cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ספריית לילי
היסטוריה
בפתיחה החגיגית של הספרייה שנערכה ב-3 באוקטובר 1960, אמר פרדריק ב' אדמס כי "ספריו של מר לילי מקיפים תחומים כה רבים שקשה להאמין שהתלהבותו של אדם אחד, יכולה להקיף עושר כזה". כן הוסיף "כי לא פחות מדהימה העובדה שמר לילי הצליח לרכוש כל כך הרבה ספרים איכותיים בטווח של 30 שנה בלבד". עוד הוסיף כי אין די בכסף כדי להיות בעליו של אוסף מסוג זה. לכך דרושים "חריצות, אומץ ודמיון". לסיום אמר כי בתוך האוסף המכיל 20,000 ספרים, נמצאים הספרים הידועים ביותר בספרות האנגלית והאמריקאית, הספרים המשפיעים ביותר על החיים האמריקניים, והעבודות והרעיונות הגדולים בתולדות המדע".
אוספים בולטים
בשנת 2020, הספרייה הכילה כ־450,000 ספרים, 8.5 מיליון כתבי יד, 60,000 ספרי קומיקס, 16,000 ספרים מיניאטוריים, 35,000 משחקי חשיבה ו-150,000 גליונות תווים. הספרייה מתהדרת במיוחד בהיסטוריה ובספרות הבריטית והאמריקאית, בספרי רפואה ומדע, בספרות ילדים ובכתבי יד מימי הביניים והרנסאנס. פריטים בולטים באוספים
אוסף רות א. אדומיט
אוסף אדומיט נחשב לאחד מהאוספים הגדולים ביותר של ספרי מיניאטורות. לאחר מותה של בעלת האוסף, רות א. אדומיט בשנת 1996, נתרם האוסף לספריית לילי. האוסף נקרא '4,000 שנות ספרים מיניאטוריים'. אוסף זה הוא תיעוד היסטורי של רשומות אנושיות מיניאטויות משחר ההיסטוריה, החל מתבליטים של כתבי יד וציורים משנת 2,000 לפני הספירה ועד לספרי אמנות מיניאטוריים בני ימינו.
אוסף הפאזלים המכניים של ג'רי סלוקום
בשנת 2006 תרם ג'רי סלוקום, אספו פאזלים ומחבר ספרי חידות, לספרייה אוסף של 30,000 חידות מכניות ו -4,000 ספרים בתחום. אוסף זה הוא הגדול מסוגו בעולם. האוסף מוצג דרך קבע באולם הפאזלים הקרוי על שמו של סלוקום. חלק מהפאזלים נגישים לקהל המבקרים במקום, כך שניתן לשחק בהם. ספריית לילי עוסקת פיתוח מאגר מקוון של האוסף.
מסמכים מתקופת המהפכה הצרפתית
ספריית לילי מחזיקה ברשותה אוסף המונה 7,000 מסמכים מתקופת המהפכה הצרפתית. באוסף ניתן למצוא כתבי עת, פמפלטים, פרסומים משפטיים, תקנות מנהליות, גזירות מלכותיות, רישומי פטירה, סדרי דין, ועוד.
אוסף ברנרדו מנדל
אוסף מנדל מחולק לשתי קטגוריות: האחת מתייחסת לתקופת התגליות והמחקר הגאוגרפי ואילו השנייה מורכבת מתוספות שביצעה ספריית לילי לאחר הרכישה המקורית. האוסף הגאוגרפי והתגליות מאפשרים מבט היסטורי על התקופה שנעה בין המאה ה -15 ועד המאה ה -19. הוא כולל את היצירות הקוסמוגרפיות והגאוגרפיות הגדולות של תלמי (אסטרונום) וכן נרטיבים על גילוי וכיבוש העולם החדש. הרכישות הבאות התמקדו באמריקה הלטינית מהמאה ה-17 ועד המאה ה-19, תוך תשומת לב מיוחדת להיסטוריה המקסיקנית.
אוסף כתבי היד של סילביה פלאת'
אוסף זה מכיל 94 שירים המוצגים בסדר כרונולוגי וכן 3,324 פריטים בהם התכתבויות, הגיגים ומזכרות מאת סילביה פלאת'. הפריטים השונים מסודרים לפי סוג. 150 ספרים מספרייתה הפרטית של פלאת' נמצאים אף הם בספריית לילי.
אוסף קולנוע, רדיו וטלוויזיה
בספריית לילי נמצאים 2,000 תסריטים קולנועיים, כולל התסריט השני לטיוטת מרכבות האש. על מנת לעבות את אוסף התסריטים, הוסיפה הספרייה חומרים נוספים מהבמאים הבאים: אורסון ולס, ג'ון פורד קליפורד אודץ ופיטר בוגדנוביץ'. הספרייה היא גם ביתם של 800 תסכיתי רדיו של ה- BBC, תוכניות טלוויזיה ועוד.
פיקוס דה אירופה
פיקוס דה אירופה (בספרדית: Picos de Europa, מילולית: "פסגות אירופה") הוא רכס הרים הנמצא בתחומן של שלוש קהילות אוטונומיות של ספרד: אסטוריאס, קנטבריה וקסטיליה ולאון. הרכס הוא חלק מהרכס הגדול יותר של ההרים הקנטבריים. זהו אזור רב גוני: פסגות מרהיבות מול גאיות תהומיים, מפלי מים, אגמים קטנים חבויים בצל הרים, מגוון של בעלי חיים וכפרים קטנים שהמאות האחרונות פסחו עליהם.
גאולוגיה
הרכס עשוי כמעט כולו מאבן גיר, שכתוצאה מלחץ קרחוני נוצרו בו נופים קרסטיים.
ברכס נמצאות רבות מהמערות העמוקות ביותר בעולם. העמוקה ביותר, 1,589 מטר, היא מערת טורקה דל סרו (Torca del Cerro).
הפארק הלאומי
הפארק הלאומי "פיקוס דה אירופה", חופף בעיקרו את הרכס ונמצא גם הוא בתחומן של שלוש הקהילות האוטונומיות אסטוריאס, קנטבריה וקסטיליה ולאון. הפארק הוכרז ב-1918, והוא הפארק הלאומי הראשון של ספרד. שטחו כ-650 קמ"ר (נכון לשנת 1995). ב-2003 הוכרז על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית.
קרב סילארוס
קרב סילארוס היה קרב קטן שנערך בשנת 212 לפנה"ס בין הרפובליקה הרומית לקרתגו במסגרת המלחמה הפונית השנייה. הקרב הסתיים בניצחון קרתגי מוחץ, ובהשמדה מוחלטת של הכוח הרומאי שמפקדו היה מרקוס קנטיניוס פנולה. הקרב נחשב לאחד הקרבות היותר מוזרים בהיסטוריה הצבאית של רומא, מאחר שבקרב זה פיקד על הצבא הרומי מפקד שלא החזיק בשום דרגה סדירה, וחייליו לא היו אלא אספסוף של מתנדבים.
רקע
בשנת 212 לפנה"ס נבחרו כקונסולים אפיוס קלאודיוס פולכר וקווינטוס פולביוס פלאקוס. הקונסולים החדשים החלו להטיל מצור על קאפואה, ובזזו את השדות באזור. חניבעל שלח את חנו כדי לדאוג לאספקת תבואה סדירה לקפואה. חנו הגיע מברוטיום ואסף תבואה מבעלות הברית הקמפניות. הוא חנה בסתר כשלושה קילומטרים מבנבנטום, ושלח משם את התבואה אל קפואה. הקונסולים קיבלו מידע על כך וחנו בבנבנטום עצמה, מרחק של יום מקפואה, במטרה לארוב לשיירת האספקה של חנו. התפתח קרב, במהלכו ספגו הקרתגים אבדות כבדות והרומאים בזזו את האספקה. חניבעל נע בעצמו מטראנטום במטרה לצאת לשחרר את המצור. הקונסולים קיבלו מידע על התקדמות מחנהו של חניבעל, ועל כן הזעיקו את הפרוקונסול גרקכוס, שחנה בלוקאניה. בדרך נהרג במארב שיזם חניבעל או אחד מקציניו וצבאו התפזר. הקונסולים ניסו את כוחם בהתמודדות קצרה עם חניבעל, אולם הובסו והחליטו להתפצל. פולביוס נסוג אל קומאי וקלאודיוס נסוג אל לוקאניה.
הקרב
במקביל, הגיש מרקוס קנטיניוס פנולה בקשה חריגה בפני הסנאט הרומי. קנטיניוס ביקש מהסנאט להוביל נגד חניבעל צבא של 5,000 מתנדבים נגד חניבעל. בהמלצת הפראיטור פובליוס קורנליוס סולה, הוא הורשה להוביל צבא כזה שכלל בפועל 8,000 מתנדבים חצי מהם היו בני העיר רומא וחצי מבין בעלות הברית של רומא.
קנטיניוס צעד דרך לוקאניה מתוך מחשבה לפגוש את חניבעל בקמפניה. בדרכו הצטרפו אליו איכרים רבים וצבאו כמעט הוכפל. הוא נפגש עם חניבעל בנהר סילארוס באזור נהר סלה של ימינו. הקרב לא היה שקול מלכתחילה, חניבעל היה מצביא מוכשר ובעל ניסיון וחייליו היו וותיקים ומוכשרים, ולעומתו היה קנטיניוס חסר הכשרה פיקודית וחייליו היו חמושים באופן דל וחסרי כל ניסיון צבאי. הקרב נמשך שעתיים, במהלכן הפגינו הרומאים אומץ רב. כשראה קנטיניוס שהוא עומד להפסיד, הוא השליך את עצמו בכוונה תחילה אל בין החניתות של האויב ונתן שיהרגו אותו. כל חייליו נטבחו, פרט ל-1,000 שנמלטו או נלקחו בשבי.
תוצאות
על פי טיטוס ליוויוס לאחר הקרב הוענק לקנטיניוס הקוגנומן "פנולה" (Penula) שמשמעות "הנועז". ניצחונו של חניבעל בקרב היה מכריע, אולם הסחת הדעת אפשרה לקונסולים להתארגן ולתקוף מחדש את קפואה. כמו כן מספר טיטוס ליוויוס שבמהלך אותה שנה חניבעל תקף את מחנהו של גנאיוס פולביוס פלאקוס בהרדוניה. טיטוס ליוויוס משווה את פלאקוס לקנטיניוס פנולה, וקובע שפלאקוס "שווה לקנטיניוס באיוולת ובחוצפה, אך בשום פנים ואופן לא אותו אומץ. כשראה שהעניינים הולכים כנגדו... עלה בחופזה על סוסו ועם 200 פרשים ברח מהשטח".
המקור הבלעדי לקרב הוא טיטוס ליוויוס הנחשב באופן כללי לבלתי אמין. הקרב מתואר גם אצל פאולוס אורוסיוס שככל הנראה הסתמך על ליוויוס.
ביראד
ביראד - חברה למחקר ופיתוח בע"מ היא חברה למסחור הידע האקדמי של אוניברסיטת בר-אילן שהוקמה ב-1974. מטרת החברה לתרגם המצאות שהומצאו באוניברסיטת בר-אילן למוצרים שימושיים שניתן למסחר ביעילות.
החברה מציעה: שותפויות תאגידים ובריתות; ניהול קניין רוחני; מסחור טכנולוגיה באמצעות יצירת סיכון ורישוי; קידום חוזי שירות מדעיים לשימוש חברי הקהילה התעשייתית תוך ניצול בסיס הידע והתשתית הטכנולוגית של האוניברסיטה; ושירותי מיקור חוץ לטובת המגזר העסקי תחת חטיבת השירות המדעי. לחברה גישה למתקנים עבור מדעי החיים, ננוטכנולוגיה וכימיה ותחומי מחקר אחרים. בחברה מועסקים טכנאים ברמת דוקטור, המסייעים בניסוי וביצוע ניסויים, כמו גם ניתוח נתונים.
החברה פועלת בשיתוף פעולה עם המרכז לננוטכנולוגיה והפקולטה לרפואה בגליל, ולה הסכמי שיתופי פעולה עם חברות בינלאומיות כדוגמת סמסונג, EMC, GM, BASF ועוד.
מנכ"ל החברה הוא ד"ר צביקה בן פורת.
רישוי פטנטים
ביראד מעניקה רישיונות, בלעדיים ולא בלעדיים, למסחור ממצאי מחקר מבוססי ידע חדשני, הן לחברות ותיקות והן לחברות סטארט-אפ שהוקמו סביב הטכנולוגיה האוניברסיטאית. כיום ביראד מנהלת כ-110 משפחות פטנטים, 33% מהם ממוסחרים (כאשר הממוצע הארצי עומד על 26%).
הרישיונות כוללים אבני דרך בתהליך הפיתוח והמכירה של המוצרים הנכללים תחת הרישיון - כדי למנוע טכנולוגיה "מדף". ובדרך כלל משוקללים בו תמלוגים, תשלומים לפי אבני דרך, עמלות מראש, הון ורישיון שנתי.
הסכמי מימון ציבוריים-פרטיים
ביראד מקדמת בקשות למענקי מחקר לשיתוף פעולה אקדמי / תעשייתי שמציעה לשכת המדען הראשי, כולל מגנט, מגנטון, קמין, מימד ונופר. עם קבלת אישורים לבקשות כאמור, חותמת ביראד והשותף התעשייתי על הסכמי שיתוף פעולה המכילים את העקרונות המתוארים ב "מחקר ממומן".
מחקר ממומן
ביראד עוסקת באופן יזום במאמץ להתאים את מעבדות האוניברסיטה לצרכים תעשייתיים. הערך ברור: מפגשים בין האקדמיה לתעשייה יצרו רמה גבוהה של מחקר ממומן בבר-אילן, ויחשפו את האוניברסיטה בחזית המדעית לצורכי העולם.
הישגים
ביראד מסייעת בהעברת הטכנולוגיות של חוקרי אוניברסיטת בר-אילן לשימוש מסחרי. יותר מ-30 חברות הזנק החלו את דרכן בביראד מאז הקמתה. ביראד מספקת לחברות הזנק בשלב ההתחלתי תמיכה בהשקת המיזם החדש: עזרה בניהול, מתן הערכות מצב וניהול סיכונים וגם השקעות כספיות. עם חברות ההזנק שהשיקה ביראד נמנות :
סחר ח'ליפה
סחר עדנאן ח'ליפה (בערבית: سحرعدنان خليفة; נולדה ב-1941 בעיר שכם) היא סופרת ופמיניסטית המעורבת בקידום מעמד האישה בחברה הפלסטינית ובהגנה על זכויותיה. מעורבותה באה לידי ביטוי הן ביצירותיה הספרותיות והן במרכז לענייני נשים ומשפחה שהיא מנהלת בשכם וברבת עמון משנת 1989.
ביוגרפיה
ח'ליפה נולדה בשנת 1941 בעיר שכם, וגדלה במשפחה מסורתית ממעמד הביניים. היא למדה בבית ספר אלח'נסה (الخنساء), בית ספר פרטי בירושלים, ובבית ספר דתי נוצרי קתולי ברבת עמון שבירדן. בהגיעה לגיל 18 התחתנה בנישואין מסורתיים, דרך שידוך, והתגוררה בטריפולי שבלבנון. שנות נישואיה היא מתארת כשנים אומללות, בהם היא הרגישה כבולה כי בעלה הרחיק אותה מהאנשים ואפילו מעצמה, היא ובעלה היו שונים באופיים ובתפיסת עולמם, ובנוסף בעלה נהג להמר בקביעות. בשנות נישואיה ובעקבות המתח שנגרם לה בגינם היא לא הייתה מסוגלת לצייר ולכתוב שירה, פעולות שאהבה לעשות בילדותה ובנעוריה, ולכן הגיעו נישואיה לקצם, היא שקעה בדיכאון עד כדי שחשבה להתאבד. ב-1977 לאחר 13 שנות נישואין, בגיל 31 ואמא לשתי בנות, היא החליטה להתגרש ולהשקיע את כל זמנה בכתיבה ספרותית.
חיי הנישואין שלה היוו חוויה קשה ונתנו לה תמריץ להיאבק למען מעמד האישה בחברה הפלסטינית ובכלל. לאחר הגירושין החלה בלימודי תואר ראשון באנגלית וספרות אמריקאית באוניברסיטת ביר זית. בשנת 1982 היא התקבלה לתוכנית פולברייט לתואר שני באנגלית וספרות אמריקאית באוניברסיטת צפון קרולינה, ובשנת 1988 המשיכה לדוקטורט בלימודי נשים וספרות אמריקנית באוניברסיטת איווה שבארצות הברית. ח'ליפה מאמינה שההשכלה היא מרכיב חשוב בבניית חברה מתוקנת ובקידום מעמד האישה, ולדבריה, הנשים המשכילות הן המעוררות את המודעות בקרב הנשים האחרות בדבר הצורך בשחרור האישה ובקידומה בחברה. למעשה כתיבתה של ח'ליפה משקפת את לידתה מחדש כאישה, ויצירותיה הן תוצאה של שחרור עצמי ולא אמצעי להשגתו.
ח'ליפה החלה בכתיבת הסיפורים הקצרים כבר ב-1967. הרומן הראשון שלה שנכתב בחשאי עקב מצבה הנפשי הקשה לאחר תקופת נישואיה, "לעולם לא נהיה לכם שפחות", יצא לאור בשנת 1974. היא שבה לרשות הפלסטינית לאחר לימודיה והקימה בשכם את "המרכז לענייני נשים", שבהמשך נפתחו סניפים שלו גם בעזה ובעמאן. היא זכתה בכמה פרסים על כתיבתה כמו למשל, בשנת 2006 זכתה במדליית נגיב מחפוז לספרות (نجيب محفوظ) שהוענק לה על ידי האוניברסיטה האמריקנית בקהיר לרומן "סמל תמונה וברית ישנה" ("صورة وأيقونة وعهد قديم"), שפורסם על ידי דאר אל אדב של לבנון ב-2002 ,היא זכתה גם בפרס של סימון דה בובואר שנדחה מטעמים לאומיים ב-2009 מאחר שרצו שתחלוק את הפרס עם סופרת ישראלית.
יצירותיה
עד 2014 כתבה ח'ליפה עשרה רומנים, שזכו לפרסום רב ותורגמו לשפות רבות. לקוראי העברית היא מוכרת משני סיפוריה "הצבר" (הוצאת גליליאו, 1978) ו"החמנית" (הוצאת מפרש, 1987) שתורגמו לעברית ויצאו לאור בישראל. ביצירותיה אפשר להבחין ביחס דיאלקטי המתקיים בין שתי תמות מרכזיות: לאומיות ומגדר תיאור האישה כיצור חברתי הזכאי להגשמה עצמית חוזר על עצמו ברומנים שלה בכמה וריאציות, ובאמצעותו היא יוצאת נגד דפוסי ההתנהגות הגברית בחברה הערבית הפטריארכלית.
יוצרות אחרות בנות זמנה ביטאו גם הן קשר זה בכתיבתן והעבירו מסרים דומים. גיבורי סיפוריה של ח'ליפה הן נשים מורדות או גברים חסרי אונים, נשים שלא יודעות מהן מחפשות, נשים שתלויות בגברים שרצונם היחידי הוא סיפוק מיני.
לעולם לא נהיה לכם שפחות - لم نعد جواري لكم
רומן שפורסם בשנת 1974, בהוצאת "דאר אלמעארף" בקהיר וזכה להדים בזכות עיסוקו בהגנתה של חירותן של נשים. סחר ח'ליפה מספרת סיפור אהבה אלים בין צעיר וצעירה יפה. הצעיר נעצר ונשפט לשנים ארוכות, לכן הם התרחקו אחד מהשני, האישה התחתנה עם גבר עשיר אך הוא נפטר לאחר כמה שנים. בינתיים האישה עבדה כמנהלת וספרנית בספרייה בבעלותה ברמאללה. כאשר הבחור יצא מהכלא והפך לאומן מפורסם שניהם נפגשו מחדש. אך השינויים שכל אחד מהם עבר בנפרד יצרו אי התאמה ביניהם והם נפרדו שוב. הסיפור הזה נמשך כ-30 שנה: התחלתו היא בתקופת השלטון הירדני וסופו בתקופת השלטון הישראלי.
בסיפור הזה מנסה סחר ח'ליפה להציג ולגלות את הכוח הנשי, היא מראה שאישה יכולה לאהוב את מי שתרצה ולעשות מה שתבחר, ולחיות ולהסתגל לכל מצב ומקום ולקיים קשרים כרצונה ללא התייחסות למנהגים ולדת. הרומן הזה עורר סערה סביב מעמד האישה וקיפוחו בחברה הפלסטינית.
הצבר - الصبار
הספר הצבר פורסם בשנת 1976 בהוצאת "דאר אבן רושד" ונחשב בקרב החוקרים לנקודת מפנה בכתיבה הנשית הפלסטינית, בשל איכותו האמנותית. בכתיבתה היא שבה ומצביעה על הקשר בין בעיית האישה לבין הבעיות הלאומיות ומעבירה את המסר, שבלתי אפשרי להגיע לפתרון לאומי בטרם תיפתרנה בעיות הנשים בחברה הפלסטינית. יוצרות אחרות בנות זמנה ביטאו גם הן קשר זה בכתיבתן והעבירו מסרים דומים.
הרומן הזה מספר את סיפורה של משפחה פלסטינית המתגוררת בשכם ונאלצת להתמודד עם התוקפנות וההתערבות של הצבא הישראלי בחייהם של הפלסטינים. המשפחה בסיפור המתנגדת לצבא ולכיבוש של ישראל את אדמותיהם, משקפת החיים של האנשים בפלסטין בכלל, ובשכם במיוחד. ברומן הזה האם היא אישה שכל תפקידה הוא לדאוג לילדיה, ללמדם את ערכי החברה ולחנכם למאבק לאומי, האם אינה מצליחה להגשים את זהותה כאישה והיא נותרת דמות שולית.
החמנית - عباد الشمس
הספר החמנית פורסם בשנת 1979 החמנית הוא סיפור על שלוש נשים פלסטיניות תושבות הגדה המערבית. הן נאבקות לפרוץ את החומות החברתיות הסוגרות עליהן. חליפה מציגה את המתחים, המאוויים, החרדות והתסכולים של נשים בנות שכבות חברתיות שונות תוך כדי כך מביאה המחברת גלריה של תמונות ודמויות המשתייכות לשכבות חברתיות שונות וביניהם אינטלקטואלים תושבי הקאסבה והפלאחים. הרומן הזה מהווה החלק השני של רומן הצבר, ובו המחברת סחר ח'ליפה מבטאת את המודעות של הנשים לפוטנציאל והיכולת שלהן, והיא דוחה את הטענה שהנשים הן חלשות.
זיכרונות אישה לא-מציאותית - مذكرات امرأه غير واقعيه
"זיכרונות אישה לא-מציאותית" פורסם ב-1986 בהוצאת "דאר אלאדב". הספר עוסק בהיבט המגדרי של החברה הפלסטינית ואי השוויון בין גברים לנשים. עפאף, גיבורת הסיפור, מורדת בכך שהיא מסרבת להתחתן, וללדת בנים כי לדעתה ההיריון והלידה מגבילים את האישה.
דלת החצר - باب الساحه
השם "דלת החצר" הוא שמו של מקום בשכם העתיקה, שאדמתו רצופה בריצוף מיוחד. הרומן פורסם בהוצאת דאר אלאדב (الميراث,دار الادب, بيروت) בביירות, בשנת 1990 ובו סחר ח'ליפה מנסה להציג את השינויים בדעות, בתפיסות ובהתנהגותם של האנשים בזמן האינתיפאדה. לדעתה, האינתיפאדה לא הביאה לשינוי ביחס בין גברים לנשים והגבר המשיך להיות השולט. לפי דעתה של סחר ח'ליפה השינוי צריך להתחולל ולהיווצר מבפנים בתוך המשפחה, הדמוקרטיה צריכה להיות קודם כל בין הגבר האישה בתוך הבית.
העיזבון - الميراث
בספר חוגגים הפלסטינים על קבלת הריבונות בערים. בחגיגות משתתפת פתנה, גיבורת הרומן, אשר בהריון. אך במהירות התחדשו העימותים בין שני הצדדים: הפלסטיני והישראלי, ובמקביל פתנה עומדת ללדת, אמא שלה מנסה להעביר אותה לבית החולים, אבל הם נתקלים במחסום ישראלי והיא מדממת עד מוות. אך בנה נשאר בחיים ויורש את עיזבונו של אביו המנוח. הרומן מגלם בתוכו את כאבם של הפלסטינים, והקושי במציאת דרך לצאת ממערכת היחסים הקשה בינם לישראל. "עיזבון" הוא יותר מרומן, זהו מסע של חיפוש אחר הזכות לחיים, המאופיינת בשיח אידאולוגי פתוח ונועז.
סמל תמונה וברית ישנה - صورة وأيقونة وعهد قديم
עבור הרומן "סמל תמונה וברית ישנה","صورة وأيقونة وعهد قديم" שפורסם על ידי דאר אל אדב של לבנון ב-2002 הוענק לסחר ח'ליפה פרס נגיב מחפוז על ידי האוניברסיטה האמריקנית בקהיר. הרומן מספר את סיפורה של אהבה בלתי אפשרית בין בחור פלסטיני מוסלמי ובחורה פלסטינית נוצרייה. ח'ליפה מציגה את המציאות הבלתי אפשרית שיוצר סיפור האהבה הזה ושהכיבוש הציוני של אדמות פלסטין מעצימה אותה. כך סחר ח'ליפה מנסה להעביר תמונה שמשקפת חייהם היומיום של נשים פלסטיניות שנאבקות מצד אחד על הכיבוש הישראלי ומצד שני נגד פטריארכיה של החברה הפלסטינית.
אביב חם - ربيع حار
"אביב" יצא לאור בשנת 2004 בקהיר, ייחודיותו של הרומן הוא בתיעוד של חיי הפלסטינים בתקופת המצור של צה"ל על המוקטעה לאחר הכיבוש מחדש של השטחים באביב 2000. המשבר של החברה הפלסטינית בעת מבצע חומת מגן, האדישות, ההרס של העיר שכם הם במרכז הרומן. הסופרת שוב מבליטה הביקורת שלה על החברה הפלסטינית שאינה שונה בהרבה מבחינת השלטון הגברי הפטריכאלית מחברות ערביות אחרות. החברה הפלסטינית חברה של ססמאות שמוכנה לדבר הרבה על ערכים פוסטמודרניזם, אבל בעת הפרקטיקה והמעשה שוכחת אותם.
הגברים בסיפור הם מפוקפקים באישיותם: האח הבכור מג`יד רודף פרסום, עד כדי כך שהיה מוכן לוותר על ערכים שהתבררו רק כססמאות ריקות. אחמד, אחיו הצעיר, הוא בחור רגיש שברירי ומגמגם, חסר כל השכלה שאת תודעתו הפוליטית רוכש בכלא הישראלי.
השורשים - اصل وفصل
"שורשים" שונה משאר הסיפורים שכתבה הסופרת סחר ח'ליפה כאן היא החליטה לחזור ולשים את הדגש על הסיבות והגורמים למאבק בין יהודים וערבי פלסטין שגרמו לאובדנה של פלסטין ופיזורו של העם הפלסטיני. אף על פי שהיא לא התיימרה לכתוב היסטוריה, היא הסתמכה על עדויות היסטוריות בכתיבת הרומן, המתועדות בתמונות ובזיכרונות של אנשים שחיו באותה תקופה. יצא בהוצאת דאר אלאדב בביירות, בשנת 2009.
הרומן הראשון - حبي الاول
"הרומן הראשון", שפורסם ב-2010 בהוצאת דאר אלאדב, הוא סיפור על אהבה לוהטת שמנסה לשרוד בתקופת הנכבה ואובדן פלסטין.
אישטוואן השני, מלך הונגריה
אישטוואן השני, מלך הונגריה (בהונגרית: II. István; בגרמנית : Stephan II; באנגלית: Stephen II; סקשפהרוואר, 1101 – סקשפהרוואר, 1 במרץ 1131) היה מלך הונגריה וקרואטיה בין 1116 לבין 1131. "המלך הצעיר" מ-1105 עד 1116, מלך דלמטיה מ-1105 עד 1119 ומ-1124 עד 1125. אביו היה קלמן, מלך הונגריה, אמו הייתה אשתו הראשונה של קלמן, המלכה פליסיה, נסיכה נורמנית סיציליאנית.
שלטונו של אישטוואן היה רווי סכסוכים. הוא הפסיד את דלמטיה, וגם מלחמתו נגד הנסיכויות הרוסיות לא צלחה; מצד שני, במלחמת ממלכת הונגריה-האימפריה הביזנטית בשנים 1127–1129, הוא השיג הצלחה והביס את הניסיונות להפיל את שלטונו. בנוסף לסכסוכי המלחמה, חייו הוקשו גם בשל היעדר יורש עצר, ולאחר מותו ניתן היה להציב את הכתר על ראשו של בלה השני (העיוור), כך נעשה "הפסול לשלוט" על ידי המלך קלמן, למלך הונגריה. ההערכה המאוחרת לגבי שלטונו של אישטוואן הייתה שלילית מאוד בגלל זה, למרות שניתן לומר כי שלטונו היה מוצלח בסך הכל. את מה שהיה יכול להשיג כמלך הונגרי בעיצומם של תנאי התקופה, הוא השיג ברובו.
ביוגרפיה
אין מידע על חינוכו של אישטוואן. אין כל אינדיקציה לכך שהאב קלמן, שהיה ידוע בהשכלתו הענפה, העניק לבנו השכלה ברמה זהה לשלו. לאחר מסע הניצחון שלו בדלמטיה בשנת 1105, הכתיר קלמן את הילד כ"מלך צעיר", ובכך הבהיר כי הוא מחשיב את בנו כיורש החוקי שלו, בניגוד לנסיך אלמוש. לאחר מכן הגביר אלמוש את מאמציו להשיג את הכתר, שהוביל בסביבות 1115 שהוא ובנו (לימים בלה השני, מלך הונגריה). יעוורו בפקודת המלך קלמן. מעשהו האכזרי של קלמן הוכיח את עצמו כיעיל, משום שכמה ימים לאחר מותו ב-3 בפברואר 1116, הכתיר בעיר סקשפהרוואר הארכיבישוף לרינץ מאסטרגום את אישטוואן למלך.
קשיים במדיניות החוץ
אישטוואן השני קיבל את השלטון במצב של מדיניות חוץ לא נוחה. באימפריה הרומית הקדושה, (הגרמנית) היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עדיין היה בשלטון, ובשנת 1108 הוא תמך בדוכס אלמוש במערכה. יחסי הונגריה-גרמניה הוחמרו על ידי העובדה שמלחמת מאבק האינווסטיטורה כמו אביו, גם אישטווון עמד לצדו של האפיפיור. (הדבר מוכח גם על ידי העובדה שבתחילת שנות ה-20 של המאה ה-12, אישטוואן נישא לבתו של הדוכס הנורמני רוברט מקפואה. ברית הנישואים בהחלט נוצרה בתיווכו של האפיפיור קליקסטוס השני, משום שהנסיכות הנורמנית הייתה התומכת הנאמנה ביותר של האפיפיור במאבק נגד הקיסרות) יחסי הונגריה-בוהמיה הידרדרו גם כן ב-1108, משום שהנסיך הצ'כי דאז לקח חלק במסעו של היינריך החמישי. כיבוש הדרום של קלמן - בעיקר דלמטיה - העמיד את ממלכת הונגריה מול הרפובליקה של ונציה. כשאישטוואן עלה לכס המלכות, כבר היה סכסוך מזוין עם ונציה בדלמטיה ולכן מדיניות החוץ ההונגרית ביקשה לצאת מהבידוד על ידי שיפור יחסי הונגריה-בוהמיה.
הקרב על אולסאבה
הנסיך הצ'כי ולדיסלב, נסיך בוהמיה ואישטוואן השני החלו במשא ומתן לשלום בנהר אולסאבה בגבול הונגריה-מוראביה, שאליו צעדו שני השליטים עם צבאותיהם. מקורות צ'כיים וגם הונגרים מדווחים על האירועים. שני הדיווחים לא בכל דבר חופפים, אבל מה שבטוח זה שהם לא הסכימו בגלל חוסר אמון גדול ביניהם. במקום זאת, התרחש קרב עקוב מדם ב-13 במאי 1116, שבו צבאו של אישטוואן השני הובס. הכרוניקאי של הכומר בן זמננו קוזמס מפראג, בהתייחסו לקרב אוגסבורג משנת 955, ציין שכה הרבה הונגרים "מתו שם, כמו שלא ניספו אפילו לאורך נהר הלך". פעולת מדיניות החוץ הראשונה של אישטוואן הסתיימה אפוא בכישלון, יחסי הונגריה-בוהמיה נותרו עוינים. מאוחר יותר קיבל אישטוואן לארצו מהגרים ממלחמות הכס הצ'כיות שפרצו זמן לא רב לאחר מכן.
הקרב על דלמטיה
הדוג'ה אורדלאפו פאליירו מוונציה נקט פעולה עוד במהלך חייו של קלמן, באוגוסט 1115, על מנת לרכוש את השטחים הדלמטיים בשלטון הונגרי, והוא הצליח בכך באופן חלקי. להתקפה הבאה שלו, שהושקה במאי 1116, הוא כבר זכה לתמיכה הפוליטית של היינריך החמישי, הקיסר הגרמני-רומי, ושל אלקסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. ב-29 ביוני 1116, הביסו הוונציאנים את הכוחות ההונגרים בראשות באן קלדין ליד זאדאר ומספליט אזרחי העיר גירשו את ההונגרים החוצה, כך שדלמטיה כולה נפלה לידי הדוג'ה.
מלחמה עם הנסיכויות הרוסיות
אישטוואן המשיך את מדיניות החוץ של אביו בכך שהתערב בעימות הפנימי של הנסיכים הרוסים ב-1123. נגד הדוכס הגדול ולדימיר מונומך, לימים ולדימיר השני, נסיך קייב ששאף לאיחוד - והיה חמו לשעבר של קלמן. המלך ההונגרי תמך בנסיך ירוסלב, שגורש מווליניה. צבאות הונגריה בפיקודו של אישטוואן כבר החלו במצור על ולדימיר כאשר ירוסלב מת באופן בלתי צפוי. אישטוואן רצה להמשיך במצור, אך חברי המועצה המלכותית החליטו שלא להילחם עוד. אם המלך לא ייסוג, הם יחזרו הביתה ויבחרו מלך חדש. אישטוואן נאלץ לסגת. האירוע כבר בישר כי לאישטוואן יהיו בקרוב קשיים פוליטיים פנימיים בשל כישלונותיו בענייני חוץ.
נקודת מפנה במדיניות החוץ ההונגרית
בספטמבר 1122 נחתם קונקורדט וורמס שסיים את המאבק בין האפיפיורות לבין הקיסרות הרומית הקדושה (למעשה הגרמנית) למשך זמן רב. הדבר השפיע לטובה על האפשרויות של מדיניות החוץ ההונגרית, משום שהיא סיפקה דרך להונגריה לשמור על יחסים טובים באותה מידה עם שתי המעצמות. בסתיו 1126 נפגש אישטווא השני באופן אישי עם הנסיך הצ'כי סובסלאב הראשון, דוכס בוהמיה, והיחסים בין שתי המדינות הוסדרו. יחסי הונגריה-בוהמיה היו טובים במשך כמה עשורים לאחר מכן. בסביבות שנת 1126 התבסס הפיוס ההונגרי-אוסטרי בתיווכו של הארכיבישוף של זלצבורג. לעומת זאת, במקביל לפיוס במערב, הניגודים ההונגריים-ביזנטיים התחדדו יותר ויותר.
מלחמה עם ביזנטיון
היחסים בין ביזנטיון לממלכת הונגריה הידרדרו ב-1116, כאשר אלקסיוס הראשון תמך בוונציה במלחמת הדלמטיה. מכאן ואילך, ביזנטיון הקשתה על עבודתם של סוחרים הונגרים. הסיבה הישירה שהובילה למלחמה הייתה הנסיך אלמוש שיוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית קיבל אותו בברכה לממלכתו. אישטוואן ציפה שאלמוש יתקוף את ממלכתו בראש הצבאות הביזנטים והוא בהחלט רצה להגיע לכך שיגרשו אותו משטח יוון. פירושקה, בתו של לאסלו הראשון, מלך הונגריה, ניסתה לתווך, ללא הצלחה, בין הקיסר לבין המלך. מטרת המלחמה ההונגרית-ביזנטית בין השנים 1127–1129 לא הייתה לזכות בשטח, אלא בפלישה של זה לשטחו של זה, ובדרך זו ניסו הצדדים לכפות את רצונם על האחר. אישטוואן תקף לראשונה בקיץ 1127. מאחר שילד עדיין לא נולד לו, הוא הפך את שאול, נסיך הונגרי, בנה של אחותו, ליורש הרשמי שלו. אישטוואן כבש את בלגרד ולאחר מכן הרס אותה, ואז חדר דרך סופיה לפיליפופוליס (פלובדיב). בינתיים, הנסיך אלמוש מת ב-1 בספטמבר 1927, אבל זה לא שם קץ ללחימה, כי בשנת 1128 הקיסר צעד נגד הונגריה עם כוח עצום. הכוחות ההונגרים ספגו תבוסה קשה ליד טירת הראם. הביזנטים בזזו את סירמיה, בזזו אותה כליל ולאחר מכן נסוגו.
שקלול תמורות
שקלול תמורות (באנגלית: trade-off או tradeoff) הוא מצב הגורם להפסד באיכויות מסוימות, בכמויות מסוימות או בהיבטים מסוימים, אך בתמורה, גורם לרווח באיכויות, בכמויות או בהיבטים אחרים.
שקלול תמורות יכול להתרחש בנסיבות רבות, ואפילו בהקשר הפיזיקלי הפשוט: לחלל בעל נפח מוגדר ניתן להכניס כמות גדולה של עצמים קטנים או כמות קטנה של עצמים גדולים. לתופעה זו ניתן להביא דוגמה נוספת מחיי היומיום: אישה האורזת את מזוודתה לפני טיסה, מתוך הנחה שחברת התעופה מאפשרת לכל נוסע להעלות עמו מזוודה אחת בלבד במשקל מרבי מוגדר, נדרשת לבצע שקלול תמורות לגבי הפריטים שאותם היא אורזת. אם בניסיון האריזה הראשון שלה, נתמלאה כל מכסת המשקל המרבית אך ורק מאריזת הביגוד, כל פריט טואלטיקה שתרצה האורזת להוסיף למזוודתה יעלה בשקלול תמורות של הוצאת ביגוד ממנה.
דוגמאות מחיי היומיום
במושג שקלול התמורות נעשה שימוש רב בהקשרים של מצבים מחיי היומיום.
הפתגם העתיק "אל תשים את כל הביצים בסל אחד" מרמז לעיקרון של פיזור סיכונים. עיקרון זה מממש את מושג שקלול התמורות כאשר הוא נותן עדיפות (לדוגמה), להשתתפות בקרן נאמנות המורכבת מאיגרות חוב רבות, על פני רכישה של איגרות חוב בודדות אף אם הן מבטיחות תשואה גבוהה.
פחי האשפה הביתיים המשמשים אותנו, מצויים במספר גדלים. אם אדם יבחר פח אשפה גדול במיוחד, הוא לא יצטרך לרוקנו אל מכלית האשפה שברחוב אלא לעיתים רחוקות, אך מצד שני, כשכבר יצטרך לרוקן פח אשפה שכזה, הוא ימצא אותו כבד, בלתי בטיחותי ובלתי נוח לנשיאה. במילים אחרות, גודל פח האשפה הביתי הוא גורם הדורש שקלול תמורות בין תדירות הצורך לפנות את האשפה מן הבית לבין הקלות, הנוחות והבטיחות של פינוי כזה. בנוסף, כאשר בפח נמצאת פסולת מזון, פינוי תדיר של פח קטן יחסוך מן הבית ריחות לא נעימים, וריקבון של אוכל המושך מזיקים וחרקים, בעוד שפינוי פחות תדיר של פח גדול יביא לאותו ריקבון, ולאותם ריחות, מזיקים וחרקים שתוארו לעיל. מובן שבעליו של פח אשפה גדול מסוגל לפנותו באותה תדירות שבה מפנה אדם אחר את פח האשפה הקטן שלו, אלא שאז הוא גם הוסיף תשלום על תוספת בנפח הפח שאינה משמשת אותו, גם לא הרוויח תדירות פינוי מופחתת, וגם נאלץ לפנות בכל פעם פח כבד יותר מאשר חברו, בעל הפח הקטן. בנוסף, בעוד שבעלי הפח הקטן או הפח הגדול, המפנים אותם כל אימת שהם מלאים, אינם נדרשים למחשבה יתרה, בעל הפח הגדול המפנה אותו לפני מילויו, נדרש לסגל לעצמו לוח זמני דקדקני של פינוי אחת למספר קבוע של ימים. מדוע איפוא הוא קנה פח גדול יותר ומה הרוויח בכך?
ניתן לסווג כפפות שנועדו להגנה מתנאי אקלים קרים לשלושה טיפוסים עיקריים: (א) כפפה שבה אין כיסוי לאצבעות; מעטפת הכפפה מכסה את כף היד ואת גב היד בלבד, ואילו כל אחת מן האצבעות 'פורצת' החוצה, מחור המותאם לה במעטפת הכפפה (ב) הכפפה הרגילה שבה מותאם כיסוי ייעודי לכל אחת מן האצבעות; מעטפת הכפפה מכסה את כף היד ואת גב היד כולל את שטחן של האצבעות, אלא שלכל אצבע מותאם בכפפה 'שרוול' ייעודי סגור משל עצמה (ג) כפפה שבה יש כיסוי לאצבעות, אלא שכיסוי זה אינו מתאים 'שרוול' נפרד לכל אצבע; כפפה זו בנויה כמעין גרב לכף היד, ובה כל ארבע האצבעות למעט האגודל עטופות יחדיו, ורק האגודל עטופה בנפרד, בשרוול סגור משל עצמה, שרוול המתפצל מגופה העיקרי של הכפפה.
כפפה מטיפוס (ג) היא המגנה בצורה המיטבית מן הקור, מפני שהיא מכסה את כל אצבעות היד, בשונה מכפפה מטיפוס (א), ומפני שהיא מקטינה עד למינימום את שטח פניה החשוף לקור שבחוץ, בשונה מכפפה מטיפוס (ב). בנוסף, חלל האצבעות בכפפה מטיפוס (ג), 'אוגר' בתוכו אוויר חם המבודד בצורה טובה את פנים הכפפה מן הקור שבחוץ, והאצבעות, הנמצאות במגע זו עם זו בחלל זה, מסייעות זו לזו בשמירת החום ובחימום הדדי תוך כדי תנועתן. מצד שני, כפפה מטיפוס (א) היא המשמרת בצורה מיטבית את יכולת התנועה והתפקוד של אצבעות היד, ואף מאפשרת לאצבעות יכולות חישה ומישוש מיטביות, כך שהמוטוריקה העדינה של היד אינה נפגעת. נמצא, שהבחירה בכפפה מטיפוס מסוים, כרוכה בשקלול תמורות של בידוד הכפפה על חשבון חופש תפקוד ותנועת האצבעות בה. ככל ששמירת החום בכפפה תהיה טובה יותר כך תפקוד האצבעות בה יהיה גרוע יותר, ולהפך.
בעת העתקה של יצירה מוזיקלית מתקליטור למחשב, שמירתה במחשב כקובץ מתצורה דחוסה מאבדת נתונים, כדוגמת פורמט MP3, תחסוך שטח זיכרון בדיסק הקשיח, אך תגרום לאיבוד מידע ולנזק באיכות הקול. לעומת זאת, שימוש בסכימת דחיסה שאינה מאבדת נתונים, כדוגמת FLAC או ALAC, תדרוש זיכרון רב יותר מן הדיסק הקשיח, אך כמעט שלא תזיק לאיכות הקול המקורית של היצירה.
מכוניות משפחתיות הן מכוניות גדולות המסוגלות להכיל כמות גדולה של נוסעים (חמישה ומעלה). כיוון שמכוניות אלו הן גדולות ממילא, נעשים פחות מאמצים בזמן ייצורן לצמצם בנפחן, והן מכילות חללים גדולים יותר הניתנים למעיכה שסופגת את מכת ההתנגשות בזמן תאונה (Crumple Zones, "אזורי מעיכה", כגון הפגוש, תא המנוע ותא המטען). ספיגת מכת ההתנגשות, מפחיתה ומשככת את הנזק שנגרם לנוסעים ברכב: במקום שהרכב יימעך באזור שבו יושב נוסע, הוא נמעך במקום שבו אין נוסעים. מכאן נובע, שמכוניות משפחתיות אשר אזורי המעיכה שלהן מוגדלים ביחס לאזורי המעיכה במכוניות המיני ובוודאי ביחס לאזורי המעיכה במכונית מיקרו, הן מכוניות בטוחות יותר. אולם, בשל גודלן, מכוניות משפחתיות נוטות להיות גם כבדות יותר, ואף בעלות מבנה שאינו אווירודינמי ביותר, מה שגורם להן להיות בעלות צריכת דלק בזבנית. גם החנייה באזורים עירוניים קשה למכוניות אלו, משום שלשם חנייה הן דורשות שטח פנוי גדול. מן הצד השני ניצבות מכוניות המיקרו. הן מסוגלות להכיל שני נוסעים בלבד ואינן בטיחותיות ביותר, מכיוון שאזורי המעיכה שלהן מצומצמים, אך מצד שני, קלותן ועיצובן האווירודינמי מאפשרת להן צריכת דלק יעילה, ורוחבן הצר מעניק להן שפע של הזדמנויות חנייה. עדיפות נוספת לנפח מכונית קטן נובעת מן המחיר. ככל שהמכונית קטֵנה, קטֵן גם מחירה, ואף קטֵן ערך הנזק שנגרם לה בעת תאונה: לדוגמה, במקרה של תאונה ששברה את הפגוש, החלפת פגוש גדול תעלה יותר מהחלפת פגוש קטן. נמצא, שגודל המכונית מעמת בשקלול תמורות את כמות הנוסעים שהמכונית מסוגלת לשאת ואת בטיחותה, מול קלותה של המכונית, צריכת הדלק שלה, הזדמנויות החנייה שלה בשטחים עירוניים צפופים, עלותה ועלות תיקוניה.
דוגמאות מן הכלכלה
בכלכלה, שקלול תמורות מתואר במונחי עלות אלטרנטיבית של דרך פעולה מסוימת. עלות אלטרנטיבית היא הרווח שהיה מתקבל אילולא ננקטה דרך הפעולה שנבחרה, ובמקומה הייתה ננקטת דרך פעולה אחרת, "הבאה בתור" במדרג עדיפויות כלשהו. במילים אחרות, שקלול התמורות דורש "קרבן" שצריך להיות מוקרב או ויתור שצריך להינקט, על מנת להשיג מוצר, שירות או חוויה מסוימים, העדיפים על פני המוצר, השירות או החוויה שהיו מושגים ללא "קרבן" או ויתור זה. לדוגמה, אדם שהולך למגרש על מנת לצפות במשחק כדורסל שמתקיים בו. אם הדבר נעשה בשעות העבודה של אותו אדם, העלות האלטרנטיבית היא שעות העבודה שאותן הוא מאבד בזמן הליכתו ובזמן צפייתו במשחק. אם הדבר נעשה בזמנו הפנוי של אותו אדם, העלות האלטרנטיבית תהיה, למשל, תוכנית הטלוויזיה שבה היה יכול לצפות בזמן זה.
גורמים רבים משפיעים על "אווירת" שקלול התמורות במדינה מסוימת, וביניהם זמינותם של חומרי גלם, קיומם של כוח עבודה מיומן ומוכשר ושל מיכון המותאם לייצור המוצר, זמינותם של טכנולוגיות והון ומדדי שוק המאפשרים את ייצור המוצר, בסקלת זמן סבירה ורווחית.
לעיתים קרובות, שקלול התמורות הכלכלי מומחש באופן גרפי, באמצעות גרפים של יעילות פארטו (מושג כלכלי שנקרא על שמו של ממציאו, הכלכלן וילפרדו פארטו), המראים את הכמות המרבית (או המזערית) המושגת עבור גורם מסוים, תוך שינוי כמותם של מגוון גורמים נתונים אחרים. לדוגמה, בתאוריית הייצור, שקלול התמורות שבין ייצור של טוּבין מסוג אחד לבין ייצור של טובין מסוג אחר, מומחש באמצעות גרפים של עקומת התמורה, גרפים המהווים מקרה פרטי של גרפי יעילות פארטו. יעילות פארטו באה לידי ביטוי גם באופטימיזציה וקטורית. בענף המימון, ה-CAPM כולל התייחסות לגבול היעילות : גרף גבול היעילות מראה את רמת ההחזר המרבית הצפויה בכל תיק השקעות כתלות ברמת הסיכון שיש בו, הנמדדת באמצעות שונות ההחזר.
דוגמאות מענפים נוספים
בענפי הביולוגיה והמיקרוביולוגיה, שקלול תמורות מתרחש כאשר שינוי אבולוציוני מועיל בתכונה מסוימת כרוך בשינוי מזיק בתכונה אחרת.
שקלול תמורות הוא מושג חשוב בהנדסה. לדוגמה, בהנדסת חשמל, משתמשים במשוב שלילי על מנת "להרוויח" מספר תכונות נחשקות, כגון רוחב סרט משופר, יציבות BIBO, חסינות מפני רעשי רקע וצמצום של עיוות לא ליניארי. בדומה לכך, נעשה שימוש בשקלול תמורות כדי להגדיל למרב את נצילות ההספק החשמלי בהתקני מדידה רפואיים, מבלי לאבד את איכות המדידה הנדרשת.
בענף הדמוגרפיה באים מושגים מסוימים זה על חשבון זה, במחול מורכב של שקלול תמורות. הזדקנות של אוכלוסייה באה על חשבון פוריותה, ופוריות של אוכלוסייה עשויה לבוא על חשבון זוגיות ההורים ועל חשבון הדאגה ההורית המוענקת לכל אחד מן הצאצאים. לגבי הנושא האחרון ניתן לומר בצורה מפורשת יותר (אך מעט פשטנית), כי ככל שתגדל הפוריות, כלומר, ככל שלכל זוג הורים יהיו יותר צאצאים, כך תקטן הדאגה ההורית המוענקת לכל אחד מהם, כך שאם ישורטט גרף המתאר את התלות של הדאגה ההורית בפוריות, יתקבל גרף ליניארי בעל שיפוע שלילי. בחירת בני זוג מושפעת בין היתר משקלולם של גורמים אלו שהוזכרו כאן. תופעה נוספת, המוכרת כ"תמורה דמוגרפית", באה לידי ביטוי כאשר מרכיבי מחזור החיים של מין מסוים (כדוגמת שרידות, גדילה ורבייה) מראים מתאם משתנה עם האזור שבו הוא נמצא בתוך טווח האנדמיות שלו. לדוגמה, יכולת השרידות של המין גדלה ככל שמתקדמים צפונה באזור שבו הוא אנדמי, בעוד שיכולתו לגדול או להתרבות גדלה דווקא עם ההתקדמות דרומה, מה שגורם למין זה להתקיים במין גרדיאנט סביבתי. מגמות מנוגדות במרכיבי מחזור החיים, כמו אלו שתוארו לעיל, יכולות לנבוע ממצב של שקלול תמורות הקשור להקצאת משאבים או מתנאי אקלים משתנים.
במדעי המחשב שקלול תמורות בא לידי ביטוי בעת בחירת הכלי או האלגוריתם לביצוע התוכנית. תוכנית תוכל לרוץ מהר יותר אם היא תשתמש ביותר שטח זיכרון, תופעה המוכרת בשמה הלועזי "Space–time tradeoff". לתופעה זו בפרט, ולשקלולי תמורות במדעי המחשב בכלל, מספר דוגמאות: למוסד להנדסת תוכנה ישנו תקן מסוים לשם ניתוח וייעול של שקלולי תמורות תכנותיים. התקן נקרא "ארכיטקטורת ניתוח לשקלולי תמורות".
במשחקי לוח אסטרטגיים ישנם, לעיתים קרובות, שקלולי תמורות. בשחמט לדוגמה, ניתן להקריב רגלי על מנת להשיג עמדה משופרת, לצורך איום על היריב או לצורך השגת שח או מט. במקרים קיצוניים עשוי שחקן להקריב כלים חשובים יותר, ואף את המלכה על מנת להגן על המלך. בגו קיים שקלול תמורות בין גודל הטריטוריה שהשחקן יכול להשיג במספר מהלכים נתון, לבין מידת ההשפעה שתהיה לטריטוריה הזו: ככל שהטריטוריה קרובה למרכז היא בעלת השפעה גדולה יותר, אך קטנה יותר בשטחה; לעומת זאת, ככל שהטריטוריה שהושגה סמוכה ליותר פינות, היא גדולה יותר בשטחה, אך בעלת השפעה קטנה יותר.
בפילוסופיה של המוסר נידונים לעיתים קרובות שקלולי תמורות הקשורים לאינטרסים מנוגדים המעומתים זה מול זה, כדוגמת עימותים בין מספר אנשים בעלי אינטרסים מנוגדים או כדוגמת בעיות שפתרונן חייב להעדיף עקרונות או ערכים מסוימים על פני עיקרונות או ערכים אחרים. כדוגמה ניתן להביא את השאלות האתיות, האם נכון להשתמש במידע רפואי שהושג בניסויים בלתי אתיים או בלתי חוקיים, על מנת לטפל במחלות והאם נכון להשתמש במשפטו של אדם בראיה שהושגה שלא כדין.
בענף הרפואה, מטופלים ורופאים נאלצים, לעיתים קרובות, להחליט החלטות קשות, הכרוכות בשקלול תמורות. לדוגמה, חולי סרטן הערמונית נדרשים להכריע בין מספר שיטות טיפול אפשריות; טיפול אחד הוא בעל סיכויי הצלחה גבוהים יותר אך תופעות הלוואי האפשריות שלו חמורות או בלתי נעימות או סבירות יותר; טיפול אחד יאריך את תוחלת החיים של המטופל אך יגרום לו בסבירות מסוימת לאין-אונות. דילמות מטופלים כדוגמת זאת שתוארה, נקראות בעגה המקצועית הרפואית "Patient trade-off" או "The trade-off dilemma".
שקלולי תמורות פוליטיים מציבים בעיות חברתיות ומדיניות שהן מן הסבוכות והשנויות במחלוקת ביותר בכל הזמנים. כל המערכת הפוליטית העולמית יכולה להיות מוצגת כמסע ממושך של הכרעות בין ערכי ליבה ובין אינטרסים מנוגדים של אזרחים, של מנהיגים ושל בעלי השפעה. גם תעמולות בחירות מעורבות בשקלולי תמורות: לדוגמה, טקטיקה של הכפשת היריב עשויה לעודד את הבסיס הפוליטי של הצד המכפיש אך להרחיק את הקולות הצפים.
בעת טיפול בלוחות זמנים, מעסיקים ייקלעו לשקלול תמורות הנקרא "tradeoff of 9/80", על שם דוגמה קלאסית שלו: מעסיק הנדרש לפרויקט הדורש 80 שעות עבודה יצטרך להכריע בין חלוקתו לקבוצה של תשעה עובדים, שישקיעו עבודה של כמעט תשע שעות לכל אחד מהם, לבין חלוקתו לקבוצה יותר מורחבת של עשרה עובדים, שישקיעו עבודה מאומצת פחות, של כשמונה שעות לכל אחד.
חשיבותה של רצינות (סרט, 1992)
הבמאי קורט בייקר כתב את התסריט יחד עם פיטר אנתוני אנדרוז, כשהם משמרים את רוב הדיאלוגים שכתב ויילד, ומיקום העלילה בלונדון, אבל את תקופת ההתרחשות העבירו לזמן הווה במקום התקופה הוויקטוריאנית של המחזה.
את הסרט הפיקה ננסי קרטר קרואו, שהיא אשתו של הבמאי. הצילומים נערכו בביתם של בני הזוג בברנטווד שבלוס אנג'לס.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה באוניברסיטת הרווארד במסגרת כנס בשם "Blacks in Black & White and Color". ב-14 במאי 1992 הוקרן הסרט לראשונה בבית הקולנוע Anthology Film Archives.
בונה סאר
בונה סאר (בצרפתית: Bouna Sarr; נולד ב-31 בינואר 1992 בליון שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-סנגלי, המשחק בבאיירן מינכן ובנבחרת סנגל בעמדת המגן.
מץ
סאר שיחק כילד באולימפיק ליון, ובגיל 17 עבר לשחק במץ. תחילה שיחק סאר בקבוצת המילואים, ובעונת 2011/12 ערך תשע הופעות עם הקבוצה בליגת המשנה הצרפתית, ממנה נשרה מץ בסיום העונה לליגה השלישית. החל מעונת 2012/13 הפך סאר לשחקן משמעותי בקבוצה, והעפיל ביחד עמה שתי ליגות ברצף, כשבעונת 2012/13 העפיל עמה מהליגה השלישית לליגה השנייה, ובעונת 2013/14 העפילו סאר ומץ מהליגה השנייה לליגת העל הצרפתית. בעונת 2014/15, ערך סאר את הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית במדי מץ, אך לא הצליח לשרוד עמה בליגה, והקבוצה נשרה בחזרה לליגת המשנה כעבור עונה אחת בלבד, על אף יכולת אישית טובה של סאר.
אולימפיק מרסיי
לאחר ירידת הליגה עם מץ, הוחתם סאר באולימפיק מרסיי, אף היא מליגת העל הצרפתית, ועד מהרה הפך לשחקן הרכב קבוע. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2015/16, סיימו סאר ומרסיי במקום ה-13 בליגה, ובעונת 2016/17 סיימו במקום החמישי, שהבטיח להם כרטיס למפעל הליגה האירופית. בעונת 2017/18 רשמו סאר ומרסיי עונה מרשימה אף יותר, כשסיימו במקום הרביעי בליגה, והגיעו עד לגמר הליגה האירופית 2018, בו הפסידו 0–3 לאתלטיקו מדריד; סאר שיחק 90 דקות בגמר זה. סאר ומרסיי סיימו את עונת 2018/19 במקום החמישי בליגה, אך רשמו אכזבה בליגה האירופית, כשסיימו את שלב הבתים עם נקודה אחת בלבד. בעונת 2019/20 סאר ומרסיי סיימו במקום השני בליגה הצרפתית, הגבוה ביותר מאז הגעת סאר לקבוצה.
באיירן מינכן
את עונת 2020/21 פתח סאר במרסיי, אך ביום האחרון של חלון ההעברות נמכר לבאיירן מינכן תמורת 10 מיליון אירו. סאר שימש בעיקר שחקן מחליף בעונה זו, בה ערך 8 הופעות בבונדסליגה, וסיים אותה עם זכייה באליפות.
קריירה בינלאומית
סאר נולד בצרפת לאב שהיגר מסנגל ואם שהיגרה מגינאה. אי לכך, הוא היה יכול לבחור לשחק בנבחרות הכדורגל של צרפת, סנגל וגינאה. סאר זומן לסגל נבחרת גינאה בדצמבר 2014, אך לא שיחק לבסוף. באפריל 2018 קיבל סאר הצעה מנבחרת סנגל, אך דחה אותה. בספטמבר 2021 החליט סאר לבסוף להיעתר לבקשתו של מאמן נבחרת סנגל אליו סיסה, ולהצטרף למשחקי הקבוצה במוקדמות מונדיאל 2022. סאר ערך את הבכורה שלו בנבחרת סנגל במוקדמות מונדיאל 2022 בניצחון 1–4 על נמיביה באוקטובר 2021.
בינואר 2022 זכה סאר עם נבחרתו סנגל בגביע אפריקה לאומות 2021, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על מצרים, במשחק שהסתיים בתיקו 0-0 בתום 120 דקות. סאר החטיא את הבעיטה שלו, ועל אף זאת סנגל ניצחה וזכתה בטורניר.
תארים
באיירן מינכן
נבחרת סנגל
הנסיכה והרוח
הנסיכה והרוח הוא הסינגל הרביעי מתוך האלבום ימי התום (1988) של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור במרץ 1988. השיר נכתב על ידי עלי מוהר, הולחן על ידי יהודה פוליקר ועובד על ידי רמי קלינשטיין. במקור, פוליקר וקלינשטיין הלחינו, עיבדו והקליטו את הלחן האוריינטלי ולבסוף העבירו אותו למוהר שיוסיף את מיליותיו לשיר.
במרוצת השנים בוצע והוקלט השיר עשרות פעמים. בין האמנים שהקליטו אותו היו שרית חדד, אלי לוזון, רמי קלינשטיין, יוני רועה והדר עוזרי.
השיר דורג במקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג' במשך שלושה שבועות.
רקע ויצירה
ריטה סיפרה במהלך ריאיון לרדיו כי:. באתר של עופרה עופר אורן צוין שהלחן קדם אם כן למילים, שכן הם העבירו את ההקלטה לעלי מוהר, שהיטיב להתאים את מילותיו לניחוחה האוריינטלי של המנגינה. מוהר צייר נופי מדבר, אורחת גמלים, שודדי דרכים שחוטפים נסיכה וזוממים לקחת אותה אל חצרו של הסולטן. הוא אמר לריטה:.
בשנת 2019 פרסמה אורן ב-Xnet את כתבתה אודות "הנסיכה והרוח". השיר נכלל באלבום ההופעה והווידאו של ריטה, One.
אירוויזיון 1990
לאחר שנתיים שעקבו ליציאת אלבום האולפן השני של ריטה, ימי התום (1988), הוחלט שהיא תייצג את ישראל באירוויזיון 1990 עם השיר "שרה ברחובות". היו שמתחו ביקורת על כך שביצוע השיר “שרה ברחובות”, שהגיע למקום ה-18 בתחרות, לא היה הבחירה המיטבית לשלוח. כמו כן, נאמר שאילו ביצעה את "הנסיכה והרוח" התוצאה הייתה אחרת. גברי מזור, מנהלה לשעבר של הזמרת ירדנה ארזי, שהשתתפה באירוויזיון שנתיים קודם לכן, ציין שריטה הייתה צריכה.
עם זאת, לא ייצג השיר את ישראל באירוויזיון באותה השנה, אלא "שרה ברחובות" בוצע במקומו.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ריטה ב-29 במאי 2017, מספר עשורים ליציאתו המקורית.
דרמסאלה
דרמסאלה (בהינדי: धर्मशाला, "דְהַרַמְשָׁאלָה") היא עיירה במחוז קאנגרה שבמדינת הימאצ'ל פרדש, בצפון הודו. בעונת החורף יושבת בדרמסאלה ממשלת המדינה ומטה המחוז. במק'לאוד גאנג', כפר הכלול בשטח המוניציפלי של דרמסאלה, נמצא משכנם של הדלאי לאמה והממשלה הטיבטית הגולה.
דרמסאלה שוכנת בחלקו הצפוני של עמק קאנגרה והיא מוקפת ביערות. העיירה ממוקמת בגובה של כ-1430 מ' מעל פני הים, ומק'לאוד גאנג'- בגובה של כ-1700 מ'. פרברי העיירה כוללים את מק'לאוד גאנג', באגסו נת', דאראמקוט, פורסית' גאנג', נאדי, באזאר קוטוואלי (השוק המרכזי של העיר), קאצ'רי אדא (משרדי הממשלה והמוסדות הרשמיים - בית המשפט, משטרה, דואר וכו'), דארי, ראמנאגאר, סידפור וסידבארי.
הכפר מקלאוד גאנג', השוכן במעלה העיירה, ידוע כמקום משכנו של טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה ה-14. ב-29 באפריל 1959, לאחר פלישת סין לטיבט, כונן גיאטסו את ממשלת טיבט הגולה בעיירת הקיט בצפון הודו, מוסורי. במאי 1960, הממשלה עברה לדרמסאלה. מאז ועד היום, הדלאי לאמה ואנשיו מתגוררים בעיירה, שהפכה למרכז של הגולים הטיבטים בהודו. בשל כך גם מכונה לעיתים מקלאוד גאנג' בשם "להסה הקטנה". נוכחות הדלאי לאמה והאוכלוסייה הטיבטית הפכו את דרמסאלה ליעד תיירותי פופולרי בקרב תיירים זרים ותיירים הודים כאחד, וכן ללומדים והמאמינים בבודהיזם הטיבטי. בין היתר, מהווה העיירה מרכז לתרגול ויפאסנה.
בעיירה פועלים שני בתי חב"ד (באגסו ודאראמקוט), בניהול הרב דרור משה שאול.
Kids' WB
Kids' WB הייתה רצועת שידור אמריקאית לילדים ששודרה ברשת The WB. בספטמבר 2006, הרצועה עברה לרשת The CW. הערוץ החדש הוא תוצאה של מיזוג The WB עם UPN ב-2006. רצועת Kids' WB שודרה בפעם האחרונה ב-17 במאי 2008 ומשבצת השידור של שבת בבוקר נמכרה ל-4Kids Entertainment כדי ליצור את The CW4Kids (ששינתה את שמה מאז ל-Vortexx).
רצועות עם המותג Kids' WB עדיין משודרות באוסטרליה ובולגריה.
השנים המוקדמות
Kids' WB הופיעה לראשונה ברשת The WB ב-9 בספטמבר 1995 ושודרה בימי שבת בבוקר מ-8:00 ל-11:00, ובימי חול מ-16:00 ל-17:00. ב-7 בספטמבר 1996, רצועת שבת הורחבה בשעה אחת, ושודרה מ-8:00 ל-12:00.
ב-1 בספטמבר 1997, רצועת ימי חול בבוקר נוספה מ-7:00 ל-8:00, ורצועת ימי החול אחר הצהריים הורחבה בשעה אחת, ושודרה מ-15:00 ל-17:00. באותו תאריך, הרצועה קיבלה מיתוג מחודש, שכלל לוגו משופר וחבילת גרפיקות שמרכזן באתר הצילומים של אולפני האחים וורנר.
שינויים ב־Kids' WB
ב-13 בפברואר 1999, Kids' WB עשתה פריצת דרך כשהאנימה פוקימון של 4Kids Entertainment עברה לערוץ משידורי סינדיקציה. זה היה להיט גדול לרצועת השידור, שהביסה את Fox Kids עם רצועת האנימציה שלה המגובה על ידי האחים וורנר. בשנים מאוחרות יותר, סדרות אנימה נוספות שודרו ברצועה כגון סאקורה לוכדת הקלפים, יו-גי-הו!, אסטרו-בוי, מגה מן ווויוטיפול ג'ו.
ביולי 2001, לוח שידורי אחר הצהריים של Kids' WB מותג מחדש כ-Toonami on Kids' WB, שהרחיב את מותג סדרות האקשן המצוירות והאנימה Toonami של Cartoon Network, והביא לערוץ סדרות כמו סיילור מון, דרגון בול Z ובנות הפאוור פאף. מעריצים של הרצועה העבירו ביקורת על הרצועה החדשה שלא תרגמה את סדרות האקשן נכון, והוסיפה סדרות כמו סקובי דו וחדר הסיוטים (סדרת לייב אקשן מהיוצר של צמרמורת). רצועת אחר הצהריים הפסיקה להשתמש בשם Toonami ביוני 2002, מה שהופך את המותג שוב לאקסלוסיבי ל-Cartoon Network. ב-3 בספטמבר 2001, רצועת ימי החול בבוקר של Kids' WB הופסקה.
ב-24 בינואר 2006, טיים וורנר (הבעלים של The WB) ו-CBS (הבעלים של UPN) הכריזו כי שתי הרשתות יסיימו את שידוריהן ויוחלפו ב-The CW. הרשת המשולבת ניצלה את תרגילי השידור של The WB והביאה את Kids' WB, עדיין מנוהלת על ידי האחים וורנר, ללוח השידורים החדש.
הסוף והלידה מחדש של Kids' WB
ב-2 באוקטובר 2007, הרשת הכריזה כי לאחר החלטה משותפת של טיים וורנר ו-CBS (חברות האב של The CW), היא תפסיק את רצועת השידור Kids' WB בגלל ההשפעות של מגבלות הפרסום לילדים ותחרות מרשתות הכבלים, ותמכור את זמן השידור ל-4Kids Entertainment. רצועת Kids' WB שידרה בפעם האחרונה ב-17 במאי 2008.
ב-24 במאי 2008, 4Kids השיקה את The CW4Kids במקום Kids' WB. לוח השידורים של הרצועה הורכב מסדרות שהופקו על ידי 4Kids, כמו כאוטיק (ששודרה גם בג'טיקס וכיום בשידורים חוזרים בדיסני XD ו-Cartoon Network) וגם עונות חדשות של יו-גי-הו! וצבי הנינג'ה.
ב-28 באפריל 2008, האחים וורנר הכריזו כי מותגי The WB ו-Kids' WB יושקו מחדש כרשתות אונליין, ורשת Kids' WB תורכב מ5 ערוצי משנה: Kids' WB, ערוץ לפעוטות בשם Kids' WB Jr, סקובי דו, לוני טונס ו"זירת הגיבורים של DC".
תוכניות
{|
ציפורה ברון
ציפורה בְּרוּן (נולדה ב-29 באוגוסט 1939) היא שופטת בדימוס, עורכת דין ונשיאת ארגון הגג של ארגוני הנכים בישראל.
קורות חיים
נולדה בתל אביב בשנת 1939, בת יחידה של יחזקאל, עובד בעיתון הבקר, ואטה לב. בשנת 1958 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית ספר תיכון עירוני ה' בתל אביב והחלה ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. באפריל 1959 נישאה לנתן ברון. בשנת 1962 סיימה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים בתואר מוסמך (M.JUR (M.G, תואר שני המקביל ל L.LB שהיה נהוג אז בישראל.
בשנת 1965 סיימת את תקופת ההתמחות והוסמכה כעורכת דין. מאז ועד שנת 1987 היא עבדה כעורכת דין שכירה במשרד עו"ד משה שוייג, בה עסקה בדיני נזיקין.
בשנת 1970 נפגעה ברון בתאונת דרכים ומאז היא רתוקה לכיסא גלגלים ופעילה בארגונים למען נכים. היא הייתה היועצת המשפטית של האגודה הישראלית לשיקום, בהתנדבות ובנובמבר 1980 הקימה עם עליזה בגין ופרופסור רפאל רוזין את "ארגון הגג לארגוני הנכים בישראל". מהקמת הארגון ועד למינויה כשופטת היא כיהנה כיושבת הראש של הארגון, ולאחר פרישתה מונתה לתפקיד נשיאת כבוד של הארגון.
בשנת 1985 קיבלה את אות אשת מופת מטעם ארגון בני-ברית בישראל. ובשנת 1992 קיבלה את פרס יו"ר הכנסת לאיכות החיים. מ-1992 ואילך עסקה בהנהגת המסע לשיפור תדמית הנכה בישראל, בחסות נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר.
בשנת 1987 מונתה לכהונת שופטת בבית משפט השלום בתל אביב ובשנת 1997 מונתה לשופטת בפועל בבית המשפט המחוזי בתל אביב. כעבור שנה מונתה לתפקיד זה במינוי קבוע. סך הכל היא כהנה בתפקיד שופטת במשך כ-22 שנים עד לפרישתה ב-29 בנובמבר 2009 בגיל 70. ברון התמחתה במשפט מסחרי ורכשה ניסיון רב בתחום התובענות הייצוגיות.
בין פסיקותיה הבולטות של ברון הוא פסק הדין שניתן בעניין התובענה הייצוגית שהגיש שלמה צייג נגד הבנק למסחר על סך 18 מיליון ש"ח, תביעה זאת הוגשה כנגד כלל בעלי התפקידים בבנק למסחר וכנגד משרד רואי החשבון קסלמן את קסלמן. השופטת ברון דחתה את התובענה, בית המשפט העליון דחה את הערעור שהוגש על פסק דינה.
התגוררה בבית מגורי העיתונאים עד שנות ה-70 של המאה ה-20 ואחר כך עברה להתגורר בתל אביב מעל הלונדון מיניסטורס, בדירה שהותאמה לנכותה. הייתה נשואה לעיתונאי והחוקר נתן ברון עד למותו ב-2020. בנם הוא תא"ל במיל. איתי ברון.
פטריומאניס
פטריומאניס (שם מדעי: Patriomanis; מילולית: "פנגולין מולדת/פטריוטי") הוא סוג של יונק קדום בן לסדרת הפנגולינאים שחי באמריקה הצפונית של סוף תקופת האאוקן לפני 36.2 עד 33.9 מיליון שנה מזמננו.
זהו התיעוד הידוע היחיד של פנגולין שחי באמריקה הצפונית. המאובנים של פנגולין זה שהתגלו כמעט בשלמותם התגלו בתצורת הנהר הלבן שבמונטנה, סמוך לנהר וייט  שהוא יובל של המיזורי, בו נמצאה פאונה רבה של יונקים קדומים מהאאוקן. הוא תואר למדע בשנת 1970 ונכלל בו מין אחד - Patriomanis americana.
פנגולין זה היה קטן יחסית, דומה בגודלו לפנגולין מלאי ובעל טפרים ארוכות וזנב ארוך לופתני כמו רוב הפנגולינים, אך הוא היה בעל מפתח לסת רחב יותר, הכיל מעט שיניים והוא היה גם בעל אוזניים בולטות ושערות נוקשות לצד קשקשיו. במראהו הזכיר מעט ארמדיל אך השתייך לסדרת הפנגולינאים. הוא משויך למשפחה פטריומאניים לצידו של הסוג קריפטומאניס (Cryptomanis), אשר כמה חוקרים רואים בו בן למשפחה אחרת.
מבנה הלסת שלו העיד שבדומה לפנגולינים הקיימים הוא ניזון בעיקר מנמלים וטרמיטים ביערות הקדומים.
נבחרת גרמניה המזרחית בכדוריד נשים
נבחרת גרמניה המזרחית בכדוריד נשים היא הנבחרת לאומית של גרמניה המזרחית. הנבחרת החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 (עד אז השחקניות שיחקו ביחד עם נציגי גרמניה המערבית בנבחרת גרמניה בכדוריד נשים) ועד מהרה הפכה להיות הנבחרת החזקה. היא זכתה 3 פעמים באליפות האולם. לאחר איחוד גרמניה הנבחרת הפסיקה להתקיים.
ושתי קנינגהם
ושתי קנינגהם (באנגלית: Vashti Cunningham; נולדה ב-18 בינואר 1998) היא אתלטית אמריקאית המתחרה בקפיצה לגובה. אלופת העולם באולם (פורטלנד 2016) ושיאנית העולם לשעבר לנוער.
ביוגרפיה
קנינגהם היא בתם של כוכב הפוטבול לשעבר רנדל קנינגהם ושל פלישיה, רקדנית בלט מדרום אפריקה. היא אחותו הצעירה של רנדל קנינגהם השני, אף הוא קופץ לגובה מצטיין. שני האחים מאומנים על ידי אביהם. קנינגהם גדלה בלאס וגאס ולמדה בתיכון מקומי.
2015
במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער שהתקיימו באדמונטון שבקנדה ב-2015 זכתה קנינגהם במדליית זהב בקפיצה לגובה בהשוואת שיא עולם לנוער של 1.96 מטר.
אלופת העולם באולם
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה במרץ 2016 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש לנוער של 1.99 מטר. בהמשך החודש זכתה באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד אורגון בתוצאה של 1.96 מטר ובכך הייתה לאתלטית הצעירה ביותר בתולדות האליפות שזוכה במדליית זהב בתחרות כלשהי.
ביולי 2016 סיימה שנייה במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בשיא אישי של 1.97 מטר. במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה במקום 13 בתוצאה של 1.88 מטר.
2017
במרץ 2017 זכתה באליפות ארצות הברית באולם בתוצאה של 1.96 מטר. ביוני אותה שנה היא זכתה באליפות ארצות הברית באצטדיון בשיא אישי של 1.99 מטר. באליפות העולם שנערכה בלונדון היא סיימה במקום עשירי בתוצאה של 1.92 מטר.
2018
באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1.93 מטר, לאחר מריה לאסיצקנה.
2019
בתחרות ליגת היהלום שנערכה בסטנפורד, קליפורניה שיפרה את שיאה האישי ל-2.00 מטר.
מדליית ארד באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בדוחה זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר.
באולימפיאדת טוקיו סיימה שישית בתוצאה של 1.96 מטר.
שרון פוליאקין
שרון פוליאקין (נולדה ב-19 במאי 1964) היא ציירת ואמנית הדפס ישראלית, פרופסור לאמנות באוניברסיטת חיפה.
הר אפרים
הר אפרים מוזכר במקרא מספר פעמים, אך לא ברור אם מדובר על הר יחיד, רכס הרים או אזור הררי בנחלת שבט אפרים. יש סוברים על פי האזכור במקרא "הר צמרים אשר בהר אפרים" (עליו עמד המלך אביה במלחמה מול עשרת השבטים) כי מדובר על אזור ולא על הר יחיד.