cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סיגמונד מובינקל
ביוגרפיה ומחקריו
משנות העשרים של המאה העשרים עמד מובינקל בראש אסכולה הנוגעת לספר תהילים שלעיתים התנגשה עם חקר הסוגים של הרמן גונקל ושל תלמידיו. בהכללה, גונקל ראה את תהילים כצירוף של שני מקורות: היהוויסטי והאלוהיסטי. מובינקל הסביר את מזמורי התהילים כבאים ממקור פולחני מתוך כוונה. הוא ניסה לקשר יותר מ-40 מזמורי תהילים לפסטיבל ראש השנה. בדומה לראש השנה הבבלי בו הומלכו המלכים הבבליים, כך בראש השנה היו טקסים מלכותיים והמזמורים בתהילים היו קשורים לטקסים אלו.
בנוסף לעבודותיו על תהילים, המונוגרפיה העיקרית שלו על שורשי הברית הישנה של המשיחיות היא בעלת משמעות במחקר עד היום.
מובינקל היה בין חוקרי המקרא הראשונים אשר זיהו שני סוגי נבואה במקרא, ויצרו את ההבחנה בין הנביאים הראשונים לאחרונים וכינם נביאים עממיים ונביאים קלאסיים.
לינדלי גאריסון
קורות חייו
לינדלי מילר גאריסון נולד בקמדן שבניו ג'רזי. אביו היה הכומר ג'וזף פיתיאן גאריסון ואמו הייתה אליזבת ונרסדייל (לבית גרנט) גאריסון. אחיו, צ'ארלס ג. גאריסון, היה שופט בבית המשפט העליון של ניו ג'רזי. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים ובבית הספר התיכון של הכנסייה האפיסקופלית בפילדלפיה. במשך שנה אחת הוא למד בבית הספר פיליפס אקסטר שבניו המפשייר ולאחר מכן החל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד בשנים 1884 – 1885. הוא התלמד במשרד עורכי הדין "רדינג, ג'ונס וקרסון" בפילדלפיה, קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת פנסילבניה וב-1886 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. בין השנים 1888 – 1898 הוא עסק בעריכת דין בקמדן וב-1889 הוא היה לשותף במשרד עורכי הדין של "גריסון, מקמנוס ואנרייט" בג'רזי סיטי. ב-30 ביוני 1899 הוא נשא לאישה את מרגרט הילדברן. בין השנים 1904 – 1913 הוא שימש בתפקיד משפטי בכיר בניו ג'רזי, אז משך את תשומת ליבו של מושל המדינה, וודרו וילסון.
מזכיר המלחמה
מה-5 במרץ 1913 ועד ה-10 בפברואר 1916 שימש גאריסון כמזכיר המלחמה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא וילסון. השניים מעולם לא ראו את הדברים עין בעין. גאריסון יותר דחף למעורבות צבאית של ארצות הברית מעבר לגבולותיה בהשוואה לנשיא. הדבר ניכר במיוחד כשנגעו הדברים למקסיקו. גאריסון דחף להתערבות אמריקאית במהפכה המקסיקנית כדי להשיב את הסדר על כנו במדינה השכנה. במהלך מצב הכוננות של 1916, כאשר הנשיא וילסון ניסה לשכנע את הקונגרס להגדיל את ההוצאה הצבאית, גאריסון תמך בתוכנית להרחבת צבא ארצות הברית במה שהוא כינה "תוכנית הצבא הקונטיננטלי". הצעתו של גאריסון הייתה אמורה להוביל להקמת צבא סדיר של 140,000 איש ולכוח מתנדבים מילואים לאומי של 400,000 איש. בתחילה העניק הנשיא וילסון תמיכה פושרת לתוכנית, אך גאריסון נאבק במתנגדים לתוכנית שכללו הן את אלו שחשו שהיא מרחיקת לכת יתר על המידה ביצירת צבא סדיר והן אלו שחשו שהיא לא עונה על הדרישות הנחוצות. הנשיא שוכנע על ידי בעלי בריתו בקונגרס לגבות תוכנית חלופית ששמה את הדגש לא על כוח המילואים של גאריסון, אלא על המשך פעולתו של המשמר הלאומי של המדינות. על רקע מחלוקת זו התפטר גאריסון בפברואר 1916.
שנותיו האחרונות
לאחר התפטרותו שב גאריסון לעסקי עריכת הדין במשרד "הורנבלאור, מילר וגאריסון". בדצמבר 1918 הוא מונה ככונס הנכסים של Brooklyn Rapid Transit Company ושימש בתפקיד זה עד יוני 1923. לינדלי גאריסון נפטר ב-19 באוקטובר 1932 בביתו שבסי ברייט, ניו ג'רזי.
יישוב ספר
בישראל, יישוב ספר הוא יישוב ששר האוצר הכריז עליו, באישור ועדת הכספים של הכנסת, כיישוב שתושביו ובעלי העסקים שבו זכאים לפיצוי מהמדינה גם בשל נזקי מלחמה עקיפים שנגרמו להם. לפי סעיף 35 לחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"א-1961, נזק עקיף מוגדר כהפסד, מניעת רווחים או מניעת אפשרות לנצל נכסים, כתוצאה מפעולות מלחמתיות של צה"ל או של צבאות אויב או מפעולות איבה אחרות נגד ישראל. זאת, להבדיל מפיצויים בשל נזק מלחמה ישיר שנגרם לנכס, להם זכאים כל אדם או עסק, אף אם הם אינם גרים ביישוב ספר. את הקריטריונים לזכאות לפיצויים בגין נזק עקיף, קבע שר האוצר בתקנות.
הכרזות מיוחדות
במהלך מלחמת לבנון השנייה, שבה נגרמו נזקים עקיפים רבים לתושבי יישובים שלא הוגדרו כיישובי ספר, נקבעה הוראת שעה מיוחדת, שקבעה הסדר שונה לגבי אותם יישובים (באזור שכונה "אזור הגבלה"), והיא מבוססת על הסכם שנחתם בין הממשלה, ההסתדרות ולשכת התיאום של הארגונים הכלכליים. לפי ההסדר, נזקים שנגרמו לענפי החקלאות והתיירות באזור ההגבלה יפוצו בדומה למקביליהם ביישובי הספר. לעומת זאת, לגבי ענפי התעשייה, המסחר והשירותים נקבע הסדר שונה, לפיו הפיצוי יתבסס על 132.5% משכר העובדים, ולא על פי הערכת שמאי. לתושבי יישובי הספר ניתנה האפשרות לבחור בין שני ההסדרים, כאשר הפיצוי המבוסס על שכר העובדים ניתן באופן מיידי, והפיצוי על פי הערכת שמאי ניתן בהליך ממושך יותר. גופים מסחריים שונים באזור ההגבלה עתרו לבג"ץ נגד חלוקה זו, וטענו כי מדובר בפגיעה בשוויון, ואולם בג"ץ דחה עתירה זו. בעתירה אחרת, טענה החברה המפעילה את גני חוגה, כי אף היא מופלית לרעה, משום שלא הוגדרה כלל באזור ההגבלה, אף שנגרמו לה נזקים. אף עתירה זו נדחתה. עתירה נוספת הוגשה על ידי תושבי יישובים ערבים הסמוכים לגבול הצפון - ערב אל עראמשה, ג'יש, פסוטה ומעיליא - בטענה שאי הכרזתם כיישובי ספר על אף קרבתם לגבול מהווה אפליה. בעקבות עתירתם הוכנסו היישובים לרשימת יישובי הספר, והעתירה נמחקה.
ביוני 2007 הוכרזו יישובי עוטף עזה כיישובי ספר. ההכרזה נקבעה בתחילה עד סוף אוגוסט, אך הוארכה מאוחר יותר עד 29 בפברואר 2008. עקב עתירה שהוגשה לבג"ץ בעניין זה, הודיעה המדינה כי בכוונתה להאריך הכרזה זו עד סוף 2008.
בתקנות שהותקנו בעקבות מבצע עופרת יצוקה נקבעו כל היישובים שמרחקם מרצועת עזה אינו עולה על 40 ק"מ (בהתאם למפה שבתקנות) כיישובי ספר, לתקופת המבצע (27 בדצמבר 2008 - 19 בינואר 2009).
לאחר מבצע "צוק-איתן" שר האוצר החליט להשתמש בסמכותו מכוח סעיף 35 לחוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"א-1961, ולקבוע כי שדרות המצויה במרחק של 0–7 ק"מ מרצועת עזה, ואשר טרם הוכרזה כיישוב ספר, תהיה יישוב ספר קבוע, וזאת החל  מה 1 ביולי 2014 ותהיה תקפה למבצע "צוק איתן".
אנג'ל
אַנְגֶּׁ'ל או אֶנְגֶּ'ל שם פרטי ושם משפחה המבוסס על המילה "angel", מלאך.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קברט (סרט)
קברט (באנגלית: Cabaret) הוא סרט מוזיקלי משנת 1972, אשר ביים בוב פוסי, ומככבים בו לייזה מינלי, מייקל יורק, וג'ואל גריי. עלילת הסרט מתרחשת ברפובליקת ויימאר בשנת 1931, מעט לפני עליית הנאצים לשלטון.
עלילתו של הסרט מבוססת על המחזמר קברט משנת 1966 מאת ג'ון קאנדר ופרד אב, שהתבסס בתורו על הנובלה "פרידה מברלין", שהתפרסמה בספר סיפורי ברלין מאת כריסטופר אישרווד. הוא מצולם ברובו בתאורה חשוכה, שמשווה לו תחושה של פילם נואר, וזאת אף על פי שצולם בצבע.
הסרט זכה בשמונה פרסי אוסקר (אחרי מועמדות ל-10 אוסקרים). ב-2006 הוכתר הסרט כחמישי ברשימת מחזות-הזמר הטובים של ארצות הברית.
עלילת הסרט
בו-בזמן מתחילה עלייתם של הנאצים לשלטון, ומגיע מקסמיליאן פון-הוינה, ברון עשיר, שכובש הן את סאלי והן את בריאן. הם מבלים איתו הרבה, ובריאן לא מביע חיבה יתרה כלפי מקסמיליאן על פני השטח. לקראת הסוף מתוודה סאלי בתוקפנות כי היא מנהלת רומן עם מקס, ובאותה נימה מתריס כלפיה בריאן "גם אני". בסופו של דבר מאבד הברון עניין בשניהם ונוטש אותם לנפשם בברלין.
עלילת הסרט כולה מועברת תוך הקבלה אל בימת המועדון בו סאלי עובדת, ובו מוצגים האירועים שבעלילה, אך מוצגים בהקצנה וחושפים את מה שמוסתר, לכאורה, במציאות. כמו שהסרט נפתח כך הוא מסתיים עם תזמורת מועדון הלילה. אך אם בתחילת הסרט מדובר על תזמורת בעלת הופעה נוצצת בסוף הסרט כאשר השלטון הנאצי מתבסס בברלין התזמורת כבר נראית עלובה למדי.
פאול הייזה
פאול הייזה (בגרמנית: Paul Johann Ludwig von Heyse; 15 במרץ 1830 – 2 באפריל 1914) היה סופר, משורר, מחזאי, בלשן ומתרגם יהודי-גרמני, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1910.
ביוגרפיה
הייזה נולד בברלין לאב פרופסור באוניברסיטה. סבו היה מדקדק נודע. הוא למד בלשנות קלאסית באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת בון וסיים את לימודיו בשנת 1852. עבודת הסיום שלו הייתה מחקר על שירת פרובאנס, שעורר את התעניינותו של מקסימיליאן השני מלך בווריה, שהזמין אותו לחצרו במינכן.
יחד עם חברו, המשורר עמנואל גייבל פרסם בשנת 1852 את האוסף שירים ספרדיים ובשנת 1860 את שירים איטלקיים (שהולחנו מאוחר יותר על ידי הוגו וולף). במהלך שנות יצירתו פרסם למעלה מחמישים רומנים.
בשנת 1910, בגיל 80, הוענק לו פרס נובל לספרות על "אמנותו המושלמת והאידיאליסטית, שבאה לידי ביטוי בפעילות ממושכת וראויה לשבח בשטח השירה, הדרמה, הרומן וסיפורים קצרים בעלי שם עולמי". הוא גם קיבל תואר אצולה.
נפטר במינכן ב-1914.
ספריית גרשם שלום
ספריית גרשם שלום או אוסף גרשם שלום היא ספריית עיון בתחום הקבלה, החסידות והמיסטיקה היהודית. הספרייה מבוססת על אוסף של חוקר הקבלה גרשם שלום והיא עברה לאחר פטירתו לרשות בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, כיום הספרייה הלאומית, שם היא מוצגת בשני אולמות קריאה, המוקדשים לה בלבד.
תכולתה של הספרייה
שלום אסף בימי חייו כ-25,000 ספרים ודברי דפוס אחרים, הקשורים הן ליהדות (כגון תורת הסוד היהודית, ספרי מחקר, היסטוריה יהודית על כל תקופותיה, ביבליוגרפיה, הגות ופילוסופיה, מקרא, תלמוד, משנה, מדרש, המגילות הגנוזות וספרות אנטישמית), והן הקשורים לדתות אחרות (כגון ספרים על הנצרות, דתות המזרח הרחוק, גנוסיס, מאגיה, כפירה, תורת הדתות ופילוסופיה כללית). כמחצית מסך הספרים היוותה ספרייתו בתורת הסוד היהודית.
למרות גודלה של ספרייתו, לא למספר ספרים גדול ככל האפשר חתר שלום. הגדרתה של ספרייה הייתה לדעתו "ריכוזם השלם של ספרים בתחום מסוים". לפיכך, אף על פי שהקפיד מאוד לאסוף כל ספר השייך לספרייתו בתורת הסוד, כולל מהדורות שאינן מתועדות ואף צילומים מאוחרים, הוא נהג למיין ולהוציא מחוץ לספרייתו, מדי שנה, ספרים שסבר כי אינם שייכים לה.
התחלה
בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, בפרט לאחר עזיבתו את בית הוריו, הכיר ביבליופילים יהודים מפורסמים בעלי ספריות ידועות, כגון זלמן שוקן (שהיה מאוחר יותר גם פטרונו), מרטין בובר ושמואל יוסף עגנון, וייתכן ששימשו לו מודל לשאיפותיו בבניית ספרייה זו. אם כי, אין ספק שמשיכתו למדע הביבליוגרפיה ואהבתו לספרים היוו אף הן מניעים לשאיפה זו.
במהלך לימודיו באוניברסיטאות שונות ביקר שלום באופן קבוע בספריותיהן ובספריות נודעות אחרות באירופה. אחת מהן, הספרייה העירונית של פרנקפורט, הייתה בעלת אוסף הספרים העבריים הגדול ביותר באירופה. הוא ביקר בפרנקפורט לפני עלייתו לישראל ושהה בה כארבעה חודשים, במהלכם ביקר בספרייה בכל יום למשך מספר שעות. לאחר שנתחבב על מנהל המחלקה העברית והיודאיסטית של הספרייה, פרופסור אהרן פריימאן, אשר חשב כי מן הראוי לעודד את החוקר הצעיר בתחום שטרם נחקר באקדמיה, הוא הורשה לעיין בפריטים נדירים של הספרייה, לרבות כתבי היד בנושא קבלה שהיו בה. שלום הספיק לעיין באוסף הכתבים הרחב של הספרייה, קודם לאובדנו במלחמת העולם השנייה במהלך שרפה גדולה. בתקופה זו הוא נחשף לספרות הסוד ויכול היה לראשונה לעמוד על היקפה.
בית אוסבורן
היסטוריה
בית אוסבורן נבנה בין השנים 1845 עד 1851 עבור המלכה ויקטוריה והנסיך הנסיך אלברט. מתכנן המבנה היה האדריכל הלונדוני תומאס קיוביט אולם הנסיך אלברט תכנן חלק מהמבנה בעצמו. מבנה חווה שהיה באתר קודם לכן נהרס לצורך בניית בית אוסבורן.
ספריית גרשם שלום
התחלה
עד לעלייתו לישראל, בשנת 1923, אסף שלום 1,767 ספרים, מהם 503 היו בתחום הקבלה. חלק מהאוסף נרכש, לבקשתו, על ידי אמו, ונשלח אליו, למקומות בהם למד והתגורר, ומאוחר יותר, משעלה לישראל, נשלח גם לשם. משהחל לעבוד בבית הספרים הלאומי המשיך במחקר ביבליוגרפי בתחום זה ואף פרסם שלושה חיבורים ביבליוגרפיים חשובים בנושא: הראשון, משנת תרפ"ח, ביבליוגרפיה מוערת של ספרות חסידי ברסלב; השני, משנת 1927, רשימה ביבליוגרפית של כל החיבורים בתורת הסוד היהודית, שהיו ידועים לו עד אותו הזמן; והשלישי, בשנת תר"ץ, קטלוג של כתבי היד בקבלה שבבית הספרים.
בית אוסבורן
היסטוריה
המבנה נבנה בסגנון הרנסאנס האיטלקי. המבנה כולל שני מגדלי פעמונים ("קמפניליה") האופייניים למבני כנסייה שנבנו בסגנון זה.
המבנה כולל מספר אגפים: אגף רבוע, שכונה "הפביליון" (The Pavilion - הביתן) הכיל את חדרי המגורים של משפחת המלוכה; אגף מרכזי שהכיל את חדרי קבלת הקהל וחדרי הסעודות - אגף זה נוסף בשלב השני של הבנייה, ו"אגף דורבר" (Durbar Wing) - שנבנה בין השנים 1890–1891. אגף דורבר נבנה בסגנון הודי על ידי בעלי מלאכה שהובאו מהודו במיוחד למטרה זו. אגף זה כולל את אולם הנשפים. קומתו השנייה של אגף דורבר כולל את מגוריה של הנסיכה ביאטריס.
ספריית גרשם שלום
הרחבת הספרייה
הידע הביבליוגרפי הרב שצבר שלום בביקוריו התכופים בספריות אירופה לפני עלייתו לישראל, והן בעת עבודתו בבית הספרים, סייעו לו בבניית ספרייתו הנרחבת. בנוסף, נהג שלום לרכוש ספרי ביבליוגרפיה וקטלוגים שפרסמו סוחרי ספרים עבריים, כדי לאתר ספרי קבלה שונים שהיה מעוניין בהם. עדות להיקף ידיעתו הרחב במצאי ספרי הקבלה הוא הקונטרס "עלו לשלום", שפרסם בשנת תרצ"ו, הכולל רשימה של 80 חיבורים עבריים ו-31 חיבורים לועזיים בלבד, בנושא קבלה וחסידות. ספרים אלו היו דרושים לשלום להשלמת ספרייתו, על אף שכמה מהם, ככל הנראה, מעולם לא נדפסו (ונכתבו בטעות באחת מרשימות הספרים הקדומות) וחלק אחר היה בעל חשיבות מועטה (עובדה שלא סייעה למנוע את הקפיצה במחירם, מיד לאחר פרסום הקונטרס).
בית אוסבורן
היסטוריה
הבית היה בית המגורים האהוב על המלכה ויקטוריה אשר נהגה לנפוש באתר בחודשי הקיץ עם משפחתה וילדיה. המלכה הורתה על בניית בקתה שווייצרית בגני הארמון בגודל מיניאטורי עבור ילדיה אשר נהגו לשחק במבנה הקטן.
ספריית גרשם שלום
בביתו
במשך השנים, גדלה והתרחבה ספרייתו ומילאה כל חלל פנוי בביתו של שלום, למעט מדף אחד ריק שנהג להשאיר "לזכר החורבן". את ספריו סידר על המדפים באופן הבא: על גבי המדפים שהיו תלויים על הקיר שמאחורי שולחן עבודתו סודרו, החל מהצד השמאלי התחתון, ספרי הקבלה לפי סדר חלוקה היסטורי-כרונולוגי, ובהתאם לתקופות השונות בתורת הסוד היהודית. במדפים שבמרכז הקיר היו ספריו של שלום עצמו, ודפים רבים מלאי הערות, שכתב בזמן עבודתו (רבים מדפים אלה נכרכו בתוך הספרים עליהם נכתבו ההערות). על המדפים שעל הקירות האחרים בחדר העבודה סודרו ספרי חסידות וביבליוגרפיה. בחדר האורחים היו ספרים במדעי הרוח הכלליים, לרבות מדע הדתות, הנצרות, גנוסיס, דתות המזרח הרחוק, מאגיה וכישוף. ספרים נוספים סודרו על גבי מדפים בשאר חלקי הבית, לרבות חדר השינה. חלק גדול מהספרים בספרייה מכיל את הערותיו של שלום, שנהג גם להמשיך ולעדכן את מחקריו שלו עצמו, כל אימת שהגיע אליו מידע חדש בנושאי מחקרו.
לאחר מותו
כאמור, כבר בימי חייו, תכנן שלום להעביר את ספרייתו לבית הספרים והשאיר פרטים מדויקים המתארים כיצד יש לנהוג בה לאחר מותו. שלום נפטר ביום 21 בפברואר 1982, ובהתאם להנחיותיו, הועבר האוסף לספרייה הלאומית, בשנת 1987, וסודר בשני אולמות קריאה המוקדשים לו בלבד. האוסף כולו מזוהה בשם אוסף גרשם שלום ובעבר היה בעל קטלוג חיפוש משלו. לאחר סיום העברת הספרים נערכה תערוכה בבית הספרים, בה הוצגו לקהל פריטים שונים מהאוסף וציוני דרך משמעותיים בחייו של שלום.
בית אוסבורן
היסטוריה
המבנה היה מבנה אהוב אף על הקייזר הגרמני וילהלם השני (נכדה של המלכה ויקטוריה, אשר התגורר בו בעת מותה) ואף על אדולף היטלר אשר שאף להפוך את המבנה לביתו לאחר כיבוש בריטניה והורה שלא להפציץ את המבנה.
מכללה ימית
בשנת 1903 הפך חלק מהמבנה למכללת אימונים של הצי המלכותי. המכללה נקראה "המכללה הימית המלכותית, אוסבורן" (Royal Naval College, Osborne). המכללה נסגרה בשנת 1921. במכללה למדו נכדיה של המלכה ויקטוריה, לימים המלכים אדוארד השמיני וג'ורג' השישי. לאחר סגירת המכללה הפך המבנה למוזיאון. חדרי משפחת המלוכה נפתחו לקהל הרחב בשנת 1954, וחדרי הילדים נפתחו לציבור בשנת 1989. כיום המבנה מנוהל על ידי קרן אינגליש הריטג'.
ספריית גרשם שלום
לאחר מותו
בשנת תשנ"ט (1999) פורסם קטלוג של ספריית גרשם שלום בתורת הסוד היהודית. הקטלוג כולל את כל דברי הדפוס שאסף שלום בימי חייו וכן את כל מה שנוסף לספרייתו לאחר מותו, והוא מסודר במקביל לאופן שבו מיין שלום את ספריו בספרייתו בביתו. סך כל הכותרים הרשומים בקטלוג הוא 12,270, והם מחולקים לפי הנושאים הבאים: מחקריו של גרשם שלום; ספרים בתורת הסוד העברית בעת העתיקה; ראשיתה של תורת הסוד באירופה; ספר הזוהר ודורו; הקבלה במאות ה-14 וה-15; הקבלה אצל דור גירוש ספרד; הקבלה בספרות הנוצרית; הקבלה במאה ה-16 בצפת ובמזרח וקבלת האר"י; התפשטות קבלת האר"י מסוף המאה ה-16 עד אמצע המאה ה-17; השבתאות ושלוחותיה; קבלה ומוסר במאות ה-17 וה-18; ראשית החסידות, המתנגדים והפולמוס; חסידות חב"ד; חסידות ברסלב; החסידות משנת תקע"ה עד שנת תשנ"ה; חיבורי הקבלה בדורות האחרונים, מהמאה ה-18 עד המאה ה-20; שונות, לרבות אלכימיה וקבלה, גלגול, גולם, דיבוק, כישוף, מנהגים ופולקלור, מגן דוד, משיחיות, סגולות רפואיות, גורלות וחלומות, קמיעות, שמות, שימושים, תנ"ך, פירושים, דרושים על המקרא, תרגומי המקרא ותפילות.
מריה פרדריקה מהסן-קאסל
מריה פרדריקה מהסן-קאסל (בגרמנית: Marie Friederike von Hessen-Kassel; 14 בספטמבר 1768 – 17 באפריל 1839) הייתה נסיכה גרמנייה מבית הסן, ואשתו של אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג.
ביוגרפיה
מריה פרדריקה נולד ב-14 בספטמבר 1768 בהנאו לוילהלם, נסיך הסן-קאסל ולוילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק החמישי, מלך דנמרק ולואיז, נסיכת בריטניה.
ספריית גרשם שלום
חשיבותה של הספרייה
ספריית שלום היא הספרייה היחידה בעולם המחזיקה באוסף כמעט שלם של ספרים ומחקרים בקבלה, חסידות ושבתאות, תורת הסוד היהודית ומיסטיקה כללית.
מריה פרדריקה מהסן-קאסל
ביוגרפיה
ב-29 בנובמבר 1794 התחתנה מריה פרדריקה עם אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג, ממנו היו לה ארבעה ילדים. בשנת 1796 מת חמיה פרידריך אלברכט, נסיך אנהלט-ברנבורג, ובעלה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1807 הועלה בעלה למעמד דוכס, ובשנת 1815 הוא צירף את הדוכסות לקונפדרציה הגרמנית. זמן קצר לאחר הנישואין חלתה מריה פרדריקה במחלת נפש, ובעקבות כך התגרשו השניים בשנת 1817. מריה פרדריקה חזרה לנסיכות הבוחר מהסן, והתגוררה בהנאו עד למותה ב-17 באפריל 1839.
משפחתה
ב-29 בנובמבר 1794 התחתנה מריה פרדריקה עם אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג, ממנו היו לה ארבעה ילדים:
פסחא של הסוסים
פסחא של הסוסים או יום חמישי של הסוסות (ברומנית: Paştele cailor או Joia iepelor בבולגרית: Konski Veligden) הוא ספק מנהג, ספק חג מקובל ביישובים שונים ברומניה.
ספריית גרשם שלום
חשיבותה של הספרייה
שלום סייע גם בהקמה ובניהול של שני גופים אלה ואף בהגדלת האוספים שבהם. בתקופה שבה ניהל את המחלקה ליודאיקה בבית הספרים הלאומי, בשנים 1923–1927, הוא דאג לקלוט את כתבי היד בקבלה שהגיעו לספרייה, לזהותם ולמיינם. גם לאחר שהפסיק לעבוד בבית הספרים והחל להרצות באוניברסיטה העברית, המשיך להיות מעורב ברכישתם ובמיונם של כתבי היד בקבלה שהגיעו לבית הספרים, וכאמור, אף פרסם קטלוג של כתבי היד בקבלה שבבית הספרים, עד לשנת תר"צ. אשר למכון לתצלומי כתבי יד עבריים, הוא הוקם בשנת 1950, ביוזמתו של ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון, ובסיועם של שלום ושמחה אסף, במטרה לרכז צילומים של כל כתבי היד העבריים הקיימים בעולם. מעורבותו של שלום במכון לא פסקה לאחר שסייע בהקמתו, והוא המשיך להיות חבר בוועדת המכון עד סוף ימיו.
זאת ועוד, שלום סבר כבר מגיל צעיר שחשוב ליצור ולקיים ספריית סוד כוללת, והחל כבר אז לאסוף חיבורים בנושא. התעסקותו רבת השנים סייעה לו להגשים את שאיפתו כמעט במלואה, ומנעה את אובדנם של ספרים, שאלמלא היו בספרייתו ייתכן שהיו אובדים בתקופת השואה באירופה, או ערב הקמתה של מדינת ישראל, בארצות ערב.
יתר על כן, ריכוזם של החיבורים המודפסים בתורת הסוד היהודית, על מהדורותיהם השונות (לצידם של כתבי היד בקבלה במחלקה לכתבי יד ובמכון לתצלומי כתבי יד עבריים), מאפשר לחוקרי הקבלה גישה נוחה אליהם, בניגוד לעבר, וכן מסייע למחקר מדויק, כולל ומשווה. שלום הוא מהאחראים המרכזיים לכך, ומיזם זה נחשב אחד מהישגיו המרכזיים, לצד הישגיו המחקריים.
בנוסף, מאחר שמפעלו המחקרי של שלום נחשב בעל ערך וחשיבות ואף השפיע על פני חקר היהדות כיום, מיוחסת משמעות לקביעותיו השונות בתחום, גם אם נעשו מחוץ לחיבוריו, למשל להחלטתו אילו ספרים יהיו חלק מהאוסף ואילו ספרים ייוותרו בחוץ, לדרך מיונו לתקופות השונות בתורת הסוד ולתיחום שקבע לגבי תקופות אלו, וכן להערות הרבות שכתב בתוך החיבורים.
פסחא של הסוסים
על פי אגדה נוצרית הסוסים הרעישו בעת שמרים, אם ישו ילדה אותו, לכן קוללו שיהיו תמיד רעבים, חוץ מיום אחד בשנה, ביום בו נחוג פסחא של הסוסים. ביום זה מאכילים היטב את הסוסים, לא מעבידים אותם ולא רותמים אותם לעגלות ובעבר, באזורים מסוימים, נהגו לערוך טקסים דתיים בהם ביקשו בריאות טובה לבעלי חיים אלה.
זהות אבל
במתמטיקה, זהות אבל היא משוואה שמבטאת את הוורונסקיאן של שני פתרונות הומוגניים של משוואה דיפרנציאלית רגילה ליניארית מסדר שני (כלומר: מכילה (עד) נגזרת שנייה של הפונקציה) באמצעות מקדמי המשוואה הדיפרנציאלית. הזהות קרויה על שם נילס הנריק אבל.
הגדרה
תהי משוואה דיפרנציאלית רגילה (מד"ר) הומוגנית ליניארית מסדר שני
בפרט, הוורונסקיאן הוא או פונקציית אפס או שונה מאפס בכל נקודה x בקטע I, ואז 2 הפתרונות בלתי-תלויים ליניארית.
פיתוח
יהיו y_1 ו-y_2 שני הפתרונות של המד"ר
הוורונסקיאן של 2 הפונקציות מוגדר להיות
נגזור את הוורונסקיאן ונשתמש בכלל לייבניץ ונקבל
נבודד את y'' מהמד"ר
ונציב זאת בנגזרת של הוורונסקיאן
זוהי משוואה דיפרנציאלית ליניארית מסדר ראשון (מכילה רק את הפונקציה ונגזרת ראשונה שלה). כעת, נותר להראות שזהות אבל אכן נותנת את הפתרון היחיד של משוואה זו, המקיימת את תנאי ההתחלה W(x_0) ב-x_0. לשם כך נגדיר
הפונקציה V מוגדרת היטב מכיוון ש-P רציפה בקטע I ולכן אינטגרבילית עבור כל תת-קטע בתוך I.
נגזור את שני הצדדים ונעזר בכלל לייבניץ (כלל המכפלה), בכלל השרשרת, ובנגזרת של פונקציית האקספוננט. נקבל
מאחר ש-W מקיים את המד"ר . לכן V היא פונקציה קבועה על הקטע I (אחרת נקבל סתירה למשפט הערך הממוצע). מאחר ש- נובעת מכך זהות אבל על ידי פתירה עבור W מההגדרה של V, כלומר:
מד"ר מסדר n
עבור משוואה דיפרנציאלית רגילה ליניארית מסדר n,
הוורונסקיאן נתון על ידי
מערכת n משוואות מסדר ראשון
עבור ורונסקיאן של מערכת משוואות כאשר A=(a_{ij}) היא מטריצה מסדר n\times n מתקיימת זהות אבל: אם W(x) הוא הוורונסיקאן של קבוצת פתרונות של המערכת בנקודה x אז מתקיים מזהות זו ברור כי הוורונסיקאן מתאפס בכל נקודה או שאינו מתאפס כלל (שכן האקספוננט אינו יכול להתאפס, ולכן אם W(x)=0 אז בהכרח גם W(x_0)=0).
1809
אירועים
10 בינואר - מרשל ז׳אן לאן מתחיל את המצור על סרגוסה במלחמת חצי האי
9 בפברואר - אוסטריה מכריזה מלחמה על צרפת
13 במרץ - השוודים מדיחים את המלך גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה במהפך שנקרא ""
17 במאי - נפוליאון מורה לספח את מדינת האפיפיור
24 במאי - תחילת הקרב אספירין-אסלינג, צרפת נגד אוסטריה
5 ביולי - קרב וגראם מתחיל, נפוליאון מביס את האוסטרים
אל-ח'אלצה
אל-ח'אלצה (בערבית: الخالصة, קרוי גם "חלסה") היה כפר ערבי גדול באצבע הגליל שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. על אדמותיו יושבת היום העיר קריית שמונה.
היסטוריה
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל הכפר בשטח המנדט הצרפתי; תושבי אל-ח'אלצה, בהנהגת כאמיל אפנדי, התנגדו לשלטון הצרפתי ונלחמו בו, מתוך נאמנות למלך פייצל בדמשק. ב-1 במרץ 1920 התקיפו לוחמים מהכפר את אנשי היישוב היהודי תל חי והרגו שמונה מהמתיישבים, ובהם יוסף טרומפלדור. הקרב על תל חי היה למיתוס ציוני של הקרבה בקרב אנשי היישוב היהודי בארץ ישראל שהנחילו אותו הלאה לדורות הבאים של מדינת ישראל.
בשנת 1924 סופח האזור למנדט הבריטי. עקב כך נותקו תושבי עמק החולה מעיירת השוק המרכזית, מרג' עיון, ואל-ח'אלצה הפכה למרכז החדש ומספר תושביה גדל באופן משמעותי. הבריטים בנו מצפון-מערב לכפר תחנת משטרה. בתקופת המרד הערבי 1939-1936 שיתפו תושבי הכפר פעולה עם הבריטים ואף עם היישוב. מנהיג הכפר סייע לקרן הקיימת לישראל ברכישת קרקעות באזור. סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל העריך את אוכלוסיית הכפר ב-1,840 תושבים, על שטח של 11,280 דונם, מתוכם 20 דונם שטח בנוי.
עם תום המנדט הבריטי, ב-15 באפריל 1948, התפנו הבריטים מהאזור ומסרו את בניין המשטרה לידי הערבים. בתקופה זו היו בכפר בין 35 ל-80 לוחמים. במאי 1948, אחרי כיבוש צפת בידי כוחות ההגנה במסגרת מבצע יפתח, נמלטו תושבי אל-ח'אלצה לכפר הסמוך הונין. הלוחמים שנשארו להגן על הכפר הובסו בהמשך אותו החודש על ידי כוחות ההגנה. בספטמבר 1948 נמלטו פליטי הכפר מהונין ללבנון, בעקבות פשיטה של חטיבת כרמלי על הכפר.
בדצמבר 1949 הוקמה במקום מעברה לעולים מתימן ועיראק, שנקראה חלסה. בהמשך הפכה המעברה ליישוב "קריית יוסף" (על שם יוסף טרומפלדור), ששמו שונה ל"קריית שמונה", לזכר שמונת נופלי מאורעות תל חי.
מריה שראפובה
מריה יורייבנה שראפובה (רוסית: Мария Юрьевна Шарапова, ; נולדה ב-19 באפריל 1987) היא טניסאית עבר רוסייה, זוכת חמישה תוארי גראנד סלאם. זכתה בכל אחד מארבעת טורנירי הגראנד סלאם, האישה העשירית שזכתה בהישג זה, והשישית מאז החל העידן הפתוח בטניס. דורגה בעבר במקום ראשון בעולם בדירוג ה-WTA. סגנית אלופה אולימפית ליחידות (לונדון 2012). זכתה ב-35 טורנירים בסבב ה-WTA וב-37,546,423$, שנייה בכל הזמנים (אחרי סרינה ויליאמס), בחישוב של רווחים ישירים בלבד - ללא חסויות ופרסומות. במרץ 2016 הושעתה מפעילות ספורטיבית למשך שנתיים בשל אמרוץ. באוקטובר התקבל חלקית ערעורה, ועונש ההשעייה הופחת ל-15 חודשים. ב-2018 חזרה לשחק טניס ולאחר סדרת ניצחונות, היא חזרה לטופ-30. פרשה ממשחק פעיל בגיל 32 ב-26 בפברואר 2020.
אל-ח'אלצה
היסטוריה
כיום משמש מסגד הכפר כמוזיאון לתולדות קריית שמונה, וביתו של מנהיג בכפר משמש כמרכז קהילתי. המסגד נמצא בשטח פארק הזהב, הפארק העירוני המרכזי של העיר.
מריה שראפובה
תחילת הקריירה
שראפובה נולדה בניאגאן שבסיביר בשנת 1987, כשנה לאחר שהוריה עזבו את העיר הומל שבבלארוס בגלל אסון צ'רנוביל. שנתיים לאחר מכן עברה המשפחה לסוצ'י. בסוצ'י התחבר אביה של שראפובה עם אלכסנדר קפלניקוב, שבנו יבגני קפלניקוב גדל להיות אלוף גראנד סלאם. קפלניקוב האב היה זה שהעניק לשראפובה את מחבט הטניס הראשון שלה בגיל 4, וכתוצאה מכך החלו שראפובה ואביה באימונים קבועים בפארק המקומי. בגיל 6 שראפובה התאמנה במועדון טניס במוסקבה שנוהל על ידי מרטינה נברטילובה, שציינה ששראפובה מוכשרת אך זקוקה לאימון מקצועני. נברטילובה המליצה על אקדמיית הטניס של ניק בולטיירי בפלורידה. שראפובה ואביה עברו לפלורידה בשנת 1994, כאשר האם הצטרפה רק כעבור שנתיים עקב הגבלות ויזה. שראפובה התפתחה במהירות באקדמיה והחלה לשחק בתחרויות נוער.
2003
ב-2003 נכנסה לראשונה לרשימת 50 המדורגות הבכירות בסבב ה-WTA, כבר בעונתה המלאה הראשונה בסבב. בשנה זו זכתה שראפובה בשני תוארי יחידות ראשונים בסבב ה-WTA, באליפות יפן הפתוחה בטניס הנערכת בטוקיו (דרג 3, ניצחה בגמר את אניקו קאפרוש) ובטורניר בל צ'אלנג' הנערך בקוויבק סיטי (דרג 3, זכתה ללא משחק לאחר שמילאגרוס סקוארה פרשה בעקבות פציעה). בנוסף הגיעה שראפובה לשני חצאי גמר נוספים, בברמינגהאם (דרג 3, שם ניצחה את המדורגת 1 בטורניר ילנה דמנטייבה לפני שהפסידה לשינובו אסאגואה) ובאליפות לוקסמבורג הפתוחה (הפסידה לקים קלייסטרס). כמו כן הופיעה שראפובה לראשונה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם, ואף הגיעה לסיבוב הרביעי בווימבלדון, שם הפסידה למדורגת 33 בטורניר סבטלנה קוזנצובה בשלוש מערכות. שראפובה זכתה בשנה זו גם בתואר רביעי בסבב ה-ITF (סי איילנד שבארצות הברית, על סך 25,000 דולרים) ובשני תוארי WTA לזוגות (טוקיו ואליפות לוקסמבורג הפתוחה מדרג 3. שניהם עם טמארינה טנאסוגארן). את שנת 2003 סיימה שראפובה במקום ה-32 בדירוג ה-WTA, שיפור של 154 מקומות לעומת השנה הקודמת.
2004
ב-2004 זכתה שראפובה בטורניר הגראנד סלאם הראשון בקריירה שלה, בווימבלדון, וזאת כשהיא משחקת בטורניר בפעם השנייה בקריירה. בדרך אל התואר ניצחה שראפובה את לינדזי דבנפורט בחצי הגמר ואת סרינה ויליאמס (שזכתה בתואר בשנתיים הקודמות) בגמר. שראפובה זכתה בשנה זו בארבעה טורנירים מסבב ה-WTA, בברמינגהאם (ניצחה בגמר את טטיאנה גולובין; זכתה גם בזוגות עם מריה קירילנקו), אליפות האנסול קוריאה הפתוחה (ניצחה בגמר את מרטה דמוחובסקה), אליפות יפן הפתוחה בטניס, (דרג 3, ניצחה את מאשונה וושינגטון בגמר) ובאליפות סבב ה-WTA (ניצחה את סרינה ויליאמס בגמר). כמו כן הגיעה שראפובה לגמר אחד נוסף (ציריך, דרג 1, הפסידה לאלישיה מוליק) ולשלושה חצאי גמר - ממפיס (דרג 3, הפסידה לורה זבונרבה), בייג'ינג (דרג 2, הפסידה לסבטלנה קוזנצובה) ופילדלפיה (דרג 2, פרשה לפני המשחק מול אמלי מורסמו בעקבות פציעה). ברולאן גרוס הגיעה שראפובה עד לשלב רבע הגמר, ובשני טורנירי הגראנד סלאם האחרים (אליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה) הגיעה עד לסיבוב השלישי. בשנה זו השיגה שראפובה 7 ניצחונות ראשונים על שחקניות המדורגות בין עשר הראשונות בדירוג ה-WTA, חמישה מתוכם על שחקניות מתוך רשימת 5 הטובות ביותר. שראפובה הגיעה בנובמבר 2004 (לאחר אליפות סבב ה-WTA) לדירוג השיא בקריירה שלה נכון לאותו זמן - מקום 4 בדירוג העולמי. שראפובה הרוויחה בשנה זו מעל 2.5 מיליון דולרים.
2005
בחודש אוגוסט 2005 דורגה שראפובה לראשונה בקריירה במקום הראשון בעולם. שראפובה הייתה הרוסיה הראשונה שמגיעה לפסגת הדירוג העולמי, ואחת משתי שחקניות בלבד שהיו בדירוג הזה בכל אותה שנה (השנייה הייתה לינדזי דבנפורט). שראפובה שהתה במקום הראשון שבעה שבועות (לא רצופים). שראפובה הגיעה לשלב רבע הגמר לפחות בכל 15 הטורנירים בהם שיחקה ב-2005, ומתוכם זכתה בשלושה - טוקיו (דרג 1, ניצחה את לינדזי דבנפורט בגמר), אליפות קטר טוטאל הפתוחה (דרג 2, ניצחה את אלישיה מוליק בגמר) וברמינגהאם (דרג 3, ניצחה את ילנה יאנקוביץ' בגמר). שראפובה הגיע גם לגמר טורניר נוסף (מיאמי מדרג 1, שם ניצחה את ז'וסטין הנין וונוס ויליאמס לפני שהפסידה לקים קלייסטרס) ולשבעה חצאי גמר נוספים, שלושה מתוכם בטורנירי גראנד סלאם - באליפות אוסטרליה הפתוחה (שם הפסידה לסרינה ויליאמס), בווימבלדון (שם הפסידה לוונוס ויליאמס) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה (שם הפסידה לקים קלייסטרס). ארבעת חצאי הגמר האחרים היו באינדיאן וולס שבארצות הברית (דרג 1, הפסידה ללינדזי דבנפורט), רומא (דרג 1, הפסידה לפטי שנידר), בייג'ינג (דרג 2, פרשה לפני המשחק מול מריה קירילנקו עקב פציעה) ובאליפות ה-WTA (הפסידה לאמלי מורסמו).
2006
שנת 2006 היא השנה הטובה ביותר בקריירה של שראפובה עד עתה. גולת הכותרת של שנה זו היא הזכייה בטורניר גרנד סלאם שני, הפעם באליפות ארצות הברית הפתוחה, שם ניצחה את אמלי מורסמו (שדורגה ראשונה בעולם באותה התקופה) בחצי הגמר ואת ז'וסטין הנין (שדורגה שנייה בעולם) בגמר. שראפובה זכתה בשנה זו בארבעה טורנירים נוספים: אינדיאן וולס (ניצחה את מרטינה הינגיס בחצי הגמר ואת ילנה דמנטייבה בגמר), סן דייגו (דרג 1; ניצחה את קים קלייסטרס בגמר), ציריך (ניצחה את דניאלה האנטוחובה בגמר) ולינץ (דרג 2; ניצחה את נדיה פטרובה בגמר). כמו כן היא הגיעה לשני גמרים - דובאי מדרג 2 (שם ניצחה את מרטינה הינגיס ברבע הגמר ואת לינדזי דבנפורט בחצי הגמר לפני שהפסידה לז'וסטין הנין בגמר) ומיאמי, שם הפסידה לסבטלנה קוזנצובה. כמו כן הגיעה שראפובה לשישה חצאי גמר נוספים : אליפות אוסטרליה הפתוחה (הפסידה לז'וסטין הנין), טוקיו (דרג 1; הפסידה למרטינה הינגיס), ברמינגהאם (הפסידה לג'אמאה ג'קסון), וימבלדון (הפסידה לאמלי מורסמו), לוס אנג'לס (דרג 2; הפסידה לילנה דמנטייבה) ואליפות ה-WTA (הפסידה לז'וסטין הנין).
שראפובה רשמה מספר הישגים בשנה זו. היא הגיעה לשלב חצי הגמר (לפחות) ב-13 מתוך 15 הטורנירים שבהם השתתפה, השיגה רצף של 19 ניצחונות רצופים (הארוך ביותר בשנה זו) וניצחה בסך הכל 59 משחקים (רק להנין ולקוזנצובה היה מספר ניצחונות גבוה יותר - 60). שראפובה סיימה את שנת 2006 במקום השני בעולם, ועם רווח של מעל ל-3.5 מיליון דולרים.
2007
ב-2007 הוסיפה שראפובה תואר יחידות נוסף לרשימה ההולכת ומתארכת, שוב בסן דייגו, שם ניצחה את אנה צ'קבטדזה בחצי הגמר ואת פטי שנידר בגמר. שראפובה הגיעה לשלב הגמר בשלושה טורנירים נוספים : אליפות אוסטרליה הפתוחה (ניצחה את אנה צ'קבטדזה ברבע הגמר ואת קים קלייסטרס בחצי הגמר לפני שהפסידה לסרינה ויליאמס), ברמינגהאם (הפסידה לילנה יאנקוביץ') ואליפות ה-WTA, אליה נכנסה מהמקום ה-8 יחד עם דניאלה האנטוחובה. שראפובה ניצחה את האנטוחובה, אנה איבנוביץ' וסבטלנה קוזנצובה בשלב הבתים, את צ'קבטדזה בחצי הגמר לפני שהפסידה לז'וסטין הנין בגמר. בנוסף הגיעה שראפובה לארבעה חצאי גמר : טוקיו (דרג 1; פרשה לפני המשחק מול איבנוביץ' עקב פציעה), איסטנבול (דרג 3; הפסידה לארבן רזאי), רולאן גרוס (ניצחה את פטי שנידר בסיבוב הרביעי ואת אנה צ'קבטדזה ברבע הגמר לפני שהפסידה לאנה איבנוביץ') ולוס אנג'לס (פרשה לפני המשחק מול נדיה פטרובה עקב פציעה). לאחר אליפות אוסטרליה הפתוחה חזרה למקום הראשון בעולם ושהתה בו 7 שבועות רצופים עד שהודחה ממנו על ידי ז'וסטין הנין. בשנה זו חצתה שראפובה את קו 10 מיליון הדולרים רווחים בקריירה.
2008
בינואר 2008 זכתה שראפובה בתואר גראנד סלאם שלישי בקריירה, באליפות אוסטרליה הפתוחה. שראפובה לא הפסידה מערכה בטורניר, והרשימה עם ניצחונות על לינדזי דבנפורט (סיבוב שני), ז'וסטין הנין (רבע גמר), ילנה יאנקוביץ' (חצי גמר) ואנה איבנוביץ' (גמר). שראפובה זכתה בשני טורנירים נוספים בשנה זו : אליפות קטר טוטאל הפתוחה (ניצחה בגמר את ורה זבונרבה) ואמילייה איילנד (דרג 2; ניצחה בגמר את דומיניקה ציבולקובה). הזכייה באמילייה איילנד הייתה הזכייה הראשונה בטורניר WTA שנערך על משטח החימר, משטח שעליו שראפובה אינה מצטיינת. שראפובה הגיעה פעמיים בשנה זו לשלב חצי גמר : בטורניר אינדיאן וולס (הפסידה לסבטלנה קוזנצובה) וברומא, שם ניצחה את פטי שנידר ברבע הגמר (הניצחון ה-300 בקריירה) לפני שפרשה מהמשחק מול ילנה יאנקוביץ' עקב פציעה. בחודש מאי חזרה למקום הראשון בעולם עקב פרישתה המיידית של ז'וסטין הנין מטניס, אולם איבדה אותו לאנה איבנוביץ' מיד לאחר טורניר הרולאן גרוס, בו הפסידה בסיבוב הרביעי לפיינאליסטית בדיעבד דינארה סאפינה. בטורניר וימבלדון הפתיעה שראפובה כשהודחה כבר בסיבוב שני לאחר הפסד למדורגת 154 בעולם אלה קודריאבצבה. בחודש אוגוסט פרשה שראפובה מטורניר מונטריאול עקב פציעה, שהתבררה ככזאת שמצריכה ניתוח. עקב כך לא השתתפה שראפובה בהמשך עונת המשחקים, ובכלל זה בטורניר הטניס האולימפי שנערך באולימפיאדת בייג'ינג ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
2010
בשנת 2010 זכתה שראפובה בשני תוארי WTA נוספים. התואר הראשון היה בטורניר ממפיס מהקטגוריה הבינלאומית, בו ניצחה שראפובה בשלב הגמר את סופיה ארווידסון. התואר השני היה בטורניר שטרסבורג מהקטגוריה הבינלאומית. בגמר טורניר זה ניצחה שראפובה את קריסטינה בארואה. שלוש פעמים נוספות בשנה זו הפסידה שראפובה בשלב הגמר. בטורניר ברמינגהאם (הקטגוריה הבינלאומית) היא הפסידה לנה לי, בטורניר סטנפורד (הקטגוריה העליונה) היא הפסידה לוויקטוריה אזרנקה ואילו בטורניר סינסינטי (הקטגוריה העליונה) היא הפסידה לקים קלייסטרס.
2011
באפריל העפילה שראפובה לגמר טורניר מיאמי (טורניר חובה), והפסידה בו לוויקטוריה אזרנקה. בחודש מאי זכתה שראפובה בטורניר רומא (הקטגוריה העליונה) לאחר ניצחונות על שחר פאר (14 בעולם) בשלב שמינית הגמר, על אזרנקה (4 בעולם) בשלב רבע הגמר, על קרוליין ווזניאקי (1 בעולם) בשלב חצי הגמר ועל סמנתה סטוסור (7 בעולם) בשלב הגמר. באליפות צרפת הפתוחה הפסידה שראפובה בחצי הגמר לנה לי. ביולי אותה שנה היא הגיעה לשלב הגמר באליפות וימבלדון, בו הפסידה לפטרה קביטובה (8 בעולם). בחודש אוגוסט זכתה שראפובה בטורניר סינסינטי, זאת לאחר שניצחה בגמר את ילנה יאנקוביץ'. באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסידה בסיבוב השלישי לפלאביה פנטה מאיטליה בשלוש מערכות.
2012
בינואר העפילה שראפובה לגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר ניצחונות על אנגליקה קרבר, סאבין ליזיקי ופטרה קביטובה (2 בעולם) אבל הפסידה בגמר במשחק חד-צדדי לוויקטוריה אזרנקה. בחודש מרץ בטורניר אינדיאן וולס (טורניר חובה) העפילה לגמר שני העונה אבל הפסידה שוב לוויקטוריה אזרנקה. שבוע לאחר מכן בטורניר מיאמי (טורניר חובה) שוב העפילה לגמר הטורניר אולם הפסידה לטניסאית הפולנייה אגניישקה רדוונסקה. בחודש אפריל פתחה שראפובה את עונת החימר עם זכייה בטורניר שטוטגרט המשוחק על חימר באולמות תוך שהיא מנצחת ברבע הגמר את סמנתה סטוסור (5 בעולם) בחצי את פטרה קביטובה (3 בעולם) ובגמר את ויקטוריה אזרנקה (1 בעולם). בתחילת חודש מאי שיחקה שראפובה בטורניר מדריד (טורניר חובה) בטורניר זה שראפובה הגיעה עד רבע הגמר והפסידה לסרינה ויליאמס שהמשיכה וזכתה בטורניר. שבוע לאחר מכן, היא זכתה שבטורניר שני העונה ובפעם השנייה ברציפות ברומא (הקטגוריה העליונה) תוך שהיא מנצחת ברבע הגמר את ונוס ויליאמס בחצי את אנג'ליק קרבר ובגמר את הטניסאית הסינית נה לי אחרי דרמה אדירה שבה הייתה שראפובה בפיגור מערכה ו 0–4 במערכה השנייה והפסקה של הגשם. ביוני זכתה באליפות צרפת הפתוחה, לאחר שניצחה בגמר את שרה אראני בשתי מערכות, והשלימה זכייה בכל אחד מארבעת טורנירי הגראנד סלאם והעפילה למקום הראשון בדירוג העולמי.
בטורניר הטניס באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה במדליית הכסף, לאחר שהפסידה במשחק הגמר לסרינה ויליאמס 0:6, 1:6.
2013
באליפות אוסטרליה הפתוחה הפסידה שראפובה בחצי הגמר ללי נה. במרץ זכתה בטורניר המסטרס באינדיאן וולס שבקליפורניה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על קרוליין ווזניאקי בשתי מערכות 2–6, 2-6 ועלתה בדירוג למקום שני בעולם.
באליפות צרפת הפתוחה העפילה בשנית לשלב הגמר, אך הפעם הפסידה 6:4, 6:4 לסרינה ויליאמס.
בווימבלדון הודחה בסיבוב השני אחרי שהפסידה בשתי מערכות למישל לרשר דה בריטו מפורטוגל. ביולי מינתה את ג'ימי קונורס למאמנה, וכעבור כחודש פיטרה אותו.
2014
זכתה באליפות צרפת הפתוחה לאחר שגברה בגמר על הטניסאית הרומנייה סימונה האלפ בשלוש מערכות, 6-4, 6-7, 6-4.
הורשעה באמרוץ
ב-7 במרץ 2016 הודיעה שראפובה כי נתפסה משתמשת בחומר בלתי חוקי באליפות אוסטרליה הפתוחה 2016, לאחר שהשתמשה בתרופה מלדוניום, שנאסרה לשימוש מתחילת 2016 על ידי הסוכנות העולמית נגד סמים ממריצים בספורט. ביוני אותה שנה הפדרציה הבינלאומית לטניס (ITF) השעתה אותה מפעילות ספורטיבית למשך שנתיים. באוקטובר 2016 הופחת עונשה ל-15 חודשים.
פרישה מטניס
ב-26 בפברואר 2020 פרשה מטניס בגיל 32 בלבד.
גביע הפדרציה
השתתפותה של שראפובה במשחקי גביע הפדרציה במדי נבחרת רוסיה היא נושא שנוי במחלוקת. בשנת 2004 הודיעה בת ארצה אנסטסיה מיסקינה שהיא תפסיק לשחק למען רוסיה אם שראפובה תצטרף לנבחרת. בסוף שנת 2005 הודיעה שראפובה שהיא מוכנה ונלהבת לשחק למען רוסיה במשחקה נגד בלגיה באפריל 2006, אך פרשה לפני שהמשחק התקיים.
בשנת 2007 פרשה שראפובה מההתמודדויות מול ספרד וארצות הברית עקב פציעות. הפרישה האחרונה הביא את קפטן הנבחרת הרוסית להודיע ששראפובה תהיה פסולה מלהיבחר למשחק הגמר של הגביע באותה שנה, בו התמודדו נבחרות רוסיה ואיטליה. למרות זאת שראפובה הגיעה לגמר, עודדה את חברותיה מהצד ושימשה להן כיריבת אימונים. בעקבות כך נמתחה על שראפובה ביקורת, בה נטען שהיא הגיעה לגמר רק כדי שתוכל להשתתף בטורניר הטניס האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג (החוק קובע שהשחקניות חייבות "להראות מחויבות" לגביע הפדרציה כדי לשחק בטורניר האולימפי).
שראפובה קיימה לבסוף את הופעת הבכורה שלה בגביע הפדרציה בפברואר 2008, בשלב רבע הגמר בו התמודדה נבחרת רוסיה מול נבחרת ישראל. שראפובה ניצחה בהתמודדות, שהתקיימה ברמת השרון, את ציפי אובזילר ואת שחר פאר. ההתמודדות כולה הסתיימה בתוצאה 1–4 לנבחרת הרוסית. באופן חריג, הקהל הישראלי הפריע לשראפובה על ידי קריאות וחיקוי הגניחות שלה במהלך המשחק.
המאזן של שראפובה בגביע הפדרציה עומד על 2 ניצחונות (שניהם במשחקי יחידות) מול הפסד אחד (במשחק יחידות).
חיים אישיים
שראפובה הייתה מאורסת לכדורסלן קבוצת ניו ג'רזי נטס, סאשה וויאצ'יץ'. ב־31 באוגוסט 2012 אישרה שראפובה כי הזוג סיים את ההתקשרות ונפרד קודם לכן באותה השנה. בין 2012 ל־2015 יצאה שראפובה עם הטניסאי הבולגרי גריגור דימיטרוב, ומאז שנת 2018 היא מנהלת מערכת יחסים עם איש העסקים הבריטי אלכסנדר גילקס. בדצמבר 2020 הודיעו שראפובה וגילקס שהם מאורסים, וביולי 2022 נולד להם בן.
צפריה
צַפְרִיָּה הוא מושב דתי של הפועל המזרחי באזור המרכז ליד נמל התעופה בן-גוריון, השייך למועצה אזורית שדות דן (שם קודם: עמק לוד).
הקמה
היישוב הוקם בשנת 1949 על חלק מאדמות הכפר הערבי סאפריה, שחרב במלחמת העצמאות ועל שמו נקרא היישוב. תחילה נקרא המושב "ספריה א'" ו"כפר צפריה". במקביל, בצד שני של הכפר, הוקם כפר חב"ד שנקרא צפריה ב' או שפריר. המושב הוקם על ידי עולים מצ'כוסלובקיה, פולין והונגריה כשהמרכיב ההונגרי היה דומיננטי בו. באמצע שנות ה-60 היו במושב 82 משקים בגודל 28 דונם. בשנת 1994 הופקעו מהמושב 640 דונם לצורך הרחבת נמל התעופה בן-גוריון.
אוכלוסייה
אנשי המושב הוותיקים היו עובדי אדמה (גידולי גפנים) ובעלי משק חי (רפת, דירים וגידול דבורים). כיום כמעט ואין עובדי חקלאות במושב.
פרויקט הבנייה "צפריה הצעירה" מאוכלס בבעלי מקצועות חופשיים, חלקם בנים לוותיקי המושב שהם חקלאים ואנשי משק. פרויקט הבניה החדש כולל בתוכו 60 מגרשים של חצי דונם לבניה צמודת קרקע. מטרד הרעש מפעילות שדה התעופה הוא הגורם המרכזי המעיב על איכות החיים במושב. בשנת 2018 וועדת הכספים אישרה פיצוי בגובה 1.2 מיליארד ש"ח שיועברו לרשויות המקומיות שתושביהן סובלים ממטרד הרעשים והזיהום.
למרות הפצרות התושבים, והפיצוי הגדול שניתן, עד היום הרשויות לא חשפו את המידע אודות זיהום האוויר ומטרד הרעש הצפוי בשנים הקרובות בעקבות הגידול הצפוי בתנועת הנכנסים והיוצאים בנמל התעופה בן-גוריון הסמוך.
ביישוב פועלים מספר בתי כנסת בהם בתי כנסת בנוסח אשכנז, ספרדי-מרוקאי ותימני.
בבחירות לוועד המקומי שנערכו בשנת 2018 הוכרע המנדט השלישי באמצעות הטלת מטבע ובו ניצח צביקה מנור.
שירותים
ביישוב פועלת אולפנה לבנות דתיות – "אולפנת צפירה". בעקבות התמורות שחלו באזורי הרישום למוסדות חינוך, חלק ניכר משטח האולפנה השייך לתנועת הנוער בני עקיבא משמש כיום כמוסד לתשושי נפש (בית הדרור) ולבית ספר לנערות חרדיות בחינוך מיוחד.
המושב מספק לתושביו שירותים שונים, לרבות ארבעה בתי כנסת, מקווה, מכולת, דואר, מגרש ספורט, מועדון, גני שעשועים, ספרייה, תחנת דלק, תנועת נוער בני עקיבא, מועדון ותיקים, מרכז קהילתי ומזכירות.
תחבורה
המושב סמוך לכביש מספר 1 ולכביש 40, כביש 4, כביש 6, כביש 412 וכביש 431. בסמוך למושב נמצא חניון שפירים – "חנה וסע" הממוקם על הנתיב המהיר בכביש 1 ומאפשר חנייה בחינם ונסיעה באמצעות הסעות (שאטל) לת"א. בכניסה הדרומית למושב שוכנת תחנת הרכבת כפר חב"ד. נמל התעופה בן-גוריון ממוקם בצמידות למושב (אך לא קיים מעבר ישיר בניהם).
שדה קלט
שדה קלט (receptive field) של תא עצב חישתי הוא חלק של המרחב שתא העצב מגיב אליו. זהו האזור שנוכחותו של גירוי בו משנה את פעילות תא העצב, כלומר את קצב הירי (firing rate) שלו. שדות קלט זוהו עבור תאי עצב במערכת השמיעה, במערכת החישה הגופנית (למשל תחושות מגע, טמפרטורה, כאב ועוד) ובמערכת הראייה.
ניתן להרחיב את מושג שדה הקלט הלאה במעלה מערכת העצבים, לרוב במוח עצמו. מספר תאי עצב חישתיים שיוצרים סינפסות עם תא יחיד במעלה המערכת, מהווים את שדה הקלט שלו. למשל, שדה הקלט של תא גנגליון ברשתית העין מורכב מהמבואות מכל המדוכים שיוצרים סינפסות איתו, וקבוצת תאי גנגליון יוצרת בעצמה שדה קלט עבור תא במוח. תהליך זה מכונה התכנסות.
שדות קלט במערכת השמע
במערכת השמע, שדות קלט יכולים להיות חלקי אזורים במרחב השמע או תחומים של תדירויות שמע. חוקרים בתחום זה כמעט ואינם משייכים שדות קלט של שמע לאזורים מוגדרים של רקמת האפיתל החישתי כמו, במקרה של יונקים, תאי שיער בשבלול האוזן (cochlea).
שדות קלט במערכת החישה הגופנית
במערכת זו, שדות הקלט הם אזורים בעור או באיברים פנימיים. לסוגים מסוימים של תאי חישה-מכנית (mechanoreceptors) (למשל טמפרטורה או לחץ) יש שדות קלט גדולים, בעוד שלאחרים יש שדות קלט קטנים יותר.
שדות קלט גדולים מאפשרים לתא לגלות שינויים על-פני שטח נרחב יותר, כלומר מקנים לו רגישות גבוהה יותר. בהקשר זה, "רגישות" היא מידת היכולת לחוש במגע כלשהו, אבל במחיר של חישה מדויקת פחות וחדה פחות, כאן "חדות" היא היכולת לקבל יותר פרטים של העצם שאיתו נוצר מגע. למשל, אצבעות, שדרושה להן יכולת לגלות פרטים עדינים בעצם, מאוכלסות בצפיפות על ידי מספר רב של תאי חישה מכנית, בעלי שדות קלט קטנים, בעוד שבגב וברגליים, למשל, יש מספר קטן יותר של תאי חישה, שלהם יש שדות קלט גדולים. לתאי חישה בעלי שדות קלט גדולים יש בדרך-כלל "נקודה חמה" (hot spot), שהיא מקום בשדה הקלט (על פי רוב - במרכז, ישירות מעל תא חישה נתון) שבו הפעלת גירוי מייצרת את התגובה החזקה ביותר.
שדות קלט במערכת הראייה
שדה הקלט מזוהה לעיתים קרובות כאזור הרשתית שבו פעולת האור משנה את קצב הירי של הנוירון. בתאי גנגליון ברשתית העין (ראו להלן), שטח זה ברשתית כולל את כל התאים קולטי האור מעין אחת, הקשורים לתא גנגליון מסוים דרך תאים דו-קוטביים, תאים אופקיים ותאי אמקרין. בנוירונים דו-עיניים בקליפה הראייתית, יש להגדיר את השטח המתאים בשתי הרשתיות (אחת בכל עין). על אף ששטחים אלה ניתנים למיפוי בכל עין בנפרד, על ידי סגירתה של האחת או האחרת, ההשפעה הכוללת על קצב הירי מתגלה רק כששתי העיניים פקוחות (ההשפעה הכוללת איננה סכום ההשפעות הבודדות).
הובל וויזל (Hubel & Wiesel) קידמו את התאוריה שלפיה שדות קלט ברמה אחת של מערכת הראייה נוצרים על ידי הקלט המגיע מתאים ברמה נמוכה יותר במערכת. בדרך זו, שדות קלט קטנים ופשוטים יכולים להצטרף וליצור שדות קלט גדולים ומורכבים יותר. תאורטיקנים מאוחרים יותר הרחיבו ארגון היררכי פשוט זה, בכך שאפשרו לתאים ברמה אחת של מערכת הראייה להיות מושפעים מתאים ברמות גבוהות יותר באמצעות מעגל משוב.
מופו שדות קלט לכל הרמות של מערכת הראייה, מתאים קולטי-אור, לתאי גנגליון ברשתית, לתאים בגרעין הברך הצידי (גב"ץ, lateral geniculate nucleus), לתאים בקליפת המוח הראייתית ולתאים באזורי הראייה האקסטרסטרייטיים (extrastriate visual areas).
ארגון שדות הקלט בתאי הגנגליון ברשתית העין
ארגון שדות הקלט של תאי גנגליון המורכבים מהקלט המתקבל מתאי קנה ותאי מדוך רבים, מספק דרך לגילוי ניגוד (contrast) בעצם, ובכך לגילוי גבולות הקצה של עצמים, שהוא השלב הראשון בראיית עצמים בסדרה של שלבי עיבוד שהמשכם במרכזי ראייה שונים במוח. כל אחד משדות הקלט מאורגן בצורה של דסקה מרכזית, הקרויה "מרכז", וסביבה טבעת משותפת-מרכז, הקרויה "היקף". כל אחד מאזורים אלה מגיב בצורה הפוכה לאור. לדוגמה, אור ב"מרכז" עשוי להגדיל את קצב הירי של תא גנגליון מסוים, בעוד שאור ב"היקף" יקטין אותו. הסיבה לכך היא שאזור ה"היקף" פועל בצורה אנטגוניסטית לאזור ה"מרכז".
הדוגמה הבאה ממחישה פעולה אנטגוניסטית זו של ה"היקף". כאשר אור פוגע בתא קנה שנמצא באזור מרכז שדה הקלט של תא הגנגליון, תא הגנגליון מעורר, כתוצאה מהשלבים הבאים:
נתייחס עתה למצב בו אור פוגע, לדוגמה, בתא קנה שנמצא באזור היקף שדה הקלט של תא הגנגליון. במקרה כזה תא הגנגליון מעוכב, כתוצאה מהשלבים הבאים:
ישנם שני סוגים של תאים דו-קוטביים ושל תאי גנגליון: מרכז-'דולק' (ON-center) ומרכז-'כבוי' (OFF-center). ההבדל הבסיסי בין שניהם נעוץ בעובדה שכל סוג מצויד בקולטן שונה לגלוטמט, שהוא הנוירוטרנסימטור היחיד שתאים קולטי-אור משחררים, כשתוצאת קישורו לקולטן תלויה בסוג תעלות היונים שהוא פותח. גלוטמט פועל כנוירוטרנסמיטר מעכב, כשהוא גורם לפתיחת תעלות שמביאות להיפרפולריזציה של התא. הפסקת שחרור גלוטמט מעכבת את ההשפעה המעכבת של הנוירוטרנסמיטור על התא הדו-קוטבי, מה שגורם לעירורו. תוצאה הפוכה מתקבלת כאשר מגורים תאים קולטי-אור שנמצאים בהיקפו של תא גנגליון מסוג מרכז-'דולק'. על אף שהם מגיבים בהפחתת השחרור של גלוטמט, הרי שכאן הוא פועל כנוירוטרנסמיטור מעורר, שפותח תעלות יונים שמביאות לדפולריזציה של התא, וכתוצאה – לעיכובו של התא הדו-קוטבי.
כשתאים קולטי-אור במרכזו של שדה הקלט של תא גנגליון מסוג מרכז-'דולק' (דרך תא דו-קוטבי מאותו סוג) מגורים על ידי אור, הם מפסיקים לשחרר גלוטמט לסינפסה, הדבר גורם לדפולריזציה של התא ולעירור שלו, ולבסוף - להגברת קצב הירי של תא הגנגליון שלו. לעומת זאת, עירור של תאים קולטי-אור באזור ההיקפי של שדה הקלט גורם לעיכוב התא הדו-קוטבי עקב היפרפולריזציה, וכתוצאה מכך להקטנת קצב הירי בתא הגנגליון שלו. לתא מסוג מרכז-'כבוי' יש בדיוק את התגובה ההפוכה (ראו איור). עירור של שני האזורים, בשני סוגי התאים, גורם לתגובה קלה (בשל אנטגוניזם, כלומר עיכוב השפעות הדדי של 'מרכז' ו'היקף' על תא הגנגליון אליו הם קשורים).
תא קולט-אור יכול ליצור סינפסות עם שני סוגי התאים הדו-קוטביים, וכך יש לו סינפסות בהן גלוטמט פועל בצורה מעוררת וגם סינפסות בהן הוא פועל בצורה מעכבת. בסיכומו של דבר, תאים קולטי-אור שהם חלק משדות הקלט של תאי גנגליון משני הסוגים, דרך תאים דו-קוטביים שמקשרים ביניהם, יכולים לעורר או לעכב נוירונים בתר-סינפטיים (postsynaptic) משום שהנוירוטרנסמיטור שהם משחררים לסינפסות שלהם, גלוטמט, יכול לפעול ליצירת דפולריזציה או היפרפולריזציה בהתאם לסוג התא.
ארגון של שדה קלט בצורה של מרכז-היקף מאפשר לתאי גנגליון להעביר מידע שאינו מתייחס רק לעצם עירורם של תאים קולטי-אור, אלא גם לשינויים באותות המגיעים למרכז ולהיקף של שדה הקלט שלו, מה שמאפשר להם להעביר מידע על ניגוד. גודלו של שדה הקלט קובע את התדירות המרחבית של המידע: שדות קלט קטנים מגורים על ידי תדירויות מרחביות גבוהות, כלומר כאלה שכוללות מידע חזותי של פרטים עדינים בעצם; שדות קלט גדולים מגורים על ידי תדירויות מרחביות נמוכות, כלומר אלה שכוללות פרטים גסים בעצם.
ארגון שדות הקלט בגרעין הברך הצידי (גב"ץ)
בהמשך מערכת הראייה, קבוצות של תאי גנגליון יוצרות את שדות הקלט של תאים בגרעין הברך הצידי. שדות הקלט של תאים אלה דומים לאלה של תאי גנגליון, עם מערכת מרכז-היקף אנטגוניסטית ותאים שהם מסוג מרכז-'דולק' או מרכז-'כבוי'.
ארגון שדות הקלט בקליפת הראייה
שדות הקלט של התאים בקליפת הראייה גדולים יותר וגם הדרישות שלהם מאות הגירוי מורכבות יותר בהשוואה לתאי גרעין הברך הצידי, כפי שיובהר להלן. הובל ווויזל [למשל, הובל, 1963] סיווגו את שדות הקלט של תאים בקליפה הראייתית לתאים פשוטים, תאים מורכבים ותאים מורכבים-ביותר (hyper-complex cells). לשדות הקלט של תא פשוט צורה מוארכת, לדוגמה, עם אזור אובלי מרכזי מעורר וסביבו אזור מעכב, או שהיא בקירוב מלבנית, עם צלע אחת ארוכה מעוררת ושנייה - מעכבת. דמויות העצם עבור שדות קלט אלה צריכות להיות בכיוון מוגדר על-מנת לעורר את התא (כלומר ממדים שונים בעצם מעוררים במידה שונה). עבור שדות הקלט של תא מורכב, ייתכן ויהיה צורך בהזזתו בכיוון מסוים של העצם (או פס אור) המכוון נכון על-מנת לעורר את התא. עבור שדות הקלט של תאים מורכבים-ביותר, ייתכן גם שיידרש שפס האור יהיה באורך מסוים. בסיכום, ברמת התא המורכב ביותר, ישנם שלושה פרמטרים כנראה, שמשפיעים על עירור התא: מימד, תנועה וגודל (אורך לגבי גוף צר כמו פס אור).
עומר ח'יאם
ע'יאת' אל דין אבו אל פתח עמר אבן אברהים ח'יאם נישאפורי (בפרסית: غیاث الدین ابو الفتح عمر بن ابراهیم خیام نیشاپوری; מכונה בקצרה עומר ח'יאם (לעיתים גם כיאם ב-כ'), בפרסית: عمر خیام; 18 במאי 1048 – 4 בדצמבר 1131) היה מתמטיקאי, אסטרונום, פילוסוף ומשורר פרסי. משמעות השם ח'יאם היא "עושה אוהלים", וייתכן שמקורו במקצועו של אביו.
חייו ומורשתו
ח'יאם התפרסם בזכות שורה של חיבורים אלגבריים שפרסם בזמנו, דבר שגרם לסולטאן מאלכשאה הראשון להטיל עליו משימות מחקר באסטרונומיה. כאסטרונום, הוא היה מעורב בתכנון של לוח השנה של ג'לאלי, לוח שנה שמשי שסיפק את הבסיס ללוח השנה הפרסי שעדיין נמצא בשימוש. ידוע שהיה בקיא גם בפילוסופיה, משפט והיסטוריה, אך כתבים שלו על נושאים אלו כמעט שלא נשתמרו. ח'יאם מצא שיטה גאומטרית לפתרון של משוואות ממעלה שלישית, הישג שהפך אותו למתמטיקאי הראשון שמצא פתרון כללי למשוואות כאלו. רק במאה ה-16 מצא טרטליה שיטה אלגברית טהורה לפתרון הבעיה. ח'יאם היה הראשון שחקר תכונות של מרובע סאקרי.
פרסומו במערב החל כאשר תרגם אדוורד פיצג'ראלד לאנגלית בשנת 1859 אוסף שירים שחיבר, ה"מרובעים" ("רבאעיאת"). השירים מורכבים על פי משקל פרסי של יחידות בעלות ארבע שורות. שורשי המרובעים נעוצים בשירה העממית הפרסית, וח'יאם שכלל וגיבש את הצורה השירית הזאת. לרוב הטורים עמוסים בתוכן עשיר. כיוון שהשירים עוררו התנגדות דתית, הם הועתקו בחשאי וצורפו אליהם גם שיריהם של כותבים אחרים. מבין יותר מ-5,000 שירים אשר מיוחסים לח'יאם, רק בין 158 ל-500 נחשבים כאותנטיים. בערוב ימיו הלך למכה כדי להיטהר, ולאחר מותו נקבר בנישאפור.
על שמו נקראו מכתש ח'יאם על הירח ואסטרואיד 3095. בחיפה נקרא רחוב על שמו, וביפו פעל משנת 1958 מועדון לילה על שמו, שהקימו שלמה צפריר וזאב ברלינסקי.
תרגומיו לעברית
חלק משיריו תורגמו לעברית לראשונה על ידי נפתלי הרץ אימבר, על־פי תרגומו האנגלי של פיצג'רלד. זאב ז'בוטינסקי תרגם אף הוא מבחר שירים מתוך התרגום האנגלי. גם יוסף מזל תרגם את ח'יאם לעברית. תרגומו הופיע בשנת 1907 במנצ'סטר. ד"ר הלל פרחי ממצרים בשנת 1931 תרגם את ח'יאם על פי תרגומו האנגלי של פיצג'רלד בהצלבה עם תרגומים ערביים. תרגום ראשון של שיריו ישירות על־פי המקור הפרסי נוצר ככל הנראה על ידי בנציון בנשלום. ב-1976 יצא לאור תרגומו של יעקב אורלנד. כיום ניתן למצוא תרגומים של הסופר ראובן נמדר לשיריו.
קישורים חיצוניים
, בתרגום בנציון בנשלום
נבחרת פלאו בכדורגל
נבחרת פלאו בכדורגל לגברים אינה מוכרת על ידי פיפ"א. עקב כך הנבחרת לא משתתפת בגביע העולם בכדורגל. הנבחרת הייתה שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC) עד שנת 2009 . בשנה זו עברה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC).
בודפשט
נהר הדנובה, הזורם בלב העיר מצפון לדרום, מחלק את מרכז העיר באופן סכמטי לשני חלקים עיקריים - פשׁט, שממזרח לנהר, הוא בעיקרו מישורי ובו מרוכז עיקר הפעילות המסחרית, הפיננסית והכלכלית שבעיר, וכולל כשני שלישים משטחה, ובודה, שממערב לנהר, הוא אזור הררי יותר, פחות מסחרי, ובו מונומנטים לאומיים כגבעת הטירה, וכן שכונות יוקרה. לבודפשט עשרים ושלושה רבעים, המצוינים בספרות רומיות.
יוסף ברודסקי
קורות חיים
נולד במשפחתו של צלם יהודי בלנינגרד. בגיל 15 עזב את בית הספר. לפי עדותו, התחיל לכתוב שירים בגיל 16. היה מקורב למשוררת אנה אחמטובה, שניבאה לו עתיד מזהיר. ב-1964 נעצר בעוון "שוטטות", נשפט ל-5 שנים והוגלה לאזור ארכנגלסק. בספטמבר 1965, בזכות התגייסותם של אנשי תרבות ורוח בולטים בברית המועצות ומחוצה לה, שוחרר ברודסקי ושב ללנינגרד. חלק קטן משיריו פורסמו בברית המועצות, אולם הרוב התפרסם במערב ("שירים ופואמות", 1965).