cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חקלאות נבטית
תקופות החקלאות הנבטית
תחילת החקלאות הנבטית בתקופה הנבטית-המוקדמת, בערך בשנת 300 לפנה"ס. בשלב הראשון עסקו הנבטים רק מעט בחקלאות ומלאכה זו הייתה טפלה לגידול הצאן. כשהתערערה תרבותם כנוודים עקב ירידת קרנם הכלכלית של מסחר המור והלבונה עברה הממלכה הנבטית להסתמכות כלכלית המתבססת על חקלאות. מהפך זה קרה לאורך התקופה הנבטית המאוחרת. חקלאותם של הנבטים שימשה בסיס לחקלאות במרחב הנגב כשבתקופה הביזנטית ובתקופה המוסלמית הקדומה השתמשו באותן טכניקות נבטיות ואף באותם מתקנים חקלאיים. למעשה אף הבדואים כיום משתמשים באותו בסיס חקלאי נבטי.
סוגי הגידולים בחקלאות הנבטית
אין אנו יודעים במדויק מה גידלו הנבטים במפעלם החקלאי כיוון שרק המבנים החקלאים שרדו. התעודות הכתובות היחידות אודות הגידולים החקלאים בתקופה זו בנגב היא מן הפפירוסים של ניצנה. בפפירוסים אלו מוזכרים גידולי שעורה וחיטה וכן, ארקוס, מין מסוים של קטניה. גידול השעורה סביר ביותר היות שהשעורה בעלת עמידות גבוהה בתנאי האקלים של הנגב וכן מהווה מזון טוב לגמלים אשר היוו אמצעי מרכזי וכמעט יחידי להעברת סחורות הבשמים. מתוך הפפירוסים קיימת היתכנות שגודלו אף ירקות אך בכל מקרה לא לצורכי מסחר אלא רק לשימוש ביתי.
בנוסף לגידולים החד שנתיים עולה מן הפפירוסים כי הנבטים גידלו גם עצי פרי רב שנתיים. ככל הנראה הנבטים גידלו עצי זית ותאנה. מעבר לגידולי עצים אלו אשר קיימותם תלויה באמינות הפפירוסים קיימת סבירות גבוהה יותר עד כדי ודאות כי הנבטים גידלו גפן לתעשיית היין ולתעשיית מיץ ענבים מורתח הנקרא 'דבש ענבים'. אנו מוצאים במרחבי הנגב שרידי מתקנים חקלאיים רבים אשר שימשו להפקת היין אשר מגבירים את הסבירות לגידולו על ידי הנבטים.
מתקנים חקלאיים
הנבטים פיתחו והשתמשו במספר מתקנים חקלאיים שונים להקמת מפעל החקלאות שלהם. אפשר לחלק סוגי מתקנים אלו לארבע קבוצות:
מתקנים חקלאיים שנועדו להתמודד עם משטר המים האופייני לנגב
משטר המים בנגב מאופיין בכמות משקעים דלילה יחסית ובשיטפונות בזק. קיימים מספר מתקנים חקלאיים נבטים שבנו להתמודדות עם משטר זה.
מתקנים חקלאים שנועדו להכשרת תוואי הקרקע ושמירת התפוקה החקלאית
אדמת הנגב איננה מתאימה באופי התוואי שלה לחלק מהגידולים החקלאים ועל כן בנו הנבטים מתקנים חקלאיים להכשרתה לגידולים אלו.
מתקני הפקה מן התוצר הגולמי לכדי המוצר הנסחר
הנבטים בנו מספר גתות, חלקן אף ציבוריות, להפקת יין או 'דבש ענבים' מן הענבים אותם גידלו בכרמיהם. בנוסף נמצאו שרידים של כלי בית בד אשר שימשו להפקת שמן מן הזיתים.
אות הפציעה
אות הפציעה (בגרמנית: Verwundetenabzeichen) הוא אות שהוענק עבור פציעה בשעת קרב בתקופת מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה על ידי גרמניה הקיסרית וגרמניה הנאצית. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה האות ניתן גם לאזרחים אשר נפגעו מאש האויב (בעיקר בהפצצות של בעלות הברית).
האות ניתן בשלוש דרגות; זהב (דרגה ראשונה), כסף (דרגה שנייה) ושחור (דרגה שלישית). במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הפך לאחד מהאותות הנפוצים ביותר עם כחמישה מיליון הענקות.
קרינית
קְרִינִית או נצרן אוקייני (שם מדעי: Canthidermis) הוא סוג של דגי גרם ממשפחת הנצרניים המצוי באוקיינוס.
רוב הנצרנים חיים בימים רדודים יחסית אך נצרן זה נודד לרוחב האוקיינוסים הטרופיים והסובטרופיים, אך אינו מצוי כלל בים התיכון. אורכו 50-65 ס"מ והם צבועים בשחור עד בהיר ירקרק ויש להם 2 סנפירים מגודלים מעל ומתחת לגופם בצורת משולש.
הנצרן סמוך לצמחייה צפה או פריטים צפים נוספים כולל אשפה, חבלים גדולים וכל רכיב צף דומה. הם מצויים הרחק מהחוף ולא ידוע עליהם הרבה.
דימי אוגוינה
דימי אוגוינה (באנגלית: Dimie Ogoina) הוא רופא-מדען ניגרי למחלות זיהומיות. הוא פרופסור לרפואה באוניברסיטת ניז'ר דלתא ומנהל רפואי ראשי בבית החולים שלה. הוא נשיא האגודה הניגרית למחלות זיהומיות.
ביוגרפיה
אוגוינה למד בתיכון בלאגוס, ניגריה. הוא השלים תואר ראשון ברפואה, תואר ראשון בכירורגיה מאוניברסיטת אחמדו בלו, שם למד תחת המנטורים לסלו אגלר וג'פרי אונימלוקווה.
לאחר התמחותו, אוגוינה עבד כמרצה ורופא יועץ במרפאת איידס בבית החולים של אוניברסיטת בינגהאם בג'וס. לאחר מכן הצטרף לאוניברסיטת ניז'ר דלתא ולבית החולים NDU שם שימש בכמה תפקידים כולל ראש מחלקה, פרובסט של המכללה לרפואה, יו"ר הוועדה המייעצת הרפואית ומנהל רפואי ראשי. הוא פרופסור לרפואה. אוגוינה חוקר איידס ועמידות לאנטיביוטיקה. נכון לשנת 2023, הוא הנשיא הנוכחי של האגודה הניגרית למחלות זיהומיות. באפריל 2023, אוגוינה נבחר לרשימת טיים 100 של האנשים המשפיעים ביותר בעולם על תרומתו המדעית.
שיעור צפייה
שיעור הצפייה (VTR, view-through rate) או שיעור ההשלמה ( VCR, video completion rate) הוא מדד המבטא את שיעור מקרי הצפייה בפרסומת וידאו מבין סך כל המקרים שבהם נטענה פרסומת וידאו. הוא ניתן כאחוזים מן החשיפות (impressions) לפרסומת. לדוגמה, ה-VTR של פרסומת וידאו שנצפתה באחת מבין ארבע פעמים שמשתמשים נחשפו לה הוא 25%.
עדיין אין בענף הפרסום סטנדרטים מוסכמים המגדירים בדיוק מתי ניתן להתייחס אל פרסומות שנטענו כאל פרסומות שאכן נצפו, אך יש הצעות של ארגונים כמו ה-Media Rating Council בארצות הברית אשר זוכות לאימוץ נרחב. לפי ההצעה הנוכחית, פרסומת וידאו בדפדפן תיחשב לכזו שנצפתה אם לפחות מחצית הפיקסלים שלה היו גלויים לעיני המשתמש למשך לפחות שתי שניות.
בעולם הדיגיטל ניתן למדוד שיעורי צפייה לפי משך זמן צפייה ומעורבות של הצופה.
כלים כמו גוגל אנליטיקס יודעים לנתח את שיעורי הצפייה באופן מדויק.
פת קיבר
פת־קיבָּר הוא לחם גס שלא הוצאו ממנו הסובין או שרובו סובין.
הסובין נחשב לחומר גלם הנחות ביותר לאפיית לחם, אחריו במעלה לחם השעורים, והראשון במעלה לחם חיטה. פת קיבר מופיעה לראשונה במקורות התלמודיים, במסכת פסחים דף מב עמוד א'.
בעניין זה אומר התלמוד על פי מאמר תלמודי זה, פת קיבר קשה לעיכול הגוף ומשום כך גורמת למחלות ולהזדקנות הגוף.
בקידושין כ׳ א:ט״ו
בראשית רבה צ׳:ו׳
בהלכות ברכות נפסק שצריך להקדים ולברך על פת נקיה שהיא מקמח לבן, על פני פת קיבר.
חיים נחמן ביאליק בספרו אלמנות כותב.
נתן יונתן בשירו "שוב יוצא הזמר" כותב "שוב נושאת את פת־קיבר ומים".
דוד פוגל בספר רומן וינאי כותב
פנדורה (זמרת)
קארין אנלי קתרינה פנדורה מגנסון (בשוודית: Karin Anneli Catarina Pandora Magnusson; נולדה ב-20 ביוני 1970), ידועה בשם הבמה שלה פנדורה, היא זמרת-יוצרת יורודאנס שוודית. פנדורה פופולרית ב, באסיה ובאוסטרליה.
קורות חייה
פנדורה נולדה וגדלה בעיר וסטרוס, בפרוורי סטוקהולם. מגיל צעיר, פנדורה למדה פיתוח קול ונגינה על גיטרה. בגיל 16, פנדורה החלה להופיע במספר אירועים בשוודיה, הצטרפה למספר להקות נוער והוציאה גרסאות כיסוי לכמה שירי רוק. בגיל 18, פנדורה החלה ללמוד במכללת המוזיקה "קרלפורססקה", שם עבדה עם מספר אמנים שוודים דוגמת מרטין אנקליוס והנריק אנדסן.
קריירה
בשנת 1993, פנדורה עברה לבירה סטוקהולם, וחתמה חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "וירג'ין רקורדס". באוקטובר 1993, פנדורה הוציאה את סינגל בכורתה "Trust Me". השיר הפך לשיר הנמכר ביותר בשוודיה באותה השנה והוסמך לסינגל זהב. חודש לאחר צאת השיר, פנדורה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, One of a Kind. האלבום הוסמך לזהב בשוודיה ובפינלנד. בדצמבר הוציאה את הסינגל "Come On And Do It" אשר הגיע לחמישייה הראשונה במצעדי המוזיקה במדינות הנורדיות.
בפברואר 1995, פנדורה הוציאה את אלבומה השני Tell the World. השיר מכר כ-100,000 עותקים בפינלנד ובשוודיה, וכ-1,000,000 עותקים באסיה. בשנת 1996, פנדורה חתמה חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "יוניברסל מיוזיק גרופ". בדצמבר באותה השנה, יצא אלבומה השלישי Changes. בקיץ 1997, פנדורה ערכה את סיבוב ההופעות הראשון שלה. היא הופיעה במספר ערים בסקנדינביה וביפן. בדצמבר באותה השנה, פנדורה הוציאה לאור את אלבומה השלישי, This Could Be Heaven. האלבום הוסמך לפלטינה ביפן תוך שישה שבועות. בשנת 1998, פנדורה הוציאה את השיר "Spirit to Win", שהיה לשיר הנושא של אולימפיאדת החורף לשנת 1998. בשנת 1999, פנדורה הוציאה שני אלבומי אולפן חדשים, Breathe ו-No Regrets. בשנת 2003, פנדורה התמודדה בקדם השוודי לאירוויזיון 2003, עם השיר "You". פנדורה הגיעה למקום האחרון ולא הצליחה להעפיל לגמר. מאוחר יותר באותה השנה, פנדורה הוציאה את אלבומה התשיעי, 9 Lives. בשנת 2004, פנדורה השתתפה שוב בקדם השוודי לאירוויזיון 2004, עם השיר "Runaway". פנדורה לא הצליחה להעפיל לגמר.
ב-28 במרץ 2007, פנדורה האשימה את הלהקה "סקוץ'", שייצגה את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 2007. פנדורה טענה הלהקה העתיקה את לחן השיר מהשיר שלה, "No Regrets". פנדורה אף תכננה להגיש תלונה רשמית לאיגוד השידור האירופי. מנגד, רשות השידור הבריטית (BBC) טענה כי הלהקה לא הכירה כלל את פנדורה ואת שיריה. בנובמבר 2007, פנדורה הוציאה את האלבום Celebration, שהגיע למקום ה-38 במצעד האלבומים השוודי. אלבום נוסף של פנדורה יצא בנובמבר 2011.
באביב 2020, פנדורה השתתפה בגרסה הפינית של תוכנית הטלוויזיה "הזמר במסכה" בדמות הטווס. ב-20 בפברואר 2021, פנדורה והאחים טפלון השתתפו בקדם הפיני לאירוויזיון 2021 עם השיר "I Love You". השיר זכה במקום השני עם 180 נקודות.
אלבומים
{{שני טורים|
אלבומי אוסף
}}
יחסי איי בהאמה–רוסיה
סקירה כללית
שתי המדינות חתמו על הסכמים על יחסים דיפלומטיים ב-14 בינואר 2004. שתי המדינות חברות באו"ם. רוסיה מיוצגת בבהאמה באמצעות שגרירותה בניו יורק.
As It Was
As It Was (בעברית: כמו שהיה) הוא סינגל של הזמר-יוצר הבריטי הארי סטיילס, אשר יצא לאור בהוצאת חברות התקליטים ארסקין וקולומביה ב-1 באפריל 2022, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Harry's House (2022). השיר נכתב על ידי סטיילס ביחד עם מפיקיו, קיד הרפון וטיילר ג'ונסון.
השיר הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, אשר הופך אותו לשירו השני של סטיילס שהגיע לפסגת המצעד, אחרי "Watermelon Sugar" (2020). השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והיה לשני של סטיילס שעשה זאת אחרי "Sign of the Times" (2017).
ולטה (פירושונים)
{{פירושונים|
As It Was
מגזין התרבות סלייט הכתיר את השיר לאחד מהשירים המובילים לשנת 2022 ברשימת הסיכום המוזיקה שלהם.
ולטה (פירושונים)
ראו גם
}}
As It Was
הקליפ של השיר קיבל מועמדות לפרס גראמי לווידאו קליפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-65.
רקע
הארי סטיילס הכריז על השם של אלבום האולפן השלישי שלו, Harry's House, ב-23 במרץ 2022, בטריילר של 40 שניות ותאריך היציאה של האלבום, 20 במאי 2022. חמישה ימים לאחר מכן, הוא הכריז על שם הסינגל הראשי באלבום, "As It Was", שתאריך היציאה שלו הוא 1 באפריל 2022. במקביל, במקומות שונים הופיעו כרזות הנושאות את המילים "It's not the same as it was" (בעברית: "זה לא אותו דבר כמו שהיה") ותמונה של סטיילס יושב על כדור גדול.
הדרי ישראל
הדרי ישראל הייתה שותפות מוגבלת שהוקמה בשנת 1952, ותפקידה היה לעבד פרדסים שהוחזקו על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים, ולזכות ביבולם. השותפות פעלה עד 1955.
היסטוריה
החל משנת 1950 עיבדה יכין-חק"ל פרדסים שונים שהוחזקו על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים. בשנת 1952 הקימו יחד האפוטרופוס לנכסי נפקדים ויכין-חק"ל, שותפות מוגבלת בשם "הדרי ישראל", שתפקידה היה לעבד את הפרדסים ולזכות ביבולם.
כל פרדס שחדל מלהיות מוקנה לאפוטרופוס, כגון שדה שנדרש על ידי המדינה לצורך התיישבות או לכל מטרה אחרת, הוצא מחזקתה של הדרי ישראל.
לאחר שרוב הפרדסים שעובדו ושוקמו על ידי הדרי ישראל נמסרו להתיישבות העובדת, והנותר נמכר, סיימה הדרי ישראל את פעולותיה בעונת הפרי 1954/1955. ניהול הקרקעות של הדרי ישראל עבר למינהל מקרקעי ישראל.
בתי אהובתי
בתי אהובתי – סרט קולנוע שביים איתן גרין שגם כתב את התסריט. הסרט בכיכובם של ששון גבאי וסיון לוי הוצג לראשונה בפסטיבל ירושלים לקולנוע ב-2023.
עלילת הסרט
שמעון אוחיון (ששון גבאי) מגיע לפריז לבקר את בתו אלמה (סיון לוי) הנשואה לדורי (עידו ברטל) ואת בנם -נכדו. . בעלה עובד בזמן זה על הגשת עבודת הדוקטורט שלו בעוד אלמה לומדת אנימציה אצל מורה בשם ז'ורז'.
תוך כדי הביקור מגלה האב שבתו ובעלה חווים משבר בנישואיהם, אך מה שנראה לכתחילה כבוגדנות מצד הבעל מתברר שמתחת לפני השטח קיים סיפור מורכב יותר. תוך כדי הביקור האב ובתו חווים משברים משותפים ומגלים זה על זו תכונות, רצונות ותשוקות שונות.
ברקע כל זה ניצבת חברותו החזקה של שמעון עם חברו הטוב ניסים (אלברט אילוז) ואשתו ויוי (אוולין הגואל).
קבוצת זיק
קבוצת זיק היא קבוצת אמנים ישראלית. פעילותה האמנותית העיקרית של הקבוצה היא אמנות מיצג (אוונגרד אמנותי) אלטרנטיבית, העלאת מופעים בינתחומיים, שכוללים הפעלת מבנים פיסוליים בשילוב סאונד ואש, הקמת פסלים ומייצבים המותאמים למרחבים אליהם הם מיועדים.
בסיס חברי הקבוצה לאורך השנים הם: שרון קרן, יובל רימון, יגאל גרי ואלי אלישר. לקבוצה סדנה הפועלת במושב בית נקופה.
הקבוצה
זיק היא קבוצת אמנים ירושלמית הפועלת ללא מטרות רווח. בתחילת דרכם התפרסמו הודות לפסלים הייחודיים שיצרו, שהועלו באש בתום התערוכה או האירוע. ב-1985 הם חברו יחד ואימצו את השם זיק, שהוצע להם על ידי האמן וחוקר האמנות, מיכאל סגן-כהן. מאז הקמתה הקבוצה עוסקת ביצירה רב-תחומית ורחבה; כאסופה של אמנים, אדריכלים, מעצבים, יוצרי מחול ותיאטרון ושדות נוספים, הקבוצה נהנית מיכולות מגוונות ופועלת במרווחים הלא מוגדרים שבין התחומים.
חברי הקבוצה עוסקים באמנות בדרכים שונות, רובם בוגרי האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, וכמעט כולם מורים בתחומיהם:
במשך השנים הצטרפו לתקופות שונות יוצרים ויוצרות נוספים:
למופעים רבים של הקבוצה הצטרף המלחין חיים פרפונט, שאינו חבר בקבוצה.
סמלה של זיק הוא הזבוב הבית והוא מופיע בלוגו הקבוצה, גלופה אשר הכין שרון קרן, ובה שם הקבוצה בעברית, ערבית ואנגלית ודימוי הזבוב מזיק 1.
הזבוב כיכב במופע הראשון של זיק בפסטיבל עכו ב-1985, דרך מופע מסוגנן בגן הפסלים של מוזיאון ישראל ב-1990, וכלה בהופעה מתמדת כפסל של קבע שנבנה ב-1992, כמתקן שעשוע עבור ילדים בגן הפעמון בירושלים. הזבוב הוא דימוי מצחיק ומדויק. הוא עממי, כי כל אחד מכיר אותו, והוא מטריד את כולם באופן שווה.
מיצגים ופרויקטים
עבודותיה של קבוצת זיק אינן מתייחסות באופן ישיר למציאות היסטורית מסוימת או למצב חברתי מוגדר, אבל בכולן יש הרבה מציאות: ארבעת היסודות הקלאסיים של הטבע- האש, המים, האדמה והאוויר שעוטף אותם- כמו גם טכנולוגיות שונות, פשוטות או מורכבות, שמאפשרות ניצול יצירתי- אמנותי מושכל של היסודות האלה.
בכל היצירות של הקבוצה מופיעים גם חברי הקבוצה: האמנים עצמם, שבונים- מרכיבים-יוצרים את העבודות ולעיתים גם הורסים אותן לנגד עיני הקהל.
זיק 1, פסטיבל עכו, 1985, בפסטיבל לתיאטרון אחר, תוך כדי שהם מוליכים את הצופים לכיוון החוף הם מעיפים על כבל זבוב עץ ענק מעל חומת העיר ועל החוף ומעלים באש זיקית עץ באורך 17 מטרים, אירוע טקסי ומורכב.
זיק 2, פסטיבל עכו, 1986
זיק 4, פסטיבל עכו, 1987, מופע על החוף: אייל שהופך לרפסודה, וחלקי נמר שהגיעו מן הים אל החוף, בעזרת סירה של דייג מקומי. בחוף כשחברי הקבוצה לובשים אוברולים צהובים, הורכב נמר ענק וצהוב עשוי עץ, לבסוף הנמר פלט מפיו עשן לבן והוצת כליל.
זיק 5, 1988, המופע האחרון בעל השם הסדרתי, התקיים במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בירושלים. בחלל של חברת החשמל הוכן ונערך המופע המקדים שבסופו לראשונה לא שרפו את המבנה כחלק מהמופע. בהמשך חזרו על המופע שוב, הפעם כולל שרפה, בפסטיבל לילות יפו של אותה השנה.
המוקד של זיק 5 היה מבנה גאומטרי מופשט שליבו מגדל המורכב מפירמידות מרובעות וסביבו ספירלה, עשויה עץ ורשת מולבנת. עבור חברי הקבוצה צורתו של המבנה הייתה מחווה למגדל הספירלי הידוע של ולדימיר טטלין מ-1922, ולרוח הקונסטרוקטיביזם הרוסי בשנות העשרה והעשרים של המאה ה-20. להרכבת המבנה המרכזי נלוו הקמת מבנה ספירלי שנראה כציור דו-ממדי וכתובת אש שהיא הכפלה דו-ממדית של המגדל, ופירמידה מנופחת עשויה פלסטיק שקוף. היה זה המופע הראשון של זיק שלווה במוזיקה ייעודית אשר הולחנה על ידי חיים פרמונט והושמעה כפסקול מוקלט.
בתחילת המופע היו חלקי החגב מפוזרים, כשהם מתווים את מקום המופע ואינם ניתנים לזיהוי. לשם הובלת והרכבת המיצג הסתייעו במנוף של חברת חשמל שנהפך לחלק מן המופע. ברוח ההקשר לפסטיבל פסל החגב הפך למריונטת-על על גבי המנוף. לאחר מכן הונף החגב אנכית על משולש עמודי חשמל, ובתנוחה זו הועלה באש והפך למדורה מעופפת, שאינה נוגעת בקרקע.
דרוזופילה 1ו2, 1990, פסל גבוה ומסיבי, הכנתו נמשכה שלושה חודשים, וובהו כמגדל בן ארבע קומות. בזמן המופע בלוויית מוזיקה ייעודית שהולחנה על ידי שמוליק קובלסקי, הורכבה על גבי המגדל דרוזופילת (שמו המדעי של זבוב פירות זעיר) עץ צבועה לבן. המופע הראשון הוצג לרגל ציון 25 שנה להיווסדותו של מוזיאון ישראל, בגן הפסלים שבמוזיאון ובסופו לא הוצת. השני הועלה במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות בירושלים, בסופו התמלא גוף הפסל בשרשור ממולא חומרי בעירה והוצת כחלק מהמופע.
פאפה
פאפה (בהונגרית: Pápa) היא עיר במחוז וספרם (Veszprém) שבהונגריה, צפונית לאגם בלטון. נכון לשנת 2012, התגוררו בעיר כ-32,000 תושבים.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
דרוזופילה 4, פסל גן, 1991, הוצג במוזיאון לאמנות ישראלית רמת גן. ולאחר מכן ב-1992 מוקם הפסל בתוך ארגז חול, להנאת ילדי האזור, בגן פעמון הדרור בירושלים.
פאפה
הקהילה היהודית
היהודי הראשון בעיר מוזכר בתעודה משנת 1698 מאז הקהילה היהודית גדלה עד שנוסדה רשמית בשנת 1748. תחילה הייתה פרנסתם של יהודי העיר במסחר ובמלאכה ובמחצית הראשונה של המאה ה-19 עסקו יותר ממאה משפחות בבורסקאות והיתר היו חוכרי קרקעות ובעלי מפעלים.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
תנור הקרח, 1991, הוצגה תחילה בכיכר המוזיאון העירוני לאמנות בדיסלדורף גרמניה, לאחר מכן בכיכר הסמוכה למוזיאון לאמנות מודרנית במוסקבה, רוסיה. ולבסוף במוזיאון ישראל בירושלים.
פאפה
הקהילה היהודית
בית הכנסת נחנך בשנת 1846. והקהילה השתייכה ברובה לזרם האורתודוקסי והכילה בתוכה גם את יהודי העיירות ברהידה וסאן השכנות. בשנת 1950 נפרדה קהילת סאן מפאפה ובשנת 1875 פרשה קבוצה קטנה מפאפה ויסדה קהילה נאולוגית.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
חרקרוק, 1992, הוצג כחלק הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות בירושלים, גמל שלמה עשוי קונסטרוקציית ברזל, שעליה הורכבו אחוריו, כנפיו, רגליו וראשו העשוי עץ, ובו עיניים עשויות פח טעונות בזיקוקים. הראש בעל מבע חי, ובמשיכת חוטים הופעל כל הפסל כמריונטה עצומת ממדים והגמל-שלמה הניע את ראשו ואת רגליו. ההצתה, בעזרת לפיד ארוך, דמתה למאבק מיתי בין אדם לחרק חייתי. בקיץ 1994, הועלה חרקוק 2 בלונדון וב-1995, חזרו לפסטיבל עכו עם גרסה נוספת של חרקוק 3.
1:10, 1994, סטודיו זיק, תלפיות, ירושלים. מופע פנים ראשון, אשר בשמו גלומה היצרנות יחד עם שינוי קנה המידה על סף השנה העשירית לפעילותם המשותפת. המופע הוצג מספר פעמים, ללא כל קשר פסטיבלי, בסטודיו עצמו, שהכיל קהל מצומצם יחסית שהוזמן באופן אישי. המופע שילב את האש הרפרזנטטיבית של מופעי החוץ כדימוי מוקרן, יחד עם מוזיקת רקע של פעמונים שהפכה למוזיקה מוקלטת של כלי הקשה מכמה רמקולים בזוויות שונות. בחלל הוצב גם עמוד מים שבו נוצרו בועות ועמוד עשוי קערות ברזל מלאות בכוהל, שדלק באש כחולה. במרכז החלל עלה אודי אבן על סולם למשטח מוגבה, תחתיו בריכה לתוכה הוזרמו מים, אשר גרמו לסיבוב גלגל תנופה. כך נוצרו אובניים ייחודיים, אשר עליהם יצר אודי כד חומר. תוך כדי יצירת הכד הופעלו מבערי גז וקונסטרוקציה מורכבת בשילוב תנור ייחודי, חביות, קפיצים, גלילים, זיקוקי יום הולדת וזרנוקי מים קרעו בהדרגה את החומר הקרמי, עש שנחשף תחתיו כד שרוף, בזיגוג כחול-טורקיז (כדור הארץ של זיק).
פאפה
הקהילה היהודית
בשנת 1845 הוקם בית ספר שהפך לאחר מכן לבית ספר ממלכתי. ובמקום פעלה ישיבה שבימיה הטובים מנתה למעלה מ-400 בחורי ישיבה. אחד מרבני הקהילה, הרב יוסף גרינוולד, הקים בארצות הברית קהילה בשם פאפא, וכיום היא קיימת כקהילה חסידית בשם חסידות פאפא.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
אנרזיק, 1995-2002, המופע שהוצג יותר מכל מופע אחר, בישראל ומחוצה לה (יותר משלושים מופעים), הוא תפקד כמרכיב ברפרטואר שעליו ניתן לחזור בהקשרים שונים: מופע שלם נארז בקופסה- בקונטיינר של זיק. בשל הצלחתו והעניין שהיווה לחברי הקבוצה, הם יצרו במקביל מופעים חדשים ולקחו חלק באירועים נוספים. המופע שילב את הקהל והכניס אותו אל תוך עולמם של זיק, דרך מוזיקה מקורית הבוקעת מבעד לרמקולים, קונוס ­­­­­­­פח מלא בחול שבמרכזו לפיד בוער ועבודת אבניים "חיה" של אודי המוקרנת במעגל סגור. באנרזיק הגיע לידי פיתוח מקסימלי עקרון הקולאז׳ החרושתי, המכני, המחולל זהות מדומה בין יצירה לייצור.
פאפה
הקהילה היהודית
בשנת 1904 נוסדה בפאפה אגודת "חובבי ציון". ובין שתי מלחמות העולם התפתחה גם פעילות ציונית בעיר ופעלו שם סניף של תנועת-הנוער הציונית "אביבה באריסיה", סניף מקומי של ההתאחדות הציונית ההונגרית (120 חברים), של "השומר הצעיר" ושל צעירי "המזרחי". רבה של פאפה בראשית תקופה זו היה הרב משה אריה ראטה, שהיה מהבודדים ברבני הונגריה שתמך בציונות.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
טרספוק, 1998, הועלה במסגרת אירוע חמישים שנה למדינת ישראל בוושינגטון. הכד הוסיף לנכוח כיסוד מרכזי ולו נוספו כמה קונטיינרים. מתוך דלתותיו של קונטיינר אופקי הוצאה מחרטה עליה הוביל אודי חריטה ידנית של כד. מן הכד שנופח והואר בקעו זיקוקים.
פאפה
הקהילה היהודית
בשנת 1930 חיו בקהילה 2,567 יהודים.
במרץ 1944 עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נעצרו אחדים מנכבדי הקהילה והובלו למחנות ריכוז בשארוואר ובנג'קניז'ה, משם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
מוזיק, 2003, מופע הפתיחה בפסטיבל ישראל, ירושלים. במופע הזה הוחלף ההאנגר התעשייתי בחלל ממוסד שבו הוצג קונצרט לתזמורת סימפונית ולמכונות-זיק בינתחומיות המתכתבות עם דימוייה של האמנות המודרנית.
פאפה
הקהילה היהודית
במחצית השנייה של חודש מאי הוקם גטו בשטח שמסביב לבית הכנסת בפאפה לשם הובאו גם יהודים מן הסביבה, ומספר תושביו הגיע ל-2,800 נפש. בתחילת יוני גויסו הצעירים לעבודות כפייה וביולי 1944 שולחו כל יושבי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
הקהל הוכנס מדלת הפריקה וההטענה, ועבר דרך אחורי הבמה והבמה עצמה אל תוך האולם. היה זה קונצרט למכונות-זיק ולמוזיקה של חיים פרמונט, שנוגנה על ידי תזמורת "סימפונט" רעננה. המוזיקה החיה השתלבה בעבודת הבמה של חברי הקבוצה. המופע התקבל כשנוי במחלוקת בשיח התרבותי, בעיקר בשל התהייה לגבי התאמתו כמופע פותח לפסטיבל ישראל, ובכך גם היו הביקורות כלפיו.
o.091138-05N, 2005, הוצגה בחצר מוזיאון מרטין-גרפיוס-באו בברלין, גרמניה, כחלק מהתערוכה "העברים החדשים: 100 שנות אמנות בישראל", לרגל ארבעים שנים ליחסים הדיפלומטיים בין ישראל וגרמניה.
עשרים, 2005, פסטיבל עכו, מופע הומאז׳ לאודי אבן וציון השנה העשרים לפעילות הקבוצה.
פאפה
הקהילה היהודית
לאחר המלחמה חזרו לפאפה כ-500 יהודים. הקהילה התארגנה מחדש ולאחר המרד האנטי-סובייטי בשנת 1956 החלה עזיבה הדרגתית, ובשנת 1972 נותרו בפאפה רק 50 יהודים.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
עבודת יד: קבוצת זיק, עשרים השנים הראשונות, 2006, מוזיאון ישראל, ירושלים
פאפה
הקהילה היהודית
לפי נתוני הארגונים היהודיים, בשנת 1989 נותרו בעיר יהודים בודדים ולא התקיימה בה כל פעילות קהילתית. בבית העלמין החדש הוקמה אנדרטה לנרצחי השואה והמקום מטופל על ידי העירייה.
קבוצת זיק
מיצגים ופרויקטים
קוקוצו, 2009, מופע שהוצג במשך ארבעה ימים בבית העם בירושלים, האירוע של זיק כתיאטרון טוטאלי, "זיק מאמינה אך בהווה, לא בעבר ולא בעתיד. וההווה, משמע החיים, הוא אמירת "הן" למגע האנושי המשחקי והמופלא עם חומרי העולם, מגע של יצירתיות, נועזות ודמיון".
קבוצת "זיק" 25 שנה לפעילותה, 2010, ירושלים, תהלוכת אמנים בהם "זיק" עם מיצג נע ובמרכזו פסל של יד ענקית, בסוף התהלוכה, הפסל העשוי עץ ובד מתוח יועלה באש ויתכלה. "העבודה מזכירה באופיה את עבודות הקבוצה בראשית דרכה", אומר יובל רימון, מהחברים המייסדים של "זיק", החבר גם בהרכבה הנוכחי. "בעבר, היינו עושים עבודות שמיועדות לקהל של אלפים, שכללו תמיד פסל גדול שבסוף העבודה היה נשרף", הוא אומר. לצורך הפקה זו התגייסו יחד חברי הקבוצה הנוכחיים (בהם ארבעה מקבוצת המייסדים) לצד חברים מן העבר - "מילואימניקים של 'זיק'", כפי שמכנה אותם רימון.
מסגד הביטחון, 2016, "מסגד הביטחון" הוא מגדל של 25 מטרים שעוצב והורכב במיוחד למפל האור של מוזיאון תל אביב לאמנות ומייצג את השינוי הדרמטי — הן האדריכלי–פיזי והן הדמוגרפי והביטחוני — שחל בתל אביב, עיר של מגדל היובל השומרים/מאיימים, לצד בנייני המשרדים הרמים וצריחי המסגדים.
"במחשבה שנייה 2", 2019, פסטיבל ישראל ירושלים, המופע התקיים בסטודיו שבבית נקופה. ביום המופע כאשר נפתחו דלתות הסטודיו אל הנוף הפנימי, הקהל הוזמן להלך בשדה הקוצים ולבחון את עשרות המיצבים, הרהיטים והפסלים לפני אות הפתיחה. כבר באקט הראשון, תמונת הנוף השתנתה מהותית: מהאופקי (החומה) לאנכי (המגדל), מהדו-ממד (הקרנה, ציור, הדפסה) לתלת-ממד (פריסה, קיפול, התזה). קנה המידה תעתע: בניין הופך בתזוזה קלה לרהיט, ומבט בגלקסיה הצטמצם להתמקדות באדם זעיר שמרחף בה, כאילו מביטים לפתע במופע מבעד לעינית של טלסקופ. המופע מתחקה אחר שדה המתחים של ארץ ישראל, הרצפה התעשייתית של חלל הסטודיו מזכירה אדמת טרשים. דרדרים זהובים מצופים אבקת זכוכית בוקעים מסלעים סדוקים. בפינה, גזע כרות של עץ זית נתמך בחצובה כסופה שמזכירה לרגע את רגליה הגדועות של החללית "בראשית", ומול הגזע הפיסח ניצב עץ אורן זקוף. למרגלותיו גל-עד אבנים, כמו מקטע נופי שיובא לכאן מהר הרצל, ובפינה ישן השומר. הוא חנוט בשק שינה, זהותו בדויה ואין ידוע את רכושו של מי הוא מפקיר. על כל אלה מביט מלמעלה החקלאי, מרחף באוויר כמו מלאך המוות, בידו חרמש והוא מוכן לקצור.
סוף המופע עשה שימוש בכל הכלים שעומדים לרשות הפרפורמנס כדי לארוז לתוכו את הנרטיב, ולשוב לדימויים שנטבעו בצופים בתחילת המופע, בשאיפה לצקת ב-80 הצופים את התחושה שעשו דרך בשעה המשותפת עם שבעת חברי הקבוצה. ולבסוף הוזמן הקהל להביט שוב בשפע הפזור בסטודיו, ולראותו בעיניים אחרות.
בנק לסחר חוץ
הבנק לסחר חוץ בע"מ היה בנק שהוקם על ידי סוויס-ישראל טרייד בנק (בצרפתית: Banque pour Le Commerce Suisse-Israelien), והחל לפעול בשנת 1956. הבנק היה שותף להקמת בנק ערבי ישראלי. בשנת 1972 התמזג עם בנקים נוספים להקמת הבנק הבינלאומי הראשון. יוזם הקמת הבנק ומנכ"לו היה יהודה אסיא.
הבנק לסחר חוץ קיבל את רישיונו מבנק ישראל באוקטובר 1955, ופתח את שעריו בשדרות רוטשילד 39, בנובמבר 1956. בשנת 1958 הקים הבנק סניף בירושלים ובסוף 1960 כבר היו לו 11 סניפים. במרץ 1962 היו לבנק 17 סניפים בישראל וארבעה סניפים ברחבי העולם. בתחילת 1967 היו לבנק 29 סניפים בישראל.
הבנק היה שותף בהקמת בנק ערבי ישראלי בסוף 1959 ובשנת 1960 מיזג אל תוכו את "אוצר המעמד הבינוני", ואת "בנק משכנתאות וחסכונות". כן רכש הבנק מספר אגודות הלואה וחיסכון, בין השאר בראשון לציון, רמלה ונתניה.
בשנת 1965 מכרה ממשלת ישראל את חלקה בסוויס-ישראל טרייד בנק לחברה המרכזית (לימים, כלל תעשיות), שהפכה לשותפה מרכזית בבנק לסחר חוץ. בסוף שנות ה-60 רשם הבנק הפסדים כבדים וקיבל סיוע מהמדינה. הממשלה רכשה בחזרה את הבנק מהחברה המרכזית על מנת להקים את הבנק הבינלאומי הראשון, ואילו החברה המרכזית רשמה הפסד בגין המכירה.
אליפות העולם בשחמט לנשים
אליפות העולם בשחמט לנשים היא אליפות שחמט ליחידות, שנערכת על מנת לקבוע מי היא אלופת העולם בשחמט. בדומה לאליפות העולם בשחמט, היא מנוהלת על ידי פיד"ה.
שלא כמו ברוב ענפי הספורט המוכרים על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, שבהם התחרויות הן גם לנשים וגם לגברים, או מחולקות לגברים ונשים, בשחמט, נשים יכולות להתחרות באליפות העולם בשחמט ליחידים עם הגברים וכן באליפות נפרדת רק לנשים, בדומה לאליפויות בברידג'.
היסטוריה
אליפות העולם לנשים הוקמה על ידי פיד"ה בשנת 1927, כטורניר יחיד שנערך לצד אולימפיאדת השחמט. מנצחת הטורניר הזה הייתה ורה מנצ'יק. היא הגנה על תוארה שש פעמים במהלך חייה (באופן רשמי אלופת העולם 8 פעמים לפי פיד"ה). במהלך הקריירה הזו הפסידה במשחק אחד בלבד, זכתה ב-78 וסיימה ארבעה בתיקו.
מנצ'יק מתה, בעודה אלופה, במלחמת העולם השנייה בשנת 1944, בתקיפה אווירית גרמנית על לונדון.
אליפות העולם הבאה נערכה בשנים 1949–50 ובה זכתה לודמילה רודנקו. לאחר אליפות זו, הוחלט על הקמת מערכת חדשה, בה יתחרו ביניהם מועמדות והמנצחת בסוף תתחרה מול האלופה המכהנת.
בטורניר המועמדות הראשון שהתקיים במוסקבה בשנת 1952 ניצחה אליזבטה ביקובה. ביקובה הפכה לאלופת העולם השלישית, לאחר שניצחה את רודנקו שבע פעמים, הפסידה חמש פעמים ופעמיים עשתה תיקו.
בטורניר המועמדות הבא זכתה אולגה רובצובה. אולם במקום לשחק ישירות מול בייקובה, החליטה פיד"ה כי האליפות צריכה להיערך בין שלוש השחקניות הטובות בעולם. רובצובה ניצחה במוסקבה בשנת 1956, נקודה וחצי מעל בייקובה, שעקפה את רודנקו בחמש נקודות.
ביקובה החזירה לעצמה את תואר אלופת העולם בשנת 1958, והגנה עליו כשהתחרתה מול קירה זבוריקינה, זוכת טורניר המועמדים, בשנת 1959.
טורניר המועמדות הרביעי התקיים בשנת 1961 בו ניצחה נונה גפרינדשווילי הגאורגית, שניצחה בעשרה משחקים, שש פעמים עשתה תיקו ולא הפסידה כלל. בשנת 1962, במוסקבה, היא ניצחה את ביקובה עם שבעה ניצחונות, ללא הפסדים, וארבע תוצאות תיקו. גפרינדשווילי הגנה על תוארה מול אלה קושניר הרוסית בריגה 1965 ובטביליסי ובמוסקבה, בשנת 1969.
בשנת 1972, שינה ארגון פיד"ה את מערכת המשחקים, ולפני טורניר המועמדות היו סדרת טורנירים בין-אזוריים. קושניר ניצחה שוב בטורניר, ורק הובסה על ידי גפרינדשווילי בריגה 1972. גפרינדשווילי הגנה על התואר בפעם האחרונה מול ננה אלכסנדריה הגאורגית בפיטסונדה ובטביליסי, בשנת 1975.
בשנים 1976–1978, ניצחה בטורניר המועמדים מאיה צ'יבורדאנידזה בת ה-17 מגאורגיה ובשנת 1978, היא ניצחה את גפרינדשווילי והפכה לאלופת העולם לנשים. צ'יבורדנאידזה הגנה על תוארה מול אלכסנדריה בבורג'ומי ובטביליסי, בשנת 1981 ומול אירינה לויטינה בוולגוגרד, בשנת 1984. בשנת 1986, שמרה צ'יבורדנאידזה שוב על תוארה, באליפות שנערכה בסופיה. צ'יבורדנאידזה הגנה על תוארה בפעם האחרונה נגד ננה יוסליאני בתלאווי, בשנת 1988.
באליפות העולם שהתקיימה במנילה בשנת 1991, ניצחה הסינית הצעירה שיה ג'ון.
בתקופה זו התגלו שלוש האחיות פולגאר: סוזן, סופיה ויהודית כשחקניות דומיננטיות. עם זאת הן נטו להתחרות בטורנירים פתוחים, תוך הימנעות מאליפות הנשים.
סוזן פולגאר שינתה בסופו של דבר את מדיניותה. היא זכתה בטורניר המועמדות בשנת 1992, שהתקיים בשאנגחאי. בגמר, לאחר שתי תחרויות בהן פולגאר הגיעה לשוויון עם יוסליאני, נעשתה הגרלה, בה זכתה יוסליאני. לאחר מכן, היא נוצחה באופן מוחץ על ידי שיה ג'ון (8½ – 2½) באליפות במונקו, בשנת 1993.
קוסטקו
קוסטקו (באנגלית: Costco) היא רשת חנויות הסיטונאות הגדולה ביותר בארצות הברית והתשיעית בעולם. נכון לספטמבר 2017 החברה מפעילה 741 חנויות בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, מקסיקו, טאיוואן, קוריאה הדרומית, יפן וספרד. נכון לדצמבר 2022 היא רשת המזון השנייה הגדולה בעולם אחרי וולמארט.
אליפות העולם בשחמט לנשים
היסטוריה
בטורניר המועמדות שלאחר מכן, בשנת 1996, בספרד, ניצחה פולגאר בקלות את צ'יבורדנאידזה (5½ – 1½) ולאחר מכן ניצחה בהכרעה את שיה ג'ון (8½ – 4½) והפכה לאלופת העולם לנשים.
מלך (אלבום)
מלך הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת מירי מסיקה, אשר יצא לחנויות בינואר 2012. סיבוב ההופעות, שבו שרה מסיקה שירים הן מהאלבום והן מאלו שקדמו לו, היה בפברואר של אותה שנה ובו השתתף גם רמי קלינשטיין כזמר אורח. סיבוב ההופעות כלל גם את הופעתה הראשונה של הזמרת בקיסריה בתאריך 14.7. בספטמבר 2012 זכתה מירי בכל מצעדי הפזמונים השנתיים תשע"ב בתואר זמרת השנה בזכות להיטי האלבום והסינגלים שהוציאה לאור מחוץ לאלבום. ואולי, אני לא שם ואישה חרסינה הגיעו למקומות גבוהים במצעדים השנתיים בארץ. בחודש מאי 2013 זכה האלבום מלך למעמד של זהב ונמכר בלמעלה מ-20,000 עותקים.
אליפות העולם בשחמט לנשים
היסטוריה
ב-1997, ניצחה בטורניר המועמדות אליסה גליאמובה הרוסית את שיה ג'ון הסינית ראשונה ושנייה, אך גליאמובה סירבה לשחק את משחק הגמר בסין. לבסוף, התחרתה שיה ג'ון בגמר במקום גליאמובה.
קוסטקו
מכירת הסחורות בחנויות החברה מתבצעת בסיטונאות ולחברי מועדון בלבד. ב-2014 היו לקוסטקו כ-55 מיליון חברי מועדון ומכירותיה הסתכמו ב-112.64 מיליארד דולר. קוסטקו היא החברה האמריקאית הראשונה שצמחה לשווי של 3 מיליארד דולר בתוך פחות משש שנים. חלק מהחנויות פתוחות לקהל הקונים וחלקן מוכרות במשלוח בלבד. כמו כן, חלק מהחנויות מתמחות בציוד משרדי ובעבר היו חנויות שהתמחו בכלי בית וכאלה שהתמחו במזון.
אליפות העולם בשחמט לנשים
היסטוריה
עם זאת, כאשר כל העיכובים הללו נפתרו, ילדה פולגאר את בנה הבכור. היא ביקשה לדחות את המשחק, אך סורבה. בסופו של דבר, האליפות התקיימה בין גליאמובה לשיה בסין. ג'ון ניצחה עם חמישה ניצחונות, שלושה הפסדים ושבע תוצאות תיקו.
בשנת 2010, חזר התואר לסין שוב. חואו ייפאן, סגנית האלופה באליפות הקודמת, הפכה לאלופת העולם בגיל 16, אלופת העולם הצעירה ביותר אי פעם.
חואו ייפאן הודחה בסבב השני באליפות העולם בשחמט לנשים לשנת 2012, שנערכה בחנטי-מנסיסק. אנה אושנינה ניצחה בגמר מול אנטואנטה סטפנובה עם שלוש וחצי נקודות, לעומת שתים וחצי של יריבתה.
אליפות העולם בשחמט לנשים לשנת 2013 הייתה תחרות בת 10 משחקים בין האלופה אנה אושנינה לבין חואו ייפאן, שזכתה בגרנד פרי נשים 2011–2012. חואו ייפאן ניצחה בתחרות וזכתה בתואר אלופת העולם מחדש.
לאחר שהו סירבה להתחרות באליפות העולם בשנת 2015, זכתה בתואר מריה מוזיצ'וק, שניצחה בגמר את נטליה פוגונינה.
בשנת 2016, ניצחה הו שוב בגמר וקיבלה את תואר אלופת העולם, לאחר שנלקח ממנה 3 פעמים. בשנה שלאחר מכן, ניצחה טאן ג'ונגיי וזכתה בתואר אלופת העולם. טאן איבדה את התואר כשהפסידה לג'ו ונג'ון (הו לא השתתפה) בשנת 2018.
לאחר האליפות לשנת 2018, הודיע נשיא פיד"ה החדש, ארקדי דבורקוביץ', שהפורמט ישתנה בחזרה למשחקים בלבד. לדבריו, האלופים השונים שהמערכת השנתית יצרה מכפישים את תואר האליפות בכללותו. אלכסנדרה גוריאצ'קינה זכתה בטורניר המועמדים, שנערך ביוני 2019, אך הפסידה לג'ו ונג'ון. גם בשנת 2020, הפסידה גוריאצ'קינה לג'ון ון ג'ון.
Move (שיר של ליטל מיקס)
Move (בעברית: מהלך \ לזוז \ לעבור) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. השיר יצא לאור ב-3 בנובמבר 2013, כסינגל מתוך אלבומה השני של הלהקה Salute, על ידי חברות התקליטים סייקו מיוזיק וקולומביה רקורדס.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד השירים שבלבנון.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מייגן קוטונה, נתן דובאל, פרי אדוארדס, ג'סי נלסון, לי-אן פינוק וג'ייד ת'ירלוול והופק על ידי נתן דובאל גם כן. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-626,000 עותקים במדינה, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של הלהקה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-70 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הקליפ הרשמי של השיר הוקרן לראשונה ביוטיוב ב-25 באוקטובר 2013. הקליפ מתחיל בצלליות של חברות הלהקה, המופיעות מול תפאורות צבעוניות עזות. לאחר מכן הן נראות בתוך חדר לבן ות'ירלוול מתחילה לשיר את הבית הראשון בשיר, תוך שלאחר מכן מבצעת כל חברת להקה נוספת את קטע השירה שלה.
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-190 מיליון צפיות.
זולפיקאר
זולפיקאר (בפרסית: ذوالفقار, הגיה פרסית של ד'ו אלפקאר) הוא טיל בליסטי לטווח קצר, איראני, נייד וחד-שלבי, בעל מנוע דלק מוצק. גורמי מודיעים העריכו כי הוא נגזר ממשפחת הטילים פאתח 110 (אולי הטיל פאתח 313). הוא נחשף לראשונה בשנת 2016 ונכנס לשירות בשנת 2017 כגרסה לטווח ארוך יותר של פאתח-110.
מקור השם
הטיל נקרא על שם חרבו של עלי בן אבי טאליב, ד'ו אלפקאר. על פי המסורת האסלאמית, החרב הייתה חרבו הבלתי מנוצחת של הנביא מוחמד שהוענקה לו על ידי המלאך גבריאל. מוחמד מסר את החרב לעלי בן אבי טאלב, האימאם הראשון בראי העדה השיעית. לפי רשתות התקשורת האיראניות, ניתן להגות את שם הטיל הן כ"זולפיקאר" והן כ"זולפאקאר". על פי תרגומים מסוימים משמעות שם החרב היא "מרסקת עמודי שדרה".
פיתוח
הטיל שייך למשפחת טילי הפאתח 110, ומבוסס על הגרסה המתקדמת שלו, פאתח 313. ב-25 בספטמבר 2016 הכריז שר הביטחון האיראני, חוסיין דהקאן, כי המדינה סיימה את תהליך הפיתוח של הטיל וכי מסוגלת לשגרו לטווח של 700 ק"מ.
פעילות מבצעית
במסגרת תקיפת הטילים על דיר א-זור ב-18 ביוני 2017 בוצע שימוש מבצעי ראשון בטילים בתקיפה של משמרות המהפכה האסלאמית כנגד דאעש בדיר א-זור. על פי דיווחים, שוגרו 7 טילים במתקפה, 2 בלבד פגעו במטרתם. שימוש מבצעי נוסף, גם הוא כנגד דאעש, בוצע ב-1 באוקטובר 2018 בו שוגרו הטילים מבסיס בסמוך לכרמאנשאה לעבר אל-בוכמאל בסוריה.
לפי דיווחים באיראן, טילי הזולפיקאר שוגרו כנגד בסיסי צבא ארצות הברית על ידי משמרות המהפכה במבצע השהיד סולימאני ב-8 בינואר 2020.
מפרט טכני
הטיל בעל יכולת נשיאה של רש"ק של כ-450 ק"ג, ומפריד את ראש הקרב לאחר השיגור ובאמצעות כך מגדיל את הטווח עד לכדי 700 ק"מ ואף 1,000 ק"מ בגרסאות חדשות. לפי התקשורת הפרסית מהירות הטיל מגיעה ל- ולטענתה מסוגל להתחמק ממערכות הגנה אווירית.
Samorost
Samorost הוא משחק מחשב מז'אנרי משחק הרפתקה ממוחשב ומשחק חשיבה ממוחשב, אשר פותח בידי חברת Amanita Design ויצא בשנת 2003 כמשחק חינמי באתר האינטרנט של החברה.
במאי 2021 נוצרה למשחק גרסת רימייק חינמית אשר ניתן להורדה למחשב דרך סטים או לטלפון הנייד דרך חנויות App Store וGoogle Play.
למשחק יצא שני משחקי המשך - Samorost 2 משנת 2005 וSamorost 3  משנת 2016.
פירוש שם המשחק
Samorost היא מילה מהשפה הצ'כית שמתארת חפצים שעוצבו מתוך חתיכות עץ שהושלכו (כמו שורשים, גזעים וענפים), לרוב למטרות דקורטיביות. הפרוטגוניסט במשחק חי על אסטרואיד שדומה לחפץ מסוג זה.
משמעות אחרת למילה זו היא "להיות עצמאי", מאחר שSamo משמעו "עצמי" ואילו Rost משמעותו "לגדול". משמעויות נוספות שהוצעו הן נווד, אינדיבידואליסט או נודד.
עלילה ומשחקיות
המשחק עוקב אחר גמד אשר עובר סדרה של פאזלים שונים אשר ניתנים לפתרון בעזרת העכבר. הפאזלים עצמם פשוטים למדי, ולא כוללים איסוף חפצים או דיאלוגים.
עולם המשחק הוא סוראליסטי ומשלב אלמנטים אורגניים וטכנולוגיים, עיצובי דמויות מיוחדים ומוזיקה שמוסיפה לאטמוספירה.
פיתוח
Samorost פותח בידי יאקוב דבורסקי, אז סטודנט באקדמיה לאומנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג במחלקה לעיצוב גרפי ותקשורת ויזואלית. למרות היותו משחק קצר, הוא קיבל שבחים על הגרפיקה הסוראליסטית והפסקול המיוחד.
המשחק היה מועמד לפרס הוואבי לשנת 2004 ולפרס הכשרון העולה לשנת 2003.
פסקול
הפסקול נוצר מתוך מיקס של הקלטות שונות, בהן נעשה שימוש בהקשה על חפצים שונים. לאחר יציאת המשחק הפסקול יצא באופן נפרד. המלחין פלואקס יצר מוזיקה חדשה לגרסת הרימייק.
אולגה שרה פישר (צ'יזמדיה)
אולגה שרה פישר (צ'יזמדיה) (בהונגרית: Olga Fischer Csizmadia; נולדה בשם אולגה קובץ' מבית צ'יזמדיה בוולקה בארה (בארי) שבהונגריה; 1922 – 18 בספטמבר 2006) הייתה חסידת אומות העולם על כך שהצילה יהודים בשואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
אולגה גדלה בבית עם אמה מריה שהייתה אלמנה ועבדה כתופרת, ועם שתי אחיותיה אורנה שורני (אירן צ'יזמדיה) ומלבינה צ'יזמדיה. כאשר סופח חבל הסודטים לגרמניה ב־10 באוקטובר 1938, סופח גם חבל הארץ בה חיה משפחת צ'יזמדיה והעיירה קישטורוניה להונגריה. באותה תקופה, החלו הצעדים הראשונים בהיצרות צעדיהם של היהודים, וכבר אז החלה הפעולה של המשפחה לעזרה לזולת, במיוחד לתושבים היהודים שבמקום. האם, מריה קובץ' צ'יזמדיה, אספה חתימות מתושבי המקום הנוצרים כדי לאפשר פתיחת חנות כלבו בבעלות יהודית (משפחת שוורץ), שנסגרה עם כניסת ההונגרים. בעקבות זאת נאסרה האם ל־10 ימים בבית סוהר.
אולגה עבדה בחנות גלנטריה בבעלות יהודית בעיירה שאטוראליאויהיי בין השנים 1939–1944. בתחילת 1944 נודע לבעלי החנות, ארנו וואלר, שקבוצת יהודים שניסתה לברוח דרך גבול סלובקיה נתפסה על ידי הגסטפו ונעצרה בתחנת המשטרה. אולגה הגיעה לתחנת המשטרה בשעות הערב המאוחרות, ובעורמה הצליחה להיכנס לתא המעצר ולהביא להם מזון, ביגוד וכסף. היא מעולם לא ידעה מי הם ומה עלה בגורלם.
ב־4 באפריל 1944, הממשלה ההונגרית הודחה, ובהונגריה כוננה ממשלה נאצית. בו ביום נסגרו כל העסקים בבעלות יהודית, וכל יהודי הונגריה הוגלו לגטאות. באותו היום קיבלה אולגה ממעסיקיה את מפתחות החנות, כדי לשמור על החנות עד להחלפת השלטונות. אולגה עשתה מאמץ מיוחד להבריח את משפחת ואלאר, בעלי החנות שאצלם עבדה, אך אף על פי שאשת בעל החנות הייתה מוכנה לנסות לברוח, בעלה ארנו לא היה מוכן להשאיר את בני המשפחה האחרים מאחור. הם החליטו להישאר בגטו ונשלחו לאושוויץ בשנת 1944. ארנו וואלר נספה בשואה. אשתו ניצלה, ולאחר שחרור המחנות שהתה אצל משפחת צ'יזמדיה עד שהיגרה לארצות הברית.
לאחר הקמת הגטו בעיר, ב־10 במאי 1944, מלבינה צ'יזמדיה (מלכה), אחותה השנייה של אולגה, שיחקה בחצר הבית שגבל בבית ספר למסחר לבנות, שבו היו מרוכזים 210 יהודים במחנה עבודה. יהודים אלו רוכזו מכל רחבי הונגריה במחנות עבודה וחזרו לשטח הונגרי מאוקראינה שנכבשה על ידי הצבא האדום. באותה העת עבדה אולגה בהתנדבות במספרה. אולגה סיפרה כי אחותה מלבינה הציצה לתוך חצר בית הספר וראתה שם "אנשים משונים". אחותה דובבה את אחד האנשים שהיו במקום וביררה מי הם ומה מעשיהם. האנשים לא מסרו פרטים אודותיהם. הם ביררו היכן אחותה מתגוררת והיא אמרה שבחצר הסמוכה.
אולגה אמרה למלבינה שעליה לגשת למקום רק בשעות החשכה, כדי שלא תיתפס, כי אלה יהודים. מאותו היום המשפחה כולה התגייסה לפעילות עזרה והצלה לאנשים שהיו מרוכזים במקום באמצעות חלוקת מזון. היה קיר עץ בגובה 2 מטרים שהפריד בין חצר בית משפחת צ'יזמדיה לבין מחנה העבודה, שדרכו העבירו אולגה ואחיותיה אוכל מבושל ומאפים לאסירים, ויצרו קשר איתם. אולגה העידה שהן קיבלו מאנשים אלה פרטים על משפחותיהם, ויצרו קשר עם המשפחות שהתגוררו באותה עת בבודפשט, שהיו עדיין חופשיות. מספר משפחות התארחו בביתן ופגשו את יקיריהם שמעבר לגדר. במשך התקופה נוצר קשר טוב עם חלק מהאסירים, ואולגה ואחיותיה עזרו להבריח מצרכי מזון, סיגריות, עיתונים ומידע אל תוך הגטו. אולגה הסתננה פנימה מספר פעמים כדי להעביר מצרכים, תחת איום של שוטרים ותוך סיכון חייה וחיי משפחתה. בדרך זו הן סייעו לאנשים מעבר לגדר עד 28 באוקטובר 1944.
עם התקרבות הצבא האדום לאזור, חלק מהאנשים ביקשו להבריחם מהמחנה, ולמצוא עבורם מקום מסתור בשעת הצורך. אולגה, אחיותיה ואמה החלו לחפש בין בני משפחה וידידים שהתגוררו בכפרים הסמוכים מקומות מסתור.
ב־28 באוקטובר 1944 הצליחה קבוצה של 28 גברים לברוח מהמחנה לחצר בית משפחת צ'יזמדיה. מבעוד מועד סידרו להם מקומות מסתור, ובאותו יום פיזרו את הקבוצה למקומות המסתור, והבטיחו לאנשים שסיכנו את חייהם במתן מסתור ליהודים ללא שום תמורה, שידאגו לאותם יהודים לאספקת מזון. בנות המשפחה היו מסתובבות בעיירה שורצת החיילים הגרמנים, עמוסות בסלי מזון על מנת לקיים את הבטחתן. בנוסף על כך, הן נהגו לאפות לחם במאפיה בכמויות שעוררו חשד.
אולגה העידה כי.
באותו יום, כאשר אולגה שבה הביתה מעבודתה במספרה, ראתה כי ליד ביתה כבר עמדו כל אנשי המחנה מוכנים לתזוזה. סמל המחנה פנה אליה ואמר לה כי חסרים לו כ־30 גברים מהמחנה ושהיא צריכה להודיע להם לחזור. אולגה ענתה לו כי איננה יודעת על מה הוא מדבר, והציעה לו להשלים את החסר עם גברים מהרחוב. לאחר שהאנשים מבית הספר יצאו את העיירה החלה פעולת פיזורם למקומות מסתור. חלק מן האסירים ידעו להגיע בכוחות עצמם למקומות שסודרו עבורם, בעוד האחרים הועברו בעזרת אולגה ומשפחתה. היא סייעה לכל האסירים למצוא מקומות מסתור, אף על פי שלא הכירה איש מהם.
ניצול אחד הועבר על ידי אולגה בלבוש אישה. אחותה מלבינה, לקחה את אחד הניצולים למקום המסתור. היא הייתה נמוכת קומה והוא היה ענק, וזה היה מחזה מוזר לראות אותה גוררת אותו ברחובות. כשהגיעו למקום המיועד כמעט ונתקלו בקצין אס אס וקצין צבא הונגרי משתף פעולה שערכו חיפושים. מלבינה הסתירה אותו ביער עד שיכלו להמשיך. בחשכה הביאה אותו למקום המיועד. קרול חיים פישר, וניצול נוסף היו סגורים במשך ארבעה ימים בארון בחדר נטוש שעל גשר הגבול. הגשר יועד להריסה ולכן שלח לאולגה מכתב בו הוא מבקש שתעביר אותו. היא יצאה בצהריים למקום כאשר היא מצוידת במזון וביקשה עזרה ממכר. הוא חיכה לה בקצה העיירה, וכאשר ירד הלילה, נכנסה אולגה למקום בו הסתתרו שני הניצולים. היא הוציאה אותם החוצה והובילה אותם למקום אחר דרך שדה מוקשים.
כשהגיעו לעירייה, אולגה מצאה את עצמה שורצת בחיילים גרמנים שברחו מהצבא האדום. היא הסתירה אותם בהתחלה בתוך גורן בין ערמות גדולות של חציר. היא הורתה להם להמתין לה במקום וכמו כן תדרכה אותם שבמקרה וייתפסו, עליהם לאמור שאינם מכירים זה את זה ולא אף אחד בעיירה.
כשהגיעה לבית סבה ביקשה בהסתר שתי פרוסות לחם ושתייה. בבית סבה שהו באותו זמן דודה, שהיה חייל הונגרי, כאשר השלטון ההונגרי שיתף פעולה עם הנאצים, ושני קצינים שבאו לנוח בדרכם מהחזית הרוסית לתוך הונגריה. באותו מעמד אולגה חשה לראשונה בפחד ובדילמה למי לעזור, לבני משפחתה שעלולים להיתפס במתן מסתור ליהודים, או לשני הניצולים החבויים בערמה בחצר. לאחר שהצבא התמקם בעיירה אולגה העלתה את הניצולים מערמת החציר לעליית הגג. היא הסבירה להם שעליהם להיות בשקט ושאסור להם לזוז כי בבית יש חיילים. כדי לספק את צורכיהם בזמן שהותם בעליית הגג אולגה הורתה לאחת מקרובותיה להעלות בבוקר שלמחרת שתי פרוסות לחם גדולות וחלב לשני אנשים הנמצאים בעליית הגג. היא לא מסרה את זהותם ואף לא נשאלה על כך. הם שהו בעליית הגג במשך יומיים ואז היא העבירה אותם למכר שכבר אכלס בביתו שני ניצולים אחרים.
לאחר המלחמה
ב-6 בדצמבר 1944 נכנס הצבא האדום לעיירה בה התגוררו ולכפרים הסמוכים. עבור אולגה ומשפחתה תם הפחד והחשש. הניצולים יכלו לצאת בביטחה ממקומות המסתור, ולא הייתה עוד סכנה למסתיריהם. רוב האנשים התפזרו, מלבד ארבעה גברים שנותרו בעיירה ביניהם קרול פישר. אחרי השחרור קרול פנה אל אולגה וביקש עזרה מכיוון שהיה חולה. מצבו הגופני לא אפשר לו לחזור לביתו, לכן היא דאגה לאשפוזו בבית חולים. אולגה נסעה 3 ימים ברכבת מסע לעיר מישקולץ, בה עדיין התנהלו קרבות, כדי לקנות מכספה פניצילין, לצורך ריפויו, וסיפקה לו מזון מיוחד ותרופות עד להחלמתו. הוא החלים אחרי כמה חודשי אשפוז. מאחר שלא היה לו שום מידע על גורל אימו ואחותו, חשש לשוב לביתו. לכן, ביקש לשוב למקום מגוריו בליווי. אולגה סירבה ללוותו ולכן פנה לאימה אשר נתנה את הסכמתה לכך.
לאחר מכן ביקש קרול את ידה של אולגה. אולגה ביקשה שחרור דת מהכומר הקלוויניסטי שלה, והתגיירה בשנת 1945 ברבנות בטורנאליה, סלובקיה.
לאורך השנים התנדבה אולגה והשתתפה במבצעים של אגודות, כגון מבצע חג האורים למען העוורים בחנוכה תשכ"ז של האגודה למען העוור ולמניעת העוורון – ישראל, מבצע הקש בדלת תשכ"ז של האגודה למלחמה בסרטן, מצעד הפרוטות ב-18 ביולי 1966 של איל"ן – איגוד ישראלי לילדים נפגעים, ופעולות הוועד למען החייל בעכו.
אולגה שרה נפטרה ב-18 בספטמבר 2006.
הכרה והנצחה
ב־15 ביוני שנת 1965, יד ושם הכיר במלבינה, אחותה, כחסידת אומות העולם. ב־19 במרץ 1987 אולגה הוכרה כחסידת אומות העולם, וב־14 בספטמבר באותה השנה הוכרו גם אורנה, אחותה, והאם מריה. ב־6 ביוני 1988 ניתנה לה תעודת כבוד כחסידת אומות העולם, וניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" והשב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של אולגה, ואותר קברה. מקום קבורתה הוא בבית העלמין היהודי הישן בעכו..
פארק היורה - יצורים פרהיסטוריים
בסדרת המדע הבדיוני פארק היורה מאת מייקל קרייטון הכוללת שני ספרים ושישה סרטים המבוססים עליהם (נוסף על סרטי הספין אוף - הקרב בביג רוק ופרולוג עולם היורה: עולם חדש), ישנם שלל רב של בעלי חיים פרהיסטוריים אשר שובטו באמצעות חילוץ DNA מיתושים שנלכדו בענברים. את ה-DNA חילצה חברת הנדסה גנטית ובאמצעות מילוי של פערים בידי חיות מודרניות כמו צפרדעים ודיונונים ליצירה של דינוזאורים שכולם הונדסו כנקבות ומשמשים כאטרקציות תיירות בפארק. עם זאת עקב האירועים דינוזאורים ויצורים שונים השתחררו וגרמו לנזקים רבים אשר הניעו את העלילה.
הדינוזאורים והיצורים הקדומים המופיעים בסרטים ובספרים
למרות שם הסדרה, רבים מהיצורים לא היו קיימים בתור היורה אלא בתור הקרטיקון ומספר יצורים שהוזכרו בספר בכלל לא חיו במזוזואיקון למשל הסמילודון והמגאנוירה.
בסרטים: טבלה זו מציגה את הדינוזאורים ושאר היצורים המופיעים בכל הסרטים והסדרות הנלוות:
בספרים: טבלה זו מציגה את הדינוזאורים ושאר היצורים המופיעים בשני הספרים:
טונית מוארכת
טונית מוארכת או וואהו (שם מדעי: Acanthocybium solandri) הוא מין של דג ממשפחת הקולייסיים שבקבוצת דמויי-מקרל, למרות שנראית כמו ברקודה. דג זה הוא היחידי בסוגו.
אורכה של הטונית עד 2.5 מ' ומשקלה עד 80 ק"ג. מבנה גופה מוארך והיא בעלת רעמה על סנפיר הגב ובעלת גוף מוארך מפוספס בכחול-אפור אך רוב גופה כחול. הראש קטן ובעל לסתות ארוכות, שונה מהפה המעוגל של דגי הטונה. הטונית היא דג מהיר מאוד ויכולה להגיע למהירות 60 קמ"ש בצלילה ישרה.
היא טורפת הניזונה מדגים קטנים יותר ובעיקר מלהקות דגים קטנות. היא נודדת לבדה או עם כמה פרטים בחיפוש מזון והיא נפוצה בכל האוקיינוסים אך רק באזור הטרופי. היא מתרבה בימים רדודים.
המכון למדע המדינה פריז
המכון למדע המדינה פריז (בצרפתית: Institut d'études politiques de Paris; מכונה לרוב כסיאנס פו, Sciences Po), הוא מוסד להשכלה גבוהה בפריז, צרפת, שהוקם בשנת 1872 ושנחשב לאוניברסיטת עלית מסוג גרנד אקול. האוניברסיטה מדורגת כאחת מהטובות בעולם, מקום שני בדירוג העולמי, בתחום יחסים בינלאומיים ומדע המדינה. באוניברסיטה למדו ראשי מדינה ואנשי ממשל ממדינות שונות, ראשי ארגונים בינלאומיים מרכזיים ואנשי עסקים ופיננסיים מהחברות הגדולות באירופה ובעולם. רבים מאנשי האליטה החברתית, התרבותית והכלכלית באירופה התחנכו בסיאנס פו. האוניברסיטה מפורסמת בלימודי יחסים בינלאומיים המתקיימים בבית הספר ליחסים בינלאומיים (PSIA) ובלימודי מדע המדינה. בנוסף מתקיימות תוכניות נוספות בתחומים הבאים: כלכלה, משפטים, עיתונות, תקשורת, ניהול, מימון ועוד. כחלק מהתמחותה ביחסים בינלאומיים ומדע המדינה, מציעה האוניברסיטה תוכניות לימודים ספציפיות בתתי נושאים כגון: ניהול בינלאומי, מדיניות כלכלית בינלאומית, ביטחון בינלאומי, מינהל ציבורי, אנרגיה בינלאומית, אורבניזם ופיתוח עירוני, פיננסים, עיתונות ויחסים בינלאומיים ועוד.
מיקום הקמפוסים
הקמפוס המרכזי של סיאנס פו נמצא בפריז והוא מתפרש על פני כעשרה מבנים ברובע הלטיני וברובע ה-7. המבנה המרכזי בפריז נמצא ברחוב Guillaume. בקמפוס בפריז לומדים תלמידי תארים מתקדמים ובנוסף מופעלת בו רשת של מרכזי מחקר ומעבדות. לסיאנס פו גם שישה קמפוסי משנה המפוזרים בערים שונות בצרפת, בהם לומדים תלמידי תואר ראשון בלבד, המתמקדים כל אחד מהם בלימודים הנוגעים לאזור גאוגרפי אחר בעולם (לימודי אסיה בלה האבר, צפון אמריקה בריימס, אפריקה בריימס, המזרח התיכון במנטון,דרום אמריקה בפואטייה, מזרח אירופה בדיז׳ון. הקמפוס בננסי מתמקד באיחוד האירופי, ובפרט ביחסי צרפת-גרמניה).
בתי ספר ולימודים
באוניברסיטה קיימים 7 בתי ספר ללימודים מתקדמים.
מרכזי מחקר ומעבדות
באוניברסיטה רשת רחבת היקף של מרכזי מחקר ומעבדות. להלן דוגמאות:
דירוג בינלאומי
האוניברסיטה מדורגת במקום ה-2 בעולם בתחום יחסים בינלאומיים ומדע המדינה אחרי אוניברסיטת הרווארד. היא מדורגת בעולם במקום ה-50 במשפטים ובמקום ה-23 במינהל ציבורי. . האוניברסיטה מדורגת בעקביות במיקום גבוה בדירוג העסקי של ה-Annual Higher Education Survey. הסקר בודק היכן סיימו את לימודיהם חמש מאות מנכ"לי החברות הבינלאומיות הגדולות ביותר בעולם. בשנת 2009 דורג המכון במקום ה-15, ירידה לעומת דירוגו במקום ה-8 בשנת 2007.
מבנה, ארגון ושמות
כחלק מהיותו גרנד אקול, המכון נוסד בצו מיוחד המקנה לו מבנה ארגוני שונה ועצמאות נרחבת מיתר המוסדות להשכלה גבוהה בצרפת. המכון מורכב משני גופים: כמו כן כפופים למכון תשעה מכוני מחקר.
תוכניות עם אוניברסיטאות בעולם
האוניברסיטה מקיימת תוכניות לתואר משותף, בין השאר, עם אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, בית הספר לכלכלה של לונדון, אוניברסיטת טוקיו, קינגס קולג' לונדון, אוניברסיטת פקינג ואוניברסיטת פודן בסין, האוניברסיטה הלאומית של סינגפור. האוניברסיטה מקיימת תוכנית חילופי סטודנטים עם 470 אוניברסיטאות בעולם. בנוסף מתקיימות תוכניות מיוחדות עם אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת אוקספורד.
רפורמות והתפתחות
במסגרת תוכנית אסטרטגית לשדרוג האוניברסיטה חלו רפורמות רבות בעשור האחרון. לדוגמה מספר הסטודנטים גדל מכ-4250 סטודנטים בשנת 1997 לכ-14,000 סטודנטים, בניגוד לאופי הסלקטיבי המסורתי של הגרנד אקול האחרים. התוכנית הלימודית הותאמה לתהליך בולוניה, ומרבית הסטודנטים מסיימים את לימודיהם אחרי חמש שנים עם תואר ראשון כללי ותואר שני בהתמחות ספציפית.