cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וולטר האו
אנדיורנס
כשה"אנדיורנס" עגנה בבואנוס איירס, עזר ארני האו לוויליאם בייקוול להגניב את חברו, פרס בלקבורו, כנוסע סמוי אל הספינה, לאחר ששניהם הגיעו למסקנה, שלאחר פיטורי כמה מן הימאים בגלל הפרות משמעת לוקה סגל הספינה בחסר. בלקבורו התגלה כמה ימים לאחר שהאנדיורנס יצאה לדרכה, ולאחר שטף תוכחות ואיומים, החליט שקלטון לקבל אותו כעוזר טבח.
נוסף לכישוריו כימאי, הכיר ארני האו את תנאי החיים בקוטב, לאחר שעבד באזור התת-ארקטי בספינת מחקר קנדית. כמו כן ניחן בכישרון אמנותי, שמצא חן בעיני שקלטון, אשר נתן דעתו על יחסי ציבור.
לאחר המשלחת
עם שובו לאנגליה, הצטרף האו לצי הסוחר. הוא התעוור בעין אחת כשאונייתו עלתה על מוקש וקיבל שתי מדליות מלחמה. בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה חי בלונדון ועסק בעבודות שונות בתחום האמנות השימושית. בין השאר ניחן בכישרון מיוחד לבניית דגמים של ספינות מפרש ושל ספינות בבקבוקים.
האו היה אמור להצטרף למשלחתו האחרונה של שקלטון, על סיפון ה"קווסט", אך ביטל את השתתפותו ממש לפני שהספינה יצאה לדרכה מפליימות'. האו נפגש דרך קבע עם חבריו מן ה"אנדיורנס" ובייחוד שמר על קשרי ידידות עם בייקוול וגרינסטריט. ב-2 באוקטובר 1968 נסע עם ליונל גרינסטריט וצ'ארלס גרין, שלושת חברי המשלחת היחידים שהיו עדיין בחיים, לפורטסמות', להשתתף בחגיגות השקתה של ספינת המחקר האנטארקטי של הצי המלכותי, "אנדיורנס", ובאוקטובר 1970 התייצב שוב להקביל את פני הספינה בשובה ממסעה הממושך לאנטארקטיקה. בניגוד לקודמתה שנשאה אותו שם, צוות ה"אנדיורנס" החדשה מנה 12 קצינים, 106 אנשי צוות ושני מסוקים, לעומת 28 אנשיו של שקלטון באנדיורנס הראשונה.
אי-אילו איורים של האו ממשלחת "אנדיורנס" מופיעים בספר "שקלטון" של מרג'רי וג'יימס פישר, שיצא לאור לראשונה בשנת 1957.
שקלטון תיאר את האו במילים הבאות: "הוא היה גבר בגברים". הוא מת בגיל 86 ממחלת הסרטן.
רחל סבוראי
רחל סבוראי (15 באוגוסט 1926 – 25 באפריל 2016) הייתה לוחמת פלמ"ח. מראשוני הישראלים שביקרו בפטרה.
ביוגרפיה
סבוראי נולדה ב-15 באוגוסט 1926 בקיבוץ עין חרוד לשמואל סבוראי ולשרה לבית יצקר. בת שלישית למשפחה בת 5 ילדים.
שמה נבחר, בין היתר, על ידי אמה, שרה יצקר, כמחווה לרחל המשוררת, שהייתה חברתה של האם.
למדה בבית הספר בקיבוץ ויצאה במסגרת הלימודים לטיולים רבים בארץ.
ב-1944 התגייסה לפלמ"ח ושירתה שנתיים ברמת רחל. ב-1946 השתתפה בפיצוץ גשר אדם כחלק מפעולת ליל הגשרים. במלחמת העצמאות לחמה במסגרת הגדוד הרביעי של חטיבת הראל.
לאחר המלחמה, חזרה לעין חרוד ובפילוג הקיבוצי ב-1952 הלכה אחרי יצחק טבנקין והצטרפה לעין חרוד מאוחד.
ב-1 במאי 1953 חברה למאיר הר-ציון (אותו הכירה מהקיבוץ) ויחד הלכו לפטרה במסע שהחל בבאר מנוחה ונמשך 4 ימים. סבוראי והר ציון היו בין הראשונים שהלכו לפטרה ולאחר שהתפרסם סיפור מסעם רצו רבים ללכת בעקבותיהם (והיו אף ששילמו על כך בחייהם).
ב-1963 עברה סבוראי מעין חרוד מאוחד לקיבוץ רביבים, שם חיה עד פטירתה ב-2016. בחייה עסקה בחקר המקרא והתנ"ך ואף הוציאה ב-2013 ספר על תוצאות מחקריה. בתקופת חייה בקיבוץ נקטה קו סוציאליסטי, דגלה בשותפות מלאה ובערכי הקיבוץ המשותף והתנגדה לתהליכי השינוי וההפרטה שעברה התנועה הקיבוצית.
בקיבוץ רביבים עבדה במטע (בעיקר בטיפול בעצים צעירים), בבתי הילדים (היא ראתה בגידול ובחינוך ילדים ערך חשוב ומרכזי) וברפת (בעיקר בטיפול בעגלות צעירות). כמו כן, בהיותה בת 60, עבדה שנים אחדות במעון הילדים במצפה רמון. במסגרת עבודתה בבתי הילדים שקדה על פרויקט להרחבת המרחב הציבורי של הילדים ומתן אפשרות של חברות בין ילדי הקבוצות השונות.
בגיל 60 יצאה ללימודים באוניברסיטת בן-גוריון שם למדה תנ"ך, ספרות, קרמיקה וציור. המשיכה בלימודי התנ"ך ואף כתבה ופרסמה ספר בנושא. ספר מחקר זה מצטרף לפרסומים קודמים שלה ובהם: "עד סלע" – על החמישה שהלכו לפטרה ולא שבו; ספר השירים של רחל המשוררת; ועוד.
בשנות ה-90 ניהלו ראשי הממשלה באותה תקופה (יצחק רבין, שמעון פרס, בנימין נתניהו ואהוד ברק) שיחות עם סוריה להסדר ברמת הגולן וסבוראי, שהתנגדה לויתור כלשהו על שטחים, הצטרפה ל"מועצה הציבורית למען הגולן" ופעלה רבות במסגרת התנועה הקיבוצית למען הרמה. במסגרת פעילותה תבעה מראשי התנועה ומראשי מפלגת העבודה מחויבות להתיישבות בגולן. גם לאחר מכן המשיכה לשמור על הקו הנצי בעד ארץ ישראל השלמה.
בשנותיה המאוחרות ברביבים הייתה סבוראי פעילה בפרויקטי הנצחה:
רחל סבוראי הייתה אישה עצמאית ובלתי שגרתית. היא ילדה שלושה ילדים, שאת זהות אבותיהם סירבה לחשוף, וגידלה אותם לבדה. יש לה גם נכדים ונינים. נקברה בבית הקברות של קיבוץ רביבים.
עונת 2017/2018 ביורוקאפ
עונת 2017/2018 ביורוקאפ הייתה העונה ה-16 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל. היא אורגנה על ידי יורוליג בסקטבול.
המשחק הראשון התקיים ב-10 באוקטובר 2017 ומשחקי הגמר הסתיימו ב-13 באפריל 2018. בתחרות השתתפו 24 קבוצות.
מתכונת התחרות
בשלב הבתים השתתפו 24 קבוצות שאורגנו ב-6 בתים, שמתוכן 4 עלו לשלב הטופ 16. בטופ 16 הבתים אורגנו במתכונת של 4 קבוצות בכל בית, שמותכן 2 עלו לשלב הרבע הגמר ששוחק במתכונת של הטוב מ-3 עד הגמר.
מזטארקאן
מזטארקאן (בהונגרית: Mezőtárkány) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם במזטארקאן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,600 תושבים ובשנת 2021 רק 1,563 תושבים.
האזור מיושב מהמאה ה-13, הוא מוזכר לראשונה בתעודות משנת 1279 ומאז הוא מיושב לסירוגין.
יהודי מזטארקאן
יהודים חיו במזטארקאן במאה ה-18 ובמאה ה-19, משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לרבנות אגר ומשנת 1930 לרבנות פיזשאבון. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
חצאית עיפרון
חצאית עיפרון היא חצאית ישרה, צרה המגיעה בדרך כלל לברכיים. היא נקראת על שם צורתה: ארוכה וצרה כמו עיפרון.
סגנון
חצאית עיפרון ניתנת ללבישה בפני עצמה או כחלק מחליפה. בדרך-כלל יש לה פתח בחלק האחורי, או בצדדים. היא  יכולה להגביל את התנועה של הלובשת. לפעמים מאחורה יש קפל צר. חצאיות עיפרון העשויות מבד גמיש כגון סריג לא צריכות פתח מאו קפל מאחור.
נהוג לנעול נעלי עקב עם חצאית עיפרון, בצירוף גרביונים, מראה המזכיר את עידן חצאית העיפרון הקלאסית של 1950. ניתן גם ללבוש חצאיות עיפרון עם נעליים שטוחות, מה שמקנה ללובשת מראה צעיר ומזכיר את שנות ה-60.
היסטוריה
קודמתה של חצאית העיפרון במערב הייתה חצאית האבל בהשראת הבלט הרוסי, שרווחה בסוף המאה ה-19 אך לא הייתה נוחה להליכה.
המעצב הצרפתי כריסטיאן דיור הציג את חצאית העיפרון הקלאסית באוסף האופנה שלו ב-1954 . חצאית העיפרון  הפכה במהירות לפופולרית מאוד, במיוחד עבור לבוש משרדי. הצלחה זו נבעה  מרצונן של נשים ללבוש אופנות חדשות בעקבות מלחמת העולם השנייה, ולאחר הצנע הכלכלי בזמן המלחמה הקרה כאשר בדים היו יקרים.
בעיות בלבישת חצאית עיפרון
חצאית עיפרון מקשה על תנועות הלובשת. ההליכה היא אטית, וכניסה ויציאה ממכונית לוקחת בפועל יותר זמן. החצאית מקשה מאוד על פעילויות כגון טיפוס על סולמות ורכיבה על אופניים. כאשר יושבים, הרגליים צריכות להיות קרובות.
יעקב פליישמן
יעקב פליישמן (Jacob (Eugene) Fleischmann; 1921 – 1990) היה פילוסוף ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
פליישמן נולד בעיר סקשפהרוואר שבהונגריה. בשנת 1940 עלה לארץ ישראל. מעת עלייתו ועד 1950 למד פילוסופיה, פילוסופיה יהודית והיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים; בין מוריו היו מרטין בובר, יוליוס גוטמן, הוגו ברגמן וחיים יהודה רות. בשנת 1946 קיבל תואר מוסמך, וב-1951 תואר דוקטור; הדיסרטציה הייתה בנושא "בעיית הנצרות בפילוסופיה היהודית של המאה התשע-עשרה". בשנים 1952–1954 למד באקול פראטיק דה אוטז אטיד (EPHE) בפריז, בעיקר אצל אלכסנדר קורא ואריק וייל. בשובו כיהן כמרצה (ולאחר מכן כמרצה בכיר) לפילוסופיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1958 היה גם לעמית מחקר במרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS) בפריז. משנת 1967 כיהן כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב (בשנים 1971–1973 עמד בראש החוג), וחילק את זמנו בין תל אביב ופריז. בשנותיו האחרונות התגורר בפריז.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
בעלי דם חם
"בעלי דם חם" הוא שם מיושן לבעלי חיים הומיאותרמיים, המסוגלים לשמור על יציבות טמפרטורת הגוף בטמפרטורות סביבה משתנות, על ידי ויסות תהליכים מטבוליים.
כאשר מתייחסים ל"בעלי דם חם" מתכוונים לציפורים ויונקים המקיימים שני תנאי תרמורגולציה:  ,  ו-Tachymetabolism. לשאר בעלי החיים דרגות שונות של תרמורגולציה שאיננה הומיאותרמית.
"בעלי דם חם" התפתחו כנראה כיצורי לילה ופעלו בזמנים בהם "בעלי דם קר" נאלצו להאט את פעילותם, בהעדר שמש לחימום גופם.
מונחים
באופן כללי, שני מושגים מתחום התרמורגולציה מקושרים ל"בעלי דם חם":
ויסות חום הגוף אצל הומיאותרמים
חום נוצר בגוף בעיקר ברמת השרירים ובאברי גוף פנימיים, מתחת לשכבות מבודדות של עור ושומן תת-עורי, תוך ניצול מזון, ע"י נשימה תאית. כאשר הדם עובר דרך האיברים הללו הוא מתחמם ומתקרר כשהוא עובר קרוב לפני שטח הגוף, אם טמפרטורת הסביבה נמוכה מטמפרטורת הגוף. בבעלי חיים הומיאותרמיים מתקיים ויסות חום פיזיולוגי, המבוקר על ידי אזור ההיפוטלמוס במוח.
ויסות חום הגוף בתנאי חום:
-התרחבות כלי הדם ההיקפיים, שגורמת לקרינת חום אל מחוץ לגוף. הגברת זרימת הדם לאזורים היקפיים גם מעלה את הולכת החום לסביבה.
- הגברת ההזעה- התנדפות הזיעה מורידה את טמפרטורת הגוף. בעלי חיים נטולי בלוטות זיעה משיגים אפקט דומה ע"י הלחתה, או ליקוק הפרווה. מצד שני, פעולות אלו גורמות לאיבוד מים, שעלול לסכן את חייהם של יצורים החיים באזורים צחיחים. במצבים כאלה, גם הומיאותרמיים מחפשים מסתור מפני השמש במהלך היום ומרכזים את פעילותם בשעות הלילה
-ירידה בקצב המטבוליזם
-עליה בקצב הנשימה, להוצאת האוויר החם מהריאות
-התכווצות כלי הדם ההיקפיים ועל ידי כך צמצום זרימת הדם ההיקפית. פעולה זו מקטינה את אובדן חום הגוף אל הסביבה הקרה. כשטמפרטורת העור יורדת מתחת לעשר מעלות צלסיוס, כלי הדם הקרובים לפני העור מתרחבים ונחסמים לסרוגין, וכך נמשכת אספקת הדם לעור תוך פרקי זמן קצרים, מבלי לאבד חום רב לסביבה.
-עליה במטבוליזם-בתנאים של קור מתון, משמשת העלאת קצב חילוף חומרים לייצור חום נוסף
-ירידה בקצב הנשימה
-הרעדת שרירים-23 מעלות צלזיוס היא טמפרטורה הקריטית בה מתחיל רעד. רעד שרירים מגדיל את תפוקת החום פי 2 עד פי 5 יחסית לרמה הבסיסית.
- התפתחות שכבת שומן עבה, תת עורית. אצל דב הקוטב עובי שכבת השומן היא כ-10 סנטימטר
- תרדמת חורף המלווה בירידה במטבוליזם
- אצל יונקים בעלי פרווה, הפרווה סומרת תודות להתכווצות בלתי רצונית של שרירים בבסיס השערות. הפרווה הסומרת לוכדת שכבת אוויר המשמשת בידוד נוסף לגוף. אצל האדם, שהוא חסר פרווה, ניתן להבחין בשריד אבולוציוני של תופעה זו במה שנקרא "עור ברווז". שרירים בעור עדיין מתכווצים בקור, בנסיון לסמור את הפרווה, שכבר התנוונה.
מקרה יוצא דופן התגלה אצל החולד העירום. מכרסם זה, המצוי במזרח אפריקה, חי עמוק מתחת לאדמה, בסביבה של ריכוז חמצן נמוך מאד. הוא יכול לשרוד ללא חמצן כלל במשך 20 דקות, ועד 5 שעות באווירה מעוטת חמצן. הוא עושה זאת ע"י השהיית תנועה, הורדה דרסטית של הדופק והפחתת נשימות. התוצאה של שינויים אלה היא ירידה ברמת המטבוליזם ובטמפרטורת הגוף. כך הוא מוריד את צריכת האנרגיה ומסתפק בנשימה תאית מינימלית. התופעה היא חלק משגרת חייו של החולד, ומלווה בשינויים תדירים בטמפרטורת הגוף שלו, למרות השתייכותו למחלקת היונקים, המצטיינים בשמירה על חום גוף קבוע.
הפיגוע בגבע בנימין
פיגוע הדקירה בגבע בנימין הוא פיגוע דקירה שהתרחש ב-26 ביולי 2018 בו המחבל מוחמד טארק יוסף בן ה-17, תושב הכפר הפלסטיני כובאר, חדר ליישוב גבע בנימין, פגש שני עוברי אורח ודקר אותם על רקע לאומני. אחד מהם נפצע אנושות ומת מפצעיו, והשני נפצע קשה. אדם נוסף, תושב המקום שהגיע לזירה, נאבק במחבל, נפצע קל וירה במחבל למוות.
הפיגוע
ב-26 ביולי 2018, בשעה 21:10, חדר המחבל מוחמד טארק יוסף בן ה-17 להתנחלות אדם (גבע בנימין) בקפיצה מעל גדר הביטחון. עם כניסתו להתנחלות דקר שני בני אדם בשעה שישבו מחוץ לבית - גבר בן 58 שנפצע בינוני ויותם עובדיה בן 31 שהיה במצב אנוש, ולאחר מכן מת מפצעיו. שכן שהזדמן למקום ניגש אליהם בהנחה שמדובר בקטטה, ולאחר שנדקר בעצמו באורח קל בגפיו ירה בדוקר שלושה קליעים והרג אותו. לדברי עדי ראייה, בשלב זה פגעה במחבל מכונית שעברה ברחוב.
לאחר הפיגוע
יותם עובדיה הובא למנוחות בגבעת שאול שבירושלים יממה לאחר הפיגוע.
בלילה שלאחר הפיגוע פעלו כוחות הביטחון בכפר כובאר בו התגורר המחבל. ב-26 באוגוסט 2018, כחודש לאחר הפיגוע, צה"ל הרס את ביתו של המחבל.
לאחר הפיגוע משפחת המחבל מוחמד טארק יוסף ביקשה להחזיר לידיהם את גופתו. ב-25 במאי 2020, הכריע בית המשפט העליון כי גופת המחבל לא תוחזר למשפחתו, בטענה כי למחבל היה זיקה לארגון הטרור חמאס.
הנצחתו של יותם עובדיה
לזכרו הועלה במשחק כדורגל של בית"ר ירושלים שהתקיים סמוך לרצח. תמונותיו הוקרנו על מסכי ענק באצטדיון טדי ונישאו דברי זיכרון. בנוסף התקיים ב-2 באוקטובר 2018 טורניר כדורגל לזכרו. ביישוב מגוריו, אדם, נקרא אולם אירועים על שמו - "משכן יותם". בדצמבר 2018, בחנוכה, התקיים מצעד לפידים לזכרו, ונערכה הדלקת נרות חגיגית במשכן. במקום עבודתו של יותם, סניף "ברינקס" בירושלים, נקרא על שמו חדר ישיבות.
ספנסר וייס
ספנסר וייס (באנגלית: Spencer Weisz; נולד ב-31 במאי 1995) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי, המשחק בעמדת הקלע בהפועל עפולה ובנבחרת ישראל.
קריירת מכללות
וייס שיחק באוניברסיטת פרינסטון. בעונתו הראשונה זכה וייס בתואר רוקי השנה. ב-7 בדצמבר 2013, העמיד וייס את הדאבל דאבל הראשון בקריירה כשקלע 17 נקודות (כולל 3 מ-3 לשלוש) והוריד 10 ריבאונדים נגד אוניברסיטת פיירלי דיקינסון. בשנים 2015 ו-2016 נבחר וייס לחמישיות השניות בליגת הקיסוס. בשנתו השנייה במכללה, היה וייס שישי בליגה באחוזים לשלוש עם 40.8, במקום השביעי בקליעות לשלוש עם 51, ובמקום השמיני בנקודות למשחק עם 11.6. בעונתו השלישית, שימש וייס כקפטן המכללה יחד עם מייק וושינגטון הבן וסטיבן קוק. וייס הוביל את הליגה באסיסטים למשחק עם 3.9, היה רביעי באסיסטים בכלליות עם 113, שלישי בקליעות משלוש עם 63, ושמיני בריבאונדים הגנתיים עם 129.
לקראת שנתו האחרונה, העיתון The Sporting News בחר בו לחמישייה הראשונה של העונה, והעיתון לינדי בחר בו לחמישייה השנייה. בשנתו האחרונה הוביל וייס את מכללתו בריבאונדים, אסיסטים עם 4.2 בממוצע למשחק ו-125 בכלליות (שני בליגה) וחטיפות עם 1.5 למשחק ו-46 בכלליות (שני בליגה), חמישי בקליעות לשלוש עם 61 ובנוסף הוריד 137 ריבאונדים הגנתיים, והיה עשירי בליגה בריבאונדים עם 161 כאלה. בדצמבר 2016, השווה וייס את שיא האסיסטים של מכללתו במשחק בודד כשמסר 13 אסיסטים נגד ליברטי. ב-3 בפברואר 2017, קלע וייס שיא קריירה של 26 נקודות במהלך הניצחון 64–69 על דארטמות' קולג'. בתום העונה נבחר וייס לשחקן המצטיין של העונה. הוא הפך לשחקן השמיני בתולדות הליגה שזכה גם בפרס רוקי השנה וגם בפרס השחקן המצטיין של השנה בליגה. בנוסף נבחר וייס לחמישייה הראשונה של הליגה. וייס נכלל בחמישייה השנייה של ההתאחדות הלאומית של מאמני הכדורסל במחוז שלו ובנוסף נבחר לחמישייה הראשונה במגזין הספורט היהודי. בנוסף הוביל וייס את מכללתו לטורניר אליפות המכללות לראשונה מזה שש שנים.
הוא הפך לשחקן היחיד בתולדות הקריירה במכללתו שצבר 1,000 נקודות, 500 ריבאונדים, 300 אסיסטים ו-200 שלשות. הוא סיים את המכללות כשהוא במקום השני בהיסטוריה של מכללתו באסיסטים עם 383, חמישי בשלשות עם 209, ו-12 בנקודות עם 1,241. בנוסף מוקם וייס חמישי בכל הזמנים בליגה בריבאונדים הגנתיים עם 511 כאלה.
קריירה מקצועית
ב-3 באוגוסט 2017, עבר וייס לישראל וחתם לעונה עם אופציה לעונה נוספת בהפועל גלבוע גליל מהליגה הישראלית. וייס עזר לגלבוע גליל להגיע לפלייאוף, שם הפסידו ברבע הגמר להפועל ירושלים.
ב-19 ביולי 2018, חתם וייס לעונה במכבי אשדוד. ב-10 באפריל 2019 רשם וייס שיא קריירה של 27 נקודות, עם 6 מ-9 לשלוש, יחד עם 8 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-3 חטיפות, אשר הובילו אשדוד לניצחון 86–94 על קבוצתו לשעבר, הפועל גלבוע גליל. ב-26 משחקים בקבוצה, העמיד וייס ממוצעים של 9.0 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק.
ב-21 ביוני 2019, חתם וייס לשנתיים בהפועל באר שבע. כעבור חודשיים מרגע הצטרפותו לקבוצה, מונה וייס לקפטן בעקבות עזיבתו של חנן קולמן. ב-21 באוקטובר 2019, רשם וייס שיא עונתי של 21 נקודות, עם 5 מ-8 לשלוש, יחד עם 8 אסיסטים, כשהוא קולע 13 מ-15 הנקודות הנקודות האחרונות של קבוצתו במשחק והוביל אותה לניצחון 87–88 על הפועל אילת.
בעונתו השנייה בחיפה העמיד ממוצעים של 4 נק', 3.3 ריבאונדים ו-2 אסיסטים ב-20.9 דק'.
אולגה וינטרברג
אולגה וינטרברג (3 במאי 1922– 15 בדצמבר 2010) הייתה אתלטית ישראלית. אלופת ישראל ושיאנית ישראל בזריקת דיסקוס, במשך כ-25 שנים ובהדיפת כדור ברזל, זכתה ב-16 תוארי אליפות ישראל, 11 פעמים אלופת ישראל בזריקת דיסקוס, 4 פעמים אלופת ישראל בהדיפת כדור ברזל ופעם אחת אלופת ישראל בהטלת כידון אלופת המכביה ושיאנית המכביה במקצועות אלה. ייצגה את ישראל באולימפיאדה (הלסינקי 1952).
ביוגרפיה
וינטרברג נולדה וגדלה בצ'כיה. היא הייתה אלופת צ'כיה בזריקת דיסקוס. היא התחתנה עם אלכסנדר וינטרברג, דוקטור לכימיה ועלתה איתו לארץ בסוף שנת 1949. היא התאמנה בקבוצת מכבי חיפה ובהמשך עבדה כמורה לחינוך גופני. היא אם לשתי בנות.
1950
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בתל אביב באוקטובר 1950 זכתה ויטנברג במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.15 מטר, אחרי רעיה ברונשטיין (10.27 מטר) ולפני עטרה פולונסקי (9.86 מטר).
אולימפיאדת הלסינקי
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה וינטרברג במקום 19 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 35.79 מטר.
מדליית זהב במכביה
בתחרות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכה ברמת גן בשנת 1953 זכתה וינטרברג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.30 מטר, לפני שמחה לוי (9.78 מטר) ופנטורין (9.59 מטר), שתיהן מישראל. מדליית כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.35 מטר, אחרי עטרה פולונסקי (35.28 מטר) ולפני מרים גולדפיין מישראל (29.92 מטר).
1956
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני 1956 זכתה וינטרברג בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.75 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.32 מטר, לפני שמחה לוי ממכבי הצפון תל אביב (29.10 מטר). חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה באיסטנבול שבטורקיה באוגוסט היא זכתה בשתי מדליות זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.88 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.64 מטר.
1959
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בנובמבר 1959 זכתה וינטרברג במדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בשיא מכבי חדש של 11.94 מטר.
1960
בתחרות הכנה למשחקים האולימפיים שנערכה באצטדיון המכביה ב-21 במאי 1960 זכתה וינטרברג בזריקת דיסקוס בשיא ישראלי חדש של 43.03 מטר. שיא זה נשבר לאחר 8 שנים (בשנת 1968) על ידי ליאורית דניאל (43.16 מטר). באליפות מכבי, שנערכה באצטדיון המכביה בסוף יוני אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.92 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.95 מטר.
באוגוסט 1960 עברה וינטרברג לקבוצת הפועל חיפה.
1961
בתחרות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכה ברמת גן בשנת 1961 זכתה וינטרברג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בשיא מכביה חדש של 40.45 מטר, לפני שמחה לוי (34.88 מטר) ואילה חצרוני (34.51 מטר) ובמדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.27 מטר, אחרי אילה חצרוני שקבעה שיא מכביה חדש של 12.92 מטר ולפני אביבה ליכטבלאו-בלס (11.85 מטר), שלושתן מישראל.
בתחרות שנערכה בחיפה במאי 1962 קבעה וינטרברג בזריקת דיסקוס שיא הפועל חדש של 41.30 מטר.
בתחרות האתלטיקה של המכביה השביעית שנערכה ברמת גן בשנת 1965 זכתה וינטרברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.09 מטר, לפני ליאורית דניאל מישראל (39.02 מטר) וא. דיקבה מאיטליה (36.79 מטר).
בשנת 1965, בגיל 42, פרשה וינטרברג מספורט תחרותי.
בעלי דם קר
"בעלי דם קר" הוא מונח מיושן ומטעה. המונח הנכון הוא יצורים פּוֹיקִילוֹתרמיים. מקור המילה מיוונית:פויקילוס= מגוון, תרמוס= חום. אלה בעלי חיים אשר חום גופם אינו קבוע ומשתנה בהתאם לטמפרטורת הסביבה. העלאת חום גופם מותנית בזמינות וביכולת לנצל מקורות חום חיצוניים ולכן נקראים גם אקטותרמיים (אקטוס =מבחוץ). מקור החום העיקרי שלהם הוא השמש. מצב זה קיים בכל חסרי החוליות ושלוש מחלקות של חוליתניים: דגים, דו-חיים וזוחלים.
טמפרטורת הגוף קובעת את קצב התהליכים הביוכימיים בתאי הגוף, לכן גם ביצורים פויקילותרמיים יש צורך בוויסות מסוים של טמפרטורת הגוף, אותו הם מבצעים באמצעים שונים. בגלל תלותם בתנאים סביבתיים, רבים מהאקטותרמיים איטיים בתנועותיהם בלילה ובשעות הבוקר המוקדמות ופעילותם מתגברת כאשר טמפרטורת הגוף מגיעה לטמפרטורה האופטימלית לאנזימים בגוף.
אצל מרבית הדגים טמפרטורת הגוף קרובה לזו של המים סביבם, מה שמסתכם בטמפרטורת גוף קבועה למדי, במשך כל עונה. בגלל שהדגים חיים במים קרירים או קרים ממש, קצב המטבוליזם שלהם איטי. הטמפרטורה המועדפת של סרטנים ושל השמך יכולה להשתנות במהלך היום, והטמפרטורה המועדפת של הקרפדה משתנה בהתאם למצבה התזונתי. הצרכים המשתנים הללו נענים על ידי תזוזתם ממקום למקום.
התאמות בזוחלים
מינים מסוימים של זוחלים הם בעלי תכונות אנטומיות המאפשרות להם ניצול משופר של אנרגיית השמש. אחת מהן היא שטח פנים גדול יחסית למסת הגוף. תכונה זו מאפשרת קליטה מהירה של חום או איבוד מהיר שלו, במקרה הצורך. מקרה ייחודי של התאמה נמצא אצל חרדון מצוי. זו מתבטאת בשינוי צבע הגוף בשעות שונות של היום. בבקרים גופו כהה יותר ונע בין אפור לשחור ממש, לקליטה מרבית של קרינה. בהמשך היום ילך צבעו ויתבהר עד שייעשה לאפור-צהבהב, בשעות הצהריים. השינוי בצבעים עונה על הצורך של החרדון ללווסת את חום גופו לטמפרטורה אופטימלית, כדי להיות מסוגל לבצע פעילות. התאמה אנטומית נוספת של זוחלים לתנאי סביבתם היא קיום שכבת שומן תת-עורית, לצמצום איבוד מים מגופם. תכונה זו חשובה מאחר שרוב הזוחלים הם יצורים יבשתיים, וחלק מהם חיים באזורים צחיחים.
אולם, בעיקר נמצא התאמות התנהגותיות :
התנהגויות לחימום הגוף: - רביצה בשמש, אצל פעילי יום - קליטה של חום ממשטח חם, כגון קרקע שחורה (שאגרה חום במהלך היום), אצל פעילי לילה
- נחשים מסתלסלים על מנת לשמר את חום הגוף ונפתחים כדי להתקרר.
התנהגויות לקירור הגוף: - עמידה על קצות האצבעות (אצל לטאות למיניהן)
התנשמות בפה פתוח - הלחתה
- הרעדת הגרון בפה פתוח - אידוי מהיר של מים וקרור מערכת הנשימה
חיפוש צל - טיפוס על עץ גבוה
זוחלים החיים באזורים בעלי אקלים מתון מקיימים תרדמת חורף, המתבטאת בחוסר פעילות והאטה משמעותית של המטבוליזם. בתקופה זו הם מאבדים עד 10% ממשקל גופם, למרות שאינם ניזונים. מנגד, קיימת "תרדמת קיץ", להקטנת פעילות בעונה היבשה, לשימור מים. היא מתרחשת כאשר טמפרטורת הסביבה גבוהה מאד או במצב של בצורת. בתרדמת הקיץ הזוחל יאבד ממשקל גופו, בגלל אובדן מין ומלחים.
השרדות מתחת לנקודת הקפאון
מקרה מעניין הוא זה של צפרדע העצים מצפון אמריקה (Rana sylvatica). בהיותה שייכת לדו-חיים, היא יצור פויקילותרמי. כאשר טמפרטורת הסביבה מתחילה לרדת, בתוך תאיו של גוף הצפרדע מתחיל להצטבר שתנן וסוכר (שמגיע מהכבד).שני חומרים אלה משמשים כמעכבי קפאון, וכאשר הטמפרטורה בחוץ יורדת הרבה מתחת ל-0 מעלות, הצפרדע מתחילה לקפוא, אך בגלל תוכן התאים לא נוצרים גבישים העלולים לקרוע את התאים. התהליכים המטבוליים של הצפרדע עוצרים וליבה מפסיק לפעום. כאשר מגיע האביב והטמפרטורה הסביבתית עולה, הלב חוזר לפעום והצפרדע שבה לפעילות מלאה. דוגמה נוספת של יצור פויקילותרמי השורד בטמפרטורת קיפאון הוא זחל של עש הדובון הארקטי הצמרי
( Gynaephora groenlandica). זחל זה אמור לאכול, להתגלם ולהפוך לבוגר-פרפר. אולם, באזור הארקטי, הקיץ קצר מאד והזחל אינו יכול לקבל מספיק מזון כדי להגיע לשלב הגולם. לכן, כאשר מגיע החורף, המיטוכונדריה בתאיו מתפרקים ונוצר גליצרול, המשמש כחומר מונע קיפאון. בעזרת חומר זה, העש קופא מבלי שבתאיו ייווצרו גבישי קרח מפרקי תאים. כאשר חוזר הקיץ, בתאי העש נוצרים שוב המיטוכונריה והוא חוזר לפעילות רגילה. תופעה זו יכולה לחזור על עצמה 14 פעם, במשך 14 שנה, עד שהעש מגיע לשלב הגולם.
קרסנוילסק
היישוב מוזכר לראשונה במסמך שנכתב על ידי אלכסנדרו הטוב ב-1431. ב-1696 החלק התחתון של היישוב נקנה על ידי אציל א. אילסקי, ששמו השתמר בשם היישוב. החלק העליון של היישוב נקרא קרסנו פוטנה.
בסוף המאה ה-19 - תחילת המאה ה-20 התקיימה במקום קולוניה גרמנית גדולה. ב-1968 שני היישובים אוחדו לאחד.
המומינים (סדרת טלוויזיה, 1977)
המומינים (בפולנית: Opowiadania Muminków, בגרמנית: Die Mumins) היא סדרת סטופ מושן פולנית-אוסטרית-גרמנית לילדים, המבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת טובה ינסון, אשר הופקה על ידי Se-ma-for ו-Jupiter Film.
הסדרה שודרה במקור בערוץ TVP1 הפולני, החל משנת 1977 עד שנת 1982, ולאחר מכן הופצה במדינות נוספות, ביניהן בריטניה. לאחר שבשנת 2010 הסדרה עברה מיתוג מחדש והומרה לפורמט HD, היא החלה להיות משודרת בישראל בדיבוב עברי בשנת 2014 בטלוויזיה החינוכית, כאשר שידור פרק הבכורה היה ב-16 בפברואר. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 78 פרקים באורך 10 דקות, כאשר מספר הפרקים שלה שונה ממדינה למדינה, כך לדוגמה בבריטניה הסדרה התפרסה ב-100 פרקים.
מספר פרקים של הסדרה אוחדו לסרטים באורך מלא, כך לדוגמה פרקים 100-88, לפי ההפצה הבריטית, אוחדו לסרט באורך 75 דקות שהופץ בשנת 2010 בשם "המומינים בחיפוש אחר כוכב שביט".
דמויות ומדבבים בעברית
בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי דן שצברג, והופק על ידי יעל אללוף, כאשר הוא נעשה באולפן הדיבוב "וידאופילם אינטרנשיונל". את שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצעה שרון שחל.
הפקה
סדרה זו היא הסדרה השלישית שמבוססת על סדרת הספרים "המומינים", והיא נחשבת לגרסה הכי נאמנה עליה. טובה ינסון, כותבת סדרת הספרים, ואחיה, לארס ינסון, שגם לקח חלק בכתיבת סדרת הספרים, היו מעורבים בתהליך ההפקה של סדרת הטלוויזיה - התסריטאים תרגמו כל פרק של הסדרה מפולנית, שפת המקור של הסדרה, לשוודית, שפת האם של האחים, כדי שאם הם מרגישים שיש צורך ישכתבו, ישנו, יתקנו וירחיבו אותו. הפקת כל פרק בסדרת הטלוויזיה נעשתה לאחר שהיה אישור מהאחים לגבי התסריט.
ביקורות
הסדרה זכתה לביקורות בהן נאמר שהיא לפעמים מפחידה ואפלה מדי לקהל היעד הצעיר אליה כיוונה.
במרץ 2014, רחלי רוטנר, עיתונאית ישראלית, כתבה על הסדרה באתר "וואלה! NEWS": "מדובר ביצירה יפה ואיכותית [...], מדובר בגרסה קצרצרה (10 דקות לפרק) ואמנותית לסיפורי המומינים, עם אפלולית רכה ברקע ומוזיקה מיושנת של חלילי צד וכינורות, כשחצי מהזמן הקריין (יהויכין פרידלנדר) מדווח לבדו על העלילה כמו סיפור לפני השינה. מאוד מוגבל עלילתית ולא סוטה מהגרסה הכתובה במילימטר, אבל נעים. זה בהחלט היה יכול למלא יופי חללי שידור בהופ! קטנטנים. יש משהו מאוד אינפנטילי, איטי ופיוטי בסטופ-מושן מהסוג הזה, קצת כמו "קרוסלת הקסמים" ו"רודולף אייל הצפון", שמתאים מאוד להשכבת פעוטות לישון."
קורט יורגנס
קורט יורגנס (בגרמנית: Curd Gustav Andreas Gottlieb Franz Jürgens; 13 בדצמבר 1915 – 18 ביוני 1982) היה שחקן קולנוע ותיאטרון גרמני - אוסטרי.
קורות חייו
נולד ליד מינכן בבאוואריה ובגיל צעיר החל לעבור כעיתונאי. בהשפעת אשתו הראשונה שהייתה שחקנית החל לשחק והופיע במספר סרטים בגרמניה הנאצית.
בגלל ביקורתו על הנאציזם הוא נעצר ב-1944 ונכלא במחנה ריכוז בהונגריה. לאחר מלחמת העולם השנייה הפך לאזרח אוסטרי.
ב-1956 הופיע לצידה של בריג'יט ברדו בסרט "ואלוהים ברא את האשה" והחל להתפרסם מחוץ לארצות דוברות גרמנית. באותה שנה השתתף בתפקיד ראשי בהפקה צרפתית של "מיכאל סטרוגוב".
גובהו, 1.92 מטרים, וחזותו המרשימה הקנו לו תפקידים של מפקד גרמני בסרטים דוברי אנגלית:
ב-1957 הופיע כמפקד צוללת גרמני בסרט "האויב מלמטה", מול רוברט מיצ'ם.
ב-1958 הופיע לצידה של אינגריד ברגמן בסרט "פונדק האושר השישי". באותה שנה הופיע בסרט "אני והקולונל" (בארץ נקרא "יעקובובסקי והקולונל", כקצין פולני אנטישמי מול היהודי יעקובובסקי (דני קיי).
ב-1959 הופיע לצידה של מיי בריט כפרופסור עמנואל ראט בגרסה מחודשת ל"המלאך הכחול".
ב-1962 הופיע בסרט "היום הארוך ביותר", בתפקיד הגנרל הגרמני גינתר בלומנטריט.
ב- 1963 שיחק בסרט "נס הסוסים הלבנים" לצידו של רוברט טיילור.
ב-1965 הופיע בסרט "לורד ג'ים", בתפקיד קורנליוס.
ב-1969 הופיע בסרט "הקרב על נהר נרטבה" כגנרל גרמני הנלחם בפרטיזנים של טיטו ביוגוסלביה במלחמת העולם השנייה. באותה שנה הופיע בסרט "הקרב על בריטניה" כשגריר גרמניה בשווייץ, האומר למקבילו הבריטי כי המלחמה שלהם נגד "המאסטרים של אירופה" היא חסרת סיכוי וכי כדאי כבר להתחיל לדון בתנאי השלום.
ב-1977 שיחק בסרט "המרגלת שאהבה אותי", את קרל סטרומברג, נבל הסרט.
יורגנס עבד גם בתיאטרון כשחקן ובמאי. הוא מת מהתקף לב בגיל 67 ונקבר בבית הקברות המרכזי בווינה.
הפשיטות הגרמניות על נאורו
הפשיטות הגרמניות על נאורו היו שתי התקפות של סיירות גרמניות על האי נאורו שבאוקיינוס השקט בחודש דצמבר 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה. התקפות אלה הביאו לטביעתן של חמש אוניות סוחר של בעלות הברית והסבו נזק רב למתקני העמסת הזרחה שעל האי. התקפות אלה היו הפעולה היעילה ביותר של הגרמנים במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, והן פגעו באספקת הזרחה לאוסטרליה ולניו זילנד. בעקבות הפשיטות נשלחו לאזור כלי שיט של בעלות הברית על מנת להגן על האי ועל נתיבי השיט בדרום האוקיינוס השקט.
רקע
האי נאורו והאי הסמוך לו אושן היו מקורות זרחה חשובים לתעשיות הדשנים של אוסטרליה ושל ניו זילנד, שמילאו תפקיד מרכזי בתעשיות החקלאיות של המדינות. את כריית וייצוא הזרחה ניהלה החברה האוסטרלית "ועדת הזרחה הבריטית" (British Phosphate Commission).
מכיוון שבאיים אין מעגנים, טעינת האוניות נעשתה על ידי עגינתן במים עמוקים, והעברת הזרחה אליהן באמצעות זיזים. על אף חשיבותם לכלכלות אוסטרליה וניו זילנד, ניתנה לנאורו ואושן עדיפות נמוכה בהקצאת משאבים צבאיים שעמדו לרשות בעלות הברית להגנת אוסטרליה, והאיים נותרו ללא הגנה עד דצמבר 1940. עם זאת, על מנת להפחית את השפעת התקפות עתידיות על האיים, נבנו באוסטרליה מצבורי זרחה אסטרטגיים.
הפשיטות על נאורו
השייטת הגרמנית נתקלה באונייה האוסטרלית הראשונה בדרכה לנאורו, ב-6 בדצמבר. האוניות הגרמניות הטביעו את אוניית הסוחר "טריאונה" באמצעות טורפדו, צפונית-מזרחית לאיי שלמה. במהלך ההתקפה נהרגו שלושה אנשי צוות אוסטרלים וכל שאר 68 השורדים נשבו.
הקפטן הגרמני התכוון תחילה להוריד כוח לחוף ולחבל במתקני הזרחה ב-8 בדצמבר, אך הדבר לא התאפשר בשל תנאי מזג האוויר, והשייטת הגרמנית נאלצה לפנות אל האוניות שעגנו בסמוך לאי. בערב 7 בדצמבר ערכה הקומט סיור באזור במסווה של הסוחרת היפנית "מניו מארו" והטביעה את הסוחרת הנורווגית "ויני." אף על פי שתצפיתנים מהחוף איתרו אותה, נחשבה הקומט לסוחרת יפנית בדרכה ליפן. אוריון חברה לקומט בסמוך לנאורו בשעות הבוקר 8 בדצמבר, ויחד הטביעו את ה"טריאדיק" ואת ה"טריאסטר". קומט טיבעה לאחר מכן גם את הסוחרת הבריטית "קומָטה". לאחר פשיטה זו נסוגה השייטת הגרמנית ועגנה כ-32 ק"מ מזרחית לנאורו. מאחר שמזג האוויר לא איפשר נחיתה על האי, החליט מפקד השייטת שאוריון תמשיך לסייר באזור נאורו בעוד קומט וקולמרלנד יפליגו לאיי מרשל שם יתדלקו. לאחר מכן נקבע שהשייטת תתאסף בשנית בסמוך לנאורו ותבצע ניסיון נחיתה נוסף.
את אימראו עזבו שלוש האוניות הגרמניות בנפרד. אוריון המשיכה לאיי קרוליין לתיקונים, קולמרלנד הפליגה ליפן ורק קומט המשיכה בפעילות מבצעית בדרום האוקיינוס השקט.
קומט שבה לנאורו בבוקר 27 בדצמבר. לאחר ששלחה אזהרה לשוהים על החוף שלא להשתמש בקשר רדיו על מנת לדווח על מיקומה, החלה קומט להפגיז את האי בשעה 06:40. ההפצצה נמשכה כשעה, ובמהלכה הושמדו מפעל ההעמסה, מכלי דלק, סירות מבנים ומצופי היקשרות. לאחר ההפגזה הפליגה קומט לכיוון דרום-מזרח, והשוהים על החוף דיווחו על האירוע לאוסטרליה. היה זה הביקור האחרון של אוניות גרמניות לנאורו במהלך המלחמה, שכן לאחר מכן עברה קומט לשרת באוקיינוס ההודי.
תוצאות הפשיטה
הפשיטות הגרמניות הצליחו לפגוע בכלכלות אוסטרליה וניו זילנד, והיו הפעולות המוצלחות ביותר של גרמניה באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. תיקון הנזק ארך עשרה שבועות, ואובדן האוניות הביא לירידה באספקת הזרחה. המחסור בזרחה הביא להנהגת קצבאות דשן בניו זילנד החל ביולי 1941. הפשיטה על האי פגעה גם באספקת זרחה ליפן, והביאה את הממשלה היפנית לאיים על קיצוץ הסיוע לגרמניה. הצלחת הפשיטות הגרמניות הביאו להעלאת הטענות שהגרמנים נעזרו בגורמים על האיים שמסרו להם מידע, אך חקירת האירועים שללה טענות אלה.
בעקבות הפשיטות, ביקשה המועצה הימית של אוסטרליה מהאדמירליות הבריטית להקצות כלי שיט לאיים, להגנה מפני פשיטות נוספות. הבקשה התקבלה, וסיירת אחת נשלחה לאיים ב-4 בינואר 1941. מספר כלי שיט אוסטרלים וניו זילנדים שמרו על נוכחות צבאית בסמוך לאיים בחודשים שלאחר מכן ושני תותחי שדה נפרסו בכל אחד מהאיים. הפשיטות הביאו גם להתחלת השימוש בשיירות בין אוסטרליה לניו זילנד.
המינהל לבטיחות ימית של סין
המינהל לבטיחות ימית של הרפובליקה העממית של סין (בסינית מפושטת: 中华人民共和国海事局) היא סוכנות ממשלתית, המנהלת את כל הנושאים הקשורים לבטיחות ימית וספנות, כולל פיקוח על בטיחות ואבטחת התעבורה הימית, מניעת זיהום מספינות, פיקוח על ספינות ומתקנים ימיים, אמצעי בטיחות ניווט (כולל חיפוש וחילוץ ואספקת עזרים לניווט), ניהול מנהלי של פעולות נמל ואכיפת חוק בענייני דיני בטיחות בים. המינהל היה אחראי גם על חקירת תאונות ימיות. מטה המינהל נמצא ברובע דונגצ'נג, בייג'ינג.
היסטוריה
הסוכנות הוקמה באוקטובר 1998, על ידי מיזוג הלשכה לפיקוח על ספינות סין ולשכת הפיקוח על נמל סין לסוכנות מקיפה לענייני ים, הכפופה למשרד התחבורה של הרפובליקה העממית של סין.
דגל נשיא רוסיה
הדגל מונף תדיר מעל מעונות הרשמיים ורכביו של הנשיא, כמו גם מעל ארמון הסנאט בקרמלין כשהנשיא שוהה בו. הדגל לעולם אינו מונף בחצי התורן ואינו קודם לדגל הלאומי בסדר החשיבות.
שירות ההטסה הממשלתי (הונג קונג)
שירות ההטסה הממשלתי הוא יחידה של ממשלת הונג קונג, המתפעלת את כלל שירותי הטיסה עבור ממשלת הונג קונג.
מטה השירות בנמל התעופה הבינלאומי בהונג קונג והוא פועל מהקצה הדרום-מערבי של נמל התעופה הבינלאומי בצ'ק לאפ קוק. לפני פתיחת שדה התעופה צ'ק לאפ קוק בשנת 1998, הוא פעל מנמל התעופה הישן קאי טאק (כלומר נמל התעופה הבינלאומי לשעבר של הונג קונג). השירות מספק שירותי חילות והצלה ימי לאורך חופי הונג קונג והוא מכסה את רוב אגן ים סין הדרומי, כמו גם את אזור המידע על הטיסות בהונג קונג. משתף פעולה עם משמר החופים של הרפובליקה העממית של סין.
השירות הוצג לראשונה בקולנוע בסרט החילוץ, שעלה לאקרנים בפברואר 2021.
היסטוריה
השירות הוקם ב-1 באפריל 1993, כאשר הונג קונג הייתה בשליטת בריטניה. לאחר מכן השירות השתלט על כל הפעולות הלא-צבאיות של חיל האוויר המלכותי של הונג קונג (RHKAAF), שהיה יחידת עזר של חיל האוויר המלכותי הבריטי. לאחר שהועברה הונג קונג לרפובליקה העממית של סין בשנת 1997, השירות נותר כיחידה ממשלתית של האזור המינהלי המיוחד בהונג קונג והוא אחראי על חיפוש והצלה, הפעלת אמבולנס אווירי, כיבוי אש ופעולות סיוע וחילוץ עבור המשטרה.
בשנת 2007, נמל התעופה קאי טאק הישן נפתח מחדש כבסיס משנה, המספק שירותי תדלוק ושירותים תומכים אחרים למסוקי שירות ההטסה הממשלתי.
באוגוסט 2020, מטוס סיור ימי של השירות מדגם Bombardier Challenger 605 סייע לרשויות סין לאתר 12 תושבי הונג קונג שניסו לברוח לטייוואן בשל תנאים מכבידים יותר ויותר בהונג קונג. ממשלת הונג קונג הכחישה ששיתפה פעולה עם הרשויות הסיניות.
ב-21 בדצמבר 2020, הלשכה לתעשייה וביטחון של ארצות הברית תיקנה תקנות מינהל להגבלה בתחום הייצוא תוך הוספת רשימה של 'משתמשי קצה צבאיים', שכללה 103 גופים, כולל 58 סינים ו-45 חברות רוסיות. השירות ההטסה הממשלתי צורף כאחד מ-103 הגופים.
משפט ארדש-צ'באטאל
בתורת הגרפים, משפט ארדש-צ'באטאל הוא משפט המספק תנאי מספיק לקיום מעגל המילטון בגרף נתון.
את המשפט הוכיחו פאול ארדש וווצלאב צ'באטאל, במאמר שפרסמו יחדיו.
נוסח המשפט
יהי גרף פשוט עם לפחות 3 קודקודים. יהי \alpha(G) מספר האי תלות של G (גודל הקבוצה הבלתי תלויה הגדולה ביותר) ויהי הקשירות הקודוקדית של G (המספר הקטן ביותר של קודקודים שיש להסיר מG על מנת להפוך אותו לגרף לא קשיר).
המשפט אומר שאם מתקיים, אז G מכיל מעגל המילטון.
הוכחת המשפט
נסמן,. אז אם k = 1 נקבל כי ולכן. לכן בין כל שני קודקודים בG יש צלע ולכן G קליקה. אבל אז, סתירה.
לכן נוכל להניח כי k \ge 2. יהי C המעגל בעל האורך הגדול ביותר בG. נטען כי C מעגל המילטון. מאחר ש (כאשר הדרגה המזערית בG), מתקיים כי C מכיל לפחות k + 1 קודקודים.
נכוון את צלעות המעגל C לכיוון אחיד. תהי סדרת k השכנים השונים שיש לU על המעגל C, מסודרים לפי סדר הופעתם במעגל. לכל נסמן בu_i את השכן של a_i בU ובb_i את האיבר המופיע מיד אחרי a_i במעגל C. נשים לב כי איברי b_i שונים אחד מהשני, מכיוון שאיברי a_i שונים אחד מהשני.
יהי u \in U כלשהו. נטען כי הקבוצה היא קבוצה בלתי תלויה. זה יגרור סתירה, כי זו קבוצה בלתי תלויה בגודל k+1, כאשר הנחנו שהקבוצה הבלתי תלויה הגדולה ביותר היא בגודל לכל היותר k.
נראה ראשית שאין צלע בין b_i לb_j כאשר i < j. לו הייתה כזו, יכולנו ליצור מעגל באורך גדול יותר בG בצורה הבאה: נתחיל בb_j, נמשיך לאורך C עד שנגיע לa_i, משם נמשיך לu_i וממנו לu_j (זה אפשרי כי u_i וu_j באותו רכיב קשירות) ומu_j נמשיך לa_j משם נלך על C בכיוון הנגדי עד לb_i ומשם לבסוף ניקח את הצלע b_ib_j כדי לחזור לb_j.
לכן קיבלנו כי הקבוצה היא קבוצה בלתי תלויה באורך k + 1, סתירה.
פטריות שנטרל
פטריות שַנטֶרֶל (שם מדעי: Cantharellus; בעברית תקנית: שעלול) הוא סוג של פטריות מאכל פופולריות. פטריות שנטרל הם סוג של פטריות מיקוריזה, כלומר הם גדלות באופן סימביוטי עם צמחים מסוימים, ועל כן קשה במיוחד לגדל אותם באופן מבוקר. פטריות שנטרל הם מסוגי פטריות המאכל הפופולריים ביותר בעולם, בין היתר בשל המראה והצבע הייחודיים של הפטריות, אשר מאפשר לדעת בביטחון שהן לא פטריות רעילות.
שם הפטריה נובע מהמילה היוונית "קנטרוס", אשר מתייחסת לסוג של כוס יוונית עתיקה ששימשה לשתייה.
מינים
ברשימה הבאה נכללים המינים של פטריות השנטרל:
המצור על קוסקו
המצור על קוסקו (בספרדית: Sitio del Cuzco) היה ניסיון של שליט האינקה מאנקו אינקה יופאנקי לגרש את הכובשים הספרדים מקוסקו, הבירה של אימפריית האינקה ומהמדינה.
רקע
לאחר לכידתו והוצאתו להורג של שליט האינקה אטוואלפה, הגיעו הכובשים הספרדים תחת פרנסיסקו פיסארו לבירה קוסקו ב-15 בנובמבר 1533. בתור קיסר האינקה החדש הם הכתירו את מאנקו אינקה, אחיו החורג הצעיר של אטוואלפה. מאנקו שיתף פעולה עם הספרדים בתחילה והכריז על עצמו כווסאל של מלך ספרד.
בשנת 1535 הכוחות הספרדיים התחלקו: פרנסיסקו פיסארו עבר לחוף, שם בינואר 1535 הוא ייסד את הבירה החדשה, סיודאד דה לוס רייס (Ciudad de los Reyes, "עיר המלכים"), לימה של ימינו. שותפו של פיסארו, דייגו דה אלמגרו, נע דרומה עם כוח גדול ביולי 1535 כדי לכבוש את צ'ילה שעליה סיפרו כי היא עשירה בזהב וכסף. בקוסקו שלטו האחים ו.
יחסיו של מאנקו עם הספרדים היו בתחילה טובים מאוד. הוא זכה לכבוד כשליט אינקה ולאלמגרו בפרט היו יחסי ידידות עמו. אולם עם הזמן הוא זכה ליחס של חוסר כבוד הולך וגובר, במיוחד על ידי ספרדים שזה עתה הגיעו, שלא קבלו את השלל וכעת דרשו ממנו זהב, כמו גם מאצילי אינקה אחרים. פרנסיסקו פיסארו עשה מעט כדי לעצור את זה, וברגע שהוא ואלמגרו נעלמו המצב החמיר. מאנקו הושפל ועבר התעללות על ידי גונסאלו וחואן פיסארו. גונסאלו פיזסארו אפילו דרש ממנו את אחותו-אשתו קורה אוקיו (Cura Ocllo) ואף לקח אותה בכוח. בסוף 1535 ניסה מאנקו להימלט, אך נתפס והוחזר בשלשלאות ונכלא. , שחזר מספרד בינואר 1536, סיים את מנת ההשפלות של האינקה ושיחרר אותו מהכבלים, אבל זה היה מאוחר מדי לפיוס.
המצור מתחיל
המרד הוכן ביסודיות. מאנקו ו"וילאק אומו" (Villac Umu), המנהיג הדתי העליון של האינקה, שלחו שליחים לכל רחבי האימפריה והחל ייצור סודי של נשק ואספקה למצור. בתום העונה הגשומה גויסו כוחות לתקוף את קוסקו ולימה בו זמנית.
ב-6 במאי 1536 החלה ההתקפה על העיר. לאחים פיסארו היו רק כ-190 חיילים ספרדים, 80 מהם פרשים. היו גם כ-1000 אינדיאנים (משרתים של אצילי האינקה),רובם קניארים, שגורשו מהצפון על ידי האינקה ועברו לצד הספרדי. כוח האינקה מנה עשרות אלפים - ההערכות הנמוכות ביותר אומדות ב-50,000 חיילים. מאנקו הורה להצית את גגות העיר ולנתק את אספקת המים. הספרדים נדחקו חזרה לשני מבנים בכיכר המרכזית. הם הבינו שהם ישרדו רק אם יצליחו לכבוש מחדש את סקסייוומאן. ב-16 במאי הם פתחו במתקפה נואשת עם חמישים פרשים, ובקרב מר משני הצדדים, שבו נהרג חואן פיסארו, הצליחו לכבוש את המצודה בימים הבאים. חייליו של מאנקו ניסו מספר פעמים לשווא לכבוש מחדש את סקסייוומאן עד סוף מאי.
התקפות על חאוחה ולימה
בינתיים, המצביא של מאנקו, קיסו יופאנקי (Quizo Yupanqui), השמיד את חיל המצב הספרדי ב, צפונית-מערבית לקוסקו ואת משלחות החילוץ ששלח פרנסיסקו פיסארו מסיודד דה לוס רייס (לימה) לקוסקו. כל הספרדים נהרגו בתהליך, מלבד כמה גברים שמאנקו שמר עליהם כעבדים.
באוגוסט, הוביל קיסו יופאנקי את צבאו נגד לימה. בעזרתם של בעלי ברית מקומיים - בין היתר, שלחה קונטרוואצ'ו (Contarhuacho), אימה של, הפילגש האינדיאנית של פרנסיסקו פיסארו, צבא קטן – הצליח פרנסיסקו פיסארו להדוף את המתקפה בקושי רב. לאחר שקיסו יופאנקי מת בהתקפת נגד ממוקדת של הפרשים הספרדיים, התוקפים נסוגו להרים.
קוסקו מנותקת
לאחר נפילת סקסייוומאן, העביר מאנקו העביר את מפקדתו למבצר אויאנטאיטמבו, כ-50 קילומטרים מקוסקו, וניסה להרעיב את הספרדים ואת בעלי בריתם האינדיאנים. התפתח מצור עם עימותים הדדיים.
פרנסיסקו פיסארו שלח בקשות דחופות לעזרה למקסיקו, גואטמלה, היספניולה ופנמה והמשיך לנסות לעזור לאחיו בקוסקו. אבל כל כוחות הסיוע הושמדו, בסך הכל למעלה מ-300 איש, וקוסקו הייתה מנותקת מכל סיוע למשך חודשים רבים. רק פשיטות נועזות של הספרדים על האספקה של האינקה הצילו אותם מרעב.
קרב אויאנטאיטמבו
בינואר 1537 פתח ארננדו פיסארו במתקפה על אויאנטאיטמבו עם חלק גדול מכוחו - שבעים פרשים, שלושים חיילים ספרדים ובעלי ברית אינדיאנים רבים. עם זאת, המבצר עם הטרסות התלולות שלו התברר כחזק מהצפוי. מאנקו גייס לצבאו את בני הקבוצה האתנית מאזור הגבול של אגן האמזונאס, שהיו ידועים כקשתים מיומנים. צבאו השתמש בחרבות ספרדיות שנפלו שלל ואפילו בנשק חם ובסוסים. כשהציפו גם את השטח שמתחת למבצר מתוך ערוצים מוכנים, נקלעו הספרדים למצוקה ונאלצו לברוח.
נסיגה לווילקבמבה
באפריל 1537 השתנה המבוי הסתום אליו הגיע המצור על קוסקו כשהתקרב אלמגרו, שהמשלחת שלו לצ'ילה התבררה כאסון וכעת היא שבה. במקביל, כוח סיוע של 500 חיילים התקדם מלימה, בראשות, שהגיע מגואטמלה לבקשתו של פיסארו לעזרה. הניסיון של מאנקו לקשור ברית עם אלמגרו לצדו נתקל בחוסר אמון הדדי והוכשל על ידי ארננדו פיסארו ואולי גם על ידי אחיו למחצה של מאנקו פאויו אינקה. ב-18 באפריל 1537 כבש אלמגרו את העיר ומאנקו נסוג עם צבאו שנותר לאנטיסויו, החלק המזרחי של האימפריה במורדות הרי האנדים אל אגן האמזונאס. ביולי הוא נמלט בקושי מהתקפה של, סגנו של אלמגרו, על מקום מגוריו בוויטקוס. לאחר מכן הוא עבר לווילקבמבה המרוחקת יותר.
אחרית דבר
כשהמצור נכשל, הסתיים הניסיון המבטיח ביותר להתנער מהשלטון הספרדי. מאנקו עשה ניסיונות נוספים לגרש את הספרדים בשנים הבאות. אבל בשנת 1539 נאלצו הכהן הגדול וילאק אומו ודודו של מנקו טיסו, שהוביל את המרד בדרום, להיכנע. לאחר מכן עבר מאנקו לטקטיקת גרילה עד שנרצח ב-1544.
DoubleClick
DoubleClick היא חברת בת של גוגל המפתחת ומספקת שירותי פרסום באינטרנט. לקוחותיה כוללים חברות, משווקים ובעלי אתרים רבים המשרתים לקוחות כמיקרוסופט, קוקה-קולה, אפל, נייק וכדומה. משרדיה הראשיים של דאבל-קליק שוכנים בניו יורק, ארצות הברית.
היסטוריה
דאבל-קליק נוסדה ב-1996 על ידי קווין אוקונור ודווייט מרימן ובשונה מחברות רבות שנוסדו בתקופתה היא שרדה את תקופת בועת הדוט קום. מייסדי החברה זיהו מוקדם את הצורך של מפרסמים למדוד את אפקטיביות הפרסום ברשת. דאבל-קליק הייתה מהחברות הראשונות בעולם שפיתחו שרתי מודעות (Ad serving). שרתים אלו אפשרו הטמעה של מודעות באנרים באתרים, ומדידה מדויקת של הקלקות על המודעות. יכולת טכנולוגית זו נחשבה למהפכנית בעולם הפרסום בשנות ה-90. כשנוסדה הייתה רשומה החברה בנאסד"ק בשם DCLK. היא נרכשה על ידי חברות השקעה פרטיות – "הלמן אנד פרידמן" וJMI Equity.
באפריל 2007 הודיעה גוגל על רכישת החברה תמורת 3.1 מיליארד דולר. עקב חשש מפגיעה בתחרות הודיעה גוגל כי דאבל-קליק תמשיך לפעול כחברה נפרדת, ולא תעביר את המידע שנצבר על לקוחותיה לידי גוגל עצמה.
מתחרותיה של גוגל, כולל יאהו, מיקרוסופט ו-AT&T, הביעו חששות שהמיזוג עלול לפגוע בתחרות בשוק הפרסום המקוון העולמי, ופנו לרשויות בארצות הברית. ומספר חברות התלוננו שהמיזוג בין גוגל ודאבל-קליק עלול לפגוע בפרטיות הצרכנים. גם רשויות הפיקוח באיחוד האירופי פתחו בחקירה, מכיוון שלהערכתם העסקה עלולה לפגוע בתחרות בשוק הפרסום המקוון.
במרץ 2008 אישרה הנציבות האירופית את העסקה.
לאחר הרכישה
בשנת 2009, קישרה גוגל בין שירותי הפרסום שלה, Google AdSense וGoogle Ads, לשירות "בורסת הפרסום" של "DoubleClick", המאפשרת למפרסמים למצוא אתרים שמתאימים לקהל היעד שלהם.
בשנת 2020, הגישו הרשויות בארצות הברית תביעה נגד גוגל בטענה כי פועלת כמונופול בשוק הפרסום המקוון, הן בצד הקנייה והן בצד המכירה של מודעות. ספקי תוכן, עיתונים ומוציאים לאור, נדרשים לחתום על חוזים שבהם נדרשים להשתמש בכלים של גוגל בלבד אם ברצונם לפרסם בפלטפורמת הפרסום שלה. בתביעה נטען, בין השאר, כי רכישת חברת דאבל-קליק ב–2008 הובילה לשינוי יסודי בדרך שבה גוגל החלה להפעיל לחץ בתור מתווכת בפרסום, כדי לקבל תשלומים מכל שלב בתהליך רכישת המודעות.
פעילות בישראל
החל משנת 2005 יצגה את "DoubleClick" בישראל חברת "טוטאל מדיה" שבין לקוחותיה הייתה במתחרה של גוגל, MSN ישראל של חברת מיקרוסופט, ו-ynet. לאחר רכישת "DoubleClick" בידי גוגל המשיכה חברת "טוטאל מדיה" לשווק את מוצריה בישראל, וגם במדינות נוספות. ב-2015 נבחרה להשתתף בתוכנית Google Certified Publisher Partner.
טאופאאהאו טופוו הרביעי
טאופאאהאו טופוו הרביעי (Tāufaʻāhau Tupou IV; 4 ביולי 1918 – 10 בספטמבר 2006) היה מלך טונגה בשנים 1965–2006.
חייו
טאופאאהאו טופוו נולד בנוקואלופה. בשנים 1949–1965 כיהן כראש ממשלת טונגה. בשנת 1949 מינתה אותו אמו המלכה לראש ממשלת טונגה. הוא עלה לכס המלוכה בשנת 1965, לאחר מות אמו המלכה סאלוטה טופו השלישית. המלך טופו היה מאוד אהוב ודומיננטי במדינה. טופו הרביעי הושפע מאוד מהמסורת הבריטית שאף שלטה בטונגה עד 1970 ובכך דאג רבות בתקופת שלטונו לשיפור החינוך והתרבות במדינה, הוא היה האזרח הראשון בעל תואר אקדמי בטונגה (קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת סידני). כמלך הרחיב טופו את הקשר של טונגה עם העולם החיצון והוביל את הפיכתה של "ארץ 170 האיים" למדינה עצמאית לחלוטין בשנת 1970.
הוא נפטר בשנת 2006 וירש את מקומו בנו המלך ג'ורג' טופו החמישי ואחריו מלך גם בנו הצעיר טופו השישי. טקס הלווייתו היה מפואר ביותר ואלפים מאזרחי המדינה הגיעו לחלוק לו כבוד אחרון.
סיגנל (יישומון)
סיגנל (באנגלית: Signal) הוא יישומון ותוכנה חינמית מוצפנת להעברת מסרים מיידיים, תמונות, מסמכים, וקטעי קול, על ידי שימוש במרשתת. ביישומון ניתן גם לבצע שיחות קול ווידאו. גרסת האנדרואיד יכולה לתפקד גם כאפליקציית SMS. היישומון כולו בנוי בקוד פתוח ונחשב כיישומון שליחת ההודעות המאובטח ביותר. השירות פותח על ידי קרן signal, ארגון ללא מטרות רווח המעודד שימוש בקוד פתוח ובאבטחת מידע.
סיגנל משתמש במספרי טלפון סלולריים סטנדרטיים כמזהים ומאבטח את כל התקשורת למשתמשי סיגנל אחרים באמצעות הצפנה מקצה לקצה. האפליקציות כוללות מנגנונים שבאמצעותם המשתמשים יכולים לאמת באופן עצמאי את זהות אנשי הקשר שלהם ואת תקינות ערוץ הנתונים.
תוכנת סיגנל היא בחינם ובקוד פתוח. יישומיה וקוד השרת מפורסמים תחת רישיון AGPLv3.
היסטוריה
קרן סיגנל הושקה בפברואר 2018 במימון ראשוני של 50 מיליון דולר שניתן על ידי מייסדה, בריאן אקטון, ממקימי וואטסאפ. שותפו של אקטון בהקמת קרן סיגנל הוא מת'יו רוזנפלד (ידוע כ-Moxie Marlinspike), יזם וחוקר אבטחת מידע שפיתח את פרוטוקול ההצפנה סיגנל בו משתמשות סיגנל, סקייפ, פייסבוק וואטסאפ.
בדצמבר 2020 היו לסיגנל כ-20 מיליון משתמשים פעילים. נכון ל-2021 לסיגנל היו מעל 5 מיליון הורדות באנדרואיד.
בינואר 2021, הודיעה וואטסאפ שהיא משנה את תנאי השימוש שלה כך שתוכל לשתף מידע אישי, כולל מספר טלפון ושם מלא, וכן מידע על המכשיר ממנו מתחברים – כולל כתובת IP והמיקום, אנשי הקשר, סטטוס (אם קיים) וזמני השימוש באפליקציה לאורך היום, עם שאר האפליקציות של פייסבוק. הודעה זו, יחד עם המלצה של אילון מאסק ואדוארד סנואודן להחליף את וואטסאפ בסיגנל, יצרה היסטריה שהובילה מיליוני משתמשים להוריד אפליקציות חלופיות, כמו טלגרם וסיגנל. כתוצאה מכך מספר משתמשי סיגנל הוכפל פי 36 תוך שבוע אחד.
קייזר גייטס
קייזר גייטס (באנגלית: Kaiser Gates; נולד ב-8 בנובמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בלונג איילנד נטס.
תיכון
גייטס למד בתיכון סנט פרנסיס, ושיחק בקבוצת הכדורסל המקומית לצד מאליק ביזלי וקובי סימונס, איתם זכה בשתי אליפויות רצופות.
גייטס קלע יותר מ-1,200 נקודות, והוא הריבאונדר המוביל בתולדות התיכון.
כשסיים תיכון, בחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קסבייר שבסינסינטי, אף על פי שקיבל הצעות גם מאוניברסיטת טקסס טק, אוניברסיטת ואנדרבילט, אוניברסיטת המדינה של פלורידה, אוניברסיטת ג'ורג'יה ואוניברסיטת מיזורי.
אוניברסיטת קסבייר
בשנתו הראשונה באוניברסיטה רשם נתונים של 3.2 נקודות ו-2.6 ריבאונדים למשחק, ובשנים הבאות שיפר את ממוצעיו ל-5.8 ו-4.1 ול-7.2 ו-4.6, עם ממוצע של 37.8% מעבר לקשת. הוא ויתר על עונתו האחרונה באוניברסיטה, ובחר להתמודד בדראפט 2018 ב-NBA.
ליגת הפיתוח
לאחר שלא נבחר בדראפט, הצטרף גייטס לשיקגו בולס למשחקי ליגת הקיץ. לאחר שהרשים במשחקים, הוא חתם על חוזה להצטרפות למחנה האימונים של הבולס, אך לאחר חודש הקבוצה ויתרה עליו, והוא הצטרף לווינדי סיטי בולס מליגת הפיתוח.
ב-12 בספטמבר 2019 הוא הועבר בטרייד למיין סלטיקס, קבוצת הפיתוח של בוסטון סלטיקס, תמורת בחירה מספר 4 בדראפט 2019 של ליגת הפיתוח.
ב-16 בדצמבר 2020 הצטרף לברוקלין נטס, אך שוחרר יום למחרת. ב-27 בינואר הצטרף ללונג איילנד נטס.
הפועל ירושלים
ב-8 בספטמבר 2021 הצטרף להפועל ירושלים.
תומאס פריצ'רד רוסיטר
תומאס פריצ'רד רוסיטר (באנגלית: Thomas Prichard Rossiter; 1818–1871) היה אמן אמריקאי. ידוע בזכות דיוקנאותיו והציורים ההיסטוריים שלו, מאוחר יותר הוא היה קשור לאסכולת נהר הדסון.
חיים וקריירה
רוסיטר נולד בניו הייבן, שבקונטיקט בשנת 1818. הוא למד תחילה ציור אצל ג'ון בויד, ובהמשך אצל נתנאל ג'וסלין.
בשנת 1838 הציג שני ציורים באקדמיה הלאומית לעיצוב. בשנה שלאחר מכן עבר לעיר ניו יורק ופתח סטודיו. בשנת 1840 טייל באירופה עם אשר דיורנד, ג'ון פרדריק קנסט וג'ון ויליאם קסילייר. כשהיה שם, הוא ביקר ברומא עם תומאס קול, והחליט להישאר באיטליה. בשנת 1846 הוא חזר לניו יורק ושיתף סטודיו עם קנסט ולואי לנג.
בשנת 1849 נבחר רוסיטר לאקדמיה הלאומית. בשנת 1851 התחתן עם אנה אריק פרמלי. הם סיירו באירופה בשנת 1853, והתיישבו בפריז שם ילדה אנה את התאומים אריק קנסט ושרלוט. רוסיטר עבד בסטודיו בפריז בין 1853 ל 1856, וזכה במדליית זהב בתערוכה העולמית של 1855. אנה נפטרה זמן קצר לאחר לידת בתם אנה, והמשפחה חזרה לניו יורק. במשך תקופה קצרה הייתה לרוסיטר גלריה לאמנות, שהציגה את עבודותיו ואת עבודתם של חבריו. בשנת 1857 החל מספר קומפוזיציות גדולות המתארות סצינות מההיסטוריה המוקדמת של אמריקה, כולל המפגש בין וושינגטון ולאפייט בהר ורנון, וושינגטון והקבינט הראשון שלו, וג'ורג' וושינגטון ומשפחתו. כחלק ממחקריו להכנת הציורים, ביקר רוסיטר בהר ורנון ביוני 1858, וזמן קצר אחר כך פרסם מאמר על חייו של וושינגטון ומצבה של אחוזתו בהר ורנון. הוא כתב על העצב שתקף אותו לראות את מצבם המידרדר של הבניינים והשטח, וקרא לשיקום האחוזה והריהוט למצב בו וושינגטון עזב אותם.
בשנת 1860 התחתן רוסיטר עם מרי (מולי) סטרלינג והעביר את משפחתו לקור ספרינג, ניו יורק על נהר ההדסון. הוא עיצב בית, המשקיף על הנהר. המקום רשום בפנקס הלאומי של מקומות היסטוריים. הוא המשיך לצייר דיוקנאות, ציורים היסטוריים ודתיים, והציג באקדמיה הלאומית לעיצוב ובאקדמיה לאמנויות פנסילבניה, עד מותו בשנת 1871.