cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שייקרים
עיקרי הדת השייקרית
שמם של השייקרים ניתן להם בתחילה כשם גנאי, אולם הם אימצוהו כשהם נסמכים על פסוקים מהתנ"ך: רעש והמולה היו חלק מרכזי בטקסיהם הדתיים, בייחוד בתחילת ימיה של הכת, והם נהגו לרעוד, לפרכס, לרקוע, ליפול, לכרוע ולהסתובב במקום. לחלק מן התנועות היו משמעויות סמליות כמאבק בשדים, תקשור עם נשמות המתים ורמיסת החטאים - וחלקם היו פשוט תוצר של התלהבות דתית. תפילתם הייתה פעמים רבות ללא מילים, או בג'בריש והברות מקוטעות. עם הזמן, ובייחוד תחת הנהגתה של לוסי רייט קיבלו ריקודיהם צורה הרמונית וקהילתית יותר, וניתנו בה יותר משמעויות לתנועות הסמליות. תפילותיהם החלו ללבוש צורה של "ריקודי עם" בשורות, מעגלים וצורות נוספות, תוך כדי שירה. השייקרים אף פיתחו צורה ייחודית של תווים שהתבססה על שבע האותיות הראשונות של הא"ב הלטיני, שצורתן סימנה גם את אורך התו - דבר שהקל עליהם ללמד מזמורים. שירים חדשים שנכתבו הועברו באמצעות צורת תווים זו מקהילה לקהילה. השירים סיפרו פעמים רבות את ההיסטוריה של העדה.
ייתכן שבהשפעת רעיונות ספירטואליסטיים אינדיאניים, פיתחו השייקרים אמונה ברוחות, ובהתגלויות רוחניות. שייקרים נהגו להתנבא בהתקפים רוחניים בשמם של אבות העדה, של אן-לי או של רוחות שונות. השייקרים הוטרדו מגורלם של האינדיאנים, ורוחותיהם אף הופיעו פעמים רבות בהתגלויותיהם. התגלויות אלו פסקו בשנות ה-50 של המאה ה-19. השייקרים לא נהגו לספוד בלוויות והתייחסו אל המוות כאל "שינוי צורה". על קבריהם נהגו לשתול עצים, ולציין במצבות ראשי תבות של השם בלבד. עם זאת התנגדו לנתיחות שלאחר המוות.
יעקב מרגי
יעקב מרגי (נולד ב-18 בנובמבר 1960) הוא שר הרווחה והביטחון החברתי מטעם מפלגת ש"ס. בעבר כיהן כשר לשירותי דת בממשלת ישראל השלושים ושתיים; יו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט בכנסת ה-20, יו"ר ועדת הכלכלה בכנסת ה־23, סגן יושב ראש הכנסת ויו"ר סיעת ש"ס.
שייקרים
עיקרי הדת השייקרית
ימי ראשון הם ימי הקודש של השייקרים והם דומים מעט באופיים לשבת היהודית. מרבית מלאכות החול אסורות להם ומותר להם לעסוק רק בתפילה ולימודי קודש. החל משנת 1840 חדלו, בהשפעת התנבאות, מאכילת בשר חזיר, ורבים מבין חבריהם דגלו בצמחונות.
יעקב מרגי
ביוגרפיה
מרגי נולד ברבאט, מרוקו למאיר ואליס מרגי, ויש לו 8 אחים ואחיות. עלה ארצה בשנת 1962 במסגרת מבצע יכין, וגדל בבאר שבע. את שירותו הצבאי עשה בגדוד הקשר של פיקוד הדרום. לאחר השחרור עבד תקופה מסוימת בבנק לאומי. בשנת 1993 צורף למפלגת ש"ס על ידי אריה דרעי. בין השנים 1993–2003 כיהן כיו"ר המועצה הדתית בבאר שבע, בשנת 2001 שימש כמנכ"ל תנועת ש"ס - עד לשנת 2012 ואז החליפו בתפקיד חיים ביטון. נבחר בשנת 2003 לראשונה לכנסת ה-16 מטעם סיעת ש"ס, והמשיך לכהן מטעמה כחבר כנסת גם בכנסת ה-17, בה שימש גם כיו"ר הסיעה.
שייקרים
עיקרי הדת השייקרית
אמונתם ואורח חייהם תועדו על ידי מספר אמנים שהיו חברי הקהילה, המפורסמת ביניהם היא האנה קוהון ופולי קולינס.
יעקב מרגי
ביוגרפיה
במהלך כהונתו בכנסת יזם מרגי מספר חוקים ובהם:
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השישי ברשימת ש"ס לכנסת, נבחר לכנסת ומונה לתפקיד השר לשירותי דת בממשלה ה-32. כשר לשירותי דת התנגד מרגי לשינוי שמו של חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) ל"חוק זכויות בעלי החיים". כמו כן הוביל פעילות שנויה במחלוקת של מינוי חברי וראשי מועצות דתיות ביישובים שונים בישראל, תוך ניצול תקנה חדשה המסמיכה אותו למנות אנשים מטעמו במקרים של חילוקי דעות על הרכב המועצה. בעקבות קמפיין תקשורתי שהופנה כנגדו מארגון צהר, פעל מרגי לאשר התקנה המאפשרת לכל אדם להירשם לנישואין בכל מקום בארץ.
שייקרים
אורח החיים השיתופי
בקומונה שייקרית על פי רוב הנהגה המורכבת מגבר ואישה, או משני גברים ושתי נשים - המכונים "זקנים". הזקנים ממנים את כלל בעלי התפקידים בקומונה, מנהלי עבודה, גזברים, באי כוח (נאמנים) המנהלים משא ומתן עם החברה שמחוץ לקומונה. החלטות הזקנים מחייבות, והקהילה אינה דוגלת בדמוקרטיה ובהצבעות. אנשים העומדים להתמנות לתפקידי הנהלה, או הנהגה עוברים לעיתים מבחנים או תקופות הכנה לכהונה, בהן הם מבצעים עבודות מבזות או קשות טרם הכהונה, ומתרגלים צניעות והשפלת קומה, וזאת על מנת שידעו שלא לרדות בשעת כהונתם באחרים. הכשרה זו מכונה גם "זריית המוץ מהבר". כלל חברי העדה, ובכללם הזקנים והמנהלים חייבים בעבודה גופנית, ותפקידים נוספים מבוצעים בשעות עבודה נוספות. כל אחד רשאי לבחור לו תחום עיסוק על פי טעמו וכישוריו, ובעבודות השירותים ישנה רוטציה. הנאמנים היוצאים מן הקומונה לקשור קשרים מסחריים עם החברה שסביב לה מחויבים באורח חיים צנוע שאינו עולה בהוצאותיו על זה של חברי הקומונה, אף בשעה שהם שוהים מחוץ לה.
יעקב מרגי
ביוגרפיה
בבחירות לכנסת ה-19 הוצב שוב במקום השביעי ברשימת ש"ס לכנסת ונבחר לכנסת מטעמה.
שייקרים
אורח החיים השיתופי
השייקרים ייחסו חשיבות גבוהה ביותר לעבודה. אף שייקר לא היה נבחר לתפקיד ניהולי או רוחני טרם השתלם במקצוע, וחלק מהשייקרים רכשו אף יותר ממקצוע אחד לשם גיוון ומניעת מונוטוניות בחיי העבודה. עם זאת שמו דגש השייקרים על עבודה מתונה, יעילה ולא מפרכת, והקפידו על יום המנוחה הקדוש השבועי. חלוקת העבודה לקחה גם בחשבון את גילם של החברים, וכל עובד עובד מכסת עבודה שמרגישה לו צודקת, בלא משגיחים.
יעקב מרגי
ביוגרפיה
בפברואר 2016 ביקר מרגי בחצי האי קרים כאורח הקהילה היהודית. ביקורו הוצג בתקשורת הרוסית כהכרה ישראלית בכיבוש הרוסי, וכך גרם למשבר ביחסי אוקראינה–ישראל, ונפתחה נגדו חקירה פלילית באוקראינה.
שייקרים
אורח החיים השיתופי
החיים בקומונה מופרדים בין גברים לנשים, המקיים הלכה למעשה "שני מסדרים בבית אחד". הקומונות בנויות בבתים משותפים גדולים - כשבין חדרי הגברים בצד אחד לחדרי הנשים בצד האחר מפריד מסדרון. גם העבודה מתבצעת בנפרד, ולנשים וגברים אסור להפגש ביחידות. הארוחות מתבצעות בחדרי אוכל משותפים, וסביב שולחנות משותפים, כשהגברים יושבים בצד אחד, והנשים בצד האחר, וגם התפילות מתבצעות יחדיו. הקהילה החיה יחדיו בקומונה מכונה "משפחה" והיא מונה עד סדר גודל של 80 חברים וחברות. הקומונות השייקריות מפורסמות בנקיונן היסודי.
המבקשים להצטרף לקומונה, נדרשים בתקופת מועמדות ממושכת, בה הם מתחילים להתנזר וחיים בקומונה. במהלך השנה עליהם להתוודות על כל חטאי העבר שלהם. משפחות המבקשות להצטרף לעדה היו מופרדות על פי רוב לקומונות שונות.
יעקב מרגי
ביוגרפיה
בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום ה-2 ברשימת ש"ס לכנסת.
שייקרים
ילדים
בשל העובדה שהשייקרים נמנעו מחיי אישות - לא נולדו להם ילדים. אולם לאורך השנים הצטרפו לשורותיהם משפחות רבות עם ילדיהן, וכן נטו לקבל לאחריותם ולטיפולם יתומים. הקומונות נהגו אף לאמץ ילדים שנמסרו להן על ידי משפחות דלות אמצעים, ויתומים. הילדים השתלבו כבר מגיל צעיר בחיי המשק של הקומונות, וניתנה להם אפשרות ללמוד מקצוע ואף יותר ממקצוע אחד. בהתאם לגישתם הפציפיסטית נמנעו המחנכים השייקרים מעונשים פיזיים. המחנכים נבחרו בקפידה, ורמת החינוך בקומונות הייתה גבוהה מהמקובלת באותה התקופה, ולעיתים היו גם שכני הקומונות שולחים את ילדיהם להתחנך בקרב השייקרים. עם זאת השייקרים נטו שלא לעודד נטיות אינטלקטואליות חריפות מתוך חשש שההשכלה החילונית תרחיק את הילדים מן הדת. הילדים הורשו לשחק, לטייל וככלל האמינו השייקרים כי תקופת הילדות צריכה להיות נעימה. המשבר הופיע על פי רוב בגיל הנעורים, בו הוכנסו הנערים לחברת המבוגרים (14 לבנות, ו-16 לבנים). בגיל זה נטו להתמרד כנגד המנהיגות האוטוריטרית של הזקנים, והושפעו מאיסור המין של הכת. על פי רוב הגיעו לגיל הנעורים כשהם כבר בעלי מקצוע. רבים מבין הילדים שגדלו ביניהם עזבו לבסוף את שורות הכת - אולם חלקם נשארו בה.
יעקב מרגי
ביוגרפיה
עם השבעת ממשלת ישראל השלושים ושבע ב-29 בדצמבר 2022 מונה לשר הרווחה והביטחון החברתי והתפטר במסגרת החוק הנורווגי.
חיים אישיים
מרגי מתגורר ביישוב שדה צבי. נשוי לשושנה ואב לשני ילדים.
הדר (הוצאת ספרים)
הדר הייתה הוצאת ספרים ישראלית. הוקמה בשנת 1949 לאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל, על ידי יעקב עמרמי, שהיה חבר מפקדת האצ"ל בשנות הארבעים. בעשור הראשון לקיומה היו משרדי ההוצאה במרכז תל אביב הקטנה, ברחוב הרצל 10. הדר הייתה למעשה מפעל חייו, במשך עשרות שנים, של יעקב עמרמי. השם "הדר" נלקח ממושג "ההדר" שיצר והסביר זאב ז'בוטינסקי בכתביו.
הדר הוציאה לאור כותרים על ההגות, הארגונים והפעילות הצבאית של אנשי תנועת ז'בוטינסקי והמחתרות; ולצדם כותרי מחקר היסטורי וספרות יפה: שירה ופרוזה, ספרי ילדים ונוער, שחלקה נכתבה במקור בעברית וחלקה תורגמה משפות אחרות.
בשנת 1986 נרכשה הדר על ידי הוצאת זמורה ביתן.
מורשת תנועת ז'בוטינסקי והמחתרות
הכותרים של הוצאת הדר על מורשת התנועה ופעולות המחתרות מילאו שלושה תפקידים עיקריים: טיפוח המורשת של תנועת ז'בוטינסקי והמחתרות; במה להסברת דרכה של מפלגת חרות; וערוץ תקשורת ומבע לקהילות ולמעגלים החברתיים של התנועה ויוצאי המחתרות ושוחריהן.
רבים מכותריה של הדר עוסקים בתנועת ז'בוטינסקי, בהוגי הדעות וביצירה התרבותית שלה, בארגונים העבריים החמושים והחשאיים ביישוב מאז תחילת המאה ה-20, ובדמויות מרכזיות של מנהיגיה וחבריה, כמו גם סדרת הכותרים "המרד", אשר תיעדה והנגישה עדויות לוחמים ותיאורי מבצעים צבאיים של אנשי אצ"ל ולח"י. כמו כן, תנועת ז'בוטינסקי ראתה בכמה מהארגונים ומנהיגים שפעלו בתנועה הציונית וביישוב עד מלחמת העולם הראשונה, ובטרם הקמתה, כגון מיכאל הלפרין, יוסף טרומפלדור ומחתרת ניל"י וחבריה אהרן אהרנסון ושרה אהרנסון, כאבותיה הרוחניים, שמהם יש לקחת מופת והשראה למעשי ההווה. וכך, טיפחה הוצאת הדר את מורשתם, כלומר יצרה כותרים על תולדותיהם, שנכתבו בסוגות אחדות: זיכרונות, מחקר הספרות וההיסטוריה, וספרות יפה: שירה וסיפורת.
הכותרים של הדר היו גם סוג של הסברה לדרך הפוליטית של מפלגת חרות בשנות המדינה הראשונות, ובמידה רבה קראו תגר על הכוח הפוליטי והתרבותי של מפלגת מפא"י, שלרשותה עמדו ערוצי תקשורת והוצאות ספרים גדולות, ופעילותן נמשכה כסדרה בדרך כלל, בתקופת המנדט למרות העימות עם הבריטים, בשנות השלושים והארבעים, כמו גם על הסיפר (נרטיב) שלה את אירועי תקופת המנדט הבריטי שהובילו להכרזה על מדינת ישראל ומלחמת העצמאות.
הדר יצרה ערוץ ובמה תקשורתית לממשיכי תנועת ז'בוטינסקי, לחברי מפלגת חרות וליוצאי המחתרות: אצ"ל ולח"י, לספר את זיכרונותיהם ולחלוק את חוויותיהם מתקופת המנדט הבריטי, שבו התחוללו המרד והמאבק עקוב הדמים בבריטים מחד גיסא, וההתמודדות, האלימה בחלקה, עם אותו חלק ביישוב שהתנגד למחתרות, מאידך גיסא. ספרי הזיכרונות וטיפוח המורשת סייעו להעצמתם החברתית והנפשית של רבים מחברי התנועה, שנאלצו עד הכרזת המדינה להסתתר ולהתחבא אף מבני משפחה ושכנים, ולעודד את רוחם בשנות המדינה הראשונות, כאשר סבלו מאפליה בשוק העבודה ומנידוי חברתי חלקי בחברה הישראלית, שבה מפלגת מפא"י הייתה בעלת הגמוניה פוליטית בלתי-מעורערת בשנות החמישים והשישים של המאה ה-20.
חלק מהספרים שראו אור במסגרת הדר היו לספרי יסוד בתולדות התנועה, מורשתה והביבליוגרפיה שלה; בהם:
חיבוריו של יונתן רטוש
היוצר יונתן רטוש (אוריאל הלפרין) היה ידידו הקרוב של יעקב עמרמי המו"ל, וידידות זו הובילה להוצאתם לאור של רבים מחיבוריו של רטוש בהוצאת הדר, בהם:
הגות וספרות יפה מתורגמת
לצד ספרים העוסקים במורשת התנועה, ראו במסגרת הדר ספרי הגות וספרות יפה שתורגמו משלל שפות, בהם:
היסטוריה של חברות ותרבויות
במסגרת הדר ראו אור ספרי מחקר בהיסטוריה של העולם ובתרבויות העמים, חלקם נכתבו בעברית וחלקם תורגמו משפות העמים; בהם:
ניקולאס אבז'אנדה
ניקולאס רמיחיו אאורליו אבז'אנדה (בספרדית: Nicolás Remigio Aurelio Avellaneda; 3 באוקטובר 1837 - 25 בנובמבר 1885) היה עורך דין, עיתונאי, פוליטיקאי, מדינאי, ונשיא ארגנטינה בין 1874 ו-1880.
ראשית דרכו
אבז'אנדה נולד בטוקומאן, בנם של מארקו מנואל דה אבז'אנדה (Marco Manuel de Avellaneda, אחד ממושלי טוקומן) ודולורס דה סילבה אי סבלטה (Dolores de Silva y Zavaleta), ואחיו של מארקו אאורליו אבז'אנדה (שר בממשלה).
הוא החל לכתוב במספר עיתונים בסביבות גיל 20.
בגיל 23 החל לשמש כמרצה לכלכלה באוניברסיטת בואנוס איירס, וזכה להצלחה רבה.
בגיל 28 פרסם ספר על חוקי הקרקעות, ועל הבעלות על הקרקע הכפרית.
כמו כן שימש כחבר בבית הנבחרים של בואנוס איירס וכשר בממשל הפרובינציאלי.
שר בממשלתו של סרמיינטו
עם כניסתו של דומינגו פאוסטינו סרמיינטו (Domingo Faustino Sarmiento) לתפקיד נשיא ארגנטינה, אבז'אנדה התמה לשר המשפטים והחינוך הציבורי, ומילא את תפקידו במקצועיות בין 12 באוקטובר 1868 ו-23 בנובמבר 1874.
הוא היה שותף לדעותיו של סרמיינטו לגבי חשיבות החינוך לשיגשוג הארץ וייצוב הדמוקרטיה. במהלך תקופת כהונתו נוסדו הסמינרים הראשונים למורים, והתארגנה מערכת החינוך היסודית הציבורית.
כהונתו כנשיא ארגנטינה
כהונתו היא השלישית מבין המכונות "הנשיאויות ההיסטוריות" (presidencias históricas) - יחד עם סרמיינטו ומיטרה, שייצבו את הרפובליקה שהייתה שסועה במהלך העשורים הראשונים לקיומה במלחמות אזרחים על שלושה יסודות: אומה, חוקה, חירות:
כבר בשנה בה נכנס לתפקידו היה עליו להתמודד עם המרד בראשותו של מיטרה שהיה חלק מהשאיפות הבדלניות של הפרובינציה של בואנוס איירס, מרד שדוכא.
המשבר הכלכלי
ארגנטינה סבלה מגירעון תמידי בתקציב ומנטל של חוב ציבורי; ובראשית 1875 הוחלט להעלות בשל כך את המכס על יבוא מוצרים תעשייתיים.
בסוף אותה שנה המשבר הפיננסי הממשלתי החמיר בשל התנהלותה הכספית וירידת ערך מחירי חומרי הגלם שארגנטינה יצאה בשוק הבינלאומי. הממשלה פנתה לבנק המרכזי לקבלת הלוואה, והוא פנה לשם כך לבנק של הפרובינציה של בואנוס איירס.
לבסוף, אבז'אנדה החליט על קיצוץ חד בהוצאה הציבורית, פיטר כ-600 עובדים, וקיצץ את השכר בכ-15%. האופוזיציה טענה שיש להתמודד עם המשבר בדרך של הגנה על התוצרת המקומית כדי להפחית את התלות ביבוא וביצוא ולעודד את התעשייה המקומית, אולם הצעות אלו נדחו. הקלה מסוימת הורגשה בעקבות עליית מחיר הצמר בשוק הבינלאומי.
משהורגשה היציאה מהמשבר, אבז'אנדה הציע את החוק הנקרא על שמו ושנועד לעודד הגירה לארגנטינה והתיישבות בפרובינציה. במסגרת החוק, המהגרים זכו לסיוע במגורים ובעבודה עם הגיעם לארגנטינה; והגידול בהגירה הוביל להתיישבות חקלאית בסנטה פה, אנטרה ריוס וקורדובה; ובשיעור נמוך מבעבר - גם בבואנוס איירס. בכך, היה שותף לקודמו - דומינגו פאוסטינו סרמיינטו - ולהלכי רוח מקובלים באותה תקופה שראו בהגירה ובהתיישבות - בעיקר מאירופה - ערך ואידיאל.
בשנת 1876 נשלח לראשונה בשר קפוא לאירופה, בשנה שאחריה - היצוא הראשון של דגנים. היקפם של שני אלו הלך וגדל עד שבראשית שנות ה-90 של המאה ה-19 הפכו למוצרי היצוא העיקריים של ארגנטינה.
ב-1875 נערכה לראשונה התערוכה של החברה הכפרית הארגנטינאית (Sociedad Rural Argentina) - האגודה הפרטית שמייצגת באופו היסטורי את מגדלי הבקר, החקלאים והתעשיות הנלוות להם; ושהתערוכה השנתית שלה מתקיימת עד היום.
במקביל - הורחבה רשת מסילות הברזל, גם כדי לתמוך בהתיישבות וגם כתוצאה ממנה; והגיעה לאורך של 2516 ק"מ עם תום כהונתו של אבז'אנדה; גידול מצטבר של כ-89%. הוא השלים את הקו לטוקומן שסלילתו החלה עוד בתקופתו של סרמיינטו, הקווים בתוך הפרובינציה של בואנוס איירס, והקו לסן לואיס שנועד להגיע בעתיד לצ'ילה.
הפיוס בין המפלגות
עם כניסתו לתפקיד, אבז'אנדה מינה קבינט שכלל 4 נציגים מהפרובינציות ונציג אחד מבואנוס איירס - אדולפו אלסינה (Adolfo Alsina) ששימש כשר המלחמה.
ב-1875, כנופיה של אנטי-קלאריקלים וחברי הבונים החופשיים בזזה והציתה כנסייה של הישועים. זה היה חלק מגל מחאה שניצת עקב מה שנתפס כדתיות יתר של הנשיא.
בראשית אותה שנה נערכו הבחירות למושל בואנוס איירס שבהן תומכי מיטרה סירבו להשתתף, והתמודדו שתי סיעות אוטונומיסטיות (שדרשו אוטונומיה רבה יותר לבואנוס איירס): אחת מהן בתמיכת אבז'אנדה שהייתה מקורבת יותר לתומכי מיטרה, ובראשה קרלוס קסארס (Carlos Casares) שהביס את יריבו שייצג את החוגים היותר רדיקאליים.
כך, אבז'אנדה העדיף להתפשר עם תומכי מיטרה כדי להימנע מעימות, הוא העניק חנינה למפקדי המרד משנת 1874, קידם מועמדים שלהם בבחירות לקונגרס ובמינויים לתפקידים בכירים בממשל; ובבחירות לראשות עיריית בואנוס איירס זכה מועמד מטעמם. יחד עם זאת, עדיין היו חיכוכים ואי הסכמות בין הצדדים שהובילו לפרישת המיטריציסטים מהממשלה, ואבז'אנדה צירף אליה בין היתר את הנשיא לשעבר - דומינגו פאוסטינו סרמיינטו - בתור שר הפנים ושר החוץ; וכנגד המפלגה האוטונומיסטית הלאומית (Partido Autonomista Nacional) בה תמך, מיטרה עצמו הקים את המפלגה הלאומנית (Partido Nacionalista).
כיבוש המדבר
בשנת 1867 נחקק חוק 215 שקבע שיש להרחיב את גבולות המדינה דרומה עד לריו נגרו, אך בשל מלחמת הברית המשולשת הדבר לא יצא אל הפועל. המערכה נגד האינדיאנים שהתגוררו ושלטו באותם שטחים, נדחתה אפוא עד 1872.
קאלפוקורה (Calfucurá), הצ'יף האינדיאני הבולט מעם המאפוצ'ה (Mapuche), יזם את המאלון (malón) הגדול ביותר בהיסטוריה של האזור במרכז הפרובינציה של בואנוס איירס, והדבר גרר תגובה מהירה של הצבא הארגנטינאי בשיתוף עם בעלי ברית אינדיאנים, ולניצחון בקרב סן קרלוס דה בוליבר (San Carlos de Bolívar) ב-8 במרץ 1872.
החל מאותה שנה, ובעיקר בעקבות מותו של קאלפוקורה בשנת 1873, החלה סדרת כבושים, בעיקר במערב בואנוס איירס. בתחילת 1876, יורשיו של קאלפוקורה יזמו פשיטת ביזה נגד דרום הפרובינציה. שר המלחמה אדולפו אלסינה (Adolfo Alsina) פתח במערכה אגרסיבית, ובמהלך 1876 התקדם ב-5 טורים אל השטחים המיושבים בידי האינדיאנים שמהם יצאה הפשיטה, וכדי למנוע פשיטות עתידיות חפר את מה שמכונה "תעלת אלסינה" - מערכת שכללה תעלה ברוחב 3.50 מ', בעומק 2.60 מ', ובאורך 600 ק"מ; למניעת מעשי שוד, ולאורכה מבצרי שמירה.
כיבוש מספר אגמים שבהם האוכלוסייה האינדיאנית הייתה תלויה, ומגפת אבעבועות שחורות שהכתה בהם פגעה קשות בילידי האזור הכבוש.
לאחר מותו של אדולפו אלסינה ב-1877, אבז'אנדה מינה כמחליפו את הגנרל חוליו ארחנטינו רוקה (Julio Argentino Roca) שביקר את מדיניותו ההגנתית של אלסינה וראה את הפתרון לאיום האינדיאנים בגירושם ובחיסולם. הוא הוביל לחקיקת חוק שתמך בהשתלטות על כל השטחים עד לריו נגרו ונאוקן, חוק שאושר ב-1878 כשהמערכה כבר יצאה לדרך.
לאורך 1878 בוצעה סדרה של התקפות שגרמה למאות הרוגים בקרב כוחותיהם, לנפילתם בשבי של חלק ממנהיגיהם, ולשבייתם של אלפים - רובם נשים וילדים. ב-11 באוקטובר באותה שנה הוקמה מנהלת פטגוניה שעל פי החוק - משלה עד קצה היבשת (בפועל יעברו שנים עד שהחלקים הדרומיים של ארגנטינה כיום יכבשו).
באפריל 1879 יצאה אל הדרך המתקפה הסופית, כשכ-6,000 חיילים, ארגנטינאים ומקרב בעלי הברית האינדיאנים, התקדמו עד לריו נגרו. את יום העצמאות ב-25 במאי - ארחנטינו רוקה ציין בריו נגרו. לפי זיכרונותיו של רוקה- אלפי אינדיאנים נהרגו או נישבו, וביניהם רבים ממנהיגיהם וכן נשים וילדים.
כך הושלם כיבוש שטחים שמהווים כשליש משטחה של ארגנטינה כיום. בעקבות זאת החלה התיישבות לבנה בשטחים האלו והוקמו בהן חוות ורשתות תחבורה ותקשורת.
מהפיכת 1880
לאחר כישלון הפיוס, הלאומנים קידמו את מועמדותו של מושל הפרובינציה קרלוס טחדור (Carlos Tejedor) לנשיאות, בתמיכתם של רבים מבואנוס איירס - העיר והפרובינציה. לאחר פטירתו של אדולפו אלסינה - מועמדם המועדף של האוטונומיסטים - הדמות המובילה מבחינתם הייתה הגנרל רוקה, שמהר מאוד זכה לתמיכתם של רוב המושלים.
זמן קצר לפני כן, אבז'אנדה העלה את הצעתו לפדרליזציה של בואנוס איירס, כפתרון למחלוקת שליוותה את מעמדה במשך עשרות שנים: העיר תופרד מהפרובינציה, ותיהנה ממעמד מיוחד ונפרד כעיר הבירה.
רבים מתושבי העיר שהתנגדו להחלטה שהפרידה את העיר מהפרובינציה רכשו נשק והצטרפו למיליציה העירונית ההתנדבותית, בשעה שקרלוס טחדור הקים מליציות פרובינציאליות. אבז'אנדה אסר בתגובה על פעילותן של אותן מיליציות.
תושבי בואנוס איירס פתחו בפעולות מחאה שלא היו רחוקות מתקיפת קאסה רוסאדה, משכנו הרשמי של הנשיא בבואנוס איירס. ב-17 בפברואר 1880 אבז'אנדה וטחדור נועדו, והנשיא הסכים לא להכניס את הצבא לעיר.
ב-11 ביוני 1880 נערכו הבחירות לנשיאות, בהן ארחנטינו רוקה זכה בניצחון סוחף בכל הפרובינציות, למעט בואנוס איירס וקוריינטס. לאחר מכן החלו חילופי אש בין המיליציות העירוניות לצבא בעקבות פריקת מטען תחמושת סמוך לנמל.
ב-13 ביוני, אבז'אנדה העביר את הבירה באופן זמני לעיירה בלגרנו (היום- חלק מבואנוס איירס), כולל חלק מהמוסדות הנבחרים, ובאותו היום האלקטורים בחרו ברוקה כנשיא.
כעבור 4 ימים החלו קרבות בין הצבא למיליציות ליד ריאצ'ואלו (Riachuelo), הנהר המשמש כגבולה הדרום מזרחי של העיר בואנוס איירס, ושנשפך לים בנמל, מה שגרם לנסיגתם של המיליציות.
בקרבות היו כ-3,000 הרוגים, לבואנוס איירס לא היה סיכוי מול הצבא, וטחדור שלח את מיטרה לשאת ולתת עם הנשיא, וסוכם על הכפפת הפדרליזציה של הבירה לאישור הקונגרס, הכרה ברוקה כנשיא, פירוק המיליציות, והתפטרות טחדור.
פתרון בעיית עיר הבירה
ב-12 באוקטובר 1880, ארחנטינו רוקה נכנס לתפקידו כנשיא; ומבחינה היסטורית הסתיימה תקופת הנשיאויות ההיסטוריות שייצבו את דמותה של ארגנטינה כרפובליקה, והחלה התקופה השמרנית (República Conservadora) שנמשכה עד מלחמת העולם הראשונה ובה ארגנטינה נהנתה משגשוג וצמיחה מואצת בכלכלה ובאוכלוסייה.
נדרש עדיין אישור בית הנבחרים של בואנוס איירס, שהתקבל לאחר דיון ממושך ב-25 בנובמבר ברוב קולות.
ניתוקה של עיר הבירה מהפרובינציה הייתה שאיפה ממושכת של הפרובינציות - למעט בואנוס איירס - לאורך חלק גדול מתהליך התגבשותה של הרפובליקה מאז ההתנתקות מספרד ב-1810.
לאחר הנשיאות
בשנת 1881 הוא התמנה לרקטור אוניברסיטת בואנוס איירס.
בשנת 1882 הוא התמנה כסנאטור מטעם טוקומן, המקום בו נולד, ונשא בתפקיד עד לפטירתו.
חוק המזוהה עמו הוא חוק האוניברסיטאות מ-1885, שהעניק אוטונומיה אקדמית למוסדות הלימוד הגבוהים, מתוך כוונה להבטיח את חופש המחשבה, והקדים את הרפורמה האוניברסיטאית של 1918. המדינה נותרה אחראית רק לניהול הכספי של המוסדות.
בנוסף, הוא גילה נטייה ספרותית, ועסק בכתיבה.
סלובניה
רפובליקת סלובניה (בסלובנית: Republika Slovenija, באיטלקית: Repubblica di Slovenia, בהונגרית: Szlovén Köztársaság) היא רפובליקה בדרום-מרכז אירופה. המדינה גובלת באיטליה במערב, באוסטריה בצפון, בים האדריאטי בדרום-מערב, בקרואטיה בדרום ובמזרח ובהונגריה בצפון-מזרח. בשנת 2004 הצטרפה סלובניה לברית נאט"ו ולאיחוד האירופי.
היסטוריה
הסלובנים הראשונים הגיעו לאזור סלובניה במאה השישית לספירה. לדעת חלק מההיסטוריונים, ממלכת קרנטניה הסלאבית שנוסדה במאה ה-7 על חלקים מאוסטריה כללה בתוכה את שטחה של סלובניה. בסביבות שנת 745 עבר האזור לשליטה של הפרנקים ורבים מהסלבים התנצרו. החל מהמאה ה-13 הייתה סלובניה חלק מאוסטריה על גילגוליה עד 1918.
במאה ה-19 היו הסלובנים פזורים בין מספר מחוזות של האימפריה האוסטרו-הונגרית. במאורעות "אביב העמים" של 1848 הם פתחו במאבק למען איחוד פוליטי ולאומי במדינה סלובנית אחת. הסלובנים מימשו שאיפה זו רק ב-1918, בתום מלחמת העולם הראשונה, אך לא בישות מדינית נפרדת אלא במסגרת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שכונתה לימים "יוגוסלביה".
במלחמת העולם השנייה נכבשה סלובניה על ידי גרמניה הנאצית. בתקופת הכיבוש הנאצי פעלה בסלובניה תנועת התנגדות לאומית, שבראשה עמדו מנהיגים קומוניסטים. בתום המלחמה הפכה סלובניה למדינה חברה בפדרציה של יוגוסלביה הקומוניסטית, ובמסגרת זו נהנתה ממידה גדולה של אוטונומיה כלכלית ותרבותית.
ב-1989 החליט הפרלמנט של סלובניה על היפרדותה מיוגוסלביה, וב-1990 אושרה החלטה זו במשאל עם. ב-1991 הכריזה סלובניה על עצמאותה. הצבא העממי היוגוסלבי פלש ב-27 ביוני לשטחה, אולם בהתערבות האו"ם פסקה הלחימה כעבור עשרה ימים. המלחמה שהתנהלה במהלך הימים האלה נקראה מלחמת עשרת הימים. ב-1992 הכיר האיחוד האירופי בעצמאותה של סלובניה. באותה שנה התקיימו בה בחירות דמוקרטיות, וכנשיא המדינה נבחר מילאן קוצ'אן.
פוליטיקה
ראש מדינת סלובניה הוא נשיא, שנבחר על ידי בחירת הרוב אחת ל-5 שנים. בראש הרשות המבצעת עומד ראש הממשלה, ומועצת השרים (קבינט), שנבחרים על ידי הפרלמנט.
הפרלמנט של סלובניה מחולק לשניים, ומורכב מהאספה הלאומית (Državni zbor) והמועצה הלאומית (Državni svet). לאספה הלאומית יש 90 מושבים בפרלמנט, שמחולקים לשתי קבוצות: למועצה הלאומית יש 40 מושבים בפרלמנט, והיא מורכבת ממועמדים של קבוצות בעלי אינטרסים כלכליים, חברתיים, מקצועיים או מקומיים. הבחירות לפרלמנט נערכות כל 4 שנים.
צבא וביטחון
סלובניה הצטרפה לנאט"ו ב-29 במרץ 2004.
כלכלה
מאז התנתקותה של סלובניה מיוגוסלביה, נעשתה סלובניה למדינה העשירה ביותר בקרב קבוצת מדינות מזרח אירופה (הקבוצה שאליה משויכת סלובניה באו"ם), וב-2006 היה לה תוצר לאומי גולמי (תל"ג) לנפש של כ-$23,000, קרוב מאוד לרמה המקובלת במערב אירופה (84% מהממוצע). עוד בהיותה חלק מיוגוסלביה - הייתה סלובניה - שבה חיו רק כ-8% מהאוכלוסייה, אחראית לחמישית מהתל"ג של יוגוסלביה ולשליש מהייצוא שלה, כך שעם קבלת העצמאות ב-1991 - כבר היה לסלובניה כושר ייצור וקשרים מסחריים עם מערב אירופה. אך סלובניה לא שקטה על השמרים ופעלה במרץ לפיתוח הקשרים הכלכליים עם המערב. סלובניה הייתה בין המייסדות של ארגון הסחר העולמי ב-1995, הצטרפה להסכם סחר חופשי מרכז אירופאי ב-1996, הצטרפה לאיחוד האירופי ב-1 במאי 2004. סלובניה היא המדינה המובילה בין המדינות שהצטרפו לאיחוד האירופי ב-2004, והנהיגה את האירו כמטבע היחיד שלה ב-1 בינואר 2007. בנוסף, סלובניה היא המדינה החדשה הראשונה שהוענקה לה הנשיאות על האיחוד האירופי בתחילת שנת 2008.
האינפלציה בסלובניה בגבולות הסביר: 3.6% ב-2004, 2.8% ב-2005, ומאז שיעור האינפלציה דומה לממוצע באיחוד האירופי. החוב הלאומי של סלובניה נמצא בגבולות דרישות אמנת מאסטריכט וכלכלת סלובניה צמחה בשיעורים גבוהים של 5.1% ב-2006, 3.9% ב-2005, 4.2% ב-2004, אחרי צמיחה איטית במהלך 2003 - 2.7%. לאור נתונים אלו, נחשבת סלובניה כבעלת בסיס כלכלי איתן. התקציב הממשלתי מגיע רק לכשליש מהתל"ג, דבר המצביע על סקטור פרטי מפותח.
כלכלת סלובניה מבוססת במידה רבה על ייבוא וייצוא וביחד הם מגיעים ל-120% מהתל"ג. החקלאות אחראית לכ-3% מהתל"ג, התעשייה ל-36% והשירותים למעל 60% מהתל"ג. תעשיית התיירות בסלובניה מתפתחת במהירות ומהווה מקור הכנסה הולך וגדל. יש בה אתרי סקי ונופים ייחודיים (למשל אגם בלד, עיר החוף פיראן, אגם בוהיני) וערים בעלות שילוב של ישן ומודרני (עיר הבירה ליובליאנה ומריבור).
גאוגרפיה
בצפון מערב המדינה נמצא רכס האלפים היוליאניים, המהווה חלק משרשרת הרי האלפים. ברכס זה נמצא ההר הגבוה במדינה, הר טריגלב ("הר שלושת הראשים"), המתנשא לגובה של 2,864 מ', ומופיע גם בסמלה של סלובניה ובדגלה. בדרום מערב סלובניה נמצא אזור קראס, שהעניק את שמו לתופעת הקרסט. אזור זה הוא רמה עשויה אבן גיר, בגובה ממוצע של 330 מ' מעל פני הים, ובו מערות נטיפים רבות. במרכז המדינה ובמזרחה משתרעת שפלה, התופסת את רוב שטחה של סלובניה.
את סלובניה חוצים מספר נהרות מרכזיים. נהר דראווה חוצה את מזרח המדינה, בדרכו מאיטליה ומאוסטריה לקרואטיה, בה הוא נשפך לדנובה. נהר סאווה נובע בהרי האלפים היוליאניים, עובר דרך ליובליאנה בדרכו לקרואטיה ולסרביה. אף נהר זה נשפך לדנובה, בבלגרד. נהר סוצ'ה נובע אף הוא באלפים היוליאניים, אך זורם דרומה, דרך איטליה, לים האדריאטי.
למעלה מ-55% משטחיה של סלובניה מיוערים. במדינה פארק לאומי אחד - הפארק הלאומי טריגלב השוכן בצפון מערב המדינה, ומהווה 4% משטחה.
דמוגרפיה
אוכלוסיית סלובניה מונה (2014) כשני מיליון נפש. צפיפות האוכלוסין, כ-101 נפשות לקמ"ר, היא נמוכה ביחס למדינות אחרות באירופה.
בניגוד למדינות האחרות שהרכיבו בעבר את יוגוסלביה, בסלובניה קיימת מידה רבה של אחידות אתנית. במפקד אוכלוסין מ-2002 הצהירו 83% מן התושבים על מוצא אתני סלובני, 6.3% השתייכו לעמים אחרים מיוגוסלביה (סרבים, קרואטים ובוסניאקים), כ-0.6% השתייכו למיעוט ההונגרי, האיטלקי והצועני יחד, וכ-11 אחוזים לא הצהירו על השתייכות לשום קבוצה אתנית.
הסלובנים השתייכו באופן מסורתי לכנסייה הקתולית, אך בתקופת הסוציאליזם פחת חינה של הדת, ובמפקד מ-2002 רק 57.1 אחוז מן האוכלוסייה הגדירו עצמם כנוצרים קתולים. 2.4% הם מוסלמים, 2.3% נוצרים אורתודוקסים, כ-0.9% פרוטסטנטים. שאר התושבים, 36.5%, לא הצהירו על השתייכות לדת כלשהי. בכלל זה, 10.1% מן האוכלוסייה הצהירו כי הם אתאיסטים.
יהדות סלובניה
יהדות סלובניה היא אחת מקהילות יהדות יוגוסלביה המתקיימת בצפון הבלקן, באזור סלובניה.
Twofish
Twofish הוא צופן בלוקים סימטרי שפותח ב-1998 בחברת Counterpane Labs על ידי צוות קריפטוגרפים בראשות ברוס שנייר, על מנת לשמש כמועמד לתקן ההצפנה המתקדם. דורג שלישי בחמשת המועמדים המובילים והפסיד לריינדל. האלגוריתם פועל על בלוקים בגודל 128 סיביות וטווח מפתח מ-128 עד 256 סיביות והוא ממוטב למעבדי 32 סיביות. בעת התחרות לתקן הוכרז על ידי NIST כמו לגבי יתר המועמדים המובילים שלא התגלו בו חולשות ולא ידוע על התקפה יעילה נגדו. הצופן נחשב כממשיכו של Blowfish וגם הוא חופשי לשימוש ואינו מוגן בזכויות יוצרים או פטנט. הוא בנוי בסגנון רשת פייסטל בשישה-עשר סבבים וכולל;
יישום ממוטב של האלגוריתם במחשב 32 סיביות צורך כ-18 מחזורי שעון לבית או 1820 מחזורי שעון במעבד 8 סיביות. Twofish ניתן ליישום בחומרה בעלות של 14,000 שערים. תהליך הרחבת המפתח וכן סבב ההצפנה מתחשב במגוון אפשרויות כדי לאפשר איזון בין ביצועים לביטחון בהתאם לצורך. ההתקפה הטובה ביותר הידועה כנגד האלגוריתם היא התקפת גלוי נבחר עם 2^{22.5} טקסטים ו-2^{51} ניסיונות בחמשה סבבים בלבד. עם מפתח בגודל 128 סיביות יישום בתוכנה של Twofish איטי מעט בהשוואה לריינדל ואילו עם מפתח 256 סיביות קיים יתרון קל ל-Twofish.
תיאור האלגוריתם
פלט: 16 בתי צופן.
1. הקלט מפוצל לארבע מילים, של 32 סיביות כל אחת לפי סדר בתים קטן (little-endian) כלומר הספרה הפחות משמעותית מוצבת בבית הראשון שבכתובת הזיכרון. הנוסחה היא:
(הערה: במעבד עם סדר בתים קטן (כמו בארכיטקטורת x86), בשפות C ו-C++ אין צורך בפעולת חישוב כלשהי בהמרה זו ובהמרה האחרונה בסעיף 6, כיוון שניתן להתייחס למצביע הקלט כאל כמצביע לשלם-32 במקום לבתים או להשתמש במבנה Union, כך שסיביות הקלט והפלט נותרות במקומן).
2. שלב הלבנה; מבצעים XOR עם 4 מילות מהמפתח המורחב K (הכנת המפתח בהמשך):
3. בכל סבב מ-16 הסבבים, שתי המילים הראשונות R_0,R_1 משמשות כקלט לפונקציה F (להלן) שמקבלת כפרמטר גם את מספר הסבב, המילה השלישית R_2 מחוברת ב-XOR עם התוצאה הראשונה של F ולאחר מכן מסובבת בהזזה מעגלית סיבית אחת ימינה. המילה הרביעית R_3 מסובבת בהזזה מעגלית שמאלה סיבית אחת ואז מחוברת ב-XOR עם התוצאה השנייה של F. לאחר מכן שני החצאים מחליפים מקומות וחוזר חלילה. באופן פורמלי עבור r=0 עד 15 מבצעים: 3.1
3.2
3.3
3.4
3.5
כאן ROR מייצג Rotate Right שהיא פונקציית הזזה מעגלית לימין במספר סיביות לפי המציין התחתי ו-ROL מייצג Rotate Left.
4. מבצעים החלפה נוספת בין שני חצאי הקלט (למעשה מבטלים את ההחלפה מהסבב האחרון)
5. מבצעים הלבנה נוספת עם ארבע מילות מפתח מורחב נוספות.
6. התוצאה מומרת בחזרה ל-16 בתים לפי אותו סדר בתים:
פונקציה F
הפונקציה F מקבלת שלושה פרמטרים: שתי מילים R_0,R_1 ומספר הסבב r שמהווה אינדקס לערך המתאים במפתח המורחב. R_0 משמש קלט לפונקציית g שמתוארת להלן המחזירה את T_0. ו-R_1 מסובב בהזזה מעגלית 8 סיביות שמאלה ואז משמש גם הוא קלט לפונקציה g שמחזירה את T_1. התוצאות משולבות יחד באמצעות פונקציית PHT בה מוסיפים שתי מילים מתאימות מהמפתח המורחב לפי r, הפלט הוא הזוג (F_0,F_1) ובניסוח פורמלי:
פונקציה g
הפונקציה g מקבלת כפרמטר מילה אחת X בגודל 32 סיביות, מפצלת אותה לארבעה בתים, כל אחד מהם משמש אינדקס לתיבת ההחלפה המתאימה שמחזירה בית אחר. מייצגים את התוצאות כווקטור באורך 4 מעל השדה F_{2^8} ומכפילים במטריצת MDS בגודל 4x4 (ראה תרשים). התוצאה מומרת בחזרה למילה אחת:
לצורך יעילות ביישום הן בתוכנה והן בחומרה מיישמים את הכפל במטריצה באמצעות סדרת פעולות XOR ו-Shift תוך שימוש בטכניקה שנקראת LFSR, כדלהלן: והפונקציות L1, L2 הן אוגרי זיזה (LFSR) הראשון מבוסס על הסיבית הראשונה והשני על הסיביות הראשונה והשנייה והן מוגדרות כך:
(הסימן \gg מייצג הזזה לימין והסימן AND שנקרא וגם בודק האם הסיבית המתאימה דולקת, 0x02 היא סיבית LSB השנייה). התוצאה היא המרה של ערכי z_i למילה בגודל 32 סיביות בסדר בתים קטן לפי הנוסחה (במעבד עם סדר בתים קטן, התוצאה מתקבלת במבנה הרצוי ואין צורך בהמרה כלשהי).
הרחבת מפתח
המפתח המורחב מכיל מערך של 40 מילים וארבע תיבות החלפה מהפונקציה g. המפתח כאמור יכול להיות N=128, N=192 או N=256 סיביות. לצורך הכנת המפתח המורחב יהי k=N/64, מכינים מהמפתח מערך M בגודל 8k בתים (מרפדים באפסים אם נדרש), ממירים ל-2k מילים בגודל 32 סיביות לפי סדר בתים little-endian. ואז ממירים את M לשני וקטורים (זוגי ואי זוגי) כלומר וכן. וקטור נוסף בגודל k מיוצר מהמפתח בקבוצות של 8 סיביות, אותם מפרשים כווקטור מעל F_{2^8} ומכפילים במטריצה 4x8 של קוד RS (ריד-סולומון) כמתואר בתרשים להלן. פעולת הכפל במטריצה נראית כך:
ואז מחשבים עבור i=0,...,k-1 בסדר הפוך :
להכפלה במטריצה בשיטת ריד-סולומון, משתמשים בפולינום פרימיטיבי. שלושת הווקטורים M_e,M_o,S הם הבסיס לתהליך הרחבת המפתח.
פונקציה h
הפונקציה המשמשת להרחבת המפתח מקבלת פרמטר X בגודל 32 סיביות ורשימה של מילות 32 סיביות באורך k ומפיקה מילה אחת. הפונקציה פועלת באופן איטרטיבי k שלבים, בכל שלב 4 בתים עוברים בתיבות החלפה קבועות ומחוברים ב-XOR עם בתים מהרשימה L ולסיום מועברים שוב בתיבות ההחלפה ומוכפלים במטריצת MDS. כדלהלן: תחילה מפצלים לבתים כאשר i=0,...,k-1 ו-j=0,...,3:
בשלב החלפה ו-XOR תחילה מציבים y_{k,j}=x_j כאשר j=0,...,3 ואז מחשבים לפי ערך k:
! k = 4 !! k \ge 3!! In all cases
כאשר q_0, q_1 הן תמורות קבועות של ערכים בגודל 8 סיביות המוגדרות להלן. הווקטור y_i מוכפל במטריצת MDS כמו בפונקציה g לעיל:
המפתח המורחב K
תחילה מפצלים את הבית לשני ניבלים, שעוברים שלב ערבוב עם פונקציה חד-חד-ערכית ועל, כל ניבל עובר בנוסף בתיבת החלפה של 4 סיביות קבועה משלו ואז מאחדים את הניבלים. תיבות ההחלפה 4-סיביות הן:
פענוח
צופן Twofish משתמש בתהליך הכנה מעט שונה עבור פענוח. השוני הוא בסדר ההפוך של המפתח המורחב K. כמובן שבגרסאות הממוטבות ביישום האלגוריתם בפועל, נמנעים בדרך כלל מפעולות אריתמטיות מסובכות, אותם מחליפים בטבלאות החלפה פשוטות בהם הערכים קודדו מראש בהתאם. ובמקרה של יישום בחומרה מוגבלת כמו כרטיס חכם, מפרקים פעולות לפקודות בסיסיות ביותר כמו Shift ו-XOR, לעיתים על חשבון יעילות.
מסע (אלבום)
מסע הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר-יוצר הישראלי אליעד. האלבום יצא לאור ב-28 בדצמבר 2021, על ידי חברת התקליטים D-Music.
האלבום כולל את כל תשעת הסינגלים שהוציא אליעד מאז צאת אלבומו "תמיד חלמתי" עד לסוף שנת 2021. באלבום השתתפו הזמר הישראלי שלומי שבת בשיר "מורידים את הירח" והראפר הפוארטו ריקני Metro the Savage בשיר "אל תגלי". בהפקת האלבום השתתפו אליעד עצמו, מתן דרור, ג'ורדי, סהר "Moon" טוויטו, משה בן אברהם ואופק יקותיאל.
שיר הנושא של האלבום והסינגל המוביל מתוכו, "מסע" זכה בתואר "שיר השנה" של גלגלצ, היה לשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו לשנת 2020 על פי אקו"ם וזכה לעשרות מיליוני השמעות בסטרימינג. בנוסף, באלבום נכלל שיר הסולו הראשון של נחום בשפה האנגלית, "Never Fall", המהווה גרסה אנגלית לשירו של הזמר עומר אדם, "אחרי כל השנים", ושיר הנושא של הסרט I Love Us.
משפט המלך
משפט המלך (או פרשת המלך) הוא נאום המופיע בתנ"ך, אותו נשא שמואל הנביא בדבר פועלו העתידי של מלך ישראל. חשיבותו של הנאום בכך שחלקים מתוכו משובצים לאורך ספרי שמואל ומלכים, והוא מאפשר הצצה על האידאות והרעיונות הפוליטיים-ארגוניים שרווחו בעם לפני תקופת המלוכה. הנאום אף הפך לנושא למחלוקות אצל חז"ל, מקור לפסיקות הלכה אצל הראשונים ובמחקר המודרני מסתייעים בו כדי לקבוע את מחבריהם ותאריכיהם של ספרים שונים בתנ"ך. בנוסף לכך במשפט זה שמואל בדק מי יהיה מלך בישראל.
הרקע לנאום
הנאום נישא בעת החלפת השלטון בישראל. עד אותו היום הונהג בישראל שלטון השופטים – בהיעדר שלטון מרכזי על הארץ, לעת צרה היה עולה "מושיע" מהשבט שנמצא במשבר והוא היה מנהיג את העם (ולעיתים רק את שבטו) עד יום מותו, וחוזר חלילה, כמסופר בספר שופטים. שני המנהיגים האחרונים שמשלו בשיטה זו הם עלי הכהן ושמואל הנביא.
על פי המסופר בספר שמואל, לעת זקנתו של שמואל מונו בניו כשופטים במקומו, אולם הללו היטו משפט ולקחו שוחד. לפיכך, משלחת של זקני ישראל נפגשה עם שמואל וביקשה ממנו להמליך מלך על ישראל. בנוסף, כפי שטענו הזקנים במפגש זה, המצב הביטחוני הרעוע בארץ באותה תקופה (נציב פלשתים בלב ארץ בנימין ולחץ של מלכי עמון על שבטי ישראל בעבר הירדן המזרחי) גם הוא היווה מוטיבציה לבקשה להמלכת מלך.
תוכן הנאום
הנאום מופיע ב:
משפט המלך וקטעי טקסט אחרים בתנ"ך
קטעים אחרים בתנ"ך מנוסחים באופן דומה למשפט המלך, וחלק מהפרשנים פירשו אותם כשיבוץ וכהפניה למשפט המלך. דוגמה אחת היא נאום הפרידה של שמואל מהעם:
לדעת חוקר המקרא משה גרסיאל, קטע זה מיועד להעמיד את שמואל כאנטיתזה למלך העתיד לבוא: בעוד שמואל המנהיג מהטיפוס הישן הנהיג ביושר, המלך עתיד להיות עושק.
קטע דומה אחר הוא נאום תוכחה קצר של המלך שאול:
על פי פרשנותו של גרסיאל, שאול פנה בנאום קצר זה לבני שבטו, המכהנים כשרים, ושאל: האם גם בן ישי ייתן לכולכם שדות וכרמים, וימנה את כולכם לקצינים – לשרי אלפים ולשרי מאות (כפי שנהגתי אני)?! כלומר תוכחתו האירונית של שאול מציגה אותו כמלך שהגשים את הזהרותיו של שמואל הנביא.
קטעים אחרים העוסקים בזכויות המלך
ישנם בתנ"ך עוד מספר קטעי טקסט העוסקים בזכויות המלך, והפרשנים נעזרים בהם כדי לבאר את משפט המלך. אחד הקטעים מכונה חוק המלך, ואינו עוסק בעניינים הנוגעים ישירות למשפט המלך למעט בעניין אחד:
כלומר, חוק המלך אוסר על המלך "להתרומם מאחיו" ומגביל אותו בכמה מזכויותיו. מכאן למדו חלק מהפרשנים (ראו למשל את פרשנותו של אלחנן סמט בהמשך) כי גם משפט המלך נועד להגביל, או להגדיר את זכויותיו של מלך ישראל.
קטע אחר המתייחס בצורה ישירה הרבה יותר הוא נבואת תוכחה של הנביא יחזקאל :
גם קטע זה מגביל את זכויותיו של המלך בעניין היכולת להפקיע אדמות מנתיניו.
על פי קטע זה ומשפט המלך ביחד פסק הרמב"ם הגבלות על יכולת המלך להפקיע אדמות ויובלים חקלאיים – הוא מתיר רק הפקעת יבולים ולא קרקעות, רק לצורך מלחמה ולא במצב של שגרה, ומחייב את המלך לפצות את המופקע.
עוד מצטרפת לשיטת פרשנות זו, הרואה במשפט המלך הגבלה על זכויותיו של המלך, גם פרשת נבות היזרעאלי, בה נדרשה המלכה איזבל לטפול האשמות שווא על נבות כדי לרשת את אדמתו. כך למשל פרשנותו של רד"ק לפרשת נבות:
אם כן, בעיני פרשנים מסורתיים מסוימים משפט המלך מפרט את זכויות וחובות המלך כמתבאר בקטעים אחרים של התנ"ך.
מטרת הנאום והשלכתו ההלכתית
האמורא שמואל פסק כרבי יוסי; לשיטתו יש למשפט המלך תוקף הלכתי, וכל הסמכויות שהוא מעניק למלך ישראל אכן שייכות לו. לעומתו, רב פסק כרבי יהודה, שטען שהנאום לא משקף את סמכויותיו האמיתיות של מלך ישראל, אלא תכלית הנאום הייתה "לאיים עליהם", או לפי גרסאות אחרות, "ליראם ולבהלם". יש הסוברים שגם כללו של האמורא שמואל, דינא דמלכותא דינא, שנותן תוקף גם לחוקיו של ממשל נכרי, מקורו במשפט המלך, והוא מבוסס על שיטתו שיש למשפט המלך משמעות הלכתית. לפי זה תוקפו של הכלל האמור שנוי במחלוקת תנאים ואמוראים. עם זאת, לכלל "דינא דמלכותא דינא" ניתנו טעמים רבים, ולדעת רוב הראשונים אין עליו מחלוקת.
רש"י פירש שלפי רבי יהודה מטרת הנאום הייתה . אפשרות נוספת, המתאימה גם לגרסה "ליראם ולבהלם", היא שמטרת הנאום הייתה להבהיל את עם ישראל, כעונש על שרצו להידמות לגויים באומרם.
הרמב"ם פסק כשמואל, שיש תוקף לנאום משפט המלך, ופירט את הסמכויות העומדות לרשות המלך מכוח הנאום, אם כי תחת הגבלות מסוימות. הנימוקי יוסף, לעומתו, החזיק בשיטה שהנאום נאמר רק כדי להפחיד ולהבהיל את עם ישראל, ואין לו משמעות הלכתית.
הרב אלחנן סמט הציג גישה שהיא מעין סינתזה של כלל הגישות שהובאו מעלה. בעיניו, משפט המלך מתאר תהליך בו זכויות המלך ההגיוניות מיושמות כך שנוצר משטר עריצות מפחיד:
במחקר
שמריהו טלמון בחן את מידת האותנטיות ואת מועד חיבורו של משפט המלך. לשיטתו, נאום זה מגדיר את זכויות המלך ומשקף היטב את החששות של העם בתקופה הטרום מלוכנית:
אלכסנדר רופא בחן את ספר שמואל כדי לקבוע את מועד חיבורו. הוא מצביע על דמיון רב בין משפט המלך לבין תעודות אוגריתיות וכנעניות בני תקופתו של שמואל הנביא, ומקבל מכך חיזוק לטענה כי ספר שמואל נכתב סמוך למועד האירועים המתוארים בו.
בנימין אופנהיימר מצביע על הדמיון הרב בין משפט המלך לבין מסמכי אללח' ואוגרית ועל כן סבור כי התנגדות זו התעוררה באותה תקופה, בערך המאה העשירית לפני הספירה.
משפט המלך וספר המושיעים
חלק מהחוקרים רואים במשפט המלך אחד משיאיו של ספר המושיעים. מאחר שתכלית ספר זה היא התנגדות למוסד המלוכה, נאום בו דמות רבת חשיבות כמו שמואל מדגישה את חסרונות המלוכה מהווה בו נדבך חשוב.
סודיות מושלמת
סכימת הצפנה המוכחת כבטוחה מהיבט של תורת האינפורמציה, אינה מסתמכת על השערות או בעיות מתמטיות פתוחות. דוגמה למערכת כזו היא פנקס חד פעמי שהוא פשוט בתכלית. המסר מוצפן על ידי חיבור עם מחרוזת אקראית סודית באורך זהה, סיבית אחר סיבית ב-XOR. ראוי לציין שהחסרון העיקרי בצופן מושלם הוא חוסר יעילותו, מסיבה זו הצפנים המודרניים אינם נחשבים כבטוחים באופן מושלם. זוהי למעשה מעין פשרה, כי ביטחונם נמדד במונחים של סיבוכיות הזמן הדרוש כדי לפרוץ אותם. צפנים מושלמים שימשו בעבר ועדיין משמשים במקרים נדירים, כמו למשל למשלוח הודעות דיפלומטיות רגישות או הודעות צבאיות בעלות סיווג ביטחוני גבוה. השמועה גורסת שקו הטלפון האדום בין וושינגטון ומוסקבה מאובטח באמצעות פנקס חד-פעמי, כאשר את הפנקס מעבירים באמצעות בלדר צבאי. כמו כן הסברה היא שתחנות המספרים נועדו לשידור מסרים למרגלים ברחבי העולם בגלי רדיו קצרים, המוצפנים באמצעות פנקס חד-פעמי.
הגדרה פורמלית
לצורך ההגדרה הפורמלית של סודיות מושלמת יש צורך להגדיר מספר מושגים בסיסיים. אלגוריתם הצפנה מורכב משלושה אלגוריתמים;
ההגדרה האינטואיטיבית של סודיות מושלמת היא שבהינתן יריב שידועה לו התפלגות הטקסט הגלוי, כלומר יודע מהי ההסתברות שטקסט מסוים יישלח ומגיע לידיו טקסט מוצפן כלשהו, באופן אידיאלי, ראיית הטקסט המוצפן אינה משפיעה על ידיעתו המוקדמת. במילים אחרות, עבור כל טקסט גלוי ההסתברות שהוצפן אינה משתנה גם לאחר שהיריב ראה את הטקסט המוצפן. והדברים נכונים גם אם היריב בעל עוצמת חישוב בלתי מוגבלת.
הוכחה: נתונה התפלגות מסוימת של \mathcal{M} ונתונים ו-. אם מכפילים את שני האגפי המשוואה האמורה ב- מתקבל לפי חוק בייס האגף השמאלי שווה בדיוק ל- לכן ולכן הצופן מושלם. הדברים נכונים גם בכיוון ההפוך.
שאנון הוכיח שכדי שצופן יקרא מושלם חובה שאורך מפתח ההצפנה יהיה לפחות כאורך הטקסט המיועד להצפנה. בניסוח פורמלי: ההוכחה לכך היא נניח שהתנאי האמור לא מתקיים ו-. יהי קבוצת כל המסרים האפשריים שהם פענוח אפשרי של c. כלומר היות שפונקציית הפענוח דטרמיניסטית, עבור כל מסר \hat m קיים לפחות מפתח אחד \hat k כך שמתקיים מזה נובע. בהנחה ש- נכון בהכרח קיים שאינו נמנה עם. אבל מה שמפר את הסודיות המושלמת של הצופן. מזה אפשר להסיק שכל מערכת הצפנה שבה מפתח ההצפנה קטן מהטקסט הגלוי אינה יכולה להיקרא מושלמת בשום אופן. יתרה מזו אפשר להוכיח גם שכדי שההצפנה תהיה מושלמת לא ניתן להשתמש באותו מפתח להצפנת שני מסרים או יותר.
משפט שאנון
במאמר המפורסם מ-1949 הניח קלוד שאנון את היסודות לתורת האינפורמציה וההצפנה המודרנית. מהיבט של תורת האינפורמציה, בהינתן סכימת הצפנה מעל מרחב המסרים \mathcal{M} כך שמתקיים  (כלומר אורכי הקלט, הפלט והמפתח זהים). הצופן יקרא בעל "סודיות מושלמת" אם ורק אם: האינטואיציה מאחורי משפט זה היא, אם הצופן מקיים את התנאי השני אז כל טקסט מוצפן נתון יכול להיות תוצאת הצפנה של כל טקסט גלוי אפשרי. זאת משום שעבור כל טקסט גלוי m קיים מפתח k שממפה אותו ל-c. בשילוב העובדה שמפתח אחד בלבד ממפה את m ל-c ולפי התנאי הראשון שכל מפתח נבחר בסיכויים שווים אפשר להוכיח שהצופן מושלם כמו בפנקס חד-פעמי. מצד שני אם אז קיים בהכרח רק מפתח אחד הממפה כל m ל-c. אחרת, או שקיים m שלא ממופה לאף c או שקיים m שממופה על ידי יותר מ-k אחד ל-c. מה שמפר את הגדרת הסודיות המושלמת. לכן, בהכרח סיכוייו של כל מפתח להיבחר שווים, אחרת טקסט גלוי כלשהו יהיה בעל הסתברות שונה מהאחרים. מכאן התנאי הראשון.
פנקס חד פעמי
דוגמה להצפנה בעלת סודיות מושלמת ניתן לראות בשיטת הפנקס החד פעמי. בשיטה זו, מייצר המצפין סדרת סיביות אקראית שאורכה כאורך ההודעה אותה הוא מעוניין להצפין, ומבצע XOR או חיבור מודולרי על שתי ההודעות. ניתן להוכיח שאם סדרת הסיביות אקראית באמת, שיטת הצפנה זו סודית בצורה מושלמת. (בהנחה שאין משתמשים בפנקס להצפנת יותר מהודעה אחת – ומכאן חד-פעמיותו)
לשיטה זו שני חסרונות עיקריים:
אקסטנט
אקסטנט (באנגלית: Extant) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג דרמה-מדע בדיוני שנוצרה על ידי מייקי פישר והופקה על ידי סטיבן ספילברג. הסדרה סובבת סביב האסטרונאוטית מולי וודס (האלי ברי) החוזרת הביתה למשפחתה לאחר 13 חודשים במשימת יחיד בחלל ומגלה, באופן בלתי מוסבר, שהיא בהריון.
ב-7 באוגוסט 2013, הודיעה רשת CBS שבכוונתה לאשר את הסדרה בת ה-13 פרקים, CBS דילגה על שלב הפיילוט המסורתי ואישרה את שידורה של הסדרה. סטיבן ספילברג שימש כאחד מהמפיקים בפועל של הסדרה. הפקת הסדרה החלה בלוס אנג'לס ב-10 בפברואר 2014.
הסדרה משודרת בארצות הברית ברשת הטלוויזיה CBS בהפקת חברת אמבלין אנטרטיינמנט. הסדרה עלתה לאוויר ב-9 ביולי 2014.
בישראל הסדרה עלתה לאוויר ביום שבת, 30 באוגוסט 2014 בערוץ HOT Zone וב-Hot VOD.
עלילה
מולי וודס, אסטרונאוטית מסוכנות החלל ISEA נשלחת למשימת יחיד בחלל שאורכה 13 חודשים על סיפונה של תחנת החלל סרפים. היא חוזרת הביתה לבעלה ג'ון, מהנדס רובוטיקה שיצר את בנם אית'ן, אב טיפוס אנדרואידי שנקרא "Humanich" ("מאונש"). מולי מגלה באופן מסתורי שהיא בהריון, ומתחילה בחיפוש אחר תשובות.
הקדמת פתיחה: (מקוריין על ידי האלי ברי):
ביקורות
אקסטנט קיבלה ביקורות חיוביות. באתר Metacritic, הסדרה מחזיקה בתוצאה של 68 מתוך 100, בהתבססות על 31 ביקורות, בשפת האתר הסדרה קיבלה ביקורות "חיובית באופן כללי". באתר Rotten Tomatoes, הסדרה מחזיקה בתואר "טרי מוסמך" עם ציון של 83% בהתבססות על 40 ביקורות. ההסכמה הכללית היא: "למרות שהרבה מרעיונות הסדרה הושאלו באופן ברור ממקורות אחרים, אקסטנט נהנית מגישה ייחודית לכמה סיפורים מוכרים".
רייטינג ושבחים
פרק הבכורה של הסדרה נצפה בארצות הברית על ידי 9.58 מיליון צופים והעונה הראשונה קיבלה רייטינג ממוצע של 6.20 מיליון צופים לפרק. ב-2014, נבחרה הסדרה, יחד עם עוד 6 אחרות, ל"פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה לסדרה החדשה המרתקת ביותר".
תריסר החוליות
תריסר החוליות או תריסר הנידאנות, הן חלק ממחזור החיים (סמסרה) על פי האמונה הבודהיסטית.
מתוך רעיון הנידאנה (נידאנה בפאלי יכולה להיות מוצא, מקור, גורם, יסוד, בסיס, סיבה, תכלית, מטרה) ניתן להסיק כי אי אפשר להתנער מהעבר ואי אפשר לצפות לעתיד מושלם ונצחי. הגלגל ממשיך להסתובב ולכן לעד יסבול האדם מדוקהה.
הדמויות שמייצגות את החוליות
החוליות מיוצגות על ידי תריסר דמויות מסורתיות וממוקמות על צידו החיצוני של גלגל החיים:
אדם שמגיע לנירוואנה מצליח לצאת מגלגל החיים וזאת על ידי מעבר דרך תריסר חוליות חיוביות:
פלאסה דה סיבלס
פלאסה דה סיבלס (בספרדית Plaza de Cibeles) היא כיכר מפורסמת ומרכזית במדריד, בירת ספרד, שהפכה במרוצת השנים לאחד מסמלי העיר.
מיקום הכיכר
כיכר סיבלס ממוקמת על הציר החוצה את מדריד מצפון לדרום. בדרומה יוצאת שדרת פראדו הנמשכת עד תחנת הרכבת אטוצ'ה ובצפונה יוצאת שדרת רקולטוס הנמשכת עד פלאסה דה קולון. ממזרח וממערב לכיכר מתפרש רחוב אלקלה, היוצא מפוארטה דל סול במערב ונמשך עד שער אלקלה במזרח.
מבנים מסביב לכיכר
בפינה הדרום-מזרחית של הכיכר ממוקם בניין 'ארמון התקשורת', שאכלס בעבר את מטה שרות הדואר הספרדי ומשמש כיום כבית העירייה של מדריד. בפינה הדרום-מערבית ממוקם מבנה בנק ספרד ומולו מטה הצבא הספרדי. בפינה הצפון-מזרחית של הכיכר נמצא 'בית אמריקה' (Casa de América), המשמש בעיקר לאירועי תרבות הקשורים לדרום אמריקה.
מזרקת סיבלס
מזרקת סיבלס הממוקמת במרכז הכיכר, מציגה את סיבלס (קיבלה), האלה האם בדת הפריגית, יושבת במרכבה הרתומה לשני אריות. המזרקה, שתוכננה על ידי ונטורה רודריגז, נבנתה בימיו של המלך קרלוס השלישי במשך חמש שנים, מ-1777 עד 1782. פסלה של האלה במרכבה עוצב על ידי פרנסיסקו גוטיירז והאריות הם פרי יצירתו של רוברטו מישל.
יחסי אסטוניה–דנמרק
יחסי אסטוניה–דנמרק הם יחסי החוץ בין דנמרק לאסטוניה. דנמרק מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין, ואילו אסטוניה מחזיקה בדנמרק שגרירות בהלרופ. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, נאט"ו ומועצת מדינות הים הבלטי.
דנמרק הייתה הספקית הגדולה ביותר של סיוע דו-צדדי לאסטוניה. בשנים 1992–2003 תמכה דנמרק באסטוניה בסכום כולל של 147 מיליון אירו.
אסטוניה המודרנית
דנמרק הכירה בעצמאותה של אסטוניה בשנת 1921. ב-18 בדצמבר 1926, שתי המדינות הקימו ועדת פיוס. ב-13 במאי 1930 נחתם הסכם הדדיות. לאחר עצמאותה של אסטוניה בשנת 1991, דנמרק הייתה המדינה השנייה שכוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים עם אסטוניה ב-24 באוגוסט 1991. בשנת 1994 נחתם הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני. בשנת 1993 חתמה דנמרק על הסכם לביטול דרישות הוויזה עם אסטוניה. דנמרק הייתה המדינה הראשונה שאשררה את חוזה ההצטרפות 2003.
תיירות
12,036 תיירים דנים ביקרו באסטוניה בשנת 2009.
ביקורים
בשנים 2002–2009 ביקר אנדרס פוג ראסמוסן באסטוניה חמש פעמים. מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ביקרה באסטוניה ביולי 2001, ושר החוץ, פר סטיג מולר, ביקר באסטוניה באוגוסט 2009. שר הסחר וההשקעות הדני, פיה אולסן דיהר, ביקר באסטוניה כדי לקדם שיתוף פעולה מסחרי בין דנמרק למדינה הבלטית, במאי 2013, והשר הדני לענייני אירופה ניקולאי ואמן ביקר באסטוניה במסגרת הסיור במדינות הבלטיות. נשיא אסטוניה, טומאס הנדריק אילווס, ביקר בדנמרק בספטמבר 2007, והנשיא ארנולד רוטל ביקר בדנמרק בשנת 2004.
שילינג קנייתי
שילינג קנייתי (אנגלית Kenyan shilling) הוא המטבע הנוהג בקניה מאז החליף את השילינג המזרח אפריקני ב-1966. השילינג הקנייתי מתחלק ל-100 סנט, וסובל מרמות גבוהות של אינפלציה.
מרקורי-אטלס 9
צוות
טייס:  גורדון קופר
טייס גיבוי: אלן שפרד
ההכנות למשימה
לאור הצלחה של מרקורי-אטלס 8 הייתה דעה שיש לסיים את התוכנית מרקורי. בסופו של דבר הוחלט לבצע שיגור נוסף לזמן שהייה של כיממה. לצורך התאמת החללית הורדו ממנו מכשירים שמהלך טיסות שכבר בוצעו התברר שלא נחוצים והתווספו סוללות מצבים ובלוני חמצן.
מהלך הטיסה
שיגור החללית עבר ללא בעיות. במהלך ההקפה השלישית קופר החל בביצוע ניסויים מדעים שתוכננו. לאחר 10 שעות טיסה הוחלט לבצע 17 הקפות שבהמשך גדל ל-22. במהלך הטיסה קופר העביר שידוריי טלוויזיה, לראשונה בתולדות הטיסות.
במהלך ההקפה ה-19 התרחש קצר במערכת החשמל. כתוצאה מכך לא היה ניתן לבצע מהלך נחיתה בעזרת מערכות אוטומטיות. הנחיתה באופן ידני ועברה ללא בעיות. החללית נחתה במרחק של כ-6 ק"מ מספינת חיל הים של ארצות הברית.
בעקבות ממצאי הטיסה הוחלט לסיים תוכנית מרקורי ולקדם תוכנית ג'מיני.
החללית מוצגת כיום במרכז חקר החלל ביוסטון.
ג'ני גרייבס
ג'ניפר אן מרשל גרייבס (באנגלית: Jennifer Ann Marshall Graves; נולדה ב-24 בנובמבר 1941) היא גנטיקאית אוסטרלית. היא פרופסור במכון לה טרוב למדע מולקולרי באוניברסיטת לה טרוב (La Trobe) שבאוסטרליה ופרופסור אמריטוס באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.
קריירה
ב-1971 גרייבס חזרה לאוסטרליה והרצתה על גנטיקה באוניברסיטת לה טרוב, שם הפכה לפרופסור ב-1991. כמורה, היא דוגלת ברעיון שכל נושא הביולוגיה מאוחד על ידי האבולוציה ותומכת בקביעתו של תאודוסיוס דובז'נסקי לפיה "אין היגיון לשום דבר בביולוגיה אלא לאור תאוריית האבולוציה".
גרייבס פרסמה מאמרים רבים בעלי השפעה ותרמה תרומה מכוננת להבנת הארגון, האבולוציה, התפקוד והשימור של הגנום של היונקים. היא ערכה מחקרים על המגוון הגנטי של בעלי חיים אוסטרליים, במיוחד קנגורו, פלטיפוס, שד טסמני ולטאת הדרקון. עבודתה הובילה לתיאוריות על המקור והאבולוציה של כרומוזומי המין האנושיים וקביעת המין, כולל התחזית השנויה במחלוקת שכרומוזום ה-Y האנושי הולך ונעלם. היא גילתה שההשתקה האפיגנטית של כרומוזומי X של יונקים מתרחשת על ידי עיכוב שעתוק, ושעיכוב זה מתווך על ידי מתילציה של DNA. באמצע שנות ה-80, גרייבס השתלבה בפרויקטים בינלאומיים של מיפוי וריצוף השוואתי של גנים, פעלה להכללת מינים בדרגת קרבה רחוקה בניתוח גנומי השוואתי ויזמה פרויקטים לרצף הגנום של חיות הכיס האוסטרליות והפלטיפוס. בשנת 2001 מונתה לראש היחידה לחקר גנומיקה השוואתית ולמנהלת מרכז ARC למצוינות בגנומיקת קנגורו, שבסיסה בבית הספר למחקר מדעי הביולוגיה באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. בתקופה זו עבדה רבות עם פרופסור ג'נין דיקין.