cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'יימס פטרסון (צייר)
יצירה
מוזיאון המוקדש לחייו של פטרסון הוקם על ידי נכדתו אן פטרסון ואלאס, בבית שבו התגוררה הטבחית של פטרסון מיס בלאק, במוניאייב. האוסף נתרם על ידי צאצאי משפחתו הישירים. הוא כלל את האוסף האישי של אן פטרסון ואלאס, עם למעלה מאלף צילומים מאת פטרסון של משפחתו, חבריו ויצירות האמנות שלו, יחד עם רישומיו, התכתבויות, מסמכים ומכתבים מחייו המאוחרים באדינבורו.
המוזיאון נסגר ב-2003 והארכיון נתרמו לספריית אוניברסיטת גלאזגו.
פרוסיה המזרחית החדשה
פרוסיה המזרחית החדשה (בגרמנית: Neuostpreußen; בפולנית: Prusy Nowowschodnie; בליטאית: Naujieji Rytprūsiai) הייתה פרובינציה של ממלכת פרוסיה מ-1795 עד 1807. היא נוצרה מתוך שטח שסופח בחלוקה השלישית של האיחוד הפולני-ליטאי וכללה חלקים ממזוביה, פודלסיה, מחוז טראקאי וז'מאיטיה. בשנת 1806 היו בה 914,610 תושבים עם שטח של פחות מ-, בעיקר פולנים, ליטאים, יהודים ובלארוסים.
עטלף פרחים זנוב
עטלף פרחים זנוב (שם מדעי: Notopteris) הוא סוג של עטלף קטן-בינוני במשפחת עטלפי הפירות ובו 2 מינים שאנדמיים למלנזיה. הסוג הוקם בשנת 1859 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, והוא ידוע בזנבו הארוך. עטלף הפרחים חי ביערות טרופיים וניזון מצוף ואבקה. הוא מאוים מצד אובדן בית גידול וציד והאוכלוסיות של שני המינים שלו נמצאות בירידה.
פרוסיה המזרחית החדשה
גאוגרפיה
פרוסיה המזרחית החדשה הקיפה שטח בין פרוסיה המזרחית לבין נהרות הוויסלה, הבוג והניימן.
עטלף פרחים זנוב
תיאור
עטלף הפרחים הזנוב מתאפיין בראש משולש וצר, בגוף קטן עם שוקיים מוארכים ובלוע מחודד ודק. העיניים גדולות, האוזניים קטנות ומעוגלות והלשון ארוכה, רחבה ומכוסה בקצה בגבשושיות. הכנפיים מחוברות לחלק התחתון של עמוד השדרה ונותנים לו מראה של גב חשוף למחצה. אורך הראש והגוף של עטלפי הפרחים הזנובים 93–110 מ״מ, אורך הזרוע 58–69 מ״מ ואורך הזנב 43–62 מ״מ; המשקל נע בין 56 ל-73 גרם. הזכרים גדולים במקצת מן הנקבות.
פרוסיה המזרחית החדשה
1807 הסכמי טילזיט
בעקבות ניצחונו של נפוליאון בונפרטה במלחמת הקואליציה הרביעית והמרד בפולין הגדולה של 1806 נמסר מחוז פרוסיה המזרחית החדשה על פי הסכמי טילזיט משנת 1807:
עטלף פרחים זנוב
תיאור
הסוג מזוהה בזכות זנבו הארוך שמכיל 10 חוליות ולא אופייני לעטלפי הפירות. כנף הזנב כוללת קרומים קצרים לאורך פנים הרגליים. נוסחת השיניים כוללת 26–28 שיניים. הניבים ארוכים והחותכות התחתוניות גדולות במיוחד. אצל עטלפים בוגרים, נושרים לעיתים קרובות חלק מהחותכות העליונות.
לעטלף הפרחים פרווה צפופה וקצרה. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין, ונע בין חום זית לערמוני, חום-אפרורי או אפור כהה. הגחון נוטה להיות חיוור יותר והחלק התחתון של הגב כהה בצורה בולטת בגלל קרומי הכנף. הכנפיים, הזנב והרגליים בצבע שחור מבריק. הזרועות, השוקיים והחוטם בצבע בורדו-ורוד. האוזניים ורודות עם קצה כהה.
תפוצה וביולוגיה
עטלפי הפרחים הזנובים אנדמיים למלנזיה ואין ביניהם חפיפה. התפוצה של הסוג כוללת את פיג'י, ונואטו וקלדוניה החדשה ואולי גם באיי הנאמנות הסמוכים לקלדוניה. מבין איי פיג׳י הם נוכחים בויטי לבו, ונואה לבו וטאבאוני ומבין איי ונואטו ניתן למנות את טאנה, איי אנטום, ארומנגו, אפאט, מוטה לבה וסנטה מריה. בית הגידול שלהם מורכב מיער גשם טרופי, יער עננים, כרי דשא תת-אלפינים, מטעים ובתה חופית, והם מצויים הן בשפלות והן באזורים הרריים עד רום 1,100 מטר מעל פני הים. הם מבקרים לעיתים קרובות ביערות משניים, בגינות ובאזורים עירוניים בחיפוש אחר מזון.
המינים בסוג חיים בבדידות, בקבוצות קטנות של 25 פרטים או במושבות גדולות של מאות עד אלפי פרטים. הם מבלים את שעות היום בשינה במערות גיר וחללי עצים, ויוצאים לפעילות עם רדת החשיכה בגפם, בזוגות או בקבוצות קטנות. בדרך כלל, יש להם מדי לילה מסלול קבוע, והם נוטים להישאר באותו אזור לאורך זמן. עטלפי הפרחים ניזונים בעיקר מצוף, מיץ פירות ואבקנים ומסתייעים בחוטמם המחודד ובלשונם הארוכה כדי לחלץ צוף ואבקה מתפרחות. גודלם הקטן מאפשר להם לתמרן ביעילות ביער הצפוף בדרך לתפרחות והרגלי התזונה שלהם הופכים אותו למאביקים חשובים בפיג׳י, ונואטו וקלדוניה. מדי שנה יש ככל הנראה שתי עונות רבייה, והנקבה ממליטה גור יחיד בכל פעם.
שני המינים בסוג מאוימים מצד בירוא יערות, ציד, כרייה, הפרעה אנושית, הכנסת מינים פולשים ועיור, כאשר מין אחד במצב פגיע (VU) ומין אחד בסכנת הכחדה (EN). התפוצה המוגבלת שלהם, הופכת אותם לפגיעים מפני סופות טרופיות. האוכלוסייה של שני המינים יחדיו אינה עולה על 10,000 פרטים והמגמה שלה נמצאת בירידה מתמשכת.
נמל אום קאסר
נמל אום קאסר הוא נמל המים העמוקים היחידי בעיראק, ונמצא בשטחה של העיר אום קאסר. הנמל הוא השני בעיראק בגודל ובסחורות הנשלחות אליו, לאחר נמל בצרה. הוא חשוב מבחינה אסטרטגית, וממוקם בקצה המערבי של חצי האי אל-פאו, היכן שנתיב המים שט אל-ערב נכנס למפרץ הפרסי.
הנמל מופרד מגבול כווית בכניסה קטנה, והוא חלק מדרך המשי הימית.
ג'ואי בייטי
ג'ואי בייטי (באנגלית: Joey Batey; נולד ב-1 בינואר 1989) הוא שחקן, מוזיקאי וזמר-יוצר אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו כיסקיאר בסדרת הפנטזיה "המכשף" של נטפליקס.
ביוגרפיה
בייטי נולד בעיר ניוקאסל. הוא גדל במשפחה מוזיקלית, וסיפר שתמיד היה בסביבה של מוזיקה. הוא למד ברובינסון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. באוניברסיטה היה שותף לכתיבה והופעה בתוכנית מערכונים בשם "Good Clean Men", יחד עם אלכס אוון ובן אשנדן (מהמופע "The Pin"). את הכשרתו המקצועית רכז ב-L'École Internationale de Théâtre Jacques Lecoq בפריז.
ב-2013 הופיע בייטי לראשונה בטלוויזיה במותחן הבריטי "Murder on the Home Front" בבימויו של ג'פרי סקס. ב-2014 שיחק בסרט "The Riot Club" בבימויה של לונה שרפיג. ב-2017 פול מקגיגן ליהק אותו לתפקיד אדי בסרט "כוכבים חיים לנצח". עוד הופיע בייטי בסדרה "סטרייק" (2017), במיני-סדרה "In the Dark", ובסדרה "Knightfall".
ב-2019 החל בייטי לשחק בתפקיד הטרובדור יסקיאר בסדרה "המכשף", העיבוד של נטפליקס לסדרת הרומנים באותו שם. בייטי בולט ביכולת הקולית שלו, שהביא לביצוע הלהיטים "Toss a Coin to Your Witcher" ו-"Her Sweet Kiss".
הוא היה הסולן של להקת האינדי פולק "The Amazing Devil", וכן כותב השירים העיקרי שלהם. ב-29 בפברואר 2020 יצא האלבום "The Horror and The Wild".
KeePassXC
קיפס אקס סי (באנגלית: KeePassXC) הוא מנהל סיסמאות מבוסס קוד פתוח ונכתב בשפת C++.
הכלי מאפשר לאחסן סיסמאות של יישומים שונים ולייבא אותם בעת הצורך, נבנה באמצעות ספריות Qt5 וזמין להורדה במערכות הפעלה שונות כגון: Linux, Windows, Mac OSX.
הכלי פותח על ידי צוות פיתוח קהילתי ושוחרר בגרסה ראשונה בתאריך 2 במאי 2012.
הפרוספקט של ויטבי
הפרוספקט של ויטבי (באנגלית: Prospect of Whitby) הוא פאב היסטורי על גדת התמזה בוואפינג ברובע טאוור המלטס בלונדון. לטענת בעלי המקום, זהו מיקומו של בית המרזח העתיק ביותר על נהר התמזה, מתוארך לסביבות שנת 1520.
היסטוריה
בית המרזח נודע בעבר בשם "השקנאי" ובהמשך כ"בית המרזח של השטן", בשל המוניטין המפוקפק שלו. כל שנותר מהתקופה המוקדמת ביותר של הבניין הוא רצפת האבן בת 400 השנים והפאב כולל ציפוי מהמאה ה-18 וחזית מהמאה ה-19. בפאב יש בר עליון מעוטר בחפצים ימיים רבים. בתקופות קודמות זה היה מקום מפגש עבור מלחים, מבריחים ופושעים. סר יו ווילובי הפליג מכאן בשנת 1553 בניסיון הרה אסון לגלות את המעבר הצפון-מזרחי לסין.
ב התגורר כאן השופט ג'פריס, מיוזמי מרד מונמות'. הוא גר בקרבת מקום והעתק של גרדום שתלוי ליד חלון התמזה הנציח את זכרו. הוא נרדף על ידי מתנגדים למלוכה לעיירה רמסגייט הסמוכה, נלכד ונלקח למצודת לונדון למען ביטחונו. לדברי ג'ון סטאו, זה היה "המקום הרגיל לתליית שודדי ים...". במאה ה-18 נמכר בפאב מפעל הפוקסיה הראשון בבריטניה.
נופים מהפאב שורטטו על ידי טרנר וגם וויסלר. ידוע כי הסופרים צ'ארלס דיקנס וסמיואל פיפס היו כאן.
בעקבות שרפה בראשית המאה ה-19, נבנה בית המרזח מחדש ושמו שונה ל"פרוספקט של ויטבי", על שם ספינה שעגנה בעבר ליד הפאב. הספינה נשאה פחם מניוקאסל שעל נהר הטיין ללונדון. הפרוספקט היה רשום כמבנה רשום בדצמבר 1950. הפאב עבר שיפוץ בשנת 1951 להכפלת חלל הפנים שלו. בינואר 1953 פשטו על הפאב שודדים חמושים. עם השנים בפאב ביקרו הנסיכה מרגרט והנסיך רנייה השלישי ממונקו.
בצד הנגדי של הכביש (Wapping Wall) נמצאת תחנת הכוח ההידראולית Wapping, לימים מרכז אמנות ומסעדה.
אליפות אירופה באתלטיקה 2010
אליפות אירופה באתלטיקה ה-20 נערכה באצטדיון האולימפי ליואיס קומפאניס שבברצלונה שבספרד בין ה-27 ביולי ל-1 באוגוסט 2010.
ברית האתאיסטים הבין-לאומית
ברית האתאיסטים הבין-לאומית (AAI-Atheist Alliance International) היא פדרציה עולמית של ארגונים אתיאיסטים ויחידים, אשר מחויבים לחינוך הציבור בכל הנוגע לאתאיזם, לחילוניות ולנושאים קשורים. ה-AAI נוסדה בשנת 1991. המוטו הרשמי של הברית הוא "For a Secular World" (בתרגום חופשי: למען עולם חילוני). בברית חברים ארגונים מכל העולם, בהם גם עמותת חופש ממדינת ישראל. הארגון פועל למען הפרדת דת ומדינה ברמה העולמית והפרדת הדת מהחינוך; כמו כן הארגון פועל למען הגנה על אתאיסטים מרדיפה והתנכלות על רקע דתי ולשמירה על חופש הביטוי של אתאיסטים בעולם.
ארגון ה-AAI נוסד בשם הברית האתאיסטית (Atheist Alliance) בשנת 1991 בתור ברית של ארבע קבוצות אתיאיסטיות מקומיות הנמצאות בארצות הברית. במשך זמן הברית התרחבה, הוספו קבוצות מקומיות בארצות הברית ובעולם, בשנת 2001 שינה הארגון את שמו לשם הנוכחי.
בשנת 2013, הוענק לברית מעמד מייעץ מיוחד על ידי ארגון האומות המאוחדות. נטען כי במסגרת תפקיד זה ארגון ה-AAI תוכל לשרת אתיאיסטים טוב יותר מול רדיפות מצד ממשלותיהם.
חופש - עמותה לחופש מדת מישראל חברה בארגון.
פרידריך אדלר (סופר)
פרידריך אדלר (בגרמנית: Friedrich Adler; 13 בפברואר 1857 – 2 בפברואר 1938) היה משפטן, פוליטיקאי מתרגם וסופר יהודי מבוהמיה. היה בין הסופרים כותבי הגרמנית החשובים בפראג בסוף המאה ה-19.
נעורים ולימודים
פרידריך אדלר נולד בכפר אַמשלברג שבבוהמיה, אוסטריה (Amschelberg; כיום קוסובה הורה (Kosova Hora) בצ'כיה), בנם של בני הזוג מארי פירת (Marie Fürth) ויוזף אדלר, בעל פונדק ויצרן סבונים. אחרי מות הוריו (כנראה ב-1866) התאפשר לאדלר ללמוד בבית הספר המקומי רק בצורה לא סדירה. למרות זאת הוא התקבל לגימנסיה בעיר פראג, ואחרי כן לאוניברסיטת קארל בפראג.
בתחילה למד לימודים רומאניים, אנגלית, צ'כית ויוונית מודרנית. אחרי כן שינה את תחומי הלימוד ולמד משפטים ומדע המדינה. עוד בזמן לימודיו קיבל אדלר פרס על תרגום פואמה של הנרי וואדסוורת' לונגפלו בתחרות תרגומים.
משפטן, רומניסט וסופר
ב-1883 סיים אדלר את לימודיו בתואר דוקטור למשפטים. ב-1890 קיבל רישיון עריכת דין ופתח משרד משלו בפראג. ב-1895 הוא נשא לאישה את רגינה וסלי (Regine Wessely) מטשביץ' (Trebitsch; Třebíč) שבמוראביה. לזוג נולדו שתי בנות: מארי-אליזֶה (Marie-Elise) וגרטרודה.
הוא היה גם מרצה לפילולוגיה רומאנית באוניברסיטה הגרמנית בפראג וכן כתב לענייני תיאטרון ואמנויות עבור העיתון "בוהמיה" (Bohemia). אדלר היה מזכיר הגימנסיה למסחר בפראג, משרה שבה החזיק עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. מ-1900 הוא לימד ספרדית באקדמיה הגרמנית למסחר בפראג.
אחרי מלחמת העולם הראשונה והקמת צ'כוסלובקיה ניהל אדלר את מחלקת התרגומים באספה הפדרלית של המדינה החדשה. הוא נבחר להיות חבר באגודה לקידום המדע, האמנות והספרות הגרמניים בבוהמיה (Gesellschaft zur Förderung deutscher Wissenschaft, Kunst und Literatur in Böhmen) והיה דמות חשובה בחוג הספרותי בפראג בסוף המאה ה-19 יחד עם הוגו סלוס. הוא היה חבר באגודה הגרמנית הפטריוטית-ליברלית קונקורדיה, שבה היו חברים גם סלוס וכן סופרים שעבדו בעיתון בוהמיה.
פרידריך אדלר נפטר ב-2 בפברואר 1938 בהיותו בן 81 בפראג. בני משפחתו נרצחו על ידי הנאצים. רגינה אדלר נרצחה ב-1943 בטרזיינשטט. עקבות בתו אבדו בזמושץ' שפולין ב-1943.
יצירתו
אדלר כתב שירה ומחזות בסגנון קלאסי מאוחר ונטורליסטי מוקדם. הוא התפרסם כמתרגם ומעבד של סופרים צ'כיים וספרדים, בהם: פדרו קלדרון דה לה ברקה, טירסו דה מולינה וירוסלב ורחליצקי (Jaroslav Vrchlický). המחזה שלו שני ברזלים באש (Zwei Eisen im Feuer) הועלה לראשונה בתיאטרון הוינאי בורגתיאטר ומחזהו דון גיל (Don Gil) בתיאטרון קוויליה (Cuvilliés-Theater) במינכן.
קורצ'אק (אסטרואיד)
קורצ'אק (שם מלא: 2163 קורצ'אק; באנגלית: 2163 Korczak) הוא אסטרואיד מחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-16 בספטמבר 1971 במצפה כוכבים באוקראינה (Crimean Astrophysical Observatory), ונקרא על שמו של יאנוש קורצ'אק (1878-1942), סופר מורה ורופא פולני-יהודי שנרצח, יחד עם 200 מתלמידיו, במחנה ההשמדה טרבלינקה.
גליזה 229
גליזה 229 (בגרמנית: Gliese 229 נקרא גם LHS 1827) הוא ננס אדום במרחק 19 שנות אור בקבוצת הכוכבים ארנבת. מסתו היא 0.58 פעמים מסת שמש, רדיוסו 0.69 פעמים רדיוס שמש וסיבובו העצמי נמוך במיוחד- ק"מ לשנייה בקו המשווה.
הכוכב הוא כוכב משתנה מסוג כוכב הבזק עם פעילות נמוכה, כלומר בהירותו גדלה באופן אקראי בגלל התפרצויות שמש בשל פעילות בשדה המגנטי שלו. הספקטרום שלו מראה ספקטרום פליטה של סידן. פליטה של קרני X התגלתה מהעטרה של הכוכב.
גליזה 229 B
בשנת 1994 אסטרונומים ממצפה הכוכבים פאלומר צילמו לוויין תת-כוכבי המקיף את גליזה 229, הגילוי אושר סופית בשנת 1995 (ראו תמונה). גליזה 229 B הוא ננס חום המקיף את הכוכב, מסתו היא כ-20 עד 50 מסות צדק (0.02 עד 0.05 מסת שמש). מסה זו אינה מספיקה להיתוך גרעיני של מימן, אך מספיקה להיתוך של דאוטוריום. גליזה 229B הוא ננס T הראשון שהתגלה והוא משמש כאב טיפוס לסוג ספקטרלי זה, גילויו נחשב כאבן דרך במחקר הננסים החומים. הננס מקיף את הכוכב במרחק של כ-40 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-200 שנים.
קישורים חיצוניים
מקורות מידע
קטרזינה וואסיק
קטרזינה "קסיה" וואסיק (בפולנית: Katarzyna "Kasia" Wasick; נולדה ב-22 במרץ 1992) היא שחיינית פולנייה, סגנית אלופת העולם (בודפשט 2022) ופעיים ברציפות סגנית אלופת אירופה (בודפשט 2020 ורומא 2022) במשחה ל-50 מטר חופשי. השתתפה ב-4 אולימפיאדות (בייג'ינג 2008, לונדון 2012,ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020),
ביוגרפיה
קטרזינה וואסיק נולדה בשם קטרזינה ווילק וגדלה בקרקוב.
2021
באולימפיאדת טוקיו
סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכתה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.18 שניות, אחרי שרה שסטרם (23.98 שניות) ולפני מג האריס מאוסטרליה ואריקה בראון מארצות הברית (24.38 שניות).
שמונה קבצים
שמונת הקבצים וההעתקות שלהם נשארו בכתב יד במשך עשורים רבים, ויצאו לאור לראשונה בשלושה כרכים בשנת תשנ"ט (1999). מהדורה חדשה של הקבצים בשני כרכים יצאה בשנת תשס"ד (2004). הספרים ראו אור מחדש בשנת ה'תש"פ על ידי מוסד הרב קוק בעריכת הרב משה צוריאל.
הרכב הקבצים וזמן כתיבתם
שלושת הקבצים הראשונים נכתבו ביפו, בין עליית הרב לארץ בקיץ תרס"ד (1904) למלחמת העולם הראשונה בתרע"ד (1914). רובו של הקובץ הרביעי נכתב בארץ ישראל, המשכו בשווייץ בסט גאלן וסופו בירושלים (תרע"ט־1919). קובץ ה' נכתב בתקופה הראשונה בשווייץ. קובץ ו' נכתב בשנים תרע"ה-תרע"ו (1915–1916). בדף 27 של קובץ ז' מופיעה הערה בכתב הרב צבי יהודה: "כמדומני שעד כאן נכתב בשווייץ, ומכאן ולהלן בירושת"ו". קובץ ח' נכתב בלונדון בין השנים תרע"ו-תרע"ט.
פרסום הקבצים
בשנת תשנ"ט-1999 מהדורה מצומצמת בהיקף של כאלף עותקים נערכה והודפסה על ידי הרב יצחק שילת (שערך כבר בשנת תשמ"ג־1983 את קובץ "ערפלי טוהר"). בסופו של דבר הודפסו הקבצים בהפצה רחבה על ידי בעז אופן, תלמיד ישיבת רמת גן, וידידיה צוקרמן, אז תלמיד ישיבת פתח תקווה ונכדו של הרב אברהם צוקרמן. רבנים חשובים הביעו התנגדות לפרסום הקבצים באופן זה. לדבריהם, את דברי הרב קוק יש ללמוד מתוך כתביו הערוכים על ידי תלמידיו, ולימוד פסקאות נטולות הקשר אינו מאפשר בניין אמוני שיטתי בדברי הרב קוק, והסקת מסקנות חפוזה על פיהם עלולה להביא לשגיאות. הרב צבי טאו הגדיר זאת "גג ללא מעקה" . לעומתם טענו המפיצים ורבנים אחרים כי חובה לאפשר גישה לציבור הרחב עם כתבי הרב הגנוזים, וכי מצבם החומרי של הכתבים הולך ומחמיר באופן בלתי הפיך.
כתבים נוספים מכתב יד הרב קוק מתפרסמים בפנקסי הראי"ה וכן בסדרת קבצים מכתב יד קדשו וכן בחלקים בסדרת מאורות הראי"ה בהוצאת מכון הרצי"ה.
גביע המדינה בכדורגל 1982/1983
גביע המדינה בכדורגל 1982/1983 הייתה התחרות ה-45 מאז היווסדה, וה-30 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו בספטמבר 1982 והסתיימו ב-1 ביוני 1983.
הפועל תל אביב ניצחה במשחק הגמר את מכבי תל אביב ובכך זכתה בגביע השמיני שלה. השער המכריע היה של גילי לנדאו, בעזרת ידו.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השישי לתחרות הצטרפו קבוצות הליגה הלאומית.
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
עטלף פרחים
עטלף פרחים (שם מדעי: Syconycteris) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת עטלפי הפירות ובו 3 מינים שמצויים ברחבי אוקיאניה. הסוג הוקם בשנת 1899 על ידי הזואולוג הגרמני פאול מטשי והוא בין הסוגים הקטנים ביותר במשפחת עטלפי הפירות. מבחינה חיצונית וגנטית, הוא קרוב לסוגים עטלף הצוף ועטלף פרחים זנוב. אין להתבלבל בין סוג זה לבין הסוג זיזף פרחים מאיי הקריבים.
תיאור
עטלף הפרחים הוא סוג קטן: אורך הראש והגוף של המינים בו 55–97 מ״מ, אורך הזרוע 38–61 מ״מ ואורך האוזן 9–17 מ״מ; המשקל נע בין 13 ל-47 גרם ומוטת הכנפיים 40–60 ס״מ. אין דו-צורתיות זוויגית בין הזכר לנקבה. הזנב נעדר לחלוטין, וקרום התעופה האחורי צר ומצומצם.
לעטלף הפרחים פרווה צפופה וזיפית שעשויה להיות קצרה או שעירה בהתאם לאזור הגאוגרפי. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין, ונע בין חום בהיר לחום אדמדם בהיר או כתמתם ואצל מין אחד אף חום שוקולד כהה עד שחור. אצל חלק מהמינים, הגחון חיוור יותר ונע בין צהבהב לאפרפר או בז׳. הכנפיים בצבע שחרחר או חום כהה, הזרועות, הרגליים והאוזניים בצבע כתמתם, חום חיוור או ורוד והחרטום אדמדם במקצת.
תפוצה
עטלפי הפרחים הזנובים חיים באוקיאניה; טווח התפוצה של הסוג כולל את כל גינאה החדשה, קו החוף הצפוני והצפון-מזרחי של אוסטרליה (קווינסלנד וניו סאות' ויילס), חלק מאיי מאלוקו (סאלאווטי, הלמהרה, סראם, בורו ואיי ארו), האיים ביאק ויאפן, איי האדמירליות, איי ד'אנטריסקו וארכיפלג לואיסיאד. בית הגידול של הסוג מורכב מיער גשם טרופי לח, יער גשם ממוזג, יער עננים, יער טחב ננסי, יער אקליפטוסים, סוואנה טרופית וביצות, והם נוכחים בשפלות עד רכסים הרריים גבוהים ברום 3,000 מטר מעל פני הים.
אקולוגיה
המינים בסוג פעילים בשעות הלילה, ומבלים את שעות היום בשינה בעלווה צפופה. בניגוד לעטלפי רבים, עטלפי הפרחים אינם לנים במקום קבוע, אלא משנים את מקום הלינה מדי יום. הרגל זה נועד לאפשר להם לזוז בעקבות זמינות התפרחות. בשל כך, הם אינם צריכים לנדוד בין העונות, אלא רק לשנות את אזור הפעילות מקצה היער בחורף ללב היער בקיץ. עטלפי הפרחים חיים בבדידות ומחליפים בהדרגה אזור האכלה אחת לכמה ליליות. בתקופות קרות, הם נכנסים למצב של נמנום במהלכו קצב חילוף החומרים מואט וכך הם יכולים לחסוך באנרגיה ולשרוד עד למזג אוויר נאה יותר.
עטלפי הפרחים ניזונים בעיקר מצוף, מיץ פירות ואבקנים, ומשלימים את תזונתם בבננות, גויאבות וחרקים. במקרה הצורך, הם משתמשים בחוטמם המחודד לפתוח תפרחות סגורות. האבקה שנדבקת לעיתים קרובות לגחון מועברת ממקום למקום במעופו של העטלף ובדרך זו הוא מאביק פרחים רבים. בנוסף, הם אוכלים לעיתים קרובות מהתפרחות עיסה שמורכבת מצוף, אבקה וזרעים, ובסיום תהליך העיכול הזרעים מופרשים החוצה ללא פגע ומוכנים לנביטה. העטלפים תרים אחר מזונם סמוך לקרקעית היער ומסוגלים לעוף לאט או לרחף באוויר תוך כדי יניקת צוף. הם מאתרים תפרחות באמצעות חושי הריח והראייה, ופרחים ליליים מסוימים אף מפיצים ריח מיוחד כדי למשוך את העטלפים אליהם. העטלפים מתקשרים זה עם זה בציוצים, אך אינם יכולים לנווט באמצעות אקולוקציה. הטורפים העיקריים של הסוג כוללים דורסי לילה, ועטלפי הפרחים מנסים להתחמק מהם על ידי שהיה בעלווה צפופה. בלילות עם ירח מלא, הם לרוב לא יוצאים ממחבואם.
בתחילת עונת הרבייה, עטלפי הפרחים מתקבצים בקבוצות רבייה קטנות למשך שבועיים עד חודש, והם מזהים באמצעות הריח את הזוויג של העטלפים האחרים. הזכרים מנסים לשמור על טריטוריה עשירה בתפרחות, ולמשוך עליהן בדרך זו את הנקבות. לאחר היריון של 4-3.6 חודשים, הנקבה ממליטה גור יחיד שנגמל לאחר חודשיים. הנקבה מגיעה לבגרות בגיל 6–8 חודשים, והזכר בגיל שנה. תוחלת החיים בשבי 2–6 שנים, אך בטבע היא ככל הנראה גבוהה יותר.
מינים
בסוג זה 3 מינים:
++J (שפת תכנות)
++J (או ++Visual J) היא מימוש של תאגיד התוכנה מיקרוסופט לשפת התכנות Java, אשר הופסק. תחביר השפה, והמילים השמורות שלה זהות לאלו של Java. היא הוצגה לראשונה בשנת 1996 ופיתוחה הופסק בשנת 2004. ++J הוחלפה ב-#J וב-#C.
++J לעומת Java
אמנם J++ מתאימה לספציפיקציות של שפת Java, מיקרוסופט לא מימשה פיצ'רים מסוימים שלה. יתר על כן, הוספה של callbacks ודלגייטים בשביל טיפול באירועים (Event Handling) תרמה להפיכה של J++ לשפת תכנות שונה מ-Java.
בנוסף, תשתית ששמה J/Direct סיפקה מכניזם בסיסי אשר אפשר לאפליקציות ב- J++ לא להשתמש בכלל בספריות וב-API של Java בגישה למערכת ההפעלה. כתוצאה מכך, אפליקציות ב- J++ הצליחו להשתמש ב-API של Win32 באופן יותר יעיל מיישומים ב-Java. בעקבות שינויים אלו J++ לא יכלה לרוץ תחת ערכת פיתוח התוכנה (ה-SDK) של Java, אך פרויקט Kaffe פיתח תוספים אשר אפשרו להריץ אפליקציות ב-J++ תחת JVM - המכונה הווירטואלית של Java. עם זאת, יישומים ב-J++ היו צריכים לעבור הידור לפני ש-Kaffe היה יכול להריץ אותם וכן תוספים אלו לא היו בשימוש נרחב.
התביעה של סאן מיקרוסיסטמס כנגד מיקרוסופט
סאן מיקרוסיסטמס, תאגיד התוכנה אשר החזיק בזכויות על פיתוח Java, העניק רישיון למיקרוסופט אשר מקנה לה את הזכות להשתמש ב-Java, אך החל ליטיגציה כנגדה בעוון הפרת סימן מסחרי. הרישיון המסחרי לשימוש ב-Java דרש מענה על ספציפיקציות, וסאן טענה שמיקרוסופט הפרה אותם. מתבוננים מסוימים בנעשה טענו כי מיקרוסופט פועלת באופן לא תחרותי. הם העירו שחוסר ההתאמה לדרישות ברישיון מצד מיקרוסופט הוא מכוון, ונעשה על מנת להאט את התקדמותה של Java והטכנולוגיה הנלווית אליה.
הכישלון של MSJVM (קיצור ל: Microsoft Java Virtual Machine) לענות על דרישות אלו היווה פקטור משמעותי בתביעה הראשונה. ב-24 בינואר 2001, הושג הסכם רחב בין מיקרוסופט לסאן אשר ביטל את כל התביעות בין שתי החברות. לפי הפשרה, על מיקרוסופט נאסר לשלב ב-J++ פיצ'רים מעבר לאלו של גרסה 1.1.4 של Java - תנאי אשר הפסיק בסופו של דבר את פיתוחה של J++.
עם זאת, מיקרוסופט הורשתה לבצע עדכוני ותיקוני אבטחה ב-MSJVM. מיקרוסופט הפסיקה לתמוך ב-MSJVM ב-31 בדצמבר 2007.
Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad
Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad הוא משחק וידאו מסוג יריות בגוף ראשון שמתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה, המשחק פותח על ידי Tripwire Interactive, הוצא לאור על ידי Tripwire Interactive ו-1C Company והופץ על ידי Valve לסטים. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד.
++J (שפת תכנות)
++J (סביבת הפיתוח המשולבת)
++Visual J היה גם השם של סביבת הפיתוח המשולבת (IDE) בשביל ++J, והוא סיפק כלים ושירותים רבים על מנת לעזור למתכנתי ++J לנצל את Win32 API (באנ').
Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad
משחקיות
המשחק Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad הוא מסוג יריות ריאליסטי מגוף ראשון. הרובים מתנהגים בצורה ריאליסטית, עם יציאת כדורים ורתע של הרובה נלקחו בחשבון. המשחק גם משלב את האלמנט של ה-HUD המסורתי כמו שבקטע של הטענת הרובה, השחקנים צריכים ללחוץ עוד פעם על מקש הטעינה לאחר שהחליפו מחסנים, כדי לדרוך את הנשק. אחד האלמנטים הם שלא רואים כמה כדורים יש במחסנית הרובה, כך שהשחקן צריך לוודא עם המחסנית שלו כמעט ריקה או מלאה. מערכת חדשה של המשחק היא לשחקן יש אפשרות להסתתר בצורה מציאותית מאחורה קירות, מכוניות וכו', ותוך כדי הסתתרות לירות מעל הקיר כדי לוודא שאין מול הקיר אף אחד. כאשר השחקן מקבל פציעות בקרב, הבריאות לא מתחדשת, אלא נשארת כפי שהיא, ובמקרה של פציעה קטלנית מכדור, השחקן כבר מת מאובדן דם.
במשחק Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad גם יש אפשרות לעלות על טנקים (בדיוק כמו במשחק הקודם Red Orchestra: Ostfront 41-45), ועוד כלי רכב שנוספו לאחר יציאת המשחק, לשחקן יש אפשרות לשבת בכל מקום פנוי בטנק (נהג, תותחן או מקלען). בגלל העבודה הרבה שנדרשה למפתחים בשביל לשחזר את מראה הטנקים בדיוק כמו שהיו פעם במאה אחוזים, לקח למפתחים שלושה חודשים לעצב כל טנק. לגרמנים יש את הטנק Panzer IV, ולרוסים את הטנק T-34. עוד טנקים ונגמ"שים נוספים נוספו למשחק זמן קצר לאחר יציאתו.
פיתוח
בחודש יוני של שנת 2011, החברה Tripwire Interactive הודיעה שלמשחק תהיה הגנה ממש גבוהה נגד האקים וצ'יטים למיניהם, למשחק יש הגנת Valve Anti-Cheat והגנת Punkbuster שקשורים בשם PBBans.
חבילת הרחבה
המפתחים אישרו כי תהיה חבילת הרחבה למשחק בשם Rising Storm, שתצא במהלך 2013. המשחק יתרחש במערכה באוקיינוס השקט כאשר יהיה ניתן לשלוט על היפנים או על האמריקאים. החבילה תכיל 4 מפות חדשות בהם איוו ג'ימה, אי אשר בו התרחש קרב איוו ג'ימה.
כמו במשחק המקורי גם בחבילה יהיו מספר של תפקידים בהם השחקן יכול לשלוט. לכל תפקיד יש נשק שונה. במפות יהיו ליפנים בונקרים. כדי שהאמריקאים יוכלו לנקותם יהיה להם להביור. מלבד זאת ליפנים יש מוקשים וחרבות שבעזרתם היפנים יוכלו לשים מוקשים ולהסתער עם חרב חזקה מאוד.
עטלף פרחים כהה
עטלף פרחים כהה (שם מדעי: Melonycteris או Nesonycteris) הוא סוג של עטלף קטן-בינוני במשפחת עטלפי הפירות ובו 3 מינים שאנדמיים למלנזיה. הסוג הוקם בשנת 1877 על ידי הזואולוג האירי ג’ורג׳ אדוארד דובסון והוא קרוב לסוגים עטלף פרחים ועטלף פרחים זנוב. המינים בסוג התחלקו בעבר לטקסון מונוטיפי עצמאי ושני מינים ששויכו לסוג Nesonycteris. עם זאת, בהמשך התברר שהשניים אינם כה שונים מהטקסון המונוטיפי שהתגלה לפניהם, והשלושה אוחדו לסוג יחיד עם שני תת-סוגים. עם זאת, בטקסונומיות מסוימות עדיין ניתן לראות את החלוקה הישנה.
תיאור
עטלף הפרחים הכהה חולק קווי דמיון עם סוגים אחרים בתת-משפחת עטלפי הצוף: ראשו גדול וחרוטי, גופו גוצי וחרטומו צר ומחודד. עיניו גדולות, אוזניו צרות ואליפסיות ואפו קטן. לשונו ארוכה ועטויה בגבשושיות בקצה. השוקיים שעירות והזרועות כמעט עירומות לחלוטין. אורך הראש והגוף של עטלפי הפרחים הכהים 77–106 מ״מ ואורך הזרוע 55–65 מ״מ; משקלם עד 63 גרם. הסוג נטול זנב, וקרום התעופה האחורי שלו גדול ומפותח.
למין אחד בסוג יש טופר על האצבע המורה בעוד שאצל שני המינים האחרים היא נעדרת. הסוג מאופיין על בסיס נוסחת השיניים שלו שכוללת 32–34 שיניים; יש לו זוג חותכות בלבד בלסת העליונה בעוד שבלסת התחתונה מספרם נע בין 2 ל-4; יש לו גם 6 מלתעות ו-6 טוחנות.
מריה פורטוני
מריאנו פורטוני (בספרדית: Mariano Fortuny; 11 ביוני 1838 – 21 בנובמבר 1874) היה הצייר הספרדי המוביל בתקופתו, בעל מוניטין בינלאומי. הקריירה הקצרה שלו כללה יצירות במגוון נושאים נפוצים באמנות התקופה, כולל המשיכה לנושאים אוריינטלים, ציור ז'אנר היסטורי, ציור צבאי של התפשטות הקולוניאלית הספרדית.
עטלף פרחים כהה
תפוצה וביולוגיה
עטלפי הפרחים הזנובים אנדמיים למלנזיה, בה הם מצויים רק בארכיפלג ביסמרק והארכיפלג של איי שלמה. שני הארכיפלגים שייכים למדינות איי שלמה ופפואה. בארכיפלג ביסמרק יש נוכחות של מין אחד באיים הגדולים בריטניה החדשה ואירלנד החדשה. התפוצה של שני המינים האחרים היא באיי שלמה, ומתחלקת בין המזרח למערב: החלק המזרחי כולל את גוודלקנל, קולומבנגרה, מלייטה, ג’ורג'יה החדשה, איי ראסל, סן קריסטובל, ואנגונו, גטוקאה, ראנונגה, וולה לוולה וטטפארה, והחלק המערבי כולל את בוגנוויל, אובלירי, אלו, צ’ויסול, פאורו, מונו, סנטה איזבל ואיי נגלה. בית הגידול על עטלפי הפרחים כולל יער גשם טרופי, יער עננים ובתה חופית. הם מצוים בשפלות, בחופים וברכסים הרריים עד רום 1,600 מטר מעל פני הים.
מריה פורטוני
ביוגרפיה
הוא נולד בראוס, עיר ליד טרגונה, בקטלוניה, ספרד. אביו נפטר כשהיה תינוק, ואמו כשהיה בן 12. לפיכך, מריה גדל על ידי סבו, יוצר ארונות שלימד אותו להכין פסלוני שעווה. בגיל 9, בתחרות פומבית בעירו, צייר, מורה ופטרון מקומי, דומנק סובראנו, עודד אותו ללימוד נוסף. בגיל 14 עבר לברצלונה עם סבא שלו. הפסל Domènec Talarn הבטיח לו פנסיה שאפשרה לו ללמוד בבית הספר לאמנויות ואומנות בברצלונה. הוא למד במשך ארבע שנים אצל קלאודי לורנזלה ופאו מילה וב־1857 זכה במלגה שזיכתה אותו בשנתיים של לימודים ברומא החל משנת 1858. שם למד רישום וסגנונות מפוארים, יחד עם ג'וזפ ארמט וריקרדו דה מדרסו.
עטלף פרחים כהה
תפוצה וביולוגיה
המינים בסוג פעילים בשעות הלילה ומבלים את שעות היום תחת דקל, קוקוס ובננה. הם ניזונים בעיקר מצוף, אבקנים, מיץ פירות ופרחים של העצים הללו, ובשל כך מבלים רק 36% מזמן הפעילות בטיסה. הן הזכרים והן הנקבות של עטלפי הפרחים טריטוריאליים במיוחד, והם מגנים בקנאות על שטח עשיר במזון מפני עטלפים מאותו הזוויג. הרבייה ככל הנראה מונוגמית ויש שתי המלטות בשנה. מעבר לכך, אין מידע נוסף על האקולוגיה של הסוג וסביר להניח שהוא דומה בפרטים רבים לעטלפי פרחים אחרים.
מריה פורטוני
ביוגרפיה
ב-1859 הוא נקרא על ידי ממשלת מחוז ברצלונה לצייר את קרבות המלחמה הספרדית-מרוקאית. הוא נסע למרוקו מפברואר עד אפריל של אותה שנה, עשה סקיצות של נופים וקרבות, אותם הראה במדריד ובברצלונה כשחזר. אלה ישמשו לו מאוחר יותר כסקיצות ראשוניות ליצירה המונומנטלית שלו, הקרב על טטואן, במוזיאון הלאומי לאמנות של קטלוניה.
עטלף פרחים כהה
תפוצה וביולוגיה
המינים בסוג נמצאים במצב שפיר לעת עתה. המרת יערות למטעי קקאו ובננה פחות משפיעה עליהם מעטלפים אחרים, שכן גם המטעים מספקים להם את המזון הדרוש. העובדה שהסוג אינו שוכן במערות ואינו חי במושבות גדולות, מפחיתה את איום הציד.
מינים
בסוג זה 3 מינים:
מריה פורטוני
ביוגרפיה
בשנת 1870 עברו האמן ומשפחתו לגרנדה. במקור, זה היה אמור להיות שלב בטיול תיירותי מורחב ביישובים שונים באנדלוסיה. עם זאת, לאחר שהגיע לגרנדה, פורטוני חש כי זה מקום להתיישב בו ולעבוד. הם הגיעו בקיץ 1870 ונשארו עד סתיו 1872 - שהות של כשנתיים וחצי. לפי כמה מהביוגרפים שלו, פורטוני הקים בגרנדה אטלייה. המיקום המדויק שלו לא ברור.
מאז ימי ולסקס הייתה מסורת בספרד של הנצחת קרבות וניצחונות בציורים מונומנטליים. על בסיס חוויותיו, פורטוני הוזמן על ידי מועצת מחוז ברצלונה לצייר דיורמה בד גדולה של לכידת המחנות של מולי אל עבאס ומולי אל חאמד על ידי הספרדים. הוא התחיל את הציור של קרב טטואן על בד באורך 15 מטרים; אבל אף שעבד עליו לסירוגין במהלך העשור הבא, הציור מעולם לא הסתיים.
הוא ביקר בפריז ב-1868 וזמן קצר לאחר מכן התחתן עם ססיליה דה מדרסו, בתו של פדריקו דה מדרסו, שהפך לאוצר של מוזיאון הפראדו במדריד. ססיליה הייתה אחות של חברו של פורטוני, האמן האוריינטליסטי, ריקרדו דה מדרסו, שליווה בעבר את פורטוני במסעות באירופה. לפורטוני ולססליה נולד בן, מריאנו פורטוני, שהפך למעצב אופנה ושטיחים ידוע. ביקור נוסף בפריז ב-1870 ולאחריו שהה שנתיים נוספות בגרנדה.
הוא חזר לרומא, שם מת באופן פתאומי משהו ב-21 בנובמבר 1874, מהתקף של מחלת המלריה, שחלה בזמן שצייר בנאפולי ובפורטיצ'י בקיץ 1874.
לאחר מותו של פורטוני, גיסו, ריקרדו דה מדרסו, טיפל בסטודיו שלו. קטלג את יצירותיו וארגן אותן למכירה פומבית.
דיסקוגרפיה של RM
הראפר הדרום קוריאני RM (לשעבר ראפ מונסטר) הוציא אלבום אולפן אחד, שני מיקסטייפים ו-19 סינגלים (כולל 12 כאמן ראשי). הוא שיתף פעולה עם מגוון אמנים לאורך הקריירה שלו, ביניהם וורן ג'י, פול אאוט בוי, ליל נאז x, אריקה באדו, מהליה, קולדה ואנדרסון פאאק.
יוסטין קלימן
יוסטין קלימן (1903 – דצמבר 1976) היה ראש המועצה הראשון של כפר שמריהו, בשנים 1950 עד 1951.
דיסקוגרפיה של RM
הקריירה של RM החלה ב-2010 כאשר הצטרף לביג היט. במשך שלוש שנים היה חניך בחברה, במהלך תקופה זו הוא חידד את כישוריו כראפר, מוזיקאי וכותב שירים, השתתף בכתיבת שירים ל- ו- ושיתף לעיתים קרובות קאברים שיצר בסאונדקלאוד דרך הבלוג הרשמי של ביג היט. הוא הופיע לראשונה כמנהיג להקתBTS, תחת שם הבמה ראפ מונסטר. שיר הסולו הראשון שלו עבור הלהקה הייתה האינטרו ראפ מהמיני אלבום הראשון שלהם. השיר שוחרר כטריילר וידאו ביוטיוב באוגוסט של אותה שנה. מאז הוא חיבר וביצע שלושה שירי סולו נוספים ברפרטואר הלהקה: "Reflection" מ-Wings, "" מ-Love Yourself: Answer, ו- מתוך.
דרכי היטהרות מטומאה
הלכות טומאה וטהרה מגדירות תהליכי טהרה כדי להיטהר מן הטומאות השונות. תהליך הטהרה הבסיסי נעשה על ידי טבילה במקווה או במעיין לאחר היפרדות מהגורם המטמא, והמתנה עד הערב. בטומאות החמורות תהליכי הטהרה הם מורכבים יותר, וכוללים המתנה של כמה ימים, הזאה, או הקרבת קורבנות. קיימים סטטוסים הלכתיים שונים, כמו "טבול יום" או "מחוסר כיפורים", למי שהתחיל בתהליך הטהרה אך עדיין לא השלים אותו.
יוסטין קלימן
קלימן נולד בווירצבורג בגרמניה, והצטרף בנעוריו לתנועת נוער ציונית. את רעייתו לילי פגש בגרמניה ונישא לה בשווייץ. ב-1936 עלה יחד רעייתו לארץ ישראל.
דיסקוגרפיה של RM
RM המשיך בעבודתו על המוזיקה הפרטית שלו בו זמנית עם פעילות במסגרת הלהקה וב-2015 הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו,, תחת שם הבמה שלו דאז ראפ מונסטר. לשירים "Awakening", "Do You" ו-"Joke" צורפו קליפים. המיקסטייפ מעולם לא שוחרר באופן מסחרי או הפך לזמין בפלטפורמות הסטרימינג. ב-2018 פורסם המיקסטייפ השני שלו,, הפרויקט המלא הראשון שיצא תחת שם הבמה המעודכן שלו, RM, לאחר ששינה אותו רשמית שנה קודם לכן. הופעת הבכורה של Mono במקום ה-26 בבילבורד 200 הפכה אותו לסולן הקוריאני עם המיקום הגבוה ביותר בתולדות המצעד באותה תקופה, שיא בו החזיק עד 2020 כאשר המיקסטייפ השני של חברו ללהקה שוגה,  הופיע לראשונה במקום ה-11. ארבע שנים לאחר מכן, ב-2022 הוציא RM את אלבום הבכורה שלו. באלבום השתתפו אריקה באדו, אנדרסון פאאק,, , מהליה ופול בלנקו, קולדה, ו. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד 200 והפך אותו לסולן הקוריאני עם המיקום הגבוה ביותר בתולדות מצעד הבילבורד. גם שיא זה נשבר על ידי חבר אחר בלהקה, ג'ימין, עם אלבומו שהגיע למקום השני.
דרכי היטהרות מטומאה
תהליכי הטהרה קיימים רק עבור אדם שנטמא וכן עבור רוב סוגי החפצים שנטמאו. לעומת זאת מזון או משקה שנטמאו, וכן כלים העשויים מחרס שנטמאו - אינם יכולים להיטהר על ידי תהליכי טהרה, והם נשארים טמאים עד שהם שיעברו תהליך שישנה אותם באופן מהותי כגון זריעה באדמה או שבירת הכלי.
יוסטין קלימן
היה פעיל באגודה החקלאית, בחברה קדישא ובבית הכנסת של הכפר. הוא ניהל את סוכנות הדואר, ונמנה עם מייסדי ארגון יוצאי מרכז אירופה והמפעל לעזרה הדדית. בבחירות לאספה המכוננת הוא הוצב במקום ה-62 ברשימת המפלגה הפרוגרסיבית.
דיסקוגרפיה של RM
שיתופי פעולה אחרים
הערות
דרכי היטהרות מטומאה
היפרדות מגורם הטומאה
לעולם לא ניתן להיטהר מטומאה אלא כאשר הגורם המטמא הראשוני כבר לא קיים. בטומאות הנובעות ממקור טומאה חיצוני, מספיק לצורך כך להפסיק את המגע באותו גורם, על מנת שלא יהיה "טובל ושרץ בידו". בטומאות היוצאות מגוף האדם (נידה, זב, זבה, מצורע), יש צורך שהמצב הגופני המטמא ייפסק כדי להתחיל בתהליך הטהרה.
דיסקוגרפיה של RM
וידאו קליפים
הערות
דרכי היטהרות מטומאה
טבילה
השלב העיקרי בכל תהליך הטהרה הוא הטבילה של האדם או הכלי במקווה או במעיין (מקור מים זורמים טבעי, ובלשון התורה: "מים חיים"). יוצא מכלל זה הזב, שחייב לטבול במעיין דווקא.
בתלמוד קיים דיון האם "טבילה בזמנה מצווה", כלומר, האם יש מצווה להיטהר ביום המוקדם ביותר האפשרי. על פי הפסיקה המקובלת ההלכה היא ש"טבילה בזמנה אינה מצווה", אבל נראה שבזמן שבית המקדש היה קיים הקפידו על זירוז הטבילה במידת האפשר.
דיסקוגרפיה של RM
ביאורים
undefined
דרכי היטהרות מטומאה
המתנת זמן
בטומאות הקלות, כגון אדם הנוגע בשרץ או בנבלה, ניתן לטבול במקווה ולהיטהר מיד עם ההיפרדות מן הגורם המטמא. טומאות אלה נקראות "טומאת ערב", כי ניתן להיטהר מהן בערבו של אותו יום בו האדם נטמא. לעומת זאת, הטומאות החמורות יותר תמיד נמשכות לפחות שבוע, ולכן יש צריך להמתין עד לתחילת תהליך הטהרה.
משך ההמתנה משתנה בין הטומאות השונות:
הטמאים שטומאתם נמשכת מספר ימים יכולים לטבול ביום האחרון לטומאתם החל מן הבוקר, פרט לנידה ויולדת, שטובלות רק בצאת היום.
הזאה
בשתי הטומאות החמורות ביותר – טומאת מת וטומאת מצורע – יש צורך בהזאה מיוחדים על מנת להיטהר.
השלמת הטהרה בהקרבת קורבנות
לארבעה סוגי טומאות קבעה התורה שעליהם להביא קורבן להשלמת טהרתם, והם: זב, זבה, יולדת ומצורע. עד הבאת הקרבן אסור להם להיכנס לבית המקדש ולאכול מן הקרבנות, ומצב זה נקרא מחוסר כיפורים:
ארין האוצ'ין
ארין סוזן האוצ'ין (באנגלית: Erin Suzanne Houchin; נולדה ב-24 בספטמבר 1976) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת אינדיאנה. האוצ'ין, חברת המפלגה הרפובליקנית, ייצגה את מחוז הבחירה ה-47 בסנאט של אינדיאנה בשנים 2014–2022, טרם היבחרה אל הקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה
האוצ'ין נולדה בסיילם שבאינדיאנה, וגדלה בעיר סקוטסבורג (Scottsburg) השוכנת גם היא באינדיאנה. את לימודיה הגבוהים השלימה עם תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה ותואר שני בניהול פוליטי מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
X Tour
x Tour (מבוטא "Multiply Tour") היה סיבוב ההופעות העולמי השני של הזמר-יוצר והמוזיקאי האנגלי, אד שירן, לקידום אלבומו השני, "×" (מבוטא "Multiply"; בעברית: "כפל"). סיבוב ההופעות החל באוסקה, יפן, ב-6 באוגוסט 2014, והמשיך דרך אירופה, אמריקה, אוקיאניה ואסיה עד ל-12 בדצמבר 2015, כאשר הסתיים בניו זילנד. שירן תכנן 180 הופעות בסך הכול. ביוני 2015, הודיע הזמר שסרט דוקומנטרי יצולם במהלך שלושת התאריכים בסיבוב ההופעות, 10-12 ביולי 2015, באצטדיון ומבלי, לונדון.
רקע
לאורך 2013, השתתף שירן כמופע חימום בסיבוב ההופעות "The Red Tour" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט בצפון אמריקה, וכן הופיע לאורך המופע עצמו. שירן משתתף גם בסינגל "Everything Has Changed" של סוויפט, אותו ביצעו השניים בסאמרטיים בול ובפרק גמר העונה השביעית של "Britain's Got Talent". תוך כדי סיבוב ההופעות, החל שירן להקליט את אלבום האולפן השני שלו, "×". לאלבום קדם הסינגל המוביל, "Sing", שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. האלבום, שיצא ב-20 ביוני 2014, זכה לביקורות חיוביות ושבחים. שירן הופיע בפסטיבלים שונים ב-2014, בהם פסטיבל גלסטונברי, T in the Park ופסטיבל Southside. ב-14 באפריל 2014, לאחר הופעה ב"סאטרדיי נייט לייב", הכריז שירן על סיבוב ההופעות הראשון שלו בצפון אמריקה. סיבוב ההופעות החל בסיאטל, ונקבעו לו 15 התאריכים ברחבי צפון אמריקה. עקב הביקוש, נוספו לסיור שלושה תאריכים נוספים.
במהלך ה-x Tour ב-2015, בחר אד שירן להשתמש בפנדר סטראטוקסטר שהושאל לו על ידי האמן הבריטי טדי מקדונלד. הגיטרה, הידועה בשם "גרין T", נוגנה ב-18 מדינות ושימשה לשירים הדורשים גיטרה חשמלית, בהם "Thinking Out Loud". הגרין T הוחזרה לטדי מקדונלד בסוף סיבוב ההופעות, ומאוחר יותר נמכרה במכירה פומבית בדצמבר 2015.
לפי פולסטר, היה ה-x Tour סיבוב ההופעות ה-43 עם הרווחים הגבוהים ביותר לשנת 2014, עם כ-667 אלף כרטיסים שנמכרו ורווחים של 33.4 מיליון דולר. בשנה שלאחר מכן, הפך ה-x Tour לסיבוב ההופעות השביעי הרווחי ביותר של 2015, עם 1,823,410 כרטיסים שנמכרו ורווח של כ-117.3 מיליון דולר.
עם מופיעי הופעות החימום שהתקיימו במהלך סיבוב ההופעות, נמנים רודימנטאל, ריקסטון, פוי ואנס, קודאליין וכריסטינה פרי.
רשימת שירים
רשימת שירים זה מייצגת את ההופעה ב-27 באוגוסט 2014. הרשימה אינה מייצגת את כל ההופעות בסיבוב ההופעות, ומשתנה לעיתים קרובות.
לכלן מקווארי
לכלן מקווארי (באנגלית: Lachlan Macquarie, בגאלית סקוטית: Lachlann MacGuaire; ) היה קצין בצבא הבריטי ואיש ממשל קולוניאלי מסקוטלנד. מקווארי שירת כמושל ניו סאות' ויילס החמישי בשנים 1810–1821, והיה האחרון בתפקיד זה שכיהן כמושל אוטוקרטי. היה לו תפקיד מוביל בפיתוח החברתי, הכלכלי והאדריכלי של המושבה. ההיסטוריונים מחשיבים אותו כבעל השפעה מכריעה על המעבר של ניו סאות' ויילס ממושבת עונשין להתיישבות חופשית, ולפיכך היה לו תפקיד מרכזי בעיצוב החברה האוסטרלית בראשית המאה ה-19. ב-1816 נתן מקווארי הוראות שהובילו לטבח אפין בקרב העמים האבוריג'ינים גנדנגרה  ותארוואל.
ראשית חייו
לכלן מקווארי נולד באי אולבה שליד חופי האי מל שבאיים ההברידיים הפנימיים, שרשרת איים השוכנת על החוף המערבי של סקוטלנד. הוא היה בן לקלאן מקווייר, שבבעלותו היו האיים אולבה, סטאפה וחלק מהאי מל במשך יותר מאלף שנים ושאבותיו הקדמונים קבורים באי איונה. אביו של מקווארי, שתואר כ"גבר אינטליגנטי, מנומס ואיש העולם הגדול", חי ככל הנראה עד גיל 103 ונפטר בשנת 1818. אמו הייתה בת לקלאן מקליין שבבעלותו הייתה טירה על האי מל. מקווארי עזב את אי הולדתו בגיל 14.
ב-9 באפריל 1777 הצטרף מקווארי לרגימנט הרגלים ה-84, ואיתו הוא הגיע באותה שנה לצפון אמריקה כדי להשתתף במלחמת העצמאות של ארצות הברית. בדרכו לשם הוא השתתף בקרב ניוקאסל ג'יין. קרב זה היה הניצחון הימי הראשון של ספינת סוחר בריטית על פריבטירים אמריקאים. בתחילה הוא הוצב בהליפקס, נובה סקוטיה, וחמישה חודשים לאחר הגעתו הוא קיבל דרגת אנסיין. ב-18 בינואר 1781 הוא קודם לדרגת לוטננט והועבר לרגימנט הרגלים ה-71, איתו הוא שירת בניו יורק, צ'ארלסטון וג'מייקה. ביוני 1784 הוא שב לסקוטלנד. בחג המולד 1787 הוא הוצב כלוטננט ברגימנט ה-77, יחד עמו הוא שירת בהודו ובמצרים. בינואר, בעת שרותו בבומביי, הוא היה לבונה חופשי. בנובמבר 1789 הוא קודם לדרגת קפטן ובמרץ 1801 הוא קודם לדרגת מייג'ור. באותה שנה הוא התלווה לסר דייוויד ביירד עם כוחות צבא שיצאו מהודו למצרים בתפקיד סגן השליש הכללי והשתתף בכיבוש אלכסנדריה ובשלבים האחרונים של גירוש הצבא הצרפתי ממצרים. ב-1803 הוא היה בלונדון, שם הוא שירת כעוזר השליש הראשי של הלורד הרינגטון, שפיקד על מחוז לונדון. לאחר מכן ועד 1804 הוא היה בשירות פעיל בהודו. ב-1807 הוא שב ללונדון ופיקד על רגימנט הרגלים ה-73.
מושל ניו סאות' ויילס
ב-8 במאי 1809 קודם מקווארי לדרגת לוטננט קולונל ומונה כמושל ניו סאות' ויילס. הוא הפליג למושבה ב-22 במאי על סיפון אה"מ "דורמדרי", שאליה התלוותה אה"מ "הינדוסטן". רגימנט הרגלים ה-73 שהיה בפיקודו התלווה אליו בשתי הספינות. ב-28 בדצמבר הגיעו הספינות למפרצון סידני ועגנו ב-31 בדצמבר. למחרת היום נכנס מקווארי רשמית לתפקידו כמושל. בצעד זה למינויו של מקווארי כמושל, שינתה ממשלת בריטניה את נוהגה למנות קצינים מהצי המלכותי כמושלים ובחרה קצין מהצבא מתוך תקווה שניתן יהיה להבטיח את שיתוף הפעולה של רגימנט ניו סאות' ויילס שהיה קשה לשלוט בו. סייעה לכך העובדה שמקווארי הגיע לניו סאות' ויילס בראש יחידת כוחות סדירים שהייתה בפיקודו, וכך לא נקרא תיגר על מנהיגותו מצד אנשי הרגימנט של ניו סאות' ויילס, שבשלב זה התיישבו אנשיו במושבה ועסקו בחקלאות ובסחר. כמזכירו הוא מינה את ג'ון קמפבל.
בשנת הגעתו לניו סאות' ויילס קודם מקווארי לדרגת קולונל, ב-1811 לדרגת בריגדיר גנרל וב-1813 לדרגת מייג'ור גנרל, כל זאת בעודו מכהן כמושל.
השלטת הסדר במושבה
משימתו הראשונה של מקווארי הייתה להשיב למושבה ממשלה מסודרת ושומרת חוק ואת המשמעת בעקבות מרד הרום שהתחולל ב-1808 נגד המושל הקודם, ויליאם בליי. מקווארי הצטווה על ידי ממשלת בריטניה לעצור שניים ממנהיגי המרד, את ואת מייג'ור ג'ורג' ג'ונסטון. עם זאת, עד אשר הגיע מקווארי לסידני, הן מקארתור והן ג'ונסטון כבר הפליגו לאנגליה כדי להגן על עצמם. מקווארי פעל מידית לבטל את היוזמות השונות שננקטו על ידי ממשלת המורדים, לדוגמה, כל "החנינות, ההחכרות והענקות הקרקעות" שנעשו על ידי המורדים בוטלו, אף על פי שרבים מהן הוצאו מחדש אחר כך.
אף על פי שעד מהרה בוטל המונופול של אנשי רגימנט ניו סאות' ויילס, השפעתו הצבאית נותרה על כנה, כשלקציני הצבא הייתה השפעה על המערכת המשפטית. פער גדול נוצר בין הקצינים לבין המתיישבים, שעליהם נכללו מתיישבים חופשיים ונידונים שהשלימו את תקופת מאסרם והפכו למתיישבים.
בשנים 1812–1813 סבלה המושבה מבצורת קשה ואובדן נרחב של יבולים ומקנה. ב-1814 עמדו חוואים רבים על סף פשיטת רגל בשל הבצורת והשפל הכלכלי שנבע ממנה.
ארגון מערכת המשפט
ב-1814 הוצא לניו סאות' ויילס כתב אישור הזכויות המשפטי השני (Charter of Justice). המסמך הגדיר הקמתה של מערכת המשפט האזרחית. שלושה דרגים שיפוטיים אזרחיים הוקמו במושבה: בית המשפט של המושל, בית המשפט של סגן המושל, ובית המשפט העליון. ג'פרי הארט בנט, אחיו של היועץ המשפטי של המושבה, אליס בנט הגיע כדי לכהן כשופט הראשון של בית המשפט העליון החדש.
בתי המשפט נזקקו לעורכי דין, ומקווארי עשה מאמצים לאפשר לעורכי הדין מקרב הנידונים המשוחררים להופיע בפני בית המשפט העליון, אך אפשרות זו נחסמה על ידי ג'פרי בנט, שיחד עם אחיו שמר אמונים לאנשי הצבא ולאליטה של המתיישבים. בהמשך השנה הגיעו למושבה שני עורכי דין, פרדריק גרלינג וויליאם הנרי מור. החוק האנגלי נשמר במידת האפשר. כאשר היה צורך בצווים או בחוקים חדשים, הם היו עקביים עם החוק האנגלי בהתחשב ככל האפשר בנסיבות המקומיות. רבים מהמתיישבים לא היו שבעי רצון מכך, והם פיקפקו אם כמה מהצווים של המושל היו תקפים בכלל. נשמעו טענות הן בניו סאות' ויילס והן בבריטניה על כך שהמושלים חרגו מסמכותם באמצעות הוצאת צווים שהיו מנוגדים לחוק האנגלי.
מערכת היחסים של מקווארי עם בית המשפט החדש מעולם לא הייתה הרמונית. האחים בנט, עם עמדות המפתח החוקיות שלהם, נעשו עד מהרה למתנגדים למושל, וסלידה הדדית השפיעה על ההחלטות של שני הצדדים. כמו רוב המושלים שקדמו לו, האידיאלים האציליים של מקווארי סוכלו על ידי המציאות הקשה והתנגדויות תדירות. ב-1816 הוא כפה את אכיפתה של הוראתו נגד הסגת גבול כאשר נגזר עונש מלקות על שלושה מסיגי גבול, כולם מתיישבים חופשיים, למעון הממשלתי. תקרית זו הייתה אחת מכמה בהן בנט ואחרים התלוננו בפני ממשת בריטניה כדוגמה לגישתו הסמכותנית של מקווארי. כתוצאה מכך, הוקע מקווארי על ידי שר המושבות, וב-1819 נשלח הנציב המלכותי ג'ון ביג לחקור את הנעשה במושבה.
מקווארי לקח על עצמו את השליטה במושבה, שבר את כוחם של קציני צבא כמו מקארתור, שהיה השליט דה פקטו של המושבה מאז עזיבתו של בליי. הוא היה "הפרוקונסול הבריטי האחרון שנשלח לניו סאות' ויילס כאוטוקרט צבאי".
פיתוח המושבה
בביקור שערך בהובארט שבטסמניה בנובמבר 1811 קיבל מקווארי פניה על מצבה הרעוע של העיירה והורה למודד הממשלתי ג'יימס מיהאן, להכין מתאר מסודר של הרחובות בעיירה. במהלך זה הונחו היסודות למבנה מרכז העיר של הובארט הקיים עד היום.
מקווארי דאג להנפקת מטבע רשמי לשימוש באוסטרליה. בשנים הראשונות לקיומה של ניו סאות' ויילס היו מטבעות זרים בשימוש שכיח, אך רובם הגיעו למושבה כתוצאה מהמסחר עם ספינות סוחר שפקדו אותה. כדי להבטיח אספקה אמינה של מטבעות למושבה, רכש מקווארי ב-1812 40,000 מטבעות של דולר ספרדי ומסר אותם לאחד הנידונים שנענש על מעשי זיוף כסף בשם ויליאם הנשול כדי שיחורר את החלקים המרכזיים של המטבעות ויטביע מסביבם הטבעה שתאפיין אותם כשייכות לניו סאות' ויילס ותהפוך אותם לחסרות ערך במקומות אחרים. על המטבע החדש הוכרז בעיתון "סידני גזאט ב-10 ביולי 1813, כולל אזהרות על זיוף או הוצאת המטבעות אל מחוץ למושבה עם עונש של שבע שנות עבודה במכרות של ניוקאסל על עבירות אלו.
תום המלחמות הנפוליאוניות ב-1815 הוביל לשטף מחודש הן של נידונים והן של מתיישבים לניו סאות' ויילס, שכן נתיבי השיט נפתחו ושיעורי האבטלה והפשע בבריטניה גברו. מקווארי ניצב בפני גידול מהיר באוכלוסיית המושבה ובפעילות הכלכלית שלה. בעת עזיבתו ב-15 בפברואר 1822 הגיע מספר התושבים הלבנים במושבה לכמעט 37,000 איש.
רפורמטור וחוקר
הציר המרכזי של מדיניותו של מקווארי הייתה טיפולו בנידונים המשוחררים, שהיו נידונים שריצו את עונשם או שהוענקו להם חנינה או שחרור על תנאי. ב-1810 כבר עלה מספרם של הנידונים המשוחררים במושבה על מספרם של המתיישבים החופשיים, ומקווארי נתן את הטון בהקשר זה כאשר מינה נידונים משוחררים למשרות ממשלתיות, כמו פרנסיס גרינווי שמונה לאדריכל המושבה וויליאם רדפרן שמונה כרופא המושבה. הוא עורר את חמתם של המתיישבים החופשיים כאשר מינה את הנידון המשוחרר אנדרו תומפסון כשופט שלום, וכאשר הזמין נידונים משוחררים למסיבת תה בבית המושל. מנגד, דרש מקווארי מהנידונים לשעבר לתקן את דרכיהם. הוא קבע שעליהם להשתתף באופן קבוע בתפילות בכנסייה, ובמיוחד עודד את עריכתם של טקסי נישואים דתיים.
מקווארי היה נותן החסות הגדול ביותר של מסעות החקר של המושבה עד זמנו. ב-1813 הוא הסמיך את גרגורי בלקסלנד, ויליאם ונטוורת' וויליאם לאוסון  לצאת למסע החצייה המוצלח של ההרים הכחולים, שמעבר אליהם הם גילו את המישורים הפנימיים הגדולים. שם הוא הורה על הקמתה של בת'רסט, העיר הראשונה שהוקמה בפנים היבשה של אוסטרליה. הוא מינה את ג'ון אוקסלי כמודד הראשי ושלח אותו למסעות חקר במעלה החוף של ניו סאות' ויילס ואל פנים היבשת כדי לאתר נהרות חדשים ושטחי התיישבות חדשים. אוקסלי גילה את אזורי הנהרות הצפוניים וניו אינגלנד  שבניו סאות' ויילס ובשטחים שכיום מהווים את קווינסלנד הוא חקר את האזור בו שוכנת כיום העיר בריזביין.
מתאר הרחובות הנוכחי של מרכז העיר סידני מבוסס על תוכנית שאת הכנתה יזם מקווארי. הבניינים היוקרתיים ביותר במושבה נבנו ברחוב מקווארי שבעיר, וכמה מאלה ניצבים בו עד היום. הבניין ששרד כ"בית החולים רום" משמש כיום כפרלמנט של ניו סאות' ויילס. ככל הנראה תוכנן הבניין על ידי מקווארי עצמו, בשיתוף פעולה עם רעייתו. המרפסות המקורות הרחבות של הבניין שאבו את ההשראה לבנייתן מההיכרות של מקווארי עם האדריכלות הקולוניאלית האנגלית בהודו. האורוות שתוכננו בקפידה על ידי מקווארי לבית המושל הם כיום חלק מהמבנה המודרני שבו שוכן הקונסרבטוריון למוזיקה של סידני. שני המבנים הללו נבנו על ידי מקווארי כהתרסה להוראת ממשלת בריטניה לא להקים מבני ציבור יקרים מדי במושבה. ושיקפו את המתחים בין חזונו של מקווארי על סידני כעיר בעלת סגנון אדריכלות ג'ורג'יאני, לבין חזונה של ממשלת בריטניה למושבה כשטח מוזנח עבור הנידונים שעלות הקמתה ואחזקתה תהיה נמוכה ככל האפשר.
רפורמה יסודית נוספת שיזם מקווארי באוגוסט 1820, זמן קצר לפני שובו לאנגליה, הייתה כאשר הוא הורה שכל התנועה במושבה תנוע בצד שמאל של הרחובות.
מקור השם "אוסטרליה" קשור באופן הדוק למקווארי. שם המדינה אוסטרליה, כפי שהוא ידוע כיום, הוצע על ידי חוקר הארצות וקצין הצי מתיו פלינדרס, אך השימוש הרשמי הראשון בו נעשה באיגרת רשמית שנשלחה על ידי מקווארי ב-1817.
מדיניותו של מקווארי, במיוחד תמיכתו בנידונים המשוחררים והקצאת כספי הממשלה לעבודות ציבוריות, עוררה התנגדות הן במושבה והן בלונדון, שם הממשלה ראתה עדיין בניו סאות' ויילס כמושבת עונשין. הכרזתו במכתב לשר המושבות, ש"שמתיישבים חופשיים באופן כללי... הם ללא ספק האנשים הבלתי מרוצים ביותר בארץ" וש"נידונים משוחררים, או אנשים שזכו בחירותם כמשרתים חוזיים, היו במקרים רבים התיאור הטוב ביותר למתיישבים", שימשה במידה רבה נגדו.
על אף התנגדות מצידה של ממשלת בריטניה, עודד מקווארי את הקמתו של הבנק הראשון במושבה ב-1817, "בנק ניו סאות' ויילס" הקיים עד היום.
יחסי האבוריג'ינים והמתיישבים
יחסו של מקווארי כלפי האבוריג'ינים כלל שיתוף פעולה לצד הטמעה, שגובו בכפייה צבאית. כאשר הוא טיפל בשבטים ידידותיים, הוא פיתח אסטרטגיה לפיה הוא מינה "ראשי שבטים" שיהיו אחראים על כל אחד מהם, ושהיו מזוהים על ידי ענידת טבלת חזה עשויה מנחושת שבה נחרתו שמו של ראש השבט ותוארו. אף על פי שהייתה זו שיטת משא ומתן אירופאית אופיינית, היא לעיתים קרובות לא שיקפה את המעמד האמיתי של זקני השבט. מקווארי גם היה חלוץ התפישה של השבת הקרקעות לשליטת האבוריג'ינים, בתחילה באזורים שסביב לברוקן ביי וג'ורג'ס הד.
ב-1814 ייסד מקווארי את מכון פאראמטה לחינוך ילדי האבוריג'ינים. ילדי האבוריג'ינים למדו בבית הספר, לעיתים בכפייה, וגודלו על פי ערכי החינוך והתרבות האירופאים. אף על פי שהיחס לילדים בבית הספר היה סביר, מצביעים סוציולוגים מודרניים שלימודיהם הכפויים והחינוך האירופאי החברתי שהם ספגו בעקבות כך היו ניסיון מודע לצמצם את ההשפעה של תרבותם בעתיד. היסטוריונים מודרניים זיהו את לקיחתם בכוח של הילדים אל בתי הספר כגורם לפרוץ עימות ישיר בין האבוריג'נים לבין ממשלו של מקווארי, שהחל ב-1814 ונמשך לפחות שנתיים.
יציאתה של משלחת עונשין הובילה לטבח אפין. מקווארי שלח חיילים לתקיפת העמים האבוריג'ינים גנדנגרה ותארוואל  על קרקעותיהם לאורך נהר קטרקט כפעולת תגמול על עימותים אלימים שלהם עם המתיישבים. החיילים עשו שימוש בסוסיהם כדי לדרדר אל מותם מספר בלתי ידוע של גברים, נשים וילדים אל פי תהום בשני מקומות שונים. בטבח גם נהרגו 14 איש שנורו למוות.
שובו לסקוטלנד
מנהיגי המתיישבים החופשיים התלוננו בלונדון על מדיניותו של מקווארי, וכאמור, שלחה הממשלה ב-1819 את השופט האנגלי, ג'ון ביג אל המושבה ולדווח על התנהלות הממשל בה. ביג הסכים באופן כללי עם טענות המתיישבים, והדוח שהוא הגיש על המושבה הוביל להתפטרותו של מקווארי ב-1821. בכל אופן, הוא היה מושל ניו סאות' ויילס שכיהן בתפקידו בתקופת הכהונה הארוכה ביותר מכל המושלים שכיהנו עד לאמצע המאה ה-20 (לאחר שתפקיד המושל הפך לטקסי) והשלישי באורך תקופת כהונתו מכל מושלי ניו סאות' ויילס לדורותיהם. ביג גם המליץ שלמושל לא תהיה יותר סמכות אוטוקרטית, וב-1824 הוקמה המועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס, הגוף המחוקק הראשון באוסטרליה, כמועצה מייעצת למושל. מקווארי שב לסקוטלנד וניסה להגן על שמו הטוב כנגד ההאשמות שהועלו על ידי ביג.
המוניטין שלו המשיך לעלות לאחר מותו, בעיקר בקרב הנידונים המשוחררים וצאצאיהם, שהיו הרוב של אוכלוסייתה אוסטרליה עד לבהלה לזהב. כיום הוא נחשב על ידי רבים כאחד הנאורים והמתקדים מבין המושלים הראשונים של מושלי ניו סאות' ויילס, ששאף להקים את אוסטרליה כמדינה, ולא כמחנה מאסר.
חיים אישיים
ב-1793 נשא מקווארי לאישה את ג'יין ג'רוויס, בתו של תומאס ג'רוויס, שהיה השופט הראשי של אנטיגואה ובעל עבדים שם. שלוש שנים לאחר מכן היא נפטרה משחפת. בנובמבר 1807 היא נישא בשנית לדודניתו אליזבת הנרייטה קמפבל. לזוג נולדה בת בשם ג'יין שנפטרה בינקותה ובן בשל לכלן.