cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ירקונה
שוק איכרים שנתי במושב ירקונה
לתושבי מושב ירקונה מסורת ארוכת שנים בארגון שוק איכרים שנתי שנערך בעונת האביב. "באזאר ירקונה" הוא אירוע שמשלב תרבות, בילוי ותרומה לקהילה, והוא כולל עשרות דוכנים שונים ובהם גבינות, יין, ירקות אורגניים, פרחים, פירות טריים, חפצי אומנות, בתי קפה, פיצה, פעילויות כיף, מוזיקה ואטרקציות. האירוע כולו מאורגן בהתנדבות מלאה על ידי תושבי ירקונה וכל ההכנסות מועברים בתרומה לעמותת חיים שפועלת להצלת חיים של ילדים חולי סרטן.
נטליה קורולבסקאיה
נטליה יורייבנה קורולבסקאיה (באוקראינית: Наталія Юріївна Королевська; נולדה ב-18 במאי 1975) היא פוליטיקאית ומדינאית אוקראינית, מנהיגת מפלגת "אוקראינה - קדימה!" . חברת הראדה העליונה של הכינוס החמישי, השישי, השמיני והתשיעי.
ביוגרפיה
נטליה קורולבסקאיה נולדה בקרסני לוץ'. סיימה את התיכון עם מדליית כסף. אחר כך קיבלה שתי השכלות גבוהות. מחברת של יותר מ-10 מאמרים מדעיים על כלכלה.
מאז 2006 - חברת העם של אוקראינה של הכינוס החמישי, מגוש יוליה טימושנקו. חברת המועצה הפוליטית של מפלגת האיחוד הכל-אוקראיני "מולדת". מזכירת ועדת הראדה העליונה למדיניות כלכלית, חברת המשלחת הקבועה לאספה הבין-פרלמנטרית של מדינות חבר העמים.
TCS
המטה הראשי של TCS ממוקם במומבאי, הודו.
TCS בישראל
TCS פועלת בישראל מאז חודש יוני 2005. מנכ"ל החברה בישראל מאז 2012 הוא אייל מוסקל. באפריל 2014 החלה החברה פרויקט רחב היקף להחלפת מערכות המחשוב של בנק יהב במערכת BaNCS החדשנית, וב-1 בינואר 2017 הופעלה המערכת בבנק. החברה עבדה ועובדת עם מגוון חברות גלובליות בישראל ביניהם ניתן למנות את אפל, מיקרוסופט, HP INDIGO, אל על, בנק דיסקונט, בנק יהב, צים, מוטורולה, נילסן, Finastra, Stratasys, משרד האוצר ועוד שורה ארוכה של חברות בארץ ובעולם.
ג'ורג' הודג'סון
ג'ורג' ריצ'י הודג'סון (באנגלית: George Ritchie Hodgson; 12 באוקטובר 1893 - 1 במאי 1983) היה שחיין קנדי, אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב ושיאן עולם. היה לשחיין הקנדי הראשון שזכה במדליית זהב בשחייה עד אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
ביוגרפיה
הודג'סון נולד במונטריאול.
במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בשנת 1911 זכה הודג'סון במדליית זהב במשחה ל-1 מייל.
בין השנים 1910–1912 הודג'סון לא הפסיד בשום משחה הן בקנדה והן בארצות הברית.
אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה הודג'סון בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 5:24.4 דקות, לפני ג'ון הטפילד מבריטניה (5:25.8 דקות) והרולד הרדוויק מאוסטרלאסיה (5:31.2 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש נוסף של 22:00.0 דקות, לפני הטפילד (22:39.0 דקות) והרדוויק (23:15.4 דקות). תוך כדי המשחה ל-1500 מטר הוא שבר גם את שיא העולם ב-1000 יארד, במשחה ל-1000 מטר והמשיך לשיא עולם גם במשחה ל-1 מייל. כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש של 22:23.0 דקות. שיאו העולמי במשחה ל-1500 מטר החזיק מעמד 11 שנים ונשבר על ידי ארנה בורג משוודיה (21:35.3 דקות).
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) סיים הודג'סון במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי ובמקום תשיעי במשחה ל-1500 מטר חופשי ולא הצליח להגן על תואריו.
בשנת 1983 נפטר הודג'סון במונטריאול.
לנדון דונובן
לנדון טימות'י דונובן (באנגלית: Landon Timothy Donovan; נולד ב-4 במרץ 1982 באונטריו שבקליפורניה) הוא כדורגלן עבר אמריקאי. דונובן שיחק כחלוץ שני, בדרך כלל באגף השמאלי, ומזוהה בעיקר עם המועדון האמריקאי לוס אנג'לס גלקסי בו שיחק ברוב הקריירה שלו. דונובן הוא מלך השערים של נבחרת ארצות הברית בכל הזמנים, וכן מוביל את דירוג הבישולים שלה בכל הזמנים.
קריירת המועדונים
לנדון נולד לטימות'י דונובן ולדונה-קני קאש. הוא גדל ברדלאנדס שבקליפורניה, ולמד בבית הספר התיכון של מזרח רדלאנדס. בשנת 1998 הוא הצטרף לאקדמיית כדורגל מיוחדת בארצות הברית, וכעבור שנה, בגיל 17, עבר אל מחלקת הנוער של המועדון הגרמני, באייר לברקוזן. ב-2001, לאחר שתי עונות ששיחק במחלקת הנוער, חתם דונובן על חוזה מקצועי בקבוצה הבוגרת של לברקוזן בגיל 19, ובכך הפך לכדורגלן האמריקאי הצעיר ביותר שחותם על חוזה בקבוצה מחוץ לארצות הברית.
דונובן לא הצליח להשתלב בלברקוזן, ועקב כך הושאל לקבוצת סן חוזה ארת'קווייקס מליגת ה-MLS האמריקאית, לפני פתיחת עונת 2001 של הליגה. כבר בעונתו הראשונה ב-MLS הצליח דונובן להוביל את סן חוזה לזכייה באליפות הליגה. ב-2002 הוא המשיך את הצטיינותו וזכה בתואר האישי "שחקן השנה של הונדה", המוענק מטעם תקשורת הספורט האמריקאית. ב-2003 הוא הוביל את קבוצתו לזכייה נוספת באליפות הליגה, וכן זכה שוב בתואר שחקן השנה של הונדה ובתואר כדורגלן השנה בארצות הברית מטעם ההתאחדות. הוא זכה שוב בתארים אלו גם ב-2004. בארבע עונותיו בליגה כבש דונובן 32 שערים ובישל 29 נוספים.
ביוני 2004, לאחר שצבר מספיק ניסיון משחק, הודיעה הנהלת באייר לברקוזן על החזרתו של דונובן לשורותיה. בסיום אותה עונה עזב דונובן את ארצות הברית, והצטרף בחזרה ללברקוזן בתחילת שנת 2005. לאחר ששיחק בשבעה משחקים בלבד, שרק בשניים מהם פתח בהרכב, הביע דונובן את רצונו לשוב לארצות הברית. על אף הצעה מקבוצת פורטסמות' האנגלית, עבר דונובן לקבוצת ה-MLS לוס אנג'לס גלקסי, שקיבלה את הזכויות עליו מסן חוזה ארת'קווייקס.
בעונתו הראשונה במדי לוס אנג'לס, 2005, כבש דונובן 11 שערים ובישל עשרה שערים, והוסיף ארבעה שערים ובישול במשחקי הפלייאוף, ולפיכך זכה בפרס "נעל הזהב של לוס אנג'לס גלקסי" המוענק למלך השערים של המועדון. הוא הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות ה-MLS, שהייתה האליפות השלישית האישית שלו לאחר שתי האליפויות בהן זכה במדי סן חוזה. הוא סייע לקבוצתו לזכות גם בגביע ארצות הברית הפתוח, לאחר שכבש שני שערים בטורניר, אחד מהם בחצי הגמר נגד מינסוטה ת'אנדר. באותה שנה דונובן אף נבחר לאחד מ-11 השחקנים הטובים בכל הזמנים ב-MLS, כחלק מחגיגות עשר שנים לליגה.
בעונת 2006 השיג דונובן 11 שערים ושמונה בישולים בעונה הסדירה, בנוסף לשלושה שערים במסגרת גביע ארצות הברית הפתוח. אף על פי כן, לוס אנג'לס לא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף בעונה זו, והפסידה בגמר הגביע הפתוח לשיקגו פייר. למרות זאת, 14 שעריו של דונובן בפלייאוף עד כה מיקמו אותו במקום השני בדירוג מלכי השערים בפלייאוף בכל הזמנים, אחרי קרלוס רואיז. בעונת 2007, על אף כישלון נוסף להעפיל לפלייאוף, הוא המשיך להצליח מבחינה אישית עם שמונה שערים ו-13 בישולים (הגבוה בליגה), וזכה בתואר שחקן השנה של הונדה ובפעם השלישית ברציפות בנעל הזהב של לוס אנג'לס גלקסי.
גם עונת 2008 הייתה מאכזבת עבור לוס אנג'לס גלקסי. עם זאת, עונה זו הייתה המוצלחת ביותר של דונובן. הוא כבש 20 שערים ובישל תשעה שערים, תוך שהוא מפתח שותפות יעילה בחוליית ההתקפה של הקבוצה, יחד עם דייוויד בקהאם ואדסון באדל. הוא סיים את העונה כמלך השערים של כל ליגת ה-MLS, ואף זכה להיכלל בהרכב העונה ב-MLS, ונבחר בפעם החמישית בקריירה שלו לתואר שחקן השנה של הונדה. הוא הפך לשחקן היחיד שזוכה בתואר זה חמש פעמים.
בינואר 2009 חזר דונובן לאירופה, כאשר הושאל לבאיירן מינכן, קבוצה גרמנית בכירה. אף על פי שכבש חמישה שערים במשחקי ההכנה של הקבוצה בפגרת החורף, במשחקי הליגה התקשה דונובן למצוא את מקומו בהרכב בין החלוצים הבכירים מירוסלב קלוזה ולוקה טוני, ושותף בשישה משחקים בלבד מבלי לכבוש שער. בעקבות הכישלון הוא החליט לסיים את תקופת ההשאלה שלו ולחזור ללוס אנג'לס גלקסי. על אף חוסר ההצלחה שלו באירופה הוא הצטיין רבות במדי הגלקסי, כאשר נבחר להרכב העונה ב-MLS, לכדורגלן השנה בארצות הברית ולשחקן השנה של הונדה. בראשית 2010 הושאל דונובן לאברטון מהפרמייר ליג, אך שב לגלקסי לפני פתיחת עונת ה-MLS בחודש מרץ. לאחר מכן, ב-2014, דונובן פרש ממשחק פעיל וחזר לשחק ב-2016. לאחר שערך שישה משחקים בגלקסי, פרש שוב.
ב-12 בינואר 2018 חזר בפעם השנייה מפרישה וחתם בלאון מהליגה המקסיקנית.
נבחרת לאומית
דונובן שיחק בצעירותו בנבחרת ארצות הברית עד גיל 17, וכבש במדיה 35 שערים ב-41 משחקים. הוא שיחק עם נבחרת זו בגביע העולם עד גיל 17 ב-1999, וזכה ב"כדור הזהב" של השחקן המצטיין בטורניר, תוך שהוא מוביל את הנבחרת לחצי הגמר. דונובן אף שיחק עם הנבחרת האולימפית של ארצות הברית (עד גיל 23) באולימפיאדת סידני 2000. הוא היה מהמצטיינים בנבחרתו, והוביל את ארצות הברית עד לחצי גמר האולימפיאדה וקרבה ממשית לזכייה במדליית ארד.
בהמשך שנת 2000 זומן דונובן לנבחרת הבוגרת של ארצות הברית. הוא הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת כבר בהופעת הבכורה שלו, מול נבחרת מקסיקו. בשנת 2002 זכה דונובן עם ארצות הברית בגביע הזהב של CONCACAF (אליפות צפון אמריקה), ונבחר לאחד מ-11 המצטיינים בטורניר. בהמשך השנה הוא ערך את הופעתו הראשונה במסגרת גביע העולם. בטורניר זה כבש דונובן שני שערים, וסייע לנבחרתו, שהייתה אחת מהקבוצות המפתיעות של הטורניר, להעפיל עד לרבע הגמר. בטורנירי גביע הזהב של CONCACAF ב-2003 וב-2005 סיים דונובן עם ארצות הברית במקומות השלישי והראשון בהתאמה, ובשניהם נכלל שוב בהרכב הטורניר.
במהלך שנת 2006 הפך דונובן לשיאן הבישולים של נבחרת ארצות הברית בכל הזמנים, כאשר הגיע ל-23 בישולים בקריירה ושבר את שיאו של קובי ג'ונס. במונדיאל 2006 ארצות הברית לא הצליחה לשחזר את ההצלחה מגביע העולם הקודם. דונובן הפגין יכולת חלשה, יחד עם כל שאר הנבחרת שכבשה שער אחד בלבד, וסיים עמה במקום האחרון בשלב הבתים של הטורניר. ב-2007 זכה דונובן עם נבחרתו בפעם השלישית בגביע הזהב של CONCACAF, תוך שהוא כובש ארבעה שערים בטורניר ונכלל בנבחרת המצטיינים השנייה של הטורניר.
במהלך שנת 2008 שבר דונובן שני שיאים בנבחרת - הוא עקף את אריק וינלדה והפך למלך השערים של ארצות הברית בכל הזמנים, וכן הפך בגיל 26 לשחקן הרביעי הצעיר ביותר שמגיע ל-100 הופעות במדי הנבחרת. בגביע הקונפדרציות 2009 כבש דונובן שני שערים, וסייע לנבחרתו להעפיל במפתיע עד לגמר. אחד מהשערים היה השער השני במשחק הגמר מול נבחרת ברזיל, שהעניק לארצות הברית יתרון 0-2, אך ברזיל חזרה מהפיגור וניצחה 3-2, וארצות הברית הסתפקה במקום השני.
במונדיאל 2010 כבש דונובן שני שערים בשלב הבתים, בהם שער ניצחון נגד אלג'יריה בזמן הפציעות של המשחק, שהעלה את נבחרתו לשלב שמינית הגמר של הטורניר. דונובן נחשב מועמד וודאי ללבוש את מדי הנבחרת גם במונדיאל 2014, אך בניגוד לכל הציפיות הוא נופה מסגל הנבחרת למונדיאל על ידי המאמן יורגן קלינסמן ולא נטל בו חלק. לאחר מספר ימים, דונובן החליט לפרוש מנבחרת ארצות הברית.
יאיר לוטן
יאיר ג'ונה לוטן (נולד ב-3 ביולי 1973) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה
לוטן נולד בשכונת הגבעה הצרפתית בירושלים בשם יאיר זלוטוגורסקי, לאב פסיכולוג ולאם רופאה, מנהלת בחברת התרופות "אלי לילי" (Eli Lilly). יש לו שתי אחיות. עד גיל 12 הוא גדל בירושלים ובמדינת ניו יורק שבארצות הברית - בעקבות לימודי הדוקטורט של הוריו. כשהיה בן 12 חזרה המשפחה לישראל, ולוטן למד בתיכון ליד האוניברסיטה. הוא שירת שלוש שנים בחטיבת הצנחנים בצבא ההגנה לישראל.
לוטן היה מאורס לשחקנית האנגלייה קלי ריילי.
בישראל
בגיל 20 החל בקריירת דוגמנות קצרה. באותן שנים הנחה בתוכנית הטלוויזיה "זאפ לראשון" והנחה לצד עדן הראל את התוכנית "אין גבול" בטלוויזיה החינוכית, ושיחק בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני".
ב-1996 שיחק לצד אלון אבוטבול בסרט "איתך לנצח" שכתבה וביימה רותי פרס. ב-1997 גילם את יובל בסרט הטלוויזיה "דומינו" שכתבה לימור נחמיאס וביים אורי סיון. באותה שנה שיחק לצד מיכל ינאי ובנות פסיה במחזמר "הכל אגדה" שכתב וביים אורי פסטר, וגילם את ריף בסדרת הטלוויזיה "כחול עמוק" ששודרה ב-HOT. ב-1998 גילם את עונג בקומדיית המצבים "שמש". ב-2002 גילם את יובל קראוס בסדרת הטלוויזיה "בנות בראון" שכתבה עירית לינור וביימו רני כרמלי ועירית לינור. ב-2013 שיחק בסדרה "בני ערובה", בה גילם את אדם רובין, קצין ימ"מ מצטיין שנסיבות טרגיות מובילות אותו לעמוד בראש קבוצת שכירי חרב שמטרתם להרוג את ראש הממשלה. באופן חסר תקדים, הסדרה זכתה להצלחה בזירה הבינלאומית עוד בטרם עלייתה לשידור בישראל: היא נמכרה לרשת CBS האמריקאית, שם עלתה לשידור בספטמבר 2013 בשם "Hostages" (בני ערובה), והיא הסדרה הישראלית הראשונה שנמכרה לרשת טלוויזיה אמריקאית עוד בשלבי הפיתוח ולפני הפקת המקור הישראלית.
בחו"ל
ב-2001 גילם את דמותו של כריס, בסרט הסלאשר הגרמני "The Pool". באותה שנה דיבב את דמותו של דייוויד ארמסטרונג, חייל בצבא ארצות הברית במהלך, המלחמה הקרה - הדמות הראשית של משחק הווידאו "Operation Flashpoint: Cold War Crisis".
ב-2006 גילם את דמותו של ג'ו פרנטי בפרק בסדרת הדרמה הבריטית "המלחמה של פויל" העוסק בסיפורי מלחמה אמיתיים מהחיים, בו הדמויות מנהלות מלחמות אישיות, בעיצומו של הכאוס של מלחמת העולם השנייה. לדבריו, הדמות שלו בסדרה זו הזכירה לו חבר מהצבא, שהייתה לו היכולת למצוא את ההומור בכל מצב נתון. באותה שנה גילם את מתרהורן גולי בסרט הטלוויזיה "The Beyond", המתמקד במדעני נאס"א במהלך משבר עולמי; גילם את ספנסר וולף בעונה החמישית של "24"; גילם את ג'סי בסרט הקולנוע "One Night with the King", וגילם את ד"ר מרטי פינו באחד הפרקים של "CSI: ניו יורק".
בשנת 2008 לוטן גילם את רוברט טימותי בריאן, חובש הצי האמריקני, בדרמת המלחמה "דור מזוין" של רשת HBO.
ב-2009 גילם את התפקיד הראשי בפיילוט שיצר דייוויד מילץ' עבור HBO בשם "Last of the Ninth".
בשנת 2017 גילם את לוגן ברדלי, חייל בחיל האוויר של ארצות הברית בסדרת הפשע הבריטית "חסרת פחד" ברשת ITV.
1089 (מספר)
1089 (נכתב גם 1,089; במילים: אלף שמונים ותשע) הוא מספר טבעי, עוקב ל-1088 וקודם ל-1090.
תכונות
1089 הוא הריבוע של 33, כלומר.
הכפלה של המספר 1089 בשני מספרים שלמים חיוביים שסכומם הוא 10 נותן שתי תוצאות שמתקבלות מהיפוך סדר הספרות זו של זו:
למספר 1089 יש תכונה מעניינת נוספת והיא שהכפלת המספר במספרים השלמים מ-1 ועד ל-9 מייצרת תבנית שבה כל טור ספרות במכפלה עולה או יורד בקפיצות של 1 בין תוצאה לתוצאה. לדוגמה, ספרת המאות של המכפלות לפי הסדר יוצרת את הספרות 0 עד 8.
האלגוריתם הקבוע
למספר 1089 יש תכונה מעניינת - הוא תמיד יתקבל בתור התוצאה של סדרת הפעולות הבאה:
לדוגמה, אם ניקח את המספר 537 ונהפוך את סדר ספרותיו נקבל 735. נחסר את המספר הקטן יותר מהגדול יותר: 735-537=198. כעת נהפוך את סדר ספרותיה של התוצאה ונקבל 891. נחבר את התוצאה עם היפוך הספרות של התוצאה:. התוצאה המתקבלת היא אכן 1089, כפי שציפינו לקבל.
בחישוב זה מתייחסים גם למספרים דו-ספרתיים או חד-ספרתיים כאל תלת-ספרתיים, על ידי הוספת אפסים מובילים אליהם. כלומר המספר 99 ייחשב 099, ולכן לאחר שהופכים את ספרותיו מקבלים 990.
הוכחה
אם abc הוא המספר שלנו, כאשר כל אות מייצגת את אחת מספרותיו, אז ערכו הוא וערכו של המספר ה"הפוך" cba הוא. מכאן שאחרי שמחסרים את הקטן מהגדול (נניח כי הגדול הוא abc; אותו טיעון תקף גם במקרה ההפוך) מתקבל. אם המספר המקורי לא היה פלינדרום הרי ש-\ a\ne c, ולכן תוצאת החיסור היא כפולה של 99.
ניתן לראות (למשל, על ידי בדיקה ישירה) כי כל כפולה של 99 בת 3 ספרות מקיימת את התכונה שהספרה האמצעית שלה היא 9 וסכום שתי הספרות האחרות גם הוא 9 (למשל - 99 כפול 3 הוא 297 המקיים את התכונה; וגם על 99 ניתן לחשוב כעל המספר "התלת ספרתי" 099 המקיים את התכונה. הסיבה לכך היא כי 90+9=99 ולכן כל כפולה שלו במספר קבוע נותנת 90a+9a. על פי החוק שכל מספר חד-ספרתי המוכפל ב9 נותן מספר שסכום ספרותיו הוא 9, נקבל).
אם כך, תוצאת החיסור היא x9y עם x+y=9. לאחר שמחברים את x9y עם y9x מקבלים.
משה נוסבאום
משה (נוסי) נוסבאום (נולד ב-11 באוקטובר 1953) הוא עיתונאי ישראלי, פרשן לענייני משטרה וביטחון פנים, שמשמש כתב לענייני משטרה בחברת החדשות של ערוץ 2 וערוץ 12, מאז הקמתה בשנת 1993. זוכה פרס מפעל חיים לעיתונות (2022).
ביוגרפיה
נוסבאום נולד וגדל בנתניה. את שירותו הצבאי עשה בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, ובמהלך מלחמת יום הכיפורים, בעת שהיה בקורס קצינים, הוסב לשריון, ושם סיים את שירותו כסמ"פ פלוגת טנקים. לאחר שירותו הצבאי למד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ומדע המדינה, והמשיך לתואר שני בתקשורת.
ביולי 2022 חשף נוסבאום כי רופאיו מעריכים שהוא חולה ב-ALS - מחלת ניוון שרירים חשוכת מרפא, והודיע על כוונתו להפחית את הופעותיו במהדורות החדשות.
קריירה עיתונאית
את דרכו העיתונאית החל ככתב רדיו לענייני משטרה ב'קול ישראל'. בשנת 1986 השתתף בתוכנית "מבט אל העבר" ששודרה בערוץ הראשון. ביוני 1988 בזמן האינתיפאדה הראשונה נפצע בעת שירות מילואים מבקבוק תבערה שהושלך אל עבר הג'יפ שבו נסע בגזרת רמאללה. הוא סבל מכוויות בכל חלקי גופו והיה מאושפז בבית חולים במשך שבועות ארוכים.
ב-30 במאי 1990, בעת ששהה עם משפחתו בחוף ניצנים, נקלע נוסבאום להתקפה ימית של מחבלים פלסטינים חמושים, שהתקרבו לחוף ניצנים בשש סירות מרוץ חמושות בטילים ובמקלעים כבדים. צה"ל סיכל את ניסיון הפיגוע. ארבעה מהמחבלים נהרגו באירוע ו-12 נלכדו. נוסבאום היה העיתונאי היחיד שתיעד את האירוע עד סופו.
עם הקמת חברת החדשות של ערוץ 2 בשנת 1993, עזב את קול ישראל, והצטרף לשורותיה בתפקיד כתב לענייני משטרה, אותו הוא ממלא עד היום. לאורך הקריירה שלו בחברת החדשות סיקר נוסבאום שורה ארוכה של פרשיות פליליות מהחשובות ביותר. בפרשת רצח יצחק רבין בשנת 1995, פרסם בערב הרצח בשידור חי באולפן ערוץ 2 את הידיעה הראשונה אודות זהות המתנקש, יגאל עמיר. נוסבאום הרבה לעסוק בחקירות פליליות נגד אישי ציבור, ובהם אהוד אולמרט ומשה קצב. פרסם את פרטי החקירה החדשה נגד קצב בחשד להטרדת עדים, כחצי שעה לפני פקיעת צו איסור פרסום. להגנתו אמר שלא שמע את החלטת השופט לפיה הצו יפוג רק בשעה 12:00 באותו היום.
בתחנת רדיו ללא הפסקה משדר נוסבאום דיווחים ודברי פרשנות בנושאים פליליים, במסגרת התוכנית "משעל על הבוקר עם ניסים משעל".
אלי יצפאן הרבה לחקות את דמותו של נוסבאום (שכונה "בוקסבאום"), בתוכנית אירוח יומית בשם "יצפאן" בהנחייתו, ששודרה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 בערוץ 3 ברשת HOT. בתוכנית שבוע סוף! חיקה מיקי גבע את נוסבאום. שרון טייכר חיקה אותו לפעמים בתוכנית הרדיו חותרים למגע. אלי פיניש חיקה אותו בתוכנית "ארץ נהדרת", וגם ראש הממשלה בנימין נתניהו חיקה אותו בנאום פומבי בדצמבר 2017, ולאחר מכן התנצל בפניו על כך.
חיסיון עיתונאי
נוסבאום היה מעורב בכמה פרשות שקשורות לחיסיון עיתונאי. בסוף שנות השמונים פרסם בקול ישראל ידיעה אודות פרשת שוחד בחירות בכפר ערבי. משנדרש על ידי המשטרה לחשוף את המקור לידיעה, דחה את הדרישה בנימוק של חיסיון עיתונאי. הוא התמיד בסירובו לגלות את המקור, גם כאשר הדרישה גובתה על ידי היועץ המשפטי לממשלה, יוסף חריש, ופרקליטת המדינה, דורית ביניש, ולבסוף לא ננקטו נגדו צעדים של ממש. בעקבות הפרשה יזמו חברי הכנסת יאיר צבן ואמנון רובינשטיין הצעת חוק להגנת זכות העיתונאי לשמור על חסיון מקורותיו, אך זו לא צלחה.
בפרשת ליאורה גלט-ברקוביץ', שהדליפה את דבר חקירתו החסויה של ראש הממשלה, אריאל שרון, בעניין סיריל קרן בשנת 2003, קיבל נוסבאום מהעיתונאי ברוך קרא מסמכים מודלפים, שהאחרון קיבל מברקוביץ'. נוסבאום פרסם בכתבתו במהדורה המרכזית פרטים אודות הפרשה ואת עיקרי המסמכים. משנפתחה חקירה לגילוי המדליף, נפגש נוסבאום עם ראש צוות החקירה לחשיפת המקור, ערן שנדר, והציג בפניו את המסמכים שקיבל מקרא. בפסק הדין בתביעה שהגישה ברקוביץ נגד העיתון "הארץ", שניתן בנובמבר 2011, נמנע השופט המחוזי אבי זמיר מלקבוע האם נוסבאום הוא המקור, שכינויו היה "נשר", שהעביר לשנדר את המסמכים, או שרק הציג אותם בפניו, כפי שטען.
חיים אישיים
נוסבאום נשוי לנאוה, אב לשלושה ילדים ומתגורר בגבעת זאב.
ברית סעדאבאד
ברית סעדאבאד היא הסכם אי-תוקפנות הדדי למשך חמש שנים, אשר נחתם על ידי טורקיה, איראן, עיראק ואפגניסטן ב-8 ביולי 1937.
ההסכם נחתם בארמון סעדאבאד בטהראן, ביזמת מלך אפגניסטן, מוחמד זאהיר שאה. ב-25 ביוני 1938 אושררו ההסכמים על ידי המדינות החותמות בטהראן, והברית נכנסה לתוקף. ב-19 ביולי 1938 נרשם ההסכם על ידי חבר הלאומים.
ההסכם נחתם בעידוד מערבי מתוך מגמה ליצור ברית מזרח תיכונית איסלמית פרו-מערבית. מבחינת עיראק, נחתם ההסכם בעת שלטונו קצר הימים של השליט הצבאי בכר סדקי, שהיה כורדי, בעוד שראש ממשלתו חכמת סוליימן היה תורכמני. שני אישים אלו נתפסו כפועלים כנגד המגמות הפאן ערביות שרווחו בפוליטיקה העיראקית. חוגים נרחבים בעיראק הצטערו על פירוק האימפריה העות'מאנית וחיפשו לה תחליף. חתימת ההסכם התאפשרה לאחר פתרון סכסוך הגבולות עם טורקיה בעניין מוסול. מבחינת טורקיה היה ההסכם המשך למדיניות חוץ ששאפה להגיע להסכמים עם המדינות השכנות, וההסכם נוסח בדומה להסכם דומה שנחתם ב-1934 בין טורקיה ובין יוון, יוגוסלביה ורומניה.
ההסכם לא הועמד מעולם במבחן, ולמעשה נשאר בגדר אות מתה. תוקפו הוארך אוטומטית לחמש שנים נוספות ב-1943, שכן איש מהצדדים לא הודיע על רצונו באי הארכת ההסכם. בשלב זה היו הן עיראק והן איראן תחת כיבוש בריטניה (איראן נכבשה על ידי כוח בריטי - סובייטי), ולא ניהלו מדיניות חוץ עצמאית.
קתדרלת באייה
קתדרלת באייה (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame de Bayeux) היא קתדרלה קתולית בעיר באייה, היא מושב הבישוף של באייה ובמקור הכילה את שטיח באייה המפורסם. הקתדרלה משלבת בין אדריכלות נורמנית ואדריכלות רומנסקית לאדריכלות גותית מוקדמת ומאוחרת.
אתר הקתדרלה הכיל מקדשים עוד מהתקופה הרומית. הקתדרלה הנוכחית נחנכה ב-14 ביולי 1077 בנוכחות ויליאם הכובש. שם אילץ ויליאם את הרולד גודווינסון להישבע, דבר שהוביל לכיבושה של אנגליה בידי נורמנדי. הספינה הראשית בנויה עם קשתות חצי-עגולות האופייניות לרומנסק ואילו בית המקהלה בנוי עם קשתות מחודדות האופייניות לגותיקה. המבנה עבר במהלך השנים שיפוצים ושינויים בסגנון הגותי שכללו הוספת תמיכות דואות וחזית מערבית עם צריחים מחודדים בצורת פירמידות חלקות עם צריחונים מסביבם. המגדל המרכזי נבנה במאה ה-15 ועוטר בצריח מחודד עם כיפה מהמאה ה-19.
עונת 1939 בליגת ארץ ישראל בכדורגל
עונת 1939 בליגת ארץ ישראל בכדורגל הייתה ליגה שנחשבה לבכירה ביותר בכדורגל בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט.
העונה החלה ב-25 בפברואר 1939 והסתיימה ב-2 בדצמבר 1939. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים.
בליגה זו שיחקו 6 קבוצות במחוז תל אביב א', 11 קבוצות בליגה המחוזית ירושלים מחלקה א' - בה שיחקו כל הקבוצות הבריטיות, 13 קבוצות במחוז חיפה א', 12 קבוצות במחוז תל אביב ב', 6 במחוז שומרון ב' ו-8 במחוז דרום ב'.
בעונה זו זכתה קבוצת מכבי תל אביב באליפות מחוז תל אביב מחלקה א', ומלך השערים במחוז זה היה פרי נויפלד ממכבי תל אביב עם 9 שערים לעונה בליגה זו.
הליגה שבה שיחקה וזכתה מכבי תל אביב נחשבה לקשה והבכירה ביותר מבין המחוזות האחרים וקיימת מחלוקת בשאלה אם זכייה זו הוכרה כאליפות ארצית באותה תקופה ואם יש להכיר בה כאליפות כזו כעת. על פי ההתאחדות לכדורגל, לא התקיימה ליגה ארצית בכירה רשמית בשנה זו ועל כן אליפות זו איננה נחשבת לאליפות המדינה ולא נספרת במניין האליפויות הרשמי של הקבוצה, שמצידה טוענת שזכתה באליפות כשרה בליגה שנחשבה לחזקה ביותר. עד היום קיימת מחלוקת בעניין זה ושני הגופים סופרים את אליפויות המועדון באופן שונה - מכבי תל אביב סופרת את עונה זו במניין האליפויות שלה וההתאחדות משמיטה את עונה זו מהספירה.
גוודיאנה
גוודיאנה (בספרדית: Guadiana) הוא אחד מהנהרות הגדולים בחצי האי האיברי.
הוא זורם בין כ-500 ל-578 ק"מ (תלוי בנקודת ההתחלה) בשטח ספרד, בקסטיליה-לה מנצ'ה ובאקסטרמדורה, בכיוון כללי מזרח-מערב. אז הוא משנה את כיוונו דרומה, מתווה לאורך כמה עשרות קילומטרים את הגבול עם פורטוגל, זורם 100 ק"מ נוספים בשטח פורטוגל, ואז חוזר להתוות את הגבול. הוא נשפך למפרץ קדיס (חלק מהאוקיינוס האטלנטי, בגבול בין מחוז ולבה שבאנדלוסיה לבין אזור פארו בפורטוגל).
ניתן לשוט בנהר לאורך 68 הקילומטרים האחרונים שלו.
שמו של הנהר בלטינית היה אנאס (Anas). הערבים כינו אותו ואדי אנאס, ומכאן התגלגל שמו לגוודיאנה.
פונדקאי
פונדקאי או מאכסן, הוא אורגניזם הנושא טפיל, או יצור סימביונטי, על גופו או בתוכו, ומספק לו חומרי הזנה, מקלט ולעיתים דברים נוספים. במקרה של טפיל, הוא עושה זאת בעל-כורחו ונפגע מהקשר. במצב של סימביוזה הוא לא נפגע מהקשר ולעיתים גם מרוויח ממנו. במקרה זה הקשר נקרא קומנסליזם, כאשר כל אחד מהאורגניזמים מספק לשני אמצעי מחייה ואינו פוגע בו. דוגמה לכך יכולות לשמש החזזיות שהן אורגניזם סימביוטי בין אצה לפיטריה
דוגמאות:
בעל חיים יכול להיות פונדקאי גם לחיידקים החיים במעיו, החיידקים מצידם מקבלים מקלט וחומרי הזנה, ומפרישים חומרי עיכול. הפונדקאי, מצידו, מאבד כמות קטנה של חומרי הזנה, אבל יכול לעשות שימוש בתוצרי הפירוק של החיידקים. לשותפות זו קוראים אנדוסימביוזה.
אוריביה
אוריביה (בספרדית: Uribia) היא העיר החדשה ביותר במחוז לה גואחירה שבקולומביה. מספר התושבים הוערך ב-2019 בכ-198,000 תושבים.
באזור פעלו בתחילת המאה ה-20 כנסיות ובתי יתומים. העיר עצמה נוסדה רשמית ב-1 במרץ 1935.
גאוגרפיה ואקלים
שטח העיר אוריביה מכסה את רוב השטח הצפוני של חצי האי לה-גואחירה (החלק הצפוני ביותר ביבשת). אוריביה גובלת בצפון ובמערב בים הקריבי המקיף את רוב העיר. ממזרח לאוריביה יש גבול קצר עם ונצואלה. מדרום היא גובלת בעיר מייקאו ובדרום מערב העיר ריוחאצ'ה.
לאוריביה יש אקלים צחיח (לפי שיטת קפן) בגלל הטמפרטורות החמות ביותר שלה. ממוצע הטמפרטורות ברוב ימי השנה הוא כ-30 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-.
טריומף פאלאס
טריומף פאלאס (ברוסית: Триумф-Палас) הוא גורד שחקים בן 57 קומות שנמצא בחורושיובסקי, מוסקבה. זהו אחד מבנייני המגורים הגבוהים באירופה.
טריומף פאלאס בנוי בסגנון נאו-קלאסי המושפע מסגנון הקלסיציזם סטליניסטי. יש המכנים אותו "האחות השמינית", בשל דמיונו למגדלי שבע האחיות שנבנו במוסקבה תחת שלטון סטלין במהלך שנות ה -50.
בשנים 2003 - 2007 החזיק המגדל בתואר הבניין הגבוה באירופה.
הירדן (כתב עת)
הירדן היה עיתון (יומון/שבועון) שהוציאה לאור התנועה הרוויזיוניסטית בשנים 1934 עד 1939, תחילה בירושלים ולאחר מכן בתל אביב.
הקמה, תכנים וקהל יעד
הירדן יצא לאור כשופר של התנועה הרוויזיוניסטית ובתגובה למעצרם והעמדתם לדין של חברי ברית הבריונים, בהם אב"א אחימאיר ואברהם סטבסקי, שהואשמו ברצח ארלוזורוב. קודם לכן הוצגו רעיונות הציונות הרוויזיוניסטית בעיתון דאר היום (עיתונם של איתמר בן-אב"י וזלמן וויט), אך ניסיון זה לא צלח בשל חילוקי דעות בין השניים לבין אנשיו של מנהיג התנועה זאב ז'בוטינסקי בעת שבתו של האחרון בכלא. העיתון החל לצאת ב-24 באפריל 1934 למחרת ישיבת בית המשפט הראשונה והעורך האחראי היה מרדכי אבניאל. מלבד חדשות ומאמרים על ענייני השעה, מילא ה"הירדן" תפקיד של במה רעיונית והסברתית. התפרסמו בו הקולות הראשונים בזכות חפותם של הנאשמים ברצח ארלוזורוב ונגד העמדתם לדין, ובהם כרוז של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב הראשי האשכנזי, לטובת הנאשמים, ברכות עם זיכוים, והפצרתו באב"א אחימאיר שיחדל משביתת רעב, והובאו בו סקירות על כנסים רעיוניים של התנועה הרוויזיוניסטית. העיתון המשיך במאבק נגד הסכם העברה ששימש, על פי הנחה אחת, גם לרקע של רצח ארלוזורוב והוא פרסם בפומבי את פרטי ההסכם.
שמו של העיתון וסמלו היה נהר הירדן על שתי גדותיו, עוצבו על פי חזונה של התנועה הרוויזיוניסטית, שלא השלימה עם חלוקת ארץ ישראל המנדטורית לשניים: עבר הירדן המזרחי וארץ ישראל המערבית, על ידי שלטונות המנדט הבריטי, ובדומה לסמלו של הארגון הצבאי הלאומי (אצ"ל).
הקמתו של העיתון לוותה בתחרות עם עיתונים אחרים שייצגו לכאורה את התנועה הרוויזיוניסטית; במיוחד אמורים הדברים לגבי חזית העם שהיה עיתון פרטי בבעלות בנימין זאב פון וייזל אך עם אוריינטציה תנועתית והתאפיין בקו מחאתי, מתריס וחד, ללא כפיפות ברורה למוסדות התנועה הרוויזיוניסטית. הירדן פנה לציבור הרוויזיניסטי אך גם לזרמים אחרים וציבורים נוספים ביישוב כגון הציונים הכלליים.
גליונות, הפסקות וסגירה
הירדן הודפס תחילה בדפוס של יחיאל ורקר, בירושלים ובהמשך בדפוס הסולל שהיה שייך לבן אב"י ולזלמן וויט, והגיליונות חולקו על ידי בני נוער, בהם חניכי תנועת הנוער בית"ר. העיתון נתמך על ידי ארגוני התנועה הרוויזיניסטית, הצה"ר והצ"ח, וכן על ידי תומכים פרטיים של התנועה אשר פרסמו בו מודעות.
העיתון נאסר לפרסום פעמים אחדות על ידי השלטונות הבריטיים; זאת ובשילוב קשיים כלכליים, שבניגוד למתחרה דבר (עיתון) שהיה לו גב כלכלי איתן, הכריעו לבסוף את מוציאי העיתון והם החליטו לסגרו ב-24 במאי 1935.
חודשיים מאוחר יותר ב-25 ביולי 1935 החל להופיע שוב; הפעם בהנהלתה של מערכת שישבה בתל אביב עם העורך הראשי אליהו בן-חורין. אולם קשיים כלכליים המשיכו להעיב על הוצאתו והוא נסגר שוב ב-16 בדצמבר 1935.
מ-24 בינואר 1936 הוחלט להוציאו כשבועון. למשימה מונה עו"ד אברהם וינשל אשר היה בבעלותו עיתון בעל השקפה רוויזיוניסטית, "הצפון", שראה אור בחיפה עשר שנים קודם לכן. גם השבועון נסגר לעיתים על ידי הרשויות ומפאת קשיים כלכליים. המוציאים לאור הדפיסו גיליונות אחדים בשמות אחרים (אמצעי מקובל בשלל עיתונים ציונים שראו אור בתקופת המנדט כדוגמת קונטרס), או אף כעיתון מודעות בלבד. וכן כתבו בשמות עט אך הקשיים הרבים, מנעו את הוצאותו לאור הסדירה.
ב-1937 מונה אוריאל היילפרין (יונתן רטוש) לעורך. גם דבר זה לא צלח. בשלהי 1938, החל לצאת לאור עיתון המשקיף, שהיה לעיתון מרכזי של התנועה הרוויזיוניסטית. הירדן נסגר לבסוף בשנת 1939. בשנת 1985 נעשה ניסיון להוציא עיתון חדש בעל אותו שם בידי תנועת גוש אמונים.
ארכיון מערכת "הירדן" נמצא בארכיון מכון ז'בוטינסקי בתל אביב.
עורכים וכותבים
כיאה לעיתונה של התנועה הרוויזיוניסטית, ובהתאם לכותרת המשנה של העיתון "בהשתתפותו הקבועה של זאב ז'בוטינסקי", פורסמו בעיתון מאמריו ומסותיו. תחילה הופקד על עריכת העיתון בן-ציון נתניהו, ואחר כך מונה פרופ' יוסף קלוזנר לעורך האחראי.
חברי המערכת ופעילי העיתון במרוצת קיומו היו, בין השאר, אוריאל הלפרין, קלמן כצנלסון, יוסף אור ואליהו בן-חורין, יהושע ייבין (שהיה גם עורכו של חזית העם) ושלום רוזנפלד.
מנהלי החברה שניהלה את העיתון היו: נחום לוין, יוסף כצנלסון, בן-ציון נתניהו, מרדכי אבניאל, אברהם וינשל, ד"ר משה כהן וש. מאירוביץ.
אורגניזם אל-אווירני
אורגניזם אל-אווירני (הידוע גם בתור "אורגניזם אנאירובי", מאנגלית, "Anaerobic organism") הוא כל אורגניזם המסוגל, או מוכרח, לחיות בהיעדר חמצן חופשי. כל היצורים האל-אווירניים הם מיקרואורגניזמים, כשרובם חיידקים ומיעוטם פטריות ופרוטיסטים. המונח "אל-אווירני" מתייחס בדרך-כלל לאורגניזמים, ואילו לתיאור סביבה מסוימת נהוג להשתמש במונח "אנאוקסי", אולם לא תמיד נשמרת ההבחנה.
אורגניזמים אל-אווירניים ואווירניים
האורגניזמים הראשונים שהופיעו על כדור הארץ לפני כ-4 מיליארד שנים היו חיידקים אל-אווירניים. הם השתמשו בתהליכי חמצון-חיזור של חומרים אנאורגניים להפקת האנרגיה הדרושה לקיומם. בשלב הבא הופיעו החיידקים הפוטוסינתטיים הראשונים שהשתמשו באנרגיה סולארית ובתורמי אלקטרונים כגופרית ו/או מימן גופרתי כדי להפיק את האנרגיה הדרושה לתהליכים התאיים שלהם (דוגמת חיזור סולפט מיקרוביאלי), שחלקה נוצל לקשירה של פחמן דו-חמצני והפיכתו לסוכרים (האטמוספירה באותו הזמן הכילה בעיקר פחמן דו-חמצני ומתאן ללא חמצן).
יחסי סימביוזה מורכבים בין שתי קבוצות שונות של חיידקים פוטוסינתטיים הביאו להתפתחותן של הכחוליות שהשתמשו במים כתורם אלקטרונים לתהליך הפוטוסינתזה, וכתוצאה מכך נפלט חמצן לסביבה כתוצר לוואי. הודות לכך, גדל שיעורו של החמצן באטמוספירה במרוצת הזמן. במועד כלשהו לאחר מכן, הופיעו החיידקים האווירניים הראשונים, שהיו מסוגלים לנצל את החמצן ולייעל את הפקת האנרגיה. היעילות הרבה של ניצול מקורות האנרגיה בנוכחות החמצן מתבטאת בעובדה שכל היצורים המפותחים הקיימים כיום על פני כדור הארץ (הצמחים ובעלי החיים) הם אווירניים באופן בלעדי.
התמודדות עם המחמצנים
בתהליך ניצול החמצן להפקת אנרגיה, תהליך הקרוי נשימה תאית, נוצרים גם שני תוצרי לוואי רעילים: מימן על-חמצני (מכונה גם "מי חמצן", נוסחתו H2O2) ויון סופראוקסיד (O2-). שני חומרים אלו הם מחמצנים חזקים, ונוטים להגיב כמעט עם כל חומר אורגני ולשנות את הרכבו. לפיכך, הם מזיקים לתא ועלולים לגרום למותו. שיעור תוצרי הלוואי נע בין 0.2% לבין 4% מכלל החמצן הנצרך והמעובד בתהליך הנשימה. שיעור זה, אף שהוא קטן, מספיק על-מנת לגרום למותו של התא.
סופראוקסיד דיסמוטאז
SOD (סופראוקסיד דיסמוטאז), הופך את יון הסופראוקסיד למימן על-חמצני (מזיק פחות מסופראוקסיד) ולחמצן. התגובה מתרחשת בשני שלבים:
SOD מכיל אטום מתכת במרכזו; המתכת יכולה להיות ברזל, מגנזיום, מנגן או נחושת. בתגובה שלעיל המתכת היא נחושת, והסימון Cu-SOD מציין את האנזים; לימין סימון הנחושת מצוין מספר החמצון שלה. ניתן לראות כי בשלב הראשון של התגובה הנחושת מתחזרת (מקבלת אלקטרון; מספר החימצון שלה יורד מ-2+ ל-1+), ואילו בשלב השני הנחושת מתחמצנת בחזרה. תגובה כזו, בה חומר יחיד משמש כמחזר וגם כמחמצן, נקראת דיסמוטציה; מכאן שמו של האנזים, סופראוקסיד דיסמוטאז.
בנוסף, ניתן לראות כי האנזים לוקח שתי מולקולות סופראוקסיד, מצרף אותן יחדיו ומוסיף להן שני פרוטונים (תגובה 2); התוצרים הסופיים הם מולקולת חמצן ומולקולת מי חמצן. את התהליך ניתן לסכם כך:
פרוקסידאז
פרוקסידאז (מוכר גם בתור פראוקסידאז, מאנגלית: Peroxide, "על-חמצני") הופך מימן על-חמצני למים. האנזים משתמש לשם כך בחומר מחזר כלשהו; בחיידקים חומר זה הוא נשא האלקטרונים NADH, תרכובת בעלת אין-ספור תפקידים חשובים בכל תאיהם של היצורים החיים:
קטלאז
האנזים הפעיל ביותר בנטרול תוצרי הלוואי המחמצנים הוא קטלאז, ההופך מימן על-חמצני למים ולחמצן. גם קטלאז מכיל קבוצת הם; האנזים מיוצג לפיכך בנוסחת התגובה כ-FeCat. לימין סימון הברזל (Fe) מצוין מספר החמצון שלו בספרות רומיות. גם תגובה זו מתרחשת בשני שלבים:
בשלב הראשון של התגובה אטום חמצן מתנתק ממי החמצן ונקשר לאנזים; מי החמצן הופכים למים. בשלב השני אטום חמצן מתנתק ממולקולה אחרת של מי חמצן, וכן אטום החמצן הקשור לאנזים מתנתק ממנו; שני האטומים חוברים ליצירת מולקולת חמצן, מי החמצן שוב הופכים למים. התוצאה הסופית היא שתי מולקולות מים ומולקולת חמצן אחת:
סוגי אורגניזמים אל-אווירניים
לעומתם יצורים אווירניים אובליגטוריים מייצרים את שלושת האנזימים המוזכרים ולא קיים בהם שום מנגנון אלטרנטיבי להפקת אנרגיה, ואילו המיקרואירופילים מייצרים לרוב את שלושת האנזימים, אך בכמויות פחותות מהרגיל. גם בהם לא קיים מנגנון אלטרנטיבי להפקת אנרגיה, ועל כן הם מוכרחים לחיות בנוכחות חמצן, אך רק בריכוז נמוך.
זיהוי הקבוצות במעבדה
אחת הדרכים הנפוצות לזיהוי מיקרואורגניזמים במעבדה היא באמצעות בדיקת התייחסותם לחמצן. ניתן, למשל, לזרוע חיידקים על מצע גידול, ולהניחו בסביבה אווירנית, דלילת-חמצן או אל-אווירנית ולבדוק אם החיידקים גדלים. הרחבה של שיטה זו מושגת על ידי שימוש במבחנות המכילות מצע נוזלי (ראו איור). הנקודות השחורות מייצגות חיידקים; המבחנות הושמו בסביבה אווירנית, אך חמצן מסוגל לפעפע רק לחלק העליון ביותר של המצע: את נוכחותו של אנזים הקטלאז ניתן לבדוק בקלות במעבדה על ידי מבחן קטלאז.
האלטרנטיבות
האלטרנטיבות בהן עושים יצורים אל-אווירניים שימוש כדי להפיק אנרגיה שלא באמצעות חמצן מגוונות להפליא, וממלכת החיידקים האמיתיים היא המגוונת ביותר מבחינה מטבולית בעולם החי.
תהליך הפקת האנרגיה בכל היצורים החיים האווירניים מבוסס על מעבר של אלקטרונים מתרכובת אחת לשנייה, תהליך הגורם ליצירת מפל פרוטונים (פוטנציאל אלקטרוכימי); פוטנציאל זה מנוצל להפקת אנרגיה (בדיוק כפי שהפוטנציאל החשמלי המצוי בתוך סוללה (בטריה) מנוצל להפעלת מכשירים). כל היצורים זקוקים, אם כן, לתרכובת שתתרום אלקטרונים, ולתרכובת אחרת שתקלוט אלקטרונים.
קולט האלקטרונים המפורסם ביותר הוא החמצן, המשמש את כל היצורים האווירניים. בתור תורם אלקטרונים משמשות ברוב היצורים מולקולות כ-NADH. קיימים שלושה תהליכים עיקריים המהווים אלטרנטיבה לשימוש בחמצן:
תהליכים אל-אווירניים באדם
תחת כותרת זו נכללות שתי תופעות:
בעלי חיים אל-אווירניים
התייחסותם של יצורים לחמצן אינה דבר של מה בכך, והיא הייתה אחד הקריטריונים הראשיים במיון הטקסונומי של המיקרואורגניזמים עד המעבר לשיטות המיון הגנטיות. חיידקים בני אותה משפחה כמעט תמיד יתייחסו לחמצן באותו האופן:
קישורים חיצוניים
היבטים כלכליים של הפקת אנרגיה מפסולת עירונית וחקלאית, כתב העת אקולוגיה וסביבה, אוקטובר 2015
אוטיקה
אוטיקה (Utica, עותיקה) היא עיר פניקית עתיקה, ושמו של חבל הארץ בו שכנה ההתיישבות הפיניקית (בתוניסיה ולוב של היום) החל מהמאה ה-9 לפנה"ס בצפון אפריקה. העיר היא היישוב הפיניקי הוותיק ביותר בחוף צפון אפריקה. וממוקם בסמוך לשפך של נהר המג'דרה, 32 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר תוניס בתוניסיה. לאחר הקמתה במאה ה-8 או ה-7 לפני הספירה צמחה אוטיקה במהירות והייתה שנייה רק ​​לקרתגו בקרב היישובים הפיניקים באפריקה.
אוטיקה הייתה הקולוניה הראשונה של הפיניקים בצפון אפריקה, ומכאן פשר שמה: (עיר) עתיקה, לעומת קרתגו, קרת החדשה, שהוקמה מאוחר יותר, כ-40 קילומטרים דרומית-מזרחית אליה. אמנם שכנתה הצעירה קרתגו, עלתה עליה והפכה במהרה להגמונית באזור, תוך שהיא לוקחת תחת חסותה ערים פיניקיות אחרות דוגמת לפטיס מגנה, אך אוטיקה שמרה במשך תקופה ארוכה על עצמאות כלכלית ופוליטית וגם מאוחר יותר כשכבר הייתה תחת שליטה של קרתגו נחשבה לבעלת ברית מיוחסת.
עם חורבנה של קרתגו בעקבות המלחמה הפונית השלישית הפכה אוטיקה לבירתה של הפרובינקיה הרומית אפריקה, אולם מעמד זה נלקח ממנה עם ייסודה של קרתגו הרומית בימיו של אוגוסטוס.
תוך ירידת קרנה של הקיסרות הרומית המערבית נכבשה העיר בידי הונדלים ב-439 לספירה וכמאה שנים מאוחר יותר בידי הביזנטים. חורבנה הסופי של העיר הגיע עם כיבושה על ידי הערבים בסוף המאה ה-7.
לוסיאנו פביאן מונסון
קריירה
מונסון צורף לסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה למשחקים באולימפיאדת בייג'ינג (2008). הוא היה שחקן הרכב קבוע, ושותף בכל משחקי הנבחרת עד הזכייה במדליית הזהב.
סוול אריאל אור
סְוֶול אריאל אור (נולדה בשנת 1999) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
סוול גדלה בתל אביב. יש לה שני אחים צעירים. בצה"ל היא שירתה ביחידת 8200 אגף המודיעין הוריה של סוול בחרו בשם המיוחד בשל אהבתם לים, פירוש המילה swell באנגלית (בסלנג) הוא גל גדול בים.
בינואר 2016 הייתה נוכחת בפיגוע בדיזנגוף ממנו סבלה מפוסט-טראומה ומהתקפי חרדה.
בסדרת הטלוויזיה "מלכת היופי של ירושלים" אור שיחקה בתפקיד הראשי את לונה ארמוזה (המכונה "מלכת היופי של ירושלים"). הסדרה המבוססת על ספר בעל אותו השם צולמה בשנת 2020. הסדרה עלתה לשידור ביוני 2021 וזכתה בפרס הדרמה היומית בפרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2021 ובסך הכל זכתה בארבעה פרסים. הסדרה שודרה בנטפליקס בכתוביות לעשרות שפות, נחשפה באופן בולט והייתה במקום גבוה במצעדי הצפייה של נטפליקס.
ב-2021 שיחקה תפקיד ראשי בסרט עלילתי קצר, "קו הפרדה", שיצר איגור רייזנברג.
סוול מתגוררת בתל אביב.
ג'ובאני פיקי
ג'ובאני פיקי (באיטלקית: Giovanni Picchi; 1571/2 - 17 במאי 1643) היה מלחין, נגן עוגב, נגן לאוטה וצ'מבליסט מראשית תקופת הבארוק. היה מצטרף מאוחר לאסכולה הוונציאנית והשפיע רבות על התפתחותן ובידולן של צורות אינסטרומנטליות שהחלו להופיע בתקופתו, כגון הסונאטה והקנצונה להרכב כלי; הוא היה גם הוונציאני היחיד בתקופתו, שכתב מוזיקת מחול לצ'מבלו.
חייו
מעט מאוד ידוע על ילדותו ונעוריו של פיקי, אבל על שנת הולדתו (1571 או 1572) אפשר להקיש מרשומות מותו, שם נאמר, כי היה בן 71 כשמת ב-17 במאי 1643. הראיה המתועדת הראשונה הנוגעת לו יוצאת דופן, בהיותה תמונה: הוא מופיע כנגן לאוטה על דף השער של מדריך מחול מאת פבריציו קארוזו (Nobilità di dame) בזמן מן הזמנים לפני פברואר 1607 הוא נשכר לעבודה כנגן עוגב בכנסיית פרארי בוונציה, ומשנת 1623 עד מותו היה גם נגן העוגב באגודת "סקואולה די סאן רוקו", האגודה היוקרתית והעשירה ביותר בין כל האגודות הדתיות בוונציה. בשנת 1624 הגיש בקשה להתקבל לעבודה כנגן עוגב שני בבזיליקת סן מרקו, אבל הנבחר למשרה היה ג'ובאני פייטרו ברטי.
מוזיקה והשפעה
מכלל המוזיקה שכתב פיקי שרדו בעיקר היצירות האינסטרומנטליות. טוקטה אחת לצ'מבלו כלולה ב"ספר הוירג'ינל של פיצוויליאם" (אין יודעים איך הגיעה לשם - מעט מאוד מוזיקה איטלקית כלולה בקובץ האנגלי הזה); שלושה פאסאמצי (ריקוד איטלקי איטי במקצב זוגי) נותרו לפליטה בכתב-יד מטורינו; וב-1619 הוציא פיקי לאור קובץ מחולות לצ'מבלו, Intavolatura di balli d'arpicordo. כן הוציא לאור קובץ של 19 קאנצונות להרכבים אינסטרומנטליים בשנת 1625, Canzoni da sonar.
המחולות שחיבר לצ'מבלו מתחלקים לשלושה סוגים: מחולות במקצב משולש, צמדים של מחולות במקצב משולש עם סלטארלו (מחול איטלקי מהיר במקצב 3/8 או 6/8) וקטעים המשמשים כבס יסודי. רוב היצירות עם בס יסודי עושות שימוש בסוג זה או אחר של תבנית רומנסקה, המתבטאת בקו של ירידה בקוורטה, עליה בסקונדה, שוב ירידה בקוורטה או קווינטה, עליה בסקונדה וכן הלאה. הקנון לכלי קשת של פכלבל, שנכתב כנראה כמה עשרות שנים אחרי שפיקי הלך לעולמו, הוא מן הסתם הדוגמה המפורסמת ביותר לווריאציות על בס רומנסקה.
במסגרת קאנצונות ההרכבים שלו, פעל פיקי להבדיל בין סוגים אחדים של כתיבה אינסטרומנטלית, שהיו חשובות לאין שיעור לצורות מאוחרות יותר כמו הקונצ'רטו. הוא השתמש בעיקר בצורות מוגדרות בבירור של קונצ'רטינו, ריטורנלו וקדנצות במוזיקה שלו להרכבים אינסטרומנטליים, בהתאם לנוהג שג'ובאני גבריאלי ומלחינים אחרים בני דורו הנהיגו בכתיבתם ופיקי המשיך ופיתח. כתיבתו לקבוצות קונצ'רטינו הייתה מן הסתם ההיבט החדשני ביותר בסגנונו והקדימה את יצירותיהם של מלחינים מאמצע תקופת הבארוק כמו קורלי. פיקי השתמש הן בווריאציות הבנויות על סקוונצות והן באפקטים של הד, וכתב למגוון כלים, הכולל כינורות, בסונים, חליליות וטרומבונים, במקרים רבים באותה יצירה עצמה.
נראה שפיקי השתמש במונחים קנצונה וסונאטה במשמעות זהה, וקרה שהתייחס ליצירה בשם "קנצונה" בפרטיטורה ובשם "סונאטה" בתווי התפקידים הנפרדים; ההבדלה בין הצורות הללו הייתה בראשיתה בתחילת המאה ה-17.
אוגוסטה, נסיכת נסאו-אידשטיין
אוגוסטה, נסיכת נסאו-אידשטיין (בגרמנית: Augusta von Nassau-Idstein; 17 באוגוסט 1699 - 8 ביוני 1750) הייתה נסיכה גרמנייה ואשתו של קרל אוגוסט, נסיך נסאו-ויילבורג.
ביוגרפיה
אוגוסטה נולדה באידשטיין ב-17 באוגוסט 1699, לגאורג אוגוסט, רוזן נסאו-אידשטיין ולהנרייטה דורותיאה מאטינגן-אטינגן, בתם של אלברכט ארנסט הראשון, רוזן אטינגן-אטינגן וכריסטינה פרדריקה מווירטמברג. ב-17 באוגוסט 1723 התחתנה אוגוסטה עם קרל אוגוסט, נסיך נסאו-ויילבורג, ממנו נולדו לה 6 ילדים. ב-8 ביוני 1750 מתה אוגוסטה בקירכהיימבולאנדן, והיא בת 51 שנים.
משפחתה
ב-17 באוגוסט 1723 התחתנה אוגוסטה עם קרל אוגוסט, נסיך נסאו-ויילבורג, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
Harry Styles
האלבום תואר על ידי מבקרים רבים בתור אוסף של רוק קל, רוק, פופ בריטי ופופ. האלבום קודם על ידי הסינגל המוביל שלו, "Sign of the Times" ולאחר מכן על ידי הסינגלים "Two Ghosts" ו-"Kiwi". האלבום קיבל ביקורות חיוביות רבות ממבקרי מוזיקה והגיע למקום הראשון במצעדים במספר מדינות, כולל אוסטרליה, קנדה, בריטניה וארצות הברית. בעקבות שחרור האלבום, סטיילס יצא לסיבוב ההופעות הראשון שלו בתור זמר סולו, Harry Styles: Live on Tour.
בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום ה-59.
רקע
חמש שנים לאחר הקמתה של הלהקה האנגלית-אירית ואן דיירקשן, הוכרז באוגוסט 2015, לאחר שחרור האלבום החמישי של הלהקה, שהלהקה יוצאת להפסקה ממושכת.
בפברואר 2016, אושר שסטיילס עזב את ההנהלה של הלהקה, והפך לחבר הלהקה השני שעשה זאת מאז העזיבה של זאין מאליק כמעט שנה קודם לכן. ביוני, אושר שסטיילס חתם על חוזה הקלטות עם קולומביה רקורדס. הקלטת האלבום התרחשה במספר מקומות, כולל לוס אנג'לס, לונדון וג'מייקה. סטיילס וצוות ההפקה שלו שהו חודשיים בג'מייקה על מנת לכתוב שירים לאלבום בסתיו 2016.
קידום
ב-31 במרץ 2017, סטיילס הודיע שהסינגל "Sign of the Times" הוא הסינגל המוביל של האלבום וחשף את עטיפת האלבום ברשתות החברתיות. השיר יצא לאור ב-7 באפריל. שם אלבום, העיצוב, ורשימת השירים נחשפו ב-13 באפריל. השיר "Sweet Creature" שוחרר על מנת לקדם את מכירות האלבום ב-2 במאי. סטיילס ביצע את השירים "Sign of the Times" ו-"Ever Since New York" ב-15 באפריל בפרק של "סאטרדיי נייט לייב". ב-21 באפריל, סטיילס הופיע בתוכנית האירוח של גרהם נורטון, וחמישה ימים מאוחר יותר הוא הופיע בתוכנית האירוח הצרפתית "Quotidien", וביצע את השיר "Sign of the Times" בשתי התוכניות.
ב-9 במאי 2017, סטיילס הופיע עם שלושה שירים מהאלבום ועם גרסת כיסוי לשיר "Stockholm Syndrom" של וואן דיירקשן בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית, The Today Show. ב-13 במאי, יום לאחר יציאת האלבום, סטיילס הופיע בהפתעה בהופעה פרטית בפני מעריצים בלונדון. סטיילס ערך הופעה דומה בטרובדור בלוס אנג'לס ב-19 במאי, והזמין את סטיבי ניקס להופיע בתור אורחת מיוחדת ויחד הם שרו את השיר "Two Ghosts" כמו כן גם את "Landslide" ואת "Leather and Lace". כל ההכנסות משני המופעים נתרמו לצדקה. ב-15 במאי, "הארי סטיילס: מאחורי האלבום" יצא לאור באופן בלעדי באפל מוזיקה, סרט תיעודי באורך 49 דקות הכולל תיעוד של תהליך כתיבת האלבום והקלטת האלבום בג'מייקה ובלוס אנג'לס. כמו כן גם הופעה של האלבום שצולמה ב-Abbey Road Studios בלונדון. סטיילס היה האורח המוזיקלי בתוכנית הלילה של ג'יימס קורדן כל לילה בשבוע החולף מ-15 ל-18 במאי, והופיע במגוון סצנות לצד קורדן בתור תמיכה לאלבום, סטיילס יצא לסיבוב ההופעות העולמי הראשון שלו בתור זמר סולו, Harry Styles: Live on Tour שנמשך בין ספטמבר 2017 עד יולי 2018, ובמהלכו סטיילס ביקר בצפון אמריקה, אירופה, אסיה, אוקיאניה, דרום אמריקה. במהלך סיבוב ההופעות, סטיילס ביצע שני שירים שלא שוחררו, "Oh Anna" ו- "Medicine", שנכתבו במקור עבור האלבום.
לוקסמבורגית
לוקסמבורגית (Lëtzebuergesch, בתעתיק עברי: "לואטצבוייאש" ולא "לטסבורגש") היא שפה גרמאנית המדוברת בלוקסמבורג. בנוסף מדוברת השפה בפי כמה אלפי אנשים בגרמניה, בצרפת ובבלגיה.
השפה דומה מאוד לגרמנית ולהולנדית, ומשולבות בה מילים צרפתיות רבות. ב-1976 הופיעה הלוקסמבורגית לראשונה בכתב, אף שהייתה מדוברת בערך מאז תחילת האלף השני לספירה. ב-1984 הפכה לשפה הרשמית של לוקסמבורג.
אף על פי שהיא שפה הדומה מאוד לגרמנית ולשפות מזרח גרמניות אחרות, כתוצאה מהשפעה צרפתית ותוספות שנוספו ונוצרו לאורך הזמן, לאנשים דוברי גרמנית תקנית מעט קשה להבין אותה ואף קשה להם יותר לדבר אותה נכון. ההשפעה הצרפתית היא ישירה, כלומר, חלק מהמילים בלוקסמבורגית הן מילים צרפתיות (לדוגמה: merci - תודה, buschauffeur - נהג אוטובוס, matière - חומר וכדומה).
השפה הגרמנית נקראת בלוקסמבורגית דֵּייטְש (Däitsch) ולפעמים פְּרַייסֵש (Preisesch) ("פרוסית", כינוי הנתפס כפוגעני). השימוש הנפוץ ביותר של גרמנית הוא בעיתונים ובבתי-הספר היסודיים. השפה המנהלית העיקרית היא צרפתית. לוקסמבורגית מדוברת בכל תחנות הרדיו בלוקסמבורג ובפי רוב תושביה.
ב-1998 נוסדה "הוועדה הקבועה ללשון הלוקסמבורגית" (Conseil Permanent de la Langue Luxembourgeoise - CPLL) העוסקת בחקר השפה.
לוקסמבורגרים רבים רואים בלוקסמבורגית שפה עצמאית ולא גרסת משנה של גרמנית ומעדיפים להשתמש בה על פני צרפתית או גרמנית תקנית, לעיתים אנשים המדברים רק גרמנית תקנית עלולים להיתפס כמתנשאים או שונים והמקומיים ינסו ללמד אותם לדבר בלוקסמבורגית (כנראה יהיה להם יותר קל מצרפתית, וגם לוקסמבורגית נוטה להיתפס כשפה לאומית וגאווה לאומית על פני צרפתית).
קנוט האמסון
קנוט האמסון (בנורווגית: Knut Hamsun; 4 באוגוסט 1859 – 19 בפברואר 1952) היה סופר נורווגי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1920.
נעוריו
קנוט האמסון נולד בשם קנוד פדרסן למשפחת איכרים בלום, בעמק גודברנסדלן בנורווגיה, בנם הרביעי (מתוך שבעה ילדים) של תורה אולסדאטר ופדר פדרסן. כאשר היה בן שלוש, עברה המשפחה להאמארוי שבנורדלנד בצפון נורווגיה. הם היו עניים ואחד הדודים הזמין אותם לעבד את אדמתו. בגיל תשע הוא הופרד ממשפחתו והתגורר עם דודו האנס אולסן, שהיה זקוק לעזרה במשרד הדואר שניהל ונהג להכות ולהרעיב את אחיינו. מאוחר יותר טען כי קשייו העצביים הכרוניים נבעו מהדרך בה נהג בו דודו.
בצעירותו עבד בעבודות שונות: פקיד, נהג חשמלית, סנדלר, פועל חקלאי ומורה. בגיל 17 ניסה כוחו בכתיבה. כשהנריק איבסן וביירנסטרנה ביירנסון, שני סופריה הגדולים של נורווגיה, עמדו בערוב ימיהם, הופיע האמסון וייצג ביצירותיו הראשונות את ההתפרצות, המרידה והרעננות.
ספריו
את הרומן השני שלו, "ביורגר" (1878), הוציא תחת השם קנוד פדרסן ד. בשנת 1882 היגר לארצות הברית וחי בה חיי נדודים במשך מספר שנים. הוא התגורר במיניאפוליס ובשיקגו, והיה, בין היתר, כרטיסן בחשמלית-רחוב תוך שהוא ממשיך בניסיונות הכתיבה שלו. את רשמיו פרסם בספרו "חיי הרוח של אמריקה המודרנית" (1889, Fra det moderne Amerikas Aandsliv). בשנת 1888 חזר לנורווגיה והפעם האירה לו ההצלחה פנים, כאשר ספרו "רעב", שיצא לאור בשנת 1890, זכה להכרה ולתפוצה רבה. בספר אוטוביוגרפי למחצה זה תיאר את הידרדרותו לכמעט שיגעון כתוצאה מחיי עוני ורעב. במרוצת השנים הפך הספר לאחד הספרים רבי ההשפעה במאה ה-20. בספריו הבאים שלל את התרבות המודרנית והחברה המתועשת והטיף לאינדיבידואליזם קיצוני, כשבעיניו הפרט הוא חזות הכל. ספריו החשובים האחרים הם "מסתורין" מ-1892, "פאן" מ-1894 ו"ברכת האדמה" מ-1917, שעליו הוענק לו פרס נובל לספרות לשנת 1920. כבר בסוף המאה ה-19 נודע האמסון לאחד הסופרים הנורווגים הנודעים ביותר בעולם.
האמסון סגד בספריו ליסודות האליליים ולאינסטינקטים הפרימיטיביים שמלפני העידן המודרני. בכתיבה זו הייתה קרבה רוחנית לרעיונותיו של הפילוסוף פרידריך ניטשה. הלך מחשבה זה, שהיו בו שלילת הרציונליזם, חיוב האינסטינקטים הקמאיים וקידוש הדם והאדמה, קירב את האמסון לרייך השלישי ולנאציזם.
מלחמת העולם השנייה
כשפלשו הנאצים לנורווגיה באפריל 1940 האמסון תמך בשלטונו הפרו-נאצי של וידקון קוויזלינג. הוא המשיך להביע את תמיכתו בגרמניה והצהרותיו הציבוריות הובילו למחלוקת, במיוחד מיד לאחר סיום המלחמה. במהלך המלחמה כתב מספר מאמרים בעיתונות, ובכללם גם טענתו מ-1940 כי "הגרמנים נלחמים עבורנו". בין היתר, נפגש האמסון עם שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס, שכתב ביומנו קטע ארוך ונלהב על פגישתם האישית, ולפיו "אמונתו (של האמסון) בניצחון גרמני בלתי ניתנת לערעור". בשנת 1943 שלח לגבלס את מדליית פרס נובל שלו כמתנה. מאוחר יותר נפגש עם אדולף היטלר. שבוע לאחר מותו של היטלר, כתב עליו הספד, שאמר: "הוא היה לוחם למען האנושות, ונביא של בשורת הצדק לכל האומות".
לאחר המלחמה
במשפטו בדצמבר 1947 הוא טען שמצפונו נקי ושהטיף להימנע מהתנגדות לנאצים כדי למנוע שפיכות דמים. הוטל עליו קנס שהיה עליו לשלם לממשלת נורווגיה על חברותו (לכאורה) בנאשונל סמלינג ועל התמיכה המוראלית שהעניק לגרמנים. עם זאת, האמסון נוקה מההאשמות של סיוע ישיר לנאצים. בית המשפט העליון של נורווגיה הפחית את הקנס מ-475,000 ל-325,000 קרונות נורווגיות. נפטר בביתו בשנת 1952.
חייו האישיים
בשנת 1898 נישא לברגליות בק (Bergljot Bech), שילדה לו את הבת ויקטוריה, אולם הנישואים נסתיימו בשנת 1906. ב-1909 נישא למארי אנדרסן (Marie Andersen), שנשארה איתו עד סוף חייו. היו להם 4 ילדים: הבנים תור וארילד והבנות אלינור וססיליה. מארי כתבה על חייה עם האמסון בשני ספרי זיכרונות. היא הייתה שותפה להשקפות הפוליטיות של בעלה ותמיכתה ברייך השלישי וכחות הכיבוש הגרמנים בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה אף חזקה מזו של בעלה. היא הייתה חברה במפלגה הנאצית של וידקון קוויזלינג, הנאשונל סמלינג. בנובמבר 1946 נדונה אשתו של האמסון לשלוש שנות עבודת פרך, קנס כספי ושלילת זכויות אזרח ל-15 שנים. בשל חנינה כללית היא ישבה בכלא במשך תשעה חודשים בלבד.
השקפות פוליטיות
בעקבות מלחמת הבורים השנייה, אימץ השקפות יותר ויותר שמרניות. הוא נודע כתומך בולט בתרבות הגרמנית וכמתנגד לאימפריאליזם הבריטי ולברית המועצות. בזמן שתי מלחמות העולם, הראשונה והשנייה, ביטא באופן ציבורי את אהדתו לגרמניה. אהדתו לגרמניה הושפעה באופן ניכר מהשלכות מלחמת הבורים, שנראתה בעיניו כדיכוי בריטי של עם קטן, כמו גם מאי-אהבתו את הבריטים ותיעובו את ארצות הברית. במהלך שנות ה-30 של המאה העשרים, כאשר היטלר והנאציזם השתלטו על גרמניה, האמסון תמך בתנועה הפאשיסטית הנורווגית.
בסוף 1935 יצא האמסון במאמר נגד מתן פרס נובל לשלום לקרל פון אוסייצקי. מאמר זה עורר עליו ביקורת רבה ועצומת מחאה של סופרים סקנדינביים. חלק ממבקריו טענו שהמאמר נבע מאי הכרתו את המציאות, אולם האמסון ענה שהמציאות ברורה לו היטב ושאוסייצקי היה צריך לפעול עם הממשלה הגרמנית ולא נגדה.
היחס ליהודים
בשנת 1928 בתשובה לשאלה של עיתון אנטישמי לגבי יהודים, אמר האמסון דברי הערכה חיוביים ביותר על היהודים ואלו התפרסמו בעיתון האנטישמי. בשנת 1934 פורסם בגרמניה שהאמסון אמר, שהיהודים תופסים יותר מדי מקום בכלכלת גרמניה וזכותה להילחם בהם ולהרחיקם. היו שפקפקו באמיתות דברים אלו לאור דבריו בשנת 1928. ישראל דליות כתב שהאמסון מעולם לא היה אנטישמי וכי "אין כל עדות בספריו של האמסון ובהצהרותיו הפומביות לשנאת יהודים".