cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המערכה בפיליפינים (1941–1942)
קרב בטאן
ב-28 במרץ חידשו היפנים את ההתקפות האוויריות והארטילריות על כוחות בעלות הברית, שסבלו מתת-תזונה, תשישות ומחלות. ב-3 באפריל פרצו היפנים את קווי ההגנה האמריקאים והחלו להתקדם לדרום חצי האי בחושבם שהקרב יימשך כחודש. דיוויזיית הפיליפינים, שכבר לא תפקדה כיחידה אחת וחייליה היו מותשים מלחימה רצופה על פני חמישה ימים, לא הצליחה להדוף את המתקפה היפנית. ב-8 באפריל הוכנעו גם הרגימנט ה-57 והדיוויזיה ה-31. הרגימנט ה-45 נכנע ב-10 באפריל 1942.
קרב קורגידור
קורגידור הייתה עמדת ארטילריית חוף אמריקאית שהגנה על הכניסה למפרץ מנילה. היחידות שהפעליו את התותחים היו ריגמנטי הארטילריה החופית ה-59 וה-61 ויחידת נ"מ אחת. מכיוון שהארטילריה החופית שעל האי הייתה מיושנת ושימשה להתקפת כלי שיט בלבד הוציאוה מפציצים יפנים מפעולה בקלות. סוללת הנ"מ, לעומת זאת, עשתה חיל, והצליחה להפיל מספר רב של מטוסים יפניים, אך בראשית 1942 התקינו היפנים מערכות חמצן במטוסיהן, דבר שאיפשר לטייסים לטוס בגובה רב יותר - מחוץ לטווח הנ"מ שבקורגידור.
ההגנה על קורגידור הוטלה על כתפיהם של 11,000 חיילים. חלקם הגיעו לאי לאחר שנמלטו מבטאן טרם הגעת היפנים. היפנים החלו בהתקפה ארטילרית על קורגידור ב-1 במאי. בליל ה-5-6 במאי נחתו שני גדודים מהרגימנט ה-61 היפני בקצה הצפון-מזרחי של האי. אף על פי שנתקלו בהתנגדות קשוחה הצליחו היפנים להקים ראש חוף, שתוך זמן קצר זכה לתגבורת בדמות טנקים וכלי ארטילריה. המגנים נהדפו במהירות לכיוון גבעת מלינטה.
תוצאות הקרב
ההתנגדות הפיליפינית-אמריקאית כנגד היפנים בבטאן ובקורגידור החזיקה מעמד שלושה חודשים בלבד, זאת על אף יתרונם המספרי על פני היפנים. כ-23 אלף חיילים אמריקאים נפלו בשבי וזאת בנוסף לכ-100 אלף פיליפינים.
התבוסה במערכה סימנה את תחילתה של תקופה בת שלוש וחצי שנים בה חוו השורדים מקרב בעלות הברית התעללות קשה, בהם צעדת המוות בבטאן, התנאים הקשים במחנות השבויים היפניים ואוניות הגיהנום, עליהן נשלחו השבויים בתנאים קשים ליפן לשמש פועלים במכרות ובמפעלים. למרות התנאים הקשים, אנשי רפואה אמריקאים לרבות רובי בראדלי עשו את מיטב להצלת חיי השבויים.
בעלות הברית והממשלה הפיליפינית החלו את המערכה לשחרור הפיליפינים ב-1944, עם הנחיתה על האי לייטה.
אתנוביולוגיה
אֶתְנוֹבִּיּוֹלוֹגְיָה (באנגלית: Ethnobiology) היא ענף מחקר אנתרופולוגי העוסק בשימוש וביחס של תרבויות אנושיות שונות לצמחים ולבעלי חיים. מטרת המחקר היא להבין את היחסים בין בני אדם, ביוטה וסביבה מהתקופה הקדומה ועד ימינו. לימוד יחסים אלו נועד לענות על השאלות "כיצד ובאיזו צורה תרבויות אנושיות משתמשות בטבע, וכיצד ובאיזה אופן תרבויות אנושיות שונות תופסות את הטבע".
אֶתְנוֹבּוֹטָנִיקָה (Ethnobotany)
אתנובוטניקה חוקרת את היחסים בין תרבויות אנושיות וצמחים: כיצד בני אדם משתמשים בצמחים, לצורכי מאכל, טכנולוגיה, רפואה וטקסים דתיים; כיצד הם תופסים צמחים ומבינים אותם; והסמליות ותפקידם הרוחני בתרבות.
אֶתְנוֹזוֹאוֹלוֹגְיָה (Ethnozoology)
האתנוזאולוגיה מתמקדת ביחסים של בני-אדם וחיות לאורך ההיסטוריה. לימוד עיסוקיו של האדם בנושאים כגון צייד, דייג וגידול בעלי חיים. כיצד בעלי החיים נתפסים בעיני בני-האדם ומיקומם בעולם הרוחני והמוסרי.
אֶתְנוֹאֵקוֹלוֹגְיָה (Ethnoecology)
האנתואקולוגיה חוקרת כיצד תרבויות שונות מעצבות ותופסות את הסביבה. באופן מסורתי המחקר מתמקד בניתוח בלשני של המונחים לצמחים, לחיות, לסביבה ולתופעות אקולוגיות כדי לנסות להבין את המחשבה מאחורי התפיסה התרבותית שמשפיעה על ההתנהגות האנושית כלפי הסביבה.
קו. אר. רייקיאוויק (כדורסל)
'''קיי. אר. רייקיאוויק''' היא קבוצת כדורסל איסלנדית מהעיר רייקיאוויק, המשחקת בליגה איסלנדית העליונה וזכתה באליפות המדינה 18 פעמים.
היסטוריה
בשנים 2008 ו-2017 הקבוצה שיחקה ביורופקאפ, אך ירדה מהמפעל כבר בשלבים המוקדמים.
שחקני הקבוצה זכו מספר פעמים בתוארים אישיים בסיום הליגה. בין שחקני הקבוצה היה ג'וליאן בויד שבשנת 2019 זכה איתה באליפות וקיבל תואר "השחקן המצטיין של הפלייאוף" ו"שחקן זר של העונה".
אברהם עזריאל
ביוגרפיה
נולד בירושלים ב-22 באוקטובר 1861 (י"ח בחשוון ה'תרכ"ב) לרב משה בכור עזריאל בן הרב אהרן עזריאל, ולמזל בת יעקב פינצ'י מסרייבו. מצד אביו היה צאצאו של הרב אליעזר פאפו. בגיל 4 בערך התייתם מאביו, וגדל בבית סבו מצד אמו למשך תקופה, עד שסבו מצד אביו, הרב אהרון עזריאל, חזר משליחותו ולקחו תחת חסותו. בילדותו התחנך בבית הספר דורש ציון במשך כחמש שנים, וכשדודו משה פינצ'י מווינה ייסד בירושלים את ישיבת "שבת אחים" בשנת 1875 (ה'תרל"ה), החל ללמוד בה אצל הרב מנחם פאפו שנשלח מווינה במיוחד עבורו.
לאחר שנישא בשנת 1878 (ה'תרל"ח) לבת שבע, שהייתה נכדת הרב יוסף יהושע קאריו, המשיך ללמוד בישיבת "שבת אחים". בתקופת לימודיו בישיבה שימש סבו, הרב אהרן עזריאל כמנהל הישיבה, וכשנפטר זה האחרון מונה הרב אברהם למלא את מקומו, וחלוקת כספי ההקדש נוהלה על ידו במשך מספר שנים. כשנסגרה הישיבה מחוסר תמיכה כלכלית עם פטירתו של המייסד, עבר בשנת 1880 (ה'תר"ם) ללמוד בישיבת "בית גדליה", ובשנת 1885 (ה'תרמ"ה) מונה לשמש כדיין בבית הדין של הרב חיים נסים ברוך (לאחר מספר שנים שימש כאב בית הדין הזה עד לסוף ימיו). לאחר תקופה שימש כדיין בבית הדין של הרב וידאל חנוך אנג'יל, ובמקביל כדיין בבית הדין של הרב משה טאג'יר. ולאחר תקופה כדיין בבית הדין של הרב פריסיאדו סורנאגה.
בחודש יולי 1886 (תמוז ה'תרמ"ו) ייסד בירושלים יחד עם הרב יצחק בדהב ואחרים את חברת "שומרי מצווה ומלביש ערומים", שמטרתה הייתה לסייע ליתומים ולילדים עניים. בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) מונה על ידי הרב רפאל מאיר פאניז'יל לפקיד וגבאי קופת הכנסת כלה, ושימש גם כגבאי קופת התמחוי של העדה הספרדית. בחודש מרץ 1899 (אדר ה'תרנ"ט) ייסד עם הרב יצחק בדהב את בית המדרש "שומר שבת", שמטרתו הייתה לאסוף בני נוער בימי השבת, וללמדם שירה, את תולדות היהודים, הלכות ועוד.
ספרייתו הפרטית בביתו הכילה כ-2,000 ספרים, ובהוראתו ייסד בנו משה עזריאל בשנת 1900 (ה'תר"ס) לערך את דפוס עזריאל שבו הודפסו בין היתר חיבורי הרבנים ממשפחתו, ומאות ספרים נוספים. בשל בקיאותו בספרות תורנית ובביבליוגרפיה ובהיסטוריה, הגיה מאות ספרים שהודפסו בירושלים בתקופתו. במשכורת שקיבל עבור עבודתו זו היה מפרנס את הדיינים שישבו לצידו בבית הדין. בשנת 1903 (ה'תרס"ג) אימץ עשרה יתומים ודאג לחינוכם ומחייתם, ובכך הניח בביתו את אבן היסוד לבית היתומים הספרדי בירושלים, שבו נמנה עם גבאיו, ופעל רבות להקמתו. בשנת 1909 (ה'תרס"ט) נבחר לשמש כחבר בוועד העדה הספרדית בעיר, ומונה לשמש כמנהל החברה קדישא ובית העלמין עד לשנת 1929 (ה'תרפ"ט).
כשהתגורר בעיר העתיקה נמנה עם לומדי ומתפללי ישיבת פורת יוסף בשנותיה הראשונות ובישיבת המקובלים בית אל, ונמנה עם מנהלי המוסד האחרון משנת 1921 (ה'תרפ"א). בשנה זו שימש גם כחבר בית הדין של הרב בן ציון אברהם קואינקה. לאחר הפצרות מצד בני משפחתו בשל מהומות שפרצו בסביבת מגוריו בין השנים 1936–1939, נאלץ לעבור להתגורר מחוץ לחומות, והשאיר את מבנה ביתו וחצרו לדיור חינם עבור משפחות עניות.
הלך לעולמו בירושלים ב-24 במאי 1947 (ה' בסיוון ה'תש"ז), ונקבר בחלקת הספרדים העליונה שבהר הזיתים.
נכדו היה יוסף עזריאל.
סדאן (מרכב)
סדאן (באנגלית: Sedan) היא מרכב של מכונית שמחולקת לשלושה חלקים, אחד לנוסעים, אחד למנוע ואחד לתא המטען.
ההבדל העיקרי לעומת מרכבים אחרים הוא שהסדאן היו מכונית "מרובעת" כולל גג ישר ולא משופע כמו מרכב הקופה שבעת שהגג משופע הוא מעניק למכונית מראה ספורטיבי (לדוגמה: מרצדס-בנץ CLA-קלאס). לעומת מרכב האצ'בק מכונית הסדאן ארוכה יותר והאצ'בק יותר קטנה ומשופעת בחלקה האחורי (לדוגמה: יונדאי i30). לעומת מרכב סטיישן הסדאן קצרה יותר ומסתיימת באופן ישר לעומת מרכב הסטיישן המעניק לדגם תא מטען גדול יותר והוא משופע בחלקו האחורי (לדוגמה: קיה סיד גרסת הסטיישן).
סגנונות גוף
גם למרכב הסדאן יש סגנונות גוף המעניקים מראה של מרכב שונה.
הר בוייר
הר בוייר (באנגלית: Mount Boyer) הוא הר בהרי מריק, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הר בוייר ממוקם 2 קילומטרים דרומית-מערבית מהר בקר.
גובהו של ההר 1,500 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961 – 1967.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של פרנסיס סי. בוייר (Francis C. Boyer), שהיה נגד רפואה בצי ארצות הברית, שהיה אחראי על תחנת אייטס בשנת 1964.
להיטים לילדים
להיטים לילדים הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת הישראלית אילנית, ואלבום הילדים הרביעי שלה. הוא יצא בשנת 1974 תחת חברת התקליטים הד ארצי בקטלוג BAN-14455 על גבי אריך-נגן. כלולים בו מספר להיטים של אילנית כחלק מהקריירה המשותפת שלה עם שלמה צח, כמו "בשנה הבאה" ו"אדון אבוקדו וגברת אבוקדה".
המיוחדת
המיוחדת היא סדרת אקשן משטרתית ששודרה בשידורי הזכיינית "רשת" בערוץ 2 ועוקבת אחרי יחידת חוקרים בכירים של המשטרה בחקירות פשיעה שונות, שהוקמה על מנת לפתור תיקים סבוכים וזכתה לכינוי "המיוחדת". היחידה הוקמה במטרה לסגור במהירות כמה שיותר תיקי רצח מתוקשרים או קשים במיוחד.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביותמטעם מבקרי הטלוויזיה, מאז עלתה לשידור בינואר 2012 ונתפסה כסדרה מתחרה לסדרת המשטרה של ערוץ 10, אחת אפס אפס.
עלילת הסדרה
בפרק הפותח את הסדרה מגויס חוקר השב"כ לשעבר, מיקי רוסו, על ידי ראש אגף החקירות במשטרה, ניצב עומר קאלו, לעבוד כחלק מצוות חקירה מיוחד שעוסק בפענוח תיקי רצח מסובכים. במהלך חקירת רצח מסיקה, יוצאת היחידה, ובראשה מפקדה, חובב כנעני, לוחם ומפקד בסיירת מטכ"ל בעברו, לחקור תיק חטיפה ורצח. עורך דין פלילי בשם ירמי הלפרין, נורה למוות לעיני בתו, ורעייתו כנרת הלפרין, עובדת בכירה במכון הביולוגי בנס ציונה, נחטפה. במהלך החקירה מתוודע מיקי רוסו לאופיים של היחידה המיוחדת ואנשיה, האחראים לחקר תיקים מתוקשרים. בפרק נחשפת העובדה כי חובב כנעני היה מעורב במבצע צבאי שבמהלכו נהרג חברו ליחידה, הוא טוען כי הצל"ש שקיבל במהלך המבצע לא הגיע לו.
עונת 1945/1946 בליגה הלאומית האיטלקית
עונת 1945/1946 בליגה לאומית הייתה העונה ה-44 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-14 באוקטובר 1945 והסתיימו ב-28 ביולי 1946. זו הייתה העונה הראשונה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
בליגה השתתפו 25 קבוצות והיא התקיימה בשלבים. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
טורינו זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון. בעקבות כך שנאפולי ובארי העפילו לשלב השני של התחרות, בעונה 1946/1947 הם העפילו לסרייה א'.
מהלך התחרות
בבית הצפוני שיחקו 14 קבוצות שבעונה הקודמת שיחקו בסרייה א'. ארבע קבוצות החזקות העפילו לשלב שני של התחרות.
בבית הדרומי שיחקו 11 קבוצות שבעונה הקודמת שיחקו בסרייה א' או בסרייה ב. ארבע קבוצות החזקות העפילו לשלב שני של התחרות.
כדורגלנים מצטיינים
גוליאלמו גבטו מטורינו כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
ג'ייסי ג'יין
טיילור גראדו (באנגלית: Taylor Grado; נולדה ב-24 בדצמבר 1996) הידועה יותר בשם הבמה שלה, ג'ייסי ג'יין היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT. היא החלה את הקריירה שלה תחת שם הבמה אייברי טיילור.
תחילת הקריירה (2018–2020)
תחת שם הבמה אייברי טיילור, היא ערכה את קרב הבכורה שלה בקריירה ב-30 במאי 2018 עבור ארגון ההיאבקות American Combat Wrestling (ACW). בנוסף, היא הופיעה עבור ארגוני היאבקות עצמאיים כמו Shine Wrestling, Evolve, Full Impact Pro (FIP) ו-World Xtreme Wrestling (WXW). במהלך שהותה בזירת ארגוני ההיאבקות העצמאיים, היא הייתה שלוש פעמים אלופת נשים, כאשר פעמיים היו בארגון ACW ופעם אחת ב-WXW.
טוקסיק אטרקשן (2020–2023)
ג'יין ערכה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה ב-23 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT, כאשר היא השתתפה בקרב באטל רויאל אשר קבע את זהות הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT, שבסופו קנדיס לאריי ניצחה. בפברואר 2021, נודע שגראדו חתמה על חוזה ב-WWE. מעתה ואילך, היא השתמשה בשם במה חדש, ג'ייסי ג'יין וערכה הופעת בכורה מחודשת ב-20 ביולי בפרק של התוכנית NXT, בקרב שבו הפסידה לפרנקי מונייה. בחודש ספטמבר של אותה השנה, היא הצטרפה לקבוצת טוקסיק אטרקשן, שהונהגה על מנדי רוז וכללה את ג'יג'י דולין. ב-28 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0 אשר שימשה כגרסת התוכנית של המותג המחודש שעבר "מתיחת פנים", ג'יין ודולין איתגרו את איאו שיראי וזואי סטארק לקרב על חגורות אליפות זוגות הנשים של NXT של האחרונות, קרב שבו הן לא צלחו במשימתן. בפרק הספיישל NXT Halloween Havoc, שנערך ב-26 באוקטובר, ג'יין ודולין ניצחו את איאו שיראי וזואי סטארק ואת אינדי הארטוול ופרסיה פירוטה בקרב זוגות סולם משולש וכתוצאה מכך הפכו לאלופות זוגות הנשים החדשות של NXT. באירוע NXT WarGames, שנערך ב-5 בדצמבר, קבוצת טוקסיק אטרקשן ביחד עם דקוטה קאי הפסידו לקורה ג'ייד, איאו שיראי, קיי לי ריי וראקל גונזלס במסגרת קרב ה-WarGames המסורתי. בפרק הספיישל Vengeance Day, שנערך ב-15 בפברואר, ג'יין ודולין הגנו בהצלחה על אליפות הזוגות מול הארטוול ופירוטה. במופע המקדים לאירוע NXT Stand & Deliver, ג'יין ודולין הפסידו את חגורות האליפות לדקוטה קאי וראקל גונזלס בשל הפרעה מצידה של וונדי צ'ו, הפסד שקטע תקופת כהונה של 158 ימים. לעומת זאת, הן השיבו אליהן את חגורות אליפות הזוגות לאחר שניצחו בקרב החוזר שלושה ימים לאחר מכן בפרק של התוכנית NXT 2.0 לאחר הסחת דעת מצידה של אלופת הנשים. בפרק הספיישל החגיגה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-5 ביולי, ג'יין ודולין הפסידו את חגורות האליפות לרוקסן פרז וקורה ג'ייד.
בפרק הספיישל NXT New Year's Evil, שנערך ב-10 בינואר 2023, ג'יין ודולין הוכתרו כמנצחות בקרב הבאטל רויאל של 20 מתאבקות לאחר שהדיחו זו את זו בו זמנית, דבר שהעניק לכל אחת מהן את ההזדמנות להתמודד על אליפות הנשים של NXT נגד רוקסן פרז בקרב משולש באירוע NXT Vengeance Day. בקרב זה, פרז ניצחה ושמרה על תוארה.
תחרות יחידנית (2023–היום)
ב-7 בפברואר 2023, במהלך פינת האירוח !Ding Dong, Hello של ביילי, ג'יין בגדה בדולין, דבר שהוביל לסיום קבוצת טוקסיק אטרקשן. ג'יין התמודדה מול דולין בקרב יחידים בפרק הספיישל Roadblock, שהתקיים ב-7 במרץ ובו ג'יין הייתה בצד המפסיד.
סימון שאהין
סימון שאהין (בערבית: سيمون شاهين; נולד ב-1955) הוא מלחין, נגן עוד וכינור ומלחין פלסטיני-אמריקאי.
ביוגרפיה
שאהין הלחין פסקולים למספר סרטים וייסד בניו יורק פסטיבל שנתי של מוזיקה ערבית בעיר. הוא הופיע יחד עם הצ’לן הישראלי, אוהד בר-דוד תחת הכותרת "דיאלוג מוזיקלי ישראלי-ערבי", הופעה המשלבת מלודיקה ערבית יחד עם מוזיקה יהודית עם השפעות ישראליות ומזרח אירופאיות. שאהין הופיע מספר פעמים בישראל. ב-2007 הופיע במרכז הקונגרסים עם להקתו "קנטרה" לרגל מאה שנה למנזר הכרמליתי בחיפה.
אי-פרי מונקו
היסטוריה
המרוץ במונקו נכלל כחלק מתוכנית המרוצים של העונה כבר בעונת הבכורה של האליפות (2014/2015). מסלול המרוץ היה קצר יותר ממסלול הגרנד פרי של הפורמולה 1 ואורכו עמד על 1.93 ק"מ. המרוץ לא נכלל בתוכנית המרוצים של העונה השנייה של האליפות בשל התנגשות עם אירועי הגרנד פרי ההיסטורי של מונקו, המתרחשים אחת לשנתיים. האירועים מתקיימים אחת לשנתיים לסירוגין.
שיפור בביצועי המכוניות בדור השני והגדלת טווח הסוללה איפשר את הגדלת טווח המסלול. החל מעונת 2020/2021 המסלול הוארך למרחק של כ-3.318 ק"מ, בתוואי שהוא כמעט זהה למסלול הגרנד פרי (למעט פנייה T9).
אלעזר (בית המקדש)
אלעזר היה הממונה על מעשה הפרוכת בבית המקדש השני, מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש.
ממונה על הפרוכות
המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש, שם מופיע אלעזר:
הַפָּרוֹכֶת הייתה מסך בד כפול המפריד בין אזור קודש הקודשים שבו עמד ארון הברית, לבין ההיכל (המכונה גם "קודש") שבו עמדו המנורה, מזבח הזהב ושולחן הפנים. הפרוכת הכפולה הייתה בגובה 10 אמות (כ-5 מטר) ורוחבה 10 אמות. בד הפרוכת נארג על ידי נשים, מבד פשתן לבן ("שש") ומצמר בצבעי תכלת, ארגמן ושָני, ועל הבד היו רקומות דמויות הכרובים.
מלבד אותה פרוכת מרכזית שבין ההיכל לקודש הקדשים, היו במקדש פרוכות רבות נוספות:
על מלאכת עשיית כל הפרוכות הללו היה ממונה אלעזר, והוא היה האחראי לאריגת פרוכות חדשות אם התבלו הישנות. הרמב"ם מסביר כי אלעזר היה: בנוסף, היה מתפקידו גם לשמור על הפרוכות הישנות.
סטיב סקליס
ביוגרפיה
סקליס נולד בניו אורלינס שבלואיזיאנה, גדל במחוז ג'פרסון ולמד בתיכון במטרופולין. ב-1989 סיים תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. עבד כמהנדס תוכנה וכמנהל שיווק בחברה טכנולוגית.
בשנים 1996–2008 כיהן כחבר בית הנבחרים של מדינת לואיזיאנה. באוקטובר 2007 נבחר לחבר הסנאט של לואיזיאנה ונכנס לתפקידו בינואר 2008. לאחר התפטרותו של בובי ג'ינדאל מהקונגרס לטובת משרת מושל המדינה, התמודד סקליס בבחירות מיוחדות למושב שהתפנה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה ברוב של מעל 75% מקולות המצביעים ובמאי 2008 הושבע לתפקידו. מאז נבחר עוד שש פעמים לתקופות כהונה מלאות. הוא מכהן כחבר בוועדת המסחר והאנרגיה.
באוגוסט 2014 נבחר למצליף המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים, לאחר פרישתו של אריק קנטור מהמנהיגות הרפובליקנית בעקבות הפסדו וקידומו של קווין מקארתי. בינואר 2023 מונה למנהיג סיעת הרוב בבית הנבחרים.
ב-14 ביוני 2017, במהלך אימונים באלכסנדריה, וירג'יניה לקראת משחק הבייסבול המסורתי בין חברי הקונגרס, נפגע סקליס אנוש מירי שכוון לעבר המשתתפים על ידי ג'יימס הודג'קינסון, פעיל אנטי-טראמפ ואנטי-רפובליקני שתמך בברני סנדרס בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. התוקף נהרג לאחר קרב יריות. סקליס אושפז, נזקק למספר ניתוחים ושוחרר מבית החולים ב-26 ביולי.
סקליס נשוי לג'ניפר ואב לבן ובת.
יחסי בורקינה פאסו–גרמניה
יחסי בורקינה פאסו–גרמניה הם היחסים בין בורקינה פאסו לבין גרמניה.
סקירה כללית
גרמניה המערבית כוננה יחסים דיפלומטיים עם וולטה עילית בשנת 1962, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת. נשיא בורקינה פאסו נסע לגרמניה פעמיים בשנת 2019, בעוד שקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל ביקרה בבורקינה פאסו במאי 2019.
לאור המצב הביטחוני המידרדר, בורקינה פאסו היא מדינה שותפה של יוזמת השיפור של הממשלה הפדרלית מאז 2019. גרמניה מספקת לכוחות הביטחון בבורקינה פאסו תמיכה בתחומי ההכשרה, הציוד והרפורמה בתחום הביטחון. לאחר חתימת ההסכם ב-8 בנובמבר 2019, החל הבונדסוור לשכור קבוצת ייעוץ טכנית בפני בורקינה פאסו.
שיתוף הפעולה בפיתוח נותר עמוד התווך החשוב ביותר ביחסים הדו-צדדיים של גרמניה. שיתוף הפעולה בפיתוח הגרמני מתמקד בחקלאות, מים ותברואה, כמו גם ביזור. הם פועלים גם לשיפור ההגנה על זכויות הילדים. גם מבחינה פוליטית, גרמניה לוקחת על עצמה אחריות על המחויבות הפוליטית והפיננסית הבינלאומית בשטח כדוברת התורמים של תחום הביזור והפיתוח העירוני ודוברת איחוד התורמים (לצד צרפת והבנק העולמי) בברית הסאהל.
יחסי התרבות מתמקדים בקידום השפה הגרמנית. לתושבי בורקינה פאסו יש עניין רב ללמוד גרמנית כשפה זרה עם יותר מ-80,000 תלמידי בית ספר ויותר מ-300 מורים לגרמנית. מחלקה גרמנית נפתחה באוניברסיטת Ouagadougou בשנת 1982 וכיום יש כ-1300 לומדי גרמנית במדינה. קיים גם שיתוף פעולה ניכר בתחומים מדעיים ואקדמיים. סניף אביג'ן של מכון גתה מנהל משרד קשר בוואגאדוגו מאז ספטמבר 2008. משרד קישור זה אמור להשתדרג לסניף מן המניין הכולל קורסי שפה והנחות גדולות יותר.
ארצות הברית של אוסטריה רבתי
ארצות הברית של אוסטריה רבתי (בגרמנית: Vereinigte Staaten von Groß-Österreich) היא כינויה של תוכנית לא ממומשת מ-1906 שנוסחה על מנת לפתור מתחים אתניים במדינה מרובת הלאומים. במסגרת התכנית הוצע להפוך את האימפריה האוסטרו-הונגרית לפדרציה בת 16 מדינות, כאשר בכל מדינה תקבל כל קבוצה אתנית אוטונומיה תרבותית ופוליטית נרחבת. התכנית נוסחה בעיקרה על ידי המשפטן והפוליטיקאי הרומני אורל פופוביץ'. עם התומכים בתוכנית נמנה אלכסנדרו ואידה-ווייבוד. בסופו של דבר לא יצאה התכנית אל הפועל.
אפיו
אָפְּיוּ (בלאדינו: Apiu) הוא סוג של מתאבן מהמטבח היהודי ספרדי של תפוצות הבלקנים ואסיה הקטנה העשוי משורש סלרי וגזר ומוגש קר. נהוג להגיש את המתאבן לפני ארוחת חגי שלוש הרגלים.
אטימולוגיה
המילה אפיו היא שיבוש של המילה אפיום (Apium), שהיא המינוח הספרדי לסלרי. עם זאת סביר להניח שהמאכל שאול ממתאבן טורקי עות'מאני, שהכיל ירקות נוספים ובכלל זה לבבות ארטישוק. במהלך המאה ה-19 חלה נסיגה משמעותית במצבם הכלכלי של יהודי הבלקן בכלל ואזורי בולגריה ומקדוניה בפרט, אשר חפף לתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית. היהודים חיו בעוני ודלות וכפי שאירע בקהילות יהודיות רבות באירופה, רכשו את מוצרי המזון הזולים והנפוצים ביותר וכך התבסס המאכל על שורש הסלרי והגזר. יהודי הבלקן אשר שימרו דורות ארוכים את שפת הלאדינו כינו את המתאבן על שם המרכיב המרכזי שלו.
הכנת המאכל
ההכנה מתבססת על אידוי פרוסות של שורש סלרי וגזר בתיבול מגוון המתאים לייעודה של המנה, בדרך כלל עשבי תיבול ומיץ לימון או חומץ.
אאה (טולקין)
אאה הוא העולם שנברא מתוך שירת האיינור. אאה היא העולם הדמיוני שיצר ג'ון רונלד רעואל טולקין. אאה מורכבת מהארץ התיכונה, יבשת אמן, האי נומנור, ים בלגיר, אקאיה (הים החיצוני) והאדמות הלא מיושבות במזרח. הארץ התיכונה היא היבשת המרכזית באאה ובה מתרחשים רוב הסיפורים בלגנדריום של טולקין. יבשת מרכזית נוספת באאה היא אמן ("היבשת הברוכה" בשפת הקווניה), אמן היא היבשת בה התיישבו הולאר והמיאר אחרי שמשכנם הקודם נהרס. תושבי הארץ התיכונה הם ילדי אילובאטאר, העלפים ובני אדם והגמדאים, הם יצירי כפיו של הוולאר אאולה שארו-אילובאטאר (יוצר העולם) נפח בהם חיים.
אאה בשנות הפנסים
שנות הפנסים הן השנים הראשונות של אאה הנקראות גם "אביב ארדה". בשנות הפנסים, היצורים היחידים שחיו בארדה היו הואלאר והמאיאר. בשנות הפנסים, הואלאר שכנו באי-אלמארן. פנסי הואלאר (על שמם נקרא העידן) הוצבו בשני צידי האי. עוד לפני שהואלאר ירדו לאאה, הואלא מורגות ירד, מיד לאחר שהסתיימה שירת האיינור (האינולינדאלה). מורגות האמין שהשליטה באאה שייכת לו עקב היותו הישות החזקה בארדה (מלבד ארו-אילובאטאר) ובעל כל כשרונותיהם של הואלאר. הואלאר בארדה לא הצליחו לעמוד בפני כוחו האדיר של מורגות, אך כשהואלא טולקאס (הואלאר האחראי על המלחמות והקרבות) ירד אל העולם הגשמי, ברח מורגות. לאחר בריחתו של מורגות, חזר טולקאס אל מחוץ לגבולות אאה. מורגות ניצל את ההזדמנות והחריב את שני פנסי הואלאר. לאחר מכן, השקיע מורגות את מרבית כוחותיו בהשחתת אאה וכל מה שלא יכול לשלוט בו. הואלאר פתחו מלחמה נגד מורגות שנקראה "מלחמת הכוחות" בה נלחמו "כוחות ארדה" (הואלאר) במורגות. החרבת פנסי האור על ידי מורגות ותחילת מלחמת הואלאר נגד מורגות הם סופן של שנות הפנסים.
אאה בעידני העצים
עידני העצים הם העידנים שהחלו לאחר החרבת פנסי הואלאר ומלחמת הואלאר הראשונה. בעידני העצים, הואלאר הקימו את משכנם החדש ביבשת אמאן הנקרא ולינור. ארו-אילובאטאר ברא את העלפים באגם קואיוויינן שבמזרח הרחוק. לאחר שהואלא אורומה מצא את העלפים הראשונים, הוא הוביל אותם לארץ האל-מוות, ולינור. רוב העלפים עזבו עם אורומה לוולינור אך מעטים נשארו בבלריאנד - חלקה המערבי של הארץ התיכונה. לאחר מכן, התעוררו בני האדם ולאחר מכן, הגמדים. כל אלו הקימו ממלכות רבות בבלריאנד. מורגות, שרצה לשלוט בכול, שבה כמה עלפים\בני אדם ועינה אותם וכך יצר את משרתיו העיקריים "האורקים". בנוסף לאורקים, שירתו את מורגות איינור רבים שהושחתו כמו הבאלרוגים ומשרתו החזק והנאמן ביותר של מורגות "סאורון", אחד המיא החזקים ביותר. בעזרת משרתיו, בנה מבצרים נוראים בצפון בלריאנד (אוטומנו, אנגבנד ועוד) והחל לכבוש את הארץ מידי העמים החופשיים. בסוף תקופת עידני העצים, הגיע מורגות לוולינור עם האיינור האפלה אונגוליאט. שם, השניים השמידו את עצי האור וגנבו את הסילאמירלי מפיאנור (אחד מעלפי הנולדור האדירים שידע העולם - יצר את הסילאמירלי ואת הפאלנטירי). לאחר מכן, עזבו השניים את אמן והגיעו לארץ "למות'" שבצפון בלריאנד, שם תקפה אונגוליאט את מורגות במטרה לגנוב את הסילאמירלי. מורגות שהיה חלש מאונגוליאט (בעקבות השעתו הרבה בהשחתת אאה), קרא לבאלרוגים שלו לעזרתו ובכך הביס את אונגוליאט. מקרה זה מסמל את סוף עידני העצים ותחילת העידן הראשון.
אאה בעידן הראשון
בתחילת העידן הראשון, מורגות המשיך וכבש שטחים נוספים בבלריאנד. בזמן הזה, נולדו גיבורים וקמו ממלכות אדירות רבות. הגדולה והמשמעותית שבהן היא ממלכת "דוריאת". מורגות יצר גזע נוסף ואכזרי, "הדרקונים". הדרקונים היו ממשרתיו החזקים ביותר. הראשון מביניהם היה "גלאורונג הזהוב"- אבי הדרקונים, נושף אש וחסר כנפיים. בעזרת גלאורונג ושאר הדרקונים, כבש מורגות את כל צפון בלריאנד וחלקים מהמזרח. לאחר סכסוך בין בני הלילית בדוריאת ובראשם תינגול לבין הגמדים (שהיו בעלי בריתם) הנגרם בעקבת התאווה לאבני הסילאמירלי, נרצח תינגול מה שגרם לרעייתו מליאן (אחת מהמיאר) לחזור לוולינור ולהרוס את חומת המגן שיצרה סביב דוריאת. הבעיות הפנימיות בדוריאת נתנו לכוחותיו של מורגות יתרון ובעזרתו, כבש את דוריאת. לאחר מכן, כבש עוד ממלכות במערב ובדרום בלריאנד. אחרי שהחריב את עיר העלפים האחרונה בבלריאנד "גונדולין", היה מורגות שליט על רוב חלקי בלריאנד. בסוף העידן הראשון, צבאות העלפים, האדיין, הגמדאים והולאר לחמו בקרב גורלי נגד כוחותיו של מורגות. הקרב נגמר בכליאתו של מורגות על ידי הולאר ותבוסת צבאותיו. הקרב היה כל כך הרסני שהטביע כמעט את כל בלריאנד בים מלבד ממלכת לינדון וההרים הכחולים. סיום הקרב ציין את סוף מלחמת החרון וסוף העידן הראשון.
אאה בעידן השני
העידן השני התחיל בכליאתו של מורגות ומתאפיין בעליית נומנור, הפיכתו של סאורון לשר האופל ומלחמות הטבעת הראשונות. בחמש מאות השנים הראשונות של העידן השני, סאורון התחבא מהולאר בארץ התיכונה. לאחר חמש מאות שנים, התגלה סאורון לבני האדם בדמותו הנאה ביותר ושכנע אותם שהוא טוהר, בני האדם הקשיבו לסאורון והחשיבו אותו לאל. סאורון יצר את טבעות הכוח עם העלפים העליונים במטרה להפוך את הזמן סביבם למתאים יותר עבור האל-מותיות שלהם. לאחר שיצר את טבעות הכוח וחילק אותן לעלפים, הגמדאים ובני האדם, יצר סאורון את "הטבעת האחת" שמטרתה לשלוט בשאר טבעות הכוח ובמי שעונד אותן. העלפים גילו על מזימתו של סאורון ולא ענדו את הטבעות שלהם כדי לא ליפול לשליטתו, הגמדאים החזיקו מעמד נגד כוחה של הטבעת האחת ובני האדם נפלו לשליטתו של סאורון, איבדו צלם אנוש והפכו לרפאי הטבעת (הנאזגול). לקראת סוף העידן השני, שבו הנומנורים את סאורון כדי להחזיר את גדולתם לארץ התיכונה, סאורון נשבה מרצון כדי להיכנס לנומנור "ולהשתלט עליה מבפנים". אר-פארזון, מלך נומנור האחרון, נשבה בקסמי השכנוע של סאורון שהצליח לשכנע אותו שאילובאטאר הוא המצאה של הולאר שנועדה להצדיק את סמכותם ולהבטיח את שלטונם על ארדה ועל כך, הוא צריך לפלוש לאמן ולכבוש אותה מידי הולאר. הנומנורים פלשו לאמן במטרה לכבוש את ולינור (ממלכת הולאר), הולאר קראו לאילובאטאר לעזרה ובפעם הראשונה והאחרונה, "הישות האחת", ארו-אילובאטאר, התערב והטביע את נומנור ואת כל תושביה, סאורון הספיק להימלט. בגלל הפלישה לאמן, ארו הוציא את יבשת אמן מהעולם הגשמי כדי שלא יוכלו לפלוש אליה שוב. הוצאת אמן מהעולם הגשמי גרמה להפיכת העולם משטוח לעגול ולהפיכת שני עצי האור לשמש והירח. בסוף העידן השני, כוחות הנומנורים האחרונים עגנו בארץ התיכונה והקימו את ממלכות גונדור וארנור, סאורון תקף את גונדור וארנור וכבש את מינאס איתיל. כדי למנוע מסאורון להביס ולהכחיד את גזעי העלפים ובני האדם הם יצרו ברית ונלחמו בסאורון ובצבאותיו יחד. אחרי כמעט 8 שנים של מלחמה בין הברית לצבאותיו של סאורון, צבא הברית פלש למורדור ונלחם בצבא סאורון במדרונות הר הגזירה. רבים ממנהיגי הברית מתו בקרב, אלנדיל וגיל גאלאד הם הידועים שבהם. איסילידור (בנו של אלנדיל) לקח את חלקה השבור של נארסיל (חרבו של אלנדיל) וכרת את טבעת העוצמה של סאורון מידו, רוב כוחו של סאורון היה בטבעת כך שהיה חייב לברוח מגופו הגשמי בכדי לא למות בקרב. כוחות הברית ניצחו במלחמה שנקראה מלחמת הברית האחרונה. סיום מלחמת הברית מציינת את סופו של העידן השני.
ג'רג' שבק
ג'רג' שבק (בהונגרית: Sebők György; סגד, 2 בנובמבר 1922 – בלומינגטון, 14 בנובמבר 1999) היה פסנתרן יהודי-הונגרי-אמריקאי, בעל הכרה בינלאומית זוכה פרס פרנץ ליסט ופרופסור בבלומינגטון בבית הספר למוזיקה ג'ייקובס של אוניברסיטת אינדיאנה.
קורות חייו
ג'רג' שבק נולד במשפחה יהודית כבנם של וילמוש שבק (1887–1943), עורך דין, ושל קלרה קראוס (1896–1978). אחותו אווה שבק הייתה משוררת ומתרגמת. את לימודיו המוזיקליים החל בגיל 5 בעיר הולדתו. כישרונו נתגלה על ידי סבו מצד אמו, יוז'ף קראוס (1866–1950), רופא ראשי בסגד, שהציג אותו בפני ד"ר יאנוש בראני, תלמידו לשעבר של ארנסט פון דוהנאני, שהיה המורה הנודע ביותר לפסנתר בסגד באותה תקופה. המאסטר הפקיד תחילה את המורָה לפסנתר על הוראת הילד ומורה אחר על לימודי תורת המוזיקה. זה האחרון גילה שלילד הקטן יש שמיעה אבסולוטית. מאוחר יותר השתלט ג'רג' שאנדור, הפסנתרון הנודע על הוראתו. שאנדור היה באותה תקופה תלמידו של בלה בארטוק באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט ונסע מדי שבוע לסגד כדי להעביר שיעורים לתלמידים מוכשרים.
בגיל עשרים ואחת מלחמת העולם השנייה לא דילגה עליו, הוא נקרא למחנות שירות עבודה. (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) במהלך היעדרותו גורשו אמו ואחותו בת השבע-עשרה (אווה) למחנות הריכוז, אך הן שרדו את הזוועה. גם הוא שרד ולאחר המלחמה חזר לסגד. מאוחר יותר נסע לבוקרשט, ובמקרה, ג'ורג'ה אנסקו הזמין אותו כסולן לקונצרט תזמורתי. הודות להצלחה הגדולה, הוא נתן קונצרטים בכל רחבי טרנסילבניה, ולאחר מכן שהה בפריז לזמן קצר, אבל אז נאלץ לחזור הביתה (1946). אחר כך קיבל הזדמנות נוספת בבודפשט, כשהוצעה לו תפקיד של מורה לפסנתר בקונסרבטוריון בלה בארטוק דאז (1949-1957). בתקופות אלו, בנוסף להוראה, הוא הופיע רבות בקונצרטים, עשה הקלטות רדיו והופיע במפגש הנוער העולמי (VIT), שם גם קיבל פרס. ב-1952 קיבל את פרס פרנץ ליסט כאות הוקרה והערכה.
בסתיו 1956, כשראה את המצב בהונגריה (המרד ההונגרי), עבר (בפעם השנייה) לפריז (1957). אחרי ערב סולו מוצלח, הוא קיבל הצעה מ-Gabriel Dussurget, המנהל לאחר מכן של האופרה של פריז, לחוזה הקלטה מחברת התקליטים Erato, להפיק 8 תקליטים, הראשון שבהם הפך מיד לפרס "Grand Prix du Disque". משנת 1958, מצבו בחו"ל התייצב ונפתחה בפניו ההזדמנות לקריירה הבינלאומית המיוחלת.
הוא קיבל הזמנות מפנסילבניה ומקולורדו בארצות הברית, אשר לא נענו על ידו. מאוחר יותר, בשנת 1962, הגיעה הצעה מבית הספר למוזיקה ג'ייקובס באוניברסיטת אינדיאנה, בבלומינגטון והפעם ניצל את ההזדמנות שהוצעה לו. משנת 1985 קיבל את התואר פרופסור לנצח של האוניברסיטה. במשך שנים רבות, הוא נתן קונצרטים וקורסים במקומות רבים בעולם. הוא עבד במשך 14 שנים כמורה אורח ב-Hochschule der Künste בברלין. וכן לימד בבית הספר טוהו בטוקיו, בקונסרבטוריון פריז,, באמסטרדם, בברצלונה, בבאנף בקנדה ובאקדמיית סיבליוס הפינית, כמו גם בהונגריה בקסטהיי. שבק נשאר אמן פעיל עד סוף ימיו, ונתן קונצרטים בלתי נשכחים ומתמשכים באמריקה, אירופה, יפן ובמקומות רבים ברחבי העולם. עבודתו זכתה בפרסים רבים ברחבי העולם.
תמיר צור
תמיר צור (נולד ב-1977) הוא קלידן, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
תמיר צור נולד וגר בחולון. במהלך לימודיו בבית ספר תיכון, הכיר את הזמר ליאור נרקיס. יחד, הם שירתו בצוות הווי של להקת חיל האוויר. הקשר ביניהם הוביל לשיתופי פעולה מוזיקליים בין השניים, בין היתר הפקת אלבום הפלטינה הכפולה של נרקיס, "רק איתך", ושירים נוספים של הזמר במשך הקריירה המוזיקלית שלו.
ב-2006 החל שיתוף פעולה נוסף יחד עם הזמר אייל גולן, תוך שהפיק לו את האלבום "הוזה אותך מולי, שיצא לאור בשנת 2008. השיר כלל את השיר "הוזה אותך מולי" שזכה בתואר "שיר השנה" של תחנת הרדיו רשת ג'.
ב-2009 יצא אלבומו של אייל גולן, "זה אני". ממנו יצא השיר "זה אני", שזכה בתואר "שיר השנה" של רשת ג'. השיר היה לשיר השלישי אותו הפיק פרץ לזכות בתואר זה.
ב-2010 יצא אלבומו של ליאור נרקיס, "ערב טוב" שהפיק צור. באותה השנה, זכה צור בפרס אקו"ם על הישג השנה למעבד. נימוקי השופטים, דנה ברגר, דודי לוי, יאיר ניצני, יוני רועה ויורם רותם היו כי
ב-2011 יצא הסינגל "סוף שבוע בפריז" של הזמרת שרית חדד אותו עיבד צור. השיר נכלל באלבומה ה-20 של חדד, "20", בו הפיק צור גם את השיר "שישמעו אותי". ב-2012 הפיק לחדד שיר נוסף בשם "כמה כמה".
ב-2015 יצא סינגל הבכורה של הזמרת עדן בן זקן, "מנגינה" אותו הפיק צור. השיר זכה להצלחה רבה, תוך שדורג בעשירייה בפותחת של המצעדים השונים. באותה השנה, לקח חלק בהפקת אלבום הפלטינה של שרית חדד, "שרית חדד".
חיים אישיים
תמיר צור נשוי ואב לארבעה.
ישראל גצלר
ישראל גצלר (באנגלית: Israel Getzler; 14 במאי 1920, בברלין – ינואר 2012) היה היסטוריון ישראלי שהתמחה בהיסטוריה רוסית והיה פרופסור אמריטוס בחוג ללימודים רוסיים ובחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו עוסקים בהיסטוריה של הסוציאליזם ברוסיה ובאירופה ובמהפכה הקומוניסטית ברוסיה ב-1917.
ביוגרפיה
גצלר נולד בברלין ב-14 במאי 1920. אביו, חיים מרדכי גצלר, היגר לגרמניה מז'מיגרוד שבפולין ועסק בבדים, ואמו דבורה לבית שטרנשליכט הגיעה במקור מקרקוב. גצלר היה אח בכור ללאון ומאני. למד בבית הספר "עדת ישראל ריאלגמנזיום" (Adass Yisroel Realgymnasium) מגיל שש ועד סיום התיכון, והיה פעיל בשומר הצעיר, (שם היה חניכו של ריינהרד בנדיקס, לימים סוציולוג נודע).
עקב היותם בעלי אזרחות פולנית, גורש עם אביו ואחיו לאון באוקטובר 1938 מגרמניה לפולין. אמו ואחיו מאני הצטרפו אליהם אחרי ליל הבדולח. לאחר פרוץ המלחמה שלחו השלטונות הסובייטים את המשפחה לצפון סיביר, שם שהו במשך רוב המלחמה. לקראת סופה הגיעה המשפחה למחוז הסובייטי של הרפובליקה האוטונומית של הגרמנים של ולגה, שם התגוררה המשפחה במהלך המלחמה. גצלר עבד בתקופה זאת במגוון עבודות בהן כריית זהב ונהיגה בעבור קאופרטיב תחבורה. ניסה לרכוש השכלה בסראטוב לתקופה מסוימת אך ללא הצלחה.
לאחר המלחמה המשפחה חזרה לגרמניה, ומשם היגרה לאוסטרליה בשנת 1948, הקדים אותם אחיו לאון שהגיע אליה בעת המלחמה בעזרת מאמצי הקהילה היהודית האוסטרלית. באוסטרליה למד גצלר באוניברסיטת מלבורן. ספרו "Neither toleration nor favour: the Australian chapter of Jewish emancipation", נכתב על בסיס עבודת התזה לתואר שני שכתב באוניברסיטת מלבורן. סיים את הדוקטורט בבית הספר לכלכלה של לונדון בהנחיית הפרופסור לאונרד שפירא. הוא פרסם את הספר "מרטוב, ביוגרפיה פוליטית של סוציאל-דמוקרט" בהוצאת אוניברסיטת קיימברדיג' (שתורגם לאיטלקית וליפנית).
גצלר לימד במספר אוניברסיטאות באוסטרליה והיה ממייסדי אוניברסיטת לה טרוב (La Trobe) במלבורן. בשנת 1972 עלה לישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא היה חבר בחוג ללימודים רוסיים וסלאוויים ובחוג להיסטוריה, מונה לפרופסור מן המניין בשנת 1982, ולימד קורסים על היסטוריה של רוסית מודרנית בתקופת המהפכה הקומוניסטית ואודות הסוציאליזם באירופה, עד לפרישתו בשנת 1989. במהלך שהותו באוניברסיטה העברית פרסם את ספרו "קרונשטט 1917-1921: גורלה של הדמוקרטיה הסובייטית" (שתורגם לאיטלקית) ומאמרים בכתבי עת וספרי מאמרים שונים. בשנת 2002 פרסם את ספרו האחרון, "Nikolai Sukhanov,Chronicler of the Russian Revolution". בשנת 1976 נישא לדבורה לבית זוסמן, עיתונאית, והתגורר עמה בירושלים. אב לבן ובת מנישואים קודמים.
ארתור ילינק
ארתור ילינק (בהונגרית: Jellinek Arthur; פשט, 16 במרץ 1852 – בודפשט, 22 באפריל 1929) היה משפטן ועורך דין יהודי-הונגרי, מחבר ספרי משפט וחבר פרלמנט.
קורות חיים
ארתור ילינק נולד במשפחה יהודית כבנם הבכור של מוריץ ילינק (מייסד רכבת קרונית הסוסים בבודפשט והפך לאחר מכן למנכ"ל הרכבת שהתפתח למערכת החשמליות של בודפשט) ושל ינקה פוקס. את לימודיו התיכוניים סיים ארתור ילינק בפשט ואחר כך למד משפטים באוניברסיטת וינה ולאחר מכן גם באוניברסיטת בודפשט (ששמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). ב-1876 פתח משרד עורכי דין. הוא לקח חלק פעיל בדיונים של חוג המשפטנים והיה חבר דירקטוריון בלשכת עורכי הדין. במהלך הבחירות של 1887, כנציג המפלגה הליברלית, הפך לחבר האספה הלאומית ההונגרית, כך גם בבחירות של 1892. הוא היה חבר ב"וועדת המשפט וניגוד העניינים" בפרלמנט, היה פעיל בוועדה לניסוח החוקים ובוועדת המשפט. ילינק פעל בבית הנבחרים להצעות החוק להסדרת הרשות השופטת והפרקליטות, של ההליך גביית הבלו והפנקסים לרישום האוכלוסין (לידות, מיתות ונישואין). הוא ניסח את הצעת החוק, יחד עם דברי ההסבר והצגתה בפרלמנט, השתתף בהכנה הצעת החוק לדיונים בבתי המשפט בסדר דין מקוצר וניסח את חלקו הכללי של החוק, תרם באופן דומה להכנת הצעת חוק דיני האישות והנמקתם הכללית. הוא היה מעורב גם בהכנת הסדרת הליך הנישואין.
חייו הפרטיים
אשתו הייתה אירמה מלווינה מרקברייט (1863–1936), בתם של בעל האחוזות אדולף מרקברייט ושל הנרייטה שלזינגר, אותה נשא לאישה ב-22 ביוני 1886 בבודפשט.
ילדיהם:
מאמריו
בכתב העת למשפטים
ילינק כתב גם בכתבי העת "חוק" (1885, 1887-1888) ובכתב העת למשפט פלילי. מאמריו על המשפט הציבורי פורסמו בפשטי נפלו ובפסטר לויד. הוא היה חבר גם במערכת "הלקסיקון הגדול של פאלאס".
צל הכוכבים
צל הכוכבים (במקור: Тень звезды) הוא סרט מותחן-רומנטי רוסי משנת 2020 בבימויו של דמיטרי גובארב ובכיכובם של אלכסנדרה צ'רקאסובה-סלוז'יטל ופאבל פרילוצ'ני. הסרט הופק בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי ומשרד התרבות של רוסיה.
תאריך בכורת הסרט תוכנן ל-28 במאי 2020, אך בהמשך Megogo.net הודיעה שבעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה יציאתו נדחתה לאוגוסט 2020. בסופו של דבר, הקרנת הבכורה נערכה במסגרת פסטיבל "Gorky Fest" ב-18 ביולי 2020.
עלילה
כוכב ההיפ הופ ניים מגיע לסיבוב הופעות בסנקט פטרבורג. הוא זמר פופולרי אלא שהוא מוצא את עצמו בניסיון התנקשות ומצליח להימלט מהמוות. האמרגן שלו מחליט לשכור שומר ראש. שומר הראש מתגלה כ... בחורה בשם סשה, היא מקצועית בתחומה, אך מתקשה להתמודד עם אנשי עולם הבידור והיא מתחילה להבין את מערכת היחסים הסבוכה של הכוכב ומבינה שכל אחד מפמלייתו של הוא איום. הגנה על מוזיקאי אינה דבר קל, במיוחד בהתחשב בכך שסשה מתחילה לחוות רגשות שאינם מתאימים לעבודתה.
נתיב הפגיונות
נתיב הפגיונות הוא הספר השמיני מתוך סדרת הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה המקורית (באנגלית) נקרא הספר The path of daggers(PoD), ובגרסה המתורגמת לעברית הוא מחולק לשני כרכים: נתיב הפגיונות ועת לברזל. בעברית יצא הספר לאור בהוצאת אופוס.
בתמונת הכריכה רואים את רנד מוביל את צבא נאמני הדרקון למערכה השנייה נגד הסינצ'נים, עם קלנדור והחנית הסינצ'נית השבורה.
נתיב הפגיונות
הסינצ'נים משלימים את ההשתלטות על אבו דאר ומנסים להתרחב צפונה באלטרה.
האאס סדאי של סלידר, מוצאות הרוח של אנשי הים ונשות האחווה משתפות פעולה כדי לתעל דרך קערת הרוחות ולסיים את הקיץ הארוך שלא מטבעו.
עת לברזל
אלאידה מגלה שתפקידה כאמירלין קשה משחשבה כשחברות מועצת המגדל הלבן לא ממש מקשיבות לה, ושומרת הרשומות שלה אלביארין (מהאג'ה הלבנה) רואה בה שליטת בובות. אלביארין מתגלית לקוראים כחברה באג'ה השחורה כשהיא מצייתת לפקודות מארורה (בספר 25 נגלה שזו מסאנה).
רנד מוביל את צבא נאמני הדרקון וחמישים אשאמנים לניצחון על הסינצ'נים והודף אותם דרומה לאבו דאר. הוא מנסה עם קלנדור להמשיך אבל כמעט משמיד את צבאו עד שדבראם באשר עוצר בעדו.
פברה מהאג'ה האדומה מגייסת את סייאין מהאג'ה הלבנה, ובעזרת מוט השבועות שתיהן חוקרות אחיות במגדל כדי למצוא את האג'ה השחורה. זרה מתגלה כמחרחרת ריבים בשם האחיות של סלידר והן משביעות אותה אמונים. הן מצליחות לוודא ששלוש אאס סדאי נוספות, סארין (חומה), יוקירי (אפורה) ודוסיין (צהובה) אינן שחורות, אבל טלינה (מהאג'ה הירוקה) מסרבת להישבע מחדש על המוט. (המשך יבוא)
אליין מגיעה לקאמלין עם בירגיט ונינאב ותובעת את כס האריה מצד אמה ואת כס השמש מצד אביה.
בקאיהריין החכמות האיאליות גורמות לחמש אאס סדאי נוספות של אלאידה, כולל אריאן בוהולריס, אסנה זרמין ואלזה פנפל (שאף אחד לא יודע שהיא מהאג'ה השחורה ולכן לא כפותה לשבועותיה), להישבע לרנד אמונים ככפרה על החטיפה. קורלן דאשיבה ועוד שני אשאמן מנסים לרצוח את רנד בעזרת סאידין והוא בורח.
באבילה, פרין מביא את פקודת רנד ל"נביא" מאסמה דגאר שיבוא אליו. מאסמה מתרגש, אבל מסרב לנסוע בעזרת סאידר או סאידין (לדעתו שימוש בכוח האחד בידי בני אדם הוא חילול הקודש ורק לדרקון עצמו מותר). בהיעדרו, מחוץ לעיר פלוגת שאידו חוטפים את פייל, מורגז ופמלייתן.
גילוי עריות
בעברית מודרנית גילוי עריות הוא קיום יחסי מין בין קרובי משפחה, דהיינו יחסים מיניים בין אב לבתו או בנו, בין אם לבתה או בנה, בין אח לאחות וכדומה. על אף שבמקור לקוח המושג מהשפה המקראית, שבה הוא משמש לציון כל מעשה יחסי אישות שאסור על פי המקרא. לעיתים משתמשים במושג זה גם לקרובים הקשורים בזיקה, כגון אנשים המתגוררים באותו הבית, הקשורים באימוץ או נישואין, ואנשים בני אותו השבט או השושלת.
האיסור על קיום יחסי מין בין קרובי משפחה הוא טאבו נפוץ מאוד בתרבויות האנושיות בעבר ובהווה, והוא אף נחשב לטאבו האוניברסלי הראשון (ולא קניבליזם, כנהוג לחשוב). האנתרופולוג מרווין האריס מציין שעצם הצורך בחוק נגד גילוי עריות, והעובדה שקיימים עבריינים רבים על החוק למרות העונש, מעידים שבמקביל לסלידה האוניברסלית קיימת משיכה אוניברסלית. תפיסה זו מבוססת כבר על טענותיו של זיגמונד פרויד. אך האנתרופולג דונלד בראון ציין שמחקרים שנערכו באמצע המאה העשרים הראו אחרת. ביניהם בולטים מחקרים שנעשו בקיבוצים ישראליים, והראו שבין ילדים וילדות שגודלו באותו בית ילדים בדומה לאחים ולאחיות, לא היו כמעט קשרים מיניים עם התבגרותם. כך או כך, רק במקרים ספורים בהיסטוריה האנושית היה גילוי העריות מנהג מקובל (אולי הידועים מביניהם בחצרות המלוכה של מצרים העתיקה, של פרס העתיקה ומנהג דומה בחצר המלוכה האצטקית). אף על פי כן, הגדרת "קרוב משפחה" לעניין האיסור על גילוי עריות משתנה מתרבות לתרבות. בעוד שביהדות אסור להנשא לצאצאים ישירים עולמית ("שאברהם אסור בכל נשי ישראל, ושרה אסורה בכל אנשי ישראל"), עם חריגים בדרגה שנייה כנישואי בת דודה ואחיינית, בנצרות הקתולית אסור להתחתן עם כל קרובי המשפחה עד דרגה שביעית. עם זאת, יחסי מין עם קרוב מדרגה ראשונה (כגון הורה או אח), אסורים באופן כמעט אוניברסלי.
כיום, ברוב החברות המודרניות קיימים חוקים הנוגעים לגילוי עריות או הגבלות חברתיות על נישואי קרובים. בחברות בהן החוק אוסר על גילוי עריות, גם כאשר מתרחש מקרה של גילוי עריות הנעשה בהסכמת שני הצדדים, המעשה עדיין יוגדר כפשע, אך כפשע ללא קורבן. ילדים שנולדו כתוצאה מגילוי עריות נחשבו בעבר כילדים בלתי חוקיים, וכיום בחלק מהחברות הם עדיין נחשבים ככאלו. ברוב המקרים הללו להורים לא הייתה אפשרות להתחתן, שכן נישואין אלו נחשבו לנישואי עריות והיו גם הם אסורים.
טרמינולוגיה
באנגלית גילוי עריות נקרא Incest, הנגזר מהמילה הלטינית Incestus, אשר לה משמעות כללית של "טמא, בלתי צנוע". המושג Incestus החל להופיע בשפה האנגלית בין המאה ה-11 לספירה לבין המאה ה-15 לספירה (תקופה בה כונתה השפה האנגלית בשם "אנגלית תיכונה"). לפני הגעת המושג הלטיני, גילוי עריות היה ידוע באנגלית העתיקה בשם Sib-Leger (המונח Sibb נובע מהמילה ‘sibling’ שפירושה באנגלית עתיקה קרבת דם, המונח Leger נובע מהמושג ‘to lie’, משמעו לשכב), או mǣġhǣmed (משמעו יחסי מין הוריים), אך עם הזמן, שתי המילים הללו יצאו משימוש.
העת העתיקה
במצרים העתיקה הייתה אמונה חזקה בטוהר הדם וכתוצאה מכך, בני מעמד האצולה נהגו לקיים יחסי מין זה עם זה בלבד, על מנת לשמור על השושלת ומתוך מחשבה כי הורים מאותה משפחה יביאו לעולם צאצאים בריאים ומשובחים יותר. על כן, ההקפדה על גילוי עריות הייתה כמעט טוטאלית, בין אם מדובר בגילוי עריות בין אחים, חצאי אחים או בני דודים. על מנת להגיע למעמד הפרעונים, גבר היה צריך להינשא לנסיכה, דבר שהביא לא פעם לכך שגבר נישא לאחותו לשם השגת התואר. כיום ידוע שנישואי אחים היו נפוצים בקרב כלל המעמדות במצרים גם בתקופה היוונית-רומית. פפירוסים רבים והצהרות מפקד רומיות מעידים על בעלים ונשים רבים שהיו אח ואחות, מאותו אב ואם. קיימים מספר מקרים מפורסמים מאותה התקופה, אחד הוא המלך תות ענח' אמון, שהיה בן לגילוי עריות בין המלך ואחותו. מקום קבורתו נמצא בשנת 1922, ומומחים אשר חקרו את הדי אן איי של המלך, גילו שסבל ממומים רבים כתוצאה מגילוי העריות במשפחתו, ביניהם חיך שסוע, עיוותים בשרירי ועצמות הרגליים, חוסר יכולת להביא ילדים בריאים לעולם וככל הנראה גם מותו הצעיר קשור לכך (נפטר בגיל 19). מקרה מפורסם נוסף הוא זה של קלאופטרה השביעית (אהובתו של יוליוס קיסר ומרקוס אנטוניוס), אשר הייתה נשואה לאחיה תלמי ה-13, ולאחר שהוא נרצח היא נישאה לאחיה השני, תלמי ה-14 (אם כי נישואים אלו היו פיקטיביים בלבד), ובת להורים אחים.
ביוון העתיקה ידוע כי ליאונידס מלך ספרטה, גיבור הקרב האגדי של תרמופילאי, היה נשוי לאחייניתו גורגו, בת אחיו למחצה קלאומנס. החוק היווני אפשר נישואי אח ואחות אם היו מאימהות שונות. במיתולוגיה היוונית קיימים לא מעט סיפורים של גילוי עריות. המפורסם מביניהם הוא המשל של אדיפוס המלך, המגולל סיפור של גילוי עריות הנעשה בשוגג בין אם ובנה, מסתיים באסון ומציג איסורים עתיקים נגד גילוי עריות, כאשר אדיפוס נענש על מעשי גילוי העריות ועוקר את עיניו. גילוי עריות נוסף במיתולוגיה מופיע בגרסתו המקובלת של סיפור הולדתו של אדוניס, בו אמו סמירנה מכעיסה את האלה אפרודיטה, וזו גורמת לה להתאהב נואשות באביה קינרס מלך קפריסין, איתו סמירנה מקיימת יחסי מין ללא ידיעתו במסווה של זונה.
ברומא העתיקה גילויי עריות התקבלו בעין לא יפה ונחשבו לחטא שנעשה נגד חוקי האלים והאדם. המשפט האזרחי הרומי אסר נישואין בתוך ארבע דרגות קרבת דם, וחוקים אזרחיים אסרו כל סוג של נישואין בין הורים לילדים. בשנת 295 לספירה גילוי עריות נאסר באופן מפורש על ידי צו קיסרי, אשר הבחין בין שני סוגים של גילוי עריות, שאינם שווים במשקלם, אחד תקף עבור רומאים ולא רומאים באימפריה, והשני מתייחס לרומאים בלבד. כך, למשל, מצרי יכול היה להתחתן עם דודתו, בעוד על רומאי הדבר נאסר. אף על פי שמעשה גילוי העריות נחשב כלא מקובל באימפריה הרומית, נפוצו שמועות על כך שהקיסר הרומי קליגולה קיים יחסי מין עם שלוש אחיותיו (יוליה ליווילה, דרוסילה ואגריפינה הצעירה). בנוסף, הקיסר קלאודיוס, לאחר שהוציא להורג את אשתו מסלינה, נשא לאישה את בת אחיו, אגריפינה הצעירה, ושינה את החוק כך שאיחוד לא חוקי זה יתאפשר. למרות זאת, החוק האוסר נישואין לבת האחות נותר כשהיה. הטאבו נגד גילוי עריות ברומא העתיקה בא לידי ביטוי בעובדה שפוליטיקאים היו מאשימים אחרים בגילוי עריות (לעיתים קרובות האשמות שווא) כעלבון וכאמצעי לשלילת זכויות פוליטיות. אדם שנישא בנישואי עריות (כלומר נישא לקרובת משפחה) באופן גלוי, נענש על כך באופן קל יותר מאשר אדם שנישא בנישואי עריות בסתר. זאת מכיוון, שניתן היה לומר על נישואין שנעשו בסתר כי הם נעשים במכוון נגד החוק. על פי החוק, גבר שנישא בנישואי עריות לא הוכר כמי שיש לו אישה או ילדים, בעוד האישה כן הוכרה כאימם של הילדים.
במיתולוגיה הנורדית ניתן למצוא נושאים הקשורים בנישואי אח ואחות. דוגמה בולטת לכך ניתן למצוא בסיפור נישואיהם של ניורד ואחותו (ששמה אינו ידוע), אשר היו הוריהם של פריה ופרייר. בהמשך הסיפור לוקי מאשים את פריה ופרייר בקיום יחסי מין.
אזכורים תנכיים
בספר בראשית מסופר על נחור, בן תרח, אשר נישא למילכה, בת אחיו הרן.
בסיפורו של לוט, בספר בראשית, מסופר כי לוט התגורר באזור מבודד לאחר חורבן סדום ועמורה. שתי בנותיו, אשר טעו לחשוב כי העולם כולו נחרב, השקו את לוט ביין ושכבו עמו, על מנת לדאוג להמשכיות המין האנושי (מכאן השתרש הביטוי "שיכור כלוט"). ממעשים אלו, על פי המקרא, נוצרו שני עמים, מואב ועמון.
בספר שמואל מסופר על אמנון, בנו הבכור של דוד המלך, אשר אנס את אחותו למחצה, תמר. לאחר היוודע מקרה האונס נקט דוד בעמדה סבילה ולא הפעיל את סמכותו כהורה ומלך על מנת להעניש את האנס או לנסות ולתקן את העוול. אבשלום, בנו של דוד, לקח על עצמו את תפקיד תיקון העוול. אבשלום הכניס את תמר לביתו ומנע מגע בינה ובין אמנון. לאחר שנתיים בהן ישבה תמר בבית אבשלום, ארגן אבשלום חגיגה בביתו לרגל הגז בבעל חצור והזמין את כל אחיו הנסיכים למשתה. קודם לכן נתן אבשלום הוראה למשרתיו להרוג את אמנון כאשר יהיה שיכור. לאחר ביצוע הרצח ברח אבשלום לבית סבו המלך תלמי בגשור.
אזכורים נוספים
בספר היובלים מסופר על כך שקין התחתן עם אחותו אוון, אשר בעקבות הנישואין נידונה גם היא לגורל מביש.
מימי הביניים ואילך
מלכים רבים באירופה ניהלו יחסים דיפלומטיים בהסתמך על נישואין פוליטיים, דבר שהביא לא פעם למצבים בהם בני דודים רחוקים (ואפילו בני דודים ראשונים) נישאו. הדבר התרחש בעיקר בבתי המלוכה הבסבורג (Habsburg), הוהנצולרן (Hohenzollern), סבויה (Savoy) ובורבון (Bourbon). עם זאת, יחסים בין אחים, אשר עשויים היו להיות נסבלים בתרבויות אחרות, נחשבו באירופה למתועבים. לדוגמה, ההאשמה שאן בולין ואחיה ג'ורג' בולין ביצעו גילוי עריות, הייתה אחת הסיבות ששני האחים הוצאו להורג במאי 1536.
במחוז ההודי הדרומי טמיל נדו (Tamil Nadu), נפוצים עד היום נישואין בין גברים ובנות אחיותיהם.
שכיחות וסטטיסטיקה
גילוי עריות בין מבוגר לאדם המצוי מתחת לגיל ההסכמה, נחשב לצורה של התעללות מינית בילדים, אשר הוכחה כאחת הצורות הקיצוניות ביותר של התעללות בילדות. לעיתים קרובות צורת התעללות זו מביאה לטראומה פסיכולוגית חמורה וארוכת טווח, במיוחד במקרים של גילוי עריות הנעשה על ידי אחד ההורים.
קשה להעריך את שכיחות התופעה, שכן משערים שמקרים רבים מעולם לא דווחו כך שסביר שההערכות הקיימות היום הן הערכות חסר. חוקרים מעריכים שהתעללות מינית בילדות (מכל הסוגים) מתרחשת לכ-10% מהבנים ולכ-25% מהבנות באוכלוסייה. מחקר מסוים מצא כי מתוך מבצעי התעללות מינית בילדים, יותר מ-70% מהתוקפים הם בני משפחה או מכרים של המשפחה. במחקר אחר נמצאו אחוזים גבוהים יותר, לפיהם 30% מעברייני המין הם קרובי משפחה של הקורבן, 60% הם מכרים של המשפחה (כמו שכנים, חברים או שמרטפים) ו-10% מהתוקפים הם זרים.
גילוי עריות בין אב לבתו היה במשך שנים רבות הצורה הנפוצה והנלמדת ביותר של גילוי עריות. לאחרונה, מחקרים מציעים כי גילוי עריות בין אחים, במיוחד מקרים של אחים גדולים המקיימים יחסים מיניים עם אחים צעירים, הוא הצורה הנפוצה ביותר של גילוי עריות. קיימות הערכות שגילוי עריות בין אחים נפוץ פי 5 יותר מגילוי עריות בין הורה לילד. כמה מחקרים מציעים שמתבגרים המבצעים התעללות באחים בוחרים לרוב קורבנות צעירים, מתעללים בקורבנות על פני תקופה ארוכה יותר, משתמשים באלימות קשה יותר ומבצעים את ההתעללות בתדירות גבוהה יותר מאשר מבצעים מבוגרים. בהתעללות אחים יש שיעור גבוה יותר של מעשי חדירה לעומת מקרי התעללות של אבות או אבות חורגים. כמו כן, גילוי עריות שנעשה על ידי אח בוגר או אב מביאים לדיווח על רמת מצוקה גבוהה יותר אצל הקורבן, לעומת מקרי אב חורג.
בניגוד לאמונה שגילוי עריות נפוץ יותר בקרב משפחות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, מחקרים מראים כי התופעה מתרחשת בכל השכבות הסוציו-אקונומיות, ללא הבדל ברמת ההכנסה או ההשכלה של בני המשפחה. בנוסף לכך, התופעה מתרחשת בכל המקומות ללא הבדל של מוצא אתני או הבדלי דת ומסורת. הנפגעים הם בנים ובנות, תינוקות ומתבגרים. גילויי עריות מתרחשים בין אבות ובנות, אבות ובנים, אמהות ובנות, ואמהות ובנים. כמו כן, מבצעי גילוי העריות יכולים להיות דודים, דודות, בני דודים, אחיינים, אחייניות, הורים חורגים, ילדים חורגים, סבים ונכדים. עקב כך, לא ניתן למצוא מאפיין דמוגרפי או משפחתי שיסייע לזהות ילדים שעברו התעללות מינית.
ישראל
על פי נתוני איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, בשנת 2014 הגיעו 40,000 פניות למרכזי הסיוע, מתוכן 24% דיווחו על פגיעה מינית על ידי בן-משפחה קרוב. מתוך 5,548 פניות שהתקבלו על פוגעים מסוימים, 26% דיווחו על הורה/ בן משפחה.
על פי נתוני משטרת ישראל, מתוך 5,974 תיקי עבירות מין שנפתחו במשטרה בשנת 2014, 855 מהם (כ-14.3 אחוזים) דיווחו על עבירות מין בתוך המשפחה.
ארצות הברית ואירופה
מספר הערכות מדברות על 20 מיליון אמריקאים שנחשפו לגילוי עריות בידי הוריהם, כלומר 1 מתוך 10. הגיל הממוצע לתקיפה מינית במשפחה עומד על 11.
סקר שנערך בפינלנד בשנת 1992 אשר בדק גילוי עריות בין אב לבתו, מצא כי מבין 9,000 נערות תיכון בנות 15 שמילאו את השאלונים, מבין הבנות שמתגוררות עם אביהן הביולוגי 0.2% דיווחו על גילוי עריות. מבין הבנות שמתגוררת עם אב חורג, 3.7% דיווחו על התנסות מינית עמו. בסיכום הסקר צוין כי "רגשותיהן של הנערות בנוגע לניסיון המיני הם שליליים באופן מובהק".
צורות התעללות שאינן מדווחות במידה מספקת
יש הטוענים כי התעללות מינית בבנים בידי נשים אינה נחשפת לעיתים קרובות, עקב סטריאוטיפים, הכחשה חברתית והיעדר יחסי של מחקר על התעללות מינית בבנים. מקרי התעללות מינית של בנים בידי אימהותיהם או קרובות משפחה אחרות, מדווחים ונחקרים במידה פחותה משמעותית מיתר צורות ההתעללות. באופן דומה, יש החושדים כי גם יחסים בלתי נאותים בין אימהות לבנותיהן אינם נחשפים דיים.
בין מבוגרים וילדים
גילוי עריות בין מבוגר וילד נחשב לצורה של התעללות מינית בילדים ובמשך שנים רבות זו הייתה הצורה המדווחת ביותר של גילוי עריות. שכיחות מקרי גילוי עריות בין הורים וילדיהם הוא דבר שקשה להעריך עקב הסודיות והפרטיות המאפיינים את הנושא. גילוי עריות של אב-בת או אב חורג-בת חורגת, הוא הסוג הנפוץ ביותר של גילוי עריות מבוגר-ילד שדווח, וקיימים גם מקרים של אם-בן, אב-בן ואם-בת, אך אלו פחות נפוצים. מחקרים רבים מצאו כי אבות חורגים נוטים לעסוק בצורה כזו של גילוי עריות הרבה יותר מאבות ביולוגים. מחקר נוסף על נשים בוגרות בסן פרנסיסקו העריך ש-17% מהנשים חוו התעללות מצד אביהן החורג ו-2% חוו התעללות מצד אביהן הביולוגי. תופעה זו מוסברת לרוב על ידי אפקט וסטרמרק, לפיו כאשר שני אנשים גרים בסמיכות במהלך השנים הראשונות של חייהם (ככל הנראה גילאי 0–6), אחד מהם או שניהם לרוב לא יחושו משיכה מינית זה כלפי זו. גילוי עריות בין אב לבן דווח בתדירות נמוכה יותר, אך סביר שהדבר קשור בחוסר דיווח רב יותר במקרים כאלו. קיים היסוס רב בדיווח על גילוי עריות, והיסוס זה גובר משמעותית בקרב נפגעים בנים, אשר חוששים מדיווח על הפרטים המיניים של המקרה וחוששים שהדבר יצביע לאחרים על חולשתם או על נטיות הומוסקסואליות, שעלולות לגרום לתיוג חברתי שלילי.