cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רדיפת להט"בים בידי הרשויות בצ'צ'ניה
ארצות הברית
בהודעה לעיתונות של מחלקת המדינה של ארצות הברית מה-7 באפריל 2017, הממשל הביע דאגה "לגבי המצב ברפובליקה הצ'צ'נית, שם היו דיווחים אמינים רבים המעידים על מעצרים ומוות של אנשי להט"ב". הקונגרס של ארצות הברית חתם על מכתב הקורא למזכיר המדינה רקס טילרסון, ששהה ברוסיה בחודש אפריל, ללחוץ על ממשלת רוסיה לחקור ולהפסיק את המעצרים. ב-17 באפריל 2017 פרסמה ניקי היילי, שגרירת ארצות הברית באו"ם, הודעה בה נכתב כי "אנו עדיין מוטרדים מדיווחים על חטיפות, עינויים ורצח אנשים בצ'צ'ניה על בסיס נטייתם המינית... אם הדיווחים נכונים, אין להתעלם מהפרה זו של זכויות האדם - על הרשויות הצ'צ'ניות לחקור באופן מיידי את הטענות הללו, לפעול כלפי כל מי שנושא באחריות ולנקוט צעדים למניעת הפרות עתידיות". ב-20 באפריל, מזכירת המדינה לשעבר והמועמדת לנשיאות הילרי קלינטון גינתה את ההתפתחויות וקראה גם לממשל טראמפ לפרסם גינוי.
ביוני 2017, בית הנבחרים האמריקאי קיבל פה אחד את החלטת בית 351, שגינתה את הזוועות נגד אנשי להט"ב בצ'צ'ניה וקראה לממשלת רוסיה לגנות את האלימות.
על פי דובר המועצה לביטחון לאומי, נושא הרדיפות נגד הומוסקסואלים לא עלה בפגישה ב-10 במאי בין נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ ולברוב. דוברת הבית הלבן מסרה שהיא "לא בטוחה במאה אחוז" אם טראמפ תודרך בנושא. הן טראמפ והן שר החוץ האמריקני, רקס טילרסון, לא הצהירו שם הצהרה פומבית בנושא לאחר מכן. טילרסון, שהעיד בפני ועד בית הנבחרים ביוני 2017, דיווח כי לא דן בנושא במהלך פגישה עם לברוב ולא ידע אם טראמפ העלה אותו עם פוטין.
בדצמבר 2017 הטיל משרד האוצר האמריקאי סנקציות על פי חוק מגניטסקי על רמזן קדירוב ועל פקיד צ'צ'ני נוסף, איוב קטייב, בציון "הפרות גסות של זכויות אדם בינלאומית". הסנקציות, מקפיאות נכסים ומגבילות את יכולתם של אזרחים לנסוע לארצות הברית.
דוברו של פוטין כינה את הסנקציות כ-"לא חוקיות" וציין כי מוסקבה תקבע מגבלות דומות על גורמים אמריקאים בתגובה. במאי 2019 הטילה ממשלת ארצות הברית סנקציות כספיות חדשות על פקידים צ'צ'נים הקשורים לגל טיהור חדש של הומואים בצ'צ'ניה, כולל אבוזאיד ויסמוראדוב, מפקד יחידת "צוות התגובה המהירה של Terek". בשנת 2018 פרסם משרד החוץ של ארצות הברית את דוחות המדינה על פירוט סקירות של זכויות אדם במדינות ברחבי העולם משנת 2017. הדו"ח על רוסיה פירט מספר הפרות זכויות אדם נגד אנשי להט"ב בצ'צ'ניה בשנה הקודמת, כולל רצח מחוץ לבית משפט של אנשי להט"ב בצ'צ'ניה, חטיפה, מעצר ועינויים של גברים צ'צ'נים שהואשמו בהומוסקסואליות במסגרת טיהור שערכו כוחות הביטחון הצ'צ'נים, איומים חוזרים ונשנים על אלימות מצד גורמים צ'צ'נים נגד עיתונאים המדווחים על הפרות זכויות אדם וכישלון הרשויות הצ'צ'ניות והרוסיות לתקן כראוי את ההפרות.
בינואר 2019, משרד החוץ האמריקאי קרא לרוסיה לחקור בדחיפות את הדיווחים על גל הטיהורים השני בצ'צ'ניה, כאשר סגן הדובר רוברט פאלאדינו קבע: "אנו מוטרדים מאוד מדיווחים אמינים מצ'צ'ניה על התקפות מחודשות נגד אנשים שנתפסים כחברי קהילת הלהט"ב. קבוצות בחברה האזרחית מדווחות כי לפחות 40 אזרחים נעצרו באופן לא חוקי מאז דצמבר, כולל 2 שנרצחו על פי הדיווחים במעצר לאחר שעונו קשות. אנו קוראים לרוסיה לעמוד בהתחייבויותיה ובמחויבויותיה הבינלאומיות ובחוקה שלה, ולפתוח בחקירה מיידית של הפרות זכויות אדם אלה".
פינויים ובקשות מקלט
רשת הלהט"ב הרוסית, ("Russian LGBT Network") שבסיסה בסנט פטרסבורג, פעלה לפינוי אזרחים הומוסקסואלים מאוימים מצ'צ'ניה. ביוני 2017 דיווחה רשת הלהט"ב הרוסית כי 42 גברים פונו לחלקים אחרים של רוסיה, שם היו בטוחים מפני איום המעצר המיידי, אך הסתכנו במעקב.
במאי 2017 דיווחו פעילים רוסים כי ניצולי הרדיפה הצ'צ'נית נגד הומואים מתקשים למצוא מדינות שמוכנות להנפיק להן אשרות. עד אמצע מאי 2017, על פי הדיווחים, 9 ניצולים מהרדיפה קיבלו אשרות בהם שניים על ידי ליטא, האחרים על ידי מדינות ששר החוץ הליטאי לינאס לינקביצ'יוס כינה "בעלות ברית" אך סירבו להזדהות. לינקביצ'יוס דחק במדינות אחרות באיחוד האירופי לקבלת פליטי להט"ב צ'צ'נים. החל מיוני 2017 גרמניה וליטא העניקו אשרות כניסה למדינות על סמך סיבות הומניטריות. באוגוסט 2017 שינתה ממשלת הולנד את מדיניותה והחלה לאפשר לאנשי להט"ב צ'צ'נים לקבל מעמד של מבקשי מקלט אוטומטי בכניסתם להולנד. עד 2019 סייעה רשת הלהט"ב הרוסית ליותר מ-140 הומואים צ'צ'נים בהגירה למדינות אירופה וקנדה. "Rainbow Railroad" (רכבת הקשת) היא רשת ללא מטרות רווח בטורונטו, קנדה, אשר עבדה עם רשת הלהט"ב הרוסית עבור הקמת נתיבים בטוחים מחוץ לצ'צ'ניה עבור סיוע לפליטים הומוסקסואלים בסיכון להימלט. באמצע 2017, הממשלה הקנדית העניקה באופן שקט מקלט ל-22 הומואים ולסביות צ'צ'ניות, בתיאום עם "Rainbow Railroad". בדצמבר 2018 הורתה שרת החוץ הקנדית, כריסטיה פרילנד, להעברת רכבת אווירית אשר הביאה כ-57 פליטים צ'צ'נים להט"בים לקנדה.
ממשלת ארצות הברית הציעה עזרה מוגבלת בלבד לצ'צ'נים להט"בים העומדים בפני רדיפה אשר הוגדרה על ידי רבים כתוצאה מהשפעתו של דונלד טראמפ הידוע כמתנגד לזכויות להט"ב, אשר תחת ממשלו במרץ 2017 בוטלו מרכיבי המפתח להגנה במקום העבודה של ממשל אובמה לשעבר כלפי אפליית אנשי להט"ב בתעסוקה. הוושינגטון פוסט דיווח בספטמבר 2017 כי "רק מספר קטן של צ'צ'נים להט"בים מצאו מקלט בארצות הברית בשנים האחרונות" - הרבה פחות מהמספרים שביקשו להגר. במאי 2017 דיווחה רשת הלהט"ב הרוסית על שיחות עם פקידי השגרירות האמריקאית, בהן נאמר להם כי אין "רצון פוליטי" להנפיק אשרות אמריקאיות לפליטים. הקמפיין לזכויות האדם, ארגון זכויות להט"ב, קרא לארצות הברית לקבל את מבקשי המקלט וציין כי "פעילים מצהירים שארצות הברית עדיין לא קיבלה פליט צ'צ'ני אחד". מקרה של קבלת פליטה צ'צ'נית התרחש לאחר שטרנסג'נדרית צ'צ'נית ברחה מרוסיה באפריל 2016 לאחר שהוטרדה והותקפה, נסעה למקסיקו וחצתה את הגבול לארצות הברית, שם העניק לה שופט פדרלי בקשת מקלט באוגוסט 2017 בשל ייחסה המסוכן לאנשי להט"ב ברוסיה ולטרנסג'נדרים בפרט. במאי 2019, אזרח צ'צ'ני הומוסקסואל הגיש בקשת מקלט לארצות הברית, לשם נמלט בנובמבר 2018 לאחר שהותקף במוסקבה.
סרט תיעודי
בשנת 2020 יצא לאור הסרט התיעודי, "Welcome to Chechnya" מאת הכתב החקרן ויוצר הסרט דייוויד צרפת אשר עקב אחר עבודתם של פעילים שחילצו ניצולי עינויים בפיגועים הומופובים וכולל צילומים שצולמו בסתר, באמצעות מצלמות נסתרות, טלפונים סלולריים, מצלמות "GoPros" ומצלמות יד. עבור הגנה על זהות מבקשי המקלט, נעשה שימוש בטכנולוגיית זיוף קול עמוק להחלפת פניהם וקולם של המשתתפים. אחד הפעילים דן בקצרה בהרחבת הרדיפה (בקנה מידה קטן יותר) לאינגושטיה ולדאגסטן השכנות.
הסרט התיעודי הופיע בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס בארצות הברית ב-26 בינואר 2020 ויצא לאקרנים ב-30 ביוני 2020 על ידי "HBO Films". ביציאתו, זכה בפרס טדי ובפרס הקהל לסרט התיעודי הטוב ביותר במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשנת 2020.
קופר פרימורסקה
מועדון כדורסל קופר פרימורסקה (בסלובנית: Košarkarski klub Koper Primorska) היה מועדון כדורסל מקופר, סלובניה. המועדון הוקם במיזוג של ק.ו.ש. קופר וק.ק. לסטקובה ב-2016, ופורק ב-2020 עקב בעיות כלכליות.
פרימורסקה זכתה באליפות סלובניה ב-2019 וזכתה בגביע הסלובני שלוש פעמים ברציפות בין 2018 ל-2020.
היסטוריה
פרימורסקה נוסדה בשנת 2016 על ידי מיזוג של ק.ק. לסטובה וקוש קופר. הקבוצה סיימה במקום השביעי בעונת הבכורה שלה בליגת העל הסלובנית.
בדצמבר 2019 דווח כי המועדון לא יציב כלכלית, ומספר שחקנים, כולל המאמן יוריצה גולמאץ, עזבו את הקבוצה. למרות זאת המועדון עדיין הצליח לזכות בגביע המקומי השלישי ברציפות בפברואר 2020 לאחר ניצחון על צדביטה אולימפיה. לאחר העונה, שהסתיימה מוקדם בשל התפרצות מגפת הקורונה בסלובניה, המועדון לא קיבל רישיון לליגת העל מפדרציית הכדורסל של סלובניה. עם זאת, בסוף יוני 2020 הוענק לקבוצה הרישיון לאחר ערעור מוצלח.
ב-7 בספטמבר 2020 פרשה פרימורסקה מהסופר קאפ הסלובני עקב בעיות בסגל. באותו חודש, על פי הדיווחים, פרש המועדון מהליגה האדריאטית עקב קשיים כלכליים חמורים. ב-14 בספטמבר, לעומת זאת, הודיע המועדון שמצא שותפים חדשים וישחק בליגה האדריאטית ובליגה הבכירה בסלובניה.
בנובמבר 2020 הפך המועדון לבעל מניות באיגוד הכדורסל האדריאטי, שמפעיל את הליגה האדריאטית, בעקבות העברת מניות ממזט סקופיה. עם זאת, בדצמבר 2020 הודחה פרימורסקה מהליגה לאחר שלא הצליחה לשחק שני משחקים רצופים עקב בעיות כלכליות. מאוחר יותר באותו חודש פרש המועדון גם מהליגה הלאומית ופורק.
DocumentDB
DocumentDB הוא שירות מסד נתונים מבוזר מסוג NoSQL של מיקרוסופט, לניהול מסמכי JSON בקנה מידה של האינטרנט. כמרבית מסדי הנתונים מסוג NoSQL, המסמכים הם נטולי סכמה (Schema). ניתן לתייג את מסד הנתונים כמסד נתונים NewSQL מאחר שהוא משתמש בשפת שאילתות דומה ל-SQL והוא תומך בהגדרות ACID לטרנזאקציות, אולם אינו תומך בקשרים בין טבלאות כשאר (RDBMS) אשר בדרך כלל מצופים ממסדי נתונים מסוג NewSQL.
שאילתות על מאגרי נתונים של  DocumentDB
ישנם מספר מנגנונים מסופקים לביצוע שאילתות :
נקודת סבאר
נקודת סבאר או נקוד סבר (באנגלית: Sevar Point ; בבולגרית: нос Севар) היא לשון יבשה בחוף הדרומי של חצי האי ביירז באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
נקודת סבאר מהווה את הצד המזרחי של הכניסה למפרצון ראסקופוריס.
נקודת סבאר ממוקמת 1.9 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מנקודת דבילז;
נקודת סבאר ממוקמת 2.71 קילומטרים ממערב לנקודת ניקופול;
נקודת סבאר ממוקמת 2.97 קילומטרים צפונית - מזרחית מסלע לונג שבמצר מורטון.
גבעת ואספ מתנשאת מעל נקודת סבאר שנמצאת צפונית - צפון-מזרחית לגבעה;
גבעת סילר מתנשאת מעל נקודת סבאר, שנמצאת מזרחית - צפון-מזרחית לגבעה.
מיפוי לשון היבשה
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
מקור השם
הנקודה נקראת על שם השליט הבולגרי חאן סבאר.
פורד 5000
פורד 5000 (באנגלית: Ford 5000) הוא דגם טרקטור שיוצר על ידי קונצרן הרכב פורד בין השנים 1964–2000 במפעלי "פורד" באירלנד וארצות הברית.
בשנת 1965 השיקה פורד את דגם "פורד 3000" מסדרת טרקטורי ה"מאות" (Hundred Series).
Lsjbot
Lsjbot הוא בוט ליצירת ערכים בוויקיפדיה שפותח על ידי סווקר יוהנסון עבור ויקיפדיה השוודית. הבוט מתמקד ברובו בערכים שעוסקים באורגניזמים חיים ובעצמים גאוגרפיים (כגון נהרות, סכרים והרים).
לפי העמוד המתאר אותו בוויקיפדיה השוודית, Lsjbot היה פעיל בוויקיפדיה השוודית ובוויקיפדיה בסבואנו ובווארי־וארי, ויצר את רוב הערכים בהן.
היסטוריה
נכון ליולי 2014, התוכנה אחראית ליצירתם של כ־2.7 מיליון ערכים, אשר שני שלישים מהם מופיעים בוויקיפדיה בסבואנו (שפת האם של אשתו של יוהנסון). השליש האחר של הערכים מופיע בוויקיפדיה השוודית. הבוט מסוגל ליצור עד ל־10,000 ערכים ביום ונכון לאוגוסט 2021 יש לו מעל 17 מיליון עריכות.
ב־15 ביוני 2013 הגיעה ויקיפדיה השוודית למיליון ערכים, ובכך גם הייתה לוויקיפדיה השמינית שעשתה זאת. את הערך המיליון יצר Lsjbot, שבנקודה הזאת כבר יצר 454,000 ערכים, כמעט חצי מכל הערכים בוויקיפדיה השוודית. כמו כן, Lsjbot עזר רבות בהפיכת ויקיפדיה השוודית לוויקיפדיה השנייה שהגיעה לשני מיליון ערכים, מקום אחד מתחת לוויקיפדיה האנגלית.
ביקורת
תהליך פעולתו עורר ביקורת מסוימת מאלה שטוענים שבערכים הקצרים שהוא יוצר, נעדר תוכן משמעותי ומגע אנושי. ה־Sydney Morning Herand השווה אותו לפיל פרקר, לכאורה הכותב הפורה ביותר בהיסטוריה האנושית, שפרסם ממעל ל־85,000 ספרים, אשר כל אחד מהם הושלם בפחות משעה בעזרת מחשבים. המגזין Popular Science השווה את ההתפתחות האחרונה להודעה של ה־Associated Press שהארגון מתכוון להשתמש בבוטים כדי לכתוב ערכי חדשות.
יוהנסון הגיב לביקורת באומרו כי אם הבוט לא יהיה זה שיכתוב את הערכים, "הם ייכתבו ברובם על ידי חנונים לבנים וצעירים וישקפו אינטרסים זכריים".
סארי (מחוז)
סארי (באנגלית: Surrey) הוא מחוז בדרום-מזרח אנגליה.
סביב לו מצויים מחוזות: לונדון רבתי (צפון מזרח), ברקשייר (צפון מערב), קנט (מזרח), סאסקס מערב (דרום מערב) והמפשייר (מערב), סאסקס מזרח (דרום מזרח). עיר הבירה של המחוז היא גילדפורד. סארי הוא המחוז השלישי בגודלו בדרום-מזרח אנגליה. גבולותיו של המחוז כמעט ולא השתנו מאז שנת 1965, הוא נחשב למחוז עשיר יחסית.
המחוז מחולק ל-11 נפות: ספלת'ורן, ראנימיד, סארי הית', ווקינג, אלמברידג', גילדפורד, ווייברלי, מול וואלי, אפסום ואיוול, רייגייט ובאנסטד, טאנברידג'.
מבחינה תחבורתית, למחוז יש שירות רכבות מהיר לבירה לונדון, ובסמוך לו שוכנים נמלי תעופה כגון נמל התעופה לונדון הית'רו ונמל התעופה לונדון גטוויק.
היסטוריה
במאות ה-5 וה-6 האזור נשלט על ידי הסקסונים. במאה ה-7 סביבת סארי הייתה נתונה למחלוקת בין ממלכת מרסיה, ממלכת וסקס וממלכת קנט. בשנת 825 התקבעה שליטתה של וסקס בסביבה זו. בשנת 851 הותקפה סארי (כמו כל אנגליה) על ידי ויקינגים דנים. ההתקפה הדנית מנתה 350 ספינות שנשאו מעל 15,000 לוחמים. כוחותיו של אתלוולף מלך וסקס ניצחו את הוויקינגים והביאו את הפלישה לסיומה.
תחת בית טיודור נבנו ארמונות מלכותיים מפוארים בצפון מזרח סארי בסמוך ללונדון. תעשיית הבד המפותחת של סארי פחתה במאה ה-16 והתמוטטה במאה ה-17. בתקופה זו פרחו גם התנועות הפוליטיות באזור אשר פעלו לשיקום הארץ לאחר מלחמת האזרחים האנגלית. גדילתה של לונדון במהלך המאה ה-19 צמצמה מאוד את שטח סארי, עד שגבולותיו הנוכחיים הוגדרו מחדש בשנת 1965. במחצית השנייה של המאה ה-19 נפתח במחוז בית קברות, מערכת רכבות, מסגד ראשון ומערכת חשמל ציבורית.
פוליטיקה וממשל
במועצת המחוז פועלים כ-80 נציגים. המפלגה הגדולה ביותר היא המפלגה השמרנית אשר מונה מטעמה כ-58 נציגים. להמפלגה הליברל-דמוקרטית יש כ-9 נציגים, ולמפלגת הלייבור יש נציג אחד.
כלכלה
לסארי התמ"ג הגבוה ביותר לנפש בכל אנגליה. במחוז יש אחוז גבוה של עובדים בפיננסים. חברות נוספות שמעסיקות עובדים במחוז הן יוניליוור, פרוקטר אנד גמבל, קולגייט-פלמוליב, נסטלה, סאנופי, קימברלי קלארק ופייזר. במחוז נמצאת אוניברסיטת סארי.
בתרבות
בספרי הארי פוטר, דודיו של הארי (משפחת דרסלי) גרים בסארי (בווינינג תחתית) ומגדלים אותו עד גיל עשר ובחופשות הקיץ.
מוחארק (אי)
האי מוחארק (בערבית: جزيرة المحرق; בתעתיק מדויק: ג'זירת אלמחרק) הוא מבין אייה החשובים של בחריין (אחרי האי הראשי בחריין), בו ממוקם נמל התעופה הבינלאומי של בחריין במרחק של כשבעה קילומטרים מצפון מזרח לבירת הממלכה מנאמה, המחוברת אליו בשלוש סוללות נושאות גשרים : סוללת שייח' עיסא, גשר שייח' חמד וגשר שייח' ח'ליפה.
מבחינה מנהלית שייך האי למחוז מוחארק.
מצפון-מזרח לאי מחארק שוכנים האיים המלאכותים שבבנייה, אמוואג', המיועדים למגורים ולנופש. הם מחוברים לאי מחארק באמצעות סוללות. פרויקט שאפתני אחר הוא יצירת איים מלאכותיים דיאר אל-מוחארק (ديار المحرق), מצפון לאי מחארק.
היסטוריה
האי קרוי על שם העיר מוחארק, העיר הגדולה באי ובירתה לשעבר של בחריין.
יששכר בן יקותיאל הלוי
רבי יששכר בן יקותיאל הלוי (נפטר ה'צ"ב, 1332) מן הראשונים, מגדולי תלמידיו של הרא"ש ומחבר החיבור האבוד "קיצור ספר התרומות".
קשריו עם הרא"ש
רבי יששכר היה תלמידו של הרא"ש שהגיע עמו מאשכנז בעת מנוסתו ושהה לצדו בתקופת טולדו. הוא גם התקשר עמו בקשרי משפחה - אחותו גיטלה בת ר' יקותיאל הלוי, נישאה לרבי שלמה בן הרא"ש.
הוא חתום לצד רבו הרא"ש על פסק הלכה בכתב יד פראג של שו"ת מהר"ם מרוטנבורג
חיבורו "קיצור ספר התרומות" לרבי שמואל הסרדי אבד.
בית הכנסת חיים
בית הכנסת חיים (בפרסית: کنیسای حییم) הוא בית כנסת בטהראן, איראן, ברחוב טיר 30, שנודע בעבר בשם "Qavam-os-Saltane".
היסטוריה
בית הכנסת נבנה בשנת 1913 על ידי היהודי האיראני המשכיל סולימאן חיים, בתקופת המהפכה החוקתית הפרסית, תחת שלטונו של אחמד שאה קאג'אר. מקובל שבית הכנסת חיים הוא בית הכנסת העירוני הראשון באיראן, כאשר לפני בנייתו, נבנו רוב בתי הכנסת בגטאות.
במהלך מלחמת העולם השנייה התאכסנו בבית הכנסת פליטים יהודים-פולנים. בשנת 1940, בעטייה של התרבות מספר הפליטים היהודים הפולנים בטהראן, נחנך ליד בית הכנסת חיים בית כנסת אשכנזי - בית הכנסת דניאל.
בשנות החמישים שימש בית הכנסת חיים כמחנה פליטים, ואכלס פליטים יהודים עיראקים שעלו לישראל דרך איראן כחלק ממבצע עזרא ונחמיה.
Elephant
Elephant (בעברית: פיל) הוא שיר של להקת הרוק הפסיכדלי האוסטרלית טיים אימפלה, ששוחרר מתוך אלבום האולפן השני שלהם, Lonerism, ב-26 ביולי 2012. עטיפת הסינגל נוצרה על ידי לייף פודחסקי, אשר יצר גם את העטיפה ל-Lonerism ולקודמו, Innerspeaker.
גארי פרנציון
פרנציון הוא ממייסדי התנועה לשחרור בעלי חיים, ולדבריו ארגונים הדואגים לרווחת בעלי החיים גורמים לציבור הרחב להרגיש בנוח עם התפיסה לפיה בעלי החיים הם רכוש המיועד לניצול. על פי השקפתו, לכל היצורים החיים, בני אדם ובעלי חיים כאחד, יש זכות יסוד והיא: הזכות שלא להתייחס אליהם כאל רכוש של אחרים.
פרנציון תומך בטבעונות ומתנגד לכל צורה של אלימות. לדבריו, התנועה לזכויות בעלי חיים היא התפתחות טבעית של תנועות השלום בעולם.
Elephant
רקע
קווין פארקר, סולן הלהקה, מסביר:"'Elephant' הוא למעשה אחד השירים הוותיקים ביותר שלנו, והא פשוט היה בהמתנה כל הזמן. אני לא בטוח למה אף פעם לא הקלטנו את זה. ניגנו את זה באחת מבדיקות הסאונד לילה אחד וכולם בלהקה היו כאילו 'אנחנו פשוט חייבים לשים את זה באלבום', וכך עשינו.""Elephant" מציג את הצד הבלוזי יותר של טיים אימפלה, שנשמע בעיקר במיני-אלבום שלהם, ש-Elephant" נכתב בערך בזמנו.
גארי פרנציון
פרנציון חיבר מספר רב של ספרים ומאמרים, חלקם במשותף עם מחברים נוספים.
Elephant
הופעות בתוכניות טלוויזיה ובסרטים
"Elephant" הופיע מספר פעמים בטלוויזיה ובקולנוע, כולל:
גארי פרנציון
קורות חייו
פרנציון סיים תואר ראשון בפילוסופיה בהצטיינות באוניברסיטת רוצ'סטר, וסיים תואר שני בפילוסופיה וכן תואר דוקטור באוניברסיטת וירג'יניה. לאחר מכן עבד בבית המשפט העליון של ארצות הברית עם השופט אלברט טייט והשופטת סנדרה דיי או'קונור, וכן כמשפטן במשרד עורכי דין בניו יורק.
בשנת 1984 החל ללמד משפטים באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1985 הוא החל ללמד את נושא זכויות בעלי חיים כחלק מקורס בתורת המשפט. בשנת 1989 עבר ללמד באוניברסיטת ראטגרס, והעביר קורס בנושא זכויות בעלי חיים העומד בזכות עצמו, לראשונה בבית ספר למשפטים אמריקאי.
בשנת 1990 הקים, יחד עם אנה אי צ'רלטון (לימים אשתו) את "המרכז לזכויות המשפטיות של בעלי חיים" באוניברסיטת ראטגרס, בו ניתנה לסטודנטים הזדמנות להתמודד עם טענות משפטיות בתחום זה. במאמר בניו יורק טיימס משנת 1995 דווח כי המרכז מטפל ב-200 פניות בשבוע, וכי מחצית התביעות נדחות בגלל "גישתו המחמירה לנושא שחרור בעלי חיים" של פרנציון. המרכז נסגר בשנת 2000.
מעמדם הרכושני של בעלי חיים
בספרו "בעלי חיים, רכוש וחוק" (1995) פרנציון טוען כי חוקי רווחת בעלי חיים אינם מספקים להם רמת הגנה משמעותית התואמת לזכויותיהם. הוא מנתח את החוקים לטיפול "הומני" בבעלי חיים ומסיק כי רובם נועדו להגן עליהם כרכוש של האדם. לבעלי החיים יש ערך זהה לסחורה, והאינטרסים שלהם אינם נחשבים בשום קנה מידה מוסרי. כתוצאה מכך, למרות שיש חוקים שכביכול מגנים עליהם, פרנציון טוען כי אנו מטפלים בבעלי חיים באופן שהיה נחשב לעינויים אילו בני אדם היו מטופלים כך. לדבריו, בני האדם מכירים בזכויות בעלי החיים רק כאשר יש בה תועלת כלכלית לבעליהם.
השוואת זכויות בעלי חיים לרווחת בעלי חיים
בספרו "גשם ללא רעם: האידאולוגיה של התנועה לזכויות בעלי חיים" (1996) פרנציון טוען כי ישנם הבדלים תאורטיים ומעשיים משמעותיים בין זכויות בעלי חיים, הדורשים אי-ניצול, לבין רווחת בעלי חיים, המבקשת להסדיר את הניצול ולהפכו למתחשב יותר. פרנציון טוען כי ההבדל התאורטי בין שתי גישות אלה הוא ברור. גישת התנועה לשחרור בעלי חיים אינה מצדיקה שום שימוש בבעלי חיים, ואילו גישת הרווחה גורסת כי שימוש בבעלי חיים הוא מוצדק ונותר רק להסדיר את נושא הטיפול בהם.
לדבריו, תקנות הרווחה לרוב מסדירות את נושא הטיפול בבעלי חיים בדומה לטיפול בסחורה בעלת ערך כלכלי, דבר הגורם לציבור הרחב להרגיש בנוח עם התפיסה לפיה בעלי החיים הם רכוש המיועד לניצול, ואף מגדיל את צריכת המזון מן החי.
עיקרון מרכזי בתפיסה של פרנציון הוא שהשינוי החשוב ביותר הנדרש לשחרור בעלי החיים הוא המעבר ההדרגתי לטבעונות.
תחושתיות אצל בעלי חיים
פרנציון זיהה מגמה לפיה החברה מספקת הגנה טובה יותר לבעלי חיים מסוימים, כגון קופי אדם או דולפינים, בהתבסס על יכולותיהם הקוגניטיביות הגבוהות. פרנציון מתנגד לגישה זו, ובהקשר זה כתב: "ניצול של קופי אדם אינו מוסרי מאותה סיבה שלא מוסרי לנצל מאה מיליון עכברים וחולדות המנוצלים באופן שיגרתי במעבדות, או מיליארדי בעלי חיים שאנחנו הורגים ואוכלים."
בדיון עם הפילוסוף מיכאל מרדר הסביר פרנציון שלצמחים אין תחושתיות, לכן לא הגיוני להתייחס אליהם כאל בעלי חיים.
התנועה לשחרור בעלי חיים
פרנציון הוא ממייסדי התנועה לשחרור בעלי חיים, הדוגלת במימוש זכויות בעלי חיים באמצעות שלילת כל שימוש בבעלי חיים על ידי בני אדם, מתוך השקפה לפיה לכל היצורים החיים, בני אדם ובעלי חיים כאחד, יש זכות יסוד והיא: הזכות שלא להתייחס אליהם כאל רכוש של אחרים.
הוא טוען שארגונים כמו "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים", הדואגים לזכויות בעלי החיים אך גם לרווחת בעלי חיים, גורמים לציבור הרחב להרגיש בנוח עם התפיסה לפיה בעלי החיים הם רכוש המיועד לניצול. לטענתו אין הבדל גדול בין ארגונים אלה לארגונים ותיקים, כמו עמותות צער בעלי חיים, שמטרתן העיקרית היא מניעת צער וסבל מבעלי חיים אך אינן מעוניינות בשחרורם. דוברי "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים" הגיבו לטענה זו באומרם שהם מתנגדים בנחרצות לצריכת בשר "הומני" ופועלים במפורש לקידום טבעונות ואורח חיים טבעוני.
בשנת 2008 הוצעה הצעת חוק בקליפורניה האוסרת על כליאת בעלי חיים במשקים באופן שאינו מאפשר להם להסתובב בחופשיות, לשכב, לעמוד ולמתוח את איבריהם. פרנציון התנגד לחוק זה.
ראש ממשלת סלובקיה
ראש ממשלת הרפובליקה הסלובקית (בסלובקית: Predseda vlády Slovenskej republiky) הוא ראש הממשלה בסלובקיה. באופן רשמי מדובר בתפקיד החוקתי השלישי בדרגתו (אחרי הנשיא ויו"ר הפרלמנט), אך בפועל מדובר בתפקיד הפוליטי המוביל במדינה. מאז עצמאותה של סלובקיה בשנת 1993, כיהנו 9 פוליטיקאים כראשי הממשלה, כיום נושא בתפקיד לודוויט אודור.
היסטוריה
משרד ראש הממשלה הצ'כוסלובקי נוסד בשנת 1969 על ידי שינוי החוקה של הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית במהלך מאבקים על השליטה הסובייטית במדינה, תקופה שנקראה לימים האביב של פראג. עם עצמאותה של סלובקיה בשנת 1993 נוסד משרד ראש הממשלה הסלובקי ומאז כיהנו בו 9 ראשי ממשלה.
מכיוון שסלובקיה היא דמוקרטיה פרלמנטרית, ראש הממשלה אחראי גם על עבודה הפרלמנט הסלובקי. החוקה הסלובקית קובעת על ראש הממשלה זקוק לאמון הפרלמנט במשך כל כהונתו. כשראש ממשלה מאבד את אמון הפרלמנט, על הנשיא לפטר את ראש הממשלה ולמנות ראש ממשלה חדש או להשאירו עם סמכויות מוגבלות עד להחלטה על ראש ממשלה חדש. בנוסף, לא ראש הממשלה ממנה את שרי ממשלתו אלא הנשיא, אם כי מדובר בצעד די רשמי וראש הממשלה הוא זה שבפועל ממליץ לנשיא את מי למנות.
ארצ'י רנו
ארצ'י ג'יימס בייל (באנגלית: Archie Renaux; נולד ב-22 בנובמבר 1997), המכונה ארצ'י רנו, הוא שחקן ודוגמן אנגלי.
ביוגרפיה
רנו נולד בשכונה קינגסטון על התמזה בלונדון רבתי, אנגליה. יש לו שתי אחיות ואח. ארצ'י למד בבית הספר "ריצ'רד צ'אלונר" לפני שהמשיך ללמוד בבית הספר אנסין לדרמה בלונדון. הוא עזב את עבודתו כדי להיות שחקן.
קריירה
רנו החל את דרכו בדוגמנות. הוא דיגמן עבור המותגים טופמן, נסיר מזהר, מוס ברוס, גיי טיימס, והופיע על המסלול בשבוע האופנה לגברים.
בשנת 2017 לוהק לסרט הדיסטופי "אפס". הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בתפקיד אורח בשירות ההזרמה אמזון פריים בסדרת הטלוויזיה "האנה".
את תפקיד הטלוויזיה הגדול הראשון שלו קיבל בשנת 2019 במיני-סדרה "גולד דיגר". לרנו תפקידים רבים, בין היתר בסרטים "מורביוס" ו-"הנוסעים" ("Voyagers"). באוקטובר 2019 פורסם כי רנו יגלם את מלין "מאל" אורצ'ב בסדרת הטלוויזיה בהפקת שירות ההזרמה נטפליקס, "צל ועצם".
בדצמבר 2021 לוהק רנו לצד דרו סטארקי והשחקנית ג'וזפין לנגפורד לתפקיד בסרט הקולנוע "The Other Zoey"
חיים אישיים
רנו הודיע באמצעות פוסט באינסטגרם ביוני 2020 שהוא וחברתו אנני מצפים לילד. בתם נולדה ב־15 באוקטובר 2020.
גאורג, דוכס לויכטנברג
גאורג מקסימיליאנוביץ' רומנובסקי, דוכס לויכטנברג השישי (בגרמנית: Georg de Beauharnais; ברוסית: Георгий Максимилианович, 6-й герцог Лейхтенбергский; 29 בפברואר 1852 - 16 במאי 1912), הידוע גם בשם הנסיך גאורגי רומנובסקי או גאורג דה בוארנה, היה דוכס לויכטנברג, וחתנו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו.
ביוגרפיה
גאורג נולד בסנקט פטרבורג ב-29 בפברואר 1852, למקסימיליאן, דוכס לויכטנברג ולמריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ושרלוטה, נסיכת פרוסיה. גאורג ואחיו קיבלו את התארים "נסיכים קיסריים", בשל היותם נכדיו של הצאר. בשנת 1852 מת אביו, ובשנת 1854 התחתנה אמו עם גריגורי אלכסנדרוביץ' סטרוגנוב, ומכיוון שעשתה זאת ללא אישורו של אביה, נאלצה אמו לגלות מחוץ לארצה. גאורג ואחיו שנותרו ברוסיה, גודלו על ידי דודם אלכסנדר השני, קיסר רוסיה.
ב-12 במאי 1879 התחתן גאורג עם תרזה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג, בתם של פטר, דוכס אולדנבורג ותרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג. אחיה הגדול של תרזה, אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג, היה נשוי לאחותו של גאורג אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנבורג מאז 1868. סבה של תרזה התחתן עם יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה, וצאצאיהם גדלו ברוסיה, ובעקבות כך הם הפכו ל"רוסים" לחלוטין, בדומה למשפחתו של גאורג עצמו. וכך, למרות התואר הגרמני שלה, הדוכסית תרז, כמו אביה לפניה, גדלה ברוסיה בילדותה, ונחשבה תמיד לחלק מהמשפחה הקיסרית הרוסית.
שתי נסיכות ממונטנגרו, מיליצה ואנסטסיה, התחנכו במכון סמולני בסנקט פטרבורג תחת חסותה של הקיסרית מריה פיודורובנה. הם נשארו במנזר במשך שנה אחת עד שהחינוך שלהם הושלם, ועד מהרה הפכו לפופולריות מאוד בקרב האצולה הרוסית. שתי הבנות תפסו במהרה את עינו של שני בני משפחת הקיסרות הרוסית: פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וגאורג עצמו.
פרביס אסטופיניאן
פרביס חוסואה אסטופיניאן טנוריו (בספרדית: Pervis Josué Estupiñán Tenorio; נולד ב-21 בינואר 1998 באסמרלדס שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון ובנבחרת אקוודור.
גאורג, דוכס לויכטנברג
ביוגרפיה
ב-16 באפריל 1889 התחתן גאורג עם אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו, שש שנים אחרי מותה של תרזה. הקיסר אלכסנדר השלישי נתן לאנסטסיה לכבוד נישואיה נדוניה ניכרת.
למשפחה הייתה אחוזה קטנה ליד הים השחור, שם בילו את החורף. בעודם שוהים שם בחורף 1905, הם היו עדים למרד על אוניית הקרב פוטיומקין. באביב, המשפחה נשארה בבית שלהם במתחם הארמונות והגנים בפטרהוף לקראת הקיץ הבא כולו.
פרביס אסטופיניאן
קריירת מועדונים
בין השנים 2016–2020 הוא הושאל לגרנדה, אלמריה, מיורקה ואוססונה.
גאורג, דוכס לויכטנברג
ביוגרפיה
הנישואים שלהם נחשבו "סוערים ומתוחים", וב-15 בנובמבר 1906 התגרשו השניים. לאחר מכן נישאה אנסטסיה לניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, נכדו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה (ומצד אמו, אחיינה של אשתו הראשונה של גאורג, תרזה). היא ואחותה התפרסמו בחברה הרוסית כ"סכנה השחורה", כביכול, בגלל ארץ מולדתם של מונטנגרו, בגלל עורם הכהה ובגלל התעניינותם בתורת הנסתר.
פרביס אסטופיניאן
קריירת מועדונים
ב-16 באוגוסט 2022 חתם לחמש שנים בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג. ב-21 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בניצחון 0–2 על וסטהאם יונייטד.
גאורג, דוכס לויכטנברג
ביוגרפיה
בשנת 1901, בין אם בגלל מותם או נישואיהם המורגנטיים של אחיו הבוגרים, הפך גאורג לראש הענף הרוסי של בית בוארנה. בתחילת המאה העשרים, כשהיה עדיין נשוי אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו, נחשב גאורג ליורש אפשרי של אלכסנדר הראשון, מלך סרביה, אולם, אלכסנדר הודח ונרצח בהפיכה צבאית, ופטר הראשון, מלך סרביה עלה לשלטון במקומו.
גאורג ירש אוסף גדול של ציורים, פסלים, ויצירות אמנות אחרות מאביו, שהביא אותם איתו כאשר הוא עבר ממינכן לסנקט פטרבורג להינשא למריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. גאורג מת ב-16 במאי 1912 בפריז, ונקבר במאוזוליאום הגדול במבצר פטרופבלובסקיה בסנקט פטרבורג.
פרביס אסטופיניאן
קריירה בינלאומית
ב-13 באוקטובר 2019 ערך אסטופיניאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בהפסד 1–6 לנבחרת ארנגטינה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת אקוודור בטורניר קופה אמריקה 2021, ונכלל בנבחרת הטורניר.
גאורג, דוכס לויכטנברג
משפחתו
ב-12 במאי 1879 התחתן גאורג עם תרזה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג, בתם של פטר, דוכס אולדנבורג ותרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, ממנה נולד לו בן אחד:
פרביס אסטופיניאן
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
גאורג, דוכס לויכטנברג
משפחתו
ב-28 באוגוסט 1889, התחתן גאורג עם אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו, בתם של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ומילנה ווקוטיץ', ממנו נולדו לה שני ילדים:
לוויטאון
לוויטאון (באנגלית: Levittown) הוא כינוי למספר מתחמי מגורים פרוורים שנבנו בארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה. מתחמים אלו מתאפיינים בצפיפות מגורים נמוכה, בנייה אחידה וזולה ותכנון מוטה מכוניות.
לוויטאון בלונג איילנד שנוסד בשנת 1947, נחשב לפרוור הראשון בארצות הברית שנבנה בקנה מידה רחב. בהתאם לכך, הוא מכונה אבי הפרוורים המודרניים בארצות הברית.
היסטוריה
בשנות העשרים של המאה ה-20, ארצות הברית החלה לתכנן מחדש את עריה בהתאם לצמיחה הגוברת בשימוש במכוניות. צמיחה זו, אשר הובילה לסלילת רשת של כבישים מהירים, השפיעה בעיקר על אזורים מטרופוליניים שנכללו במערכת הכבישים המהירים. באזורים אלו, החל תהליך פרוור המוני, שנעצר בימי השפל הכלכלי ולאחר מכן בעקבות מלחמת העולם השנייה.
חוקרים רבים מתארים כי הסיבה להצלחה המסחררת של מתחמי לוויטאון נעוצה בחלום האמריקאי: בית צמוד קרקע, מכונית גדולה, שני ילדים, חיית מחמד, משרה נוחה, פנאי וספורט. משפחת לוויט שכנעה קונים רבים, לרבות חיילים משוחררים, כי המגורים במתחם הינם אידיאליים.
מחלוקות וגזענות
החברה בבעלות משפחת לוויט נהגה להטמיע סעיפים גזעניים בהסכמי הדיור במתחמיה. סעיף 25 של הסכם הדיור למשל, אסר על הימצאות בתים בשימוש למגורים עבור גזעים שאינם הגזע הלבן. סעיף זה נפסל בתוך שנה, על ידי בית המשפט העליון, בטענה שהנחיות המפלות גזעים מפרות את התיקון ה-14 לחוקה האמריקאית.
באוגוסט 1957, עברה משפחת מאיירס למתחם לוויטאון. בתוך שעות בודדות מהגעתה של המשפחה, מאות אנשים התקבצו על מנת למחות על בואה, על בסיס היותם בעלי צבע עור כהה בלבד. מחאה זו לצד רבות, גררה למשבר שכונה "משבר לוויטאון" ברחבי העולם.
כיום, מתחם לוויטאון בפנסילבניה מונה 90% בני אדם לבנים.
יורולוט
יורו-לוט (EuroLOT) הייתה חברת תעופה פולנית שהפעילה טיסות שכר וטיסות ליעדים קרובים, מבסיסיה בוורשה, קרקוב וגדנסק.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא יורולוט באתר Airliners.net
ירון קמחי
ירון קמחי (נולד ב-1960) הוא מומחה לניהול אזורי תעשייה, שכיהן כראש מועצה במועצה המקומית התעשייתית מגדל תפן, מה-2 ביולי 2005 עד 2011.
קריירה
קמחי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במינהל עסקים, מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא כיהן במשך שבע שנים כמנכ"ל התאחדות התעשיינים בירושלים. בהמשך ניהל את חברת פרסיס השקעות, שהתמחתה בהשקעות בחברות הזנק בתחומי הציוד הרפואי ומיקרו-אלקטרוניקה. הוא היה מנהל אזורי התעשייה בהר חוצבים, בעטרות ובהרטוב. הוא היה גם חבר מליאה וחבר הנהלה במועצה האזורית מטה יהודה.
מאז תום כהונתו בתפן, עוסק קמחי בפיתוח כלכלי ברשויות מקומיות, במגזר הכללי, החרדי הערבי וזאת במסגרת חברת מ.י.קמחי בע"מ. החברה מובילה תכנון, הקמה וניהול של אזורי תעשייה/תעסוקה, הכנת פרוגראמות לפיתוח כלכלי, ויזום, ליווי וניהול פרויקטים של בניית מפעלי תעשייה ומתקני תשתית.
קמחי הוא נשוי, אב לארבעה ומתגורר בצור הדסה.
ארנסט פון ריכל
ארנסט פון ריכל (בגרמנית: Ernst von Rüchel; 21 ביולי 1754 – 14 בינואר 1823), היה גנרל פרוסי שפיקד על כוחות פרוסיים במהלך המלחמות הנפוליאוניות, אולם נחל מפלה בולטת בקרב ינה-אאורשטדט.
ביוגרפיה
פון ריכל נולד ב-21 ביולי 1754 בציצנף, שהייתה חלק מממלכת פרוסיה, לאדם גאורג פון ריכל שהיה קצין פרוסי, ולאגנס אוגוסטה הדוויג לבית פון שנל.
בשנת 1770 הצטרף ארנסט לצבא הפרוסי, ובשנת 1774 הוסמך כלוטננט ברגימנט הרגלים ה-27. בשנת 1777 מונה פון ריכל לשליש הרגימנט, ובתפקיד זה שימש במהלך מלחמת הירושה הבווארית. בשנת 1782 הוצב פון ריכל תחת חסותו של גנרל פרידריך כריסטוף פון זאלדרן במטהו של פרידריך הגדול, ובתפקיד זה העביר כמה רפורמות חשובות בצבא.
בתקופת מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה איבטח פון ריכל את נסיגת הצבא בשנת 1792 בשמפאן, והוביל את ההסתערות לעבר פרנקפורט. במהלך המצור של מיינץ פיקד על כוח מעורב תחת פיקודם של היינריך פון קלייסט ופרידריך כריסטיאן לאוקהארד, ובמהלך המצור על לנדאו אף היה מפקד הכוח הפרוסי באופן זמני. לאחר מכן התקדם פון ריכל בסולם הדרגות בצבא, ויחד עם חבירו גבהרד לברכט פון בליכר נחשב לאחד הטובים ממפקדי הצבא הפרוסי. בהמשך מילא פון ריכל תפקידים דיפלומטיים במנהיים, קאסל ודרמשטאדט, ולאחר מכן אף שירת בסנקט פטרבורג בחצר אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. לאחר שלום בזל בשנת 1795 הכין פון ריכלתוכניות להקמת צי מלחמתי, ובשנת 1797 מונה על ידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה למפקד האקדמיות הצבאיות בצבא הפרוסי.
בשנת 1806 מונה פון ריכל למפקד אחד הכוחות שיועדו להילחם בנפוליאון, והוצב עמו בין ינה לויימאר. ב-14 באוקטובר הותקף כוחו של פרידריך לודוויג, נסיך הוהנלוהה-אינגלפינגן בינה על ידי הצרפתים, אולם הנסיך הוהנלוהה פנה לפון ריכל בבקשת עזרה מאוחר מדי, ובשל כך לא הצליח פון ריכל לשנות את תמונת הקרב, והצבא הפרוסי נחל מפלה כבדה בקרב ינה-אאורשטדט. לאחר הקרב נמלט פון ריכל לשטטין ומשם לקניגסברג, שם מונה לתפקיד המושל הכללי. פון ריכל טיפח יחסים קרובים עם המלכה לואיזה, והיה ממונה על הקמת ה"פרייקור". בשנת 1813 עם פרוץ המערכה בגרמניה כחלק מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ביקש פון ריכל מפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה לקבל תפקיד פיקודי, אולם המלך סירב לתת לו כל תפקיד בצבא.
פון ריכל התגורר בפומרניה, ובשנת 1819 היה ממקימי המוזאון הלאומי בברלין, וב-14 בינואר 1823 מת בביתו בהזלאו.
משפחתו
בשנת 1786 התחתן פון ריכל עם קרולינה הנרייטה פון ארנשטדט, בתם של כריסטיאן היינריך וילהלם פון ארנשטדט, שהיה אוברסט פרוסי ושרתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, והברונית אלברטינה הנרייטה קרולינה פון גוידר לבית רבנשטיינר, אולם אשתו מתה רק שמונה ימים לאחר חתונתה. לאחר מותה ללא עת, התחתן פון ריכל בשנת 1788 עם פיליפינה יוהנה אליזבת פון ארנסטהאוזן, בתו של ויקטור טוביאס ארנסט פון ארנסטהאוזן ויוהנה אמליה ברייטשפראך. מנישואים אלו נולדו לו שתי בנות:
רצח אבי ואביטל ולנסקי
רצח אבי ואביטל ולנסקי הוא פיגוע ירי וטרור פלסטיני שאירע ב-5 באוגוסט 2002, כ"ז באב ה'תשס"ב, בכביש 60 בפאתי הכפר לובאן א-שרקיה שבשומרון, בו נרצחו בני הזוג אברהם ואביטל ולנסקי, ואחד מבניהם נפצע.
רקע
יום ה-4 באוגוסט 2002, יום קודם לרצח, היה רווי פיגועי רצח שיזמו מחבלים פלסטינים: הפיגוע בקו 361 בצומת מירון (2002) בו נרצחו תשעה ועשרות נפצעו, פיגוע ירי בשער שכם בירושלים בו נרצחו המאבטח אמיתי יקותיאל ועובר האורח נזיל עוויסאת, פיגוע ירי בין אבני חפץ לענב בו נפצע חייל באורח קשה ושניים קל, פיגוע מטען חבלה בין בית אל לדולב בו נפצעו שלושה חיילים באורח קשה ואחד קל, ועוד. כן נפצעו שלושה חיילים במהלך לחימה בקסבה של שכם.
הפיגוע
בליל כ"ז באב ה'תשס"ב, ה-5 באוגוסט 2002, בלילה שבין יום ראשון לשני סמוך לאחר חצות, נסעו בני הזוג אבי ואביטל ולנסקי בכביש 60, בדרכם מבית הורי אביטל במושב תקומה אל ביתם ביישוב עלי. במושב האחורי של מכוניתם ישבו שני ילדיהם הקטנים, יגאל שהיה אז בן שלוש, ונדב שהיה אז בן שמונה חודשים. אביטל הייתה בחודש השישי להיריונה.
סמוך לשעה 00:40 הגיעו בני המשפחה אל פאתי הכפר הערבי לובאן א-שרקיה הסמוך לכביש 60. שם, במרחק כשישה מטרים סמוך לכביש, ארבה חוליית מחבלים פלסטינים למכוניות בהן נוסעים יהודים. המחבלים הרוצחים פתחו לעבר הרכב באש באמצעות שני כלי נשק מסוג AK-47 (קלשניקוב) והרגו במקום את שני ההורים אבי ואביטל. שלושה קליעים חדרו לגופו של הילד יגאל ופצעו אותו. רכב צה"לי עבר במקום מיד לאחר מכן וכשהגיע ברחו הרוצחים מהמקום באמצעות מכונית. צוותי חילוץ שהגיעו למקום טיפלו בילד הפצוע ופינו אותו בג'יפ צבאי ובאמבולנס לבית החולים הדסה עין כרם.
אברהם יצחק ולנסקי, בן 29, היה בוגר תלמוד תורה מורשה, אברך בישיבת הר המור וסטודנט, וכן קצין בחיל השריון במילואים. הוא בנו של הרב עודד ולנסקי, וצאצא של הרב אברהם שלמה זלמן צורף, האדם הראשון שהוכר כחלל פעולות איבה. אביטל יוכבד ולנסקי (לבית למפרט) הייתה מורה ביישובים עלי ושילה. בני הזוג היו ממקימי "שכונת היובל" ביישוב עלי.
חוליית המחבלים
שלושת הרוצחים, חברי חוליית תנזים של ארגון הטרור פת"ח הפועל תחת הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) אשר הוקמה ביולי 2002, הם הייתם קאק, בלאל פתאח ואחמד מאדי. השניים האחרונים ביצעו את הירי. בתקופה שקדמה לרצח ביצעו השלושה כמה פיגועי ירי באזור. אחד מחברי החוליה ירה לעבר חיילי צה"ל בגבעת האנטנה סמוך לאריאל, אולם כשל.
לאחר הפיגוע
במהלך היום שלאחר הפיגוע הובאו למנוחות הנרצחים. הלוייתם החלה בישיבת הר המור בירושלים, בה למד אברהם ולנסקי ובה מלמד אביו הרב עודד ולנסקי, ונחתמה בבית העלמין הר המנוחות. בין המספידים בלויה היה השר נתן שרנסקי, הראשון לציון הרב אליהו בקשי דורון, הרב הצבאי הראשי ישראל וייס, הרב מרדכי שטרנברג ועוד. בני המשפחה ביקשו לקבור את הנרצחים בבית עלמין צבאי, אולם הבקשה נדחתה. בשנים שלאחר מכן גדלו שני הילדים בבית סבם וסבתם, הורי אמם.
לאחר הפיגוע הפיצו שלושת אנשי החוליה כרוזים בהם קיבלו אחריות לירי מטעם גדודי חללי אל-אקצא של ארגון הטרור פת"ח. זמן קצר לאחר הפיגוע נעצרו שלושת הרוצחים המחבלים באזור הכפר לובן א-שרקייה, כשהם נערכים לבצע פיגוע ירי נוסף. באוקטובר 2002 הרס צה"ל את בית המחבל הרוצח בעיירה סלפית. באוגוסט 2003 גזר בית המשפט הצבאי יהודה שבמחנה עופר שני מאסרי עולם ועוד 25 שנות מאסר על חברי החוליה. באפריל 2003 נידונו למאסרי עולם גם אחמד אסלים וחוסאם חלבי, אשר היו אף הם חברי החוליה.
הנצחה
לזכרם של בני הזוג ולנסקי הוקם בית הכנסת "אהל אב"יטל" בשכונת היובל ביישוב עלי בו התגוררו, "ספריית אב"יטל" בבית ספר מקומי, ובניין במכללת חמדת הדרום. כמו כן בית הכנסת במושב תקומה נקרא אף הוא "אהל אב"יטל" על שמם.
במקום הפיגוע בכביש 60 הוקמה אנדרטה לזכר בני הזוג.
רוזה פלטסון
רוזה פאולינה פלטסון (באנגלית: Rose Pauline Peltesohn; 16 במאי 1913, ברלין, גרמניה – 21 במרץ 1998, כפר סבא, ישראל) הייתה מתמטיקאית יהודייה-גרמנייה, שפעלה בתחום הקומבינטוריקה.
ביוגרפיה
רוזה פלטסון הייתה בתו של לודוויג פלטסון, רופא (1882–1937), ושל צילי קארו. לאחר סיום לימודיה התיכוניים ב-1931, למדה באוניברסיטת ברלין וקיבלה תואר דוקטור (Ph.D.) במתמטיקה בשנת 1936, בהנחיית ישי שור (Issai Schur) ובנושא פתרון לבעיית הטורניר עם שלושה שחקנים (Das Turnierproblem für Spiele zu je dreien). עבודתה זו הוערכה כ"עבודה טובה מאוד" (Opus valde laudabile).
נוכח מצבם המחמיר והולך של היהודים בגרמניה ומתוך השתייכותה לעם היהודי, היגרה רוזה ב-1938 לארץ ישראל דרך איטליה. בשנים 1939 - 1942 עבדה בבנק ומאוחר יותר כמזכירה לעורך דין וכמתורגמנית בתל אביב. היא נישאה לבן-דודה, עו"ד גרהרד פלטסון (Gerhard Peltesohn, 1965 - 1909). לשניים נולדו שתי בנות, רות (ב-1940) ויהודית (ב-1943).
הפתרון לבעיית השונות של הפטר
דוגמה לחלוקה כזו עבור v=13 היא: (1,3,4) (עם ) ו- (2,5,6) (עם ).
אבולישניזם
אַבּוֹלִישֵׁנִיזְם (Abolitionism), המכונה לעיתים גם התנועה לשחרור בעלי חיים, היא תנועה חברתית הדוגלת במימוש זכויות בעלי חיים באמצעות שלילת כל שימוש בבעלי חיים על ידי בני אדם, מתוך השקפה לפיה לכל היצורים החיים, בני אדם ובעלי חיים כאחד, יש זכות יסוד והיא: הזכות שלא להתייחס אליהם כאל רכוש של אחרים. בין הדוברים הבולטים של תפישה זו הם גארי פרנציון, פרופסור למשפטים באוניברסיטת ראטגרס, והפילוסוף האמריקאי טום ריגן.
שם התנועה לקוח משמה האנגלי של התנועה לביטול העבדות, שתבעה לשים קץ לבעלות האדם על בני אדם אחרים. האבולישניזם מתנגדת לרווחת בעלי חיים בטענה שגישה זו מעגנת את זכות הקניין על בעלי חיים במקום להתנגד לה. ביטוי לכך הוא בדבריו של ריגן: מטרת הדוגלים באבולישניזם היא ליצור שינוי בתפישה המוסרית והמשפטית המקובלת, שתגרום לשינוי המעמד המשפטי של בעלי חיים, והם לא ייחשבו יותר כחפצים שאפשר לרכוש אותם ולהשתמש בהם.
עיקרי האבולישניזם
פעילי האבולישניזם קוראים לאתגר את התפישה המקובלת לפיה בעלי חיים מיועדים לשימוש ולניצול, על ידי קידום טבעונות ופתיחת דיון חברתי רחב בנושא זכויות בעלי החיים.
התנועה קבעה לעצמה שישה עקרונות יסוד:
פרנציון טוען שארגונים כמו "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים", הדואגים לזכויות בעלי החיים אך גם לרווחת בעלי חיים, גורמים לציבור הרחב להרגיש בנוח עם התפישה לפיה בעלי החיים הם רכוש המיועד לניצול. לטענתו אין הבדל גדול בין ארגונים אלה לארגונים ותיקים, כמו עמותות צער בעלי חיים, שמטרתן העיקרית היא מניעת צער וסבל מבעלי חיים אך אינן מעוניינות בשחרורם.
יש הטוענים כי אין סתירה לוגית או מעשית בין שתי הגישות. תומכי גישת ה"רווחה" רואים את פעולותיהם כצעדים הדרגתיים למען אותה מטרה, אשר תושג בטווח הארוך, בזמן שבטווח הקצר הם מתמקדים בהפחתת הסבל של בעלי חיים, מטרה שלרוב הציבור קל יותר להזדהות איתה.
בישראל, תנועת שב"י אימצה את עקרונות התנועה לשחרור בעלי חיים, ופועלת באופן דומה.
קרל ציגלר
קרל ולדמר ציגלר (בצ'כית: Karl Waldemar Ziegler; 26 בנובמבר 1898 – 12 באוגוסט 1973) היה כימאי גרמני, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1963 ביחד עם ג'וליו נטה "על גילויים הקשורים לפולימרים כבדים".
ביוגרפיה
קרל ציגלר נולד ב-26 בנובמבר 1898 בסמוך לעיר קאסל. בצעירותו התפרסם מאוד בשל הצלחתו בלימודים ואף הוצג לזוכה פרס נובל אמיל אדולף פון ברינג. לימודיו האקדמיים נקטעו בשל שגויס לצבא בזמן מלחמת העולם הראשונה. בסופו של דבר, ציגלר הפך לדוקטור בשנת 1920 והחל להרצות באוניברסיטת פרנקפורט. בשנת 1926 הפך לפרופסור באוניברסיטת היידלברג, שם בילה את עשר השנים הבאות בחקר כימיה אורגנית. במהלך שנות ה-30 ציגלר תרם מכישרונו המקצועי לאס אס, ואף עוטר בשל כך.
נפטר ב-12 באוגוסט 1973 במילהיים על הרוהר.
ג'וזף בקלר
ג'וזף בקלר (באנגלית: Joseph Backler; 24 במאי 1813 – 22 באוקטובר 1895) היה צייר אוסטרלי יליד אנגליה. הועבר לאוסטרליה כפושע מגורש בשנת 1832 שיצא לחופשי לאחר 10 שנים. היה פעיל כצייר בין השנים 1842 עד 1880.
ראשית חייו
ג'וזף בקלר, בנם של ג'וזף וג'יין בקלר, נולד בלונדון בשנת 1813. אביו היה גם צייר ובקלר למד אצלו במשך זמן מה. בנעוריו המאוחרים היה פושע, ולאחר משפטו בשלוש סעיפי זיוף והעברת צ'קים מזויפים ב-30 ביוני 1831, הוא הורשע ונידון למוות. גזר הדין הוסב לגירוש לכל החיים.
החיים באוסטרליה
בקלר הגיע לסידני על סיפונה של אוניית מגורשים "פורטלנד" ב-25 במאי 1832. תוך שנה הוא נשלח להסדר העונשין בפורט מקווארי כעונש על פשעים נוספים שביצע במושבה. הוא בילה תשע שנים בפורט מקווארי, במהלכן הוא קיבל עונש נוסף על התנהגות לא ראויה אך גם הייתה לו הזדמנות לצייר לפחות שישה ציורי נוף של פורט מקווארי. בקלר השיג תעודת שחרור בשנת 1842 וזמן קצר לאחר מכן התחתן עם מרגרט מגנר.
בשנת 1882 חזר בקלר לסידני, שם עבד כצייר פורטרטים וביסס את עבודתו על צילום. הוא נפטר באוקטובר 1895 ונקבר בבית העלמין בווברלי. הוא הותיר אחריו את אשתו השנייה שרה.
ציור
דיוקנאותיו של בקלר היו כולם בצבע שמן. סגנון הקומפוזיציה שלו, היה בהתמקדות בפירוט ותיאור ריאליסטי של מצויריו הוא חייב את מקור השראתו בז'אנר הפורח של דיוקנאות אנגליות פרובינציאליות. דיוקנאותיו של בקלר דומים בסגנונם לסוגי הדיוקנאות שמשפחות דומות במעמד חברתי זהה באנגליה - מעמד הפועלים המצליח או מעמד הביניים הנמוך - היו יכולות להזמין מציירי פורטרטים אנגלים מקומיים.
הוא לא היה מעורב במיוחד בעולם האמנות בסידני.
רפאל ליאו
רפאל אלשנדרה קונסיסאו לְיָאוּ (בפורטוגזית: Rafael Alexandre Conceição Leão, נהגה: [ʁafaˈɛɫ ˈljɐ̃w̃]; נולד ב-10 ביוני 1999) הוא כדורגלן פורטוגזי ממוצא אנגולי המשחק בעמדת הקיצוני שמאלי במועדון הכדורגל מילאן מהסרייה א' ובנבחרת פורטוגל.
ספורטינג ליסבון
ליאו נולד בעיר אלמדה הסמוכה לליסבון בירת פורטוגל, ובגיל תשע הצטרף למחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון, לאחר תקופה קצרה במחלקת הנוער שלה מועדון הכדורגל אמורה. ב-21 במאי 2017, ערך ליאו את הופעת הבכורה שלו בבוגרים כשנכנס כמחליף במשחקה של קבוצת המילואים של ספורטינג ליסבון נגד קבוצת המילואים של בראגה ואף כבש את השער היחיד לטובת ליסבון במשחק שנגמר בתוצאה 1-1.
תחת הדרכתו של המאמן ז'ורז'ה ז'זוש קיבל ליאו את ההזדמנות הראשונה שלו בקבוצה הראשונה. כשאת הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, ערך ליאו ב-11 בפברואר 2018, כשעלה כמחליף בניצחון הביתי 2–0 על פארנסה. ב-2 במרץ באותה שנה, כבש ליאו את שער הבכורה שלו בליגה הבכירה כשכבש שער שוויון מספר דקות לאחר שעלה כמחליף בהפסד החוץ 1–2 לפורטו, תוך שהוא הופך לכובש הצעיר ביותר של ספורטינג נגד אותה היריבה.
ב־14 ביוני 2018 התיר ליאו באופן חד צדדי את חוזהו בספורטינג, לאחר תקרית בה הותקפו שחקנים ואנשי צוות של המועדון על ידי אוהדים במהלך אימון.
ליל
ב־8 באוגוסט 2018 הצטרף ליאו למועדון הכדורגל הצרפתי ליל מהליג 1 הליגה הבכירה בצרפת בהעברה חופשית וחתם על חוזה לחמש שנים. את שערו הראשון בליג 1 כבש ליאו כבר בהופעתו השנייה במועדון, בניצחון הביתי 1–0 של ליל על קן. ובמהלך העונה הרשים ליאו סקאוטים מרחבי אירופה כשכבש שמונה שערים ב-24 הופעות.
מילאן
לאחר עונה אחת בלבד ב-1 באוגוסט 2019 חתם ליאו על חוזה ל-5 שנים בשורות מילאן מהסרייה א' הליגה האיטלקית הבכירה, כשזאת שילמה עבורו סכום מוערך של 30 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ליאו כעבור 24 יום, כשעלה כמחליף בהפסד החוץ 0–1 של מילאן לאודינזה. ואת שער הבכורה שלו בליגה הוא כבש רק ב-29 בספטמבר בהפסדה הביתי של מילאן 1–3 לפיורנטינה. לקראת סיום העונה לאחר החזרה מהפגרה שכפתה מגפת הקורונה על הליגה האיטלקית, היה ליאו בין הבולטים בשורות מילאן שלא הפסידה עד לסיום העונה. בעונת 2021/2022 בה זכתה מילאן באליפות זכה ליאו בפרס השחקן המצטיין של הסרייה א', תוך שהוא כובש 11 שערי ליגה. את עונת 22/23 סיים עם 15 שערים ו-15 בישולים בכל המסגרות.
קריירה בינלאומית
ליאו הופיע בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל החל מהנבחרת עד גיל 16 ועד הנבחרת עד גיל 21. באוקטובר 2021 זכה לזימון ראשון לנבחרת הבוגרת. ב-9 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בבוגרת בניצחון 3–0 על במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022 בו כבש שני שערים.
מועדונים
מעודכן ל-23 באפריל 2023
נבחרת
מעודכן ל-26 במרץ 2023
קבוצתיים
ספורטינג ליסבון
גביע הליגה: 2017/2018
מילאן
נבחרת הונגריה בכדורמים
נבחרת הונגריה בכדורמים מייצגת את הונגריה בתחרויות כדורמים בינלאומיות. זוהי הנבחרת המצליחה ביותר בהיסטוריה: היא זכתה 9 פעמים בטורניר האולימפי, 3 פעמים באליפות העולם, 12 פעמים באליפות אירופה, פעמיים בליגת הכדורמים העולמית ושלוש פעמים בגביע העולם בכדורמים.
במשחקים האולימפיים
נבחרת הונגריה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת סטוקהולם (1912), אך הודחה בידי נבחרת אוסטריה בסיבוב הראשון. ההישג המשמעותי הראשון שלה הגיע באולימפיאדת אמסטרדם (1928), כשזכתה במדליית הכסף, לאחר הפסד לנבחרת גרמניה במשחק הגמר. מאז התבססה הונגריה כמעצמה בענף, ובכל אחת מ-12 האולימפיאדות שנערכו מאז ועד אולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה הונגריה במדליה אולימפית, כאשר בשישה מהטורנירים הייתה זו מדליית זהב: 1932, 1936, 1952, 1956, 1964 ו-1976.
באולימפיאדת מלבורן (1956) נטלה הנבחרת חלק באחד ממשחקי הכדורמים המפורסמים ביותר. המשחקים נערכו בצל הפלישה הסובייטית להונגריה, שהביאה לדיכויו של המרד ההונגרי. שלוש מדינות בחרו להחרים את המשחקים כמחאה על כך - הולנד, ספרד ושווייץ. הונגריה עצמה נטלה חלק במשחקים, ותחת הרושם של העימות הצבאי בינה לבין ברית המועצות, נערך גם משחק כדורמים בין נבחרות שתי המדינות, שהפך להיות אלים במיוחד. המשחק זכה לכינוי "משחק הדם במים", לאחר שכוכב נבחרת הונגריה ארווין זאדור יצא מהבריכה כשהוא מדמם בעקבות אגרוף שקיבל מוולנטין פרוקופייב. בדקות הסיום נאלצה המשטרה המקומית לפנות את הקהל המשולהב, מחשש לתגרה המונית. הונגריה ניצחה במשחק 0-4, ולאחר שבמשחק הבא גברה גם על נבחרת יוגוסלביה, זכתה בתואר האולימפי.
לאחר 12 זכיות רצופות במדליות אולימפיות, נעדרה הונגריה מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ברית המועצות על המשחקים. בשלוש האולימפיאדות שלאחר מכן לא הצליחה לזכות במדליות, אך רשמה הישגים נאים כשסיימה בין המקום הרביעי למקום השישי. מאז אולימפיאדת סידני (2000) זכתה הונגריה במדליית הזהב בכל שלושת הטורנירים האולימפיים.
אליפויות העולם
נבחרת הונגריה השתתפה בכל 17 אליפויות העולם שנערכו, מאז האליפות הראשונה שנערכה בבלגרד ב-1973. היא זכתה 3 פעמים במקום הראשון, 7 פעמים במקום השני, פעם אחת במקום השלישי, פעם אחת במקום הרביעי, ושלוש פעמים במקום החמישי.
אליפויות אירופה
נבחרת הונגריה השתתפה ב-29 מתוך 30 אליפויות אירופה שנערכו, ונעדרה רק מהאליפות שנערכה באוסטריה ב-1950. היא זכתה ב-12 מהן (יותר מכל נבחרת אחרת), 5 פעמים סיימה במקום השני, 5 פעמים במקום השלישי, פעמיים במקום הרביעי ו-4 פעמים במקום החמישי. הונגריה גם אירחה את האליפות 3 פעמים: האליפות הראשונה ב-1926 (בה ניצחה), ב-1958 וב-2001.
מקום ראשון: 1926, 1927, 1931, 1934, 1938, 1954, 1958, 1962, 1974, 1977, 1997, 1999. מקום שני: 1970, 1983, 1993, 1995, 2006, 2014. מקום שלישי: 1981, 2001, 2003, 2008, 2012, 2016.
טורנירים נוספים
הונגריה השתתפה חמש פעמים בטורניר ליגת הכדורמים העולמית. ב-2003 וב-2004 זכתה במדליית הזהב, ב-2005 וב-2007 במדליית הכסף וב-2002 במדליית הארד.
בטורניר גביע העולם השתתפה הונגריה 11 פעמים. 3 פעמים זכתה במדליית הזהב (1979, 1995 ו-1999), 3 פעמים במדליית הכסף (1993, 2002 והטורניר שאירחה ב-2006) ופעמיים במדליית הארד (1989 ו-1997). כן סיימה פעם אחת במקום הרביעי (1991), פעם אחת במקום השישי (1981) ופעם אחת במקום השביעי (1983). 3 פעמים נעדרה מהטורניר (1985, 1987 ו-2010).
זהרני
נהר זהרני (בערבית: نهر الزهراني; בתעתיק מדויק: נהר אלזהראני) הוא נהר בדרום לבנון. הנהר זורם מג'בל ריחן וג'בל סאפי שבנפת ג'זין וזורם בהמשכו מערבה, בחלקה הדרומי של נפת א-נבטיה ונשפך לים התיכון מדרום לצידון. גודל אגן הניקוז של הנהר הוא 106 קילומטר רבוע.
בדומה למהלך הנחלים האחרים בדרום לבנון, כמו האוואלי והליטני, גם בזהרני קיים עיקול חד של הנחל (המכונה "ברך") שבו משתנה מהלך הנחל מכיוון זרימה צפון-דרום לכיוון זרימה מזרח-מערב. ברך הזהרני נמצאת מדרום לכפר ערב סלים. חלקו העילי של הנחל נקרא גם קוואדי אל אחדר. מקורות הנהר הגבוהים ביותר נמצאים בגובה של 1,418 מטר מעל פני הים. הנביעה העיקרית במקור הנהר היא של מעין נבעה א-טאסה, שנמצא מדרום ללואייזה, מצפון מזרח לג'רג'וע ומצפון לסוג'וד.
אורך הנהר מערב סלים ועד שפך הנהר הוא 25 קילומטר ועל פי נתונים מ-1982, ספיקת המים שלו הייתה 38 מיליון מטר מעוקב בשנה. על פי תצפיות מאוחרות יותר, ירדה ספיקת המים של הנהר בעשור שהחל ב-1991 מכ-25 ממ"ק לכ-2 ממ"ק בשנה ב-2001. בחודשי הקיץ, מיוני ועד נובמבר אין זרימת מים בנהר. שיא הספיקה בנהר הוא בחודש פברואר ומגיע ל-10 מטר מעוקב בשנייה.
מסוף הנפט בשפך הזהרני
בין שפך נהר סיניק המצוי בגבולה הדרומי של העיר צידון ובין שפך הזהרני, כ-8 קילומטר דרומית לצידון, נפתח בדצמבר 1950 מסוף הנפט של צינור הנפט הטרנס-ערבי (טפליין). המסוף כלל חוות מכלים גדולה, בית זיקוק וארבעה מזחים של צינורות נפט להטענת מכליות נפט. המסוף הפסיק לתפקד כתחנה הסופית של צינור הנפט ב-1990. לאחר מכן הפך לנמל יבוא נפט של לבנון.
SOS (שיר של אינדילה)
SOS (בעברית: תצילו אותי, מעוצב: S.O.S) הוא הסינגל השלישי של הזמרת-יוצרת הצרפתייה אינדילה מתוך אלבומה הראשון, Mini World. השיר יצא לאור ב-19 במאי 2014. לאחר שהוציאה אינדילה את הסינגל המלא, היא הוציאה גרסת רמיקס של דיג'יי צרפתי בשם פאר פלורה. גרסת הרמיקס זכתה להצלחה נאה והתמונה שהועלתה לערוץ ה-Vevo שלה צברה למעלה מ-10 מיליון צפיות. הסינגל הרגיל זכה להצלחה רבה ברחבי העולם ובמהרה הפך לסינגל השני המצליח ביותר של אינדילה כשקודמו הוא להיטה הגדול, "Dernière danse". בשיאו הצליח השיר להיכנס למקום ה-8 במצעד הצרפתי, ובכך הוא הפך לסינגל השני המצליח ביותר של אינדילה במצעד זה. הסינגל הצליח להיכנס למצעדים נוספים רבים כגון; שווייץ, ולוניה וכולי.