cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דמוקרטיה השתתפותית
ברזיל-תקציב משתף
בשנת 1989 פורטו אלגרה אורגנה מחדש וחולקנ ל 16 מועצות מקומיות אשר המשתתפים בהן נפגשו על בסיס שבועי או דו-חודשי על-מנת לדון בצורכי האזרחים המקומיים, כאשר בסופו של דבר יבחרו סדרי העדיפויות התקציביים. בשנים האחרונות שיטת ה-PB התפשטה למעל 1,000 ערים ברחבי העולם. התקציב המשתף בפורטו אלגרה מבוסס על מערכת מוסדות שמפעילה את התהליך הפרוצדורלי ברמה המוניציפלית ונשען על שלושה עקרונות מרכזיים: לכל האזרחים יש אפשרות להשתתף, לארגונים קהילתיים אין מעמד מיוחד. תהליך זה מתנהל ברמות ובשלבים שונים, כאשר בכל שלב ישנם סוגי נציגים שונים וההחלטות מתקבלות על פי כללים שנקבעו מראש. המוסדות שאחראיים על ניהול תהליך התקציב המשתף הם מוסדות אשר תשתיתם החוקית נקבעה על ידי המשתתפים. משאבים ותרומות נאספים באופן אובייקטיבי על ידי כללים והנחיות סדורות.
מדיניות זו זכתה להצלחה רבה: מתוך מאות פרויקטים שאושרו, ההשקעה במחוזות המגורים העניים של העיר עלתה על ההשקעה באזורים עשירים יותר כתוצאה ממדיניות ציבורית זו.
המטרה העיקרית של התקציב המשתף היא לעודד את הדינמיקה בין האזרחים לרשויות ולהקים מכניזם בר קיימא לניהול משותף של המשאבים הציבוריים, באמצעות קבלת החלטות משותפת.
פעילות זאת של תקציב משתף בברזיל פועלת כבר למעלה מ-20 שנה כאשר אחת הערים המובילות של התחום היא פורטו אלגרה. האומות המאוחדות אף הכתירו פעילות זו של העיר פורטו אלגרה כאחת מ-40 הפרקטיקות של ניהול עירוני הטובות ביותר בעולם.
קולומביה-קהילת שלום
קהילת השלום הייתה מבוססת על היסודות הפוליטיים והמוסריים הבאים: השתתפות חברתית: כולם לוקחים חלק ולכולם יש זכות לקבל החלטות. כל חבר נהנה מזכות שווה להוביל תהליכים. ליחיד ישנה השפעה מהותית על הכלל ולכן ערכי הזדהות ואחריות משמעותיים עבור הקהילה. הכלל השני הוא חופש: הקהילה הגדירה חופש כיכולת שיש בידי הפרטים והקהילה לקבל החלטות אוטונומיות, ללא לחץ או נידוי אם הם מחזיקים בדעה שונה מדעת הרוב. שקיפות: משקל גדול ניתן למידת הכנות והיושר ששוררים בין חברי הקהילה. סוג השתתפות זה של אזרחים בקולומביה נבע בראש ובראשונה מרצונם ופעילותם המשמעותית של האזרחים להיות שותפים בקביעת גורלם.
Nirvana (אלבום של אינה)
Nirvana (בעברית: אושר) הוא אלבום האולפן החמישי של זמרת הפופ דאנס הרומנייה, אינה. האלבום יצא לאור ב-11 בדצמבר 2017, על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ וגלובל רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושת הסינגלים; "Gimme Gimme", "" ו-"Nirvana".
דמוקרטיה השתתפותית
הבדלים בין דמוקרטיה השתתפותית לדמוקרטיה דיונית
מרבית התאורטיקנים מוצאים מכנה משותף בין הדמוקרטיה הדיונית (Deliberative democracy) לבין ההשתתפותית. אולם יש גם מספר הבדלים: בראשונה, הגישה ההשתתפותית שמה דגש גדול יותר על המימד הכמותי של הדמוקרטיה, כלומר, כמה שיותר אנשים שישתתפו בתהליכי קבלת ההחלטות כך ייטב. להבדיל, הגישה הדיונית שמה את עיקר דגש על המימד האיכותי, כלומר, שיתוף אזרחים ויצירת דיון מצומצם, איכותי ורציונלי. הגישה מעניקה חשיבות יותר לאיכות הדיון מאשר לכמות המשתתפים. יש הטוענים כי הגדלת כמות המשתתפים מפחיתה מאיכות הדיון. שנית, כאשר ישנו רצון לקדם מדיניות בתחום מסוים, מצדדי הגישה הדיונית, להבדיל מההשתתפותית, יטענו שיש צורך לאגד ציבור אשר מומחה ומלומד בנושא הנידון. מספר האנשים שלרוב מכיר בצורה טובה תחום מסוים אינו גדול. בשלישית, משאלי עם מאפיינים דמוקרטיה השתתפותית אך לרוב לא מייצרים שום דיון רציונלי ואיכותי של האזרחים סביב הסוגיה, אלא רק הצבעה של כן או לא סביב שאלה שהוגדרה על ידי .השלטון
Nirvana (אלבום של אינה)
רקע וסוגה
בדומה לאלבום הקודם Inna, גם באלבום זה ישנם שירים בכמה שפות שונות; אנגלית, רומנית וספרדית. הסינגל השני מתוך האלבום "Ruleta", הפך ללהיט ואף הצליח לכבוש את מצעד ה-TV הרשמי של רומניה.
דמוקרטיה השתתפותית
דמוקרטיה ייצוגית
Benjamin R. Barber, ממצדדי הגישה ההשתתפותית, טען כי תפקידה היחיד של דמוקרטיה ליברלית ייצוגית הוא לבצע רגולציה של כוח פוליטי, אשר לדבריו מגן על החירות מצד אחד והורס אותה מאידך. ביקורץ נוספת הועלתה על ידי
Nirvana (אלבום של אינה)
רקע וסוגה
כמו כן, האלבום הופץ ביפן בספטמבר 2018.
דמוקרטיה השתתפותית
דמוקרטיה ייצוגית
ומאידך הורס אותה. כמו תומכי דמוקרטיה ההחות על ת,ב ע האטענשל הליברליזם, שלפיו מצסוגיהת האנשים בחברה כהה.ואלו לטענתו מגבילים את אפשרויות הדמוקרטיה לשת"פ בין האזרחים לשלטון. עוד מוסיף כי ממשלה ייצוגית מצמצמת אלמנטים של השתתפות ואזרחות, אשר לבסוף גוזלות את מקורות האנרגיה והלגיטימציה הנצרכות לממשל יעיל. ברבר מכנה את הדמוקרטיה הייצוגית כדמוקרטיה רזה (thin democracy), אשר בין היתר מרחיקה את בני האדם אחד מן השני.
Nirvana (אלבום של אינה)
Nirvana Tour
על מנת לעזור בקידום האלבום, יצאה אינה לסיבוב ההופעות "Nirvana Tour". שמו נגזר משם האלבום והוא כלל הופעות ביעדים שונים ברחבי העולם.
דמוקרטיה השתתפותית
דמוקרטיה ייצוגית
לייבלי ו-Carole Pateman, מנושאי המסר ההשתתפותי, אשר גרסו שהדמוקרטיה המערבית לגווניה אינה דמוקרטית דיה וכי ההגדרה שניתנת לדמוקרטיה צרה מדי. השיטה הייצוגית והבחירות החופשיות אינן מבטיחות לאזרח השפעה כלשהי על עיצוב המדיניות. בנוסף, טוענים מצדדי הגישה ההשתתפותית שאין זה מספיק ליצור סדר, יציבות ויעילות כפי שמתיימרת לעשות הגישה הייצוגית, אלא יש לדאוג לשוויון, צדק חברתי חירות אמיתית. העם איננו יכול ליזום תהליכים היוצאים מלמטה למעלה מכוון שהכוח מרוכז בידי קבוצה אחת השואפת לשמר את הסטטוס קוו.
דמוקרטיה פלורליסטית
מצדדי הגישה ההשתתפותית טוענים שדמוקרטיה פלורליסטית היא למעשה שלטון של קבוצות לחץ תחת מסווה. דמוקרטיה המתבססת על קבוצות היא הדמוקרטיה הרצויה, כאשר יש איזון בין משקל הקבוצות ,ותחרות ומאבק בין הקבוצות יכולים בסופו של דבר להועיל לכלל. אולם הגישה הפלורליסטית גורמת להזנחת הפרט ולעיוות טובת הכלל. לטענת מצדדי הגישה ההשתתפותית תחרות ומאבק עשויים להוביל למדיניות שלא רצויה לאיש. ביקורת נוספת שהועלתה על ידי אחדים מתומכי הגישה, היא שלמרות קריאתו לריבוי הקבוצות ולתחרות, הפלורליזם כיום הוא פלורליזם של מונופולים. לטענתם אין דמוקרטיה בתוך הקבוצות, ורוב האוכלוסייה לא משתתפת בתהליך הפוליטי. המונופולים קשורים ביד אחת לשלטון.
דמוקרטיה השתתפותית
מצדדי הגישה הליברלית ייצוגית יוצאים נגד הרדיקליזציה לשיטתם שמציעה הגישה ההשתתפותית. לטענתם, אין זה נכון לדרוש רמת רציונליות גבוהה מהאזרח הפשוט. שומפטר טוען שניתן לדרוש מאנשים רק דברים בהם יש להם ניסיון בחיי היום יום, ופוליטיקה לא נופלת תחת קטגוריה זו. כמו כן טוענים תומכי הגישה הייצוגית שהגישה ההשתתפותית נעדרת מימד מנהיגותי. טיעונים אחרים נגד הגישה היו על כך שהיא נשענת על בסיס נורמטיבי להבדיל מהתפיסה המודרנית אשר שואפת להתבסס על טיעונים אמפיריים ומדעיים. תומכי הגישות הייצוגיות והפלורליסטיות טוענים בנוסף כי יש למתן את ההמון עקב בורותו וכי מחקרים מצביעים על כך שההמון בעל תפיסות טוטליטריות ואנטי דמוקרטיות.
פילי-דאווידקובו
פילי-דאווידקובו (ברוסית: Фили-Давыдково) הוא ראיון של המחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 6.9571 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 115,273 תושבים (2020).
ניתן לחלק את ראיון פילי-דיווידקובו על תנאי לארבעה חלקים עיקריים: פילי, מזילובו, דווידקובו ואמיניבו. פילי, מזילובו ואמיניבו הם תת-ראיונים ישנים, שבהם בנייני הדיור מיוצג בעיקר על ידי מבנים מיושנים שנבנו בשנות ה-50 וה-60, דייווידקובו, מאז 2005, הפך לתת-ראיון חדש, אשר נפרש על מדרונות מחנה סטונסקי העתיק ולאורך הנהר סטון.
גרזן-חנית
מוט-גרזן או גרזן-חנית (באנגלית Pollaxe או Poleaxe) הוא סוג של כלי נשק מימי הביניים, המהווה שילוב של גרזן קרב עם נשק מוט. מדובר בראש קרב תלת-ראשי הנושא גרזן, חוד דקירה (מעין חנית או רומח, נקרא dague) ופטיש או מקור חד בצד השני של הגרזן, שמותקן על גבי מוט עבה ומחוזק באורך של (בניגוד להאלברד שהיה ארוך יותר: 2–4 מטר). גרזן-החנית הומצא כנראה בשיא ימי הביניים (המאה ה-13) אך נהפך לפופולרי רק במאה ה-14 עם התפשטות שריון הלוחות בשדה הקרב. גרזן-החנית התגלה כנשק יעיל הן כנגד יריב משוריין והן כנגד יריב לא משוריין. הוא תוכנן להיות חזק וכבד, ומכה חזקה ממנו - גם אם לא חדרה את שריון היריב - יכלה לגרום לו נזק של הלם, חבלות, עצמות שבורות או זעזוע מוח (במקרה שהמכה כוונה לקסדה). גם האבירים, שהנשק המזוהה ביותר עימם הוא החרב, השתמשו בגרזן-חנית כנשק עיקרי בשדה הקרב ודאגו לרכוש גרזני-חנית איכותיים במיוחד, שלעיתים גם עוטרו בקישוטים וחריטות כדי להעיד על המעמד של נושאם.
מבנה
מוט-הגרזן מורכב משני חלקים עיקריים: המוט וראש הקרב. ראש הקרב כלל שילובים שונים של כלי הנשק הבאים: ראש הקרב היה מחובר למוט בלוחות מתכת שנקראו langets והיו ממוסמרים למוט. ללוחות אלו היו תפקידים נוספים מלבד אבטחת ראש הקרב וקיבועו למוט.
המוט (shaft או haft) היה באורך בדרך כלל אך במספר מוטות ארוכים במיוחד הגיע האורך ל-. המוט היה עבה וחזק ולרוב בעל חתך רוחב מלבני (ולעיתים רחוקות אליפטי או עגול). בקצהו הקדמי הוא חוזק ב-langets: לוחות מתכת ארוכים שהיו מחוברים למוט בארבע פאותיו ונמשכו לאורכו, אלו שימשו לא רק לחבר ולאבטח את ראש הקרב למוט אלא גם להגן על המוט מפני חיתוך ושבירה על ידי כלי הנשק של היריב (כגון גרזן-חנית אחר או חרב דו-ידנית), וכן הוסיפו לכוח הפגיעה שנובעת ממשקלו של הנשק -. לעיתים הותקנה לפני ראש הקרב שמורת-יד (hilt) בצורת דיסקה עגולה כדי למנוע מהיד להחליק על ראש הקרב, שמורת-יד זו נקראת roundel. בקצה האחורי של המוט הותקן דוקרן או חיזוק מתכת מחודד (בדרך כלל עם חוד קהה יותר וקצר יותר מזה של חוד הדקירה שבראש הקרב) על מנת לשמש אף הוא כנשק.
במבט שטחי נוטים לבלבל בין הגרזן-חנית להאלברד. בכל זאת יש ביניהם הבדלים. ראשית, ההאלברד ארוך יותר: אורכו 2–4 מטר, לעומת 1.2–2.4 מטר בגרזן-חנית. שנית, להב הגרזן בגרזן-חנית הוא לרוב קטן יותר מזה של ההאלברד. להב קטן יותר מרכז את האנרגיה הקינטית של המכה על שטח קטן יוצר ובכך מאפשר לו להביס שריון, בעוד שהלהבים הרחבים יותר של ההאלברד יעילים יותר נגד שריון קל יותר או מטרות ללא שריון כלל. שלישית, בנשקי האלברד רבים ראש הקרב חושל כיחידה אחת, בעוד שראש הקרב של מוט-הגרזן הורכב בדרך כלל מכמה חלקים והיה מודולרי.
שימוש
הגרזן-חנית שימש אבירים ולוחמי חיל רגלים כבד אחרים (כולל שכירי חרב) בלחימה רגלית, ונחשב לכלי נשק יעיל הן נגד יריבים משוריינים (כולל עם שריון לוחות) והן נגד יריבים לא משוריינים. לגרזן-חנית פותחה טכניקת לחימה מתוחכמת שדרשה שימוש בשתי הידיים (ובכך היה הגרזן-חנית נשק דו-ידני) והתבססה על לחימה במוט קרב (quarterstaff) בשילוב מכות גרזן קרב ופטיש, וכן נעיצה באמצעות חוד הדקירה שבראש הקרב. להב הגרזן יכול לשמש לא רק להתקפות חיתוך או ריסוק, אלא גם להכשלת היריב והפלתו, פריקתו מנשקו ולחסום את התקפותיו. ראש הפטיש שימש בעיקר נגד מטרות משוריינות ומכותיו החזקות יכלו לגרום לחבלות רציניות, הלם, שבירת עצמות וזעזוע מוח (כאשר כוונו לראש). הן חוד הדקירה שבראש הקרב והן החוד שבתחתית המוט יכלו לשמש לנעיצה ודקירה. המוט עצמו הוא חלק מרכזי בנשק ומשמש כמנוף המעניק מומנט-כוח גבוה לראש הקרב ובכך מגביר את הנזק שגורמת מכה עם ראש הגרזן או ראש הפטיש. בנוסף המוט היה יכול לחסום את התקפותיו של היריב (בייחוד כאשר המוט היה מחוזק ב-langets, שהם לוחות מתכת לאורך המוט) וכן לתת מכות, לדחוף את היריב, להרחיק אותו וכן להכשיל או להפיל אותו.
הגרזן-חנית היה נשק פופולרי ביותר בקרב לוחמים בשדה הקרב, כולל בקרב האבירים בני מעמד האצולה. הוא הגיע לשיא הפופולריות שלו במאה ה-14 והמאה ה-15, במקביל להיותו של שריון הלוחות נפוץ בשדה הקרב. היו לכך שתי סיבות. הסיבה הראשונה היא ששריון הלוחות סיפק ללוחם הגנה טובה מאוד שלמעשה ייתרה את הצורך במגן גדול ובכך פינתה את שתי הידיים לתפעול נשק בשדה הקרב, כולל כלי נשק דו-ידניים כגון חרב דו-ידנית, נשק מוט וגרזן-חנית. הסיבה השנייה היא שחרב ארוכה רגילה הייתה פחות יעילה נגד שריון הלוחות לעומת מוט-הגרזן שצויד בראש קרב עם אמצעים שהיו יעילים יותר בחדירת שריון (המקור למשל) או בגרימת נזק במכה על השריון (הפטיש למשל), וסיפקו יותר מומנט-כוח במכה מאשר להב החרב, וזאת הודות למנוף שמספק המוט הארוך. השימוש בגרזן-חנית היה פופולרי עד סוף המאה ה-16, אז נדחקו רוב כלי הנשק הקרים והשריון משדה הקרב בעקבות הופעת הנשק החם ורובים שיכלו לחדור בקלות שריון גוף בירי מרחוק.
חיבורים מאוירים רבים על לחימה באמצעות גרזן-חנית מהמאה ה-15 והמאה ה-16 שרדו. במסגרת התעניינות מחודשת בהיסטוריה צבאית של ימי הביניים ושחזור תקופתי של קרבות על ידי חובבים והיסטוריונים, נתגלו מחדש טכניקות לחימה בגרזן-חנית - הן על ידי קריאת חיבורים היסטוריים ששרדו והן מניסיון שנבע מלחימה ואימונים (ראו גם: HEMA). שימוש בגרזן-חנית אמיתי בקרבות משוחזרים הוא מסוכן, גם אם להביו קהים, שכן עוצמת המכה היא חזקה ועדיין יכולה לגרום לנזק, בייחוד אם הסופג אותה איננו לבוש בשריון גוף עם ריפוד מתאים. לשם כך נעשה לעיתים שימוש בגרזן-חנית שראש הקרב שלו עשוי מגומי והלחימה נעשית במשנה זהירות.
אטימולוגיה
באנגלית נקרא נשק זה לרוב Pollaxe והבלשנים סבורים שהמילה poll פירושה "ראש" או "פטיש" ומתייחסת לראש הקרב של הנשק. במקרה זה תרגום חופשי של pollaxe יהיה "ראש גרזן" או "פטיש-גרזן". עם זאת, גם השם Poleaxe מקובל וכאן המילה pole ("ציר" או "מוט") מתייחסת למוט שעליו מותקן הגרזן.
בעברית אין לכלי נשק זה מונח רשמי. בין התרגומים שהוצעו נמנים:
לנגור אדום
תיאור
הקוף הוא שוכן יערות גשם טרופיים המותאם לחיים בין צמרות העצים, אם כי הוא מצוי גם בכמה ביצות מיוערות והוא מלקט לצד קבוצה של 3 עד 8 פרטים הנעים ביער בחיפוש מזון. הקוף הוא צמחוני בעיקרו הניזון מעלים, פירות, ניצנים, פרחים, זרעים וגם חסרי חוליות שהוא לוכד להשלמת תזונה חלבונית (בין השאר הם מחפשים תלי טרמיטים שוכני עצים). הקופים מתפזרים לאורך היום ביער, כדי לחפש עצים בעלי פירות מבשילים. בעונה החמה והיבשה השלל שלהם פוחת והם מתבססים בעיקר על עלים.
דוב שחור יפני
הדוב השחור היפני (שם מדעי: Ursus thibetanus japonicus) הוא תת-מין של הדוב השחור האסייתי,שחי על שלושה איים עיקריים ביפן: הונשו, שיקוקו וקיושו. ישנם כ-10,000 דובים שחורים ביפן, אבל אוכלוסיות הדובים השחורים היפנים של שיקוקו וקיאושו עלולות להיכחד. יש מחיר גבוה על איברי דוב שחור יפני בשוק השחור, המאיים על כל אוכלוסיות הדוב ביפן. זכרי תת-מין זה בדרך כלל קטנים יותר משאר תת-המינים של הדוב שחור אסייתי ויכולים להגיע למשקל של 60–120 ק"ג והנקבות יכולות להגיע למשקל של 40–100 ק"ג. אורך הגוף שלהם הוא 120–140 ס"מ.
מזון
דובים אלה בדרך כלל אוכלים בעיקר עשבים ועשבי תיבול במהלך האביב. במהלך הקיץ, הם אוכלים פירות יער ואגוזים כדי להכין את עצמם לתרדמת החורף. הדוב מסוגל לאכול את פירות היער והאגוזים על ידי טיפוס עצים באמצעות טפריו שתופסים גם את האוכל. דובים אלה הם אוכלי כל, ואוכלים בעלי חיים וחיות בר אחרות כאשר יש צורך. כמו דובים אחרים, גם דובים אלה הם קניבלים, ונמצאו ראיות של שברי עצם וטפרים של גור בתוך בטנו של דוב שחור יפני זכר בוגר.
בית גידול
הדובים חיים על שלושה איים יפניים: הונשו, שיקוקו וקיושו. הם יכולים להימצא באזור השלג גבוה בצפון מזרח או באזור השלג הנמוך בדרום מערב. עם זאת, ישנם דובים שחורים יפנים בגבהים גבוהים של יותר מ-3,000 מטרים כמו באזור אלפיני. עם זאת, דובים שחורים יפנים נוטים לחיות באזורים שבהם יש שפע של עשבים, ועצים עם פירות יער, כדי להקל על חיפוש המזון, ולשם גיוון בתזונה שלהם.
פיזור זרעים
היערות מסתמכים על הדובים השחורים היפנים כשיטה מצוינת עבור הפצת הזרעים שלהם. הדובים יצרכו את הזרעים ויעברו מרחק של יותר מ-40% ממרחק של 500 מטר מהעץ ההורה. יש להם את הפוטנציאל להפיץ זרעים על פני שטחים עצומים, והם עוזרים להפיץ את זרעי הצמח ברחבי האזור. בסתיו, לדובים זכרים יש שיעור פיזור גדול יותר של זרעים באזורי פיזור גדולים יותר מאשר נקבות.
שימור
יש השפעה עצומה על אוכלוסיית הדובים השחורים ביפן עקב התערבות אנושית. הרס בית גידול כמו כפרים שמתפתחים הוא בעיה עבור דובים אלה. גם ציד בלתי חוקי הוא בעיה גדולה. ניתן למכור איברי דובים בשוק השחור במחיר גבוה, מה שהופך אותם לרצויים מאוד על ידי ציידים. אנשים הורגים הרבה דובים אלה, ומפחיתים את מספרם בצורה דרסטית. בגלל הציד הבלתי חוקי והרס בתי הגידול בא להכרה כי הדוב השחור היפני נמצא בסכנת הכחדה והוא עשוי להיעלם ב-100 השנים הבאות בקצב שבו הם נמצאים כרגע בירידה.
ים של חול
ים החול (באנגלית: Sea of Sand, יצא בארצות הברית בשם Desert Patrol – "סיור מדברי") הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1958, בכיכובם של ריצ'רד אטנבורו, ג'ון גרגסון ומייקל קרייג. הסרט, שביים גיא גרין, עוסק בסיור של קבוצת המדבר ארוכת הטווח (LRDG) במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. הסרט צולם בלוב.
עלילה
ערב קרב אל עלמיין, קפטן טים קוטון מוביל מבצע פשיטה להשמדת מצבור דלק גרמני שנמצא עמוק מאחורי קווי האויב. קפטן ויליאמס מהמהנדסים המלכותיים מוצב לסיור של קוטון כדי לטפל בשדה מוקשים סביב מצבור הדלק. כחייל ביחדה רגילה, לוקח לוויליאמס זמן להסתגל לאופן הלא שיגרתי של ה-LRDG. הוא מוצא תמונה קרועה של ילדה במגוריו של קוטון, שמגדיר אותה כ"חדשות ישנות". בהמשך ויליאמס מראה לקוטון תמונה של בנו, קוטון אומר שיש לו את כל מה לחיות.
המבצע מתחיל כשחמש משאיות של שברולט 30 CWT, יוצאות למסע מסוכן דרך לוב הכבושה על ידי כוחות הציר, שם נתקלים הLRDG במטוסי סיור של הלופטוואפה ובסיורי אפריקה קורפס. שישה מאנשיהם נהרגים ושני מהמשאיות שלהם יוצאות מכלל שימוש על ידי שריונית גרמנית. בהגיעם אל היעד ויליאמס עושה את עבודתו ויוצר נתיב דרך שדה המוקשים בעזרת רב"ט מתיסון. שאר חברי הקבוצה הורסים את מצבור הדלק סמל הרדי נהרג בנסיגה. עהם מגלים המצבור מספר רב של טנקי פנצר גרמנים במסתור. לרוע המזל קוטון לא יכול לדווח על כך לבסיס מכיוון שהרדיו יצא מכלל שימוש במארב גרמני, במהלכו 'בלנקו' וויט נפצע ברגלו.
מתוך הבנת חשיבות המידע, הכוח צריך לחזור ולדווח עליו בבסיס כל עוד יש זמן לפעול. במהלך חזרתם הם נרדפים על ידי קצין גרמני שנחוש לעצור אותם. שני זחלמים תוקפים אותם, קוטון נפצע בזרוע וסמל נסביט נהרג. במרחק 40 ק"מ בלבד מבסיס בעלות הברית – נגמר הדלק למשאית האחרונה. בלנקו מתנדב להישאר מאחור ולאייש מקלע של ויקרס, ברודי מציע להישאר עם חברו אך קוטון אומר "כל מי שיכול שימשיך". בזמן שהאחרים פונים לעבר הבסיס, בלאנקו מקריב את עצמו ומאט את הזחלם הגרמני האחרון.
הסרט מסתיים שקוטון מדווח על הטנקים למפקד שלו בבסיס. הם מדברים גם על ויליאמס ומה שעשה למען הכוח. בשלב זה נורה מטח הפתיחה של רקב אל עלמיין מתחיל.
הפקה
את התסריט של "ים של חול" כתב הסופר והתסריטאי הנודע רוברט וסטרבי. היועץ הטכני של הסרט היה ביל קנדי שו, ששימש כקצין המודיעין של ה-LRDG במהלך מערכה מדברית בצפון אפריקה.
פסקול
הפסקול נכתב על ידי קליפטון פרקר ובוצעה על ידי סינפוניה מלונדון בניהולו המוזיקלי של מויר מתיסון.
צילום
הסרט צולם בטריפוליטניה בסמוך לאתרים רבים שבהם התרחשה המערכה בצפון אפריקה. מייקל קרייג אמר "ששתינו הרבה יותר מדי, ישנו הרבה מדי והתנהגנו בצורה לא טובה בכל דרך אפשרית."
מרבית הניצבים האירופיים בסרט היו אנשי צבא בריטניה שהוצבו בלוב בגלל הברית הצבאית בין אידריס מלך לוב למערב (מערכת יחסים זו הסתיימה בעקבות הפיכת הכוח ב-1969 בידי קציני הצבא בראשותו של מועמר קדאפי). ככאלה, מרבית האביזרים הצבאיים המשמשים בסרט הם ציוד בריטי או אמריקאי. למשל, חיילי בעלות הברית משתמשים במשאיות WB עכשוויות של שברולט 30 קוואט עם מקלעי ויקרס. אך השימוש בתתי-מקלעים סטן לא היה נכון (הלוחמים בLRDG השתמשו ב-303 SMLE או בתת-המקלע תומפסון ככלי נשק קל). כמו כן הועסקו זחלמים אמריקאיים, מצוידים ברובי ברן בריטיים, בתור הזחלמים של קורפס אפריקה Sd.Kfz. 251s.
לדברי קרייג אף על פי שהסרט היה טוב הוא הרגיש שתעשיית הקולנוע הבריטית צריכה ליצור סיפורים עכשוויים יותר. זה הוביל "לשקט כועס".
קבלה
הסרט היה מועמד לפרסי BAFTA לסרט הטוב ביותר ולקולנוע הבריטי ולשחקן הבריטי הטוב ביותר עבור מייקל קרייג.
גוגל נקסוס
גוגל נקסוס (מלטינית: Nexus, משמעות מילולית: חיבור) היא סדרת מכשירי טלפונים חכמים ומחשבי לוח המבוססים על מערכת ההפעלה אנדרואיד של חברת גוגל. גם המכשירים מפותחים על ידי חברת גוגל, אך מיוצרים על ידי מספר חברות חומרה שנבחרו על ידי גוגל.
ים של חול
קבלה
המגזין "וראייטי" שיבח את "המשחק המעולה והבימוי המתוח של גיא גרין", והגיע למסקנה: "גרין והצלם וילקי קופר תפסו בצורה נהדרת את הבדידות הנידחת של המדבר העצום, את החום, את השעמום ואת תחושת הסכנה. התסריט צפוי, אך הדיאלוג טבעי למדי והדמויות השונות מצוירות היטב."
גוגל נקסוס
הסדרה מביאה "חוויית אנדרואיד" מוקדמת למפתחים ולמשתמשים, בכך שהם המכשירים הראשונים הנושאים את גרסת מערכת ההפעלה אנדרואיד המתקדמת ביותר. בניגוד לטלפונים חכמים אחרים הנושאים את מערכת ההפעלה אנדרואיד שבדרך כלל עוברים התאמה ושינוי של ממשק האנדרואיד התקני, סדרת הנקסוס נושאת את גרסת האנדרואיד ללא כל התאמה מצד חברות החומרה, ופתוחים לביצוע שינוי בדרגת הרשאות של מנהל, ללא חסימות, זאת כדי להקל על המפתחים להכיר את מערכת ההפעלה. מכשירים אלה זוכים לעדכוני מערכת הפעלה מהירים מצד גוגל גם לדגמים קודמים. ב-15 באוקטובר 2014 הוכרז נקסוס 6 -עם מסך 5.9 אינץ' ברזולוציית QHD, מעבד חדשני ומהיר ומערכת הפעלה אנדרואיד 5.0 לוליפופ. באירוע גם הוכרז נקסוס 9 שהוא מחשב לוח 8.9 אינץ', עם אנדרואיד 5.0
ב-29 בספטמבר 2015 הוכרזו הנקסוס 5X והנקסוס 6P עם מערכת ההפעלה אנדרואיד 6.0 מרשמלו.
Nexus One
מכשיר ה-Nexus One יוצר על ידי חברת HTC והושק בינואר 2010 כמכשיר הנקסוס הראשון. המכשיר הופיע עם מערכת הפעלה אנדרואיד אקלר, ועודכן במאי 2010 ראשון ל-אנדרואיד פרויו.
חומרת המכשיר נוצרה בשיתוף עם חברת HTC וכוללת בין היתר: מסך מגע בגודל 3.7 אינץ' בעל יכולות Multi-touch, מערכת לביטול רעשי רקע בזמן שיחה (בעזרת שני מיקרופונים), מעבד במהירות 1 GHz, מקלט GPS, מצלמת 5 מגה פיקסל עם מבזק, ועוד. הטלפון מריץ את מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסה 2.1 המציגה בין היתר ממשק משתמש מחודש, ויכולות ניווט בעזרת GPS.
Nexus S
מכשיר ה-Nexus S, יוצר על ידי חברת סמסונג, הושק בדצמבר 2010 יחד עם גרסת מערכת ההפעלה אנדרואיד ג'ינג'רברד. בדצמבר 2011 עודכן לגרסת אנדרואיד אייס קרים סנדביץ', וביולי 2012 עודכן שוב לגרסת אנדרואיד ג'לי בין.
Galaxy Nexus
מכשיר ה-Galaxy Nexus, מיוצר על ידי חברת סמסונג, הושק בנובמבר 2011 (גרסת GSM, גרסה אמריקאית ב-Verizon ב-15 בדצמבר 2011) יחד עם גרסת מערכת ההפעלה אנדרואיד אייס קרים סנדביץ'. עודכן באמצע יולי 2012 לגרסה אנדרואיד ג'לי בין. מכשיר זה נקרא Galaxy X בברזיל עקב סימן רשום המופיע על המותג "Nexus".
נקסוס 4
נקסוס 4 הוא טלפון חכם בקו גוגל נקסוס ומיוצר על ידי חברת LG אלקטרוניקה. מכשיר זה הוא הראשון שעשה שימוש במערכת ההפעלה אנדרואיד ג'לי בין. למכשיר מסך מגע בגודל 4.7" של חברת Corning מסוג זכוכית גורילה 2 (רזולוציה 1280 x 768 פיקסלים), מעבד סנאפדרגון S4 Pro APQ8064 1.5Ghz מתוצרת קוואלקום בעל ארבע ליבות, מצלמה אחורית 8 MP, מצלמה קידמית 1.3 MP, יכולת טעינה אלחוטית ומחיר קרוב לעלות ייצור. נמכר לראשונה על ידי חברת T-Mobile USA ב-14 בנובמבר 2012.
נקסוס 5
נקסוס 5 הוא טלפון חכם המיוצר על ידי חברת LG אלקטרוניקה. מכשיר זה הוא המכשיר הראשון שעשה שימוש במערכת ההפעלה אנדרואיד קיטקט. למכשיר מסך מגע בגודל 4.95" של חברת Corning מסוג זכוכית גורילה 3 ברזולוציית 445ppi) 1920x1080 HD), מעבד מרובע ליבות סנאפדרגון 800 במהירות שעון 2.26GHz מתוצרת קוואלקום, זיכרון RAM בנפח 2GB, מצלמה אחורית 8MP עם מייצב תמונה אופטי, מצלמה קדמית 1.3MP, יכולת טעינה אלחוטית, ומחיר בחנות ה-Google Play Store קרוב לעלויות יצור 350$ לגרסת ה-16GB. הושק בחנות ה-Google Play Store ב-31 באוקטובר 2013 ונמכר בה לראשונה.
נקסוס 6
מכשיר הנקסוס 6 הוא מכשיר טלפון חכם המיוצר על ידי חברת מוטורולה. מכשיר זה הוא המכשיר הראשון שעשה שימוש במערכת ההפעלה אנדרואיד לוליפופ. למכשיר מסך מגע בגודל 5.96" ברזולוציית 493ppi) 2560x1440 QHD), מעבד מרובע ליבות Snapdrgonn 805 במהירות שעון של 2.7 GHz, זיכרון RAM בנפח 3GB, מצלמה אחורית 13MP עם מבזק לד כפול, מצלמה קדמית 2MP, ומחירו בחנות ה-Google Play Store הוא 650$ לגרסת ה-32GB וקיבולת סוללה 3220 mAh. נקסוס 6 נחשף לראשונה ב-15 באוקטובר 2014 והיה זמין לרכישה מראש בסוף חודש אוקטובר 2014.
נקסוס 5X
מכשיר הנקסוס 5X הוא מכשיר טלפון חכם אשר מיוצר על ידי חברת LG. מכשיר זה הוא הראשון שעשה שימוש במערכת ההפעלה אנדרואיד מרשמלו, יחד עם הנקסוס 6P. למכשיר מסך מגע בגודל 5.2" מסוג Gorilla Glass 3, מעבד מסוג סנאפדרגון 808, זיכרון RAM בנפח של 2GB, מצלמה אחורית 12MP עם מבזק לד כפול, מצלמה קדמית 5MP ומחירו בחנות הGoogle Play Store הוא 379$. נוסף לכך, קיבולת הסוללה שלו היא 2700 mAh והוא מצויד במטען מסוג USB-C ולראשונה במכשירי נקסוס הוא כולל חיישן טביעת אצבע. מקור השם של המכשיר בא מהמילה "NeXus".
נקסוס 6P
מכשיר הנקסוס 6P הוא מכשיר טלפון חכם אשר מיוצר על ידי חברת וואווי. מכשיר זה הוא הראשון שעשה שימוש במערכת ההפעלה אנדרואיד מרשמלו, יחד עם הנקסוס 5X. למכשיר מסך מגע בגודל 5.7" מסוג Gorilla Glass 4, מעבד מסוג סנאפדרגון 810, זיכרון RAM בנפח של 3GB, מצלמה אחורית 12MP עם מבזק כפול, מצלמה קדמית 8MP, קיבולת הסוללה שלו היא 3450 mAh והוא מצויד במטען מסוג USB-C ולראשונה במכשירי נקסוס הוא כולל חיישן טביעת אצבע. מחירו בחנות הGoogle Play Store הוא 499$. מקור השם של המכשיר בא המילה "Premium".
נקסוס 7 (2012)
ב-27 ביוני 2012, בכנס I/O 2012 של חברת גוגל, הציגה החברה את הנקסוס 7, מחשב לוח בגודל 7 אינץ' עם תצוגה של 1280x800 פיקסלים, אשר פותח יחד עם חברת ASUS. מחשב הלוח הוא הראשון שעושה שימוש במערכת ההפעלה אנדרואיד 4.1, מאפשר תכנים נוספים באמצעות גוגל פליי, כולל ספרים אלקטרוניים, מוזיקה ווידאו. צורתו ומחירו הנמוך הציבו את מחשב הלוח בתחרות ישירה עם מחשבי לוח כדוגמת ה-Kindle Fire, אשר עושה שימוש במערכת הפעלה המהווה פיצול של האנדרואיד.
נקסוס 10
הנקסוס 10, מחשב לוח בגודל 10 אינץ' המיוצר על ידי חברת סמסונג, פורסם לראשונה בסוף אוקטובר 2012 על ידי בכיר בגוגל, ויק גונדוטרה, יחד עם הדלפת מדריך השימוש וסדרת תמונות. דליפת התמונות חשפה עיצוב הדומה ל-Samsung Galaxy Note 10.1, מחשב לוח בעל תצוגה בגודל 10.1 אינץ' עם רזולוציה 2560×1600, שטח אחסון של 16 GB או 32 GB, מערכת הפעלה אנדרואיד 4.2 ומעבד ליבה כפולה Exynos 5 1.7 GHz. המחשב צריך היה להיות מושק במהלך אירוע התקשורת של גוגל ב-29 באוקטובר 2012, אבל האירוע נדחה עקב הוריקן סנדי.
נקסוס 7 (2013)
הנקסוס 7 החדש הוכרז ב-27 ביולי 2013 יחד עם גרסת האנדרואיד 4.3 Jelly Bean בתאריך 24 ביולי 2013, מחשב לוח בגודל 7 אינץ' תצוגה של Full HD 1920x1200, מצלמה אחורית 5 MP שמצלמת ב-Full HD וקדמית 1.2 MP שמצלמת ב-HD.
יש אפשרות לתקשורת סלולרית ב-LTE. יש שני רמקולים סטראופוניים. הוא תומך ב-NFC. יש לו זיכרון של 16GB / 32GB ללא אפשרות הרחבה.
יש לו מעבד של Qualcomm מסוג סנאפדרגון S4 פרו שהוא מרובע ליבות בארכיטקטורת Krait 300 במהירות של 1.5 GHz עם מאיץ גרפי Adreno 320.
היצרנית ASUS מייצרת את המכשיר. הוא ארוך מהדור הקודם ב-2.1 מ"מ, הוא צר מהדור הקודם ב-5.7 מ"מ, העובי שלו ירד ב-2.9 מ"מ שזה באחוזים ירידה של כ-27%, המשקל שלו הוקטן ב-50 גרם, ירידה של כ-14%.
נקסוס 9
מחשב לוח עם מסך 8.9" ברזולוציית QHD, מעבד Nividia Tegra K1 מרובע ליבות 64 ביט במהירות שעון 2.3 GHz, זיכרון RAM בנפח 3GB, מצלמה קדמית 8MP עם מבזק לד אחד ומצלמה אחורית 1.6MP, המכשיר מיוצר על ידי חברת HTC וכולל את מערכת ההפעלה אנדרואיד לוליפופ.
נקסוס Q
מכשיר הנקסוס Q היה התקן הזרמת מדיה בידורית אשר עושה שימוש במערכת הפעלה אנדרואיד וחיבור לגוגל פליי, למכירה בארצות הברית. לאחר ביקורות על תכונות דלות יחסית למחירו, הוא הוסר מהמדפים. גוגל מסרה שהחברה זקוקה לזמן נוסף לשיפור המוצר.
Nexus Player
מכשיר ה-Nexus Player הוא ממשיכו של נקסוס Q. ההתקן מוצע למכירה ב-Google Play.
הפדיברס
פדיברס (מאנגלית: Fedivese, הלחם בסיסים של 'פדרציה' ו'יוניברס') הוא אסופת שרתי רשתות חברתיות ורשתות לפרסום תוכן (תמונות, וידאו, בלוגים) המחוברים זה לזה ומקיימים ביניהם קשרי גומלין. כל שרת מהווה רשת חברתית כשלעצמו, אולם המשתמשים בשרתים השונים יכולים לתקשר האחד עם השני גם במידה ואינם יושבים על אותו השרת שכן השרתים חולקים פרוטוקולי תקשורת המתבססים על קוד פתוח משותף. כך, נוצרת למעשה מעין רשת חברתית מבוזרת ופדרטיבית.
היסטוריה
בינואר 2018 הציגו World Wide Web Consortium את פרוטוקול ActivityPub המשפר את יכולות הפעולה ההדדית והשיתוף בין הפלטפורמות השונות. עד אוגוסט 2018 נתמך פרוטוקול זה על ידי כ-13 פלטפורמות, והוא הפך לפרוטוקול הדומיננטי המשמש את הפדיברס, כשמלבדו פועלים גם הפרוטוקולים: OStatus, Diaspora Network, ו-ZOT.
תוכנות
התוכנות הפועלות בפדיברס כולן הן תוכנות חופשיות וכאלו התומכות בקוד חופשי. חלקן מאופיינות בחוויית משתמש של מיקרו בלוגינג הדומה לזו של הרשת החברתית טוויטר (כמו מסטודון, מיסקי, GNU social, פלרומה וכו'). אחרות מזכירות יותר את הרשתות Google+ או פייסבוק (כמו פרנדיקה או הובזילה). ישנן גם כאלו המתמקדות בפרסום מדיה ותמונות ומזכירות את אינסטגרם או את youtube (כמו PIXELFED או Peertube)
התוכנות השונות בפדיברס נבדלות ביניהן בפרוטוקולי התקשורת בהן הן משתמשות ולפיכך גם ביכולת של המשתמשים בהן לתקשר זה עם זה.
סמיון דוקאץ'
סמיון דוקאץ' (באנגלית: Semyon Dukach; נולד ב-25 באוקטובר 1968) הוא איש עסקים ושחקן בלאק ג'ק מקצועי יהודי אמריקאי.
ביוגרפיה
סמין דוקאץ' נולד במוסקבה ומשפחתו עברה לארצות הברית בשנת 1979. הוא סיים תואר במדעי המחשב באוניברסיטת קולמביה בשנת 1990 ותואר שני במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1993.
דוקאץ' החל להתעניין במשחקי מחשב בגיל צעיר. הוא התעניין במיוחד במשחק "פק-מן" והחל לקרוא ספרים על הנושא. בהמשך הוא קרא ספר על משחק בלאק ג'ק והבין את המחשבה שמאחורי המשחק.
במהלך לימודים ב-MIT הוא נכלל בקבוצת בלאק ג'אק של המכון. בשנת 1995 הוא עזב את הקבוצה והקים קבוצה חדשה בשם Amphibians. תיאור פעילות הקבוצה מתואר בסרט "21". פעילותו בתחום מתוארת גם בספר של בן מזריץ'. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 דוקאץ' עזב את משחקי הקלפים.
על בסיס הון שדוקאץ' צבר במשחקי הקלפים, הוא החל לפעול בתעשיית ההיי-טק בה הוא פועל כאנג'ל. בשנים 2014–2017 הוא היה מנכ"ל של חברת Techstars ובשנת 2017 הקים One Way Ventures שפועלת למימון חברות הזנק של מהגרים לארצות הברית. מטה החברה ממוקם בבוסטון. הקרן מתרכזת במימון חברות הזנק בשלבים הראשונים. בין החברות שקיבלו מימון מהחברה נמנים Brex, LovePop, Chipper Cash ו-Preply. בסך הכול דוקאץ' מימן מעל ל-100 חברות.
דוקאץ' הקים פרס Troublemaker Award שבשנת 2012 הוענק לזאק קופלין, בשנת 2013 לנדז'דה טולוקוניקובה מפוסי ריוט.
איגנסיו מטה בלנקו
איגנסיו מטה-בלנקו (בספרדית: Ignacio Matte-Blanco; 3 באוקטובר 1908 - 11 בינואר 1995) היה פסיכואנליטיקאי צ'יליאני.
חייו
מטה בלנקו נולד בסנטיאגו דה צ'ילה, למד רפואה והוסמך כרופא. בשנת 1933 הוא עבר ללונדון והחל לעסוק בפסיכואנליזה תחת הדרכה של אנה פרויד ובפסיכיאטריה. בשנת 1940 הוא עבר לארצות הברית ובשנת 1943 חזר לצ'ילה. תוך זמן קצר הוא הקים בצ'ילה ארגון לפסיכואנליזה.
בשנת 1966 מטה בלנקו נסעה לאיטליה והתיישב ברומא בה נפטר בשנת 1995.
מטה-בלנקו פיתח, על יסוד התכונות של הלא-מודע על פי פרויד, מבנה מבוסס-חוקיות של הלא-מודע במטרה להסביר את הפן האי-רציונלי של המחשבה. בין ספריו: "The Unconscious as Infinite Sets" ו-"Thinking, Feeling and Being".
1837 בארצות הברית
1837 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 61 שנה מיום היווסדה.
עשירות ומפורסמות
עשירות ומפורסמות (באנגלית: Rich and Famous) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1981 בבימויו של ג'ורג' קיוקור (סרטו האחרון), עם ז'קלין ביסט וקנדיס ברגן בתפקידים הראשיים.
העלילה עוקבת אחרי שתי חברות מהקולג', שמתפתחת יריבות ביניהן אחרי שאחת מהן נהפכת לסופרת מוערכת שספריה אינם מצליחים מסחרית והאחרת למחברת רבי מכר. לבסוף החברות מנצחת והן מתפייסות.
זה סרטה הראשון של מג ראיין שמופיעה בו בתפקיד קטן.
הסרט זכה לביקורות מעורבות ונכשל מסחרית.
תקציר העלילה
1959, מכללת סמית' - ליז המילטון (ז'קלין ביסט) ומרי נואל (קנדיס ברגן) הן חברות טובות בקולג' שמחליטות להסתלק לפני סיום הלימודים. הן נפרדות בליל מושלג בתחנת הרכבת כשמיעה לשם עם דאג בלייק (דייוויד סבלי) ארוסה של מרי (שהיה בעבר חבר של ליז). מרי ודאג נוסעים ללוס אנג'לס כדי להתחתן. הידידות נפרדות בחיבוקים ונשיקות.
1969 - ליז המילטון היא סופרת מוערכת וכותבת מאמרים בעיתונות על זכויות נשים. היא מוזמנת להרצאה בפני סטודנטיות בUCLA ונפגשת שם עם מרי בלייק ובתה דבי בת השמונה. היא מתארחת בביתם של מרי ודאג על חוף הים במליבו וכל אחת מקנאה בשנייה. מרי מקנאה בליז שהיא חפשיה ומפורסמת וליז מקנאת בה שיש לה חיים שקטים, בעל ובת בעוד שהיא מדלגת מגבר לגבר. בחור צעיר נטפל אליה ברחוב ומסיים במיטתה, במטוס היא מתחילה בשיחה עם נוסע ומקיימת אתו יחסים בשירותים.
מרי מראה לה ספר שכתב המתבסס על סיפורם אנשים אמיתיים שמסתובבים במליבו. ליז מתוודה שיש לה מחסום כתיבה ואינה יכולה לסיים את ספרה. היא קוראת את הספר ומסכימה להראות אותו למו"ל של ג'ול (סטיבן היל) אף על פי שהוא מעוניין בספרים רציניים. ליז משכנעת את ג'ול להוציא את הספר.
1975 - ספריה של מרי מתפרסמים והופכים לרבי מכר והיא מתפרסמת, מתעשרת ומופיעה בערוצי הטלוויזיה. דאג סבור שאלה ספרי זבל, הוא מתחיל לשתות, מפסיד את עבודתו ונישואיהם עומדים לפני פירוק. הוא מגיע לליז ומציע לה נישואים אך היא מסרבת.
1981 - ליז מנהלת מערכת יחסים עם עיתונאי בן 22, כריס אדמס (הארט בוכנר) ואף חושבת על חתונה למרות הפרש הגילים. לביתם מגיעה דבי בלייק (מגי ראיין) בתה של מרי וליז מבינה שהיא מתאימה לו יותר.
היחסים עם מרי יודעים משברים אף על פי שליז ממליצה על ספרה בתחרות סופרים ארצית. מרי מאשימה אותה בכישלון נישואיה עם דאג. הן מתקוטטות והדובי שאותו נתנה לה מרי בקולג', נקרע לגזרים.
מרי זוכה בפרס הראשון עם סופרת אחרת. היא נוכחת בנשף לכבוד התחרות ואז מסתבר לה שליז אינה שם.
היא שוכרת מונית לקונטיקט, מגיעה לביתה של ליז שנמצאת שם לבד ושתי החברות הוותיקות מתפייסות, מתנשקות ושותות יין לאור האח הבוער.
גוראן דרגיץ'
גוראן דרגיץ' (בסלובנית: Goran Dragić; נולד ב-6 במאי 1986 בליובליאנה שבסלובניה) הוא כדורסלן סלובני, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA.
אירופה
דרגיץ' התחיל את קריירת הכדורסל שלו בשנת 2003, כשהוא היה בן 17 בלבד. בשנה זו הוא חתם בקבוצה איליריה ליובליאנה שמשחקת בליגה השנייה בסלובניה. באיליריה הוא שיחק שנה אחת בלבד, ואחריה עבר לליגת העל הסלובנית בכדורסל. בשנת 2004 חתם דרגיץ' בקבוצה ק.ק סלובאן המשחקת בליגה הראשונה בסלובניה. אחרי שבילה שנתיים נוספות בסלובאן הוא עבר לבי.סי מורסיה המשחקת בליגה הספרדית בשנת 2006.
לאחר עונה אחת בלבד בספרד חזר דרגיץ' לסלובניה, ארץ הולדתו, כשחתם בקבוצת הצמרת אולימפיה ליובליאנה שמשחקת גם בליגה האדריאטית וביורוליג. הוא שיחק איתם בכל עונת 2007/2008, וזכה איתם באליפות סלובניה.
פיניקס סאנס
אחרי שסיים את העונה באולימפיה החליט דרגיץ' להגיש מועמדות לדראפט ה-NBA בשנת 2008. הוא נבחר בבחירה ה-45 בדראפט על ידי סן אנטוניו ספרס, אך זכויות הבחירה שלו עברו לפיניקס סאנס. למרות שדרגיץ' כבר חתם בקאחה לבורל ויטוריה (אז טאו ויטוריה) הסאנס הגיעו איתם להסכם ב-22 בפברואר 2008, הסכם שמשחרר את דרגיץ' מחוזו ומאפשר לו לשחק ב-NBA. הסאנס קיוו שדרגיץ' יוכל להוות שחקן ספסל יציב, כחיפוי לרכז הפותח, סטיב נאש. בעונתו הראשונה בפיניקס השתתף דרגיץ' ב-55 משחקים בלבד, כשהוא פתח ב-1 מהם בחמישייה. בעונה זו הוא קלע 4.5 נקודות עם 2.0 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-25 בינואר 2010 קלע דרגיץ' שיא קריירה, 32 נקודות, כשהוא קולע 6 שלשות מתוך 7 ניסיונות מעבר לקשת השלוש. בעונת 2009/2010 שיפר דרגיץ' את ממוצעיו כשקלע 7.9 נקודות עם 3.0 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונה זו הוא שיחק 80 משחקים ומהם פתח ב-2 בחמישייה. ב-7 במאי 2010, במשך המשחק השלישי בסדרת חצי גמר המערב של פלייאוף ה-NBA, דרגיץ' הוביל את קבוצתו לניצחון וקאמבק על הקבוצה שבחרה אותו בדראפט, סן אנטוניו ספרס. ברבע הרביעי הוא קלע 23 נקודות כשבשאר המשחק הוא קלע 3. הוא קלע 10 מ-13 מהשדה ו-5 מ-5 מהשלוש במשחק זה. באותו משחק הסאנס ניצחו אחרי 96–110 אחרי פיגור של 18 נקודות, כשהם עולים למאזן 0–3 בסדרה. פורוורד הקבוצה גרנט היל אמר על הופעתו של דרגיץ': "אני חושב שזה בטוח לומר כי זו כנראה ההופעה הטובה ביותר ברבע הרביעי במשחק פלייאוף שאי פעם ראיתי". במשך גמר המערב של אותה עונה מול הלוס אנג'לס לייקרס השתתף דרגיץ' בריב מילולי ובקטטה קצרה עם חברו לנבחרת סלובניה, סאשה וויאצ'יץ'. בפלייאוף הזה קלע דרגיץ' 7.6 נקודות עם 2.3 אסיסטים בממוצע למשחק.
יוסטון רוקטס
ב-24 בפברואר 2011 הועבר דרגיץ' בטרייד ליוסטון רוקטס, לצד בחירת דראפט עתידית, בתמורה לארון ברוקס. במהלך שביתת השחקנים בתחילת עונת שיחק דרגיץ' עבור סאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית.
החזרה לפיניקס
ב-5 ביולי 2012 חזר דרגיץ' לפיניקס כשחתם בה על חוזה ל-4 עונות עבור כ-30 מיליון דולר. בעונת קלע דרגיץ' שיא קריירה של 20.3 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום העונה זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ונבחר לחמישייה השלישית של העונה.
מיאמי היט
ב-19 בפברואר 2015 הועבר דרגיץ' למיאמי היט, יחד עם אחיו זוראן ששיחק עמו בפיניקס, כחלק מטרייד משולש עם ניו אורלינס פליקנס. ב-9 ביולי 2015 חתם על הארכת חוזה במיאמי ל-5 עונות נוספות עבור כ-90 מיליון דולר. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לראשונה בקריירה, לאחר שרשם ממוצעים של 17.3 נקודות ו-4.8 אסיסטים למשחק.
בשלושת הסיבובים הראשונים של פלייאוף 2020 הצטיין דרגיץ' עם 20.9 נקודות בממוצע למשחק, וסייע להיט להעפיל לגמר ה-NBA. אולם, במשחק הראשון של סדרת הגמר, מול לוס אנג'לס לייקרס, נפצע בכף רגלו השמאלית ונאלץ להחמיץ את ארבעת המשחקים הבאים. דרגיץ' חזר מהפציעה במשחק השישי (והאחרון) של הסדרה, בו גברו הלייקרס על ההיט בתוצאה 106–93, וזכו באליפות ה-NBA.
בנובמבר 2020 חתם על הארכת חוזה במיאמי לשתי עונות נוספות, בסך כ-37 מיליון דולר.
טורונטו ראפטורס
באוגוסט 2021 הועבר עם פרשס אצ'יווה בטרייד לטורונטו ראפטורס, תמורת קייל לאורי.
נבחרת סלובניה
בשנת 2004 זכה דרגיץ' במדליית זהב באליפות אירופה לגילאי 20 ומטה עם נבחרת סלובניה. שנה לאחר מכן הוא השתתף באותה התחרות. את קמפיין הבכורה בנבחרת הבוגרת ערך בשנת 2006 כשהשתתף באליפות העולם בכדורסל. שנה אחר כך הוא השתתף בטורניר אליפות אירופה בשנת 2007. בשנת 2017 זכה דרגיץ' עם נבחרת סלובניה בטורניר אליפות אירופה בכדורסל 2017.
שנות ה-20 של המאה ה-12
שנות ה-20 של המאה ה-12 היו העשור השלישי של המאה ה-12, החלו ב-1 בינואר 1120 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1129.
אבי בירן
ביוגרפיה
בירן נולד בחיפה בשם אבא אברהם בירן. למד בבית הספר היסודי "הבונים" ובתיכון אורט קריית ביאליק. בגיל 17 שינה את שמו לאבי אברהם בירן. מדריך נוער בתנועת הנוער "המחנות העולים". את שירותו בצה"ל העביר בחיל האוויר. בשנת 1982 ייסד עם חבריו את קיבוץ קלע גולן שברמת הגולן. שימש כמזכיר וראש ועדת תרבות של הקיבוץ. בשנת 1989 מפרק עם חבריו את הקיבוץ הצעיר שהפך ליישוב קהילתי. בשנת 1989 עבד כמדריך אמנות ב"תיכון רמה" בירושלים. עבד כשליח הסוכנות היהודית כמדריך אמנות במחנות הקיץ של מחנות "רמה" בארצות הברית וקנדה בשנים 1988 ו-1990.
השכלה
1986–1990 בוגר תואר ראשון של המחלקה לצורפות באקדמיה "בצלאל", האקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים. 1998–2000 לימודי המשך לקראת תואר שני במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל בשיתוף עם החוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.
מורה לצורפות
בשנים 1994–1996 עבד כמרצה ב. בשנים 2009–2010 עבד כמורה לצורפות בתיכון טכנולוגי ויצו רחובות.
מורה דרך
בשנים 2011–2013 למד בקורס למורי דרך של בית הספר לתיירות שלוחת ירושלים בניהול אוניברסיטת חיפה. בשנת 2014 למד במכללת אגד, קורס נהגי רכב ציבורי בפיקוח משרד התמ"ת ומשרד התחבורה.
בית מלאכה לצורפות
בשנת 1990 הקים בית מלאכה בירושלים המתמחה בעיצוב וייצור של אמנות, עם התמקדות באמנות יהודית בת זמננו ומנהל אותו מאז ועד היום. בית המלאכה נמצא בבית אות המוצר הירושלמי.
צורף אמנות יהודית
כבר במהלך לימודיו כסטודנט במחלקה לצורפות של בצלאל החל להשתתף בתערוכות משותפות, ובנה שפה עיצובית מלאת הומור בתחום האמנות היהודית. במהלך הקריירה שלו, השתתף במעל ל-80 תערוכות משותפות ברחבי הארץ וברחבי העולם (אוסטריה, ארצות הברית, בלגיה, גרמניה, הולנד, יפן, מקסיקו, פנמה, סין, סיגפור, ספרד, צרפת, קוריאה הדרומית, קנדה, שוודיה ותאילנד) והציג ב-4 תערוכות יחיד. עיצוביו הם חלק מהאוספים של מוזיאונים מובילים (מוזיאון ישראל, מוזיאון ארץ ישראל, המוזיאון היהודי של ניו יורק, מוזיאון סקירבל בלוס אנג'לס ועוד), גלריות נבחרות ואוספים פרטיים מהמובילים בעולם. בירן מרצה על צורפות בכנסים בינלאומיים, השתתף בתחרויות רבות, זכה בציונים לשבח ובפרסים כשהבולטים ביניהם הם פרס מוזיאון ישראל לעיצוב אמנות יהודית בת זמננו ע"ש יסלזון, ובכך היה למעצב הצעיר ביותר שזכה בפרס זה לזמנו, ובפרס האמנות היהודית של הביאנלה לאמנות ליטורגית בארצות הברית.
מתחילת שנות ה-90 חבר בירן בגילדה האמריקאית לאמנות יהודית
ב-1998 עיצב סיכה להנצחת גולדה מאיר ראש ממשלת ישראל, עבור נשות הבונדס. הסיכה זכתה בציון לשבח על ידי המועצה להנצחת נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה. הפרס הוענק לבירן על ידי עזר ויצמן נשיא המדינה ובנימין נתניהו ראש ממשלת ישראל.
ב-2000 וב-2001 עיצב את גביע הניצחון של פסטיבל הזמר של רשות השידור. ב-2000 זכו בגביע אקי אבני וחיה סמיר עם השיר "תפילת האור" וב-2001 זכתה קרן שני עם השיר "ריקוד החיים".
ב-2000 עיצב את כנפי הטיסה של מערך כלי הטיס הבלתי מאוישים של חיל האוויר וחיל התותחנים. ב-2001 עיצב את כנפי טייסת 150.
ב-2001 עיצב את המדליה לזכר אסון התאומים בהנפקה של החברה הממשלתית למדליות. המדליה ניתנה כשי רשמי על ידי אריאל שרון ראש ממשלת ישראל להילרי קלינטון בעת ביקורה בישראל.
חיים אישיים
בירן נשוי ומתגורר עם אשתו במסילת ציון ואב לשני בנים.
אבי בירן הוא אח סדיר במסדר הבונים החופשים בישראל כולל במסדרים הנילווים לו (הנוסח הסקוטי והיכל ארון הברית העליון).
ויליאם פיטרסן
ביוגרפיה
פיטרסן נולד באוונסטון שבאילינוי, הוא הצעיר מבין ששת ילדיהם של ארתור פיטרסן והלן ג'ון. אביו היה ממוצא גרמני ודני, הוא עבד בעסקי רהיטים. לפיטרסן יש שני אחים ושלוש אחיות. הוא סיים את לימודיו בשנת 1972 בבית הספר התיכון בישוף קלי שנמצא בבויסי שבאיידהו. לאחר מכן פיטרסן התקבל לאוניברסיטה של מדינת איידהו בעזרת מלגת פוטבול.
בזמן שהותו באיידהו, הוא לקח שיעורי משחק ששינו את דרכו בחיים, פיטרסן עזב את האוניברסיטה בשנת 1974 והגיע אל חבל הבסקים שם למד משחק. פיטרסן התעניין בתרבות הבסקית, למד את השפה הבסקית ונתן לבתו את השם הבסקי מייטה ניריאה (אהובתי); היא נולדה בשנת 1975 ביישוב מונדרגון שבחבל הבסקים. פיטרסן חזר לאיידהו עם מטרתו להיות שחקן, והופיע בתיאטרון הסטפנוולף.
קריירה
בשנת 1985, פיטרסן עשה את פריצת הדרך הראשונה שלו כאשר כיכב בסרט האקשן של ויליאם פרידקין, לחיות ולמות בלוס אנג'לס. בשנה שלאחר מכן, פיטרסן כיכב בסרט הצייד כששיחק כ"וויל גראהם", סוכן FBI. בגלל שתפקידו בסרט היה כל כך מתיש מבחינה רגשית, אחרי שלב הצילומים הוא עשה ככל שיכל כדי לפטור מעצמו את דמותו של גראהם. הוא גילח את הזקן שלו, הסתפר וחימצן את השיער שלו לבלונד. פיטרסן דחה תפקיד בסרט פלאטון של אוליבר סטון מכיוון שצולם בפיליפינים, דבר שהיה משאיר אותו רחוק ממשפחתו. במקום זאת הוא עבד בסרט הטלוויזיה של HBO משנת 1987 Long Gone. פיטרסן גם הופיע כחלק מהסט של הסרט 12 המושבעים משנת 1997, סרט זה היה רימייק לאותו סרט משנת 1957.
בין השנים 2000 עד 2010 הוא שיחק כד"ר גיל גריסום בדרמת הפשע "CSI" של רשת CBS. ב-3 בפברואר 2009 הוא זכה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, רוב צוות הסדרה CSI השתתף בטקס זה.
בשנת 2015, הוא גילם את תפקידו של קולונל אמט דארוו בסדרת הטלוויזיה "מנהטן".
ב-9 בנובמבר 2017, עלה בבכורה המחזה של טרייסי לטס "הדקות" בתיאטרון "סטפנוולף"  בשיקגו, בו גילם פיטרסן את דמותו של ראש העיר סופרבה.
חייו האישיים
לפיטרסן יש בת, מייטה (נולדה ב-1975) מנישואיו הקודמים, ולה יש שני בנים. פיטרסן התחתן עם בת זוגו ג'ינה סירון ביולי 2003. ב-5 ביולי 2011, נולדו להם תאומים, בן ובת, מפונדקאות.
קלדריום
קלדריום (בלטינית: Caldarium או calidarium, או cella caldaria או cella coctilium) הוא חדר שהיה מצוי במרחצאות ברחבי האימפריה הרומית העתיקה.
החדר חומם באמצעות מערכת חימום תת-רצפתית, באמצעות מדורות שהוסקו על ידי עבדים ובערו במרתף הסקה סמוך, והאוויר החם זרם מתחת לרצפת החדר.
שימוש בקלדריום
החדר היה החם ביותר בסדרת חדרי הרחצה במרחצאות. הרוחצים החלו על פי רוב את רחצתם בחדר זה (לעיתים החלו בפלאקוניקום - חדר חם ויבש שהיה מעין סאונה, וממנו עברו לקלדריום), ומשם עבור לטפידריום (החדר החמים) וממנו לפריג'ידריום (חדר המים הקרים).
פטר קונוויטשני
פטר קונוויטשני (בגרמנית: Peter Konwitschny, נולד ב-21 בינואר 1945 בפרנקפורט) הוא במאי אופרה ותיאטרון גרמני.
ביוגרפיה
פטר קונוויטשני גדל בלייפציג, שם כיהן אביו, פרנץ קונוויטשני, כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג. אחרי שהפסיק את לימודי הפיזיקה שהחל בהם, למד קונוויטשני בברלין בימוי תיאטרון, משנת 1965 עד 1970.
בשנות ה-70 עבד קונוויטשני כעוזר במאי עם רות ברגהאוס (Ruth Berghaus) ב"ברלינר אנסמבל". משנת 1980 ואילך הוא עובד בעיקר כבמאי עצמאי (פרי-לאנס). במהלך תקופה זו ביים הן הפקות אופרה והן הצגות תיאטרון בברלין, האלה, גרייפסוואלד ורוסטוק. משנת 1986 עד 1990 היה במאי ראשי של ה"לאנדסתיאטר האלה". הפקות הנדל שלו, "רינאלדו", "אקיס", "גאלאתיאה ופוליפמו" ו"טאמרלאנו", כמו גם ריגולטו של ורדי וכרמן של ביזה, זכו בשבחים רבים.
אף על פי שקונוויטשני ביין כבר אופרות במערב גרמניה ("טירת כחול הזקן" של בארטוק בקאסל, 1987) ובשווייץ (פידליו של בטהובן בבזל, 1989), הרי רק לאחר נפילת חומת ברלין החלה הקריירה הבינלאומית שלו לנסוק. לאחר אופרות של פוצ'יני ורוסיני בגראץ, לייפציג ובזל, פנה קונוויטשני לווגנר: פרסיפאל (1995, האופרה הממלכתית של בוואריה), טנהויזר (1997, זמפר-אופרה בדרזדן), לוהנגרין (1998, האופרה של המבורג), טריסטן ואיזולדה (1998, האופרה של בוואריה) והפקה עתירת שבחים של דמדומי האלים (2000, האופרה של שטוטגרט).
אחרי "לוהנגרין" חזר קונוויטשני להמבורג לעבוד שם עם המנצח אינגו מצמאכר על "לולו" של אלבן ברג, אמני השירה מנירנברג של וגנר ו"משה ואהרון" של ארנולד שנברג. בשנת 2004 ביים את "ההולנדי המעופף" של וגנר בתיאטרון בולשוי במוסקבה, ב-2005 את "אלקטרה" של ריכרד שטראוס בקופנהגן וב-2009 את "סאלומה" של שטראוס באמסטרדם. משנת 2008 כיהן קונוויטשני כבמאי ההפקות הראשי של האופרה של לייפציג, בחוזה שהיה אמור להימשך עד 2014, אך בסוף דצמבר 2011 הודיע על פרישתו בינואר 2012 עקב חילוקי דעות עם שירמר, מנהל האופרה.
יחידת מגן
יחידת מגן היא יחידה ממלכתית לאבטחת שרים במשרד ראש הממשלה. משימות היחידה הן אבטחת שרי ממשלת ישראל ואישים נוספים שאינם סמלי שלטון שמאובטחים על ידי היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות. היחידה אחראית על אבטחת אישים אילו בפעילותם השוטפת בישראל ובחו"ל בהתאם להחלטות הממשלה שנתקבלו בנושא.
הגוף המנחה של היחידה הוא שירות הביטחון הכללי.
הכשרה
רוב מאבטחי היחידה הם בוגרי יחידות האבטחה של השב"כ, ובכלל זה בוגרי היחידה לאבטחת אישים ומשלחות (יחידה 730). כלל מאבטחי יחידת מגן הם בוגרי קורס ממלכתי "אחיד", קורס לוחם מקיף הנערך במתקני השב"כ. הקורס כולל בין היתר אימוני ירי ותרגולות לוחמה בטרור, אימוני כושר גופני, אימוני קרב מגע. מועמדים שסיימו בהצלחה את הקורס "אחיד", ממשיכים להכשרה ייעודית ובסיומה יוסמכו למאבטחי אישים.
היסטוריה
לאחר רצח רחבעם זאבי בשנת 2001 הוחלט כי יש לאבטח את כלל השרים במדינת ישראל. עד לשנת 2004 אבטחת השרים הייתה באחריות שירות הביטחון הכללי. בשנת 2004 האחריות לאבטחת השרים הועברה למנהלי הביטחון במשרדי הממשלה השונים, כאשר היחידה לאבטחת אישים ומשלחות שימשה כגורם המנחה למשרדי הממשלה. בשנת 2013 בהחלטת הממשלה הוקמה יחידת מגן, כאשר האחריות לאבטחת כלל השרים בישראל ובחו"ל הועברה ליחידת מגן במשרד ראש הממשלה.
בשנת 2023 החליטה ועדת השרים לענייני שירות הביטחון הכללי על העברת אבטחת בני משפחתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו לידי היחידה הממלכתית לאבטחת אישים 730 של שירות הביטחון הכללי. זאת, בשל התגברות האיומים על ביטחונם.
במהלך השנים היחידה קיבלה אחריות על אבטחת משפחת ראש הממשלה ומשימות נוספות:
אגף חירום וביטחון משרד ראש הממשלה
אגף ביטחון וחירום אמון על אבטחת מתקני משרד ראש הממשלה, עובדיו ומבקריו, בידוק הקהל וכבודתו, ביצוע סריקות נגד פעילות חבלנית עוינת, ביצוע התאמה ביטחונית לעובדי המתקנים ולמבקרים בהם, אבטחת שרי הממשלה ובכירים נוספים. האגף מונה כ-600 עובדים במגוון תפקידים, לרבות מנהלי שטח ועובדי מטה אשר עוסקים בתחומים שונים כגון: אבטחת משרד ראש הממשלה, המעון הרשמי ומתקנים מסווגים נוספים, אבטחת אישים יחידת מגן, מוכנות לחירום, אבטחת מידע, ניהול פרויקטים, רכש, תקציבים, משאבי אנוש, רווחה, הדרכה, התאמה ביטחונית ומודיעין.
אברהם מושרקי
אברהם מושרקי (נפטר ב-25 בפברואר 2023) היה ספורטאי ספורט נכים וחבר נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליית ארד. באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) ובאולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליות כסף.
ריקי הרברט
קריירה ככדורגלן
ככדורגלן שיחק הרברט בעמדת המגן. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצה הניו זילנדית מאונט ולינגטון ב-1978, וכעבור שנה עבר לשחק בנלסון יונייטד. ב-1980 הוא חזר למאונט ולינגטון והגיע לתקופה המוצלחת שלו במדי הקבוצה, שהניבה שתי זכיות באליפות ניו זילנד (בשנים 1980 ו-1982) ושתי זכיות בגביע צ'טהאם באותן שנים. ב-1983 הוא עבר לליגה האוסטרלית, אל קבוצת סידני אולימפיק, אך כעבור שנה אחת חזר לניו זילנד ושיחק במסגרת נבחרתה של אוניברסיטת אוקלנד.
ב-1984 עבר הרברט לאנגליה והצטרף לוולברהמפטון וונדררס (וולבס), חברה בפוטבול ליג. הוא הוחתם בקבוצה על ידי המאמן טומי דוקרטי, שאימן בעבר את הרברט גם בתקופתו באוסטרליה. הוא שיחק שנתיים במדי הקבוצה וערך 49 הופעות בסך הכל. תקופתו בוולבס לא הייתה מוצלחת, והוא היה חלק מהקבוצה שירדה לליגה השלישית באנגליה בעונת 1984/1985. במרץ 1986 הוא עזב את הקבוצה, זמן קצר לפני שירדה ליגה פעם נוספת. באותה שנה שב למאונט ולינגטון וסיים בה את הקריירה ב-1989.
בסך הכול שיחק הרברט במשך תשע שנים בנבחרת ניו זילנד, במהלכן ערך 61 הופעות וכבש שבעה שערים.
קריירה כמאמן
הרברט החל את קריירת האימון שלו בפפקורה סיטי ב-1990, בטרם עבר לאמן את יריבתה העירונית פפטוטו ב-1993. משנת 1996 החל הרברט לאמן את קבוצת סנטרל יונייטד. בשנים 1997 ו-1998 הוא הוביל את הקבוצה לשתי זכיות רצופות בגביע צ'טהאם ולסיום במקום השני בליגה הניו זילנדית. החל מעונת 1999 הופרדה ליגת הכדורגל של ניו זילנד למחוזות צפון ודרום, כך שהאלופות של שני המחוזות נפגשות למשחק מכריע על האליפות הלאומית. הרברט הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות, לאחר ניצחון 1-3 בהארכה על דנדין טכניקל במשחק הגמר.
ההצלחות של הרברט על במת המועדונים הובילו אותו לעבודה עם התאחדות הכדורגל של ניו זילנד, וב-1999 הוא מונה למאמן נבחרת ניו זילנד עד גיל 23 במטרה להעפיל לאולימפיאדת סידני. ב-2001 הוא מונה לעוזר מאמן הנבחרת הבוגרת של ניו זילנד, וב-2003 למאמן הראשי של הנבחרת עד גיל 17. הוא אימן את הנבחרת עד גיל 23 גם בקמפיין המוקדמות לאולימפיאדת אתונה, אך לא הצליח להעפיל לטורניר.
בפברואר 2005 מונה הרברט למאמן הראשי של נבחרת ניו זילנד הבוגרת במקומו של מרק וייט, לאחר שנתיים בהן שימש כעוזר המאמן. במשחקו הראשון כמאמן התמודדה הנבחרת מול יריבתה ארוכת-השנים, נבחרת אוסטרליה. במאי 2006 קיימה הנבחרת מסע משחקים ברחבי אירופה, במהלכו ניצחה 1-3 את גרמניה, הפסידה 4-0 לברזיל וסיימה בתיקו 1-1 עם אסטוניה.
בדצמבר 2006 מונה הרברט למאמנה של קבוצת ניו זילנד נייטס מליגת העל האוסטרלית, שעמדה להיסגר בסיומה של העונה. הוא אימן את הקבוצה בחמישה משחקים שנותרו לסיום העונה, במהלכם השיג שלושה ניצחונות, תוצאת תיקו אחת והפסד אחד. ב-2007 הוא מונה למאמן קבוצה חדשה שהוקמה בליגה האוסטרלית, ולינגטון פיניקס.
במקביל החל הרברט להגיע להישגים כמאמן נבחרת ניו זילנד: ב-2007 הוא זכה בפרס מאמן השנה בניו זילנד, וב-2008 הצעיד את הנבחרת לזכייה בגביע אוקיאניה לאומות של ה-OFC. בעקבות הזכייה השתתפה הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2009 בו הוגרלה נגד נבחרות דרום אפריקה, ברזיל ועיראק, אך סיימה במקום האחרון בבית לאחר שהשיגה נקודה אחת. הרברט הצעיד את נבחרת ניו זילנד להעפלה למונדיאל 2010 - ההעפלה השנייה בתולדות הנבחרת למונדיאל - לאחר ניצחון על נבחרת בחריין בשלב הפלייאוף על ההעפלה. במונדיאל עצמו הוגרלה ניו זילנד מול נבחרות איטליה, פרגוואי וסלובקיה.
בפברואר 2013 פוטר מאימון ולינגטון פיניקס. בשנת 2014 מונה למאמן קבוצת נורת'איסט יונייטד מ ליגת ה-ISL ההודית. בשנת 2015, מונה למאמנה של נבחרת המלדיביים בכדורגל.
ניקולה סלבה
ניקולה סלבה (, נולד ב-4 ביולי 1962) הוא פוליטיקאי סן מרינזי ואצן לשעבר. סלבה היה הקפיטן העוצר של סן מרינו לחצי השני של שנת 2019, וביצע את תפקידו יחד עם מישל מוראטורי.
ביוגרפיה
ניקולה סלבה נולד בסן מרינו, בירת סן מרינו ב-4 ביולי 1962.
כשהיה בן 29 החל סלבה להתאמן בריצה ועבר את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדה של שנה לאחר מכן במירוץ שליחים. יחד עם שלושה חברים לנבחרת התחרה סלבה באולימפיאדת ברצלונה שנערכה ב-1992 ונבחרתו הגיעה למקום ה-21 במקצה המוקדם כשסיימה את המסלול תוך 42.08 שניות. הנבחרת לא עלתה לגמר התחרות.
לאחר שפרש מחייו בספורט נכנס סלבה לפוליטיקה. הוא הצטרף למועצה הגדולה והכללית בשנת 2006 ושירת כחבר פרלמנט עד שנת 2011. בשנת 2012 נבחר לפרלמנט שנית, ושם הוא משרת עד היום. סלבה הוא בעל תואר ראשון בהנדסה טכנולוגית ממכון לאון בטיסטה אלברטי שממוקם ברימיני. ב-2016 הקים יחד עם אנשים נוספים את מפלגת עתיד הרפובליקה.