cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חוות מזור
סגירת החווה ופדיית הקופים
במהלך 2014 הועברו בהוראת המשרד להגנת הסביבה כ-350 קופי מקוק ארוך־זנב, ילידי טבע מתוך 1,950 הקופים שהיו בחווה באותו זמן למקלט הקופים הישראלי ביער בן-שמן, שהורחב במיוחד עבור קליטתן. וכ–300 הועברו לפארק מוגן באחת ממדינות אפריקה.
לאחר התפטרות השר פרץ ומערכת הבחירות 2015 נכנס לתפקידו השר אבי גבאי שהורה למשרדו שלא להמשיך במאמצים אלו, בעוד שתקציבה של שמורת הקופים מתרומת הקרן של עדי גיל הולך ואוזל.
בשנת 2016 עתרה שמורת הקופים לבג"ץ בדרישה שהמדינה תממן את החזקת הקופים, והצהירה שאזל לה הכסף לטפל בקופים. העתירה נדחתה, אולם השופטים האיצו בנציגי המשרד להגנת הסביבה ומשרד האוצר לקיים משא ומתן עם החברה, כדי שלא ימצאו הקופים ללא מי שיטפל בהם. בשנת 2017, בעקבות עתירה נוספת שהגישו במשותף כל העמותות למען בע"ח בישראל, הצהירה המדינה שהיא מוכנה להשתתף באחזקת הקופים ב-184,000 ש"ח לחודש, בתקציב זמני למשך שנתיים (עד מרץ 2019). שמורת הקופים הסכימה לגייס מכספי תרומות את יתר התקציב לתקופה זו, אך לא גובש תקציב ארוך טווח לאחרי תקופה זו. תוחלת החיים של קופי מקוק בשבי היא 35 שנה, והקופים ניצולי החווה, צעירים ברובם בעת פדיונם, צפוים לחיות עד שנת 2045.
פליקס אבואה
פליקס אדולף אבואה (בצרפתית - Félix Adolphe Éboué; 26 בדצמבר 1884 - 17 במרץ 1944) היה מדינאי צרפתי שחור, ששימש בתפקידים בכירים בממשל הקולוניאלי הצרפתי. הוא היה הצרפתי השחור הראשון שקיבל מינוי למשרה רמה במינהל הקולוניאלי הצרפתי, כאשר מונה למושל גוואדלופ ב-1936. כמושל צ'אד במלחמת העולם השנייה, הביא לתמיכת המושבה, ועמה יתר מושבות אפריקה המשוונית הצרפתית, בצרפת החופשית בהנהגת שארל דה גול, כאשר משטרו של פיליפ פטן המכונה צרפת של וישי נחשב למשטר ה'לגיטימי', ומושבות רבות נותרו נאמנות לו. הוא תמך בשיתוף אפריקאים בממשל, ובעידוד התרבות המקומית. ב-1944 זכה להיות האדם השחור הראשון ששרידיו הוטמנו בפנתיאון בפריז לאחר מותו.
ביוגרפיה
אבואה נולד בקאיין שבגיאנה הצרפתית (הנחשבת לחבל ארץ מעבר לים של צרפת). הורי הוריו היו עבדים. הוא היה הבן הרביעי ממשפחה בת חמישה ילדים. עוד בצעירותו גילה הישגים לימודיים וקיבל מלגה ללימודים בתיכון בבורדו. כן גילה מצוינות במשחק הכדורגל.
הוא סיים לימודי משפטים באחד מבתי הספר ה"קולוניאלים" המיועדים להכשרת בני המושבות בפריז. את הקריירה שלו התחיל באובאנגי שארי בה שרת כעשרים שנה, ולאחר מכן עבר למרטיניק. בשנת 1936 מונה למושל גוואדלופ, והיה לשחור הראשון הממונה למשרה רמה בממשל הקולוניאלי הצרפתי.
שנתיים לאחר מכן עבר לצ'אד, והגיע לפור לאמי ב-4 בינואר 1939, כאשר מלחמת העולם השנייה נראתה כעומדת בפתח. הוא היה בעל תפקיד מפתח בגיבוש תמיכת צ'אד באנשי צרפת החופשית של דה גול ב-1940 ובגיבוש השליטה בכל מושבות אפריקה הצרפתית המשוונית.
כמושל, עשה אבואה מאמצים רבים לשיפור מצבם של תושבי המושבה. הוא סימן כ"בעלי ערך" (évolué) מאתיים משכילים בני המקום, הוריד את מיסיהם ונתן להם משרות סמכות בממשל. על אף שהיה פרנקופיל, ופעל לעידוד השפה הצרפתית, גילה מעורבות בעידוד השפה והתרבות המקומיות. בשנת 1941 צורף ללגיון הכבוד.
ב-1944 מת מהתקף לב בעת ביקור בקהיר. אפרו נטמן בפנתיאון בפריז, והוא היה השחור הראשון שזכה לכך.
מגלן אסייתי
מגלן אסייתי (שם מדעי: Pseudibis) הוא סוג של עופות ממשפחת הכפניים בו שני מינים החיים בתת-היבשת ההודית ודרום-מזרח אסיה. סוג זה קרוב למין מגלן ענק, שבעבר השתייך לסוג.
מאפיינים
מגלנים אלה בינוניים בגודלם באורך ממוצע של 60–68 ס"מ, ומוטת כנפיים באורך 90–115 ס"מ. המגלנים בעלי נוצות כהות, לרבות לאורך הראש ובעלי מקור כפוף בהיר, צוואר ורגליים ארוכות וזנב ארוך.
המגלנים חיים במגוון אזורים, בחלקם במרחק מהמים בין השאר בשדות, בריכות אורז, ערבות ובג'ונגלים ולרוב הם מסתובבים בזוגות או בקבוצות קטנות. המגלנים הם אוכלי כל המחפשים עם מקורם הכפוף מזון על הקרקע.
שטייר SSG 69
הרובה אומץ בשנת 1969. הוא הקדים את זמנו בשימוש של קנים סינתטיים שחושלו בשיטת "cold-hammer" כדי להגביר את הדיוק. ה-SSG נחשב לרובה צלפים מדויק מאוד ובעל דיוק של מתחת ל-0.5 דקת קשת (MOA). הרובה שימש מספר קלעים בתחרויות קליעה בינלאומיות בהם ניצחו.
לרובה מספר גרסאות. ישנה גרסה אזרחית בשם SSG 69 PI והיא נמצאת בשימוש, בנוסף לצבאות, גם בכוחות משטרה. הגרסאות השונות נבדלות בעיקר בפרטים קוסמטיים, למעט גרסת SSG-PIV בעלת קנה קצר יותר - 409 מ"מ - עם מעלה סלילים של 1:250mm (בערך 1:10 אינץ') שתוכנן להתמודד עם תחמושת תת-קולית.
וורן בראון
ביוגרפיה
בראון נולד בוורינגטון שבאנגליה. אחרי שהופיע בשני פרקים בסדרת הטלוויזיה "לגדול בלי בושה", שיחק וורן בתפקיד אנדי הולט באופרת הסבון לבני הנעורים "Hollyoaks" של ערוץ 4. על אף שהיה בן 27 הוא נראה צעיר לגילו ולוהק לתפקיד של תלמיד. בראון למד אז באוניברסיטת סאלפורד. הוא היה מועמד לפרסים אחדים על הופעתו בסדרה בהם הנבל הטוב ביותר ובפרס על הסצנה המרהיבה ביותר בטקס פרסי אופרות סבון בריטיות בשנת 2006. דמותו של בראון בסדרה מתה בפברואר 2006.
בראון השתתף בתחרויות עולמיות של מואי תאי (איגרוף תאילנדי) והיה פעמיים אלוף העולם.
בקיץ 2006 שיחק בראון בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים של ITV "ג'יין הול". במרץ 2007 השתתף בתפקיד טומו בסדרה "מובייל" של ITV. עוד ב-2007 שיחק בתפקיד כריס בפרק בסדרה "חדר מיון". בספטמבר 2007 כיכב בעונה השנייה של הסדרה "מתבגרים" בערוץ BBC Three בתפקיד הברמן אלכס סאלייד, ב-2009 הופיע בראון בספיישל "Two Pints of Lager and a Packet of Crisps" במסגרת תוכנית הקומיק ריליף, המופע היה קרוסאובר בין התוכניות "מתבגרים", "Two Pints" ו-"Coming of Age" והוא גילם שוב את אלכס.
בנובמבר 2008 הופיע בראון שוב בסדרה הרפואית "חדר מיון" אבל גילם דמות שונה מזו של 2007. ב-2009 הופיע בסדרה "Occupation" של ה-BBC, דרמה העוסקת במלחמה בעיראק, לצדם של ג'יימס נסביט וסטיבן גראהם. בראון השתתף בתפקיד ג'ייק קלג בשני פרקים של הסדרה "The Bill" בשם "The Forgotten Child" שעסקו בסחר בנשים.
החל ממאי 2010 הופיע בראון בתפקיד סמל בילוש ג'סטין ריפלי בסדרת הדרמה "לות'ר" של ה-BBC. הוא חזר וגילם את הדמות בכל העונות של הסדרה.
בראון מופיע בווידאו קליפ של השיר "I Remember" של Deadmau5, בו מככבים גם סטיבן גראהם, אסטון קלי (אחיו של גראהם), גרג וולש והשחקנית אמה אדמונדסון.
באוקטובר 2010 הופיע בראון בתפקיד מאט במיני-סדרה "אב יחיד". בפברואר 2012 שיחק באחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה "Inside Men" של ה-BBC. הוא גילם את אחד משכירי החרב של ביין בסרט "עלייתו של האביר האפל", החלק השלישי של טרילוגיית באטמן של כריסטופר נולאן.
ב-2012 כיכב בראון בסדרה המשטרית "השוטר הטוב" בתפקיד השוטר ג'ון-פול רוקסוואג'. ב-2013 שיחק בתפקיד הראשי, ג'ק קווין, בסדרה "כל האמצעים כשרים".
בשנת 2017 החל לשחק במיני-סדרת הדרמה "שקרן, שקרנית" ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV.
הרי הייז
הרי הייז או הרי ויל הייז (באנגלית: Hays Mountains או Will Hays Mountains) הם רכס הרים גדול, הכולל מספר רב של הרים ופסגות בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה
הרי הייז מתנשאים מעל הרכס המפריד בין קרחון אמונדסן וקרחון סקוט.
אתרי הרכס
אתרי הרכס הם:
גילוי ומיפוי ההרים
ההרים התגלו על ידי אדמירל משנה ריצ'רד א. בירד בטיסתו אל הקוטב הדרומי שנערכה בין ה-28 וה-29 בנובמבר 1929.
ההרים מופו באופן חלקי על ידי המחלקות הגאולוגיות של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה שנערכו בשנים 1929 ו-1934.
מקור השם
שמם של ההרים ניתן להם על ידי ריצ'רד בירד.
ההרים נקראו על שמו של ויל ה. הייז (Will H. Hays), ראש איגוד מפיקי הקולנוע ומפיצי סרטי הקולנוע של ארצות הברית.
לקריאה נוספת
• Damien Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide
פישקה במילואים
פישקה במילואים הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1971 בבימויו של ג'ורג' עובדיה שגם כתב את התסריט ביחד עם עדה בן נחום שכתבה את הדיאלוגים.
מוני אמריליו כתב את המוזיקה לסרט ואת הלחן לשירים "אם אין אני לי ו"מתי מתי" למילותיה של רחל שפירא המושרים על ידי ששי קשת.
הסרט הופק בתקופת האופוריה לאחר מלחמת ששת הימים, בו נראו חיילי צה"ל כגיבורי על, לעומתם הערבים כחסרי בינה מבחינת לוחמה, כאשר חיילי צה"ל גוברים עליהם בפועלות תחכום, ולחימה בתוך שטח האויב.
הקהל "הצביע ברגלים" למרות הביקורות השליליות. לפי ספר הקולנוע הישראלי צפו בסרט 457,000 ולפי כרזת הסרט, צפו בו 850,000!
מבקרי הקולנוע קטלו את הסרט בהיותו לדעתם "סרט זול, וולגרי וחסר טעם". בעיתון הארץ התרעם המבקר על כך שהסרט זכה למענק של 400,000 ל"י מ"הממונה על הסרט העברי" (בזמנו הסיבסוד לסרט ניתן רק לאחר הקרנתו לפי מספר האנשים שצפו בו).
תקציר העלילה
מפקד גדוד מילואים (צבי ירון) פוקד על סמל היחידה ג'ינג'י (גבי עמרני) להביא משתמטים מגיוס. אחד המשתמטים הוא בחור ישיבה גברתן בשם שמיל (פול סמית). שמיל מגיע לבסיס ומיד מתחייל ומתחיל באימונים.
בן חסותו של שמיל בישיבה הוא בחור עדין וביישן בשם פישקה (משה סולו). הוא לא יכול להישאר בישיבה בלי שמיל. פישקה מגיע לבסיס ולאחר שהוא משכנע את הש"ג להניח תפילין, הוא מתגנב לבסיס ולאחר שרשרת טעויות מתחייל, עובר בשלום את הבדיקה הרפואית ומתחיל את האימונים ביחד עם שמיל תחת פיקודו של הרס"ר (הנו ג'אבר).
לאחר סדרת אימונים מפרכים ומשעשעים מודיע המג"ד לכיתה של שמיל ופישקה כי הם נבחרו לבצע משימה של חטיפת מפקד פת"ח בכיר בשם אבו פארס מירדן ולהביאו לישראל.
לפני כן הם מקבלים אישור לחופשה קצרה בעיר. הם עומדים לעצור טרמפ אך אף מכונית לא עוצרת להם. פישקה מתחכם, מתחפש לאישה וחושף את רגלו (כמו קלודט קולברט בסרט זה קרה לילה אחד). התעלול מצליח ומיד נעצרת מכונית. הם מבלים במועדון לילה ביחד עם רופא צבאי (רפי נתן) שעוגב על פישקה ואינו יודע שזה גבר...
הם יוצאים למשימה, חוצים את הגבול מנסים להשתלט על מפקדת הערבים תוך קטילה של חיילים רבים אך לבסוף נתפסים.
המפקד הערבי מתחיל לחקור אותם תוך כך ששמיל עונה לו באנגלית ופישקה ביידיש. לבסוף שמיל מצליח בערמומיות ובכוחו הרב להשתלט על הערבים וכולם בורחים מהמקום כשהם ממשיכים בדרכם למועדון לילה בו נמצא אבו פארס.
הם מחופשים כחיילים ערביים ומחכים לאבו פארס תוך צפייה ברקדנית בטן. מסתבר להם שאבו פארס מחזיק במקום בכפייה, זמרת יהודייה מאנגליה בשם דלידה.
המג"ד והמח"ט משבחים את פישקה. פישקה מודיע למג"ד שלאור ההצלחה הגיעו עוד בחורי ישיבה לגדוד, והמג"ד מתבונן להפתעתו בפישקה המצעיד את האברכים בגאווה.
ישראל אודם
ישראל אודם (19 בפברואר 1908 - 28 בנובמבר 1997) היה ממייסדי הגרפולוגיה העברית.
קורות חיים
אודם נולד בעיירה סטניסלבוב (כיום איוונו-פרנקובסק) אשר במזרח גליציה, לשושנה ודוד מנחם רובין, כבן בכור מבין שלושה בנים. בגיל שמונה התייתם מהוריו, והגיע לארץ ישראל עם שני אחיו בתוך קבוצה של 127 נערים יתומי מלחמת העולם הראשונה, שהעלה ישראל בלקינד, מאנשי ביל"ו, והביאם לחפציבה במטרה לחנך נוער יהודי לעבודת האדמה בארץ-ישראל. הוא סיים את לימודיו בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל" בשנת 1927.
בשנת 1931 נשא לאישה את שולמית מטביוב ובנה את ביתו בנתניה. נולדו להם שלושה ילדים. שולמית נפטרה בלדתה את בנם השלישי, בשנת 1937.
בשנת 1944 נישא לאשתו השנייה, בתיה גלוברמן, ושיקם את משפחתו בקיבוץ עין חרוד. במלחמת יום הכיפורים שכל את בנו מנחם שנהרג בקרבות רמת הגולן. אודם היה חבר קיבוץ עין-חרוד מאוחד וגר בו עד יומו האחרון.
כגרפולוג
ישראל אודם הגיע לעסוק בגרפולוגיה לאחר מות אשתו שולמית לבית מטביוב, בשנת 1937. בספרו הראשון "האדם וכתב-ידו" שהתפרסם ב-1960, התאים אודם את עקרונות הגרפולוגיה של האלפבית הלטיני אל האלפבית העברי, ובד בבד עיבד גם את תפיסתו הגרפולוגית. בספרו "כתב-יד ואישיות" הציג אודם לראשונה את משנתו הגרפולוגית-פסיכולוגית: "תורת הפוטנציות א-ט להישרדות קיומית". הספר יצא לאור לראשונה בהוצאת"דביר" ו"מוסד ביאליק" בשנת 1977, והוקדש לזכר בנו מנחם אודם, שנפל במלחמת יום הכיפורים. מהדורה מחודשת של הספר יצאה לאור בשנת 2009. במהלך חייו פרסם אודם 14 ספרים המבטאים את תורתו ותפיסתו הגרפולוגית.
תורה זו מציעה מערכת של תשעה טיפוסים המאפיינים את דרכי התמודדותם של אנשים בחייהם, מבחינת: תפיסת-עולם, ייחוד אישי, סביבה פיזית וסביבה חברתית.
פוטנציה - היא טיפוס-אופי, מעין תלכיד של סגולות אופי המייצג כוון מסוים של נוהל-חיים המתבטא באורח-חשיבה, הרגשה, והתנהגות – אך זאת רק בכוח, כפוטנציאל, בפועל – הפוטנציאל הזה אינו בהכרח מתממש, כאמור : "הכול צפוי והרשות נתונה". בחיים הריאליים, אין בנמצא אדם המיוצג על ידי טיפוס-אישיות טהור אחד, אלא כל אינדיבידואל בנוי למעשה מהרכב שונה, וביחס שונה, מבין הטיפוסים שבמערכת (תשע הפוטנציות).
תורת הפוטנציות של אודם מונה תשעה טיפוסי אישיות בהתמודדותם הקיומית, שהם בבחינת פוטנציות; אלו תשעה טיפוסי אישיות בעלי פוטנציאל התבטאות במגמה אופיינית, המייחדת אותם זה מזה. תורת הפוטנציות של אודם היא משנה גרפולוגית-פסיכולוגית. אודם בנה אותה מתוך הבנת הפסיכודינמיקה של כתב-היד, והמשמעות הפסיכולוגית הנובעת ממנה. כל פוטנציה היא טיפוס של אורח-הסתגלות-קיומית, המתבטא בתסמונת של תופעות גרפיות.
חיל הנשים של צבא ארצות הברית
חיל הנשים של צבא ארצות הברית (באנגלית: Women's Army Corps) היה זרוע השירות לנשים של צבא ארצות הברית, אשר פעלה בשנים 1942 עד 1978.
ישראל אודם
כגרפולוג
פוטנציה א – אורח-הסתגלות נרפה. תפקודו סביל, נרפה, חסר-ישע. התנועה בכתב יגיעה, נגררת, משתהית. נטיית הכתב חדה, תנודית. רפיון בארגון הכתב.
חיל הנשים של צבא ארצות הברית
חיל הנשים במלחמת העולם השנייה
החיל הוקם חצי שנה לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, ב-14 במאי 1942. הוא הוקם תחת השם חיל-עזר הנשים של צבא ארצות הברית (Women's Army Auxiliary Corps), שם שהוסב לשמו הקבוע האמור בשנה שלאחר מכן. המפקדת הראשונה של החיל הייתה קולונל אובטה קאלפ הובי (בשנים 1942–1944).
ישראל אודם
כגרפולוג
פוטנציה ב – אורח-הסתגלות אינטגרטיבי. תפקודו פעיל; בעל גמישות טבעית של הרמוניה פנימית, וויסות ספונטני. התנועה בכתב גמישה, בשטף מחזורי. נטיית הכתב חדה, מחזורית. ארגון הכתב בחוש-איזון וויזואלי.
חיל הנשים של צבא ארצות הברית
חיל הנשים במלחמת העולם השנייה
כ-150,000 נשים שירתו בחיל במהלך מלחמת העולם השנייה. הן היו הנשים הראשונות – למעט אחיות – ששירתו בצבא ארצות הברית. גיוס הנשים היה תוצאה של צורך, שנבע ממחסור בכוח אדם גברי, ואשר התגבר על הדעות השמרניות ששררו בעניין זה בצמרת הצבא ובקרב הציבור הרחב בארצות הברית. בעוד שמרבית הנשים שירתו בתחומי ארצות הברית, הרי כ-12,000 מהן נשלחו אל מעבר לים – לזירה האירופית, איטליה, זירת צפון אפריקה וגינאה החדשה.
ישראל אודם
כגרפולוג
פוטנציה ד – אורח-הסתגלות רציונלי. תפקודו מבוקר, מאורגן, בעל כוח-דריכות, והתמדה. התנועה בכתב ערה גמישה, אך מרוסנת. נטיית הכתב ישרה. ארגון הכתב הגיוני-ענייני.
חיל הנשים של צבא ארצות הברית
חיל הנשים במלחמת העולם השנייה
נשים שירתו במגוון תפקידים טכניים ואדמיניסטרטיביים, ובכלל זה חזאות מזג אוויר, פיקוח טיסה, מכונאות רכב ומטוסים, אלחוט וטלפנות, הצפנה, צילום ותפקידים בחיל הרפואה. ההערכה היא שגיוס הנשים לצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה שחרר כוח אדם גברי כדי איושן של שבע דיוויזיות לוחמות. 639 עיטורים הוענקו במלחמת העולם השנייה לקצינות וחיילות חיל הנשים.
ישראל אודם
כגרפולוג
פוטנציה ה – אורח-הסתגלות אוטיסטי. תפקודו נוקשה, מתבדל. התנועה בכתב נוקשה, מאובנת. נטיית הכתב ישרה. ארגון הכתב מופרע, וניכר בפערים של ניתוק בין מלים ושורות.
חיל הנשים של צבא ארצות הברית
חיל הנשים במלחמת העולם השנייה
גנרלים רבים רצו בשירות של חיילות רבות יותר ואף הציעו להנהיג גיוס חובה שלהן, רעיון שנדחה על ידי משרד המלחמה של ארצות הברית מחשש להתנגדות עזה בקונגרס ובציבור. גנרל דגלס מקארתור כינה את חיילות חיל הנשים כ"חיילים הטובים ביותר שלי", וציין שהן עבדו קשה יותר מן הגברים, התלוננו פחות מהם והיו ממושמעות יותר. גנרל דווייט אייזנהאואר צוטט כמי שאמר ש"תרומתן מבחינת יעילות, כישרון, מורל והתמדה איננה ניתנת למדידה".
ישראל אודם
כגרפולוג
פוטנציה ו – אורח הסתגלות נרקיסיסטי. תפקודו 'מנופח' בחשיבות עצמית. תנועת הכתב רכרוכית, רוגעת, המדגישה ברחבות כל אות ואות. נטיית הכתב ישרה. ארגון הכתב בדגש של 'עשיית רושם'.
חיל הנשים של צבא ארצות הברית
חיל הנשים במלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה קיימו גם הצי האמריקני ומשמר החופים יחידות נשים משלהן, שנקראו Women Accepted for Volunteer Emergency Service) WAVES) ו-SPARS, בהתאמה. כמו כן התקיים הארגון האזרחי שנקרא טייסות שירות חיל האוויר אשר הטיס מטוסים צבאיים עבור חילות האוויר של צבא ארצות הברית.
ישראל אודם
כגרפולוג
פוטנציה ז – אורח-הסתגלות רפורמטורי. תפקודו ביקורתי, ויש בו ביקורת עצמית מחמירה; אי-נחת מהקיים, וצורך לשפר כל הזמן. התנועה בכתב מתוחה, משעבדת את התנועה לצורת האותיות. נטיית הכתב קהה. ארגון הכתב מופרע הגיונית.
קהל קדוש מקוה ישראל
קהל קדוש מקוה ישראל הוא שמם של קהילה יהודית ובית כנסת, מהעתיקים בארצות הברית, הממוקמים בפילדלפיה, פנסילבניה מאז אמצע המאה ה-18.
היסטוריה
הקהילה היהודית בפילדלפיה החלה כקבוצת יהודים קטנה, ממוצא ספרדי, תושבי העיר, שהתארגנו לתפילה משותפת בבית פרטי החל מ-1740 בערך. לקח להם כעשרים שנה בטרם רכשו ב-1761 את ספר התורה הראשון שלהם. בית כנסת ממשי הם פתחו רשמית במקום מושבו הראשון בסמטת צ'רי (כיום Cherry Street) כעבור עשר שנים, ב-1771 ואת השם "קהל קדוש מקוה ישראל" נתנו לקהילתם ולבית הכנסת, באופן רשמי ב-1773.
מנהיגי ובנייני הקהילה
בשנת 1829, יצחק לסר הפך להיות מנהיג הקהילה ובית הכנסת. אחריו כיהן שבתאי מוראיס. מוראיס היה המנהיג במשך ארבעים ושש שנים, והיה מתנגד מובהק של העבדות לפני ובמהלך מלחמת האזרחים. ד"ר אברהם נוימן היה הרב בין 1927-1943. הרב הנוכחי הוא הרב אלברט גבאי אשר נבחר בשנת 1988.
הקהילה התחילה בבית פרטי בסמטה בין הרחובות שרי המירוץ והרחוב השלישי והרביעי בפילדלפיה, כאשר המבנה הראשון שלה נבנה בשנת 1782. מיקומו הועבר בגלל המחאה שעוררה העובדה שהוא שכן ליד כנסייה.
הקהילה הודיעה בשנת 1961 כי היא תחזור למרכז העיר לבניין חדש. ד"ר ברנרד ג'יי אלפרס, סגן נשיא בית הכנסת, שכנע את חברו האדריכל לואי קאהן מפילדלפיה לעסוק בתכנון בניין בית הכנסת החדש. קאהן עשה עשר גרסאות עיצוב בין 1961 ו-1972 של הבניין החדש. עם זאת, הקהילה החליטה כי עלויות הבנייה והתחזוקה גבוהות מדי, ובית הכנסת לא נבנה. מבנה צנוע יותר, נפתח במשותף עם המוזיאון להיסטוריה של עם ישראל, והוא נחנך ונפתח באוגוסט 1976. המוזיאון עבר למבנה חדש ברחוב ה-5 ב-15 בנובמבר 2010. בית הכנסת ממוקם ברחוב הרביעי (צפון) במרכז העיר פילדלפיה.
הקהילה אחראית גם על בית קברות מקוה ישראל, אחד מבתי הקברות היהודים העתיקים ביותר ששרדו בארצות הברית.
ישראל אודם
כגרפולוג
פוטנציה ח – אורח-הסתגלות איובי-זאבי. תפקודו ציני, נקמני, תוקפני. התנועה בכתב נשברת, מעוותת. נטיית הכתב קהה, תנודית. ארגון הכתב עוויתי.
פוטנציה ט – אורח-הסתגלות אנרכי-יצרי. תפקודו הפכפך, מגורה. מאפיין את גיל ההתבגרות, בעיקר של נערות, וחולף בדרך כלל, לאחר מכן. התנועה בכתב תנודית, מתפרעת, נמרצת/נפסקת. נטיית הכתב קהה, תנודית. הכתב חסר-ארגון.
חיל הנשים של צבא ארצות הברית
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר מלחמת העולם השנייה צומצמה פעילות חיל הנשים, שקיומו נתפס כפעולת חירום של ימי המלחמה. הגיוס לשורותיו הופסק ובסיסי ההדרכה שלו נסגרו. ב-1946 החל צבא ארצות הברית בארגון חיל הנשים כחיל קבוע במסגרתו, והחקיקה הנחוצה נתקבלה בקונגרס ב-1948.
בימי מלחמת קוריאה שירת 20% מכוח האדם של החיל מחוץ לגבולות ארצות הברית, בעיקר באירופה וביפן (מעטות שירתו בקוריאה עצמה). במהלך מלחמת וייטנאם היו נשות חיל הנשים מוצבות בווייטנאם בשנים 1966 – 1973. ב-1967 בוטל האיסור החוקי על קידום נשים לדרגות בכירות (אלוף-משנה ומעלה (לדרגה זו הגיעה רק מפקדת חיל הנשים)). ב-1970 קודמה הקצינה הראשונה לדרגת גנרל (דרגת תת-אלוף (Brigadier General)).
תהליך רב-שנתי מתמשך של פתיחת תפקידים צבאיים בפני נשים ושילובן ביחידות בצד גברים הביא לפירוק חיל הנשים של צבא ארצות הברית בשנת 1978 (אז שירתו בחיל כ-53,000 נשים ועוד 25,000 נכללו בכוחות המילואים שלו). מאז ואילך שירתו נשים בצדם של הגברים ביחידות ובזרועות השונות של הצבא, אם כי הן לא הורשו להשתתף במצבי לחימה. איסור זה הוסר בשנת 1994 על ידי שר ההגנה האמריקני לס אספין (Les Aspin). באותה עת היו 67% מהתפקידים (Positions) בצבא פתוחים לנשים. סמוך לכך (ב-1993) היוו נשים 12.5% מכלל אנשיו של הצבא. ב-2009 עמד שיעור זה על 15.5%.
מקס צ'ורניצקי
מקס צ'ורניצקי (בגרמנית: Max Tschornicki 9 באוגוסט 1903 - 20 באפריל 1945) היה עורך דין ופוליטיקאי יהודי גרמני, פעיל ההתנגדות הגרמנית לנאציזם. הוא ווילהלם פוגל היו שני האסירים היחידים שהצליחו להימלט ממחנה הריכוז אוסטופן.
קורות חיים
מקס צ'ורניצקי נולד ב-1903 ברוסלסהיים, בן למהגרים יהודים-אורתודוקסים מרוסיה,. כסטודנט, הוא השתייך למספר אגודות נוער יהודיות והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה. מאוחר יותר הוא היה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית וברייכסבאנר. לאחר שלמד בתיכון במיינץ, המשיך ללמוד משפטים ועסק כעורך דין במיינץ, והגן בעיקר על חברי סוציאל-דמוקרטים וחברי רייכסבאנר.
צ'ורניצקי היה פעיל בהתנגדות לנאציזם. ב-24 במאי 1933 הוא נעצר בעקבות צו שרפת הרייכסטאג ונכלא באוסטהופן, אחד ממחנות הריכוז הנאצים הראשונים. בסיוע ארוסתו ושני אסירים נוספים, פיליפ וואהל וכריסטוף וייץ, הוא הצליח להימלט מהמחנה ב-3 ביולי 1933. כתוצאה ממנוסתו, הוחמרה משמעותית האבטחה במחנה, מספר אסירים נענשו בחומרה ומשפחתו נלקחה ל-"מעצר מגן ".
הוא ברח לאזור הסאר, שהשתייך אז למנדט של חבר הלאומים, ואחר כך לטולוז ולליון. לאחר הכיבוש הגרמני של צרפת ב-1940 הוא הצטרף לתנועת התנגדות הצרפתית. הוא נעצר ב-1944 ונשלח לאושוויץ ב-11 באוגוסט 1944. לאחר מכן, הוא הועבר למחנות אחרים. ב-20 באפריל 1945, הוא מת מדיזנטריה באלך-אונטרמנזינג, במחנה לווין של מחנה הריכוז דכאו, תשעה ימים לפני שחרור המחנה על ידי כוחות בעלות הברית.
הנצחה
צ'ורניצקי סיפר את חוויותיו כגולה בצרפת לאנה זגרס, שהשתמשה בהן ברומן שלה הצלב השביעי.
תיאטרון צ'וורוש בהרקסהיים עיבד את הביוגרפיה של צ'ורניצקי כמחזה ב-2013, עיבוד של טקסטים של סגרס, סטפן הסל, ולטר בנימין וולף ביירמן לשיר הפועלים ביידיש Sol sajn. ההצגה הוצגה, בין היתר, באתר ההנצחה במחנה הריכוז אוסטופן.
חזי סימנטוב
ביוגרפיה
ב-2012 מונה סימנטוב לכתב השטחים של הערוץ, במקומו של שלומי אלדר, במקביל לתפקידו כמנהל דסק הערבים של ערוץ 10.
סימנטוב השתתף בסיקור מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, שחרור גלעד שליט, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן.
ב-2015 יצר סדרת כתבות במסגרת מהדורת החדשות של ערוץ 10 בנוגע למחנות הפליטים בשטחים, וסדרת כתבות בנוגע לאסירים הביטחוניים הפלסטינים.
ב-2016 יצר סדרת כתבות בנוגע למניעים הגורמים לילדים פלסטינים לבצע פיגועי טרור.
ב-2019 עבר לחדשות 13 כחלק ממיזוג רשת וערוץ עשר.
סימנטוב מתגורר בפתח תקווה.
זא"ז 969
זא"ז 969 (ברוסית: ЗАЗ-969, באנגלית: ZAZ-969) הוא רכב שטח קטן, פתוח, מתוצרת יצרנית הרכב ZAZ (שם מלא: Zaporizhia Automobile Building Plant) אשר יוצר בין השנים 1965–1970 בברית המועצות.
מפעל והנהלת יצרנית הרכב "Zaporizhia Automobile Building Plant" ממוקמים בעיר זפוריז'יה באוקראינה.
פאבל קורוצ'קין
פאבל אלכסייביץ' קורוצ'קין (19 בנובמבר 1900 - 28 בדצמבר 1989) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על ארמיות במהלך מלחמת העולם השנייה
מלחמת העולם השנייה
ביולי 1941, זמן קצר לאחר המתקפה הגרמנית, מונה קורוצ'קין למפקד הארמייה ה-20, ולחם עמה במהלך קרב סמולנסק כחלק מהחזית המערבית. ב-1 באוגוסט של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הארמייה ה-43, והחזיק בתפקיד עד 23 בחודש עת הועבר לפקד על החזית הצפון-מערבית. בין ינואר לפברואר 1942 הוא פיקד על החזית במהלך מבצע טורופץ-חולם. הוא החזיק בתפקיד עד אוקטובר של אותה שנה. ב-18 בנובמבר 1942 מונה למפקד הארמייה ה-11, וב-10 במרץ 1943 הועבר לפקד על הארמייה ה-34. ב-23 ביוני חזר לפקד על החזית הצפון-מערבית, ב-27 באוגוסט הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק, ובנובמבר מונה לסגן מפקד החזית האוקראינית הראשונה והשתתף בתכנון קרב קורסון-צ'רקאסי. ב-24 בפברואר 1944 מונה למפקד החזית הבלארוסית השנייה והחזיק בתפקיד עד אפריל של אותה שנה. ב-15 באפריל 1944 מונה למפקד הארמייה ה-60 אשר נכללה בחזית האוקראינית הראשונה - אז בפיקוד איוואן קונייב. הוא השתתף עם הארמייה במבצע לבוב-סנדומייז' בקיץ 1944, ובחורף 1945 לחמה במבצע ויסלה-אודר. יחידות של הארמייה גילו את מחנה אושוויץ, וכל הסגל הרפואי שלה נשלח כדי להעניק סיוע לניצולים. בהמשך לחמה הארמייה כחלק מהחזית האוקראינית הרביעית, והשתתפה במתקפת שלזיה העילית, מתקפת מוראביה-אוסטרבה, ובמאי 1945 השתתפה בקרב על פראג. באוגוסט 1945 פורקה הארמייה, ועל בסיסה הוקם המחוז הצבאי קובאן. על חלקו במהלך המלחמה, קיבל קורוצ'קין את עיטור גיבור ברית המועצות.
אחריתו
קורוצ'קין מונה למפקד המחוז הצבאי קובאן, וב-6 במאי 1946 מונה לסגן מפקד המינהל הצבאי הסובייטי בגרמניה. שנה לאחר מכן הוא מונה לעוזר מפקד פיקוד המזרח הרחוק הרוסי. בפברואר 1951 מונה לסגן מפקד האקדמיה הצבאית של המטה הכללי, וב-31 במאי 1954 מונה למפקד האקדמיה הצבאית פרונזה. ב-8 במאי 1959 הועלה לדרגת גנרל ארמייה. ב-1968 הוא מונה לנציג צבאי בכיר של ברית ורשה בצבא גרמניה המזרחית. הוא פרש מהצבא ב-1970, ונפטר במוסקבה ב-28 בדצמבר 1989 בגיל 89.
ארומנית
ארומנית (Armãneashce; רומנית Aromână או Macedoromână), הידועה גם כמקדו-רומנית או וְלאכית היא שפה רומאנית מזרחית מקבוצת השפות הרומאניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות.
הארומנית חולקת מאפיינים רבים עם השפה הרומנית, בהם מורפולוגיה ותחביר דומים, כמו גם אוצר מילים גדול שמקורו בשפה הלטינית. מקור השוני בין שתי השפות הוא בהשפעה של שפות אחרות. בעוד שהרומנית הושפעה משפות סלאביות ומהונגרית, הארומנית הושפעה מן השפה היוונית.
קטליריה
קטליריה (שם מדעי: Keteleeria; בסינית: 油杉属; בפין-יין: you shan shu) הוא סוג של 3 מינים של עצים מחטניים ירוקי-עד השייכים למשפחת האורניים, שתחום תפוצתו משתרע על שטח גדול מצפון לדרום ברפובליקה העממית של סין, לאוס ווייטנאם. התנאים הסביבתיים שבהם הוא גדל משתנים בהתאם מאקלים ממוזג לכמעט אקלים טרופי. מין זה הוא אחד ממיני האורניים הבודדים הגדלים בתנאים הקרובים לטרופיים.
תיאור
מיני קטליריה הם עצים ירוקי-עד היכולים להגיע עד לגובה של 35 מטרים. קליפת גזע העץ מחורצת לאורך בחלק התחתון של הגזע. הענפים שונים באורכם. על הענפים צלקות עלה קטנות ועגולות. למיני הקטליריה יש מיקוריזה (מוטואליזם (הדדיוּת) בין תפטיר של פטרייה ובין שורשי העץ) עם לפחות 26 מיני פטריות מהסוגים רוסולה (Russula), נטופה (Lactarius), סיבית (Inocybe) ועוד.
העלים הם דמויי מחטים שטוחות, המסודרות לאורך הענף בצורת סליל ולעיתים בצורת כוכב. אורכן בין 1.5 ל-7 סנטימטרים ורוחבן 2 עד 4 מילימטרים. הפיוניות מסודרות בשתי שורות בחלק התחתון של העלה, ולעיתים יש שורת פיוניות בקצה העליון. בכל עלה יש שתי תעלות שרף.
כל מיני הקטליריה הם חד-ביתיים, דו-מיניים. האצטרובלים הזכריים (אצטרובלי האבקה) מקובצים בסוככים, בקבוצה של 4 עד 8, תכונה המשותפת גם לסוגים Pseudolarix ו-Nothotsuga. האצטרובלים הנקביים (אצטרובלי הזרעים) זקופים (במקום להיות תלויים), צורתם גלילית או חרוטית-גלילית ואורכם בין 6 ל-22 סנטימטרים. מההאבקה ועד הבשלות נדרשים בין שישה לשמונה חודשים. האצטרובלים נושרים מיד לאחר שהזרעים מתפזרים, בדבוקה אחת או בנפרד. צורת האצטרובלים ואופן הנשירה שלהם שונים מאוד בשלושת המינים.
לזרעים צורת משולשת-מלבנית ואורכם בין 8 ל-16 מילימטרים. לזרעים צמודה כנף באורך פי 1.5 עד 2.5 מאורך הזרע.
לנבטים שניים עד ארבעה פסיגים.
תפוצה
תפוצת העץ מוגבלת לדרום-מזרח אסיה. עיקר התפוצה ברפובליקה העממית של סין במחוזות: דרום גאנסו, צפון שאאנשי, מזרח סצ'ואן, יונאן, דרום-מערב חוביי, גוויג'ואו, גואנגשי, חונאן, גואנגדונג (יחד עם הונג קונג והאי האינאן) דרום-מערב ג'יאנגשי, פוג'יין וג'ג'יאנג. יש גם חורשות בטאיוואן, כמו גם אוכלוסיות מבודדות בהרים של צפון לאוס ובדרום וייטנאם.
טקסונומיה
הסוג תואר מדעית לראשונה ב-1866 על ידי הבוטנאי והגנן הצרפתי אלי-אבל קרייר (Élie-Abel Carrière; 1818–1896). השם המדעי מנציח את הגנן הבלגי ז'אן-בטיסט קטלר (Jean-Baptiste Keteleer; 1813–1903). סוג זה הוא קרוב משפחה לסוגים Pseudolarix ו-Nothotsuga. כל שלושת הסוגים מובחנים בכך שהאצטרובלים הזכריים מקובצים בסוככים, וביכולתם, הנדירה במחטניים, לתמוך בסיעוף. הוא שונה מ-Nothotsuga בכך שאצטרובלי הזרעים שלו גדולים הרבה יותר, ומ-Pseudolarix בעלים ירוקי-העד ובכך שהאצטרובלים לא מתפרקים בבגרות.
השונות בין האצטרובלים הובילה בעבר לתיאור של כמה מינים נוספים (עד ל-16 "מינים"), אבל מרבית המקורות המוסמכים תומכים כיום רק בשלושה. עם זאת, אתר Flora of China מכיר בחמישה מינים.
מאובנים
אבקה מאובנת של המין הנכחד Keteleeria caucasica חולצה משכבה מהמיוקן עליון באזור הקווקז בגאורגיה. מאובנים של מינים של קטליריה ידועים מתחילת הפליסטוקן בדרום פורטוגל.
מגלן הפונה
מגלן הפונה (שם מדעי: Plegadis ridgwayi) הוא מין של מגלן החי בדרומה של אמריקה הדרומית בביצות וערבות עשב גבוהות בארגנטינה, צ'ילה, בוליביה ופרו בגובה 3,100 עד 4,800 מטר, כשלעיתים נדירות הוא מצוי עד לגובה פני הים.
המגלן תואר בידי ג'ואל אלן ב-1876 והוא שויך לסוג מגלן בוהק, לצד המגלן החום, החי בישראל. הוא נקרא על שם ערבות הפונה, שלמורדות הרי האנדים בהם הוא חי. השם המדעי ניתן לכבוד החוקר האמריקאי רוברט ריג'ווי
מגלן זה מגיע לאורך 56 ס"מ בממוצע והוא בעל נוצות סגולות-כהות עם גוון ירוק בכנפיים, צוואר קצר ועבה יחסית ומקור אפור ורוד הכפוף מטה. המגלן הוא אוכל כל לרבות דגים, חרקים, פירות, סרטנים וביצים.
מין זה נפוץ יחסית ואיננו בסכנת הכחדה והוא אף מגודל בשביה בידי שבט האורו למטרות בשר. הוא מתרבה למורדות האנדים בחבורות קטנות או זוגות, כשהזכר בעת החיזור קורא קריאות רמות לזוגתו. הנקבה מטילה על הקרקע 2 ביצים ושני ההורים מטפלים בהם.
טיוטה
טְיוּטָה היא שלב בתהליך הכתיבה, בו מקבל המסמך הנכתב את צורתו הראשונית, ועל בסיס שלב זה נעשים שינויים, תיקונים והוספות בהתאם לרצון הכותב. לעיתים קרובות, נעשים השינויים על גבי הטיוטה עצמה, תוך מחיקות והוספות בכתב-יד וכדומה.
מקור המילה מן הארמית, באמצעות התלמוד הבבלי (המשמעות המקורית של המילה בהקשרה בתלמוד הוא מעין שכבה המכסה את גוף השטר, ושורש המילה הוא טיט).
המושג טיוטה קיים גם באמנות, כגון בציור, שם מקובל לעשות סקיצה לפני יצירת הציור או היצירה.
מחקרים אמפיריים של סופרים בעבודה מצביעים על כך שסופרים יכולים לעשות אחת או יותר מהפעולות הבאות במהלך שלבי הכתיבה:
מוצא (גאוגרפיה)
מוצא (או מקור) של נהר או נחל או קרחון הוא מונח גאוגרפי המתאר את מקום המרוחק ביותר בנהר או בנחל או בקרחון משפך הנהר אל מקווה מים (ים או אגם), או אל נהר או נחל או קרחון אחר.
הגדרה
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מגדיר "אורכו של נהר" הוא המרחק בין שפכו של מוביל מים (כגון נהר/נחל/ או גוף מים אחר) לבין ראשיתו של הגוף המים. לעיתים מתייחסים למוביל מים יובלי כחלק מאורכו של מוביל המים, ומתייחסים למוצאו של היובל כאל מוצאו של גוף מים (אשר מבנה את שמו במקום בו נשפך מוביל המים אל תוך מוביל המים (ראו יובל).
הגדרה אחרת מזהה את מוצא הנהר במקום המרוחק ביותר מהשפך, באגן ההיקוות שממנו המים זורמים בעת כלשהי במהלך השנה (האופן קבוע), או, לחלופין, כמו הנקודה הרחוקה ביותר בהם המים זורמים (מיד פעם, ולו פעם בשנה) - הגדרה חלופית זו מתחייחסת גם לנקודה הרחוקה ביותר באגן ההיקוות, גם אם מדובר בנחל יבש בו הזרימה היא במועד מסוים בשנה. הגדרה חלופית זו משמשת את מכון הסמית'סוניאן, ואת נשיונל ג'יאוגרפיק.
לקריאה נוספת
• Mike T. Furse, Daniel Hering, Karel Brabec, Andrea Buffagni, Leonard Sandin, Piet F.M. Verdonschot, Editors, The Ecological Status of European Rivers: Evaluation and Intercalibration of Assessments Methods, P 34
זלנוגרד (מוסקבה)
זלנוגרד (ברוסית: Зеленоград) הוא עיר במוסקבה ואחד מ-12 המחוזות המינהליים של העיר, הממוקם במרחק 37 ק"מ מצפון-מערב למרכז העיר מוסקבה, אחד משלושה מחוזות הנמצאים מעבר לכביש הטבעת של מוסקבה. זהו אחד ממרכזי המדע העיקריים בתחום החשמל במוסקבה.
כיום זהו אחד המחוזות הקטנים ביותר במוסקבה, הן מבחינת שטחו והן מבחינת גודל האוכלוסייה. זלנוגרד גובלת בדרום-מזרח בעיר חימקי שבמחוז מוסקבה, ואת שאר גבולותיה תוחם מחוז המשנה סולנצ'נוגורסק. זלנוגרד כונתה בתקופת ברית המועצות "עמק הסיליקון הסובייטי" בשל ריכוז חברות הטכנולוגיה של מוסקבה.
ביולי 1991 יצאה לדרך הרפורמה בחלוקה המנהלית של מוסקבה ובמסגרתהּ פורקו רבעים ישנים והוקמו מחוזות אדמיניסטרטיביים, כשזלנוגרד היה אחד מעשרת המחוזות החדשים שהרכיבו את מוסקבה. במסגרת הרפורמה החדשה הורכב זלנוגרד מחמישה מחוזות מוניציפליים: מחוז מוניציפלי 1, מחוז מוניציפלי 2, מחוז מוניציפלי 3, מחוז מוניציפלי 4 והעיר קריוקובו שהייתה חלק ממחוז זלנוגרד במוסקבה.
בדצמבר 2002 זלנוגרד חולקה לשלושה רבעים וחמישה מחוזות מוניציפליים: מאטושקינו-סאביולקי (שכלל את מאטושקינו וסאביולקי), פאנפילובסקי (שכלל את קריוקובו הישנה ואת סילינו) וקריוקובו.
בינואר 2010 שוב בוצע ארגון מחודש למבנה המחוז והמחוז האדמיניסטרטיבי של זלנוגרד מורכב מאז מחמישה רבעים שונים:
לוג (יחידת מידה)
לוג היא מידה מקראית קדומה למדידת נוזל, ומוזכרת פעם אחת בתורה, למדידת השמן למנחת מצורע עני "וְאִם דַּל הוּא וְאֵין יָדוֹ מַשֶּׂגֶת וְלָקַח כֶּבֶשׂ אֶחָד אָשָׁם לִתְנוּפָה לְכַפֵּר עָלָיו וְעִשָּׂרוֹן סֹלֶת אֶחָד בָּלוּל בַּשֶּׁמֶן לְמִנְחָה וְלֹג שָׁמֶן". ועל פי רש"י היא המידה הקטנה ביותר המוזכרת בתורה.. הלוג הוא 6 ביצים שהם רבע הקב, (קב = 24 ביצים).
לוג במידות זמננו
בשיעור הלוג במידות הנוהגות בימינו, נחלקו פוסקי ההלכה, מחלקותם נובעת ממחלוקת שורשית בשיעור הביצים, האם נתקטנו מכמות שהיו בזמן חז"ל או לא.
דעת הרב חיים נאה שהביצים הן באותו גודל כפי שהיו בזמן חז"ל, ולפיכך מידת הלוג הוא 345.6 מיליליטר (סמ"ק), לדעת החזון איש הביצים נתקטנו, ומידת הלוג הוא 597.2 מ"ל/סמ"ק.
התנקבות מעי
התנקבות המעי הוא מצב רפואי המתרחש כאשר נוצר מעין חור לאורך הקיבה, המעי הגס, או המעי הדק. מצב זה עלול להיגרם עקב מספר מחלות שונות, כמו דלקת התוספתן, דיברטיקוליטיס או עקב טראומה מפצע סכין. ניקוב עלול להתרחש גם בכיס המרה, כך שהתוכן באיברים אלה עלול לגלוש לתוך חלל הבטן.
תסמיני ההתנקבות כוללים כאבי בטן עזים.
טיפול
לרוב נדרשת התערבות כירורגית בצורת לפרוטומיה חקרנית וסגירת הנקב עם שטיפת צפק. ניתן להשתמש במדבקת גרהם עבור נקבים בתריסריון.
קיים טיפול הנחשב לשמרני הכולל נתינת נוזלים ואנטיביוטיקה לתוך הווריד.
וילינגטון אורטיס
וילינגטון אלפונסו אורטיס פלסיו (בספרדית Willington Alfonso Ortiz Palacio) הוא כדורגלן עבר קולומביאני שנחשב לאחד מהשחקנים הטובים ביותר בדרום אמריקה בשנות ה-70 וה-80 וכן נחשב ביחד עם קרלוס ולדרמה לגדול השחקנים הקולומביאנים בכל הזמנים.
אורטיס שיחק בנבחרת קולומביה בין השנים 1972 ל-1985 והיה שותף לנבחרת שסיימה שנייה בקופה אמריקה 1975. כמו כן, שיחק גם במוקדמות מונדיאל 1974, 1978, 1982 ו-1986. שיחק במועדונים הקולומביאנים מיונאריוס, דפורטיבו קאלי ואמריקה קאלי וזכה בשישה תוארי אליפות. כמו כן שיחק והפסיד בשלושה גמר רצופים בגביע ליברטדורס במדי אמריקה קאלי.
הוא כונה "ווילי הזקן" (El Viejo Willy) והתאפיין בעיקר בגלל מהירותו, שליטתו בכדור, יכולות ההבקעה שלו, הכדרור והיכולת לשחק בשני האגפים ולשלוט בשתי הרגליים. היה לקולומביאני הראשון שהוזמן להשתף במשחק ראווה של כוכבי שאר העולם.
בדצמבר 2008 נבחר במשאל אוהדים לאחד מחמשת השחקנים הקולומביאנים הגדולים ביותר בכל הזמנים ביחד עם קרלוס ולדרמה, אפריין סאנצ'ס, פאוסטינו אספרייה וויקטור אריסטיסאבאל.
ב-8 בדצמבר 2009 נערך לכבודו משחק פרידה באצטדיון אל קמפין בין כוכבי עבר של מיונאריוס ואמריקה קאלי.
קריירת משחק
אורטיס נולד בטומקו שבקולומביה. כבר בגיל צעיר הרשים ביכולותיו הטכניות ומהירותו, שהביאו אותו כבר בגיל 17 ללבוש את מדי הנבחרת של מחוז נריניו. הוא התגלה על ידי פליקס אסקוטה, אבל תחילת דרכו לא הייתה פשוטה והוא נכשל כאשר נבחן בדפורטיבו פריירה ובאמריקה קאלי. בגיל 19 הוא הגיע לקבוצת הנוער של מיונאריוס ושם החל לבלוט. הוא כיפר על גובהו הנמוך (1.69 מטר) בזריזות שלו, בראיית המשחק, בשליטה בכדור וכן בכיבוש שערים.
מיונאריוס
אורטיס ערך את הבכורה שלו בקבוצה בינואר 1972 במשחק ידידות מול הקבוצה הברזילאית, אינטרנסיונל וכבש את שער הניצחון. אורטיס הוליך את מיונאריוס לשני תוארי אליפות ב-1972 וב-1978 וכן לסגנות בשנים 1973 ו-1975. היה חלק משלישיית ההתקפה שזכתה לכינוי "BOM", ביחד עם חיימה מורון ואלחנדרו ברנד. אורטיס שיחק עם הקבוצה בארבעה טורנירי קופה ליברטדורס: 1973, 1974, 1976 ו-1979 כאשר בשניים הראשונים הוליך את הקבוצה לחצי הגמר, הישגה הטוב ביותר עד היום. בגלל יכולותיו הטכניות וזריזותו, היווה מטרה לשומריו שפגעו בו לא פעם על מנת לעצור אותו ולעיתים אף הרחיקו לכת. זכורה בעיקר פגיעה אחת בו בשנת 1979 על ידי אנטוניו פלסיוס, שנכנס בו בחוזקה וגרם לו להיעדר זמן רב מהמגרשים, עד כי לא היה בטוח שאורטיס יוכל לחזור ולשחק.
דפורטיבו קאלי
בסוף 1979 עבר לדפורטיבו קאלי בהעברה בסך ההעברה היה 13 מיליון פסו, שנחשבה ליקרה ביותר בתולדות הליגה. סכום. אורטיס אף דחה הצעות מברצלונה וולנסיה כדי להצטרף לקאלי. בעונת 1980 סיים כמבקיע המצטיין של הקבוצה עם 17 שערים, אך לא הצליח להוביל את הקבוצה לאליפות. בעונה שאחר כן השתתף אורטיס עם הקבוצה בגביע ליברטדורס וזכור במיוחד בזכות הצטיינותו במשחק החוץ מול קבוצת ריבר פלייט הארגנטינאית, בו כבש שער והוביל את קבוצתו לניצחון בתוצאה 1-2 על קבוצה שכללה כמה שחקנים שהיו שותפים לזכייתה של במונדיאל 1978.
אמריקה קאלי
אורטיס עבר לשורות אמריקה קאלי ב-1983 וערך את הבכורה במשחק ידידות בפברואר של אותה שנה מול בוקה ג'וניורס. את אמריקה הוליך לארבע אליפויות רצופות בשנים 1983-1986. כמו כן, הוליך את אמריקה, שהייתה באותן שנים אחת הקבוצות הטובות ביבשת דרום אמריקה, לשלושה גמרים רצופים בגביע הליברטדורס, אשר בכולם הפסידה. אורטיס פרש ממשחק פעיל בשנת 1988 במדי אמריקה ושנה מאוחר יותר, ארגן לו המועדון משחק פרידה מול קבוצת נסיונל האורוגוואית, אז מחזיקת הגביע הביניבשתי.
נבחרת לאומית
אורטיס שיחק במדי הנבחרת הלאומית במסגרת במוקדמות מונדיאל 1974, 1978, 1982 ו-1986, אולם מעולם לא כה להעפיל למונדיאל. אורטיס שיחק גם בטורניר הקופה אמריקה בשנים 1978 ו-1979. בטורניר הראשון כבש שערים בסיבוב הראשון מול אקוודור ובחצי הגמר מול אורוגוואי, אך במשחק הגמר מול פרו הפסידה קולומביה במשחק השלישי והמכריע. אורטיס שיחק גם בנבחרת שהשתתפה באולימפיאדה ב-1972.
אורטיס רשם בסך הכול 49 הופעות במדי נבחרת קולומביה בהן כבש 12 שערים.
קריירת אימון
לאחר פרישתו הקדיש אורטיס את עצמו לאימון של ילדים ונוער. תחילה במחלקת הנוער של מיונאריוס ואחר כך עם נבחרת קולומביה עד גיל 17, איתה זכה במדליית הזהב במשחקים הדרום אמריקאיים. אחר כך הוליך את הנוער של אמריקה קאלי זכייה בתארים, בהם אליפות הליגה השלישית ב-1996.
צ'לסי קלינטון
צ'לסי ויקטוריה קלינטון (באנגלית: Chelsea Victoria Clinton; נולדה ב-27 בפברואר 1980) היא בתם היחידה של נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון, ושל מזכירת המדינה לשעבר הילרי רודהם קלינטון. בעבר היא שימשה ככתבת מיוחדת עבור חדשות NBC. בשנת 2012 החלה לעבוד בתאגיד הפילנתרופי "קרן קלינטון" ("Clinton Foundation") ו-"Clinton Global Initiative", וסיימה דוקטורט ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת אוקספורד ב-2014.
ראשית חייה
צ'לסי ויקטוריה קלינטון נולדה ב-27 בפברואר 1980, בליטל רוק, ארקנסו לביל קלינטון והילרי רודהם קלינטון. הילרי תיארה את הלידה של בתה בתור "האירוע המופלא ביותר והכי מעורר השתאות בחיי". צ'לסי הייתה בתם היחידה והנכדה הראשונה של הוריהם משני הצדדים. בגיל שנתיים, התלוותה להוריה לנסיעותיהם ברחבי ארקנסו כשביל קלינטון התמודד על משרת מושל ארקנסו.
אמה כתבה שהשם צ'לסי נקבע בהשראת ביקור בצ'לסי שבלונדון במהלך חופשת חג המולד ב-1978. היא סיפרה שכשמעה את השיר מ-1969 של ג'וני מיטשל, "Chelsea Morning", בביצועה של ג'ודי קולינס, ביל אמר, "אם אי פעם תהיה לנו בת, שמה צריך להיות צ'לסי".
צ'לסי קלינטון למדה בבתי הספר היסודיים בליטל רוק "Forest Park Elementary School" ו"Booker Arts and Science Magnet Elementary School" ובחטיבת הביניים "Horace Mann Junior High School". היא קפצה כיתה בכיתה ב'.
השנים בבית הלבן
ב-20 בינואר 1993, כאשר קלינטון בת ה-12 עברה לגור עם הוריה בבית הלבן בעקבות בחירתו של אביה לנשיא ארצות הברית, השירות החשאי של ארצות הברית נתן לה את שם הקוד "Energy" (אנרגיה). הוריה רצו שבתם תגדל באופן נורמלי ככל האפשר בהתחשב בנסיבות ולכן ניסו להגן עליה מפני אור הזרקורים התקשורתי. הילרי קלינטון התייעצה עם ג'קלין קנדי-אונאסיס בקשר לגידול ילדים בבית הלבן, וביקשה מהעיתונות שתצמצם את הסיקור על בתה באירועים ציבוריים שבהם היא משתתפת. הקלינטונים נתמכו על ידי מרגרט טרומן, בתו היחידה של נשיא ארצות הברית הארי טרומן. היא כתבה מכתב למערכת של הניו יורק טיימס במרץ 1993 והסבירה בו על הנזק שיכול להיעשות אם העיתונות תהפוך את צ'לסי לנושא סיקור אינטנסיבי. העיתונות נענתה לבקשתה של הילרי, אבל בשנת 1997, לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון, עלו ספקולציות בתקשורת לגבי המכללה שבה תבחר והדבר גרם לסיקור תקשורתי רב עליה. צ'לסי קלינטון בסופו של דבר בחרה ללמוד באוניברסיטת סטנפורד. בסך הכל, היא קיבלה 32 כתבות עליה בניו יורק טיימס ו-87 כתבות באינטרנט במהלך שתי הקדנציות של אביה כנשיא ארצות הברית (1993-2001). מכלל הילדים של הנשיאים, היא זו שקיבלה את סיקור הטלוויזיה הרב ביותר.
החלטתם של הקלינטונים לשלוח את צ'לסי בתם ל-"Sidwell Friends", בית ספר פרטי בוושינגטון די. סי., עוררה שאלות, אולם אביה הסביר לסוכנות הידיעות Associated Press במאי 1993, שכך הוחלט מפני שבתו לא אהבה את העובדה שהיא "מקבלת הרבה פרסום" והיא מעוניינת שתהיה לה "יותר שליטה על גורלה." אמה טענה ש "אם [צ'לסי] הייתה הולכת לבית ספר ציבורי, העיתונות לעולם לא הייתה משאירה אותה לבד." הקריטריון שהשפיע על החלטתם היה הפרטיות, ולא איכות החינוך. בית הספר ותלמידיו שמרו על שתיקה בקשר לצ'לסי וסירבו לדון עליה בפומבי, ובכך נתנו לה את הפרטיות שהמשפחה הראשונה ביקשה לתת לה. צ'לסי סיימה את לימודיה בבית הספר בשנת 1997 ואביה דיבר בטקס הסיום. עניין פרטיותה של צ'לסי נידון בעיתונות, ורוב כלי התקשורת הגיעו למסקנה שהיא צריכה להיות מחוץ לתחום בשל גילה. למרות זאת, כאשר קלינטון הייתה בת 13, מספר סטיריקנים ופרשנים לעגו להופעתה, בהם ראש לימבו, וכותבי סאטרדיי נייט לייב בשנת 1995 פרסם הסופר העצמאי טום גוגולה קלטת של שירים שהוקלטו כביכול על ידי קלינטון ובהם הערות שונות הנוגעות לאנשים בולטים. הקלטת התבררה כתרמית. גוגולה הגן על הסרט, ואמר "שום דבר מזה לא היה מכוון נגד צ'לסי. סאטירה היא סאטירה". בשלב זה של חייה אמר אביה, "אנחנו באמת עובדים קשה כדי לוודא שצ'לסי לא נותנת לאנשים אחרים להגדיר את תחושת הערך העצמי שלה... זה קשה כשאתה מתבגר... [א]בל אני חושב שהיא תהיה בסדר".
קלינטון השתתפה במשך ארבע שנים בשיעורי מחול בארקנסו, והייתה תלמידה ב"בית הספר וושינגטון לבלט" במשך כמה שנים.
בתחילת 1999, נודע לקלינטונים שמגזין People עובד על כתבה שתבחן את היחסים במשפחה הראשונה על רקע השערוריות. השירות החשאי ביטא בפני המגזין את חששותיו שמא הכתבה תסכן את ביטחונה של צ'לסי. למרות זאת, הוחלט לפרסם את הכתבה. קרול ואלאס, העורך האחראי של People, אישר את רגישותו של המגזין לדאגותיהם של הקלינטונים, אבל חש שצ'לסי בת ה-19 הייתה "עדת ראייה לדרמה משפחתית ואירועים היסטוריים" ולכן הכתבה לגיטימית. על שער הגיליון של ה-5 בפברואר 1999, הופיעו צ'לסי והילרי והכותרת "חן תחת אש". בשנת 2000, שנתו האחרונה של אביה כנשיא, צ'לסי הייתה המארחת בבית הלבן כשאמה ניהלה את מסע הבחירות שלה לסנאט האמריקאי, ונסעה עם אביה לחו"ל לכמה ביקורים רשמיים.
אוניברסיטת סטנפורד
קלינטון החלה ללמוד היסטוריה באוניברסיטת סטנפורד בסתיו 1997.
שבוע לפני שהגיעה לקמפוס, אמה כתבה מכתב לאיגוד העיתונאים וביקשה בו שהעיתונאים ימנעו מלסקר את בתה. למרות זאת, צ'לסי הגיעה לסטנפורד עם הוריה, אנשי השירות החשאי, וכמעט 250 עיתונאים. כדי לשמור על ביטחונה, הותקנו חלונות עם זכוכית משוריינת בחדר השינה שלה ומצלמות הוצבו במסדרונות. בנוסף, אנשי השירות החשאי התחזו לתלמידים באוניברסיטה והתגוררו במעונות שלה. מלבד כמה סיפורים שנכתבו עליה מדי פעם בצהובונים, בארבע השנים שצ'לסי למדה בסטנפורד היא נשארה מחוץ לעין הציבור.
קלינטון סיימה את לימודיה בסטנפורד בשנת 2001 בהצטיינות יתרה ועם תואר ראשון בהיסטוריה. נושא התזה שלה לתואר ראשון, בגודל 150 עמודים, היה הסכם יום שישי הטוב ב-1998 בצפון אירלנד, ולשם כך היא ראיינה את אביה. בעת סיום לימודיה של צ'לסי, הנשיא קלינטון מסר הצהרה לעיתונות ואמר בה: "הילרי ואני אסירי תודה על החברויות וחוויות הלמידה הגדולות שלצ'לסי היה בסטנפורד, ואנחנו מאוד גאים בה ביום המיוחד הזה".
אוניברסיטת אוקספורד
בחודש יולי 2001, הודיע הנשיא קלינטון באליפות וימבלדון שצ'לסי תלמד באוניברסיטת אוקספורד בסתיו, באותו קולג' שהוא למד בו פוליטיקה בין 1968 ל-1970 באמצעות מלגת רודז. צ'לסי עצמה לא למדה עם מלגת רודז. מאסטר אוניברסיטת קולג' של אוקספורד, רובין באטלר, אמר כי הוא שמח שהיא לומדת באוקספורד: "מהתעודה שלה בסטנפורד עולה שהיא תלמידה טובה מאוד בעלת הכישורים והיכולות המתאימים. הקולג' שמח גם להרחיב את החיבור שלו עם משפחת קלינטון". כדי לשמור על ביטחונה של צ'לסי האוניברסיטה הפעילה אמצעי אבטחה על פי המלצת יועצים בריטים ואמריקנים, והסטודנטים האחרים שבקולג' התבקשו שלא לדבר עליה עם העיתונות.
צ'לסי הגיעה לאוקספורד מיד לאחר פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית. היא נמשכה לסטודנטים אמריקאים אחרים באוקספורד שגם הם חשו טראומה כתוצאה מכך. בריאיון למגזין "Talk" צ'לסי אמרה:
על הדברים שאמרה בראיון נמתחה ביקורת בעיתונות בלונדון וכן על ידי אחד הסטודנטים באוקספורד בעיתון הסטודנטים של אוקספורד.
האוניברסיטה כעסה על הביקורת שהסטודנט מתח מכיוון שהיא הופיעה כמאמר מערכת. למרות הביקורת, צ'לסי תוארה כשקולה, מקסימה ובלתי מושפעת על ידי אנשים שפגשו אותה ונראה שהיא הצליחה להתמודד עם ההסתגלות לחיים בחו"ל. במהלך לימודיה באוקספורד, אימצה צ'לסי מראה מתוחכם יותר, על פי הדיווחים, בעזרתה של ידידת משפחה דונטלה ורסצ'ה, שבתצוגת האופנה שלה צ'לסי השתתפה בתחילת שנת 2002.
בגמר לימודיה בשנת 2003, קיבלה תואר שני ביחסים בינלאומיים. לאחר מכן חזרה לארצות הברית לאחר סיום הלימודים והתגוררה בניו יורק.
אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת ניו יורק
באביב 2010, קלינטון סיימה תואר שני ברפואה ציבורית באוניברסיטת קולומביה. ב-2010 החלה ללמוד לתואר דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק והשלימה אותו באוניברסיטת אוקספורד.
קריירה
בשנת 2003 הצטרפה קלינטון לחברת הייעוץ "McKinsey & Company" שבניו יורק, ובשנת 2006 החלה לעבוד בחברת ההשקעות האמריקאית "Avenue Capital Group". היא הייתה אחד מהיו"רים של התאגיד הפילנתרופי "קרן קלינטון" ("Clinton Foundation") למשך שבוע למטרת גיוס כספים, עד שהצטרפה לחברה לאחר מכן באופן רשמי, וכיהנה כחברה בדירקטוריון של "School of American Ballet". ב-22 בספטמבר 2011 קלינטון נבחרה למועצת המנהלים של חברת האינטרנט האמריקאית "IAC".
ב-14 בנובמבר 2011 הודיעה רשת NBC שהיא שכרה את קלינטון ככתבת עבור התוכניות "NBC Nightly News" ו"Rock Center with Brian Williams". החוזה איתה היה רק למשך 3 חודשים, ולכן התאפשר לה להמשיך לעבוד עבור "קרן קלינטון", ולהמשיך ללמוד בזמן שעבדה עבור NBC.
הקמפיין לנשיאות של הילרי
בדצמבר 2007 החלה צ'לסי במסע הבחירות של אמה באסיפות הבחירה באיווה למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית. היא הופיעה בכל רחבי ארצות הברית ובעיקר בקמפוסים. עד תחילת אפריל 2008, היא דיברה בלמעלה מ-100 מכללות למען מועמדותה של אמה. במהלך מסע הבחירות ענתה צ'לסי לשאלות הקהל, אך לא התראיינה או הגיבה לשאלות מהעיתונות, כולל לשאלתה של כתבת בת 9 מעיתון הילדים "Scholastic News" ששאלה אותה האם אביה היה נשיא טוב. לשאלתה היא ענתה, "אני מצטערת, אני לא מדברת עם העיתונות וזה חל עליך, למרבה הצער. אף על פי שאני חושבת שאת חמודה". פיליפ ריינס, מזכיר העיתונות של אמה, התערב כאשר עיתונאים ניסו לפנות לצ'לסי באופן ישיר. בפעם הראשונה במהלך הקמפיין, כשסטודנט שאל אותה על התייחסותה של אמה לפרשת מוניקה לווינסקי היא ענתה, "אני לא חושבת שזה עניינך". לאורך הקמפיין היא הפכה לתומכת מנוסה יותר, עם תגובות מעודנות יותר והייתה מסיטה את השאלות בנושא עם הערות כמו "אם זה מה שאתה רוצה להצביע עבורו, זה מה שאתה צריך להצביע. אבל אני חושבת שיש אנשים אחרים [ש]הולכים להצביע על דברים כמו ביטוח בריאות וכלכלה". ב-26 באוגוסט 2008, בכנס של המפלגה הדמוקרטית, צ'לסי קראה להילרי "הגיבורה שלי ואמא שלי" והציגה לה סרט מחווה ארוך. לאחר ההופעה בכנס היא חזרה לניו יורק לחייה הפרטיים.
חייה האישיים
ב-31 ביולי 2010 נישאו קלינטון ומארק מזווינסקי, מיליונר יהודי שעובד כבנקאי השקעות, בטקס רפורמי יהודי ונוצרי בראינבק שבניו יורק, הנמצאת דרומית לאולבני. החתונה התקיימה באחוזה משנת 1902, הפרוסה על פני 50 דונם, על צוק שמשקיף על נהר ההדסון. האחוזה הייתה שייכת דאז לתומכת של אמה הילרי, קתלין האמר, שבעבר הייתה מפיקה בערוץ "Oxygen Media", ולארתור סילבינדר, איש עסקים ומפתח עסקים. זוגיותם של צ'לסי ומארק מזווינסקי התגלתה בשנת 2005, והם התארסו בסוף השבוע של חג ההודיה בשנת 2009. מזווינסקי היה בנקאי השקעות בגולדמן זקס, ובעת הנישואין היה גם בנקאי השקעות ב"3G Capital Management".
מזווינסקי נולד ב-15 בדצמבר 1977 בפילדלפיה, לחברי הקונגרס הדמוקרטים לשעבר אדוארד מזווינסקי ומרג'ורי מרגוליס-מבינסקי. יש לו עשרה אחים, אשר שלושה מהם מאומצים. הוא גדל בבית יהודי קונסרבטיבי. משפחת קלינטון ומשפחת מזווינסקי התיידדו עוד בשנת 1990, כאשר נפגשו בדרום קרוליינה בכנס של מנהיגים אמריקאים.
לאחר חתונתם חיו הזוג בשכונת פארק גראמרסי שבמנהטן, ניו יורק, ולאחר מכן עברו להתגורר בבית משותף בשכונת מחוז פלטיירון שבמנהטן (Flatiron District) שעלה כ-10.5 מיליון דולר. בתם, שארלוט קלינטון מזווינסקי, נולדה בספטמבר 2014, בנם, איידן קלינטון מזווינסקי, נולד ביוני 2016וילדם השלישי במספר ובנם השני, ג'ספר קלינטון מזווינסקי, נולד ב-22 ביולי 2019.
אפקט ציטופתי
אפקט ציטופתי (באנגלית: Cytopathic effect, בקיצור: CPE) הוא תהליך של שינוי מורפולוגי דגנרטיבי שחל בתרבית תאים בעקבות הדבקה נגיפית.
נוכחות נגיפית בתאים מעוררת, בדרך כלל, שינויים מורפולוגיים שונים. שינויים אלה, הניתנים לזיהוי באמצעות מיקרוסקופ אור רגיל, עוזרים לאתר הדבקה נגיפית ולעיתים אף לזהות את מין הנגיף המדביק. זאת משום שמינים שונים של נגיפים גורמים לאפקטים ציטופתיים שונים בתאים.
אפקטים ציטופתיים קלאסיים
אפקטים ציטופטיים קלאסיים ניתנים לזיהוי באמצעות מיקרוסקופ אור רגיל. לעיתים נדרשת צביעה על מנת להבחין באפקטים הבאים.
אפקטים ציטופתיים ברמה המולקולרית
אפקטים ציטופתיים רבים מתרחשים ברמה המולקולרית בתוך התא המודבק ולכן אפקטים אלה יזוהו, במרבית המקרים, באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני חודר.
אפקט ציטופתי נחשב לשיטה מקובלת בוירולוגיה קלאסית ונהוג כיום באבחנה מעבדתית לאיתור הדבקה נגיפית. יחד עם זאת, לשיטה מספר חסרונות, כשהבולט מכולם הוא פרק הזמן הממושך, אשר לוקח לתרבית התאים לבטא את האפקט הציטופתי (יומיים עד 10 ימים בממוצע, בהתאם למשפחה ומין הנגיף).
גרדה וייסמן קליין
גרדה וייסמן קליין (באנגלית: Gerda Weissmann Klein; 8 במאי 1924 – 3 באפריל 2022) הייתה סופרת פעילת זכויות אדם יהודייה-אמריקאית. ספרה האוטוביוגרפי "הכל פרט לחיי" משנת 1957, עובד לסרט קצר בשנת 1995, "ניצולה אחת זוכרת – גרדה וייסמן קליין", שזכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר ובפרס אמי, ונבחר לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית. היא ובעלה קורט קליין עסקו בפעילות למען זכויות אדם וחינוך ופעלו לשימור זיכרון השואה. בני הזוג הקדישו את רוב חייהם לקידום סובלנות ושירות בקהילה. היא ייסדה את "Citizenship Counts", ארגון ללא מטרות רווח הפועל למען חיזוק הקשר עם הקהילה. ויסמן קליין כיהנה במועצת המנהלים של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, המציג את עדותה בתערוכת הקבע. ב-15 בפברואר 2011, הוענקה לוייסמן-קליין מדליית החירות הנשיאותית.
ביוגרפיה
גרדה וייסמן, ילדתם השנייה של מנהל ייצור הפרוות יוליוס וייסמן והלן (לבית מואנקברון) וייסמן (עקרת בית), נולדה ב-8 במאי 1924 בבילסקו (כיום ביילסקו-ביאלה), פולין. היא למדה בגימנסיה נוטרדאם בבילסקו עד פלישת גרמניה לפולין ב-1939. שני הוריה ואחיה הגדול ארתור (יליד 1919) נרצחו במהלך השואה.
ב-3 בספטמבר 1939 פלשו כוחות גרמנים לביתה של גרדה וייסמן בת החמש עשרה בבילסקו, פולין. זמן קצר לאחר תחילת הפלישה, קיבלה המשפחה מברק מדודה של גרדה שבישר על התקדמות הגרמנים במהירות. במברק זירזה דודתה את המשפחה לעזוב את פולין מיד. הם נשארו כי אביה של גרדה לקה בהתקף לב. הרופאים שלו המליצו שלא להזיז אותו או להיות נתון ללחץ מיותר.
לאחר הפלישה, גרדה ומשפחתה צפו בגרמנים אתניים שחיו בפולין, שנחשבו לחברים, מניפים את הדגל הנאצי ומצדיעים במועל יד. באמצע אוקטובר 1939, אחיה הגדול של גרדה, ארתור (בן 19), קיבל פקודה מהגרמנים, כזכר בין 16 ל-50, להירשם לצבא. ב-18 באוקטובר 1939 נענה ארתור לזימון. משפחתו לא ראתה אותו שוב. גרדה והוריה נאלצו לגור במרתף ביתם ולאחר מכן בגטו.