cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TSMC
סקירה כללית
בין לקוחות TSMC ניתן למנות רבות מחברות החומרה המובילות הפועלות במודל פאבלס בהן קוואלקום, Nvidia ,AMD ,MediaTek, מארוול וברודקום. החברות המובילות בתחום התקני לוגיקה הניתנים לתכנות, Xilinx ובעבר אלטרה, עושים או עשו שימוש גם בשירותי הייצור של TSMC. כמה יצרני התקנים משולבים שיש להם מתקנים ייצור משלהם כמו אינטל, STMicroelectronics וטקסס אינסטרומנטס מייצאות חלק מהייצור שלהן למיקור חוץ ב-TSMC.
החברה מגדילה ומשפרת את כושר הייצור שלה במשך מרבית קיומה, אם כי מושפעת ממחזורי הביקוש של תעשיית המוליכים למחצה. בשנת 2011, החברה תכננה להגדיל את הוצאות המחקר והפיתוח בכמעט 39% ל-50 מיליארד דולר טאיוואני חדש כדי להדוף את התחרות הגוברת. החברה גם תכננה להרחיב את קיבולת הייצור ב-30% בשנת 2011 כדי לענות על הביקוש בשוק. בחודש מאי 2014 אישר דירקטוריון TSMC את הקצאת ההון בסך 568 מיליון דולר לצורך הקמה, המרה ושדרוג של יכולת טכנולוגית מתקדמת לאחר שהחברה צפתה ביקושים גבוהים. בחודש אוגוסט 2014 אישר דירקטוריון TSMC הקצאות הון נוספות בסך של 3.05 מיליארד דולר.
בשנת 2011, דווח כי TSMC החלה יצור ניסיוני של מערכות על שבב A5 ו-A6 עבור מכשירי אייפד ו-אייפון של אפל. על פי הדיווחים, במאי 2014, אפל השתמשה בשירותי TSMC לייצור A8 ו-So8s A8 ואילו לייצור של A9 נעזרה הן ביצור ב-TSMC והן בייצור בסמסונג (כדי לייצר מספיק להשקה של iPhone 6s) ועבור A9X קיבלה TSMC ייצור בלעדי, ובכך לפתור את הבעיה של ייצור שבבים בשתי מיקרוארכיטקטורות שונות. אפל הפכה ללקוח החשוב ביותר של TSMC.
שווי השוק של TSMC הגיע לערך של 1.9 טריליון דולר טאיוואני חדש (63.4 מיליארד דולר) בדצמבר 2010. בשנת 2013 דורגה במקום ה-70 ברשימת ה-FT Global 500 של החברות בעלות הערך הגבוה ביותר בעולם, עם שווי של 86.7 מיליארד דולר, ובמאי 2014 הגיעה ל-110 מיליארד דולר. במרץ 2017, שווי השוק של TSMC עלה לראשונה על זה של אינטל, כשהגיע ל-5.14 טריליון דולר טאיוואני חדש (168.4 מיליארד דולר), כששווי השוק של אינטל עמד על 165.7 מיליארד דולר. באוקטובר 2021 הגיע שווי שוק החברה לכ-600 מיליארד דולר בעקבות משבר השבבים העולמי.
במאי 2020 פרסמה החברה שהיא עומדת להקים מפעל נוסף בארצות הברית, ובמקביל עומדת להפסיק מכירת שבבים לחברות סיניות, כדוגמת וואווי. לפי ההערכות הצעדים נבעו מלחץ ממשלו של דונלד טראמפ.
שירותים
החברה מציעה "תכנון לייצור" (DFM).
אף על פי ש-TSMC מציעה מגוון של קווי מוצר (כולל מתח גבוה, אותות מעורבים, אנלוגי ו-MEMS ), היא ידועה בעיקר בזכות קו מוצרי השבבים הלוגיים שלה, עם חוזק מיוחד בתהליכים מתקדמים של הספק נמוך כגון 28 ננומטר HPM עם טכנולוגיית HKMG לניידים וליישומים של ביצועים גבוהים.
ב-2006 היא הציעה טכנולוגיית יצור של 90 ננומטר.
בסוף שנת 2016 חברת TSMC פרסמה גם טכנולוגיות יצור של 20 ננומטר (HKMG, SiGe) ו-16 ננומטר (FinFet פלוס).
מתקנים
מלבד בסיס הפעילות העיקרי שלה בשינג'ו שבצפון טאיוואן, שם ממוקמים כמה ממתקני הפאב שלה, יש לה גם פאבים מובילים בטאינאן שבדרום טאיוואן וטאיג'ונג שבמרכז טאיוואן, עם פאבים אחרים הממוקמים בחברות הבת שלה TSMC סין בשאנגחאי, WaferTech במדינת וושינגטון בארצות הברית ו-SSMC בסינגפור, ויש לה משרדים בסין, אירופה, הודו, יפן, צפון אמריקה ודרום קוריאה.
נכון לשנת 2018 מפעילה החברה את הפאבים הבאים:
פאבים בבנייה נכון לשנת 2018:
ל-TSMC יש 4 פאבים Backend פעילים: פאב 1 (שינג'ו), 2 (טאינאן), 3 (טאויואן), ו 5 (טאיג'ונג)
ב-12 בינואר 2011 הודיעה TSMC על רכישת קרקעות מפאוורצ'יפ סמיקונדקטור תמורת 96 מיליון דולר לצורך הקמה של שני פאבים נוספים של 300 מ"מ כדי להתמודד עם הביקוש העולמי הגובר.
חברה בת WaferTech
WaferTech, חברה בת של TSMC, היא קבלנית ייצור הממוקמת בקמס, וושינגטון בארצות הברית, ומעסיקה כ-1,100 עובדים.
WaferTech הוקמה ביוני 1996 כמיזם משותף של TSMC, אלטרה, Analog Devices ו-ISSI כשותפים מרכזיים. ארבע החברות יחד עם משקיעים פרטיים קטנים השקיעו 1.2 מיליארד דולר במיזם זה, שהיה אז ההשקעה הגדולה ביותר בסטארט-אפ במדינת וושינגטון. ביולי 1998 החלה החברה החלה בייצור 200 מ"מ (8 אינץ') במפעל ייצור מוליכים למחצה.
בשנת 2000 רכשה TSMC שליטה מלאה בחברה, ומאז הפכה WaferTech לחברה בת.
מכירות ומגמות בשוק
המכירות של TSMC גדלו מ-44 מיליארד דולר טאיוואני חדש (1.5 מיליארד דולר אמריקני) בשנת 1997 ל־763 מיליארד דולר טאיוואני חדש (כ-25 מיליארד דולר אמריקני) בשנת 2014, בעוד שהרווח הנקי הסתכם ב־264 מיליארד דולר טאיוואני חדש (9 מיליארד דולר אמריקני) בשנת 2014, עם שיעור רווח גולמי של 50%.
TSMC ושאר תעשיית היציקה חשופים לאופי מחזורי של תעשיית המוליכים למחצה. בתקופות גאות, TSMC נדרשת להבטיח כי יש לה יכולת ייצור מספיקה כדי לענות על הביקוש. עם זאת, בתקופות שפל, היא נדרשת להתמודד עם קיבולת עודפת בגלל ביקוש חלש יותר, ועלויות קבועות גבוהות הקשורות למתקני הייצור שלה. כתוצאה מכך, התוצאות הכספיות של החברה נוטות להשתנות עם מחזור זמן של כמה שנים. העסקים של TSMC משתנים לרוב גם באופן עונתי עם שיא ברבעון השלישי ושיא נמוך ברבעון הראשון.
טקסידרמיה
טקסידרמיה (בהונגרית: Taxidermia ) הוא סרט קולנוע בשפה ההונגרית בבימוי גיאורגי פאלפי, שיצא ב-2006. הסרט הוא מסוג גרוטסקה סוריאליסטית, עם מוטיבים של קומדיה שחורה ואימה. הוא מבוסס על כמה סיפורים קצרים מאת לאיוש פארטי נאגיי, וההפקה היא שיתוף פעולה הונגרי-אוסטרי-צרפתי.
"טקסידרמיה" קיבל שבחים רבים על התסריט המקורי והביזארי, ועל הבימוי והצילום המרשימים והאופי האסתטי שבו הוא מציג אפילו מראות קשים לצפייה. פסקול הסרט נע בין פולקלור הונגרי למוזיקה אלקטרונית עמוקה וקודרת, שהקליט עבור הסרט אמן המוזיקה האלקטרונית אמון טובין.
"טקסידרמיה" זכה בארבעה פרסים והיה ההגשה הרשמית של הונגריה לקטגוריית פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-80 שנערך ב-2008. בישראל נבחר הסרט לקטגוריית "סרט מומלץ" על ידי האוזן השלישית.
עלילה
עלילת הסרט מציגה שלושה סיפורים משפחתיים, ועוקבת אחר שלושה דורות של גברים הונגרים: בתחילה בסניטר צבאי בזמן מלחמת העולם השנייה, משם למתמודד בתחרויות אכילה בזמן המלחמה הקרה, ולבסוף מוצג סיפורו של מפחלץ בתקופה המודרנית. המוטיבים החוזרים העיקריים בסרט הוא דימוי הגוף השמן, האיברים הפנימיים, השפלה נפשית והאבסה עצמית לעומת פחלוץ.
הסרט מתחיל במוצב צבאי מרוחק וכפרי בהונגריה, שם החייל ונדל מורוז'גובני, טיפוס תמהוני וכנוע, חי חיי אומללות וצייתנות תחת הקצין האלים שלו, אורג בלאטוני קלמן. כשהוא נידון לבצע עבור הקצין ומשפחתו את המטלות הבזויות והמשפילות ביותר, תוך שהוא מתגורר בצריף רעוע וללא חימום, עסוק מורוז'גובני בהצצות לבנותיו של הקצין ובבריחה לעולמות של פנטזיות פרוורטיות של פירומניה ופדופיליה. בסצנה אשר לא ברור אם היא מציאות או חלום, שוכב מורוז'גובני עם אשתו גדולת הממדים של קלמן הקצין ומעבר אותה, נרדם ומתעורר בצמוד לגווייה של חזיר – מה שמביא להוצאתו להורג על ידי קלמן שמגלה את הדבר. קלמן מגדל את הילד שנולד כבנו.
כמה עשורים אחר כך, גדל קלמן הבן להיות אלוף הונגריה בתחרויות האכילה הלאומיות, ושגרת חייו נעה בין יחסים אינטנסיביים עם המאמן שלו לבין התחרויות הביזאריות, בתקווה שהן יהפכו ביום מן הימים לספורט אולימפי לגיטימי. באחת התחרויות מתאהב קלמן בבחורה גדולת ממדים בשם גיזי אקזל, אף היא מתחרה באכילה, שאמורה להתחתן עם אחד ממתחריו. הוא בורח יחד איתה והם מנהלים מערכת יחסים שבמהלכה היא נכנסת להיריון ויולדת את בנם לאיושקה, בעוד קלמן ממשיך באימוני האכילה הנוקשים.
שוב עוברים כמה עשורים, והבן לאיושקה גדל להיות מפחלץ מסור ומקצועי השונה מהותית מהוריו גדולי הממדים: הוא צנום, חיוור ורזה (דומה למורוז'גובני). לאיושקה עושה רושם של גבר עצוב, מודאג, מיואש וממורמר, וכאשר הוא אינו עסוק במלאכת הפחלוץ בחנותו או נכשל בניסיונותיו לנהל חיים נורמליים, הוא עסוק ברכישת אוכל עבור אביו קלמן, שבמרוצת השנים התעצם באופן כה מפלצתי עד שאינו יכול לעזוב את הכיסא בדירתו הקלאוסטרופובית של בנו. קלמן, שמעביר את זמנו בפיטום חבורה של חתולים הכלואים בדירתו בחמאה, מתעמר ועולב בבנו תדיר, עד שזה מגיע לנקודת שבירה ומחליט לנטוש את אביו בכלאו הפרטי. לאחר שהוא מחליט לחזור, הוא מגלה שהחתולים המפוטמים ברחו מהכלוב, וברעבם הנואש ביתרו את אביו למוות.
משלא נותרה לו סיבה לחיות, מחליט לאיושקה לפחלץ את גופת אביו הענקית ואת החתולים, ולאחר מכן נועל את עצמו במתקן כירורגי תוצרת בית, ותחת השפעת משככי כאבים וסמי הרדמה הוא מסיר מגופו את האיברים הפנימיים, ולאחר שהחליף את דמו בחומר משמר הוא מפעיל את המכונה המחסלת אותו בכריתת ראש ויד ומותירה את גופו כפסל, מפוחלץ ומשומר. הסרט מסתיים בהרצאה בזמן עתידני, שבה מספר רופא שהיה בין לקוחותיו של לאיושקה לקהל המאזין בעניין, כיצד מצא את הגופות המשומרות, אותן הוא מציג לראווה בתערוכת אומנות.
אחוזת פוריה
רעיון הקמת האחוזות
שמעון גולדמן הגיע מלונדון בשנת 1898 במטרה לנהל את המושבה בני יהודה. ההתיישבות במקום זכתה להצלחה חלקית בלבד ובשנת 1902 חזר גולדמן ללונדון, משם היגר לסנט לואיס בארצות הברית. הקשיים שחווה גולדמן במושבה בני יהודה, הביאו אותו לאימוץ רעיון של הקמת אחוזות שיתבססו על הונם של המתיישבים לעתיד. המתיישבים יגייסו כסף שישמש לפיתוח המקום והכנתו, וכאשר המשק החקלאי יהיה מוכן, יוכל מתיישב-הקבע להשתקע באחוזה ולמצוא שם מיד את פרנסתו. הד"ר ארתור רופין שעמד בראש המשרד הארצישראלי, פיתח את הרעיון וגיבש תוכנית מעשית להקמת "חברות אחוזה", ועשה לה תעמולה בכתב ובעל-פה. בסוף שנת 1908 נוסדה על ידי גולדמן, חברת האחוזה הראשונה: "אחוזת סנט לואיס". באותה תקופה הוקמו "חברות אחוזה" נוספות, שהקימו אחוזות בכפר אוריה, בכרכור, במגדל, ברוחמה ובשרונה.
הקמת פוריה והתפתחותה עד שנת 1915
באוקטובר 1910 קנתה חברת "אחוזת סנט לואיס" מחברת יק"א, שטח של 3545 דונם מאדמות "דלייקה-סהו". אדמות אלו נמצאו במקום שבו נמצאת היום פוריה עילית. החברה החליטה לכנות את המקום בשם "פוריה", שמשמעותו : מלא פרי. המקום נבחר בגלל מחיר הקרקע הנמוך יחסית, הנוף המקסים, האקלים הממוזג יחסית לעמק הירדן וכמות המשקעים הגדולה יותר מאשר בעמק הירדן. ביוני 1911 התחילה העבודה במקום שכללה: ניקוי השטח, בניית הבתים הראשונים, הקמת מכלאות לבהמות ונטיעת עצי שקד מצוי וזיתים. העבודה בוצעה על ידי פועלים יהודים וערבים תחת ניהולו של מנהל העבודה אליהו איזראעליט ובפיקוחו של שמעון גולדמן. באמצע שנת 1915 הגיעה אחוזת פוריה לשיא פריחתה, וניטעו בה 2,200 דונם של שקדים וזיתים, מתוך 2,500 דונם שהיו ראויים לעיבוד.
הקמת האחוזה יצרה חידוש בנוף הגליל התחתון המזרחי, הן מהבחינה הגאוגרפית והן מההיבט הלאומי. עד הקמת החווה התקיימו ברמת פוריה ובבקעת יבנאל מאהלים של בדווים מהשבט ערב א-דלייקה, החל מקיץ 1911 הוקמה האחוזה שבה מבנים למגורי משפחות גולדמן ואיזראעליט וכן שני מבנים נוספים למגורים של פועלי החווה. מסביב לחצר הגדולה הוקמה חומה ודירות נוספות של שני חדרים עבור הפועלים, נבנו בחלק הפנימי של החומה. כמו כן הוקמו במקום: מטבח וחדר אוכל, רפתות ומחסנים. לעיבוד השטחים נדרשו פועלים רבים, וכבר בשנתיים הראשונות עבדו בה חמישים פועלים. הפועלים היו : אנשי העלייה השנייה, עולים מתימן, בני "היישוב הישן" וכן פועלים ערבים. פרצו סכסוכים בין הפועלים להנהלת האחוזה עקב היחס לו זכו הפועלים ודרישת החלוצים לשמירת העיקרון של "העבודה העברית". בעקבות שביתות פועלים והלחץ שהפעילו הפועלים העבריים, הופסקה העסקת הפועלים הערבים. מכיוון שבאחוזה התפתחה קהילה גדולה של פועלים, נבחרה פוריה לארח את הוועידה החמישית של "הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל" שנערכה ב: 14-12 במרץ 1914. ראשונת הפועלות בפוריה, רבקה מחנימית, הועסקה בהתחלה בעבודות משק בית ומטבח, ולאחר מאבקים עם המנהל, זכתה לצאת לעבוד בשדה עם שאר הפועלים. בהמשך, השתייכה לקבוצה שהקימה את "תנועת הפועלות", ואירחה בפוריה את "ועידת הפועלות הרביעית" שנערכה בחג השבועות של שנת 1917. שמירה עברית ליוותה את עבודת האדמה ואת בנייני האחוזה. השומר הראשון היה מנחם פיזם מטבריה. בהמשך, הועברה השמירה לידי חברי אגודת השומר. בפוריה הוקמה ספריה, והמורה אלתר ברנשטיין לימד את התלמידים המעטים עד קיץ 1914. לאחר סגירת בית הספר, הילדים למדו ביבנאל, והלכו ברגל מדי יום מרחק של חמישה קילומטרים בכל כיוון.
פוריה בין השנים 1918-1915
בתקופה זו היה צפוי שהמטעים יתחילו להניב והמשק החקלאי היה אמור לאפשר לבעלים מסנט לואיס, לעלות לאחוזה ולהתפרנס בכבוד. אולם במהלך מלחמת העולם הראשונה, התעוררו קשיים רבים שהביאו בסופו של דבר לנטישת המקום. הגורמים להידרדרות:
התפרקות האחוזה
מכירת היבול החקלאי לא יכלה לכסות את ההוצאות הגדולות, ולכן פוטרו פועלים רבים ונלקחו הלוואות גדולות. המצב הכלכלי של האחוזה לא אפשר את החזרת החובות. הקשיים הרבים והתסכול ממצב האחוזה ערערו את בריאותו של גולדמן שנפטר בגיל 49 בשנת 1918. אליהו איזרעאלית פרש מתפקידו וקיבל תפקיד כמדריך חקלאי בקריית ענבים. בשנים 1920–1921 עלו לפוריה 12 משפחות של בעלי האחוזה מארצות הברית, אשר קיוו להתיישב במקום ולהציל את השקעתם. העולים הגיעו לאחוזה נטושה ומוזנחת ומצב המטעים היה ירוד. חלק מהמטעים הראה סימני חיים ולכן העולים לא איבדו את התקווה להתיישב במקום. העולים ביקשו לקבל שטרי בעלות על הקרקע, אולם הוסבר להם שהאדמות משועבדות לבנק שהלווה כספים לעיבוד השדות. עקב הבעיות החמורות, חלק מהעולים ויתר מיד וחזר לארצות הברית, אבל חלק מהעולים נשאר בפוריה מתוך רצון לנסות להציל את השקעותיהם. יצחק כבשנה ממושבת כנרת הוזמן לנהל את עבודת השיקום, ושוב האחוזה התעוררה לחיים מחודשים. אולם, לחברי האחוזה התברר תוך זמן קצר, שחסרים להם אמצעים כספיים לעיבוד המטעים והם התקשו להסתגל לתנאי העבודה הקשים. בנוסף, במאורעות 1921 בעת התנגשות עם ערבים, נהרג יצחק קמין, בנו של אחד המתיישבים. בשנת 1922 שוב נפגעו עצי השקד מחיפושית הקפנודיס. הכספים שהביאו המשפחות ירדו לטמיון ומרבית חברי האחוזה עזבו את המקום וחזרו לארצות הברית. עם עזיבת חברי האחוזה, המחלקה להתיישבות ניסתה ליישב במקום קבוצות מאורגנות של פועלים בשנים 1921–1923. אולם בעלי החוב לקחו מן המתיישבים את היבול, לצורך כיסוי חובות האחוזה, ולכן גם קבוצות אלה עזבו את המקום. במשך השנים הבאות האחוזה הוזנחה והתפוררה. לאחר מאורעות 1929 עזב אחרון המתיישבים את פוריה והשטח עבר לרשות בנק אפ"ק, שבו מושכנה האדמה. בשנות השלושים הראשונות, השתלטו בדווים ופלאחים מן הגליל התחתון, על אדמות פוריה הנטושות, ועסקו בעיבודן באופן חלקי. במאורעות 1936 נשרפה פוריה על ידי פורעים ערבים, ושרידי המטעים הושחתו. במהלך שנת 1938 החליטה "התאחדות האכרים בגליל התחתון", להחיות את הנקודה. איכרי המושבות מהאזור החלו בעיבוד אדמות פוריה, ולאחר זמן מסרו אותן לאנשי קבוצת "אלומות".
קבוצת אלומות
בשנת 1937 הוקם במוסד החינוכי בן שמן גרעין של ילידי הארץ, חניכים מתנועת הנוער העובד. הגרעין התארגן כקבוצה להתיישבות ובתאריך 1 במאי 1937, השתכנה הקבוצה במחנה שהוקם במושבה זכרון יעקב. במהלך שהותם במקום התאספו חברי הקבוצה על גבעה ובחרו לקבוצתם את השם: "אלומות". בסתיו 1940 הקבוצה עלתה לפוריה והתמקמה בבניינים הישנים וההרוסים של האחוזה. פיק"א הבטיחה לבנות עבור הקבוצה נקודת יישוב חדשה. לא הושקעו מאמצים לשיפור המקום, כי ברור היה שזו נקודה ארעית, והקיבוץ יעבור למקום קבע מסודר. הקבוצה קיבלה 3,000 דונם לעיבוד חקלאי, וחלק מהחברים עבדו כשכירים ביישובי הסביבה ובעבודת בנייה עבור המשטרה הבריטית. המציאות במקום הייתה קשה מאד: גם בחורף השני לא היה אף בית מגורים שלם שיכול היה לשמש כמחסה מהגשם, היה חוסר בתנאים בסיסיים של שירותים ומקלחת, לא היו מחסנים לבגדים ולתבואה חקלאית, היה חוסר בכלים חקלאיים. בנוסף היו קשיים רבים שמקורם היה ביחסי אנוש לא תקינים. ניסיון רציני לשיפור המצב היה בקליטת גרעין "גבע" בשנת 1942 שבין חבריו היה שמעון פרס. אחרי 3 שנים הייתה התפתחות במקום: הקבוצה הקימה מפעל קטן לעיבוד צמר כבשים, הוקמו צריפים למגורים, הוקמו בתי הבראה בצפת ובטבריה שהעסיקו 14 עובדים. בתי ההבראה שימשו מקור פרנסה עיקרי, אבל ההתלכדות החברתית נפגעה מכיוון שהעובדים שהו זמן רב מחוץ לקיבוץ והתרגלו לתנאי שיכון משופרים וכן קיבלו כספים לכיסוי ההוצאות למחיה מחוץ לקיבוץ. בנובמבר 1946 עברה הקבוצה ליישוב הקבע שלה, ליד ביתניה עילית, במרחק 2 קילומטרים מדרום לאחוזה.
קבוצת התנועה המאוחדת פוריה
בנובמבר 1946 התיישבה במקום הכשרה מגויסת מהפלמ"ח – מחלקה ח' מפלוגה ה' של הגדוד השני. הקבוצה החדשה החליפה את קבוצת אלומות שעברה ליישוב הקבע שלה. הקבוצה הגיעה ממשמר השרון לפוריה ב־10 בנובמבר 1946. הקבוצה הראשונה מנתה 15 חברים, ו-20 חברים נוספים הגיעו למקום בסוף החודש. חברי אלומות לקחו מהמקום את כל הציוד, מלבד שני צריפים שנשארו במקום עד ליום פירוק הקבוצה. בימים הראשונים חברי הקבוצה עסקו בשיפוץ המקום והכשרתו למגורים. החל מחודש דצמבר 1946, הקבוצה עסקה בעבודת ייעור בקבלנות עבור קק"ל. עבודה זו נמשכה במשך כל תקופת הפעילות בפוריה. לא כל החברים עסקו בעבודת הייעור, והחברים מצאו עבודות מכניסות נוספות: עבודת חוץ בקיבוצי עמק הירדן ויבנאל, עבודה בתחנת הכוח בנהריים, לול תרנגולות, מכירת אבנים, כריכייה, עבודות בקבלנות לפרויקטים של מקורות וקק"ל, עדר כבשים. באפריל 1947 הקבוצה קיבלה תגבור של 20 בנים ובנות, חניכי עליית הנוער מבולגריה, ובסוף 1947 הצטרפה קבוצה נוספת של 5 עולים ממצרים. לאחר החלטת האו"ם לחלוקת ארץ ישראל ב-29 בנובמבר 1947, פרצו קרבות בארץ ומרבית חברי הקבוצה גויסו מחדש לפלמ"ח או לצה"ל. 3 מחברי הקבוצה נפלו בקרבות : דני קזין, עמנואל מימון, סטוצקי יעקב. בקיץ 1948 הצטרפה למקום קבוצה נוספת של 22 חברים, עולים מרומניה שעברו הכשרה בקיבוץ מעלה החמישה. בסתין של שנת 1948 הקבוצה קיבלה שטחים גדולים לעיבוד חקלאי, ונזרעו בהם: חיטה, שעורה, בקיה ושיבולת-שועל, והשדות הניבו יבול רב. אבל, לפתע, בקיץ 1949 הגיעו לביקור במקום אברהם הרצפלד ופעילים נוספים ממחלקת ההתיישבות שהודיעו לקבוצה על ההחלטה שעליהם לעזוב את המקום. לחברים לא נמסר הסבר ברור להחלטה, והסברה היא שהמקום יועד עבור המיזם של ישראל טייבר להקמת עיר קיט ומרפא בהר פוריה. מבתי האחוזה נותרו ארבעה בלבד. הבית הצפוני-מזרחי היה ביתו של המייסד שמעון גולדמן. הבתים הוקפו בגדר ומיועדים לשימור.
המשך ההתיישבות ברכס פוריה
בשנת 1950 נפטר ישראל טייבר ותוכניותיו לא מומשו. בשנת 1953 הוקמה אכסניית הנוער ובית ההארחה – פוריה, על ידי בני משפחתו. האכסניה הוקמה לזכרו של ישראל טייבר ולציון פעולותיו. על הרכס הוקמו שלושה יישובים חדשים: פוריה עילית, כפר עבודה, נוה עובד, וכן הוקם מרכז רפואי אזורי.
Pentoo
פנטו (אנגלית: Pentoo) היא הפצת גנו/לינוקס, נגזרת של ג'נטו לינוקס, המיועדת לבדיקות חדירה ופגיעויות ולבדיקות אבטחת רשתות.
היא פותחה על ידי מיכאל זנטה (Michael Zanetta), ריק פארינה (Rick Farina), אנטון בולשאקוב (Anton Bolshakov), סטפן קון (Stefan Kuhn), ינס פראנאיטיס (Jens Pranaitis) ושוחררה בתאריך 22 ביוני 2005 (גרסה Pentoo 2005.1).
ההפצה ניתנת להורדה בגרסת 32 ו-64 ביט ויכולה לשמש גם כהשלמה להתקנה קיימת של הפצת ג'נטו לינוקס.
המערכת מופצת כשעליה מותקנות מראש תוכניות רבות כגון: כלי חקירה, כלי ניתוח, פרוקסי, אקספלויטים, מסדי נתונים, בלוטות' ועוד.
רשימת גרסאות
כל גרסאות ההפצה ששוחררו באופן רשמי:
גלגל הצבעים
גלגל הצבעים הוא ייצוג מופשט של גוני הצבע השונים הניתנים לתפיסה על ידי עין אנושית, על פני מעגל.
הצבעים בגלגל הצבעים
לרוב נהוג לשרטט את הצבעים כאשר הצבע האדום נמצא בזווית של 0 מעלות (כלומר - מצד ימין, או 'בשעה 3'), ויתר והצבעים מסודרים בהדרגה אחריו, עם כיוון השעון, בהתאם לתחום התדרים שלהם בספקטרום הנראה.
בהינתן מודל של גלגל צבעים, קל לגזור ממנו שילובי צבעים משלימים ושאר ערכות צבעים לצורכי עיצוב חזותי, קריאות וכדומה.
היסטוריה של גלגל הצבעים
הרעיון שניתן לסדר את צבעי הספקטרום הנראה בסידור מעגלי כדי לחזות את הגוון של תערובת צבעים הוצע לראשון על ידי אייזק ניוטון בספרו אופטיקה משנת 1704. ניוטון הציע תהליך חישובי המאפשר לחזות את גוון התערובת לפי שני הצבעים ועוצמת התאורה היחסית של כל צבע. החישוב של ניוטון את הצבע המתקבל כרך בשלושה שלבים: ראשית, סמן את שני הצבעים על גלגל הצבעים, ולידם כתוב את משקלו של כל צבע. שנית מצא את ה-barycenter (מרכז מסה) של שני הצבעים המשוקללים בצורה שונה. שלישית, פרש את המרחק הרדיאלי של מרכז המסה של שני הצבעים ממרכז המעגל כרוויה של הצבע, ואת המיקום האזימוטלי של התו המתקבל על המעגל כצבע של התערובת. לכן, גלגל הצבעים של ניוטון הוא חיזוי של מודל הצבעים המודרני CIE 1931 color diagram.
מגפת הקורונה בגאורגיה
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בגאורגיה, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020.
סימאו סברוסה
קריירת מועדונים
סימאו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ספורטינג ליסבון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-1997, ובשנתיים הבאות הבקיע 12 שערים ב-53 משחקים. בקיץ 1999 עבר למועדון הספרדי ברצלונה תמורת סכום העברה של 15 מיליון אירו. תקופתו במועדון הייתה לא מוצלחת. בשתי עונותיו במועדון הבקיע שלושה שערים בלבד ב-46 משחקים. סימאו חזר לפורטוגל ב-2001, לבנפיקה ליסבון, בעסקה ששוויה הוערך ב-12 מיליון אירו.
מגפת הקורונה בגאורגיה
רקע
ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי כי נגיף הקורונה החדש הוא הגורם למחלת נשימה בקרב אנשים בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
יחס המתים במקרה של מגפת הקורונה היה נמוך בהרבה מנגיף הסארס שהתפרץ בשנת 2003 בסין, אך ההדבקה מאדם לאדם היא גדולה ומשמעותית המשפיע בצורה מכרעת על מספר מקרי מוות באופן משמעותי.
סימאו סברוסה
קריירת מועדונים
בקיץ 2006 מספר קבוצות התעניינו ברכישת כרטיסו, כגון ארסנל, צ'לסי וולנסיה, אך סימאו החליט להישאר בבנפיקה. בינואר 2007 התגלה כי אתלטיקו מדריד מעוניינת בשירותיו, ואכן, בקיץ אותה שנה בו הוכתר כשחקן המצטיין בליגה פעם נוספת (על ידי עיתון CNID), עבר לשחק במדיה. אתלטיקו מדריד שילמה סכום של 20 מיליון אירו תמורתו. בעונתו הראשונה בלה ליגה עם אתלטיקו הופיע ב-30 משחקים והבקיע שבעה שערים. בגביע אופ"א של אותה עונה הבקיע שלושה שערים בשישה משחקים. בעונת זכה עם קבוצתו בליגה האירופית לאחר ניצחון 2-1 במשחק הגמר על פולהאם.
מגפת הקורונה בגאורגיה
לפני אבחון מקרה הראשון
ב-22 בינואר אמירן גמקרלידזה, ראש המרכז הלאומי לבקרת מחלות בגאורגיה הזהיר את המטיילים הגאורגיים מביקור בווהאן, בה התפרץ לראשונה נגיף הקורונה. הוא טוען כי קיים סיכוי "קטן אך תאורטי" שהנגיף יכול להגיע לגאורגיה.
סימאו סברוסה
קריירת מועדונים
בינואר 2011 עבר סימאו מאתלתיקו מדריד לבשיקטאש הטורקית בעבור 7 מיליון יורו. באוגוסט 2012 חתם באספניול לשנתיים. במאי 2014 עזב את הקבוצה, וביוני 2015 חתם בנורת'איסט יונייטד ההודית.
נבחרות פורטוגל
סימאו החל לייצג את פורטוגל במדי הנבחרת עד גיל 16. הוא זכה עם נבחרת זו באליפות אירופה עד גיל 16 ב-1996. בשנה הבאה החל לשחק בנבחרת עד גיל 18 וב-1998 כבר היה שחקן קבע בנבחרת עד גיל 21. סימאו ערך את הופעת בכורתו בנבחרת הבוגרת של פורטוגל ב-18 בנובמבר 1998, בגיל 19, מול נבחרת ישראל. הוא נכנס כמחליף והבקיע שער בניצחון נבחרתו 2-0.
מגפת הקורונה בגאורגיה
לפני אבחון מקרה הראשון
ב-27 בינואר הודיעה גאורגיה על ביטול כל הטיסות מסין ומהעיר ווהאן, בה התפרץ לראשונה נגיף הקורונה לנמל התעופה הבינלאומי של טביליסי. המרכז הלאומי לבקרת מחלות החל לעקוב אחר עובדים סיניים הפועלים בבניית כביש מהיר בגאורגיה.
סימאו סברוסה
נבחרות פורטוגל
סימאו החמיץ את מונדיאל 2002 עקב פציעה. ביורו 2004, שפורטוגל אירחה, עזר לנבחרתו להגיע לגמר. ברבע הגמר מול נבחרת אנגליה נכנס כמחליף ובישל שער שהביא את המשחק להארכה ומאוחר יותר לדו-קרב בעיטות עונשין בו נבחרתו ניצחה.
סימאו ייצא את נבחרתו גם במונדיאל 2006. הוא הבקיע אחד משני השערים של נבחרתו מול נבחרת מקסיקו בניצחונה 2-1.
מגפת הקורונה בגאורגיה
לפני אבחון מקרה הראשון
ב-29 בינואר הודיעה ממשלת גאורגיה כי משעה את הטיסות לסין וממנה עקב התפשטות נגיף הקורונה למשך חודשיים. בנוסף על כך, דווח במדינה כי שני מלחים סיניים אשר הוצבו בבאטומי והראו סימני חום גבוה הושמו תחת מעקב של המרכז הלאומי לבקרת מחלות בגאורגיה.
ב-30 בינואר ראש ממשלת גאורגיה, גיאורגי גאחאריה טען כי מערכת הבריאות במדינה מוכנה להגיב לנגיף הקורונה החדש אם תתפשט לגאורגיה.
ב-2 בפברואר דווח כי טורקיה וצרפת פינו 5 אזרחים גרוזינים ממחוז חוביי בסין, שבה התפרץ לראשונה נגיף הקורונה.
ב-3 בפברואר הודיע משרד החוץ של גאורגיה כי גאורגיה עומדת לצד סין ותומכת במאבקה בהתפרצות הנרחבת בשטחה, והודתה לטורקיה על שהציעה לפנות אזרחים גרוזינים מווהאן.
ב-4 בפברואר דווח כי מרכז לוגאר של המרכז הלאומי לבקרת מחלות החל לבדוק את הבדיקות שביצע לאבחון נגיף הקורונה, וזאת לאחר קבלת ריאגנטים מגרמניה. בעבר היה עליו לשלוח דגימות בדיקה לגרמניה או להולנד לאישור.
ב-23 בפברואר הודיעה ממשלת גאורגיה על השעיית הטיסות לאיראן עקב התפרצות הנגיף ברפובליקה האסלאמית.
ב-24 בפברואר גאורגיה הזהירה את אזרחיה המבקרים באיטליה, בפרט באזורים הצפוניים במדינה, להימנע ממקומות ציבוריים ולשטוף את ידיהם באופן קבוע כאשר איטליה הופכת למוקד החדש של התפרצות הנגיף בעולם.
אחרי אבחון המקרה הראשון
ב-26 בפברואר הודיעה גיאורגיה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בגבר בן 50, שחזר למדינה לאחר ביקור באיראן. הוא אושפז בבית החולים למחלות זיהומיות בטביליסי. הוא חזר לגבול גאורגיה דרך אזרבייג'ן במונית.
ב-27 בפברואר רשויות דרום אוסטיה סגרו את נקודת המעבר של קרטסמני באימרתי כדי למנוע כניסת גאורגים להיכנס לשטחה מתוך פחד לפרוץ הנגיף בה. בנוסף על כך, חברת תעופת הלואו-קוסט ההונגרית, וויז אייר הודיעה על הקטנת תדירות הטיסות ליעדים איטלקים, כולל ביטול מלא של טיסות למילאנו.
ב-28 בפברואר דווח כי רוסיה שלחה חטיבות סניטריות ניידות כדי לסייע לאבחזיה להתמודד עם הנגיף, בשל סירוב סוחומי לשתף פעולה עם טביליסי בנוגע להתפרצות הקורונה.
ב-29 בפברואר הודיע ראש ממשלת גאורגיה, גיאורגי גאחאריה על סגירת כל בתי הספר, גני הילדים והאוניברסיטאות ברחבי המדינה עד 16 במרץ.
ב-14 במרץ דווח כי ראש ממשלת גאורגיה, גאורגי קרחריה שוחח עם ראש ממשלת אזרבייג'ן, עלי אסדוב וראש ממשלת ארמניה, ניקול פשיניאן וסיכם עמם על סגירת הגבולות המשותפים עמן גובלת המדינה עם ארמניה ואזרבייג'ן. לא יוטלו מגבלות על העברת מטענים וסחורות.
ב-15 במרץ הודיעה גאורגיה כי הוא סוגרת את גבולותיה המשותפים עם רוסיה לכניסת מבקרים עקב התפרצות נגיף הקורונה.
ב-16 במרץ הודיע דובר ממשלת גאורגיה, עיראקלי צ'יקובאני על צעדים והמלצות מיוחדות. ממשלת גאורגיה אסרה על כניסתם של כל האזרחים הזרים לגאורגיה למשך שבועיים. מועצת התיאום המליצה לכל האזרחים הקשישים בגיאורגיה להימנע מהתכנסויות המוניות ולהתבודד. הממשלה המליצה לבתי הקפה, מסעדות וברים להעניק ללקוחות שירותי טייק-אווי. בנוסף על כך, הממשלה הפיצה מסר מיוחד לכל הטלפונים בגאורגיה והודיעה לאוכלוסייה על צעדים והמלצות בנוגע למאבק בנגיף הקורונה.
ב-19 במרץ הודיע ראש ממשלת גאורגיה על סגירת כל החנויות ברחבי המדינה את כל אתרי הנופש החורפיים, המסעדות, בתי הקפה, מועדוני הלילה, חדרי הכושר ובריכות השחייה, ואסר על הפעלת מיניבוסים.
ב-30 במרץ הודיע ראש ממשלת גאורגיה, גיאורגי קחריה על עוצר בכל רחבי המדינה עקב התפרצות נגיף הקורונה אשר יתחיל ב-31 במרץ ועד סיום מצב החירום הלאומי שהוכרז ברחבי המדינה עד 21 באפריל. העוצר יהיה בתוקף בין השעות 9 בערב ל-6 בבוקר שביום למחרת. התחבורה הציבורית במדינה תושעה ומספר האנשים שיוכלו לנסוע ברכב אחד כולל מוניות יוגבל לשלושה אנשים. התקהלות של למעלה משלושה אנשים תאסר, למעט בחנויות אשר הוגדרו חיוניות ועל האזרחים לשמור על מרחק של שני מטר ביניהם. אנשים מעל גיל 70 יאסרו לצאת מבתיהם למעט למקומות הקרובים לבתיהם שהוגדרו חיוניים כמו סופרמקרטים ובתי חולים. מחסומים להקרנה תרמית של אזרחים יוקמו בטביליסי, כותאיסי, באטומי, פותי, רוסתווי, זוגדידי וגורי. אזרחים ידרשו להחזיק ברשתם כל הזמן תעודת זהות או דרכון לצורך זיהוי.
ב-3 באפריל שדות התעופה המאוחדים של גאורגיה דיווחו על ירידה של 30% בשנה בהיקף התעבורה בשדה התעופה בין ינואר למרץ 2020. הירידה במספר הנוסעים נגרמה כתוצאה מהשעיית התעבורה האווירית העולמית, כולל בגאורגיה.
ב-14 באפריל הוחלט על סגר טביליסי, כותאיסי, באטומי ורוסתווי. הוחלט על הסרתו אחרי כחודש.
ב-25 באפריל הודיעה גאורגיה כי כל בתי הספר, הגנים והאוניברסיטאות ברחבי המדינה ימשיכו להיות סגורים עד 1 בספטמבר 2020.
ב-14 במאי, הוחלט לשנות את הגבלת ההתקהלות ל-10 במקום 3, החל מ-18 במאי. למחרת, הוחלט לסיים את מצב החירום ב-22 במאי.
ב-27 במאי, הודיעה גאורגיה על מועדים של חזרת התחבורה הציבורית ושל פתיחת עסקים שונים כמו מסעדות ומלונות בכפוף להנחיות.
השפעה על הכלכלה הגאורגית
התפרצות נגיף הקורונה בגאורגיה גרם לתנודות קלות והשפיע על הכלכלה הגאורגית. הסימנים הראשונים למשבר הנגיף כבר ניכרים: 10 מלונות נסגרו, 90 אחוז מההזמנות בוטלו, מספר הנוסעים בשדות תעופה בגאורגיה פחת, מספר המטיילים הבינלאומיים המבקרים בגאורגיה פחת גם כן ושער המטבע הלאומי, הלארי הגאורגי פחת גם הוא.
שער המטבע הלאומי ומחירי הנפט
הבנק הלאומי של גאורגיה (NBG) פרסם היום הצהרה בה נאמר כי הירידה שנערכה לאחרונה בשער החליפין קשור לחוסר הוודאות שנגרם כתוצאה מהתפרצות נגיף הקורונה שהועבר לשווקים הפיננסיים דרך אפיק הציפייה.
לעומת זאת, עקב מגבלת הטיסות האוויריות, יצומצם יצוא המטבע מגאורגיה למדינות זרות, כמו כן יופחת ייבוא שירותי התיירות, שישפיע לטובה על שער החליפין. במקביל הופחתה משמעותית ההסתמכות של גאורגיה על תשלומים ממדינות יצואניות נפט, שהיא גם גורם חיובי.
תיירות
גאורגיה השעתה את הטיסות עם סין, איראן ואיטליה כדי להימנע מהתפשטות נגיף הקורונה.
בפברואר אמרה שרת הכלכלה הגאורגית, נטלה טורנבה, כי ענף התיירות של גאורגיה יאבד כ-10.75 מיליון דולר בעקבות איסור הנסיעות עקב התפרצות הנגיף.
בתי מלון, מסעדות, סוכנויות תיירות ומפעילי תיירות דורשים מהממשלה לדחות את מס התקציב והלוואות הבנקאות. בינתיים, מגזר האירוח של גאורגיה מנסה למזער את העלויות בגלל ירידה חדה בהכנסות.
ראש ממשלת גאורגיה, גאורגי קחריה, וקציני המנכ"ל של הבנקים המסחריים חתמו על הסכם ב-11 במרץ, שיביאו לתכנון פעולה שתומך במגזר התיירות.
סוכה (מבנה)
סוכות בדרך כלל נבנו באזורים של שטחים חקלאיים כדי שהשומרים יוכלו לשבת בהן ולתצפת על השטח, או כדי שהעובדים יוכלו לנוח בזמן הפוגה מעבודה. מכיוון שלסוכה היו דפנות חלשות (או שלא היו דפנות כלל), היא בדרך כלל לא היוותה הגנה מבעלי חיים מסוכנים ובני אדם עוינים, ולכן היה מסוכן לישון בה בלילה. לצורך כך הוקמה מלונה, (מלשון 'לינה').
הסוכה הייתה כנראה גם בשימוש אצל נוודים, בצורה דומה לאוהל. למשל אצל יונה הנביא מסופר כי לא רצה להתגורר בנינוה ולכן הוא בנה לו סוכה מחוץ לעיר. על פי התנ"ך היא הייתה גם בשימוש אצל צבאות שצרו על ערים, למשל ישראל שצרו על רבת בני עמון ובן הדד כשצר על העיר שומרון.
על בני ישראל מסופר במקרא כי כשעזבו את ארץ מצרים ונעו במדבר סיני הם שכנו בסוכות ולכן הצטוו לחוג את חג סוכות, כזכר לאותם סוכות בהם שכנו ביציאתם ממצרים.
הסוכה הפכה להיות סמל של הגנה, כפי הפסוק בתהילים: "כִּי יִצְפְּנֵנִי בְּסֻכֹּה בְּיוֹם רָעָה יַסְתִּרֵנִי בְּסֵתֶר אָהֳלוֹ בְּצוּר יְרוֹמְמֵנִי:" (ספר תהילים כ"ז ה'), וזו אחת הסיבות שקיימת ביהדות מצווה לבנות סוכה בחג הסוכות.
שימושי הסוכה
בעת החדשה, המונח 'סוכה' בעברית משמש ככינוי עבור צרכים נוספים, כגון חדר אוכל בקיבוץ, סוכת המציל בחוף הים, סוכת שמירה ועוד.
שי גולדשטיין
שי גולדשטיין (נולד ב-25 באוגוסט 1968) הוא סאטיריקן, מחזאי, קומיקאי, מנחה, שחקן טלוויזיה ושדרן רדיו ישראלי. התפרסם כחלק מהצמד שי ודרור.
קורות חיים
גולדשטיין נולד בקריית ים כילד השני מבין חמישה ילדים למרצל גולדשטיין שעלה מרומניה, ולמרים לבית שבבו שעלתה ממצרים. למד בבית ספר "עלומים" קריית ים. הוא גדל בכרמיאל.
את שירותו בצבא העביר כאפסנאי בחיל החימוש, לאחר שלא הצליח להתקבל לגלי צה"ל. לאחר השירות עבר להתגורר באילת.
קריירה
ב-1995 היה גולדשטיין בין מקימי הרדיו האזורי באילת רדיו קול הים האדום בתפקיד עורך מוזיקלי ראשי ומגיש תוכנית האקטואליה "עצם העניין".
לאחר מכן החל לעבוד כמפיק קדימונים וזמרירים ברדיו תל אביב, ולהגיש פינה בתוכניתן של מיכל ניב ועינב גלילי, "היפות והאמיצות".
ב-1997 פגש את דרור רפאל, והשניים חברו לצמד. בהתחלה הם הגישו יחדיו את תוכנית הלילה של רדיו תל אביב, "בשארית היום", שהחלה לשדר ב-1998 ונודעה בזכות הומור עוקצני. כעבור שנתיים, בשנת 2000 הם החלו לשדר את רצועת הבוקר של התחנה ותוכניתם הורחבה לשעתיים. בחודש מאי 2002 הופסקה תוכנית הבוקר של הצמד ברדיו ת"א, בעקבות תחילת שידורי התוכנית היומית של שי ודרור בערוץ ביפ באותה שנה. הם חזרו לרדיו תל אביב כעבור שנה, ביולי 2003, והחלו לשדר את תוכנית הערב של התחנה, ששודרה בין השנים 2003-2007 וזכתה להצלחה. לאחר מכן, בספטמבר 2007 עברו הצמד לרדיו 103fm, בה שודרה התוכנית "שי ודרור" עד הפסקת תוכניתם המשותפת באוגוסט 2016.
בשנים 2001–2003 הגיש ביחד עם דרור רפאל תוכנית טלוויזיה סאטירית, תחילה בערוץ 2 ("זו ארצנו") ואחר כך בערוץ ביפ ב-HOT ובערוץ 10 ("שי ודרור").
ב-2006 השתתף גולדשטיין בסדרת הטלוויזיה "בשורות טובות" בתפקיד ליאור, לצדו של שי אביבי. לאחר מכן הפך לחבר בפאנל התוכנית "מועדון לילה" בהנחיית ארז טל, החל מעונתה השנייה. גולדשטיין היה היחיד מבין חברי הפאנל אשר המשיך מהעונה השנייה לעונתה השלישית של התוכנית, ובשל כך נחשב לאחד המשתתפים הבולטים בתוכנית מאז נוסדה. ב-2007 הופיע גולדשטיין בתוכנית "אולי הפעם", ב-2008 הופיע בתוכנית "לא לפני הילדים" בערוץ 10. ב-2010 השתתף בסדרה "15 דקות", המשודרת בערוץ yes stars Next, כדמות ראשית, והנחה יחד עם אבי נוסבאום את השעשועון בערוץ 2 "נראה אותך", ב-2013 השתתף בעונתה השנייה של הסדרה "חסמבה דור 3" בהוט בתפקיד שרגא השמן ובהמשך שימש כקריין של התוכנית "4 חתונות" אשר שודרה בערוץ 2, ושיחק בסדרה "אטלנטיקה" של הוט. בנוסף לתוכנית "שי ודרור", השתתף בתוכנית "חסרי תרבות" ב-103FM לצד אורי גוטליב ומגיש פינה בתוכנית של איריס קול אשר משודרת גם היא ברדיו ללא הפסקה.
ב-2 באוגוסט 2016 פורסם כי הצמד "שי ודרור" מפסיק את פעילותו המשותפת, ותוכניתם האחרונה ב-103FM שודרה ב-10 באוגוסט 2016. לאחר מכן המשיך גולדשטיין להגיש את תוכנית הרדיו באותה המשבצת לצד אורי גוטליב ולאה לב. מעט מאוחר יותר קיבלה התוכנית את השם "מועדון ארוחת הבוקר" (כשמה בעבר של התוכנית של שי ודרור בימי חמישי, אשר כללה מגישים אורחים נוספים). החל מה-4 ביוני 2017 הגיש את תוכנית הבוקר לצידה של לאה לב בלבד. בפברואר 2020 הופסקה התוכנית.
בספטמבר 2016 החל להגיש יחד עם אבי נוסבאום את התוכנית "נוסבאום וגולדשטיין" בערוץ 10 ונקראה בתחילה "פרצופה של המדינה". התוכנית מציגה באופן סאטירי ובאמצעות מצלמה נסתרת ניסויים בחברה הישראלית בנושאים שונים.
ב-29 בפברואר 2020 עלתה ב-yes הסדרה "לעבור את הלילה", בה משחק גולדשטיין את 'תמיר בן טוב' לצד לאה לב.
באפריל 2020 יצא שי לדרך עצמאית חדשה והקים תחנת רדיו פרטית בשם "רדיו המקלט" שפועלת באינטרנט. בתחנה הוא משדר שתי תוכניות, תוכנית בוקר יומית אותה שידר בתחילה עם לאה לב ולאחר מכן עם אורי גוטליב תחת השם "שי ואורי בשבע". בתוכנית זו הוא מארח את ליהיא גרינר, יעל לבנטל, ערן איוניר, עידן גיל, אייל בריג ואורן קמיאנסקי, ובנוסף משדר בשעות אחר הצהריים שעשועון להיטי שנות השמונים בשם "המזוודה". בתקופת הסגר הראשון שידר תוכנית לילה אישית בשם "עכשיו אני" ולאחר מכן תוכנית ערב עם לאה לב בשם "שי ולאה האיחוד". בתחילת הסגר השני החל לשדר תוכנית צהריים מיוחדת עם גוטליב בשם "פתוחים בסגר".
בשנת 2023 החל לשחק בסדרה "שקשוקה" בכאן חינוכית בתפקיד מוש. בנוסף, באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה "השגרירות".
עמדותיו
בשנת 2013 הפך לטבעוני והחל לפעול בתנועה לזכויות בעלי חיים. בריאיון לידיעות אחרונות סיפר שאת ההחלטה להפסיק לאכול בשר קיבל לאחר שבמהלך נסיעה בכביש ראה משאית שהובילה עגלים בחום כבד. במסגרת תוכניות הרדיו שלו הוא נוהג להתבטא נגד תעשיית הבשר ונגד פגיעות שונות בבעלי חיים. ב-2018 השתתף לצד שי אביבי בסרטון של עמותת אנימלס הקורא להוצאת האחריות על חוק צער בעלי חיים ממשרד החקלאות והעברתה למשרד להגנת הסביבה.
בשנת 2023 התבטא כנגד מה שכינה "שנאת החרדים" וקרא לאחדות וללמוד מ"הקהילתיות שבחברה החרדית". בהמשך טען ששינה את עמדותיו מאיש שמאל לתומך של הימין. בעקבות המחאה נגד הרפורמה המשפטית התבטא נגדה ושטען שמי שעושק את הציבור הם מממני המחאות ולא הממשלה.
חיים אישיים
גולדשטיין מתגורר בכוכב יאיר, הוא נשוי ואב לבן.
מיקו (זמרת)
מיקו (באנגלית: Meiko; נולדה ב-25 בפברואר 1982) היא זמרת-יוצרת אמריקאית. היא הוציאה באופן עצמאי אלבום הנושא את שמה ב-1 בספטמבר 2007. כל הרצועות מהאלבום הוצגו בתוכניות טלוויזיה פופולריות. אלבומה השני באורך מלא, The" Bright Side", יצא דרך חברת התקליטים "Fantasy Records" ב-15 במאי 2012, וסינגל מתוך האלבום, "Stuck On You", הגיע למקום הראשון במצעד ה-AirPlay היפני המשולב ולמקום הראשון בטבלה הבינלאומית ביפן.
ראשית חייה
מיקו נולדה בעיירה הקטנה רוברטה שבג'ורג'יה וגודלה על ידי אביה. מיקו עמדה לראשונה בפני קהל בגיל שמונה, שרה את "White Christmas" בכנסייה. בשנים שלאחר מכן, היא הופיעה בכל מקום, ממופעי כישרונות ועד פארקי ליטל ליג בייסבול. כשהיא לא הופיעה, היא התאמנה - בילתה שעות רבות בשירה לתוך מייבש הבגדים של המשפחה. "אקוסטיקה נהדרת", היא התעקשה. עד מהרה היא פיתחה עניין בכתיבת שירים וגייסה לעזרתו של אביה, שלימד אותה כיצד לנגן בגיטרה של שישה מיתרים. כשהייתה בת שלוש עשרה, הוא קנה לה גיטרה משל עצמה. מבול של שירים בא בעקבות כך. "ברגע שלמדתי אקורד חדש", היא אומרת, "כתבתי שיר חדש". יש לה אחות אחת, מעצבת האופנה קלי נישימוטו.
2007–2013: התחלות ואלבום אולפן בכורה
בגיל שמונה עשרה עזבה מיקו את עיר הולדתה כדי להציג את כשרונותיה בפני קהל רחב יותר. לאחר עצירה קצרה במיאמי, עברה ללוס אנג'לס והחלה את דרכה, ניגנה באולמות בכל רחבי דרום קליפורניה וכתיבתה פרתה. היא הופיעה בבית הקפה Hotel Café בהוליווד, שם היא עדיין מופיעה באופן תדיר.
בתחילת 2007 הופיעה מיקו בפסטיבל סאנדנס ותפסה את אוזנו של עורך Paste Magazine ג'וש ג'קסון, שהכריז עליה כ"סיפור הצלחה גדול שמחכה לקרות".
בספטמבר 2007, היא עשתה סיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית עם ברט דנן ובאוקטובר, הופיעה בארצות הברית כמופע חימום למאט קירני.
בשנת 2008 הופיעה מיקו בפסטיבל סאנדנס וב-SXSW, והשתתפה בסיבוב ההופעות של Hotel Café, שכלל גם את רייצ'ל יאמגאטה, אינגריד מייקלסון, האחים קארי ושרה ברליס.
ביוני 2008 חתמה מיקו על הסכם הקלטות עם MySpace Records / DGC, שהוציאה את אלבומה בשותפות עם Lucky Ear Music (לייבל האינדי של מיקו עצמה). מהדורת Lucky Ear/MySpace/DGC הכילה גרסאות רמיקס, גרסאות מוקלטות מחדש ורצועה חדשה, "Boys with Girlfriends". יציאתו מחדש של האלבום הדיגיטלי הייתה ב-5 באוגוסט 2008. במאי 2009 יצאה לסיבוב ההופעות הראשון בהובלתה בארצות הברית. באוקטובר 2009 יצאה לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית יחד עם ג'ול.
היא חתמה על חוזה הקלטות חדש עם Fantasy Records / Concord Records בסוף 2011, עם אלבומה השני שכותרתו The Bright Side שיצא ב-15 במאי 2012.
2014–2016: פריצת דרך עם Dear You
מיקו הוציאה את אלבומה השלישי באורך מלא, שכותרתו Dear You, ב-14 באוקטובר 2014, דרך חברות התקליטים Fantasy Records/Concord Records. רמיקסים של "Be Mine", הסינגל הראשון מתוך האלבום, הגיעו למקום ה-25 במצעד שירי מועדון הריקודים של בילבורד.
מיקו החליטה להיפרד מהלייבל שלה בתחילת 2015, והוציאה באופן עצמאי EP בשידור חי שכותרתו Live Songs From The Hotel Cafe ב-23 באוקטובר 2015. האלבום בן 7 השירים כולל שש גרסאות חיות שהוקלטו במהלך קונצרטים שונים של מיקו ב-The Hotel Café. שיר חדש לגמרי שכותרתו "Perfect Fit" כלול גם כן.
מיקו הוציאה באופן עצמאי אלבום חדש בשם Moving Day ב-24 ביוני 2016.
על פי אתר האינטרנט שלה, מיקו ילדה את בנה הראשון ב-15 ביולי 2016.
2018–הווה
ב-26 בינואר 2018, מיקו הוציאה קאבר לשיר "זומבי" של הקרנבריז באמצעות הלייבל העצמאי Chesky Records. השיר נכלל גם באלבום Play Favorites של מיקו, שיצא ב-25 במאי 2018 באמצעות Chesky Records.
ב-25 במאי 2018 יצא האלבום Play Favorites של מיקו דרך הלייבל העצמאי Chesky Records. אוסף גרסאות הכיסוי בן 12 השירים הופיע לראשונה במקום ה-17 במצעד האלבומים של מחפשי הלהיטים של בילבורד. הוא יצא במהדורה מוגבלת בוויניל ורוד ב־14 בדצמבר 2018.
מיקו הוציאה באופן עצמאי סינגל מקורי חדש שכותרתו "Gimme Gimme" ב-26 באפריל 2019.
היא הוציאה אלבום מלא חדש ב-21 במאי 2019 בשם In Your Dreams.
היא הוציאה EP עם שלושה שירים ב -26 במאי 2020 בשם "Weird World".
מקור השם
מיקו היא ממוצא יפני; סבתה מצד אמה מיפן. לדברי מיקו, סבתה חשה דחף עז להיטמע בתרבות האמריקאית ודיברה רק אנגלית עם ילדיה, מעולם לא יפנית, וכך, מיקו ואמה מעולם לא למדו מהשפה או מהתרבות היפנית. לאחר מותה של סבתה, כשהייתה מיקו בת שמונה, היא ואחותה החלו להתייחס זו לזו כמיקו וקיקו, שניהם שמות יפנים. עם זאת, בהיעדר דובר יפנית בסביבה, הם ביטאו אותם בצורה שגויה כ"מי-קו "ו"קי-קו", בעוד שהם למעשה מבוטאים "מיי-קו" ו"קיי-קו". אף על פי שמיקו למדה מאוחר יותר שהם מבטאים את השמות בצורה לא נכונה, "לא היה להם לב לשנות את זה".
סטארגייט: תיבת האמת
סטארגייט: תיבת האמת (אנגלית: Stargate: The Ark of Truth) הוא סרט בהפצת DVD שנכתב ובוים על ידי רוברט סי קופר. הסרט מהווה סיכום לקו העלילה של האוריי בסדרה סטארגייט SG-1, ותחילתו מתרחשת מיד לאחר סיום הסדרה, אך לפני העונה הרביעית של סטארגייט אטלנטיס.
עלילה
בסרט מתואר כיצד צוות SG-1 מנסה למצוא את "תיבת האמת", שהיא מכשיר שנבנה על ידי גזע האלטרנים כדי לגרום לשטיפת מוח לכל מי שמביט לתוכו. למרות שהאוריי משקרים למאמיניהם בכל הנוגע להתעלות למישור קיום גבוה, הקדמונים האמינו שחובה לתת לאנשים ליהנות מחופש הבחירה. האלטרנים תכננו את התיבה כך שכל מי שיביט לתוכה ישתכנע שהאוריי הם אלי שקר.
צוות SG-1 מגלה תיבה בזמן שהם חופרים בדקארה (מקום מקודש לג'אפה), אך לפני שהם מצליחים לפתוח את התיבה מגיעים חיילים של האוריי בפיקודו של טומין, בעלה של ואלה מאל דוראן. דניאל ג'קסון גורם לחיילים לפתוח את התיבה, אך מתברר כי היא אינה התיבה האמיתית. כאשר אחד מכהניי האוריי פוקד על טומין להרוג את SG-1, הוא מסרב, ובמהלך המהומה שמתפתחת קמרון מיטשל מצליח להרוג את הכהן, לאחר שכוחותיו נוטרלו על ידי מכשיר מיוחד שהוחבא בקרבת מקום.
טרנסניסטריה
טרנסניסטריה (ברומנית: Transnistria; ברוסית: Приднестровье; באוקראינית Придністров'я – פרידנסטרוביה) הוא חבל ארץ, הנמצא דה יורה בשטחה של רפובליקת מולדובה. טרנסניסטריה הכריזה על עצמאות ב-1991. שום מדינה שחברה באו"ם אינה מכירה בה, אולם היא מקבלת תמיכה בלתי־רשמית מסוימת מרוסיה. טרנסניסטריה נמצאת על רצועה צרה לאורך הגדה המזרחית של נהר הדניסטר במזרח מולדובה, המכסה כתשיעית משטחה של מולדובה. הרצועה היא באורך של מעל 400 קילומטר, ורוחבה הממוצע כ-10 קילומטר בלבד.
סטארגייט: תיבת האמת
עלילה
לאחר מכן מתואר כיצד גנרל לנדרי ומיטשל פוגשים בפיקוד הסטארגייט את ג'יימס מריק, נציג מטעם הארגון המספק את המימון להפעלת הסטארגייט שנשלח לחקור את טומין. כאשר דניאל ג'קסון מבין שהתיבה נמצאת בגלקסיה של האוריי, מריק מתלווה אל הצוות שנשלח ביחד עם הספינה 'אודיסיאה' דרך שער העל של האוריי. בגלקסיית האוריי SG-1 מגלים באמצעות חברי מחתרת המתנגדים לאוריי כי ישנה אגדה שלפיה התיבה נמצאת בכוכב שבו ממוקמת העיר סלסטיס, שהיא המקום שממנו מדברים האוריי אל הכהנים שלהם. לאחר שצוות SG-1 משתגר אל הכוכב מריק מפעיל את ליבת המחשב של האסגארד, ובכך גורם לצי ספינות החלל של האוריי להבחין לראשונה בנוכחותה של 'האודיסיאה'.
טרנסניסטריה
שם וסמלים
לטרנסניסטריה מספר שמות רשמיים ובלתי רשמיים, כולם מבוססים על מיקומו הגאוגרפי של אזור טרנסניסטריה, ממזרח לנהר הדניסטר (ברומנית: ניסטרו Nistru).
סטארגייט: תיבת האמת
עלילה
מיטשל וסמנתה קרטר משתגרים בחזרה אל 'האודיסיאה', ומגלים כי מריק ניצל את ליבת האסגארד כדי לבנות משכפל. תוכניתו של מריק הייתה להעביר את המשכפל אל אחת מספינות האוריי, כדי שזה יתחיל להתרבות בה ובסופו של דבר ישמיד את כל צי האוריי. כאשר מיטשל מנסה להרוס את המשכפל באמצעות נשק מיוחד הוא נכשל, ומריק נאלץ לגלות לו שהארגון שמטעמו הוא פועל נטרל את נקודת התורפה הזו של המשכפל. לאחר מכן מיטשל כולא את מריק באחד מתאי המעצר של הספינה. כאשר ספינות האוריי מתקרבות מיטשל מנסה לשגר מהכוכב את דניאל, טיאלק, ואלה וטומין, אך המשכפל משתלט על מערכות הספינה ומונע ממיטשל לבצע זאת. בהיעדר אפשרויות נוספות 'האודיסיאה' מזנקת לעל-חלל ונמלטת, בהותירה מאחוריה את שאר חברי SG-1.
טרנסניסטריה
שם וסמלים
את השם "טרנסניסטריה" הגה בקיץ 1941 שליט רומניה, המרשל יון אנטונסקו, כהלחם של "טרנס" ו"ניסטרו" (מעבר לנהר ניסטרו). השם התייחס לשטח שנכבש מברית המועצות במבצע ברברוסה ונמסר לרומניה. השימוש בשם "טרנסניסטריה" במהלך מלחמת העולם השנייה הקנה לו הקשר שלילי, שכן אזור "טרנסניסטריה" היה גיא הריגה של יהודי בסרביה. יצוין כי מדובר רק בזהות בשם אך לא באזור הגאוגרפי. טרנסניסטריה בהקשר של השואה שוכנת מצפון לנהר הדנייסטר בשטח אוקראינה של היום. ואילו המדינה שוכנת ממזרח לנהר הדניסטר. אזור ההגליה של יהודי בוקובינה היה בשלושת המחוזות הצפוניים מתוך 13 של האזור שכונה כך במלחמת העולם השנייה. מחוזות מוגילוב פודלוסק, טולצין ויאמפיל כולם בשטחה של אוקראינה כיום.
שמה הרשמי של טרנסניסטריה, כפי שהוא מופיע בחוקתה, הוא "הרפובליקה המולדובנית של פרידנסטרוביה" ובקיצור "פרידנסטרוביה" (ברוסית: Приднестровье, באוקראינית: Придністров'я), שמשמעותו "לצד נהר הדנייסטר". במולדובנית (רומנית) הישות נקראת "הרפובליקה המולדובנית של הדניסטר" Republica Moldovenească Nistreană.
סטארגייט: תיבת האמת
עלילה
במקביל, אחד מכהני האוריי מגיע לכדור הארץ ומציע לגנרל לנדרי הזדמנות אחרונה להיכנע לאוריי. כאשר לנדרי מסרב להקשיב לכהן, ספינת החלל 'אפולו' מגלה צי של ספינות קרב של האוריי שהגיע אל קצה מערכת השמש. על סיפון 'האודיסיאה' מריק מותקף על ידי המשכפלים שפולשים אל גופו. לאחר מכן מיטשל נאבק במריק, ומצליח באופן זמני לנתק את החיבור בין המשכפלים למוחו של מריק. מריק מגלה למיטשל כי בגביש מיוחד שהוא שתל בליבת האסגארד יש תוכנת מחשב מיוחדת שתגרום להתפרקות המשכפלים. מיטשל מפעיל מטען חבלה וגורם למותו של מריק.
טרנסניסטריה
שם וסמלים
בטרנסניסטריה עצמה מעדיפים להשתמש בשם הרשמי, בגלל ההקשר השלילי של השם "טרנסניסטריה", בעוד שבשפות רבות מקובל השימוש בשם "טרנסניסטריה", בין השאר ברומנית, במולדובנית, באנגלית, בספרדית, בצרפתית, בגרמנית, בהולנדית, בנורווגית ובשוודית. שם נוסף לאזור הוא "טרנסדנייסטר". ממשלת מולדובה מתייחסת לאזור טרנסניסטריה כחלק משטחה ומכנה אותו בשם Stînga Nistrului - שמאל הדניסטר.
סטארגייט: תיבת האמת
עלילה
כאשר תיבת האמת מופעלת ונפתחת, הדוסאיי (ראש הכהנים) נלכד בקרן הבוקעת ממנה ומתחיל להאמין כי האוריי אינם אלים. לאחר שאדריה נחלשת, מורגן פותחת נגדה בקרב נצחי, בדומה לקרב בין אומה דסאלה לאנוביס בפרק "Threads". צוות SG-1 מחזיר את התיבה לכדור הארץ ופותח אותה בנוכחותו של אחד הכהנים, ובכך גורם לכל הכהנים שבשביל החלב להבין כי האוריי הם אלי שקר.
טרנסניסטריה
היסטוריה
ההתיישבות הראשונה באזור טרנסניסטריה של היום הייתה עוד בשנת 600 לפנה"ס. במקום הייתה מושבה בשם טירס שבה התיישבו יוונים ממילטוס.
סטארגייט: תיבת האמת
עלילה
לקראת סיום הסרט טומין מחליט לשוב אל גלקסיית האוריי כמנהיג החדש של עמו, והוא וואלה מגיעים להסכמה כי למרות שהאוריי הם אלי שקר, "ספר המקור", שהוא מעין "תנ"ך" שהאוריי העניקו למאמיניהם, מכיל כמה מסרים חשובים. טומין מבקש מוואלה לחזור איתו, אך היא מסרבת ואומרת שמקומה הוא בפיקוד הסטארגייט. למרות התנגדותו של דניאל התיבה נלקחת אל אזור 51, ולאחר מכן SG-1 חוצים את הסטארגייט בדרכם אל כוכב חדש.
הפקה
הפקת הסרט החלה באפריל 2007.
טרנסניסטריה
היסטוריה
שטחי טרנסניסטריה בשנת 100 לפנה"ס נכללו בתוך ממלכת סרמטיה, וגבלו במערב עם דאקיה. חלק משטחה היה חלק מהאימפריה הרומית. בראשית ימי הביניים התיישבו באזור שבטים סלאבים ונוודים טורקים. ב-1450 נכלל האזור בתוך שטחה של הדוכסות הגדולה של ליטא, ולאחר מכן ב"רפובליקת שני העמים" (האיחוד הפולני-ליטאי).
סטארגייט: תיבת האמת
הפקה
לפי רוברט קופר לסרט הייתה חשיבות רבה יותר מבחינת ההפקה בהשוואה לסדרת הטלוויזיה. תקציב ההפקה היה 7 מיליון דולר. הסרט צולם ביחס של 16:9 על פילם בגודל 35 מ"מ. ג'ואל גולדסמית' חיבר מוזיקת תזמורת עבור הסרט, בניגוד למוזיקה אלקטרונית בפרקי הסדרה.
טרנסניסטריה
בין שתי מלחמות העולם
עם התפרקות האימפריה הרוסית, כאשר השלטון הקומוניסטי של רוסיה הביא לפרישה ממלחמת העולם הראשונה ולוויתור על שטחים במערבה, הכריזה בסרביה על עצמאות ובהמשך התאחדה עם רומניה. עם התייצבות השלטון הקומוניסטי ברוסיה, ביקשה ברית המועצות לשוב ולהשתלט על בסרביה וכצעד ראשון הקימה ב-7 במרץ 1924, את החבל האוטונומי של מולדובה שנקראה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית מולדובה, בתחום אוקראינה. הרפובליקה האוטונומית החדשה כללה את חבלי טרנסניסטריה של היום ועוד שמונה נפות מאזור אודסה. בירת החבל הייתה העיר באלטה. ברית המועצות לא הכירה בכך ששטחים שהיו חלק של האימפריה הרוסית הועברו לרומניה ושאפו להחזיר אותם. בנספח סודי של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הביעה ברית המועצות את שאיפותיה בבסרביה וגרמניה הנאצית הצהירה שאין לה עניין באזורים אלה. ב-26 ביולי 1940 הגיש שר החוץ הסובייטי, ויאצ'סלב מולוטוב, אולטימטום לרומניה ובו דרישה שתוציא את צבאה ואת הפקידות השלטונית מבסרביה ומצפון בוקובינה. ניסיונות של רומניה לשאת ולתת לא צלחו והצבא האדום חדר לשטח עוד לפני יציאת הצבא הרומני. רומניה נאלצה לוותר על שטחים אלה מחשש שגורלה, אם תתנגד, יהיה כשל פולין וצ'כוסלובקיה.
סטארגייט: תיבת האמת
הפקה
מטרה נוספת של הסרט היא לשמש כמבוא לסדרת הסרטים שבמרכזה צוות SG-1. חלק מהסצנות צולמו במקביל לסרט השני, "סטארגייט: רצף הזמן". לפי קטע הפרשנות שצורף ל-DVD היה אמור להיכלל בסוף הסרט רמז לקראת הסרט הבא, אך משיקולים עריכתיים הוא הושמט.
טרנסניסטריה
בין שתי מלחמות העולם
לאחר ההשתלטות, ב-2 באוגוסט 1940, פורקה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית מולדובה והחלק המערבי שלה, כלומר טרנסניסטריה של היום, עם בסרביה (בלי חלקה הדרומי), יצרו את הרפובליקה הסובייטית סוציאליסטית מולדובה ובירתה נקבעה כקישינב. עם הקמת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית-מולדובנית, נכללו שטחי טרנסניסטריה בפעם הראשונה בתולדותיהם בשטחה של מולדובה. דרומה של בסרביה משתייך כעת לאוקראינה.
סטארגייט: תיבת האמת
הפקה
בשבוע הראשון לאחר תחילת המכירות הסרט הניב הכנסות של 1.59 מיליון דולר מהשכרה, בשבוע השני 1.38 מיליון דולר, ובשבוע השלישי 1.19 מיליון דולר. מכירות ה-DVD באותה תקופה הניבו הכנסה של 8.1 מיליון דולר. בסך הכל הניב הסרט הכנסות של למעלה מ-13 מיליון דולר.
טרנסניסטריה
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה השם "טרנסניסטריה" ציין את כל האזור ממזרח לנהר הדנייסטר עד נהר הבוג הדרומי במזרח אשר נכבש על ידי מדינות הציר מאוקראינה הסובייטית ונמסר לרומניה על ידי היטלר כמתנת תודה על השתתפותה במלחמה נגד ברית המועצות. אזור זה היה גדול בהרבה מהאזור המכונה היום טרנסניסטריה, גבל בדרום בים השחור, וכלל בתוכו גם את העיר אודסה שהפכה לבירתו.
רומניה שלטה על שטחי טרנסניסטריה מ-19 באוגוסט 1941 עד 29 בינואר 1944 ולמעשה הייתה זו הפעם הראשונה שבה נשלטו שטחי טרנסניסטריה על ידי שלטון רומני. לרומנים עצמם לא היו בעבר כל שאיפות טריטוריאליות בשטח זה, והם ראו את נוכחותם בטרנסניסטריה כזמנית בלבד. היטלר ניסה לשכנע את הרומנים לקבל את השטח, כתמורה לאובדן טרנסילבניה, שנמסרה בלחץ הגרמנים להונגריה, אך הרומנים מעולם לא סיפחו את שטח טרנסניסטריה.
לאחר שנכבשה טרנסניסטריה על ידי גרמניה ורומניה, הוסב שטחה לאזור ריכוז ליהודי בסרביה, בוקובינה וצפון מולדובה שגורשו בידי השלטונות הרומניים בהוראתו הישירה של יון אנטונסקו. הגירושים החלו ב-15 בספטמבר 1941, ונמשכו לסירוגין עד לסתיו 1942. בשונה ממחנות הריכוז וההשמדה של הגרמנים, הרומנים לא ייעדו את הכלואים לעבודה ואף לא להשמדה מאורגנת, אלא הפקירו אותם לגורלם, ללא אספקת מזון, טיפול רפואי או הגנה מינימלית מתנאי אקלים קשים. המגורשים גוועו בהמוניהם ברעב, בקור ובמחלות. תיאור מצמרר מיד ראשונה אפשר למצוא בספר "אתמולים אבודים" של רות גלסברג, שהגיעה לטרנסניסטריה כילדה ושכלה שם את כל משפחתה, וכן בספר "לחיות, לזכור, לספר לעולם" של לאה קאופמן, שהייתה בעת הגירוש מביתה בת תשע וחצי.
נראה שהמספר הכולל של המגורשים הסתכם ב-150,000 על היהודים נאסר חופש התנועה ובחירת מקום המגורים, הם רוכזו בגטאות ובמחנות, ועל כולם חלה חובת עבודת כפייה "לטובת הציבור". כ-90,000 יהודים ממגורשי טרנסניסטריה נספו במהלך מלחמת העולם השנייה ועוד קודם לכן נספו עשרות אלפי יהודים שישבו במקום ונרצחו על ידי האיינזצגרופן. בעקבות מותם של עשרות אלפי היהודים בשטחה ידועה טרנסניסטריה כ-"אושוויץ הרומנית". עם זאת, בגלל היותה תחת שלטון רומניה ולא ישיר של גרמניה, הגיעו אליה פליטים יהודים שברחו מהנאצים ואף הצליחו להעלות ממנה ילדים פליטי חרב לארץ ישראל, במהלך המלחמה.