cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דמוקרטיה אסלאמית
נקודת מבט סונית
יתר על כן, טענות מנוגדות לנקודות אלה קובעות כי גישה זו מניחה מראש את הדמוקרטיה כמערכת סטטית, אשר מחבקת רק סוג מסוים של מערכת חברתית ותרבותית, דהיינו של המערב הפוסט-נוצרי.
מתנהל ויכוח רב בנושא שבו מסורות אסלאמיות הן עקרונות קבועים, ואשר כפופים לשינוי דמוקרטי, או לשינויים אחרים, לאור נסיבות משתנות. יש מוסלמים הרומזים על סגנון דמוקרטי "אסלאמי" שיכיר בהבחנות כאלה. סוגיה רגישה נוספת נוגעת למעמד של מלכים ומנהיגים אחרים, מידת הנאמנות של המוסלמים לאנשים כאלה, ומה לעשות במקרה של נאמנויות מתנגשות (למשל, אם מלך חולק על אימאם).
נקודת מבט שיעית
על פי ההבנה השיעית, מוחמד בשם יורשו (כמנהיג, כאשר מוחמד הוא הנביא האחרון), חתנו ובן דודו עלי. לכן, שלושת הראשונים של ארבעת הנבחרים "מודרכים בצדק", והח'ליפים מוכרים על ידי סונים ונחשבים לזרמים, על אף ש"נבחרו" על ידי אחדים באיזשהו דיון מקובל (שהשיעים אינם מקבלים נציג החברה המוסלמית באותה תקופה). הקבוצה השיעית הגדולה ביותר - סניף טוולברס - מכירה בסדרה של 12 אימאמים, שהאחרון שבהם (מוחמד אל-מהדי, האימאם הנעלם) עדיין חי והשיעים מחכים להופעתו מחדש.
מאז המהפכה באיראן, המדינה השיעית הגדולה ביותר, שולטת המחשבה הפוליטית של שיאן-שיעה על ידי האיתוללה רוחאללה ח'מיני מייסד המהפכה ומנהיגה. ח'מיני טען, כי בהיעדר האימאם הנסתר ודמויות אחרות הממונה על אלוהות (שבהן מוטלת הסמכות הפוליטית האולטימטיבית), אין למוסלמים רק את הזכות, אלא גם את החובה להקים "מדינה אסלאמית". לשם כך עליהם לפנות לחוקרי ההלכה האסלאמית (פק'ה), המוסמכים לפרש את הקוראן ואת כתביו של האימאמים. חומייני מבדיל בין האסכולה הקונבנציונלית לבין האסכולה הדינמית, שלדעתו גם נחוצה.
משנכנס לשלטון והכיר בצורך בגמישות רבה יותר, שינה ח'ומייני כמה תפקידים קודמים, עמד על כך שהמשפטן השליט אינו צריך להיות אחד המורים המלומדים ביותר, כי שלטון השריעה כפוף לאינטרסים של האסלאם (מסלאחה - 'אינטרסים נוחים' או 'רווחת הציבור'), לבין "ממשלת האלוהים" כפי שפירשו אותם המשפטנים השולטים, אשר יכלו לעקוף את השריעה אם יהיה צורך לשרת אותם אינטרסים. הממשלה האיסלאמית, שהיא ענף של הממשל המוחלט של נביא האלוהים, היא בין הצווים העיקריים של האסלאם, ויש לה עדיפות על כל צווים "משניים".
הנקודה האחרונה נעשתה בדצמבר 1987, כאשר ח'מיני פרסם פסק הלכה התומך בניסיון של הממשלה האסלאמית להעביר הצעת חוק להגנת עובדים שלא בהתאם לשריעה. הוא קבע כי במדינה האיסלמית, תקנות ממשלתיות יהיו כתקנות עיקריות, וכי למדינה האיסלמית יש זכות מוחלטת (פרסית: ولايت مطلقه) לחוקק את מצוות המדינה, תוך מתן עדיפות על "כל פקודות משנה כמו תפילה, צום ועלייה לרגל".
מפסק ההלכה שפרסם נאמר בין היתר:.
חריגות אחרות מחוקי השריעה הקפדניים נצפו במדינה הרוב השיעית הגדולה ביותר:
נקודת מבט פילוסופית
הפילוסוף האסלאמי הקדום, אלפארבי (872-950), באחד מעבודותיו הבולטות ביותר, אל-מדינה אל-פדילה, תיאר את המדינה האיסלאמית האידיאלית שבה השווה את הרפובליקה של אפלטון. אלפארבי יצא מהשקפה האפלטונית בכך שהוא ראה במדינה האידיאלית את הנביא, במקום את מלך הפילוסוף שחזה אפלטון. אל-פארבי טען כי המדינה האידיאלית היא עיר-מדינה בריבונות שלטונית של מדינה, כאשר היא נשלטת על ידי מוחמד, כראש המדינה, כפי שהוא היה במשותף עם אלוהים אשר החוק נגלה לו. בהיעדרו של הנביא, ראה אל-פארבי את הדמוקרטיה כמקור הקרוב ביותר למדינה האידיאלית, בנוגע לסדר הרפובליקני של הח'ליפות של רשידאן כדוגמה בהיסטוריה המוסלמית הקדומה. עם זאת, הוא גם טען כי מתוך דמוקרטיה צמחו מדינות לא מושלמות, וציינו כיצד הסדר הרפובליקני של הח'ליפות האסלאמית הקדומה של הח'ליפות של ראשידאן הוחלף מאוחר יותר על ידי סוג של ממשלה הדומה למלוכה תחת השושלות האומיות והעבאסיות.
אלף שנים לאחר מכן, הפילוסוף האיסלאמי המודרני, מוחמד איקבל, ראה גם בח'ליפות האסלאמית הקדומה תאוצה לדמוקרטיה. הוא "קידם בברכה את הקמתן של אסיפות חקיקה נבחרות" בעולם המוסלמי כ"שיבה לטוהר המקורי של האסלאם". הוא טען כי לאסלאם יש את "אבני החן של ארגון כלכלי ודמוקרטי של החברה", אך הצמיחה הזו נבלמה על ידי השלטון המלוכני של הח'ליפות האומיית, שהקימה את הח'ליפות כאימפריה אסלאמית גדולה, אך הובילה לאידיאלים פוליטיים אסלאמיים "והמוסלמים הקדומים מאבדים את ראייתם של הפוטנציאל החשוב ביותר של אמונתם".
חוקר ומוסלמי מוסלמי אחר, מוחמד אסד, ראה בדמוקרטיה התאמה מושלמת לאסלאם. בספרו "עקרונות המדינה והממשל באסלאם", הוא מציין:
מריוס לקטוש
מריוס מיחאי לקטוש (ברומנית: Marius Mihai Lăcătuș; נולד ב-5 באפריל 1964) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל.
דמוקרטיה אסלאמית
נקודת מבט פילוסופית
הסופר והפוליטיקאי האיסלאמי אבו אל עאלה מודודי, הגה את "מדינה אסלאמית" שתהיה "דמוקרטיה אסלאמית", ובסופו של דבר "תשלוט על הארץ". האנטיתיזה של הדמוקרטיה המערבית החילונית, היא תפעל לפי חוק שריעה חובק הכל, אבל היא תהיה "תיאודוקרטיה" ולא תיאוקרטיה, משום ששלטונה יהיה מבוסס על כל הקהילה המוסלמית (מוסלמים אדוקים שהלכו בעקבות השריעה), ולא רק מלומדים אסלאמיים.
מריוס לקטוש
כמאמן הוביל מספר קבוצות ברומניה, ובין היתר אימן את סטיאווה בשלוש קדנציות שונות.
קריירת משחק
לקטוש החל את דרכו בקבוצת הנוער של בראשוב. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בעונת. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרומנית ערך בניצחון 0–3 על טרגובישטה ב-28 בפברואר 1982, ובסך הכול ערך 11 הופעות ליגה באותה העונה, בהן כבש פעמיים. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע בקבוצה ושותף בכל משחקיה בליגה באותה העונה, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגת המשנה.
היכולת הגבוהה של לקטוש בן ה-19 הביאה אותו להישאר בליגה הבכירה, כשנרכש על ידי סטיאווה בוקרשט לקראת עונת. ההשתלבות של לקטוש הייתה מהירה, וכבר באותה העונה היה לקטוש לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, עם 13 שערי ליגה בעונת הבכורה שלו. באותה עונה לא הצליחה סטיאווה לזכות בתארים וסיימה כסגנית האלופה בלבד. עם זאת, בחמש העונות הבאות, הייתה סטיאווה לקבוצה הבכירה ברומניה, עם חמש אליפויות רצופות, מתוכן ארבע עונות שהסתיימו עם דאבל.
עונת הייתה לעונה היסטורית עבור המועדון ברמה האירופית. הקבוצה השתתפה בטורניר גביע אירופה לאלופות, ועל שלא פגשה בדרכה קבוצות בכירות (התמודדה עם אלופות דנמרק, פינלנד, הונגריה ובלגיה), הצליחה הקבוצה להעפיל לגמר הטורניר מול ברצלונה בספרד. לקטוש עלה בהרכב קבוצתו למשחק הגמר, ולאחר 120 דקות מאופסות, עבר המשחק להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין. לקטוש היה הבועט השלישי, והכובש הראשון לזכות קבוצתו (שני הבועטים הראשונים בכל קבוצה החמיצו את הבעיטה). הדו-קרב הסתיים בניצחונה של סטיאווה 0–2, ובזכייתה ההיסטורית בגביע אירופה לאלופות.
בעקבות הזכייה בגביע אירופה, השתתפה קבוצתו במשחק הסופר קאפ האירופי, ובו עלה לקטוש בהרכב בניצחון 0–1 על דינמו קייב. הוא נכלל בהרכב הקבוצה גם בהפסד 0–1 לריבר פלייט במסגרת הגביע הביניבשתי באותה העונה. בעונת שוב העפילה הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות, שם פגשה את מילאן. לקטוש היה למלך השערים של קבוצתו בטורניר עם שבעה כיבושים, בהם שלושער לרשתה של גטבורג ברבע הגמר. במשחק הגמר פתח לקטוש בהרכב קבוצתו שהובסה 0–4 בסיום.
בתום שבע עונות מוצלחות במדי סטיאווה, ובזכות פתיחת שעריה של רומניה לאחר המהפכה הרומנית, החלו שחקנים רומנים רבים לעבור לליגות אחרות ברחבי אירופה. ביניהם היה לקטוש, שעבר לפיורנטינה מהסרייה א' לקראת עונת. לקטוש רשם 21 הופעות ליגה באותה עונה וכבש שלושה שערים, כשקבוצתו נותרה במקום ה-12 בלבד בליגה בתום העונה. לקראת עונת, בתום עונה אחת בלבד במדי פיורנטינה, עבר לקטוש לריאל אוביידו של המאמן חאבייר אירורטה. בשתי עונות במדי הקבוצה רשם 51 הופעות בליגה הספרדית, בהן כבש שבעה שערים.
לקראת עונת, לאחר שלוש עונות באיטליה ובספרד, חזר לקטוש לסטיאווה בוקרשט, ומיד הוביל אותה לחמש אליפויות רצופות פעם נוספת. החל מעונת, עונתו השנייה בקדנציה השנייה בקבוצה, נבחר לקטוש להוביל את סטיאווה כקפטן, בעקבות עזיבתו של איליה דומיטרסקו, תפקיד אותו מילא עד לעזיבתו את הקבוצה חמש וחצי עונות אחר כך. במהלך עונת עבר לחצי עונה בנציונל בוקרשט, במדיה פרש ממשחק פעיל בתום העונה, בגיל 36.
לקטוש נחשב לאחד מבכירי שחקניה של סטיאווה בכל הזמנים, ולאחד משחקניה האהודים ביותר. הוא מחזיק בשיא הזכיות באליפות רומניה לשחקן בודד, עם עשר זכיות - כולן במדי סטיאווה. הוא כבש 16 שערים במדיה של סטיאווה במסגרות האירופיות, והוא מוביל את טבלת מלך השערים של המועדון באירופה.
נבחרת רומניה
מעברו של לקטוש לסטיאווה בוקרשט פתח עבורו את השער גם לנבחרת רומניה. הוא זכה להופעת בכורה במדי רומניה ב-22 בינואר 1984, תחת המאמן מירצ'ה לוצ'סקו, כשעלה מהספסל במשחק ידידות מול הנבחרת האולימפית של אורוגוואי. את שערו הראשון במדי רומניה כבש כעשרה חודשים אחר כך באצטדיון בלומפילד, במשחק ידידות מול שהסתיים בשוויון 1-1. לקטוש היה שותף לטורנירי מוקדמות מונדיאל 1986, בו היה בעיקר שחקן מחליף, ומוקדמות יורו 1988, בו החל לתפוס את מקומו כשחקן הרכב קבוע תחת המאמן אמריך יניי. בשני הטורנירים לא נחלה רומניה הצלחה.
על אף שנטל חלק פעיל במוקדמות מונדיאל 1994, נאלץ לקטוש להחמיץ את טורניר הגמר בעקבות פציעה. הוא שב לשחק באופן במוקדמות יורו 1996, בהן כבש בשני משחקיה של רומניה מול ישראל. הוא העפיל עם נבחרתו ליורו 1996 באנגליה, וזומן לסגל על ידי מאמן הנבחרת אנגל יורדנסקו. הטורניר הסתיים עבור רומניה עם שלושה הפסדים בשלב הבתים, וללא נקודות. לקטוש פתח בהרכב בשני משחקיה הראשונים של רומניה, אך במשחק השני מול נפצע והוחלף בשלב מוקדם, ולכן נעדר ממשחקה השלישי והאחרון של נבחרתו.
לאחר טורניר המונדיאל סיים לקטוש את דרכו בנבחרת, עם 84 הופעות בהן כבש 13 שערים.
קריירת אימון
בשנת 2000, עם פרישתו ממשחק, התמנה לתפקיד עוזר המאמן בקבוצה בה פרש, נציונל בוקרשט. בינואר 2001 החל לשמש כעוזרו של מיחאי סטויצ'יצה, בן ארצו שהתמנה לתפקיד מאמן נבחרת פנמה. לאחר טורניר קופה סנטרואמריקאנה שנערך כחצי שנה לאחר מכן, סיימו השניים את דרכם בנבחרת.
תפקידו הראשון של לקטוש כמאמן ראשי היה בקבוצת אוצלול גאלאץ. הוא התמנה לתפקיד בינואר 2002, ועד לסיום עונת הוביל את הקבוצה למקום החמישי, מרחק נקודה בלבד מהמקום השלישי ומהעפלה לגביע אופ"א. לקראת עונת  התמנה לתפקיד מאמן בראשוב, קבוצת נעוריו, אותה הוביל בסיום העונה למקום הרביעי בטבלה, עם ניקוד זהה למקום השלישי, אך בפער שערים נחות. לקטוש פתח עם הקבוצה את עונת, אך סיים את תפקידו בתום הסיבוב הראשון כשהקבוצה ממוקמת במקום ה-13, מקום אחד מעל לקו האדום.
בסוף חודש פברואר 2004 התמנה לתפקיד מאמן אוניברסיטטה קראיובה, אך עוד באותו הערב חזר בו מהסיכום בעקבות מחאה אוהדי הקבוצה שלא רצו לראות אותו בתפקיד. פחות מחודש אחר כך, ב-15 במרץ 2004, התמנה לתפקיד מאמן צילאו פיאטרה ניאמץ, תפקיד בו החזיק עד לסיום העונה. ביולי 2004 התמנה לתפקיד עוזרו של אנגל יורדנסקו בנבחרת רומניה. עם פיטוריו של האחרון בנובמבר של אותה השנה, סיים גם לקטוש את תפקידו לאחר ארבעה חודשים.
בינואר 2005, במהלכה של עונת, החל לקטוש לאמן את אינטר גז בוקרשט מליגת המשנה, אך כעבור שלושה חודשים התפטר מתפקידו כמאמן הקבוצה. באוקטובר 2005 חזר לקטוש למועדון בו הצטיין כשחקן, סטיאווה בוקרשט, כששימש נשיא הקבוצה בפועל תחת הנשיא ג'ורג'ה בקאלי. ב-2 במאי 2006, חצי שנה אחר כך, עזב את התפקיד.
לקראת עונת חזר לתפקיד המאמן, כשקיבל את התפקיד בקבוצת UTA ארד, ובכך חזר לאמן בליגה הבכירה לראשונה מאז סיים את תפקידו בבראשוב כשנתיים וחצי קודם לכן. בעונתו הראשונה על הקווים הוביל את הקבוצה למקום ה-12 ולהישרדות בליגה הבכירה. הוא התפטר מתפקידו ב-30 בספטמבר 2007, זמן קצר לאחר פתיחת עונת, וחודש אחר כך התמנה לראשונה בקריירה כמאמן הקבוצה עמה הוא מזוהה יותר מכל, סטיאווה בוקרשט. לקטוש וסטיאווה החמיצו את האליפות באותה העונה, כשסיימו במקום השני עם נקודה בלבד מתחת לאלופה, צ'.פ.ר. קלוז'.
ב-22 באוקטובר 2008, במהלכה של עונת, עזב לקטוש את סטיאווה בעקבות ההפסד הביתי 3–5 לאולימפיק ליון בשלב הבתים של ליגת האלופות. דורינל מונטאנו, חברו לנבחרת לשעבר, התמנה למחליפו, אך לאחר חודשיים בלבד פוטר מונטאנו על ידי בקאלי ולקטוש הוחזר לתפקיד המאמן הראשי. שלושה מחזורים לסיום העונה, כשקבוצתו נוצחה וירדה מהמקום הרביעי לשביעי ואיבדה סופית את סיכוייה לזכות באליפות, התפטר לקטוש פעם נוספת מתפקידו כמאמן הקבוצה.
ב-28 בספטמבר 2009, זמן קצר לאחר פתיחת עונת, התמנה לקטוש לתפקיד מאמן וסלוי. הקבוצה רשמה עונה מוצלחת תחת הדרכתו של לקטוש, וסיימה את העונה במקום השלישי, שזיכה אותה בכרטיס לשלב הפלייאוף במוקדמות הליגה האירופית. בנוסף, הוביל לקטוש את הקבוצה לגמר הגביע הרומני, אך שם נוצחה וסלוי בדו-קרב פנדלים על ידי קלוז'. בסיום העונה התפטר לקטוש מתפקידו ועבר להתגורר עם משפחתו בספרד.
ב-28 בספטמבר 2010 שוכנע לקטוש לחזור בו מעזיבתו, והתמנה בפעם השלישית לתפקיד מאמן סטיאווה בוקרשט, במקומו של איליה דומיטרסקו שהתפטר מתפקידו. ב-7 במרץ 2011, משלא הצליח להוביל את הקבוצה להתמודד על האליפות, התפטר מתפקידו לאחר הפסד 0–3 לבראשוב.
ב-21 בינואר 2012, במהלכה של עונת, התמנה לקטוש לתפקיד מאמן טרגו מורש. הקבוצה מוקמה אז במקום ה-15 בטבלה, ולקטוש היה למאמנה השלישי באותה העונה. ב-19 במרץ, כעבור חודשיים בלבד ומשלא הצליח לייצב את מצבה של הקבוצה, התפטר לקטוש מתפקידו. הקבוצה ירדה לליגת המשנה בתום העונה.
באוקטובר 2013, לאחר כשנה וחצי מחוץ למגרשים, התמנה לקטוש לתפקיד מאמן יאשי מליגת המשנה. הוא הוביל את הקבוצה למקום הראשון בטבלת הבית שלה בליגה הסדירה, ולמקום הראשון בטבלת הבית שלה בפלייאוף העלייה - ובכך הוביל אותה להעפלה לליגה הבכירה. לקטוש פתח עם הקבוצה את עונת, אך חוזהו הותר בהסכמה הדדית ב-29 באוגוסט 2014, זמן קצר לאחר פתיחת העונה.
ארפאד אורבאן
אַרְפַּאד אוֹרְבַּאן (בהונגרית: Orbán Árpád; גיור, 14 במרץ 1938 – גיור, 26 באפריל 2008) היה שחקן נבחרת הונגריה בכדורגל יהודי-הונגרי, זוכה מדליית זהב אולימפית באולימפיאדת טוקיו (1964) בכדורגל ומאמן כדורגל.
ביוגרפיה
ארפאד אורבאן החל לשחק כדורגל בקבוצתו של "הדוורים של גיור" בשנת 1953. הוא השיג את ההצלחה הגדולה הראשונה שלו כאן כשהפך לאלוף נוער ארצי בשנת 1956. בשנת 1959 הוא עבר למועדון הכדורגל של גיור (בהונגרית: ETO FC Győr), מועדון כדורגל מקצועני הונגרי. המאוחר יותר עבר ל- Rába ETO, שם בילה את השנים המוצלחות ביותר בקריירה שלו. בין המאמנים שלו היו שני כדורגלנים מצוינים לשעבר, נאנדור הידגקוטי, שחקן נבחרת הזהב ההונגרית ופרנץ סוסה.
הוא זכה בשנת 1963 עם קבוצתו באליפות הליגת העל ההונגרית בהפתעה גדולה, לאחר מכן הפך לחבר בנבחרת האולימפית של הונגריה כמגן. בטורניר הכדורגל האולימפי בטוקיו בשנת 1964, היה אחד השחקנים המרכזיים בנבחרת הונגריה שזכתה במדליית זהב אולימפית. בין 1965 ל -1967 זכה שלוש פעמים בגביע הרפובליקה העממית ההונגרית. בשנת 1967 הגיע עם קבוצתו לרבע הגמר בגביע אירופה למחזיקות גביע. הוא פרש ממשחק פעיל בשנת 1972. לאורך הקריירה שלו, שיחק ב -285 משחקי ליגת העל ההונגרית, וכבש שמונה שערים. הוא שיחק אחת עשרה פעמים בנבחרת האולימפית.
לאחר פרישתו
אורבאן סיים תואר מאמן אמן במכללה לחינוך גופני בבודפשט. בשנת 1975 מונה לאחראי על מתקני הספורט של מעדון ETO של ראבה, ומשנת 1985 עד 1990 עבד כמאמן קבוצת המתבגרים של ETO. בשנת 1991 מונה למנכ"ל המתקנים ב- ETO, תפקיד אותו מילא עד 1994. בשנת 1998 נבחר לחבר כבוד של נשיאות ההתאחדות לכדורגל של מחוז גיור-מושון-שופרון.
משפחה
בתו, צ'ילה אורבאן, הייתה שחקנית נבחרת הונגריה בכדוריד בשנות ה-80 של המאה ה-20.
Dear Mr. President
Dear Mr. President (בעברית: אדוני הנשיא היקר) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית, פינק, בשיתוף פעולה עם הלהקה האמריקאית, אינדיגו גירלז. השיר נמצא באלבומה הרביעי של פינק, I'm Not Dead. השיר הוא מכתב פתוח לנשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש. השיר מותח ביקורת על מספר תחומים בממשל של בוש ובכהונתו של בוש, כולל מלחמת עיראק, חוק אף ילד לא נשאר מאחור, התנגדות לנישואים חד-מיניים, ולזכויות להט"ב, חוסר אמפתיה בלתי נתפס כלפי אזרחים עניים ומעמד הביניים, והשתייה והשימוש בסמים של בוש בזמן הקולג'.
"Dear Mr. President" שיצא כסינגל בדצמבר 2006 הפך ללהיט ברחבי אירופה ואוסטרליה. השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון בפלנדריה למשך ארבעה שבועות ובאוסטריה למשך שבוע אחד, תוך שהשיר הגיע לחמישייה הראשונה באוסטרליה, גרמניה ושווייץ. הסינגל היה הסינגל השלישי הנמכר ביותר באוסטריה לשנת 2007 והסינגל השמיני הנמכר ביותר בשווייץ באותה שנה.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-59 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ביקורת
השיר זכה לביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי מוזיקה. כריס ויליאמס, מאנטרטיינמנט ויקלי, תיאר את השיר "עם הדאגה החברתית הפולקית הבלתי תואמת שלו וקווי מחיאות הכפיים של בוש". נטלי ניקולס, מלוס אנג'לס טיימס, אמרה כי פינק משמשת באני דיפרנקו הפנימי שלה בתוך השיר. ג'ון פארלס, מהניו יורק טיימס, ציין שהשיר הוא שיר "משמעותי טוב", "הקטורי" ושהוא "גדל עוד יותר". המגזין PopMatters שיבח את הסינגל.
בארי וולטרס, מרולינג סטון, משבח את פינק על "שכתבה מכתב חריף ב-'Dear Mr. President', [יחד עם ה]השתוללות ההרמונית-עממית-צדקנית עם אינדיגו גירלז". סאל צ'ינקוומני, מ-Slant Magazine, כתב כי "'Dear Mr. President', שמשתמש בחוכמה במילותיו של ג'ורג' וו. בוש נגדו, מחוויר לצד 'וייטנאם שלי'."
ורדון (דג)
ורדון (שם מדעי: Sebastes) הוא סוג של דג במשפחת הוורדוניים (Sebastidae), שמשמש כדג מאכל נפוץ. רוב מיני דג הוורדון חיים בצפון האוקיינוס השקט, אם כי שניים מהם חיים בדרום האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי וארבעה חיים בצפון האוקיינוס האטלנטי. האזור שבו ניתן למצוא את מספר המינים הרב ביותר הוא חופי דרום קליפורניה, שבהם ישנם 50 מיני ורדון.
אקולוגיה
את דגי הוורדון ניתן למצוא באזור פני המים ועד 3,000 מטר לעומק הים. לרוב הם חיים בקרקעית הים, לרוב על גבי סלעים, ומכאן שמם באנגלית - rockfish (דג הסלע). חלק ממיני הוורדון הם בעלי תוחלת חיים גבוהה במיוחד, ונמנים עם הדגים בעלי תוחלת החיים הגבוהה בעולם, כשידוע על כמה מהמינים שעברו את גיל 100 השנים, והפרט המבוגר ביותר שעליו ידוע הוא 205 שנה.
דבונטה גראהם
דבונטה טרל גראהם (באנגלית: Devonte' Terrell Graham; נולד ב-22 בפברואר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
קריירת תיכונים ומכללות
גראהם נולד בעיר ראלי שבקרוליינה הצפונית, ולמד ב"תיכון ברוטון" המקומי. לקראת שנתו האחרונה בתיכון עבר ללמוד ב"אקדמיית ברוסטר" אשר בניו המפשייר, בה למדו בעבר שחקני NBA רבים כגון תומאס רובינסון, ויל בארטון וטי. ג'יי. וורן. בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של ברוסטר שיתף פעולה עם דונובן מיטשל וג'ונה בולדן, ורשם ממוצעים של 17.2 נקודות ו-5.0 אסיסטים למשחק.
בשנת 2014 החל ללמוד באוניברסיטת קנזס, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם קלי אוברה. בעונת 2015/2016 נבחר לחמישיית ההגנה של מחוז ה-Big-12, וסייע לקבוצתו להעפיל לרבע גמר טורניר אליפות המכללות עם ממוצע של 11.3 נקודות למשחק. במשחק רבע הגמר הפסידה קנזס מול אוניברסיטת וילאנובה בתוצאה 59–64, על אף משחק של 17 נקודות מצד גראהם.
בעונתו הרביעית והאחרונה באוניברסיטה, 2017/2018, קלע 17.3 נקודות וחילק 7.2 אסיסטים בממוצע למשחק, והוביל את קנזס לפיינל פור אליפות המכללות. במשחק חצי הגמר קלע 23 נקודות, אך שוב הודח על ידי וילאנובה, אשר המשיכה לזכייה באליפות המכללות. בסיום העונה זכה גראהם בפרס השחקן המצטיין של מחוז ה-Big-12, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First Team All-America) לצד טריי יאנג, ג'יילן ברנסון, מרווין באגלי ודיאנדרה אייטון.
שארלוט הורנטס
בדראפט ה-NBA 2018 נלקח גראהם בבחירה ה-34 על ידי אטלנטה הוקס, ומיד נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס. בעונת הרוקי שלו לא הרשים במיוחד, וקלע 4.7 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו של קמבה ווקר. במשחק הראשון של עונת קבע שיאי קריירה של 23 נקודות ו-6 שלשות במשחק מול שיקגו בולס, ובמשחק העוקב שוב קלע 6 שלשות ושבר את שיאו האישי עם 24 נקודות מול מינסוטה טימברוולבס. במשחק השביעי של העונה ניפץ את שיא הקריירה כשקלע 35 נקודות בניצחון ההורנטס מול אינדיאנה פייסרס. כשבוע וחצי לאחר מכן קלע 9 שלשות במשחק מול ניו יורק ניקס, כולל שלשת הניצחון אשר העניקה לקבוצתו את הניצחון בתוצאה 103–102. ב-4 בדצמבר 2019 קלע 33 נקודות עם 10 שלשות מול גולדן סטייט ווריורס, ושבעה ימים לאחר מכן רשם שיא קריירה חדש של 40 נקודות במשחק מול ברוקלין נטס. לאורך אותה עונה הוביל את ההורנטס הן בנקודות (18.2) והן באסיסטים (7.5) בממוצע למשחק.
ניו אורלינס פליקנס
באוגוסט 2021 הועבר גראהם לניו אורלינס פליקנס, במסגרת טרייד משולש עם ממפיס גריזליס.
סן אנטוניו ספרס
ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס בתמורה לג'וש ריצ'רדסון. יום לאחר מכן ערך את הופעתו הבכורה כשקלע 31 נקודות והפך לשחקן סן אנטוניו שקולכ הכי הרבה נקודות בבכורה בהיסטוריה.
רמי יוסיפוב
רם (רמי) יוסיפוב (נולד ב-30 במאי 1966) הוא גיטריסט ישראלי, מוזיקאי, מלחין ומפיק מוזיקלי וחבר בלהקת טיפקס.
קריירה
יוסיפוב נולד בחולון וב-1989 הצטרף ללהקת "טיפקס". הוא הלחין ללהקה מספר שירים, בהם "ביום שייפלו הכוכבים", "ואתה", "ואלס הזמר" ו"שיר סופה בים" (שהוקלט גם כקטע אינסטרומנטלי בשם "הבלדה לסופי").
לאחר כעשרים שנה במהלכן הלהקה נודעה בציבור, היא נבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון עם השיר "Push the Button" (כפתור אדום). בשנת 2009 התפרקה הלהקה.
יוסיפוב מופיע במופע "רמי מארח" בשיתוף אמנים שונים ובניהם גלעד אפרת (קונטרבס), אבי אגבבה (כלי הקשה) וקרן נעמן (שירה).
בנוסף לפעולתו כגיטריסט להקת טיפקס, מופיע רמי ברחבי הארץ עם אמנים שונים ובהרכבים מגוונים, בניהם גלעד אפרת, איתו גם יצר אלבום במשותף. הוא הופיע כנגן עצמאי ובהרכבים מספר פעמים בפסטיבלי מוזיקה שונים ובהם פסטיבל ישראל, פסטיבל סולם יעקב ופסטיבל אבו גוש. בשנת 2021 הופיע עם יצירותיו בפסטיבל הג'אז באילת.
חיים אישיים
יוסיפוב גרוש ולו שלושה ילדים. הוא מתגורר בבנימינה ומלמד גיטרה. הוא חובב סרטי טבע ובהופעותיו מוקרנים קטעי סרטי טבע ממקומות שונים בעולם.
מוח'מאס
מוח'מאס (בערבית: مُخماس) הוא כפר פלסטיני בהרי בנימין המשתייך לנפת אל-קודס של הרשות הפלסטינית. הוא ממוקם 8 ק"מ צפונית מזרחית לירושלים. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2021 מנתה האוכלוסייה כ-2,500 תושבים.
היסטוריה
הכפר משמר את שמה של העיר המקראית מכמש, המזוהה על-ידי החוקרים בחורבה בשם "ח'רבת אל-חרה אל-פוקא" השוכנת בתוך הכפר או ב"תל מרים" הסמוך.
בכפר התגלו חרסים מתקופת הברונזה התיכונה (1%), מתקופת הברזל א' (58%), תקופת הברזל ב' (14%), הפרסית (10%), ההלניסטית (19%), הרומית (12%), הביזנטית (18%), ימי הביניים (4%), והעות'מאנית (10%).
בשנות ה-80 נחשפו בכפר ארבעה מקבצים של קברים, ובהם לפחות 70 מערות קבורה מימי הבית השני. בכניסה לאחד המערות נמצא ציור של מנורת שבעת הקנים, לצד כתובת בכתב העברי הקדום. תגליות נוספות מהכפר כוללות גלוסקמה ועליה חרות השם "שמעון ל[וי]" בכתב עברי. ממצאים אלו הובילו את החוקרים למסקנה כי במכמש התגוררו משפחות כהונה יהודיות עד מרד בר-כוכבא בראשית המאה השנייה לספירה.
העת החדשה
מוחמאס הופיעה במרשם האוכלוסין העות'מאני של שנת 1596 כישוב בנפת ירושלים תחת השם "מיח'מס". בכפר נמנו 24 משקי בית, כולם מוסלמים. הם שילמו מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית, כולל חיטה, שעורה, עצי זית, עצי פרי, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות, סך הכל 2,200 אקצ'ה.
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר במוח'מאס בשנת 1863, וציין כי לתוך בתי הכפר החדשים שובצו אבני גזית עתיקות. בנוסף, כתב כי ראה בכפר כ-30 בורות מים ואסמים חצובים בסלע, לצד חורבות של בניינים עתיקים.
על פי מפקד שנערך בשנת 1931 על ידי שלטונות המנדט הבריטי, במוחמ'אס הייתה אוכלוסייה של 404 תושבים, ב-80 בתים. משנת 1995 נכללים 870 דונמים משטח הכפר שהם 6.4% בשטח B ו12,770 דונם (93.6%) בשטח C. קרקע מהכפר הופקעה לטובת שער בנימין, לסלילת כביש 60 וכביש 457 וכן 258 דונם שהופקעו לבניית בסיס צבאי ממזרח לכפר.
דופלגנגר
דופלגנגר (מגרמנית: Doppelgänger), הוא אדם שנראה בדיוק כמו אדם אחר אך ללא קרבה ביולוגית.
אטימולוגיה
המילה דופלגנגר היא שם עצם אשר נלקח במקור מהשפה הגרמנית ואשר נוצר על ידי שילוב של שני שמות העצם – דופל ("כפול" או "העתק") וגנגר ("זה שנודד").
יישומים מדעיים
התופעה המדעית הנקראת Heautoscopy נחשבת לאחד הוריאנטים של הכפלה העצמי. בווריאנט זה, האדם עומד בפני הכפיל או הדופלגנגר שלו, אשר לעיתים יכול לשקף את המראה החיצוני של אותו אדם, ולעיתים אחרות לא. ללא קשר למאפיינים הוויזואלים, הדמות ההזויה נתפסת ככפיל של האדם. הרגשת האדם כשייך לכפיל שלו עצמו נלווית בדרך כלל לשינויים במודעות הפיזית כגון קלילות יוצאת דופן של הגוף, אשליות וסטיבולריות, או תחושות תלישות.
Heautoscopy היא תופעה אשר תוארה בטווח רחב של הפרעות נוירולוגיות כגון אפילפסיה, מיגרנה, ונאופלזיה, זאת לצד הפרעות פסיכיאטריות שונות כמו סכיזופרניה, דיכאון, חרדה והפרעות דיסוציאטיביות. במסגרת אותן הפרעות, Heautoscopy נחשבת להסבר אפשר לתופעת הדופלגנגר.
פרעות אוג'דה וג'ראדה
פרעות אוג'דה וג'ראדה היו סדרה של פרעות כנגד היהודים בערים אוג'דה וג'ראדה שבצפון-מזרח מרוקו שפרצו ב-7 ביוני 1948. במהלך הפרעות נרצחו 42 יהודים, כולל רב קהילת ג'ראדה ומשפחתו, וצרפתי לא-יהודי אחד.
רקע היסטורי
ב-14 במאי 1948 הוכרזה הכרזת העצמאות של מדינת ישראל. יהודים רבים ממרוקו היו מעוניינים לעלות למדינה החדשה, והעיר אוג'דה הייתה מוקד מעבר ממרוקו לאלג'יריה ומשם לישראל עבור מאות יהודים. המוסלמים במרוקו מצדם, הזדהו עם המאבק הכלל-ערבי כנגד מדינת ישראל הצעירה, וראו בעין רעה את עזיבתם של יהודים לישראל. העיתונות הלאומנית המרוקאית (ובמיוחד עיתון "אל עאלם") כללה דברי הסתה נגד יהודים בפרסומים שונים שלה. מלך מרוקו מוחמד החמישי נאם יום למחרת הכרזת העצמאות נאום אנטי-ישראלי חריף, בו גם הזהיר את יהודי מרוקו "להימנע מכל צעד שייחשב כסולידריות עם התוקפנות הציונית, מה שעלול לפגוע בזכויותיהם או אזרחותם המרוקאית". עם זאת גם קרא לשמירה על היציבות ולרגיעת רוחות במרוקו.
פרעות אוג'דה וג'ראדה התרחשו בעוד מרוקו היא מדינת חסות של צרפת. משטר החסות (פרוטקטורט) של צרפת על מרוקו נמשך משנת 1912 ועד שנת 1956. בתקופה זאת חל שיפור במצבם הביטחוני של היהודים במרוקו ביחס לתקופה הפרה-קולוניאלית, למעט מאורעות התריתל של שנת 1912 עם תחילת הפרוטקטורט. במהלך מלחמת העולם השנייה חלה הרעה במצב היהודים במרוקו כמו בשאר שטחי החסות של משטר וישי, אך לאחר המלחמה הוסרו הסנקציות שהוטלו עליהם. בתקופת הפרוטקטורט הצרפתי צמחו הפערים התרבותיים והפוליטיים בין יהודים ומוסלמים במרוקו. בעוד שהיהודים על פי רוב נטו להזדהות עם השלטון הצרפתי ולאמץ את השפה הצרפתית, במיוחד בהשפעת מערכת החינוך מטעם כל ישראל חברים ורשתות חינוך אחרות, המוסלמים במרוקו הזדהו על פי רוב עם המאבק הלאומי המרוקאי כנגד צרפת. פערים אלה תרמו גם כן להגברת העוינות נגד יהודים.
הפרעות
עוד בימים שקדמו לפרעות נשמעו איומי רצח כלפי יהודים, וביום תחילת הפרעות, ה-7 ביוני 1948, לא הופיעו עובדים מוסלמים לעבודה אצל מעסיקיהם היהודים. האירועים החלו בעיר אוג'דה בשעה 9:30 בבוקר. אספסוף חמוש בגרזינים וסכינים התקהל ב"שוק אל יהוד" באוג'דה ורצח חמישה אנשים מתוכם 4 יהודים וצרפתי אחד. המשטרה השתלטה לבסוף על האירוע וההמון התפזר. ביום למחרת, ה-8 ביוני, הפרעות התפשטו גם לעיר השכנה, עיר מכרות הפחם ג'ראדה. בעיר הופצה השמועה שיהודי רצח מוסלמי, בעקבותיה הרוחות התלהטו, והתחולל טבח נורא ביהודי המקום. 38 יהודים נוספים נרצחו, ביניהם רב הקהילה משה כהן ומשפחתו. מספר הנרצחים בשני הימים הגיע בסה"כ ל-42 איש, ועוד 55 שנפצעו בידי מוסלמים, וכמו כן נבזזו חנויותיהם ובתיהם של היהודים לקול צהלולי השמחה של הנשים המוסלמיות שצפו באירועים. בין ההרוגים היהודים מצויים 10 ילדים ו-10 נשים. 35 מוסלמים הועמדו לדין בפני בית דין צבאי צרפתי בקזבלנקה בעקבות הטבח. 2 נאשמים נידונו למוות, 2 לעבודות פרך לכל חייהם, והנותרים, לעונשים שונים.
הפרעות זעזעו באופן עמוק את יהדות מרוקו ובשנה שאחריהן עלו לישראל 18,000 יהודים ממרוקו.
מונדיאל 2034
מונדיאל 2034 יהיה טורניר גביע העולם בכדורגל ה-25 של פיפ"א.
בחירת המארחת
תהליך בחירת המארחת למונדיאל טרם התחיל. עם זאת, הוצעו כמה הצעות מוקדמות למונדיאל 2034. המדינות הבאות הביעו עניין באירוח המונדיאל:
אסיאן
מאוחר יותר, מלזיה פרשה מהמעורבות במכרז לאירוח המונדיאל, אך סינגפור ומדינות אחרות באסיאן המשיכו במסע הפרסום להגיש הצעה משותפת למונדיאל בשנת 2034. בפברואר 2017 קיימה אסיאן שיחות על השקת הצעה משותפת במהלך ביקורו של נשיא פיפ"א ג'אני אינפנטינו ביאנגון, מיאנמר. ב-1 ביולי 2017 אמר סגן יו"ר ההתאחדות הכדורגל באינדונזיה כי בשל שיקולים גאוגרפיים ותשתיות והפורמט המורחב של המונדיאל (48 נבחרות), לפחות שתיים או שלוש מדינות של אסיאן יחדיו יהיו בעמדה הדרושה לאירוח משחקים.
בספטמבר 2017, בכיר בהתאחדות הכדורגל התאילנדית אישר כי ההתאחדות "ניצלה את האינטרס שלה להציע ולארח במשותף את מונדיאל 2034 עם אינדונזיה. באותה הזדמנות, המזכיר הכללי של התאחדות הכדורגל של אסיאן, אישר כי אינדונזיה ותאילנד יגישו הצעה משותפת. אינדונזיה הייתה הנבחרת האסייתית הראשונה והמדינה היחידה בדרום מזרח אסיה שהשתתפה בגביע העולם, כאשר המדינה היה ידוע בשם איי הודו המזרחיים ההולנדיים.
עם זאת, ביוני 2018, אחד מחברי הוועד הפועל של פיפ"א שהוא גם נשיא לשעבר של התאחדות הכדורגל המלזית הביע עניין להצטרף לאינדונזיה, וייטנאם ולתאילנד באירוח המונדיאל. ארבע המדינות אירחו במשותף בעבר את גביע אסיה בכדורגל ב-2007.
ביוני 2019 הודיע ראש ממשלת תאילנד, פריות צ'אן-אוצ'ה, כי כל 10 מדינות אסיאן ישיקו הצעה משותפת לארח את מונדיאל 2034. זאת תהיה ההצעה הראשונה של עשר מדינות בהיסטוריה של המונדיאל.
ב-9 באוקטובר 2019 הציעו חמש מדינות אסיאן רשמית לארח את מונדיאל 2034. תאילנד תוביל את היוזמה.
מצרים
שר הספורט והנוער של מצרים אמר כי מצרים שוקלת להציע הצעה לארח את מונדיאל 2034. הצעה כזו צריכה להיות מוגשת על ידי ההתאחדות הלאומית לכדורגל ולא על ידי המדינה.
זימבבואה
שר התיירות של זימבבואה אמר כי זימבבואה תציע לארח את מונדיאל 2034. הרעיון שלו הוא שהארארה (בירת זימבבואה) תשמש כעיר המארחת אך בשיתוף עם ערים מרכזיות אחרות באזור כמו מפוטו, יוהנסבורג, גאבורון ולוסקה. כל הערים האלה נמצאות במרחק טיסה של שעה וחצי אחת מהשנייה.
הביעו עניין באירוח
סקירה כללית של המדינות המועניינות באירוח:
אוסטין אברמס
אוסטין נואה אברמס (באנגלית: Austin Noah Abrams; נולד ב-2 בספטמבר 1996) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה
אברמס נולד וגדל בסרסוטה, פלורידה שבארצות הברית. הוא בנם של לורי ובראדלי אברמס, שניהם רופאים. משפחתו של אביו היא אשכנזית וממוצא יהודי-רוסי ויהודי-בלארוסי. נחשף לראשונה למשחק בגיל חמש כאשר, אמו רשמה אותו למחנה משחק כדי לעזור להתגבר על הביישנות שלו.
בתפקידו הראשון בתיאטרון, אוסטין גילם את צ'יפ בהפקה של "היפה והחיה". כמה מהשחקנים שהיוו לו השראה כוללים את הית' לדג'ר, רוברט פטינסון, כריסטופר אבוט, אדם דרייבר, דניאל קלויה וראיין גוסלינג.
קריירה
בשנת 2011 שיחק לראשונה במותחן הפעולה "שעון מתקתק" בכיכובו של קובה גודינג ג'וניור.
בשנת 2015 שיחק בדרמת המתח "הקרבה" אודות ארבעה נערים מעיירה קטנה בטקסס הנאבקים במצפונם לאחר תאונה טרגית.
בשנים 2015–2016 אוסטין גילם את רון אנדרסון בסדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים" במהלך העונות החמישית והשישית. בשנת 2017, הוא השתתף בסרטו של קייל וילאמובסקי "כל סוף הקיץ" בו גילם את האנטר גורסקי, נער בן 16 מרושע, שמקדיש מעט תשומת לב למושא אהבתו של חברו הטוב קונרד. עוד בשנת 2017, אברמס שיחק בתפקיד טרוי בסרט הדרמה הקומית "מה עם בראד?".
בשנת 2018, גילם את ג'קסון ברבר בסדרת הטלוויזיה "האמריקאים". בשנת 2019, שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "סיפורים מפחידים שמספרים בחשכה", בשנת 2019, החל לגלם את דמותו של אית'ן לואיס בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אופוריה", אשר מבוססת על הסדרה הישראלית באותו שם שיצרו טמירה ירדני, רון לשם ודפנה לוין.
בשנת 2020 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "דאש ולילי" בנטפליקס. באותה שנה הוא שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הרומנטית בהפקת אמזון "קמיקאל הארטס".
בשנת 2022 שיחק בסרט הנעורים "עושות נקמה" מבית נטפליקס, בתפקיד הגברי הראשי בתור מקס ברוסארד, תלמיד יהודי הלומד בבית הספר התיכון ביחד עם דמויותיהן של מאיה הוק וקמילה מנדס.
יעל קרת
יעל קרת (נולדה ב- 3 בספטמבר 1986 בירושלים) היא פסנתרנית ישראלית.
לימודים
קרת החלה את לימודי הפסנתר אצל חוה ערמון בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב, שם למדה משנת 1994 עד 2001. היא בוגרת בית הספר לאמנויות תלמה ילין. במהלך לימודיה שם הופיעה כסולנית עם תזמורת בית הספר בישראל ומחוצה לה.
משנת 2001 יעל קרת היא תלמידתו של פרופ' תומר לב בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, אותו סיימה בהצטיינות. כמו כן היא בעלת תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב. היא בוגרת יחידת הנגנים הצעירים של המרכז למוזיקה ירושלים. במסגרת זו השתתפה בקונצרטים קאמריים ובהקלטות לרדיו. היא השתלמה אצל מאריי פרחיה בכיתות אמן בלונדון ובירושלים ולמדה אצל דניאל בארנבוים בברלין ואצל דמיטרי בשקירוב. בתקופת שהותה בברלין הופיעה עם תזמורת דיוואן מזרח-מערב בניצוח בארנבוים.
בשנת 1999 השתתפה קרת בסדנה מוזיקה קאמרית של אפל היל בארצות הברית, הצעירה במשתתפי הסדנה. בפסטיבלי מוזיקה שונים בעולם השתלמה בכיתותיהם של מנחם פרסלר, ליאון פליישר, סטיבן איסרליס, יוסף קליכשטיין, מרים פריד ועוד.
קריירה
קרת הופיעה בפסטיבל זלצבורג עם תומאס המפסון ועם הזמרת ולטראוד מאייר ניגנה בבית האופרה בבאדן-באדן ובמוזיאון הלובר בפריז. היא ניגנה גם עם אמנים ישראלים כמו גיא בראונשטיין, עמיחי גרוס, אבי אביטל ורינת שחם.
יעל קרת עובדת באופרה הישראלית החדשה כפסנתרנית חזרות, מנהלת מוזיקלית, מנחה קונצרטים וכותבת תוכן. היא משתתפת בפעילויות הפרויקט הקאמרי הישראלי, המופיע ברחבי הארץ ומעודד יצירה ישראלית מקורית פרי עטם של מלחינים ישראלים צעירים.
בקיץ 2003 ניגנה עם התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ובנובמבר 2018 הופיעה במסגרת הסדרה "קאמרי בצהרי שישי" של תזמורת זו בתוכנית של שירים בנושא עונות השנה, עם זמרות האופרה הישראלית דניאלה סקורקה, מורן אבולוף וענת צ'רני. במרץ 2007 הופיעה כסולנית בסדרת קונצרטים של הקאמרטה הישראלית ירושלים בניצוח אבנר בירון
אוסף הסינגלים
אוסף הסינגלים (באנגלית: The CD's Collection) הוא מארז התקליטורים הראשון של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ב-2 בנובמבר 2003, על ידי חברות התקליטים דנה מיוזיק ו-IMP רקורדס. הוא יצא לחנויות במהדורה מוגבלת, לכבוד חגיגות העשור לקריירה שלה, ולאחר 10 שנים מיציאת האלבום, דנה אינטרנשיונל (1993).
מארז התקליטורים כלל 18 סינגלים שהופצו במהלך הקריירה של אינטרנשיונל, כמו גם את כל שבעת הסנגלים מאלבומה, החלום האפשרי (2002).
רקע
אוסף הסינגלים כולל 18 סינגלים שהוציאה אינטרנשיונל משנת 1993 ועד שנת 2003. בין היתר, נכללה גרסה מחודשת ל-"Cinquemilla" בשם "AloRaroLa". אותה הגרסה הוקלטה לכבוד יציאתו של מארז התקליטורים. במארז התקליטורים ישנם שמונה תקליטורים בסך הכול, כשבכל תקליטור – רצועה אחת או יותר (בהתאם לסינגל).
מארז התקליטורים נמכר בלמעלה מ-8,000 עותקים בישראל, וזכה להצלחה רבה ביחס ליציאתו המוגבלת.
ביצות אל-אהואר בדרום עיראק
ביצות אל-אהואר (בערבית: أهوار جنوب العراق; תעתיק מדויק: אהואר ג'נוב אל-עראק; המוכרות גם בשם "הביצות של דרום עיראק") הן אזור ביצות הממוקם בדרום עיראק ובדרום-מערב איראן. האזור נחשב חלק מאזור מסופוטמיה ההיסטורי וזוהה על-ידי תאולוגים וקרטוגרפים כאחד האזורים האפשריים למיקומו של גן העדן התנ"כי. הביצות הן גוף מים עצום שממוקם באמצע נוף מדברי, ומספק בית גידול לאוכלוסיות מגוונת של עופות, חיות בר וצמחים. עד שנות ה-70 השתרעו הביצות על שטח שנע בין 15 ל-20 אלף קמ"ר, ונחשבו כמערכת האקולוגית הגדולה ביותר של ביצות באירואסיה המערבית ומהגדולות בעולם כולו.
רבים ממי האזור יובשו במחצית השנייה של המאה ה-20, ובייחוד בשנות ה-90, לאחר פלישת צבא עיראק לאזור, בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין. כך שבשנת 2003 נותרו רק כ-10% משטחי הביצות. באותה שנה הכיר אונסק"ו בביצות כאזור לשימור ובשנת 2005 החלו מאמצים לשקמו על-ידי הארגון ועל-ידי מתנדבים מכל העולם.
גאולוגיה והיווצרות הביצות
הביצות ממוקמות בדרום עיראק ובדרום מערב איראן ובכך יוצרות מערכת אקולוגית חוצת גבולות. האזור מחולק לשלושה אזורים מרכזיים: הראשון הוא ביצות אל-חַמַאר, השני הוא הביצות המרכזיות, והשלישי הוא ביצות אל-חוויזה. הביצות המרכזיות שוכנות בין נהר הפרת (ממערב) והחידקל (ממזרח), ומקבלות את מימיהן בעיקר מנהרות אלו. בדרום עיראק הנהרות מתלכדים לתעלה מאוחדת קצרה, נהר שט אל-ערב, ברוחב של עשרות מטרים, שנשפך למפרץ הפרסי.
באלפי השנים האחרונות עוצבו הביצות מבחינה גאולוגית על-ידי מספר גורמים: תנועות טקטוניות, שינויים אקלימיים, משקעים ושינוי מפלס הים. נסיגת הים לכיוון דרום הובילה לשינוי אקלימי שהפך את האזור לצחיח, ייבש את הביצות הקדומות וגרם בין היתר לשקיעתן של הערים הגדולות בדרום מסופוטמיה.
שרידי הערים העתיקות ארך (אורוק), אור וארידו, נמצאות כיום במדבר אך במקור ישבו ליד ביצות מים מתוקים שנסוגו או הפכו למלוחות לפני התייבשותן. תהליך עלייתם ונפילתם של מרכזים עירוניים גדולים אלה מדגים את ההשפעה של הנוף הלא יציב של החידקל והפרת.
בכל שנה יש באזור הביצות שיטפונות שמקורם בנהרות הגואים וגורמים עם עליית מפלסם להצפות בחלק הדרומי של הביצות. המים שמגיעים בגאות דוחפים את המים מהשנה הקודמת, כך שהמפלס עולה ומציף מחדש את שטחי הביצות. הגאות מתרחשת בדיוק בעונת השרצת הדגים, שתלויים למחייתם במים הטריים, דוגמה למחזור חיים טבעי שתלוי בהצפות.
החי והצומח
אזור הביצות הוא אחד מאתרי המגוון האקולוגי החשובים בעולם המכיל מגוון של בעלי חיים וצמחים. מוערך שבעבר עברו באזור כ-3 מיליון עופות מ-100 מינים שונים בנדידתן בין אפריקה ומרכז אסיה. כיום יותר מ-197 מינים של עופות מים נודדים הקשורים לאזור מתיישבים באזור הביצות, ומבלים את תקופות החורף במהלך נדידתם במערב אירואסיה, הנילוס והאירואסיה-אפריקה. מספר העופות הנודדים המשתמשים בביצות גדל במקביל למצב שיקום הביצות. עוד חיים בשטחי הביצות מגוון יונקים ודגים ייחודיים לאזור. בין בעלי חיים אלה ניתן למצוא תת-מינים מוגבלים של תאו הביצות, לוטרות, חזירי בר, ועוד. הביצות משמשות גם בית גידול חשוב למיני בעלי חיים ימיים רבים אחרים שנעו הלוך ושוב בין הצומח בביצות לבין המים הפתוחים של המפרץ הפרסי. המגוון הביולוגי של הביצות היה ועודנו אחד העשירים והמגוונים בעולם, ומעניין לבחון את הניגוד הדרמטי בין אזור עשיר זה לבין השממה הקרובה האופיינית למדבר.
דמוגרפיה
בין האלף הרביעי לאלף השלישי לפנה"ס, התפתחו בשולי הביצות כמה מהמרכזים העירוניים הקדומים והחשובים ביותר של האנושות: ארך (אורוק), אור וארידו. בערים אלו נמצאו המקורות הראשונים של הכתיבה, האדריכלות המונומנטלית וטכנולוגיות המעידות על חברות מפותחות. זאת הסיקו החוקרים מהמגוון האדיר של הטקסטים והראיות הארכאולוגיות שנמצאו באזור. אותן ראיות מעידות על חשיבות הביצות לכלכלת האזור, ולעיצוב האמונות הדתיות של התרבויות בדרום מסופוטמיה. באזור זה, שנחשב כמקור הציוויליזציה האנושית, נתגלו טכנולוגית ההשקיה שהיו מבין הראשונות שפותחו בהיסטוריה האנושית.
היסטוריה
לאחר התמוססות הקרחונים בעידן הקרח האחרון, הגיעו לאזור דרום עיראק של ימינו תושביו הראשונים מהמפרץ הפרסי. אחת ההשערות היא שתושבי הביצות התיישבו במקום לאחר שירדו מהסהר הפורה של הרמה הפרסית. בין האלף הרביעי לשלישי לפנה"ס, הגיעו השומרים, ויצרו את הציוויליזציה הראשונה בעולם בגבול הביצות (באזור המכונה מסופוטמיה). כפי שצוין לעיל, הציוויליזציה שהוקמה פרחה במיוחד בזכות רתימת המים להשקיה של יבולים לאורך כל השנה. ככל שהתפתחה מסופוטמיה העתיקה התמזגו השומרים עם האכדים והבבלים והשפיעו גם על האשורים. לאורך כל ההיסטוריה האנושית מהעת העתיקה ועד לימינו אנו, שימשו הביצות כמקום מפלט אידיאלי מהשלטונות המרכזיים. במהלך אלפי השנים התעצבה אוכלוסיית האזור שנקראת כיום "ערביי הביצה" הידועים בערבית בשם "מעדאן".
רוב ערביי הביצה הם מוסלמים סונים, אך ביניהם מיעוט של סאבאים-מנדעים ויש תאוריות לפיהן הם צאצאיהם של השומרים הקדומים בציוויליזציה שנמשכת כ-5000 שנה ברצף. זאת ניתו להסיק, כך טוענים חוקרים, מדפוסי החיים של התושבים, המבנים בהם הם מתגוררים, הציוד בו הם משתמשים לדייג ולחקלאות (סירות (דוגיות) ייחודיות לאזור), מנהגים שמקורם בעולם העתיק, ועוד. ה"מעדאן" חיים בצורת חיים שבטית, בכפרים מבודדים של בתי-קנים משוכללים, שלעיתים קרובות מגיעים אליהם רק בסירה. דגים, גידול אורז, תאו מים ומשאבים אחרים משמשים אותם בחיי היומיום שלהם. עד לחורבן השטחים האחרונים על ידי הצבא העיראקי בתקופת מלחמת המפרץ ואחריה, חיו תושבי האזור במשך אלפי שנים בצורת חיים ברת קיימא מבחינה אקולוגית.
בשנות ה-50 של המאה הקודמת חיו באזור כ-400,000 ערביי ביצות. בסוף שנות ה-80 (לאחר המלחמה עם איראן) נותרו במקום פחות ממחצית התושבים, בעיקר בשל ייבוש הביצות ומעבר של התושבים המקומיים לערים. ב-1993 נותרו באזור רק כ-50 אלף תושבים. לקראת שנות ה-2000 אוכלוסיית האזור הצטמצמה לכ-20,000 תושבים בעקבות ייבוש הביצות והנקמה האלימה שביצע צבא עיראק בתושבי האזור (ראו להלן). רק בשנת 2003, לאחר הפלישה של ארצות הברית לעיראק ונפילת שלטונו של סדאם חוסיין, החלו תושבי הביצות המקוריים (ערביי הביצות) לחזור לאזור.
ייבוש הביצות ומלחמת המפרץ
משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד שנות ה-2000 החל תהליך של ייבוש הביצות. פעולות הייבוש נבעו ממניעים שונים: פוליטיים, ביטחוניים ואתניים. המשטר של סדאם חוסיין הוא סוני, אך אזור זה הוא כמעט לגמרי שיעי. בנוסף, בשנות ה-70 וה-80 בנתה ממשלת טורקיה סכרים שגרמו לעצירת המים של הפרת והחידקל ולייבוש חלקים מהביצות. מצב הביצות החמיר לאחר סיום מלחמת המפרץ הראשונה בה ייבש ממשלו של סדאם חוסיין כ-20 אלף קמ"ר של ביצות. בתחילת שנות ה-90 -של המאה ה-20, מיד לאחר מלחמת המפרץ הראשונה, עודדה ארצות הברית התקוממות שיעית בדרום עיראק במטרה לערער את יציבות שלטונו של סדאם חוסיין. דבר זה הוביל לכך שממשלו של סדאם ביקש להתנקם בתושבים השיעים על-ידי תקיפת המתנגדים שהתמקמו ודרום תוך ייבוש הביצות שבהן הסתתרו. בעזרת כוח אווירי, ובפקודתו של סדאם חוסיין, תקף צבא עיראק את המתנגדים וכך נהרגו ללא הבחנה אלפי ערבים מערביי הביצות. בנוסף, סדאם הפיץ תעמולה שבה נטען כי ערביי הביצות אינם ערבים "אמיתיים". הוא הרחיק לכת עד כדי דה-הומניזציה שלהם והשוואתם לקופים. על-ידי כך התיר סדאם חוסיין את דמם של אותם תושבים והכשיר את הריגתם.
נקמתו של סדאם כללה הרס סביבתי שכוון נגד תושבי הביצות. חיילי צבא עיראק שרפו קנים, הרעילו דגים וחמור מכל - ייבשו אזורים מרכזיים בביצות. המהנדסים עליהם הפקיד סדאם את משימת ייבוש הביצות, החלו את הייבוש באמתלה של החזרת הביצות לייצור חקלאי מוגבר (כפי שהושג במקומות אחרים בעולם אחריי יבוש הביצות).
היקף ההרס של שטחי הביצות היה עצום. בתוך כחצי עשור, יותר מ-90 אחוז ממי הביצות יובשו בגלל הקמת רשת מקיפה של סכרים, תעלות והסטות. האוכלוסייה המקומית הצטמצמה בצורה דרמטית, המגוון הביולוגי באזור צנח ומינים רבים של בעלי חיים הוכחדו. שלטונו של סדאם הצליח להשיג תחילה את התוצאה לה ייחל – טיהור אתני של ערביי הביצות. התושבים ששרדו את הריסת כפריהם נמלטו מהביצות, ורבים מהם היגרו אל מעבר לגבול, לאיראן, שם החלו את תקופת שהותם הארוכה במחנות הפליטים. אחרים היגרו לאירופה או לאמריקה. רק לאחר שנת 2003 ונפילת שלטונו של סדאם חוסיין, החלו תושבי הביצות לחזור אל האזור.
האו"ם קבע כי מעשי שלטונו של סדאם חוסיין באזור היו אסון אקולוגי הדומה מבחינת הפגיעה בסביבה להשמדת יערות הגשם באמזונס.
שיקום הביצות
לאחר נפילת שלטונו של סדאם חוסיין, זכה נושא שיקום הביצות לתשומת לב עולמית, מתוך רצון לשחזר את גן העדן המקומי. בשנת 2003 הייתה עיראק כפופה לשליטת צבא ארצות הברית ולשלטון הרשמות הזמנית של הקואליציה בבגדאד שאישר את פרויקט שיקום הביצות. עובדה זו הביאה פעילים שונים של איכות הסביבה מרחבי העולם לעזור בשחזור הביצות ושיקומן, מה שאף החזיר אלפי תושבים לאזור. בשנת 2003 לדוגמה, התגוררו בעיר צ'יבֵּאיש שבלב הביצות כ-6,000 אנשים, אך נכון לשנת 2017 גרים בה כ-70 אלף אנשים. התושבים שחזרו להתגורר באזור מתפרנסים מחקלאות, מדייג, ועוד. בנוסף לכך, התעשיות המקומיות מזהמות פחות מאשר בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין, בזכות רגולציה ופיקוח, דבר שתורם רבות לשיקום הביצות. שטחי טבע רבים מאזורי הביצות שוקמו, אך נותרו שטחים שיהיה קשה להשיבם למצבם המקורי זאת מכיוון שבתקופת ייבוש הביצות על-ידי ממשל סדאם חוסיין, נבנו בטורקיה סכרים נוספים, שאינם מאפשרים כיום שחזור מלא של הביצות מכיוון שמים רבים שהיו מגיעים בעבר לביצות מהפרת והחידקל לא מגיעים עדיין לביצות.
ז'ארקו יובאנוביץ'
יובאנוביץ נולד באחת משכונותיה של בלגרד. במהלך מלחמת העולם השנייה היה כלוא בשלושה מחנות ולבסוף חבר לפרטיזנים היוגוסלבים. חלק ממשפחתו נספו במלחמה. ב-1964 עבר לפריז, בצרפת.
הוא היה פעיל בפוליטיקה הצוענית והשתתף בשני קונגרסים צועניים בינלאומיים, ב-1971 ליד לונדון וב-1978 בז'נבה. בקונגרס השני התמנה לתפקיד שר התרבות הצועני.
Tony Bennett’s Greatest Hits Volume 7
Tony Bennett’s Greatest Hits Volume 7 (בעברית: הלהיטים של טוני בנט, כרך 7) הוא אלבום להיטים של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1973 חברת התקליטים ורב רקורדס, לאחר שהוקלט בחודשים ספטמבר 1972 עד יוני 1973.
אבזם
אבזם הוא אביזר המשמש לחיבור או הידוק של שני פריטים זה לזה – כגון הקצוות של חגורה, נעליים וכדומה.
לפני המצאת הרוכסן, נעשה שימוש רב באבזמים להידוק של נעליים מסוגים שונים.
היסטוריה
אבזמים שימשו ביוון העתיקה וברומא – במיוחד בפרטי לבוש צבאיים. האבזמים היו נפוצים בהמשך גם בתרבות הקלטית. בשל הפשטות והעמידות של האבזם, הוא הפך פופולרי במיוחד ברתמות – במיוחד בנעליים ובמגפיים (במיוחד לפני המצאת הרוכסן).
שימושים עכשוויים
ניתן גם לראות אבזמים על תרמילים, שעונים ותכשיטים שונים. כמו כן נעשה גם שימוש באבזמים באופנה גותית מודרנית.
שי (שיר)
שי הוא שיר של המשוררת רחל. הוא נכתב בתר"ץ 1930, ונכלל באסופת שיריה מנגד, שראתה אור בהוצאת דביר בתל אביב באותה שנה.
פרקי השיר ותכניו
נושאי השיר הם החלוציות ונופי ארץ ישראל, הנצפים מדגניה א' בהם שהתה המשוררת בצעירותה בתקופת העלייה השנייה: הכנרת, הגולן, ואליהם המשוררת מביעה את אהבתה וגעגועיה. באמצעות דימויי צמחי פרי שכיחים בחקלאות העברית בארץ ישראל בתקופתה, המכונסים אל "טנא" מטפורי, משרטטת המשוררת את מנעד הרגשות והגעגועים אל התקופה והנופים.
השיר המחורז הכולל שני בתים, מוצג כאיגרת לידיד, שלמשוררת ולו זכרונות עבר משותפים.הבית הראשון מתאר כוונה ורצון להביע במלוא יופיים את זכרונות העבר, עד כדי יצירה ספרותית; המשוררת מתארת את מאמץ היצירה, במבע ארספואטי. השורה הראשונה בו משוחחת עם פסוק מספר ירמיהו:.
מילות השיר מזכיר את תורה ס"ג בליקוטי מוהר"ן, על הפסוק, שזהו זמר וניגון שהביאו אחי יוסף אתם מארץ ישראל למצרים כמנחה ליוסף, ולא הפירות שמובנות בפשט הפסוק. יש כאן קשר גם לעולם החקלאות שיש לרחל קשר רב אליו, וגם לעולם החסידות והתורה שבו רחל קיבלה השכלה רבה בעיירת נעוריה. הבית השני, פורש תיאור חוויות חיים בחוות העלמות ובדגניה, בזמן הקצר ובזמן הארוך; בזמן הקצר מתוארים: בוקר, צהריים וערב, וביטוי מסכם שמשמעו כפול - - בזמן הקצר אולי שחרית; ובזמן הארוך אותן מילים עצמן מתארות את קורות החיים מאז ימיה המאושרים כחלוצה, כפי שמתארת אותם המשוררת, ששכבה אז על ערש דווי, עד "בַּעֲלוֹת יָמַי" - על סף קץ החיים. בסיום השיר, מעניקה אותו המשוררת לידידהּ כמתנה - שי; מערך נפשי-יצירתי, שדרבן את יצירתה, והתקיים, כנראה, ברוב תהליך היצירה של שיריה.
כאן מדובר על מצוות הביכורים, שיש ציווי בתורה להביאם בחג השבועות. . רחל מציעה את השיר כמתנה, כמו שהיא הייתה מציעה לפני ה'. משמעותו של הביטוי "שני-תולעת" (תולעת שני) בלשון המקרא וחז"ל היא חוט או סרט אדום. בשורה זו רחל מתארת כיצד היא קושרת את הטנא, ובתוכו כל המראות שתוארו בשיר, באמצעות סרט אדום כאלמנט של קישוט והוספת צבעוניות.
ביצועים לשיר
ככל הידוע, "שי" הוא השיר היחיד שרחל שמעה את לחנו, שחיבר יהודה שרתוק (לימים שרת), מושר בימי חייה.
לחנו השני, חובר על ידי מוני אמריליו. השיר בלחנו של אמריליו בוצע על ידי חוה אלברשטיין ודני גרנות, וצורף לתקליטם "שירי רחל" בשנת 1968.
לחנו השלישי, חובר על ידי לוי שער. השיר בלחנו של שער בוצע על ידי הפרברים והדודאים, בביצוע זה הושמטו המילים "כְּבִשְׁנִי-תוֹלַעַת בָּהּ אֶקְשֹׁר הַטֶּנֶא", ככל הנראה בשל ההנחה שהביטוי "שני-תולעת" אינו מובן עבור הקורא או המאזין הממוצע, והמילה "תולעת" אף עלולה ליצור קונוטציה שלילית ותחושת גועל אצל המאזינים. לחן זה זכה לביצועים עממיים רבים. כמו כן, הזמר הבסקי בניטו לרצ'ונדי חיבר את הלחן של לוי שער לשיר הבסקי בביצועו: "Ni, Sahatsa bezala" (בעברית: "אני, כמו עצי ערבה"). כמו כן, קיים ביצוע נוסף של הזמר היווני יורגוס דאלארס עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. קיים ביצוע נוסף ביוונית ללחן של לוי שער בפי הזמר כריסטוס ת'יוואיוס. ביוונית נקרא השיר To Doro.
סופיה ויילי
סופיה ויילי (באנגלית: Sofia Wylie; נולדה ב-7 בינואר 2004) היא שחקנית ורקדנית אמריקאית.
חיים אישיים
ב-2019 ויילי חתמה על חוזה דוגמנות בסוכנות IMG models.
קריירה
ויילי החלה את הקריירה שלה כרקדנית, והופיעה בתוכנית המציאות "So You Think You Can Dance" בשנת 2011 ו-2016 ובתוכנית המציאות "America's Got Talent" כרקדנית בשנת 2015. היא הופיעה בסיבוב ההופעות Purpose World Tour של ג'סטין ביבר. בשנת 2017 החלה את סדרת הרשת מבוססת הריקודים עם רקדני יוטה בזמן צילומי הסדרה אנדי. בשנת 2019 החלה את סדרת הריקודים Dancing with Sofia Wylie, סדרת ריקודים חינוכית ב-IGTV.
בשנת 2016 פורסם כי ויילי לוהקה לתפקידה המשמעותי הראשון בתפקיד באפי דריסקול, דמות ראשית ואחת החברות הטובות של אנדי בסדרת ערוץ דיסני אנדי. ווילי עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע בתפקיד קורי ביילי בסרט האוסטרלי משנת 2019, "Back of the Net", שיצא לאקרנים באוסטרליה ושודר בערוץ דיסני בארצות הברית. ויילי הוציאה לאור את הסינגל הראשון שלה, "Side by Side", עבור "Marvel Rising: Chasing Ghosts" בינואר 2019. היא דיבבה את תפקידה של רירי ויליאמס בסרט האנימציה הטלוויזיוני, "Marvel Rising: Heart of Iron", ששודר בדיסני XD. היא חזרה על תפקידה עבור ""Marvel Rising: Battle of the Bands" ובעונה השלישית של ספיידרמן.
ב-15 בפברואר 2019 לוהקה ויילי לתפקיד ג'ינה פורטר בסדרה של דיסני+, "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה", שעלתה לאוויר באותו נובמבר. הסדרה שודרה במשך 4 עונות, עד לאוגוסט 2023. פורסם בחודש אוגוסט כי ויילי תככב בתפקיד מיה בסדרת הרשת "Shook" של ערוץ דיסני שעלתה בפלטפורמת היוטיוב בספטמבר.
ב-19 באוקטובר 2022 עלתה לנטפליקס הסרט "בית הספר לטוב ולרע" בכיכובה.
פוליטיקו
פוליטיקו (באנגלית: Politico) הוא ארגון תקשורת העוסק בנושאים פוליטיים. הארגון כולל את אתר האינטרנט politico.com, חינמון המופץ באזור וושינגטון די. סי. ומנהטן, מגזין, פודקאסט ותכנים המועברים באמצעי מדיה נוספים.
היסטוריה
את פוליטיקו ייסדו העיתונאים ג'ון האריס וג'ים ונדהיי שפרשו מהוושינגטון פוסט והמהדורה הראשונה של העיתון יצאה ב-23 בינואר 2007.
נכון לשנת 2017, פוליטיקו טענה כי בממוצע 26 מיליון מבקרים ייחודיים בחודש באתר האמריקאי שלה, ולמעלה מ-1.5 מיליון מבקרים ייחודיים באתר האירופי שלה.
חשיפות ותחקירים
פוליטיקו מתמקד בפרסום תחקירים וחשפיות, בין השאר:
מא ג'יאן
מא ג'יאן (נולד ב-18 באוגוסט 1953) הוא צלם וסופר סיני גולה שספריו נאסרו להפצה בסין, ספריו תורגמו לאנגלית לעברית ולשפות נוספות. הוא זוכה פרס תומאס קוק לספרי מסע בעבור סיפרו אבק אדום, כיום מתגורר הסופר בלונדון.
קישורים חיצוניים
אנשי הספר, תרדמת בייג׳ינג ביקורת ספר
יהודה לייב טלר
יהודה לייב ("ג'אד") טלר (באנגלית: Judd L. Teller; ביידיש: יהודה לייב טעלער 5 במאי 1912, י"ח באייר ה'תרע"ב - 3 במאי 1972) היה משורר, היסטוריון ופובליציסט יהודי-אמריקאי שכתב ביידיש.
ביוגרפיה
יהודה ליב טלר נולד בשנת 1912 בטרנופול שבגליציה, לשלום טלר ולאלקע לבית לנדוי (ממשפחת הרב יחזקאל לנדא בעל הנודע ביהודה). ב-1921 היגר לארצות הברית. למד בבית מדרש למורים שליד ישיבת רבנו יצחק אלחנן ובישיבה יוניברסיטי. קיבל תואר ראשון מסיטי קולג' של ניו יורק ותואר שני ותואר דוקטור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1932 נשא לאשה את צפורה, בתו של הרב ישראל יששכר ביק.
את שירו הראשון ביידיש פרסם בשנת 1926, בהיותו בן 14. ספר שיריו הראשון, "סימבּאָלן" (סמלים") יצא לאור בשנת 1930. בשנת 1931 עמד בראש קבוצה של סופר יידיש צעירים, שכינו עצמם "חניכי אמריקה", להבדיל מהסופרים שהגיעו בבגרותם לאמריקה. הקים כתב עת ספרותי בשם "ליים אוּן ציגל" ("חומר ולבנים") וערך את שלושת הגליונות הראשונים שלו (את הגיליון הרביעי והאחרון ערך אדם אחר). כתב העת כלל שירים ביידיש, וכן מאמרים על משוררים אמריקאים כוולט ויטמן. בשנת 1934 יצא לאור, ב-125 עותקים, ספר שיריו השני, "מיניאַטורן" ("מיניאטורות"). בשנת 1940 יצא לאור ספר שיריו השלישי "לידער פון דער צייט" ("שירי הזמן"), שאותו תיאר חוקר הספרות דן מירון כ"ספרו הבשל, המקיף והחשוב ביותר".