cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נחל שכם
נחל שכם (בערבית נקרא ואדי ל שעיר בחלקו העליון, וואדי אל בורג' בחלקו התחתון) הוא נחל הזורם בשומרון, ואחד מיובליו העיקריים של נחל אלכסנדר (יחד עם נחל תאנים). הנחל מתחיל באזור העיר שכם (בין הר גריזים והר עיבל), ומכאן שמו. אל הנחל חוברים יובלים נוספים המנקזים את האזור שמצפון מערב לשכם, עד לסילת א-ד'אהר.
הנחל זורם בבקעה רחבה משכם מערבה ועד רמין, שם הוא מתחתר במעבר צר עד ענבתא, שכיוונו צפון מערב. לאחר מכן שב הנחל לזרום מערבה עד לנור א-שמס, שם מגיע הנחל למישור. הנחל חולף מצפון לטולכרם ומדרום לשוויכה, חוצה את גדר ההפרדה מדרום לבת חפר, ונשפך לנחל אלכסנדר ממזרח לגן יאשיה. אורכו מראשיתו ועד לנקודת החיבור עם נחל אלכסנדר כ-30 ק"מ.
בסמוך לנחל שרידים של מספר טחנות קמח. הדרך ההיסטורית בין שכם לטול כרם (כביש 57) מנצלת את תוואי הנחל לכל אורכו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נסללה מסילת ברזל לאורך הנחל, מתחנת הרכבת מסעודיה על מסילת השומרון ועד לתחנת הרכבת טול כרם שם המשיכה במישור בכיוון דרום בתוואי המסילה המזרחית, מסילה שנועדה לסייע למאמץ המלחמתי העות'מאני לכיוון תעלת סואץ. המסילה הייתה בשימוש רכבות נוסעים בין טול כרם לשכם עד אמצע תקופת המנדט הבריטי.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 הנחל זוהם במי שפכים מאזור שכם וטולכרם, כולל פסולת תעשייתית של בתי בד, והיה גורם הזיהום המרכזי של נחל אלכסנדר. בשנת 1996 יזמה המועצה האזורית עמק חפר בשיתוף פעולה עם עיריית טולכרם, קק"ל והמשרד להגנת הסביבה פרויקט לשיקומו. הוקם מתקן לטיהור שפכים בסמוך לבת חפר, שמטהר את מרבית השפכים (מט"ש יד חנה) שנחנך בשנת 2002. במהלך שנת 2012 פונו מאפיק הנחל כ-75,000 קוב בוצה מזוהמת ופסולת על ידי יחידת תיאום פעולות הממשלה בשטחים של משרד הביטחון.
במהלך ינואר בחורף 2013 הנחל נסתם בחלק בו חוצה את חומת ההפרדה, כתוצאה מסחף וחקלאות, כך שהחל להיווצר אגם מצידה המזרחי של חומת ההפרדה (ששימשה כסכר), מה שלבסוף ערער את יסודותיה ומוטט אותה, וכך גל חריג בגובהו גרם להצפות בתים רבות ולנזק רב לרכוש בחלקה הדרומי של בת חפר. ההצפות הובילו לאירוע בו טבעו למוות שתי נשים פלסטיניות באזור טול כרם.
סילבן לנדסברג
סילבן ג'ושוע לנדסברג (באנגלית: Sylven Joshua Landesberg; נולד ב-10 באפריל 1990) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי-אוסטרי המשחק בעמדת הסווינגמן בקבוצת ז'יאנג צ'וזו מסין ובנבחרת אוסטריה בכדורסל.
ביוגרפיה
לנדסברג נולד בברוקלין שבניו יורק, בנם הבכור של סטיבן ואינגריד, אביו ממוצא יהודי אוסטרי ואימו נוצרייה ממוצא טרינידדי. למד בתיכון הולי קרוס בקווינס ושיחק בנבחרת הכדורסל של התיכון. בשנת 2008 נבחר לנדסברג להשתתף במשחק כוכבי התיכון של מקדונלד'ס. באותה שנה נבחר על ידי ארגון מאמני התיכונים ל"מר כדורסל" של מדינת ניו יורק, והוזמן לשחק בנבחרת הנוער (עד גיל 18) של ארצות הברית.
באוגוסט 2013, כשנה לאחר שחתם במכבי תל אביב, לנדסברג התגייס לצה"ל.
קריירה
לנדסברג בחר ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה על מלגת הצטיינות בכדורסל. כבר בשנתו הראשונה היה הקלע המוביל של קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה והשני מבחינת אסיסטים וריבאונדים. הוא נבחר לשחקן השנה הראשונה המצטיין של ליגת ACC, מליגות הכדורסל הבכירות של ה-NCAA.
בקיץ של שנת 2009 הוזמן לנדסברג לשחק בנבחרת ארצות הברית למכביה השמונה-עשרה, בנבחרת ארצות הברית עד גיל 19 ובנבחרת טרינידד וטובגו בכדורסל, אך דחה את כל ההצעות לטובת אימונים לשיפור יכולותיו. גם בעונתו השנייה באוניברסיטה הצטיין והוביל את קלעי הקבוצה, אך מכיוון שלא עמד בדרישות האקדמאיות הושעה מהמשחק האחרון של העונה הסדירה ומטורניר ה-ACC. בתום העונה נקבע שלא יחזור לשנה שלישית.
לנדסברג העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA ולאחר שלא נבחר שיחק בליגת הקיץ של ה-NBA בקבוצת סקרמנטו קינגס.
ב-2010 חתם על חוזה לשנתיים במכבי חיפה מליגת העל הישראלית, עם סעיף יציאה לאחר שנה לליגת ה-NBA. לנדסברג זכה לאזרחות ישראלית מתוקף חוק השבות. ב-30 המשחקים בהם שיחק בעונתו הראשונה בקבוצה רשם ממוצע של 13.6 נקודות בעונה הסדירה ו-19 נקודות בפלייאוף. בעונתו השנייה רשם ממוצע של 20.7 נקודות ו-5.4 ריבאונדים. הוא נבחר לשחקן חודש נובמבר בליגה. ב-2012 זומן לסגל נבחרת ישראל בכדורסל.
ביולי 2012 סיכם במכבי תל אביב ל-3 עונות.
בעונת 2013/2014 זכה לנדסברג עם מכבי תל אביב בגביע הליגה, בגביע המדינה, באליפות ישראל וביורוליג.
ב-1 באוגוסט 2017 חתם לנדסברג לעונה אחת באסטודיאנטס מדריד. ב-1 באפריל 2018 קבע שיא אישי של 48 נקודות בליגת ה-ACB מול ברצלונה, במהלך העונה נבחר פעמיים לשחקן המחזור ובסיומה נבחר לחמישיית העונה.
ב-14 ביולי 2019 חתם לנדסברג לעונה אחת בז'יאנג צ'וזו מהליגה הסינית.
מוחמד קליל טראורה
מוחמד קליל טראורה (בצרפתית: Mohamed Kalil Traoré; נולד ב-9 ביולי 2000) הוא כדורגלן גינאי, המשחק בעמדת הבלם.
קריירה
טראורה, התחיל את הקריירה שלו בקבוצה הבוגרת של קמסאר מגינאה, בה שיחק עונה אחת.
בקיץ סיכם בלוקומוטיב פלובדיב מליגת העל הבולגרית.
ב-19 בינואר 2021, טראורה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה, בניצחון 0-3 נגד במסגרת אליפות האומות האפריקאיות.
מזימטה
מזימטה (ברוסית Мзы́мта; באדיגית Мэзмытӏэ) הוא נהר בקווקז המערבי הזורם בדרום-מזרחו של מחוז קרסנודר ברוסיה, ונשפך אל הים השחור ברובע אדלר שבעיר סוצ'י. אורכו של הנהר 89 ק"מ וגליל מימיו משתרע על פני 885 קמ"ר.
מקורותיו של הנהר בקווקז הגבוה בגובה של 2,980 מטר, והוא זורם דרך עמק צר שבו שני אגמים ומספר מפלי מים. תחילה זורם הנהר לכיוון צפון-מערב וחוצה בדרכו את קרסנאיה פוליאנה השייכת לסוצ'י רבתי, ובה התקיימו חלק ניכר מענפי התחרות של משחקי החורף האולימפיים באולימפיאדת סוצ'י בשנת 2014. מקרסנאיה פוליאנה משנה המזימטה את כיוון זרימתו, ופונה בקשת רחבה לכיוון דרום-מערב עד שהוא נשפך אל הים השחור.
שיפועו של הנהר עומד על 33.5 מטר/ק"מ ולאורך כל אורכו כמעט, אופיו של הנהר פראי. בעונת הפשרת השלגים עשויים מימיו להגיע לגובה של 5 מטר מעל מפלסם הרגיל, וספיקתם מגיעה ליותר מ-750 מטר מעוקב/שנייה. מסיבות אלה הנהר פופולרי בקרב העוסקים ברפטינג.
לאורך גדותיו של הנהר חורשות עצי אשור ואלון.
גירוש מוזע
גירוש מַוְזַע (או: גלות מוזע) היה אחד האסונות הגדולים בהיסטוריה של יהדות תימן, אשר התרחש בשנת ה'תל"ט (1679). בשנה זו גורשו יהודי תימן אל דרום תימן לאזור שפלה מלוח וצחיח בשם תהאמה שבמחוז תעז, בו נמצאת העיר מוזע (موزع). המגיפות, המחלות והחום (שיכול להגיע עד 50 מעלות צלזיוס), ההתמודדות עם חיות טרף ועם סופות חול גבו את מחירם, ורק רבע עד שליש מהגולים נותרו בחיים וזכו לשוב מגלות זו לאחר כשנה. פרטים רבים על גלות זו מצאו את רישומם בפיוטים וקינות שכתבו הגולים אשר נותרו בחיים וצאצאיהם. בין המגורשים היה גדול משוררי יהדות תימן, הרב שלום שבזי, אשר נתן ביטוי לסבלות התקופה בשירתו.
בנוסף לאובדן חייהם של רבים מיהודי תימן, לגירוש מוזע היו גם השפעות ארוכות טווח בתחומי התרבות, היצירה, מסורת ההלכה והמנהג בתימן.
רקע
בשנת ה'תל"ו (1676) עלה לשלטון בתימן האימאם אלמהדי (אחמד בן חסן אבן אלאימם אלקאסם). מראשית שלטונו פרסם גזירות דת קשות על היהודים ובהן הוראה לסגור ולהחריב את כל בתי הכנסת בתימן (למעט "כניסת אלעֻלמא" (كنيسة العلماء), בית כנסת החכמים, אשר הפך למסגד בשם "מסגד אלג'לא", מסגד הגלות) ולאסור על תפילה בציבור. שיאן של הגזירות היה בהצהרה כי לא יתיר ליהודים לחיות בתימן אשר אדמתה קדושה למוסלמים ועל כן אינה יכולה לשאת את נוכחותם עליה. בתחילה ביקש אלמהדי להטיל על היהודים לבחור בין המרת דת למוות, אך לבסוף הסכים להמיר את גזירת המוות בגירוש. מלבד מעטים שהתאסלמו נדרשו כל יהודי תימן בשנת ה'ת"ם (1680), מחידאן וצעדה בצפון ועד שרעב, חובייש  ועדן בדרום לעזוב את מקומות מגוריהם ולנדוד אל מוזע אשר סמוכה לים סוף.
היציאה לגלות
מנהיגי היהודים באותה העת היו מארי אהרן עראקי, מארי יחיא הלוי, מארי צאלח צאלח, מארי סלימאן אלנקאש ומארי שלום שבזי. צו הגלות נמסר למנהיגי היהודים ולראשי הקהילות ואלה העבירוהו לכל קהילותיהם אשר התארגנו ליציאה בזירוזם של שליחי האימאם.
במוזע
קודם הגעת הגולים למוזע שוגר למקום ראש קהילת צנעא, הרב סלימאן אלנקאש, על מנת להכשיר את המקום להתיישבות היהודים, אלא שתנאיו הקשים של המקום הפכו משימה זו לבלתי אפשרית. בהגיע ראשוני היהודים למוזע נהג בהם מושל המקום, ססיד אחסן, בהתחשבות יחסית ואף קידמם במאכל ומשתה. עם זאת, לא היה בכך כדי להציל את הגולים מרעב, ממחלות ומשיעור תמותה עצום אשר נגרמו כתוצאה מחוסר מחסה, תנאי אקלים קשים, חוסר פרנסה ומיעוט בארות מים ומליחותם. מתוך כעשרת אלפים בני צנעא אשר יצאו לגלות זו, נותרו בחיים כאלף בלבד.
מלבד הפגיעה בחיי היהודים וברכושם, גלות זו גרמה לאובדנם של כתבי יד עתיקים רבים. חלקם נהרסו בדרך ובמוזע עצמה וחלקם הושחתו בידי מוסלמים אשר בידיהם הופקדו על ידי היהודים קודם יציאתם.
סיומה של הגלות
לאחר שנת גלות אחת פנו אל האימאם מושלי המחוזות השונים ובראשם מושל מחוז עמראן בדרישה להחזיר את היהודים למקומם הראשון. ברקע בקשתם עמד המחסור שהורגש בבעלי מלאכות שונות בהן עסקו היהודים, וכן אמונתם כי זעם האל על גירוש היהודים הוא שהביא לאסונות טבע שונים שהתרחשו. כמו כן, נראה שאחיו של אלמהדי אשר שלט במזרח תימן התערב גם הוא לטובתם.
אלמהדי נאות לבסוף לבטל את גזירת הגלות אך אסר על היהודים לשוב למקומות מגוריהם הראשונים. הוראה זו השפיעה השפעה מהותית על תפרוסת הקהילות היהודיות בתימן ב-300 השנים הבאות. גם יהודי צנעא לא הורשו לחזור לבתיהם בשכונת אלסאילה, ואלה מהם ששבו בחיים התיישבו בבקעה בקצה העיר אשר כונתה "בקעת הצבוע", ומכאן ואילך כונתה "בקעת היהודים" (קאע אל-יהוד).
זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1681, מת האימאם אלמהדי, והיו מהיהודים שראו בכך גמול אלוהי.
זיכרון הגלות ורשמיה
בכתיבה המוסלמית הסמוכה לגלות ניכרת הזדהות ותמיכה בגזירה זו. הסופר מוחמד אלשוכאני משבח את האימאם על הרמת קרן האסלאם וכך גם כותבים אחרים. על זיכרון הגירוש כתב פרופ' יהודה רצהבי:
בכתיבה היהודית, מטבע הדברים, זיכרון הגלות הותיר רושם קשה ביותר הן על אלה שחוו אותו והן על דורות מאוחרים יותר. ר' שלום שבזי הקדיש שלושה משיריו (אחד בעברית: "מהמון קמי שחתי", ושניים בערבית) לתיאור הגלות וכך גם משוררים אחרים ובהם שלום עאשרי. רבים מהכותבים הצדיקו עליהם את הדין וראו בכך גזירה משמים ועונש על חטאיהם.
הגירוש גם הוליד אגדות שונות. על פי אגדה אחת, כאשר מת בדרך אחד הגולים, הרב פנחס הכהן, ולא נמצאו מים לטהרו נעשה נס ונבקע במקום מעין. אגדה אחרת סיפרה על נס שנעשה לרב יחיא הלוי אשר מת גם הוא בדרך ועל קברו הופיע באורח פלא סלע להגן עליו.
מלבד מעשי נסים, נוצרו גם אגדות בדבר מעשי קידוש השם שאירעו בזמן הגלות. על יהודי העיר חפאש מסופר שהשליכו עצמם יחד עם ספרי התורה לנהר עם הישמע בשורת הגירוש. על פי האגדה, מאז הגירוש איש אינו מעז לגעת בחורבות העיר ובימות החגים בוקעים מהעיר קולות שירה.
זא'ן-פרדריק פליפו, הרוזן ממורפה
ז'אן-פרדריק פליפו, הרוזן ממורפה (צרפתית: Jean-Frédéric Phélypeaux, comte de Maurepas; 9 ביולי 1701 - 21 בנובמבר 1781) היה מדינאי צרפתי.
חייו
מורפה נולד בורסאי, בן לז'רום דה פונשרטרן (Jerôme de Pontchartrain), מזכיר הימיה וחצר המלוכה בצרפת. מורפה החל למלא תפקידים בחצר המלוכה בורסאי במלאת לו שבע עשרה וב-16 באוגוסט 1723 החל למלא את תפקיד שר הימיה, תפקיד בו החזיק עד 23 באפריל 1749. למרות שהיה באופיו פוחז וקל דעת, התעניין מורפה ברצינות בענייני מדע וניסה לעשות שימוש בטובי המוחות בצרפת בתחום המדע כדי לפתור בעיות בתחום הניווט ובניית האוניות.
בתחילת הקריירה החדשה שלו הפגין חולשה כאשר בתגובה לתביעת הציבור השיב על כנם את הפרלמנט שפיזר מופיו, ובכך העניק בחזרה סמכות ליריב המרכזי של הכוח המלכותי. צעד זה, והתערבותו לטובת המושבות האמריקניות בהתקוממותן כנגד השלטון הבריטי היו מן הצעדים שפילסו את הדרך למהפכה הצרפתית.
חוק קואס
חוק קואס הוא משפט בכלכלה העוסק בהיבט הכלכלי של קביעת זכויות קניין בחוק. בניסוחו הפשוט, החוק קובע כי כאשר בעלי זכות הקניין חופשיים לסחור בה ובהיעדר עלות עסקה, כל דרך שבה יבחר המחוקק או הממשלה לחלק את זכויות הקניין יעילה באותה מידה. במילים אחרות: קביעה משפטית של זכויות קניין משפיעה על האופן שבו מחולקת הרווחה בין הפרטים אך לא על סך הרווחה.
החוק הוצע על ידי רונלד קואס ב-1960 וזיכהו בפרס נובל לכלכלה ב-1991. ג'ורג' שטיגלר, זוכה אחר בפרס, היה הראשון שהתייחס לעבודתו של קואס במונחי החוק המובאים לעיל, ב-1966.
דוגמה
נניח שבתא רכבת נוסעים שנים: ראובן, שאוהב לעשן מקטרת ושמעון הסולד מריח הטבק. עבור ראובן התועלת בעישון היא 20 שקלים ועבור שמעון הנזק שבעשן הוא 10 שקלים. אם יקבע החוק ברכבת כי העישון אסור, יהיה כדאי לראובן לשלם לשמעון 10 שקלים (או סכום אחר בין 10 ל-20) תמורת אישור לעשן. לעומת זאת, אם על פי החוק מותר לעשן, לא יוכל שמעון לפתות את ראובן שלא לעשן, משום שלא כדאי לו להציע עבור הוויתור יותר מ-10 שקלים. התוצאה היעילה מבחינה כלכלית, היא שראובן מעשן וסך הרווחה בקרון היא 10. החוק משנה רק את אופן החלוקה של הרווחה: 20 לראובן ו- (10-) לשמעון אם החוק מתיר עישון, או 10 לראובן ו-0 לשמעון אם לאו.
השפעה חיצונית
הרקע לעבודתו של קואס היה המחקר הכלכלי המקובל בתחום של השפעות חיצוניות, דהיינו התועלת או הנזק הכלכלי שנגרם כתוצאה מפעילותם של פרט או חברה לאחרים. מקובל היה לחשוב שהממשלה צריכה תמיד להתערב, למשל כאשר מפעל מזהם את הסביבה, ולהטיל על המפעל מס כדי לגרום לו להפנים את ההשפעות החיצוניות שלו כעלות נוספת ולהתאים את הכמות המיוצרת כלפי מטה.
לפי קואס המס הזה מיותר והבעיה יכולה להיפתר בין המפעל המזהם לאלו שחיים סביבו וניזוקים ממנו.
חוק קואס בעולם האמיתי
החשיבות של חוק קואס אינה בנכונותו התאורטית כפי שהוא מנוסח לעיל, משום שבעולם האמיתי קיימות מגבלות המונעות מהעסקאות שקואס חוזה מלהתקיים. הפרטים הניזוקים מזיהום, למשל, מתקשים במקרים רבים להתאגד כדי לפעול כגוף אחד כנגד המפעל המזהם.
למרות זאת עבודתו של קואס אינה תאורטית גרידא. חשיבותה היא בכך שהיא מסיטה את הדיון מההשפעות החיצוניות לעלויות העסקה. כאשר בית משפט בא לקבוע למי שייכות זכויות הקניין הוא צריך לקחת בחשבון כמה אפשרית ומעשית תהיה עסקה בין הצדדים במקרה שההקצאה שקבועה בחוק אינה יעילה. לפי קואס, המחוקק צריך לקבוע את זכויות הקניין כך שעלויות העסקה תהיינה מינימליות.
לפני השקיעה
לפני השקיעה (באנגלית: Before Sunset) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה וקומדיה רומנטית משנת 2004, המהווה סרט המשך ל"לפני הזריחה". הסרט בוים על ידי ריצ'רד לינקלייטר ונכתב על ידי לינקלייטר וקים קאריזן יחד עם שני השחקנים הראשיים. הסרט ממשיך לגולל את סיפורם של ג'סי וואלאס (אית'ן הוק), צעיר אמריקאי, וסלין (ג'ולי דלפי), צעירה צרפתייה, שנפגשו באקראי תשע שנים קודם לכן, בילו לילה רומנטי בעיר וינה ומאז לא נפגשו שנית. הסרט מתאר את פגישתם השנייה, אף היא באקראי, בעיר מגוריה של סלין, פריז. הסרט צולם כולו במהלך 15 יום בפריז. זמן ההתרחשות המתואר בו חופף את זמן הקרנתו.
את סדרת הסרטים ממשיך סרט נוסף, "לפני חצות" (2013) המתרחש תשע שנים לאחר אירועי "לפני השקיעה" וכשמונה עשרה שנים לאחר המפגש המקורי.
עלילה
הסרט מתרחש בקיץ 2003. ג'סי, כעת סופר, מגיע לחנות שייקספיר אנד קומפני בפריז, על מנת לדבר על ספרו החדש This Time, המגולל למעשה את סיפור הלילה שבילה עם סלין בווינה. לפתע הוא מבחין בסלין, הנמצאת בקהל. על אף שיש לו רק שעות ספורות לפני שעליו לחזור לנמל התעופה, הוא יוצא עם סלין לסיבוב בעיר. מתברר כי על אף שנדברו להפגש שישה חודשים לאחר פגישתם הראשונה בווינה, לא הצליחה סלין להגיע למפגש, כיוון שסבתה נפטרה במפתיע. עם זאת, ג'סי הגיע לפגישה.
השניים ממשיכים לשוחח ולטייל על גדות נהר הסן וברחובות המארה. מתברר כי ג'סי נשוי לא באושר ויש לו ילד, בעוד סלין, המיואשת ממערכות יחסים רומנטיות, נמצאת במערכת יחסים עם צלם עיתונות המסקר מלחמות ולפיכך שוהה זמן רב בנסיעות לבדו. השיחה בין השניים הופכת לאינטימית וקרובה יותר ויותר, כאשר זיכרון הלילה היחיד שלהם יחדיו מתגלה כחוויה הרומנטית המרכזית בחיי שניהם.
לבסוף מגיעים השניים לדירתה של סלין, כאשר ג'סי מצהיר בפני נהג המונית שבא לאסוף אותו לנמל התעופה שהוא רק מלווה אותה לדלת ושב מיד. השניים נכנסים לדירה, סלין מנגנת לג'סי שיר כאשר היא מלווה עצמה בגיטרה, שמילותיו נראות כמכוונות לחוויית הלילה הבודד שלהם לפני תשע שנים (מילות השיר נכתבו על ידי ג'ולי דלפי עצמה). לאחר מכן הם שותים תה ומאזינים לשיר מאת נינה סימון, בתחושה גוברת של אינטימיות. סלין פונה לג'סי, כאשר היא מחקה את נינה סימון "בייבי... יש לך מטוס לתפוס". "אני יודע", אומר ג'סי, אך לא זז מן הכורסא. המסך מחשיך.
קבלה
הסרט זכה לביקורות חיוביות עם ציון של 95% מהאתר "Rotten Tomatoes". מבקר הקולנוע רוג'ר איברט, שהילל את "לפני הזריחה", כתב ש"לפני השקיעה" אף עולה עליו, הן כיוון שהשיחות בין השחקנים, המגלמים אנשים בוגרים ועמוקים יותר, בוגרות ועמוקות יותר אף הן והן כיוון שניכר שהם כתבו את הדיאלוגים בעצמם ומגלמים את עצמם בטבעיות רבה.
הסרט נכלל בצמרת רשימות "עשרת הגדולים" של 2004 ברשימות רבות שהתפרסמו על ידי מבקרי קולנוע ברחבי העולם.
הפקה
כבר לאחר סיום הסרט הראשון ידעו המעורבים שהם מעוניינים בסרט המשך. במהלך השנים בחנו הכותבים מספר תסריטים אפשריים, כאשר הם בוחרים להמשיך בגישה האינטימית של מיקום יחיד וצוות מצומצם ולא להרחיב את היריעה למספר אתרים וצוות שחקנים גדול יותר. הסרט צולם לבסוף בפריז במהלך 15 יום, תוך שימוש בסטדיקאם לצילום שוטים ארוכים של שיחה במהלך צעידה ברחוב, בשיט בספינה ובנסיעה ברכב. הסרט צולם בקיץ 2003 (תשע שנים לאחר הסרט הראשון), שהיה החם ביותר באירופה ורוב הזמן סבלו המשתתפים מטמפרטורות של 38 מעלות צלזיוס.
מסיבה (שיר)
מסיבה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית יסמין מועלם בשיתוף המוזיקאי הישראלי שקל, השיר יצא לאור ב-14 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים תקליטי יהלום, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של מועלם, "אריה".
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי יסמין מועלם ושקל עצמם והופק על ידי שקל. השיר הוא בסגנון הרית'ם אנד בלוז, אשר משלב בתוכו את סגנון הפופ-ראפ.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של יסמין מועלם ב-14 בינואר, בסמוך לצאת הסינגל. נכון לפברואר 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על 11 מיליון צפיות.
הצלחה
בסטרימינג, זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד הוויראלי השבועי של רשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, ונכון לספטמבר 2020 הוא עומד שם על כ-2 מיליון השמעות. במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet הגיע השיר למקום ה-39. במצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל הגיע השיר למקום ה-23.
בשנת 2021 קיבל השיר פרס אקו"ם לשיר השנה.
נוגד טסיות
נוגדי טסיות (antiplatelet agents), או נוגדי התלכדות (antiaggregants), הם קבוצה של תרופות נוגדות פקקת הפועלות לעיכוב תהליך הקרישה על ידי מניעת הפעלת טסיות הדם. קבוצה זו, הגם שמביאה לתוצאה דומה של עיכוב פעולת הטסיות, מכילה תרופות בעלות מנגנון פעולה שונה, ולעיתים אף ניתנות מספר תרופות ממשפחות שונות במטרה להגביר את עיכוב הטסיות. התרופות הללו משמשות בעיקר באירועי פקקת עורקיים, דוגמת אוטם שריר הלב ושבץ מוחי, שם ריכוז הטסיות בקריש דם ופעילותן גבוהים יותר לעומת אירועי פקקת אחרים.
תפקיד הטסיות בקרישת הדם
כאשר דופן כלי הדם שלמה נמצאות הטסיות בדם במצב לא פעיל, בין היתר בשל הפרשת חנקן חמצני ופרוסטציקלין מתאי האנדותל המצפים את נהור כלי דם. נזק לדופן כלי הדם, למשל בזמן פציעה, מביא לירידה בהפרשת החנקן החמצני והפרוסטציקלין, ולחשיפת הרקמה מתחת לאנדותל. הטסיות שבמחזור הדם נצמדות לקולגן שברקמה הנחשפת, דרך מספר קולטנים על ממברנת הטסיות, בהם גליקופרוטאינים שונים דוגמת GP IIb/IIIa וגורם פון וילברנד, ומשופעלות. בתהליך שפעול הטסיות הן מפרישות ADP ומייצרות תרומבוקסאן A2, המגייסים טסיות נוספות להתלכדות בקריש הדם. במקביל, חשיפת הרקמה גורמת להפעלה של מערכת הקרישה במסלולים האינטרינזי והאקסטרינזי, אשר מחזקת את יציבות קריש הדם על פני אתר הפציעה.
חומצה אצטיל סליצילית (אספירין)
אספירין היא נוגד הטסיות הנפוץ ביותר ואחד מאבני היסוד בטיפול נוגד הטסיות. זוהי תרופה ותיקה מאוד המעכבת בצורה בלתי הפיכה את האנזים ציקלואוקסיגנאז 1 (COX-1), אשר משמש בתהליך היצירה של תרומבוקסאן A2. במינונים גבוהים אספירין גם משמש נוגד דלקת, בעיכובו את האנזים ציקלואוקסיגנאז 2 (COX-2), אך גם מבטל את העיכוב של התלכדות הטסיות על ידי פרוסטציקלין, שכן COX-2 מזרז יצירה של פרוסטציקלין. אספירין משמש לטיפול בתסמונת כלילית חדה וכן משמש למניעה שניונית של אירועי לב וכלי דם, לרבות אוטם שריר הלב ותעוקת לב, שבץ מוחי ומחלת העורקים הפריפריאליים. בהשוואה לפלצבו אספירין נמצא כמפחית את הסיכון להישנות אירועים אלה ב-25%. עם זאת, השימוש באספירין למניעה ראשונית של מחלת לב איסכמית שנוי במחלוקת, ובאוגוסט 2018 פורסם מחקר שלא מצא כי באוכלוסייה בעלת סיכון בינוני ונמוך ללקות במחלות לב וכלי דם אין תועלת בנטילת אספירין לצורך מניעה ראשונית, וכי הסיכון המוגבר לדמם אינו מצדיק את נטילת התרופה באנשים אלה.
אנטגוניסטים לקולטן ל-ADP
התרופות ממשפחה זו מעכבות באופן בלתי הפיך את P2Y 12, הקולטן העיקרי ל-ADP על פני הטסיות, ופעמים רבות משמשות בטיפול משולב יחד עם אספירין. תרופות ממשפחת התיינופירידינים, קלופידוגרל ופרסוגרל הן קדם-תרופות, הדורשות שפעול מטבולי על ידי אנזים ממשפחת הציטוכרומים בכבד. לעומת זאת, טיקגרלור וקנגרלור הניתנת בעירוי אינן דורשות מטבוליזם בכבד ועובדת ישירות על הקולטן. קלופידוגרל נבדקה מול אספירין ונמצאה מורידה את הסיכון להישנות אירועי לב וכלי דם בכמעט 9%. טיפול משולב של קלופידוגרל ואספירין נמצא בהתוויה לטיפול לאחר השתלת תומכן. משך הטיפול נקבע לפי סוג התומכן והסיכון לדמם כתוצאה מהטיפול המשולב. כמו כן, השילוב משמש לטיפול בתסמונת כלילית חדה. קלופידוגרל אף משמשת למניעה שניונית של שבץ מוחי ממקור עורקי, אך לא הוכח כי טיפול משולב של אספירין וקלפוידוגרל יעיל יותר לעומת כל אחת מהתרופות לבד למניעה שניונית של שבץ מוחי או למניעה ראשונית של מחלת לב איסכמית.
באנשים עם תסמונת כלילית חדה שהיו עתידים לעבור צנתור לב, נמצאה פרסוגרל יעילה יותר בהשוואה לקלופידוגרל בהפחתת הסיכון לתוצא משולב של תמותה, אוטם שריר הלב ושבץ מוחי ובהפחתת הסיכון לאירוע פקקת בתומכן מושתל. אולם, באנשים שלא עברו צנתור לא נצפתה יעילות דומה, ולכן התרופה ניתנת בהתוויה רק לאנשים שצונתרו או שמיועדים לעבור צנתור. שימוש בפרסוגרל גם כרוך בסיכון מוגבר לדמם מסכן חיים, ועל כן ננקטת זהירות במתן התרופה לאנשים מבוגרים, וקיימת התוויית נגד לתתה לאנשים עם דימום מוחי בעבר.
טיקגרלור אף היא משמשת לטיפול בתסמונת כלילית חדה ונמצאה יעילה יותר מקלופידוגרל למניעת תוצא משולב של תמותה, אוטם שריר הלב ושבץ מוחי, ללא שיעורים מוגברים בדמם מסכן חיים, אך כן בדמם לא משמעותי. לציין כי השיעורים במניעת שבץ מוחי בלבד נמצאו דומים בין שתי התרופות. לפיכך, הקווים המנחים לטיפול בתסמונת כלילית חדה מציינים את טיקגרלור כעדיפה על קלופידוגרל בהתוויה זו. מעבר לסיכון המוגבר לדמם, לטיקגרלור תופעת לוואי נפוצה של קוצר נשימה והחמצה של פעימות חדריות באופן שאינו גורם לתסמינים. אלו תסמינים קלים החולפים מאליהם עם התארכות השימוש בתרופה.
קנגרלור ניתנת בעירוי לפני צנתור לאנשים שלא קיבלו קודם לכן מעכבי קולטן ל-ADP. התרופה פועלת מידית ולזמן קצר.
אנטגוניסטים לקולטן GP IIb/IIIa
תרופות ממשפחה זו משמשות בתסמונת כלילית חדה טרם ביצוע צנתור לב באנשים שלא קיבלו קודם לכן מעכבי קולטן ל-ADP. אף שכולן מעכבות את הקולטן GP IIb/IIIa, הן בעלות מבנה ומנגנון פעולה שונים. אבסיקסימאב הוא מקטע Fab של נוגדן חד-שבטי ממקור עכברי נגד הצורה הפעילה של GP IIb/IIIa. הוא נקשר לקולטן ומונע את קישורו למולקולות ההדבקה של הטסיות. לעומתו, אפטיפיבטיד הוא פפטיד מעגלי בן שבע חומצות אמינו הנקשר למוטיב מסוים בפיברינוגן שאליו הקולטן נקשר, ואילו טירופיבאן הוא נגזרת לא פפטידית של טירוזין הדומה למוטיב אחר בפיברינוגן ובגורם פון וילברנד. מעבר לשימוש בתסמונת כלילית חדה, טירופיבאן ואפטיפיבטיד משמשים גם באנשים עם תעוקת לב לא יציבה בסיכון גבוה. שלוש התרופות ניתנות בעירוי עם מנת העמסה שלאחריה טיפול ממושך בן מספר שעות. התרופות מגבירות את הסיכון לדמם, וגם עלולות לגרום בשיעור נמוך לתרומבוציטופניה במנגנון מתווך חיסונית. תרומבוציטופניה שכיחה יותר עם אבסיקסימאב.
דיפירידמול
דיפירידמול הוא נוגד טסיות חלש כשלעצמו, אולם הוא נמצא בתכשירים בשילוב עם אספירין, אשר משמשים למניעת שבץ מוחי לאחר התקף איסכמי חולף (TIA). התרופה מעכבת פוספודיאסטראז, ועל ידי כך מונעת את הפירוק של cAMP, שרמות גבוהות שלו מעכבות את שפעול הטסיות. כמו כן, התרופה מונעת קליטת אדנוזין על ידי הטסיות, דבר אשר מגביר עוד יותר את רמות cAMP. למרות יתרונותיו של התכשיר המשולב, הוא לא נמצא יעיל לפחות כמו קלופידוגרל במניעת שניונית של שבץ מוחי. בנוסף, הוא אינו מתאים לאנשים עם מחלת לב כלילית פעילה, בניגוד לקלופידוגרל.
וורפקסר
וורפקסר היא אנטגוניסט לקולטן לתרומבין PAR-1, ובכך היא מעכבת את שפעול הטסיות המתווך על ידי תרומבין. במחקר שבדק את התרופה למניעה שניונית היא נמצאה כמפחיתה סיכון לתמותה מאירועי לב וכלי דם, לאוטם שריר הלב ולשבץ, אך במחיר של הגברת הסיכון לדימום תוך-גולגולתי בצורה משמעותית לעומת פלצבו. לפיכך היא רשומה למניעה שניונית של אירועי לב וכלי דם באנשים עד גיל 75, השוקלים 60 ק"ג לפחות, שלא חוו אירועים של שבץ מוחי, התקף איסכמי חולף או דימום תוך-גולגולתי בעברם.
אנציקלופדיה בריטניקה
אנציקלופדיה בריטניקה (מלטינית: Encyclopædia Britannica) היא אנציקלופדיה שמוציאה לאור חברה באותו שם. הוותיקה מבין האנציקלופדיות באנגלית שעודן מוסיפות להתעדכן. ב-14 במרץ 2012 הודיע המו"ל על הפסקת הפקתן של מהדורות דפוס חדשות, והתמקדות בגרסה המקוונת של האנציקלופדיה.
מהדורות
המהדורה הראשונה של הבריטניקה יצאה לאור בשנים 1768 עד 1771 באדינבורו שבסקוטלנד, בשלושה כרכים. עד מהרה צמח מניין הכרכים, ובמהדורתה השלישית, משנת 1801, עמד על 20. יוקרתה העולה של האנציקלופדיה בריטניקה סייעה לגיוס כותבים בעלי-שם, ומהדורותיה התשיעית (1875-1889) והאחת-עשרה (1911) מוחזקות כציוני-דרך בתולדות האנציקלופדיות, זאת בשל עומקן וסגנון הכתיבה הרהוט שהתאפיינו בו. מאז צאת המהדורה האחת-עשרה לאור, נתקצרו ערכי האנציקלופדיה בריטניקה ופושטו בהליך הדרגתי, על מנת להופכם לנגישים יותר לציבור הרחב. בשנת 1933 הייתה בריטניקה לאנציקלופדיה הראשונה שאימצו מדיניות "עדכון מתמיד", לפיה האנציקלופדיה מודפסת שוב ושוב לאורך השנים, כאשר הערכים מתעדכנים תדיר בהתאם ללוח זמנים קבוע.
המהדורה האחרונה שיצאה לאור (נכון ל-2008), המהדורה החמש-עשרה, מורכבת ממבנה ייחודי בן שלושה חלקים: מיקרופדיה בת שנים-עשר כרכים ובהם ערכים קצרים (לרוב מספר המילים בהם אינו עולה על 750), מאקרופדיה בת שבעה-עשר כרכים בעלי ערכים ארוכים (המתפרשים על פני שניים עד 310 עמודים) וכרך פרופדיה, שמיועד להציג מבנה היררכי של כל הידע האנושי, ברוח חזונו של מורטימר ג'. אדלר (יושב-הראש של מועצת העורכים בעבר). המיקרופדיה נועדה לשמש לבדיקת עובדות מהירה וכמדריך למאקרופדיה; הקוראים מונחים ללמוד את תרשים כל הידע האנושי המצוי בפרופדיה כדי לתפוס את ההקשר הכללי שבו מצוי נושא מסוים, וכן על-מנת למצוא ערכים מפורטים אחרים בנושאים סמוכים. ערכי המהדורה החמש עשרה של האנציקלופדיה נכתבו על ידי צוות המונה 19 עורכים במשרה מלאה ולמעלה מ-4,000 כותבים מקצועיים.
גודלה של האנציקלופדיה בריטניקה נותר קבוע למדי במשך שבעים השנים האחרונות של המאה העשרים, והוא עומד על כ-40 מיליון מילים. הגם שמלאכת ההוצאה לאור חצתה את האוקיינוס האטלנטי ומצאה את משכנה הקבוע בארצות הברית למן שנת 1901, מוסיפה האנציקלופדיה להיכתב על פי כללי האיות הבריטיים.
במרוצת שנותיה, התקשו המו"לים של האנציקלופדיה בריטניקה לשמור על רווחיות - אתגר שעמו מתמודדים מוציאים לאור של אנציקלופדיות רבות. האנציקלופדיה בריטניקה החליפה ידיים פעמים מספר, ועם בעליה בעבר נמנים המוציא לאור הסקוטי A & C Black, הוראס אוורט הופר, חברת סירס רובק וויליאם בנטון. הבעלים הנוכחים של האנציקלופדיה בריטניקה הוא יעקב (ז'אקי) ספרא, מיליארדר יהודי-שווייצרי. התפתחויות מהשנים האחרונות בטכנולוגיית המידע, ועלייתן של אנציקלופדיות אלקטרוניות דוגמת אנכרטא וויקיפדיה, הפחיתו את הביקוש לאנציקלופדיות מודפסות. על מנת לשמור על תחרותיות, חברת אנציקלופדיה בריטניקה שמה דגש על המוניטין הטוב של האנציקלופדיה בריטניקה, הפחיתה את המחיר ואת עלויות ההוצאה לאור, ופיתחה גרסאות אלקטרוניות הזמינות על גבי אמצעים שונים, ובהם CD-ROM ו-DVD, ובאינטרנט.
היסטוריה
האנציקלופדיה בריטניקה יצאה במהלך השנים בחמש-עשרה מהדורות רשמיות, בנוסף לנספחים מרובי-כרכים למהדורות השלישית והחמישית. במובן המצומצם, המהדורה העשירית לא הייתה אלא נספח למהדורה התשיעית, כשם שהמהדורות השתים-עשרה והשלוש-עשרה היו נספחים למהדורה האחת-עשרה. המהדורה החמש-עשרה, שיצאה לאור לראשונה בשנת 1974, עברה ארגון-מחדש בשנת 1985, אך המהדורה הנוכחית, הנמכרת בחנויות בשנות האלפיים, עודנה ידועה בתור המהדורה החמש-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה.
לאורך ההיסטוריה שלה, האנציקלופדיה בריטניקה חתרה להגשים שתי מטרות: להיות ספר-יעץ ולהוות חומר לימוד בעבור אלו המעוניינים להרחיב את השכלתם. בשנת 1974 אומצה לגבי המהדורה החמש-עשרה מטרה נוספת: לסדר בשיטתיות את כל הידע האנושי.
בתקופה הראשונה (המהדורות הראשונה עד השישית, 1768-1826), נוהלה הוצאת האנציקלופדיה בריטניקה על ידי מייסדיה, קולין מקפרקוואר ואנדרו בל, וכן על ידי חבריהם וקרובי משפחתם, דוגמת תומאס בונאר, ג'ורג' גלייג וארצ'יבלד קונסטבל. האנציקלופדיה יצאה לאור במהדורתה הראשונה בין השנים 1768 ל-1771 באדינבורו, בשם Encyclopædia Britannica או A dictionary of arts and sciences, compiled upon a new plan (מילון לאמנויות והמדעים, חובר על-פי תוכנית חדשה). היא נתפסה כתגובה שמרנית לאנציקלופדיה הגדולה של דני דידרו, שיצאה לאור בין השנים 1751 ל-1766. האנציקלופדיה בריטניקה הייתה בעיקר מיזם סקוטי, כמשתקף בסמלה. יסוד האנציקלופדיה בריטניקה הוא אחד מהנודעים ובני-הקיימא שבפירות מורשת תקופת הנאורות הסקוטית. בתקופה זו, האנציקלופדיה בריטניקה הפכה ממהדורה ראשונה צנועה, בת שלושה כרכים שחוברו על ידי עורך צעיר אחד, עד למהדורה השישית בת 20 הכרכים שנכתבו בידי בני-סמכא רבים. הגם שמספר אנציקלופדיות אחרות התחרו באנציקלופדיה בריטניקה, כגון הציקלופדיה של ריס והאנציקלופדיה מטרופוליטנה של קולרידג', עד מהרה פשטו מתחרים אלה את הרגל או נטשו את המיזם בלתי-גמור בשל מחלוקות בין עורכיהם. עד תום תקופה זה, הייתה לאנציקלופדיה בריטניקה רשת ענפה של כותבים בעלי-שם, בעיקר הודות להיכרויות אישיות שלהם עם העורכים, במיוחד קונסטבל וגלייג.
ארנבות ראוונסבריק
ארנבות ראוונסבריק הוא כינוי שניתן לאסירות פולניות שהיו קורבנות לניסויים רפואיים של הנאצים במחנה ראוונסבריק. הכינוי "ארנבות" ניתן להן על ידי הנאצים משום שהן שימשו שפני ניסוי.
אנציקלופדיה בריטניקה
היסטוריה
במהלך התקופה השנייה (המהדורות השביעית עד התשיעית, 1827-1901), נוהלה האנציקלופדיה בריטניקה על ידי בית ההוצאה לאור A & C Black. הגם שמספר כותבים גויסו הודות לידידות אישית עם העורכים הראשיים, ובמיוחד מקווי נייפייר, רבים אחרים נמשכו בזכות המוניטין המצוינים של האנציקלופדיה. מוצאם של רבים מהתורמים לא היה בריטי ולעיתים הם נמנו עם ברי-הסמכא המוכרים ביותר בתחום התמחותם. מפתח עניינים כללי לכל הערכים נכלל לראשונה במהדורה השביעית, מנהג שנשמר עד שמורטימר ג'. אדלר, יו"ר מועצת העורכים של האנציקלופדיה בריטניקה, החליט לוותר עליו לקראת הוצאתה לאור של המהדורה החמש-עשרה בשנת 1974. העורך הראשי הראשון שלא היה סקוטי, אלא אנגלי, היה תומאס ספנסר ביינס, שניהל את הפקת המהדורה התשיעית הנודעת של האנציקלופדיה בריטניקה; מהדורה זו זכתה לכינוי "מהדורת המלומדים". על פי רוב, היא אמנם נחשבת לבעלת הרמה האקדמית הגבוהה ביותר מבין כלל מהדורות הבריטניקה עד כה. בפרוס המאה העשרים הייתה המהדורה התשיעית כבר מיושנת למדי, והאנציקלופדיה בריטניקה עמדה בפני קשיים כלכליים ניכרים.
במהלך התקופה השלישית (המהדורות העשירית עד הארבע-עשרה, 1901-1973), האנציקלופדיה בריטניקה נוהלה על ידי אנשי-עסקים אמריקאיים, שעשו שימוש בשיטות שיווק אגרסיביות חדשות דוגמת שיווק ישיר ושיווק מדלת לדלת כדי להגדיל את רווחיהם. הבעלים האמריקאיים אף הובילו בהדרגה תהליך של פישוט תוכני באנציקלופדיה, ובכך הפכו את ערכיה לאקדמיים פחות אך נגישים יותר לקורא הממוצע. המהדורה העשירית לא הייתה אלא נספח למהדורה התשיעית שהופק בחופזה, אך את המהדורה האחת-עשרה משבחים על שום מצוינותה עד עצם היום הזה; הבעלים, הוראס אוורט הופר, לא חסך במאמצים על מנת להביאה לידי שלמות. כאשר הופר נקלע לקשיים כלכליים, עבר ניהול האנציקלופדיה בריטניקה לידי תאגיד סירס רובק למשך שמונה-עשרה שנים בקירוב (1920-1923, 1928-1943). בשנת 1932, סגן נשיא חברת סירס, אלקן הריסון פאואל, נטל לידיו את נשיאות הבריטניקה; בשנת 1936, הוא הנהיג את מדיניות העדכון המתמיד (שלא הופסקה מאז), לפיה כל ערך נבדק ומעודכן במידת הצורך פעמיים בעשור. היה זה שינוי גדול בהשוואה לנוהג הקודם, לפיו הערכים לא שונו כלל עד להפקת המהדורה הבאה, לאחר כ-25 שנה בממוצע, כאשר לעיתים היו אף ערכים שעברו בלא כל שינוי למהדורה החדשה. פאואל השקיע בפיתוח מוצרים חינוכיים שעשו שימוש במוניטין של הבריטניקה.
ארנבות ראוונסבריק
הניסויים הרפואיים
ראוונסבריק נודע כמחנה הריכוז הגדול ביותר לנשים שהוקם ב-1939, בעיקר עבור אסירות פוליטיות שביצעו רופאים גרמניים למשל הרטה אוברהויזר, פריץ פישר (רופא) ניסויים רפואיים אכזריים.
אנציקלופדיה בריטניקה
היסטוריה
בשנת 1943 עברה הבעלות על האנציקלופדיה בריטניקה מתאגיד סירס רובק לוויליאם בנטון, שניהל אותה עד יומו האחרון, בשנת 1973. בנטון אף יסד את קרן בנטון, שניהלה את הבריטניקה עד לשנת 1996. בשנת 1968 נערכו חגיגות ה-200 לצאת המהדורה הראשונה של האנציקלופדיה.
ארנבות ראוונסבריק
הניסויים הרפואיים
בספטמבר 1941 נערך טרנספורט ה"ארנבות" מוורשה לברלין ברכבת. הן הורדו ברציף פירסטנברג על נהר האפל, כמאה קילומטר מצפון לברלין ומשם נלקחו לראוונסבריק, שם סבלו מאד מאכזריותם של הנאצים.
בשנת 1942 החלו רופאי אס אס לבצע ניסויים רפואיים באסירות פולניות בריאות בראוונסבריק שחלקן נבחרו להיות "חיות מעבדה" על ידי היינריך הימלר באופן אישי. לאחר שהאסירות הורעבו, נקרעו מאמותיהן, אחיותיהן וחברותיהן ועונו, הן עברו מספר ניתוחים כדי להכינן לניסויים. הרופאים שברו את עצמותיהן בכלים חדים ומזוהמים, השתילו בגופן רקמות מזוהמות ותרביות זכוכית על מנת לקדם זיהומים בגופן ולבדוק את יעילותן של תרופות סולפה. חלק מהאסירות מתו כתוצאה מניסויים שבוצעו בגופן וחלק נשארו נכות מבחינה פיזית ונפשית.
אנציקלופדיה בריטניקה
היסטוריה
בתקופה הרביעית (המהדורה החמש-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, 1974-1994), הושקה המהדורה החמש-עשרה של הבריטניקה, והאנציקלופדיה פוצלה לשלושה חלקים: מיקרופדיה, מאקרופדיה ופרופדיה. תחת השפעתו הרבה של מורטימר ג'. אדלר (חבר מועצת העורכים של האנציקלופדיה בריטניקה מאז הקמתה בשנת 1949, ויושב-ראש שלה משנת 1974; מנהל תוכנית העורכים בעבור המהדורה החמש-עשרה למן שנת 1965), האנציקלופדיה בריטניקה שאפה לא רק להוות ספר-יעץ מובחר ואמצעי חינוכי חשוב, אלא אף לסדר ולארגן את כל הידע האנושי מאז ומעולם. היעדרו של מפתח-עניינים נפרד וקיבוצם של הערכים לשתי אנציקלופדיות מקבילות (המיקרופדיה והמאקרופדיה) הביאו לביקורות רבות על המהדורה החמש-עשרה בראשית דרכה.
ארנבות ראוונסבריק
הניסויים הרפואיים
הרופאים אף בדקו באמצעים שונים אפשרות לעיקור המוני של אסירים.
"ארנבות ראוונסבריק" לאחר מלחמת העולם השנייה
במשך תקופת שהייתן של ה"ארנבות" במחנה ראוונסבריק הן פיתחו שיטה של העברת מידע מהמחנה לעולם באמצעות מסרים מוצפנים שנכתבו בשתן.
אנציקלופדיה בריטניקה
היסטוריה
בתגובה לכך, המהדורה החמש-עשרה עברה ארגון-מחדש נוסף ויצאה בהשקה מחודשת בשנת 1985, עם שני כרכי מפתח עניינים חדשים. גרסה שנייה זו למהדורה החמש-עשרה ממשיכה להיות מודפסת עד היום, בכפוף למדיניות העדכון המתמיד; הגרסה האחרונה היא גרסת הדפוס של שנת 2007. שמה הרשמי של המהדורה החמש-עשרה הוא New Encyclopædia Britannica (האנציקלופדיה בריטניקה החדשה), הגם שלשם קידום המכירות נעשה שימוש אף בשם "Britannica 3".
ארנבות ראוונסבריק
"ארנבות ראוונסבריק" לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר מלחמת העולם השנייה כשהמידע החל להתפשט בארצות הברית ובאירופה, פעלה קרוליין פרידיי רבות למען ה"ארנבות" שנותרו בחיים.
אנציקלופדיה בריטניקה
היסטוריה
בתקופה החמישית (1994 ואילך), פותחו גרסאות ממוחשבות של האנציקלופדיה בריטניקה והגיעו למדפים מעל גבי אמצעי אחסון אופטיים (כגון CD-ROM). בשנת 1996 נרכשה האנציקלופדיה בריטניקה על ידי יעקב (ז'אקי) ספרא, איל-הון שווייצרי, במחיר נמוך בהרבה ממחיר השוק המוערך של החברה, וזאת בשל קשייה הכלכליים. חברת אנציקלופדיה בריטניקה פוצלה לשניים בשנת 1999. חלק אחד שמר על שמה של החברה והמשיך לשקוד על פיתוח המהדורה המודפסת, ואילו החלק האחר, חברת בריטניקה.קום (Britannica.com Inc), נטל את האחריות על הגרסאות הממוחשבות השונות. למן שנת 2001 ועד לשנת 2006, חלקו שתי החברות מנכ"ל משותף - הישראלי אילן ישועה, שהמשיך באסטרטגיה של פאואל שתמכה בצמיחה מרבית של חברת האנציקלופדיה בריטניקה על ידי ניצול מרבי של מוניטין האנציקלופדיה ומותגה לשיווק מוצרי-משנה.
ארנבות ראוונסבריק
"ארנבות ראוונסבריק" לאחר מלחמת העולם השנייה
כמו כן פעלה פרידיי יחד עם העיתונאי נורמן קאזנס, למען הכרה של ב"ארנבות" כקורבנות לפשעי מלחמה ואכן הן זכו בפיצויים מממשלת גרמניה.
אנציקלופדיה בריטניקה
מהדורת הדפוס לשנת 2007
החל משנת 1985, האנציקלופדיה בריטניקה נחלקת לארבעה חלקים: מיקרופדיה, מאקרופדיה, פרופדיה ומפתח עניינים בן שני כרכים. ערכי הבריטניקה נמצאים בחלקי המיקרופדיה והמאקרופדיה, הכוללים שנים-עשר ושבעה-עשר כרכים בהתאמה, כל כרך מונה כאלף עמודים בקירוב. המאקרופדיה של שנת 2007 כוללת 699 ערכי עומק, שאורכם נע משניים ל-310 עמודים, וכל אחד מהם חתום על ידי כותבו וכולל רשימת מקורות. לעומת זאת, המיקרופדיה לשנת 2007 מונה כ-65,000 ערכים, רובם המוחלט (כ-97%) אינם עוברים באורכם את רף 750 המילים, ואינם כוללים רשימת מקורות או את שם הכותב. ערכי המיקרופדיה נועדו לבדיקת עובדות מהירה ולעזרה במציאת מידע נוסף במאקרופדיה. ערכי המאקרופדיה נועדו לשמש הן כמאמרים איכותיים פרי עטם של כותבים בני-סמכא בתחומם, והם כמאגרים של מידע שאין למוצאו בכל מקום אחר. הערך הארוך ביותר (310 עמודים אורכן) הוא על ארצות הברית, והוא מהווה תוצר של מיזוג כל ערכי המדינות השונות בארצות הברית לתוכו.
ניתן להגיע לפריט מידע מסוים באנציקלופדיה בריטניקה על פי ההפניות הכפולות בין המיקרופדיה למאקרופדיה; אולם, הן נדירות למדי, אחת לעמוד בממוצע. מכאן, הקוראים מונחים להיעזר במפתח העניינים האלפביתי או בפרופדיה, המארגנת את תוכני הבריטניקה על פי תחומים.
עיקר הפרופדיה הוא "תרשים כל הידע האנושי", השואף להוות מסגרת לוגית לכל הידע האנושי. לפיכך, עורכי האנציקלופדיה בריטניקה נעזרים בתרשים על מנת להכריע בשאלת הכנסת ערכים חדשים למיקרופדיה ולמאקרופדיה. התרשים יועד אף להוות מדריך ללומדים, לשים נושאים בפרספקטיבה היאה להם, ולהציע סדרת ערכים בבריטניקה לתלמיד המעוניין ללמוד נושא לעומקו. אולם, על פי נתוני הספריות לא נעשה בפרופדיה כמעט שימוש, והמבקרים המליצו לבטל כליל כרך זה. הפרופדיה כוללת גם אטלס אנטומי קטן וכן מספר נספחים המונים את חברי צוות הבריטניקה, היועצים והתורמים לכל שלושת החלקים.
בהתייחס אליהן כאל יחידה אחת, המיקרופדיה והמאקרופדיה כוללות בערך 40 מיליון מילים ו-24,000 איורים. שני כרכי מפתח העניינים כוללים 2,350 עמודים, ומפורטים בהם 228,274 נושאים המכוסים על ידי האנציקלופדיה, בנוסף ל-474,675 תת-נושאים תחתם. הבריטניקה עושה על פי רוב שימוש בשיטת האיות הבריטית ולא האמריקאית; כך לדוגמה, נכתב colour (ולא color), וכן centre (ולא center) ו-encyclopædia (ולא encyclopedia). אולם, לכלל זה ישנם חריגים, דוגמת defense במקום defence. איותים חלופיים נפוצים זוכים להפניה דוגמת "Color: see Colour".
למן שנת 1936, ערכי האנציקלופדיה בריטניקה מעודכנים על בסיס קבוע, כאשר לפחות 10 אחוזים מהם נשקלים כמועמדים לעדכון בכל שנה. על פי אחד מאתרי הבריטניקה, 46% מהערכים עודכנו במהלך שלוש השנים האחרונות; אולם, על פי אתר אחר של הבריטניקה, רק 35% מהערכים עודכנו בתקופה זו.
הסידור האלפביתי של הערכים במיקרופדיה ובמאקרופדיה נעשה על פי כללים נוקשים. סימנים דיאקריטיים ואותיות לא-אנגליות זוכים להתעלמות, בעוד שערכים מספריים, דוגמת "1812, War of" מסודרים אלפביתית כאילו המספר נכתב במילים ("Eighteen-twelve, War of"). ערכים עם שמות זהים מסודרים תחילה על פי אישים, אחר כך אתרים ולבסוף עצמים. שליטים בעלי שמות זהים מסודרים תחילה על פי סדר אלפביתי של מדינותיהם ואחר כך כרונולוגית; כך, שארל השלישי מצרפת קודם לצ'ארלס הראשון מבריטניה. בדומה לכך, אתרים החולקים שמות זהים מסודרים אלפביתית על פי מדינה ואחר כך על פי חלוקה מנהלית הולכת וקטנה.
גרסאות CD-ROM ואינטרנט
תקליטור ה-DVD שנקרא Britannica Ultimate Reference Suite 2006 כולל למעלה מ-55 מיליון מילים ולמעלה מ-100,000 ערכים. הוא כולל 73,645 ערכים רגילים מן הבריטניקה, והיתר שאולים מן ה-Britannica Student Encyclopædia, the Britannica Elementary Encyclopædia וה-Britannica Book of the Year (1993–2004), ובנוסף עוד מספר ערכים "קלאסיים" ממהדורות ישנות יותר של האנציקלופדיה. חבילה זו כוללת מגוון תכנים נספחים ובהם מפות, סרטוני וידאו, קטעי קול, סרטוני הנפשה וקישורים לרשת האינטרנט. היא אף מציעה עזרי לימוד, מילון ולקסיקון מבית מילון מרים-ובסטר.
"אנציקלופדיה בריטניקה און-ליין" הוא אתר אינטרנט הכולל למעלה מ-120,000 ערכים המעודכן באופן קבוע. הוא כולל עדכונים יומיים וקישורים לדיווחי חדשות מהניו יורק טיימס וה-BBC. ניתן לרכוש מנוי שבועי, חודשי או שנתי. אפשרויות הרשמה מיוחדות מוצעות לבתי ספר, מכללות וספריות; מנויים מוסדיים כאלו מהווים חלק נכבד מהכנסותיה של הבריטניקה. הערכים זמינים מעל גבי הרשת, אך רק מספר שורות מתחילת הערך מוצגות חינם. החל מראשית שנת 2007, הערכים של הבריטניקה און-ליין זמינים במלואם בתנאי שהם מקושרים מאתר אחר. קישורים חיצוניים שכאלה משפרים לרוב את דירוגו של הערך בתוצאות מנועי החיפוש.
גרסה לטלפונים סלולריים
ב-20 בפברואר 2007 הכריזה חברת אנציקלופדיה בריטניקה על פיתוח גרסה של האנציקלופדיה לטלפונים סלולריים, בשיתוף פעולה עם חברת AskMeNow. המשתמשים יוכלו לשלוח שאלה במסרונים, וחברת AskMeNow תריץ חיפוש בגרסה המתומצתת בת 28,000 הערכים של הבריטניקה כדי להחזיר תשובה לשאילתא. מסרונים יומיים שיישלחו לטלפונים מתוכננים אף הם.
כותבים
גרסת הדפוס משנת 2007 של המהדורה החמש-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה נכתבה על ידי 4,411 תורמים, רבים מהם בני-סמכא בתחומם, דוגמת מילטון פרידמן, קרל סייגן והמנתח מייקל דבקיי. כרבע מן הכותבים נפטרו, חלקם עוד בשנת 1947 (אלפרד נורת' וייטהד), בעוד שרבע נוספים פרשו. רוב הכותבים (כ-98%) כתבו ערך אחד בלבד; אולם, 64 כתבו שלושה ערכים, 23 - ארבעה, 10 כתבו חמישה ערכים ואילו שמונה כתבו יותר מחמישה ערכים. כותבת שופעת במיוחד היא ד"ר כריסטין סאטון מאוניברסיטת אוקספורד, שכתבה 24 ערכים על פיזיקת חלקיקים.
הצוות
הסינולוג דייל הויברג מכהן כיום כעורך הראשי של האנציקלופדיה בריטניקה. בין קודמיו ניתן למנות את יו צ'ישולם (1902-1924), ג'יימס לואיס גרווין (1926-1932), פרנקלין הנרי הופר (1902-1938), ואלטר יאסט (1938-1960), הארי אשמור (1960-1963), וארן א. פריס (1964–1968, 1969-1975), סר ויליאם הלי (1968–1969), פיליפ ו. גץ (1979-1991) ורוברט מק'הנרי (1992–1997). אניטה וולף ותאודור פאפאס משמשים כיום כסגנית העורך והעורך בפועל, בהתאמה. עם עורכי עבר בפועל נמנים ג'ון ו. דודג' (1950–1964) ופיליפ ו. גץ.
האנציקלופדיה בריטניקה שומרת על צוות עורכים הכולל חמישה עורכים בכירים ותשעה עורכי משנה, המפוקחים על ידי דייל הויברג וארבעה אחרים. צוות העורכים מסייע בכתיבת ערכי המיקרופדיה ובחלקים מסוימים של המאקרופדיה.
עורכים מייעצים
לאנציקלופדיה בריטניקה מועצת עורכים מייעצים, הכוללת כיום ארבעה-עשר מלומדים בעלי-שם:
הפרופדיה ותרשים כל הידע האנושי שלה הם פרי עמלם של עשרות עורכים מייעצים תחת הנהגתו של מורטימר ג'. אדלר. כמחציתם נפטרו מאז ועד היום, ובהם כמה מאדריכליו הראשיים של התרשים: רנה דובוס (נ. 1982), לורן אייזלי (נ. 1977), הרולד ד. לסוול (נ. 1978), מארק ואן דורן (נ. 1972), פטר ריצ'י קולדר (נ. 1982) ומורטימר ג'. אדלר (נ. 2001). הפרופדיה מונה את שמותיהם של כמעט 4,000 יועצים שנעשה שימוש בשירותיהם לצורך כתיבת ערכיה הלא-חתומים של המיקרופדיה.
מבנה תאגידי
בינואר 1996, נרכשה האנציקלופדיה בריטניקה מקרן בנטון על ידי המיליארדר השווייצרי יעקב (ז'אקי) ספרא, המכהן כיום כיושב ראש חבר המנהלים שלה. בשנת 1997, דון יאניאס, חבר ותיק ויועץ השקעות של ספרא, נתמנה למנכ"ל חברת האנציקלופדיה בריטניקה. חברת חדשה, Britannica.com Inc. הוקמה בשנת 1999 על מנת לשקוד על פיתוח גרסאות ממוחשבות של האנציקלופדיה בריטניקה; יאניאס מילא את תפקיד המנכ"ל בחברה החדשה, ואילו משרתו בחברת האנציקלופדיה בריטניקה נותרה ריקה למשך שנתיים נוספות. תקופת כהונתו של יאניאס ב-Britannica.com Inc התאפיינה במשגים רבים ובהפסדים כספיים כבדים. בשנת 2001 הוחלף יאניאס על ידי הישראלי אילן ישועה, שאיחד מחדש את שתי החברות. יאניאס שב מאוחר יותר לעיסוקו בניהול השקעות, אך מוסיף לכהן כחבר במועצת המנהלים של החברה.
בשנת 2003, נתמנה היועץ הניהולי לשעבר חורחה אגילר-קאוס לנשיא חברת האנציקלופדיה בריטניקה. קאוס הוא בעל המשרה הבכיר בחברה ומדווח ישירות למועצת המנהלים של הבריטניקה. על אף סגנונו הרך והמלומד, קידם קאוס באגרסיביות רבה שיתופי פעולה עם חברות אחרות ואת מתיחת מותג הבריטניקה למינוף מוצרי חינוך וספרי עיון חדשים, בהמשיכו את האסטרטגיה אותה הגה המנכ"ל אלקן הריסון פאואל עוד בשנות השלושים של המאה העשרים.
תחת בעלותו של ספרא נקלעה החברה לקשיים כלכליים, והגיבה על ידי הפחתת מחירי מוצריה ויישום תוכניות התייעלות דרסטיות. על פי דיווח משנת 2003 בניו יורק פוסט, הנהלת הבריטניקה הפסיקה להשתתף בתוכניות הפנסיה של עובדיה ועודדה את השימוש בתמונות חופשיות. שינויים אלה הביאו לתופעות שליליות, כאשר כותבים פרילנסרים נאלצו להמתין עד שישה חודשים להמחאות התשלום על כתיבתם ואילו עובדי הבריטניקה לא זכו להעלאת שכר במשך שנים.
אנציקלופדיה בריטניקה היא בעלת רישום כסימן מסחר על השמות "Britannica", "Encyclopædia Britannica", "Macropædia", "Micropædia" ו-"Propædia", כמו גם על סמלילה הוותיק.
מוניטין
למן המהדורה השלישית, זכתה האנציקלופדיה בריטניקה לאהדה רבה מצד הקהל והמבקרים. מהדורות רבות, החל בשלישית וכלה בתשיעית, הודפסו ונמכרו באופן פיראטי (תוך הפרת זכויות יוצרים של בעלי האנציקלופדיה) בארצות הברית, החל באנציקלופדיה של דובסון. לכבוד השקת המהדורה הארבע-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, כינה טיים מגזין את האנציקלופדיה בריטניקה "הפטריארך של הספרייה". באחת הפרסומות לאנציקלופדיה מצוטט הנטורליסט ויליאם ביבי כאומר שהבריטניקה הייתה "מעבר לכל השוואה משום שאין כל מתחרה." הפניות לבריטניקה ניתן למצוא לכל אורך ההיסטוריה של הספרות האנגלית, כדוגמת הסיפור הקצר בכיכוב שרלוק הולמס שכתב ארתור קונאן דויל - "ליגת אדומי-השיער". הסיפור הוזכר בגאווה על ידי ראש-עיריית לונדון, גילברט אינגלפילד, באירועי יובל ה-200 של האנציקלופדיה בריטניקה.
פרסים
האנציקלופדיה בריטניקה זכתה בפרסים רבים. המהדורה המקוונת של האנציקלופדיה בריטניקה זכתה בפרס קודי בגין "שירותי המידע ללקוח המקוונים הטובים ביותר" לשנת 2005; פרסי הקודי מוענקים בכל שנה על ידי ארגון תעשיית המידע והתוכנה כאות הוקרה למוצרים הטובים ביותר בקטגוריות שונות של תוכנה. בשנת 2006, הגיעה הבריטניקה שוב למועמדות סופית לפרס. בדומה לכך, גרסאות ה-CD-ROM וה-DVD של הבריטניקה זכו בשנת 2004 בפרס ההישג הראוי לציון מטעם ארגון המוציאים לאור החינוכיים, ובפרסי קודי לשנים 2001 ו-2002.
תחומי ידע
בתור אנציקלופדיה כללית, האנציקלופדיה בריטניקה שואפת לתאר מגוון רחב ככל האפשר של תחומים. התחומים נבחרים בחלקם על פי "תרשים כל הידע האנושי" שבכרך הפרופדיה. עיקר הבריטניקה מוקדש לגאוגרפיה (26% מהמאקרופדיה), ערכי אישים (14%), ביולוגיה ורפואה (11%), ספרות (7%), פיזיקה ואסטרונומיה (6%), דתות (5%), אמנויות (4%), פילוסופיה מערבית (4%) ומשפטים (3%). מחקר משלים על המיקרופדיה העלה תוצאות לפיהן ערכי הגאוגרפיה היוו כ-25% מהערכים, מדעים מדויקים 18%, מדעי החברה 17%, ערכי אישים 17% וכל שאר מדעי הרוח 25%. בביקורת משנת 1992, פסק אחד המבקרים כי "הטווח, העומק ורוחב-הדעת בכיסוי התחומים [על ידי הבריטניקה] אינם בני-תחרות עם אף אנציקלופדיה כללית אחרת."
האנציקלופדיה בריטניקה אינה מכסה נושאים שונים בפירוט זהה; כך למשל, כל דת הבודהיזם ורוב הדתות האחרות בעולם נסקרות בערך מאקרופדיה אחד ויחיד, בעוד שארבעה-עשר ערכים נדרשו לכיסוי הנצרות, כמעט מחצית מכלל ערכי הדתות. למרות זאת, האנציקלופדיה בריטניקה כונתה "המוטה פחות" מבין האנציקלופדיות הכלליות המשווקות לקורא המערבי וקצרה שבחים על ערכיה הביוגרפיים על נשים חשובות בכל הזמנים.
ביקורת
גרסאות מוקדמות מסוימות של האנציקלופדיה בריטניקה זכו לביקורות בגין אי-דיוקים, הטיות וכותבים לא מוסמכים; באותה המידה, אף דיוק העובדות שבמהדורה הנוכחית של הבריטניקה הוטל בספק, הגם שדברי ביקורת שכאלה זכו למענה מצד הנהלת האנציקלופדיה בריטניקה.
למרות המוניטין המוצלח ואהדת הציבור, האנציקלופדיה בריטניקה ספגה ביקורות קשות, במיוחד כשמהדורותיה נעשו למיושנות. בשל יוקר ההפקה של מהדורה חדשה לגמרי של האנציקלופדיה בריטניקה, עורכיה לאורך ההיסטוריה השתדלו לדחות זאת ככל האפשר (25 שנה בממוצע, כנזכר לעיל). לדוגמה, על אף מדיניות העדכון המתמיד, המהדורה הארבע-עשרה הייתה למיושנת למדי בתום 35 שנים (1929-1964). כאשר הארווי איינביינדר תיאר את כישלונותיה בספרו משנת 1964, The Myth of the Britannica ("המיתוס של הבריטניקה"), עודד הדבר את צוות האנציקלופדיה להתחיל להפיק את המהדורה החמש-עשרה, משימה שארכה כ-10 שנות עבודה.
אף היום קשה לשמור על עדכניותה של האנציקלופדיה בריטניקה; אחד המבקרים כתב ש"אין זה קשה למצוא ערכים מיושנים או דורשים עדכון", בהעירו שערכי המאקרופדיה הארוכים נוטים להתיישן בקלות רבה יותר מערכי המיקרופדיה הקצרים. המידע במיקרופדיה אינו תואם לעיתים לזה המופיע בערך המאקרופדיה המקביל לו, בעיקר בשל כישלון בעדכון אחד מהם. רשימות המקורות של ערכי המאקרופדיה זכו לביקורות בשל חוסר עדכניותן המובהקת, אף יותר מהערכים שבסופם הן מופיעות.
עם מחברי ערכי הבריטניקה נמנים כאלה שהיו נודעים למדי, ואף בני-סמכא בעלי שם עולמי, כגון אלברט איינשטיין, מארי קירי ולאון טרוצקי. אולם, היו מבין הכותבים שספגו ביקורת על היעדר מומחיות מספקת:
ברי-סמכא רבים, החל בווירג'יניה וולף וכלה בפרופסורים, העבירו ביקורת קשה על הבריטניקה כמקדמת עמדות מיושנות ובורגניות בנושאי אמנות, ספרות ומדעי-החברה. כך למשל, המהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה הואשמה בהזנחת עבודתו של זיגמונד פרויד. פרופסור בן-זמנו מאוניברסיטת קורנל, אדוארד טיצ'נר, אמר: "הבריטניקה החדשה אינה משקפת את האטמוספירה הפסיכולוגית של הדור והתקופה... על אף הילת הסמכא, ועל אף העבודה המדוקדקת של הצוות, עיקר ערכי המשנה בנושאי פסיכולוגיה כללית... אינם עומדים בדרישות הקורא הנבון."
האנציקלופדיה בריטניקה זוכה לעיתים לביקורת על בחירות עורכיה. בהינתן גודלה הקבוע במידה רבה, נדרשו עורכי האנציקלופדיה לצמצמם או להסיר כליל תחומים מסוימים על מנת לפנות מקום לאחרים, דבר שהביא לכמה החלטות שנויות-במחלוקת. הגרסה הראשונה של המהדורה החמש-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה (1974-1985) ספגה האשמות בשל הצמצום הניכר עד המוחלט של כיסוי התחומים הבאים: ספרות ילדים, עיטורים צבאיים והמשורר הצרפתי ז'ואקן די בלה; הועלו אף האשמות על טעויות עריכה, דוגמת סידור בלתי-עקבי של ערכי האישים היפניים. ביטול מפתח העניינים זכה לגינויים רחבי היקף, כמו גם החלוקה השרירותית למראה של הערכים לתוך המיקרופדיה והמאקרופדיה. בסכמו, קרא אחד המבקרים לגרסה הראשונה של המהדורה החמש-עשרה "כישלון איכותי... [ש]עוסק יותר בלהטוטים צורניים מאשר בשימור מידע." מאוחר יותר, מבקרים מאיגוד הספריות האמריקאי הופתעו לגלות שערכים מרחיבי-דעת במיוחד הועלמו מהמאקרופדיה גרסת 1992, ובהם ערך על פסיכולוגיה.
כותבי האנציקלופדיה בריטניקה ביצעו לעיתים טעויות ואף גילו היעדר ידע מדעי מספק. דוגמה ידועה לשמצה מימיה הראשונים של הבריטניקה היא דחיית תאוריית הכבידה של אייזק ניוטון על ידי ג'ורג' גלייג, העורך הראשי של המהדורה השלישית (1788-1797), שכתב כי הכבידה נגרמת על ידי היסוד הקלאסי - האש. דוגמה מאוחרת יותר היא הערך המאמין על רוחות רפאים במהדורה האחת-עשרה (1911), אמונה טפלה שהייתה אהודה במיוחד באותם הימים; הערך מצהיר כי "נותר סיכוי שסוכנות כלשהי שטבעה אינו נחקר, למצער במקרים מסוימים, אכן פועלת." עם זאת, האנציקלופדיה בריטניקה הגנה בהחלטיות רבה על גישתה המדעית כלפי נושאים אמוציונליים, כשם שנעשה בערכיו של ויליאם רוברטסון סמית' על הדת במהדורה התשיעית, במיוחד הערך שהצהיר כי התנ"ך אינו מדויק היסטורית (1875).