cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אריה בן-מנחם
בתקופת השואה
בן-מנחם למד בבית ספר מקצועי לטקסטיל בלודז'. במאי 1940 גורש בן-מנחם לגטו לודז'. הוא עבד עם הצלם מנדל גרוסמן וסייע לו בצילום אפיזודות מחיי הגטו, בעיקר באופן מחתרתי. תצלומים שצילם גרוסמן שימשו את בן-מנחם ליצירת אלבום בו פוטומונטז'ים ותצלומים שתיארו את חיי הגטו: הרסורטים (המפעלים) בגטו, הרעב ברחובות, ערימות הגופות, הרדיפות והגירושים. עם חיסול הגטו בקיץ 1944 גורש בן-מנחם לאושוויץ. הוא לקח עמו את האלבום. האלבום הגיע לאחת המחתרות הפולניות וזו העבירה את האלבום לקרקוב.
אמו של בן-מנחם נרצחה בתאי הגזים ואביו נורה בצעדת המוות לנגד עיניו.
לאחר השואה
בן-מנחם תרגם וערך את הכרוניקה של גטו לודז' ואת לקסיקון חסידי אומות העולם הפולנים. הוא היה עורך ומתרגם פורה, משפות שונות, בעיקר מפולנית. בשנת 1986 הוציא לאור יד ושם את הכרוניקה של גטו לודז' בתרגומם של בן-מנחם ויוסף רב.
הנצחה
במרכז למורשת המודיעין קיימת תערוכה שמציגה מעבודותיו של בן-מנחם מגטו לודז' ומהשבי המצרי.
עונת 1994/1995 באליפות רוסיה בכדורסל גברים
אליפות רוסיה בכדורסל גברים 1994/1995 היא העונה הרביעית של אליפות רוסיה בכדורסל גברים והראשונה שנערכה תחת השם ליגת העל, לאחר שקודם לכן נקראה הדיוויזיה הראשונה.
לאלופת הליגה הוכתרה צסק"א.
העונה הסדירה
העונה הסדירה נערכה בשיטת טורניר בן שני מחזורים, כשכל אחת משחקת נגד יריבותיה משחק בית ומשחק חוץ. העונה נפתחה ב-17 ספטמבר 1994 והסתיימה ב-20 במרץ 1995.
טורניר השש
זהו טורניר מחזורי הנערך בקרב קבוצות מהמקומות 5-6 של ליגת העל וקבוצות ממקומות 1-4 מליגת המשנה. הטורניר נערך בקאזאן, בין ה-18 במרץ ל-23 במרץ 1995.
מרטין קאסרס
חוזה מרטין קאסרס סילבה (בספרדית: José Martín Cáceres Silva; נולד ב-7 באפריל 1987 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדות הבלם או המגן בלוס אנג'לס גלאקסי ובנבחרת אורוגוואי.
קריירה
את קריירת הכדורגל שלו החל קאסרס בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג. בשנת 2006 שיחק לראשונה במדי קבוצת הבוגרים. בעונה זו שותף ב-16 משחקים שבהם הבקיע ארבעה שערים. בעונה שלאחריה שיחק בתשעה משחקים בלבד, כיוון שעבר באמצעה קבוצה אחרת.
בקיץ 2007, עזר קאסרס לנבחרתו להגיע למקום השלישי באליפות עד גיל 20 של דרום אמריקה. לאחר מכן, קאסרס שיחק היטב באליפות העולם לנוער שנערך בקנדה. הצלחתו בטורנירים אלו הביאה להתעניינות קבוצות אירופיות בו, ולכן וויאריאל החתימה אותו. הוא הושאל מיידית לרקראטיבו ולבה למשך עונה אחת כדי לצבור ניסיון.
בעונתו היחידה במועדון שיחק ב-34 משחקים, הבקיע שני שערים, צבר עשרה כרטיסים צהובים ועזר לקבוצה להישאר בלה ליגה. בסוף העונה הוגדר על ידי אופ"א כאחד מן השחקנים העולים בכדורגל האירופי, לצד שחקנים כמו בויאן קרקיץ'. ביצועיו בעונה זו זיכתה אותו בזימונים ראשונים לנבחרת . קאסרס הפך לשחקן קבע בנבחרת.
בקיץ 2008 חתם בברצלונה על חוזה לארבע שנים. דווח כי ברצלונה שילמה עבורו 16.5 מיליון אירו.
בקיץ 2009 הושאל קאסרס למועדון הכדורגל האיטלקי יובנטוס בו שיחק עונה אחת, ובקיץ 2010 הושאל לסביליה הספרדית.
לאחר שהצליח בסביליה, החליטה סביליה לקנות אותו מברצלונה תמורת 3 מיליון אירו.
בינואר 2012, חזר קאסרס ליובנטוס, שוב בהשאלה. ב-8 בפברואר ערך הופעת בכורה מחודשת במדי הגברת הזקנה, כששיחק 90 דקות מול מילאן במשחק שהסתיים 1–2 לטובת יובנטוס, כאשר קאסרס כובש את שני הגולים.
ב-16 בפברואר 2017 חתם בסאות'המפטון עד לסוף העונה. ב-5 באוגוסט 2017 חתם בקייבו ורונה. ב-8 בינואר 2018 חתם בלאציו לשנה אחת. ב-29 בינואר 2019 חזר ליובנטוס והושאל עד לסוף העונה. ב-30 באוגוסט 2019 חתם בפיורנטינה לעונה אחת. ב-31 באוגוסט 2021 חתם בקליארי. ב-30 בינואר 2022 חזר לספרד וחתם לשנה בלבאנטה. ב-25 באוגוסט 2022 חתם בלוס אנג'לס גלאקסי.
עורק החלחולת העליון
עוֹרֵק הַחַלְחֹלֶת הָעֶלְיוֹן (TA: arteria rectalis superior), אשר נקרא בעבר גם עוֹרֵק הַחַלְחֹלֶת הַגֻּלְגָּלְתִּי (arteria rectalis cranialis) או עוֹרֵק הַטְּחוֹרִים הָעֶלְיוֹן (arteria haemorrhoidalis superior), הוא עורק בבטן ובאגן המספק דם לחלחולת.
עורק החלחולת העליון הוא המשכו של עורק מתלה המעי התחתון. הוא יורד לאגן בין שכבות מתלה המעי של המעי העקול, בחצותו את עורק ווריד הכסל המשותף. העורק מתפצל בגובה החוליה העצית השלישית לשני ענפים היורדים משני צדי החלחולת עד לגובה סוגר פי הטבעת הפנימי. כ-10-12 ס"מ מפי הטבעת מתפצלים ענפים אלה לענפים קטנים יותר, אשר חודרים למעטפת השרירים של החלחולת בצורת עורקים ישרים.
גיא מורד
גיא מורד (נולד ב-1975) הוא יוצר קומיקס וקריקטוריסט ישראלי.
ביוגרפיה
מורד הוא בוגר בית הספר לאמנות ועיצוב "בצלאל" בירושלים, במחלקה לתקשורת חזותית.
הוא מאייר בעיתונים שונים, מאייר קבוע ומצייר קריקטורות ב"ידיעות אחרונות" בספרים ובאינטרנט ובעל טור קומיקס קבוע במוסף "7 ימים" ב"ידיעות אחרונות".
מורד השתתף בכתיבת החומר של חבורת דימונה לקומיקס – שהחלה לעבוד בשנת 2002. החבורה מנסה באופן אלטרנטיבי ועצמאי לבחון את גבולותיה במדיום הקומיקס. סיפורי הקומיקס לרוב נוגעים לגבי חיי האמנים בת"א, חרדותיהם והפנטזיות שלהם. החבורה הוציאה שלושה ספרים ומספר חוברות מצליחות שנמכרו בפסטיבלים, אירועים ובחנויות בארץ ובעולם.
ב-2021 זכה בפרס דוש לקריקטורה.
נשוי ואב לשניים.
גיוקורו
מקורו של תה הגיוקורו הוא במחצית הראשונה של המאה ה -19, כאשר יָמאמוֹטוֹ קאהֵיי השישי, הבעלים של חברת התה יאמָמוֹטוֹיאמָה, החל בניסויים עם טכניקות הצללה, בדומה לשיטות המשמשות לייצור טֵנצָ'ה (המשמש כחומר גלם של מאצ'ה). הוא ראה שהצללת השיחים במשך 1–3 שבועות לפני הקטיף הניבה טעם רך יותר. הוא נתן לתה החדש את השם טאמָה-נוֹ-צוּיוּ (יפ. 玉の 露, "טל של אבן יקרה") ; היום תה כזה נקרא קאבּוּסֵצָ'ה. בשנת 1834 הוא פרסם את "הספר הקטן על סנצ'ה", בו תיאר את תוצאות הניסויים שלו, ובשנת 1835 התה החדש יצא לשוק. בסביבות 1841 הטכניקה שוכללה בידי מגדל התה אֵגוּצ'י שיגֵג'וּרוֹ מאוג'י, הוא גם נתן לתה את שמו הנוכחי. זמן קצר לאחר המצאת הגיוקורו תה עלים ביפן נהיה נפוץ יותר מאשר מאצ'ה. עד סוף תקופת אדו שתו את גיוקורו רק השכבות העליונות של החברה היפנית.
הגיוקורו מיוצר מהקטיף הראשון (סוף מאי - תחילת יוני). כשלושה שבועות לפני הקטיף השיחים מוצלים ברשת (בשיטה המסורתית הרשת עשויה קש, כיום בדרך כלל סינתטית); בעשרת הימים הראשונים חוסמים כ-60% מהאור, ובזמן הנותר - עד 98% מהאור. עקב הירידה בפוטוסינתזה, תכולת הכלורופיל בעלים עולה וחילוף החומרים משתנה. תהליכים אלה מגדילים את תכולת חומצות האמינו (תיאנין) והקפאין בעלים תוך הפחתת תכולת הקטכין (היוצר את המרירות בתה), דבר היוצר טעם מתוק יותר. זמן הקטיף תלוי באזור וזן שיח התה. רק כעשרה ימים בשנה מתאימים לקטיף הגיוקורו המובחר. עבור גיוקורו רק העלים הצעירים נקטפים ידנית. עלי התה מאודים במשך 15–20 שניות על מנת לשמור על צבעם, מגולגלים ומיובשים בצורת מחטים.
טעמו של גיוקורו הוא בעל יותר אומאמי מאשר טעם הסנצ'ה. צבע החליטה הוא ירוק חיוור. כדי שלא לאבד את הריח והטעם, הוא נחלט במים בטמפרטורה של 50–60 מעלות צלזיוס. כאשר המים חמים מדי, התה מקבל טעם מריר.
תחנת פושקינסקאיה
התחנה ממוקמת ברובע טברסקוי וקרויה על שם כיכר פושקינסקאיה.
תחנת פושקינסקאיה נפתחה ב-15 בדצמבר 1975, והיא אחת התחנות העמוסות במטרו של מוסקבה.
התחנה מקושרת במעבר עם תחנת טברסקאיה בקו זמוסקבורצקאיה, ותחנת צ'כובסקאיה בקו סרפוחובסקו-טימיריאזבסקאיה.
A Little More Personal (Raw)
האלבום הגיע למקום ה-20 במצעד הבילבורד 200.
המוזיאון לתרבות הרומית
היסטוריה
המוזיאון נבנה בין השנים 1939–1941 ביוזמתו של שליט איטליה הפשיסטית, בניטו מוסוליני. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי האדריכלים פייטרו אשרי, ד. ברנרדיני וצ'זארה פאסקולטי. במוזיאון 59 אולמות תצוגה המציגות את ההיסטוריה של רומא העתיקה החל מהמאה הרביעית לפנה"ס ועד שיאה של האימפריה הרומית באמצעות דגמים ורפרודוקציות.
בין המוצגים העיקריים שני דגמים של רומא העתיקה מעשה ידי אטיאלו גיסמונדי: האחד המציג את רומא בשיאה של התקופה הרפובליקנית, והשני מציג את רומא בתקופת שלטונו של הקיסר קונסטנטינוס הראשון (דגם ביחס של 1:250, שנבנה בין השנים 1935–1971).
כמו כן מוצגת במוזיאון אמנות נוצרית קדומה, והעתק של התגליפים של עמוד טראיאנוס המוצגים בגובה הצופה, דבר המאפשר צפייה בהם.
מוצג ידוע נוסף במוזיאון הוא שחזור של חדר הספרייה של וילה אדריאנה.
הבונים העסוקים
עלילה
הסרט הקצר מראה קהילה של בונים אשר בונים את סכרם ובמהרה נראה בונה מסוים מנסה להציל אותו כשהוא מאוים על ידי שיטפון בזק.
ביקורות
וראייטי (14 ביולי 1931): "אחד מהסרטים הטובים ביותר בסדרת סימפוניות טיפשיות ובין הטובים בסדרה הזו. בתיאטרון רוקסי, המוצג על המסך הרחב, הסרט קיבל אטרקטיביות נוספת. טוב בכל מקום. פועל עם תחושת המשכיות שסרטי אנימציה אחרים לא מצליחים להשיג למרות העובדה שהלקוחות שומעים רק את קולות הקשקושים של הבונים עם דיו וכמה קולות אינטרפולציה. רגע טוב אחד הוא כשפרץ ענן מכה באחד הבונים. אחר הוא המקום שבו עץ נופל על אחד מהם. עם זאת, הוא נשאר בחיים כדי להיות נהרס על ידי ינשוף מרוט לצחוק."
הסרט היומי (19 ביולי 1931): "וולט דיסני עשה 'נוק-אאוט' כשהפיק את הסרט הזה מסדרת סימפונייות טיפשיות הזו. גאגים שהם ממש חדשים, אנימציה חלקה וחכמה וסינכרונית שלא מחמיצה אף פעימה. דיסני לקח נושא שמראה בונים בונים סכר כמו שרק בונים מצוירים יכולים לעשות את זה. הסרט מסתיים עם שיטפון ובונה בודד שמנסה להציל את הסכר מהרס. הסליל מהיר, מצחיק ומשובח."
מדיה ביתית
הסרט הופץ ב-4 בדצמבר 2001, באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - קלאסיקות מוזיקליות היסטוריות.
יצירה (פירושונים)
יצירה היא מונח מופשט, המתאר התייחסות לדבר מה כאל תוצר של תהליכים מורכבים בעל ערך סובייקטיבי מוסף. בשפה היום-יומית נהוג להתייחס ליצירה כאל תוצר אומנותי, למשל: ספר, ציור או שיר. עם זאת, מקובלים מאוד גם שימושים אחרים למילה, כגון "יצירה אלוהית" (בבריאה) או "יצירה של הטבע".
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בן צבי
שם משפחה עברי-יהודי-אשכנזי, על פי רוב עברות של שם משפחה בעל משמעות זהה ביידיש, כגון הירשזון, הירשנזון או הרשקוביץ.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו
בעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו (באנגלית: Major non-NATO ally, בראשי תיבות: MNNA) הוא הכינוי שניתן על ידי הממשל האמריקני לבעלות ברית קרובות במיוחד איתן הוא מנהל יחסים אסטרטגיים אך אינן חברות בברית הצפון אטלנטית (נאט"ו). למרות שהמעמד אינו כולל הסכם הגנה הדדית עם ארצות הברית, הוא כן מעניק מגוון הטבות צבאיות וכלכליות שאינן מוענקות למדינות שאינן חברות בנאט"ו.
היסטוריה
ב-1996 קיבלו מדינות ה-MNNA הטבות נוספות, עם הוספתו של סעיף 2321k לכותרת 22 (יחסי חוץ) של הקוד של ארצות הברית (ידוע גם כסעיף 517 של החוק לסיוע חוץ מ-1961), ופטירתן מרבות מהמגבלות שמטיל חוק פיקוח יצוא הנשק מהן פטורות חברות נאט"ו. הסעיף התיר לנשיא להכריז על מדינה כבעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו, וכן לבטל מעמד זה, שלושים יום לאחר שהודיע על כך לקונגרס. בעת חיקוקו, קבע החוק שמדינות ה-MNNA יכללו את אוסטרליה, מצרים, ישראל, יפן, ניו זילנד וקוריאה הדרומית.
היחסים האסטרטגיים ושיתוף הפעולה הצבאי בין ארצות הברית וניו זילנד נפגעו לאחר שארצות הברית השעתה את מחויבותה לניו זילנד במסגרת ברית ה-ANZUS בעקבות סירובה של ניו זילנד ב-1985 לאפשר את כניסתם של כלי שיט של הצי האמריקני המונעים בכוח גרעיני או החמושים בנשק גרעיני לנמליה. מאחר שהצי האמריקני סירב לאשר או להכחיש את קיומו של חימוש גרעיני על כלי השיט שלו, אסרה למעשה מדיניותה של ניו זילנד את כניסתם של כל כלי השיט של הצי האמריקני לנמליה. הענקת מעמד ה-MNNA לניו זילנד ב-1996 הגבירה את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות.
הטבות
מדינות להן מוענק מעמד של בעלת ברית עיקרית שאיננה בנאט"ו זכאיות להטבות הבאות:
בעלות ברית עיקריות שאינן בנאט"ו
למדינות הבאות ניתן מעמד בעלת ברית עיקרית שאיננה בנאט"ו (לפי סדר הענקת המעמד):
בני ברמן
בני ברמן (18 בנובמבר 1938 – 8 באפריל 2002) היה זמר ויוצר שירי עם ישראליים, מהבולטים בזמרי סוף שנות ה-50.
ביוגרפיה
בנעוריו למד בבית הספר הימי במכמורת, משם נולד הקשר שלו לשירי ים. את הקריירה האומנותית שלו החל בצה"ל כחבר במספר להקות צבאיות, החל בצוות הווי הנח"ל, אחר כך שימש כאקורדיוניסט בלהקת פיקוד הצפון, ולקראת סוף השירות הצבאי בשנת 1958 כחבר צוות הווי פיקוד דרום.
שיריו עסקו בעיקר בים ובבני אדם. הוא הלחין את מנגינות השיר בעצמו, לרוב שיריו אף כתב את המלים, וליווה את עצמו בגיטרה. בהמשך ערך מסעות בים ביאכטה שלו, והם שנתנו לו השראה לשיריו. כאשר סיים את מסעותיו הימיים, בשנת 1988, המשיך בהקלטות, אך אלבומיו לא זכו להצלחה מסחרית. הוא המשיך להופיע במועדוני זמר, ובמקביל החל לעבוד כצלם עיתונות.
בשנותיו האחרונות חלה בסרטן ונתן פומבי לעובדה זו במספר ראיונות לעיתונות.
לפני מותו התקיים ברדיו מצעד הצדעה למורשתו. הוא נפטר בשנת 2002, ונטמן בבית העלמין שיכון ותיקים בנתניה. על מצבתו נכתב - "זמר ויוצר, מחלוצי הזמר העברי".
על שמו קרוי רחוב בשכונת עיר ימים בעיר נתניה.
כיכר פושקינסקאיה
כיכר פושקינסקאיה (ברוסית: Пушкинская площадь) היא כיכר הממוקמת ברובע טברסקוי במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של העיר מוסקבה.
כיכר פושקינסקאיה, היא אחת הכיכרות הידועות והעמוסות במוסקבה. יציאות של תחנות מטרו טברסקאיה, פושקינסקאיה וצ'כובסקאיה ממוקמות באזור.
סטודיבייקר סקוטסמן
סטודיבייקר סקוטסמן (באנגלית: Studebaker Scotsman) היא מכונית משפחתית קומפקטית, (6 מושבים), אשר יוצרה על ידי חברת סטודיבייקר האמריקאית בין השנים 1957–1958. יוצרו כ-9,000 יחידות.
הגברת הראשונה של ארצות הברית אלינור רוזוולט רכשה מכונית מהדגם "סטודיבייקר סקוטסמן".
בשנת 1957 מחיר הדגם "סטודיבייקר סקוטסמן" בתצורת סדאן, בארצות הברית היה 1,776 דולר.
תאוצת הדגם 0-97 קמ"ש היא כ-20 שניות.
סופת השלגים בארצות הברית (ינואר 2016)
סופת השלגים בארצות הברית (ידועה גם כסופת השלגים ג'ונאס) הייתה סופה שהתרחשה בחלקה המזרחי והמערבי של ארצות הברית מ-21 עד 23 בינואר 2016. בעקבות השלגים העזים שירדו בסופה נהרגו 55 בני אדם.
בחלק מהאזורים בארצות הברית כמות השלג הצטברה עד לגובה של כ-70 סנטימטרים ויותר. השיא היה 168 סנטימטרים. במהלך הסופה התבקשו חלק מתושבי ארצות הברית להישאר בבתיהם ולא לצאת עד שהסופה תחלוף. שיא הסופה התרחש ביום שבת, 22 בינואר 2016 בעיר ניו יורק ושם השלגים הגיעו עד למטר ויותר.
בין 26 ל-28 בינואר 2016 הסופה הכתה גם בממלכה המאוחדת, ונרשמו גשמים חזקים עם קור עז והצפות.
פראג הוצאה לאור
פראג הוצאה לאור (באנגלית: Prague Publishing House Ltd) היא הוצאת ספרים ישראלית המוציאה ספרי עיון ולימוד ניו אייג' מתורגמים העוסקים ברוחניות, זן, טאואיזם, בודהיזם, בודהיזם טיבטי, יהדות, קואוצ'ינג, ורפואה אלטרנטיבית.
היסטוריה
ההוצאה הוקמה בכרכור ב-21 בנובמבר 1993 על ידי האחים אייל ואילן לוי. במהלך עשרים וחמש שנות פעילותה, החברה הוציאה לאור, נכון ל-2018, למעלה מ-150 כותרים. הקו המחבר בין הכותרים הוא ספרים שמחבריהם אנשי המערב, אולם כתיבתם נשענת על מקורות תרבותיים מגוונים ומשלבים בין דרך החשיבה המזרחית (מזרח-אסיה) לתרבות המערב. ספרה הראשון של ההוצאה הוא הטאו של פו שיצא בשנת 1994 ונכנס למקום הראשון ברשימת רבי המכר של עיתון "הארץ" למשך מאה שבועות רצופים.
בנוסף להוצאת ספרים, החברה מפיקה כנסים, סדנאות כתיבה והרצאות. ביניהן "המסע" בהנחיית ברנדון בייס וסדנת "דרך האמן" בהנחיית ג'וליה קמרון בשנת 2013.
יוצרים מרכזיים בהוצאה
בין היוצרים המרכזיים של ההוצאה נמנים: ביירון קייטי, זאב בן אריה, יואב בן דב, ניסים אמון, אקהרט טולה, ברוס ליפטון, ג'נט בריי אטווד, איי. סי. פינג, ג'וליה קמרון, ערן שטרן, פמה צ'ודרון, ברנדון בייס, דון מיגל רואיס, ריצ'רד טמפלר, אבי גרינברג, ו-דבורה ליבוביץ'.
ערוץ STB
ערוץ STB (באוקראינית: СТБ, ראשי תיבות למילים Світ телебачення, "עולם הטלוויזיה" ) הוא ערוץ של הטלוויזיה הלאומית האוקראינית, בבעלות בתאגיד התקשורת StarLightMedia.
היסטוריה
הערוץ נוסד ביוזמת חברות אמריקאיות ואוקראיניות: International Media Center, Shachar Enterprises, Inc., Internews Netouron והושק ב-2 ביוני 1997 ומשנת הקמתו נמצא בבעלות האוליגרך וולודימיר סיבקוביץ'.
בשנת 1999 הערוץ היה נתון להשפעת קבוצת לוקאויל, כשנציג החברה אלכסיי פדון כיהן כמנכ"ל הערוץ.
ב-2007 הערוץ הוכתר לערוץ השלישי בגודלו במדינה.
מדיניות שפה
זהו אחד הערוצים הבודדים באוקראינה שמשתמש בהגייה ישנה של השפה, שאומצה בחרקוב ב-1927, שימוש שסופג ביקורת רבה מהצופים, שחלק גדול מהם אינו יכול להבין את הגיית חרקוב. על רקע המתיחות בין אוקראינה לרוסיה ספג ביקורת על כך שהערוץ משדר 54% מהתוכן שלו בשפה הרוסית.
דרגה (תורת הגרפים)
בתורת הגרפים, דרגה של צומת מתארת את מספר הקשתות המקושרות לצומת מסוים. זהו המידע הבסיסי ביותר שאפשר למסור על צומת בגרף, משום שהוא מתאר את תמונת העולם המקומית של הקודקודים שלו. דרגה של צומת \,v מסומנת כ־\,\deg(v).
גרף שדרגות כל הצמתים בו שוות ל-k נקרא גרף k-רגולרי, ונהוג לומר שדרגתו של הגרף היא k.
גרפים בלתי-מכוונים
בגרף בלתי מכוון, הדרגה של צומת היא מספר הקשתות היוצאות ממנו. במקרה כזה, לולאה נספרת כשתי קשתות, כפי שרואה אותה מעגל קטן סביב הצומת. מכאן נובע, כי דרגת צומת אשר בו קיימת לולאה הנה 2.
הדרגות של הצמתים בגרף משמאל מתוארות בטבלה הבאה:
גרפים מכוונים
בגרפים מכוונים, לכל קשת יש שני קצוות שונים: ה"ראש" (המסומן על ידי ראש החץ), וה"זנב" (ממנו יוצאת הקשת). לצורך חישוב דרגה של צומת, כל סוג של קצה נספר בנפרד.
דרגת כניסה
דרגת הכניסה (אנגלית: indegree) של צומת היא סך הקשתות אשר הקצה שלהן המשויך לצומת הוא מסוג "ראש" (כמה קשתות נכנסות לצומת).
דרגת הכניסה מסומנת ב־ \,\deg^+(v).
דרגת יציאה
דרגת היציאה (אנגלית: outdegree) של צומת היא סך הקשתות אשר הקצה שלהן המשויך לצומת הוא מסוג "זנב" (כמה קשתות יוצאות מהצומת).
דרגת היציאה מסומנת ב - \,\deg^-(v).
הגדרה פורמלית
ניתן להגדיר פורמלית את דרגתו של צומת \ v_i בגרף בלתי-מכוון ללא קשתות מקבילות \ G=(V, E) כש־\ V הוא אוסף הצמתים ו־\ E הוא אוסף הקשתות, באופן הבא:
כלומר, הגודל של קבוצת כל הצמתים v_j שקיימת קשת בינם לבין \ v_i.
באופן דומה ניתן להגדיר את דרגות הכניסה והיציאה בגרף מכוון ללא קשתות מקבילות:
נוסחת סכום הדרגות קובעת שסכום הדרגות של כל הצמתים בגרף שווה ל:, זאת מאחר שלכל קשת יש שני קצוות, וכך היא תורמת 2 לסכום הדרגות בגרף. מסקנה מכך (למת לחיצות הידיים) היא שבכל גרף יש מספר זוגי של צמתים מדרגה אי-זוגית.
סדרת דרגות
סדרת הדרגות של גרף לא מכוון עם n צמתים היא סדרה לא עולה של דרגות הצמתים של הגרף.
לגרפים איזומורפים יש את אותה סדרת דרגות. אבל התכונה ההפוכה לא מתקיימת, אם לשני גרפים אותה סדרת דרגות הם לא בהכרח איזומורפיים.
סדרה נקראת גרפית אם קיים גרף שהיא סדרת הדרגות שלו. בעיית סדרת הדרגות היא למצוא גרף (או את כל הגרפים) שסדרת הדרגות שלו שווה לסדרה נתונה כלשהי. קיים אפיון של הסדרות הגרפיות המוביל לאלגוריתם החלטה בזמן פולינומי האם סדרה נתונה היא גרפית והגרף הוא גרף פשוט (אם הגרף יכול להכיל לולאות וקשתות מקבילות ניתן לבנות גרף שכזה לכל סדרה לא יורדת שסכומה זוגי, ולא ניתן לבנות גרף שכזה לכל סדרה שסכומה אי-זוגי (נובע ישירות מלמת לחיצות הידיים)).
Vanden Plas Princess
בשנת 1959 החל ייצור הדגם עם מנוע בנפח של 3 ליטר. התכנון היה מבוסס על מכוניות Austin A99 Westminster ו-Wolseley 6/99. בבדיקות של ירחון רכב בריטי The Motor המכונית הגיע למהירות של כ-160 קמ"ש. בשנת 1961 החל ייצור דגם Vanden Plas Princess 3-litre Mark II. דגם זה היה קצת יותר ארוך ועם מנוע מוגבר. בשנת 1964 החל ייצור Vanden Plas Princess R עם מנוע מתוצרת רולס רויס בעל נפח 4 ליטר.
בדגם ה"Vanden Plas Princess R" הורכב מנוע רולס-רויס, 6 צילינדרים, 3 ליטר מסוג "FB60 di"
מכונית עם מנוע 3 ליטר עלתה 1,350 פאונד ולאחר החלפת מנוע עלותה הגיע לכ-2,000 פאונד.
המכונית הייתה מיוצרת עם 4 דלתות - סלון או כ"סטיישן" עם 5 דלתות.
המפעל היה מסוגל לייצר כ-10 אלף יחידות בשנה אך מעשית אף פעם לא היה ביקוש שיצדיק רמת ייצור זו. בסך הכל נבנו כ-7,000 יחידות שחלקן הועברו לדרום אפריקה. זה היה הרכב היחיד שהגיע לייצור סדרתי אזרחי של יצרן שניצל מנועים של רולס רויס למכוניות שלו.
מעשה ראובן ובלהה
בברכת יעקב לבניו לפני מותו הוכיח יעקב את ראובן על המעשה, ועל פי הכתוב בספר דברי הימים, בעקבות המעשה, ניטלה מראובן הבכורה וניתנה ליוסף במקומו, שזכה בשתי נחלות בארץ ישראל (מנשה ואפרים) כדינו של הבכור הנוטל פי שניים בנחלת אביו.
לפי התלמוד הבבלי, ראובן לא שכב בפועל עם בלהה, אלא החליף את מיטתה במיטת אמו לאה, בדאגה לכבודה, שכן הוא חשש שמא לאחר מות רחל תקבל שפחתה בלהה מעמד השווה למעמד אמו; אך הואיל ומנע מבלהה לשכב עם יעקב, החשיב זאת המקרא כאילו שכב עמה.
תיאור המעשה
על פי המתואר בפרשת וישלח שבספר בראשית, כאשר הגיעו יעקב ומשפחתו למגדל עדר בדרכם מבית לחם לחברון, שכב ראובן, בנם בכורם של יעקב ולאה, עם בלהה שפחת רחל, אותה נשא יעקב לבקשת רחל בתקופת עקרותה:
מיד לאחר המלים "וַיִּשְׁמַע יִשְׂרָאֵל" באה "פסקא באמצע פסוק", כלומר: רווח בן כמה אותיות המפריד ביניהן לבין המילים "וַיִּהְיוּ בְנֵי יַעֲקֹב שְׁנֵים עָשָׂר". בתרגום השבעים לפסוק, מיד לאחר המלים "וישמע ישראל", מופיעות המלים "וירע בעיניו", וכך גם בתרגום המיוחס ליונתן.
הרקע למעשה
הפרשנויות השונות למעשה ראובן נשענות על הרקע שקדם למעשה: לאחר שעזב יעקב את בית אל בה קיים את הנדר שנדר לה' בחלום הסולם, שאם ישיבהו ה' לארץ הוא יקריב לה' מעשר מכל אשר יברכהו ה' בחרן, כרעה רחל אשתו ללדת את בנה השני, בנימין, ובתוך לידתה אותו - מתה. יעקב קבר אותה בבית לחם, בדרך אפרת, והמשיך למגדל עדר, בדרכו ליצחק אביו היושב בחברון.
פרשנות הפשט
חלק מפרשני הפשט, ואף כמה ממדרשי חז"ל, פירשו שראובן אכן שכב עם בלהה, כמפורש בפסוק:, וכפי שעולה מתוכחתו של יעקב לראובן בסוף ימיו: . סיבת מעשהו נבעה מתפיסתו שכיוון שבלהה אינה אשת אביו ממש אלא פילגשו, אין מעשה זה נחשב למשכב עם אשת האב.
לפי פרשנות זו, מטרתו של ראובן הייתה להביע את היותו ממשיכו של אביו בהנהגת המשפחה. בתנ"ך מתוארים מקרים נוספים של שכיבה עם פילגש כדי לבטא המשכיות: אבשלום שכב עם פילגשי דוד אביו כביטוי לכך שהוא ממשיכו במלוכה על ישראל; אדוניה אחיו, ביקש לישא את אבישג השונמית, שהייתה מעין פילגש של דוד אביו, כדי לבסס את מעמדו כממשיכו; ואבנר בן נר שכב עם פילגשו של שאול, כדי לבטא את היותו דומיננטי במלכותו. הרב יעקב מדן מוסיף על פירוש זה, שלאחר שיעקב נאלץ לנהוג בצורה מתרפסת במפגשו עם עשו בשובו מחרן לכנען, מנהיגותו בביתו דעכה. הדבר בא לידי ביטוי בעיקר בפסיביות של יעקב במעשה שכם ודינה, בעת שבניו ניהלו את המשא ומתן עם שכם, ושמעון ולוי אף הענישו אותו יחד עם אנשי עירו. לאור זאת, מסתבר שבמעשהו ראובן ניסה לבסס את מעמדו כממשיכו של יעקב בהנהגה, כיוון שיעקב כבר איבד את ההנהגה במשפחה, ובין השבטים התנהל מאבק סמוי מי יהיה הממשיך.
על פי בראשית רבה, בשוכבו עם בלהה, תבע ראובן את עלבונה של אמו, לאה:. בשניים מהספרים החיצוניים מסופר כי בעקבות המעשה, יעקב הפסיק לשכב עם בלהה. ספר היובלים (לג, ט) מספר: "ולא קרב יעקב אליה כי טימאה ראובן". בספר צוואות השבטים נאמר בצוואת ראובן: "ובה לא נגע עוד".
פרשנות הדרש
שיטה מרכזית בתלמוד הבבלי ובמדרשי חז"ל, ובעקבותיהם בראשונים רבים, גורסת שראובן לא שכב ממש עם בלהה, שהרי משכב עם אשת אב נחשב לגילוי עריות אף קודם מתן תורה. בנוסף לכך, שבט ראובן, יחד עם שאר ששת השבטים שבהר עיבל, עתידים לענות 'אמן' במעמד הר גריזים והר עיבל על הצהרת הלויים כלפיהם:, ולא מסתבר שמן השמיים יזמנו לראובן לחטוא בדבר שעתידים כל זרעו לקלל את העושה כן. אלא מתוך סמיכות פרשיה זו עם פרשיית מותה של רחל, מסיקים חז"ל שמעשהו של ראובן קשור במאורע זה, ומבארים שראובן חשש שכעת, לאחר מות רחל, יתן יעקב לבלהה שפחתה יחס שווה לאימו לאה, ולכן 'בלבל יצועי אביו', דהיינו שהחליף בין מיטת אימו למיטתה של בלהה, כך שאביו ישכב עם אימו ולא עם שפחת אשת אביו השנייה, רחל. ומתוך שמנע ראובן מבלהה שפחת רחל, משכב עם יעקב, החשיב לו זאת הכתוב כאילו חטא בכך ששכב הוא אותה בעצמו. כדרך שדרשו ביחס לבני עלי שהתעכבו מלהקריב את קרבנות היולדות במשכן, ובכך מנעו אותן מלשוב לבעליהן, והחשיב להם הכתוב זאת כאילו שכבו עימן:
תגובת יעקב למעשה
תגובת יעקב למעשה, כפי שהיא מתוארת בפרשת וישלח מיד לאחר המעשה היא:. אולם תגובה נרחבת יותר אנו מוצאים דווקא בסוף ימיו של יעקב, כאשר הוא שוכב על ערש דווי וקורא לבניו אל מיטתו כדי לברכם, הוא פותח בבנו בכורו, ראובן, ומודיע לו שבמעשהו הפזיז הוא איבד את זכותו לממש את בכורתו:
ובספר דברי הימים מבואר ביתר בהירות, שהכוונה היא שבמעשהו איבד את הבכורה, ושם גם מפורש שהבכורה הועברה לבניו של בכורו של יעקב מרחל, יוסף:.
הביטוי לבכורתו של יוסף הוא שבניו של יוסף, מנשה ואפרים, נחשבו לשני שבטים נפרדים בעם ישראל, וכחלק מכך נחלו שתי נחלות בארץ, ובכך קיבל יוסף פי שניים בירושת הארץ, שכך הוא דינו של הבכור, שנוטל פי שניים:
תשובתו של ראובן במדרשי חז"ל
בכמה מקומות במדרשי חז"ל אנו מוצאים התייחסות לתשובתו של ראובן על מעשהו.
המפורסם שבהם הוא ביחס להיעדרות ראובן ממכירת יוסף, המוסברת על פי אחת הדעות במדרש, בשל פרישתו מחבורת האחים כדי להתבודד בתשובה על מעשהו:
השלמה עם הסבת הבכורה ליוסף
ביטוי נוסף לתשובתו של ראובן הוא בכך שנאבק להצלת יוסף, על אף שלו ניתנה הבכורה על חשבונו של ראובן:
ויהיו בני יעקב שנים עשר
חז"ל רואים במילים המסיימות את המעשה, עדות לכך שעל אף שיעקב הדיח את ראובן מהבכורה, מכל מקום לא הוציאו מכלל בניו הכשרים, כפי שהוצאו ישמעאל ועשו מהמשכיות העם הנבחר:
בהלכה
המשנה במסכת מגילה קובעת שעל אף שבתקופת התנאים היה נהוג לתרגם את קריאת התורה לארמית, השפה המדוברת בקרב הציבור, ההלכה היא כי, וזאת מפני כבודו של ראובן, שלא יבואו לגנותו על כך.
בתלמוד הבבלי נזכר מעשה שאירע בבית הכנסת בעיר כבול שבגליל, בו הורו למתורגמן לקטוע את תרגומו בפסוקים המתארים את מעשה ראובן, בהתאם להלכה שבמשנה:
.
מידד אליהו
מידד אליהו (נולד ב-1983) הוא אמן רב תחומי ישראלי החי ויוצר בירושלים. אליהו שותף להקמת קבוצת האמנים "קרע" ושותף לפרויקטים במרחב הציבורי באזור ירושלים כמו  "המפעל" ו"בית ריק" בו האמנים השתמשו בקירות וחללי מבנים נטושים ליצירותיהם.
ביוגרפיה אישית ופעילותו האמנותית
מידד אליהו נולד במסילת ציון, אחד מחמשת המושבים בהם יושבו עולים בני הקהילה הקוצ'ינית שבדרום הודו. בחלק גדול מעבודותיו הוא מתמודד עם אירועי העבר בהיסטוריה המשפחתית שלו והשתיקה סביב עלייתם לארץ של הוריו ובני קהילה נוספים מקוצ'ין. בשנת 2016 הקים מיצב בביאנלה לאמנות בקוצ'ין, בעקבות טיול שורשים שערך עם אביו בשכונת ילדותו של אביו בקוצ'ין, עליו הוא סיפר: "התערוכה היא בעצם מיצב גדול, המתפרשת על פני ארבעה חדרים בבית מגורים היסטורי בקוצ'ין, שקירותיו נצבעו בשחור. היא כוללת חומרים ארכיוניים שאספתי מאנשים בני הקהילה הקוצ'ינית וארכיונים ממוסדים, וגם חפצים משפחתיים שנשארו מאז. מעבר לכך, מכיוון שאני קודם כל צייר, משולבים בו גם ציורים אדומים, שמבטאים את תחושותיי לגבי החומרים, שהוצגו כבר בתערוכת היחיד שלי בארץ, שגם לה קראו 'תיבת תעודות'. משולבות בפרויקט גם עבודות מוקדמות נוספות שלי. קהל המבקרים מוזמן לשוטט בחללים, להגיב ואפילו לכתוב על הקירות"
על יצירתו “מחול השותלים” (2016) – פרסקו של אליהו שפתח את התערוכה “מארג: זיקות למסורות באמנות המערב בציור עכשווי בישראל” במוזיאון פתח תקווה לאמנות – נכתב: "אליהו עוסק בהיסטוריה הישראלית, בכאב שהודחק ומסרב לשכוך במושבים, שאליהם הובאו עולים כמגשימי חזון ההתיישבות, אך לא זכו להכרה כחלוצים" עוד נכתב על מיצב זה: "בעבודתו של מידד אליהו, מחול השותלים, צפון זיכרון פרסקאות כנסייתיים, אך גם זיכרון ציורי קיר במוסדות ציבור, שבהם היללו אמנים סוציאליסטיים בני המאה ה־ 20 את המעמדות העמלים.... אליהו משתמש בפרסקו על מנת להאיר פרק שלא התקבע באתוס הישראלי: ראשיתם של מושבי העולים בשנות ה-50 של המאה ה-20, שהקמתם נכפתה, לעיתים, הר כגיגית, על המתיישבים.... בפרגמנטים גדולים של פרסקו מתגלות דמויות מובסות מכונסות, בעיקר של גברים, בתוך נוף מפורק ופצוע. שם העבודה, המקפל בתוכו תמימות ורמז לפולחניות, לקוח משירו של יואל אלעזר שתיל משנת 1953, המהלל את פרויקט הייעור הלאומי. לדידם של אנשי מסילת ציון, שתילה הייתה מזוהה עם עבודות הדחק, מקור התעסוקה הכמעט בלעדי, שהוצע אז לעולים החדשים.
ביצירה "המטופל A.E." יצר אליהו סדרת פסלי גולגולות כחולות המתייחסות לטיפולי הקרנות הרנטגן שעברו ילדים במחנה העולים "שער העלייה" נגד הגזזת, בתחילת שנות החמישים, שבעקבותיו רבים מהילדים סבלו ממחלות רבות, גידולים ממאירים ושפירים ומתו בגיל צעיר. המטופל A.E היה אחד מהילדים האלה. הוא סבל ממחלת פרקינסון מאז גיל 40, ולא הוכר על ידי המדינה כניזוק מהטיפול בהקרנות שעבר.
בנוסף לציורי הפרסקו וציורי השמן האדומים. מאופיין מידד גם ברישומי הדיו השחור של דמויות קטנות חצי שקופות האובדות במרחבי הנייר הלב. בדרך זו מתאר אליהו מהגרים ופליטים החוצים מרחבים בלי לחוות אותם באמת, שאינם שייכים למולדת הישנה ותוהים מה מחכה להם במולדת החדשה. בסדרה "זיכרונות ראשוניים (Primal Memories) 2009-2015, מצייר אליהו על ספרים ישנים פתוחים לרווחה זיכרונות ורגעים טעונים שנחקקו בתודעתו, ומשחזר אלבומי תמונות וספרי זיכרונות אבודים. על ידי ציור שכבות משלו, ריטושם ושיקומם.  הוא מוציא את הספרים משימושם, דוחה את הידע הקיים בהם ומטעין אותם בסיפורים אחרים משלו.
גברת פלפלת (אנימה)
גברת פלפלת (ביפנית: スプーンおばさん, מילולית: "הגברת עם הכפית", באנגלית: Little Mrs. Pepperpot) היא סדרת אנימה יפנית המבוססת על סדרת ספרי גברת פלפלת מאת המחבר והמלחין הנורווגי אלף פרויסן. הסדרה בת 50 הפרקים (בגרסה היפנית המקורית היו 130 פרקים) הופקה במקור לטלוויזיה ב-1983. הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית ב-1986 ובערוץ ג'וניור בראשית העשור השני של המאה ה-21.
תקציר העלילה
גברת פלפלת חיה בכפר קטן עם בעלה. היא עונדת כפית קסמים קטנה בשם "כפינה" סביב צווארה שמפעם לפעם מכווצת אותה לגודל הכפית, אשר אינה מתכווצת ביחד איתה ולכן היא חייבת לסחוב את הכפית איתה על גבה כשהיא במצב מכווץ. היא תמיד חוזרת לבסוף לגודלה המקורי לאחר זמן מה. ליכולת המיוחדת הזו יש את היתרונות שלה - היא יכולה לתקשר עם בעלי החיים ונהנית מהרפתקאות ביער. בדרך זו היא יוצרת חברויות חדשות ומעניינות. היא חברה טובה של צופי, ילדה קטנה ומסתורית שחיה לבדה ביער עם חורפן המחמד שלה. כמו כן היא גם חברה של משפחת עכברים. גברת פלפלת לא יכולה לגלות לאף אחד את סודה או להציג את עצמה כאשר היא מכווצת, מה שהופך לעיתים למשימה מאוד קשה.
שיר הנושא
את שיר הנושא והסיום שרה חני נחמיאס, ואת מילות השירים כתבה לאה נאור. הלחן הוא הלחן של הפתיח המקורי ביפנית מאת קיוהי צוצומי.
בשונה מתוכניות אחרות, מילות הפתיח שונות ממילות הסגיר. מילות הפתיח מתחילות ב"מה קורה איתי? לי קוראים פלפלת" בעוד מילות הסגיר מתחילות ב "אני אישה קטנה מאוד ושמי פלפלת".
יוליוס דסאואר
יוליוס דסאואר (בהונגרית: Dessauer Julius; ניטרה, 1832 – ?) היה רב וסופר תאולוגי הונגרי.
ביוגרפיה
יוליוס דסאואר היה בנו הבכור של הרב גבריאל דסאואר ואחיו של הרב מוריץ דסאואר. לאחר שהשלים את לימודיו וקיבל סמיכה לרבנות, הוא היה רב, בין היתר, באויפשט במשך כמה וכמה שנים.
עבודותיו
עבודותיו העצמאיות שנכתבו רובם ככולם בגרמנית או בעברית.
דייוויד קבואה
דייוויד קבואה (באנגלית: David Kabua; נולד בשנת 1951) הוא פוליטיקאי מאיי מרשל המכהן כנשיא איי מרשל.
ביוגרפיה
בנו של הנשיא הראשון אמאטה קבואה ושל הגברת הראשונה של איי מרשל ומעצבת הדגל של המדינה אמליאן קבואה.
קבואה סיים את לימודיו התיכוניים בבית הסיפור התיכון קסבייה במיקרונזיה ולאחר מכן באוניברסיטת הוואי. בין השנים 2008 ל-2011 הוא כיהן כסנטור מטעם ווטו אטול. בשנים 2012 ו-2013 כיהן כשר הבריאות, ובשנת 2014 כיהן כשר הפנים לאחר שקמה ממשלה חדשה. בהמשך היה השר המקשר לנשיא איי מרשל קסטן נמרה.
ב-6 בינואר 2020, קבואה נבחר לנשיא התשיעי של איי מרשל על ידי הפרלמנט של איי מרשל בהצבעה ברוב של 12–20 עם נמנע אחד. הוא החליף את הנשיאה הקודמת הילדה היין לאחר קדנציה אחת. קבואה הציב בראש סדר העדיפויות שלו כנשיא את המאבק לשינויי אקלים, משא ומתן עם ארצות הברית בנוגע להארכת הסדר המימון שיפוג תוקפו בשנת 2023 וכן טיפול בנושא הפסולת בכיפת רונית. ב-13 בינואר 2020, נכנס קבואה רשמית לתפקידו.
אדי סלוביק
אדוארד דונלד 'אדי' סלוביק (18 בפברואר 1920 – 31 בינואר 1945) היה טוראי בצבא ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא היה החייל האמריקאי הראשון שהוצא להורג מאז מלחמת האזרחים האמריקנית בגין עריקות.
חייו
סלוביק נולד בדטרויט אשר במדינת מישיגן. כבר מנעוריו סלוביק עבר על החוק. בפעם הראשונה נעצר כשהוא בן 12, כאשר פרץ עם חברים לבית יציקה בניסיון לגנוב פליז. בין השנים 1932–1937 נתפס מספר פעמים בעוון גנבה, פריצה והפרת הסדר הציבורי. באוקטובר בשנת 1937 נשפט לתקופה בכלא ובספטמבר בשנת 1938 קיבל חנינה ושוחרר. בינואר בשנת 1939, נשלח שוב פעם לכלא בעקבות גנבת מכונית עם חברים כשהוא בגילופין.
באפריל 1942 קיבל חנינה נוספת ושוחרר מן מהכלא. הוא החל לעבוד בחברת שרברבות, ושם פגש את אשתו לעתיד, אנטואנט ויסינווסקי (Antoinette Wisniewski), שעמה התחתן ב-7 בנובמבר 1942. התיק הפלילי שאותו החזיק העניק לו סטטוס של בלתי כשיר לגיוס, אך זמן קצר לאחר החתונה, שונה סיווגו והוא גויס לצבא.
סלוביק החל את הטירונות ב-24 בינואר 1944 בטקסס. באוגוסט באותה שנה נשלח ללחום עם כוחות האמריקאים המוצבים בצרפת. הוא צורף לפלוגה G של החטיבה ה-109 באוגדת חיל הרגלים ה-28.
עריקה מן הצבא
בדרך להצבה ביחידתם, סלוביק, ביחד עם חברו הטוראי ג'ון טאנקי (John Tankey), נפרדו מהפלוגה כאשר הסתתרו מהפגזה. ביום למחרת, הם הצטרפו לכוחות קנדיים לא לוחמים שעמם נפגשו ושהו בחברתם במשך שישה שבועות. חברו טאנקי שלח מכתב ליחידה בו הסביר את השתלשלות האירועים וב-7 באוקטובר הם התייצבו בחזרה לשירות. לא ננקטו נגדם כל הליכים.
יום למחרת, ב-9 באוקטובר, ניגש סלוביק אל שוטר צבאי והגיש לו פתק בו רשם כי יברח אם ישלח אל הקרב. הוא נשלח אל סגן-אלוף רוז הנבסט, שהציע לו לקרוע את הפתק ובכך לסיים את הפרשה. סלוביק סירב.
משפט צבאי
סלוביק הועמד למשפט צבאי ונידון למוות. פסק הדין אושר על ידי מייג'ור גנרל נורמן קוטה, מפקד אוגדת חיל הרגלים ה-28. קוטה אמר לאחר מכן שאלה היו 15 הדקות הקשות בחייו אבל לא הייתה לו ברירה אלא לאשר את גזר הדין כדי שיוכל להמשיך להסתכל בעיני חייליו.
ב-9 בדצמבר כתב מכתב בו הוא מבקש חנינה מהמפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה, דווייט אייזנהאואר. אייזנהאואר דחה את בקשת החנינה, לדבריו על מנת להרתיע את חיילי ארצות הברית מעריקה בתקופה של לחימה עזה.
סלוביק נקבר בבית הקברות האמריקאי איה-אין (Oise-Aisne Cemetery) בצרפת, בחלקה E, חלקה המיועדת לחיילים שהוצאו להורג בגין פשעים כרצח ואונס, כשהוא החייל היחיד שהוצא להורג בגין עריקות. בשנת 1987, ארבעים ושתים שנים לאחר מותו, הוצאו עצמותיו והוא הובא לקבורה מחודשת במישיגן לצד אשתו, אנטואנט, שמתה בשנת 1979. מאז מותו הוגשו לשבעה נשיאי ארצות הברית בקשות לחון את סלוביק, אך הבקשות טרם נענו.
העיתונאי האמריקאי ויליאם בראדפורד הוי (William Bradford Huie) כתב 1954 ספר העוסק בסיפורו של סלוביק. על בסיס הספר הופק ב-1974 סרט בכיכובו של מרטין שין.
גל תורן
גל תורן (נולד ב-30 בספטמבר 1975) הוא מוזיקאי ושחקן ישראלי. תורן הוא סולן להקת הרוק-פאנק הישראלית "מרסדס בנד", בה הוא שר, מלחין וכותב, בנוסף להשתתפותו בצמד המוזיקלי "ליילי". תורן הוא גם שחקן טלוויזיה והופיע בסדרות ״תעשה לי ילד״, "המדרשה", "אורי ואלה", "פגע וברח", "לאבד את אליס", "הטבח", ובתוכנית הדוקו-ריאליטי "טיול אחרי צבא".
ביוגרפיה
תורן נולד במבשרת ציון ולמד בתיכון לאמנויות בירושלים. שירת כמש"ק הסברה ביחידת ההסברה של צה"ל ברובע היהודי, והיה חלק מצוות העובדים בגן החיות התנ"כי בירושלים. בשנת 1998 עבר לתל אביב יחד עם אורי גת, והקים איתו את להקת "מרסדס בנד", אשר נכון ל-2019 הוציאה ארבעה אלבומים. באותה תקופה עבד בחוף הים. ב־2017 הקים יחד עם גיא לוי, נגן קונטרבס וחבר ילדות של תורן, את ההרכב "ליילי".
קריירת משחק
בשנת 2003 הופיע תורן בסרט "חוזה לך ברח". בשנת 2005 כתב והלחין את מוזיקת-רקע מקורית לסדרה "אלביס רוזנטל והאישה המסתורת" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2008 התרחשה הפריצה המשמעותית של תורן כשחקן, כאשר השתתף במיני-סדרה "תעשה לי ילד" של רשת HOT. תורן גילם את דמותו של רם, הסולן הפרוע של הרכב "ההסתדרות". פסקול הסדרה הורכב משיריה של מרסדס בנד, אשר את רובם כתב או הלחין.
ב-2010 כתב את המוזיקה לסדרות הטלוויזיה של הוט 3 "עספור" וגם "חסמבה דור 3" ולתוכנית "מתלהבת" עם מיה דגן בערוץ 10.
בשנת 2011 כתב את השיר "זהות" המדבר על הקונפליקט בין תדמית הרוקר הפרוע לאב המסור ואוהב ("זהות אחת לבוקר, אחת לילה. שלושים וארבע, על המזבח עם גפרור דולק ביד"). באותה שנה גילם את דודי הירש בסדרת הדרמה "אורים ותומים" אשר שודרה ב-yes.
בשנת 2013 הופיע בתפקיד הראשי בסרטו של גור בנטביץ' "לרדת מהעץ". באותה השנה שיחק בעונה השנייה של סדרת הפשע "נויורק" ב-yes, בתפקיד עודד ברמן, מנכ"ל של חברת "פקס רומנה".
בשנת 2014 שיחק בסרט "מקום בגן עדן" בבימויו של יוסי מדמוני, ושיחק בסרט הקצר "אנטילופות" בכיכובם של יואב רוטמן ושירה האס.
בשנת 2016 השתתף בסדרה הקומית של yes, "האחיות המוצלחות שלי" שביים גורי אלפי וכיכבו בה דנה אברהם-סמו ונלי תגר. בדצמבר אותה שנה החל לככב בסדרה הקומית של צביקה הדר, "לצבי יש בעיה" בערוץ 2, בתור חבר של צביקה.
באותה השנה תורן השתתף בסדרה "אורי ואלה" שיצרו יובל שפרמן, עופר סקר ודינה סנדרסון ל-HOT3, בתפקיד אחיה של אלה וגם שירים שכתב יחד עם גיא לוי ולאחר מכם פרסם עימו בדיסק 'ליילי'.
באותה השנה שיחק בסרטה של דורית חכים, "ירח בבית 12" שם גילם את דורון, בעלה המכה של מירה (יובל שרף), ועל תפקידו בסרט היה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2015.
בשנת 2017 חל להשתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי התיירית "טיול אחרי צבא" שמשודרת בכאן 11 וכוללת תיעוד טיולים ברחבי העולם לצד המוזיקאי פבלו רוזנברג. באותה השנה הקים תורן צמד עם חבר ילדותו גיא לוי ויחד הם הוציאו את האלבום "ליילי". שיחק את רמי, גרושה של מירב, בסדרה "משיח".
מאז 2018 הוא הפרזנטור של בנק לאומי.
בשנת 2018 השתתף בעונה השנייה של "טיול אחרי צבא" המתרחשת בדרום אמריקה, לצדו של פבלו רוזנברג. באותה שנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "עיר מקלט", ובסרט הקולנוע "פרה אדומה".
בשנת 2019 השתתף בעונה הרביעית של "טיול אחרי צבא" המתרחשת ביפן, לצדו של פבלו רוזנברג.
בשנת 2020 השתתף בסדרה "לאבד את אליס" ב-HOT3, בתפקיד בעלה של אליס (איילת זורר). באותה שנה השתתף בסדרת הדרמה "הטבח" של yes, לצד רומי אבולעפיה וגורי אלפי. באותה שנה תורן התארח בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" בקשת 12, וגילם את גבי אשכנזי.
בשנת 2021 השתתף בסדרה "פגע וברח" לצד ליאור רז. השתתף בתפקיד אורח בסדרה "החנות שיש בה הכל".
בשנת 2022 השתתף בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.
חיים אישיים
נשוי לבמאית והכוריאוגרפית קרן חכמה, ולהם שלוש בנות. מתגוררים בשכונת תל ברוך שבתל אביב.
פיום (עיר)
פַיּוּם (בערבית: الفيوم, תעתיק: אל-פיום) היא עיר במרכז מצרים במזרחו של המדבר המערבי, כ-90 קילומטרים מדרום-מערב לקהיר, בתחום ובירת המחוז הנושא שם זהה. בתחומה נמצא חלק מאתר העיר העתיקה קרוקודילופוליס. בעבר נקראה העיר "מדינת אל-פיום" (העיר של פיום). לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2021 אוכלוסיית פיום מנתה 519,047 בני אדם.
שם העיר נגזר מקופטית מהמילים פא-יאם שמשמעותם "הים", כנראה בהקשר לאגם מואריס הקדום הנמצא בקצהו הצפוני של נווה מדבר פיום.
כ-7 קילומטרים מדרום מזרח לעיר מצויים שרידי הפירמידה של חווארה שבנייתה מיוחסת לאמנמחת השלישי מהשושלת ה-12.
היסטוריה
מרכז הפולחן לאל התנין המצרי סובק במצרים העתיקה היה בעיר שדייט ששכנה באזור פיום. בתקופה מאוחרת יותר כונתה העיר על ידי היוונים "קרוקודילופוליס" כדי לציין פולחן זה. אזכור ראשון לפולחן סובק נמצא בכתבי הפירמידה ומיוחס לתקופת הממלכה הקדומה לשושלות ה-5 וה-6 (2,200-2,500 לפנה"ס). העיר הגיעה לשיא פריחתה בתקופת השושלת ה-12 (1795-1985 לפנה"ס). תחילה הרחיבו אמנמחת הראשון וסנוסרת הראשון את מקדש סובק שהיה קיים במקום. סנוסרת השני הקים במקום פירמידה ואמנמחת השלישי בנה מבנים רבים נוספים, ביניהם, מקדש נוסף לסובק ואת הפירמידה של חווארה. מעמדה של העיר ירד בתקופת הממלכה החדשה ופריחה מחודשת של העיר ושל האזור הגיעה רק בזמנו של בית תלמי.
שם העיר שונה במאה ה-3 לפנה"ס על ידי תלמי השני ל"ארסינואה" לכבוד ארסינואה השנייה שהייתה אחותו וגם אשתו. כפי שהיה בתקופות קודמות, גם בתקופה ההלניסטית היה המקום מרכז של דיג וחקלאות וגודלו בו דגנים, ירקות, תאנים, זיתים, כרמים וגנים לנוי שהתחרו בגניה של אלכסנדריה. באותה תקופה הגיעו לאזור פיום מיעוטים אתניים רבים. חלקם העיקרי היו יוונים ומקדונים, ותיקי צבא תלמי, להם הוענקו אדמות באזור, אך גם יהודים, שומרונים, פרסים, ערבים, סורים ותראקים הגיעו לאזור.
עם קרב אקטיום ב-31 לפנה"ס, שסימן את קיצה של השליטה ההלניסטית במצרים, החל תהליך דעיכה במעמד אזור פיום ואיתו במעמד העיר. בסוף המאה ה-4 לספירה עברה מצרים לשליטת ביזנטיון והנצרות הקופטית התפשטה באזור פיום. במשך השלטון הערבי והעות'מאני סבל האזור מהזנחה והתדרדרותו נמשכה. בשנים 1798–1801 היה אזור פיום זירת קרבות בין מצביאו של נפוליון, לואי שרל אנטואן דסא ובין אחד משליטיה הממלוכים של מצרים, מורד ביי. לאחר הסתלקות הצרפתים השתלט על מצרים מוחמד עלי. אולם בספטמבר 1806 נכבשה העיר פיום על ידי הממלוכי יאסין ביי שטבח בתושביה על תמיכתם במוחמד עלי. שליטתו נמשכה ארבע שנים עד אשר כבש מוחמד עלי מחדש את העיר.
מימיו של מוחמד עלי החל אזור פיום, ואיתו העיר, להתפתח מחדש. פשיטות השבטים הנודדים נפסקו בעזרת מינויים פוליטיים והענקת אדמות חקלאיות. מפעלי המים שוקמו והחקלאות החלה להתפתח שוב. השלטון הבריטי במאה ה-20 המשיך בפיתוח בדרך של סלילת מסילות ברזל ובניית מחנות צבאיים סביב לעיר שנועדו להגן מפני פשיטות של סנוסים. הפיתוח נמשך גם לאחר שמצרים קיבלה את עצמאותה בדרך של הקמת קואופרטיבים חקלאיים, חשמול האזור ופתוח ענף התיירות הנשען על האתרים הארכאולוגים הרבים שבאזור.
העיר המודרנית
בפיום יש מספר שווקים ובתי מרחץ ומסגדים רבים. תעלת בחר יוסף, המקשרת את אזור פיום עם הנילוס, עוברת בתוך העיר ועל גדותיה ניצבות שורות בתים. את התעלה חוצים שני גשרים. באחד מהם, הבנוי על שלוש קשתות, עובר הרחוב הראשי של העיר ועל השני, הבנוי על שתי קשתות, ניצב מסגד קאטביי. תלי עפר מצפון לעיר מציינים את ארסינואה הקדומה.
אדוארד ג'רג'יאן
אדוארד ג'רג'יאן (Edward Peter Djerejian; נולד ב-6 במרץ 1939) היה דיפלומט אמריקאי אשר שירת בשרות החוץ של מחלקת המדינה של ארצות הברית תחת שמונה נשיאים, החל מתקופתו של הנשיא קנדי ועד לתקופת הנשיא קלינטון. הוא היה שגריר ארצות הברית בישראל ובסוריה. הוא המנהל המייסד של המכון למדיניות ציבורית על שם ג'יימס בייקר באוניברסיטת רייס ועומד בראש חברת ייעוץ.
תולדותיו
ג'רג'יאן נולד בניו יורק. בשנת 1960 סיים לימודי תואר ראשון במדעים באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא ארצות הברית ושירת שנתיים בקוריאה הדרומית. בשנת 1962, עם סיום שירותו הצבאי הצטרף לשירות החוץ של ארצות הברית. כדיפלומט זוטר שירת כמזכיר לעניינים מדיניים בשגרירויות ארצות הברית בביירות (1966-1969), ובקזבלנקה (1969-1972). הוא היה קונסול כללי בעיר בורדו בצרפת (1975-1977), וממונה על האגף המדיני בשגרירות ארצות הברית במוסקבה בעת פלישת ברית המועצות לאפגניסטן (1979-1981). הוא שימש סגן ראש המשלחת הדיפלומטית בשגרירות ארצות הברית בעמאן (1981-1984). בין השנים 1985–1988 עבד במחלקת המדינה בוושינגטון. תחילה שימש כעוזר מיוחד לנשיא ארצות הברית וסגן מזכיר העיתונות של הבית הלבן לנושאי חוץ, ומאוחר יותר התמנה לסגן עוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב ודרום אסיה. בשנת 1989 החל בכהונתו כשגריר ארצות הברית בסוריה, וזאת עד לשנת 1991. בין השנים 1991–1993 שימש כעוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב. בין השנים 1993–1994 כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל.
בנוסף לשפה האנגלית, ג'רג'יאן דובר ערבית, ארמנית, צרפתית, ורוסית.
הארי ריצ'רדסון
הארי ריצ'רדסון (באנגלית: Harry Richardson; נולד ב-13 במרץ 1993) הוא שחקן אוסטרלי. הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בתפקיד דרייק קארן בסדרה "פולדארק", ובתפקיד פרנק גרשם בסדרה "דוקטור ת'ורן".
ביוגרפיה
ריצ'רדסון נולד בסידני שבאוסטרליה. בגיל שנתיים עבר עם משפחתו ללונדון. בגיל 12 חזר לאוסטרליה ולמד בבית ספר תיכון בסידני. שם גילה את אהבתו למשחק. אחר כך בגיל 18 חזר לממלכה המאוחדת. הוא למד קורס קצר באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שבלונדון. ב-2012 נרשם לבית הספר למשחק "האקדמיה לאמנויות הבמה של אוסטרליה המערבית" (WAAPA) בפרת'. ב-2014 סיים את לימודיו ב-WAAPA, ולמד אצל איוואנה צ'ובוק במלבורן.
הופעת הבכורה של ריצ'רדסון בקולנוע הייתה בסרט "Looking for Grace" בתפקיד ג'יימי. כשביקר בני משפחה בלונדון נבחן עבור התפקיד של פרנק גרשם בסדרה "דוקטור ת'ורן", בבוקר שלפני הטיסה שלו חזרה לאוסטרליה. אחר כך כיכב ריצ'רדסון בסדרה "פולדארק" בתפקיד דרייק קארן. ב-2017 הופיע בתפקיד קטן בסרט "דנקרק". ב-2019 כיכב ריצ'רדסון בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "Total Control" בתפקיד ג'ונתן קוסגרוב, יועץ לסנטור אירווינג.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הדרמה התקופתית "העידן המוזהב" מבית היוצר של ג'וליאן פלוז לרשת HBO.
מפלי ניאגרה
מאפייני המפלים
מפלי ניאגרה הם חלק ממערכת הימות הגדולות של אמריקה הצפונית. מי המפלים נופלים מימת אירי ולאחר נפילתם זורמים דרך נהר ניאגרה אל ימת אונטריו הנמצאת 100 מטר נמוך יותר מימת אירי. ימת אונטריו מתנקזת אל האוקיינוס האטלנטי באמצעות תעלת סנט לורנס.
גובהם של מפלי הפרסה הקנדיים הוא 51 מטר ורוחבם בפסגה הוא 675 מטר. עומק הנהר מתחת למפלים הוא 56 מטרים. כשליש מהמפלים הקנדיים נמצאים בשטח ארצות הברית. בצד האמריקאי ישנם שני מפלים: המפלים הגדולים, שגובהם הוא 21 עד 30 מטרים ורוחבם בפסגה הוא 323 מטר, ומפל קטן יחסית הקרוי "הינומת הכלה", המופרד מהמפל הגדול על ידי אי הירח. לאורך אלפי השנים, מפלי ניאגרה נסוגים לאחור בשל שחיקת המים. על פי מדידות שנערכו החל מ-1970 מגיעה השחיקה ל-1.5 מטר בשנה.
אתר תיירות עולמי
כ-15 מיליון מבקרים פוקדים את אזור מפלי ניאגרה כל שנה, האזור ידוע גם כבירה העולמית של ירחי הדבש. ספינת התיירים "עלמת הערפל" ("Maid of the Mist") משייטת בקרבת המפלים. קיימות עוד אטרקציות רבות באזור מפלי ניאגרה, כמו צפייה במפלים ממסוק או ביקור באתר מגדל סקיילון ממנו ניתן להשקיף על האזור משני צדי הגבול. במרחק נסיעה קצר מהמפלים נמצאת העיירה ניאגרה און דה לייק בצפון אזור ניאגרה המושכת מבקרים רבים ונחשבת כאחת העיירות היפות ביותר בקנדה.
דרומית למפלים בצד האמריקני נמצא האי גרנד איילנד בו ביקש בשנת 1825 מרדכי מנואל נח להקים מדינה ליהודים שתשתלב בתוך ארצות-הברית של אמריקה.
הפקת אנרגיה
כמות המים העוברת במפלים היא עצומה. חצי מכמות המים במפלי ניאגרה משמשת לייצור אנרגיה הידרו-אלקטרית (אנרגיה חשמלית המיוצרת על ידי תנועת מים) על ידי ממשלות ארצות הברית וקנדה.
חוק ההתחמשות הימית (1794)
חוק ההתחמשות הימית (בלשון המקור Act to Provide a Naval Armament או Naval Act), שאושר על ידי הקונגרס האמריקני ב-27 במרץ 1794, הוא החוק שהורה על הקמתו של הכוח הימי הראשון של ארצות הברית, זה שהפך לימים לצי האמריקני.
רקע היסטורי
באותן שנים הטילו הבריטים איסורים והגבלות על המסחר עם ארצות הברית, וסגרו בפני אוניותיה את המסחר עם איי הודו המערבית הבריטיים. לבעלי האוניות האמריקנים לא נותרה כל ברירה אלא להרחיק אל מעבר לים. אוניותיהם החלו פוקדות נמלים רחוקים בסין ודרום אירופה, אלא שהפעם נאלצו להתמודד עם סכנות שלא הכירו קודם לכן. מערב הים התיכון שרץ פירטים ברברים, שפעלו מטריפוליטניה, תוניסיה, אלג'יריה ומרוקו, ותפסו שלל אוניות סוחר תמימות. מדינות אחדות, ובהן הולנד ודנמרק, העדיפו לקנות את ביטחון אוניות הסוחר שלהן בתמורה לתשלום כופר כסף לשליטי המדינות הברבריות הללו. הדבר היה זול פי כמה משימוש בצי המלחמתי הן להדברת האיום הן לליווי אוניות הסוחר, וארצות הברית נהגה כמותן. כשעלתה בקונגרס ההצעה להקים צי מלחמתי להגנת הסחר הימי, התנגדו לה חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, נציגי האיכרים ובעלי האדמות, והבעיה נשארה ללא פתרון. לחץ הסוחרים ואנשיהם בקונגרס, חברי המפלגה הפדרליסטית, נשא פרי רק ב-1793. באותה שנה נתפסו אחת-עשרה אוניות אמריקניות על ידי הפירטים הברברים במימי האוקיינוס האטלנטי; זאת ועוד, ספינות אחרות נפלו לידי פריבטירים צרפתיות ובריטיות, שמדינותיהן נמצאו אותה שעה במלחמה ולא כיבדו את הנייטרליות של הספינות האמריקניות הסוחרות עם אויבתן. ב-27 במאי 1794 אישר הקונגרס את החוק לבניית שש אוניות, תוך הסתייגות כי בנייתן תופסק אם יושג בינתיים הסכם שלום עם מנהיגי הפירטים. יתרה מכך, כל שהצליח הנרי נוקס, שר המלחמה המופקד על הצי, לחלץ מיריביו הפוליטיים הייתה הסכמה לבניית פריגטות בלבד, ארבע בנות 44 תותחים ושתיים בנות 36 תותחים, שתוכננו על ידי הארכיטקט הימי ג'ושואה המפריז מפילדלפיה.
תוכן החוק
החוק אושר ב-27 במרץ 1794.
הודעה לעיתונות
הודעה לעיתונות (לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: מֵידָע לָעִתּוֹנוּת) היא הודעה כתובה שמוסר אדם או ארגון לעיתונאים, על מנת להביא לידיעת הציבור מידע בעל ערך חדשותי.
הודעה לעיתונות אמורה לשרת את מטרותיו של האדם או הארגון שמפרסם אותה ולעורר תשומת-לב חיובית של כלי התקשורת לפעילות, לכוונות מוצהרות או להישגים של מפרסם ההודעה.
מפרסם ההודעה מפיץ את ההודעה בעצמו או באמצעות סוכנות יחסי ציבור בדואר אלקטרוני, בפקס או בדואר לכתבים ולעורכים של אמצעי התקשורת הכתובה והאלקטרונית. במדינות רבות, כגון ארצות הברית, שבהן אלפי כלי תקשורת מקומיים וארציים, נהוג להפיץ הודעות לעיתונות גם דרך שירותי הפצה אלקטרוניים (Wires) או דרך סוכנויות ידיעות. ארגונים רבים מפרסמים באתר האינטרנט שלהם את ההודעות לעיתונות שפרסמו.
המידע הכלול בהודעה אינו בהכרח אמת לאמיתה או האמת במלואה, אלא גרסה סובייקטיבית של עובדות או דעות שמפרסם ההודעה מעוניין להציג ברבים. הפרקטיקה העיתונאית הראויה היא שהודעה לעיתונות מתפרסמת בכלי התקשורת רק לאחר שכתב או עורך נקטו פעולות סבירות לוודא את אמיתות המידע המובא בהודעה. לכל הפחות, ראוי שהודעה לעיתונות תתפרסם תוך ציון העובדה שהמידע נמסר מטעם האדם או הארגון שפרסם את ההודעה.
ירון שלו
ירון שלו (נולד ב-1982) הוא שף ישראלי.
הודעה לעיתונות
לעיתים מהווה ההודעה בסיס לעבודה עיתונאית נמרצת יותר, החל מבדיקת פרטים מסוימים עם מפרסם ההודעה, וכלה בתחקיר המצליב את הנאמר בהודעה עם מקורות אחרים ומוביל לכתבה עיתונאית המשרתת טוב יותר את ציבור הקוראים. עם זאת, אמצעי התקשורת מפרסמים לעיתים את ההודעה לעיתונות כלשונה.
ירון שלו
ביוגרפיה
ירון שלו גדל בשם ירון זיגלווקס בירושלים. הוריו התגרשו כשהיה ילד. מגיל צעיר אהב לבשל ולקרוא ספרי בישול. בגיל 12 עזב את הלימודים ועבד כעוזר לשף שלום קדוש במסעדת "פרה על הגג" בירושלים. בגיל 13 התחיל לעבוד ב"ארקדיה" של עזרא קדם ותמר בליי, שם עבד ארבע שנים. בזמנו הפנוי נהג לנסוע עם סבתו נעמי לסעוד בטובות שבמסעדות צרפת, איטליה ולטובות שבמסעדות תל אביב כמו ’מול ים’, ’קרן’ ו’רושפלד’. בהיותו בן 17 עבד חצי שנה בשתי מסעדות בנות שני כוכבים במדריך מישלן האדום: "מישל רוסטאן" ו"אפיסיוס" של השף ז'אן פייר ויגאטיו. אחר כך שב לתל אביב ועבד במסעדת 'יונתן רושפלד'.
הודעה לעיתונות
לעיתים ההודעה לעיתונות אינה עוסקת במידע שקשור ישירות לפעילותו של מפרסם ההודעה, אלא במידע כללי. במקרה זה פרסום ההודעה בא להפגין את מומחיותו של מפרסם ההודעה. דוגמה לכך היא הודעה מטעם משרד לראיית חשבון המנתחת הקלת מס חדשה.
ירון שלו
ביוגרפיה
בשלב הבא עבד ארבע וחצי שנים כסגן-שף במסעדת "רפאל" של רפי כהן. חצי שנה אחרי שעזב את מסעדת "רפאל" נכנס למסעדת "טוטו", שנפתחה על ידי השף מנה שטרום, שפתח את המסעדה ב-2006.
דאמוץ
דאמוץ (בהונגרית: Dámóc) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה סמוך לעיר ציגאנד.
ירון שלו
ביוגרפיה
בשנת 2007 נבחר ירון שלו על ידי 200 מומחי קולינאריה כשף המבטיח של השנה במשאל שערך המגזין "גורמה".
דאמוץ
בכפר נותר בית קברות יהודי.
ירון שלו
ביוגרפיה
המגזין "דרך האוכל" בחר בירון שלו לשף השביעי בטיבו בישראל לשנת 2008.
תכנן להקים מלון בוטיק ומסעדה ברחוב אחד העם בתל אביב ביחד עם האחים עירית ועדי שטראוס והשף יונתן רושפלד, שלו היה אמור לכהן כשף המסעדה. העסקה בוטלה ורושפלד בלבד יהיה שף המלון המסעדה היחיד.
ביוני 2014 עזב את מסעדת "טוטו", אך כבר באוגוסט של אותה השנה הודיע על שובו למסעדה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
תאודור פון ורדה
גנרל תאודור פרייהר פון ורדה (בגרמנית: Theodor Freiherr von Wrede; 30 בנובמבר 1888 – 3 במרץ 1973), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.