cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוקיוס אפוליוס סטורנינוס
חייו
כאשר חזר גאיוס מריוס מנצח ממלחמות הקימברים. חיכו לו ברומא סטרוניניוס יחד עם גלאוקיה. השלושה החליטו להתמודד על משרות הכוח החשובות של שנת 100 לפנה"ס כדי שיהיה בכוחם לבצע את הרפורמות שתכננו. סטורנינוס התמודד על משרת טריבון הפלבס, מריוס רץ לקונסולט (השישי שלו, והחמישי ברצף) וגלאוקיה למשרת הפרטור. מערכת הבחירות לוותה באלימות רבה וגילוי שחיתות בשתי הסיעות, מספר מועמדים נרצחו בתגרות רחוב. בסופו של המאבק, ניצחה הסיעה הפופולרית וסטורנינוס וחבריו נבחרו לתפקידים ששאפו אליהם.
עם כניסתם לתפקידיהם החלו השלושה בביצוע תוכניתם. המשימות הראשונות של הסיעה היו להתחיל בחלוקת האדמות על מנת להבטיח את תמיכת החיילים הוותיקים, השבעת רצון הפלבס ברומא וריצוי הסוחרים העשירים על ידי טובות הנאה. לשם השגת היעד הראשון הציע סטורנינוס את חוק הקולוניות: חלוקת אדמות של חבל קרתגו בין חייליו לשעבר של מריוס, רומאים ואיטלקים כאחד. בנוסף הציע חוק זה לחלק את אדמות הגאלים שמעבר לנהר הפו בין אזרחי רומא. החוק הציע את ניהול המשימה למריוס, ואף נתן בידו סמכויות קונסולאריות עד לגמר המשימה.
חוק שני אותו הציע סטורנינוס היה הוזלת המחיר של התבואה עבור תושבי העיר רומא מ-6.33 אסים ל-6\5 האס (סיבסוד כמעט מלא) במטרה להעמיד לצידו את מעמד הפלבס. בנוסף ביצעו השלושה שורה של מהלכים לפיוס מעמד הפרשים בעלי ההון שכללו בין השאר הגברת כוח השופטים שנבחרו ממעמד זה.
בשיא הצלחתה של הסיעה הפופולרית, החל להיווצר קרע בין מנהיגיה הבולטים, סטורנינוס ובן בריתו הוותיק מריוס. הקרע בין שני אישים שונים אלו כנראה היה בלתי נמנע: מריוס היה מדינאי לא מנוסה, מורגל בדרכי המחנה הצבאי וחסר גינוני האצולה, בעוד סטורנינוס היה פוליטיקאי ומדינאי מוכשר, אולם דמגוג, בן למשפחת אצולה, שעליית מריוס, "האדם החדש", לעמדה כה גבוהה חרתה לו. הסיבה המיידית לקרע הייתה כישלון ביצוע תוכניתם הפוליטית, שנתקלה בקשיים רבים. הקשיים נבעו בין השאר מאי יכולתו של מריוס להנהיג את מפלגתו, התנגדותם של אזרחי רומא להשוואת הזכויות של האיטלקים וחוסר האמון של בעלי הממון במהלך זה, חוסר אמון שהתגבר כתוצאה ממהומות הרחוב והאלימות הרבה של הפלבס שהונהגה על ידי סטורנינוס.
בעוד מריוס ניסה להעמיד פנים של יחס של כבוד למעמד האצולה והפרשים, התעלמו סטורנינוס וגלאוקה משני מעמדות אלו ונשענו רק על תמיכת הפלבס. ניסיונותיו של מריוס להשיג תמיכה מהאצולה העמיקה את הקרע בינו ובין יתר מנהיגי סיעתו. עד מהרה חילוקי הדעות הפכו למעשיים. סטורנינוס שבר את שיתוף הפעולה עם מריוס ובשנת 100 לפנה"ס והעמיד את עצמו לבחירה לטריבון של השנה הבאה. במקביל גלאוקה התמודד על משרת הקונסולט של השנה הבאה. המערכת הפוליטית הפכה לאלימה במהלך פרשת גראקכוס המזויף: רמאי שהעמיד עצמו למשרת הטריבון בטענה שהוא בן למשפחת גראקכוס, הושלך לכלא, אך שוחרר משם בכוח על ידי הפלבס, בניגוד לפקודתו של מריוס, ואף נבחר לטריבון.
שיא נוסף בהידרדרות המערכת הפוליטית היה רצח מועמד האופטימאטים לקונסולט של שנת 99 לפנה"ס על ידי המון זועם, כנראה בהשפעתו של סטורנינוס. אירוע זה הוביל לקרע גלוי בין שתי הסיעות, והתגייסות של כמעט כל חברי האצולה לפעילות פוליטית. מריוס התבקש על ידי הסנאט לעמוד בראש הכוח שהעמידו האופטימטים, והוא נענה בחיוב.
ב-10 בדצמבר 100 לפנה"ס (לפי המסורת הרומאית), התנגשו הכוחות של האופטימאטים, שכללו כמעט את כל חברי הסנאט וכוח צבאי של לגיון שגויס מתוך האצולה בהנהגת מריוס, בכוחות הסיעה הפופולרית בראשות סטורנינוס (שתוגברו בעבדים משוחררים) ברחבת השוק הגדול. זה היה הקרב הראשון בתולדות רומא שנערך בין אזרחיה בתוך העיר עצמה ומריוס הוביל את האופטימאטים לניצחון. הפופולרים נדחקו אל עבר הקפיטול ואולצו להיכנע. לא ברור אם מריוס רצה לבצע את הטבח המתקרב, אך בשלב זה רצונו כבר לא היה חשוב והשליטה באירועים חמקה ממנו.
סטורנינוס, יחד עם גלאוקה, שני מגיסטראטים רומאים גבוהים נוספים ומספר גדול של בני המעמד העליון של רומא, נטבחו על ידי כוחות האופטימאטים, הסיעה הפופולרית איבדה את מנהיגיה ולמעשה את רוב כוחה. רכושו של סטורנינוס הוחרם ורבים מחוקיו בוטלו.
סעד (משפטים)
סעד (remedy או relief) הוא סיוע שמגיש בית משפט לבעל דין, בדרך כלל בהקשר של המשפט האזרחי.
קיימים סוגים רבים ושונים של סעדים. הנפוץ והמוכר שבהם הוא סעד מוניטרי, קרי פיצויים (כספיים). בית המשפט יכול להגיש, לדוגמה, גם:
סעדים זמניים
סעד זמני מוגדר בסעיף 1 לתקנות סדר הדין האזרחי, תשמ"ד-1984:
כדי להגן על הצד שנגדו ניתן סעד זמני, מטבע הדברים, לפני שבית המשפט הכריע לגופו של עניין במחלוקת שלפניו, נקבעו מנגנוני הגנה שונים בחוק ובפסיקה. העיקריים שבאלה הם מבחנים למתן הסעד ודרישה להפקדת התחייבות עצמית וערבות מצד המבקש.
בית המשפט רשאי לתת כל סעד צודק בנסיבות העניין. הסעדים הבאים מוכרים בחוק או בפסיקה כסעדים זמניים:
סעדים זמניים נידונים בדרך כלל במעמד הצדדים, אולם במקרים מסוימים יתן בית המשפט סעד זמני לאחר דיון במעמד צד אחד, ובמקרים מסוימים עד 7 ימים לפני שהוגשה תביעה באותו עניין. במקרים אלה מבקש הסעד מציג את טענותיו בפני בית המשפט, והוא יכול לקבל את הסעד מבלי שלצד שכנגד תהיה הזדמנות מוקדמת להעלות טענות כנגדו. בשל הפגיעה הכרוכה במי שניתן נגדו סעד מבלי שהייתה לו הזדמנות לטעון נגדו, נזהר בית המשפט בפסיקת סעדים במעמד צד אחד. כמו כן, ככלל, בקשה במעמד צד אחד כרוכה בהפקדת ערבון.
בתקנות סדר הדין האזרחי, התשע"ט - 2018 הוכנסו שינויים הנוגעים גם לתחום הסעדים הזמניים. נמנה את עיקריהם. ראשית, תוקנה הגדרת "סעד זמני" ולפיה מעתה "מטרת הסעד הזמני היא להבטיח זכות לכאורה במהלך ההליך המשפטי ואת קיומו התקין והיעיל של ההליך או את ביצועו הראוי של פסק הדין" (תקנה 94). שנית, דרישת המידתיות צומצמה לשאלה "אם אין סעד אחר שפגיעתו במשיב קלה יותר, המשיג את התכלית שלשמה נועד הסעד הזמני" (מבחן המידתיות במובנו הצר), וזאת לצד מבחן מאזן הנזק הנבדק על פי שאלת "הנזק שעלול להיגרם למבקש אם לא יינתן הסעד הזמני לעומת הנזק שעלול להיגרם למשיב אם יינתן הסעד הזמני, וכן נזק העלול להיגרם לאדם אחר או לעניין ציבורי" (תקנות 95(ד)(1)-(2)). שלישית, היקפה של בחינת תום הלב הורחבה לא רק לעניין בקשת הסעד הזמני, אלא במבט כולל המופנה גם לתביעה העיקרית (תקנה תקנה 95(ד)(3), וזאת כחלק מהפיכתו של עקרון תום הלב לעקרון יסודי (תקנה 3(ב)). רביעית, בוצעה האחדה של תנאי ההכבדה הנדרש לקבלת כל אחד מהסעדים הזמניים המיוחדים, בעוד בתקנות הקודמות הגדרת ההכבדה נגזרה כפונקציה של חומרת הפגיעה הגלומה בסעד הזמני המבוקש. חמישית, בוצעה האחדה של מועד פקיעתו של סעד זמני, תוך השוואת ההסדר גם לגבי סעד זמני של ציווי. שישית, נעשו שינויים בכל הנוגע לסעד הזמני של עיכוב יציאה מן הארץ. שביעית, בוטלה האבחנה בין ערבות ובין עירבון שיצרה חוסר בהירות במקרים רבים, וזו אוחדה תחת הגדרת "ערובה", כאשר שיקול דעת בית המשפט לפטור מהפקדת ערובה הוגבל למקרים מיוחדים וכן לא נקבעה תקרה. שמינית, מימוש הערובה יהיה בדומה לדרך חילוט העירבון על פי התקנות הקודמות (תקנה 101).
מפלגת העם הפלסטינית
מפלגת העם הפלסטינית (בערבית: حزب الشعب الفلسطيني, "חזב א-שעב אלפלסטיני") היא מפלגה סוציאליסטית הפועלת בשטחי הרשות הפלסטינית. נוסדה בשנת 1982 בשם המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית.
לואו
לוֹאוּ (Low; "נמוך") היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית.
מפלגת העם הפלסטינית
מפלגת העם מעולם לא הקימה זרוע צבאית והיא היחידה אשר אינה מגדירה עצמה כמפלגה לאומית.
היסטוריה
המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה פעלה בשטח ארץ ישראל משנת 1919 ועד להקמת מדינת ישראל בשנת 1948, אז התפלגו חבריה בין המפלגה הקומוניסטית הישראלית והמפלגה הקומוניסטית הירדנית. האחרונה הייתה בעלת השפעה בקרב חוגי פועלים פלסטינים ונותרה פופולרית בשטחי יהודה ושומרון גם בשנות השבעים. מפלגה קומוניסטית נפרדת נותרה בשטחי רצועת עזה. בשנת 1982 עזבו הפלסטינים ביהודה ושומרון את המפלגה הירדנית והתאחדו עם המפלגה העזתית ליצירת המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית, וזו קיימה קשרים עם הארגון לשחרור פלסטין והתמזגה לתוכו בשנת 1987. נציג המפלגה היה חבר הוועד הפועל של הארגון והמפלגה הייתה היחידה בין מרכיבי הארגון ללא רקע בעיסוק בטרור. אוהדיה היוו מרכיב חשוב לגיוס בתקופת האינתיפאדה הראשונה.
לואו
היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1993 בדולות', מינסוטה על ידי בני הזוג המורמונים אלאן ספרהוק (גיטרה, שירה) ומימי פרקר (תופים, שירה) וג'ון ניקולס (בס). להבדיל מלהקות הרוק הרבות של אותה תקופה, שבה הסגנון הפופולרי היה גראנג' רועש, לואו ניגנו שירים שקטים, איטיים ומינימליסטיים. למשל, מערכת התופים הייתה מורכבת רק מתוף סנר ומצילת היי האט.
מפלגת העם הפלסטינית
היסטוריה
בעקבות התפרקות ברית המועצות, בשנת 1991 שינתה המפלגה את שמה וטענה כי יש לדחות את מאבק המעמדות עד לשחרור פלסטין. המפלגה, בהנהגת באשיר ברגותי, תמכה בהסכמי אוסלו. בשנת 2002 התפלגה ונוצרה מתוכה, בהנהגת מוסטפא ברגותי, מפלגת היוזמה הלאומית הפלסטינית.
במאה ה-21
בשנת 2006 התמודדה המפלגה ברשימת אל-בדיל, המשותפת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ולאיגוד הדמוקרטי הפלסטיני. הרשימה זכתה לשני מושבים במועצה המחוקקת הפלסטינית ויו"ר המפלגה, באסם סלחי, נבחר כחבר המועצה. שנה קודם לכן, ב-2005, התמודד סלחי לנשיאות הרשות הפלסטינית וזכה ב-2.67% מן הקולות. כנהוג במפלגות קומוניסטיות וסוציאליסטיות, למפלגה יש מפלגות אחיות בכל העולם. בישראל אלו מק"י וחד"ש, אשר מקיימות קשרים ושיתוף פעולה זו עם זו.
רסאן ח'טיב היה נציג המפלגה בממשלת פלסטין.
לואו
היסטוריה
הסגנון שלהם קיבל את הכינוי סלואוקור (Slowcore) - הלחם של Slow (איטי) ו-Core (ליבה). ספרהוק עצמו הביע את חוסר שביעות רצונו מהכינוי הזה, אך השם הפך לשם כללי לסגנון הזה וכונו בו להקות אחרות, בהן Death Cab for Cutie, Red House Painters,, Mojave 3 ו-מאזי סטאר.
הלהקה פעלה מאז הקמתה ברציפות והוציאה כמעט כל שנה אלבומים אשר זכו ברובם לביקורות אוהדות וצברה קהל מעריצים נאמן.
בשנת 2005 השיר California מתוך האלבום "The Great Destroyer" זכה בתואר "שיר השנה" של תוכנית הרדיו "הקצה" בגלגלצ.
בספטמבר 2008 ובינואר 2015 הלהקה הופיעה בתל אביב.
מימי פרקר נפטרה מסרטן השחלה ב־5 בנובמבר 2022.
Eko
'''ג'יי. בי. אף אינטרלוד 2009 בע"מ, המוכרת במותג eko''', היא חברת מדיה דיגיטלית ישראלית המעצבת, מפתחת ומשווקת טכנולוגיות וידאו אינטראקטיבי המאפשרות יצירת קטעי וידאו דינאמיים המבוססים על קטעים שהוקלטו ונערכו מראש. את החברה הקימו המוזיקאים יוני בלוך וברק פלדמן ומשרדיה ממוקמים בניו יורק וישראל.
אינטרלוד פיתחה את פלטפורמת Treehouse, שהיא יישום רשת המאפשר ליצור סרטוני וידאו אינטראקטיביים, שהייחוד שלהם הוא היותם seamless - בעלי מעבר חלק. האפליקציה מאפשרת יצירת סרטונים לפלטפורמות האינטרנט, הסלולר והמדיה החברתית.
היסטוריה
חברת אינטרלוד הוקמה בשנת 2010 ובמאי 2010 זכתה בכנס Techonomy בו הוצגו סטרט-אפים שונים. באוקטובר 2010 זכתה החברה לחשיפה הגדולה שלה כאשר הפיקה קליפ לשיר "keep your head up" של המוזיקאי אנדי גראמר, שזכה לביקורות נלהבות וחשיפה רחבה. בפברואר 2011 גייסה החברה השקעה ראשונית של 3.25 מיליון דולר מידי Sequoia Capital, ובמאי 2013 גייסה 16 מיליון דולר נוספים שהושקעו על ידי מספר קרנות הון סיכון. השקעה נוספת בסכום לא ידוע נעשתה על ידי Intel Capital באוקטובר 2013.
בדצמבר 2013 זכתה החברה להכרה בינלאומית כאשר הקליפ שיצרה לשיר Like a Rolling Stone של בוב דילן נבחר ל"קליפ השנה" של המגזין טיים לשנת 2013.
בדצמבר 2015 הודיעה החברה כי הצליחה לגייס 18 מיליון דולר מהחברות מטרו גולדווין מאייר, סמסונג ווורנר מיוזיק גרופ.
ביוני 2016 גייסה החברה מסוני סכום המוערך בין 35–45 מיליון דולר.
ישיבת בית שמואל
ישיבת בית שמואל השוכנת בקריית מטרסדורף בירושלים, היא ישיבה חרדית ליטאית שנקראה על שם רבה האחרון של העיר מטרסדורף באוסטריה לפני מלחמת העולם השנייה, הרב שמואל ארנפלד.
היסטוריה
בעבר עמדה הישיבה תחת נשיאות הרב עקיבא עהרנפלד, אביו של ראש הישיבה, והוא דאג להחזקתה הכלכלית של הישיבה, על ידי גיוס תרומות ברחבי העולם. במקביל דאג הרב עקיבא עהרנפלד גם להחזקת ישיבת חתן סופר בארצות הברית, אותה ייסד אביו – הרב שמואל ארנפלד – לאחר מלחמת העולם השנייה. חלק גדול מהתרומות הושגו מתלמידי אביו.
במשך מספר שנים גייסה הנהלת הישיבה משאבים עבור בנין חדש, הכולל פנימייה מחודשת, חדר אוכל ובית מדרש רחב ידיים. באלול ה'תשס"ט נחנך הבניין החדש, שעמד על תלו כמה שנים, אולם בטבת ה'תשע"ד בעיצומה של סופת שלגים עזה שפקדה את ירושלים, קרסה תקרת בית המדרש, ואך בנס לא היו נפגעים. בית המדרש שופץ ונבנה מחדש ומשמש כבית מדרש ותפילה לתלמידי הישיבה, כולל אברכים ותושבי האזור.
באב ה'תשע"ב נפטר נשיא הישיבה הרב עקיבא עהרנפלד, ומאז ההנהלה והחזקת הישיבה עברו לבנו הרב יצחק יחיאל עהרנפלד, ולצורך כך מנסים להיעזר בבוגרים וידידים.
מאז פרוץ מגפת הקורונה בקיץ ה'תש"פ הישיבה לא שבה לפעילות. בחודש אלול תש"פ נפתחה מחדש כישיבת קיבוץ תחת השם "משנת עקיבא", לראשות הישיבה נוסף הרב נחום בר חיים חתנו של ראש הישיבה.
הישיבה במתכונתה החדשה מונה כ 100 בחורים ונחשבת לישיבה מובילה בישיבות הקיבוץ הליטאיות, הבחורים מגיעים ממיטב הישיבות הליטאיות ובעיקר מחברון, פוניבז', אור ישראל, בית מתתיהו, נתיב הדעת - קפלן, בית מדרש עליון ועוד, תנאי הקבלה נחשבים לקשים על מנת לשמור על איכות הישיבה.
צוות הישיבה
בעבר כיהנו בישיבה הרב נפתלי קפלן, כיום משגיח ישיבת נתיב הדעת, הרב אברהם זיסקינד, כיום ר"מ ישיבת נתיב הדעת, הרב ירוחם דגני, כיום ר"מ ישיבת תורת זאב, הרב צבי קאהן, כיום ראש ישיבת אמרי נועם, הרב יוסף בנימין פינקוס, הרב יצחק קליימן, והרב אברהם ישעיהו וולפא, כיום ראש ישיבת יגדיל תורה.
בוגרים בולטים
במהלך השנים העמידה הישיבה אלפי בוגרים, בהם רב העיר פתח תקווה – בנימין אטיאס, אברהם בצלאל וחיים כהן – חברי מועצת העיר ירושלים, הרב יוסף שלמה שירקין – ראש כולל מיר ברכפלד, הרב מנחם שפריי – ר"מ בישיבת קריית מלך, הרב יהודה אודסר – ממשגיחי ישיבת ארחות תורה, הרב מרדכי הרשקוביץ – ר"מ ישיבת תורת חסד, הרב מנחם חנן – בעבר רב קהילת עדת ישראל בסידני שבאוסטרליה, הרב משה אוירבך – ר"מ בישיבת ברקאי שבחיספין והחזן והזמר החסידי אברימי רוט.
מדעי הרוח
מדְעי הרוח הם תחום אקדמי הכולל בתוכו את תחומי הידע האנושי אשר עוסקים בחקר והתחקות אחר חוקיות הרוח בקיום. במובן זה, המונח "רוח" מכוון למכלול העקרונות שמהם מורכב העולם הלא-פיזי, שאין להכפּיפו לחוקיות סיבתית פשוטה, כמקובל בעולם הפיזי. המונח מדעי הרוח מקושר בדרך כלל לתחום ההוראה באוניברסיטאות, כאשר עומדת הפילוסופיה במרכז. להוראת מדעי הרוח משויכים כלל המקצועות שאינם נוגעים בעולם הפיזי כמו מדעי החברה או המדעים המדויקים.
שמו המדעי
המונח "מדעי הרוח" נתקבע בעברית בעקבות השפעתה הניכרת של השפה הגרמנית על התרבות האקדמית העברית-הישראלית בראשיתה. בעוד שבאנגלית (וכן במספר שפות נוספות בהטיה שונה), נקרא תחום זה "Humanities" (מן המילה בן אדם – Human); הרי שבגרמנית המושג נקרא Geisteswissenschaften (רוח – Geistes ומדע – Wissenschaft). מושג גרמני זה התפתח עם עלייתן של האוניברסיטאות הגרמניות בעידן הנאורות, והוא מבטא את רוח התקופה מתוך הנחה כי המדע מסוגל לתת כלים אמפיריים גם להתמודדות עם סוגיות אנושיות.
מדעי הרוח מול עולם המדע והמחקר: נהוג לומר כי מדעי הרוח נבדלים מתחומי מדע אחרים שכן מדעי הרוח אינם מדע אמפירי העוסק בהוכחה ניסויית (אמפירית). מדעי הרוח מניחים כי העוסק בהם הוא אדם פעיל, שאינו מגלה חוקיות חיצונית לו, אלא משיג בהכרתו את עצם קיומו וקיום המציאות. ניתן לטעון כי מדעי הרוח מחייבים את העוסק בהם להיות הסובייקט והאובייקט שלהם.
חלק מתחומי הפילוסופיה, לעומתה, חוקרים את האדם מתוך נקודת מוצא כי החוקר משיג את ההבנות הפילוסופיות על קיומו ומתוך קיומו, ולא מתוך התבוננות במציאות חיצונית לו. הפילוסוף חייב להיות מזוהה עם השגות הפילוסופיה, ואינו מתייחס אליה כאל תחום חיצוני לו.
דוגמה נוספת היא האנתרופולוגיה, שהיא חקר התרבות ויחסה אל החברה האנושית. האנתרופולוגיה אינה מצריכה הזדהות של החוקר עם תוצאות חקירותיו, והיא מבוססת על ניסוי והתבוננות חיצוניים לחוקר, על מציאות נפרדת ממנו. לעומת האנתרופולוגיה, חקר הספרות מחייב את החוקר לחוות בעצמו את הספרות, ואינו מאפשר מדידה חיצונית שלה.
מדעי הרוח אינם מנותקים מהשיטה המדעית הרגילה, המבוססת על ניסוי חיצוני לחוקר, ולעיתים נעזרים בה. כמו כן, קיימים מדעים רגילים רבים הכוללים בתוכם תובנות מתחום מדעי הרוח (הדוגמה הבולטת ביותר היא הפסיכולוגיה, המושתתת בבסיסה על הנחות פילוסופיות). בנוסף, מדעי הרוח הדיגיטליים משמש כתחום תפר שבין מדעי הרוח ובין מדעי המחשב.
תחומי ההוראה באוניברסיטאות
תחומי מדעי הרוח העיקריים הם:
האוניברסיטאות חורגות מההגדרה הנוקשה שניתנה כאן, והן כוללות במסגרת הפקולטה למדעי הרוח גם חוגים לארכאולוגיה, למשל.
פרנקיה התיכונה
פרנקיה התיכונה (בלטינית: Francia media) הייתה ממלכה פרנקית קצרת ימים שנוצרה בשנת 843 בעקבות חוזה ורדן שחילק את האימפריה הפרנקית בין בניו של לואי החסיד. פרנקיה התיכונה שכנה בין שתי אחיותיה המערבית והמזרחית, והתחומה נכללו האזור שבין נהרות הריין והסכלדה, בנוסף ללותרינגיה, החוף הפריזי של הים הצפוני, שטחי ממלכות בורגונדיה, פרובאנס ואיטליה.
את שטחי פרנקיה התיכונה ירש לותאר הראשון, בנו הבכור של לואי החסיד, לאחר מלחמת אזרחים קצרה עם אחיו הצעירים לודוויג הגרמני וקרל הקירח. הממלכה של לותאר כללה ערים חשובות מאוד באותה התקופה - אאכן, שהייתה מושבו של קרל הגדול, ורומא. לפרנקיה התיכונה לא הייתה שום זהות היסטורית או אתנית שקשרה את אנשיה יחד. גם הגאוגרפיה פגעה בסיכוייה להתפתח לישות אחידה ויציבה, צורתה, כרצועה צרה יחסית הנמתחת מצפון לדרום, יצרה לה גבולות ארוכים וקשים להגנה, ובנוסף שרר נתק בין חלקיה הדרומיים לצפוניים, שביניהם חצצו הרי האלפים.
בשנת 855, על ערש דווי, חילק לותאר הראשון את ממלכתו בין בניו בשנית. הוא הוריש את איטליה ואת רומא לבנו הבכור לודוויג. רוב האדמות שמצפון לאלפים (שנקראו לותרינגיה, על שמו) ניתנו לבנו לותאר השני, ופרובנס ובורגונדיה ניתנו לבנו קרל, עד למותו בשנת 863, עת חולקה ממלכתו בין אחיו. לאחר מותו של לותאר השני בשנת 869, חולקו אדמותיו בין דודיו.
שלא כמו אחיותיה המערבית והמזרחית שיצרו את צרפת וגרמניה המודרניות, בהתאמה, נותרה פרנקיה התיכונה על תילה למשך תקופה קצרה מאוד. במהלך השנים שולבו אדמות הממלכה באימפריה הרומית הקדושה - תחילה לותרינגיה בשנת 880, לאחר מכן איטליה בשנת 952 ובורגונדיה ב-1033. במאה ה-15 רכשו דוכסי בורגונדיה אדמות של האימפריה הרומית הקדושה וצרפת בשטח שבין בורגונדיה לארצות השפלה בניסיון ליצור ממלכה פרנקית תיכונה חדשה, אולם אמביציות אלו של שארל הראשון התנפצו בשנת 1477, בקרב נאנסי.
לנארט מרי
לנארט גאורג מרי (באסטונית: Lennart Georg Meri; 29 במרץ 1929 – 14 במרץ 2006) היה סופר, במאי קולנוע ופוליטיקאי אסטוני. כיהן כנשיא אסטוניה השני, והראשון לאחר עצמאותה המחודשת בשנים 1992 עד 2001.
נעוריו ותחילת דרכו
מרי נולד בטאלין בירת אסטוניה. לאמו אליס-בריגיטה אנגמן (ממוצא שוודי) ולאביו גאורג מרי, דיפלומט ומתרגם. עקב עבודתו של אביו עזבה המשפחה את אסטוניה ושהתה במדינות שונות, לכן החליף מרי במהלך ילדותו תשעה בתי ספר שונים בארבע שפות שונות. בנוסף לאסטונית למד מרי גם פינית, גרמנית, צרפתית, רוסית ואנגלית. התקופה בה שהה בפריז ולמד בגימנסיה הותירה בו זכרונות נעימים במיוחד.
מרי ומשפחתו התגוררו בארצם בעת בה אסטוניה יחד עם לטביה וליטא סופחה לברית המועצות ביוני 1940. ביוני 1941 גורשו הוא ומשפחתו יחד עם כ-10,000 תושבי אסטוניה אחרים מן המעמד הבורגני לסיביר. כיוון שהאב הופרד ממשפחתו ונשלח למחנה עבודה, נאלץ מרי החל מגיל 12 לעבוד כחוטב עצים כדי לכלכל את משפחתו. בנוסף עבד גם כמשיט מעבורות. בתקופה זו של גלות כפויה התעניין בשפות פינו-אוגריות אליהן התוודע במקום שהותו. קרבת האסטונית לשפות אלה נשארה כמוטיב חוזר ביצירותיו. מרי ומשפחתו הצליחו לחזור לאסטוניה והוא התחיל את לימודיו האקדמיים בפקולטה להיסטוריה ושפות של אוניברסיטת טרטו. במהלך לימודיו נעצר אביו שוב על ידי השלטונות ולכן נאלץ להתפרנס מכתיבה. אחיו הצעיר סולק מלימודיו האקדמיים על ידי השלטונות ונאלץ לעבוד כנהג מונית. בשנת 1953 סיים את לימודיו בהצלחה, אך כיוון שהשלטונות הסובייטים לא התירו לו לעבוד כהיסטוריון, מצא משרה כמחזאי בתיאטרון ואנמוינה (Vanemuine), התיאטרון האסטוני הוותיק ביותר. בשנים 1955–1961 הפיק תסכיתים עבור הרדיו האסטוני.
סופר ובמאי קולנוע
יצירתו הנודעת ביותר היא, קרוב לוודאי, "לבן כסוף" (Hõbevalge) משנת 1976. ספר זה משחזר את ההיסטוריה של אסטוניה ושל הים הבלטי, עוסק בימאות ומנסה לפתור את תעלומת האי האגדי ת'ולה (Thule). ביצירה זו שילב מרי, כמו ביצירות אחרות שלו, מחקר מדעי ומקורות היסטוריים בתוכן דמיוני. בשנת 1977 סיפוריו תורגמו לפינית ופורסמו בפינלנד באוסף ספרות אסטונית לצד יצירות של לילי פרומט וסופרים אסטונים נוספים.
הסרט "רוחות שביל החלב" (Linnutee tuuled) משנת 1977, שהיה הפקה משותפת של אסטוניה, פינלנד והונגריה, נאסר להקרנה בברית המועצות, אך זכה בפרס הכסף בפסטיבל ניו יורק לפרסום.
במאמר שכתב טען שתרומות האסטונים לתרבות האירופית בעת העתיקה היו גילוי ועיבוד הענבר, עיבוד עורות והפצת חיטה שעברה ייבוש בתנור ליבוני. חיטה זו נשתמרה לתקופות ארוכות ושימשה לזריעה בכל רחבי אירופה בעיתות בצורת.
חלק מיצירותיו וסרטיו נכללו בתוכנית הלימודים של בתי הספר בפינלנד.
בשנות ה-70 נבחר כחבר לשם כבוד באגודת הספרות הפינית (SKS) וב-1986 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת הלסינקי. בשנת 1988 הקים מרי את "המכון האסטוני" (Eesti Instituut), שהוא מוסד ללא כוונת רווח בלתי-ממלכתי, במטרה ליצור קשרי תרבות עם מדינות במערב ולאפשר לסטודנטים אסטונים ללמוד באוניברסיטאות זרות באמצעות חילופי סטודנטים.
פעילותו הפוליטית
בסוף שנות ה-70 נאותו השלטונות הסובייטים, לאחר שנים של סירוב, לאפשר למרי לצאת לביקורים מעבר ל"מסך הברזל". מרי ניצל הזדמנויות אלה להזכיר למערב את קיומה של אסטוניה ויצר קשרים עם פוליטיקאים, עיתונאים ואסטונים גולים. הוא גם פרסם במערב את פעולות המחאה של אסטונים כנגד הכוונה לכרות פוספטים באסטוניה. המחאה בענייני הסביבה הפכה למחאה לאומית אנטי-סובייטית ב"מהפכה המזמרת" שאותה הובילו אנשי רוח אסטונים. מרי פנה בנאום לאוכלוסייה האסטונית וביקש מהם לא לאבד תקווה, נאום זה זכה לתהודה רבה במערב. בשנת 1988 נמנה מרי על מייסדי "החזית העממית האסטונית" תנועה זו תיאמה את פעולותיה עם תנועות דומות שקמו בלטביה ובליטא.
לאחר הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות באסטוניה בשנת 1990 נבחר מרי לשמש כשר החוץ. בתפקידו זה הקים למעשה את משרד החוץ האסטוני. הוא אסף סביבו עובדים צעירים, רבים מהם דוברי אנגלית, על מנת לקיים תקשורת יעילה עם מדינות המערב ולאפשר ייצוג הולם למדינה בזירה הבינלאומית. ללא ספק עזרו לו מאוד ידיעת השפות וקשריו הדיפלומטיים משנות ה-80 לקידום האינטרסים של אסטוניה. במסגרת תפקידו ייצג את אסטוניה בפגישות הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה וכן בוועידת היסוד של מועצת המדינות הבלטיות. מרי זכה להיות הנציג הראשון של מדינה מזרח-אירופאית שהופיע בפני מטה נאט"ו בבריסל.
בשנת 1992 שימש מאפריל עד אוקטובר כשגריר בפינלנד. מרי התמודד על משרת הנשיאות מול ארנולד רוטל והפסיד בסיבוב הראשון, אולם זכה בסיבוב ההצבעה השני, שנערך בפרלמנט, בעקבות הצבעתם של חברי המפלגה השמרנית "פרו-פאטריה" בעבורו. ב-6 באוקטובר 1992 נבחר לנשיא השני של אסטוניה ומילא תפקיד זה במשך שתי תקופות כהונה (ב-1996 נבחר לכהונה שנייה) עד שנת 2001.
משפחתו
לנארט מרי היה נשוי פעמיים. לאשתו הראשונה רגינה נישא במרץ 1953 ונולדו להם שני בנים. מאשתו השנייה הלֵה (Helle), שחקנית תיאטרון, נולדה לו בת אחת. מבניו היו לו ארבעה נכדים. למרי אח צעיר הינדרק-פטר (Hindrek-Peeter) שנולד בברלין ובשנים 1990–1997 שימש בתפקיד מבקר המדינה. בן דודו, ארנולד מרי, לחם כקצין בשורות הצבא האדום במלחמת העולם השנייה וזכה לעיטור גיבור ברית המועצות. לאחר המלחמה שימש ארנולד מרי כפקיד בכיר ובשיא הקריירה שלו מונה לסגן שר החינוך בממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה.
פרסים ואותות הוקרה
מרי גם זכה לעיטורי כבוד רבים ממדינות שונות, ביניהם: אות לגיון הכבוד הצרפתי וצלב מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
הנצחתו
ב-29 במרץ 2009 נקרא נמל התעופה הבינלאומי של טאלין על שמו.
חאבי גארסיה
פרנסיסקו חאבייר "חאבי" גארסיה פרננדס (נולד ב-8 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק כקשר אחורי וכיום עוזר מאמן בבנפיקה ליסבון.
גארסיה גדל במחלקת הנוער של ריאל מדריד, ובמהלך הקריירה שיחק גם בפורטוגל, אנגליה ורוסיה, והשלים זכייה באליפות בכל אחת מהמדינות. גארסיה אף זכה עם ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה, וערך שתי הופעות במדי הנבחרת הבוגרת.
ריאל מדריד
גארסיה, יליד הקהילה האוטונומית מורסיה, החל את הקריירה בקבוצת הנוער של ריאל מדריד. כשעלה לבוגרים, החל גארסיה לשחק בקבוצת הבת, ריאל מדריד קסטיליה, וכבר בעונת הבכורה שלו, עונת, סייע לה להעפיל מהליגה השלישית. כבר באותה העונה, עוד בטרם מלאו לו 18, נכלל גארסיה בסגל הקבוצה הבוגרת בליגה הספרדית הבכירה. מריאנו גרסיה רמון, מאמנה הזמני של הקבוצה שהחליף את חוסה אנטוניו קמאצ'ו, זיהה את הפוטנציאל של גארסיה, והעלה אותו בהרכב הפותח בשני משחקי גביע המלך. ב-28 בנובמבר 2004, עלה כמחליף להופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, בניצחון הביתי 5-0 על לבאנטה. בחודשיים שלאחר מכן הוסיף שתי הופעות ליגה נוספות, כולל הופעה אחת בהרכב הפותח, והיה שותף בצמד משחקי הגביע מול ריאל ואיאדוליד שהסתיימו בהדחתה של ריאל מדריד מהמפעל.
בשתי העונות הבאות לא ערך חאבי גארסיה הופעות ליגה במדי ריאל מדריד, אך הוסיף שתי הופעות גביע ושתי הופעות בליגת האלופות. במקביל, הוא היה לשחקן קבוע במדי קסטיליה, ולא הצליח להימנע מירידה לליגה השלישית עם הקבוצה בתום עונת. המאמן החדש של הקבוצה, ברנד שוסטר, שהחליף על קווי הקבוצה ממדריד את פאביו קאפלו, לא העניק לגארסיה את ההזדמנות בקבוצה הבוגרת, ויחד עם חבריו מקבוצת הנוער, אסטבן גראנרו ורובן דה לה רד, סיים את דרכו בקבוצה.
לקראת עונת, ובתום עונה אחת באוססונה, ניצלה ריאל מדריד את סעיף ההחזרה בחוזהו של גארסיה, ורכשה אותו מאוססונה תמורת כ-4 מיליון אירו. עם זאת, גארסיה הוסיף להיות שחקן משני אצל שוסטר (ובהמשך אצל מחליפו, חואנדה ראמוס), וסיים את העונה עם 15 הופעות ליגה בלבד, מתוכן שלוש בלבד בהרכב. את העונה סיימה הקבוצה כסגנית האלופה.
בנפיקה ליסבון
לקראת עונת שוחרר גארסיה מריאל מדריד, לאחר שלא הצליח לבלוט במדי הקבוצה. ב-21 ביולי 2009 חתם לחמש עונות במדי בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית, תמורת כ-7 מיליון אירו. עונת הבכורה של גארסיה בבנפיקה הייתה מוצלחת מבחינה אישית וקבוצתית. גארסיה כבש שלושה שערי ליגה ב-26 הופעות, וסייע לקבוצתו לזכות בתואר האליפות, במרחק חמש נקודות מהסגנית בראגה. באותה העונה זכה גארסיה עם קבוצתו בגביע הליגה הפורטוגלית, על אף שלא שותף במשחק הגמר בו ניצחה בנפיקה 3-0 את פורטו. גם במסגרת הליגה האירופית רשמה הקבוצה עונה טובה, לאחר שצלחה את שלב הבתים במקום הראשון, והדיחה בשלבי הנוקאאוט את הרטה ברלין ואת אולימפיק מרסיי, עד שהודחה על ידי ליברפול ברבע הגמר.
עונה אחר כך, שמר גארסיה על מקומו כשחקן הרכב משמעותי בבנפיקה. הקבוצה נחלה אכזבה בליגה כשסיימה במקום השני בלבד ולא הצליחה לשמור על התואר, אך עם זאת, הצליחה הקבוצה לזכות פעם נוספת בגביע הליגה. גארסיה כבש את שערה השני של בנפיקה בניצחון 2-1 על פאסוס די פריירה במשחק הגמר, ובסך הכול כבש ארבעה שערים בארבע הופעות במסגרת המפעל. בנפיקה סיימה שלישית בבית במסגרת עונת 2010/2011 בליגת האלופות, והמשיכה לליגה האירופית, שם העפילה עד לחצי הגמר, עד שנעצרה על ידי בת ארצה בראגה.
עונת הייתה העונה המלאה האחרונה של גארסיה בבנפיקה. הוא סייע לה לזכות פעם נוספת בגביע הליגה, עם ניצחון 2-1 בגמר על ז'יל ויסנטה, בו גארסיה לא שותף. בליגה שוב איבדה בנפיקה את האליפות והסתפקה בסגנות בלבד. בנפיקה הצליחה להעפיל לשלב הבתים בעונת 2011/2012 בליגת האלופות, לאחר שצלחה שני סיבובי מוקדמות. את שלב הבתים סיימה במקום הראשון וללא הפסד, תוך שהיא מקדימה את פ.צ. בזל ואת מנצ'סטר יונייטד. בנפיקה הצליחה להדיח את זניט סנקט פטרבורג בשלב שמינית הגמר. בנפיקה פגשה את צ'לסי ברבע הגמר, והודחה על ידה עם 3-1 בסיכום שני המפגשים. את השער היחיד לזכות בנפיקה בצמד המשחקים כבש גארסיה בנגיחה, בדקה ה-85 של משחק הגומלין.
מנצ'סטר סיטי
ב-31 באוגוסט 2012, לאחר שכבר ערך שתי הופעות ליגה במדי בנפיקה באותה העונה, נרכש גארסיה על ידי מנצ'סטר סיטי ומאמנה רוברטו מאנצ'יני, בסכום של כ-15.8 מיליון ליש"ט. גארסיה עלה בהרכב למשחק הבכורה שלו ב-15 בספטמבר, במסגרת המחזור הרביעי, ובדקה ה-35 כבש את שער הבכורה שלו, בנגיחה לאחר בעיטה חופשית של קרלוס טבס. הסיטי וגארסיה סיימו את העונה במקום השני בפרמייר ליג, ואף העפילו לגמר גביע ה-FA, שם נוצחו 1-0 על ידי ויגאן את'לטיק. גארסיה לא שותף במשחק הגמר.
זניט סנקט פטרבורג
ב-13 באוגוסט 2014 חתם גארסיה בזניט סנקט פטרבורג הרוסית, תחת המאמן הפורטוגלי אנדרה וילאש בואש, תמורת כ-13 מיליון ליש"ט. עונת הבכורה של גארסיה בזניט זימנה לו זכייה באליפות רוסיה, אליפות שנייה ברציפות עבור גארסיה, שזכה באליפות גם עם מנצ'סטר סיטי עונה קודם לכן. בתום העונה, כאשר התאחדות הכדורגל הרוסית בחרה את 33 המצטיינים של העונה (שלושה שחקנים על כל עמדה), נבחר גארסיה במקום השני בין שלושת הקשרים האחוריים המצטיינים של העונה (המצטיין היה ביברס נאתכו).
עם פתיחת העונה הבאה, היה גארסיה שותף לזכייה בסופר קאפ הרוסי, לאחר ששיחק לאורך כל המשחק וההארכה מול לוקומוטיב מוסקבה, במשחק שהוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שוויון 1-1 בסיום. בליגה הרוסית, כשלה זניט לשמור על התואר וסיימה שלישית בלבד. גארסיה עצמו שוב סיים בין 33 המצטיינים, וסיים שני מבין שלושת הקשרים האחוריים הימניים המצטיינים של העונה, וזאת לאחר שכבש שני שערים ב-26 הופעות. על אף חוסר ההצלחה בליגה, זכתה זניט בגביע הרוסי באופן מרשים, לאחר 4-1 בגמר על צסק"א מוסקבה. גארסיה פתח ושיחק תשעים דקות.
בעונת 2016/2017, תחתהמאמן החדש מירצ'ה לוצ'סקו, שוב סיימה זניט שלישית בלבד בליגה. לראשונה מאז עבר לזניט, גארסיה לא נבחר בין 33 המצטיינים של העונה, לאחר שכבש שער אחד ב-22 הופעות ליגה. זניט סיימה את העונה עם תואר אחד בלבד, הסופר קאפ הרוסי, בו זכתה לאחר ניצחון 1-0 על צסק"א מוסקבה. גארסיה פתח ושיחק לאורך כל המשחק. גארסיה פתח עם הקבוצה גם את העונה הבאה, אך עזב לאחר משחק אחד בלבד וחזר למולדתו. בסך הכול, בשלוש עונות במדי זניט, כבש גארסיה שישה שערי ליגה ב-73 הופעות.
ריאל בטיס ובואבישטה
ב-14 באוגוסט 2017 חזר גארסיה לספרד, וחתם במדי ריאל בטיס של המאמן קיקה סטיין, והשתלב מיידית בהרכב הפותח של קבוצתו החדשה. ב-12 במרץ 2018 כבש את שער הבכורה שלו במדי בטיס, בניצחון החוץ 3-1 על דפורטיבו אלאבס.
ב-19 באוגוסט 2020 חזר לפורטוגל וחתם בבואבישטה.
ביוני 2022 פרש גארסיה ממשחק ומונה לעוזר מאמן בבנפיקה ליסבון.
נבחרת ספרד
גארסיה השתלב בנבחרות ספרד הצעירות כבר מגילאי הנוער. בשנת 2006 השתתף בטורניר הגמר של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שנערך בפולין, לצד כדורגלנים בולטים כגון ג'רארד פיקה, חואן מאטה ומריו סוארס. ספרד זכתה בתואר לאחר ניצחון 2-1 בגמר על סקוטלנד, בו שיחק גארסיה לאורך כל ההתמודדות. יכולתו של גארסיה הרשימה את מאמן ריאל מדריד, פאביו קאפלו, שהעניק לגארסיה אשראי מורחב במשחקי טרום העונה הבאה, על אף שלבסוף לא הצליח להשתלב בסגל הבוגר לאורך זמן.
שלוש שנים אחר כך ייצג גארסיה את נבחרתו באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009 שנערכה בשוודיה. על אף שהנבחרת אומנה על ידי חואן רמון לופס קארו, מאמנו של גארסיה בריאל מדריד קסטיליה בעבר, שותף גארסיה רק במשחק אחד, כשעלה בהרכב בהפסד 2-0 לאנגליה. ספרד הודחה כבר בתום שלב הבתים.
גארסיה נאלץ להמתין למעלה משנה להופעתו השנייה בנבחרת. ב-10 בספטמבר 2013, אז ככדורגלן מנצ'סטר סיטי, פתח גארסיה בהרכב במשחק הידידות מול, והוחלף בדקה ה-79. המשחק הסתיים בשוויון 2-2.
תורת המספרים האלגברית
תורת המספרים האלגברית היא ענף מרכזי בתורת המספרים, העוסק בתכונות של השלמים האלגבריים ובתכונות אלגבריות של אוסף המספרים השלמים ושל מבנים מתמטיים הנובעים ממנו.
ראשיתה של תורת המספרים האלגברית במחצית השנייה של המאה ה-19, בניסיונות של ארנסט קומר להכליל את משפט ההדדיות הריבועית ומאוחר יותר, להוכיח את השערת פרמה על ידי פירוק לגורמים (של שלמים אלגבריים בשדה ציקלוטומי). בצורה זו הוכיח קומר את השערת פרמה לכל ראשוני רגולרי. רעיונות אלה הביאו את ריכרד דדקינד להגדיר את המושג אידיאל המהווה פורמליזציה של רעיונתיו של קומר. דדקינד ולאופולד קרונקר חקרו בעיות של פתרון משוואות פולינומיות בשיטות של תורת גלואה. ספרים שכתבו היינריך מרטין ובר (1895) ודויד הילברט (1899) ייצבו את התחום, והעניקו לו מקום מרכזי השמור לו במתמטיקה מאז ועד עתה. ובר והילברט ניסחו את התוצאות המרכזיות בתחום, כהשערות, שכמה מהן הוכיח המתמטיקאי היפני Takagi בסוף שנות העשרים של המאה ה-20.
אחד התחומים החשובים בתורת המספרים האלגברית הוא תורת שדות המחלקה (class field theory), המתארת את כל ההרחבות האבליות של שדה נתון (לוקלי או גלובלי). בתחום זה תפס מקום מרכזי משפט ההיפוך של ארטין, שאמיל ארטין הציג ב-1923 והוכיח ב-1927.
תורת המספרים האלגברית חוקרת את כל ההרחבות האלגבריות של שדה המספרים הרציונליים, ולכן היא מעוניינת בעיקר בחבורת גלואה האבסולוטית של שדה זה ושל שדות אחרים בעלי אופי אריתמטי.
ביבליותרפיה
בדומה לגישות טיפול אחרות באמנויות, משמשת הביבליותרפיה ככלי המאפשר לעקוף מחסומים רציונליים, ובכך לאפשר להגיע ביתר קלות ללא-מודע של האדם. השימוש בביבליותרפיה ככלי להתערבות טיפולית, נעשה דרך הנראטיב שבטקסט והאמצעים האמנותיים הבאים לידי ביטוי בטקסטים. הטקסטים יכולים להופיע בטיפול בצורות מגוונות, למשל דרך טקסט ספרותי, שירה, קטע וידאו, מחזה, סרט קולנוע, ואף חפץ דומם. אך עיקרון הכלת הנראטיב, תקף בכולם. באופן דומה, נעשה שימוש גם בקולאז'ים ובקלפים טיפוליים.
היסטוריה
הביבליותרפיה המודרנית, הניזונה מתורות אישיות ושיטות טיפול נפשי הרווחות כיום, החלה להופיע במחצית השנייה של המאה ה-20. פרסומים בודדים בנושא הופיעו כבר בשנות ה-60, והם מוכרים בשם "הוראה טיפולית" - שיטה שפותחה ליישום עקרונות פסיכו-היגייניים והוראת תכנים ספרותיים, שנועדה בתחילת דרכה לבית הספר היסודי.
בעשור הראשון של המאה ה-21 גברה הפופולריות של הביבליותרפיה, והדבר התבטא גם בכמות הפרסומים בנושא זה.
מטרות הטיפול
דבורה קובובי מגדירה את הביבליותרפיה כ"תהליך של התייחסות גומלין דינמית בין אישיות הקורא לספרות כשדה פסיכולוגי, שמאפשר לקורא להשתמש בו לאבחון עצמי, הסתגלות וגדילה אישית".
רחל צורן מדגישה שהביבליותרפיה מהווה דיאלוג עם טקסט ספרותי, בשפתו, בתוך הקשר טיפולי. הטקסט הוא שותף "שווה ערך" בדיאלוג הביבליותרפי ומהווה ערוץ מרכזי בטיפול.
מטרות אפשריות של הביבליותרפיה:
הביבליותרפיה מוצעת הן כאמצעי לטיפוח בריאות הנפש ולהתמודדות עם בעיות קיומיות ומשברים התפתחותיים באוכלוסייה הכללית, והן כאמצעי טיפולי לגבי ילדים ומבוגרים במסגרות טיפוליות שונות. היא מופעלת הן בטיפול יחידני והן בטיפול קבוצתי, על ידי ביבליותרפיסטים מוסמכים, אך לעיתים משתמשים בכלים ביבליותרפיים גם אנשי טיפול אחרים כמו פסיכולוגים, יועצים חינוכיים, פסיכיאטרים ועוד.
כיום ניתן ללמוד לתואר שני בתחום במסגרת תואר שני בטיפול בהבעה ויצירה. סטודנטים בתואר השני לומדים טיפול באומנויות וכן מתמחים בתחום הביבליותרפיה, לרבות הכשרה מעשית.
אופן הטיפול
במהלך הטיפול הביבליותרפי מועלות אפשרויות מגוונות ויצירתיות לגבי אופן התמודדות יעיל יותר עם מכשולים וקשיים שנראים למטופל חסרי מוצא, ועם בעיות רגשיות שונות. זאת באמצעות קריאת טקסטים, כתיבה או כל שילוב בין השניים. הדיאלוג הביבליותרפי עוסק במרכיבים השונים של הטקסט כגון שפה, עלילה, ז'אנר, מטאפורות, דימויים ועוד.
דבורה קובובי מציינת שלושה שלבים לתהליך הביבליותרפי בקריאת טקסטים: עם זאת, לא כל טיפול ביבליותרפי מושתת על שלבים אלה. רחל צורן טוענת כי הטקסט בפני עצמו מספק את ערוצי ההתקשרות אליו וממנו חזרה למציאות, ולכן לא הכרחי לקשר בין הסיפור או השיר לבין הניסיון האישי של המטופל. הדיאלוג הביבליותרפי יכול להיעשות בתוך ההקשר של הטקסט הספרותי, שמאפשר לקורא התקה לצד מימוש של רגשות בתוך תבנית מארגנת שמקנה ביטחון. כך, בדיאלוג טיפולי, יכול הטקסט "לצייד" את הקורא בתובנות ובחוויות שיסייעו לו להתמודד במציאות הקונקרטית של חייו.
ביבליותרפיה במערכת החינוך בישראל
במסגרות חינוכיות בהן קיים טיפול ביבליותרפי, הוא מתרחש במסגרת יחידנית או קבוצתית, במקום קבוע ובשעה קבועה בתדירות של פעם בשבוע, באורך של 45–50 דקות (במפגש קבוצתי משך זמן ארוך יותר), תוך שמירה על רצף המפגשים. לא תמיד הפעילות בחדר הטיפול מושתתת על קריאה וכתיבה בלבד, והיא יכולה לכלול גם פעילות לא-מילולית, כמו ציור, משחק, קלפים השלכתיים, מוזיקה ועוד. ניתנת התייחסות לאוכלוסיות, גילאים, צרכים וקשיים שונים (כגון בדידות, דיכאון, קושי בקבלת החלטות, בעיות משפחתיות, קשיים בביטוי עצמי, קונפליקטים על רקע התפתחותי ועוד).
בטיפול ביבליותרפי לא נדרש כישרון מיוחד לכתיבה או נטייה ספרותית, ולכן ניתן לשתף גם מטופלים עם קשיים בתחום המילולי; בטיפול ניתן לדובב חלקים שותקים בנפשם של המטופלים, לתת להם מילים, ולאפשר למטופלים להיות איתם במגע. להורים יש תפקיד חשוב בטיפול, הן בדיווח ותיאום בין המטפל לצוות בית הספר, והן בהתייעצות משותפת של המטפל וההורים אחת לחודש להדרכת הורים, בירור השפעות הטיפול והתאמתו מחדש אם יש צורך.
מנהרה מס' 1 של מסילת הרכבת דרעא-צמח
מנהרה מס' 1 של מסילת הרכבת דרעא-צמח (מנהרה 105), היא מנהרה לרכבת על מסילת הרכבת דרעא-צמח על הגדה הצפון מערבית של הירמוך, קרוב למושב מיצר, היא המנהרה המערבית ביותר בין שמונה המנהרות שנחצבו במסילה הזאת. המנהרה נחפרה בידי העות'מאנים כחלק ממסילת הרכבת החיג'אזית. המנהרה, כחלק ממסילת הרכבת דרעא-צמח כולה, אינה פעילה כיום. אורך המנהרה הוא כ-200 מטר, ורומה הוא 50- מטר.
מבנה המנהרה
אורך המנהרה הוא כמאתיים מטר. המנהרה חוצה את שיפולי דרום רמת הגולן ממזרח למערב. תוואי המנהרה אינו ישר לחלוטין ומתעקל מעט דרומה. לאחר שנחצבה בסלע קירטוני, חופו קירותיה הפנימיים של המנהרה באריחים מאבן גיר, וכך נשמרה יציבותה. בקצות המנהרה ישנה תוספת למנהרה על מנת למנוע מפולות עפר וסלעים מההר לעבר פתחי המנהרה.
המנהרה כיום
המנהרה נמצאת בתחום ישראל אך נדרש אישור צבאי על מנת להגיע אליה. מדרך שנסללה על ידי מקורות מתחיל השביל הרגלי שמגיע למנהרה. לאורך השביל פזורים סלעים גדולים שהתנתקו מהצוק לאורך השנים. המנהרה פתוחה למעבר וניתן לעבור בה רגלית. במנהרה נמצאת מושבה גדולה של עטלפים.
ORF (חברה)
ORF (ראשי תיבות של Österreichischer Rundfunk, "שידור הרדיו האוסטרי") הוא ארגון השידור הציבורי של אוסטריה.
בתחילת שנות ה-20 של המאה העשרים נעשו מספר שידורי רדיו ניסיוניים באוסטריה וחברת הרדיו הלאומית נקראה "RAVAG". ב-1925 בוצע לראשונה שידור ישיר של רדיו באוסטריה ששודר מבית האופרה של וינה ומפסטיבל זלצבורג, הרדיו האוסטרי התמקד בתחילה בעיקר בנושאים חינוכיים ולימודיים בעוד שחדשות ואקטואליה היוו חלק מינורי מתכני השידור.
ב-1928 החלו לסקר אירועי ספורט וב-1930 סוקרו הבחירות לממשלת אוסטריה.
עם האנשלוס ופלישת הוורמאכט לאוסטריה, הוחלפה רשת השידור של אוסטריה ונהייתה כפופה לרשת השידור של גרמניה הנאצית.
ב-1945, לאחר סוף הכיבוש הגרמני, חודשו שידורי הרדיו העצמאיים של אוסטריה.
ב-1955 נוסד ערוץ הטלוויזיה הראשון באוסטריה, "ORF1".
איזאק דויטשר
איזאק דויטשר (Isaac Deutscher, 3 באפריל 1907, כשאנוב, גליציה – 19 באוגוסט 1967, רומא) היה סופר יהודי מרקסיסטי והיסטוריון של הקומוניזם.
ביוגרפיה
איזאק דויטשר גדל בבית יהודי שומר מצוות. הוא למד בחדר ואף התעניין בציונות. בערך בגיל בר-המצווה הוא איבד את האמונה באלוהים, כשהוא אכל מזון לא-כשר ביום כיפור על קבר צדיקים, כדי "לבדוק את אלוהים", ולא קרה שום דבר. אז הפך להיות אתאיסט. בגיל 16 הוא התחיל לפרסם שירים ביידיש ובפולנית ותרגם מעברית, מלטינית, מגרמנית ומיידיש לפולנית. בשנת 1926 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של פולין, שבזמן שלטונו של יוזף פילסודסקי הייתה מחוץ לחוק. בשנת 1932 הוא גורש משורות המפלגה, כי הוא "הגזים בסכנת הנאצים" ו"הפיץ פאניקה בקרב הקומוניסטים".
בשנת 1936 הוא הפיץ חוברת על משפטי מוסקבה וחשף את השיטה מאחורי המשפט. הוא הצליח לעזוב את פולין באפריל 1939 בתור כתב של עיתון פולני ללונדון. הוריו ושני אחים נרצחו על ידי הנאצים. בשנת 1947 הוא התחתן עם העיתונאית תמרה פרימר והחל לכתוב מחקרים היסטוריים רחבים. הביוגרפיה שלו על סטלין תורגמה ל-12 שפות.
יחסו ליהדות ולציונות
דויטשר בתחילה התנגד לציונות כמו גם ליידישיזם, מתוך גישתו המרקסיסטית השוללת את הלאומנות. הוא הגדיר את עצמו כהומניסט יהודי כאתאיסט וכאזרח העולם, ותבע את המונח "non-Jewish Jew" (תרגום חופשי: יהודי שאינו שותף ליהדות) עבור אנשים מסוגו. הוא החשיב את אלישע בן אבויה כמודל לחיקוי.
אחרי השואה הוא שינה את דעתו וקבע שהקמת מדינה יהודית היא חובה היסטורית. אבל ברבות השנים הוא נהיה למבקר של המדינה שקמה ושל יחסה לפלסטינים וחשב שהניצחון ב-1967 יביא אסון לישראל.
דויטשר סיכם את הסכסוך בין ישראל לפלסטינים כך:
France 3
France 3 הוא ערוץ טלוויזיה צרפתי. זהו הערוץ הציבורי השני באחוזי הרייטינג בצרפת. בין תכניו שעשועונים מצליחים, אופרות סבון וחידונים. כמו כן משדר הערוץ דרמות, תוכניות בשידור חי, תוכניות ילדים, חדשות ותוכניות תעודה.
הערוץ הושק ב-31 בדצמבר 1972, כשהוא משדר תחילה רק 3 שעות ליום.
החל ממרץ 2012 הערוץ משודר בישראל בחברת הכבלים הוט.
לרקוד
"לרקוד" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של מרק רוזנבאום, שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט הופק בסיוע קרן הקולנוע הישראלי, והיה מועמד לפרס אופיר.
עלילה
דבי היא רקדנית בטן העובדת במועדון של גולדי. דבי מאוהבת ביקי, עבריין מסוכן וחברו הטוב של גולדי. הסרט מתחיל בשוד תכשיטים המבוצע על ידי גולדי ויקי. בתום השוד מגלים השנים כי הם שדדו כמה אלפי דולרים, סידור, תפילין וטלית בלבד. יקי מאוכזב מהשלל המועט אולם גולדי רואה בשלל השוד סימן שעליו לחזור בתשובה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
מלר"ז
מלר"ז – המועצה הציבורית למניעת רעש, קרינה וזיהום אוויר בישראל (ע"ר), היא העמותה הציבורית הראשונה שהוקמה בישראל כדי לפעול לקידום איכות החיים והסביבה.
מלר"ז הוקמה בשנת 1961 לאחר שהחוק למניעת מפגעים, חוק כנוביץ (1961), אושר בכנסת ונכנס לתוקף. עוד בראשית דרכה התפרסמה מלר"ז בשל התנגדותה להקמת תחנת הכוח רדינג, המזהמת בחלקיקי פיח ועשן את תל אביב וגוש דן. מאבק משפטי זה החל בשנת 1965, ובעקבותיו בית המשפט העליון הכיר בזכותה הציבורית של מלר"ז לפעול בכלים משפטיים לטובת האינטרס הציבורי. התקדים שנוצר במאבק זה פתח את הדלתות בארץ לתביעות אזרחיות לשמירת איכות הסביבה.
מטרות
למלר"ז שתי מטרות-על:
סורת א-תכאת'ר
סורת א-תַכּאתֻ'ר (בערבית: سورة التكاثر), היא סורה מספר 102 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-כות'ר ולפני סורת אל-מאעון.
הסורה מזהירה חזור והזהר מפני תוצאותיה הרות האסון של רדיפת הבצע. ביום הדין, כך היא מתריעה, ישאלו רודפי הבצע אם הודו לאללה על מנעמיהם בעולם הזה, ויראו את אש השאול.
סכין יפנית
סכין יפנית היא סכין בעלת להב דק שניתן להחלפה. כל להב מחולק למספר חלקים לאורכו וניתן לשבור אחד או יותר מהם כאשר הראשון כבר אינו חד כדי לעבור ולהשתמש בשני.
עיצוב הסכין הוצג לראשונה בשנת 1956 על ידי חברת "אולפה" היפנית, ומכאן גם מקור הכינוי בישראל (באנגלית המותג קרוי Olfa cutter), כאשר השם הכללי לסכין הוא Utility Knives. הרעיון לסכין נולד אצל שני אחים יפנים שעבדו בתעשיית הדפוס ונזקקו לסכין לחיתוך נייר. הם נזכרו בסיפורים אודות שימוש שנעשה בעבר ביפן בשבר זכוכית לחיתוך נייר, תוך כדי שבירתו מחדש בעת שקהה ובשבירת טבלאות השוקולד שהגישו להם חיילי צבא ארצות הברית לאחר כיבוש יפן במלחמת העולם השנייה, ושילבו את שני הרעיונות לכדי סכין חיתוך חדש.
הגליל התחתון
הַגָּלִיל הַתַּחְתּוֹן (בערבית: الجليل الأسفل) הוא חבל ארץ בצפונהּ של ארץ ישראל. גבולתיו הם עמק יזרעאל בדרום, הכנרת וטבריה כולל עמק הירדן במזרח, עפולה והעמקים, בקעת בית כרם בצפון, כולל את הערים כרמיאל וסכנין, עמק זבולון ומישור עכו.
הגליל התחתון הוא יחידת המשנה הדרומית של הגליל. הוא קרוי "תחתון" בשל היותו פחות הררי מהגליל העליון, (אף שהרבה סבורים שזה בגלל מיקומו הדרומי) ולמעשה זהו חבל הארץ ההררי הנמוך ביותר בארץ-ישראל. פסגותיו של הגליל התחתון מתנשאות עד לגובה של כ־500 מטרים מעל לגובה פני הים. הפסגות הגבוהות ביותר הן הר כמון (602 מטר) שברכס שגור בחלקו הצפוני של הגליל התחתון והר יונה (573 מטר) בחלקו הדרומי.
יוסף בן מתתיהו תיאר במאה ה-1 לספירה את חבלי ארץ ישראל:. הוא הגדיר את תחומי הגליל התחתון כך: "לאורכו משתרע הגליל התחתון מטבריה עד כבול, השכנה לעכו שעל חוף הים, ולרוחבו מכפר במישור הגדול הנקרא אכסאל (כסלות תבור המקראית) עד בירסבה (באר שבע הגלילית שליד כפר חנניה)". חז"ל הגדירו אותם כך:.
נופים
בגליל התחתון ניתן להבחין בשלוש יחידות נוף השונות זו מזו במבנה הגאולוגי:
הגליל התחתון המרכזי בנוי מרכסי הרים נמוכים שצורתם מעוגלת הנמשכים ממזרח למערב כאשר ביניהם עמקים רחבים:(מסודרים מצפון לדרום)
הגליל התחתון המזרחי בנוי מרמות נטויות העולות מכיוון דרום מערב ונופלות בחדות בכיוון צפון מזרח:
במערב הגליל התחתון מצויות גבעות נמוכות (200–300 מטר) המכוסות ביערות אלונים, במרכז הגליל התחתון השטח הופך הררי יותר ובמזרח שוב מתמתן לכדי גבעות בזלת שטוחות בגבהים של כ־300 מטר מעל פני הים. במזרחו הופכים הרכסים לרמות בזלת נרחבות המשתפלות מצפון מזרח לדרום מערב.
נופו של הגליל התחתון פחות דרמטי מזה של הגליל העליון, אך ירוק ומעודן יותר. חלק נכבד מהתוצרת החקלאית של ישראל מקורו בגליל התחתון, ובמיוחד בעמק יזרעאל רחב הידיים ובעמק בית שאן.
מים
ההתיישבות בגליל התחתון המזרחי התבססה עד שנת 1932 אך ורק על מי מעיינות בתחומי היישובים שהספיקו בצמצום רק לשימוש ביתי ועל כן לא היה ניתן לקיים חקלאות שלחין. בשנת 1932 בוצע בבקעת יבנאל קידוח עמוק ראשון שסיפק מים להשקיה ליבנאל ובית גן. בשנת 1942 הונח צינור מים מן הכנרת אל היישוב, והמושב הרחיב את שטחיו המעובדים, בהתבסס על מקור המים החדש, למרות המחיר היקר יחסית של המים. במהלך העשור הראשון למדינת ישראל ניהלו יישובי הגליל התחתון מאבק בלתי פוסק בדרישה שהממשלה תפתור את בעיית המים שלהם. מספר ניסיונות לקידוחים מקומיים שבוצעו בשנים אלו נכשלו והדרישה הייתה להביא לאזור מים מהכנרת.
פסגת הפחד
פסגת הפחד (באנגלית: Cape Fear) הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי בבימויו של מרטין סקורסזה ובכיכובם של רוברט דה נירו, ניק נולטי, ג'סיקה לאנג וג'ולייט לואיס. הסרט, שיצא למסכים ב-1991, הוא רימייק לסרט בעל שם זהה משנת 1962, שהיה עיבוד לספרו של ג'ון מקדונלד, The Executioners. חלק מכוכבי הסרט הראשון מופיעים בסרט החדש בתפקידים משניים: גרגורי פק, רוברט מיצ'ם ומרטין בלסם. רוברט דה נירו וג'ולייט לואיס היו מועמדים לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב על משחקם בסרט זה.
עלילת הסרט
הסרט מגולל את סיפורו של סם באודן (ניק נולטי), עורך דין במשרד פרטי בעיירה ניו אסקס שבמדינת צפון קרוליינה, ושל עבריין שעליו הגן במשפט בזמן עבודתו הקודמת כסנגור ציבורי באטלנטה; העבריין, מקס קיידי (רוברט דה נירו), נשפט אז באשמת אונס ותקיפה. באודן, שהיה מזועזע מהאלימות שהפגין קיידי כלפי קורבנו, הסתיר ממנו ומבית המשפט עדות כתובה על היותה של המותקפת פרוצה, תוך ניצול העובדה שקיידי היה אנאלפבית; חשיפת אופייה של הקורבן יכול היה להטות את תוצאת המשפט לטובת הנאשם, אך באודן מעל בתפקידו והאנס נידון לארבע עשרה שנות מאסר.
אחרי שקיידי משתחרר מבית הכלא, הוא מתגלה לבאודן לסירוגין, עד שהם מנהלים "שיחת היכרות"; במהלכה, האסיר המשוחרר מציג את עצמו ורומז לבאודן על העדות המוסתרת שבדו"ח, אליו התוודע בכלא כשלמד קרוא וכתוב. קיידי מתחיל להיטפל למשפחתו של עורך הדין, שכוללת את אשתו ליי (ג'סיקה לאנג) ואת בתו המתבגרת דניאל (ג'ולייט לואיס). הכלב המשפחתי בן הורעל באופן מסתורי; קיידי אף נצפה עומד מחוץ לגדר בית משפחת באודן לא פעם, מה שגורם לעורך הדין לשקול את האפשרות לפנות למשטרה.
קיידי פוגש בבר מקומי את לורי דייוויס (לנה דאגלס), עמיתתו של סם באודן, שייתכן וגם ניהלה איתו רומן; קיידי ודייוויס מקיימים יחסי מין בביתה. בהמשך, קיידי אוזק את ידיה של דייוויס, שסבורה שמדובר במשחק, אך הוא מוריד נתח בשר מלחיה בנשיכה, שובר את ידה ואונס אותה באכזריות. היא מסרבת להתלונן במשטרה נגד קיידי; גם הפצרותיו של באודן לא משנות את דעתה, כי אינה מוכנה נפשית לעמוד בחקירות הסנגוריה - מנת חלקן של קורבנות תקיפה מינית בבית המשפט, דבר שכעורכת דין העוסקת בנושא היא מודעת אליו היטב.
נסיונותיו של באודן לפנות למפקד המשטרה המקומית, אלגרט (רוברט מיצ'ם) כדי שיפעל כנגד קיידי, נכשלים - למרות רצונו של אלגרט לעזור לבאודן, מתברר שקיידי זהיר ואינו מבצע כל מעשה העובר את הגבול הפלילי ויכול להוות עילה למעצר.
באודן פונה לבלש פרטי בשם קלוד קרסק (ג'ו דון בייקר) ומבקש ממנו לעקוב אחר קיידי כדי לתפוס אותו עובר על החוק. קיידי מעמיד פנים שהוא מורה לתיאטרון ומצליח להתנשק עם בתו המתבגרת של עורך הדין. באודן מפתיע את קיידי במסעדה מקומית - מגיח לפניו ומזהיר אותו מלהתקרב למשפחתו. קיידי מקליט את השיחה בחשאי באמצעות מקלט שהצמיד אל תחתית השולחן. בעצתו של קרסק, באודן שוכר שלושה בריונים פורעי חוק, כדי שאלה יתקפו את קיידי; באודן צופה בתקיפה ממקום מסתור, ונחרד לראות כיצד קיידי גובר על הבריונים ומכה אותם. קיידי, נוטף דם, שומע רחש מכיוונו של באודן ומתחיל להתקרב אליו, בעודו פונה אליו בדיבור בלתי-מובן ומטיל אימה, שמתובל בציטוטים תנ"כיים. לבסוף, הוא נמנע במפתיע מלהתעמת עם באודן ועוזב את המקום. הוא משתמש בקלטת שבה מוקלט באודן מאיים עליו ובהצגת הפצעים שספג, כדי להרחיק מעליו את עורך הדין בצו בית-משפט. בנוסף, פרקליטו החדש של קיידי (גרגורי פק) פועל למען שלילת רישיון עריכת הדין של באודן על סמך קלטת האיומים.
השימוע בעניין שלילת הרישיון אמור להיערך מחוץ לעיירת מגוריו של באודן. הבלש קרסק מציע לו לביים עזיבה מוקדמת של הבית, כדי לפתות את קיידי להתגנב פנימה ואז להרוג אותו מתוך הגנה עצמית; באודן אכן מודיע למשפחתו שעליו לעזוב למספר ימים, אך חוזר בהיחבא ואורב לקיידי יחד עם קרסק. קיידי מצליח להתגנב ללא ידיעתם ורוצח את קרסק במטבח כשהוא מחופש למשרתת המשפחה - גרסיילה; קיידי בורח, ואילו בני המשפחה מגלים את גופותיהם של קרסק ושל המשרתת. מבועתים, הם ממהרים לרכב המשפחה ונוסעים לבית הסירה שלהם, שעוגנת בצפון המדינה.
קיידי מגיע אל מקום המסתור יחד עם בני המשפחה, כשהוא קושר את עצמו אל תחתית הרכב שלהם. באותו לילה הוא תוקף את המשפחה - מכה וקושר את עורך הדין באודן ומתכוון לאנוס את אשתו ואת בתו לנגד עיניו. כאשר האם מציעה את עצמה במקום הבת, הנערה מתיזה נפט על קיידי, בעת שהוא מצית את הסיגר שלו; כאשר האש אוחזת בו, התוקף נאלץ לקפוץ למי הנהר הסוערים, אך מצליח להיאחז בחבל הקשור לסירה ולטפס חזרה לסיפון.
מי הנהר גועשים עקב סופת רעמים, וקיידי, ששב לסירה, נאבק שנית עם באודן. הוא גובר עליו ועורך לו "משפט", שבמהלכו הוא מכריח את עורך הדין להודות בהסתרת העדות שיכלה להביא לזיכויו במשפט האונס. למרות ההודאה, באודן מדגיש שאינו מתחרט על מה שעשה, שכן עיסוקה של הנאנסת לא הצדיק את התאכזרותו של קיידי כלפיה. קיידי מסתער על באודן בזעם ועומד לרצוח אותו, אך מועד כאשר הסירה מיטלטלת במים הסוערים; באודן מנצל את ההזדמנות כדי להטות את כף המאבק לטובתו, בעוד אשתו מנווטת את הסירה אל הגדה; בהמשך, באודן מצליח לשים את ידיו על האזיקים של קיידי ולאזוק בהם את התוקף לצינור שבסירה. כאשר הסירה מתרסקת על שרטון, הקרב נמשך על החוף. באודן כמעט ומצליח לרוצץ את ראשו של קיידי באבן, אך קיידי נסחף בנחשול מים בעודו צורח בטירוף. אחר-כך, באודן צופה בקיידי הפצוע והמותש שוקע במים יחד עם חלק הסירה אליו הוא אזוק. באודן רוחץ את ידיו המגואלות בדם בנהר, ומצטרף אל אשתו ובתו.
צוות השחקנים הראשי
כוכבי הגרסה הקודמת של הסרט מופיעים בתפקידים משניים.
מרחק
מרחק הוא מדד מספרי לגודלו של הפער במרחב בין שני אובייקטים.
גאומטריה
בישר, המרחק בין שני מספרים ממשיים הוא הערך המוחלט של הפרשם.
שני המקרים הם מקרים פרטיים של הגדרת המרחק בין שתי נקודות במרחב אוקלידי n-ממדי שהיא, כאשר \| \cdot \| הנורמה האוקלידית.
מרחק כאורך
במרחב התלת-ממדי (ובכל מרחב אוקלידי) המרחק בין שתי נקודות הוא אורך הקטע המחבר ביניהן. במילים אחרות, המרחק הוא אורך המסלול הקצר ביותר בין שתי נקודות. קשר זה מצדיק את הגדרת האורך בגאומטריה האוקלידית. הנוסחה מתקבלת ממשפט פיתגורס.
במהלך השנים התפתחו בארצות שונות יחידות מידה לאורך שונות.
הכללה
במתמטיקה ישנו עניין בהגדרת מרחק בין נקודות גם במרחבים נוספים מלבד המרחב האוקלידי. כך למשל בתורת האינפורמציה מקובל להגדיר את ה"מרחק" בין שתי מילים באורך זהה כמספר האותיות שיש לשנות במילה אחת כדי לקבל את המילה השנייה (ראו מרחק המינג).
לצורך זה הוגדר המונח מטריקה כהכללה למרחק האוקלידי. מטריקה היא פונקציה שמתאימה לכל שתי נקודות במרחב מספר אי-שלילי שנקרא "מרחק" ומקיים שלושה תנאים:
מרחב שבו מוגדרת מטריקה נקרא מרחב מטרי והוא דוגמה מרכזית למרחב טופולוגי.
גם את הקשר בין מרחק לאורך ניתן להכליל. מרחב נורמי הוא מרחב וקטורי שבו מוגדרת נורמה \| \cdot \| (פונקציה שמתאימה לכל וקטור את אורכו). בכל מרחב נורמי אפשר להגדיר מטריקה כך שהמרחק בין שני וקטורים \mathbf{x} ו-\mathbf{y} הוא. כלומר המרחק בין שני וקטורים הוא אורך ההפרש שלהם.