיקרז, ילידת הארץ ממוצא פולני ולטבי.
כפר החורש
היסטוריה
בשנת 1951, המקום נעשה צר ל-200 התושבים, והוחלט להעביר את הקיבוץ לגבעה שמדרום לו, עליה נמצא בית ההבראה של הקיבוץ, ואת בית ההבראה להעביר למקום הקיבוץ.
בן שהר
ביוגרפיה
ב-4 בנובמבר 2010 שינה את איות שם משפחתו מ"סהר" ל"שׂהר", בעקבות התייעצות עם אנשי דת.
ב-9 ביוני 2014 נישא שהר ללירון שנהאור, ומתגורר כיום בבנימינה.
כפר החורש
כיום
תחנת הרדיו האזורי בערבית, רדיו א-שמס, משדרת מהיישוב. ביער כפר החורש מתקיימים סמינרי הדרכה ומחנות קיץ של תנועת הנוער העובד והלומד.
בן שהר
תחילת הדרך והיציאה לאנגליה
שהר החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל תל אביב וקרנו החלה לעלות בקיץ 2006, עת ביקשו סוכני קבוצת הנוער של צ'לסי להחתימו תמורת 320,000 ליש"ט. מעבר לכישרונו המקצועי, שהר מחזיק בדרכון פולני, המאפשר לו לשחק באנגליה שלא במעמד של זר הזקוק לאישור עבודה.
במדי הקבוצה הבוגרת של צ'לסי שיחק שהר לראשונה במהלך ינואר 2007. הוא הופיע בשלושה משחקים בפרמייר ליג באותו חודש, אך לרוב לדקות מועטות ולא הבקיע שערים. לאחר עונה זו הושאל שהר לקבוצת קווינס פארק ריינג'רס ששיחקה בליגה האנגלית השנייה, לתקופה של כשישה חודשים. שם כבש את שעריו הראשונים באנגליה, במסגרת ניצחון קבוצתו 2–1 על פולהאם ב-3 באוגוסט 2007.
כפר החורש
כיום
ליד היישוב עובר שביל לרוכבי אופניים (סינגל) הנקרא "סינגל כפר החורש".
בן שהר
תחילת הדרך והיציאה לאנגליה
לאחר סיום תקופת ההשאלה חזר שהר לצ'לסי, אך לא זכה למקום בהרכב ועד מהרה הושאל שוב, הפעם לשפילד ונסדיי, ששיחקה אף היא בליגה השנייה. ביוני 2008 הושאל לפורטסמות'. שהר לא שיחק באף משחק רשמי במדי הקבוצה, והשאלתו הסתיימה בינואר 2009, אז הושאל לקבוצה דה חראפסחאפ מליגת העל ההולנדית. במשחקו הראשון בקבוצה, נגד וילם II, כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה וגם בהמשך העונה הציג יכולת טובה.
אספניול
לאחר שקיבל הצעות ממספר קבוצות בסיום העונה, ב-25 ביוני 2009 חתם שהר באספניול מליגת העל הספרדית. מחיר ההעברה מוערך בכמיליון יורו. שהר כבש צמד בהופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ידידות מול ליברפול בו ניצחה קבוצתו בתוצאה 0–3. ב-23 בספטמבר 2009 כבש שהר את שער הבכורה שלו בליגה הספרדית, כאשר קבוצתו אספניול ניצחה 2–1 את מאלגה.
בסוף יולי 2010 חזר שהר למועדון בו גדל, הפועל תל אביב, בהשאלה לעונה אחת מאספניול, תמורת 100 אלף אירו הכוללים גם 10% מכרטיס השחקן שלו. כבר במשחק הראשון בו פתח בהרכב, כבש את השער הראשון בניצחון מול אקטובה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בעונה זאת זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה, כבש 16 שערים בליגת העל והוסיף שער בחצי גמר הגביע ושלושה שערים בליגת האלופות, כולל אחד בשלב הבתים מול אולימפיק ליון בצרפת.
ביולי 2011 חתם על חוזה בקבוצת אוסר הצרפתית לעונה אחת. שהר כבש שלושה שערים בעונה זו, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה השנייה.
הרטה ברלין
בקיץ 2012 שהר ואספניול סיכמו כי השחקן יוותר על שנתו האחרונה בחוזהו ובתמורה ישוחרר בחינם מהקבוצה. הדבר סלל את חתימתו של שהר ב-19 ביולי, בשורות הרטה ברלין מליגת המשנה בגרמניה. בתום העונה עלה עם הקבוצה לבונדסליגה.
שהר לא קיבל דקות משחק במדי הרטה ברלין בבונדסליגה, וב-20 בינואר 2014 הושאל לארמיניה בילפלד מליגת המשנה עד תום העונה. ב-19 באפריל 2014 כבש שהר את שער הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 למינכן 1860. בסך הכל כבש שהר שלושה שערים ב-12 הופעות בבילפלד, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
וילם II
ב-21 ביולי 2014 חתם שהר לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בווילם II, העולה החדשה לליגת העל ההולנדית. ב-10 באוגוסט 2014 ערך שהר את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, בהפסד 3:1 לפ.ס.וו. איינדהובן. ב-19 בספטמבר 2014 כבש שהר את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–1 על נאק ברדה. בסך הכל ערך בעונה זו 33 הופעות בליגה, בהן כבש שבעה שערים, והוסיף שער אחד במסגרת הגביע ההולנדי.
חזרה לישראל
ב-9 ביולי 2015 חזר שהר לישראל, וחתם לשלוש שנים בקבוצת הפועל באר שבע. ב-12 באוגוסט 2015 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4–0 על בית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו. במחזור הראשון של עונת בליגת העל כבש שהר שער בניצחון 3–1 על עירוני קריית שמונה. בסך הכל בעונתו הראשונה במועדון כבש שהר 12 שערים בכל המסגרות, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות. בעונת 2016/2017 כבש 14 שערי ליגה והיה מלך השערים של הקבוצה בצוותא עם אנתוני ואקמה, וזכה עמה באליפות שנייה ברציפות. בעונת 2017/2018 היה מלך שערי הקבוצה עם 11 שערים, וזכה עמה באליפות שלישית ברציפות.
בעונת 2018/2019 הבקיע שהר 15 שערי ליגה וזכה בתואר מלך השערים של ליגת העל, אך הקבוצה לא הצליחה לשחזר את הישגיה מהעונות הקודמות וסיימה במקום השלישי. ב-19 באוקטובר 2019 כבש שהר את שער הליגה ה-54 שלו במדי הפועל באר שבע, בניצחון 2–1 על עירוני קריית שמונה, ובכך עבר את אליניב ברדה ועלה למקום הרביעי בטבלת מלך השערים של המועדון בכל הזמנים.
ב-23 ביולי 2020 שהר חתם באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית לחוזה לשנתיים בהשאלה. בתום עונה אחת התיר שהר את חוזהו באפואל, ועזב את המועדון הקפריסאי.
ב-28 ביוני 2021 חתם שהר לשנתיים במכבי חיפה. את הופעת הבכורה ערך ב-7 ביולי במקודמות ליגת האלופות בתיקו 1-1 נגד קאיראט אלמטי. ב-25 ביולי כבש שער בכורה במשחק אלוף האלופים בניצחון קבוצתו 0–2 על מכבי תל אביב. ב-29 באוגוסט ערך הופעת בכורה בליגת העל במדי הקבוצה, בתיקו 0-0 עם הפועל חדרה. ב-8 בינואר 2022 כבש שער בכורה בליגה בניצחון 0–4 על מכבי פתח תקווה.
ב-30 ביוני 2023 חתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה.
קריירה בינלאומית
ב-7 באוקטובר 2006 ערך שהר הופעת בכורה במדי הנבחרת הצעירה של ישראל כשהוא בן 17 בלבד. שהר הבקיע את שערה הבודד של הנבחרת הישראלית במשחק אשר סייע לה להעפיל לאליפות אירופה. בסך הכל ערך שהר 16 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, בהן כבש שמונה שערים.
כאשר זכה שהר להצטרף להרכבה של נבחרת ישראל, היה הוא בגיל צעיר מאוד יחסית לשלב בקריירה בו מצטרפים לנבחרת. את הופעת הבכורה שלו הוא ערך כשפתח בהרכב במשחק ידידות נגד נבחרת אוקראינה ב-7 בפברואר 2007, בגיל 17.5 בלבד.
הגיוס לצה"ל ו"חוק סהר"
לקראת הגיעו לגיל 18, בעודו משחק באנגליה, עלתה שאלת גיוסו של שהר לצה"ל. ביוזמת חבר הכנסת חיים כץ עלתה בכנסת הצעת חוק שנועדה לאפשר לספורטאים מצטיינים להמיר את שירותם הצבאי בשירות לאומי בנציגויות ישראל בחוץ לארץ. הצעת החוק, שזכתה לכינוי "חוק סהר", אושרה בקריאה הראשונה אך לא קודמה מעבר לכך, לאחר שכץ הגיע להבנות עם צה"ל לגבי שירותם של ספורטאים מצטיינים. ב-6 באוקטובר 2008, בעקבות כישלון הצעת החוק, התגייס שהר לצה"ל וכן נקבע כי ישלים את שירותו בזמן חופשותיו בישראל. לקראת סיום עונת דרש צה"ל משהר להתייצב לטירונות במהלך הפגרה. דה חראפסחאפ, קבוצתו של שהר באותה עת, סיימה את העונה הסדירה מתחת לקו האדום ונאלצה להתמודד במשחקי פלייאוף על הישארות בליגה הראשונה ובשל כך שהר לא התייצב לבסוף לטירונות.
בינואר 2015 פורסם כי שהר שוחרר סופית משירות סדיר, אך ישרת בעתיד במילואים.
ג'ורג' דאגלס הווארד קול
ג'וֹרְג' דַאגְלֶס הַוואַרְד קוֹל (באנגלית: George Douglas Howard Cole; 25 בספטמבר 1889 – 14 בינואר 1959) היה הוגה דעות סוציאליסטי, כלכלן והיסטוריון אנגלי. כמאמין בבעלות משותפת על אמצעי הייצור, הוא הציג תאוריה של "" (ייצור המאורגן באמצעות גילדות עובדים). הוא השתייך לאגודה הפביאנית והיה תומך של התנועה השיתופית.
תחילת חייו
קול נולד בקיימברידג' לג'ורג' קול, תכשיטן שהפך מאוחר יותר למודד; ואשתו ג'סי נואלס.
קול התחנך ב בלונדון ובבייליול קולג' באוקספורד, שם הצטיין (Double First במונחי אוקספורד).
כסרבן מצפוני במהלך מלחמת העולם הראשונה, הפגישה מעורבותו של קול במערכה נגד גיוס חובה עם עמיתה לעבודה,, איתה התחתן בשנת 1918. בני הזוג עבדו יחד ב בשש השנים הבאות לפני שעברו לאוקספורד, שם החל קול לכתוב בגרדיאן של מנצ'סטר.
דוד אזולאי
דוד אזולאי (5 במאי 1954, ב' באייר ה'תשי"ד – 30 באוקטובר 2018, כ"א בחשוון ה'תשע"ט) היה השר לשירותי דת בממשלת ישראל ה־34 וחבר הכנסת מטעם סיעת ש"ס במשך כ-22 שנה. כיהן גם כסגן שר הפנים תחת השר אלי ישי (2001 - 2003) שימש בכנסת ה־15, ובכנסת ה־18 כיושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה (עד 2011), ולאחר מכן, כיושב ראש הוועדה לפניות הציבור. היה גם יושב ראש ועדת משנה לנושא ביטחון פנים.
ג'ורג' דאגלס הווארד קול
תחילת חייו
לאחר שהשיג את הפטור משירות צבאי, פיתח במהלך שנות המלחמה תאוריה פוליטית של.
קריירה מקצועית
אחרי מלחמת העולם הראשונה לימד באוניברסיטת לונדון וב של ריצ'רד הנרי טוני, וב-1925 מונה לפרופסור חבר לכלכלה ב באוניברסיטת אוקספורד, הוא לימד כלכלה עד 1944.
דוד אזולאי
ביוגרפיה
נולד במקנס למסעוד ופרלה, מצאצאי החיד"א. בשנת 1963, בגיל 9, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה ברכסים. כנער התייתם מאביו, ולמד בבית הילדים ציון-בלומנטל. בהמשך למד בישיבה התיכונית הראשון לציון בחיפה, ושירת בצה"ל כחובש קרבי. לאחר שיחרורו, למד בסמינר למורים "חזון יחזקאל", ועבד כמורה בעכו בה התגורר, וגם ניהל בית ספר של החינוך העצמאי בעיר. עסק בחינוך עד לשנת 1993. במקביל, כיהן כחבר מועצת העיר עכו מטעם אגודת ישראל במשך שלוש קדנציות, מ-1978 עד 1993. בין היתר היה ממונה על שירותי הרווחה, וחבר הנהלת רשת המתנ"סים העירונית. היה מקורב לרב העיר הרב שלום לופס.
בשנים 1993–1996 כיהן מטעם משרד הפנים כסגן ראש המועצה, ולאחר מכן כראש המועצה האזורית נחל עירון (שפורקה לאחר מכן למעלה עירון ובסמ"ה). היה חבר הוועדה הקרואה של המועצה הדתית קריית-אתא, וחבר המועצה הממונה ביישוב חצרות יוסף, שהוקם עבור עולים מאתיופיה.
ג'ורג' דאגלס הווארד קול
קריירה מקצועית
בשנת 1929 מונה למועצה הלאומית המייעצת לכלכלה (National Economic Advisory Council) כשזו הוקמה על ידי. ב-1944 הפך קול ל הראשון לתאוריה חברתית ופוליטית באוקספורד. את מקומו ירש ישעיה ברלין ב-1957.
קול היה בתחילה פציפיסט, אך הוא נטש עמדה זו בסביבות 1938, וקבע: "היטלר ריפא אותי מפציפיזם". במהלך שנות ה-30, ניסה קול לבנות חזית עממית בריטית נגד הפשיזם. הוא זיהה את היקף האיום הצבאי לפני שרבים מעמיתיו נטשו את הפציפיזם שלהם. קול תמך ברפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד.
הוא היה רשום בספר השחור של גרמניה הנאצית של אישים בולטים שיכלאו במקרה של פלישה מוצלחת לבריטניה.
קול כתב עשרות ספרים, בנושאי כלכלה והיסטוריה, כולל ביוגרפיות של ויליאם קובט ורוברט אוון, מאות קונטרסים ואלפי מאמרים.
דוד אזולאי
פעילות פרלמנטרית
בשנת 1996 נבחר לראשונה לכנסת, ומהכנסת הארבע עשרה כיהן ברציפות כחבר כנסת במשך כ-22 שנים ברציפות עד מותו.
בשנים 2000–2001 כיהן כיו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת. הרבה לעסוק בזכויות אסירים, נושא שהיה קרוב ללבו, וקיים סיורים רבים בבתי כלא.
אבראהים דסוקי אבאזה
אִבְּרַאהִים דֵסוּקִי בַּאשַׁא אַבַּאזַה (בערבית: إبراهيم دسوقي باشا أباظة, בתעתיק מדויק: אבאט'ה; 1889–22 בינואר 1953) היה פוליטיקאי מצרי, כיהן במספר תפקידי שר וסגן שר, לרבות שר החוץ.
ג'ורג' דאגלס הווארד קול
סוציאליזם
קול התעניין בפביאניזם בזמן שלמד בבייליול קולג' באוקספורד. הוא הצטרף להנהלה של האגודה הפביאנית בחסות סידני וב. קול הפך לתומך עיקרי של רעיונות של, חלופה סוציאליסטית ליברטריאנית לכלכלה הפוליטית המרקסיסטית. את הרעיונות האלה הוא העלה בשבועון "The New Age" ("עידן החדש") לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה וגם בדפי "הניו סטייטסמן", השבועון שנוסד על ידי ביאטריס וב וג'ורג' ברנרד שו.
אבראהים דסוקי אבאזה
ראשית חייו
אבאזה נולד בכפר ע'זאלה שבמחוז א-שרקיה (כיום משויך לא-דקהלייה), ולכן כונה בשם אל-ע'זאלי אבאזה. למד בבית הספר היסודי של א-נאסרייה ובתיכון אל-ח'ודייווייה. סיים לימודיו בבית הספר למשפטים בשנת 1912.
ג'ורג' דאגלס הווארד קול
סוציאליזם
קול אמר שהעניין שלו בסוציאליזם התעורר בעקבות קריאת "חדשות משומקום", הרומן האוטופי מאת ויליאם מוריס, וכך כתב:
אבראהים דסוקי אבאזה
פעילותו הפוליטית
ראשית פעילותו הפוליטית, בדומה לרבים מהסטודנטים באותה העת, החלה בבית הספר למשפטים, אז החל התקשרותו עם אגודת הסטודנטים שבראשה עמד באותה העת עומר לוטפי. הוא כתב בביטאון המפלגה הלאומית (אל-וטני) והיה חותם את מאמריו בשם אל-ע'זאלי אבאזה. אבאזה השתתף בהפגנה המפורסמת של הסטודנטים למשפטים ב-9 בנובמבר 1908.
ג'ורג' דאגלס הווארד קול
סוציאליזם
קול, שלא היה מרקסיסט ולא סוציאל-דמוקרט, ראה בעיני רוחו ב של התאגדות מבוזרת ודמוקרטיה השתתפותית פעילה, שהיחידות הבסיסיות שלה יהיו ממוקמות במקום העבודה ובקהילה ולא בכל מנגנון מרכזי של המדינה. קול מתח ביקורת הן על ה והן על הסינדיקליזם משום שהם משאירים פתוחה את האפשרות לעריצות, וראה בעיני רוחו צורה של סוציאליזם שבו כל המפעלים ינוהלו באופן דמוקרטי על ידי העובדים באמצעות איגודים מקצועיים כשהמדינה נשארת כדי להבטיח את זכויות הצרכנים וחירויות האזרח. רעיונותיו של קול היו בעלי השפעה בחוגים אינטלקטואלים, אך נדחו בדרך כלל על ידי מנהיגי מפלגת הלייבור כמו רמזי מקדונלד.
דוד אזולאי
פעילות פרלמנטרית
בבחירות לכנסת ה-19 הוצב במקום השמיני ברשימת ש"ס. לאחר הבחירות היה חבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה, בוועדה המיוחדת לפניות הציבור, בוועדת הכנסת ובוועדת הכספים.
מועדון חובטי 500 הום ראנס
מועדון 500 חובטי הום ראנס הוא כינוי בלתי רשמי לקבוצה של שחקנים בליגת ה-MLB שהשיגו לפחות 500 הום ראנים במהלך הקריירה שלהם במסגרת העונה הרגילה (ולא בפלייאוף). החובט הראשון שהצטרף למועדון זה היה בייב רות' ב-1929 וכיום חברים בו 28 שחקנים. 19 מהחברים במועדון נבחרו להיכל התהילה של הבייסבול.
נכון לאוגוסט 2023, יש שחקן פעיל אחד במועדון חובטי 500 הום ראנס: מיגל קאבררה, שלו 509 חבטות הום ראן והוא מדורג במקום ה-27 בכל הזמנים.
חברי המועדון
הטבלה מעודכנת נכון ל-15 באוגוסט 2023.
שם מודגש מציין שחקן שעדיין פעיל. קבוצה מודגשת היא הקבוצה בה חבט את ההום ראן ה-500.
אבראהים דסוקי אבאזה
מפלגת אל-ופד ומפלגת הליברלים החוקתיים
לאחר שסיים את התואר במשפטים עבד אבאזה כפקיד, ועם עליית התנועה הלאומית בהנהגת סעד זע'לול בשלהי 1918, השתתף, יחד עם צעירים נוספים מהמפלגה הלאומית, כולל מוסטפא א-נחאס פאשה וחאפז עפיפי, במאמצי מפלגת אל-ופד להשגת עצמאות מצרית. אבאזה התפטר מהמפלגה הלאומית כדי להצטרף למפלגת אל-ופד, ובה נשאר חבר עד למשבר העמוק במפלגה עקב המשא ומתן עם הבריטים, משבר שהוביל לפילוג הגדול ולהקמת מפלגת הליברלים החוקתיים בסוף 1922. ב-10 בנובמבר 1922 נבחר אבאזה למזכיר עוזר במפלגה.
תפקידיו הפרלמנטריים והממשלתיים
אבאזה נבחר לחבר בבית הנבחרים המצרי מטעם מחוז הבחירה ברדין.
הוא מונה לראשונה לשר בממשלתו הראשונה של חוסיין סירי ב-26 ביוני 1941, אז כיהן כשר לעניינים חברתיים. ממשלתו של סירי התפטרה חודש אחד לאחר מכן, אך גם בממשלתו השנייה הוסף אבאזה לכהן בתפקיד זה עד ל-4 בפברואר 1942.
החל מ-9 באוקטובר 1944 כיהן אבאזה כשר התחבורה בממשלותיו של אחמד מאהר עד לרציחתו של מאהר ב-24 בפברואר 1945. אבאזה המשיך לכהן בתפקיד זה תחת ממשלותיו של מחמוד פהמי נוקראשי עד 28 בדצמבר 1948, עם הפסקה באמצע לכהונת שר הווקף בממשלתו השלישית של אסמאעיל סידקי בין 17 בפברואר ל-9 בדצמבר 1946.
בממשלתו הראשונה של אבראהים עבד אל-האדי מונה אבאזה לשר החוץ ב-28 בדצמבר 1948. בהמשך, בשל מצב החירום ששרר במדינה, הועבר לכהונה אחרונה במשרד התחבורה ותחתיו מונה שוב אחמד ח'שבה לשר החוץ. בתיק התחבורה החזיק עד ל-25 ביולי באותה שנה.
כשר הווקף כיהן פעם נוספת בממשלתו של חוסיין סירי בין 26 ביולי ל-3 בנובמבר 1949.
בנוסף לתפקידים אלה, היה גם לסגן שר ארבע פעמים.
מותו
אבאזה נפטר ב-22 בינואר 1953.
מאמרים
אבאזה כתב מאמרים פוליטיים רבים בנושא הלאומיות בעיתונים מצריים תחת השם אל-ע'זאלי אבאזה, ולעיתים גם תחת השם דסוקי באשא אבאזה. הוא הקים תנועה ספרותית שנודעה בשם "ועידת סופרי הערביות" (جماعة أدباء العروبة).
משפחתו
איברהים דסוקי נמנה עם משפחת אבאזה המצרית. אחיו הוא המשורר עזיז אבאזה, ובין בניו הסופר והעיתונאי ת'רוות אבאזה וד"ר שאמל אבאזה, חבר פרלמנט.
ג'ורג' דאגלס הווארד קול
סוציאליזם
בשנות ה-20 של המאה ה-20, הפך יו גייטסקל, תלמיד של קול, לנהג שלו במהלך השביתה הכללית בבריטניה (1926).
קול הקים את האגודה למחקר סוציאליסטי ותעמולה (Society for Socialist Inquiry and Propaganda) כדי לקדם את דעותיו, שהשתלבה בכך שחברים לשעבר במפלגת הלייבור העצמאית ערקו למפלגת הלייבור של הזרם המרכזי לאחר התנתקותה להקמת ב-1932.[12] ב-1936 החל קול לקרוא להקמת תנועת  בבריטניה שבה מפלגת הלייבור תיצור ברית עם מפלגות פוליטיות אחרות נגד  והאיום של הפשיזם.
קול היה בעל השפעה רבה על חייו של הרולד וילסון הצעיר, שאותו לימד, עבד איתו ושכנע אותו להצטרף למפלגת הלייבור.
אף על פי שקול העריץ את ברית המועצות בשל יצירת, הוא דחה את ממשלתה הדיקטטורית כמודל לחברות סוציאליסטיות במקומות אחרים. בהרצאה משנת 1939 הצהיר קול:
בספרו "אירופה, רוסיה והעתיד" שפורסם ב-1941, טען קול כי עד כמה שאירופה החדשה, הנשלטת על ידי הנאצים, הייתה לא מוסרית במובנים מסוימים, היא טובה יותר מהמערכת ה"בלתי ניתנת לביצוע" של מדינות ריבוניות שקדמה לה. במונחים כלכליים, ניתן לומר ש"עדיף לתת להיטלר לכבוש את כל אירופה מחוץ לברית המועצות, ולאחר מכן לנצל אותה ללא רחמים למען האינטרס הנאצי, מאשר לחזור לסדר של מדינות לאום עצמאיות שמלפני המלחמה עם גבולות שחצו את יחידות הייצור וסחר החליפין הטבעיות". קול גם הצהיר:
קול היה יושב ראש האגודה הפביאנית בשנים 1939–1946 ובשנים 1948–1950, ומ-1952 שימש כנשיא האגודה.
מחקר הקואופרטיבים
ספר שני, שכותרתו "מאה שנים של שיתוף פעולה" (A Century of Co-operation), בחן את ההיסטוריה של התנועה מהקואופרטיבים הראשונים ועד לתרומתם של הצ'ארטיסטים ורוברט אוון, דרך חלוצי רוצ'דייל וכן התפתחות התנועה (בבריטניה הגדולה) במהלך המאה שאחר כך.
קול תרם לספר המקיף "מתווה של הידע המודרני" (An Outline of Modern Knowledge) בעריכת ויליאם רוז (הוצאת, 1931) יחד עם מחברים מובילים אחרים של אותה תקופה, כולל רוג'ר פריי.
חייו האישיים
באוגוסט 1918 התחתן קול עם (1893–1980). מרגרט הייתה בתו של הפרופסור ללימודים קלאסיים.
לזוג נולדו בן ושתי בנות בנישואים שנמשכו ארבעים ואחת שנים. עם זאת, נראה שהנישואים לא היו מאושרים במיוחד. קול הביע עניין מועט בהתקשרות רומנטית ממשית ואפילו פחות ביחסים מיניים. חברים הבחינו כי התקשרויות רגשיות נטו להיות עם גברים ולא עם נשים. קול אהב מאוד כמה מתלמידיו הגברים. הם כללו את המנהיג העתידי של מפלגת הלייבור יו גייטסקל. אין עדות למפגשים הומוסקסואלים כלשהם לפני או במהלך נישואיו.
קול ואשתו כתבו יחד מספר ספרים ומאמרים, כולל עשרים ותשעה סיפורי בלשים.
קול לא יכול היה לקבל את הרעיון של "על אדם מוגדר". אשתו נזכרה כי "הוא... מעולם לא נתן פקודות אלא במובן שגרתי ובלתי משמעותי בלבד (זה איכשהו לא התנגש בכך שהוא העסיק משרתי משק בית לאורך חייו)". הסלידה שלו מכל צורות ההיררכיה ושנאת הטקס הובילה לאתאיזם בגיל צעיר, אם כי מעולם לא עסק בפולמוס אנטי-דתי. אף על פי שלא היה לודיט, הוא העריץ מאוד את כל מה שוויליאם מוריס יצר, כולל חיבתו לקוטסוולדס. אף על פי שהוא נהנה ממוזיקה קלאסית, הוא לעג לרדיו כ"כל כך הרבה רעש". הוא היה כמעט אלרגי ל (הוא לא הבין אלגברה) הוא פקפק במדע, מכיוון שהוא משמש לכימות דברים שמומלץ להשאיר לפרשנות.
בספרות ובשירה הוא נהנה (אחרי מוריס) מדניאל דפו, ג'ונתן סוויפט, ויליאם וורדסוורת', וולט ויטמן, הנרי ג'יימס, ויליאם קובט, ברטראנד ראסל, וג'ורג' ברנרד שו, אבל הוא החשיב את אדמונד ברק ותומאס קרלייל יומרניים. הוא לא אהב את ה"אימפריאליזם" של שייקספיר ושנא את ד.ה. לורנס.
תלמידיו העריצו אותו, אבל גייטסקל אמר שהוא היה יותר מדי רגיש, ביקורתי כלפי עצמו וציני מכדי לשחק את תפקיד המאסטר ברצון.
באביב 1929 חזרו בני הזוג קול ללונדון, והתגוררו בווסט המפסטד במשך שש שנים עד שרכשו בית "ויקטוריאני בלתי מאורגן" בשם "פרילנד" ב, שם חי קול במשך רוב שלושת העשורים האחרונים לחייו. בתחילת 1957 הוא ואשתו עברו לדירה בפארק הולנד בקנזינגטון. הוא מת לאחר שנכנס לתרדמת סוכרתית בשעות המוקדמות של 14 בינואר 1959 בבית החולים בהמפסטד. במקום טקסים דתיים, גיסו, ריימונד פוסטגייט, קרא שני קטעים מיצירותיו של ויליאם מוריס בהלווייתו במשרפת גולדרס גרין. עזבונו הוערך ב-46,617 ליש"ט (שווה ערך ל-1,097,364 ליש"ט ב-2020).
דוד אזולאי
פעילות פרלמנטרית
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום החמישי ברשימת ש"ס, ועם הרכבת הממשלה החל לכהן כשר לענייני דתות, מחודש מאי 2015. מעט לאחר כניסתו לתפקיד, התבטא בחריפות כנגד הרפורמים ואמר כי אינו יכול להגיד שהם יהודים, לאחר שדבריו עוררו סערה, סייג אותם. כשר הממונה התנגד למתווה הכותל.
בכהונתו בכנסת היה אזולאי גם חבר בוועדת הכספים, ובוועדת החוץ והביטחון. חבר בשדולות למען הדיור הציבורי, למען העסקה ישירה, למען השתלבות תעסוקתית של המגזר החרדי, למען אנשים עם מוגבלויות, למען חיזוק הפריפריה, ולמען השלטון המקומי. כן היה יו"ר השדולה למניעת הגירה בלתי חוקית לישראל. כן פעל לסבסוד משפחתונים וצהרונים למשפחות מעוטות יכולות, לסיוע של משרד הבריאות לילדים נכים, ולסיוע למפוני גוש קטיף.
חקיקה
במהלך כהונתו בכנסת הגיש אזולאי כ-780 הצעות חוק, ויזם מספר חוקים, ובהם:
מחלתו ומותו
התמודד כ-13 שנה עם מחלת הסרטן. ב-14 במרץ 2018, עקב החמרת המחלה שתקפה אותו, התפטר מהכנסת, ואת מקומו בכנסת תפס בנו, ינון אזולאי, שמוקם במקום ה-16 ברשימת ש"ס בבחירות לכנסת העשרים. הוא המשיך לכהן כשר לענייני דת עד 12 באוקטובר, אז החליף אותו השר אריה דרעי, עקב החמרת המחלה.
ב-30 באוקטובר 2018 נפטר מהמחלה. בהלווייתו השתתפו אלפים בהם השרים אריה דרעי, מירי רגב, זאב אלקין. הספידוהו הרבנים שלום כהן, יצחק יוסף, ושלמה משה עמאר. נקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים. יום לאחר מותו, קיימה הממשלה ישיבת אבל, ובנובמבר, שלושה שבועות לאחר מותו, קיימה מליאת הכנסת ישיבת אבל נוספת.
חיים אישיים
דוד אזולאי היה נשוי לפנינה ואב לארבעה, אחד מהם חבר הכנסת ינון אזולאי.
ב-2016 לאחר שנות מגורים רבות בעכו, עבר להתגורר בקריית שמואל בחיפה.
Love Galore
Love Galore הוא שיר של הזמרת האמריקאית סיזה בהשתתפות הראפר האמריקאי טראוויס סקוט. השיר יצא לאור ב-28 באפריל 2017 כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של סיזה, Ctrl. השיר נכתב על ידי השניים לצד המפיקים ThankGod4Cody וקארטר לאנג, וכן נשיא טופ דואוג אנטרטיינמנט טרנס "פאנץ'" הנדרסון.
השיר זכה לשבחים נרחבים ממבקרי המוזיקה וקיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי לקטגוריית "ביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר".
רקע והוצאה
סיזה הציגה את השיר לראשונה בהופעה בתוכנית "ג'ימי קימל לייב" בינואר 2017. גרסת האולפן של האלבום פורסמה לראשונה בחשבון הסאונדקלאוד של סיזה ב-27 באפריל 2017, ויום לאחר מכן יצאה להורדה דיגיטלית בחנות האייטונס כסינגל. זה הסינגל השני מתוך האלבום Ctrl, שיצא לאור ב-9 ביוני 2017.
בראיון ל-Genius, סיפרה סיזה על טראוויס סקוט: "אני בהחלט מעריצה ענקית של טראוויס. אני חושבת שהוא ממזג את הקו הסופר-דק הזה בין מנגינה וסינקופה לכיס. אני אוהב את החומרים שלו, ואני אוהבת את הבחירות שלו. הוא פשוט מושלם".
הופעות חיות
כדי להגביר את קידום הסינגל לאחר השמעה מוגברת ברדיו הקצבי והאורבני, סיזה ביצעה את השיר ב"טונייט שואו" עם ג'ימי פאלון ב-20 ביולי 2017. היא ביצעה את השיר גם בטקס פרסי ה-BET לשנת 2017 ובסאטרדיי נייט לייב.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר, בבימויו של נאביל, הוצג לראשונה ב-27 באפריל 2017. הוא הועלה לערוץ ה-Vevo של סיזה ב-28 באפריל 2017.
ירון קולברג
ירון קולברג (נולד ב-6 במרץ 1983) הוא פסנתרן ישראלי שזכה בפרסים בינלאומיים ומנגן על במות מרכזיות בישראל ובעולם. החל מ-2018 הוא הנשיא והמנכ"ל של תחרות הפסנתר הבינלאומית בקליבלנד.
ביוגרפיה
ירון קולברג נולד בירושלים. הוא בנם של פרופסור איתן קולברג והכנרת בת-שבע סבלדי-קולברג ולו אח בכור.
ב-1990 החל ללמוד נגינה בפסנתר אצל לואיזה יופה, שהייתה מורתו במשך תשע שנים. בשנת 1994 למד במקביל אצל בנג'מין קפלן בלונדון. בשנים 1999–2003 למד באקדמיה למוזיקה בירושלים אצל איתן גלוברזון ובשנים 2003–2009 היה תלמידו של פרופ' אריה ורדי בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה של אוניברסיטת תל אביב, שם סיים תואר שני בהצטיינות.
את שירותו הצבאי, בשנים 2001–2004, עשה במעמד של "מוזיקאי מצטיין".
קולברג נמנה עם הפסנתרנים הישראלים המובילים כיום. הוא ניגן על במות מרכזיות ב-40 מדינות על פני חמש יבשות וזכה בלמעלה מ-10 פרסים בינלאומיים. נגינתו זכתה לשבחי הביקורת, והוא אף תואר בתקשורת העולמית כ"פסנתרן בעל ידי הזהב".
ניגן, בין השאר, באולמות מפורסמים כגון קרנגי הול בניו יורק, הקרמלין והקתדרלה במוסקבה, אולם האו"ם בז'נבה, "בטהובן-האלה" בבון, האולם על שם קורטו בפריז, האולם לאמנויות במקסיקו סיטי, אולם אסאהי בטוקיו, אולם העיר האסורה בבייג'ינג, אולם הרסיטלים במלבורן, תיאטרון ׳קוליסאו׳ בבואנוס איירס, רזידנץ במינכן ואולם קימל בפילדלפיה ובקנדי סנטר בוושינגטון די. סי.. חלק מהופעותיו שודרו בתחנות הטלוויזיה המרכזיות של סין, קוריאה ויפן.
מגיל צעיר הופיע כסולן עם תזמורות רבות בחו"ל, בהן תזמורת קליבלנד, התזמורת הפילהרמונית של קופנהגן, התזמורת הסימפונית של בייג'ינג, תזמורת אמדאוס במקסיקו, תזמורת הרדיו של נורווגיה והתזמורת של פאלרמו באיטליה. כמו כן הופיע כסולן גם עם התזמורות המובילות בישראל, בהן מספר פעמים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית וכן עם התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, הקאמרטה הישראלית ירושלים ואנסמבל סולני תל אביב. בנוסף, הופיע במשכן הכנסת ובבית הנשיא.
עוד הופיע קולברג כסולן בפסטיבל ישראל וניגן רסיטלים בסדרה "צעירים במרכז" במרכז למוזיקה ירושלים שבמשכנות שאננים, באוניברסיטה המורמונית בירושלים ובמוזיאון תל אביב לאמנות. הופיע בתוכניות טלוויזיה שונות והקליט ל"קול המוסיקה". כיהן בחבר השופטים של תחרויות לאומיות בישראל, ארצות הברית, סין ומקסיקו.
בשנים האחרונות היה קולברג חלק מצמד הפסנתרנים המצליח ׳דואו אמאל׳ יחד עם חברו בשארה הרוני. הוא שיתף פעולה עם אמנים ואנסמבלים בינלאומיים ועם אמנים ישראלים מובילים בהם שלומי שבן, רביעיית אריאל, רביעיית כרמל, פרקדו, ועוד. בחלק מהופעותיו הוא משלב מוזיקה קלאסית עם עיבודים חדשים של מוזיקה פופולרית ומוזיקת עולם.
הרצל לילנבלום
הרצל לילנבלום הוא אלבום הסולו ה-14 (ה-13 בעברית) של הזמר-יוצר שלום חנוך, בשיתוף המוזיקאים משה לוי ואלי מגן, שיצא באפריל 2021. בחלק מהשירים מצטרף תמיר מוסקט. חלק הארי של האלבום הוקלט חי בסלון ביתו של שלום חנוך.
ירון קולברג
ביוגרפיה
קולברג, הדובר שש שפות, מתגורר כיום בסין, שם הוא מנוהל על ידי הטלוויזיה המקומית, מופיע בקביעות בקונצרטים שונים ומעביר כיתות אמן וסדנאות בשפה הסינית.
הרצל לילנבלום
לאלבום קדם סינגל, "שלטון", אך מבין שירי האלבום עצמו אף שיר לא יצא כסינגל. חלק מהשירים בוצעו קודם לפרסומם באלבום במופעי "יציאה" על ידי חנוך ולוי.
תמיר מוסקט הצטרף כמפיק לקראת סוף תהליך החזרות.
ירון קולברג
פרסים
לאורך השנים זכה בפרסים רבים, בהם פרס שני בתחרות קליבלנד היוקרתית בארצות הברית (2007), בה הופיע בגמר כסולן עם תזמורת קליבלנד. מלבד זאת זכה בפרס ראשון ושני פרסים מיוחדים בתחרות הבינלאומית פרנאסוס במונטריי (מקסיקו) ב-2006, פרס שני בתחרות גריג הבינלאומית באוסלו (2006), פרס ראשון בתחרות שוסטקוביץ' בהנובר (1997), פרס ראשון בתחרות פרס קלרמונט (2001), פרס שלישי בתחרות "גג העולם" בטרומסו (נורווגיה) וכן פרסים נוספים בתחרויות בטיבולי (קופנהגן) ובאנדורה.
בישראל זכה בפרס ראשון בתחרות "האמן הצעיר" בירושלים (2006), פרס ראשון בתחרות הפסנתר של האקדמיה למוזיקה בירושלים (2000), פרס מיוחד על ביצוע מצטיין בכיתת האמן תל-חי (2004) ובפרס המשתתף המצטיין של כיתות האמן תל-חי (2006). זוכה באופן קבוע במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל (בהצטיינות) בין השנים 1992–2008.
אלפא בלונדי
אלפא בלונדי (Alpha Blondy) (נולד ב-1 בינואר 1953) הוא זמר רגאיי מחוף השנהב.
אלפא בלונדי נולד בשם סיידו קונה (Seydou Kone) והוציא את אלבומו הראשון בשנת 1983. הוא נחשב לאחד הזמרים המצליחים ביותר באפריקה. הוא שר בצרפתית, אנגלית ודיולה (Dioula), שפה המדוברת בחוף השנהב, ולעיתים בערבית ובעברית. רבים משיריו עוסקים בפוליטיקה, בחופש ובשאיפה לשלום, ובחלקם מביע הזמר אהבה גדולה לישראל וליהדות. הוא הופיע בישראל מספר פעמים.
בן בכור במשפחה של 9 ילדים, סיידו קונה גדל אצל סבתו, יותר מאוחר הוא תיאר זאת כ"לגדול בין מבוגרים", דבר שתרם רבות לקריירה שלו. בשנת 1962 הצטרף אל אביו באודיינה, בעיר הזאת הוא שהה כ 10 שנים, הוא למד בתיכון "סנט אליזבת", והחל להיות מעורב באגודת הסטודנטים של חוף השנהב. באודיינה הוא הקים להקה מה שפגע בלימודיו ולבסוף הוא הורחק מהלימודים כיוון שמעט להגיע. בשנת 1973 הוריו החליטו לשלוח אותו ללמוד אנגלית במונרוביה בירת ליבריה השכנה. הוא שהה שם 13 חודשים והחליט לעבור לארצות הברית כדי לשפר את ידיעותיו בשפה האנגלית.
בשנת 1973 עבר סיידו לניו יורק, שם למד אנגלית במכללת האנטר, ויותר מאוחר באוניברסיטת קולומביה שם לקח קורס מיוחד לשיפור האנגלית. הוא התמחה באנגלית כיוון ששאף להיות מורה לאנגלית. הוא היה חייב לעבוד במשרה חלקית, לפעמים בלילות ואף חלה. בניו יורק הוא פגש לראשונה אנשי רסטפרי, וזכה לראות הופעות חיות של אמנים ג'מאיקנים ביניהם את ברנינג ספיר. בתקופה זו נהג להקליט מוזיקה נוצרית אך לעולם לא הפסיק מלכתוב את שיריו. לאחר הסתבכויות בניו יורק עזב וחזר לחוף השנהב, שם הסתבך שוב עד שפגש בחבר נעורים, פילז'אנס קאסי (Fulgence Kassi), שהיה מפיק טלוויזיה מוערך. זאת הייתה תחילתה של הקריירה המוזיקלית האמיתית של סיידו, ובשלב זה הוא בחר לעצמו את השם "אלפא בלונדי".
לאחר שעשה מספר תוכניות טלוויזיה שונות עבור חברו קאסי, בשנת 1982 הקליט את אלבומו הראשון שנקרא 'Jah Glory' (תהילת יה). אלבום זה זכה להצלחה גדולה ובהמשך הפך לסמל התנגדות כיוון שכלל בתוכו את השיר 'Brigadier Sabari' (בריגדיר סברי), בשיר זה העביר ביקורת על ההטרדות האזרחים על ידי המשטרה. אלפא חזה באלימות משטרתית ואף היה מטרה להטרדותיהם. אלפא הפך לכוכב גדול בעיר אביג'אן עם הסגנון המיוחד שלו למוזיקת הרגאיי ובמהרה נחשב לבוב מארלי של אפריקה. כמו בוב מארלי גם אלפא בלונדי הפך לדמות רוחנית ופוליטית, ואף הקליט גרסה משלו לשיר "War" (מלחמה) שכתב בוב מארלי. אלפא לא מפסיק להתפתח: כדי להעביר את מסריו דרך השירה, הוא שר בשפות רבות, ביניהן אנגלית, צרפתית, באולה, עברית, ערבית וכמובן שפת אמו דיולה. הוא הוסיף כלי נגינה ללהקה: כינור וצ'לו.
תוך זמן לא רב הגיעה תהילתו גם לאירופה. בעקבות הצלחת אריך-נגן בשם “Rasta Poué” יצא אלפא בשנת 1984 לפריס כדי לעשות את אלבומו השני 'Cocody Rock' עם חברת התקליטים "Pathe Marconi". "הבוב מארלי של אפריקה" יצא לג'מייקה כדי להקליט את שיר הנושא מהאלבום החדש, כאשר להקת הליווי שלו היא להקתו של בוב מארלי The Wailers (המקוננים).
בשנת 1985 נכנס אלפא לאולפן כדי להקליט את אלבומו "Apartheid is Nazism" (אפרטהייד הוא נאציזם). אלבום זה היה ממוקד פוליטית יותר מקודמיו. הוא קרא לסיום האפרטהייד וחירות לכל. ב 1986 הקליט את האלבום "Jerusalem" שוב בג'מייקה באולפני "Tuff Gong" (טאף גונג) הידועים, עם להקתו של בוב מארלי. אלפא בלונדי שאף לקדם אחדות בין הדתות, בשיריו ניסה להביע את עמדותיו וידיעותיו המגוונות בספרי הקודש: הברית החדשה, הקוראן והתורה. באותה שנה שר את השיר "Jerusalem" בשפה העברית במרוקו. בשלב זה של הקריירה שלו נהג לצאת לסיורי הופעות.
סמטנה
סְמֶטַנָה הוא שם משפחה סלאבי, שפירושו שמנת
ריי שארקי
ריימונד "ריי" שארקי ג'וניור (באנגלית: Raymond "Ray" Sharkey, Jr; 14 בנובמבר 1952 - 11 ביוני 1993) היה שחקן קולנוע אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב לשנת 1980 על הופעתו בדרמה המוזיקלית "האיידולמייקר".
ביוגרפיה
שארקי נולד וגדל בשכונת רד הוק שברובע ברוקלין, ניו יורק. אביו נטש את המשפחה כששארקי היה בן חמש והוא גדל לצד אמו ססליה. התחיל ללמוד משחק בגיל 17 בסטודיו משחק בניו יורק. בשנת 1981 נישא לשחקנית רבקה ווד, הזוג התגרש עקב התמכרותו של שארקי לסמים. בתו היחידה ססיליה נולדה לשארקי ממערכת נישואיו לשחקנית קרול גרהאם.
התמכרויות לסמים
במהלך הקריירה שלו נאבק שארקי בהתמכרויות להרואין וקוקאין, נקלע לארבע תאונות דרכים ועבר שני ניתוחים בעיניו. נעצר בשנת 1992 בעת ששהה כאורח בתוכנית טלוויזיה בקנדה בגין אחזקת סמים. המשטרה שערכה חיפושים בחדרו בבית המלון בו שהה מצאה סמים בשווי מאות דולרים, שארקי נשלח לכלא ושוחרר לאחר זמן קצר בערבות. בשנת 1987 בילה במשך חודשיים במוסד גמילה.
מוות
שארקי נדבק במחלת האיידס לאחר שהזריק לעצמו סם במזרק נגוע. שארקי שמר על מחלתו בסוד מוחלט ולא דיווח אפילו לקרוביו. חברתו הדוגמנית אלנה מוניקה תבעה אותו בסכום 52 מיליון דולרים מאחר שלא סיפר לה דבר על המחלה, בית המשפט קיבל את התביעה אך בשל מצבו הכלכלי של שארקי, לא שולם סכום הפיצויים. שארקי נפטר ממחלת האיידס באמצע 1993 במרכז הרפואי לאוטרן שבברוקלין, נקבר ב"בית הקברות סיינט צ'ארלס" שבלונג איילנד.
מרדף בשידור חי
מרדף בשידור חי (באנגלית: Line of Duty) הוא סרט מותחן פעולה אמריקאי משנת 2019 בבימויו של סטיבן סי מילר. בסרט מככבים ארון אקהרט, קורטני איטון, דיינה מייר, בן מקנזי וג'אנקרלו אספוזיטו.
עלילה
פרנק פני (ארון אקהרט) הוא שוטר לא מוערך. כאשר בתו בת ה-11 של מפקד המשטרה נחטפת, פרנק יוצא למרדף אחר הזמן כדי לנסות ולהציל אותה. אבל כדי למצוא את הבחורה, פרנק יזדקק לעזרתה של אווה ברוקס (קורטני איטון), שערוץ החדשות האינרטנטי שהיא מפעילה משדר בשידור חי כל צעד של פרנק. בזמן שכל העיר צופה, פרנק ואווה מתחרים נגד הזמן ולא רק שהם צריכים להתמודד עם כל מכשול נועז אלא גם אחיו של החוטף שמחפש נקמה.
הפקה
הצילומים התקיימו בברמינגהאם, אלבמה.
ריאן מייסון
ריאן גלן מייסון (באנגלית: Ryan Glen Mason; נולד ב-13 ביוני 1991) הוא כדורגלן עבר בריטי ששיחק בתפקיד הקשר, המשמש כיום כמאמן כדורגל.
קריירת מועדונים
מייסון נולד באנפילד, לונדון. הוא למד בבית הספר צ'סהאנט והיה אלוף המחוז במשוכות.
מייסון הצטרף לאקדמיה של טוטנהאם הוטספור בגיל 8, לפני שחתם על חוזה מקצועי במועדון באוגוסט 2008. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפעם הראשונה בשלבי העלייה לגביע אופ"א ב-27 בנובמבר 2008, ונכנס בתוספת הזמן כמחליף במקום דייוויד בנטלי כשהתוצאה הייתה 0–1 נגד המועדון הולנדי NEC. במהלך עונת 2008–2009 הוא עמד בראש טבלת הניקוד של האקדמיה עם 29 שערים ב-31 משחקים כאשר טוטנהאם סיימה כסגנית אלופת הפרמייר ליג.
לאחר קמפיין מאכזב בעונת 2015–2016 עם שמונה משחקי ליגה בלבד, מייסון נרכש על ידי האל סיטי ב-30 באוגוסט 2016, תמורת תשלום שמוערך סביב 13 מיליון ליש"ט, שיא מועדון באותה תקופה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בחוץ בברנלי כאשר עלה מהספסל להחליף את דייוויד מיילר אחרי 73 דקות משחק. הוא כבש את השער הראשון שלו בהאל סיטי בניצחון 2–1 בגביע ה-EFL על סטוק סיטי ב-21 בספטמבר 2016. ב-22 בינואר 2017, במשחק הפרמייר-ליג נגד צ'לסי, סבל מייסון מגולגולת שבורה שדרשה ניתוח, אחרי התנגשות ראשים עם המגן גארי קייהיל.
מייסון עבר ניתוח מוצלח, ובמהלך שאר שנת 2017 עבר תהליך שיקום בניסיון לחזור לשחק. לאחר הניתוח היו בגולגולתו 14 לוחות מתכת, עם 28 ברגים שהחזיקו אותם במקום. היו לו גם 45 סיכות וצלקת בגודל שישה אינץ' על ראשו. ב-13 בפברואר 2018 אושר כי בשל סיכונים הקשורים למידת הפציעה של מייסון, הוא יפרוש מכדורגל מקצועני.
קריירת אימון
מייסון הצטרף לצוות האימון של טוטנהאם הוטספור באפריל 2018. בפברואר 2019 הוא הציע כי יש לאסור על שימוש בנגיחות לילדים. הוא מונה למאמן האקדמיה הרשמי של קבוצת ליגת הנוער של אופ"א עד גיל 19 ביולי 2019, ולאחר מכן לאחראי פיתוח השחקנים (בקבוצות הגיל U-17 עד U-23) באוגוסט 2020.
ב-19 באפריל 2021, בעקבות פיטוריו של ז'וזה מוריניו כמאמן ראשי, מייסון נקרא להיות המאמן הראשי הזמני של טוטנהאם עד סוף העונה. בגיל 29 הוא הפך לאיש הצעיר ביותר שאימן אי פעם קבוצה בפרמייר ליג. מייסון ניצח את משחקו הראשון כמאמן טוטנהאם, בניצחון 1–2 על סאות'המפטון בבית ב-21 באפריל. ארבעה ימים לאחר מכן, ב-25 באפריל, הפסיד מייסון עם קבוצתו בגמר גביע הליגה האנגלי מול מנצ'סטר סיטי בתוצאה 0–1 וסיים כסגנית האלופה.
מייסון לא המשיך לעונת 2021/22, ואת מקומו תפס נונו אספיריטו סנטו.
חיים אישיים
מייסון נשוי לרייצ'ל פיטרס. לזוג יש בן ובת.
לאופולד סוחה
לאופולד סוחה (בפולנית: Leopold Socha; לבוב, 28 באוגוסט 1909 – 12 במאי 1946, גליביצה, פולין) היה מפקח במערכת הביוב בעיר לבוב, אשר הציל יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה מידי הגרמנים הנאצים ומשתפי הפעולה האוקראינים. סוחה נעזר בהיכרותו המקיפה עם מערכת הביוב בעיר להחביא בה 21 יהודים ולספק להם אוכל, ביגוד ועיתונים. על פעולותיו להצלת יהודים בשואה הוענק לו תואר חסיד אומות העולם על ידי יד ושם. סרט הקולנוע "באפילה" מתאר את סיפורו.
ביוגרפיה
סוחה חי בשכונה ענייה של לבוב ועבד באחזקת מערכת הביוב עבור מחלקת התברואה העירונית. עם כיבוש העיר על ידי הגרמנים, סוחה, שזועזע ממעשי הזוועה של הגרמנים, התיידד עם מספר יהודים בגטו והחליט להציל 21 מתוכם. סוחה שיתף במעשיו את סטפן ורובלבסקי, עוזרו בעבודת אחזקת מערכת הביוב.
במהלך האקציה לחיסול הגטו, סוחה ראה יהודים מתקדמים במערכת הביוב לעבר מוצא הביוב לנהר. סוחה עצר בעד קבוצת היהודים מלהמשיך לעבר מוצא הביוב שם ארבו המוני סוכני גסטפו ושוטרים, והציע שיישארו בביוב, שם יוכל לסייע להם להתחבא. סוחה, אשתו ומשפחת ורובלבסקי סיפקו את צורכי ההישרדות של אותם יהודים במסתורם בתעלות הביוב במשך 13 חודשים. בתחילה היהודים שילמו למיטיביהם, אך מרגע שאזל כספם של היהודים, המשיכו סוחה ואשתו לשלם עבור המצרכים מכספם.
הסתרת היהודים בביוב לוותה באתגרים עצומים עבור כל המעורבים. אחת הנשים היהודיות שהוסתרו בביוב, בשם ויינברג, הייתה בחודש האחרון להריונה כשנכנסה למסתור. התנאים הקשים בביוב הובילו למותו של תינוקה וכן למותה של סבתה הקשישה. קבירת הגופות הייתה משימה מסובכת עבור סוחה ועוזרו, ורובלבסקי. מספר יהודים אחרים שלא יכלו לעמוד בתנאי המחיה הקשים שבתעלות הביוב, עזבו את המסתור בחיפוש אחר מסתור אחר אך לא שרדו, וסוחה ועוזרו שמצאו את הגופות התמודדו בשנית עם הקושי שבקבירתן בחשאי.
סוחה הביא ליהודים עיתונים, ואף עזר להם לשמר את מסורתם בכך שהשיג עבורם ספרי תפילה יהודיים ולחג הפסח הביא להם שק תפוחי אדמה. גברת סוחה וגברת ורובלבסקי סיפקו בגדים עבור היהודים המסתתרים, ובמבצע מורכב ומסוכן קנו את מצרכי המזון עבורם.
עם שחרור לבוב ב-27 ביולי 1944, היהודים שניצלו חגגו עם מציליהם בבית משפחת סוחה. לאחר 13 חודשים, מתוך 21 היהודים שהוסתרו בביוב שרדו עשרה, בהם משפחת חירובסקי (חיגר), משפחת מרגוליס, ציפורה הלינה וינד ועקב ברסטיצקי.
אחרי המלחמה, היגרה הלינה וינד לארצות הברית, נישאה לג'ורג' פרסטון, ניצול מחנות אושוויץ-בירקנאו ובוכנוואלד ונשארה בקשר עם מציליה. משפחת חירובסקי עברה להתגורר תחילה בקרקוב, אך ב-1957 עלו לישראל. בנם, פבל, שהיה בן 4 כשהסתתרו במהלך מלחמת העולם השנייה, נהרג במהלך שירות מילואים פעיל בישראל. יעקב ברסטיצקי היגר לפריז, שם נולד בנו הנרי שהוא מתמטיקאי נודע.
סיפורו של לאופולד סוחה ופעילותו להצלת היהודים מתואר בספר "הילדה בסוודר הירוק", שכתבה קריסטינה חיגר, אחת מהיהודים שהציל סוחה. הספר היה הבסיס לעלילת הסרט "באפילה", משנת 2011. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר באותה שנה.
קדם-הפקה
קדם-הפקה (באנגלית: Pre-production) הוא חלק מתהליך עשיית סרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה, תוכניות רדיו, פרסומות, וידאו קליפ ועוד. המונח מתייחס לכל שלבי ההפקה הנדרשים, בטרם יתחיל שלב הצילומים או שלב הקלטת תוכנית רדיו.
דיג'ימון
דיג'ימון (ביפנית: デジモン, באנגלית: Digimon) היא סדרת אנימה יפנית פופולרית ששודרה לאורך 11 עונות (2 מהן הן עונת סרטים, וקטעים אשר לא נכנסו לסרט הידוע בתור: "Digimon Adventure: Last Evolution Kizuna".), בשנים 1999–2023. השם "דיג'ימון" מורכב משתי מילים: "דיג'י" (קיצור של המילה האנגלית "דיג'יטל", כלומר, דיגיטלי) ו"מון" (קיצור של "מונסטר", מפלצת) ומשמעותו "מפלצת דיגיטלית" או "מפלצות דיגיטליות".
בישראל, העונה הראשונה של הסדרה החלה את שידוריה בשנת 2000, בערוץ הראשון. העונה השלישית והרביעית שודרו בישראל בערוץ ג'טיקס במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. לאחר סיום העונה הרביעית שודרה הסדרה בשידורים חוזרים מהעונה הראשונה עד הרביעית. אף שודר בארץ בטלוויזיה אחד מסרטי האנימה שלה. מאז, משודרות בערוץ זום כל העונות, כולל החמישית והשישית, שדובבו במיוחד לכבוד החייאת השידור של הסדרה בישראל. בשנת 2023 שודרו עונות 1ו2 בv.o.d של הוט עם הפתיח היפני המקורי של כל עונה.
במרץ 2020 עלתה ביפן מהדורה מחודשת שהיא אתחול של העונה הראשונה, Digimon Adventures, עם כל הדמויות הישנות בשינויים והתאמות לעידן הנוכחי ובשינויי עלילה מהותיים. פרקי העונה משודרים כיום ביפן ויועלו בארצות הברית בהמשך. העונה התקבלה בהתלהבות רבה בקרב מעריצי דיג'ימון הוותיקים והחדשים כאחד.
דיג'ימון הרפתקאות: הסרט
בטוקיו שביפן, ביצה מסתורית משוגרת ממסך המחשב בביתם של טאי וקארי קאמיה הישר לעולם האמיתי. הביצה מתגלה להיות דיג'יביצה ממנה בוקע דיג'ימון בשם קורומון, שנקשר במהירות לטאי וקארי הצעירים. לאחר ששני האחים מאכילים את קורומון, הוא מתפתח (בתהליך שנקרא "דיג'יגדילה") לדיג'ימון דמוי דינוזאור כתום בשם אגומון. אגומון הופך לפראי, בורח מביתם של האחים ומשוטט ברחובות טוקיו.
בזמן הזה, ביצה שניה מופיעה מעל שמי העיר וממנה בוקע דיג'ימון דמוי תוכי בשם פארוטמון. אגומון פוגש בפארוטמון והשניים מתחילים להילחם ולזרוע הרס ברחבי העיר. בזמן שילדים נוספים בעיר צופים במחזה, אגומון מתפתח בשנית לדיג'ימון בשם גריימון ובעזרת עידודו של טאי, הוא מצליח לנצח את פארוטמון. לאחר הקרב, שני הדיג'ימונים נעלמים מהעולם האנושי והסרט מסתיים.
דיג'ימון הרפתקאות
כמה שנים לאחר אירועי הסרט, שבעה ילדים בשם טאי, מאט, סורה, מימי, ג'ו, טי.קיי (שהוא אחיו הצעיר של מאט) ואיזי יוצאים למחנה קיץ. במהלך שהותם במחנה, שלג מתחיל לרדת ומכשירים קטנים בשם "דיג'יכלים" נופלים מהשמיים הישר אל זרועות הילדים. לפתע, הילדים מועברים מהעולם האמיתי לעולם הדיגיטלי. בעולם הדיג'יטלי, הילדים מצתוותים לדיג'ימונים משלהם ומחפשים אחר הדרך בחזרה הביתה. במהרה, הילדים מגלים שהדיג'ימונים שלהם מסוגלים לגדול לצורות יותר חזקות ובמהלך הסדרה, הדיג'ימונים מתפתחים ליצורים חזקים יותר ומביסים אויבים שונים. העונה מחולקת לסאגות, כאשר בכל סאגה יש מעין "אויב ראשי" אחד שבו הילדים נלחמים ולאחר מכן מופיע אויב ראשי חדש וחזק יותר.
סאגת דוימון
הילדים, שהגיעו לעולם הדיגיטלי לומדים להכיר את הדיג'ימונים שלהם ומחפשים אחר הדרך הביתה. במהרה, מתברר להם שדיג'ימונים שונים הופכים למרושעים בגלל מכשיר דמוי גלגל שיניים שחור שננעץ בגופם וגורם להם להשתולל. הדיג'ימונים של הילדים גדלים לצורת האלוף (champion) שלהם ומצליחים לנצח את הדיג'ימונים ולהסיר מהם את גלגלי השיניים בבטחה. מתברר שדיג'ימון מרושע בשם דווימון הוא זה שמזמן את גלגלי השיניים במטרה להפוך את הדיג'ימונים למרושעים. לאחר שהילדים מנסים להתעמת עם דווימון, אך ללא הצלחה, פטמון, הדיג'ימון של טי.קיי מתפתח לאנג'מון ומצליח לנצח את דווימון תוך הקרבת חיוו שלו. לאחר הקרב, אנג'מון מושמד וחוזר לצורת הביצה שלו וטי.קיי שומר עליו עד שיבקע. מתברר לילדים שהמקום בו הם נמצאים נקרא "אי הקבצים" ושהוא רק חלק קטן מהעולם הדיגיטלי.