cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ציר ה-ח'
ציר ה-ח'  הוא הכינוי שניתן במערכת הביטחון בישראל למסלול תנועה של מחבלים היוצאים מרצועת עזה דרך מנהרות ההברחה שמתחת לציר פילדלפי, עוברים בחצי האי סיני (שם הם זוכים לסיוע מבדואים מקומיים), ואז נכנסים למדינת ישראל דרך קטע מגבול ישראל–מצרים שאין לאורכו גדר. מקור השם בצורת המסלול הדומה ל-ח' שוכבת. ציר זה נחסם במידה רבה באמצעות גדר הגבול ישראל–מצרים שנבנתה ב-2013.
היסטוריה
בציר ה-ח' משתמשים בעיקר מבריחים בדואים, אך גם פעילי טרור — חלקם נתפסים על ידי יחידת משמר הגבול באזור רמון. ב-29 בינואר 2007 אירע פיגוע ההתאבדות באילת שמבצעו הגיע ליעדו בצורה זו.
במתקפת הטרור בדרום ישראל (2011) שהתרחשה ב-18 באוגוסט על כביש 12 צפונית לאילת, עלה החשד שהמחבלים חדרו לישראל דרך ציר ה-ח', אם כי בדיעבד התגלה שהמפגעים עצמם היו פעילי הג'יהאד העולמי שבאו ממצרים. הפיגועים הביאו לסגירת הכביש והקמת מחסום הפרדה סביב קטע הכביש הסמוך לאילת, עם כוונה להאריכו לכל אורך הגבול עם מצרים. במקביל, תוגברו הכוחות השומרים על גבול ישראל–מצרים. מערכת הביטחון של ישראל, בראשות צה"ל, פתחה במיזם "שעון חול" לחיזוק ההגנה על הגבול ומניעת הסתננויות של פח"ע, פשע, הברחת סמים, והסתננות מהגרי עבודה מאפריקה.
בסוף פברואר 2012 סוכלו שלושה פיגועי טרור על גבול ישראל–מצרים. בשניים מהניסיונות נמלטו המחבלים המסתננים אחרי שהשאירו בשטח מטעני חבלה, שנוטרלו על ידי יחידת יהל"ם של צה"ל, ובמקרה השלישי נורה אחד המחבלים ומת מפצעיו.
ב-5 באוגוסט 2012 בוצעה מתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל-מצרים-רצועת עזה שבה מחבלים תקפו את צבא מצרים וגנבו ממנו נגמ"ש ומשאית ממולכדת שאיתם חדרו לישראל. המשאית התפוצצה מהתנגשות בפילבוקס בכרם שלום וכך לנגמ"ש הייתה פרצה בגדר והוא נסע קילומטר בשטחי ישראל עד שהושמד על ידי מסוק קרב.
תחת שלטונו של א-סיסי במצרים נהרסו רוב מנהרות ההברחה מעזה לסיני ונבנתה תעלת מים לאורך התוואי ובדצמבר 2013 הושלמה בניית גדר הגבול ישראל–מצרים, מה שהקטין את החשיבות האסטרטגית של ציר ה-ח' עבור ארגוני הטרור כציר חדירה לשטח ישראל.
ב-29 במאי 2018 תקף צה"ל מנהרת טרור של חמאס בדרום רצועת עזה ליד מעבר כרם שלום. המנהרה שנחפרה במתווה ציר ה-ח' עוברת דרך שטח מצרים כ-900 מטר לתוך שטח ישראל.
רכב אספנות
רכב אספנות הוא כלי רכב שגילו עולה על הגיל שבו בדרך כלל מופסק השימוש של כלי רכב מסוגו, ונשמר למטרות אספנות. במדינות שונות ישנן הגדרות שונות לפרטים המדויקים המגדירים רכב כ"רכב אספנות". כמו כן קיימת רגולציה המגבילה רכבי אספנות שעדיין משמשים לנסיעה בכבישים רגילים כדי לשמור על בטיחות נוסעי הרכב ושאר משתמשי הדרך.
בישראל
בישראל מוגדר רכב אספנות ככלי רכב שחלפו למעלה מ-30 שנים משנת ייצורו, שנרשם ככזה במשרד התחבורה, והוא אופנוע, מכונית, אוטובוס או משאית שמשקלם אינו עולה על 12 טון. מסוף שנת 2010 הותר רישום רכב אספנות גם לכלי רכב המוגדר כ"רכב ביטחון" כגון אמבולנסים וכבאיות.
בישראל זוכה רכב אספנות למספר הטבות המקלות על שימור הרכב כפריט אספני: העברת בעלות גם ללא רישיון רכב תקף, הנחה בסך 75% בביטוח החובה, ביצוע מבחן רישוי שנתי (טסט) אחד בהשוואה לשני מבחנים לרכב מיושן, ופטור מבדיקת מעבדה מוסמכת אם רישיונו אינו תקף בתקופה העולה על 24 חודשים. כמו כן יכול רכב אספנות הרשום על שמו של נכה להשתמש בהטבותיו של הנכה, גם אם אדם אחר משתמש ברכב. מנגד, רכב אספנות אינו רשאי לנוע בדרכים בין השעות 7 עד 9 בבוקר בימי חול. בשנת 2018 שונו תקנות התעבורה והוסרו שתי מגבלות נוספות מרכבי אספנות, האחת היא איסור שימוש ברכב לצורך עיסוקו של בעליו, וההגבלה השנייה שהוסרה היא איסור הובלת מטען ברכב אספנות מסחרי.
בישראל רשומים אלפי כלי רכב בקטגוריית "רכב אספנות". חלקם מיובאים כרכבי אספנות וחלקם השתמרו לאחר שימוש בישראל. כמו כן בישראל מספר מועדוני אספנות רכב כאשר המוביל והגדול הוא "מועדון החמש" המאוגד במסגרת עמותה רשומה ובו יותר מ-800 חברים. כמו כן מפרסם המועדון את "האבטומוביל" – ביטאון העוסק ברכבי אספנות.
הערב יהיו כאן
הערב יהיו כאן הייתה תוכנית האירוח המרכזית של ערוץ כאן 11, ושודרה בין נובמבר 2017 ליוני 2018. את התוכנית מנחה ירון ברובינסקי.
בתחילה התוכנית שודרה בימי שישי לאחר מהדורת חדשות השבוע, אולם בהמשך עברה לימי ראשון בערב ובשידור חוזר בערבי שבת.
בערב יום העצמאות 2018 שודר ספיישל חגיגי של התוכנית בהנחיית ירון ברובינסקי וליטל שוורץ.
נכון לנובמבר 2018 לא צפויה לעלות עונה שנייה לתוכנית.
פינות בתוכנית
כל תוכנית כוללת מספר פינות, ובהן:
אליסיה קוסמה
אליסיה קוסמה (בספרדית: Alicia Kozameh; נולדה ב-20 במרץ 1953 ברוסאריו) היא סופרת ארגנטינאית.
ביוגרפיה
נולדה לאם יהודייה ממוצא סורי ואב נוצרי ממוצא לבנוני. אליסיה קוסמה למדה פילוסופיה וספרות באוניברסיטת רוסריו בשנים 1973 ו-1975, ובאוניברסיטת בואנוס איירס בשנים 1985-1986. לימודיה הופסקו החל מספטמבר 1975 ועד דצמבר 1978, כאשר היא נאסרה והייתה לאסירה פוליטית בתקופת המלחמה המלוכלכת, בזמן שלטון הכת הצבאית בארגנטינה. באותה תקופה היא כתבה לעצמה יומנים שאותם הבריחה מן הכלא. יומנים אלו היוו מקור למחקרים מאוחרים יותר. לאחר שיחרורה היא סבלה מדיכוי ומרדיפה מתמידים, ולבסוף, ב-1980, אולצה לצאת לגלות. בתחילת גלותה שהתה בקליפורניה. לאחר מכן, ב-1982, עברה למקסיקו, ושבה לקליפורניה ב-1983. שם, בפברואר 1984, נולדה בתה שרה.
בזמן הגלות היא פרסמה מאמרים במקסיקו ובקליפורניה וכתבה את הרומן הראשון שלה El séptimo sueño (ספרדית: "החלום השביעי"). היא חזרה לארגנטינה ב-1984, לאחר מלחמת פולקלנד ולאחר חזרתה של הדמוקרטיה למדינה. ב-1987 יצא לאור בבואנוס איירס ספרה השני Pasos bajo el agua (ספרדית: "צעדים תחת המים"), סיפור בדיוני המבוסס על חוויותיה כאסירה פוליטית וכגולה מארצה. ספר זה, במהדורתו האנגלית, היה לחלק מתוכנית הלימודים באוניברסיטאות רבות בארצות הברית, ובארגנטינה אף הפך, במהדורתו הספרדית, למחזה. באותה תקופה, פורסמו בעיתונים ובמגזינים ארגנטיניים רבים, מאמרים וסיפורים קצרים רבים שלה.
בעקבות פרסום הספר "צעדים תחת המים", המותח ביקורת על גורמי שלטון ועל גורמי משטרה ארגנטינאיים, ובעקבות הפופולריות הגדולה שלה הוא זכה, הייתה אליסיה חשופה לאיומים מתמידים שבאו מצד אנשי משטרה, על חייה ועל חיי בתה שרה. כתוצאה מכך, ב-1988 חזרו שתיהן לקליפורניה, ושם אליסיה גרה עד היום. אמנסטי אינטרנשיונל, כארגון בינלאומי הפועל לקידום זכויות האדם, הרבה להזמין מאז את אליסיה, להשתתף בדיוניו בנושא, ולהרצות על פרסומיה ועל חוויותיה כאסירה פוליטית. לעיתים קרובות מוזמנת אליסיה להרצות בכנסים ספרותיים בארצות הברית, באמריקה הלטינית ובאירופה.
אליסיה גרה כיום בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ומלמדת כתיבה יוצרת באוניברסיטת צ'פמן, ספרות ספרדית ואנגלית במכללת אמריטוס, שלוחה של מכללת סנטה מוניקה, וספרדית ב"מכון ללימודי שפות פולי" (אנגלית: POLY Languages Institute). היא עובדת על ספר חדש, "אֵני פורטָדו לא הפסיקה לרוץ" (ספרדית: Eni Furtado No Ha Dejado De Correr), המבוסס על חוויות ילדותה. היא מוסיפה לפרסם את סיפוריה הקצרים, במגזינים ספרותיים במדינות שונות. סיפוריה מפורסמים בשפות רבות, ואף בעברית.
פרסומים
שמות הפרסומים בספרדית, אלא אם כן צוין אחרת.
סיוט ברחוב אלם
סיוט ברחוב אֶלְם (באנגלית: A Nightmare on Elm Street) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1984 שכתב וביים וס קרייבן, והוא הראשון בסדרת סרטי "סיוט ברחוב אלם". בסרט מככבים ג'ון סקסון, רוני בלקלי, הת'ר לאנגנקאמפ, אמנדה ויס, ניק קורי, ג'וני דפ (בהופעת הבכורה הקולנועית שלו) ורוברט אנגלונד כפרדי קרוגר. עלילת הסרט מתרחשת בעיירה הבדיונית ספרינגווד אשר באוהיו, סביב קבוצת בני נוער, אשר פוחדים כי אם יירדמו - הם יהרגו בחלומותיהם בידי פרדי קרוגר, ובכך ימותו גם במציאות. בתחילה, בני הנוער אינם מודעים לגורם לתופעה המוזרה הזאת, אבל לבסוף הם מגלים כי להוריהם יש סוד אפל מעברם הרחוק.
הסרט ראוי לציון בשל הביצועים המרשימים של דימויי אימה קולנועיים רבים שנמצאים בו, אשר נעשו בתקציב נמוך מאוד לסרט מז'אנר זה (בהשוואה לסרטים דומים מהתקופה), וכן בשל הקישור בין חוסר המוסריות של מתירנות מינית בקרב בני נוער עם מותם הבלתי נמנע (רצח אכזרי וגרפי, בדרך כלל), מה שהוביל למונח "סרטי סלאשר" (ריטוש). מבקרי קולנוע והיסטוריונים של הקולנוע משבחים כיום את יכולתו של הסרט להפר את הגבולות שבין המציאות לבין הדמיון, ובכך לתעתע בתפיסות הקהל.
תקציר העלילה
לאחר שסבלה מסיוטים, טינה גריי (אמנדה ויס), תלמידת תיכון אמריקאית, מבקשת מחברתה הטובה ננסי תומפסון (הת'ר לאנגנקאמפ) שתבוא לישון אצלה, מאחר שהוריה השאירו אותה בבית לבדה. אל השתיים מצטרפים גלן לנץ (ג'וני דפ), בן-זוגה של ננסי, ורוד ליין (ניק קורי), החבר-לשעבר של טינה. הארבעה מגלים, להפתעתם, שבתקופה האחרונה החלו כולם לחוות סיוטים על אותו אדם נוראי ומזוויע, שיש לו כפפת סכינים, הלבוש בסוודר אדום-ירוק וחובש כובע מגבעת חום.
כשחבריה לכיתה מתחילים למצוא את מותם בזה אחר זה, ננסי מתחילה לחשוד כי ישנו קשר הדוק בין הנעשה באותו חלום משותף, לבין המציאות, והיא חוששת מלהירדם ולישון. אימה האלכוהוליסטית של ננסי, מארג' (רוני בלקלי), לוקחת אותה למעבדת שינה, ושם ננסי מגלה כי יש ביכולתה להפוך את חלומותיה למציאות - היא מתעוררת מחלום כאשר היא אוחזת בכובע מרופט, בו מופיע השם פרד קרוגר, אשר היה בידה כשהייתה בתוך החלום. מארג', מזועזעת מהתגלית, מתוודה בפני ננסי כי אותו יצור מסתורי היה בעבר אדם חי וקיים, שענה לשם פרד קרוגר. קרוגר (רוברט אנגלונד) היה רוצח ילדים מטורף, שהטיל טרור על דיירי רחוב אלם לפני מספר שנים. הוא נתפס לבסוף, אך בשל תקלה טכנית בעת מעצרו, שוחרר לחופשי. בשל כך הורי הקורבנות הנזעמים החליטו לקחת את החוק לידיהם, ושרפו את פרדי בעודו בחיים. לננסי מתברר כי אימה הייתה בין המשתתפים בלינץ', לאחר שנכשלו מלהעמיד את פרדי לדין.
ננסי מחליטה לנסות ולהוציא את קרוגר מהחלום אל המציאות, על מנת שאביה (ג'ון סקסון), ראש תחנת המשטרה המקומית, יוכל לעצור אותו. היא אכן מצליחה להוציא את קרוגר ומנצחת אותו לבסוף, אך לא לפני שהוא הורג את מארג'.
למחרת בבוקר, ננסי נראית נכנסת למכונית ביחד עם גלן, טינה ורוד, כולם בריאים ושלמים שוב, בדרכם לבית הספר. מארג' אומרת לננסי כי היא מתכוונת לוותר על שתייה, וננסי אומרת לה כי ישנה טוב בליל אמש. קרוגר משתלט על מכוניתו של גלן ברגע שננסי נכנסת פנימה, ובעוד המכונית מתרחקת במהירות עם ננסי צורחת אל עבר אמא שלה, מארג' נמשכת דרך החלון שבדלת הכניסה על ידי ידו של קרוגר - שעליה כפפת הלהבים שלו, רמז לכך שקרוגר הצליח להוליך שולל את ננסי, וכי למעשה הוא עדיין חי.
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 94% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes על בסיס 42 ביקורות.
מיוז
מיוז (באנגלית: Muse) היא להקת רוק בריטית שנוסדה בטיינמות', דבון ב-1994. סגנונה המוזיקלי של הלהקה הוא רוק אלטרנטיבי המושפע מרוק מתקדם, רוק פסיכדלי, הבי מטאל, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקה קלאסית. חברי הלהקה הם מת'יו בלאמי, כריס וולסטנהולם ודומיניק האוורד. החל מאלבומה הרביעי בשנת 2006, הצטרף להופעות הלהקה מורגן ניקולס. הלהקה ידועה בהופעותיה האנרגטיות ובהתעניינותו של סולנה, בלאמי, בתאוריות קשר, בחיים מחוץ לכדור הארץ, בתאולוגיה ובאפוקליפסה.
עד היום הוציאה מיוז תשעה אלבומי אולפן.
1992–1997: הקמתה ושנותיה הראשונות
חברי מיוז ניגנו בלהקות שונות בבית הספר בו למדו בתחילת שנות התשעים. הקמת הלהקה החלה כשבלאמי בן הארבע עשרה עבר אודישן כגיטריסט בלהקתו של האווארד. לאחר עזיבת נגן הבס שלהם, צירפו השניים את חברם, וולסטנהולם, שעד אז ניגן בתופים ולמד לנגן בגיטרה בס עבור הלהקה. בלאמי הפך לסולן ולכותב השירים.
1998–2000: ההכרה, הפריצה ו-Showbiz
לאחר מספר שנים שבהן נוצר גרעין מעריצים בלונדון ונערכו ההופעות הראשונות בלונדון ומנצ'סטר, נפגשה הלהקה עם דניס סמית', בעלי אולפן ההקלטות Sawmills.
הפגישה הובילה להקלטות המקצועיות הראשונות ולהוצאת המיני-אלבום Muse. המיני-אלבום השני, Muscle Museum EP, הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים האינדי ומשך את תשומת לבם של שדרן הרדיו סטיב לאמאק ושל מגזין המוזיקה הבריטי "NME". מיוז חתמה בחברת ההפקות Taste Media, שאותה הקים סמית' ביחד עם מי שעתיד להיות אמרגנה של מיוז, ספטה ג'אפרי. הלהקה הקליטה בחברה את שלושת אלבומיה הראשונים.
אלבום האולפן הראשון של הלהקה נקרא Showbiz, והפיק אותו ג'ון לקי. האלבום הציג את סגנונה האגרסיבי וכלל התייחסויות לקשיים שחוותה הלהקה בנסיונותיה להתבסס.
2001–2002: Origin of Symmetry ו-Hullabaloo
אלבומה השני, Origin of Symmetry, שהופק גם הוא על ידי לקי, הציג צליל שונה מקודמו. באלבום שולבו כלי נגינה כעוגב, מלוטרון וערכת תופים מורחבת. האלבום כלל שירה בקול גבוה, נגינת ארפג'ו בגיטרה, ונגינת פסנתר מובחנת המושפעת מהפסנתרנות הרומנטית, בפרט של רחמנינוב וצ'ייקובסקי. מורגשת גם השפעת מינימליסטיים כפיליפ גלאס.
דרישת מאבריק רקורדס לשינויים בשירים במהדורה האמריקאית עקב חששה שקולו של בלאמי אינו "ידידותי לרדיו", נענתה בסירוב. הלהקה עזבה את חברת התקליטים והאלבום יצא לאור בארצות הברית רק ב-2005, לאחר שמיוז חתמה בחברת "האחים וורנר".
ב-2002 הוציאה מיוז DVD בהופעה חיה, Hullabaloo ובו הופעתם ב"לה זנית'", פריז ב-2001. במקביל הוציאה הלהקה את Hullabaloo Soundtrack, אלבום כפול המכיל אוסף שירי בי-סייד וגרסאות של שיריה מאותה ההופעה.
2003–2005: Absolution
מיוז הוציאה את אלבומה השלישי, Absolution, בשנת 2003. האלבום הופק על ידי ריק קוסטי והגיע למקום הראשון בבריטניה.
האלבום כלל את הלהיטים "Time Is Running Out" "Hysteria", "Sing for Absolution" ו- "Butterflies and Hurricanes". מיוז יצאה למסע הופעות בינלאומי שנמשך כשנה וכלל את אוסטרליה, ניו זילנד, ארצות הברית, קנדה וצרפת. בזמן זה הוציאה חמישה סינגלים.
הלהקה ניגנה בפסטיבל גלסטונברי ביוני 2004. זמן קצר לאחר סיום ההופעה, אביו של האוורד שהגיע לפסטיבל כדי לצפות בלהקה, מת מהתקף לב. בלאמי מספר: בתמיכת משפחתו וחבריו ללהקה בחר הווארד להמשיך במסע.
הלהקה זכתה בשני פרסי MTV אירופה בהם "ההופעה האלטרנטיבית הטובה ביותר", בפרס Q ובפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית "ההופעה החיה".
מסע ההופעות הסתיים בינואר 2005. ב-2 ביולי 2005 השתתפה מיוז בקונצרט הלייב 8 בפריז.
ביוגרפיית DVD לא רשמית בשם Manic Depression יצאה באפריל 2005, אך הלהקה, שלא הייתה שותפה לפרויקט, לא קידמה את הוצאתה. DVD נוסף, Absolution Tour, שהכיל את רגעי השיא מפסטיבל גלסטונברי, וצילומים שלא נראו בעבר מהופעות בלונדון, ומבלי ולוס אנג'לס יצא בדצמבר 2005.
2006–2008: Black Holes and Revelations ו-HAARP
הסינגלים שיצאו מהאלבום היו "Supermassive Black hole", "Starlight", "Knights Of Cydonia", "Invincible" ו- "Map of the Problematique".
הלהקה זכתה בשנית בפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית "ההופעה החיה הטובה ביותר", בשנת 2007.
במרץ 2008, הלהקה הוציאה אלבום DVD בשם "HAARP", המתעד שתי הופעות שביצעה ב-16 וב-17 ביוני 2007, באצטדיון ומבלי.
2009–2011: The Resistance
אלבום האולפן החמישי, The Resistance, יצא ב-14 בספטמבר 2009 והיה האלבום הראשון שהפיקה הלהקה בעצמה. בשבוע הראשון ליציאתו, הוא הגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים ב-19 מדינות, ומקום שלישי בבילבורד האמריקאי. האלבום הושפע ממוזיקה קלאסית וכולל את הסימפוניה, "Exogenesis: Symphony", האורכת כ-13 דקות וחולקה לשלושה חלקים.
Uprising הוא הסינגל הראשון מהאלבום, עמו הופיעה הלהקה גם בטקס ה-MTV. השיר United States Of Eurasia נחשף לאחר חפש את המטמון עולמי שנקרא Project Eurasia וכלל זיכרונות USB שהוחבאו בשבע ערים מרכזיות בעולם (פריז, ברלין, מוסקבה, דובאי, הונג קונג, טוקיו וניו יורק). כל אחד מששת הזיכרונות הראשונים הכיל חלק קטן מהשיר שהועלה לאתר הרשמי של מיוז. לאחר שפוצח בניו יורק החלק השביעי, ניתן השיר להורדה חופשית. זמן קצר לאחר יציאת השיר Uprising יצא וידאו קליפ לשיר Undisclosed Desires. הסינגל השלישי מהאלבום היה Resistance.
ב-4 וב-5 בספטמבר 2009 הופיעו חברי הלהקה בעיר הולדתם טינמות', לראשונה מאז היווסדה. סיבוב ההופעות האירופי שלה החל ב-22 באוקטובר בהלסינקי, פינלנד והמשיך ברחבי אירופה. בהמשך ערכה הלהקה סיבוב הופעות עולמי ביפן, אוסטרליה וארצות הברית. ב-10 וה-11 בספטמבר 2010, חזרה לשתי הופעות באצטדיון ומבלי בלונדון.
ב-17 במאי 2010, הוציאה הלהקה את הסינגל, Neutron Star Collision, שהופיע בפסקול הסרט Eclipse, הסרט השלישי בסדרת דמדומים.
ב-12 בספטמבר 2010, זכתה מיוז בפרס MTV בקטגוריית האפקטים הטובים ביותר עבור הקדימון לשיר Uprising. ב-13 בפברואר 2011, זכה האלבום, The Resistance, בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הרוק הטוב ביותר" .
באוגוסט 2011 הופיעה הלהקה כמופע המרכזי בפסטיבל רדינג ולידס בו חגגה עשור לאלבומה השני, Origin of Symmetry וביצעה את כל שירי האלבום.
2012–2013: The 2nd Law
ב-6 ביוני 2012 פרסמה הלהקה טריילר לאלבומה השישי שעתיד לצאת ב-17 בספטמבר 2012 ושמו The 2nd Law.
ב-27 ביוני הוכרז שסינגל מתוך האלבום, "Survival", נבחר כשיר הרשמי של אולימפיאדת לונדון (2012). מיוז ביצעו את השיר בטקס הנעילה של האולימפיאדה.
ב-20 בספטמבר, מספר ימים לפני יציאת האלבום, מיוז השיקו 5 שירים חדשים מתוך האלבום: Supremacy, Follow Me, Panic Station, Animals ו־Save Me (Save Me נכתב ובוצע על ידי בסיסט הלהקה, כריס וולסטנהולם).
2014–הווה: Drones
באפריל 2014 חשף הווארד כי חברי הלהקה עובדים על אלבום. במרץ 2015 הודיעו חברי הלהקה באתר האינטרנט שלהם כי Drones, אלבום האולפן השביעי שלהם, יצא ביוני 2015. יחד עם רשימת השירים של האלבום, הוכרז "Dead Inside" כסינגל המוביל מהאלבום שיצא במרץ 2015. החל מ-15 במרץ ועד 15 במאי, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות קצר בשם Psycho Tour, במקומות קטנים ברחבי בריטניה וארצות הברית.
סגנון מוזיקלי
מיוז היא להקת רוק אלטרנטיבי, ולעיתים מקושרת לספייס רוק ורוק מתקדם. המוזיקה שלה כיום משלבת סגנונות רבים כמו מוזיקה אלקטרונית, רוק כבד, מוזיקה קלאסית ואופרה רוק .
פיתוח קול במשך השנים
הצליל האופייני של מיוז באלבום Showbiz היה מורכב מתערובת של סגנונות מוזיקליים כמו רוק אלטרנטיבי, מטאל אלטרנטיבי, רוק מתקדם, מוזיקה קלאסית (פרדריק שופן, סרגיי רחמנינוב) ומוזיקה לטינית. באלבומה השני, Origin of Symmetry, רצתה הלהקה לשפר את הצליל שלה לצליל מתקדם יותר, בטוח ואגרסיבי. היא ניסתה כלי נגינה יוצאי דופן כמו עוגב, ערכות תופים מתקדמות ועזרים אלקטרוניים. אלבומה השלישי, Absolution, בהמשך למגמה של קודמו, המשיך עם הצליל הכבד והעוצמתי והושפע מלהקות כקווין . האלבום הרביעי, Black Holes and Revelations, הוא אלבום יותר אלקטרוני וספייס רוק, אם כי שירים מסוימים שומרים על כבדות, בעוד אחרים מאופיינים בסגנון יותר מלודי. האלבום הושפע מלהקות כמו דפש מוד ו-Lightning Bolt, ומסגנונות שונים של מוזיקה באירופה ואסיה . האלבום החמישי, The Resistance, מתמקד ברוק סימפוני וסגנונות רוק מתקדם. האלבום מושפע מאוד ממוזיקה קלאסית ומלהקות רוק כמו U2 וקווין .
שיטות נגינה
בשירים רבים משתמש בלאמי בפלסטו וויברטו, המושפעים מג'ף באקלי . כפסנתרן, בלאמי מנצל את הטכניקה של אקורדים שבורים (arpeggio) על שירים מבוססי פסנתר. השפעות בנגינתו של בלאמי כוללות מלחינים מהתקופה הקלאסית הרומנטית כמו סרגיי רחמנינוב, לודוויג ואן בטהובן, פרנץ ליסט, ופרדריק שופן ומלחינים עכשוויים יותר, כמו פיליפ גלאס.
ליריקה
מילות השירים המוקדמים של מיוז עסקו במערכות יחסים, ניכור חברתי, ובקשיים שנתקלה הלהקה כשניסה להתבסס בעיר מגוריה. עם זאת, עם התקדמות הלהקה, נושאי השירים הפכו לשאפתניים יותר ועסקו במדע בדיוני, תאוריות קשר, פחד מפני האבולוציה של הטכנולוגיה, חזון אחרית הימים, מלחמות וסדר עולמי חדש לאחר מהפכה עולמית.
ספרים שהשפיעו על מילות השירים כוללים את 1984 של ג'ורג' אורוול
, שטיפת מוח - המדע של שליטה במחשבה של קתלין טיילור, על מרחב של מיצ'יו קאקו
וכוכב הלכת ה -12 של זכריה סיטשין .
מסרים חידתיים
ברבים מאלבומי מיוז, במיוחד ב-Origin of Symmetry, ניתן למצוא מסרים מוזרים וחידתיים שנשלחים על ידי הלהקה במגוון דרכים.
הלהקה יצרה משחק "חפש את המטמון" ענק, הכולל אנגרמות המצביעות על שיטות פענוח מורכבות יותר כצופן קיסר והדמיה של האניגמה. מספר מעריצים נענו לדרישות הרמזים, דבר שהתבטא בכתיבת הססמאות על גופם וצירוף תמונה לדואר אלקטרוני - רק ארבעה זכו לתגובה.
דיסקוגרפיה
מיני אלבום
הופעה חיה
אוספים
סיאטיקה
סיאטיקה (באנגלית: Sciatica) הוא מצב רפואי המאופיין בכאב הנובע מהגב התחתון ומורגש לאורך הרגל. כאב זה מופיע לאורך הגב התחתון או בחלק הקדמי של הרגל. הכאב יכול להתפרץ עקב הרמת משקלים כבדים, ויכול להופיע גם בהדרגתיות. התחושה מתוארת לעיתים קרובות כמו ירי. בדרך כלל, הסימפטומים מופיעים רק בצד אחד של הגוף, למרות שבמקרים מסוימים הכאב מורגש בשני הצדדים. לפעמים מדווח גם על כאב בגב התחתון. חולשה או נימול מורגשים באזורים מסוימים ברגל הפגועה ובכף הרגל.
הרלד צור האוזן
הרלד צור האוזן (בגרמנית: Harald zur Hausen; 11 במרץ 1936 – 28 במאי 2023) היה מדען גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008 על גילוי הקשר בין וירוס הפפילומה לסרטן צוואר הרחם.
סיאטיקה
90% ממקרי הסיאטיקה מופיעים עקב פריצת דיסק שלוחץ על שורש העצב המותני או העצב השדרתי. ספונדילוליסטזיס, הצרות עמוד השדרה, תסמונת פיריפורמיס, גידולים באגן והריון גם עלולים לגרום לסיאטיקה. מבחן יישור והרמת הרגל עוזר לאבחן את הבעיה. המבחן חיובי כאשר אדם שוכב ומרים את הרגל ישרה למעלה, ומופיע כאב מתחת לברך. ברוב המקרים אין צורך בהדמיה רפואית. עם זאת, נהוג להשתמש בדימות כאשר יש פגיעה במעיים או בשלפוחית השתן, אם יש אובדן תחושה או חולשה, אם הסימפטומים מתמשכים, או אם קיים חשש לגידול או לזיהום. מצבים שעשויים להופיע באופן דומה הם מחלות הירך והתחלה של הרפס זוסטר (לפני היווצרות פריחה).
הרלד צור האוזן
ילדות ונעורים
כילד, גדל צור האוזן עם משפחתו בגלזנקירכן שבגרמניה, בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא התחיל את לימודיו בבית הספר בשנת 1942, אך בית הספר נסגר מיד לאחר מכן בגלל ההפצצות בעיר. צור האוזן לא הלך לבית ספר עד סוף המלחמה, בסוף שנת 1945. כבר כילד התעניין בביולוגיה, ציפורים, בעלי חיים ופרחים. בנוסף, מגיל צעיר היה נחוש להפוך למדען. בגיל 10, התחיל ללמוד בגימנסיה, אך בגלל שלימודיו עד אז לא היו סדירים, היו לצור האוזן פערים בהכשרתו החינוכית והלימודים בגימנסיה היו קשים. אף על פי כן, לאחר השנה הראשונה, למרות שלא היה תלמיד מצטיין, המשיך בלימודיו. בשנת 1950 עבר עם הוריו לצפון גרמניה, שם למד בבית הספר התיכון עד לסיום לימודיו בשנת 1955.
מכונת פופקורן
מכונת פופקורן היא מכונה המשמשת לביקוע פופקורן.
הרלד צור האוזן
קריירה מחקרית
צור האוזן התלבט אם ללמוד באוניברסיטה ביולוגיה או רפואה, בחר ברפואה והתחיל את לימודיו באוניברסיטת בון. השנתיים הראשונות היו קשות במיוחד, מפני שהוא החליט לשלב בלימודי הרפואה גם הרצאות וקורסים בביולוגיה. הוא המשיך את לימודיו שנה באוניברסיטת המבורג ובאוניברסיטת דיסלדורף, שם גם סיים את לימודיי הרפואה וקיבל תואר דוקטור לרפואה (MD).
סיאטיקה
טיפול ראשוני לרוב כולל שימוש במשככי כאבים. בדרך כלל, מומלץ להמשיך בפעילות נורמלית ככל שניתן. לעיתים קרובות כל שנדרש עבור החלמה מסיאטיקה זה זמן. ב-90% מהמקרים הכאב חולף כעבור שישה שבועות. אם הכאב חמור ונמשך מעל 6 שבועות,ניתוח הוא אופציה לטיפול. גם אם הניתוח משפר את תחושת הכאב, היתרונות לטווח הארוך אינם ברורים. נדרש ניתוח אם מופיעים סיבוכים כגון אובדן תפקוד תקין של המעיים או תפקוד לקוי של השלפוחית. טיפולים רבים כגון מתן סטרואידים, גבפנטין, פרגאבאלין, דיקור סיני, חום או קור ומניפולציות בעמוד השדרה לא מוכחים כיעילים.
מכונת פופקורן
כבר בימי קדם שימש הפופקורן כחטיף שנוצר מביקוע הגרעינים של קלח תירס חם. מכונת הפופקורן המסחרית הראשונה יוצרה על ידי צ'ארלס קרטורס בתחילת המאה ה-19. היום ניתן למצוא גם מכונות פופקורן קטנות לשימוש ביתי. מכונות פופקורן מסחריות נמצאות בבתי קולנוע, תיאטראות וקרנבלים בהם ייצור הפופקורן מתבצע במחבת עם שמן רותח. בגלל השימוש בשמן, כ-45% מהקלוריות הם שומן. בסוף שנות השבעים הופיעו מכונות ביקוע הפופקורן באוויר חם, בשיטה זו רק 5% מהקלוריות מגיע כשומן. היום רוב הפופקורן לשימוש ביתי נמכר בשקיות ייעודיות לשימוש במיקרוגל.
סיאטיקה
תלוי איך מגדירים זאת, ל-1% - 40% מהאוכלוסייה יש סיאטיקה בשלב מסוים בחייהם.זה נפוץ בגילאי 40 ו50, וגברים יותר חשופים לכך מנשים. סיאטיקה הוא מצב ידוע מימי קדם. השימוש הראשון הידוע במושג "סיאטיקה" נעשה בשנת 1451.
הרלד צור האוזן
קריירה מחקרית
בשנת 1964 התחתן עם אשתו הראשונה ולהם שלושה ילדים. אחרי סיום הדוקטורט, עבד במשך 3.5 שנים במכון למיקרוביולוגיה רפואית של אוניברסיטת דיסלדורף, עד שקיבל הצעה מהזוג ורנר וגרטרוד הנלה (Werner and Gertrude Henle) לעבוד בבית החולים לילדים בפילדלפיה, שם התחיל לעבוד בתחילת 1966.
מכונת פופקורן
היסטוריה
השיטה המקורית לביקוע תירס הייתה על ידי רשת צפופה שעליה הונחו גרגירי התירס שהונחה מעל לאש גלויה. התוצאה הייתה פופקורן חם, יבש, מבושל יותר מידי ולעיתים שרוף. מכונת הפופקורן של קרטורס יצרו את הפופקורן אוטומטית מתערובת של שמן, מלח וגרעיני התירס. התוצאה הייתה שכל גרגר התבקע בזמנו כך שהפופקורן נוצר בצורה אחידה.
סיאטיקה
הגדרה
המונח "סיאטיקה" מתאר תסמין- כאב לאורך מסלול העצב הסיאטי. יש המשתמשים במושג זה כדי לתאר כל כאב המוקרן לרגל ונובע מהגב התחתון. אחרים משתמשים במונח כאבחנה (כלומר אינדיקציה של סיבה ותוצאה) לתפקוד עצבי לקוי הנגרם על ידי דחיסה של שורש עצב שדרתי או מותני עקב פריצת דיסק. כאב בדרך כלל מורגש בהתפצלות של הדרמוטום וממשיך מתחת לברך עד כף הרגל. כאב זה עלול להתקשר לחוסר תפקוד נוירולוגי כמו נימול או חולשה. תחושה זו מתוארת כיריה או זרם חשמלי המתפשט במהירות בעצב הפגוע.
הרלד צור האוזן
קריירה מחקרית
ב-1969 חזר לגרמניה, ועבד באוניברסיטת וירצבורג, בה קיבל הכרה במומחיותו. בשנת 1972 התמנה ליושב ראש מכון הוירולוגיה הקלינית שהוקם באוניברסיטת ארלנגן-נירנברג. יחד עם קבוצת חוקרים, ביניהם פרופ' לוץ גיסמן ואתל-מישל דה ויליארס (אשר גם נישאה לצור האוזן לאחר גירושיו), ביצעו מחקרים על וירוס הפפילומה האנושי. ב-1977 התמנה ליושב ראש המכון לווירולוגיה באוניברסיטת פרייבורג ורוב החוקרים בקבוצה שהייתה איתו בארלנגן הצטרפו אליו בפרייבורג, בה המשיכו באינטנסיביות את מחקריהם בנושא וירוס הפפילומה. משנת 1983 עד לשנת 2003 היה צור האוזן יו"ר וחבר במועצת המנהלים של המרכז לחקר הסרטן בהיידלברג שבגרמניה. הוא המשיך לעבוד במעבדה בתחום וירוסים במרכז לסרטן ומשנת 2000 היה לעורך הראשי של כתב העת " International Journal of Cancer". בשנת 2006 כתב את ספרו "Infections Causing Human Cancer" ומשנת 2010 הפך לנשיא ארגון סיוע הסרטן הגרמני.
מכונת פופקורן
היסטוריה
הוא יצר קרון ליצור פופקורן לתערוכה העולמית של שיקגו שם הוא הציג את הדגם הראשון של קרון זה. לאחר תקופת הרצה, הוא מכר מספר קרונות כאלו שמשכו אנשים לקנות ברחוב שקיות פופקורן חם.
סיאטיקה
גורמי סיכון
גורמי סיכון הניתנים לשינוי עבור סיאטיקה כוללים עישון, השמנת יתר, מצב סוציו-אקונומי נמוך ומקצוע. גורמי סיכון שאינם ניתנים לשינוי כוללים גיל, מין (גברים) והיסטוריה אישית של כאבי גב תחתון.
מכונת פופקורן
היסטוריה
ב-1978 ייצרו בחברת פרסטו (Presto) מכשיר ביתי לביקוע הפופקורן המבוסס על אוויר חם תחת השם "Popcorn Pumper". במכשיר זה, כל גרגר תירס שהתבקע, יוצא מהמכשיר כך שהגרגרים לא נשרפים כמו בשימוש ברשת המונחת על אש. בנוסף, בגלל שאין שימוש בשמן במהלך הביקוע, הערך הקלורי של הפופקורן נמוך מאשר בשימוש בשמן.
הרלד צור האוזן
גילוי הקשר בין וירוס הפפילומה לסרטן צוואר הרחם
בשנות השבעים, כשהחל לחקור בנושא, חוקרים לא האמינו שישנו קשר בין וירוסים לסרטן, אבל צור האוזן המשיך במחקרו. הוא הבין שה-DNA של וירוס הפפילומה יכול להתקיים במצב לא פעיל בגידול סרטני וניתן למצוא אותו באמצעות חיפוש ספציפי אחר DNA ויראלי. בנוסף, גילה כי וירוס הפפילומה מהווה משפחה הטרוגנית של וירוסים. באמצעות דגימות ביופסיה של חולות סרטן צוואר הרחם גילה שבעיקר זנים 16 ו-18 ממשפחת וירוס הפפילומה, הם הגורמים לסרטן צוואר הרחם. בשנים 1983–1984 הוא שיבט את הווירוס מסוגים 16 ו-18 והסתבר ששני הזנים הללו נמצאו בכ-70% מהביופסיות של חולות סרטן צוואר הרחם מכל העולם. ב-2008 זכה צור האוזן בפרס נובל על גיליו שווירוס הפפילומה גורם לסרטן צוואר הרחם.
סיאטיקה
פריצת דיסק
כ-90% מהמקרים של סיאטיקה נגרמים עקב פריצת דיסק שלוחץ על שורש העצב השדרתי או העצב המותני. פריצת דיסק מתרחשת בדרך כלל כתוצאה מהרמת משקלים כבדים. סיאטיקה הנגרמת כתוצאה מפריצת דיסק עשויה להתרפא בספונטניות, הדלקת תיעלם עקב החלמת הקרע בין הדיסקים.
מכונת פופקורן
היסטוריה
באמצע שנות השבעים חברת פילסברי יצרה מכשיר לשימוש לביקוע פופקורן במיקרוגל, מה שחוסך בקניית מכשיר חשמלי ייעודי לעשיית פופקורן.
סיאטיקה
הצרות תעלת השדרה
במצב של הצרות עמוד השדרה, תעלת עמוד השדרה, החלל שבו עובר חוט השדרה, מצטמצם ולוחץ על החוט, או על שורשי העצבים הסיאטיים. ההיצרות עלולה להיות תוצאה של דורבן, ספונדילוליסטזיס (החלקה של חוליה על גבי המקטע השכן שלה), דלקת או פריצת דיסק אשר מקטינים את החלל הזמין עבור חוט השדרה. לכן, פוגע ומגרה עצבים מחוט השדרה שהופכים לעצב הסיאטי. כאב סיאטי עקב היצרות עמוד השדרה נובע מעמידה, הליכה או ישיבה ממושכת.מנוחה לרוב מובילה להקלה בכאב.
מכונת פופקורן
היסטוריה
היום אנשים רבים משתמשים בשקיות ייעודיות לשימוש במיקרוגל, בשקית הרכב של גרגרי תירס, חמאה (או חומר שומני אחר) ומלח שהחשיפה של הגרגרים לגלי המיקרו מחמם את הגרגר עד לביקועו.
סיאטיקה
תסמונת פיריפורמיס
תסמונת פיריפורמיס היא מצב שנוי במחלוקת. תופעה זו נעה בסקאלה כ"נדירה ביותר" ועד תרומה של כ-8% לסיבה לכאבי גב תחתון, תלוי אבחנה. בחלק קטן מהאוכלוסייה, העצב הסיאטי עובר דרך שריר הפיריפורמיס במקום מתחתיו. כאשר הפיריפורמיס מתקצר או מתעוות בעקבות טראומה או שימוש יתר, יש דחיסה של העצב הסיאטי. תסמונת פיריפורמיס נקראת בסלנג "ארנק סיאטיקה", מכיוון שהתחושה היא כמו שנושאים ארנק בכיס האחורי של המכנסיים וכאשר יושבים יש לחץ על שרירי הישבן והעצב הסיאטי. תסמונת זו חשודה כגורם לסיאטיקה כאשר שורשי העצבים בעמוד השדרה המתחברים לעצב הסיאטי נמצאים במצב תקין ואין פריצת דיסק.
הריון
סיאטיקה עלולה להופיע גם במהלך הריון, בעיקר בשלבים המתקדמים, כתוצאה ממשקל העובר הלוחץ על העצב הסיאטי (בעברית: עצב השת) במהלך ישיבה או במהלך עוויתות הרגל. בעוד שרוב המקרים לא פוגעים באופן ישיר באישה או בעובר, נזק עקיף עלול להופיע כתוצאה מתחושת הנימול ברגל, ולהביא לחוסר שיווי משקל ונפילה של ההרה. לא קיים טיפול עבור סיאטיקה בנשים בהריון.
אחר
סיאטיקה יכולה להיגרם גם על ידי גידולים הפוגעים בחוט השדרה או בשורשי העצבים. כאבי גב חמורים המשתרעים לאורך הרגל, איבוד תחושה בשלפוחית השתן או שליטה במעי או חולשת שרירים עלולים להיווצר כתוצאה מגידולים בעמוד השדרה או מתסמונת זנב הסוס. טראומה לעמוד השדרה, כמו למשל תאונת דרכים או נפילה קשה על העקבים או על הישבן, עשויים להוביל גם כן לסיאטיקה. הוצע קשר בין זיהום פרופיוניבקטריום אקנה רדום בדיסקים החולייתיים לבין סיאטיקה, אבל הקשר עדיין לא הוכח.
פתופיזיולוגיה
סיאטיקה נגרמת בדרך כלל על ידי דחיסה של העצבים המותניים L4 או L5 או עצב S1. במקרים פחות נפוצים, דחיסה של עצבים S2 או S3 או של עצב השת עצמו עלולה לגרום לסיאטיקה. ב 90% ממקרי הסיאטיקה, הגורם הוא פריצת דיסק או בלט דיסק. דיסקים בין חולייתיים בעמוד השדרה מורכבים מחלק חיצוני שנקרא הטבעת הליפית והוא בנוי מסחוס סיבי, וחלק פנימי שנקרא גרעין מוכי העשוי מחומר ג'לטיני, המכיל יותר סחוס מאשר סיבים המאופיין באלסטיות. הדיסק מהווה מפרק מסוג מאחה בין גופי החוליות, הוא מחבר בחוזקה את החוליות, מאפשר תנועה מעטה ומתפקד כבולם זעזועים. בתהליך ההתבגרות, החלק החיצוני מתרכך ולכן, נוטה להיקרע. כאשר יש קרע בטבעת הליפית, החלק הפנימי כלומר, הגרעין המוכי עלול לדלוף החוצה וללחוץ על עצבי עמוד השדרה מצב זה יכול לגרום לדלקת, נימול או כאבי תופת. דלקת ברקמת השדרה יכולה להתפשט לאחר מכן למפרקים פנימיים סמוכים ולגרום לתסמונת פנים, המאופיינת בכאבי גב תחתונים ובירך האחורית. סיבות אחרות לסיאטיקה כוללות את החספוס, ההגדלה או חוסר ההתאמה של החוליות, או ניוון הדיסק המקטין את קוטר הנקב שדרכו שורשי העצבים יוצאים. כאשר סיאטיקה נגרמת על ידי דחיסה של שורש העצב האחורי, יש פגיעה בשורש העצב המותני המלווה בכאבים ובחוסר תחושה וזו תגובה דלקתית.
אבחנה
סיאטיקה מאובחנת בדרך כלל באמצעות בדיקה גופנית. לרוב, אם אדם מדווח על הכאב הטיפוסי ברגל אחת ועוד ליקויים נוירולוגיים ניתן לאבחן סיאטיקה. בדיקת האבחון הישימה ביותר היא מבחן הרמת הרגל הישרה, הנחשבת חיובית אם כאב מורגש בעצב הסיאטי בהרמה של הרגל בין 30 עד 70 מעלות. בעוד שהמבחן יוצא חיובי ב-90% מהאנשים הסובלים מסיאטיקה, בקירוב 75% מהאנשים שיצאו חיוביים בבדיקה לא באמת סובלים מסיאטיקה. הרמת רגל ישרה בצד שאין בעיה סיאטית עלולה לגרום כאב ברגל הנגועה. מצב זה ידוע כסימן פיירשטיין. נוכחותו של סימן פיירשטיין מראה יותר על פריצת דיסק מאשר מבחן הרמת הרגל. סיטואציות אשר מגבירות את הלחץ התוך שידרתי כמו שיעול, כפיפה של הצוואר ולחץ דו צדדי על וריד הצוואר עלולים להחמיר את הסיאטיקה. שיטות הדמיה כגון טומוגרפיה ממוחשבת או דימות תהודה מגנטית יכולות לעזור באבחנה של פריצת דיסק מותני. התועלת של בדיקת נוירוגרפיה תהודת מגנטית באבחון תסמונת פיריפורמיס שנויה במחלוקת. בדיקת דיסקוגרפיה יכולה לקבוע איזה דיסק ספציפי נפגע ומה תפקידו. בבדיקה זו מחדירים מחט לדיסק כדי לקבוע את הלחץ של שטח הדיסק. חומר ניגוד מוזרק לתוך חלל הדיסק כדי להעריך שינויים חזותיים שעשויים להצביע על אי תקינות אנטומית של הדיסק.חזרתיות של כאבים של הפרט במהלך דיסקוגרפיה הוא גם אבחנתי.
טיפול
אפשר לטפל בסיאטיקה במספר דרכים שונות שמטרתן חזרה לתפקוד הנורמלי ואיכות חיים. כשהגורם לסיאטיקה הוא פריצת דיסק (90% מהמקרים), הבעיה נפתרת לרוב באופן ספונטני כעבור שבועות או חודשים. טיפול התחלתי ב6-8 שבועות הראשונים צריך להיות שמרני.75% ממקרי הסיאטיקה מטופלים ללא ניתוח. פעילות גופנית לרוב מומלצת בתהליך הטיפול השמרני עבור אנשים שמסוגלים לבצע אותה. עם זאת, ההבדל בתוצאות בין הפעילות הגופנית לעומת מנוחה במיטה לא הובהר באופן מלא.אצל אנשים שמעשנים וסובלים מסיאטיקה, מומלץ לשקול הפסקת עישון. טיפול בסיבה המקורית של דחיסת העצב נחוץ במקרים של אבצסט אפידורלי, גידולים אפידורליים ותסמונת זנב הסוס.
טיפול תרופתי
אין טיפול תרופתי יחיד לסיאטיקה. אין מספיק הוכחות שהשימוש באופיואיד ותרופות מרפות שרירים מועיל. ראיות שאיכותן נמוכה מצביעות על כך שנוגדי דלקת שאינם סטרואידים לא משפרים את הכאב המידי וכל התרופות הללו מופיעות בערך שווה ביכולתן להקל על סיאטיקה.אף על פי כן, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים מומלצים כטיפול ראשוני. אצל אלו עם סיאטיקה עקב תסמונת פיריפורמיס, זריקות רעלן בוטולינום עשויות לשפר את הכאב והתפקוד. ואילו יש ראיות מועטות התומכות בשימוש בסטרואידים אפידורליים או מערכתיים,סטרואידים סיסטמיים עשויים להיות מוצעים לאנשים עם אישור פריצת דיסק אם יש התווית נגד לשימוש בנוגדי דלקת שאינם סטרואידים. ממצעים באיכות נמוכה תומכים בשימוש בגבפנטין להקלת כאבים חריפה אצל אלו עם סיאטיקה כרונית.תרופות אנטי-אפילפטיות ותרופות ביולוגיות לא הראו שיפור בסיאטיקה חריפה או כרונית. תרופות נוגדות דיכאון הוכיחו יעילות מסוימת בטיפול בסיאטיקה כרונית, וניתן להציע אותן לאנשים שאינם נכונים לטיפול בעזרת נוגדי דלקת שאינם סטרואידים.
ניתוח
אם הסיאטיקה נגרמת עקב פריצת דיסק, הסרה חלקית או מלאה של הדיסק לא מוכחת בוודאות כמועילה לטווח הקצר. אם הסיבה לסיאטיקה היא ספונדילוליסטזיס או הצרות עמוד השדרה, ניתוח נמצא כמקל על הכאב למשך בערך שנתיים.
רפואה אלטרנטיבית
דיקור סיני נראה כמשפר כאב סיאטי, למרות שהעדות התומכת בכך מוגבלת למחקר על מעט פרטים. עדות באיכות נמוכה עד בינונית מראה שהתערבות בעמוד השדרה יעילה למצב סיאטי חריף .במצב סיאטי כרוני, העדות התומכת בניתוח בעמוד השדרה כטיפול יעיל היא אפסית. ניתוח בעמוד השדרה נמצא בדרך כלל בטוח כטיפול בכאב ממקור של דיסק, לעומת זאת דווחו מקרים שנמצא בהם קשר לתסמונת זנב הסוס, וזו התווית נגד לנתח כאשר יש חסרים נוירולוגיים מתקדמים.
אפידמיולוגיה
תלוי איך מגדירים זאת, ל-1% - 40% מהאוכלוסייה יש סיאטיקה בשלב מסוים בחייהם. זה נפוץ בגילאי 40 ו50, וגברים יותר חשופים לכך מנשים.
ג'ק וחזיר חג המולד
ג'ק וחזיר חג המולד (באנגלית: The Christmas Pig) הוא ספר שכתבה הסופרת ג'יי קיי רולינג ואייר ג'ים פילד. תרגמה את הספר לעברית גילי בר-הלל סמו. הביקורות ציינו שהספר מהנה ומעניין, ומתאים לרוב לגילאים 12-6, אך גם נוער ומבוגרים ישאבו ממנו הנאה רבה.
עלילה
ג'ק, גיבור העלילה, הוא ילד בן 7 המאבד את בובת החזיר האהובה עליו. בעזרת קסם של חג המולד יוצא יחד עם בובת חזיר חלופית לחפש את הבובה האבודה ב"ארץ איבוד", המקום אליו מגיעים כל הדברים שאבדו לבני האדם במרוצת השנים. הזמן שיש לג'ק למצוא את בובתו האהובה הוא מוגבל - עד סוף חג המולד - להציל את "החבר הטוב ביותר שלו" ממלתעותיו של "המאביד", כותש הצעצועים האבודים.
כיכר ביאליק
כיכר ביאליק היא כיכר בלב תל אביב, הנמצאת במפגש הרחובות ביאליק ואידלסון (צומת בצורת ר'). מבחינה אורבנית, היסטורית ותרבותית הכיכר היא חלק בלתי-נפרד מהרחוב הקטן הנושא את אותו השם. הכיכר והרחוב נמצאים בסמוך לרחוב אלנבי מדרום ורחוב פינסקר במערב.
הכיכר נקראת על-שמו של חיים נחמן ביאליק - משורר, סופר, חוקר ספרות, מתרגם, עורך ומו"ל. שבוע לאחר שהגיע ביאליק לארץ בשנת 1924, נערך לכבודו הטקס אשר בו נקרא הרחוב על שמו, וזהו מקרה יוצא מן הכלל בו נקרא רחוב על-שם אדם חי (מקרה דומה רלוונטי גם לרחוב אלנבי, רחוב אחד העם ורחוב בוגרשוב). בשל המבנים ההיסטוריים השוכנים בה, מהווה כיכר ביאליק את אחד מאתרי המורשת החשובים בתל אביב. הכיכר אמנם קטנה יחסית, אך בימי המנדט שימשה כמקום המרכזי בו נערכו טקסים ואירועים עירוניים, וכן הפגנות נגד שלטונות המנדט.
בית ביאליק
בשנת 1926 ביאליק ורעייתו מניה נכנסו לגור בבית הנושק לכיכר, אשר נבנה בעבורם. הבית בנוי בסגנון האקלקטי ובשעתו היה הבית לאחד המפוארים בתל אביב. מעט לפני מותו של ביאליק בשנת 1934, עזב את ביתו שבתל אביב ועבר לגור ברמת גן (שאחד מרחובותיה הראשיים אכן נקרא על-שם המשורר). לאחר מותו של המשורר תרמה מניה, אלמנתו של ביאליק, את הבית לידי עיריית תל אביב אשר בתמורה מסרה למניה בית ברחוב מלצ'ט.
בית העיר
בית א. סקורה, הנושק לכיכר מצפונה, שימש כמקום משכנה השני של עיריית תל אביב, בין השנים 1925–1965. בנין זה נבנה על ידי האדריכל משה צרנר בשנת 1925 כבית מלון אך הושכר לעירייה, ובשנת 1928 נרכש על ידה. בשנת 1971 נפתח בבניין העירייה הישן המוזיאון לתולדות תל אביב, אשר נסגר סופית ב-2002, בשנת 2009 שופץ המבנה וקם בו מרכז תרבות תל אביבי בשם בית העיר תל אביב-יפו
פסיפס תולדות תל אביב
בלב הכיכר מוצב היה עד לינואר 2008 פסיפס מעשה ידי האמן נחום גוטמן, הכולל שלושה עמודים צבעוניים, וכן פסיפס שטוח בצורת מעגל הבנוי לאורך היקף הכיכר. הפסיפסים מתארים באמצעות 15 תמונות את 4000 שנות ההיסטוריה של תל אביב-יפו, החל מסיפורי המיתולוגיה היוונית על אנדרומדה ביפו ועד להכרזת העצמאות. שלושת עמודי הפסיפס שבמרכז היצירה מתארים את הבאת ארזי הלבנון לנמל יפו לצורך בניית בית המקדש, את יונה הנביא היורד לים מיפו, ואילו העמוד המרכזי מתאר את תל אביב הקטנה. היצירה נחנכה באמצע שנות השבעים, והחליפה את המזרקה והמדשאה ששכנו בכיכר. בשנת 2008, במסגרת שיפוץ הכיכר, הוסרה היצירה והוחלפה בבריכת דגים וצמחי מים. היצירה הועברה לקצה הדרום-מערבי של שדרות רוטשילד.
בניינים נוספים
בניין נוסף הנושק לכיכר הוא מרכז למוזיקה וספרייה ע"ש פליציה בלומנטל. בניין נוסף, הבנוי בסגנון הבינלאומי, צפוי להפוך למוזאון הבאוהאוס. רחוב ביאליק עצמו מכיל בניינים נוספים בעלי היסטוריה, הבנויים בסגנונות הבינלאומי והאקלקטי, ובשל סיבה זו ישנם אנשים הרואים בכל רחוב ביאליק מעין "מוזיאון אורבני".
העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90
העלייה לישראל מברית המועצות לשעבר, בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה למעשה עוד בסוף שנות ה-80 עם פתיחת שעריה של ברית המועצות בעידן שלטונו הליברלי של מיכאיל גורבצ'וב. קצב העלייה לא היה אחיד, ורוב העולים הגיעו בתחילת שנות ה-90. במהלך העלייה עלו מאות אלפים לישראל, עד שבתחילת שנת 2000 הגיע העולה המיליון (ברית המועצות כבר לא התקיימה אז, אך חלק מהמדינות שהיו כלולות בה נותרו מאוגדות בארגון בשם חבר המדינות העצמאיות).
חוקי הגירה בברית המועצות
יציאה של כל אזרח מברית המועצות הייתה מותנית באישור הק.ג.ב.. רוב בקשות היציאה מברית המועצות נדחו, והמבקשים לרוב נקראו בוגדים ופוטרו מעבודתם.
אלה מאזרחי ברית המועצות שקיבלו אישור להגר נאלצו לוותר על אזרחותם הסובייטית, וכן לשלם כסף עבור כך. נכסי דלא-ניידי, כמו דירות שבהן התגוררו, היו שייכים ברוב המקרים למדינה, ולכן הם נאלצו לוותר על רכוש זה ללא כל תמורה.
אחרי התפרקות ברית המועצות כל החוקים המפלים את המהגרים בוטלו והעולים לארץ יכלו לשמור על רכושם אם רצו בכך. בכל הנוגע לשמירת האזרחות הקודמת, המצב היה מורכב יותר, בהתאם לחוקי האזרחות של המדינות החדשות שקמו על חורבות ברית המועצות לשעבר.
גורמי העלייה
אחת הסיבות שיהודים רבים בחרו להגר דווקא לישראל היא העובדה שלבקשתה של ממשלת ישראל, ארצות הברית לא איפשרה יותר כניסה חופשית של מהגרים מברית המועצות בתחילת שנת 1990, בעוד ישראל קיבלה אותם ברצון וללא תנאים. עד לשינוי מדיניות ההגירה האמריקאית היגרו לארצות הברית במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 כ-200 אלף יהודים מברית המועצות (אוכלוסיית הליבה היהודית-רוסית בארצות הברית מונה 350,000 איש, והמעגל הרחב יותר מוערך בכ-700,000 איש).
עם זאת, חשוב לציין כי גם שעריה של גרמניה היו פתוחים בפני מהגרים יהודים במהלך שנות ה-90. גרמניה הכריזה על תוכנית להחייאת הקהילה היהודית בגרמניה כדי להחזיר את יהדות המדינה לשגשוג שהיה לפני השואה, ובמסגרתה פתחה את שעריה בפני יהודים שהתגוררו בעת חקיקת החוק בכל השטחים שנכבשו בידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. אף על פי שרמת החיים בגרמניה הייתה גבוהה יותר מזו שבישראל ושסל הקליטה שיוצאי ברית המועצות יכלו לקבל בגרמניה לא היה פחות בערכו מסל הקליטה הישראלי, העדיפו רוב יוצאי ברית המועצות לעלות לישראל אם כי עדיין היגרו לגרמניה 104 אלף יהודים מברית המועצות לשעבר.
הרכב העלייה
עלייה זו מכונה לעיתים קרובות "העלייה הרוסית", אף על פי שחלק ניכר מהעולים הגיעו מאוקראינה, וחלק קטן יחסית מאוזבקיסטן, אזרבייג'ן, גאורגיה, בלארוס ומדינות נוספות שהיו כלולות בברית המועצות לשעבר. הסיבה לזה נעוצה בכך שרוסית הייתה השפה הרשמית בברית המועצות ולכן רוב העולים דוברים שפה זו, ללא קשר לאזור שממנו עלו. סיבה נוספת היא ההקבלה בין ברית המועצות ורוסיה, שהייתה הרפובליקה הדומיננטית בברית.
עדות
רובם הגדול של העולים לישראל ממדינות ברית המועצות לשעבר הם אשכנזים ומיעוטם הם גאורגים, יהודים הרריים ("קווקזים") ובוכרים. כמו כן הגיעו במסגרת העלייה כמה מאות בודדות של יהודים קרימצ'קים וקראים. האוכלוסייה של העולים שאינם יהודים על-פי ההלכה היא בעיקר ממוצא סלאבי (רוסים, אוקראינים, בלארוסים). נישואי תערובת עם לא-יהודים היו נפוצים כמעט אך ורק בקרב יהודי אשכנז וכמעט ולא היו קיימים בקרב יהודים גאורגים, קווקזים ובוכרים.
דת
יהדות ברית המועצות מאופיינת כחילונית ברובה הגדול. עקב מדיניות של הפרדת הדת מהמדינה בברית המועצות הקומוניסטית, ארגוני דת והדת היו מחוץ לחוק. עלייה זו התאפיינה בזכאי חוק השבות שאינם יהודים על פי ההלכה. על פי נתוני משרד הפנים, כ-30% מקרב העולים בשנות ה-90 לא היו יהודים על פי ההלכה. שיעור זה אף גדל בשנותיה האחרונות של עלייה זו והגיע ל-59% בשנת 2002, אם כי בשנים אלו מספר העולים היה נמוך. העולים שאינם יהודים על פי ההלכה עלו מתוקף "סעיף הנכד" בחוק השבות המזכה בעלייה צאצאים לסב יהודי ואת בני זוגם. פסקה זו הוכנסה ב-1970, בימי משבר מיהו יהודי. נכון ל-2008 שהו בישראל כ-320,000 עולים שאינם יהודים על פי ההלכה וצאצאיהם; רובם מוגדרים בדו"חות הלמ"ס כ"אחרים", עקב היותם חסרי דת רשמית. הם אינם מוכרים כיהודים על פי ההלכה אך אינם רשומים כנוצרים; רק כ-30,000 מבין יוצאי ברית המועצות לשעבר היו רשומים כנוצרים נכון לשלהי 2011. אותם "אחרים" חסרי דת הם אנשים שאינם יהודים מצד אימם, ובני זוגם.
השיעור הגבוה של עולים שמבחינה הלכתית אינם יהודים הוביל לעיתים לחשש ועוינות בקרב חוגים דתיים כלפי כלל העולים. אחת הדוגמאות לכך היא סוגיית קבורתם של חיילים כאלו, שנפלו במסגרת שירותם הצבאי. הממסד הדתי מסרב לקבור חיילים אלה בחלקות המיועדות לקבורת יהודים, בעוד שהיו קולות שקראו לקוברם ביחד עם חבריהם לשירות מתוקף קורבנם למען המדינה. ויכוח זה הוכרע לבסוף בעקבות יוזמתו של השר נתן שרנסקי לספק חלקות נפרדות-בפועל המצויות במיקום מכובד. יתרה מזאת, רבים מתקשים להינשא בישראל בגלל היעדר אפשרות חוקית לנישואים עבור "חסרי דת".
בפועל, ההיחשפות של העולים לתכנים יהודיים באמצעות חיברות הביאה לאימוץ פרקטיקות דתיות מסוימות הרווחות בישראל, כגון הדלקת נרות חנוכה. במקרים רבים הסיווג כ"אחרים" חסרי דת אינו תואם את התודעה הסובייקטיבית של העולים, שחלקם נושאים שמות משפחה המזוהים כיהודיים, נרשמו על ידי הממשל כיהודים בגלל מוצא אביהם לפי מדיניות הלאומים הסובייטית, וסבלו מאפליה ומאנטישמיות. ההתערות הרבה של צעירים המוגדרים כ"אחרים" באוכלוסיית הרוב הישראלית והתמזגותם בה כך שההבדל היחיד הוא דתי, תוארה על ידי פרופסור אשר כהן כ'גיור סוציולוגי'. הוא, וגורמים אחרים החולקים את עמדותיו, רואים בכך סכנה גדולה להרמוניה בין המגזרים ולזיהויה של המדינה כיהודית. כהן כתב כי הלחץ החברתי הנובע מכך שהרוב המכריע של יהודים בישראל, לרבות החילונים, רואה בגיור את אפשרות ההצטרפות היחידה לעם, מניע ומבטיח גם בעתיד כי רוב הצעירים יפנו למסלול של המרת דת. כהן מעריך כי המכשול העיקרי לכך והסיבה למוטיבציה הנמוכה ולרתיעה של ה"אחרים" הם הרבנים, התובעים הכרה אמונית ומודדים אותה בנוקשות באמצעות הקפדה על שמירת מצוות של המתגייר. הוא ובעלי השקפה קרובה קראו לארגן מסע ציבורי לעידוד המרת דת מטעם השלטונות (תוך התמקדות בנשים בגיל הפריון, "55,000 נשים בגילאי 15–35") ולהשתמש בכל אמצעי לשם כך, כולל הדגשת הפנים בספרות ההלכתית הרואים בעין טובה קירוב צאצאי יהודים שאינם יהודים על-פי ההלכה; תפישתם כבר באה לידי ביטוי בהקמת מסגרות שונות בצבא החובה ובחברה האזרחית.
שיעור המתגיירים נותר נמוך יחסית: לעומת 6,000 מהגרים לא-יהודים ועוד ריבוי טבעי בתוך ישראל מדי שנה, כ-1,000 יוצאי ברית המועצות לשעבר מתגיירים באותו פרק זמן, 90% מהם נשים. הרב ישראל רוזן, ראש מערך הגיור, הצהיר כי הם פועלים להקל על הגיור ויש לעודדו באמצעות תקשורת חיובית, אך "ישנה הלכה ויש ללכת רק על פיה ולא על פי הרגש והסיפורים על המעורבות בחברה הישראלית... נגזר עלינו לחיות עם מיעוט גדול שאינו יהודי." אולפני הגיור פתוחים ללימוד חינם ולחיילים מוצע לעבור את התהליך במהלך שירותם הצבאי.
משבר דיור
הפתאומיות היחסית של גל עלייה זה והיקפו הנרחב הביאו עד מהרה למחסור חמור בדיור בישראל, במיוחד באזור גוש דן, ולעלייה דרסטית במחירי הדירות מה שהוביל למחאה חברתית.
כתוצאה מכך, הפעיל שר השיכון דאז, אריאל שרון, תוכניות שונות לעידוד הבנייה, שחלקן כללו אפשרויות לוויתור על הליכי תכנון שונים. כאשר אמצעים אלו לא סיפקו מענה לעלייה המתגברת, ועולים רבים נותרו חסרי גג, תוך שנתיים הוקמו כ-430 אתרי קראוונים, שבהם 27,000 קרוואנים ומגורונים. אתר הקרוואנים הגדול ביותר הוקם בבאר שבע, נקרא נחל בקע, הוצבו בו 2,308 יחידות דיור.
פיזור גאוגרפי
גם בעלייה זו חזרה על עצמה תופעה שהופיעה בכל גלי העלייה הקודמים – מאמצי המדינה לנייד את העולים לפריפריה הביאו לכך שעולים בעלי מעמד סוציו-אקונומי נמוך אכן פנו לפריפריה, בעוד עולים ממעמד גבוה יותר, שהיו בעלי האמצעים להתנגד למאמצים אלו, עברו להתגורר במקום לפי בחירתם – בדרך כלל בגוש דן.
מאפייני הקליטה
במקום להפנות את העולים לאזור גאוגרפי מסוים ולהקצות להם דיור ממשלתי כפי שהיה נהוג בעלייה ההמונית, קיבלה כל משפחת עולים "סל קליטה" שכלל תקציב חד-פעמי לשנה הראשונה לצורך שכירת דירה בכל מקום בארץ שבו המשפחה חפצה לגור. אך גובה המענקים שהם קיבלו אפשר להם לשכור דירות רק בשכונות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, ובפריפריה. עולים בעלי השכלה גבוהה העדיפו להמשך למרכז הארץ למרות ששכר הדירה היה שם גבוה יותר, והם הסתייעו ברשויות מקומיות שרצו למשוך אליהן כוח אדם איכותי מקרב העולים.
מבין ארבע אסטרטגיות של הגירה – טמיעה, היבדלות, השתלבות ושוליות – חלק מהעולים בחרו באסטרטגיית ההיבדלות. היינו, שמירת תרבות המוצא תוך כדי דחיית התרבות הקולטת. חלקים אחרים מקרב העולים (ההנהגה הפוליטית, צעירים יותר, ובעיקר יהודים) בחרו באסטרטגיית ההשתלבות, היינו מעורבות בתרבות הסובבת תוך כדי שימור תרבות המוצא. בחירות אסטרטגיות אלו שונות מאלה של העליות הקודמות (כולל חלק זוטר מהעלייה מברית המועצות בשנות ה-70), שחלקן בחרו באסטרטגיית ההיטמעות, היינו דחיית תרבות המוצא וקבלת התרבות הקולטת, וחלקן – באסטרטגיית ההשתלבות.
פוליטיקה
הרצון לקבל כוח פוליטי שיענה על צורכיהם הייחודיים של העולים, הביא לצמיחתן של "מפלגות רוסיות" ובראשן ישראל בעליה בראשותו של נתן שרנסקי. המפלגה זכתה להצלחה גדולה בבחירות של שנת 1996 וקיבלה 7 מנדטים. בבחירות של שנת 1999 ירד כוחה במנדט אחד ואילו בבחירות של שנת 2003 היא התרסקה לשני מנדטים בלבד והשתלבה בליכוד. יש רואים בהתרסקותה של מפלגת העולים סימן חיובי להשתלבות העולים בחברה ולכך שהם לא זקוקים עוד למפלגה משלהם. מייסד ומנהיג ישראל בעליה, נתן שרנסקי, אמר אחרי הבחירות כי הסיבה לנפילת מפלגתו היא הצלחתה להשיג את יעדה, השתלבות העולים בחברה. לעומת זאת אחרים רואים בכישלונה תוצאה של חוסר האפקטיביות של נציגיה בממשלה ובכנסת בטיפול בנושאים הנוגעים לעולים.
מנגד, אביגדור ליברמן הקים את מפלגת ישראל ביתנו, כמתחרה של ישראל בעליה. ישראל ביתנו התמקדה במישור הלאומי והציגה דעות ימניות בכל הנוגע לסכסוך עם הפלסטינים. מפלגה זו זכתה להצלחה יחסית בבחירות של שנת 1999, שבהן זכתה ב-4 מנדטים ולאחר מכן התאחדה עם מפלגות הימין לסיעת האיחוד הלאומי שקיבלה 7 מנדטים בכנסות ה-15 וה-16.
בכנסת ה-15 פרשו מישראל בעליה רומן ברונפמן ואלכסנדר צינקר והקימו סיעה בעלת אוריינטציה שמאלנית בשם "הבחירה הדמוקרטית". בבחירות לכנסת ה-16 התמזגה סיעה זו עם מפלגת מרצ-יחד וברונפמן, שהוצב במקום החמישי כנציג ציבור העולים, נבחר לכנסת.
לציבור העולים היה חלק ניכר בנפילה של ממשלות יצחק שמיר, שמעון פרס, בנימין נתניהו ואהוד ברק. עם תחילת האינתיפאדה השנייה, חלק גדול מציבור העולים מברית המועצות נטה ימינה בספקטרום הפוליטי בכל הנוגע לסכסוך הישראלי-ערבי והחזיק בעמדות ימניות בנושא העימות עם הפלסטינים והמלחמה בטרור. אף על פי שרוב העולים מברית המועצות תומכים במדיניות ליברלית בנושאי דת ומדינה, בשל היותו של ציבור זה חילוני ברובו, הם נמנעו מלתמוך במפלגות שמאל שהציגו מצע דומה בנושא, עקב עמדותיהן הפשרניות לגבי הפלסטינים וזיהוי השמאל עם הקומוניזם הסובייטי. כך למשל תעמולת הבחירות של אהוד ברק התבססה על הפצת ספר ברוסית המתאר אותו כגיבור מלחמה של ישראל. פרשנים פוליטיים טענו לאחר הבחירות, כי לספר זה הייתה השפעה מכרעת בניצחונו של ברק בבחירות. באופן דומה, גם אהדתו הגדולה של ציבור העולים לאריאל שרון נעוצה בעברו הצבאי המפואר ובדימויו הכוחני.
את הפער בין העמדות הימניות של רוב העולים בתחום המדיני, לבין עמדותיהם האנטי-דתיות, מילאה תקופה מסוימת מפלגת שינוי, מפלגה חילונית ואנטי-חרדית מובהקת, שזכתה לתמיכה גדולה בקרב ציבור העולים, מפני שלמרות נטייתה שמאלה בתחום המדיני, היא לא זוהתה עם השמאל.
בבחירות לכנסת ה-17 פרשה מפלגת "ישראל ביתנו" מן האיחוד הלאומי. ההיגיון של הפרישה התבסס על ההנחה, שלמרות הקרבה בין ישראל ביתנו לאיחוד הלאומי מבחינת הדעות, הרי ששתי המפלגות פונות לקהלים שונים לגמרי: בעוד ישראל ביתנו פונה בעיקר אל ציבור העולים ואל הציבור הימני-חילוני, הרי שהאיחוד הלאומי פונה בעיקר לציבור הדתי-לאומי ולציבור המתנחלים. הנחה זו התבררה כנכונה שכן המפלגה גרפה לבדה 11 מנדטים והפכה למפלגה הימנית השנייה בגודלה לאחר הליכוד, שקיבל רק 12 מנדטים. רוב המנדטים שמפלגת ישראל ביתנו קיבלה הגיעו מקהל היעד שלה, יוצאי חבר המדינות.
על פי ניתוחי תוצאות הבחירות לכנסת ה-18 נטען שאחוז ההצבעה של עולי חבר המדינות היה נמוך מזה של כלל החברה הישראלית והגיע לסביבות 57%. בעקבות זאת, היו עולי חבר המדינות אחראים לכ-16 מנדטים בכנסת. על פי ההערכות, ישראל ביתנו קיבלה בין 9–10 ממנדטים אלו, הליכוד 3–5 מנדטים וקדימה 1–2 מנדטים, ושאר המפלגות קיבלו תמיכה קטנה יותר. עם זאת, ישנם הטוענים להתפלגות אחרת, למשל מרינה סולודקין, חברת כנסת מטעם קדימה, טוענת שקדימה קיבלה כ-5 מנדטים מעולי חבר המדינות.
בבחירות לכנסת ה-20 בלטה שוב נטייתם של העולים ימינה; על פי מחקר של אוניברסיטת אריאל, 38% מתוכם הצביעו לישראל ביתנו, 30% לליכוד, 8% ליש עתיד, ו6% למחנה הציוני.
שירות בצה"ל
37% מקרב הגברים שירתו בתפקידי לחימה ו-25% בתפקידים טכניים, ואילו בקרב הנשים מודגשים תפקידים אדמיניסטרטיביים, תפקידי עזר ושירות.
רמת שביעות הרצון מהשירות עולה ככל שהעולה הגיע ארצה בגיל צעיר יותר והוא שולט טוב יותר בשפה העברית. רמת השליטה בשפה אצל עולה ששירת שירות סדיר עולה משמעותית על זו של עולה שלא שירת.
תרבות
היחלשותה של תפיסת כור ההיתוך הביאה לסובלנות רבה יותר מצד החברה הישראלית לניסיונות העולים לשמור על תרבותם. במקביל, רבים מהעולים ראו את עצמם כנציגי התרבות הרוסית, שלדעתם הייתה נעלה על התרבות הישראלית הלבנטינית. שתי מגמות מקבילות אלו, בשילוב עם מגוריהם של עולים רבים בשכונות נפרדות, הביאו ליצירת תרבות רוסית-ישראלית מובחנת מהתרבות הישראלית הכללית.