cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הענקית הירוקה
היסטוריית פרסומים
במאי 2004, הענקית הירוקה קיבלה תואר חדש והושקה בגל של שישה ספרים חדשים של מארוול. למרות הודעות ביקורתיות חיוביות, הסדרה החדשה לא יכלה להימלט ממספרי המכירות הנמוכים שקיבלו הכותרים מההשקה הראשונית שלהם. מארוול סיימה את הסדרה עם מספר 12 והבטיחה השקה מחדש של הכותר. (כ"עונה שנייה") שמונה חודשים לאחר מכן. הפער של שמונה חודשים נרמז בגוף הסיפור עצמו.
עם צוות היצירה המקורי (דן סלוט וחואן בובילו) מהסדרה הקודמת, הספר חזר שמונה חודשים לאחר מכן כפי שהובטח באוקטובר 2005. הגיליון השלישי הוכרז כגיליון ה-100 של חוברת קומיקס של הענקית הירוקה, והיה בו אמנות סיפור מאת אמנים רבים, כולל ווסבורג.
33 גליונות שנכתבו בידי סלוט העניקו לו את התואר כזה שכתב את רוב גליונות הסולו של הענקית הירוקה. פיטר דייוויד הפך לסופר החדש עם חוברות הענקית הירוקה #22. מארוול קומיקס הודיעה שהענקית הירוקה #38 (פברואר 2009) תהיה הגיליון האחרון של הסדרה. פיטר דייוויד הגיב בבלוג שלו כי מכירות הספר נפגעו עקב אי התאמה בין ספרו לסדרת הענק של ג'ף לואב, שנגרמה מטעות עריכה. סדרת הענקית הירוקה מתמשכת, (שנכתבה על ידי צ'ארלס סול וצוירה על ידי חוויאר פולידו), ועלתה לראשונה ב-2014. נחשף באוקטובר 2014 שהריצה הנוכחית של הענקית הירוקה, שהדמות בה התמודדה כנגד מאט מרדוק בבית המשפט, תסתיים בגיליון 12.
הענקית הירוקה כיכבה בקומיקס בשם "Hulk" החל מדצמבר 2016. הסדרה הראתה כיצד היא התמודדה עם הטראומה שנבעה ממותו של בן דודה, והפציעות שנגרמו מידיו של תאנוס, כנשורת מאירוע מלחמת האזרחים השנייה. היא נראתה בצבע אפור.
ביוגרפיה
ג'ניפר וולטרס, בת דודתו של ברוס באנר (הענק הירוק), היא בתם הקטנה והביישנית של מוריס וולטרס ואיליין וולטרס באנר (שמתה בתאונת דרכים כשג'ניפר הייתה בת 17). פעיליו של ניקולס טראסק, בוס פשע שהצטלב עם אביה, ירו ופצעו אותה קשה ביום שבו באנר ביקר אותה כדי לספר לה על הפיכתו לענק. מאחר שלא היו תורמים אחרים עם סוג הדם שלה, באנר סיפק את הדם שלו לעירוי; מכיוון שהם כבר חלקו את אותו סוג דם ו-DNA, הדם שלו מוקרן גמא, בשילוב עם הכעס שלה, הפך את ג'ניפר לענקית הירוקה ירוקת העור כאשר המאפיונרים ניסו לגמור אותה בבית החולים. לאחר מכן היא השתמשה בכוחותיה החדשים כדי להפיל את טראסק, שנהרג כאשר מתקן האדמה שעליו רכב התקלקל, והוביל אותו למרכז כדור הארץ.
בסופו של דבר, ג'ניפר מחליטה שהיא הולכת לשמור על צורת הענקית הירוקה שלה לצמיתות - ומעדיפה את החופש, הביטחון והאסרטיביות שזה נתן לה בהשוואה לצורתה ה"רגילה" המייאשת והשברירית יותר. לאחר קריירת הסולו הקצרה שלה, היא הצטרפה לנוקמים. לאחר שהגיבורים חזרו לכדור הארץ היא הוכרה כחברה בארבעת המופלאים.
במהלך כהונתה עם ארבעת המופלאים, הענקית הירוקה נפגשה והחלה רומן עם וויאט וינגפוט. יום אחד, היא נאלצה למנוע דליפת קרינה באחד ממסוקי S.H.I.E.L.D. לחשיפה לקרינה זו הייתה השפעה דרסטית על ג'ניפר: היא לא יכלה עוד להפוך חזרה לצורתה האנושית המקורית ונתקעה בצורת הענקית הירוקה לתמיד, מבחינתה. עם זאת, זה היה תפנית נעימה עבורה, מכיוון שהיא העדיפה להיות הענקית הירוקה.
אחרי ארבע שנותיה המופלאות, הענקית הירוקה הצטרפה לזמן מה עם הנוקמים. היא הפכה מהופנטת על ידי הרינגמאסטר, הפכה למבצעת בקרקס הפשע, ונלחמה במנהלים. בעזרתו של ספיידרמן היא ניצחה והפכה לעוזרת התובע המחוזי והחלה לעבוד עבור התובע המחוזי של ניו יורק. שם היא פגשה את לואיז "וויזי" גרנט מייסון, לשעבר גיבורת-על. הייתה לה שורה ארוכה של מפגשים יוצאי דופן, כולל כשהיא נלחמה עם דוקטור בונג, התמודדה לראשונה נגד קסמנו הטיטאן החי, ונתקלה ב"ניק סנט כריסטופר".
באחת מחוברות הקומיקסים הבאות שהתרכזו בענקית הירוקה, הוצגה גרסה אפורה של הענקית הירוקה שהופיעה בלילה וחלקה הרבה במשותף עם הענק, כמו מוח ילדותי, דיבור בגוף שלישי והתרחקות מזהותה של ג'ניפר וולטרס, כשהיא מתייחסת לג'ניפר כ"ג'ניפר העלובה". הענקית הירוקה חזרה לשגרה בגיליון הבא, כשהצבע הירוק שלה חוזר. מאוחר יותר הענקית הירוקה גילתה שלואיז מייסון תמרנה את המקום בו היא עובדת להעסיק אותה. מאוחר יותר, בזמן שעשתה עבודה משפטית עבור גיבורים להשכרה, הענקית הירוקה בילתה זמן מה עם לוק קייג'.
לאחר זמן מה, הענקית הירוקה חוזרת לנוקמים. כעת הענקית הירוקה לא מצליחה לשלוט בשינויים שלה. לאחר מכן מתגלה שכל האירועים נגרמו על ידי מכשפת השני. כעת, כשהיא מפחדת, היא לא רק הופכת לענקית הירוקה אלא שמוחה משתגע מפרנויה וזעם. ג'ניפר בורחת, מחשש שהיא תסכן את חבריה ואחרים, מה שמוביל לקו העלילה של "חיפוש אחר הענקית הירוקה".
הנוקמים האחרים עוקבים אחריה לעיירה בון, איידהו, שם ג'ניפר נמצאת, אך החרדה להימצא מעוררת בה שינוי, וגורמת לה לפגוע בחלק גדול מהעיר. בן דודתה, ברוס באנר, מופיע אך לא מצליח לעצור אותה ממעשיה; השניים נלחמים - החורבן לעיר הואשם לאחר מכן על ד"ר באנר ולא על הענקית הירוקה, למרות שהיא גרמה את כל הנזק שנגרם לעיר באמת.
מגבלות פסיכולוגיות מעכבות את השינוי שלה בין שתי צורותיה. במשך זמן מה, כפי שמפורט ב"הענקית הירוקה" מס' 4 (מרץ 2006), ג'ניפר עובדת כמתנדבת שעוזרת לתקנה. היא צוברת ביטחון עצמי לאחר שפתרה תעלומת רצח, חושפת את האלטר-אגו הירוק שלה לכל העיר, ואז מנצלת את כוחה כדי לבצע תיקונים רבים נוספים. זה, בשילוב עם 'מטען הגמא' החדש של לאונרד סמסון, נותן לה שליטה מלאה על הטרנספורמציות שלה, כפי שהיא אמרה, 'הזמן'.
הענקית הירוקה מופיעה לראשונה בשטיפות מוח על ידי סטארו כשהנוקמים נאבקים בו, תופסים ברגלה (קרול דנברס) של הענקית המופתעת, לפני שקפטן מארוול מפוצצת אותה בכוחותיה. מאוחר יותר היא מסייעת לנוקמים במצוד אחר 12 החפצים הדרושים כדי ללכוד את הנבל קרונה, תחילה נאבקת באקוומן באסגארד, ומאוחר יותר בארץ הפרא עם שאר הגיבורים. במהלך הקרב האחרון נגד קרונה וכוחותיו, היא מסייעת לוונדר וומן בקרב שלה נגד סורטור, ובסופו של דבר מופיעה בסופו כאחד הגיבורים שהתחילו את האירוע כולו.
אירועי החיפוש אחר הענקית הירוקה, בשילוב עם חוסר האחריות האישית שלה וההשלכות המשפטיות הפוטנציאליות של הצלת העולם המושבעים המתנודדים מובילים את ג'ניפר חזרה למקצוע עריכת הדין במשרה מלאה יותר, כשהתבקשה עיסוק בעריכת דין בחטיבת משפט העל-אנושי בניו יורק. הצעה זו תלויה בכך שג'ניפר תישאר אנושית בזמן שעבדה במשרד.
תוך כדי תרגול, ג'ניפר נעשית בהדרגה נוחה גם בתור הענקית הירוקה וגם ג'ניפר וולטרס, מבינה שיש לה הרבה מה להציע לעולם בשתי צורות הגוף שלה. במהלך אחת מההרפתקאות הללו, היא מבינה את כוחה כאשר הענקית הירוקה תלויה בכוחותיה בתור וולטרס ומתאמנת בצורתה האנושית. לפיכך, היא מגדילה באופן אקספוננציאלי את כוחותיה בתור הענקית הירוקה.
הענקית הירוקה נרשמה במסגרת חוק הרישום העל-אנושי, והיא תומכת של טוני סטארק (איירון מן). עם זאת, כעורכת דין, היא ייעצה לאנשים משני הצדדים של מלחמת האזרחים. היא הסכימה להגיש תביעה נגד פיטר פארקר בגין הונאה בשם חמיה, ג'ון ג'ונה ג'יימסון. כוונתה היא להשאיר את התביעה קשורה בבתי המשפט ללא הגבלת זמן. היא גם עורכת הדין של ספידבול. באחת מחוברות הקומיקס מודיעה ג'ניפר שגויסה לארגון S.H.I.E.L.D כתוצאה מהרשמתה. המשימה שלה היא להילחם באויבים שונים של הענק תוך אימון גיבורים במסגרת היוזמה.
בשל מעורבותה ב-S.H.I.E.L.D., הענקית הירוקה שואבת מעט מידע המצביע על כך שהארגון יודע על מקום הימצאו של בן דודה. כשהוא צופה בעיה, טוני סטארק הזריק לענקית הירוקה בחשאי עם S.P.I.N. טכנולוגיה שהופכת אותה לצורה אנושית. כועסת, היא אומרת לסטארק שלמרות שייתכן שהוא הוציא את הענקית הירוקה מהמשוואה, הוא עדיין צריך להתמודד מול ג'ניפר וולטרס, אחת מעורכות הדין הטובות ביותר במדינה. ג'ניפר מודיעה לסטארק שהוא טעה בחישוב: הענקית הירוקה הייתה פשוט מכה אותו, אבל לג'ניפר וולטרס יש את היכולת להשמיד אותו.
בדרכה הביתה, ג'ניפר נתקלת באמדאוס צ'ו, גאון צעיר שמחפש חברים של הענק. צ'ו, שהענק הציל פעם, גילה מה האילומינטי עשו לענק, והוא רוצה עזרה במציאתו. צ'ו מחזיר זמנית את כוחותיה של ג'ניפר כדי שיוכל להוציא את דוק סמסון, שבא לתפוס את צ'ו עבור ריד ריצ'רדס וטוני סטארק. צ'ו אומר שהוא יכול לשחזר לצמיתות את כוחותיה של ג'ניפר אם היא תצטרף אליו, אבל היא מסרבת בנימוס, במקום זאת מפנה אותו להרקולס ואנג'ל.
במהלך הסיפור של "מלחמת האזרחים", הענקית הירוקה מופעלת מחדש ומסייעת בפינוי מנהטן. היא מנסה לנמק את סיבות מעשי בן דודה, שזה עתה הרס את מגדל סטארק במהלך הקרב שלו עם איירון מן. הענק מזהיר אותה לעזוב, אבל היא עומדת על שלה. לאחר שהיא נוחתת אגרוף ישר בפניו, הענק מרסק אותה לתוך האדמה, ויוצר מכתש סביב גופה. כשהוא עובר לעימות הבא שלו, כל מה שג'ניפר יכולה לומר הוא: "אלוהים יעזור לכולנו".
ג'ניפר מוחזקת בשבי עם שאר הגיבורים המובסים במדיסון סקוור גארדן, שהענק המיר לזירת גלדיאטורים. לגיבורים הושתלו אותם דיסקי ציות שאילצו את הענק ובני בריתו להילחם זה בזה במהלך שהותם על כוכב הלכת סקאאר.
ג'ניפר חוזרת למשרד עורכי הדין כדי לעבוד על תביעת טוני סטארק על גניבת כוחותיה. היא מזומנת למסור עדות בתיק שבו מלורי בוק מנסה להוכיח כי מעשיו הפליליים של המנהיג הם תוצאה של שינוי אישיות שנגרם על ידי המוטציה שלו, והתמכרות לכוחותיו המוקרנים בגמא, וכי לפיכך הוא אינו יכול לתת דין וחשבון על מעשיו. במהלך עדותה, ג'ניפר מבינה שהיא עצמה "מכורה" להיות הענקית הירוקה; מלורי מאלצת אותה להודות שיש לה רשימה ארוכה של שותפים מאותו המין, הענקים, בתור הענקית הירוקה. לאחר העדות, פאג מופיעה והשניים מבלים ערב יחד כידידים, מה שמעודד אותה. היא מתעמתת עם מלורי למחרת ואומרת לה שהיא תפסיק את התיק שלה. עם זאת, מתגלה כי המנהיג זוכה מפשעיו.
יש חוסר עקביות לכאורה בין הקומיקס הענקית הירוקה והקומיקס של מלחמת האזרחים, בענקית הירוקה, המנהיג עומד למשפט בעיר ניו יורק, שמתנקה לאחר המתקפה האחרונה של הענק. הפעולה בגיליון מתרחשת במהלך או אחרי אירועי הענק במלחמת האזרחים. עם זאת, ג'ניפר מופיעה בתור הענקית הירוקה בגיליון הראשון והשני של הענק של מלחמת האזרחים, שבמהלכה הענק הורס את העיר ניו יורק. הסתירה נפתרת בגיליון ה-20 של הענקית הירוקה, בו ג'ניפר מסבירה שטוני סטארק השבית זמנית את הננו-בוטים כדי לאפשר לה לסייע בקרב נגד בן דודה, רק כדי להפעיל אותם מחדש כשהקרב יסתיים. היא מתקנת את תביעתה נגד סטארק כדי לדרוש את השבתת הננו-בוטים לצמיתות.
ג'ניפר וולטרס מגלה שתיירים מיקום חלופי - המכונה יקום אלפא - חוצים ליקום שלה - אותו הם מכנים בטא - כדי לקבל גישה לכוחות-על ועומדת פנים אל פנים עם הדופלגנרית המועצמת שלה. ג'ניפר מאשרת שעמיתתה לאלפא שכבה עם הג'וגנראוט אבל הכעס שלה הופך במהירות לעצב כשהיא מבינה שללא היכולות שלה, האלפא ג'ניפר וולטרס - למרות שאינה מכירה את החוק העל-אנושי - מתאימה הרבה יותר לחיים ביקום הבטא. כשהיא מבינה זאת, היא מחליטה שהיא תלך ליקום אלפא ותיתן לג'ניפר וולטרס האחרות להשתלט עליה.
בזמן לא מוגדר לאחר מלחמת האזרחים, הענקית הירוקה מסייעת לטוני סטארק בחקירת הרצח של אמיל בלונסקי. בעודה ב"מסוק של סטארק", היא מותקפת ומוכה על ידי הענק האדום שמצהיר בפניה שהוא לא ברוס. הענקית הירוקה נשבעת להגיע אפילו על ההשפלה המכוונת. מאוחר יותר היא עוזרת למנוע נפגעים בסן פרנסיסקו לאחר שהענק האדום גרם לרעידת אדמה באזור, ומשיגה את ת'ונדרה והוולקיריה כדי שיעזרו לה ויחד יצליחו ללכוד אותו.
כמה חודשים לאחר שהחזירה לעצמה את יכולותיה, הוטלה על ג'ניפר המשימה להגן על רוצח נאשם בשם ארתור מור. בזמן שהיא הצליחה להגן עליו, מיד לאחר שחירותו הובטחה הוא טען שהוא אשם והראה לה תמונות של הפשעים שהואשם בהם. האימה של ג'ניפר ממה שמראים לה, בשילוב עם ההתלהמות של מור, הספיקו כדי לדחוף את זעמה עד כדי כך שהיא הפכה שוב לענקית הירוקה הפרועה. היא תקפה אותו ואיימה להרוג אותו אם לא יינתן לו עונש מוות. היא גם אמרה לכולם בטווח שמיעה שהוא אשם וגיבה את האשמה שלו בחשיפת מידע חסוי. זה הביא להדחתה. מאוחר יותר גילתה ג'ניפר שמור באמת חף מפשע; התמונות שהוא הראה לה היו שקריות. כמו כן, נחשף, אם כי לא לג'ניפר, כי מור קיווה לגרום לה להגיב בדיוק כפי שהיא הגיבה מאז שמעסיקיו רצו לפסול את הענקית הירוקה למטרות שטרם ידועות. מכיוון שלא הייתה מסוגלת לעסוק יותר בעריכת דין, החלה ג'ניפר לעבוד בכנופיה כלשהי כציידת ראשים עם שותפתה לסקרול, ג'זינדה.
מאוחר יותר היא גויסה על ידי סטארק כחברה בגלגול של המגינים בחסות יוזמה לזמן קצר עד שטוני סטארק פירק את הצוות. לאחר מכן, היא המשיכה לסייע למנהיג הצוות נייט-הוק לזמן קצר. זמן שהיא תוכל להצטרף לצוות באופן מלא על פי בקשתו של נייט-הוק ושזה יהיה רחוק מהיוזמה. יחד הם חוו כמה הרפתקאות, אפילו נתקלים בהרקולס, אך עד מהרה הם היו מעורבים בעיצומה של הפלישה הסודית.
במהלך ההשתלטות של סקרול על כדור הארץ במהלך הפלישה הסודית, הענקית הירוקה וג'זיינדה צדים חבר מהסקרולים שמתפקד כמנהיגם הדתי. אקס-פקטור בהתחלה מעכב את ההתקדמות שלה, אבל הם נפרדים בתנאים לא ברורים. הענקית הירוקה וג'זיינדה לוכדים את הסקרול ושתי הגיבורות לוקחות את הסקרול לניו יורק, שם הן נתקלות בסופר-סקרול, קלרט. קלרט בא להרוג את בתו, ג'זיינדה, והרחיק לכת עד כדי ירי בראשה. בשל תכונות ההתחדשות שלה, ג'זיינדה עדיין לא מתה לחלוטין. המנהיג הדתי סקרול רוצה להסיר לחלוטין את יכולת ההתחדשות שלה, אך קלרט עוצר אותו לאחר שהענקית הירוקה מתחננת לטבעו האבהי, ומנצל את אשמתו על כך שלא הצליח להציל את בנו שמת במלחמה קודמת.
זמן מה לאחר שהפלישה של סקרול הובסה, מדינת מרינמר סופגת רעידת אדמה הרסנית. מכיוון שקורבנות רעידת האדמה הם חברים בקבוצת מיעוט דתית, ממשלת מרינמר החרימה את כל חבילות הסיוע ההומניטרי, ובגלל קשריה החזקים של מרינמר עם מדינות חזקות כמו רוסיה וסין, מדינות אחרות מסרבות להתערב מחשש לעורר מלחמה. הענקית הירוקה וכמה מחבריה המשחררים נכנסים בחשאי למרינמר, בכוונה לגנוב את חבילות הסיוע שהוחרמו ולחלקן לקורבנות רעידת האדמה. משמר החורף מנסה לעצור אותם, אך מוותר לאחר שראה את מצוקתם של קורבנות רעידת האדמה. לאחר מכן, ממשלת ארצות הברית מנסה לעצור את הענקית הירוקה על מעשיה במרינמר, אך מורידה את ההאשמות כדי למנוע מבוכה פוליטית. עם דעת הקהל הגורפת לטובתה, נראה שהענקית הירוקה מוכנה לקבל את הרישיון החוקי שלה בחזרה כאשר ג'זיינדה נתפסת על ידי הבהמות לאחר שהוא תקף אותה בטעות, וחשב שהיא הענקית הירוקה האמיתית. לאחר מכן, ג'זיינדה נלקחת למעבדה ממשלתית ומתגלה באכזריות כאשר מתגלה יכולתה להחיות את עצמה מהמתים. ג'זיינדה יוצרת קשר עם הענקית הירוקה באופן טלפתי באמצעות מכשיר לקריאת מחשבות שהושתל בסתר ומזהירה אותה שהממשלה תבוא לחקור אותה לגבי מערכת היחסים ביניהם. ג'זינדה אומרת לענקית הירוקה לומר שהיא לא ידעה שג'זיינדה היא סקרול ורגע לפני שמתה/מחוסרת הכרה אומרת לענקית הירוקה "תמיד הייתי...". הענקית הירוקה מנסה לשמור על ההכחשה, אבל כשהיא רואה את ג'זינדה עומדת להיפגע, היא מאבדת שליטה ופורצת את ג'זינדה החוצה. הבהמות מנסה לעצור אותה, אבל הענקית הירוקה מביס אותם בעזרת המשחררות. מאוחר יותר מתגלה כי מלורי בוק, הבוס שלה לשעבר, עמדה מאחורי כל הדברים הרעים שקורים לענקית הירוקה. אולם כאשר ראתה את הענקית הירוקה מסכנת את עצמה כדי להציל את חברתה סקרול "בוק", "ביטלה" את התוכנית.
במיני-סדרה בת ארבעה גיליונות הענקית הירוקה, ג'ניפר נלחמת בליירה, בתם הריאליטי החלופי של הענק ות'ונדרה לאחר שהיא מגיעה למציאות Earth-616 עבור ה-DNA של האיש החזק ביותר. בזמן שג'ניפר וליירה נלחמו, סנטרי משליך אותה משם מתוך אמונה שהאיש שאליו ליירה מתכוונת הוא הוא עצמו. מאוחר יותר הענקית הירוקה חוזרת, כועסת, ומפילה את הזקיף באדמה. לאחר מכן היא עוזרת לליירה לברוח ממגדל הנוקמים.
ב-Incredible Hulk #600, ג'ניפר מטילה על בן אוריך לגלות את זהותו של הענק האדום. היא מודיעה לו שהיא לא מסוגלת שכן היא שאלה יותר מדי שאלות לאנשים הלא נכונים. היא מבקשת מאוריך להביא צלם (פיטר פארקר), ופוגשת אותו יחד עם הפנימי שלה, דוק סמסון, והם יוצאים ל-S.H.I.E.L.D. בסיס שהוא למעשה חזית עבור A.I.M. ותוכנית חיילי העל גמא כוח של גנרל רוס. לאחר מכן נראה כי ללאונרד סמסון יש התמוטטות, אבל במציאות הוא משתנה לסמסון. סמסון טוען שהוא חזק ומהיר יותר (והוא גדול יותר במידותיו, בעל שיער ארוך יותר וצלקת ברק) מג'ניפר. הצמד המתנגש מוכנע על ידי מודוק והמתקן מתפוצץ בעקבות קרב בין הענק האדום לענקית הירוקה; ג'ניפר, סמסון (שחזר ללאונרד) והענק האדום נלכדים בפיצוץ. מעמדה של ג'ניפר אינו ידוע והענק האדום אינו מגלה דבר לאוריך כאשר השניים נפגשים בפעם השנייה.
בעקבות תבוסתה של האינטליגנציה, ג'ניפר מתחילה לנסוע עם בן דודה ברוס, סקאאר, קורג, ריק ג'ונס ובטי רוס. זמן קצר לאחר אירועי הענקים של מלחמת האזרחים, סקאאר נהיה מודע לכך שאחיו הירו-קאלה מתקרב וכי הוא מתכוון להרוס את כוכב הלכת קאי לתוך כדור הארץ. הענקית הירוקה נמצאת בצוות כשהם מצליחים למנוע את האסון בהצלחה. עם החזרה לכדור הארץ, הם מוצאים את העולם בלהבות כפי שהוא בשליטה של מלחמת הכאוס. הם נוסעים לגיהנום, שם הם נלחמים ומביסים את מלך הכאוס. כשהם חוזרים לכדור הארץ משוחזר, הם מתקבלים כמפלצות.
הם מצליחים לאסוף את האינטליגנציה, אבל הקוסם מצליח להימלט מהכלא והולך אחרי ליירה בנשף התיכון שלה, כמעט הורג אותה לפני שהענקית הירוקה מתערבת, מפילה את הקוסם אבל לא לפני שזהותה הסודית של ליירה נפגעה. שאר התלמידים מדליקים את ליירה כתוצאה מפציעתה של הנשף והסכנה של כולם בריקוד. הענקית הירוקה מסבירה לה אחר כך שהן חייבות לעזוב ושלמרות היותם גיבורים, חייהם של הענקים הם לרוב בודדים.
במהלך עלילת הפחד עצמו, הענקית הירוקה מצטרפת עם הווארד הברווז, נייט-הוק ומו פרנקנשטיין נסטר להקים צוות של ארבעה אנשים בשם הארבעה האימתניים כדי לעצור את האדם-דבר מדרכו ההרסנית. מאוחר יותר הם מגלים עלילה של פסיכו-מן להשתמש באמפתיה הפכפכה של האדם-דבר כדי ליצור נשק. לפני טיול של ארבעת המופלאים ומשפחותם של ארבעת המופלאים, הדבר מבקש מהענקית הירוקה להיות חברה בקרן העתיד.
כאשר הענקית הירוקה מועלה ל"דוק גרין" - גרסה של הענקית הירוקה המחזיקה באינטלקט של ברוס באנר - לאחר שהוא זוכה לזריקה בראשו בתור ברוס באנר באמצעות וירוס אקסטרמיס, הוא יוצא לתקוף ולרפא גמא ומוטציות מבוססות. סטיב רוג'רס מנסה להורות לענק לעצור לפני שהוא הולך אחרי הענקית הירוקה, אך כאשר דוק גרין מודיע לענקית הירוקה שהיא מוטציית הגמא היחידה שחייה הוא חש שמצבייה השתפרו באופן לגיטימי, ומספק לה את הזריקה האחרונה של התרופה שלו, ומבקש ממנה להשתמש בה עליו אם הוא הולך רחוק מדי במאמציו.
במהלך הסיפור של מלחמת האזרחים השנייה של 2016, לאחר ש - "יוליסס הבלתי אנושי" חוזה את הגעתו של תאנוס לכדור הארץ, הענקית הירוקה נפצעה אנושות מהתקפה ישירה של הנבל המדובר. כשאיירון מן מגלה שהם השתמשו בכוחו הקדם-קוגניטיבי של יוליסס כדי לארוב לת'אנוס, הוא נשבע לוודא שאף אחד לא ישתמש בו שוב. לפני שהענקית הירוקה נכנסת לדום לב, היא אומרת לקפטן מארוול להילחם על העתיד. לאחר שהוקאיי זוכה בגין ירי בברוס באנר, קפטן מארוול ביקרה את הענקית הירוקה, שיצאה מתרדמתה. כאשר הענקית הירוקה דרשה בכעס לדעת את פסק הדין של משפטו של הוקאיי, קפטן מארוול שתקה.
לאחר הלווייתו של ברוס באנר, ג'ניפר וולטרס עזבה את עסקי גיבורי-העל והמשיכה לעבוד כעורכת דין, שם היא השיגה את הלקוחה הראשונה שלה: מייז ברוון, שהייתה צאצא לא אנושי. בשל הלחץ בעקבות הקרב עם ת'אנוס, ג'ניפר החלה להפוך ללא שליטה לגרסה שלה לענקית האפורה במרווחים שונים. ג'ניפר עזרה למייז כשהיא התאוששה מהטראומה והודתה על ידי בעל הבית שלה מר טיק. כשמייז הייתה חסרת סבלנות כלפי ג'ניפר וזימנה את גולם הפחד שהרג את מר טיק וכמה שוטרים, ג'ניפר כמעט נהרגת על ידי זה והופכת לענקית הירוקה. היא ניצחה את גולם הפחד ומנעה ממייז להתאבד כאשר מייזה נעצרה לאחר סכנה פזיזה.
לאחר מכן, ג'ניפר הפכה לענקית הירוקה ופגשה את ההלקט. לאחר שהחליפה חזרה, ג'ניפר אמרה להלקט שהיא מודאגת מהעובדה שהצבע האפור שלה יכול לומר שהיא כמו ברוס (שכן גם לברוס היה גלגול אפור). מאוחר יותר, ג'ניפר צפתה בסרטון חי באינטרנט כאשר אופה בשם אוליבר הפך ליצור דמוי הענק בול המצלמה. ג'ניפר בילתה מספר ימים בניסיון לאתר אותו, ובסופו של דבר התעמתה איתו בתור הענקית הירוקה בגשר ברוקלין. במהלך הקרב הבא, היא איבדה שליטה על דמות הענקית הירוקה שלה, וכמעט הרגה אותו, למרות שההלקט הצליח להרגיע אותה. עם זאת, התקרית הותירה את ג'ניפר מודאגת מאיבוד שליטה שוב.
במהלך המלחמה נגד הקוטטי, מתגלה שהענקית הירוקה נהרגה והוחלפה בקוטטי, שתקף את הנוקמים כאשר ניסו לשאת את שביתת נשק עם האויב החדש שלהם, הגיבורים שרדו את המתקפה רק בזכות שדה הכוח של האישה הבלתי נראית, למרות שהקוטאטי שאז הענקית הירוקה מכה את הדבר ונסוגה. האישה הבלתי נראית, גמל שלמה והדבר נעולים בלחימה עם הענקית הירוקה המוחזקת על ידי קוטטי. בחזרה לניו יורק, ג'ו-ון ונ'קלה משחררים את הזיכרונות החיוביים שלהם, מה שמחייה את הענקית הירוקה מספיק כדי לשבור את הקוטטי ממנה ולהפסיק את הלחימה בין הקרי לסקרול. כשהקוטטי מובסים, הענקית הירוקה ות'ור לוקחים את סקויה משם. מתברר שהענקית הירוקה הצליחה לחזור לחיים הודות ללידר ששלט בדרך בה הפכה מעצמה לדמותה בתור הענקית הירוקה.
ג'יימס באדג' דייל
ג'יימס באדג' דייל (באנגלית: James Badge Dale; נולד ב-1 במאי 1978) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות הטלוויזיה המצליחות "24" בתור צ'ייס אדמונדס ו"הפסיפיק" בתור הטוראי רוברט לאקי. הופיע בסרטים "השתולים" ו"בעל זבוב".
ביוגרפיה
דייל נולד בניו יורק לשחקן גרובר דייל ולשחקנית אניטה מוריס. בגיל 10 נבחן לתפקיד הילד סיימון בדרמת ההתבגרות המבוססת על הרומן "בעל זבוב", לצורך הצילומים נאלץ דייל לנטוש את לימודיו ואת אזור מגוריו ולנסוע לג'מייקה למשך חמישה חודשים. לבסוף דייל קיבל את התפקיד והסרט יצא לאקרנים יצא ב-1990. למד ב"מכללת מנהטנוויל" ושיחק בתור שוער בקבוצת ההוקי המקומית עד שקרע שריר ברגלו. במהלך תקופת ההחלמה מהפציעה חזרה לדייל התשוקה לתחום המשחק, לאחר שלמד במגמת הדרמה במכללה המשיך לפתח את יכולותיו במוסדות משחק מקצועיים בניו יורק.
התפרסם לראשונה מאז תפקידו הראשון בעונה השלישית של סדרת המתח הפופולרית " 24" בתור סוכן היחידה ללוחמה בטרור צ'ייס אדמונדס, שותפו של ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד) והחבר הסודי של בתו קים (אלישה קאת'ברט). ב-2006 שיחק במותחן הפשע של מרטין סקורסזה "השתולים" בתור באריגן חברו של קולין סאליבן (מאט דיימון) להכשרה במשטרת בוסטון, בסצנה המפורסמת ביותר מתוך הסרט "סצנת המעלית" יורה באריגן למוות בבלש הסמוי בילי קוסטיגן (לאונרדו דיקפריו) ובשוטר בראון (אנתוני אנדרסון) ולאחר מכן נורה למוות בעצמו על ידי סאליבן. ב-2010 התפרסם בדמותו הראשית של הטוראי רוברט לאקי בסדרת המלחמה של סטיבן ספילברג וטום הנקס "הפסיפיק". באותה השנה קיבל דייל את התפקיד הראשי של איש המודיעין המבריק ויל טראברס בסדרת המתח הפסיכולוגית "רוביקון", ושיחק בסרטו הביוגרפי של רוברט רדפורד "הקנוניה".
בשנת 2017 שיחק בדרמה הביוגרפית של ג'וזף קוסינסקי "רק האמיצים" לצד מיילס טלר. בשנת 2018 שיחק במותחן הפשע "עצים קטנים", לצד טסה תומפסון, ובמותחן "בחשכת הליל". ב-2019 שיחק לצד פרנק גרילו בסרט "לתוך האפר", ושיחק בסרט הפשע "קיטצ'ן" אודות נשות מאפיונרים משכונת הלס קיצ'ן של שנות השבעים בניו יורק שלוקחות את העסק לידיהן לאחר שהFBI עוצרים את בעליהן.
דניאל פרץ (2000)
דניאל פרץ (נולד ב-10 ביולי 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער במכבי תל אביב מליגת העל ובנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21 ובנבחרת ישראל הבוגרת.
קריירת מועדונים
פרץ נולד, גדל והתחנך בתל אביב-יפו. החל את דרכו בכדורגל בגיל שש, במחלקות הילדים והנוער של מכבי תל אביב.
בקיץ הושאל לבית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית, קבוצת הבת של מכבי תל אביב, שם שימש גם כקפטן הקבוצה. ב-26 בספטמבר 2020 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, אותו כבש בפנדל במסגרת הפסד 1–2 למ.ס. כפר קאסם. את העונה בליגה הלאומית, סיים עם 32 הופעות בקבוצה ושני שערים.
ב-22 באוגוסט 2020 ערך פרץ את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, בהפסד 0–2 לבני סכנין במסגרת גביע הטוטו. במהלך עונת 2021/2022 הפך לשוער הראשון של מכבי תל אביב, לאחר פציעתו של דניאל טננבאום, תפקיד אותו המשיך למלא גם לאחר החלמתו של טננבאום.
נבחרות ישראל
לזכותו 13 הופעות בנבחרת הנערים עד גיל 17, שתי הופעות בנבחרת נוער ב' עד גיל 18, ועשר הופעות בנבחרת הנוער עד גיל 19.
כיום פרץ משמש גם כשוער הראשון של הנבחרת הצעירה עד גיל 21, מאז משחק הבכורה שלו עמה ב-2 בספטמבר 2021. ב-27 בספטמבר 2022, לאחר משחק גומלין ביתי שהסתיים רק בסופה של הארכה בתוצאה 0–0 – פרץ הדף שלושה פנדלים ברצף של היריבה ואף הבקיע שער, בדו-קרב בעיטות ההכרעה מול אירלנד הצעירה (1–3 לישראל) בפלייאוף היורו – ובכך סייע לנבחרת הצעירה להעפיל לאליפות אירופה עד גיל 21 - 2023, בה הדף שני פנדלים במשחק מול גרמניה בשלב הבתים, ופנדל בדו-קרב בעיטות ההכרעה מול גאורגיה ברבע הגמר, מה שאפשר את העפלתה של נבחרת ישראל לחצי הגמר.
ב-4 באוקטובר זומן לראשונה גם לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן האוסטרי וילי רוטנשיינר, לקראת צמד משחקיה מול  ומול, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-20 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, במשחק הידידות מול קפריסין שהסתיים בהפסד ביתי לישראל 2–3.
חיים אישיים
פרץ הוא בן דודם של האחים הכדורגלנים דן גלזר והתאומים תמיר ועמית גלזר. פרץ מחזיק בדרכון גרמני.
שכם (נפה)
שטח הנפה הוא כ-605 קמ"ר. על פי מרשם האוכלסין של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2007, בנפה התגוררו כ-320,830 נפשות, שחיו ב-59,663 משקי בית. מתוכם, 125,572 תושבים (או כ-39%) היו מתחת לגיל 15 וכ-81,182 (או 25%) היו פליטים רשומים. על פי מרשם האוכלסין לשנת 1997, בנפה התגוררו כ-261,340 נפשות.
כפרים
ביישובים הבאים מתגוררים למעלה מ-1,000 תושבים:
מערת רבי שמעון בר יוחאי
מערת רבי שמעון בר יוחאי (הנקראת בפי הדרוזים והנוצרים "מערת בני יעקב") היא מערה בפקיעין (לשעבר: "בוקיעה"), בה לפי מסורת מאוחרת מהמאה ה-16 התחבאו רבי שמעון בר יוחאי ובנו רבי אלעזר במשך 13 שנה מפני הרומאים.
כיום רוב המערה חסומה עקב מפולות וניתן להיכנס רק לתחילתה. רבים נוהגים לפקוד את המערה בהילולת הרשב"י ל"ג בעומר, ללמוד בה זוהר ולהדליק נרות. יהודים וערבים כאחד נוהגים להניח נרות, מטבעות ופכי שמן, בפתח המערה.
המערה אינה מערת קבורה ולא חלק ממערכת מסתור תת-קרקעית, אלא מערה קארסטית טבעית קטנה, שנוצרה מהמסת אבן הגיר על ידי מי-גשם.
תיעוד המערה
התיעוד הראשון למערה בפקיעין הוא משנת 1522, מאת רבי משה באסולה שביקר במערה כ-1360 שנה אחרי יציאת רבי שמעון ורבי אלעזר מהמערה. וכותב: "וכל קהל לבוקיע, הוא כפר שיש בו המערה שנטמן בה רשב"י ובנו י"ג שנה כנזכר פרק במה מדליקין, ועדיין המעיין שם, אפס האילן של חרובים איננו". הכפר מכונה בשם "פקיעין" רק החל מהמאה ה-18, בה ביקר רבי חיים בן עטר בסיוון, 1741.
מקור
אין מקור ברור בספרות חז"ל לכך שהמערה הייתה בבוקיעה. בפסיקתא דרב כהנא מדרש קדום המתוארך לתקופת האמוראים, נכתב ששהו סמוך לעיר לוד "במערתא דבקע" אמנם בגרסה אחרת המונח 'בקע' הוא תיאור בקיעת המערה: "במערתא ואתבקע ונפיק להון חרובין למיכל". במדרש קהלת רבה מדרש המתוארך לתקופת הגאונים הגרסה היא "במערת פקע".
ישנם המזהים את בוקיעה עם העיירה "בקע" אותה מזכיר יוסף בן מתתיהו כגבולו המערבי של היישוב היהודי בגליל העליון בתקופת בית שני. וכן יש המזהים אותו עם תקוע הגלילית, בו התקיים בית מדרשו של רשב"י, שם לימד תורה למספר תלמידים, ביניהם רבי יהודה הנשיא.
רקע
רבי שמעון (המכונה גם בראשי תיבות, רשב"י) נמנה עם החוגים שהתנגדו בצורה עזה לשלטון הרומאים בארץ ישראל. הוא היה בין המטיפים כנגד השלמה עם השלטון הזר לאחר מרד בר כוכבא, בשל גזירות אדריאנוס ורציחתו של רבי עקיבא (שהיה גם רבו של בר כוכבא בעת המרד).
על פי המסופר בתלמוד הבבלי, בשעה שישבו יחד רבי יהודה, רבי יוסי, רבי שמעון בר יוחאי, ויהודה בן גרים, דנו במעשי הרומאים ובפיתוח הארץ על ידיהם, ואז:
יהודה בן גרים, שנכח במעמד, סיפר על דבריו וכך הם נודעו למלכות. בעקבות זאת נדון ר' שמעון למיתה על ידי השלטון הרומאי, ונאלץ לרדת למחתרת.
השהות במערה
לאחר 12 שנה, הגיע אליהו הנביא למערה והודיע לרשב"י כי קיסר רומא מת ובטלו גזרותיו. אז, יצאו רשב"י ואלעזר בנו ממקום מחבואם. אז פגשו באדם שחרש את שדהו ושרפו אותו על "שהניח חיי עולם ועסק בחיי שעה". כתוצאה מכך יצאה בת קול שדרשה מהם לחזור למערה 12 חודשים נוספים. לאחריהם יצאה בת קול נוספת שהתירה להם לצאת מן המערה, ורק אז יצאו ממנה.
מעשה ההסתתרות במערה נזכר בתלמוד וכן במדרש, וכן בתלמוד ירושלמי.
עץ החרוב
ישנם שמזהים את העץ הנטוע בפתח המערה עם עץ החרוב העתיק מסיפורו של רבי שמעון בר יוחאי. הרב חיים בן דוב הורוויץ כתב על כך:. הורביץ מוסיף ש"החרוב הוא קניין העדה היהודית, אך הוא קדוש גם בעיני תושבי הכפר הנוצרים והדרוזים".
יצחק בן-צבי מתייחס במחקריו על ההתיישבות היהודית בפקיעין ל"עץ החרוב הנמצא בפתח מערתו של רבי שמעון בר יוחאי" כהוכחה לקיום יישוב יהודי במקום זה מאות בשנים. הקשר בינו לעץ החרוב העתיק אף הביא לכך שהעץ נבחר להופיע על צדו האחורי של שטר 100 ש"ח, בו מופיע דיוקן הנשיא. יש שפקפק בזיהוי זה.
גונס
גוֹנֵס (בצרפתית: Gonesse) היא עיר צרפתית במחוז ואל ד'אויסי שבחבל איל-דה-פראנס. גונס שוכנת כ-16 ק"מ צפונית־מזרחית למרכז פריז, צפונית לשדה התעופה לה בורז'ה, ודרומית־מערבית לנמל התעופה שארל דה גול.
ב-25 ביולי 2000 התרסק מטוס קונקורד בבית מלון בעיר.
תחבורה
בגונס אין אף כלי תחבורה בין עירוני העובר בה. תחנת הרכבת הקרובה ביותר נמצא בלה בורז'ה (כ-1.6 ק"מ), בה עוצרת רכבת ה-RER (קו D).
עונת 2020/2021 בליגת העל בכדורסל
עונת 2020/2021 בליגת העל בכדורסל הייתה העונה ה-67 של התחרות הארצית הבכירה לכדורסל בישראל וה-21 של ליגת העל. מספר הקבוצות שהשתתפו בעונה זו היה 13. הליגה הייתה צפויה להיפתח ב-17 באוקטובר 2020, אך עקב הסגר השני במשבר הקורונה נדחתה פתיחת הליגה והיא נפתחה ב-1 בנובמבר 2020. עקב משבר הקורונה הוגדלה בעונה זו מכסת השחקנים הזרים מ-8 ל-10 במהלך העונה. במאי 2021 בעקבות המצב הביטחוני ומבצע שומר החומות הוחלט כי קבוצות יורשו להחתים שחקן זר או ישראלי נוסף במקום זר שעזב וזאת כל עוד אותו שחקן לא שיחק בליגה לאחר תום עונת העברות ב-5 במאי ולא משחק בקבוצה פעילה בליגה הלאומית, כמו כן סדרת רבע הגמר קוצרה ואף היא נערכה בשיטת הטוב משלושה משחקים. בנוסף נערכו מספר משחקים במסגרת "בועה" בצפון הארץ באולמות היכל הספורט רוממה בחיפה, עין שרה בנהריה, אולם רמז בקרית אתא והאולם העירוני בעפולה, אך לאחר זמן קצר בעקבות הפסקת האש חזרה הליגה לשגרה.
קבוצות
ליגת העל בעונה זו כללה 13 קבוצות, 11 ששיחקו בליגה ב-2019/2020, יחד עם הפועל חיפה ובני הרצליה שהעפילו מהליגה הלאומית.
חצי הגמר
4 הקבוצות שניצחו בשלב רבע הגמר התמודדו בסדרות בשיטת הטוב משלושה משחקים. המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון והשלישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השני.
סדרת הגמר
2 המנצחות בשלב חצי הגמר התמודדו בסדרת הגמר בשיטת הטוב משלושה משחקים.
אל תחכי לי
אל תחכי לי הוא סרט מתח ונעורים ישראלי המבוסס על סיפור אמיתי בבימוי של רועי גלוסקא ודני רייספלד אשר יצא לאקרנים ב-2021. הסרט מספר את סיפורו של מתן אייזנברג (עומר חזן), נער בן 16, אשר עובר מהעיר רעננה לשכונת עוני ופשע, בדרך אייזנברג מתאהב בעדן (טיילור מלכוב), עולה חדשה מרוסיה ולא מקובלת בבית ספרה בדיוק כמו מתן.
עלילה
מתן (עומר חזן) עובר לשכונת פשע אלימה אחרי פשיטת הרגל של אביו חיים (רני בלייר), ומתפתה לחיי התענוגות של העבריינים בשכונה.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי שקרה בין השנים 1993–1994.
רן אפלברג
רן אפלברג (נולד ב-24 ביולי 1973) הוא שחקן, תסריטאי, מחזאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה
אפלברג נולד וגדל בגבעתיים. בנעוריו למד ב"תיכון תלמה ילין".
בגיל 23 כתב וביים את המחזה "מסיבת התחתונים של אודי ושאול פיטה" שזכה בפרס "יוצר השנה" מטעם תיאטרון הפרינג' בתל אביב. על הצגתו השנייה, "שובן של הגרביים הרצחניות", זכה בפרס ראשון בפסטיבל עכו.
כתסריטאי, כתב בין היתר את התסריטים לסרטים ולסדרות הטלוויזיה: "בשורות טובות" (2007), "אין בעיה" (2009), "גבוה וגרינבאום" (2011), "ילד טוב ירושלים" (2016) ויצירות נוספות.
כשחקן, שיחק בין היתר בסדרות: "זהו זה!", "קריאת כיוון", "עשרים פלוס", "גבוה וגרינבאום" - סדרה שאותה גם יצר וכתב, "החממה", "ישראל" וסדרות נוספות.
ב-1989 שיחק בסרטו של נפתלי אלטר "כח משיכה".
כסופר, פרסם שני ספרים הכוללים סיפורים קצרים פרי עטו: "חלומות על אהבה" (2014) ו"לחבק לך את הלב" (2017). ב-2022 פרסם את ספר המתח ״האישה שהפסיקה להרגיש״.
Partytime!
(בעברית: זמן לחגוג!) הוא מיני-אלבום של הזמרת גלוריה אסטפן אשר יצא ב-1998 על ידי אפיק רקורדס. האלבום יצא כפורמט של תקליטור ולא של אלבום והוא כולל שיר אחד ארוך בשם "The Party Time Megamix", שיר באורך של 22 דקות שכולל מחרוזת של שירים מכל מיני שנים בקריירה של אסטפן בגרסאות מחודשות.
רקע
דיסק זה יצא במקביל לאלבומה, על מנת לקדם את האלבום, אותו מהלך אותו עשה גם עם מחרוזת הרמיקסים אשר יצאה באותה התקופה. הדיסק הופץ ברשת החנויות טארגט בלבד והוא כולל בתוכו חלק מלהיטיה הגדולים ביותר כדוגמת "Conga".
סוני רידר
משנת 2006 יצאו עשרה דגמים שונים של סוני רידר: PRS-500, PRS-505, PRS-700, PRS-300, PRS-600, PRS-900, PRS-350, PRS-650, PRS-T1, PRS-T2.
אדולף ריבה
אדולף פרידריך וילהלם ריבה (בגרמנית: Adolf Friedrich Wilhelm Rübe; 18 במאי 1896 – 23 ביוני 1974) היה איש אס אס, פושע מלחמה נאצי.
משפחה, מלחמת העולם הראשונה ושירותו במשטרה
כבנם של הנגר אדולף ריבה ואשתו וילהלמינה מאייר, החל להתמחות כמעצב בשנת 1910. בשנים 1914–1918 השתתף במלחמת העולם הראשונה. משנת 1920 שינה את נטייתו המקצועית ונכנס לשירות המשטרה בלוראך, שם עבד במשרד הדרכונים.
בשנת 1923 עבר למשרד המשטרה של באדן בקרלסרוה. שנה לאחר מכן נשא לאישה את אלזה ולדמן, אם כי נישואים אלה נותרו חשוכי ילדים. בשנת 1929 שימש כמזכיר במשטרה. במהלך הארגון מחדש של המשטרה משנת 1933, שולבה מחלקתו במשטרה הפלילית.
נמל התעופה פוקהרה
נמל התעופה פוקהרה, הוא נמל תעופה אזורי הממוקם בעיר פוקהרה שבנפאל. נמל התעופה הנוכחי הוקם ב-1958 ומפעיל בעיקר טיסות פנים ארציות בנפאל בין קטמנדו וכפרים שונים בנפאל. ב-2011 החלה חברת "בודהה איירליינס", לתפעל טיסות בין פוקהרה לעיר לאקנאו שבהודו. מתוכנן מסלול טיסה בינלאומי בין פוקהרה לנמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי, ניו דלהי, הודו.
אדולף ריבה
העברה לרוסיה
משימתו הרשמית הייתה לנהל תיק לחפצי ערך. עם תחילת מלחמת העולם השנייה, הוא היה אמור גם להיות מגויס לורמאכט, אבל הוא הצליח להימנע מגיוס. על פי מקורות זמינים, לא ידוע מתי הועבר לרוסיה. היינץ רוזנברג, שגורש מהמבורג למינסק, דיווח על רובה בתאריך 31 באוגוסט 1942. בנובמבר 1942 הועבר לעבוד תחת מפקד משטרת הביטחון והאס דה של רותניה הלבנה (KdS) אדוארד שטראוך.
נמל התעופה פוקהרה
פרויקט בניית שדה התעופה הבינלאומי החדש (במרחק של 3 ק"מ ממזרח לנמל התעופה המקומי הקיים) אמור להסתיים עד שנת 2021. בניית המסלול הראשי הושלמה ב-2018, שנתיים לאחר השקת הפרויקט. חברת China CAMC Engineering זכתה במכרז להקמתו בשנת 2014. מימון בניית נמל התעופה מתבסס בעיקרו על ידי הלוואה של 215.96 מיליון דולר שניתנה לממשלת נפאל על ידי בנק EXIM הסיני.
אדולף ריבה
גטו מינסק
בחודשיים הראשונים של 1943 הוצב תחילה במינסק במחלקה V, המחלקה לחקירות פליליות. לאחר מכן הועבר למחלקה הרביעית לענייני יהודים. כאן שירת תחת פיקודו של האופטשטורמפיהרר אוטו מילר, שפיקד על גטו מינסק כמפקד המחנה. לקראת סוף 1942 החל חיסול גטו מינסק. ב-5 בפברואר 1943 הוציא האס-אס אוברשטורמפיהרר אדוארד שטראוך "פקודת קומנדו" לפיה יש "ליישב מחדש" את יהודי העיר סלוצק ב-8 וב-9 בפברואר 1943. רובה היה חבר בקבוצה 2 בפיקודו של האס-אס אוברשטורמפיהרר יאקוב אוסוולד. הוכיח עצמו בהצלחה בעת חיסול גטו סלוצק.
מאפריל 1943 היה רובה ראש המשמר בגטו מינסק. כמו כן ערך סיורים בגטו. מאוחר יותר טען בבית המשפט כי מעולם לא הכה יהודים. כשהוא ירה ביהודים, זה תמיד היה בגלל שהם ביצעו פשעים. בחקירות פליליות כביכול, הוא עצמו ביצע את "העונש" בבית קברות סמוך. מכיוון שעובד תחבורה השמיע הערות גנאי על הנציונל-סוציאליזם, הוא ירה בו. הוא גם ירה בציירת מריון ברוך (ילידת 19 במרץ 1919) באשמת גניבה לכאורה לאחר ששלט שציירה משך את תשומת לבו.
לאחר פינוי גטו מינסק הוצב ב"חוליית פירוק עפר", "זונדרקומנדו 1005". בתחילת נובמבר 1943 נחפרו ונשרפו גופות הנרצחים ליד בלאגובשצ'ינה כדי לטשטש את עקבות הרציחות ההמוניות. ביולי 1944 חזר לשירות המשטרה בבאדן.
גיגאנטספינוזאורוס
גיגאנטספינוזאורוס (שם מדעי: Gigantspinosaurus) הוא סוג של דינוזאור אוכל עשב מקבוצת הסטגוזאורים שהתקיים בתקופה היורה לפני 161 עד 155 מיליון שנה מהיום באסיה. הוא נחשב לחבר פרימיטיבי בקבוצה ולא השתייך למשפחת הסטגוזאוריים.
תיאור
גיגאנטספינוזאורוס היה דינוזאור קטן יחסית (יחסית לקבוצתו). אורכו הגיע ל-4.2 מטרים ומשקלו ל-700 קילוגרם. שתי הגפיים האחוריות היו ארוכות מן הקדמיות. לאורך גבו וזנבו נמשכו שני טורים של לוחות קרניים מעוינים שעמדו זקופים. בנוסף, דוקרן ענקי עמד על כתפו ואחת הלוחיות הייתה ארוכה מהאחרות.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע במשחקי המחשב Jurassic World Evolution וJurassic World Evolution 2.
איוואן גארסיה
איוואן אלחנדרו גארסיה נווארו (בספרדית: Iván Alejandro García Navarro; נולד ב-25 באוקטובר 1993 בגוודלחרה) הוא קופץ למים מקסיקני. הוא סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012) וסגן אלוף עולם (קאזאן 2015) בקפיצות סינכרוניות מ-10 מטרים, ובן זוגו בקפיצות הסינכרוניות הוא חרמן סאנצ'ס.
קריירה
הישגו המשמעותי הראשון של גארסיה בזירה הבינלאומית היה במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בשנת 2010 במאיאגואס שבפוארטו ריקו, כשזכה, יחד עם סאנצ'ס, במדליית הזהב בקפיצות הסינכרוניות מ-10 מטרים. באולימפיאדת הנוער שנערכה באותה שנה בסינגפור זכה במדליית הארד במקצה היחידים.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו ב-2011 בעיר הולדתו, גוודלחרה, זכה גארסיה בשתי מדליות זהב, הן במקצה היחידים והן בקפיצות הסינכרוניות, יחד עם סאנצ'ס. באליפות העולם שנערכה באותה שנה בשאנגחאי סיים במקום השביעי הן במקצה היחידים והן במקצה הסינכרוני.
סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום השביעי, ויחד עם סאנצ'ס רשם את הישג השיא שלו בקריירה, כשזכה במדליית הכסף בקפיצות הסינכרוניות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד ב-2013 סיים במקום חמישי, ובקפיצות הסינכרוניות הגיעו הוא וסאנצ'ס למקום רביעי.
סגן אלוף עולם
אליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה יולי 2015 זכה גארסיה במדליית כסף ביחד עם סאנצ'ס בתחרות קפיצות סינכרוניות מ-10 מטר, בתוצאה של 448.89 נקודות, אחרי צ'ן אייסן ולין יואה מסין (495.72 נקודות) ולפני רומן איזמיילוב וויקטור מיניבייב מרוסיה (441.33 נקודות).
האקדמיה הלאומית לרפואה
האקדמיה פרסמה באתר הרשמי תוכנית אסטרטגית הנקראת 'תוכנית אסטרטגית 2018 – 2023 עמדות יעד לעתיד בריא יותר'.
מבין המדענים והרופאים הבולטים שעבדו במכון בעבר או בהווה, ניתן למנות את אליזבת בלקברן, בן קרסון, טובי קוסגרוב, מוריס הילמן, דייוויד הו, פיטר אורסג, שירלי טילמן, סוזן לינדקוויסט וג'יימס רותמן.
מריה דה לאס מרסדס, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות
מריה דה לאס מרסדס, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (בספרדית: María de las Mercedes de Borbón y Orleans; 23 בדצמבר 1910 - 2 בינואר 2000), הייתה אמו של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד.
ביוגרפיה
מריה דה לאס מרסדס נולדה ב-23 בדצמבר 1910 במדריד, לקרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות וללואיז, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ומארי איזבל, נסיכת אורליאן.
בשנת 1921 עברה מריה מרסדס עם משפחתה לסביליה, כאשר אביה מונה למושל המחוז שם. לאחר הדחת אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד בשנת 1931 והקמת הרפובליקה הספרדית השנייה, הוגלו בני המשפחה מספרד, ועברו להתגורר בקאן בצרפת.
ב-14 בינואר 1935 השתתפה מריה מרסדס בחתונת באטריס, נסיכת ספרד, בתו של אלפונסו השלושה עשר, ופגשה שם את אח הכלה האינפנטה חואן, וב-12 באוקטובר אותה שנה התחתנו השניים ברומא. בני הזוג חיו בקאן וברומא, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברו ללוזאן להתגורר עם חמותה ויקטוריה אאוחניה, מלכת ספרד, ולאחר מכן התגוררו באשטוריל שבפורטוגל. בשנת 1941 מת חמיה אלפונסו השלושה עשר, ובעלה הפך לטוען לכתר ספרד, ונטל לעצמו את התואר "רוזן ברצלונה".
בשנת 1953 השתתפה מריה מרסדס בהכתרת אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, כנציגת בית המלוכה הספרדי.
לאחר מיתת פרנקו בשנת 1975 הוכתר בנה כחואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, ובשנת 1976 תיווכה מריה מרסדס בינו לבין בעלה אשר התנכר לו מאז הפך ליורשו של פרנקו. בשנת 1977 ויתר בעלה על טענתו לכתר ספרד, ונשאר רק עם התואר "רוזן ברצלונה".
בשנת 1982 שברה מריה מרסדס את ירכה, ובשנת 1985 שברה את עצם הירך השמאלית, מה שריתק אותה לכיסא גלגלים עד סוף ימיה. בשנת 1993 מת בעלה חואן, רוזן ברצלונה, ובשנת 1995 התחתנה נכדתה אלנה, דוכסית לוגו בסביליה בשל אהבתה של מריה מרסדס לעיר.
ב-2 בינואר 2000 מתה מריה מרסדס כתוצאה מהתקף לב בלנסרוטה, שם שהתה משפחת המלוכה בחגיגות השנה החדשה, והיא נקברה באחוזת הקבר המלכותית באל אסקוריאל.
משפחתה
ב-12 באוקטובר 1935 התחתנה מריה מרסדס עם חואן, רוזן ברצלונה, שממנו נולדו לה 4 ילדים:
עליית המרקסיזם בצ'ילה
עליית המרקסיזם בצ'ילה הוא כינוי לתקופה בהיסטוריה של צ'ילה בין השנים 1970 ל-1973, שבמהלכן שלטה המפלגה המרקסיסטית בצ'ילה, וסלבדור איינדה ראש המפלגה כיהן כנשיא. שלטון המרקסיסטים השפיע רבות על המשך ההיסטוריה של המדינה, בעיקר בעקבות הפלתו בהפיכה צבאית אלימה בהובלת אוגוסטו פינושה, שהובילה לדיקטטורה הצבאית בצ'ילה. איינדה הוא המנהיג המרקסיסט הראשון בעולם שנבחר בבחירות דמוקרטיות. שלטונו הקצר התאפיין באי יציבות פוליטית, שהסתיימה בהפיכה צבאית מהאלימות שידע העולם. לאורך כל שלטונו, פעלה ארצות הברית מסביב לשעון על מנת לנעוץ מקלות בגלגלי השלטון שלו, מתוך החשש ממדינה קומוניסטית בחצי הכדור המערבי (כדוגמת קובה). בכך, עליית המרקסיזם בצ'ילה משמשת תמונת מראה למאבקים הבינלאומיים שאפיינו את המלחמה הקרה בין הגוש המערבי בהובלת ארצות הברית לגוש הקומוניסטי בהובלת ברית המועצות.
צ'ילה עד המאה ה-20
צ'ילה היא מדינה צרה וארוכה השוכנת בין הרי האנדים לאוקיינוס השקט, במערב אמריקה הדרומית. רוחבה הממוצע ממערב למזרח הוא בערך 160 ק"מ, כאשר המרחק מצפון לדרום הוא כמעט 4,800 ק"מ. עיקר האוכלוסייה בצ'ילה מרוכזת בעמק השוכן בדרום המדינה, שהוא החלק היחיד שבו הקרקעות מתאימות לחקלאות והאקלים נוח למחיה. לכן, התרכזות האוכלוסייה צ'ילה באזור קטן אחד תרמה לאחדות האומה, ומנעה היווצרות של תנועות היבדלות שמהן סבלו מדינות רבות אחרות באזור, כגון פרו ובוליביה.
המתיישבים הספרדים שהגיעו לצ'ילה במאה ה-16 חילקו את הקרקע לנחלות גדולות מאוד, כפי שקרה במדינות אחרות באמריקה הדרומית. מסיבה זו, נוצרה באופן מסורתי בצ'ילה אוליגרכיה קטנה אך חזקה השולטת במרבית הקרקעות והמשאבים. האוליגרכיה החזקה, שהשתרשה והביאה באופן טבעי לחברה מעמדית עם פערים עצומים בין השכבות החזקות לחלשות, נשמרה גם לאחר קבלת העצמאות של צ'ילה. פערי המעמדות, והשליטה של האוליגרכיות בפוליטיקה ובכלכלה הצ'ילאנית, הגיעו לשיא במאה ה-20, יחד עם התערבות הולכת וגדלה של ארצות הברית בכלכלה.
צ'ילה במאה ה-20
בתחילת המאה ה-20 העימות בין השכבות החלשות, שהחלו מתמרדות, לבין האוליגרכיה שנתמכה על ידי הממשל והחברות האמריקניות שפעלו בצ'ילה, הלך וגבר, והפך קשה יותר עקב קיפאון פוליטי שנקלעה אליו המדינה. החל משנות ה-20 ממשלות צ'ילה ביצעו מספר שינויים מהותיים במערכת המדינית במטרה להפוך אותה לדמוקרטית יותר. ב-1925 נחקקה חוקה חדשה לצ'ילה שקבעה כי הבחירות לנשיאות ולבתי הנבחרים יערכו בשנים שונות. רעיון זה אמנם היה יוזמה חיובית, שנועד לחזק את הפרדת הרשויות, אך בפועל הוביל לאי התאמה בין הנבחרים בסנאט ובבית התחתון לנשיא, שכן הם נבחרו בשנים שונות. לצד המשבר הפוליטי שהדבר יצר, יוזמות דמוקרטיות נוספות הביאו להתחזקות של גוש השמאל, למורת רוחה של האצולה.
עם התחזקות השמאל נוצר מצב פוליטי שבו שלוש המפלגות - מפלגת השמאל, מפלגת המרכז הקתולית ומפלגת הימין (המזוהה עם האוליגרכיה) - נותרו במאזן כוחות שווה פחות או יותר. בשנת 1964 נדמה היה כי המשבר הפוליטי הסתיים, כאשר מועמד המרכז אדוארדו פריי, אביו של נשיא צ'ילה לעתיד אדוארדו פריי רואיס-טאגלה, זכה ברוב גדול של קולות. פריי מיהר לפעול וביצע פעולות רבות שנעו בתווך שבין סוציאליזם לשמירה על היחסים הטובים עם האצולה וארצות הברית. מצד אחד, הוא ביצע רפורמות סוציאליסטיות שונות, כמו הרחבת החינוך לשכבות העניות, פיצול נחלות קרקע גדולות וקנייה של חברות אמריקניות תוך העברת הבעלות לממשלה. מצד שני, הוא המשיך להיעזר בתמיכה אמריקנית ולא פעל בצורה דרסטית כנגד האצולה. עמדתו המתפשרת של פריי לא מצאה חן בעיני הציבור, כשהשמאל תפס את פעולותיו כמתונות מדי והימין תפס אותן כקיצוניות מדי.
המשבר הפוליטי לווה כל העת בקריסה איטית של הכלכלה. פעולותיו של פריי לא הצליחו לעצור את התדרדרותה הכלכלית של המדינה כפי שקיוו בציבור. הכלכלה הייתה בשפל וסבלה משביתות, אינפלציה ומחסור במוצרים וחומרי גלם. לאחר שפריי כשל בניסיון להביא איזון פוליטי במדינה ולייצב את הכלכלה, נערכו בחירות בשנת 1970, בהן התמודד סלבדור איינדה כראש המפלגה השמאלית.
בתקופה זו חברות אמריקאיות רבות פעלו בצ'ילה, בדומה למדינות רבות אחרות באמריקה הדרומית. ממשלת ארצות הברית תמכה מאז ומעולם במנהיגים הצ'יליאנים מהמעמד העליון, משום שהבטיחו את האינטרס הכלכלי האמריקאי. אף על פי כן, צמיחתו של גוש השמאל והתקדמותו של איינדה הטרידה עד מאוד את הממשל האמריקאי.
סלוודור איינדה
איינדה נולד בשנת 1908 למשפחה מן המעמד הבינוני גבוה, אמו הייתה ממוצא בלגי ואביו ממוצא בסקי. הוא למד רפואה באוניברסיטת סנטיאגו דה צ'ילה, ובשנת 1933 פרסם את עבודת הגמר שלו כדוקטור לרפואה, המתמקדת ברפואה חברתית. כבר בימי לימודיו באוניברסיטה היה מרקסיסט מוצהר, ומאוחר יותר, בשנת 1938, עמד בראש מפלגת "החזית העממית" שהשתייכה לגוש השמאל. בין השנים 1938–1940 שימש איינדה שר הבריאות מטעם המפלגה, והצטיין בתפקיד זה. כשר בריאות פעל להדברת הטיפוס, להפצת תרופות כנגד מחלות מין, הרחבת שירותי רפואת שיניים בבתי ספר ותקצוב מרכזים להיגיינה ציבורית. לאחר כהונתו כשר בריאות נותר בפוליטיקה וניסה להיבחר לנשיאות צ'ילה במשך שלושה עשורים עם המפלגה שהקים, "המפלגה הסוציאליסטית של צ'ילה", אך ללא הצלחה. מפלגתו ייצגה אידאולוגיה מרקסיסטית קיצונית, על אף שאיינדה נחשב מתון יחסית לשמאל הצ'יליאני, שכן הוא חתר לבצע רפורמה מרקסיסטית בצ'ילה בדרכים דמוקרטיות ולא בהפיכה. מאפיין בולט של איינדה לכל אורך דרכו הפוליטית הוא הצמדותו הבלתי מתפשרת לערכים דמוקטיים ומחויבותו להליך החוקי.
עלייתו לשלטון
בשנת 1970, לאחר שלוש ניסיונות להיבחר לנשיאות שלא צלחו, זכה איינדה ב-36% מהקולות, כשעמד בראש ברית מפלגות השמאל. בכך הוא גבר באחוז אחד בלבד על מועמד הימין. ישנן טענות על תמיכה כספית אמריקנית בסבב בחירות זה, שנועדו למנוע את זכייתו של איינדה, אך תמיכה זו לא הועילה דיו, והפרלמנט אישר את כהונתו בתנאי לתיקוני חקיקה שהבטיחו את חופש העיתונות וחירויות אחרות.
בחירתו של איינדה לנשיאות התאפשרה בעקבות צמיחתו של גוש השמאל, אך בעיקר בעקבות פיצול בגוש המרכז והימין. חלקים רחבים מהציבור לא השתייכו למחנה המרקסיסטי, ונחרדו ממצעה הרדיקלי של הברית השמאלית, שחתרה לכונן בצ'ילה משטר קומוניסטי. החשש גבר בעקבות הקצנה של השמאל בצ'ילה בשנים שלפני בחירת איינדה. למשל, הקמתו של ארגון "קבוצת השמאל המהפכני", ארגון של פועלים, תושבי שכונות העוני ואיכרים אשר אגר נשק וניהל פעילות מחתרתית, הביא לפחד גדול הן בימין והן במרכז המפה הפוליטית שארגונים מעין אלה ייהפכו ללגיטימיים ויפעלו לביצוע הפיכה מרקסיסטית. במהלך מערכת הבחירות אף הציגו מפלגות הימין כרזות בהן מוצגים הטנקים הסובייטים ברחובות פראג ב-1968, כאזהרה למה שעלול לקרות בצ'ילה.
לאחר זכייתו בבחירות הקים איינדה קואליציה יחד עם המפלגה הסוציאליסטית, המפלגה הקומוניסטית, המפלגה הרדיקלית ומפלגת האיכרים. איינדה מעולם לא הזדהה עם הקומוניזם הסובייטי, והעביר ביקורת פומבית פעמים רבות על התנהלותה של ברית המועצות והשלטון החד-מפלגתי. הוא היה אידיאליסט ודמוקרט מושבע. אך שותפיו לקואליציה, שהרכיבו את המפלגות השמאליות הקיצוניות, היו בעיקר צעירים נלהבים, "ילדי פרחים", שביקשו לבצע שינויים מהפכניים. הישענותו של איינדה על בסיס פוליטי קיצוני ובחלקו אף מהפכני הערימה קשיים על התנהלות הממשלה, יחד עם קשיים שהערימה האופוזיציה. שלטונו של איינדה, המרקסיסט הראשון בעולם שנבחר בבחירות דמוקרטיות, היה רצוף תמורות ומהלומות.
שלטון איינדה
ממשלתו של איינדה החלה לבצע מהלכים סוציאליסטים מרגע שהוקמה. משרדי השיכון, הבריאות והחינוך קיבלו תקציבי ענק, אף שהדבר גרם להיפערות גרעון תקציבי גדול. בבתי ספר חולק חלב ומזון לכל התלמידים, דבר שסייע להמוני ילדים מן המעמד הנמוך שרבים מהם סבלו מחרפת רעב. ספרי מופת מהעולם הופצו במחיר זעום כדי לאפשר גישה לתרבות גבוהה גם בשכבות החלשות, והועלה שכר המינימום משמעותית. לצד פעולות אלה, הממשלה גם הלאימה חברות רבות, בהן חברות אמריקניות שפעלו בצ'ילה, מה שלא עלה בקנה אחד עם הסטטוס קוו ששרר עד אז בין צ'ילה לארצות הברית, אשר אפשר לחברות אמריקניות להשתמש במשאבים שונים בתוך צ'ילה. איינדה הפקיע את חברות הנחושת האמריקניות ללא פיצוי, ביצע רפורמה אגררית (חלוקת האדמות החקלאיות מחדש) באדמות שהיו בבעלות פרטית, והקפיא בצווי פיקוח את עליית המחירים. כדי להתגבר על הגירעון שנוצר הממשל הדפיס כסף, מה שהוביל לאינפלציה שהלכה והתגברה החל משנת 1972. מלבד זאת, הוא קשר קשרים חזקים עם העולם הקומוניסטי, לרבות הזמנתם של קובנים רבים לשמש יועצים לממשל, מה שהחריד את אנשי הצבא.
המצב הכלכלי היה עד מהרה בכי רע. ההלאמה של חברות זרות הובילה להפסקת השקעות חיצוניות בצ'ילה, וכתוצאה מכך הפסיקה גם זרימה של מוצרים מאירופה וארצות הברית. הדבר הוביל למחסור חמור במצרכים רבים ובמזון. בעקבות זאת התארגנו, בהובלת מנהיגי הימין, שביתות ענק ומחאות כנגד הממשלה. אם לא די בכך, איינדה גם סבל מחוסר משילות רב בקונגרס. פעולות רבות שלו נבלמו על ידי האופוזיציה, ומשום שעל פי חוקת צ'ילה אסור לבצע שינויים מהותיים בהתבסס על רוב זעום, הוא נאלץ לנסות לנהל את המדינה מבלי לשנות את המערכת החוקית, מה שהקשה עליו להוציא לפועל את תוכניותיו. הדבר הוביל למרמור פנימי בתוך הגוש של איינדה.
הזעם האמריקני על פעולותיו של איינדה הוביל לדילול התמיכה האמריקנית שניתנה בעבר לצ'ילה, ולצד זאת פסקו מרבית ההשקעות במשק. המצב הכלכלי, חוסר המשילות הממשלתית והפחד הציבורי מפני השמאל העולה הובילו לכאוס חברתי שהתבטא בציפייה מסוימת להפיכה, מצד צדדים רבים בציבור. כאשר האלימות והפשיעה גברו ברחובות האמונה בשלטון החוק הלכה ונשחקה בכל צדדי הקשת הפוליטית, וארגונים רבים החלו להתכונן להפיכה הצפויה. אולם ההפיכה שהגיעה לבסוף, על אף שהגיעה מן הצבא המקומי, לא התעוררה רק מתוך הרצון הציבורי בהפיכה, אלא גם מתוך לחץ חיצוני, ואפילו תמיכה אקטיבית, של ממשלת ארצות הברית (ראו פרק: המעורבות האמריקנית בהפלת איינדה).
ראשית ההפיכה
לאחר תקופה של 3 שנים תחת שלטון איינדה, בהן הכלכלה חוותה משברים עצומים כתוצאה מאוזלת היד והרפורמות הכושלות של הממשלה, לצד סנקציות כלכליות מצד ארצות הברית, וגעישה פוליטית בתוך הציבור, הגיעה ההפיכה שכולם ציפו לה. בבוקר ה-11 בספטמבר 1973 שלושת זרועותיו של צבא צ'ילה - האוויר, היבשה והים - פתחו בהפיכה יזומה שנקבעה עשרה ימים קודם לכן. חיל האוויר הפציץ את ארמון הנשיאות בסנטיאגו וטנקים נסעו ברחובות העיר והפציצו מבנים ממשלתיים. איינדה, ששכן בארמון הנשיאות, הבין עד מהרה שגורלו נחרץ, והורה לשומרי ארמון הנשיאות להיכנע. לאחר מכן הוא מת - הטענה הרווחת היא כי הוא התאבד באמצעות תת-מקלע שהוענק לו במתנה על ידי פידל קסטרו, על אף שיש גם טענות סותרות לפיהן הוא נורה למוות בידי החיילים שפרצו לארמון.