cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אורט ישראל
אורט ישראל בשנות האלפיים
בשנים אלו משאבי הרשת מופנים לקידום מיזמים יצירתיים חדשניים בתחום החינוך, המביאים עימם בשורה ושינוי הן בתחום המדעי טכנולוגי, הן בתחום הערכי-חברתי והן בתחום ההוראה והלמידה ההיברידית. תוכנית הלימודים "iSTEAM " צוברת תאוצה בארץ ובעולם, מוקמים מרחבי למידה חדשניים בבתי הספר ברוח תעשיית ההיי-טק, מתבצעת למידה מבוססת מיזמים בליווי מנטורים מהאקדמיה ומהתעשייה, המשלבת חדשנות, יצירתיות, מדעים, טכנולוגיה, הנדסה, אומנות ומתמטיקה. תלמידי הרשת נחשפים לעולמות סטארט-אפ ויזמות במיזם עם יזמים בתעשיית ההייטק כמו חברת "Open Valley" ומשלחות מכל העולם מגיעות אליה להתעדכן בידע חינוכי טכנולוגי חדשני.
מחקר ופיתוח בישראל ובעולם
רשת אורט ישראל היא הרשת היחידה בישראל אשר לה מרכז למחקר ופיתוח ולהכשרה. מרכז הפיתוח הייחודי, הוקם על ידי מניה וישראל מושינסקי ממקסיקו בשנת 1972 והוא מעסיק כיום כ-70 עובדים קבועים ומאות עובדים בעשרות מיזמים בארץ ובעולם. הוא הוקם במתחם קמפוס אורט סינגלובסקי בת"א, ולא במקרה, שכן מטרתו לפעול בשיתוף עם בתי הספר בשטח ולמענם, למען קידום חדשנות חינוכית, איכות ההוראה והעשייה הפדגוגית. במרכז פועל המכון לחדשנות בחינוך ע"ש גורלניק, המוביל את הטמעה לחדשנות חינוכית, חדשנות מדעית טכנולוגית, חדשנות פדגוגית וחדשנות טכנולוגיות חינוכית בבתי הספר של רשת אורט ישראל.
מדי שנה מקדם המרכז כ־250 השתלמויות מגוונות, לכ-4,000 משתלמים במתכונת ארצית, אזורית ובית ספרית, כחלק מפעילות אורט אפיקים- היחידה לפיתוח מקצועי לעובדי הוראה ומנהל, וזאת מתוך תפיסה כי למידה מתמדת, הרחבת אופקים וצמיחה אישית הם חלק משמעותי מההתפתחות המקצועית של המורים והמורות ברשת.
המרכז למחקר ופיתוח באורט, נחשב לאחד מהגדולים מסוגו בעולם, והוא ממוקד בפיתוח מודלים חדשניים, תכנים עדכניים ושיטות הוראה ולמידה מתקדמות בתחומי החינוך המדעי-טכנולוגי.
הרשת מפתחת ומפעילה עשרות תוכניות ויוזמות פדגוגיות פורצות דרך וחדשניות בתחומי מדע וטכנולוגיה, כישורי חיים, סביבות ומתודולוגיות מתקדמות, מנהיגות וקהילה, יוזמת ומובילה מיזמים חינוכיים לאומיים כדוגמת מודל החינוך ההוליסטי, מיזם "המילה הטובה", תוכנית "iSTEAM", "שנה 13", ו"בית ספר יוצר עתיד".
פדגוגיה
באורט נלמדות כ-40 מגמות שונות בתחומי מדע וטכנולוגיה ומדעי החברה והרוח. מעל 65% מתלמידי רשת אורט לומדים במגמות טכנולוגיות מדעיות (פי שניים מהממוצע הארצי). מדי שנה לומדים כ-3,000 תלמידים ברשת מקצועות iSTEAM. בשנים האחרונות, אורט השיקה מגמות לימוד חדשניות בתחומי הנדסה ביו-רפואית, סייבר, טכנולוגיה מדייקת, מכטרוניקה, ביוטכנולוגיה, ננוטכנולוגיה, מדעי הסביבה ואלקטרואופטיקה.
לב"א (לקראת בגרות איכותית) - היא תוכנית שמטרתה העלאת רמת האיכות של תעודת הבגרות מתעודת בגרות רגילה לתעודת בגרות איכותית ומתעודת בגרות איכותית לתעודת בגרות בהצטיינות. כדי לממש את המטרה נקבעו יעדים ופעילויות בתחום הניהול הפדגוגי ובתחום ההישגים הלימודיים. התכנית הרשתית רואה בהעלאת איכות תעודת הבגרות של בוגרי הרשת, מפתח מרכזי בניוד חברתי ובפיתוח הקריירה האקדמית והמקצועית שלהם.
בנוסף, כל תלמידי ותלמידות בתי הספר של אורט נחשפים במהלך לימודיהם לאופק אקדמי, ללימודים אקדמיים, ולרוח האקדמית במסלול ייחודי אשר מותאם ליכולותיהם ולתחומי העניין שלהם, במטרה להקנות להם תמונת עתיד אקדמית ומיומנויות למידה אקדמיות ובכך לשפר את סיכויי ההשתלבות וההצלחה שלהם באקדמיה בעתיד.
כדי להשביח את איכות עבודת ניהול בתי הספר וצוותי ההוראה, מוסדו מספר מנגנונים לליווי צוותי ניהול וצוותי חינוך בבתי הספר, אותם מפעיל המנהל לחינוך ותפעול ברשת. לרשות בית הספר עומדים אנשי מקצוע אשר מלווים את המנהל וצוותו ועומדים עימו בקשר רציף, כשהמטרה לסייע בתכנון תהליכים, הגדרת מדדים, השגת המטרות והשבחת מכלול העשייה החינוכית האיכותית. בתי הספר של רשת אורט מחולקים ל-10 אזורים ברחבי הארץ, כאשר בראש כל אזור מכהן מנהל, האחראי על בתי הספר באותו אזור. מנהלי האזור מלווים ומנחים מבחינה מקצועית את בתי הספר באזור ואף מייצגים אותם בפני הנהלת אורט ומפעילים ערוץ תקשורת פעיל בין בתי הספר למטה הרשת. כמו כן, מנהלי האזורים מהווים ערוץ תקשורת משמעותי ויעיל בין מטה רשת אורט לבין ראשי הרשויות ומנהלי אגפי החינוך ברשויות.
כמו כן, הרשת מטמיעה בבתי-הספר פעילות שיטתית לבניית תוכניות עבודה מוסדיות (הקשורות לאסטרטגיה המערכתית של אורט ישראל) וליישומן, בהלימה לשקיפות בחינוך ולתמונה החינוכית של משרד החינוך. מדי שנה נקבעים יעדי חובה המשותפים לכלל בתי-הספר ויעדי בחירה המותאמים לאופיו הייחודי של כל בית-ספר. לכל בית-ספר מוגדרים מדדים אופרטיביים מאתגרים הנגזרים מתוך היעדים הללו.
iSTEAM
iSTEAM – Innovation Science Technology Engineering Arts Mathematics, היא תוכנית הדגל של רשת אורט ישראל ומטרתה להכין את בוגריה לאתגרי המאה ה-21. התכנית מבוססת על כך שהתלמידים בונים מיזמים רב-תחומיים (הכוללים מדע, הנדסה, טכנולוגיה ואומנות) ודרכם הם רוכשים מיומנויות הנדרשות בעולמנו המשתנה כגון: עבודת צוות, חשיבה ביקורתית, חשיבה חדשנית ויזמות. למידה בגישת iSTEAM מאפשרת מבט כולל על תחומי מדע והנדסה שונים עם העמקה בתחום דעת אחד. הלמידה בדרך זו מפתחת אצל הלומדים זווית ראייה רחבה על תחומים מדעיים והנדסיים ועל תהליך תיכון מוצר וגישת המערכת. הוראה ולמידה זו מאפשרת לתלמידים לפתח שפה מקצועית של המאה ה-21 המקשרת בין תחומי המדע, ההנדסה, האמנות והעיצוב.
מודל החינוך ההוליסטי
המודל לחינוך הוליסטי רואה ומטפל באדם השלם המורכב מגוף, נפש, רוח, המושפע מהתנאים הסביבתיים (פיזיים וחברתיים) והתורשתיים. במקביל לבחינה ולהתערבות חינוכית – פדגוגית הכוללת הישגים לימודיים, נשירה, מוטיבציה, יכולת להמשיך ללמוד ועוד, מטפל המודל בסוגיית הרווחה המיטבית (wellness), המתקשרת לערכים של בריאות, אופטימיות, סיפוק אישי, תקווה ואושר.
התהליך האינדיבידואלי כולל מיפוי הוליסטי חדשני המאפשר מבט פנימה של התלמיד על עצמו שיח והיכרות רחבה של המחנך והמורים עם כל תלמיד ותלמידה במגוון היבטים האחראיים למיטביות: השמעה והקשבה לקול התלמיד, היכרות עם חוזקותיו, כישוריו, חוזקות המשפחה, פעילות פנאי, שינה, תזונה, פעילות גופנית, מצב חברתי, התנדבות ועוד. ההנחה היא כי תלמיד החווה 'רווחה נפשית' ישפר את הישגיו הלימודיים ולכן התהליך הכיתתי והבית ספרי מוביל לקבלת תמונה כוללת המאפשרת הבנת הצרכים, התחשבות בקולות התלמידים, קולות ההורים בחוזקות הקבוצתיות ובהתאם לכך נגזרות התוכניות והפעילויות.
מודל החינוך ההוליסטי יוצר קשר מערכתי מאחד בעיר וחיזוק רצף חינוכי – שפה פדגוגית משותפת ואחידה מכתה א' עד כתה י"ד. מאפשר התערבות אינדיבידואלית ומערכתית בהתאם לצרכים המשתנים.
מיומנויות המאה ה-21
רשת אורט משקיעה בפיתוח תוכניות לימוד חדשניות, הרלוונטיות למיומנויות הנדרשות מתלמידים בעשור השני של המאה ה-21. כחלק מקידום מיומנויות המאה ה-21 בקרב תלמידי הרשת, פותחו באורט תוכניות העוסקות בפילוסופיה יישומית, חינוך פיננסי, חינוך לקריירה, אורח חיים בריא, ניהול זמן ואזרחות דיגיטלית.
הקמפוס הווירטואלי אורט אביב
קמפוס אורט אביב הוא מרחב וירטואלי למקצועות הליבה לבגרות, תוכני לימוד לחטיבת הביניים ותכנים בנושאי מדע וטכנולוגיה, מיומנויות חיים ועוד. בכל אחד ממרחבי הלימוד הווירטואליים תרגולים, פעילויות לכיתה, סרטונים, מבדקים לסיכום כל פרק ושאלות במתכונת בחינת הבגרות/מיצ"ב עם מחוונים לפתרון. בקמפוס מערכת לניהול למידה, המבוססת על תשתית Moodle, הכוללת בתוכה את כל היתרונות של מרחבי למידה מתוקשבים, בשילוב התכנים האיכותיים שפותחו באורט ויכולות השיתוף בין מורי הרשת. הקמפוס מהווה פלטפורמה מאחדת המאפשרת למורה לנהל את תוכני ההוראה של כיתתו. המורה יכול להשתמש בתכנים איכותיים של קורסי אביב ואורט או לנהל מרחב אישי אליו הוא מושך תכנים מקורסים קיימים, מעלה תכנים משלו או משתמש בתכנים שמורים אחרים פיתחו.
למידה והוראה היברידית
שיטות ההוראה באורט כוללות שילוב של מערכות ללמידה מקוונת באינטרנט וברשתות החברתיות. בין היתר, אורט פיתחה מערכת לניהול למידה על בסיס פלטפורמת קוד פתוח, השיקה בית ספר וירטואלי, והיא תומכת בלמעלה מ-100 אתרי אינטרנט, אשר פותחו באופן ייעודי ומופעלים על ידי מורי הרשת ותלמידיה. הרשת מעמידה מגוון אמצעים מתוקשבים המאפשרים לנהל שגרת לימודים היברידית: למידה שחלק ממנה מתקיים במבנה בית הספר וחלק מתקיים בבית, מפתחת ומנהלת מרחבים וכלים, פעילויות ומערכי שיעור ללמידה מרחוק, מפעילה מערך תמיכה בשירותי הדיגיטל והלמידה מרחוק, בזמן שגרה ובחירום לכלל מורי, תלמידי ומנהלי רשת אורט ישראל וכן מובילה הכשרות מקצועיות ללמידה מרחוק.
חינוך מדעי-טכנולוגי
כ-65% מתלמידי רשת אורט ישראל לומדים במגמות טכנולוגיות. בוגרי המכללות של רשת אורט ישראל מהווים כ-40% מכלל ההנדסאים במדינת ישראל. רשת אורט ישראל מלמד במוסדותיה השונים כ-30 מגמות בתחומי המדע והטכנולוגיה, מהם מגמות חדשניות, כמו: סייבר, אלקטרו-אופטיקה, ביו-רפואה, וננוטכנולוגיה. הישג של אורט בתחום המדע וטכנולוגיה הוא בדמות המגמה ה"מדעית-הנדסית", מגמת לימוד ברמת בגרות מוגברת. הלימודים במגמה מתבססים על גישות חדשניות בהוראה באמצעות אנלוגיות ובפיתוח מיזם לימודי בקהיליית לומדים. הנושאים המדעיים-הנדסיים הנלמדים במגמה משלבים תחומי דעת וחידושים כמו הנדסה ביו רפואית, בינה מלאכותית ומושבות בחלל. המגמה פותחה במכון ע"ש גורלניק להשבחת ההוראה והלמידה, מבית מרכז המו"פ של אורט.
מכללות אורט ישראל
מכללות אורט ישראל המונות כיום 8 מכללות להנדסאים וללימודי תעודה וכשלושים מכללות ללימודי עתודה טכנולוגית (י"ג-י"ד), הן חלק מרשת אורט ישראל ונחשבות למובילות בישראל בתחום לימודי הנדסאים, עתודה טכנולוגית, מכינות טכנולוגיות, לימודי תעודה ומסלול אופק אקדמי, המאפשר להנדסאים השלמה לתואר אקדמי. הרשת מכשירה אלפי תלמידים וסטודנטים בתחומים טכנולוגיים, מדעיים ובתחומי העיצוב ונותנת מענה לקשת רחבה של אוכלוסיות בחברה הישראלית במגוון מסלולי לימוד והסמכות.
הרשת מציעה שלושה מסלולי לימוד עיקריים:
הרשת מכשירה מאות הנדסאים הלומדים ב"כיתות הנדסאי ישיר לתעשייה" ייעודיות, עם הבטחה להשמה לעבודה מיד בסיום הלימודים. בתוכניות לימודים ייחודיות אלו תוכני הלימוד, מתכונת הלימודים ומשך מסלול הלימודים נבנו במיוחד והותאמו לצורכי החברות והארגונים השותפים.
אורט ישראל במגזרים השונים
מתוך חשיבה על חוסנה החברתי והכלכלי של מדינת ישראל, רואה רשת אורט ישראל חשיבות במתן חינוך איכותי, מדעי-טכנולוגי לכל המגזרים. בשנים האחרונות, הרשת ממשיכה להתרחב ולוקחת תחת ניהולה בתי ספר נוספים.
צה"ל
רשת המכללות הטכנולוגיות של אורט ישראל מפעילה את מסלול העתודה הטכנולוגית. זוהי מסגרת לימודים שמעמיד צה"ל ומשרד החינוך לרשות בוגרי כיתות י"ב. במסגרת זו, העתודאים דוחים את גיוסם לצה"ל, לומדים לקראת תואר טכנאי (י"ג), הנדסאי (י"ג+י"ד). בסיום לימודיהם זכאים הבוגרים לתעודת טכנאי/הנדסאי מטעם משרד החינוך בתחום הלימודים בו בחרו.
תעשייה והמגזר העסקי
תעשיידע – התכנית לשילוב תלמידים בתעשייה, פועלת בכ-60 בתי ספר של רשת אורט בשיתוף עמותת החינוך "תעשיידע", מיסודה של התאחדות התעשיינים, במטרה לשלב למידה משמעותית תוך התנסות מעשית. התוכנית מותאמת לכל תלמידי התיכון במגמות הטכנולוגיות (בדגש על י"א- י"ב), בכל רמות הלימוד ולוקחים בה חלק תלמידים מכל רשת אורט. התוכנית מהווה חלק בלתי נפרד משבוע הלימוד בבית הספר ולכל בית ספר מצוות רכז תעשידע המלווה את בית הספר ודואג להתאים את התוכנית לצרכים ולאופי בית הספר.
בשיתוף עם משרד הכלכלה, אורט מפעילה מסלול להשמת הנדסאים בחברות מובילות במשק. במסגרת שיתוף פעולה בין חברת אינטל ישראל למכללת אורט ירושלים, פועלת תוכנית ייעודית להכשרת הנדסאים למרכז הייצור של אינטל בעיר קריית גת. בוגרי תוכנית זו ללימודי הנדסאי מכטרוניקה משתלבים במערך הייצור של מפעל החברה, בין היתר בחדר הנקי במפעל.
רשת מכללות אורט משקיעה משאבים גדולים בפיתוח הקשרים עם התעשייה, לפתיחת 'כיתות מפעליות' בשיתוף חברות וארגונים מובילים. ב'כיתות המפעליות', תלמידים וסטודנטים לומדים בנוסף לתוכנית הלימודים תכנים המותאמים לצורכי החברה, ובנוסף הם זוכים לליווי החברה לאורך כל תקופת הלימודים. ליווי זה כולל בין היתר מלגות קיום וסיוע לימודי, ובגמר הלימודים הם משתלבים על פי רוב בעבודה בחברה. בין השותפים ניתן למצוא חברות כגון: אל-על, אלקטרה, רכבת ישראל, התעשייה האווירית, חברת החשמל, מלונות דן, ישקר, רפאל, בתי הזיקוק, אלביט, אל-אופ, תמי דשנים ועוד.
מיזמים בינלאומיים
החל משנת 2009 החלו להירקם שיתופי פעולה של הרשת עם מערכות חינוכיות בעולם. הושקו מיזמי מחקר בינלאומיים, ונערכו תוכניות פיתוח והטמעה בשיתוף האיחוד האירופי, מוסדות בין לאומיים וממשלות בעולם. המרכז למחקר ולפיתוח של רשת אורט ישראל הפך לשותף בולט במיזמי חינוך בינלאומיים מהשורה הראשונה: ייצוא שירותי ניהול, פיתוח תוכניות לימודים, הטמעה והכשרת צוותי הוראה וניהול מכל העולם, המגיעים לישראל לסמינרים מקצועיים, מותאמים לצורכי המדינות השונות.
לפעילות הבינלאומית של אורט שלושה היבטים:
במהלך השנים האחרונות הרשת יזמה והובילה הצעות למיזמים שונים באיחוד האירופאי, בכללם שיתופי פעולה עם גופים אירופאים שונים ומענים ייחודיים לקולות קוראים. הרשת משתפת פעולה עם מרכז עופרי, במשרד החוץ לתיאום ביקורי משלחות מכל העולם, המגיעות לישראל לצורך בחינת שיתופי פעולה אסטרטגיים עתידיים, בישראל. מטרת פעילות זו היא לחשוף את פועלה הפדגוגי והחינוכי הנרחב של הרשת, כבסיס לשיתופי פעולה עתידיים בתחום החינוך. בשנים האחרונות התרחבה עשייתה של הרשת בייצוא ידע פדגוגי חינוכי בהוראת מדעים וטכנולוגיה המבוסס על תוכנית "iSTEAM". הרשת הובילה הכשרות מקצועיות לצוותי ניהול, הוראה וחינוך מכל העולם שעסקו בפדגוגיות חדשניות להוראת מדעים וטכנולוגיה; הכשרה תעסוקתית בנושאים טכנולוגיים; שילוב כלים דיגיטליים בתהליכים לימודיים ופדגוגיים ועוד.
בארצות הברית אורט ישראל פועלת תחת המותג "Israel Sci-Tech Schools Network".
מחלקת אורטוב
אורט מפעילה את מחלקת אורטוב לחינוך ערכי, הפועלת בעשרות מבתי הספר של הרשת להעמקת החינוך הערכי, החברתי והרב תרבותי בבתי הספר, ומסייעת בפעילויות רשתיות ובין-אזוריות ובאירועים שמיועדים להעמיק את ההזדהות עם הרשת ואת אקלים בתי הספר. המחלקה מסייעת לבתי הספר לקדם ולפתח יוזמות התנדבותיות בית ספריות המותאמות לקהילה הסובבת ולאוכלוסיית בית הספר כמו: שומרי מסך, מחוברים ע"ש עוזי שטיינברג, מיזם המילה הטובה ועוד. כמו כן, מקדמת המחלקה מיזמים רשתיים חברתיים רחבי היקף, מקדמת תוכניות לאקלים חינוכי מיטבי ותוכניות רב תרבותיות בדגש על קידום מורשות כבסיס מיטבי ומכבד לשיח רב תרבותי חברתי בו לכל המגזרים מקום. אורטוב מסייעת בהטמעת ערכי המעורבות החברתית והתנדבות בבתי הספר של הרשת לקראת הבגרות החברתית.
בשנת 2016 הוענק לרשת אורט "עיטור האור" של "הקרן לרווחת נפגעי השואה" על פועלה בקרב ניצולי השואה במסגרת פעילות אורטוב במיזם "מחוברים".
חיזוק הפריפריה ודו-קיום תרבותי
באמצעות השקעה במיזמים חברתיים ובמלגות לסטודנטים, אורט פועלת לחזק את הפריפריה הגאוגרפית והחברתית של ישראל. המיזמים של אורט למעורבות בקהילה כוללים שיתופי פעולה עם הג'וינט, קרן יד הנדיב, גוגל ישראל, החברה למתנ"סים וארגונים נוספים.
הרשת מטפחת את הזיקה למורשת הלאומית והתרבותית בקרב תלמידיה ועובדיה מכלל המגזרים באמצעות תוכנית לימודי מורשת ואת חשיבות הדו-קיום בין יהודים לערבים במיזמים כמו "גשרים לשלום" ו"חיים משותפים" Hangout for Peace בשיתוף עם מרכז פרס לשלום וחברת גוגל ישראל.
פראטו (נפה)
נפת פרטו (באיטלקית: Provincia di Prato) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 365 קמ"ר, ובשנת 2004 התגוררו בה 227,886 נפש. בירתה של הנפה בעיר פראטו.
הנפה גובלת בנפת בולוניה במחוז אמיליה-רומאניה בצפון, בנפת פירנצה במחוז טוסקנה במזרח ובדרום ובנפת פיסטויה במחוז טוסקנה במערב.
אלון התולע
אלון התולע (שם מדעי: Quercus infectoria או Quercus boissieri) הוא עץ המשתייך לקבוצת אלונים צפוניים, נשירים, שהבלוט שלהם מבשיל בתוך פחות משנה אחת. גובהו של העץ הוא 3-8 מ' והוא בעל גזע בודד. העלים בעלי שפה מפורצת ואין להם שיניים דוקרניות (בשונה מאלון תבור ואלון מצוי). שמו של העץ ניתן לו על שום היותו פונדקאי לתולעי השני.
מין זה מצוי בארץ ישראל ביערות באזורים הרריים, גשומים מעל 350 מ' ובמפנים צפוניים בעיקר בגליל העליון וצפון רמת הגולן. אלון התולע הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
אופייני לו גזע מרכזי זקוף וישר שבני האדם הרבו לכרות לשם הפקת קורות. לעומת האלון המצוי, אלון התולע מגלה עמידות מועטה בפני יובש.
בתלמוד נזכר העץ פעמים רבות בשם מיל (מילין, מילה...) "סימן להרים מילין, לעמקים תמרים, לנחלים קנים, לשפלה שקמים". עץ זה משמש כפונדקאי לתולעת כנימת מגן הנקראת תולעת השני, הגורמת להופעת גידולים דמויי אלמוג על ענפיו. בתקופות קדומות השתמשו בצבע האדום של תולעת השני כמרכיב ביצור צבע השני. מצב שימור העץ הוא ללא חשש.
אועפ"ק
אועפ"ק, או אואפ"ק (באנגלית: OAPEC, שהם ראשי תיבות של Organization of Arab Petroleum Exporting Countries – ארגון המדינות הערביות המייצאות נפט), הוא ארגון רב-ממשלתי שמקום מושבו בכווית, אשר מנהל את המדיניות הפוליטית של מדינות ערב לגבי נפט. כיום פעילות הארגון די זניחה, עד שרבים לא יודעים עליו כלל, וקיים בלבול בינו לבין אופ"ק, הפעיל הרבה יותר.
היסטוריה
ב-9 בינואר 1968, בעקבות תוצאות מלחמת ששת הימים וחרם הנפט שהוכרז במהלכה, התכנסו בביירות נציגי שלוש מבין מדינות ערב השמרניות: ערב הסעודית, כווית ולוב, והחליטו לייסד את אועפ"ק, כדי לנצל את כוח הנפט בסכסוך הישראלי-ערבי.
מדינות ערב מפיקות הנפט האחרות הצטרפו לארגון וחברות בו: איחוד האמירויות הערביות, אלג'יריה, בחריין, תוניסיה, כווית, לוב, מצרים, סוריה, עיראק, ערב הסעודית וקטר. מצרים פרשה לזמן מה מן הארגון לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד, אך חזרה אליו לאחר מכן.
עוזי רבי
עוזי רבי (נולד ב-5 בדצמבר 1957) הוא פרופסור מן המניין, ראש מרכז משה דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב, ומרצה ברחבי הארץ ובעולם בנושאים הקשורים לגאופוליטיקה אזורית, ישראל והמזרח התיכון.
ביוגרפיה
עוזי רבי גדל בעיר רמת גן, ולמד בבית הספר "אוהל שם" במגמה המזרחנית. את שירותו הצבאי עשה בחיל המודיעין.
בין השנים 2004–2005 שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת סן-דייגו, קליפורניה. בשנת 2006 הצטרף כחוקר בכיר למרכז ללימודים איראניים, שהוקם באותה שנה באוניברסיטת תל אביב.
באוקטובר 2008 מונה רבי לראש החוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה, ובינואר 2009 נבחר כמרצה מצטיין מטעם הרקטור לשנת הלימודים תשס"ח. במרץ 2009 מונה לראש המכון לדיפלומטיה ושיתוף פעולה אזורי באוניברסיטת תל אביב, ובאוגוסט 2010 הועלה לדרגת פרופסור חבר.
רבי משמש כפרשן לענייני המזרח התיכון בכלי התקשורת השונים ובעיתונות הכתובה. החל מ-2022 הפך לחבר קבוע בפאנל התוכנית "שישי" בחדשות 13.
זמן איראן
ספר זה הוא אסופת מאמרים בעריכתו של רבי, שראה אור בשנת 2008, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. מאמרים אלה עוסקים בהיבטים שונים של המציאות האיראנית מבית ומחוץ. לצד התמקדות בבעיות הכלכלה, החברה והפוליטיקה ברפובליקה האסלאמית של איראן, מספק הקובץ שורת מאמרים העוסקים במדיניותה האזורית והבינלאומית של איראן. במסגרת אסופה זו, כתב רבי את המאמר: "הסהר השיעי: חזון איראני וחשש ערבי" (עמ' 77–98). המאמר דן בסוגיית "הסהר השיעי" ובקונפליקט המתגבר בין איראן לבין המדינות הערביות.
סעודיה: ממלכת נפט במבוכי הדת והפוליטיקה
זהו ספרו של רבי שיצא לאור בשנת 2007 בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה. הספר סוקר את ההיסטוריה המודרנית של סעודיה ודן בשילוב בין נפט לפוליטיקה והדת הוהאבית. הוא מציג את סעודיה כמקרה מיוחד ושונה במזרח התיכון - נעדרת היסטוריה קולוניאלית ומתאפיינת בצמיחה אורגנית של שבטים והפיכתם למדינה מודרנית. הספר מגולל את תהליך בניית המדינה בסעודיה במהלך המאה העשרים ואת התמודדותה של ממלכת הנפט עם רצף התמורות באזור ובעולם. הספר מחדד את הדילמה הסעודית ומדגיש את מורכבות האתגרים הניצבים בפני הממלכה, בעיקר הבעייתיות הנובעת מצמיחתה של אופוזיציה אסלאמית קנאית מבית ומחוץ, והכורח המתמשך בהישענות על ארצות הברית.
צמיחת מדינות בחצי האי ערב ובמפרץ הפרסי
ספר זה "The Emergence of States in Tribal Societies", ראה אור בשנת 2006 ומציג את המקרה הפרטי של סולטנות עומאן, מדינה שהייתה חבויה במשך שנים באגפיו הנידחים של המזרח התיכון. הספר חושף את בניית המדינה בעומאן ואת דרך השתלבותם של השבטים בה, וככזה הוא מהווה מדריך לתהליכים של בניית מדינות בחברות שבטיות. עוד מבליט הספר את עברה המפואר של עומאן - מדינה בעלת עבר של מעצמה ימית בקנה מידה אזורי וכזו שלא הייתה מחוברת תרבותית לעולם הערבי, אלא לתת-היבשת ההודית – ואת הדיאלוג המתנהל בין העבר המיתולוגי לבין צרכיה של המציאות המשתנה במפרץ הפרסי והאוקיינוס ההודי.
בחזרה לעתיד: המזרח התיכון בצל "האביב הערבי"
ספרו "בחזרה לעתיד" (רסלינג), שיצא בשנת 2016 והפך לרב-מכר למשך מספר חודשים עם יציאתו לאור, עוסק במזרח התיכון שלאחר "האביב הערבי" ומציע כלי חשיבה חדשים להבנת הגאופוליטיקה שנוצרה במזרח התיכון. האביב הערבי הביא לטשטוש גבולות מדיניים, התמוטטות של מבנים שלטוניים ברחבי האזור ועלייתם של כוחות מיליטנטיים צמאי כוח. על רקע כל אלה, צמח ארגון 'המדינה האסלאמית', שהחריף עוד יותר את הסכסוך בין האסלאם השיעי לאסלאם הסוני. ספרו של רבי תורם לעיון מחודש במפת המזרח התיכון על כלל היבטיה - דמוגרפיים, תרבותיים, חברתיים, טריטוריאליים ופוליטיים. בשל הפופולריות שלו והניתוח הרלוונטי שהוא מציע למזרח התיכון, ספר זה נכנס גם לרשימת הספרים המומלצים של מאקו בחודש יציאתו.
The Return of the Past - State, Identity and Society in the post-Arab Spring Middle East
ספרו החדש (2019) של רבי, The Return of the Past, בהוצאת Lexington Books פורסם בעיצומם של שינויים דרמטיים המתחוללים במזרח התיכון, כשהאזור הערבי עומד במרכזם. אירועי "האביב הערבי" עוררו שינוי משמעותי בגאופוליטיקה ובתרבות הפוליטית של מדינות וחברות במזרח התיכון. פרדיגמות שהוגדרו בעבר במסגרת לימודי המזרח התיכון ומדעי החברה לא הצליחו לתפוס את השינויים הטקטוניים בפוליטיקה הערבית. התרעמות מצד העם הערבי, לאחר דורות של משטרים סמכותיים, הגיעה לשיאה בהפגנות עממיות שהביאו להדחת משטרים אלה. בשילוב עם שינויים פוליטיים אלה, עבר האזור תהליך של מהפך חברתי-פוליטי משמעותי, אולי החשוב ביותר מאז הקמתן של מדינות הלאום המודרניות לאחר מלחמת העולם הראשונה. הסערה שחווה העולם הערבי עדיין בעיצומה - ולכך יש השלכות ארוכות טווח על המזרח התיכון במאה ה-21. ספר זה מבקש לחשוף את הקורא לכמה מ"סודות" המזרח התיכון המשתנה ולאפשר מבט מאוזן יותר על ההתפתחויות באזור.
כרמל (אונייה)
"כרמל", מקודם אנוסיס (Enosis), הייתה אונייה מעורבת להובלת נוסעים ומשא. היא נרכשה ביוון על ידי חברת הספנות העברית "שירות ימי ארץ-ישראלי", שהוקמה בסוף שנת (1932). באותה שנה נרשמה האונייה בנמל יפו בשם "כרמל", שם שניתן לה על פי המלצת חיים נחמן ביאליק.
החברה הייתה בבעלות רב חובל אליעזר חודורוב ושותפיו רב החובל ישראליתן ועורך הדין פרברשטיין. "כרמל" הפליגה בין נמלי ארץ ישראל, מצרים, סוריה וקפריסין. בשל תחרות קשה מצד ספינות מפרש ערביות מכרה החברה את האונייה כבר בשנת 1933 והיא פסקה לפעול.
באביב שנת 1934 החברה פורקה. "כרמל" נמכרה לחברה המצרית Mohamed Ameen & Mohamad Sarhan ושמה הוחלף ל"אסמינה". בשנת 1935 נמכרה שוב, שמה הוחלף לAngèle בבעלותו של Marie Hamozlou והיא הפליגה תחת דגל צרפת עד שפורקה לגרוטאות.
זכוכית שעון
זכוכית שעון היא כלי מעבדה המשמש לכיסוי כלים המכילים נוזלים חמים. צורתה של הזכוכית עגולה, והיא קמורה כלפי מרכזה. הצורה העגולה נועדה להתאים לכלים כגון כוסות ששפתיהם עגולות, ואילו הקמר כלפי המרכז נועד לנקז את טיפות האדים המתעבים על פני הזכוכית חזרה אל הכוס. שְמהּ ניתן לה עקב זהותה לזכוכית ששימשה לכיסוי שעוני כיס.
שימושים נפוצים
השימוש בזכוכית נפוץ בניסויים בהם מניחים לנוזל להתקרר. כדי לצמצמם אובדן הנוזל מניחים את זכוכית השעון שכאמור מנקזת את הטיפות פנימה. שימוש נוסף הוא בתהליך של שְׁפִיָּה (דקנטציה), בה צורת הזכוכית מקלה מאוד על מזעור אובדן מוצקים בניסוי. שימוש טריוויאלי אחר הוא ככיסוי שגרתי לכוסות, כדי שלא יפול עליהם דבר מה בטעות, או לעיבוי של חומרים נדיפים הנמצאים בכוסות (האדים פוגעים בזכוכית השעון הקרה ומתעבים).
יחסי קזחסטן–רוסיה
יחסי קזחסטן–רוסיה הם היחסי החוץ הדו-צדדיים בין קזחסטן לפדרציה הרוסית. לקזחסטן שגרירות במוסקבה, קונסוליה כללית בסנקט פטרבורג, אסטרחן ואומסק. לרוסיה שגרירות באסטנה וקונסוליות באלמטי ובאורל. אסטנה ומוסקבה הם בעלות ברית צבאיים ופוליטיים.
סקירה כללית
קזחסטן ורוסיה שניהם חברים מייסדים של ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה, ארגון האמנה לביטחון משותף, והם מהווים בנוסף חלק ממועצת השותפות האירו-אטלנטית וחבר המדינות. שניהם הקימו את האיחוד הכלכלי האירואסייתי עם בלארוס. לאחר קריסת ברית המועצות, נושא הנשק הגרעיני היה מרכזי ביחסים הדיפלומטיים בין קזחסטן לרוסיה, המערב והקהילה הבינלאומית הרחבה יותר. בשנים האחרונות ניסתה קזחסטן לאזן את הקשרים בין שני הצדדים על ידי מכירת נפט וגז טבעי לשכנתה הצפונית במחירים נמוכים באופן מלאכותי, מה שמאפשר השקעה כבדה מעסקים רוסים, וכריתת הסכם על קוסמודרום בייקונור ובמקביל לסייע למערב במלחמה בטרור. רוסיה אף סייעה לממשלה לדכא הפגנות בשנת 2022. מתחילת מלחמת אוקראינה - רוסיה היו מספר מחלוקות בין המדינות.
הסכמי גבול
בינואר 2005 חתמו נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ונשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב, על הסכם המאשר מפה רשמית של הגבול. ב-23 במאי 2009, שתי המדינות הציבו את סמן הגבול הראשון שלהן על גבול בין אטיראו, קזחסטן, למחוזות אסטרכאן ברוסיה. התיחום צפוי להימשך 10 עד 15 שנים.
מדינה
בשנת 2013, הנשיא ולדימיר פוטין עורר מחלוקת כאשר טען כי "קזחסטן מעולם לא הייתה ישות עצמאית", במה שנראה כתגובה לכאורה להתפתחות הלאומנות הגוברת בקרב קזחסטן. דבריו של פוטין בנושא הובילו לתגובה קשה של הנשיא נזרבייב, שהודיע כי המדינה תחגוג 550 שנה לחאנות הקזחית, אשר למעשה מפריך את טענתו של פוטין כי מדינה קזחית מעולם לא התקיימה. הוא גם איים לפרוש מהאיחוד הכלכלי האירואסייתי, באומרו כי עצמאותה של המדינה היא "האוצר היקר ביותר" שלו וכי "לעולם לא ייכנע" לוותר על עצמאותם של הקזחים.
הסכסוך האוקראיני-רוסי
קזחסטן סירבה לבקשת מוסקבה לסייע במלחמת רוסיה-אוקראינה והבהירה כי אינה מכירה בעצמאותן של הרפובליקות העממיות דונצק ולוהנסק שבמזרח אוקראינה. רוסיה הכירה בהן. נשיא קזחסטן קאסים-ג'ומארט טוקאייב אמר שאם יכירו בכל קבוצה אתנית בתור אומה, יהיו בעתיד הקרוב עוד 600 מדינות לאום, מציאות שתוביל לכאוס. טוקאייב הדגיש כי מדינתו לא מכירה באזורים בדלניים מסביב לעולם וכי הוא לא התכוון לחרוג מהקו הזה עבור רוסיה. לאחר הרחבת הגיוס ברוסיה לצורך הלחימה באוקראינה, טוקאייב הודיע כי יערוב לביטחונם האישי של כל הנמלטים מרוסיה בעקבות הרחבת הגיוס. משרד החוץ של קזחסטן הודיע גם כי זימן את שגריר רוסיה במדינה ל"שיחה רצינית" בעקבות דרישותיה של מוסקבה לגרש את שליח המדינה באוקראינה.
יחסי סחר
שווי הסחר הכולל בין קזחסטן לרוסיה בשנת 2018 היה 18,219,255,476 דולר, שהם מהווים גידול בשיעור של 5.68% ביחס לשנת  2017. הייצוא לקזחסטן היה: 12,923,333,532 שהם יותר מהסחר ב-2017 ב-4,86%. הייצוא לרוסיה היה: 5,295,921,944 שהם יותר מהסחר ב-2017 ב-7.71%.
אחד היחסים הפעילים והגדולים ביותר הם בתחום הדלק. מעבר נפט קזחי דרך רוסיה מתבצע גם במסגרת קונסורציום הצינור הכספי (CPC). 50 אחוזים מהחברה נמצאת בבעלות ממשלות רוסיה וקזחסטן, ו-50 אחוז - על ידי חברות כרייה שמימנו את הזמנת השלב הראשון של הפרויקט.
חברות רוסיות גדולות כמו לוקויל (5 מיליארד דולר), גזפרום (מיליארד דולר), INTER RAO UES (0.2 מיליארד דולר) משקיעות בכלכלת קזחסטן. Rusal (0.4 מיליארד דולר). חברת Rosatom State Corporation, Rosneft OJSC, Bank VTB OJSC, VEB, Mechel OJSC, Severstal OJSC משקיעים בכלכלת קזחסטן.
רוסיה הודיעה ביולי 2022 כי היא מפסיקה את יצוא הנפט של קזחסטן דרכה למשך 30 ימים בעקבות "שיקולים סביבתיים". לפי השערות, הסיבה האמיתית קשורה לתמיכה שהציגה קזחסטן באוקראינה (עימה רוסיה הייתה במלחמה) ובאיחוד האירופי. בית המשפט ברוסיה הפך את ההחלטה. באוגוסט 2022, הממשל בנור-סולטן החליט להסיט חלק מיצוא הנפט לאזרבייג'ן מחודש ספטמבר 2022.
המנון בלגיה
הבראבאנסון (צרפתית La Brabançonne – "הבראבאנטית") הוא ההמנון הלאומי של בלגיה. להמנון יש גרסאות בשלוש השפות הרשמיות של בלגיה: הולנדית, צרפתית וגרמנית.
היסטוריה
על פי האגדה, ההמנון נכתב בספטמבר שנת 1830, במהלך המהפכה הבלגית, על ידי מהפכן צעיר בשם ז'נבאל, אשר הקריא את המילים במהלך כינוס בבית הקפה "אגל דאור".
ז'נבאל, צרפתי ששמו האמיתי היה אלכסנדר דכט, אכן כתב את ההמנון. הוא היה שחקן באותו תיאטרון שבו באוגוסט 1830 החלה המהפכה שהובילה לעצמאות מהולנד. ז'נבאל מת במהלך מלחמת העצמאות. פרנסיס ואן קמפנהווט הלחין את המנגינה המלווה, והיא בוצעה לראשונה בספטמבר 1830.
בשנת 1860 אימצה בלגיה באופן רשמי את השיר ואת המנגינה כהמנון הלאומי שלה.
התחנה המרכזית של פתח תקווה
התחנה המרכזית של פתח תקווה היא תחנה מרכזית של אוטובוסים, בעיר פתח תקווה. היא שוכנת בחלקו הצפוני של מרכז העיר הוותיק, סמוך לרחוב אורלוב. התחנה הוקמה ב-1957, הקרקע שעליה פועלת התחנה נמצאת בבעלות העירייה, וזאת בשונה מתחנות רבות ברחבי הארץ שנמצאות בבעלותה של חברת נצבא.
מבנה התחנה
בתחנה המרכזית יש חמישה רציפים הנמצאים בתוך מתחם סגור, השייכים לקווים של חברת דן, חברת קווים, וחברת אפיקים. מחוץ לתחנה, בכביש בעל נתיב תחבורה ציבורית ישנם שני רציפים נוספים וארוכים מכל צד של הכביש, עוברים אוטובוסים של אגד, אפיקים, קווים ומוניות שירות.
רכבת קלה
התחנה היא גם נקודת היציאה המזרחית של הקו האדום של הרכבת הקלה ובתחנה יהיה חניון חנה וסע של כ־700 מקומות חניה.
בפתח תקווה עובר הקו הראשון של הדנקל (הקו האדום) מעל לקרקע. הקו מתחיל ברציף מיוחד בתחנה המרכזית החדשה וממשיך בנתיב מיוחד לכל אורך רחוב ז'בוטינסקי, דרך הערים בני ברק, רמת גן, תל אביב-יפו עד לבת ים. כמו כן באזור התעשייה קריית אריה קיים הדפו של הקו.
ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה תחנת הרכבת הקלה לשימוש ציבור הנוסעים.
קווים מחוץ לתחנה
מקרא סימנים:
תוכניות עתידיות
במרץ 2016, הודיעה עיריית פתח תקווה שבשנת 2017 יחלו העבודות להקמת תחנה מרכזית חדשה, את מימוש התוכנית וניהול הפרויקט, מקדמת החברה הכלכלית לפיתוח פתח תקווה שצפויה לבנות את התחנה החדשה ולאחר מכן להפעילה עבור העירייה. התחנה החדשה צפויה להתחיל פעילותה בשנים 2021 -2022 במקביל לתחילת הפעלת הקו האדום של הרכבת הקלה. ממוזער|הדמיית התחנה המרכזית החדשה של פתח תקווה מבפנים ב[[יולי 2017 יצא הפרויקט לדרך עם פרסום מכרז בנושא. בניית תחנה זמנית שתהיה בשימוש בזמן העבודות כבר החלה. תהליכי התכנון וההערכות לעליה לקרקע כולל הקמת תחנה זמנית צפויים להסתיים במחצית השנייה של שנת 2017 ולאחריהן יחלו העבודות להקמת התחנה שיערכו כארבע שנים.
התחנה החדשה שתוכננה תכלול טרמינל מודרני עם כ-56 אלף מ"ר. התחנה תכלול גם שטחי מסחר בהיקף של כ-7,000 מ"ר ומגדל משרדים בן כ-12,000 מ"ר אשר יאוכלס בחלקו הגדול על ידי משרדי העירייה.
הקמת התחנה תמומן בכרבע מיליארד שקלים שיגיעו מתקציבי העירייה, משרדי ממשלה שונים וגיוס כספים במערכת הפיננסית.
ב-31 במאי 2019 נפתח מסוף אוטובוסים חדש ("התחנה המרכזית הזמנית", מסוף משה ארנס) ברחוב אבשלום גיסין ומשרת כרגע את קווי האוטובוס של חברת אפיקים אשר נכנסו לתחנה מרכזית הישנה. המסוף קרוי גם על שם משה ארנס.
מייקל אולהה
מייקל אוניידיקאצ'י אולהה (באנגלית: Michael Onyedikachi Olaha; נולד ב-4 ביולי 1997) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בסונג לאם נגהה אן.
אלון התבור
אלון התבור (שם מדעי: Quercus ithaburensis) הוא מין של עץ מהסוג אלון המשתייך לקבוצת אלונים נשירים בעלי עלים שסועים שאורכם 5–7 ס"מ, בעלי שערות מחוספסות, שבלוטיהם מבשילים לאחר שנה וחצי. העץ הוא עץ גדול (עשוי להגיע לגובה 10 מטרים ומעלה), בעל נוף רחב וגזע מרכזי. קליפתו עבה במיוחד, ומותאמת לעמידה בשרפות, הנפוצות באזור. בכל אזורי תפוצתו הוא יוצר יערות שבהם העצים רחוקים זה מזה, וביניהם גדלים שיחים וצמחים עשבוניים.
מייקל אולהה
קריירה
אולהה החל לשחק כדורגל באקדמיית "ניו ג'נריישן" במולדתו, ובקיץ הצטרף לאביה ווריירס מליגת העל הניגרית. בינואר חתם בסונג לאם נגה אן מליגת העל הווייטנאמית, במדיה שיחק שלוש עונות.
אלון התבור
אלון התבור מכונה במקרא אלון הבשן.
מייקל אולהה
קריירה
ב-4 ביוני 2019 חתם אולהה לארבע שנים בקבוצת הפועל תל אביב, אך המשיך לשחק בווייטנאם עד תום העונה באוקטובר, ולאחר מכן הגיע לישראל והצטרף להפועל תל אביב בינואר 2020. ב-12 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 2–1 על בני יהודה. עד תום עונת 2019/2020 ערך בכל המסגרות 18 הופעות במדי הפועל תל אביב, אך לא הצליח לכבוש.
אלון התבור
בארץ ישראל הוא נפוץ בחלקים נמוכים ויבשים יחסית, במיוחד באזורי הגליל התחתון ורמת הגולן ובעבר גם בשרון. הגדרתו הבוטנית, שמו המדעי ובעקבותיו גם שמו העברי נקבעו על סמך דגימות שנאספו באזור הר תבור.
מייקל אולהה
קריירה
ב-23 ביולי 2020 הושאל אולהה להפועל כפר שלם, העולה החדשה לליגה הלאומית. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע אולהה ב-24 בספטמבר, במשחק שהסתיים בהפסד קבוצתו 1–3 להפועל רמת גן.
אלון התבור
אלון התבור הוא העץ הלאומי של ירדן.
בארץ ישראל
בארץ ישראל ישנם עצים מרשימים וגדולים במיוחד של אלון התבור, המתנשאים עד לגובה של 15 מטרים, וגדלים בחורשות קדושות וליד קברים. ריכוזים גדולים של אלון התבור ניתן לראות כיום במרכז הגולן ודרומו (יער יהודיה, יער מיצר), בגליל התחתון (אזור אלונים ובית קשת), ובשולי רמות מנשה. באזור השרון היה בעבר יער אלונים, אך כיום נותרו בו רק פרטים מעטים. פרויקט מיפוי אלוני ישראל ע"ש מיכאל אבישי ממפה את מיקום האלונים בארץ, לפי מין.
עצי אלון תבור מרשימים צומחים בחורשת טל שבעמק החולה. עץ אלון התבור גדול ומרשים נמצא ליד קברו של רבי חלפתא, ליד צומת חנניה בגליל התחתון. עץ אלון מרשים נמצא על ראש גבעה במזרח כרכור. זהו עץ עתיק שגילו מוערך ביותר מ-450 שנה. עץ זה זכה לכינוי "עץ המשאלות" ורבים המבקרים הפוקדים אותו, יושבים בתוך גזעו החלול ומשאירים בו פתקים ובקשות.
בצומת כביש הגישה לקיבוץ בית קשת ניצב עץ אלון תבור גדול ומרשים בן יותר ממאתיים שנה. אזור זה היה שטח בבעלות משפחת א-שהאב. בעקבות סכסוך עם השלטונות הטורקים, הם החליטו לחסל את ראש המשפחה וגייסו צ'רקסים מקוניטרה שהטילו עליו ועל משפחתו מצור. הוא נהרג בשנת 1906 ונקבר בסמוך לאותו עץ אלון, שלימים נהפך למקום מקודש וכך ניצל העץ מכריתה.
עד המאה ה-19 היו רוב קרקעותיו של אזור השרון מכוסות ביער של אלון התבור, שנכרת במהלך המאות שמונה עשרה-תשעה עשרה. עצי אלון וחורשות בודדות עדיין פזורים בשרון ואחד מאחרוני עצי אלון התבור בשרון נמצא בכיכר מפגש הרחובות שז"ר וויצמן שבצפון הוד השרון.
בלוטיו של אלון התבור הם הטובים ביותר למאכל אדם ושימשו כמאכל לאדם הקדמון וכמזון בשעת מצוקה.
אלון התבור הוא ערך טבע מוגן על פי חוק במדינת ישראל.
ברפואה המשלימה
ברפואה המשלימה והמסורתית, משמש אלון התבור לטיפול בכיב קיבה (אולקוס), בכאבי בטן, בהרטבת לילה של ילדים, בשיעול דמי, לריפוי לקות עיניים, בפצעים, בשלשול דמי, בלחץ דם גבוה, לחיזוק שורשי השיער ולמניעת נשירה.
לוח חכם
לוח חכם או לוח אינטראקטיבי הוא תצוגה אינטראקטיבית גדולה המתחברת למחשב ומקרן. מקרן מקרין את שולחן העבודה של המחשב על פני השטח של הלוח שבו משתמשים על-מנת לשלוט במחשב באמצעות עט, אצבע או התקן אחר. הלוח מותקן בדרך כלל על הקיר או מחובר למעמד. לוחות חכמים משמשים במגוון רחב של שימושים כמו בכיתות לימוד, בחדרי ישיבות, בחדרי הדרכת ספורט מקצועני ובאולפני שידור. ביוני 2011 פרסמה חברת Futuresource consulting דו"ח לגבי הלוח החכם. ע"פ דו"ח זה, הערך של שוק הלוחות החכמים בעולם הגיע ל-1.4 מיליארד דולר והותקנו 3.6 מיליון לוחות חכמים ברחבי העולם רובם בתחום החינוך. יחד עם זאת ביוני 2011 רק ב-9% מהכיתות היה לוח חכם וכ-30 מיליון כיתות היו עדיין ללא לוח חכם כך שקיים פוטנציאל גדול להתרחבות של שוק זה בשנים הבאות.
פעולה כללית
לוח חכם מחובר למחשב באמצעות כבל USB, כבל יציאה טורית, באופן אלחוטי באמצעות Bluetooth או תקשורת אלחוטית של GHz2.4. מנהל התקן מותקן בדרך כלל במחשב המחובר כך שלוח חכם יוכל לשמש כ-HID (כמו עכבר). פלט הווידאו של המחשב מחובר למקרן דיגיטלי כך שניתן יהיה להקרין תמונות על פני משטח הלוח החכם. המשתמש יכול לכייל את התמונה על הלוח החכם באמצעות מצביע לפי הצורך. אחרי זה, המצביע או התקן אחר יכול לשמש כדי להפעיל תוכניות, לחצנים ותפריטים מן הלוח עצמו, בדיוק כפי שניתן לעשות עם העכבר במחשב. אם נדרש קלט טקסט, המשתמש יכול להפעיל מקלדת על המסך, או אם הלוח תומך בכך, לנצל זיהוי כתב יד. עם יכולת כזו, מיותר ללכת למקלדת המחשב כדי להזין טקסט. לפיכך, לוח חכם מחקה גם מקלדת וגם עכבר. המשתמש יכול לנהל מצגת או שיעור כמעט אך ורק מן הלוח החכם. בנוסף, רוב הלוחות החכמים מסופקים עם תוכנה שמספקת כלים ותכונות שתוכננו במיוחד על מנת למקסם הזדמנויות לאינטראקציה. לדוגמה: יכולת ליצור גרסאות וירטואליות של העברת דפים מנייר, אפשרויות של עט וסמן, ואולי אפילו סרגל, מד-זווית ומחוגה וירטואליים, מכשירים המשמשים בכיתה המסורתית. הלוח החכם פועל על ידי סרגלים ועטים ולא על ידיים.
שימושים בכיתה
הלוח החכם מציע מגוון גדל והולך של כלים, תבניות ואפשרויות שונות לשימוש ולתפעול בכיתה:
יצרנים מסוימים מספקים מערכות מענה בכיתה כמרכיב המשתלב עם מוצרי הלוח החכם שלהם. קיימים שלטים אלקטרוניים המשדרים על-בסיס אינפרא-אדום או גלי רדיו ומאפשרים לבצע פעולות פשוטות כמו אפשרות לבחירת תשובה נכונה או הצבעה או כאלה מתוחכמים יותר המאפשרים להקליד טקסט ומספרים. בדרך כלל מערכות המענה מסופקות עם תוכנה שיודעת לרכז את התשובות של התלמידים ומספקת סטטיסטיקות וסיכומים לגבי הכיתה כולה או תלמיד מסוים על ידי שילוב של מערכת מענה בכיתה עם מערכת לוח חכם, מורים יכולים להציג את החומר ולקבל משוב מתלמידים דבר שיכול לייעל את ההוראה הישירה או לאפשר ביצוע מבחנים בדרך זו. לדוגמה, תלמיד יכול להשתמש במערכת המענה על מנת לפתור חידה מתמטית על הלוח החכם במהלך שיעור, ומאוחר יותר כדי להפגין את הידע שלו במבחן. תוכנות של מערכות מענה יכולות לכלול פעילויות ומבחנים שהם על-פי הסטנדרטים במדינה.
סוגים נפוצים של הפעלה
רוב הלוחות החכמים שנמכרו ברחבי העולם כוללים אחת מארבע צורות של אינטראקציה בין המשתמש לבין התוכן המוקרן על הלוח החכם:
טכנולוגיות של לוח חכם
לוחות חכמים עשויים להשתמש באחד מכמה סוגים של טכנולוגיית חישה כדי לעקוב אחר אינטראקציה על פני המסך: התנגדות, אלקטרומגנטיות, אינפרא אדום, לייזר, אולטרה קוליים, ומבוסס-מצלמה (אופטי).
ציוד נלווה
קיים מגוון של אביזרים נלווים עבור לוחות חכמים:
קישורים חיצוניים
Whiteboard*Digitale Whiteboards
קורנל מקושינסקי
קוֹרנֶל מָקוּשינסקי (בפולנית: Kornel Makuszyński; 8 בינואר 1884 – 31 ביולי 1953) היה סופר ילדים פולני.
ביוגרפיה
נולד בעיירה סְטְרִי שבגליציה, אוסטריה (לימים בפולין; כיום באוקראינה), ולמד בבית ספר בעיר לבוב. את שיריו הראשונים כתב בגיל 14, שירים אשר פורסמו כעבור שנתיים בעיתון "סלובו פולסקי"" שבו עבד, כעבור זמן לא רב, כמבקר תיאטרון. הוא למד שפות וספרות באוניברסיטת לבוב ובפריז. הוא פונה לקייב בשנת 1915, שם ניהל את התיאטרון הפולני והיה יושב ראש קהילת הסופרים והעיתונאים הפולנים. ספריו של מקושינסקי לילדים ולנוער זכו להצלחה רבה בתקופה שבין מלחמת העולם הראשונה לשנייה, ויצירתו הפטריוטית "שיר למולדת" זיכתה אותו בפרס ממשלת פולין.
בשנת 1918 עבר לוורשה, שם כתב ספרות לבני נעורים. ספריו זכו להצלחה רבה בפולין ותורגמו לשפות רבות, ביניהן לעברית.
קורנל מקושינסקי נקבר בזאקופנה, שם חי משנת 1945. בעיר יש מוזיאון המוקדש לזכרו.
ספריו של מקושיסקי היו פופולריים בזמנו גם בישראל, ויעידו על כך התרגומים עוד משנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, וחלקם אף חודשו וזכו לתרגומים חדשים ומעודכנים כדוגמת "השד מכיתה ז'" שנקרא בתרגום המחודש "השד מהשביעית", "איגרת מעולם האמת" שתורגם מחדש בשנת 2003, ו"שניים שגנבו את הירח" שזכה לתרגום חדש בשנת 2002. עם זאת, בספר "מסע בסימן כלב" מ-1936 דמות היהודי בספר תוארה בצורה שלילית, אבל גם ספר זה שתורגם על ידי אורי אורלב זכה להצלחה.
חלק מספריו של קורנל מקושינסקי עובדו לקולנוע. בסרט "שניים שגנבו את הירח" השתתפו כילדים התאומים לך אלכסנדר קצ'ינסקי וירוסלב קצ'ינסקי שכיהנו ברבות הימים כנשיא פולין וכראש ממשלת פולין.
דאון (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
Mistletoe
Mistletoe (בעברית: דבקון) הוא שיר חג המולד של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר, אשר נכתב והופק על ידי נסרי ואדם מסינגר. השיר יצא לאור ב-17 באוקטובר 2011, כסינגל הראשון מתוך אלבום חג המולד Under the Mistletoe. השיר הוא שיר פופ ואר אנד בי, ויש השפעה על רגאיי. הסינגל קיבל ביקורות חיוביים לרוב ממבקרי המוזיקה. הסינגל הרוויח בטופ 10 בקנדה, דנמרק, ונורווגיה, והחמיץ להגיע בארצות הברית כאשר קיבל את המקום ה-11, כאשר בנוסף הרוויח בטופ 40 בתשע מדינות נוספות. השיר מתלווה יחד עם וידאו קליפ אשר בוים על ידי רומן וייט, אשר נראה לעין שהזמר שר בשלג, מואר באור. השיר הוא גם השיר היחיד שג'סטין ביבר הוציא בשנת 2011.
רקע ומיקום
ביבר הופיע לראשונה עם השיר בשידור חי בסיור ההופעות הראשון שלו My World Tour ב־6 באוקטובר 2011, באצטדיון האולימפי שבריו דה ג'נרו, בברזיל.במשך ההופעה, ביבר אישר כי השיר הוצא לאור ברחבי העולם דרך פלטפורמת iTunes בתאריך 17 באוקטובר 2011. בריאיון עם MTV, ביבר אמר: "אני ממש מתרגש [שהשיר] הוא באמת קליט. אני יודע שכל המעריצים שלי יאהבו את זה. זה משהו שאני מרגיש שהם יתחילו לשיר את השיר בכל חג המולד שיהיה".
השיר נכתב והופק על ידי נסר ואדם מסינגר. השיר הוא שיר חג המולד אשר באופן קולי עובר מפופ לאר אנד בי ג'אנרים, תוך כדי שימוש באלמנטים של רגאיי.
ג'ימי הנדריקס
ג'יימס מרשל "ג'ימי" הנדריקס (באנגלית: James Marshall "Jimi" Hendrix; 27 בנובמבר 1942 – 18 בספטמבר 1970) היה מוזיקאי, גיטריסט וזמר אמריקאי. מאמני הבלוז רוק הבולטים ביותר של שנות ה-60. השפיע רבות על דור "ילדי הפרחים". הנדריקס נודע בסגנון הופעה פרוע ושונה, כאשר נהג להתפרע על הבמה ולעיתים אף לנגן בגיטרה בשיניו. הנדריקס היה מוזיקאי פורץ דרך, הוא נודע כאחד מטובי נגני הגיטרה החשמלית בכל הזמנים ומוכר כגיטריסט שעיצב מחדש את תפיסת השימוש בגיטרה.
כמוזיקאי, תרם הנדריקס לפיתוח שיטת היזון האודיו המלווה בדיסטורשן. כמפיק תקליטים, הנדריקס השתמש בשיטות חלוציות בתחום הקלטות האולפן כהרחבה לרעיונותיו המוזיקליים. הוא היה מהראשונים שהתנסו בהקלטות סטריאופוניות ובפייזינג.
במהלך חייו זכה הנדריקס בפרסי מוזיקה חשובים. לאחר מותו הוענקו לו פרסים והוקרות נוספים, ביניהם הוספתו להיכל התהילה של הרוק אנד רול בשנת 1992 וכן להיכל התהילה של המוזיקה הבריטית בשנת 2005. בנוסף, בשנת 1994 הוקדש להנדריקס כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. מגזין הרולינג סטון דירג את הנדריקס במקום השישי ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים ובמקום הראשון ברשימת 100 הגיטריסטים הגדולים ביותר בכל הזמנים.
Neuroticfish
מאחרי Neuroticfish עמד סשה מאריו קליין, שבחר בשם "Neuroticfish" כיוון שהוא אינו יודע לשחות.
תחילתו של פרויקט מוזיקלי זה היא בשנות ה-90 המוקדמות בהן החל קליין להתנסות במוזיקה וליצור בעצמו תוך כדי שהוא שואב השפעות מלהקות כדפש מוד, סקיני פאפי ומהסינתפופ של שנות ה-80.
ג'ימי הנדריקס
1942–1966: נעוריו ותחילת דרכו
בתחילת דרכו, כנגן סשנים של אמנים שונים דוגמת Don Covay & The Goodtimers ו-Rosa Lee Brooks הנדריקס נשמע מאופק ומסודר. נטען כי האמנים היו שומעים אותו והרגישו מאוימים מסגנונו הפתוח והעשיר מוזיקלית עד שהיו מעמידים אותו ברקע. את סגנונו ניתן לשמוע לראשונה כאשר ניגן עם האחים אייזלי, שם קיבל חופש גדול במסגרת שירי הסול והגוספל שניגנו.
Neuroticfish
לאחר ש-Neuroticfish נכלל באוסף "A Reflexion of Synthpop" הוא זכה לפופולריות והצלחה במועדונים.
עיקר פרסומו של Neuroticfish נקנה בשל רצועה שכללה את הסימפול "Electronic body music is dead".
ג'ימי הנדריקס
1942–1966: נעוריו ותחילת דרכו
עד יום מותו הנדריקס לא ידע לקרוא תווים. היה זה ככל הנראה אחד הגורמים שהאיצו את פיתוח השמיעה האבסולוטית שלו. בראיונות נהג לספר כי המוזיקה שלו מגיעה ממחשבותיו, כלומר הוא היה חושב על מנגינה, ולפי היכרותו הטבעית עם הגיטרה פשוט היה מנגן את מה שהיה חושב עליו. עוד היה מספר כי הוא נוהג לתאר רגשות בצבעים וכך גם היה מנגן כשהיה חושב על צבע במקום רגש. גם בשיר "בולד אז לאב" ניתן לשמוע את תיאור הצבעים הללו. את השיר "פרפל הייז" כתב בעקבות חלום שחלם בו הוא הולך מתחת לפני הים. הנדריקס סיפר גם כי שיריו הם שילוב של מדע בדיוני ופנטסיה שהיו אהובים עליו מגיל צעיר, בשילוב עם המציאות כפי שחווה אותה.
הנדריקס הושפע מנגני הבלוז של שנות החמישים ובראשם באדי גאי, מנגני הרוקנרול כמו צ'אק ברי (אותו העריץ) ובמיוחד מאלברט קינג. הנדריקס גם הושפע רבות מבוב דילן הנערץ עליו. הוא שילב את סגנון הפולק של דילן עם סגנון הבלוז של גאי ושל קינג. סגנון הנגינה של הנדריקס היה חדשני והוא שינה את הנגינה על הגיטרה ללא היכר. הנדריקס נהג לשלב את תפקידי הנגנים בלהקות לתפקיד אחד, כלומר - הוא נהג לנגן גיטרת קצב וגיטרה מובילה בגיטרה אחת. הסולואים שהנדריקס נהג לנגן בהופעותיו היו מאולתרים ושונים מביצוע לביצוע.
בשנת 1961 התגייס הנדריקס לצבא האמריקאי כצנחן בדיוויזיה המוטסת ה-101, אך שוחרר לאחר 13 חודשי שירות ו-26 צניחות בעקבות תאונת צניחה. בשירותו הצבאי הכיר את הבסיסט בילי קוקס, והשניים ניגנו תחת השם King Casual. עם שחרורו, החל הנדריקס לנגן כגיטריסט אולפן תחת השם ג'ימי ג'יימס. בין האמנים עימם ניגן היו אייק וטינה טרנר, ריצ'רד הקטן, וילסון פיקט והאחים אייזלי. לבסוף הקים הנדריקס להקה שנקראה Jimi James And The Blue Flame, והחל מנגן במועדוני בלוז שונים בניו יורק. באחת ההופעות בה ניגן, היה נוכח בסיסט להקת החיות (The Animals), צ'אס צ'נדלר, שהתרשם עמוקות מהופעתו הווירטואוזית, והציע לו לבוא עמו לאנגליה.
1966–1970: הנסיקה מעלה עם "החוויה"
נקודת המפנה בקריירה המוזיקלית של הנדריקס ובחייו, הייתה נסיעתו לאנגליה ב-23 בספטמבר 1966 ביחד עם צ'נדלר, שפרש עליו את חסותו, והפך לאמרגנו ולמנהלו האישי. באנגליה הפגיש צ'נדלר את הנדריקס לחזרות עם מספר מתופפים ובסיסטים על מנת להקים להקה. לבסוף נבחרו המתופף מיטש מיטשל והבסיסט נואל רדינג, שניהם לבנים, עובדה שעוד תשפיע על הקריירה של הנדריקס בהמשך. ביחד הקימו השלושה את "החוויה של ג'ימי הנדריקס" ("The Jimi Hendrix Experience"), שהפכה כמעט בן-לילה למוקד משיכה, ולאחת מן הלהקות המסקרנות והחשובות בעולם. הלהקה שברה כמעט כל מוסכמה שהייתה קיימת עד אז במוזיקת הרוק. נגינתם הייתה פרועה וחסרת רסן, פסיכדלית ושמיימית, והשתלבה היטב באווירת החופש, האהבה והסמים של אותם הימים. יחדיו הוציאו השלושה את האלבומים: "?Are You Experienced" ו-"Axis: Bold as Love" שיצאו ב-1967 ונחשבים לאלבומי מופת ולאבני דרך ברוק'נ'רול, ואת האלבום "Electric Ladyland" שיצא ב-1968. בין השירים הבולטים מאלבומים אלו נמצאים "היי ג'ו" (במקור של בילי רוברטס), "פוקסי ליידי", "הרוח בוכה מרי", "פרפל הייז", "לאורך מגדל השמירה" (במקור של בוב דילן), "אם 6 היה 9", "אש", "בית אדום" ,"ילד וודו" ו"כנף קטנה" (Little Wing).
ה"חוויה" הופיעו פעמים רבות באותן השנים, בארצות הברית ובאירופה. הופעת הבכורה של הלהקה בארצות הברית, התקיימה ב-18 ביוני 1967, בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי של מונטריי, שבקליפורניה. פיט טאונסנד מלהקת המי שהופיעה אף היא באותו פסטיבל, שמע על ג'ימי הנדריקס ולא היה מוכן להופיע אחריו, אך להקת המי (שהתאפיינה בשבירת כלי הנגינה שלהם בסיום כל הופעה) נקבעה להופיע אחרונה, מיד אחרי ג'ימי הנדריקס. טאונסנד נפגש עם הנדריקס מאחורי הקלעים והשניים קבעו בהטלת מטבע שהנדריקס יופיע אחרון. המי סיימו את ההופעה בשבירת הכלים המפורסמת, והנדריקס, כמחווה על הפסדו בהטלת המטבע, החליט לקחת את המופע של המי צעד אחד רחוק יותר, וביצע את אחד האקטים שהפכו למזוהים עמו כל כך עם השנים, כאשר הקריב את הגיטרה שלו כקרבן, והעלה אותה באש תוך כדי הופעה. לאחר הופעתו בפסטיבל, נכתב באחד מהעיתונים כי הוא הפך רשמית משמועה לאגדה.
ב-8 ביולי 1967 הופיעה "החוויה" כלהקת חימום ללהקת "הקופים" (The Monkees) במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית. לעיתים היה עומס ההופעות רב כל כך, שהם נאלצו להופיע פעמיים באותו היום. הם זכו להצלחה מסחררת ברחבי העולם כולו, והנדריקס הפך חיש מהר לכוכב. נגינתו המסחררת הכתה רבים משומעיו בתדהמה, כאשר בנוסף להיותה פראית, חושנית ויוצאת דופן, נהג הנדריקס לשלב בהופעותיו שואו שכלל נגינה מאחורי גבו, עם שיניו, מאחורי ראשו ועוד. הנהלת הלהקה דאגה לטפח ולהעצים כל העת את תדמיתו הפרועה של הנדריקס, זאת כחלק מיחסי הציבור שהניעו את מכירת אלבומיו. בצהובוני התקופה, הופיעו תמונות מהופעות פרועות במיוחד, כשמתחתיהן הכיתוב האקזוטי "הפרא מבורנאו".
1969: פסטיבל וודסטוק והמחאה נגד מלחמת וייטנאם
ב-1969 עזב הבסיסט נואל רדינג את "החוויה", בעקבות שמועות כי הנדריקס שוקל להחליפו בנגן בס אחר. אל פסגת הקריירה, היצירה המוזיקלית והפרסום, הגיע הנדריקס ב-18 באוגוסט אותה שנה, כשחתם את פסטיבל וודסטוק המפורסם. לצורך ההופעה בפסטיבל, גייס הנדריקס אנסמבל שלם של נגנים. בנוסף למתופף מיטש מיטשל, כללה עתה הלהקה גם את חברו ללהקת קינג קז'ואל, הבסיסט בילי קוקס (שהחליף בתפקיד את רדינג), לארי לי - גיטריסט וחבר נעורים של הנדריקס ששב רק כמה שבועות קודם לכן משירות צבאי במלחמת וייטנאם, ושני נגני כלי הקשה (ג'ומה סולטאן וג'רי וולז), ונקראה "שמש הצוענים והקשתות" (Gypsy Sun And Rainbows). עקב עיכובים שונים בלוח הזמנים של הפסטיבל, חתמה הלהקה את הפסטיבל בבוקר 18 באוגוסט במקום בחצות הלילה הקודם, כאשר רובו של הקהל כבר עזב את המקום. כ-50,000 איש בלבד מתוך כ-500,000 ששהו בפסטיבל, חזו בהופעה.
במהלך ההופעה ביצע הנדריקס גרסה מלאת עוצמה, מעוותת ולא מסורתית של ההמנון האמריקאי שזכתה לקיתונות של זעם מצד הציבור השמרן בארצות הברית. בקטע זה הביע הנדריקס את מחאתו נגד מלחמת וייטנאם, ונגד הממסד, שבנוסף להיותו מנוון, מיושן ומושחת בעיני ילדי הפרחים, גם שלח את החיילים האמריקאים לשם. "ההמנון החדש" אומץ מיד בחום על ידי תנועת ההתנגדות למלחמת וייטנאם, ועל ידי ילדי הפרחים, והפך לאחת מן הקלאסיקות של הנדריקס בכל הזמנים. המסר הגיע גם לאוזניהם של חיילים רבים בווייטנאם שהחלו אף הם להתנגד למלחמה, וששאבו עידוד רב מן המחאה שהגיעה היישר אל מכשירי הטרנזיסטור שלהם במעמקי הג'ונגלים של וייטנאם.
עם "הצוענים"
לאחר פסטיבל וודסטוק, חזרו הנדריקס וקוקס לשתף פעולה. הנדריקס צירף גם את המתופף השחור, באדי מיילס, וביחד עימם הקים את ״להקה של צוענים״ (Band of Gypsies). בין השיקולים שהביאו את הנדריקס לבחור בדרך ובהרכב זה ולשנות את הסגנון הייחודי של "החוויה", היו לחצים שהופעלו עליו כל העת על ידי ארגוני שחורים שונים בארצות הברית, ובראשם ארגון המחאה הפנתרים השחורים. חבריו של ארגון זה שייצג את השחורים בארצות הברית במאבקם לשוויון גזעי, מתחו כל העת ביקורת נוקבת על הנדריקס בטענה שהוא מתרועע עם נשים לבנות, ושעצם שיתוף הפעולה שלו עם שני נגנים לבנים הוא בגדר התחנפות לקהל הלבן.
הנדריקס, שלבו היה חצוי כל העת עקב הלחצים הכבדים שהופעלו עליו, ושהיה קשוב כל העת לרחשי ליבו של הקהל השחור שראה בו גיבור וסמל למאבקו, הצטרף לבסוף לשני חבריו השחורים, והלהקה יצאה לבסוף לדרך. בניגוד לצליל השמיימי של "החוויה", הציגו "הצוענים" צליל כבד וארצי, משולב בפאנק. "להקה של צוענים" לא האריכה ימים. ההרכב הוציא לאור אלבום כפול שהוקלט בהופעה חיה באולם הפילמור איסט המפורסם בניו יורק בערב השנה החדשה, 31 בדצמבר 1969, וביום הראשון של העשור החדש, 1 בינואר 1970, וזהו האלבום המוכר היחיד שנותר ממנו. בסופה של ההופעה, אמר הנדריקס כי זהו סופה של האגדה.
1970: הנפילה והמוות
עם חלוף העשור ותחילתן של שנות השבעים, המשיך הנדריקס להקליט ולהופיע עם מיטשל וקוקס, עתה תחת השם "זעקת האהבה" (The Cry of Love). ב-30 באוגוסט 1970, הופיע הנדריקס בפעם האחרונה על אדמת אנגליה בפסטיבל האי וייט. הנדריקס היה תשוש פיזית ונפשית, גם כתוצאה מן העומס הרב של ההופעות, גם עקב הלחצים הרבים שהופעלו עליו כל העת מצידם של בעלי אינטרסים שונים, וגם עקב השימוש הרב שעשה בסמים, באלכוהול ובתרופות מסוגים שונים. הופעתו הבאה, ב-2 בספטמבר בדנמרק, הופסקה לאחר 3 שירים בלבד, עקב מצבו הנפשי והפיזי הרעוע. הופעתו האחרונה התקיימה ב-6 בספטמבר 1970 בפסטיבל "האוויר הפתוח, השלום והאהבה" (Open Air, Love and Peace Festival) באי פרמאן על יד חופי גרמניה.
הופעתו בפסטיבל זה סימנה את הסוף הממשמש ובא. הנדריקס התקבל בשריקות בוז צורמות מצד הקהל, ואף התעמת עמו מן הבמה ("אתם יכולים לשרוק בוז כמה שתרצו כל עוד תעשו זאת מבלי לזייף" - מילותיו של הנדריקס לקהל), זאת כיוון שסירב להופיע בערב שלפני כן בו היה אמור להופיע בגלל סכנת התחשמלות עקב גשם כבד שירד במקום במשך מרבית ימי הפסטיבל. רבים בקהל היו עוינים והאווירה במקום הייתה טעונה ועכורה. אופנוענים גרמנים שתויים מכנופיית מלאכי הגיהנום ששימשו כאנשי האבטחה במקום, הכו אנשים עם שוטים ושרשראות ברזל, הציתו את משרד האמרגנים ותקפו את אחד מאנשי הבמה של הנדריקס בקרש עם מסמרים. עם תחילת הופעתו בצהרי היום למחרת התבהרו השמיים, ולמרות הפתיחה הסוערת עברה ההופעה בהצלחה יחסית.
אריק ברדון טען לאחר מותו, כי הנדריקס סיפר לו כי ברצונו להיקבר בבוא היום באנגליה. למרות זאת, הוטסה גופתו בחזרה לארץ מולדתו. בתחילה סירבו פרנסי העיר סיאטל בה נולד לאפשר את קבורתו בעיר הולדתו, בטענה שאין לחלוק כבוד אחרון זה לאדם שצרך סמים ושדגל בשימוש בהם, והתירו רק הקמת אנדרטה קטנה לזכרו בסמוך לגן החיות העירוני. ב-1 באוקטובר 1970, לאחר מאבק ציבורי, הובא לבסוף ג'ימי הנדריקס למנוחתו האחרונה בעיר הולדתו, סיאטל. אלפים חלקו לו כבוד אחרון. הנדריקס הוא חבר בהיכל התהילה של הרוק אנד רול, ובסיאטל הוקם מרכז הנצחה גדול לזכרו ולזכר מורשתו.