cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משטרת הסדר
גדוד מילואים 101 של משטרת הסדר
הגדוד השתתף בפלישה לפולין יחד עם כוחות הצבא ובדצמבר הגיע לגזרת קיילצה. עד מאי 1940 הועסק בעיקר בגירוש פולנים מאזורי פוזנן ולודז' מזרחה. בנובמבר 1940 הוטלה על הגדוד משימת השמירה על גטו לודז'. במאי 1941 הוחזר הגדוד לגרמניה על מנת לאמן מגויסים חדשים לגדודים 102–104, חלק מהאימונים כללו את גירוש יהודי המבורג וברמן. ביוני 1942 הוחזר הגדוד לפולין למחוז לובלין, כאשר משימתו לגרש יהודים מהגטאות אל מחנות ההשמדה במסגרת מבצע ריינהרד. ב-13 ביולי 1942 ביצע הגדוד את מעשה הטבח ההמוני הראשון שלו, ביוזפוב, שם הרגו כ-1,500 יהודים בירי בתוך 17 שעות. רק 12 איש מתוך 500 חיילי הגדוד סירבו ונשלחו לשמירה היקפית. לאחר כחודש חיסלו אנשי הגדוד את גטו לומאזי בירי לבורות ירי ביער סמוך, יחד עם מתנדבי טרווניקי אוקראינים. במקרה זה נורו על ידי אנשי הגדוד ילדים, חולים וזקנים, עוד לפני הובלתם הרגלית של 1,700 תושבי הגטו לבורות ההריגה. בהמשך, בין ספטמבר לנובמבר, חיסלו אנשי הגדוד בירי ישיר או בגירוש למחנות השמדה את הגטאות בפרצ'ב, מיינדזיז'ץ פודלסקי, רדזין פודלסקי, לוקוב, קונסקובולה, טומשוב לובלסקי, סרוקומלה, קוצק, איזביצה, ביאלא פודולסק, ווהין וצ'מיירניקי. במהלך הפעילות סופקו לגדוד כמויות גדושות של אלכוהול. בהמשך הועסק הגדוד בציד יהודים שנמלטו מאתרי הטבח ביערות ובשדות. באקציית ארנטפסט נטל הגדוד חלק בטבח 43,000 יהודים ביום אחד, 3 בנובמבר 1943. בסך הכל היה הגדוד אחראי ישיר לרצח של עשרות אלפי יהודים.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נפל מפקד הגדוד, וילהלם טראפ, לידי כוחות צבא בריטניה ונאסר במחנה נוינגמה. הוא הוסגר לפולין ב-1946 יחד עם קצינים נוספים בגדוד, נשפט בבית המשפט בשדליץ והוצא להורג ב-18 בדצמבר 1948. רק ב-1964 החלה מערב גרמניה לחקור את מעורבותם של שוטרי המילואים מהמבורג בפשעי מלחמה. ב-1968 נדונו שלושה שוטרים לשמונה, שש וחמש שנים בכלא. שישה אחרים, בעלי דרגות נמוכות, נשפטו ושוחררו. כל שאר שוטרי הגדוד המשיכו בחייהם באין מפריע. רבים מאנשי המשטרה הדגישו לאחר המלחמה שכל פועלם היה שיטור ושמירה בלבד. רבים מהם המשיכו לשרת כשוטרים לאחר כיבוש גרמניה על ידי בעלות הברית. משטרת גרמניה המזרחית ("משטרת העם", Volkspolizei) הריכוזית, המשיכה במידה רבה את משטרת הסדר הנאצית מבחינת מבנה ארגוני ושיטות פעולה. זאת בעוד המשטרה במערב גרמניה בוזרה בין המדינות ועברה תהליכים של דמוקרטיזציה. עם זאת, ניתן לעקוב אחר מקורם של סמלים, תקנות ואף צבעם הירוק של מדי המשטרה הגרמנית למקורותיהם במשטרת הסדר.
דלק דייג
דלק דייג (שם מדעי: Martes pennanti) הוא מין של דלק ממשפחת הסמוריים והוא אחד ממיני הדלק הגדולים ביותר, כשמספר חוקרים רואים בו מין בסוג עצמאי (Pekania). הוא חי בצפון אמריקה בעיקר ביערות מחטניים מקנדה למרכז ומערב ארצות הברית, אך אינו נפוץ באקלימים יבשים.
מאפיינים
דלק דייג מזכיר חתול במראהו ובממדיו. הזכרים גדולים באופן ניכר מהנקבות, ומגיעים למשקל 3.5-6 ק"ג ולאורך 90–120 ס"מ. פרוותו של הדלק ארוכה, ובחורף היא מתכהה ומתארכת מעט. הוא חי ביערות ומסוגל לטפס היטב, אך מעדיף למצוא את מזונו על קרקע היער. הוא טורף בעלי חיים קטנים כמו עכברים וסנאים, וגם גדולים יותר, כמו ארנבות שלג, פסיונים ואפילו עופרים של אייל. למרות שמו - דלק דייג - הוא צד דגים לעיתים נדירות.
דלק זה נמנה עם קבוצה קטנה של טורפים המסוגלים לצוד את הדרבן צפון אמריקני. הוא תוקף את הדורבן, מתעתע בו בזריזות ומקשה עליו להכות בו בזנבו הקוצני. תוך כדי כך הוא נושך ופוצע את הדורבן בראשו ובאזורים רגישים אחרים. לאחר כמה נשיכות הוא מכריע אותו, הופך אותו בזהירות ואוכל אותו. הוא טורף גם חיות משק צעירות כמו תרנגולות ואווזים, מה שגורם לחקלאים לרדוף ולצוד אותו. בנוסף, הוא ניצוד בשל פרוותו המשובחת. למרות הדילול המכוון, דלק דייג אינו מצוי בסכנת הכחדה, ומצב השימור שלו מוגדר "ללא חשש".
רוז בול
רוז בול (באנגלית: Rose Bowl) הוא אצטדיון הממוקם בפסדינה שבקליפורניה. האצטדיון מארח את משחק הרוז בול בליגת המכללות בפוטבול מאז 1923 ומשמש אצטדיון הבית של קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. האצטדיון אירח חמישה משחקי סופרבול בשנים 1977, 1980, 1983, 1987 ו-1993 וארבעה משחקי אליפות המכללות בפוטבול בשנים 2002, 2006, 2010 ו-2014. הוא אירח את משחק גמר טורניר הכדורגל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), גמר מונדיאל 1994 וגמר גביע העולם בכדורגל נשים 1999.
האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל של לוס אנג'לס גלאקסי בשנים 1996–2002 ואת קבוצת הפוטבול של המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנים 1923–1976. הוא אירח את תחרויות מרוצי האופניים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). האצטדיון אירח משחקים של נבחרת ארצות הברית בכדורגל וב-2016 אירח משחקים בשלב הבתים של קופה אמריקה.
גמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת לוס אנג'לס (2028) יתקיים באצטדיון.
קלפי טארוט
קְלָפֵי טָארוֹט (מצרפתית: Tarot, טארו) הם מערכת קלפים שעוצבה במקור לצורכי משחק, וביסודו של דבר דמה לברידג'. חשיבותם הרבה נובעת מכך, שעל פי אמונה עממית ניתן בעזרתם לחזות את העתיד. בתקופה המודרנית חל שינוי מסוים בגישה אל הקלפים ורבים משתמשים בהם ככלי להסתכלות פנימה, להבנת מרכיבי האישיות, הפוטנציאל וכדומה בכך, בדרך להגשמה עצמית ולהתפתחות אישית ורוחנית.
החפיסות העתיקות ביותר הקיימות כיום מקורן בצפון איטליה ונוצרו כנראה באמצע המאה ה-15. אלה נקראו "קלפי הניצחונות", שכן את ציורם הזמינו האליטות בעת חגיגתם של מאורעות מיוחדים כגון ניצחונות, חתונות והריונות חשובים.
קיימות גרסאות רבות למערכת קלפי הטארוט, כל אחת מציגה תמונות שונות על קלפיה, אשר נוצרות כל העת למטרות מחקר ולימוד, פרשנות אישית, שימושים מיסטיים, או כיצירות אמנות בפני עצמן. כיום, החפיסה הפופולרית ביותר לקלפי הטארוט היא חפיסת ריידר-וייט (Rider-Waite).
הקלפים
מרבית חפיסות קלפי הטארוט המסורתיות מונות 78 קלפים. עבור קוראי קלפים, כל קלף טומן משמעות, כמו גם לסדר שבו הקלפים מופיעים, והאם הקלף בא ישר או הפוך. חפיסה מסורתית מתחלקת לשתי תת-מערכות: הציורים שעל גבי קלפי הארקנה הגדולה משקפים מרכיבים מרכזיים בתרבות התקופה בה נוצרו הטארוט. אין קשר ברור ביניהם ולא ידוע עוד מקור בו הם מופיעים יחדיו. במאה העשרים פיתחה הסופרת עדן גריי גישה הידועה בשם "מסע השוטה", המתארת את הקשיים למול רגעי ההנאה שבחיים בדרך כרונולוגית, תוך ציון אבני הדרך. המסע מורכב מ-22 צעדים המתארים את השלבים בחיי השוטה, ומתאימים ל-22 הקלפים. הקוראים בקלפים משתמשים במטאפורת המסע כאחד הכלים להבנת הארקנה הגדולה.
הרעיון של הארקנה הגדולה כמסע אינו מקורי לעדן גריי, ומופיע אצל השחר המוזהב וארתור אדוארד ווייט. החניכה של שחר הזהב נעשית כטיפוס במעלה עץ החיים, כאילו היה סולם יעקב המוצב על הקרקע וראשו מגיע השמיימה. החניך עובר בנתיבי עץ החיים מלמטה למעלה. על כן, בקלפי הארקנה הגדולה הקלפים מסודרים מהאחרון לראשון. ארתור אדוארד ווייט רומז לזה בתיאורו את קלף השוטה : "השמש, הזורחת מאחוריו, יודעת מאין בא, לאן הוא הולך, וכיצד יחזור בדרך אחרת אחרי ימים רבים. הוא הרוח המחפשת ניסיון."
גלריה של המערכת הקטנה
להלן קלפי המערכת הקטנה של Rider–Waite
קורות התפתחותם של קלפי הטארו
עד לאחרונה רווחה הסברה, כי מקור הקלפים הוא במצרים העתיקה ושהם הובאו לאירופה על ידי הצוענים. כיום, הדעה המקובלת היא שמקור הקלפים הוא באירופה של סוף ימי הביניים. הם ככל הנראה הגיעו משם מן העולם המוסלמי, דרך ספרד, אשר הייתה נתונה תחת שלטון מוסלמי באותה עת. קלפי הטארוט העתיקים ביותר שנשתמרו היום נרכשו במקור על ידי משפחות אצולה איטלקיות, ועל כן נהוג להניח שאצלן הופיעו הקלפים לראשונה. משפחות האצולה הידועות ביותר בהקשר זה הן משפחת ויסקונטי ומשפחת ספורצה. ראשוני הקלפים צוירו ביד, ועם המצאת הדפוס בידי גוטנברג, פשטו משחקי הקלפים. במאה ה-16 החלו להשתמש בקלפים באיטליה במשחק שנשא את השם "טארוקי" (Tarrochi, צורת הרבים של Tarocco). לא ידועה הסיבה לבחירת שם זה. בהגיעו לצרפת, ניתן לו השם "Tarot" - טארוט. שם זה דבק בקלפים עצמם, יותר ממאה שנים לאחר שנפוצו ביבשת (עד אז הם נקראו "קלפי הניצחון"). עד לאחרונה היו טענות בדבר היות מקור השם בעברית (על שם 'התורה') או מצרית, אולם לאלו לא מצאו ביסוס.
עוד במאה ה-16, נפוצה ברחבי אירופה מערכת קלפי טארוט המכונה "הטארוט של מרסיי", על שם העיר מרסיי בצרפת שהיוותה את המרכז העיקרי לייצורם. מערכת זו עיצבה את קלפי הטארוט בנוסח בו אנו מכירים אותם כיום, מבחינת נושאי הקלפים וסמליהם, ומוסיפה להיות נפוצה אף היום על מהדורותיה השונות. דבר ששונה בטארוט של מרסיי ממערכות חדשות זה שהוא מתאר מצבים מורכבים וקרובים יותר לחיים אם כי דבר זה נוטה להרחיק ממנו את בני תרבות הצריכה.
הקריאה בקלפי טארוט התפתחה במאות ה-18 וה-19 בעקבות מחקרים שנעשו בסתרי סתרים על ידי אנשים כמו אנטואן קורט-דה-גבלן (Le Monde Primitif) ואטיילה, וצברה פופולריות רבה. בערך בתקופת זמן זו נשזרו המיתוסים הידועים אודות הקלפים, ביניהם מקורם של הטארוט במצרים העתיקה וההקבלה בין 22 קלפי המערכת הראשית לבין אותיות הא"ב העברי.
ב-1909 פרסם ארתור אדוארד ווייט את מערכת קלפי הטארוט שיצר. ווייט היה מיוצאי "מסדר השחר המוזהב", אגודת סתרים שפעלה באנגליה בסוף המאה ה-19, ומערכת הטארוט שלו הושפעה הן מעקרונות המסדר ותורותיו, לדוגמה בסדר של קלפי כוח וצדק וההתאמות האסטרולוגיות לקלפי החצר, והן ממקורות אחרים, כמו אליפז לוי וחבילת Sola Busca. ב-1944 יצר הקוסם אליסטר קראולי חפיסה כאוטית ורומנטית ותיאר אותה בספרו ספר תחות, והחפיסה הזאת הפכה לפופולרית מאוד.
התפתחות האינטרנט יצרה תנופה מחודשת לתפוצת קלפי הטארוט, בכך שאפשרה לכל גולש ללמוד את תורת הקריאה בהם, לקבל קריאה מקוונת ממחשב, וליצור מערכת קלפים אישית באמצעות עורכים גרפיים ומאגרי תמונות. בנוסף לכך, קמו קבוצות דיון בנושא, וקהילות של קוראים בקלפים ושוחרי מיסטיקה מחליפים ביניהם מערכות קלפים ואף יוצרים ומפיצים מערכות קבוצתיות.
שימושים בפסיכולוגיה
קארל יונג היה הפסיכולוג הראשון שייחס חשיבות לקלפי הטארוט. התייחסותו לטארוט הייתה לאופן שבו הקלפים מייצגים את הארכיטיפים האנושיים: טיפוסים בסיסיים או צורות מחשבה הקיימים בתת-המודע הקולקטיבי ואשר נובעים מהניסיון המצטבר של כל הגזע האנושי. קלף הקיסר למשל, מייצג את הפטריארך האולטימטיבי או את דמות האבא.
תאוריית הארכיטיפים מסייעת בכמה שימושים פסיכולוגיים. מספר פסיכולוגים משתמשים בקלפי הטארוט כדי לאבחן כיצד המטופלים רואים את עצמם, על ידי זה שהמטופלים מתבקשים לבחור קלף שאיתו הם מזדהים. יש המבקשים מהמטופל להבהיר את מצבו או את מערכת היחסים שלו באמצעות הדמויות או המצבים המשתקפים באיורי הקלפים.
רוברט לואיס סטיבנסון
רוברט לואיס סטיבנסון (באנגלית: Robert Louis Stevenson; 13 בנובמבר 1850 – 3 בדצמבר 1894) היה סופר ומשורר סקוטי שהתפרסם בעיקר בזכות יצירותיו "אי המטמון" ו"המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד".
ביוגרפיה
סטיבנסון נולד כרוברט לואיס בלפור סטיבנסון באדינבורו שבסקוטלנד למרגרט ולתומאס, שהיה מהנדס מגדלורים מצליח. בילדותו סבל ממחלת השחפת וכתוצאה מכך נאלץ לבלות זמן רב במיטתו, זמן שניצל להמצאת סיפורים. בגיל 17, בעקבות לחץ אביו המהנדס, החל בלימודי הנדסה באוניברסיטת אדינבורו, אולם עקב מחלת השחפת שסבל ממנה נאלץ לנסוע ב-1873 לריביירה הצרפתית. כעבור כשנה חזר בבריאות משופרת והחליט לעזוב את תחום ההנדסה. סטיבנסון פנה ללימודי משפטים אותם סיים בהצטיינות, וביולי 1875 הוסמך כעורך דין וחבר בלשכת עורכי הדין בסקוטלנד, אולם לא עסק במקצוע זה.
לצורך שיפור מצב בריאותו, נסע סטיבנסון פעמים רבות לאירופה ולארצות טרופיות. החוויות שצבר במסעותיו אלו שימשוהו רבות בכתיבת ספריו, בפרט ספרי המסעות שבהם. סטיבנסון אמר על עצמו שהוא מושפע מכתיבתו של אמיל זולא. הסופר חורחה לואיס בורחס אמר: "לקרוא את סטיבנסון זו אחת הצורות של האושר המושלם".
ב-1880 נישא לפאני אוסבורן האמריקאית. פאני הייתה אישה פרודה מבעלה ונסעה לחיות בצרפת עם שני ילדיה. עובדת היותה מבוגרת ממנו ב-11 שנים לא מנעה ממנו להתאהב בה ולהינשא לה לאחר שהתגרשה.
ב-1889 עבר עם משפחתו לאי סמואה. הודות לתנאים הטרופיים שבאי, השתפר מצב בריאותו ושם חי את שארית חייו. שם המשיך הסופר בכתיבתו עד מותו ב-1894 משבץ מוחי.
על קברו שבסמואה חקוקה הכתובת המפורסמת (רקוויאם - שיר אשכבה), בתרגום של אליהו ציפר:
יצירות
סטיבנסון הרבה לטייל ברחבי העולם וכתב ספרי מסעות רבים. לאחר כתיבת מגוון מאמרים בכתב העת "קורנהיל" ערך סיור באירופה ופרסם את ספרו הראשון ב-1878, "מסע בפנים הארץ" (An Inland Voyage) – אסופת סיפורים קצרים אותם כתב בהשראת טיוליו.
ב-1882 כתב את "אי המטמון" שהיה להצלחתו הראשונה כסופר. הספר מספר על נער המוצא מפת מטמון ויוצא לחפשו בלוויית חברות ימאים, בדרך רצופת סכנות ומכשולים.
בינואר 1886 התפרסם ספרו "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד", המספר את סיפורו של דוקטור ג'קיל, ג'נטלמן מכובד העוסק במחקר רפואי, המגלה שיקוי המאפשר להדחיק זמנית את הצד הטוב באישיותו של אדם. כאשר הוא בולע אותו, משתנים מראהו ואישיותו והוא הופך לדמותו של "מיסטר הייד" - יצור אפל, מעוות ואלים. הספר זכה להצלחה אדירה ומשמעותית יותר. מאוחר יותר סיפרה רעייתו של הסופר, פאני אוסבורן-סטיבנסון, כי מקורו של הסיפור בחלום בלהות שחווה סטיבנסון עת טיפל באביו החולה בבורנמות'.
לאחר מכן כתב את ספרו "החטוף" – רומן היסטורי, אשר עלילתו מתרחשת במאה ה-18, המתאר את קורותיו של נער המנושל מירושתו ואת הרפתקאותיו הרבות עד שהוא זוכה לתקן את המעוות, על רקע התקוממות היעקוביטים בסקוטלנד.
מגנונה (שיר)
"מגנונה" (באנגלית: "Maganoona" או "Maganuna") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ביולי 1996, על ידי חברת התקליטים ביג פוט רקורדס, כסינגל המוביל מתוך האלבום מגנונה. את השיר כתבה אינטרנשיונל לבדה, לצד עופר ניסים שהלחין והפיק אותו.
רקע
"מגנונה" נכתב על ידי דנה אינטרנשיונל, והופק על ידי עופר ניסים. בשיר, טוענת אינטרנשיונל בפני שוטרים ערביים כי היא "איננה משוגעת". בהתאם ללאומם של השוטרים, מילות השיר נכתבו בשפה הערבית. בחלקים בו נשמעו קולות סירנה משטרתית. בריאיון על "מגנונה" הסבירה אינטרנשיונל מדוע בחרה לפתוח אותו עם קול תרנגולת ("קוקורוקוקו"): בשנת 1995 בילתה בבר בגרמניה, והופיעה שם בחורה טרנסית, שנולדה באמריקה הדרומית. היא פתחה את ההופיעה שלה בצרחות המדמות קרקור תרנגול. אינטרנשיונל אהבה את המשפט והחליטה לכתוב סביבו שיר, הכולל מוטיביים מהמוזיקה המזרחית.
וידאו קליפ
ניסים, מפיק השיר, התראיין לידיעות אחרונות ביוני 1996 וסיפר כי "מגנונה" נכתב כתשובה לעם המצרי, שטען כי אינטרנשיונל משוגעת לאחר הוצאת "סעידה סולטנה" – שיר שהופץ ברחבי מצרים באופן פיראטי. הוא הוסיף ואמר כי ל"מגנונה" יופק וידאו קליפ על רקע הפירמידות.
בשנת 1996 ביקרה דנה במצרים כדי להצטלם למגזין אופנה. חלק מהצילומים היו אמורים לשמש כקליפ לשיר. כשהביקור קיבל סיקור תקשורתי עצום מהעיתונות המצרית, רבים טענו שאינטרנשיונל הגיעה למצרים מטעם המוסד, על-מנת לרגל אחר המדינה. לפני הביקור הייתה אינטרנשיונל מוכרת ברחבי המדינה בזכות הוצאת "סעידה סולטנה" ו"דנה אינטרנשיונל", ובמקביל אליו נאסר לשמוע אותם בנימוק שהזמרת מעבירה מסרים מיניים מדי לבני הנוער המצריים. הצילומים לווידאו קליפ הופסקו, ואינטרנשיונל קיבלה איסור כניסה למדינה.
הצלחה מסחרית
"מגנונה" הושמע רבות בתחנות הרדיו השונות בישראל. הוא אף הגיע למקום השני במצעד הפזמונים הבין-לאומי השבועי של רשת ג' – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע אמן ישראלי במצעד. בנוסף, הגיע למקום ה-38 במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי לשנת 1996.
The Church
The Church (דה צ'רץ או בעברית: "הכנסייה") היא להקת רוק פסיכדלי אוסטרלית, שהוקמה בעיר סידני ב-1978.
היסטוריה
הסינגל הראשון של הלהקה She Never Said, יצא ב-1980. בשנה שלאחר מכן הם הוציאו את האלבום הראשון שלהם Of Skins and Heart בו בלטו הסינגלים The Ungarded Moment, Too Fast for You ו-Tear It All Away.
הלהקה יוצרת רוק נאו-פסיכדלי עם נגיעות פופיות, בדומה לאמנים מקבילים מהתקופה כגון: R.E.M., Rain Parade, Green on Red, The Dream Syndicate, Game Theory, The Triffids, Three O'Clock, Plimsouls, Hoodoo Gurus, The Long Ryders, ז'אנר שהתבסס בסצנת הרוק של אותן שנים. הצליל של The Church מאופיין בטונים חזקים שעם האלבומים הבאים, The Blurred Crusade (מ-1982), Seance (מ-1983) ו-Remote Luxury (מ-1984), מוצאים את ביטוים המלא.
הסינגל "Under the Milky Way" הביא אותם להצלחה עולמית והושמע רבות גם בגלי צה"ל בישראל. עד היום הוא נשאר השיר הידוע ביותר שלהם.
בשנות ה-90 התפתח צליל הלהקה לכיוונים חדשים, תוך שמירה על היסודות הקיימים. השימוש באלקטרוניקה הודגש במיוחד באלבומים כמו Priest = Aura ו-Sometime Anywhere. חברי הלהקה הגיעו לגישור טוב בין הסאונד של האייטיז שלהם לבין הניסוי של שנות התשעים ביצירות שהופקו לאחר 2000: After Everything Now This, Forget Yourself ו- Uninvited, Like the Clouds, אלבומים הנחשבים לשלמים ובוגרים יותר.
חברי הקבוצה הצטרפו לקריירת סולו אינטנסיבית ולפרויקטים מקבילים. ראוי לציון הם Kilbey's Hex וג'ק פרוסט, Koppes's Wells.
באוקטובר 2014 יצא אלבום האולפן ה-25 של הלהקה בשם "Further / Deeper", שהוקלט תוך שמונה ימים בלבד בסוף 2013. האלבום מסמן את כניסתו ללהקתו של הגיטריסט איאן האג במקומו של מרטי ווילסון פייפר, אשר, לפי קילבי, הכריז שהוא לא זמין להקלטת אלבום חדש ולסיבוב ההופעות שלו.
ארץ ים (ספרים)
ארץ ים היא סדרת ספרי פנטסיה מאת אורסולה לה גווין. עלילתם מתרחשת בעולם הפנטזיה "ארץ ים", ומספרת על ילדותו והתבגרותו של הקוסם גד, העתיד להפוך לגדול קוסמי ארץ ים. הספר הראשון בסדרה היה הקוסם מארץ ים. אחריו יצאו שני ספרי המשך, שכל אחד מהם עומד כספר בפני עצמו: הקברים של אטואן (1971) והחוף הרחוק ביותר (1974). בשניהם מופיעה דמותו של גד הקוסם, אך הוא אינו הדמות המרכזית בהם, וגם הם עוסקים בהתבגרות.
בדברים שכתבה לה גווין כאפילוג למהדורה המחודשת של "הקברים של אטואן" ציינה כי על אף שהספר 'הקוסם מארץ ים' כולל רמזים באשר לעתידו של הקוסם גד, בעת שכתבה אותו הוסיפה אותם כאמצעים אמנותיים בלבד, ולא התכוונה לכתוב סדרת ספרים, אולם מאוחר יותר, לאחר שכתבה את ספרה "צד שמאל של החושך", החליטה לחזור לעולם 'ארץ ים' ולכתוב את ספר ההמשך, שהתגלגל אחר כך למספר ספרים נוספים.
כעשרים שנה לאחר כתיבתה, נוספו לטרילוגיה המקורית עוד שלושה ספרים. הראשון, טהאנו (Tehanu), יצא ב-1991 עם כותרת המשנה "הספר האחרון של ארץ ים". כאמור בכותרת המשנה, ספר זה אמור היה להוות את סיום הסדרה. שני ההמשכים הנוספים נקראים הרוח האחרת (2001), ואוסף הסיפורים אגדות מארץ ים (2001). שלושת ספריה האחרונים של סדרת "ארץ ים" טרם תורגמו לעברית. הספר הראשון אף הפך לסרט טלוויזיה.
עולם ארץ ים
העולם שבו מתרחשות עלילות ארץ ים, כשמו כן הוא, הוא עולם הבנוי על איים. במרכזו אי גדול, המכונה הבנור, וסביבו איי הארכיפלג שהבנור מהווה את בירתם. על פי המיתולוגיה שיצרה לה גווין לעולמה, העולם נברא ממילותיו של סיגוי (Segoy), והאי הראשון שעלה מן הים הוא האי אאה, מצפון להבנור. שושלת המלכים העתיקה של הארכיפלג, מוצאה מאנלד, אף היא בצפון. בצפון מזרח הארכיפלג נמצא האי גונט, המתואר כ "ארץ נודעת בקוסמים": ממנה יצא גיבור הספרים, הקוסם גד. מדרום לאי הבנור, ישנו 'הים הפנימי', ובו נמצא האי בצר (Roke), ובו בית הספר לקוסמים.
הארכיפלג ידוע בזיקתו לקסם, שמתואר ככוח המניע את העולם. הזיקה העמוקה של הארכיפלג לקסם מתבטא בריבוי קוסמים רבי כוח, החיים בגפם ורובם בוגרי בית הספר בבצר, לצד בעלי כוחות קסם פחותים בכוחם: החל מחרשי כשפים, שרכשו את השכלתם בבצר אך לא סיימו את לימודיהם; וכלה בידעוניות, מחוללי גשמים ועושי להטוטים, שרכשו את השכלתם בדרכים לא פורמליות ומכוח מסורות שעברו מדור לדור. עם זאת, מרבית תושביו אינם בעלי כוחות קסם. מהות הכישוף היא בידיעת השפה הקדמונית, באמצעותה ברא סיגוי את העולם, ו'שמותיהם האמיתיים' של דברים ואנשים. ידיעת שמו האמיתי של אדם היא ידיעת מהותו, ומאפשרת גם שליטה בו באמצעות קסם. את שמם האמיתי מקבלים הנערים והנערות מקוסם, ממכשפה או ממכשף בטקס ההתבגרות שלהם (שכולל שינון בעל פה של אגדות הבריאה), ואנשים על פי רוב מסתירים שם זה ומגלים אותו רק לקרובים להם ביותר. ביום יום הם מכנים זה את זה בכינויים.
אנשי הארכיפלג הם חומי עור, ולעיתים בעלי גוון אדמדם. שפת היום-יום שלהם מכונה הרדיקית, ולה כתב רונות. הם נוטים להיות קצרי קומה, ובלא שיער פנים, בני הארצות הצפוניות מתאפיינים בכך שהם גבוהים יותר, ואילו בני הארצות הדרומיות - כהים יותר. מדובר בחברה לא-מתועשת, חקלאית ברובה, שאין בה דת ממוסדת. שני החגים הקבועים בשנה בעולם ארץ-ים חלים בשיאו של הקיץ - חג "הריקוד הארוך" בו שרים את השיר 'הבריאה של אאה', העתיק בשירי ארץ ים; ובשיאו של החורף - חג "שיבת השמש" בו שרים את עלילות המלך מורד, 'עלילות המלך הצעיר'.
ממזרח לארכיפלג שוכנת הקיסרות הקרגית, אומה של בני אדם בהירי עור, שיער ועיניים ונטולי כוחות קסם, והיא אף נרתעת מקסמים. עם זאת, אומה זו נחשבת לקרובה יותר למה שמכונה 'הכוחות הקדמוניים' ומקיימת פולחן דתי המשלב את פולחנם, לצד פולחן 'האלים-האחים של קיסרות קרגד', ופולחן המונרך הנחשב ל'אדם-אל'. זוהי אומה בעלת תרבות של לוחמים, העוסקת בין היתר בפיראטיות ובמסעות שוד, ודוברת שפה נפרדת מזו של אנשי הארכיפלג. הקרגים נחשבים לחשבונאים טובים, ועושים שימוש בשיטת חישוב בת 12 ספרות, אך הם נרתעים מכתיבה ומתייחסים אליה כאל מעשה כישוף. לשפתם אין כתב, ובשלב מאוחר יחסית אימצו חלקם הקטן, בעידודו של המלך-האל שימוש ברונות של הרדיק על מנת לכתוב את שפתם לצורכי מסחר, כשהם מעוותים אותן מעט על מנת לשבור את ההשפעה המקוללת שהם מייחסים להן. הם עורכים רישום חשבונאי באמצעות אריגה בצבעים ובעוביי-חוט שונים. בצפון הארכיפלג, באי אוסקיל ובאיים סביבו, חיים אנשים בעלי שורשים קרגיים, בהירי עור ומזוקנים מיתר אנשי הארכיפלג, הדוברים שפה מקומית הקרובה יותר לקרגית מלהרדיקית. קבוצה זו כותבת את שפתה באמצעות הרונות ההרדיקיות.
באיים ממערב לארכיפלג שוכנים הדרקונים המעופפים, הנחשבים ליצורים עתיקים 'של אש ורוח', הדוברים את השפה העתיקה בלבד. גם באי הור-אט-הור בצפון מזרח הקיסרות הקרגית ישנם דרקונים, אולם שם הדרקונים אינם יכולים לעוף ולדבר, והם נחשבים ליצורים מקודשים שזובחים להם. חלק מהאגדות שהשתמרו בעיקר על ידי הקרגים בהור-אט-הור טוענות כי בעבר היו בני האדם והדרקונים 'עם אחד' וכי נפרדו ביניהם בעקבות שאיפות ורצונות שונים, כשבני האדם פנו מזרחה, ואילו הדרקונים מערבה.
בדרום מערב העולם קיימת תרבות של 'בני הים' החיים על רפסודות עץ גדולות, ונודדים במקביל לנדידתם של הלווייתנים הגדולים.
סיפורים קצרים
"מילה פורמת מציאות" (The word of unbinding", 1964")
"שלטון השמות" (The rule of names", 1964")
"שפירית" (Dragonfly", 1997") - מתרחש כמה שנים לאחר סיום עלילת הספר טהאנו, ולמעשה זהו סיפור מעבר לספר הבא אחריו - הרוח האחרת. סיפור זה מתמקד בנערה מאחוזת איריה על האי "דרך" שרוצה למרוד במשפחתה ולהפוך לקוסמת.
"שושנה ויהלום" (Darkrose and Diamond", 1999") - סיפור אהבה שאין בו פרטים המסגירים באיזו תקופה הוא התרחש.
"המוצא" (The Finder", 2001") - סיפור זה מתרחש כ-300 שנה טרם תקופת הטרילוגיה הראשונה של עלילותיו של גד, והוא מתאר את התבססותם של כמה מהמוסדות המרכזיים בארץ ים, ובייחוד של בית הספר בבצר.
"עצמות העולם" (The bones of the earth", 2001") - סיפור זה מתאר כיצד נמנעה רעידת האדמה באי גונט, על ידי אוגיון, מורהו של גד, ומורהו של אוגיון.
"על אדמת הביצה" (On the high marsh", 2001") - סיפור המתרחש בתקופת שש השנים בהן כיהן גד כרב-מג של ארץ-ים.
בולסלבייץ (פרובינציית לודז')
בולסלבייץ (בפולנית: Bolesławiec) הוא כפר במחוז ויירושוב שבפרובינציית לודז' בפולין, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, וקיבל זכויות עירוניות. מעמדו העירוני של היישוב ניטל ממנו בשנת 1870, בעקבות מרד ינואר.
יהודי בולסלבייץ
יהודים התיישבו בבולסלבייץ החל מאמצע המאה ה-18, ועסקו תחילה בעיקר בפונדקאות. בסוף המאה ה-19 נבלמה התפתחות הקהילה כתוצאה מהגבלות מגורים על יהודים באזור.
ביישוב התקיימה קהילה עצמאית, ומסוף המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20 כיהן במקום הרב משה יחיאל ברלאך. בין מלחמות העולם כיהן כרב הקהילה הרב י' בנייץ.
בשנת 1930 הוקם ביישוב סניף של "השומר הלאומי", ובתקופה זו בלטה במקום מפלגת הציונים הכלליים.
טרם מלחמת העולם השנייה חיו בבולסלבייץ למעלה מ-500 יהודים. עד אוגוסט 1941 חוסל היישוב היהודי בכפר, לאחר שאנשיו גורשו לריכוזים יהודיים גדולים יותר בסביבה, וגורלם היה זהה לגורל יתר היהודים במקומות אלו.
לאחר השואה שבו לכפר 8 יהודים בלבד, ובאוקטובר 1945 נרצחו כולם בידי פולנים.
בואש מכורבל
בואש מכורבל (שם מדעי: Mephitis macroura) הוא מין של בואש החי באמריקה הצפונית. הוא קרובו של הבואש המפוספס, אך בעל זנב ארוך יותר ובעל פס לבן מעל ראשו שמתרחב לעבר החלק העליון של הראש ולאורך כל פלג הגוף העליון. גם הפרווה שלו ארוכה יותר, אך ממדיו קטנים יותר.
הבואש נמצא במדבריות והערבות שבדרום ארצות הברית ובמקסיקו, שם הוא הכי נפוץ והם מעדיפים אזורים הקרובים לנהרות. הם חיים בזוגות קטנים כשהנקבות קטנות מהזכרים ויוצאים מהמאורה בלילה לחיפוש אחרי מזון. הם אוכלי כל וניזונים מקקטוסים, חרקים, עכברים, עופות וביצים. כמו רוב הבואשים אין להם הרבה טורפים.
זכות בחירה אוניברסלית
זכות בחירה אוניברסלית היא זכות בחירה הניתנת לכל האזרחים הבוגרים. במדינות, בהן נהוגה זכות בחירה אוניברסלית, הזכות אינה מוגבלת על ידי גזע, מין, דת, מצב בריאותי או מעמד חברתי. בתחילה, כשהונהגה זכות הבחירה האוניברסלית, היא לא כללה את הנשים ורק בעקבות מאבק הנשים לזכות בחירה לנשים הורחבה הזכות הזאת, בהדרגה, במדינות השונות.
ישנן שונות בין המדינות מבחינת היקף זכות הבחירה האוניברסלית; גיל המינימום הוא בדרך כלל בין 18 ל-25 שנים, יש הגבלות לגבי אסירים או על בסיס אי-כשירות שכלית או נפשית. רוב המדינות מחייבות להיות בעל אזרחות כתנאי לזכות בחירה, ואינן מעניקות זכות בחירה לאנשים בעלי מעמד תושב. כך לדוגמה לתושבי מזרח ירושלים הערבים הגרים בשטח שסופח למדינת ישראל ב-1967, אין זכות בחירה לכנסת.
אליפות העולם בראלי עונת 2017
עונת 2017 באליפות העולם בראלי היא העונה ה-45 של האליפות. העונה נפתחה ב-22 בינואר בראלי מונטה קרלו והסתיימה ב-19 בנובמבר בראלי אוסטרליה. במהלך העונה התקיימו 13 מרוצים.
זכות בחירה אוניברסלית
במדינות הדמוקרטיות המודרניות הראשונות הגבילו הממשלות את ההצבעה לבעלי רכוש ועושר, שפירושו כמעט תמיד היה מיעוט מאוכלוסיית הגברים. בכמה מדינות היו קיימות מגבלות אחרות, כמו לחייב את המצביעים להיות בני דת מסוימת. בכל הדמוקרטיות המודרניות מספר האנשים שיכולים להצביע גדל בהדרגה עם הזמן. במאה ה-19 היו תנועות רבות שדגלו בזכות בחירה אוניברסלית, בעיקר באירופה, בריטניה וצפון אמריקה.
אליפות העולם בראלי עונת 2017
קבוצת פולקסווגן, שזכתה באליפות היצרנים בארבע העונות שעברו, פרשה מהאליפות בעקבות פרשת דיזלגייט. סבסטיאן אוז'ייה, האלוף המכהן, שנהג עבור הקבוצה הפורשת, עבר לקבוצת אם-ספורט. טויוטה שבה לאליפות לאחר 18 שנות היעדרות. גם סיטרואן חזרה להתחרות באופן מלא, לאחר שבעונה הקודמת השתתפה בצורה חלקית בלבד והשקיעה בפיתוח הדגם החדש.
זכות בחירה אוניברסלית
היסטוריה
צרפת, על פי חוקת 1793, הייתה המדינה הגדולה הראשונה שנתנה זכות בחירה לכל הגברים הבוגרים, אם כי מעולם לא נעשה בה שימוש רשמי בפועל (החוקה של 1793 בוטלה מיד לפני יישומה). הרפובליקה של האיטי נתנה זכות בחירה אוניברסלית לגברים בשנת 1816. הרפובליקה הצרפתית השנייה הנהיגה את זכות בחירה אוניברסלית לאחר המהפכה בשנת 1848.
אליפות העולם בראלי עונת 2017
לאחר מאבק צמוד עם תיירי נויביל הצליח אוז'ייה לזכות באליפות בפעם החמישית ברציפות וקבוצתו זכתה, לראשונה מזה עשר שנים, באליפות היצרנים.
זכות בחירה אוניברסלית
היסטוריה
בעקבות המהפכות בצרפת, הוקמו תנועות ברחבי העולם המערבי למען זכות בחירה אוניברסלית בראשית המאה ה-19, שהתמקדותחילה בהסרת הדרישות לבעלות על רכוש כתנאי להצבעה. בשנת 1867 נתנה הקונפדרציה הצפון-גרמנית זכות בחירה לכל הגברים הבוגרים. בארצות הברית בעקבות מלחמת האזרחים האמריקאית שוחררו העבדים והוענקו להם זכויות של אזרחים, כולל זכות בחירה לזכרים בוגרים (אם כי כמה מדינות קבעו מגבלות במידה רבה, שפגעו בזכויות אלה). בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, המוקד של תנועת זכות הבחירה האוניברסלית היה לכלול את הרחבת זכות ההצבעה לנשים, כפי שקרה עוד מתקופת מלחמת האזרחים בכמה מדינות מערביות ובשנות ה-1890 במספר מושבות בריטיות.
אליפות העולם בראלי עונת 2017
לוח זמנים
ב-28 בספטמבר 2016 פורסם לוח הזמנים המתוכנן לעונת 2017.
זכות בחירה אוניברסלית
היסטוריה
הרפובליקה הצרפתית הראשונה אימצה לזמן קצר את זכות הבחירה האוניברסלית לגברים בשנת 1792; זו הייתה אחת המדינות הראשונות שביטלו את כל דרישות הקניין כתנאי מוקדם לאפשר לגברים להירשם ולהצביע. יוון הכירה בזכות בחירה מלאה לגברים בשנת 1844. ספרד הכירה בכך בחוקה של שנת 1869 וצרפת ושווייץ עשו זאת מאז מהפכת 1848 (עבור אזרחים גברים תושבים). עם עצמאותם במאה ה-19, כמה מדינות לטינו-אמריקאיות וליבריה באפריקה הרחיבו בתחילה את זכות הבחירה לכל הגברים הבוגרים, אך לאחר מכן הגבילו אותה על פי דרישות הקניין. הקיסרות הגרמנית יישמה את זכות הבחירה המלאה לגברים בשנת 1871.
אליפות העולם בראלי עונת 2017
שינויים בלוח הזמנים
ראלי סין הוצא מתוך תוכנית התחרויות. הראלי שהיה אמור להתקיים לראשונה בעונת 2016, בוטל בשל מפולות בוץ שפגעו בתוואי המסלול המתוכנן. המארגנים החליטו שלא לכלול את הראלי גם בעונה הנוכחית, על מנת לאפשר למארגני הראלי הזדמנות להכין את המסלול בצורה טובה יותר לקראת התמודדות על מקום בלוח התחרויות.
זכות בחירה אוניברסלית
היסטוריה
ב-19 בספטמבר 1893 המושל הבריטי של ניו זילנד, לורד גלאזגו, נתן הסכמה לחוק בחירות חדש, שמשמעותו שניו זילנד הפכה למושבה הבריטית הראשונה בה נשים היו בעלות זכות בחירה בבחירות לפרלמנט. זמן קצר אחר כך בשנת 1894, מושבת אוסטרליה הדרומית הייתה השנייה שאפשרה לנשים להצביע, אך המושבה הראשונה שהתירה גם לנשים להתמודד לבחירות. 12 שנים מאוחר יותר, השטח הרוסי האוטונומי המכונה הדוכסות הגדולה של פינלנד (שהפכה לרפובליקה של פינלנד בשנת 1917) הפך לטריטוריה הראשונה בעולם שמיישמת זכות בחירה בלתי מוגבלת, מכיוון שנשים יכולו להיות מועמדות, בניגוד לניו זילנד, וללא הדרה אתנית ילידית, כמו באוסטרליה. זה הוביל גם לבחירות של חברות הפרלמנט הראשונות בעולם בשנה שלאחר מכן. במדינות פדרליות ושטחים קולוניאליים או אוטונומיים לפני מלחמת העולם הראשונה ישנן דוגמאות מרובות להענקת אוניברסלית. עם זאת, שינויים משפטיים אלה בוצעו באישורם של גופי ממשל בריטיים, רוסים או אחרים, שנחשבו אז לאומה הריבונית. מסיבה זו, לאוסטרליה (1901), ניו זילנד (1908) ופינלנד (1917) יש תאריכים שונים להשגת זכות הבחירה האוניברסלית.
אליפות העולם בראלי עונת 2017
קבוצות ונהגים
קבוצת פולקסווגן, שזכתה באליפות היצרנים בארבע העונות שעברו, פרשה מהאליפות בעקבות פרשת דיזלגייט.
זכות בחירה אוניברסלית
היסטוריה
בארצות הברית, התיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית, שאושר בשנת 1870, קבע כי "זכותם של אזרחי ארצות הברית להצביע לא תישלל מהם על ידי ארצות הברית או אחת מהמדינות בשל גזע, צבע או מצב קודם של עבדות". תיקון זה נועד להבטיח את זכות ההצבעה לאפרו אמריקאים, שרבים מהם שועבדו בדרום לפני תום מלחמת האזרחים האמריקאית (1865) וביטול העבדות 1864–1865. למרות התיקון, השחורים קיבלו זכויות במדינות הקונפדרציה לשעבר לאחר 1877; אך מנהיגי מדינות הדרום התעלמו מהתיקון וחסמו אזרחים שחורים מהצבעה באמצעות מגוון מכשירים, כולל מיסים, מבחני אוריינות, אלימות וטרור ששימשו להפחדה של חלק מהמצביעים. השחורים הדרומיים לא קיבלו למעשה את זכות ההצבעה עד לחוק זכויות ההצבעה משנת 1965.
מדינות רבות מנעו ייצוג פוליטי על בסיס גזע או אתניות. לדוגמה, בדרום אפריקה של תקופת האפרטהייד, אנשים שאינם לבנים בדרך כלל לא יכלו להצביע בבחירות לפרלמנט עד לבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות בשנת 1994. רודזיה חוקקה חקיקה דומה עם עצמאותה בשנת 1965, אולם אפשרה למספר קטן יותר של נציגים עבור הרוב השחור, שהיה גדול במידה ניכרת צתושבי המדינה הלבנים.
אליפות העולם בראלי עונת 2017
קבוצות ונהגים
סבסטיאן אוז'ייה, שנותר ללא קבוצה לאחר פרישתה של פולקסווגן, חתם בקבוצת אם-ספורט. אוז'ייה הצטרף לאוט טאנק האסטוני, שנהג בקבוצת די מאק (D-MACKׂ) בפורד פיאסטה.
זכות בחירה אוניברסלית
זכות בחירה אוניברסלית לפי מדינה
מדינות העניקו וביטלו את זכות הבחירה האוניברסלית בזמנים שונים.
אליפות העולם בראלי עונת 2017
תקציר העונה
העונה נפתחה ב-19 בינואר בראלי מונטה קרלו. במהלך המקטע הראשון של התחרות אירעה תאונה בה היה מעורב רכבו של היידן פאדון, שפגע בצופה. פאדון וג'ון קנארד, הנווט, לא נפגעו. הצופה נלקח לבית חולים בניס ומאוחר יותר מת מפצעיו. במהלך היום השני של התחרות הצליח תיירי נויביל לפתוח פער של 45.1 שניות על פני סבסטיאן אוז'ייה, שסיים את היום במקום השני. שבר במתלה גרם לנויביל לעיכוב של למעלה מחצי שעה ביום האחרון של המרוץ ואיפשר לאוז'ייה לקחת את ההובלה. יארי-מאטי לאטוולה, נהגה של קבוצת טויוטה הגיע במקום השני, במרוץ הבכורה המחודשת של הקבוצה.
בראלי שוודיה שוב הוביל נויביל בבטחה את הראלי אך תאונה בסופר ספיישל סטייג' הקצר חיסלה את סיכוייו לניצחון והורידה אותו למקום ה-13 בסיום. היה זה יארי-מאטי לאטוולה שניצח את המרוץ ועלה למקום הראשון באליפות. הניצחון היה הראשון של קבוצת טויוטה מאז שנת 1999. בראלי מקסיקו ניצח כריס מיק. היה זה הניצחון הראשון לסיטרואן C3 WRC החדשה. אוז'ייה סיים שני ונטל את ההובלה באליפות בעוד נויביל חמישי בפער של 38 נקודות.
זכות בחירה אוניברסלית
זכות בחירה אוניברסלית לפי מדינה
ניתן לארגן רשימה זו בשלוש דרכים:
אליפות העולם בראלי עונת 2017
תקציר העונה
נויביל ניצח בשני המרוצים הבאים בקורסיקה ובארגנטינה בעוד אוז'ייה ניצח בפורטוגל ושמר על ההובלה באליפות. לאחר שסיים שני בפורטוגל עלה נויביל למקום השני באליפות במרחק של 18 נקודות מאוז'ייה. בשלושת המרוצים הבאים סיים נויביל לפני אוז'ייה תוך שהוא מנצח בראלי פולין ומסיים שלישי באיטליה. אוז'ייה סיים שלישי בפולין ובראלי פינלנד פרש לאחר תאונה. המקום השישי בפינלנד הספיק לנויביל כדי להשוות את מספר הנקודות שלו לזה של אוז'ייה והוא נטל את ההובלה באליפות, ארבעה מרוצים לסיום העונה, משום שניצח ביותר מרוצים. בראלי איטליה ניצח אוט טאנק לראשונה בקריירה ובראלי פינלנד ניצח אסאפקה לאפי בטיוטה במירוץ הרביעי בלבד שלו ב-WRC.
שני המרוצים הבאים הכריעו את גורל האליפות: בראלי גרמניה פרש נויביל לאחר שבר במתלה וסיים לראשונה ללא נקודות. אוז'ייה סיים שני וחזר לראש הדירוג, בעוד טאנאק ניצח בפעם השנייה העונה. אוז'ייה הגדיל את יתרונו בראלי ספרד כשהוא מסיים שני (מאחורי מיק שניצח) בעוד נויביל מסיים שוב ללא נקודות עקב תאונה. שני מרוצים לסיום הוביל אוז'ייה בפער של 37 נקודות על פני טאנאק בעוד נויביל יורד למקום השלישי באליפות במרחק 38 נקודות מאוז'ייה.
בראלי ויילס סיים אוז'ייה שלישי והבטיח את הזכייה באליפות. אלפין אוונס זכה בניצחון הראשון שלו בקריירה. בראלי האחרון באוסטרליה ניצח נויביל.
אליפות הנהגים
הנקודות ניתנות לעשרת הנהגים המסיימים את התחרות ראשונים בהתאם לפירוט בטבלה הבאה. בעונה זאת חל שינוי בנקודות הבונוס המוענקות בשלב ה-Power stage והניקוד ניתן לחמשת הנהגים המסיימים את המקטע האחרון של כל מרוץ, במקום שלושה כפי שהיה בשנים הקודמות. לנהג שסיים ראשון הוענקו 5 נקודות, למקום השני הוענקו 4 נקודות וכן הלאה.
ריצ'רד קווסט
ריצ'רד אוסטין קווסט (באנגלית: Richard Austin Quest; נולד ב-9 במרץ 1962) הוא עיתונאי בריטי ממוצא יהודי, המשמש כפרשן כלכלי בכיר ברשת הטלוויזיה האמריקאית CNN, ופועל מניו יורק. בעל תוכנית טלוויזיה פופולרית בנושא כלכלה, המשודרת חמישה ימים בשבוע, וכן מנחה שתי תוכניות נוספות בכלכלה. לפני כן הנחה תוכנית בכלכלה שיועדה לקהל צופי הבוקר באירופה.
ביוגרפיה
קווסט נולד למשפחה יהודית בליברפול שבאנגליה, ויש לו קרובים בישראל. בוגר תואר שני במשפטים מאוניברסיטת לידס.
קריירה עיתונאית
קווסט הצטרף בשנת 2001 להשקה של תוכנית הטלוויזיה "עסקים בינלאומיים", אשר כיסתה מגוון רחב של אירועים עולמיים שונים ושודרה ברשת CNN, בהם ניתוח הבחירות בארצות הברית, השקתו של מטבע האירו ב-1 בינואר 2002, הטיסה המסחרית האחרונה של מטוס הקונקורד ובסיקור בית המלוכה הבריטי.
בשנת 2006 דחה קווסט הצעה להצטרף לצוות המגישים של ערוץ אל ג'זירה בשפה האנגלית, בטענה שתפקיד זה אינו מתאים לאדם שהוא גם הומוסקסואל וגם יהודי.
מחנה הפליטים של קאלה
המחנה הוקם בעקבות סגירת מחנה "הצלב האדום" בעיירה סנגאט הסמוכה לקאלה בשנת 2002, והוא הפך לסמל של מאבק אירופה בהגירה הלא חוקית לגבולותיה. המחנה, אשר היו ניסיונות רבים לסגרו במהלך השנים, היה אף נושאו של הסרט התיעודי "Welcome", שזכה לחשיפה רבה.
ערב א-רמאדין
ערב א-רמאדין הוא כפר בדואי הנמצא בשומרון בשטח C דרומית מזרחית לקלקיליה ומערבית לאלפי מנשה. מספר תושביו הוא כשלוש מאות איש.
היסטוריה
מקור הכפר הוא בשבט הרמאדין אשר נמצא מדרום-מערב לדאהרייה. השבט הוא פלג של שבט התיאהא אשר שכן, בין היתר, באזור באר שבע. בשנת 1948 התנתק שבט הרמאדין משבט התיאהא ועבר לאזור חברון. במשך הזמן עזבו חלק מתושביו את המקום ועברו צפונה לסביבות קלקיליה. שני תת-שבטים אלו נקראים רמאדין אל-ג'אנובי (הדרומי), ורמאדין א-שמאלי (הצפוני).
מחנה הפליטים של קאלה
ה"ג'ונגל"
בשנת 1999, הוקם על ידי ארגון "הצלב האדום" מחנה הפליטים בעיר בשם "סנגאט" (Sangatte). בנובמבר 2002, נסגר המחנה בעקבות הסכם שנחתם בין בריטניה לצרפת. בעקבות התגברות זרם הפליטים, אשר התרכז באזור העיר, בניסיונותיהם להגיע לאנגליה השכנה דרך תעלת למאנש, ולאחר סגירת מחנה "סנגאט", החל להיבנות בשנת 2002 מחנה פליטים מרכזי בפאתיה הצפוניים של העיר, מזרחית לנמל.
ערב א-רמאדין
היסטוריה
הכפר ערב א-רמאדין הוקם באמצע שנות החמישים על ידי בדווים משבט הרמאדין אשר שנים מספר לאחר המעבר לאזור חברון, הצפינו לאזור קלקיליה. שם קנו וחכרו אדמה מהכפר חבלה הסמוך. בעקבות מלחמת ששת הימים עברו התושבים תהליך השתקעות ומודרניזציה: בניית מבני פחונים ובטון, עבודה בבניין, חינוך בבתי ספר ורכישת אדמות.
מחנה הפליטים של קאלה
ה"ג'ונגל"
עם השנים גדלה אוכלוסיית המחנה בצורה משמעותית, מ-4,500 איש ביוני 2016 לכ-7,000 איש, נכון לספטמבר 2016. תנאי המחיה במחנה קשים, כאשר הפליטים גרים בצפיפות ובדוחק באוהלים ומבנים ארעיים. עם זאת, ובניגוד לריכוזי הפליטים האחרים בעיר, קיימת במחנה גישה לחשמל, למים זורמים ולשירותים.
ניסיונות לסגירת המחנה
ב-22 בספטמבר 2009, פשטו כוחות הביטחון הצרפתיים על המחנה ועצרו כ-278 מהגרים. במסגרת הפינוי נהרס חלק גדול מן המחנה. לאחר הפינוי ציין שר ההגירה הצרפתי אריק בסון, כי המחנה מהווה בסיס לסחר בבני אדם ואין לראות בו כמחנה הומניטרי.
ערב א-רמאדין
היסטוריה
בראשית המאה ה-21, הכפר ערער בבג"ץ יחד עם כפרים סמוכים (וואדי א-רשא, ראס-עטיה, חבלה וערב אבו פראדה) על תוואי גדר ההפרדה. המדינה הציעה לראשי הכפר לעבור להתגורר באתר חדש שיוקם עבורם סמוך לקלקיליה, אולם הם סירבו. בעקבות העתירה הוחלט כי ערב א-רמאדין וערב אבו פראדה (כפר סמוך אשר הוקם על ידי בדווים פליטים מאזור נתניה וכולל כמאה תושבים) יישארו בצד המערבי של הגדר.
מחנה הפליטים של קאלה
ניסיונות לסגירת המחנה
ב-29 בפברואר 2016, פרצו עימותים במחנה, לאחר שהרשויות בצרפת החלו בפירוק צריפי המגורים שבחלקו הדרומי, בעקבות הוראה של בית המשפט. צו בית המשפט בהקשר זה לא כלל את המבנים "הציבוריים" במחנה, שמשמשים את הפליטים כבתי תפילה, בתי ספר וספריות. במהלך המהומות התלקחו חלק מהמבנים כתוצאה מרימוני גז מדמיע שנזרקו על ידי כוחות הביטחון בעוד אחרים הוצתו על ידי תושבי המחנה, כמחאה על הליך הפינוי. למחרת, התחדשו העימותים והתפשטו לאזור הכביש המהיר המוביל לנמל קאלה, אשר נחסם על ידי הפליטים.
בתגובה לפינוי המחנה הודיע ארגון זכויות האדם "אמנסטי אינטרנשיונל" כי ממשלות צרפת ובריטניה צריכות לקחת אחריות על הפליטים שפונו. בין היתר נאמר כי על ממשלות אלו לאפשר גישה לתהליכי הגשת בקשת מקלט בצרפת וויזות לבריטניה.
הריסת המחנה
לאחר סגירתו, הוקם המחנה מחדש כאשר זרם הפליטים המשיך להגיע לאזור. פליטים רבים המשיכו להסתנן דרכו אל תוך גבולות בריטניה, בעיקר בעזרת נהגי משאיות שעברו באזור. הניסיונות לפנות את המחנה המשיכו, ובשנים 2017–2018, לאחר שהמחנה פונה, הכריזו הרשויות על המקום כשמורת טבע ופארק לחיות בר. ב-CNN דווח שהאתר ששימש מחנה לפליטים הופך למקלט לציפורים נודדות. ארוגנים לסיוע וזכויות אדם טענו שהרשויות משתמשות באופן ציני בהגדרת השטח כאתר לשימור חיות בר במטרה למנוע התיישבות מחדש של פליטים באזור. באוקטובר 2021 דוח של ארגון משמר זכויות האדם טען שבאזור נמצאים עדיין כ-2,000 פליטים, בכללם מאות ילדים ללא ליווי מבוגרים, שחיים באזורים המיוערים בסביבה, מחסנים נטושים ותחת גשרים.
אנואה ההרים
אנואה ההרים (שם מדעי: Bubalus quarlesi) הוא מין של תאו קטן בתת-סוג אנואה האנדמי לאינדונזיה וחי באי סולאווסי ובאי השכן בוטון.
מאפיינים
אנואה ההרים הוא מין תאו קטן הדומה לאנטילופה; גובהו בכתפיים: 75-70 ס"מ, אורך ראשו וגופו: 153-122 ס"מ, אורך זנבו: 27-24 ס"מ, ומשקלו פחות מ-150 ק"ג. לזכרים ולנקבות זוג קרניים קצרות וישרות באורך של 10–15 ס"מ, הצומחות מעט בזווית לאחורה; בשונה מאנואה השפלה קרניו אינם צומחות בצורת V. לאנואה ההרים פרווה ארוכה וצמרירית יותר מאנואה השפלה, בצבע חום כהה-שחור, ומספר מצומצם של נקודות לבנות על הרגלים. לזכרים פרווה כהה יותר משל הנקבות.
בית גידולו כולל יערות גשם טרופיים ואזורים בעלי צמחייה סבוכה ומקורות מים זמינים, בגובה של 2,300 מטר מעל הים בהם הפרעת האדם נמוכה.
האנואה חי בזוג או לבדו ופעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הצהריים המאוחרות; בשאר היום הוא ינוח ויעלה גרה מתחת לגזעי עצים שנפלו, סלעים, ובחללי שורשים של עצים. לעיתים קרובות מין זה מתפלש במים או בבוץ. ההיריון נמשך 275–315 ימים לאחריהם נולד עגל אחד בצבע חום בהיר המשתנה לכהה עם הזמן. העגל נגמל בגיל שישה עד שבעה חודשים, ומגיע לבגרות בגיל שנתיים עד שלוש. תזונתו של האנואה כוללת עשבים, עלים, וטחבים. האנואות משתמשים בקרניהם כדי לפלס דרך בצמחייה או לחפור באדמה. הזכרים אינם טריטוריאליים אך ישתמשו בקרניים להצגת דומיננטיות על ידי דקירה עם חודו של הקרן בגוף היריב, או לקרבות על ידי ניסיון לפצוע את היריב בבטן וגוף.
החל משנת 1980 האוכלוסייה נמצאת בירידה, וכיום מצבו של אנואה ההרים בדומה לאנואה השפלה מוגדר ב"סכנת הכחדה" (EN) על ידי IUCN בשל ציד לבשרו ואובדן בית גידול למטרות עצים או להתיישבות אנושית. ארגון השימור העולמי העריך כי יש כיום 2,500 פרטים ורובם נמצאים באזורים מוגנים. אף על פי שהאנואה נחשב מוגן בחוק האינדונזי משנת 1931 האכיפה מנוהלת באופן גרוע, ומלבד זאת תועדו מספר מקרים בהם ירו חיילים אינדונזים באנואות ככל הנראה בשל תוקפנותם של אלו כאשר הם מבוהלים.
תוחלת חייו של האנואה 20–25 שנים.
מנחם מנדל חן
הרב שלמה מנחם מנדל חן (ט"ז בתשרי ה'תרל"ט או ה'תר"מ, 1879 או 1880 - א' באלול ה'תרע"ט, 1919) מרבני משפחת חן, היה רב העיר ניז'ין באוקראינה וראש ישיבת תומכי תמימים בעיר, מחשובי רבני חב"ד בראשית המאה ה-20. היה חבר ועידות הרבנים בפולין, בפטרבורג ובווילנה, באספת הרבנים (1910) ובאסיפה הלאומית, ושימש כסנגור במשפט בייליס. נרצח בהיותו כבן ארבעים עלי ידי פורעים מגדודי דניקין שמהתנועה הלבנה.
The Night They Drove Old Dixie Down
The Night They Drove Old Dixie Down הוא אחד משיריהם המפורסמים של להקת הבנד. השיר נכתב על ידי רובי רוברטסון ופורסם באלבומם השני בשנת 1969. גרסת הכיסוי לשיר שביצעה ג'ואן באאז בשנת 1971 עלתה לרשימת חמשת הלהיטים הגדולים באותו זמן.
מנחם מנדל חן
קורות חייו
נולד בצ'רניהיב לרב העיר הרב דוד צבי חן (הרד"צ) בנו של הרב פרץ חן, כבנו השני לאחר אחיו הרב אברהם חן. אחיו אברהם מתאר בספרו "למנחמי" כי מנחם מנדל היה בקי בש"ס ובספרי הרמב"ם בהיותו בגיל שמונה. במקורות אחרים מצוין כי היה בעל זיכרון צילומי, וכן נהג להתפלפל בצעירותו עם הרגוצ'ובי. בשנים שלמד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ' היה מקורב לאדמו"ר הרש"ב והיה בקשרי ידידות עמוקים עם בנו האדמו"ר הריי"ץ. שר החינוך הפרופסור בן-ציון דינור מתאר בספרו "בעולם ששקע" את ביקורו בלובביץ':
The Night They Drove Old Dixie Down
תוכן השיר
השיר נכתב על ידי רובי רוברטסון. מילות השיר מתארות את הימים האחרונים של מלחמת האזרחים האמריקאית ואת סבלם של תושבי הדרום הלבנים עם התבוסה במלחמה, שנצרבה בזיכרון. השיר מתאר במילים מרגשות את קורותיו של חייל בצבא הקונפדרציה, כאילו מדובר במלחמה שהסתיימה זה עתה. המילים "בחורף 65'" שעשויות לכאורה לדבר על תאריך שהיה שנים ספורות לפני כתיבת השיר, מדבר למעשה על חורף שנת 1865, התבוסה במלחמת האזרחים, מאה שנה לפני כתיבת השיר. השם דיקסי (Dixie) הוא הכינוי שנתנו אנשי הדרום למדינות הקונפדרציה (בדומה לכינוי הצפוני יאנקי). השיר מתאר את חייל הקונפדרציה וירג'יל קיין המשרת במסילת הרכבת שמריצ'מונד לדנוויל, ומלווה באירועים היסטוריים.
מנחם מנדל חן
קורות חייו
הוא הוסמך לרבנות, ובאדר ה'תרס"ד (1904) נשא בבנדרי את פסיה בת הגביר החב"די שבתי ברמן, השדכן היה הריי"ץ בעצמו. לאחר נישואיו שימש כרב וגבאי בקייב, ובה'תרס"ז מונה לכהן כרב העיר ניז'ין במקומו של הרב שלמה הכהן אהרונסון שעבר לכהן כרב העיר קייב. בתקופה זו גם ניהל את ישיבת תומכי תמימים בעירו, בה התחנך בין היתר הרב יהודה לייב לוין, רבה של מוסקבה.
The Night They Drove Old Dixie Down
תוכן השיר
השיר מתחיל במילים "קוראים לי וירג'יל קיין, שירתתי על קו הרכבת מריצ'מונד לדנוויל' / עד שהפרשים של סטונמן הגיעו וחיבלו שוב במסילה. / בחורף 65' רעבנו כמעט למוות. ב-10 במאי ריצ'מונד נפלה. / אני זוכר זאת היטב:  הלילה שבו הכריעו את דיקסי הזקנה".
מנחם מנדל חן
קורות חייו
האדמו"ר הרש"ב אמר פעם דברי שבח על שלושה מובחרים שבחסידיו וקיימות גרסאות שונות מה היה המשפט המדויק. שלושת החסידים הם: הרב לוי יצחק שניאורסון, הרב זלמן שניאורסון מלודז' והרב מנחם מנדל חן.
The Night They Drove Old Dixie Down
תוכן השיר
רוברטסון סיפר שהמוזיקה הייתה בראשו עוד קודם אך רק בהמשך חשב על הרעיון לשיר, ואז עשה מחקר נוסף. חבר להקת הבנד, לבון הלם, יליד ארקנסו, הצהיר כי הוא סייע במחקר לצורך כתיבת המילים. בספרו מ-1993 This Wheel's on Fire, כתב הלם:"רובי ואני עבדנו על המילים "בלילה שבו דיקסי הזקנה נפלה",  אני זוכר שלקחתי אותו לספרייה, כדי שיוכל לחקור את ההיסטוריה וגאוגרפיה של אותם זמנים, ולכתוב על הגנרל רוברט אי לי בצורה ראויה".
מנחם מנדל חן
קורות חייו
השתתף באספת רבני פולין ובוועידות רבנים חשובות בווילנה ובפטרבורג. זו בפטרבורג הייתה גדולה וחשובה ברוסיה והוא נבחר בבחירות כנציג המחוז בצירי הוועידה בוועידות אלו השתתף בפולמוסים שונים עם רבנים שנחשבו מודרניים לשיטתו. במשפט בייליס הוזמן כסנגור להתווכח עם הכומר פראיניטיס מטשקנט, וסייע לפסק הדין.
The Night They Drove Old Dixie Down
תוכן השיר
להקת הבנד ביצעה את השיר בהופעות לעיתים קרובות, והוא נכלל בשני אלבומי רוק של הלהקה.
הפעם האחרונה בה ביצע לבון הלם את השיר הייתה בהופעה  The Last Waltz  בשנת 1976.
מנחם מנדל חן
קורות חייו
באותו זמן נסע לברלין כדי לעבור ניתוח בתוספתן, ולאחר ששב לניז'ין ברח לאביו בצ'רניהיב עקב רדיפות השלטון הקומוניסטי. בא' באלול ה'תרע"ט (1919) כבשו 'הלבנים' מגדודיו של דניקין את ניז'ין והרב חן יצא עם עסקן רוסי בשם מר זסלבסקי וכומר בשם אנדריאבסקי לבקש הגנה ממפקד העיר. בלכתם חזרה השתוללו הפורעים והשניים נכנסו לכנסייה סמוכה, הרב חן לא נכנס עקב האיסור ההלכתי וברח לבית מלון סמוך, אך הוא נרצח בבית המלון יחד עם כחמישים איש נוספים. על פטירתו מובא בספרה של אחייניתו 'על שירת זלדה'. הוא נקבר בעירו סמוך לקבר האדמו"ר האמצעי.
The Night They Drove Old Dixie Down
ביקורת
עם הזמן עלתה גם ביקורת על השיר, המתאר את התושבים הלבנים בדרום ארצות הברית ומתייחס לתקופה כנוסטלגית, מבלי להתייחס לסבלם של השחורים, ששועבדו ועברו מאות שנים של עבדות ופגיעה בזכויות האדם.
מוניות בניו יורק
המוניות של ניו יורק (באנגלית: Taxicabs of New York City), הן מוניות המוכרות כאחד מסמלי ההיכר של העיר ניו יורק.
משנות הששים של המאה העשרים בלטו בניו יורק דגמי הצ'קר מרתון
המוניות קיימות בשני צבעים: ירוק וצהוב. מוניות הצבועות בצבע צהוב קנרי (מוניות מדליון) מורשות לאסוף נוסעים ברחבי רובעי העיר. אלו הצבועות בירוק (הידועות כמוניות בורו), שהופיעו לראשונה באוגוסט 2013, מורשות לאסוף נוסעים בצפון מנהטן, הברונקס, ברוקלין, קווינס (לא כולל נמל התעופה לה גוארדיה וקנדי) ובסטטן איילנד). לשני סוגי המוניות אותו מבנה ארגוני. הן מופעלות ומוחזקות על ידי חברות פרטיות, ואת הרישיונות מאשרת ועדת המוניות והלימוזינות של ניו יורק (TLC), שגם מפקחת על 40,000 כלי רכב להשכרה, כולל "רכבים שחורים".
נכון למרץ 2014, קיימים בניו יורק 51,398 גברים ונשים בעלי רישיונות לנהוג במוניות מדליון. נכון ל-2015 יש כ-13,605 מוניות טקסי מורשות. העיר ניו יורק הציעה 368 מהן למכירה פומבית בין נובמבר 2013 לפברואר 2014. כל אחת מהמוניות הללו נועדו לשימוש, הן נגישות לכיסאות גלגלים, והן היו אמורות להיות מוצעות לשירות בתוך חודשים ספורים לאחר מכן. מוניות ניו יורק, אשר לכל אחת מהן נדרש רישיון ייעודי על מנת להיות פתוחה לשירות, עוברות בממוצע כ-180 מיילים במשמרת, ובסך הכל נותנות שירות לכ-241 מיליון נוסעים בשנה. החל מספטמבר 2012, קיימות כ-7990 מוניות היברידיות, המייצגות כ-59 אחוזים מהמוניות הנותנות שירות, יותר מאשר כל עיר ברחבי ארצות הברית.
רכב מסוג ניסאן NV200 זכה בזיכיון להיות "רכב העתיד" כדי להחליף את רוב מוניות העיר. החלטה זו גררה ביקורת ותביעות משפטיות רבות. בנוסף, החל ממרץ 2014, 6000 עיצובי סטריט הייל בעלי היתרים הוצעו לשירות, 20 אחוזים מהם מחויבים להיות בעלי גישה לנכים; 4478 כלי רכב בעלי עיצוב סטריט הייל כבר נמצאים בשימוש החל מ-14 במרץ 2014.
דרקון (פירושונים)
{{פירושונים| יצורים: אסטרונומיה ואסטרולוגיה: אישים: מערכות נשק: שונות:
ראו גם
}}
בואשן הגירית
בואשן הגירית (שם מדעי: Mydaus javanensis) הוא מין של בואש המזכיר מעט גירית שנחשב בעבר לחלק ממשפחת הסמוריים. לאחר בדיקות DNA הוחלט לשייכו למשפחת הבואשיים.
מאפיינים
הבואש חי בטבע באיי אינדונזיה כמו ג'אווה, בורנאו וסומטרה וגם בפיליפינים וכן באיים קטנים יותר.
בואשן הגירית הוא מבין הבואשים הגדולים ביותר: אורכו 32-46 ס"מ ומשקלו 0.85-2.5 ק"ג. אך במראהו הוא שונה מאוד מרוב הבואשים. הוא בעל חוטם מחודד, עיניים קטנות, גוף כבד בעל רגליים קטנות ובעלות טפרים העוזרים לו לחפור באדמה ופס לבן על פרוותו בחלק העליון כששאר הפרווה חומה-שחורה ומלמטה בהירה יותר. כמו לרוב הבואשים יש לו בלוטות ליד פי הטבעת ובהם הוא יכול לפלוט נוזל מסריח.
הוא חי ביערות גשם וביערות הררים עד גובה 2,200 מטר. רק לעיתים נדירות הם נמצאים בשפילת היער. בהם חיים בבדידות וצדים יצורים קטנים כמו חסרי חוליות, ביצים ואף פגרים, אך כמו גיריות רגילות המזון המועדף עליהם הם תולעים.
עץ יהושע
עץ יהושע (שם מדעי: Yucca brevifolia) הוא אחד ממיני היוקה. הוא דומה לעץ, דבר שהקנה לו שמות כמו: עץ יהושע, דקל יוקה ועץ יוקה.
עץ חד-פסיגי זה אנדמי לדרום-מערב ארצות הברית, במדינות קליפורניה, אריזונה, יוטה ונבדה, שם הוא מצוי בעיקר במדבר מוהאבי בגובה 400 עד 1,800 מטר. הוא משגשג בשטחי מרעה פתוחים בתוך הפארק הלאומי עץ יהושע. יער סבוך עם עצי יהושע קיים גם בשמורה הלאומית מוהאבי.
קיימים 2 תת-מינים: עץ יהושע ג'אגר (Yucca brevifolia subsp. jaegeriana) ועץ יהושע הרברט (Yucca brevifolia subsp. herbertii).
השם עץ יהושע ניתן על ידי קבוצת מורמונים שחצו את מדבר מוהאבי באמצע המאה ה-19. המראה הייחודי של העץ הזכיר להם את הסיפור התנ"כי שבו יהושע מרים את ידיו השמימה לתפילה.
גדילה והתפתחות
עצי יהושע גדלים מהר במדבר; זרעים חדשים עשויים לגדול בקצב של 7.6 ס"מ בשנה בעשר השנים הראשונות, ולאחר מכן לגדול בקצב של 3.8 ס"מ בשנה. הגזע שלו עשוי מאלפי סיבים קטנים והוא חסר כל טבעות גדילה שנתיות, דבר שמקשה לדעת את גילו של כל עץ. לעץ מערכת ענפים עליונה כבדה, אולם גם מערכת שורשים עמוקה, עם שורשים שעשויים להגיע לאורך של 11 מטר. אם הוא שורד את תלאות המדבר הוא עשוי לחיות מאות ואף אלפי שנים. העצים הגבוהים ביותר מגיעים לגובה של 15 מטרים.
מצב שימור
קיים חשש כלשהו שעצי יהושע ייעלמו מהפארק הלאומי עץ יהושע כתוצאה משינוי האקלים. דבר זה יפגע וישנה לגמרי את המערכת האקולוגית של הפארק. קיים חשש גם לגבי היכולת של העץ לנדוד לאזורי אקלים מתאימים.
בואשן מצחין
בואשן מצחין (שם מדעי: Spilogale gracilis) הוא מין של בואשן וקרוב לבואשן המזרחי. בניגוד אליו הם נפוצים בחלק המזרחי של אמריקה.
אורכו 35-45 ס"מ. משקלם של הזכרים 337-734 גרם, ומשקלן של הנקבות 227-482 גרם. לבואשן 3 פסים לבנים לאורך הגוף מהראש עד לאמצע הגב וכמה פסים אנכיים דומים מצידי הגוף. הזנב פרוע מאוד ובקצה בעל שערות לבנות. החוטם והעיניים קטנים וביניהם עובר פס לבן קטן. האוזניים עגולות וקטנות בצבע ורוד. יש לבואשן רגליים קצרות אבל טפרים ארוכים המתאימים לחפירה.
הם חיים במחילות בזוגות ויוצאים בחשיכה. הם חיים ביערות ואוכלים מגוון מזונות מהחי ומהצומח בין השאר חרקים, עכברים, זוחלים קטנים, ביצים ופירות יער. יש להם מעט מאוד טורפים עקב ריחם, אך עופות דורסים בכל זאת עלולים לתפוס אותם (לרוב העופות אין חוש ריח). נגד טורפים אחרים הם יפגינו הרתעה הכוללת עמידה על 2 רגליים ונפנוף הזנב כהכנה לריסוס. רוב הטורפים נסוגים בשלב זה ואם לא הם בורחים עקב הריח.
ארנסט המינגוויי
ארנֵסט מילר הֶמינגוויי (באנגלית: Ernest Miller Hemingway; 21 ביולי 1899 – 2 ביולי 1961) היה סופר ועיתונאי אמריקאי. סגנונו הספרותי הייחודי, המאופיין בשפה תמציתית ובמשפטים דקלרטיביים קצרים, השפיע רבות על הפרוזה במאה ה-20, וכמה מספריו נחשבים כיום ליצירות מופת. זכה בפרס פוליצר בשנת 1953 על ספרו "הזקן והים", ובפרס נובל לספרות בשנת 1954.
ביוגרפיה
המשפחה הייתה מוכרת ומכובדת בקהילה, והוריו היו חברים בכנסייה הקהילתית (Congressional Church), שבה ביקרה המשפחה באופן קבוע. עם זאת, מאוחר יותר טען המינגוויי כי האידיליה המשפחתית הייתה מזויפת, והאשים את אמו באנוכיות וצביעות; הוא טען כי אביו סבל רבות מהשתלטנות וההיסטריה שלה, ואף האשים אותה בהתאבדותו בשנת 1928.