cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חינוך בטנזניה
רמות
השכלה תיכונית מתחלקת לשתי רמות. הרמה הראשונית, אשר נקראת רמת O, מורכבת מארבע תבניות. כל תבנית היא תת-שלב בתוך הרמה תלמיד אשר מגיע לתבנית 4, מקבל תעודת מעבר של מבחני ההשכלה התיכונית. תלמידים נבחרים עשויים לקחת חלק ברמת המתקדמים, אשר נקראת רמת A, ומורכבת משתי תבניות (תבנית 5 ותבנית 6), או שיש להם אפשרות לרכוש השכלה מקצועית. ישנם בתי ספר אשר אינם מציעים שיעורים ברמת מתקדמים (A). כל הסטודנטים אשר נמצאים ברמת המתקדמים הם תלמידי פנימיות. לאור בעיות הקשורות לחיים משותפים בפנימיות בין שני המינים, בתי ספר ברמה A מגבילים את הרישום למין אחד.
בתי ספר פרטיים
על מנת להתקדם לבתי ספר תיכוניים ציבוריים, התלמידים מחויבים לעבור את מבחני המעבר הנדרשים. במידה ותלמיד לא עובר מבחנים אלו, הוא יכול להמשיך את לימודיו במסלול החינוך הפרטי, ובכך נוצר גידול משמעותי בשוק זה. ישנם בתי ספר פרטיים אשר מספקים לאוכלוסייה מבוססת כלכלית משאבים חינוכיים טובים יותר, קורסים נוספים (למשל, פיתוח מיומנויות של שימוש במחשב) וכיתות לימוד קטנות יותר.
שכר לימוד
מספר בתי הספר התיכוניים הציבוריים גדל בשנים האחרונות. ממשלת טנזניה הפחיתה בתשלומי המיסים ושכר הלימוד לבתי הספר התיכוניים הציבוריים, על מנת להנגיש את החינוך לכלל השכבות תוך שמירה על איכות ההוראה והרחבת משאבים יקרי ערך. למרות הניסיון לגרום לחלק רחב מהאוכלוסייה להשתלב בחינוך הציבורי, עדיין ישנן משפחות אשר התשלום מהווה עבורן נטל, כמו למשל משפחות מרובות ילדים, משפחות חד הוריות ויתומים. בנוסף, ישנן משפחות אשר אינן מקנות ערך רב לחינוך, ובפרט לחינוך של נשים, ולכן הן לא מעוניינות לשלם שכר לימוד.
סטטיסטיקת רישום והוראה
בשנת 2008, הרישום הכולל ברמה הראשונית (O) מנה 1,164,250 תלמידים, וברמת המתקדמים (A) מנה 58,153 תלמידים. מספר המורים הכולל עמד על 32,835 מורים, ומספר בתי הספר התיכוניים הכולל היה 3,485. באותה שנה, שיעור הרישום ברוטו ברמה הראשונית הוערך כ-36.2%, ושיעור הרישום נטו ברמה זו הוערך כ-24.4%. בשנת 2012, מספר הרישום הכולל ברמת המתקדמים היה 78,438 תלמידים. מספר המורים הכולל עמד על 65,086 מורים.
בתי הספר שהעסיקו את המורים הטובים ביותר, הפגינו הישגים לימודיים גבוהים במבחנים הארציים. בתי ספר פרטיים שדרשו תשלום גבוה יותר, משכו אליהם מורים איכותיים. מערכת החינוך בטנזניה אינה מספקת תגמולים למורים לפי הצלחת תלמידיהם במבחנים.
בקרב מורים בעלי תואר, 58% עובדים בבתי ספר פרטיים, ומתוך כלל בוגרי תואר ראשון במדעי הרוח ותואר ראשון במדעים, 75% נקלטו במגזר הפרטי גם כן. שאר המורים במדינה מלמדים בבתי ספר ציבוריים.
מבחנים ארציים
בחינה ארצית ניתנת בסוף תבנית 2. כל תבנית היא תת-שלב בתוך הרמה, למרות שלכישלון בבחינה זו אין השלכות להמשך הלימודים. בחינה ארצית נוספת ניתנת בסוף תבנית 4. תלמיד שעובר אותה בהצלחה, מקבל תעודת סיום מבית הספר בו הוא למד, ובנוסף מקבל אישור אקדמי מהמועצה הארצית לבחינות בטנזניה. אישור זה מצביע על רמת ביצועי התלמיד במספר נושאים, בסולם מ-1 עד 4, כך שהציון 1 מצביע על הביצוע הטוב ביותר, וציון 4 מצביע על הביצוע הנמוך ביותר.
השכלה תיכונית ניתנת כאשר תלמיד עבר את מבחני רמת המתקדמים וקיבל דיפלומה לאחר שהשלים את תבנית 6. בהסתמך על תוצאות המבחנים, התלמידים עשויים להיבחר בהמשך לאוניברסיטה.
שפת הוראה
לפי החוק, כל בתי הספר התיכוניים מחויבים ללמד באנגלית (מלבד הכיתות בהן משתמשים בשפת הסווהילית). עבור תלמידים רבים, אנגלית משמשת כשפה השלישית שלהם. בעוד ששפת הסווהילית היא השפה הרשמית, ישנן בקירוב 120 שפות מדוברות נוספות בטנזניה. באזורים כפריים, השפה השבטית היא לעיתים השפה הנלמדת על ידי הילדים.
בשנת 2009, רק 35.4% מהתלמידים עברו את מבחני האנגלית הארציים בהצלחה. תלמידים אשר לא עברו את המבחנים, עדיין יכלו להגיע לבתי הספר בהם השיעורים מועברים בשפה האנגלית, דבר אשר עורר מחלוקת רבה. התומכים בשיעורים המועברים באנגלית טענו כי היכולת לדבר אנגלית מכינה את התלמידים לעבודה בכלכלה העולמית. לעומתם, המתנגדים למדיניות זו טענו כי ההוראה בשפה האנגלית מונעת מהתלמידים להתרכז ולהבין את עיקרי הנושא הנלמד, בשל הקושי בהבנת השפה.
תוכנית לימודים
תוכנית הלימודים של ההשכלה התיכונית מכילה מקצועות בחירה, ובנוסף מקצועות ליבה. מקצועות הליבה אשר מוצעים בתבניות 1 עד 4 הם מתמטיקה, אנגלית, פיזיקה, כימיה, סווהילית, ביולוגיה, היסטוריה, גאוגרפיה, אזרחות ודת. מקצועות הבחירה אשר מוצעים בתבנית 1 ו-2 הם כלכלת הבית, לימודי מידע ומחשבים, תוכנית לימודים נוספת במתמטיקה, מוזיקה, אומנות, צרפתית, ערבית ושפות זרות אחרות. בנוסף ללימודים אלו, מוצעים גם לימודי אסלאם, ידיעת תנ"ך וחינוך גופני. תלמידים רשאים לא לבחור אף אחד מהמקצועות, או לבחור אחד או שניים מהמקצועות המוצעים בבית ספרם.
מספר המקצועות המינימלי הנדרש על מנת לקבל תעודת סיום הוא 7. כל התלמידים נבחנים במקצועות המתמטיקה, אנגלית, סווהילית, ביולוגיה ואזרחות.
חיי התלמיד
לתלמידים בטנזניה ישנם מכשולים סביבתיים רבים איתם הם נאלצים להתמודד- תזונה לקויה, כלכלה ירודה, חוסר בסביבה לימודית הולמת בביתם, וכתוצאה מכך גם קושי ברכישת שפת האנגלית.
לאחר שעות הלימודים מתקיימות פעילויות נוספות אשר התלמידים לוקחים בהן חלק, כמו תחרויות ספורט, קבוצות דיונים וקבוצות דתיות. פעילויות אלו הפסיקו להתקיים בשנת 2000, אך אורגנו מחדש בשנת 2009. ברוב בתי הספר (למעט בתי ספר פרטיים), תלמידים מחויבים לקחת חלק פעיל במטלות בית הספר, כמו איסוף עצי הסקה למטבח הבית ספרי וליקוט יבולים בגינות בתי הספר.
השכלה אקדמית
ההשכלה הגבוהה בטנזניה הולכת ומתפתחת בשנים האחרונות. כיום, בטנזניה ישנן 26 אוניברסיטאות- 10 ציבוריות ו-16 פרטיות, ו-15 מכללות אוניברסיטאות- מתוכן 4 ציבוריות ו-11 פרטיות.
מוסדות ההשכלה הגבוהה מפוקחים על ידי ועדת טנזניה לאוניברסיטאות (Tanzania commission for universities). גוף זה הוקם בשנת 2005 על ידי ממשלת טנזניה, והוא מקנה לאוניברסיטה את כל האישורים הנדרשים לפני שהיא מתחילה לפעול.
על פי ממצאים, אוניברסיטת דאר א- סלאם (Dar es Salaam) שולחת רק מספר קטן של סטודנטים לחילופי סטודנטים בארצות אחרות. ייתכן והדבר נובע מכך שהרבה משפחות לא יכולות להרשות לעצמן מבחינה כלכלית להשתתף בתוכניות אלו.
פינוקיו (סרט לייב-אקשן, 2022)
פינוקיו (באנגלית: Pinocchio) הוא סרט פנטזיה דרמטי מוזיקלי אמריקאי, שבוים על ידי רוברט זמקיס, על פי תסריט שנכתב על ידיו בשיתוף כריס וייץ. הסרט הופק על ידי Walt Disney Pictures, שבבעלות חברת וולט דיסני, ומשמש כעיבוד CGI/לייב אקשן לסרט "פינוקיו" משנת 1940, שמבוסס על הספר האיטלקי "הרפתקאותיו של פינוקיו" משנת 1883, אשר נכתב על ידי קרלו קולודי. בסרט מככבים טום הנקס, סינתיה אריבו ולוק אוונס, לצד שחקני הקול בנג'מין איוון איינסוורת', ג'וזף גורדון-לוויט, קיגן-מייקל קיי ולוריין בראקו. הסרט יצא בדיסני+ ב-8 בספטמבר 2022.
הסרט זכה לביקורות שליליות, כאשר הרבה מהן מציינות כי הוא "חסר טעם".
פיתוח
ב-8 באפריל 2015 נודע כי Walt Disney Pictures מפתחת עיבוד לייב אקשן לסרט ההנפשה "פינוקיו" משנת 1940. תחילה הוכרז שפיטר הדג'ס יכתוב את תסריט הסרט, ואילו ב-22 במאי 2017 נודע שכריס וייץ יחליף אותו, וכן ישמש כמפיק, בעוד סם מנדס ניהל שיחות לבימוי הפרויקט. ב-13 בנובמבר 2017 התפטר מנדס מתפקיד הבמאי.
ב-20 בפברואר 2018 נודע שפול קינג יביים את הסרט, ואילו אנדרו מילאנו יפיק את הסרט יחד עם וייץ, כאשר ההפקה צפויה להתחיל בסוף 2018. למרות שהוכרז שג'ק ת'ורן יכתוב מחדש את התסריט של וייץ, נחשף ב-21 באוגוסט 2018 כי התסריט עדיין בפיתוח, ובנוסף שההפקה אמורה להתקיים באנגליה ובאיטליה במהלך שנת 2019. בנובמבר 2018 דווח שסיימון פרנבי עבד על טיוטה חדשה לסרט. ב-13 בינואר 2019 דווח שקינג עזב את בימוי הסרט בשל "סיבות משפחתיות", ואילו דיסני מחפשת במאי חדש לפרויקט.
ב-18 באוקטובר 2019 דווח שרוברט זמקיס מנהל שיחות לבימוי הסרט, בעוד שגרסתו האחרונה של תסריט הסרט נכתבה על ידי וייץ, קינג ופרנבי, כשויץ ומילאנו עדיין מפיקים את הסרט. ב-24 בינואר 2020 אושר שזמקיס יביים את הסרט ויכתוב את התסריט מחדש יחד עם וייץ, בנוסף נמסר שג'ק רפקי וז'קלין לוין ישמשו כמפיקים בכירים.
ליהוק
ב-29 בנובמבר 2018 דווח שטום הנקס היה בשיחות מוקדמות על גילום של דמותו של ג'פטו בסרט, אך עזב את הפרויקט לאחר עזיבתו של קינג. באוגוסט 2020 הצטרף הנקס לפרויקט. על פי הדיווחים, הנקס פנה לזמקיס לאחר שקרא את התסריט; השניים עבדו בעבר יחד בסרטים "פורסט גאמפ" (1994), "להתחיל מחדש" (2000) ו"רכבת לקוטב" (2004). בינואר 2021 הצטרף לצוות השחקנים לוק אוונס בתור העגלון, ואוקס פגלי נכנס למשא ומתן על גילום למפויק. בחודש מרץ לוהק בנג'מין איוון איינסוורת' לתפקיד פינוקיו, יחד עם סינתיה אריבו, ג'וזף גורדון-לוויט, קיגן-מייקל קיי ולוריין בראקו. אריבו תגלם את הפיה הכחולה, בעוד גורדון-לוויט, קי ובראקו ישמיעו בהתאמה את ג'ימיני הצרצר, ג'ון הישר ודמות חדשה, סופיה השחף.
צילום
הצילום הראשי החל ב-17 במרץ 2021 באולפני הסרטים של קרדינגטון שבאנגליה, תחת השם "Mahogany" ("מהגוני"). באפריל 2021 צילומי הסרט הסתיימו.
מוזיקה
מוזיקת הסרט תולחן על ידי אלן סילבסטרי, אשר הלחין בעבר את סרטיו של זמקיס. השירים בסרט יכללו שירים מהסרט המקורי, לצד שירים חדשים שיכתבו על ידי סילבסטרי וגלן בלרד.
הפצה
ב-29 באוקטובר 2019 דווח שדיסני שוקלת להפיץ את הסרט ישירות בשירות הסטרימינג שלה, דיסני+, בשל הכישלון הקופאי של הסרט "דמבו" המשמש כחידוש לסרט "דמבו הפיל המעופף", למרות שדווח כי "נראה שסיפור קולנועי סביר יותר", לאחר שכירת זמקיס כבמאי. ב-9 בדצמבר 2020 הוכרז רשמית שהסרט יופץ בדיסני+ במקום בקולנוע, עקב מגפת הקורונה. בנובמבר 2021 הוכרז שהסרט יעלה לשירות בסוף שנת 2022. במרץ 2022 פורסם שהסרט יעלה לשירות בספטמבר של אותה שנה, לצד תמונות ראשונות ממנו.
פסיכולוגיה טרנספרסונלית
פסיכולוגיה טרנספרסונלית היא זרם בפסיכולוגיה שהחל להתפתח בשנות ה-60 של המאה ה-20. משמעות המושג טרנספרסונל הוא "מעבר לאדם", "מעבר לאישיות", "מעבר לאגו ולעצמי", "ספיריטואלי", "רוחני". ההוגים העיקריים שמהם נשאבו רעיונותיה של השיטה הם קרל גוסטב יונג, ויליאם ג'יימס ואברהם מאסלו.
חוקרים בתחום הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית טוענים כי התפתחות התודעה האנושית אינה נעצרת ומגיעה לשיאה כשהאגו הופך לבוגר, בריא ומפותח, אלא כי בפני האדם פתוחות תמיד אפשרויות ואופקים נוספים להרחבת התודעה הכוללים הכרה רוחנית-קוסמית. הכרה זו יכולה להתרחש דרך חוויות רוחניות הכוללות התרחבות והארכה של המודעות מעבר לגבולות הרגילים של האגו ומעבר למגבלות הזמן והמרחב. אפשר להמשיל את הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית לעץ: הצמרת היא הטרנספרסונל (הרוח, מעבר לאישי), והשורשים הם הפסיכולוגיה (גוף נפש - האישי).
הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מהווה מעין ממד נוסף לגישות אחרות ואינה מחליפה אותן, ולכן היא אקלקטית מטבעה ומוסיפה התמקדות נוספת בהרחבת היכולות האנושיות, שהגישות האחרות לא התייחסו אליהן או התעלמו מהן. הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מתייחסת למהות האדם – לנשמה, לניצוץ האלוהי (ולא בהכרח במובן של פולחן דתי). הגישה הטרנספרסונלית מתייחסת לאדם כאל שלם, תוך התייחסות להיבטים הגופניים, הנפשיים והרוחניים שלו. דרך העבודה נבנית כדי לסייע למטופל (או למשתתפי קבוצה) לפתוח את ליבו לטבעו הרוחני ולאפשר לאיכויותיו של טבע זה לבוא לידי ביטוי, כך שהמפגש עם העצמי ועם האחר יהיה אותנטי ועמוק יותר. הגישה מציעה הזדמנות להבין כי יש משמעות ותכלית לקשיים ולקונפליקטים שאותם אנו חווים במהלך החיים.
לפי תפיסה זו, כולנו באים לעולם כשבתוכנו גלומות סגולות אנושיות כגון חמלה, שלווה, אהבה, ענווה ועוד. ככל שהאדם מתבגר, הוא עוטה שכבות מגן וחומות של חוקים, פחדים ודפוסי התנהגות שמקשים עליו להתחבר לכוחות הטמונים בו מלידה. במסגרת הפסיכולוגיה הטרנספרסונלית מתרחשות התבוננות, הקשבה ועבודה עצמית המקרבות את האדם לסגולותיו הראשוניות כך שמתחזקת בו תחושת השלמות והשלווה. לעיתים בשילוב תרגול יוגה.
לפי גישה זו, המטפל יקשיב מעבר ל"סיפור" ויתרכז בשאלה: מהו הדבר העמוק אליו שאליו כמהה נפש המטופל או המטופלת? מהן התחושות העומדות בבסיס הווייתו? מהי הלמידה או השיעור שטמון בסיפור החיים? אילו איכויות התפתחו בו או בה כתוצאה מהחוויות שחוו? העלאת שאלות בקרב המטופלים, כגון: מהי משאלתי העמוקה ביותר? מה מפיח בי כוחות? מה משתק או "ממית" אותי? מי או מה הוא "אלוהים" עבורי? למה אני נצמד בלי להרפות? מה פירוש לחיות את החיים במלואם מבחינתי? האם חשתי בחיי קרבה או חיבור לדבר מה גדול ממני?
לא ניתן ללמוד פסיכולוגיה בגישה טרנספרסונלית רק בדרך אינטלקטואלית. יש צורך לחוש אותה, שכן מדובר פה ב"מהות" האנושית שמעבר למילים. הכלי העיקרי בעבודה הוא אישיותו ותודעתו של המטפל, ולכן חשוב שתהיה אינטגרציה של כל החלקים השונים שבו, ושיחיה את חייו מתוך חיבור ל"טרנספרסונל" שלו עצמו.
מעלה עשן
מעלה עשן הוא אחד מהעשבים ששימשו בהכנת קטורת הסמים בבית המקדש. על פי חז"ל זהותו של העשב לא הייתה ידועה לרבים והיא נשמרה בסוד במשפחת בית אבטינס, מכיני הקטורת, ועם חורבן בית המקדש השני, לא נשתמרה מסורת בדבר זיהויו.
החוקרים בימינו העלו השערות שונות בדבר זהותו של העשב.
מקורו ותפקידו
הוספת עשב זה לקטרות אינה כלולה באחד עשר הסממנים המרכיבים את הקטורת, אך הוא נזכר בברייתא המבואת בתלמוד כתוספת להם:
תפקידו היה לגרום לעשן שעלה מהקטורת להיתמר כלפי מעלה בצורה ישרה. וכך מתואר בבריתא במסכת יומא:
הדבר נלמד מהצורך לכסות את הכפורת בשעת כניסת הכהן הגדול:
ככה הענן התפשט מעל הארון והכפורת, ואחר כך ירד, דוגמת שכינת ה' שירד בענן לפגישה עם משה.
דיניו
בתלמוד במסכת יומא מבואר שאם לא נתן בקטורת את ה'מעלה עשן', חייב מיתה, ולמדו כן מהפסוק:
באותה סוגייא בתלמוד מובא פסוק נוסף לחיוב נתינת עשב 'מעלה עשן':. בטעם שנצרכו שני פסוקים לדין זה, נאמרו בתלמוד תירוצים שונים, יש מהאמוראים שתירצו שפסוק אחד נצרך ליום כיפור, והפסוק השני נצרך ללמד על כל השנה, תירוץ נוסף הובא שפסוק אחד נצרך לאזהרה, והשני נצרך לעונש מיתה. עוד תירצו, ששני הפסוקים נצרכו ללמוד שיש לקחת הן מ'עלה מעלה עשן' והן מעיקר מעלה עשן (=מהענף).
וכך כתב הרמב"ם בדבר חיובו של ה'מעלה עשן':
זהותו
זהותו של עשב זה - אף בזמן שבית המקדש היה קיים - לא הייתה ידועה לרבים, וכך הם דברי הרמב"ם בספרו משנה תורה:
בתלמוד מובא שבית אבטינס שהיו אחראים על עשיית הקטורת, היו מכירים עשב זה, כפי שעבר אצלם במסורת במשפחה, אך לא הסכימו לגלות את זהותו לאחרים שאינם בני משפחתם. על סירובם זה נאמר במשנה שנזכרו לגנאי.
בהמשך מובא שם סיפור שסיפר רבי עקיבא על שאירע עם רבי ישמעאל בן לוגא, שיצא פעם אחת ללקט עשבים יחד עם אחד מבני משפחת אבטינס וסיפר לו שראה תוך כדי שליקטו את העשב 'מעלה עשן', רבי ישמעאל ביקש ממנו שיראה לו את העשב, אך הוא סירב באומרו "שבועה היא בידינו שאין מראין אותו לכל אדם".
פיזיקה
לפי הפיזיקה, עלייה ישרה של עשן היא דוגמה של זרימה שכבתית כשהעשן עולה במהירות נמוכה. מהירות העלייה היא תוצאה של מאפיינים שונים של תערובת הקטורת, כמו דחיסות, רטיבות, נקודת התלקחות, וכמות השיירים שנוצרים בשריפה. בגלל מגוון הגורמים הרלוונטיים, קשה לזהות עשב ספציפי כמעלה העשן של חז"ל.
ביבליותקה היסטוריקה
"ביבליותקה היסטוריקֶה" (ביוונית עתיקה: Βιβλιοθήκη ἱστορική, "ספריה היסטורית", בתעתיק ללטינית: bibliotheca historica) הוא חיבור היסטורי שנכתב על ידי דיודורוס סיקולוס איש אגירה שבסיציליה, בן המאה הראשונה לפנה"ס. החיבור הוא היסטוריה אוניברסלית ממלחמת טרויה עד מלחמת גאליה של יוליוס קיסר.
היצירה מורכבת מארבעים ספרים, ובהם מתאר דיודורוס את ההיסטוריה של מצרים העתיקה, מסופוטמיה, הודו, ערב והמזרח התיכון. שם היצירה מצביע על כך, כי היא איננה מתיימרת להיות יצירה מקורית, כי אם ליקוט מחיבורים קודמים. בין השאר הספר מצטט את הקטאיוס איש אבדרה, קטסיאס, אפורוס, הירונימוס מקארדיה, דוריס מסאמוס, דיולוס , פיליסטוס, טימאיוס, פוליביוס ופוסידוניוס.
התאריך המוקדם ביותר שמוזכר ביצירה הוא האולימפיאדה ה-180 (השנים 60–56 לפנה"ס), כשדיודורוס מתאר את זעם תושבי מצרים כאשר אזרח רומי הרג בטעות חתול (חיה המקודשת למצרים). המאורע האחרון שהוא מזכיר היא מפלתו של אוגוסטוס קיסר בקרב הימי ליד טאורמינה בשנת 36 לפנה"ס. הוא אינו מזכיר את הפיכת מצרים לפרובינקיה רומית בשנת 30 לפנה"ס, ומכאן שהוא סיים את כתיבת חיבורו קודם לכן. דיודורוס טוען בהקדמה לחיבור כי הוא הקדיש 30 שנה ליצירה זו, כולל מסעות מסוכנים באירופה ואסיה. טענה שהחוקרים מפקפקים בנכונותה, לאור טעויות בחיבור שאינן הגיוניות אם הכותב היה עד ראייה להם, ולא רק העתיקם ממקורות אחרים.
מתוך ארבעים הספרים שביצירה, רק 14 שרדו: חמשת הראשונים והספרים 11 עד 20. בנוסף, קטעים מתוך הספר מוזכרים בספרי פוטיוס הראשון וקונסטנטינוס השביעי.
הספר מוזכר בקצרה בכתבי פליניוס הזקן, כשהוא משבח את דיודורוס על הענווה הנדרשת כדי לקרוא את ספרו בשם זה, באופן יוצא דופן ביחס לשאר ההיסטוריונים היוונים.
חלקיו הראשונים של הספר הודפסו לראשונה בבולוניה ב-1472 בלטינית. חלקיו האחרונים של הספר (ספרים 11 עד 20) נדפסו ביוונית לראשונה בבזל ב-1535. מאוחר יותר נדפסה היצירה בשלמותה, ב-1559 בז'נבה.
לטאת קולר מצויה
לטאת קולר מצויה (שם מדעי: Crotaphytus collaris) היא מין לטאה ממשפחת לטאות קולר החיה במדבריות דרום ארצות הברית ומקסיקו.
מאפיינים
זוהי לטאה באורך 20–40 ס"מ והיא בעלת גוף צהוב עם זוג פסים שחורים אופקיים על צווארה ופסים צהובים אופקיים על גופה הכחול. הראש אפור עד כתום עם עיניים גדולות ולסת חזקה והזנב ארוך. הבטן לבנה ומנומרת מעט בצהוב.
דוד בן אברהם אלפאסי
דוד בן אברהם אלפאסי היה יהודי קראי בן המאה ה-10, מחלוצי המילונות העברית. עבודתו המפורסמת ביותר היא "אלג'אמע" ("הַמְּאַסֵּף"), המילון המקיף הראשון של העברית המקראית.
קורות חייו
דוד בן אברהם נולד כנראה בפאס שבמרוקו, אך עלה לארץ ישראל וחי חלק מחייו בירושלים. הוא לא מוזכר בכרוניקה של אבן חיטי שמציינת את המלומדים הקראים של התקופה, אך מעדויות אחרות ניתן ללמוד על הזהות הקראית שלו. הוא פעל בתקופה שבה החלה התעניינות רבה בתחום הבלשנות של העברית המקראית, בין השאר עקב התעוררות היהדות הקראית, שניסתה להבין את הכתוב בתורה על דרך הפשט.
יצירתו החשובה ביותר של אלפאסי היא המילון העברי-ערבי שערך, "אלג'אמע", עבור העברית המקראית. עבודה מונומנטלית זו המורכבת מ-22 חלקים הייתה הראשונה מסוגה, על אף שבתחום הדקדוק אלפאסי בדרך כלל לא חידש מעבר להבחנותיהם של יהודה אבן קוריש וסעדיה גאון. בנוסף ללקסיקון של מילים מקראיות, מופיעים במהלך החיבור טקסטים שכתובים בצורה פולמוסית כלפי היהדות הרבנית. כמו פרשנים קראיים אחרים, סיפק הצעות עצמאיות לפרשנות שמות שמלמדות על העדר מסורת.
החכמים הקראים עשו שימוש נרחב בספרו וקיצרו אותו כמה פעמים. החזיק בתפיסתם של בני דורו מנחם בן סרוק ודונש בן לברט ואחרים, שלפיה ישנו שורש "מינימלי": השורש כולל רק את האותיות שמופיעות בכל צורות הנטייה והגזירה, ולכן ישנם גם שורשים של אות אחת או שתיים. כמו בן סרוק, גם הוא מתלבט כאשר בראש השורש יש אל"ף, ולעיתים כולל ב"מאסף" גם שורש של שתי אותיות וגם שורש של שלוש כשאל"ף בתחילתן. את התפיסה המודרנית של השורש, שלו שלוש אותיות, העלה רבי יהודה חיוג' מעט מאוחר יותר.
מקדש האדמה
מקדש האדמה (בסינית מסורתית: 地壇, בסינית מפושטת: 地坛, בפין-יין: Dìtán - "דיטָאן", מילולית "מקדש האדמה"") הוא אתר נרחב של חורש נטוע, גנים ומכלול מבנים, ששימש מרכז פולחן דאואיסטי עבור קיסרי סין משושלות מינג וצ'ינג. המקדש הוא השני בגודלו מבין חמשת המקדשים בבייג'ינג. המקדש הוקם בשנת 1530 בתקופת שושלת מינג במטרה לקיים טקסי פולחן ולהתפלל לאמא אדמה. המקדש נפתח באופן רשמי לקהל הרחב בשנת 1984, ובשנת 2006 הוא זכה למעמד של אתר שימור לאומי.
היסטוריה
ב-1530, השנה התשיעית לכהונתו של גְ'יָאגִ'ינְג, הקיסר האחד-עשר של שושלת מינג (שלט 1567-1522), החליט הקיסר על הפרדה בין טקסי הקורבן לשמים ולארץ. גְ'יָאגִ'ינְג, שהיה חסיד אדוק של טאואיזם ורדף את הבודהיזם, הורה על הקמת מקדש האדמה. במקביל נבנו בהוצאה כספית גדולה מקדש השמיים ( 天壇, בפין-יין: Tiāntán) בדרום העיר, מקדש השמש (日壇 בפין-יין Rìtán) במזרחה, ומקדש הירח (月壇 בפין-יין Yuètán) במערבה. מכיוון שהמקדש מסמל את כדור הארץ, הוא בנוי בצורת ריבוע, הכיכר היא סמל רב עוצמה בתרבות המיתולוגיה הסינית, אשר יכול להיות מפורש כארץ או כאדמה. מקדש האדמה נמצא בצפון בייג'ינג, צפונית לכיון כדור הארץ, לעומת זאת מקדש השמיים הוא בצורת עיגול, המסמל את השמים, והוא ממוקם בדרום בייגינג'. שני מקדשים אלה, יחד עם מקדש הירח ומקדש שמש (הממוקמים ממערב וממזרח, בהתאמה), מקושרים ביניהם מבחינה רוחנית.
הפארק כיום
הפארק משתרע על שטח 40 דונם מחוץ לכביש הטבעת השנייה של בייג'ינג, באמצע אזור המאוכלס בצפיפות; הוא כולל גנים עם שפע של שבילים ועצים. במהלך מהפכת התרבות בסין, המקדש נהרס, אולם מאז האתר שופץ ושוחזר.
נדיר לראות במקדש זרים או תיירים. המקדש מפואר הרבה פחות ממקדש השמיים. מלבד המזבח, הפארק מציע משחקים לילדים, ציורי קליגרפיה (שבו תיירים יכולים לרכוש מברשות כדי "לצייר" עם מים על הבטון), מזון ואטרקציות נוספת; הוא גם מקום פופולרי מאוד לתרגול טאי צ'י. מאז שנת 1980, במקדש נערך יריד בראש השנה הסינית.
מטרות דתיות
מקדש האדמה הוא המקדש המרכזי בבייג'ינג לעבודת אלוהי האדמה.
טקסים ואירועים
מקדש האדמה שימש למטרה כמקום פולחן עבור השליטים; הקיסרים משושלת מינג, ולאחר מכן שושלת צ'ינג, הקריבו קורבנות במקדש כדי לפייס את האלים; הקיסרים ביקשו מהאלים שישגיחו על סין: ידאגו למזג אוויר נוח לחקלאות, לשפע של יבולים ולחיזוק ממלכתם. העלאת קורבנות זו התקיימה במקדש האדמה במהלך ההיפוך הקיצי.
בימינו, במהלך ראש השנה הסינית (שחל ביום הראשון של החודש הירחי הראשון של השנה), נערך במקדש האדמה פסטיבל פופולרי מאוד; במהלכו, אלפי פנסים אדומים נתלים על העצים הרבים שבפארק; מדי שנה, אלפי מקומיים נוהרים לפסטיבל יחד עם תיירים רבים.
מקדשים, מזבחות, מבנים
המזבח המרכזי של מקדש האדמה נקרא פאנג-זי-טאן (Fang Ze Tan), או "מזבח המים המרובע"; למזבח צורת ריבוע - זאת בגלל התפיסה הסינית העתיקה, כי לכדור הארץ צורת ריבוע. המזבח אמור היה להיות מוקף במים, אך בימינו אין מים סביבו. המזבח שימש להעלאת קורבנות לאלי האדמה.
המקדש בנוי על ציר צפון-דרום והוא מורכב מחמישה בניינים עיקריים: מזבח פאנג-זי-טאן, בית האירוח הקיסרי, ביתן הקורבן, ארמון, והגלריה האלוהית. מזבח הפאנג-זי-טאן, המכונה גם אזור התפילה, הוא הבניין המרכזי במקדש, והוא מכסה שטח של כ-18,000 מטרים רבועים.
Superficial Love
Superficial Love הוא שיר של הזמרת הקנדית, רות ב., שיצא ב-27 בנובמבר 2015, כחלק מהמיני-אלבום הראשון שלה, The Intro. ב-24 בפברואר 2017, השיר הוכרז כי הוא יהיה הסינגל השני של אלבום האולפן הראשון שלה, Safe Haven. השיר יצא לראשונה בסרטון של Vine ב-2015, שזכה ליותר מ-50 מיליון צפיות.
נכון למרץ 2022, השיר הושמע למעלה מ-170 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת
מייק ואס, מ-Idolator, אמר כי השיר "מזכיר לי את ליאונה לואיס עם ההפקה הווקאלית החלקה והעכשווית שלה".
כפרה (שיר)
כפרה הוא סינגל שהוקלט על ידי היוטיובר והשחקן הישראלי קווין רובין, ביחד עם הזמר הישראלי רותם כהן. השיר יצא לאור ב-22 ביולי 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים NMC.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דולי ופן ויוני חרל"פ, והופק על ידי דולי ופן. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם אלמנטים של מוזיקה מזרחית.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של רובין ב-22 ביולי 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. בקליפ ניתן לראות את רובין ורותם ברחבת ריקודים, לצד רקדנים וידוענים שונים, כדוגמת השחקן ניר חלפון. בתוך כשבוע, הצליח השיר לצבור סך של כמיליון צפיות.
לפני בוא החורף
לפני בוא החורף (באנגלית: Before Winter Comes) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1969 בבימויו של ג'ון לי תומפסון, עם חיים טופול, דייוויד ניבן ואנה קארינה בתפקידים הראשיים.
הסרט צולם באוסטריה מדרום לזלצבורג.
תקציר העלילה
לאחר מלחמת העולם השנייה בקיץ 1945, מקימים הבריטים מחנה באוסטריה לפליטים מארצות שונות. מטרת השהייה במחנה היא לזהות את הפליטים ולהחליט אם לשלחם לאזור הכיבוש הרוסי או האמריקאי.
מפקד המחנה הוא מייג'ור ברנסייד (דייוויד ניבן) שנשלח למקום לאחר שנפצע בקרב והוא צולע ונזקק למקל הליכה. סגנו הוא לוטננט פילגינטון (ג'ון הארט) שיודע פרט לאנגלית גם יוונית ולטינית אבל זה לא מספיק.
ברנסייד שואל את הקהל מי יודע שפות ומתקרב אליו בחור בשם ינוביץ' (חיים טופול) שאומר שהוא מדבר 13 שפות – רוסית, פולנית, הונגרית, יוונית, גרמנית, איטלקית, רומנית, בולגרית, סרבו-קרואטית, רומני, וקצת ערבית, יידיש וסינית.
ינוביץ' מתקבל לתפקיד וכעבור זמן קצר הוא משתלט על קבוצת הפליטים ומארגן את המחנה לסדר. הוא גם "מתווך" בין הבריטים לבין הרוסים בפיקודו של קפיטן קמנב (אורי לוי) בעניין מועדון החיילים ששני הצדדים תובעים לעצמם. ינוביץ' משכנע את ברנסייד להסכים לחלוקת המבנה באמצע וכולם שותים לכבוד זה.
ינוביץ' מכיר אלמנה אוסטרית צעירה בשם מריה (אנה קארינה), מספק לה את כל צרכיה ומנהל אתה יחסים אינטימיים. היא מקיימת יחסים גם עם מייג'ור ברנסייד.
ינוביץ' מארגן את המחנה לקראת ביקורו של הבריגדיר ביולי (אנתוני קווייל) שלכבודו הוא גם מארגן ומנצח על מקהלת פליטים ששרה את ההמנון הבריטי.
הרוסים מגלים שינוביץ' הוא עריק מהצבא האדום ודורשים את הסגרתו. ברנסייד נותן לו להימלט אבל הוא נלכד ומוחזר. כעת דורש הבריגדיר להסגירו לרוסים כדי למנוע מתיחות לא רצויה. ינוביץ' מועבר במשאית עם משמר כבד. הוא מגלה שקמנב יושב קדימה וחיוך עולה על פניו, אולי יצליח שוב להימלט.
בוג ז'רגל
בוג ז'רגל (בצרפתית: Bug Jargal) הוא ספר מאת הסופר הצרפתי ויקטור הוגו. הספר מתרחש במושבה הצרפתית באי האיטי סן-דומנג בזמן מרד העבדים שם. גיבור הסיפור הוא בוג ז'רגל, אחד ממנהיגי העבדים. בוג ז'רגל היה הספר השני שוויקטור הוגו הוציא לאור (לאחר האן מאיסלנד).
רקע
ב-1758 החלו בעלי האדמות הלבנים בהאיטי להטיל מגבלות על קבוצות האוכלוסייה האחרות, מה שהוביל ליצירתן של קאסטות. בראש הפירמידה ניצבו הלבנים; תחתם ה"שחורים החופשיים" (בעיקר מולאטים), שזכו להשכלה ולמידה מסוימת של חירויות, ובדרך כלל מילאו תפקידי מנהלה או שירתו בצבא; בתחתית הפירמידה היו העבדים השחורים.
למהפכה הצרפתית הייתה השפעה מכרעת על ההיסטוריה של המושבה. האוכלוסייה האפריקאית קיוותה כי אף היא תיהנה מהצהרת זכויות האדם והאזרח, שקבעה כי "בני אדם נולדים, ונשארים תמיד, חופשיים ושווים בזכויותיהם". עד מהרה הפכה התקווה לחשש שמא בעלי האחוזות יתנערו מהשלטון בצרפת, ויהפכו את חייהם לקשים עוד יותר. על כן, העבדים ראו בבריטים, שלטשו עיניים על המושבה, בעלי ברית. השחורים החופשיים, לעומת זאת, ראו במהפכה מנוף להשגת שוויון זכויות מלא. אחד מהם, ונסן אוז'ה דרש למלא אחר החלטות האספה הלאומית ולהעניק זכות הצבעה לשחורים החופשיים. מושל המושבה סירב להיענות לדרישה, ובראשית 1791 הוציא את אוז'ה להורג. עם זאת, במאי אותה שנה החליטה הממשלה המהפכנית בצרפת להעניק אזרחות לשחורים החופשיים העשירים. החלטה זו גרמה לחיכוכים בינם לבין הלבנים.
מרד העבדים בהאיטי
ב-14 באוגוסט 1791 ערכו כהן הוודו דאטי בוקמן וססיל פטימן טקס למען שחרור העבדים. בשבוע שלאחר מכן נערכו העבדים בצפון סן-דומנג, ובליל ה-21 באוגוסט 1791 פרץ המרד. בתוך שבועות ספורים הצטרפו להתקוממות כ-100 אלף עבדים, והם שלטו בחלקים ניכרים מצפון המושבה, למעט מתחמים מבוצרים שבהם נותרו הלבנים. במהלך החודשיים הראשונים, הרגו העבדים כ-4,000 לבנים, והציתו מאות מטעים. עד 1792 כבר שלטו בכשליש מהמושבה. בוקמן עצמו נלכד זמן קצר לאחר פרוץ המרד, והוצא להורג.
כדי לנסות להרגיע את ההתקוממות, ומחשש מהתקוממויות דומות במושבות נוספות, החליטה האספה הלאומית בצרפת במרץ 1792 על הענקת זכויות פוליטיות ואזרחיות לכל השחורים החופשיים, ובמקביל שלחה 6,000 חיילים לתגבור כוחותיה במושבה.
כתיבת הספר
ויקטור הוגו קיבל השראה לכתיבת סיפור זה מהרומן אדוניס, או האנקדוטה הקולוניאלית הכושית הטובה מאת ז'אן-בפטיסט פיקוונרד שפורסם בשנת 1798.
את הגרסה הראשונה של הספר הוגו כתב בשנת 1818 (בגיל 16) בעקבות התערבות שלו עם חבריו שיצליח לכתוב סיפור תוך 15 ימים. הוא הוציא את הסיפור בהמשכים בכתב העת Conservateur littéraire בשנת 1820.
בשנת 1826, הוגו כתב את מחדש את הספר והוציא אותו לאור כרומן. הספר חולק לפרקים בשנת 1829 ונכתבה הקדמה חדשה ב-1832. הצייר אדוארד ריו צייר את האיורים בספר.
עלילה
ביום לפני קרב מקרבות נפוליאון, חבורת קצינים צרפתים מספרים זה לזה מהרפתקאותיהם. ליאופולד ד'אוברנה מספר להם את סיפורו, הסיפור על בוג ז'רגל. הסיפור על בוג ז'רגל מתחיל כמה שבועות לפני פריצתו של מרד העבדים בהאיטי. ליאופולד ד'אוברנה, אחיין של אריסטוקרט בעל אדמות והרבה עבדים, מאורס למאריה, בת דודתו. העבד פיירו התאהב במאריה, אבל הוא לא יכול לעשות שום דבר בגלל בגלל המכשולים הגזעיים והתרבותיים ביניהם. למרות זאת, פיירו הציל את מריה ממלתעות תנין, אבל הוא הושלך לכלא משום שהגן על חברו העבד מפני בעליו (דוד של ד'אוברנה). ד'אוברנה מתחבר איתו כשהוא בכלא לאחר שגילה שהוא העבד שהציל את מאריה, אבל כמה ימים לפני פריצת המרד, פיירו מזהיר אותו מפני סכנה קרובה ומפציר בו לברוח עם אהובתו מהאי. למרות האזהרה, הם נשארו באי, וביום החתונה פורץ מרד העבדים. פיירו, שברח מן הכלא, הגן על מאריה מפני העבדים שתקפו אותה, אבל ד'אוברנה חשב שפיירו חטף אותה. במהלך הלחימה נגד המורדים ד'אוברנה נלקח בשבי על ידי מנהיג העבדים ביאסו. במערה של ביאסו העבדים המשוחררים מכריחים את אסיריהם הלבנים להרוג זה את זה כדי להציל את עצמם. למרבה המזל, ד'אוברנה ניצל על ידי פיירו, שמגלה לו שהוא בוג ז'רגל, המנהיג המיתולוגי של המורדים. אבל ביאסו מספיק להשביע את ד'אוברנה לחזור. פיירו מוביל אותו לאשתו אבל לאחר שפג הזמן שד'אוברנה היה צריך לחזור הוא מתעקש לחזור לביאסו. ביאסו מפקיד את חייו של ד'אורברנה בידי חביברה, כוהן הדת שלו שהיה הליצן של דודו של ד'אוברנה, חביברה מוביל את ד'אוברנה למפל ומתכוון לזרוק את ד'אוברנה למפל. חביברה לא מצליח לעשות זאת ונופל לתוך המפל תוך גרירת ד'אוברנה לתוכו. פיירו שוב מציל את ד'אוברנה ממוות. פיירו ממהר להציל את חבריו השבויים (שוביו של פיירו איימו שהם יהרגו את השבויים אם הוא לא יחזור לפני סוף היום). חברו של ד'אוברנה לוחץ על הדק הרובה ופיירו מת רגע לפני שד'אוברנה מגיע במטרה להציל את פיירו. בסוף הסיפור מסופר שנציג הרפובליקה בא למחנה של ד'אוברנה ורוצה לאסור אותו משום שסיפר "סיפור אנטי-מהפכני", המפקד של ד'אוברנה מוסר לנציג שד'אוברנה נהרג בקרב בגבורה ושהוא מילא תפקיד חשוב בקרב.
אופרה
ז'וזה קנדידו דה גאמה מאלשר (פר')  כתב אופרה על פי הסיפור. אשר הוצגה לראשונה ב-17 בדצמבר 1890 ב-Teatro da Paz בבלם.
סיומים אלמנטריים
סיומים אלמנטרים הם סיומים שבהם אחד מהצדדים נותר עם מלך בלבד. במצב כזה אין לצד זה אפשרות לנצח והוא מנסה להתגונן מפני מט של הצד השני. אפשר לנצח בקלות עם מלכה או עם צריח. עם כלי חלש אחד (פרש או רץ) אי אפשר לנצח (המשחק מסתיים בתיקו). עם שני רצים אפשר להנחית מט (כל עוד הם על צבעי משבצות מנוגדים), עם רץ ופרש זה אפשרי אך קשה יותר ועם שני פרשים זה לא תמיד אפשרי (בתיאוריה יש כמה עמדות אפשריות של מט עם שני פרשים, אך אי אפשר לכפות אף אחת מהן). הנחתת מט מול מלך בודד נחשבת לידע בסיסי ביותר בשחמט, ושחקנים לומדים לעשות זאת בשלב מוקדם מאוד, אך כאמור יש להתאמן וגם שחקנים חזקים שוכחים לעיתים כיצד מנחיתים מט עם שני רצים או עם פרש ורץ.
סיום מלך ומלכה נגד מלך
על מנת לתת מט על הלבן להוביל את המלך השחור אל קצה הלוח. רק בשורה או בעמודה הקיצונית ניתן לתת מט למלך הבודד בעזרת מלכה (או צריח). שתי תבניות המט האפשריות מופיעות מטה וניתן להתבונן איך ניתן המט מעמדת המוצא ועד למתן המט.
סיום מלך ושני רצים מול מלך
גם שחקנים ברמות גבוהות לא תמיד שולטים בטכניקה. להלן דוגמה של תחרות רבי-אמנים בה המשחק הסתיים בתיקו:
להלן תיאור הזכייה החל ממסע 93, שאז נותרו על הלוח שני רצים בלבד.
והנה דוגמה נוספת מהאליפות הפתוחה של ארצות הברית בשנת 2000
להלן תיאור הזכייה החל ממסע 77, שאז נותרו על הלוח שני רצים בלבד.
סיום מלך רץ ופרש מול מלך
זה הסיום הקשה ביותר מבחינה טכנית בין הסיומים האלמנטריים. יש להוביל את המלך לפינה באותו הצבע של הרץ, כאשר עמדת המט שיש לשאוף אליה היא אחת מארבע האפשרויות כמודגם מטה:
בהדגמה מטה מפורטת אחת הדרכים להנחית מט, במתכונת המודגמת בדיאגרמה הראשונה.
בהדגמה מטה מפורטת דרך להעביר את המלך מהמשבצת הלא מתאימה לרץ, למשבצת המתאימה.
סיום מלך ושלושה פרשים מול מלך
גם במקרה זה השיטה היא לדחוק את המלך לפינה, אף על פי שניתן להנחית מט גם במקומות אחרים בקצה הלוח. מהעמדה הסופית ברור מדוע לא ניתן להנחית מט בעזרת שני פרשים בלבד.
ריצ'רד קידסטון לו
ריצ'רד קידסטון לו, ברון קולריין (באנגלית: Richard Kidston Law, 1st Baron Coleraine; 27 בפברואר 1901 – 15 בנובמבר 1980) היה פוליטיקאי שמרן אנגלי. היה חבר בבית הנבחרים הבריטי בין השנים 1931–1954 והחל משנת 1954 בבית הלורדים. כיהן בין השאר כשר מדינה בשנים 1943–1945 וכשר החינוך לתקופה קצרה ב-1945.
ילדות וצעירות
ריצ'רד לו היה בנו של הפוליטיקאי השמרן אנדרו בונאר לו, לימים ראש ממשלת בריטניה, ושל אשתו אני לבית פיטקרן רובלי. המשפחה הייתה בעלת שורשים סקוטיים ואירייים. הוא למד בבית הספר שרוסברי ובסנט ג'ון קולג' באוקספורד, בו סיים תואר ראשון ב-1923. משנת 1929 היה נשוי למרי וירג'יניה, בתו של אברהם פוקס נליס מרוצ'סטר שבניו יורק, בעל שורשים גרמניים מפפאלץ.
פעילותו הפוליטית
בשנת 1931 נבחר לראשונה לחבר בפרלמנט מטעם דרום מערב האל וכיהן בתפקיד עד שנת 1945. חזר לסנט ג'ון קולג' באוקספורד כדי לסיים שם תואר שני ב-1945. בשנת 1940 התמנה למזכיר לענייני כספים במשרד המלחמה הבריטי ואחרי 1941 היה תת-מזכיר לעניינים פרלמנטריים במשרד החוץ עד 1943. נכנסה להיסטוריה התנסחותו במכתב ב-18 במרץ 1943 לשר החוץ הממונה עליו בנוגע למצב היהודים באירופה הכבושה על ידי הנאצים:, שמייצגת את התייחסותם של חלק גדול מדעת הקהל ואנשי השלטון במדינות המערב כלפי גורל היהודים. לאחר מכן היה שר מדינה עד שנת 1945 ושר החינוך בממשלת מעבר של צ'רצ'יל.
עוזי נבון ומכרים
עוזי נבון ומכרים היא להקת פאנק (Funk) ישראלית. חברי הלהקה בעלי זהות בדיונית, ובאופן כללי התנהלותה הומוריסטית. שיריה בסגנון נוסטלגי המדמה את שנות ה-70 של המאה ה-20, ובהופעותיהם חברי הלהקה לבושים בתלבושות תקופתיות.
ריצ'רד קידסטון לו
פעילותו הפוליטית
בשנים 1945–1950 נבחר שוב לבית הנבחרים מטעם דרום קנזינגטון. בשנת 1950 פרסם את ספרו "חזרה מאוטופיה" שבו הביע את אמונתו כי ניסיון להשתמש בכוח הממלכתי על מנת ליצור מעין "אוטופיה" עלי אדמות הוא מועד לכישלון וטומן בו פוטנציאל לעוול, בגלל היותו מושתת על הקרבת עקרון היסוד של החופש והבחירה הפרטית. בתרגום חופשי: "להפנות גב לאוטופיה לראות אותה במערומיה ואת האשליה שיש בה, זאת התחלת התקווה. צריך לאחוז שוב בתחזית של חברה שבה האדם הוא חופשי להיות טוב מפני שיש לו בחירה חופשית. החופש הוא התנאי הראשון למידות הטובות האנושיות והאוטופיה אינה מתיישבת עם החופש. לחזור מהאוטופיה ואז התקווה נולדה מחדש".
עוזי נבון ומכרים
הלהקה פועלת משנת 2009. את שיריה הראשונים ליוותה בקליפים הומוריסטיים שצולמו כתשדירי שירות משנות ה-70, כולל לחברת התרופות הבדיונית "זך תרופות". כמו כן צילם סולן הלהקה, "עוזי נבון", פרסומת לבירה שפירא לצד ניב מג'ר.
אלבום הבכורה של הלהקה, "עוזי נבון ומכרים", יצא בשנת 2010. עשר שנים אחרי, יצא אלבומה השני, "בזמנו", ומתוכו הסינגל "נסיכה" נכלל ברשימת ההשמעה היומית של גלגלצ.
ריצ'רד קידסטון לו
פעילותו הפוליטית
ריצ'רד לו נבחר מחדש לפרלמנט בשנת 1951 מטעם הלטמפרייס. הוא התפטר מהפרלמנט בשנת 1954 כדי להיכנס לבית הלורדים כברון קולריין, מטעם הלטמפרייס במזרח יורקשייר.
עוזי נבון ומכרים
סולן הלהקה יונתן לוין ("עוזי נבון") גם חבר בהרכב "GESHEM" תחת שם בדוי נוסף – "שוזין".
ריצ'רד קידסטון לו
פעילותו הפוליטית
בשנת 1970 פרסם את "לשמרנים בלבד" שבו מתח בקורת על ההנהגה השמרנית שלדבריו הקריבה את עקרונות הטוריים" מסיבות אלקטורליות זולות וכדי לחפש בסיס במרכז. ריצ'רד לו עמד בראש "קבוצת סלסדון" במסגרת הסיעה השמרנית.
עוזי נבון ומכרים
חברים
כל שמות חברי הלהקה הם למעשה שמות במה בדויים. כמה פרטים ביוגרפיים מומצאים גובשו לחלק מהחברים.
ריצ'רד קידסטון לו
פעילותו הפוליטית
הוא נפטר ב-15 בנובמבר 1980 בגיל 79. מנישואיו למרי ויג'יניה לבית נליס (שנפטרה ב-1978) נולדו לו שני בנים: יורשו כברון - סר ג'יימס מרטין בונאר לו (יליד 1931) ואנדרו לו (יליד 1933).
עוזי נבון ומכרים
חברים
חברים לשעבר:
ריצ'רד קידסטון לו
קישורים חיצוניים
אתר של Darryl Lundy מוולינגטון (ניו זילנד)
הלין האנף
הלין האנף (באנגלית: Helene Hanff; 15 באפריל 1916 – 9 באפריל 1997) הייתה סופרת, תסריטאית, ומחזאית יהודייה-אמריקאית. היא התפרסמה בשל ספרה משנת 1970, דרך צ'רינג קרוס 84 (יצא בעברית בהוצאת עדן, בתרגום רות קינן, 1989), שעובד למחזה בשנת 1975 באנגליה, ולסרט באותו שם בשנת 1987 בכיכוב אן בנקרופט ואנתוני הופקינס.
ביוגרפיה
האנף, ילידת פילדלפיה, עסקה בכתיבת מחזות בניו יורק בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20, אך לא זכתה להעלות אף אחד ממחזותיה, על אף שזכו להערכה מצד מפיקים בולטים בברודוויי. בקיץ נהגה לנסוע ברחבי החוף המזרחי ולחזות במופעי תיאטרון ארעי. בשנת 1961 פרסמה ספר זכרונות בשם Underfoot in Show Business ("נרמסת בשואו-ביזנס") על התמודדויותיה בתקופה זו.
בראשית שנות ה-50 צמח במהירות שוק הפקות הטלוויזיה בניו יורק, והאנף מצאה אפיק פרנסה חדש, בכתיבת ועריכת תסריטים לתוכניות טלוויזיה עלילתיות (דוגמת "הרפתקאות אלרי קווין"). במקביל המשיכה לנסות להפיק את מחזותיה בברודוויי. בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, רוב הפקות הטלוויזיה עברו ללוס אנג'לס, והאנף עברה לכתיבה עבור כתבי עת.
דרך צ'רינג קרוס 84
בשל חסרון כיס וסלידה מטיסה, לא יזמה האנף ביקור באנגליה על אף הזמנות חמות. בשנת 1968, מת דואל, והיא נעצבה מאוד על שלא זכתה לפוגשו. זמן קצר לאחר מכן, נסגרה חנות הספרים. בשנת 1971 ביקרה האנף לראשונה בלונדון, וראתה את החנות, שעמדה ריקה אז. את המסע לאנגליה תיעדה בספר The Duchess of Bloomsbury Street, שיצא בשנת 1973, וטרם תורגם לעברית. בספר, מתארת האנף אירועים עם קוראים שאהבו את "דרך צ'רינג קרוס 84", וביקורים באתרים היסטוריים שעניינו אותה. היא אף מתארת את המפגש עם נורה, אלמנתו של דואל, ועם בתם של הדואלים, שילה. היא ראתה בביקור באנגליה שיא חייה.
האנף הייתה רווקה כל חייה. בעיבוד הקולנועי רואים בדירתה תמונה של חייל הצי האמריקאי במלחמת העולם השנייה, ובת דמותה מחייכת אליו בחיבה, כרמז לצופה שהאנף נותרה רווקה בשל מותו של אהובה החייל. אך אין כל זכר לאדם כזה בספרה הראשון ("נרמסת בשואו ביזנס") ובשום מקום בכתביה אין אזכור לדמות כזו, או לכל מערכת יחסים ארוכת טווח. יחסיה החמים עם פרנק דואל היו ידידותיים לחלוטין.
האנף הלכה לעולמה בניו יורק בשנת 1997 מסיבוכים של סוכרת.
ספרים נוספים
בשנת 1985, פרסמה האנף ספר נוסף בשם Q's Legacy, שתיאר איך נתקלה בכתביו של הפרופסור מאוניברסיטת אוקספורד ארתור קווילר-קוץ', ואיך הספרים שרכשה מדואל היו כולם במסגרת מסע הקריאה שלה על פי המלצותיו של קווילר-קוץ'.
בשנת 1992, קובצה סדרת הפינות המשודרות שלה (5 דקות מדי חודש בתוכנית Woman's Hour ב-BBC) בספר, בשם Letter from New York.
הנצחה
בנין הדירות שבו התגוררה במנהטן, ברחוב East 72nd מספר 305, נקרא עתה "בית צ'רינג קרוס" לכבודה, ולוחית זיכרון ליד דלת הכניסה מציינת את מגוריה של האנף ואת שם ספרה המפורסם.
באנגליה, לוחית זיכרון מציינת את מיקום חנות הספרים. במקום פועל כיום סניף של רשת מקדונלד'ס
טליה טריינין
טליה טריינין (נולדה ב-1960) היא ציירת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בניו יורק לדורה ולד"ר שמעון טריינין, רופא. בת למשפחת טריינין שמוצאה מלטביה ושהיגרה לארגנטינה בתחילת המאה ה-20. דודה היה פרופסור נתן טריינין, שכיהן כנשיא האגודה למלחמה בסרטן.
בילדותה התגוררה בארגנטינה, וב-1972 עלתה עם משפחתה לישראל.
בשנים 1978–1985 למדה רישום קלאסי וציור בשמן אצל הצייר ישראל זוהר, וצבעי מים אצל אהרון אפריל.
ב-1992 סיימה תואר שני בספרות אנגלית בהצטיינות יתרה באוניברסיטה העברית בירושלים, ומ-2003 היא בעלת תואר דוקטור לספרות אנגלית מאוניברסיטה זו. טריינין לימדה מ-1997 באוניברסיטה העברית קורסים בתחום שירה וכתיבה בחוג לאנגלית, וקורס בכתיבה אקדמית באנגלית לדוקטורנטים מצטיינים. ב-2012 היא לימדה באקדמיה לאומנות בצלאל. מ-2005 היא גם עובדת כעורכת ספרותית באנגלית.
בשנים 1996–2000 הייתה אוצרת האמנות של בית "אינטראמריקה" בירושלים.
טריינין הציגה מעבודותיה בתערוכות רבות, ובהן תערוכות יחיד, בישראל ובמוזיאונים וגלריות ברחבי העולם, בין השאר במדריד, ריגה ודורטמונד (גרמניה).
ב-2009 פורסם ספרה "The Quest for Wholeness in Four Bildungsromane" (הוצאת Verlag).
ב-2007 כתבה והפיקה את סרט הוידאו ארט של הבמאית אלנה קנטי, "City Dusk: Between Daydream and Nightmare" ("דמדומי עיר: בין חלום בהקיץ לחלום בלהות"), המציג רצף ציורים של ערים רבות, או של עיר אחת (סמטאות, בניינים ועוד), ומבטא מרכיבים של חוויה עירונית, לעיתים נוסטלגית, לעיתים רצופה אירועים דרמטיים.
משפחתה
נשואה לאדריכל דניאל מינץ ואם לשלושה. מתגוררת בירושלים.
Ärgre dich, o Seele, nicht, רי"ב 186
Ärgre dich, o Seele, nicht (בעברית: אל נא תיעצבי, הו נשמה), רי"ב 186, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השביעי שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-11 ביולי 1723.
רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
בפברואר 1723 נבחן באך עם עוד כמה מועמדים לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא התקבל לתפקיד והחל את עבודתו בחודש מאי באותה שנה. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות, כמו הנוכחית.
ב-1891 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 37 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים ומהבשורה על-פי מרקוס המתארים את נס הלחם והדגים. בדומה לתהליך יצירת רי"ב 147, באך השתמש בלברית שכתב סלומו פרנק (Salomo Franck) בוויימאר והוסיף ארבעה רצ'יטטיבים בין האריות ובכך יצר את המבנה בדומה לרבות מהקנטטות שלו, של אריה ורצ'יטטיב לסירוגין. כמו כן שינה מעט את טקסט האריות והחליף את כורל הסיום. בעזרת התוספות גדלה הקנטטה דיה כדי שיוכל לחלק אותה לשני חלקים. לא ידוע מיהו מחבר הלברית של הרצ'יטטיבים, ואילו הכורלים הם פרי עטו של פאול ספרטוס (Paul Speratus). קנטטה 186א נועדה לביצוע בתקופת הציפייה שלפני חג המולד. הרצ'יטטיבים שנוספו נועדו להתאים לקטע הקריאה על נס הלחם והדגים. כמו כן, בלייפציג הייתה נהוגה תענית בתקופת הציפייה ובמהלכה לא נוגנה מוזיקה, ולכן לא יכול באך להשתמש בקנטטה המקורית למועד שנועדה לו.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, שני אבובים, אבוב טנור (Taille), בסון, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 11 קטעים בשני חלקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 11 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1989), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
אריאל לזמי
אריאל מתן לזמי (נולד ב-17 באפריל 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי עירוני אשדוד.
ביוגרפיה
לזמי החל את דרכו במחלקת הילדים של הפועל קריית שמונה. בעונת 2006/2007 עבר לזמי למחלקת הילדים של מרכז קהילתי גולן קצרין ושנה לאחר מכן עבר לעירוני טבריה. בעונת 2008/2009 חזר לזמי לקריית שמונה. ברוב שנותיו לזמי היה אחד השחקנים הבולטים במועדון והרבה לכבוש שערים. לאחר שנה חלשה, ב-2012 עבר להפועל רעננה שם שיחק משחק בודד. בינואר 2013, עבר לזמי לקבוצת הנוער של הפועל נוף הגליל שם כבש 3 שערים מתוך 12 משחקים בהם שותף.
את ההזדמנות הראשונה שלו בקבוצת בוגרים קיבל לזמי בעונת 2013/2014, כשחתם בכרמיאל/צפת ששיחקה בליגה א'. את משחקו הראשון בקבוצה עשה לזמי ב-20 בספטמבר 2013, כשעלה כמחליף בדקה 83 בהפסד 1–3 בגביע המדינה להפועל בית שאן. את שער הבכורה שלו בקבוצה ובקריירה המקצועית שלו כבש לזמי ב-7 באוקטובר של אותה שנה, במשחק הליגה נגד הפועל חדרה שנגמר בתוצאה 2–2.
בדצמבר 2013, עזב לזמי את כרמיאל/צפת והצטרף לעירוני טבריה, ששיחקה גם היא בליגה א'. את משחקו הראשון בקבוצה שיחק לזמי ב-27 בדצמבר 2012 נגד אותה כרמיאל/צפת שעזב בתחילת החודש במשחק שנגמר בניצחון 0–1 לטבריה. את שער הבכורה במועדון כבש לזמי במשחק הליגה מול הפועל אסי גלבוע ב-25 באפריל 2013, שנגמר בניצחון 0–2 לטבריה. לזמי היה חלק מאוד משמעותי בעלייה של עירוני טבריה לליגה הלאומית כשהוא כבש 7 שערי ליגה כולל 3 שערים בשני משחקי המבחנים נגד הפועל קטמון ירושלים.
ב-29 ביוני 2014, חתם לזמי בהפועל תל אביב ששיחקה באותה העונה בליגת העל. משחק הבכורה שלו בקבוצה היה ב-13 באוגוסט 2014, בתיקו 0–0 נגד הפועל רעננה בשלב הבתים של גביע הטוטו. את שערו הראשון והיחיד בקבוצה הבקיע לזמי ב-11 באפריל 2015 נגד הפועל חיפה, מה שהיה גם שער הניצחון בדקה ה-85 במשחק שנגמר 0–1.
בעונת 2015/2016, הגיע לזמי להפועל ראשון לציון ששיחקה באותה עונה בליגה הלאומית. את משחק הבכורה שלו במועדון שיחק לזמי ב-17 באוגוסט 2015, כשפתח במשחק גביע הטוטו של הליגה הלאומית נגד הפועל פתח תקווה במשחק שנגמר בתוצאה 0–1 לפתח תקווה. את שערו הראשון במועדון כבש לזמי ב-11 בדצמבר 2015, במשחק הליגה נגד מכבי הרצליה שנגמר בתוצאה 1–1. באותה עונה לזמי הבקיע סך הכל 5 שערים מתוך 27 משחקים בכל המסגרות. לאחר העונה המוצלחת בראשון לציון, לזמי המשיך לעונה נוספת בראשון לציון. באותה העונה מעמדו של לזמי השתפר בקבוצה והוא פתח ב-26 מתוך 38 משחקים בהם שותף וכבש 4 שערים בכל המסגרות.
את עונת 2017/2018 פתח לזמי בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית. במשחקו הראשון בקבוצה ב-15 בספטמבר 2017, נפצע לזמי והוחלף בדקה ה-20 במהלך ההפסד 0–2 להפועל מרמורק. לזמי שיחק בקבוצה עוד 3 משחקים לפני שעזב בינואר.
ב-17 בינואר 2018, חתם לזמי בהפועל באקה אל-גרבייה ששיחקה בליגה א'. את משחקו הראשון בקבוצה שיחק לזמי ב-22 בינואר 2018, כשעלה כמחליף בדקה ה-71 במהלך הניצחון 3–4 על הפועל אסי גלבוע. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע לזמי ב-4 באפריל של אותה שנה, נגד עירוני טבריה במשחק שנגמר בתוצאה 2–2. באותה עונה כבש לזמי שני שערים ב-14 משחקים בהם שותף במדי הקבוצה.
ב-7 באוגוסט 2018, חתם לזמי בהכח עמידר רמת גן ששיחקה גם היא בליגה א'. משחקו הראשון בקבוצה היה ב-14 בספטמבר 2018, במהלך הניצחון 0–1 על מכבי יפו. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע לזמי ב-2 באוקטובר של אותה שנה, במהלך הניצחון 1–3 על מועדון ספורט דימונה בגביע המדינה. באותה שנה הציג לזמי יכולת שיא וסיים את העונה עם 9 שערים בכל המסגרות מתוך 33 משחקים כשהוא פתח ב-32 מהם.
ב-18 ביולי 2019, חתם לזמי בבני יהודה תל אביב מליגת העל ל-3 שנים. את משחקו הראשון בקבוצה ערך לזמי כבר יומיים לאחר חתימתו, ב-20 ביולי, כשעלה בדקה ה-71 במהלך ההפסד 0–1 במשחק אלוף האלופים נגד מכבי תל אביב. ב-15 באוגוסט 2019 ערך הופעת בכורה במוקדמות הליגה האירופית כאשר נכנס כמחליף בניצחון הביתי 1–2 על נפטצ'י באקו האזרית. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע ב-19 באוגוסט של אותה שנה במהלך משחקי הדירוג של גביע הטוטו. בעונה זו ערך 20 הופעות בליגת העל בהן כבש 3 שערים ובישל 2.
בעונת 2020/2021 רשם 16 הופעות ליגה, ובסיומה ירד עם בני יהודה תל אביב לליגת הלאומית.
ב-19 באוגוסט 2021 שוחרר מבני יהודה, וחתם בהפועל פתח תקווה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-3 בפברואר חתם בהפועל ראשון לציון. ב-8 ביולי 2022 חתם במכבי עירוני אשדוד מליגה א' דרום.
יחסי מרוקו–תוניסיה
יחסי מרוקו–תוניסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת מרוקו לרפובליקה של תוניסיה. שתי המדינות חברות באו"ם.
סקירה כללית
שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת, כחלק ממדינות המגרב בצפון אפריקה. שתי המדינות נשלטו על ידי קרתגו, האימפריה הרומית, שבטים ברברים, האימפריה המוסלמית, ומאוחר יותר האימפריה העות'מאנית וצרפת. בשנת 1956 זכו שתי המדינות בעצמאות, ועד מהרה הם כוננו יחסים דיפלומטיים. בשנת 2011 התרחשו בשתי המדינות מהפכות האביב הערבי, שהביאו לחילופי שלטון בתוניסיה ולרפורמות במרוקו. בשנת 2020 נפגש שר החוץ המרוקני, נאסר בוריטה, עם נשיא תוניסיה, קייס סעיד, והעביר מסר ממוחמד השישי, מלך מרוקו על חיזוק היחסים בין המדינות. כמו כן הם דנו בדרכים לפתרון מלחמת האזרחים השנייה בלוב, והכריזו שוב על נייטרליותם בסכסוך.
אוון טיודור
סר אוון טיודור (בוולשית: Owain ap Maredudd ap Tudur; בערך 1400 – 2 בפברואר 1461) היה איש חצר וולשי ובעלה השני של המלכה קתרין מוולואה (1401–1437), אלמנתו של הנרי החמישי, מלך אנגליה. הוא היה סבו של הנרי השביעי, מלך אנגליה, מייסד שושלת טיודור.
רקע כללי
אוון היה צאצא למשפחה בולטת מפנמיניד שבאי אנגלסי, אשר מתחקה אחר השושלת שלה עד אדניפד פיצ'אן (נפטר ב-1246), פקיד וולשי וסנשל ממלכת גוויניד'. סבו של טיודור, טידיר אפ גורונווי, התחתן עם מרגרט, בתו של תומאס אפ לליוולין אב אויין מקרדיגנשייר, הזכר האחרון בענף הבכיר של בית הנסיכות של Deheubarth. אחותה הבכורה של מרגרט נישאה לגרופוד פיצ'ן מגלינדיפרדווי, שבנו היה אווין גלינדור. אביו של אוון, Maredudd ap Tudur, ודודיו היו בולטים במרד של אואין גלינדור נגד השלטון האנגלי, מרד גלינדור.
היסטוריונים מחשיבים את צאצאיו של אדניפד פיצ'אן, כולל אוון טיודור, כאחת המשפחות החזקות ביותר בוויילס של המאה ה-13 עד ה-14. צאצאיהם של בניו הרבים היו 'אצולה מיניסטריאלית' עשירה, ופעלו כמשרתים מובילים לנסיכי גוויניד', ומילאו תפקיד מפתח בניסיונות ליצור נסיכות וולשית אחת. הפריבילגיה הזו נמשכה לאחר כיבוש ויילס על ידי אדוארד הראשון כשהמשפחה המשיכה להפעיל כוח בשם מלך אנגליה, בתוך ויילס. עם זאת, נותרה מודעות למורשת הוולשית של המשפחה והנאמנויות הנלוות הביאו אותם לקחת חלק בהתקוממות גלינדור המדוכאת.
ראשית חייו
העובדה שמעט ידוע על חייו המוקדמים של טיודור ושהוא הפך בעיקר למיתולוגי מיוחסת לחלקה של משפחתו בהתקוממות גלינדור. בתקופות שונות נאמר שהוא היה בנו הממזר של שומר מסבאה, שאביו היה רוצח נמלט, שהוא נלחם באז'נקור, שהוא שומר משק הבית או המלתחה של המלכה קתרין, שהוא היה בן לוויה של הנרי החמישי, וכי מערכת היחסים שלו עם קתרין התחילה כאשר הוא נפל בחיקה של המלכה בזמן ריקוד או משך את עינה של המלכה בשחייה.
הכרוניקאי הוולשי בן המאה ה-16, אליס גרופיד, ציין שהוא היה שוטף הכלים שלה (מי שמניח כלים על השולחן וטועם אותם) ומשרתה. עם זאת, ידוע שלאחר התקוממות גלינדור כמה וולשים קיבלו משרות בחצר, ובמאי 1421 הצטרף 'אוון מרדית' לפמלייתו של סר וולטר הונגרפורד, הברון הראשון הונגרפורד, המנהל של משק בית המלך מ-1415 עד 1421.
קתרין מוולואה
הנרי החמישי, מלך אנגליה מת ב-31 באוגוסט 1422, והותיר את אשתו, המלכה קתרין, אלמנה. המלכה האלמנה גרה בתחילה עם בנה התינוק, המלך הנרי השישי, לפני שעברה לטירת וולינגפורד בתחילת שלטונו.
על פי השמועות, קתרין ניהלה רומן עם אדמונד בופורט, דוכס סאמרסט השני. שמועות אלו, על אף שהתבססו על ראיות מפוקפקות, עוררו תגובה של העוצרים של בנה, אשר התנגדו לסאמרסט כבעל אפשרי שכן הוא היה בן דודו השני של הנרי החמישי דרך ענף בופורט צאצאי ג'ון מגונט. חוק פרלמנטרי המסדיר את נישואין מחדש של מלכות אלמנות עבר. לאחר מכן היא נישאה לאוון טיודור וילדה שלושה בנים: אדמונד, ג'ספר ואדוארד (ראה להלן).
ההיסטוריון ג.ל. האריס הציע שהרומן עם בופורט הביא ללידתו של אדמונד טיודור. האריס כתב, "מעצם טבען הראיות להורות של אדמונד טיודור אינן חד משמעיות, אבל עובדות כאלו, כפי שניתן להרכיב, מאפשרות אפשרות מקובלת שאדמונד 'טיודור' ומרגרט בופורט היו בני דודים ראשונים ושבית המלוכה של 'טיודור' צץ למעשה מבית בופורט משני הצדדים".
החיים לאחר מותה של קתרין
בשנת 1439, הנרי השישי, מלך אנגליה העניק לו חנינה כללית, והחזיר לו את רכושו ואדמותיו. בנוסף, הנרי השישי העניק לו פנסיה של 40 פאונד לשנה, סיפק לו תפקיד בבית המלוכה, ומינה אותו לשומר הפארקים של המלך בדנביג. בשנת 1442, הנרי השישי קיבל את פני שני אחיו למחצה, אדמונד וג'ספר, לבית המלוכה. בנובמבר 1452, הם קיבלו את התארים של אוזני ריצ'מונד ופמברוק עם ההכרה שהם אחיו למחצה של המלך.
בשנת 1459 הוגדלה הפנסיה של טיודור ל-100 פאונד לשנה. אוון וג'ספר הוזמנו לעצור את משרתו של ג'ון דאון מקידוולי, יורקיסט, ומאוחר יותר באותה שנה, גילה טיודור עניין באחוזות המעוקלות של יורקיסט אחר, ג'ון, לורד קלינטון. ב-5 בפברואר 1460, טיודור וג'ספר קיבלו מענקים בלורדות דנביג' של הדוכס מיורק, כהקדמה לתפיסתם מאוחר יותר כלורדות.