cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרד (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Ext3
ext3 (קיצור מאנגלית של extended filesystem - מערכת קבצים מורחבת, גרסה 3) היא מערכת קבצים מתועדת. המערכת שימשה בעבר כברירת מחדל בהפצות לינוקס פופולריות רבות, בהן דביאן.
המערכת נודעה לראשונה בשנת 1998 עם הודעת סטפן טווידי על עבודתו בנושא פיתוח הרחבות למערכת הקבצים ext2. המערכת נוספה רשמית לליבת לינוקס מגרסה 2.4.15 ואילך. יתרונה המרכזי הוא ביכולת התיעוד שלה, ובשל כך מניעת הצורך בסריקת מערכת הקבצים לאחר כיבוי שאינו תקין של המחשב. היא פותחה במקביל לשלוש מערכות קבצים מתועדות אחרות (XFS של סיליקון גרפיקס, JFS של IBM ו־ReiserFS של הנס רייזר). היא נחשבה פחות חדשנית ביחס לרוב האחרות, אולם יתרונה העיקרי היה התאימות למערכות ext2 שאפשר שדרוג פשוט.
מחליפתה היא מערכת הקבצים ext4, המתקדמת יותר מבחינת יכולות האחסון שלה.
אסרט מגרסה
אסרט מגרסה (באמהרית: አስራት መገርሳ; נולד ב-20 ביוני 1987) הוא כדורגלן אתיופי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אוניברסיטת וולוואלו אדיגרט.
קריירה
מגרסה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ECCPO המקומית, בה שיחק עד שנת.
ב-2 ביולי 2013, מגרסה חתם בהפועל רמת השרון. ב-24 באוגוסט 2013, ערך את הופעתו היחידה בקבוצה בהפסד 0–2 להפועל חיפה, בו הורחק בדקה ה-41 לאחר שקיבל צהוב שני. ב-28 באוגוסט 2013, שוחרר מהמועדון.
ב-28 במאי 2011, מגרסה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה בהפסד 1–2 ל. ב-14 ביולי 2013, מגרסה כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד. מגרסה, נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2013.
ג'ורג' וייט (מושל אוהיו)
ג'ורג' וייט (באנגלית: George White; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוהיו ה-52 בשנים 1931–1935.
קריירה פוליטית
בשנים 1905–1908 כיהן וייט כחבר בבית הנבחרים של אוהיו. ב-1910 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו בשנים 1911–1915. ב-1914 הוא נוצח בבחירות לכהונה שנייה, אך ניצח ב-1916 וכיהן בשנים 1917–1919. ב-1918 הוא ניסה להתמודד פעם נוספת, אך נוצח. בשנים 1920–1921 הוא היה יושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
חיים אישיים
ב-1900 נשא וייט לאישה את שרלוט מקלווי מטיטוסוויל, פנסילבניה. לזוג נולדו חמישה ילדים.
ג'ורג' וייט נפטר בוסט פאלם ביץ' שבפלורידה ב-15 בדצמבר 1953. הוא נטמן בבית הקברות אוק גרוב שבמריאטה.
Absolute Candor
Absolute Candor (בעברית: כנות מוחלטת) הוא הפרק הרביעי בעונתה הראשונה של סדרת הטלוויזיה המדע בדיונית האמריקאית "מסע בין כוכבים: פיקארד". הפרק נכתב על ידי יוצר הסדרה, מייקל שייבון, ובוים על ידי ג'ונתן פרייקס. הפרק הועלה ב-13 בפברואר 2020 לשירות הסטרימינג CBS All Access ולמחרת לשירות הסטרימינג פריים וידאו. האיפור הפרוסתטי בפרק זה זכה בפרס אמי לשנת 2020.
רקע
עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 2399. ז'אן לוק פיקארד נפגש בדאג' וסוג'י, בנותיו של דאטה, ויוצא למסע על מנת להציל את גזע האנדרואידים מהשמדה בידי הז'אט ואש, פלג רומולאני קיצוני שמטרתו להשמיד את כל החיים המלאכותיים בגלקסיה. אל פיקארד מצטרפת חבורה אקלקטית של אנשים שלכל אחד מהם מטען משלו.
פרולוג
הפרק נפתח בפלשבק לשנת 2385, בביקורו האחרון של פיקארד בכוכב הלכת ושתי, אחד מהאתרים אליהם פונו הרומולאנים מהטריטוריות שעתידות להיפגע מהסופרנובה של כוכב הבית שלהם. נראה שהרומולאנים משגשגים במקומם החדש, ושהשיקום מוצלח. הרומולאנים נרגשים לראות את פיקארד ומתקהלים סביבו, ופיקארד מבטיח להם שהפדרציה תמשיך לסייע להם להתאקלם במקום.
ילד בשם אלנור רואה את פיקארד, ומדווח מיד לנזירות הקוואט מילאט הרומולאניות. זמן קצר לאחר מכן מגיע פיקארד למגורי הנזירות ומברך את הנוכחות. אחת הנזירות, זאני, מציינת שאלנור חיכה לשובו של פיקארד בקוצר רוח. אלנור הנרגש שואל את פיקארד אם הביא לו מתנה, ופיקארד מגיש לו את הספר שלושת המוסקטרים. זאני נוזפת בילד על התלהבותו ומציינת שפיקארד אינו מחבב הבעת רגש וילדים. אלנור נעלב אך פיקארד מבטיח לו שהוא מחבב אותו מאוד, ומבטיח שיקריא לו את הספר בהמשך. פיקארד מודה לזאני וליתר נזירות הקוואט מילאט על עזרתן בשיכון מחדש של הרומולאנים ומציין שהפדרציה חבה להם חוב גדול. זאני ופיקארד משוחחים על אלנור, ילד יחיד בין נשים רבות. פיקארד מבטיח שינסה למצוא לו בית הולם יותר. בהמשך פיקארד מקריא לאלנור את הספר שהביא לו ומלמד אותו סיוף, כשלפתע הוא נקרא בקשר על ידי ראפי מוסיקר, ומגיב "למה כוונתך שהסינתטיים התקיפו את מאדים?".
פיקארד מסביר לנזירות את שאירע, ומבטיח להן שלא ייתן לתקרית להפסיק את משימת פינוי הרומולאנים. הוא מוסיף שיחזור בהקדם, ומשתגר בחזרה לחללית בעוד אלנור מביט בו ממקום מסתור.
מערכה ראשונה
הלה סירנה משייטת במהירות עיוות, וד"ר ג'וראטי משוחחת עם קפטן ריוס. ראפי מצטרפת אליהם, זועמת על שגילתה שהספינה שינתה מסלול מבלי שאיש טרח לעדכן אותה על כך. ריוס מעדכן אותה שפיקארד ביקש לעצור בכוכב הלכת ושתי בדרך לכוכב הלכת פריקלאוד (Freecloud, ענן חופשי).
פיקארד שוהה בינתיים בחדרו, העתק הולוגרפי של שאטו פיקארד, ביתו שבצרפת. ראפי מתפרצת לחדרו ומבקשת לדעת מדוע החליט לבקר ב-ושתי במקום לטוס ישירות לפריקלאוד. אל השניים מצטרף ריוס, והם יושבים לשתות כוס תה. פיקארד מסביר שהוא להוט להגיע לפריקלאוד בדיוק כמוה. ריוס מציין שאזור קיריס בו שוכנות ושתי ופריקלאוד נשלט בימינו על ידי קבוצות פושעים, מבריחים ומצביאים ששים אלי קרב, דוגמת קאר קנטר, ששולט באזור ביד רמה בעזרת ציפור טרף רומולאנית עתיקה. ראפי נוזפת בריוס על שלא טרח לעדכן את פיקארד מראש, אך ריוס טוען שחשב שפיקארד מודע לנושא. פיקארד מציין שאזור קיריס נשלט על ידי סיירי פנריס, ולכך מגיב ריוס שסיירי פנריס אינם שולטים עוד באזור בשל היעדר מקורות מימון ומשאבים.
ראפי מזכירה ש-ושתי מאכלס רבים מבני תנועת הלידה מחדש הרומולאנית, ומביעה ספק שפיקארד יצליח לרתום את אחת מנזירות הקוואט מילאט למטרתו. כשג'וראטי תוהה לפשר האמירה מסבירה ראפי שפיקארד מבקש לשכור מתנקש. פיקארד מבהיר שהנזירות אינן מתנקשות וכי הוא מקווה שאחת מהן תחליט לסייע להם. הוא מזכיר כיצד סייעו הנזירות לראפי ולו בפינוי הרומולאני ומזכיר שהנזירות הן לוחמות ללא חת, ושאפילו הטאל שיאר חוששים מהן. למרות ספקנות מצדו של ריוס, פיקרד משוכנע שמטרתו תיחשב בעיניהן כראויה וגם אם לא, דרכן, דרך הכנות המוחלטת, תחייבן לומר לו זאת באופן ישיר. כשראפי מתעקשת לעבור ב-ושתי אחרי הביקור בפרי קלאוד פיקארד מציין שאינו יודע מתי יעבור באזור שנית, ולכן מבקש לנצל את ההזדמנות ולבקר ב-ושתי כעת.
הלה סירנה מגיעה ל-ושתי ונתקלת במערך ההגנה הכוכבי שסיירי פנריס סייעו להתקין. ראפי מגלה שאחת לחצי שעה נפתחת המערכת על מנת לאפשר לספינות מורשות להיכנס. ראפי מציינת שלא השיגה הרשאה גם כשציינה שפיקארד נמצא על הסיפון, וריוס מציע שוחד.
פיקארד משוגר לקרקע ונדהם לגלות עד כמה הוזנח מרכז השיקום הרומולאני ב-14 השנים שחלפו. מרכז השיקום מאוכלס בצפיפות בפליטים רומולאנים וסובל מעוני, הזנחה וסכסוכים בין גזעים. בניגוד לקבלת הפנים החמה לה זכה בביקורו האחרון, הרומולאנים מתעלמים הפעם מקיומו. חלק מהנוכחים מביטים בו בזעם, ונראה שרומולאני אחד מאותת במכשיר הקשר על הגעתו של פיקארד. פיקארד מגיע לבית הקוואט מילאט שם הוא פוגש את זאני ומברך אותה. זאני וחברותיה למסדר מופתעות לראותו, אך מברכות אותו בחזרה. פיקארד שמח על קבלת הפנים, מסביר לזאני שאף על פי שאין לו זכות לעשות כן, הוא מבקש את עזרתה פעם אחת אחרונה. לפתע נשמע קול רעש ואל החדר מתפרץ אלנור, בוגר. הוא מתנצל ולפתע מגלה שפיקארד בחדר, עומד מולו.
מוזיאון אדו טוקיו
מוזיאון אדו טוקיו (ביפנית: 江戸東京博物館) הוא מוזיאון הממוקם בטוקיו, שנוסד בשנת 1993. האטרקציות העיקריות במוזיאון הן שחזור בגודל מלא של גשר ניהונבשי אשר הוביל אל תוך אדו, הלוא היא טוקיו העתיקה. (כיום ניהונבשי הוא המרכז המסחרי של רובע צ'יודה בטוקיו) ; תיאטרון נהקהמוראזה (Nakamuraza); מינאטורות ומודלים של טוקיו העתיקה, ומבנים מתקופת אדו, תקופת מייג'י ותקופת שווה.
Absolute Candor
מערכה שנייה
סוג'י עוקבת אחר מצבה של ראמדה, ומאשימה את עצמה במצבה. נארק מספר לה שראמדה הייתה תמיד נשמה מעונה, והשניים חולקים בקבוק אלכוהול רומולאני. סוג'י מספרת לנארק שהיא חושדת שהוא חבר בטאל שיאר. הוא מכחיש אך מודה שגם אם היה חבר טאל שיאר היה מכחיש זאת. סוג'י מבקשת להבין מה קרה על השיינור בעת התקפת הבורג. נארק מציין שאין לו גישה לרשומות של הבורג, אך הוא יודע למי יש. השניים יוצאים יחד בהדרכת נארק, דרך פתחי האוורור, ומתנשקים בדרך. נארק מציין שבדק וגילה שסוג'י לא הייתה בין נוסעי האליסון, למרות טענתה בנושא קודם לכן. סוג'י מתרגזת עליו, אך אז הוא מציע לה את קובצי המידע החסויים לגבי השיינור מספינת הבורג.
מוזיאון אדו טוקיו
המוזיאון ממוקם בסמיכות לריוגוקו קוג'יקן (אולם הסומו הגדול) בשכונת ריוגוקו ברובע סומידה. המבנה עוצב בידי קיונורי קיקואטאקה, אדריכל נודע ביפן. צורת המבנה המרוחקת והמוגבהת של המוזאון, שואבת השראה רבה ממחסן עתיק שנבנה בסגנון קארצוקורי.
Absolute Candor
מערכה שנייה
פיקארד וזאני ממשיכים לשוחח וזאני מספרת לפיקארד שרוב חברות המסדר הן לוחמות להשכרה. פיקארד מוודא שחברות המסדר עדיין קושרות את עצמן למטרה, ושאני מבהירה שאם המטרה ראויה, אז כן. אלנור רוגז על פיקארד שמסרב לקבל ממנו ארוחה ויוצא מהבית בסערה. פיקארד מיוסר על שלא נמצא לאלנור מקום מגורים קבוע, ועל שמצבם של מחנות הפליטים הרומולאנים התדרדר כל כך מאז שהפדרציה הפסיקה לתמוך בהם. זאני מציינת שמפני שפיקארד לא הציל את כולם, הוא לא הציל למעשה אף אחד, ופיקארד מגיב שנתן למושלם להפוך לאויבו של הטוב מספיק. כשזאני שואלת את פיקארד מה מטרתו, הוא מספר לה שהוא עומד להילחם בטאל שיאר, וזאני ממליצה לו לדבר עם אלנור. אלנור לא יכול אמנם להיות חבר בקוואט מילאט, שכן הוא גבר, אך הוא בעל כישורי לחימה מעולים. היא מוסיפה שאף על פי שהמשימה יכולה לגזול את חייו של אלנור, היא תשמח לדעת שהוא סיים את חייו בעודו חי, ולא בעודו גוסס על ושתי.
מערכה שלישית
פיקארד מבקש מאלנור לסייע לו במטרתו. הוא מספר לאלנור על הגילוי לפיו לדאטה יש צאצאים, שאחת מהן נרצחה מולו ושעליו למצוא את התאומה לפני שהטאל שיאר יגיעו אליה. אלנור מבין שמדובר באנדרואידים ושואל את פיקארד מדוע הוא זקוק דווקא לו, למטרה כל כך בלתי מושגת. פיקארד מסביר שאלנור צעיר ומוכשר, וכי זאני המליצה עליו. פיקארד מציין שהוא מעריך שמטרתו עומדת בקריטריונים של הקוואט מילאט, אך אלנור נזכר שפיקארד נטש אותו על הכוכב בילדותו ועוזב בכעס.
פיקארד מוכן עזוב את הכוכב, שבע דקות לפני חלון ההזדמנויות הבא לשיגור. בעודו ממתין לחלון השיגור הוא מגלה שהמסעדה בככר מגישה אוכל רק לרומולואנים ומחליט להיכנס בכל זאת. הוא מברך את הרומולאנים הכעוסים במסעדה ומתיישב. טנגם אדרב, סנאטור רומולאני שעבר, מתעמת איתו ומזכיר לו איך עמד מול הסנאט הרומולאני כמייצגו של צי הכוכבים והבטיח סיוע שצי הכוכבים לא נתן בסופו של דבר. הוא מציין שהוא זוכר כיצד פיקארד פיקד על צי ספינות מדגם וולנברג שנועדו להוביל רומולאנים. הוא כועס על פיקארד שנכנע ולא התאמץ להמשיך את משימת הפינוי, מאשים אותו בהונאה מכוונת שנעדה לפצל ולבלבל את הרומולאנים וכשפיקארד מכחיש זאת, הוא קורא לחבריו.
אדרב מבקש מאחד מחבריו לתת לפיקארד חרב, במטרה להילחם עם פיקארד בדו-קרב, אך פיקארד מסרב להילחם. כשאדרב מכריח אותו, פיקארד מצליח להגן על עצמו אך משליך את הלהב, מודיע שוב על סירובו להילחם. בשלב זה מופיע אלנור ומבקש מאדרב "בחר בחיים". אדרב מנסה לתקוף שנית ואלנור מגיב במהירות עצומה, מכניע את חבריו של אדרב ועורף את ראשו של אדרב עצמו באומרו "אני מצר על בחירתך". אלנר מכריז בפני הקהל שמעתה הוא הגאלאנחקאי של פיקארד וכי מי שיתקוף את פיקארד בוחר למות מחרבו של אלנור. פיקארד מבקש מאלנור להוריד את נשקו, פונה לקהל ומסביר שהוא מודע לכך שהן הוא והן הפדרציה אכזבו את הרומולאנים. הוא מתנצל על כך, ומביע חרטה על הקורבנות הרבים כתוצאה משבירת ההבטחה שנתנה הפדרציה. לנור מבין שמילותיו של פיקארד מתייחסות גם אליו באופן פרטני. ריוס מודיע לפיקארד שניתן לשגרם לספינה. אחד מחבריו של אדרב שולף את הדיסראפטור שלו, אך לפני שהוא יורה, פיקארד ואלנור כבר שוגרו לחללית.
על החללית, פיקארד נוזף באלנור שהרב את אדרב. אלנור מציין שאדרב בחר במוות, שכן בחר להילחם באיש הקוואט מילאט. פיקארד מבהיר לאלנור בתוקף שהוא יבחר במי ומתי יילחם אלנור. כשפיקארד שואל את אלנור מה גרם לו לשנות את דעתו לגבי לקח המשימה על עצמו, הוא עונה שהמשימה עומדת בקריטריונים של הקוואט מילאט. ג'וראטי שואלת מה הקריטריונים של הקוואט מילאט, ופיקארד משיב שגאלאנחקאי יסכים לקשור את עצמו למטרה, רק אם היא אבודה.
מערכה רביעית
נאריסה נכנסת לחדרו של נארק ומעירה אותו. היא לועגת לו על המפגשים המיניים עם סוג'י. נארק טוען שהוא מתעניין באובססיה של סוג'י בראמדה, ומה באמת קרה כשקוביית הבורג הטמיעה את השיינור, וכיצד קרה שצוות הספינה והנוסעים איבדו כולם את שפיותם לאחר ההטמעה. נארק מציין שהוא חושש שאם ילחץ יותר מדי סוג'י תופעל ותמות, בדומה לדאג'. כשנאריסה מזכירה לו שהמטרה היא לחסל את האנדרואידים, הוא מציין שבכוונתו לחסל את כולם, אך עליו לדעת תחילה מאין הם מגיעים והתשובה לשאלה זו נמצאת אצל סוג'י. נאריסה מזכירה לו שסוג'י היא "סב-צ'נב" (הורסת העולמות), ומקציבה לו שבוע להוציא מסוג'י היכן נמצא עולם הבית של האנדרואידים, ואם לא יצליח היא תיקח את הדברים לידיה.
בינתיים מעל ושתי, ציפור הטרף של קאר קנטר פותחת באש על הלה סירנה. ריוס מנצל את מערכות הנשק הפרימיטיביות של ציפור הטרף על מנת להתחמק, אך מציין שהבעיה היא רשת הביטחון של ושתי. כשהספינה נפגעת הוא מפעיל את אמט, הולוגרמת הטקטיקה של הלה סירנה, אך ציפור הטרף מצליחה לקרב את הלה סירנה עוד ועוד לעבר מערכת ההגנה של הכוכב. ברגע זה מופיעה לפתע ספינה קטנה ובלתי מזוהה שתוקפת את ציפור הטרף. יחד עם הלה סירנה הם מצליחים לפגוע בציפור הטרף, אך הספינה הקטנה נפגעת.
ראפי מעדכנת שהטייס בספינה הקטנה קורא להם ומבקש רשות להשתגר ללה סירנה. רגע לפני שהספינה מתפוצצת הם מצליחים לשגר את הטייס לגשר הלה סירנה, ומתברר שמדובר בלא אחרת משבע מתשע. השניים מזהים זו את זה. שבע אומרת לפיקארד שהוא חייב לה ספינה ומאבדת את הכרתה.
פרסים ותגובות
בשנת 2020 זכה הפרק בפרס אמי בקטגוריית האיפור הפרוסתטי. הפרס הוענק בטקס וירטואלי, לראשונה בהיסטוריה של הטקס, עקב מגפת הקורונה. הסדרה הייתה מועמדת לחמישה פרסי אמי בגין שלושה פרקים, אך בסופו של דבר זכתה רק בפרס זה, היחיד שהפרק היה מועמד לו. בפרק מגיע פיקארד לכוכב הלכת ושתי, בו מתגוררים פליטים רומולאנים רבים. הדבר אילץ את ג'יימס רוברט מקינון, ראש מחלקת האיפור בסדרה, להעסיק 107 מאפרות ומאפרים על הסט (בשיתוף עם הפרק "Stardust City Rag" שצולם באותו הזמן והיה אף הוא מועמד לפרס, אך לא זכה בו), וכן קופסאות של אוזניים, גבות ומצחים. מקינון ציין כי האתגר המרכזי בפרק היה העובדה שבניגוד להרבה גזעי חייזרים אחרים, הרומולאנים הם בעלי צבע עור אנושי, מה שמקשה על הסתרת התוספות הפרוסטיות כך שייראו כחלק מהגוף באופן אמין.
בשנת 2021 הייתה קריסטין ביסלין קלארק מועמדת לפרס גילדת מעצבי התלבושות עבור התלבושות בפרק, אך הפסידה את הפרס לטובת שי קאנליף שזכתה בו עבור הפרק "Parce Domine" בסדרה וסטוורלד.
לפרק ציון 7.2 באתר האינטרנט IMDb. באתר Rotten Tomatoes זכה הפרק לציון 89 על בסיס 18 ביקורות, כשהקונצנזוס של המבקרים אומר שהפרק "מוציא לאור את האינטראקציות בין אנשי הצוות הנועז באופן יעיל, ובמקביל מצליח לשפוך אור ותובנות על אירועים בעברו של פיקארד".
הפרק זכה לביקורות חיוביות. כריסטיאן בלאוולט מאתר Indiewire ציין שהפרק הוא הטוב ביותר ששודר עד לאותו היום, ושהסדרה תופסת כיוון חדש אחרי שלושה פרקים של דרמה שקטה ומהורהרת, ונכנסת לטריטוריה של הרפתקאות מלהיבות. הפרק קיבל ציון את הציון B+. קייטי ברט, מהאתר Den of Geek, ציינה אף היא שאחרי שלושה פרקים איטיים פיקארד חוזר לעצמו, וטענה שהקטעים החזקים ביותר בפרק הם אלו שבהם חוזרת העלילה לעבר, לביקורו האחרון של פיקארד ב-ושתי, ופגישתו עם זאני ואלנור הילד. היא נתנה לפרק ציון של ארבעה כוכבים (מתוך חמישה).
בפרק זה מופיעה לראשונה דמותו של אלנור. דמותו הפיזית של אלנור; פנים עדינים, שיער ארוך וחלק ואוזניים מחודדות; שמו, והעובדה שהוא סייף מיומן, גרמו למבקרים רבים לציין את דמיונו לאלפים מסיפוריו של טולקין, והדביקו לו את הכינוי "Space Legolas" (לגולאס חללי) על שם האלף לגולאס, אחת הדמויות הראשיות בטרילוגיית שר הטבעות.
קארויהאזה
קארויהאזה (בהונגרית: Károlyháza) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. בשנת 2002 הוקם הכפר קארויהאזה לאחר פיצול מקימלה כפר שהוקם בשנת 1966 על ידי איחוד שני כפרים הורוואטקימלה (Horvátkimle), קימלה הקרואטית, ומגיארקימלה (Magyarkimle), קימלה ההונגרית.
יהודי קארויהאזה
בהורוואטקימלה ובמגיארקימלה חיו יהודים שככל הנראה היו חלק מקהילת מושונמגיארובאר, כפי שניתן לראות ברישומים באתר JewishGen
גרונר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ג'ושוע אורפין
ג'ושוע אורפין (באנגלית: Joshua Orpin; נולד ב-15 באפריל 1994) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
ביוגרפיה
ג'ושוע אורפין נולד ב-15 באפריל 1994 במלבורן, אוסטרליה.
קריירה
הופעת הבכורה של אורפין הייתה בשנת 2017 בסרט הקצר "Dark Horses" בתפקיד החתן ובסרט הקצר "את, אני וקארן". באותה שנה שיחק בתפקיד הראשי הראשון שלו בסרט קולנוע, "The Neon Spectrum". שנה לאחר מכן שיחק בסרט הקצר "Getting Ready" ובתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "המסתורין של ד"ר בלייק".
בשנת 2020 שיחק בסרט הקצר "Mother Dearest". בשנת 2021 הופיע בפרק במיני סדרה האוסטרלית, "Love Me".
יחסי דנמרק–רומניה
בין ממלכת דנמרק לבין רומניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה
ב-31 במאי 1879 להופיע הקונסול הדני בווינה בפני קרול הראשון, מלך רומניה, על מנת להביע את הכרת דנמרק בעצמאות רומניה. ב-24 בדצמבר 1892 הוקמה הקונסוליה הכללית הראשונה של רומניה בקופנהגן, ובשנת 1914 נפתחה קונסוליית כבוד של דנמרק בבוקרשט. ב-1 במאי 1917 הוקמה צירות רומניה בקופנהגן ברובע כריסטיאניה, ובשנת 1924 הוקמה צירות דנמרק בבוקרשט.
בשנת 1940 הושעו היחסים בין שתי המדינות, בעקבות מלחמת העולם השנייה וכיבוש דנמרק ידי גרמניה הנאצית, אולם היחסים שוקמו בשנת 1946 לאחר המלחמה.
לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי ברומניה, דנמרק הפכה שותפה קרובה של רומניה, ותמכה בתהליכי הרפורמה ברומניה ובכניסתה לארגונים אירופיים. הצטרפותה של רומניה לנאט"ו ולאיחוד האירופי הגבירה את היחסים בין שתי המדינות, ונכון לעכשיו דנמרק ורומניה שותפות במלחמה בטרור, הלחימה בעיראק ובאפגניסטן, הדרישה לרפורמה באו"ם, ושיתוף פעולה בנושאי ביטחון ואנרגיה.
שיתוף פעולה
בשנת 2003 הסכימו דנמרק ורומניה לשתף פעולה בפרויקט האקלים - הפרויקט הדני הראשון במזרח אירופה. הפרויקט מסייע לרומניה בהחלפת מוצרי פסולת עץ עבור טכנולוגיה חדשה, על מנת לספק חימום לאזורים העניים של רומניה.
יחסים כלכליים
בשנת 2008 הסתכם הייצוא הדני לרומניה ב-1.644 מיליארד כתר דני, ואילו היצוא הרומני לדנמרק הסתכם ב-475 מיליון כתר דני.
יחסים דיפלומטיים
רומניה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ו-3 קונסוליות באורהוס, הרנינג וסונדרבורג, מאידך, דנמרק מחזיקה ברומניה רק שגרירות בבוקרשט .
ביקורים רשמיים
במאי 2000 ביקרה מרגרט השנייה, מלכת דנמרק עם בעלה הנריק, נסיך דנמרק ברומניה, ובמהלך הביקור הם ביקרו בבית היתומים ספנטה מקרינה, אשר מנוהל על ידי DanChurchAid. בספטמבר 2003 ראש ממשלת דנמרק אנדרס פוג ראסמוסן ביקר ברומניה, ובמהלך ביקורו נפגש עם ראש ממשלת רומניה אדריאן נסטאסה. נשיא רומניה יון איליאסקו ביקר בדנמרק בשנת 2004, ובשנת 2006 ביקר שוב אנדרס פוג ראסמוסן ברומניה, כדי לשאת נאום בכנס השנתי של שגרירי רומניה.
Memphis Blues
Memphis Blues הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר. האלבום נחשב כהמשך לקאמבק שלה בשנת 2008, כאשר היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2010 והופץ ביום הולדתה ה-57, ב-22 ביוני 2010. על פי העיתון היומי הברזילאי O Globo, האלבום נמכר בלמעלה מ-600,000 עותקים ברחבי העולם עד נובמבר 2010.
האלבום נבחר לאלבום השביעי הטוב ביותר לשנת 2010 על ידי ניו יורק פוסט, והיה לאלבום הנמכר ביותר בשנת צאתו, תוך שדורג במקום הראשון ברשימת סוף השנה של בילבורד.
זיכרון נוהלי
זיכרון נוהלי (נקרא גם זיכרון פרוצדורלי או זיכרון תהליכי) הוא הזיכרון שבו נשמר הידע של האופן בו אנו מבצעים פעולות שונות, והוא חלק משמעותי של הזיכרון המרומז המרכיב את הזיכרון לטווח ארוך.
הזיכרון הנוהלי שומר את הידע הקשור בביצוע מיומנויות אשר נרכש לאורך חייו של האדם. הוא מורכב מפרוצדורות וכולל סכמות ביצוע של מיומנויות קוגניטיביות כמו לוגיקה וחישוב, מוטוריות כמו רכיבה וכתיבה, תפיסתיות כמו קריאה או סנסו-מוטוריות.
הזיכרון הנוהלי מעורב באפקט ההטרמה בעקבות חזרתיות (repetition priming effect) ולמידה של כישורים.
במוח קשור לגרעיני הבסיס (Basal ganglia), והשליח העצבי המרכזי (הנוירוטרנסמיטור) במערכת זו הוא הדופאמין.
רכישה ושליפה של ידע נוהלי
להבדיל מהזיכרון המפורש, הידע שמאוכסן בזיכרון הנוהלי לא נשלף באמצעות חשיבה המתורגמת לדיבור, אלא באמצעות התנהגות גלויה. הוא יכול לבוא לידי ביטוי באופן אוטומטי בהיעדר קשב מכוון. עם זאת, השליפה מהזיכרון הפרוצדורלי מתאפיינת בחוסר גמישות, כך שהידע יכול לבוא לידי ביטוי רק כאשר התנאים החיצוניים, ומערכות העיבוד הנחוצות לביצוע, דומים לאלו שבמסגרתם נרכש הזיכרון הספציפי.
כל דעביד רחמנא לטב עביד
כָּל דְּעָבִיד רַחְמָנָא - לְטַב עָבִיד הוא ביטוי ארמי שמשמעו: "כל מה שעושה הקב"ה - לטובה הוא עושה זאת" (מילולית: "כל שעושה הרחמן לטובה עושה"). ביטוי זה, המיוחס לרבי עקיבא, מתאר אמונה אבסולוטית בכל מעשיו של הקב"ה שהם נועדו לטוב, אף אם בראייה עכשווית נראה שהם רעים, וכן מתאר ביטוי זה ביטחון מלא בכל הנקרה בדרכו של האדם.
מקור הביטוי
מקורו של הביטוי הוא בתלמוד, שם מובא סיפור על רבי עקיבא שכאשר הלך בדרך והגיע לעיר אחת ותושביה סירבו לארחו, אמר לעצמו: "כל מה שעושה הקב"ה לאדם - זה לטובתו"; הלך רבי עקיבא ונשכב לישון בשדות. היו עמו תרנגולת (להעיר אותו מהשינה), וחמור (לשאת משאות) ונר (כדי ללמוד בלילה). באה רוח וכיבתה את הנר, ואז בא חתול ואכל את התרנגול ולאחר מכן בא אריה וטרף את החמור. רבי עקיבא הגיב בסיסמה "כל מה שעושה הקב"ה - לטובה". באותו לילה בא גדוד רומאי לעיר, פשט עליה ושבה את בני העיר, ובכך הוברר לו שכל המקרים המצערים הללו - היו לטובתו. רש"י מוסיף ואומר ש"אילו היה נר דלוק היה הגייס רואה אותי ואילו היה החמור נוער או התרנגול קורא היה הגייס בא ושובה אותי".
בהתאם לדברי התלמוד, נפסק בשולחן ערוך: "לעולם יהא אדם רגיל לומר: כל מה דעביד רחמנא, לטב עביד". פסיקה זו עוררה את תמיהתם של הפרשנים, מהסיבה שספר השולחן ערוך עוסק יותר בענייני הלכה ופחות בענייני השקפה, רבים מהם ראו בכך את הנחיצות של השימוש באידיאה זו ביהדות עד כדי כך שהיה צריך לחרוג מהקו המנחה של ספרו כדי לכתוב זאת.
תפיסות דומות
בשירת האזינו בספר דברים נכתב "הַצּוּר תָּמִים פָּעֳלוֹ, כִּי כָל דְּרָכָיו מִשְׁפָּט, אֵל אֱמוּנָה וְאֵין עָוֶל, צַדִּיק וְיָשָׁר הוּא". על פי התפיסה המתוארת בפסוק כל מעשי האל מושלמים, ולא יוצא ממנו חוסר צדק ועוול.
בתלמוד מסופר כי מקור שמו של התנא מהדור השני של התנאים נחום איש גמזו היה מפני שהייתה לו אמונה תמימה, ובכל מה שאירע לו הוא היה אומר "גם זו לטובה".
בימינו קיבל הביטוי שינויים נוספים: הכל לטובה, הכל דבש.
האח הגדול (תוכנית טלוויזיה שוודית)
מאחר שהגרסה השוודית הייתה בין הראשונות ששודרו בסדרה העולמית, נצפו בעונה הראשונה שלה מספר חידושים, כמו הכנסת משתתף שלושה ימים לאחר השאר, עימותים על רקע מין וכדומה.
ביקורת
התוכנית נתקלה בביקורת עזה כלפי המתירנות שלה. נטען כי ההפקה מעודדת עירום, בין היתר על ידי צילום במקלחות ובכך שהמקלחות חשופות לחלוטין למצלמות ללא וילון שיסתיר את המתרחצים, וכן שאינה מצנזרת כשיש צורך בכך, דבר שאינו תואם הן את מטרת התוכנית והן את קהל צופיה. מקרי קצה כמו תקיפה מינית שאירעו בתוכנית הגבירו קולות אלה.
גאבור טאנצוש
גאבור טאנצוש (בהונגרית: Tánczos Gábor; בודפשט, 2 באפריל 1928 – בודפשט, 6 בדצמבר 1979) היה מרצה, יהודי-הונגרי, פוליטיקאי קומוניסטי מנהיג (רשמית כונה: מזכיר) חוג פטפי, והיה מחסידיו של אימרה נאג' (פוליטיקאי קומוניסטי הונגרי, ראש ממשלת הונגריה בשנים 1953–1956. ממנהיגי המרד מהונגרי בשנת 1956 שהוצא להורג).
המלחמה ולימודים
גאבור טאנצוש נולד במשפחה יהודית וגדל בבאיה, אביו היה שם סוחר צבעים ובעיר מגוריו למד בבית הספר היסודי ובתיכון. אביו נלקח ונפטר במחנות שירות עבודה, במלחמת העולם השנייה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) הוא ואמו גורשו לווינה, הוא שרד את המלחמה כמוביל חולים בבית החולים הצמוד למחנה הריכוז. לאחר חזרתו הביתה הצטרף למפלגה הקומוניסטית ההונגרית בעיר מגוריו באיה, שם הפך למנהיג נוער. הוא הגיע לבודפשט והחל בלימודים גבוהים כאחד החברים הצעירים ביותר ב"קולג' העממי על שם אישטוואן ג'רפי". הוא פעל באגודת הסטודנטים ובאגודת הנוער העובד (DISZ). טאנצוש הורחק מהמנגנון במהלך אחד מ"מסעי התעוררות" של המפלגה (1951). סיים את לימודיו באוניברסיטת אטווש לוראנד (ELTE) עם תואר בפילוסופיה ולאחר מכן קיבל תעודת הוראה (1953). עד לשיקומו הפוליטי עבד כמרצה ב-ELTE בשנים (1953 - 1954) ולאחר מכן כמרצה במכללת DISZ. הוא נבחר למנהיג (תחת השם: מזכיר) חוג פטפי (1955–1956) והפך לחסידיו של אימרה נאג'. מנהיגי ה-DISZ בחרו בקומוניסט הצעיר והמנוסה גאבור טאנצוש כמנהיג החוג, למרות שהיה מחסידיו של אימרה נאג' הרפורמיסט, אך ציפו ממנו, כמרקסיסט, שיצליח לעצור את פריצת הרעיונות ה"בורגניים" וה"לאומיים". יחד עם זאת בזכות אישיותו ופעילותו הפך הוויכוח במסגרת ה-DISZ לפורום אופוזיציה בעל תפקיד היסטורי בהכנת המרד ההונגרי של 1956.
אחרי המרד
כשהמרד נמחץ באמצעות כוחות הצבא הסופיטיים,, טאנצוש, יחד עם קבוצת אימרה נאג', מצא מקלט בשגרירות יוגוסלביה בבודפשט. הוא גורש לרומניה יחד עם כל הקבוצה הנמלטת ונידון ל-15 שנות מאסר (באוגוסט 1958). הוא שוחרר תחת חנינה (1962). הוא נישא, אשתו הייתה ורה באצ'קאי, היסטוריונית אורבנית מוכרת. טאנצוש קיבל עבודה בתיכון ערב לפועלים, לימד שם (1962 – 1970) וגם התחיל לעסוק בסוציולוגיה של הקריאה. הוא הפך לחבר צוות של המכון הפדגוגי הלאומי (OPI) (1970), היה מעורב בעיבוד ההיסטוריה של תנועת הקולג'ים העממיים, האגודה הלאומית למכללות עממיות (NÉKOSZ), והתעניין בבעיות של מיעוטים כמו הצוענים ההונגרים וההונגרים בטרנסילבניה. לפני מותו, הצטרף למפגינים ההונגרים של תנועת אמנת 77.
עקב החמרה בדכדוך והדיכאון הקליני שלו, הוא שם קץ לחייו.
מחיקת ערכים בוויקיפדיה
מחיקת ערכים היא תהליך פנימי באנציקלופדיה המקוונת ויקיפדיה, שבמסגרתו מחליטה קהילת ויקיפדיה למחוק ערך שהועלה לאנציקלופדיה ונמצא לא ראוי להיכלל בה.
בניגוד לאנציקלופדיה מסורתית, בה מלכתחילה מתווספים פחות ערכים ובפרט פחות ערכים שיימחקו בסופו של דבר (בשל מיעוט ערכים ועורכים), ודיונים ומחיקות מהאנציקלופדיה נעשים לרוב בסתר (למשל השמטת הערך במהדורה המודפסת העוקבת); בוויקיפדיה כמעט כל גורם יכול להוסיף ערך, ועל כן מחיקה היא גורם משמעותי בבניית האיכות של האנציקלופדיה, דיוני המחיקות והמחיקות עצמם הן בעל נראות גבוהה ופומבית ומערבות מספר עורכים רב, וישנו תיעוד מסודר ופומבי להליכי המחיקה. כתוצאה משקיפות התהליך, ישנו גם עניין ציבורי ואקדמי במחיקות והרציונל העומד מאחוריהן.
לאור חשיבותה של ויקיפדיה בתור מקור מידע, נוצרה חשיבות מסחרית, כלכלית, ותדמיתית לקיום ערכים על אנשים, מקומות, ומיזמים. מעבר לקידום אתרים במנועי חיפוש או הכנסת מידע משלים לתוצאות חיפוש של גוגל, עצם קיום ערך בוויקיפדיה יכולה לגרום למחפש במנוע חיפוש לייחס חשיבות לערך על אף שלפחות מחקר אקדמי אחד טוען שאין בהכרח ערך מידעני לגבי קיום ערך. בפוליטיקה האמריקאית, צפיות בדפי ויקיפדיה הם כלי תחזית, עם יכולת אמידה, לתוצאות בחירות פוליטיות ועריכת דפי הוויקיפדיה של המועמדים הוא נושא חשוב לקמפיינים, וניתן כנראה אף לחלץ מידע על פעולות פוליטיות עתידיות מעריכות ויקיפדיה. אנשים וארגונים לעיתים רואים חשיבות בכך שייכתב ערך לגביהם בוויקיפדיה.
מדיניות מחיקה
ערכים נמחקים מוויקיפדיה על-פי מדיניות מורכבת, המשתנה בין המהדורות בשפות השונות, ושהיא דינמית באופייה ומשתנה בהתאם להעדפות העורכים לאורך השנים. המכנה המשותף של מדיניות המחיקה בכלל השפות הוא דיון על חשיבות הערך בין עורכי ויקיפדיה ומנגנון הצבעה או בניית קונצנזוס. לפיכך, עצם התהליך מלמד על החשיבות הנתפסית, בידי העורכים, של ערכים המועמדים למחיקה.
בויקיפדיה העברית התהליך טרם מחיקתו של ערך כולל העלאתו לדיון חשיבות בן שבוע. במידה ואין הסכמה בין העורכים לאחר שבוע של דיון, עורך יכול להעלות את הערך להצבעת מחיקה. זכות ההצבעה בהצבעות שכאלו ניתנת לעורכים שלהם ותק של 30 ימים באתר ושביצעו לפחות 100 עריכות ב-90 הימים שקדמו להצבעה. מחיקת ערך שעלה להצבעה דורשת רוב מיוחס של 55%. עם זאת, דפים הכוללים הפרה של זכויות יוצרים והשחתות עשויים להמחק גם בתהליך מהיר
בויקיפדיה האנגלית לעומת זאת, מדיניות המחיקה איננה כוללת הצבעות ומחיקת ערכים מתבצעת רק בקונצנזוס בין כלל העורכים שלקחו חלק בדיון. אף על פי כן, כ-60% מהערכים המוצעים למחיקה בויקיפדיה האנגלית אכן נמחקים, כ-25% מהם נשארים, והיתר מאוחדים לתוך ערכים אחרים, הופכים להפניות או מטופלים באופן אחר.
בפן הטכני, מחיקת ערך בפועל יכולה להתבצע רק על ידי עורכים בעלי הרשאת מפעיל מערכת, המבצע אותה בהתאם להחלטת הקהילה ועל פי המדיניות הקבועה בה.
כפלטפורמה למחקר אקדמי
לאור נגישות הנתונים הפומבית והאפשרות למחקר לגביהן, מחיקות בוויקיפדיה מהווה פלטפורמה מחקרית במספר דיסיפלינות אקדמיות:
צנזורה על ערכי ויקיפדיה
במדינות כמו סין ומדינות אחרות ישנם אמצעי צנזורה המופעלים כנגד ויקיפדיה. צנזורה על ויקיפדיה יכולה לבוא לידי ביטוי באמצעות חסימה כללית של ויקיפדיה (כפי שנעשה בטורקיה ב-2017), חסימה של ערכים ספציפיים, או השפעה על עורכים בתוך הגרסה המקומית של ויקיפדיה.
בצרפת, סוכנות הביון DCRI גרמה למחיקת ערך לאחר שאיימה במעצר של מפעיל מערכת ונשיא ויקימדיה צרפת. במקרה זה, אף על פי שהלחץ הראשוני צלח, עורך שווייצרי שחזר את הערך, ויקימדיה יצאה בהודעת גינוי ברורה, ובשל אפקט סטרייסנד הדף המשוחזר הפך לדף הנקרא ביותר בוויקיפדיה הצרפתית סביב האירוע. באיחוד האירופי תוצאות גוגל לדפי ויקיפדיה ספציפיים הוסרו בתור מימוש של הזכות להישכח האירופאית.
ישנם מקרים בהם גורמים בוויקיפדיה הפעילו בעבר מנגנון צנזורה עצמית פנימית לוויקיפדיה. כך למשל ג'ימי ויילס הודה שהוא ארגן פעילות לניטור הוספות מידע על חטיפתו בידי הטליבאן של העיתונאי האמריקאי דויד רוד (David Rohde), ומחיקת המידע בסמוך להכנסתו לוויקיפדיה. זאת, על-מנת להפחית את הכופר הנדרש למען שחרורו. המידע נכנס מספר פעמים לוויקיפדיה, אך מכיוון שלא צוטט מקור מוביל ואמין למידע, מפעיל מערכת שביצע את המחיקות, צלח במשימה למחוק את המידע על החטיפה.
בישראל, פרסומים בוויקיפדיה פוטנציאלית נתונים לפיקוחה של הצנזורה הצבאית, בנוסף, ככל שישנו צו איסור פרסום, הוא חל גם ביחס לפרסומים בוויקיפדיה. עם זאת, בישראל ובבריטניה, בה יש מערכת חוקית דומה, בפועל הצווים לעיתים נעקפים בוויקיפדיה. בישראל הערך ענת קם הועלה לוויקיפדיה כשהיה צו איסור פרסום, ונמחק לאחר זמן מה בשל חוסר במקורות, אך במקביל גרפיטי רוסס בתל אביב עם הפניית העוברים ושבים לחפש "ענת קם" בגוגל.
סיקור תקשורתי ועמדות פומביות לגבי מחיקות בוויקיפדיה העולמית
ביקורת הושמעה לגבי מדיניות המחיקה בוויקיפדיה הגרמנית לאחר מחיקות בשל סיבה של "חוסר רלוונטיות" על ידי עורכים, אף על פי שאנשים אחרים היו סבורים שמדובר בערכים בעלי משמעות, וכתובים היטב. מספר מקורות תקשורתיים גרמניים התייחסו לתופעה.
בעולם ישנו סיקור תקשורתי על הדרת נשים לכאורה בוויקיפדיה (שמקושרת לפער המגדרי בוויקיפדיה), ופעולות אקטביסטיות פמיניסטיות במלחמות עריכה על-מנת למנוע מחיקת ערכים על נשים. ביחס למחלוקת על מחיקת שמלת חתונתה של קייט מידלטון נטען שמדובר בפער מגדרי בין העורכים. יש אף הטוענים שמדובר לא רק בהדרת נשים, אלא גם בגזענות.
ישנו גם סיקור על מחיקת נושאים ספציפיים שונים, וכן סיקור על ערכים הונאתיים ששרדו זמן רב עד שהם נמחקו.
לאחר שאתרי רשת משמעותיים נמחקו מוויקיפדיה, חלקם בחרו להוציא התייחסות פומבית למחיקה.
ערכים בוויקיפדיה נמחקו, במספר אירועים שונים, לאחר שהתגלה שהם נוצרו על ידי עורכים בתשלום, לעיתים תוך שימוש ב"בובות קש". בחלק מן המקרים אף עלו טענות לקבלת כספים באמצעות סחיטה באיומים של מושאי ערכים על מנת למנוע את מחיקתם או שינויים.
אתר משלים לוויקיפדיה האנגלית, Deletionpedia, הוקם במטרה לבצע גבויים לערכים שנמחקים מהוויקיפדיה האנגלית על מנת להנגיש את המידע לציבור. הערך על אתר זה אף עמד בפני הצבעת מחיקה בוויקיפדיה האנגלית, אך שרד את ההצבעה.
סיקור תקשורתי ועמדות פומביות לגבי מחיקות בוויקיפדיה העברית
גם ביחס לוויקיפדיה העברית ישנו סיקור נרחב למדי של מחיקת ערכים בוויקיפדיה, עם דעות ציבורית לכאן ולכאן, כדוגמת:
בחלק מן המקרים, הביקורת החיצונית על מדיניות המחיקה של ויקיפדיה מלווה בטענות להטיה תרבותית הנובעת מהרכבם הדמוגרפי של עורכי ויקיפדיה. בנוסף, גם אופן ההצבעה הפנימי של ויקיפדיה ושימוש ב"בובות קש" לצורך השגת זכות הצבעה למחיקות ספגה ביקורת. לצד ביקורת על מחיקות לא מוצדקות לדעת המבקרים, ישנה גם ביקורת על מחיקה שאינה זריזה מספיק של ערכים בדיוניים.
לעיתים מושאי ערכים מעוניינים במחיקתם וזאת בשל ניסיון לחזור לפרטיות, או מתוך ניסיון הסתרה של מידע הנתפס בעיניהם כשלילי לעומת מקורות אחרים אוהדים יותר לגביהם. בהקשר זה היו אף מספר הליכי תביעת השתקה כנגד ויקיפדיה, ובפרט ב-2008 אמנון יצחק איים על ויקיפדיה בתביעת דיבה וגרם למחיקת הערך על שמו במשך זמן מסוים, וב-2010 תנועת אם תרצו גרמו למחיקת הערך על התנועה למשך זמן מסוים בעקבות איום בתביעה.
במערכת החינוך הישראלית
לצורך הוראת אזרחות בישראל הוכן מערך שיעור על ידי המרכז לטכנולוגיה חינוכית שכותרתו "איזה ערך יש לערך?". מערך השיעור מציג את הדילמות והנימוקים סביב מחיקת ערכים בוויקיפדיה על רקע מקרה בוחן של אפליקציה טכנולוגית ספק פוגענית, בהשראת "בליינדספוט", ומצב של "התנגשות בין זכויות". בסיום מערך השיעור, התלמידים עורכים בכיתת הלימוד סימולציה של הצבעת מחיקה של ערך בוויקיפדיה.
הבית היהודי – האיחוד הלאומי
הבית היהודי – האיחוד הלאומי הייתה סיעה ימנית ישראלית שכיהנה בכנסת העשרים ושתיים ומורכבת משתי מפלגות – הבית היהודי והאיחוד הלאומי – אשר התמודדו יחדיו ברשימת ימינה, בראשות איילת שקד, בבחירות לכנסת העשרים ושתיים. הרשימה קיבלה 7 מנדטים ושבוע לאחר כינון הכנסת ה-22 התפצלה הסיעה לשתי סיעות: הימין החדש ו"הבית היהודי – האיחוד הלאומי". בראשות הבית היהודי - האיחוד הלאומי, עמדו הרב רפי פרץ ובצלאל סמוטריץ'.
היסטוריה
הקשר בין מפלגות הבית היהודי והאיחוד הלאומי החל במרץ 1999 בעקבות פרישתם של חלק מחברי הכנסת של המפד"ל (המפלגה שהפכה בהמשך למפלגת הבית היהודי) והקמת מפלגת תקומה. המפלגות התמודדו לראשונה במשותף במסגרת רשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל שהתמודדה ב-2006 והפכה ב-2008 לסיעת "הבית היהודי" שנועדה להכיל את כל מרכיבי הרשימה, אך ניסיון זה כשל תוך זמן קצר ותקומה התמודדה ב-2009 במסגרת האיחוד הלאומי בעוד מפד"ל רצה באופן עצמאי בתור "הבית היהודי - מפד"ל החדשה". בבחירות 2013 ו-2015 התמודדו המפלגות (שנקראו כעת באופן רשמי "הבית היהודי" ו"האיחוד הלאומי – תקומה") במשותף במסגרת רשימת הבית היהודי. בבחירות לכנסת ה-21 במרץ 2019 התמודדו 2 המפלגות במשותף פעם נוספת וביחד עם מפלגת עוצמה יהודית התמודדו ברשימה שנקראה איחוד מפלגות הימין.
ב-29 ביולי 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הסכימו הבית היהודי והאיחוד הלאומי – תקומה, שחתמו כבר ב-2 ביולי על הסכם לריצה משותפת, על התמודדות ברשימה משותפת עם מפלגת הימין החדש ברשימה שנקראה בסופו של דבר ימינה לשם התמודדות בבחירות לכנסת ה-22, כשאיילת שקד מהימין החדש הוצבה בראש הרשימה. הרשימה רצה כ"בלוק טכני" מתוך הסכמה לפיצול הסיעה המשותפת לאחר הבחירות.
הרשימה קיבלה בבחירות ב-7 מנדטים, מהם 3 לימין החדש, שניים לבית היהודי ושתיים לאיחוד הלאומי-תקומה. לאחר כינוס הכנסת נפתלי בנט, רפי פרץ ובצלאל סמוטריץ' (אך לא איילת שקד) החליטו לפצל את הסיעה למרכיביה אך להשאיר את "האיחוד הלאומי" ו"הבית היהודי" יחד, כאשר כמה גורמים במפלגות אלה קראו לאיחוד סופי של שתיהן.
ב-10 באוקטובר 2019 אישרה הוועדה המסדרת של הכנסת את פיצול הסיעה לשני מרכיביה.
נץ קולאריס
נץ זה הוא קרוב מבדיקה מולקולרית של ריצוף DNA למין נץ סופרקליוסוס ובעבר נחשב לתת-מין שלו, אך הוא הופרד ב-1860. את שמו קיבל על מבנה ה"קולר" הכהים שמצדדי הצוואר, המתמזגים עם נוצות הגב והכנפיים הכהות. הפנים צהובות עם מקור מעוקל גדול והבטן והחזה מסורטטים בשחור על רקע לבן. הרגליים ארוכות והטפרים הגדולות שחורות. אורך הנץ כ-43 ס"מ ומוטת כנפיו מגיעה לאורך של 65 עד 68 ס"מ. כמו לרוב הדורסים הנקבות גדולות מעט מהזכרים.
הנץ הוא שוכן יערות טרופיים וסובטרופיים לאורך צפון אמריקה הדרומית ובהם מחפש טרף של עופות אחרים או של מכרסמים. כנפיו מותאמות לצלילה וחתירה חזקים בין ענפי היער - התאמה של דורסי יערות לסבך העלים הצפוף.
נץ זה מצוי ב"קרבה לסיכון" לפי הרשימה האדומה של IUCN, עקב הפגיעה בבית גידולו בטבע.
הבית היהודי – האיחוד הלאומי
הבחירות לכנסת ה-23
בראשות הבית היהודי עמד רפי פרץ ובראש האיחוד הלאומי – תקומה עמד בצלאל סמוטריץ. היו ניסיונות מצד פעילים משתי המפלגות לאיחוד מלא וגם יוזמה לקיום פריימריז פתוחים בציונות הדתית. בבחירות שהתקיימו באפריל 2019 רצו יחד עם מפלגת עוצמה יהודית תחת השם "איחוד מפלגות הימין".
בבחירות ספטמבר 2019 רצו יחד ב"בלוק טכני" עם הימין החדש תחת השם "ימינה" כאשר זמן קצר לאחר הבחירות התפצלה הסיעה המשותפת לסיעת הבית היהודי – האיחוד הלאומי וסיעת הימין החדש.
ב-20 בדצמבר הודיעו יו"ר הבית היהודי הרב רפי פרץ, ויו"ר עוצמה יהודית, איתמר בן גביר, על חתימת הסכם לריצה משותפת (תחת השם "הבית היהודי המאוחד"), הסכם שבמהלך אישורו במרכז הבית היהודי אושרה גם הצעה לאיחוד מלא עם האיחוד הלאומי האיחוד הלאומי בראשות בצלאל סמוטריץ' לא הייתה שותפה לניסוח ההסכם ולחתימה עליו, אך בהסכם שוריינו מראש המקומות לנציגי האיחוד הלאומי אם וכאשר תצטרף להסכם, ביחס שווה למפלגות האחרות - שליש, כאשר מקומות 1,4,7 וכו' - לנציגי הבית היהודי, מקומות 2,5,8 וכו' - לנציגי האיחוד הלאומי, ומקומות 3,6,9 וכו' - לנציגי עוצמה יהודית. מאוחר יותר, מרכז האיחוד הלאומי אישר גם הוא את האיחוד עם הבית היהודי ופתיחת משא ומתן לכניסה לרשימה.
אף על פי שמרכזי שתי המפלגות אישרו את איחוד הסיעה למפלגה אחת ואת הריצה עם עוצמה יהודית, הרשימה התפרקה לבסוף בעקבות החלטת המחנה הלאומי לרוץ שוב עם הימין החדש ברשימת ימינה.
האיחוד לא קרה, והבית היהודי ביטל את ההסכם עם עוצמה יהודית והצטרף אף הוא לימינה.
עבדאללה יוסוף הילאל
עבדאללה יוסוף הילאל (בערבית: عبد الله يوسف هلال; נולד ב-12 ביוני 1993) הוא כדורגלן בחרייני המשחק בעמדת החלוץ במלאדה בולסלב.
קריירת מועדונים
הילאל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מזרח רפאע ובשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת. בשנת היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע, על אף שהקבוצה שיחקה בליגה השנייה. בקיץ הילאל חתם באל-מוחרק, עמה זכה בליגת העל הבחריינית.
ב-19 ביולי 2018 הילאל חתם בבוהמיאנס 1905 מליגת העל הצ'כית, מה שהפך אותו לבחרייני הראשון שמשחק בליגה אירופית. ב-28 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-2 לפריבראם, בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-4 בינואר 2019 הילאל חתם בסלביה פראג, והושאל מיידית לבוהמיאנס עד לסיום העונה. ב-17 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בתיקו 1-1 נגד אינטר מילאנו והפך לכדורגלן הראשון ממועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ שרושם דקות בליגת האלופות.
ב-4 באוגוסט 2020 הילאל הושאל לסלובן ליברץ. במהלך העונה, חזר לסלביה ובקיץ של אותה עונה חזר לעוד עונת השאלה סלובן.
בקיץ הילאל חתם בפרסייה ג'קרטה.
קריירה בינלאומית
ב-15 באוגוסט 2012 הילאל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בחריין בהפסד 3-0 ל. ב-18 בינואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 6-1 ל.
הילאל השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל בשנים 2015 ו-2019
רחוב ווטר 55
רחוב ווטר 55 (באנגלית: 55 Water Street) הוא גורד שחקים המצוי בדאונטאון מנהטן - חלקו הדרומי של רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
היסטוריה ותאור המבנה
המבנה הוקם בשנת 1972. גובהו 209 מטרים ויש בו 53 קומות. שטח המבנה הוא 325 אלף מ"ר ומבחינה זו הוא הבניין שני בגודלו בעיר אחרי מגדל החירות.
החלק הצפוני של המבנה הוא אגף בעל 15 קומות עם חזית שמהווה שטח ציבורי גדול הידוע בשם "Elevated Acre". שטח ציבוי זה נמצא בגובה של כ-9 מ' מעל מפלס הרחוב וניתן לגישה על ידי מדרגות ומדרגות נעות. שטחים אלו ניתנים להשכרה לצורכי תערוכות, חתונות ואירועם נוספים.
בשנים 1973–1983 בקומה השלישית של בניין היה ממוקם סניף של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. בשנת 1993 בעלות על הבניין עברה לחברה חדשה. היא ביצעה שיפוצים נרחבים לרבות פירוק חלקים של אסבסט שהיו בניצול. בשנת 2012 בעקבות הוריקן סנדי הקומות התחתונות של הבניין הוצפו והיה צורך בשיפוץ משמעותי תוך שינוי תכנוני של הבניין.
בשנת 2004 לבניין עברו כ-2000 עובדים של חברת בריאות שבהמשך הפכה ל-EmblemHealth. בבניין ממוקמים משרדי מחלקת התחבורה של עיריית ניו יורק, הוגו בוס, חברות פיננסיות וחברות היי-טק.
בניין בנק הפועלים (ירושלים)
מגדל בנק הפועלים הוא מבנה בכיכר ציון בירושלים המשמש את מלון הרברט סמואל ובעבר גם את בנק הפועלים. הוא נבנה על חורבותיו של קולנוע ציון.
הבניין
התוכנית החדשה כללה בניין בגובה 11 קומות כשקומת הקרקע היא קומת עמודים מפולשת. המבנה עצמו הוא מעין קוביית זכוכית ובארבע פינותיו ארבעה מגדלים מחופים אבן ירושלמית. שיינברג הסביר שהמבנה, עם ארבעת מגדלי האבן נועד להוות גרסה עכשווית של קתדרלה גותית בעידן שבו היכלי הממון תופסים את מקומם של היכלי הדת.
בית הקולנוע נסגר בשנת 1972. ב-1979, לאחר מאבק משפטי עם בעלי החנויות ששכנו בחזיתו, נהרס בניין הקולנוע, אך השלמת המגדל התעכבה עד אמצע שנות ה-80.
הבניין נבנה בנסיגה של כ-30 מטרים מקו החזית המקורי של בית הקולנוע וכך איפשר מקום לכיכר ציבורית בשטח שהתפנה. קומת העמודים של הבניין תוכננה כך שתהווה המשך של הכיכר. במהלך השנים לא תפקדה הרחבה התחתונה כמצופה. בתחילה נסגרה הכניסה אליה מכיוון כיכר ציון ובשנת 2004 אושרה תוכנית לסגירתה של הקומה וצירופה לבניין.
מלון הרברט סמואל
מאז הקמת הבניין שכן בו מלון בשם "מלון כיכר ציון", שהשתמש בחלקו האחורי של הבניין ובקומותיו העליונות. בשנת 2016, לאחר שיפוץ מסיבי, נפתח במקום מלון הרברט סמואל בניהול רשת מלונות אורכידאה. המלון החדש כולל 134 חדרים ו-3 סוויטות. בקומת הגג של הבניין נבנתה מסעדה חדשה ולובי המלון נמצא בקומת העמודים שנסגרה בשיפוץ. היום שייך המלון לרשת מלונות הרברט סמואל שבבעלות קבוצת החזקות ג'ורדאש ישראל.
בנק הפועלים
בבנין שכן סניף של בנק הפועלים מאז הקמתו ועד לשנת 2019 כאשר סניף הבנק נסגר והפעילות בו הועברה לסניף ראשי ירושלים ברחוב המלך ג׳ורג 16.
שמחה בן שמואל מוויטרי
רבנו שמחה בן שמואל מוויטרי (העיר Vitry-en-Perthois (צר') הסמוכה לטרוייש, לעיתים נקראת ויטרא; נפטר אחרי ד'תתס"ה, 1105), רב מחכמי יהדות צרפת הראשונים בראשית המאה ה-12.
רבינו שמחה היה תלמידו של רש"י, ומחברו של ספר ההלכה ומחזור התפילות הידוע בשם "מחזור ויטרי", בו קיבץ הלכות רבות מבית מדרשו של רש"י, המהווה הגדול והמקיף שבין ספרי דבי רש"י.
משפחתו
בנו שמואל נישא לבתו של רבי מאיר בן שמואל, חתנו ותלמידו של רש"י; אחותם של רשב"ם, רבנו תם וריב"ם. בנם, רבי יצחק מדנפייר (ר"י הזקן), היה מחשובי בעלי התוספות.
פרס טרנר
פרס טרנר (אנגלית: Turner Prize) הוא פרס הניתן מדי שנה לאמנים בריטיים בתחום האומנות העכשווית עבור תערוכה יוצאת דופן או עבור הצגה של עבודותיהם ב-12 החדשים שקדמו למתן הפרס. הפרס שניתן מטעם גלריית טייט נקרא על שם הצייר הבריטי ויליאם טרנר.
מהות הפרס
הפרס נוסד בשנת 1982 על ידי קבוצה תורמים של גלריות טייט שהתאחדה וקראה לעצמה "פטרוני האמנות החדשה". מטרתם הייתה לעזור ברכישת אמנות בריטית צעירה לאוסף של גלריית טייט ולעודד התעניינות רחבה באמנות עכשווית. הקבוצה חיפשה לפרס שם שיהיה קשור לאמנות הבריטית. הם בחרו בטרנר בחלקו משום שהוא עצמו רצה לייסד קרן לתמיכה באומנים צעירים. ובחלקו משום שעבודותיו היו בזמנו, שנויות במחלוקת.
התערוכה והפרס הם בחסות מסחרית. בשנת 1987, הכסף נתרם על ידי בנק השקעות Drexel Burnham Lambert. משנת 1990 ואילך עברה החסות לידי ערוץ 4 שהכפיל את הסכום וליווה את האירוע בפרסום טלוויזיוני נרחב. בשנת 2004 עברה החסות לחברה לייצור ג'ין בשם גורדונ'ס. החברה העלתה את סכום הפרס שעומד כיום על סכום של 40,000 ליש"ט. הצעות למועמדים מתקבלות כל שנה מאנשי מקצוע. במשך שלושה שבועות בחודש מאי, יכול גם הקהל הרחב להגיש הצעות למועמדים. למרות מראית עין דמוקרטית זאת, להצעות הקהל יש השפעה מעטה ביותר, כפי שמעידה לין ברבר, אחת מהשופטות בפרס בשנת 2006. הרכב חבר השופטים כולל אוצרים ומבקרי אמנות, מנהל גלריית טייט סר ניקולאס סרוטה משמש יושב ראש הוועדה מתחילת עבודתו בגלריה. בשנת 2007 הוצגה התערוכה בעיר ליברפול כדי לקדם את מועמדותה לתואר בירת תרבות אירופאית. אז החליף מנהל גלריית טייט בעיר את סר ניקולאס כיושב ראש חבר השופטים. לאחר מכן הוחלט כי בכל שנה שנייה תוצג התערוכה במוזיאון מחוץ ללונדון. בשנת 2011 בפעם הראשונה יושמה ההחלטה, והתערוכה הוצגה במוזיאון בגייטסהד, שם גם הוכרז הזוכה. צוות שופטים מתמנה כל שנה מחדש ומחליט על ארבעת המועמדים הראשונים. הוועדה מתבססת בבחירותיה גם על חוות דעתם של אנשי אמנות נוספים ממגוון תחומים. אמנים הנבחרים מציגים במשך מספר חודשים את עבודותיהם בגלריית טייט. לאחר מכן, בחודש דצמבר של אותה שנה מוכרז מתוכם הזוכה בפרס. הפרס מוענק לאמן הזוכה בידי אישיות תקשורתית מפורסמת בשנת 2006 הייתה זו יוקו אונו ובשנת 2012 הוענק הפרס בידי ג'וד לאו. במשך העשורים האחרונים נחשב הפרס כאחד המענקים החשובים והיוקרתיים באמנות באירופה. ההצלחה התקשורתית שלו תרמה לפרסומן של קבוצות אמנים כמו "האמנים הבריטיים הצעירים", Cool Britannia, ואחרים. רוב האמנים שהיו מעמדים לפרס החלו להיות מוכרים בדעת הקהל רק לאחר הצגת המועמדות ומחירי עבודותיהם החלו לעלות באופן משמעותי. לדוגמה, מחירי יצירותיו של הפסל אניש קאפור עלו ב-61% לאחר זכייתו בפרס. בין הזוכים בפרס ב-26 השנים שחלפו נמצאים אמנים שתרמו לא רק לשדה האמנות הבריטי, אלא גם לזה הבינלאומי, ביניהם גילברט וג'ורג', ריצ'רד דיקון, טוני קרייג, ריצ'רד לונג, אנטוני גורמלי, דאגלס גורדון, ג'יליאן וורינג, כריס אופילי, סטיב מקווין, וולפגנג טילמנס, מארק וולינגר, ריצ'רד רייט, אניש קאפור, דמיאן הירסט, הלן מרטן ולוביאנה הימיד.
פרס טרנר לשנת 2017 הוענק ללובאינה הימיד, ילידת טנזניה, בת 63. יצירותיה עוסקות בקולוניאליזם וגזענות. היא הזוכה הראשונה שאינה לבנה וגם הזוכה המבוגרת ביותר.
פרס טרנר לשנת 2019 הוענק לאומניות הלונדוניות תאי שני והלן קאמוק, לאומן הירדני-לבנוני לורנס אבו חמדאן ולאומן הקולומביני אוסקר מורילו. "הפרס השנה היה פוליטי במיוחד, ועסק בעבודות שחקרו נושאים כמו הגירה, פטריארכיה, עינויים וזכויות אדם. האמנים ביקשו מהשופטים לא להעמיד את הנושאים הללו אחד כנגד השני אלא לחבר ביניהם".
מרטין ריזנבורגר
מרטין ריזנבורגר (בגרמנית: Martin Riesenburger; 14 במאי 1896, ברלין – 14 באפריל 1965) היה רב גרמני. רבה של מזרח גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
תולדות חייו
נולד בברלין להיימן, סוחר טקסטיל מפרוסיה המערבית, ולאמליה חזקל (Chaskel), בת למשפחה מזרח אירופאית אדוקה. עוד לפני שהחל ללמוד בבית הספר החל לקחת שיעורים בפסנתר, ובהמשך אף למד בקונסרבטוריון שטרן. אחרי התיכון, למד ריזנבורגר רפואת שיניים, אך הפסיק את לימודיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. החל ב-1918 למד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין פילוסופיה של הדת. במקביל הלחין, היה מורה פרטי לפסנתר, חזן ומורה הלכה.
ב-1925 נשא לאישה את לוסי קלרה לנקה (Lucie Clara Lenke, נולדה ב-1901 ונפטרה ב-1999) ממייסן. השניים נפגשו בבית האבות היהודי, שם עבדה לוסי קלרה כספרית.
מלחמת העולם השנייה
קיבל מינוי רשמי בשירות הקהילה היהודית של ברלין החל ב-1 ביוני 1933, תחת איום הנאציזם. הוא היה הדרשן ואיש הדת של בית האבות היהודי בגרוסה-המבורגר שטראסה (Grosse Hamburger Strasse), ושל בית החולים היהודי הסמוך. בספטמבר 1939 הוסמך לרבנות לאחר שלמד בבית המדרש לרבנים בברלין. ב-1942 נעצר לתקופה קצרה על ידי הגסטאפו בשל יהדותו; בזכות אשתו הנוצרייה (שהתגיירה) שוחרר, אך חויב להישאר במעקב משטרתי. לאחר פירוק הקהילה היהודית של ברלין וגירוש תושבי העיר למחנות העבודה וההשמדה, מונה על ידי הנאצים ביוני 1943 למעין-רב בבית הקברות של הקהילה היהודית בווייסנזה. מתוקף תפקידו בבית הקברות עסק בקבורת יהודים לאורך המלחמה, וביוזמתו אף עזר בחשאי לפליטים יהודיים במתן שירותי דת והצלה של ספרי תורה וסידורים. כך למשל, נערכו בסתר בבית הקברות תפילות.
באביב 1943 החביאו ריזנבורגר ואנשיו 560 ספרי תורה יהודיים בבית הקברות. ספרי תורה אלו נשרפו בליל הבדולח, ניצלו מהשרפה ונשמרו בבית החולים של קהילת עדת ישראל ברחוב אלזס 85 (כיום רחוב תור). הספרים הועברו בידי נוצרי אלמוני בשנת 1943 לבית העלמין למשמרת.
ב-24 ביוני 1943 ערך חתונה יהודית בברלין שתחת המשטר הנאצי. כמה ימים אחר כך נשלחו שני בני הזוג למחנות ולא חזרו.
שיקומה של הקהילה היהודית בברלין אחרי 1945
אחרי 1945 עזר לשיקומה של קהילת יהודי ברלין ההרוסה, וב-11 במאי 1945 ערך את התפילה היהודית הראשונה לאחר המלחמה. ב-7 בספטמבר 1945, ראש השנה, ערך תפילה חגיגית בבית הכנסת פרנקלאופר (Fraenkelufer), שאותה צילם צלם המלחמות הנודע רוברט קאפה. היה הרב של בתי הכנסת בריקה-שטראסה, בבית הכנסת החדש שברחוב אורניינברוגר ובפאסטלוצי-שטראסה. ב-1953 הוא מונה לרב הקהילה, ועסק במיוחד בפיתוחה של הקהילה היהודית בגרמניה המזרחית, לאחר שברלין כבר חולקה למזרח ולמערב. ריזנבורגר היה גם אחראי על הטיפול הנפשי באסירים יהודים בברלין, כפי שניתן לראות בתעודה מפברואר 1953 השמורה במוזיאון היהודי בברלין. ב-1961 מונה על ידי ממשלת מזרח גרמניה לרב הראשי של הקהילות היהודיות במזרח גרמניה. ריזנבורגר תמך במפלגת השלטון, מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, והאשים את המערב-גרמנים ב"אנטישמיות". עם זאת, לפי מחקרו של זאב לקויר בספרו "דור אקסודוס", כאשר נפתחו לאחר המלחמה הקרה ארכיונים במזרח גרמניה, נמצאו בהם תלונות רבות של ריזנבורגר על התנאים שבהם נאלץ לעבוד ועל כך שההסכמים בינו לבין ממשלת מזרח גרמניה לא כובדו.
ב-14 באפריל 1965, בגיל 69, נפטר ריזנבורגר. לזוג ריזנבורגר לא היו ילדים.
מעמדו הרבני
סמיכתו לרבנות מוטלת כיום בספק. לותאר מרטנס טוען כי לא היה ביכולתו של ריזנבורגר להשלים במשך שנתיים את כל תהליך ההסמכה, וגם אם הוסמך כראוי, לא קיבל את שלוש החתימות ההכרחיות לקבלת התואר "רב". מהתעודות עולה גם שהוא עצמו לא ראה עצמו כרב בשנת 1950, וגם הקהילה היהודית לא ראתה בו רב. ב-2009 ראה אור מדריך ביוגרפי של רבנים, שציין כי ריזנבורגר פעל ללא הסמכה.
לפי עדותו של גינתר קלאוס ולטר (Guenter Klaus Walter), שלמד לבר המצווה מיד אחרי המלחמה אצל ריזנבורגר, בעקבות פעילויותיו של ריזנבורגר בבית הקברות בווייסנזה, החלו לכנותו "רב" ולא רק חזן.
הערכה ופרסים
ב-1956 קיבל ריזנבורגר את אות הכסף של מסדר הכבוד של המולדת, ובשנת 1961 את אות הזהב. ב-1961 קיבל גם תואר דוקטור לשם כבוד מן הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת הומבולדט. מאז 1987, נקרא רחוב בשכונת הלרסדורף בברלין על שמו. בשנת 2015, לרגל חמישים שנה למותו, הוצב מעל שם הרחוב שלט המסביר מי היה ריזנבורגר.
מנחם מרדכי פרנקל
הרב מנחם מרדכי פרנקל-תאומים (כ"ב בתמוז ה'תרמ"ב – א' באדר א' ה'תשל"ב; 1882–1972) היה ממנהלי בית היתומים דיסקין, ממקימי סניף אגודת ישראל ו"ועד העיר האשכנזי" בירושלים, ראש ישיבת רבי חיים ברלין בברוקלין, רב וראש ישיבה בפילדלפיה ומחבר תורני פורה.
ביוגרפיה
מנחם מרדכי פרנקל נולד בירושלים בשנת תרמ"ב (1882) לצביה ולרב אלטר יששכר, מקובל ירושלמי. למד בישיבת אהל משה והיה תלמיד מובהק של הרב יצחק ירוחם דיסקין ומקורב לרב יוסף חיים זוננפלד. נסמך לרבנות בידי הרב קוק, הרב יוסף גרשון הורביץ, הרב יעקב משה חרל"פ ועוד. למרות שהדבר לא היה מקובלי בחוגי היישוב הישן למד פרנקל עצמאית את השפות ערבית, אנגלית, צרפתית וגרמנית. לאורך שנים התפרנס מעבודתו כמזכיר במשרד בית היתומים דיסקין, תחת חסותו של רבו, אולם עשה תורתו קבע ומלאכתו עראי.