cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ונדל (כדורגלן)
קריירת מועדונים
בפברואר 2014 חתם ונדל בן ה-21 בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה על חוזה לחמש שנים. את הבכורה ערך באוגוסט 2014 כאשר החליף את סבסטיאן בניש בניצחון 0–6 על אלמניה ולדלגסהיים במסגרת הגביע הגרמני. ב-21 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה בבונדסליגה בהפסד 1–4 לוולפסבורג כאשר שיחק 90 דקות. במרץ 2015 הבקיע ונדל את שער הבכורה, בניצחון 0–4 על שטוטגרט. את עונת 2014/15 סיימו ונדל ולברקוזן במקום הרביעי בבונדסליגה, והשתתפו בליגת האלופות בעונת 2015/16, שם הודחו בשלב הבתים והמשיכו לליגה האירופית, ממנה הודחו בשמינית הגמר. במהלך עונת 2015/16 ונדל הציג יכולת גבוהה מאוד וזכה להתעניינות ממועדונים רבים.
ב-19 באוגוסט 2021 חתם ונדל בפורטו לארבע שנים.
קריירה בינלאומית
ונדל משחק נכון ל-2016 בנבחרת ברזיל בכדורגל עד גיל 21. בשנת 2014 זכה ונדל עם נבחרת ברזיל עד גיל 20 בטורניר טולון שנערך בצרפת, לאחר שגברו על הנבחרת המארחת בתוצאה 2–5.
תארים
לונדרינה פורטו
דער יוד
דער יוּד (נהגה: "דֶר יִיד"; יידיש: 'היהודי') היה שבועון ציוני ביידיש שהופיע בפולין הרוסית בין ינואר 1899 לדצמבר 1902.
העיתון נערך בוורשה, אבל הודפס בקרקוב (שתחת שלטון אוסטריה) כדי לעקוף את הצנזורה הרוסית. העיתון יצא לאור על ידי חברת אחיאסף, ונערך על ידי יהושע חנא רבניצקי ויוסף לוריא. הוא כלל בדרך כלל 16 עמודים, ודיווח על ידיעות מתחום המושב. בעיתון פורסמו חיבוריהם של סופרים מפורסמים כגון שלום עליכם, מנדלה מוכר ספרים ומרק ורשבסקי. חיים נחמן ביאליק פרסם שיר ביידיש בעיתון.
בשנת 1953 החל לצאת בניו יורק עיתון יידי בעל שם דומה, "דער איד" (אנגלית: ); בניגוד ל"דער יוד" הציוני, זהו עיתון חרדי מבית חסידות סאטמר.
ז'אק בראנדנברגר
ז'אק אדווין בראנדנברגר (Jacques Edwin Brandenberger; 19 באוקטובר 1872 - 13 ביולי 1954) היה כימאי שווייצרי וממציא הצלופן בשנת 1908.
בראנדנברגר למד באוניברסיטת ברן, בה השלים דוקטורט, ב-1895. הוא החל לעבוד בחברת Blanchisserie et Teinturerie de Thaon, ושם ניסה למצוא מוצר שקוף ואטום שיוכל לשמש כמעיל. את המוצר הוא ייצר לראשונה ב-1908. בשנת 1917 הוא החל לייצר גרסה דקה יותר של החומר לו הוא קרא צלופן. מחומר זה נוצרו מעילים אטומים וכן מגן לעיניים למסכות גז.
בעקבות המצאת הצלופן הוא זכה במדליית אליוט קרסון בשנת 1937. בשנת 2006 נכנס להיכל התהילה הלאומי לממציאים (National Inventors Hall of Fame).
ארמון הספורט (ברלין)
עד עליית הנאצים לשלטון
האולם הוקם כזירת החלקה על הקרח ואולם הוקי קרח והיה אולם ספורט החורף הגדול מסוגו בעולם עם הקמתו.
בתקופת רפובליקת ויימאר אירח האולם תחרויות איגרוף ותחרויות מרוץ אופני מסלול באולם סגור (כולודרום) ובפרט את מרוץ אופני המסלול בן ששת הימים, שסחף את הציבור כולו. חוקר התקופה בעז נוימן, מציין בעקבות כותבים בני הזמן ש"כל מי שרוצה לראות את העם הגרמני בקדחת הטירוף [לספורט] אל לו להחמיץ אף רגע מחוויית 144 השעות של מרוץ האופניים המתרחש על מסלול העץ המשופע בשפורטפלסט העצום של ברלין".
אלוף האיגרוף מקס שמלינג השיג במקום רבים מניצחונותיו והיה לאחד מכוכבי התקופה.
בנוסף לאירועי ספורט אירח האולם גם אירועים נוספים כגון פסטיבל הבירה והריקוד הבווארי וכינוסים מפלגתיים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, המפלגה הקומוניסטית של גרמניה והמפלגה הנאצית.
בתקופת השלטון הנאצי
לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הפך האולם למרכז ההתעמולה הנאצית בברלין ואירח את כינוסי המפלגה. במסגרתם נאמו אדולף היטלר, יוזף גבלס ואחרים את החשובים שבנאומיהם. התעמולה הנאצית ידעה לנצל היטב את הגודל המרשים של האולם ולתזמר את שאגות ההמון. גבלס כינה אותו Unsere große politische Tribüne ("היציע הפוליטי הגדול שלנו").
ב-13 בנובמבר 1933 נשא ריינהולד קראוזה, יו"ר הנוצרים הגרמנים בברלין רבתי, נאום בפני כ-20,000 מאזינים בארמון הספורט. בכך הוא הפיץ אידאולוגיה פגאנית אנטישמית בוטה של הנצרות הגרמנית וקרא לנצרות הגרמנית להתפנות משורשיה היהודיים. הנאום ששודר ברדיו הוביל לכך שגל חברים עזב את הנוצרים הגרמנים בשבועות שלאחר מכן.
ב-4 בספטמבר 1940 הכריז היטלר במקום על מבצע "עזרת-חורף" (Winterhilfe) וההפצצות הגדולות על לונדון ושאר ערי בריטניה. ב-18 בפברואר 1943 נשא במקום גבלס את הידוע שבנאומיו, הנאום בארמון הספורט. בנאום היסטרי, שנערך לאחר התבוסה הכבדה בקרב סטלינגרד, הצהיר גבלס שאם הוורמאכט, העם הגרמני ומדינות הציר ייכשלו בבלימת הסכנה הסובייטית, ייפול כל העולם אל תוך מלתעות הבולשביזם. הוא האשים במפלה את היהודים וקרא להתגייסות כללית ולמלחמה טוטאלית (Totaler Krieg).
לאחר המלחמה
האולם נפגע בהפצצות וגגו נהרס. ב-1951 נפתח מחדש כמוקד למשחקי חורף כגון החלקה על הקרח. אולם כיוון שטרם הושלם, שרר בו קור שהרחיק את הצופים. ב-1953 נפתח האולם מחדש, בין המופעים שהועלו בו היה מופע ההחלקה של סוניה הני.
בשנות השישים הופיעו באולם ג'ימי הנדריקס, הפינק פלויד, סגול כהה, הביץ' בויז ועוד. ב-1973 נסגר האולם ונהרס ובמקומו הוקם פרויקט מגורים בשם Sozialpalast.
צ'ארלס בנג'מין רוס
ראשית חייו
צ'ארלס בנג'מין רוס נולד ליד פארמה, אז בתחומי, כאחד משמונת ילדיהם של ג'ון מ. רוס, מגדל בקר, ושל רעייתו ג'נט. לאחר שש שנות לימוד הוא עזב את בית הספר, אך בגיל 18 הוא החליט להשלים את חינוכו וסיים את לימודיו בקולג' המסחרי של פורטלנד. ב-1897 הוא שב לחווה המשפחתית וניהל אותה יחד עם אחיו.
קריירה
רוס החל את הקריירה הפוליטית שלו במחוז קניון שבאיידהו, שם הוא שימש כנציב המחוז בשנים 1915–1921. לאחר מכן הוא עבר מזרחה למחוז בנוק, ובשנים 1922–1930 כיהן כראש עיריית פוקטלו. ב-1928 הוא ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל המדינה. אף על פי שהוא הכפיל את שיעור ההצבעה לדמוקרטים בהשוואה לקודמו אשר וילסון, בזכות סגירתה של המפלגה הפרוגרסיבית, הוא נוצח על ידי המושל הרפובליקני המכהן, הנרי קלרנס בולדרידג'.
ב-1930 זכה רוס שוב במועמדות המפלגה ולאחר מכן ניצח בבחירות הכלליות את הרפובליקני ג'ון מקמרי ונבחר כמושל איידהו ה-15. רעייתו עדנה, הייתה פוליטיקאית מטבעה והייתה עבורו נכס חשוב. לעיתים קרובות היא כונתה "המושלת עדנה" בעוד שהוא כיהן בתפקיד. ב-1932 וב-1934 נבחר רוס לתקופות כהונה שנייה ושלישית, בהתאמה, ובכך היה לראשון מושלי איידהו שנבחר לשלוש תקופות כהונה. במהלך תקופת כהונתו כמושל, היה רוס התומך הראשי של מדיניות הניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט באיידהו. גם כך, אמונותיו האישיות שיקפו יותר את הפופוליזם האגררי של הדמוקרטים מהדורות הקודמים כמו ויליאם ג'נינגס ברייאן.
ב-1935 הונהג לראשונה באיידהו מס קנייה בתמיכתו של רוס. סיסמה ידועה ששימשה נגדו על ידי מתנגדי המס היה "פני בשביל בני" ("A Penny for Benny."). הונהגו גם חוק לנשיאת רישיון נהיגה וחוק לפיקוח על ידי מפיצים מטעם המדינה על מכירת משקאות חריפים. במקום להתמודד על תקופת כהונה רביעית כמושל, התמודד רוס ב-1936 על מושב בסנאט של ארצות הברית,אך נוצח על ידי זקן חברי הסנאט, הרפובליקני ויליאם בורה. מתנגדיו של רוס גם עשו שימוש בשיר נגדו: "בני קיבל את הפני שלנו, בני קיבל את העז שלנו, נבוא חשבון עם בני, כאשר נגיע להצביע". ( "Benny got our penny/Benny got our goat/We'll get our Benny/When we go to vote"). מס הקנייה בוטל לאחר משאל עם מדינתי שנערך באותה שנה, אך הוחזר ב-1965.
חיים אישיים
ב-1900 נשא רוס לאישה את עדנה ריוויס, ויחדיו גידלו השניים ארבעה ילדים מאומצים.
צ'ארלס בנג'מין רוס נפטר בבית החולים של בויסי ב-31 במרץ 1946, בגיל 69, לאחר שבשנתו האחרונה התדרדר מצב בריאותו. הוא נטמן בבית הקברות של פארמה.
אחמד סוידאני
לואא' (אלוף) אחמד אל-סוידאני (1930 - 22 בפברואר 2000) היה איש צבא סורי, אשר כיהן כראש המודיעין הצבאי בשנות השישים ורמטכ"ל במלחמת ששת הימים. במקביל לפעילותו הצבאית עסק בפעילות פוליטית פנים-סורית. היה אחראי לחשיפתו ולכידתו של אלי כהן בינואר 1965.
ביוגרפיה
סוידאני, ממוצא סוני, נולד בשנת 1930 בעיירה נווא שבמחוז דרעא שבדרום סוריה (החוראן). התגייס למכללה הצבאית בשנת 1950 וסיים אותה ב-1952 בדרגת מלאזם (סג"ם). נעשה חבר מפלגת הבעת' בסוריה ומראשיה כבר בשנות ה-60 של המאה העשרים. הושפע מתורת מאו שאותה ספג בעת היותו נספח צבאי בסין העממית.
פעילות צבאית ופוליטית
בהיותו בדרגת ראא'ד (רס"ן) השתייך לקבוצת הקצינים שהתנגדה להתנתקות מהאיחוד עם מצרים בספטמבר 1961 ואחר כך, התנגדה גם לאלה שביצעו את ההפיכה במרס 1962, והגיעו לשלטון לאחר הפיכת הבעת' ב-8 במרס 1963. לאחר ההפיכה מונה לראש המודיעין הצבאי בדרגת מוקדם (סא"ל), תפקיד בעל כוח רב במשטר.
יחסי קוריאה הצפונית–שווייץ
יחסי קוריאה הצפונית–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים קרירים, המתמקדים בעיקר בבניית השלום שבין קוריאה הצפונית לדרומית.
אחמד סוידאני
פעילות צבאית ופוליטית
נוצר מצב יוצא דופן לכאורה, שבו כפוף סוידאני כרמטכ"ל לשר ההגנה אסד, ובמקביל כפוף אסד לכאורה לרמטכ"ל בתפקידו כמפקד חיל האוויר הסורי. בפועל פיקד סוידאני רק על זרועות היבשה והים ואילו חיל האוויר הסורי נשאר בפיקודו הבלעדי של חאפז אל-אסד. בנוסף לכך התגלעו חוסר הסכמות ביניהם בנושאים שונים, כדוגמת התמיכה בארגונים הפלסטינים בפעילותם נגד ישראל.
יחסי קוריאה הצפונית–שווייץ
היסטוריה
ב-1953, בסוף מלחמת קוריאה ארגון ה-NNSC (הוועדה המפקחת של האומות הנייטרליות) מינתה את שווייץ לפיקוח על האזור המפורז שבין קוריאה הצפונית לזו הדרומית. הפיקוח על האזור המפורז היה המשימה הראשונה שקיבלו הכוחות המזוינים של שווייץ מחוץ לשווייץ עצמה (שווייץ שומרת על נייטרליות תמידית מאז קונגרס וינה). בשנת 1974 כוננה שווייץ יחסים דיפלומטיים עם קוריאה הצפונית.
בשנת 1995 החלה הסוכנות השווייצרית לסיוע הומניטרי בתוכנית של סיוע הומניטרי בקוריאה הצפונית על מנת להקל על הסבל של האוכלוסייה שנפגעה קשות מהרעב ששרר במדינה. ב-1997, שנתיים לאחר מכן, פתחה שווייץ משרד ייצוגי המיועד לשיתופי פעולה בפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית, ובמשך זמן מה מיקדה את פעילותה במדינה בשיתוף פעולה למען האצת פיתוחה של קוריאה הצפונית.
אחמד סוידאני
פעילות צבאית ופוליטית
היה אחראי לחשיפת אלי כהן ב-1965 ולכידתו, בעת ששימש ראש המודיעין הצבאי בסוריה. בראיון שהתפרסם ב־1 במרץ 1965, חודשיים וחצי לפני תלייתו של כהן, על ידי עיתונאי לבנוני, זוהיר אל–מרדיני, בשבועון הלבנוני “אל–אוסבוע אל–ערבי" ומעדויות של קצין מודיעין שפרץ לדירה עלה, כי אלי כהן לא שידר בעת שנלכד. מניתוח עדותם עולה כי כהן נלכד בעת ששכב במיטתו והאזין לשידורי רדיו. מעדות קצין המודיעין עולה כי זמן הפריצה לדירה נקבע על פי צורך מבצעי. "חששנו שכהן יתאבד כשנפרוץ לדירה... ראינו שכהן הולך לישון מאוחר לקראת בוקר... ולכן תכננו את שעת הפריצה לשעה 08:00 זמן שהוא שוהה במיטתו. שלושה אנשים פרצו את הדלת והרביעי (המתאבד) רץ במהירות לחדר השינה במטרה להישכב עליו גם במחיר חייו." מעדות הקצין עולה כי לאחר שנתפס במיטתו הם בודדו אותו והחלו לחפש בדירה. בתחילה נמצאו לבנות החבלה שהוסתרו בתוך חפיסות סבון יארדלי. הקצין הוסיף: "לאחר מכן ביצענו חיפוש מדוקדק בדירה ומצאנו את מכשירי השידור והקליטה".
יחסי קוריאה הצפונית–שווייץ
היסטוריה
בין 1997 לבין 1999, שווייץ אירחה מפגש מרובע בין קוריאה הדרומית, קוריאה הצפונית, הרפובליקה העממית של סין וארצות הברית בז'נבה. בנוסף, היא אירחה שלוש פגישות חשובות אחרות בין ארצות הברית לבין קוריאה הצפונית בנושא נורמליזציה ביחסיהן הדיפלומטיים הדו-צדדיים והתנאים לחידוש הדמוקרטיזציה של קוריאה הצפונית.
מאז 2012 שווייץ מפעילה תוכנית הומניטרית קשיחה בקוריאה הצפונית.
אחמד סוידאני
במלחמת ששת הימים
סוידאני, ששימש הרמטכ"ל לפני מלחמת "ששת הימים" ובמהלכה, נפגש עם הרמטכ"ל המצרי, ותאם עמו את תוכניות ההגנה של שני הצבאות במסגרת הסכם ההגנה ההדדי בין מצרים לסוריה משנת 1966 להגנה משותפת נגד יוזמות התקפיות ישראליות כנגד מי מהן. כן נפגש עם ראש מטה משקיפי האו"ם, הגנרל אוד בול, בעקבות הקרב שנערך ב-7 באפריל 1967, במהלכו הופלו 6 מטוסי מיג 21 סורים, זאת במקביל לתלונה הסורית על אירוע זה שהוגשה למועצת הביטחון. על רקע הידיעות שדווחו על ידי הסובייטים במאי 1967 על ריכוזי כוחות ישראליים גדולים מול החזית הסורית, צוטט הרמטכ"ל סוידאני, כמי שהצהיר ערב פרוץ המלחמה, ב-4 ביוני 1967, במהלך סיור שערך אצל הכוחות הערוכים בחזית, שהמפקדה הכללית הסורית אינה צופה התנגשות עם האויב וכי ריכוזי הכוחות הנצפים של האויב אינם אלא הפגנת כוח מצדו.
יחסי קוריאה הצפונית–שווייץ
יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים שבין שתי המדינות הם צנועים יחסית. שווייץ תומכת בסנקציות של האומות המאוחדות כנגד קוריאה הצפונית הנוהגת באופן מיליטריסטי.
אחמד סוידאני
במלחמת ששת הימים
עם פרוץ המלחמה בבוקר 5 ביוני הקימו הסורים מפקדת שדה קדמית, בראשותו של הרמטכ"ל סוידאני וקצינים בכירים אחרים, שהתמקמה במפקדת החזית בקוניטרה. מפקדה זו הוגדרה בצו מיוחד שהוציא שר ההגנה חאפז אל–אסד, כמפקדת ארמיית שדה, שקיבלה אחריות לניהול כל המבצעים בחזית הסורית מול ישראל. במסגרת זאת ניסו סוידאני ואנשי מפקדתו לנהל את לחימת הכוחות בהתאם לתוכניות הצבא, ובכלל זה ביצוע התקפות נגד, אך כשלו.
יחסי קוריאה הצפונית–שווייץ
שווייצרים בקוריאה הצפונית
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף 2018 התגוררו בקוריאה הצפונית ארבעה אזרחים שווייצרים.
אף כי הוא אינו שווייצרי, מנהיג קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און התחנך בילדותו למשך מספר שנים בעיר ברן בשווייץ ונחשף לתרבותה.
אחמד סוידאני
במלחמת ששת הימים
בצהרי ה-10 ביוני הודיע סוידאני לאסד כי כוחות שריון ישראליים עומדים לכתר את קוניטרה, ואם לא יסוג, אזי הוא עשוי ליפול בשבי הישראלי. העלה את האפשרות שהישראלים יציגו אותו בשידורי הרדיו הישראלי. דבר שהיה יכול להיות אירוע מביך ביותר עבור סוריה וצבאה. לפיכך הורה לו אסד ולאנשי המפקדה לסגת מקוניטרה ולחזור לדמשק. נסיגתו, כנסיגת מפקדים בכירים אחרים בצבא, שהיו חברי מפלגת הבעת', נחשבה על ידי גורמי אופוזיציה סורים כמעשה בגידה בצבא.
האשמות ומאסר
בעקבות התבוסה במלחמה פרץ סכסוך בין אנשי פלג סלאח ג'דיד במפלגה לבין פלג חאפז אל-אסד, במהלך הדברים האשים סוידאני את הנהגת המפלגה ואת שר ההגנה, אסד, אישית בתוצאות המלחמה. אף טען כי אסד לא אפשר לו לנהל את המלחמה כפי שהיה צריך. במיוחד בכל הנוגע להפעלת חיל האוויר, עליו פיקד אסד עצמו.
בתגובה להאשמות סוידאני הציג אסד בפני הנהגת המפלגה דו"ח המתייחס למלחמת 1967, בדגש על פעולות הרמטכ"ל לואא' אחמד סוידאני, שגרמו נזק. כשסוידאני נקט צעדים שונים בלי ליידע את שר ההגנה. המחלוקת הביאה להדחתו של סוידאני, שהגיש ב-22 בינואר 1968 להנהגה הארצית של מפלגת הבעת' הסורית את התפטרותו מתפקיד הרמטכ"ל. ניסיונות של בכירי מפלגת הבעת' לשכנע את סוידאני לחזור בו מהתפטרותו לא צלחו ומוסטפא טלאס מונה במקומו.
ב-27 בפברואר 2000, נפטר סוידאני בנווא, עיר הולדתו, שם גם נקבר.
גן החיות של צ'יאנג מאי
גן החיות של צ'יאנג מאי הוא גן חיות על כביש הוויי קאו (Huay Kaew) בצ'יאנג מאי שבתאילנד, ממערב אוניברסיטת צ'יאנג מאי. זהו גן החיות המסחרי הראשון בצפון תאילנד, והוא הוקם ב-16 ביוני 1977.
היסטוריה
בשנת 1950 שלחה ממשלת ארצות הברית יועצים צבאיים כדי להכשיר משטרה שבטית לאורך הגבול של תאילנד. ביניהם היה הרולד מייסון יאנג (Harold Mason Young), יליד בורמה ובנם של מיסיונרים אמריקאים. יאנג החל לעזור לבעלי חיים פצועים, ומבקרים החלו לבוא כדי לראות את אוסף החיות שלו.
הממשלה המחוזית של צ'יאנג מאי הקדישה לחיות שטח קרקע לרגלי הר סוטפ (Suthep), והמתקן נפתח לציבור ב-1957.
כאשר נפטר יאנג ב-1974, נלקח הנכס על ידי מחוז צ'יאנג מאי. גן החיות הורחב לגודלו הנוכחי, והועבר לארגון הגן הזואולוגי, תחת חסותו של מלך תאילנד. הוא הוכרז כגן החיות הרשמי של מחוז צ'יאנג מאי ב-1977.
תצוגות וחיות
גן החיות של צ'יאנג מאי מופעל באופן פרטי וכולל מגוון גדול של בעלי חיים. בנוסף, יש בו שני אקווריומים גדולים, בהם האקווריום הימי הגדול ביותר באסיה. ב-28 באוקטובר 2008, נפתחה לציבור המנהרה המימית הארוכה בעולם באורך של 133 מטר.
כ-400 מינים של בעלי חיים מיוצגים בגן החיות, כולל קואלות, פינגווין הומבולדט, דובי ים איונים, קרנפים, היפופוטמים, פלמינגו, ג'ירפות, זברות, יענים, גמלים, אריות, נמרים, עבדקן הרעמה, טפיר אסייתי, וסוגים רבים של זוחלים. גן החיות הוא גם ביתם של שני פילים ושלוש פנדות ענקיות.
תחבורה
בגן החיות נבנתה מסילת רכבת בת שני הקילומטרים שנפתחה בשנת 2005. המסילה עוברת סביב המתחם ויש לה ארבע תחנות. הרכבות הממוזגות יכולות להעביר 50–70 נוסעים. בגן החיות יש גם חשמליות שבאמצעותן יכולים המבקרים לנסוע ברחבי גן החיות. השימוש בשני אמצעי התחבורה מותנה בתשלום.
הציבור נגד האלימות
לקריאה נוספת
William Mahoney, The History of the Czech Republic and Slovakia. ABC-CLIO.2011 p. 238–243.
הרולד יוג'ין אדג'רטון
הרולד יוג'ין אדג'רטון (באנגלית: Harold Eugene Edgerton, 6 באפריל 1903 - 4 בינואר 1990) היה פרופסור להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. זכור במידה רבה עם הפיכתו של הסטרובוסקופ (מבזק) ממכשיר מעבדה לא מוכר למכשיר ידוע ונפוץ.
שנותיו הראשונות
אדג'רטון נולד בפרימונט, נברסקה ב-6 באפריל 1903, בנם של מרי נטי קו ופרנק יוג'ין. אדג'רטון, צאצא ישיר של ריצ'רד אדג'רטון, אחד מהמייסדים של נוריץ', וצאצא של המושל ויליאם ברדפורד (1590-1657) שהיה המושל של המושבה פלימות' ונוסע על סיפונה של ה"מייפלאואר". אביו של אדג'רטון היה עורך דין, עיתונאי, סופר ונואם ואף שירת כיועץ משפטי לממשלה בין השנים 1911-1915. הרולד גדל באורורה, נברסקה. הוא גם בילה חלק משנות הילדות שלו בוושינגטון הבירה ולינקולן, נברסקה.
חינוך
בשנת 1925 אדג'רטון קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת נברסקה בלינקולן, שם הפך להיות חבר באחוות אקסיה (Acacia Fraternity). בשנת 1927 קיבל תואר מאסטר במדעים, בהנדסת חשמל מ-MIT. אדג'רטון השתמש במבזק (סטרובוסקופ) כדי ללמוד סנכרון מנועים עבור תיזת הדוקטורט שלו בהנדסת חשמל ב-MIT, אותה קיבל בשנת 1931. לזכותו נזקף הרעיון אשר הקיים אדג'רטון ציין את המדען והמהנדס צ'ארלס סטארק דראפר כמי שהעלה את הרעיון לצלם בעזרת המבזק חפצים יומיומיים. החפץ הראשון אותו צילם בעזרת מבזק היה זרם מים היוצא מן הברז.
קריירה
בשנת 1937 אדג'רטון החל שותפות ארוכת שנים עם הצלם ג'ון מילי, אשר השתמש בציוד עם מבזקים, בעיקר במספר ראשי מבזק אלקטרוני, איתם הפיק תצלומים יפים, שרבים מהם הופיעו במגזין לייף. בעת צילום בעזרת מספר מבזקים הם יכלו לשגר עד 120 הבזקות בשנייה. אדג'רטון היה חלוץ בצילום בעזרת הבזקות קצרות במיוחד, והוא השתמש בטכניקה הזו כדי ללכוד תמונות של תנועות מהירות ביותר, כגון שלבים שונים של בלונים במהלך ההתפוצצותם, קליע בשבריר השנייה בו הוא מפלח תפוח, או חובט גולף בפעולה, למשל.
הוא זכה במדליית ארד של האגודה המלכותית לצילום בשנת 1934, במדליה על שם הרווארד נ' פוטס, ממכון פרנקלין בשנת 1941, במדליה על שם אלברט א. מיכאלסון מאותה אוניברסיטה ב-1969, ובמדליה הלאומית למדע בשנת 1973.
אדג'רטון חבר לקנת' גרמשאוזן והרברט גרייר שהחלו לייעץ ללקוחות תעשייתיים, ובשנת 1947 הקימו את החברה אדג'רטו, גרמשאוזן וגרייר (חברת EG&G). חברת EG&G הייתה הקבלנית הראשית של הוועדה לאנרגיה אטומית והיה לה תפקיד מרכזי בצילום ובהקלטה של הניסויים הגרעיניים בארצות הברית במהלך שנות החמישים והשישים. עבור משימות אלו פיתח אדג'רטון את מצלמת הפעולה המהירה האלקטרונית (באנגלית: Rapatronic, קיצור של השם Rapid Action Electronic camera), אשר סופקה על ידי EG&G.
עבודתו סייעה לפיתוח טכנולוגיית הסונר הצדדי, אשר שמשה לסריקת קרקעית הים בחיפוש אחר סדקים. אדג'רטון עבד עם חוקר הים ז'אק קוסטו, מאבות הצילום התת-מימי, בכך שצייד אותו תחילה בציוד צילום תת-מימי שעוצב במיוחד וכלל מבזק אלקטרוני, ואחר כך על ידי שימוש בסונר כדי לגלות את האניה הטבוע בריטניק (ספינה אחות לטיטניק, שטובעה במהלך מלחמת העולם הראשונה). אדג'רטון סייע גם לגילויה של אוניית המלחמה האמריקאית USS Monitor שפעלה בזמן מלחמת האזרחים האמריקאית. בזמן שעבד עם קוסטו דבק בו הכינוי, המקובל עד היום בחוגי הצילום, "פאפא פלאש".
בנוסף לתרומותיו המדעיות וההנדסיות לשכלול ותפוצת הפלאש, אדג'רטון מוכר באותה מידה בזכות גישתו ותרומתו האסתטית: רבות מתמונותיו המרשימות מראות תופעות שאי אפשר לראות בעין בלתי מצוידת, והן נמצאות במוזיאונים לאומנות בכל רחבי העולם. בשנת 1940, סרטו הקצר Quicker'n a Wink ("מהר יותר מקריצה"), שצולם בעזרת מבזקים מהירים, הביא את אדג'רטון לזכות בפרס האוסקר לסרט קצר.
אדג'רטון התמנה לפרופסור מן המניין בהנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1948. בשנת 1956, אדג'רטון נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאומנות ולמדעים. הוא היה במיוחד אהוב על ידי תלמידי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשל טוב ליבו והכוח הרצון שלו ללמד. "הטריק בהוראה," אמר, "הוא ללמד אנשים בדרך כזאת שהם לא מבינים שהם לומדים עד שזה מאוחר מידי". השיעור האחרון שלו, במהלך סמסטר הסתיו ב-1977, היה סמינר לתלמידים חדשים בנושא: "תצלומים של ציפורים וחרקים". אחד ממעונות הסטודנטים לתואר שני ב-MIT נקרא על שמו.
בשנת 1957, צילם אדג'רטון במעבדתו ב-MIT את אחת התמונות המפורסמות ביותר בכל הזמנים, כתר טיפת החלב, שבה הצליח לצלם, בעזרת שילוב של אורות מהבהבים ומצלמה עם מנועי צמצם, תמונה של טיפת חלב פוגעת בשולחן ויוצרת צורה הדומה לכתר. ב-2016 נכלל התצלום ברשימת 100 התמונות המשפיעות בכל הזמנים של טיים.
עבודתו של אדג'רטון הייתה מוצגת במאמר באוקטובר 1987 במגזין נשיונל ג'יאוגרפיק תחת הכותרת: "דוק אדג'רטון, האיש שעצר את הזמן מלכת".
משפחה
בשנת 1928, לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת נברסקה בלינקולן, התחתן אדג'רטון עם אסתר מיי גארט. היא נולדה במחוז המילטון, נברסקה ב-8 בספטמבר 1903 ונפטרה ב-9 במארס 2002 בצ'ארלסטאון, דרום קרולינה. היא קיבלה תואר ראשון במוזיקה, מתמטיקה וחינוך מאוניברסיטת נברסקה לינקולן. היא הייתה פסנתרנית וזמרת מיומנת, לימדה בקונסרבטוריון ניו אנגלנד למוזיקה ולימדה בבתי הספר היסודיים אורורה, נברסקה, ובוסטון. במהלך נישואיהם נולדו להם שלושה ילדים: ויליאם, רוברט, ומרי-לו. הנכדים: נינה אדג'רטון, אריק אדג'רטון, סילביה אדג'רטון, ג'ניס דיקסון, ביל דוקסון, מרי אן דיקסון ואלן דיקסון. נינים: רבקה קיי, בריאן דיקסון, אמילי קיי, רוזמרי האברד, גארט דיקסון, ריצ'רד האברד, אליסון דיקסון, מלינה אדגרטון, טרוויס לאו, ג'נדי אדג'רטון, בנימין לאו, חנה האברד, קווין אדג'רטון וקיילי לאו.
אחותו, מרי אלן אדג'רטון, הייתה אשתו של ל' וולש פוג (1899-2003 ,Pogue) מחלוצי התעופה ויו"ר מועצת מינהל התעופה האזרחי הישן.
אחיינו, דוד פוג, הוא עיתונאי, פרשן טכנולוגי בניו יורק טיימס, מנחה בטלוויזיה.
אדג'רטון מת לפתע ב-4 בינואר 1990 בקיימברידג', מסצ'וסטס.
מורשת
ב-3 ביולי 1990, בניסיון להנציח את מאמציו של אדג'רטון, מספר חברי קהילות באורורה, נברסקה החליטו להקים מרכז מדע אשר יועד בשביל "מוזיאון הוראה", כדי לשמר את עבודתו של אדג'רטון וחפציו, וגם כלל "אזור אקספלורית" שבו אנשים מכל הגילים יכולים להגיע ולהשתתף בתערוכות מדעי החיים. אחרי חמש שנים של גיוס כספים פרטיים מהקהילה כולה, כמו כן גם השקעות פרטיות על ידי החברים של אדרג'טון, המרכז נחנך באופן רשמי ב-9 בספטמבר 1995.
.bm
bm. היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בברמודה, הסיומת הושקה בשנת 1993. ותחילה הייתה בידי מכללת ברמודה ובשנת 2007 הועברה השליטה לידי הרשם הכללי של ברמודה.
ראיה נסיבתית
ראיה נסיבתית היא מונח משפטי מתחום דיני הראיות שבה נדרש תהליך היסק כדי לקשור אותה למסקנה עובדתית, זאת בניגוד לראייה מכרעת התומכת באופן ישיר באמיתות הטענה העובדתית, ללא צורך בראיות נוספות, או בתהליך היסק.
משקל הראייה בבית משפט
כאשר ראיה נסיבתית עומדת לבדה, מטבעה היא נתונה ליותר מפרשנות אחת, ומשכך, הסקת מסקנה חותכת מראיה נסיבתית בודדת מותירה ספק בדיוק המסקנה. ראיה נסיבתית היא בדרך כלל חלק מאוסף של ראיות נסיבתיות אחרות, אשר יחדיו חוברות לאוסף ראיות מאמתות. יחדיו הן עשויות להוות תמיכה חזקה במסקנה אחת על פני מסקנות אחרות. תוקפו של הסבר המושתת על ראיות נסיבתיות למסקנה עובדתית, מתחזק ככל שהסברים אלטרנטיביים נמצאים חסרי תוקף. במשפט הישראלי, אין די בראיות נסיבתיות כדי להרשיע אדם לאלתר.
עדות עשויה להוות ראיה ישירה, או נסיבתית. אם העד טוען שראה את הפשע מתרחש, זוהי ראיה ישירה. לדוגמה, עד הטוען כי ראה במו עיניו את הנאשם דוקר את קורבנו. לעומתה, עדה המעידה כי ראתה את הנאשם נכנס לבית, שמעה צרחות, ולאחריהן ראתה את הנאשם נמלט מן הבית ובידו סכין מגואלת בדם. עדות זו תהווה ראיה נסיבתית. הנחיצות שבעריכת היסק, ולא העובדה שהראיה מצביעה על מסקנה ברורה, היא שקובעת האם ראיה היא נסיבתית או ישירה.
ראיות מתחום הזיהוי הפלילי המובאות לבית המשפט באמצעות עד מומחה הן בדרך כלל ראיות נסיבתיות. מומחה בזיהוי פלילי המעיד כי בדיקה בליסטית מוכיחה כי מן הנשק שנמצא ברשותו של נאשם נורה ירי קטלני, מוסר בכך ראיה נסיבתית ממנה ניתן להסיק את אשמתו של הנאשם. יש לשים לב כי הסיכוי למסקנה שגויה בדבר אשמתו של נאשם עולה ככל שהמסקנה מבוססת על מיעוט ראיות נסיבתיות, ועולה הסיכוי להיתכנות הסברים אחרים, כך למשל, האפשרות שמאן דהו אחר עשה שימוש בנשקו של הנאשם. ככל שנאספות ראיות נסיבתיות נוספות התומכות במסקנה אחת ופוסלות אפשרות קיומן של מסקנות נוגדות, כך ניתן לקבוע ממצא עובדתו ברמת ודאות גבוהה יותר. כך למשל, אם בנוסף למציאת הנשק הקטלני ברשות הנאשם, טביעת אצבעו של הנאשם נמצאה על הדק הירי, ובבדיקה כימית של ידיו ובגדיו נמצא כי ירה לאחרונה, מתחזקת האפשרות לקביעת ממצא עובדתי ולפיה הוא היורה.
שני תחומים בהם ראיות נסיבתיות הן בעלות חשיבות עליונה, הם בתביעות בתחום המשפט האזרחי והפלילי בהם קיים חוסר בראיות ישירות. קיימות מדינות בהן שיטת המשפט הפלילי מאפשרות להרשיע אדם אך ורק על יסוד ראיות נסיבתיות.
ראיה פורנזית גם נקראת ראיה נסיבתית כאשר בדוגמה לעיל (ירי מנשק קטלני) כשבית משפט יושב על המדוכה ומבקש לבנות גרסה "ובלעדיה אין" במטרה להרשיע את הנאשם המסקנה משילוב הראיות וגרסת הנאשם לא מותיר ספק ולו הקל שבקלים אז יורה על הרשעה. הדוגמה הבאה תבאר את האמור -נניח ועל הנשק נמצא D.N.A. הרי שזוהי ראיה חפצית וממנה ניתן ללמוד כי הנאשם היה בביצוע העבירה אלא אם יסביר בחקירה כיצד הגיע   ראית D.N.A אשר נמצאה על הנשק.
אלכס לייפסן
אלכסנדר ז'יבוג'ינוביץ' (בסרבית קירילית: Александар Живојиновић; נולד ב-27 באוגוסט 1953), הידוע בשם הבמה שלו אלכס לייפסן (באנגלית: Alex Lifeson) הוא מוזיקאי קנדי, הידוע בעיקר בתור הגיטריסט של הלהקה הקנדית ראש. בקיץ 1968, הקים לייפסן את להקת ראש עם חברו המתופף ג'ון רוטסי, שהוחלף על ידי ניל פירט אחרי אלבום אחד בלבד עם הלהקה.
בלהקת ראש מנגן לייפסן בגיטרה אך גם בכלי נגינה אחרים כגון מנדולינה ובוזוקי. בנוסף הוא עושה קולות רקע בהופעות ולעיתים מנגן גם על קלידים.
שם משפחתו המקורי, ז'יבוג'ינוביץ', משמעותו בסרבית "בן החיים". לכן שמו תורגם לאנגלית בתרגום מילולי ל-"Lifeson".
דו"ח ההערכה השישי של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים
דו"ח ההערכה השישי (AR6) של הפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC) הוא השישי בסדרת דוחות אשר מעריכים מידע מדעי, טכני וסוציו-אקונומי שנוגע לשינוי אקלים.
WGI פורסם תחת השם: "Climate Change 2021: The Physical Science Basis" ב-9 באוגוסט 2021. כ-234 מדענים מ-66 מדינות תרמו ליצירתו. הדו"ח מבוסס על למעלה מ-14,000 מאמרים, שתוכללו ל-3,943 עמודים ואחר כך אושרו על ידי 195 המדינות המשתתפות בפאנל. הסיכום לקובעי המדיניות (SPM) נכתב על ידי המדענים ואושר שורה-שורה על ידי אותן 195 מדינות.
לפי הדו"ח ניתן להימנע מהתחממות של 1.5–2°C רק אם ינקטו צעדים דרמטיים להפחתת גזי החממה.
היסטוריה
לאחר הקמת ה־IPCC ב־1988, פורסם דו"ח ההערכה הראשון ב־1990 ועודכן ב־1992. מאז, פורסמו דוחות במרווחים של בערך 6 שנים, תחת השמות AR2 עד AR5.
מבנה
הדו"ח השישי מורכב למעשה משלושה דוחות (WG I, II, III) וסיכום שיתפרסם בסוף 2022:
הדלפות
במהלך כתיבת שלוש קבוצות העבודה, קבוצה של מדענים הדליפו חלק מהחומר של WG III דרך ארגון Scientists Rebellion. המדענים חששו שהפולטיקאים שמשפיעים על הדו"ח ידללו את הנתונים בסיכום. לפי המידע המודלף, האנושות צריכה לצמצם את פליטת גזי החממה בחצי עד 2030 ולגמרי עד 2050 על מנת לצמצם את עליית הטמפרטורה רק ל-1.5°C.
גאופוליטיקה
גאופוליטיקה נכללה בפעם הראשונה במודלים האקלימיים, בצורה של חמישה מסלולים סוציו-אקונומיים משותפים (SSP): SSP1 "לוקחים את הדרך הירוקה", SSP2 "אמצע הדרך", SSP3 "דרך מטלטלת", SSP4 "דרך מפוצלת" וSSP5 "לוקחים את הכביש המהיר". ה"דרכים" הללו לוקחות בחשבון שיתופי פעולה בינלאומיים ועלייה בתמ"ג כמסייעות לשינוי האקלים. אחת ההנחות היא שעם מספיק עלייה בתמ"ג וטכנולוגיה שמקורה בדלק מאובנים ניתן להגיע למצב של עלייה ביותר מ5 מעלות בממוצע עד שנת 2100. עם זאת, הדו"ח שמבוסס על קונצנזוס מדעי ונכתב על ידי מאות מדענים, לא נותן הסתברות גבוהה להתרחשות של עלייה כזאת.
הבסיס המדעי (WG I)
234 מדענים מ-66 מדינות תרמו לדו"ח הראשון מתוך שלוש קבוצות עבודה, שפורסם באוגוסט 2021. WGI פרסמה את "הבסיס המדעי". כותבי הדו"ח הסתמכו על יותר מ-14,000 מאמרים מדעיים כדי להפיק דו"ח של 3,949 עמודים, שאושר על ידי 195 ממשלות. תקציר קובעי המדיניות (SPM) נוסח על ידי מדענים והוסכם על ידי 195 הממשלות ב-IPCC במהלך חמשת הימים שקדמו ל-6 באוגוסט 2021. הוא פורסם ביום שני, 9 באוגוסט 2021.
הסיכום הטכני (TS) מספק רמת פירוט בין הסיכום לקובעי מדיניות (SPM) לבין הדו"ח המלא. בנוסף, פורסם אטלס אינטראקטיבי באתר של הפאנל. 34 שאלות פורסמו במסגרת חלק השאלות הנפוצות, כאשר כל אחת מהן קשורה לפרק אחר בדו"ח. הוכנו דפי עובדות על אזורים גאוגרפיים שונים בעולם, שמראים את השפעת הנתונים על כל אזור בנפרד.
ממצאים
WGI כולל שלושה עשר פרקים ומתמקד בקונצנזוס הבסיסי של מדעי האקלים העומדים מאחורי הגורמים והתוצאות של פליטת גזי חממה אנושיים. בהשוואה להערכות קודמות, הדוח כלל פירוט רב יותר על ההשפעות האזוריות של שינויי אקלים, אף על פי שנדרש מחקר נוסף בנושא שינויי אקלים במזרח ובמרכז צפון אמריקה. עליית מפלס הים עד 2100 עשויה להיות מחצי למטר אחד, אך שניים עד חמישה מטרים אינם נשללים, מכיוון שתהליכי חוסר יציבות של קרחונים עדיין אינם מובנים בצורה טובה.
במדע
פרסום הדו"ח התקיים במהלך הקיץ בחצי הכדור הצפוני, שם היה אירועי מזג אוויר קיצוני רבים, כגון גל חום בצפון אמריקה, הצפות באירופה, גשמים עזים בהודו ובסין ושריפות בר במספר מדינות. כמה מדענים מתארים את אירועי מזג האוויר הקיצוניים האלה כפערים ברורים במודלים המשמשים לכתיבת הדו"ח, כשהמציאות הייתה חמורה יותר ממדע הקונצנזוס.
בפוליטיקה
לאחר פרסום דו"ח קבוצת העבודה 1, אמר סגן נשיא האיחוד האירופי, פרנס טימרמנס, כי עדיין לא מאוחר למנוע שינויי אקלים. ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון אמר כי העשור הקרוב יהיה מכריע לעתיד כדור הארץ.
ריק ספינראד, מנהל המינהל הלאומי לאוקיינוסים ואטמוספירה בארצות הברית, הצהיר כי סוכנותו "תשתמש בתובנות החדשות מדו"ח IPCC בעבודה שהיא עושה עם קהילות על מנת להתכונן לשינוי האקלים".
מהאו"ם
מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, כינה את הדו"ח "קוד אדום לאנושות".
השפעות, הסתגלות ונקודות תורפה (WG II)
הדוח השני פורסם בפברואר 2022. מסקנות הדוח עסקו באזורים החשפוים יותר לנזקי משבר האקלים.
הקלת משבר האקלים (WG III)
הדוח השלישי פורסם באפריל 2022. הדוח הציג כמה מסקנות עיקריות.
הליופאוזה
הליופאוזה מהווה את הגבול הסופי של השפעת רוח השמש, שהיא זרם של חלקיקים תת-אטומים מיוננים, הנפלטים מהשמש לכל הכיוונים ויוצרים בועה ענקית הנקראת בשם הליוספירה, אשר נעה יחד עם מערכת השמש במרחב הבין כוכבי.
רוח השמש נעה במרחבי מערכת השמש במהירות על קולית של 1.6 מיליון קמ"ש. במרחק של 94 יחידות אסטרונומיות מהשמש, מהירות זו נופלת לערך תת-קולי ומצב זה נקרא הלם הסיום. משם ישנו אזור המכונה heliosheath. אזור זה סוער ויש בו בועות מגנטיות ענקיות. במרחק של 118 יחידות אסטרונומיות מהשמש רוח השמש עוצרת לחלוטין, ואזור זה נקרא אזור עמידה במקום, והוא מהווה את תחילת ההליופאוזה. לא ידוע מה עובייה, אך מעבר לה מתחיל המרחב הבין כוכבי, שבו ישנם חלקיקים תת-אטומים הנפלטים מגופים אחרים בגלקסיה של שביל החלב. חציית ההליופאוזה ניתנת לזהוי באמצעות ירידת הטמפרטורה של היונים, שינוי בכיוון השדה המגנטי וגידול בעצמת הקרניים הקוסמיות שמקורן בגלקסיה. במאי 2012 נרשמה עליה חדה של 9% בחודש בקרינה הקוסמית שמדדה גשושית החלל וויאג'ר 1 לאחר גידול הדרגתי של 25% מינואר 2009 לינואר 2012 - סימן לקרבה להליופאוזה. בספטמבר 2013 הודיעה נאס"א שהגשושית חצתה את ההליופאוזה ב-25 באוגוסט 2013.
קישורים חיצוניים
Heliosphere
אברהם בר דוד
אברהם בר דוד (נולד ב-26 בינואר 1938) הוא איש צבא ומנהל ישראלי. כיהן כקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה
בר דוד נולד בפשקאן שברומניה, בנם של מרקו ורבקה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הסתתר עם משפחתו ונדד בין בתי איכרים גויים. לאחר המלחמה שגילו כי ביתם בפשקאן נתפס על ידי חיילים רוסים, עברה המשפחה להתגורר ברומאן. עלה לישראל ב-1951 עם הוריו בספינה טרנסילבניה. המשפחה נקלטה בשער העלייה, והוא גדל ולמד בבאר שבע. ב-1956 התגייס לצה"ל כעתודאי והחל בטירונות בבה"ד 4, עם פרוץ מלחמת סיני הועבר לחיל התותחנים ושימש במלחמה כמעמיס תחמושת. עבר קורס משנה טכני ושירת בגדוד 403, גדוד תותחים מתנייעים M-50. ב-1957 סיים בהצטיינות קורס קציני חת"ם ושימש כמדריך בבית הספר לתותחנות שדה (ביסל"ת). ב-1962 השתתף במבצע סנונית כקנ"א (קצין ניהול אש) בגדוד 402 ואף מילא תפקיד סמג"ד במבצע. לאחר שהדריך בקורס קצינים מונה למפקד סוללה בגדוד 404 ועבר קורס מפקדי פלוגות שריון. מונה לסגן מפקד גדוד 334, גדוד מרגמות כבדות בחטיבת גולני והוביל את הגדוד במלחמת ששת הימים. בשנים 1967 עד 1969 פיקד על קורס קציני תותחנים. שימש קצין הדרכה חילי ובמינוי חירום פיקד על גדוד 332 גדוד תותחנים מוצנח, ועסק במטה החיל בתוכניות להטמעת נשק השלל במערך צה"ל. בדצמבר 1969 מונה למפקד גדוד 334, גדוד מרגמות 160 מ"מ הראשון בצה"ל, ופיקד עליו בתקופת מלחמת ההתשה. ב-1971 מונה לסגן מפקד עוצבת כידון, אגד ארטילרי סדיר בפיקוד הדרום. יצא להשתלמות בבית הספר לתותחנות שדה בפורט סיל שבארצות הברית, בספטמבר 1973 מונה למפקד התותחנים הפיקודי בפיקוד הצפון, תפקיד בו שירת במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה שימש ראש ענף מחקר בחיל. ב-1974 מונה למפקד ביסל"ת וב-1976 לקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף, תפקיד בו כיהן עד 1980. היה חבר בצוות ההקמה של מפקדת חילות השדה ושימש שם ראש המטה. שימש סגן ראש חטיבת תורה והדרכה והשתחרר ב-1982. בשירות המילואים שירת כעוזר שר הביטחון לענייני חירום.
מ-2005 כיהן כיו"ר דירקטוריון בחברה הציבורית "אימקו תעשיות" העוסקת בתחום מערכות ומוצרים לרכב קרבי משוריין וחילות השדה, מערכות בקרה ופיקוד לחיל האוויר וציוד אלקטרוני ואלקטרומכני. במקביל כיהן בר דוד כיו"ר ו"ר פורום רק"מ (רכב קרבי משוריין) בהתאחדות התעשיינים, והוביל את המאבק נגד סגירת פרויקט טנק המרכבה.
ביוני 2016 נבחר בר דוד ליו"ר עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל.
בר דוד בוגר לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב. נשוי ליפה עימה התחתן בגיל 22.
ברונה וילאמלה
ברונה וילאמלה אי קוסטה (בקטלאנית-ספרדית: Bruna Vilamala i Costa; נולדה ב-4 ביוני 2002) היא שחקנית כדורגל ספרדייה (קטלונית) המשחקת כחלוצה בקבוצת ברצלונה.
קריירה
וילאמלה נולדה בבורגוניה, בקטלוניה, והחלה לשחק כדורגל בגיל 11 בלה מאסיה (אקדמיית הכדורגל של ברצלונה). בפברואר 2020 עשתה את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של ברצלונה בגיל 17 והייתה לשחקנית הרביעית הכי צעירה ללבוש את החולצה של ברצלונה. ב-18 באוקטובר 2020 כבשה את שער הבכורה בקבוצה הבוגרת בניצחון 6–0 על קבוצת ספורטינג הואלבה.
ב-10 במאי 2021 כבשה את שער הניצחון מול קבוצת גרנאדילה במשחק שנגמר בתוצאה 1–0 והבטיח את האליפות לקבוצת ברצלונה.
בעונת 2021-2020 בה זכתה ברצלונה בטרבל הייתה לכובשת השישית בטיבה בקמפיין והשנייה בממוצע שערים למשחק.
ב-25 באוקטובר 2021 קרעה את הרצועה הצולבת הקדמית בפעם השנייה בקריירה וגמרה את העונה.
ב-20 בנובמבר 2022 חזרה לשחק לאחר כשנה שלא שחקה ,במשחק הליגה מול אלהמה, במשחק בשלה את השער השמיני במשחק לגייסה.
וילאמלה זומנה לסגל נבחרת ספרד בכדורגל נשים עד גיל 17. ב-2018 השתתפה באליפות אירופה לנשים עד גיל 17 בו זכתה נבחרתה.
Translation
Translation (בעברית: תרגום) הוא אלבום האולפן השמיני של הלהקה האמריקאית בלאק אייד פיז. האלבום יצא לאור ב-19 ביוני 2020 על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס ווויל.איי.אם מיוזיק גרופ. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים וסינגל שיווקי. האלבום עצמו הופק על ידי יונתן גולדשטיין, ויל-איי-אם, די ג'יי סנייק, קית׳ האריס.
ברונה וילאמלה
קריירה
ב-12 באפריל 2023 האריכה את החוזה בברצלונה עד יוני 2026.
ישראל סומן
ישראל סומן (באנגלית: Israel Somen; 1903 – 9 באוקטובר 1984), הידוע גם בשם איסי סומן, היה איש עסקים ודיפלומט יהודי-קנייתי. הוא היה ראש עיריית ניירובי ומאוחר יותר קונסול הכבוד של ישראל בקניה.
ביוגרפיה
משפחתו היגרה לקניה בתחילת המאה העשרים והקימהו עסקים מצליחים במדינה. חנות הרהיטים המובילה האצ'ינגס בימר וכן קפה ותחומי עניין אחרים היו בבעלות המשפחה. סומן, שהיה גם נשיא של מועצת היהודים בקניה, התגורר בקניה מעל 40 שנה. אשתו סופיה בימר נולדה בקניה. הוא נבחר לראשות עיריית ניירובי בשנת 1955 יחד עם סגן ראש העיר דובס ג'ונסון.
סומן לקח חלק בכינון יחסי ישראל–קניה, הן לפני העצמאות והן אחריה. הוא עזב את קניה בסוף שנות השישים ועבר תחילה לשווייץ ולאחר מכן ללונדון שם נפטר. אחיינו מיכאל ומספר ממשפחתו ויחסיו עדיין חיים בקניה.
מורשת
סומן נפטר בלונדון, אנגליה באוקטובר 1984.
תסמונת קורסקוף
תסמונת קורסקוף היא תסמונת אשר נוצרת עקב מחסור ממושך בוויטמין B1 (תיאמין) אשר ממלא תפקיד חיוני במטבוליזם, בתהליך הפירוק של פחמימות, שומנים וחומצות אמיניות. התסמונת כוללת את התסמינים הבאים: אפתיה, חוסר ריכוז, קושי בהתמצאות בזמן ובמקום, פגיעה בזיכרון מיידי ולטווח קצר. התסמינים יכולים להופיע ולהיעלם לסירוגין. התסמונת קרויה על שם הפסיכיאטר הרוסי סרגיי קורסקוב בן המאה ה-19.
גורמי סיכון
תסמונת קורסקוף איננה תורשתית ולא מידבקת, אלא נגרמת מגורמים סביבתיים שלרוב קשורים לצריכה ממושכת של אלכוהול. שתיינים אשר נוהגים לשתות על בסיס קבוע, לרוב אינם אוכלים בצורה מאוזנת ולכן לא מקבלים מספיק ויטמינים; יתר על כן, האלכוהול משבש את ספיגת התיאמין מן המעי.
קבוצות נוספות של אנשים אשר יכולים לפתח את המחסור בתיאמין ועקב כך ללקות בתסמונת, הם אנשים שנמצאים בתת תזונה, אנשים שסובלים מהקאות מרובות, חולי סרטן וחולי איידס.
נזקים במקרה של חוסר טיפול
כאשר לא מטפלים בתסמונת, עלולים להיגרם נזקים רציניים, בהם:
התסמונת והשפעותיה מופיעות בקצב מהיר בעיקר בקרב צעירים (בקרב מבוגרים ההתפתחות היא איטית יותר).
טיפול
מהלך התסמונת הוא כרוני. התסמונת בדרך כלל בלתי הפיכה, אך בצורתה החריפה יש לעיתים שיפור. ניתן להשיג לעיתים שיפור על ידי טיפול בטיאמין הידרוכלוריד.
ג'ורג' יארדלי
ג'ורג' הארי יארדלי השלישי (באנגלית: George Harry Yardley III; 3 בנובמבר 1928 - 13 באוגוסט 2004) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1953–1960. ממוצעיו לאורך הקריירה ב-NBA עומדים על 19.2 נקודות, 8.9 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק, ב-472 משחקי עונה סדירה בהם שותף. חבר היכל התהילה של הכדורסל כשחקן משנת 1996.
יארדלי נודע כ"סקורר" מחונן, בעל יכולת גבוהה לצבור נקודות. רכז בוסטון סלטיקס באותה תקופה, ביל שרמן, אמר עליו: "כנראה שהיה לו את שחרור הזריקה המהיר ביותר בכל ה-NBA. הוא היה צלף קטלני, ואחד הבודדים בליגה שיכל להטביע".
מכללות ושירות צבאי
יארדלי נולד בהוליווד שבעיר לוס אנג'לס, קליפורניה. בין השנים 1947–1950 למד באוניברסיטת סטנפורד, וקלע 11.5 נקודות למשחק במדי קבוצת הכדורסל שלה. בסיום לימודיו האקדמיים שיחק שנה אחת בליגת החובבים האמריקאית, ולאחר מכן שירת שנתיים בצי ארצות הברית.
קריירה מקצועית
יארדלי נבחר בבחירה השביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1950 על ידי קבוצת פורט ויין פיסטונס. לפני תחילת עונת הרוקי שלו התמקח יארדלי על גובה החוזה עם הקבוצה, ודחה את הצעת החוזה שהוגשה לו בגובה 6,000 דולר לעונה. בסופו של דבר נכנעו הפיסטונס לדרישותיו והציעו לו חוזה בסך 9,600 דולר לעונה, יותר מפי שניים מחוזה רוקי ממוצע.
בעונתו השנייה,, הוביל את הפיסטונס, לצד הסנטר לארי פאוסט, לסדרת גמר ה-NBA הראשונה בתולדות המועדון. בסדרת הגמר הפסידו הפיסטונס לסירקיוז נשיונלס בתוצאה 4-3, לאחר הפסד 91–92 במשחק השביעי והמכריע. בעונה הבאה חזרה הקבוצה לשלב הגמר, והפסידה 1–4 לפילדלפיה ווריורס של פול אריזין, למרות 24.8 הנקודות למשחק שקלע יארדלי לאורך הסדרה. בעונת הוביל את כל קלעי הליגה עם 27.8 נקודות בממוצע למשחק, והפך לשחקן הראשון בתולדות הליגה שקולע לפחות 2,000 נקודות בעונה (יארדלי קלע 2,001). באותה עונה נבחר בפעם היחידה בקריירה לחמישייה הראשונה של העונה.
במהלך עונת נשלח בטרייד לסירקיוז נשיונלס, בתמורה לקלע אד קונלין. בעונה וחצי הבאות היה שחקן מוביל בסירקיוז, לצד הפאוור פורוורד דולף שייס, אך הקבוצה לא הצליחה לעבור את שלב גמר המזרח. בסיום עונת, בה קלע 20.2 נקודות למשחק ונבחר בפעם השישית למשחק האולסטאר, פרש יארדלי ממשחק, בגיל 31 בלבד. בעת פרישתו דורג במקום ה-12 ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 9,063 נקודות בסך הכול. בעונת 1961/1962 חזר מפרישתו, כששיחק מספר משחקים בקבוצת "לוס אנג'לס ג'טס" מליגת ה-ABL.
ב-16 באוגוסט 2004 מת יארדלי מטרשת אמיוטרופית צידית (הידועה כ"מחלת לו גריג"), בביתו שבניופורט ביץ', קליפורניה, בגיל 75.
.gm
.gm הוא התחום ברמה העליונה של קוד המדינה (CCTLD) בגמביה. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-28 במרץ 1997
סיומות אינטרנט משניות
ההרשמות מתבצעות ישירות ברמה השנייה, או ברמה השלישית מתחת לשמות הרמה השנייה הבאה:
רישום משנה * .gov.gm לגופים ממשלתיים מועבר למשרד התקשורת, המידע וה- IT (MoICI)
רישום משנה * .edu.gm למוסדות חינוך ומשאבים מועבר לאוניברסיטת גמביה (UTG)
חופזי קטן
חופזי קטן או חופזי פסיפי (שם מדעי: Pluvialis fulva) הוא מין עוף שוכן גדות ממשפחת החופמיים. הוא מצוי בעיקר לאורך חצי הכדור הצפוני מאלסקה עד סיביר וחלק מאירופה והוא נודד דרומה עד הודו, ניו זילנד, אוסטרליה ודרום-מזרח אסיה ולפעמים גם לישראל. באמריקה הוא נודד דרומה עד קליפורניה והוואי.
זהו מין חופזי באורך 23 עד 26 סנטימטרים ומשקלו 100 עד 200 גרם. צבעו חום-זהוב מנומר בשחור, כשה"כיפה" והפנים שחורות וכן גם הגרון, החזה והבטן ומצידיה עובר פס לבן מהמצח עד לתחתית הכנפיים. הרגליים אפורות ובעלות אצבעות ארוכות והמקור כהה וחרוטי. העיניים שחורות ובעלות טבעת קנה מסביבם.
החופזי נודד בלהקות גדולות ברחבי הטונדרה, ערבות עשב, בשדות, שפלות ובקרבת שטחי בוץ המצויים בקרבת לגונות וביצות או שפכי נהרות. החופזים נוחתים ללינה באזורים אלה ומחפשים בהם רכיכות, סרטנים שונים וחרקים וכן גרגירים.
לרוב החופזי מקנן על הקרקע של הטונדרה בין צפון אסיה (בסיביר) למערב אלסקה. הנקבות מטילות 4 ביצים מוסוות ומגדלת את האפרוחים במשך כחודש, אז הם מתבגרים ויכולים לנדוד.
ג'ורג' סימס
ג'ורג' ויליאם סימס (12 בינואר 1896 - 26 באוגוסט 1980) היה מייג'ור גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הדיוויזיה ה-70 ולאחר מכן היה סגן מפקד הצ'ינדיטים במהלך המערכה על בורמה במלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
סימס נולד בדורסט לג'ורג' סימס, שהיה מייג'ור ברגימנט הארטילריה המלכותי, ואשתו אליזה לבית פאולי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, התגייס לצבא בריטניה ולמד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-14 ביוני 1915 הוצב כלוטננט שני ברגימנט חיל הרגלים דורהאם. ב-22 בפברואר 1916 הועבר לקורפוס המקלעים ונשלח כבר למחרת לחזית המערבית. ב-1 בנובמבר של אותה שנה הוא קודם לדרגת לוטננט, ומאוחר יותר באותו החודש הוענק לו הצלב הצבאי "על גילוי גבורה בולט בפעולה". בנובמבר 1917 הועבר לחזית האיטלקית, וב-1 בינואר 1918 הוסף אבזם (Medal bar) לצלב הצבאי שלו. ב-3 באפריל של אותה שנה הועלה לדרגת קפטן, וב-8 בנובמבר הועלה לדרגת מייג'ור, שלושה ימים בלבד לפני סיום המלחמה.
עם סיום המלחמה, הוחזר סימס לדרגת לוטננט. ב-16 בנובמבר 1923 הועלה שוב לדרגת קפטן, והחל מ-20 בינואר 1931 למד בקורס לפיקוד ומטה. ב-15 בינואר 1933 הוחזר לדרגת מייג'ור, וב-1 בנובמבר 1934 מונה למפקד גדוד שהיה חלק מהבריגדה ה-14. ב-6 בספטמבר 1937 הועבר להודו, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-11 בדצמבר של אותה שנה נישא בבומביי לאשה אוסטרלית בשם קתרין ברליס לוקאס.
מלחמת העולם השנייה
באפריל 1940, שבעה חודשים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוחזר לאנגליה והפך לראש אגף האפסנאות של הדיוויזיה ה-43. הוא נשלח לצרפת כחלק מחיל המשלוח הבריטי, והשתתף במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. בנובמבר של אותה שנה הועלה באופן זמני לדרגת בריגדיר ומונה למפקד הבריגדה ה-8 אשר הייתה חלק מהדיוויזיה ה-3. ב-27 ביוני 1941 הועבר למטה פיקוד המזרח. ב-30 במאי של אותה שנה הוחזר לדרגת לוטננט קולונל, ולאחר מכן הועלה לדרגת קולונל.
ב-1 בינואר 1942 הועלה באופן זמני לדרגת מייג'ור גנרל, וב-18 בפברואר קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-70. הדיוויזיה שלו הוצבה בסוריה במטרה לקחת חלק במערכה בצפון אפריקה, אולם לאחר מכן הועברה להודו כדי להילחם באימפריה היפנית במסגרת המערכה על בורמה. באוגוסט 1943, אורד צ'ארלס וינגייט שכנע את צ'רצ'יל להרחיב את כוח הצ'ינדיטים שלו לגודל של דיוויזיה, והציע לפיכך לפרק את הדיוויזיה ה-70. ויליאם סלים וקלוד אוקינלק התנגדו לפירוק הדיוויזיה, בטענה שהיא נצרכת לפעילות הסדירה בבורמה, אולם ב-24 בנובמבר פורקה הדיוויזיה רשמית, אם כי בפירוקה הוחל עוד באוקטובר. על בסיס הדיוויזיה ה-70 הוקמה הדיוויזיה ההודית השלישית בפיקודו של וינגייט.
חרף העובדה שהיה מבוגר מווינגייט ב-7 שנים, מנוסה בהרבה ממנו ושווה לו בדרגה, קיבל סימס את ההצעה לשמש כסגנו, ומילא את תפקידו זה בנאמנות. בפגישתם הראשונה שאל אותו וינגייט האם יש לו "אמון בשיטותיו". סימס השיב לו: "אם לא היה לי, לא הייתי פוגש אותך היום". ב-24 במרץ 1944 נהרג וינגייט בתאונת מטוס, ונראה היה שסימס הוא המועמד הטבעי להחליפו בתפקיד מפקד הדיוויזיה. המתחרה המשמעותי היחיד שלו על התפקיד היה מייק קאלוורט. עם זאת, למרבה ההפתעה, ויליאם סלים, מפקד הארמייה ה-14, דילג על שניהם ובחר במועמד הכי פחות צפוי ולטר לנטיין. בעוד שקאלוורט נפסל ככל הנראה בשל היותו תוקפני מדי, לא הייתה סיבה ממשית לדחייתו של סימס, וסביר להניח שסלים בחר דווקא בלנטיין, מכיוון ששניהם היו קציני גורקה, והיו בעלי השקפה דומה. סימס נפגע מאוד מהדחייה, והתלונן על כך בפני ג'ורג' גיפארד מפקד קבוצת הארמיות ה-11 שאליה הייתה כפופה הארמייה ה-14. גיפארד חשש לריב עם סלים, אולם כתב לראש המטה הכללי הקיסרי אלן ברוק, שדחייתו של סימס אינה מעידה על יכולותיו כמפקד. סימס ביקש להתפטר מתפקידו כסגן מפקד, ועשה זאת מייד עם כניסתו של לנטיין לתפקיד מפקד הדיוויזיה.
עם עזיבתו את בורמה, הוחזר סימס לדרגת קולונל. ב-21 במאי 1944 הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקד ערוצי התקשורת של קבוצת הארמיות ה-21 במהלך הפלישה לנורמנדי, שחרור פריז וכיבוש אזור הריין. בנובמבר של אותה שנה חזר לבורמה, ומונה למפקד ערוצי התקשורת של פיקוד דרום-מזרח אסיה, ומילא תפקיד זה עד סוף המלחמה.
אחריתו
ב-17 בינואר 1946 הוא קיבל דרגת עמית במסדר האמבט. לאחר המלחמה מילא תפקידי פיקוד ומטה שוליים והוחזר לדרגת קולונל. ב-9 באפריל 1949 היגר לאוסטרליה והתיישב בעיר אדלייד. החל מ-18 במרץ 1954 הוא שימש כאחד מהדירקטורים הראשונים של חברת סנטוס (ראשי תיבות של: South Australia-Northern Territory Oil Search) חברת נפט וגז אוסטרלית הפועלת עד ימינו. הוא פרש בשנת 1978. מ-1956 עד 1964 הוא שימש כמזכירו האישי של מושל דרום אוסטרליה הראשון רוברט ג'ורג' ולאחר מכן של מחליפו אדריק בסטיאן. הוא היה נשיא הסניף הדרומי של האגודה הגאוגרפית המלכותית של אוסטרליה (Royal Geographical Society of Australasia), וכתב מאמרים על ההיסטוריה של דרום אוסטרליה, כולל ארבע ביוגרפיות עבור מילון הביוגרפיה האוסטרלי (Australian Dictionary of Biography). הוא החל בכתיבת ביוגרפיה על האסטרונום צ'ארלס טוד, אולם מעולם לא סיים אותה. בשנת 1961 מתה קתרין, אשתו הראשונה, וב-30 במרץ 1967 הוא נישא פעם שנייה לקתלין קבינגה. היו לו ילדים משני נישואיו.
הוא נפטר באדלייד ב-26 באוגוסט 1980 בגיל 80. בשנת 1982, אנדרטה לזכרו ולזכר אשתו הראשונה נחנכה בבית התפילה לזכר רגימנט יורק ולנקסטר בקתדרלת שפילד. מסמכיו שמורים כיום בספרייה הלאומית של דרום אוסטרליה למעט יומני המלחמה שלו השמורים במוזיאון המלחמה האימפריאלי בלונדון.
הקבוצה הירושלמית לקידום זכויות להט"ב
הקבוצה הירושלמית לקידום זכויות להט"ב הוקמה בשנת 2012 על ידי סטודנטים וסטודנטיות מהפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, במטרה לפעול לקידום זכויות הקהילה הגאה באמצעות המשפט. הקבוצה מאמינה, כי מרבית זכויות הקהילה עוגנו באמצעות בתי המשפט, וחלק בלתי מבוטל מההכרה, המודעות והלגיטימציה של הקהילה הגאה הושגה אגב ובזכות מאבקים המשפטיים. לכן, הקבוצה הירושלמית שמה לעצמה את קיומו וקידומו של שיח ועיסוק אקדמי המפתח ומקדם את זכויות הקהילה הגאה, לצד פעילות קלינית אשר תסייע להטמיע ערכים אלו בפרקטיקה המשפטית, כיעד.
פעילות
בין פעילויותיה ניתן לציין את קיומן של הרצאות חודשיות במגוון נושאים הקשורים לקהילת הלהט"ב וזכויות חבריה וחברותיה; ארגון כנסים, כגון כנס "פונדקאות בישראל: תמונת מצב ומחשבות לעתיד"; קידום מחקרים ופרסומים אקדמיים, ובכל כך עריכת הספר "זכויות הקהילה הגאה בישראל: משפט, נטייה מינית, וזהות מגדרית"; פעילות מול גורמים מקצועיים וקהילתיים, כגון הופעה בפני הוועדה המיוחדת לפניות הציבור של הכנסת בנושא פונדקאות לבני זוג בני אותו המין, וכן בפני ועדת שרת הבריאות יעל גרמן שבחנה הסדרה מחדש של הליך הפונדקאות ופיתוח הקורסים הנלמדים בפקולטה למשפטים.
לא להיות לבד (שיר)
לא להיות לבד הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי מרגי שיצא כשיר הנושא של המיני-אלבום השני שלו, לא להיות לבד. הסינגל יצא לאור ב-21 באוקטובר 2021. השיר נכתב על ידי מרגי עצמו, ביחד עם ירדן פלג שגם הפיק את השיר, ורון ביטון.
לחן וכתיבה
לפי Time Out תל אביב: "ההשראה מהקלאסיקה האייטיזית מורגשת. אחרי הפתיחה הנוסטלגית עם התופים המהירים וסולו הסינתיסייזר, נכנסת השירה המלווה במעט אוטוטיון ומזכירה לנו שאנחנו לגמרי בשנת 2021. השיר מדבר על תחושה עמוקה של בדידות דווקא בכך שמתעסק ברגע נקודתי של יחד ומעריך כל שנייה של חוסר בדידות".
פיונה ווקר
פיונה ווקר (באנגלית: Fiona Walker; נולדה ב-24 במאי 1944) היא שחקנית אנגליה הידועה ממגוון של תפקידים בתיאטרון ובטלוויזיה משנות השישים עד שנות התשעים של המאה העשרים.
תפקידה הידוע ביותר בטלוויזיה הוא ככל הנראה גילום דמותה של אגריפינה בעיבוד הטלוויזיוני משנת 1976 של ה-BBC ל"אני, קלאודיוס" שביים הרברט וייז. ב-1971 הופיעה בתפקיד ראשי כסו בריידהד בסדרת הדרמה "ג'וד האלמוני" עיבוד לרומן באותו שם מאת תומאס הרדי. ב-1972 גילמה את דמותה של גברת אלטון בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "אמה" מאת ג'יין אוסטן, ואת סטלה מוסון בסדרה "מותו של עד מומחה", הראשונה מסדרות הטלוויזיה על אודות הבלש אדם דלגליש על פי הרומנים של פ.ד. ג'יימס. תפקידים נוספים בטלוויזיה היו בסדרה "כל היצורים גדולים כקטנים" (1978), בדרמה "יוחנן פאולוס השני" (1984), "בית קדרות" (1985), "האישה בשחור" (1989), בסרט מסדרת "פוארו" לפי ספרי אגאתה כריסטי (1993). פעמיים הופיעה בסדרה "דוקטור הו" בהפרש של 20 שנה. ב-1964 בתפקיד קאלה ב-"The Keys of Marinus" וב-1988 כליידי פיינפורטה ב-"Silver Nemesis". עוד השתתפה בטרילוגיה "כיבושי נורמן" (The Norman Conquests) לפי מחזות של אלן אייקבורן.
בקולנוע שיחקה בסרט "הרחק מן ההמון הסוער" בתפקיד לידי (1967), בסרט האימה "The Asphyx"  מ-1972, ובסרט "Century" בכיכובם של צ'ארלס דאנס וקלייב אוון (1993).
ווקר נישאה להרברט וייז ב-1988. ילדיהם צ'ארלי ווקר-וייז וסוזאנה וייז אף הם שחקנים.
פער לייבניץ
פער לייבניץ (באנגלית: Leibniz's gap) הוא מונח בפילוסופיה של התודעה שנעשה בו שימוש כדי להתייחס לבעיה העקרונית שמחשבות לא ניתנות לצפייה או להבנה על ידי התבססות אך ורק על בחינת תכונות מוחיות, אירועים ותהליכים פיזיים. כאן המילה "פער" היא מטפורה לתת-שאלה של בעיית הגוף ונפש עליה יש לענות כדי להגיע להבנה טובה יותר של התודעה ותופעות נוצרות (emergent phenomena) קשורות. תאוריה שתוכל ליצור התאמה מלאה בין תופעות מוחיות לתופעות פסיכולוגיות "תגשר על הפער". המונח נקרא על שם גוטפריד לייבניץ שהציג לראשונה את הבעיה בעבודתו המונאדולוגיה מ-1714. הפסקה הבאה של לייבניץ, מתוך עבודה זו, מתארת את הפער: