cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Austin Powers: The Spy Who Shagged Me (פסקול)
רקע
"American Woman", סינגל נוסף מהפסקול בביצוע לני קרביץ, הופץ כסינגל ונכלל מאוחר יותר במהדורה המחודשת של האלבום החמישי של קרביץ ב-1999. הגרסה הגיעה ל-20 העליונים באוסטרליה, פינלנד, איטליה, ניו זילנד וספרד, כמו גם מקום 26 בקנדה ו-49 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. הגרסה של קרביץ איטית ועדינה יותר מהמקור, ללא סולו הגיטרה; מאוחר יותר הוא אמר לרנדי בכמן שהסיבה שבגללה דילג על קטע הגיטרה היא "לא הצלחתי ליצור את הסאונד. לא הצלחתי לקבל את הטון". הווידאו קליפ (בבימויו של פול האנטר) כלל את השחקנית הת'ר גרהאם (שכיכבה ב"המרגל שתקע אותי"); הנושאים הפוליטיים המקוריים של השיר הוחלפו במידה רבה בסקס אפיל. ב-1999, קרביץ ולהקתו הצטרפו ל-The Guess Who וביצעו יחד את "American Woman" בטקס פרסי הווידאו של MuchMusic. הפסקול נמכר בלמעלה ממיליון עותקים בארצות הברית.
דאבויה
דאבויה (שם מדעי: Daboia) הוא סוג של נחשים ממשפחת הצפעיים בעלי ארס קטלני ביותר, החיים בטבע בדרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה. סוג זה הוגדר ב-1842 בידי החוקר הבריטי ג'ון אדוארד גריי, אשר הגדיר בו מין בודד - צפע הודי (Daboia russelii). בהמשך הופרד אחד התת-מינים של הצפע למין נפרד - צפע ראסל סיאמי (Daboia siamensis).
מיני הסוג בינוניים בגודלם (באורך של 80 עד 150 סנטימטרים ולעיתים עד 3 מטרים) ובעלי רצועות מעוינות שחורות בולטות לאורך הגוף שצבעו כתום-צהוב עד אפור-זית. הם בעלי ראשים גדולים ובלוטות ארס גדולות מאחורי ראשם. אלו נחשים אגרסיביים ביותר היכולים להכות במהירות גבוהה, תוך לחיצה של ארס רב למקום ההכשה. בכל שנה ישנם מאות מקרי מוות בהודו ורחבי אסיה מנחשים אלה, אף שישנו נסיוב שיכול להציל אם ניתן בזמן.
ויליאם טימונס
ויליאם ריצ'רדסון טימונס החמישי (באנגלית: William Richardson Timmons IV; נולד ב-30 באפריל 1984) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת קרוליינה הדרומית. הוא נבחר לראשונה ב-2018, ומטעם המפלגה הרפובליקנית טימונס מייצג את לב צפון קרוליינה הדרומית ובין היתר את הערים גרינוויל וספרטנבורג.
ביוגרפיה
טימונס נולד בגרינוויל שבקרוליינה הדרומית, ולמד למד בבית הספר אליוט ליחסים בין-לאומיים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, שם השלים לימודי תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ובמדע המדינה. מאוחר יותר קיבל תואר שני במשפטים וביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת דרום קרוליינה. טימונס שירת בדרגת לוטננט ראשון (First Lieutenant) במשמר הלאומי האווירי של מדינת קרוליינה הדרומית. בהווה הוא לומד באוניברסיטת ניו יורק לימודי תואר שני באבטחת מידע. ב-17 ביולי 2019 נישא לאשתו שרה במבנה הקפיטול, וחיתן אותם הסנאטור טים סקוט.
במשך ארבע שנים עבד טימונס במשרד הפרקליט של מחוז הסבב ה-13. בתפקיד זה התמקד טימונס בשירות קורבנות אלימות במשפחה וסייע בייסוד בית משפט מרכזי אחד לכל מקרי האלימות במשפחה במחוז גרינוויל. בבעלותו מכון כושר בשם "Swamp Rabbit CrossFit", ובעבר ניהל משרד עורכי דין מקומי בגרינוויל. בבחירות 2016 התמודד לסנאט המדינתי של קרוליינה הדרומית וניצב בפני הסנאטור הרפובליקני הוותיק מייק פייר בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית. הוא סיים ראשון בבחירות המקדימות עם 49.5 אחוז מהקולות, פחות מ-100 קולות כדי לזכות במועמדות המפלגה. לאחר מכן הוא ניצח את פייר בסיבוב שני מכריע עם 65 אחוז מהקולות, ובבחירות הכלליות התמודד ללא התנגדות מטעם המפלגה הליברטריאנית או המפלגה הדמוקרטית.
במהלך בחירות האמצע ב-2018 התמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של קרוליינה הדרומית, לאחר שטריי גאודי פרש מהפוליטיקה. סיסמתו הייתה "וושינגטון שבורה". ב-10 ביוני 2018 סיים טימונס במקום השני את הבחירות המקדימות הרפובליקניות 19.2% מהקולות, התחרות האמיתית במחוז האדום והשמרני. ב-28 ביוני גבר על עמיתו לסנאט המדינתי לי ברייט וקיבל 54.2% מהקולות ובכך נבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית. בבחירות כהלליות ניצח את המועמד הדמוקרטי ברנדון בראון עם כ-60% מקולות הבוחרים, ונהיה לאחד מחברי הקונגרס הצעירים ביותר מקרוליינה הדרומית מאז 1972.
טימונס הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2019 בעיצומה של השבתת הממשל בארצות הברית באותם ימים. הוא תומך בחקיקה שקראה לחייב את הקונגרס האמריקאי לאזן את תקציב המדינה, לבטל את מימון הארגון "הורות מתוכננת", לתמוך במשפחות שכולות, לחזק את הביטחון הלאומי ועוד. בקונגרס ה-116 הוא חבר בוועדת השירותים הפיננסיים, שם הציג חקיקה ששמה לה למטרה להתמודד עם מאמצי הרפובליקה העממית של סין להרחיב את השפעתה באמעות התקנת מערכות 5G במדינות המקבלות סיוע ממוסדות פיננסיים בינלאומיים.
Translatewiki.net
translatewiki.net הוא אתר אינטרנט לתרגום המופעל על ידי הרחבת התרגום של מדיה-ויקי. מבחינת כמות דפי ויקי זהו האתר ה־13 בגודלו בעולם, ומשתמשים בו כ־9,000 מתרגמים. יש בו ולמעלה מ־50,000 מחרוזות המקיפות יותר מ-20 מיזמים של קרן ויקימדיה, בראשם מדיה-ויקי עצמה. מיזמים נוספים שזמינים לתרגום באתר הם, OpenStreetMap, , , ואחרים.
מאפיינים
התרגומים נוספים מידית אל מסד הנתונים של האתר ומסתנכרנים עם מאגרי הקוד. ייבוא מחרוזת מתורגמת מ־translatewiki.net אל מיזמי ויקימדיה לסוגיהם ושפותיהם, לא אמור לארוך יותר מימים בודדים.
עורך התרגומים של התוכנה מכיל את המאפיינים הבאים:
היסטוריה
האתר הוקם על ידי ניקלאס לקסטרום בסביבות 2006 ככלי ללוקליזציה של התכנים הכתובים בשפות שונות במדיה ויקי. תחילה כונה הכלי "Betawiki". ונעשה במטרה לשפר את מאפייני ה הקיימים המשמשים במלאכת התרגום.
בסוף 2007 הצטרף סיברנד מאזלאנד לצוות הפיתוח של הכלי, והמתחם של האתר התוכנה שונה ל־translatewiki.net הנוכחי. באפריל 2008 הכלי תמך בלמעלה מ־100 שפות, ו-200 הרחבות שונות של מדיה ויקי. למרות היות המיזם התנדבותי הוא הוכר כבעל תפקיד מרכזי בהצלחתה הגלובלית של ויקימדיה, ושל מיזמים ויקימדים שונים שהואצו על ידו, כמו ויקיפדיה עצמה, ב-280 שפות.
ב־2009 זכה המיזם לשדרוג במהלך קיץ הקוד של גוגל, בניצוחו של לקסטרום עצמו. ב־2011 הוצגו מאפייני ההגהה החדישים של כלי התרגום, וב־2012 התרחב מנוע התרגום גם למיזמים ויקיפדיים המשתמשים ב־Translate.
ב־2013 התוכנה שופצה במהלך מיזם "Translate User eXperience" שבו הוטמעו שינויים באופי הניווט בתוכנה, בממשק העריכה, באפשרויות העיצוב, הסינון, וחיפוש התכנים.
פורמטים נתמכים
הפורמטים שלהלן נתמכים באופן מלא, או כמעט מלא, על ידי כלי התרגום:
מזרקה (קומבינטוריקה)
בקומבינטוריקה, מזרקה היא סידור עיגולים בשורות כך שמתקיימים התנאים הבאים: העניין העיקרי במזרקות הוא מספר המזרקות שאפשר ליצור מ-n עיגולים. המספרים המתקבלים הם:
נוסחת נסיגה
נשתמש בהגדרה השקולה. נסמן ב-(P(n,k את מספר הסדרות שסכומן n, המספר הראשון שלהן הוא k, וכל איבר הוא לכל היותר אחד יותר מקודמו. אז נקבל את יחס הנסיגה הבא:
ומספר המזרקות מגודל n הוא (P(n,1.
פונקציה יוצרת
הפונקציה היוצרת של הסדרה היא:
יתרה, מכך, אם נסמן ב-(f(n,k את מספר המזרקות שיש להן k עיגולים בבסיסן, הפונקציה היוצרת היא:
פלטפורמת מחשוב
פְּלַטְפוֹרְמַת מִחְשׁוּב (לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: מַסֶּדֶת מִחְשׁוּב; באנגלית: Computing platform) היא מערכת המורכבת מסוג כלשהו של ארכיטקטורת חומרה ביחד עם תשתית תוכנה (software framework או application framework). החיבור בין השתיים אמור לאפשר הרצה של תוכנות ויישומי מחשב. פלטפורמת מחשוב טיפוסית כוללת את ארכיטקטורת המחשב, מערכת ההפעלה, שפות תכנות וממשקי משתמש הקשורים לכך - ספריות של סביבת ההרצה (run-time system) או ממשק המשתמש הגרפי.
לפלטפורמת המחשוב חשיבות מכרעת בפיתוח תוכנה.
גיבץ'
גיבץ' הוא תבשיל או נזיד ירקות בולגרי, רומני מולדובני המכיל ירקות כגון בצל, תפוח אדמה, גזר, כרוב הבר, עגבנייה, פלפל, חציל, קישוא, ועשבי תיבול כגון שמיר, פטרוזיליה או קורנית.
גיבץ' מוגש בדרך כלל כתוספת למנה עיקרית, כמנה צדדית או כארוחה בפני עצמה עם לחם או ממליגה.
קאוואל
קאוואל (בבולגרית: Кавал, ברומנית: caval, בטורקית: kaval) או קוואלי (ביוונית: καβάλι קאוואלי או τζαμάρα "צאמארה") הוא סוג של חליל המשמש, בגרסאות שונות, את המוזיקה העממית המסורתית בבלקן, בייחוד בבולגריה ומקדוניה, כמו כן ברומניה, באלבניה, סרביה, יוון וטורקיה, כמו כן במזרח התיכון - במצרים, ובארמניה (ה"בלוּר"), אזרבייג'ן וכורדיסטן.
יש סבורים כי מוצא הכלי הוא בטורקיה משם הובא עם הכיבוש העות'מאני לחצי האי הבלקן ולדרום מזרח אירופה. לפי דעה אחרת, זהו כלי נגינה שהיה קיים באזור הבלקן עוד מימי קדם, כשכלים מקורבים לו היו ידועים בימי קדם גם במצרים, בסוריה וביוון הקדומה. במקור היה הקאוואל כלי נגינה של רועי הצאן, אחד מסוגי "חליל רועים". עם הזמן התחיל לשמש מוזיקת העם מכל הסוגים, במסגרת תזמורת עממית או ככלי סולו, כולל לצורך ליווי שירים וריקודים עממיים.
הקוואוול הבולגרי
הקאוואל הבולגרי והמקדוני נחשבים לכלי נגינה לאומי בארצות שלהם. הבולגרים קוראים לו בחיבה "קאוואל הדבש" בגלל צלילו הרך והנוגע ללב. נמצא בשימוש בכל רחבי בולגריה אבל הוא אופייני במיוחד לאזורי תרקיה, לודוגוריה בצפון-מזרח בולגריה ובדוברוג'ה. הוא זהה לקאוואל הדוברוג'י מחבל דברוג'ה שברומניה. המוטיבים, בדרך כלל מדיטטיביים, שאפיינו בהתחלה את מוזיקת הקאוואל היו קשורים להווי רועי הצאן, למשל: "הובלת העדר למעיין", "צהריים", "השה האבוד" וכו'.
מבנה
הקוואל הבולגרי הוא חליל ארוך כרומטי פתוח בשני קצותיו, עם נשיפה דרך הקצה. אורכו הוא בין 45–90 ס"מ. היה בעבר עשוי מקשה אחת. כעת הוא מורכב משלושה חלקים ("אֶקלֶמָטַה") משולבים, עשויים מעץ, מחושקים בטבעות מעצם או קרן של פרה, וקישוטים ממתכת. גם הקצוות עשויים מעצם. החלק העליון מצויד בפייה, לחלק האמצעי יש 8 נקבים לאצבעות - 7 מקדימה ואחד מאחורה בשביל האגודל ולחלק התחתון יש עוד 4 נקבים הנקראים "חורי השטן" diavolski dupki (במקדונית - "גלאסניצי"). על הנקבים האחרונים משערים כי משפרים את איכות הצלילים ואת קביעת גובהם. הם מסייעים במיוחד בהשמעת הצלילים הגבוהים. ). הם נקראים "חורי השטן" מפני שלפי אגדת עם השטן קינא ברועה-צאן בגלל יופי נגינתו. אז, ברגע שהרועה נרדם, ביצע השד כמה נקבים נוספים בחלילו בכוונה זדונית לקלקל אותו. אולם, מעשה השטן, התוצאה הייתה בדיוק הפוכה: הכלי נעשה עוד יותר משובח.
מייצרים קאוואלים מעץ - מעצי פרי שונים כמו דובדבן, אגס, משמש, Sorbus, Cornus mas (בבולגרית - "דריאן"), שקד מצוי, לאחרונה גם מגרנדיליו (Dalbergia melanoxylon) או פליסנדר. לפעמים מייצרים אותו מקנה ממין Arundo Donax, ממתכות כמו כסף או פלסטיק.
הנגינה
מנגנים בו על ידי נשיפת אוויר מחוץ לפה לתוך הפיה והנחת המפרקים האמצעיים של האצבעות, פרט לזרת, על נקבי האצבעות. הנגינה אינה קלה והיא מתסכלת את המתחילים מפני שצריכים מיומנות בלהתאים את האמבושיור. מנעד הקאוואל הבולגרי הוא שתי אוקטבות וחצי. הרגיסטר הכי נמוך - מ D ל H בתערובת של שתי אוקטבות יוצר סגנון פוליפוני נקרא "קאבה".
לפעמים מנגנים בו זמנית שני נגני קאוואל, כשאחד משמש לזמזום רקע. קיים גם סוג של קאוואל כפול הנקרא "צ'יפטה קאוואל"
נגן הקאוואל נקרא "קאוואלג'י".
מייצרי קאוואלים
אלכסנדר איליאב אפלר, ז'צקו מרינוב (בסטראלג'ה), רדוסלב פסקלב במדינת וירג'יניה, ארצות הברית, דימיטר גנ'צ'ב מן הכפר טרזיסקו, אזור קרנובט, סלאווי איוואנוב מקאמנו, פנצ'ו נשב משיפקה, ק. ספאסוב, וסלין חסבאלייב וכו'.
הקאוואל המקדוני והאלבני
הקאוואלים המקדוניים והאלבניים דומים לזה הבולגרי, אך בדרך כלל הם בנויים מעץ (למשל עץ האלון הגבוה Fraxinus excelsior) במקשה אחת. הם יותר קצרים, יותר קלים ועם קירות דקים מאוד. בשטח הרפובליקה המקדונית במחצית השנייה של המאה ה-20 בין המייצרי קאוואלים הכי ידועים היו בני המשפחה המוסלמית ממוצא אלבני, פראטי, מן הכפר אראצ'ינובו, לא רחוק מסקופיה
מתארים שישה וריאנטים של קאוואל מקדוני: נאימאל (הכי קטן), מאל (קטן), קאוואל ללא שם מיוחד, סרדן (בינוני), וגולם (גדול). הנפוצים ביותר הם הקאוואל חסר שם מיוחד והקאוואל הכי קטן - נאימאל.
סאראקצאנים, יורוקים ומיאקים
הקבוצה האתנית הקרויה "סאראקצאני" (או "קאראקצאנים"), רועי צאן דוברי יוונית החיים בהרי שאר, באזור קוסובו, במערב מקדוניה ובהרי פינדוס ורועי הצאן האלבנים משתמשים בזוגות קאוואלים - אחד בעל רגיסטר נמוך יותר, הקרוי זכר, ואחר בעל רגיסטר גבוה יותר, קרוי נקבה. קבוצה אתנית ממוצא טורקי הקרויה יורוק yürük שהגיעה במאה ה-14 ממערב אנטוליה לאזור סקופיה ולהרים צפונית ממנה במקדוניה ושעסקה ברעיית צאן, השתמשה גם היא בקאוואלים בודדים או בזוגות. אותם הסוגים של קאוואל מקובלים גם אצל הקבוצה האתנית הקרויה "מיאקים" (או מיאצי), החיים ליד הנחל ראדיצה בגבול מקדוניה-אלבניה. הם רועי צאן ממוצא סלאבי, שחלקם התאסלמו.
הקאוואל הרומני
חליל רועים ארוך במקור, הקאוואל נפוץ בעיקר בדרום רומניה - אולטניה ומונטניה, כמו כן בדרום מולדובה. לקאוואל הרומני, שהוא לרוב עשוי מעץ של עץ האדר ההררי ("פאלטין" ברומנית) או של אגוז לוז, פיה פשוטה ו-5 נקבים לאצבעות בקבוצות של שניים ושלושה. הוא מוציא צלילים רכים ועצובים.
בנוסף לקאוואל הרומני האופייני, קיימת הגרסה הכמו-בולגרית שלו בחבל דוברוג'ה. אצל ה"צ'אנגו", קבוצה אתנית דוברת הונגרית במולדובה, נגני הקאוואל מלווים בנהמות את צלילי הכלי. סוגים של קאוואל משמשים גם את הארומנים או ה"וְלאכים", קבוצה אתנית המדברת ניבים מקורבים לרומנית במקדוניה, צפון יוון, אלבניה וסרביה.
יוון:קאוואלי ודזאמארה
השם "דזאמארה" הנפוץ באפירוס בא ככל הנראה מהמילה הערבית "ז מ ר", במובן של "לנגן". בצפון יוון זוגות של נגני דזאמארה היו נקראים "דזאמארס". הקאוואלי, המכונה לפעמים "סוראוולי" נמצא בשימוש, בין היתר, בתארקיה ובכמה איים בים האגאי.
הקאוואל הטורקי
יש חושבים כי המילה "קאוואל" קשורה למילה הטורקית "kav " כלומר "חלול". באזורים מסוימים בטורקיה קוראים לקאוואל "קובאל" או "גובאל". הוא עשוי מעץ - לרוב משזיף, קנה, עצם או מתכת, אורכו הוא בדרך כלל 30–80 ס"מ וקוטרו 1.5 ס"מ. יש לו 5–7 נקבים מקדימה ונקב אגודל אחד מאחור, כמו כן יש לו עוד 4 נקבים בחלקו התחתי. הסוגים העיקריים של קאוואלים טורקים הם: דילי קאוואל (dili) - עם לשונית, ודילסיז קאוואלי (dilsiz) - ללא לשונית. סוגים אחרים הם "קמיש קאוואל" (kamış)- ארוך, עשוי מקנה. צ'אם קאוואל (çam), עשוי מעץ אורן, עם 5 נקבים, מאדני קאוואל (madenı)- ממתכת,ג'ורה קאוואל cura kaval (קאוואל קטן), צ'ובאן קאוואל (של רועה-צאן), איץ' פרצ'אלי קאוואל üç parçalı) - העשוי משלושה חלקים.
כלי נשיפה דומים
בארצות אחרות קיים בשמות שונים - צ'ילה דיארה (cyla diare)- (אלבניה), פיסקה (piska) (מקדוניה), דיסאוולי (יוון), חליל תאומים (fluier îngemănat) (רומניה).
קארלו יוהו סטולברג
קארלו יוהו סטולברג (בפינית: Kaarlo Juho Ståhlberg; 28 בינואר 1865 – 22 בספטמבר 1952) היה אקדמאי ומשפטן פיני, שלקח חלק מרכזי בניסוח חוקתה הראשונה של המדינה בשנת 1919 והיה נשיא המדינה הראשון בשנים 1919–1925.
נולד במזרח המדינה בשנת 1865 כילד שני למשפחה לותרנית. סטולברג ומשפחתו עברו ללאהטי שבקרום פינלנד, שם החל את לימודיו. אביו של סטולברג מת כשהיה ילד, והשאיר את משפחתו במצב כלכלי קשה. בעזרת תרומות, המשפחה הצליחה לעבור לאואולו, שם סיים סטולברג את לימודיו, בזמן שאמו הייתה המפרנסת בבית. בשנת 1889 הוא סיים תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת הלסינקי. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1893. בשנת 1894 הפך לפרופסור למשפטים וכלכלה באוניברסיטה. בתקופה זו (כאשר פינלנד הייתה חלק אוטונומי מהאימפריה הרוסית), תמך בעצמאות פינית, והתנגד לרוסיפיקציה של פינלנד. בנוסף על כך, תמך במתן זכות בחירה לנשים והתנגד לחוקי יובש.
בשנת 1893 סטולברג התחתן ובהמשך נולדו לו שישה ילדים.
בשנים אלו החל סטולברג להיות פעיל פוליטי, ובשנת 1891 התמנה למזכיר ועדת הכספים של הפרלמנט המקומי של פינלנד. בשנת 1901 נבחר למועצת העיר הלסינקי, וכיהן עד שנת 1903. עזב את הדיאט בשנת 1907 וחזר לכהן כפרופסור באוניברסיטה. בשנת 1908 נבחר לפרלמנט, וכיהן בו עד שנת 1910. חזר לפרלמנט בשנת 1914 (ואף שימש כיו"ר למשך שנה) וכיהן עד 1918.
בסופו של דבר סטולברג עצמו התמודד לנשיאות בתמיכת המפלגה הפרוגרסיבית לאומית. ביולי הוא נבחר על ידי הפרלמנט ברוב של כ-140 מתוך 190. כנשיא, נחשב לאדם רשמי מאוד, אך ביישן. תקופה זו התאפיינה בחוסר יציבות פוליטית- בשש שנותיו מינה סטולברג שמונה ממשלות שונות. הוא תמך ברפורמות חברתיות וכלכליות, ואף חנן את אסירים קומוניסטיים, דבר שעורר עליו ביקורת מהימין הפוליטי. הוא חיזק את כוחם של האיגודים המקצועיים ופיתח מדיניות חוץ זהירה מאוד כלפי שוודיה.
בשנת 1925 הכריז סטולברג על כך שאינו רוצה להיבחר מחדש כנשיא, זאת לאחר שהיה שרוי במתח נפשי רב בשנות כהונתו. בנוסף על כך, האמין כי המלוכנים והשמרנים יתמכו יותר ברעיון הרפובליקני אם לא יתמודד לקדנציה שנייה. הוצא לו לעמוד בראש אוניברסיטת הלסינקי, אך הוא סירב. הוא כיהן שוב בפרלמנט בשנים 1930–1933. הוא התמודד שוב לנשיאות בשנת 1931, אך הפסיד לפר אווינד סוינהופווד בשני קולות בלבד מחבר האלקטורים בהצבעה השלישית. בשנת 1937 התמודד בפעם השלישית לנשיאות, אך הפסיד וסיים במקום השלישי. בשנת 1946 הפך ליועצו המשפטי של הנשיא יוהו קוסטי פאסיקיבי.
נפטר בשנת 1952 ונקבר בהלסינקי.
שיר מלר-ימגוצ'י
שיר מלר־ימגוצ'י (נולדה ב-1964) היא אוצרת, המכהנת כאוצרת מוזיאון וילפריד לאמנות המזרח בקיבוץ הזורע וכן כאוצרת עצמאית.
קורות חיים
למדה אוצרות באוניברסיטת תל אביב. סיימה תואר שני בלימודי מוזיאולוגיה באוניברסיטת לייסטר בבריטניה.
מרצה בלימודי האוצרות של סמינר הקיבוצים ובאוניברסיטת תל אביב.
מכהנת בהתנדבות כמנהלת פורום החינוך של איגוד המוזיאונים ואיקו"ם ישראל.
פעילות אמנותית
את עבודתה כאוצרת החלה במעבדאדא במוזיאון ינקו־דאדא בעין הוד ב־1995, שם עבדה כרכזת חינוך.
מ־2006 היא אוצרת מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות המזרח בקיבוץ הזורע, שם היא פועלת לחיבור בין אמנים עכשוויים מאסיה לאמנים ישראלים שיוצרים בזיקה לאמנות המזרח הקרוב והרחוק.
בנוסף, פועלת מלר-ימגוצ'י כאוצרת עצמאית. היא אצרה, בין היתר, תערוכה בגלריה שלוש בתל אביב ב-2019, בה הוצגו עבודותיהם של האמנית טל אמיתי-לביא והאדריכל אמיר תומשוב. ב-2018 אצרה את "בינינו", תערוכה לכל המשפחה באגף הנוער במוזיאון ישראל.
ב-2019 אצרה תערוכה בשם "תהודת בית", בה הוצגו עבודות של בן זוגה, הפסל והמוזיקאי נובויה ימגוצ'י, בגלריה לאמנות ישראלית במרכז ההנצחה בקריית טבעון. ב-2021 אצרה לימגוצ'י תערוכה "להיות טיפה, להיות מים" בגלריה ע"ש אפטר-ברר במרכז האמנויות במעלות.
באוגוסט 2020 הייתה אוצרת-שותפה יחד עם האוצר ערן שביט בתערוכה בנושא זמן במוזיאון לאמנות האסלם.
בעיניה, התערוכה היא מקום לדיאלוג. "תמיד ריתק אותי הרעיון של תערוכה פעילה במוזיאון לאמנות - כיצד התערוכה יכולה להפוך למרחב חי המשתף את המבקר, וכיצד אמנות יכולה לקרב בין בני אדם. בבסיס תפיסתה האוצרותית עומדת חווית המבקר והרחב התודעה אל מעבר לגבולות המוכרים, התרבותיים והאסתטיים.
חיים אישיים
מתגוררת בכפר האמנים עין הוד עם בן זוגה, אותו הכירה ביפן. השניים מקיימים לעיתים מפגשי חשיפה לתרבות יפן, לזן בודהיזם, טקס תה והאמנויות הקשורות אליו.
דייוויד מק'קורמק
דייוויד ג'וזף מק'קורמק (באנגלית: David Joseph McCormack; נולד ב-2 ביולי 1999) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בדרושפאקה.
קריירה
מק'קורמק נולד וגדל בברונקס, ניו יורק, ובגיל שנתיים עברה משפחתו לווירג'יניה. בילדותו, במקביל לכדורסל, מק'קורמק התאמן במספר ענפי ספורט, כמו פוטבול, הדיפת כדור ברזל וזריקת דיסקוס. ב-2018 הוא שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן והשתתף בנייקי הופ סאמיט, ואז בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס. בעונת 2022 הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות המכללות בכדורסל, תוך שבמשחק חצי הגמר נגד וילאנובה, ב-2 באפריל 2022, קלע מק'קורמק שיא קריירה של 25 נקודות והוסיף 9 ריבאונדים בניצחון קבוצתו 81–65. במשחק הגמר קלע 15 נקודות והוסיף 10 ריבאונדים בניצחון 72–69 על צפון קרוליינה.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2022 ב-NBA, ב-28 ביולי 2022 הצטרף לבשיקטש מליגת העל הטורקית. ב-26 ביולי 2023 הצטרף לדרושפאקה הטורקית.
משה סמט
משה שרגא סמט (נולד ב-23 בספטמבר 1934) הוא היסטוריון ישראלי, חוקר יהדות העת החדשה, איש חינוך ומרצה.
קורות חייו
סמט נולד במאטסלקה, עיירה במזרח הונגריה, לרחל, איריין בת יוסף (לפנים מרמושטיין) ויקותיאל קלמן, שנספה בשואה. בהיותו כבן 10, נלקח עם משפחתו מדברצן, למחנה ההונגרים (Ungarnlager) בברגן-בלזן. ב-6 באפריל 1945, נלקח עם אמו ושלושת אחיו ל"רכבת המוות" לטרזיינשטט. אולם הרכבת שוחררה ב-13 באפריל 1945 על ידי האמריקאים בעיר הילרסלבן. משם הועבר עם משפחתו לצרפת, דרך בוכנוואלד ומשם דרך מרסיי לישראל.
בישראל למד בישיבת פוניבז', במדרשית נעם, ובישיבת חברון. את שלושת תאריו בחינוך וסוציולוגיה למד באוניברסיטה העברית בירושלים. לימד באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה העברית, עד פרישתו לגמלאות, ב־1986. במהלך שנים אלו שימש גם כמורה בכפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים, היה מנהל בית ספר תיכון ערב גב"ע בירושלים ומפקח ארצי על השתלמות מורים. בשנים 1979- 1980 שימש כקונסול מיוחד לענייני חינוך בניו יורק. ב-1991 לימד בבית המדרש הנאולוגי לרבנים בבודפשט.
תרומתו האקדמית
חידושי סמט מתמקדים באופני התמודדות היהדות עם המודרנה, תוך שהוא מנסה להוכיח כי האורתודוקסיה איננה המשכה הישיר של היהדות המסורתית, אלא מהווה חידוש של ראשית המאה ה-19, שבא כתגובת נגד לתהליכי המודרניזציה – מצד אחד, ותנועת הרפורמה הדתית, מצד שני. פרופסור יעקב כ"ץ, שהיה מורו המובהק של סמט, אימץ, לבסוף, כרבים אחרים, דעה חדשנית זו. בנוסף, סמט חקר וכתב על תנועת ההשכלה היהודית הברלינאית, כתופעה שאגפיה המתונים, לפחות, היו מקובלים על הרבנות ועל האדוקים בזמנו; על שאול ברלין; על משה מונטיפיורי וכן עסק בסוגיות יסוד: ביחסי דת ומדינה, מיהו יהודי, וגרות, אותה הוא רואה כתופעה פוליטית במאבק בין האורתודוקסיה לבין הציונות.
טמנדואה
טמנדואה (שם מדעי: Tamanadua), ידוע גם בשם דוב נמלים בינוני (גם שם של אחד המינים בסוג), הוא סוג של דוב נמלים שכולל שני מינים שחיים ביבשת אמריקה: שני המינים בסוג ניזונים מפרוקי-רגליים, בעיקר נמלים וטרמיטים. בעוד דוב הנמלים הבינוני חי על הקרקע דוב הנמלים המקסיקני מעדיף לחיות על עצים.
שני אבנשטיין סיגלוב
שני אבנשטיין סיגלוב (נולדה ב-8 בספטמבר 1977) היא אשת חינוך, מרצה וחוקרת באוניברסיטת תל אביב, פעילת תוכן חופשי, ויזמת חברתית ישראלית. היא מפתחת קורסים אקדמיים בענייני ויקיפדיה: היא פיתחה את הקורס "ויקי-רפואה", שהוא הקורס האקדמי הראשון בעולם לכתיבה בוויקיפדיה, ואת הקורס "מווב 2.0 לווב 3.0, מוויקיפדיה לוויקידאטה", שהוא הקורס הראשון בעולם העוסק באופן מובהק בוויקינתונים כפלטפורמה חינוכית וזכה בפרס Data Literacy. היא עורכת ראשית יחד עם העורך המייסד אסף ברטוב ב"פרויקט בן-יהודה" ויושבת ראש הוועד המנהל של "עמותה למיחשוב ספרות עברית", המייצגת את הפרויקט ותומכת בו. ב־2019 הפכה לישראלית הראשונה שמכהנת בחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה העולמית והחל מיוני 2021 היא מכהנת כסגנית יושבת ראש חבר הנאמנים של הקרן.
ראשית חיים והשכלה
נולדה בשנת 1977 בחיפה כבת בכורה ליעקב ואילנה אבנשטיין, ילידי ישראל. גדלה בקריית ביאליק. לה אחות ואח. בוגרת בתיכון אורט קריית ביאליק. כנערה זכתה במקום ראשון בחידון ארצי בנושא "ירושלים בראי ההיסטוריה". שירתה בצה"ל ביחידה של אגף המודיעין.
היא בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית ותרבות צרפת (בהצטיינות) מאוניברסיטת תל אביב (2004). סיימה תואר שני בחינוך במסלול התמחות בטכנולוגיה ולמידה (בהצטיינות יתרה) בבית הספר לחינוך, אוניברסיטת תל אביב, בהנחייתו של פרופסור רפי נחמיאס (2006). נושא התזה שלה: "היתרונות והאתגרים בבניית קורס אקדמי בוויקיפדיה ויישומו בהשכלה הגבוהה".
פעילות אקדמית
אבנשטיין סיגלוב מרצה בישראל ומחוצה לה, ומייעצת לארגונים על שיתופי פעולה עם תנועת ויקימדיה, חדשנות בהוראה ובלמידה, ושימוש בוויקיפדיה ובמיזמי ויקימדיה ככלי פדגוגי חינוכי  החל מ-2015 חוקרת מפגש בין טכנולוגיה, למידה, חדשנות ומידע חופשי ופתוח.
בין השנים 2011 ל-2021 עבדה כאחראית חדשנות בטכנולוגיה ולמידה (EdTech Innovation Strategist) במשרד לפיתוח תוכנית לימודים, התוכנית האמריקאית ללימודי רפואה, הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 פיתחה מודל פדגוגי לשילוב ויקיפדיה באקדמיה בצורת קורס בחירה אקדמי. מתוכו נולד הקורס "ויקי-רפואה", במסגרת לימודי הבחירה בתוכנית הישראלית ללימודי רפואה בישראל, אוניברסיטת תל אביב, אשר הפך לקורס האקדמי הראשון בעולם לכתיבה בוויקיפדיה ומיזמי האחות שלה     . נכון לאפריל 2021, נכתבו בקורס לאורך שמונה שנות פעילותו כ־400 ערכים בתחום הרפואה בוויקיפדיה העברית.
ב־2018 נפתח ב"כלים שלובים" קורס שלישי בשם "מווב 2.0 לווב 3.0, מוויקיפדיה לוויקידאטה". הקורס, הנסמך גם הוא על אותו מודל פדגוגי, הוא הקורס הראשון בעולם העוסק באופן מובהק בוויקינתונים כפלטפורמה חינוכית. במהלך כנס ויקינתונים 2021 זכה הקורס בפרס Data Litetacy על ידי הקהילה העולמית.
מודל הקורס האקדמי שיצרה הותאם למוסדות נוספים בישראל ומחוצה לה, לרבות בית הספר לרפואה בירוואן, ארמניה. נוסף על בחינת מודל הקורס האקדמי, אבנשטיין סיגלוב ליוותה וסייעה למרצים במרבית ממוסדות הלימוד בישראל לשלב את ויקיפדיה לתוך תוכנית הלימודים החינוכי והאקדמי כחלק מ"הערכה חלופית" - הרחבת או כתיבת ערכים בוויקיפדיה ומיזמי האחות שלה תמורת קרדיט אקדמי, במקום שיטות הערכה מסורתיות כגון בחינה או עבודה, מודל אשר מכונה לעיתים "עבודות ויקידמיות".
במסגרת פעילותה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, מכהנת אבנשטיין סיגלוב גם כ"אחראית משאבי למידה פתוחים וטכנולוגיות מתפתחות", בקתדרת אונסק"ו לטכנולוגיה, אינטרנציונליזציה וחינוך . במסגרת זו הוזמנה להשתתף בשנת 2018 ב-Open Education Leadership Summit, והציגה, בין היתר, בכנס של אונסק"ו, על בינה מלאכותית, ויקינתונים וחינוך.
החל ממרץ 2021, היא חברת ועדת הביקורת של ארגון הסגל הזוטר של אוניברסיטת תל אביב.
פרויקט בן-יהודה והעמותה למיחשוב ספרות עברית
אבנשטיין סיגלוב הצטרפה לפרויקט בן-יהודה בראשית ימיו והחלה לתפקד כאחת מהעורכות הראשיות בפרויקט, לצד העורך המייסד אסף ברטוב. החל מ־2011 מכהנת כיו"ר "עמותה למיחשוב ספרות עברית", אשר תומכת בפרויקט - את שני התפקידים היא מבצעת בהתנדבות. היא סייעה להרחבת פעילות הפרויקט והעמותה ועסקה באספקטים שונים של ניהולם. בין היתר, עסקה בניהול מערך ההתנדבות והרצאות על הפרויקט, ראיונות לתקשורת  , יצירת וניהול שותפויות, גיוס כספים, תהליך אפיון ועיצוב המערכות הטכנולוגיות של הפרויקט והפקת כנסים ואירועים   . נוסף על כך, פעלה לטובת קבלת רשות פרסום מיוחדת עבור הפרויקט (הנגשת יצירות לציבור לפני מועד פקיעת זכויות היוצרים) מבעלי זכויות, בהם כתבי נתן אלתרמן, תרצה אתר, רות צרפתי, שושנה שרירא, אהרן מגד, אידה צורית, אהרן אמיר, רחל נגב, דן אלמגור, נורית גוברין, ישראל כהן, פרופ' רחל אליאור, דוד גלעדי, יוסף יואל ריבלין ועוד. כמו כן, יזמה פרויקטים מיוחדים להנגשת הספרות העברית במסגרת הפרויקט, בהם מיזם "אנשי רוח ותרבות מקריאים מיצירות פרויקט בן-יהודה" , ותחרות ההלחנה "מילים ולחן" במלאת 20 שנה לפרויקט.
תנועת ויקימדיה
באוגוסט 2011 הצטרפה לעמותת ויקימדיה ישראל והפכה פעילה בויקיפדיה העברית. בין יוני 2012 לינואר 2014 כיהנה כחברת הוועד המנהל של עמותת ויקימדיה ישראל. בין השנים 2011–2014 שימשה כמתאמת מיזמי "גלאם" הארצית של ויקימדיה ישראל. במסגרת זו יצרה שיתופי פעולה עם מוסדות כמוזיאון ישראל, הספרייה הלאומית , ספריית יונס וסוראיה נזריאן באוניברסיטת חיפה , המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס , בצלאל, ארכיון שנקר, ויורופיאנה , ומאוחר יותר, עם TED העולמית. נוסף על כך, תמכה בפתיחת תחרות הצילום "ויקיפדיה אוהבת אתרי מורשת", יזמה שיתוף פעולה בין ויקימדיה ישראל לבין גליץ בית הספר לצילום. במקביל, פעלה ליצירת שיתופי פעולה עם מוסדות ממשל (כמשרד החוץ וארכיון המדינה), מוסדות חינוך (לרבות משרד החינוך) ומוסדות להשכלה גבוהה, בישראל ומחוצה לה; לטובת צמצום הפער המגדרי בוויקיפדיה ; ולהפצת השימוש בוויקנתונים ככלי חינוכי, תרבותי ומחקרי.
לאורך השנים פעלה בעיקר בתחום היישוג (Outreach), הנגשת מידע רפואי במיזמי ויקימדיה, צמצום הפערים המגדריים ופערי ידע נוספים, וויקינתונים בתנועת ויקימדיה העולמית. החל מ־2018, חברה מייסדת ויו"ר Wikipedia & Education User Group, קבוצה בינלאומית העוסקת בשילוב ויקיפדיה במוסדות חינוך ואקדמיה ברחבי העולם, שהיא סניף רשמי (affiliate) של תנועת ויקימדיה . במקביל, כיהנה כיו"ר WikiProject Medicine Foundation (סניף רשמי של תנועת ויקימדיה, הידוע גם בשם Wikimedia Medicine), ארגון בינלאומי העוסק בהנגשת מידע רפואי איכותי במיזמי ויקימדיה בעולם המקוון והלא-מקוון.
ב־2019 נבחרה לחברה בחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה העולמית. עם הצטרפותה לחבר הנאמנים עברה לכהן כיועצת בשני הארגונים והיא ממשיכה להיות פעילה במסגרתם. במסגרת פעילותה בחבר הנאמנים, היא פועלת להטמעתה של התוכנית האסטרטגית של ויקימדיה לשנת 2030, שכללה בין היתר החלטה ליצירת "קוד התנהגות בינלאומי" (Universal Code of Conduct). היא חברה במספר ועדות של חבר הנאמנים, ויזמה הקמת וועדה חדשה בשם Community Affairs Committee, בה היא מכהנת גם כיושבת ראש. החל מיוני 2021 היא מכהנת כסגנית יו"ר חבר הנאמנים.
בשנת 2020 כיהנה בחבר השופטים של תחרות הצילום הבינלאומית "Wiki Loves Earth".
חיים אישיים
אבנשטיין סיגלוב נשואה ואם לבת. מתגוררת בהרצליה.
קישורים חיצוניים
כתבות וראיונות
הרצאות ורשומות
אליפות הטלוויזיה של ECW
אליפות הטלוויזיה של ECW (באנגלית: ECW World Television Championship) הייתה תואר אליפות, שהיה שייך לארגון ההיאבקות Extreme Championship Wrestling (ECW). היא הוצגה לראשונה בשנת 1992 כחלק מארגון ההיאבקות National Wrestling Alliance (NWA), ששימש כארגון ההיאבקות המרכזי תחתיו היה ECW, שבאותה תקופה נודע בשם Eastern Championship Wrestling. אליפות זו התבססה כאליפות של ECW בשנת 1994 והיא שימשה כאליפות המשנית ב-ECW.
היסטוריה
חגורת האליפות הוצגה ב-12 באוגוסט 1992 בארגון ההיאבקות ECW שנודע אז בשמו Eastern Championship Wrestling. ארגון ההיאבקות ECW היה חלק מארגון ההיאבקות NWA עד שנותקו מהם בינואר 1993 ובאופן רשמי בספטמבר 1994 שינתה את שמה ל-Extreme Championship Wrestling. ההגנה האחרונה על התואר התרחשה ב-15 בדצמבר 2000. האליפות יצאה מכלל פעילות באפריל 2001, כשארגון ההיאבקות ECW נסגר. חלק מאנשי הצוות של ארגון זה נרכשו על ידי ארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment (WWE).
אל-ח'טיב
{{פירושונים|
ראו גם
}}
עמנואל מודיאיי
עמנואל קביה מודיאיי (בצרפתית: Emmanuel Kabeya Mudiay; ) הוא כדורסלן אמריקאי יליד זאיר, המשחק בעמדת הרכז באיווה וולבס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
נעורים וקריירת תיכונים
מודיאיי נולד בקינשאסה שבזאיר, בן למשפחה נוצרית. בגיל צעיר התייתם מאביו, ומשפחתו נקלעה למצוקה כלכלית שנבעה גם ממלחמת קונגו השנייה שטלטלה את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ב-2001 עזבה אמו לארצות הברית במטרה לחפש מקלט למשפחתה ובינתיים הותירה את מודיאיי יחד עם שני אחיו הגדולים תחת השגחת הוריה. לאחר כשנה התאחדה המשפחה בארלינגטון שבטקסס.
הוא שיחק כדורסל בתיכון מקומי, ב-2011 הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות התיכונים של טקסס (בדרג השני לפי גודל בתי הספר במדינה). לאחר מכן עבר לתיכון אקדמיית פריים פרפ בדאלאס שייסד כוכב הפוטבול לשעבר דיון סונדרס. הוא נבחר למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ב-2013, וב-2014 נבחר לייצג את נבחרת העולם מול נבחרת הנוער האמריקאית במשחק נייקי הופ סאמיט, בו היה הקלע המצטיין עם 20 נקודות.
מודיאיי דורג בין שחקני התיכון הטובים בארצות הברית לשנת 2014 וחוזר על ידי מכללות מובילות. באוגוסט 2013 הוא סיכם על הצטרפותו לנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת סאת'ורן מתודיסט (SMU), תחת הדרכתו של המאמן לארי בראון, אך כשנה לאחר מכן חזר בו, החליט לפנות לקריירה מקצועית, לוותר על הלימודים ועל משחק בליגת המכללות. הוא הסביר זאת בכך שרצה לתמוך כלכלית במשפחתו. למהלך ייחסו פרשנים סיבות נוספות בהן אי עמידה בדרישות הסף האקדמאיות וספקות לגבי זכאותו לשחק במסגרת ה-NCAA בשל קבלת תשלומים כמקצוען במסגרת התיכונית בה שיחק.
גואנגדונג סאות'רן טייגרס
ביולי 2014 חתם על חוזה לשנה בקבוצת גואנגדונג סאות'רן טייגרס מהעיר דונגגוואן שבסין המתמודדת בליגת ה-CBA. בתחילת דצמבר 2014, לאחר 10 משחקים בקבוצה, נפצע בקרסולו, ונעדר ממשחקי הקבוצה עד הפלייאוף. בתקופה בה שיחק רשם ממוצעים של 17.7 נקודות, 6 ריבאונדים ו-5.9 אסיסטים למשחק. הוא חזר להתמודדות בפלייאוף על חשבונו של ג'ף אדריאן במרץ 2015 מול בייג'ינג דאקס כשקבוצתו בפיגור 2-0 בסדרה. במשחק השלישי קלע 24 נקודות, לקח 8 ריבאונדים ומסר 4 אסיסטים והוביל את קבוצתו לניצחון. במשחק הרביעי קלע 15 נקודות, מסר 8 אסיסטים ולקח שבעה אסיסטים, אך הקבוצה הפסידה לבייג'ינג בהנהגת סטפון מרבורי והודחה מהפלייאוף.
דנוור נאגטס
ביוני 2015 נבחר בדראפט ה-NBA במקום השביעי על ידי דנוור נאגטס. הוא נבחר להשתתף בנבחרת העולם במשחק הכוכבים העולים. את העונה סיים עם ממוצע של 12.8 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק (ראשון מבין שחקני השנה הראשונה בליגה). הוא נבחר בתום העונה לחמישיית הרוקיז השנייה.
ניו יורק ניקס
בפברואר 2018, לאחר שתי עונות וחצי בדנוור, הועבר בטרייד לניו יורק ניקס בתמורה לדאג מקדרמוט, כחלק מטרייד משולש עם דאלאס מאבריקס.
יוטה ג'אז
לקראת עונת חתם מודיאיי על חוזה ביוטה ג'אז.
בג"ץ גלאון נגד היועץ המשפטי לממשלה
בג"ץ גלאון נגד היועץ המשפטי (בג"ץ איחוד משפחות II) מ-2012 הוא פסק דין של בג"ץ בעתירה שהגישו חברת הכנסת זהבה גלאון, האגודה לזכויות האזרח, עדאלה והמוקד להגנת הפרט כנגד חוק האזרחות והכניסה לישראל. בהרכב מורחב של 11 שופטי בג"ץ אשר דן בארבע עתירות של זהבה גלאון ושל גופים המייצגים משפחות פלסטיניות, לבחון את חוקתיותו של חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג - 2003, ולבטל את ההגבלות על איחוד משפחות של ערביי ישראל עם בני זוגם הערבים תושבי השטחים ועם תושבים ערבים שמוצאם ממדינות אויב. בית המשפט העליון דחה על חודו של קול את העתירות, בקובעו כי החוק משרת באופן מידתי את התכלית של הגנה על ביטחון המדינה.
רקע
חוק האזרחות (הוראת השעה) התשס"ג - 2003 מגביל את סמכותם של שר הפנים והמפקד הצבאי באזור להתיר כניסה לישראל לתושבי השטחים ולתושבי מדינות אויב כמוגדר בחוק. החוק הוארך עד החלטת בג"ץ בעתירה זו 13 פעמים. התיקון הראשון בחוק בוצע בשנת 2005 תוך ניסיון לעמוד בפסקת ההגבלה המופיעה בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו אולם בית המשפט קבע כי תיקון זה עדיין מהווה פגיעה בזכויות חוקתיות נוכח חוסר מידתיותו של החוק לאחר תיקונו. אשר על כן, החוק תוקן בשנית ב-28 במרץ 2007 על ידי הכנסת, בתיקון זה קבעה הכנסת כי יש להקים וועדה לבחינת מקרים הומניטריים מיוחדים שיאפשרו איחוד משפחות תוך בדיקה קפדנית ופרטנית בכל בקשה לגופה ותיקון זה יחול על אחוד משפחות של תושבי מדינות אויב שנמנו בתוספת של החוק לרבות תושבי איראן, לבנון, סוריה ועיראק. בנוסף הורחבה הגדרת המניעה הביטחונית הקבועה. יוער כי החוק עוסק במתן היתר שהייה בלבד ואינו מקנה זכות לקבלת אזרחות.
נלי טול
נלי טול(בגרמנית: Nelly Toll; ) היא ניצולת שואה, אמנית, סופרת ומרצה לאמנות.
בג"ץ גלאון נגד היועץ המשפטי לממשלה
רקע
החוק נחקק בתקופה בה בוצעו פיגועי התאבדות בישראל על ידי מחבלים פלסטינים החל משנת 2000 ובמהלך כל האינתיפאדה השנייה, שהיו מכוונים כנגד תושבי מדינת ישראל ובהם נרצחו ונפצעו ישראלים רבים.
הליכים קודמים
מדובר בפעם השנייה שבית המשפט העליון בוחן את חוקיותו של חוק האזרחות, כאשר ניתן פסק דין ביום 14 במאי 2006 בעתירה של ארגון עדאלה בה קבע בית המשפט כי הוראת השעה אינה חוקתית וזאת מחמת העובדה כי היא פוגעת בזכות לחיי משפחה ובזכות השוויון ואינה מקיימת את דרישות המידתיות של פסקת ההגבלה בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, אולם הואיל והמדובר בהוראת שעה האמורה להתבטל בתום תקופתה ובאי חידושה נפסק כי דין העתירות להידחות, בהתאם להחלטתו של השופט א' א' לוי שהיווה את לשון המאזניים שסבר כי בשל העובדה שהוראת השעה עומדת לפוג בתוך תשעה חודשים אין טעם להכריז על החוק בלתי חוקתי ונתן למחוקק שהות לתקן את הוראות החוק. הרכב השופטים בדיון המאוחר היה שונה כאשר שלושה שופטים שלא ישבו בכס השיפוט בעתירה הקודמת, נכחו בכס המאוחר יותר. העתירות הקודמות נדחו על ידי בג"ץ תוך מתן פרק זמן למדינה להסדיר באופן חוקי את נושא איחוד המשפחות מבלי לפגוע בחוק יסוד כבוד אדם וחירותו, אולם המדינה לא השכילה להביא לתיקון החוק כפי שנדרש ממנה על ידי בג"ץ בפסק הדין הקודם. לא נתגלעה מחלוקת בין השופטים בנוגע למציאות הביטחונית אשר שררה במדינה לפני חקיקת החוק. בחלוף חמש שנים הוגשו ארבע עתירות לבית המשפט העליון בשבתו כבית הדין הגבוה לצדק כנגד המדינה המחייבות אותה לאפשר איחוד משפחות.
נלי טול
קורות חיים
ב-1943 מצא האב מסתור לנלי ולאמה רוזיה בקרב משפחת חברים קתולית. השתיים הוסתרו בחדר קטן, שם לימדה האם את נלי לכתוב ולקרוא, כדי להסיח את דעתה מהמצוקה. נלי כתבה יומן וציירה כשישים ציורים בצבעי מים. בציוריה ביקשה טול לבטא את תקוותה וחלומה לעולם שיבוא לאחר תום המלחמה. לימים סיפרה טול כי היא קראה לציוריה "חבריה", ואף דיברה אליהם בניסיון להדחיק את אימי המלחמה.
בג"ץ גלאון נגד היועץ המשפטי לממשלה
עובדות פסק הדין
חוק האזרחות על כל תיקוניו הביא להגבלת שיקול דעתם של שר הפנים והמפקד הצבאי להעניק לתושבי יהודה, שומרון ועזה רישיון לישיבה בישראל בעקבות בקשה לאיחוד משפחות בתחום מדינת ישראל, גם במקרה שהמבקשת נישאת לאזרח ישראלי, המדינה על זרועותיה דחו את בקשותיהם של מבקשי איחוד במדינת ישראל ומכאן באו העתירות שביקשו להכריז על החוק בלתי חוקתי ודינו להתבטל מאי חוקיותו הן מבחנת פגיעה בזכויות חוקתיות, זכות להקמת משפחה והזכות לשוויון.
טענות העותרים
העותרים רואים את עצמם נפגעים מאחר שהוראות החוק מונעות מבני משפחתם שהם תושבי האזור לגור עימם בישראל. הם טוענים כי נוכח זאת החוק על תיקוניו אינו חוקתי כיוון שהוא מפר את הזכות לשוויון ואת הזכות לחיי משפחה של תושבי מדינת ישראל הערבים. לדבריהם, החוק אינו הולם את ערכי המדינה, כמדינה דמוקרטית, משום היותו מפלה בין אנשים על רקע לאום והשתייכות אתנית. זאת ועוד החוק אינו מוצא מזור לבעיית מעשי האלימות השוררת במדינת ישראל, כאשר ישנם הסדרים קיימים במדינה המאפשרים כניסת פלסטינים לשטחי המדינה לצורך עבודה לאחר בדיקה פרטנית ומכאן שמדובר בחוק שלא לתכלית ראויה אשר מטרתה לצמצם כמה שאפשר את מעשי האלימות נגד ישראלים. העותרים כי אין הלימה בין החוק לבין צמצום מעשי האלימות, ומדובר בחוק הפוגע בזכויות יסוד של המיעוט שחיי במדינה דמוקרטית.
נוסף על כן הם טענו שהחוק אינו מיישם את הוראות הפסיקה שקבעה שהחוק מיושם באופן גורף על מבקשי איחוד משפחות בישראל, והוראות החוק שאמורות להביא להקלה חלות על מקרים בודדים בלבד. נוסף על כן, עצם הארכת הוראות השעה מדי שנה למעשה מחילה אותו באופן בלתי מוגבל כמו חקיקה ראשית.
טענות המדינה
המדינה טענה כי החוק עומד בתנאים המצטברים שנקבעו בפסקת ההגבלה המופיעה בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. לטענת המדינה הוראת השעה בחוק אינה פוגעת בזכות לשוויון, כיוון שכל תכליתה של הוראת השעה היא למנוע סיכון ביטחוני הנשקף מאותם פלסטינים תושבי האזור. עוד טענה המדינה כי לא ניתן לערוך בדיקה פרטנית להערכת המסוכנות לכל מבקשי איחוד משפחות בישראל כפי שדרשו העותרים. היועץ המשפטי, מני מזוז, טען בפני ועדת הפנים של הכנסת אשר דנה בהצעת החוק כי המדובר בהוראה גורפת מדי ולא פשוטה אשר מתייחסת לאיחוד משפחות בין אזרחי מדינת ישראל לתושבי הרשות הפלסטינית. המדינה הציגה נתונים אשר על פיהם במהלך השנים 1994 עד תחילת 2002 השתקעו במדינת ישראל בערך 140 אלף פלסטינים, ושבשנים 2001–2010 היו 54 פעולות טרור בשטח ישראל בהן היו מעורבים פלסטינים שקיבלו, בעצמם או אחד מבני משפחותם, מעמד בישראל. מתוכם 28 היו מעורבים באפן ישיר בפעולות נגד המדינה. לדברי המדינה היא אינה יכולה להילחם בתופעות מסוג כזה על ידי בדיקה פרטנית משום שבעלי מעמד בישראל הופכים לסייענים מועדפים על ידי מדינות וארגונים עוינים. המדינה משתמשת במנגנון "דיוקנאות - סיכון" שמשותף לכ-97 אחוזים מן המפגעים החל משנת 2000. מנגנון זה מפוגג את טענות שהחוק הוא גורף. כמו כן, הבדיקות הפרטניות של מבקשי איחוד במדינת ישראל שבית המשפט דורש כרוכות בעלויות כספיות שמהוות נטל על אוצר המדינה. נוסף על כן טענה המדינה שיש הקלות במתן מעמד, ומאז מתיקון הראשון לחוק בשנת 2005. כ-1000 בני אדם, שהם כשליש מהמבקשים, קיבלו מעמד במדינת ישראל. הבדיקות הפרטניות של מבקשי איחוד במדינת ישראל שבית המשפט דורש כרוכות בעלויות כספיות שמהוות נטל על אוצר על המדינה.
השופט אליקים רובינשטיין
השופט אליקים רובינשטיין קובע כי ההגבלות בהוראות החוק אין בהן פגיעה באופן גורף בזכות חוקתית, מאחר שקיימת בתוך החוק מנגנון של עיכוב זמני עד מלוי דרישות הגיל הקובע החוק. השופט רובינשטיין מסכים עם דעתו של השופט ברק שהעימות המזוין בין ישראל לבין הפלסטינים אינו אמור להשפיע על פגיעה בזכויות האדם במדינת ישראל. לא כל זכות אשר חוק כבוד אדם וחירותו בא להגן עליה תחשב לזכות חוקתית. וזכות לחיי משפחה היא חלק מזכות כבוד האדם. השופט מביע צערו על כך שבעת לחימה זכות להענקת לבן זוג זר הוגבלה על ידי בהוראת שעה. השופט מתייחס לסעיף 6(ב) לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, בקובעו כי החוק מדבר על כניסה לתחום מדינת ישראל לכל אזרח ישראלי והסעיף זה מטרתו להגן על זכות לחופש התנועה ומטרתו לא לפגוע בהיקפה של זכות לחיי משפחה. בהתאם למשפט משווה והבינלאומי שלא ניתן להשתמש בו במדינת ישראל, זאת מאחר, וקיימים נסיבות ייחודיות למדינת ישראל בשונה ממדינות אחרות בעולם, אף על פי שזכות לחיי משפחה מוכרת כזכות יסוד אך הזכות לאיחוד משפחות נמצאת במחלוקת במשפט הבינלאומי והאירופאי. זכות החוקתית לכבוד אדם נגזרת מתוכה זכות לחיי משפחה, כאשר זכות אזרחות לבן זוג זר נגזרת מנגזרת, לגישתו של השופט רובינשטיין, אין להפעיל את מבחני הביקורת השיפוטית באותה מידה בין הזכות העיקרית ונגזרות של הזכויות הנ"ל. השופט מביא דוגמה מארצות הברית לאחר שינוי חוקים בידי בית המחוקקים האמריקאי שהקשיחו את כללי ההגירה הבלתי חוקית, על ידי צמצום תקופת ההפרדות לצורך טיפול בבקשה לאיחוד משפחות, על שינויי החקיקה במדיניות ההגירה העבירו השופטים בארצות הברית ביקורת שיפוטית, אך לא התערבו בחיקוקי הקונגרס של ארצות הברית, זאת בשל דוקטרינת הריסון השיפוטי ושמירה על הפרדת הרשויות.
השופט קובע שהוראת השעה אין בה מרכיב של אפליה ואינה פוגעת בשוויון, מאחר שהוראות השעה אין מופנות רק למיעוט הערבי, אלא מתייחסות לכלל אזרחי מדינת ישראל, אם קיימת אפליה יש לבחון את ממדיה לפי מבחן התוצאה ולא רק לפי לשון החוק אף על פי שקיימת אפליה לאוכלוסייה הערבית אך בעת לחימה כאשר מי שבוחר להינשא לבן זוג ממדינה שמצויה במצב לחימה עם מדינת ישראל צריך לקחת בחשבון השלכות על בחירת המגורים המשותפים שיכולים לא להתקיים במדינת ישראל. בנוסף, לצורך הוכחת שלא קיימת אפליה בהוראות השעה השופט מצביע כי ההוראות לא חלות על מבקשי איחוד בישראל שמוצאם מירדן וממצרים, מדינות שמקיימותי חסי שלום עם מדינת ישראל. השופט חולק על היקפן החוקתי של הזכויות שנדונו בעתירה, הוא לא השתכנע שהפגיעה בזכויות איננה עומדת בפסקת ההגבלה. אם מדינת ישראל מפעילה רק את הוראות המגבלות של הוראת השעה לצורך הגנה על אזרחיה, אכן החוק דינו להתבטל. אולם המדינה מפעילה כלים נוספים ועלויות כספיות גבוהות במטרה להגן על אזרחי המדינה.
הכרעת השופט: השופט קובע כי יש להימנע מהכרזה על בטלות חוק וזאת משום שמדובר תפישת עולם ערכית שנבחרי הציבור הם אשר חוקקו אותו זאת מכוח רצון הרוב. למרות הקושי שיוצרת הוראת השעה שפוגעת בחפים מפשע, יש לחפש דרכים חלופיות להקל על הקושי הזה, אך בסופו של דבר, השופט לא רואה שיש טעם לפסול את הוראת השעה ומשאירה על כנה. השופט פונה למחוקק מאחר שמדובר בהוראת שעה שהיא זמנית יש לבחון שינויים לקולה בעת השתפרות המצב הביטחוני. כמו כן, הימנעות מנטילת סיכונים במצבים מסוים עלולה להביא לחרוג מתחום הסבירות.
השופט חנן מלצר
השופט חנן מלצר קובע כי עדיף להישמר מאשר להצטער, וממליץ להשתמש בעקרון " זהירות מונעת " שמבוסס על היגיון בריא, שמטרתו להתמודד עם הקושי בין המידע הקיים בזמן ספציפי לבין הנזק הפוטנציאלי שעלול להיגרם מפעילות כלשהי, אם לא ינקטו אמצע זהירות ראויים. עיקרון זה מעניק לרשות המחוקק והמבצעת לנקוט במהלכים ופעולות שמטרתם מניעת נזק פוטנציאלי. במקרים בהם מבחני עיקרון זהירות המונעת חלים לא ניתן לומר כי הרשות פגעה במבחן המידתיות. דבר שמתיישב יפה עם מבחן משנה השלישי " המידתיות במובן הצר" לשם הצדקה בפגיעה בזכות חוקתית נדרשת תועלת מהגשמת תכלית החוק שבאה למנוע נזק עתידי צפי. כמו כן, החוק נמצא "במתחם מידתיות" שבוחן את ההסדר מידת חוקתיותו של ההסדר. שמותר למחוקק לפעול ובחוק האזרחות בתוך מתחם זה.
השופט מדגיש כי אין להתבסס על אבחון פרטני, מאחר שבמקרים רבים בשלב ראשוני אין בידי גורמי הביטחון מידע ורק לאחר שנכנס לתחומה של ישראל מצטבר מידע על קשירתו לפעולות ביטחוניות.
נקודה נוספת, שיש להתייחס אליה כי לא הוכרה זכות של בן זוג אזרח ישראל להשיג אזרחות לבת זוגו לאחר נישואין, ורק מהסיבה הזו ניתן לדחות את העתירות. כמו כן, הוראות החוק אין בהם איסורים גורפים, זאת נוכח העובדה שבשנים האחרונות קיבלו יותר מ-4000 פלסטינים מעמד בישראל. סיבה נוספת לדחיית העתירות היא שהזכות שמסתמכים עליה מבקשי איחוד בישראל אינה מגיעה למעמד של זכות חוקתית.
הכרעת השופט: קובע כי צו על תנאי דינו להתבטל וכי אין להכריז על החוק בטל וזאת מאחר שנציגי המדינה שכנעו בגרסתם. כמו כן, זכות יסוד לחיי משפחה והאפשרות לממשה דווקא בישראל אינה זוכה למעמד חוקתי.
השופטת מרים נאור
השופטת מרים נאור קובעת כי הזכות לחיי משפחה היא זכות חוקתית שנגזרת מן הזכות החוקתית לכבוד. אך חולקת על עמדתה של השופטת עדנה ארבל בנוגע למקרה שלא ניתן להפריד בין זכות לחיי משפחה לבין הגשמת זכות זו דווקא בישראל, בבחינת זכות חוקתית, תחילה יש להגדיר ולבחון את היקפה של הזכות החוקתית במקרה של העתירות הזכות לחיי משפחה נגזרות ממנה זכויות רבות, והשופטת תוהה האם מדינת ישראל חייבת לאפשר לבני זוג דווקא לממש את זכות זו בתחומה, וקובעת כי אין לכלול בזכות החוקתית לחיי משפחה את הזכות לממש את חיי המשפחה דווקא בישראל. ולתמיכה לעמדתה הציגה פסיקה של בית הדין האירופי לצדק (ECJׁׂׂׂׂׂ) לזכויות אדם שעסק בסעיף 8 לאמנה האירופית לזכויות אדם שעוסק בחיי משפחה, כאשר נפסק לצורך פרשנות של הזכות לחיי משפחה אינו מחייב את המדינה לאפשר דווקא את איחוד משפחות בתחומה, בנוסף השופטת הביאה מספר פסקי דין של בית המשפט העליון שאפשרו עיכוב למימוש של זכות חוקתית מתוך התחשבות באינטרס הציבורי.
השופטת ייחדה פרק נפרד מפסק דינה בקטינים תושבי מזרח ירושלים, בעניין זה נקבע כי נוכח הבהרה שניתנה על ידי המדינה ושכחללה בפסק הדין אין חשש בכפוף למניעה ביטחונית ופלילית שלא לנתקם מהוריהם ואף לא לניתוק בין מי שהיו קטינים ובגרו. לאחר קבלת בקשתם.
כמו כן, זכות חוקתית בתנאים מסוימים נסוגה מול האינטרס הציבורי. כאשר מועד ומקום המימוש של הזכות אינם תלויים ברצון של בעל הזכות אלא יש לקחת בחשבון שיקולים נוספים. החוק אינו פוגע בזכות לשוויון בשל קיומה של שונות רלוונטית, המבוסס על הסיכון הביטחוני לאזרחי המדינה ותושביה. כמו כן השופטת עושה הבחנה בין מבקשי איחוד בישראל שמקום משובם באזור לבין אלו שמקום מושבם במדינות אויב.
השופט אשר גרוניס
השופט אשר גרוניס מצטט את השופט אהרן ברק: "זכויות אדם אינן מרשם להתאבדות לאומית". גרוניס קובע כי יש לבחון את התועלת החברתית שבחוק האזרחות אל מול הנזק שנגרם לאזרחי מדינת ישראל שאינם יכולים להכניס לתחום מדינת ישראל את בנות זוגם הפלסטינים, עימן הם מעוניינים להתחתן. בחינה זו צריכה להיערך תוך בדיקת האפשרות לטעות, בין אם מצידם של הדוגלים בפסילת החוק ובין אלו הסבורים כי החוק אינו פסול. אם יתברר בעתיד, כי הדוגלים בפסילת החוק טעו בהערכה נמוכה של הסיכון, לא ניתן יהיה לתקן את הטעות. את הפגיעה בחיי אדם אדם, לא ניתן יהיה לתקן. ביטול המעמד במדינת ישראל של פלסטינים שנכנסו לתחום המדינה כדין באופן חוקי והיו מעורבים בפעולות איבה נגד אזרחי המדינה, אפילו שיהיה באחוז נמוך ביותר לא יבטל את תוצאות מעשיהם. מנגד, אם טועים אלו הסבורים כי אין לפסול את החוק, הנזק עקב טעותם הוא חוסר יכולת של תושבי המדינה להקים משפחות עם פלסטינים או פיצול בין בן הזוג הישראלי לבת הזוג הפלסטינית. למרות אין לזלזל בפגיעה האמורה.
ההכרעת השופט: קובע כי החוק הוא חוקתי ודוחה את העתירות שהוגשו לבית המשפט. מבחינת הקטינים הוא מצטרף לדעת של השופטת מרים נאור.
השופט ניל הנדל
השופט ניל הנדל שהצטרף להרכב לאחר סיום שלב הטיעונים. מביע את דעתו כי אם זכות לא מוזכרת בחוק כבוד אדם וחירותו אין לבחון את מידת הפגיעה לפי מבחני פסקת ההגבלה. אולם כל זכות שלעצמה אינה מהווה פגיעה בחוק יסוד אך שילובן ביחד יביא למעשה לפגיעה בחוק יסוד, אך מנגד אין זכות חוקתית שמוענקת לאדם להכניס בן זוגו למדינתו בעקבות נישואין. זכות לשוויון אינן מנויות בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, אך אם מדובר ברשימה סגורה של הזכויות שנמצאות בחוק היסוד יש להראות שהפגיעה בזכות שלא מנויה היא כה חמורה להוכחת פגיעה בזכות כבוד האדם וחירותו. בית המשפט בבואו לבחון אם החוק מפלה לעליו לבחון את תוצאותיו המעשיות של החוק. מאחר שהוראות החוק הן גורפות מגיע השופט למסקנה כי מדובר בפגיעה בשיווין. בסוגיה שהובא מדובר בפגיעה מוחלשת כאשר מדובר בן זוג מהאזור או מדינות האויב, מנגד יש לקחת בחשבון שקיימים קשרים משפחתיים וחברתיים בין האזרחי הערבים בישראל לבין תושבי האזור הערבים, כמון כן, יש צורך בהפרדה בין תושבי האזור לבין תשובי מדינות אויב. בהתאם למבחנים הקבועים בסעיף 8 לחוק יסוד כבוד האדם, אשר מתבטא בפסקת ההגבלה מתקיימים שלושת המבחנים הראשונים. לגבי המבחן הרביעי שכולל 3 מבחני משנה החוק עובר את שני המבחנים הראשונים, אך מבחינת המבחן השלישי, מבחן "המדיתיות במובן הצר" אשר קובע כי יש לבחון את הנזק ליחיד מול התועלת לציבור הרחב, השופט קובע כי הפגיעה לקיים משפחה עם בן זוג מהאזור בתחום מדינת ישראל אינה נמצא בסולם הזכויות הגבוה לעומתו זכות לביטחון ציבורי נמצאת ברף הגובה של סולם זה. בעקבות תיקונים שהוכנסו לגבי גיל מבקשי האיחוד בסעיף 3 בחוק הביא להפחתת הפגיעה הגורפת, גם החריג של הוועדה ההומניטרית מצמצם ברמה מסוימת את הפגיעה וממליץ להרחיב את שיקול הדעת של הוועדה האמורה.
הכרעת השופט: קובע כי אין מקום להורות על ביטול החוק ומסכים עם השופטת נאור לגבי קטינים שהמדינה תאריך את שהותם בישראל ולא להפרידם מהוריהם בהיעדר סיכון ביטחוני ופלילי. וממליץ למדינה לגבש הסדר במסגרת החוק בעניין ההגירה באופן כללי כולל להתייחסות לאיחוד משפחות מהאזור.
המשנה לנשיאה השופט אליעזר ריבלין
השופט אליעזר ריבלין קובע כי קיים קושי הכרוך בכך שהמחוקק טרם הסדיר את כללי ההגירה למדינת ישראל בחוק כולל ומקיף. דבר שמביא לפתחו של בית המשפט העליון שאלות הנתונות במחלוקת ציבורית. השופט עמד על חשיבותה של הביקורת השיפוטית המצויה בגרעין התפקיד השיפוטי במדינה דמוקרטית, אשר יש פתרונם יעשה תוך התחשבות בשיקולים הערכיים העומדים ביסוד תפישת השפיטות וביסוד תפישת הכבוד בין הרשויות. הסוגיות שנדרש להן בית המשפט עומדות מצד אחד בליבת התפקיד השיפוטי, ומצד שני גובלת למחלוקת ציבורית שיש לפתור תוך התחשבות בשיקולים הערכיים העומדים ביסוד תפישת השפיטות וביסוד תפישת הכיבוד שעמדה להכרעה.
הכרעת השופט: מצא כי הפגיעה היא לתכלית ראויה ואינה עולה על הנדרש, וכי החוק הוא חוקתי וכי יש לדחות את העתירות.
השופט אדמונד אליהו לוי
השופט לוי דיבר על פגיעת החוק בזכות החוקתית המאפשרת לכל אזרח במדינה להגשים את מאוויו בהקמת התא המשפחתי באמצעות מתן אפשרות לבני זוגם ליהנות ממעמד זהה במדינת ישראל. הענקת היתר שהייה בישראל בלבד ואי-הענקת תושבות או אזרחות בישראל מהווה פגיעה די חמורה בזכויות הסוציאליות והכלכליות של אותם מקבלי היתר שהייה. חוק יסוד כבוד האדם העלה על נס את הזכות לשוויון והזכות לחיי משפחה. זאת ועוד, המנגנון לפיקוח על חוקים הנוגדים חוקי יסוד הוא כלי חשוב להבטחת ערכים החשובים למדינה, וקיומה של המסגרת החוקתית מעניקה כוח לשיטה המשפטית להגן ולאתר פגיעות בזכויות של תושבי המדינה בכלל ולמיעוט בפרט ואפילו אם שינוי זה נעשה על דעת הרוב במדינה. חובת השוויון היא אבן מאבני יסודותיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית, וחובה עליה לכבד את המיעוט שחי בה. אי-שוויון יביא להקצנה בדעות של היהודים כלפי הערבים ושל הערבים כנגד היהודים ומדינת ישראל. כאשר יש תחרות בין ערכים ניתן לפגוע בזכות לצורך הגשמת אינטרס ציבורי הולם ובתנאי שהפגיעה אינה עולה על הנדרש. "מבחן הפגיעה הפחותה ונוסחת האיזון משקפים את מחיר הציבורי שחברה דמוקרטית מוכנה לשלם לשם הגנה על זכויות האדם".
בביקורת השיפוטית על החוק תוך בדיקת התאמתו לתנאים המצטברים בפסקת ההגבלה חייבת להיות מדורגת לפי מערך היררכי שהבחינה מתחילה מהכבד אל הקל ביותר. כאשר חוק שאינו לוקח בחשבון את חשיבותה של זכות יסוד הנפגעת הוא למעשה בנוי על תכלית לא ראויה. כאשר תכלית ראויה חייבת להשאיר מרווח מחיה של הזכות הנפגעת.