cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אובי ואן קנובי
אימת הפנטום
אובי-ואן השלים את הכשרתו סמוך לאירוע זה. אחרי שהרג את הסית', קיבל אובי-ואן דרגת אביר ג'דיי. על ערש דווי, השביע אותו קווי-גון לאמן את אנאקין. אובי-ואן מילא את שבועתו, ולקח את אנאקין הצעיר תחת חסותו.
מתקפת המשובטים
בסרט "מתקפת המשובטים" מדריך אובי ואן את אנאקין, המתגלה כתלמיד מוכשר וחזק להפליא, אך עצבני, יהיר וחסר סבלנות. אנאקין ראה באובי ואן דמות של אב, ולצד ההערכה הגדולה והכבוד שרחש למורהו, הוא גם קינא בו וחשב שאובי ואן מקנא בכוחו הרב ולכן מגביל אותו. למרות המחלוקות ביניהם, לחמו השניים שכם אל שכם במהלך עשר השנים בין הסרט הראשון לשני, ולא פעם הציל האחד את חייו של השני.
אובי-ואן ואנאקין נקראים להגן על פאדמה אמידאלה, כעת סנאטורית, המקבלת איומים על חייה, שלא פעם ניצלה בקושי מניסיונות התנקשות. לאחר ששני אבירי הג'דיי הצליחו לאתר את ציידת הראשים שניסתה להתנקש בפאדמה, זאם ווסל, אובי-ואן טס אל עבר כוכב קאמינו, הכוכב אשר ייצר את החץ המורעל הנמצא על גופתה של ציידת הראשים. בכוכב גילה אובי ואן כי קיים צבא משובטים עצום, הנוצר למען הגנת הרפובליקה מפני איגוד הבדלנים - מערכות כוכבים שפרשו מהרפובליקה ומתכוננות למתקפה.
על הכוכב פגש אובי ואן את ג'נגו פט, צייד ראשים אשר שימש כמקור לשיבוטים. אובי-ואן גילה כי ג'נגו הוא האחראי לניסיונות ההתנקשות, וכי שכר אותו אדם בשם דארת' טיראנוס.
לאחר שנכשל מלתפוס את ג'נגו, אובי ואן עקב אחריו אל עבר כוכב ג'נוסיס, שם גילה כי את איגוד הבדלנים מנהיג הרוזן דוקו, לשעבר מאסטר ג'דיי ומורו של קווי-גון. אובי ואן נתפס ועומד להיות מוצא להורג. בטקס ההוצאה להורג, המתרחש באצטדיון ענק, מובאים גם אנאקין ופאדמה, אשר יצאו לחפש אחר אובי ואן ששלח להם הודעת מצוקה. מהר מאוד הגיעה תגבורת של אבירי ג'דיי, ובראשם מייס ווינדו, חבר מועצת הג'דיי וחבר ותיק של אובי ואן.
לאחר קרב ארוך בו רוב אבירי הג'דיי נהרגו, דרואידי הקרב של הבדלנים הקיפו את הניצולים והתכוננו למתקפה אחרונה. ברגע האחרון הופיע מאסטר יודה עם צבא המשובטים מקאמינו, ובכך פתח את מלחמת המשובטים. אובי ואן ואנאקין איתרו את דוקו והחלו להילחם נגדו. דוקו, אשר התגלה כדארת' טיראנוס, הצליח לגבור עליהם. יודה, בשנית, הגיע לעזרתם, ולאחר דו-קרב בין השניים, הצליח דוקו להימלט.
למרות חוזקו הרב ב"כוח", לא מצליח אובי ואן לשים לב למה שמתרחש מאחורי גבו: נישואיו בסתר של אנאקין עם פאדמה, התפרצויות הזעם של אנאקין ושאיפתו לכוח שבאמצעותו יסדר את העולם כראות עיניו. אובי ואן, כמו יודה, עיוור לתככים של הקאנצלר פלפטין בסנאט הגלקטי, וליחסיו עם אנאקין שמחפש הערכה וכבוד.
מרגע התחלת מלחמת המשובטים, בקרב בכוכב ג'נוסיס, אבירי הג'דיי הפכו לגנרלים והובילו חוליות של חיילי משובטים אל עבר כוכבים שונים, הנשלטים באכזריות על ידי איגוד הבדלנים. אחת ממשימותיו הראשונות של אובי ואן במלחמה הייתה כיבוש כוכב מונליסט, הנשלט על ידי סאן היל ועמיתיו. אובי ואן כבש את הכוכב בהצלחה רבה, ובעיקר בעזרת פעולותיה של יחידת המשובטים המובחרת.
לאות ביצועיו המיוחדים, אובי ואן קודם לדרגת מאסטר ג'דיי, והוצע לו מקום במועצת הג'דיי, אותו קיבל. בעקבות צעד זה, אנאקין, חניכו, קודם לדרגת אביר ג'דיי. כששניהם גנרלים, אובי ואן ואנאקין נלחמו כתף אל כתף במהלך המלחמות, והוכחו כצמד בלתי מנוצח. לקראת סוף המלחמה נקראו אנאקין ואובי ואן על ידי מאסטר וינדו חזרה לכוכב קורוסנט, שבו גנרל גרייווס, מנהיג צבא הרובוטים הבדלניים, חטף את השליט העליון פלפטין. ללא היסוס, השניים נכנסו לחלליות הקרב שלהם, וטסו אל עבר היד הנעלמת, חללית הדגל של הגנרל.
נקמת הסית'
בסרט השלישי, מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית', נשלחים אובי-ואן ואנאקין, כעת אביר ג'דיי בפני עצמו, למשימת הצלתו של הנשיא העליון פלפטין, השבוי בספינת הדגל של גנרל גריווס, מנהיג צבא הבדלנים. בהגיעם לאולם בו פלפטין שבוי, הם פוגשים בשנית ברוזן דוקו. בין השלושה מתפתח קרב, אשר במהלכו אובי ואן מושלך הצדה ונופל חסר הכרה. אנאקין גבר על דוקו, כרת את ידיו, ובעידודו של פלפטין, כרת גם את ראשו. בדרכם החוצה, שני אבירי הג'דיי והנשיא העליון נתפסים ומובאים אל תא הפיקוד של החללית, שם נמצא גרייווס. השניים מצליחים להשתחרר ונלחמים בגרייווס ובשומריו, שומרי המגנה. גרייווס מצליח להימלט ומותיר אותם בחלליתו ההרוסה והמתפרקת. אנאקין, בעל הידע הרחב בחלליות, מצליח להנחית את החללית בשלום.
כשגנרל גרייווס אותר מחדש בכוכב אוטאפאו, מועצת הג'דיי מחליטה כי אובי ואן יישלח לשם ביחד עם חוליית משובטים כדי להרוג את הגנרל. לאחר קרב ממושך כנגד גנרל גרייווס, במהלכו איבד את חרב האור שלו, אובי ואן מצליח לבסוף לירות בגנרל גרייווס בלב וכך מנצח. כשאובי ואן עזב לאוטאפאו, נשאר אנאקין לצד פלפטין בבירת הגלקסיה, קורוסנט. ללא אובי ואן שייעץ לאנאקין וירגיע אותו, מתחיל אנאקין ליפול ל"צד האפל", ובסופו של דבר נכנע לפיתוי והופך לדארת' ויידר. אנאקין עוזר לפלפטין, אשר גילה את זהותו כלורד הסית' דארת' סידיוס, להשמיד את מסדר הג'דיי.
בעזרת יודה מגלה אובי ואן את הבגידה וטס להתעמת עם אנאקין בכוכב הלבה של מוסטאפר. שם הוא נלחם עם אנאקין ובלית ברירה פוצע אותו אנושות - כורת את שתי רגליו ואת ידו הבריאה ומותיר אותו לעלות באש לאחר שנגע בלבה. לאחר שניצח אותו מוכיח אובי ואן את אנאקין הפצוע באומרו כי הוא היה ה"נבחר", שנאמר כי יביא איזון ל"כוח", לא שיעזוב אותו בחשיכה, וישמיד את הסית' ולא יצטרף אליהם. במילים אלו, אובי ואן נטל את החרב האור של אנאקין ונטש אותו בלהבות. דארת' סידיוס, שהגיע זמן קצר אחר כך לעזרת אנאקין, דואג לריפויו, אשר מצריך החלפת חלק נכבד מגופו בחלקים ביוניים ותותבות סיבורגיות. אנאקין עוטה את השריון והקסדה השחורים ובכך משלים גם חיצונית את הפיכתו לדארת' ויידר בחזותו המוכרת.
אובי ואן ויודה, השורדים היחידים ממסדר אבירי הג'דיי, לא מצליחים למנוע את השתלטות אבירי הסית' על הרפובליקה הגלקטית והפיכתה לאימפריה בראשות הקיסר פלפטין, ויד ימינו דארת' ויידר. בעוד שיודה עבר להתחבא בכוכב דגובה, אובי ואן עבר לכוכב טטואין, שם ישגיח על בנו התינוק של אנאקין, לוק, וילמד את סודות ה"כוח" מקוואי-גון, מורו האהוב, אשר חזר כרוח מהצד המואר.
תקופת התבודדותו בטטואין
במהלך 19 השנים הבאות, עד לאירועי הסרט הרביעי, אובי-ואן עבר להתגורר בכוכב המדברי טטואין, ותוך כדי השגיח על גדילתו של לוק, בבית דודיו. כשנחת בכוכב, מכר אובי ואן את פוד המילוט שקיבל מבייל אורגנה, ובעזרתו קנה בהמת-משא טטואינית, ובנה את בקתתו. הוא שמר עמו את חרב האור שלו ואת חרב האור של אנאקין. בנוסף, רוחו של קווי-גון ג'ין התגלתה לפניו, גילתה לו את סודות ה"כוח", ובין היתר - כיצד להיהפך לחלק ממנו, ולהופיע כרוח רפאים בכל מקום וכל רגע שיחפוץ בכך. במהלך העונה השלישית של מלחמת הכוכבים: המורדים שמהווה כשנתיים לפני התחלת פרק 4, מול (שהשאיר את תואר הדארת' מאחור עקב עזיבתו ממסדר הסית') והפדוואן עזרא ברידג'ר מגלים שאובי-ואן בחיים בכוכב הלכת המדברי טאטואין. כמה פרקים לאחר מכן ניתן לראות כי מול נודד בכוכב שבועות אחר אובי-ואן ולכן מול החליט למשוך את עזרא לטאטואין כדי להוות כפיתיון עבור אובי-ואן, שיצא ממחבואו. תוכנית זו הצליחה כאשר אובי-ואן הציל את עזרא מהתייבשות והפעיל מחדש את האנדרואיד של עזרא צ'ופר. אובי-ואן נתן לעזרא עצה שהמרד הוא המקום שאליו עזרא שייך ואמר כי הוא מודע לכך שמול בעקבותיו ולכן הוא מציע לעזרא ולצ'ופר לעזוב. כאשר מול מצא את אובי-ואן הוא הסיק שהסיבה שאובי-ואן נמצא בכוכב לכת מדברי שכזה לא רק מפני שהוא מתחבא מהאימפריה, אלא גם כי הוא מגן על מישהו, וכתוצאה מכך השניים נלחמים במשך 7 שניות, כאשר מול מנסה להרוג את אובי-ואן עם אותו המהלך שהרג את המאסטר שלו, אך אובי-ואן הצליח לעצור את המתקפה וחצה את הלייטסייבר שלו כמו גם את הכתף של מול לשניים, וסוף סוף גאל את מול מיסוריו. מול בידיו של אובי-ואן שואל אם מי שהוא מגן עליו הוא הנבחר ואובי-ואן השיב לו שכן ואחרי זה מול אומר שהוא "ינקום אותנו" ומת. לאחר מכן אובי-ואן נראה בפעם האחרונה בפרק כאשר הוא צופה מרחוק על לוק סקייווקר.
תקווה חדשה
בסרט הרביעי - מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה, אובי-ואן שוב משחק תפקיד חשוב. בעקבות מרדף אחרי זוג דרואידים R2D2 ו-C3PO, מגיע אליו נער חווה בשם לוק סקייווקר. אובי-ואן מזהה אותו כבנו של אנאקין, ומתחיל לספר לו אודות ה"כוח". בסופו של דבר, הם יוצאים יחד במסע על מנת להציל את הנסיכה ליאה אורגנה, שנשבתה בידי האימפריה הגלקטית, וקראה לעזרתו של אובי ואן. במהלך מסע החילוץ, מעניק אובי ואן ללוק אימון בסיסי בדרכי הג'דיי, ונותן לו את חרב האור של אביו כנשק. על פני כוכב המוות, מתעמת אובי-ואן עם תלמידו לשעבר, דארת' ויידר, ונהרג. מותו של אובי-ואן הופך אותו לרוח של ה"כוח", הנגלית לעייני לוק בקול ובחיזיון בשעת הצורך.
פרקים 5, 6, 7 ו-9
אובי ואן מופיע גם בסרטי ההמשך. בסרט החמישי, הוא שולח את לוק להתאמן אצל מאסטר יודה בכוכב דגובה, ומנגד משכנע את יודה לאמן את לוק, אחרי שהאחרון כשל במבחניו של יודה.בסרט השישי, לוק מתעמת עם רוחו של אובי ואן, וכועס על כך ששיקר לו בנוגע לאביו (וזאת לאחר שלוק גילה כי ויידר הוא אביו). אובי ואן אמר לו כי מנקודת מבטו, מהרגע בו אנאקין פנה לצד האפל, חברו הטוב נרצח על ידי חזותו הסית'ית, דארת' ויידר.
סדרת טלוויזיה
דמותו מופיעה גם בפרק "שמשות תאומות", בעונה השלישית של הסדרה "מלחמת הכוכבים: המורדים".
קישורים חיצוניים
Figuren aus Star Wars
קריסנסיו סאמרוויל
קריסנסיו ז'ילברט סילביירו סירו סאמרוויל (בהולנדית: Crysencio Jilbert Sylverio Cirro Summerville; נולד ב-30 באוקטובר 2001) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת שחקן הכנף בקבוצת לידס יונייטד.
סאמרוויל שיחק בכל הנבחרות הצעירות של הולנד וכיום חלק מסגל הנבחרת עד גיל 21.
פיינורד
סאמרוויל נולד ברוטרדם שבהולנד להורים שמוצאם מסורינאם, והצטרף לאקדמיית הנוער של פיינורד בשנת 2008. במרץ 2018 חתם במועדון על חוזה מקצועני ראשון עד לקיץ 2021.
ב-12 בדצמבר 2018 הושאל לדורדרכט עד לסיום עונת 2018/2019 וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה ההולנדית ב-13 בינואר 2019 מול דן בוס, כשנכנס כמחליף בדקה ה-70. ב-29 בינואר פתח לראשונה בהרכב ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בדקה השישית של המשחק.
באוגוסט 2019 הושאל לדן האג מליגת העל ההולנדית, וערך את הבכורה שלו בקבוצה ב-31 באוגוסט, בניצחון 0–1 על פנלו. ב-26 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו עבור דן האג בניצחון 0–2 על ויטסה ארנהם, והפך לכובש הצעיר ביותר שהבקיע עבור המועדון בליגת העל. במהלך תקופת ההשאלה שלו בדן האג הבקיע סאמרוויל שני שערים ובישל שלושה.
לידס יונייטד
ב-16 בספטמבר 2020 חתם סאמרוויל בלידס יונייטד לשלוש שנים, תמורת סכום שפרטיו לא פורסמו. את הבכורה שלו בפרמייר ליג ערך ב-17 בספטמבר, במשחק מול ניוקאסל יונייטד, כשהחליף את ראפיניה בדקה ה-67. ב-23 באוקטובר 2022 כבש את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד קבוצתו 2–3 לפולהאם. ב-29 באוקטובר כבש בדקה ה-89 את שער הניצחון במשחק מול ליברפול שהסתיים בתוצאה 1–2, והיה לניצחון הראשון של לידס יונייטד באצטדיון אנפילד מאז אפריל 2001, ובנוסף קטע רצף של 29 משחקי בית ללא הפסד עבור המארחים. ב-5 בנובמבר הבקיע שער ניצחון בפעם השנייה ברציפות, ושער שלישי בשלושה משחקים, במשחק מול בורנמות' שהסתיים בתוצאה 3–4.
לאחר נשירתה של לידס לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023, פתח במשחק הראשון לעונת 2023/2024 מול קארדיף סיטי. המשחק הסתיים בתוצאה 2-2, כשסאמרוויל מבקיע את שער השיוויון חמש דקות לתוך תוספת הזמן.
קריירה בינלאומית
סאמרוויל נולד בהולנד להורים ממוצא סורינאמי. ב-2018 זכה יחד עם נבחרת הולנד עד גיל 17 באליפות אירופה בכדורגל לקבוצת גיל זו, כבש שער מול גרמניה בשלב הבתים של הטורניר ונכנס כמחליף במשחק הגמר מול איטליה, אותו ניצחה הולנד בבעיטות הכרעה.
מועדונים
מעודכן ל-6 באוגוסט 2023
הדר גלרון
הדר גלרון (נולדה ב-28 בספטמבר 1970) היא מחזאית, תסריטאית, קומיקאית, במאית, שחקנית ופזמונאית ישראלית.
ביוגרפיה
גלרון נולדה וגדלה בלונדון למשפחה דתית, בשם נורית הדר. בגיל 13 עלתה עם משפחתה לישראל והתגוררה בתל אביב. בנעוריה למדה בבית הספר הדתי צייטלין בתל אביב. לאחר תום לימודיה שירתה בצה"ל כמורה חיילת, ואף נבחרה כחיילת מצטיינת על תרומה והשפעה נרחבת במועצת קריית עקרון, שם שירתה. לאחר שירותה הצבאי למדה תואר ראשון בלימודי תיאטרון קהילתי, בחוג לתיאטרון, בפקולטה לאמנויות, באוניברסיטת תל אביב.
סטנד-אפ וסאטירה
בשנות ה-90 הקימה יחד עם נויה מנדל את הצמד הקומי "נויה ונורית". השתיים הציגו את מופע הסטנד-אפ "בידור כהלכה". כמו כן הציגה גלרון מופע יחיד, "פולסא ד-נורית", שעסק במעמד האישה ביהדות. כעבור שנים הציגה את המופע בתיאטרון הקאמרי תחת השם "פולסא".
ב-2012 העלתה את המופע "חוזרת בתשוקה", אותו כתבה יחד עם גיסה אהרן פוירשטיין, בבימויו של שמואל וילוז'ני. זהו מופע סאטירי-קברטי, המספר את סיפורן של הנשים הצדקניות שגאלו את עם ישראל (חווה, תמר, אסתר ורחב).
תיאטרון
גלרון כתבה את המחזה "מקווה", שזכה בשנת 2005 בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית "הצגת השנה". המחזה זכה להצלחה אף בבימות התיאטרון ברחבי העולם והוא הוצג בין היתר במקסיקו, בצ'כיה ובארצות הברית. המחזה יצא כספר בשם: "מקווה: סיפור על נשים ועל מקום: מחזה מקורי".
בשנת 2008 שיחקה את מיכל בת שאול בהצגה "למה צחקה" מאת נטלי נאמן, שהוצגה בתיאטרון צוותא.
בשנת 2011 יצרה גלרון עם תלמדי שנה ג' בבית צבי את המחזה "אמא-מה" אותו ביימה, העוסק באמהות מודרנית. המחזה הוצג לאחר מכן ב"צוותא" והתארח בתיאטרון חיפה.
גלרון ביימה וערכה את המופע התיאטרלי מוזיקלי של יהורם גאון "בכל הכבוד", ביימה וכתבה קטעי קישור במופע המוזיקלי "החברים של קריבו" ולמופע המוזיקה המזרחית "הפקולטה". בשנת 2013 כתבה וביימה את ההצגה "מוסררה" בתיאטרון פסיק ירושלים.
בשנת 2017 כתבה את המחזה "הסודות", המבוסס על תסריט לסרט בשם זה שיצא עשור קודם, אותו כתבה גלרון עם הבמאי אבי נשר. המחזה עלה בבכורה עולמית בתיאטרון בית ליסין באוקטובר באותה השנה וזכה לשבחים רבים. בשנת 2019, עלתה ההצגה "שריקה- אמי הייתה מזכירתו של מנגלה", הצגת יחיד בכיכובה של גלרון, שכתבה ביחד עם הסופר יעקב בוצ'ן, שאמו הייתה מזכירתו של מנגלה באושוויץ. בוצ'ן יזם את ההצגה כדי לתת קול לדור השני הדומם. ההצגה הועלתה במסגרת פסטיבל התאטרונטו ולאחר מכן רצה בקאמרי. בין אפריל 2019 ועד ינואר 2020 ההצגה עלתה בלונדון, צ'כיה, טקסס וניו יורק ותורגמה לשש שפות. ההרצה הופסקה בשל הקורונה.
בשנת 2019, התיאטרון העירוני בליברץ שבצ'כיה, הזמינה מגלרון מחזה אודות משבר הזהות של יהדות צ'כיה. ההצגה, "חג המולד היהודי הראשון שלי" (או בשמו באנגלית, השפה בה המחזה נכתב "Jewish enough for Hitler"), היה אמור להעלות באוקטובר 2020. בשל הקורונה הפרמיירה נדחתה מספר מעמים, וממתינים כעת לתאריך הפרמיירה החדש. הבמאי הצ'כי הוא פטר סבויטקה, ששיתף פעולה עם גלרון בעבר כשביים את המחזה שלה "אמא-מה" בתיאטרון העירוני של פראג.
קולנוע
גלרון שיחקה בסרט "שושן צחור" בהוצאת המרכז הישראלי לגישור, יחד עם השחקן אברהם סלקטר, עו"ד רועי בלכר ופרופסור מרדכי מירוני. גלרון כתבה, יחד עם אבי נשר, את התסריט לסרט הקולנוע "הסודות". שיחקה בתפקיד הראשי והשתתפה בכתיבת התסריט של הסרט "ברוריה" עם ברוך ברנר, שגם שיחק בסרט.
טלוויזיה
בפברואר 2018, שודרה ברשת 13 הדרמה "הרמון" אותה כתבה גלרון עם ענת ברזילי וגדי טאוב, ואף שיחקה בה. גלרון הופיעה בפינות הומור בתוכניות טלוויזיה, בהן: "העולם על פי פוירשטיין", "מוצ"ש בראשון" ו"בא רגוע עם ספי ריבלין". הגישה תוכניות לחגים וכתבה והגישה את הסדרה "צעירים ברוח" בנושאי יהדות אקטואליים. כתבה תסריטים לתוכנית הילדים "גאון של אבא", ובה מופיעה כשחקנית.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הדרמה "מתים לרגע" של HOT. בשנת 2017 שיחקה בתפקיד אורח בעונתה החדשה של סדרת הנוער "ראש גדול" המשודרת בערוץ Yes Kidz.
מוזיקה
גלרון כתבה טקסטים לדין דין אביב לאלבומה "חופשייה בין עולמות", ובהם הסינגל "אף לא מילה". כמו כן כתבה שירי ילדים להצגות ילדים ולתוכנית הטלוויזיה של יהורם גאון, ואף שיר למופע שלו "בכל הכבוד". כתבה את מילות השיר "בין טומאה לטהרה" של הזמרת ענבל.
חייה הפרטיים
גלרון נישאה לדניאל פוירשטיין (בנו של פרופ' ראובן פוירשטיין) ולהם שלושה ילדים. בשנת 2003 שינתה את שמה הפרטי ואת שם משפחתה מנורית הדר-פוירשטיין להדר גלרון. בנובמבר 2020 הדר ודניאל התגרשו, בתהליך גישור.
לתת פנים לנופלים
לתת פנים לנופלים הוא ארגון מתנדבים אשר מטרתו הנצחה של חללי מערכות ישראל ופעולות איבה, תוך התמקדות ב"עלומים" - אלו אשר נפלו טרם קום המדינה ובמלחמת העצמאות ומצבותיהם חסרות ופרטי חייהם, תמונותיהם וקורותיהם אינם ידועים.
היסטוריה
ביום הזיכרון שנת 2010, עמדו דורית פרי ואורי שגיא בעת הצפירה, ליד קבר אחים של חללי ג'נין בחלקת לוחמי תש"ח. בחלקה נמצאה מצבתו של, שנפל בקרב על ג'נין (1948) והייתה "מצבה ריקה", חסרו בה שמות הוריו, היכן ומתי נולד ומתי עלה לארץ, פרטים שנהוג לציין על גבי מצבות חללי מערכות ישראל. גם באתר "יזכור" של משרד הביטחון לא היה מידע על אודותיו. לאחר שמונה חודשי חקר חובק עולם, שכלל חיפוש ונבירה בארכיונים ושיחה עם אנשי קשר וחוקרים בישראל, יוון, ברזיל, ארצות הברית וצרפת אותרו קרובי משפחתו, הושלם סיפור חייו ונמצאה תמונתו של יוסף לחנה. במאי 2011 נערך טקס גילוי מצבה בהשתתפות קרובי משפחתו, יו"ר הכנסת דאז, מר ראובן ריבלין, ח"כ מתן וילנאי, אל"ם הושע פרידמן בן-שלום, הגב' שולי מועלם-רפאלי וקהל רב. בעקבות מחקר זה הוקמה העמותה, ששמה לה למטרה להנציח חללי מערכות ישראל ולהשלים סיפור חייהם ותמונותיהם של אלו שמצבותיהם ריקות וסיפור חייהם נותר עלום.
ארגון המתנדבים "לתת פנים לנופלים" הוקם בשנת 2013 על ידי דורית פרי ואורי שגיא. מתנדבי הארגון פועלים להנציח ולהשלים קורותיהם ותמונותיהם של כ-1,000 חיילים שנפלו במערכות ישראל טרם קום המדינה ובמלחמת העצמאות וסיפור חייהם נותר "עלום". הלוחמים והחללים "העלומים", רובם יוצאי אירופה, חלקם נצר אחרון למשפחתם, שהגיעו לארץ ישראל זמן קצר לפני מלחמת העצמאות, אחרים חיילים בודדים שעלו בגפם מארצות ערב ומיעוטם ילידי הארץ. חלקם נחשבים "חללים שמקום קבורתם לא נודע" והמידע שמתנדבי וחוקרי הארגון אוספים, הוא למעשה יד וזיכרון יחיד להם. במסגרת מיזם מיוחד אשר התקיים יחד עם הביטוח הלאומי פוענחו סיפורי חיים של חללי פעולות איבה אשר נהרגו בפרעות תר"פ - תרפ"א בירושלים וביפו וסיפורם העצוב מלווה את שנות הקמת המדינה.
מתנדבי הארגון פוקדים באופן תדיר קברי לוחמים "עלומים" ומנציחים חללי "נצר אחרון" וחללים שהם "שריד אחרון" למשפחתם. חללי "נצר אחרון", ע"פ יד ושם ומשרד הביטחון, הם אלו אשר עלו לארץ לאחר שחוו את מוראות השואה, היו האחרונים למשפחתם הגרעינית לאחר שזו נכחדה בשואה ונפלו כחללי מערכות ישראל. לעומתם, חיילים אשר עלו טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, במהלכה או אחריה, היו אחרונים למשפחתם אולם לא חוו על בשרם את מוראות השואה או שעלו טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אינם מונצחים כ"נצר אחרון". העמותה מכנה אותם "שריד אחרון".
פעילות הארגון
בארגון פועלים כ- 80 מתנדבים ובשנים האחרונות הושלם סיפור חייהם ואותרו תמונותיהם של יותר מ-270 לוחמים "עלומים". מספר חללים ש"מקום קבורתם לא נודע", נמצא קברם על ידי מתנדבי הארגון, בתום חקר מעמיק. במספר מקרים תיקן משרד הביטחון והחליף כמה ממצבות הנופלים, לאחר חקר סיפור חייו של הנופל על ידי מתנדבי הארגון והשלמת המידע החסר.
תחומי הפעילות של הארגון:
קישורים חיצוניים
לערוץ היוטיוב של לתת פנים לנופלים
עבדל נאדר
עבדל רחמן נאדר (בערבית: عبد الرحمن نادر; באנגלית: Abdel Nader; נולד ב-26 באוגוסט 1999) הוא כדורסלן עבר מצרי-אמריקאי, ששיחק בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירת מכללות
נאדר נולד באלכסנדריה שבמצרים, ובגיל 4 עבר עם משפחתו לשיקגו, אילינוי. בין השנים 2011–2013 למד ושיחק באוניברסיטת צפון אילינוי, וב-3 השנים הבאות למד באוניברסיטת המדינה של איווה. בעונתו האחרונה בליגת המכללות הפך לאחד השחקנים הבולטים של ה"סייקלונס", לצד ג'ורג' ניאנג ומונטיי מוריס, ורשם ממוצעים של 12.9 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 2016 נבחר נאדר על ידי בוסטון סלטיקס, בבחירה ה-58. מכיוון שלא זכה לחוזה בקבוצה, הצטרף נאדר לקבוצת הבת של הסלטיקס מליגת הפיתוח של ה-NBA – מיין רד קלאוס. לאורך אותה עונה היה הקלעי המוביל של הקבוצה, עם 21.3 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר "רוקי העונה".
לקראת עונת חתם על חוזה ל-4 עונות בבוסטון סלטיקס.
ביולי 2018 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, במדיה שיחק בשתי העונות הבאות. ב-28 בנובמבר 2019 קלע שיא קריירה של 23 נקודות במשחק מול פורטלנד טרייל בלייזרס.
בנובמבר 2020 הועבר עם כריס פול בטרייד לפיניקס סאנס, תמורת קלי אוברה, ריקי רוביו, טיי ג'רום, ג'יילן לקיו ובחירת דראפט עתידית.
השרפה במנהרת המון בלאן
השרפה
מנהרת המון בלאן היא מנהרת רכב המחברת בין קורמאיור שבאיטליה לבין שאמוני שבצרפת. אורכה הוא 11.6 קילומטר ובה נתיב תנועה אחד לכל כיוון. היא נפתחה לתנועה ב-19 ביולי 1965.
בבוקר 24 במרץ 1999 נכנסה למנהרה מעברה הצרפתי משאית בלגית שנשאה מטען של קמח ומרגרינה. לאחר שנסע מספר קילומטרים הבחין נהג המשאית, ז'ילבר דגראב (Gilbert Degrave) בעשן הנפלט מתחת לרכבו. בשעה 10:53 הוא עצר את המשאית במרכז המנהרה על מנת לכבות את האש, ואז פרצו להבות לתוך תא הנהג והוא נאלץ לנטוש אותו ולברוח.
צ'סטר בנינגטון
יחד עם לינקין פארק בנינגטון זכה להצלחה ותהילה מאסיבית בארצות הברית וברחבי העולם בעיקר בזכות הלהיטים Numb, New Divide ו-In The End שהפכו לא רק את הלהקה למפורסמת אלא גם את בנינגטון בעיקר בזכות קולו.
התמכרותו לסמים ואלכוהול השפיעו על חייו בצורה חדה וברורה ואף הובילו אותו להיות שנוי במחלוקת ולהתמודד עם דיכאון. דברים אלו הובילו אותו בסופו של דבר להתאבדות בתלייה בגיל 41 ב-20 ביולי 2017. חודשיים לפני מותו, התאבד באותה דרך כריס קורנל, לו שר בנינגטון בהלווייתו את השיר הללויה של לאונרד כהן.
ביוגרפיה
בנינגטון נולד בפיניקס, אריזונה שבארצות הברית והתגורר עד מותו בסביבת לוס אנג'לס. הוריו התגרשו בשנת 1987, ועזבו אותו ואת שלושת אחיו למחצה, שתי אחיות ואח. בנינגטון היה הצעיר מבין האחים, ונשאר עם אביו, אשר היה קצין ובלש במשטרה. אחיו הכיר לו מספר להקות, ביניהם "לאבר-בוי", "פורינר", "ראש", "הדלתות" ו"סטון טמפל פיילוטס". ההיכרות עם להקות אלו השפיעו בהמשך על המוזיקה שיצר בנינגטון. כנער, בנינגטון היה מכור לקוקאין.
קריירת המוזיקה
בנינגטון היה ידוע בקולו, הן ביכולתו המלודית והן בגראוולים (צעקות מוזיקליות). כלי הנגינה הראשון שבו למד לנגן היה פסנתר. בהמשך הצטרף בנינגטון למספר להקות ולמד לנגן על סוגים שונים של כלים, ביניהם גיטרה אקוסטית וגיטרה חשמלית. עם זאת, עיקר תפקידו היה כסולן. הוא מעולם לא החזיק זמן רב בלהקה, עד 1993, כשהצטרף ללהקה בשם "Grey Daze". הלהקה התפרקה ב-1998 והוא הצטרף ללהקה בשם Xero שנה מאוחר יותר. כשהצטרף, החליטה הלהקה לשנות את שמה ל-Hybrid Theory, ולאחר מכן, בשנת 1999, שינו את שמם ללינקין פארק.
ב-2005, בזמן סופת הוריקן קתרינה, בנינגטון ולינקין פארק התרימו למען נפגעים. בשנת 2006 יצא הסינגל "The Morning After", במסגרת פרויקט הצד שלו.
בנינגטון עבד על פרויקט הצד שלו שנקרא "Dead By Sunrise" מאז 2005 (במקור שמו היה "Snow White Tan"), עם חלק מחברי להקת Julien-K. אלבום הבכורה "Out of Ashes" יצא ב-2009 וזכה להצלחה.
ב-21 במאי 2013 הודיע בנינגטון כי ישמש במקביל להופעתו ב"לינקין פארק" גם כסולנה החדש של להקת סטון טמפל פיילוטס.
מותו
בנינגטון היה מכור לסמים ולאלכוהול במשך שנים ובעבר אף הודה כי שקל מספר פעמים להתאבד שכן לדבריו הוא נוצל מינית על ידי חבר של אביו בילדותו. בנינגטון היה חברו הקרוב של המוזיקאי כריס קורנל שהתאבד בתלייה אף הוא כחודשיים לפני כן. יום התאבדותו של בנינגטון חל ביום הולדתו ה-53 של קורנל המנוח. בהלווייתו של קורנל שר בנינגטון את השיר "הללויה" של לאונרד כהן.
עם היוודע דבר התאבדותו של בנינגטון, צייצה בטוויטר אלמנתו של כריס קורנל, ויקי: "בדיוק כשחשבתי שהלב שלי לא יוכל להישבר יותר. אני אוהבת אותך".
השרפה במנהרת המון בלאן
השרפה
בשעה 10:55 הפעילו עובדי המנהרה אזעקה והפסיקו את כניסת כלי הרכב לתוכה משני הכיוונים, אך עשרות כלי רכב נוספים הספיקו להיכנס לתוכה. מספר כלי רכב שהגיעו מהצד האיטלקי של המנהרה חלפו ליד המשאית הבוערת מבלי לעצור. עשן כבד החל לאפוף את המנהרה. מכוניות שהגיעו מהצד הצרפתי הצליחו להסתובב במנהרה, אך לא הרחיקו לכת בתוך העשן. למשאיות לא הייתה כלל יכולת להסתובב במנהרה הצרה.
רוב יושבי המכוניות נשארו בתוכן, סגרו את חלונותיהם והמתינו לחילוץ. אחרים שנטשו את כלי הרכב וניסו להימלט הוכרעו במהרה על ידי העשן. מערכת האוורור של המנהרה גרמה לעשן הרעיל להתפשט בתוכה מהר יותר מכפי שיכלו הולכי רגל לרוץ בתוכה כדי להיחלץ. העשן המתפשט גירש את החמצן מן המנהרה, דבר שגרם למנועי כלי הרכב שבתוכה לכבות. כך אירע גם למנועי הכבאיות הראשונות שנזעקו לתוך המנהרה כדי לכבות את האש. האש גם פגעה בכבלי החשמל במנהרה עד שהאורות בה כבו והשתרר בה חושך. 15 כבאים נאלצו לנטוש את כלי רכבם ולהסתגר באחד מחדרי המקלט שהיו ממוקמים לאורך המנהרה במרחק של 600 מטר זה מזה; לכל אחד מהם הייתה דלת חסינה מפני אש. הם חולצו חמש שעות מאוחר יותר על ידי כבאים אחרים, שהגיעו אליהם דרך תעלת אוורור. כל הכבאים סבלו מפגיעות קשות ואחד מהם מת בבית החולים.
השרפה החמירה לאחר שדלק בוער הצית כלי רכב נוספים במנהרה ומכלי הדלק שלהם התפוצצו. חלקם נשאו גם כן מטען דליק שהחל לבעור. האש הגיעה לטמפרטורה של 1,000 מעלות צלזיוס, משום שמטען המרגרינה במשאית הראשונה שנשרפה היה שקול ל-23,000 ליטר של דלק. בשל תנאי מזג האוויר בעת השרפה הוזרם באותה עת אוויר לתוך המנהרה מן הצד האיטלקי שלה. השלטונות דחסו אוויר לתוך המנהרה, אך על ידי כך הם הזרימו חמצן טרי שהזין את השרפה עוד יותר.
בסך הכל נלכדו באש כ-40 כלי רכב, שרובם הגיעו מן הצד הצרפתי של המנהרה. היו בהם כ-50 איש. מקצת הלכודים במנהרה הצליחו כמו הכבאים להימלט אל חדרי המקלט מאש. בסך הכל שרדו 12 איש מבין הלכודים, לרבות נהג המשאית דלגראב. 27 מהנספים מתו בתוך כלי רכבם והיתר מחוץ להם. האש איכלה את גופות הנספים.
האש במנהרה בערה ברציפות במשך 53 שעות. חמישה ימים חלפו בטרם ירדה הטמפרטורה במנהרה במידה מספקת עד כדי לאפשר את תחילת התיקונים בה.
לאחר השרפה
לאחר האסון נסגרה המנהרה לתנועה למשך שלוש שנים, במהלכן היא תוקנה והוכנסו בה שיפורים ושינויים בטיחותיים שונים. הותקן בה ציוד מעקב ממוחשב ונבנו מקלטי חירום נוספים שלהם קשר וידאו עם מרכז הבקרה של המנהרה, פיר חילוץ מקביל שבו מוזרם אוויר נקי ותחנת כיבוי אש במרכז המנהרה. במרחק מה משני פתחי המנהרה הוקמו אתרי בדיקה שבהם נבדקות משאיות לפני כניסתן אליה כדי לוודא שאין בהן סיכון.
חקירת האסון לא הצליחה לקבוע את הגורם המדויק לפרוץ השרפה. סברה אחת היא כי בדל סיגריה בוערת נשאב אל תוך כונס האוויר של מנוע המשאית והצית שם מסנן עשוי נייר. סברות אחרות היו כי התרחש קלקול חשמלי או מכני במנוע המשאית או שנעשתה בו תחזוקה לקויה.
בינואר 2005 נפתח בגרנובל שבצרפת משפטם של 16 אישים וחברות שהואשמו באחריות פלילית לאסון. ביולי באותה שנה הורשעו 13 מהם. ראש שירות האבטחה של המנהרה נדון לשישה חודשי מאסר ולמאסר על תנאי. שבעה אישים נוספים ובהם נהג המשאית נידונו למאסר על תנאי. על שלוש חברות הוטלו קנסות כספיים. עוד לפני פתיחת המשפט העבירה חברת הניהול האיטלקית של המנהרה, SITMB, סכום של 17.5 מיליון דולר לקרן שהוקמה עבור קרובי הנספים באסון.
בהתחלה
בהתחלה הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת הישראלית דניאלה ספקטור. האלבום יצא לאור ב-12 בדצמבר 2019, על ידי חברת התקליטים תקליטי יהלום.
רקע
האלבום יצא חמש שנים אחרי אלבומה הקודם. באלבום השתתפו ההרכב ג'יין בורדו וכן מוזיקאים כמו גבע אלון ודאנה איבגי.
ספקטור כתבה והלחינה את כל שירי האלבום הכולל גם גרסה עברית לשיר של בוב דילן "גשם כבד עומד ליפול" בתרגומו של יהונתן גפן.
קנדרש
קנדרש היא עיירה במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת קרצג.
מיקום
העיר ממוקמת לאורך הכביש הראשי 4 בין דברצן לבין סולנוק, בערך באמצע הדרך, בלב המישור ההונגרי הגדול מרחק (בכביש):
היישובים מסביב: קישאויסאלאש (Kisújszállás), פג'וורנק, קונהדייש.
היסטוריה
קנדרש נושאת את המאפיין והאווירה של יישובי המישור הגדול, האלפלד המתבטאת בסביבה הטבעית של שדות החיטה ושדות התירס, רצועות היער והחורשות המכסים את השטח עד בתי המגורים בני ה-90–100 שנים ומעלה.
ההיסטוריה של המקום מתוארכת לתקופת הכלקוליתית ולתקופת הברונזה, ככל הנראה האזור היה מיושב כבר אז. קרקעות הצ'רנוזיום (אדמה שחורה) וקרקעות האחו שנמצאים בפאתי היישוב היוו תנאים נוחים לפיתוח מוקדם של חקלאות. האזכור הראשון של קנדרש הוא משנת 1352, אז מוזכר הכפר באיגרת שהוא בבעלות הקומאנים.
העיירה היא מקום הולדתו של עוצר ממלכת הונגריה בין שתי מלחמות העולם האדמירל מיקלוש הורטי הימני קיצוני ואנטישמי ובתקופה זו אוכלוסיית היישוב הציגה התפתחות מרשימה, בעיקר בזכות התמיכה האישית של מיקלוש הורטי. נבנו אז: מבני ציבור, בתי ספר, רשתות אינסטלציה וחשמל, שירותי בריאות ושירותים מודרניים נוספים.
קהילה יהודית
ידוע מעט על קהילה יהודית במקום, אך בית הקברות היהודי המקומי מעיד על אוכלוסייה די משמעותית.
ג'ורג' וודוורד ויקרשאם
ג'ורג' וודוורד ויקרשאם (באנגלית: George Woodward Wickersham; ) היה עורך דין אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ויליאם הווארד טאפט. בהמשך הוא שירת במגוון תפקידים בממשליהם של הנשיאים וודרו וילסון, הרברט הובר ופרנקלין דלאנו רוזוולט.
ראשית חייו
ג'ורג' ויקרשאם נולד בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים ולמד באוניברסיטת פנסילבניה. הוא למד משפטים והתמחה במשרד עורכי דין. לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין הוא החל לעבוד במקצוע באופן עצמאי.
ויקרשאם נשא לאישה את מילדרד ונדל ולשניים נולד בן, קורנליוס ונדל ויקרשאם, שלימים היה לעורך דין ובריגדיר גנרל בצבא ארצות הברית.
קריירה
לאחר כמה שנים בהן עסק בעריכת דין, נכנס ויקרשאם ב-1883 למשרד עורכי הדין הוותיק "סטרונג וקאדוולדר" מניו יורק. ארבע שנים לאחר מכן הוא התקבל כשותף במשרד, ובסופו של דבר שונה שמו של המשרד ל"קאדוולודר, ויקרשאם וטאפט".
בשנים 1909–1913 כיהן ויקרשאם כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ויליאם הווארד טאפט. ב-1912 הוא תמך בחברותו של עוזר התובע הכללי, ויליאם ה. לואיס, בלשכת עורכי הדין של ארצות הברית, לאחר שאנשי הדרום מחו על חברותו על רקע היותו אפרו אמריקאי והוועד המנהל של הלשכה הצביע בעד הרחקתו. ויקרשאם שלח מכתבים לכל 4,700 חברי הלשכה ודחק בהם לתמוך בלואיס שסירב לפרוש מהלשכה.
זמן קצר לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, מונה ויקרשאם על ידי הנשיא וילסון כחבר במועצת הסחר המלחמתי לקובה.
בשנים 1933–1936, בתקופת נשיאותו של פרנקלין דלאנו רוזוולט, היה ויקרשאם חבר במועצה ליחסי חוץ
ג'ורג' וודוורד ויקרשאם נפטר בניו יורק ב-25 בינואר 1936. הוא נטמן בבית הקברות ברוקסייד שבאינגלווד, ניו ג'רזי.
אנדרה בושאן
אנדרה בושאן (בצרפתית: André Bauchant; 24 באפריל 1873 - 12 באוגוסט 1958) היה צייר נאיבי. הוא נודע בעיקר כצייר של פרחים ותמונות נוף, עם דמויות שזוהו לעיתים קרובות כשייכות למיתולוגיה ולהיסטוריה קלאסית.
ביוגרפיה
בושאן נולד בשאטו-רנו, אינדרה-אה-לואר. כבן לגנן, החל לעסוק במקצוע של אביו, והתקדם להחזקת משתלה. ב-1914 גויס למלחמת העולם הראשונה. במהלך שירותו הצבאי התגלה כשרון הציור שלו והוא שובץ כשרטט-מפות. אחרי שחרורו בשנת 1919 מצא את המשתלות שלו הרוסות. הוא ואשתו העתיקו מושבם לאוזונר-אן-טוריין, שם מצא עבודה בחוות מקומיות. בהשראת הסביבה הכפרית, התמסר בגיל 45 לקריירה של צייר.
רבות מיצירותיו המוקדמות מתארות נושאים מכתבי הקודש או מן המיתולוגיה. התערוכה הראשונה שלו התקיימה ב-1921 בסלון ד'אוטומן, שם הציג תמונה גדולה בשם "אוליסס והסירנות" ועוד שמונה ציורים. לה קורבוזיה ואמדה אוזנפאן כתבו מאמר עליו לז'ורנל ל'אספרי נובו ב-1922, וקורבוזיה היה לאספן חשוב של יצירותיו. ב-1927 הזמין דיאגילב את בושאן לעצב תפאורות לאפולו מוליך המוזות של סטרווינסקי.
מכאן ואילך, היו נושאי הציור התדירים ביותר של בושאן טבע דומם עם פרחים ונופים עם דמויות. ב-1937 נכללו ציוריו בתערוכה "Maîtres Populaires de la Réalité", שנדדה בפריז, ציריך ולונדון. בשנים 1938–1939 הוצגה גרסה של אותה תערוכה בשמונה מוזיאונים בארצות הברית, החל במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. ב-1949 העלתה גלרי שרפנטייה תערוכת רטרוספקטיבה של 215 מיצירותיו בפריז.
לדברי היסטוריונית האמנות נדין פואילו, "הטיפול של בושאן בדמויות, הקפואות בתנוחות שמרמזות לאי-נוחות מסוימת וכמו עטופות בעלווה, מלמד על איכות פיוטית ומסתורית, המזכירה לעיתים ציורים מימי הביניים. רושם זה הודגש עוד יותר בשימוש שעשה בצבעים לא-מזוגגים כמו בפרסקאות מן המאה ה-15 (Quattrocento) ובחוש צבע דומה לזה של ג'וטו."
סכלדפרייס
סכלדפרייס (בהולנדית: Scheldeprijs) הוא מרוץ אופני כביש חד-יומי שנערך בבלגיה והולנד מאז 1907. המרוץ נמצא בדרגה 1.פרו בסבב ה-UCI ProSeries. שיאן הניצחונות במרוץ הוא מרסל קיטל הגרמני, שניצח חמש פעמים.
היסטוריה ומסלול
המהדורה הראשונה של המרוץ התקיימה ב-1907, אז ניצח בו מוריס לטורז'י הצרפתי. המרוץ מתחיל בטרנאוזן, נמשך כשהוא חוצה את נהר סכלדה ומסתיים בסחוטן.
המרוץ מתקיים לרוב בסוף אפריל, צמוד לקלאסיקות האביב וגם מאורגן על ידי אותה החברה שמארגנת אותם. הוא מתאים למאיצים בשל מסלולו המישורי. בין מנצחי העבר של המרוץ אפשר למצוא רוכבים גדולים כמו: אדי מרקס שניצח ב-1972, מארק קוונדיש שניצח ב-2008–2009 ו-2011, מריו צ'יפוליני שניצח ב-1991 ו-1993, רוג'ר דה ולמניק שניצח ב-1970 ורוכבים בכירים נוספים. מרסל קיטל, ניצח במרוץ ב-2012–2014 ו-2016–2017, מה שמציב אותו בתור שיאן הניצחונות במרוץ.
לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד
מועדון הכדורגל לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Футбольный клуб «Локомотив» Нижний Новгород) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ניז'ני נובגורוד. הקבוצה נוסדה בשנת 1987 והתמודדה בליגת העל הרוסית בכדורגל במשך 9 עונות, 6 מהן רצופות.
הישגי השיא של הקבוצה הם העפלה לחצי גמר גביע אינטרטוטו וסיימה במקום הששי בליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 1992. הקבוצה פורקה מספר פעמים בשל קשיים פיננסיים בהפעלת הקבוצה ומהווה קבוצה חובבנית המתמודדת באליפות מחוז ניז'ני נובגורוד. השחקן הברזילאי הראשון בליגת העל הרוסית בכדורגל היו לואיס אנדרה דה סילבה ומריוס דוס סנטוס ז'וניור, שחתמו בשורות לוקומוטיב בעונת 1995.
משחקים רבים שנערכו באצטדיון לוקומוטיב בניז'ני נובגורוד הגיעו לכדי עימות אלים בין אוהדי הקבוצה ללוחמי היחידה לפיזור מהומות של משטרת ניז'ני נובגורוד.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1987 ובשנים 1987—1989 התמודדה בליגה הסובייטית השנייה. ב-1989 הקבוצה בהדרכת ואלרי אובצ'יניקוב העפילה לליגת המשנה הסובייטית בה התמודדה בעונות 1009-1991. ב-1992, בעקבות התפרקות ברית המועצות לוקומוטיב העפילה לליגת העל הרוסית בכדורגל בה התמודדה במשך 6 עונות רצופות, עד 1997, באותן שנים הקבוצה נתמכה על ידי חברת הרכבות של ניז'ני נובגורוד ומנהליה אומארי שראדזה ואלכסנדר פיסקונוב.
בעונת 1997 הקבוצה סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגה הרוסית הראשונה, אם כי באותה עונה העפילה עד לשלב חצי הגמר בגביע אינטרטוטו.
בעונת 1998 הקבוצה סיימה כסגנית אלופת הליגה הראשונה וחזרה לליגת העל, בה התמודדה עוד 3 עונות רצופות נוספות לפני שנשרה שוב. ב-1999 אומארי שראדזה שתמך בקבוצה עזב ואלכסנדר פיסקונוב הלך לעולמו, מה שהשפיע מאוד על הקבוצה עצמה.
בעונת 2000 הקבוצה סיימה במקום ה-17 ונשרה לליגה הראשונה. שנתיים לאחר מכן הקבוצה התדרדרה למקום האחרון והורדה לליגה הרוסית השנייה. בשנת 2002 הקבוצה נתקלה בקשיים למציאת ספונסר מתאים והקבוצה פורקה. ברם עונה לאחר מכן חברת הרכבות העירונית הכריזה על הקמת הקבוצה מחדש תחת השם "לוקומוטיב GZhD" (Локомотив-ГЖД), בחסות חברת הרכבות ופדרציית הכדורגל המחוזית. הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית השלישית ובסיום עונת 2004 העפילה חזרה לליגה הרוסית השנייה, בה התמודדה במשך 3 עונות.
ב-29 בינואר 2006 הנהלת הקבוצה הכריזה שוב על קושי במציאת ספונסר לקבוצה. והוחלט על פירוק הקבוצה והעברת משאביה לידי קבוצת ספרטק צ'ליאבינסק.
בשנת 2016 הקבוצה הוקמה שוב, הפעם כקבוצה חובבנית והתמודדה באליפות של מחוז ניז'ני נובגורוד. משנת 2018 אורגנה מחדש והיא מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית, הרביעית בחשיבותה במערך הליגות ברוסיה.
חסן סלאמה
חסן סלאמה (בערבית: حسن سلامة; 1912 – 2 ביוני 1948) היה מראשי המרד הערבי הגדול (מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט) בשנים 1936 – 1939. בתקופת מלחמת העצמאות שימש כסגנו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני ונהרג בראשית יוני 1948 לאחר קרב עם אנשי אצ"ל.
יאיר
{{פירושונים|אישים
חסן סלאמה
ביוגרפיה
נולד בכפר קולה שבשפלה בשנת 1912. עבד בנעוריו כסייס בפתח-תקווה ומכר נשק לחברי "ההגנה". היה מראשי הכנופיות הערביות החמושות שפעלו נגד יהודים ובריטים בתקופת המרד הערבי הגדול (מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט) בשנים 1936–1939. באותן שנים היה אחראי גם לרציחת ערבים רבים. ביולי 1936 הרס הצבא את ביתו בקולה. הוועד הערבי העליון מחה על "המעשה התוקפני של הרס ללא הצדקה". לאחר דיכוי המרד הערבי הגדול ברח סלאמה ללבנון וסוריה. ב-1939, בעת ששהה בסוריה פנה באופן עקיף אל הקונסול הבריטי בדמשק והציע את שירותיו לבריטים - אך נדחה. משם היגר ביחד עם המופתי הירושלמי לעיראק. מעיראק עבר לגרמניה הנאצית ומשם חזר בצניחה בעת מלחמת העולם השנייה כשותף למבצע "אטלס" צנחנים גרמנים וערבים שצנחו באזור יריחו. באוקטובר 1944 לכדו הבריטים חלק ממשתתפי המבצע באזור יריחו אך לא את סלאמה, שברח לביתו של רופא בכפר קטן ליד קולה. שם גם טופלה פציעה ברגלו, אשר נגרמה בעת הצניחה. לטענת העיתון לה מונד שימש סאלמה כ"קצין-מקשר" במסגרת צבא גרמניה הנאצית, במטה של רומל.
יאיר
מקומות
חסן סלאמה
ביוגרפיה
מפקדת חסן סלאמה שכנה במבנה בית ספר לקצינים של צבא בריטניה, בסמוך לעיר רמלה ובאר יעקב, על יד מסילת הברזל בכניסה הצפון-מערבית לעיר. יחד עם עבד אל ג'באר שומארי, המפקד העיראקי של רמלה, התעללו בתושבי האזור וביצעו תקיפות בדרכים שהובילו למערב ירושלים. יחד עמם במבנה שהו כ-100 חיילים עיראקיים. המבנה היה שייך למועצה המוסלמית העליונה.
הכפר סלמה ממזרח לשכונת התקווה, היה מגדולי הכפרים בסביבה והתגוררו בו יותר מ-7,600 תושבים. חסן סלאמה תכנן מתקפה נגד שכונת התקווה מבעוד מועד, בגלל המבנה הטופוגרפי שהקנה לו יתרון. הוא תכנן הפגזת מרגמות והתקפת הטעייה שתמשוך את כוחות ההגנה למקום אחד, ואחר כך - הסתערות מחץ על שכונת "בית יעקב". הוא גייס לשם ההתקפה 400 לוחמים חמושים מלוד, רמלה ושכם. היה זה העימות הצבאי הגדול הראשון במלחמת העצמאות - קרב שכונת התקווה.
יאיר
אחר
חסן סלאמה
ביוגרפיה
מפקדת ההגנה קיבלה התרעת מודיעין קיום המתקפה וגודל הכוח הלוחם אבל לא את מיקומה. ב-8 בדצמבר 1947 בשעה 19.00 החלה ההתקפה באש רובים ומקלעים עזה הסתערות של מאות לוחמים וכן של אנשי כפר סלמה. עקב תקלות נשק נסוגו המגינים, אנשי יחידת החי"מ. הערבים לא ניצלו את הצלחתם הראשונה להמשך ההתקפה, אלא החלו בשוד, ביזה והצתה. כ-30 בתי השכונה שהיו ברובם צריפים, הוצתו ושני יהודים נרצחו. כעבור כמה שעות הגיעה יחידת חי"ש למקום והצליחה לתפוס מחדש את בתי השכונה, תוך שהיא גורמת לעשרות הרוגים בקרב התוקפים. התבוסה פגעה קשה ביוקרתו של חסן סלמה. הוא לא ניסה אחר כך לתקוף יישובים יהודיים והפנה את מאמציו לפגיעה בתחבורה היהודית.
בערב מבצע נחשון (מלחמת העצמאות), ב-5 באפריל 1948, הוחלט על תקיפת המפקדה ששימשה בסיס לפעולות על הציר במערב ירושלים במבצע הנקרא "חסל", כנראה על שם חסן סלאמה. כוח של גדוד 52 מחטיבת גבעתי פשט על המבנה ותוך כדי קרב הניח מטעני נפץ שגרמו לקריסת שני שלישים ממנו. בפעולה נהרגו בין 14 ל-20 משוכני המבנה. חסן סלאמה עצמו לא נפגע, כי ביקר באותו לילה בחתונה בעיר לוד או אצל פילגשו ביפו, אבל יוקרתו בעיני האוכלוסייה המקומית וחייליו נפגעה וזה הקל על ביצוע מבצע נחשון יום למחרת פיצוץ המפקדה. לכוח הפושט היו מספר נפגעים קל בלבד. בעקבות הפשיטה העביר סלאמה את מרכז פעילותו לכפר יהודייה.
יאיר
ראו גם
}}
חסן סלאמה
ביוגרפיה
ב-31 במאי 1948 תקף חסן סלאמה בראש כוח משוריינים את כוח אצ"ל שכבש את ראש העין יום לפני כן, ואילץ אותו לסגת מראש העין (עד מבצע בתק). בהתקפה זאת נפצע סלאמה אנושות ומת לאחר ימים ספורים.
בנו של חסן סלאמה, עלי חסן סלאמה ("הנסיך האדום"), היה לימים מנהיג ארגון הטרור הפלסטיני ספטמבר השחור שפעל בשנות ה-70. הוא חוסל ב-1979 על ידי מכונית תופת בביירות.
הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע
הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע (באוקראינית: Державне агентство України з питань кіно, ידוע בקיצור כדרג'קינו אוקראינה, Держкіно України) היא סוכנות של ממשלת אוקראינה המהווה לגוף הממשלתי בתחום הקולנוע ונועד לספק עידוד ותמיכה לסרטי קולנוע ואולפני קולנוע באוקראינה. הסוכנות מהווה רגולטור הממשלתי החשוב ביותר בתחום הפקות הקולנוע באוקראינה.
היסטוריה
הסוכנות הוקמה לראשונה בשנת 1991 בשם הקרן הממלכתית לקולנוע אוקראיני. בשנת 2006 שינתה את שמה לשירות הקולנוע הממלכתי, בשנת 2011 הסוכנות קיבלה את שמה הנוכחי: הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע. משנת 2014 פיליפ אילנקו עומד בראש הסוכנות ובשנת 2020 הוא הוחלף על ידי מרינה קודרצ'וק.
הדיוויזיה ה-604 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-604 (בגרמנית: Division z.b.V. 604) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-4 בנובמבר 1944, על בסיס צוות הקרב של גנרל הנס פון טטאו, שהשתתף בקרבות על ארנהם, והיא התקיימה עד לתחילת פברואר 1945.
אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה
אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה (בגרמנית: Technische Universität Graz) היא אוניברסיטה ציבורית שממוקמת בגראץ, אוסטריה אשר נוסדה בשנת 1811. כיום (2020) לומדים באוניברסיטה כ-14,000 סטודנטים.
אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב
קודמו המשפטי הקדום ביותר של אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב (בהונגרית: Moholy-Nagy Művészeti Egyetem; בקיצור: MOME), האקדמיה המלכותית ההונגרית לאמנויות שימושיות, פתחה את שעריה ב-1880. המוסד קיבל מעמד של מכללה בשנת 1948 (המכללה ההונגרית לאמנויות שימושיות). משנת 2000 הופיעה גם השם "אוניברסיטה" בשמה (האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות שימושיות), שאותו קיבלה שלושה עשורים לפני כן ב-1971. בשנת 2005 קיבלה האוניברסיטה את שמו של אחד האמנים החזותיים ההונגרים הידועים בעולם, לאסלו מוהולי-נאג' (במקור גרוס), כך שמרץ 2006 היא הפכה לאוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב (MOME).
אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה
האוניברסיטה חברה ב. לאוניברסיטה ישנם שיתופי פעולה עם האוניברסיטה הטכנית של מינכן, האוניברסיטה הטכנית של דרמשטאדט והאוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו
אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב
הייעוד
אוניברסיטת מוהולי-נאגי לאמנויות (MOME) היא מרכז החינוך, המחקר והחדשנות, שבו פועלים למען עתיד ממוקד באדם עם כלים של יצירתיות.
אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה
היסטוריה
אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה הוקמה בשנת 1811 והמקצועות הראשונים שנלמדו היו פיזיקה, כימיה, אסטרונומיה, מינרלוגיה, בוטניקה וטכנולוגיה. בשנת 1874 האוניברסיטה הולאמה.
מבנה
האוניברסיטה מורכבת משבע פקולטות:
אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב
הייעוד
MOME, שחגגה 140 שנה להיווסדה בשנת 2020, תמיד מילאה תפקיד מכריע בחיי העיצוב בהונגריה, והיא עדיין מוסד חיוני של תרבות היצירה והעיצוב ההונגרית. ההיסטוריה של המוסד הפכה את האוניברסיטה לאחד הנציגים הבולטים של חיי התרבות והאמנות בתוך הונגריה. מספר לא מבוטל של סטודנטים המסיימים את לימודיהם ב-MOME ממלאים תפקידי מפתח בתחומם והאוניברסיטה היא גם מרכז בינלאומי לנציגי התעשייה היצירתית.
בלב המשימה של המוסד עומדים חינוך ברמה עולמית, מחקר ופיתוח של אמנויות, עיצוב ויצירתיות. האוניברסיטה מספקת הכשרה לאנשים הפועלים במודע, אשר באמצעות יישום מושכל של עיצוב, טכנולוגיה ואסטרטגיות אמנות עכשווית, מסוגלים לפעול כחדשנים ומשפרים של מצבי חיים ואת המערכות החברתיות השונות במאה ה-21.
היסטוריה
המחלקה היחידה של האקדמיה הלאומית ההונגרית לאמנויות שימושיות, סדנת הפיסול, פתחה את שעריה ב-14 בנובמבר 1880, כיחידה ארגונית של האקדמיה המלכותית הלאומית ההונגרית למודל ולציור, שנוסדה ב-1870 - שהיא קודמתה המשפטית של האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות של ימינו. המוסד שכן אז בשדרת אנדראשי, בבניין הקודם (הישן) של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19 הוקמו בזו אחר זו "מחלקות" חדשות של בית הספר לאמנויות שימושיות: יצירת מודלים, צורפות, חריטת עץ, ציור דקורטיבי, חריטת נחושת, פיסול מיניאטורי, פיסול דקורטיבי. תקופת ההכשרה גדלה משלוש לחמש שנים משנת הלימודים 1887/1888, שכן ההכשרה המקצועית התבססה על מכינה בת שנתיים.
בשנת 1896, המוסד מצא את המטה הראוי שלו בארמון האמנויות של אדן לכנר ודיולה פארטוש בדרך אילאי (Üllői út), תחת קורת גג עם המוזיאון לאמנויות שימושיות. בית הספר, שהפך למוסד עצמאי במקביל, זכה להצלחה במצגות פומביות, כולל התערוכה הלאומית של המילניום (1000 שנה לייסוד הונגריה - התיישבות המדיארים במרכז אירופה). התחריות הבינלאומיות הביאו גם לתוצאות מרהיבות: המוסד זכה במדליית זהב הן בתערוכה העולמית של פריז (1900) ובתערוכה העולמית של טורינו ב-1902, וזכה בפרס הגדול בתערוכת מילאנו ב-1906. תואר המכללה, היה מבוקש על ידי המוסד מאז שנות ה-30, והוא הוענק ב-1948. עקב הגידול במספר הסטודנטים, בסתיו 1954 עבר חלק מהמכללה לבניין ברחוב זוגליגט. מאז שנות ה-60, יחסי החוץ שהלכו והתרחבו עזרו גם לחינוך, עבודת המוסד זכתה לשבחים מארגונים מקצועיים בינלאומיים רבים; בשנת 1971, כהכרה רשמית בפעילותה המוצלחת של המכללה לאמנויות שימושיות, היא קיבלה מעמד של אוניברסיטה.
ב-6 בספטמבר 2019 נמסר הקמפוס החדש של האוניברסיטה בזוגליט.
המכון לאדריכלות
העשייה החינוכית של המכון לאדריכלות מאופיינת בגישה המשמרת את האחדות המשולשת: של האדריכלות – עיצוב הפנים – עיצוב הרהיטים. הצורך בראייה הוליסטית קובע את תוכנית הלימודים לרכישת חזון אמנותי וידע הנדסי. מטרת המכון היא שהמסורת והחדשנות יהיו נוכחים במשקל שווה בהוראה. משימתו מספר אחת היא לחנך אנשי מקצוע שניחנו בכוח יצירתי, המבצעים עבודה עיצובית-יצירתית אמנותית בתחום עיצוב הסביבה האנושית. העבודה במכון מבוססת על שיתוף פעולה הדוק בין מורה לתלמיד; והמספר הקטן של אנשי צוות בכל סטודיו נותן את ההזדמנות ליצור דיאלוג קלאסי של מאסטר-סטודנט.
מכון עיצוב
מטרת מכון העיצוב היא להכשיר אמני עיצוב בעלי ראש פתוח, מגיבים ברגישות לתהליכים השוטפים של הסביבה, החברה והתרבות ומייצגים את האיכות המקצועית הגבוהה ביותר. המכון רואה את חובתו שהמעצבים הצעירים היוצאים מקירותיו יהפכו לתחרותיים בחיים המקצועיים המקומיים והבינלאומיים וימצאו את מקומם בפלנטה המקצועית. מערכת המכון תומכת בפעילות הדדית בין הדיסציפלינות עיצוב, עיצוב טקסטיל ויצירת אובייקטים, מימוש פעילות אמנותית בינתחומית והעמקת החשיבה הפתוחה והאינטגרטיבית. בנוסף, המכון מספק הזדמנות לפתח דיאלוג פעיל עם מוסדות עיצוב מקומיים, אירופאים ובינלאומיים וארגונים מקצועיים. המכון הוא סדנה אינטלקטואלית תוססת המעניקה הכשרה ברמה גבוהה לתלמידיו. הוא רואה חשיבות באותה מידה לשמר מסורות ולשלב את הידע העדכני ביותר בחינוך. בהתבסס על מחקריו בעבר ובעתיד, הוא משלב התקדמות ומסורת, ומביא לחיים איכויות עיצוב ואמנותיות חדשות.
מכון מדיה
המכון מכשיר סטודנטים כבר יותר מארבעה עשורים שמתעניינים בתחומי התקשורת החזותית. מטרת הפעילות של ארבעת הקורסים במכון המדיה - אנימציה, צילום, עיצוב מדיה וגרפיקה עיצובית - היא להקנות גישה עיצובית מתקדמת בנוסף לבסיס מקצועי יציב, ולעודד את תלמידיו למלא תפקיד מכריע בהתמדה סביבת תקשורת משתנה ולקבל את ההזדמנות להעשיר ולחדש את ערכי החברה. ההשפעה הבלתי הפיכה של שינויי המידע והתקשורת שהביאו בעשור האחרון וההתפתחות המואצת של הטכנולוגיה היא הטרנספורמציה של תהליכי יצירה והנוכחות ההולכת וגוברת של אמנויות מדיה בתקשורת המונים.
מכון תאורטי
פעילות המכון העיוני מקובצת סביב צורות שונות של הבנה, העברה ותמיכה של עיצוב ואמנות. בפעילות המחקרית והחינוכית של המכון, ההתמקדות היא בהיכרות עם התרבות ההונגרית והאוניברסלית, בהבנת ההווה והעבר הקרוב. נקודת המוצא המשותפת של הפרויקטים המגוונים היא תהליך היצירה. במסגרת הלימודים העיוניים הניתנים למחלקות היצירתיות באוניברסיטה, עומד לרשות הסטודנטים מבחר דיסציפלינרי רחב. המטרה היא שהסטודנטים ימצאו שיטות וכלים בסביבה המשפטית והכלכלית של היצירה, קורסי התואר הראשון והשני של המכון, כמו גם השתלמויות מיוחדות, תומכים במי שרוצה להשתפר בנושאים התאורטיים, ניהול או הוראה של עיצוב ואמנות בסטנדרטים גבוהים, שיטות הוראה מודרניות והשקפה בינלאומית.
תואר ראשון - קורסי BA
אנימציה, תרבות עיצוב, אדריכלות, עיצוב, צילום, עיצוב מדיה, יצירת אובייקטים/מתכת, יצירת אובייקטים/קרמיקה, יצירת אובייקטים/זכוכית, עיצוב גרפיקה, עיצוב טקסטיל.
תואר שני - קורסי MA
אנימציה, תורת העיצוב, עיצוב וניהול אמנות, מורה לעיצוב ואמנות חזותית, עיצוב אופנה וטקסטיל, אדריכל, עיצוב תכשיטים ועבודות מתכת, אמן עיצוב, צילום, עיצוב קרמי, עיצוב מדיה, עיצוב גרפיקה, צילום MA, עיצוב אינטראקציה MA
הכשרת דוקטורט - DLA
תחומי ההכשרה והענקת תארים הם אמנויות שימושיות, אמנויות מולטימדיה ואומנויות אדריכלות.
קשרים בינלאומיים
המטרה העיקרית של הפעילות הבינלאומית של MOME היא לפרסם את האוניברסיטה מעבר לגבולות המדינה; יצירת תדמית המשקפת נאמנה את אופייה הייחודי של האוניברסיטה ואת איכות החינוך, וגם מתאמת ומנהלת ביעילות את ניידות הסטודנטים והמורים. בהתבסס על המדיניות הבינלאומית של MOME, האוניברסיטה פועלת בשני כיוונים בנוגע לפעילותה הבינלאומית. בכיוון אחד מתבצע שילוב של חוויות וידע בינלאומיים, כאשר בכיוון השני, הידע והיצירות שנוצרו על ידי מורי ותלמידי האוניברסיטה, מובאים ומופצים בעולם. האסטרטגיה הבינלאומית מגבשת את המטרות ואת סדרי העדיפויות של עבודה דו-כיוונית זו, כמו גם את דרך יישום המשימות הנובעות מכך.
בידגושץ'
בִּידְגוֹשְׁץ' (בפולנית: Bydgoszcz, אלפבית פונטי בינלאומי:, ; בגרמנית: Bromberg) היא עיר בצפון פולין, על הנהרות ברדה (Brda) וויסלה.
אוכלוסיית העיר מונה 369,151 נפש (2004). מאז שנת 1999 היא בירת פרובינציית קויאוויה-פומרניה, לפני כן הייתה בירת פרובינציית בידגושץ' (1947–1998), ועוד לפני כן בירת פרובינציית פומרניה (1945–1947).
בידגושץ' היא חלק ממטרופולין בידגושץ'-טורון, עם טורון, המרוחקת ממנה 45 ק"מ, בעלת אוכלוסייה בת כ-600,000 איש. בספטמבר 2004 הצטרפה האקדמיה לרפואה בבידגושץ' לאוניברסיטת טורון בתור קולגיום מדיקום UMK בבידגושץ'.
תולדות העיר
עם השנים הפכה העיר למרכז מסחר אזורי, בשל הימצאותה על נתיבי יבשה ומים חשובים, ובשנת 1594 העניק לה המלך זיגמונט השלישי ואזה היתר להוציא מטבעות.
באמצע המאה ה-17 ניזוקה העיר כתוצאה מהקרבות עם האימפריה השוודית, והשתקמה רק בשלהי המאה ה-18 תחת שלטון פרוסיה.
מלחמת העולם השנייה
בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הוורמאכט במסגרת מלחמת העולם השנייה. ביום ראשון, חלק מתושבי העיר הגרמנים החלו אז לפרוע בתושבי העיר הפולנים, הפולנים נקטו בהגנה עצמית נגד הפורעים באירוע שבו נהרגו כמה מאות אנשים משני הצדדים יחד. התעמולה הנאצית עיוותה את האירוע והציגה אותו כרצח של 5000 גרמנים "חסרי הגנה" בידי "נחותי גזע" וכינתה אותו "יום ראשון המדמם". בתגובה רצחו חיילי הוורמאכט כ-3,000 מתושבי העיר, פולנים ויהודים. זמן קצר לאחר מכן יהודי העיר הנותרים שולחו למחנות הריכוז בגנרלגוברנמן ורכושם הוחרם, לאחר השלמת הגירוש, הוכרזה העיר באופן רשמי כ"נקייה מיהודים".
ב-1945 העיר נכבשה על ידי הצבא האדום ובמסגרת החלטות ועידת פוטסדאם חזרה לפולין.
יהודי בידגושץ'
עם הענקת זכויות עיר לבידגושץ' ב-1188, העיר התירה ליהודים להתיישב בה, ויהודיה הראשונים עסקו בסחר תבואות עם גדנסק. בשנת 1555, בעקבות לחץ אנשי הכנסייה המקומית, גורשו היהודים מהעיר.
יהודים שבו להתגורר בעיר רק עם סיפוחה לפרוסיה בשנת 1772. מראשית המאה ה-19 התקיימה בעיר קהילה עצמאית, עם בית כנסת ובית עלמין, אשר פרשה חסותה גם על מספר מעיירות הסביבה.
במהלך המאה ה-19 נטלו היהודים חלק פעיל בחיי המסחר בעיר, וזאת חרף הגבלות שונות שהוטלו עליהם. בשנת 1873 נמנו בעיר כ-2,100 יהודים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייסו רבים מיהודי העיר לצבא הגרמני, והתבלטו כפטריוטים גרמניים. לאחר המלחמה, היגרו יהודים רבים מהעיר לגרמניה.
פעילות ציונית התקיימה בעיר מסוף המאה ה-19, ובין מלחמות העולם פעלו בה מפלגות ותנועות נוער ציוניות. בשנות השלושים סבלו יהודי העיר מגל האנטישמיות בפולין, שבא לידי ביטוי בחרם על עסקי יהודים, בביזת דוכני יהודים בשוק, ובקריאות לסילוק היהודים ממוסדות הציבור והחינוך בעיר. טרם מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-3,000 יהודים.
קורידורס
קורידורס (שם מדעי: Corydoras) הוא סוג של שפמנון מים מתוקים ממשפחת הקוריסיים. רוב המינים אנדמיים לאזורם. תפוצת מיני הקורידורס היא בדרום אמריקה, מהצד המזרחי של האנדים עד חוף האוקיינוס האטלנטי ומן טרינידד עד לנהר ריו דה לה פלאטה בצפון ארגנטינה. הדג בעל מופעים רבים של צבעים ומבנה גוף. דגי הקורידורס הם דגים קטנים, שגודלם נע בין 2.5 ל-12 סנטימטר.