cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בובה מכנית
חשיבות בפילוסופיה של המדע והטכנולוגיה
הבובה המכנית מדגימה שימוש בפיתוחים טכנולוגיים שצמחו מתוך מטרה לשעשע ולהדהים. בבובות מכניות נרתמו לראשונה עקרונות מדעיים כגון כוח הקיטור וכוח המגנט ליצירה טכנולוגית. מאוחר יותר השתמשו בעקרונות אלה ליישומים בעלי תועלת מעשית, כגון מנועים ומכונות אוטומטיות. השיטות הטכנולוגיות וההנדסיות שהומצאו כדי לשכלל בובות מכניות, הניחו את הבסיס לטכנולוגיות אוטומציה ורובוטיקה מודרניות. אדמונד קרטרייט, למשל, רשם בשנת 1784 פטנט על מכונת טווייה, המכונה האוטומטית התעשייתית הראשונה, עקב התרשמותו הרבה מ"הטורקי", הבובה המכנית ששיחקה שחמט (ולאחר מכן התגלתה כתרמית) - "האם יותר קשה לבנות מכונה שתוכל לטוות מאשר מכונה שתוכל לבצע את כל המסעים הנדרשים במשחק מסובך זה?".
הפילוסוף בלז פסקל בנה בשנת 1642 את מכונת החישוב פסקלין על בסיס מנגנון תנועה אוטומטי. על בסיסה של זו תכנן צ'ארלס בבג' את מנוע החישוב הדיפרנציאלי שאיפשר לבצע חישובים מורכבים ואף היה ניתן לתכנות (כלומר שינוי ערכים בזיכרון המכונה כדי לגרום לה לפעול באופן מסוים). פיתוחים אלה הובילו ברבות השנים ליצירת המחשב המודרני. תומאס אלווה אדיסון שילב בין עקרון הזיכרון של הבובה המציירת לפי דסקיות מתכת חרוטות ובין עקרון תיבת הנגינה ויצר את הפונוגרף המנגן כל תקליט (שהיה בצורת תוף מתכת) שמוזן אליו.
בובות מכניות ומנגנוני תנועה אוטומטיים שימשו גם לחינוך והדגמה של עקרונות פיזיקליים ואנטומיים שונים ותרמו לקירוב קהל רחב אל המדע בדרך של שעשוע.
הבובה המכנית מציגה גוף מתנועע מאליו, כביכול, שמנגנון התנועה שלו חשוף וניתן לחקירה מדעית והנדסית. אין בבובה מיסטיקה או כישוף אך יוצרה הוא כעין בורא. הפילוסוף דקארט השתמש בדימוי גוף האדם למכונה בהשראת בובות מכניות. כפי שניתן לחשוף את עקרון פעולתה של בובה מכנית, ניתן גם לחשוף את העקרונות המדעיים הנמצאים בבסיס תנועתם של בעלי החיים. היה בכך קריאת תיגר על הדת ועל הדעות שהניחו קיום שדים ורוחות ושיר הלל למדע ולכוחו לא רק לגלות עקרונות תנועה, אלא גם לברוא גוף מתנועע. גם הרופא היהודי טוביה כהן דימה ב-1708 את גוף האדם לאוטומט, אך מטרתו הייתה הפוכה - לפאר את בוראו כמהנדס מופלא.
הפילוסוף מישל פוקו ראה בחיבת השליטים לבובות מכניות השלכה של חיבתם למנגנונים של השלטת כוח ומשמעת. הוא מציין לדוגמה את חיבתו של פרידריך השני, מלך פרוסיה לצבא הבובות המכניות שלו.
בתרבות ובספרות
הנס כריסטיאן אנדרסן כתב את הסיפור הזמיר של קיסר סין. לפי הסיפור, הקיסר התעצב כיוון שהזמיר האמיתי שאת שירתו אהב, ברח. אל הקיסר נשלח זמיר מלאכותי מופלא אך הוא לא התנחם משירת הזמיר המלאכותי שנשלח אליו כדי לנחמו וחלה.
בסיפור "מפצח האגוזים ומלך העכברים", מאת א.ת.א. הופמן, מציג האדון דרוסלמאייר בפני ילדי המשפחה בובה מכנית בגודל טבעי. גם אולימפיה, באופרה "סיפורי הופמן" (המבוססת גם היא על סיפור מאת א.ת.א. הופמן) היא בובה מכנית יפהפייה בגודל טבעי, שהמשורר מתאהב בה.
השירים "בובה ממוכנת" של דליה רביקוביץ' ו"בובה מכנית" של חנוך רוזן מדגימים את דימוי הבובה המכנית בתרבות.
בספר התגלית של הוגו קברה מאת בריאן סלזניק ובסרט הוגו שנעשה על פיו נוטלת בובה מכנית משוכללת חלק חשוב בעלילה.
שיהאן קרונטילאקה
שיהאן קרונטילאקה (באנגלית: Shehan Karunatilaka; נולד ב-1975) הוא סופר סרי לנקי. ספרו משנת 2010, "סיני: האגדה של פראדיפ מת'יו", זיכה אותו בפרס חבר העמים הבריטי , פרס DSC ובפרס גרטיאן. ספרו משנת 2022, "שבעת הירחים של מעלי אלמיידה", זיכה אותו בפרס בוקר.
שיהאן קרונטילאקה נולד בשנת 1975 בעיר גאלה שבסרי לנקה, וגדל בבירה קולומבו. למד בניו זילנד והתגורר בלונדון, באמסטרדם ובסינגפור.
למד ספרות אנגלית ומנהל עסקים באוניברסיטת מאסי בניו זילנד.
עבד במשרדי הפרסום מקאן, Iris ו-BBDO, וכתב מאמרים בכתבי עת, בהם הגארדיאן, ניוזוויק, רולינג סטון, GQ ועוד. ניגן בלהקות רוק בסרי לנקה.
מאורו ראמוס
מאורו ראמוס דה אוליביירה (בפורטוגזית: Mauro Ramos de Oliveira; 30 באוגוסט 1930 – 18 בספטמבר 2002) היה כדורגלן ברזילאי. לראמוס 30 הופעות בנבחרת ברזיל, עמה זכה במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1962 (בתור קפטן), וכן השתתף גם במונדיאל 1954.
במהלך הקריירה שלו שיחק ראמוס בסאו פאולו ובסנטוס מברזיל.
הראובני
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יעז
יָעֵז (שם מדעי: Capra Hircus X Capra Ibex; שמו העברי הוא הלחם בסיסים בין המילים "יעל" ו"עז") הוא בן כלאיים, הנוצר מהכלאה בין היעל המצוי לבין עז הבית – שניהם מהסוג הזואולוגי יעל. היעז, שמקורו בהזרעה מלאכותית, היה תוצר של מחקר ישראלי שהחל בשנות השבעים של המאה ה-20 על ידי דן רטנר, ממייסדי קיבוץ להב. לאחר מחקר היתכנות ועבודה גנטית והשבחת הגזע שנמשכה בין השנים 1972 ל-1982 הקים רטנר את עדר היעזים, מתוך כוונה ליהנות מהשילוב בין איכות הבשר של היעל לבין אפשרויות הביות הנוחות של עז הבית.
בשנת 1992 הוקפא תהליך הפיתוח של היעז בקיבוץ וגודל העדר הועמד על 70 יעזים כדי שיהיה ניתן להמשיך בפיתוח בעתיד. בשנת 1996 העדר הושמד מחשש למחלת הברוצלוזיס. מאז אין עוד פרטים חיים של בעל-חיים זה.
הואה
הואה (וייטנאמית ) היא עיר הבירה של מחוז טהואה טהיין-הואה (Thừa Thiên - Huế), במרכז וייטנאם. בין השנים 1802–1945 שימשה העיר כבירת שושלת נְוִין (Nguyễn), והיא ידועה בשל המונומנטים והאדריכלות שבה. נכון לשנת 2005 אוכלוסייתה מנתה כ-333,000 נפש.
מיקום גאוגרפי
העיר ממוקמת במרכז וייטנאם, על גדות נהר הבושם (Sông Hương), במרחק של מספר קילומטרים מחוף ים סין הדרומי. העיר נמצאת כ-540 קילומטרים מדרום להאנוי, בירת וייטנאם, וכ-640 קילומטרים מצפון להו צ'י מין סיטי, לשעבר סייגון, העיר הגדולה ביותר במדינה. יתרונה של העיר היה תמיד במיקומה המרכזי ובכך שהיא שוכנת בין שני בתי הגידול העיקריים במדינה לאורז, הממוקמים בדלתה של שני הנהרות העיקריים בווייטנאם: נהר המקונג מדרום, והנהר האדום מצפון.
היסטוריה
הואה זכתה לחשיבות כבירתם של מלכי שושלת נגוין, שושלת מלכים פיאודלית ששלטה ברובה של וייטנאם הדרומית, החל מהמאה ה-17 ועד למאה ה-19. ב-1775 נכבשה העיר על ידי טרין סאה (Trịnh Sa), מנהיג אחת מהמרידות שליוו את ירידתה של שושלת לֶה (Lê) המאוחרת. בזמן כיבושו נקראה העיר פו שואן (Phú Xuân).
ב-1802 הביס נגויין פו אן (Nguyễn Phúc Ánh), שהפך לאחר מכן לקיסר גיא לונג (Gia Long), את המורדים וביסס את שליטתו בכל וייטנאם. הוא הפך את הואה לבירתו בשל מיקומה במרכזה של המדינה ובשל קרבתה אל הים. הבירה החדשה תוכננה בהתאם לעקרונות הפילוסופיים של המזרח הרחוק והמסורת הווייטנאמית, ותוך התחשבות במאפייניו הפיזיים של האזור, ובמיוחד בנהר המחלק את העיר לשני חלקים. בתכנון הושם דגש על חמש הנקודות החשובות (ארבע רוחות השמים והמרכז), חמשת היסודות הטבעיים (אדמה, מתכת, עץ, מים ואש) וחמשת הצבעים הבסיסיים (צהוב, לבן, כחול, אדום ושחור). בעיר הוקמו ארבעה מתחמים מוגנים: "רובע הבירה" ששמש את מבני הממשל, במרכזו "העיר הפנימית" שבה שכנו הארמונות והמקדשים ואשר התחלקה בתורה לשני מתחמים נפרדים ("העיר הקיסרית" ו"העיר האסורה הסגולה"), ומתחם רביעי בצפון-מזרחה של העיר ("מגדל זימי הדגים") שחלש על התנועה בנהר. מאוחר יותר הוקמה "מצודת החוף" לחופו של ים סין הדרומי. ב-1805 הושלם תכנונה של העיר וב-1832 הושלמה מלאכת הבנייה.
הואה שימשה כבירת המדינה עד 1945. באותה שנה ויתר הקיסר באו דאי (Bảo Đại) על כסאו, לטובת ממשלה קומוניסטית שהוקמה בהאנוי שבצפון המדינה. באו דאי הוכרז כ"ראש המדינה" לתקופה קצרה על ידי הצרפתים שניסו לחזור ולהשתלט על וייטנאם, לאחר שהייתה בשליטתם הקולוניאליסטית לפני מלחמת העולם השנייה. הממשלה הקומוניסטית לא הכירה בשלטון זה, וגם לא כל העם הווייטנאמי קיבל אותו. ממשלתו של באו דאי התמקמה בסייגון שבדרום.
במלחמת וייטנאם שכנה הואה בשטחה של דרום וייטנאם, סמוך לקו הגבול עם צפון וייטנאם. במתקפת טט, ב-30 בינואר 1968, תקף צבא צפון וייטנאם בהפתעה את צבא ארצות הברית ואת צבא הדרום בעת חג הטט, חג ראש השנה הווייטנאמי. הואה הייתה בין מוקדי המתקפה וצבא הצפון הצליח להשתלט העיר לכמה שבועות. כ-2,800 מתושבי העיר נטבחו, ובעת הקרב שהתחולל בה היא נזקה העיר קשות. העיר הייתה בין האתרים האחרונים שבהם ניטשו קרבות לאחר שנהדפה המתקפה. מעבר לנזק לבניינים ההיסטוריים, נגרם נזק גם לדימויה של הואה כעיר שלווה ושקטה.
לאחר סיום המלחמה הוזנחו רבים מאתריה ההיסטוריים של הואה, שנתפסו על ידי השלטון הקומוניסטי כשרידים מעברה הפיאודלי של וייטנאם. בעשורים האחרונים חל שינוי במדיניות זו, וחלק מהעיר שוחזר. בשנת 1993 הוכרזה הואה כאתר מורשת עולמית.
אתרי העיר
מצפון לנהר נמצא "רובע הבירה" שבו שוכן מרכזה של העיר ההיסטורית. רוב המונומנטים החשובים והפגודות המרכזיות בעיר נמצאים באזור זה. החלק שמדרום לנהר חדש יותר, ונמצאים בו רוב אזורי העסקים והמגורים של העיר.
רובע הבירה רבוע, שטחו 5.2 קמ"ר ואורך כל אחת מצלעותיו הוא 2,235 מטרים. בחומת הרובע שרוחבה 21 מטרים וגובה 6.6 מטר, קבועים עשרה שערים ובכל אחד מצדדיה שישה מגדלי שמירה הבולטים ממנה. בפינה הצפון-מזרחית של העיר שוכן "מגדל זימי הדגים" הבולט מהחומה ומשטח העיר, וצורתו כשל משושה. מצודה זו חלשה על התנועה בנהר.
בדרומו של רובע הבירה, לחופו של הנהר, שוכנת העיר הפנימית, שצורתה כשל מלבן באורך 622 מטר וברוחב של 604 מטר. העיר הפנימית מוקפת חומה בגובה של 4.16 מטר וברוחב של כמטר. לעיר הפנימית מובילים ארבעה שערים, אחד בכל אחד מצדדיה, והיא מחולקת בחומות למספר מתחמים נפרדים - מתחם הטקסים, מתחם הפולחן, מתחם מגורי אם הקיסר וסבתו, מתחם המלאכה והאחסון, מתחם הגן ובית הספר הקיסרי, ו"העיר האסורה הסגולה". ארמונות העיר הפנימית בנויים בסגנון אחיד, וניצבים על במה מוגבהת. הם בנויים משלד עץ, בדרך כלל עץ שיטה, קירותיהם לבנים וגגותיהם עשויים מרעפים מזוגגים בצבע כחול או צהוב.
בליבה של העיר הפנימית שוכנת "העיר האסורה הסגולה" שאורכה 324 מטר ורוחבה 290 מטר (מסומנת בקו כחול במפה משמאל). שטחה 7.2 דונם, והיא מוקפת בחומה בגובה של 3.82 מטר וברוחב של 72 ס"מ. השער הדרומי בחומה היה שמור לקיסר, ובצדדיה האחרים היו שערים נוספים ששימשו לשימושים מוגדרים אחרים. בעבר ניצבו בעיר האסורה הסגולה יותר מארבעים מבנים, אך הם נהרסו ורק יסודותיהם שרדו כיום.
המצודה לחופו של הים שוכנת כעשרה ק"מ צפונית מזרחית לרובע הבירה. צורתה כשל עיגול בקוטר של 285 מטר, כדי להתמודד היטב עם גלי הים וסערות, והיא הוגנה בקירות לבנים ובחפיר. אתר היסטורי חשוב נוסף בעיר הוא קברי שושלת נגויין השוכנים על הגדה הדרומית של הנהר.
אלברטו בלאנקו
לואיס אלברטו בלאנקו סאוורדה (בספרדית: Luis Alberto Blanco Saavedra; נולד ב-8 בינואר 1978) הוא כדורגלן עבר פנמי, אשר שיחק בעמדת הקשר ההגנתי.
קריירה
בלאנקו עבר בקריירה שלו בין קבוצות רבות. עם קבוצת שריף טיראספול, בה שיחק ארבע שנים, זכה ארבע פעמים ברציפות באליפות מולדובה בין השנים 2002 ו-2005, וכמו כן בגביע המולדובי ב-2002. לאחר מכן שיחק גם באלניה ולדיקווקז הרוסית, וכן בקבוצות בערב הסעודית, איחוד האמירויות וקולומביה.
בין השנים 2000–2009 שיחק בלאנקו בנבחרת פנמה, והשתתף עם נבחרתו בגביע הזהב ב-2005 ו-2007. בסך הכל רשם 57 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שלושה שערים.
ורוניקה צוואגרמן
ורוניקה (ורני) צוואגרמן-מונש (Zwagerman, בהגייה הולנדית: זוואחרמן, על מצבתה נכתב צווגרמן; 20 במאי 1915 – 30 בינואר 1999) הייתה חסידת אומות העולם, שפעלה בזמן מלחמת העולם השנייה בעיר סנייק, הולנד.
קורות חיים
ורני נולדה בשנת 1915 בהולנד, והתחתנה עם וילם מונש, מורה לכימיה במקצועו.
בני הזוג מונש השתייכו לזרם הרפורמי פרוטסטנטי אך לא היו אדוקים.
בתקופת השואה בהולנד, בזמן החיפושים האינטנסיביים של הנאצים אחרי יהודים, הזוג מונש הסתירו בביתם, אשר היה בעיר סנייק, את חנה וייס גוטמן מאפריל 1943 ועד מאי 1945.
במהלך השנים שאחרי המלחמה שמרה ורני על קשר עם חנה, ואף הוזמנה לבר המצווה של בנה.
ורני ביקרה לראשונה בישראל בשנת 1968 בעקבות הזמנתה של חנה, וחזרה לבקר בישראל בשנת 1983.
במהלך ביקורה הכירה את דוד פינק ונשארה לחיות עימו בתל אביב.
ורני נפטרה ב-30 ינואר 1999 בבית חולים בהולנד ונקברה על פי בקשתה בישראל בבית הקברות האזרחי בגבעת ברנר.
Hearts Don't Break Around Here
Hearts Don't Break Around Here (בעברית: לבבות לא נשברים כאן) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. השיר נכלל באלבום האולפן השלישי של שירן, ÷ (2017). לאחר יציאת האלבום, הגיע השיר למקום ה-15 במצעד הסינגלים הבריטי, על אף שאינו סינגל.
רקע והרכב
השיר הוא הרצועה התשיעית בגרסה הסטנדרטית של אלבום האולפן השלישי של אד שירן, ÷ (Divide).
"Hearts Don't Break Around Here" היא בלדה איטית שנכתבה על ידי שירן וג'וני מקדייד. השיר הוא אחד מתוך מספר שירים שהשניים כתבו יחד כשנפגשו, בהם הרצועה הראשונה באלבום, "Eraser". לדברי שירן, זהו השיר האהוב עליו ביותר באלבום, שכן הפיק את השיר בעצמו. השיר נכתב על ילדה שהכיר בבית הספר. הוא תיאר את השיר כגרסתו של זמר-יוצר ל"ראפ ממולמל", כיוון שהוא זורם ולא מובנה, כמו זרם התודעה. במקור תוכנן כי הזמר הבריטי ג'יימס בלאנט ישיר את פזמון השיר, אך שירן שכח מכך.
ביקורות
דה אליזבת מ-Teen Vogue סקר את השיר בחיוב וכתב: "זה עשוי להיות הזמן להוציא החוצה את הטישו, כי יש לנו עוד שיר אהבה בידיים... והשיר הזה מתוק במיוחד. 'Hearts Don't Break Around Here' עוסק בפחד להיפתח ולהראות את הפגיעות שלך לאדם אחר, וכן את היתרונות מהצד השני כאשר אתה עושה זאת [...] זה מסוג השירים שתרצה לצטט בכתב עת ... או בכיתוב של תמונוה באינסטגרם".
ג'ון קלרנס סטיוארט
ג'ון קלרנס סטיוארט (באנגלית: John Clarence Stewart; נולד ב-16 באוגוסט 1988) הוא שחקן וזמר אמריקאי.
קריירה
סטיוארט ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו במחזה "The Whipping Man" בשנת 2013, שהוצג בתיאטרון אליאנס. הוא הופיע בעוד כמה מהפקות התיאטרון וכיכב גם במחזה בתיאטרון השחקנים בלואיוויל, ובמחזה "Fit for a Queen" שהוצג בתיאטרון הקלאסי בהארלם בשנת 2016.
בשנת 2015 ערך סטיוארט את הופעת הבכורה בסדרת הטלוויזיה "גות'האם" כקצין גריפין כץ. הוא המשיך להופיע בתפקידי אורח בכמה סדרות טלוויזיה ותפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה היה כאלכס ווסלי בסדרת הטלוויזיה לוק קייג' בה הופיע משנת 2016 עד שנת 2018.
בשנת 2019 הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "What/If". שנה לאחר מכן הוא החל לגלם את סיימון בסדרת הטלוויזיה "הפלייליסט של זואי".
יום יום עם מיה
הסדרה הייתה מועמדת בשנת 2019 לפרס התסריט הטוב ביותר לסדרת פרה-סקול, בטקס פרסי האנימציה באירלנד.
תקציר העלילה
מיה אור היא ילדה חייכנית בעלת תחביב מיוחד - גילוי דברים חדשים. בזכות יצר ההרפתקנות שלה, היא מגלה בכל יום משהו חדש. ההנאה הגדולה של מיה, ללמוד מהתרחשויות שהיא חווה בפעם הראשונה, סוחפת בעקבותיה את כל הסובבים אותה. מיה גרה בעיר יום-יום הסואנת, יחד עם משפחתה: אמא, אבא, אחיה התינוק והכלב שלה. בכל פרק היא יוצאת לחקור משהו חדש על העולם, נתקלת באירועים מרתקים ונהנית ממגוון עשיר של הפעילויות הכיפיות שחיי היומיום יכולים להציע לה.
אולי פיל
אולי פיל היא תוכנית טלוויזיה ישראלית מסוג דרמה מוזיקלית השודרה בחינוכית 23 וכיום משודרת בכאן חינוכית מאז יוני 2018.
התוכנית מבוססת על הצגה בשם זהה שעלתה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
עלילה
איילת מציירת את ״אולי פיל״ ואת ״לא גמור״, וכשאף אחד לא בסביבה הם קמים לחיים, יוצאים מהדף ומייעצים לה עצות. העצות שלהם מסבכות את איילת בצרות. בכל פרק מופיע שיר מקורי, שאיילת ו"אולי פיל" ו"לא גמור" שרים יחד.
קובי קובי
הסדרה שודרה במקור בקנדה בערוץ YTV, החל מ-7 בספטמבר 2003 עד 19 במאי 2006. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בין השנים 2004–2006. לסדרה הופקו 5 עונות ובהן 62 פרקים באורך 22 דקות.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר קובי קובי, ילד שעבר יחד עם משפחתו למונטריאול מאנגליה. במהלך הסדרה רואים כיצד הוא מתמקם בעיר החדשה יחד עם משפחתו וחבריו החדשים.
מדבבים
בשנת 2004 הדיבוב העברי בוים על ידי הדס מוזס, והופק על ידי נטע בן צבי. בשנת 2006 בדיבוב העברי בוים על ידי דני שגב, והופק על ידי אסנת סדן. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי איריס זינגר, גלעד קלטר, לני כהן, יעקב בוך (2004), דני שגב (2006), הילה מערבי (2006) ונטלי פיק (2006).
ניקיל אלכסנדר-ווקר
ניקיל אלכסנדר-ווקר (באנגלית: Nickeil Alexander-Walker; נולד ב-2 בספטמבר 1998) הוא כדורסלן קנדי, המשחק בקבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע. בן דודו של הכדורסלן שיי גילג'ס-אלכסנדר.
קריירת מכללות
אלכסנדר-ווקר נולד בטורונטו, קנדה, ובנערותו עבר ללמוד בצ'טנוגה שבטנסי, לצד בן דודו שיי גילג'ס-אלכסנדר. בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה טק, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 13.5 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 2019 נבחר אלכסנדר-ווקר בבחירה ה-17, על ידי ברוקלין נטס, ומיד הועבר בטרייד לניו אורלינס פליקנס. לאחר עונת רוקי מאכזבת, בה קלע 5.7 נקודות למשחק בלבד, הציג שיפור בעונתו השנייה ותרם 11.0 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים בממוצע למשחק עבור הפליקנס.
ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד למינסוטה טימברוולבס.
יום מול
יום המוֹל הוא יום חג לא רשמי הנחגג מדי שנה לכבוד המול. תאריך החג הוא 23 באוקטובר בין 6:02 בבוקר לבין 6:02 בערב.
רקע
המול הוגדר בשל צורך להמציא יחידת מידה המגדירה מספר גדול של חלקיקים. זאת בשל חוסר הנוחות בחישובים סטויכיומטריים בכימיה ובפיזיקה, אשר הצריכו שימוש במספרים עצומים. היות שבתגובה כימית אטומים מגיבים עם אטומים אחרים, ללא קשר למסתם ולגודלם, נוח יותר להשתמש ביחידה המתייחסת למספר החלקיקים. מספר אבוגדרו הוא מספר החלקיקים (אטומים, מולקולות, או יחידות נוסחה) הנמצאים במול חומר נתון. מול, או מספר אבוגדרו, הוא מספר החלקיקים ב-12 גרם של פחמן 12. מדענים נעזרים במספר זה כדי לחשב את מספר החלקיקים המצויים בכמות חומר.
החג
החג נהגה בתחילת שנות השמונים על ידי מורת בית ספר תיכון בארצות הברית שהציעה דרך להגברת ההתעניינות במקצוע הכימיה. ב-1991 נוסדה בארצות הברית קרן לאומית ליום המול. בהשראת מספר אבוגדרו, החג נחגג ב-23 באוקטובר בין 6:02 בבוקר לבין 6:02 בערב.
החג נחגג במדינות רבות בעולם בקרב תלמידי כימיה. בשנים האחרונות נחגג יום המול גם בישראל במגמות כימיה בתיכונים ומצוין על ידי ניסויים כימיים שונים.
עלילות ספיידרוויק
הסיפור מגולל את עלילותיהם של התאומים ג'ארד וסיימון גרייס ואחותם הגדולה מאלורי, העוברים לגור באחוזה ישנה שהייתה שייכת לדודהּ ובת דודתה של אמם, ארתור ולוסינדה ספיידרוויק. בתוך האחוזה הם מגלים ספר המכיל מפתח לעולם מופלא מלא בפיות, שדונים ויצורים קסומים אחרים.
ב-2009 קצת לאחר פרסומה המלא של סדרת הספרים הראשונה יצאה טרילוגיית המשך הנקראת "בעקבות עלילות ספיידרוויק", ובה מסופר על שני אחים חורגים, ניקולס ולורי, שמגלים יחד את עולמן של הפיות וצריכים להציל אותו מפני סכנה שמאיימת עליו.
רקע העלילות
כשעברו לאחוזה הישנה של משפחת ספיידרוויק, נתקל ג'ארד במעשים מוזרים והתרחשויות מוזרות. ג'ארד עולה לעליית הגג הסודית של הבית ומוצא על השולחן המעופש ומלא האבק פתק שעליו כתובה חידה:
"על הרי אררט תוכל למצוא את סודי למין האנושי כולו בין אמת לשקר אין הבדל על כן בקרוב מתהילתי תתפעל מעלה מעלה ושוב אל על חבר יקר, שיהיה במזל"
לאחר זמן ארוך של מחשבה וחיפושים מגלה ג'ארד תיבה ובה מוחבא ספר ישן כבן 80 שנה, "המדריך השימושי לעולם הפיות והשדונים". הספר נכתב על ידי ארתור ספיידרוויק, דודה של סבתו של ג'ארד, ואביה של בעלת הבית המקורית, לוסינדה ספיידרוויק.
המדריך, שהתגלה, מדבר על שדונים, גובלינים, פיות, גמדים, טרולים, ועוד יצורים מיתולוגיים אחרים, שעל פי המדריך, קיימים באמת, בכל מקום סביבנו.
מדריך שימושי
בספר הראשון ג'ארד, סיימון, מאלורי ואמם עוברים לאחוזה שקיבלו מלוסינדה ספיידרוויק (דודתם של אמם) שם הם מגלים עולם שלם של יצורים קסומים ושונים בשבילם, ועומדים בפני דילמה קשה. הם פוגשים עוזרן (בראוני) בשם נעצוץ שעוזר להם במהלך הסיפור.
משקף האבן
בספר השני סיימון נחטף על ידי הגובלינים הלא נראים לעין. בספר זה הם מוצאים אבן המעניקה "ראות" (היכולת לראות את היצורים הקסומים המסתתרים מבני האדם) ובעזרתה תוקפים גובלינים, ועוברים נחל שבו שוכן טרול מאיים.
סודה של לוסינדה
המדריך השימושי נגנב והילדים באים לבקר את דודת אימם, לוסינדה, בבית המשוגעים. היא מספרת להם את סודה, ומאירה אור על סודות עולם הפיות והשדונים.
עץ הברזל
משפחת גרייס נוסעת לתחרות של מאלורי בסייף. לאחר התחרות הם אינם מוצאים אותה. גא'רד פוגש משנה צורה ומאיים עליו עם הסכין שלו. אמם של גארד סיימון ומאלורי מדברת עם אביהם על ההידרדרות של ג'ארד. ג'ארד ואחיו מגלים שהגמדים חטפו את אחותם והמלכוס רוצה לדבר איתם הם מחליטים להחליף את מאלורי תמורת המדריך.
זעמו של מולגראת
בספר האחרון ג'ארד מאלורי וסיימון נלחמים בעוג, מולגראת וממציאים תככים כדי להציל את אמם. לבסוף ג'ארד הורג את מולגראת כאשר מולגראת מתחזה לאביו ואומר שהוא אוהב את ג'ארד, ולדבריו של ג'ארד אביו שונא אותו ולכן הסוד מתגלה ומולגראת נהרג.
שירת הנחלילית
בספר הראשון של בעקבות עלילות ספיידרוויק מסופר על ילד בשם ניק (ניקולס) שאמו מתה ואבא שלו התחתן שוב. לביתם באות אמו החורגת ואחותו החורגת. אחותו החורגת של ניק, לורי הביאה איתה ספרים על יצורים קסומים. לורי וניק יוצאים לחפש יצורים קסומים ומוצאים נחלילית פצועה (פיית מים). הנחלילית מודה להם וניק מתחיל להאמין ביצורים הקסומים. ניק ולורי יוצאים לעוד מסע חיפוש ומגלים ענק שמנסה להשמיד את האזור.
בעיה ענקית
אל ניק ולורי מצטרפים למסע ג'ול, אחיו הגדול של ניק, וסינדי חברתו.
מלך המנדרקונים
הספר השלישי והאחרון בסדרה הוא המשך לסיפור השני אחרי הברחת הענקים לים מופיעים בפלורידה מנדרקונים והם יוצאים למשימה לחסל אותם והם מחזירים את הענקים מהים כדי להביס את המנדרקונים. להרפתקה מצטרפים מאלורי, ג'ארד וסיימון.
קקורו
קקורו (שם מדעי: Kakuru; קרוי על שם נחש הקשת המיתולוגי - "Kajura") הוא סוג של דינוזאור תרופוד קטן שהתקיים בקרטיקון התחתון באוסטרליה לפני 120 עד 113 מיליון שנה בקירוב. המאובנים שלו התגלו במחצבי אופאל ליד העיר אדלייד, בירת אוסטרליה הדרומית בידי בעלים של חנות פנינים, והם תוארו ב-1980 בידי החוקרים נוויל פלדג' (Neville Pledge) וראלף מולנר (Ralph Molnar). סוג זה הכיל מין אחד - Kakuru kujani, על שם האבוריג'ינים הקרויים Kuyani. הממצאים של הדינוזאור כמעט נמכרו ונעלמו למדע אך ב-2004 מוזיאון אוסטרליה הדרומית הצליח לקנות אותם ב-22,000 דולר חזרה.
הממצאים היחידים שכלל הדינוזאור כוללים שוקה באורך 33 ס"מ ושברי שוקית. הדינוזאור עצמו הגיע לאורך של שתיים שלושה מטרים והיה כנראה אוכל בשר בעל גפיים ארוכות בעלות טפרים מחודדים בקצוות. משייכים אותו לחלק מהמנירפטורים, הדינוזאורים שהפכו לעופות והיו כנראה מכוסי נוצות. הוא נחשב לסוג פרימיטיבי של מנירפטור הקרוב בעיקר לאלופטריקס.
זוזימו
זוזימו אלבס קלאזאס (פורטוגזית: Zózimo Alves Calazães; 19 ביוני 1932 – 17 ביולי 1977) היה כדורגלן ברזילאי.
במהלך הקריירה שלו (1948–1967) שיחק זוזימו בסאו כריסטובאו, בבנגו, בפלמנגו, בפורטוגזה, באספורטיבה דה גוארנטינגואטה ובספורטינג קריסטל.
זוזימו שיחק 36 משחקים בנבחרת ברזיל וכבש שער אחד. בנוסף, זכה עם הנבחרת במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1962.
נט-או-דאג
Natt och Dag (משוודית: [ˈNatː ɔ ˈdɑːɡ], בתרגום לעברית: "לילה ויום") היא משפחת אצולה שוודית ואחת המשפחות השוודיות הוותיקות ביותר. המשפחה ידועה באופן רשמי מאז שנת 1280, על פי מסמכים בארכיון הלאומי השוודי.
היסטוריה
האב הקדום הוותיק ביותר של המשפחה, לפי התיעוד המוקדם ביותר מאז 11 במאי 1280, הוא נילס סיגרידסון, אשר היה ידוע כאביר, דובר החוק וורנד, וחבר המועצה הסמוי (מ-1299 לכל המוקדם). בני המשפחה החלו להשתמש בשם Natt och Dag לראשונה במאה ה-18, ומשמעותו בעברית היא "יום ולילה". השם רומז להבדל הניגודיות בין הצבעים כחול וזהב בשלט האצולה של המשפחה. בתחילת המאה ה־16 הוטבע המטבע השוודי בסמל "נאט או דאג", מפני שבני המשפחה היו יורשי העצר של שוודיה.
נכון ל־31 בדצמבר 2007, 56 אנשים נשאו את השם Natt och Dag בשוודיה. בני המשפחה, המתגוררים בארצות הברית, נושאים את השם DeRemee ו-Dagg.
שלט האצולה
צבעי הזרועות הם סמליים: צבע התכלת (כחול) מסמל את הלילה והצבע הזהוב את אור היום.
מריה קלווה
מריה קלווה (באנגלית: Maria Klawe; נולדה בשנת 1951) היא מדענית בתחום מדעי המחשב ונשיאת הארווי מאד קולג'. קלווה נולדה בטורונטו, קנדה, והתאזרחה בארצות הברית בשנת 2009. היא הדיקנית לשעבר של בית הספר להנדסה ומדע שימושי באוניברסיטת פרינסטון.
ביוגרפיה
קלווה נולדה בטורונטו, קנדה. בין הגילאים 4 - 12 התגוררה בסקוטלנד, ולאחר מכן חזרה עם משפחתה לאדמונטון בקנדה, אלברטה. למדה באוניברסיטת אלברטה, אך פרשה מן הלימודים בשביל לטייל בעולם. בשנת 1973 חזרה והשלימה את לימודי התואר הראשון שלה .B.Sc. היא נשארה באלברטה ללימודי תואר שני, ובשנת 1977 קיבלה שם תואר דוקטור במתמטיקה. היא הצטרפה לסגל האקדמי באוניברסיטת אוקלנד כמרצה זוטרה בשנת 1977 אך עזבה לאחר שנה אחת. היא החלה ללמוד לתואר דוקטור נוסף במדעי המחשב באוניברסיטת טורונטו, אך הפכה לחברת סגל לפני השלמת לימודיה. עבדה שמונה שנים בתעשייה במרכז המחקר של חברת יבמ (IBM) בסן חוזה, קליפורניה, תחילה בתור עוזרת מחקר, ולאחר מכן בתור מנהלת קבוצת המתמטיקה הבדידה ומנהלת מחלקת מתמטיקה ומדעי המחשב. עברה יחד עם בעלה, ניק פיפנגר, חוקר מוכר בתחום מדעי המחשב, לאוניברסיטת קולומביה הבריטית שם עבדה 15 שנים. בין השנים 1988- 1995 היא כיהנה כראשת המחלקה למדעי המחשב, בין השנים 1995 - 1998 כסגנית נשיאה של דיקן הסטודנטים, ולאחר מכן כדיקנית הפקולטה למדע בין השנים 1998 - 2002. בהמשך עברה לאוניברסיטת פרינסטון ולהארווי מאד קולג'.
בנוסף לקריירה שלה כחוקרת ואקדמאית, קלווה ידועה בשל ציוריה בצבעי מים. קלווה היא רצת מרתון ידועה, להטוטנית וחסידה גדולה של משחקי מחשב. היא פעילה מרכזית למען עידוד נשים להשתלב בתחומי המדע והטכנולוגיה.
פרסים ואותות
קלווה קיבלה תוארי דוקטורט של כבוד ממספר אוניברסיטאות, ביניהן: מאוניברסיטת ריירסון בשנת 2001, אוניברסיטת ווטרלו בשנת 2003, אוניברסיטת קווין בשנת 2004, אוניברסיטת דלוויז בשנת 2005, אוניברסיטת אקדיה בשנת 2006, אוניברסיטת אלברטה בשנת 2007, אוניברסיטת אוטווה בשנת 2008 ואוניברסיטת קולומביה הבריטית בשנת 2010.
קלווה כיהנה כנשיאת ארגון ה-ACM בין השנים 2002 - 2004, ובשנת 2004 קיבלה מהארגון את פרס האברמן.
תחומי מחקר
תחומי המחקר המצוטטים ביותר של קלווה עוסקים באלגוריתמים לפתרון בעיות אופטימיזציה גאומטריות, בחירה של התהליך הראשי אשר רץ במערכת מבוזרת, בעיית הגלריה לאמנות ומחקרים על השפעת המגדר על משחקי מחשב. מחקריה עוסקים גם באנליזה פונקציונלית, מתמטיקה בדידה, מדעי המחשב התאורטיים ואינטראקציית אדם-מחשב. קלווה ייסדה את פרויקט האפאזיה, שיתוף פעולה בין אוניברסיטת קולומביה הבריטית לאוניברסיטת פרינסטון לחקר מחלת האפאזיה ופיתוח עזרים קוגניטיביים לאנשים הסובלים ממנה, לאחר שחברתה אניטה בורג חלתה במחלה. מספר ארדש של קלווה הוא 1.
פעילות למען קידום נשים במדעים
קלווה מעורבת רבות בפעילות למען העלאת הייצוג של נשים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, ההנדסה והמתמטיקה. בשנת 1991, יחד עם ננסי לבנסון, היא הקימה את ארגון CRA-W אשר פועל להגדלת מספר הנשים העוסקות בתחומי מדעי המחשב וההנדסה במחקר ובאקדמיה בכל הרמות, וכיהנה כיו"ר משותף של הארגון. בנוסף, היא הייתה חברה אישית של אניטה בורג ושימשה כיו"ר חבר הנאמנים של מרכז אניטה בורג למען נשים וטכנולוגיה בין השנים 1996 - 2011.
גאלי (עיר)
גאלי (בגאורגית: გალი, באבחזית: Гал) היא עיירה במחוז גאלי שבאבחזיה, גאורגיה, והמרכז המינהלי של המחוז. העיירה הייתה בתוך אזור הביטחון המפורז של האו"ם עד שנת 2009.
העיירה ממוקמת 77 ק"מ דרומית לעיר הבירה סוחומי.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2020, העיירה מונה 7,449 תושבים.
אוכלוסיית גאלי הגיעה לשיאה בסוף שנות ה-80 - תחילת שנות ה-90, אז חיו בעיירה מעל ל-15,000 תושבים.
לאחר מלחמת אבחזיה, חלה ירידה גדולה באוכלוסייה עקב הטיהור האתני של הגיאורגים באבחזיה ועקירת האוכלוסייה לשאר חלקי גיאורגיה. למרות שהיו הרבה עקורים שנפגעו מהסכסוך, העיר לא איבדה אוכלוסייה בצורה משמעותית כמו ערים אחרות (לדוגמה אוצ'מצ'ירה).רובם המכריע של תושבי העיירה הם ממוצא גאורגי - מגרלי. ולכן, השפה העיקרית הדבורה בעיירה היא מגרלית, ובנוסף גם השפות גאורגית ורוסית מדוברות בצורה פחותה בעיירה.
היסטוריה
גאלי קיבלה מעמד של עיירה בשנת 1932.
כלכלה
בגאלי תחנת רכבת, מפעלי תה ושמנים אתריים, תיאטרון ומוזיאון מקומי.
שוק רמלה לוד
שוק רמלה לוד הוא שוק מזון וביגוד ישראלי, שהתקיים תחילה ברמלה ולוד ובהמשך הפך לשוק הנודד גם במספר מקומות נוספים ברחבי ישראל. בין השאר השוק מתארח למשך יום בשבוע בעין המפרץ, בירושלים (ליד תחנת הרכבת מלחה), באזור התעשייה של עמק חפר ועוד. השוק פעל מספר פעמים בעבר ללא רישיון קבוע בחלק מהמקומות, או נתקל בהתנגדות גורמים מקומיים, ולכן עבר לאורך השנים בין אתרים שונים (למשל ממתחם "ביג" בקריית אתא לעין המפרץ, ומתחנת האוטובוסים המרכזית "אגד" בפרדס חנה אל אזור התעשייה עמק חפר).
לעיתים מאמצים שווקים נודדים ברחבי הארץ את הכינוי "שוק רמלה לוד" לשווקיהם, אף כי אינם במקור משוק זה. ב-2006 פסק בית המשפט המחוזי בחיפה כי השם "שוק רמלה לוד" אינו בחזקת קניין רוחני, ולכן לכל אחד ניתנת הזכות להשתמש בו.
הר גולד (אנטארקטיקה)
הר גולד (באנגלית: Mount Gould) הוא הר נישא במרכז הרי טאפלי, בהרי המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,385 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הרכס
ההר התגלה בדצמבר 1929, על ידי הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה; הקבוצה, בהנהגתו של לורנס מקינלי גולד (Laurence McKinley Gould).
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי אדמירל משנה ריצ'רד א. בירד.
בירד קרא להר על שמו של לורנס מקינלי גולד. בין השנים 1955–1970 גולד עמד בראש הקבוצה המתכננת את התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, וכן כיהן כיו"ר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
אלפרדו ראמוס מרטינס
אלפרדו ראמוס מרטינס (בספרדית: Alfredo Ramos Martínez; 12 בנובמבר 1871 – 8 בנובמבר 1946) היה צייר, צייר קיר ומחנך, שחי ופעל במקסיקו, פריז ולוס אנג'לס. הוא נחשב על ידי רבים ל'אבי המודרניזם המקסיקני', ידוע בעיקר בזכות ציוריו השלווים והאמפתיים של אנשים וסצנות מקסיקניות מסורתיות.
שנים מוקדמות 1880–1900
ראמוס מרטינס נולד ב-1871 במונטריי שבמדינת נואבו לאון במקסיקו, בנם התשיעי של חקובו ראמוס ואשתו לואיסה מרטינס. אביו היה סוחר מצליח שעסק בתכשיטים, בדים, כסף, חליפות רקומות ועוד. כל בני משפחת ראמוס מרטינס היו מעורבים בעסקי אביהם והיה צפוי שגם האמן יצטרף יום אחד לעסקי המסחר. עם זאת, הכישרון והשאיפות הברורות של ראמוס מרטינס הניעו אותו לקראת קריירה באמנויות; בחירה שמשפחתו תמכה בה בסופו של דבר.
בגיל תשע אחד מציוריו של ראמוס מרטינס, דיוקנו של מושל מונטריי, הוצג בתערוכה בסן אנטוניו שבטקסס וזכה בפרס הראשון. חלק מהפרס הזה כלל מלגה ללימודים בבית הספר היוקרתי ביותר לאמנות בכל מקסיקו, האקדמיה הלאומית לאמנויות יפות (Academia Nacional de Bellas Artes) במקסיקו סיטי. כך כל משפחת ראמוס מרטינז עברה לקויואקאן בפרוורי מקסיקו סיטי.
כסטודנט, המדיום המועדף עליו היה צבעי מים והוא זכה בפרסים רבים על הישגיו. למרות שהוא מצא את שיטות ההוראה באקדמיה מדכאות ומנוגדות לדחפים הרגשיים שלו. ראמוס מרטינס יצר אוסף יצירות משמעותי והצליח למכור עוד כשהיה סטודנט. באותה העת, הוא נחשף לזוהר של האמנים האימפרסיוניסטים והפוסט-אימפרסיוניסטים, והם שכנעו את הצייר הצעיר שחשוב שיהיה באירופה כדי להמשיך את השכלתו. למרות שמשפחתו לא הייתה ענייה, לא היו להם מספיק כסף לתמוך בחלומו האירופי.
פריז 1901–1910
בהיותו בפריז, ראמוס מרטינס השתתף בסלונים אמנותיים וספרותיים שונים והכיר את המשורר הניקרגואי המודרניסטי, רובן דריו. דריו וראמוס מרטינס הפכו לחברים קרובים, ובכך הבטיחו את הכללתו של ראמוס מרטינס במעגל חיים עם אומנים כמו איזדורה דאנקן, פול ורלן, אליאונורה דוזה, רמי דה גורמון ואנה פבלובה.
דריו כתב בהרחבה על הרעיונות הציוריים והספרותיים שהגדירו את היצירתיות של שני האמנים במהלך אותן שנים. השניים נסעו גם לבלגיה ולהולנד כדי ללמוד את יצירותיהם של רמברנדט ואן גוך. יצירותיו של האמן מתקופה זו מושפעות מאוד מהטונאליות הקודרת של השמים והים ההולנדיים.
בשנת 1905, ראמוס מרטינס החל להשתתף בסלון הסתיו השנתי בפריז, אולי החשוב מכל הסלונים של אותה תקופה. בתוך שנה מהצגה הראשונה שלו שם, ציורו "האביב" זכה במדליית הזהב.
עם זאת, לאחר ההכרה הגדולה הזו, הרסט החליטה שהיא לא תיתן לו יותר את הקצבה החודשית שלו וראמוס מרטינס החל במאבק להתפרנס כאמן.
מקסיקו 1910–1929
בתחילת 1910, מקסיקו הייתה מדינה סוערת. המהפכה המקסיקנית החלה, ושלטונו בן 30 השנים של הנשיא פורפיריו דיאס היה על סף קריסה עקב לחץ הרפורמות הפוליטיות. בתוך שנה מהתפטרותו של הנשיא בשנת 1911, הכריזו הסטודנטים לאמנות באקדמיה הלאומית על שביתה במטרה למחות על 'הדיקטטורה האסתטית' של האקדמיה. הם דרשו הקמת 'אקדמיה חופשית' והציעו את ראמוס מרטינס כמנהל. ראמוס מרטינס, שזכה להצלחה באירופה, אהד את מטרת הסטודנטים, והפך לראשונה לעוזר המנהל וב-1913 למנהל האקדמיה.
ב־1914, ראמוס מרטינס התפטר מתפקיד כמנהל האקדמיה אך פתח בית ספר פתוח נוסף בקויואקאן. באותה שנה, עבודתם של תלמידיו הוצגה ב"תערוכת יצירות מבתי ספר ציבוריים ואמנות" בביתן הספרדי וזכו לתגובות חיוביות ביותר.
המצב הפוליטי במקסיקו נותר הפכפך ביותר בהמשך העשור ועד 1920 הוחזר ראמוס מרטינס לתפקיד מנהל האקדמיה. למרות כל הפוליטיקה, בתי הספר הפתוחים פרחו וראמוס מרטינס זכה להכרה כחדשן אמיתי בעולם האמנות המקסיקני ולעיתים קרובות נקרא "אבי האמנות המקסיקנית המודרנית".
הרעיונות הפדגוגיים האמנותיים של ראמוס מרטינס הוצגו ביפן על ידי הצייר היפני טמיג'י קיטאגאווה, שעבד כמורה בבתי הספר הפתוח בטללפן ובטסקו  במהלך שנות ה-20 וה-30, והפך לדמות משפיעה בתנועת החינוך לאמנות הליברלית לאחר מלחמת העולם השנייה ביפן.
בעוד ראמוס מרטינס השקיע את רוב מרצו בהוראה ובהקמת בתי הספר הפתוחים שלו, הוא גם המשיך בעבודתו כצייר. בשנת 1923 הוענק לו הצלב הגדול של מסדר לאופולד על ידי מלך בלגיה אלברט הראשון כהוקרה על תרומתו לאמנויות החזותיות.
בשנת 1928, ראמוס מרטינס התחתן עם מריה דה סודי רומרו מאזור ואחאקה. בתם, מריה, נולדה שנה לאחר מכן, כשהיא סובלת משיתוק. ראמוס מרטינס התפטר מתפקיד מנהל האקדמיה והמשפחה עברה תחילה למרכז הרפואי מאיו קליניק בעיר רוצ'סטר במדינת מינסוטה בארצות הברית, ובסופו של דבר התיישבה באקלים המתון יותר של לוס אנג'לס.
קליפורניה 1930–1946
לאחר שעבר ללוס אנג'לס ב-1929, הוצעה לראמוס מרטינס תערוכה על ידי מנהל מוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס (LACMA). מספר תערוכות עוקבות התקיימו לאחר מכן לאחר מכן, כאשר מרטינס התקשר לקהל לקוחות חזק בקהילה ההוליוודית.
קדם ערבה
קדם ערבה הוא מאחז במתכונת של יישוב קהילתי מעורב (חילונים ודתיים), השוכן במקום בו שכן קיבוץ בית הערבה בשנים 1986–2000.
היסטוריה
במשך שנים התקיים במקום קיבוץ בית הערבה. במהלך שנת 2000 עבר הקיבוץ למיקומו הנוכחי, כקילומטר מערבית. עד לשנת 2015 שכנו במקום העובדים הזרים של קיבוץ בית הערבה.
אלפרדו ראמוס מרטינס
קליפורניה 1930–1946
המנהל האמנותי של האחים וורנר רכש מספר יצירות של האמן והציג את עבודתו של האמן בפני לקוחותיו. במאי הקולנוע הידועים ארנסט לוביטש ואלפרד היצ'קוק, מעצבת התלבושות אדית הד, התסריטאי ג'ו סוורלינג והשחקנים צ'ארלס לוטון, גרי קופר, ג'יימס סטיוארט וביולה בונדי, בין היתר, היו אספנים של עבודותיו.
בנוסף לשליטתו בכל המדיה הקונבנציונלית כולל רישום, הדפס, צבעי מים וציור, ראמוס היה צייר קירות מיומן ביותר בטכניקה של ציור פרסקו מסורתי. למרות שמספר ציורי קיר שלו נהרסו, כולל אלה במלון צ'פמן פארק בלוס אנג'לס, כמה דוגמאות חשובות שרדו. אלה כוללות את הקפלה של בית הקברות סנטה ברברה (1934). פרסקו נוסף, אחת מיצירותיו המשמעותיות ביותר של ראמוס מרטינס, "לה גלגצה", שנקרא על שם חגיגות השפע המתרחשות בעיר ואחאקה, הוזמן ב-1933 על ידי התסריטאי ג'ו סוורלינג לביתו בבוורלי הילס. לאחר שנשכח במשך שנים רבות הוא חולץ לפני הריסת המגורים של התסריטאי ב-1990.
קדם ערבה
היסטוריה
בקיץ 2022 התגוררו ביישוב 47 משפחות.
אלפרדו ראמוס מרטינס
קליפורניה 1930–1946
לפני מותו, ראמוס מרטינס עבד על סדרת ציורי קיר בשם "מוכרי הפרחים" במכללת סקריפס בקלרמונט. ציורי הקיר הלא גמורים נשמרו כמחווה לאמן.
קדם ערבה
גאוגרפיה
קדם ערבה שוכן סמוך לכביש 90, צפונית לצומת בית הערבה וים המלח, דרומית לבקעת הירדן ודרומית-מזרחית לעיר יריחו.
אלפרדו ראמוס מרטינס
קליפורניה 1930–1946
אלפרדו ראמוס מרטינס מת במפתיע בגיל 73 ב-8 בנובמבר 1946 בלוס אנג'לס. הוא נקבר בבית הקברות הולי קרוס בקולבר סיטי, קליפורניה.
התחנה המרכזית הישנה של תל אביב
התחנה המרכזית הישנה של תל אביב שימשה במשך 52 שנים כתחנת האוטובוסים המרכזית של תל אביב, ממנה יצאו אוטובוסים לנסיעות עירוניות ובין-עירוניות. בתחנה פעלו גם תחנות מוניות, והיא שימשה כמרכז מסחרי הומה.
ב-31 ביולי 2009, לאחר 67 שנות פעילות, הפסיקה "אגד" את פעילות הקווים שעוד נותרו בתחנה והעבירה אותם לתחנה המרכזית החדשה ולתחנות אחרות. באופן זה, סיים המקום את תפקודו כתחנת אוטובוסים. באוגוסט 2009 נהרסו חלק מהתחנות שנותרו על הרציפים בתחנה.
היסטוריה
המניע העיקרי להקמת התחנה בשטח זה היה העובדה שהאוטובוסים העירוניים חנו באזור זה ממילא באותן שנים, שכן כיכר המושבות הסמוכה היוותה הצומת התחבורתי שממנו יצאו, עברו, וחנו חלק ניכר מן האוטובוסים בעיר ומחוצה לה.
בינואר 1940 נבנו רציפי התחנה לצד בניין מודרניסטי, שתכננו האדריכלים נחום זלקינד וורנר יוסף ויטקובר, ובניית התחנה הושלמה בדצמבר 1941, והיא החלה לפעול ב-10 במאי 1942. היא נחשבה אז לתחנה המרכזית המתקדמת בארץ, וכללה מבני שירות מתקדמים, מעברים תת-קרקעיים בין הרציפים ושירותים ציבוריים שנמצאים באזור הטרמינל. בהתאם הרחובות מסביב לתחנה נקראו על שם חבלי הארץ: הגליל, הנגב, השפלה, השרון, והשומרון.
ב-1947 הוטל על התחנה עוצר למשך יום אחד.
במלחמת העצמאות שימשה התחנה נקודת היציאה לשיירות לירושלים ואף הופצצה על ידי מטוסים מצריים ב-18 במאי 1948 בהפצצה נהרגו 42 אנשים.
כבר בסוף שנות החמישים לא עמד מתחם התחנה שגודלו היה כ-10.5 דונם בלבד בעומס שהגיע לאלפי אוטובוסים ביממה בהם נסעו כחצי מיליון נוסעים, ובשל כך תחנות הקצה של רוב הקווים העירוניים של אגד ודן היו ברחובות נווה שאנן ולא בתחנה עצמה. תוכנית לספח לתחנה 6.5 דונם של השטח שבין התחנה לבין דרך פתח תקווה לא יצאה לפועל בשל ריבוי בעלויות על השטח והעלות הגבוהה של הקרקע.
במשך שלושה עשורים כשהתחנה תפקדה מעל הקיבולת שלה, היא תוארה כך ב-1988:
על כן ב-1963 החל להתגבש הפרויקט היזמי הידוע כמתחם "התחנה המרכזית החדשה של תל אביב".
לאחר פתיחת התחנה המרכזית החדשה תנועת האוטובוסים והמוניות עברה מהתחנה, אולם נשארו בה מספר קווים של דן ושל אגד, אך גם פעילות זו הצטמצמה בהדרגה לטובת התחנה המרכזית החדשה. לאחר מכן הפך רובו של המתחם לחניון לאוטובוסים ולמכוניות. בנוסף, המשרדים בתחנה הוסבו למשרדים של חברת האוטובוסים "אגד", וב-2001 נהרסו שלושה רציפים של התחנה.
ביולי 2009 שלחה עיריית תל אביב-יפו בולדוזרים בכוונה להרוס את רציפי התחנה המרכזית ולמחוק את המבנה ההיסטורי שלה מעל פני האדמה, אך הבניין ניצל והריסתו נמנעה בעקבות צו מניעה שהוציאו בעלי חנות עיתונים שהייתה ממוקמת במנהרה התת-קרקעית שמתחת לרציפים.
ב-31 ביולי 2009 נסגרה התחנה המרכזית הישנה באופן סופי, לאחר שקווי האוטובוסים האחרונים של אגד שעוד יצאו ממנה לבת ים וחולון הועברו לתחנה המרכזית החדשה, מסוף וולפסון בחולון ומסוף ארלוזורוב בתל אביב.
ב-2017 הוקם בבניין ששימש בתור המשרדים של התחנה המרכזית הישנה אשכול גנים ותחנת משטרה, ובמקום שבו היו הרציפים הוקמה גינה ציבורית עם דשא גדול, מתקני משחקים מוצללים ומגרש כדורסל, וכן מגרש חנייה.
מבנים מפורסמים באזור התחנה
ממול בניין הטרמינל של התחנה ברחוב הגליל שכן בעבר "בית הספר לנהיגה של אגד".
בסמוך אל רציפי התחנה ברחוב השומרון נמצא "בית רוק", בית באר מן המאה ה-19.
KASUMI
KASUMI הוא צופן בלוקים שפותח ב-1999 על ידי 3GPP כתקן לאבטחת שיחה סלולרית מהדור השלישי בטכנולוגיות UMTS, GSM ו-GPRS. ב-UMTS, הצופן משמש בשני רבדים: באלגוריתם f8 להגנה על פרטיות שיחה סלולרית ובאלגוריתם f9 לאימות והבטחת שלמות השיחה. ב-GSM/GPRS הצופן מהווה חלק אינטגרלי מאלגוריתם A5/3 בתור מחולל זרם מפתח שנקרא KGCORE שהוא מצב הפעלה OFB.
צופן KASUMI פותח על ידי SAGE שהוא חלק מגוף התקינה האירופאי ETSI. בשל לוח זמנים לחוץ הוחלט בעצה אחת עם TGS (הצוות הטכני של 3GPP) להסתמך על אלגוריתם קיים במקום לפתח אלגוריתם חדש והצופן MISTY1 של מיצובישי נבחר כבסיס. כדי להתאימו לחומרה בוצעו מספר שינויים וניתן לו השם KASUMI שהוא תרגום mist (ערפל) ליפנית.
ביטחון
היתרון של KASUMI הוא שהוא מבוסס על צופן MISTY1 שפותח על בסיס תאורטי שלטענת המפתחים מספק ביטחון מוכח נגד קריפטואנליזה דיפרנציאלית וליניארית וכן שהוא ממוטב במיוחד לחומרה.
ב-2001 פורסמה התקפה תאורטית טובה מכוח גס שנקראת התקפת דיפרנציאלים בלתי אפשריים נגד גרסה מצומצמת של MISTY הישימה גם נגד KASUMI, בשישה סבבים בסיבוכיות זמן של 2^{100} ומקום בסדר גודל של 2^{55}.
התקפה יותר מעשית פורסמה על ידי Teruo Saito גם כן בשישה סבבים בזמן של 2^{65.4} ועם 2^{60} טקסטים. יש לזכור שב-KASUMI שמונה סבבים. ב-2005 פרסמו אור דונקלמן, אלי ביהם ונתן קלר מהטכניון התקפת מפתחות קשורים (related key) בשילוב עם התקפת בומרנג (סוג של התקפה דיפרנציאלית) נגד KASUMI שמסוגלת לשבור את הצופן בגרסה המלאה עם 2^{76.1} הצפנות ועם כמות של 2^{54.6} טקסטים נבחרים שהוצפנו עם 4 מפתחות קשורים. למרות שההתקפה תאורטית, היא סותרת את טענת המפתחים לגבי הוכחת ביטחון האלגוריתם. ב-2010 הציגו אותם חוקרים התקפה משופרת בהרבה שהייתה מספיק פרקטית עד שהצליחו להמחישה על מחשב ביתי בזמן של מספר שעות, אפילו עם גרסה לא ממוטבת של הצופן. למרות זאת החוקרים ציינו שההתקפה אינה מעשית נגד אלגוריתם A5/3 שבשימוש GSM בשל אופן מימושו. על כל פנים ההתקפה אינה אפשרית נגד MISTY, מה שמוכיח כי השינויים שביצעו מפתחי KASUMI השפיעו לרעה על ביטחון הצופן וזאת בניגוד לטענתם.
תיאור הצופן
KASUMI הוא צופן בלוקים בסגנון רשת פייסטל בשמונה סבבים. הקלט הוא בלוק דטה באורך 64 סיביות ומפתח הצפנה סודי באורך 128 סיביות והפלט הוא בלוק מוצפן באורך 64 סיביות. הצופן בנוי בצורה רקורסיבית. RK_i הוא החלק המפתח המתאים לסבב i (לפי הטבלה המופיעה להלן). הסמל \| מייצג שרשור והסמל \oplus מייצג XOR.
פונקציית הסבב
הפונקציה הראשית f_i מקבלת קלט I באורך 32 סיביות וקטע מתאים מהמפתח המורחב (להלן) שנקרא "מפתח הסבב" ומחזירה את הפלט O. מפתח הסבב RK_i מורכב משלושה תת-מפתחות הראשון באורך 32 סיביות ושני האחרים באורך 48 סיביות כל אחד. והיא משתמשת בשתי תת-שגרות FL ו-FO. כשהמפתח KL מועבר לפונקציה FL והמפתחות KO,KI מועברים לפונקציה FO.
פונקציית הסבב הראשית מופיעה בשתי צורות בהתאם לסבב זוגי או אי זוגי. עבור סבב זוגי היא בנויה כך: בסבב אי זוגי כך: כלומר בסבב זוגי הפונקציה FL מופעלת לאחר הפונקציה FO (כלומר הפלט של FO הופך לקלט של FL) ובסבב אי זוגי ההפך.
הפונקציה FL
בהינתן הקלט I באורך 32 סיביות ותת-מפתח KL_i גם הוא באורך 32 סיביות, הפונקציה מחלקת תחילה את תת-המפתח לשני חצאים באורך 16 סיביות כל אחד, כך שמתקיים ואת הקלט I לשני חצאים כך שמתקיים  ומבצעת:
והפלט הוא. הפונקציה \text{ROL} היא הזזה מעגלית לשמאל סיבית אחת. הסמל \land מייצג AND והסמל \lor מייצג OR.
הפונקציה FO
בהינתן קלט I באורך 32 סיביות ושני תת-מפתחות KO_i,KI_i באורך 48 סיביות כל אחד, הפונקציה מחלקת תחילה את הקלט לשני חצאים L_0,R_0 ואת שני תת-המפתחות לשישה חלקים באורך 16 סיביות כל אחד בהתאמה ומבצעת שלוש פעמים, עבור 1\le j\le 3: והפלט הוא.
הפונקציה FI
בהינתן הקלט I באורך 16 סיביות ותת-מפתח KI_{i,j} הפונקציה מחלקת תחילה את הקלט לשני חלקים לא שווים באורכם, L_0 באורך 9 סיביות ו-R_0 באורך 7 סיביות, באותו אופן מחלקת את תת-המפתח לשני חלקים KI_{i,j,1} באורך 9 סיביות והחלק KI_{i,j,2} באורך 7 סיביות ומבצעת:
והפלט הוא. כאשר הפונקציות ZE ו-TR קיצור של ZeroExtend ו-Truncate בהתאמה הן פונקציות שנועדו להמיר את הערך x מ-7 סיביות ל-9 סיביות וההפך. ההרחבה מתבצעת על ידי הוספת אפסים משמאל (בצד המשמעותי של המספר) והחיתוך מתבצע על ידי הסרת שתי הסיביות המשמעותיות של המספר.
תיבות החלפה
לצופן נילוות שתי תיבות החלפה בסיביות שנקראות S7 ו-S9 והן עוצבו כך שניתן יהיה לממשן בשני אופנים. קומבינציה לוגית וטבלת אחזור (lookup table) בהתאם לסיטואציה. למשל בחומרה מוגבלת בזיכרון הגישה הראשונה עדיפה. טבלאות חיפוש מהירות יותר והן עדיפות כאשר הזיכרון זמין. בגישה הלוגית ההחלפה מתבצעת על ידי קומבינציה של השערים הלוגיים AND ו-XOR. להלן שתי תיבות ההחלפה בשני האופנים האמורים. הערך x בייצוג בינארי הוא מחרוזת של 7 סיביות (או 9 בטבלה הבאה) המיוצגות על ידי (הביטוי x_0x_1 פירושו ):
טבלת החלפה S7 עם ערכים עשרוניים:
השערים הלוגיים של S9:
טבלת ההחלפה S9 עם ערכים עשרוניים:
הרחבת מפתח
המפתח הסודי K המסופק על ידי המשתמש מורחב ומחולק לשני מערכים בני שמונה כניסות באורך 16 סיביות כל אחת (בסך הכול 256 סיביות). תחילה מציבים בשמונה הכניסות של המערך הראשון את המפתח K ומציבים במערך הנוסף K' עבור 1\le j\le 8 את:, כאשר C_j הם קבועים המוגדרים בטבלה להלן. מתוך שני המערכים הללו גוזרים את מפתחות כל הסבבים לפי הטבלה הבאה:
הסימן \lll הוא הזזה מעגלית של K_i לשמאל (rotate left), במספר סיביות לפי הערך המצוין מימין. למשל בסבב השני המפתח KO_{2,2} הוא הערך בכניסה K_7 לאחר הזזה מעגלית שמונה סיביות.
טבלת הקבועים בערכים הקסדצימליים. הערכים נקבעו שרירותית באופן שקל להיווכח שלא הייתה כוונה סודית בבחירתם:
נתן פלד
נתן פלד  (3 ביוני 1913 - 8 בינואר 1992) היה פוליטיקאי ישראלי, כיהן כחבר הכנסת ושר מטעם מפ"ם.
חייו
נתן פרידל נולד כבן בכור ללאה לבית גוברין ויוסף באודיסה, אז חלק מהאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) במשפחה ציונית בת שני ילדים. האב היה סוחר אמיד ונעדר רבות מהבית. כשהיה בן 8 עברה משפחתו לקישינב, אז חלק מרומניה. שם למד בגימנסיה העברית "תרבות" והצטרף לתנועת השומר הצעיר. בזכות בכושר הארגון שלו גויס כבר בגיל 16 לפעילות בהנהגה הראשית בבוקרשט. עד עלייתו לארץ ריכז את תנועת השומר הצעיר ברומניה. בתוקף תפקידו זה היה גם מזכיר מרכז ”החלוץ”.
עלה לישראל במסגרת העלייה החמישית ב-1933, הצטרף לקבוצת ”מלט” בנס-ציונה ומונה מטעם התנועה כחבר מועצת הפועלים המקומית. חברתו מבסרביה, מניה, עלתה בעקבותיו והשניים נישאו בארץ ישראל. ב-1934 היה חלק מגרעין שהצטרף לקיבוץ שריד. הוריו נספו בשואה ברומניה.
מילא תפקידים רבים במסגרת השומר הצעיר ומפ"ם (חבר הוועד הפועל של ”הקיבוץ הארצי”, חבר מזכירות ”הקיבוץ הארצי”, שליח ”השומר הצעיר” וההסתדרות בארצות הברית, מזכיר ”הקיבוץ הארצי-השומר הצעיר”, מזכיר מדיני של מפ”ם) ותפקידים בהסתדרות כמו מזכיר ועדת הביטחון של ההסתדרות הכללית. במסגרת שירות החוץ של מדינת ישראל יצא ב-1958 שימש כציר ישראל בסופיה ומיד עם סיום כהונתו שם מונה כשגריר ישראל באוסטריה.
נבחר לכנסת השישית בנובמבר 1965. בספטמבר 1969 נבחר כמועמד מפ"ם לתפקיד שר. בכנסת השביעית (מנובמבר 1969) התמנה לתפקיד שר הקליטה בממשלת גולדה מאיר. על פי מדיניות הפרדת הרשויות של מפ"ם כיהן כשר שאינו חבר כנסת. בעקבות מלחמת יום הכיפורים טען שעל כל הממשלה להתפטר ופרש מתפקידו, לאחר למעלה משלוש וחצי שנים. הוא שב לקיבוץ שריד.
נתן פלד נפטר ב-1992 והותר אחריו שתי בנות ונכדים.
עיר תעשייה
עיר תעשייה או עיר תעשייתית זוהי עיר מתמחה בה מרוכזים הכלכלה והפיתוח העירוני סביב הייצור התעשייתי הממוקמים בה ומאופיינים בכמות גדולה של מפעלים, בתי חרושת, ואזורי תעשייה גדולים. בדרך כלל מונח זה מתייחס אל ערים בהם ממוקמת "תעשייה כבדה" כגון: חיפה ואשדוד. בדרך כלל עיר תעשייתית נמצאת בשלב כלשהו במהלך התיעוש הרב בו הוא משפיע גם על ערים נוספות בגלל פרסומם של מפעלים בעיר זו. בסוף המאה ה-19 הצורה והתפקודים של מרבית הערים התעשייתיות הושפעו על היחסים חברתיים על תושבי העיר ועל העובדים בערים הללו. מנצ'סטר באנגליה נחשבת לאבטיפוס של עיר התעשייה על בסיס התצפיות של פרידריך אנגלס.
במדינות קומוניסטיות
במדינות בעלות גישות קומוניסטיות או מדינות עולם השלישי רוכזו רוב המפעלים החשובים של אותן המדינות בערי הבירה כגון: "מוסקבה, רוסיה" לעומת מדינות המערב בהם ערי הבירה שימשו בתור: "ערי מסחר העיקריות של המדינה.
בישראל
בישראל הוקמו ברבות השנים "ישובי מפעלים" שאינם גם בעלי מאפיינים של עיר אלא יישובים שעיקר פרנסתם ותעסוקתם הוא "מפעל מסוים" או כמה מפעלים בודדים הממוקמים בשטחם.
בסין
במדינות בהם ישנו ריכוז גבוהה של דוברי סינית המונח "עיר תעשייה" נוטה להתייחס לערים בהן הכלכלה העירונית מובלת רק על ידי תעשיות כבדות או שהתעשייה הכבדה היא בעלת רושם משמעותי של העיר לאנשים שהם אינם תושביה המקומיים.
חכאי שוט
חכאי שוט (שם מדעי: Gigantactinidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת החכאים השוכנים במצולות האוקיינוסים. השם ניתן להם עקב ה"חכה" הארוכה שלהם, שאורכה לעיתים פי ארבע משאר גופם. (מילולית: gigas - גדול, aktis - קרן, כלומר "גדולי-קרן"). כמו מרבית החכאים לא ידוע עליהם הרבה, מאחר שהם חיים בעומק רב.
היחידות להגנת העם
היחידות להגנת העם (בכורדית: Yekîneyên Parastina Gel ומכאן הכינוי הנפוץ שלה: YPG, בערבית: وحدات حماية الشعب) הוא שמה של מיליציה סורית-כורדית המשמשת כזרוע הצבאית של המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה. ככלל, הארגון נוקט מדיניות הגנתית ואינו מבצע פעילות תוקפנית ביוזמתו, אלא כדי להגן מפני חדירת אלימות אל אזורים שבשליטה כורדית או שכונות כורדיות. ה-YPG (כמו הפשמרגה) ידוע בנכונותו לסייע ולהגן על מיעוטים לא-כורדיים בתחומי שליטתו.
חכאי שוט
לחכאי שוט ראשים קטנים עם פיות גדולים וחכה גדולה וארוכה מאוד שבקצה איבר זוהר בנהורנות. לנקבות ראש מוארך ופיות קטנים, מה שמקל על זיהוים. החכאים חיים בעומקים אך חלקם נצפים לעיתים בעומק רדוד, כנראה בחיפושם אחרי מזון כמו דגים קטנים וסרטנים.
היחידות להגנת העם
ה-YPG מורכב מלוחמים מקהילות ברחבי אזורים כורדיים בסוריה. המיליציה מחשיבה עצמה למיליציית עם דמוקרטית, עם בחירות פנימיות כאמצעי למינוי קצינים. למרות שחברי המיליציה הם ברובם כורדים, זו משכה גם לוחמים ערביים אשר נאמנים לאידאולוגיה שלו וכן לוחמים שערקו מארגוני לוחמה שונים כגון כוחות אופוזיציה במהלך מלחמת האזרחים הרואים בארגון את המנגנון היעיל ביותר התורם לשמירת ביטחון אזרחי, וכן את המועצה הצבאית האשורית (כוחות הביטחון של המיעוט האשורי בצפון סוריה) הפועלת תחת פיקוד ה-YPG במלחמת האזרחים.
היסטוריה של ה-YPG
ביולי 2012, לאחר משא ומתן עם אסד שהוביל לכך שיפנה את צבאו מחלק מהאזורים הכורדיים בצפון המדינה לידי שלטון המפלגה הכורדית הדמוקרטית, האחריות על הגנת המחוזות עברה לידי ה-YPG. המתיחות בין הכורדים לאסד אמנם הצלה על המשא ומתן, אך לא התפרצה לכדי לחימה של ממש ביניהם. האזורים החדשים תחת שליטת הכורדים נקראו בפיהם - "רוג'בה".
בשלבים הראשונים של הקמת רוג'בה, משימת ה-YPG הייתה רק להגן על המאחזים הקיימים מפני פלישה של כוחות אחרים בסוריה, והם לא היו מעוניינים לבצע פעילויות התקפיות. המצב השתנה בנובמבר 2012, כשארגון ג'בהת א-נוסרה המזוהה עם אל-קאעידה החל בכיבוש העיר הכורדית "ראס אל-עין" (בכורדית: "סריקאני") מידי אסד. העיר אמנם לא הייתה תחת שליטת ה-YPG, אך מכיוון שרוב אוכלוסייתה כורדית, מנהיגי רוג'בה בחרו להיחלץ לעזרת אחיהם ופתחו במתקפה נגד הארגון הג'יהאדיסטי שהסתיימה בניצחון הכורדים ובסיפוח העיר והשטח הסובב אותה לרוג'בה ביולי 2013.
הקרב על ראס אל-עין היה למעשה הקרב הראשון של ה-YPG בסוריה, והניצחון על א-נוסרה הביא לתמיכה רחבה של העם הכורדי במפלגה הכורדית הדמוקרטית וב-YPG, למרות חילוקי הדעות הפוליטיים הרבים עם מפלגות כורדיות אחרות באזור.
ב-2014 נלחמו ה-YPG לצד צבא סוריה החופשי נגד ארגון המדינה האיסלאמית (דאעש) במחוז א-ראקה. הלחימה הביאה לכך שהמדינה האסלאמית הצליחה לבודד את המחוזות של רוג'בה מהשטח של צבא סוריה החופשי, כשמחוז כובאני נותר נצור בין טורקיה למדינה האסלאמית. ההצלחה של המדינה האסלאמית נגד הכוחות הפועלים בסוריה ועיראק בקיץ 2014 הביאה אותם לפתוח במתקפה גם על העיר הכורדית כובאני שעל גבול טורקיה.