cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלי החתול
סרט הקולנוע המחשמלים
במהלך העבודה על הסרט, הופק הקליפ ”יומולדת לאלי החתול” שכחלק מהקמפיין השיווק סביב הסרט הגיע למעל 25 מיליון צפיות ביוטיוב. הצלחה זו הובילה להצעות שונות לכתיבת סדרה לילדים, המתבססת על הלהיט.
אלבום שירי ילדים - אלי החתול והחברים
צביקה נתן ואילן שס שהפיקו את השיר, החליטו להמשיך לשתף פעולה ולהיענות להצעות. הם יצרו אלבום שירי ילדים עם 12 שירים שכולם נכתבו והולחנו על ידי צביקה נתן ואילן שס. מיכל חזון הצטרפה לצוות לכתיבת חלק מהשירים. אלבום שירי הילדים הפך לבסיס להפקת סדרת טלוויזיה חדשה לילדים. אל צוות הפיתוח הצטרפה מיכל חזון, התסריטאית שחר סיטנר, הבמאי בובי לקס והמפיק ברק קסלר. כל אחד מ-12 השירים באלבום, הפך לשיר הנושא של אחד מפרקי אלי החתול.
שירי האלבום הגיעו למעל 10 מיליון צפיות ביוטיוב.
עלילה ודמויות
סדרת הילדים המוזיקלית והחינוכית, מתרחשת במושב ומספרת את הרפתקאותיהם של צביקה החקלאי (צביקה נתן) והחיות שלו: אלי החתול (ערן בן צבי), ננה הכלבה (מיטל רז), פיצי הארנבת (גוני פז) ושמעון התרנגול השכן (ז'יל בן דוד). ביחד עוברות הדמויות חוויות שונות שכוללות צחוק, למידה ושירה. הסדרה כוללת גם פרק ספיישל שירי הסדרה יחד עם שיר הנושא ורמיקס השיר "יום הולדת לאלי החתול".
AllJobs
[HTTP://WWW.ALLJOBS.CO.IL AllJobs] (אולג'ובס) הוא אתר גיוס וקריירה האוסף משרות מרחבי הרשת ומרכז אותן במקום אחד. באתר מתפרסמות כ-30-40 אלף משרות (לפי נתון המתעדכן בדף הראשי), חלקן נאספות מרחבי הרשת וחלקן מתפרסמות באופן ישיר על ידי מעסיקים. האתר נמצא בבעלות קבוצת ידיעות אחרונות (70%) וקבוצת הביטוח הראל (20%), לצד חלק מגרעין המייסדים: הרצל עוזר, שמכהן גם כיו"ר החברה, וניב אריאל. בין מייסדיו הם גם גדי שבדרון ורויטל הנדלר, שהיתה המנכ"לית הראשונה של החברה.
AllJobs מונה כ-150 עובדים ויושבת בבנין המשרדים של קניון עיר ימים, שבנתניה.
היסטוריה
באוגוסט 2006 הוקם האגף העסקי של האתר כדי לאפשר למעסיקים לפרסם מודעות דרושים בחינם ובתשלום. בשנת 2009 נכנסה קבוצת ידיעות אחרונות כשותפה בחברה. המנכ"לית הראשונה של האתר הייתה אחת המייסדות, רויטל הנדלר, לאחריה מונה אילון גינזבורג שניהל החברה במשך כעשור וב-2021 מונה לתפקיד שי מגל. בשנת 2012 הוקמה שותפות "אולג'ובס גיוס והשמה", המספקת שירותי השמה, מיון מועמדים ושירותי מיקור חוץ לחברות מגייסות.
ביולי 2021 רכשה 60% מאתר הדרושים לצעירים 'סחבק'. שלושת המייסדים ימשיכו לנהל את החברה בשנים הקרובות, ויתמקדו באסטרטגיה למתן הצעת ערך כוללת ומלאה לקהלי יעד צעירים.
בפברואר 2022 רכשה את אתר הפרילנסרים XPlace.com.
ביולי 2023 השיק את אתר הדרושים לתעשיית הייטק - Techit.co.il.
באותה שנה השיק גם מוצרי AI בהתבסס על ChatGPT.
שירותים ומוצרים עיקריים
מעבר למשרות, האתר מציע גם שירותים, כלים ותכנים, כגון כתיבה מקצועית של קורות חיים, הכנה לריאיון עבודה, טיפים למציאת עבודה וטבלאות שכר. בשנת 2012 הוקמה שותפות "אולג'ובס גיוס והשמה", המספקת שירותי השמה, מיון מועמדים ושירותי מיקור חוץ לחברות מגייסות. בשנת 2013 השיק AllJobs אתר מותאם לטלפון חכם, המאפשר לגולשים לצפות במשרות שעלו לאתר ולשלוח אליהן קורות חיים דרך הנייד. באותה שנה השיק האתר גם את "האוטו הירוק", כלי המאפשר לגולשים לחפש עבודה לפי מרחק וזמן נסיעה ממקום מגוריהם. בחודש מרץ 2014 השיק AllJobs אתר חדש המיועד למחפשי עבודה מהמגזר החרדי. האתר הוקם בשיתוף שדולת הכנסת לשילוב חרדים בשוק העבודה.
בשנת 2015 פיתחה החברה מערכת חינמית לניהול הגיוס "גיוס בקליק" המאפשרת למעסיקים לנהל את הליך הגיוס והמיון ONLINE. בשנת 2017 השיקה AllJobs את "כמה אתם שווים" – כלי דיגיטלי אשר מטרתו לשקף את נתוני השכר של מעל ל-580 תפקידים. בשנת 2017 יצאה אולג'ובס עם אפליקציה לניידים מבוססי אנדרואיד ואייפון.
בנוסף, האתר מפעיל מחלקת מחקר שמפיקה נתונים יומיומיים אודות שוק התעסוקה בארץ, ועורכת מחקרים וסקרים רבים בנושאים הנוגעים לחיפוש עבודה, קריירה ותעסוקה ומפרסם מדי שנה את דו"ח מצב שוק התעסוקה בישראל.
דורון צפריר
דורון צפריר (נולד בשם דורון צפריס ב-4 בנובמבר 1955) הוא שחקן, קומיקאי ועורך דין ישראלי.
ביוגרפיה
צפריר למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1977–1981. לאחר מכן, החל ללמוד תיאטרון בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בית החולים שיפא
בית החולים שיפא (בערבית: شفاء - מזוֹר; תעתיק מדויק: שפאא) הוא בית החולים המרכזי של רצועת עזה, השוכן במערב העיר עזה. על פי גורמים ישראלים ובינלאומיים מפקדת החמאס נמצאת בקומת המרתף של אחד ממבני בית החולים.
דורון צפריר
ביוגרפיה
במסגרת עיסוקו כעורך דין, שימש בין היתר יועץ משפטי של כמה חברות, ובהן "AIG", "דולב", "הדר" ו"הפניקס". בעשור השני של המאה ה-21, עבד בקבוצת שלמה Sixt כיועץ משפטי ומנהל מחלקה משפטית.
בית החולים שיפא
היסטוריה
בית החולים הוקם בימי המנדט הבריטי במבנה קסרקטין של הצבא הבריטי, כבית חולים שייעודו טיפול במחלות חום ובידוד החולים בהן מסביבותיהם. בעקבות מלחמת העצמאות והכיבוש המצרי של רצועת עזה, הועברה מבית החולים היחידה לטיפול במחלות חום והתאפשרה התפתחותו לבית החולים המרכזי של הרצועה. עד מהרה הוקמו במקום מחלקה לרפואה פנימית, אגף כירורגי וכן יחידות לרפואת ילדים ורפואת עיניים.
לאחר מבצע קדש הורחב בית החולים ושודרג בהוראת נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, ובית חולים נוסף, בעל שם זהה, הוקם בשכונת א-נאסר. שירותי הבריאות ברצועה ניתנו על ידי ארגון "בנדר ע'זה" שהקים מרפאות באזורים צפופי האוכלוסין ברצועה שהופעלו בידי רופאי בית החולים שיפא שפעלו בסבבי תורנויות.
בית החולים פעל תחת ד"ר חיידר עבד א-שאפי שהיה ממונה על כל שירותי הבריאות ברצועה ומקום מושבו היה בבית החולים. לאחר שהסתכסך עם השלטונות המצריים, החליפו בתפקיד ד"ר ח'יירי אבו רמדאן. הממונה המצרי היה מוקַדם ד"ר עבד א-רחים ג'בר, מנתח במקצועו, שעבד ולימד בבית החולים. מנהל בית החולים עד מלחמת ששת הימים היה רופא מצרי בשם שחאדה חביב.
בשנות ה-50 לא היו רופאים מומחים בבית החולים, ועל כן הובאו מומחים מצרים מקהיר בסבבים. המומחה הפלסטיני הראשון בבית החולים היה ד"ר ריאד זענון, שסיים את התמחותו ברפואה פנימית ב-1963 ונתמנה למנהל המחלקה הפנימית בבית החולים. במרוצת שנות השישים צמחה המחלקה הפנימית בבית החולים מ-50 מיטות ל-100 מיטות. במחלקת הילדים היו 70 מיטות, במחלקת הכירורגיה 50 מיטות, במחלקת העיניים 20 מיטות ובמחלקת היולדות והגינקולוגיה 10 מיטות.
ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים – 5 ביוני 1967 – טיפלו רופאי בית החולים, יחד עם יתר הרופאים הפרטיים בעזה שהתגייסו לסייע ותחת הנהגת רופא מצרי המומחה ברפואת חירום, סרן טלעת, בחיילים מצרים פצועים שהגיעו לבית החולים. צוות בית החולים הסיק מהגעת גופות לוחמי הנ"מ המצריים כי תוכניות המלחמה המצריות השתבשו. ב-6 ביוני, בשעה 17:30, הגיעו כוחות צה"ל אל בית החולים. המושל הצבאי המצרי חוסייני כבר היה במקום במשך שעות אחדות, ולכן מעמד הכניעה נערך בבית החולים.
דורון צפריר
קריירת משחק
בנוסף, שיחק בתפקידי אורח בתוכניות ובסדרות טלוויזיה, כגון "שבוע סוף!" "דני הוליווד", "רצח בשבת בבוקר", "זהו זה!" "סיבה למסיבה" "הלילה עם ליאור שליין" בצוות הסאטירי, וכן השתתף בפרסומות שונות ששודרו בבתי הקולנוע ובטלוויזיה.
מכבי פתח תקווה (כדוריד)
מועדון הכדוריד מכבי אבשלום פתח תקווה הוא אחד ממארג מועדוני הספורט של אגודת מכבי בעיר פתח תקוה, מענפי ספורט שונים, שנקראים על שמו של אבשלום גיסין, ספורטאי למופת, אשר היה קצין יהודי בצבא הטורקי ומראשוני מגיני פתח תקווה, אשר נרצח בגיל 26 במאורעות תרפ"א (1921).
קבוצת הבוגרים של המועדון היא מהוותיקות בליגת הכדוריד הישראלי, זכתה ב-3 אליפויות, בשני גביעי מדינה ובשלושה גביעי ברנר.
בית החולים שיפא
היסטוריה
הממשל הצבאי הישראלי הותיר את שגרת פעולת בית החולים על כנה ומינה רופא ישראלי קשיש על בית החולים כאחראי על מערכת הבריאות העזתית. עד שנת 1969 התרחבה המחלקה הפנימית בבית החולים למספר מחלקות משנה, אך באותה השנה נאלץ מנהל המחלקה, ד"ר זענון, לימים שר הבריאות הפלסטיני, לברוח מהאזור בשל חשיפת דבר סיועו בהעברת כספים לארגוני המחבלים.
בשנות ה-80 שיפצה ישראל והרחיבה את מתחם בית החולים בסיוע אמריקאי; בין היתר כלל הפרויקט, שנוהל על ידי מתאם פעולות הממשלה בשטחים, שמואל גורן, בניית קומה תת-קרקעית מבטון. במהלך האינתיפאדה הראשונה היווה בית החולים מוקד התעניינות של התקשורת הבינלאומית, ובמקרים מסוימים התארגן המון פלסטיני ותקף את בית החולים, שהיווה סמל של השלטון הישראלי, ביידוי אבנים. באחד השבועות הסוערים של האינתיפאדה פשטו כוחות צה"ל על בית החולים שש פעמים וניהלו בתוכו מרדפים אחרי מחבלים ומפרי סדר. במרוצת ימי השלטון הישראלי העבירו הממונים הרפואיים הישראלים מתפקידם רופאים פלסטינים שנחשדו בקשרים עם ארגוני הטרור ובראשם אש"ף, צעדים שנתפסו על ידי הפלסטינים כהתערבות פוליטית בניהול בית החולים.
מכבי פתח תקווה (כדוריד)
קבוצות המועדון משחקות בתלבושת שחור-ורוד או כחול-לבן. אולמות הבית הם אמסטרדם ארנה וגולדה סמל המועדון הוא הקרנף
בית החולים שיפא
מפקדת החמאס
בינואר 2009, במהלך מבצע עופרת יצוקה, טען ראש השב"כ, יובל דיסקין, כי אנשי חמאס מסתתרים בבית החולים, מתוך ביטחון כי צה"ל לא יתקוף את המבנה. מנגד, טען מנהל בית החולים שיפא כי טענה זו שקרית. לטענת גורמי שב"כ, מרתף בית החולים הופקע על ידי החמאס ומשמש כמפקדה.
ביולי 2014, בעת מבצע צוק איתן, טען כתב הוושינגטון פוסט, כי משרדי בית החולים משמשים הלכה למעשה כמפקדה הראשית של החמאס וכי ניתן לראות את ראשי החמאס מסתובבים במסדרונות ובמשרדי בית החולים. בחקירה של פעיל חמאס שנעצר במהלך המבצע הודה הפעיל כי איסמעיל הניה ובכירי חמאס מסתתרים במרתף של בית החולים.
מכבי פתח תקווה (כדוריד)
המנהל המקצועי - ולדימיר אסטיקוב
המנהל האדמיניסטרטיבי - ארז ארבל
מנהל ביה"ס לכדוריד - ניב זוארץ
היסטוריה
המועדון הוקם בשנות ה-60 ושלב הראשון היה מיועד לקבוצות גברים בלבד. בקבוצת הבוגרים שיחקו בין הייתר- אבי פוזניאק, אבי פסקל פבלו שטמפטר, מוטקה וגנר ושאולי פלדשטיין. את הקבוצה אימן ברוך חפץ. בעונת 1968/1969 הקבוצה ירדה לליגת המשנה. בשנת 1973 מיד לאחר מלחמת יום כיפור התאחד המועדון עם מכבי רמת גן לה לא היה מגרש ביתי. הקבוצה המאוחדת הודרכה על ידי משה לגיל, בניהולו של שייקה אלון, והורכבה משחקנים צעירים, בין הייתר זאב זילברברג, רפי קוט, בני פאר, דני הופמן קובי הרלינג, זאב פשיחצקי רון פלוטניק אליהם הצטרפו בוגרי מחלקת הנוער, מחזיקי גביע המדינה (המאמן - קובי הרלינג) שלמה מנדל, דני צ'יליבון, דודו צוגנהפט ואיציק לוי שהשלימו תלכיד מצוין שהוליך את הקבוצה לזכייה ראשונה והיסטורית בגביע המדינה בעונת 1976/1977. גם בעונות הבאות המשיכה הקבוצה בתנופה וזכתה באליפות המדינה בעונות 1977/1978, 1979/1980 ו-1980/1981; כמו כן זכתה בגביע נוסף בעונת 1980/1981 בה הודרכה על ידי יעקב סנדלר. בשנים אלה כיכבו בשורותיה השוערים דני הופמן ואהרון שולמן, זיו זילברברג, רפי קוט, קובי הרלינג, זיגי פריקמן, שמעון אלברמן, גורג' בלנסקו, שלמה מנדל, רון פלוטניק, דני ציליבון, דודו צוגנהפט, לאון גולן איציק לוי כאשר המנהלים המיתולגים היו יוסי שרון וזאב שול.
הקבוצה המאוחדת שיחקה בליגת העל במשך כ-12 שנים. האיחוד פורק בשנת 2009. אוהדי הפועל הקימו את קבוצתם מחדש בליגה הארצית, ו"עירוני" חזרה להיות "מכבי". הקבוצה ששיחקה בליגה הראשונה נשרה בתום עונת 2010/11 לליגה השנייה.
במשך שנים רבות המועדון נוהל על ידי - משה רוזמן, מומו טורקניץ, רפי כלף וחיים טמפלהוף, כשברקע, לאורך כל השנים- התמיכה הגדולה של הוועד למען מכבי בפתח תקוה, בראשותם של גדי נדל וטורקניץ'- האיש של המועדון במרכז מכבי ישראל.
החל משנת 2012 הקבוצה התבססה על שחקני בית צעירים, הבולטים ביניהם: נירן חייק, דודי בן חיים, רועי רחמים, אורן רוזמן, צח דוד, דוד רוזנפלד, מעוז אסולין, דן אשבל, האחים- עמית ועומרי גולדנברג, רון שטריקמן, מושיקו סעד, השוער המיתולוגי צחי מיכליס, מאור ליסיצ'ה, ברק משה וברק חודדוב.
בשנים 2017, 2018, 2022 הקבוצה זכתה בשלושה גביעי ברנר.
בעשור האחרון אימנו אותה- בני אינגל, אסף לוי, וולדימיר אסטיקוב.
בשנת 2018 הנהלת המועדון צירפה לשורותיה את קפטן קבוצת הבוגרים יותם אלעזרה, שמשמש כיום כיו"ר ההנהלה, ובמקביל חבר בהנהלת איגוד הכדוריד. אלעזרה מנהל את המועדון יחד עם צחי מיכליס, כשברקע כל העת התמיכה של הוועד למען מכבי בפ"ת.
מחלקת הנוער של המועדון צומחת בהתאם לתוכניות העבודה ובמיוחד בלטו בעונת 2022-23 הישגי קבוצת הנערות, שזכו בדאבל (אלופת המדינה ומחזיקת הגביע), ובנוסף קבוצת ילדות ח' שזכתה באליפות ישראל.
בית הספר לכדוריד של המועדון בניהולו של ניב זוארץ זלג בעונת 2019 גם לעיר השכנה ראש העין, צמח וממשיך לגדול, והוא מנהל פעילויות משותפות לשתי הערים. בתום עונת 2022-23, לאחר שש שנים של כמעט,
קבוצת הבוגרים עלתה בתום עונת 2022-23 לליגה הראשונה בישראל, לאחר בצורת ארוכת שנים. הנהלת המועדון החליטה שלא לממש את זכות עליית הליגה והקבוצה תשחק גם בעונת 2023-24 בליגה הלאומית.
סגל קבוצת הבוגרות לעונת 2023/2024
מעודכן ל־14 ביולי 2023:
סגל קבוצת הבוגרים לעונת 2023/2024
מעודכן ל־14 ביולי 2023:
חבורת תריג
תחילה נערך התוכן בידי הסופר החרדי חיים ולדר. ב-2021 ניתקה החברה את הקשר עם ולדר בעקבות תחקיר שייחס לו עבירות מין. עורכת התוכן כיום היא חדוי אשלג. המו"ל הוא חברת ברמן-הלפרט.
היסטוריה
החל מדצמבר 2015 (טבת תשע"ו), מדי חודש, יוצא לאור דיסק חדש, ובו העלילה נמשכת, ונשלח למנויים. כל עונה (שהיא עלילה אחת בהמשכים) מכילה כ-6 פרקים (6 דיסקים). בעלילה משולבים, תוך כדי מוזיקה וקולות רקע מתאימים, סיפורי מתח ועלילות קצרות מן ההיסטוריה של עם ישראל, כאשר הן מתקשרות לעלילה המרכזית של הנערים.
בשנת 2018 נערכה, יחד עם בנק הפועלים, תחרות סיפורים קצרים שיתווספו לסדרה.
עד שנת תשפ"ב (2022) יצאו לאור 14 עונות, ו-9 מהן יצאו לאור אחר כך כספרים. בנוסף, יצאו לאור 8 ספרי קומיקס נלווים ועוד ארבע עלילות קצרות, בנוסף יצאו 10 משחקי קופסה.
בשנת תשפ"ג (2023) יצא לאור העונה ה-15, ובקרוב תצא העונה ה-16.
בשנת 2018 יצא לאור תקליטור שחולק בחינם לתושבי ירושלים לרגל חמישים שנה לאיחוד העיר.
החל מהעונה השישית (קיץ תשע"ח, קיץ 2017) החל להופיע מגזין להורים, שנשלח עם הדיסק והחוברת, ומכיל מאמרים בענייני חינוך, נפש הילד ועוד.
מדי שנה, בימי בין הזמנים, נערכים במשך שלושה ימים מופעים בנושא החבורה בבנייני האומה. את המופעים מפיק דוד פדידה, ומשתתפים בו שחקנים רבים.
בשנת 2020 פורסם מדור במגוון מקומונים ברחבי ישראל ושמו "תריג בריבוע".
בתקופת "בין הזמנים" בשנת 2020 נערך "קעמפ תריג" - תשדיר שהוגש על ידי ילדי החבורה בשיתוף דמויות הדגל שלה בטלפון ייעודי במשך שלושה שבועות. בקעמפ השתתפו למעלה מ-117,600 משפחות.
בשנת תשפ"ב השיקו ברמן הלפרט מגזין מחודש בשם "תריגניק".
בדצמבר 2022 יצא אלבום המדבקות השביעי במספר.
דינה ורינה
האחיות התאומות של רובי - אחד הילדים של החבורה.
עד כה הוציאו תחת השם דינה רינה משחק פאזל ו-2 ספרי קומיקס.חמודי מכללית גם מופיע
ספרים שונים
הגדה של פסח חבורת תרי"ג
הפיליפינים במשחקים האולימפיים
הפיליפינים משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת פריז (1924). היא נעדרה מהם מאז רק פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. כן השתתפה בארבע אולימפיאדות חורף מאז אולימפיאדת סאפורו (1972).
תורת ארץ ישראל (שיטת לימוד)
תורת ארץ ישראל היא התורה שנלמדת בארץ ישראל, לעומת 'תורת חוץ לארץ', שהיא התורה שנלמדת בחוץ לארץ. ממקורות חז"ל משמע שתורת ארץ ישראל עדיפה ומעולה על פני מקבילתה: תורת חוץ לארץ. לא קיימת פרשנות ברורה ומוסכמת מהי שיטת הלימוד המיוחדת שבארץ ישראל ומה ההבדל בינה לבין שיטת הלימוד בחוץ לארץ.
הפיליפינים במשחקים האולימפיים
לאורך השנים צברו הספורטאים הפיליפינים 14 מדליות, כאשר אחת מהן, אשר הושגה באולימפיאדת טוקיו, היא מדליית זהב. שמונה מהמדליות הושגו באיגרוף והיתר באתלטיקה, בשחייה ובהרמת משקולות.
היסטוריה
באולימפיאדת פריז ייצג את הפיליפינים אתלט בודד, שלא צלח את שלבי המוקדמות בתחרויות בהן השתתף. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) היה השחיין טאופילו אילדפונסו לספורטאי הפיליפיני הראשון שזוכה במדליה אולימפית, לאחר שזכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה. אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הייתה מוצלחת מאוד עבור המשלחת הפיליפינית - שלושה מספורטאיה זכו במדליות ארד: אידלפונסו ששחזר את הישגו מאמסטרדם, הקופץ לגובה סימאון טוריביו והמתאגרף חוסה ויאנואבה (בקטגוריית המשקל של עד 54 ק"ג). באולימפיאדת ברלין (1936) זכה אתלט נוסף במדליית ארד, מיגל וייט, בריצת 400 מטר משוכות. נבחרת הכדורסל הודחה בידי נבחרת ארצות הברית בשלב רבע הגמר, וסיימה במקום החמישי לאחר שגברה 23–32 על אורוגוואי.
במשחקים שנערכו לאחר מלחמת העולם השנייה בלטה במיוחד נבחרת הכדורסל, שסיימה במקום ה-12 באולימפיאדת לונדון (1948), במקום ה-11 באולימפיאדת הלסינקי (1952), במקום השביעי באולימפיאדת מלבורן (1956) ובמקום ה-11 באולימפיאדת רומא (1960).
תורת ארץ ישראל (שיטת לימוד)
המושג 'תורת ארץ ישראל' מופיע בדברי חז"ל, וכן מופיע בכמה מכתבי ההגות של האחרונים. רבים מהמקורות מאפיינים את תורת ארץ ישראל כשיטת לימוד הממעטת בקושיות ובפלפולים הנפוצים בשיטת הלימוד הקלאסית. מי שהרבה לעסוק בנושא היה הראי"ה קוק, שהאמין שעם שיבת ציון צריכה לחזור גם צורת הלימוד הארץ-ישראלית. הרב קוק קישר בין המושג 'תורת ארץ ישראל' לבין רעיון שהוא קרא לו איחוד הלכה ואגדה. ישנם כמה רבנים מקרב הציונות הדתית המנסים ללכת בעקבות הדרכותיו של הרב קוק ולהציג שיטות מחודשות ללימוד תורה ולפסיקת הלכה.
הפיליפינים במשחקים האולימפיים
היסטוריה
המתאגרף אנתוני ויאנואבה זכה במדליית כסף באולימפיאדת טוקיו (1964), בקטגוריית המשקל של עד 57 ק"ג. הייתה זו המדליה האולימפית הראשונה בה זוכה ספורטאי פיליפיני מזה 28 שנים, והראשונה שאינה מדליית ארד. 24 שנים חלפו עד שמתאגרף פיליפיני נוסף זכה במדליה אולימפית, לאופולדו סראנטס, שזכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 48 ק"ג באולימפיאדת סיאול (1988). באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה גם רואל ולאסקו במדליית ארד באותה הקטגוריה. באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה אחיו הצעיר של ולאסקו, מנסואטו, במדליית הכסף בקטגוריית משקל זו. מתאגרף נוסף, אליאס רקאידו, הודח בשלב רבע הגמר.
בארבע האולימפיאדות הראשונות של המאה ה-21 לא הצליחו ספורטאים פיליפינים לזכות במדליות. לוחמת הטאקוונדו מארי אנטואנט ריברו הייתה קרובה לעשות זאת באולימפיאדת אתונה (2004), אך הודחה בשלב חצי הגמר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה מרימת המשקולות הידילין דיאז במדליית כסף, שהייתה המדליה האולימפית הראשונה של הפיליפינים מזה 20 שנה.
תורת ארץ ישראל (שיטת לימוד)
הזרם המרכזי בישיבות הציונות הדתית אינו הולך בדרכים אלו, וישנם אף רבנים שהתבטאו בחריפות כנגדן. רבים אחרים אינם מכירים כלל את המשמעות הזו של הביטוי 'תורת ארץ ישראל', ומשתמשים במושג במשמעות אחרת, ככינוי למחשבת הציונות הדתית.
מקורות מוקדמים
מקור הביטוי 'תורת ארץ ישראל' הוא ממדרש בראשית רבה: "וזהב הארץ ההיא טוב - מלמד שאין תורה כתורת ארץ ישראל ואין חכמה כחכמת ארץ ישראל". ישנם מקורות נוספים רבים שבהם תיארו חז"ל את עדיפות לומדי התורה בארץ ישראל על פני לומדי התורה בחוץ לארץ. מסופר בתלמוד על רבי זירא שצם מאה תעניות לאחר שעלה לארץ, כדי לשכוח את התורה שלמד בבבל, ולאחר מכן כששינה את עמדותיו ההלכתיות הוא נימק זאת בכך שהאוויר שבארץ ישראל מחכים.
הפיליפינים במשחקים האולימפיים
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף
בענפי הקיץ:
תורת ארץ ישראל (שיטת לימוד)
מקורות מוקדמים
מן המקורות הללו לא ברור שעדיפות התורה הנלמדת בארץ ישראל קשורה לשיטת לימוד ייחודית. אך במקור אחר בתלמוד מתואר הבדל בין חכמי ארץ ישראל לחכמי בבל, לפיו חכמי ארץ ישראל "נוחים ונעימים זה לזה בהלכה" לעומת חכמי בבל ש"מחבלים ומרורין זה לזה בהלכה". רש"י פירש שבארץ ישראל לא הייתה נהוגה שיטת הלימוד המוכרת מן התלמוד הבבלי המבוססת על קושיות ותירוצים, שאילו בני ארץ ישראל היו "מעיינין יחד, ומתקן זה את דברי זה, והשמועה יוצאה לאור". בדומה לכך כתבו ראשונים שהאוויר המחכים של ארץ ישראל הוא שגרם לכך שדרך התלמוד הבבלי 'ארוכה ועמוקה', ואילו דרכו של התלמוד הירושלמי 'קצרה וקלה', וכן כתבו שבני ארץ ישראל אינם רגילים ללמוד ב'חריפות'.
בעקבות דברי הראשונים הללו, כמה הוגים חשובים כגון המהר"ל מפראג השל"ה, המלבי"ם והנצי"ב מוולוז'ין, הלכו צעד נוסף, וקישרו בין המקורות בדבר העדיפות של 'תורת ארץ ישראל' לבין תיאור של שיטת לימוד הממעטת בפלפולים הנפוצים בשיטת הלימוד הקלאסית. הוגים אלו ביארו שהסיבה להבדל בין שיטות הלימוד נובע מרוח הקודש ששורה בארץ ישראל, שמסייעת בלימוד כך שאין צורך להרבות בקושיות ותירוצים, להסתבך בגרסאות שונות, ולעיין בעומק ובחריפות רבה. ומאידך, הם הוסיפו שאף שהסיבה לכך שבבבל הייתה יותר חריפות היא שבארץ ישראל היה אפשר לעמוד על האמת בלא צורך בכך, החריפות הזו נותנת גם מעלה מבחינה מסוימת לתלמוד הבבלי, וכך הם מסבירים שדברי הגמרא, שהעולה מבבל לארץ ישראל, עדיף על פני בני ארץ ישראל, הם מפני שהוא משלב את שתי המעלות, מעלתה של ארץ ישראל, עם מעלת החריפות.
הראי"ה קוק
הנושא של תורת ארץ ישראל תפס מקום מרכזי בהגותו של הראי"ה קוק, כיוון שהוא האמין שעם שיבת ציון צריכה לחזור גם צורת הלימוד הארץ-ישראלית. הרב קוק סבר שתורת ארץ ישראל אינה תלויה דווקא במיקום הגאוגרפי, אלא גם בגורמים אחרים כגון הקשר האישי של הלומד לארץ ישראל, התקופה ההיסטורית של שיבת ציון, וההתקדמות המעשית ביישוב הארץ והקמת המוסדות הלאומיים.
הרב קוק עסק בנושא בכמה מקומות שונים. בכמה מקומות הרב קוק מראה כיצד הבדלים תוכניים וסגנוניים בין התלמוד הבבלי לירושלמי קשורים להבדל בין תורת ארץ ישראל לתורת חוץ לארץ. חידושו העיקרי הוא שהייחודיות של תורת ארץ ישראל היא בכך שבארץ ההלכה מושפעת מתחומים שונים שהם חוץ-הלכתיים, ובפרט מן הנבואה, האגדה, תורת הקבלה ומתפיסות רוחניות ומחשבתיות שונות, ושזוהי הסיבה שבלימוד התורה בארץ ישראל ניתן להגיע לחקר האמת בלא צורך בפלפול מרובה. לא ברור לגמרי בדברי הרב קוק כיצד בדיוק צריכה השפעה זו להתבטא - אם באופן של השפעה סגולית ופסיכולוגית עקיפה בין התחומים, או בדרך ישירה של פסיקת הלכה המסתמכת מפורשות על נימוקים מתחומים חוץ-הלכתיים.
הרב קוק ניסה להשפיע באופן מעשי בעניין, ופנה אל לומדי התורה בקריאה שילמדו בשיטה של תורת ארץ ישראל. הוא הזהיר שאם לא תהיה השקעה בפיתוח הסגנון הארץ-ישראלי ותלמידי החכמים שבארץ ימשיכו ללמוד בסגנון הלימוד המסורתי, לא תהיה להם הצלחה בלימוד. הנחיות ממוקדות בנוגע לשיטת הלימוד שהרב קוק ביקש לפתח, מובאות על ידי תלמידו הרב הנזיר, המסביר כיצד לימוד התורה צריך להיות שלא בדרך של פלפול וחידוש או של עיון למדני, אלא בדרך של סידור השיטות בצורה מובנית. הציפייה לתהליך ההתקרבות בין עולמות האגדה וההלכה מתוארת גם בספרו אורות בפרק נה של אורות התחיה, ושם ניכרת זהירותו מאיחודים שנעשו בעבר ויצאו 'בצורה קטנותית ובוסרית'. מדבריו שם עולה שזהו תהליך הנבנה בפנימיות הנשמות של הדורות ההולכים ומתקרבים למצב השלם, עד שיצאו הדברים בצורתם הבשלה. שם ציין שההסברות המתחדשות בדרך לימוד ההלכה הנגלית יש בהם התקרבות למקצוע הרוחני של התורה, ותלמידיו מציינים שהכוונה למשל לר' חיים מבריסק ולר' שמעון שקופ ותלמידיהם.
הרצי"ה קוק
הרב צבי יהודה קוק, בנו של הראי"ה, היה מרבה להתייחס בשיחותיו לנושא של תורת ארץ ישראל, ואף הקדיש שיחות שלימות לעסוק בערכה הגדול. אך הרצי"ה לא היה מסביר בצורה מעשית מה משמעות המושג וכיצד יש ליישם את הדבר בפועל. הוא היה מדגיש, שאין לערב הלכה ואגדה אף בהקשר של תורת ארץ ישראל, והיה מצטט את המטפורה של החתם סופר שהעושה כן עובר על איסור כלאיים. לשאלת תלמיד כיצד נדע להבדיל בין הערבוב הבלתי-רצוי, לאיחוד ההלכה והאגדה הרצוי (אורות הקודש חלק א'), ענה: כשתלמד הרבה - תדע. היה אומר בשיחותיו (לדוגמה: שיחות למועדי תשרי) שאנו הולכים וזוכים לאורו של הירושלמי. כשסיפר לו ר"מ בישיבתו 'מרכז הרב' שהוא לומד עם קבוצת אברכים מובחרת מסכת גמ' בעיון מתוך כוונה לסיים את כולה, שמח ואמר: גם עם הירושלמי.
כתוצאה מכך, תלמידיו וממשיכי דרכו של הרצי"ה, שרבים מהם משמשים כראשי ישיבות וכר"מים, אינם עוסקים בעניין תורת ארץ ישראל, ובדרך כלל אינם מעבירים לתלמידיהם שלהם אפילו את עובדת קיומו של המושג במשמעות זו. המודעות שהתפתחה מאוחר יותר לנושא הזה נצרכה לזרזים מבתי מדרש שנפגשו עם תורת הרב קוק שלא דרך הרצי"ה.
גישות מודרניות
ישנן שלוש גישות מודרניות בציונות הדתית, הקוראות להתאים את הלימוד בישיבות ובבתי המדרש למה שהן קוראות תורת ארץ ישראל. כל גישה מציעה פירוש אחר למושג תורת ארץ ישראל, ושלושתן מבססות את הבנתן על מקורות בדברי הראי"ה קוק.
מיזוג הלכה ואגדה
גישה אחת מתפתחת בכמה ישיבות ובתי מדרש בהם מנסים ללמוד גמרא באופן של חיפוש והעמקה בקווים מחשבתיים המתחברים לפרטי הסוגיות ההלכתיות. דרך לימוד זו נקראת לפעמים 'הקשבה בלימוד'. גישה זו בולטת במיוחד בישיבת מעלות יעקב ובשלוחותיה, המכנים בפירוש את שיטת הלימוד שלהם בשם 'תורת ארץ ישראל' יש להדגיש שגישה זאת לא באה להחליף את הלימוד המסורתי הרגיל בישיבות אלא להוסיף על גביו פן חדש, כלומר לאחר פילפולים והעמקה בספרות הראשונים והאחרונים נוסף פן חדש שמוגדר כחיבור כל הפרטים ההלכתים וסברות התנאים האמוראים הראשונים והאחרונים לשורשי אמונה. מי שמוביל את הדרך הזו בישיבת מעלות הוא ראש הישיבה הרב יהושע ויצמן, שבשיעוריו מבאר מחלוקות ראשונים בסוגיות הלכתיות בעזרת פסקאות מהזוהר, מכתבי הרב קוק, ומכתבי הגות ומחשבה נוספים. הרב ויצמן מסביר שזוהי דרכה של תורת ארץ ישראל, וקורא לכל לומדי התורה לאמץ את שיטתו הלימודית.
הלכה נבואית
הרב יובל שרלו תופס את עניין תורת ארץ ישראל כסוג של התחדשות הלכתית. לפי הבנתו, בארץ ישראל אין לפסוק הלכה רק בעזרת כלים פנים הלכתיים, אלא הבירור ההלכתי יעשה על פי 'רוח החוק', שיתברר בלימוד האגדה והנסתר, ויושפע ממוסר הנביאים. הרב שרלו קורא לשאוף לקראת מערכת הלכתית שאיננה נוקשה כמו המערכת הגלותית, אלא היא דינמית ומותאמת אישית, ומנוסחת כהנחיות בעלות אופן כללי ולא ככללים חתוכים.
וכך כתב הרב לתלמידיו בישיבה:
"תורת ארץ ישראל היא התורה של ארץ ישראל.
ארץ ישראל היא ארץ הנשמה, ארץ אהבת האדם ואהבת ה' יתברך.
ארץ של גליל וגולן וארץ של רחבת הקמפוסים וגני הילדים.
ארץ של בריאות חיים ולחיים אדומות.
וארץ של געגועים לקדושה ותפילה חרישית.
ארץ של אמונות ויצירה מוזיקה מעורבת וקליטת עלייה.
ארץ של שכונות מצוקה ואימהות חד-הוריות ואגף התקציבים באוצר.
ארץ של חללי צה"ל ומסתערבים והמון טוב לב יושר וסולידריות.
התורה שתפעים תכוון ותרומם את כל אלו היא תורת ארץ ישראל.
ישיבתנו היא ישיבה של תורת ארץ ישראל, ועל כן היא מיועדת וקרואה להנכיח את תורת ארץ ישראל להוות מקום ומשכן לימודי לתורה זו שתקרין ותרומם את רוחו של בן הישיבה הלומד בה ואת המרחב הציבורי על רבדיו השונים.
תורה זו היא התורה הרחבה והמקיפה של כל חלקי התורה, של החיבורים הנעשים בתוך התורה בין ההלכה והאגדה בין תנ"ך ופילפול בין מוסר טבעי ושו"ע - חושן משפט בין תורת הסוד ותורת הנגלה.
תלמוד ירושלמי
בנוסף לשיטות נקודתיות אלו, פרסם הרב ארלה הראל, נשיא ישיבת לב חדש וראש ישיבת ההסדר בשילה, ספר המאגד עשרה עמודים בהם מובחנת תורת א"י מתורת חו"ל, לאור משנת הראי"ה קוק. ספר זה, תורת הרא"ה, יצא לאור בשנת תשס"ד, והוא מהווה יצירה מקיפה על הנושא. הוא מתייחס גם לנקודות הנ"ל, ומוסיף גם - לימוד לשמה, לימוד מקרא, עיסוק בהגות מחשבה ופנימיות התורה, לימוד סדרי קודשים טהרות וזרעים, לימוד הלכתי ועוד.
התנגדות לשיטות המודרניות
אף אחת משלוש הגישות המודרניות הללו אינה זוכה להסכמה רחבה. עם התפשטותן נצרכו רבנים אחרים בציונות הדתית להגיב כנגדן. למשל: ההתנגדות החריפה ביותר היא כנגד אותן גישות הקוראות לשינויים הלכתיים. כך למשל כתב הרב אלישע אבינר:
כך גם בפועל, הרוב הגדול של הישיבות והרבנים, גם בתוך הציונות הדתית, אינם מכוונים בלימוד הגמרא וההלכה לדרך לימוד מיוחדת של תורת ארץ ישראל. לעומת זאת, רווח השימוש במושג 'תורת ארץ ישראל' במשמעות אחרת, ככינוי למחשבת הציונות הדתית.
ראובן עמיתי
ראובן עמיתי (נולד ב-23 באוגוסט 1955) הוא פרופסור מן המניין להיסטוריה של המזרח התיכון, המשמש כממלא מקום ראש החוג לאסלאם ולמזרח תיכון וכיהן בעבר כדיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא מתמחה בהיסטוריה של המזרח התיכון ומרכז אסיה בימי הביניים המאוחרים (1500-1000 לספירה בקירוב) ומופקד הקתדרה ע"ש אליהו אילת להיסטוריה של העמים המוסלמיים, וכן הוא בין ההיסטוריונים הבודדים בעולם הכותבים את ההיסטוריה הצבאית של הממלוכים והמונגולים.
ביוגרפיה
ראובן עמיתי נולד וגדל בפילדלפיה, סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הידוע של פילדלפיה, Central High School, במחזור ה-232 שלו בשנת 1973. בשנים 1976-1975 שימש כמזכיר כללי של תנועת הנוער הציונית השומר הצעיר בצפון אמריקה. עלה לישראל בשנת 1976 במסגרת גרעין השומר הצעיר וגר שנים מספר בקיבוץ הראל. למד לתואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה שבפילדלפיה ב-1976, תואר שני ודוקטורט באוניברסיטה העברית, עם השתלמות באוניברסיטת לונדון. נושא הדוקטורט שלו הוא "המלחמה בין הממלוכים למונגולים, מקורותיה והתנהלותה", אותו קיבל ב-1990. הדוקטורט נעשה תחת פרופסור דוד איילון, הוא היה הדוקטורנט האחרון שלו. לאחר מכן שהה שנה באוניברסיטת פרינסטון לצורך הפוסט-דוקטורט. בשנים 1997-1996 היה באוניברסיטת אוקספורד, עמית מחקר בסנט אנטוניס קולג', היה חוקר אורח באוניברסיטת בון ב-2004 ושימש כמרצה אורח בסורבון ב-2007. לימד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והרצה ביד יצחק בן-צבי. בשנת 2007 סיים את תפקידו כראש המרכז לחקר האסלאם ע"ש נחמיה לבציון. בשנת 2008 מונה לפרופסור מן המניין, בשנת 2010 נבחר לדיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית.
בשנת 2007 יצא לאור קובץ מאמרים של ראובן עמיתי בנושאי המונגולים בארצות האסלאם. הוא עבד תקופה מסוימת על חקר התאסלמות המונגולים וההיסטוריה הצבאית של המונגולים בארצות האסלאם והמדינה הממלוכית. כעת הוא חוקר את ארץ ישראל בתקופה הפוסט-צלבנית ואת סוריה בתקופה הממלוכית.
מחקרו
מחקרו נסב על ההיסטוריה הטורקית המוקדמת במזרח התיכון וכניסת עמי הערבה לאזור בכלל, לפני העות'מאנים. ראובן עמיתי עוסק בשלושה נושאים הקשורים זה לזה: Mongols and Mamluks: The Mamluk-Ilkhanid War, 1260-1281 ספרו זה ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' ב-1995.
מעבר לממד הצבאי עסק ראובן עמיתי במדינה שהקימו המונגולים באיראן, בעיראק, באנטוליה ובקווקז, שהייתה ההמשך של המדינה המונגולית הגדולה וכתב סדרת מאמרים על התאסלמות המונגולים במערב אסיה: איך התאסלמו, מי אסלאם אותם ומה נותר מהדת המסורתית. הספור המונגולי באירן ובסביבתה שונה מאוד מהסלג'וקים שהגיעו במאה ה-11 לארצות האסלאם. הסלג'וקים אימצו מהר מאוד את דת האסלאם ותרבות השלטון "המוסלמי" של האזור. לעומתם, המונגולים נכנסו לאירן כפגנים ב-1219 ורק סביב 1300 התאסלמו. חלקם הגדול נשארו נוודים. הסלג'וקים שהגיעו במאה ה-11 אמצו מהר מאוד את השיטה הממלוכית. המונגולים מעולם לא אימצו את העבדות הצבאית, כוחם היה כוח השבטים.
לגבי החברה המונגולית במזרח התיכון, הגיע ראובן עמיתי לשתי מסקנות:
אין מערבין שמחה בשמחה
אין מערבין שמחה בשמחה הוא כלל הלכתי, הקובע שאין לבצע פעולות של שמחה בזמן שעל האדם להיות עסוק בשמחה אחרת.
הכוונה אינה לאסור פעולות המבטאות את השמחה (כגון אכילת בשר ושתיית יין), שהן רצויות ומומלצות, אלא איסור על יצירת סיבה נוספת לשמחה בזמן בו קיים חיוב שמחה, כגון להינשא בימי חול המועד.
מקור הכלל
בתלמוד בבלי נלמד כלל זה מהפסוק בספר מלכים בו מתוארת חגיגת חנוכת בית המקדש הראשון שבנה שלמה המלך. בפסוק נאמר ששלמה המלך והעם חגגו במשך. מכפל הלשונות, "שבעת ימים ושבעת ימים" ו"ארבעה עשר יום", למדו שההפרדה בין שבעת ימי חגיגת חנוכת המקדש ובין שבעת ימי חג הסוכות שבאו לאחריהם הייתה מכוונת.
לדעת התוספות אף שזו גזירת הכתוב, טעמה הוא בדומה לכלל שאין עושין מצוות חבילות חבילות, שצריך שליבו יהיה פנוי לשמחה אחת ולא יפנה את ליבו לשמחה אחרת.
שייטת הצוללות
השירות בצוות צוללת הוא התנדבותי, לאחר מבדקים וקורסי הכשרה ארוכים וכולל חתימה לשירות קבע. לוחמי הצוללות עוברים את קורס הצוללן ומתמחים לתפקידים השונים בצוללת. קצין ים מקבל פיקוד על צוללת לאחר הכשרה ארוכה ומבחן הסמכה קפדני. מפקד שייטת הצוללות נבחר מבין מפקדי הצוללות ועולה לדרגת אלוף-משנה.
צוללות ראשונות
חיל הים בפיקודו של שמואל טנקוס נכנס לנושא הלוחמה התת-מימית בדחיפתו של יוסף דרור. קבוצת צוללנים מיועדים החלה בהכשרה בצי הצרפתי מתוך מחשבה לרכוש צוללת גרמנית שלל מלחמת העולם השנייה. לאחר מעבר קורס ושהיה בצוללות צרפתיות ירד הנושא מהפרק.
נרכשו שתי צוללות משומשות מדגם S מהצי המלכותי הבריטי. צוללות אלה נבנו במלחמת העולם השנייה, ושופצו באנגליה עבור חיל הים הישראלי. צוות ישראלי שעבר תקופת אימונים והכשרה בצרפת ובאנגליה צוות לצוללת הראשונה ועבר אימונים בפיקוח בריטי. ב-16 בדצמבר 1959 נכנסה אח"י תנין (צ-71), לנמל חיפה. הצוללת השנייה, אח"י רהב (צ-73), הגיעה לחופי ישראל ביולי 1960.
מלחמת ששת הימים
במלחמת ששת הימים הובילה אח"י תנין (צ-71) שישה לוחמים משייטת 13 לפעולה בנמל אלכסנדריה. בעת שהמתינה לאיסוף הצוללים הצוללת הותקפה מכלי שיט מצרי ונגרמו לה נזקים. למחרת חזרה למקום המפגש לאיסוף אך הצוללים כבר נשבו בידי המצרים. על פיקודו במבצע זה קיבל רס"ן אברהם דרור, מפקד אח"י תנין (צ-71), את עיטור העוז. אח"י רהב (צ-73) בפיקודו של מיכאל ברקאי כבר לא הייתה כשירה לצלילה וביצעה פעילות להגנת מפרץ חיפה כנגד צוללות מצריות.
הצוללות מסדרה T
בשנת 1965 רכשה ישראל 3 צוללות T, מהצי הבריטי - אח"י לויתן, אח"י דקר ואח"י דולפין. צוללות ה-T היו גדולות ומשוכללות מצוללות ה-S אך גם הן היו צוללות מיושנות מתקופת מלחמת העולם השנייה שעברו תהליך של שדרוג ושיפוץ. אח"י לויתן (צ-75) הגיעה לישראל ביומה האחרון של מלחמת ששת הימים. אח"י דקר, בפיקודו של רס"ן יעקב רענן, יצאה לדרכה ב-9 בינואר 1968. ב-25 בינואר 1968, בעת שהייתה בדרכה לישראל אבד הקשר עמה והיא נעלמה. כעבור 31 שנים, במאי 1999, נמצאו שרידיה בעומק של 3 ק"מ בין כרתים לקפריסין. אח"י דולפין הגיעה לארץ מספר ימים לאחר היעלמה של אח"י דקר.
הצוללות מסדרת T סיימו את שירותן בשנת 1974, ורק כעבור כשנתיים חודשה פעילות הצוללות, עם כניסתן לשירות של הצוללות מסדרת גל. בתקופה זו עסקה שייטת הצוללות בקליטת ספינות הדבור הראשונות שהגיעו מארצות הברית, כתעסוקה מבצעית לצוותים, ואנשיה התאמנו בציים זרים, כגון הצי הדרום אפריקאי.
הצוללות מסדרת "גל"
סדרת "גל" מבוססת על דגם הצוללת הגרמנית 206. קציני ומהנדסי החיל הוסיפו לתכנונים את הצרכים המיוחדים של הזירה הימית של ישראל, בהתבססם על הניסיון שנצבר בצוללות ה-S וה-T.
כבר עם רכישתן של צוללות ה-T היה ברור שמדובר בצוללות לתקופת ביניים, ובתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 הוחל בתכנונן של צוללות חדשות. חיל הים נזקק לצוללות קטנות, זריזות ומודרניות. התשובה לצרכים אלה באה בדמות צוללות "גל". צוללות "גל" היו פרויקט משותף של גרמניה, בריטניה וישראל, ונבנו בהתאם לצרכים המיוחדים של הזירה הימית הישראלית. הפעיל אותן צוות מצומצם, שליש מגודלו של הצוות שהפעיל את צוללות ה-T. טווחי הסיור הוקטנו והותאמו למלחמה באויבים השוכנים בימים ובחופים קרובים. למרות גודלן הקטן צוידו צוללות "גל" במיטב כלי הנשק, התצפית, ההאזנה והאלקטרוניקה של אותה תקופה.
מסיבות פוליטיות נבחרה מספנה בריטית לבנות את הצוללות, ובתחילת שנות ה-70 הוחל בבנייתן של 3 צוללות חדשות, במספנות ויקרס אשר בבראו-סקוטלנד: אח"י גל, אח"י תנין ואח"י רהב. צוללות "גל" הגיעו לישראל בשנים 1976–1977 ומיד שולבו במלחמתה של ישראל נגד ארגוני המחבלים והטרור. עם הגעת צוללות הדולפין בסוף המאה ה-20 הוצאו צוללות הגל משירות פעיל.
הצוללות מסדרת דולפין
לפי תחקיר של השבועון הגרמני "דר שפיגל", צוללות "דולפין" נושאות טילי "פופאי" בעלי ראש נפץ גרעיני.
הצוללות מסדרת "דקר"
ב-20 בינואר 2022 נחתם החוזה בין ישראל לגרמניה לרכישת שלוש הצוללות שיחליפו את שלוש הצוללות מסדרת דולפין. הצוללות יהיו מתקדמות יותר וגדולות יותר מאשר הצוללות מסדרת דולפין AIP שמשרתות כיום בחיל הים הישראלי.
פרסים והוקרה
בדצמבר 2016 זכתה שייטת הצוללות בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. ראש הממשלה, בנימין נתניהו, אמר כי "הצוללות מבטיחות את הקיום של מדינת ישראל, לא פחות מזה".
בדצמבר 2020 זכתה השייטת באות הערכה מטעם הרמטכ"ל על "עשרות מבצעים מסווגים, במרחב מאוים ובחיכוך מעצמתי משתנה".
ב-2021 זכתה היחידה בצל"ש הרמטכ"ל.
הכשרת צוותי הצוללות
תנאי סף - פרופיל 82 ומעלה, קב"א 53 ומעלה ודפ"ר 60 ומעלה.
קבלה לקורס - על מנת להגיע לגיבוש צוללות יש לעבור יום מיון לחובלים וצוללות בביתן חיל הים בחיפה דרך איתור מוקדם או להגיע ליום סיירות ולקבל שם חובלים. דרך נוספת להגעה ליחידה, היא סיום יום סיירות תוך הפגנת נתונים גבוהים וקבלת התרשמות טובה ממעבירי הגיבוש, כדי שעובר הגיבוש ישלח לראיון קבלה בשייטת הצוללות.
קורס צוללן
ההכשרה בקורס צוללן נמשכת שנה וכחודשיים. בכל מהלך הקורס נמצאים המועמדים בבקורת קפדנית וסינון. הקורס מתבצע בשני שלבים:
שלב בסיסי - אורכו של השלב 26 שבועות, מתמקדים בעיצובו של הלוחם הצוללן על כל המשתמע מכך. שלב זה כולל מאמץ פיזי לכל אורכו, משמעת ברזל ולימודי צוללת בסיסיים. השלב כולל גם סדרת ים מפרכת. היציאות הביתה הן מטכ"ליות, שעות השינה מדודות, וגורם ההפתעה בא לידי ביטוי באופן בולט; לא יודעים מה יקרה בדקה הבאה, בדיוק כמו בצוללת. בשלב זה ממיינים באופן קפדני את הלוחמים, לומדים להכיר אותם לעומק, והחניכים בקורס מתגבשים לצוות לוחמים מובחר.
הוועד האולימפי האיטלקי
הוועד האולימפי האיטלקי (באיטלקית: Comitato Olimpico Nazionale Italiano או בקיצור CONI, נוסד בשנת 1914) הוא הוועד האולימפי הלאומי באיטליה הקשור לתנועת המשחקים האולימפיים. הוועד הוא ארגון ללא מטרות רווח אשר מחליט על הקבוצות והקרנות האיטלקיות הנשלחות לאירועים האולימפיים שנערכים על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי.
משרדו הראשי של הוועד נמצא ברומא שבאיטליה. נשיא הוועד הנוכחי הוא ג'ובאני מלגו.
עצי הסקה
עצי הסקה הם גזרי עץ המשמשים כחומר דלק. הבערת עצי-הסקה היא הצורה הנפוצה ביותר כיום להפקת אנרגיה ממקורות ביולוגיים חיים, להבדיל מחומרי דלק מאובנים כגון נפט ומוצריו, ופחם אבן.
השימוש בעצי הסקה לחימום ולבישול עתיק כימי התרבות האנושית: בממצאים ארכאולוגיים נמצאו עדויות להשתלטות האדם הקדמון על האש לפני כמיליון שנה. ההנחה היא שחומר הדלק שלהם היה עצי הסקה. כיום עדיין נפוץ בעולם השימוש בעצי-הסקה, אולם את מקומו הולכים ותופסים השימוש בפחם עץ, במוצרי נפט ובגז טבעי.
השימוש בעצי הסקה בישראל
המצור הימי על ארץ ישראל בימי מלחמת העולם הראשונה גרם למחסור בפחם אבן להסקת קטרי רכבת העמק. אחד הפתרונות של השלטון העות'מאני היה לעבור לשימוש בעצי הסקה. לצורך כך החלה כריתה רחבת-היקף של יערות בארץ ישראל, שבסופה לא נותרו כמעט יערות טבעיים בארץ.
בשנים האחרונות חוזר לאופנה בישראל חימום בתים בעזרת עצי הסקה. אחד הסוגים המבוקשים הוא עץ פרי הדר, שבעירתו מחזיקה זמן רב יחסית, והוא גם נחשב לבעל ניחוח טוב בעת הבעירה, בהשוואה לעצי מחט, למשל. אחד המקורות לעץ הדרים להסקה הוא כריתת פרדסים ותיקים באזור המרכז, לצורך בניה. מול כריתה זו התבצעה נטיעת פרדסי פרי הדר בדרום הארץ, ובמיוחד בחבל הבשור. עץ ההסקה הנחשב למשובח ביותר הוא עץ הזית הסורי. לאחרונה החלו לשווק בישראל עצי הסקה המיובאים מחו"ל, פחם אבן, בריקטים העשויים מסיבי עץ דחוס בלחץ ומוצרים המבוססים על גפת, שמקורם בשאריות מתעשיית שמן הזית.
אמצעי חימום
השימוש הנפוץ בישראל להסקה בעץ מבוסס תנור סגור עשוי מתכת הנקרא קמין, ואח הבנוי מלבנים. הקמין נחשב ליעיל יחסית לאח בגלל הבעירה המבוקרת ופיזור החום מהדפנות המתכתיות בניגוד לאח שנשאר פתוח ופולט חום רב לעבר הקיר.
סכנה בשימוש בקמין עצים
מחקרים מקיפים ברחבי העולם העלו את הסכנה בשימוש בקמינים בעלי הסקה בעץ.
החימום הביתי בעץ (קמין) מייצר עשן המכיל חלקיקים מיקרוסקופיים מזהמים וכימיקלים שונים. העשן עלול פגוע בבריאות של כל מי שחשוף לו באופן קבוע ובין היתר - להגביר את ההסתברות לתחלואה ממאירה ומסוגים שונים. מעבר לפגיעה בריאות עקב חשיפה לאותם חלקיקים, ישנם גם חשש לפגיעה באיברים אחרים, חלק מן הכימיקלים המשתחררים לאוויר בעת השימוש בקמין, ידועים או חשודים כמסרטנים (כגון בנזן, פורמלדהיד, בנזואפירן, אקרוליאין ופחמימנים ארומטיים רב טבעתיים (PAH)). בנוסף החלקיקים עצמם שמקורם עלול להיות בעירה חלקית, בלתי מושלמת, של העץ בנשרף בקמין סווגו לאחרונה על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO), כמסרטנים בבני אדם. בהקשר זה, ארגון הבריאות העולמי ציין, כי בעירת עצים במתקני חימום ביתיים גורמת לפליטת שעומדת לפחות מ-14 חומרים ידועים או חשודים כגורמי סרטן.
הסכנות הנוספות עלול להיות:
קשרי לימפה
קשרי לימפה (באנגלית: Lymph nodes), הידועים גם כ"קשריות לימפה" הם מבנים קטנים, סגלגלים בצורתם, המהווים חלק ממערכת הלימפה והמפוזרים בגוף ומקושרים דרך צינוריות לימפה. בספרות שכיח גם המונח "בלוטות לימפה", אף כי בניגוד לבלוטות, קשרי הלימפה אינם מייצרים דבר.
תפקיד קשרי הלימפה כולל סינון לא בררני של פתוגנים שונים המגיעים אליהם דרך צינוריות הלימפה. הסינון מתבצע על ידי מקרופאגים ותאי מערכת החיסון. כמו כן בקשרי הלימפה מאוחסנים ומשופעלים לימפוציטים B ו-T ונוצרים בהן נוגדנים.
בגוף האדם יש כחמש מאות עד שש מאות קשרי לימפה בקירוב, המפוזרים לכל אורכו.
קשרי הלימפה הופכים מוגדלים במצבים שונים, החל ממצבים דלקתיים קלים, כגון דלקת גרון ועד למצבים חמורים יותר כגון במחלת הסרטן. עירוב קשר הלימפה במחלת הסרטן הוא בעל חשיבות לאבחנת שלב המחלה ומידת התפשטותה (הידוע כשלב ה-Staging), וכן לפרוגנוזה הצפויה.
מבנה
קשרי הלימפה הם איבר חשוב, לתוכו מתנקזים צינורות הלימפה האוספים את הנוזל החוץ תאי מהרקמות ומהאיברים שבגוף. לכן, קשרי הלימפה נמצאים במקומות רבים בגוף, בעיקר במקומות שאליהם מתנקזים פתוגנים רבים, כגון העור, מערכת העיכול ומערכת הנשימה. לקשר לימפה צורה סגלגלה, דמוית פולי שעועית, והוא עטוף בקופסית הבנויה מרקמות חיבור ומעט סיבים גמישים. הקופסית עצמה "מחוררת" במספר מקומות כתוצאה מחדירתם של כלי לימפה אשר מתרוקנים לתוך הסינוס ההיקפי בקשרית, אלו הם כלי לימפה מביאים (afferent). הסינוס ההיקפי ממשיך בצורת סינוסים קורטיקליים וטרבקולריים אשר מתרחבים במרכז הקשר ונעשים סינוסים מדולריים. כל הסינוסים המדולריים מתלכדים באזור שער הקשר ויוצאים מקשרית הלימפה בצורת כלי לימפה מוציאים (efferent).
מקור הלימפוציטים המגיעים לקשרי הלימפה הוא במח העצם ולאחר מכן בתימוס. תאים אלו, מסוג B ו-T, מגיעים עם זרם הדם לקשריות הלימפה. תאי B מתיישבים באזור של קליפת קשר הלימפה (הקורטקס), ויוצרים בו זקיקים ראשוניים (Primary follicles). לעומת זאת, תאי T מתיישבים באזור הפארא-קורטקס. לאחר שתאי B באו במגע עם פתוגנים שונים, הם הופכים לתאים גדולים ולתאי זיכרון ומציגים מכלול של נוגדנים על פני השטח שלהם.
פיזור לימפטי
קשרי לימפה שונים מנקזים אזורים בגוף. כך למשל:
אנדראס פרוחורנקובס
אנדראס פרוחורנקובס (בלטבית: Andrejs Prohorenkovs; נולד ב-5 בפברואר 1977) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
פרוחורנקובס, יליד אוגרה, החל את הקריירה שלו במדי יורניקס הלטבית, ומאז שיחק בהוטניק קרקוב, אודרה אופלה, גורניק זברז'ה, מכבי קריית גת, מכבי תל אביב, דינמו מוסקבה, יורמלה, ראסינג פרול, יוניקוס, ובשנת 2008 חזר לליגת העל הלטבית ושיחק חמש שנים במטאלורג ליאפייס. בשנת 2015 פרש ממשחק פעיל.
פרוחורנקובס שיחק 32 פעמים במדי נבחרת לטביה בהם כבש ארבעה שערים. משחק הבכורה שלו בנבחרת היה בשנת 2002, והוא היה גם חלק מסגל הנבחרת ביורו 2004. בשנת 2007 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת.
יין גאורגי
יין גאורגי (בגאורגית: ქართული ღვინო) הוא קבוצה של יינות שמיוצרים בגאורגיה ממספר גדול יחסית של זני ענבים מקומיים, בשיטות יצור מסורתיות. רוב היינות הם מתוקים או חצי מתוקים, וכלי הקיבול המסורתיים הם קנקנים עשויים מחימר וחתומים בשעווה.
גאורגיה היא אחת המדינות העתיקות ביותר שמיוצר בהן יין. הגפנים מעובדים בעמקים הפוריים של דרום הקווקז מזה למעלה מ-7,000 שנים, ומסורת גידול הגפנים שזורה בזהות הלאומית של האומה הגאורגית. בגאורגיה שגורה הטענה, בהתבסס על מקורות שונים, כי היא הראשונה שייצרה יין. ישנן גם סברות כי מקור השם "wine" (יין) הוא מגאורגית (מהמילה ღვინო, ).
בין המחוזות הידועים כיצרני יין נמנים קאחתי (המחולק ל-2 אזורים: תלאווי וקווארלי), כארתלי, אימרתי, רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית ואבחזיה.
היסטוריה של היין הגאורגי
כמה מהעדויות העתיקות ביותר לייצור יין מגיעות מאזור איראן וגאורגיה, והזנים ושיטות היצור שנהוגים שם הם עתיקים ביותר. ארכאולוגים והיסטוריונים מציגים מספר עדויות להיותה של גאורגיה מולדת היין, החשובים שבהם הם כלי קיבול ליין ותוצרתו שגילם כ-8,000 שנה. כמו כן שרדו הערות במספר כרוניקלים של נוסעים מאותה תקופה, שאינם גאורגים.
בחלקה הראשון של המאה הרביעית הגיעה נינו הקדושה לאזור, כשהיא אוחזת בידיה צלב העשוי מענפי גפן שזור (ר' צלב הגפן), יחד עם בשורת הנצרות. הגאורגים, באמונתם כי מולדתם מיועדת לקדושה תאוטוקוס, הפכו את הבתולה מושא לסגידתם. אפילו המנון הכנסייה מתייחס ליין וגפנים, כמשקה שמימי הנשתה בעיתות עצב ושמחה, בסעודות ובחגים.
פולחן היין מאוזכר אף במיתולוגיה הגאורגית, החל מהאלים הקדמונים אגונה (Aguna) ונונואה (Nunua) וכלה בדיוניסוס. הומרוס וסטרבו מציינים לגבי הגאורגים: "הם שרים, רוקדים, שמחים ואף אחד לא יעז לפגוע בהם". שירת אותם ימים, וכן סקירת כלי הקיבול שנמצאו בשכבות העתיקות, מלמדים על תרבות היין של אותה תקופה, התהליך והמבנה מיוחדים. בתחילת המאה ה-10 וה-11, היה הצד הטכני של ייצור היין חלק מתוכנית הלימודים של כל תלמידי מרכז הלימוד הגדול של התקופה, אקדמיית גלאתי. המראנים (מקומות לשמירת היין בתוך קנקנים גדולים) רחבי הידיים ששרדו, תוארכו לאותה תקופה. במשך דורות נשמרו סודות תרבות היין הגאורגי, הכולל כ-500 סוגי גפנים מיוחדים, המייצרים מספר סוגי יינות המשתלבים בתבשילים ובאירועים המתאימים.
מלחמות היין
במרץ 2006 השעתה רוסיה את יבוא היין הגאורגי והמולדובי לתחומה. דבר שגרם למאבק דיפלומטי בין גאורגיה ומולדובה לבין רוסיה. העילה הייתה בעיקר טענות על זיופים של היינות וכן שימוש בחומרי הדברה (שאריות של די.די.טי, שלדרין, הפטכלור וחומרים נוספים), שלפי טענת הרוסים נעשה באופן מוגזם ומסוכן. על פי מקורות גאורגים רק מקצת היין (20%) נמצא לכאורה לא תקין ולא הייתה הצדקה לפסילת כל היין, אלא מטעמים פוליטיים. אולם ממילא, פתיחת השוק הרוסי ליינות מערביים לאחר הפרסטרויקה גרמה לירידת יצוא היין הגאורגי לרוסיה. יצוא יין באופן כללי, ובפרט לרוסיה, הוא מענפי הכלכלה החשובים של גאורגיה, ועל-כן כחלק מהנסיונות להבטחת איכותו של היין הגאורגי נשלחו דוגמאות יין לצרפת, איטליה ושווייץ לבדיקה נוספת.
יבוא לישראל
בישראל כמות היין הגאורגי הנצרך אינה גבוהה, בסך הכול ונמצאת במגמת ירידה. מרבית צרכני היין הגאורגי הם יוצאי חבר המדינות, שם יין זה נפוץ. לעומת זאת, מרביתם של יוצאי יהדות גאורגיה בישראל אינם צרכני יין זה כיוון שאינו עומד בתנאי הכשרות. אם כי מדי פעם מיובאים יינות כשרים מגאורגיה.
Apologize
Apologize הוא שיר של להקת הרוק האמריקנית ואן ריפאבליק, אשר הופץ בתור הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של הלהקה Dreaming Out Loud. השיר הופץ בארצות הברית ב-6 בנובמבר 2007. לשיר יש גם גרסה בה משולב רמיקס של המפיק המוזיקלי טימבלנד.
השיר הופיע בפסקול הסדרה "אחת שיודעת".
קרב גארני
קרב גארני או קרב גארניסי (בגאורגית: გარნისის ბრძოლა, תעתיק: גארניסיס בּרדזוֹלַה) היה קרב שנערך בין הגאורגים בראשות רוסודן מלכת הממלכה הגאורגית המאוחדת לבין הכוחות הח'ווארזמים בהנהגת ג'לאל א-דין מנגוברדי/מנכוברני (جلال الدین منکبرنی), שנרדף בידי המונגולים. הקרב נערך בגארני (Գառնի) (כיום בארמניה), ונסתיים בתבוסת הגאורגים, העתיקו את בירתם מטביליסי לכותאיסי.
יחסי יוון–יפן
שיתוף פעולה פוליטי
המדינות פיתחו יחסים דו-צדדיים על רקע משברים בינלאומיים שונים ובמטרה לפתור בעיות הדדיות. יוון ויפן מספקות תמיכה הדדית בפרויקטים שונים ומועמדות למקומות בארגונים שונים. בשנת 1919, יוון תמכה בהצעה היפנית של שוויון בין הגזעים. שתי המדינות תמכו במועמדות זו של זו לחברות בלתי קבועות במועצת הביטחון של האו"ם לתקופות 2005–2006, בשיתוף פעולה במהלך עבודת המועצה לאותה תקופה.
מדינאים רמי דרג עורכים ביקורים ידידותיים הדדיים. בין ה-3 ל-5 במרץ 2002, ליווה ראש ממשלת יוון, קוסטאס סימיטיס, קבוצה של אנשי עסקים ועיתונאים ביפן. יו"ר הפרלמנט היווני אנה פסארודה-בנאקי שהתה בטוקיו בין ה-29 במאי עד ה-3 ביוני 2005. ביקור חוזר במהלך פסגת האיחוד האירופי–יפן נערך על ידי ראש ממשלת יפן, יוניצ'ירו קואיזומי, מה-1 עד ה-3 במאי 2003, כאשר יוון הייתה יו"ר מועצת האיחוד האירופי, ונפגש עם מקבילו קונסטנטינוס סימיטיס. בין ה-9 עד ה-10 בינואר 2005 ביקר יו"ר הפרלמנט של יפן, יחי קונו, ביוון, ובין ה-10 ל-13 בנובמבר 2005 ביקר ראש ממשלת יוון, קוסטאס קרמנליס, ביפן.
שיתוף פעולה כלכלי
היקף היצוא בין יפן ליוון הוא די משמעותי, אך יפן מייצאת ליוון פי 10 יותר סחורות ממה שהיא מייבאת מיוון. פריטי הייצוא העיקריים של יפן הם מוצרי טכנולוגיה גבוהה ותעשייה. הייצוא העיקרי של יוון הוא מוצרים חקלאיים ושיש. בשנים האחרונות חלה עלייה בייצוא מיוון תוך ציון הפוטנציאל הגבוה והתחרותיות של היצרנים היוונים בשוק המקומי של יפן. בניית ספינות מתפתחת באופן דינמי: ספינות רבות מצי הסוחר היווני נבנות במספנות ביפן, והיקף ההזמנות הכולל הוא 2 מיליארד דולר בשנה.
השקעות מיפן ליוון אינן מספיק גבוהות, אם כי חברות יפניות מביעות עניין להשקיע בעסקים יוונים. מדי שנה נפגשות משלחות של חברות גדולות במשא ומתן, ובשנת 2005, המשלחת היוונית אף הקימה ביתן משלה ביריד הבינלאומי באיצ'י, יפן. התיירות אף היא מתפתחת: מדי שנה מבקרים ביוון עד 80 אלף יפנים, ושיא התיירות התרחש בשנת 2004 במהלך המשחקים האולימפיים באתונה.
בשנת 2000 הוקמה לשכת המסחר היוונית-יפנית, כעמותה ללא כוונת רווח, כתוצאה מפעילותה המוצלחת של האגודה לשיתוף פעולה של עסקים יוונים-יפנים. הלשכה עוסקת בפיתוח קשרי כלכלה, סחר ועסקים בין יוון ליפן.
יחסי תרבות
בשנת 1999 נחגגו 100 שנה ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות. יוון ויפן מארגנות באופן קבוע אירועי חילופי תרבויות משותפים, שהפכו לנפוצים במיוחד במהלך ההכנות לאולימפיאדת 2004 באתונה, כחלק מתוכנית הפעולה היוונית-יפנית.
יוונים ביפן
כ-300 ילידי יוון מתגוררים ביפן, רובם עובדים של חברות בינלאומיות או אנשי עסקים המתגוררים באופן קבוע ביפן.
יעקב זילברמן
יעקב זילברמן (ברוסית: Яков Зильберман; נולד ב-26 במאי 1954 בצלינוגרד אז בברית המועצות, כיום בקזחסטן) הוא שחמטאי סובייטי-ישראלי בדרגת רב אמן.
נכון לאפריל 2021, מדורג במקום ה-87 בישראל לפי מד כושר.
ביוגרפיה
יעקב זילברמן נולד בצלינוגרד ולאחר מספר שנים עבר לאלמטי. בהיותו בברית המועצות הוא השתתף בתחרויות בתחום המדינה בלבד. בשנת 1989 יעקב זילברמן עלה לישראל.
מזרח טימור במשחקים האולימפיים
מזרח טימור משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אתונה (2004), אם כי ספורטאים מזרח-טימורים השתתפו באופן עצמאי כבר באולימפיאדת סידני (2000), בטרם זכתה המדינה בעצמאות מאינדונזיה. השתתפותם של הספורטאים ממזרח טימור במשחקים הייתה עד כה סמלית בעיקרה, ואיש מהם לא הגיע להישגים גבוהים.
אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה מזרח טימור הייתה אולימפיאדת סוצ'י (2014).
מוזיאון מיכאל סי. קרלוס
'''מוזיאון מיכאל סי. קרלוס (באנגלית: Michael C. Carlos Museum; בקצרה מוזיאון קרלוס''') ממוקם בקמפוס של אוניברסיטת אמורי במחוז דקאלב (DeKalb), ליד אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית, ומנוהל בידי האוניברסיטה.
פעילות
המוזיאון נקרא על שמו של מיכאל סי. קרלוס, נדבן מאטלנטה, יושב ראש חברת ההפצה הלאומית. קרלוס תרם כמעט 20 מיליון דולרים למוזיאון במרוצת שני עשורים. קרלוס נפטר בדצמבר 2002 בגיל 75.
בשנת 1999 רכש המוזיאון מומיה בלתי מזוהה שאחדים סברו שיכולה להיות פרעה של ממלכה חדשה. לאחר מחקר ושיתוף פעולה עם מומחים לרפואה מהאוניברסיטה, זיהו מוזואולוגים את המומיה כרעמסס הראשון. המוזיאון החזיר את המומיה למצרים בשנת 2003 כמתנת רצון טוב ושיתוף פעולה תרבותי בינלאומי.
בוריס צ'רטוק
פרופ' בוריס ייבסייביץ' צ'רטוק (ברוסית: Борис Евсеевич Черток; 1 במרץ 1912 – 14 בדצמבר 2011) היה מדען טילים יהודי-סובייטי, מחלוצי החלל בברית המועצות, ודמות משפיעה על תוכניות החלל של ברית המועצות ורוסיה במשך כשבעים שנה.