cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניהל
מאפיינים
במרחק זוויתי של כ-2.5 שניות קשת מניהל נמצא כוכב עמום שככל הנראה קשור אליו כבידתית. בהירותו של בן הזוג משתנה בין דרגות 7 ו-11 ובעבר הוא נחשד כמשתנה לוקה, אך לא נראה שיש להשתנות הבהירות מחזוריות סדירה ולא ידוע מהו מנגנון ההשתנות. בשל כך מסווג בן הזוג כחשוד כמשתנה וקיבל את הסימון NSV 2008. ייתכן שלמעשה לא מדובר בכוכב משתנה ובגלל קרבתו לניהל לא ניתן למדוד את בהירותו בצורה אמינה. בשל המרחק הקטן ביניהם והפרש הבהירות לא ידוע הרבה על הכוכב, אך נראה שמדובר בכוכב הסדרה הראשית כתום מסוג ספקטרלי K1 V.
המערכת לפעולות חקירה מבצעיות
המערכת לפעולות חקירה מבצעיות הוא שמה הרשמי של מערכת SORM (מרוסית: Система Оперативно-Розыскных Мероприятий) המהווה מערכת האזנה, ציתות ופיקוח על כלל רשת התקשורת ברוסיה ובכללה גם טלפון ואינטרנט ומסייעת לממשל בסינון תכנים באינטרנט.
המערכת הוקמה בשנת 1996 בשיתוף פעולה בין שירות הביטחון הפדרלי והסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית ומתחילה יועדה לשמש את ארגוני הביון ושירותי הביטחון ברוסיה לפקח ולצותת על מערכת הטלפון במדינה.
מאז שנת הקמתה שימשה המערכת שבעה שירותי אכיפת חוק וביטחון כדוגמת שירות הביטחון הפדרלי, משטרת המס הפדרלית, משרד הפנים, משטרת רוסיה, שירות האבטחה הפדרלי ושירות משמר הגבול הפדרלי והשירות הפדרלי ללוחמה בסמים).
המערכת שודרגה מספר פעמים וכללה את מערכת SORM-2 ששימשה לפיקוח כללי על רשת האינטרנט.
מאז 2014 פועלת מערכת SORM-3 המשמשת לפיקוח על האינטרנט ועל רשתות חברתיות ושירותי דואר אלקטרוני ברוסיה.
כיום משמשת המערכת את:
תהודה פלסמונית מקומית
בפיזיקה של מצב מוצק, תהודה פלסמונית מקומית (באנגלית: Localized Surface Plasmon Resonance או בקיצור LSPR) היא עירור פלסמוני שיכול להתרחש בחלקיקי מתכת, בדרך כלל בתחום הננומטרי. במצב זה, חלקיק מתכת מוקרן בתדר המתאים לתנודות של אלקטרונים חופשיים שבמתכת. לתנודות אלו קוראים תנודות פלסמוניות והן יכולות לבוא לידי ביטוי בכמה תצורות מרחביות. תחת הקירוב הקוואזי-סטטי, חלקיק בתהודה פלסמונית ניתן לתיאור פשוט כדיפול מתנדנד. כל אימת שתדר השדה האלקטרומגנטי החיצוני נמוך מתדר הפלזמה של המתכת, האלקטרונים החופשיים יעקבו אחר תדר זה ויבצעו את התנודות הפלסמוניות.
אינטראקציה של מבנים פלסמוניים עם השדה האלקטרומגנטי
בקירוב ראשון, ניתן לתאר את האינטראקציה של השדה האלקטרומגנטי עם חלקיקי מתכת בעזרת מודל הפלאסמה. על פי מודל זה, ברקע השדה האלקטרומגנטי נעים (ונדים) אלקטרונים חופשיים של המתכת כנגד הכוחות המחזירים מגרעיני היונים המרכיבים את הגביש. במודל זה אין התייחסות ישירה לפוטנציאל ההרמוני של הגביש ולאינטראקציות בין האלקטרונים החופשיים עצמם, וההתייחסות היחידה למבנה הפסים של החומר באה לידי ביטוי במסה האפקטיבית האופטית של האלקטרון. כאשר ממדי המבנה הפלסמוני גדולים יחסית למרחק הריסון (המרחק הממוצע בין התנגשויות של האלקטרון בגרעין), לפי משוואת התנועה החד־ממדית של אלקטרון בודד מתקיים-
כאשר m_{e}^{*} היא המסה האפקטיבית האופטית של האלקטרון, \Gamma מאפיינת את תדירות ההתנגשויות של האלקטרון בגרעיני הגביש, {{q}_{e}} הוא מטען האלקטרון ו- מייצג את אמפליטודת השדה החשמלי השייך לשדה האלקטרומגנטי המוקרן. ממילא, כיוון שמומנט הדיפול הכולל נתון על ידי כאשר n הוא מספר האלקטרונים ליחידת נפח בחלקיק, אזי כאשר מתחשבים בקשר  ניתן לחלץ את הפונקציה הדיאלקטרית של המתכת-
כאשר הוא תדר הפלאסמה ו- הוא הזמן הממוצע בין התנגשויות של האלקטרון בגרעיני היונים המרכיבים את המבנה הפלסמוני. התלות מהווה את הבסיס לקיומו של מנגנון התהודה הפלסמונית בחומר.
מנגנון פיזיקלי
התיאור הפיזיקלי של מנגנון התהודה הפלסמונית תלוי בגאומטריה של החלקיק ובממדיו. האינטראקציה של המבנה הפלסמוני עם השדה האלקטרומגנטי באה לידי ביטוי בפיזור האלקטרומגנטי המתקבל מחלקיק נתון. עבור חלקיקים כדוריים שאינם בהכרח קטנים מאורך הגל המוקרן, פתרון מלא ויחסית מורכב של בעיית הפיזור ניתן באמצעות תאוריית מיי. תחת הקירוב הקוואזי-סטטי ניתן לפשט משמעותית את הפתרון המתקבל על פי תאוריית מיי עבור חלקיקים כדוריים. עבור חלקיקים שאינם כדוריים, תיאור הפיזור והבליעה של פוטונים בהשפעת החלקיק נעשה מורכב בהרבה וברוב המקרים במצב זה לא קיים פתרון אנליטי לבעיית הפיזור. אולם, בגאומטריות מסוימות, תחת הקירוב הקוואזי-סטטי ניתן יהיה לקבל ביטויים יחסית פשוטים לחתכי הפעולה לבליעה ולפיזור אשר בקירוב זה מקסימליים בתדרי התהודה הפלסמונית המקומית של החלקיק הנתון.
תיאור בקירוב קוואזי-סטטי
כאשר חלקיק הנתון בתווך דיאלקטרי בעל קבוע מוקרן על ידי פוטונים באורך גל \lambda הגדול ביחס לממדי החלקיק, ניתן לתאר את האינטראקציה בין החלקיק לפוטון כאינטראקציה בין מבנה פלסמוני לשדה אלקטרומגנטי חיצוני תחת הקירוב הקוואזי-סטטי.
במקרה של חלקיקי מתכת כדוריים ברדיוס a, משמעות הקירוב היא קיומו של תדר רזוננס פלסמוני שאיננו תלוי בממדי החלקיק (בפועל, תדר הרזוננס הפלסמוני גדל ככל שהיחס בין רדיוס החלקיק לאורך הגל גדל, כתוצאה ממנגנון שנקרא "Red shift"). תחת קירוב זה ניתן להניח כי הפרשי הפאזה של השדה החשמלי בסביבת החלקיק זניחים וכי השדה החשמלי באזור זה אחיד. במקרה כזה, פתרון של משוואות מקסוול מנבא פוטנציאל אלקטרוסטטי המתנהג כדיפול, עם פולריזביליות:
כאשר הקשר בין מומנט הדיפול {\vec{p}} לשדה החשמלי החיצוני (אשר בקירוב אחיד) הוא. ממילא קיים \omega מסוים עבורו \alpha מקסימלי. מצב זה נקרא הרזוננס הפלסמוני המקומי של החלקיק והתנאי לקיומו במקרה של חלקיקים כדוריים הוא. תנאי זה נקרא תנאי פרליך ומהתבוננות בביטוי עבור הפולריזביליות ניתן להראות כי:
כאשר הקירוב האחרון נעשה מתוך הנחה כי. הנחה זו בדרך כלל מתקיימת במתכות הנפוצות. בכל מקרה, פיתוח זה מותנה בכך ש- כאשר  היא אנרגיית הסף המקסימלית (של הפוטון המוקרן) ממנה יש לקחת בחשבון את השפעתם הישירה של מעברי האלקטרונים (בין רמות אנרגיה בגביש המתכת) על הפונקציה הדיאלקטרית.
במובן מסוים, המודל הנ"ל ניתן להכללה עבור חלקיקים כלליים בעלי אורך, רוחב ועובי נתונים. באופן מדויק ניתן לומר כי עבור חלקיק כללי בדמות אליפסואיד בעל אורך {{a}_{1}}, רוחב {{a}_{2}} ועובי {{a}_{3}} כלשהם- קיים פתרון אנליטי מלא למשוואות מקסוול לפיו הפולריזביליות הדיפולית בקירוב הקוואזי-סטטי יכולה לקבל שלושה ערכים שונים (בהנחה שהשדה האלקטרומגנטי מקוטב בכיוון אחד מצירי האליפסואיד):
כאשר, למשל, היא הפולריזביליות הדיפולית של החלקיק המתנהג כדיפול בכיוון ציר x בהשפעת שדה אלקטרומגנטי חיצוני המקוטב בהתאם. ממילא קיימים שלושה מצבי תהודה מקומיים, והתנאי המקביל לתנאי פרליך במקרה זה הוא:
חלקיקים שאינם קטנים ביחס לאורך הגל המוקרן
הקירוב הקוואזי-סטטי מאפשר לתאר תהודה פלסמונית של ננו חלקיקים בצורה יחסית מדויקת עבור חלקיקים שממדיהם קטנים מ-. אולם, עבור חלקיקים גדולים יותר יש צורך בניתוח מדויק יותר התקף גם ללא הנחת הקוואזי-סטטיות. ניתוח אלקטרודינמי אנליטי לבעיה זו נעשה מורכב בהרבה כאשר הקירוב הקוואזי-סטטי איננו מוצדק, מאחר שלמעט במקרה של חלקיקים כדוריים, לא קיים פתרון אנליטי מלא לבעיית הפיזור מחלקיק שממדיו אינם קטנים ביחס לאורך הגל המוקרן. הפתרון עבור המקרה הכללי של חלקיקים כדוריים הוצג בשלב יחסית מוקדם. בשנת 1908 פרסם הפיזיקאי הגרמני גוסטב מיי את מאמרו "תרומות לאופטיקה של סביבה טורבידית, בפרט עבור תמיסת קולואידים של מתכות" (“Contributions to the optics of turbid media, particularly of colloidal metal solutions”). במאמר זה הציג מיי פתרון אנליטי מלא לבעיית הפיזור של גלים אלקטרומגנטיים על ידי מבנים כדוריים. פיזור זה נקרא "פיזור מיי", והוא שימושי בעיקר במקרים בהם אורך הגל המפוזר הוא בסדר הגודל של ממדי החלקיק המפזר. ניתן להציג את הפולריזביליות הדיפולית המתקבלת בפיזור מיי בקירוב ראשון על ידי מנת פולינומים:
כאשר ו-  הוא אורך הגל המפוזר כאשר הוא מוקרן בריק. הביטוי לעיל מנבא היסט ספקטרלי של תדר הרזוננס הפלסמוני המקומי, ביחס למיקומו בקירוב הקוואזי-סטטי. היסט זה הוא לכיוון תדרי האינפרא-אדום, ולכן נקרא "Red shift" (היסט אדום). גודל ה- "Red shift" נקבע בהתאם לממדי החלקיק. ככל שהחלקיק גדול יותר, כך ה- "Red shift" גדול יותר. משמעות היסט זה היא קביעתו של אורך הגל עם הנטייה הגבוהה ביותר להתפזר בהשפעת החלקיק. ברמה המאקרוסקופית, המשמעות היא שצבעם של חלקיקי המתכת נקבע לפי גודלם. דוגמה לכך היא צבעו של קולואיד זהב הנקבע לפי גודלם של ננו חלקיקי הזהב אותם הוא מכיל.
תהודה פלסמונית של מולטיפולים מסדרים גבוהים
עבור חלקיקי מתכת כדוריים, מצבים אלו באים לידי ביטוי מתמטי באיברים מסדר ומעלה אשר הוזנחו בביטוי שהוצג לעיל עבור הפולריזביליות המתקבלת בפיזור מיי. ניתן במקרה כזה להראות תחת הקירוב הקוואזי-סטטי כי לכל חלקיקי מתכת אינפיניטסימלי יש אינסוף תדרי רזוננס פלסמוני מקומיים כאשר התדר (הזוויתי) של הרזוננס הפלסמוני מסדר n נתון על ידי:
כאשר עבור n\ge 2 התופעה פחות ניכרת ולרוב זניחה. ממילא עבור n=1 מתכנסים לביטוי המוכר עבור של חלקיקים כדוריים בקירוב הקוואזי-סטטי.
מוזר
מוזר הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני.
פרוטאיים
פרוטאיים (שם מדעי: Proteaceae), היא משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הפרוטנאים ממחלקת הדו-פסיגיים שנמצאת בעיקר בחצי הכדור הדרומי. היא תוארה לראשונה על ידי הבוטנאי הצרפתי אנטואן-לורן דה ז'יסייה. המשפחה כוללת 80 סוגים ו-1,720 מינים, והמגוון הגדול ביותר שלה מופיע ביבשת אוסטרליה ובדרום אפריקה. המשפחה קרויה על שם פרוטאוס - אל הים מהמיתולוגיה היוונית שהיה מסוגל להשתנות לצורות רבות; שם זה נבחר עבור המשפחה בשל מגוון הצורות והרבגוניות של הפרחים והעלים במשפחה. הסוגים הידועים של המשפחה כוללים את הפרוטיאה, בנקסיה, מקדמיה, גרוויליאה, אמבות'ריום והקיאה. מינים רבים במשפחה משמשים כצמחי נוי פופולרים, ומינים בודדים מגודלים באופן מסחרי לצורך האגוזים שלהם.
תיאור
סוגי הפרוטאיים מגוונים מאוד בגודלם וצורתם, ולעיתים אפילו סוג אחד מכיל בתוכו מינים במגוון צורות שונות שמקשות על זיהוי פשוט. התצורה של מיני הפרוטאיים נעה משיחים משתטחים עד לעצי יער בגובה 40 מטר, ורובם המכריע הם שיחים נמוכים עד עצים בגובה נמוך ובינוני; יש מינים אחדים שהם עשבי תיבול. צמחי הפרוטאיים מתאפיינים לרוב בפרחים קטנים נפרדים שמשולבים לתפרחות צפופות וראוותניות. העלים שלהם מופיעים במגוון צורות, מסודרים בדרך כלל לסירוגין לאורך הגבעול ומכוסים לעיתים בציצת שערות. הצמחים במשפחה הם לרוב הרמאפרודיטים, אם כי יש גם כמה חד-ביתיים ודו-ביתיים.
אקולוגיה
רבים מהפרוטאיים פיתחו אסטרטגיות להפקת חומרים מזינים ומינרלים מהאדמה ביעילות רבה; כך למשל, מינים הגדלים בקרקעות דלות בזרחן ובחומרים מזינים אחרים מצמיחים לאחר הגשמים אשכולות שורשים: מסה של שורשים רוחביים תת-קרקעיים הפרוסים כמחצלת ויוצרים משטח ספיגה אידיאלי למים ומינרלים שנשטפו לאדמה בגשם. הפרוטאיים גדלים בדרך כלל באזור שיש בו עונה יבשה ארוכה מדי שנה, ורבים מהם הם עצי אש או פירופיטים: מפיצים את זרעיהם רק לאחר שריפות או מסוגלים לצמוח שוב באמצעות פקעות תת-קרקעיות מסיביות; היתרון בכך הוא שלאחר השריפות האדמה מדושנת באפר ונקייה מצמחים אחרים שיכולים להתחרות על משאבים. בין האסטרטגיות להפצת זרעים אחר שריפה: זרעים העטופים במעיל מגן קשיח או בתפרחות וקבירת זרעים באדמה על ידי מכרסמים ונמלים.
רוב הפרוטאיים מסתמכים על האבקה, ומפיקים לצורך כך כמויות ניכרות של צוף המושכים אליהם בעלי חיים רבים. המאביקים שלהם מגוונים וכוללים לא רק חרקים אלא אפילו עופות ויונקים (כיסאים, מכרסמים ועטלפים). צמחי הפרוטאיים נמצאים בשימוש נרחב בתרבויות מקומיות כמזון, תרופות, צביעה, הסקה ובנייה, ובעת המודרנית גם נעשה בהם שימוש בגינון ובגידול צמחי נוי.
תפוצה
משפחת הפרוטאיים נפוצה בעיקר בחצי הכדור הדרומי ומרכזי הגיוון העיקריים שלה באוסטרליה ודרום אפריקה. היא מופיעה גם במרכז אפריקה, אמריקה הדרומיתֿ, אמריקה המרכזית, דרום-מזרח אסיה ואוקיאניה. בניו זילנד ידועים רק 2 מינים, אם כי אבקנים מאובנים מצביעים שבעבר היו בה מינים רבים יותר. המשפחה נחשבת לכזאת שהתפתחה באזור גונדוונה. באוסטרליה יש את המגוון הגדול ביותר של המשפחה: 45 סוגים, מתוכם 35 אנדמיים. אחריה דרום אפריקה עם 14 סוגים, מתוכם 11 אנדמיים וקלדוניה החדשה סוגרת את השלישייה הראשונה עם 9 סוגים מתוכם 6 אנדמיים. בדרום אמריקה יש 8 סוגים מתוכם 4 אנדמיים, ובגינאה החדשה ומלזיה 8 סוגים לא-אנדמיים.
מיון
משפחת הפרוטאיים כוללת בתוכה 5 תת-משפחות, 10 שבטים, 80 סוגים ובסביבות 1,720 מינים.
צ'ארלס מישל
צ'ארלס דייוויד מישל (באנגלית: Charles David Michel; נולד ב-7 באפריל 1963) הוא אדמירל אמריקאי בדימוס שכיהן כסגן מפקד משמר החופים של ארצות הברית.
ביוגרפיה
שירת כקצין תצפית בספינת הסיור "Decisive", פיקד על הספינה "Cape Corrente" ושימש קצין פרויקטים בפלגת הסיור הראשונה של משמר החופים. לאחר שסיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת מיאמי שירת כיועץ המשפטי של מחוז משמר החופים השמיני. בשנים 1996–1998 שימש סגן מפקד אוניית הסיור "DAUNTLESS". לאחר מכן שירת במשך שש שנים במחלקה המשפטית של מטה משמר החופים. ביוני 2004 מונה למפקד אוניית הסיור "RESOLUTE", ביולי 2006 חזר למטה משמר החופים ושימש ראש המשרד למשפט ימי ומשפט בינלאומי.
באוגוסט 2009 מונה לעוזרו הצבאי של מזכיר המחלקה לביטחון המולדת וקודם לדרגת אדמירל משנה (תחתון).
ביוני 2011 מונה לראש הכוח המשותף של הסוכנויות הפדרליות השונות בפיקוד דרום של ארצות הברית. ביולי 2013 מונה לסגן מפקד כוחות משמר החופים בגזרת האוקיינוס האטלנטי. במאי 2014 מונה לראש אגף מבצעים במטה משמר החופים.
באוגוסט 2015 מונה לסגן מפקד משמר החופים. במאי 2016 קודם לדרגת גנרל והיה בכך הראשון בתפקידו בדרגה זו. הוא כיהן בתפקיד עד מאי 2018 ופרש מהשירות.
אליהו גלעדי
אליהו גלעדי (1915 – 7 באוגוסט 1943) היה פעיל ציוני בארץ ישראל וממנהיגי לח"י. הוצא להורג על ידי אנשי המחתרת בעקבות חילוקי דעות חריפים ביותר בינו ולבין יצחק שמיר ופעילי לח"י אחרים.
קורות חייו
אליהו גלעדי נולד בשנת 1915 כאליהו אלברט גרין למשפחה יהודית חרדית מן הכפר ביקאפאלווה (Bikafalva) שבמזרח טרנסילבניה, באותם ימים חלק מאוסטרו-הונגריה. הוא היה הבן הצעיר מבין שלושת בניהם ושתי בנותיהם של משה גרין, שוחט ותלמיד חכם, ושל רחל, בת למשפחת ייננים. אליהו נשלח לישיבה בסאטמאר אך הפסיק את לימודיו והיה לחניך אצל רצען. באותה תקופה הצטרף לתנועת בית"ר. גויס ב-1937 לצבא הרומני, אך ערק ב־1938 ונמלט להונגריה. הוא נעצר בידי ההונגרים בבודפשט, אולם הרוויזיוניסטים פעלו לשחרורו וארגנו לו מקום בספינת מעפילים של בית"ר.
בהגיעו לארץ ישראל, עיברֵת את שמו לגלעדי והצטרף לפלוגת בית"ר בזכרון יעקב. בהמשך עבר לבאר יעקב, גויס לאצ"ל ושימש בו כמפקד. עם הפילוג באצ"ל בשנת 1940, על רקע אי הסכמתו של אברהם שטרן (יאיר) להפסיק את המלחמה בבריטים בעת שלחמו בגרמניה הנאצית, הצטרף גלעדי לאנשי שטרן בעת שאלו יסדו את מחתרת הלח"י (שנקראה בראשיתה "אצ"ל בישראל").
גלעדי נחשב על ידי חבריו כ"נועז עד כדי טירוף". הבולשת הבריטית (ה-CID) הצליחה לתפוס אותו, והוא נכלא במחנה המעצר מזרעה. אחרי הירצחו של אברהם שטרן ב-12 בפברואר 1942, היה לח"י נתון במשבר. מנהיגיו, אליהו גלעדי ויצחק שמיר היו נתונים במעצר. מבין מנהיגי הארגון נותר חופשי רק יהושע כהן, שעבר ממקום מסתור אחד לשני. ב-2 בספטמבר 1942 הצליחו גלעדי ושמיר לברוח מהמעצר. הם הגיעו לביתו של ירחמיאל אהרונסון ("אלישע") שסידר להם מקום לינה, דאג להחלפת בגדיהם למדי נוטר (לגלעדי) וקצין פולני (לשמיר) ולהעברתם למרכז הארץ. השניים נפגשו עם שרידי הנהגת לח"י בראשותו של יהושע כהן והחלו בפעולות לארגונו מחדש של הארגון.
עד מהרה נתגלעו חילוקי דעות חריפים בין שני הבורחים. לפי עדותו של נתן ילין-מור, גלעדי כמעט המיט אסון על המחתרת. לדבריו חתר גלעדי לפתרון חשבונות פנימיים בתוך לח"י ומחלוקות בין ארגוני המחתרת בכוח הנשק, ותכנן מעשי התגרות שהיו כרוכים בהרג המוני של יהודים. לדברי ילין-מור הציע גלעדי להעסיק חברות לח"י כזונות, ופעם אף איים באקדח על שמיר. לדעת ילין-מור הושפעו כוונותיו ומעשיו של גלעדי מהלך הרוח הניהליסטי של המהפכנים הרוסים הקיצוניים של המאה ה-19, שלא ייחסו ערך לחיי אדם.
לדעת חוקר לח"י יוסף הלר, התבטאה מגרעתו הגדולה של גלעדי בחוסר יכולתו לקבל מרות. לדבריו, באביב 1943 החל גלעדי להתמודד מול שמיר על הנהגת לח"י. שמיר רצה להפעיל את אנשי לח"י במבצע תעמולה נרחב ביישוב, באימונים ובצבירת כוח עד שיתאושש הארגון ויחזור לפעילות נגד הבריטים. גלעדי לעומתו צידד במה שכינה "החרמת כספים", דהיינו מעשי שוד, פריצות וגנבות, וכן תמך בהריגת מנהיגים פוליטיים של תנועות יריבות – אנשי אצ"ל, מפקדי ההגנה וראשי מפלגות ציוניות. כאשר שמיר ביטל פעולה של גלעדי שחשבה למסוכנת, הגיע גלעדי לדירת המסתור של שמיר ואיים לחסל אותו באקדחו אם עוד פעם יבטל פקודות שלו. על זה השיב לו שמיר: "גם לי יש אקדח". זה היה הרגע בו הגיע שמיר למסקנה שיש לחסל את גלעדי. לשני האנשים היו תומכים וחסידים והארגון עמד בפני פילוג. לדברי הלר תלו אנשי שמיר את התאבדותו של אחד מאנשיהם ביוני 1943, בלחץ שגלעדי הפעיל עליו.
שמיר הצליח לשכנע את אנשיו כי יש לחסל את גלעדי. באותם ימים היה קשה ללח"י להבריח נשק לחיפה וצפון הארץ. גלעדי שוכנע שיש אפשרות להעביר את הנשק באמצעות סירות של בית הספר הימי זבולון. ב-7 באוגוסט 1943 הוא הלך לפגישה בבית הספר זבולון שהיה בצפון תל אביב יחד עם שני לוחמי לח"י, צפוני שומרון וירחמיאל אהרונסון. בדרך לשם שלפו השניים אקדחים וירו בו מלפנים ומאחור. אחר כך חפרו בור, הטילו את הגופה וכיסו אותה. עד היום לא ידוע היכן נקברה הגופה - בחולות בת ים או מצפון לתל אביב.
לאחר הרצח כינס יצחק שמיר 12 מפעילי לח"י בחולות בת ים ודיווח להם על מעשיו של גלעדי ועל הריגתו. בהצבעה רטרואקטיבית אישרה הקבוצה פה אחד את המעשה. בהמשך אישרו אף אנשי לח"י שבמאסר את ההריגה. גם נאמניו של גלעדי השלימו לבסוף עם המעשה.
משפחתו
אחותו יפה, ילידת 1913, נישאה לאפרים פרישטיק ולשניים נולדה הבת שושנה. בספטמבר 1948, במהלך מלחמת השחרור, עלתה המשפחה לישראל לאחר שהוחזקו במחנה המעצר בקפריסין כעשרה חודשים. לבני הזוג נולד גם הבן משה (1949 - 2000). התגוררו מ-1953 ועד 1965 בבני עטרות ועברו לפתח תקווה.
הנצחה
שמו מונצח בגן הנעדרים בהר הרצל. בסוף ספטמבר 1981 פנה חבר הכנסת יוסי שריד בשאילתה בכנסת, ליצחק שמיר, אז שר החוץ וביקש לדעת מה היו נסיבות הוצאתו להורג של אליהו גלעדי. הוא הגיש את השאילתה, בעקבות פניית משפחתו של גלעדי. ברשימת חללי לח"י נכתב: "אליהו גלעדי (שאול) – נפל בנסיבות טרגיות בתש"ג".
בדף לזכרו של גלעדי באתר "יזכור" של משרד הביטחון נכתב: |.
הפרשה נרמזת בספר בשם "פרשת הלוחם יונתן" מאת העיתונאי ברוך נאדל, שיצא לאור בספריית תרמיל בשנת 1976. בספר רומז נאדל שגלעדי נורה על ידי יצחק שמיר עצמו.
המחזה "מסיבת פרידה לאקדוחן" שכתבו דינה לימון ואסי הנגבי והוצג בשנת 1981, מבוסס על הפרשה. המחזה זכה לעיבוד טלוויזיוני בדרמה "גופה בחולות" משנת 1999, בבימויו של ריקי שלח, תסריט של רון פלדמן, אסי הנגבי ואריה קרישק.
נשיאת מטרייה בשבת
נשיאת מטרייה בשבת היא סוגיה בהלכה הנתונה למחלוקות בין פוסקים רבים בספרות השו"ת. יש הסבורים שיש בנשיאת המטרייה בשבת איסור הנובע ממלאכת בונה, או מלאכת מכה בפטיש, ואולי אף עובדין דחול, ואילו אחרים אינם רואים בכך אותו המקרה, ולכן מתירים.
הרקע ההלכתי
הבעיה בנשיאת מטרייה בשבת נעוצה באיסור מלאכת בונה שהיא אחת מל"ט המלאכות האסורות בשבת ושמקורה במלאכת בניית המשכן המוזכרת בספר שמות. אחת התולדות הנובעות ממלאכת הבונה היא בניית אוהל. התורה מתייחסת באיסור זה לעושה אוהל קבוע, ואילו בתלמוד קיימת התייחסות מפורשת גם לעושה אוהל ארעי. מכאן התחיל להתהוות הדיון ההלכתי האם יש בבחינת נשיאת מטרייה אוהל ארעי או לא.
הפרשנים חלוקים באשר למקורו של האיסור התלמודי בעשיית אוהל ארעי בשבת. שתי הגישות המרכזיות הן של הרמב"ם ושל הרי"ף. לדעת הרי"ף נראה שמקור האיסור הוא בתורה. מנגד, הרמב"ם כתב שאיסור זה הוא מדרבנן. עם זאת הן הרי"ף והן הרמב"ם לא התייחסו בנשיאת מטרייה בפסיקתם, אלא לעשיית אוהל באופן כללי. מקור האיסור ההלכתי הוא משמעותי לקביעת מידת החומרה שיש לייחס לאיסור. מסיבה זו פרשנים שקיבלו את דעת הרי"ף באשר למקור האיסור, נטו להחמיר עם פסיקתם מתוך הבנה שאי שמירתו עלול להיות עבירה על המצווה בתורה.
תשומת לב מיוחדת ניתנת במספר פסיקות באשר לעצם פתיחת המטרייה. אם המטרייה נפתחה בערב שבת, נוצר בידול בין עשיית אוהל ארעי בשבת ובין נשיאתו. בהפרדה זו ניתן דגש פחות על השאלה הכללית יותר באשר להיות המטרייה אוהל ארעי, וכובד המשקל עובר אל השאלה האם ניתן לשאת את המטרייה בשבת בהנחה שהיא אכן כאוהל ארעי. הפתיחה עצמה של המטרייה מתבססת על ההיתר שמצוי בשולחן ערוך לפתוח כיסא של פרקים שלא נחשב לעשיית אוהל.
הדיון בספרות השו"ת
הדיון בנושא פתיחת המטרייה בשבת החל לראשונה להופיע בספרות השו"ת במאה ה־18 על ידי רבי דוד חיים פארדו בוונציה. עיקר הדיון התקיים מימיו של פארדו ועד לפוסקים במאה העשרים. דעות הפוסקים נחלקות לרוב בין היתר ואיסור הנשיאה בשבת, אך עם זאת ישנן פסיקות בהן יש הבחנה בין פתיחת המטרייה בשבת ובין נשיאת מטרייה שנפתחה בערב שבת.
דוד פארדו
רבי דוד פארדו היה הראשון שעסק בסוגיית נשיאת המטרייה. בספר השו"ת מכתם לדוד אסר לפתוח מטרייה בשבת ולשאת אותה כדי להגן מפני הגשמים, מפני שהעושה כן הוא כעושה אוהל ארעי. ר' פארדו קיבל את סברת הרי"ף שהאיסור מקורו בתורה, ולכן הדגיש שיש לאסור זאת ביתר שאת. טענה נוספת המחזקת את השקפתו הביא מתוך פסיקתו של הרמב"ם בה קבע שאסור לחבוש בשבת כובע ששוליו קשים ורחבים טפח אחד או יותר, והעושה כן כאילו עשה אוהל ארעי בשבת.
יחזקאל לנדא
הרב יחזקאל לנדא, מגדול פוסקי ההלכה במאה ה־18, כתב בספרו "הנודע ביהודה" שיש לאסור פתיחת מטרייה בשבת מפאת עשיית אוהל ארעי. הוא גם התייחס לנשיאת מטרייה שהייתה פתוחה עוד מערב שבת. לנדא קבע שלכאורה יש מקום לומר שאף על פי שאדם הנושא אותה בשבת לא נחשב כמי שעושה אוהל בשבת, קיים יסוד שיראו בו כעושה אוהל בשבת ולכן אסר אפילו על נשיאת מטרייה שנפתחה ערב שבת בשל מראית העין, כדי שהרואה אדם כזה לא יחשוד שפתח אותה ביום השבת עצמו.
הרב לנדא, שהיה רבה של העיר פראג, סיים את דבריו בסיפור שהמחיש את הצורך שיש בנשיאת המטרייה ביום שבת וביכולת לאכוף איסור שכזה:.
החזון איש
החזון אי"ש כתב שאין לאסור את פתיחת המטרייה משום איסור עשיית אהל, שהרי יש לדמותו לכיסא טרסקל (כסא מתקפל אשר הגמרא מתירה), אלא שמ"מ יש לדון לאסור זאת משום איסור 'מתקן מנא' (תיקון כלי) כיון שבפתיחתו ראויה המטרייה לשימוש בכל מקום, ואין זה ככל פריסת אהל שאינה בכלל תיקון מנא, משום שהאהל אינו ראוי לשימוש אלא במקומו.
והוסיף החזו"א, שמאחר שהדבר נעשה לעין כל, יש לדון לאסרו גם משום 'עובדין דחול' וגרימת פרצה על ידי זה, והדבר מסור לחכמים לגדור גדר במקום הפרצה, וחמור הדבר יותר מאיסור פרטי של אדם יחיד, שהרי זה גדר לכל העם, ולדורות.
משה שמשון וסרמן
בתשובה הלכתית שכתב בשנת תשט"ז, סקר הרב וסרמן רשימה ארוכה של אחרונים שמתירים להשתמש במטריה אם נפתחה מערב שבת, ובתנאי שיש עירוב בעיר, ובהם פרי מגדים, שו"ת גור אריה יהודה, נזר ישראל והגהות ליקוט הרימ"א. משכך הוא מסיים שברור שדעת רוב האחרונים להקל, וכך גם דעתו למעשה.
דעת החת"ם סופר שמדובר באיסור דרבנן
החת"ם סופר חלק על הנודע ביהודה וכתב שאין איסור תורה בפתיחת המטרייה כיוון שמדובר בבניין שעה ועוד שהוא מיטלטל ממקום למקום, אבל עדיין אין לפותחו בשבת אלא רק על ידי גוי וכך נוהגים במקומו. נראה שהוא גם חולק בכך על התלמוד הירושלמי שמציין שבניין לשעה דינו בניין.
ארבעת המופלאים (סרט)
ארבעת המופלאים (באנגלית: Fantastic Four) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2005 בבימויו של טים סטורי ובכיכובם של יואן גריפית', ג'סיקה אלבה, כריס אוונס, מייקל צ'יקליס וג'וליאן מקמהון. הסרט מבית פוקס ומארוול קומיקס, מבוסס על חוברות הקומיקס "ארבעת המופלאים" שנוצרו על ידי סטן לי וג'ק קירבי. הסרט הפך לשובר קופות וגרף 330 מיליון דולר ברחבי העולם ובכך הפך לסרט גיבורי העל השני הרווחי ביותר לשנת 2005, לאחר "באטמן מתחיל". לסרט זה נוצר סרט המשך בשם "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף".
עלילת הסרט
דוקטור ריד ריצ'רדס, פיזיקאי גאון אך ביישן, משוכנע שהאבולוציה מופעלת על ידי עננים בעלי אנרגיה קוסמית בחלל, ומחשב שאחד מהעננים האלה יעבור ליד כדור הארץ. יחד עם חברו טייס החלל בן גרים, ריד משכנע את מי שהיה חברו לכיתה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ד"ר ויקטור וון דום, מנכ"ל תעשיות וון דום, לאפשר לו גישה לתחנת החלל הפרטית שלו.
ויקטור מסכים, במטרה להשתלט על הניסוי ולהרוויח מכך. לפני שהצוות ממריא לחלל, ויקטור מצרף לצוות את המדענית וחברתו לשעבר של ריד, סוזן סטורם ואת אחיה הפזיז ג'וני סטורם, טייס חלל, שעבד פעם יחד עם בן בנאס"א. החמישייה טסה לחלל כדי לחקור את העננים בעלי האנרגיה הקוסמית, אך ריד טעה בחישוב והעננים מתקדמים אל עבר ספינתם של הצוות.
נשיאת מטרייה בשבת
מגן השבת
אך מספר רבנים התנגדו לו, ממספר נימוקים: כשהמטרייה הפוכה האוהל מתבטל, המטרייה אינה שונה ממטרייה הפתוחה מערב שבת אשר נאסרה בפוסקים, אנשים יבואו להשתמש במטרייה רגילה, ונימוקים אחרים.
ארבעת המופלאים (סרט)
עלילת הסרט
לאחר החוויה שחוו בחלל, הצוות עושה דרכו הביתה וכעבור זמן מה הם מתחילים לגלות שיש להם כוחות על: ריד יכול לעקם ולמתוח את גופו, סוזן יכולה להפוך לבלתי נראית וליצור שדות כוח, ג'וני יכול להקיף את כל גופו בלהבה ולעוף ובן משתנה ליצור דמוי סלע, מה שהופך אותו לחזק באופן על-אנושי.
נשיאת מטרייה בשבת
מגן השבת
פתרון זה כבר נעשה בצורה חלקית על ידי מהר"ז כץ אב בית דין פיורדא.
עבד אל-מג'יד תבון
ביוגרפיה
עבד אל-מג'יד תבון נולד במשריה בוילאית נעאמה באלג'יריה בימי השלטון הצרפתי במולדתו. מקור משפחתו בכפר בוסמר'ון, כיום בוילאיה אל באיאד, ברמות הגבוהות בדרום-מערב אלג'יריה. אביו היה שייח, חבר באיגוד העולמא המוסלמיים ובו זמנית איש צבא. אמו הייתה איכרה. תבון סיים ב-1969 לימודי כלכלה בבית הספר הלאומי למנהל של אלג'יריה.
ב 2019 נשפט בנו חאלד, אחרי מאסר של שנה וחצי, וזוכה מאשמת סחר בקוקאין בתחילת שנת 2020.
הקריירה המקצועית
עבדלמג'יד טבון התחיל את דרכו בשנת 1969 באיש מנהל סטז'ר, משנת 1972 - במחוז סאורה. באותה תקופה נרשם למפלגת החזית לשחרור לאומי בשנים 1975–1976 כיהן כמזכיר כללי של מחוז ג'לפה, בשנים 1977–1979 - של מחוז אדראר, בשנים 1979–1982 של מחוז בלידה ובשנים 1982–1983 - של מחוז מ'סילה. בשנים 1983- 1984 כיהן כוואלי של אדראר ובשנים 1989–1991 - ואלי של מחוז טיזי אוזו.
נשיאת מטרייה בשבת
נשיאת מטרייה בשבת
==== מגן השבת ====
ארבעת המופלאים (סרט)
עלילת הסרט
בשעה שבן מהרהר בנוגע למצבו מעל גשר ברוקלין, הוא בטעות גורם לתאונת דרכים בזמן שניסה למנוע מאדם להתאבד. הארבעה משתמשים בכוחותיהם במטרה להציל את חייהם של האנשים ולמנוע ממשאית כבאים ומהצוות ליפול לתוך הנהר שמתחת לגשר. לאחר שהם מצילים את האנשים, כלי התקשורת מכנים אותם "ארבעת המופלאים". לאחר שזכו להכרה בפני הציבור ובעולם, החבורה יוצאת לעצור את ויקטור, שכעת מכנה את עצמו דוקטור דום לאחר שגם הוא השתנה בעקבות הקרינה בחלל, מלהרוס את העיר.
עבד אל-מג'יד תבון
שר בממשלה
ביוני 1991 בממשלת ר'וזלי הראשונה התמנה טבון לשר ממונה על-יד שר הפנים, האחראי על הקהילות המקומיות. ב-1999 קרא לו הנשיא עבד אל-עזיז בותפליקה להיות שר התקשורת והתרבות בממשלת בן ביתור. הוא כיהן בתפקיד זה למשך שישה חדשים בלבד, ואחר כך שוב נקרא לכהן כשר ממונה על הקהילות המקומיות לצורך רפורמת המחוזות. בשנת 2001 מינה אותו בותפליקה לשר הבינוי והתכנון העירוני בממשלת בן פליס השנייה והוא עמד בראש המשרד הזה עד שנת 2002. תבון ייצג את הנשיא בותפליקה בכמה שליחויות בחו"ל (באיראן, בסוריה וכו') ב-3 בספטמבר 2002 התמנה שוב כשר הבינוי והתכנון העירוני בממשלת סלאל, אחר כך באותו התפקיד בממשלות סלאל השנייה, השלישית והרביעית. ב-19 בינואר 2017, אחרי ששר המסחר בחטי בלאלב חלה ובהמשך נפטר, מילא תבון את מקומו באופן זמני.
ראש ממשלה
ב-2017 נחשב תבון מקורב לראש המטה הכללי של הצבא, אחמד גאיד סאלח וב-24 במאי נבחר לכהן כראש ממשלה במקום אבד מאלכ סלאל. ב-15 באוגוסט 2017 כבר הוחלף בתפקיד על ידי אחמד אויחיא. פיטוריו הוסברו על ידי רצונו להגביל את הייבוא, להאבק בשחיתות תוך כדי הקמת רשות פיקוח כללי במסגרת משרד ראש הממשלה, דרישתו משריו לחקור את חוזי הסחר הציבוריים שנחתמו על ידי הממשלות הקודמות ו"הטרדות" נגד אנשי העסקים. ביולי 2017 ממשלתו שלחה אזהרות לכמה חברות גדולות אלג'יראיות וזרות בתחום התשתיות ואיימה לבטל להן את החוזים בגין עיכובים בביצוע התחייבויותיהן. עם חברות אלה נמנתה חברת ETRHB של עלי חדד, ראש פורום היזמים FCE ומקורב לסעיד בותפליקה, אחיו של הנשיא. בהמשך הושלך תבון למעצר בית עד שנת 2019. הרדיפות נגדו הביאו לעלייה בפופולריות שלו בקרב דעת הקהל. שמו הוזכר כיורש אפשרי לנשיא בותפליקה.
ארבעת המופלאים (סרט)
עלילת הסרט
במהלך הסרט, בן גרים לא מקבל את מצבו ואת שינוי הצורה שלו, שבגללה נדחה על ידי אשתו. ריד בונה לו מכונה שתחזיר אותו למצבו המקורי. אחרי שדוקטור דום לוכד את ריד, בן משתמש במכונה כדי להשתנות בחזרה לצורתו הסלעית בעלת כוחות העל כדי להציל את ריד.
עבד אל-מג'יד תבון
הבחירות לנשיאות בשנת 2019
ב-26 בספטמבר 2019 הציג תבון את מועמדותו לבחירות לנשיאות שנדחו פעם שנייה עקב הפגנות "אל חיראכ" שהובילו להתפטרות הנשיא בותפליקה. תבון הציג עצמו כ"מועמד העם" וטען שדרישות המפגינים לא יוכלו למצוא מענה ללא בחירת נשיא לגיטימי. הוא הבטיח רפורמה של החוקה ושל חוק הבחירות, והשכנת דמוקרטיה אמיתית ברמה מקומית ולאומית. הוא ביקש שהמדינה תחזיר לעצמה את הסכומים שהלוותה לחברות פרטיות ושלא הוחזרו מעולם לבנקים הממלכתיים. תבון היה מועמד עצמאי אולם בעת ובעונה אחת נשאר חבר בוועד המרכזי של החזית לשחרור לאומי. הועלו נגדו האשמות שהוא "מועמד הצבא" ושהיה לכאורה מעורב בפרשת השחיתות המכונה "פרשת חליפה". הוא הסכים לפתיחה מחדש של התיק. בנובמבר 2019 ראש מטה הבחירות שלו התפטר והעיתון "א-נהר" המקרוב לשלטון חשף את קשריו עם איש העסקים עומר אליאט, שנשלח למאסר. ככל שהתקרב תאריך הבחירות נראה שתבון איבד את מעמדו המועדף לטובת אז-א-דין מיהובי שנתמך בידי רבים מהאליטה השלטונית. עם זאת, בסופו של דבר ב-12 בדצמבר 2019 אחרי מסע בחירות סוער, מלווה בהפגנות רבות אפילו בעצם יום הבחירות, נבחר תבון לנשיא עם 58.1% מהקולות ותוך כדי אי השתתפות שיא של 60% מבעלי זכות ההצבעה. אנליסטים העלו ספקות לגבי המספרים. מפגינים מתנועת החיראכ מחו נגדו בכנותו "נשיא הקוקאין" בגלל המשפט שנוהל נגד בנו. במסיבת העיתונאים הראשונה שלו הצהיר תבון שהושיט יד לתנועת המחאה וקרא לדו-שיח.
ארבעת המופלאים (סרט)
עלילת הסרט
ג'וני עוטף את דום בכדור אש בטמפרטורת השמש, כשמתיזים עליו מים קרים במהירות גבוהה, דום קופא בגלל המתכות הרבות שבגופו.
עבד אל-מג'יד תבון
מדיניות הפנים
תבון נשבע כנשיא ב-19 בדצמבר 2019 בנסיבות שבהן אזרחי אלג'יריה איבדו את אמונם במנהיגות. בנאומו הראשון קרא שוב לדו-שיח עם תנועת המחאה והבטיח למלא את דרישותיה במסגרת קונצנזוס פוליטי וחוקי הרפובליקה. הוא שיבח את העם על שסירב לקבל את קריסת מערכות המדינה ומוסדותיה. הוא ביקש לוותר על התואר "הוד מעלתו" שהפך למאוס בימי הנהגתו של בותפליקה. בנשימה אחת העניק לעבד אל-קאדר בן סאלח ולאחמד גאיד סאלח את מדליית המסדר הלאומי להצטיינות בדרגת "סאדר". הוא עצמו קיבל אותה מדליה מידי הנשיא הזמני בן סאלח. בעת סיור ראשון במדינה ב-22 בדצמבר הודיע תבון על הקמתם של משרד חדש האחראי לעסקי סטארטאפ ומיקרו-מפעלים וכן של בנק שנועד ללוות מיזמים בתחום זה. הוא הורה על פתיחתם מחדש של שדות תעופה שנהיו זמן רב בלתי מנוצלים. כעבור מספר ימים כינס את מועצת הביטחון העליונה על מנת לבחון את מצב הגבולת עם לוב ומאלי. ב-28 בדצמבר 2019 מינה הנשיא את עבד אל-עזיז ג'ראד כראש ממשלה. בהמשך יזם שורה של התייעצויות לגבי האפשרות לרפורמה של החוקה, לרבות עם ותיקי המהפכה ועם אנשי דת. ב-7 במאי 2020 פורסמה לראשונה הצעת החוקה החדשה שמשכה ביקורת על כך שאינה מבטלת המשטר ה"היפר-נשיאותי". בפברואר 2020 החמיא שוב הנשיא לתנועת החיראכ והכריז את היום 22 בפברואר כ"יום לאומי לאחווה ולברית בין העם לצבאו למען הדמוקרטיה". ב-22 בפברואר התקיימו במדינה הפגנות המוניות. בהקשר המאבק במגפת הנגיף קורונה ב-17 במרץ 2020 ציווה הנשיא על איסור הצעידות והאספות מכל סוג וסיבה, כאמצעי הגנה על הבריאות הציבורית. במאי 2020 דחה תבון את ההאשמות לגבי המאסר של מספר עיתונאים והצנזורה על התקשורת.
ארבעת המופלאים (סרט)
עלילת הסרט
הסרט נגמר כשריד מציע נישואים לסוזן במסיבה שערכו לכבודם וג'וני עף בשמים וכותב באש את הספרה 4.
עבד אל-מג'יד תבון
מדיניות הפנים
באוקטובר 2020, תבון נדבק בנגיף הקורונה וטס לטיפול בגרמניה. בינתיים, ראש הממשלה עבד אל-עזיז ג'ראד מילא את מקומו. ב-29 בדצמבר 2020, תבון שב לתפקידו. ב-10 בינואר 2021, טס טבון חזרה לגרמניה לטיפול בסיבוכים בכף הרגל שלו כתוצאה ממחלת הקורונה. ב-12 בפברואר 2021, חזר לאלג'יריה.
ב-16 בפברואר 2021 החלו הפגנות המוניות וגל של עצרות ארציות והפגנות שלווה נגד ממשלתו. ב-18 בפברואר 2021 הודיעה תבון על שינויים בקבינט. הוא פיטר בין היתר את שר האנרגיה, שר התעשייה ושר משאבי המים. הוא גם פיזר את הבית התחתון של הפרלמנט האלג'יראי והכריז על בחירות פרמנטריות מוקדמות בתוך שישה חודשים. ביולי 2021, הקים תבון ממשלה חדשה עם איימן בן עבדול רחמן כראש הממשלה. כששיעור האבטלה במדינה הגיע למעל 15% ב-15 בפברואר 2022 הודיע תבון שממלת אלג'יריה תנהיג דמי אבטלה לאזרחים בני 19 עד 40 לשם "שמירת כבודם כבני אדם".
ארבעת המופלאים (סרט)
עלילת הסרט
בסצנת הסיום מספר אנשים שעבדו בתעשיות וון דום לוקחים את דום הקפוא לאחסון בלטבריה. מסך של אחד העובדים משתבש, מה שמרמז שלדום יש עוד את כוחותיו והוא ישוב בסרט הבא.
עבד אל-מג'יד תבון
המצב בלוב
הנשיא פתח במגעים עם מנהיגים ושרי חוץ זרים בנוגע למשבר הלובי. ב-19 בינואר 2020 השתתף בוועידת ברלין בנושא לוב. ב-28 ביולי 2021 אירח תבון את נשיא מועצת הנשיאות של לוב, מוחמד אל מנפי והצהיר כי אלג'יריה תגיש ללוב את כל הסיוע הנדרש. ב-8 בדצמבר 2021 הוא פגש את שר החוץ הצרפתי ז'אן-איב לה דריאן כדי לדון ביחסים הדו צדדיים ובסכסוכין בלוב ובמאלי
היחסים עם מדינות ערב אחרות
ב-24 בינואר 2022 ערך תבון ביקור במצרים, הראשון של נשיא אלג'יריה בארץ זו מאז שנת 2008. הוא דן עם הנשיא  עבד אל-פתאח א-סיסי במצב בלוב אחרי הדחיות החוזרות של הבחירות במדינה זו. כמו כן דנו בסוגיית סכר התחייה באתיופיה ובאפשרות להחזרת סוריה לליגה הערבית.
היחסים עם צרפת
ב-7 במאי 2020 הוכרז יום זיכרון לזכר מעשי הטבח בסטיף, גלמה וחראטה משנת 1945. תבון בירך על החלטת נשיא צרפת עמנואל מקרון להחזיר לאלג'יריה את גולגולותיהם של 24 מוג'אהדין אלג'יראים שנערפו על ידי הכוחות הצרפתים בעת הכיבוש הצרפתי במאה ה-19.השרידים נקברו למחרת בבית הקברות אל עליה. תבון ראה בג'סטה זו צעד צרפתי לקראת פיוס עם ארצו. אולם ב-27 במאי 2020 אחרי ששני סרטים תיעודיים על תנועת החיראכ שודרו בערוצים הצרפתיים France 5 ו-LCP אלג'יריה החזירה את שגרירה בפריז למולדת. על אף חילופי הדברים הישירים עם הנשיא מקרון, באמצעות "יועצו לזיכרון לאומי", עבדל מג'יד שיחי, נאלץ תבון להתיישר ב-22 במאץ 2021 לפי עמדות ראש המטה הכללי של הצבא, סעיד שנגריהה. לדעתו של המזרחן ז'אן פייר פיליו, מפקד הצבא שואף להחיות את מלחמת הזיכרון כדי להבטיח המשך מעמדם המועדף של הגנרלים האלג'יראים במדינה, בניגוד לדרישות תנועת החיראכ לשחרור המדינה מהחסות של הצבא.
ארבעת המופלאים (סרט)
מוזיקה
את המוזיקה המקורית לסרט כתב והלחין ג'ון אוטמן, אשר ידוע בהלחנת פסקולים של סרטי מארוול קודמים כגון סדרת סרטי אקס-מן, כשאלבום מוזיקלי נוסף אשר כלל בתוכו שירים של מגוון אמנים ושירי היפ-הופ, רוק ועוד.
עבד אל-מג'יד תבון
היחסים עם צרפת
ב-3 באוקטובר 2021 שוב קראה אלג'יריה לשגריר שלה בפריז לעזוב את צרפת ואסרה על מעבר המטוסים הצבאיים הצרפתיים מעל שטח המדינה כמחאה על הצהרותיו הבקורתיות של הנשיא מקרון לגבי מדיוניות הזיכרון של אלג'יריה המבוססת לדבריו על עובדות לא מציאותיות. בהמשך הביע הנשיא מקרון את "מירב רגשי הכבוד כלפי האומה האלג'יראית, ההיסטוריה שלה והריבונות שלה" ואת רצונו לפתח את היחסים הדו צדדיים לטובת שני העמים ולשתף פעולה בפתרון אתגרים אזוריים כמו המצב בלוב.
היחסים עם מרוקו
אחרי הכרת הריבונות של מרוקו בסהרה המערבית על ידי נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ וחתימת הסכם ישראל–מרוקו, חלה החרפה בסכסוך הממושך בין אלג'יריה למרוקו סביב השליטה של מרוקו בסהרה המערבית (סהרה הספרדית לשעבר) והתמיכה של אלג'יריה בחזית פוליסריו הפועלת למען הכרת העצמאות של "רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית". שהוכרזה על ידה.
בסתיו 2021 חלה החרפה נוספת בסכסוך. אלג'יריה ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם מרוקו, אסרה על מטוסים מרוקאים להיכנס למרחב האווירי שלה וב-31 באוקטובר 2021 סגרה את צינור הגז המוביל גז למרוקו (שדרכו סופקה 97% מהצריכה המרוקאית של גז).
אחרי משבר אוקראינה
ב-26 במאי 2022 בביקור מדיני ברומא הודיע תבון שאלג'יריה תגדיל את האספקה בגז טבעי לאיטליה ולשאר אירופה. ב-18 ביולי 2022 הוא חתם באלג'ר עם ראש ממשלת איטליה מריו דראגי על חוזה לשם אספקת גז טבעי בשווי של 4 מיליארד אירו לאיטליה. על ידי כך הפכה אלג'יריה לספק הגדול ביותר של איטליה בתחום הגז הטבעי.
נפתלי הרמן אדלר
הרב נפתלי צבי הירש (הרמן) הכהן אדלר (ה'תקצ"ט, 29 במאי 1839 – ה'תרע"א, 18 ביולי 1911) היה הרב הראשי לאנגליה בין השנים 1911-1891.
קורות חייו
נולד בגרמניה בעיר הנובר לרב נתן מרקוס אדלר. בהיותו בן שש עקרה משפחתו ללונדון כשאביו התמנה לרב העיר. הוא למד בבית הספר יוניברסיטי קולג' של לונדון בין השנים 1852–1854. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות וזכה בפרס על הצטיינותו ביוונית. בגיל 20 נשא את דרשתו הראשונה, מאוחר יותר נסע לפראג ללמוד אצל הרב שלמה יהודה רפפורט ואצלו נסמך לרבנות. ב-1862 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לייפציג. עם פטירת הרב ברוך אברהמס באותה השנה, התמנה לעמוד במקומו בראש הג'וז קולג' בלונדון, הוא התפטר ממשרה זו כשהוצעה לו משרת המטיף בקהילה במערב לונדון.
בגיל 27 נישא לרחל בת סלומון יוזפס.
מאז שנת ה'תרל"ט (1879) ניהל את ענייני הרבנות בלונדון לצד אביו בשל זקנותו, עד פטירת האב בא' בשבט ה'תר"ן. היה רבה של העיר בייזווטר עוד בימי אביו. לאחר פטירת אביו התמנה תחתיו כרבה של אנגליה כולה וכאב"ד לונדון. נהג את נשיאותו ברמה, ותקף כל גוף רבני אחר באנגליה שלא היה תחת סמכותו. גם דעותיו על הציונות היו שליליות.
אדלר כתב בהרחבה על נושאים בהיסטוריה של יהדות אנגליה ופרסם שני כרכים של דרשות. בשנת 1909 הוא מונה מפקד המסדר הוויקטוריאני המלכותי.
נפטר ב-18 ביולי 1911 ונקבר בבית הקברות וילסדן.
אחמד אבן עלי
אחמד אבן עלי מבני שושלת וולאשמה, היה מושל יפאט באמצע המאה ה-14. הקיסר האתיופי ניואיה קראסטוס מינה אותו למושל יפאט לאחר שאביו עלי אבן סאבר א-דין מרד כנגד הקיסר האתיופי ונכלא בבית הסוהר.
אביו עלי שוחרר ממאסר אחרי שמונה שנים וחזר לשלטון, נטל את כל סמכותיו של בנו אחמד והרכיז עליו כבוגד. אחמד היה צריך את ההתערבות של קיסר ניואיה קראסטוס על מנת לחזור שוב לשלטון, ילידו של אחמד נחשבו למנודים במשפחת וולאשמה.
מוטו גוצי V50
מוטו גוצי V50 (באיטלקית: Moto Guzzi V50) הוא אופנוע מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי Moto Guzzi אשר יוצר בין השנים 1977 – 1987 באיטליה.
מטרת העיצוב של הדגם הייתה ליצירת הרמוניה עם המסגרת וקווי הריבוע של מכל הדלק.
ארנולד
ראו גם
}}
מואה מזרחית
מואה מזרחית (שם מדעי: Emeus crassus) היא מין נכחד של עוף ענקי מסדרת הדינורניטיים המכונים "עופות המואה", אשר חי באי הדרומי של ניו זילנד. המין סווג ב-1846 וקיבל את שמו מהחוקר המפורסם האנגלי ריצ'רד אוון. תחילה הוא סווג כמין של דינורמיס אך בהמשך הופרד לסוג אחר - Emeus, שם שניתן בידי החוקר לודוויג רייכנבאך.
מואה זה סווג תחילה כסוג בעל 3 מינים דומים מאוד, אך מבדיקה של העצמות התברר שמדובר בדו-צורתיות זוויגית של מין אחד בסוג. בניגוד לרוב העופות דמויי-היען הזכרים היו קטנים ב-15-25% מהנקבות, מה שבילבל בין המינים. עוף זה הגיע לגובה 1.5-1.8 מטר והגיע למשקל 51-70 ק"ג, קטן מאוד ביחס למשפחתו. כמו קרוביו הוא היה בעל עצמות ירכיים ורגליים גדולות ומוצקות אך כנפיים מנוונות, כמעט חסרות ודי ברור שלא יכל לעוף כלל. הוא היה בעל מקור קצר עם חיך הקרוב לגרון ובעל צוואר ארוך.
הוא רעה בשפלות המיוערות ובערבות העשב של האי הדרומי של ניו זילנד וניזון מעשבים ומעלים. הוא נכחד עם בוא ראשוני המאורים בשנת 1500 בערך.
קונסטנטין דוקה
קונסטנטין דוקה (ברומנית: Constantin Duca; ביוונית: Κωνσταντίνος Δούκας - קונסטנדינוס דוקס, לערך 1676 - לערך 1704) היה שליט (ווייבוד) נסיכות מולדובה בין אפריל 1693 - 18 בדצמבר 1695 ושוב בין 12 בספטמבר 1700-26 ביולי 1703. כונה "דוקולץ" כלומר "דוקה הקטן" (כדי להבדילו מ"דוקה הזקן" אביו - גאורגה דוקה). שלטונו החלש והבזבזן, תחת חסות השליט של ולאכיה, קונסטנטין ברנקוביאנו נחשב לכישלון.
ביוגרפיה
קונסטנטין דוקה נולד כבנו של השליט לשעבר גאורגה דוקה ושל אנסטסיה בוהוש. קיבל השכלה מובחרת באקדמיה של הפטריארכיה היוונית בקונסטנטינופול. למד בין שאר פילוסופיה, לטינית ויוונית. בשנת 1692 התארס וב-1693 נשא לאישה את מריה (1697-1677) בתו של קונסטנטין ברנקוביאנו, שליט ולאכיה. דרך אמו היה בן דוד של הסטולניק קונסטנטין קנטקוזינו מוולאכיה. בשנת 1693 עלה לכס המלכות של מולדובה במקום דימיטריה קנטמיר, באישור הסולטאן העות'מאני ובגיבויו ובחסותו של חמיו, שליט ולאכיה, קונסטנטין ברנקוביאנו. בהגיעו למולדובה מצא את הארץ מוחלשת מאוד מבחינה כלכלית אחרי שבשטחה שכנו והתעמתו הפולנים מחד והטורקים והטטרים מאידך. אחרי שיחד עם הבויארים שבאו לקראתו בזבז כספים רבים לרגל אירוסיו באיסטנבול שאף לצבור כסף ככל האפשר על מנת לשלם לטורקים על מינויו כשליט. הזדמנויות חדשות לבזבוזים מנקרי עיניים היו גם חתונתו וחתונת אחותו. שקע בחובות כלפי המלווים היוונים של איסטנבול שחלקם ליוו אותו למולדובה וגם כלפי השלטון העות'מאני ומשום כך העלה את המיסים, כולל המס על התירס (שגידולו בארצות הרומניות מוזכר לראשונה בימי שלטונו ב-1694) ועל גידולי הטבק (טוטנוריט - tutunărit), מס על סוסים, והנהיג מחדש את המיסוי על הבקר הקרוי văcărit ("וקריט"), שלפיו כל פרה עשירית הופקעה לטובת המלכות. המס האחרון, שפגע גם בבויארים, נחשב למס החמור ביותר בתולדות מולדובה. בויארים רבים נמלטו לוולאכיה לחצר של ברנקוביאנו שאחרי התייעצויות עם הטורקים, הסגיר את רובם בתנאי שלא יוצאו להורג. בהמשך קבוצות נוספות של בויארים עזבו את הנסיכות לפולין, טרנסילבניה וולאכיה. עם זאת, נשאר לדוקה גם שם של עושה משפטי צדק לעניים ולעשירים ללא פנייה.
קונסטנטין דוקה נקשר בקשרי נישואים עם משפחת הבויארים קוסטינשט ורדף את משפחת קנטמירשט של השליט הקודם, קונסטנטין קנטמיר. אחות השליט, אלנה, התחתנה עם ניקולאיה קוסטין, שהיה בנו של מירון קוסטין ושהועלה לדרגת הטמאן. אחרי שלא הצליח להגן על שיירת האספקה מוולאכיה שנועדה לחיל המצב הטורקי בקמנץ פודולסקי ונתפסה כולה על ידי הפולנים, אחרי שאיחר בתשלומים לשער הנשגב והורה על רציחת המפקח (ה"קפוג'י") מטעם הטורקים, הודח דוקה על ידי הסולטאן. אמנם לפני כן הצליח בעצת ברנקוביאנו לכפר על רציחת הפקיד הטורקי על ידי מתקפה מוצלחת נגד יחידה צבאית פולנית.
אחרי הדחתו התגורר דוקה באיסטנבול בארמון יפה על שפת הים, שבו אירח את שגריר אוסטריה, הרוזן אטינגן. אף על פי שב-1697 מתה אשתו מדבר, עדיין בשנת 1700 התערב חמיו לשעבר ברנקוביאנו לטובתו והוחזר לשלטון. הפעם מועמדותו נתמכה במיוחד גם על ידי הוזיר ועל ידי השגריר האוסטרי אטינגן. ברנקוביאנו רצה להשיג על ידי מינויו מחדש, את הרחקת יריבו, השליט אנטיוך קנטמיר. דוקה החמיר שוב את המיסוי, כולל את ה"וקריט" שבוטל על ידי אנטיוך קנטמיר וחזר לרדוף את משפחת קנטמירשט. החזרת המס על הבקר גרמה לסילוקו של ראש הכנסייה, המיטרופוליט סאווה באליץ', שהטיל קללה על המס הזה בימי השליט קנטמיר ולא היה מוכן לבטל את קללתו. בסופו של דבר הסתכסך קונסטנטין דוקה גם עם ברנקוביאנו, שקבל בפני הטורקים על ניהולו הכושל במולדובה ועל חשד כי התכוון לערוק לרוסיה. בשנת 1703 הודח בשנית על ידי הסולטאן העות'מאני. נקרא לאדירנה יחד עם בויארים רבים, נעצר והוגלה לקוואלה. במשפטו הוחלט להחרים את כל רכושו. במקומו התמנה כקאימקאם יואן בוהוש, ואחרי זמן קצר השליט מיכאי רקוביצה.
קונסטנטין דוקה מת כעבור זמן קצר בעוני רב באיסטנבול, בסביבות שנת 1704. היו לו שני ילדים: בת בשם ספטה חריסוסקולאו שנישאה (ב-1711) ליורדאקה חריסוסקולאוס, ובן, שרבאן דוקה בייזאדה (מת ב-1742 ללא צאצאים)
מדיניות חוץ
בשנת 1694 סיכם דוקה הסכם עם אוסטריה. נעזר בשירותיהם של יועצים ישועים פרנצ'סקו רנצי שהיה מורו, ושל ניקולו דה פורטה, שהיה מומחה בפיענוח אגרות דיפלומטיות חשאיות. הקל על משלוחים של דואר דיפלומטי בין שגרירי צרפת באיסטנבול ובפולין, התכתבויות בין הצרפתים למנהיג ההונגרי טקיי ואחרות אך דאג לקרוא אותם ולידע על תכנם לחמיו בוולאכיה. בשנת 1701 יצר, בדומה לבני קנטמיר ולברנקוביאנו, קשרים עם רוסיה של פיוטר הגדול אולי מתוך ניסיון להגיע איתה להסכם. . הקניאז גליצין, שליח של הצאר, ביקר ביאשי והיה סנדק בטבילת בנו של השליט. הידיעה על כך חרצה את גורל שלטונו של דוקה בעיני הטורקים.
מורשתו
קונסטנטין דוקה הקים בשנת 1702 את המנזר מברומול בגאלאץ ודאג לשיפוצו של המנזר אנטוניה הקדוש ביאשי, מיסודו של השליט וסילה לופו.
מקורות
(יון נקולצ'ה - כרוניקת ארץ מולדובה) (וסילה מרקולץ - עורך, "לקסיקון שליטי ואלכיה ומולדובה", סטנל יון - הערך "קונסטנטין דוקה")
דראפט ההרחבה של שנת 2008 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2008 בליגת הפיתוח של ה-NBA הוא דראפט ההרחבה השלישי בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA. הדראפט התקיים ב-24 בספטמבר 2008 בעקבות הצטרפותן הצפויה של קבוצות אירי בייהוקס ורינו ביגהורנס לליגה בעונת 2008/09.
יאן בפטיסט ואן הייל
יאן בפטיסט ואן הייל (באנגלית: Jan Baptist van Heil; בריסל, 1609 – 1685), היה צייר בארוק פלמי של דיוקנאות וציורים דתיים.
ביוגרפיה
לא ידוע מי הכשיר את יאן בפטיסט, ככל הנראה אביו.
האמן נפטר בבריסל בין 1685 ל־1705.
יצירתו
רק מעט מיצירותיו של יאן בפטיסט ואן הייל ידועות. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו כצייר דיוקנאות. הוא עיצב את דיוקנאותיהם של שלושת האחים ואן הייל שהופיעו בספר על אמני תור הזהב של הולנד, בהן נכתבו ביוגרפיות של אמנים. הספר חובר על ידי קורנליס דה בי שפורסם באנטוורפן בשנת 1662. הדיוקנאות נחקקו על ידי פרדריק בוטאטס הבן.
הוא צייר סצנות דתיות לכנסיות מקומיות. דוגמה לכך היא "הערצת המאגי" בכנסייה האוונגליסטית של סנט ג'ון טרוורן.
יאן בפטיסט ואן הייל שיתף פעולה עם אחיו דניאל בציור "אינפנטה איזבלה בגני ארמון קודנברג" (בערך 1630). על פי ההערכה, יאן בפטיסט היה אחראי על ציור הדמויות בזמן שאחיו דניאל צייר את הנוף ואת הארמון. הבד מראה נוף עם ארמון מושלי דרום הולנד ליד בריסל. בחזית התמונה הולכת הדוכסית איזבלה, אלמנתו של הארכידוכס אלברכט בגני הארמון, לאחר שהצטרפה למסדר דתי לאחר מות בעלה.
יאן בפטיסט ואן הייל הוזמן לספק עיצובים לתיאטרון הצרפתי הראשון שהוקם בבריסל בשנות ה-1670.
פאבל גרצ'וב
פאבל גרצ'וב (ברוסית: Павел Сергеевич Грачёв; 1 בינואר 1948 - 23 בספטמבר 2012), מראשי הצבא האדום בשנות ה-80 ושר ההגנה הרוסי בשנות ה-90.
פאבל גרצ'וב נולד בכפר במחוז טולה למשפחת מסגר ועובדת ברפת. בשנת 1964 הוא סיים בית הספר וגויס לצבא לאחר כשנה. הוא התקבל לבית הספר לצנחנים וסיים אותו בהצטיינות בשנת 1969. הקצין הצעיר נשלח להמשך השרות לדיוויזיית צנחנים שהייתה ממוקמת בקובנו. לאחר תקופת שרות קצרה גרצ'וב הוחזר לבית הספר לצנחנים והיה מפקד פלוגת צוערים. בשנת 1978 גרצ'וב נשלח להמשך לימודים באקדמיה צבאית במוסקבה, אותה סיים בשנת 1981.
בשנת 1988 גרצ'וב נשלח ללימודים באקדמיה של המטה הכללי. לאחר סיום הלימודים, הוא קודם לתפקיד סגן מפקד חיל הצנחנים הסובייטי וב-30 בדצמבר 1990 למפקד החיל.
שר ההגנה הרוסי
ב-3 באפריל 1992 גרצ'וב מונה לסגן שר ההגנה הרוסי וב-7 במאי 1992 מונה לתפקיד שר ההגנה. תוך זמן קצר הוא מינה לתפקידי מפתח במשרד ההגנה קצינים שהכיר בתקופת שרותו באפגניסטן.
גרצ'וב התנגד להוצאת מהירה של כוחות רוסים מאזורים שהיו בעבר חלק של ברית המועצות והפכו למדינות עצמאיות וממדינות הגוש המזרחי. הוא נימק זאת בכך שבתוך הבסיסים שברשות הצבא הרוסי אין מקום לכול היחידות שצריכות להגיע ואין מקום למגורי קצינים. כמו כן, הוא התנגד לפוליטיזציה של הצבא ואסר על קיום ארגונים פוליטיים של הקצינים ואיגוד מקצועי של משרתי צבא.
במהלך שנת 1992 גרצ'וב אישר להעביר לג'וחר דודייב ציוד צבאי ותחמושת שהיו מאוחסנים בצ'צ'ניה. במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה ציוד זה שימש את הלוחמים הצ'צ'נים בקרבות נגד הצבא הרוסי.
במהלך התקופה הראשונה של כהונתו בתפקיד שר ההגנה גרצ'וב נהנה מתמיכה רחבה גם מצד הנשיא וגם מצד האופוזיציה. לאחר תחילת המשבר החוקתי ברוסיה כבר באביב 1993 גרצ'וב נתן להבין לכולם שהוא מצדד בבוריס ילצין. במהלך אימות מזוין ב-3 באוקטובר 1993 גרצ'וב הכניס יחידות צבאיות לעיר ופיקד להתחיל בהפגזת בניין הפרלמנט.
בדצמבר 1994 גרצ'וב עבר לצפון קווקז ופיקד אישית על פעולות צבאיות בתחילת מלחמת צ'צ'ניה הראשונה. הוא היה בין מארגני ויוזמי מתקפה על העיר גרוזני בינואר 1994 שנכשלה והייתה מלווה באבדות משמעותיים לצבא הרוסי. באותה תקופה שייכת התבטות של גרצ'וב ש"ניתן לכבוש את גרוזני באמצעות חטיבת צנחנים בודדת". לאחר כישלון של המתקפות הרוסיות הוא חזר למוסקבה. עם חזרתו החלה ביקורת קשה על פעילותו בתפקיד.
ביוני 1996 בהתאם להסכם בין בוריס ילצין לבין אלכסנדר לבד הועבר מתפקידו.
לאחר כהונת שר ההגנה
בסוף שנת 1997 גרצ'וב מונה לתפקיד בכיר במערכת תעשיות הביטחוניות הרוסיות. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 2007. באותה שנה הוא מונה ליועץ של מפעל באומסק ושוחרר משרות צבאי.
ב-12 בספטמבר 2012 גרצ'וב אושפז במצב קשה בבית החולים. הוא נפטר תוך כ-10 ימים ממחלה קשה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
במחצית שנות ה-90 גרצ'וב נחשד בשחיתות שלטונית. עיתונאי שחקר את הפרשות שקשורות לגרצ'וב נרצח. קציני צבא הואשמו ברצח וגרצ'וב אף הוזמן להעיד בבית המשפט שהסתיים ללא אישום הקצינים. הרוצחים לא נמצאו עד היום.
התייחסות של קצינים בכירים רוסים לגרצ'וב אינה חד-משמעית. הם מותחים ביקורת על הצורה בה גרצ'וב ניהל את מלחמת צ'צ'ניה הראשונה אך מעריכים את פעילותו בתחילת שנות ה-90 כאשר הוא הצליח לשמור על הצבא ולארגן אותו מחדש לאחר התפרקות ברית המועצות.
גדעון פרחומובסקי
גדעון פרחומובסקי הוא פרופסור מן המניין בפקולטות למשפטים של האוניברסיטה העברית ושל אוניברסיטת פנסילבניה.
ביוגרפיה
פרחומובסקי בעל תואר ראשון במשפטים בהצטיינות מהאוניברסיטה העברית משנת 1993, תואר שני מאוניברסיטת ברקלי משנת 1995 ותואר שלישי מאוניברסיטת ייל משנת 1998. עבודת הדוקטורט של פרחומובסקי נכתבה בהנחיית פרופ' איאן איירס, ועסקה בניתוח כלכלי של דיני זכויות היוצרים. התמחה בבית המשפט העליון בלשכת השופט אליהו מצא. תחומי המחקר של פרחומובסקי הם דיני קניין, קניין רוחני, ניירות ערך, זכויות יוצרים, דיני אינטרנט, דיני תאגידים וניתוח כלכלי של המשפט.
מאמרים רבים שפרסם בתחום דיני הקניין התפרסמו בכתבי העת המובילים בארצות הברית. מאמר שפרסם עם פרופ' זוהר גושן נבחר כאחד מעשרת המאמרים הטובים בשנת 2006. בשנים 2008–2009 כיהן כנשיא האגודה הישראלית למשפט וכלכלה.
פרחומובסקי כיהן כמרצה באוניברסיטת פורדהם, כמרצה מן החוץ באוניברסיטת ייל, כמרצה באוניברסיטת בר-אילן ומכהן כיום כחבר סגל בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
רגימנט הטנקים המלכותי
רגימנט הטנקים המלכותי (באנגלית: Royal Tank Regiment, ובקיצור RTR) הוא יחידת שריון בצבא הבריטי אשר הוקמה עם שילוב הטנקים הראשונים בצבא הבריטי בשנת 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה.
רגימנט הטנקים צמח מתוך הזרוע הכבדה של קורפוס המקלעים, תחילה נקרא קורפוס הטנקים ובהמשך הפך לקורפוס הטנקים המלכותי. בתחילת מלחמת העולם השנייה כאשר כל יחידות הפרשים הבריטיות כבר הוסבו לרגימנטים משוריינים, שונה שם הקורפוס לרגימנט הטנקים המלכותי ולצד הרגימנטים האחרים הוכנס תחת פיקוד חיל השריון המלכותי. היחידה נקראת רגימנט ומכילה כיום גדוד אחד בודד המוגדר גם הוא באופן מסורתי כרגימנט.
המוטו הרשמי של הרגימנט היינו Fear Naught (ללא פחד). המוטו הלא רשמי, המיוצג על ידי סימון צבעי היחידה – חום אדום וירוק, הוא: From Mud, Through Blood to the Green Fields Beyond – "מהבוץ, דרך דם אל השדות הירוקים מעבר".
הקמה
בשנת 1916 הופיע לראשונה הטנק הבריטי הראשון, סימן 1, בשדה הקרב של הסום. תחילה שולבו הטנקים בשש פלוגות כחלק מהזרוע הכבדה של קורפוס המקלעים. הפלוגות נקראו באותיות אנגליות (A עד F) והמשיכו להתרחב. בנובמבר 1916 שמונה הפלוגות שנוצרו עד כה גדלו והפכו לגדודים, אשר שימרו את שמותיהם באותיות A עד O. ב-28 ביולי 1917, לפי צו מלכותי, פוצלה הזרוע הכבדה מקורפוס המקלעים והפכה באופן רשמי לגיס נפרד משוריין שנקרא קורפוס הטנקים (Tank Corps) בפיקודו של סר יו אלס. בינואר 1918 נוספו שבעה גדודים נוספים, ושמותיהם הומרו למספרי גדודים כנהוג בצבא הבריטי, מהלך שהביא את הקורפוס לכוח של 15 גדודים (1 עד 15). בדצמבר של אותה שנה המשיך הקורפוס לגדול וכלל 26 גדודים: 25 משוריינים וגדוד אחד (גדוד 17) המבוסס על רכבים משוריינים.
מלחמת העולם הראשונה
החל ממלחמת העולם הראשונה ועד 1928 היה הגיס המשוריין היחידה הבלעדית שהפעילה את הטנקים החדשים. ב-15 בספטמבר 1916 הופיעו לראשונה בשדה הקרב כשלושים טנקים בריטיים מסוג סימן 1 באזור פלרס (Flers) בצרפת, שאותם הפעילה הזרועה הכבדה של קורפוס המקלעים (לימים הרגימנט), במסגרת הקרב על הסום. קרב השריון בשריון הראשון התרחש ב-24 באפריל 1918, כאשר שלושה טנקי סימן 4 בריטיים נלחמו בטנק A7V גרמני והשמידו אותו.
במהלך המלחמה שירתו כל גדודי קורפוס הטנקים בחזית המערבית, מלבד כוח שנשלח לחזית במזרח התיכון. כוח זה לחם נגד העות'מאנים בעזה תחת פיקודו של גנרל אדמונד אלנבי בשנת 1917.