cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אקדמיית ביון החוץ (רוסיה)
היסטוריה
בסוף 1994 שונה שמה של האקדמיה ל"אקדמיית ביון החוץ", ומאז היא מופעלת על ידי שירות הביון הרוסי. החל מאוקטובר 2018 נקראת האקדמיה על שם אנדרופוב, ושמה הרשמי הוא "אקדמיית ביון החוץ על שם אנדרופוב".
תהליך למידה
עם כניסתו לאקדמיה, הגנרל גולובב אמר ש"הם בוחרים את אלה המסוגלים לעבוד במודיעין... רק מועמד לקבלה לאקדמיה למודיעין - ואנשים עם השכלה גבוהה בלבד נכנסים לשם - הם עובדים לפחות חצי שנה. לומדים, בודקים, מדברים... הם עוברים בחינות באקדמיה - בשפות זרות, במקצועות אחרים, הם נבחנים ... על המועמד לשלוט בשפה זרה כלשהי ובמהלך לימודיו נותנים לו עוד אחת או שתיים."
בשנת הקמתה גויסו לקורס הראשון 30 איש. הם לימדו בין היתר נימוסים דיפלומטיים, נימוסים טובים ויכולת לבוש. בתקופה הסובייטית נשלחו סטודנטים לעבור הכשרה בצניחה. במשך תקופת הלימוד התלמידים מקבלים שם בדוי, המכונה "שם בית ספרי". משחר קיומו של המוסד החינוכי לא הייתה לסטודנטים אפשרות לתקשר עם קרובי משפחה ומכרים לשעבר לאורך כל תקופת הלימודים, שנמשכה שנה. תהליך הלמידה המודרני נמשך בין שנה לשלוש שנים, תלוי בתוכנית האישית. השבוע האקדמי נמשך חמישה ימים; בסופי שבוע מותר לסטודנטים ללכת הביתה. תוכנית ההכשרה לקציני מודיעין היא סוד מדינה וכוללת: משפט בינלאומי, היסטוריה של יחסים דיפלומטיים, מדע המדינה, לימודים אזוריים, שפות זרות, שיעורים בנושא פיתוח זיכרון חזותי, טכניקות לשינון עובדות, יכולת ליצור, לפתח קשרים, לנהוג ברכב וקורסים מיוחדים אחרים. אחד הנושאים העיקריים הוא הפסיכולוגיה המבצעית (הדגש שלה הוא על התנהגותם של אנשים מסוגים שונים איתם ייאלצו הבוגרים להתמודד בעבודה מעשית). האקדמיה חוקרת את כל ההישגים האחרונים של מדע זה ואת השימוש בהם בפעילות השירותים החשאיים. באקדמיה תנאים לספורט, כולל מגרשי טניס, בריכת שחייה, מטווח ירי, חדר טטאמי להיאבקות. גיל המועמדים הוא בין 22 ל-30 שנה, בין הדרישות למועמדים - ידע בשפה זרה, התאמה לשירות צבאי מטעמי בריאות, הם עוברים מספר מבחנים, כותבים מצגת - נבדקת היכולת לציין נכון את העובדות.
זיאד עומרי
זיאד עומרי (נולד ב־25 בדצמבר 1962) הוא איש עסקים, יזם, משקיע ופילנתרופ בערבי ישראלי העוסק בתחומי הסיעוד, שירותים וחינוך לאנשים עם צרכים מיוחדים, נדל"ן, תשתיות ותקשורת. עומרי נחשב כאחד מבכירי אנשי העסקים במגזר הערבי בישראל וכמעסיק הגדול ביותר במגזר הערבי. זאת, באמצעות החברות 'רנד לחינוך ורווחה', 'רנד השקעות', 'רנד נדל"ן', 'זיאד אל עומרי להשקעות', 'אוליביה נדל"ן' ו'רדיו נאס' שבשליטתו.
ביוגרפיה
זיאד עומרי נולד וגדל בכפר סנדלה בעמק יזרעאל למשפחת חקלאים. חלום הוריו היה שלכל ילדי המשפחה תינתן השכלה אקדמית, וזיאד נשלח (כמו שאר אחיו ואחיותיו) ללימודי תואר. בשנת 1983 החל את לימודי התואר בתחום הסיעוד באוניברסיטה העברית בירושלים. לשם מימון הלימודים עבד במקביל ללימודיו כעובד סיעוד בבתי החולים בירושלים.
בשנת 1986, לאחר לימודי התואר הראשון, עבד כמורה במגמת סיעוד בבית הספר תיכון 'דבורי'. שנתיים אחר כך, ב־1988, השלים באוניברסיטה העברית תואר שני בבריאות הציבור ורפואה קהילתית בהדסה.
פעילות עסקית
את דרכו העסקית החל בשנת 1989, כאשר הקים את חברת 'רנד שירותי חינוך ורווחה', העוסקת במתן שירותי סיעוד ועזרה לאנשים עם צרכים מיוחדים. החברה החלה את פעילותה כסניף בודד בנצרת. ב־1991, עם הפרטת שירותי הפנימיות לצרכים מיוחדים, החלה החברה להתרחב, תוך שהיא זוכה במכרזי שירותי הרווחה ומקימה פנימיות לאנשים עם צרכים מיוחדים בצפון ובמרכז בקרב החברה הערבית.
כיום מפעילה החברה מגוון שירותים לאנשים עם מוגבלות שכלית־התפתחותית בקרב כלל החברה הערבית, מהצפון ועד לירושלים, באמצעות שלושה מרכזים: נצרת, טירה וירושלים. כמו כן, מפעילה החברה מעונות יום אזוריים, כגון מרכזי יום שיקומיים לפעוטות, רשת פנימיות ארציות לאנשים עם מוגבלויות, בתי ספר ומרכזי תעסוקה. בנוסף, מעניקה הרשת טיפול סיעודי לאלפי קשישים בבתיהם - וזאת במסגרת ביטוח סיעוד בחוק הביטוח הלאומי.
ב־2009 הקים את 'רנד שירותי נדל"ן', ובמסגרת פעילות זו בנה והקים את מלון 'רמדה אוליביה' בנצרת ושכונות מגורים בנוף הגליל ובהר הקפיצה בנצרת.
ב־2010 התמודד במכרזי מועצת הכבלים והלווין כבעלים על הקמתו של ערוץ טלוויזיה חדש בערבית, בשיתוף עם חברת 'פאנט' וזכיינית הטלוויזיה 'רשת'. ב־2012 הודיעה המועצה על זכיית הקבוצה, וזיאד התמנה כיו"ר ובעלים של הערוץ - ערוץ 'הלא TV' . ב־2015 מכר את אחזקותיו בערוץ לאיש התקשורת בסאם ג'אבר.
ב־2018 התמודד במכרז הרשות השנייה על הקמתו של רדיו אזורי חדש בשפה הערבית, בתפקיד יושב ראש ובעל שליטה. ב־2019 הודיעה הרשות כי קבוצתו של עומרי זכתה במכרז. לתחנה נבחר השם 'רדיו נאס' ומשדרים בה בכירי אנשי התקשורת בחברה הערבית, כגון מוחמד מג'אדלה, פוראת נסאר ושירין יונס.
פעילות פילנתרופית
בשנת 2004 הקים זיאד את עמותת 'אלסמא' - עמותה העוסקת במתן שירותי חינוך ורווחה, בעיקר בקרב הגיל הרך. זאת, מתוך עמדה כי "העולם שייך לצעירים" וכי טיפוח דור העתיד יוביל ליצירת חברה טובה וערכית יותר. במסגרת פעילותה, מספקת העמותה פעילויות חינוך וחברה לכ־2,000 תלמידים מהגיל הרך ועד לגיל תיכון, אשר ידם אינם משגת, כמו גם סבסוד שכר הלימוד עבורם ורכישה של ציוד וספרי לימוד. בנוסף, מעניקה העמותה מלגות לימוד לסטודנטים ואף תומכת כלכלית במשפחות נזקקות.
בשנת 2020, כתוצאה מאירוע שרפה קשה שהתחולל בנוף הגליל, פתח זיאד את שערי מלונו, 'רמדה אוליביה', בחינם בעבור כל אדם שפונה מביתו ונזקק לקורת גג ואירוח. בשנת 2021, לאחר השרפה הגדולה בהרי ירושלים, חזר בשנית על נוהג זה אל מול המפונים.
חיים אישיים
זיאד עומרי נשוי לדועא, אותה הכיר במהלך לימודיו באוניברסיטה. דועא הינה בוגרת תואר בכימיה מהאוניברסיטה העברית, בעלת תעודת הוראה ומשמשת כמנהלת אדמיניסטרטיבית במוסדות רנד לחינוך מיוחד. הזוג מתגורר בנוף הגליל, ולו 4 ילדים אקדמאים. שניים מהם, רנד ועלא, עובדים בעסקי המשפחה. עלא (בעל תואר ראשון במשפטים) משמש מנכ"ל מלון 'רמדה אוליביה' בנצרת. רנד (מוסמכת לפסיכולוגיה קלינית לילדים) מועסקת כמנהלת במוסדות החינוך של הקבוצה.
אבא יעקב הכהן בורוכוב
הרב אַבָּא יַעֲקֹב הַכֹּהֵן בּוֹרוֹכוֹב (נכתב גם: באָרוכוו; טבת תר"ח, 1848-ה' באייר תרצ"ו, 1936) היה רבה של וולקוביסק, ולפני כן בקהילות אחרות. מחבר שו"ת "חבל יעקב". תמך בציונות והיה מהרבנים הראשונים שהצטרפו לתנועת המזרחי.
תולדותיו
בשנת תרל"ג (1873), בגיל 21, נסמך להוראה על ידי ר' יצחק אלחנן ספקטור בקובנה. באותה שנה נתקבל כרב בעיירה מיישגולה (מיישעגאָלע) שליד וילנה שבליטא (האימפריה הרוסית), ובה שימש 11 שנה. בתרמ"ד (1884) עבר לכהן כרב בעיירה קופישקי (מחוז פוניבז') והחזיק שם ישיבה גדולה. בשנת תר"ן (1890) עבר לוויקשנה, ובשנת תרס"א (1901) נתמנה רב בפולוצק.
צ'ארלס הודג'סון
צ'ארלס הודג'סון (באנגלית: Charles Hodgson; 1770 בקירוב – 1856) היה צייר נוף אנגלי שהיה אחד החברים המייסדים בבית הספר לציירים באסכולת נוריץ'. בנו היה דייוויד הודג'סון, אמן בעצמו.
אבא יעקב הכהן בורוכוב
תולדותיו
בתרס"ג (1903) קיבל את רבנות וולקוביסק, במקום ר' יהונתן אליאשברג, וכיהן בה במשך כ-20 שנה. בוולקוביסק זכה להוקרה והערצה מכל האוכלוסייה היהודית. אפילו אנשי ה"בונד" היו באים לשמוע את דרשותיו בבית הכנסת. הודות לפעילותו והשפעתו, התפתחה הישיבה המקומית, ומספר התלמידים הגיע עד לשלוש מאות. כשהיה במישאגולי פרסם את החלק הראשון של ספרו, "חבל יעקב", שכולל ביאור עניינים בהלכות שליחות, חצר, קניינים ועוד. הוא הקדיש מזמנו לפעילויות ציבוריות שונות, ועזר ליתומים, לחולים ולעניים. היה מקובל גם על האוכלוסייה הלא-יהודית ולעיתים ביקשו גם נוצרים שהרב יפסוק בסכסוכים שהיו ביניהם לבין יהודים ופסק-דינו היה מקובל עליהם.
צ'ארלס הודג'סון
ביוגרפיה
צ'ארלס הודג'סון נולד בסביבות 1770 בנוריץ'. אביו נפטר כשהיה בן ארבע עשרה והילד היתום אומץ על ידי מר בראון מצפון וולשהאם, שהעניק לבנו המאומץ חינוך טוב וטיפח את התעניינותו בציור.
אבא יעקב הכהן בורוכוב
תמיכה בציונות
עוד בשנים הראשונות של המאה העשרים תמך בציונות. במאמר שפרסם ב-1903 כתב כי "אין דרך אחרת להצלת עם ישראל מלבד הציונות ויישוב ארץ ישראל". היה בין התורמים הראשונים למען הקרנות הציוניות, והיה מתרים רבים מבני הקהילה למען הקרנות האלה. מהרבנים הראשונים שהצטרפו לתנועת המזרחי. סבר שהציונות היא שתמנע את סכנת ההתבוללות, כנגד טענות הרבנים החרדים, דבק בעמדה שהמגרעות בתנועה הציונית הן "צדדיות ובלתי עיקריות", ואם יצטרפו אליה רבנים ויראי ה', יוכלו להשפיע עליה מטובם, ולהיטיבה.
צ'ארלס הודג'סון
ביוגרפיה
הודג'סון הפך למנהל בית ספר ולימד אנגלית במשך כמה שנים. ב-15 במאי 1796 התחתן עם ננסי צ'יזוול בצפון וולשהאם.
אבא יעקב הכהן בורוכוב
בארץ ישראל
בשנת תרפ"ג (1923) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. שם גרו כבר באותו זמן שני בניו, אהרן מיכל ברכיהו ומרדכי (מארק) ברכיהו, שעלו ב-1912.
צ'ארלס הודג'סון
ביוגרפיה
בנם דייוויד, שהיו לו כמה אחים, נולד ב-13 ביוני 1798 והוטבל ב-19 ביוני ביארמות' (בהתבסס על נתונים שנאספו על ידי האגודה הגנאלוגית ביוטה, סולט לייק סיטי).
אבא יעקב הכהן בורוכוב
בארץ ישראל
בירושלים עסק בענייני ציבור, פרסם חוות דעת וחתם יחד עם רבנים אחרים על כרוזים בנושאים שונים, כגון בעד השתתפות נשים בבחירות למוסדות היישוב, בעד אחדות הסדרי השחיטה והכשרות וכיוצא בזה.
בשנת תרפ"ז השתתף עם הרב קוק, שהיה באותה עת ראב"ד האשכנזים בעיר, והרב מאיר בר-אילן (ברלין) בסיור במושבות ובקיבוצים מטעם המזרחי.
צ'ארלס הודג'סון
ביוגרפיה
אביו עודד אותו להפוך לאמן והציג את עבודותיו בתערוכת אגודת האמנים נורוויץ' בשנת 1813, ובהמשך חייו הפך לאמן ומפיק ידוע של יצירות ספרותיות.
אבא יעקב הכהן בורוכוב
בארץ ישראל
בירושלים הדפיס מהדורה מתוקנת של שני הכרכים הראשונים של הספר "חבל יעקב", ובשנת תרצ"ג הכין לדפוס את החלק השלישי מספרו, שיצא לאור אחרי מותו. שלושת החלקים של הספר נדפסו מחדש בירושלים בשנת 1966.
צ'ארלס הודג'סון
ביוגרפיה
בסביבות 1798 עבר הודג'סון לנוריץ' ועבד כסגן המנהל בבית הספר המקומי. בשנת 1803 הקימו ג'ון כרום ורוברט לדברוק את אגודת האמנים נורוויץ', הקבוצה שכללה גם את צ'ארלס הודג'סון, רוברט דיקסון, דניאל קופין, ג'יימס סטארק וג'ורג' וינסנט. התערוכה הראשונה שלהם, בשנת 1805, סימנה את תחילתו של בית הספר לציירים נורוויץ', תנועת האמנות הראשונה שנוצרה מחוץ ללונדון.
אבא יעקב הכהן בורוכוב
בארץ ישראל
נפטר בירושלים בה' באייר תרצ"ו ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
משפחתו
לבורוכוב היו ארבעה בנים ושתי בנות:
צ'ארלס הודג'סון
ביוגרפיה
עבודותיו, שעיקרן חללי פנים של בניינים בסביבות נוריץ', הראו שהוא היה אמן מוכשר. תפוקתו הוגבלה בהכרח מהצורך להרוויח הכנסה קבועה כמורה. הוא הציג בנוריץ' עד 1825, ולאחר מכן מונה לשרטט אדריכלי לדוכס סאסקס. נראה כי מעט ממה שהודגסון הפיק במהלך הקריירה האמנותית החובבנית שלו שרד.
מאוחר יותר עבר הודג'סון מנוריץ' ללונדון, ולאחר מכן לליברפול ולנקשייר, שם נפטר בשנת 1856.
פריסטרי אתונה
פריסטרי אתונה (ביוונית: Περιστερίου Αθήνα), היא קבוצת כדורסל יוונית מהפרוור פריסטרי במערב העיר אתונה, המתמודדת בליגת העל היוונית (איי 1 אתניקי) ובליגת האלופות בכדורסל.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1971 כחלק מ"מועדון האתלטיקה פריסטרי". בעונת 1983/84 החלה הקבוצה להשתתף בליגה הבכירה. בעונות 2000/01, 2002/03, הגיעה הקבוצה לפיינל פור היווני.
בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע היווני והפסידה לקבוצת אולימפיאקוס פיראוס 69-67. למרות שסיימה את העונה במקום ה-7, הורדה הקבוצה לליגה השנייה בעקבות בעיות תקצביות. בסיום עונת 2008/09 העפלה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה מהמקום הראשון.
השתתפות באירופה
הקבוצה השתתפה במפעלים האירופאים מעונת 1991/92 בגביע קוראץ'. בעונת 1999/00 הגיעה הקבוצה לשמינית גמר גביע קוראץ' והפסידה לאסטודיאנטס מדריד. בעונת 2000/01 הגיעה עד לשמינית הגמר היורוליג והפסידה לקבוצת טאו ויטוריה. בעונת 2003/04 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג'.
הקבוצה מארחת בהיכל הספורט פפנדראו בפרוור פריסטרי, הקרוי על שם אנדראס פפנדראו ראש ממשלת יוון בעבר. ומכיל 4,000 מקומות ישיבה.
מריאן ברנדוט
מריאן ברנדוט (בשוודית: Marianne Bernadotte; נולדה ב-15 ביולי 1924) היא שחקנית ונדבנית שוודית, רעיית הנסיך זיגוארד.
ביוגרפיה
מריאן לינדברג נולדה בהלסינגבורג, בצעירותה הוריה התגרשו והיא ניתקה קשר עם אביה. בנעוריה החלה להופיע באמפיתיאטרון בעיר שלה ולאחר מכן למדה בבית ספר למשחק בסטוקהולם, אחרי הלימודים החלה לעבוד כשחקנית בתיאטרון בבירה השוודית, בין הבמאים שהיא עבדה איתם היה אינגמר ברגמן, בנוסף שיחקה במספר סרטים, התיאטרון שעבדה בו נסגר לשיפוצים ב-1956.
היא למדה מספר קורסים בתקשורת, צרפתית ואמנות באוניברסיטת סטוקהולם ועבדה בחברת סותבי'ס, בשנות השבעים גם למדה בישול גורמה בקורדון בלו.
ב-1947 התחתנה עם הבן של שגריר סין בשוודיה לשעבר, נולדו להם שלושה ילדים שהבינוני מביניהם נפטר כתינוק בן שנתיים, ב-1957 התגרשה ממנו.
ב-1961 נישאה לנסיך זיגוארד, בנו השני של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה אותו הכירה כשעבד כמעצב במה בתיאטרון.
היא נודעה כאייקון אופנה, כאשת הנסיך היא נפגשה עם מעצב האופנה הצרפתי פייר בלמיין והם נהיו למכרים קרובים והייתה ידועה בקרב מעצבי ההוט קוטור הידועים. ב-1985 נבחרה על ידי מועצת האופנה הצרפתית כאחת מ-10 המתלבשות הטובות ביותר, טעמה בביגוד הוערך גם בקרב מעצבי האופנה בשוודיה.
היא עסקה רבות בפעילויות צדקה.
רווה (רשת מרכולים)
רווה (בגרמנית: Rewe) היא רשת סופרמרקטים בגרמניה והמותג העיקרי של קבוצת Rewe שבסיסה בקלן. מקור השם מקיצור השם המקורי "Re visionsverband der We stkauf-Genossenschaften" (איגוד הביקורת של ווסטקוף-קואופרטיבים). עם כ-3,300 חנויות היא קמעונאית המזון השנייה בגודלה אחרי אדקה בגרמניה.
בשנת 2011 החברה החלה בשירות משלוחים בפרנקפורט, שהורחב בהדרגה למיקומים ברחבי גרמניה. Rewe היא חלוצה במסחר מקוון עם אוכל בגרמניה. החל משנת 2015 הם פרסמו תוכניות להשקעה רבה יותר בתחום המקוון.
לרשת חנויות ממותגות כמו "ja!" (מחיר מוזל), "REWE Beste Wahl" (מחיר רגיל), "REWE Feine Welt"(מחיר גבוה, פריטים מיוחדים),;"REWE Bio"(אורגני), "REWE Regional" ו-"REWE to go".
מועדון הבונדסליגה פ.צ. קלן הוא ממומן על ידי Rewe על פי הסכם חסות עד סוף עונת 2020/21.
סטיב דיינס
סטיבן דייוויד דיינס (באנגלית: Steven David Daines, נולד ב-20 באוגוסט 1962) הוא יזם ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית. מכהן כסנאטור מטעם מדינת מונטנה מאז 2015. קודם לכן כיהן כחבר קונגרס כנציג מונטנה.
ביוגרפיה
דיינס נולד ב-1962 בלוס אנג'לס שבקליפורניה. בשנת 1964 עבר עם משפחתו למונטנה שם העביר את לימודיו. דיינס עבד כ-13 שנים בחברת פרוקטר אנד גמבל ואף במסגרת תפקיד זה התגורר כמספר שנים עם משפחתו בהונג קונג וברפובליקה העממית של סין.
בשנת 2008 ניסה להתמודד על תפקיד סגן המושל, אך נכשל. בשנים 2013–2015 כיהן דיינס כחבר בבית הנבחרים. בשנת 2015 החל לכהן בסנאט. בבחירות לסנאט ב-2020 נבחר לכהונה שנייה לאחר שהביס את מושל מונטנה היוצא סטיב בולוק.
ידוע בשל תמיכתו בזכות לשאת נשק ובהגבלה על הגירת מוסלמים.
המשרד השני של המטה הכללי הצרפתי
המשרד השני של המטה הכללי הצרפתי (בצרפתית: Deuxième Bureau de l'État-major général) היה שמה של סוכנות הביון הצבאית של צרפת בשנים 1871–1940. המשרד פורק יחד עם הרפובליקה השלישית עם שביתת הנשק עם גרמניה. עם זאת המונח "המשרד השני" (Deuxième Bureau), כמו "MI5" או "סמרש", המשיך לשמש כשמו הכללי של שירות הביון הצרפתי.
המודיעין הצבאי הצרפתי הורכב משתי לשכות נפרדות לפני מלחמת העולם השנייה. הלשכה הראשית שהייתה אחראית ליידע את הפיקוד הגבוה על מצבת הכוחות הלוחמים של בעלות הברית והידידות לצרפת, ואילו הלשכה השנייה פיתחה מודיעין בנוגע לכוחות האויב. המשרד השני נודע בזכות עבודתו בתחום הקריפטואנליטי, אך נמתחה עליו ביקורת על מעורבותו בפרשת דרייפוס והערכת יתר עקבית של יחידות צבאיות גרמניות לפני מלחמת העולם השנייה.
כיום סוכנות הביון הצבאית של צרפת מאז 1992 היא מינהל הביון הצבאי.
היסטוריה
ב-8 ביוני 1871 אישר משרד המלחמה הצרפתי הקמת שירות המופקד על ביצוע "מחקר על תוכניות ומבצעי אויב". בשנת 1872 אישר המשרד הקמת שירות ריגול נגדי צבאי. בשנת 1876 התווסף למשרד מדור סיור וסטטיסטיקה צבאית (Statistiques et de reconnaissances militaires). בשנת 1886 נחקק לראשונה חוק ענישה נגד פעילות ריגול (חוק אחר יועבר בשנת 1934).
השם (תרתי משמע, המשרד השני) מתייחס לארגון המטה הכללי הצרפתי בארבעה משרדים: ראשון לאנשי צוות המטה הכללי, שני למודיעין, שלישי למבצעים, רביעי ללוגיסטיקה. ייעוד מספרי זה נשאר בארבעת המספרים הראשונים של מערכת הצוות היבשתית הנהוגה במרבית צבאות נאט"ו: S1 לאנשי מטה, S2 למודיעין, S3 למבצעים, S4 ללוגיסטיקה.
בשנת 1906 ז'ורז' קלמנסו הפך לראש הממשלה. עם שליטה מלאה במימון משרד הפנים, הוא יצר יחידות ריגול נגדי מיוחדות, שנודעו בתור "החטיבות של טיגרה", תוך התייחסות לכינויו של קלמנסו. בפיקודו של מפכ"ל המשטרה קלסטין הניון, החטיבות היו אמורות לטפל במבצעים מיוחדים של המשטרה המשפטית הקשורים לריגול נגדי. בפברואר 1907 הופעלה הלשכה השנייה מחדש והוקצתה מחדש לתפקידי ריגול נגדי, כפי שהיה לה לפני פרשת דרייפוס. בפיקודו של הגנרל שארל-ג'וזף דופון, עבדה הלשכה עם משרד הפנים ובמיוחד חטיבות הריגול הנגדי, שעבדו בצמוד עם משמרות הגבול של צרפת.
באוגוסט 1911 הוקצתה הפיקוח על פעילויות הריגול הנגדי למשטרת הרשות השופטת שפיקחה על חטיבות הנייד. בשנת 1913 הקצתה הממשלה רשמית פעולות ריגול נגדי על אדמת חוץ למשרד המלחמה, כאשר משרד הפנים היה אחראי על ביטחון גבול ותביעה. בחודש מאי 1915 נוצר מדור המודיעין המרכזי ("Section de Centralisation du Renseignement", SCR) ולראשה מונה המפקד לאדו (Ladoux). מדור זה צורף למשרד השני, שניהל גם את פעולות הלשכה המרכזית למודיעין (Bureaux centraux de renseignement ,BCR). בסך הכל נודע הארגון בשם "לשכה 5" ומדור המודיעין המרכזי צורף לאגף המודיעין (Section de renseignements) באפריל 1917.
בפברואר 1917 הנחה ראש הממשלה את נציב המשטרה הלאומית (Sûreté Nationale) לפקח על המשטרה הפלילית, המודיעין הכללי וריגול נגדי. תחת פיקודו פעל מדור תיוק וארכיב, מדור המוקדש לתעמולה (propaganda revolutionnaire, PR) ושירותי הביון. אגף המודיעין סיפק מערך לאיסוף מודיעין ריכוזי בזמן שהמדור המודיעיו המרכזי מורכב מצוות קטן של קציני מודיעין שדיווחו למשרד המלחמה, בעוד צוות של שוטרים היה אחראי על מעצרם של חשודים וניהול חקירות.
באפריל 1934 שמו של המינהל הכללי לביטחון כללי (Direction Générale de la Sûreté Générale) שונה למינהל הכללי לביטחון לאומי (Direction Générale de la Sûreté nationaleW), תוך סמכות על מודיעין נגדי. במרץ 1935 הועברה אחריות זו לידי המשטרה הטריטוריאלית, משטרת האוויר (Police de l’Air) ושירות היונים המשטרתי.
ביוני 1936, הקולונל לואי ריבה (Louis Rivet) החליף את קולונל רו (Roux) כראש שירות המודיעין ועמד גם בראש הארגון החדש "שירות הביון המרכזי" (Service de centralization des renseignements, SCR). ה-SCR, שבסיסו נמצא בשדרת טורוויל 2, בפריז, נוהל על ידי המפקד גיא שלסר (Guy Schlesser). במארס 1937, הממשלה קבעה כי פיקוח טריטוריאלי הוא באחריות המשטרה בלבד, לביצוע באמצעים חוקיים לחלוטין. באותו חודש הוקם ארגון חדש, "לשכת המודיעין המרכזית" (Bureau central de Renseignements, BCR), כשבמסגרתה הוקם מדור מיוחד המוקדש ל"הגנה מונעת" ולסיכול ריגול זר.
ביולי 1939, עם העלייה בחשיבות המודיעין הצבאי, הוקמה האמנה למודיעין נגדי והמועצה הלאומית תיקנה את חוק העונשין (סעיף 75 להלן) כדי לשלב את כל חוקי המודיעין הנגדי משנת 1810, 1886 ו-1934 לכדי חוק ענישה מרכזי.
פעולות וסוכנים מהמאה ה-20
המשרד השני פיתח מוניטין כשירות מודיעין מוביל באירופה בראשית המאה העשרים. הוא זכה להצלחה בולטת עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כאשר פיצח את המערכת הקריפטוגרפית הדיפלומטית הגרמנית. הקריפטואנליטיקאים הצרפתים הצליחו לפענח את המברק הארוך שהכיל את הכרזת המלחמה הגרמנית לפני ששגריר גרמניה בפריז יכול היה לפענח אותה.
בחודש יוני 1918, קפטן ג'ורג פיינווין, מנתח מודיעין צרפתי, הצליח לפצח חלק מצופן ADFGVX הגרמני. יירוטים אלה אפשרו תגובה אפקטיבית להתקדמות הצבא הגרמני תחת פיקודו של לודנדורף במונדידייה וקומפן, כ-50 מיילים צפונית לפריז.
לפני מלחמת העולם השנייה, סוכן של המשרד השני תחת שם הצופן 'Rex' יצר קשר עם הנס-תילו שמידט, פקיד צפנים גרמני, במלון גרנד בעיר הבלגית ורבייר. שמידט, שעבד במשרד ההצפנה של משרד ההגנה בברלין, מכר לצרפתים את המדריכים המסבירים כיצד להפעיל את מכונת הצופן הגרמנית אניגמה. שמידט סיפק בסופו של דבר את כל המידע הדרוש לפיצוח הצפנים המורכבים, שישמשו תפקיד מפתח בניצחון בעלות הברית.
בספטמבר 1939, כאשר צרפת הכריזה מלחמה על גרמניה בתגובה לפלישת גרמניה לפולין, גויסה ג'וזפין בייקר על ידי המשרד כדי לספק להם מידע כ"כתבת מכובדת".
ארגון מחדש במלחמת העולם השנייה ואחריה
לאחר הבוסת צרפת בשנת 1940, אורגן שירות המודיעין של משטר וישי בצרפת בשם "מידע מרכזי ממשלתי" (Centre d’information gouvernemental ,CIG), בניהולו של האדמירל פרנסואה דרלאן. בפיקודו של לואי ריבה, ראש המשרד השני מאז 1936, הוקמה "הלשכה לפעילות אנטי-לאומית" (Bureau des Menées Antinationales), רשמית הארגון התנגד לפעילות קומוניסטית ומאמצי ההתנגדות והתקבל על ידי הגרמנים בתנאי שביתת הנשק.
בתוך כך, ב-1 ביולי 1940, הממשלה הגולה של צרפת החופשית הקימה בלונדון שירות מודיעין משלה. תחת הנהגתו של הגנרל שארל דה גול הוטל על רס"ן אנדרה דווארין לפקד על הארגון. תחילה כונה בשם "שירות הביון" (Service de Renseignements ,SR), לאחר מכן הסוכנות שינתה את שמה לשם "הלשכה המרכזית למודיעין ופעילות צבאית (Bureau Central de Renseignements et d'Action Militaire ,BCRAM) באפריל 1941 ובינואר 1942 שינתה את שמה שוב לשם "הלשכה המרכזית למודיעין ופעולה (Bureau Central de Renseignements et d'Action ,BCRA).
בתום המלחמה, בשנת 1945, שירות זה הפך לשירות סיכול הריגול הראשון של צרפת בשם "השירות לתיעוד זר וסיכול ריגול" (Service de documentation extérieure et de contre-espionnage ,SDECE), ששימש כשירות הביון של הרפובליקה עד אפריל 1982, עת הוחלף על ידי "המנהל הכללי לביטחון חוץ" (DGSE).
תהילים ס"ב
המזמור נחשב סגולה לאמירה לאחר תפילת מנחה וערבית.
תוכנו של המזמור
המזמור מכיל שלושה עשר פסוקים ונחלק לארבעה חלקים. הנושא המרכזי במזמור הוא תפילה והתבוננות על חייהם של הרשעים ועל הצלחתם הזמנית אל מול חייהם של אלו הדבקים בה' אשר קשורים בנצח. פתיחת המזמור מייחסת אותו לאחד מראשי משפחת משוררים, ידותון.
ב'-ג'
המזמור מתחיל עם פזמון שיחזור גם בהמשכו "מִמֶּנּוּ יְשׁוּעָתִי", המשורר בוטח באלוהיו, יש לו שקט נפשי (דּוּמִיָּה נַפְשִׁי) וחוסן בזכות הביטחון באלוהיו.
ד'-ה'
חלקו הראשון של המזמור עוסק בביטחון הנדרש באל, במיוחד כשכוח הסבל של המשורר עומד להיגמר ("מִשְׂגַּבִּי לֹא אֶמּוֹט רַבָּה"). מקור הסבל הוא אנשים שמנסים להפיל אותו ולהדיח אותו. אנשים שלכאורה קרובים אליו אך "בְּפִיו (בפיהם) יְבָרֵכוּ וּבְקִרְבָּם יְקַלְלוּ".
ו'-ח'
הפזמון חוזר, הביטחון שיש למשורר באלוהיו ("מִמֶּנּוּ תִּקְוָתִי... הוּא צוּרִי וִישׁוּעָתִי")
ט'-י"א
מתוך חוויית הבגידה של רעיו והעוצמה שהעניק לו הביטחון באלוהיו, יוצא המשורר עם מסר לכל בני האדם: "בִּטְחוּ בוֹ (באלוהים) בְכָל עֵת". אל תבטחו בבני האדם כי "הֶבֶל בְּנֵי אָדָם כָּזָב בְּנֵי אִישׁ" וגם "אַל תִּבְטְחוּ בְעֹשֶׁק", אפילו אם נראה כי העושים אותו מצליחים בחיים.
י"ב-י"ג
בסיום המזמור המשורר מסיים בתובנה שהיא עבורו כדבר האל ממש "כִּי עֹז לֵאלֹהִים... כִּי אַתָּה תְשַׁלֵּם לְאִישׁ כְּמַעֲשֵׂהוּ". יש לו ביטחון באלוהים כי בסופו של דבר הצדק ייעשה וכל אחד יקבל את מה שמגיע לו.
רוי בלאנט
רוי בלאנט (באנגלית: Roy Blunt, נולד ב-10 בינואר 1950) הוא פוליטיקאי אמריקאי מן המפלגה הרפובליקנית אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית בשנים 2023-2011 מטעם מדינת מיזורי. בעבר ייצג את מיזורי גם בבית הנבחרים של ארצות הברית והיה מזכיר המדינה שלה.
ביוגרפיה
בלאנט נולד ב-10 בינואר 1950 בדרום מיזורי. הוא סיים את לימודי התואר הראשון בהיסטוריה באוניברסיטת מיזורי בשנת 1970. לאור לימודיו, הוא לא שירת במלחמת וייטנאם. בשנת 1973 החל בלאנט להיות מעורב בפוליטיקה המחוזית של מחוז גרין במיזורי. בשנת 1980 ניסה להתמודד למקום בבית הנבחרים של מיזורי, אך הפסיד למועמד הדמוקרטי. בלאנט שימש כמזכיר המדינה ה-33 של מיזורי בשנים 1985–1993. הוא נבחר לתפקיד בשנת 1984 והיה הרפובליקני הראשון המחזיק בתפקיד מזה כ-50 שנה. נבחר שנית לתפקיד המזכיר בשנת 1988. בשנת 1992 בלאנט התמודד בפריימריז הרפובליקניים לתפקיד המושל, אך נכשל. הוא גם כיהן בבית הנבחרים בשנים 1997–2011. בתקופה זו בלאנט הצביע בעד איסור פדרלי על נישואים חד-מיניים ובעד הגבלות על הפלות, נגד אימוץ בידי להט"בים, נגד חוק האוסר על אפליה על רקע מגדרי ונטייה מינית ובעד ביצוע תפילות בבתי הספר.
בשנת 2011 החל לכהן בסנאט. בתקופה זו היה ידוע בשל התנגדותו להעלאת שכר המינימום הפדרלי ולהגבלות על הזכות לשאת נשק. בנוסף על כך, הוא הכחיש במידה מסוימת את תפקידו של האדם בשינוי האקלים, אם כי בלאנט הכיר ששינוי זה קיים. הוא גם תמך בגישתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בנוגע להגבלת הגירת מוסלמים לארצות הברית. בשנת 2016 נבחר שנית לתפקיד.
ב-8 במרץ 2021 הכריז בלאנט כי לא יתמודד לתקופת כהונה נוספת בסנאט לקראת בחירות 2022.
בלאנט משתייך לזרם הבפטיזם. הוא מתגורר כיום (2021) בוושינגטון די. סי..
בנדור
{{פירושונים|
ראו גם
}}
כבוד המת
בהלכה, כבוד המת הוא עיקרון הלכתי האומר כי יש לשמור על כבודו של אדם מת.
התעסקות בכבוד המת ובצרכיו
כבוד המת נחשבת למצווה חמורה, שכדי לקיימה נדחות רוב המצוות שבתורה. כך נפסק במשנה:
כמו כן, לכבוד המת קבעו חז"ל כי מי שמתו מוטל לפניו אוכל בחדר אחר כי בזיון המת הוא שהחי עושה דברים שהמת אינו יכול לעשותם, והרי זה נחשב כ"לועג לרש", כאדם עשיר המתעסק בצרכיו לעיני העני שאין בידו לעשות. כמובן, שלא גזרו חז"ל שירעב האדם לכבוד המת, אך עליו למעט בזלזול המת ככל שאפשר. לכן אם אין לו חדר אחר אוכל בבית חברו, ואם אין לו בית חברו עושה הלכה ואוכל, ואם אין לו דבר לעשות ממנו מחיצה הגבוהה עשרה טפחים, מחזיר את פניו לכיוון אחר ואוכל. גם אכילה זו, צריכה ליעשות באופן מוגבל וצנוע, לא בהסיבה בדרך נוחות וחירות, לא יאכל בשר או ישתה יין, ואף לא יברך ברכת המזון ואינו מיסב ואוכל ואינו אוכל בשר ואינו שותה יין ואינו מברך ואינו מזמן ואף אסור לו להצטרף עם שני אנשים אחרים לזימון.
הולכת המת ממקום למקום
כחלק מכבוד המת נפסק בתלמוד, כי המוליך עצמות של מת ממקום למקום לא יתנם בכלי עור על גבי חמור וירכב עליהם, שדבר זה הוא מנהג בזיון למת, אך אם זה נעשה לצורכי המת עצמו מפן ימצאוהו שודדים ויבזו את גופו, מותר לעשות זאת. בהלכה זו השווה המת לדבר הקדוש ביותר ביהדות - ספר תורה, שגם אודותיו נאמרו כללים אלו.
הלוויה
מעמד מיוחד שנעשה לכבוד המת הוא מעמד ההלוויה. במעמד זה המשתתפים מכבדים את זכרו של המת ומראים כי קשה עליהם מותו וקבורתו ומתקשים להפרד ממנו. כמו כן, ההספד נעשה לכבוד המת, בו מספידים את המת, מעלים על נס את מעשיו הטובים ואת זכרו, ואם רוצה למחול על ההספד רשאי, שכן זה נעשה לכבודו בלבד (בשונה מהקבורה הנעשית כמצווה מהתורה).
לא רק קרובי המת חייבים לבוא למקום, אלא אמר רחבה בשם סבו ורבו רב יהודה, כי. אודות המלווה את המת התבטא רב אסי כי
לצורך מצווה זו מבטלים מצוות תלמוד תורה, כדי צורכי המת, ומספר משתתפים סביר.
קבורה
כמו כן, חלה חובה לקבור את המת במקום כראוי לכבודו ומעמדו, אסור להלין את המת לחינם (אלא אם כן דבר זה נעשה כדי להרבות בכבודו, במספר המשתתפים בהלווייתו שיבואו ממקום רחוק ובזמן נוח, אך יש הדוחים טענות אלו ואומרים שיש לקבור את המת בסמוך למיתה ולא להלין אותו). לאחר הקבורה אסור לטלטל אותו מקברו לחינם.
כבוד המת הכרוך באיסורי שבת וחג
בהלכה קיים כלל כי "גדול כבוד הבריות שהוא דוחה לא תעשה שבתורה". בתלמוד פירשו כי הכוונה היא על המצוות לא תעשה של "לא תסור", שדחו חכמים את דבריהם ותקנותיהם מפני כבוד הבריות החשוב עד מאוד. נחלקו הפוסקים האם כלל זה קיים גם בנוגע לכבוד המת, ויש הסוברים שאיסור זה נאמר לכבוד המת הנחשב גם הוא ל"כבוד הבריות". עם זאת, הותרו לצורך כבוד המת רק איסורים מדרבנן, ולא כולם. הותר איסור מוקצה באופן חלקי בלבד - על ידי הנחת כיכר או תינוק על גוף המת וטלטול שניהם ביחד, וכן הותר איסור טלטול בכרמלית. לעומת זאת, לא הותרה מלאכה שאינה צריכה לגופה גם לפי הדעה (המובילה הלכתית) שהוא איסור מדברי חכמים. כמו כן, לא התירו חז"ל אמירה לנכרי לצורך כבודו, מכיוון שהם קבעו כי כבוד המת הוא שלא מחללים שבת עבורו (גם אם נעשה זאת על ידי אדם שמותר לחלל שבת), וחילול השבת לצורכו הוא בזיון עבורו.
חג
למרות שהלכות החג שווים בכול להלכות שבת, התירו חז"ל את יום טוב שני של גלויות לצורכי המת וכבודו, ולא עוד אלא שקבעו שהוא חשוב כיום חול ומותר לעשות עבורו ביום זה את כל צרכיו, אפילו חיתוך תכריכיו ושחיקת בשמים לצרכיו.
מייקל מקפול
מייקל אנתוני מקפול (באנגלית: Michael Anthony McFaul; נולד ב-1 באוקטובר 1963) הוא פרופסור ודיפלומט אמריקאי שכיהן כשגריר ארצות הברית ברוסיה בשנים 2012–2014. קודם לכן היה חבר המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית והיה עוזר מיוחד לנשיא ארצות הברית לענייני ביטחון לאומי. טרם מינויו לתפקיד בבית הלבן עבד כמרצה ופרופסור באוניברסיטת סטנפורד, לאחר שובו מרוסיה חזר לאקדמיה והוא פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת סטנפורד.
ילדותו והשכלתו
מייקל נולד בגלאזגו לקיפ והלן מקפול, למשפחה ברוכת ילדים. אביו היה מוזיקאי ומורה למוזיקה.
מקפול סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ושפות סלאביות ותואר שני בלימודים סלאביים ולימודים מזרח אירופיים מאוניברסיטת סטנפורד ב-1986 ונסע כסטודנט לזמן קצר לברית המועצות, תחילה בקיץ 1983 למד רוסית באוניברסיטת לנינגרד ולאחר מכן שהה במשך סמסטר שלם ב-1985 באוניברסיטת מוסקבה. הוא זכה במלגת רודז וקיבל תואר דוקטור ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד ב-1991 וכתב תזה על מעורבות ארצות הברית וברית המועצות בתנועות מהפכניות באפריקה הדרומית.
ב-2015 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מונטנה.
קריירה
מקפול היה ידידו של סרגיי מרקוב ויחד עמו עזר להקים את מרכז קרנגי במוסקבה ב-1994. יחסיו של מקפול עם דמויות פוליטיות שונות ברוסיה של שנות ה-90 הביאו לגינויו על ידי דמויות בכירות בסגל הקרמלין ובפרלמנט הרוסי.
מקפול היה לפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת סטנפורד וניהל את המרכז לפיתוח הדמוקרטיה של האוניברסיטה. בשנת 2011 ברק אובמה מינה את מקפול לשגריר ארצות הברית ברוסיה, ב-17 בדצמבר אותה שנה מינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית והיה הדיפלומט השני בלבד בתולדות ארצות הברית שלא היה דיפלומט טרם מינויו לתפקיד שגריר לרוסיה. מקפול התפטר מתפקידו ב-4 בפברואר 2014. במקומו מונה ג'ון טאפט.
בתקופת כהונתו כשגריג ריאן פוגל שהיה בין עובדי השגרירות הואשם בריגול וגורש מרוסיה. בשנת 2015 למייקל מקפול נודע שהוא נכנס לרשימת אנשים שלא יכולים להיכנס לתחומי רוסיה.
חייו האישיים
מקפול נשוי לדונה נורטון ולו 2 בנים ממנה. הוא דובר רוסית, פולנית ופורטוגזית.
עמדותיו
לאחר נאומו של פוטין במצעד יום הניצחון ב-9 במאי 2007, כתב לוועדה ליחסים בינלאומיים של בית הנבחרים האמריקאי כי פוטין הוא מנהיג פרנואידי שזקוק לאויבים מבחוץ על מנת לזכות בהכרה מבית.
לאחר מינויו לשגריר ספג ביקורת על כך כי מונה לארגן "הפיכה צבעונית" ברוסיה, בדומה להפיכות שפרצו בגאורגיה ובאוקראינה, אך הוא דחה טענות אלה מכל וכל. דוברת משרד החוץ הרוסי מריה זכארובה אמרה עליו ביוני 2016 כי מקפול למעשה נכשל כישלון מקצועי חרוץ במילוי משימותיו הדיפלומטיות.
לדברי מקפול "מדינה רוסית זו אף הרסה את העושר המערבי וההשקעה המיואשת על ידי אכיפת תקנות איכות סביבה באופן שרירותי כנגד משקיעים זרים בנפט, תוך סגירת השותפויות הזרות בפיתוח שדה הגז שטוקמן ושלילת ויזה למשקיע המניות הגדול ברוסיה, האזרח הבריטי ויליאם בראודר (במקור: This unconstrained Russian state also has destroyed Western wealth and discouraged investment by arbitrarily enforcing environmental regulations against foreign oil investors, shutting out foreign partners in the development of the Shtokman gas field, and denying a visa to the largest portfolio investor in Russia, British citizen William Browder.)
הוא אף טען כי בתחום היחסים הבינלאומיים פוטין מנהל מדיניות שלטעמו כמעט שאינה לוקחת בחשבון את האינטרסים האמריקאים (במקור: Regarding international affairs, Putin pursues polices that he believes serve Russia’s national interests, with little attention paid to American interests.) והוא ידוע כמבקר חריף לפוטין ושלטונו.
מכבי שפרעם
היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1968 ונרשמה לליגה ד' ובמקביל השתתפה בשלב הראשון של גביע המדינה. בשנות ה-70 שיחקה הקבוצה בליגה ג' מחוז מפרץ, שם פגשה למשחקי דרבי את הפועל שפרעם.
בעונת 1974/1975 הגיעה לגמר "הגביע הקטן" (לליגות ג'-ד') והפסידה 0–6 לקבוצת צפרירים חולון.
בסוף עונת 1977/1978, עם זאהי ארמלי לראשונה בהרכב, העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה ב'. לאחר עונה אחת בה התמודדה בצמרת (43 שערים של ארמלי) והפסידה את העלייה להפועל בני נצרת, החלה הקבוצה את עונת 1979–1980 בדהירה מטורפת שהסייתמה רק בהעפלתה לליגה א' מהמקום הראשון בהפרש גבוה משאר הקבוצות. זאהי ארמלי סיים את העונה עם 37 שערים בליגה ועוד 6 במשחקי הגביע. בעונת 1980–1981 שיחקה הקבוצה בליגה א' צפון בהדרכתו של המאמן חיים טל וסיימה במקום התשיעי.
בסיום עונת 1981/1982 (עם המאמן אברהם מנצ'ל) תפסה הקבוצה את המקום השני בליגה א' צפון, שהוביל לצמד משחקי מבחן על העלייה לליגה הארצית מול סגנית ליגה א' דרום הפועל בת ים. שני המפגשים נערכו באצטדיון הפועל בפתח תקווה. המפגש הראשון הסתיים בתיקו מאופס. המפגש השני (נדחה מהמועד המקורי, עקב פרוץ מלחמת שלום הגליל) היה הרבה יותר דרמטי, כשמכבי שפרעם כבר הובילה במחצית בתוצאה 3–0 משלושער של החלוץ זאהי ארמלי. במחצית השנייה כבשה הפועל בת ים 3 שערים והשוותה את התוצאה. בהארכה כבש ארמלי את שער הניצחון 4–3 ושפרעם בליגה הארצית.
עונת 1982/1983 הייתה עונת הבכורה והעונה היחידה שבה שיחקה הקבוצה בליגה השנייה. לאחר מאבקי תחתית סיימה הקבוצה במקום ה-14 וירדה בסיום העונה בחזרה לליגה א'.
בעונת 1983/1984 בליגה א' צפון (עם המאמן אברהם מנצ'ל) סיימה הקבוצה במקום השלישי ופיספסה את המקום השני עקב יחס שערים נחות. בעונה שלאחר מכן סיימה במקום החמישי ובעונת 1985/1986 ירדה הקבוצה לליגה ב' מהמקום האחרון.
בסיום עונת 1992/1993 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה א' והתבססה בה כקבוצת אמצע טבלה. בעונת 2001/2002 התמודדה הקבוצה בצמרת וסיימה במקום השני אחרי הפועל כפר סמיע שהעפילה לליגה הארצית. בעונת 2002/2003 סיימה המקום השלישי. בעונת 2004/2005 סיימה הקבוצה במקום ה-12 המוביל למשחקי המבחן והצליחה להישאר בליגה בזכות ניצחון 3–0 מול הפועל כרמיאל. בעונת 2005/2006 סיימה הקבוצה במקום האחרון וירדה לליגה ב'.
בסיום עונת 2008/2009 הכריזה הקבוצה על פירוק לאחר שערוריית ניסיון למכירת משחקים בקרב שחקני הקבוצה.
מכבי צעירי שפרעם ואיחוד בני שפרעם
ב-2009 לאחר התפרקות המועדון המקורי, הוקמה קבוצת מכבי צעירי שפרעם בליגה ג', אך פעילות המועדון הופסקה שנתיים לאחר מכן. בתחילת 2014 המועדון הוקם פעם נוספת, ואף הצליח להעפיל לליגה ב', אך בסיום עונת 2018/2019 שוב התפרק, אולם קבוצת הילדים והנוער של המועדון המשיכה לפעול.
בשנת 2019 ביוזמת ראש העיר ומספר אנשי עסקים, התאחדו מספר קבוצות מהעיר שפרעם והוקמה קבוצה חדשה בשם: איחוד בני שפרעם המאחדת את כלל הקבוצות מהאזור.
בחזרה לאלבום הראשון
בחזרה לאלבום הראשון הוא אלבום ההופעה השני ואלבומו התשיעי במספר של הזמר-יוצר הישראלי אביתר בנאי. האלבום כולל רצועה המורכבת מ-17 שירים, ואורכו 55 דקות ו-25 שניות. זהו אלבום ההופעה השני של בנאי (והתשיעי בסך כל הדיסקוגרפיה), והוא הוקלט על ידי חברת התקליטים נענע דיסק בהפקתו של תמיר מוסקט. האלבום הוקלט ב-7 וב-8 בספטמבר 2022 בהופעה חיה באמפי קיסריה, ויצא לאור באופן רשמי ב-4 באפריל 2023.
ב-5 באפריל 2022, אביתר בנאי הכריז כי במלואת 25 שנים לצאת אלבום הבכורה שלו, "אביתר בנאי" מ-1997, הוא ינגן את האלבום במלואו בהופעה חגיגית שתיערך במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב-יפו ב-19 במאי. לאחר שנמכרו כל הכרטיסים להופעה זו, בנאי הכריז על קיום אחת נוספת, ב-2 ביוני. שני המופעים זכו להצלחה ולשבחי המבקרים. לאחר מכן, בנאי הכריז על קיום הופעה נוספת, באמפי קיסריה ב-7 בספטמבר. לאחר שגם להופעה זו נמכרו כל הכרטיסים, בנאי הכריז על קיום אחת נוספת, ב-8 בספטמבר. בהופעות אלו, שנוהלו מוזיקלית על ידי שלומי שבן והופקו על ידי תמיר מוסקט, בנאי ביצע שינויים בשירים "מתי נתנשק" ו"תיאטרון רוסי" – בראשון "גומר" השתנה ל"גומץ", ובשני "אמן" השתנה ל"שלא" – על מנת שיתאימו לשינויים האישיים שחלו בו בחלוף השנים מאז צאת האלבום.
אלבום ההופעה, שהוקלט בהופעות שנערכו באמפי קיסריה ב-7–8 בספטמבר, היה זמין בשירותי הזרמת המדיה המוזיקליים "Spotify" ו-"Apple Music" כבר מסוף מרץ 2023, אך הוא שוחרר באופן רשמי רק ב-4 באפריל 2023, לקראת חג הפסח. ב-6 באפריל, ההופעה המוקלטת שודרה בטלוויזיה בערוץ "כאן 11". בעוד באלבום ההופעה עצמו ישנו הדרן בסוף ההופעה עם ביצוע השירים "מגדל המים" (סינגל של בנאי) ו"שוב מלבב" (שיר של אחיו המנוח מאיר), בגרסה הטלוויזיונית בוצע בסוף ההופעה השיר "מתנות" מתוך האלבום "עומד על נייר". האלבום זכה לשבחי המבקרים.
דוד פונדק
דוד פונדק (נולד ב-1950) הוא פרופסור חבר מקצועי (בדימוס) מאת המכללה האקדמית כנרת. הקים ועמד בראש המרכז הארצי לחינוך אסטרונומי פרחי מדע, היחידה לתקשוב בהוראה במכללה האקדמית אורט בראודה והיחידה לפיזיקה במכללה האקדמית כנרת.
תחומי התמחותו הם: תקשוב בהוראה, הוראת הפיזיקה והאסטרונומיה.
ביוגרפיה
דוד פונדק נולד בקיבוץ אשדות יעקב איחוד הצעיר מבין ארבעת ילדיהם של צילה וישעיהו פונדק.
אחיו הבכור נספה בתאונת מטוס במכתש הגדול, בהיותו מפקד קורס נווטים ב-1964.
לדוד אחות ואח נוספים. הוא נשוי ואב לשלושה בנים.
בצבא שרת כלוחם בסיירת צנחנים וקצין חינוך בחטיבת הצנחנים. לאחר השירות חזר לקיבוצו ובו מלא שורה של תפקידים: רכז תרבות, מדריך חברת נוער, רכז גיל הנעורים. עם סיום לימודי התואר הראשון הדריך דוד את חברת נוער "ארזים" במשך ארבע שנים (1977–1981). בני חברת הנוער הגיעו בגיל 14 לקיבוץ אשדות יעקב איחוד. תקופת חינוך זו הטביעה חותם חיובי על בני החברה, כך שעד היום, למעלה מארבעים שנה מאז החלו את דרכם, הם נפגשים באופן סדיר ורואים בבני "ארזים" את קבוצת ההשתייכות הראשונה שלהם. כל בני החברה שרתו בצבא, הקימו משפחות והיו לאנשים פעילים התורמים להתפתחות החברה הישראלית.
במהלך השנים 1980 -1991 הקים וריכז דוד את מגמת הפיזיקה בבית ספר תיכון בית ירח. בשנים אלה הפכה מגמת הפיזיקה בבית הספר למגמה גדולה שאליה הגיעו 30% מהתלמידים בבית הספר כאשר כ־50% מהלומדים היו בנות, הישג יוצא דופן בהשוואה לבית ספר תיכון בישראל ובעולם. בהוראת הפיזיקה שילב דוד הדגמות, הדמיות מחשב ופיתוח מצפה כוכבים. הפעלת המצפה תמכה בביצוע עבודות חקר של תלמידים בתיכון. על הישגיו בהוראה זכה דוד בשנת 1989 לפרס מורה מצטיין לפיזיקה, על ידי מכון ויצמן למדע.
לימודים
ב-1986 השלים תואר שני ב טכניון, עם התמחות בהוראת הפיזיקה בהנחיית דר' נח לרמן. נושא התזה: "פיתוח של מעבדה באופטיקה גאומטרית והערכת תרומתה ללימודי הפיזיקה".
בשנת 1991 קבל תואר דוקטור בטכניון, בהנחיית פרופ' מנחם פיינגולד. נושא התזה: "התפתחות מערכות מושגים באסטרונומיה אצל תלמידים המבצעים עבודת גמר".
בשנים 2–1991 יצא דוד עם משפחתו לפוסט דוקטורט באוניברסיטת סן-דייגו. עבודת המחקר עסקה בפיתוח והערכה של לומדות בהוראת מעגלים חשמליים, בהנחייתו של פרופ' פרד גולדברג (Fred Goldberg).
קריירה אקדמית
תחומי העיסוק של דוד פונדק הם תקשוב בהוראה, וחינוך בפיזיקה ואסטרונומיה: הוראה, מחקר, פיתוח חומרי למידה ורעיונות פדגוגיים. משנת 1993 דוד ללמד במכללה האקדמית כנרת כשלוחה של אוניברסיטת בר-אילן. הוא לימד בתוכנית "אקדמיזציה למורים", שבה השלימו מורים בעלי תואר מורה בכיר תואר ראשון בחינוך. במקביל להוראה פיתח יחד עם קבוצת אסטרופיזיקאים, עולים חדשים מברית המועצות לשעבר, שני מכוני מחקר באסטרונומיה שבהם התבצעו מחקרים בפעילות השמש ובכוכבים משתנים. מכונים אלה אף סייעו לתלמידי תיכון בביצוע עבודות חקר באסטרונומיה.
ב-1998 נבחר דוד לעמוד בראש המחלקה להוראה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה, במסגרתה למדו וקבלו המהנדסים תעודת הוראה. בשנת 2000, במסגרת קול קורא לפיתוח טכנולוגיות למידה של המועצה להשכלה גבוהה, זכתה הצעה שהגיש דוד בנושא תקשוב בלמידה למימון רחב היקף. בעקבות הזכייה הוקמה יחידה לתקשוב ההוראה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה ודוד עמד בראשה. פעילות היחידה הובילה בין השאר לפיתוח חדר למידה מיוחד בגישת Scale-Up המאפשרת הוראה המשלבת למידה ומחקר בקבוצות קטנות. בשנת 2000 נבחר דוד כחבר בצוות ההיגוי של מיט"ל – מרכז של המוסדות להשכלה גבוהה בארץ לקידום ידע בטכנולוגיות למידה. במסגרת המרכז דוד היה שותף, במשך 17 שנים, בקידום יוזמות לתקשוב ההוראה האקדמית בארץ, וכן קיום סדיר של כנסים שנתיים בנושאי טכנולוגיות למידה.
ב־2005 הוקם במכללה האקדמית כנרת בית ספר להנדסה בראשותו של פרופ' יעקב בר. דוד הקים את היחידה לפיזיקה בבית הספר להנדסה, ופיתח מעבדה להוראת הפיזיקה וללימוד קורסי היסוד בפיזיקה.
ב2018 פרש פרופ' פונדק לגמלאות והקים במכללה את המרכז לחינוך אסטרונומי יחד עם פרופ' מוחמד עכאשה ועם דר' אלון לוי. פרופ' פונדק חידש את פעולת מצפה הכוכבים כנרת. למצפה אתר עשיר הכולל ספר לימוד מקוון באסטרונומיה המקיף את כל נושאי היסוד בתחום, אתר הדמיות באסטרונומיה, עבודות חקר זעירות של תלמידים באסטרונומיה, פעילויות באסטרונומיה שניתן לבצען בכיתה, פרויקטים מיוחדים במדעי החלל.
ב- 2022 הקים פרופ' פונדק מצפה כוכבים רובוטי המתמקד בתמיכה של עבודות חקר המבוצעות ע"י תלמידים בישראל ובעולם. ניתן לפנות אל אתר מצפה הכוכבים הרובוטי ולהזמין תמונות של גרמי שמים וכן לקבל תמיכה בביצוע עבודות חקר.
כתיבה, עריכה ותרגום
דוד כתב ספרים ומאמרים רבים והרצה בכנסים בינלאומיים. הפעילות האקדמית והמחקרית של דוד הוא מתמקדת בשני נושאים: א. פיתוח דרכים סביבות למידה בפיזיקה ואסטרונומיה תוך זיהוי קשיים הבולמים את התקדמות הלומד, ב. פיתוח וחקר סביבות למידה מתוקשבות.
1987 תרגם דוד לעברית את ספרו של פרופ' ריצ'רד פיינמן התאוריה המוזרה של אור וחומר בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בהמשך ראתה אור סדרת ספרים ללימוד אסטרונומיה בעריכתו של דוד:
1993 - "האדם והיקום" בהוצאת רשת עמל.
1995 "לשמים יד נושיט" יסודות האסטרונומיה לגיל הרך בהוצאת אוריון.
1999 - "מדריך למורה – אסטרונומיה בפעולה" בהוצאת רכס.
2000 - "אסטרונומיה בפעולה" בהוצאת רכס.
2003 - אסטרוטופ – מדריך לביצוע עבודות חקר באסטרונומיה.
בשנת 2006 החל דוד לערוך את הסדרה המדעית של המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה. במסגרת הסדרה הופיעו עשרה ספרים שנכתבו על ידי מרצי המכללה או תורגמו ביוזמתה.
שני הספרים הראשונים הופיעו בעקבות שיתוף פעולה של דוד עם פרופ' וולפגאנג כריסטיאן (Wolfgang Christian) ממכללת דווידסון ועסקו בפיזיקה רב-ייצוגית המאפשרת למידה באמצעות הדמיות.
2006 - מכניקה רב-ייצוגית בהוצאת רכס.
2008 - חשמל ומגנטיות רב-ייצוגיים, בהוצאת רכס.
במתמטיקה הופיעו הספרים הבאים:
2008 - חדו"א במשתנים אחדים בהוצאת מאגנס.
2009 - חדו"א במשתנה אחד בהוצאת מאגנס.
בהמשך הופיעו חמישה ספרים בסדרה "מבינים פיזיקה" בהוצאת מאגנס,,,,
2014 הופיע ספר הלימוד האחרון בסדרה - תקצירי הרצאות במכניקה, בהוצאת מאגנס.
יזמות בקידום המדע ותקשוב הלמידה
1988 - הקמת מצפה הכוכבים "בית ירח" בבית גורדון. המצפה הממוחשב הראשון בארץ שבו ביצעו תלמידים עבודות חקר. התלמידים למדו להפעיל טלסקופ ומצלמות כוכבים כרובוטים. במסגרת זו אושרה לתלמידים יחידת לימוד שישית בפיזיקה בתעודת הבגרות.
1994 - הקמת בית התוכנה "קשת אוריון", שהתמחה בפיתוח משחקי מחשב בהוראת המדעים לגיל הרך.
2000 - פיתוח סביבת לימוד חדשנית בהוראת המדעים – בודק מטלות ברשת, מערכת לניהול שאלות דיגיטליות בשיתוף פעולה עם חברת WebAssign בראשה עמד פרופ' ג'ון ריזלי (John Risley).
2004 - הקמת סביבה חדשנית ללמידה המאפשרת למידה בקבוצות קטנות בקורסים מרובי משתתפים בגישת Scale-Up בשיתוף פעולה עם פרופ' רוברט ביכנר (Robert J. Beichner).
2006 - פיתוח אתר עם מערכת הדמיות ממוחשבות בגישת Physlet בשיתוף פעולה עם פרופ' וולפגאנג כריסטיאן.
2017 - פיתוח אתר ללימוד אסטרונומיה - אסטרונומיה בפעולה, המאפשר לכל המעוניין להכיר אסטרונומיה באמצעות ספר לימוד מקוון, הדמיות וביצוע עבודות חקר.
2018 - הקמת מצפה הכוכבים כנרת לקידום החינוך האסטרונומי במועצה האזורית עמק הירדן. הקמת המרכז לחינוך אסטרונומי במכללה האקדמית כנרת
רובר SD1
רובר SD1 (באנגלית: Rover SD1) היא מכונית סלון, בתצורת האצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית, רובר אשר יוצרה בין השנים 1972–1976.
סך הכול יוצרו 303,345 יחידות.
אל תלכי רחוק מדי
אל תלכי רחוק מדי הוא אלבומו השלישי של הזמר שלומי שבת, שיצא לאור בשנת 1991.
את שירי האלבום עיבדו מוזיקאיים רבים: ארקדי דוכין, יורם צדוק, ננסי ברנדס, יהודה (יוג'י) גבאי, חברי להקת "אתניקס", יוני רועה, עמיר בן-משה וחברי להקת "אטרף".
באלבום חידש שבת את השיר "מיקה", שביצע במקור אפרים שמיר.
סופרמן: סדרת האנימציה
סופרמן: סדרת האנימציה (באנגלית: Superman: The Animated Series) היא סדרת אנימציה אמריקאית, המבוססת על סדרת הקומיקס סופרמן מבית DC קומיקס. הסדרה נוצרה על ידי ברום טים ואלן בורנט והופקה לשידור על ידי האחים וורנר הנפשה בשיתוף חברת DC קומיקס עבור רשת Kids' WB. היא שודרה למשך שלוש עונות בסך כולל של 54 פרקים בין 6 בספטמבר 1996 ל-12 בפברואר 2000.
זוהי הסדרה השנייה של DC Animated Universe לאחר באטמן - הסדרה המצוירת, הסדרה זכתה לתשבחות על המורכבות הנושאית, איכות האנימציה והכתיבה, נאמנות לחומר המקורי, דיבוב, בגרות וחידוש המיתוס של דמות הקומיקס הראשית.
ליאו ואלדז
ליאו ואלדס הוא דמות בדיונית בסדרת הספרים "גיבורי האולימפוס" ו"גורלו של אפולו", מאת ריק ריירדן.
ביוגרפיה בדיונית
ליאו הוא בנם של הפייסטוס, אל הכבשנים והאש במיתולוגיה היוונית ושל אספרנסה ואלדז. הוא נולד ב-7 ביולי בשנה בלתי ידועה. לליאו הייתה שמרטפית כשיהיה קטן שניסתה להרוג אותו כל פעם מחדש ולבסוף הובן שזו לא אחרת מאשר הרה. אימו של ליאו נהרגה בתאונה שנגרמה באשמת גאיה, אלת האדמה. לאחר מות אימו הוא עובר בין בתי אומנה שונים. ליאו פוגש את פייפר מקלין וג'ייסון גרייס בבית הספר לטבע, ומשם מגיע למחנה החצויים. הוא מגלה מחסן כלים משוכלל, שם הוא הצליח לתקן את דרקון המתכת שאיים על המחנה, והסיר את הקללה מעל הביתן של הפייסטוס. הוא עוזר לג'ייסון ולפייפר להציל את הרה. כשהם חוזרים הוא הופך להיות ראש הבית, ומצטרף לשבעה במסעם לאתונה. הוא משתמש בכוחו כדי להציל את חבריו ופוגש את קליפסו. אחרי שההרפתקאה מסתיימת (לכאורה במותו) הוא חוזר לאוגיגיה ומשחרר אותה והם מגדירים את עצמם כזוג. בגורלו של אפולו חוזרים ליאו וקליפסו ומצטרפים לאפולו במסעותיו.
נשק
לליאו יש חגורת כלים קסומה שממנה הוא יכול להוציא מה שהוא רוצה וכמו כן יש לו תכונה נדירה בקרב בני הפייסטוס המאפשרת לו ליצור אש.
משפחה
סבא רבא של ליאו, סמי היה החבר הטוב ביותר של הייזל לבסק ולמשך זמן קצר גם בן זוגה. היא נתנה לו יהלום בהבטחה שהוא לא ימכור אותו כי הוא מקולל אך בסופו של דבר סמי מכר את היהלום והיה בטוח שהייזל מתה באלסקה בגלל המעשה הזה.
אמו של ליאו אספרנסה ואלדס מתה בשריפה שליאו יצר לא במודע בעזרת כוחות האש שלו.
אביו של ליאו הוא הפייסטוס אל הנפחות והאש.
גביע המדינה בכדורגל נשים 2020/2021
גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2020/2021 היא התחרות ה-23 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-24 בנובמבר 2020 ומשחק הגמר נערך ב-27 במאי 2021 והסתיים בניצחון של מ.ס. קריית גת על מכבי בנות עמק חפר. בכך השלימה קריית גת טרבל היסטורי לאחר שזכתה בעונה זו גם באליפות ובגביע אתנה. הייתה זו זכייתה השנייה של קריית גת בגביע.
לתחרות נרשמו 21 קבוצות כש-10 מהן מליגת העל, 7 מתוך 10 קבוצות מהליגה הלאומית ו-4 מתוך 9 קבוצות מהליגה הארצית. בפועל התמודדו 20 קבוצות בתחרות כיוון שמכבי חולון לא הצליחה להעמיד קבוצה ולהתחרות בעונה זו.
סיבוב ראשון
בסיבוב הראשון השתתפו 4 קבוצות מהליגה הארצית ו-6 קבוצות מהליגה הלאומית. המשחקים התקיימו ב-24 בנובמבר 2020 פרט למשחק בין מרמורק ל-כפר כנא שהתקיים ב-30 בנובמבר 2020.
שמינית הגמר
אל שמינית הגמר העפילו 5 הקבוצות שניצחו בסיבוב הראשון, קבוצת ליגה לאומית אחת וכל קבוצות ליגת העל שהצטרפו בשלב זה. סיבוב הגביע הזה נערך ב-6 בדצמבר 2020 פרט למשחק בין עראבה לקטמון ירושלים שנערך ב-24 בדצמבר 2020.
רבע הגמר
אל רבע הגמר העפילו 8 הקבוצות שניצחו בשמינית הגמר. סיבוב גביע זה נערך ב-14 בפברואר 2021.
חצי הגמר
אל חצי הגמר העפילו 4 הקבוצות שניצחו ברבע הגמר. בהגרלה שנערכה ב-18 במרץ נקבעו המשחקים שנערכו ב-21 וב-22 באפריל 2021.
וילה סרצ'נו
וילה סרצ'נו (איטלקית: Villa Saraceno) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה (כיום בפינלה Finale di Agugliaro), קילומטרים אחדים מדרום לוויצ'נזה).
אדריכלות
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". מן התוכנית הוצא אל הפועל רק הבניין המרכזי, ואילו שני האגפים הגדולים הכוללים את המטבחים ואת מבני המשק, לא נבנו.
במרכז מצוי בית האדון המלבני. אל הפתח המרכזי עולה כבש רחב עם שיפוע מתון. הכבש עולה אל לוג'יה (loggia) עם חזית דמוית מקדש רומי בעל שלוש קשתות התומכות בגג גמלוני. החזית פשוטה ביותר בעיצובה, ללא עיטורים כלשהם. כמקובל בווילות של פלאדיו גם כאן לבניין זה שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון (piano nobile) בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה הכבש. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה נראים משני צידי הכבש. למעשה רק הצד הימני (לעיני המתבונן) נבנה ושימש כמזווה, והשני מלא בעפר. המטבח, שכעניין שבשגרה היה ממוקם בווילות הפלדיאניות בקומה זו, תוכנן להבנות באגפים הצדדיים. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה צרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית. בסך הכול החזית מצומצמת מאוד ויש בה חלונות מעטים. משערים שבעל הבית התקמץ בהוצאות לבנייה. מן העטורים של חדרי המגורים נותרו שרידים מעטים בלבד.
וילה סרצ'נו נרכשה בידי האיגוד הבריטי British Landmark Trust, שערך בה פעולת שימור קפדנית, והיא מוכרזת כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1994.
רנו מונאקטר
רנו מונאקטר (בצרפתית : Renault Monaquatre) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1936–1931 בצרפת ובבלגיה
מארי-לואיז לאשאפל
מארי-לואיז לאשאפל (בצרפתית:Marie-Louise Lachapelle (1 בינואר 1769 - 4 באוקטובר 1821) הייתה מיילדת צרפתייה שפיתחה שיטות חדשות בתחום עיסוקה.
ביוגרפיה
מארי-לואיז לאשאפל נולדה בפריס למשפחה שעסקה בתחום מיילדות כבר מספר דורות. היא למדה אצל אימה וכבר בגיל 12 הייתה מסוגלת לעבוד באופן עצמאי. היא עבדה לצד אימה בבית חולים "הוטל דיה", בין הוותיקות בפריז. במקביל היא המשיכה ללמוד אצל מומחים מובילים בתחום פריז. בשנת 1797 מארי-לואיז לאשאפל מונתה למנהלת מחלקת מיילדות בבית חולים במקום אימה שלה שנפטרה. בין התלמידות שלה הייתה מארי בואבה שבהמשך עבדה לצידה.
מארי-לואיז לאשאפל פנתה למשרד הפנים הצרפתי עם בקשה לארגן מסגרת לימודי מיילדות ובית חולים חדש לילדים. בעקבות התשובה החיובית היא נשלחה להידלברג להשתלמות. כאשר היא חזרה היא מונתה למנהלת מחלקת מיילדות בבית חולים החדש.
במהלך עבודתה מארי-לואיז לאשאפל טיפלה בלידת כ-40 אלף תינוקות. על בסיס ניסיונה היא פרסמה ספרPratique des accouchemens ou Mémoires et observations choisies, sur les points les plus importans de l'art. מארי-לואיז לאשאפל הייתה בדעה שצריך להתערב במהלך לידה רק במקרים קיצוניים. היא הכירה בחשיבות תיעוד המקרים וניתוח סטטיסטי של הממצאים.
מארי-לואיס לאשאפל נפטרה ממחלת הסרטן.
אבראהים אבו דיה
אבראהים אבו דָיֵה (1917, צוריף - 6 במרץ 1952, ביירות) היה מפקד המיליציה הפלסטינית אל-ג'יהאד אל-מוקדס ("צבא הקודש") באזור ירושלים במלחמת העצמאות. הוא פיקד על קרבות רבים, ובהם הקרב עם מחלקת ההר, שיירת נבי דניאל וקרב סן סימון.
חייו
אבו דיה נולד בכפר צוריף שממערב לגוש עציון. כבנו של ספר הכפר רכש רק ארבע שנות לימוד. בתקופת המרד הערבי הגדול הצטרף כלוחם לאנשי הכנופיות של המופתי של ירושלים, חג' אמין אל-חוסייני, ורכש לעצמו מוניטין של לוחם אמיץ.