cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סונאטה לפסנתר מס' 8 של מוצרט
מבנה
הפרק השני נכתב בסולם פה מז'ור. הוא הרבה יותר איטי ורגוע מהפרק הראשון, במשקל משולש של שלושה רבעים. הפרק לירי מאוד, ומשרה תחושת נועם ורוגע, על אף כמה חלקים וירטואוזים מעט. לאחר החזרה על הפתיחה, הפרק עובר אל החלק השני, שבו משולבים קטעי מינור קולחים, ומנגינות ליריות קודרות. לאחר מכן יש מעבר ארוך על החומרים המלודיים, ואחריו חזרה בפיאניסימו על תחילת הפרק, עד לסיומו באקורד פורטה.
הפרק השלישי מהיר וקולח. בסולם הדומיננטה של היצירה - לה מינור, ובמשקל שני רבעים. הנושא הראשי קודר מעט והקצב שלו חוזר כמעט לאורך כל הפרק, ונותן תחושה של חן ותואם. לאחר פיתוח קל, הפרק עובר אל סולם לה מז'ור. שם יש אתנחתה מן המקצב המהיר והפרק נשמע יותר ואינטנסיבי וממוקד. לאחר מכן חוזר הנושא הראשי בלה מינור אך הפעם עם פיתוח קל, והוא נשמע הרבה יותר דרמטי מן הפעם הראשונה. לאחר מכן עוברים אל הקודה בפיאנו, ולפתע מופיעה סדרה של אקורדים ואוקטבות מהירות בלה מינור, והיצירה מגיעה אל סיומה.
נגינת היצירה אורכת בממוצע כ-22 דקות.
קוברה חוטמנית
מאפיינים
אורכה של הקוברה 1.2-1.8 מ' בממוצע ועד 2.5 מ'. היא בעלת צבע אפור, חום ואף כחול והבטן צהובה. על הגרון ישנם פסים שחורים-צהובים והראש מעוגל. עם זאת החוטם של הקוברה יותר רחב מקוברות אחרות, מה שנתן לה את שמה.
ביום היא חיה במאורות באדמה או בקן של טרמיטים והצעירים מתרחקים מהבוגרים שיכולים לאכול אותם, ולכן יוצאים לפעילות ביום. בעת סכנה הקוברה יכולה להתרומם לגובה של 0.5 מ' ולפרוש רצועות עור גדולות משני צידי הצוואר. ההכשה שלה מהירה ביותר והיא עשויה לגרום למוות תוך שעה אם לא תינתן לנשוך עזרה.
הקוברה משתמשת בארס בעיקר בשביל להרוג את טרפה הכולל יונקים קטנים, עופות, זוחלים כולל נחשים קטנים יותר (בעיקר מהמין ביטיס מתנפח) ודוחיים. היא אינה בוחלת גם בקניבליות. היא עצמה עלולה להיטרף על ידי דורסים שונים כמו החיוויאי ונחשים גדולים יותר.
יארדאנהאזה
יארדאנהאזה (בהונגרית: Járdánháza) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית יארדאנהאזה נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,821 תושבים בשנת 1990 עד 1,749 תושבים בשנת 2020.
יהודי יארדנהאזה
בכפר חיו מעט יהודים ובמקום יש בית קברות יהודי. תושבים יהודיים מהכפר נרצחו בשואה ומונצחים באנדרטה באוזד.
ליאון קרול
ליאון קרול, באנגלית: Leon Kroll (6 בדצמבר 1884 - 25 באוקטובר 1974) היה צייר וליטוגרף אמריקאי. אמן פיגורטיבי שתואר על ידי מגזין Life כדיקן ציירי העירום בארצות הברית, הוא גם היה צייר נוף וגם הפיק כמות יוצאת דופן של קומפוזיציות טבע דומם. האמנות הציבורית שלו כוללת ציורי קיר עבור בניין משרד המשפטים בוושינגטון הבירה. הוא יצר את הפסיפס היחיד שלו לתקרת הקפלה בבית הקברות האמריקאי והאנדרטה בנורמנדי.
ביוגרפיה
ליאון קרול נולד למשפחה מוזיקלית בשדרה השנייה התחתית בניו יורק. אביו היה כנר, ובן דודו היה המלחין ויליאם קרול. הוא למד בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק אצל ג'ון הנרי טוואצ'מן ​​ובאקדמיה ז'וליאן בפריז עם ז'אן פול לורן בסוף המאה ה-19.
בשנים 1911 ו-1912, הוא הציג בתערוכה הקבוצתית של "העצמאים" שיזם רוברט אנרי במועדון מקדוול בניו יורק. "זו הייתה קבוצה שבחרה בעצמה: היית צריך להיבחר על ידי עשרת האחרים. הופר היה בה ויוג'ין ספיצ'ר, ג'ון סלואן וכן רוברט אנרי, וילאם גלקנס וג'ורג' לוקס - זו הייתה קבוצה מרשימה של האמנים הטובים ביותר", אמר קרול.
בנוסף לעבודתו, קרול לימד בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק ובבית הספר של האקדמיה הלאומית לעיצוב, שם הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו ב-1910, נבחר כשותף ב-1920 וכאיש אקדמיה מן המניין ב-1927. קרול גם לימד פרסום ועיצוב כרזות בקופר יוניון בין השנים 1926–1930. בשנת 1930, הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות. הוא זכה גם בתואר של לגיון הכבוד בשנת 1950. קרול מת בגלוסטר, מסצ'וסטס בגיל 89.
האמן-סופר ג'רום מאיירס באוטוביוגרפיה שלו "אמן במנהטן" כתב:
הערות שוליים
​
גדול הדור
גדול הדור הוא תואר שמקורו בתלמוד, המשמש לציון אישיות יהודית בולטת ומכובדת. במקורו התלמודי כוון התואר לאישיות ציבורית חשובה ובעלת השפעה, אך לאו דווקא בעלת גדלות תורנית, ומאוחר יותר הפך לכינוי של התלמיד החכם הגדול ביותר בדור, לדעת המשתמש בביטוי. הדעות חלוקות לגבי היקף ומהות סמכותו של גדול הדור, ויש הטוענים כי קיימת מצווה לשמוע לדבריו.
ככל הנראה בראשית המאה העשרים הוכנס, על משקל התואר "גדול הדור", התואר "גדולים" (נהגה מלעיל בהברה אשכנזית 'גדוילים') לרבנים בולטים ומשפיעים. תואר זה נפוץ לאחר הקמת מועצת גדולי התורה בכנסייה הגדולה בווינה בשנת 1923 (ה'תרפ"ג). כיום משמש תואר זה במגזר הליטאי, כביטוי לרב שיש להתחשב בדעתו מכוח מעמדו כ"גדול".
משמעות התואר בתלמוד
התלמוד משתמש בתואר "גדול דור" בהתייחס לאמוראים וגם לאישים מתקופת התנ"ך, בהם אברהם – "אברהם גדול הדור היה", עמרם - "עמרם גדול הדור היה – והיו הכל נשמעין לדבריו", יהושע בן נון, אלעזר הכהן, עלי הכהן, אלימלך ובניו ובעז. כן השתמשו בתלמוד בתואר גדולי הדור בהתייחס לתנאים כמו שמעיה ואבטליון. לגבי אישים מתקופת האמוראים שימש התואר גדול הדור רק בהתייחס לאמוראי ארץ ישראל ולא לגבי אמוראי בבל. כך למשל מציין התלמוד: "אמר אביי: גדול הדור רבי, גדול הדור שעמו ר' יעקב בר אחא. ואיכא דאמרי: גדול הדור ר' יעקב בר אחא, גדול הדור שעמו רבי". כן כונו בתואר זה רבי יהושע בן לוי, רבי יעקב בר אידי ורבי שמואל בר נחמני, רבי זירא ורב שמואל בר רב יצחק.
לדברי אברהם אורנשטיין, בתקופת האמוראים שימש התואר "גדול הדור" לתיאור פעילות והשפעה ציבורית, ללא קשר לגדלות תורנית. את מסקנתו זו הוא תומך בראיות הבאות:
בתקופת הראשונים
כבר רש"י בפירושו לתלמוד כותב, במקום שבו מנתה הגמרא רק את רבן שמעון בן גמליאל ורבי יהושע בן קרחה במקום שהיו בו רבנים נוספים, שרק שני אלו נמנו כי הם היו גדולי הדור. כן נעשה שימוש דומה במונח על ידי בעלי התוספות ובפירוש רש"י ל.
החל מהמאה ה-16 מופיע התואר "גדול הדור" פעמים רבות בטענות שיש לפסוק הלכה כצד מסוים מאחר שרב שהיה גדול הדור נהג כך. למשל, ספר חרדים מצוטט ככותב בעניין המחלוקת האם יש להפריש תרומות ומעשרות מפירות שביעית: "וכן היה נוהג ומנהיג גדול הדור מהר"ר משה מיטראני ז"ל גם גדול הדור כבוד מהר"ר יוסף קארו זצ"ל בסוף ימיו כשחבר שולחן ערוך כתב סתם ...". הרב שלמה לוריא כתב בספר "ים של שלמה" על רבינו שלום מווינה: "אבל חלילה לי לחלוק על הגאון ... ומהרי"ל גדול בדור כתב עליו ... אף שנראה לי מתוך רוב דעת הפוסקים להתיר מ"מ ... יש לנהוג כמותו".
היחס לפסקי הלכה של גדול הדור
בהתייחס לדברי התלמוד, ששמואל הנביא עבר על איסור המורה הלכה בפני רבו, הקשו התוספות מדוע שמואל נחשב מורה הלכה בפני רבו? הרי שמואל באותו יום פגש את עלי לראשונה, והם תרצו: "גדול הדור היה, ובא ללמוד לפניו". המהרי"ק כתב שמדברי תוספות אלו לומדים שהאיסור להורות הלכה בפני רבו חל גם על גדול הדור שאינו רבו, אם הוא בא ללמוד בפניו, ורבי ישראל איסרלן (בספרו תרומת הדשן) כותב שהאיסור חל לגבי גדול הדור אפילו לא בא ללמוד בפניו וכן נפסק בשולחן ערוך.
בימינו משמש התואר "גדול הדור" בחברה החרדית ולעיתים גם בחברה החרדית-לאומית לרב המהווה סמכות אידאולוגית והלכתית עליונה. בהשקפת העולם החרדית, "גדול הדור" הוא המנהיג העליון שיש להישמע לכל הכרעותיו. הרב אברהם שרמן הרחיב על החובה להישמע לגדולי הדור בפסק דין בו ביטל למפרע גיור בהסתמך על כללים שהופיעו בכרוז עליו חתמו הרבנים שלמה זלמן אוירבך, שמואל הלוי ווזנר, יעקב ישראל קניבסקי, אלעזר מנחם מן שך, יוסף שלום אלישיב והרב נתן גשטטנר. את פסק הדין פרסם בקובץ מיוחד תחת הכותרת: "סמכותם הייחודית של גדולי ישראל בנושאים של גרות ועגינות". לעומתו, טען הרב שלמה דיכובסקי:. והוסיף:. הרב דב ליאור כתב שיש לשמוע לגדול הדור, אולם כאשר יש מחלוקת בין גדולי הדור ניתן להעדיף ללכת כשיטתו של גדול אחד על פני גדול אחר. לעומתו כתב הרב אורי שרקי: "הרעיון שהלכה כגדול הדור הוא המצאה חדשה. אין לזה כל מקור, וגם מעולם לא פסקו כך. אוי לדור שנפל למיתוס".
כבוד גדול הדור
בשולחן ערוך נפסק שאין צריך להסב בליל הסדר לפני "תלמיד חכם מופלג בדורו" ושיש לקום לפניו מלוא קומתו. הדעות חלוקות בשאלה האם דין זה שגדול הדור נחשב לרבו, חל גם לשאר עניינים כמו אבלות או רק בעניינים אלו.
הגדרת גדול הדור
רבי ישראל איסרלן (במאה ה-15) והרמ"א (במאה ה-16) כתבו לגבי גדול הדור שהוא צריך להיות מפורסם. הגדרה נוספת נתנה על ידי מהר"ם מינץ, שגדול הדור הוא מי שהרבנים נשמעים אליו וסומכים על הוראותיו. מובן מאליו שאלו הגדרות באות בנוסף לגדלות תורנית מובהקת. לפי הרב אורי שרקי "גדולי הדור הם הגאונים בתורה על כל חלקיה בעלי מידות תרומיות והבנה מעמיקה בהלכות ציבור".
רבים סוברים כי במציאות החיים לאחר הקמת מדינת ישראל וריבוי הקהילות והציבורים שבה, כבר אין רב אחד בלבד שנחשב 'גדול הדור', אלא יש מספר גדולים בכל דור.
כמו כן, בקרב חלק מהציבור הדתי לאומי נטען שכיום אי אפשר לקבוע שרב מסוים הוא גדול הדור, והקביעה הזו נעשית באופן לא ענייני. הרב חיים נבון כתב: "אין שום הגדרה ל"גדול הדור". וממילא אין גם שום חובה לציית דווקא ל"גדול הדור" ולא לרבנים אחרים. "גדול הדור" זהו בדרך כלל תואר חיבה שתלמידים מעניקים לרבותיהם, והאהבה מקלקלת את השורה". הרב יובל שרלו טען שהשאלה מי גדול הדור נתונה למניפולציות ומסחור, ושהקריטריונים להגדרה עוברים שינויים בין הדורות בהתאם למי שרוצים להעמידו בראש, ולפיכך אין משמעות לתואר והוא רק כרוך בביזוי התורה.
בתקופת מדינת ישראל
עד הקמת מדינת ישראל לא היה אדם שנשא בתואר "גדול הדור" באופן בלעדי, אם כי היו בודדים שהתקרבו לכך, כמו החפץ חיים ורבי חיים עוזר גרודזנסקי בקרב יהדות אירופה. בקרב הציבור הליטאי בתקופת קום המדינה כונו כך החזון איש ורבי יצחק זאב סולובייצ'יק. בהמשך שימש תואר זה להתייחסות לרב שך ולרב יעקב ישראל קניבסקי. בתקופתו של הרב שך כמנהיג הציבור הליטאי נעשה שימוש רב לגביו בתואר "גדול הדור" בממדים שלא היו בעבר. הדבר נבע בעיקר בשל מעמד-העל שלו לאורך תקופה של כשלושים שנה, שהעניק לו עוצמה רבה בציבור הליטאי ובציבור החרדי בכלל. לאחריו הרב המרכזי שכונה "גדול הדור" בציבור הליטאי היה הרב יוסף שלום אלישיב. וכן החשיב רוב הציבור הליטאי את הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן כ"גדול הדור", ולאחר פטירתו את הרב חיים קניבסקי. לאחר פטירת הרב חיים קניבסקי נאמר תואר זה בהתייחסות לרב גרשון אדלשטיין ראש ישיבת פוניבז'. מיעוט מהציבור הליטאי, המכונה "הפלג הירושלמי", לא קיבל את סמכותם של שלושת האחרונים, וטען כי גדול הדור היה הרב שמואל אוירבך. מאז פטירתם של האחרונים, אין רב המוכר כגדול הדור באופן מובהק.
מרבית המכונים "גדול הדור" נמנים עם הציבור הליטאי, ועיקר השימוש בו נעשה על ידם. בקרב החסידים האדמו"ר הוא המנהיג, והוא שם בראש מעייניו את הדאגה לאנשי החסידות שלו. לפיכך רק יוצאי דופן מקרב הרבנים החסידיים שאינם אדמו"רים נקראו או נקראים "גדול הדור", ובהם הרב מטשיבין דב בריש ווידנפלד והרב שמואל וואזנר. עם זאת, ישנם המתייחסים באופן דומה ל"צדיק הדור", אדמו"ר מוערך במיוחד, כמו רבי אהרן רוקח, מבעלז, שזכה להערכה רבה גם בקרב חסידויות אחרות, וכן ה"אמרי אמת" מגור והאדמו"ר מלובביץ'. תואר דומה הוא "פוסק הדור", כינוי לרב שפסקיו מקובלים על מרבית הציבור, ושמגיעות אליו הכרעות הלכתיות סבוכות.
יוצאי יהדות ספרד בקום המדינה, פחות הכפיפו עצמם לדמות רבנית אחת, והמונח "גדול הדור" יובא לציבור החרדי־ספרדי מאוחר יותר. מאז אמצע שנות ה-80, שבהן הפך הרב עובדיה יוסף למנהיג הספרדי המשפיע והבולט ביותר, נחשב הוא בקרב חלק גדול מציבור זה "גדול הדור".
בקרב דתיים לאומיים הראשון והבולט ביותר היה הרב קוק, שנפטר ב-1935 ומהווה דמות ייחודית ומשפיעה עד ימינו. אחריו בלט בנו הרב צבי יהודה הכהן קוק. בארצות הברית בלטה דמותו של הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, שנחשב למנהיגה של הציונות הדתית שם עד פטירתו בתחילת שנות ה-90, ובישראל – הרב אברהם שפירא והרב מרדכי אליהו, שהיו פעילים עד פטירתם בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. מאז פטירתם אין רב המוכר כגדול הדור המובהק.
ביל ברידג'ס
ויליאם "ביל" ברידג'ס (באנגלית: William "Bill" Bridges; 4 באפריל 1939 – 25 בספטמבר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1963–1975. לאורך הקריירה השתתף 3 פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 11.9 נקודות, 11.9 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
ביוגרפיה
ברידג'ס נולד בעיר הובס שבניו מקסיקו, ובין השנים 1957–1961 למד באוניברסיטת קנזס. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-13.9 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1961 נלקח ברידג'ס בבחירה ה-32 על ידי קבוצת שיקגו פקרס. משלא זכה לחוזה בשיקגו, בחר לשחק עבור קבוצת "קנזס סיטי סטירס" מ"ליגת הכדורסל האמריקאית" (ABL), אשר התפרקה לאחר כעונה וחצי, בדצמבר 1962.
בינואר 1963 חתם על חוזה בסנט לואיס הוקס, אשר עברה בשנת 1968 לאטלנטה. בכל אחת מ-9 עונותיו עם ההוקס העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אך באף אחת מהן לא הצליחה לעבור את סדרת גמר המערב. בעונות, ו- השתתף ברידג'ס במשחק האולסטאר, בעונות  ו-1970 נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ולאורך תקופתו במועדון רשם ממוצעים כוללים של 12.7 נקודות ו-12.7 ריבאונדים למשחק. במשחק מול ניו יורק ניקס בפלייאוף 1971 אסף ברידג'ס שיא מועדון של 36 ריבאונדים בניצחון קבוצתו.
בנובמבר 1971 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76', וכשנה לאחר מכן נשלח בטרייד נוסף ללוס אנג'לס לייקרס. עד לסיום עונת שימש כשחקן חמישייה קבוע בלייקרס, לצד וילט צ'מברלין, ג'ים מקמילן, גייל גודריץ' וג'רי וסט, וסייע להם להעפיל לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר עצמה הפסידה הקבוצה מול הניקס, בתוצאה 1–4.
בדצמבר 1974 שוחרר מהלייקרס, ובמרץ 1975 חתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס. באותה עונה זכה עם הווריורס באליפות ה-NBA השלישית של המועדון, ובסיומה פרש ממשחק. בעת פרישתו ניצב במקום התשיעי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 11,054.
ב-25 בספטמבר 2015 נפטר ברידג'ס לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן, בגיל 76.
ברוך שורץ
ברוך יעקב שורץ (נולד ב-1954) הוא פרופסור חבר בחוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים. נודע בין היתר כמייסדה של אסכולת "השערת התעודות המחודשת"‏.
ביוגרפיה
יליד פילדלפיה שבארצות הברית. סיים תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה ובבית המדרש לרבנים באמריקה בשנת 1976 ואחר כך עלה לישראל. סיים תואר שני בחוג למקרא באוניברסיטה העברית בשנת 1981 ואת עבודת הדוקטורט בשנת 1988.
מחקר
תחומי המחקר של שורץ הם חיבור התורה ומקורותיה; פולחן וחוק; המקור הכהני, הספרות הכוהנית והמחשבה הכוהנית; ספר יחזקאל; ופרשנות ימי הביניים. עבודתו המחקרית מושפעת מגישותיהם של מוריו מנחם הרן ומאיר וייס.
שורץ הוא מייסדה של אסכולת "השערת התעודות המחודשת"‏ בחקר התורה, המבקשת להציע נימוקים לחזור להשערת התעודות, שבעשורים האחרונים קרנה ירדה במחקר, לצד תיקונים בהשערה הקלאסית. התיקון המרכזי הוא ראיית מעשה עריכת התורה לא כפעולה הדרגתית שנמשכה לאורך דורות, אלא כאירוע חד-פעמי: לפי שורץ ותלמידיו, ארבע התעודות התקיימו כולן כמסמכים כתובים רצופים ונפרדים, עד שנשזרו זו בזו בימי שיבת ציון, שבהם עלה הצורך לאחד את הגולים השבים לירושלים סביב תורה אחת בעלת מעמד סמכותי. לשיטה זו, הסתירות, הכפילויות, השברים ברצף העלילה והפערים הסגנוניים המצויים בתורה לכל אורכה אינם תולדה של עריכה רשלנית, אלא נובעים מרצונו המודע של המחבר לשמר ככל הניתן את מילותיהן של התעודות המקוריות, שאותן ראה כקדושות. לפיכך, מתוך העדפת השימור על הקוהרנטיות, הותיר מחבר התורה את הקשיים הטקסטואליים על כנם באופן מכוון מבלי לנסות להכריע ביניהם.
שורץ עוסק גם בהשלכות של מסקנות חקר התורה על אמונת ישראל. לשיטתו, בקורת המקרא מקעקעת את אמתותו של מעמד הר סיני כאירוע היסטורי, אך לכך אין כל השלכה לאמונה בה' ולמחויבות לקיים את מצוותיו. זאת משום שמן המחקר מתברר כי התורה וסיפור מתן תורה לא הולידו את האמונה ואת המצוות, אלא נוצרו כגיבוש הספרותי של אמונה ומצוות שקדמו לחיבורם.
ההשלכות התאולוגיות של שיטתו של שורץ בחקר התורה נדונו ופותחו בחיבוריהם של הוגים יהודים בני זמננו.
מאמרים נבחרים
כמו כן עורך את שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כרך כו וכז.
המרפאה המלכותית של אדינבורו
המרפאה המלכותית של אדינבורו (באנגלית: Royal Infirmary of Edinburgh) היא בית חולים ציבורי בעיר אדינבורו, בירת סקוטלנד. הוא מבתי החולים הבולטים ביותר בסקוטלנד ובית החולים הציבורי הוותיק בה.
תולדות בית החולים
בית החולים נוסד בשנת 1729 כמוסד רפואי של צדקה ביוזמת רופאי אדינבורו. הוא הוקם כתוצאה של מאמצים שהחלו עוד ב-1712 ובמימונם של אישים וגופים פרטיים רבים, לרבות קהילות נוצריות. בגלגולו הראשון הוא הוקם בבית קטן בעיר ונודע בשם "הבית הקטן" (Little House). היו בו ארבע מיטות אשפוז, שירתה בו אם בית קבועה ורופאים ורוקחים מהעיר טיפלו בחולים בו ללא תשלום. בשנה הראשונה לקיומו אושפזו בו 35 אנשים.
בשנת 1736 הוענק למוסד צ'ארטר מלכותי והוא קיבל את שמו הנוכחי. באותה עת החלה הקמת משכן חדש עבורו לא הרחק ממקומו המקורי, שמומנה גם היא מתרומות פרטיות. בית החולים עבר ב-1745 למשכנו החדש, שכלל 228 מיטות. הוא נבנה ברחוב הנקרא כיום Infirmary Street. עם השנים נוספו למוסד מבנים נוספים. ב-1869 החל לעבוד בו הרופא ג'וזף ליסטר, שנודע בתרומתו הרבה להנחלת השימוש בחיטוי ברפואה. סמוך לאחר מכן עבר שירות האחיות בו מודרניזציה ונוסד במסגרתו בית הספר הראשון לסיעוד בסקוטלנד.
בית החולים נותר במקומו עד שנת 1879 ואז עבר למיקום חדש ב-Lauriston Place, שנמצא אז בשולי העיר. במקום זה גדל והתרחב ובו נשאר יותר ממאה ועשרים שנה. בשנת 1948 מוזג בית החולים לתוך שירות הבריאות הלאומי הבריטי החדש.
בשנת 2003 נחנך משכנו החדש והמודרני של בית החולים, שנבנה בשיטת PFI בשטח פתוח ברובע "צרפת הקטנה" שמדרום מזרח למרכז העיר. מיקום זה נבחר מתוך הבנה שעל בית החולים לשרת גם את האזורים הסמוכים לאדינבורו מדרום. בניית הקמפוס החדש ארכה שש שנים בעלות של 184 מיליון לירות. הוא משתרע על פני שטח של 120 אלף מטר רבוע וכולל 24 חדרי ניתוח.
פעילות
בית החולים היה חלוץ בהכנסת טיפולים רפואיים מתקדמים לשימוש בסקוטלנד. בשנת 1960 נערך בו ניתוח השתלת הכליה הראשון בבריטניה וב-1964 נפתחה בו היחידה הראשונה בעולם לטיפול נמרץ בחולי לב. הוא היה חלוץ בעריכת ניתוחי השתלות מורכבים בסקוטלנד ובשנת 2012 החלו בו השתלות של מסתם לבבי אאורטלי בצנתור (TAVI). ב-2012 טיפלה מחלקת המיון של בית החולים ב-113 אלף מטופלים, המספר הגבוה ביותר למחלקת מיון בסקוטלנד. בשנת 2016 הוא הוכר אחד מארבעה מרכזי הטראומה הראשיים בסקוטלנד. בשנת 2020 היו בו 900 מיטות אשפוז.
בית החולים הוא מוסד אוניברסיטאי המסונף לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אדינבורו, אשר הקים בתחומו את המבנה החדש שלו.
בצמוד לבית החולים עומד בבניינו משכנו החדש של בית חולים ידוע אחר באדינבורו - בית החולים המלכותי לילדים חולים.
ארון פייפר
ארון חוליו מנואל פייפר (בספרדית: Arón Julio Manuel Piper; נולד ב-29 במרץ 1997) הוא שחקן וזמר ספרדי, אשר זכה להצלחה עולמית בזכות דמותו - אנדר מוניוס בסדרה "אליטה".
ביוגרפיה
ארון פייפר נולד בברלין, גרמניה ב-29 במרץ 1997. אביו גרמני ואמו ספרדייה. כאשר פייפר היה בן 5 הם עברו לספרד. לאחר ששהה בקטלוניה במשך כמה שנים, עברה משפחתו לאסטוריאס, שם התגורר באבילס ובלוארקה. בהמשך לכך, למד משחק ובימוי, תוך שלמד לדבר בארבע שפות: ספרדית, קטלאנית, גרמנית ואנגלית.
קריירה
במסגרת השתתפותו ב"אליטה" (2018–2021) גילם ריקו את דמותו של אנדר מוניוס, הומוסקסואל צעיר ובנה של מנהלת בית הספר. במהלך הסדרה, מתאהב בעומאר. בשנת 2020, השתתף בסדרה הטלוויזיה "הבלגן שאתה משאיר מאחור", במסגרתה גילם את דמותו של יאגו. בנוסף לכך, השתתף פייפר בסרטי קולנוע שונים כדוגמת "האקדוחן", "מכתוב" ו"רק כשאין לי מה לאכול".
פייפר פתח בקריירה מוזיקלית בנוסף לקריירת המשחק שלו. בשנת 2020 הוציא את סינגל הבכורה שלו "Sigo", בו השתתפו מאנקי ומיגל. באוגוסט 2020 הוא הוציא סינגל נוסף, "Rosé", בהשתתפות מאנקי גם כן. על מנת לעזור בקידום השיר, הוציא לו וידאו קליפ רשמי. במרץ 2021 הוציא ארון את מיני-אלבום הבכורה שלו Nieve, בו נכללו שירים פופולריים רבים כמו: "Nieve", "Plastilina" ו-"Mufasa".
WHA
איגוד ההוקי העולמי (באנגלית: World Hockey Association, ראשי תיבות WHA) הייתה ליגה מקצוענית בהוקי קרח שפעלה בארצות הברית ובקנדה במשך 7 עונות, מתוך כוונה להתחרות בליגת ה-NHL כליגה מקצוענית ראשית של הענף.
הליגה סבלה מבעיות תפעוליות וכלכליות, חלקן כתוצאה מלחץ של ה-NHL, מיום הקמתה. למרות זאת, ולמרות הזמן הקצר בו התקיימה, הצליחה למשוך אליה כמה מכוכבי ה-NHL והטביעה חותם על ענף ההוקי קרח, ובעיקר על ה-NHL, בחידושים שהנהיגה. בנוסף, כמה שחקנים צעירים שהפכו מאוחר יותר לכוכבי על ב-NHL צמחו בשורות ה-WHA, ובראשם ויין גרצקי.
עם פירוקה של ה-WHA ב-1979 צורפו ארבע מקבוצותיה כקבוצות התרחבות ל-NHL.
ההקמה
המהלך להקמת הליגה החדשה החל עוד ב-1971, ביוזמת דניס מרפי וגארי דייווידסון, מקימי ליגת הכדורסל ABA. הם גייסו איש עסקים ראשון להקמת קבוצה - ביל הנטר, שניסה שנה קודם לכן להקים קבוצת NHL באדמונטון ונדחה על ידי ה-NHL.
השלושה יצאו למסע גיוס אנשי עסקים נוספים שיקימו קבוצות לליגה החדשה, ובספטמבר 1971 הכריזו על הקמתה של ליגה מקצוענית ראשית חדשה שתתחרה ב-NHL החל בעונת 1972/73. דמי הזיכיון של קבוצה בליגה החדשה הועמדו על 25000 דולר.
המהלך הצליח למשוך 67 שחקני NHL אל הליגה החדשה עם הקמתה, כולל כוכבים מהשורה הראשונה כמו השוער ברני פראן והחלוץ דרק סנדרסון שכיכבו לפני כן בבוסטון ברואינס. אך על כל ההחתמות האחרות האפילה החתמתו של בובי האל, כוכב שיקגו בלאק הוקס ב-שנות ה-60 ואחד החלוצים הטובים ב-NHL.
בוסטון ברואינס ושיקגו בלאק הוקס, כמו עוד קבוצות שנפגעו ממהלכי ה-WHA, נקטו בהליכים משפטיים - הליכים שה-WHA ששה אליהם, על מנת לאתגר את חוקיותו של "סעיף השימור". בין השאר הוצא צו מניעה נגד מעברו של בובי האל לוויניפג עד תום ההליכים המשפטיים בין הצדדים.
בנובמבר 1972 פסק בית משפט בפילדלפיה נגד ה-NHL וקבוצותיה, וקבע כי "סעיף השימור" אינו חוקי, הוא בטל ומבוטל, וכל צווי המניעה שהוצאו לפיו - כולל צו המניעה נגד בובי האל - אינם תקפים. כל השחקנים שאינם קשורים בחוזה, נקבע בפסיקה, חופשיים לעבור לכל קבוצה שיחפצו בה.
הפסיקה הייתה ניצחון גדול ל-WHA ומכה קשה ל-NHL, ששליטתה הבלעדית במאגר הכישרונות ברמה המקצוענית העליונה התבטלה באחת. הפסיקה היוותה גם תקדים שהקטין את כוחן של הקבוצות המקצועניות כלפי שחקניהן.
הקבוצות
12 קבוצות הוכרזו עם הקמת הליגה, בהן קבוצות מערים שלא היו בהן קבוצות NHL - כגון מיאמי סקרימינג איגלס וסן פרנסיסקו שארקס - וקבוצות מערים גדולות שהיו בהן קבוצות NHL, אולם היו גדולות מכדי להתעלם מהן וההשערה הייתה שתוכלנה להכיל שתי קבוצות. כאלה היו למשל לוס אנג'לס אייסס, ניו יורק ריידרס ושיקגו קוגרס. ניו אינגלנד ויילרס ייצגה את אזור בוסטון.
הסקרימינג איגלס היו הראשונים שעוררו עניין בליגה, לאחר שהחתימו כוכבים ראשונים של ממש כמו השוער ברני פראן שכיכב בבוסטון ברואינס וטורונטו מייפל ליפס והחלוץ דרק סנדרסון שהיה גם הוא מכוכבי הברואינס.
למרות החתמת כוכבים בודדים כמו פראן וסנדרסון, מרבית שחקני הליגה החדשה היו שחקני ליגות משניות ופליטי NHL. ה-WHA לא נתפסה כאיום ממשי על ה-NHL.
המצב השתנה עם החתמה שהרעידה את ההוקי קרח בצפון אמריקה. בובי האל, מכוכבי שיקגו בלאק הוקס של שנות ה-60, אמר בריאיון עיתונאי ספק בצחוק ספק ברצינות שישקול לעבור לליגה החדשה תמורת מיליון דולר - סכום דמיוני לאותם ימים. למרבה ההפתעה, הגיעה אל האל הצעה כזו מאחת מקבוצות הליגה החדשה, ויניפג ג'טס - מיליון דולר ל-5 עונות ועוד מיליון דולר כמענק חתימה מיידי. לבסוף חתם האל על חוזה ל-10 שנים תמורה 2.7 מיליון דולר.
מעברו של האל ל-WHA משך כוכבים נוספים לבחור בליגה החדשה, והיא התמצבה כאלטרנטיבה אמיתית ל-NHL.
משחק הבכורה של הליגה התקיים ב-11 באוקטובר 1972 באוטווה. אלברטה אוילרס (שלאחר עונה אחת שינתה את שמה לאדמונטון אוילרס) גברה על אוטווה נשיונלס 7:4. ניו אינגלנד ויילרס הייתה האלופה הראשונה של הליגה וזכתה בגביע האליפות, שבעקבות חסות מסחרית שינה את שמו לגביע אווקו העולמי (AVCO World Trophy), המקבילה של ה-WHA לגביע סטנלי.
בעיות תפעוליות וכלכליות
הבעיות התפעוליות והכלכליות של קבוצות ה-WHA החלו למעשה עוד לפני ששוחק המשחק הראשון שלה, ונמשכו לאורך כל שנות קיומה. עקב כך היה חוסר יציבות בולט בהרכב הליגה, כשקבוצות רבות עברו מעיר לעיר או התפרקו - לעיתים תוך כדי עונת משחקים.
שתי קבוצות שהיו ממייסדות הליגה - סן פרנסיסקו שארקס ודייטון ארוז - לא יכלו למצוא אולם מתאים ונאלצו לעבור לערים אחרות עוד לפני העונה הראשונה, עונת 1972/73. סן פרנסיסקו שארקס הפכה לקוויבק נורדיקס, והקבוצה מדייטון עברה ליוסטון והפכה ליוסטון איירוס. מיאמי סקרימינג איגלס, שעוררה עניין גדול עקב החתמותיהם של ברני פראן ודרק סנדרסון, נתקלה גם היא בבעיה של מציאת אולם מתאים והתפרקה עוד לפני ששיחקה ולו משחק אחד. היא הוחלפה על ידי זיכיון בפילדלפיה לקבוצה אחרת, פילדלפיה בלייזרס, שלקחה עליה גם את חוזיהם היקרים של סנדרסון ופראן. כזה היה גם גורלה של קלגרי ברונקוס, שהוחלפה על ידי קליבלנד קרוסיידרס.
בערים הגדולות בהן הייתה כבר קבוצת NHL נתקלו קבוצות ה-WHA בלחץ ובהתנכלות מצד קבוצות ה-NHL הקיימות. ניו יורק ריידרס, שהייתה אמורה להיות קבוצת הדגל של הליגה החדשה, שמה את עינה על אולם חדש, נסאו קוליסאום, שנבנה במחוז נסאו שבלונג איילנד. פרנסי מחוז נסאו היו מעוניינים לדחות את קבוצת ה-WHA ופעלו נמרצות לקבלת זיכיון לקבוצת NHL כדי ליצור צידוק לדחיית הריידרס מהאולם. בעזרת שתדלנות של ויליאם שיי (הבעלים של קבוצת הבייסבול ניו יורק מטס) העניקה ה-NHL באופן חפוז זיכיון להקמת קבוצה בלונג איילנד - ניו יורק איילנדרס, שתפסה את האולם החדש ומנעה את כניסת הריידרס אליו.
בצר להם, נאלצו הריידרס לנדוד למנהטן, אל מדיסון סקוור גארדן, שם היו בעצם דיירי משנה של קבוצת ה-NHL המתחרה ניו יורק ריינג'רס. הריידרס זכו לתנאי שכירות דרקוניים ולמגבלות קשות על לוח הזמנים שלהם, בין משחקי ה-NHL והאירועים הרבים האחרים שנערכו באולם. גם הקהל מיעט להגיע למשחקי הקבוצה, ומהר מאוד החליטו בעליה לפרוש ולהעבירה לניהול ישיר של ה-WHA כבר בעונה הראשונה לקיומה. הקבוצה שינתה את שמה לניו יורק גולדן בליידס.
בעונה השנייה הורעו תנאי הקבוצה במדיסון סקוור גארדן עוד יותר, וזמן קצר לאחר תחילתה הועברה הקבוצה לניו ג'רזי ושינתה את שמה לניו ג'רזי נייטס. ה-WHA התעקשה על קיום קבוצה באזור ניו יורק למרות שהאולם בו שיחקה הקבוצה בניו ג'רזי היה בעליל בלתי מתאים למשחק - הוא היה צפוף, חסר חדרי הלבשה נאותים, בזירת הקרח שלו היה קיים שיפוע מובנה ששיבש את מהלך המשחק, והזירה הייתה מתוחמת בגדר רשת במקום בלוחות זכוכית אקרילית כמקובל. לבסוף נכנעה ה-WHA, והקבוצה עברה לסן דייגו ונקראה סן דייגו מרינרס עד התפרקותה ב-1977.
גם במקרה הזה נקבעו עבור קבוצת ה-WHA תנאי שכירות דרקוניים, עד כדי כך שהטורוס חויבו לשלם בנפרד על שימוש בתאורה ועל כריות הריפוד בספסלי המחליפים. תנאי השכירות הבריחו לבסוף את הטורוס, והם עברו ב-1976 לברמינגהאם, אלבמה, והפכו לברמינגהאם בולס.
בבוסטון זכתה ניו אינגלנד ויילרס להתנכלות דומה מצד בעלי בוסטון ברואינס כשניסתה להצטרף לבוסטון גארדן כקבוצה ביתית נוספת. הוויילרס נאלצו לנדוד להרטפורד, קונטיקט.
בלוס אנג'לס היה המצב שונה. גם קבוצת ה-WHA - שהחליפה את שמה ללוס אנג'לס שארקס, במקום הקבוצה שלא קמה בסן פרנסיסקו - וגם קבוצת ה-NHL של העיר, לוס אנג'לס קינגס, סבלו מעניין מועט ומקהל מדולדל. השארקס נדדו לדטרויט אחרי 2 עונות בלבד ונקראו מישיגן סטאגס. גם שם לא שפר גורלה של הקבוצה, והיא עברה אחרי עונה אחת לבולטימור. גם בבולטימור שרדה עונה אחת בלבד בטרם התפרקה.
גם החוזים היקרים שנאלצו קבוצות ה-WHA לשלם כדי למשוך את כוכבי ה-NHL גרמו לקשיים הולכים וגוברים. דרק סנדרסון, שהחזיק בחוזה של 2.6 מיליון דולר בפילדלפיה בלייזרס, היה הספורטאי בעל השכר הגדול ביותר בצפון אמריקה באותו זמן. חוזהו היה יקר אף יותר מזה שהביא את כוכב הכדורגל פלה לניו יורק קוסמוס.
עם זאת, בשנות קיומה של ה-WHA הייתה תנופה בבניית אולמות חדשים בצפון אמריקה, חלקן בערים שהיה ברור שלא תקבלנה קבוצה NHL; האולמות שוועו לקבוצה ביתית, וה-WHA ניצלה זאת בחלק מהערים. כך למשל בסינסינטי קמה ב-1975 סינסינטי סטינגרס ששיחקה בליגה עד פירוקה. באינדיאנפוליס קמה אינדיאנפוליס רייסרס ששיחקה בה מ-1974 ועד עונתה האחרונה, 1978/79, במהלכה פורקה.
התחרות על שחקנים עם ה-NHL
לאורך כל שנות קיומה שמה לה ה-WHA בראש מעייניה את משיכת השחקנים הטובים ביותר של ה-NHL. לאחר ההצלחה הגדולה עם החתמתו של בובי האל הצליחה ה-WHA להנחית מכה יוקרתית נוספת על ה-NHL, כאשר הצליחה לשכנע את גורדי האו - מי שנחשב לגדול שחקני ה-NHL בכל הזמנים עד אז - לחזור בו מפרישה של שנתיים ב-1973 ולשחק בשורות יוסטון איירוס. האו עשה זאת בעיקר כדי לשחק עם שני בניו, מרק ומרטי, ששיחקו שניהם בקבוצה.
ה-WHA הצליח למשוך כוכבים גדולים נוספים מה-NHL. בין המקרים הבולטים היה פרנק מהובליץ', שכיכב שנים רבות ב-NHL ועשה את מיטב שנותיו בטורונטו מייפל ליפס, שעבר לקבוצת ה-WHA השנואה על ידי הליפס, טורונטו טורוס, ב-1974 בדרך ל-4 עונות ב-WHA. יחד איתו חצה את הקווים פול הנדרסון, שעלה למדרגת כוכב כשכבש את "שער המאה" שהעניק לקנדה את הניצחון בסדרת הפסגה על ברית המועצות ב-1972.
מעורבות בזירה הבינלאומית
שחקני ה-WHA לא הורשו להשתתף במדי נבחרת קנדה בסדרת הפסגה של 1972 מול נבחרת ברית המועצות, ולמעשה ראשי קבוצות ה-NHL איימו שלא לאפשר לשחקניהם להשתתף בסדרה אם שחקנים שערקו ל-WHA יהיו מעורבים בה.
בתגובה ערכה ה-WHA "סדרת פסגה" משלה מול נבחרת ברית המועצות ב-1974, כאשר נבחרת קנדה הורכבה הפעם משחקני WHA בלבד, כולל בובי האל וגורדי האו. נבחרת ברית המועצות ניצחה בסדרה, שנערכה בפורמט של 8 משחקים כמו הסדרה של ה-NHL ב-1972.
בעונה האחרונה לקיומה של ה-WHA, עונת 1978/79, קיימה ה-WHA אירוע בינלאומי נוסף - סדרת משחקים של נבחרת כוכביה מול הקבוצה הסובייטית דינמו מוסקבה. הסדרה הביאה לשיתוף פעולה שבדיעבד התברר כהיסטורי - שיתוף הפעולה היחיד בין גורדי האו, שהיה אז בן 51, לבין מי שכבר נתפס כיורשו, כוכבה בן ה-17 של אדמונטון אוילרס, ויין גרצקי. כוכבי ה-WHA ניצחו בסדרה בקלות.
הדעיכה והפירוק
במשך כל שנות התחרות בין ה-NHL ל-WHA היה ברור שהיא עולה ביוקר לשתי הליגות, ולמעשה גישושי איחוד החלו כבר בשנים הראשונות לקיומן הנפרד. סלע המחלוקת העיקרי היה "סעיף השימור", הסעיף בחוזי שחקני ה-NHL ששימר את זכויות הקבוצות על השחקנים גם בתום חוזיהם, סעיף שה-WHA שמה לה למטרה לבטלו.
התחרות גבתה מחיר כבד בעיקר מה-WHA, שהמשכורות הגבוהות ששילמו קבוצותיה לכוכביהן הכבידו עליהן, והביאו לכך שקבוצות התפרקו או נמכרו ועברו לעיר אחרת במקרים רבים, גם תוך כדי עונת המשחקים.
שיחות האיחוד החלו להיות ממשיות ב-1977, כשהיה ברור שהאיחוד בלתי נמנע אם רצונו של הענף לשרוד במסגרת מקצוענית ראשית.
עם זאת, יוזמת האיחוד נתקלו בקשיים מצד מספר קבוצות NHL. בוסטון ברואינס התנגדה לקבוצת NHL נוספת שתייצג את ניו אינגלנד, ולכן התנגדה לקבלתה של ניו אינגלנד ויילרס. עזה אף יותר הייתה התנגדות הקבוצות הקנדיות של ה-NHL - מונטריאול קנדיאנס, ונקובר קנאקס וטורונטו מייפל ליפס - שהיו מודאגות מהכמות הגדולה של קבוצות קנדיות ב-WHA מערים שלא היו להן נציגות ב-NHL, שמא קבלתן ל-NHL תגרום לפגיעה בתגמוליהן משידורי הטלוויזיה בקנדה. התנגדות הקבוצות הקנדיות היטתה את הכף נגד האיחוד.
הכשלת האיחוד גרמה לתגובה קשה בקנדה. קשה במיוחד הייתה התגובה נגד מבשלות הבירה "מולסון", שהיו הבעלים של מונטריאול קנדיאנס; בערים שהיו מיוצגות ב-WHA - ויניפג, אדמונטון, קלגרי וקוויבק - הוכרז חרם על מוצריה של "מולסון", חרם שפגע קשות במכירותיה.
לבסוף, ב-1978, התרצו הקבוצות הקנדיות והסכימו לאשר את האיחוד, ועונת 1978/79 הייתה האחרונה לקיומן הנפרד של הליגות. מצבה הקשה של ה-WHA התבטא בכך שלפני עונתה האחרונה התפרקה אחת הקבוצות החשובות בה - יוסטון איירוס, קבוצתם של גורדי האו ושני בניו - ובכך שאת עונתה האחרונה היא החלה עם 7 קבוצות בלבד, כאשר במהלכה התפרקה אחת מהן, אינדיאנפוליס רייסרס, ונותרו 6 קבוצות בלבד. שחקניה של הרייסרס פוזרו בין הקבוצות האחרות, כאשר המבוקש ביותר מהם היה הכישרון הגדול בן ה-17, ויין גרצקי, שהצטרף לאדמונטון אוילרס.
בעוד שבאופן רשמי הוצג ההסכם כהסכם מיזוג, הרי שההסכם היו מוטה מאוד לטובת ה-NHL, ובעצם היה הסכם לפירוקה של ה-WHA. שתי קבוצות WHA - סינסינטי סטינגרס וברמינגהאם בולס - פורקו עם פירוקה של הליגה; ארבע הנותרות - אדמונטון אוילרס, קוויבק נורדיקס, ויניפג ג'טס וניו אינגלנד ויילרס - התקבלו ל-NHL כקבוצות התרחבות, אולם ההצטרפות לוותה בתנאים קשים מאוד שאילצו אותן לוותר על מרבית שחקניהן ולהתחיל להיבנות מחדש.
מורשת
למרות שה-WHA התקיימה שנים ספורות בלבד, ולמרות שהתחרות בינה לבין ה-NHL הוכיחה שאין מקום לשתי ליגות הוקי קרח מקצועניות ראשיות בצפון אמריקה, הרי שה-WHA הטביעה חותם על ההוקי קרח העולמי ועל ה-NHL בפרט.
ביטול "סעיף השימור"
"סעיף השימור", הסעיף שכבל את שחקני ה-NHL לקבוצותיהם גם אחרי סיום חוזיהם, לא התקיים ב-WHA שערערה על חוקיותו בערכאות משפטיות. למרות ההצלחה שלה בביטול חוקיות הסעיף, עמד הסעיף במרכז המחלוקת בשיחות האיחוד הראשוניות שהתקיימו בחשאי עוד בתחילת פעולתה של ה-WHA.
עם איחוד שתי הליגות בוטל "סעיף השימור" ב-NHL.
הכנסת ההארכה למשחקי העונה הרגילה
אורך ההארכה היה 10 דקות, בשיטת "שער זהב" - כאשר קבוצה הייתה מבקיעה שער, המשחק היה מופסק והמבקיעה הוכרזה כמנצחת. רק אם לא הובקע שער בהארכה הוכרז המשחק כתיקו.
הירידה בכמות המשחקים שהסתיימו בתיקו גרמה ל-NHL לחזור ולהנהיג הארכה גם במשחקיה. השחקנים התנגדו ודרשו תוספת תשלום עקב זמן המשחק הנוסף; לבסוף נקבעה פשרה, וב-NHL הונהגה הארכה בשיטת "שער זהב" - אך בת 5 דקות בלבד.
פתיחת שוק השחקנים האירופים
בעוד ה-NHL התעלמה מהשחקנים האירופים, ה-WHA גילתה את השוק הבלתי מנוצל והביאה לשורותיה מספר כוכבים שהטביעו חותם על הליגה. הקבוצה שעשתה זאת באופן הבולט ביותר הייתה ויניפג ג'טס, שהביאה לשורותיה מספר כוכבים שוודים. קו ההתקפה הראשון שלה, עם הכוכבים השוודים אנדרש הדברג ואולף נילסון יחד עם הכוכב הגדול של הליגה בובי האל, היה אחד מקווי ההתקפה הפוריים והאיכותיים ביותר בהוקי קרח המקצועני כולו.
בעקבות הצלחתה של ה-WHA פנתה גם ה-NHL לשוק השחקנים האירופים, ומשקלם בליגה הלך ועלה אחרי האיחוד בין הליגות.
שחקנים צעירים
חוקי ה-NHL באותו הזמן אסרו על שיתוף שחקנים מתחת לגיל 20. ב-WHA לא היה קיים חוק כזה - עובדה שאיפשרה גילוי של כישרונות צעירים במדי קבוצותיה.
המקרה הבולט היה ויין גרצקי, שהחל את דרכו באינדיאנפוליס רייסרס, ומשזו התפרקה לאחר זמן קצר עבר לאדמונטון אוילרס, כשהיה בן 17. גרצקי הפך מיידית לכוכב על בהוקי קרח המקצועני, וגדל לימים להיות השחקן הטוב ביותר בכל הזמנים לדעת רבים.
שחקנים נוספים שגדלו מאוחר יותר להיות כוכבי על ב-NHL החלו את הקריירה ב-WHA בגיל צעיר, כגון מרק מסיה.
בעקבות הצלחת השחקנים הצעירים ומתוך רצון לשמר אותם ב-NHL לאחר האיחוד, בעיקר את גרצקי, ביטלה ה-NHL את הגבלת הגיל עם חתימת הסכם האיחוד.
הקבוצות ששרדו
ארבע הקבוצות שהתקבלו ל-NHL בעקבות הסכם האיחוד עדיין משחקות ב-NHL, אולם רק אחת - אדמונטון אוילרס - נשארה באותה העיר ושמרה על שמה מאז קבלתה ל-NHL ועד היום. שלוש מהן רשמו לזכותן לפחות זכייה אחת בגביע סטנלי.
אדמונטון אוילרס
אדמונטון אוילרס היא ללא ספק הקבוצה המצליחה ביותר מבין הארבע ששרדו את פירוק ה-WHA.
למרות שכמו שאר שלוש הקבוצות נאלצה לפזר את מרבית שחקניה בין הקבוצות הקיימות ב-NHL, היא הצליחה לשמור אצלה את הנכס הגדול ביותר שלה - ויין גרצקי, שכבר התגלה ככוכב על צעיר.
אל גרצקי צורפו במחצית הראשונה של שנות ה-80 צעירים מוכשרים רבים בשורה של בחירות דראפט מוצלחות. נבחרי הדראפט שהפכו כולם לכוכבי על בליגה כללו את השוערים אנדי מוג וגרנט פיור, המגינים פול קופי וקווין לואו, והחלוצים מרק מסיה, יארי קורי וגלן אנדרסון.
בעזרת קבוצת הכוכבים שבנתה, שלטו האוילרס ב-NHL במחצית השנייה של העשור, כאשר ב-7 עונות זכו 5 פעמים בגביע סטנלי. את הזכייה האחרונה ב-1990 עשו אף ללא גרצקי, שעבר ב-1988 בעסקת ענק ללוס אנג'לס קינגס. האוילרס של המחצית השנייה של שנות ה-80 נחשבים כיום לדעת רבים לאחת הקבוצות הגדולות בהיסטוריה של ה-NHL.
מאז ועד היום לא הצליחה הקבוצה לשחזר את ההצלחות הגדולות. ב-2006 הגיעה לסדרת הגמר על גביע סטנלי והתקרבה לזכייה נוספת בגביע, אך נוצחה בסדרת הגמר שהגיעה למשחק שביעי ומכריע על ידי קרוליינה הוריקנס - הגלגול הנוכחי של שורדת WHA אחרת, ניו אינגלנד ויילרס. זו הייתה הפעם היחידה עד היום בה שתי קבוצות יוצאות ה-WHA נפגשו בסדרת גמר גביע סטנלי.
ויניפג ג'טס (כיום: אריזונה קויוטיס)
ויניפג ג'טס, שהגיעה ל-NHL כקבוצה החזקה ביותר ב-WHA, נאלצה גם היא לפזר את מרבית שחקניה והתקשתה מאוד בשנים הראשונות ב-NHL. לאחר שהתעשתה ובנתה סגל מחודש של שחקנים, הקשתה עליה נוכחותה של אדמונטון אוילרס החזקה של שנות ה-80, ושל קבוצה חזקה נוספת באותה תקופה - קלגרי פליימס. שתי היריבות החזקות, שנכללו באותו בית עם הג'טס, ניצחו את הג'טס פעם אחר פעם בסיבובים הראשונים בפלייאוף.
בשנות ה-90 המשיכה הקבוצה לקרטע, כאשר היא נעה בין החמצת הפלייאוף לבין הדחה בסיבובים הראשונים. בנוסף העיקו על הקבוצה בעיות כלכליות, שנבעו מהיותה של ויניפג אחד משוקי האוהדים הקטנים בליגה. יחד עם ירידת ערך של הדולר הקנדי, משכורות שחקנים שעלו בצורה ניכרת ומיסים גבוהים, לא יכלה הקבוצה לשאת את בעיותיה, ועברה ב-1996 לפיניקס תחת השם פיניקס קויוטיס.
כאן 11
הסלוגן המלווה את שידורי "כאן 11" מסיום תקופת ההרצה הוא.
WHA
ויניפג ג'טס (כיום: אריזונה קויוטיס)
המעבר לפיניקס לא שיפר את מצבה של הקבוצה. היא המשיכה להיות מודחת בסיבובים הראשונים של הפלייאוף, ומבחינה כלכלית נתקלה בבעיות תשתית באולם הביתי שלה, שהיה אולם כדורסל ייעודי שלא התאים להוקי קרח.
בתחילת המאה ה-21 נקנתה הקבוצה על ידי בעלים חדשים שכללו את כוכב העבר ויין גרצקי, שב-2005 הפך גם למאמן הקבוצה. גרצקי נכשל בקויוטיס מקצועית וכלכלית - עד שעזב את הארגון ב-2009 לא עלתה הקבוצה לפלייאוף, ובנוסף התברר שהיא סובלת מחובות כבדים ונכנסה להליכי פשיטת רגל. הקבוצה עברה לבעלות ישירה של ה-NHL שחיפשה לה קונים חדשים. ב-2011 נפוצו ידיעות על קבוצת משקיעים מוויניפג שתקנה את הקבוצה ותחזיר אותה לוויניפג, אולם לבסוף קנתה קבוצת המשקיעים קבוצת NHL אחרת (אטלנטה ת'ראשרס) והקויוטיס נותרו באזור פיניקס. רק ב-2013 הצליחה ה-NHL למצוא קונה לקבוצה - קבוצת משקיעים שהסכימה להשאיר את הקבוצה באזור פיניקס, והודיעה על שינוי שמה של הקבוצה לאריזונה קויוטיס החל מעונת 2014/15.
ניו אינגלנד ויילרס (כיום: קרוליינה הוריקנס)
הקליטה של ניו אינגלנד ויילרס ב-NHL הייתה הקשה מכולן. יריבתה הגדולה בעידן היריבות בין הליגות, בוסטון ברואינס, סירבה לקבל אותה כנציגה נוספת של ניו אינגלנד שבוסטון היא חלק ממנו. הקבוצה נאלצה לשנות את שמה כתנאי לקבלתה ל-NHL ולהיקרא על שם העיר בה שיחקה את משחקיה הביתיים, הרטפורד שבקונטיקט. לכן החלה את שנותיה ב-NHL תחת השם הרטפורד ויילרס.
כאן 11
בדומה לשקופית מזג האוויר ששודרה בערוץ 2 (ולאחר מכן בערוץ קשת 12 ועד מיזוג רשת-עשר גם בערוץ 13) ומופקת על ידי "חברת החדשות", גם חטיבת החדשות של תאגיד השידור הישראלי - "כאן חדשות" מפיקה עבור "כאן 11" שקופיות מזג אוויר המשודרות בין התוכניות ובהפסקות לתשדירים.
WHA
ניו אינגלנד ויילרס (כיום: קרוליינה הוריקנס)
עם קבלת הוויילרס ל-NHL חזר ל-NHL אחד מכוכביה הגדולים בכל הזמנים, גורדי האו. יחד איתו שיחקו בקבוצה שני בניו מרק ומרטי. גם בובי האל, הכוכב הגדול שעבר ל-WHA בתחילת דרכה, הגיע לקבוצה. עם תום העונה הראשונה של הוויילרס ב-NHL, עונת 1979/80, פרשו האו והאל מפעילות.
כאן 11
בעקבות זכיית ישראל באירוויזיון 2018, הפיק תאגיד השידור הישראלי את אירוויזיון 2019 בישראל. גמר התחרות שודר במוצאי שבת 18 במאי, חצאי הגמר שודרו מוקדם יותר באותו שבוע.
WHA
ניו אינגלנד ויילרס (כיום: קרוליינה הוריקנס)
הוויילרס לא בלטו ב-NHL בתקופתם בהרטפורד, ולמעשה ניצחו באותה תקופה רק סדרת פלייאוף אחת.
כאן 11
ערוץ "כאן 11" טוען להפיק את תכניו תחת מגדול ערכי והוא קוד האתיקה- המשקף את חזון התאגיד והערכים על פיהם תתנהל העשייה המקצועית בו, "תאגיד השידור הישראלי יספק תוכן חדשותי ותוכן בענייני היום )...( והכל באופן מקצועי, הגון, אחראי, עצמאי, ביקורתי, נטול פניות ואמין, בשקיפות ותוך הפעלת שיקול דעת עיתונאי ונאמנות לאמת העובדתית ולחובת הדיווח לציבור". בנוסף בין חזון הערוץ קיימים סיפוק תוכן מגוון וישראלי בכל הפלטפורמות הקיימות- דיגיטל, רדיו וטלוויזיה.
WHA
ניו אינגלנד ויילרס (כיום: קרוליינה הוריקנס)
ב-1997, בגלל התיישנותו של האולם הביתי וסירוב רשויות הרטפורד לבנות אולם חדש, עברה הקבוצה לצפון קרוליינה ב-1997 ושינתה את שמה לקרוליינה הוריקנס. תחילה עברה הקבוצה לבית זמני בגרינסבורו ולאחר מכן לביתם הקבוע בראלי.
כאן 11
סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור
במשך השנים חלה הידרדרות במעמדה ובתפקודה של רשות השידור. ביולי 2013 שכר שר התקשורת, גלעד ארדן, חברת ייעוץ חיצונית לבחינת עתיד רשות השידור, על מנת להחליט האם נכון לסגור את הרשות. לאור הנתונים הוקמה "ועדת לנדס" וזו פרסמה את החלטותיה בראשית מרץ 2014. לפי הסיכומים שהתקבלו, תבוטל אגרת הטלוויזיה החל מ-1 באפריל 2015 ובמקום רשות השידור יוקם גוף שידורים חדש. לאחר חקיקת חוק השידור הציבורי הישראלי החלה הקמת תאגיד השידור הישראלי.
WHA
ניו אינגלנד ויילרס (כיום: קרוליינה הוריקנס)
בצפון קרוליינה נעה הקבוצה בין כישלונות והצלחות, כאשר ב-2006 הצליחה לזכות בגביע סטנלי בפעם היחידה בתולדותיה.
כאן 11
מתחילת שידורי הערוץ
הערוץ החל את שידוריו ב-15 במאי 2017 והחליף את הערוץ הראשון של רשות השידור שקדם לו.
WHA
קוויבק נורדיקס (כיום: קולורדו אוולאנש)
גם הנורדיקס, כמו פליטות ה-WHA האחרות, התקשתה בתחילת דרכה ב-NHL, אולם התאוששה במהירות בזכות צעד חסר תקדים שביצעה.
כאן 11
מתחילת שידורי הערוץ
בשונה מחלוקת השעות שהתקיימה בערוץ הראשון של רשות השידור, ערוץ "כאן 11" לא חלק שעות שידור עם הטלוויזיה החינוכית בימיו הראשונים, אלא שידר את תוכני התאגיד לאורך כל שעות היום. לאחר הסדר שהושג עם עובדי הטלוויזיה החינוכית, ב-4 ביוני 2017 החינוכית שבה לשדר בערוץ 11, אך הפעם בין השעות 12:00–16:30. ב-3 באוגוסט 2017 התאגיד הפסיק את שידורי החינוכית ב"כאן 11", על אף ההסדר שהושג, זאת אחרי שעובדי החינוכית העלו שקופית מחאה במהלך השידורים.
WHA
קוויבק נורדיקס (כיום: קולורדו אוולאנש)
בסיוע פעיל של הקבוצה הוברח למערב כוכב העל של נבחרת צ'כוסלובקיה, פטר שטיאסטני, יחד עם אחיו אנטון שהיה גם הוא כוכב בנבחרת. שנה מאוחר יותר הצטרף אליהם אחיהם הבוגר, מריאן, גם הוא שחקן חשוב בנבחרת הצ'כוסלובקית.
כאן 11
מתחילת שידורי הערוץ
מעלייתו לאוויר ועד 12 במאי 2018 היה הערוץ בתקופת הרצה.
WHA
קוויבק נורדיקס (כיום: קולורדו אוולאנש)
בעזרת שלושת האחים שערקו לקנדה, וכוכבים קנדים לצידם, הפכה הקבוצה לקבוצה ראויה בליגה, אך לא זכתה להצלחות מיוחדות בפלייאוף. הישג השיא שלה היה הגעה לגמר "חטיבת נסיך ויילס" (כיום החטיבה המזרחית ).
כאן 11
מתחילת שידורי הערוץ
איכות התמונה המשודרת בערוץ מאז תחילת שידוריו היא בפורמט HD. בנובמבר 2017 החל בתהליך שדרוג תכניו לפורמט הגבוה אף יותר 4K (חלק מטכנולוגיית Ultra HD).
נכון לשנת 2018, נתון הרייטינג הגבוה בערוץ נרשם ב-12 במאי 2018, בגמר האירוויזיון בליסבון, בו זכתה נטע ברזילי עם השיר "Toy", השיג כ-35% - הנתון הגבוה ביותר מאז פיצול ערוץ 2. הביצוע של ברזילי, שהתרחש בסביבות השעה 23:50 השיג כ-48%. נתון גבוה נוסף נרשם ב-15 ביולי בעת שידור גמר מונדיאל 2018, אז זכה הגמר לנתון של 37.2%.
בשונה מהערוץ הראשון של רשות השידור, ערוץ "כאן 11" משקיע תקציב בעבור פרסום תכניו, שכולל פרסום בערוצים המסחריים, באינטרנט ובשלטי חוצות. הפרסום כולל קידום של תוכניות ושל חטיבת החדשות.
ב-1 באוקטובר 2020 התמנה העיתונאי רועי ינובסקי לעורך הראשי של המהדורה כאשר הוא מחליף בתפקידו את עילי לוין.
WHA
קוויבק נורדיקס (כיום: קולורדו אוולאנש)
הקבוצה התקבלה בדנוור בהתלהבות גדולה ויצרה לעצמה במהירות בסיס אוהדים נאמן, בין השאר בזכות העובדה שהפכה מיד לקבוצת צמרת ב-NHL וזכתה בגביע סטנלי כבר בעונה הראשונה שלה בעיר. בעזרת כוכבים גדולים כמו השוער פטריק רואה והחלוץ השוודי פטר פורשברג נשארה הקבוצה בצמרת בצורה יציבה עד העונה המבוטלת של 2005, כאשר ב-2001 זכתה בגביע סטנלי בפעם השנייה. עם זאת, מאז שהליגה שבה לפעילות בעונת 2005/06 שקעה הקבוצה בבינוניות והציגה הישגים דלים, עד ששבה לצמרת הליגה בעשור השלישי של המאה ה-21 וזכתה בגביע סטנלי בפעם השלישית ב-2022.
כאן 11
תוכניות נוספות
בערוץ משודרות תוכניות נוספות, כולל דת, ספורט, טבע, תוכני מקור, ותוכניות רכש (בהן שידור יומי של כל העונות של "האוס" ושל "מד מן" והמשך שידורה של הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" ששודרה בעבר בערוץ הראשון). ישנם גם שידורים חיים של אירועים בינלאומיים, כמו גביע העולם בכדורגל, משחקי נבחרת ישראל בכדורגל והאירוויזיון.
נגישות
כאן 11 הנגישה את שידורי מערכות הבחירות שנערכו במהלך המשבר הפוליטי בישראל לאנשים עם מוגבלות ולדוברי שפות זרות, על ידי שידור חי של הבחירות בערוצים ייעודיים ביוטיוב.
שידורי רדיו
בין השעות 07:00 ל-12:00 משודר בערוץ רצף המבוסס על שידורי רדיו מצולם ומבזקי חדשות מדי שעה. (בדיגיטל, ברדיו, ובטלוויזיה, בטלוויזיה מבזקי החדשות מתחילים בשעה 7:00 והמבזק האחרון ביום מסתיים בשעה 11:00, אורך המבזק בדומה לרדיו הוא 5 דקות).
שודרו גם תוכניות הרדיו "שלום קיטל ונעמה סיקולר" מ"כאן ב", "גם כן תרבות" עם גואל פינטו ו"שלושה שיודעים" עם דודו ארז, המשודרות ב"כאן תרבות", במסגרת רדיו מצולם.
קוריאן
קוריאן (Corian) הוא כינוי מסחרי לחומר פולימרי או שיש מלאכותי, המורכב מ-70% אלומיניום הידרוקסיד (שידוע גם כמינרל גיבסיט) ו-30% אקריליק. החומר פותח על ידי חברת דופונט ארצות הברית בסוף שנות ה-60 ומשמש בעיקר כמשטח עבודה במטבחים.
כמו מרבית החומרים הסינתטיים, גם חומר זה ניתן לייצור בצבעים שונים ובגדלים שונים.
תכונות החומר
בגלל תכולת הפולימרים הגבוהה בקוריאן, אין הבדל משמעותי בין חוזק הכניעה של החומר בלחיצה או במתיחה. הפולימריות גם מקנה לו אטימות גדולה יותר מאשר זו הנפוצה בחומרים בעלי מאפיינים מינרליים יותר. הפולימריות הזו גם אחראית לחסרונות העיקריים שלו כחומר הנדסי שהם עמידות לחום עד 100 מעלות, פגיעותו לשריטות והנזקים שהוא סופג מחומרים כימיים שונים הנמצאים בחומרי ניקוי.
היתרון הגדול שלו יחסית לסוגים אחרים של שיש מלאכותי, הוא העמידות היחסית שלו לקרינת השמש.
היסטוריה
המצאת משטחי הקוריאן מיוחסת לדונלד סלוקום, אשר היה כימאי בחברת דופונט, בשנת 1967. שמו של סלוקום מופיע על הפטנט שניתן למוצר בחודש אוקטובר 1968. קוריאן הוצע לראשונה למכירה בשנת 1971, יעודו המקורי של המשטח היה לסביבת עבודה קשה כמו במעבדות ובתי חולים. תחילה נמכר בצבע אחד בלבד ונכון לעשור השני של המאה ה-21 הוא מוצע במגוון של למעלה מ-100 צבעים שונים.
בשנת 1982 פג תוקף הבלעדיות על יצור החומר שהייתה של חברת דופונט וכיום כל חברה או מפעל יכולים לייצר את החומר הזה.
ארצ'י מדקוויי
ביוגרפיה
מדקוויי נולד בדרום לונדון. הוריו התגרשו כשהיה צעיר. בגיל 14 הוא התחיל ללמוד תיאטרון בבית הספר בריט. מאוחר יותר, החל לשחק בתיאטרון הלאומי לנוער. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), ונשר כאשר לוהק לתפקיד במחזה העז, או מי זאת סילביה? מאת אדוארד אלבי שהוצג בווסט אנד לצד דמיאן לואיס וסופי אוקונדו.
קריירה
מדקוויי ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בשנת 2014 עם הופעת אורח בפרק של הדרמה הרפואית "נפגעים". לאחר מכן גילם את לוקה בשני פרקים של הדרמה הקומית של ערוץ 4, "Fresh Meat" ב-2016.
בשנת 2017, מדקוויי ערך את הופעת הבכורה שלו בווסט אנד במחזה "העז, או מי זאת סילביה?" בתיאטרון היימרקט לצד דמיאן לואיס וסופי אוקונדו. הוא לוהק לתפקיד הראשון שלו בקולנוע בתור לוק בסרט "Teen Spirit" לאחר שמנהל הליהוק ראה אותו בהצגה. באותה שנה הופיע גם בסיטקום של ערוץ 4, "פסיכולוג לרגע".
בשנת 2019, החל מדקוויי לשחק בסדרת המדע הבדיוני "See", שיחק במיני סדרה "עלובי החיים", ושיחק כסיימון בסרט האימה "מידסומר" שביים ארי אסטר. בשנת 2021, הוא הופיע בסרט "הנוסעים" לצד קולין פארל ולילי-רוז דפ ודיבב את סדג'וויק בסדרת האנימציה זוכת האמי של נטפליקס "אהבה, מוות ורובוטים".
בשנת 2022 לוהק מדקוויי לתפקיד בסרט גראן טוריסמו של ניל בלומקאמפ. כמו כן לוהק לתפקידים בסרטים – "לב של אבן" בהפקת נטפליקס הוקרן לראשונה באוגוסט 2023 ובסרט "סלטברן" בבימוי אמרלד פנל.
ג'יפ
ג'יפ (באנגלית: Jeep) הוא מותג רכבי שטח של תאגיד סטלנטיס. מקורו ברכב שטח שיוצר בארצות הברית עבור הצבא האמריקני בתקופת מלחמת העולם השנייה, שלאחר מכן יוצר גם לשוק האזרחי. השם ג'יפ הפך, גם בשפה העברית, משם של מותג לשם גנרי לרכב שטח ולרכבי SUV.
המותג ג'יפ נולד בשנת 1941, אז הפיץ הצבא האמריקאי מכרז בקרב 135 יצרנים וחברות לבניית רכב צבאי קל שיוכל להוביל כוחות וציוד בתנאי שטח מאתגרים. האמריקנים בחנו שלושה אבות טיפוס לרכב שטח, ובחרו בדגם שיוצר בחברת בנטם, הג'יפ הראשון קיבל את השם BRC, קיצור של Bantam Reconnaissance Car (רכב סיור).
אלא שבנטם הייתה חברה קטנה ולא הייתה מסוגלת לייצר מספר גדול כל כך של כלים לפי דרישת הצבא האמריקאי ולכן הועבר היצור למפעלי ויליס שהיו סגורים מספר שנים בגלל הליך פירוק ונפתחו מחדש עבור ייצור הג'יפ. גם מפעלי ויליס לא היו גדולים מספיק ולכן חברת פורד השתתפה אף היא בייצור הרכב. החל משנת 1941 ועד לסיום מלחמת העולם השנייה (1945), יוצרו יותר מ-600 אלף ג'יפים.
על אף העובדה שהדגם שנבחר על ידי הצבא האמריקאי היה של Willys, סמל הגריל האנכי שהפך לסימן ההיכר המובהק של ג'יפ נלקח דווקא מהתכנון של יצרנית הרכבים Ford. הג'יפ יוצר גם במדינות נוספות, בהן צרפת והולנד, וסופק גם לצבא רוסיה.
בדגם הצבאי, הג'יפ הפך לרכב השטח העיקרי של צבאות רבים ברחבי העולם (בהן ארצות הברית וישראל), עד שהוחלף על ידי ההאמר. בצה"ל הוא הוחלף גם על ידי רכב הסופה M-240, ששייך לחברת דיימלר-קרייזלר ומיוצר בישראל בתעשיות רכב נצרת עילית.
הצרכנים הפרטיים האמריקאים זיהו מהר מאוד את הפוטנציאל של הרכב וכבר ב-1944 פיתחו בחברה את רכב השטח האזרחי הראשון: ג'יפ CJ. הויליס ג'יפ נחשב כרכב השטח הראשון, והג'יפ סטיישן וואגן מ-1946 נחשב לרכב ה-SUV הראשון.
הסטיישן וואגן צויד תחילה בהינע אחורי בלבד וכלל אבזור מפואר, ומקום רב למטען או לשבעה נוסעים. הסטיישן המוגדל הגיע למהירות של 105 קמ"ש ואיתו פנה היצרן לקהל חדש.
נשיא ארצות הברית לשעבר, רונלד רייגן, החזיק בזמן כהונתו ג'יפ מדגם 8CJ ואהב לנהוג בו ברחבי החווה שלו.
יצרניות המותג
משנת 1984, רכבי ג'יפ מיוצרים ברישיון גם בסין.
הנעה חשמלית
במהלך 2021 הושקה גרסת פלג-אין היברידית לדגם הרנגלר. האסטרטגיה של ג'יפ היא להציג עד סוף שנת 2022 גרסאות הנעה מחושמלות לכל אחד מדגמי המותג, זאת באמצעות פיתוח מערכות הנעה כפולות וחשמליות.
נתוני מכירות
המותג ג'יפ מיובא בישראל על ידי קבוצת סמלת.
זיכרונות אחרי מותי
זיכרונות אחרי מותי: סיפורו של יוסף (טומי) לפיד הוא ספר מאת יאיר לפיד שיצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2010.
תוכן
ספרו של יאיר לפיד מבוסס לדבריו על הקלטות של אביו. יאיר לפיד כותב בגוף ראשון על חיי אביו מנקודת מבט אישית, המזכירה במידה מסוימת את תוכנית הרדיו של לפיד האב, "השבוע שלי", ברשת ב'. תחילת הספר במלחמת העולם השנייה אז היה ילד שאביו נרצח וחי חיי פחד מתמיד, ועד עלייתו לארץ והיבחרו לתפקיד שר וסגן ראש ממשלת ישראל.
הספר מתאר בהומור את חייו הדמוקרטיים בישראל, מול חיי הפחד בשעות הנוראות בעת המלחמה. לפיד הבן מתאר כיצד, כאשר הצליחו הוא (לפיד האב) ואימו לברוח מידי הגרמנים, איימו הסרבים לרצוח אותם או להסגירם... וכאשר ברחו מהסרבים, תפסו אותם ההונגרים, כאשר השתחררו בכישרון מידי ההונגרים, החלו הפצצות הקומוניסטים והיה עליהם לברוח ולהיחבא, ולאחר מכן הפציצו בעלות הברית האחרות... אולי נס, אולי מקריות כיצד הצליח לפיד לחמוק מכל מכשולי המוות.
עוד מתואר בספר בפרטי השתלבותו בישראל, שירותו בצה"ל, ועד תחילת תפקידו ככתב בעיתון ההונגרי Ui-Kelet (מזרח חדש). לאחר מכן תפקידיו השונים בעיתון מעריב והקמת הירחון את. יחסיו הענפים במדינות שונות, בין השאר חזרתו לאותן ארצות בהן נרצחה משפחתו. כמו כן כתיבת ספריו, על הצלחותיו וכישלונותיו וכן עבודתו הענפה עם המיליארדר ההונגרי רוברט מקסוול.
הספר משולב בביקורת עצמית חדה, כמה הערות לתיקון ואף כמה בקשות סליחה. ניתן ללמוד כיצד ניהל את רשות השידור והיריבים שהתפקיד הקנה לו. כן מתבררים כמה אירועים אישיים עם שמות שונים ידועי שם. קטע מרכזי בספר הוא פופוליטיקה תוכנית הטלוויזיה הפופולרית בערוץ 1 שארכה כשש שנים, שמעט היו אדישים אליה בישראל.
כמו כן חייו הפרטיים והאבל הכבד שנפל על המשפחה עם מותה ללא עת של מיכל, בתו, בתאונת דרכים. גירושיהם של ילדיו מנישואיהם הראשונים ונישואיהם השניים ובספר מתואר בצורה רומנטית סיפורי האהבה הראשונים, התמימים והצעירים של לפיד, לפני נישואיו וחייו עם אשתו הסופרת והמחזאית שולמית לפיד. כניסתו לפוליטיקה, היבחרו לחבר כנסת של מפלגת שינוי ועוד.
פוליטיקה של אב ובנו
הספר מדגיש את בחירות 1999, כאשר יוסף לפיד מוביל את מפלגת שינוי לניצחון ומביא שישה חברי כנסת בכנסת ה-15, ונותן פחות מקום לניצחון הגדול של האב לפיד בכנסת ה-16, בה עמד בראש רשימה של 15 חברי כנסת. וכך אנו למדים מהי תפיסת עולמו הפוליטיות המגובשות של האב. להלן דברי טומי לפיד לקראת הבחירות לכנסת ה-16:
למינג סיבירי חום
למינג סיבירי חום (שם מדעי: Lemmus sibiricus) הוא מין של מכרסם מהסוג למינג שבמשפחת האוגריים החי באזור הארקטי של סיביר, רוסיה.
הלמינג הוא מכרסם קטן הדומה במראהו לנברן ובעל בצבע חום אפור עד חום כהה כשמלמעלה עובר פס שחור והבטן צהבהבה-לבנה. הלמינג המגיע לאורך 12–13 ס"מ, עם זנב באורך 1-1.5 ס"מ. המשקל 45–150 גרם. הוא בעל אוזניים קטנות ובעל חוטם קטן.