cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ההחלטה על תוכנית ההתנתקות
ההצבעה בכנסת
בעקבות ההתקדמות לעבר תהליך ההתנתקות וההסכמה על הצטרפות מפלגת העבודה והחרדים לממשלת שרון, החריפו מתנגדי ההתנתקות את מאבקם. קציני מילואים הודיעו שיסרבו פקודה. בצמתים, בערים ובגוש קטיף עצמו נערכו הפגנות, שבגדולות שבהן נכחו למעלה מ-100 אלף איש.
התגברות גל המחאה
החל מתחילת אפריל 2005 עברו מתנגדי ההתנתקות להדגשת הבעיות ההומניות שייגרמו על ידי התוכנית (ניתוק ילדים מבתי הספר, פירוק קהילות) והטכניות (מקום למגורים, המשך חקלאות) במקום הנימוקים הביטחוניים שהיו במוקד קודם לכן.
לקראת יום העצמאות פתחו מתנגדי ההתנתקות במבצע "כתום" שבמסגרתו חולקו (במימון מועצת יש"ע) סרטים כתומים רבים.
המטה העולמי להצלת העם והארץ ערך כנס תחת הכותרת "מי לה' אלי", בהשתתפות אלפים בבנייני האומה. במסגרת הכנס נשאו נאומים בזכות סירוב פקודה והצדיעו לסרבנים, הרבנים תקעו בשופרות ולבשו שקים לאות אבל על קבלת התוכנית.
בתחילה יולי פתחו חברי הכנסת של הליכוד המתנגדים לתוכנית (בראשות עוזי לנדאו) בקמפיין, הכולל פרסום חוצות, המנסה לשכנע את הציבור להתנגד לתוכנית מטעמים ביטחוניים. בקמפיין צוטטו אישים ביטחוניים בכירים (כראש השב"כ, יובל דיסקין, וכרמטכ"ל לשעבר, משה יעלון), בדבר הסכנות שטומנת בחובה התוכנית.
קבוצה גדולה מרבני הציבור הדתי לאומי בראשות הרב אברהם שפירא, קראו לסרב לפקודת הפינוי. לעומתם רבנים אחרים וביניהם הרב שלמה אבינר ומרדכי אלון התנגדו לסירוב פקודה מטעמים שונים.
תמיכת הציבור בתוכנית ההתנתקות
כשבועיים לפני המועד להתחלת ביצוע ההתנתקות דיווח עיתון "הארץ" על פי סקר שנערך באוניברסיטת תל אביב כי 57% מהיהודים בישראל, ו-60% מהציבור כולו תומך בתוכנית, ו-34% מתנגדים לה. 23% מהמתנגדים חוששים שהתוכנית תראה כבריחה, 21% מציינים חשש מהגברת הטרור. רק 9% תולים את התנגדותם בהיותה של עזה חלק מארץ ישראל המובטחת. 6% מהציבור עדיין האמינו שלא תבוצע כלל.
תהליך קבלת התוכנית
חלק ממבקריה של התוכנית טענו שהיא התקבלה בדרך לא דרך, בפורום מצומצם של אנשי שרון, ללא הליך מסודר של דיונים מדיניים בממשלה, בצבא ובמועצה לביטחון לאומי. הרמטכ"ל משה יעלון טען כי לא היה שותף בהתייעצות בקבלת ההחלטה, אלא שמע עליה משר הביטחון שאול מופז, ולאחר מכן במאמר של יואל מרקוס וכי התוכנית התקבלה ללא דיונים ועבודת מטה באופן חובבני. את דבריו חיזק מבקר המדינה בדוח שהוציא בסוף ספטמבר 2006 כתב כי ראשי המועצה לביטחון לאומי שמעו על ההחלטה בטלוויזיה.
קישורים חיצוניים
ראו עוד קישורים במאמר: תוכנית ההתנתקות
מוזיאון סולימאניה
מוזיאון סולימאניה (בכורדית: مۆزه‌خانه‌ی سلێمانی; בערבית: متحف السليمانية, בתעתיק מדויק: מתחף אלסלימאניה) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן בעיר סולימאניה בכורדיסטן העיראקית. המוזיאון הוא השני בגודלו בעיראק מבחינת תכולה, לאחר המוזיאון הלאומי של עיראק השוכן בבגדאד. אוסף המוזיאון כולל ממצאים מהתקופה הפרהיסטורית ועד לתקופה העות'מאנית.
היסטוריה
המוזיאון נפתח ב-14 ביולי 1961. במקור הוא שכן במבנה קטן במקום אחר. לאחר מספר שנים שטח המוזיאון לא הספיק לגודל התצוגה, ובשנת 1979 נרכש מבנה גדול יותר ברחוב סלים. המבנה הוא בעל קומה אחת ושטחו הכולל הוא 6,000 מטר מרובע. הממצאים מוצגים במספר אולמות. שני אולמות גדולים המחוברים ביניהם באולם הרצאות מרובע פתוח. בנוסף, קיים אולם קטן אשר שופץ על ידי אונסק"ו. בתקופת מלחמת איראן–עיראק, בשנים 1980–1988, המוזיאון נסגר לקהל הרחב. הוא נפתח מחדש לתקופה קצרה בשנת 1990. לאחר הפלישה העיראקית לכווית באוגוסט 1990, נסגר המוזיאון שוב. המוזיאון נפתח רשמית מחדש על ידי ג'לאל טאלבאני ב-20 באוגוסט 2000. באותה עת היה טאלבאני המזכיר הכללי של "האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן".
שיתוף פעולה עם אונסק"ו
החל משנת 2011, המוזיאון מקיים שיתוף פעולה עם ארגון אונסק"ו של האו"ם במטרה לפתח ולשקם את המוזיאון ולהרחיב את המבנה. האולם שעבר שיפוץ נפתח בטקס במרץ 2013.
הממצאים
הממצאים במוזיאון מוצגים לפי סדר כרונולוגי והם כוללים ממצאים מהתקופות הפרהיסטוריות, תקופת חסונה (Hassuna; ), תרבות חלף תקופת עובייד, ארך, תקופת אור 3 ותקופות מאוחרות יותר כולל התקופה ההלניסטית, האימפריה הפרתית, האימפריה הסאסאנית, כולל התקופה המוסלמית עד שושלת באבאן (Baban).
אחד הממצאים החדשים במוזיאון הוא לוח 5 של עלילות גילגמש. פריט זה היה אחד מתוך 80 פריטים שנרכשו בשנת 2011 ממבריחים שמקורם לא היה ידוע. הלוח נרכש במחיר של 800 דולר. פרופ' אל-ראווי (Al-Rawi) שאיתר את הפריט ניקה אותו בזהירות רבה. שלושת החלקים התאימו אחד לשני. הוא זיהה שמדובר בלוח הכולל את עלילות גילגמש.
מורין לואיס
מורין לואיס (בצרפתית: Maureen Louys; נולדה ב-3 בנובמבר 1978) היא מנחת טלוויזיה בלגית.
ביוגרפיה
לואיס נולדה בלייז' והיא בוגרת תואר בתקשורת. אחותה הבכורה ברברה מגישה אף היא בטלוויזיה.
טליה ישי
טליה ישי (נולדה ב-1994) היא מוזיקאית, זמרת ויוצרת ישראלית.
מורין לואיס
ביוגרפיה
ב-2003 החלה לעבוד ב-RTBF רשת השידור הבלגית דוברת הצרפתית.
טליה ישי
ביוגרפיה
טליה ישי נולדה בירושלים. היא בוגרת מגמת המוזיקה של "הצוללת הצהובה" בירושלים.
מורין לואיס
ביוגרפיה
ב-2005, לצד מרסל ואנטילט, הנחתה את אירוויזיון הילדים שנערך בעיר הסלט.
טליה ישי
קריירה מוזיקלית
ב-2016 עברה להתגורר בתל אביב, שם ניגנה בהרכבים רבים, ובהם ההרכב של נועה שמר, לצד ירון אמיתי ובועז כהן. בנוסף, ניגנה עם יפעת נץ בהרכב "התהפכו היוצרות" וכן במופע ההתרמה "מתות קדושות" לצד ריקי גל, דנה ברגר ועוד.
מורין לואיס
ביוגרפיה
בשנים 2007, 2009 ו-2011 היא הציגה את תוצאות הניקוד הבלגי בתחרות האירוויזיון.
ב-2008 החלה להגיש תוכנית ברדיו, וב-2011 החלה להנחות את הגרסה הבלגית לתוכנית הטלוויזיה The Voice.
טליה ישי
קריירה מוזיקלית
ב-2017, הצטרפה ללהקת "הזאבות", שאיתם יצאה לטור ברחבי אירופה בשנת 2018.
ישי נתפסה בעברה כ-"טום בוי" ולא פעם סנגרה על היותה אשה בתחום הנחשב יותר "גברי".
בנובמבר 2018, אמרה בראיון לעיתון "הארץ" על להקתה "הזאבות" ש-"העובדה שאנחנו ארבע נשים היא לא גימיק ולא קטע, והלוואי שנגיע ליום שבו אף אחד לא יתייחס לזה ככה".
בשנת 2018, החלה ישי רשמית בקריירת סולו עם המפיק המוזיקלי טוקה אילון, אותו פגשה כשלוש שנים לפני כן. את הסינגל הראשון שלה, "פשוט", הלחינה כבר בשנת 2008 כאשר אביה, עופר ישי, הביא לה דף שעליו מילים שכתב.
בספטמבר 2020, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "יום רביעי".
אינטגרציה אנכית
במיקרו-כלכלה וניהול אסטרטגי, המונח אינטגרציה אנכית או אינטגרציה מאונכת מתארת סוג של בעלות ושליטה בחברות, שבמסגרתה יש הירארכיה של חברות ופעילויות הנמצאות בשליטה משותפת, כל חבר בהירארכיה מייצר מוצר שונה, ובהמשך התהליך המוצרים מאוחדים על מנת לספק מוצר סופי או צורך משותף. לרוב מדובר ביצרנים המייצרים את רוב או את כל החלקים וחלקי-משנה אשר מרכיבים את המוצר הסופי. המונח מושווה לאינטגרציה אופקית. אינטגרציה אנכית היא שיטה למניעת בעיית הסחטן.
אחת הדוגמאות הראשונות, הגדולות והמפורסמות היא של חברת קרנגי סטיל. החברה שלטה לא רק בבתי חרושת שבהם ייצרו פלדה, אלא גם במכרות שבהם ניתן היה לחצוב ברזל, במכרות פחם, באניות אשר הובילו את הברזל ובמסילות ברזל אשר הובילו את הפחם למפעל, בכבשנים שבהם הפחם מעובד, ועוד.
מונופול הצומח דרך אינטגרציה אנכית נקראת מונופול אנכי.
הסוגים השונים
ישנם שלושה סוגים של אינטגרציה אנכית: אינטגרציה אנכית אחורית, אינטגרציה אנכית קדמית, אינטגרציה אנכית מאוזנת.
דוגמאות נוספות
אחדים בתעשיית המוזיקה מאמינים כי אינטגרציה אנכית היא הדרך הטובה ביותר לשרוד בסביבה מודרנית, אחר-נאפסטרית. הרעיון הוא ליישם אינטגרציה מאונכת של חברת התקליטים עם תחנת רדיו המשדרת את אותו הז'אנר בשווקים מקומיים. פעולה זו תאפשר לחברה להפיק מוזיקה זולה יותר (זאת מפני שרבים מהגורמים המייקרים את מוצר הסופי דורשים תקנים לא הכרחיים הנדרשים על ידי תחנות הרדיו, וכן גם מערכת השידור הציבורי). כמו כן, אינטגרציה זו תבטיח כי חברת התקליטים תבין טוב יותר את צורכי המאזינים. התקווה היא שכל מה שחברת התקליטים תשדר ברדיו שלה, בהנחה שהרגלי ההאזנה והפצה של המוזיקה לא השתנה, תהיה להיט.
הבעיות והתועלת
ישנם הטוענים כי אינטגרציה אנכית תפגע בסופו של דבר בחברה מפני שכאשר יצוצו טכנולוגיות חדשות בשוק, החברה תאלץ להשקיע מחדש בתשתיות שלה על מנת לשמור על המעמד שלה, יחסית למתחריה. עוד טוענים כי בימינו, כאשר הטכנולוגיות מתפתחות במהירות גבוהה, החברה תאלץ להשקיע בטכנולוגיות חדשות ולאחר מכן להשקיע מחדש בטכנולוגיות חדשות אף יותר, פעולות אשר אינן כדאיות לחברה מבחינה כלכלית. אולם, יתרונה של אינטגרציה אנכית היא האיכות והתיאום בין החלקים והמוצרים המיוצרים באותה החברה, דבר אשר מנמיך זמני דממה (פרקי הזמן בהן מכונה או מחשב אינם פועלים) ומוזיל עלויות תיקונים.
קרחון סאטורן
קרחון סאטורן או קרחון שבתאי (באנגלית: Saturn Glacier; מילולית: קרחון שבתאי) הוא קרחון בדרום-מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 28 קילומטרים ורוחבו 11 קילומטרים.
הקרחון זורם לכיוון דרום - מערב; ונשפך אל מדף הקרח ג'ורג' השישי המכסה את מפרץ ג'ורג' השישי; הקרחון נשפך למדף הקרח צפונית למצוקי קורנר.
גילוי ומיפוי הקרחון
החוף התגלה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935. במהלך טיסה זו צילם וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג תצלומי אוויר של הקרחון.
הקרחון נסקר בשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של כוכב הלכת שבתאי, בדומה לנונאטאקי אנקלדוס (הנקראים על שמו של ירח של שבתאי).
ברניקה גליקסמן
ברניקה גליקסמן (נולדה ב-11 בפברואר 1984) היא פסנתרנית ישראלית.
ביוגרפיה
גליקסמן נולדה בברית המועצות, ועלתה לישראל ב-1991. את לימודי הנגינה החלה בגיל 10 בקונסרבטוריון העירוני של גבעתיים. למדה בתיכון תלמה ילין ולתואר ראשון באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל דניאל גורטלר ולתואר שני בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, אצל פרופ' תומר לב.
ברניקה גליקסמן הופיעה עם תזמורות בישראל, באירופה ובארצות הברית, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית של בוקרשט והתזמורת הפילהרמונית של פורט וורת', עם המנצחים זובין מהטה, זאב דורמן, ואג פפיאן ואחרים.
ברניקה גליקסמן הקליטה לקול המוסיקה ולתחנות רדיו בסרביה, בגרמניה ובאיטליה ובשנת 2001 ראה אור תקליטור של יצירות מאת עמי מעייני בנגינתה. זו הופעתה הראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
פרסים ואותות הוקרה
משנת 1997 זכתה גליקסמן בקביעות במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל.
הוריקן גוסטב
הוריקן גוסטב (באנגלית: Hurricane Gustav) היה הציקלון הטרופי השביעי, ההוריקן השלישי, וההוריקן השני העיקרי של עונת ההוריקנים האטלנטית 2008. הוריקן גוסטב גרם להרס רב בהאיטי, הרפובליקה הדומיניקנית, ג'מייקה, איי קיימן, קובה וארצות הברית.
ההוריקן נוצר בבוקר 25 באוגוסט 2008 בערך 420 קילומטר מדרום-מזרח לפורט-או-פרנס, האיטי, והפך במהרה לסערה טרופית באותו אחר-הצהריים, והפך להוריקן בבוקר ה-26 באוגוסט. מאוחר יותר באותו יום הוא התקרב ליבשה ליד העיירה ההאיטית ז'אקמל. הוא גרם להצפות בג'מייקה, פגע במערב קובה, ולאחר מכן חצה את מפרץ מקסיקו.
ליקה קיריצה
ליקה קיריצה, בשמו בלידה לייבו ליקה אברמוביץ' (ברומנית: Lică Chiriță – Leibu Lică Abramovici; 22 ביולי 1898, מוינשט – 1956) היה פעיל קומוניסטי יהודי ברומניה, ממנהיגי הוועד הדמוקרטי היהודי.
ביוגרפיה
ספר במקצועו, ליקה קיריצה, עמד בשנים 1944–1945 בראש "הוועד האנטיפשיסטי היהודי" שהפך בשנת 1945 לוועד הדמוקרטי היהודי ברומניה, ארגון ששימש לכלי המפלגה הקומוניסטית ברומניה לצורכי תעמולה ומאבק בציונות ובתודעה הלאומית ברחוב היהודי. ב-25 ביוני 1945 באספה באולם "טומיס" בבוקרשט נבחר יחד עם הצייר מקס הרמן מקסי בראש הוועד הדמוקרטי היהודי. ב-5 באוקטובר 1945 השתתף קיריצה בישיבת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בנוגע לבעיה הלאומית, שבה גינו ואסילה לוקה וגיזלה ואש בחריפות את הציונות ואף את האוכלוסייה היהודית ניצולת השואה על "ניצול הפועלים הרומנים" ועל גישה "פאשיסטית", הדומה לזו של הלגיונרים בעבר. באותה הזדמנות ניסה קיריצה להציג גישה אסטרטגית פייסנית וטען שניתן למשוך יהודים ציונים לשורות הוועד הדמוקרטי היהודי לטובת קידום מדיניות המפלגה הקומוניסטית, אך דבריו נדחו בתוקף.
קיריצה המשיך להיות בשנים הבאות 1945–1946 חבר בהנהגת הוועד הדמוקרטי היהודי. אחר כך עבד במנגנון האקדמיה הרומנית (אז אקדמיית הרפובליקה העממית הרומנית). אחרי מותו בשנת 1956 גופתו נשרפה לפי צוואתו במשרפת "צ'נושה" בבוקרשט.
בשנת 1949 זכה לעיטור המסדר "הגנת המולדת" (Apărarea Patriei) דרגה ג.
מסת אם
מסת־אם או מטריקס של סלע היא מונח בגאולוגיה המתאר את מסת החומר הבנוי מגרגירים דקים שבו משובצים גרגרים (או גבישים) גדולים בהרבה.
מסת־האם של סלע יסוד בנויה מגבישים זעירים, לעיתים מיקרוסקופיים, שבהם משובצים גבישים גדולים בהרבה המכונים פנוקריסטים. מרקם פורפירי זה מאפיין מצב שבו המגמה מתקררת בכמה שלבים. לדוגמה, באנדזיט פורפירי משובצים פנוקריסטים גדולים של פלגיוקלז במסת־אם דקת־גרגיר. בדרום אפריקה כורים את רוב היהלומים מתוך מסת־אם של קימברליט, סלע דמוי חרסית שעברה בליה, המכונֶּה "קרקע צהובה".
קונגלומרט וברקציה הם שני סוגים של סלעי משקע השייכים לקבוצת הגודל המכונה רוּדיטים, שבה גודל הגרגר גדול מ-2 מילימטר. סלעים אלו נהוג למיין בכמה שיטות, כשאחת מהן היא על פי אחוז מסת־האם מכלל הסלע. לשיטה נוספת למיון סלעים אלה, המתבססת על יחסי הגודל שבין השברים הבונים את הסלע, יש קשר ישיר לאחוז מסת־האם בסלע. אם כל השברים הם באותו גודל הסלע נקרא ממוין היטב (well-sorted), ואם יש גדלים רבים הוא ממוין רע (ill-sorted). בדרך כלל סלע ממוין היטב יכיל מעט מסת־אם, בעוד שאחוז מסת־האם בסלע ממוין רע יהיה גבוה יותר.
I'm Just Here for the Music
I'm Just Here for the Music (בעברית: אני כאן בשביל המוזיקה) הוא שיר של הזמרת והרקדנית פאולה עבדול, אשר יצא ב-5 במאי 2009 כסינגל שלא מתוך אלבום. זוהי הייתה הפעם הראשונה מזה 13 שנה שהזמרת הוציאה שיר סולו. השיר יצא על ידי חברת פילמנט אנטרטיינמנט גרופ והופק על ידי אוליבר ליבר אשר היה המפיק העיקרי של אלבום הבכורה שלה.
"I'm Just Here for the Music" דוגם את השיר "Last Night a D.J. Saved My Life" של להקת אינדיפ.
הופעות חיות
עבדול הופיעה עם השיר בתוכנית "אמריקן איידול" ובכך זו הייתה הפעם הראשונה מזה שמונה שנים שהזמרת הופיעה לבדה בתוכנית.
Tf–idf
tf–idf, קיצור של term frequency–inverse document frequency, בעברית: תדירות מונח (tf) - תדירות מסמכים הופכית (idf), הוא מונח מתחום למידת המכונה, שמשמעותו נתון מספרי שנועד לשקף כמה חשובה מילה למסמך המצוי באוסף מסמכים או בקורפוס (מקור המכיל סטים גדולים ומאורגנים של טקסט). הנתון משמש לעיתים קרובות בתחומי אחזור מידע, כריית טקסט ומידול משתמשים.
ערך ה-tf–idf גדל באופן יחסי במספר הפעמים שמילה מופיעה במסמך, ומתקזז במספר המסמכים בקורפוס המכילים את המילה, מה שעוזר להתאים את העובדה שמילים מסוימות מופיעות בתדירות גבוהה יותר באופן כללי. כך למשל, המילה "לא" צפויה להופיע פעמים רבות במסמך, אך חשיבותה נמוכה מאחר שהיא מצויה בתדירות גבוהה בכלל המסמכים. לעומת זאת, כאשר מילה כמו "גנרטור" מופיעה פעמים רבות במסמך, היא ככל הנראה בעלת חשיבות גבוהה במסמך, בין היתר מאחר שתדירותה בטקסטים באופן כללי אינה במיוחד גבוהה.
סקר שנערך בשנת 2015 הראה כי 83% ממערכות ממליצים מבוססות טקסט בספריות דיגיטליות משתמשות ב-tf–idf.
גרסאות של tf–idf משמשות לעיתים קרובות על ידי מנועי חיפוש ככלי מרכזי בניקוד ובדירוג הרלוונטיות של מסמך בהינתן שאילתת משתמש (כמה המסמך רלוונטי לבקשה שהמשתמש הזין במנוע החיפוש, למשל בשורת החיפוש בגוגל). שימושים מרכזיים נוספים ל-tf–idf הם סינון מילות עצירה, סיכום טקסטים וסיווג מסמכים (קלסיפיקציה).
תדירות מונח (tf - term frequency)
נניח שיש לנו קבוצה של מסמכי טקסט בעברית, וברצוננו לדרג אותם לפי רלוונטיות לשאילתא "אבטיח ללא גרעינים". דרך פשוטה להתחיל היא על ידי ביטול מסמכים שאינם מכילים את כל שלושת המילים "אבטיח", "ללא" ו-"גרעינים", אך עדיין ייוותרו בידינו מסמכים רבים. כדי להבדיל ביניהם, נרצה לספור את מספר הפעמים שכל מונח מופיע בכל מסמך, ונתון זה נקרא תדירות המונח (term frequency). עם זאת, כאשר אנו ניצבים בפני מסמכים בעלי אורך שונה, נרצה למדוד תדירות זו באחוזים מכלל המילים במסמך, ולא בנתון מספרי יבש.
תדירות מסמכים הופכית (idf - Inverse document frequency)
מכיוון שהמונח "ללא" נפוץ כל כך, תדירות המונחים כפי שתוארה לעיל, עלולה להדגיש באופן שגוי מסמכים שבמקרה משתמשים במילה "ללא" לעיתים קרובות יותר, מבלי לתת מספיק משקל למונחים המשמעותיים יותר "אבטיח" ו"גרעינים". המונח "ללא" אינו מילת מפתח טובה להבחין בין מסמכים ומונחים רלוונטיים ולא רלוונטיים, בניגוד למילים הפחות נפוצות "אבטיח" ו"גרעינים". לפיכך, יש לשלב את גורם תדירות מסמכים הופכית (Inverse document frequency) אשר מקטין את משקלם של מונחים המופיעים בתדירות גבוהה מאוד במסמכים שברשותנו, ומגדיל את משקלם של מונחים המופיעים לעיתים רחוקות.
השימוש במילה "הופכית" מתייחס לכך שחשיבות המילה היא הופכית למספר המסמכים בהם המילה מופיעה.
הן tf והן idf למעשה מהווים גורמי משקל לחשיבות מונח מסוים. tf גבוה מעלה את משקל החשיבות של המונח, ו-idf גבוה מקטין את משקל החשיבות.
הגדרות וחישובים מתמטיים
הגדרת ה-tf–idf היא שילוב של שני הסטטיסטים שצוינו לעיל, תדירות מונחים ותדירות מסמכים-הופכית. ישנן דרכים שונות לקביעת הערכים המדויקים של הסטטיסטים האמורים. הגדרה נוספת ל-tf-idf היא נוסחה שמטרתה להגדיר את חשיבותה של מילת מפתח או ביטוי בתוך מסמך או דף אינטרנט.
תדירות מונח
תדירות מונח, היא התדירות היחסית של מונח בתוך מסמך :
כאשר היא הספירה הגולמית של מונח במסמך, כלומר, מספר הפעמים שמונח t מופיע במסמך d. המכנה הוא המספר הכולל של מונחים במסמך  (ספירת כל מופע של אותו מונח בנפרד). ישנן דרכים נוספות אחרות המגדירות נתון זה, אך האמורה לעיל היא העיקרית והבסיסית ביותר.
תדירות מסמכים הופכית
תדירות מסמכים הופכית היא מדד לכמות המידע שהמילה מספקת, כלומר אם היא נפוצה או נדירה בכל המסמכים. המדד הוא השבר ההפוך בקנה מידה לוגריתמי של המסמכים שמכיל את המילה, ומושג על ידי חלוקת המספר הכולל של המסמכים (למשל, המספר 3 בקורפוס שמונה שלושה מסמכים בלבד) במספר המסמכים המכילים את המונח, ולאחר מכן לקיחת הלוגריתם של אותה מנה:
כאשר:
תדירות מונח – תדירות מסמכים הופכית (tf-idf)
לאחר שחישבנו כל גורם בנפרד, השילוב של השניים, tf–idf מחושב כ:
משקל גבוה ב-tf–idf מגיע על ידי תדירות מונח גבוהה (במסמך הנתון) ותדירות מסמכים נמוכה של המונח בכל אוסף המסמכים; לכן המשקולות נוטות לסנן מונחים נפוצים. מכיוון שהיחס בתוך הפונקציה הלוגריתמית של תדירות המסמכים ההופכית תמיד גדול או שווה ל-1, הערך של תדירות המסמכים ההופכית (ובהתאמה של tf–idf) גדול או שווה ל-0. ככל שמונח מופיע במסמכים נוספים, היחס בתוך הלוגריתם מתקרב ל-1, ומקרב את ה-idf ואת tf–idf ל-0.
דוגמה
נניח שיש לנו טבלאות ספירת מונחים של קורפוס המורכב משני מסמכים בלבד, כפי שהם מופיעים בטבלאות המוצגות בצד שמאל.
החישוב של tf–idf עבור המונח "this" מתבצעת באופן הבא:
בצורתו הגולמית, tf הוא רק התדירות של "this" עבור כל מסמך. בכל מסמך מופיעה המילה "this" פעם אחת; אבל ככל שלמסמך 2 יש יותר מילים (יש לשים לב שמילים מסוימות נספרות פעמיים), התדירות היחסית של אותו מונח קטנה יותר.
idf הוא קבוע לכל קורפוס, ומהווה את היחס בין המסמכים הכוללים את המילה "this". במקרה זה, יש לנו קורפוס של שני מסמכים וכולם כוללים את המילה "this".
אז tf–idf הוא אפס עבור המילה "this", מה שמרמז שהמילה אינה אינפורמטיבית במיוחד מאחר שהיא מופיעה בכל המסמכים.
המילה "example" מעניינת יותר - היא מופיעה שלוש פעמים, אבל רק במסמך השני:
ולבסוף,
זריזבוביים
זריזבוביים (שם מדעי: Tachinidae) היא אחת ממשפחות הזבובים הגדולות ביותר. כ-9,899 מינים ידועים נפוצים בכל רחבי העולם ב-1,528 סוגים שונים. השם העברי נגזר מהשם הלטיני tachina שהגיע מיוונית takhin ומשמעותו זריז.
רוב המינים במשפחה זו פרזיטואידים, הרימות גדלות בתוך הקורבן עד שלבסוף גורמות למותו ומיעוטם טפילים הניזונים מהקורבן אך אינם גורמים למותו. הרימה מתפתחת לרוב בתוך זחלי פרפראים, חיפושיות בוגרות או זחלי חיפושיות, סוגים שונים של פשפשאים, חגבאים ולעיתים נדירות נדלים.
רוב המינים מתפתחים במגוון של כמה קורבנות ותכונה זאת מנוצלת על ידי האדם כדרך הדברה ביולוגית בענף החקלאות. מינים רבים נפוצו בעולם בעזרת האדם שניצל אותם להדברת מזיקים שונים, אך עם זאת לעיתים הם נחשבים כמזיקים בעצמם למשל בתעשיית המשי מאחר שמינים שונים (במיוחד Exorista bombycis) תוקפים את טוואי המשי.
הבוגרים ניזונים מצוף פרחים או מנוזלים סוכריים המופרשים מכנימות עלים וכנימות מגן. מינים רבים ניזונים גם מאבקת פרחים ולכן עשויים להיות מאביקים חשובים בעיקר היכן שנוכחות הדבורים קטנה יותר.
הזיהוי המורפולוגי של המינים במשפחה נחשב לקשה; מורפולוגיית הרימות וכן נתונים שאינם חזותיים כגון דרך הרבייה, עשויים לסייע בזיהוי.
מרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום
מרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום (באנגלית: The Presidential Emergency Operations Center, או בקיצור: PEOC) הוא בונקר תת-קרקעי מוארך בצורתו המצוי במרתף הבית הלבן, משכן נשיא ארצות הברית בוושינגטון, בירת ארצות הברית.
רשת UTM
רשת UTM (באנגלית: Universal Transverse Mercator) או רשת מר"ב (מרקטור רוחבי בינלאומי) היא רשת קואורדינטות למיפוי כדור הארץ. כינוי נוסף לרשת הוא הרשת הצבאית מאחר שבמדינות רבות בעולם הצבא משתמש בה.
מרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום
המבנה הוקם בתקופת מלחמת העולם השנייה עבור הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, והוא ככל הנראה מסוגל לעמוד בפני מתקפה של נשק גרעיני על ארצות הברית (אף שבמקרה של צפי למתקפה כזו יפונה הנשיא מהבירה).
יש להבדיל בין חדר זה לחדר המצב המצוי באגף המערבי של הבית הלבן ונעשה בו שימוש קבוע, בעוד שבמרכז המבצעים נעשה שימוש רק בעת חירום.
רשת UTM
לדוגמה: מדינת ישראל נמצאת בפלח 36 כאשר קו האורך המרכזי בעל אורך גאוגרפי של 33° מזרח. גבולות אזור זה הם קווי אורך 36°-30° מזרח.
מרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום
בעת פיגועי 11 בספטמבר 2001 נעשה שימוש במרכז המבצעים ונכחו בו דיק צ'ייני, לין צ'ייני וקונדוליזה רייס.
רשת UTM
מאחר שהרשת לא ממפה את הקטבים בגלל עיוותים גדולים מדי באזורים אלו קיימת רשת שהיא רשת משלימה ל UTM, והיא נקראת רשת UPS והיא ממפה את הקטבים בלבד.
מרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום
בקולנוע
ניסיון לדמות את הבונקר על שלל מאפייניו, נעשה בסרט וושינגטון על הכוונת.
קישורים חיצוניים
Vita huset
הייראפוליס
הייראפוליס (יוונית Ιεράπολις - "עיר קדושה"; טורקית Hierapolis) הייתה עיר עתיקה שהוקמה בראשו של תל המעיינות החמים פמוקלה, כ-19 ק"מ מצפון לעיר דניזלי, בדרום-מערב אסיה הקטנה שבטורקיה של ימינו. על פי האמונה הנוצרית, הוצא להורג בעיר השליח הנוצרי ותלמידו של ישו, פיליפוס הקדוש. העיר, כמו התל בפמוקלה, הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 1988.
אתר ידוע בה הוא "שער פלוטו", פלוטוניון אשר לפי האמונה הרומית היה הכניסה לגיהנום.
היסטוריה
הייראפוליס הוקמה בשנת 190 לפנה"ס לערך על ידי מלך פרגמון בשל המעיינות החמים שבקרבתה, והייתה לעיר מרגוע ומרפא. רבים מהפוקדים את העיר נותרו לגור בה עד סוף חייהם, ובמקום משתרע נקרופוליס גדול. בתי המרחץ בעיר נבנו מאולמות סגורים ושטחים פתוחים, ובין היתר כללו גם ספרייה וגימנסיון. העיר עברה לשליטת הרפובליקה הרומית בשנת 129 לפנה"ס יחד עם ממלכת פרגמון כולה.
בעיר הייתה קהילה יהודית גדולה וקהילה נוצרית מוקדמת, והיא הגיעה לשיאה במאה ה-2 ובמאה ה-3. עם ביסוסה של קונסטנטינופול האימפריה הביזנטית, נודע להייראפוליס מעמד משני, אך היא המשיכה ושגשגה למרות מספר רעידות אדמה. בסופו של דבר אלה הכריעו אותה, והיא ננטשה בשנת 1334. העיר הפכה ליעד תיירותי בעקבות עליית הפופולריות של המעיינות החמים בפמוקלה. מספר מלונות נבנו בינות לעתיקות עצמן וגרמו להן לנזק, אך הם סולקו מאז.
האתר
אכסדרה שרצפתה מרוצפת אבן ולאורכה ניצבו פסלים וחנויות חצתה את העיר מצפון לדרום. במרכזו של האתר, המשתרע לאורך יותר מקילומטר וברוחב של כחצי קילומטר, ממוקמת בריכה עתיקה הפעילה גם כיום. מצפון לבריכה ניצב בסיסו של מקדש אפולו, אשר בעת העתיקה שימש את האורקל המקומי, וסמוך לו מבנה ה"פלוטוניום", שהוקדש לפלוטו אל השאול. בתוך המבנה הוליכו מדרגות אל מעיין שממנו השתחררו אדים רעילים וקטלניים. האדים שימשו לכאורה כמקור ההשראה לכוהנים הסריסים במקדש, ואלה נהגו לעצור את נשימתם בעת שירדו אל המעיין בלוויית אסירים או בעלי חיים שמצאו בדרך זו את מותם, ובכך הוכיחו הכוהנים את כוחותיהם העל-טבעיים. רחש שחרור האדים מהמים נשמע גם כיום, וידועים מספר מקרי מוות בקרב מבקרים באתר. כ-200 מטר צפון-מזרחית לבריכה ניצב האצטדיון הרומי, שהשתמר במצב מצוין ואשר יכול היה להכיל עד 15,000 צופים.
הנקרופוליס בהייראפוליס משתרע לאורך מאות מטרים בצדה הצפון-מערבי של העיר, ויש בו קברים, תלים, סרקופגים ומצבות מכל סוג ומין. קברים נוספים מפוזרים בחלקים אחרים של האתר. מצפון לעיר, במקום בו לפי האמונה הוצא להורג השליח פיליפוס הקדוש בשל אמונתו, ניצבת כנסיית פיליפוס הקדוש המתומנת, ולה שמונה קפלות. לפי האמונה קבור הקדוש באתר זה. לידה ניצב התיאטרון ההלניסטי ההרוס לחלוטין.
ממון המוטל בספק חולקים
ממון המוטל בספק חולקים הוא פסק הלכתי הקובע כי במצבי ספק שנוצר מוויכוח עובדתי אודות בעלות על חפץ יש לחלוק את החפץ בין הצדדים.
דעת סומכוס
בכמה מקומות בתלמוד מוזכר כי סומכוס אמר ש'ממון המוטל בספק - חולקין.' דוגמה ידועה לכך היא המשנה "שור שנגח את הפרה":
שור שנגח את הפרה
במסכת בבא קמא (פרק ה' משנה א') נכתב במשנה:
הסבר למשנה- בגמרא (מסכת בבא קמא דף מו עמוד א') נכתב על משנה זו:
כלומר: על פי חכמים במקרה זה בעלי השור הנוגח ישלם על הפרה בלבד ולא ישלם על הולד המוטל בספק, וכדי לדרוש פיצוי על מות הוולד על בעלי הפרה להביא ראיה לכך שהשור אכן נגח את הפרה בעודה בהריון.
דררא דממונא
בגמרא במסכת בבא מציעא נכתב:
כביש 999
כביש 999, הידוע גם בשם דרך גדעון על שמו של אלוף משנה. נפרץ על ידי הקרן הקיימת לישראל ומפקדת מרחב רמת הגולן של צה"ל ונחנך ב-1 בינואר 1971. הכביש, הצפוני בארץ, בשימוש בלעדי של צה"ל כמעט לכל אורכו. ראשיתו בצומת שיאון ליד היישוב שניר והכפר ע'ג'ר, מקום בו הוא מתפצל מכביש 99 צפונה. לאחר כשני ק"מ מהצומת ניצב מחסום של צה"ל. לאחר המחסום פונה הכביש בכיוון כללי לצפון-מזרח, ומטפס בתלילות על הר דב ומקביל לקו הגבול הבינלאומי עם לבנון (הקו הכחול). הכביש עובר דרך אזור חוות שבעא תוך שהוא חולף במסלולו המפותל דרך חלקה הצפוני של שמורת החרמון. לאורך הכביש שוכנים מוצבי צה"ל המשקיפים על 'פתחלנד', והוא מסתיים לאחר 29 ק"מ במחסום נוסף של צה"ל ברכבל התחתון של הר חרמון, מקום בו הוא נפגש עם כביש 98.
ממון המוטל בספק חולקים
דררא דממונא
זאת אומרת: כאשר אמר סומכוס (שממון המוטל בספק חולקים בלא שבועה) אמר זאת רק במקום שבו יש "דררא דממונא", כלומר, "שייכות ממון", אבל במקום בו אין "דררא דממונא" דבריו אינם תקפים וחולקים בשבועה (לסומכוס שבועה מדרבנן).
כביש 999
בסמוך לכביש נמצא הר הבתרים ובו אתר המזוהה עם מקום מעמד ברית בין הבתרים. מאזור הכביש תצפיות על כל דרום לבנון.
ארבעה חדרים
ארבעה חדרים (באנגלית: Four Rooms) הוא סרט קומדיית סלפסטיק אמריקאי משנת 1995, המציג ארבעה סיפורים מעובדים באופן חופשי לפי כתביו של רואלד דאל.
ממון המוטל בספק חולקים
דררא דממונא
על פי רש"י פירוש המושג הוא 'חסרון ממון'. משמעות הדבר היא שלשיטת סומכוס רק כאשר נתינת החפץ לאחד הצדדים תגרור הפסד לשני (ולא רק תמנע ממנו להרוויח) על בית-הדין לחלק את שווי החפץ בין הצדדים בלא שבועה.
ארבעה חדרים
הסיפורים, המתרחשים בלילה אחד בבית מלון בלוס אנג'לס בערב השנה החדשה, נכתבו ובוימו כל אחד על ידי קולנוען אחר מתוך ארבעה: אליסון אנדרס, אלכסנדר רוקוול, רוברט רודריגז וקוונטין טרנטינו. טים רות' הוא השחקן הראשי, וכן משחקים בסרט מדונה, דייוויד פרובל, אנטוניו בנדרס וקוונטין טרנטינו בעצמו.
ממון המוטל בספק חולקים
דררא דממונא
תוספות לעומתו, אומרים כי משמעותו היא מצב שבו יש 'ספק לבית-הדין בלא טענותיהם'. כלומר שהספק לא נגרם מתביעות החולקים, ולבית הדין יש ספק למי שייך החפץ גם בלי טענותיהם. על פי תוספות לשיטת סומכוס חולקים בלא שבועה רק כאשר לבית דין יש ספק "חזק", אבל אם הדיון החל בגלל טענות הצדדים הדיינים דורשים מהם להוכיח אותן. תוספות מבינים שהמילים "דררא דממונא" (שייכות ממון) מתייחסות למתדיינים ופירושן שברור שלשני הצדדים יש קשר לחפץ.
כביש 999
עד לנסיגת צה"ל מדרום לבנון בשנת 2000 התאפשרה תנועה אזרחית בכביש בתיאום עם צה"ל, אולם לאחר הנסיגה, משמש הכביש רק לתנועה צבאית מאובטחת.
ארבעה חדרים
סיפור המסגרת
ערב השנה החדשה הוא לילו הראשון של טד (טים רות') בעבודתו כשרת ("בל-הופ"/"בל-בוי") בבית מלון בשם "מון סניור" בהוליווד, בעברו מלון יוקרתי שירד מגדולתו. עובדת אחרת, בטי (קתי גריפין) הודיעה שהיא לא תגיע באותו לילה. טד מקבל תדרוך מהשרת סאם (מארק לורנס), ולאורך הלילה הוא מתמודד עם בקשות מוזרות של אורחים במלון.
ממון המוטל בספק חולקים
דררא דממונא
הבנה שלישית שנמצאת בראשונים היא שמשמעות המושג 'דררא דממונא' היא שלכל אחד מהצדדים המשתתפים בדיון הייתה (או ישנה) חזקה המוסכמת על שני הצדדים. החזקה הזו מראה שטענותיהם רציניות וכך בית הדין יכול להתחשב בהן.
ארבעה חדרים
סוויטת ירח הדבש – "המרכיב החסר"
בתחילת הערב טד מסייע לקבוצת נשים להעלות את כבודתן לסוויטת ירח הדבש במלון. מתברר שמדובר בכנס מכשפות שמנסות להסיר כישוף מהאלה שלהן, דיאנה (אמנדה דה קדנט), חשפנית בעברה שכושפה לפני 40 שנה והפכה לאבן. כדי לרקוח שיקוי לטקס שלהן, כל מכשפה צריכה לשים מרכיב בתוך קדירה גדולה. המכשפה אווה (איון סקיי) צריכה לתרום נוזל זרע טרי, אבל היא בלעה בטעות את המרכיב שלה, ויש לה שעה להשיג אחר. תמורת 50 דולר היא מפתה את טד לקיים מגע מיני בתוך הקדירה, השיקוי הושלם ודיאנה עולה מן הקדירה.
כביש 999
מאחר שכביש זה חשוף לצד הגבול הלבנוני, נפרץ ציר עוקף העולה להר דב בנתיב פנימי יותר, ומתחבר במעלה ההר לכביש הישן.
ממון המוטל בספק חולקים
דררא דממונא
למרות שסומכוס סובר שממון המוטל בספק חולקים במקרה של דררא דממונא בניגוד לחכמים שפוסקים המוציא מחבירו עליו הראיה, קיימת דעה בתלמוד שבמקרה שהטענות הם בברי מול ברי, מודה גם סומכוס שהדין הוא המוציא מחבירו עליו הראיה, ולא יחלוקו.
שיטתו ההלכתית של סומכוס
בתוספות ב ניתן להבין כי שיטתו של תוספות היא, שבמצב של דררא דממונא האומר שהדבר בספק בין שניהם, נחשבים שניהם למוחזקים, בתוספות הרא"ש מבאר זאת מכיוון שהספק עצמו מטיל את הממון שיהיה בחזקת שניהם, ולפי רבי שמואל רוזובסקי דהחזקת שניהם מתהווה לאחר ועל ידי הדין יחלוקו. אך בתוס' הרא"ש מבואר שלא כדבריו.
כביש 999
קישורים חיצוניים
טקס חנוכת הכביש, יומני גבע 488, 1971
ארבעה חדרים
חדר 309 – "השובבים"
לקראת חצות, גנגסטר (אנטוניו בנדרס) ואשתו (טאמלין טומיטה) מזמינים מטד בקבוק שמפניה ומשלמים לו 500 דולר על מנת שישגיח על שני ילדיהם, הבת שרה והבן חואנצ'ו (לאנה מק'קיסאק; דני ורדוזקו), כדי שיוכלו לצאת לחגוג את השנה החדשה. במשך כל הזמן, הילדים מתלוננים על ריח רע בחדר. אחרי שבני הזוג יוצאים, הילדים מדליקים את הטלוויזיה על ערוץ פורנוגרפי. שרה מוצאת מזרק והם משתמשים בתמונה ממוסגרת על הקיר כלוח קליעה למטרה בעזרת שפתון והמזרק. חואנצ'ו מנער את בקבוק השמפניה, הפקק עף והילד שותה מבקבוק. שרה מתקשרת לטד להתלונן שהחדר מסריח, אך הוא אומר לה לא להטריד אותו, אלא במקרה חירום. בעקבות הריח הרע, שרה מושכת מזרן ומוצאת מתחתיו גופת אישה. היא קוראת לטד שמוצא את חואנצ'ו מעשן סיגריה ואת שרה שותה מהשמפניה. טד מעיף מידיהם את הסיגריה והבקבוק. שרה מראה לו את גופת האישה, וטד מתקשר למשטרה ומודיע שיש בחדר "זונה מתה". שרה נעלבת מהביטוי ודוקרת את טד בירכו עם המזרק. הוא צורח ושומט את הטלפון. השמפניה נשפכה לעבר הסיגריה הבוערת ובעקבות זאת מתלקחת אש. אביהם חוזר כשהוא נושא בידיו את אשתו חסרת הכרה, ושואל את טד אם הילדים התפרעו. מערכת המתזים לכיבוי אש מופעלת בעוד כולם עומדים ללא ניע.
ממון המוטל בספק חולקים
שיטתו ההלכתית של סומכוס
אם כי, לא ניתן לומר שזה הוא חידושו של סומכוס, שכן בתוספות אחר, ב מבואר כי גם לפי שיטת חכמים בדררא דממונא כאילו שניהם מוחזקים בו. ומכך מסיקים מפרשי הגמרא, כי נקודת המחלוקת בין סומכוס לחכמים היא אם מוטב ללכת אחרי מוחזקות פיזית שהיא חזקת מרא קמא ותפיסה או אחר מוחזקות רוחנית שנוצרת על ידי הספק המעמיד את הממון לצד שניהם.
ארבעה חדרים
חדר 309 – "השובבים"
השעה כבר לפנות בוקר. טד המעורער מתקשר לבטי כדי לדרוש ממנה להגיע לעבודה. בטי עם שותפותיה לדירה ישנות הלומות מריחואנה מלבד שתי ג'ינג'יות המשחקות במשחק וידאו. לטלפון עונה מרגרט (מריסה טומיי) שאומרת שהיא לא מכירה את בטי. לבסוף הוא משכנע אותה למצוא את בטי ולהעיר אותה, אך בטי מסרבת להגיע. הוא מנסה להודיע לה על התפטרותו, אבל מקבל שיחה מדירת הפנטהאוז. בטי משכנעת אותו להישאר ולשרת את האורחים.
ממון המוטל בספק חולקים
דעת חכמים
על פי חכמים גם במצב של "דררא דממונא" לא חולקים אלא פוסקים שעל התובע להוכיח את טענתו. אבל במצב של "דררא דממונא" בו החלוקה יכולה להיות אמת (ייתכן שהחפץ שייך לשני הצדדים וממילא החלוקה אינה פשרה אלא האמת) גם לפי חכמים יחלקו.
ארבעה חדרים
הפנטהאוז – "האיש מהוליווד"
בפנטהאוז נמצא הבמאי המפורסם צ'סטר רַאשׁ (טרנטינו) שחגג כל הלילה את הצלחת סרטו החדש יחד עם חבריו נורמן (פול קלדרון), ליאו (ברוס ויליס) ואנג'לה (מהסיפור "האיש הלא נכון"). טד מביא את הזמנותיהם: בול-עץ, דונאט, פקעת חוטי מְשִׁיחָה, שלושה מסמרים, קלאב סנדוויץ', דלי קרח וגרזן חד. טד מוזמן להכריע בהתערבות: נורמן התערב עם הנוכחים שיוכל להצית את ה"זיפו" שלו עשר פעמים ברצף. אם נורמן יצליח, הוא יזכה במכונית ה"שברולט שבל" של צ'סטר, אבל אם ייכשל, הזרת של נורמן תיכרת. טד מתבקש להניף את הגרזן למקרה שנורמן ייכשל. הוא אומר שהם שיכורים, ונורמן עונה שאם לא היו שיכורים, לא היו מתערבים. צ'סטר מוסיף שבמקרה של כריתת הזרת, יהיה אפשר לשים אותה בקרח ולחבר אותה מחדש. טד מתכוון לעזוב, אבל צ'סטר משכנע אותו תמורת דְמֵי קְדִימָה בסך 100 דולר, ועוד 1000 דולר אחרי ביצוע המשימה. הזיפו לא נדלק בפעם הראשונה, טד כורת את הזרת של נורמן באיבחה, אוסף את הכסף ויוצא למעלית בצעדים נמרצים. עוד רשימת הקרדיטים מתגלגלת על המסך, צ'סטר וליאו נאבקים להכניס את נורמן הצורח למעלית בדרכם לבית החולים.
ממון המוטל בספק חולקים
הלכה
על פי רוב הראשונים ההלכה כחכמים, על פי הכלל יחיד ורבים הלכה כרבים, אך לפי הרשב"ם ההלכה היא כסומכוס.
ארבעה חדרים
הפקה
"ארבעה חדרים" צולם בין התאריכים 10 בנובמבר – 22 בדצמבר 1994, רובו ככולו בבית המלון "שאטו מרמון" שנמצא בשדרות סאנסט 8221 בהוליווד.
מוזיקה
פסקול הסרט כולל מוזיקה שהולחנה ובוצעה בידי להקת מוזיקת טרקלינים בשם "קומבסטיבל אדיסון"  שפעלה בשנות ה-90 של המאה ה-20. מוזיקה נוספת הולחנה ובוצעה בידי המוזיקאי המקסיקני חואן גרסיה אסקיוול, ובסך הכל – 29 קטעים. שיר הנושא, "", בביצוע סולנית הלהקה ליז קוקס, הוגש לבחינת מועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, אך נדחה בנימוק שהמילים סתומות.
אלבום הפסקול המקורי הופץ על ידי חברת "אלקטרה רקורדס".
הפצה והכנסות
הקרנת הבכורה של "ארבעה חדרים" התקיימה ב-16 בספטמבר 1995 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ב-25 בדצמבר הופץ ל-319 בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית, וב-20 באפריל 1999 הופץ הסרט לצפייה ביתית. ההכנסות ברחבי העולם הסתכמו ב-4,257,354.
ביקורות
באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קיבל הסרט 14% בלבד של דעות חיוביות בשקלול של 44 ביקורות, וסיכום הביקורות היה ש"ארבעה חדרים" מגיע עם טוֹנָה של כישרון משני עברי המצלמה, אבל מסתכם רק ביצירה אנתולוגית לא-מאוזנת במיוחד וחסרת השראה באופן מחריד.
רוג'ר איברט נתן לסרט שני כוכבים מתוך חמישה, וכתב שארבעת החלקים לא שווים באיכותם: "השובבים" שווה צפייה, עם בנדרס המבדח בפרודיה על תפקידי המאצ'ו שלו, וסצנת מציאת הגופה כסלפסטיק ברמה גבוהה ביותר. "האיש מהוליווד" נסבל אך זניח, סובל מבעיות עיתוי ונראה שהוכן ברישול. הרעיון של טרנטינו לעשות סאטירה על עצמו נכון, אבל נראה שטרנטינו בעצמו לא מבין מדוע הוא מצחיק. שני הפרקים האחרים מאכזבים וכלל לא עושים את העבודה. ג'נט מסלין שצפתה בהקרנה מוקדמת, כתבה ב"ניו יורק טיימס" שהסרט הוא פיאסקו שמקלקל קריירות למרות כמה שחקנים טובים והופעות קמע של כוכבים. על טים רות' כתבה מסלין שהמשחק שלו הוא מחווה גרועה ומוגזמת לג'רי לואיס, "השובבים" הוא החלק הטוב ביותר יחסית לשלושת האחרים הגרועים, וכן ציינה שהקהל קבע שיא במירוץ לעבר דלתות היציאה.
ג'יימס ברארדינלי נתן לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה, ותיאר אותו כאחת האכזבות הגדולות של 1995, ואילו האל הינסון מה"וושינגטון פוסט" כתב שהסרט מציג את עצמו כשגיאה במאמץ ובאגרסיביות, עד שהצופה נרתע לאחור בכיסאו. לעומתם, ריאן בריי טען שזה סרט שאי אפשר להסביר, אלא צריך לראות. לדעתו, "ארבעה חדרים" משול לתבשיל שהוקדח בגלל טבחים רבים מדי. עם זאת, הסרט סובל מהערכת חֶסֶר, ואף על פי שהוא נעדר סגנון בימוי מובהק, יש בו שפע של בידור שמצדיק צפייה.
מדונה קיבלה את פרס פטל הזהב לשחקנית המשנה הגרועה ביותר על משחקה בתפקיד אלספת', בטקס שהתקיים ב-24 במרץ 1996, ובמסגרת פרסי MTV שהוענקו בשנת 1996 באולפני וולט דיסני שבברבנק, קליפורניה, היה "ארבעה חדרים" מועמד לפרס "הכריך הטוב ביותר בסרט", בזכות הקלאב סנדוויץ' שבפרק "האיש מהוליווד". הפרס הוענק באופן חד-פעמי באותה שנה, וזכה בו "עישון" שביימו ויין ואנג ופול אוסטר.
צבי תבור
ד"ר הרי צבי תבור (7 במרץ 1917 – 15 בדצמבר 2015) היה חלוץ החוקרים של ניצול אנרגיה סולארית בישראל. זכה להוקרה בינלאומית על מחקריו והיישומים שלהם. בעל תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת לונדון, ותואר דוקטור בתחום האנרגיה המתחדשת מהאוניברסיטה העברית. זוכה עיטור הנשיא לשנת 2013. תבור תרם לפיתוח של דוד השמש המודרני אשר חוסך חשמל רב ואנרגיה בישראל ובעולם כולו.
קורות חיים
צבי תבור נולד בלונדון, אנגליה, בשנת 1917. בילדותו היה חבר בתנועת הנוער הציוני הבונים, שם השתלב כמדריך וכחבר הנהלה. תבור למד פיזיקה באוניברסיטת לונדון וקיבל תואר ראשון בשנת 1937. במקביל ללימודיו עסק במחקר ופיתוח של מכשור אוטומציה. בשנת 1947 עזב את עבודתו ועבר לצרפת על פי בקשת פעילי ההגנה, כדי להסב אוניות משא לאוניות נוסעים, לצורך ההעפלה, במסגרת המוסד לעלייה ב'. על פועלו זה קבל את עיטור לוחמי המדינה. תבור עלה לישראל בשנת 1949, הצטרף למועצה למחקר ופיתוח שהוקמה על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון, והקים את המעבדה הלאומית לפיזיקה, שאותה ניהל במשך עשרים וארבע שנים. בשנים הראשונות פעלה המעבדה במרתף של בניין ג'נרלי ושימשה מוסד מרכזי בישראל לעניין תקינה של יחידות מידה. במקביל השלים לימודי תואר דוקטור באנרגיה מתחדשת באוניברסיטה העברית בירושלים. תבור סבר כי מדינת ישראל שאינה משופעת במקורות אנרגיה, חייבת לפתח מקורות אנרגיה חלופיים, כדי לצמצם את יבוא מקורות האנרגיה שלה. את משאבי המעבדה שהקים הוא הקדיש לחקר אנרגיית השמש והפקת חשמל מרוח. כמו כן הותקנה במעבדה תחנה סייסמולוגית.
פיתוח טכנולוגיה סולארית
תבור פיתח בשנת 1955 ציפוי שחור לקליטת קרני השמש ומניעת פליטתן, במקום השימוש במראות שהיה מקובל עד אז. בכך היה אחראי לפריצת הדרך הראשונה בישראל בטכנולוגיה הסולארית: פיתוח המשטח הסלקטיבי המוכר בכל העולם כ"משטח הסלקטיבי של תבור". המשטח הסלקטיבי שיפר בצורה משמעותית את יעילות קליטת אנרגיית השמש ותבור השתמש בו להקמת מכונה נסיונית לייצור קיטור. עד תחילת שנות ה-60 לא נמצא ניצול תעשייתי להמצאה של תבור, אך בראשית שנות ה-60 הוחל בשילוב משטחיו של תבור בדודי שמש, והפכו את דוד השמש למוצר המוכר כיום. פריצת דרך מדעית זו הפכה את תבור ומדינת ישראל למובילים עולמיים בטכנולוגיה של אנרגיית השמש, ואפשרה התפשטות נרחבת ביותר של השימוש בדודי שמש. על פיתוחו זה קיבל ביוני 1956 את פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים. כהערכה לחשיבות הרבה של עבודתו, בחר ראש הממשלה דוד בן-גוריון להודות לתבור באופן אישי ולהעניק לו פרס. בסוף שנות ה-50 עברה המעבדה לפיזיקה לקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית ותבור המשיך במחקריו במימון קרן רוקפלר וקרן פורד. בשנת 1961 הציג בתערוכה בינלאומית מתקן קטן לייצור חשמל להצבה במקומות נידחים.
בסוף שנות ה-50 פנה תבור למחקר בייצור חשמל בבריכת שמש. בשיתוף חברת אורמת, הצליח לייצר את המגה-וואט הראשון, בבריכות סולאריות שנבנו בעין בוקק, אך עלות ייצור החשמל היה גבוה בהרבה מהייצור בנפט והרעיון לא קודם. בשנת 1974, עם עליית מחיר הנפט בעולם, קיווה תבור להחיות את הרעיון, אך לא נמצא מימון להמשך הפרויקט בישראל.
תבור המשיך ושיפר את הטכנולוגיה של חימום המים בדוד שמש בהמצאת ה"חמם", המאפשר חימום מהיר וחסכוני של כמות חלקית של מים, וחיסכון משמעותי בחשמל. ברמה העולמית, אימוץ המודל הישראלי לדודי שמש באזור הים התיכון ובמדינות רבות אחרות, הביא לירידה בזיהום אוויר והפחתת התלות הפוליטית והכלכלית בנפט.
בעקבות הצלחת המשטח הסלקטיבי, הוקמו תחנות כוח קטנות המופעלות באנרגיית השמש, לשימוש באזורים מרוחקים שאינם מחוברים לרשת החשמל, בעיקר בארצות מתפתחות. המצאת המשטח הסלקטיבי פרצה את הדרך לפיתוחם של קולטי שמש לטמפרטורות גבוהות, לשם הקמת תחנות כוח סולריות-תרמיות, כגון אלו שהוקמו על ידי חברת "לוז" הישראלית בשנות ה-80 ברחבי ארצות הברית, שייצרו מאות מגה-וואט חשמל, והיו הראשונות מסוגן בעולם.
תחומים נוספים של המחקר הסולארי: בשנת 1958 הציג קולט קבוע לייצור חשמל, בעל מראות מרכזות קרני שמש, שאינו חייב לעקוב אחר תנועת השמש בשמיים. הייתה זו פריצת דרך חשובה בתחום האופטיקה הסולארית וקולטי שמש רבים בעולם נבנו על פי דגמיו. תחנות כוח סולאריות מסוג "שוקת פראבולית", אשר מנצלות את הידע שנרכש ממחקריו של ד"ר תבור, נחשבות עד היום לטכנולוגיה הסולארית המפותחת והאמינה ביותר. אלפי מגה-וואטים של תחנות כוח כאלו נמצאים ברחבי העולם כפתרון מוכח לייצור חשמל נקי וידידותי לסביבה.
פיתוחים טכנולוגים נוספים
תבור צירף לשורותיו מהנדס צעיר, עולה חדש מצרפת בשם יהודה ברוניצקי. יחד הם פיתחו טורבינה (ORC) קטנה לייצור חשמל, הפועלת בטמפרטורה נמוכה יחסית של 100–150 מעלות, מכל מקור אנרגיה זמין. טורבינה זאת היוותה את הבסיס לחברת "אורמת תעשיות", ונמכרו ממנה כ-500 יחידות. אולם התקווה שהטורבינה תופעל בעזרת אנרגיית השמש נכזבה.
תבור היה חלוץ בתכנון בתים "ידידותיים לאקלים", בעיקר בזכות תכנון חלונות מבודדים להקטנת עומס חימום וקירור במבנים.
צבי תבור פיתח, בשנות השבעים, רכב חשמלי (שבהמשך ייקרא רכב היברידי חשמלי). בזכות רעיון מקורי של הוספת גלגל תנופה קטן, המשפר את התאוצה, הצליח להביא את ביצועי הרכב החשמלי האיטי לרמת כלי רכב מוטורי. הדגם שהוא ייצר עם צוותו הוצג בהצלחה בוועידה הבינלאומית של דיסלדורף ב-1976, אך כחלק מהמצאותיו האחרות, גם זו הקדימה את זמנה.
צבי תבור פרש מהשירות הממשלתי ב-1975, אך המשיך לעבוד במסגרת המכון למחקר מדעי (SRF) ארגון שלא למטרות רווח, שמומן בלעדית על ידי קרנות מחקר שהושגו במאמציו שלו לצורך זה. גם כאשר פרש בגיל 80, לא חדל מתכנון והגייה של רעיונות בתחום התמחותו, ועד לשנים האחרונות תבור היה פעיל במחקר מדעי בתחום התחנות הסולאריות ולווה מקרוב את ההתפתחויות האחרונות בנושא.
פרסומים והוקרות
עבודתו המתמשכת של תבור בתחום אנרגיית השמש התבטאה וצוטטה בפרסומים מרובים בספרות המדעית (מעל 100 מאמרים) ובוועידות בינלאומיות והביאה להאדרת שמה של מדינת ישראל ברחבי העולם כשחקנית מפתח עולמית במחקר לפיתוח אנרגיות חלופיות, כבר מימיה הראשונים של המדינה. תבור הרצה בפני עשרות ארגונים ברחבי העולם כולל אונסק"ו, ארגון המזון והחקלאות וגופים אחרים של האו"מ, והאקדמיה האמריקנית למדע.
תבור זכה לאות כבוד מהחברה המלכותית ב-1975. גרמניה העניקה לו את "Krupps Foundation medal for energy" ואת ה-"German Diesel Society medal ב-1981. בשנת 1982 העניקה לו האגודה הבינלאומית לאנרגיית השמש את ה-"Farrington Daniels Award" על חלוציות בתחום המחקר באנרגיית השמש. בהמשך העניקה לו האגודה פרס מפעל חיים על תרומתו הרבה לתחום (1999).
בישראל קיבל ב-1992 תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן "כהוקרה על חידושיו המדעיים הבולטים שהעמידו את ישראל בין חלוצי השימוש במקורות אנרגיה חלופיים".
בשנת 1995 זכה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים "על תרומה ייחודית בקידום ופיתוח השימוש באנרגיה סולארית על כל גווניה, ועל כי פועל במסירות ללא קץ להפצת הידע והמודעות בארץ ובעולם, לצורך להשתמש באנרגיית השמש ולשמור את הסביבה". הקונגרס היהודי האמריקאי, שהיה מיוזמי חוק למימון מחקרים משותפים בין ארצות הברית לישראל בתחום האנרגיה החלופית ה–USIECA, העניק לתבור ב-2009 פרס מפעל חיים על תרומתו רבת השנים לפיתוח מקורות אנרגיה חליפיים בארץ ובעולם.
אגודות מדעיות
צבי תבור היה ממקימי האגודה הבינלאומית לאנרגיה סולארית. הוא היה חבר ועד נבחר מרבית חייו ושימש נשיא האגודה למשך שנתיים בשנים 1983-1982. בישראל שימש תבור נשיא האגודה הישראלית לאנרגיית שמש בשנים 1979–1990 ובשנים 1996–2000. לכבוד יום הולדתו ה-80 פרסמה האגודה הבינלאומית לאנרגיה סולארית אסופה של מאמריו העיקריים בספר. בסקירה על הספר כתב פרופ' גוטסברגר: "תבור, לעניות דעתי וגם לדעתם של רבים אחרים, החלוץ המשמעותי של אנרגיית השמש... מדהים כמה הרבה מהטכניקות הברורות של היום נוצרו למעשה על ידו."
על כל אלה נבחר לקבל את עיטור הנשיא 2013.
שם הפועל
שם הפועל (או: צורת המקור) לדוגמה לשמור או להשתמר משורש שמ"ר, מהווה חלק מנטיית הפועל. שם הפועל הוא מעין צורת יסוד של הפועל. בשפות בהן קיימת צורה זו (בעברית ואנגלית, למשל, היא קיימת אך בערבית לא), זוהי צורה נטולת זמן וגוף. במערכת הבניינים בעברית יש לכל בניין (למעט שני הסבילים, פועל והופעל) צורת מקור ייחודית לו, הנושאת את סימני הניקוד האופייניים לבניין (למשל - צורת מקור של בניין פיעל תכלול דגש חזק). צורת נטייה דומה ועתיקה יותר, שאינה שם הפועל היא שם פעולה לדוגמה שמירה, או השתמרות.
השימוש בשם הפועל החל בעברית המקראית המאוחרת ונפוץ מאוד בלשון חז"ל אולי בהשפעת ארמית. כיום והחל בשנות התשעים של המאה ה-20, עם התגברות השפעת האנגלית והמעבר לדיבור וכתיבה בבינוני (כלומר פעלים בהווה, היכולים לקבל משמעות של שם עצם), בסביל, ובמשפטים ארוכים ומורכבים, הפך השימוש בשם הפועל ובשם הפעולה לנפוץ. לדוגמה: כיום נוהגים לכתוב משפטים רבים עם שם הפועל, בעוד שבעבר כתבו "כתבו" ולא "נהגו לכתוב".
ברוב הבניינים קיימות שתי צורות מקור: מקור נטוי ומקור מוחלט.
אדריכלות יוון העתיקה
אדריכלות יוון העתיקה היא סגנון אדריכלי, שהתפתח ביוון העתיקה החל מסוף התקופה המיקנית (המאה ה-12 לפנה"ס) ועד המאה הרביעית לפני הספירה אז הגיעה האדריכלות היוונית לשיאה. שיאה של האדריכלות היוונית היה זיקוק של כמה סגנונות שהיוו את האדריכלות הקלאסית שהמשיכה גם לסגנון האדריכלות ההלניסטית והאדריכלות הרומית. סגנון אדריכלי זה הוא הבסיס הקדום ביותר לרוב סגנונות האדריכלות שהתפתחו עד המודרניזם במאה ה-20. האמנות המינואית-מיקנית מבוססת על אלמנטים הבאים מהטבע, מהיבשה וממעמקי הים, כמו צמחי מים, דגים, תמנונים ועוד נושאים ייחודיים שכמעט לא הופיעו באמנות היוונית. על אף הפריחה התרבותית חלה בה ירידה כאשר רעידות האדמה גרמו לנסיגה תרבותית. סמוך לשנת 1,100 לפנה"ס נשרפה העיר מיקנה עד היסוד. תאריך זה מציין בספרי ההיסטוריה את סופה של התרבות המינואית- מיקנית. כ-100 שנה מאוחר יותר פלשו למיקנה שבטים דוריים שהחריבו תרבו  פורנו זו. השבטים הדוריים התיישבו בעיר והתרבות שהביאו איתם תפסה את מקומה של התרבות שנחרבה. על רקע התרחשויות אלה התפתחה התרבות והאומנות היוונית הקדומה.
שם הפועל
להלן דוגמאות לצורות המקור הנטוי בבניינים השונים בעברית:
אדריכלות יוון העתיקה
תהליך התגבשותם של השבטים הנודדים שפלשו לשטחי יוון נמשך כשלוש מאות שנים, וכדי להגיע ליציבות מדינית-טריטוריאלית אחידה הם הקימו ערי-מדינה (פוליס) עצמאיות שהיו מאוחדות סביב הדת והמיתולוגיה היווניות. "הפוליס" הייתה עיר מדינה עצמאית עם שלטון עצמאי, צבא עצמאי ומערכת חוקים משלה, וסיפקה את רוב צרכיה הכלכליים-חברתיים-תרבותיים. הפוליס הוצגה כלפי ארצות אחרות כגוף עצמאי לחלוטין.
שורשיה של האדריכלות היוונית הם בסגנונות בנייה של תרבויות עתיקות שחיו באזור יוון והים האיגאי באלף השני לפנה"ס כמו התרבות המיקנית, התרבות המינואית ושבטים שונים שהיגרו לצפון יוון ואסיה הקטנה. רוב המבנים שנבנו בראשית התקופה של יוון העתיקה כמעט ולא שרדו משום שנהרסו ונבזזו במהלך השנים או שנבנו מעץ. רוב הבניינים שנשתמרו, עד התקופה הרומית או עד היום, הם בעיקר מבני ציבור שנבנו מהמאה ה-5 לפנה"ס ולאחריה.
שם הפועל
השימוש במקור המוחלט
השימוש בצורת המקור המוחלט נפוץ בלשון המקרא וכן בשירה בחלק מהתקופות. בעברית החדשה השימוש במקור מועט ומוגבל רק לביטויים קבועים, למשל בפתיחה הנפוצה לאגדות ילדים "הָיֹה הָיָה" המילה הראשונה "הָיֹה" היא צורת המקור של "להיות". צורות מקור מוחלט אחדות משמשות בעברית החדשה בתור חלקי דיבר אחרים, למשל המילים "הַרְבֵּה" ו"הֵיטֵב" הן צורות המקור המוחלט של הפעלים "להרבות" ו"להיטיב" והן משמשות בעברית החדשה כתוארי פועל.
אדריכלות יוון העתיקה
האדריכל ביוון העתיקה, כמו פסל או צייר, לא נחשב לאמן אלא היה אוּמן שהיה אחראי על הבנייה. המילה "ארכיטקט" מקורה במילה היוונית "ארכי-טקטון" שפירושה בנאי ראשי (ארכי-ראשי, טקטון-בנאי). האדריכל היה אמון על תכנון המבנה ובנייתו לרבות קישוטיו הפיסוליים. רוב האדריכלים היווניים היו אלמוניים. אפילו האדריכל איקטינוס שבנה את הפרתנון באתונה בשנים (447–432 לפנה"ס), אליו היו מתייחסים היום כאל גאון רב-אומן, קיבל הכרה של בעל מלאכה שעשה את עבודתו ולא זכה בחייו להכרה מכובדת ומשמעותית.
שם הפועל
השימוש במקור המוחלט
בעבר היה נהוג לציין את צורת המקור בתור הצורה המילונית העיקרית של הפועל במילונים. על אף שנוהג זה ממשיך עד המילון עברי של יהודה גור (תש"ח) והמילון האנגלי–עברי בעריכת יהודה אבן־שמואל קופמן (תש"ך), לא היה הוא טבעי לדוברי עברית כבר בראשית המאה העשרים, מכיוון שהמקור המוחלט כמעט שפסק מלשמש בשפה. לכן כבר אליעזר בן־יהודה בשעתו סידר במילון העברית הישנה והחדשה שלו ערכי פעלים לפי צורת עבר נסתר (לָבַשׁ, הִלְבִּישׁ וכו'), בצורת הבינוני (לוֹבֵשׁ, מַלְבִּישׁ וכו'), ובצורת שם הפועל עם ל' (לִלְבֹּשׁ, לְהַלְבִּישׁ וכו'). כך נהוג במילונאות עברית גם היום. חריג מכך הוא מילון ההווה של מרדכי מישור.
אדריכלות יוון העתיקה
מאפייני הסגנון
האדריכלות היוונית השתמשה בבנייה בעיקר באבן ובשיש. טכנולוגיית הבנייה הייתה פשוטה יחסית (לעומת האדריכלות הרומית שהייתה יותר מפותחת טכנולוגית מהיוונית) והשתמשה בעיקר במבני לבנים, עמודי אבן או שיש, קורות אופקיות מאבן או מעץ וגמלונים משולשים. ליוונים לא הייתה ידועה טכנולוגיית הבנייה של קשת או של כיפה ולכן הצורות בהן נעשה שימוש באדריכלות היו בעיקר תוכניות אורתוגונליות (מבוססות על זוויות ישרות) וגמלונים משולשים פשוטים בחזיתות מבנים.
כאשר סגנון הבנייה הבשיל לקראת המאה ה-6 לפנה"ס המבנים התאפיינו בקווים נקיים ומדויקים ובעלי פרופורציות מתוכננות היטב. המבנים הקפידו על סימטריה כמעט מושלמת. עם זאת, בתכנון המרחב לא הייתה סימטריה כלל - על אף שכל מבנה כשלעצמו הקפיד על סימטריה, הבניינים היו מפוזרים בהתאם לטופוגרפיה ואלמנטים נופיים שונים. הדבר בא לידי ביטוי בצורה הטובה ביותר בתכנון האקרופוליס של אתונה. האקרופוליס, שבמרכזה הפרתנון, נבנתה על הר והמבנים השונים מפוזרים עליה כאשר הם משתלבים בהרמוניה עם הטבע והסביבה. הפרתנון ומבנים אחרים שנבנו באקרופוליס תוכננו להיתפס בפרספקטיבה מכל הכיוונים תוך כדי עלייה להר ולא במבט חזיתי מסודר בו נראית החזית בסימטריה מושלמת. הרומאים, שאימצו את הסגנון היווני, בחרו להבליט את הסימטריה ונתנו לצופה בבניין לראות את המקדש מהחזית הראשית בלבד וגם לרוב בנו מבנים נוספים מצידי המקדש שחיזקו את הסימטריה הכוחנית.
הסדרים הקלאסיים
במקומות שונים באזור יוון והים האיגאי התפתחו כמה סגנונות בנייה בעלי מאפיינים כלליים דומים מאוד אך ייחודיים בפרטיהם ובקישוטיותיהם. שני סגנונות עיקריים היו הסגנון הדורי אשר פותח על ידי השבטים הדורים בצפון יוון והסגנון האיוני שפותח בעיר איוניה שבחופה המערבי של אסיה הקטנה.
בסגנונות נעשה שימוש על ידי אדריכלים בתקופה הארכאית בכל יוון. מאוחר יותר התפתח גם הסגנון הקורינתי, בתקופה הקלאסית (מאה חמישית לפנה"ס). סגנונות אלו, הנקראים גם "סדרים", היוו מוסכמה ואף מעין תקנות לאדריכלות היוונית. שלושה סדרים אלו וסדרים משניים נוספים אומצו מאוחר יותר על ידי הרומאים, ונעשה בהם שימוש גם בסגנונות אדריכליים מאוחרים יותר, כולל בתקופה המודרנית.
מקדש יווני
המקדשים היווניים התפתחו באמצע המאה ה-8 לפנה"ס. תפקיד המקדש היה לשמש כבית עבור הפסל של האל שנמצא בתוכו. המקדשים היווניים היו מוקפים בעמודים פריסטילים בסימטריה מוחלטת. כמעט תמיד כללו מספר זוגי של עמודים בחזית הראשית והאחורית ומספר זוגי גדול יותר של עמודים עבור החזיתות הצדדיות. בין העמודים לחלל המקדש עצמו (שהיה סגור בקירות לבנים) היה מעבר שאפשר למבנה להתייחס לכל ארבעת הכיוונים.
המקדשים היו מבנים מונומנטליים שבנייתם היה מדויקת להפליא בהתאם לסדרים הקלאסיים: הדורי, האיוני והקורינתי. החזית הבסיסית של המקדש היווני אומצה על ידי הרומאים ועל ידי סגנונות אדריכלות נוספים ומגדירה עד היום את הדימוי של מבנה ציבורי מפואר.
סטואה
סטואה, בעברית "סטיו" (מלשון המילה היוונית, באנגלית נכתב "Stoa"), היא שורת עמודים (קולונדה) מקורה לשימוש ציבורי. הסטואות היוו בדרך כלל דופן לחללים ציבוריים, שווקים או אגורה שהיו פתוחים אליו בצד אחד וכללו מעבר וחדרים שונים בצד השני. לסטואה היו תפקידים שונים שהשתנו בדרך כלל - חנויות של סוחרים, הלנה, גלריות ועוד.
סטואות גדולות ומפוארות נבנו בערים רבות בתקופה היוונית והרומית ורובן נבנו לפי הסדר הדורי.