cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shaqtin' a Fool
פרס "מצטיין העונה" (Shaqtin' MVP) מוענק כל עונה בפרק הסיכום שנערך לאחר הפלייאוף. בשנתיים הראשונות הצופים נדרשו להצביע למהלך שהכי אהבו, השחקן שביצע את המהלך שזכה למספר הקולות הרב ביותר זכה בפרס. החל מעונת 2013/14 הזוכה הוא השחקן עם הכי הרבה הופעות בפינה במהלך העונה, במקרה של שוויון תערך הצבעה בין הצופים והשחקן שיקבל יותר הצבעות יזכה בפרס.
לאורך התוכניות הרבו להתמקד בסנטר ג'בייל מגי ולהציגו בצורה נלעגת. מגי אף זכה ב"פרס" מפעל חיים ובסיכומי שתי עונות הוכתר כ"שאקטין MVP".
אלברטו גרשונוב
אלברטו גרשונוב (גרשונוף) (באנגלית: Alberto Gerchunoff; 1 בינואר 1883 – 2 במרץ 1950) היה עיתונאי וסופר יהודי שגדל במושבה החקלאית היהודית מוזסוויל ופעל בארגנטינה. התפרסם בעקבות ספרו "גאוצ'וס יהודים" שתיאר את חיי היהודים במושבות הברון הירש בארגנטינה.
נעורים
גרשונוב נולד ב-1883 בעיר פרוסקורוב שברוסיה הצארית (כיום חמלניצקי באוקראינה) לגרשום גרשונוב ולאנה לבית קורנפלד, אח לסופיה, ססילה וברנרדו. ב-1889 היגרה המשפחה לארגנטינה והתיישבה בעיירה מוזסוויל (כ-600 ק"מ מצפון מזרח לבואנוס איירס).
ב-12 בפברואר 1891 נרצח אביו של גרשונוב על ידי גאוצ'ו ובעקבות האירוע עברה המשפחה למושבה אחרת בשם ראג'יל (Rajil) שבמחוז אנטרה ריוס.
עיתונאי וסופר
ב-1895 הגיע גרשונוב לבואנוס איירס וב-1908 התקבל לעבודה, כעיתונאי, בעיתון "לה נאסיון" והיה הנשיא הראשון של איגוד הכתבים הארגנטינאיים (Argentine Writers' Association).
בנוסף לעבודתו בעיתון כתב גרשונוב מספר ספרים שהידוע בהם היה הספר "גאוצ'וס יהודים" (Los Gauchos Judíos). בספר זה, שפורסם ב-1910, מתאר גרשונוב את חיי היהודים במושבות החקלאיות תוך שהוא משלב פרטים אוטוביוגרפים על ילדותו. ב-1975 הופק בארגנטינה סרט שהתבסס על הספר ונקרא בשם דומה. במקביל לפעילותו הספרותית היה גרשונוב פעיל במפלגה המתקדמת-דמוקרטית.
רוב חייו תמך גרשונוב בהשתלבות היהודים בארגנטינה ואף בהתבוללות. עם עלייתו של אדולף היטלר לשלטון שינה את דעותיו והחל לתמוך בציונות וב-1947 אף הביע תמיכה בהקמת מדינת ישראל. ב-1948 נסע בשליחות הסוכנות היהודית למדינות דרום אמריקה.
משפחתו
ב-1907 נישא גרשונוב לתרזה כהן (Teresa Kohan). לזוג נודלו 3 ילדים:רוזה אסתר (1908), אנה מריה (1910) ובלנקה (1915). נפטר בבואנוס ארייס ב-1950 כתוצאה מהתקף לב.
טקסיים
טקסייםׁ (שם מדעי: Taxaceae; וכן משפחת הטקסוס) היא משפחה של עצים מחטנים הכוללת 9 סוגים וכ-30 מינים של צמחים. לפי סיווגים ישנים - 3 סוגים ו7–12 מינים.
מאפיינים
הטקסיים הם עצים קטנים רב-ענפיים ושיחים. העלים ירוקי עד, מסודרים בספירלות. אלו צמחים דו-ביתיים, נדיר חד-ביתיים. האצטרובלים הזכריים הם 2–5 מ"מ באורכם ומפזרים את אבקתם מוקדם באביב. האצטרובלים הנקביים קטנים בהרבה עם קשקש אובול ופרי אחד וזרע אחד. כשהזרע מבשיל, הקשקש האובולופרי הופך לאריל בשרני המכסה חלקית את הזרע. האריל הבשל הוא רך, עסיסי ומתוק ויש לו צבע בהיר. צפורים האוכלות אותו מפזרים את זרעו הנוקשה שאינו ניזוק בנפילה מקוריהן. עם זאת זרעים אלה רעילים מאוד לבני אדם, כשמכילים את הרעלים "אקסין" ו"טקסול".
משפחת הטקסיים היא עתיקה מאוד, כשהמין Palaeotaxus rediviva הופיע בתור הטריאס. הסוג טקסוס התחיל לצמוח ביורה. הטקסוס השכיח של ימינו הופיע בשלהי תור הרביעון
סיווג
הטקסיים כלולים בדרך כלל יחד עם כל המחטנים האחרים בסדרת המחטיים (Pinales). ניתוח DNA הראה שעצי הטקסוס הם מונופילטיים עם שאר משפחות המחטיים, מסקנה שנתמכה על ידי מחקרים מיקרומורפולוגיים. בעבר נחשבו נפרדים משאר המחטנים, בסדרה משלהם שנקראה Taxales. ארנסט הנרי וילסון קרא לטקסיים בשם taxad (1916).
על סמך מחקרים משנות ה-2000 המוקדמות הועלתה ההצעה כי הסוגים Torreya ו Amentotaxus יועברו ל"צפאלוטקסיים" - (Cephalotaxaceae), זאת מפני שמבחנים גנטיים הצביעו על קרבתם יותר לצפאלוטקסוס (Cephalotaxus), מאשר לטקסוס. מחקרים יותר חדשים כללו בכל זאת גם את צפאלוטקסוס בתוך פירוש מורחב של משפחת הטקסיים כמשפחה יחידה גדולה יותר. (Price 2003 )- לפי תובנה זו, הטקסיים כוללים 6 סוגים וכ-30 מינים.
ההבדלים המדוברים בין טקסיים ובין צפאלוטקסיים נוגעים למורפולוגיה של הזרעים, כשהזרעים הבשלים של הטקסיים קטנים יותר, גדולים תוך 6–8 חדשים עד ל 5–8 מ"מ ואינם מכוסים במלואם על ידי האריל. לזרעי הצפאלוטקסיים הבשלה ארוכה יותר בין 18–20 חדשים, הזרעים הבשלים מכוסים לחלוטין באריל, וגודלם מגיע לידי 12–40 מ"מ.
סוגים
הסוגים Torreya ,Amentotaxus ו-Cephalotaxus היו בעבר במשפחת הצפאלוטקסיים (Cephalotaxaceae).
קישורים חיצוניים
אתר הפילוגניה של מכוסי הזרע
נתן שולמן
הרב נתן צבי שולמן (י"ד בסיוון ה'תר"ץ, 10 ביוני 1930 - י"ח בחשוון ה'תשע"ז, 19 בנובמבר 2016) היה ראש ישיבת סלבודקה בבני ברק.
קורות חייו
נולד בקובנה שבליטא לרב מרדכי שולמן, שהיה ר"מ בישיבת כנסת ישראל (סלובודקה) ולרבנית חיה מרים שהייתה בתו של ראש הישיבה שם הרב יצחק אייזיק שר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה אביו שהה בארצות הברית למטרת גיוס כספים לישיבה. אמו הייתה בגטו קובנה לבדה, איתו ועם שתי אחיותיו. במהלך שהותה בגטו נרצח אחיה הרב יוסף שר, ובתו עדינה (לימים הרבנית עדינה לנדו אשתו של הרב דב לנדו) נוספה למשמרתה. היא החביאה את ארבעת הילדים במקומות שונים בגטו ובסופו של דבר מסרה את שתי הילדות הגדולות למנזר מקומי בו שהו עד סיום המלחמה ואת הילד נתן צבי עזרו לה להסתיר מקומיים ופרטיזנים. בסיום המלחמה בו בעת שהרבנית עסקה בפעולות הצלה לנשארים בגטו ביקשה מהרב מרדכי פוגרמנסקי ומהרב מרדכי צוקרמן שילמדו עם הנער משניות וגמרא כדי להשלים במעט את הפער שנוצר אצלו בשנות המלחמה.
בחשון תש"ו 1946 התאחדה המשפחה ועלתה לארץ ישראל. לאחר עלייתם, נכנס ללמוד בישיבת כנסת ישראל בחברון. בשנת תש"ז, כשהקימו אביו וסבו את ישיבת סלבודקה בבני ברק, עבר ללמוד בה ונמנה עם שלושת תלמידיה הראשונים. החל משנת תש"י היה מתלמידיו הקרובים של החזון איש, ואף למד עמו בחברותא.
בחשוון תשי"ד נשא לאשה את לאה, בתו של הרב יחיאל מיכל שלזינגר, ראש ישיבת קול תורה. לאחר נישואיו התגורר בירושלים ולמד בכולל שבישיבת מיר.
בראשית שנות ה-60 התמנה לר"מ בישיבת סלובודקה, והתווה את דרכה בהתאם לדרכו של רבו החזון איש אשר מתאפיינת: א - בלימוד "סוגיות", (כלומר הלימוד הוא לפי נושאים נבחרים במסכת ולא לפי סדר הדפים), המקרבים את הלימוד הישיבתי לפסיקה בסוגיה. ב - בדקדוק הלכה לעשות כמו ה"לכתחילה" שבהלכה ולא רק את ה"בדיעבד". התוויה זו נשארה עד היום בישיבה, ומאפיינת את רוב בוגריה.
לאחר פטירת אביו בה'תשמ"ב, התמנה לעמוד בראשות ישיבת סלובודקה לצד גיסיו: הרב עמרם יצחק זקס והרב משה הלל הירש.
נפטר בי"ח בחשוון ה'תשע"ז, 19 בנובמבר 2016.
לקראת יום השנה הראשון לפטירתו יצא לאור ספר ברכת נתן המאגד חידושים מכתביו ומסיכומי שיעורים שמסר על סוגיות במסכתות שבת ויומא, כולל קונטרס ענייני מזוזה.
שרה וודוורד
שרה וודוורד (באנגלית: Sarah Woodward; נולדה ב-3 באפריל 1963) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
וודוורד נולדה בלונדון. היא בתם של השחקן אדוארד וודוורד ואשתו הראשונה, השחקנית ונטיה בארט. יש לה שני אחים השחקנים טים וודוורד ופיטר וודוורד, ואחות אמילי וודוורד שהיא בתה של השחקנית מישל דוטריס.
וודוורד למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) שם זכתה ב"מדליית זהב בנקרופט". אחרי סיום הלימודים הצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית (RSC) והופיעה איתם במחזה השייקספירי "ריצ'רד השלישי" יחד עם אנתוני שר, ובמחזה "הנרי החמישי" לצדו של קנת בראנה. ב-1993 חזרה לשחק שוב ב-RSC וגילמה את מירנדה במחזה "הסערה" בבימויו של סם מנדס. עם מנדס עבדה גם במחזה "London Assurance" יחד עם פול אדינגטון. במחזה "Kean" שיחקה לצידו של דרק ג'קובי, ובמחזה "Habeas Corpus" הופיעה יחד עם אימלדה סטונטון, ברנדה בלתין וג'ים ברודבנט. ב-1998 זכתה וודוורד בפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה על תפקידה במחזה "טום וקלם" מאת סטיבן קראצ'ט. בשנת 2000 הייתה מועמדת לפרס טוני על הופעתה במחזה "הדבר האמיתי" מאת טום סטופארד בהפקת דונמאר ורהאוס.
חיים אישיים
וודוורד נשואה לשחקן פטריק טומי. לבני הזוג יש שתי בנות והם חיים בלונדון.
גבי צ'אצ'אשוילי
גבריאל "גבי" צאצאשוילי (נולד ב-8 בדצמבר 1999) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד-סנטר בהפועל ירושלים מליגת העל בכדורסל ובנבחרת ישראל 3x3.
קריירת מועדונים
צאצאשוילי נולד וגדל בנצרת עילית (כיום, נוף הגליל).
בשנה שלאחר מכן לאחר שקיבל מעמד של ספורטאי עילוי, עשה טירונות ועבר לצ'כיה להתאמן ולשחק ב-Get better academy. במהלך המשחקים של הקבוצה בליגה השנייה בצ'כיה קלע עשר נקודות, קלט 10 ריבאונדים וסיפק אססיסט וחטיפה בממוצע למשחק. בקיץ 2019 עבר פציעה קשה במהלך משחק אימון של נבחרת העתודה. במהלך עונת 2019/20 עבר שיקום לרגלו. בתום השיקום, לקראת עונת 2020/21, חתם בקבוצת הפועל גליל עליון.
בתום עונת 2021/22 זומן למחנה אימונים של הגולדן סטייט ווריורס. באותו הקיץ שיחק בגולדן סטייט בליגת הקיץ של ה-NBA וקלע בחמישה משחקים 4 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2022/23 חתם בברוזה במברג מליגת העל הגרמנית בכדורסל תחת המאמן הישראלי אורן עמיאל.
קריירת נבחרות
צאצאשוילי שיחק בנבחרות ישראל מגיל נוער ועד נבחרת העתודה.
ב-2017 שיחק תחת המאמן שרון אברהמי באליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך באסטוניה. במשחק השיא שלו בטורניר מול אזרבייג'ן קלע 12 נקודות וקלט 6 ריבאונדים.
ביולי 2018 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בגרמניה.
בקיץ 2019, במהלך משחק מול בולגריה כהכנה לאליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בישראל, נפצע פציעה קשה ברגלו ולא שותף באליפות.
נבחרת 3x3
ב-2021 השתתף עם נבחרת ישראל 3x3 במוקדמות אליפות אירופה 3x3 והעפיל עמה מהמקום הראשון בשלב המוקדמות לאליפות שנערכה בספטמבר 2021 בפריז, באליפות אירופה סיימה הנבחרת במקום השלישי והודחה בשלב הבתים.
אוניברסיאדת קוואנגג'ו (2015)
אוניברסיאדת הקיץ ה-28 נערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית. במשחקים אלו השתתפו 12,986 ספורטאים מ-146 מדינות שונות.
ישראל באוניברסיאדה
משלחת ישראל כללה 27 ספורטאים.
שמואל שפירא (רופא)
שמואל שפירא הוא רופא, מדען ומנהל ישראלי. ניהל את המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה בשנים 2013–2021.
פרופסור מהמניין לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, מומחה לרפואת טרור ומצבי משבר. עמית מחקר במכון לחקר הטרור במרכז הבינתחומי הרצליה. אלוף-משנה (במילואים). לשעבר סמנכ"ל הדסה, ראש בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטה העברית בירושלים, מקים וראש המסלול לרפואה צבאית "צמרת" של הפקולטה לרפואה בירושלים. היה חבר בוועדה המייעצת לבטיחות גרעינית, המפקחת על פעילות הוועדה לאנרגיה אטומית, בועדות לאומיות משמעותיות אחרות, חבר ויו"ר מועצות מנהלים.
קורות חיים
שמואל שפירא נולד בירושלים, בן לאליהו, יליד ירושלים שעבד כפקיד בחברת החשמל, ולתאודורה (דורה), ילידת יוגוסלביה וניצולת השואה שעבדה כמלצרית ובהמשך בקייטרינג. ב-1973 החל ללמוד רפואה ב במסגרת העתודה האקדמית. את רוב שירותו הצבאי עבר בחיל הים עד לשחרורו מקבע ב-1997. במסגרת שירותו הצבאי הגיע עד דרגת אל"ם וכיהן בין היתר כראש ענף טראומה והיה ממקימי מערך הטראומה הלאומי במדינת ישראל. השתתף וניהל עשרות אירועים רבי נפגעים רובם קשורים בטרור. התמחה בהרדמה ובמנהל רפואי.
במשך שלוש שנים עמד בראש בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטה העברית. הקים ועמד במשך כחמש שנים בראש מסלול "צמרת" לחינוך והכשרת רופאים צבאיים באוניברסיטה העברית. כיהן כסמנכ"ל בית החולים הדסה בתקופת האינתיפאדה השנייה. נחשב למומחה מוביל ברפואת טרור, טראומה ורפואת חרום, ומלמד תחומים אלה כמו גם ניהול אירועים רבי נפגעים וניהול סיכונים. עיסוקיו בניהול מערכות גדולות ובפרט רפואיות ומדעיות הפכו אותו למומחה בתחומים אלה. חיבר (יחד עם Leonard A. Cole ו-Jeffrey S. Hammond) את הספר "Esenntials of Terror Medicine".
ב-2010 מינה אותו ראש הממשלה בנימין נתניהו למומחה חיצוני, שיבחן אם יש לפרויקט כריית הפוספטים בשדה בריר שליד ערד היבטים בריאותיים העלולים להשפיע על האוכלוסייה. פרופ' שפירא הגיש את חוות דעתו בסוף אותה שנה וקבע כי "ל"לעבודת כרייה בשדה בריר אין כל פוטנציאל נזק בריאותי ביחס לתושבי ערד וכסייפה בהיבטי חלקיקים נשאפים, קרינה, רעש ועקה נפשית". עם זאת המליץ כי "בשנת ההפעלה הראשונה יינקטו אמצעי זהירות מיוחדים".
במאי 2013 הוחלט על מינויו למנהל המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה במקום המנהל הקודם אביגדור שפרמן. במסגרת תפקידו זה הוביל את פיתוח החיסון הישראלי לקורונה, ה-BriLife (שפיתוחו לא הושלם), ופיתוח ראשון בעולם של נוגדנים מנטרלים לנגיף. פרש מכהונתו במאי 2021. במרץ 2023 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת חריף על מיזם ה-BriLife ועל שפירא וקבע
בפברואר 2022 מונה לסמנכ"ל הטכנולוגיה של חברת סנט-טק, במקומו של הראל הרשטיק. החברה מפתחת בדיקת קורונה ומחלות נוספות על בסיס "אף אלקטרוני".
במאי 2022 צייץ בטוויטר: "אני קיבלתי 3 חיסונים, נפגעתי גופנית בצורה משמעותית מאוד כמו שנפגעו רבים אחרים ובנוסף האמון שלי בטיב ההחלטות ובתהליכי קבלתן נחרך קשות." בהמשך אותה שנה משרד הבריאות מתח עליו ביקורת שהחלה במילים "הופתענו לשמוע את אמירותיו המופרכות של מנהל המכון הביולוגי לשעבר, פרופ' שמואל שפירא."
ערך חמישה ספרים, כתב 21 פרקים בספרים ופרסם מעל למאה ושבעה עשר מאמרים מדעיים. ב-2021 יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים ספרו, קרקס הפנדמיה: וירוס קטן הרס גדול, ובו ביקורת על ההתנהלות במשבר הקורונה בישראל וקריאה לחקירה בלתי תלויה של האירוע תוך השוואה לאירועי מלחמת יום הכיפורים.
זכה בין היתר בפרס נגיד רוטרי לאתיקה לשנת 2021, נבחר במקום השני ברשימת 50 היהודים המשפיעים של ה-Jerusalem Post ובמקום ה-25 ממאה הישראלים המשפיעים של "מעריב".
שמואל שפירא היה נשוי פעמיים ולו שני ילדים.
רונאן ראפטרי
רונן ראפטרי (באנגלית: Ronan Raftery) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אירי.
כנסיית אוגוסטינוס הקדוש (פריז)
כנסיית אוגוסטינוס הקדוש בפריז או כנסיית סן אוגוסטין (צרפתית: Église Saint-Augustin de Paris) היא כנסייה קתולית הממוקמת ברובע ה-8 של פריז. הכנסייה גדולת הממדים, נבנתה כחלק מתוכנית אוסמן להתחדשות פריז בזמן הקיסרות השנייה.
היסטוריה
בתקופת שלטונו של נפוליאון השלישי בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-19, עברה פריז מהפך דרמטי בניצוחו של ז'ורז'-אז'ן אוסמן. במסגרת התוכנית, שדרות רחבות חדשות רבות נסללו דרך העיר שנותרה צפופה עוד מימי הביניים, ומבני ציבור בולטים הוצבו בקצוותיהן של שדרות על מנת לספק נוף מרשים. כנסיית אוגוסטינוס הקדוש, שנבנתה סמוך למקום שבו נולד האוסמן, נבנתה בקצה השדרה על מנת לספק קונטרה לכנסיית מדלן בקצה השני של השדרה.
הכנסייה תוכננה גם כך שניתן יהיה לראותה מגג שער הניצחון. המגרש צר עליו בנויה הכנסייה, והכיפה בגובה 61 מטרים, הקנו פרופורציות חריגות לבניין. הכנסייה תוכננה על ידי חברו הפרוטסטנטי של אוסמן, האדריכל ויקטור בלטארד, שתכנן גם את שוקי לה אל המפורסמים בעיר. בעוד שהשימוש של בלטארד בברזל במבנה של סן אוגוסטין זכה לשבחים על כושר ההמצאה שלו, מבקר אחר תיאר את הכנסייה כ"כאב עיניים: ממוקמת בצורה מגוחכת, ללא פרופורציה, מרוסקת מתחת לכיפה גדולה מדי". השכונה סביב הכנסייה היא כיום אחת היקרות בפריז.
אדריכלות
הכנסייה נבנה בין השנים 1860 ו-1868 בסגנון אקלקטי המשלב אלמנטים גותיים ואלמנטים רומנסקיים. המבנה הוא באורכו ו- ברוחב, והיה אחד הבניינים הגדולים הראשונים בפריז שנבנו עם שלד מתכתי. חזית הכנסייה מציגה את ישו ושנים עשר השליחים, הניצבים מעל ארבעת האוונגליסטים. הכנסייה מציגה ציורים של ויליאם-אדולף בוגרו, ז'אן-היפפוליט פלנדרין, אמיל סינול, אלכסנדר-דומיניק דנואלה ופיסול מאת אלברט-ארנסט קארייר-בלוז והנרי צ'אפו.
יחסי יפן–סמואה
יחסי יפן–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין המדינה העצמאית של סמואה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1973, כ-11 שנים לאחר עצמאותה של סמואה.
סחר
בשנת 2018, שוויו של הייצוא היפני לסמואה עמד על 1,510 מיליון ין. באותה השנה, שוויו של הייבוא היפני מסמואה עמד על 70 מיליון ין.
יפנים בסמואה
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, באוקטובר 2017 התגוררו בסמואה 86 אזרחים יפניים.
אינדוטיפליים
אינדוטיפליים (שם מדעי: Indotyphlidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי רגליים. בני המשפחה, שבעבר היו חלק ממשפחת התולעניים, מכילים 7 סוגים. הם בעלי דמיון לתולעת במראם ובעלי עור חלק, גולגולת גדולה ועיניים זעירות מאוד.
משפחה זו מצויה בטבע באפריקה, הודו ואיי סיישל. הם מתחפרים בינות לעלים ומחפשים טרף קטן. הם בוקעים מהביצים באדמות לחות והופכים ישר לבוגרים ללא שלב הראשן. עם זאת חלקם משריצים צאצאים חיים.
מיון
במשפחה 7 סוגים ו-22 מינים:
חביבה רוגר
חביבה רוגר (נולדה ב-1951) היא כתבת קול ישראל בעבר, דוברת הטכניון בעבר וכיום דוברת לשכת המסחר והתעשייה בחיפה ובצפון.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בקריית חיים. מצעירותה עוסקת בעריכת עיתונים, ספרים וכתבי עת.
ב-1974 התקבלה ל"קול ישראל" ככתבת חדשות בחיפה ובצפון. שימשה פעמיים כראש מערכת החדשות הצפונית.
כאשר הוחלט לשדר חדשות במסגרת הרדיו האזורי של "קול ישראל" הקימה את מערכת החדשות הצפונית, עם רשת כתבים ודווחים מחדרה עד גבול הצפון.
עוד לפני שכלי תקשורת בארץ מינו נשים ככתבות צבאיות, נשלחה לסקר אירועים ביטחוניים, כמו התקפות מחבלים או ירי קטיושות בצפון.
התמחתה בנושאי סיקור כלכליים, כמו ספנות, נמלים וסכסוכי עבודה. ליוותה כמה ממשברי יחסי העבודה הגדולים במשק: שביתות בנמלים, סולתם, "אתא", הפיכת רפאל לחברה. עבודת הגמר שלה בלימודי התואר השני במינהל ציבורי באוניברסיטת חיפה עסקה בניתוח משבר העבודה הממושך שפרץ עם הפרטת מספנות ישראל, משבר שאותו ליוותה בצמידות. את התואר השני סיימה בהצטיינות.
סירבה להצעות לקידום במערכת החדשות של קול ישראל, הצעות שהותנו במעבר לירושלים, וטענה כי ראויה הפריפריה לסיקור צמוד של עיתונאים ותיקים המעורים במקום, וכי השיטה שבה כתב חדשות מגיע לצפון לשנים ספורות כקרש קפיצה לקידום בירושלים או בתל אביב, פוגעת בסיכויי הפריפריה להשמיע את קולה.
על פעילותה העיתונאית זכתה באות הוקרה במסגרת פרס רון לעיתונות ובתואר אשת השנה בתקשורת מטעם רדיו חיפה.
אחרי 25 שנים ב"קול ישראל" עזבה לטובת תפקיד דוברת הטכניון. בד בבד עסקה בעריכת ספרים וכתבי עת וכן בהרצאות ובהכשרת סטודנטים לתקשורת בחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה.
חברה באגודת העיתונאים של חיפה והצפון כוותיקת תקשורת ופעילה בה.
מתוך הכרה בצורך לתרום לקהילה, הצטרפה ב-2000 למועדון רוטרי חיפה. במסגרת עבודתה הקהילתית כיהנה כיו"ר אגודת הידידים של המרכז הרפואי "פלימן" בחיפה.
חביבה קיבלה אות הוקרה על מפעל חיים בעיתונות ובתקשורת מטעם אגודת העיתונאים חיפה והצפון (2020).
נשואה ואם לבת.
ההרפתקאות המדהימות של האיטלקים ברוסיה
ההרפתקאות המדהימות של האיטלקים ברוסיה (ברוסית: Невероятные приключения итальянцев в России) הוא סרט קומדיה-הרפתקאות סובייטי ואיטלקי משנת 1973, בבימויו של אלדר ריאזאנוב.
בברית המועצות הסרט זכה לכ־50 מיליון צפיות במהלך השנה הראשונה להקרנתו.
תקציר העלילה
באחד מבתי החולים הרומיים נפטרה מהגרת רוסייה. לפני מותה, סיפרה הגברת הזקנה לנכדתה אולגה כי כל הונה הענק מוסתר בלנינגרד "מתחת לאריה". נסיבה זו הפכה לסיבה לעזיבה הדחופה לרוסיה של כל אלה שבמקרה או בכוונה, היו שותפים לסוד זה.
הרווי בורדוביץ
הרווי בורדוביץ (נולד ב-6 ביוני 1947) הוא מנצח ישראלי, לשעבר מנהלה המוזיקלי ומנצחה הקבוע של התזמורת הקאמרית הרצליה.
קורות חיים
עבד כמנצח ובמאי אופרות, מחזות ומחזות זמר, כולל הפקות בתיאטרון האופרה "רג'ינה" בניו יורק. היה עוזר למנהל האמנותי והמנצח על הפרמיירה העולמית של האופרה פנטאגלייז מאת רוברט סטארר. מגוון עבודתו כבמאי כולל יצירות מאת מולייר, לורקה ויונסקו, וניסיונו כמנצח אופרה כולל יצירות החל ממונטוורדי, דרך מוצרט, וכלה בורדי וקורט וייל.
בשנת 1976 עלה לישראל, ומאז הוא פעיל בניצוח ובהוראת המוזיקה. בשנים 1977–1982 לימד בבית הספר התיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין בגבעתיים, שם ניצח על הפקות מוזיקליות והדריך הרכבים קאמריים.
בשנת 1981 הקים את התזמורת הקאמרית הרצליה, והיה מנהלה המוזיקלי ומנצחה הקבוע עד לפרישתו בשנת 2012. עם פרישתו נסגרה התזמורת, וכעבור חודשים אחדים הודיעה העירייה על הקמתה של התזמורת הסימפונית החדשה הרצליה, בניהולו המוזיקלי של המנצח גיל שוחט.
חייו האישיים
בורדוביץ נשוי ואב לשלושה, מתגורר במושב אביחיל.
Impressionen unter Wasser
Impressionen unter Wasser (רשמים מתחת למים) הוא סרט תיעודי משנת 2002, בבימויה של לני ריפנשטאהל.
לאחר צאת הסרט שלה Tiefland ב-1954, במשך עשרות שנים ניכר היה שזו תהיה עבודתה האחרונה של ריפנשטאהל, שראתה צניחה בקריירה שלה אחרי מלחמת העולם השנייה, בשל חברותה עם קנצלר גרמניה, אדולף היטלר ויצירת סרטי תעמולה עבור המשטר הנאצי אך מספר ימים לפני יום הולדתה ה-100, ראה אור הסרט, אותו ביימה, ואשר כלל הקדמה במילותיה. הסרט הוקרן בבכורתו בברלין 48 שנים אחרי Tiefland.
הפקה
Impressionen unter Wasser הוא התוצאה של 30 שנה של צילומים מתחת למים. ב-1983 היא תיארה את מטרתה ביצירת הסרט: "סרטי 'מתחת למים' הם או מדעיים, כסרטיו של ז'אק קוסטו, או סנסציוניים, כמו סרטי הכרישים ההוליוודיים. אך אין בנמצא סרטים כמו זה שאנו מתכננים."
מקטעים מהצילומים הימיים הרבים שלה הוצגו לציבור לראשונה בשנת 1993 בסרט התיעודי Die Macht der Bilder: Leni Riefenstahl (כוחן של התמונות: לני ריפנשטאהל), אשר יוצריו עקבו אחרי מסע הצילומים שערכה באותה התקופה.
צאת הסרט
Impressionen unter Wasser הוקרן בבכורתו ב-Delphi am Zoo, בברלין, ב-14 באוגוסט 2002, שבוע לפני חגיגות המאה להולדתה של ריפנשטאהל. הסרט שודר למחרת בערוץ הצרפתי/גרמני Arte, יחד עם ריאיון עם ריפנשטאהל ושידור של הגרסה המקורית לסרטה משנת 1932, Das Blaue Licht. הסרט גם נבחר להקרנה בפסטיבל הסרטים העצמאיים של מאווי ב-2003, ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אופורטו (פנטספורטו) ב-2004. הסרט יצא ב-DVD באפריל 2003.
תקציר
הסרט צולם בעיקר סביב פפואה גינאה החדשה, ובמהותו הוא אוסף של צילומים שצולמו בניהולה של ריפנשטאהל בין 1970 ו-2000. מקומות נוספים שמצולמים בסרט כוללים את המלדיביים, סיישל, קניה, טנזניה, אינדונזיה, הים האדום, איי קוקוס (באוקיינוס השקט) והים הקריבי (קובה). ריפנשטאהל דחתה את הטענה שמדובר ב"קאמבק": "תמיד הייתי פעילה, וגם אמשיך להיות. הסרט שלי מציג את היופי של העולם התת-ימי. אני מקווה שהוא ייגע במצפון של הצופה, מכיוון שהוא ממחיש בדיוק מה העולם יאבד כאשר שום דבר לא נעשה כדי לעצור את ההרס של האוקיינוסים שלנו. אמרתי פעם שאני מאוד מוקסמת מן היפה ומן החי. אני מחפשת הרמוניה, ומתחת למים, אני בסופו של דבר מצאתי אותה."
ריפנשטאהל גם תרמה הקדמה לסרט, שבה היא דנה בעבודתה ובמסעות הימיים שלה.
קבלה
הסרט משך תגובות מעורבות מצד המבקרים. בעיתון Tagesspiegel Daily התייחסו לדימויים בצבעי הממתקים שיצרה ריפנשטאהל ולשיערה הבלונדיני השופע: "כאילו זה צויר על ידי אמן פופ על LSD". מגזין Time Out הביע עמדה נייטרלית, וכן מעט בלבול בשל היעדר קריינות בסרט. הביקורת על המוזיקה שהולחנה על ידי מורודר-ווקר הייתה שלילית. מבקרים אחרים השוו את הסרט לסרטה המפורסם של ריפנשטאהל משנת 1938, "אולימפיה", משום שהוא משקף את המרדף האולטימטיבי שלה אחר היופי. בספר 501 Directors, ארנסט מאתיס, הסופר וחוקר הקולנוע, כינה את הסרט "דוגמה אחרונה לגאונות היצירתית שלה."
דניאל ובר
ביוגרפיה
ובר נולד וגדל בעיר גוספורד, ניו סאות 'ויילס שבאוסטרליה. הוא למד בבית הספר הנוצרי גרין פוינט. הוא היה טרמפוליניסט והופיע בטקס הסיום של אולימפיאדת הקיץ 2000.
קריירה
ובר עבד כטכנאי כבלים בטורבינות רוח.
ניסיון המשחק הראשון שלו היה בסרט "The Combination" משנת 2009. בין השנים 2009–2010 גילם את דריוס פייק בסדרת הטלוויזיה "K-9". הוא שיחק בסדרות טלוויזיה שונות, בין היתר בסדרה "מלאכים בלבן" ובאופרת הסבון "קרוב רחוק".
בשנת 2016 הוא שיחק בסדרת טלוויזיה "נובמבר 1963". הוא קיבל את התפקיד לאחר ששלח קלטת אודישן, שהיו לו יומיים להתכונן אליה, כולל צפייה בסרטי החדשות על לי הארווי אוסוואלד והאזנה לקטעי קולו. לאחר הליהוק הוא קרא את הרומן שעליו התבסס הסרט, כמו גם ספרים אחרים על רצח קנדי. הוא זכה לשבחים על "שליטה בדפוס הדיבור המוזר של אוסוולד ותחושת הפרנויה הגוברת".
בשנת 2017 ובר כיכב לצד לנה הידי ואלייזה טיילור בסרט הדרמה המשטרתי "Thumper". באותה שנה, ובר גילם חייל משוחרר מבולבל הסובל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית בסדרת הטלוויזיה "המעניש", בהפקת שירות ההזרמה נטפליקס.
בשנת 2019 גילם ובר את סולן להקת מוטלי קרו, וינס ניל (אנ') בסרט "הלכלוך: סיפורה של מוטלי קרו".
בשנת 2020 שיחק לצד דניאל רדקליף בסרט "הבריחה מפרטוריה".
תולעני זנב ניאוטרופיים
תולעני זנב ניאוטרופיים (שם מדעי: Rhinatrematidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי רגליים. הם חיים בטבע ביערות הטרופיים של אמריקה הדרומית.
אור (זן קלמנטינות)
אוֹר הוא זן קלמנטינות ישראלי שנוצר במכון וולקני בידי הצוות בראשות דוקטור עליזה ורדי על ידי יצירת מוטציה מכוונת מהזן אורה. מהזן אור פותח הזן אורי. למרות השימוש בשם קלמנטינה בקרב משווקים וצרכנים ישראליים, אור הוא למעשה זן של מנדרינה ומשווק בחו"ל ככזה.
פרי הקלמנטינה מזן אור הוא בעל קליפה צהובה, המתקלפת בקלות. מספר הזרעים מועט וטעם הפרי מתוק עם איזון מתאים בין החומציות והמתיקות. לתנובת הזן יש נטייה לסירוגיות. הזן אור נקטף מאוחר יחסית, לכן הוא מגיע לשוקי אירופה בתקופת שיא הביקוש, בחודשים ינואר - אפריל, אחרי שהסתיים שיווק הפרי המיובא מספרד וממרוקו והחקלאי הישראלי מקבל תמורה גבוהה. עבור יצוא לאירופה של הזן אור, ב-2010, קיבלו המגדלים רווח של 7,484 שקלים לדונם לעומת 1,000 שקלים לדונם עבור אשכוליות אדומות והפסד של 100 שקל לדונם עבור תפוזי שמוטי. נתונים אלה עומדים ביסוד הנטיעות המרובות של קלמנטינות מזן אור במקום הדרים פחות משתלמים.
לפי נתוני ענף ההדרים במועצת הצמחים, בשנת 2012 הופנו ליצוא 45,000 טונות קלמנטינות מזן אור, לשוקי אירופה, כולל רוסיה, אך גם 300 טונות ליפן. זן קלמנטינות מרוקאי חדש, אפורר, התחיל להתחרות באירופה בקלמנטינות מזן אור ועלול לנגוס בחלק מהשוק ולהוריד את המחירים.
ב-2014 היצוא של הזן אור היווה 35% מיצוא ההדרים מישראל, 53,000 טונות. משלוחי קלמנטינות מזן אור, שהגיעו לנמלי מרסיי וג'נובה עוכבו שם בטענה להימצאות מזיקים בפרי. המגדלים בישראל חוששים שמדובר בפעולת תגמול על דחיית משלוחי תפוחי עץ מאותן ארצות בטענה להימצאות מזיקים בפרי.
דאנגנרונפה
דאנגנרונפה (מיפנית: ダンガンロンパ) היא סדרת משחקי וידאו יפנית מסוגת המותחן הפסיכדלי. תעלומת רצח, אשר פותחה בידי ספייק צ׳אנסופט (לשעבר ספייק) עבור קונסולות הפלייסטיישן הניידות ועבור קונסולות הפלייסטיישן 4. הסדרה מכילה שלושה משחקים מרכזיים, משחק ספין אוף, סדרות אנימה (אחת המבוססת על המשחק הראשון ואחת הממשיכה את עלילות שני המשחקים הראשונים בזיכיון), מנגה ונובלה. שם המשחק הוא הלחם של המילים "דאנגן" (弾丸, קליע רובה) ו"רונפה" (論破, סתירה).
שלושת המשחקים המרכזיים בזיכיון עוקבים אחרי קו עלילה דומה; קבוצת תלמידיי תיכון, אשר לכל אחד מהם כישרון "אולטימטיבי" המבדיל ומייחד אותם מיתר בני גילם, נכלאת בתוך בית ספר (במשחק השני התלמידים נלכדים בקבוצת איי נופש), המנוהל על ידי רובוט בצורת דוב, הידוע בשם מונוקומה. מונוקומה כופה על התלמידים מספר חוקים מעוררי יאוש, כאשר המרכזי ביניהם - זה המניע את העלילה - הוא באשר לסיום הלימודים שלהם. חוק זה מגדיר כי על התלמידים להרוג אחד את השני על מנת לסיים את לימודיהם; "הלימודים" יסתיימו רק כשיישארו שניים מהם או כאשר רוצח לא יתפס (ובמקרה זה, רק הרוצח יזכה "לסיים את לימודיו"). המשחקים עוקבים אחרי מקריי הרצח ואחרי "המשפטים הכיתתיים" שמתנהלים לאחריהם, המרכיבים ומקדמים את העלילה המרכזית של כל אחד מהם.
ייחודו של המשחק הוא בסגנון הסוריאליסטי בו מאופיין, אשר מהווה מוטיב מרכזי בסדרה (מתקני הענישה עליהם עולים הרוצחים, צבע הדם בסדרה ורוד זרחני במקום אדום...) ונותן לו נופך פופי. הדבר תרם, בין היתר, לפופולריותה הרבה של הסדרה. הדוגמה הטובה ביותר לכך היא בדמותה של ג׳ונקו אנושימה, האנטגוניסטית המובילה בסדרה, הידועה בתור דמות הגיימינג הפופולרית ביותר בתחום הקוספליי.
מבנה המשחק
המשחק מתחלק לפרולוג, שלאחריו מתרחש סיפור המתפרש על 6 פרקים, כשבכל אחד מהם תעלומה שונה. השחקן נכנס לנעליו של הפרוטגוניסט הראשי בכל משחק, כשבמהלך המשחק בכל פרק (מלבד הפרולוג והפרק השישי בהם לא מתקיימת שגרה יומית) מתקיימים שלושה מצבים: לאחר שהשחקן מצליח לסיים פרק, בתחילת הפרק שלאחריו נפתחת קומה בבית הספר (במקרה של השני אי)
Danganronpa: Trigger Happy Havoc
המשחק הראשון בסדרה. במשחק זה, השחקן נכנס לנעליו של מאקוטו נאגי (התלמיד בר המזל) וביחד עם 14 תלמידים נוספים הוא נכלא בתוך בית ספר ששמו Hope's Peak Academy (אקדמיית פסגת התקווה בתרגום חופשי) על ידי דובי בשם מונוקומה, המכריז על משחק הישרדות שלפיו התלמידים לא יוכלו לצאת בתנאי שיהרגו אחד את השני. עם הזמן נאגי מבין כי בית הספר במקור נוהל על ידי ג׳ין קיריגירי, אביה של קיוקו, בת כיתתו, כשמטרתו היה לתת תקווה לכל תלמיד שהרגיש דחוי בחייו האמיתיים בין כותלי בית הספר (שמכאן שמו של בית הספר), אבל בית הספר עבר תהפוכה על ידי אדם המכנה עצמו מאסטרמיינד (Mastermind), שלא רק שמפעיל את מונוקומה, אלא גם אחראי לכך שהתלמידים בבית הספר ירצחו אחד את השני. בסוף המשחק נאגי שורד ביחד עם עוד 5 תלמידים נוספים: קיוקו קיריגירי, ביאקויה טוגאמי, אאוי אסאהינה, טוקו פוקאווה ויאסוהירו הגאקורה תוך שהם מביסים את ג׳ונקו אנושימה, מי שאחראית למאורעות בבית הספר, שאף זלגו מחוצה לו וקיבלו את השם ״הטרגדיה״. המשחק יצא ב-25 בנובמבר 2010. בעקבות פופולריותו, המשחק עובד לסדרת אנימה אשר יצאה ב-4 ביולי 2013 ולמחזה שיצא בשנת 2014 ושנתיים לאחר מכן אך עם קאסט שונה.
Super Danganronpa 2: Goodbye Despair
המשחק השני בסדרה. במרכז המשחק עומדת דמותו של האג׳ימה הינאטה, נער שכישוריו אינם ידועים. לאחר שהוא נכנס, דלת הכיתה ננעלת ולעברו ולעבר שאר בני כיתתו מגיחה ארנבת ורדרדה בשם אוסאמי. אותה אוסאמי ידועה כארנבת קסומה וכתוצאה מכך הופכת את הכיתה לאי טרופי הנקרא אי ג׳ברווק (Jabberwock Island) ומבקשת שכל התלמידים יהיו נחמדים אחד כלפי השני במהלך הטיול. הכל מתנהל על מי מנוחות עד שערב אחד מגיע מונוקומה, שהופך את אוסאמי למונומי ומשתלט על האי, תוך שהוא משחרר את הגרגולים באי לשמור על האיים האחרים בארכיפלג. גם כאן האג׳ימה מנסה למנוע מחבריו להרוג אחד את השני אך ללא הצלחה. בשלב מאוחר יותר האג׳ימה מגלה כי ארגון בשם ארגון קרן העתיד (Future Foundation) מחזיק אותם באי הזה ואוסאמי היא מעין סוכנת שלהם ביחד עם תלמיד נוסף מהכיתה שמתגלה בהמשך בתור צ׳יאקי נאנאמי (שאף מתגלה ישות וירטואלית בפני עצמה ומגלה כי התלמידים חיים בעולם דיגיטלי). מסתבר כי הארגון ניסה להגן על התלמידים מפני הטרגדיה שהתרחשה בעולם האמיתי והתלמידים הם בעצם משרתים את ג׳ונקו אנושימה (שמתה בסוף במשחק הקודם, אך מצליחה להשאיר ישות דיגיטלית אחריה שמשתלטת על התוכנה בה מאורעות המשחק הנוכחי מתקיימים) בשם הנותרים של היאוש (Remnants of Despair) ולבקשת מאקוטו נאגי, הפרוטגוניסט מהמשחק הקודם, להגן עליהם ולשלוח אותם לעולם וירטואלי בו יוכלו לקיים את חייהם בבטחה רק שלא חשב כי וירוס (מונוקומה עצמו ובסוף ישותה הווירטואלית של ג׳ונקו אנושימה) ישתלט על התוכנה ויעשה בה נזקים רבים. נאגי, ביחד עם קיוקו קיריגירי וביאקויה טוגאמי, מצטרפים לתלמידים בדיון הסופי כדי למגר את הווירוס מהתוכנה ולמנוע מכך שג׳ונקו תשלוט על התלמידים שנותרו בחיים בתוך התוכנה, כולל מי שמת בתוכה (שכן ידוע בדאנגנרונפה 3, ע״ע, מה עלה בגורלם).
טכנית, היה אמור לצאת עיבוד אנימה למשחק (שכן דמותה של מונומי רמזה על כך בסוף האנימה הראשונה), אך בעקבות כישלונה של סדרת האנימה הראשונה פרויקט זה בוטל ועם זאת, זה לא מנע מיוצרי הזיכיון לייצר סדרת אנימה שתמשיך את העלילה (להלן, דאנגנרונפה 3). עם זאת, המשחק עובד למחזה שיצא בשנת 2015 ושנתיים לאחר מכן, כשחלק מהקאסט התחלף.
New Danganronpa V3: Killing Harmony
המשחק השלישי בסדרה. בשונה מקודמיו, המשחק מסתובב סביב סאגה חדשה, הכוללת בית ספר חדש ודמויות חדשות שאין להן קשר ישיר לדמויות מהמשחקים הקודמים. במשחק זה, השחקן תחילה נכנס לדמותה של קאדה אקמאטסו, אשר נחטפת בידי אנשים מסתוריים ונכלאת בתוך בית ספר הנקרא: Ultimate Academy for Gifted Juveniles (האקדמיה האולטימטיבית לצעירים המחוננים בתרגום חופשי). שם היא פוגשת את שואיצ׳י סאיהרה, אליו היא מתלווה למגרש הספורט, שם הם מגלים תלמידים נוספים שנחטפו כמוהם ומגלים כי מי שחטף אותם היו המונוקומה קאבס (מונוקאבס בקיצור) - חמישיית דובי מונוקומה בצבעים שונים ומאפיינים שונים אשר מטרתם המשותפת היא להרוג את התלמידים. מסתבר כי המונוקאבס הם ילדיו של מונוקומה, אשר מתרגז מהמריבה שהם חוללו ביניהם בזמן שישבו בתוך הרובוטים שלהם הנקראים Exisals. התלמידים, שלא מבינים מה הם ראו באותה עת, מקבלים בגדים חדשים שבאמצעותם גם מוצמד להם כישרון ואף מגלים כי הם נכלאו בבית הספר במטרה להרוג אחד את השני עד שיישארו רק שני תלמידים שיישרדו.
לאחר מאורעות הפרק הראשון, כאשר קאדה מתגלה בתור מי שהרגה את רנטארו אמאמי, השחקן מועבר לנעליו של שואיצ׳י, שממלא את תפקידה של קאדה לצוד את המאסטרמיינד (מה שהם תכננו ביחד במהלך כל הפרק) ואף מבטיח לה שהוא יעשה הכל למען אהבתם הקצרה ביניהם. בעקבות כך, קאיטו מומוטה, שלא אהב את ההתרחשות במשפט הכיתה, מחליט לקחת עליו את האחריות על שואיצ׳י, ממנה אותו בתור הסיידקיק שלו ואף מזמין אותו להתאמן עימו בלילות כשאף אחד מהתלמידים האחרים והמונוקאבס לא רואה. בהמשך הם מצרפים את מאקי הארוקאווה, הידועה כסייעת, אך בסוף הפרק השני היא מתגלה כהמתנקשת.
ככל שהעלילה מתקדמת, התלמידים מקבלים רמזים לגבי איך הם התנהלו בטרם המשחק החל באמצעות פנסים מיוחדים. כמו כן, במקביל לניסיונות ההתחמקות מבית הספר, הם מעלים חשדות כי קוקיצ׳י אומה הוא המאסטרמיינד בשל התנהגותו החריגה והשקרים שהוא מדבר רבות. דבר זה מתבדה בזמן המשפט שנעשה בפרק החמישי, כשהתגלה כי קאיטו הרג את קוקיצ׳י לבקשתו רק כדי להוכיח שהוא אינו המאסטרמיינד ושאינו אחד מהנותרים של הייאוש, דבר שהוכח כנכון מכיוון ובמותו של קוקיצ׳י המשחק לא נפסק.
לאחר מותו של קוקיצ׳י, שואיצ׳י מגלה כי ישנן תעלומות לא פתורות בתוך בית הספר ולכן, במקום ללכת לישון, הוא וחבריו מעדיפים לגלות את סודות בית הספר, במיוחד כשקיבו מנסה להשמידו בכוחות עצמו. מבין מה שהוא גילה מסודות בית הספר היו:
Danganronpa Another Episode: Ultra Despair Girls
עלילת המשחק מתרחשת בין עלילת המשחק השני לאנימה השלישית ובו מגלים מה קרה לקרוביהם של הדמויות מהמשחק הראשון. מסתבר כי על טואווה סיטי (Towa city) השתלטה חבורת ילדים הנקראת לוחמי התקווה (Warriors of Hope) שמטרתם היא להשמיד את המבוגרים בעיר וזאת בגלל אירועים טראומטיים שהם עברו בגללם. את הילדים מנסה לעצור קומארו נאגי, אחותו של מאקוטו מהמשחק הראשון. אל קומארו נלווית טוקו פוקאווה, אחת משורדי המשחק הקודם, שמודאגת ממצבו של ביאקויה טוגאמי (בו היא מאוהבת). כמו כן, מגלים כי נאגיטו קומאדה מהמשחק השני הוא משרת של הילדים. בשונה מהמשחקים האחרים של דאנגנרונפה, מדובר במשחק אקשן ויריות.
Danganronpa 3: The End of Hope's Peak Academy
בניגוד לשני המשחקים הקודמים, דאנגנרונפה 3 יצא בתור שתי סדרות אנימה, הקשורות אחת לשנייה, ספיישל OVA וספיישל נוסף. אותו דאנגנרונפה 3 מהווה בעצם סיכום לסאגה ומהווה מענה לכל השאלות שנשאלו במהלך המשחקים הקודמים. שתי סדרות האנימה מהוות צדדים שונים בעלילת דאנגנרונפה 3.
ארק העתיד (未来編 - Mirai-hen)
העלילה ממשיכה היכן שהסתיימה עלילת המשחק השני. ארגון קרן העתיד לוקח לידיו את מאורעות הטרגדיה ולכן מאשים את מאקוטו נאגי בבגידה בגין החלטתו להשאיר את הנותרים של הייאוש בחיים אך עם זאת נתקל במונוקומה, המאלץ אותם להרוג אחד את השני ואף להעצים את הקרע שנוצר ביניהם בעקבות מותה של צ׳יסה יוקיזומה והמחלוקת שנוצרה בין נאגי לקיוסקה מונאקטה. כמו כן, כל חבר ארגון שנכפה עליו מקבל צמיד שבו נאמר לו מה אסור לו לעשות, אחרת הוא ימות. ככל שהעלילה מתקדמת, מתים יותר ויותר חברי ארגון עד שמתגלה סיבת המוות האמיתית: מסתבר כי מי שצופה בסרטונים המופיעים במצלמות שבבניין של הארגון מקבל סכין ומתאבד וזאת בעקבות המניפולציה שנעשית בסרטון לחבר הארגון שהתאבד. כמו כן, מתגלה כי ראש הארגון, קאזו טנגן, הוא המאסטרמיינד שעמד מאחורי המשחק. המשחק מסתיים כאשר ארבעה אנשים שורדים אותו: מאקוטו נאגי, אאוי אסהינה, קיוסקה מונאקטה וריוטה מיטאראי, אשר מחליט לשים סוף למאורעות הטרגדיה והולך לבניין הטלוויזיה הסמוך במטרה להפעיל את סרטון הנוגדן במטרה לתת לכולם תקווה ובמקביל לשטוף את המוח של מי שצופה בו.
הדמויות
גולת הכותרת של המשחקים היא הדמויות. כל דמות במשחק מתאפיינת בכישרון מסוים (מה שמקנה לה את הסטריאוטיפ המאופיין לה), מה שגורם להן להיבחר בקפידה למשחק. הסטריאוטיפים המתייגים את הדמויות מאופיינים בתור SHSL (ראשי תיבות של Super High School Level) (בגרסה היפנית) או Ultimates (בגרסה האנגלית)
אורה (זן קלמנטינות)
אוֹרה הוא זן קלמנטינות ישראלי שנוצר במכלוא הזנים טמפל וקינו על ידי הצוות בראשות דוקטור עליזה ורדי. מאורה פותחו בהמשך הזנים אור ואודם. מהזן אור פותח בהמשך הזן אורי. למרות השימוש בשם קלמנטינה בקרב משווקים וצרכנים ישראליים, אורה הוא למעשה זן של מנדרינה ומשווק בחו"ל ככזה.
ניתוח הישרדות
בסטטיסטיקה, ניתוח הישרדות הוא שם כולל לשיטות ומודלים לניתוח משך הזמן העובר עד להתרחשות אירוע מסוים (או אירועים). אירוע כזה יכול להיות, לדוגמה, מוות של חולה או קלקול במערכת מכנית כגון מכונה כלשהי. בעזרת ניתוח השרדות ניתן לענות על שאלות כגון: איזה אחוז מאוכלוסיית החולים יישארו בחיים לאחר פרק זמן מסוים? איזה גורמים משפיעים על הסיכון למות? האם טיפול תרופתי מסוים מאריך את תוחלת החיים? כמה אנשים מתים מנזקי העישון?
כדי לענות על שאלות כגון אלה, יש להגדיר תחילה מהו "משך החיים", כלומר מהו משך הזמן שעבר עד התרחשות האירוע. במקרה של מוות של אדם התשובה ברורה. אולם לעיתים ההגדרה יותר מעורפלת. למשל, הזמן שעובר מאז שאדם חולה במחלה כלשהי ועד שחלה החמרה קלינית במצבו בדרך כלל אינו מוגדר היטב. לא ברור מתי האדם חלה (ומועד זה שונה בדרך כלל ממועד האבחון), וגם לא ברור כיצד החמרה קלינית מוגדרת וכיצד קובעים מתי היא התרחשה. הגדרת משך החיים היא לכן בדרך כלל סובייקטיבית, ועשויה להשפיע על תוצאת הניתוח הסטטיסטי.
התחום של ניתוח הישרדות עוסק בניתוח משכי הזמן שעוברים עד התרחשות שחל אירוע בודד, כגון מוות או יציאה של מכונה מכלל שימוש ללא אפשרות לתיקון. עם זאת, ייתכנו מצבים שבהם אירוע יכול להתרחש יותר מפעם אחת. מצבו הקליני של החולה יכול להחמיר מספר פעמים במשך חייו, ומכונה יכולה להתקלקל, לחזור לפעילות לאחר תיקון ואז להתקלקל שוב. קיימות הכללות למודלים של ניתוח הישרדות למקרים מעין אלו.
מושגי יסוד בניתוח הישרדות
כאשר f(t) היא פונקציית הצפיפות של T.
יש לשים לב כי הסיכון אינו הסתברות, וערכו יכול להיות גדול מ-1.
לוח חיים
לוח חיים (או לוח תמותה, תלוי בהקשר) הוא טבלה תיאורית של נתוני ההישרדות. לכל נקודת זמן או מרווח זמן נתונים: משני נתונים אלה אפשר לחשב אמדן לערך פונקציית ההישרדות באותה נקודת זמן. על ידי שימוש בהתפלגות הבינומית ניתן לחשב רווח סמך לאמדן זה.
עקומת קפלן-מאייר
עקומת קפלן-מאייר היא קירוב אפרמטרי לפונקציית ההישרדות. האמדן נתון על ידי הנוסחה:
כאשר
קפלן ומאייר הוכיחו כי אמד זה הוא אמד נראות מקסימלית עבור פונקציית ההישרדות.
מבחן לוג הדרגות (log rank test)
זהו מבחן סטטיסטי א-פרמטרי לבדיקת ההשערה כי אין הבדל בין פונקציות ההשרדות של שתי אוכלוסיות בלתי תלויות. מבחן זה נקרא לעיתים בשם מבחן מאנטל-קוקס. התפלגותו האסימפטוטית של סטטיסטי המבחן היא התפלגות חי בריבוע כאשר מספר דרגות החופש שווה למספר האוכלוסיות פחות 1.
רגרסיית הישרדות פרמטרית
זהו מודל רגרסיה פרמטרי המקשר בין משך הזמן (או פונקציה שלו) ובין משתנים מסבירים. פורמלית:
כאשר
אמידת הפרמטרים נעשית על ידי שיטת הנראות המקסימלית.
מודל הסיכונים הפרופורציונליים (מודל קוקס)
מודל הסיכונים הפרופורציונליים הוא מודל רגרסיה אפרמטרי המקשר בין פונקציית הסיכון ובין משתנים מסבירים. בעוד שעקומת קפלן מאייר ומבחן לוג הדרגות מתאימים למצב בו יש משתנה קטגורי יחיד המשפיע על פונקציית הסיכון (כגון קבוצת טיפול וקבוצת ביקורת, או מעשנים ולא מעשנים), מודל קוקס מתאים גם למצבים בהם יש יותר ממשתנה אחד המשפיע על ערך פונקציית הסיכון, ומשתנים אלה אינם מוגבלים להיות משתנים קטגוריים, אלא יכולים להיות משתנים בכל סולם מדידה. המודל הוצג על ידי סיר דויד קוקס בשנת1972, והמאמר בו הוא הוצג נמנה עם 100 המאמרים המצוטטים ביותר בספרות המדעית.
ההגדרה הפורמלית של המודל היא
כאשר המודל אינו מניח כל הנחה התפלגותית לגבי הזמן T.עם זאת, המודל מניח כי המשתנים המסבירים אינם משתנים עם הזמן. המודל אינו אומד ישירות את פונקציית הסיכון אלא את לוג יחסי הסיכונים, כלומר את. מכאן ש-e^{\beta_i} הוא יחס הסיכונים (hazard ratio)של המשתנה המסביר X_i בהינתן שאר המשתנים המסבירים. אמידת הפרמטרים נעשית בשיטת הנראות המקסימלית החלקית.
גישות נוספות
גישות אפשריות נוספות לניתוח נתוני השרדות כוללות את מודל הסיכונים המצטברים, מודלים בייסיאניים ומודלים של למידת מכונה. כמו כן ישנן הרחבות למודלים שהוזכרו כאן למקרים בהם מופרות חלק מההנחות.
ישנם מצבים בהם אירוע יכול להתרחש בצורות שונות (למשל אדם מעשן נמצא בסיכון גבוה גם לסרטן וגם למחלת לב. הוא עלול למות כתוצאה מסרטן או ממחלת לב, אך סיבת המוות לא יכולה להיות שתי המחלות יחד). המודל המתאים לניתוח הנתונים במצבים כאלה הוא מודל הסיכונים המתחרים.
דוגמה
בדוגמה זו נשתמש בקובץ הנתונים lung המצורף לחבילתsurvival של תוכנת R. הניתוחים המוצגים בוצעו על ידי פונקציות מחבילה זו.
יש להדגיש כי הדוגמה ממחישה את האופן בו מתבצעים הניתוחים השונים ומסבירה כיצד לפרט את התוצאות, אך אין זו דוגמה לתהליך ניתוח מסודר של נתוני הישרדות.
הנתונים
בקובץ lung יש נתונים אודות 228 חולי סרטן הריאה. הנתונים כוללים את מין וגיל הנבדקים, וכן נתונים נוספים אודות מצבם התפקודי והתזונתי של החולים. כן נתון משך הזמן בימים שעבר ממועד איסוף הנתונים (תחילת התצפית) ועד התרחשות אירוע מוות או סיום התצפית, ומשתנה המציין האם התצפית היא מלאה או קטומה. לצורך הדוגמה נשתמש בנתוני המין והגיל בלבד. להלן חלק מהנתונים:
Sex=1 מציין גבר ו-sex=2 מציין אשה. Status=1 מציין תצפית קטומה ו-status=2 מציין התרחשות אירוע מוות.
מתוך 228 חולים, 165 נפטרו במהלך תקופת התצפית.
לוח חיים (או לוח תמותה)
מוצגות פקודות R ו-6 השורות הראשונות של לוח התמותה (נתוני התמותה חושבו לכל החולים יחד):
מהשורה הראשונה של הלוח ניתן ללמוד כי: •	ביום החמישי של תקופת המעקב היו 228 חולים בסיכון •	חולה אחד מת ביום החמישי •	ערך פונקציית ההשרדות עבור t=5 שווה ל-0.996. הערך חושב על ידי חלוקת 227 (מספר השורדים מעבר ליום ה-5) ב-228 (מספר החולים הכולל)
עקומת קפלן-מאייר
העקומה המתקבלת היא:
ניתן לראות כי ערך פונקציית ההשרדות של הנשים גבוה מזה של הגברים ברוב הזמן. לדוגמה, ההסתברות כי אשה תשרוד יותר מ-400 ימים קרובה ל-0.6, בעוד עבור הגברים הסתברות זו היא בערך 0.3.
מבחן לוג הדרגות (log rank test)
ביצוע המבחן ב-R:
ערך \chi^2 שהתקבל הוא 10.3 וערך ה-p הוא 0.00131. בהנחה כי רמת המובהקות שנקבעה מראש היא \alpha=0.05, ניתן לומר כי יש הבדל מובהק בין פונקציות ההישרדות של הגברים ושל הנשים.
רגרסיית השרדות פרמטרית
נבצע רגרסיית הסתברות פרמטרית כאשר המשתנה המוסבר הוא הלוג של משך הזמן והמשתנים המסבירים הם מין וגיל. אנו מניחים כי לטעות \epsilon יש התפלגות וויבול עם פרמטר scale השווה ל-1.
טיב ההתאמה של המודל לנתונים נבדק על ידי סטטיסטי \chi^2 של מבחן יחס הנראות (על פי משפט וילקס). ערכו הוא 7.15 עם שתי דרגות חופש, וערך ה-p הוא 0.028. בהנחה כי רמת המובהקות שנקבעה מראש היא \alpha=0.05, ניתן לומר כי יש הבדל מובהק בין המודל הכולל את המשתנים המסבירים והמודל הבסיסי שאינו כולל משתנים מסבירים. עם זאת, אנו רואים כי המקדם של משתנה המין שונה מ-0 באופן מובהק סטטיסטית, אך המקדם של משתנה הגיל אינו שונה מאפס באופן מובהק.
מודל הסיכונים הפרופורציונליים (מודל קוקס)
נבצע הרצה של המודל עם משתנה מסביר אחד - משתנה המין:
בתחתית הפלט יש מספר מבחנים לבדיקת טיב ההתאמה של המודל לנתונים בהשוואה למודל ללא משתנים מסבירים: מבחן התאימות (Concordance), מבחן יחס הנראות, מבחן ואלד ומבחן לוג הדרגות. בכל המבחנים התקבלו תוצאות מובהקות (ברמת מובהקות של \alpha=0.05). כן נתון ערך המתאם R^2 והוא שווה ל-0.046. ערך זה נמוך למדי, ורומז על כך שייתכן כי ישנם עוד משתנים מסבירים היכולים להסביר את השונות בין זמני ההישרדות. ערכו של מקדם משנה המין הוא 0.531-, וערך זה מובהק סטטיסטית ברמת מובהקות של \alpha=0.05. מאחר שגברים מקודדים בקובץ הנתונים על ידי המספר 1 ונשים על ידי המספר 2, נובע כי כשאר ערך המין משתנה מ-1 ל-2, כלומר כאשר הסיכון מחושב עבור אישה ולא עבור גבר, הסיכון הכללי קטן. כאשר מפעילים את הפונקציה המעריכית על מקדם זה, אנו מקבלים כי יחס הסיכונים הוא 0.588. פירוש הדבר הוא כי הסיכון למוות של נשים נמוך בג-40% מזה של הגברים בכל נקודת זמן. רווח סמך ברמת סמך של 95% ליחס הסיכונים הוא (0.4237-0.0816) ואינו מכיל בתוכו את 1, וזה מתיישב עם הערך המובהק של מקדם הגיל ברגרסיה.
ניתן להפיק גרף של פונקציות ההישרדות שנאמדו על ידי המודל בעזרת הפקודות הבאות ב-R:
העקומה המתקבלת היא: שוב ניתן לראות כי ערכי פונקציית ההשרדות של הנשים גבוהים מאלה של הגברים. החל מנקודה מסוימת שתי העקומות מקבילות זו לזו, וזאת כתוצאה של הנחת הסיכונים הפרופורציונליים.
המפלגה הדמוקרטית-נוצרית (איטליה)
המפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה (באיטלקית: Democrazia Cristiana) הייתה המפלגה הדומיננטית בפוליטיקה האיטלקית במשך קרוב ל-50 שנה. המפלגה נוסדה בשנת 1943 כיורשתה האידאולוגית של מפלגת העם האיטלקית (שתי המפלגות חלקו אותו סמל :שלט אצולה ובמרכזו צלב).
לאחר התמוטטות הפאשיזם באיטליה בסוף מלחמת העולם השנייה הקים אלצ'ידה דה-גאספרי את המפלגה, אשר הורכבה מסיעות שונות אשר המשותף להן היה כיבוד ערכי השמרנות הנוצרית בזרם המרכזי-שמאלני של המפה הפוליטית באיטליה.
בבחירות הדמוקרטיות הראשונות שהתקיימו באיטליה זכתה המפלגה לניצחון סוחף ומנהיגה דה-גאספרי מונה לראש ממשלת איטליה הראשון לאחר השלטון הפאשיסטי באיטליה. המפלגה זכתה לכל אורך ימי שליטתה בפוליטיקה האיטלקית לתמיכה מצד שני כוחות רבי-השפעה באיטליה - הכנסייה הקתולית ואיגוד פועלים האיטלקיים. תמיכה חיצונית קיבלה המפלגה מארצות הברית, במיוחד במהלך תקופת המלחמה הקרה. האמריקאים ראו במפלגה זו מפלגה שמרנית אנטי-קומוניסטית ובת ברית נאמנה של הגוש המערבי.
המפלגה שלטה ללא עוררין במהלך 50 שנה במערכת הפוליטית באיטליה. כל ראשי-הממשלה ונשיאי המדינה שנבחרו בתקופה זו היו חברים בכירים בה. בין ההישגים הבולטים שניתן לזקוף לזכותה של המפלגה בשנות שלטונה היו הרפורמה החקלאית בדרום איטליה, הנהגת שירותי בריאות חינם, יסוד מערכת הרווחה, והקמת מיליוני יחידות דיור בכל רחבי איטליה.
בשנת 1994 התפרקה המפלגה לאחר שערוריות השחיתות הרבות אשר התגלו אצל רבים מבכירי המפלגה. היא הואשמה בכך שניצלה את הכוח הרב שהיה לה למעשי שחיתות אישית, בהם היו מעורבים גם גורמים מהמאפיה האיטלקית. תום תקופת המלחמה הקרה היה אף הוא זרז לנפילתה של המפלגה.
בין מנהיגיה הבולטים של המפלגה ניתן למנות את אלצ'ידה דה גספרי, אלדו מורו, פרנצ'סקו קוסיגה וג'וליו אנדראוטי.
מיזלן דובאל
מיזלן דובאל (באנגלית: Miselaine Duval) היא קומיקאית, מפיקת טלוויזיה, תסריטאית, ושחקנית מאוריציאנית. היא ידועה בזכות תפקידה בסדרות "Fami Pa Kontan" (בתרגום חופשי לעברית: משפחות לא מאושרות) ו-"Kel Famille" (בתרגום חופשי לעברית: משפחת קל). היא המייסדת של קבוצת הקומיקאים "Komiko" (בתרגום חופשי לעברית: קומיקו).
חיים וקריירה
דובאל התעניינה במשחק מגיל 12. לבתום לימודיה, היא התחילה לשחק תפקידים שונים בסדרות טלוויזיה, ובסופו של דבר העדיפה לשחק כקומיקאית.
שמלה קיצית
שמלת קיץ היא שמלה לא פורמלית המיועדת ללבישה בעיקר במזג אוויר חם. שמלת קיץ עשויה בדרך כלל מבד קל משקל, לרוב מכותנה.
שמלת קיץ היא לרוב גרסה של שמלה חסרת שרוולים, בעלת שרוולים קצרים או שמלה חשופת גב. חלקן כוללות רוכסנים, כפתורים, חגורות וכדומה.
אחת מיצרניות שמלות הפרחים הידועות ביותר הייתה לילי פוליצר. פוליצר תרמה לעליית הפופולריות של השמלות הללו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20.
M98
M98 (נקראת גם NGC 4192) היא גלקסיה ספירלית הנמצאת במרחק של כ-50 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי. גלקסיה זו שייכת לצביר הבתולה ונמצאת בחלקו הצפוני, שגולש לתחומי הקבוצה השכנה – שערות ברניקי.
היסטוריה
M98 התגלתה ב-15 במרץ 1781 על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, שבאותו לילה גילה גם את M99 ואת M100 הסמוכות. מאשן דיווח על תגליתו למסיה, שצפה בהן ב-13 באפריל וצירף אותן לקטלוג מסיה. M98 תוארה על ידיו כ"ערפילית ללא כוכבים, שאורה חלש מאוד, מעל הכנף הצפונית של הבתולה ליד הכוכב 6 בשערות ברניקי".ויליאם הרשל צפה ב-M98 ב-30 בדצמבר 1783 וציין שבניגוד לתיאור של מסיה, הערפילית גדולה ומאורכת מאוד, יש לה גרעין בהיר וניתן להבחין בתוכה במספר כוכבים. בשנת 1826 צפה בה גם ג'ון הרשל וציין שהיא בהירה, מאוד מאורכת – כ-10 דקות קשת בכיוון דרום-מזרח – צפון-מערב, ושמרכזה בהיר יותר משוליה.
תצפית
M98 נמצאת בחלקו הצפון-מערבי של צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הבהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 10.1 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים וקל לאתרה כחצי מעלה ממערב לכוכב 6 בשערות ברניקי, שבהירותו הנראית היא מדרגה 5, וכ-6 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה. M99 נמצאת כ-1.3 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה, M100 כ-2.4 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לה ו-NGC 4350 כ-3 מעלות מצפון-מזרח לה. כ-3.9 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4293 וכ-4.3 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאות M85 ו-NGC 4394 הסמוכות זו לזו. כ-3.5 מעלות מדרום-מזרח ל-M98 נמצאות זוג הגלקסיות M84 ו-M86 ובאותו הכיוון במרחק של כ-4.8 מעלות נמצאת M87, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות
מישור הדיסקה של M98 נטוי רק ב-16 מעלות ביחס לקו הראייה אליה כך שהיא נראית מאוד אליפטית עם רוחב זוויתי של כ-3 דקות קשת ואורך זוויתי של כמעט 10 דקות קשת, השקול לקוטר של כ-140,000 שנות אור. מכיוון שהיא מפנה את צידה לכיוון כדור הארץ, ניתן למדוד בקלות את מהירות הסיבוב של החומר בקצה הגלקסיה שעומדת על 245 קילומטר לשנייה, ומשילוב מהירות הסיבוב ורדיוס הסיבוב ניתן לקבל את מסת הגלקסיה שמוערכת בכ- מסות שמש (כמחצית ממסת שביל החלב). מתוך מסה זו מהווים הכוכבים כרבע ( מסות שמש). זרועותיה של הגלקסיה הדוקות למדי וניתן להבחין בתוכן באזורים של אבק בין כוכבי וכן באזורים של יצירת כוכבים חדשים. M98 נעה במהירות של כ-142 קילומטר בשנייה בכיוון מערכת השמש בעוד שצביר הבתולה נע במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה בכיוון ההפוך, כך שהיא למעשה נעה במהירות של כ-1,250 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שאליו היא שייכת, ככל הנראה בהשפעת המסה העצומה של הצביר. M99 שנראית סמוכה ל-M98 מתרחקת ממערכת השמש במהירות של כ-2,400 קילומטר בשנייה כך שהפרש המהירויות ביניהן הוא למעלה מ-2,500 קילומטר בשנייה.
לנגרמן
לנגרמן הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני.
אדואר וז'אן שוונדר
שוונדר אדואר (בצרפתית: Édouard Schwander; נולד ב-1897 – 8 באוגוסט 1976) ושוונדר ז'אן (בצרפתית: Jeane Schwander; נולדה ב-1902 – 21 במרץ 1976) היו זוג צרפתי, שהוכרו כחסידי אומות העולם, על כך שהצילו משפחה יהודית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ב-2 בספטמבר 1939, ז'ול ולואיז גרומבך היו בחופשה עם ילדיהם, ז'קלין ופייר, בנורמנדי כשהחדשות התפרסמו, על הפלישה הגרמנית לפולין. המשפחה היהודית החליטה לא לחזור לביתה בפריז, אלא לברוח ל ברובע טארן, שם היה לז'ול סניף של חנות העורות שבבעלותו. הם שכרו דירה באזור ורשמו את ילדיהם לבית ספר.
במהלך תקופה זו הם התיידדו עם משפחת שוונדר, שהתגוררה בכפר. אדואר וז'אן שוונדר היו הבעלים של מפעל באזור, והיו להם חמישה ילדים. שתי המשפחות הסכימו שאם הגרמנים יכבשו את האזור, ילדי גרומבך יגורו עם בני הזוג שוונדר.
כשהאיום הזה התממש, הזמינו בני הזוג שוונדר את כל משפחת גרומבך למצוא מחסה בביתם. הם פינו שניים מחדרי השינה של בנותיהם כדי לפנות להם מקום. בתקופה זו למדה ג'קלין גרומבך בבית ספר שנוהל על ידי נזירות. מנהלת בית הספר, אנטוניה אלבי, עודדה את משפחת גרומבך לאפשר לג'קלין להתגורר בבית הספר, כדי שתוכל להמשיך את לימודיה. כאשר ז'ול גילה שהגסטפו ביקרו במחסן שלו בגראולה, ושאלו אודות מקום הימצאו, הוא חשש שהם ימצאו את בתו ג'קלין.