cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הר עיוור
תקציר העלילה
שומאי מנסה להתאבד אולם הרופאים בבית החולים הסמוך מצילים אותה (רק לאחר שמשפחתה משלמת מראש על הטיפול) והיא חוזרת אל הכפר. ראש הכפר אליו היא פונה מבטיח כי יבדוק את הדבר אולם הוא לא עושה דבר. הדוור, באמצעותו היא שולחת מכתבים למשפחתה מעלים את מכתביה, והיא מגלה שיתר נשות הכפר אף הן נחטפו וניקנו. ניסיון הבריחה השני שלה נכשל משנהג רכב חולף מסרב להסיע אותה אל העיר בלי תשלום, ובעלה תופס אותה.
מורה הכפר מבטיח שיעזור לה אולם גם הוא מנצל אותה מינית, ומשנתפס נאלץ לעזוב את הכפר. שומאי מספקת שירותי מין לבעל המכולת בכפר בתמורה לתשלום בעזרתו היא מגיעה אל העיר הגדולה, אולם בעלה וחבריו רודפים אחריה ומורידים אותה מהאוטובוס עליו עלתה מבלי שאיש מהנוסעים, הנהג והשוטרים מסביב עוזרים לה. שומאי נכנסת להיריון ונולד לה בן, ובהמשך היא מחליטה ללמד את בני הכפר שאין להם די כסף לשלם לבית הספר.
אחד מתלמידיה עוזר לה ושולח לה מכתב מהעיר במקום בו לא יוכל הדוור המקומי לעצור אותו, ואביה מגיע עם כוח משטרה לחלצה, אולם בני הכפר מאיימים על חייהם והשוטרים נסוגים ומבטחים לשוב כעבור כמה ימים עם תגבורת. בעלה מנסה להחביא את שומאי ביערות (דבר שנעשה עם כל הנשים כל פעם שפקידי המפלגה מבקרים בכפר) ושאביה מנסה לעצור אותו הבעל מכה נמרצות את האב. על מנת להגן על אביה, שומאי מרימה קופיץ מתכת והסרט מסתיים בעודה מנחיתה את הקופיץ על גבו של בעלה.
הפקת הסרט והשתתפות בפסטיבלים
הסרט צולם במימון פרטי בינלאומי, וכל שחקני הסרט הם שחקנים חובניים. אפילו גיבורת הסרט, הואנג לו, לא סיימה את לימודיה באקדמיה לסרטים של בייג'ינג. הצנזורה הסינית הורתה לבמאי הסרט להוריד ממנו 20 סצנות בטרם אישרה את הפצתו על מנת שהסרט יוכל להשתתף בפסטיבל קאן בו זכה הסרט להצלחה רבה.
ישיבת חברון כנסת ישראל
ישיבת חברון - כנסת ישראל (בעבר: ישיבת סלבודקה) היא ישיבה גדולה חרדית-ליטאית בישראל. נחשבת לאחת משתי הישיבות החשובות והיוקרתיות בציבור החרדי, יחד עם ישיבת פוניבז' בבני ברק.
דרכה של הישיבה מבוססת על שיטת גדלות האדם של מייסדה, הרב נתן צבי פינקל (מכונה "הסבא מסלבודקה"), מראשי תנועת המוסר.
הישיבה הוקמה בשנת ה'תרל"ז (1877) בסלובודקה, פרבר של קובנה שבליטא. באמצע שנות העשרים של המאה ה־20 החליטו ראשיה להעביר חלק ניכר ממנה לארץ ישראל. בשנת ה'תרפ"ד (1924) הוקם סניף של הישיבה בחברון שבארץ ישראל המנדטורית, שאליו הצטרפו בהמשך ראשי הישיבה. לאחר מאורעות תרפ"ט (1929) שבהם נהרגו חלק מתלמידי הישיבה עברה הישיבה לשכונת גאולה בירושלים. משם עברה הישיבה לשכונת גבעת מרדכי, שם היא שוכנת עד היום.
במהלך השנים חלו פיצולים בישיבה, בעקבותיהם קמו ישיבת חברון-גאולה, ישיבת עטרת ישראל וישיבת כנסת הגדולה ("חברון-ר' הלל"). בכמה מקומות בארץ ישראל הוקמו בתי מדרש של בוגרי הישיבה הקרויים "יוצאי חברון". קבוצה אחרת של בוגרי ישיבת סלבודקה הקימו ישיבה נוספת בבני ברק לאחר השואה, הקרויה אף היא ישיבת סלבודקה.
הישיבה בסלובודקה
ישיבת "כנסת ישראל" נוסדה בשנת תרל"ז (1877) על ידי הרב נתן צבי פינקל, המכונה "הסבא מסלובודקה", בפרבר סלובודקה שבעיר קובנה, ליטא. הרב פינקל היה מגדולי תנועת המוסר ותלמידו של הרב שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם". הרב נתן צבי פינקל מינה את מחותנו הרב משה מרדכי אפשטיין, ואת הרב איסר זלמן מלצר, גיסו של הרב אפשטיין, לראשי הישיבה. בעוד הרב מלצר נשלח אחר כך על ידי הרב נתן צבי פינקל לפתוח את ישיבת סלוצק, הרב אפשטיין כיהן בראשות הישיבה עד לפטירתו, וצאצאיו הם חלק מאלה שמכהנים כיום בראשות הישיבה.
ההחלטה על המעבר לחברון
בשנת תרפ"ד (1924) הוצא צו על ידי הממשלה הליטאית שחייב את תלמידי הישיבה בגיוס לצבא, או לחלופין להנהיג בה לימודי חול. ראשי הישיבה חששו מהיוזמה הממשלתית והחליטו לעלות לארץ ישראל. כדי להכין את עליית הישיבה נשלחו לארץ ישראל בחשאי הרב יחזקאל סרנא, חתנו של הרב אפשטיין ולימים ראש הישיבה, והרב ישראל זיסל דבורץ, יד ימינו של הרב נתן צבי פינקל, לחפש מקום מתאים לישיבה . הרב סרנא סיפר על כך:
בתחילה רצו להתיישב בירושלים, אבל אנשי היישוב הישן התנגדו משום ההופעה המודרנית של הבחורים, לכן הוחלט להתיישב ביישוב החדש, לאחר התלבטות בין המושבה פתח תקווה ובין העיר חברון, הוחלט לבחור בחברון, שבה היה חשש קטן יותר שהשפעות מן החוץ יפריעו לתלמידי הישיבה. חברון נבחרה גם כדי לחזק את הקהילה היהודית במקום ובשל כך תמכו ראשי היישוב היהודי ביוזמה. הרב אפשטיין, ששהה באותה תקופה בארצות הברית, התרים כספים עבור העלאת הישיבה לחברון. הנהלת הישיבה השיגה 100 סרטיפיקטים, בעזרתו של הרב מאיר ברלין.
הישיבה בחברון
בחודש אלול תרפ"ד נפתחה הישיבה בחברון, במבנה שנמצא כיום בשטחי H1 שבשליטה פלסטינית מלאה. בתחילה הגיעו עשרה מתלמידי הישיבה ובמשך שנת תרפ"ה הצטרפו לישיבה תלמידים חדשים מארץ ישראל. בחברון התרכך במקצת המשטר בישיבה, אך תלמידי הישיבה המשיכו ללמוד בבית המדרש כשהם לבושים בכובע וחליפה. בחברון גם לא נהגו תקופות "בין הזמנים" המקובלות כיום, ובחודשים תשרי ואב התקיימו הלימודים כסדרם, שכן לא היו לתלמידים בתים שאליהם יוכלו לשוב בחופשות. תלמידי הישיבה נהגו לבקר לעיתים קרובות באשל אברהם. באזור הישיבה התגוררו מספר משפחות הקשורות אליה.
ר"מ ומנהל הישיבה היה הרב יחזקאל סרנא, וכמשגיח כיהן הרב אברהם גרודזינסקי, שאף הוא עלה מסלובודקה לחברון בשנת תרפ"ד. בהמשך הצטרף אליהם הרב משה פינקל, בנו של "הסבא". בחודש שבט חזר הרב גרודזינסקי לליטא, לשמש כמשגיח בקרב הנשארים בסלובודקה. באדר תרפ"ה הגיע לארץ ראש הישיבה הרב משה מרדכי אפשטיין. את פניו קיבלו 5000 איש, בהם הרב יוסף חיים זוננפלד (שבירך לכבודו ברכת שחלק מחכמתו ליראיו) והרב צבי פסח פרנק, והוקם לכבודו "שער כבוד" בכניסה לחברון. הרב אפשטיין הנהיג בישיבה לימוד בסדר קדשים בשל המעבר ל"ארץ הקודש".
בחודש תמוז תרפ"ה עלה "הסבא", הרב נתן צבי פינקל. מושל חברון הביע את שמחתו על הרחבת היישוב היהודי במקום והבטיח את סיועו. בשנת תרפ"ו עלה הרב לייב חסמן ומונה למשגיח בישיבה לצד "הסבא". הסבא הזמין גם את הרב אברהם נח פַּאלֵי שיעלה ארצה וימסור שיחות מוסר לתלמידים. בכ"ט בשבט תרפ"ז נפטר "הסבא" ולאחר פטירתו מונה כמשגיח הרב חסמן.
כר"מים כיהנו לצד הרב סרנא, גיסיו (חתני הרב אפשטיין) הרב משה חברוני, הרב אהרן כהן והרב משה פינקל (שנפטר בחיי אביו). בקיץ תרפ"ז ביקר בישיבה האדמו"ר מגור בעל ה"אמרי אמת".
טבח חברון וסוף תקופת חברון של הישיבה
בחודש אב בשנת תרפ"ט אירע טבח חברון (תרפ"ט). הקרבן הראשון בפרעות תרפ"ט בעיר היה תלמיד הישיבה שמואל רוזנהולץ, שנרצח בדקירת פגיון בבית המדרש ביום שישי, 23 באוגוסט. ארבעה תלמידים נרצחו ב"בית קפיליוטו־בורלנד", וב"בית קיזלשטיין" נרצח תלמיד הישיבה זאב גרינברג באכזריות. יחד עם עשרות מתושבי חברון, הלכו רבים מתלמידי הישיבה לביתו של אליעזר דן סלונים, שהיה ראש הקהל בחברון, בהנחה ששם הם בטוחים מפגיעה. הפורעים פרצו לבית בשבת ושם היה מספר הנרצחים הגבוה ביותר של תלמידי הישיבה. בסך הכול נרצחו בטבח 24 מתלמידי הישיבה, אך רבים אחרים ניצלו. אנשי היישוב היהודי פונו מהעיר וראשי הישיבה החליטו על העברתה לירושלים.
הישיבה בירושלים
שבועות ספורים לאחר מכן, בחודש אלול תרפ"ט, השתכנה הישיבה בבית הכנסת "אחווה" (ברח' ראשית חכמה 8) בירושלים ושכרה דירות לתלמידים. הרב סרנא נסע לאסוף כספים מחוץ לארץ ישראל על מנת להקים מבנה לישיבה. בשנת תרצ"ד 1934 נפטר הרב אפשטיין ומאז הנהיג את הישיבה הרב סרנא, כשעמו משמשים גיסיו, הרב אהרן כהן והרב משה חברוני, כראשי ישיבה. בשנת תרצ"ו נפטר גם הרב חסמן, ובמקומו נתמנה הרב מאיר חדש למנהל הרוחני.
בשנת תרצ"ט נחנך היכל הישיבה החדש בשכונת גאולה. בתקופה זו הצטרפו לישיבה גם צעירים בני היישוב הישן וחסידים, כמו הרב דוד משה טעפ והרב משה צבי הולצברג (שניהם לימים ראשי ישיבת קרלין) וכן הרב שמואל ישכר רוזנגרטן, לימים ראש ישיבות בעלז. חלק מתלמידי הישיבה, ואף ראש הישיבה הרב אהרן כהן, התקרבו לחבורת שומר אמונים, למורת רוחו של הרב סרנא. בהמשך, לאחר שמונה רבי ישראל אלתר לאדמו"ר מגור, הלכו רבים מתלמידי הישיבה ל"טישים" שערך והתקרבו לחצרו, חלקם הפכו לחסידים של ממש, בהם הרב מרדכי חברוני, לימים ר"מ בישיבה.
בקיץ תש"ח, לאחר שרבים מבני הישיבה חזרו לבתיהם בזמן ההפוגה, הקימה הישיבה סניף זמני בתל אביב, בראשות הרב אהרן כהן, ששהה אז בבני ברק. סניף זה פעל עד חורף תש"ט, אז חזרו התלמידים לירושלים.
בהמשך מונו כמשגיחים, לצד הרב חדש, גם הרב צבי הירש פאלי (בנו של הרב אברהם נח) והרב אברהם סלומון. לאחר פטירתו של הרב סרנא בשנת תשכ"ט הנהיג את הישיבה הרב משה חברוני, עד לפטירתו בשנת ה'תשל"ה. בשנת תשכ"ו מונה הרב יעקב חיים סרנא (בנו של הרב יחזקאל) לראש ישיבה, חרף התנגדותם ומאבקם של בחורים בישיבה נגד מינוי זה, ובשנת תשכ"ח מונו גם הרב אברהם פרבשטין (חתנו של הרב יחזקאל סרנא) והרב שמחה זיסל ברוידא (חתנו של הרב משה פינקל) שעד אז כיהנו כר"מים, וכך היו בישיבה חמישה ראשי ישיבה בו זמנית. שנה לאחר פטירתו של הרב חברוני החל חתנו הרב הלל זקס למסור שיעור כללי לצד היותו ר"מ בשיעור ב'.
כר"מים כיהנו הרב מרדכי חברוני (בנו של הרב משה), הרב רפאל שמואלביץ (חתנו של הרב פרבשטין), הרב ברוך מרדכי אזרחי (חתנו של הרב מאיר חדש) והרב נחמן טוקר (חתנו של הרב משה חברוני). בהמשך מונה גם הרב אהרן יפה'ן (גם הוא חתנו של הרב חברוני).
המעבר לשכונת גבעת מרדכי
בגמר הבנייה בתשל"ו (1976) אוכלס בית המדרש והחלו הלימודים במקום. בתחילה נבנה בית מדרש המתאים לכ-500 בחורים. עם השנים עלה מספר התלמידים ונבנה בית מדרש חדש שיכול להכיל עד 1,400 מקומות ישיבה.
במהלך שנותיה של הישיבה בגבעת מרדכי עברה הישיבה מספר שינויים בולטים:
עד לאמצע שנות ה-80 השיעורים בישיבה היו נמסרים ביידיש, אם כי חלק מהר"מים (כמו הרב אברהם פרבשטין) היו עוברים במהלך השיעור לעברית.
לאחר פטירת הרב אברהם פרבשטין בשנת תשנ"ז מונו לראשי ישיבה הרבנים הרב דוד כהן, שלמה כץ ומשה מרדכי פרבשטין. בחורף תשנ"ח מונה הרב יוסף חברוני, בנו של יצחק חברוני כר"מ בישיבה, ובג' בתשרי ה'תש"ס הוכתר כראש ישיבה כממלא מקומו של סבו הרב משה חברוני. באותה העת מונה הרב יצחק לנדא (נפטר תשע"ד, 2014) כר"מ, בשנת תשס"ח מונה לר"מ הרב אברהם לויסון שלפני כן שימש כר"מ בישיבת אור ישראל, ובשנת תשע"ג מונה גם הרב איתן יפה'ן (בנו של הרב אהרן). ראש הקיבוץ היה הרב נחמן טוקר, חתנו של הרב משה חברוני. המשגיח הרוחני בישיבה כיום הוא הרב חיים יצחק קפלן ולצידו הרב חיים וייסבלום.
בשנת תשס"ט הוקם "ועד הבוגרים", במטרה לשמר על הקשר בין הישיבה לבוגריה. הוועד ערך כנס בוגרים בבנייני האומה. לכבוד הכנס יצא הספר "עד שבחברון", ובו תולדות הישיבה ורבניה.
ישיבת חברון נחשבת לאחת משתי הישיבות הליטאיות החשובות ביותר בישראל, לצד ישיבת פוניבז'. בעשור השני של המאה ה-21 יש המחשיבים אותה כחשובה ביותר, גם בשל המחלוקת הפנימית אצל מתחרתה.
ישיבה קטנה
משנות ה-30 עד תחילת שנות ה־80 פעלה ישיבת תפארת צבי, שהוקמה כישיבה קטנה לישיבה. בהמשך נפתח לצידה תלמוד תורה יבנה, שיועד לחרדים שלא השתייכו ליישוב הישן.
בשנת תשס"ז נפתחה בירושלים ישיבת חברון לצעירים בראשות הרב משה קלור (חתנו של יצחק חברוני).
מאפייני הישיבה
ישיבת חברון היא ישיבה חרדית ליטאית בסגנון המקובל. ישיבות אלו שמות את הדגש העיקרי שלהם בלימוד התורה בעיון. לישיבה כמה דגשים מיוחדים:
גדלות האדם
גדלות האדם היא תמצית את משנתו של הסבא מסלובודקה, הבאה לידי ביטוי בשימת דגש עיקרי על עבודת ה', מתוך הכרת רוממות האדם שהוא צלם אלוהים, והקפדה על ההנהגות המתחייבות מכך, בין היתר שיטה זו כוללת גם הנהגות חיצוניות שנועדו לתת לאדם הרגשה כי הוא נזר הבריאה, כגון שימת דגש על מראה נאות ומסודר, והדגשת יכולותיו וכישוריו של האדם, שיטה זו עומדת בניגוד לשיטת הרב יוסף יוזל הורוביץ – הסבא מנובהרדוק, ראשה של ישיבת נובהרדוק – הסוברת כי עבודת ה' צריכה להיעשות מתוך הכנעה וענווה, והאדם צריך לחוש מושפל אל מול בוראו.
עצמאות בהנהגות
כחלק משיטה זו של גדלות האדם, דגל הסבא בעמדה, שלכל אדם יש את הכישורים הנדרשים להחליט לבדו במה הוא יכול להתקדם וכיצד, וכשהגיע הסבא לארץ ישראל החליט לבטל את המשמעת הנהוגה בישיבה, כתוצאה מכך בפרט ומשיטתו בעניין זה עוד קודם העלייה לארץ בכלל, נוצרה בישיבה תבנית מיוחדת המאפשרת התפתחות אישית של התלמיד באופן אינדיבידואלי, ולא כחיקוי לראשי הישיבה ומשגיחיה, דבר שלא היה מקובל בשאר הישיבות באותה תקופה. כחלק מהשיטה, הישיבה דגלה בעצמאות הבחורים, ובנתינת מעורבות אקטיבית לבחורים המבוגרים בהנהגת הישיבה. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 ולאורך העשור השני של המאה ה-21, חל פיחות במעמד הבחורים בישיבה ובשליטתם בה, דבר שגרם מדי פעם לחיכוכים ולמריבות בין הנהלת הישיבה לבחורים. בתמוז תשע"ח הוחרף המאבק ומאות בחורים עזבו את בית המדרש למשך כמה ימים כמחאה על סילוק תלמיד. הרב חיים קניבסקי כתב מכתב נגד המהלך וראשי הישיבה החליטו להתנות את המשך לימודיהם של בני ועד א' במעבר מבחן קבלה מחדש. על רקע התפרצות נגיף הקורונה בישראל, נכנסה הישיבה בקיץ תש"פ למתווה כמוסות ("קפסולות"), ובמשך הקיץ החליטה הנהלת הישיבה לפנות את כלל הבחורים מהישיבה ולאפשר את חזרתם של בחורים עד לוועד שישי (גיל 22 בערך). בהמשך נפתח סניף בחדרה לבחורים מבוגרים.
הבדלים בשיטת הלימוד
בישיבת חברון שיטת הלימוד הנהוגה, היא שיטת הלימוד הליטאית הקלאסית מיסודו של הרב חיים סולובייצ'יק מבריסק שהייתה מקובלת גם בהרבה ישיבות אחרות, אך עם זאת ישנם מספר מאפיינים לישיבה הנגזרים משיטתו של הסבא:
מנהגים וניגונים
בישיבה מנהגים המבוססים בעיקר על מנהגי הגר"א ומנהגי ישיבת סלובודקה. בין המנהגים הבולטים: בעלייה לתורה אין קוראים לבחור בצירוף שם אביו (בהוראת הסבא מסלבודקה). לקראת שנת תשע"ה הוציא "ועד הבוגרים" מהדורה של לוח עתים לבינה ובו מנהגי הישיבה וימי האזכרה של רבניה.
נוסח תפילת ימים נוראים של חברון הוא נוסח מרכזי בציבור הליטאי, ונוהג בישיבות ובתי כנסת שהוקמו על ידי יוצאי חברון. והתפשט אף לכלל הציבור. מסורת הנוסח היא מהרב שלום שבדרון שהתפלל לפני העמוד בתפילת מוסף של ראש השנה. בשנותיו הראשונות הוא נצמד לנוסח הוותיק של הרב שלמה צימבליסט (ראש ישיבת תפארת צבי), הרב צבי קופשיץ, הרב אליהו פרוש והרב חיים מנחם מנדלסון, נוסח מונוטוני שמקורו מישיבת טלז. עם השנים החל הרב שבדרון לפתח את נוסח התפילה, עם ניגונים וסלסולים משלו. ושילוב קטעי נגינה לחלקים מהתפילה. את שיריו שאב ממקורות שונים, חלקם מהמסורת המשפחתית החסידית, חלקם משכניו כמו ר' הלל ליכטנשטיין (כגון 'ארשת שפתינו', ניגון חסידי שהותאם לתפילה הליטאית), ר' אליהו פרוש החזן בשערי חסד שנוסחאותיו וניגוניו התבססו בחלקם על הרב זלמן סנדר כהנא שפירא (כמו 'ובשופר גדול יתקע' ו'מה נאמר לפניך'), וחלקם מהחזן ר' הירשל גולדשטיין ('כי הנה כחומר', 'ויאתיו') ועוד. כיום החזן בישיבה בימים נוראים הוא הרב ירחמיאל טוקר, והרב שלמה פלאי.
אוצר הספרים
ספריית הישיבה מכילה מעל ל-18,000 ספרים, בהם כאלה שהובאו מסלבודקה ומחברון וכתבי יד נדירים. בספרייה 5 מחשבים שעליהם מותקנת תוכנת אוצר החכמה. הספרים מקוטלגים באופן אלקטרוני. אוצר הספרים מתנהל כגוף עצמאי למחצה. חלק ממימונו מסופק על ידי הנהלת הישיבה.
בעבר שימש האוצר כספריית השאלה עבור הציבור הרחב. הדבר גרם לאבדן ספרים מרובים, ובעקבות כך ננעל חלק גדול מהאוצר ונפתח רק בנוכחות ספרן שרשם כל השאלה, שהייתה מוגבלת לשבוע בלבד. בשנת תשס"ה עבר אוצר הספרים שיפוץ מקיף, במהלכו נקנו ספרים רבים. מאז משמשת הספרייה לעיון במקום בלבד. עד לשנת תשס"ט היו רוב הספרים מצויים ליד בית המדרש, וחלק מועט מהם שכן בקומה למטה וכונה "האוצר הקטן". בשנת תשס"ט, לצורך הרחבת פנימיות הישיבה, קנתה הנהלת הישיבה את שטחו של האוצר הקטן מהנהלת אוצר הספרים, והספרים שבו עברו אל ספריית האוצר המרכזית שמאחורי בית המדרש.
מתחת לקומת בית המדרש ישנו מחסן גדול המשמש לאחסון ספרי האוצר. בפנים נמצא חדש 'בית עקד הספרים' בו מצויים ספרים היסטוריים וישנים. כמו ירושלמי המזויף על קדשים וכמו שו"ת מהרש"ם עם חתימתו של המהרש"ם, ועוד רבים וטובים. ועד אוצר הספרים נאלץ לסגור אותם לשימוש הציבור הרחב. הן מחשש לשלום הספרים והן מחשש להיעלמות של ספרים כפי שהיה בעבר.
בשנת תשפ"ב נוספו ספריות באוצר הספרים, ולשם כך סודר אוצר הספרים מחדש.
מאהאז'אנגה
מאהאז'אנגה (בצרפתית: Majunga) היא עיר נמל בצפון מדגסקר, על חוף האוקיינוס ההודי, במצר מוזמביק. זה הנמל השני בחשיבותו אחרי טומאסינה.
מאהאז'אנגה היא בירת המחוז הנושא את אותו שם ובירת חבל בואני. בעיר מתגוררים, לפי הערכה משנת 2013, 220,000 תושבים. בעיר ישנה קהילה מוסלמית גדולה, דבר שהוביל לתסיסה חברתית בשנת 1977. בעיר יש שדה תעופה המקשר אותה לקומורו ולמיוט. העיר ממוקמת בסמוך לשפך נהר בטסיבוקה הזורם לתוך מפרץ בומבטוקה באמצעות דלתה רחבה.
העיר נוסדה על ידי כ-200 סוחרים הודים בשנות ה-80 של המאה ה-19.
פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הרוק הטוב ביותר
פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הרוק הטוב ביותר הוענק לראשונה בשנת 1989, אחת מארבע קטגוריות הז'אנר המקוריות שנוספו לטקס באותה שנה. בשנתו הראשונה, הפרס נקרא קליפ ההבי מטאל הטוב ביותר, ובין 1990 ל-1995 שונה שמו לקליפ המטאל/רוק כבד הטוב ביותר. הקטגוריה עברה שינוי שם שלישי וקצר בשנת 1996, כששמה שונה לקליפ הרוק הכבד הטוב ביותר. בשנת 1997, הפרס קיבל את השם המזוהה עמו ביותר, קליפ הרוק הטוב ביותר, אשר החזיק בו עד 2016. בשנה שלאחר מכן, המילה "קליפ" הוסרה מכל קטגוריות הז'אנר בטקס (למרות שהמועמדויות עדיין מגיעות לקליפים ספציפיים). הפרס הזה בשמו הנוכחי: הרוק הטוב ביותר.
כמו כל שאר קטגוריות הז'אנר בטקס, קטגוריה זו הופסקה לזמן קצר בשנת 2007, כאשר הפרסיפ שונו ורוב הקטגוריות המקוריות בוטלו. עם זאת, בשנת 2008, MTV החזירה את הפרס הזה, יחד עם כמה מהאחרים שהופסקו בשנת 2007.
אירוסמית' היא שיאנית הזכיות בפרס זה, עם סך של ארבע זכיות בין השנים 1990–1998. פול אאוט בוי והפו פייטרס, הם שיאני המועמדויות בקטגוריה זו, לאחר שקיבלו 9 מועמדויות נכון לשנת 2022. אירוסמית' ולינקין פארק, עם 8 מועמדויות. בשנת 1995, הבסיסט של וייט זומבי, שון יסולט, הפכה לאישה הראשונה שזכתה בפרס זה, בעוד שבשנת 2014, הזמרת הניו זילנדית לורד הפכה לזמרת הראשונה שזכתה בקטגוריה הנשלטת על ידי גברים.
שינסקה נקאמורה
שינסקה נקאמורה (באנגלית: Shinsuke Nakamura; נולד ב-24 בפברואר 1980) הוא מתאבק יפני, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון. לפני הופעת הבכורה שלו ברוסטר הראשי, נקאמורה היה שייך למותג הפיתוח של ה-WWE, ה-NXT, שבו הוא אחד משלושה מתאבקים (ביחד עם סמואה ג'ו ופין באלור) שזכו באליפות ה-NXT יותר מפעם אחת. בינואר 2018, נקאמורה ניצח בקרב הרויאל ראמבל של אותה השנה.
כמו כן, נקאמורה ידוע בשל עבודתו עבור הארגון היפני New Japan Pro-Wrestling, שבו הוא שלוש פעמים אלוף במשקל כבד של IWGP, הכהונה הראשונה שלו הגיעה בגיל 23 ו-9 חודשים. עוד הישגים שרשם בארגון הם חמש זכיות באליפות הבין יבשתית של IWGP (כשהוא גם מחזיק בכמות ההחזקות הרבה ביותר וגם בכהונה הארוכה ביותר של 313 ימים), אליפות הזוגות של IWGP ביחד עם הירושי טנהאשי, האלוף האחרון במשקל כבד של NWF ועוד.
קרלין (פינסק)
קרלין (בבלארוסית: Карлін, בעבר: קרולין) הוא פרבר של העיר פינסק, בלארוס. שטעטל יהודי, ערש הולדתה של חסידות קרלין.
היסטוריה
קרלין (קרולין) נוסדה ב־1690 כעיר עצמאית, ונקראה על שם מייסדה, יאן קרול דולסקי. ב־1695 הקים דולסקי במקום כנסייה, המשמשת כיום כאולם קונצרטים, ואחוזה מבוצרת. הוא גם אפשר ליהודים להתיישב באזור.
שליטי הכפר בראשית המאה ה-18, בני משפחת וישניובייצקי הרחיבו את הטירה, וביססו את ההתיישבות במקום. ב־1706 נכבש המקום ונשרף עם הטירה שבו בידי הצבא השוודי. בהמשך שוקם הכפר בידי מתיישבים בני הסביבה, ובמהלך המאה התבססה בו אוכלוסייה משמעותית. במסגרת חלוקת פולין השנייה, הועברה קרלין בשנת 1793, לידי רוסיה. ובשנת 1799 איחדו השלטונות הרוסים את קרלין לתוך פינסק כפרבר.
חסידות קרלין
העיירה קרלין, טרום האיחוד, היא ערש הולדתה של חסידות קרלין. צדיקי חסידות זו ישבו בקרלין כבר במחצית המאה ה-18, אז גיבש רבי אהרן הגדול מקרלין קבוצה חסידית סביבו. ב־1772 הוא נפטר, ואחריו הנהיג את קהילת החסידים המקומית, תלמידו וחברו רבי שלמה מקרלין. התארגנות חסידית זו במרחב ליטאי מובהק כזה של פינסק, נתקלה בקשיים מרובים.
אליפות אירופה בכדורסל 2009
אליפות אירופה בכדורסל , או בקיצור יורובאסקט 2009, הייתה האליפות היבשתית ה-36 המאורגנת על ידי פיב"א אירופה. התחרות התקיימה בפולין אשר אירחה את הטורניר בפעם השנייה מאז 1963, בין ה-7 בספטמבר ל-20 בספטמבר 2009. באליפות התחרו 16 נבחרות, והזוכה הייתה נבחרת ספרד, בהדרכתו של סרחיו סקאריולו.
הנבחרות המשתתפות
ארבע מהנבחרות שהשתתפו באליפות הודרכו בידי מאמנים ישראלים: ישראל (צביקה שרף) סיימה ללא ניצחון והודחה בסוף השלב הראשון, בולגריה (פיני גרשון) סיימה ללא ניצחון והודחה בסוף השלב הראשון, פולין (מולי קצורין) העפילה לשלב הבתים השני ורוסיה (דייוויד בלאט) העפילה לרבע הגמר וסיימה במקום ה-7, לאחר שניצחה את טורקיה בתוצאה 89:66.
== מיקום המשחקים==
מוקדמות
המוקדמות נערכו בשנת 2008 כאשר הנבחרות שהעפילו דרכן הן סרביה, מקדוניה, טורקיה, בריטניה, לטביה ישראל ובולגריה. זאת בנוסף לפולין המארחת שקיבלה כרטיס חופשי וכן ל-7 הנבחרות הראשונות באליפות הקודמת. לטורניר ההזדמנות האחרונה העפילו 6 נבחרות נוספות וצרפת זכתה בו והעפילה דרכו לאליפות עצמה.
בתמונה מצד שמאל הנבחרות שהעפילו לאליפות ישירות מסומנות באדום והנבחרות שהעפילו לטורניר ההזדמנות האחרונה מסומנות בכתום.
בית א'
משחקי שלב הבתים של קבוצות בית א' התקיימו באולם "האלה ארנה" בפוזנן * השעות הן על פי שעון פולין, לשעון ישראל יש להוסיף שעה.
בית ג'
משחקי שלב הבתים של קבוצות בית ג' התקיימו ב"היכל טורוור" בוורשה * השעות הן על פי שעון פולין, לשעון ישראל יש להוסיף שעה.
בית ד'
משחקי שלב הבתים של קבוצות בית ד' התקיימו ב"אולם המאה" בורוצלב * השעות הן על פי שעון פולין, לשעון ישראל יש להוסיף שעה.
בית ה'
משחקי שלב הבתים של קבוצות בית ה' התקיימו באולם "לוז'ניצ'קה" בבידגושץ' * השעות הן על פי שעון פולין, לשעון ישראל יש להוסיף שעה.
בית ו'
משחקי שלב הבתים של קבוצות בית ו' התקיימו ב"אולם לודז' " בלודז' * השעות הן על פי שעון פולין, לשעון ישראל יש להוסיף שעה.
העפלה לאליפות העולם
בדומה לטורנירים קודמים הטורניר היווה טורניר העפלה יבשתי עבור נבחרות יבשת אירופה לאליפות העולם בכדורסל 2010. טורקיה אשר אירחה את האליפות העפילה אוטומטית. הנבחרות שהעפילו ישירות לאליפות העולם היו 6 הנבחרות שסיימו ראשונות- ספרד, סרביה, יוון, סלובניה, צרפת וקרואטיה.
נבחרת ישראל באליפות
נבחרת ישראל אשר סיימה את האליפות הקודמת מחוץ לשבע הנבחרות הראשונות התחרתה על שמונה המקומות הנותרים באליפות דרך משחקי המוקדמות אשר התקיימו מ-3 בספטמבר עד 20 בספטמבר 2008.
ישראל הוגרלה לבית עם נבחרות בריטניה, בוסניה וצ'כיה. לאחר ניצחון ביתי בהארכה על בריטניה הפסידה ישראל בשלושת משחקי החוץ נגד בוסניה, צ'כיה ובריטניה. ניצחונות ב-2 המשחקים האחרונים נגד בוסניה וצ'כיה (האחרון בהפרש של 37 נקודות) הספיקו לעלייה לאליפות אירופה בפעם התשיעית ברציפות כנבחרת בעלת המאזן השני בטיבו מבין סגניות הבתים.
באליפות אירופה הוגרלה ישראל לבית עם נבחרות יוון, קרואטיה ומקדוניה. ישראל הפסידה בכל שלושת משחקיה והודחה מהטורניר כבר בתום שלב הבתים הראשון, כאשר לראשונה בתולדותיה היא מסיימת את טורניר גמר אליפות אירופה מבלי שהשיגה ניצחון באף אחד ממשחקיה.
מגשימים
מַגְשִׁימִים הוא מושב בדרום השרון, ליד העיר יהוד השייך למועצה אזורית דרום השרון. המושב הוא הדרומי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית.
היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי ארגון חיילים משוחררים מצה"ל, באמצעות חברת רסקו, על אדמות הכפר הערבי יהודייה (עבאסייה), שתושביו גורשו על ידי האצ"ל במלחמת העצמאות. בתחילה פעל כקומונה שיתופית שפורקה. אל היישוב הצטרפו עם הזמן תושבים מהארץ, יוצאי גרמניה מכפר סירקין ועולים מפולין. בשנות התשעים הגיעו למושב תושבים מבוססים כלכלית שבנו במקום וילות ודירות פאר. הסרט הישראלי "לילסדה" משנת 1995 צולם באחת מן הווילות שבמושב.
כיום כמעט ופסקה החקלאות במושב אך נשארו עדיין שטחים חקלאיים רבים שחלקם אף מעובדים על ידי מספר משפחות.
במושב פועלת תנועת הנוער של האיחוד החקלאי שעורכת מדי שבוע פעילויות לילדי המושב וכן עוזרת בטקסי המושב ואירועים שונים במושב.
שכיח
בסטטיסטיקה, השכיח הוא הערך בעל השכיחות הגבוהה ביותר בקבוצת נתונים. במילים אחרות, זהו הערך שהופיע במדגם יותר פעמים מכל ערך אחר.
כמו הממוצע והחציון, השכיח משמש כאמצעי להבעת מידע חשוב על משתנה מקרי או אוכלוסייה באמצעות מספר בודד. יתרונו המשמעותי של השכיח על שאר מדדי המרכז, כמו הממוצע והחציון, הוא שהוא מוגדר גם למשתנה בעל ערכים שמיים.
אם כמה ערכים הם בעלי השכיחות הגבוהה ביותר במדגם, כל אחד מהם נחשב לשכיח. המקרה הקיצוני ביותר מתרחש בהתפלגויות אחידות, שבהן כל הערכים שכיחים באותה מידה. בהתפלגויות סימטריות יונימודליות ("חד-דבשתיות"), כמו ההתפלגות הנורמלית, החציון, השכיח והממוצע מתלכדים.
במדגם בדיד
השכיח של מדגם הוא הערך המופיע בו בכמות הגבוהה ביותר. לדוגמה, השכיח של המדגם [1, 3, 6, 6, 6, 6, 7, 7, 12, 12, 17] הוא 6. לעומת זאת, ברשימת הנתונים [1, 1, 2, 4, 4] השכיח אינו ייחודי - קיימים שני ערכים בעלי אותה שכיחות, שהיא הגבוהה ביותר במדגם. ניתן לומר שההתפלגות היא דו-שיאית (דו-דבשתית), בעוד שקבוצה עם יותר משני שכיחים יכולה להיות מתוארת כרב-שיאית (רב-דבשתית).
במדגם רציף
כאשר המדגם הוא התפלגות רציפה, כגון [... .935, 1.211 ..., 2.430 ..., 3.668 ..., 3.874 ...], המושג הוא בלתי שימושי בצורתו הגולמית, שכן אין בו שני ערכים זהים, ולכן כל ערך יופיע בדיוק פעם אחת. על מנת להעריך את השכיח, מקובל לסדר את הנתונים במחלקות שוות רוחב, כמו להכנת היסטוגרמה, ולחשב את שכיחותה של כל מחלקה. ניתן למצוא בקלות את המחלקה השכיחה - המחלקה שבה ההיסטוגרמה מגיעה לשיא - ואמצע מחלקה זו הוא השכיח. החיסרון בכך הוא שבדגימות קטנות או בינוניות, עלולה להיווצר הטיה בהתאם לרוחב המחלקה. דרך אחרת לחישוב השכיח במדגם רציף היא למצוא את נקודת המקסימום של פונקציית צפיפות ההסתברות אשר נאמדת בעזרת החלקה עם פונקציית גרעין (kernel density estimation).
הצגה גרפית
בסדרת ערכים, השכיח מוגדר כאמור על ידי ספירת ההופעות של הערכים השונים וניתן להציג את הרשימה כולה, אך דרך זו אינה נוחה. קיימות מספר דרכים להצגה גרפית של השכיח: ניתן לסדר את הערכים בטבלת שכיחויות- בה ליד כל ערך יופיע מספר הפעמים שבו נדגם. טבלה כזו יכולה לשמש לבניית דיאגרמת מקלות או גרף שבו מיקום נקודה מציין את הערך ושכיחותו. בהצגות כאלו, ניתן לאתר את השכיח בקלות: הערך השכיח הוא זה שהעמודה או הנקודה המייצגת אותו היא הגבוהה ביותר - בעל הצפיפות הגבוהה ביותר. כאשר מספר הערכים גדול ניתן לחלק את הערכים למחלקות ולהציג את שכיחותן בהיסטוגרמה. בצורת הצגה כזאת, השכיח הוא אמצע המחלקה השכיחה ביותר. במדגם רציף, שבו ניתן להציג את ההתפלגות בקו אחד, ניתן לאתר את השכיח בגרף על ידי מציאת נקודת המקסימום שלו.
השוואה למדדי מרכז אחרים
הטבלה הבאה מדגימה ששלושת מדדי המיקום המרכזיים אינם חייבים להסכים זה עם זה:
בניגוד לממוצע ולחציון, המושג "שכיח" הגיוני וישים גם על ערכים שמיים. למשל, אם המדגם הוא של שמות משפחה בישראל, והשם "כהן" מופיע הכי הרבה פעמים, השכיח יהיה "כהן". מובן שבדגימה כזו לא ניתן לחשב ממוצע או חציון. במערכת בחירות שבה המנצח נקבע על פי הרוב, המנצח הוא השכיח. שני שכיחים ומעלה ידרשו תהליך שובר שוויון. בניגוד לחציון, שהגיוני להשתמש בו רק כאשר יש סדר ליניארי בין הערכים האפשריים, השכיח אינו דורש זאת- בכל מדגם יש משמעות למושג זה.
פונקציית ההפסד
כאשר.
פונקציית ההפסד בעצם מתארת בכתיב מתמטי את המקרה הבא: בכל פעם בוחרים ערך אקראי מהרשימה. המטרה היא לנחש אותו, כאשר "ניצחון" הוא ניחוש נכון של הערך ו"הפסד" הוא כל ניחוש שאינו נכון. אנו מעוניינים "לנצח" כמה שיותר פעמים באמצעות שימוש באותו המספר. באיזה מספר עדיף לבחור? בשכיח כמובן. זהו הערך שאיתו נצא עם מספר ה"הפסדים" הקטן ביותר.
טום סטארידג'
טום סטארידג' (באנגלית: Tom Sturridge; נולד ב-5 בדצמבר 1985) הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר מהופעותיו בסרטים "להיות ג'וליה", "Like Minds", "רדיו רוק". הוא היה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי במחזה על הופעתו בברודוויי במחזה "יתומים". הוא גילם את דמותו של קרלו מרקס בעיבוד הקולנועי של וולטר סאלס של הרומן "בדרכים" מאת ג'ק קרואק.
ביוגרפיה
סטארידג' נולד בלאמבת' שבלונדון למשפחה בת שלושה ילדים של הבמאי צ'ארלס סטארידג' והשחקנית פיבי ניקולס. אחותו מטילדה סטארידג' היא גם שחקנית.
הקריירה של סטארידג' החלה בהיותו ילד, ב-1996 הופיע בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "מסעי גוליבר" בבימויו של אביו ובהשתתפותה של אמו. ב-2004 שיחק בסרטים "יריד ההבלים" ו"להיות ג'וליה". ב-2005 גילם את ויליאם הרברט, רוזן פמברוק השלישי בדרמה הטלוויזיונית "A Waste of Shame" של ה-BBC.
ב-2006 שיחק סטארידג' בתפקיד נייג'ל במותחן הפסיכולוגי "Like Minds" שהופץ גם בשם "Murderous Intent". הסרט מספר על שני נערים, אלכס (בגילומו של אדי רדמיין) ונייג'ל שהם שותפים לחדר. אלכס נחרד מהרציחות שקורות מסביב, אבל גם מוקסם מהם. אלכס מואשם כאשר נייג'ל עצמו נרצח.
סטארידג' לוהק לתפקיד הראשי בטרילוגיית המדע בדיוני "ג'אמפר". אבל חברות ההפקה ניו רג'נסי ופוקס המאה ה-20 חששו להמר על שחקן אלמוני, והשחקן היידן כריסטנסן לוהק במקומו.
ב-2009 הופיע סטארידג' בתפקיד קארל בקומדיה של ריצ'רד קרטיס "רדיו רוק" לצדם של ביל ניי, ריס איוואנס ופיליפ סימור הופמן. הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה בספטמבר 2009 במחזה "Punk Rock", מחזה חדש מאת סיימון סטיבן שהוצג בתיאטרון ליריק האמרסמית'. דמותו הייתה מבוססת באופן רופף על בני הנוער הרוצחים בבית הספר התיכון קולומביין Eric Harris and Dylan Klebold. על הופעתו זו היה סאטרידג' מועמד לפרס השחקן החדש המצטיין לשנת 2009 של האיבנינג סטנדרד, וזכה בפרס חוג מבקרי התיאטרון באותה קטגוריה.
בשנת 2015 שיחק בדמותו של בובי בחידוש של וסט אנד למחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט.
במאי 2017 כיכב סטארידג' בהפקה בברודוויי של המחזה "1984" בתפקיד וינסטון סמית'.
בשנת 2022 כיכב סטארידג' בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "סנדמן" בתור חלום / מורפיאוס.
אוריאל מירון
אוּריאל מירון (נולד ב-1968) הוא אמן ופסל ישראלי.
ביוגרפיה
יצירותיו של מירון מקיימות הוויה חמקמקה בה זהותו של דימוי מאבדת את יציבותה, ומתחילה לרצד ללא מנוחה בין פרשנויות שונות, בין מוכר להזוי, ובין פיגורטיבי למופשט. הדימויים המופיעים בעבודותיו של מירון נובעים, לעיתים קרובות, מחפצים יומיומיים (שגם משמשים לפעמים כחומר גלם לפסליו) כגון כיסאות פלסטיק, קופסאות קרטון, ערימה של ניירות מקומטים, או זוג גרביים. דימויים וחפצים אלה מגויסים על ידי האמן לתפקד כחלק משלדים היברידיים ואנטומיות מומצאות של יצורים אשר צומחים, לכאורה, מתוך התת-מודע של חיי היומיום. נדמה שעבור מירון, כל חפץ מעשה ידי אדם - גם הפשוט והנדוש ביותר – טעון בחיים פוטנציאליים שעשויים להגיח בעקבות מפגש עם הדמיון. בלב הארטיפקט הבנאלי מסתתרת ישות דמיונית שמחכה לפרוש גפיה, למנות ולהגדיר את איבריה. ביצורי הכלאיים של מירון ניתן לראות גם ניתוח צורני-מבני של חפץ (או מספר חפצים) מסוים, וגם שיחזור של ישות דמיונית, זיכרון מומצא, מאובן חדש. לכל אורך עבודתו של מירון (שהציג פעמיים במוזיאון המדע ע"ש בלומפילד בירושלים), ניכר הקשר עם מדעי החיים בכלל ותאוריית האבולוציה בפרט.
אשתו היא האוצרת איה מירון.
מחלות ריאה אינטרסטיציאליות
מחלות ריאה אינטרסטציאליות (באנגלית: Interstitial Lung Diseases; בראשי תיבות: ILD) מהוות קבוצה רחבה של מחלות הפוגעות בריאות ומביאות לתמונה קלינית המתאפיינת בקוצר נשימה הולך ומחריף או שיעול כרוני יבש, לעיתים עם כיח דמי, צפצופים וכאבים בחזה. מחלות אינטרסטיציאליות פירושן, מחלות המערבות את רקמת הפרנכימה של הריאה, משמע, הנאדיות, את אפיתל הנאדיות והנימים וכן את האזורים שבין מבנים אלו. הסיבה לכך שמחלות רבות קובצו יחדיו לקבוצה אחת, נעוצה בעובדה שכולן מביאות לתסמינים קליניים, פתולוגיים ופיזיולוגיים דומים. מחלות אלה קשורות לשיעור תמותה ותחלואה ניכר יחסית.
ניתן לחלק קבוצה גדולה זו של מחלות לשתי תת-קבוצות עיקריות המבוססות על היסטולוגיה: קבוצה ראשונה היא של מחלות בהן הריאה מאופיינת בתהליך דלקתי ויצירה של לייפת (פיברוזיס - רקמה לא מתפקדת). הקבוצה השנייה, קשורה לתגובות גרנולומטוטיות (יצירת גרנולומות) בריאות. ניתן לסווג קבוצות אלה סיווג נוסף לאחר מכן, לפי גורמים ידועים למחלה או שאינם ידועים. כך למשל, חשיפה לקרינה או לאזבסט היא סיבה ידועה המובילה למחלה המביאה לתהליך דלקתי ופיברוזיס של הריאה. חשיפה לסיליקה גורמת למשל למחלה המביאה ליצירת גרנולומות. מאידך, לעיתים הסיבה למחלה הריאתית אינה ידועה - כלומר קיימות מספר מחלות המביאות למחלת ריאות אינטרסטיציאלית, אשר הסיבה להן אינה ידועה. מחלות אלה כוללות בעיקר את מחלת הסרקואידוזיס, פיברוזיס ריאתי אידיופתי (IPF) ופיברוזיס ריאתי הקשור למחלות חיבור.
דון קווארי
דונלד אוריילי "דון" קווארי (באנגלית: Donald O'Riley "Don" Quarrie; ב-25 בפברואר 1951), הוא אתלט עבר ג'מייקני. הוא אלוף אולימפי בריצת 200 מטר בעל 4 מדליות אולימפיות ושיאן עולם בריצות ל-100 ול-200 מטר. אחד הספרינטרים הגדולים בשנות ה-70 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
קווארי נולד בקינגסטון בירת ג'מייקה. הוא נבחר לייצג את ארצו בריצת 100 מטר באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) בהיותו בן 17 בלבד, אך פציעה מנעה ממנו להשתתף בסופו של דבר. הוא עבר לארצות הברית על מנת ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת דרום קליפורניה שם קיבל תואר ראשון בכלכלה ובמינהל ציבורי.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכה קווארי ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר (10.2 שניות) בריצת 200 מטר (20.56 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר (39.46 שניות).
מחלות ריאה אינטרסטיציאליות
האבחנה של מחלות אלה נעשית באמצעות ביצוע CT ברזולוציה גבוהה, ולעיתים יש צורך בביצוע ביופסיה רקמתית. הטיפול, בחלק מן המחלות, הוא מתן סטרואידים ותרופות אחרות לרבות מתן חמצן במצבים של היפוקסמיה, אולם הפרוגנוזה במרבית המחלות הללו אינה טובה.
פתוגנזה
ההנחה הרווחת לגבי היווצרות המחלה היא, כי הריאה חשופה לנזק מתמשך כתוצאה מגירויים חיצוניים או פנימיים. שורה של פקטורים שונים (פיברובלסטים, כמוקינים, גורמי גדילה וכך הלאה) מנסים להביא לריפוי רקמת הריאה ושיפור תפקודה, כאשר לעיתים תהליך הריפוי הזה מתבצע באופן לקוי, בין אם כתוצאה מהפרעה אוטואימונית, מחלות נוספות או פגם גנטי מסוים.
מחלות המאופיינות ביצירה של גרנולומות כוללות הצטברות של לימפוציטים מסוג T, מקרופאגים ותאים אפיתליאולידיים. תאים אלו יוצרים מבנה הקרוי "גרנולומה" אשר עשויה להפוך לפיברוזיס (רקמה לא מתפקדת), אם כי חולים רבים עם גרנולומות אינם מציגים בעיה תפקודית קשה של הריאות.
מחלות המאופיינות בתהליך דלקתי של הריאות ויצירת פיברוזיס נגרמות לאור פגיעה בתאי האפיתל עצמם, המביאה להתפתחות דלקת בנאדיות הריאה. אם המחלה הופכת לכרונית, היא מתפשטת לאזורים נוספים ובסופו של דבר גורמת לפיברוזיס, כלומר הצטלקות לא הפיכה, של האינטרסטיציום (התווך). תהליך זה גורם לבעיה תפקודית קשה של הריאות המתבטאת בחילוף הגזים התקין ובעיה בתהליך הוונטילציה בו מתפנה פחמן דו-חמצני מהריאות החוצה.
תסמינים קליניים
תסמינים קליניים של חולים במחלות אינטרסטיציאליות של הריאה כוללים, בין היתר קוצר נשימה, עייפות ואובדן משקל. עם זאת, בחלק מן המחלות ניתן יהיה למצוא ממצאים המעידים על מחלה נרחבת של הריאה כפי שניתן לראות ב-CT, אולם ללא קוצר נשימה משמעותי, לפחות בשלבים ההתחלתיים של המחלה.
תסמינים נוספים, אם כי פחות נפוצים, הם: צפצופים בנשימה, כאב בחזה וגניחת דם (נדיר יחסית). המחלה יכולה להתחיל באופן אקוטי אולם לרוב היא מסתמנת יותר כמחלה כרונית. בצורתה האקוטית (חריפה), המחלה מתפתחת תוך ימים עד שבועות ודומה מאוד לדלקת ריאות. בין הגורמים המביאים להתפתחות המחלה בצורה זו ניתן למצוא גורמים המובילים לתגובה אלרגנית או תגובת יתר רגישות של הריאה. במרבית המקרים, עם זאת, המחלה מתפתחת באופן כרוני.
בבדיקה עצמה, ניתן להתרשם מנשימה מהירה, טכיפניאה (Tachypnea), לעיתים חרחורים יבשים בהאזנה לריאות, ועם התפתחות המחלה לעיתים יש מעורבות לבבית המתבטאת ביתר לחץ דם ריאתי והגדלת החדר הימני (cor pulmonale). כיחלון והתאלות של האצבעות מתרחשת במצבים מתקדמים.
בדיקות מעבדה והדמיה
קיימות מספר בדיקות מעבדה והדמיה שיכולות לסייע בזיהוי המחלה.
אבחנת המחלה
ביופסיה מהריאה מהווה את השיטה היעילה ביותר לאישוש האבחנה והערכת מידת המחלה. את הביופסיה יש לבצע לפני שמתחילים בטיפול רפואי. לרוב, ביופסיה נלקחת באמצעות ברונכוסקופיה ויש לקחת ביופסיות משתי הריאות. במידת הצורך יש לקחת ביופסיה באמצעות תורקוסקופיה.
טיפול
הטיפול למחלה ניתן בהתאם לגורם שהביא לה, כל עוד הוא ידוע וישנה יכולת להביא לסילוקו. הטיפול חשוב עוד בשלב מוקדם, שכן איתור מהיר ומוקדם נחוץ מאחר שמחלה מאוחרת עם פיברוזיס אינה הפיכה. דרכי הטיפול במחלות ריאה אינטרסטיציאליות יכולות לכלול:
נווה ירק
נְוֵה יָרָק הוא מושב באזור השרון ליד העיר הוד השרון השייך לתחום מועצה אזורית דרום השרון.
היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1951 בשם, שניתן על ידי ועדת השמות, "ירקונים" על מנת להנציח התיישבות קצרה של מתיישבים מפתח תקווה. בפי המתיישבים החדשים שובש השם ל"כפר ירקנים" או "ירקנים א'" אשר הוחלף ל"נווה ירקנים" ובמאי 1952 הוסב לשמו הנוכחי.
היישוב הוקם מגרעין של כ-90 משפחות, בהם 310 נפשות, רובם עולים מרומניה. כפר ירקנים התייחד בהיותו התיישבות של מבוגרים בני 45 ומעלה אשר לא נשלחו ברגיל להתיישבות.
למושב הוקצה שטח של 1,200 דונם, אולם בגלל מחסור באמצעי השקיה עובד רק כמחצית השטח. היבול הראשון כלל תפוח אדמה, גזר, שום ובצל ונחשב מוצלח מאוד, בין השאר הודות לשפע המים מנחל הירקון שעמד לרשות המתיישבים. בהתחלה עמדו לרשות כל אחד מהמתיישבים 4 דונם של אדמה חקלאית וב-1956 חולקו אדמות נוספות כך שכל מי שעסק בחקלאות קיבל נחלה של 20 דונם.
ב-1980 צולם במושב הסרט "חמש חמש".
המושב כיום
נווה ירק נחשב לאחד המקומות המבוססים באזור דרום השרון. עם זאת, המקום שומר על שורשיו החקלאיים. במושב נבנתה שכונת הרחבה לבנים ממשיכים, אשר יושבה לבסוף על ידי תושבים חדשים, בדומה למושבים אחרים. משרדי מועצה אזורית דרום השרון, קריית החינוך בית הספר האזורי, בית חינוך ירקון, והיכל התרבות האזורי שוכנים בסמוך למושב. במושב ישנם מבני ציבור ובהם מועדון נוער, מועדון חוגים, בית עם, בית כנסת, גן ילדים, בריכה, ומרפאה. במושב עדיין מתקיימת חקלאות, בעיקר גידולי שדה, פרדסים ומטעים של עצי פרי.
דון קווארי
שיאן עולם
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקאלי, קולומביה בשנת 1971 זכה קווארי ב-3 מדליות זהב בריצת 100 מטר (10.29 שניות), בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 19.86 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר (39.28 שניות). טומי סמית' קבע באולימפיאדת מקסיקו סיטי 19.8 שניות במדידה ידנית ולאחר בדיקה נקבע זמנו על 19.83 שניות במדידה אלקטרונית לא רשמית וגם זמנו של קווארי היה 19.8 שניות במדידה ידנית ולאחר בדיקה היה 19.86 שניות במדידה אלקטרונית לא רשמית.
כאחד המועמדים לניצחון באולימפיאדת מינכן (1972) סיים קווארי רק במקום 16 בריצת 200 מטר, לאחר שלא הצליח לסיים את הריצה בשלב חצי הגמר בשל מתיחת שריר. בשלב רבע הגמר הוא קבע את התוצאה השלישית בטיבה בשלב זה 20.43 שניות והחמישית בשלב הגמר.
בתחרות אתלטיקה שנערכה במודסטו ארצות הברית ב-22 במאי 1976 קבע קווארי במדידה ידנית בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 9.9 שניות והיה לאחד הספורטאים הבודדים בעולם שהחזיקו בו זמנית בשתי הריצות (100 ו-200 מטר) בשיא עולם.
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה קווארי במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.23 שניות, לפני מילארד המפטון (20.29 שניות) ודוויין אוונס (20.43 שניות) שניהם מארצות הברית ובמדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.08 שניות, אחרי הייזלי קרופורד מטרינידד וטובגו (10.06 שניות) ולפני האלוף האולימפי היוצא, ולרי בורזוב מברית המועצות (10.14 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:02.84 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, קנדה בשנת 1978 זכה קווארי במדליית זהב בריצת 100 מטר (10.03 שניות) בפעם השלישית ברציפות לפני אלן וולס שייצג את סקוטלנד (10.07 שניות) וקרופורד (10.09 שניות). תוצאות אלו הושגו בעזרת רוח גבית של 7.6 מטר/לשנייה.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה קווארי במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.29 שניות, אחרי שיאן העולם פייטרו מניאה מאיטליה (20.19 שניות) ואלן וולס מבריטניה (20.21 שניות) ולא הצליח הגן על תוארו ומאית השנייה לפני סילביו לאונרד מקובה (20.30 שניות). נוסף לכך הוא סיים במקום תשיעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.55 שניות, בשלב רבע הגמר הוא קבע תוצאה של 10.29 שניות שהייתה מספיקה למדליית ארד ובמקום תשיעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 39.71 שניות.
הישאם אל גרוז'
הישאם אל גרוז' (בערבית: هشام الكروج, בצרפתית: Hicham El Guerrouj, נולד ב-14 בספטמבר 1974) הוא אתלט עבר מרוקאי. הוא אלוף אולימפי (אתונה 2004) בעל 3 מדליות מהן 2 זהב, 4 פעמים ברציפות אלוף עולם (אתונה 1997, סביליה 1999, אדמונטון 2001 ופריז 2003) בריצת 1500 מטר ושיאן העולם הנוכחי בריצת 1500 מטר, בריצת מייל ובריצת 2000 מטר.
קריירה
אולימפיאדת אטלנטה הייתה מאכזבת במיוחד עבור אל גרוז'. בריצת 1500 המטרים, הוא התקרב לשיאן העולם שהוליך את המירוץ, האלג'יראי נור א-דין מורסלי. בעת ניסיון עקיפה, רגלו פגעה ברגלו של מורסלי. מורסלי הצליח להתייצב, אך אל גרוז' מעד, וסיים בסופו של דבר רק במקום ה-12 והאחרון. חודש לאחר האולימפיאדה, במסגרת תחרות שנערכה במילאנו, הצליח אל גרוז' לנצח את מורסלי. הניצחון סימן את חילופי הדורות בענף - מורסלי לא נוצח מזה ארבע שנים, בעוד אל גרוז' החל בסדרה ארוכה של ניצחונות משלו.
רצף הניצחונות של אל גרוז' כלל ארבע זכיות רצופות באליפות העולם באתלטיקה, בשנים 1997, 1999, 2001 ו-2003, וכן זכייה בטורניר ליגת הזהב ב-1998. בתחרות שנערכה ברומא ב-1998 שבר את שיא העולם של מורסלי, והעמידו על 3:26.00 דקות (לעומת השיא הקודם שעמד על 3:27.37).
ב-1999, שוב ברומא, שבר אל גרוז' גם את שיאו של מורסלי בריצת מייל, כשסיים את הריצה לאחר 3:43.13 דקות. בהמשך השנה, בתחרות שנערכה בברלין, שבר גם את שיא העולם של מורסלי בריצת 2,000 מטר בלמעלה מ-3 שניות, והעמידו על 4:44.79 דקות. שני המקצים אינם מקצים אולימפיים.
באולימפיאדת סידני ספג אל גרוז' את הפסדו הראשון מזה ארבע שנים בריצת 1500 מטר, כאשר סיים במקום השני, אחרי נואה נגני הקנייתי. הוא המשיך לנצח בתחרויות הבאות, וזכה בליגת הזהב שלוש שנים ברציפות, בין 2000 ל-2002, והיה לאתלט היחיד שעשה זאת אי פעם. ב-2001, ב-2002 וב-2003 בחרה בו התאחדות האתלטיקה הבינלאומית לאתלט השנה.
לאחר שבאולימפיאדות הקודמות כשל אל גרוז' בנסיונותיו לזכות במדליית זהב, באולימפיאדת אתונה הצליח לבסוף לזכות בה. בנוסף, התמודד גם במקצה ל-5000 מטר, מול המנצח בריצת 10000 מטר, האתיופי קנניסה בקלה. אל גרוז' ניצח במירוץ, זכה במדליית זהב אולימפית שנייה, והיה לראשון שמנצח הן בריצת 1500 מטר והן בריצת 5000 מטר, מאז פאבו נורמי שעשה זאת באולימפיאדת פריז (1924).
לאחר המשחקים האולימפיים החליט אל גרוז' לפרוש. ניצחונותיו שם הושגו בקושי רב, וחודש לפני כן גם הפסיד לברנרד לגט בתחרות בציריך. הוא חש כי הגיע לשיאו, וכי בגילו (30), לא יוכל להמשיך ולנצח לאורך זמן. האולימפיאדה הייתה התחרות האחרונה בה התמודד, אף שבאופן רשמי פרש רק ב-2006.
אל גרוז' משמש כשגריר של רצון טוב מטעם יוניצ"ף. בשנת 2004 העניק לו המלך מוחמד השישי את "עיטור המפקד", וכן הוענק לו פרס נסיך אסטוריאס.
קוקו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מרק קופיטמן
מרק קופיטמן (6 בדצמבר 1929 – 16 בדצמבר 2011) היה מלחין ומורה למוזיקה ישראלי.
קורות חיים
מרק רובימוביץ' קופיטמן נולד בקמנץ-פודולסק שבברית המועצות. בגיל צעיר החל לנגן בפסנתר וללמוד תאוריה. בשנת 1950 קיבל תואר דוקטור למוזיקה באקדמיה של מוסקבה, שם עבד אחר כך כמורה לתאוריה מוזיקלית. בהמשך עבד בהוראת מוזיקה באלמה-אטה, קזחסטן ובקישינב שבמולדובה. בין תלמידיו היה המלחין המלדובני אאוג'ן דוגה.
בברית המועצות כתב קופיטמן יצירות קאמריות ווקאליות, אך הלחין גם יצירות להרכבים גדולים כמו סימפוניה וקונצ'רטו לפסנתר ותזמורת. הוא כתב גם מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע. כבר בברית המועצות שילב ביצירותיו יסודות אלאטוריים ושילב מבנים בעלי צורה מוגדרת (סטאבילה) עם מבנים בעלי צורה חופשית יחסית (מובילה). קופיטמן הלחין בתזמור רבגוני ומבריק והשתמש בכתיבתו באמצעים מודרניים.
בשנת 1972 עלה קופיטמן לישראל. התרשמותו מאירועי מלחמת יום הכיפורים מצאה ביטוי בקנטטה "שמש אוקטובר", לפי שיר של יהודה עמיחי, שקסם לו בשילוב בין ליריות לדרמטיות ובשפה המוזיקלית העשירה שלו. קופיטמן בנה את היצירה כשורה של אפיזודות והבליט את הניגודים שבשיר - מלחמה ואבל מול שמש, טבע וילדים - באמצעים מוזיקליים.
בישראל הכיר קופיטמן את הפולקלור היהודי. השפעת המסורת התימנית באה לביטוי כבר ב"קינה" לחליל סולו (1973), היצירה הראשונה שכתב בארץ. ביצירות הבאות שכתב לכלי סולו שונים אפשרויות טכניות חדשות ודרכי תיווי מתאימות וברורות. לכתיבתו אופייני מבנה אפיזודי, קטעים נפרדים הקשורים בנוסחאות צליליות או מקצביות. קופיטמן חותר ביצירתו לסינתיזה בין מסורת המוזיקה היהודית לבין האמצעים החדישים לביטוי המוזיקלי.
בן 82 במותו. נטמן ברחובות.
The Miracle
The Miracle (בעברית: הנס) הוא אלבומה ה-13 של להקת הרוק קווין שיצא לאור בשנת 1989. האלבום יצא לאור 3 שנים לאחר צאת אלבומם הקודם בשנת 1986 וניפץ את גל השמועות שטען כי הלהקה התפרקה על רקע סכסוכים אישיים. האלבום הוקלט לאחר שפרדי מרקיורי חלה במחלת האיידס. האלבום נקרא במקור "The Invisible Men", אך שמו שונה שלושה שבועות לפני יציאתו ל-"The Miracle".
האלבום הגיע למקום הראשון בבריטניה, גרמניה, שווייץ, הולנד ואוסטריה. בארצות הברית הגיע האלבום רק למקום ה-24.
עטיפת האלבום
עטיפת האלבום החדשנית לאותה התקופה היא עיבוד תמונה המשלב את תמונותיהם של ארבעת חברי הלהקה בצורה כזו שלא ניתן להבחין היכן פרצוף אחד מתחיל ואחר מסתיים. גב האלבום מציג מארג של תמונת עיני חברי הלהקה בצורה דומה. בראיונות שניתנו עם צאת האלבום טענו חברי הלהקה שהדבר, בנוסף לעובדה שכל השירים קיבלו את הקרדיט "קווין", בא לסמל את העובדה שהלהקה היא ישות אחת ואין יותר סכסוכים בנוגע לקרדיטים על השירים.
ניקו קראנצ'ר
קריירה
קראנצ'ר שיחק בנעוריו במחלקת הנוער של דינמו זאגרב, ומאוחר יותר עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. קראנצ'ר היה לקפטן הצעיר ביותר של הקבוצה, והפך לאחד מהכובשים הצעירים ביותר בליגת העל הקרואטית. במשחק הבכורה שלו בליגה המקצוענית היה בן 16 ובאותו משחק כבש את שער הבכורה שלו. לאחר מכן עזר לקבוצתו לזכות בדאבל בשנת 2003. בעונה שלאחר מכן שוב זכה עם הקבוצה בגביע. יכולותיו הפכו אותו לחביב האוהדים, והוא החל לקבל השוואות לזינדין זידאן.
בינואר 2005 חווה מחלוקות עם הנהלת דינמו זאגרב, אשר הובילו למעבר מפתיע ליריבה הגדולה ביותר שלה, היידוק ספליט. קראנצ'ר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי היידוק ב-26 בפברואר, בתיקו 2-2 נגד אוסייק, ועזר לקבוצה לזכות באליפות הליגה הקרואטית. לאחר מונדיאל 2006 התקשורת העולמית שיבחה אותו עבור כישרונו, והגיעו עבורו הצעות ממספר מועדונים. באוגוסט 2006 חתם במועדון האנגלי פורטסמות', ששילמה עבורו עבור 3.5 מיליון ליש"ט.
גבריאלה נסים
גבריאֶלֶה נסים (באיטלקית: Gabriele Nissim; נולד ב-1950 במילאנו) הוא מסאי, סופר ועתונאי איטלקי, בן למשפחה יהודית-יוונית מסלוניקי שניצלה בשואה.
ניקו קראנצ'ר
קריירה
קראנצ'ר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ב-1 באוקטובר 2006, כששיחק בהפסד החוץ 2-1 נגד טוטנהאם הוטספר. ב-31 במרץ 2007 כבש את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, במשחק חוץ נגד פולהאם, אשר הסתיים בתיקו 1-1. בעונה שלאחר מכן זכה עם פורט'סמות בגביע האנגלי.
גבריאלה נסים
נסים מתמחה בעיקר בחקר החברה והתנהגות בני-האדם במשטרים הטוטליטריים, תוך דגש על דוגמאות של ניסיונות להצלת בני-אדם מפני מזימות של הנאצים בגרמניה ושל המשטר הסטליניסטי בברית המועצות.
ניקו קראנצ'ר
קריירה
ב-1 בספטמבר 2009 הצטרף קראנצ'ר לטוטנהאם הוטספר, וערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשנכנס כמחליף בהפסד ביתי 3-1 למנצ'סטר יונייטד. ב-26 בספטמבר 2009 פתח לראשונה בהרכב הראשון, בניצחון 0-5 על ברנלי. את שערו הראשון בקבוצה כבש בניצחון 1-9 על ויגאן את'לטיק.
גבריאלה נסים
בשנת 1982 ייסד את כתב-העת "היום השמיני", המוקדש למאבק הדיסידנטים בברית המועצות ובשאר המדינות הקומוניסטיות. נסים כתב בעיתונים "איל ג'ורנלה", "איל מונדו", "פאנורמה" ו"קוריירה דלה סרה".
נסים מנהל "הארגון העולמי לגנים לזכר חסידי אומות העולם" שהקים יחד עם עמית איטלקי ממוצא ארמני, פייטרו קוצ'וקיאן.
ניקו קראנצ'ר
קריירה
ב-2 בספטמבר 2013 הצטרף קראנצ'ר לקווינס פארק ריינג'רס, ושוב שיחק תחת הדרכתו של הארי רדנאפ. זו הייתה הפעם השלישית שרדנאפ החתים את קראנצ'ר, לאחר שעבד עמו בפורטסמות' וטוטנהאם. לאחר שבעיה במפשעה עיכבה את הופעת הבכורה שלו, קראנצ'ר שיחק לראשונה במדי הקבוצה נגד יאוביל טאון ונכנס כמחליף במחצית השנייה. הוא ערך את המשחק המלא הראשון שלו נגד מידלסברו בסוף ספטמבר 2013. קראנצ'ר כבש את שער הבכורה שלו בעונה נגד מילוול.
נבחרת קרואטיה
לאחר ששיחק בנבחרות הנוער של קרואטיה, קראנצ'ר שיחק לראשונה בנבחרת קרואטיה הבוגרת ב-18 באוגוסט 2004, במשחק ידידות נגד נבחרת ישראל. בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2006 ערך קראנצ'ר 9 הופעות בהם כבש פעמיים, כולל מהלך סולו מבריק נגד נבחרת בולגריה. הוא שיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים של קרואטיה במונדיאל 2006, בו הודרך על ידי אביו זלטקו קראנצ'ר, והראה יכולות מרשימות. במשחקי מוקדמות יורו 2008 שיחק בכל 12 המשחקים, בהם כבש שני שערים, והיה חלק מסגל הנבחרת גם בטורניר הגמר. ביורו 2012 היה חלק מסגל הנבחרת ושיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים.
ג'וזפינה סטרפוני
ג'וזפינה סטרפוני (איטלקית: Clelia Maria Josepha (Giuseppina) Strepponi; 8 בספטמבר 1815 - 14 בנובמבר 1897) הייתה זמרת סופרן אופראית איטלקייה מפורסמת, ואשתו השנייה של המלחין ג'וזפה ורדי. לזכותה זוקפים חלק מהצלחתו של ורדי כמלחין אופרות, כאשר הופיעה בכמה מהאופרות המוקדמות שלו, ובפרט בהופעת הבכורה העולמית של האופרה נבוקו בשנת 1848, שהביאה לפרסומו של ורדי.
כזמרת קולורטורה מוכשרת במיוחד, הצטיינה סטרפוני בתפקידי בל קנטו, ובמהלך הקריירה שלה הופיעה באופרות מאת וינצ'נצו בליני, גאטנו דוניצטי, ג'ואקינו רוסיני וורדי. דוניצטי אף כתב במיוחד עבורה תפקיד - את האופרה אדליה. סטרפוני תוארה כבעלת "קול רך, שלו וחודרני, כושר משחק מכובד, דמות אהובה אשר הוסיפה לכישרונה הטבעי טכניקה מצטיינת".
ביוגרפיה
סטרפוני נולדה בעיר לודי שבמחוז לומברדיה באיטליה, כבת בכורה לרוזה קורנלבה ופליצ'אנו סטרפוני שהיה נגן עוגב בקתדרלת מונצה ומלחין אופרות בינוני. את השכלתה המוזיקלית הראשונית רכשה מאביה שהתרכז בלימודי פסנתר. לאחר מות אביה ב-1832, למדה שירה ונגינה בפסנתר בקונסרבטוריון של מילאנו, ואף זכתה בפרס על שירת בל קנטו בשנתה האחרונה שם. בשנת 1834 הופיעה לראשונה בתיאטרון אורפאו, באופרה Chiara di Rosembergh מאת לואיג'י ריצ'י. הצלחתה הראשונה באופרה הייתה באביב הבא, באופרה מטילדה משאבראן מאת רוסיני, בתיאטרון גראנדה. הצלחה זו הביאה לסטרפוני חוזים מבתי אופרה גדולים ברחבי איטליה, ועד מהרה הפכה למפרנסת העיקרית של משפחתה. בקיץ 1835 נסעה לווינה להופיע בשתי אופרות של בליני - "נורמה" ו"הסהרורית". אף על פי שהופעותיה בווינה זכו לתשבחות מצד המאזינים והמבקרים, סטרפוני לא הופיעה מאז מחוץ לגבולות איטליה.
סטרפוני המשיכה להיות פופולרית בשנות ה-40, במיוחד הופעתה כאדליה באופרה הנושאת שם זה, שנכתבה במיוחד עבורה על ידי דוניצטי. לאחר מכן נחלה הצלחה גדולה כ"אביגיל" בהופעת הבכורה של נבוקו מאת ורדי בלה סקאלה בשנת 1842. סטרפוני שחזרה את הצלחת "אביגיל" במספר בתי אופרה ברחבי איטליה, מה שהביא לפרסום האופרה - והמלחין.
ב-1844 לערך החלה סטרפוני לסבול מבעיות בקול, שנבעו מלוח הזמנים הצפוף שלה. בעיות אלו הובילו לעונה גרועה במיוחד בפלרמו, שם צעקו אליה המאזינים קריאות בוז. קולה מעולם לא התאושש, ומאז הפסיקה להופיע באופן סדיר עד לפרישתה הסופית בפברואר 1846. רוב הופעותיה האחרונות היו באופרות מאת ורדי, למשל ב"ארנאני" וב"שני הפוסקארים".
באוקטובר 1846 עברה סטרפוני לפריז שם החלה ללמד פיתוח קול ושירה. היא ניסתה לחזור לשירה בהופעה אחת בקומדי איטאליאנה אך לא התקבלה טוב. ורדי הגיע לפריז בקיץ של 1847 ובין השניים התפתחה מערכת יחסים רומנטית. מאז היה ורדי בן זוגה של סטרפוני עד מותה, אף על פי שהתחתנו רשמית רק ב-1859 בז'נבה. חיי הנישואים היו מאושרים, וצער רב עטף את ורדי במותה בשנת 1897.
מצפה ימים
הר מצפה ימים הוא שלוחה דרומית של הר מירון, ועליה אתר ארכאולוגי מקודש פיניקי. האתר הארכאולוגי התגלה לראשונה ב־1965, עת פורסם כי זוהתה בראש ההר מצודה ישראלית, כנראה תוך שגיאה בזיהוי התקופה. מאוחר יותר, בסקר ארכאולוגי באתר נמצאו ארבעה חפצי ברונזה. בעקבות הגילויים נערך באתר סקר מפורט וחפירה.