cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משבר שירות הדואר של ארצות הברית 2020
מעורבותו של דונלד טראמפ
בניגוד לאמונתו המוצהרת של טראמפ שהצבעה בדואר פוגעת ברפובליקנים, אין שום הוכחה שהיא אכן מועילה למפלגה זו או אחרת ובהתאם לכך שתי המפלגות שילבו אותה באסטרטגיות קמפיין המרצה במשך שנים. עם זאת, מומחים שאינם מפלגתיים הזהירו שעיכובים במסירת הצבעות הדואר עשויים לשמש את טראמפ בהאשמות שלו שההצבעות האלו נועדו "לגנוב את הבחירות" במקרה שיותר דמוקרטים מאשר רפובליקנים בחרו להצביע בדואר בבחירות בנובמבר 2020. בפועל אכן הרבה יותר דמוקרטים הצביעו בדואר בבחירות מאשר רפובליקנים. שביום הבחירות טען טראמפ על גניבת קולות ואמר כי אין להסתמך על הצבעות בדואר. עורך הדין לבחירות רפובליקניות ותיקות יו"ר ועדת הבחירות הפדרלית לשעבר טרבור פוטר הצהיר שעל פי תרחיש כזה, טראמפ יכול לצבור יתרון בין פתקי ההצבעה ביום הבחירות, לטעון לניצחון, ואז לומר, "הפסיקו לספור פתקי הצבעה כי כל אותם פתקי הצבעה נעדרים אינם לגיטימיים." כפי שאכן קרה בפועל. דג'וי הכחיש האשמות מצד חברי הקונגרס ותומכי זכויות הצבעה כי עיכובי המסירה נועדו לחבל בדואר הבחירות והיו פעולות מטעמו של טראמפ.
טראמפ נפגש עם דג'וי בבית הלבן ב-3 באוגוסט, אך כשנשאל בתחילה ב-9 באוגוסט, טראמפ הכחיש כי דיבר עם דג'וי. לאחר שהתפרסמו הדיווחים ב-14 באוגוסט על הפגישה ב-3 באוגוסט, דובר הבית הלבן, ג'אד דיר, הגדיר זאת כ"ברכה" וטראמפ ב-17 באוגוסט הכחיש כי הורה לדג'וי להאט את מסירת הדואר באומרו כי הוא "לא יעשה זאת."
סוגיות כלכליות
חברות מסוימות התלוננו כי העיכובים פוגעים בעסקיהן, מכיוון שהמוניטין שלהן תלוי ביכולת לספק את מרכולתם באופן אמין ומהיר. איש עסקים מוויסקונסין אמר כי עם השינויים האחרונים, חלק מהמשלוחים שאולי היו מאחרים לא יותר מיום נעלמים כעת במשך שבועות, ודואר פריוריטי ודואר אקספרס יכולים כעת להימשך שבוע ויותר. הבעיות קשות במיוחד עבור עסקים קטנים.
אנשים מדווחים גם על בעיות כלכליות חמורות עקב דואר מאוחר או חסר: אי קבלת המחאות או ניירות חשובים שהם מצפים להם, או שתשלומי החשבונות שלהם מגיעים לחברה באיחור כדי שיחויבו בקנס. בערים מסוימות אנשים מדווחים שלא קיבלו דואר כלל במשך שבועיים או שלושה, ועומדים בתור בסניף הדואר כדי לראות אם הוא נמצא שם.
השפעות
איכרים ממיין דיווחו כי אלפי אפרוחים מתו בדואר לאחר עיכובים במרכז העיבוד בשרוסברי, מסצ'וסטס. לאחר שאושרו שעות נוספות במתקן מיון בדרום לוס אנג'לס, חבילות נערמו וחסמו מכונות, מכרסמים הסתובבו סביב מכולות של פירות ובשר נרקבים, אפרוחים נמצאו מתים בתוך הקופסאות שלהם, והבניין התמלא בחרקים זעירים.
עובדים בשני מפעלים לפחות במדינת וושינגטון הרכיבו מחדש את מכונות מיון בשבוע בו הודיע דג'וי כי יפסיק את השינויים, למרות ההוראה הלאומית של שירות הדואר שלא להתקין מחדש את המכונות.
המשבר זירז מחאות נגד השינויים שנעשו על ידי דג'וי, עם מפגינים שקראו למנהל הכללי של הדואר להתפטר. מחאה אחת התקיימה ב-15 באוגוסט מחוץ לביתו של דג'וי בוושינגטון הבירה; שנייה התרחשה ב-16 באוגוסט בביתו בגרינסבורו, קרוליינה הצפונית.
תגובת הקונגרס
מנהיג המיעוט בסנאט, צ'אק שומר, דרש ממנהיג הרוב, מיץ' מקונל, להחזיר את הסנאט לישיבה ולשקול דרכים "לבטל את הנזק הרב שנגרם על ידי דג'וי בשירות הדואר", אך לא היה שום אינדיקציה לכך שמקונל יעשה זאת. כמה סנאטורים רפובליקנים קראו גם לבטל את השינויים והצביעו על חשיבות שירות הדואר לתושבים כפריים; הם כוללים גם סנאטורים ממונטנה וגם הסנאטורית סוזן קולינס ממיין התנגדה.
ב-17 באוגוסט 2020, דג'וי הסכים להעיד בפני ועדת בית הנבחרים לפיקוח והרפורמה ב-24 באוגוסט, ולמחרת הסכים להעיד בפני ועדת הסנאט לענייני ביטחון פנים וממשל ב-21 באוגוסט. יו"ר מועצת הנבחרים של שירות הדואר, מייק דאנקן, הסכים גם הוא להעיד בדיון בבית הנבחרים.
למרות הודעתו של דג'וי כי הוא יעצור את השינויים המבצעיים עד לאחר הבחירות, פלוסי הצהירה כי אינה סומכת על דג'וי, וכינתה את ההשעיה "צעד הכרחי אך לא מספיק לסיום מסע החבלה של הנשיא."
ב-21 באוגוסט 2020 העיד דג'וי בפני הסנאט האמריקני כי הוא מצביע בדואר. הוא התחייב בפני סנאטורים בוועדה לענייני ביטחון פנים וממשל של הסנאט שהמצביעים צריכים להיות "בטוחים ביותר" שאפילו פתקי דואר שנשלחו בסמוך ליום הבחירות יועברו במועד והבטיח ששירות הדואר יכבד את "חובת קודש" למסירת דואר בחירות בסתיו 2020. הסנאטורית ג'קי רוזן ביקשה מדג'וי למסור את מקורות הנתונים שנאספו, ניתוח הנתונים ושיקולי ההשלכות - במיוחד על החיילים המשוחררים התלויים בדואר לצורך מרשמיהם - שביצע דג'וי לפני יישום הסרת מכונות מיון הדואר, "הפחתה, ביטול שעות נוספות ואיסוף דואר מאוחר". הוא אמר שהוא לא מסוגל לעשות זאת.
חברת הקונגרס דבי וסרמן שולץ, חברת ועדת בית הנבחרים לפיקוח ורפורמה, נמנעה מגישה לשני סניפי דואר בפלורידה כשניסתה לערוך בדיקה ב-3 בספטמבר.
קרחון ויקטוריה התחתון
ויקטוריה קרחון התחתון (באנגלית: Victoria Lower Glacier) הוא קרחון הממוקם בקצה המזרחי (הקצה התחתון) של עמק ויקטוריה בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
עמק ויקטוריה הוא הצפוני ביותר מבין העמקים היבשים מקמרדו.
הקרחון מתמזג עם הדום הקרח וילסון.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחות חקר מטעם המרכז לחקר אנטארקטיקה ( Victoria University's Antarctic Expeditions; בראשי תיבות: VUWAE), של אוניברסיטת ויקטוריה מהעיר ולינגטון, שבניו זילנד.
משלחת זו (VUWAE) חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1958–1959.
הקרחון נקרא "קרחון ויקטוריה" על שם האוניברסיטה, אשר מימנה את משלחת החקר.
סוזן לינדקוויסט
סוזן ל' לינדקוויסט (באנגלית: Susan Lindquist; 5 ביוני 1949 - 27 באוקטובר 2016) הייתה חוקרת ביולוגית מולקולרית וחלוצה בתחום קיפול החלבונים. היא הראתה כי שינויים בקיפול החלבונים יכולים להשפיע באופן ניכר, אך לא צפוי, על מגוון רחב של נושאים כמו מחלות, אבולוציה וננוטכנולוגיה. בנוסף לינדקוויסט מרצה לביולוגיה בMIT וחברת (לשעבר ראש) המכון לחקר ביולוגיה רפואית של הMIT (ה Whitehead institute) לינדקוויסט קיבלה את המדליה The president's national medal of science (2009) (מדליה מהדרגה הגבוהה ביותר) כאות הוקרה על תרומתה למדע.
קורות חיים
לינדקוויסט נולדה בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית. אביה היה נגר ולאחר מכן רואה חשבון ואמה עקרת בית. לינדקוויסט נישאה לאדוארד באקבי ויש לה שתי בנות. הוריה לא ציפו שתהייה מדענית וחשבו שתהייה עקרת בית כמו אמה. גם לינדקוויסט עצמה חשבה שתהייה אחות או עובדת סוציאלית מכיוון שאלו היו העבודות שפתוחות לנשים באותה עת. באחד הראיונות שלה אמרה לינדקוויסט לעיתון הניו יורק טיימס:
לינדקוויסט קיבלה מלגה לאוניברסיטת אלינוי בשנת 1967 שם סיימה תואר ראשון במיקרוביולוגיה בשנת 1971. את הדוקטורט בביולוגיה סיימה בשנת 1976 באוניברסיטת הרווארד. לאחר מכן הייתה חוקרת פוסט-דוקטורנטית באוניברסיטת שיקגו, כעבור שנתיים (1978) הצטרפה לינדקוויסט לסגל המרצים של הפקולטה לגנטיקה מולקולרית וביולוגיית התא, שם נשארה עד 2001. בשנה זו התמנתה להיות פרופסורית לביולוגיה ב (Massachusetts Institute of Technology) MIT. בשנים 2001 עד 2004 לינדקוויסט הייתה ראשWhitehead Institute  למחקר ביו-רפואי שב-MIT.
במהלך ביצוע מחקריה המדעיים, לינדקוויסט קיימה שיתופי פעולה רבים עם אינספור אנשים אך מן הבולטים מביניהם הוא זוכה פרס נובל אריק קנדל. הגילויים אשר מצאה איתו הובילה להתפתחות מואצת של התחום ולפיתוח טיפולים למחלות נוירו-דגנרטיביות כמו אלצהיימר ופרקינסון.
הפעילות המחקרית של לינדקוויסט
קיפול חלבונים הוא תהליך שבו נוצר מבנה תלת-ממדי בחלבון. קיפול שגוי של חלבונים משפיע כגורם משמעותי במחלות נוירולוגיות רבות הכוללות את מחלת הפרקינסון ומחלת הנטינגטון. לינדקוויסט וחבריה למעבדה פיתחו זני שמרים שיכולים לתפקד בתור מודל חי לניסויים ולחקר המחלות, וכך לגלות איך צורת קיפול החלבון תורמת למחלות. לינדקוויסט וחבריה למעבדה הצליחו לייצר הרבה מהתוצאות הביולוגיות של מחלת הפרקינסון בתאי השמרים וכעת מחפשים את התרופה לכך. פריונים הם חלבונים שיכולים לשנות את עצמם לצורה ה"מנציחה את עצמה". הפריונים הם ממצא חדשני יחסית אך כבר ידוע כי אחד מהסוגים הוא הגורם למחלת הפרה המשוגעת. המעבדה של לינדקוויסט חוקרת גם את מבנה הפריונים וגם את המחלות שעליהן משפיעות. בנוסף, לינדקוויסט משוכנעת כי פריונים אחרים הם בעלי ערך חיובי גדול בתהליכים ביולוגיים. ניתן לראות הוכחה לכך בעבודתה עם זוכה פרס נובל אריק קנדל, שהראתה שפריונים הם חלק בלתי נפרד מאחסון זיכרון במוח. המחקרים אשר עורכת לינדקוויסט מהווים חלק גדול מתהליך מציאת הטיפולים למחלות הנוירו-דגנרטיביות (פרקינסון, אלצהיימר, האנטינגטון, ALS וכדומה) והממצאים אשר גילתה מקדמים את התפתחות המחקר בנושאים אלה.
מלחמת ישראל ויהודה במואב
מלחמת ישראל ויהודה במואב, על פי המקרא, התרחשה בתקופת מלכותם של יהורם מלך ישראל ויהושפט מלך יהודה, במאה השמינית או התשיעית לפני הספירה. העילה למלחמה הייתה מרידתו של מישע מלך מואב בישראל בתקופת אחזיה. יהורם אחיו, שמלך אחריו, יצא למלחמה במואב, ואליו הצטרפו יהושפט מלך יהודה, ומלך אדום, שהיה משועבד ליהודה.
על פי, המלחמה החלה בנס שחולל הנביא אלישע, והטה את הכף לטובת שלשת המלכים התוקפים. הם הצליחו לפלוש למואב ולחולל שם הרס והרג, אך מישע התבצר בבירתו, קיר חֲרָשֶׂת, ובייאושו מכשלונו בניסיונות הבריחה דרך מחנה מלך אדום, הוא הקריב את בנו הבכור על חומת העיר. הדבר גרם ל"קצף גדול על ישראל" שגרם לנסיגת הפולשים, ללא הכרעה מוחלטת לאחד מן הצדדים.
הפרשנים והחוקרים שעסקו בסיפור הקדישו תשומת לב רבה לפרשנות מעשהו החריג של מישע, ובפרט לטיבו של הקצף הגדול שגרם לנסיגת הפולשים.
רקע
בסביבות שנת 880 לפנה"ס כבש עמרי מלך ישראל את מואב, ושעבד אותה לישראל. גם בתקופת מלכות אחאב הייתה מואב משועבדת לישראל, והמקרא מעיד שמישע מלך מואב היה נותן למלך ישראל מס שנתי קבוע מהצאן הרב שהיה ברשותו. עם מות אחאב בקרב רמות גלעד בשנת 852 לפנה"ס, ועליית בנו אחזיה לשלטון, מרד מישע בישראל והפסיק לתת את המס הקבוע. על פי מצבת מישע, מישע גם השתלט על ארץ המישור והגיע עד הר נבו שמצפון למידבא. רק לאחר מות אחזיה שמלך כשנתיים, החליט יהורם אחיו, שעלה לשלטון במקומו, לצאת למלחמה במואב על מנת לדכא את המרד.
על פי הכתוב ב, יהורם יצא משומרון "ביום ההוא", ופקד את צבא ישראל לקראת המלחמה. כיוון שלא ייתכן שמדובר על היום בו פרץ מרד מישע שהוזכר בפסוק הקודם, נראה שהיה זה היום בו אלישע שב לשומרון לאחר עליית אליהו לשמיים, ולפי סדר עולם, היה זה בשנה החמישית למלכותו של יהורם. יש הסוברים שמדובר ביום שאחזיה מת ויהורם עלה לשלטון, ולשיטתם המלחמה התרחשה בשנה הראשונה למלכותו של יהורם. אפשרות נוספת היא ש"ביום ההוא" הוא ביטוי ספרותי שמשמעותו "ביום בו התחיל סיפור המעשה".
ברית שלשת המלכים
לאחר שפקד את צבא ישראל, פנה יהורם ליהושפט מלך יהודה, והציע לו להצטרף אליו למלחמה נגד מואב. יהושפט נענה להצעה, באומרו:, משפט ששימש אותו גם בהיענתו להצעת אחאב לשתפו במלחמה עם בן הדד, ורומז על הברית שהייתה קיימת בין ישראל ליהודה באותה תקופה. אמנם, יהושפט סירב להצעת אחזיה להשתתף עמו במסע האניות לאופיר, כנראה מחמת שאחזיה עבד עבודה זרה. על יהורם, לעומת זאת, אומר הפסוק - כלומר שמעשיו היו טובים יותר בעיני יהושפט מאשר מעשיו של אחזיה. בנוסף, אם נניח שסיפור פשיטת בני מואב על יהודה אירע לפני המלחמה במואב, מובן שיהושפט נענה ברצון להילחם באויבים שניסו לתקוף גם אותו.
אזכורו של מלך אדום שהצטרף למסע מתמיה, כיוון שמפורש בתנ"ך שבימי יהושפט אדום הייתה משועבדת ליהודה ולא מלך בה מלך. לכן יש המאחרים את המסע לימי יהורם או אחזיה מלכי יהודה, בהם אדום הייתה עצמאית. עם זאת, ייתכן שהתואר "מלך" שימש גם ככינוי לנציב היהודי שעמד באדום.
נבואת אלישע על הצלחת המלחמה והתגשמותה
שלשת המלכים (יהורם, יהושפט, ומלך אדום) סבבו את מואב "דרך שבעת ימים" (שהלכו שבעה ימים, או שהלכו בדרך שרגילים לעבור אותה בשבעה ימים), על מנת לתקוף את מואב מדרום. בסוף המסע, כלו המים שהביאו עמם, מה שגרם ליהורם להיבהל ולקרוא: - המים נגמרו בגלל רצון ה' שהם יפסידו במלחמה. יהושפט, לעומת זאת, תהה האם אין במחנה. לאחר שהתברר שאלישע, משמשו של אליהו, נמצא במחנה, טען יהושפט שבהכרח אלישע בא למלחמה מחמת שיש בפיו נבואה, ולכן שלשת המלכים ירדו אליו. בבואם, אלישע תקף את יהורם בחריפות על כך שהוא פונה אליו במקום לפנות לנביאי הבעל:. אף על פי שיהורם חזר על קריאתו, שהמים נגרמו בגלל רצון ה' שהם יפסידו במלחמה, אלישע לא שינה את יחסו אליו, ונשבע בשם ה':. הפרשנים נחלקו האם התכוון לומר שהוא מסתכל רק בפניו של יהושפט כיוון שהוא לא רוצה לראות את פניו של יהורם הרשע, או שכוונתו הייתה שהוא יכול להתנבא רק בזכות נוכחתו של יהושפט במקום.
לאחר מכן ציווה אלישע שיביאו לו "מנגן" כדי שתשרה עליו רוח הנבואה, וכשהמנגן ניגן, הוא התנבא:
אלישע ניבא שהשקעים בקרקעית הנחל, ימלאו במים והחיילים והבהמות שעמם ישתו מהם, ולאחר מכן הם יצליחו להביס את מואב בקלות. הוא ציווה אותם להחריב את ערי מואב, להפיל עצים ולסתום מעיינות. הציווי להפיל עצים טובים סותר את הצווי בספר דברים:. לכן יש המפרשים את הציווי כהוראת שעה שנתינה בשל חשיבות המלחמה במואב. חז"ל דרשו שהציווי בדברים לא נאמר ביחס למואב, עליהם נאמר - עצים טובים שלהם. באותה רוח יש שפירשו שהייתה זו נקמה במואב על חטאיהם כנגד ישראל בתקופת נדודי בני ישראל במדבר, או על יחסו האכזרי של מישע לאוכלוסייה הישראלית בדרום גלעד.
נבואתו של אלישע התקיימה באותו יום, ולקראת הערב הנחל התמלא במים במעין שיטפון בזק, וכך ניצל מחנה שלשת המלכים ממוות בצמא. בזמן ששלשת המלכים חנו בגבול מואב, נודע למואבים על התקיפה המתוכננת, ולכן הם גייסו "כל חוגר חרב", והציבו את צבאם בסמוך לגבול. כשהם השכימו למחרת בבוקר, המים שבמחנה ישראל יהודה נדמו להם אדומים כדם בשל השתקפות השמש, ולכן הם חשבו שצבאות שלשת המלכים הסתכסכו ביניהם והרגו זה את זה. טעות זו גרמה להם לבוא למחנה ישראל לאסוף את השלל, מבלי להתכונן לקרב. גורם ההפתעה נתן לשלשת המלכים עליונות צבאית, והם הצליחו לגבור עליהם ולהניס אותם. הם הכו את המואבים, הרסו את הערים ואת השדות, סתמו את המעיינות והפילו את העצים הטובים, כפי שציווה אותם הנביא, אך לא הצליחו להגיע אל מישע מלך מואב, שהתבצר בעירו בירתו קִיר חֲרָשֶׂת.
סיום המלחמה על פי המתואר במקרא
המלחמה הסתיימה במעשה חריג מצידו של מלך מואב, שגרם לסיום המלחמה ללא הכרעה, ולחזרתם של ישראל לארצם בלי ניצחון מוחלט:
פרשנות חז"ל
בספרות חז"ל מוסכם שמישע הקריב לעולה את בנו הבכור שעתיד למלוך תחתיו, כקורבן אדם, כדי לגרום לאל לעזור לו במלחמה. באגדה נוסף תיאור הדו-שיח בין מישע ליועציו, בו הוא שאל אותם מדוע ישראל תמיד מנצחים (או מדוע אלוהיהם אוהב אותם, על פי גרסה אחרת), והם אמרו לו שזה בזכות מעשהו של אברהם אביהם, שעקד את בנו יצחק מתוך כוונה לשחטו כקרבן לאלוהים. מישע הבין מדברים אלו, שאם הוא יקריב את בנו לאלוהים, הוא יעשה מעשה גדול יותר ממעשהו של אברהם, שרק רצה לשחוט את בנו ובסוף נמנע מכך, וודאי שייעשו לו ניסים והוא ינצח את ישראל. לפי אחד המדרשים, בשעת ההקרבה הוא אף התפלל לאלוהים:.
המשך הסיפור נתון במחלוקת בין המדרשים, המובאת בגמרא כמחלוקת בין האמוראים רב ושמואל. לפי שיטה אחת, מישע הקריב את בנו לשם ה', וכפי שהוא תכנן, העובדה שאדם מאומות העולם שלא ניתנה להם התורה, מקריב קרבן לשם ה', בעוד ישראל עוברים על מצוותו ועובדים עבודה זרה, גרמה לזעם אלוהי גדול על ישראל שהתבטא בכישלונם במלחמה. עם זאת, חז"ל מדגישים שרק כוונתו של מישע הייתה רצויה בעיני האל, בעוד המעשה עצמו של הקרבת קורבן אדם מגונה בעיני אלוהים. השיטה השנייה לומדת מכך שכתוב בפסוק "החמה", בכתיב חסר (ללא ו'), שמישע הקריב את בנו לחמה, ומעשהו הזכיר את העבודה שגם בני ישראל היו מקריבים את בניהם למולך. עם זאת, אלוהי ישראל הבחין בכך שמישע הקריב את בנו לעבודה זרה מחמת חוסר היכרותו עם אלוהי ישראל: . לכן נוצר כעס אלוהי דווקא על עם ישראל, שגרם לכישלונם במלחמה.
יש המצביעים על כך שגם במדרשים המפרשים שמישע הקריב את בנו לחמה, השיחה בינו לבין חכמיו עוסקת בקרבן לאלוהי ישראל. לפי זה, הם טוענים שכוונת המדרש היא שמישע טעה וחשב שהחמה, שהיא האל של אדום, היא גם האל של ישראל, ובהקרבת בנו לחמה התכוון להקריב לאלוהי ישראל. יש המפרשים גם, שהקצף על ישראל יצא כיוון שהם גרמו למישע להקריב את בנו, מעשה מגונה בעיני האל, או מחמת שהם גרמו לו לצער גדול כל כך שגרם לו לעשות את המעשה המזעזע הזה.
בין כך ובין כך, ע"פ חז"ל כעסו של אלוהים היה כל כך גדול, עד כדי כך ש. הכעס גרם לכישלון המלחמה, לנסיגת ישראל לארצם, ולגזירת פורענות או גיהנום על רשעי ישראל. לפי רבי משה יצחק אשכנזי, אלישע הודיע לישראל על הקצף שיצא עליהם, והם שבו לארצם כי פחדו להפסיד במלחמה מחמת הקצף.
פרשנות הפשט היהודית
רוב פרשני הפשט היהודים, התייחסו לדברי חז"ל בתור דרש, וכתבו שעל פי הפשט, מעשהו של מישע לא היה קורבן אדם אלילי, אלא הוא שרף על החומה את בנו הבכור של מלך אדום, כדי להשיג רווח מדיני-צבאי. רב האי גאון, שנראה שהוא המקור הראשון לשיטה זו, מביא דעה שמלך אדום הצטרף למלחמה כיוון שקיווה לשחרר מיד מואב את בנו הבכור, שהיה בן ערובה בידם, ומישע שרף אותו על החומה, כדי שמלך אדום ובני בריתו יראו את הדבר ויתעצבו. לשיטתו, ה"קצף" הוא "רעה גדולה", "כי רע הדבר הזה בעיני ישראל מאד". בדומה לכך פירש רבי יוסף קרא, שמישע שרף את בנו השבוי של מלך אדום על החומה, בתור נקמה על הצטרפותו של מלך אדום לברית נגדו, אך הוא כתב שהקצף הוא כעסו של מלך אדום על כך שבנו מת בגללם. כך נקט גם רבי יוסף קמחי (אביו של רד"ק), והוסיף שכוונת הביטוי "ויעלהו עולה" היא לומר שהוא שרף אותו לגמרי כמו ששורפים קורבן עולה.
לעומת זאת, רבי משה קמחי (אחיו של רד"ק), פירש שנסיונותיו של מישע להבקיע אל מלך אדום אמנם לא הצליחו, אך הוא הצליח לשבות את בנו של מלך אדום ולשרוף אותו על החומה, ומלך אדום קצף על כך שישראל לא עזרו לו בקרב מול מישע, ובכך גרמו למות בנו. כך נקט גם הרלב"ג, שהוסיף שייתכן שהקצף הוא כעסם של ישראל על "שקרה המקרה הרע למלך אדום שבא לעזור להם", וכך פירש גם רבי דוד אלטשולר.
כל הפרשנים הללו לא כתבו במפורש כיצד הקצף גרם לנסיגת צבאות שלשת המלכים ממואב, אך בפירוש המלבי"ם מבואר, שהקצף של מלך אדום גרם לסכסוך בין שלשת המלכים, ולפירוקה של הברית נגד מואב, וישראל נאלצו לשוב לארצם. ולפי השיטה שהקצף היה כעס או עצב של ישראל, כתב האברבנאל "שבני ישראל קצפו מאד ויחר אפם... ובקצפם עלו מעל העיר ושבו לארצם". הרב אלחנן סמט העיר שבשיטה זו יש קושי מסוים, כיוון שאם הקצף היה מצדם של ישראל, הוא היה אמור להוליד תגובה הפוכה, ולגרום לישראל לחזק את מלחמתם במישע מלך מואב. בנוסף, בפסוק משמע שהקצף היה כעס "על ישראל", ולא מצדם של ישראל.
יוצא מן הכלל מבין הפרשנים היהודים בימי הביניים, הוא רבי יוסף אבן כספי, שפירש שמישע הקריב את בנו כקורבן כדי לעורר את רחמיו של אלוהיו, וכן את רחמיהם של האויבים הצרים על העיר. פעולתו הצליחה, ו. לפירוש זה מקור בקדמוניות היהודים של יוסף בן מתתיהו, שם נכתב שהקרבת הבן גרמה לשלשת המלכים לרחם עליו בשל מצוקתו, ומתוך רחמי אנוש הסירו את המצור וחזרו איש לארצו. הקושי בשיטה זו הוא ההכרח לפרש שה"קצף" שהיה על ישראל אינו כעס כפירוש המקובל, אלא רחמים והומניות.
פרשנות חקר המקרא
בחקר המקרא רווחת הדעה שמישע הקריב את בנו הבכור כקורבן אדם לאלוהיו כמוש, מתוך אמונה שהקורבן יעורר את רחמיו של כמוש והוא יושיע אותו ממצוקתו, או שהייתה זו פעולה מאגית שנועדה להביא לתבוסה על-טבעית של האויב. יש המציינים שהקרבת הבן הבכור בעת צרה לאל היה נוהג רווח באותה תקופה, והוא מוזכר בשיר אוגריתי הנקרא "תפילה לבעל":.
הדיון העיקרי נסוב סביב משמעות ה"קצף" שיצא על ישראל, שלא התבאר בפסוק במפורש מהי מהותו, ומי הקוצף. מעטים רואים בקצף זה זעם מצד אלוהי ישראל, כדעת חז"ל. אחרים טוענים שמדובר בזעם מצידו של כמוש אלוהי מואב, שהתעורר לעזרת מואב בזכות הקרבן. לשיטתם, מחבר הסיפור האמין שהקוצף הוא כמוש אלוהי מואב, אך הסתיר את זהותו בגלל הקושי התאולוגי שלו להודות בכוחו של כמוש. שיטה אחרת שייסד כנראה יחזקאל קויפמן, גורסת שהקצף הוא השפעה מאגית שלילית על הצבאות הצרים, שנגרמה כתוצאה מההקרבה המאגית של הבן הבכור.
השלכות המלחמה
לא ידוע באיזו מידה חזרה השליטה על ארץ המישור לידי ישראל, אך מהמסופר בהמשך ספר מלכים, על פלישת חזאל עד הארנון, ניתן ללמוד שבימי יהוא היה המישור כולו או בחלקו בידי ישראל.
ייתכן שהצטרפות יהושפט למלחמה על מואב, גרמה לתקיפה של ברית מואב ועמון על ממלכת יהודה המתוארת ב. על פי הפרשנות שמלך אדום קצף על בני ישראל בגלל מותו של בנו, יש המשערים שהיה זה אחד הגורמים למרד האדומים בממלכת יהודה בימי יהורם.
אזכורים פנים מקראיים
המלחמה של יהורם ויהושפט במואב לא מוזכרת במפורש בספרים אחרים במקרא. עם זאת, יהודה אליצור טען, ש"מלכי-צדק" המוזכר במזמור ק"י בתהילים, הוא יהושפט מלך ישראל, ונס התמלאות הנחל שחולל אלישע במסע המלחמה במואב, מוזכר גם הוא בסופו של המזמור:. לפי פרשנותו, משורר המזמור בא לשבח את יהושפט ולתאר את צדקותו, ולכן הוא זוקף לזכותו את הנס שהציל את צבא ישראל.
בנוגע לעולת מישע, בספרות חז"ל המפרשת שמישע הקריב על החומה את בנו, נטען שלמעשה זה התכוון הנביא מיכה בתוכחתו, וכן ירמיה בתוכחתו: . בפרשנות הפשט היהודית הסוברת שמלך אדום קצף על שריפת בנו כליל בידי מישע מלך מואב, מתפרשת תוכחתו של הנביא עמוס, , כתוכחה על מעשהו של מישע שגרם לקצף של מלך אדום על ישראל. הרווח בפרשנות זו הוא שהיא הופכת את שריפת עצמות מלך אדום לפשע כנגד ישראל, וכך משתווה תוכחה זו לשאר התוכחות של עמוס שכוונו לאומות העולם, והתמקדו בפשעיהם נגד ישראל.
דייוויד דייוויס
דייוויד דייוויס (באנגלית: David Davies; 21 במאי 1864 – 26 במרץ 1939) היה אמן וצייר אוסטרלי, שהיה קשור לאסכולת היידלברג, תנועת האמנות המערבית המשמעותית הראשונה באוסטרליה.
ביוגרפיה
נולד וגדל בבלאראט, ויקטוריה, דייוויס למד בשיעורי אמנות בבית הספר למכרות ותעשיות. לאחר מכן למד ב במלבורן, הוא למד אצל פרדריק מק'קבין וג'ורג' פולינגסבי, יחד עם ג'ון לונגסטאף, עמנואל פיליפס פוקס בין השנים 1886–1890. במהלך תקופה זו, הוא ביקר לעיתים קרובות את ארתור סטריטון וציירים אחרים במחנה האמנים. האמנים שהו ב שנמצא בבעלות צ'ארלס דייוויס, אחיה של רעייתו לעתיד של דייוויד דייוויס.
בשנת 1890 הגיש דייוויס את ציורו "תחת עומס וחום היום" לתחרות המלגות לנסיעה של בית הספר בגלריה הלאומית, אך הפסיד. עם זאת, האספן הפרטי ג'יימס אודדי רכש את הציור ומאוחר יותר מכר אותו ל. דייוויס השתמש בכספי הרכישה הזו כדי לנסוע לאירופה. בהיותו שם למד אצל בפריז, ומאוחר יותר הצטרף ל, מושבת אמנים בקורנוול.
בתחילת 1896 עברו דייוויס ומשפחתו ל, מלבורן.
דייוויס ערך תערוכת יחיד מוצלחת במלבורן במאי 1926.
מורשת
רחוב דייוויס קלוז בפרוור של קנברה, נקרא לכבודו.
נטליה פודולסקייה
נטליה יורוונה פודולסקייה (ברוסית: Наталья Ю́рьевна Подольская; נולדה ב-20 במאי 1982) היא זמרת בלארוסית, שייצגה את רוסיה באירוויזיון 2005.
ביוגרפיה
פודולסקייה נולדה במוגילב, בגיל תשע החלה ללמד נגינה על פסנתר ושירה בבית ספר למוזיקה, בנעוריה זכתה במספר תחרויות מוזיקה.
בין השנים 1999 ל-2004 היא למדה משפטים בבית ספר פרטי למשפטים ובנוסף לקחה חלק במופעי מוזיקה בטלוויזיה והרדיו של בלארוס, ב-2002 עלתה לגמר בפסטיבל הטלוויזיוני ‘On the Crosses of Europe’, באותה שנה עברה למוסקבה והחלה ללמוד בבית ספר לאומנויות בעיר, היא התפרסמה כשהופיעה בפסטיבל הבזאר הסלאבי שבויטבסק, פסטיבל ידוע למוזיקה סלאבית.
בתחילת 2003 שני מלחינים כתבו עבורה שיר והציעו לה לקחת חלק בתחרות האירוויזיון כנציגת בריטניה, אך היא הייתה נחושה לייצג אך ורק את ארץ מולדתה בלארוס, ב-2004 ניגשה למבחני הבד של מפעל הכוכבים ובמסגרת זו ניתנה לה הזדמנות להקליט את אלבומה הראשון "Поздно" שיצא בדצמבר 2004, לאחר שב-2004 לא ניצחה בגמר הלאומי לאירוויזיון שאורגן על ידי הטלוויזיה הבלארוסית, היא החליטה לנסות להגיע לאירוויזיון כנציגת רוסיה, ב-2005 לקחה חלק בתחרות הגמר הלאומי של רוסיה עבור אירוויזיון 2005 עם השיר "אף אחד לא פוגע באף אחד", צופי הטלוויזיה בחרו אותה כזוכה והיא קיבלה את מספר הקולות הרב ביותר בהצבעה הטלאפונית, בתחרות שנערכה בקייב היא הגיעה למקום ה-15 עם 57 נקודות.
ב-2010 לקחה חלק בתוכנית הרוסית של רוקדים עם כוכבים.
Sad Beautiful Tragic
Sad Beautiful Tragic (בעברית: טְרָגִי יָפֶה נוּגֶה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה הרביעי, Red. השיר יצא לאור ב-22 באוקטובר 2012, בסמוך לצאת האלבום עצמו, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד שירי הקאנטרי הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט והופק על ידה, יחד עם המפיק המוזיקלי נייתן צ'פמן. היא הצהירה כי:
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-23 מיליון השמעות.
קרב כות השני (1917)
קרב כות השני התחולל בכות במהלך פברואר 1917 בין הצבא הבריטי לצבא האימפריה העות'מאנית במהלך המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה. הקרב היה חלק מהמאמץ המחודש של הבריטים לכבוש את בגדאד ולסלק את הצבא הטורקי ממסופוטמיה. הקרב הסתיים בניצחון הבריטים ובכיבוש כות.
Sad Beautiful Tragic
ביקורת
ברולינג סטון הוא דורג במקום ה-67 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
קרב כות השני (1917)
פתיחת המערכה במסופוטמיה
היעד המקורי של הכוח הבריטי במערכה זו הייתה להגן על מערכת הפקת הנפט בפרס והובלתו במפרץ הפרסי. לשם כך פלשו הבריטים לאזור שאט אל ערב ב-4 בנובמבר 1914 ועד סוף נובמבר השלימו את כיבוש בצרה והשיגו את יעד המערכה וזאת בהיקף נפגעים נמוך.
המערכה ה-1 לכיבוש בגדאד
היקף הנפגעים הנמוך ואמביציה גבוהה דחפו את מפקד המערכה במסופוטמיה, גנרל ג'ון ניקסון, לפתוח במערכה לכיבוש בגדאד. הכוח העיקרי שביצע מערכה זו הייתה הדיוויזיה ה-6 של "פונה" בפיקודו של צ'ארלס טאונסנד. החל מדצמבר 1914 ועד ספטמבר 1915 התקדם הכוח הבריטי במעלה נהר החידקל בסדרה של קרבות מוצלחים בסופם כבש את כות. לאחר הצלחות אלו התייצב טאונסנד לקרב קטסיפון שהסתיים ללא הכרעה ובסופו נסוג בחזרה לכות.
המצור על כות
הטורקים ניצלו את נסיגת הבריטים והטילו החל מדצמבר 1915 מצור על כות ועל הדיוויזיה הנצורה בו. במהלך החודשים הבאים פעלו הבריטים כדי לפרוץ את המצור. על אף שהצליחו להתקדם לכוון כות נאלצו הבריטים להתמודד מול מספר קווי הגנה חזקים שבנו הטורקים אשר גבו מחירים גבוהים מהבריטים המתקדמים. בסופו של דבר לא הצליחו הבריטים לשבור את המצור ובאפריל 1916 נכנעו הנצורים והועברו למחנות שבויים בטורקיה.
ההערכות למערכה השנייה לכיבוש בגדאד
במהלך ובעקבות נפילת כות הודחו מספר קצינים שהיו מעורבים במערכה (וביניהם ג'ון ניקסון, ג'ורג' פרדריק גורינג ופנטון איילמאר) ובמקומם מונה, ביולי 1916, לוטננט גנרל פרדריק סטנלי מוד כמפקד "כוח חידקל" בהחליפו את ג'ורג' פרדריק גורינג. בהמשך אותו חודש מונה לפקד על כל המערכה במסופוטמיה (כח D של חיל המשלוח ההודי) בהחליפו את פרסי לייק.
עם תחילת שירותו במסופוטמיה החל מוד בתגבור הכוחות הבריטים בזירה. מאמץ זה זכה, הפעם, לשיתוף פעולה מצד משרד המלחמה בלונדון ששינה את יחסו לזירה זו לאחר המצור על כות. עד אוקטובר 1916 הגיעו הכוחות הבריטים במסופוטמיה לכ-150,000 חיילים כשחצי מתוכם הם לוחמים. כלקח הבעיות הלוגיסטיות ומחוסר תמיכה רפואית מספקת במערכה הראשונה על בגדאד שיפר מוד את יחידות הלוגיסטיקה שלו ושיקם את המערך הרפואי של יחידותיו. עם סיום ההכנות ביקש מוד את אישור משרד המלחמה בלונדון לצאת שוב למערכה על כיבוש בגדד ובדצמבר 1916 אושרה בקשתו.
ההכנות הבריטיות לא נעלמו מעיני הכוח הטורקי בפיקודו של מוסה קזם קראבקיר והוא פרש את כוחותיו, מהארמייה השישית, בכות ולאורך הגדה הצפונית של החידקל כדי לבלום את הבריטים.
ההתקדמות על החידקל
הכוחות הבריטים אורגנו ב-4 דיוויזיות (הדיוויזיה השלישית "לאהור", הדיוויזיה השביעית "מירוט", הדיוויזיה ה-13 והדיוויזיה ה-14 ההודית) שחולקו ל-2 קורפוסים. הכוחות יצאו מבצרה ב-13 בדצמבר 1916 והחלו לנוע במעלה החידקל משני צידי הנהר. בגלל גשמים ומתוך רצון לצמצם את מספר הנפגעים התקדם הכוח באיטיות ובזהירות כך שלקו הביצורים של כות הגיעו רק ב-17 בפברואר 1917 ונערכו להסתערות. בדרכם ערכו הבריטים מספר קרבות מול מערכי ביצורים טורקיים שהעיקרי בהם היה הקרב על קדירי בנד (Khadairi Bend) שהתחולל ב-29 בינואר 1917.
הקרב על כות
הקרב על כות החל ב-17 בפברואר 1917 כשהכוחות הבריטים החלו לתקוף מדרום לחידקל לאורך כל קו החזית תוך ניסיון לאגף אותו. המפקד הטורקי, שהבין שלא יוכל לעמוד בפני כוח בריטי עדיף, קיבל אישור של מפקדו חליל כות לסגת והורה ב-24 בפברואר לחייליו לסגת באופן מסודר לבגדאד.
המרדף אחר הטורקים
כוחות בריטים בשילוב ספינות נהר חמושות פתחו במרדף אחר הכוחות הטורקים הנסוגים והצליחו להתקדם כ-100 ק"מ במעלה החידקל עד עצירתם בעיירה עזיזיה (Aziziyeh).
תוצאות הקרב
כיבוש העיר כות.
נפגעים:
צריך עיון
צריך עיון הוא כתב עת חרדי העוסק בחלק מהסוגיות הרלוונטיות לציבור החרדי, מהיבט תאולוגי-פילוסופי.
מאפיינים
כתב העת יצא לאור לראשונה באפריל 2017, ומופק על ידי המחלקה החרדית של קרן תקווה.
כתב העת מתפרסם מדי חודש במהדורה אינטרנטית באתר כתב העת, ומדי חודשיים יוצא לאור במהדורה מודפסת, בהפקה של הוצאת טקסט רץ.
כל גיליון מכיל כ-100 עמודים, ועוסק בסוגיות אקטואליות העוסקות בהיבטים שונים בחיי הציבור החרדי, בפרט ובכלל.
השם "צריך עיון" לקוח מספרות האחרונים, ונפוץ כביטוי סיום לקושיות שלמחבר אין תשובה עליהן, כך שהנושא לא הובהר עד תום ו"צריך עיון" נוסף בדבר.
מדורי כתב העת
שמות המדורים בכתב העת לקוחים מעולם מושגי הישיבה.
כותבים
רוב הכותבים בכתב העת הם חרדים. בהם רבנים, מחנכים, אישי ציבור ופעילים חברתיים. רבים מן הכותבים נושאים בהכשרה אקדמית.
בכתיבת מאמרים בגיליון נטלו חלק אושיות מפורסמות בציבור החרדי, ביניהם הרב מרדכי ארנון, הרב דוד לייבל, אריה דרעי, מיכאל מלכיאלי, אלי פלאי, אברהם דוב גרינבוים, רן ובר, מנחם בומבך, ישראל אלתר גרובייס, מנדי גרוזמן, רותי קפלר ואפרת פינקל, וכן כותבים מוכרים מחוץ למגזר כגון הרב חיים נבון ומשה קופל.
נושאי הגיליון
כתב העת מנתח סוגיות אקטואליות רבות הנוגעות לחייו ולהשקפתו של הציבור החרדי. בין היתר נידונו בכתב העת הנושאים הבאים: מעמדן ושכרן של נשים, שילוב חרדים באקדמיה, תופעת הרווקות המאוחרת במגזר החרדי, חיי הכוללים והאברכים החרדיים, היחס לחוזרים בתשובה, ואפליה על רקע עדתי.
בחלק גדול מהנושאים הנידונים בכתב העת אין דיון פומבי מעמיק בכלי תקשורת חרדיים אחרים.
מדור ספרות
בחודש כסלו ה'תש"ף (דצמבר 2019) החל להתפרסם מדור הספרות "בין הזמנים". במדור מפורסמים סיפורים קצרים, המשקפים את המציאות החברתית החרדית והדינמיקה המאפיינת אותה.
בשנת 2021 ראה אור הספר 'בֵּינְהַזְמַנִים' ובו מסיפורי המדור, בהוצאת טקסט רץ.
כנסים ואירועים
כתב העת מקיים גם כנסים ואירועים מטעמו, ומשתתף באירועים וכנסים המתקיימים לפרקים בציבור החרדי, בהם סדרת מפגשים המעניקה כלים לעריכה תורנית, כנס "נוער בסיכוי", כנס "סמים לב למתבגרים" וכנס תנועת התשובה.
בנוסף, כתב העת מקיים תחרות כתיבה שנתית שמטרתה לעודד כתיבה אקדמית תורנית חרדית.
שזרוע
שזרוע הוא פעולה של זריעת דשא, לרוב במגרשי כדורגל, ובכך מחליפים את סוגו לקראת עונת החורף במקומות בהם האקלים חם. פעולה זה נחוצה על מנת לשמר את צבעו הירוק של הדשא ואת איכותו.
רקע
ישנם שני סוגים של דשא אשר כל אחד מהם מתאפיינים ברגישות לאקלים אחר:
פעולת השזרוע
בפעולת השזרוע למעשה מקצרים את דשא הקיץ אשר גדל באזורים חמים ולאחר מכן זורעים זרעים כדי שהדשא החדש ייקלט ממתינים שלושה שבועות ולאחר מכן ניתן לשחק עליו כדורגל. דריכה מוקדמת יותר עליו תגרום לדשא החורף שלא להיקלט בקרקע.
הארי הפל
הארי הפל (באנגלית: Harry Hepple; נולד ב-26 בספטמבר 1983) הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי.
ביוגרפיה
הפל נולד בסנדרלנד שבאנגליה בשם דייוויד הפל. ב-2006 סיים את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. באותה שנה הופיע בהופעת בכורה במחזה "אלסקה" בתיאטרון רויאל קורט לצדם של רייף ספול וכריסטין בוטומלי.
דוגן
אייהי דוֹגֶן זֶנְגִ'י (יפנית: 道元禅師; 19 בינואר 1200 – 22 בספטמבר 1253) היה מורה זן יפני. הוא נחשב למייסד זרם אסכולת הסוטו זן בזן בודהיזם ונתפש כאחד מהוגי הדעות המשפיעים ביותר ביפן.
הארי הפל
ביוגרפיה
ביוני 2009 שיחק הפל במחזמר "Been So Long" מאת צ'ה ווקר עם מוזיקה מאת ארתור דארוויל בתיאטרון יאנג ויק.
דוגן
חייו
דוגן נולד בעיר קיוטו שביפן. אביו היה בן לשבט המִנָמוֹטוֹ ונפטר כשהיה בן שנתיים, ואמו, בת למשפחת פוג'יוארה (藤原) האריסטוקרטית נפטרה כאשר היה בן שבע. מסופר כי לפני מותה, אמו של דוגן אחזה אותו בזרועותיה והפצירה בו ללכת בדרך הבודהיזם. תחילה גדל וחונך דוגן אצל אחיו למחצה מיצ'יטומו (Michitomo) – מנישואיו הראשונים של אביו, אך בגיל שתים עשרה הוא עזב את המעגל המשפחתי והצטרף לדודו רְיוֹקָאן, אחיה של אמו שהשתייך לזרם הטֶנְדַאי – אחד מהזרמים הבודהיסטיים המקובלים והוותיקים ביפן, במנזרם בהר הִיאֵי.
הארי הפל
ביוגרפיה
הפל הופיע על בימות התיאטרון ברחבי הממלכה המאוחדת בהם תיאטרון יאנג ויק, תיאטרון לייב, ניוקאסל, תיאטרון טראוורס, תיאטרון בוש, תיאטרון רויאל קורט, Menier Chocolate Factory, שייקספיר גלוב והתיאטרון המלכותי הלאומי.
בטלוויזיה שיחק הפל בסדרות של ה-BBC "המפקח ג'ורג' ג'נטלי", "הנוכלים", "הולבי סיטי" ובתפקיד ראשי בסדרה הקומית "בן לוקח בת". עוד הופיע בסדרה "עברייני על" של ערוץ E4.
דוגן
חייו
בתקופת לימודיו במנזר נחשב דוגן לנזיר מבטיח. הוא היה בקיא בסינית, ספרות, שירה וקליגרפיה, ובשנים 1213–1214 החל להתעורר בקרבו הספק בנוגע לטיב מהותה של התורה הבודהיסטית עצמה. הוא מצא סתירה פנימית במחשבת המָהָאיָאנָה – אחד הזרמים הגדולים בבודהיזם – אשר הניעה אותו לצאת למסעו הרוחני בסוף בגרותו: לפי הבודהיזם המהאיאני "טבע הבודהה" מצוי בכל הברואים, כלומר כל אדם בבסיסו הוא "ער". אם כך, מדוע ישנה דרישה לאימון מפרך כדי להגיע להארה? דוגן ניסח את תהייתו כך: "אם טבע בודהה מצוי באדם מלכתחילה,/ והוא מבטא את המוחלט כמות שהוא,/ אז מדוע משתוקקים כל הבודהות/ לתור אחר ההתעוררות?".
את הסמכתו לנזיר קיבל דוגן ב-1213 באנריאקוג'י (延暦寺), מקדש ההר היאי. אמנם, הוא לא היה שבע רצון מאופן הלימוד בו, שכן לתפישתו המשמעת הייתה רגועה מדי ולימוד הכתבים הבודהיסטים הוזנח. אכזבה זו דחפה אותו אל עבר יציאתו למסע רוחני, שנבע מתשוקה והתמסרות אחר החיפוש של צורתו האותנטית ביותר והמקור הטהור של הבודהיזם. הוא פנה אל מנזר קֶנְ'נִינְגִ'י בקיוטו, שם למד תחת אֵיסַאי, מורה זן גדול של זרם הרִינְזַאי, שנפטר ב-1215. דוגן שהה שם תחילה שנה אחת, אך שב לקנ'נינג'י בשנת 1217, והחל ללמוד אצל הנזיר מְיוֹזֶן, יורשו של איסאי. דוגן ראה במיוזן מורה אמיתי, ומיוזן ראה בדוגן תלמיד נלהב ובשל. הם פיתחו מערכת יחסים קרובה ויצאו יחד למסע לסין ב-1223, עם כוונה מפורשת לחיפוש המסר האותנטי של הדהרמה של חוכמת הבודהיזם.
שהותו בסין
כשהגיעו דוגן ומיוזן לסין ב-1223, נשאר דוגן על הספינה למשך שלושה חודשים. הסיבה לכך היא שהוא קיבל את צו הבּודְהִיסַטְווֹה של המהאיאנה, אך לא את הצו השלם של הטהרוואדה – זרם בודהיסטי נוסף – אשר נדרש על-מנת להיכנס לסין כנזיר-תלמיד. ככל הנראה הוא התכוון להישאר שם עד שימצא את התשובה לשאלתו הגדולה – ככל שיידרש. במהלך שלושת החודשים אשר שהה בספינה, פגש דוגן בנזיר מבוגר כבן 60, מפגש שלימים היווה נקודת מפנה עבורו. הנזיר היה הטבח הראשי של הר א-יו-וונג ,(A-yü-wang) שנמצא במרחק של כ-17.5 ק"מ מהספינה, והגיע כדי לקנות פטריות יפניות להכנת דייסה. דוגן התרשם עמוקות ממסירותו של הנזיר הזקן, וביקש ממנו להישאר ללילה. הנזיר סירב בטענה שאם יישאר יהיה זה אי-מילוי חובתו כטבח ראשי וכך הוא לא יתרגל את הדרך. דוגן תהה מדוע אין איש שיכול להחליפו ומדוע איש בגילו אינו עוסק בזַאזֵן – מדיטציה בישיבה, כדי להגיע אל הדרך. הוא שאל את הנזיר על כך ונענה: "אתה, איש טוב מארץ זרה, עדיין לא הבנת מהו תרגול הדרך, ומהן האותיות".
לאחר זמן מה פגש דוגן את הנזיר בשנית, ושאל אותו מהן האותיות והמילים. הנזיר ענה בפשטות ובמורכבות: "אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש". בכתביו ביאר דוגן:
"כפי שהמילים והאותיות שראיתי עד כה היו אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש – כך המילים והאותיות שאני רואה עכשיו גם הן שש, שבע, שמונה, תשע, עשר." "אם נזירי העבר והעתיד יסתכלו [על המילים] בכל מקום ויקדישו מאמצים לדרך זו, הם ישיגו מדיטציה טהורה. אם לא, הם יסבלו מפגיעותיה של מדיטציה לא-טהורה, ולא יהיו טובים בהכנת ארוחות לנזירים."
סיפור זה מהווה חלק משמעותי בלימודיו של דוגן ביפן, ואף בעיצוב המשך חייו. הוא מצביע על הגעתו של דוגן להבנה, כי הגשמתו של הנזיר בעבודתו כטבח ראשי והשגתו העצמית בדבר משמעות הדרך, הן למעשה דבר אחד וזהה. כל הגישה כלפי היקום ומשמעותו לחיים רוחניים טמונים בחידה זו. בתמציתיות, המילים קוראות להתעלות מעל לחשיבה המסווגת, לחדור דרך משמעות השפה והסמלים, לדחות כל חלוקה של היקום למציאות ראשונית ומשנית. בכל הוויה, קטנה ככל שתהיה, מתקיים כל היקום. הבנת האמת הזו והחיים לפיה הם האימון של הדרך – זוהי התגשמות הדהרמה עצמה.
לימודיו אצל ג'ו-צ'ינג (Ju-Ching)
דוגן המשיך לשהות במנזרים שונים בחיפושו אחר ההארה, אך ללא הועיל. הוא שקל לחזור ליפן, עד שנזיר זקן סיפר לו כי למנזר בהר טיאן-טואנג (T'ien-t'ung) ישנו ראש מנזר חדש, ג'ו-צ'ינג (Ju-ching), שהיה ידוע כמורה בעל שיעור קומה רב בכל סין. ב-1225 פגש דוגן לראשונה את ג'ו-צ'ינג, שקיבל אותו כתלמיד. צעד זה שינה את חייו של דוגן לחלוטין, מפני שבאותה השנה הוא הגיע להארה – נטישת הגוף והתודעה – "Dropping the body and mind". הבנה זו היוותה תשובה עבור שאלתו של דוגן, ומוסברת בדרך קריאתו השונה את המהאיאנה מהאפארינרוונה סוטרה (Mahāyāna Mahāparinirvāṇa Sūtra), הטקסט אשר מלמד את טבע הבודהה. הקריאה הרווחת היא "טבע הבודהה הוא מהות כל היצורים המודעים ולעולם אינו משתנה", ודוגן קרא באופן הבא: "שקיאמוני בודהה אמר: הכל יצורים מודעים, כל הדברים הם טבע-בודהה; הטטהאגטה [כינוי לבודהה, מי שהגיע לכך] קיים לנצח, והוא לא-מתקיים ועם-זאת מתקיים, ומשתנה". זהו האישור של המהאיאנה, במיוחד של הפראג'נאפאראמיטה (Prajñāpāramitā) – ראיית טבע האמת, שנירוואנה [ההארה והשחרור מהסבל] היא סמסרה [מעגליות החיים והמוות] וסמסרה היא נירוואנה.
ב-1225 העניק ג'ו-צ'ינג לדוגן את מגילת אילן היוחסין של צו הבודהיסטווה, כפי שנמסר באופן מקורי מבודהה לבודהה. נתינה זו מסמלת את התחלתו הרשמית של דוגן כיורש של שושלת היוחסין של אסכולת טסאו-טונג (Ts'ao-tung) לצ'אן, ופירוש הדבר, ראשיתו של זרם הסוטו-זן היפני.
שובוגנזו
"שׁוֹבּוֹגֵנזוֹ" – "אוצר עין הדהרמה האמיתית", היא יצירתו העיקרית של דוגן וכוללת תשעים וחמישה פרקים. היא נכתבה ביפנית, עם לוגיקה חדה ובצורה תמציתית ועמוקה, ולכן נחשבת לאחת מהיצירות המשמעותיות שנכתבו בדורותיה של הפילוסופיה היפנית. את חלקיה הראשונים החל דוגן לכתוב עם שובו מסין ב-1227, בגיל 27. אחד העקרונות הבולטים של הגותו של דוגן, זהות עצמית של אימון והארה הוא למעשה מענה לשאלה שהטרידה את דוגן מנעוריו: כשתהה תחילה על הצורך באימון כדי להגיע להארה, היה זה כי הוא התייחס לאימון הרוחני מנקודת מבט דואליסטית, אשר מפרידה בין האימון ובין ההגשמה שלו – כלומר רואה באימון הבודהיסטי דרך להגעה למטרה הסופית, נירוואנה. אך העיקרון המוצג בשובוגנזו הוא ההבנה של דוגן: האימון אינו משמש כאמצעי להגשמה, אלא הוא עצמו ההגשמה המלאה. ישנה זהות בין האימון האינטנסיבי והבלתי מתפשר של מדיטציית הזאזן לבין השגת התעוררות. לתפישתו של דוגן, הפתרון לבעיית ההיאחזות בחיים הוא זאזן בלבד, אשר מהווה את עמוד התווך של הפילוסופיה הבודהיסטית כולה. שיטתו של דוגן היא שיקנטזה (只管打坐) – הזן השקט, זן באמצעות זן. הכוונה היא לישיבה הרמונית בשילוב רגליים, מבלי לחפש ולצפות לדבר. בתוך הזאזן, האימון והארה הם זהים אחד לשני: ישנה קבלה של המצב כפי שהוא ברגע נתון, בזמן שבו מבוצעת "רק ישיבה". עבור דוגן, זוהי ההזדמנות להביע את טבע הבודהה, הטבע הבסיסי של כל רגע ורגע, לאשר ולבטא דרך הגוף והתודעה, דרך ההוויה עצמה את הרגע הזה, את מה שישנו. התובנה הזו היא ההתעוררות; היא אינה נמצאת מחוץ למציאות, אלא עוסקת בדבר טבעה של המציאות.
בראד הנרי
צ'ארלס ברדפורד הנרי (באנגלית: Charles Bradford Henry; ) הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאוקלהומה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוקלהומה ה-26 בשנים 2003–2011.
הנרי היה מושל אוקלהומה השלישי, והדמוקרט השני בהיסטוריה של אוקלהומה שכיהן בשתי תקופות כהונה רצופות. ב-2010 הוא כבר לא היה רשאי להתמודד על כהונה נוספת בשל הגבלת כהונה המוגדרת בחוקת אוקלהומה, אף על פי שהפופולריות של הייתה גבוהה. כהונתו השנייה הסתיימה ב-10 בינואר 2011 ובמקומו הושבעה המושלת הרפובליקנית מרי פאלין.
שמו של הנרי הוזכר כמועמד אפשרי לכהן בסנאט של ארצות הברית, אך בבחירות המיוחדות שנערכו ב-2014 כדי לאייש את מושבו של טום קובורן שהתפטר, הוא דחה את ההצעה להתמודד.
ראשית חייו
בראד הנרי נולד בשוני שבאוקלהומה, כבנו של צ'ארלס הנרי, שופט וחבר לשעבר של בית המחוקקים המדינתי. לאחר שסיים ב-1981 את לימודיו בבית הספר התיכון המקומי, למד הנרי באוניברסיטת אוקלהומה על בסיס מלגה שקיבל, וב-1985 סיים לימודי תואר בוגר אוניברסיטה בכלכלה. ב-1988 הוא סיים לימודי תואר במשפטים מהקולג' למשפטים של האוניברסיטה, ובעת לימודיו שם הוא היה העורך של כתב העת המשפטי של הקולג'.
לאחר סיום לימודיו עסק הנרי בעריכת דין בעירו, עד אשר ב-1992 הוא נבחר לסנאט של אוקלהומה, שם הוא כיהן עד בחירתו כמושל.
מושל אוקלהומה
בבחירות למשרת מושל אוקלהומה של 2002 ניצח הנרי בבחירות המקדימות את הסנאטור המדינתי אינוק קלי הנרי ואת איש העסקים וינס אוזרה. בבחירות הכלליות הוא ניצח את חבר בית הנבחרים לשעבר וחבר היכל התהילה של ה-NFL, הרפובליקני סטיב לגרנט, בהפרש של קצת יותר מאחוז אחד, במערכת בחירות שבה התמודד גם המועמד העצמאי גארי ריצ'רדסון, תובע פדרלי לשעבר. בבחירות זכה הנרי ב-448,143 קולות (43.27 אחוזים), מול 441,227 הקולות (42.61 אחוזים) שהצביעו ללגרנט ו-146,200 הקולות (14 אחוזים) שהצביעו לריצ'רדסון.
הנרי ניהל מערכת בחירות באזורים הכפריים של אוקלהומה, ועצר בחנויות וולמארט כאשר נסע במעונוע יחד עם תומכיו. במסע הבחירות שלו שם הנרי דגש על תחום החינוך. הוא טען שיש צורך להגדיל את משכורות המורים ולממן את החינוך הגבוה במדינה על ידי גיוס כספים באמצעות לוטו מדינתי.
ב-13 בינואר 2003 הושבע הנרי כמושל אוקלהומה ה-26, כשטקס ההשבעה נוהל על ידי דודנו, שופט בית המשפט הפדרלי לערעורים, רוברט הרלאן הנרי. כמושל הוא היה חבר באגודת המושלים הלאומית, באגודת המושלים הדרומיים ובאגודת המושלים הדמוקרטים. ב-2007 הוא היה נשיא מועצת ממשלות המדינות.
שמו של הנרי הגיע לכותרות הראשיות הארציות כאשר ב-2003 הוא הקצה לחברי המפלגה הדמוקרטית מבית המחוקקים של טקסס מקום התכנסות בשטח אוקלהומה במסגרת המחלוקת על החלוקה מחדש של מחוזות הבחירה של מדינה זו, כדי שלא ייווצר קוורום לחלוקה מחדש של המחוזות. "עמדתנו היא", אמר הנרי באמצעות דוברו, " שללא צו חתום על ידי שופט, אין לנו שום סמכות. אפילו תחת הנסיבות הללו, אנו מהססים להיכנס לקרב פוליטי עם טקסס. אם אנו נתמודד מול טקסס, אנו מעדיפים שזה יעשה על מגרש פוטבול".
כמושל שקיצץ במיסים, נקט הנרי בעמדה של מתינות ברוב הסוגיות הפוליטיות והייתה לו תמיכה משני עברי המתרס הפוליטי. הוא תמך בזכות להפלות והטיל וטו על חקיקה שאפשרה בדיקות אולטרסאונד גינקולוגי לפני הליך ההפלה. הוא החזיק בהשקפה מעורבת בנוגע להעדפה מתקנת, תמך בה במוסדות החינוך, אך לא בקבלה לעבודה. הוא תמך בהרחבת שירותי הבריאות הציבוריים ובהפעלת ארגוני ביאות לטיפול בעניים. עם זאת הוא גם תמך בקיום עונש מוות והתנגד לפיקוח על כלי נשק. הוא תמך בקיצוצים במיסים למעמד הנמוך ולמעמד הבניים ובגבייתו של מס הכנסה. הוא גם תמך בניהול מלחמה נגד נגע הסמים.
ב-2003 חתם הנרי על חוקים שהגדירו הורדה מהרשת של פורנוגרפיית ילדים כפשע פלילי, שחיזקו את מרכזי הסיוע הרפואיים, שקבעו תקרה של 300,000 דולר לתביעות על נזקים לא כלכליים על מקרי מוות בחדרי מיון ובחדרי לידה למעט מקרי רשלנות, ושקבעו ענישה על הלוואות עושקניות. ב-2004 חתם הנרי על חוק להעלאת משכורות לעובדי המדינה, למורי בתי הספר ולאנשי הכוחות המזוינים של המדינה. הוא גם חתם על חוק להגבלת המכירה של פסאודואפדרין, שבו נעשה שימוש להפקת קריסטל מת'.
בבחירות למשרת המושל של 2006 זכה הנרי ב-218,712 קולות (86 אחוזים) בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית. בבחירות הכלליות התמודד מולו חבר בית הנבחרים הרפובליקני ארנסט איסטוק והוא זכה ב-66 אחוזים מהקולות, הניצחון הגדול ביותר בבחירות למשרת מושל אוקלהומה מזה חמישים שנה. היחידים מבין מחוזות אוקלהומה שבהם הוא הפסיד היו שלושת מחוזות "ידית המחבת" וזכה ברוב גדול במספר רב של מחוזות שבדרך כלל הצביעו עבור הרפובליקנים.
ב-2008 הטיל הנרי וטו על הצעת חוק לצעדים נגד הפלות, שדרשה בין השאר שהנשים יעברו בדיקת אולרסאונד לפני ביצוע הפלה. בית המחוקקים עקף וטו זה, המקרה הראשון באוקלהומה מאז 1994. חוק זה נפסל על ידי בית המשפט המחוזי של המדינה, אך עבר שוב באפריל 2010, ואז הטיל עליו הנרי וטו פעם נוספת, שנעקף שוב על ידי בית המחוקקים.
על אף שיעור התמיכה הגדול בו, נמנע מהנרי להיבחר לתקופת כהונה שלישית בשל הגבלת כהונה הקבועה בחוקת אוקלהומה שמגבילה את כהונת המושל לשתי תקופות כהונה רצופות של ארבע שנים כל אחת. כהונתו של הנרי הסתיימה ב-10 בינואר 2011 ובמקומו הושבעה המושלת הרפובליקנית מרי פאלין.
אגוסטיניה
מאפיינים
טיטאנוזאור זה היה קדום ופרימיטיבי והשתייך לקבוצה סומפוספונדילי אף שמספר חוקרים רואים בו בן לליתוסטרוטיה.
המאובנים של הדינוזאור התגלו בפרובינציית נאוקן שבארגנטינה בתצורות לוהאן קורה (Lohan Cura Formation). הוא תואר ב-1999 בידי החוקר הארגנטינאי חוסה בונפרטה. שם הדינוזאור נקרא לכבוד המגלה שלו, אגוסטין מרטינלי ואף שהשם כבר ניתן לסוג חיפושית הוא הועבר בידי בונפרטה לסוג זה. הסוג הכיל מין בודד - Agustinia ligabuei.
זאורופוד זה ידוע משרידים חלקיים של החוליות, עמוד השדרה וכמה מעצמות הרגליים. נמצאה גם עצם ירך חלקית אך הייתה שבורה וקטועה מכדי שיאספו אותה. מדידה של השוקית מובילה לאורך של 895 מ"מ, כך ששחזור הדינוזאור השלם מגיע לאורך 15 מטרים. הזאורופוד היה בעל לוחיות עם כיסוי אוסטאודרם לאורך הגב בדומה לכיסוי של הסטגוזאורוס, אם כי מספר חוקרים חולקים על מבנה לוחיות זה שידוע חלקית ממאובנים. מבנה זה כנראה עזר לדינוזאור להתגונן מטורפים.
רינת פרימו
רינת פרימו היא סופרת ילדים ועורכת ספרים ישראלית. בעלת הוצאת הספרים "המבוך".
ביוגרפיה
פרימו נולדה וגדלה בתל אביב.
החלה את הקריירה שלה ככתבת תרבות בעיתון "חדשות" בסוף שנות ה-80. אחר כך עבדה שנים רבות כרעיונאית ומנהלת קריאייטיב במשרדי פרסום והייתה אחראית למסעות פרסום של חברות מזון, ביטוח ותקשורת, בין השאר במשרד הפרסום "אריאלי".
בשנת 2010 פרימו מונתה לעורכת ספרי הילדים והנוער בהוצאת "ידיעות ספרים", והחליפה בתפקיד את נטע גורביץ'. עבדה כעורכת בהוצאת ידיעות ספרים עד שהחלה לערוך את הירחון אדם צעיר ולעסוק בכתיבה לילדים באופן מלא. על העריכה באדם צעיר: "העיתון נועד להיות מעין "מפלט של דמיון בעולם צעקני ורועש...לא רצינו עיתון שיעסוק בעולם השיווקי של טלוויזיה, ומצד שני, הכוונה הייתה שהוא גם לא יפנה בצורה חזקה מדי לאינטלקט. אנחנו קוראים לזה עיתון חווייתי".
ספריה הפכו לרבי מכר וחלקם עובדו בגרסאות שונות. ספרה "איה! אאוץ'! אווה!" עובד להצגת ילדים שעלתה בתיאטרון שלנו, והייתה זוכת פרסי הבמה בקטגוריית הצגת השנה, במאי השנה ועיצוב התלבושות. בשנת 2021 פרימו עזבה את תפקידה בהוצאת "ידיעות ספרים", והקימה את הוצאת "המבוך", לספרות ילדים ונוער.
חיים אישיים
מתגוררת בשכונת רמת חן שברמת גן, אם לשלושה.
נורית ארסית
נוּרִית אַרְסִית (שם מדעי: Ranunculus sceleratus) היא מין של צמח בעל פרחים ירוק-עד השייך לסוג נורית במשפחת הנוריתיים. תחום תפוצת הצמח היא ברחבי חצי הכדור הצפוני באזורים של אקלים ממוזג ובטאיגה של אמריקה הצפונית ואירואסיה (כולל בישראל). מקור שמו בעברית (וגם בשפות אחרות, דוגמת הגרמנית והצרפתית) הוא ברעילות שלו, שמקורה בריכוז הגבוה של בערך 2.5% של פרוטואנמונין. רמה גבוה כזו מצויה גם במינים אחרים של נוריות, אבל ברוב המינים היא נמוכה יותר.
תיאור
נורית ארסית היא צמח עשבוני שנתי עד רב-שנתי המגיע לגובה שבין 10 ל-80 סנטימטרים. השורשים הסיביים הם כמעט באותו עובי. הגבעולים חלולים, זקופים ומתפצלים בחלק העליון, הם חשופים למעט פלומה שעירה דלילה.
פרחים
נורית ארסית פורחת, כתלות במיקום, בין ינואר לנובמבר בתפרחת שיש בה פרחים רבים. העוקץ של הפרחים מחורץ ואורכו בין 0.5 ל-1.5 סנטימטרים וחשוף. הפרחים הם הרמאפרודיטים בקוטר 0.4 ל-0.8 סנטימטרים. עלי הגביע הם ביצתיים-סגלגלים באורך 2 עד 5 מילימטרים, ורוחב בין 1 ל-3 מילימטרים. עלי הכותרת הצהובים ביצתיים באורך בין 2.2 ל-4.5 מילימטרים ורוחב בין 1.4 ל-2.4 מילימטרים. על עלי הכותרת יש את הצוּפנים, שסביבם, אבל לא עליהם, יש קשקשים. יש בין 10 ל-19 אבקנים ועליהם מאביקים סגלגלים. יש כמה עלי שחלה, שעליהם אין עמוד עלי, אבל יש צלקת באורך 0.1 מילימטרים.
פירות
הפרי הוא באורך 3 עד 13 מילימטרים, ובאורך בין 1.5 ל-7 מילימטרים ביצתי עד גלילי והוא מקבץ של פירות רבים המכונים אגוזיות, זרעונים או פרודות. אורכן בין 1 ל-1.2 מילימטרים וקוטרן 0.8 עד 1 מילימטרים.
אקולוגיה
כמאביקים פועלים בעיקר חרקים בעלי זוג כנפיים יחיד כמו זבובים. לעיתים רחוקות יותר נצפתה גם האבקה עצמית. הפירות הדביקים מעט מתפשטים לרוב במים, ולעיתים נדירות נדבקים לבעלי חיים ומתפשטים גם בדרך זו. החיוניות של הזרעים של נורית ארסית נשמרת לאורך זמן, והם נובטים באביב (ככל שהלילות נעשים קצרים יותר).
רעילות
לנורית ארסית יש טעם חריף והיא רעילה בכל חלקי הצמח.
המרכיבים הפעילים העיקריים הם: רונונקולין (ranunculin), אנמונין (anemonine) ופרוטואנמונין (protoanemonin).
תסמינים של הרעלה כוללים: תחושות כלליות חמורות כמו חוסר תחושה, סחרחורת, כבדות ראש, עילפון, דופק מהיר וחלש, כאבי בטן עזים; ובמקרים קיצוניים ההרעלה יכולה לגרום למוות.
כל חיות המשק יכולות לחלות אם הן אוכלות את הצמח, אבל הבקר פגיע במיוחד. גם סוסים ועיזים הורעלו.
מגע של הצמח בעור עלול לגרום לגרד לאודם התנפחות, שלפוחיות ופצעים שאינם נרפאים בקלות. התופעה דומה לכוויות מדרגה שנייה.
שמואל אבא הורודצקי
שמואל אבא הוֹרוֹדֶצקי (ברוסית: Городецкий; בכתב לטיני: Horodezky; י' באלול תרל"א, 27 באוגוסט 1871 – כ"ד באייר תשי"ז, 25 במאי 1957) היה חוקר החסידות והמיסטיקה היהודית. חתן פרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת תש"ח (1947).
נורית ארסית
רעילות
בדנית נוהגים לכנות את הצמח "נורית הקבצנים" (tigger-ranunkel) מהעובדה שקבצנים נהגו למרוח על החלקים החשופים של גופם את המוהל של הצמח על מנת ליצור פצעים ופריחה על מנת לגרום לרגשי חמלה של עוברים ושבים.
שמואל אבא הורודצקי
ביוגרפיה
הורודצקי נולד בעיירה מאלין (Малин) שבמחוז רָדוֹמישְל, בפלך קייב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), בן למשפחה מיוחסת של אדמו"רים: מצד אביו, ר' יוסף משה בן ר' ברוך, היה מצאצאי האדמו"ר רבי מנחם נחום מצ'רנוביל, ומצד אמו, ציפה בת ר' גדליהו טברסקי, היה מצאצאי הבעש"ט. בגיל שלוש התייתם מאביו, ובשנת 1881 עבר לבית סבו בצ'רנוביל וקיבל חינוך מסורתי ותורני. בתרנ"ב עבר לבית דודו אברהם דב בברדיצ'ב, ועבד אצלם כגזבר בבית המסחר לאריגה. בהשפעת דודו, הרב מרדכי שמואל, כתב את ספרו הראשון, "אמרי שפר" (אודסה 1893). בתרנ"א פרסם חוברת בשם "שם משמואל", מונוגרפיה על ר' שמואל אליעזר הלוי איידלס (מהרש"א), ובה עבר מן הספרות התורנית לחקר תולדות הרבנים. בשנת 1896 פרסם את החוברת "כרם שלמה", על רבי שלמה לוריא (המהרש"ל). לאחר מכן המשיך בחקר החסידות, ובשנת תרנ"ח ייסד וערך את המאסף "הגׂרן", שקיבץ מאמרים במדעי היהדות ויצא במשך 30 שנה, עד לשנת תרפ"ח. ב-10 קבציו לקחו חלק כ-40 סופרים וחוקרים בולטים מארצות המזרח והמערב.
נורית ארסית
תפוצה
נורית ארסית נפוצה בחצי הכדור הצפוני וגדלה הן באירואסיה והן באמריקה הצפונית. היא משגשגת בביצות ובכרי דשא מוצפים ומקורו בעיקר בקרקעות בוציות עשירות בהומוס עשיר בחומרים מזינים.
שמואל אבא הורודצקי
ביוגרפיה
בשנת תרס"ז-1907 עזב את רוסיה ונסע מערבה ללמוד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת ברלין. בשנת 1907 נבחר כציר מברדיצ'ב לקונגרס הציוני ה-8. בתרס"ח המשיך את לימודיו באוניברסיטת ציריך, וממנה עבר לאוניברסיטת ברן, בה קיבל ב-1912 תואר דוקטור על יסוד הדיסרטציה "זרמים מסתוריים-דתיים אצל יהודי פולין במאות ה-16–18". מ-1912 עד ראשית 1915 התגורר בברלין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עזב לשווייץ, בה התגורר עד סוף 1921, אז שב לברלין וישב בה עד אביב 1939. בשבתו בברלין (1907, 1912–1915, 1921–1939) נמנה עם חוג סופרי העברית בעיר. בחודש אדר תרצ"ט עלה לארץ ישראל והשתקע בתל אביב.
נורית ארסית
תפוצה
בישראל אפשר למצוא נורית ארסית ברמת הגולן, בבקעת החולה, בארץ כינרות ובשרון.
שמואל אבא הורודצקי
ביוגרפיה
הורודצקי פרסם מאמרים במרבית העיתונים העבריים הבולטים ("המליץ", "הצפירה", "הצופה", "דבר", "העולם", "האשכול", "מאזנים", "הדאר" ועוד) וכן בעיתונות הלועזית ("דֶר יוּדֶה" של מרטין בובר, "יידישה רונדשאו", "יברייסקאיה סטארינה", "מונטסשריפט", "ארכיו פיר רליגיונסוויסנשפט") וב"אנציקלופדיה יודאיקה".
נורית ארסית
תת-מינים
קיימים שלושה תת-מינים.
תת-המינים הם: