cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קריית חינוך שעלבים
ישיבת דרך חיים
דרך חיים היא הישיבה הקטנה הלאומית הראשונה שהוקמה במרכז הארץ, במטרה להנגיש מוסד כזה לקהלים של הציבור הדתי לאומי. במקביל להקמתה הקים ראש הישיבה, הרב מתניה אריאל, את עמותת 'ישיבה קטנה לאומית' שנועדה להפיץ את רעיון הישיבות הקטנות במגזר הדתי לאומי. הוא פרסם בעיתונים ובכתבי עת מאמרים המבססים רעיון זה. במאמריו, הוא מצטט מדברי רבנים במאתיים השנים האחרונות שעודדו מסגרות דומות, בדגש על רבנים מהציונות הדתית. הוא ערך מחקר מקיף על שיטת הרב קוק בנושא זה, והוא מסיק שהרב קוק ראה בישיבה תיכונית פתרון של בדיעבד, והעדיף מסגרת של ישיבה קטנה. בניגוד למודל הישיבה התיכונית, אשר משלבת לימודי קודם עם לימודי חול, בישיבה הקטנה נלמדים במשך שלוש השנים הראשונות לימודי קודש בלבד, ורק בשנה הרביעית מתקיים שילוב של לימודי חול בזמן של סדר צהרים ולעיתים גם סדר ערב, והוצאת תעודת בגרות. הישיבה מעודדת את רוב התלמידים להוציא תעודת בגרות, ובכך היא נבדלת מהישיבות הקטנות בעולם החרדי, אך בדומה לישיבות החרדיות, הישיבה מייעדת את בוגריה להמשיך את לימודם בישיבות גבוהות, וכן למקד את עיקר הווייתם של הלומדים בה ללימוד תורה ולחיי תורה.
Human parainfluenza viruses
Human parainfluenza viruses (בקיצור: hPIVs, בתרגום מאנגלית: נגיפי פרא-אינפלואנזה אנושיים) הם סוג נגיפים הכוללים ארבעה מינים השייכים למשפחת נגיפי ה-Paramixoviridae, אליה שייכים גם נגיפי חצבת, חזרת, hMPV ו-RSV. נגיפי hPIV עלולים להוות גורם השני בשכיחותו, מיד לאחר RSV, למחלות בדרכי הנשימה התחתונות בקרב תינוקות וילדים קטנים בעונת החורף. כיום ידועים 4 מינים (hPIV 1-4) ושני זנים (hPIV 4a, 4b), כש-hPIV ממין 3 נחשב למסוכן ביותר וגורם על פי רוב למחלות חריפות יותר, בעוד hPIV ממין 4 על שני זניו נחשב לפחות אלים בקבוצה.
בשקו
בשקו (בהונגרית: Baskó) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
Human parainfluenza viruses
מבנה
הנגיף, בדומה ל-RSV, מכיל גנום RNA חד גדילי בעל מובן שלילי, לכן על מנת לשכפל עצמו בתא הפונדקאי עליו להכיל אנזים ויראלי מסוג RNA dependent RNA polymerase - RdRP, אשר הופך בעת ההדבקה RNA נגיפי בעל מובן שלילי ל-RNA בעל מובן חיובי, על מנת שממנו יהיה ניתן לשכפל גנום ויראלי חדש בעל מובן שלילי או מנגד לסנתז חלבונים ויראליים על ידי ריבוזומים תאיים.
נגיפי hPIV עטופים במעטפת ליפידית המכילה גליקופרוטאינים אופייניים למשפחת ה-Paramixoviridae:
בשקו
בבשקו התגוררו יהודים מעטים.
Human parainfluenza viruses
הדבקה ומחזור התרבות
לאחר הצמדות נגיפי hPIV אל תאי אפיתל של מערכת הנשימה באמצעות חלבוני HN, חודר הנגיף אל תוך התא ועובר שלב של השלת הקפסיד (Uncoating). על ידי כך חושף הנגיף את תכולתו בציטוזול. אנזים ה-RdRP הופך את גנום ה-RNA בעל המובן השלילי ל-RNA בעל מובן חיובי, אשר ממנו תחל סינתזת חלבוני נגיף. תהליך הסינתזה של החלבונים מתרחשת בריבוזומים של תאי הפונדקאי, כשחלבוני המעטפת מסונתזים על גבי הרשתית האנדופלסמית וחלבוני המבנה והליבה בריבוזומים החופשיים בציטוזול. ברגע שמסונתזים מספיק חלבוני NP, מתחיל אנזים ה-RdRP לשכפל את הגנום עצמו. גדילי RNA חדשים שזה עתה סונתזו מונחים על גבי חלבוני M, המהווים מעין פלטפורמה לאריזה נכונה של הנגיף. ברגע שהנגיף נארז בקפסיד בצורה נכונה הוא עובר לתא אפיתל השכן בעודו רוכש חלבוני מעטפת ויראליים שנשתלו מבעוד מועד על פני הקרום של תאי הפונדקאי.
פתוגנזה
נגיפי ה-hPIV חודרים לגוף בעיקר דרך חלל האף על ידי תרסיס באוויר ומתרבים על פי רוב ברקמות האפיתליליות של דרכי הנשימה העליונות במשך פרק זמן של 2 - 6 ימים. היות שההדבקה בנגיפי hPIV חוזרת במשך החיים, במבוגרים תגרום ההדבקה בעיקר לתסמיני מחלה קלים דמויי שפעת, כגון: הצטננות, שיעול, יובש בגרון ולעיתים חום. בדומה להדבקה בנגיף ה-RSV, המחלה חולפת בעצמה כעבור מספר ימים. אולם תינוקות וילדים קטנים נמצאים בקבוצת סיכון לפתח תסמיני מחלה חמורים הרבה יותר. קבוצת סיכון ראשונה היא קבוצה בה גיל הנדבקים הוא מתחת לחצי שנה. במקרה זה עיקר התחלואה מתרחשת כתוצאה מ-hPIV 3, שמוביל לדלקת בדרכי הנשימה התחתונות דוגמת ברונכיוליטיס ודלקת ריאות. תסמינים הנ"ל זהים מבחינה קלינית לתסמינים הנגרמים בעקבות הדבקות בנגיף ה-RSV ולכן לא ניתן לקבוע מעשית את האטיולוגיה להם על סמך בדיקה גופנית רגילה. קבוצת הסיכון השנייה היא קבוצה בה גיל הנדבקים נע בין חצי שנה ל-5 שנים. במקרה זה עיקר התחלואה מתרחשת כתוצאה מ-1 hPIV ו-hPIV-2 שמובילים לדלקת בדרכי הנשימה התחתונות ותסמינים המזכירים דיפתריה.
הדבקות חוזרת בנגיפי hPIV תוגבל לדרכי הנשימה העליונות בלבד.
אבחנה
ישנן מספר דרכים שבהן נהוג לאבחן כיום הדבקה ב-hPIV:
טיפול
הטיפולים השכיחים כנגד הנגיף כוללים:
קיימות נגזרות של הריבוירין, כגון: Ribavirin 5' mono/di/tri-phosphate הידועים כמעכבי RdRP בחלק ממיני נגיפי ה-RNA.
נכון ל-2013 פותחו מספר חיסונים נסיוניים כנגד 3 hPIV אשר הראו הצלחה חלקית במכרסמים ובפרימטים, אולם טרם אושרו לשימוש המוני בבני אדם.
קוסקוס מזרחי
תיאור
לקוסקוס המזרחי מבנה גוף מוצק וגמיש והוא מכוסה בפרווה גסה ועבה. ראשו האגסי קצר ומחודד בקצהו והוא נראה כצורת ביניים בין פוסום ללמור. עיניו גדולות ובולטות ואוזניים בינוניות ועגלגלות. זנבו ארוך וגמיש, וקצהו חשוף וקשיח עם יכולת לפיתה בענפים. אורך ראשו וגופו של הקוסקוס המזרחי 35–45 סנטימטרים, אורך זנבו 27–32 סנטימטרים ומשקלו 2.2-1.4 קילוגרם. הוא קטן יותר מן הקוסקוס הצפוני אך גדול מהקוסקוס הדרומי.
צבע הפרווה שלו אפור מלוכלך או חום-אפרורי ששזור בשיער חום, לבן, שחור וזהוב. הצוואר והמותניים בצבע צהוב או בז', ואילו הבטן, המפשעה והחזה נעים בין צהבהב-קרמי ללבנבן. הנקבה נוטה להיות כהה מן הזכר. לאורך הגב יש פס כהה ברור. הראש בצבע אפרפר או בז', הפנים כהות מעט ועל המצח פס שחור דקיק. בבסיס האוזניים יש כתמים לבנים. חלקי הגוף החשופים בצבע ורוד-בהיר (הכפות, קצה הזנב, החוטם ופנים האוזניים).
תפוצה וביולוגיה
הקוסקוס המזרחי אנדמי לפפואה; הוא מצוי לאורך השפלה ומדרונות ההרים של חצי האי זנב-ציפור וחצי האי הואון במזרח גינאה החדשה, ובמספר קבוצות איים בפרובינציית מפרץ מילן הפפואנית בין ים שלמה לים האלמוגים: איי ד'אנטריסקו (נורמנבי, פרגוסון וגודנו), איי טרוברינד (כנראה רק בקירווינה), איי סידייה וארכיפלג לואיסיאד (ונטינאי, מיסימה ורוסל). המין בולט בהיעדרותו מהאי וודלרק שמאוכלס על ידי קוסקוס וודלרק הנדיר.
אין מידע רב על אורח החיים של המין. הוא ככל הנראה פעיל בשעות הלילה וניזון בעיקר מעלים, פירות ביצים וחרקים. הנקבה ממליטה גור יחיד בדרך כלל ומדי פעם תאומים, לאחר תקופת היריון קצרה. הגור שוהה בכיס מספר חודשים ולאחר מכן רוכב על גבה של אימו עד יציאתו לעצמאות.
מצב
קוסקוס מזרחי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה וסובלנותו לשינויים בבית הגידול. מגמת האוכלוסייה נמצאת אמנם בירידה, אך היא עדיין לא ברמה המצדיקה סיווג בקטגוריה מאוימת יותר. האיומים על הקוסקוס הם ציד לבשרו ובירוא יערות שלעת עתה אינם ברמה כה חמורה.
הקוסקוס המזרחי מצוי במספר אזורים מוגנים, ורשום בנספח ב' של אמנת CITES.
שרקרק אדום-גרון
שרקרק אדום-גרון (שם מדעי: Merops bulocki) הוא מין של עוף ממשפחת השרקרקיים ומהסוג שרקרק, החי באפריקה שמדרום לסהרה.
מאפיינים
אורכו של שרקרק זה עד 22 סנטימטרים כולל הזנב. הכנפיים והראש ירוקים. הגחון בצבע כחול. הבטן צהובה. הסנטר והגרון בצבע אדום וזה מה שהעניק לשרקרק את שמו.
תפוצה
השרקרק נפוץ במדינות הבאות: בנין, בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, אתיופיה, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, מאלי, מאורטניה, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סיירה לאון, סודאן, טוגו ואוגנדה. בית הגידול של מין זה הוא בעיקר סוואנות עם עצים.
אקולוגיה
מין זה מקנן כול השנה במנהרות שנחפרו מתחת לאדמה. מין זה ניזון בעיקר מדבוריים וחרקים אחרים.
Ю
יוּ היא האות הלפני-אחרונה באלפבית הקירילי. היא חלק מחמש האותיות הקיריליות המוקדשות לציון צליל י' עם תנועה (יחד עם Ї ,Ё ,Е ו-Я). אלה גם ארבעת המקרים שבהם הכתב הקירילי מתנהג ככתב הברות. בניגוד לרוב האותיות באלפבית זה אין לה ערך מספרי.
זו האות ה-29 בבולגרית, ה-31 בבלארוסית, ה-32 ברוסית ובאוקראינית, וה-34 באלפבית הגלגוליטי. היא בוטלה באלפבית הסרבי באמצע המאה ה-19, ובמקדוני ברפורמה של 1945.
בסלאבית כנסייתית עתיקה ובסלאבית כנסייתית כך הגו וכתבו גוף שלישי יחיד נקבה ביחסת המושא הישיר (כלומר: "אותה"). נוסף לכך, בשפה הסלאבית הכנסייתית העתיקה נעשה שימוש גם בצורתה ההפוכה של האות (Ꙕ).
ישעיה הלוי הורוביץ (השני)
רבי ישעיה הלוי הורוביץ (נפטר באדר ה'תמ"ט, 1689, פוזנא) היה אב"ד וראש ישיבה בפרנקפורט. כיהן גם כמרא דאתרא בפיורדא, בלייפניק, בבומסלא ובפוזנא. אביו היה רבי שבתי שפטל הלוי הורוביץ (בעל 'ווי העמודים'), וסבו היה רבי ישעיה הלוי הורוביץ בעל 'שני לוחות הברית' (השל"ה).
ביוגרפיה
פרטים רבים בקורות חייו אינם ידועים בוודאות, וחוקרים שונים העלו השערות שונות.
Ю
לעיתים, היא מקבילה לאות U האנגלית.
ברוסית משמשת האות הזאת גם לתעתק את תנועת U הצרפתית. דוגמאות: дежавю – דז'ה וו (Déjà-vu) ו-меню (תפריט) שבא מ-Menu.
ישעיה הלוי הורוביץ (השני)
ביוגרפיה
היה רב בכמה קהילות בבוהמיה ובמוראביה. בשנת ה'תי"ז (1657) בערך התמנה כרב בשטייניץ שבמוראביה. בשנים ה'תל"א–ה'תל"ג, ואולי עוד קודם לכן, כיהן כרב בלייפניק. בה'תל"ד–ה'תל"ז (1674–1677) בערך כיהן בבומסלא.
Ю
תנועת אוּ מתעתקים על ידי האות הקירילית У.
ישעיה הלוי הורוביץ (השני)
ביוגרפיה
ידוע שכאביו היה גם מרא דאתרא של פיורדא, אך לא ברור באיזו תקופה הייתה רבנות זו. ככל הנראה, רבנותו הראשונה הייתה בפיורדא, והוא היה רבה של העיר בשנים ה'תי"ד–ה'תי"ז, לפני שנסע למוראביה. אולם, יש הסבורים שרבנות זו הייתה לאחר הרבנות בשטייניץ, בשנים ה'תכ"ח–ה'תל"א.
בשנת ה'תל"ז (1677) בערך, קיבל את רבנות פרנקפורט והתמנה שם לאב"ד ולראש ישיבה. זו הייתה רבנותו העיקרית שעל שמה התפרסם. חתם על תקנות חדשות הנוגעות לחינוך הילדים בקהילה. בתקופה זו התכתב עם רבים מפוסקי דורו, ותשובות הלכתיות שלו מופיעות בספרי הפוסקים כחות יאיר, עבודת הגרשוני, אבן השהם וחינוך בית יהודא. בכ"ב באייר ה'תמ"ה נפטר בנו יעקב קופל, ובכ"ו באייר נפטרה אשתו מרים. מאורח יותר נשא אשה שנייה.
בשנת ה'תמ"ז (1687) בערך עזב את פרנקפורט לטובת רבנות פוזנא. מסופר כי כאשר עזב את פרנקפורט הותיר אחריו שלוש קושיות ללא פתרון ואמר לפרנסי הקהילה שיבחרו לממלא מקומו את מי שיצליח לתרץ את שלושתן.
בחודש אדר ה'תמ"ט (1689) חלה ונפטר ונקבר בפוזנא. בכ"ג באדר הסכימה קהילת פוזנא על נתינת קצבה לאלמנתו. בנו שבתי שפטל היה אב"ד פילנה, ובנו אברהם היה דיין בפוזנא. נוסף להם, בין תלמידיו היו רבי שמואל שוטן כץ מפרנקפורט, ורבי אברהם ברלין מאמשטרדם.
יצחק זימר
יצחק (אריק) זימר (נולד ב-16 ביולי 1932) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן, המתמחה בחקר תולדות הרבנות ביהדות גרמניה ובחקר המנהג בקהילות אשכנז.
ביוגרפיה
נולד בפרנקפורט, גרמניה. בגיל 4 היגרה משפחתו לארצות הברית.
למד בישיבה יוניברסיטי ובשנת 1965 הגיש את עבודת הדוקטור שלו. במקביל ללימודיו אלה הוסמך לרבנות. בשנים 1959–1971 כיהן כרב קהילת "אהבת תורה" (מאוחר יותר "אהבת תורה ותקוה חדשה") של יוצאי גרמניה בניו יורק.
ב-1971 עלה לארץ ישראל, וכיהן כמרצה במחלקה לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
תחומי המחקר העיקריים שלו הם חקר התפתחותם של מנהגי קהילות אשכנז בימי הביניים ובראשית העת החדשה וחקר תולדות הרבנות בקהילות אלה.
במקביל לעבודתו באוניברסיטה החל ללמוד בכולל בית אריאל, ולאחר שיצא לפנסיה, החל ללמוד שבוע שלם בכולל בית אריאל ואף הוסמך שם לדיינות.
חתנו הוא פרופ' שמחה עמנואל מהחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.
וולט האזרד
מאהדי עבדול-רחמן (באנגלית: Mahdi Abdul-Rahman; 15 באפריל 1942 – 18 בנובמבר 2011; נולד בשם וולטר רפאל האזרד הבן (באנגלית: .Walter Raphael Hazzard Jr)) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1964–1974. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן סיאטל סופרסוניקס, ולאורך 10 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 12.6 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-3.0 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות ונבחרת ארצות הברית
האזרד נולד בעיר וילמינגטון שבדלאוור, וגדל בפילדלפיה, פנסילבניה. בסיום לימודיו ב"תיכון אוברברוק" המקומי, בו למד בעבר גם הכדורסלן וילט צ'מברלין, החל ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"). בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1963/1964, קלע 18.6 נקודות בממוצע למשחק והוביל את הקבוצה, לצד הקלע גייל גודריץ' ותחת המאמן ג'ון וודן, לזכייתה הראשונה בטורניר אליפות המכללות. במשחק הגמר גברה UCLA על אוניברסיטת דיוק, בה שיחקו ג'ף מאלינס וג'ק מארין, בתוצאה 98–83. לאורך הטורניר קלע האזרד 19.8 נקודות למשחק, ובסיומו זכה בתואר השחקן המצטיין של הפיינל פור (NCAA Final Four Most Outstanding Player). כמו כן, בסיום העונה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American).
קריירת משחק ב-NBA
בדראפט ה-NBA 1964 נבחר האזרד על ידי לוס אנג'לס לייקרס כבחירה טריטוריאלית. בשתי עונותיו הראשונות ב-NBA העפיל עם הלייקרס לגמר הליגה, אולם בשתי הפעמים הפסידה הקבוצה מול בוסטון סלטיקס בסדרת הגמר. לאורך תקופתו עם הלייקרס, עד לסיום עונת, קלע 9.4 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ההרחבה של שנת 1967 נבחר האזרד על ידי סיאטל סופרסוניקס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. בעונתו היחידה בקבוצה העמיד ממוצעים של 24.0 נקודות, 6.2 אסיסטים ו-4.2 ריבאונדים למשחק, ונבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. ב-28 בדצמבר 1967 קלע שיא קריירה של 45 במשחק מול סן דייגו רוקטס. על אף הצטיינותו של האזרד, סיימה סיאטל את עונת במקום ה-11 בליגה, אשר כללה אז 12 קבוצות.
באוקטובר 1968 הועבר האזרד בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה ללני וילקינס. לאורך 3 עונותיו באטלנטה קלע 14.3 נקודות ומסר 6.3 אסיסטים בממוצע למשחק, והעפיל עם הקבוצה לגמר האזור המערבי בעונות ו-.
ביולי 1971 הועבר בטרייד לבאפלו ברייבס, לקראת עונתה השנייה ב-NBA. בעונתו היחידה במדיה קלע 15.8 נקודות ומסר 5.6 אסיסטים בממוצע למשחק. בשנים 1972–1974 שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס וסיאטל סופרסוניקס, אך מיעט לשחק ותרם 4.3 נקודות למשחק בלבד. בסיום עונת פרש האזרד ממשחק, בגיל 31.
קריירת אימון
בשנת 1980 מונה האזרד למאמן קבוצת הכדורסל של מכללת קומפטון אשר בקומפטון, קליפורניה, ושנתיים לאחר מכן עבר לאמן את קבוצת אוניברסיטת צ'פמן אשר בעיר אורנג' הסמוכה.
בשנת 1984 מונה למאמן קבוצת UCLA, כ-20 שנה לאחר שזכה עמה באליפות המכללות כשחקן. בעונת 1986/1987 העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות, אך הודחה ממנו כבר בסיבוב השני, לאחר שהפסידה מול אוניברסיטת ויומינג. השחקנים הבולטים של UCLA באותה עונה היו רג'י מילר ופו ריצ'רדסון. לאורך 4 עונותיו כמאמנה, רשמה הקבוצה מאזן כולל של 77 ניצחונות ו-47 הפסדים (62.1%).
חייו האישיים
בקיץ 1972 התאסלם האזרד, ושינה את שמו למאהדי עבדול-רחמן (באנגלית: Mahdi Abdul-Rahman). על אף שינוי השם הרשמי, המשיך להיקרא בשמו המקורי – וולט האזרד – לאורך כל הקריירה המקצועית כשחקן וכמאמן כדורסל.
במרץ 1996 סבל משבץ מוחי, ובשנים הבאות חלה הרעה הדרגתית במצבו הבריאותי. ב-18 בנובמבר 2011 נפטר האזרד, בגיל 69, כתוצאה מסיבוכים בניתוח לב שעבר.
אבוט אנדרסון תאייר
אבוט אנדרסון תאייר (באנגלית: Abbott Handerson Thayer; 12 באוגוסט 1849 – 29 במאי 1921) היה אמן אמריקאי, חוקר טבע ומורה. צייר דיוקנאות, בעלי חיים ונופים, וזכה לפרסום בימי חייו. במהלך השליש האחרון בחייו הוא עבד יחד עם בנו, ג'רלד אנדרסון תאייר, על ספר על ההסוואה בטבע, שלראשונה פורסם על ידי מקמילן בשנת 1909, והוצא מחדש בשנת 1918.
ראשית חייו
בגיל חמש עשרה נשלח לבית הספר בבוסטון, שם פגש את הנרי ד. מורס, אמן חובב שצייר בעלי חיים. בהדרכת מורס, אבוט פיתח ושיפר את כישורי הציור שלו, תוך התמקדות בתיאורים של ציפורים וחיות בר אחרות, ועד מהרה החל לצייר דיוקנאות של בעלי חיים על פי הזמנה. הוא גם לימד את אחותו, אלן תאייר פישר, טכניקות שלמד. בגיל 18 הוא עבר להתגורר בברוקלין, ניו יורק, ולמד ציור בבית הספר לאמנות בברוקלין ובאקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא למד אצל למואל וילמרת'. הוא פגש הרבה אמנים מתפתחים ומתקדמים בתקופה זו בניו יורק, כולל אשתו לעתיד, קייט בלויד וחברו הקרוב, דניאל צ'סטר פרנץ'. בשנת 1875, לאחר שהתחתן עם קייט בלויד, עבר לפריז, שם למד ארבע שנים עם אנרי להמן וז'אן-לאון ג'רום, כשחזר לניו יורק, הקים אולפן דיוקנאות משלו (אותו חלק עם דניאל צ'סטר פרנץ'), ונעשה פעיל בחברת הציירים האמריקנים, והתחיל לקבל חניכים.
חזרה לניו המפשייר
החיים הפכו לבלתי נסבלים עבור תאייר ואשתו בראשית שנות השמונים של המאה ה-19, כאשר שניים מילדיהם הקטנים נפטרו במפתיע, בהפרש של שנה אחת. פגועים מבחינה רגשית במשך מספר שנים הם עברו ממקום למקום. אף על פי שהוא עדיין לא היה מבוסס כלכלית. באותה העת, המוניטין הגדל של תאייר הביא להזמנות רבות, יותר ממה שהוא יכול היה לבצע. ביניהם היו מג'ורג 'וושינגטון, מארק טוויין והנרי ג'יימס. הוא גם הכין דיוקנאות של שלושת ילדיו שנותרו בחיים מרי, ג'רלד וגלדיס, והשתמש בהם כמודלים לקומפוזיציות סמליות כמו אנג'ל (1887) ווירג'ין אנת'רון (1891).
לאחר שאביה נפטר, אשתו של תאייר חלתה בדיכאון בלתי הפיך, מה שהביא לכליאתה בבית חולים, להתדרדרות בריאותה ולמותה בסופו של דבר ב־3 במאי 1891, כתוצאה מדלקת ריאות.
זמן קצר לאחר מכן התחתן תאייר עם חברתם הוותיקה אמה בקינגהאם, שאביה מוזס ייל ביץ' היה הבעלים של ניו יורק סאן. הוא ואשתו השנייה בילו את שנותיהם שנותרו בניו המפשייר הכפרית, חיו בפשטות ועבדו באופן פרודוקטיבי. בשנת 1901 הם התיישבו לצמיתות בדבלין, ניו המפשייר, שם גדל תאייר בילדותו. תאייר היה אדם חריג ודעתני, ואורח חייו של משפחתו שיקף את אופיו: בדרך כלל הם ישנו בחוץ כל השנה כדי ליהנות מהיתרונות של אוויר צח,[13] שלושת הילדים מעולם לא היו נרשמו לבית ספר. השניים הצעירים, ג'רלד וגלדיס, ירשו את הכשרון של אביהם והפכו לציירים.
הישגים אומנותיים
תאייר היה מוקף מסביבו על ידי נשים, בין אם הן ממשפחתו, עוזרות בית, דוגמניות או סטודנטיות. הביוגרף רוס אנדרסון האמין שלדעתו "הקסם הנשית והגדולה האסתטית היו קשורים זה בזה ללא הפרדה". תאייר חש כי העיתונות ואפילו אמנים אחרים תרמו להידרדרותן של נשים על ידי הדגשת מיניותן, במקום לרומם את תכונותיהן המוסריות. כאשר החל להוסיף כנפיים לדמויותיו בסוף שנות השמונים של המאה ה-19, הוא הבהיר יותר את התכונות הטרנסצנדנטיות שראה בנושא הנשי:
"ללא ספק התשוקה שלי כל החיים לציפורים, סייעה להטות אותי ולהוסיף כנפיים בתמונות שלי. אבל בעיקר הוספתי כנפיים כדי לסמל אווירה מרוממת..."
השימוש הראשון בכנפיים היה הציור "אנג'ל". כשצייר את התמונה, הוא בנה תפאורה של כנפיים ממוסמרות בלוח עץ, ולידו עמדה בתו מרי. הוא שרד בעזרת פטרוניו, ביניהם התעשיין צ'ארלס לאנג פרר.
הוראה
תאייר היה בעל תושייה בהוראתו, שאותה ראה חלק שימושי ובלתי נפרד מהעבודה שלו באולפן. בין חניכיו המסורים היו רוקוול קנט, לואי אגסיז פוארטס, ריצ'רד מרימן, בארי פוקנר (בן דודו של תאייר), אלכסנדר ויליאם ג'יימס ובנו של תאייר ובתו, ג'רלד וגלדיס. הייתה לו השפעה עמוקה גם על דניס מילר בונקר, שאף על פי שלא היה תלמיד רשמי, הוזמן לצייר לצד האמן המבוגר בשנת 1886, וכתב "תאייר האיש הגדול הראשון שהכרתי, ואני לא ממש יכול להתרגל אליו."
במכתב לתומאס וילמר דיווינג (בערך 1917), חושף תאייר כי שיטתו הייתה לעבוד על ציור חדש במשך שלושה ימים בלבד. אם הוא עבד על זה יותר זמן, כתב..."אז ביום הרביעי, הוא במקום להרוס את הציור, היה לוקח פסק זמן, ומתרחק ככל האפשר מהעבודה. בינתיים היה מבקש מכל תלמיד להכין עותק מדויק של אותו ציור בן שלושת הימים. ואז, כשהוא חזר לסטודיו שלו... העותקים החדשים, נתנו לו שוב דחיפה של שלושה ימים". [22] כתוצאה מכך, בסופו של דבר היו כמה גרסאות חלופיות של אותו ציור, במצבי סיום שונים לחלוטין."
חוקר הסוואה בטבע
לפעמים מכונה תאייר "אבי ההסוואה". הוא אמנם לא גילה את נושא ההסוואה, אך הוא היה בין הראשונים שכתב על דפוסי "קישוט" המשבשים ומפרקים את קווי המתאר של בעל החי עם סימונים המסיחים את הדעת. למעשה בעלי החי מייצרים מסכות - כמו פרפר שמחקה דגם של עלה.
החל משנת 1892, הוא כתב על תפקידה של ההצללה בטבע, שלפיה צורות נראות פחות עגולות ופחות מוצקות דרך הצללות הפוכות, כמו הצד התחתון הלבן של בעלי החיים. ממצא זה עדיין מקובל מאוד בהווה, ולעיתים מכונה חוק תאייר. עם זאת, הוא היה אובססיבי לגבי הרעיון שכל החיות מוסוות, אבל טען שגם ציפורים בולטות כמו טווסים הם למעשה צבעוניות למטרות הסוואה. הוא הותקף נמרצות על כך במאמר ארוך על ידי תאודור רוזוולט.
תאייר התערב לראשונה בהסוואה צבאית בשנת 1898, במהלך המלחמה הספרדית-אמריקאית, כאשר הוא וחברו הציעו להשתמש בצבעי הסוואה בספינות האמריקאיות. שני האמנים השיגו פטנט על הרעיון שלהם בשנת 1902, בשם הכותרת "תהליך הטיפול בחיצוניות של ספינות וכו', להפיכתם לפחות גלויות", בו מתוארת שיטתם שעוצבה על פי צבעי שחפים.
הניסויים של תאייר בהסוואה נמשכו גם בזמן מלחמת העולם הראשונה. בתחילת אותה מלחמה, למשל, פיתח חברו ג'ורג' ברוש מטוס מוסווה, בעוד שתאייר המשיך בהתעניינותו בהסוואה משבשת.
בהדרגה הפקידו תאיר וברוש את עבודת ההסוואה שלהם על אחריות בניהם - את הספר "צבעי הסוואה בממלכת החיות" (1909), שכתיבתו ארכה שבע שנים, עשה ג'רלד בנו של תאייר.
שנים מאוחרות יותר
למרות שינויים מהירים בעולם האמנות בראשית המאה העשרים, המוניטין של תאייר נותר גדול. אוניברסיטת ייל הציעה לו תואר כבוד בשנת 1916, ומכון קרנגי בפיטסבורג הקים תערוכה של עבודותיו בשנת 1919 שכללה למעלה מחמישים ציורים.
על פי הודאתו בעצמו, תאייר סבל לעיתים קרובות ממצב של הפרעה דו־קוטבית. במכתביו תיאר זאת כ"מטוטלת", שבאמצעותה התחלפו רגשותיו בין שני הקצוות בריאות וחולי. מצבו הנפשי החמיר ככל שהתגלעה המחלוקת לגבי ממצאי ההסוואה שלו. המחלוקת הבולטת ביותר היתה, כאשר הוא הותקף על ידי נשיא ארצות הברית לשעבר תיאודור רוזוולט.
כשהוא הזדקן, הוא סבל יותר ויותר מהתקפי חרדה, תשישות, עצבנות ומחשבות אובדניות, עד כדי כך שהוא כבר לא הורשה לצאת בסירתו לבד. בגיל 71, תאייר נפטר בביתו ב־29 במאי 1921.
דאונטאון דיסני (פלורידה)
דאון טאון דיסני (באנגלית: Downtown Disney - "מרכז העיר של דיסני") הוא אזור קניות, הסעדה ובידור פתוח הנמצא באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה.
אזור הקניות והנופש מורכב משלושה אזורים נפרדים המחוברים זה לזה:
השוק
השוק (בעבר כונה כפר דיסני - Disney Village) כולל חנויות רבות ובהם חנות של חברת לגו, חנות משקאות מוגזים וממתקי שוקולד מיוחדים של חברת השוקולד גיררדלי וכן מסעדות וחנויות נוספות. באתר יש אפשרות לשכור סירות ולשוט באגם הסמוך.
אטרקציות: מסעדות: חנויות: בעבר היו קיימות עוד שתי מסעדות שנסגרו - מקדונלד'ס ופולו קומפרו.
אי התענוגות
אי התענוגות היה מאופיין בתור מוקד משיכה בחיי הלילה וכלל שני מועדני סטנד-אפ וארבעה מועדני לילה ובהם מועדון בסגנון "מועדון המגלים" שהיה קיים בשנות ה-30. ב-27 בספטמבר 2008 נסגרו המועדונים, היה תכנון להחליף את המועדונים בחנויות ומסעדות חדשות, אך המשבר הכלכלי העולמי של 2008 דחה זאת. לעומת שני האזורים האחרים בהם הכניסה חופשית, עד קיץ 2004 נדרש היה לשלם על מנת להיכנס לאי התענוגות, ומאז הכניסה חופשית.
המפטון קורט
המפטון קורט (אנגלית: Hampton Court Palace) הוא ארמון על הגדה הצפונית של נהר התמזה בלונדון שבאנגליה. הארמון נמצא ברובע ריצ'מונד שעל התמזה, במרחק 19 קילומטר ממרכז לונדון, במעלה נהר התמזה.
דאונטאון דיסני (פלורידה)
אי התענוגות
מסעדות: חנויות:
הצד המערבי
הצד המערבי משמש כמקום התכנסות לאירועי תרבות ובין היתר כולל שירותי הסעדה וחנויות גדולות. בנוסף ישנם 24 אולמות קולנוע, חנות של רשת וירג'ין מגסטור והמופע של להקת קרקס השמש - לה נובה. כמו כן מצוי במקום מבנה דיסניקווסט ובו חמש קומות של משחקי מחשב ומשחקי הנפשה, בתי קפה ובהם בתי קפה מרשתות פלנט הוליווד בה ניתן למצוא את הסירה "ג'ני" שלקחה חלק בסרט פורסט ג'אמפ, האוס אוף בלוז ווולפגנג פק וחנויות נוספות.
טרני (נפה)
נפת טרני (באיטלקית: Provincia di Terni) היא נפה במחוז אומבריה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,122 קמ"ר, ובשנת 2006 התגוררו בה 184,325 נפש. בירתה של הנפה היא העיר טרני.
דאונטאון דיסני (פלורידה)
הצד המערבי
אטרקציות: מסעדות: חנויות:
המפטון קורט
היסטוריה
במקום שבו נמצא הארמון הייתה משנת 1236 חווה של המסדר ההוספיטלרי. בשנת 1505 חכר את השטח סר גילד דובני והשתמש בחווה לארח אצילים אחרים ואת הנרי השביעי מלך אנגליה.
טרני (נפה)
ערי הנפה
מספר ערי הנפה הוא 33. להלן רשימת הערים הגדולות בנפה, לפי מספר התושבים, לשנת 2005:
דאונטאון דיסני (פלורידה)
היסטוריה
האתר נפתח ב-22 במרץ 1975. בשנת 1984 כאשר מיכאל אייזנר מונה לתפקיד מנכ"ל וולט דיסני, החליט שעל מנת לגרום לתיירים לשהות יותר זמן במתחמי וולט דיסני באזור עליהם להמשיך ולפתח אותו וב-21 ביולי 1986, הוכרז על הקמת אי התענוגות בדגש על חיי הלילה בו על מנת להוות תחרות למועדונים שבאזור תחנת צ'רץ' סטרייט שבדאטון טאון אורלנדו. המתחם נפתח רשמית במאי 1989.
עד שנת 1989 היה קיים באתר רק אזור השוק שכונה "כפר הקניות בואנה ויסטה" (Lake Buena Vista Shopping Village) ומאוחר יותר "השוק של כפר דיסני" (Disney Village Marketplace). ב-15 בספטמבר בשנת 1997 הוחלט על מיתוג מחדש למתחם ונפתח אזור שלישי של מסעדות ומקומות בילוי בצידו המערבי של הפארק, בשנת 1997 שונה שם האזור ל"דאונטאון דיסני". ב-27 בספטמבר 2008 נסגר אי התענוגות במסגרת תוכנית שיפוץ הכוללת הרס האי ובנייתו מחדש כאתר קניות והסעדה על מנת להגביר את הפופולריות של האתר ובנוסף באפריל 2013 החלו שיפוצים למען בניית מתחם חדש שיקרא דיסני ספרינגס הצפוי להיחנך בשנת 2016.
המפטון קורט
היסטוריה
בשנת 1514 חכר את השטח תומאס וולזי, הארכיבישוף של יורק וראש הממשלה דאז, ובנה בית אחוזה חדש בין השנים 1515–1521. וולזי ביקש לבנות את החווה כארמון קרדינל בסגנון הרנסאנס האיטלקי. אחד החידושים בבית האחוזה היו ארובות - קודם לכן נהגו פשוט להדליק מדורות במרכז החדר, והעשן יצא מהחלונות.
בשנת 1525 הלאים המלך הנרי השמיני את הארמון, אף שהקרדינל וולזי המשיך להתגורר בו עד שנת 1529. הנרי השמיני הוסיף למבנה את האולם הגדול ואת מגרש הטניס. ב-1537 ילדה המלכה ג'יין סימור, אשתו השלישית של הנרי השמיני, את אדוארד השישי בארמון. בעקבות סיבוכים בלידה היא נפטרה ב-12 יום לאחר הלידה. ב-1542 נאסרה בארמון המלכה קתרין הווארד, רעייה נוספת של הנרי השמיני, בגין בגידה במלך. מסופר כי רצה לאורך הגלריה הגדולה תוך שהיא קוראת בשמו של המלך על מנת שיציל אותה.
ב-1604 נפגש בארמון המלך ג'יימס הראשון עם הפוריטנים של אנגליה. הפגישה כונתה לאחר מכן מועצת המפטון קורט. תוצאתו של מפגש זה הייתה תרגום התנ"ך לאנגלית - תרגום שידוע עד היום כתנ"ך המלך ג'יימס.
בתקופת שלטונם של ויליאם השלישי ומרי השנייה נהרסו חלקים מארמונו של הנרי השמיני ואגף חדש, שבנייתו נמשכה בין השנים 1689–1694, נוסף לארמון, בתכנונו של האדריכל סר כריסטופר רן. הארמון הפסיק לשמש את מלכי אנגליה ב-1760, אז העדיף המלך ג'ורג' השלישי להתגורר בלונדון.
בשנת 1838 פתחה המלכה ויקטוריה את הארמון לציבור הרחב.
הארמון שופץ לאחר שפרצה בו שרפה בשנת 1986. השיפוצים הסתיימו בשנת 1995.
המבוך
בארמון המפטון קורט נמצא מבוך גן, שנשתל בשנת 1689. במבוך שבילים באורך 800 מטרים.
דאונטאון דיסני (קליפורניה)
דאונטאון דיסני (באנגלית: Downtown Disney) הוא אזור קניות, הסעדה ובידור באתר הנופש דיסנילנד בקליפורניה.
תיאור האתר והקמתו
האתר הוקם במהלך ההרחבה של אתר הנופש דיסנילנד, שכללה את הקמת ההרפתקאה הקליפורנית של דיסני (אתר שעשועים שנפתח בשנת 2001). דאונטאון דיסני נמצא בשטח שבין פארק השעשועים דיסנילנד לבין פארק ההרפתקאה הקליפורנית של דיסני, בצידו המערבי של אתר הנופש, מערבית למלון דיסנילנד. חלק מדאונטאון דיסני בנוי על גשר מעל דרך דיסנילנד (בעבר נקראה רחוב מערב). אתר הסעדה והנפשה זה קטן מהאתר דאונטאון דיסני המצוי בדיסניוורלד שבפלורידה. הכניסה לאתר חופשית, ונמצאת בו תחנת המונורייל של דיסנילנד.
בדאונטאון דיסני יש 12 בתי קולנוע, מסעדות רבות ובהן קפה יער הגשם וחנויות רבות.
שדרות בן-גוריון (תל אביב)
שדרות בן-גוריון היא שדרה בעיר תל אביב, באזור הצפון הישן, הקרויה על שמו של דוד בן-גוריון, ממקימי מדינת ישראל וראש ממשלתה הראשון. השדרה נקראה עד 1974 "שדרות קרן-קיימת" (קק"ל), על שם הקרן הקיימת לישראל, שהייתה בעלת הקרקעות שעליהן הוקמה. (כיום נקרא בשם זה רחוב בצפון העיר.) זמן קצר לאחר פטירתו של בן-גוריון נקראה השדרה על שמו.
היסטוריה
שדרות בן-גוריון נמשכות בכיוון מערב-מזרח מכיכר אתרים עד גן העיר וכיכר רבין. זוהי אחת משדרות הרוחב החשובות בתוכנית גדס, והיא תוכננה כציר ירוק המקשר בין רחובות האורך המסחריים של הצפון הישן של תל אביב. לאורך השדרה ובסביבתה קיים ריכוז גבוה מאוד של בנייני מגורים בסגנון הבינלאומי, המוכרזים מבנים לשימור במסגרת העיר הלבנה של תל אביב. בצידה הצפוני של השדרה הוקמו שכונות של מעונות עובדים וגם חוות לימוד חקלאית לנשים, בית חנה.
בשדרות בן-גוריון נמצא "בית בן-גוריון" – הבניין ששימש בעבר כביתם של פולה ודוד בן-גוריון, שהתגורר בו משנות השלושים ועד למותו (נוסף על צריף בשדה בוקר). כיום משמש הבית כמוזיאון הפתוח לקהל הרחב, ובו ניתן ללמוד על אורח חייו של בן-גוריון.
ביוני 1969 פוצצו מחבלים מכונית תופת ברחוב. בפיגוע נפגעו 30 איש.
לאחר היבחרו של רון חולדאי לראשות עיריית תל אביב בשנת 1998, החלו בשיפוץ שדרות העיר ובהן גם את שדרות בן-גוריון. השדרות התמלאו בעצים, בפרחים ובספסלים, סומנו שבילי אופניים, הוסרו המשתנות הציבוריות המוזנחות שהיו בשדרה, נבנו מתקני משחקים, ומעברי הרחובות נהיו נוחים יותר. בעקבות השיפוץ, התמלאו השדרות באוכלוסיית האזור והפכו לאחד ממוקדיה המובילים של תל אביב. עקב כך נגרמה עלייה במחירי הנדל"ן באזור ובביקוש לבתי מגורים ולמשרדים לאורך השדרה.
בשדרות פועלים בתי קפה רבים, שבנויים על השדרה. בעבר שימשו מבנים אלה כקיוסקים, וכיום הפכו אותם לבתי קפה חדשים שמשמשים מוקד בילוי לתושבים רבים.
שדרות בן-גוריון חוצות בין השאר את:
גיפט אורבאן
גיפט עמנואל אורבן (באנגלית: Gift Emmanuel Orban; נולד ב-17 ביולי 2002) הוא כדורגלן ניגרי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גנט הבלגית.
קריירה
אורבן גדל בטוגו ובניגריה. הוא התאמן עם קבוצת סטאבק הנורווגית במהלך החורף של 2022 בטרם פג תוקף הויזה שלו. כשחזר לנורווגיה, הוא חתם בסטאבק בסוף מאי 2022. ההעברה מהמועדון הניגרי ביסון הייתה השאלה עם אופציה לרכישה.
באוגוסט 2022 הוחתם במועדון כשחקן רשמי. הוא הפך למלך השערים בליגה הנורווגית השנייה ב-2022 עם 16 שערים, לצד בארד פיני, מה שעזר לקבוצה לעלות לליגה הראשונה בתום העונה. אורבן נבחר גם לשחקן הצעיר של השנה בליגה השנייה.
ב-31 בינואר 2023 חתם אורבן בגנט הבלגית.
ב-15 במרץ כבש שלושער במחצית אחת בשמינית גמר הקונפרנס ליג נגד איסטנבול בשאקשהיר משחק אותו ניצחה קבוצתו 2–5 בסיכום שני המשחקים, והשיגה את הישג השיא שלה במפעל אירופי. השלושער נכבש תוך שלוש דקות ו-25 שניות, וקבע שיא חדש לשלושער המהיר ביותר במפעל אירופי, ושבר את השיא הקודם של שש דקות ו-12 שניות שהחזיק מוחמד סלאח בליגת האלופות.
אאורה דיון
מריה לואיז יונסן (באנגלית: Maria Louise Joensen; נולדה ב-21 בינואר 1985) המוכרת בשם הבמה אאורה דיון (Aura Dione), היא זמרת-יוצרת דנית. בשנת 2008 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Columbine". השיר "I Will Love You Monday (365)" מתוך אלבום זה, הגיע למקום הראשון במצעת הפזמונית של גרמניה, ונצפה למעלה מ-80 מיליון פעמים ביוטיוב.
ביוגרפיה
דיון התפרסמה בקיץ 2007 עם הלהיט "Something From Nothing" ובהמשך עם השיר "Song for Sophie (I Hope She Flies)", שניהם מאלבומה Columbine, שיצא ב-2008. השיר "I Will Love You Monday" היה ללהיט באירופה כששוחרר בגרסה מורחבת "I Will Love You Monday (365)".
ב-4 בנובמבר 2011, דיון הוציאה לאור את אלבומה השני "Before the Dinosaurs". הסינגל הראשון מהאלבום "Geronimo" הופק בידי דויד גוסט והגיע ישירות לראש מצעד הפזמונים בגרמניה. באותה השנה זכתה בפרס פורצי הגבול האירופי. אאורה שחררה את הסינגל השני מהאלבום, "Friends". השיר נכתב על ידה, ג'וסט, והמפיק המוזיקלי Rock Mafia והגיע לראש המצעד בגרמניה. "Friends" הוא הסינגל השלישי של דיון שהגיע לראש המצעדים.
דיון נישאה ליזם המיליארד יאנוס פריס, אך הזוג נפרד באפריל 2015.
הפועל אשקלון (סיוף)
הפועל אשקלון על שם ערן גואטה היא קבוצת סיוף ישראלית מהעיר אשקלון, העוסקת במקצועות חרב, דקר ורומח.
הקבוצה הוקמה באמצע שנות השישים על ידי אוריאל בר יוסף. בר יוסף, עלה מרומניה סייף רומני נולד ב-1936, בשמו הרומני, ארתור. הוא עלה לישראל וסייף במכבי רמת גן. בסיוע אגודתו ומנהלה באותה עת, בן ציון עמיצור, ובנו יעקב עמיצור, הוקמה אגודת הפועל אשקלון. בשנים הראשונות לקיומה הוסכם עם הפועל כי כל הכנסות הקבוצה יועדו לרכישת ציוד. בשלהי שנות השישים, החלו בנות אשקלון לצבור תארים, אולם לא הצליחו להימנות על שורות נבחרת ישראל. בשנת 1972 זכתה קבוצת הגברים לראשונה באליפות ישראל לקבוצות, כאשר בהרכבה אוריאל בר יוסף ששימש כמאמן-שחקן, וסייף צעיר בשם שרלי אופלגר, שהיה אז בן 15. שנתיים לאחר מכן, כשהוא בן 17, זכה אופלגר לראשונה בתואר אלוף ישראל לבוגרים. לאחר מכן אוהד בלוה זכה אף הוא בגיל זה בתואר, אנטון גורביץ מספר שנים לאחר מכן זכה בתואר ומאוחר יותר גם גרגורי בסקין ומרט ישראליאן זכו בתואר זה.
הראל דדון
הראל דדון (נולד ב-4 במאי 1998) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הגארד במכבי עירוני רמת גן.
ביוגרפיה
הראל נולד וגדל במושב יגל.
קריירה
דדון החל את פעילותו במחלקת הנוער של מועדון מכבי בית דגן, החל מכיתה ד' ועד כיתה י"א. בכיתה י"ב עבר לשחק בנוער של הפועל חולון. בשנה שלאחר מכן המשיך לשחק בנוער שנה נוספת כחריג גיל. בתום העונה הקבוצה זכתה באליפות הלאומית ועלתה לליגת העל לנוער. דדון תרם רבות לעליית הקבוצה עם מספר משחקים בהם קלע יותר מ-50 נקודות. במשחק העלייה קלע 57 נקודות מתוכם 17 שלשות.
בתיכון למד בגימנסיה הריאלית ובכיתה י"ב תחת המאמן נדב זילברשטיין זכה עם נבחרת בית הספר באליפות התיכונים לעונת 2015/16. במשחק הגמר נגד תיכון בליך רמת-גן נבחר ל- MVP. במשחק קלע 31 נקודות, וקלט 10 ריבאונדים.
באוגוסט 2022 חזר להפועל חולון. בדצמבר 2022, לאחר שלא קיבל דקות משחק, ביקש להשתחרר מהקבוצה, וחתם במכבי עירוני רמת גן מהליגה הלאומית.
רוברטו בטגה
רוברטו בטגה (באיטלקית: Roberto Bettega; נולד ב-27 בדצמבר 1950 בטורינו) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
בטגה שיחק לאורך רוב הקריירה ביובנטוס בה גדל, והוא השלישי בטבלת מלך השערים של המועדון בכל הזמנים עם 178 שערים בכל המסגרות. הוא זכה עם יובנטוס במגוון תארים, בהם שבע אליפויות, שני גביעים וזכייה אחת בגביע אופ"א. לזכותו של בטגה 42 הופעות במדי נבחרת איטליה, בהן כבש 19 שערים. הוא אחד משישה שחקנים שכבשו רביעייה במשחק אחד במדי איטליה לאורך ההיסטוריה.
קריירת משחק
בטגה החל את דרכו בקבוצת הנוער של יובנטוס. לקראת עונת, כשסיים את גילאי הנוער, הוחלט להשאילו לעונה אחת לוארזה מהסרייה ב'. תחת המאמן נילס לידהולם, השתלב בטגה מיידית בהרכב הפותח, ובאותה עונה כבר הוכיח את יכולת כיבוש השערים שלו, כשסיים כמלך השערים של הליגה עם 13 שערים ב-30 הופעות, וזכה עם קבוצתו באליפות ליגת המשנה.
בטגה חזר ליובנטוס לאחר עונת השאלה אחת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-27 בספטמבר 1970 במשחק חוץ מול קטניה, וכבש את השער היחיד במשחק שהעניק לקבוצתו ניצחון 1-0. עונת הבכורה שלו בקבוצה הייתה מוצלחת, כשהחלוץ הצעיר כבש 13 שערי ליגה ו-21 שערים בכל המסגרות.
עונה אחר כך שוב פתח בטגה את העונה בכושר הבקעה מצוין, וב-14 משחקי ליגה כבש עשרה שערים. הוא שיחק וכבש מול פיורנטינה ב-16 בינואר 1972, אך הייתה זו הופעתו האחרונה לאותה עונה, לאחר שנתגלה לו זיהום בריאה ושלבים ראשונים של מחלת השחפת. על אף ששיחק רק חצי עונה, היה לו חלק משמעותי בזכייתה של יובנטוס באליפות איטליה באותה עונה.
בטגה חזר למגרשים כעבור שמונה חודשים, זמן קצר לאחר פתיחת עונת. הוא תרם לזכייתה השנייה ברציפות של יובנטוס בתואר האליפות, ולהעפלתה הראשונה בהיסטוריה לגמר גביע אירופה לאלופות, בו נוצחה 1-0 על ידי אייאקס אמסטרדם. בטגה פתח בהרכב למשחק הגמר, והוחלף זמן קצר לאחר פתיחת המחצית השנייה.
בעונת כבש בטגה 16 שערי ליגה, שהקנו לו את תואר מלך השערים בסרייה א' באותה עונה. תרמה לכך רבות העובדה כי הפך לבועט הפנדלים הקבוע של קבוצתו.
ב-4 בנובמבר 1981, בדקה ה-27 במשחקה של יובנטוס מול אנדרלכט גביע אירופה לאלופות, התנגש בטגה בשוערה של אנדרלכט ונפצע באופן חמור ברצועות בברכו. כתוצאה מכך, הוא לא שב עוד למגרשים באותה העונה וזאת לאחר שכבש חמישה שערים בשבעה משחקי ליגה בלבד. הפציעה אף גרמה לו להחמיץ את טורניר מונדיאל 1982 עם. הוא חזר לסגל בעונת, בה סייע לקבוצתו להעפיל עד לגמר גביע אירופה השני בתולדותיה. הוא פתח בהרכב אך לא הצליח לכבוש ויובנטוס הפסידה במשחק הגמר 1-0 להמבורג.
בתום העונה סיים בטגה את דרכו ביובנטוס לאחר 13 עונות. הוא ממוקם שלישי בטבלת מלך שערי המועדון בכל הזמנים אחרי ג'מפיירו בוניפרטי ואלסנדרו דל פיירו, עם 178 שערים בכל המסגרות, וחמישי בטבלת ההופעות בכל הזמנים במועדון, עם 481 בכל המסגרות. הוא עבר לשנתיים בקבוצת טורונטו בליזארד הקנדית, בסיומן פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת איטליה
בטגה החל את דרכו בנבחרת איטליה ב-5 ביוני 1975, כשעלה בהרכב במשחק החוץ מול במסגרת מוקדמות יורו 1976. שנה בדיוק לאחר מכן, ב-5 ביוני 1976, כבש את שעריו הראשונים במדי איטליה. הוא עלה מהספסל לקראת המחצית השנייה במשחק ידידות בין איטליה ל, וכבש פעמיים בדרך לניצחון 4-2. היה זה צמד ראשון מתוך שלושה צמדים רצופים ושישה משחקים רצופים בהם כבש במדי הנבחרת.
בטגה היה גורם משמעותי בטורניר מוקדמות מונדיאל 1978, בו התמודדה איטליה בבית קשה מול. בטגה פתח בהרכב בכל ששת משחקי המוקדמות, וכבש בחמישה מתוכם. ב-15 באוקטובר 1977, כשאיטליה אירחה את פינלנד, כבש בטגה ארבעה שערים בדרך לניצחון 6-1. בכך, הוא היה לאחד משישה שחקנים בלבד לאורך ההיסטוריה שכבשו רביעייה במדי איטליה. שעריו של בטגה סייעו לאיטליה להעפיל על חשבון אנגליה לטורניר הגמר.
לקראת טורניר מונדיאל 1978 בארגנטינה, זומן בטגה לסגל על ידי המאמן אנצו ביארזוט. בטגה ופאולו רוסי הובילו את התקפת איטליה בטורניר, ופתחו שניהם בהרכב הקבוצה בכל שבעת משחקיה. בשלב הבתים הראשון הצטיינה איטליה על אף שהוגרלה לבית קשה. היא גברה על 2-1 במשחק הראשון, על אף שנקלעה לפיגור כבר בדקה הראשונה. במשחק השני פגשה איטליה את. בדקה ה-35, דקה לאחר שרוסי העלה את איטליה ליתרון, כבש בטגה לאחר שהשתלט על כדור בתוך הרחבה והכניע את השוער. איטליה ניצחה במשחק 3-1. במשחק השלישי והאחרון בשלב הבתים פגשה איטליה את המארחת. בדקה ה-67 השלים בטגה מהלך של דאבל-פס עם רוסי, וכבש בבעיטה לפינה הרחוקה. שער נאה של איטליה שקבע את תוצאת המשחק, 1-0 בסיום, ואיטליה צלחה את שלב הבתים עם מאזן מושלם. בשלב הבתים השני נפרדה איטליה בשוויון 0-0 עם וגברה 1-0 על. במשחק השלישי והמכריע נכנעה איטליה 2-1 ל וסיימה שנייה בבית. המקום השני הקנה לה מקום במשחק על המקום השלישי בטורניר, בו פגשה את שגברה עליה 2-1. איטליה סיימה את הטורניר במקום הרביעי הכולל, ובטגה ורוסי היו נציגיה היחידים בנבחרת הטורניר בסיום המונדיאל.
ביארזוט זימן את בטגה גם לטורניר יורו 1980 אותו אירחה איטליה. בטגה פתח בכל ארבעת משחקיה של איטליה בטורניר, שהסתיימו בהפסד ל במשחק על המקום השלישי בדו-קרב בעיטות עונשין. בטגה לא כבש לזכות איטליה במהלך הטורניר, ואיטליה כולה סבלה מיכולת התקפית חלשה וכבשה רק פעמיים בארבעת משחקיה.
בטגה היה שותף פעיל בטורניר מוקדמות מונדיאל 1982, וכבש את שערו ה-19 והאחרון במדי הנבחרת במהלך הטורניר. היה זה במשחק החוץ מול ב-17 באוקטובר 1981, שהסתיים בשוויון 1-1. על אף ששותף לאורך רוב טורניר המוקדמות, נאלץ בטגה להחמיץ את טורניר הגמר בעקבות הפציעה הקשה שחווה במדי יובנטוס. הוא חזר להופעה אחת אחרונה במדי הנבחרת ב-16 באפריל 1983 במשחק חוץ מול, בו נוצחה איטליה 1-0 במסגרת מוקדמות יורו 1984.
בסך הכול ערך בטגה 42 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 19 שערים.
לאחר הפרישה
ב-1994, כעשור לאחר פרישתו ממשחק, נקרא בטגה על ידי אומברטו אניילי, נשיא הקבוצה, לחזור ליובנטוס ולשמש כסגן נשיא המועדון. הוא היה חלק משלישייה ניהולית שהובילה את המועדון להצלחות רבות. יובנטוס נמצאה אשמה בפרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006, שהשפיעה על כל הצמרת הניהולית בקבוצה למעט בטגה, שנמצא נקי מכל עבירה. הוא נותר ללוות את הקבוצה בתפקיד ניהולי בעונתה הראשונה בהיסטוריה בסרייה ב', עונת, ובסיומה התפטר מתפקידו במועדון.
בדצמבר 2009 חזר שוב לכהן בתפקיד סגן הנשיא, אך עזב בסיום אותה עונה לאחר כחצי שנה בלבד בתפקידו.
Gloria (אלבום של סם סמית')
Gloria הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר/ת האנגלי/ת סם סמית'. האלבום עתיד לצאת לאור ב-27 בינואר 2023, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "Love Me More" ו-"Unholy".
רקע והקלטה
האלבום הוקלט בין לוס אנג'לס, לונדון וג'מייקה, כאשר סמית' עבדו עם משתפי הפעולה הקבועים ג'ימי נאפס, סטארגייט, איליה סלמנזאדה ומקס מרטין. סמית' הצהיר/ה כי האלבום "מרגיש כמו התבגרות" והעביר אותם "תקופות אפלות", והביע תקווה שהוא יכול להיות גם "מגדלור" עבור המאזינים. הודעה לעיתונות כינתה זאת "מהפכה אישית" עבור סמית', המכילה את "הסאונד המסנוור, המפואר, המתוחכם, הבלתי צפוי ולעיתים המרתק והעצבני של הלב היצירתי של סם היום", כמו גם מילים על "סקס, שקרים, תשוקה, עצמיות ביטוי וחוסר שלמות".
קידום וסינגלים
סינגל הבכורה מהאלבום "Love Me More", יצא לאור ב-28 באפריל 2022. הסינגל השני מתוך האלבום "Unholy", שיתוף פעולה עם הזמרת הגרמניה קים פטרס, יצא לאור ב-22 בספטמבר 2022 ונחשב כסינגל המוביל של האלבום. הוא הגיע למקום הראשון במספר מדינות, כולל אוסטרליה, קנדה ובריטניה, כמו גם למקום הראשון במצעד בילבורד גלובל 200 ולמקום שני במצעד בילבורד הוט 100.
ח'שם
חֶ'שְם (בפרסית אמצעית: xēšm; באווסטה: aēšəma; בפרסית: خشم), ישות דמונית במיתולוגיה הזורואסטרית.
משמעות שמו היא "זעם" או "חימה", והוא מתפקד גם כישות אלוהית במובן המופשט וגם במובן הגופני. הוא משתייך לקבוצת הדיווים, התומכת באהרימן ונאבקת נגד אהורה מאזדה ועוזריו, האמשה ספנטס. הוא פועל נגד הדת וטקסיה באמצעות אלימות, חוסר כבוד ושכרות שהוא משרה על בני האדם. ח'שם הוא גם אחד מהדיווים המענים את נשמות המתים בעוברם את גשר צ'ינוואט.
אויבו של ח'שם הוא הישות האלוהית סרוש, האחראי על צייתנות וכבוד לדת.
ח'שם ביהדות
בתלמוד מופיע אשמדאי כמלך השדים ("אשמדאי מלכא דשידי") וייתכן כי מקור המילה בדיוו ח'שם. עם זאת, הצירוף aēšmō.daēva*, שיכול היה להיות המקור למילה, לא מופיע באווסטה. במקורות מעובדים ומאוחרים בפרסית אמצעית כן מופיע הצירוף Xēšm Dēw, מה שיכול להעיד כי המקור האווסטי אבד.
אולה שור-סלקטר
אוֹלָה שׁוּר-סֵלֶקְטָר (נולדה ב-1 ביוני 1977) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, וזמרת יוצרת.
ביוגרפיה
נולדה בקישינב שבברית המועצות לשעבר, כיום בירת מולדובה, ובגיל 13.5 עלתה עם משפחתה לישראל (כשהגיעה המשפחה לארץ נפלה בטפסים שגיאה של פקיד, שבעקבותיה נודעה שור בשם אולה שצ'ור עד 2006). אביה הוא במאי תיאטרון המלמד במגמת התיאטרון בבית הספר החקלאי ויצו נהלל. למדה בתיכון "ניר העמק" בעפולה במגמת פיזיקה-מחשבים. בצבא שירתה בלהקת פיקוד הצפון. למדה משחק בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" (1998–2001). במהלך לימודיה זכתה במספר מלגות, ביניהן במלגת הצטיינות של קרן שרת אמריקה ישראל. זוכת פרס צבי קליר לתלמידה המצטיינת.
שיחקה במשך חצי שנה בתיאטרון הספרייה, תיאטרון הבוגרים של בית צבי. משחקת מאז שנת 2002 בתיאטרון הקאמרי, בדרך כלל בתפקידים ראשיים.
בטלוויזיה הופיעה ב"החצר", ב"בין השורות" וב"סוזנה הבוכייה", כמו כן הנחתה את התוכנית "חטף פתח" בטלוויזיה החינוכית, ועוד.
לשור-סלקטר מופעי יחיד מוזיקליים בליווי נגנים המתקיימים בין היתר ב"קפה תיאטרון של הקאמרי", אותם היא גם מביימת ועורכת. מופע הג'אז "Twisted", מופע "לאור נרות" של רומנסות רוסיות וצועניות עתיקות אותם עיבדה מוזיקלית בצוותא עם יבגני (ז'קה) פיסק; מופע שירי משוררים: לאה גולדברג, רחל המשוררת ונתן אלתרמן, אותו עיבדה ביחד עם אורן אלדור.
ב-2012 יצא לאקרנים הסרט "העולם מצחיק", בו שור-סלקטר מגלמת את דמותה של נטשה, אהובתו חולת הסרטן של שדר הרדיו גולן (אלי פיניש), שמנסה להקים מחדש את "הגשש החיוור".
היא משחקת בתפקיד הנשי הראשי של טניה, בסרטו של יבגני רומן, "איגור ומסע העגורים", שעלה במרץ 2013.
בשנת 2020 החלה להשתתף במחזה "אלוהי הקטל" בתיאטרון הקאמרי.
החל מסוף 2022 החלה לגלם את התפקיד הראשי במחזה ״נרות יום הולדת״ בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2023 השתתפה בעונה השנייה של דרמת-הפשע השוטרים שמשודרת בקשת.
חיים אישיים
שור-סלקטר נשואה לשחקן מיכה סלקטר, שאותו הכירה בהצגה "עיר הנפט", ולהם שתי בנות. היא כלתו של השחקן אברהם סלקטר.
תפקידים
תיאטרון הספרייה
התיאטרון הקאמרי
טלוויזיה
קולנוע
כיסטצפאלוס
כיסטצפאלוס (שם מדעי: Cistecephalus) הוא סוג של זוחל תראפסיד שחי בסוף תקופת הפרם לפני 259.8-254.1 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו ב-1876 ותוארו בידי החוקר האנגלי המפורסם ריצ'רד אוון. משמעות השם מיוונית: "κίστη" - "קופסה", "κεφαλή" - "ראש", כלומר: ראש-קופסה. שם זה ניתן לו עקב צורת הגולגולת השטוחה והמרובעת שלו.
מאפיינים
הכיסטצפאלוס היה תראפסיד באורך 60 ס"מ בלבד שאולי היה בעל אורח חיים דומה לחפרפרת מודרנית. גופו היה מוארך ורגליו קטנות ובעלות טפרים חזקים ובעל ראש גדול עם צוואר קצר וחוטם צר ובולט מעל שאר הראש. בני הסוג חיו בדרום אפריקה ובזמביה בערבות הרחבות של הקארו, ככל הנראה במחילות שחפרו.
בסוג זה הוגדרו מינים רבים אבל חלקם נחשבים למבוטלים בעוד אחרים עברו לסוגים קרובים כמו הדיקינודון (Dicynodon) והדיקטודון.
בתרבטת
יצור זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
ארץ מובטחת
ארץ מובטחת (באנגלית: A Promised Land) הוא ספר זיכרונות מאת נשיא ארצות הברית לשעבר, ברק אובמה. הספר פורסם ב-17 בנובמבר 2020. וזהו הראשון משני כרכים מתוכננים שכתב אובמה אודות כהונתו כנשיא ארצות הברית בין השנים 2009 ל-2017.
אובמה אמר בציוץ בטוייטר בעקבות ההכרזה על פרסום הספר כי הוא "מתכוון לספק מחשבות כנות על נשיאותי, על הכוחות שאנו מתמודדים איתם וכיצד אנחנו יכולים לרפא את המחלוקות שלנו ולגרום לדמוקרטיה לעבוד עבור כולם".
הגרסה המוקלטת של הספר קיבלה מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה אלבום הספוקן וורד הטוב ביותר.
תקציר
בכרך ראשון זה של זיכרונותיו, ברק אובמה מספר על מסעו הלא ייאמן, החל בימיו כצעיר שעדיין מחפש את זהותו ועד לשנותיו הראשונות כמנהיג העולם החופשי, הוא מתאר מזווית ראייה אינטימית את התפתחותו הפוליטית ואת נקודות הציון החשובות בקדנציה הראשונה של כהונתו ההיסטורית - תקופה סוערת של שינויים וטלטלות. אובמה מזמין את קוראיו למסע מרתק שמתחיל בשאיפותיו הפוליטיות המוקדמות ונמשך בניצחון המכריע בבחירות המקדימות באיווה, שהדגים את כוחה של פעילות השטח, ועד לקו פרשת המים - ליל 4 בנובמבר 2008, שבו נבחר לנשיא ה-44 של ארצות הברית והפך לאפרו-אמריקאי הראשון המחזיק בתפקיד הבכיר ביותר במדינה. בספרו הוא מביט לאחור על שנות נשיאותו ומשתף את הקוראים בהרהוריו האישיים בנוגע ליכולותיו של הנשיא, כמו גם בנוגע למגבלות כוחו, ובתובנותיו הייחודיות על הדינמיקה של המשחק הפוליטי הבין־מפלגתי באמריקה ושל הדיפלומטיה הבינלאומית. הוא לוקח את הקוראים לחדר הסגלגל ולחדר המצב שבבית הלבן, למוסקבה, לקהיר, לבייג'ינג ולמקומות רבים אחרים. אנחנו נחשפים למחשבותיו כאת מרכיב את הקבינט, נאבק במשבר הפיננסי העולמי תוהה על קנקנו של ולדימיר פוטין, מתגבר על מכשולים פוליטיים שנראים בלתי אפשריים במאמציו להעביר את חוק הבריאות, מתעמת עם גנרלים על האסטרטגיה האמריקאית באפגניסטן, מקדם את הרפורמה בוול סטריט, מגיב לאסון דליפת הנפט ההרסנית בעקבות הפיצוץ באסדת הנפט דיפווטר הורייזון, ומאשר את מבצע "חנית נפטון", המוביל למותו של אוסאמה בן לאדן. "ארץ מובטחת" הוא ממואר אינטרוספקטיבי יוצא דופן - סיפור קריאת התיגר של אדם יחיד על ההיסטוריה באמצעות אמונה ונחישות. אובמה מספר בכנות גדולה על אודות האיזונים והבלמים העדינים שנדרש להפעיל בתור אמריקאי שחור המתמודד על הנשיאות, כשהוא עומס על גבו את ציפיותיו של דור שלם, מגובה במסרים של "תקווה ושינוי", ומתמודד עם האתגרים המוסריים הכרוכים בקבלת החלטות הרות גורל. הוא מתאר את הכוחות שהתנגדו לו מבית ומחוץ, מספר בפתיחות על האופן שבו החיים בבית הלבן השפיעו על אשתו ובנותיו, ואינו נרתע מלחשוף גם את הרגעים שבהם הטיל ספק בעצמו ואת האכזבות. ואף על פי כן, הוא לא מוותר לרגע על אמונתו שבתוך הניסוי האמריקאי הגדול והמתמשך תמיד קיימת אפשרות להתקדמות ולשינוי. זהו ספר כתוב להפליא ורב־עוצמה, המשקף את שכנועו העמוק של אובמה בכך שהדמוקרטיה אינה מתנה משמים אלא שיטה שמבוססת על יסודות של אמפתיה והבנה הדדית, ונבנית יום אחר יום במאמץ משותף.
ביקורות
הספר יצא לאור ב -17 בנובמבר 2020, שבועיים לאחר הבחירות הארציות שנערכו בארצות הברית, הספר יצא לאור בפורמט של ספר, ספר דיגיטלי ואף ספר שמע, הניו יורק טיימס אמר כי ככל הנראה הספר יהיה הנמכר ביותר במהלך השנה , בנוסף לכך פורסם כי יודפסו כ-2.5 מיליון עותקים לקהלי קוראים בינלאומיים.
לצד המקור האנגלי, פורסמו לספר כ-24 תרגומים בשפות הבאות: אלבנית, ערבית, בולגרית, סינית, צ'כית, דנית, הולנדית, פינית, צרפתית, גרמנית, יוונית, עברית, הונגרית, איטלקית, יפנית, קוריאנית, ליטאית, נורווגית, פולנית, פורטוגזית, רומנית, ספרדית, שוודית ווייטנאמית.
הספר זכה לביקורות חיוביות רבות.
גאורגים
הגאורגים (בגאורגית: ქართველები, בתעתיק מדויק: כַּרתבֶלֶבּי) הם אומה וקבוצה אתנית קווקזית, שמקורה בקווקז, ויושבים ברובם ברפובליקה של גאורגיה. הקבוצה האתנית הגאורגית (כישות יחידה) היא אחת הקבוצות האתניות העתיקות בעולם. הגאורגים הם דוברישפות כרתווליות חלק מהעמים דוברי שפות איברו-קווקזיות, ומסווגים במשפחת עמים דרום-קווקזיים מבחינה לשונית ותרבותית. לשפה הגאורגית מסורת ספרותית עשירה. ההיסטוריה הסוערת של גאורגיה לוותה במאבק לאומי מתמיד לקיומה ולשימור העצמי שלה. למרות זאת, אומה עתיקה זו הצליחה לשרוד אחרי מספר פלישות של כוחות חיצוניים במשך 4,000 שנים.
בעבר נקראו בעברית בשם גרוזינים, בתעתיק משפות מזרח אירופאיות.
מוצא
רוב ההיסטוריונים של גאורגיה, כמו גם האנתרופולוגים שלה, ארכאולוגים ובלשנים, נוטים להסכים שהגאורגים העתיקים והמודרניים אכלסו את דרום הקווקז וצפון אסיה הקטנה עוד מתקופת האבן החדשה. החוקרים התייחסו אליהם בדרך כלל כשבטים פרוטו-כרתווליים. חלק מההיסטוריונים האירופאים של המאה ה-19 (הומבולדט, קרטשמר ועוד), וכן חוקרים גאורגים (ר' גורדזיאני, סימון קאוחצ'ישווילי וזוויאד גמסחורדיה), הגיעו למסקנה כי הפרוטו-כרתוולים היו קרובים מאוד לשונית ותרבותית לאינדיגניוסים (שקדמו לעמים ההודו-אירופאים) של אירופה העתיקה, כולל האטרוסקים, הפלסגיאנים (Πελασγοί) - מיוון העתיקה ופרוטו-בסקים.
שבטים פרוטו-גאורגיים:
דמותו של הגאורגי
את דמותו של הגאורגי מתאר רוג'ר רוזן בספרו מ-2004, (עמוד 15) גאורגיה:
החלוקה הגאוגרפית של הגאורגים
סך כל האוכלוסייה של הגאורגים בעולם מוערכת בכ-6,000,000 איש. מהם:
חלוקת משנה אתנוגרפית
הקבוצות האתנוגרפיות בגאורגיה הן:
קוסקוס מקושט
קוסקוס מקושט או קוסקוס מאלוקו (שם מדעי: Phalanger ornatus) הוא מין קוסקוס צבעוני דמוי למור שאנדמי למספר איים בצפון איי מאלוקו שבאינדונזיה. הוא תואר מדעית בשנת 1860 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ומספר מינים דוגמת קוסקוס כחול-עין וקוסקוס ג'ב נחשבו בעבר לתת-מינים שלו.
תיאור
הפרווה של הקוסקוס המקושט צפופה ורכה. צבעה הכללי נע בין אפור לחום-אפרורי או חום-בהיר עם גוון צהבהב, ועם הבגרות מופיעים סדרה של כתמים וחברבורות לבנות לא סדירות שצורתן ומספרן משתנה מפרט לפרט. לאורך הגב יש פס כהה. אצל הזכר, פלג הגוף הקדמי בצבע צהוב עז, כתום תפוז או אדמוני. הבדל נוסף בין הזכר לנקבה בא לידי ביטוי בצבע הגחון: אצל הזכר צבעו כתום אפרסק, בעוד שאצל הנקבה צבעו אפרפר או לבנבן. ראשו של הקוסקוס המקושט בצבע צהבהב, פניו אפרפרות, לחייו וסנטרו לבנבנים, ועל מצחו חריץ שחור בולט. פנים אוזניו ואפו שחורים, ועיניו הצהובות מוקפות בטבעות שחורות שעשויות אף הן להיות מוקפות בתורן בזוג טבעות לבנות. קצה הזנב החשוף, הכפות והאצבעות שחרחרים ואילו הטפרים בצבע שנהב.
תפוצה וביולוגיה
קוסקוס מקושט אנדמי לצפון איי מאלוקו, באיים הלמהרה, באצ'אן, ומורוטאי. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי בשפלות ובחופים עד מדרונות הרריים ברום 1,000 מטר מעל פני הים. קוסקוס זה מפגין סתגלתנות לשינויים בבית גידולו, ונראה לעיתים קרובות במטעים, גינות ובקרבת מגורי אדם.
הקוסקוס המקושט פעיל בשעות הלילה והדמדומים בדרך כלל, ומבלה את שעות היום בשינה על העצים. הוא ניזון בעיקר מפירות (כולל אגוזי מוסקט) ומעלים, ומגוון לעיתים בחרקים וביצים. הרבייה של מין זה מתרחשת לאורך השנה ללא עונה קבועה. הקוסקוסית ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה.