cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אודרי ברגנר
ביוגרפיה
על ציורי תל אביב שלה, המשלבים בין ציור פיגורטיבי לציור מופשט, שהוצגו בגלריה גבעון בעיר, כתב נסים אלוני: שהם "נופים המשרים על תל אביב מין הזיה, ספק עירונית, ספק כפרית."
ברגנר נפטרה ב-9 במאי 2022 בתל אביב, ונקברה בבית העלמין בקיבוץ עינת.
דינו באג'ו
דינו באג'ו (באיטלקית: Dino Baggio; נולד ב-24 ביולי 1971) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר ההגנתי.
באג'ו, שהחל את הקריירה במדי טורינו, בילה את מירב הקריירה שלו באיטליה, וזכה במהלכה שלוש פעמים בגביע אופ"א עם שתי קבוצות שונות (פארמה ויובנטוס).
באג'ו רשם 60 הופעות במדי נבחרת איטליה, ביניהן גמר מונדיאל 1994.
קריירת משחק
באג'ו החל את קריירת המשחק שלו בגיל חמש. הוא נצפה על ידי סקאוטים מקבוצת טורינו כשהיה בן 13, והועבר למחלקת הנוער של המועדון. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת, במהלכה רשם שלוש הופעות ועזר לקבוצה להעפיל לסרייה א'. עונה אחר כך כבר השתלב באופן קבוע בקבוצה, שהפתיעה וסיימה במקום החמישי בטבלה, ואף זכתה בגביע מיטרופה, בו התחרו אלופות ליגות המשנה באירופה. באג'ו הפגין יכולות מגוונות בעמדת הקשר ההגנתי, והפך לבורג משמעותי בקבוצה באותה העונה.
בעונת שיחק באג'ו בקבוצת אינטר מילאנו, ורשם במדיה 27 הופעות ליגה בהן כבש שער אחד. בסיום העונה רכשה אותו קבוצת יובנטוס, בסכום שהוערך בכ-10 מיליארד לירטות. בתקופתו ביובנטוס נרקמה חברות קרובה בינו לבין רוברטו באג'ו. השניים נושאים את אותו שם, אך אין ביניהם קשר משפחתי. על אף שהעברתו ליובנטוס התקבלה בחשדנות על ידי אוהדי הקבוצה, שכן הוא גדל במדי יריבתם העירונית, אך במהרה הוא התקבל ביציעים בזכות אופי המשחק וההשקעה הרבה שלו. על אף שלא היה כובש שערים מצטיין, הוא עזר לקבוצה לזכות בגביע אופ"א בעונתו הראשונה בקבוצה. בשלב הגמר, שהתנהל בשני משחקים בשיטת בית-חוץ, כבש באג'ו בסך הכל שלושה שערים. יובנטוס פגשה בשלב זה את בורוסיה דורטמונד מגרמניה. במשחק הראשון בדורטמונד, כבש באג'ו ראשון לזכות קבוצתו, שער שהיה שער השוויון בדרך לניצחון קבוצתו בתוצאה 3-1. במשחק השני כבש באג'ו את שני השערים הראשונים בדרך לניצחון 3-0 וזכייה בתואר. עונה אחר כך סיימה יובנטוס במקום השני בטבלה, ובסיום העונה התקיים מונדיאל 1994. בעקבות יכולתו של באג'ו במונדיאל, ניסתה פארמה לרכוש את השחקן, אך הוא התנגד עקב רצונו להמשיך לשחק ביובנטוס. עקב כך, הסכימה יובנטוס לשלוח לפארמה את אלסנדרו דל פיירו, אז חלוץ צעיר שטרם הטביע חותמו בקבוצה, כדי למנוע את מעברו של באג'ו. פארמה הסכימה לכך, אך בטרם התבצעה העסקה, שינה באג'ו את דעתו והסכים לעבור לפארמה. דל פיירו נשאר ביובנטוס, ולימים הפך לשיאן ההופעות והשערים בקבוצה.
כבר בעונתו הראשונה בפארמה, תחת המאמן נביו סקלה, זכה באג'ו בפעם השנייה בקריירה בגביע אופ"א. פארמה פגשה בשלב הגמר את קבוצתו הקודמת של באג'ו, יובנטוס, והוא כבש בשני המשחקים, כדי לקבוע 2-1 בסיכום לפארמה. השתיים נפגשו גם בגמר הקופה איטליה, אך שם הפסידה פארמה ליובנטוס 3-0 בסיכום שני המשחקים. בעונת, תחת המאמן קרלו אנצ'לוטי, היה שותף באג'ו למיקום השיא של קבוצתו בסרייה א' בכל הזמנים, כשפארמה סיימה כסגנית האלופה. שנתיים אחר כך, בעונת, במהלך משחק חוץ בקרקוב במסגרת גביע אופ"א, נפצע באג'ו בראשו מסכין שהושלכה למגרש על ידי אוהד ויסלה קרקוב. בעקבות כך, הורחקה ויסלה מהמפעלים האירופיים למשך שנה. פארמה המשיכה לזכייה נוספת בגביע אופ"א, הפעם עם ניצחון 3-0 במשחק הגמר מול אולימפיק מרסיי, והוסיפה זכייה בגביע האיטלקי לאחר שהדיחה בגמר את פיורנטינה וזכייה בתואר הסופר קאפ האיטלקי בזכות ניצחון על האלופה מילאן. באג'ו נשאר בפארמה עד לסיום עונת בה סיימה הקבוצה במקום הרביעי. במהלך עונה זו, היה מעורב באג'ו באירוע חריג במהלך משחק ביתי של פארמה מול קבוצתו לשעבר, יובנטוס, ב-9 בינואר 2000. באג'ו ביצע עבירה על שחקנה של יובנטוס, ג'אנלוקה זמברוטה, והורחק בכרטיס אדום ישיר על ידי השופט, בהחלטה שנויה במחלוקת. בתגובה, באג'ו סימן תנועת כסף בידיו כלפי השופט, כמרמז על שוחד, ובנוסף ירק על הקרקע סמוך לשופט. באג'ו ספג ביקורת מצד גורמים רבים על התנהגותו. הוא נקנס על ידי קבוצתו, הורחק לשני משחקים נוספים, ובהחלטת נשיא התאחדות הכדורגל האיטלקית לא נטל חלק במשחק הידידות של  מול  שנערך כחודש לאחר המקרה.
באוקטובר 2000 עבר באג'ו, בצוותא עם חברו לקבוצה רוברטו סנסיני, לקבוצת לאציו. למרות ששותף לא מעט בעונתו הראשונה בקבוצה, הוא מיעט לשחק בעונות ו- שבאו אחריה, ובשתיהן יחד רשם 19 הופעות ליגה בלבד. בתחילת עונת הושאל באג'ו לבלקברן רוברס מהפרמייר ליג. מאמנו בבלקברן, גריים סונס, הציב אותו בעמדת החלוץ שלא הייתה מוכרת לו. באג'ו ערך תשע הופעות ליגה בבלקברן בהן כבש שער אחד, ובאמצע העונה עבר בהשאלה מלאציו לעולה החדשה לסרייה א', אנקונה, אך לא הצליח לסייע לה להישאר בליגה, והקבוצה סיימה במקום האחרון. בעונת חזר ללאציו, אך לא שיחק בה כלל באותה עונה. בתחילת עונת עבר לקבוצת טריאסטינה מהסרייה ב', אך עזב בעקבות סכסוך עם מאמנו כעבור שלושה משחקים בלבד, ופרש מכדורגל בגיל 34.
הוא חזר למגרשים בשנת 2008 למספר הופעות, כשחתם בקבוצת טומבולו מהליגות הנמוכות באיטליה, קבוצה שפועלת בסמוך למקום הולדתו, ושהייתה מאומנת אז על ידי מאמנו הראשון בקריירה.
נבחרת איטליה
באג'ו החל את הקריירה הבינלאומית שלו במדי נבחרת איטליה הצעירה, עימה זכה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 1992. באותה שנה שיחק באג'ו גם בנבחרת האולימפית עם המאמן צ'זרה מלדיני, שהתחרתה באולימפיאדת ברצלונה והודחה בשלב רבע הגמר.
ב-21 בדצמבר 1991 ערך באג'ו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה, תחת המאמן אריגו סאקי, בניצחון הביתי של איטליה על, שהסתיים בתוצאה 2-0. גם דמטריו אלברטיני ערך הופעת בכורה בקישור לצידו של באג'ו, והשניים הרכיבו יחד את מרכז השדה האיטלקי במשך רוב שנות ה-90. באג'ו כבש את שער הבכורה שלו ב-24 בפברואר 1993, במשחק מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. גם במשחק השני בין הנבחרות במסגרת המוקדמות באג'ו כבש, הפעם היה זה שער ניצחון שהעלה את נבחרתו לטורניר מונדיאל 1994. באג'ו נכלל בסגל של אריגו סאקי לקראת הטורניר. דינו באג'ו ורוברטו באג'ו היו מהבולטים בשורות נבחרתם. דינו באג'ו כבש פעמיים במהלך הטורניר, את השער היחיד במשחק מול בשלב הבתים, בו ניצחה איטליה 1-0, ואת השער הראשון בניצחון 2-1 על  ברבע הגמר. באג'ו ונבחרתו העפילו למשחק הגמר מול, אך נוצחו בפנדלים לאחר 0-0 בתום ההארכה. דינו באג'ו פתח במשחק הגמר, אך לא הגיע עם נבחרתו לפנדלים לאחר שהוחלף חמש דקות מפתיחת ההארכה.
באג'ו היה בסגל של אריגו סאקי ליורו 1996, אך שיחק רק במשחק אחד, בו פתח והוחלף בדקה ה-39. איטליה הודחה לאחר שלב הבתים. באג'ו נכלל בסגל של צ'זרה מלדיני למונדיאל 1998, שהיה לטורניר הגדול האחרון שלו במדי איטליה, ופתח בכל משחקי נבחרתו, שהודחה ברבע הגמר בפנדלים מול, שזכתה באותו טורניר. באג'ו לא החמיץ ולו דקה אחת עד לרבע הגמר, שבו הוחלף במהלך המחצית השנייה.
ב-13 בנובמבר 1999 ערך באג'ו את הופעתו האחרונה במדי איטליה, שהפסידה ל 3-1 במשחק ידידות. הוא נכלל בסגל המורחב של דינו זוף ליורו 2000, אך נופה מהסגל הסופי לטורניר.
תיכון מקצועי דב הוז
התיכון המקצועי דב הוז הוא תיכון חברתי בתל אביב ובעל ייחודיות במבנה יום הלימודים ובשיטות ההוראה המקובלות, הוא הוקם בשנת 1980 על ידי תנועת הנוער העובד והלומד. ומפוקח וממומן באמצעות משרד התעשייה והמסחר.
מדיניות בית הספר היא שבאמצעות השקעה וגישה חינוכית נכונות ניתן להגיש אלטרנטיבה בריאה לכל מי שאינו מתאקלם במסגרת החינוכית הפורמלית מטעם משרד החינוך. התיכון מאפשר ללמוד מקצוע מבוקש תוך צבירת ניסיון בעבודה עם חברות בתעשייה במסלולי לימוד כמו: סאונד, גרפיקה, לוגיסטיקה ומנהל. תלמידים המעוניינים בתעודת בגרות, מקבלים ליווי מתאים, בנוסף על הכשרה המקצועית בכל מגמת לימוד.
ההוראה בבית הספר אינה כוללת מבחנים או מתן ציונים, ומבוססת על חקר אישי והתקדמות אינדיבידואלית של תלמיד ותלמיד. הכיתות בבית הספר הן קטנות ביחס לממוצע בשאר ישראל, כשבכל כיתה ישנם שני מחנכים. אזורי הלימוד מותאמים למסלולי הלימוד, וכך גם מערכת השעות השונה בצורתה מהנהוג במוסדות חינוך והוראה.
קנדרה הריסון
קנדרה "קני" הריסון (באנגלית: Kendra "Keni" Harrison; נולדה ב-18 בספטמבר 1992) היא אתלטית אמריקאית, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020), סגנית אלופת העולם (דוחה 2019) ואלופת העולם באולם (בירמינגהאם 2018) בריצת 60 מטר משוכות.
ביוגרפיה
הריסון נולדה בטנסי, בגיל צעיר היא אומצה על ידי גרי וקרון הריסון שאימצו 8 מעשרת ילדיהם. היא מתאמנת באוניברסיטת קנטקי בהדרכתו של אדריק פלוריאל.
2012
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שהתקיימו ביוג'ין, אורגון ב-22 ביוני סיימה הריסון במקום 22 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.23 שניות ולא הצליחה להתברג למשלחת האמריקאית למשחקים.
2013
באליפות ה-NCAA שנערכה ביוני 2013 סיימה הריסון במקום חמישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.88 שניות ובמקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.75 שניות.
אלופת המכללות
בשל פציעה בשרירי מיתר הברך (hamstring), היא החמיצה את התחרויות בחורף 2014 ובתחילת 2015. אך לאחר שחזרה להתחרות באליפות המכללות באולם שנערכה במרץ 2015 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.87 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה בעולם באותה העת. ביוני אותה שנה היא זכתה לראשונה באליפות המכללות, במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.55 שניות ובמדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי של 54.09 שניות, אחרי שמיר ליטל (53.74 שניות), התוצאה השנייה בטיבה בעולם באותה העת.
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין ביוני 2015 זכתה הריסון במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.56 שניות, אחרי דון הרפר (12.55 שניות). באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין היא פסלה בזינוק בשלב חצי הגמר.
שיאנית העולם
בתחרות שנערכה באפריל 2016 קבעה הריסון בריצת 100 מטר משוכות שיא אישי חדש של 12.36 שניות, תוצאת השנה בעולם והתוצאה התשיעית בטיבה בכל הזמנים. בתחרות פרפונטיין קלסיק שנערכה בסוף מאי אותה שנה היא קבעה בריצת 100 מטר משוכות שיא ארצות הברית חדש של 12.24 שניות והתוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו ביוג'ין, אורגון ביולי אותה שנה היא סיימה רק במקום שישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.62 שניות ולא נכללה במשלחת האמריקאית למשחקים.
2017
באליפות העולם שנערכה בלונדון, ב-12 באוגוסט 2017 סיימה הריסון במקום רביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.74 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 12.60 שניות ועלתה ראשונה לשלב חצי הגמר, התוצאה השנייה בטיבה בכל התחרות אחרי המנצחת סאלי פירסון מאוסטרליה (12.53 שניות בחצי גמר ו-12.59 שניות בגמר).
אלופת עולם באולם
באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 זכתה הריסון במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בשיא אליפות ובשיא אמריקה חדש של 7.70 שניות, שתי מאיות השנייה איטי משיא העולם, לפני בת ארצה כריסטינה מאנינג (7.79 שניות) וננאדין ויסר מהולנד (7.84 שניות).
סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-6 באוקטובר 2019 זכתה הריסון במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.46 דקות, אחרי בת ארצה ניה אלי (12.34 דקות) ולפני דניאל ויליאמס מג'מייקה (12.47 דקות).
יוסף קונסטנט
יוסף קונסטנט (קונסטנטינובסקי) (בצרפתית: Joseph Constant; 1892 – 3 באוקטובר 1969) היה פסל וצייר יהודי צרפתי - ארץ ישראלי.
קורות חיים
יוסף קונסטנט נולד ביפו בשנת 1892 לאחר שאימו נלוותה לאביו שעבד כמכונאי באוניה שעגנה בנמל זה. את ילדותו בילה קונסטנט באודסה. סבו שימש כאמן ואביו היה חרש מתכת וימאי. בשנת 1900 עברה המשפחה לאומן, שם החל קונסטנט להתנסות באמנות. ב-1907 הוגלה אביו וקונסטנט החל לעבד לפרנסתו במכונאות. ב-1914 הוא למד ציור ופיסול בבית הספר לאמנויות יפות באודסה.
בשנת 1919, לאחר רצח אביו ואחיו בפוגרום, עלה לארץ ישראל על האוניה רוסלאן. עם הגיעו היה שותף להקמת קואופרטיב האמנים "התומר" יחד עם הציירים יצחק פרנקל, לב הלפרין, והציירת חד גדיא (מרים הרון), שביקש לקדם את האמנות המודרנית והאוונגרדית בארץ ישראל. לאחר כישלון הפעילות בא"י נסע למצרים ובשנת 1923 השתקע בפריז. שם רכש שם לעצמו בעיקר כפסל חיות (animalier).
בפריז השתלב קונסטנט בפעילות האמנותית הערה והציג בתערוכות שונות וביניהן סלון הסתיו. הוא פרסם את הספר "אנשי 1905 ברוסיה" תחת שם העט מיכאל מאטווי (Michel Matveev). ספרו השני "הנרדפים" יצא לאור בשנת 1935 ואילו בשנת 1936 פורסם ספרו "המשפחה המוזרה", עליו זכה בפרס "דה-מאגו".
הגלריה לפיסול יוסף קונסטנט
הגלריה נפתחה לקהל ב-1992 כגלריה לפיסול, ביוזמתה וניהולה של האוצרת אינה ארואטי, ובתמיכתו של מר חנן רוזן- ראש מחלקת התרבות והאמנות של עיריית רמת-גן.
הגלריה לפיסול ע"ש יוסף קונסטנט, הוא המוסד היחיד בישראל שהציג בקביעות תערוכות פיסול: תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. כ-4 תערוכות בשנה (בליווי קטלוגים).
בתחילת שנת 2017, החליטה עיריית רמת-גן לסגור את פעילותה של הגלריה היחידה בארץ לפיסול לאחר פעילות של קרוב ל-120 תערוכות של מיטב אמני הפיסול בארץ, באוצרות של אינה ארואטי.
אליפות העולם בג'ודו 2023
אליפות העולם בג'ודו בשנת 2023 נערכה בין התאריכים 7 עד 14 במאי 2023 באולם עלי בן חמד אל-עטייה בדוחה, קטר. באליפות השתתפו כ-658 ג'ודוקא מכ-99 מדינות. בשבעת ימי התחרות הראשונים נערכו התחרויות בקבוצות המשקל האישיות, כשביום האחרון נערכה תחרות לקבוצות מעורבות.
המחלוקת בדבר השתתפותם של ספורטאים רוסים ובלארוסים
איגוד הג'ודו העולמי הודיע ב-29 באפריל 2023, יום ההרשמה האחרון לתחרות, שספורטאים רוסים ובלארוסים יורשו להשתתף בה כספורטאים יחידניים ונייטרליים בכפוף לבדיקות רקע. בעקבות ההודעה, עשרים ספורטאים רוסים ובלארוסים נרשמו לתחרות. מבין העשרים, דווח כי לחמישה לפחות יש קשרים ל למרות המלצת הוועד האולימפי הבין-לאומי להימנע משיתוף ספורטאים להם קשרים חוזיים עם הכוחות המזוינים של רוסיה ובלארוס או עם סוכנויות הביטחון הלאומי שלהן. במחאה על כך, הנבחרת האוקראינית פרשה מהתחרות.
לוח זמנים
כל הזמנים לפי שעון מקומי (UTC+3).
האירוע ישודר בחינם באתר איגוד הג'ודו העולמי.
אן ברון
אן ברון (באנגלית: Ane Brun; נולדה בשם Ane Brunvoll ב-10 במרץ 1976) היא יוצרת ומלחינה נורווגית. עד כה הקליטה שבעה אלבומי סטודיו ושתי הופעות חיות ברחבי אירופה.
ביוגרפיה
ב-1995 עזבה אן את נורווגיה ללימודי משפטים בספרד, אך עברה במהלכם ללימודי מוזיקה ומשם עזבה לאוסלו. ב-2001 עברה לשוודיה, סטוקהולם ושם החלה להקליט מוזיקה באולפן אישי. אלבומה הראשון Spending Time with Morgan יצא ב-2002. זמן קצר לאחר צאתו, החלה אן להופיע ברחבי אירופה במשך כשנתיים. אלבומה התפרסם בגרסה מצומצמת ב11 מדינות אירופאיות. אלבומה השני A Temporary Dive התקבל בהצלחה ברחבי העולם. בסמוך לצאתו יצאה אן לסיבוב הופעות עולמי. הופעותיה משולבות נגני תזמורת וכלי מיתר ואף הלחינה וביצעה בלונדון, גרסה משל עצמה לDido's Lament מתוך דידו ואניאס. נושא אלבומה השלישי, Changing of the Seasons נוגע בשינוי האקלים וכך גם נושא מסע ההופעות הנלווה לאלבום אותו הקליטה באולם הקונצרטים השוודי בסטוקהולם. במסגרת הקונצרט הופיעו גם יוצאי להקת אבבא. את אחד משירי האלבום [Gillian] כתבה והקדישה לגיליאן ולץ'.
סמל קלגרי
סמל קלגרי (באנגלית: Coat of arms of Calgary) הוא סמלה הרשמי של העיר קלגרי, קנדה. הסמל נקבע בשנת 1902, צויר בשחור-לבן עד 1984, אז יזם אחד מחברי המועצה העירונית את צביעתו.
תיאור הסמל
הציצה מורכבת משמש הזורחת מעל הרי הרוקי וחומה המסמלת את מיקומה הגאוגרפי של העיר. על המגן מופיע צלב סנט ג'ורג' מכוסה בעלה אדר, סמלה של קנדה ועליו ביזון כסמל להיסטוריה של המקום. החלקה מכילה שני עלי אדר כייצוג של קנדה, דרדר הכותנה (Thistle) כייצוג של סקוטלנד, כרישה כייצוג של ויילס, תלתן לייצוג אירלנד וורד לייצוג אנגליה. התומכים הם סוס ופר המסמלים את הכלכלה בעיר בעבר. המוטו של העיר הוא המילה Onward (מאנגלית: הלאה, קדימה) בין המספרים 1884 אז הוכרה כעיירה ו-1894, אז הוכרה כעיר. מתחת למוטו מוצלבים דגלי קנדה והממלכה המאוחדת.
מגלה את אמריקה
מגלה את אמריקה (באנגלית: Coming to America) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 1988 בכיכובו של אדי מרפי. הסרט, שבוים על ידי ג'ון לנדיס, מספר על נסיך אפריקאי מפונק במיוחד ממדינה דמיונית בשם זמונדה שמחליט לטוס לארצות הברית כדי למצוא כלה שתשפוט אותו על פי כישוריו ולא על פי הייחוס המשפחתי שלו.
תקציר העלילה
אקים ג'ופר (בגילומו של אדי מרפי) הוא נסיך עשיר ומפונק, יורש העצר של המדינה הבדויה זמונדה. כיאה למעמדו, ג'ופר לא עושה שום דבר לבד ולכל פעולה יש לו משרתים. הם מצחצחים לו את שיניו, רוחצים אותו, משכיבים אותו לישון ואפילו מאכילים אותו. לג'ופר קצת נמאס מהפינוק הזה והקש ששובר את גב הגמל הוא ההחלטה של הוריו כי בהתאם למסורת עליו להינשא בשידוך לאישה שהוכנה לכך מילדותה ומפגישים אותו עם אשתו לעתיד, שמתגלה כטיפשה שמצייתת ללא תנאי לכל פקודותיו המגוחכות ביותר. אקים מודיע שהוא לא רוצה אישה כזאת ומחליט לטוס לארצות הברית כדי להכיר שם אישה אמיתית, כזאת שלא חונכה לציית לכל פקודותיו ותעניק לו אהבה בזכות מי שהוא ולא בזכות ייחוסו המשפחתי.
הוא לוקח איתו את עוזרו האישי וחברו הטוב סמי SEMMI (בגילומו של ארסניו הול) והשניים נוחתים בניו יורק. ג'ופר לא מכיר את המדינה וחושב שהמקום הטוב ביותר למצוא אישה הוא בקווינס (על פי התרגום שלו - מלכות). הם שוכרים דירה מוזנחת בשכונת ג'מייקה וג'ופר מתחיל לעבוד לראשונה בחייו במסעדת המזון המהיר של מקדואל.
אקים מתאהב בבתו של מקדואל שבתחילה מסרבת לצאת איתו לבלות ולומד לחיות את החיים הפשוטים. סמי לא כל כך אוהב את הרעיון ומזעיק את הוריו להגיע מיד לניו יורק ו"להציל" את בנם.
טין צ'ו
טין צ'ו (בבורמזית: ထင် ကျော်; ) הוא פוליטיקאי ומלומד בורמזי, והיה נשיא מיאנמר ממרץ 2016 ועד מרץ 2018.
צ'ו הוא האזרח הראשון המשמש בתפקיד זה מאז ההפיכה ב-1962.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת רנגון בשנת 1968, ובאוניברסיטת לונדון בשנת 1975, עבד בתפקידים שונים בחינוך, תכנון ומשרדי האוצר.
מגלה את אמריקה
תקציר העלילה
למרות שמקדואל מאושר מהעובדה שבתו תתחתן עם נסיך, היא לעומת זאת זועמת על השקר של אקים ובשלב הזה לא מוכנה לחזור איתו לזמונדה. משפחת ג'ופר חוזרת הביתה כשאקים שבור לב. המלך מבין לליבו של בנו ובניגוד למסורת המשפחה הוא מבטל את האיסור להתחתן עם נשים שלא מזמונדה. הזוג המאוהב משלים והשניים עוברים למדינה האפריקאית ומתחתנים.
טין צ'ו
ראשית חייו
טין צ'ו נולד בעיר ראנגון, בבורמה הבריטית (כיום יאנגון, מיאנמר), לאביו מין תו ואן שהיה סופר ומשורר בורמזי, שנבחר לפרלמנט ב-1990 מטעם מפלגת הליגה הלאומית לדמוקרטיה (NLD), ולאמו צ'י צ'י.
מגלה את אמריקה
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות למדי וזכה לציון של 67% מתוך 36 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes. גם בקופות רשם הסרט הצלחה גדולה ודורג בארצות הברית במקום השלישי מבחינת הכנסות עם 128 מיליון דולר, כשהסרטים "מי הפליל את רוג'ר רביט" ו"איש הגשם" מקדימים אותו. גם ברחבי העולם אהבו את הסרט שהכניס לקופתו עוד $160,600,000 שהיוו 55.6 אחוזים מהכנסותיו. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר, האחד בקטגוריית האיפור, למאפר ריק בייקר והשני בקטגוריית עיצוב התלבושות אך לא זכה בסופו של דבר.
טין צ'ו
ראשית חייו
ב-1962 סיים את לימודיו בתיכון האנגלי-מתודיסטי הנודע בשם "תיכון דגון 1". לאחר כן למד אמנויות באוניברסיטת ראנגון. משם המשיך בלימודים במכון ראנגון לכלכלה שם שימש גם כמורה. ב-1970 הצטרף לצוות המתכנתים במרכז המחשבים באוניברסיטה.
קריירה
בשנת 1975, צ'ו הצטרף למשרד התעשייה בתור סגן מנהל חטיבה. בשנת 1980, הוא מונה כסגן דירקטור במחלקת קשרי חוץ כלכליים, משרד התכנון ומשרד האוצר. צ'ו התפטר משירות ממשלתי ב-1992.
ב-22 בספטמבר 2000 נעצר צ'ו בשל סיועו לפעילת זכויות האדם במדינה וכלת פרס נובל לשלום, אונג סן סו צ'י, לצאת מחוץ ליאנגון, ובילה ארבעה חודשים בכלא אינסיין. משנת 2012, הוא עבד בתור מנהל בכיר עבור קרן "קין צ'י", שנוסדה על ידי אונג סן סו צ'י ונקראה על שם אמה. למרות שצ'ו הוא לא חבר ותיק בקרן, הוא עבד בשיתוף פעולה הדוק מאוד עם אונג סאן סו צ'י בלשכת היושב ראש של הקרן, והיה אחד מאנשי המעגל הקרוב ביותר שלה.
נשיאות
ב-8 בנובמבר 2015 נערכו בחירות כלליות במיאנמר. הבחירות היו החופשיות הראשונות במדינה מאז 1990, אז סירב הצבא לקבל את התוצאות והשתלט מחדש על המדינה. בבחירות התמודדו למעלה מ-90 מפלגות, אך המאבק העיקרי היה בין מפלגתה הסוציאל-דמוקרטית של סו צ'י "הליגה הלאומית לדמוקרטיה" (NLD) לבין מפלגת השלטון המקורבת לצבא ה-USDP. לאחר עיכוב של מספר ימים בתוצאות הבחירות הרשמיות, הודיעה ועדת הבחירות המרכזית כי מפלגת האופוזיציה זכתה ביותר משני שלישים מושבים בפרלמנט (348), מה שמאפשר לה לשלוט בבית הנבחרים ולבחור את הנשיא.
ב-17 במרץ הגיש צ'ו הצעת תוכנית למתכונת שתראה ממשלתו, לפיה בממשלה יהיו 21 משרדים להם ימונו 18 שרים. חברי הפרלמנט אישרו את הצעתו.
ב-30 במרץ 2016 הושבע צ'ו לתפקיד נשיא מיאנמר, ובכך הפך לפוליטיקאי הראשון המכהן מטעם העם, מאז ההפיכה של הצבא ב-1962. בנאומו חזר צ'ו על דבריה של סו צ'י בצורך לשנות את החוקה הצבאית מ-2008 המשמרת לצבא כח רב בפוליטיקה (25% מכלל המקומות בפרלמנט שמורים לצבא), למרות הדמוקרטיזציה שעברה המדינה, והבטיח לבצע רפורמות ולהרחיק את הצבא מהפוליטיקה. מאות דיפלומטים ונציגים של ארגונים לא-ממשלתיים השתתפו בטקס השבעתו של צ'ו. לאחר הטקס נערכו בארמון הנשיאותי אירועים חגיגיים נוספים וארוחת ערב רשמית.
על אף שבאופן רשמי טין צ'ו הוא מנהיג עצמאי, אונג סאן סו צ'י הודיעה כי למעשה היא תכוון את פעילותו של הנשיא, וכי היא תנהיג את המדינה באמצעותו.
בחודש מרץ 2018 התפטר טין צ'ו מתפקידו כנשיא המדינה בגלל בעיות בריאות. הנשיא החדש שנבחר הוא וין מינט.
שיעורי בית
שיעורי בית (בראשי תיבות: ש"ב) הם פעילויות, מטלות או משימות המוטלות על תלמידים על ידי מוריהם במסגרות חינוכיות שונות כחלק מתהליך ההוראה. שיעורי הבית מיועדים להכנה מחוץ למסגרת השיעור הכיתתי וללא נוכחות של מורה. על כן הם נעשים על פי רוב בבית בשעות אחר הצהריים (מכאן מקור השם). עם זאת, ניתן להשלים את שיעורי הבית גם בסביבות ובזמנים אחרים.
בתקופה המודרנית מתן שיעורי בית נהוג במרבית בתי הספר, ובמרבית מדינות העולם, במערכת החינוך הפורמלית. לעיתים, מוטלות סנקציות על תלמידים שאינם מכינים את שיעורי הבית באופן מתמשך, למשל הורדה בציון השנתי של אותו תלמיד.
שיעורי הבית מיועדים לפיתוח של ידע ומיומנויות הדרושים להמשך הלמידה. הם יכולים לשמש לצורך חזרה על החומר הנלמד או כהכנה לקראת למידה עתידית. את שיעורי הבית ניתן לתת לתלמיד כחובה שעליו לבצע או כרשות לבחירתו.
מטלות המשמשות כשיעורי בית
ישנם סוגים רבים של מטלות הניתנות כשיעורי בית לתלמידים בכיתה. מטלות אשר יכולות לשמש לצורך שיעורי בית על פי חוזר של משרד החינוך הן: קריאה של טקסט, מענה לשאלות, סיכום, ארגון של נתונים, איתור מידע באינטרנט, תרגול, לימוד בעל פה ועריכה של תצפית.
אופן הכנת שיעורי הבית
בעבר היו שיעורי הבית משימות אשר יועדו לביצוע בבית לאחר שעות הלימודים בבית הספר. עם זאת בתקופה המודרנית ניתן להכין את שיעורי הבית גם בכיתה, בזמנים ומקומות שונים.
בחלק (מועט) מבתי הספר שבהם מתקיים יום לימודים ארוך מתבצעות מטלות שיעורי הבית במסגרת הזמן המוקדש לכך בתוך מערכת השיעורים. בנוסף, לעיתים המורה מאפשר לתלמידיו להתחיל את העבודה על שיעורי הבית במסגרת השיעור עצמו גם כאשר לא הוקדש לכך זמן מראש, לרוב כאשר תלמיד מסוים סיים מוקדם את המשימות שיועדו לשיעור זה.
משך הזמן בו מכינים את שיעורי הבית צריך להיות מותאם לגיל התלמיד וליכולותיו. לרוב בכיתות הנמוכות ניתן להקדיש להכנת שיעורי הבית 30-45 דקות. בכיתות גבוהות יותר בבית הספר היסודי מצופה מהתלמידים להקדיש לכך כשעה, ובחטיבות ביניים כשעתיים או שלוש. אם ההורים שמים לב שלילדם לוקח זמן רב יחסית להכין שיעורים, כדאי לשוחח עם הילד והמורה כדי לבדוק את מקור הקושי ולהתאים לו דרכי למידה. לצורך כך ניתן להסתייע בהוראה מתקנת.
מטרות שיעורי הבית
השימוש בשיעורי בית כחלק מהתהליך החינוכי יכול להעשות לצורך מטרות שונות, כאשר יכולה להיות יותר ממטרה אחת בכל מקרה.
מיומנויות הדרושות להכנת שיעורי בית
כדי שהתלמיד יוכל להכין את שיעורי הבית באופן עצמאי עליו לרכוש מספר מיומנויות בסיסיות. הקניית אסטרטגיות למידה יעילות בגיל צעיר יכולה להיתפס כהתערבות מניעתית עבור ההשלכות השליליות אשר עלולות להיות לשיעורי הבית. היא עשויה למנוע בהמשך מצבים של תלותיות שבהם הורים מכינים את שיעורי הבית לילד, מצבים של קנאה ומריבות בין אחים ולמנוע יצירה של מתח בין המשפחה לבית הספר.
פיתוח יכולת ההתארגנות והכנת סביבת העבודה יכולים לסייע לתלמיד בהכנת שיעורי הבית. הכנת שיעורי הבית יכולה להתבצע בכל מקום ברחבי הבית אשר מאפשר לתלמיד לעבוד בנוחות ולהורים להגיש סיוע במקרה הצורך. על התלמיד לדעת כיצד לארגן מראש את כל הציוד הנדרש כדי שלא יצטרך לקטוע את עבודתו בהמשך. למשל: תיק, יומן, קלמר עם כלי כתיבה ועוד.
על התלמיד לפתח מודעות עבור השעות ביממה שבהן הוא יותר מרוכז, כדי שהעבודה על שיעורי הבית תוכל להיות יעילה יותר. תלמידים מסוימים יעדיפו להכין שיעורים מיד אחרי בית ספר, כי אז הם יותר מרוכזים והחומר טרי בזיכרונם, ואילו אחרים מעדיפים לעשות הפסקה ולהכין אותם בהמשך היום. כמו כן, יש ללמד את התלמיד כיצד לתכנן את לוח הזמנים של הכנת שיעורי בית בהתאם לאילוצים חיצוניים כמו פעילויות אחרות שלו ושל משפחתו. פעילויות נוספות של התלמיד יכולות לכלול חוגים, תנועות נוער ומפגש עם חברים. זמינות ההורים למתן סיוע יכולה להיות תלויה בשעות העבודה שלהם ויש לקחת זאת בחשבון במקרה הצורך.
על התלמיד לפתח את יכולת הבנת הנקרא כדי שיוכל התייחס להוראה על כל דקויותיה ולהבין את המטרת התרגיל. ניתן ללמד את הילד להבחין בין הוראות שהן ביצועיות (היקף בעיגול, מתח קו ועוד), לבין הוראות הדורשות מהילד עיבוד של החומר, המשגה מילולית וארגון תשובה עניינית (הסבר מדוע, נמק, הבא דוגמאות, פרט, הבע דעתך ועוד).
יתרונות מול חסרונות
שיעורי בית הם כלי בתהליך הלימודי-חינוכי. אופן השימוש בכלי זה יכול לתרום לקידום החינוך וההשכלה של התלמידים, או לחילופים לגרום לנזק להתפתחותם והשכלתם.
מלבד השפעה על ההישגים הלימודיים של התלמידים, לשיעורי הבית יש יתרונות נוספים. הם משפרים את הרגלי הלמידה של התלמיד, הם יכולים לשפר את הגישה של התלמידים כלפי בית הספר, וללמד כי ניתן ללמוד בכל זמן, ולא רק בין כותלי בית הספר. יתרונות נוספים שאינם אקדמיים הם רכישת תכונות אופי חיוביות של אחריות ויכולת למידה עצמאית.
בנוסף להשפעות החיוביות של שיעורי הבית, מספר מחקרים גילו גם השפעות שליליות. אחת ההשפעות הנפוצות היא חבלה ביחסי הילד עם הוריו. ישנם מקרים בהם הורים רואים בפיקוח על הכנת שיעורי-הבית את תפקידם המרכזי בהקניית השכלה לילדיהם. פיקוח זה נושא לעיתים אופי של כפייה תוך שימוש באמצעי ענישה. באופן זה שיעורי בית עלולים לגרום להתערבות הורים אשר כוללת לחץ, מבוכה ועימותים עם הילדים אשר מתחילים כבר בכיתה א' ונמשכים עד כיתה י"ב.
חלק מהקונפליקטים הקיימים במשפחה בין הורים וילדיהם קשורים להתנהגות של הכנת שיעורי-הבית, כך שהם עלולים להפריע לשגרת החיים במשפחה ולתרבות הפנאי שלה. שיעורי הבית יכולים להפחית את הזמן הפנוי לפעילויות משפחתיות ואת איכות הקשרים בתוך המשפחה. שיעורי הבית יכולים לשמש כ"מוביל", בכך שהם מעבירים את "בעיות בית הספר" ל"בעיות במשפחה".
שיעורי בית מרובים מידי עלולים ליצור עומס יתר אשר ימנע מהתלמידים להשתתף בפעילויות בלתי פורמליות, כמו חוגים, תנועת נוער ועוד.
על כל אלו, הצטברות מתמשכת של השפעות שליליות אשר נוצרו בעקבות שיעורי הבית עלולה ליצור עמדות שליליות כלפי בית הספר והלימודים.
יעילות שיעורי הבית
ישנם מספר גורמים אשר יכולים להשפיע על היעילות של שיעורי הבית. יעילות שיעורי הבית עולה כאשר הם משרתים מטרה ברורה, מתאימים לרמתו של כל תלמיד, ולנושאים הנלמדים בכיתה באותה עת.
כאמור, יעילותם של שיעורי הבית מבוססת על התאמה בין רמת הקושי של שיעורי הבית לרמת היכולות של התלמיד. כדי להביא להצלחה של כל תלמיד בהכנת שיעורי הבית יש צורך להתחשב בשונות שקיימת בין התלמידים. כל תלמיד שונה מחברו בדרך הלמידה שלו וברמת ההבנה של החומר. השונות בין התלמידים באה לידי ביטוי גם באופן הביצוע של שיעורי הבית - לכל אחד יש העדפה שונה לגבי הזמן, האופן, העיתוי, והשותפים המועדפים שלו להכנת שיעורי הבית.
כמו כן, אם אין בקרה על הכנת שיעורי הבית קשה להשיג תועלת לתהליך הלמידה. בהתאם לכך, קבלת משוב משפרת אף היא את יעילות שיעורי הבית, בעיקר אם היא ניתנת תוך זמן קצר - רצוי עד היום שלמחרת. משוב משפר את למידת התלמידים באמצעות תיקון טעויות, קבלת משוב חיובי, ושימת דגש על טעויות בתהליך החשיבה. הערות בונות מספקות משוב טוב יותר מאשר מתן ציון.
על מנת ליצור השפעות חיוביות למתן שיעורי בית יש לתת מגוון רב של משימות לבחירה. על המשימות להינתן בהתאם לרמת התפתחותם, למיומנויות שרכשו ולתחומי העניין של התלמידים. יש ליצור גיוון במטלות הניתנות לשיעורי הבית ולהכווין את התלמידים לפתרון המטלות בדרך יצירתית. אפשר לתת מטלות חובה ומטלות רשות. הטלת מטלות זהות על כל התלמידים גורמת לכך שעבור חלקם שיעורי הבית הם פעילות על חומר שהם כבר יודעים ושולטים בו, ואילו אחרים אינם מסוגלים להכינם שכן גם בכיתה לא הבינו את החומר, ובכך רק מתחדדת תחושת התסכול והכישלון.
בישראל
קביעת מדיניות בית הספר נמצאת תחת אחריותו של המנהל והיא כוללת בין היתר את נושא שיעורי הבית.
בשנת 2006 הוציא משרד החינוך חוזר מנכ"ל בנושא שיעורי בית בבתי הספר היסודיים שבו נתן הנחיות לחשיבה מחודשת על מדיניות שיעורי הבית בכל בית ספר. על פי החוזר:
בחוזר זה ניתנה הנחיה לכל בית ספר לבחון מחדש את מדיניות שיעורי הבית באמצעות דיון בשאלות הנוגעות למטרת שיעורי הבית ותרומתם, הבעיות המתעוררות כתוצאה משיעורי הבית, סוגי המטלות הניתנות, מעקב אחר הכנת שיעורי הבית והתמודדות עם אי-הכנת שיעורי בית, מעורבות הורים בשיעורי הבית, והתייחסות לשונות בצורכי התלמידים בהקשר של שיעורי הבית. כמו כן, בתי הספר נתבקשו לדון גם בשאלה העקרונית האם להקפיד על מתן שיעורי בית בבית הספר, באיזה מינון, ובאילו גילאים.
החוזר מחייב את בתי הספר לפרסם את הנהלים המגדירים את מדיניות שיעורי הבית שלו בתחילת כל שנת לימודים, באתר האינטרנט שלו ובדף אשר יחולק להורים.
מחקר
שיעורי הבית נתפסים כחלק בלתי נפרד מההוויה הבית ספרית. יחד עם זאת קיימים עימותים סביב נושא זה בין המורים לתלמידים, בין ההורים לילדיהם ובין המורים להורים, כמו גם נקודת מפגש.
ככלל, אין הסכמה בקרב החוקרים על יעילות שיעורי הבית, בכל הנוגע לשיפור הישגי התלמיד.
במחקר שנערך באוניברסיטת דיוק, נעשתה סקירה של למעלה מ-60 מחקרים בנושא שיעורי הבית, והמסקנה הייתה שישנו מתאם חיובי בין כמות שיעורי הבית שניתנת לילדים, ובין הישגיהם. עם זאת, המחקר גם הראה שכמות מוגזמת של שיעורי בית מסבה נזק, וגורמת לשחיקה של התלמידים. המחקר תומך ב"כלל 10 הדקות", על פיו יש לתת 10 דקות של שיעורי בית על כל שנה בבית הספר. כך ילדים בכיתה א' צריכים לקבל שיעורי בית שיארכו 10 דקות ביום, ותלמידים בכיתה י"ב צריכים לקבל שיעורי בית שיארכו שעתיים ביום. בשנת 1989 נעשה ניתוח של כ-120 מחקרים בנושא. 70 אחוז מהמחקרים הראו כי תלמידים שניתנו להם שיעורי בית שיפרו את הישגיהם, יותר מאשר תלמידים שלא ניתנו להם שיעורי בית. שאר המחקרים הראו את התוצאה ההפוכה. בנוסף, נמצא כי הכנת שיעורי בית תורמת לעליה מיידית בהישגים הלימודיים ובמידת הבנת החומר ושליטה בו כאשר מדובר בתלמידים חלשים. נמצא כי תלמידים בינוניים וחזקים לא יורדים בהישגים אם לא ניתנים שיעורי בית. עבור תלמידים בכל הרמות, שיעורי בית עוזרים בפיתוח חשיבה ביקורתית ועוזרים לפתח המשגה נכונה עבור מושגים בסיסיים. בנוסף, נמצא כי השפעת שיעורי הבית על הישגי התלמידים היא גבוהה יותר ככל שעולים במדרג הכיתות.
נורית קורן
נורית קורן (נולדה ב-24 בפברואר 1960) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת הליכוד, ששימשה כיו"ר הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן.
קורות חיים
בגיל 38 נרשמה ללימודי תואר ראשון במדעי החברה והרוח באוניברסיטה הפתוחה, וסיימה אותם לאחר חמש שנים, בהצטיינות. לאחר מכן סיימה תואר ראשון ושני במשפטים, מטעם הקריה האקדמית אונו ואוניברסיטת בר-אילן בהתאמה וקיבלה רישיון עריכת דין.
קורן הייתה מנהלת לשכתו של גלעד ארדן בשנים 2010–2012, בעת כהונתו כשר להגנת הסביבה. הייתה ממייסדות עמותת אחל"ה (איכות חיים לתושבי השרון) ופעילה חברתית למען אוכלוסיות חלשות ואנשים עם מוגבלות..
כחברת הכנסת
ניסתה לרוץ לכנסת ה-18 וה-19 ברשימת הליכוד אך נבחרה למקום לא ראלי ולא נכנסה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים נבחרה בשלישית ברשימת הליכוד, הפעם במקום ה-28, המוקצה לנציג מחוז מישור החוף, ונכנסה לכנסת העשרים לאחר שהמפלגה קיבלה 30 מנדטים.
לאחר בחירתה לכנסת נבחרה לשמש כסגנית יו"ר הכנסת עד ל-1 ביוני 2016. שימשה כחברת הוועדה לבחירת שופטים וכמו כן כחברה בחמש ועדות כנסת נוספות. קורן פעלה למען הרכב מגוון יותר של בית המשפט העליון בדגש למינוי נשים ומזרחים מהזרם השמרני והימני. בנוסף, קורן הייתה יושבת-ראש הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן וממובילות המאבק בכנסת. כן יזמה יזמה הקמת מאגר גנטי של דנ"א של משפחות ומאומצים בשיתוף פעולה של חברת MyHeritage, ונכון לינואר 2017 המאגר מונה למעלה מ-600 דגימות. בשנת 2017 לאחר הקמת מאגר דגימות ה-DNA, מצא יהודה קנטור את משפחתו. דגימות ה-DNA שלו נמצאו מתאימות לבני משפחה תימנית שדגימותיהם היו אף הן במאגר שהוקם, אם כי בדיעבד נתברר שנמסר לאימוץ על ידי אימו. החל מפברואר 2017 קורן היא יושבת ראש הוועדה הפרלמנטרית המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן מזרח והבלקן.
בנוסף קורן כיהנה כיושבת-ראש השדולה למען זכויות אנשים עם מוגבלויות, יושבת-ראש השדולה לקידום העלייה והקליטה של עולים מצרפת, יושבת-ראש השדולה להליכי גבייה הוגנים בהוצאה לפועל.
בבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום ה-43 ברשימת הליכוד (לאחר האיחוד עם מפלגת כולנו הוזזה למקום ה-45 בבחירות לכנסת ה-22 ו-23) ולא נכנסה לכנסת. קורן מוקמה במקום ה-44 ברשימת הליכוד לכנסת ה-24 ולא נכנסה לכנסת.
חיים אישיים
בגיל 17 נישאה לאלי קורן, ועברה איתו להתגורר בהרצליה, שם למדה בתיכון הראשונים, עד שפרשה ממנו לאחר שהרתה. גרה בהרצליה עד היום ואם לארבעה ילדים.
יעל טאומן קלעי
יעל טאומן קלעי היא קריפטוגרפית ומדענית מחשבים תאורטית העובדת כחוקרת ראשית בכירה במיקרוסופט מחקר וכמורה מן החוץ ב-MIT במעבדת מדעי המחשב והבינה המלאכותית.
השכלה וקריירה
קלעי סיימה תואר ראשון במתמטיקה בהצטיינות יתרה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1997. היא עבדה עם עדי שמיר במכון ויצמן למדע, סיימה שם תואר שני במדעי המחשב ומתמטיקה ב-2001, ולאחר מכן עברה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם השלימה את הדוקטורט שלה ב-2006 עם שפי גולדווסר כמנחת הדוקטורט שלה. היא עשתה פוסט-דוקטורט במיקרוסופט מחקר ובמכון ויצמן והייתה חברת סגל במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה. קיבלה משרה קבועה במיקרוסופט בשנת 2008. היא מכהנת במועצה המייעצת המדעית של המכון למחקר חישובי וניסיוני במתמטיקה (ICERM).
תרומות
קלעי פיתחה גם את התחום של האצלת חישוב מאומת שיש לו יישומים חשובים למחשוב ענן. קלעי פיתחה שיטות להפקת הוכחות תמציתיות המאשרות את נכונותו של כל חישוב. שיטה זו מאפשרת למכשיר חלש להעביר כל חישוב למכשיר חזק יותר באופן המאפשר בדיקת תקינות התוצאות ביעילות. הוכחות תמציתיות כאלה שימשו חברות בלוקצ'יין רבות (כולל Ethereum) כדי לאשר תקפות עסקה ובכך להתגבר על מכשולים מרכזיים ביכולת ההרחבה של הבלוקצ'יין, מה שמאפשר עסקאות מהירות ואמינות יותר. המחקר של קלעי סיפק הגדרות חיוניות, מושגי מפתח וטכניקות יצירתיות לתחום זה.
הכרה
עבודת המאסטר של קלעי, שהציגה את הרעיון של חתימות טבעת, זכתה בפרס התזה המצטיינת לתואר שני. עבודת הדוקטורט שלה ב-MIT זכתה בפרס George M. Sprowls עבור עבודת הדוקטורט המצטיינת במדעי המחשב.
בשנת 2017 הייתה יו"ר משותף של כנס האגודה הבין-לאומית למחקר קריפטוגרפי.
ב-2018 הוזמנה קלעי להרצות על היבטים מתמטיים של מדעי המחשב בקונגרס הבין-לאומי של מתמטיקאים.
היא זכתה בפרס ACM למחשוב לשנת 2022 "על פריצות דרך בהאצלת חישוב ניתן לאימות ותרומה בסיסית לקריפטוגרפיה".
חיים אישיים
קלעי היא בתו של פרופסור יאיר טאומן. בעלה, אדם טאומן קלעי, עובד גם הוא במיקרוסופט מחקר, והם הורים לשני ילדים.
גביע אמריקה (שיט)
גביע אמריקה (באנגלית: America's Cup) היא תחרות השיט והספורט הוותיקה ביותר שפעילה כיום והיא גם התחרות הנחשבת ביותר בעולם השיט. שיטת התחרות היא דו-קרב בין שתי יאכטות, אחת היא המנצחת של סבב התחרות הקודם והשנייה היא יאכטה שניצחה בסבב המוקדמות. הגביע נקרא על שם הספינה אמריקה.
לאורך השנים משכה התחרות בנוסף לשייטי עילית ומעצבי יאכטות מפורסמים, גם ספונסרים ויזמים עשירים. התחרות מהווה מבחן ליכולות שיט ובנית סירות וכן גם ליכולות ניהול וגיוס השקעות. ההשתתפות בתחרות היא פרויקט יקר כשהתקציבים להכנת הצוות ובניית הסירה מתחילים ב-100 מיליון דולר ומגיעים להרבה מעבר לזה.
היסטוריה
בתחרות השיט שאורגנה ב-1851 על ידי מועדון היאכטות הבריטי המלכותי להקפת האי וייט (Isle of Wight) לאורך 53 מייל. בתחרות זו ניצחה המפרשית "אמריקה" ממועדון היאכטות של ניו-יורק 15 ספינות בריטיות, ולקחה את הגביע ששוויו עמד על 100 לי"ש של אותם ימים. מסופר שלאחר התחרות כששאלה המלכה הבריטית ויקטוריה, מי סיים במקום השני, ונענתה בתשובה "אין מקום שני" . הגביע עבר מאנגליה לניו יורק, ונתרם למועדון היאכטות של ניו-יורק (NYYC) על ידי הסינדיקט שמימן את הספינה באמצעות מסמך שטר העברה ללא תמורה שכותרתו הייתה: Deed of Gift of the America's Cup, כשהתנאי המרכזי בו היה שהגביע יוחזק תמיד בנאמנות על ידי המועדון המנצח עד לתחרות הבאה, זאת במטרה לאפשר את המשך התחרויות הידידותיות בין האומות על הגביע. מאוחר יותר נקבע שם התחרות לאמריק'ס קאפ (גביע אמריקה, על שם הסירה),
לכל מועדון יאכטות אשר עונה על הדרישות הקבועות בשטר ההעברה תהיה הזכות להתמודד מול המועדון אשר מחזיק את הגביע. המועדון המתמודד יקרא "the challenger" ומולו יגן על הגביע המחזיק הקודם שיקרא "the defender"
מאז הניצחון בבריטניה שמר מועדון היאכטות הניו-יורקי על הגביע עד 1983, כאשר משנת 1870 עד 1920 התחרויות היו בעיר ניו יורק ומ 1920 ועד 1983 עברו לניופורט. השליטה של המועדון הניו יורקי במשך 132 שנה הייתה כה מלאה עד שהוחלט להבריג את הגביע לרצפת המועדון. בתחרות בשנת 1983 ניצח מועדון היאכטות המלכותי של פרת' בראשות אלן בונד עם המפרשית "אוסטרליה II" בתוצאה 3–4 את הספינה "ליברטי" האמריקאית. לראשונה ארצות הברית איבדה את התואר והתחרות הבאה שהתקיימה בשנת 1987 הייתה בפרימנטל במערב אוסטרליה, בתחרות זו הפסידו האוסטרלים למועדון היאכטות סן דייגו, שבשלוש התחרויות הבאות שמר העל התואר עד שנת 2000 אז ניצחו אותו הניו זילנדים.
מאז לא ניצחה קבוצה יותר מפעמיים רצופות והגביע חזר לאירופה בפעם ראשונה מאז התחרות של 1851 בשנת 2003 לאחר שקבוצת Alinghi השווייצרית זכתה והתחרות הבאה התקיימה בולנסיה ב 2007 ובה הצליחה Alinghi לשמור על הגביע, אך איבדה אותו ב 2010 ל Golden_Gate_Yacht_Club מסן פרנסיסקו, המועדון מסן פרנסיסקו הצליח לשמור על הגביע גם בתחרות של 2013 אך איבד אותו לניו זילנד 2017.
סבבים מוקדמים לתחרות
תחרויות הקדם נערכות לרוב בשיטת "round-robin" כאשר בכל משט מתחרים שני צוותים אחד מול השני ובהמשך הסבבים, מתחרים כל הצוותים זה מול זה. בסוף התחרויות עולה המנצח שהשיג את מירב הנקודות לשלב הבא. בשלב ה-פיינל (final) יתחרו שני הצוותים שהשיגו את שני המקומות הראשונים. שלב ה פיינל של תחרויות הקדם יסתיים בנוקאאוט כאשר רק צוות אחד יעלה לתחרות ה america's cup להתחרות במחזיק הגביע.
תחרויות קדם נוספות (ACWS)
בשנה שלפני התחרות המרכזית נהוג לקיים תחרויות קדם שמאפשרות למתחרים לבחון את עצמם לפני התחרויות הרשמיות.
ב 2020 עקב התפשטות הקורונה בוטלו תחרויות הקדם שהיו אמורות להתקיים באפריל בקליארי-סרדיניה וביוני בפורטסמות' אנגליה, כך שהפעם הראשונה בה יכלו הצוותים להכיר אחד את השני ולהתחרות ביניהם היה ב 17-12-2020 באוקלנד ניו זילנד.
גביע לואי ויטון (Louis Vuitton)
בשנת 1970 מספר יאכטות ממועדונים שונים ביקשו להתחרות מול המועדון הניו יורקי על הגביע. כך נקבע כי שלב בחירת הטוען לגביע (CHALLENGER) יופרד מהתחרות הראשית ויתקיים שלב מוקדם בו יבחר המתחרה היחיד על הגביע אל מול המגן עליו (defender). ב 1983 הצטרף מעצב האפנה הצרפתי לואי ויטון והפך לספונסר הראשי בתחרויות הקדם כאשר הרעיון המרכזי בהשקעות העתק בצוותים ובסירות היה לזהות ולפתח מתחרה חזק לתחרות על הגביע ולדאוג לכך שתחרויות הקדם תהוונה רף כניסה גבוה מספיק לתחרות הראשית.
תחרויות הקדם שנקבעו לחודשים שלפני התחרות על הגביע, משנת 1983 ועד 2017 נקראו "גביע לואי ויטון". חמישה מתוך תשעת המנצחים בגביע לואי ויטון זכו בגביע אמריקה.
גביע פרדה (Prada)
בספטמבר 2017 הוכרז כי חברת פרדה האיטלקית תיקח את החסות על כל אירועי הקדם לאמריקס קאפ כולל גם התחרות הראשית של אמריקס קאפ ה-36, שתתקיים במרץ 2021. תחרויות הקדם "גביע פרדה" נקבעו לחודשים ינואר ופברואר 2021.
כללים
הכללים בגביע אמריקה, בהם מקום התחרות, התאריך, דגם הסירה בה יתחרו ואף מספר השיוטים הדרושים לניצחון, נקבעים על ידי מנצח גביע אמריקה הקודם, תוך התייעצות במתחרה, לכן הם משתנים לעיתים קרובות בשונה מרוב מקצועות הספורט המקצועני. לפני התחרות מתפרסם פרוטוקול (עבור התחרות ה 36 שתהיה במרס 2021 הפרוטוקול התפרסם בספטמבר 2017). למעט מקרה אחד לקראת התחרות ב 2010 שם הגיע סיכום הפרוטוקול לדיון בבית משפט אשר השתמש במסמך היסוד the Deed of Gift שנכתב ב 1851 כדי לפסול מועדון מתחרה. רוב הפרוטוקולים נכתבים בהסכמה ובהגינות בין המגינים על הגביע למאתגרים. זאת תוך שמירה על רוח התחרות הידידותית הספורטיבית בין המדינות המשתתפות ותוף שאיפה למצוינות ולחלוציות בטכנולוגיה.
חוקי התחרות
לאחר סיום הסבב המוקדם מתמודדים המאתגר (challenger) והמחזיק בתואר מהתחרות הקודמת (defender) בסדרת שיוטי דו-קרב. מכיוון שזו תחרות דו-קרב המטרה היא לחצות את קו הסיום ראשון. בתחרות אין חשיבות לזמן אלא למיקום, מי שמגיע ראשון מקבל נקודה.
חוקי התחרות נגזרו מחוקי השיט הרגילים החל ממעבר מוקדם של קו ההתחלה, חציית מסלול אחד של השני, סיבוב סביב המצוף ושמירת טווח נקי בין המקיף למצוף, הסתרת רוח וכן אי עמידה בכללים שנקבעו בפרוטוקול התחרות. אי עמידה בכל אלה גוררים ענישה (penalty) שגם היא נקבעת בפרוטוקול ובחוקי התחרות שנקבעים לקראת התחרות.
רנה רדזפי
רנה רדזפי (באלבנית: René Redzepi; נולד ב-16 בדצמבר 1977) הוא שף ושותף במסעדת נומה שבקופנהגן, דנמרק. תחת ניהולו של רדזפי המסעדה זכתה בשלושה כוכבי מישלן ונבחרה מספר פעמים למסעדה הטובה ביותר בעולם. רדזפי נודע בזכות עבודתו החדשנית בנומה ותרומתו הרבה למטבח הנורדי החדש.
בשנת 2012 נכלל ברשימת טיים 100 של מאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם, שנערכת על ידי המגזין האמריקאי טיים.
חיים מוקדמים
רדזפי נולד בקופנהגן שבדנמרק, לאב מהגר מהרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה ביוגוסלביה ולאם דנית. אביו של רדזפי מוסלמי ממוצא אלבני ורדזפי מספר שכילד קרא בקוראן, אם כי הוא כיום מגדיר עצמו אתאיסט.
כשהיה צעיר, משפחתו של רדזפי עברה למקדוניה שם התגוררה עד 1992, תחילת מלחמות יוגוסלביה, בטטובו, עיר עם רוב אלבני. רדזפי מספר שכילד מצא את החיים במקדוניה מהנים יותר מבדנמרק. בעוד שבדנמרק משפחתו גרה בדירה קטנה בעיר, במקדוניה, הם התגוררו בבית גדול באזור כפרי, אכלו אוכל מקומי, בריא, וברובו צמחוני. גם לאחר שמשפחתו חזרה לגור בדנמרק, רדזפי חזר לבקר ביוגוסלביה כילד ובילה בה מספר קיצים.
לרדזפי יש אח תאום, קנת' רדזפי. שני האחים עבדו בצעירותם בחלוקת עיתונים ובמשלוחים ואת ההכנסות תרמו לכלכלת המשפחה.
בגיל 15 עזב את בית הספר התיכון, ונרשם לבית ספר לבישול.
קריירה
רדזפי התלמד במסעדה משפחתית בעלת בכוכב מישלן בשם Pierre André, בקופנהגן, במשך ארבע שנים. כשהיה בן 19 נסע לעבוד במסעדת Le Jardin des Sens במונפלייה בדרום צרפת.
לאחר שרדזפי עבד במסעדת רדזפי במסעדת אל בולי ב-1999 שב לקופנהגן, והחל לעבוד במסעדת Kong Hans Kælder, שהייתה אחת ממסעדות הגורמה המובילות בעיר מאז אמצע שנות ה-70. בשנת 2001 בילה ארבעה חודשים בעבודה תחת תומאס קלר במסעדת The French Laundry בקליפורניה, אך חזר לעבוד ב-Kong Hans Kælder בקופנהגן.
בדצמבר 2002, כשהיה בן 24, יצר קלאוס מאייר קשר עם רדזפי, שהציע לו להפעיל מסעדה במבנה "בית הצפון האלנטי" (Nordatlantens Brygge), מחסן לשעבר מהמאה ה-18 שהפך למרכז תרבות של באזור צפון האוקיינוס האטלנטי. המסעדה נומה נפתחה בשנת 2004 כשרדזפי הוא השף הראשי.
רדזפי מאתר חלק ניכר ממזונו באופן מקומי ועוסק במחקר ובליקוט מזון בטבע. הוא אמר שהדבר נובע מתקופת חייו במקדוניה, שם האוכל היה מקומי וטרי. חלק ניכר מהגישה לתפריט ולאוכל בנומה מבוססת על נושאים עונתיים של מה שזמין באותה עת. רדזפי מתמקד גם בתסיסה ובייבוש מזון, תוך ניסוי ושימוש בכמה שיותר צמחים, בשר ודגים.
חיים אישיים
רדזפי נשוי לשפית יהודייה, נדין לוי רדזפי, שגדלה בפורטוגל ובדנמרק. יש להם שלוש בנות.
החזית העממית (צרפת)
החזית העממית (בצרפתית: Front populaire) הייתה איחוד של מפלגות השמאל ואיגודי העובדים בצרפת שהתקיים מ-1936 ועד 1938. החזית נוצרה על מצע של מאבק משותף בפשיזם של תנועות הימין הקיצוני. החזית זכתה להצלחה בבחירות 1936 וזכתה לרוב בפרלמנט בזכותו הרכיבה, בין יוני 1936 ליוני 1937, את ממשלת צרפת בראשותו של לאון בלום, אחת הממשלות היציבות בתולדות הרפובליקה הצרפתית השלישית. החזית התפרקה עקב חילוקי דעות פנימיים בין הגופים שהרכיבו אותה ביחס לשאלה באלו גופים לתמוך, אם בכלל, במלחמת האזרחים בספרד ולאור סירובם של הקומוניסטים להצביע בעד הסכם מינכן, שנתמך על ידי חברות אחרות בחזית.
הרקע להקמת החזית
פרשת סטביסקי הייתה פרשיית שחיתות שלטונית שהתפוצצה בראשית 1934 וגרמה לאי-אמון ציבורי בממשלת המפלגה הרדיקלית של קאמי שוטאן (Camille Chautemps), ומחליפו (לאחר שאולץ להתפטר), אדואר דאלאדיה. העיתונות הימנית דיווחה כי מטרתו של ממשל דאלאדיה היא לקדם "דיקטטורה של השמאל" וב-6 בפברואר פרצה בכיכר הקונקורד בפריז הפגנת ענק של איחוד כל כוחות הימין הפרלמנטרי והחוץ-פרלמנטרי בהן אקסיון פראנסז, הפטריוטים הצעירים (Jeunesses Patriotes) וצלב האש הפשיסטים כמו גם חוגים מלוכניים. המפגינים ביקשו לחצות את נהר הסן ולצעוד לעבר ארמון בורבון, משכן האספה הלאומית. כוחות המשטרה שהגנו על הגישה לארמון, ירו לעבר המון המפגינים ופיזרו אותם, חלק מהמפגינים הנסוגים החלו בפרעות אלימות ברחובות המובילים לארמון האליזה, שם התנגשו עם פלוגות של המפלגה הקומוניסטית של צרפת וניהלו קרבות רחוב. בסוף היום נמנו 16 הרוגים וכ-2,000 פצועים. ב-9 בפברואר התפטר דאלאדיה ובמקומו התגבשה ממשלת הצלה לאומית שמרנית בראשותו של גסטון דומרג (Gaston Doumergue) שמטרתה המוצהרת הייתה הרגעת הרוחות ומניעת התדרדרות למלחמת אזרחים. בתגובה להקמת ממשלת מרכז-ימין זו, פרצו הפגנות מצד השמאל, שהביע חשש של השתלטות ימנית-פשיסטית אנטי-רפובליקנית על צרפת בחסות הממשלה החדשה.
הסכנה מפני מהפכה פשיסטית אנטי-רפובליקאית והתבססותם של משטרים סמכותניים באירופה (כגון מוסוליני באיטליה והיטלר בגרמניה) הובילה את ראשי המפלגה הקומוניסטית (PCF) ו"הסקציה הצרפתית של אינטרנציונל העובדים" (SFIO; לימים המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית) לזנוח את המאבק שלהם כנגד הסוציאל-דמוקרטיה ולחפש שיתוף פעולה עם המפלגה הרדיקלית המרכזית יותר. מוריס תורז, ראש המפלגה הקומוניסטית קרא ליצירת חזית משותפת כנגד "הסכנה החומה" כבר ב-1934 במאמר בל'הומניטה. אולם באותה עת ביקשה המפלגה הרדיקלית, שנהנתה עדיין מרוב בפרלמנט ליצור ברית עם הימין המתון בדמות הברית הרפובליקאית הדמוקרטית (Alliance républicaine démocratique; ARD) עמה ישבה בקואליציה משותפת של "ממשלת פיוס" בין נובמבר 1934 למאי 1935. המצב השתנה לקראת הבחירות ב-1936, בו התברר כי מנהיג הברית הרפובליקאית דמוקרטית, פייר אטיין פלנדן, אינו מעוניין עוד בברית עם הרדיקלים, דבר שפתח את האפשרות לחיבור הרדיקלים לסוציאליסטים ולקומוניסטים, יחד עם תמיכה של גופים חוץ-פרלמנטריים, בהם איגודים מקצועיים והליגה הצרפתית לזכויות האדם.
בחירות מאי 1936 וממשלת לאון בלום
ב-3 במאי 1936 התקיימו בצרפת בחירות כלליות בהן זכתה החזית ל-386 מושבים מתוך 608. לראשונה היו לסוציאליסטים יותר מושבים מאשר לרדיקלים. לאון בלום הפך לראש ממשלת צרפת והיה הסוציאליסט הראשון שכיהן בתפקיד והיהודי הראשון בתפקיד, דבר שהפך את התבטאויות האופוזיציה לנגועות באנטישמיות מוצהרת. הקואליציה שתמכה בממשלה הייתה רחבה והקיפה את הקומוניסטים, הסוציאליסטים, הרדיקלים ומפלגות קטנות נוספות כגון תנועת "האיחוד הסוציאליסטי-רפובליקאי" של פול רמדיה, "המפלגה הפרולטרית", הקתולים השמאלים ( Jeune République) ועוד שהתאחדו תחת גוש "השמאל העצמאי" (Gauche indépendante).
זמן קצר לאחר הקמת הממשלה, ב-24 במאי 1936, היא ביקשה להוקיר את נרצחי דיכוי הקומונה הפריזאית ב-1871. במצעד שהתקיים אל "קיר לוחמי הקומונה" (Mur des Fédérés) בבית הקברות פר לשז השתתפו כ-600,000 משתתפים. בראש המצעד צעדו לאון בלום ומוריס תורז. התהלוכה ביטאה תחושה חזקה של התנגדות לפאשיזם ולנאציזם שעלו אז במדינות אירופיות שונות.
ממשלת בלום, שזכתה ברוב יציב ורחב, פתחה במסע חקיקה רחב (133 חוקים ב-73 ימים), שנגע בעיקר להסדרת זכויות עובדים ונתמך בשורת הסכמים בין איגודי המעסיקים לאיגודי העובדים. בין היתר כוננו חוקי העבודה של ממשלת בלום את זכות השביתה, הזכות למשא ומתן קיבוצי וחתימת הסכמים קיבוציים, מתון מינימום של 12 ימי חופשה שנתית לכל עובד כחוק (כך, למעשה כונן מוסד הוואקאנס, החופשה השנתית הצרפתית), הגבלת שבוע העבודה ל-40 שעות, העלאה מיידית של המשכורת באופן מדרגי (15% לבעלי המשכורות הנמוכות ו-7% לבעלי המשכורות הגבוהות), נקיטת צעדים למניעת התנהגות נקמנית של מעסיקים כנגד מובילי שביתות או נציגי עובדים, פיתוח הרפואה התעסוקתית, ביטוח תאונות עבודה וביטוח לאומי. חקיקת החבילה הראשונה של חוקי העבודה הושלמה כבר ביוני 1936.
צעדים נוספים של הממשלה נועדו לחילוצה של צרפת מן המשבר הכלכלי העולמי ומניעת שחיתות שלטונית. כך למשל הוחלט שכל בעל מניות בבנק יהיה רשאי להשתתף בישיבות ולקבל דין וחשון שקוף על ההחלטות ושונתה שיטת המינויים לתפקידים ציבוריים בכירים. הוקם משרד לענייני תבואה (Office du blé) שנועד להסדיר תמורה נאותה לחקלאים וסיוע בשיווק תוצרת חקלאית. הוקמה תוכנית למתן הלוואות בערבות ממשלתית לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים. כן החלה הממשלה לפתח פרויקטים גדולים של עבודות ציבוריות, בפרט בתחום שיקום ותחזוקה של תשתיות, על מנת לספק מקורות תעסוקה ולהילחם באבטלה. גם אירוח התערוכה העולמית של פריז (1937) פתח פתח למקומות תעסוקה רבים.
ממשלת לאון בלום דאגה גם לפיתוח החינוך והתרבות, כך למשל הרחיבה את חינוך החובה לגיל 14 וביטלה את שכר הלימוד להשכלה תיכונית שהפך לחינם ופתחה אפשרויות לימודים לנוער עובד, כן יסדה הממשלה משרד ממשלתי ייעודי לפיתוח הספורט והקיט.
על אף שצרפת החלה לצעוד לכיוון של מדינת רווחה ועל אף שהצעדים הורידו את האבטלה וסיימו שנים ארוכות של שביתות פראיות, הרי שהתעשייה לא הסתגלה בקלות ובמהירות לשינויים. בראש ובראשונה נפגע פריון העבודה עקב קיצור שבוע העבודה והעלאת השכר, כן החלה לדהור אינפלציה שהגיעה לשיעור שנתי של 46% ב-1937. מפעלים קטנים שלא יכלו לעמוד בתנאים החדשים קרסו. החל מראשית 1937, הפחד מהתעצמות גרמנית, הצורך להשקיע בפיתוחים ביטחוניים ולספק מקומות עבודה נוספים דחף את ממשלת בלום להולאמת התעשייה הצבאית ולהשקעה בצבא, תוך עצירת תנופת חקיקת הרווחה. בלום ראה בנאציזם סכנה מוחשית וקרא לזרז את חימושה מחדש של צרפת אל מול הסכנה הנאצית, ואילו הלאומנים הימניים נעו לעבר התפייסות עם גרמניה הנאצית דווקא, כאשר אחת הסיסמאות בהן השתמשו הייתה: "מוטב היטלר מבלום".
אחד הצעדים הראשונים שנקטה ממשלת בלום הוא הוצאתן אל מחוץ לחוק של תנועות פשיסטיות. עם זאת, תנועות אלו לא חדלו להתקיים, הם רק ירדו למחתרת וליבו שינאה אנטישמית בקרב מתנגדי הממשלה שהתבססה על יהדותו של בלום. המחתרת הפשיסטית העיקרית שפעלה בתקופת ממשלת החזית העממית הייתה לה קגול (La Cagoule, "הברדס") שביצעה פיגועי טרור. בפברואר 1937 נפצע בלום פציעה קלה בידי מפגיני ימין, כשעברה מכוניתו על פני תהלוכת הלוויה של ז'אק בינוויל, ההיסטוריון של כתב העת הימני "ל'אקסיון פרנסז".
סוף דרכה של החזית
בלום נאלץ לנקוט במדיניות נייטרלית ביחס למלחמת האזרחים בספרד בשל כמה סיבות, ובהן הרצון להימנע מסכסוך עם שותפיו הקואליציוניים מן המפלגה הרדיקלית והשמאל העצמאי, שהתנגדו להתערבות במלחמה, תוך גרימת קרע בלתי ניתן לאיחוי בין המחנות הפוליטיים בצרפת. מנגד, המפלגה הקומוניסטית הצרפתית והקרמלין הפעילו לחץ רב על בלום וממשלתו להיכנס למלחמה ולתמוך ברפובליקאים בספרד. מתח קשה זה, כתוספת לקשיים שבפניהם עמד בלום ביישום מדיניותו נוכח הקשיים הפוליטיים מצד הסנאט, שנשלט על ידי הכוחות השמרניים, הביא אותו להתפטר ביוני 1937. ההתפטרות בישרה את תחילת סופה של ממשלת החזית העממית. לאחר התפטרות בלום שב קמי שוטאן (שהתפטר בבושת פנים מכהונתו ב-1934 בעקבות פרשת סטביסקי) לכהן כראש ממשלה.
החזית התפרקה ב-1938. שוטאן פיטר את השרים מן המפלגה הסוציאליסטית, הדבר איפשר לחזית לשתף פעולה עם ממשל נוויל צ'מברלין בבריטניה ולחתור להסכם שיסיים את תוקפנות גרמניה הנאצית בצ'כוסלובקיה. לאחר שהושג הסכם מינכן סירבו הקומוניסטים להצביע בעדו והוצגו על ידי הממשלה כ"מחרחרי מלחמה". בתגובה, פרצו שביתות ענק במשק, שהונהגו על ידי האיגודים המקצועיים הקומוניסטיים. השביתות דוכאו ביד חזקה על ידי הממשלה הצרה, שהתססה כעת על המפלגה הרדיקלית לבדה.