cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרידריך וילהלם, דוכס קורלנד
ביוגרפיה
פרידריך וילהלם קטלר נולד ב-19 ביולי 1692 במיטאו, והיה בנם של פרידריך קזימיר, דוכס קורלנד ואשתו השנייה אליזבת סופיה, נסיכת ברנדנבורג. בגיל שבע, לאחר מות אביו, ב-22 בינואר 1698 הוא מונה לדוכס קורלנד וסימגליה, עם זאת, עד לבגרותו המדינה נשלטה על ידי אמו ודודו פרדיננד קטלר, שהתגורר בדנציג.
כאשר ב-1701 נכבשה סימגליה על ידי השוודים, פרידריך וילהלם ואמו הלכו לדודו פרידריך, שלימים הוכתר למלך הראשון בפרוסיה. הוא שהה בפרוסיה עד 1709, כאשר, לאחר ניצחונות רוסים נגד שוודיה, בגיל 17 הוא התארס לאנה, בתו של הצאר איוואן החמישי, שבעצמו היה אחיו למחצה של פיוטר הגדול. מועצת הדוכסות בשנת 1709 הכירה בפרידריך וילהלם כמבוגר והדוכס הצעיר הגיע לליבאו בשנת 1710.
הוא התחתן עם אנה מרוסיה ב-11 בנובמבר 1710 (31 באוקטובר, על פי הלוח הישן) בחתונה מפוארת שנערכה בבירה הרוסית החדשה סנקט פטרבורג, שהציגה את כוחה של האימפריה הרוסית המתהווה ואת זוהר החצר שלה. אולם בדרך חזרה מסנקט פטרבורג מת פרידריך וילהלם ב-21 בינואר 1711 בתחנת הדואר, ואלמנתו אנה, יחד עם גופת הדוכס, הגיעו למיטאו רק ב-4 במרץ.
לאחר מותו, אנה קיבלה על עצמה את העוצרות של הדוכסות. בשנת 1730 היא הפכה לקיסרית רוסיה והדוכסות עברה לדודו של פרידריך וילהלם פרדיננד קטלר, אך נשלטה בפועל על ידי רוסיה. היא הפכה לעצמאית מחדש בשנת 1737, כאשר היא עברה למאהב של הצארינה אנה, ארנסט יוהאן פון בירון.
מספר זוגי
מספר זוגי הוא מספר שלם, המתחלק בשתיים ללא שארית. מספר שלם שאינו מספר זוגי נקרא מספר אי־זוגי. לדוגמה, הם מספרים זוגיים, ואילו 7 אינו זוגי אלא אי־זוגי. המספרים הזוגיים נקראים כך משום שאם בקבוצה יש מספר זוגי של עצמים, אז אפשר לחלק אותם לזוגות.
כשמחלקים מספר ב־2, השארית היא 0 אם המספר זוגי, ו־1 אם הוא אי־זוגי. התכונה של מספר להיות זוגי או אי־זוגי נקראת זוגיות. הזוגיות נקבעת, אם־כך, לפי השארית בחלוקה ל־2.
את קבוצת המספרים השלמים, \mathbb{Z}, ניתן לחלק לשתי קבוצות זרות: את קבוצת המספרים הזוגיים נהוג לסמן 2\mathbb{Z}.
תכונת הזוגיות מוגדרת עבור המספרים השלמים, ואפשר להכליל אותה למספרים רציונליים (שבר מצומצם הוא זוגי אם המונה שלו זוגי). עבור מספרים ממשיים כלליים הזוגיות אינה מוגדרת.
חזקה
כל חזקה (במספר טבעי גדול מאפס) של מספר זוגי היא זוגית, וכל חזקה (במספר טבעי) של מספר אי־זוגי היא אי־זוגית.
מבחני זוגיות
המספר 2 הוא המספר הזוגי היחיד מבין אינסוף המספרים הראשוניים (כל השאר הם אי־זוגיים). השערת גולדבך, שהיא בעיה פתוחה בתורת המספרים, טוענת כי כל מספר זוגי גדול משתיים ניתן להצגה כסכום של שני מספרים ראשוניים.
ההערכה ה-2-אדית
על המספרים השלמים מוגדרת הערכה לא ארכימדית, לפי מספר גורמי-2 המקסימלי המחלק את המספר. מספר הוא זוגי אם ורק אם ההערכה שלו גדולה מאפס.
פיגוע הירי בגשר ברוקלין
פיגוע הירי בגשר ברוקלין היה פיגוע ירי שהתרחש ב-1 במרץ 1994 בגשר ברוקלין שבניו יורק, ארצות הברית, על ידי מחבל אסלאמי. בפיגוע נפצעו אנושות נחום ששונקין וארי הלברשטאם שנפטר כעבור חמישה ימים מפצעיו, ושניים נוספים נפצעו קל. המחבל רשיד באז נלכד, נשפט והורשע ונידון ל-140 שנות מאסר.
הפיגוע
ב-1 במרץ 1994, י"ח באדר תשנ"ד, בשעה 10:30, נסעה קבוצה של כ-15 בחורים תלמידי ישיבת חב"ד בברוקלין, ששהתה יחד עם רבי מנחם מנדל שניאורסון במרכז הרפואי עין אוזן שבמנהטן מאחורי האמבולנס שהוביל את הרבי חזרה לביתו שבברוקלין. האמבולנס נסע דרך מנהרת ברוקלין בטרי, בעוד רכב ההסעות שבתוכו הבחורים נסע דרך גשר ברוקלין.
בעודם על הגשר, פתח לעברם המחבל שנסע במקביל לרכב בו שהו בירי באמצעות תת-מקלע, תחילה לעבר המושבים האחוריים ובהמשך לכיון הנהג והמושבים הקדמיים. הירי נמשך תוך כדי שהנהג עצר והנערים החלו להימלט מהרכב. לאחר מספר יריות, אירע מעצור בתת-המקלע והמפגע החליף אותו באקדח חצי אוטומטי, שהיה מונח בתחתית רכבו. מהירי נפצעו אנושות נחום ששונקין וארי הלברשטאם, שנפטר מפצעיו כעבור חמישה ימים (כ"ג באדר א' תשנ"ד), ועוד שני בחורים במצב בינוני-קל.
הנרצח, ארי הלברשטאם, היה בנם של דבורה וחנניה סיני דוד הלברשטאם (בנו של רבי מאיר הלברשטאם, האדמו"ר מטשאקאווא בני ברק) ששימש כמשב"ק בביתו של הרבי מחב"ד.
בהלוויה השתתפו אלפי אנשים, בהם מושל מדינת ניו יורק מריו קואומו, ראש העיר ניו יורק רודולף ג'וליאני ושגריר ישראל באו"ם גד יעקבי. עיריית ניו יורק הציבה אנדרטה לזכרו סמוך לגשר ברוקלין, והרמפה בכניסה לגשר נקראה על שמו. גם מוזיאון הילדים היהודי הוקם לזכרו, ובחזית המוזיאון מוצבת תמונה של ארי המורכבת מאלפי תמונות של ילדים.
מעצר המחבל והודאתו
משטרת ניו יורק פרסמה כי היא מחפשת אחר רכב כחול מדגם שברולט שחלונו הימני שבור. ראש העיר ניו יורק ומפקדי המשטרה ערכו באותו יום מסיבת עיתונאים שבה הכריז ראש העיר על פרס של 30 אלף דולרים למסייע בלכידת הרוצח (10 אלף ממשטרת ניו יורק וסכום כפול מארגונים יהודיים). כעבור יומיים המחבל נסע למוסך של ידיד במטרה לתקן את החלון ולטשטש עקבות. מכונאי במוסך, ראוף אבו דעיף, מיהר לדווח על ביקור החשוד למשטרה, וזו עצרה אותו.
המחבל, רשיד באז בן ה-28, פלסטיני מצד אימו ודרוזי מצד אביו, בעל אזרחות לבנונית שהתגורר בארצות הברית בעשר השנים שקדמו לפיגוע ועבד כנהג מונית. בחיפוש שנערך בביתו נמצאו אמצעי לחימה. יחד עמו נעצרו גם שני אנשים שסייעו לו: הילאל עבדאללה עזיז מוחמד, בעל המוסך שסייע לו להיפטר מהראיות המרשיעות ברכב שממנו ירה, ובסאם ריאדי, בעל חברת 'קאר סרוויס', שהיה שותף בתכנון הפיגוע והשאיל לרשיד את הרכב. בית-המשפט של מדינת ניו-יורק הרשיע את המחבל וגזר עליו 140 שנות מאסר בפועל ללא אפשרות חנינה. ב-2012, ראשיד באז הודה שפיגוע הירי שלו היה ממניעים אנטישמיים.
המרוץ אחר הגלימה (סרט)
הסרט מבוסס על ספר בעל אותו השם משנת 1970 מאת הסופר ג'ון ג'י אוסבורן הבן. הסרט עוסק בג'יימס הארט (מגולם על ידי טימות'י בוטומס), סטודנט שנה ראשונה למשפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד ועל יחסו עם המרצה המבריק והתובעני שלו למשפטים, פרופסור צ'ארלס קינגספילד (מגולם על ידי ג'ון האוסמן שזכה בפרס אוסקר על משחקו בסרט) ועל יחסיו עם בתו של קינגספילד. לאחר צילומי הסרט, חזר האוסמן לתפקיד פרופסור צ'ארלס קינגספילד בסדרת טלוויזיה באותו השם.
עלילת הסרט
ג'יימס הארט מתחיל את שנתו הראשונה בלימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד על רגל שמאל. בשיעור הראשון בקורס דיני חוזים, עם המרצה אותו הוא מעריץ - פרופסור צ'ארלס ו. קינגספילד, הוא סבר שיקבל קווי מתאר ליתר הקורס ואילו פרופסור קינגספילד צולל הישר אל תוך החומר הלימודי, תוך כדי שימוש בשיטה הסוקרטית ושואל אותו שאלה בנושא. הארט מופתע לחלוטין שכן לא התכונן לכך וחש מושפל מאוד, ואפילו מקיא את מעיו בחדר השירותים לאחר השיעור.
לאחר מכן, הארט מוזמן להשתתף בקבוצת לימוד עם חמישה סטודנטים אחרים:
כאשר הארט הולך להזמין פיצה, מחזרת אחריו בלונדינית מושכת בשם סוזן פילדס (מגולמת על ידי לינדסי ואגנר). לאחר פגישתם השנייה, הם מוצאים את עצמם במיטה. יחסיהם של הארט וסוזן סבוכים; היא מתרעמת על כך שהוא מקדיש זמן רב ללימודיו והוא אינו מצליח לקבל ממנה מחויבות מוצקה ליחסיהם. כאשר הארט וחבריו לכיתה מוזמנים על ידי פרופסור קינגספילד למסיבת קוקטייל, הוא המום לגלות כי סוזן היא בתו של קינגספילד וכי היא נשואה, למרות שהיא חיה בנפרד מבעלה. סוזן והארט נפרדים וחוזרים זה לזרועות זו מספר פעמים.
הארט מחלק את הכיתה לשלוש קבוצות: אלו שהתייאשו, אלו שמנסים אך חוששים שידרשו לענות לשאלותיו של קינגספילד ואלו המצויים בקצה הסולם. במהלך הזמן, הוא עובר מן הקבוצה השנייה לזו השלישית.
הלחץ הגובר כאשר הקורס מגיע לקיצו מחלחל לליבם של כל הסטודנטים. כאשר הארט עונה בבדיחות לשאלתו של קינגספילד, הפרופסור נותן לו מטבע דיים כדי שזה יוכל לטלפן לאימו ולומר לה שבנה כנראה לא יהפוך לעורך דין. הארט קורא לקינגספילד "בן כלבה" ומתחיל לצאת מן הכיתה. במפתיע, קינגספילד מסכים איתו ומזמין אותו לשבת בחזרה.
ברוקס כושל בניסיון התאבדות ונושר מן הלימודים.
קבוצת הלימודים מתפרקת מריבים אישיים. כאשר הבחינה הסופית קרבה, הארט ופורד שוכרים חדר במלון ולומדים ללא לאות במשך שלושה ימים.
הארט מקבל את הציון 93 במבחן, אך הוא אינו פותח את המכתב שמכיל את ציוניו ורק מקפל אותו למטוס ושולח אותו אל האוקיינוס האטלנטי.
ביקורת
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 88%, המבוססת על ידי 25 מבקרים.
4 (אלבום)
4 הוא אלבום האולפן הרביעי של זמרת ה-R&B האמריקנית ביונסה. האלבום יצא לאור ב-24 ביוני 2011. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 של ארצות הברית עם מכירות של 310,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, והיה לאלבום הרביעי ברציפות של ביונסה להיכנס למקום הראשון במצעד זה.
עד היום מכר האלבום כ-3.3 מיליון עותקים ברחבי העולם, מתוכם כ-1.5 מיליון בארצות הברית.
מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" במקום ה-31.
צאת האלבום
האלבום מאופיין בגיוון רב של סגנונות מוזיקה אמריקאית פאנקית-שחורה. חלק מהשירים הם בסגנון R&B, חלקם דומים למוזיקת רוק של שנות השבעים, חלק מוזיקת פאנק רטרו, דאנס שחור ועוד.
האלבום "4" כולל תכנים פמיניסטים רבים, ועוסק במעמד האישה ב-2011 לעומת מעמדה בעבר, ובשליטתה של האישה בעולם.
במרבית המדינות הופץ האלבום בשתי מהדורות - מהדורה רגילה, הכוללת 12 שירים, ומהדורת "דלוקס", הכוללת 15 שירים. עם זאת, בכמה מדינות צפויה לצאת מהדורה נוספת ("סופר דלוקס") הכוללת 18 שירים, ביניהם מספר רמיקסים ללהיט "(Run the World (Girls". במהדורה היפנית הרגילה של האלבום יכללו 13 שירים, ובמהדורת ה"סופר דלוקס" שתופץ ביפן יכללו 20 שירים.
הראשון, שיצא ב-11 באפריל 2011, הוא "(Run the World (Girls". הסינגל השני הוא "Best Thing I Never Had", שיצא ב-1 ביוני 2011.
הערכה ביקורתית
עטיפת האלבום דורגה במקום ה-30 ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex.
1+1
סינגל שיווקי של האלבום. יצא ב-26 באוגוסט 2011; השיר זכה לביקורות מצוינות וזכה בתואר הבלדה השחורה הטובה לשנת 2011.
Countdown
ב-7 באוקטובר 2011 יצא הסינגל השלישי, "Countdown" (בתרגום חופשי: "ספירה לאחור" או "מצעד"), יחד עם הקליפ; הקליפ כולל מחווה לעולם הריקודים של שנות החמישים. בקליפ לשיר, ישנו קטע ובו נראית נואלס רוקדת אל מול חלון משובץ ומאחוריה רקדניות; קטע זה "זיכה" את נואלס בהאשמה על גנבת צעדי ריקוד של הכוריאוגרפית הבלגית אן תרזה דה קירסמאקר (הקטעים המועתקים). בקליפ זה נראית נואלס רוקדת עם בטנה ההרה.
Love on Top
ב-11 באוקטובר 2011 הוציאה נואלס טיזר לקליפ של הסינגל הרביעי שיצא מתוך האלבום, "Love on Top"; נואלס הופיעה בשיר זה בטקס ה-VMA הידוע, בו חשפה את היותה בהיריון. הקליפ המלא לשיר יצא לאור - 16 באוקטובר 2011 ובו נראית נואלס רוקדת בכמה תפאורות של סטודיו ריקוד לצד גברים בתלבושות שונות; הריקוד והמלתחות של נואלס בקליפ זה דומות להופעתה בטקס ה-VMA. השיר יצא כסינגל ב-11 בדצמבר.
Party
ב־24 באוקטובר 2011 יצא לאור הסינגל השיווקי השני מן האלבום, העונה לשם "Party" ("לחגוג"). בשיר מתארח זמר ההיפ הופ האמריקני אנדרה 3000 (André 3000) וברמיקס לשיר מתארח הזמר J. Cole. אחד מכותבי השיר הוא קניה וסט. הסינגל הגיע למקום ה-50 במצעד הבילבורד הוט 100, זמן קצר לאחר יציאתו.
לרמיקס של השיר יצא קליפ ב־26 באוקטובר של אותה השנה. בקליפ מופיעה נואלס וניצבים אחרים וכן הם מקיימים "מסיבת קרוואנים". בקליפ נראית נואלס מחליפה מספר רב של תלבושות ובהן פריטים מהקולקציות האחרונות של חברות מעצבי העל לואי ויטון וכריסטיאן דיור.
Dance For You
ב־27 בנובמבר 2011 הוציאה נואלס קליפ בצבעי שחור-לבן בלבד לשיר "Dance For You" לקידום דיסק ההופעה "4 Intimate Nights with Beyoncé". השיר לקוח מן מגרסה המורחבת של האלבום.
End Of Time
הוא הסינגל האחרון שיצא מהאלבום 4. נואלס לא צילמה וידאו קליפ לסינגל אבל ערבבה כמה חלקים מההופעה בלונדון, גלסטנבורי ו-Roseland והקליפ לקוח מהDVD 4:Live At Roseland.
4 Intimate Nights with Beyoncé
4 Intimate Nights with Beyoncé (בתרגום חופשי: "4 לילות אינטימיים עם ביונסה") הוא סיבוב הופעות קצר שקיימה נואלס כחלק מקידום האלבום, לאורך ארבעה לילות רצופים בחודש אוגוסט 2011. נואלס ביצעה את ההופעות לקהל עומד בלבד, באולם "Roseland Ballroom" בניו יורק. בנוסף לשירים מן האלבום, ביצעה נואלס גם שירים מאלבומים קודמים וכן שירים מהלהקה שבה שותפה בעבר, "Destiny's Child".
DVD
בלילה האחרון של סיבוב ההופעות, ב-19 באוגוסט 2011, אישרה נואלס לקהל כי המופע היה מצולם, והוא ייצא על גבי DVD. לתהליכי קידום ה- DVD, הוציאה לאור נואלס קטעים מסיבוב ההופעות לחשבון ה-VEVO שלה וביניהם: "I Care", " End Of Time", "I Was Here" ועוד.
גדי סיסו
גדיאל (גדי) סיסו (נולד ב-1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב, כיהן כראש אגף החקירות והמודיעין.
ביוגרפיה
גדיאל סיסו נולד בישראל ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. במשטרת ישראל שירת במגוון תפקידי פיקוד. שירת ביחידת העיקוב של מחוז הדרום, שימש ראש מפלג מודיעין בימ"ר מחוז הדרום, עסק בחקירת הרצח של העבריין פנחס בוחבוט והקשרים בין השוטר צחי בן אור למשפחת פריניאן וסנ"צ יורם לוי, שהובילו להתפוצצות פרשת האחים פריניאן. לסיסו נרשמה בגין התנהלותו בפרשה הערה פיקודית. בתפקידו הבא שירת כנספח המשטרה בתאילנד.
ב-2007 מונה למפקדה הראשון של מחלקת הסיגינט המשטרתית באגף החקירות והמודיעין. ב-2013 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה.
ביולי 2016 מונה לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין. בדצמבר 2017 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש האגף במקומו של מני יצחקי. ביוני 2019 החליט בצעד חריג לבדוק מחדש את פרשת מחמוד קטוסה.
באפריל 2020 פרש משירותו במשטרה.
נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני בחינוך ותואר LL.B במשפטים.
1993 בספורט
אתלטיקה
ארצות הברית זוכה עם מרב מדליות הזהב (13) ועם מרב המדליות בסך הכל (25).
ג'ודו
אליפות העולם בג'ודו נערכה בהמילטון שבקנדה. יפן זכתה ב-4 מדליות זהב (10 בסה"כ), קוריאה הדרומית ב-3 מדליות זהב (5 בסה"כ), פולין זכתה ב-2 מדליות זהב.
יעל ארד זכתה במדליית כסף.
החלקה על הקרח
הזוכים באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בפראג, שבצ'כיה:
גביע דייוויס
נבחרת גרמניה זכתה בגביע לאחר ניצחון 1–4 על נבחרת אוסטרליה.
ספרד
ברצלונה זוכה באליפות בפעם השלישית ברציפות והשלוש עשרה בסך הכל.
אליפות אירופה
נבחרת גרמניה זוכה באליפות.
אליפות אמריקה בכדורסל
ארצות הברית זכתה באליפות לאחר ניצחון על פוארטו ריקו  109-95.
הגביע הביניבשתי
התחרות הופסקה עד לשנת 1996
הגביע האירופי
פאוק סלוניקי זוכה בגביע, לאחר ניצחון על אפס פילזן  48-50.
גביע קוראץ'
אולימפיה מילאנו זוכה בגביע קוראץ', לאחר ניצחון על וירטוס רומא  במשחק כפול 91–106 ו-90–95.
ג'בל חופרה
ג'בל חופרה היא גבעת חול מתצורת חצבה הנמצאת שני קילומטרים מזרחית למושב עין יהב, על גבול ירדן–ישראל.
הגבעה נמצאת בגובה של 70 מטר מתחת לפני הים. היא מתנשאת מעל נחל הערבה ומושב עין יהב שנמצאים ממערב לה.
מהגבעה ניתן לראות את הרי אדום במזרח וממערב את עין יהב ונחל הערבה.
היסטוריה
מגבעה זו ירו הפדיונים על עין יהב בשנות השישים של המאה ה-20.
בשנות השבעים נתפסה גבעה זו על ידי צה"ל, בהוראת שר הביטחון משה דיין, אירוע שהתקיים בסמוך לספטמבר השחור, בו גירש מלך ירדן את אש"ף לדרום לבנון. ישראל עזרה לממלכה על ידי העלאת טנקים לקו עמדות אל מול הצבא הסורי שהתקדם דרומה לכיוון ירדן כל זאת בחסות ארצות הברית.
לאחר חתימת הסכם השלום עם ירדן ב-1994 עבר השטח שנתפס מזרחית לנחל ערבה לישראל ושטחים אחרים נמסרו במקומו.
במקום הוקמה סוכת תצפית עם הסברים על האזור.
עזרא דגן
עזרא דגן (נולד ב-2 באפריל 1947) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, זמר, פנטומימאי, במאי תיאטרון, מורה ומרצה ישראלי.
קורות חיים
עזרא דגן נולד ב-1947. למד תיאטרון ופנטומימה במגמה לדרמה בבית הספר לאמנויות "רננים", בסטודיו למשחק של נולה צ'לטון ופנטומימה אצל קלוד קיפניס ויורם בוקר.
בשנת 1964 שיחק בתיאטרון הנוער "שחרית" וב-1967 בתיאטרון "הפרסה", מיסודם של תלמידי נולה צ'לטון.
שירת ב"להקת גייסות השריון" בשנים 1965–1968, שם שיחק את מילותיו הראשונות של חנוך לוין על הבמה: ב"תותח בראש" ובמערכון "רחמו" של דן אלמגור.
היה נשוי לצילה דגן ולשניים בן אחד, המוזיקאי גיא דגן. לאחר מכן נישא לעירית דגן, ולהם שלשה בנים.
קריירה
השתתף בהצגות רבות בתיאטרון הישראלי: "צץ וצצה", משירי נתן אלתרמן בתיאטרון העממי, בתפקיד ליגוריו בהצגה "מנדרגולה" בתיאטרון חיפה, "המסע אל ארץ התוף" בתיאטרון החאן ירושלים, "נפוליון - חי או מת!" ו"מעשה בחייל" בתיאטרון בימות, "חיים בכספת" בפסטיבל תיאטרונטו, "אני אשתי שלי" בתיאטרונטו - 2016 "הפטריוט" במרכז התיאטרוני בנווה צדק, "מות הלבנה" בבית לסין ו"תעלת בלאומילך" ו"חולה אהבה בשיכון ג'" בתיאטרון הקאמרי.
דגן ביים הפיק ושיחק גם בהצגות ילדים רבות בשיתוף אשתו עירית דגן: "עיגול ועוד משולש בריבוע" מאת דתיה בן דור, "לא יאומן כי יסופר", משירי ע. הלל, "בית ממכר אגדות" מאת מיכאל דק, "עברית יפה שלי" מאת יורם טהר-לב, "ואז היהודי אמר"- ינקלה יעקובסון, וב"מלך, לוליין ופושטת יד".
הקליט שירים יחד עם רבקה זהר: "צץ וצצה", עם אשתו לשעבר, צילה דגן: "בולבול תגיד לי למה" ו"מעשה בלביבות". זכה במקום הראשון ב"פסטיגל" 1981 בשיר: "איגן מיגן".
מאז 1995 נמנה דגן עם סגל השחקנים של התיאטרון הקאמרי של ת"א.
פנטומימה
שיתף פעולה עם יורם בוקר: "מחזה לימוד" של ברכט, "טסטמוניום", "קרוסל", "גיזת הזהב" ובמעברי הפנטומימה בשידור אירוויזיון 1979 מישראל.
קולנוע
שיחק בסרטים: "נורית", "הפחדנים", "סלומוניקו"(1972),"מתנה משמיים", "אמריקה 3000", "המהפכן", "ילדי סטלין", "מאחורי הסורגים 2", "זמן אמת" ו"רשימת שינדלר" בתפקיד רב' יעקב מנשה לברטוב, "גיא אוני", "רצח לארוחת בוקר", "הבן של האחרת", "בית שלישי".
טלוויזיה
שיחק בתוכניות הטלוויזיה: "ערוגות החשק", "חור במסך", "בוצ'ה", "התזמורת", "האסיסטנט של אלוהים", "גופה בחולות" אלוף בצלות ואלוף שום", "החיים זה לא הכל" בתוכניות לילדים: "אות אות אות", "הילדים משכונת חיים", "קישקשתא", "הצצקנים", "מסיבת גן", "פרפר נחמד", "מתגלגלים" ו"סיפורי שמש 22" ובקלטת הילדים "באגה ובון בדרך ללונה פארק".
תיאטרון
מפגשי תיאטרון: "פטפוטים ופנטומימה" - על לשון הגוף ושפת התנועה, "תקלה קלה", "מסתורין" ומפגש קולנוע: "רשימת שינדלר - רשימת שפילברג".
בימוי: הצגת שירי ע. הלל "אני פשוש", "מערת הקסמים" עם חוה אלברשטיין ועודד תאומי, הקים וביים את "להקת התותחנים", "להקת גולני" וצוותי ההווי: שבע, 401, וחטי' 14 וביים יחד עם עירית דגן את התיאטרון העירוני של חולון.
הוראה: לימד 12 שנה באוניברסיטת חיפה - בחוג לתיאטרון: טכניקות פנטומימה ומשחק מסוגנן ובביה"ס למשחק בית צבי והרצה על לשון הגוף בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון.
פרסים ואותות
2022 עירית ועזרא דגן זכו בפרס "גיבורי השנה" לשנת 2022 של קשת ומפעל הפיס
חיים איפרגן (קצין משטרה)
חיים איפרגן הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש אגף החקירות והמודיעין.
איפרגן גויס למשטרת ישראל כסוכן סמוי, בהמשך שירותו היה בלש משטרתי וקצין חקירות. ב-1987 נפצע מירי במהלך מרדף אחר שודדי בנק בתל אביב. הוא עוטר בעיטור המופת המשטרתי. שימש ראש מפלג איסוף ביחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה ובין הפרשות בהן עסק הייתה פרשת "נמרודי גימל", בה הורשעו יעקב נמרודי ומקורבו הסופר אריה קרישק.
שירת כראש זרוע הביטוח הלאומי ביחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית, ראש זרוע המודיעין וכראש מטה ביחידה. ב-2010 מונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה, ב-2012 לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין ושירת בתפקיד עד יולי 2016.
איפרגן האו חבר תנועת הביטחוניסטים.
פטרה פלקה
פטרה מאייר (לשעבר פלקה, בגרמנית: Petra Felke Meier; נולדה ב-30 ביולי 1959) היא אתלטית עבר מגרמניה המזרחית. היא אלופה אולימפית (סיאול 1988), פעמיים ברציפות סגנית אלופת עולם (רומא 1987 וטוקיו 1991), אלופת האוניברסיאדה (בוקרשט 1981) ושיאנית עולם בהטלת כידון. היא דורגה 6 פעמים ראשונה בעולם (1984–1985, 1987–1990). היא האישה היחידה בעולם שהצליחה להטיל את הכידון למרחק של 80 מטר. הטלה זו נחשבה לשיא עולם בהטלת כידון לנשים מ-1988 ועד 1999, השנה שבה שונה מבנה וגודל הכידון.
אלופת האוניברסיאדה
באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1981 זכתה פלקה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 65.20 מטר
1982
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982 סיימה פלקה במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 65.56 מטר
1984
בשנת 1984 נמנע ממנה להשתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס בשל החרם הסובייטי. עשרה ימים לאחר המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה היא קבעה בהטלת כידון שיא אישי חדש של 73.30 מטר. טסה סנדרסון מבריטניה המנצחת באולימפיאדה קבעה תוצאה של 69.56 מטר.
שיאנית עולם
בתחרות שנערכה בשוורין, גרמניה ב-4 ביוני 1985 היא שברה פעמיים את שיא העולם בהטלת כידון, בפעם הראשונה היא הטילה את כידון למרחק 75.26 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנתיים של טינה לילאק מפינלנד (74.76) ולאחר מכן למרחק של 75.40 מטר.
1986
באליפות אירופה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1986 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 72.52 מטר, אחרי פטימה ויטברד מבריטניה (76.32 מטר) ולפני ביאטה פטרס מגרמניה המערבית (68.04 מטר). בשלב המוקדמות שברה ויטברד את שיאה העולמי ובעמידה אותו על 77.44 מטר.
סגנית אלופת עולם
בתחרות שנערכה בלייפציג, גרמניה ב-29 ביולי 1987 קבע פלקה בהטלת כידון שיא עולם חדש של 78.90 מטר, שיפור לשיא בן השנה של פטימה ויטברד (77.44 מטר). אולם, חמישה שבועות לאחר מכן באליפות העולם שנערכה ברומא היא זכתה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 71.76 מטר, אחרי פטימה ויטברד (76.64 מטר) ולפני ביאטה פטרס (68.82 מטר).
אלופה אולימפית
בתחרות שנערכה בפוטסדאם, גרמניה ב-9 בספטמבר 1988 היא שברה את שיא העולם בפעם הרביעית וקבעה תוצאה של 80.00 מטר והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שמצליחה להטיל כידון למרחק של 80 מטר. שבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה פלקה במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 74.68 מטר, לפני פטימה ויטברד (70.32 מטר) ובת ארצה ביאטה קוך (67.30 מטר).
1990
באליפות אירופה שנערכה בספליט, קרואטיה בשנת 1990 היא זכתה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 66.56 מטר, אחרי פייבי אלאפרנטי מפינלנד (67.68 מטר) ובת ארצה קארן פולקה (67.56 מטר)
1991
החל משנת 1991 החלה לייצג את גרמניה המאוחדת ובאליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 68.68 מטר, אחרי צ'ו דמאי מהרפובליקה העממית של סין (68.78 מטר) ולפני בת ארצה זילקה רנק (66.80 מטר)
1992
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה במקום שביעי בהטלת כידון, בתוצאה מאכזבת של 59.02 מטר בלבד, ולאחריה פרשה מספורט תחרותי.
ב-1999 שונו המבנה והגודל של הכידון המיועד להטלה הן לגברים והן לנשים. לפיכך, כל השיאים אופסו, ושיאה של פטרה יישאר כשיא העולם לפי המידות הישנות.
תוכנית האימרוץ
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה סיפרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב. גילוי זה הטיל צל כבד וחשד משמעותי לגבי תקפות השגי הספורטאיות המזרח גרמניות ופלקה בכללן.
הצי של מקייל
הצי של מקייל (באנגלית: McHale's Navy) היא קומדיית מצבים אמריקאית אשר רצה ב-138 פרקים בני חצי שעה מ-11 באוקטובר 1962 ועד 31 באוגוסט 1966 ברשת ABC. הסדרה צולמה כולה בשחור ולבן והתבססה על פרק דרמה קצר בשם שבעה כנגד הים, אשר שודרה ב-3 באפריל 1962.
שבעה כנגד הים (1962)
ארנסט בורגניין, ביחד עם טים קונווי וג'ו פלין, הופיע בפרק דרמה קצר בשם "שבעה נגד הים" (Seven Against the Sea) ב-1962 ששודר במסגרת "תיאטרון הבכורה של פרד אסטר" בהנחיית פרד אסטר.
עלילה
במהלך מלחמת העולם השנייה לוטננט קומנדר קוינטון מקייל הוא קצין בצי האמריקאני אשר תחת פיקודו נמצאת ספינת טורפדו מספר 73, אשר מוצבת בחזית האוקיינוס השקט באי טרטופה. בסוף אביב 1942 היפנים מפציצים את האי ומצליחים להרוס את הבסיס הצבאי האמריקאי שם. רק 18 מתוך 150 הטייסים והנחתים שהיו מוצבים באי שרדו את ההפצצה היפנית. עקב נוכחות צבאית גדול של היפנים באזור הצי לא מסוגל לשלוח משלחת חילוץ לחלץ את השורדים. מקייל אשר שרד את ההפצצה נאלץ להסתתר על אי מפני היפנים שמפטרלים באזור. מקייל מצליח לחבור למקומיים אשר מסייעים בידו לשרוד באי ואף לקיים רמת חיים די גבוהה. לאחר חודש מגיע לאי לוטננט דורם, קצין נוקשה, בוגר אנפוליס אשר פועל לפי הספר. תפקידו לחבור למקייל, לשמש כסגנו ולעזור לו להחזיר את הבסיס בטרטופה למצב פעיל.
אבל המלחים והנחתים אשר בינתיים התרגלו לחיות בין המקומיים מסרבים לחזור לחיי צבא. אחד מהם אף פתח מכבסה וחלק מהם מיצרים אלכוהול במזקקה שבנו. כאשר דורם מעביר למקייל את הפקודות שמפקדת הצי שלח לו מקייל מסרב לקיים אותם. למרות שמקייל הוא קצין ואזרח אמריקאי נאמן הוא מסרב להעמיד את אנשיו בסכנה כמו במתקפה היפנית הקודמת. דאגתו היחידה של מקייל היא לשמור על אנשיו עד שהצי יוכל לחלץ אותם מהאי. דבר זה גורם להתנגשות בין מק'ייל לדורם.
רק כאשר מקייל שומע שגדוד נחתים מתקרב לאזור ושמשחתת יפנית עומדת לתקוף אותו הגישה שלו משתנה. הוא מצליח להשתלט על ספינת טורפדו יפנית שפטרלה באזור האי ולהפתעת החיילים ודורם הוא לא מתכוון להשתמש בה בשביל לחלץ את כולם מהאי אלא בשביל לתקוף את המשחתת. מקייל מצליח לשכנע את המלחים ואת דורם להצטרף אליו ומכיוון שהם מפליגים על ספינה יפנית ותחת דגל יפני הם מצליחים להתקרב למשחתת בלי להתגלות ולהטביע אותה.
תגובות
הפרק קבל דירוג די גבוה מקהל הצופים דבר אשר גרם ל-ABC לשקול להפוך אותו לסדרה בפני עצמה. אבל הרשת החליטה לשנות את הסגנון הדרמטי של הפרק לסגנון שונה ולשנות את שמה לצי של מקייל.
הצי של מקייל (1962-1966)
הצי של מקייל כמו שבעה נגד הים התרחשה בחזית האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, אבל העונה האחרונה התרחשה בחזית האירופאית באיטליה. הסדרה התמקדה בצוות של פי.טי. 74 (ספינת טורפדו) אשר הונהגה על ידי לוטננט קומנדר קוינטון מק'ייל. המפיק של הסדרה אדוארד ג. מונטגן כבר זכה להצלחה עם קומדיית המצבים המופע של פיל סילוורס (1955-1959), קומדיה צבאית אשר עסקה ברב סמל בילקו, נגד אשר בז לחוקי הצבא ובחייליו הנאמנים והפרועים אשר תכננו להתעשר על ידי שלל מזימות על חשבון מפקד הבסיס. מונטגן אף הביא חלק מן השחקנים והכותבים של המופע של פיל סילוורס והפך את הסדרה למה שהוא כינה "בילקו בצי".
עלילה
פרקי הסדרה השונים עוקבים אחרי לוטננט קומנדר מקייל, מפקד ספינת טורפדו בחזית האוקיינוס השקט בזמן מלחמת העולם השנייה. מקייל הוא לא מפקד אופייני לצי האמריקני, הוא אינו מאמין במשמעת, הוא לא שומר על מרחק מהמלחים שלו והוא בז בכל הזדמנות למפקדו הישיר קפטן בינגהמטון. בינגהמטון שונא את מקייל עקב הזלזול הרב שהוא מפגין כלפיו וכלפי הצי וגם מפני שהוא מאמין שמקייל מונע את הקידום שלו ומנסה בכל פרק למצוא דרך להיפתר או לעצור את מקייל. בנוסף לשנאתו למקייל בינגהמטון מתעב גם אנסן פרקר, סגנו של מקייל. פרקר הוא שלומיאל גדול אשר בכל פעם שהוא מתקרב לבינגהמטון הוא גורם לאסון כלשהו אשר כמעט וגובה את חייו של בינגהמטון. בינגהמטון גם רודף אחרי צוותו של מקייל אשר מנסה בשלל שלל תחבולות, בהנהגת של לסטר גרובר, להתעשר במהירות על החשבון המלחמה והצי, בדרך כלל על ידי גנבת הציוד המשרדי והאישי של בינגהמטון. מקייל אשר מודע למעשיו של אנשיו, למרות שבדרך כלל הוא מתנגד להם, מנסה בכל פרק לחלץ אותם ואת פרקר מזעמו של בינגמטון ולעמוד במשימת התאבדות כנגד היפנים.
תפקידים כפולים
חלק מהשחקנים הופיע במהלך הסדרה בתפקידים כופלים.
הפקה
הסדרה כולה צולמה בסט שנבנה במיוחד באולפני יוניברסל אשר כלל את הבסיס הצבאי ואת האי של מקייל. במהלך הצילומים ההפקה השתמשה בשלוש סירות, ספינת טורפדו אמיתית לצילומים בים ושתי ספינות סיור של חיל האוויר האמריקני ששופצו כך שיראו כספינות טורפדו. ספינת הטורפדו האמיתית שההפקה השתמשה בה הייתה מסדרה שנבנתה למען הצבא האדום, בניית הספינות הושלמה רק לאחר מלחמת העולם השנייה ולא נשלחו מעולם לברית המועצות ולא ראו פעילות מבצעית.
ספין אוף
מפיק הסדרה החליט להפיג גרסה נשית לצי של מקייל שנקראה "בורסייד" ועקב אחרי צוות אחיות בבית חולים של הצי. הסדרה רצה בין השנים 1964–1965 ב-32 פרקים. כוכבות הסדרה הופיעו בהופעה מיוחדת בפרק של הצי של מקייל.
סרטים
שני סרטים אשר היו ספין אוף לסדרה יצאו לקולנוע. הראשון היה הצי של מקייל (1964) והשני הצי של מקייל מצטרף לחיל האוויר (1965). כל צוות השחקנים המלא הופיע בשני הסרטים, מלבד ארנסט בורגניין וקרל בלנטני בסרט השני. בורגנין היה מחויב לסרט טיסתו של הפינקס, ולא ידוע מדוע בלנטני לא הופיע בסרט השני. שני הסרטים היו בעצם פרקים ארוכים אבל זכו להצלחה יפה בקופות. שני הסרטים בשונה מהסדרה צולמו בצבע. ב-1997 יצא סרט נוסף אשר היה מבוסס על הסדרה אבל הציג עלילה חדשה אשר לא התרחשה במלחמת העולם השנייה. ארנסט בורגניין הופיע בסרט בהופעת אורח בתפקיד מקייל המבוגר אשר הגיע לדרגת אדמירל.
כיפה
__פירושונים__
עמרם
על פי המתואר בתנ"ך, עַמְרָם הוא אביו של משה רבנו, אהרן הכהן ומרים הנביאה, ובנו של קהת בן לוי אשר ליעקב.
משפחתו
בספר במדבר מסופר על אחי עמרם: יצהר, חברון ועזיאל, וכמו כן, מוזכר שם משפחתו: עַמְרָמִי.
בימי דוד היו מצאצאי עמרם: שבואל בן גרשום בן משה, נגיד על האוצרות.
דמותו של עמרם
עמרם נמנה עם ארבעת האישים בתנ"ך אשר לא חטאו מעולם, ומתו רק בעטיו של נחש (השלושה האחרים הם: בנימין, כלאב וישי).
עוד נאמר כי, אלוהים זיווג את יוכבד לעמרם, כדי שיעמוד מהם גואל ויגאל ישראל. "טובים השנים" - אלה הם עמרם ויוכבד. בנוסף, "דברי חכמים בנחת נשמעים" - נאמר על עמרם ובית דינו (במדבר רבה פ"ג, פסוק ו').
מייבאך
השנים הראשונות 1940-1909
בשנותיה הראשונות פיתחה החברה וייצרה מנועי בנזין ודיזל עבור צפלינים ומכוניות מסילה.
המכונית הראשונה יוצרה ב-1919 והוצגה שנתיים מאוחר יותר בתערוכת הרכב בברלין. בין השנים 1921 ו-1940, החברה יצרה מספר כלי רכב יוקרתיים. החברה המשיכה גם כן לבנות מנועי דיזל עבור כלי שיט ורכבות.
מייבאך לקחה חלק במאמץ המלחמתי הגרמני במלחמת העולם השנייה בייצור מנועים לטנק פנתר וטנק טיגר. לאחר המלחמה המפעל ביצע עבודות תיקונים, אבל ייצור המכוניות לא חודש. כ-20 שנה לאחר מכן החברה התמזגה עם חברת דיימלר.
תחייה: 1997-ועד היום
ב-1997, מרצדס-בנץ הציגה בתערוכת הרכב בטוקיו מכונית תצוגה יוקרתית תחת השם "מרצדס-בנץ-מייבאך" (V12, 5987 cc, 550 hp). המכונית הפכה להצלחה ומרצדס-בנץ החליטו לפתח אותה למכונית סדרתית. מרצדס החליטו לשווק את המכונית תחת מותג עצמאי – 'מייבאך'.
מייבאך חזרה לחיים כמותג בתחילת שנות ה-2000 עם ייצור דגם בעל שני גדלים – המייבאך 57 ו-62 (המספרים שווים לאורכם של הרכבים בדצימטרים (5.7 מטרים ו- 6.2 מטרים, בהתאמה). דגם ה-62 הארוך מאפשר שכיבה מלאה לנוסעים מאחור ). טווח המחירים נע בין €231,000 ($346,500) ו-€300,000 ($460,000). ב-2005, התווסף דגם ה-57S, בעל מנוע ספורטיבי חזק יותר (6.0L V12 bi-turbo) המפיק 604 כוחות סוס וחזות ספורטיבית.
לימוזינות מסוג מייבאך שימשו בין היתר את ראמה התשיעי, מלך תאילנד ואת קאבוס בן סעיד אאל סעיד, סולטאן עומאן (לו היה אוסף מכוניות פאר וביניהן 4 מכוניות מסוג מייבאך 62) לנסיעותיהם.
לפני המלחמה
כ-1800 מכוניות מייבאך יוצרו עד למלחמת העולם השנייה.
דה מייקמייקס
חברי הלהקה הם דומיניק (דודו) מוהרר, מרכוס כריסט ופלוריאן מיינדל. הם יצגו את אוסטריה באירוויזיון 2015 עם השיר "I Am Yours".
2014-2012
ב־15 ביוני 2012 הוציאו דה מייקמייקס את סינגל הבכורה The Lovercall. השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים האוסטרי. ב־15 באפריל 2014 הם הוציאו את הסינגל "Million Euro Smile". השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים האוסטרי.
2015:אירוויזיון
ב-13 במרץ 2015 נבחרו דה מייקמייקס לייצג את אוסטריה באירוויזיון 2015 עם השיר "I am Yours". השיר נבחר באמצעות תחרות שארגנה רשות השידור האוסטרית. אוסטריה עלתה אוטומטית לגמר בשל זכייתה בשנה הקודמת. הם הגיעו עם גרמניה למקום האחרון עם ניקוד אפס.
2018 – הווה
במרץ 2018 הוציאו דה מייקמייקס סינגל חדש בשם "Keep On Moving". בינואר 2019 הוציאה הלהקה את הסינגל "Freedom". ביולי 2019 הוציאה הלהקה את הסינגל "The Beach". השיר דורג במקום ה -21 במצעד הסינגלים הסקוטי.
עקביות (פסיכולוגיה)
עקביות היא מושג בפסיכולוגיה המתאר את הציפייה מאופיו של אדם להישאר קבוע לאורך זמן.
עקביות הפרט
מצד שני, ישנה ציפייה מהאדם לעבור שינויים מסוימים ולאמץ שינויים התנהגותיים על ידי תהליכים של למידה. נוסף על כך, כוחות חברתיים הפועלים על האדם, כגון לחץ חברתי, יכולים לגרום לשינוי התנהגות חד פעמי. על פי תאוריית הייחוס, במצבים מסוימים תוסבר פעולתו של אדם בהיותה חלק מאופיו, ולעיתים סיבת ההתנהגות המיוחסת לאדם תהיה השפעה סביבתית.
הציפייה של אדם מעצמו לעקביות, על פי גישה פסיכולוגית אחת, היא כה חזקה עד שלעיתים ישנה האדם את דעותיו בהתאם לעקרון העקביות, כדי שיוכל לשמור על תחושת עקביות של העצמי. שינוי עמדות זה נקרא דיסוננס קוגניטיבי.
עקביותו של אדם היא המקנה לו אמינות. כשלים לוגיים בשם אד הומינם, מערערים על אמינותו של אדם בעזרת הצבעה על חוסר העקביות שלו. הערעור על העקביות אינו משמש הפרכה לטיעון שנאמר משום שאינו מתייחס לתוכנו או מבנהו.
עקביות הסביבה
תחושת עקביות נוצרת אצל הפרט כשהוא מסוגל לראות הגיון בהתנהגות הסביבה שלו, ההרגשה ש'העולם הגיוני'. תפיסת העולם כעקבי מורכבת מתפיסת עולם רחבה, הן בזמן והן בחשיפה למרחב התנסויות גדול יותר. החוקר אנטונובסקי הגיע למסקנה כי המשותף לגורמים השונים העוזרים לאדם להתמודד עם מצבי לחץ הוא שיש בהם ביטויים שונים של תחושת עקביות. שלושת הגורמים התומכים בהתמודדויות אלה הם: ההבנה, יכולת הניהול וייחוס המשמעות. כשיש לאדם תחושת עקביות, הוא מרגיש שהעולם ברור ומסודר, שיש לו את המשאבים לנהל את הסיטואציה בה הוא נמצא ולשלוט בה, ושיש משמעות לדברים שהוא עושה. אנשים שהתגלתה אצלם תחושת עקביות נמוכה נטו להיכנס יותר ללחץ ולחרדה ובריאותם הייתה פחות טובה.
קפטן (כדורגל)
קפטן של קבוצת כדורגל הוא חבר קבוצה שנבחר להיות מנהיג הקבוצה על המגרש. לעיתים קרובות הקפטן הוא אחד מהחברים המבוגרים או המנוסים יותר בקבוצה, שחקן שיכול להשפיע רבות על המשחק או בעל תכונות מנהיגות טובות. קפטן הקבוצה מזוהה בדרך כלל על ידי ענידת סרט זרוע.
עקביות (פסיכולוגיה)
עקביות הסביבה
הגורמים התומכים בהתפתחותה של התחושה כי הסביבה היא עקבית הם מגוונים, ביניהם אפשר למצוא את מידת התמיכה המשפחתית, המעמד החברתי ואף גורמים גנטיים.
קפטן (כדורגל)
אחריות
בטקס הענקת פרסים לאחר משחק, לדוגמה גמר גביע, הקפטן בדרך כלל מוביל את הקבוצה לקבל את המדליות. כל גביע בו תזכה קבוצה יתקבל על ידי הקפטן, שיהיה גם הראשון שיניף אותו. הקפטן גם בדרך כלל מוביל את הקבוצות מחדר ההלבשה בתחילת המשחק, ועליו מוטלת גם המשימה לנהל את חדר ההלבשה.
הקפטן בדרך כלל מספק נקודת ייחוס לקבוצה: אם המורל נמוך, הקפטן יהיה זה אליו ישאו השחקנים את עיניהם כדי להעלות את מצב הרוח של הקבוצה.
קפטנים יכולים להצטרף למאמן בבחירת האחד-עשר הפותחים למשחק מסוים. בכדורגל נוער או פנאי, הקפטן לוקח על עצמו לעיתים קרובות תפקידים שברמות מקצועניות מוקצות למאמן או למנג'ר.
מועדונים
קפטן המועדון מתמנה בדרך כלל לעונה. אם הוא לא נרשם למשחק מסוים, או עוזב את המגרש, סגן הקפטן יחליף אותו וייקח על עצמו את תפקידיו.
הקפטן המשחק הוא השחקן הראשון שמניף גביע אם הקבוצה זוכה בו, גם אם הוא לא קפטן המועדון. דוגמה טובה לכך הייתה בגמר ליגת האלופות 1999, כאשר הקפטן ה"מכהן", פטר שמייכל, הניף את הגביע עבור מנצ'סטר יונייטד כאשר קפטן המועדון רוי קין הושעה. בגמר ליגת האלופות 2012, קפטן המשחק פרנק למפארד (שהיה סגן הקפטן) הניף את הגביע של צ'לסי יחד עם קפטן המועדון ג'ון טרי שהושעה, לאחר שקיבל אישור מאופ"א.
סגן-קפטן
סגן-קפטן הוא השחקן שצפוי להיות קפטן הקבוצה כאשר קפטן המועדון אינו על המגרש. דוגמאות לסגן קפטן כוללות את סרג'י רוברטו בברצלונה, קווין דה בראונה במנצ'סטר סיטי, תומאס מילר בבאיירן מינכן ונאצ'ו בריאל מדריד.
באופן דומה, חלק מהמועדונים ממנים גם קפטן שלישי, רביעי ואפילו חמישי שייקח את תפקיד הקפטן כאשר גם הקפטן וגם סגן הקפטן אינם זמינים. דוגמאות לקפטנים כאלו כוללות את ז'ורדי אלבה כקפטן שלישי ומארק-אנדרה טר שטגן כקפטן רביעי בברצלונה, לוקה מודריץ' כקפטן שלישי ודני קרבחאל כקפטן רביעי בריאל מדריד ורובן דיאש כקפטן שלישי במנצ'סטר סיטי.
נבחרות
גם לנבחרת לאומית יש קפטן, והוא לרוב השחקן הוותיק ביותר בה. כמו בכדורגל מועדונים, גם קפטן הנבחרת יהיה הראשון להניף את הגביע בו זכתה הקבוצה, למשל אליפות אירופה או גביע העולם.
במונדיאל 1986, כאשר בריאן רובסון נפצע וסגן הקפטן ריי וילקינס הושעה משני משחקים בשל כרטיס אדום, פיטר שילטון הפך לקפטן נבחרת אנגליה לשארית הטורניר.
במהלך מונדיאל 2010, היו לנבחרת גרמניה שלושה קפטנים. מיכאל באלאק היה קפטן הנבחרת מאז 2004, כולל במוקדמות המונדיאל, אך הוא לא שיחק בטורניר הגמר בגלל פציעה. פיליפ לאם מונה לקפטן בדרום אפריקה, אך עקב מחלה שהוציאה אותו מהמשחק האחרון של גרמניה, בסטיאן שוויינשטייגר היה קפטן הנבחרת במשחק על המקום השלישי. לאם הצהיר בראיון שהוא לא יוותר על סרט הקפטן כשבאלאק יחזור, מה שגרם למחלוקת מסוימת. מאמן הנבחרת אוליבר בירהוף יישב את המחלוקת והצהיר: "פיליפ לאם הוא קפטן המונדיאל ומיכאל באלאק הוא עדיין הקפטן". לאם הפך בסופו של דבר לקפטן הקבוע של גרמניה עד פרישתו, שכן באלאק מעולם לא זומן לנבחרת שוב.
הקפטנים נדרשים לשמש דוגמה אישית, ועלולים להיות מודחים, אם ינהגו שלא כראוי. כך, ערן זהבי הושעה מנבחרת ישראל ב-2017 לאחר שזרק את סרט הקפטן במהלך המשחק נגד מקדוניה.
It Gets Better
It Gets Better הוא מיזם אינטרנטי אמריקאי ללא מטרות רווח, שנוסד על ידי איש התקשורת דן סאבאג' ובן-זוגו טרי מילר ב-21 בספטמבר 2010, כתגובה למספר מקרי התאבדות של בני נוער שהיו קורבנות של מעשי בריונות על רקע היותם הומוסקסואלים, או משום שחבריהם ללימודים חשדו שהם הומוסקסואלים. מטרתו של המיזם היא למנוע התאבדות בקרב בני נוער להט"בים באמצעות העברת מסרים חיוביים ומעודדים מצד להט"בים מבוגרים, כי חייהם של בני נוער אלו ישתפרו.
המיזם גדל בקצב מהיר: מעל 200 סרטונים הועלו לרשת במהלך השבוע הראשון, וערוץ ה-YouTube של המיזם הגיע למספר המרבי של 650 סרטוני וידאו בשבוע שלאחר מכן. כיום, למיזם יש אתר אינטרנט משלו, It Gets Better Project, אשר כולל למעלה מ-50,000 ערכים מאנשים מכל הנטיות המיניות, לרבות ידוענים רבים; בקטעי הווידאו שבאתר צפו למעלה מ-50 מיליון גולשים.
ספר של מאמרים מהמיזם יצא לאור במרץ 2011. בשנת 2012, האקדמיה לטלוויזיה, אומנויות ומדעים העניקה למיזם את "פרס המושל" בטקס פרסי האמי ה-64, בגין "שימוש אסטרטגי, יצירתי ועוצמתי של התקשורת על מנת לחנך ולהעניק השראה", כך על פי יו"ר ומנכ"ל האקדמיה ברוס רוזנבלום.
היסטוריה
המיזם הוקם על ידי סאבאג בתגובה להתאבדות של בילי לוקאס ושל בני נוער אחרים, שהיו קורבנות של בריונות משום שהם היו הומואים או שנחשבו לכאלו, ביניהם ריימונד צ'ייס, טיילר קלמנטי, ריאן האליגן אשר בראון, וסת' וולש. סאבאג כתב: "הלוואי והייתי יכול לדבר עם הילד הזה במשך חמש דקות. הלוואי והייתי יכול לומר לבילי שזה משתפר. הלוואי והייתי יכול לומר לו שלא משנה עד כמה המצב נראה רע, לא משנה עד כמה הוא מבודד או בודד, זה משתפר". משדר טלוויזיה מיוחד באורך של שעה שודר ב-21 בפברואר 2012, בהנחייתו של סאבאג'. משדר נוסף מיועד היה לשידור ב-9 באוקטובר, ב-MTV ובלוגו.
נשיא ארצות הברית ברק אובמה נרתם למען התנועה נגד בריונות וב-21 באוקטובר 2010 פרסם סרטון וידאו, בו אמר: "עלינו לנפץ את המיתוס הזה, שבריונות היא רק טקס התבגרות רגיל; שזה רק חלק בלתי-נמנע של תהליך ההתבגרות. זה לא. יש לנו חובה להבטיח כי בתי-הספר שלנו יהיו בטוחים לכל הילדים שלנו. ועבור כל בחור צעיר שנמצא אי שם, אתה צריך לדעת שאם אתה בצרות, יש מבוגרים שאכפת להם ושיכולים לעזור". בחודש מרץ 2011, ברק אובמה והגברת הראשונה מישל אובמה אירחו כנס נגד בריונות.
בספטמבר 2011, ג'יימי רודמאייר בן ה-14 מבאפלו, ניו יורק, התאבד לאחר שהתלונן על מעשי בריונות נגדו בשל היותו גיי. במאי 2011 הוא יצר סרטון עבור ערוץ ה-YouTube של מיזם It Gets Better, בו עודד בני נוער להט"בים שלא יתייאשו ממעשי בריונות. באוקטובר 2011, ג'יימי האבלי בן ה-15 מאוטווה, קנדה, התאבד לאחר שהיה נתון למעשי בריונות הומופוביים. המיזם It Gets Better הוא ארגון צדקה שלא למטרות רווח.
It Gets Better בארצות הברית
להלן רשימה חלקית של אישים אמריקאים ושל ארגונים, גופים, חברות, מוסדות וקבוצות ברחבי ארצות הברית, אשר לקחו חלק במיזם:
אישים
אדם לוין • אדם למברט • אדריאן קורי • אוליביה ויילד • איאן סומרהולדר • איב • אל פרנקן • אליזבת וורן • אלכסנדר מקלין • אלכסנדר סקארסגארד • אלן דג'נרס • אן האת'וויי • אנדי בל (אירייז'ר) • אנה פקווין • אריק סטונסטריט • ביל מאהר • בן כהן • ברק אובמה • ג'ו ביידן • ג'ו מנגנלו • ג'ואל מאדן • ג'ול • ג'ורג' טאקיי • ג'ייסון דירולו • ג'ין רובינסון • ג'נט ג'קסון • ג'ני מקארתי • ג'ניפר לאב יואיט • ג'סטין ביבר • ג'סי טיילר פרגוסון • ג'סי ספנסר • ג'ף מרקלי • גארת' תומאס • גלוריה אסטפן • דבי וסרמן שולץ • דייוויד קמרון • דיין קוק • הילרי קלינטון • זאכרי קווינטו • טום הנקס • טום וילסאק • כריס קולפר • לארי קינג • ליאן ריימס • ליידי גאגא • ליסה אדלשטיין • מייקל לורנזו אוריה • מישל אובמה • מרגרט צ'ו • ניל פטריק האריס • ניקי מינאז' • ננסי פלוסי • סוזי אורמן • סטיבן קולבר • סיארה • סיה פרלר • סיזר מילאן • עומאר אפס • פיונה שו • פינק • צ'סטר בנינגטון • קאזוול • קייט בורנשטיין • קייטי פרי • קרי הילסון • קרמיט הצפרדע • קשה • קתי גריפין • ראיין קוואנטן • רוב תומאס • רייז אגיינסט • שיין דוסון • שרוד בראון
ארגונים, גופים, חברות, מוסדות, קבוצות
Electronic Arts • Etsy • LinkedIn • NVIDIA • SAP • Yahoo! • אדובי מערכות • דרימוורקס • אוניברסיטת אמורי • אוניברסיטת בריגהאם יאנג • אוניברסיטת דרום קליפורניה • אוניברסיטת היידלברג • אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס • אוניברסיטת וירג'יניה • אוניברסיטת ייל • אוניברסיטת נורת'ווסטרן • אוניברסיטת פנסילבניה • אוניברסיטת פרינסטון • אוניברסיטת קולומביה • אוניברסיטת קורנל • אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס • כנסיית האחדות האוניברסלית (מיניאפוליס) • אוקלנד אתלטיקס • אפל • ארנסט אנד יאנג • אשלי טיסדייל ושחקני "הלקאטס" • בולטימור אוריולס • בוסטון רד סוקס • ג'נרל מוטורס • גאפ • גוגל • הבית הלבן • היברו יוניון קולג' • המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס • הסנאט של ארצות הברית • הקמפיין לזכויות אדם • ויזה • ולס פארגו • טמפה ביי רייס • לונלי פלאנט • לוס אנג'לס דודג'רס • מיקרוסופט • מלזיה • סיאטל מארינרס • סיאטל סאונדרס • סיאטל סטורם • סיאטל סיהוקס • סינגפור • סיסקו מערכות • סן פרנסיסקו 49' • סן פרנסיסקו ג'איינטס • סרטי סוני • פורד • פיטסבורג פיירטס • פייסבוק • פילדלפיה פיליז • פיקסאר • קמפיין NOH8 • קנדה • קרדיט סוויס • שחקני "אחים ואחיות" • שחקני "דם אמיתי" (HBO) • שחקני "האוס" • שחקני "מרשעת" • שחקני "שיקגו" • שיקגו קאבס
אוסטרליה
בשנת 2011, באוסטרליה, העמותה It Gets Better Australia הוקמה כנציגה הרשמית באוסטרליה של המיזם האמריקאי. הגוף האוסטרלי נתמך על ידי חברי קהילה ידועים, בהם קווין ראד ואנה בליי, שהעלו לאתר Youtube סרטוני וידאו משלהם. קווין ראד מצוטט כאומר: "יש לכם את הכוח של האומה האוסטרלית מאחוריכם", כשהוא מעודד בני-נוער להרגיש בנוח עם הזהות שלהם. אישים אוסטרליים אחרים שהביעו תמיכה במיזם: מיסי היגינס, קורטני אקט וקרין פלפס. בין החברות שהביעו תמיכה במיזם: Triple J, טלסטרה ו-Optus.
איטליה
באיטליה, הושק הקמפיין "Cambiano cose Le" (בעברית: "הדברים משתנים"), כנציגות האיטלקית של המיזם.
בריטניה
ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, חברים אחרים בפרלמנט הבריטי, בכירים בכוחות המזוינים של בריטניה, מורים, קומיקאים, שחקנים, מגישי חדשות ואקטואליה, עיתונאים, סופרים, סטודנטים, ספורטאים, הורים, תקליטנים, וסלבריטאים אחרים בבריטניה ואנשי הציבור העלו קטעי וידאו למיזם דומה בשם "It gets better... today", עם הסיסמה "We can make it happen" (אנחנו יכולים לגרום לזה לקרות), ביוזמת הארגון Stonewall הפועל למען זכויות לסביות, הומואים וביסקסואלים בבריטניה. מיזם זה נעשה בהשראת המיזם האמריקאי, והוא חלק ממסע הפרסום של Stonewall נגד בריוניות על רקע הומופוביה בבתי-ספר ונגד אפליה [על רקע נטייה מינית]. כמו כן, הם אספו הצהרות תמיכה מידוענים אחרים, חלקם מחוץ לבריטניה, כגון קייטי פרי, בוורלי נייט, כריסטינה אגילרה, דני מילר, מארק סילוק, קירון ריצ'רדסון, איאן ה' ווטקינס, ג'ון לי, איימי ליים, ג'ו מקלדרי, שרה ווטרס, ג'ון אמיצ'י, סקאנק אנאנסי, וסטלה דאפי, וכן העניקו השראה עבור ארגונים אחרים לקחת חלק, כגון The Co-operative Group וטסקו. באוקטובר 2011 מספר מוזיקאיות לסביות בריטיות התכנסו כדי להקליט את השיר "It Does Get Better", כחלק מ-"פרויקט L" - יוזמה לגיוס כספים נגד בריוניות כלפי להט"בים בראשות ג'ורג'י פיין (מההרכב המוזיקלי הלסבי Greymatter) וסופיה אנטוניה מילון (Geekgirl). המטרה של השיר, כמו גם של הוידאו קליפ שליווה אותו, היא לגייס כספים עבור ארגוני הצדקה Stonewall ו-Diversity Role Model למען קידום עבודתם בנושא בריונות כלפי להט"בים בבתי ספר, וגם כדי לעזור להפיץ את המסר - It gets better. השיר הגיע למקום 11 במצעד הפזמונים הרשמי בבריטניה בפברואר 2012, בשבוע בו הוא שוחרר, ובילה כמה ימים בראש מצעדי iTunes ואמזון בבריטניה.
דרום אפריקה
אנדרו בארי הקליט מספר סרטוני וידאו באוניברסיטת קייפטאון, לרבות אחד בהשתתפותו של קפטן נבחרת הרוגבי של האוניברסיטה, ניק פנטון-ולס.
האיחוד האירופי
אחד מסגני הנשיא של הנציבות האירופית והנציבה האירופית לאג'נדה דיגיטלית, נילי קרואס, הקליטה סרטון עבורה המיזם.
מלזיה
במלזיה, מארגני פסטיבל Seksualiti Merdeka (קואלה לומפור) הפיקו סדרה של קטעי וידאו בסגנון של It Gets Better בהשתתפות בלוגרים, כגון איסמעיל עזוואן, אשר הווידאו שלו היה ממוען ישירות למוסלמים-הומואים במדינה, והביא לאיומי מוות אנונימיים נגדו. קטעי הווידאו נעשו בהשראת ריאיון עם גבריאלה יונג, סטודנטית מלזית ביסקסואלית מוצהרת בן 21, שניסתה להתאבד במהלך לימודיה בחו"ל במסצ'וסטס; אף על פי שניסיון ההתאבדות שלה נבע מהקושי של ההסתגלות לסביבה שונה, ולא בריונות על רקע נטייתה המינית, היא בכל זאת בחרה לתרום את עדותה למיזם.
מקסיקו
המיזם זכה לשיתופי פעולה מאנשי הציבור במקסיקו, לרבות מהשחקן והזמר מאוריציו מרטינז, הסופר ג'נרו לוזאנו, העיתונאי והאקטיביסט אנריקה טורה מולינה, הבלוגר ומגיש הרדיו ג'וני קרמונה והזמר וכותב השירים חיימה כהן.
פינלנד
בפינלנד, מספר רב של ידוענים, בהם השרים טויג'ה ברקס ואלכסנדר סטוב, הופיעו בסרטוני YouTube המעודיים בני נוער להרגיש בנוח עם המיניות שלהם.
פרו
הקמפיין המקביל של פרו הושק ב-7 בינואר 2011 תחת השם "Proyecto Todo Mejora" (באנגלית: "Everything Gets Better Project"). היה זה יוזמה של הפסיכולוג / העיתונאי ויקטור קרנה. במיזם, אשר התמקד בנושא של בריונות כלפי להט"ב, לקחו חלק כמה מהמנהיגים הפוליטיים ואנשי הבידור המובילים של פרו, לרבות סגן הנשיא לשעבר קרלוס ברוס וראשת העיר הנוכחית של לימה שושנה וילראן. אף על פי שבמקור, המיזם נעשה בהשראה המיזם האמריקאי המקורי, המיזם הפרואני יצר לוגו מקורי משלו, ובמשך מספר החודשים האחרונים לקיומו, המיזם הרחיב את הפעילות שלו גם למען נוער סטרייטי.
צ'ילה
המיזם Todo Mejora ("Everything Gets Better") הושק בצ'ילה ב-20 במרץ 2012. בחודש אוגוסט 2011, האקטיביסט חוליו סזאר דנטס העלה את הרעיון של יצירת גרסה ספרדית של האתר המקורי, יחד עם הרכזים האמריקאים של המיזם. הם יצרו קשר עם הארגון הצ'יליאני Fundación Iguales ("Equal Foundation"), שתמך ביוזמה והסכים לשיתוף פעולה. המיזם הצ'יליאני נועד לתמוך, יחד עם הרכזים של ארצות הברית, לא רק בפעילות בתחומי מדינת צ'ילה, אלא גם בקרב מדינות אחרות באמריקה הלטינית, בהן קיים רצון ליצור מיזם לוקאלי משלהן.
קנדה
הארגון It Gets Better Canada יצר סרטון וידאו באורך של 12 דקות, בו השתתפו אנשי ציבור להט"בים קנדים רבים, לרבות דב פירס, ריק מרסר, רקס הרינגטון, אן-מרי מקדונלד, אנזה אנדרסון, דיאן פלקס, בראד פרייזר, מארק טוקסברי, ג'ורג' סמית'רמן, פיטר פליקו, לורי לינד ומשתתפי תוכנית האירוח Gays 5 Girl 1, כשהם מדברים על החוויות האישיות שלהם אודות יציאתם מהארון, בפורמט ראיון תיעודי. בנוסף לפרויקט טרוור, סרטון וידאו זה הופק גם בתמיכת שני ארגונים קנדיים דומים, Kids Help Phone ו-Lesbian Gay Bi Trans Youth Line. וידאו דומה יצא מאוחר יותר, על ידי קבוצת עובדי  Canadian Broadcasting Corporation, בהם ג'יאן גומשי, סוק-יין לי, וו. ברט וילסון וברנט במבורי, כמו גם עובדים רבים אחרים, המדברים על חוויותיהם של בריונות על רקע של מגוון רחב של נושאים, לרבות מיניות, גזע ונכות. גם הפוליטיקאים מייקל איגנטייף וג'ק לייטון פרסמו קטעי וידאו משלהם.
ב-14 באוקטובר 2011, ג'יימ האבלי, נער בן 15 מאוטווה, אונטריו, שם קץ לחייו, ככל הנראה כתוצאה מדיכאון שנגרם לו על ידי בריונות על רקע נטייתו המינית. בעקבות התאבדותו, הופק והוקדש לו סרטון וידאו, שצולם על גבעת הפרלמנט שבעיר מגוריו, בו לקחו חלק פוליטיקאים ואנשי צוות של המפלגה השמרנית, ביניהם ג'ון ביירד, ויק טייבס, לויס בראון, אליס וונג, מייק וואלאס, רונה אמברוז, שלי גלובר, דיפאק אובהרי, קנדיס הופנר, דייוויד מתוק ודון מרדית' הסרטון פורסם ב-יוטיוב ב-20 באוקטובר 2011. פקיד בית המשפט הפדרלי ג'וש שינרט פרסם בהפינגטון פוסט כי רבים מהמחוקקים שהשתתפו בסרטון הצביעו בשנת 2005 נגד לגליזציה של נישואים חד-מיניים, ושהיו לו קשרים לארגונים אנטי-להט"בים, אך הוא הביע הסכמה עם דעתו של דן סאבאג', שהסרטון היה צעד ראשון, ולא אחרון, של המפלגה השמרנית, כלפי יחסים טובים יותר עם אזרחי קנדה הלהט"בים.
בנוסף, הקומיקאי ריק מרסר - שבעבר לקח חלק בסרטון של מיזם "It Gets Better" - הקדיש את פינתו השבועית בתוכנית "Rick Mercer Report" לצורך עדכון בנושא זה, תוך קריאה נרגשת לאנשי ציבור להט"בים לצאת מהארון, בטענה שמותו של האבלי הפך את שתיקתם ללא-מקובלת. מרסר - שיצא מהארון כהומוסקסואל בשנת 2009 - ספג ביקורת על כך שלא ציין במפורש בסרטון הווידאו בו השתתף שהוא בעצמו הומו. מאוחר יותר, הוא השתתף בתוכנית הרדיו The Current בתחנת CBC Radio One, ושוחח על הווידאו בו השתתף ועל החוויות שלו כהומו.
בשנת 2012, פורסם סרטון וידאו קבוצתי נוסף, בו הופיעו עשרים קציני המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה.
שוודיה
בשוודיה, ערוץ הטלוויזיה TV3 והעמותה השוודית "Save the Children" השיקו את הקמפיין "Det blir bättre". הקמפיין לא התמקד בנוער להט"בי, אלא פונה אל כל בני הנוער, מאחר שלא רצו להדיר נוער הטרוסקסואלי, ובשל כך ספגו ביקורת על החטאת מטרת הקמפיין. הקמפיין הושק מחדש מאוחר יותר, תחת אותו שם, אבל כתנועה עממית עם התמקדות בנוער הומו-לסבי.
שווייץ
במאי 2011, דניאל ר. פריי ופאביו הווילר החלו לשמש כשותפים השווייצריים של המיזם. שניהם עובדים ב-gayRadio, תחנת רדיו להט"בית שווייצרית. המיזם שלהם מכונה "Es Wird Besser Schweiz" - התרגום לגרמנית של המשפט: "It Gets Better Switzerland".
יחסי אלג'יריה–קנדה
יחסי אלג'יריה–קנדה (בערבית: العلاقات الجزائرية الكندية, באנגלית: Algeria–Canada relations) הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית לבין קנדה.
היסטוריה
קנדה הכירה בעצמאות אלג'יריה בשנת 1962. ולאחר שנתיים, הממשלות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים. בשנת 2006, מישל ז'אן, מושלת קנדה לשעבר, ביקרה באלג'יריה כחלק מסיור ביבשת אפריקה. בשנת 2010, נשיא אלג'יריה ביקר בקנדה. נכון ל-2016, הקהילה האלג'ירית בקנדה מונה כ-70 אלף איש, כאשר רובם מתגוררים במונטריאול. כ-1,200 סטודנטים אלג'ירים לומדים בקנדה.
חסידות זווהיל
היסטוריה
מייסד החסידות היה רבי משה גולדמן מזווהיל, בנו השלישי של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב, תלמיד הבעל שם טוב והמגיד ממעזריטש. בהתחלה סירב לשמש כאדמו"ר אך נעתר ללחצם של רבותיו רבי לוי יצחק מברדיטשוב, רבי מרדכי מנישכיז והחוזה מלובלין. היה חתנו של הרב דוד זק אב"ד גראבוביץ. נפטר בי' באייר תקצ"א (1831).
בדור השני, מילא את מקומו, בנו, רבי יחיאל מיכל גולדמן מזווהיל. נולד בשנת תקמ"ח (1788). היה חתנו של רבי ישראל חיים מלודמיר, בנו של רבי אברהם המלאך וחתנו של רבי שלמה מקרלין. היה מקרב את פשוטי העם. נפטר בי"ב בתשרי תרי"ז (1857).
האדמו"ר השלישי היה בנו רבי מרדכי גולדמן מזווהיל. נולד בשנת תקפ"ה (1825). היה חתנו של רבי שלמה מגראינוב (מגזע ליניץ). היה שקוע בדבקות ובמחשבות במשך שעות. את כספי הפדיונות שקיבל מחסידיו חילק לצדקה. חתנו היה רבי אברהם שמואל פצ'ניק מברזנה. בנים נוספים של רבי יחיאל מיכל היו רבי יצחק שלמה מזליחוב גם שימש באדמו"רות ונמשכה ממנו שושלת עד לשואה ראו להלן ורבי משה (חותנו של רבי מרדכי אריה בן רבי מאיר מפרמישלאן).
בדור השלישי כיהנו שני בניו של רבי מרדכי כאדמו"רים וכרבני העיר: רבי יחיאל מיכל מזווהיל, נקרא על שם סב סבו. לאחר הכיבוש הסובייטי עבר לקוריץ ובה נפטר לאחר תקופה קצרה, בשנת תרפ"ב. את מקומו ירש חתנו רבי יעקב ישראל קארף (תרמ"ג (1883) - תש"ז. בנו של רבי מרדכי בנו של רבי יחיאל מיכל מדרוהוביטש בנו של רבי יצחק מיאמפולה). בשנת תרפ"ד (1924) עבר לבוסטון בארצות הברית. חיבר מספר ספרים. בנו של רבי יעקב ישראל, רבי שמואל יצחק, מילא את מקומו. היה חתנו של רבי מנחם נחום טברסקי מסקווירא-מחנובקה. נפטר בשנת תשל"ה בבוסטון. את מקומו ממלא בנו רבי יצחק אהרן קארף, חתנו של רבי אברהם חיים ראטה, אדמו"ר משומרי אמונים), המכהן כאדמו"ר מזוויהל-מעז'יבוז' בבוסטון. חתן אחר של רבי יחיאל מיכל היה רבי פנחס רוקח מנאוואריה.