cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ענבל לוי רהב
ענבל לוי-רהב (מוכרת בשם הבמה והדמות "ענבלי בא-לי", נולדה ב-26 באוקטובר 1978) היא שחקנית, מוזיקאית, מחזאית, במאית, יוצרת וכוכבת ילדים ישראלית, ומנהלת אמנותית של תיאטרון הילדים הישראלי.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בירושלים. אביה, בונדי לוי, הוא שחקן ואיש רדיו. אמה הדסה (דסי), שירתה כחוקרת טביעות אצבעות ב ונפטרה ממחלת הסרטן כאשר ענבל הייתה בת 8.
בתיאטרון
ב-2008 החלה לשחק בתיאטרון הילדים "בים בם בום": ב-2010 שיחקה בהצגה "בגדי המלך החדשים". ב-2012 מונתה למנהלת אמנותית של התיאטרון.
ב-2013 יצרה (יחד עם אודי גוטשלק ואסי סתיו) את הדמות "ענבלי בא-לי", והחלה להופיע בדמותה בהצגה לילדים אותה כתב אודי גוטשלק.
ב-2014 כתבה וביימה את ההצגות "סינדרלה", "הנשיקה האבודה", ו"הכיסים של ענתי".
כתבה וביימה הצגות לאמני ילדים: "סוכריות קופצות", "בריו למה" (בכיכובו של אורן בר יושפט), "קפטן קוקוריקו" (בכיכובו של דותן אלעד), "הלוחשת לחיות" ו"ספירלה".
בחנוכה 2015 שיחקה לצד זאב רווח ורוי בוי במחזמר "הדינוזאורים - מסע בממלכת היורה" שכתבה וביימה עדינה חיימיס. באותה שנה החלה לגלם את שאנטי בהצגה "ספר הג'ונגל" שכתב וביים אודי גוטשלק. בחנוכה 2016 החלה לגלם את התפקיד הראשי לצד עפר שכטר במחזמר "ספר הג'ונגל" שכתב וביים אודי גוטשלק בהפקת ברלינר הפקות בשיתוף עם תיאטרון בים בם בום.
ב-2017 החלה לגלם את בת הטוחן בהצגה "עוץ לי גוץ לי" אותה גם כתבה וביימה בתיאטרון הילדים הישראלי. להצגה זו היא גם כתבה (לצד זיו רהב) את המוזיקה. באותה שנה כתבה וביימה בתיאטרון הפארק את ההצגות "אריה בספריה", "הנסיכה והאפון", "הדייג ודג הזהב", ו"החתול במגפיים". ב-2018 החלה לגלם את יהב במחזמר "תירס חם" שכתב אסף אשתר (על פי הספר בעל אותו השם מאת מרים רות) וביימה אילון נופר. ב-2022 כתבה וביימה עיבוד מיוחד להצגה "תירס חם" שעלה בשיתוף עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
בחנוכה 2019 כתבה, ביימה ושיחקה בהצגה "פיטר הארנב", וגם את ההצגה "ענבלי ופיטר הארנב". באותה שנה ייעצה אומנתית להצגה "שמוליקיפוד" - אופרת רוק לילדים שכתב וביים אודי גוטשלק.
ב-2019 החלה לגלם את יסמין במחזמר "אלאדין ישראל" שכתב וביים אודי גוטשלק. באותה שנה כתבה וביימה את ההצגות "פרח לב הזהב", "העץ הנדיב" (ע"פ הספר בעל אותו השם מאת של סילברסטיין), "כובע קסמים" (על פי ספרה של לאה גולדברג), "כיפה אדומה" ו"הבית של יעל".
ב-2022 כתבה וביימה את ההצגות "דובי לא לא" (על פי הספר מאת פיית' נלסון), "הדבורה מאיה", "ברכבת יושבת ארנבת" (על פי הספר מאת טובה שינברג), "מר זוטא ועץ התפוחים" (על פי הספר מאת אורית רז), ו"דירה להשכיר" (על פי הספר מאת לאה גולדברג).
בחנוכה 2022 שיחקה לצד רמי קליינשטיין וטל מוסרי במחזמר "מתנות קטנות" שכתבו נועם חורב ואודי גוטשלק שגם ביים.
בטלוויזיה ובקולנוע
ב-2009 השתתפה בתפקידי אורח בתוכנית המערכונים "קצרים", ב"ארץ נהדרת" ובפרסומת של "האגודה למלחמה בסמים".
ב-2014 עלתה לשידור הסדרה "ענבלי בא-לי" בכיכובה, בערוץ ניק ג'וניור. את הסדרה כתב וביים אודי גוטשלק והיא כללה 10 פרקים. בפרק סיום העונה התארח עידן רייכל והשניים ביצעו יחד את השיר "בקרוב".
ב-2022 ביימה (לצד זיו חדש) והפיקה את הקליפ לשיר "פזמונים שקטים" של בנה סהר אזואלוס.
חיים אישיים
לוי הייתה נשואה ליריב אזואלוס ונולדו להם שני בנים: סהר (מוזיקאי, בעבר שיחק בהפועל מרמורק) ושחף (לשעבר שחקן בהפועל מרמורק נערים ב' דן 1). כיום חיה בזוגיות עם זיו רהב (מוזיקאי ומנהל טכני של הפרויקט של עידן רייכל, והמנהל המוזיקלי של תיאטרון הילדים הישראלי), יש להם בת משותפת והם מתגוררים ברחובות.
לצד עיסוקה כשחקנית, למדה את מקצוע תמיכת לידה במכון וינגייט והיא עוסקת בו.
אמילי דה שאטלה
אמילי דה שאטלה (בצרפתית: Émilie du Châtelet; 17 בדצמבר 1706- 10 בספטמבר 1749) הייתה מדענית, מתמטיקאית וסופרת צרפתייה.
החיבור הפילוסופי שלה "יסודות הפיזיקה", Institutions de Physique יצא לאור לראשונה בשנת 1740. הספר הופץ באופן נרחב, עורר דיונים סוערים, פורסם מחדש ותורגם למספר שפות אחרות תוך שנתיים מפרסומו המקורי. דה שאטלה השתתפה בדיון המפורסם בוויסבה, הנוגע לדרך הטובה ביותר למדוד את כוחו של גוף ואת האמצעים הטובים ביותר לחשיבה על עקרונות שימור האנרגיה. לאחר מותה, זכו רעיונותיה לייצוג רב בטקסט המפורסם ביותר של ההשכלה הצרפתית, "האנציקלופדיה הגדולה" של דני דידרו, ז'אן לה רון ד'אלמבר ואחרים, ופורסמה לראשונה זמן קצר לאחר מותה. דה שאטלה תמכה גם במתן השכלה לנשים. ביוגרפיות, ספרים ומחזות רבים נכתבו על חייה ויצירתה במאתיים השנים מאז מותה. בתחילת המאה ה -21 יצרו חייה ורעיונותיה עניין מחודש.
חייה
דה שאטלה נולדה בפריז למשפחת אצולה בשנת 1706. אביה היה מזכירו של המלך לואי ה-14 והיא גדלה בחצר המלכות. משנפטר המלך בשנת 1715, חזרה לפריז עם משפחתה. בגיל 12 כבר ידעה את השפות הלטינית והאיטלקית, ובגיל 15 התחילה לתרגם את ורגיליוס לצרפתית. אחר כך למדה אנגלית ומתמטיקה. בשנת 1725 היא נישאה למרקיז דה שאטלה, שהיה מפקד חטיבה בצבא הצרפתי, אך נשארה קרובה לחצר המלכות בוורסאי ובפריז.
היא קראה את קיקרו ואת ורגיליוס בלטינית, את לוק וניוטון באנגלית, ותרגמה את ניוטון לצרפתית.
בשנת 1733 פגשה את וולטר בפריז. מכאן התפתחה בינה לבין וולטר מערכת יחסים שנמשכה עד מותה. בשנת 1736 עזבה את פריז ואת בעלה וילדיה כדי להצטרף לוולטר שהתגורר בטירתו של בעלה (שאטו דה סירה) שבחבל קמפניה בצפון מזרח צרפת. בשנת 1738 הגישה את מועמדותה לפרס האקדמיה למדעים, ובשנת 1740 פרסמה את ספרה "יסודות הפיזיקה" שזכה להצלחה רבה בצרפת, בגרמניה ובאיטליה. בשנת 1746 כתבה את חיבורה המפורסם "על האושר" שבו תיארה את קורות חייה והצביעה על הגורמים לאושר: בריאות, אהבה, מידות טובות, חשיבה הגיונית ורדיפה אחר ידע.
בשנת 1748 התאהבה בקצין צרפתי צעיר והרתה לו. למרות מאורע סוער זה, ופרידה ארוכה מוולטר, וולטר נשאר לידה עד מותה בשאטו דה סירה בשנת 1749, כמה ימים בלבד לאחר שילדה בת. הבת נפטרה בגיל שנה וחצי.
קיקי די
קיקי די (באנגלית: Kiki Dee; נולדה ב-6 במרץ 1947) הוא שם הבמה של פולין מתיוס, זמרת אנגלייה. היא התפרסמה במיוחד מדואט שביצעה עם אלטון ג'ון לשיר "Don't Go Breaking My Heart" ב-1976. דואט זה היה מספר שבועות במקום הראשון במצעדי השירים של מצעד הסינגלים הבריטים ובילבורד הוט 100 והיה לשיר השנה במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי.
הלן סוזמן
הלן סוזמן (אנגלית: Helen Suzman; 7 בנובמבר 1917 - 1 בינואר 2009) הייתה פוליטיקאית יהודייה-דרום-אפריקאית, חברת פרלמנט, מנהיגת המפלגה הפרוגרסיבית, פעילה במאבק נגד מדיניות האפרטהייד.
קורות חיים
הלן סוזמן נולדה בדרום אפריקה למשפחה של מהגרים יהודים. היא למדה כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטת ויטווטרסראנד. בגיל 19 נישאה לד"ר משה סוזמן (נפטר ב-1994) ועמו הביאה לעולם שתי בנות. בשנת 1944 קיבלה משרת הוראה באותה אוניברסיטה, ממנה פרשה בשנת 1953 כאשר נבחרה לבית המחוקקים של דרום אפריקה כחברה במפלגה המאוחדת, מאוחר יותר עברה למפלגה הליברלית הפרוגרסיבית, והייתה חברת הפרלמנט היחידה של מפלגה זו. מפלגתה התאחדה מאוחר יותר עם מפלגת הרפורמה תחת הנהגתו של הארי שוורץ ונקראה מפלגת הרפורמה הפרוגרסיבית (ולאחר מכן, המפלגה הפדרלית הפרוגרסיבית).
ב-36 שנותיה בפרלמנט הייתה זוסמן יוצאת דופן הן בשל היותה אישה יהודייה דוברת אנגלית, שעה שרוב חברי הפרלמנט היו גברים נוצרים דוברי אפריקנס, והן בשל עמדותיה הנחרצות כנגד מדיניות האפרטהייד.
התנגדותה לאפרטהייד
בין השנים 1961 ל-1974, הייתה סוזמן חברת הפרלמנט הדרום-אפריקאי היחידה אשר התנגדה בנחרצות למשטר האפרטהייד. עמדתה הנחרצת כלפי המשטר הגזעני הביאה להתנכלויות רבות מצד המשטרה כלפיה, כולל האזנות למכשיר הטלפון שלה. התנגדותה כזו לא היה נפוצה בקרב מרבית האוכלוסייה הלבנה בדרום אפריקה. במקרה אחד, האשים אותה שר בממשלת דרום אפריקה כי שאלותיה בפרלמנט מביכות את המדינה; לכך היא השיבה: "אלה לא שאלותיי אשר מביכות את דרום אפריקה, אלה תשובותיך!".
סוזמן ביקרה את נלסון מנדלה בכלאו פעמים רבות, ושנים לאחר מכן נכחה בטקס בו חתם מנדלה על החוקה הדרום-אפריקאית החדשה, בעידן שאחרי נפילת משטר האפרטהייד.
על פועלה הרב, סוזמן הייתה מועמדת פעמיים לקבלת פרס נובל לשלום, וקיבלה אין ספור דוקטורטים של כבוד מאוניברסיטאות שונות וכן אותות רבים מארגוני זכויות אדם ברחבי העולם. בשנת 1989 העניקה לה מלכת בריטניה, אליזבת השנייה, תואר אבירות על פועלה הרב למען זכויות האדם בדרום אפריקה. בערוב ימיה הייתה למבקרת של ממשלת הקונגרס הלאומי האפריקני, אותה האשימה בשחיתות ובאלימות, ואף טענה שמצב הדמוקרטיה היה טוב יותר תחת האפרטהייד.
מותה
סוזמן הלכה לעולמה ב-1 בינואר 2009, בגיל 91. בכיר בקרן נלסון מנדלה ספד לה ואמר כי היא הייתה "פטריוטית גדולה ולוחמת ללא חת נגד האפרטהייד". לאחר מותה נקרא רחוב בעיר קייפטאון על שמה. בשנת 2017, דרום אפריקה הוציאה בול עם דמותה של סוזמן.
אחוות ישו
אחוות ישו (באנגלית: Christadelphians או Brethren in Christ) היא קבוצה של נוצרים שאינם מאמינים בשילוש הקדוש. הקבוצה החלה את דרכה בשנת 1848 באמריקה, ובסקוטלנד, וכיום מונה כ-50,000 חברים בכ-120 מדינות, מתוכן כ-20,000 בממלכה המאוחדת ו-6,500 בארצות הברית. בשנת 1882 סייעה האחווה לתמוך במתיישבי ראש פינה.
קתדרלת רואן
קתדרלת רואן (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame de Rouen) היא קתדרלה קתולית שנמצאת ברואן, בצפון צרפת. קתדרלה זו היא מושב הארכיבישוף של רואן. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי. בשנים 1876–1880 היא הייתה הבניין הגבוה ביותר בעולם, כאשר צריח המצלב הנאו-גותי שלה מתנשא לגובה של והוא הגבוה ביותר בצרפת.
היסטוריה
זו הקתדרלה השלישית באתר, שתי הקודמות נהרסו. העבודה הראשונה על הקתדרלה התחילה ב-1145 בסגנון גותי מוקדם ונמשכה עד 1214 בסגנון גותי מוקדם. המגדל המרכזי וצריח המצלב הושלמו רק ב-1876 בידי ז'אן-אנטוין אלאווין (Jean-Antoine Alavoine). בין האדריכלים שהיו אמונים על בניית הקתדרלה היו ז'אן דה ביו (Jean de Bayeux), ז'אן פרייה (Jean Périer) וז'ינסון סלבה (Jeanson Salvart).
הקתדרלה ספגה נזק במהלך השנים:
מבנה
הקתדרלה נבנתה במספר סגנונות:
גובה המגדל הדרומי בחזית המערבית, מגדל Tour du Beurre, הוא 75 מטר והוא הושלם במאה ה-15 בסגנון Flamboyant. גובה צריח המצלב, הוא כאמור, 151 מטר. אורך הקתדרלה הוא 144 מטר ורוחבה בטרנספט הוא 57 מטר. הספינה הראשית מתנשאת לגובה של 28 מטר.
הקתדרלה באמנות
קתדרלת רואן מוכרת מאוד מסדרת הציורים של הצייר הצרפתי האימפרסיוניסטי קלוד מונה אשר צייר אותה בזמנים שונים של היממה. מונה הציג בתערוכה בשנת 1895 20 ציורים שונים של חזית הקתדרלה - כל אחד בצבעים שונים ובתחושה אחרת לגמרי. כל הציורים גם הציגו רק את חלקה הנמוך של החזית ממבט של אדם העומד בקרבתה וצריחיה הגבוהים של הקתדרלה לא הופיעו בציוריו כלל.
הקתדרלה היוותה השראה אמנותית למספר אמנים צרפתיים נוספים ביניהם גוסטב פלובר אשר קיבל השראה מחלונות הויטראז' של ג'וליאן הקדוש וסלומה וביסס עליהם שניים מתוך שלושת הסיפורים שלו וכן גם הסופר ז'וריס-קרל וויסמנס שכתב את "La Cathédrale", רומן המבוסס על חקירה אינטנסיבית של קתדרלת רואן.
צוצלת
צוֹצֶלֶת (שם מדעי: Spilopelia senegalensis, שם קודם: תּוֹר הָעִיר) היא מין עוף ממשפחת היוניים, החי באזורים הטרופיים באפריקה מדרום לסהרה, במזרח התיכון ובדרום אסיה מדרום להודו. הצוצלת מתגוררת בסבך, באזורים יבשים. בישראל נפוצה בכל הארץ, ורבים מתבלבלים בינה לבין יונת הבית, הנפוצה גם היא.
הצוצלת מקננת על גבי עצים או בחצרות בתים, ומטילה שתי ביצים לבנות. מעופה מהיר, בתנועת כנפיים קצובה ומשק מהיר מזדמן. אופן תעופה זה מאפיין את כלל היוניים.
נכון לשנת 2020, צוצלת היא העוף השני בתפוצתו בישראל.
מקור השם
שמה העברי הראשון "תור העיר", ניתן לה על ידי הזואולוג יהושע מרגולין, בשל שכיחותה בערים ובסמוך למשכנות האדם. מאוחר יותר שינה הזואולוג ישראל אהרוני את שמה לצוצלת משום שהמיתה נשמעה לו כקריאות צלצול. בערבית שמה הוא דבסייה (חמאמה) ד'אחכה, שמשמעותו "תור התמרים הצוחק". באנגלית היא נקראת Laughing dove, כלומר "התור הצוחק". בעברית השם המקומי תור צוחק שמור למין אחר.
תכונות
לצוצלת זנב ארוך, היא צנומה, ואורכה כ-25–30 סנטימטר. גבה, כנפיה וזנבה בעלי צבע חום-אדמדם וכנפיה כחולות-אפורות. ראשה וחלקיה התחתונים ורדרדים ונוטים ללבן בבטן התחתונה. הצוואר מעוטר בנקודות שחורות והוא בגוון חום חימר אדמדם, הרגליים אדומות. הזכרים והנקבות בעלי מראה זהה. הצעירים אפרפרים ובעלי פחות נקודות בצוואר.
הגוזלים הבוקעים מן הביצים עוטים פלומת נוצות צהובה ועיניהם עצומות. בגיל 6 ימים הם פוקחים את עיניהם ואוכלים מזון מתוך הזפק של הוריהם. בששת הימים הראשונים לחייהם, מאכילים אותם הוריהם בחלב יונים שהוריהם מחדירים להם לתוך הלוע במקורם. בגיל 16 ימים עוזבים הגוזלים את הקן, אך יכולת התעופה שלהם מגיעה לשיאה בגיל 20 ימים. במשך מספר ימים נוספים שוהים הגוזלים בקרבת הוריהם, עד שנפרדים מהם. לבגרות מגיעה הצוצלת בגיל חודשיים בערך.
לזלי בראון
לזלי בראון (באנגלית: Leslie Browne; נולדה ב-29 ביוני 1957) היא רקדנית בלט ושחקנית קולנוע יהודיה אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ו פרס גלובוס הזהב לשנת 1977 על הופעתה בדרמת המחול "נקודת מפנה".
ביוגרפיה
בראון נולדה בניו יורק לרקדן קלי בראון – נוצרי, ולאיזבל מירוו – יהודייה, בראון היא אחותו של המפיק קווין קלי בראון. החלה להתאמן בגיל שבע לצד אחיה ואחותה בסטודיו לריקוד שהפעיל אביה. למדה ריקוד ב"בית ספר לבלט אמריקאי" (אותו גם ניהלה בשלב מאוחר יותר) ולאחר מכן הופיעה כמקצוענית עבור החברה "ניו יורק סיטי בלט".
התפרסמה בסרט המחול "נקודת מפנה" של הסנדק שלה, הבמאי הרברט רוס, בו גילמה את אמיליה, רקדנית בלט מוכשרת ובתה של דידי (שירלי מקליין), על הופעתה הראשונה כשחקנית הועמדה בראון לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב. בראון הופיעה בשני סרטי בלט נוספים של רוס "ניז'ינסקי" ו"רקדנים" אותו הפיק מנחם גולן. היא הופיעה גם בפרק בסדרה "ימים מאושרים". בראון החלה ללמוד משחק רק לאחר שהייתה מועמדת לאוסקר והופיעה בברודוויי במחזמר "הנעל האדומה".
פקק כתר
פקק כתר הוא פקק נפוץ הניתן לחליצה חד-פעמית באמצעות פותחן בקבוקים.
היסטוריה
הפקק הומצא על ידי ויליאם פיינטר בשנת 1892 בעיר בולטימור, ונחשב למוצר החד-פעמי הראשון בהיסטוריה.
עקב הצלחתו המיידית של המוצר שינתה החברה שיצרה את פקקי הכתר את שמה מ- The Bottle Seal Company ל-Crown Cork and Seal Company.
לפני המצאת פקקי הכתר שימשו פקקי שעם לסגירת בקבוקי משקאות מוגזים. פקקי השעם נטו להתייבש אם לא באו במגע עם נוזל המשקה, לאבד מנפחם ואז להיפלט מהבקבוק בלחץ הגז שבבקבוק. מסיבה זו עיצבו היצרנים בקבוקים שתחתיתם בצורת כיפה הפונה כלפי חוץ, על מנת לאלץ את אחסון הבקבוקים באופן אופקי. בעקבות המצאת פקק הכתר שונה עיצוב בקבוקי המשקה לצורה המוכרת כיום.
עיקרון פעולה
פקקי כתר עשויים כיום ממשטח אלומיניום עגול אשר שוליו מכופפים קלות לצורת כתר. המשטח צבוע בצידו החיצוני, ובצידו הפנימי כולל חומר אוטם. סגירת הפקק על גבי הבקבוק נעשית על ידי הצמדתו לפי הבקבוק תוך לחיצה על הכתר לתןך מגרעת הנמצאת בהיקף פי הבקבוק. סגירת פקק כתר נעשית באמצעות כלי המיועד לכך (פוקק). בתעשיית המזון סגירת הפקקים נעשית במכונה, אך קיימים גם פוקקים ידניים לשימוש ביתי (למשל לסגירת בקבוקי בירה המבושלת בבית).
פתיחת הפקק נעשית בעיקרון המנוף - הפותחן מושען על גבי הפקק עצמו כשלשונית ממוקמת מתחת לכתר הסגור, עם הרחקת ידית הפותחן מהבקבוק נפתח חלק מהכתר והפקק מוסר מהבקבוק.
ורה צ'סלבסקה
ורה צ'סלבסקה (בצ'כית: Věra Čáslavská; 3 במאי 1942 – 30 באוגוסט 2016) הייתה מתעמלת צ'כוסלובקית. היא אלופה אולימפית בעלת 11 מדליות מהן 7 זהב, אלופת עולם ואלופת אירופה בהתעמלות.
ביוגרפיה
צ'סלבסקה נולדה בפראג והחלה את הקריירה שלה בהחלקה אמנותית. במהרה עברה להתחרות בהתעמלות מכשירים וב-1958 זכתה להישג בינלאומי ראשון כשזכתה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית באליפות העולם. באולימפיאדת רומא, ב-1960, זכתה שוב במדליית כסף כחלק מהקבוצה הצ'כוסלובקית. באליפות העולם של 1962 זכתה במדליית זהב בתרגיל הקרקע ובמדליית כסף בקרב-רב כשמקדימה אותה המתעמלת הסובייטית המפורסמת לאריסה לטינינה.
באולימפיאדת טוקיו, ב-1964, זכתה כבר בשלוש מדליות זהב. בקרב-רב, בקורה ובסוס הקפיצות. ב-1966 זכתה הקבוצה הצ'כוסלובקית, יחד עם צ'סלבסקה, להישג גדול כשניצחה בתחרות הקבוצתית באליפות העולם את הנבחרת הסובייטית שהייתה באותן שנים בעלת ההגמוניה הברורה בהתעמלות הנשים.
באולימפיאדת מקסיקו הייתה צ'סלבסקה בשיאה. היא זכתה בארבע מדליות זהב אישיות בקרב-רב, בתרגיל הקרקע, במקבילים מדורגים ובסוס הקפיצות ובשתי מדליות כסף, בקורה ובתחרות הקבוצתית. היא זכתה לאהדת הקהל המקסיקני כשביצעה את תרגיל הקרקע שלה לצלילי שיר מקסיקני. ניצחונותיה האישיים של צ'סלבסקה על המתעמלות הסובייטיות סימלו בעיני רבים את ניצחון האומה הצ'כוסלובקית על ברית המועצות הגדולה. צ'סלבסקה שתמכה, כאמור, באופן גלוי באלכסנדר דובצ'ק, מנהיגה המודח של צ'כוסלובקיה, הרכינה את ראשה במחאה, בעת נגינת ההמנון הסובייטי בשעה שזכתה במדליית זהב במשותף עם המתעמלת הסובייטית פטריק. מיד בתום המשחקים האולימפיים, עדיין במקסיקו, לעיני אלפי צופים מריעים, נישאה צ'סלבסקה לאתלט בן ארצה יוזף אודלודזיל.
לאחר שובה לארצה נמנע ממנה להמשיך ולהופיע בתחרויות מחוץ לצ'כוסלובקיה והיא הפכה לאישיות בלתי רצויה על ידי השלטון הקומוניסטי המחודש. לאחר "מהפכת הקטיפה" ב-1989, קיבלה צ'סלבסקה מינוי כיועצת לענייני בריאות, זכויות האדם, חינוך גופני וספורט של נשיא צ'כוסלובקיה החדש - ואצלב האוול. היא גם שימשה כחברה וכנשיאת הוועד האולימפי הצ'כי. אירועים קשים במשפחתה הביאו לכניסתה לדיכאון בעקבותיו קיבלה ב-1998 טיפול פסיכיאטרי. מאז, פרשה מתפקידיה הציבוריים והתגוררה בפראג.
ב-2015 אובחן כי חלתה בסרטן הלבלב וב-30 באוגוסט 2016 נפטרה צ'סלבסקה כתוצאה ממחלתה.
תאוריית הצייד בעולם של חקלאים
תאוריית ה"צייד בעולם של חקלאים" הוצעה לראשונה על ידי טום הרטמן (Thom Hartmann), פסיכותרפיסט שעבד עם ילדים עם הפרעת קשב. זוהי תאוריה אנתרופולוגית המסבירה את מקורותיה של הפרעת הקשב וההיפראקטיביות במעבר של בני האדם מחיים בחברות לקט-ציד לחברה חקלאית.
על פי התאוריה, בחברות לקט-צייד יש לאנשים עם הפרעת קשב יתרון הישרדותי. הקשב של הגברים הציידים שרגיש להפרעות מהסביבה, בעיקר הפרעות רעש, היכולת לעבור למצב של התמקדות-יתר במצבים של סכנה, רמת האנרגיה הגבוהה, האימפולסיביות, הנטייה לקחת סיכונים והחיפוש אחרי אדרנלין - כל אלה הם תכונות מאפיינות של הפרעת הקשב וההיפראקטיביות. עם הזמן כשהאדם עבר לתרבויות חקלאיות, חלה הסתגלות אבולוציונית וכיום רוב האנשים חסרים את מאפייני הפרעת הקשב וההיפראקטיביות. הרטמן משער גם שבתרבות של מהגרים, כמו החברה האמריקאית למשל, שיעור האנשים עם הפרעת קשב והיפראקטיביות הוא גבוה מבחברות אחרות של יושבי קבע.
מנקודת המבט של תאוריית הצייד בעולם של חקלאים, הפרעת הקשב וההיפראקטיביות אינה לקות, אלא צורת פעילות שונה של המוח שיש לה יתרונות במצבים מסוימים. הרטמן שם דגש על היתרונות האלה ומציע לאנשים שההפרעה קיימת אצלם להכיר את היתרונות האלה ולבנות את חייהם בהתאם. למשל, בחירת מקצועות כמו כירורג, או כבאי שדורשים התמקדות-יתר תחת לחץ, עיסוק ביזמות או בשוק ההון, שבהם יש כל הזמן גירויים חיצוניים השומרים על עניין והתמקדות-יתר, ודורשים תפקוד בסביבה המשתנה כל הזמן, או ספורט שמשלב גם הוא את כל התכונות האלה.
עם פרסומה, התאוריה של הרטמן משכה תשומת לב רבה. אולם, היא לא פותחה ונזנחה. נטען גם כי התאוריה חסרה פן יישומי-טיפולי.
הר טום (וושינגטון)
הר טום (באנגלית: Mount Tom) הוא הר ברכס הרי אולימפיק בשטח הפארק הלאומי אולימפיק, במחוז ג'פרסון שבמדינת וושינגטון, שבארצות הברית.
ההר ממוקם 2.84 קילומטרים ממערב להר האולימפוס.
ההר מתנשא לגובה של 218 מטרים מעל סביבתו.
מקור השם
בשנת 1890 משלחת החקר מטעם העיתונות של סיאטל (Seattle Press Expedition) קראה להר בשם "הר ריד", על שמו של וייטלו ריד (Whitelaw Reid), העורך והבעלים של הניו יורק טריביון (New-York Tribune).
למקורו של שמו הנוכחי של ההר יש שתי גרסאות:
לקריאה נוספת
• De Robert Wood, Olympic Mountains Trail Guide: National Park and National Forest, P 55
ראש הסגל (ישראל)
ראש סגל ראש הממשלה בישראל, הוא עוזרו הבכיר של ראש ממשלת ישראל והאחראי על כל סגל ראש הממשלה. ראש הסגל עובד בצמוד לראש הממשלה על בסיס יומיומי, ועוצמה רבה מרוכזת בידיו כתוצאה מקרבה זו.
ראש הסגל אחראי על ניהול סדר היום של ראש הממשלה וכלל היבטי עבודתו. המשרה נחשבת למשרת האמון החשובה ביותר בסביבתו של ראש הממשלה, לאור הקרבה אליו וההשפעה הרבה עליו.
ראש הסגל הנוכחי הוא צחי ברוורמן, תחת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
מהות התפקיד
ראש הסגל הוא הגורם המתכלל והמנהל של כל הצוות הבכיר ביותר בסביבת ראש הממשלה.
תנאי סף לתפקיד
לתפקיד ראש הסגל ישנם תנאי סף כמו ניסיון ניהולי, ציבורי ואקדמי, אך התנאי המקדים והחשוב ביותר לתפקיד הוא אמון ונאמנות לראש הממשלה. מעבר לכך, הגדרות ודרישות התפקיד של ראש הסגל משתנות מראש ממשלה לראש ממשלה. משרת ראש הסגל היא מבין שש המשרות במשרד ראש הממשלה, בנוסף למשרות מזכיר הממשלה, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, יו"ר המועצה הלאומית לכלכלה, היועץ לביטחון לאומי המשמש גם כראש המטה לביטחון לאומי, וראש מערך ההסברה הלאומי, שהמאיישים אותן זכאים לשכר מנכ"ל.
שארל השלישי (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרסי הוברט
פרסי קלגהורן סטנלי הוברט (14 ביוני 1885 - 19 בפברואר 1957) היה מייג'ור גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות שריון במלחמת העולם השנייה.
קריירה צבאית
הוברט נולד ב-14 ביוני 1885 בעיר נאיניטל שבהודו הבריטית כבנם של רוברט וסטנלי הוברט. הוא התגייס לצבא בריטניה בשנת 1902, ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' עד 1904. לאחר מכן הוצב בחיל ההנדסה המלכותי, ושרת בהודו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. במהלך המלחמה, הוא לחם בחזית המערבית ובמערכה במסופוטמיה. לאחר מכן הוחזר להודו, ובין 1919–1920 השתתף בדיכוי תסיסות בווזיריסטן. ב-24 במאי 1922 הוענקה לו דרגת כבוד של לוטננט קולונל, וב-1923 הועבר לרגימנט הטנקים המלכותי. בין 1923–1927 הוא שימש כמאמן במכללה לפיקוד ומטה בכוויתה. ב-1 בינואר 1928 הוענקה לו דרגת כבוד של קולונל, ובנובמבר של אותה שנה הוא נישא לדורותיאה פילד, בתו של קולונל בחיל הנחתים המלכותי. אחותו של הוברט, אליזבת (בטי) נישאה ב-1927 לברנרד מונטגומרי.
ב-1 במרץ 1933 הפכה דרגת הקולונל שלו לקבועה, ובד בבד הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקח על רגימנט הטנקים המלכותי. ב-1 באפריל 1934 הוא מונה למפקד בריגדת הטנקים ה-1, אשר הייתה בריגדת השריון הראשונה של צבא בריטניה. הוא מילא תפקידי מטה שונים במשרד המלחמה, וב-18 בדצמבר 1937 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-27 באוקטובר 1938 הוא נשלח למצרים, והקים שם את "הדיוויזיה הניידת", אשר לימים הפכה להיות דיוויזיית השריון ה-7 ("עכברי המדבר").
מלחמת העולם השנייה
רעיונותיו של הוברט בנושא לוחמת שריון היו לא מקובלים בצבא הבריטי, וב-9 במרץ 1940 הוא נאלץ לפרוש. הוא הצטרף למשמר המולדת והוצב בעיר צ'יפינג קמפדן. לידל הארט, אשר הכיר את הוברט והיה שותף לחלק מרעיונותיו, פרסם מאמר נגד פרישתו של הוברט. המאמר הגיע לידי וינסטון צ'רצ'יל, אשר מיהר לשכנע את הוברט לחזור לשירות. הוברט הוחזר לשירות פעיל ב-14 בפברואר 1941, ומונה למפקד דיוויזיית השריון ה-11. ב-16 באוקטובר 1942 הוטל עליו התפקיד להקים ולאמן את דיוויזיית השריון ה-79. מטרת הדיוויזיה הייתה להפיק את לקחי הפשיטה על דייפ לקראת מבצע אוברלורד, ולעצב כלים משוריינים אשר יוכלו להתמודד בנחיתות אמפיביות כנגד מכשולים טבעיים או מעשה ידי אדם. הדיוויזיה כללה כמעט 7,000 כלי רכב משוריינים אשר עוצבו במיוחד לצורך נחיתה אמפיבית וכונו "Hobart's Funnies". במהלך הפלישה לנורמנדי, הדיוויזיה לא לחמה כגוף אחד וכליה פוזרו בין כוחות הצבא הבריטי. הדיוויזיה השתתפה בעוד מספר קרבות בחזית המערבית לפני שפורקה ב-20 באוגוסט 1945.
אחריתו
הוברט פרש מהצבא ב-1946. הוא נפטר בפרנהאם ב-19 בפברואר 1957 בגיל 71.
פוליפוזיס משפחתית
פוליפוזיס משפחתית (באנגלית: Familial Adenomatous Polyposis, ובראשי תיבות: FAP) היא מצב גנטי מורש בו נוצרים פוליפים רבים לאורך מערכת העיכול ובעיקר באפיתל המעי הגס. הפוליפים מתחילים כשפירים אך ללא טיפול עלולים לעבור התמרה ממאירה ולהפוך לסרטן המעי הגס.
אור ירח מסוכן
אור ירח מסוכן, (באנגלית: Dangerous Moonlight (בבריטניה), Suicide Squadron (בארצות הברית) הוא סרט מלחמה רומנטי בריטי משנת 1941 בבימויו של בריאן דזמונד הרסט, עם אנטון וולברוק וסאלי גריי  בתפקידים הראשיים.
הסרט התפרסם בגלל הפסקול המוזיקלי שלו שחובר על ידי ריצ'רד אדינסל ותוזמר על ידי רוי דאגלס שברובו הוא נגינת "קונצ'רטו ורשה" המבוצעת על ידי הפסנתרן לואיס קנטנר לאורך הסרט והפך לקטע מפורסם באורך של כ-10 דקות שבוצע על ידי פסנתרנים רבים בליווי תזמורת. קנטנר לא רצה להופיע בקרדיטים של הסרט כי חשב בתחילה שזה לא יאה לפסנתרן קלאסי כמוהו.
הסרט צולם בעת הקרב על בריטניה ויש בו קטעים אמיתיים של קרבות אוויר. בתחילת הסרט מודים המפיקים לחיל האוויר המלכותי על שיתוף הפעולה.
העלילה מתוארת בפלשבק - טייס פולני שאיבד את זכרונו לאחר שמטוסו נפגע בקרב, מנסה להתחיל להיזכר במה שקרה לו על ידי קטע נגינה שחיבר לפני פציעתו.
תקציר העלילה
סטפן רדצקי (אנטון וולברוק) נמצא בבית חולים שיקומי באנגליה לאחר שנפצע קשה בקרב אוויר עם מטוסי גרמניים. לפני המלחמה הוא היה פסנתרן מפורסם בפולין. הפסיכיאטר שלו (ססיל פרקר) מייעץ לרופא המטפל שלו, להביא פסנתר לחדרו וסטפן מנסה כל הזמן לנגן מנגינה שהלחין בורשה המופצצת אך לא מסוגל. לידו עומדת אשתו קרול (סאלי גריי) ומנסה לעזור לו. הפסיכיאטר פותח את מקלט הרדיו ומשם בועת המנגינה שחיבר בורשה (קונצ'רטו ורשה) ואט אט חוזר זכרונו והוא מצליח לנגן אותה ולהיזכר במה שקרה לו.
ורשה מופצצת והגרמנים מתקרבים אליה. סטפן הוא טייס קרב בלהק מטוסים פולני. מפקד הלהק (פרדריק ואלק) קורא לכל הטייסים ומגלה שהמלחמה אבודה. הוא מציע מתנדבים למשימת התאבדות של תקיפת המפקדה הגרמנית שאין חזרה ממנה (מכאן שם הסרט בארצות הברית). כולם מתנדבים למשימה אבל סטפן וחברו האירי מייק (דריק דה מארני), מקבלים פקודה לטוס לצ'רנוביץ ברומניה ולהישאר שם.
בוורשה המופצצת נכנס סטפן לבית נטוש ומתחיל לנגן שם את "קונצ'רטו ורשה". קרול פיטרס (סאלי גריי) היא עיתונאית אמריקאית המסקרת את המלחמה. היא שומעת את המנגינה ונכנסת לבית והמשפט הראשון שסטפן אומר לה "זה מסוכן ללכת בחוץ לאור הירח הבוהק" (כשהוא מתכוון להפצצות לילה של מטוסים גרמנים - מכאן שם הסרט). הנגינה משפיעה עליה, סטפן מספר לה על הטייסת שלו האבודה והפגישה הקצרה נגמרת בנשיקה.
סטפן מצליח להגיע לארצות הברית עם מייק ומתחיל שם להתפרסם בסדרת קונצרטים. באחד הקונצרטים פוגשת אותו קרול והוא בתחילה לא מזהה אותה. גם מייק מתאהב בה אך היא מעדיפה את סטפן. סטפן מתחיל בסדרת קונצרטים ברחבי ארצות הברית והאמרגן שלו (קנת קנט) מרוצה. הם מחליטים להתחתן ואביה (פרסי פרסונס) מקבל את סטפן כחתן ראוי.
חדשות רודפות חדשות, בלגיה נופלת ופריז נכנעת. סטפן קרוע ביין רצונו להמשיך כפסנתרן ובין רצונו להמשיך להילחם בגרמנים למען פולין. קרול מבקשת שיישאר אך הוא לבססוף מחליט להגיע לאנגליה ביחד עם מייק ולהצטרף ליחידה של טייסים פולנים בחיל האוויר המלכותי.
מייק נהרג בקרב וסטפן ממשיך בקרבות ומפיל מטוסים עד שפעם אחת נגמרת לו התחמושת והוא מתנגש בכוונה במפציץ גרמני ונפצע קשה בנחיתת אונס וזכרונו אובד.
משרד החוץ של האיטי
משרד החוץ של האיטי הוא משרד ממשלתי, האחראי על היחסים הבינלאומיים של האיטי. המשרד הוא חלק מהקבינט של האיטי. בראש המשרד עומד שר החוץ של האיטי.
מבנה
במשרד יש מספר מחלקות ואגפים, ביניהם:
ארנהם
ארנהם (בהולנדית: Arnhem) היא עיר הולנדית, בירתו של המחוז הגדול ביותר בהולנד, מחוז חלדרלנד. ארנהם שוכנת על גדת נהר הריין במזרח הולנד, קרוב מאוד לגבול עם גרמניה. בעיר כ־140,000 תושבים (2006), והיא אחת מ־15 הערים הגדולות בהולנד. ארנהם ידועה בתחבורה הציבורית הייחודית רק לה בהולנד. אוטובוסים חשמליים הנוסעים ברחובות ומקבלים אנרגיה חשמלית במגע עם קווי מתח לאורך המסלול (Trolleybus).
אחד מתושביה המפורסמים היה הצייר מאוריץ קורנליס אשר (Escher).
היסטוריה
בשנת 1223 קיבלה ארנהם הכרה כעיר על ידי אוטו, דוכס חלרה (Graaf Otto van Gelre), הדוכס של העיר זוּטפן (Zutphen). במאה ה־15 מנתה העיר כ־4,000 תושבים, אז גם נבנתה חומה ונבנו צריחים סביבה. בשנת 1820 מנתה העיר כ־9,000 תושבים וב־1859 קפץ מניינם לכ־24,000. תנופת ההשתקעות בעיר הגיעה במחצית השנייה של המאה ה־19 כאשר הולנדים רבים חזרו למולדת עם התפנותם מאינדונזיה (הודו ההולנדית).
הקרב על ארנהם, שהיה מן הקרבות המפורסמים של מלחמת העולם השנייה, נערך בקרבת העיר ובתוכה. בעקבות תחילת המבצע, פונו תושבי העיר ממנה על ידי הנאצים והעיר נהרסה כמעט לחלוטין.
תרבות, ספורט ותיירות
בקרבת העיר נמצאים המוזיאון הפתוח של הולנד וגן החיות המלכותי בורגרס.
במחוז חלדרלנד, שארנהם היא בירתו, נמצא הפארק הלאומי הוכה פלוהה ובו גם מוזיאון קרולר־מילר.
בשנת 1980 נערכה בעיר אולימפיאדת הנכים השישית.
רובנה דילו
רובנה דילו (נולדה ב-12 במאי 1972) היא זמרת, מנחת טלוויזיה ואשת עסקים אלבנית. התפרסמה בזכות זכייתה במהדורה ה-39 של פסטיבלי אי קנגס בדצמבר 2000 עם השיר "Ante i tënë sime".
קורות חייה
דילו נולדה ב-12 במאי 1972 בטירנה, בירת אלבניה. בשנת 1996 רשמה את השתתפותה הראשונה בפסטיבלי אי קנגס עם השיר "Kërkoja fatin", שהלחין אלפרד קצ'ינארי. בשנה שלאחר מכן השתתפה במהדורה העוקבת עם "Hape qielin për mua", שהגיע למקום הרביעי בערב הגמר. גם באירוע של 1998 נמנתה בין האמנים המתחרים עם "Fjale te perjetshme". לאחר ניסיונות אלו זכתה דילו לראשונה בתחרות בשנת 2000 עם "Ante i tënë sime".
אלבום הבכורה שלה, Ante, יצא לאור ב-25 בדצמבר 2001. נכללו בו שנים-עשר שירים, שחמישה מהם נכתבו על ידי דילו. בשנת 2009 חזרה להתחרות בפסטיבלי אי קנגס עם "Përtej tejën", שם הגיעה למקום העשירי מתוך עשרים משתתפים עם 69 נקודות. בין השנים 2009–2010 כיהנה כשופטת בתוכנית הטלוויזיה "Albanians Got Talent", שבוטלה לאחר שידור העונה הראשונה.
באוקטובר 2022 רשות השידור האלבנית דיווחה כי דילו נמנית בין 26 המשתתפים במהדורה ה-61 של פסטיבלי אי קנגס עם השיר "Motit". ב-28 באוקטובר אושר באופן רשמי שיטת ההצבעה של האירוע: שלושת המקומות הראשונים יבחרו כרגיל על ידי חבר השופטים, אך הזוכה בפסטיבל לא יהפוך לנציגה הרשמי של אלבניה באירוויזיון באופן אוטומטי. הנציג הלאומי לאירוויזיון יבחר על ידי מערכת הצבעה נפרדת מזו הקודמת, בהתאם לקולות הציבור בלבד. מכיוון שנחשפו רק שלושת המקומות הראשונים בפסטיבל, לא ידוע לאיזה מקום הגיעה דילו.
ולדימיר קלמנטיס
ולדימיר "ולדו" קלמנטיס (Vladimír "Vlado" Clementis; 20 בספטמבר 1902 - 3 בדצמבר 1952) היה מדינאי סלובקי, חבר בכיר במפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית ושר החוץ של צ'כוסלובקיה בין השנים 1948–1950.
ביוגרפיה
בין השנים 1921–1925 למד משפטים באוניברסיטת קארל בפראג ובשנת 1924 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית. בתום לימודיו עבד כעורך דין ובין השאר הגן על חברי מפלגתו. במרץ 1933 התחתן קלמנטיס עם לידה פטקובה, בתו של מנהל סניף בנק צ'כי בברטיסלאבה. בשנת 1935 הפך לחבר פרלמנט מטעם המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1938, בטרם פרצה מלחמת העולם השנייה, היגר לפריז. בעודו בפריז מתח ביקורת על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, בניגוד לעמדתה הרשמית של מנהיגות המפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית אשר שהתה בגלות במוסקבה. בעקבות דבריו נפתחה חקירה מפלגתית שנוהלה על ידי וילם שירוקי, אשר נשלח לצורך כך לפריז.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בחודש ספטמבר 1939, נכלא קלמנטיס בעוון השתייכותו למפלגה הקומוניסטית ופונה למחנה מעצר בריטי. עם שחרורו ממעצר החליט לשהות בשנות המלחמה בלונדון, שם שידר נאומי רדיו בסלובקית ב-BBC כשהוא קורא לסלובקים ללחום נגד הכובש הנאצי. עם שובו למולדתו בשנת 1945 התמנה לסגן שר החוץ בממשלת צ'כוסלובקיה הראשונה עם תום המלחמה. כנציג צ'כוסלובקיה הוא חתם על מגילת האומות המאוחדות בסן פרנסיסקו ב-26 ביוני 1945. לאחר מותו של יאן מסריק, שנלווה להפיכה הצ'כוסלובקית בשנת 1948, שאותה סייע קלמנטיס לארגן, הוא החליף את מסריק כשר החוץ. בתוקף תפקידו כשר החוץ הצ'כוסלובקי הוא הוביל להכרת צ'כוסלובקיה במדינת ישראל מיד אחר הכרזת העצמאות ושימש בתפקיד מפתח בארגון מבצע בלק, רכבת אווירית של מטוסי תובלה במלחמת העצמאות להובלת מטוסים, נשק ותחמושת שנרכשו בצ'כוסלובקיה.
באוקטובר 1949, בעת שקלמנטיס היה בעצרת האו"ם, פרסם האובזרבר ידיעה ראשונה על כך שסר חינו של קלמנטיס, יחד עם ראש הממשלה והנשיא של צ'כוסלוקיה, בעיני מוסקבה. בהמשך שנת 1949 פורסם שקלמנטיס נקרא לשוב לצ'כוסלובקיה וכי יש כוונה להעמידו לדין. קלמנטיס בדק את האפשרות לקבל מקלט מדיני בארצות הברית, אולם החליט לשוב לצ'כוסלובקיה והמשיך לכהן בתפקידו עד מרץ 1950, אז פורסם באופן לקוני שהוא התפטר מתפקידו. הניחושים בעיתונות העולם היו שמשום שהותו בלונדון בימי מלחמת העולם השנייה הוא נחשב לפרו מערבי ולכן סולק. בסוף מאי 1950 הודיע מחליפו בתפקיד שר החוץ, כי קלמנטיס נאשם ב"לאומנות בורגנית" והוא נדרש להודות בפשעיו בפני ועידת המפלגה הקומוניסטית הסלובקית. נאומו בפני ועידת המפלגה לא סיפקה את מדיחיו, שטענו שהוא הודה רק בחלק משגיאותיו, אולם בכל זאת הוא המשיך להיות חבר במפלגה הקומוניסטית וקיבל תפקיד בכיר בבנק המרכזי של צ'כוסלובקיה. בתחילת פברואר 1951 נעלם קלמנטיס ובמשך מספר שבועות פורסמו ידיעות בעיתונות העולם שטענו שקלמנטיס נמלט מצ'כוסלובקיה.
בתמונה מפורסמת מ-21 בפברואר 1948 עומד קלמנטיס לצד קלמנט גוטוולד, שהיה לאחר ההפיכה לנשיא צ'כוסלובקיה. לאחר הוצאתו להורג של קלמנטיס, הוא נמחק מן התמונה.
ביוני 1963 טיהר אלכסנדר דובצ'ק את שמו של קלמנטיס והודיע שקלמנטיס הוצא להורג על לא עוול בכפו.
מנטקס
מֶנְטַקְס (Mentax, או בשם הגנרי בוטנפין הידרוכלוריד, מבנה כימי: 	C23H27N), משווקת בהודו בשם "בוטופ" (Butop), היא תרופה אנטי-פטרייתית בנזילאמינית.
פרמקולוגיה
בוטנפין הידרוכלוריד היא אבקה לבנה נטולת ריח המסיס במתנול, אתנול וכלורופורם ועם מסיסות נמוכה במים.
שימוש אופייני
מנטקס מאותר לטיפול בסוגי "tinea" (pityriasis) כגון: רגל האתלט ופטרת העור.
סוטאן אמרול
אמרול מנחה את הפודקאסט "Very That" עם דלתא וורק.
ביוגרפיה
אמרול נולד בבולדווין פארק, קליפורניה והוא ממוצא הולנדי ואינדונזי. אביו, עבדול וואדוד קארים אמרול, היה האח הצעיר של העולמא והפילוסוף חכמה. בגיל שלוש, המשפחה שלו עברה לאי באלי באינדונזיה, ארץ המוצא של הוריו, שם הוא חי שש שנים לפני שחזר לארצות הברית.
קריירה
בגיל 16, אמרול נכנס לסצנת הדראג בכך שהלך למועדוני לילה בלוס אנג'לס עם חברים. הוא היה חלק מסצנה של דראג שקיבלה השראה מתת-תרבויות הגותי והפאנק. בשנותיו הראשונות כמלכת דראג הוא נקרא קריולה והיה חלק מסצנת ילדי המועדונים.
אמרול למד אומנות באוניברסיטת קליפורניה סטייט בפולרטון והתמקד בבימוי אומנות ואיור במשך שנתיים, ואז החליט לעסוק באיפור וחיקוי נשי.
המרוץ לדראג של רו פול
אמרול התמודד בעונה השלישית של המרוץ לדראג של רו פול כראג'ה. בפרק האחרון, אחרי ליפ סינק נגד מנילה לוזון, אמרול הוכרז כמנצח של העונה. כחלק מחובותיו כמנצח של העונה, אמרול השתתף בסיבוב הופעות "Logo's Drag Race Tour" בארצות הברית ובקנדה. אמרול הוא המתמודד האסייתי-אמריקאי הראשון שזכה בתוכנית.
ב-2014, ראג'ה הצטרפה לסיבוב ההופעות "Drag Race Battle of the Seasons".
באפריל 2022, הוכרז שראג'ה תשתתף בעונה השביעית של המרוץ לדראג: אולסטארס, עונת המנצחות הראשונה של הזיכיון. אמרול זכה בתואר "Queen of She Done Already Done Had Herses" וב-50,000 דולר.
פרויקטים אחרים
אמרול עבד כאמן איפור בהטופ מודל הבאה בין 2005 ל-2009.
במאי 2011, אמרול שחרר את הסינגל הראשון שלו כראג'ה, "Diamond Crowned Queen". הסינגל התחיל במקום ה-50 במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד, לפני שהגיע לשיא במקום ה-35. ב-21 באוגוסט 2012, הסינגל השני שלו, "Sublime", יצא. ב-1 ביוני 2013 יצא הסינגל השלישי שלו, "Zubi Zubi Zubi".
מאז 2014, הוא מציג את תוכנית היוטיוב השבועית "RuPaul's Drag Race Fashion Photo RuView" של "WOWPresents" עם משתתפת המרוץ לדראג רייבן.
בפברואר 2017, הוא הופיע בקליפ לשיר "Fun" של בלונדי. הוא גם הופיע בקמפיין של דיזל "Make Love Not Walls" בבימויו של דייוויד לה-שאפל ובקמפיין של Urban Decay יחד עם משתתפי המרוץ לדראג אלסקה, קטיה וג'יגלי קליאנטה.
אמרול יצר והופיע בהופעות דראג כראג'ה בפרובינסטאון, מסצ'וסטס כמו Gawdess" ב-2017, "Masque" ב-2018 ו-"Lush Life" ב-2019.
חיים אישיים
ב-14 בדצמבר 2017, אמרול התחתן עם ראיין טרנר.
הנועזים
הנועזים (באנגלית: The Defiant Ones) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 1958 בבימויו ובהפקתו של סטנלי קריימר עם טוני קרטיס וסידני פואטייה בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר בריחה של שני אסירים, לבן ושחור, הקשורים אחד לשני בשלשלת ברזל וחייבים לעזור אחד לשני כדי לשרוד למרות המתיחות הקשה ביניהם שרובה על רקע גזעי.
הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, שחור-לבן ופרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
סידני פואטייה זכה בפרס דב הכסף לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (טוני קרטיס וסידני פואטייה), פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (תאודור ביקל), פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (קארה ויליאמס), פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ופרס אוסקר על הבימוי והעריכה.
תקציר העלילה
מכונית מסיעה אסירים בלילה בגשם שוטף. באחד העיקולים היא מחליקה ומתהפכת. רוב האסירים נפגעים והמחלצים מגלים ששני אסירים נעדרים וכנראה ברחו. הבורחים הם ג'ון ג'קסון (טוני קרטיס) ונח קולן (סידני פואטייה). הראשון לבן והשני שחור. הם קשורים זה לזה בשלשלת ברזל.
השריף המחוזי, מקס מילר (תיאודור ביקל), מוזעק למקום ומתחיל ארגן מבצע רדיפה בהשתתפות כלבי דם הוא בטוח שתוך זמן קצר יתפתח ריב בין שני הבורחים והם יהרגו זה את זה.
שני האסירים הבורחים ממשיכים במנוסתם תוך שהם עוברים נהר גועש ומסוכן ונחלצים מתוך בור טיט עמוק. כל פעם אחד עוזר ומציל את השני ובעת מנוחה הם מתחילים לריב ומכנים אחד את השני בשמות כמו "ג'וקר" ו"כושי".
לבסוף הם מגיעים לאתר של בית חרושת לטרפנטין. הם פורצים לחנות המכולת של העובדים במטרה לגנוב אוכל אך מקימים רעש והעובדים מגיעים ופותחים במרדף אחריהם. במפגש אתם נפצע אחד העובדים. הם נתפסים והעובדים הנרגזים מבקשים לבצע בהם לינץ' ולתלות אותם.
באמצע הלילה הוא מגיע אליהם ולהפתעתם הוא משחרר אותם. הם מבינים לפי הצלקות בידיו כי גם הוא היה פעם אסיר.
במהלך מנוסתם הם מגיעים לחווה בודדת ובה אישה (קארה ויליאמס) המגדלת לבד את בנה, בילי. היא נותנת להם אוכל ובילי מביא מכשירים המאפשרים לנתק את השלשלת הקושרת ביניהם. הם נחים בלילה והאישה נמשכת לג'ון.
בבוקר היא מציעה לג'ון להצטרף אליו בבריחה במכוניתה ולהיפרד מקולן אותו היא מדריכה ללכת דרך הביצות לעבר פסי הרכבת. לאחר שקולן עוזב היא מגלה לג'ון כי שקרה וכי הפנתה את קולן לביצות כדי שיטבע וימות שם ולא יסגיר אותם. ג'ון כועס עליה, הודף אותה ממנו ובורח לעזור לקולן. בילי יורה בו ופוצע אותו בכתף. ג'ון מגיע לקולן ובריצה הם מתקרבים לפסי הרכבת. הרכבת מגיעה, קולן עולה עליה בריצה אך ג'ון לא מספיק ואז קולן, במקום להמשיך בנסיעה, קופץ מהרכבת לעבר ג'ון ושניהם נופלים מחובקים ומחכים לרודפים. השריף מוצא את קולן שר שיר כאשר ג'ון בזרועותיו. הוא מחייך ומחזיר את אקדחו השלוף לנרתיק.
Shake It Off (שיר של מריה קארי)
Shake It Off (בעברית: מתנערת מזה) הוא שיר של הזמרת מריה קארי מתוך אלבומה התשיעי The Emancipation of Mimi. השיר יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום והוא נכתב והופק על ידי קארי עצמה, ג'רמיין דופרי, בריאן מיכאל קוס וג'ונטה אוסטין.
קידום וניתוח מוזיקלי
השיר נשלח לראשונה לרדיו ב-12 ביולי 2005 על ידי חברות התקליטים "איילנד רקורדס" ו"מרקורי רקורדס" כסינגל השלישי בארצות הברית בעוד השיר "Get Your Number" יצא כסינגל השלישי במדינות אחרות בעולם.
מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר R&B עם השפעות של היפ-הופ ופופ. מבחינה לירית השיר מדבר על המשכת החיים כרגיל אחרי פרידה ממאהב בוגדני.
ביקורת
ההצלחה של השיר הגיע גם לאוסטרליה וניו זילנד שם השיר הגיע למקומות ה-6 וה-5, בהתאמה. אם כי באירופה השיר פחות זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-31 בלבד במצעד האירופאי הכללי.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר ביים ג'יי נאבה והוא בכיכובו של השחקן כריס טאקר. הקליפ היה מועמד לפרס קליפ ה-R&B הטוב ביותר בטקס פרסי ה-VMA. על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בטקס פרסי ה-VMA, בטקס פרסי המוזיקה העולמית, בתוכנית הבריטית טופ אוף דה פופס, בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" ובתוכנית "Dick Clark's New Year's Rockin' Eve".
בנוסף, הוא גם נכלל ב-3 מסיבובי ההופעות של הזמרת.
פירושי התורה לרבי יהודה החסיד
פירושי התורה לרבי יהודה החסיד הוא פירוש לחמשה חומשי תורה מאת רבי יהודה החסיד, יש שערערו על אמינות החיבור בשל קטעים שמכילים פירושים המהווים כפירה.
הפירוש
בשנת 1975, פרסם הרב יצחק שמשון לנגה את החיבור "פרושי התורה לר' יהודה החסיד" מתוך כתבי יד ומתוך שמועות שהובאו בשמו בספרי בעלי התוספות מושב זקנים, דעת זקנים ועוד.
החיבור נכתב בידי בנו של רבי יהודה החסיד, רבי משה זלטמן, לאחר מות אביו, ומשלב בין פירושיו ופירושי אביו ולעיתים נחלק עליו.
בחיבור גם מספר פירושים לחמש מגילות.
המהדיר סידר את הספר לפי הפסוקים ולא כפי המופיע בכתב היד, שבו הסדר הוא לפי פרשות ללא אבחנה בסדר הפסוקים.
החיבור צוטט רבות על ידי ראשונים אשכנזים רבים.
סגנון הספר
בספר דיוקים לשוניים רבים, וחידושים מפתיעים רבים, כך למשל מכוח הסתירה בין סדר המכות המופיע בחומש שמות לבין הסדר בספר תהילים הוא נוקט שהיו שתי מערכות של מכות, עוד סובר המחבר שהייתה התיישבות יהודית בארץ כנען גם בזמן גלות מצרים.
בספר גם פירושים בדרך פשט ועל דרך רמז וגימטריאות.
המחבר עוסק גם רבות בזיהוי ספרים שהוזכרו במקרא ובחקר חיבור המקרא, תוך שימת דגש על קטעים שנכתבו לאחר שנת הארבעים, קטעים שהוסרו מן התורה, וקטעים שנכתבו שלא במקומם.
ביקורת המקרא
החיבור מכיל מעט עמדות הנראות חורגות מן הפרשנות המקסימליסטית לאמונת תורה מן השמים בנוגע לתוספות אנושיות לטקסט המקראי בנוסח ביקורת המקרא. כך בחיבור שלושה קטעים "בעייתיים":
קטעים אלה עוררו סערה בעולם החרדי. בעקבות לחצים של רבנים חרדיים (למשל: הרב משה פיינשטיין), נאלצה הוצאת הספרים לאסוף את הספרים מהמדפים, ולהוציא את הספר מחדש כששלושת הקטעים הביקורתיים נמחקו.
אף על פי שנהוג ליחס את ראשית ביקורת המקרא לשפינוזה, מספר רב של חוקרים ראו את פירושו של רבי יהודה החסיד כמעיד על מגמה ביקורתית שהייתה קיימת בקרב חסידות אשכנז במאה ה-11 עד המאה ה-13, וטענו שניתן למוצאה אצל הוגים נוספים מהתקופה. עם זאת, פרופסור ערן ויזל הצביע על כשלים מתודיים מהותיים במחקרים אלו, כולל מחקרי עבר שלו, ולדעתו הם דורשים חשיבה מחודשת. ויזל טען גם שהמגמה התחילה קודם לכן אצל תלמידי רשב"ם.
טענות לזיוף
לאחר שהפירוש נדפס פנה הרב דניאל לוי לרב משה פיינשטיין והראה לו את הדברים, בעקבות כך כתב הרב פיינשטיין שכופר מתקופת הראשונים ייחס את הקטעים הנ"ל על שמו של רבי יהודה החסיד, ושייתכן שאף שאר הספר זויף על ידו כלפי הטענה שהפירוש על שירת הבאר מופיע בשם רבי יהודה החסיד גם בפירוש הציוני על התורה, השיב: "לא ידוע לנו בבירור מי הוא ר' מנחם ציוני וכנראה שהעתיק מה שנמצא באיזה ספר על שם רבי יהודה החסיד בלא עיון, ואני הייתי אומר שאסור למכור ולקנות גם ספר ציוני מאחר שנמצא בו דבר כפירה זו".
הרב יוסף שלום אלישיב והרב שלמה זלמן אוירבך הציעו להסיר את הקטעים הבעייתיים ולפרסם מחדש, מה שאכן נעשה, הרב פיינשטיין התנגד לפתרון זה תוך הסתמכות על מקורות מהתלמוד.
מנגד, הרב מנשה קליין כתב שמעדות הציוני ניתן ללמוד שאכן כתב היד מקורו ברבי יהודה החסיד, ושניתן ליישב את דבריו. הוא ציין שגדולי האחרונים החשיבו את הציוני כאחד מגדולי המקובלים וסמכו עליו הן בהלכה והן בקבלה, וכתב בצורה אירונית על התייחסותו של הרב משה פיינשטיין לפירוש הציוני: "לא אאמין אשר דברים אלו יצאו מפי הגאון רבי משה פיינשטיין, אלא נראה לפי עניות דעתי שאיזה תלמיד טועה כתבו והכניסו בין מכתביו לאחר פטירתו"
בצלאל דבילצקי טען שיש טעויות נוספות בספר שנוספו על ידי תלמיד טועה, לאחר תקופה חזר בו.
לגבי שאלת הכפירה ניתנו מספר יישובים, האמונה היא בתורה משמיים ולאו דווקא בתורת משה משמיים, הכפירה היא ביישום של פעולות על פי הטענה של אי תורה משמיים ולא במחשבה, ועוד.
פירושים נוספים
יצחק שמשון לנגה הדפיס פירוש נוסף לתורה מאת רבי יהודה החסיד תחת השם "טעמי מסורת המקרא לרבי יהודה החסיד".
הרב יעקב ישראל סטל הדפיס בתשס"ה חיבור בשם "ספר גימטריאות לרבי יהודה החסיד" החלק הראשון של הספר הוא חיבור על התורה ובו גימטריאות פירושים הלכות ואגדות על סדר חמישה חומשי תורה, כמו כן סטל הדפיס 13 קטעי פירוש נוספים מכתב יד.
מושיק לין
מושיק לין (נולד ב-1950) הוא מאייר וקריקטוריסט ישראלי. על יצירתו זכה בפרס דוש לקריקטורה בשנת 2011 ובפרס עיפרון הזהב בשנת 2021.
ביוגרפיה
מושיק לין נולד בנצר סרני בשנת 1950. בהיותו בן שנה חלה בפוליו, שהותיר אותו משותק ביד אחת. לאחר שלא התקבל ללימודי ספרות אנגלית באוניברסיטה, למד עיצוב גרפי ב"בצלאל". במהלך לימודיו פרסם קריקטורה שבועית ב"פי האתון", עיתון הסטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר סיום, בין השנים 1976-1980 שימש כקריקטוריסט בעיתון "מעריב" ובין השנים 1980-1996 פרסם קריקטורה יומית בעיתון "דבר". בנוסף, יצר קריקטורות לשבועון "כותרת ראשית" ועבור הטלוויזיה הישראלית.
בשנת 1996 זכה לין בציון לשבח בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים ע"ש בן-יצחק עבור איוריו לספר "הקיר שברח מהבית" מאת ערן שביט (1994) ובשנת 2011 זכה בפרס דוש - פרס לקריקטורה מטעם עיריית תל אביב. בנימוקי הזכייה נאמר: "עבודותיו מתאפיינות בישירות, בקו נקי וחד, תוך מידה של חמלה כלפי מושאי הביקורת. עבודותיו מעבירות את המסר בצורה ברורה ונהירה לקהל רחב."
ב-2011 הגיש ראש הממשלה בנימין נתניהו תביעת דיבה נגד לין, עיתון מעריב והעורך אבי משולם בגין ידיעה וקריקטורה שפרסמו בפרשת ביביטורס. התביעה נמחקה ב-2014. בריאיון לגלובס ב-2019 אמר לין שהפסיק לצייר קריקטורות בידיעות אחרונות לאחר שהרגיש שחופש הפעולה שלו בעיתון מוגבל. לין משמש כמרצה לתקשורת חזותית במחלקה לאמנות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומדריך סדנאות לציור וקומיקס במרכז האמנויות של מוזיאון תל אביב. הוא אב לשלושה, מתגורר בקיבוץ נצר סרני, ומאייר את העלון המקומי של הקיבוץ עד היום.
לוקיאנוס מסאמוסאטה
לוקיאנוס מסאמוסאטה (ביוונית: Λουκιανὸς ὁ Σαμοσατεύς; 120 לערך – אחרי 180 לספירה) היה רטוריקן וסאטיריקן יווני ממוצא אשורי.
חייו
לוקיאנוס נולד בעיר סאמוסאטה (ביוונית: Σαμόσατα), על גדות נהר פרת בפרובינקיה הרומית של סוריה (כיום סאמסאט שבטורקיה על גבול סוריה). הוא מעיד על עצמו: "הנני אשורי מארץ הפרת". משפחתו הועידה אותו לעסוק בפיסול, אך עד מהרה פנה ללימוד הרטוריקה. הוא למד משפטים בעיר אנטיוכיה, ואחרי כן שימש כפרקליט ולימד רטוריקה, תחילה באנטיוכיה ואחר כך באתונה, שם החל לכתוב ולפרסם את יצירותיו. מאתונה יצא למסע הרצאות באיטליה, בגאליה (כיום צרפת) ובאסיה הקטנה. לבסוף קבע את מושבו באלכסנדריה שבמצרים, שאליה נשלח על ידי הקיסר מרקוס אורליוס כדי למלא תפקידים מנהלתיים ושיפוטיים. משערים שלוקיאנוס מת באלכסנדריה, אך לא ידוע באיזו שנה.
יצירותיו
אף כי לשונו המקורית הייתה ארמית, לוקיאנוס כתב את יצירותיו בלשון היוונית.
הוא ניסה את כוחו בסגנונות כתיבה שונים, אך לבסוף המציא את סגנון הדיאלוג ההומוריסטי - בין דיאלוג פילוסופי לבין קומדיה. אומנם ייתכן שחלקן אינן מקוריות, אך נותרו בידינו למעלה משמונים יצירות המיוחסות לו, שהחשובות שבהן: "שיחות אלים" ו"שיחות מתים". גיבורו מניפוס עולה לשמים ונפגש עם האל זאוס, המקבל בקשות לעזרה מכל קצוות תבל אך איננו יודע למי לעזור תחילה.
לוקיאנוס לועג לאלים בשל אי קיומם, לעשירים בשל קמצנותם, ולעניים בשל קנאתם. הוא אומנם שם ללעג גם את הפילוסופים, ועם זאת העריץ את אפיקורוס וכתב עליו: "אלו ברכה ושלוות נפש אפיקורוס מעניק לקוראיו; הוא משחרר אותם מפחד ומתקווה, ומפתח בקרבם את האמת ואת התבונה." לוקיאנוס סלד מכל אמונה בעל-טבעי ולא הייתה בו אהדה כלפי המגמות הדתיות של תקופתו.
מאז המאה ה-19 היה נהוג לשייך ללוקיאנוס את הספר "על האלה הסורית" (Περὶ τῆς Συρίης Θεοῦ), שמתאר את פולחן האלה אטארגטיס  (Ἀτάργατις) (בארמית עתרעתה) במקדשה ששכן בעיר היירופוליס  (Ιερόπολις). אך כיום ישנם ספקות לגבי שיוך זה. ראשית, הוא נח על יסודות רעועים: הפריט העובדתי העיקרי שמקשר בין לוקיאנוס לכותב הוא ששניהם היו סורים מתייוונים. שנית, כותב הספר מציג יחס מכבד כלפי הדת והמסורת, לעומת לוקיאנוס, שנהג לפקפק ולזלזל בהן. ראיה נוספת לשיוך ללוקיאנוס היא פירוש של חלקים ופרטים מהספר כסטיריים, אך טענה זאת שנויה במחלוקת. קיים גם פן מעגלי לטענות בקשר לספר: כיוון שהספר לא אמין, נאמר שנכתב על ידי לוקיאנוס הסאטיריקן, אך בו-זמנית, השיוך ללוקיאנוס שימש תחמושת לטענות שהספר אינו אמין או סאטירי.
לוקיאנוס תיאר בכתביו גם מסעות אל הירח ואל כוכב הלכת נוגה, חיים בחלל ומלחמות בין הכוכבים, ולכן ניתן לכנותו "אבי המדע הבדיוני". ביצירתו "פילופסאודס" ("אוהב השקרים") נמצא הסיפור המקורי של שוליית הקוסם.
בכתביו ישנם רק אזכורים מעטים ליהודים. ב"פילופסאודס" הוא מספר על "הסורי מפלשתינה" (ביטוי המתייחס ליהודי, כמו אצל אובידיוס) שעסק כמגרש שדים. ב"טראגודופודאגרה" (Tragodopodagra, 171-173 (655-657) — F84R) נזכרים "כישופיהם של יהודים". ב"אלכסנדר נביא השקר" נאמר שנביא השקר פלט כמה מילים בלתי מובנות שנשמעו כמו עברית או פיניקית.
לקט של יצירותיו הופיע בדפוס לראשונה בפירנצה ב-1499. בין היתר, הייתה לו השפעה על סיראנו דה ברז'ראק, שכתב את הרומן "מדינות ואימפריות על הירח", ועל וולטר, שכתב את הסיפור "מיקרומגאס".
ג'ורג' ספשי
ג'וֹרְג' סֶפֶּּשִי (במקור פרידלנדר, בהונגרית: Szepesi György; בודפשט, 5 בפברואר 1922 – בודפשט, 25 ביולי 2018) היה קריין ופרשן ספורט יהודי-הונגרי מפורסם, במיוחד בתחום הכדורגל. הוא כונה ה"שחקן ה-12" של "נבחרת הזהב", הנבחרת ההונגרית בכדורגל, היה חבר מועצת המנהלים של פיפ"א בין השנים 1982 ו -1994, וקיבל את תואר המצוינות של פיפ"א (באנגלית: FIFA Order of Merit), תואר הכבוד הגבוה ביותר שמוענק על ידי פיפ"א. התואר מוענק על פי רוב במהלך הקונגרס השנתי, אך לא מוענק בכל שנה. התואר הוענק לספשי בקונגרס פיפ"א בבודפשט בשנת 2012.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1922 בבודפשט למיקלוש פרידלנדר ולאירן רייקוביץ' כג'ורג' פרידלנדר (Friedländer). אביו נולד בכפר ספישסקה פודהרדייה, כיום בסלובקיה, לכן הבן ג'ורג' אימץ לעצמו את השם סֶפֶּשִי. כיהודי גויס בשנת 1944 לשרות עבודה ונדד במחנות באוקראינה ובמזרח הונגריה. אביו הוצב בבודפשט במסגרת שירות העבודה, גורש ומת במחנה הריכוז בוכנוואלד. כילד, ספשי רצה להיות כדורגלן גדול, אך הבין במהירה שכישרונו נופל מאחרים בני גילו כמו פרנץ פושקש ועוד.
משנת 1945 היה חבר צוות הרדיו ההונגרי. משנת 1946 החל לפרסם גם בעיתונים. בין 1951 לבין 1954 למד במכללה לחינוך גופני. בשנת 1960 מונה לחבר במועצה ההונגרית לחינוך גופני ולספורט (MTST). בין 1979 ל-1986 הוא היה נשיא ההתאחדות ההונגרית לכדורגל. בין השנים 1981 ל-1992 היה ראש מחלקת בידור וספורט ברדיו. בין 1982 ל-1994 היה חבר מועצת המנהלים של פיפ"א.
סגנון הדיווח
ספשי הכיר בכישרונם של ספורטאים אחרים והחליט לקדם את הספורט ההונגרי מקצה המסלול ולא מן המסלול. מעבר לאהבתו הראשונה, הכדורגל, הוא אהב גם ענפי ספורט אחרים והספורט התקיים כמעט בכל תחום בחייו. שידוריו האגדיים הביאו שמחה עצומה למיליוני מאזינים. הוא נכח בכל מקום שבו הופיעו אלופי ספורט הונגרים. התלהבותו המיוחדת, סגנון הגשתו יוצא הדופן הבדילו אותו מיתר השדרים. במהלך שיחה, כשנשאל בזקנתו, מדוע לא קיים יותר סגנון השידור שלו שנבע ישירות מהלב, השיב: "היום, רוב השדרים עושים את עבודתם לפרנסתם ולא כייעוד, וזה מורגש.
הרגעים המפורסמים ביותר
הרגע הבלתי נשכח ביותר של שידורי הרדיו שלו היה ללא ספק שידור "משחק המאה" בשנת 1953 מאצטדיון ומבלי נגד נבחרת אנגליה, שמעולם לא נוצחה בביתה. לפני המשחק האנגלים די זלזלו בנבחרת ההונגרית שלבסוף הביסה אותם בביתם, בוומבלי, תבוסה מוחצת של 6:3. אנחנו יכולים לומר בבטחה כי בזמן המשחק אנגליה-הונגריה באותה תקופה, ספשי היה אכן השחקן ה -12 של הנבחרת ההונגרית, כי דיווחו הנלהב תרם לניצחון היסטורי זה של "נבחרת הזהב" על נבחרת אנגליה. הוא היה תמיד קרוב לקבוצה, חגג את הניצחונות, ובכה עם החברה של פושקש בהפסדים.
ראו גם
ג'ורג' ספשי: רק את חיי אבי לא יכולתי להציל. Szepesi György: Csak apám életét nem tudtam megmenteni
דומנינוס מלאריסה
דומנינוס מלאריסה (ביוונית: Δομνῖνος; 420 – 480 לספירה לערך) היה מתמטיקאי סורי הלניסטי.
ביוגרפיה
דומנינוס מלאריסה שבסוריה, היה, יחד עם פרוקלוס, תלמידו של סיריאנוס. הוא חי כנראה גם זמן מה בעיר לאודיקיאה.