cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משלים ל-2
פיתוח השיטה
משמעות ההשלמה ל-2 היא שכל הספרות הרגילות עד לספרה השמאלית ביותר מוכפלות ב-2 בחזקת מיקומן, מלבד לספרה השמאלית ביותר שמוכפלת במינוס 2 בחזקת מיקומה, למשל בייצוג השלמה ל-2: והרי כזכור 23 בבסיס בינארי הוא 010111: אכן ניתן לראות שאם נהפוך את כל הספרות, ונוסיף אחד, נקבל את המוצג לעיל. כעת, דרך אחת להסתכל על הסיבה לכך שהיפוך הספרות (השלמה ל-1 או יותר נכון Ones' Complement) ולאחר מכן הוספת 1 מייצר את ההשלמה ל-2 של המספר שאיתו מתחילים, נובעת מהביטוי הבא: במקרה שלקחנו למעלה, עבור 23, n=5. כעת ניתן לייצג את 23 בשתי דרכים: שימו לב שיש כאן ייצוג בשתי דרכים שונות ל-23 וכמו כן, אם נשים מינוס לפני כל אחד מהאגפים נקבל 23-. כעת, בעצם ניתן להבין שכאשר הופכים את כל האפסים לאחדים וההפך, בעצם כעת משתמשים בחזקות של שתים שקודם התאפסו וההפך, כלומר עבור 23 מתחילים מ- ועכשיו אם נהפוך את כל הספרות: וראינו לפי הפיתוח שחסר אחד כדי שנקבל 23-. לכן מוסיפים אחד!
הנוער העובד והלומד
תנועת הנוער העובד והלומד (הידועה גם בראשי התיבות של שמה, הנוע"ל) (בערבית: الشبيبة العاملة والمتعلمة) היא תנועת נוער ארץ ישראלית שמושתתת על ערכי הציונות העובדת. יסודותיה בתנועת הנוער העובד, שהוקמה ב-17 באוקטובר 1924 בארץ ישראל על ידי בני נוער עובדים שהתאגדו על מנת להגן על עבודתם וזכויותיהם. בשנת 1959 התמזגה לתוך "הנוער העובד" תנועת הבונים-התנועה המאוחדת ושם התנועה שונה בעקבות האיחוד ל"הנוער העובד והלומד" (חברי תנועות אלו היוו, בתקופה שלפני קום מדינת ישראל, כמחצית מחברי ההכשרות המגויסות לפלמ"ח).
נכון ל-2015 הנוער העובד והלומד היא תנועת הנוער השנייה בגדולה במדינת ישראל. בתנועה כיום מאות סניפים, קנים ומועדונים בכל רחבי הארץ ועשרות אלפי חניכים. התנועה פועלת בכל חלקי החברה הישראלית והיא תנועת הנוער היחידה שמשותפת ליהודים, לערבים, לדרוזים ולצ'רקסים.
החניכים בתנועה מתחלקים לשלוש קבוצות גיל: חניכים בכיתות ד'-ו' משתייכים לשכבה הצעירה, חניכים בכיתות ז'-ח' משתייכים לשכבה "מתבגרת" וחניכים מכיתה ט'-י"ב הם חברי השכבה הבוגרת. את חניכי התנועה ניתן לזהות על-פי החולצה הכחולה והשרוך האדום.
מתוך התנועה צמחה בשנות ה-90 תנועת בוגרים, שנקראת מאז 2006 "תנועת דרור ישראל".
לנוער העובד והלומד תנועת-אחות בינלאומית הנקראת הבונים דרור, וכן קשרים הדוקים עם איגודים מקצועיים לנוער ותנועות וארגוני נוער סוציאליסטים ברחבי העולם. התנועה חברה, יחד עם תנועת המחנות העולים במעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות וכן חברה יחד עם תנועת השומר הצעיר בתנועת הפאלקון העולמית.
היסטוריה
בשנת 1959 התאחדה התנועה המאוחדת עם תנועת הנוער העובד ל"הנוער העובד והלומד". מטרת האיחוד הייתה לכונן תנועת נוער כללית, שתאגד את כל הנוער הארץ ישראלי במסגרות חברתיות, ותחת הרעיון הציוני-סוציאלסטי.
לתנועה שורשים אידאולוגיים עמוקים עם תנועת העבודה הישראלית, וכן היא מזוהה עם ההסתדרות הכללית. הקשר עם ההסתדרות נוצר מיד בשנותיה הראשונות של התנועה (על ידי דוד כהן שמונה כמלווה לתנועה מטעם ההסתדרות, בברכתו של ברל כצנלסון), והיא נחשבת תנועת בת של ההסתדרות על אף שתמיכת ההסתדרות בה הצטמצמה לאורך השנים. בעבר היה הקשר הרעיוני בין ההסתדרות לתנועה חזק והתנועה הייתה מסונפת לאגף בוועד הפועל, אולם בעקבות תהליכים שהתרחשו בהסתדרות בשנים האחרונות, הקשר התרופף. כמו כן, התנועה קשורה אידאולוגית ונתמכת כלכלית על ידי התנועה הקיבוצית. כמו עם ההסתדרות, בעבר היו קשרים אלו הדוקים וכללו בעיקר שליחת גרעינים לקיבוצי יעד ואחוזים רבים של בני-קיבוצים בגרעיני התנועה, אך בשנות ה-90 הקשר הפך לרופף יחסית, עם הקמת תנועת הבוגרים סביב תהליך פנים תנועתי שנקרא "להוביל שנית", ושינויים שחלו בתנועה הקיבוצית עצמה.
לאחר מלחמת ששת הימים שלחה תנועת הנוער והעובד והלומד להיאחזות בשטחים שנכבשו במלחמה (לסיני ולגולן) גרעיני היאחזות, זאת במקביל לקו שהתוותה הממשלה ביחס להתיישבות במקומות אלו, וכהמשך לקו האידאולוגי שקבע את ההתיישבות כנתיב הגשמה מרכזי.
תהליך הקמת חוות ההכשרה, "להוביל שנית"
בשנת 1981 נעשה הניסיון הראשון במסגרת של "חוות הכשרה" אוטונומית כפי שהוצעה. הגרעינים "נוב" (שיועד למלכיה) ו-"חרמש" (שיועד לאלומות) בתמיכת התנועה הקיבוצית וקיבוצי היעד, התיישבו בבית הספר הימי הנטוש בקריית חיים במסגרת של חוות הכשרה. ב-28–30 בינואר 1982 נערכה המועצה החינוכית ה-14 של הנוע"ל בקדימה והחליטה על קבלת חוות ההכשרה כמסלול החובה לכל גרעיני הנוע"ל. מזכ"ל התנועה פיני טומאכר, ציין בראיון הפרישה שלו כי רעיון חוות ההכשרה היה גולת הכותרת של עבודתו בתנועה. בשנת 1983 נקטע הניסיון ולא יצאו גרעינים לחוות ההכשרה. פסח האוספטר (אז חבר גרעין נוב והיום רכז דרור ישראל) פרסם כתבות בעיתון התנועה בהן האשים את חברי התנועה, מזכירותה ומזכירות התנועה הקיבוצית בהפסקת הניסיון של חוות ההכשרה. מזכ"ל התנועה שייקה רונן השיב בעיתון על הטענות ופרש את הקשיים ביישום ההחלטה.
בשנת 1987 עלה מחדש רעיון חוות ההכשרה, סביב צורך מוחשי שכן התנועה מצאה עצמה בקשיים במציאת קיבוצי יעד שיסכימו לקבל את גרעיניה, וכן בתוך תהליך התפרקות התנועה הקיבוצית מערכיה השיתופיים והמשימתיים היה חשש כי הסביבה הקיבוצית עלולה להיות סביבה חינוכית מייאשת ולא מפרה. פורסם מכתב של מספר חניכי י"א: פסח האוספטר שסיים את שירותו הצבאי חזר לתנועה לתפקיד רכז מחוז חיפה במסגרת תפקידו ניסה לקדם את רעיון חוות ההכשרה מול המזכ"ל חגי מירום והמזכירות.
בשנת 1988 יצא גרעין שבי"ב (שם בצפון יהא ביתנו, שיועד למלכיה) לחוות הכשרה ביישוב נווה עובד, בהדרכתו של האוספטר. במועצה החינוכית של שנת 1989 נערך שוב דיון על מסלול חוות ההכשרה, ולאחר ויכוח סוער נתקבלה ההחלטה להמשיך במהלך ולשלוח את גרעיני התנועה למסלול החוות.
גרעין שבי"ב עם יציאתו לשל"ת האחרון במסלול הנח"ל, שלב בו היו אמורים להשתלב באופן מסורתי בקיבוץ היעד שלהם לקראת הצטרפותם כחברים, בחרו להפוך את השל"ת שלהם לשל"ת הדרכתי ולהדריך את כל שכבת י"ב בתנועה לקראת היציאה לחוות ההכשרה. עם שיחרורם התקיימו כמה ניסיונות לאזן בין שאיפתם לקחת משימות בתנועה לבין השתלבותם בקיבוץ.
במאי 1994 אישרה המזכירות הרחבה של התנועה הקיבוצית את הקמתו מחדש של קיבוץ רביד על ידי חברי הנוע"ל, ביניהם חברי גרעין שבי"ב, וקיבוץ רביד הפך ל"קיבוץ החינוכי" של תנועת הנוער העובד והלומד. אמצעיו המישקיים גויסו לטובת הרחבת מפעלי התנועה והוקם בו "המרכז להתחדשות שתפנית משימתית" - מרכז הסמינרים של התנועה. בינואר 1998 אוזרח קיבוץ אשבל, הקיבוץ השני של הנוע"ל.
"להוביל שנית" הוא השם שניתן לתהליך ששינה את יעד ההגשמה המרכזי של התנועה מה"התיישבות" שבחסותה הקימו בעבר הגרעינים הבוגרים של התנועה יותר מ-60 יישובים ברחבים הארץ, להצטרפות לתנועת בוגרים מחנכת - תנועת הבוגרים של הנוער העובד והלומד המכונה "מרח"ב" (מחדשי רעיון החלוץ בישראל). הוקמו חוות הכשרה בעלות ייעוד של חינוך, וחינוך עצמי לחיי קומונה, והיום תנועת הבוגרים מקיימת קומונות רבות וקיבוצים עירוניים, הלוקחים חלק בהפעלת הקינים השונים ושאר המפעלים החינוכיים. גם קיבוצי התנועה הלא עירוניים רביד ואשבל הם קיבוצים חינוכיים. לנוער העובד והלומד ולתהליך "להוביל שנית" שעבר בו בשנות התשעים, שהיסב את מסלול ההגשמה בו מהתיישבות לחינוך הייתה השפעה רבה על שינוי מסלול הנח"ל ממסלול התיישבותי של הכשרה חקלאית למסלול חינוכי הכולל "פרק משימה לאומית" חינוכית. עד היום, כשני שלישים מהמתגייסים למסלול הנח"ל הם בוגרי חוות ההכשרה של הנוער העובד והלומד.
התפתחותה הרחבה של תנועת הבוגרים. יצירת מרחבי החיים של הבוגרים, ואף מרחבים חינוכיים חדשים שלא כולם נכללים בתוך תנועת הנוער, דוגמת "המעורר", הובילה להקמת תנועה רעיונית המאגדת את כל המרחבים (תנועת הנוער העובד והלומד, תנועת הבוגרים ומפעלים חינוכיים אחרים) ושמה "תנועת דרור ישראל" - שם המרמז על הקשר הערכי העמוק שרואה התנועה עם תנועת דרור שהייתה פעילה באירופה לפני מלחמת העולם השנייה אף על פי שבפועל, לא התקיים כל קשר כזה באותה תקופה.
ייעוד התנועה
בוועידת התנועה העשירית, בשנת 2015, נקבע ייעוד התנועה:
ביתנו פתוח לכל נערה ונער
עקרון מרכזי של התנועה הוא עיקרון הכלליות, שמבוטא בסיסמה "ביתנו פתוח לכל נערה ונער" שנטבעה בימיה הראשונים של התנועה. העיקרון נובע מתפיסה של שוויון ערך האדם, ולפיו כל אחד ואחת יכולים למצוא את מקומם בתנועה. אלכסנדר ברזל, מזכיר הנוער העובד בשנות ה-50 ניסח זאת כך:"'אתמול הכרזנו חזור והכרז: 'ביתנו פתוח לכל נער'. האם נקיים צו זה גם להבא, הלכה למעשה? הדרישה היא לא לפתיחת הדלת, אלא ליצירת בית חם לכל הבאים, ללא הבדל עדות ותרבויות'."נהוג לרשום סיסמה זו בכניסה לסניפי התנועה, כתזכורת תמידית למרכזיותו של עיקרון זה בדרכה של התנועה.
חולצת התנועה
חולצת התנועה היא חולצה כחולה עם שרוך אדום. החולצה הכחולה מסמלת את העבודה, והשרוך האדום הוא סמל לשוויון בין כל בני האדם שדמם אדום ומסמל את הסוציאליזם. החולצה הכחולה משותפת לתנועות הנוער המזוהות עם תנועת העבודה (הנוער העובד והלומד, המחנות העולים, השומר הצעיר) המכונות בשל כך "התנועות הכחולות". על החולצה נכתב השיר העממי "חולצה כחולה".
סיסמת התנועה
סיסמת התנועה היא "לעבודה, להגנה ולשלום - עלה והגשם! עלה נעלה". המילים "לעבודה להגנה ולשלום" לקוחות מתוך שירו של אברהם ברוידס, "משורר הנוער העובד", שנכתב לאחר מאורעות 1929. מילים אלו היוו את סיסמת "הנוער העובד". המילים "עלה והגשם! עלה נעלה" היו סיסמת "הבונים-התנועה המאוחדת". עם איחוד "הבונים התנועה המאוחדת" לתוך "הסתדרות הנוער העובד" והקמת "הסתדרות הנוער העובד והלומד" נוצרה הסיסמה המאוחדת. בטקסים ואירועים של התנועה נהוג שהמברך קורא "לעבודה, להגנה ולשלום – עלה והגשם!" והחניכים עונים ביחד "עלה נעלה".
סמל התנועה
המרכיבים בסמל תנועת הנוער העובד והלומד מייצג מספר דברים: ההיסטוריה של סמל התנועה
עם איחוד התנועות "הבונים-התנועה המאוחדת" ו"הנוער העובד" בשנת 1959, אוחדו סמלי התנועות לכדי סמל אחד. סמל זה שימש את התנועה עד לשנת 2016. ועידת התנועה שנערכה בקיץ 2015 קבעה כי יש לעצב את סמל התנועה מחדש לסמל דו-לשוני, ערבי-עברי, "כדי להעמיק את השוויון והשותפות בין כל חברי התנועה וחברותיה". סמל התנועה החדש נחשף באוקטובר 2016.
קני התנועה
בהתאם למבנה הכללי, קיימים שישה סוגי קינים (סניפים) בתנועת הנוער העובד והלומד. הקינים נבדלים ביניהם באופן הפעילות ובמתכונתו, אך הערכים והתכנים העומדים בבסיסם זהים. ברחבי הארץ פועלים כ-700 קינים במתכונות הבאות:
מחוזות התנועה
הקנים העירוניים והקנים הקיבוציים מחולקים לאחת עשרה מחוזות שונים בארץ וכל קן משתייך למחוז מסוים. לכל מחוז יש רכז מחוז, רכז הדרכה ורכז ארגון והוא פועל בפני עצמו. קינים רבים מתגבשים בתוך המחוז ממש כמו ההתגבשות התוך קינית ויוצאים יחד לטיולים מחוזיים. המחוזות הם:
מוסדות חניכים
מוסדות החניכים הם למעשה ביטוי לערך הדמוקרטיה בתנועה. המוסדות הם מעגלי-שיח של החניכים והמדריכים, העוסקים בעיצוב התנועה וקבלת ההחלטות בה. מוסדות החניכים הן:
מסלול ואופן החניכות
הפעילות בקינים מתקיימת פעמיים בשבוע. הפעולות בבסיסן מתחלקות לפעולות ערכיות, פעולות אקטואליה, פעולות בתחום הסיירות והמחנאות, ערבי תרבות (ערבים של כיף וגיבוש) ופעולות חוץ. בנוסף, מדי שנה ישנם מספר טיולים ואירועים מסורתיים (חג המעלות, פורימון, קייצת וכדומה...). שאר מסגרות הפעילות (מועדונים, סניפים וכו') הם בעלי צורות פעילות מגוונות ושונות, תוך דגש על קבוצתיות, אוטונומיה, הרחבת תחומי העניין ומשמתיות - הנעה בין "קבוצות הנהגה" מקומיות, מועצות נוער, הדרכה לסוגיה השונים, חניכה, "סיירת זכויות עובדים" או פעולות אחרות המשנות את הסביבה הקהילתית של בני הנוער, בדגש על עבודה עם ילדים קטנים יותר. השאיפה היא להתאים את צורת הפעילות לנוער תוך דרישה משימתית.
בקן העירוני הפעילות מתחילה מכיתה ד' (מהחופש שבין ג' ל-ד' למעשה, בקייטנת התנועה - הקייצת).
השכבה הצעירה והמתבגרת
החניך מתחיל את חניכותו בתנועה בכיתה ד', בגיל 9. הוא מצטרף לתנועה והופך לחלק מקבוצת שווים. הרעיון של קבוצה אינו נובע מנוחות, לקבוצה ערך חינוכי - בתוך הקבוצה החניך חווה שותפות, שיתוף פעולה ושוויון, וכמו כן יוצר ומפתח קשרים חברתיים. הקבוצה היא המסגרת של החניך בקן. המודל המשמש את התנועה הוא "כיתה=קבוצה", כלומר: החברים בכיתה הם יהיו החברים בקבוצה על מנת ליצור לחניך בשכבה הצעירה חוויה אורגנית בה הוא לא מתנתק מחיי היום-יום, ובה הערכים הם לא דבר שונה מחיי החברה. את הקבוצה בשכבה הצעירה מדריך חבר בשכבה הבוגרת אשר עבר סמינר הדרכה רשמי (מד"צים, מובילים או סמינר מתנועה אחרת או ממשרד החינוך) והוא מדריך בעל תעודה.
גאלה גאולו
גאלה גאולו (באיטלקית: Galla Gaulo) או גאלה לופאניו (Galla Lupanio) היה החמישי מבין דוכסי העיר ונציה. גאולו שלט בעיר בין השנים 755–756.
גאולו נבחר לכס הדוג'ה לאחר שהדיח ועיוור את קודמו תאודאטו איפאטו. בתקופה זו התקיים מאבק בוונציה בין מספר סיעות - תומכי ההישארות באימפריה הביזנטית, תומכי ההתקרבות לגאליה (שלוונציה הייתה ברית עימם למול הלומברדים והיוונים) והרפובליקנים, שתמכו בעצמאות מלאה של העיר.
הנוער העובד והלומד
השכבה הבוגרת
אחרי תהליך חינוכי מסוים ששיאו בחופש שבין כיתה ח' לכיתה ט', עולה החניך לשכבה הבוגרת. האחריות על חברי השכבה הבוגרת גדולה בהרבה מאחריות חברי השכבה הצעירה, מאחר שעכשיו עליהם לדאוג באופן מלא לתפקודו של הקן על כל חלקיו - אחריות זו באה לידי ביטוי בוועדות הקן השונות, בעזרה למדריכים בימי הפעילות ובעשייה החינוכית המיוחדת בה עוסקים חניכי שכבה ט' הנקראת פרויקט מסוק"ים (מדריכי ספורט וקהילה). במהלך שנה זו חניכי שכבת החושלים מוכשרים לקראת ההדרכה והמשימה.
גאלה גאולו
גאולו היה ככל הנראה פרו - גאלי, ולכן זמן קצר לאחר שעלה לשלטון הודח בעצמו, עוור, נשלח לגלות.
הנוער העובד והלומד
השכבה הבוגרת
בסוף כיתה ט' יוצאים החניכים לסמינר מד"צים (מדריכים צעירים) - 9 ימים ביער כפר החורש, ליד היישוב תמרת, בהם מוענקים להם הכלים הדרושים להם להפוך למדריכים. או לחלופין לסמינר מובילים - 6 ימים ביער כפר החורש, המכשיר אותם להדרכה בתחום מסוים (מועדון קהילתי, קבוצה בתנועת נוער, מתנ"ס). ההבדל בין הסמינרים הוא שהמד"צים לא בהכרח ידריכו עם חברי קבוצתם, ולכן הם מפוזרים עם בוגרי ט' מרחבי הארץ בחוגים במהלך הסמינר. המובילים ככל הנראה ידריכו עם חברי קבוצתם ולכן חוויית הסמינר היא קבוצתית, וגם מכיוון שהיוצאים למובילים זקוקים לחיזוק הקשר עם בני קבוצתם או עם התנועה.
בכיתה י' יכול החניך, אם יבחר, להדריך קבוצה בשכבה הצעירה, כפי שהודרך הוא על ידי חבר השכבה הבוגרת כשהוא היה בשכבה הצעירה או המתבגרת. חניך שבוחר להדריך עובר במהלך השנה מספר השתלמויות, וכן סמינר מש"שים (מדריכי שנה שנייה) ומשל"שים (מדריכי שנה שלישית) בסוף כיתות י" ו-י"א בהתאמה.
בכיתה י"א יוצאת משלחת משותפת של הנוער העובד ושל המחנות העולים למסע לפולין ששמו המלא הוא- "המסע לגילוי שורשי המהפכה הציונית ומרד תנועות הנוער - שואה וגבורה". משלחת זו כוללת בממוצע כ-600 עד 700 חניכים והיא המשלחת הגדולה ביותר שיוצאת לפולין מטעם משרד החינוך. כמו כן בשכבה זו מקימים החניכים גרעינים - בין 14 ל-15 גרעינים במחזור. הגרעינים מורכבים על ידי גוף הנקרא "מועצת שביעיות" המורכב מחניכי השכבה ובו 2 נציגים מכל קבוצה. אחרי מספר מפגשים מרכיבים חברי המועצה את הגרעינים השונים על ידי צירוף קבוצות שונות בארץ לקבוצה אחת גדולה - היא הגרעין המונה בממוצע כ 30 חברים היוצאים בסוף השנה למפעל הרפסודיה בו כל גרעין בונה רפסודה איתה הוא חוצה את הכנרת.
בכיתה י"ב - שכבת הגרעין - חבר השכבה יכול לצאת לסמינר מש"צים (מרכזי שכבה צעירה) וללוות את ההדרכה של המדריכים, להיות אחראי על ישיבות המד"צים ולמעשה על השכבה הצעירה בשיתוף עם הקומונרים. כמו כן הוא יכול להמשיך להדריך. בשנה זו הגרעין נבנה דרך סמינרים גרעיניים ופעולות קבוצתיות. בתום השנה הגרעין יוצא לסמינר חוות, המכשיר אותם להיות קומונרים מתוך חוות ההכשרה, ולאחר מכן לסמינר משלחת, המכשיר אותם לאותו מחוז אליו הם נשלחו.
חוות ההכשרה, גרעין נח"ל ותנועת הבוגרים
בסוף כיתה י"ב יוצא כל גרעין, בסביבות 20 חברים, לחוות הכשרה. הגרעין דוחה את השירות הצבאי שלו בשנה וחי במסגרת שנת שירות. כל בני הגרעין חיים ביחד בבית המכונה "חוות הכשרה" (זכר לחווֹת ההכשרה באירופה בתחילת המאה ה-20 שהופעלו על ידי החלוץ, וסמל לשנה של התנסות בחיים שיתופיים לקראת המשך בתנועת הבוגרים). הם עוסקים בפעילות חינוכית ואחראים על הפעילות בקיני התנועה, ונקראים "קומונרים" (מלשון "קומונה").
בסוף השנה מתגייס כל הגרעין ביחד לצבא, לנח"ל, במסלול מיוחד לבני גרעינים. מרבית הבנים מתגייסים לגדוד 50 ומרבית הבנות מתגייסות לתפקידי הדרכה כמורות חיילות, כמדריכות גדנ"ע או לגדוד קרקל. לאחר שנה וחצי של שירות צבאי רגיל, חוזרים בני הגרעין לגור ביחד לשנה של "פרק משימה" - בו הם עוסקים בפעילות משימתית-חינוכית ברחבי הארץ. לאחר מכן הבנות משתחררות והבנים חוזרים לעוד תקופה של שירות צבאי רגיל, ולאחר מכן תקופת של"ת (שירות ללא תשלום).
לאחר השחרור מהצבא, משתקע הגרעין במקום כלשהו בארץ ובוחר אם להצטרף לתנועת הבוגרים של הנוער העובד והלומד.
מפעלי התנועה
"מפעלים" הוא כינוי לפעולות השיא הייחודיות של תנועות הנוער אשר חורגות משגרת הפעילות היומיומית בסניף. המושג משמש הן כשם כולל למחנות הקיץ, לטיולים ולסמינרים השונים של התנועה והן לפעילויות הייחודיות של התנועה בקהילה ובחברה הישראלית. לתנועה מפעלים רבים – חלקם משותפים לכל חלקי התנועה, ואחרים ייחודיים לקהילה, למחוז או לקן מסוים. להלן חלק מהמפעלים המרכזיים של התנועה:
TV 2 (נורווגיה)
TV 2 נורווגיה הוא ערוץ טלוויזיה נורווגי בבעלות TV 2 Group. הערוץ הוא שדרן הטלוויזיה המסחרית הגדול ביותר בנורווגיה. משרדו הראשי ממוקם בברגן. בערוץ החלו לשדר שידורי ניסיון ב-13 בנובמבר 1991 וכעבור כשנה הושקו שידורי הערוץ רשמית ב-5 בספטמבר 1992. בשנת 1992 התקבל ערוץ TV 2 כחבר באיגוד השידור האירופי. כמקובל, תוכניות בשפות זרות המשודרות בערוץ משודרות עם כתוביות, למעט דיבוב תוכניות לילדים.
היסטוריה
בשנת 1990 אישר הפרלמנט הנורווגי, הסטורטינג, את הקמת ערוץ טלוויזיה אנלוגי פרטי נוסף. המונופול של תאגיד השידור הנורווגי, ה-NRK, נשבר בשנות ה-80 של המאה ה-20 עם הקמת הערוצים הפרטיים הראשונים בלוויין. הקבוצה "TV 2" שהוקמה על ידי מוציאים לאור נורווגים קיבלה את הרישיון לפיו היא תמומן רק משידור פרסומות וכי היא תוגבל על ידי NRK.
עם הפסקת השידורים האנלוגיים ב-2010 הערוץ הפך לפתוח. מאז תחילת השידורים הדיגיטליים היבשתיים, ניתן לצפות בכל הערוצים הפרטיים הנורווגיים על ידי תשלום על חבילה בסיסית חודשית. השירות היחיד הזמין בחינם הוא שידורי NRK. בתמורה, מי שמשלם על שידורי TV 2 נהנה גם מצפייה בערוצים הנישתיים של הקבוצה.
בשנת 2020 עמד ממוצע הצפייה בערוץ על 16.9%, והיה השני הנצפה ביותר במדינה אחרי NRK1 בו צפו 35.7%.
TV 2 HD
ערוץ TV 2 החל לשדר בחדות גבוהה ב-25 ביוני 2009. בתחילה, הערוץ היה זמין רק ב-RiksTV הארצית. כיום שידורי ה-HD משודרים בפורמט 720p50.
תוכניות
התוכניות שמשודרות בערוץ TV 2 מיועדות לכולם, ומורכבות בעיקר ממהדורות חדשות, מגזינים, סדרות, סרטים ומפגשי ספורט.
חדשות ומגזינים
מהדורות החדשות של TV 2 נקראות Nyhetene (בתרגום מנורווגית: "חדשות"). המהדורות הראשונות משודרות מדי יום בשעה 18:30 ו-21:00. אחרות משודרות בזמן תוכניות הבוקר.
סדרות
TV 2 משדר סדרות אמריקאיות מפורסמות דוגמת האנטומיה של גריי או מחשבות פליליות. כמו כן משודרות גם הפקות נורווגיות מקוריות.
ספורט
ל-TV 2 היו זכויות השידור לאולימפיאדת סוצ'י ב-2014, לטור דה פראנס ול-4 מאליפויות אירופה בכדורגל.
ערוצים אחים
מאז ראשית שנות ה-2000, ל-TV 2 ערוצים נושאיים שונים, בכבלים, בלוויין ובטלוויזיה הדיגיטלית:
הרכבי
משפחת הַרכָּבִי (במלעיל; בכתיב יידי: האַרקאַווי) היא משפחה יהודית שראשיתה ברבי גרשון הרכבי מרוסיה הלבנה, בן המאה ה-18. {{פירושונים|
הערות שוליים
}}
פתח (ניקוד)
פַּתָּח הוא סימן בניקוד טברני, שמסמן בעברית החדשה את התנועה.
הגייה
הפתח נהגה כתנועה מרכזית פתוחה בלתי-מעוגלת [].
הקלדה
כך מקלידים את הפתח במערכות הפעלה שונות:
מראה
סימן הפתח נראה כמו קו אופקי מתחת לאות.
"פתח גנובה" (באות ה"א, חי"ת או עי"ן שבסוף המילה): בכתבי יד ובגופנים מסוימים הוא אינו מיושר למרכז האות, אלא מופיע בין שתי האותיות האחרונות; בגופנים אחרים הוא ממורכז מתחת לאות, כמו שאר סימני הניקוד.
השימוש בפתח
לפי המיון המסורתי של סימני הניקוד, פתח הוא תנועה קטנה, ובהתאם לכך הוא נכתב בעיקר בהברה סגורה לא מוטעמת ובהברה פתוחה מוטעמת במילים סגוליות, אם כי קיימות גם חריגות מהכללים האלה.
נורת'המפטון (מסצ'וסטס)
נורת'המפטון (באנגלית: Northampton) היא עיר במחוז המפשייר, מדינת מסצ'וסטס, חבל ניו אינגלנד בארצות הברית. העיר היא מהחשובות במדינת מסצ'וסטס ואוכלוסייתה מונה 29,571 איש נכון לשנת 2020. העיר מהווה גם מרכז חינוכי ותרבותי. העיר עוברת על נהר קונטיקט.
האזור יושב בשנת 1653 ונקרא על שם העיר נורת'המפטון, צפון אנגליה. לאחר מכן היא הפכה לקהילה חקלאית בעיקרה של מתיישבים אנגלים. במהלך מלחמת המלך ויליאם ומלחמת המלכה אן (חלק מהמלחמות הבין-קולוניאליות בין בריטניה לצרפת), האזור היה לזירת קרב והיה נתון לפשיטות צבאיות שפגעו קשות באוכלוסייה האזרחית. טחנת צמר הוקמה בשנת 1809, וחוברה למערכת ייצור הצמר הגדולה בגדות קונטיקט באמצעות תעלה (1834) וברכבת (1845). נורת'המפטון התפתחה כמרכז ייצור, במיוחד עבור משי. תנופה גדולה ניתנה לצמיחתה של נורת'המפטון על ידי הקמתו בשנת 1875 של סמית' קולג'. נשיא ארצות הברית השלושים, קלווין קולידג', שעסק בעריכת משפטים בנורת'המפטון, כיהן כראש העיר (בשנים 1910–1911) ונפטר בביתו שם בשנת 1933; בספריית פורבס (נבנתה ב-1893) נמצא אוסף מזכרות של קולידג'.
כלכלת העיר תלויה היום בעיקר בשירותים ציבוריים (חינוך ובריאות) ומסחר. הייצור כולל יציקות פלסטיק, ציוד אלקטרוני ומכשירים לחישת חום. פארק הזיכרון לוק הוא אזור בילוי פופולרי.
יחסי קנדה–שווייץ
יחסי קנדה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית כוננו ב-1945, עוד קודם לכן (1875) פתחה שווייץ את הקונסוליה שלה במונטריאול.
שתי המדינות הן חברות מלאות בארגונים שונים ונהנות מעבודה משותפת בהם דוגמאות לארגונים הן: לה פרנקופוני, ארגון הסחר העולמי, הפורום הכלכלי העולמי, האומות המאוחדות וסוכנויותיה. שווייץ מארחת באופן מסורתי מנהיגים קנדים רמי דרג ואנשי עסקים קנדים בכירים עקב העובדה שהיא המטה של ארגונים מולטילטרליים רבים. שתי המדינות חתומות על הסכם פריז ופועלות למען מיגור שינוי האקלים וההתחממות הגלובלית.
קנדה ושווייץ נהנות מיחסים מסחריים חזקים המכסים את כל תחומי המסחר וההשקעות. מאז שנת 2009 יחסי הסחר של קנדה עם שווייץ גדלו אודות להסכם סחר חדש עם אזור הסחר החופשי האירופי, אשר שווייץ חברה בו. ההסכם נותן לעסקים קנדיים את האפשרות להקים ולגדל קשרים מסחריים עם כל ממשלות החברות בארגון וכל החברות במדינות השונות. ב-2018 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות בנוגע להעמקת שיתוף הפעולה הבילטרלי בתחומי המדע והטכנולוגיה.
יחד (פסיכודינמיקה)
"יחד" (באנגלית: jointness) הוא מושג פסיכודינמי המתאר יחסי אובייקט נורמליים בין שתי ישויות שונות (למשל תינוק ואמו או שותפים בוגרים) במרחב שלישי וירטואלי משותף.
כל אחד משני האנשים שבחוויית ה"יחד" הוא בעל ייחודיות, שלמות בפני עצמו, והוא חווה את השני כ"לא-עצמי" מוכר. במרחב ה"יחד" הם מתמסרים לחבירה רגשית, קובעים את מידת הקרבה ביניהם, כאשר כל אחד קשוב בחושיו וברגשותיו לנפרדוּת של הזולת (השותף), שנחווה כ"לא-עצמי".
ראשיתו של ה"יחד" בשלב האוראלי (על פי פרויד) של התפתחות התינוק, בשנה הראשונה לחיים. ה"יחד" מתגבש בשלבים הבאים של ההתפתחות הרגשית. במהלך ההתקשרות במרחב משותף של "יחד", חווים השותפים אינטימיות, קרבה, שותפות ואושר, ונוצרת ביניהם תקשורת חושית ייחודית שמוכרת רק להם. לפיכך, מרחב ה"יחד" משמש כמרחב מתווך (transitional space), כתופעה מתווכת, המגשרת על השונוּת ועל האחרוּת (על פי עמנואל לוינס) בין נפרדים ומתקיימת כל עוד הם מתמסרים זה לזה.
חוויית ה"יחד" מגיעה לסיומה לאחר זמן קצר יחסית. השניים השונים, שחברו באינטימיות וחשו נינוחות במרחב המוכר, חווים היפרדות, וכל אחד מהם חוזר למקומו הנפרד עם מטען רגשי מוטבע כתבניות-זיכרון של התיידדות ואינטימיות, כחוויה של שותפות חדשה, כמו גם של פרידה. יחסי אובייקט, המאופיינים כ"יחד", תחילתם מראשית החיים והם נמשכים במהלכם, תוך עיצוב אינסוף תופעות מתווכות לשמירה על אובייקט האהבה, על ההתקשרות איתו ועל ייחודיות העצמי.
קישורים חיצוניים
Solan Ronnie (1991) Jointness as integration of merging and separateness in object relations and narcissism. Psychoanal. Study of the Child, Vol. 46: 337-352. Psychoanalytic Electronic Publishing
Solan, Ronnie (1998) Narcissistic Fragility in the Process of Befriending the Unfamiliar. Amer. J. Psycho-Anal., Vol. 58:(2)163-186. Springerlink.
ארנסט היינריך ובר
ארנסט היינריך ובר (בגרמנית: Ernst Heinrich Weber; 24 ביוני 1795, ויטנברג – 26 בינואר 1878, לייפציג) היה רופא, פיזיולוג ואנטומיסט גרמני הנחשב למייסד הפסיכולוגיה הניסויית.
תולדות חייו ופועלו
ובר היה בנו של התאולוג מיכאל ובר (1754–1833), ואחיהם של הפיזיקאי וילהלם אדוארד ובר (1804–1891) ושל הפיזיולוג והאנטומיסט אדוארד פרידריך ובר (1806–1871).
סביב פרישתו מהאקדמיה, בשלהי שנות ה-60 ובראשית שנות ה-70 של המאה ה-19, גילה ובר עם אחיו אדוארד פרידריך את התפקיד המעכב של העצב התועה (עצב הגולגולת ה-10).
ב-1859 זכה בעיטור פור לה מריט. ב-1871 הוענק לו תואר "אזרח כבוד" של העיר לייפציג.
That's Life (אלבום של פרנק סינטרה)
That's Life הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-48 של סינטרה וה-21 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1966.
לאחר ההצלחה הרבה לה זכו אלבומיו האחרונים של סינטרה, September of My Years, A Man and His Music וStrangers in the Night, המשיך סינטרה בניסיונו להשיג שוברי קופות נוספים, כשהוא מהלך על הגבול המפריד בין סגנון הפופ הקלאסי לבין החידושים האחרונים בתחום, הקליט סינטרה שירים בסגנונו המוכר כשהוא מוסיף להם טכניקות חדשות. באלבום, That's Life, הצליח למצוא סינטרה את נקודת האיזון, הוא שר בסגנון פופ מודרני, אך בבחירת השירים הקפיד כי יהיו "כבדי משקל", ומכובדים (לדעתו) מבחינת תוכנם.
סינטרה שסלד מהמוזיקת הרוק העכשווית, דבר שהוביל אותו לעימות מתוקשר עם אלביס פרסלי, התפשר בצליל, אך לא הסכים להכניס אלמנטים של מוזיקת הרוק, עליה אמר כמה שנים קודם לכן כי היא ריקנית, משחיתה את הנוער ואינה תורמת דבר. המילים לשיריו המשיכו להיות כבעבר ובפעולה זו הצליח סינטרה לרצות את מעריציו הוותיקים וגם לפנות לקהל צעיר יותר.
במדיה
השיר הראשון באלבום, That's life, הופיע בסרט "סיפור מרובע ברונקס" משנת 1993, בסרט "קספר" משנת 1995, בסרט "ג'וקר" משנת 2019, במשחק הווידאו של Tony Hawk's Underground 2 משנת 2004, וכן בסיום העונה השישית של ברוקלין תשע-תשע.
איגוריס קירילובאס
איגוריס קירילובאס (בליטאית: Igoris Kirilovas; נולד ב-19 באוגוסט 1971) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיקח בעמדת הקשר האחורי.
קריירה
קירילובאס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ויטיס קובנה הליטאית. מאז הצטרף לפאניריס וילנה מליגת העל הליטאית.
לקראת עונת חתם בפ.צ. מגדבורג מהבונדסליגה השלישית במדיה שיחק חצי עונה אחרי חזר לפאנריס. לאחר מכן שיחק גם בקארדה שיאוליאי וקובנה.
לקראת עונת חתם בקאמאז נאברז'ניה צ'לני הרוסית. בקאמאז מיעט לשחק ואחרי חצי עונה חזר לקובנה. בקיץ חתם בהפועל ירושלים מליגת העל. ב-27 בנובמבר 1999 הבקיע ובישל בהפסד 3-2 להפועל חיפה.
בהמשך הקריירה שיחק בוגאר, וטרה, טובול, ז'טיסו ובקנטה וילנה.
ב-15 בנובמבר 1991 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא בניצחון 1-4 נגד. ב-3 בנובמבר 1996 הבקיע את שערו ביחיד שלו בניצחון 0-4 נגד.
מטרופוליס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דוקט
הדוקט (Ducat) היה מטבע זהב ששימש בעבר כאמצעי תשלום באירופה.
הדוקט הוטבע לראשונה ברפובליקת ונציה בשנת 1248 תחת שלטונו של הדוג'ה ג'ובאני דאנדולו. על פני הדוקט הוונציאני הופיעה דמותו של הדוג'ה כשהוא כורע ברך בפני מרקוס המבשר ובצידו השני של המטבע הופיעה דמותו של ישו.
הדוקט היה ההילך החוקי ברוב חלקי איטליה והיה בעל ערך זהה לזה של הפלורין של פירנצה שהחליף אותו במהלך המאה ה-16 כהילך החוקי המקובל באיטליה. בוונציה נמשך השימוש בדוקט עד לנפילת הרפובליקה בשנת 1797.
הדוקט הוטבע מאז על ידי מדינות וישויות מדיניות רבות, בהן אוסטריה ומדינות גרמניות רבות והיה זמין כמטבע עובר לסוחר עד תחילת המאה ה-20. דוקטים יוצרו גם לאחר מלחמת העולם הראשונה כמטבעות סחר. גם כיום ישנן מטבעות המייצרות דוקטי זהב, שאותם מוכרים בנקים למשקיעים.
על פי מילון בן יהודה - שם המטבע בעברית "אָדוּם".
המרד האיוני
המרד האיוני, בו תמכו מספר ערים מיוון גופא (החשובה בהן אתונה), הביא לפלישה של צבא פרסי ליוון, והיה לכן הגורם הישיר למלחמת פרס–יוון.
ההתיישבות היוונית באסיה הקטנה
ההתיישבות הראשונה של שבטים דוברי יוונית באסיה הקטנה הייתה במאה ה-12 לפנה"ס. עם זאת, ההגירה הגדולה הראשונה הייתה, ככל הנראה, תוצאה של הפלישה הדורית, פלישת שבטים דורים מהצפון אל ארץ יוון בין המאה ה-12 לפנה"ס למאה ה-10 לפנה"ס. הפלישה הדורית הכריחה איונים ואיולים רבים לחפש בית חדש, לאחר שנדחקו מביתם בארץ יוון. השבטים האיונים השתלטו על חלקים נרחבים מחופה המערבי של אסיה הקטנה, תוך הטמעת היסודות האתניים המקומיים.
רוב היוונים שהיו באסיה הקטנה בתקופת המרד האיוני הגיעו בתקופת הקולוניזציה היוונית, הגירה גדולה של שבטים יוונים והתפזרותם ברחבי אגן הים התיכון מהמאה ה-8 ועד המאה ה-6 לפנה"ס. בתקופה זו עונייה של יוון דחק יוונים רבים לחפש בית חדש, בין השאר באסיה הקטנה. היוונים שהתיישבו באסיה הקטנה התחלקו לשתי קבוצות אתניות עיקריות: איולים ואיונים. מקום מושבם של רוב האיונים היה בחבל ארץ הקרוי איוניה, הנמצא באסיה הקטנה.
עד כיבושה של אסיה הקטנה על ידי לידיה במאה ה-6 לפנה"ס לא היה שלטון מרכזי באסיה הקטנה. היוונים שהגיעו לחופי אסיה הקטנה הקימו ערי מדינה כפי שהיו ביוון. הפולייס הוקמו כמושבות של ערים יווניות ושמרו לרוב על קשר עם עיר האם. חלק מהמושבות התעשרו והקימו אף הן מושבות משלהן. הפולייס באסיה הקטנה התקיימו מחקלאות, שכן השטח היה טוב יותר מאשר השטח ביוון, ומקשרי מסחר בין המזרח ליוון. הם התעשרו ממכירת תוצרתה של יוון כגון שמן, ובדים. הפוליס הידועה ביותר באסיה הקטנה הייתה מילטוס. בין הפולייס החשובות האחרות ניתן למנות את כיוס, סמוס, מיטילנה, הליקרנסוס, וסמירנה.
היוונים תחת שלטון פרס
הממלכה הפרסית הייתה מחולקת לאחשדרפנויות, מחוזות, שבראש כל אחת מהן עמד אחשדרפן, מושל פרסי. האחשדרפן של לידיה בתקופת המרד האיוני היה ארטפרנס, שישב בבירת האחשדרפנות סרדיס.
המאורעות שהביאו לפרוץ המרד
הרודוטוס, ההיסטוריון היווני, תולה את הסיבות לפרוץ המרד בשורה של תככים ובמאבקים על השלטון בפולייס האיוניות.
בשנת 513 לפנה"ס יצא דריווש הראשון למסע צבאי נגד הסקיתים. למסע זה צורפו יוונים רבים מהערים האיוניות. על פי המסופר, כאשר עבר דריווש עם צבאו את נהר הדנובה, השאיר כשומרים על הגשר גייסות איוניים. הסקיתים הציעו לאיונים להרוס את הגשר, לפגוע במאמץ המלחמתי של הפרסים על מנת שיוכלו להשתחרר בעצמם מעול השלטון הפרסי, אולם האיונים דחו את הצעתם. מי שפיקד על הגייסות האיונים והחליט לסרב להצעה היה היסטיאיוס, טירן מילטוס. דריווש אמר להיסטיאיוס לבקש על כך גמול. היסטיאיוס ביקש שטח בגבול מקדוניה-תראקיה, ודריווש חשב שהוא רוצה להקים שלטון עצמאי. דריווש הזמין את היסטיאיוס לשושן, בירת האימפריה הפרסית, ועצר אותו. אריסטגורס מונה להחליף את היסטיאיוס בהיעדרו.
מעט לפני המרד הייתה הפיכה של הסיעה הדמוקרטית בנקסוס. אריסטגורס רצה לכבוש את נקסוס ולהחזיר לשם אוליגרכים מסוימים שברחו בהפיכה. אריסטגורס ביקש מארטפרנס, האחשדרפן של לידיה, כסף ואוניות. בתמורה הבטיח אריסטגורס לצרף את נקסוס לאימפריה של ארטפרנס. ארטפרנס פנה לדריווש מלך פרס, שהסכים לתוכנית. אריסטגורס שם מצור על נקסוס, אך לא הצליח לכובשה. מסופר שאריסטגורס פחד מתגובתו של ארטפרנס. אריסטגורס חשב שבגלל מצבו הרע של הצבא וההוצאות הכבדות שהשקיע ארטפרנס במצור, הוא לא יאפשר לאריסטגורס לעמוד יותר בראש מילטוס.
הרודוטוס מספר, שאריסטגורס תכנן התקוממות, ובאותו יום במקרה הגיע גם מסר מהיסטיאיוס בשושן, שבו נאמר למרוד. מסופר שהיסטיאיוס קיעקע את המסר על ראשו המגולח של עבד, וחיכה ששערו יגדל כדי לשלוח אותו לאריסטגורס. ברגע שקיבל אריסטגורס את המסר, פתח במרד גלוי בשלטון פרס. לשם כך וויתר אריסטגורס על שלטונו במילטוס. גם בערים האחרות באיוניה הייתה הפיכה דמוקרטית והטיראנים הוברחו.
לא ברור לחלוטין מהם הגורמים הממשיים למרד. קשה להסביר בעזרת סיפור זה את סילוק הטיראנים מכל הערים היווניות. חוקרים רבים מטילים ספק במהימנותו של הסיפור.
סיבות נוספות למרד יכולות להיות התנגדות לשלטון זר, למיסים ולשירות הצבאי שנכפה מטעמו. ישנן ראיות התומכות באפשרות זו, כגון דבריו של אריסטגורס למלך ספרטה:.
מהלך המרד
עם תחילת המרד פנה אריסטגורס לשתי הערים היווניות החזקות ביותר, ספרטה ואתונה בתקווה לקבל סיוע. לפי הרודוטוס, ניסה אריסטגורס לשכנע קודם את הספרטנים. הוא תיאר לפני קלאומנס הראשון, מלך ספרטה, את עושרה של ממלכת פרס וניסה לשכנעו לשלוח צבא לכבוש את האימפריה הפרסית. קלאומנס אמר לאריסטגורס לחזור לאחר 3 ימים. אריסטגורס חזר וקיבל תשובה שלילית. קלאומנס נימק זאת בכך שלא ייתכן שיהיה זה לטובת הספרטנים להתרחק כל כך מהים, שכן על מנת לכבוש את פרס נדרש מסע יבשתי של שלושה חודשים.
אריסטאגורס דיבר לאחר מכן מול אספת האזרחים של אתונה. בזכות צורת דיבורו הפיקחית וכושר הנאום הצליח אריסטאגורס לשכנע את האתונאיים לשלוח אוניות מלחמה לעזור למרד האיוני. נציין, שהאתונאים היו איונים במוצאם, ואילו הספרטנים דורים. בנוסף לאתונה שלחה גם ארטריה שבאובויה אוניות לבקשת המורדים.
אריסטגורס ברח לתראקיה, שם מצא את מותו. היסטיאיוס שכנע את דריווש שיתן לו לנסוע לאיוניה כדי לדכא את המרד, והצטרף למורדים. הוא נתפס על ידי ארטפרנס ונצלב.
ב-494 לפנה"ס, לאחר שהצליחו הפרסים לכבוש את שאר הערים האיוניות שבחוף, הם שמו מצור על מילטוס. מסופר, שהמשמעת בקרב היוונים לא הייתה חזקה, ושהטיראנים הגולים הפיצו תעמולה נגד המורדים האיונים. הצי האיוני כלל 353 טריארות, ספינות מלחמה יווניות, ואילו הצי הפרסי כלל כ-600 אוניות. היוונים והפרסים ערכו לבסוף קרב ליד האי לאדה, שם נטשו אנשי האיים סאמוס ולסבוס את שורות היוונים, ומילטוס נכבשה. העיר נשרפה, הנשים והילדים נמכרו לעבדות, והגברים גורשו לצד השני של הממלכה הפרסית. לאחר כיבוש מילטוס שרפו הפרסים את מקדש אפולו בדידמה, אחד מהמהרכזים החשובים של האל אפולו, וכבשו את הפולייס היווניות שהיו באיים.
הסיבות לכישלון המרד
ניתן למנות מספר סיבות לכישלון המרד:
תוצאות המרד
לאחר דיכוי המרד, הדיחו הפרסים את שליטי הערים האיוניות (הטיראנים) וכוננו בערים משטר דמוקרטי. הם ביצעו רפורמה מסוימת במיסוי והסדירו בעיות משפטיות שנגעו לסכסוכים פנים־יווניים. ניתן להסיק מפעולות אלה שהפרסים היו מעוניינים להשקיט את האזור יותר מאשר להעניש את המורדים.
לעומת זאת, העזרה אותה הגישו הערים היווניות ואתונה בראשן למורדים לא נותרה בלא תגובה פרסית. דריווש, וחשיארש אחריו השתמשו בעזרה זו כאמתלה לפלישה ליוון כהמשך מגמת התפשטות האימפריה הפרסית מערבה, מגמה שהסתמנה בבירור כבר עם סיפוח תראקיה לאימפריה הפרסית.
ביוון עצמה עורר המרד האיוני רגשות עזים. המחזאי פריניכוס חיבר מחזה אקטואלי בשם "לכידת מילטוס" שהוצג באתונה והסעיר את הרוחות עד כדי כך שהביא להטלת קנס על מחברו. עם זאת, ניתן לראות במחזה זה חלק מ"מסע תעמולה" שהחל ביוון וששיאו היה בהקמת הברית ההלנית לבלימת הפלישה הפרסית.
בלדאסארה דונאטו
בלדאסארה דונאטו או דונאטי (באיטלקית: Baldassare Donato; 1525–1530 - יוני 1603) היה מלחין וזמר איטלקי מן האסכולה הוונציאנית בשלהי תקופת הרנסאנס. הוא היה מאסטרו די קאפלה של בזיליקת סן מארקו בסוף המאה ה-16 ומילא תפקיד חשוב בהתפתחות המוזיקה החילונית הקלה באיטליה, בייחוד הוילאנלה.
חייו
פרטים על ראשית חייו אינם ידועים; אפילו מקום הולדתו אינו ידוע. הרשומה הראשונה על דונאטו היא כזמר בסן מארקו בוונציה בשנת 1550, ובשנת 1562 מונה לפקח על הכשרתם המוזיקלית של הנערים בסן מארקו. כשג'וזפו צארלינו תפס את מקומו של צ'יפריאנו דה רורה כמאסטרו די קאפלה בשנת 1565, הושב דונאטו לתפקידו הקודם כזמר; הסכסוך בין השניים תפס כנראה מקום משמעותי בחיים בסן מארקו, והגיע לשיאו ב-1569, בקרב פומבי ושערורייתי במהלך חגיגות מרקוס הקדוש. בשנת 1577 התקבל דונאטו לעבודה ב-Scuola Grande di S Rocco, עוד כנסייה ונציאנית בעלת מסורת מוזיקלית מרשימה והרכב נגנים נכבד; אולם גם שם לא הסתדר עם מעבידיו ובסופו של דבר התפטר בשנת 1580. ב-1588 התמנה לעוזר המאסטרו די קאפלה בסן מארקו, עדיין בתקופת חייו של צארלינו (לא ברור אם הודות לפיוס בין השניים או שיקולי מדיניות), וב-1590 התמנה לתפקידו של יריבו לשעבר, משרה בה החזיק עד למותו בשנת 1603.
מוזיקה והשפעה
דונאטו ייצג מגמה מתקדמת באסכולה הוונציאנית, שהייתה מלכתחילה מסורת מתקדמת בהשוואה לסגנונות העיקריים ששלטו אותו זמן במוזיקה האיטלקית (בייחוד בהשוואה לאסכולה הרומאית. נציגי המגמה המתקדמת באסכולה הוונציאנית היו מלחינים כמו דונאטו, ג'ובאני קרוצ'ה ואנדריאה וג'ובאני גבריאלי. את המגמה השמרנית ייצגו מלחינים ותאורטיקאים כגון צארלינו, צ'יפריאנו דה רורה וקלאודיו מרולו, שנטו ללכת בעקבות סגנון האסכולה הפרנקו-פלמית, ששלט כמעט בכל מקום אחר באירופה עד אחרי אמצע המאה.
נראה, שחשיבותו הגדולה ביותר לתולדות המוזיקה היא בפיתוח צורה חילונית קלה, שנודע בהשם וילנלה, צורה קלילה יותר של מדריגל, שמקורה בנאפולי. כמה מן היצירות הללו נועדו אולי לריקוד, והיו פופולריות בבירור. הן זהות לשאנסון הצרפתי, מאופיינות במקרים רבים במלודיה נוחה לזכירה בקול העליון, מכילות מקצבים שונים במקביל ונמנעות מן המורכבות הפוליפונית והכרומטית שאפיינה את המדריגל של אמצע המאה.
כלב אפנדופולו
כָּלֵב בן אליהו אפנדופולו (בטורקית: Caleb Afendopolo; ב' בטבת ה'רכ"ה, 1 בדצמבר 1464 – י"ט באדר ה'רפ"ג, 6 במרץ 1523) היה משורר וחכם קראי.
ביוגרפיה
נולד בעיר אדירנה (אדריאנופול) שבטורקיה, שימש כחכם קראי בעיר קונסטנטינופול השלים את ספר ההלכה הקראי של החכם הקראי אליהו בשייצי "אדרת אליהו" שהרי גם רבו וגיסו, היה תלמיד גם של הרב מרדכי כומטיאנו. בעל ידע בחוכמות חיצוניות כמו אסטרונומיה והנדסה בנוסף שלט בשפות רבות, ובצמחי מרפא שונים. היה בקיא בספרי הרמב"ם, והשפעת הרמב"ם ניכרת בספרו "עשרה מאמרות". כתב שירי קודש וחול בשירתו ניכרת ההשפעה של תקופת הרנסאנס, ושירי עם טורקים.
התנגד ליהדות הרבנית וקבע שהרבנים הם שנפרדו מהיהדות, אחת הראיות לכך היא מזמור קי"ט בתהילים המדבר על שבח התורה ומעיד לדבריו על העדר תורה שבעל פה, בנוסף הוא מגדיר את הרבניים כגאים על זה שהטילו עונש מוות לעובר על דבריהם, ואילו לעובר על דברי התורה רק עונש מלקות. חיבר ספרים ושירים רבים בהם עשרה מאמרות, גן המלך (דיוואן), פתשגן כתב הדת ועוד.
נישא לכרישווייד, אחות החכם אליהו בשייצי, להם נולדו שלושה בנים.
Big Girls Don't Cry
Big Girls Don't Cry (המוכר גם כ-Big Girls Don't Cry (Personal)) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית, פרגי, לאלבום הבכורה שלה, The Dutchess. השיר נכתב על ידי פרגי וטובי גד, והופק על ידי ויל.איי.אם. השיר יצא, על ידי חברות התקליטים A&M רקורדס, ויל.איי.אם מיוזיק גרופ ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל הרביעי מהאלבום ב-22 במאי 2007.
נכון לדצמבר 2022, השיר הושמע למעלה מ-445 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, שבוים על ידי אנתוני מנדלר, יצא במאי 2007. הווידאו קליפ הועלה לערוץ היוטיוב של פרגי, ב-20 בדצמבר 2009. נכון לדצמבר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-332 מיליון פעמים.
אטרש
אְטרַשׁ הוא שבט בדואי בנגב, שמקום מושבו הוכר על ידי מדינת ישראל ושמו אטרש (שבט), אך טרם זכה למעמד מוניציפלי.
מקום מושבם של בני שבט האטרש הוא בכפר סעווה.
טמש דויטש
טמש דויטש (בהונגרית: Deutsch Tamás; נולד ב-4 בדצמבר 1969), הוא שחיין יהודי-הונגרי. בעל שתי מדליות ארד מאליפות העולם (רומא 1994) במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ומקום שביעי במשחקים האולימפיים (ברצלונה 1992) ואלוף אירופה לנוער (ז'נבה 1985) במשחה ל-200 מטר גב. השתתף ב-3 אולימפיאדות (סיאול 1988, ברצלונה 1992, ואטלנטה 1996).
ביוגרפיה
דויטש נולד וגדל בבודפשט בן למשפחה יהודית.
1988
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים דויטש במקום 14 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.42 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:03.17 דקות ועלה מהמקום העשירי. נוסף לכך, הוא סיים במקום 28 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.65 שניות ובמקום 16 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:52.24 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 58.52 שניות.
1991
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 סיים דויטש במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.25 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט הואתה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.35 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.30 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.59 שניות.
1992
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים דויטש במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.06 דקות ובמקום 13 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.70 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 56.47 שניות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא הונגריה חדש של 3:42.03 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 56.18 שניות.
1993
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1993 זכה דויטש במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.35 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.96 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.97 שניות.
1994
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכה דויטש בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.69 שניות, אחרי מרטין לופז זוברו מספרד שקבע שיא אליפות חדש של 55.17 שניות וג'ף ראוס מארצות הברית (55.51 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא הונגריה חדש של 3:39.47 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:37.74 דקות ורוסיה (3:38.28 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.31 דקות.
1995
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1995 זכה דויטש במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.88 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.67 דקות ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.64 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.18 דקות.
1996
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים דויטש במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.84 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 56.54 שניות ובמקום 25 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.96 שניות.
מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל
מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל (Congressional Space Medal of Honor) היא עיטור אמריקני, שנוסד בשנת 1969. זהו העיטור הרם ביותר המוקדש לאסטרונאוטים. המדליה מוענקת על ידי נשיא ארצות הברית, בהמלצת הקונגרס.
המדליה מוענקת לאסטרונאוטים אשר "במסגרת מילוי חובותיהם הצטיינו באופן יוצא דופן, תוך הפגנת מאמץ בר כבוד, ותרמו תרומה לרווחת ארצות הברית והאנושות".
אף על פי שהעיטור נחשב לעיטור אזרחי, בגלל מעמדו הגבוה במדרג עיטורי ארצות הברית, הוא מאושר לענידה כאות על מדים של המשרתים בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
עיצוב העיטור
מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל מורכבת מתצורה של זר ניצחון ירוק, עליו מונח כוכב בעל חמישה קודקודים. בין שני קודקודים סמוכים של הכוכב יוצאת להבה מוזהבת. במרכז הכוכב הגדול מעוצב ענן בצבע תכלת, ובמרכזו כוכב כחול. במרכז הכוכב הכחול קבוע יהלום במשקל רבע קרט. (זהו העיטור האמריקני היחיד הכולל יהלום). מעל זר הניצחון, קבוע עיט מוזהב עם כנפיים פרושות.
מקבלי מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל
מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל הוענקה לאחר מותם לאנשי הצוות של החלליות אפולו 1, מעבורת החלל צ'לנג'ר ומעבורת החלל קולומביה. מדליה זו הוענקה לאחר מותו לאסטרונאוט הישראלי הראשון, אילן רמון, שהיה לאזרח הלא אמריקני הראשון - והיחיד עד כה - שהוענקה לו מדליה זו.
הבית של רייבן
הבית של רייבן (באנגלית: Raven's Home) היא סדרת קומדיה ומשפחה המשודרת בערוץ דיסני. הסדרה מהווה ספין אוף שני לסדרה "כל כך רייבן" לאחר "קורי בבית הלבן". לסדרה יש 4 עונות וחודשה לאחרונה לעונה 5. בסדרה מככבים רייבן סימון, איסק ראיין בראון, נביה רובינסון, ג'ייסון מייבום, סקיי כץ ואנליס ואן דר פול.
הסדרה משודרת בארצות הברית החל מה-21 ביולי 2017 ובישראל החלה את שידוריה ב־30 באוקטובר 2017.
ב-2023 הסדרה חודשה לעונה 6 אשר תעלה בארצות הברית ב-9 באפריל 2023 ובישראל כרגע לא ידוע.
עלילה
שתי החברות הטובות ביותר רייבן וצ'לסי הן אימהות גרושות שהחליטו לגדל את ילדיהן בדירה משותפת בשיקגו. לרייבן זוג תאומים: בוקר וניה ולצ'לסי בן יחיד: לוי. השכנה טס מבקרת אותם כמעט בכל פרק ומתנהגת כמו בבית. בנה של רייבן, בוקר, מגלה כי יש לו יכולת לראיית חזיונות כמו לאימו. החזיונות של רייבן ושל בוקר לפעמים מסבכים את העניינים ולפעמים החזיונות שהם רואים פותרים ועוזרים לכולם.
הפקה
8 שנים לאחר סיום הסדרה "כל כך רייבן", התחילו להתפתח שמועות על ספין אוף שני לסדרה. ב-14 באוגוסט 2015 התרחש איחוד בין רייבן סימון לשחקנים האחרים מהסדרה בתוכנית האירוח "The View", שם הם שוחחו על הסדרה והזמנים הקודמים. טקיה קריסטל קיימה ורונדל שרידן לא נכחו אך אוזכרו באופן מיוחד על ידי רייבן בעצמה.
הסדרה הוכרזה ב-27 באוקטובר 2016, וקיבלה את שמה הרשמי "הבית של רייבן" ב-4 באפריל 2017. ב-14 בנובמבר 2016 הוכרז כי אנליס ואן דר פול תחזור לגלם את דמותה של צ'לסי. המפיקים בפועל ג'ד אלינוף וסקוט ת'ומס עוסקים גם בהנהלת הסדרה והכתיבה הראשית. רייבן סימון עוסקת גם בכתיבת הסדרה ואף משמשת כמפיקה בפועל. הסדרה מצולמת ב-Hollywood Center Studios.
ב-10 באוקטובר 2017 הסדרה חודשה לעונה שנייה, הצילומים החלו בנובמבר 2017. החל מהעונה השנייה, דווה סייבל ומייקל פלדמן מחליפים את ג'ד אלינו וסקוט ת'ומס בהנהלת הסדרה. העונה עלתה ב-25 ביוני 2018 וב-6 בספטמבר 2018 בישראל.
ספנסר (דמות)
ספנסר (באנגלית: Spenser) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר וחוקר פרטי, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח בלשיים פרי עטו של הסופר רוברט ב. פארקר.
ביוגרפיה דמיונית
ספנסר הוא חוקר פרטי אשר גדל בויאומינג, ובטרם למד בקולג' שירת בצבא ארצות הברית באוגדת חיל הרגלים הראשונה, ולחם במלחמת קוריאה. בעת לימודיו האקדמאיים היה בנבחרת האיגרוף של הקולג'. בהמשך דרכו שירת כבלש משטרה, פרש ונעשה לבלש פרטי. את חייו הוא מחלק עם סוזן סילברמן, פסיכולוגית המרצה באוניברסיטת הרווארד, ולו שותף, הוק שמו. ספנסר והוק הכירו בעת שספנסר היה מתאגרף, ופעם אחת אף נאבקו זה בזה בזירת האיגרוף. הוק, אשר שירת בלגיון הזרים הצרפתי, הוא כל מה שספנסר לא – גבוה, שחור, ושתקן. הוא בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להילחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח ורובה. שמו הפרטי של ספנסר לא מוזכר באף אחד מספרי הסדרה.
בסך הכול נכתבו בסדרת ספנסר 40 ספרים. בשנות ה-80 עובדו ספריו של פארקר אודות ספנסר לסדרת הטלוויזיה "Spenser for hire" בכיכובו של רוברט יוריק כספנסר, ששודרה ברשת ABC ובהמשך גם למספר סרטי טלוויזיה. בשנת 2020 יצא הסרט הצדק של ספנסר בכיכובו של מארק וולברג כספנסר.
רכסי הארט
רכסי הארט (באנגלית: Hart Ranges) הם אחד מאזורי הרכסים העיקריים בהרי הרוקי הקנדיים והם מהווים את החלק המרכזי של הרי הרוקי הצפוניים (אף שגם רכסי מוסקבה מהווים רכס גדול בהרי הרוקי הצפוניים). הרכסים נמצאים בצפון מזרח פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גאוגרפיה
ברכסי הארט גובלים בקע הרי הרוקי ומישור מקגרגור ממערב ומדרום מערב, אגם ויליסטון מצפון, נחל ג'ארוויס מדרום, וגבעות מרגלות הרי הרוקי מצפון ומצפון מזרח.
שטח רכסי הארט 13,580 קמ"ר, אורכם מצפון לדרום 282 ק"מ, ורוחבם ממזרח למערב 362 ק"מ, שיא גובה הרכסים 1,618 מטרים מעל פני הים.
תת-רכסים
רכסי הארט כוללים את הרכסים הבאים:
מקור השם
רכסי הארט נקראים על שמו של ראש ממשלת קולומביה הבריטית ג'ון הארט. שם ההרים אומץ רשמית ב-24 בפברואר 1964.
כלכלה
ברכסי הארט מספר רב של מכרות פחם גדולים.
א-סורה
א-סורה הוא כפר פלסטיני הממוקם כ-15 ק"מ דרומית מערבית לחברון. הכפר נמצא בקצה הדרומי של נפת חברון ובדרום הר חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה האוכלוסייה בכפר כ-2,542 תושבים. שירותי הבריאות העיקריים של הכפר מתקבלים בכפר אמריש.
מאט לה-בלאנק
מת'יו סטיבן לה-בלאנק (באנגלית: Matthew Steven LeBlanc; נולד ב-25 ביולי 1967) הוא שחקן אמריקאי. הוא זכה להכרה עולמית עם גילמו של ג'ואי טריביאני בסיטקום "חברים" (1994–2004), ברשת NBC ובסדרת הספין-אוף שלו, "ג'ואי" (2004–2006). על עבודתו ב"חברים", לה-בלאנק קיבל שלוש מועמדויות לפרס אמי לשחקן ראשי בסדרת קומדיה ושתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר. הוא גם כיכב כגרסה בדיונית של עצמו בסדרה "אפיזודס" (2011–2017) מבית ערוץ שואוטיים, עליו זכה בפרס גלובוס הזהב וקיבל ארבע מועמדויות נוספות לפרס אמי. הוא היה המנחה של תוכנית הרכב הבריטית "טופ גיר" מ-2016 עד 2019. מ-2016 עד 2020, הוא גילם את הפטריארך אדם ברנס בסיטקום "תוכנית אבא" ברשת CBS.
ביוגרפיה
את קריירת המשחק המצליחה שלו, חייב מאט לה-בלאנק כנראה לאמא שלו: בגיל 8 השתתף בתחרות חובבנים למרוצי אופנועים וזכה במקום הראשון, אבל אימו חששה מאוד מהתחביב המסוכן שפיתח ולחצה עליו לחפש את חלומותיו במקומות אחרים. בסופו של דבר הלחצים עשו את שלהם ולה-בלאנק הצעיר ויתר על החלום להיות אופנוען מרוצים מקצועי לטובת קריירה במשחק.
עם סיום התיכון בשנת 1987 עבר לבדו להתגורר בניו-יורק ובמשך שנתיים קריירת המשחק שלו כללה רק פרסומות למותגים מובילים כמו "לוי'ס", ו"קוקה-קולה" וקטשופ "היינץ".
קריירה
בשנת 1988 החלה קריירת המשחק שלו לצבור תאוצה כאשר קיבל את לראשונה תפקיד מרכזי בסדרת טלוויזיה - סדרת הדרמה "TV 101" בערוץ CBS אשר שודרה במשך עונה אחת. בשנת 1990 הוא כיכב בווידאו קליפ של ג'ון בון ג'ובי "Miracle". בשנת 1991 הוא כיכב בווידאו קליפ של אלאניס מוריסט "Walk Away" בו הוא גילם את החבר של מוריסט. בהמשך שנת 1991, כיכב בפרק ה-100 של "נשואים פלוס". לה-בלאנק הופיע גם כן בשני פרקים של הסדרה "יומן הנעל האדומה" בשנים 1992 ו-1993. בשנת 1994 כיכב בווידאו קליפ של בוב סיגר "Night Moves".
את הפריצה הגדולה קיבל לה-בלאנק בשנת 1994 כאשר החל לככב בסדרה "חברים" בתפקיד ג'ואי טריביאני, תפקיד שאותו הוא המשיך לגלם במשך שתים עשרה שנים - בעשר עונות של הסדרה "חברים" ובשתי עונות של הסדרה "ג'ואי". הסדרה "חברים" זכתה להצלחה עצומה ולה-בלאנק יחד עם כוכבי הסדרה האחרים זכה לפרסום רב בקרב צופי הטלוויזיה.
בשנים 2011–2017 הוא כיכב כגרסה בדיונית של עצמו בסדרה "אפיזודס" מבית ערוץ שואוטיים, עליו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית מתוך שתי מועמדויות וקיבל ארבע מועמדויות נוספות לפרס אמי.
בשנת 2013 התארח למספר פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו. התפקידים הקולנועיים הבולטים ביותר של לה-בלאנק כוללים את תפקידים בסרטים "אד" (1996), "אבודים בחלל" (1998), "כל אנשי המלכה" (2001), "המלאכיות של צ'רלי" ובהמשכו "המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה" (2003) שם שיחק את ג'ייסון, שחקן קולנוע מפורסם וחבר של המלאכית אלכס מאנדי אותה גילמה לוסי לו.
בפברואר 2016 הוכרז כי לה-בלאנק ינחה את תוכנית הטלוויזיה המצליחה "טופ גיר" העוסקת בעולם הרכב, יחד עם כריס אוונס בערוץ BBC הבריטי. בנוסף באותה שנה, החל לככב בסיטקום "תוכנית אבא" של ערוץ CBS.
חיים אישיים
במאי 2003 התחתן עם מליסה מקנייט, דוגמנית אמריקאית ילידת בריטניה. בשנת 1997, הם הכירו בזכות חברה משותפת; קלי פיליפס (אשתו של השחקן לו דיאמונד פיליפס). לה-בלאנק הציע לה נישואים שנה לאחר מכן. בתם, ילידת 2004, החלה לסבול מהתקפים בגיל שמונה חודשים. כשהייתה בת שנתיים, המצב, שנחשב לסוג של דיספלזיה, נרגע ברובו. לה-בלאנק ומקנייט התגרשו באוקטובר 2006.
בשנים 2006–2015 היה בזוגיות עם השחקנית אנדראה אנדרס, אותה פגש בצילומי הסדרה "ג'ואי", בה כיכבו השניים.
בשנים 2016–2020 היה בזוגיות עם אורורה מוליגן, אחת המפיקות של התוכנית "טופ גיר", אותה הנחה.
מתגורר בלוס אנג'לס.
האשים ת'אביט
האשים ת'אביט (באנגלית: Hasheem Thabeet; נולד ב-16 בפברואר 1987) הוא כדורסלן טנזני המשחק בעמדת הסנטר. ת'אביט שיחק באוניברסיטת קונטיקט לפני שנבחר במקום השני בדראפט של עונת 2009 והפך לשחקן הראשון מטנזניה שמשחק בליגה.