cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל
פארק המדע
היוזמה להקמת "פארק המדע" במקום החלה בשנת 2008 ועברה שלבים רבים של תכנון והכנה לפני תחילת העבודות. תכנון הפארק נעשה בעבודה משותפת של צוות המוזיאון ובראשו האוצר הראשי של המוזיאון דאז, ד"ר טל ברמן, ומעצב התערוכות של המוזיאון דאז, דודו דהאן. פיתוח וייצור המוצגים בוצע בעיקר על ידי צוות בית המלאכה של מדעטק. התכנון האדריכלי נעשה באמצעות האדריכלים עמוס וכמן ואהוד כסיף.
בעבר נקרא "פארק נובל אנרג'י למדע".
תערוכות הקיץ
החל משנת 2008, מדעטק משיק מדי קיץ תערוכה מתחלפת חדשה הפתוחה במשך כשנה. כחלק מעבודות לשיפור המוזיאון, שופץ בניין נוסף ששימש עד אז כבית המלאכה ובו נבנו המוצגים של המוזיאון. האולם בו מוצגות התערוכות המתחלפות נקרא "אולם איינשטיין", ע"ש אלברט איינשטיין, והוא שוכן בבניין הדרומי של קמפוס הטכניון. מלבד אולם איינשטיין הבניין כולל גם את קולנוע הסינמטריקס, ואת הכיתות והמעבדות של אגף החינוך במדעטק.
התערוכות המתחלפות שהוצגו במוזיאון:
דינוזאורים ענקי פטגוניה
ב-11 ביולי 2008 הושקה במוזיאון התערוכה "דינוזאורים ענקי פטגוניה". התערוכה הציגה העתקים של שלדים משוחזרים של דינוזאורים ענקיים אשר נתגלו בפטגוניה שבארגנטינה, והייתה הראשונה מסוגה בארץ. בין חמישה-עשר השלדים שהוצגו היו גם שני דינוזאורים מסוג ג'יגאנוטוזאור קרוליני.
במקביל לתערוכה, הושקה תערוכת חוצות של פסלי דינוזאורים אחידים בצורתם, אך צבועים כל אחד באופן שונה ויצירתי על ידי אומן, קבוצת אומנים או קבוצת עניין אחרת (תלמידי בתי-ספר או פעילים חברתיים). הדינוזאורים פוזרו ברחובות ובגנים בחיפה וזכו לתשומת לב רבה. התערוכה הגיעה לסיומה באמצע מרץ 2009. גם היום עדיין פזורים ברחבי העיר חלק מהפסלים.
העולם הרובוטי
בחלקו האחרון של התערוכה הוצג "המופע הרובוטי" מדי חצי שעה עגולה ובו אחד מהמדריכים במוזיאון מציג לצופים את הרובוט דמוי האדם "נאו" והרובוט דמוי הכלב "אייבו" ומסביר כיצד הם מבצעים את הפעולות השונות.
ספורט סיינס
התערוכה נחנכה ביוני 2011 וכוללת ברובה מוצגים מהתערוכה המקורית (שמקורה בקנדה) לצד מספר מוצגים בלעדיים למוזיאון. הנושא המרכזי בתערוכה הוא הספורט והפעילות הגופנית מנקודת מבט מדעית וכוללת מגוון מוצגים שונים שמסבירים ומדגימים באותה הזדמנות למבקר את העיקרון המדעי שעליו מדובר. לדוגמה, בסמוך להסבר על שיווי המשקל של האדם שמקורו בנוזל באוזניים מוצבים מתקן למדידת שיווי משקל וגם קורת עץ שעלייה מתנסים המבקרים בהליכה מאוזנת.
101 המצאות ששינו את העולם
המיצג החזותי נחנך ביולי 2012 ומתפרש על פני כל חלל האולם. המיצג כולל סרט באורך 32 דקות, המוקרן על גבי עשרים ושניים מסכי ענק ומציג 101 המצאות בשמונה תקופות זמן, מתוכן 32 באופן מפורט על גבי המסך המרכזי. בנוסף, בבניין התערוכות נחנך חדר שמהווה המשך לתערוכה וכולל מוצגים פיזיים של כ-50 המצאות המלוות בהסבר על מסכי מגע אינטראקטיביים.
Beyond Planet Earth
התערוכה נפתחה לקהל במרץ 2013 ומציגה את החזון של עתיד המסע האנושי במערכת השמש ומעבר לה. בחלק הראשון מוצגות 50 השנים הראשונות בחלל ובהן הספוטניק והווסטוק הרוסיים ומנגד, אפולו ואופורטוניטי (רכב המחקר למאדים) האמריקנים.
הספינות והים
באפריל 2014 נחנכה תערוכה, אשר הובאה ממוזיאון המדע "אאוריקה" שבהלסינקי, פינלנד. התערוכה מציגה את עולם הספינות, הים והימאות. הנושא המרכזי בה הוא המעבר מהים הפתוח אל החוף, כשהמבקרים עוברים דרך אזורים המוקדשים לנושאים שונים. ביניהם, הישרדות בלב ים, עקרונות שיט, חקר הימים, גשר הפיקוד באונייה, פעילות ועבודה בנמל מודרני ומינים פולשים בים התיכון. התערוכה נסגרה באפריל 2015.
תערוכת טיוביקס (Tubix)
ביולי 2015 נפתחה התערוכה תחת הכותרת "המעברים הסודיים של החיים" שפותחה ונבנתה על ידי מדעטק בשיתוף קבוצת אלומיניום. התערוכה שילבה תוכן מדעי ומיצגים אומנותיים-טכנוגלוגיים כמו צינורות רובוטיים רוקדים, מפעל כדורים המונע בלחץ אוויר ועוד. בכל חלל הוקרן סרטון קצר שלווה בקריינות של מוטי קירשנבאום. התערוכה נסגרה באפריל 2016 ולאחר מכן הוצגה בפארק פרס בחולון.
תערוכת "האדם והחלל"
ביולי 2016 נפתחה התערוכה שהכילה מוצגים שונים כמו החללית אקסקליבר-אלמאז שהיא למעשה קפסולת חלל שהשתתפה בשתי משימות של תוכנית החלל הסובייטית, חליפת חלל ששימשה לאימוני קוסמונאוטים, עמדות מציאות מדומה, דגם של ספוטניק - הלוויין הראשון בחלל, שרידי מצלמת המחקר "מיידקס" ששימשה את אילן רמון לעריכת תצפיות. התערוכה נסגרה במאי 2017.
תערוכת RESCUE - "התערוכה הבינלאומית לחילוץ והצלה"
ביולי 2017 נפתחה התערוכה שנוצרה והוצגה במוזיאון המדע בעיר פרת', אוסטרליה. התערוכה הציגה 20 מוצגים המופעלים על ידי המבקרים בנושאי חילוץ והצלה: כיבוי אש, הצלה מטביעה, חיתוך כלי רכב שעברו תאונה, איתור מטיילים שאבדו בשטח ועוד. לצד התערוכה הוצב אוהל הדגמה לאיתור וחילוץ נפגעים של פיקוד העורף ואוהל הדגמה נוסף שאירח במהלך הקיץ כוחות הצלה של הרשות הארצית לכיבוי והצלה ואמבולנס של מגן דוד אדום. התערוכה נסגרה בנובמבר 2017.
תערוכת דיגיטלי
תערוכת דיגיטלי נפתחה ביולי 2018. התערוכה מציגה כיצד העולם הדיגיטלי משתלב בחיינו בשלושה היבטים; אני והעולם הדיגיטל, רשת האינטרנט, והעולם הדיגיטלי.
כל אחד מההיבטים מוצג באולם נפרד, ומשלב מכשור טכנולוגי המופעל על ידי המבקרים. מטרת התערוכה היא להמחיש את השפעתו של העולם הדיגיטלי על חיינו, הן מבחינת יתרונות והן מבחינת החסרונות, תוך שילוב של אמצעים טכנולוגיים מתקדמים ואינטראקטיביים. התערוכה נסגרה באוקטובר 2019 ומתוכננת להיות מוצגת בארצות הברית במהלך 2020.
תערוכת Map it!
תערוכת Map it! - הרפתקת הניווט הבין-לאומית, נפתחה בתחילת חודש יולי 2019 והציגה את עולם הניווט והמפות: קריאת מפה, קווי גובה וטופוגרפיה, ניווט לוויני, סונאר ועוד. התערוכה נסגרה בתחילת נובמבר 2019.
תערוכת סודות הדינוזאורים
התערוכה הציגה עשרות דגמי דינוזאורים אינטראקטיביים בגודל טבעי, מתחם משחק מציאות מדומה עם דינוזאורים ואולם הקרנה 360 מעלות. התערוכה נפתחה ביולי 2021 וננעלה בשבת 23 באפריל 2022.
תערוכת KLIMT - כשמדע פוגש אומנות
התערוכה מציגה את מהלך חייו של הצייר האוסטרי גוסטב קלימט, אולם הקרנות עם יצירותיו, מוצגים תלת־ממדיים של פירוק ובנייה מחדש (אנאמופרפוזה) של יצירתו הנשיקה, מנהרה מוזהבת עם אלמנטים מיצירותיו, מתחם יצירה ומתחם מציאות מדומה. התערוכה נפתחה ביולי 2022 וננעלה בשבת 29 באפריל 2023.
תערוכת Fool Me - מדע פוגש קסם
התערוכה מציגה מעל 40 קסמים הפועלים בטכניקות שונות - פיזיקה, מכניקה, טכנולוגיה, זריזות ידיים, קשר עין יד ואשליות. התערוכה החושפת את הדרכים בהן מבוצעים הקסמים והיא נוצרה בשיתוף אומן החושים נמרוד הראל.
מדעטק חינוך
במוזיאון פועל גם מכון "מדעטק לחינוך". המכון הוא מרכז תמיכה ללימודי מדע, טכנולוגיה וחלל לתלמידי בתי הספר והקהל הרחב. המכון מפעיל רשת של מעבדות בנושאים מדעיים וטכנולוגיים שונים, מקיים סדנאות לימודיות וחוגים לבני-נוער ומפעיל ניידות מדעים היוצאות אל יישובי הפריפריה. המרכז מפעיל כ־80 תוכניות לימודיות בתחומים שונים כמו פיזיקה ואסטרופיזיקה, כימיה, איכות הסביבה, מתמטיקה, רובוטיקה, גנטיקה, חשמל, אלקטרוניקה וטכנולוגיות של אבטחת מידע.
מדי שנה מבקרים כ-80,000 תלמידים במדעטק במסגרת תוכניות שונות של בתי-הספר, חלקן בשיתוף משרד החינוך ומשרד המדע והטכנולוגיה.
פאב-לאב ע"ש משפחת וונגר
פאב-לאב הוא מרכז לתכנון, עיצוב וייצור אישי באמצעים דיגיטליים, יש בו עמדות לתכנון ממוחשב, מדפסות תלת-מימד, מערכת לחיתוך בלייזר, כרסום ממוחשב ומרכז הרכבה.
סרטים נוספים
סרטים שלא הוקרנו בימי הפעילות הרגילים של המוזיאון, וניתן היה לצפות בהם בסיורים מודרכים של בתי ספר יסודיים ותיכונים:
נטריקס
ה"נטריקס" הוא מתחם עם מוצגים אינטאקטיבים המתחלפים ומשתנים מדי פעם.
כיום מוצג "קיר יצירה אינטראקטיבי", מסך ענק עליו מוקרנת סצנה מאוירת של עיר, המבקרים מוזמנים לצבוע ציורים מוכנים מראש של כלי רכב, חיות ואנשים ולאחר מכן לצלם אותם בעמדות מיוחדות. לאחר הצילום הציורים הצבועים מקבלים עיבוד לדמויות תלת־ממדיות המופיעות ונעות בתוך העיר המצוירת. הקיר האינטראקטיבי נמצא באולם הטכניון בקומת המסד בבניין התערוכות הקבועות.
בעבר שכן הנטריקס במקום שונה במוזיאון והכיל מוצגים המדגימים יכולות טכנולוגיות שונות.
מוצגי עבר בנטריקס: עמדת מציאות מדומה, עם היצירה "אבולוציה של חלום" של היוצר קריס מילק; מוצג בשם "גרידי" שהוא למעשה דוגם צלילים (סמפלר) גדול המופעל על ידי כדורים הלוחצים על כפתורים, שינוי מיקום הכדורים יוצר בכל פעם מוזיקה אחרת; משחקים המופעלים באמצעות מחוות ידיים וגוף של השחקנים על גבי מסכי טלוויזיה עם מצלמה ייעודית; "גוגל ליקוויד גלאקסי", הצגת Google Earth על גבי שבעה מסכים היוצרים מסך ענק.
מלון לוטה מוסקבה
מלון לוטה מוסקבה (ברוסית: Лотте Отель Москва) — הוא מלון חמישה כוכבים במוסקבה, רוסיה.
המלון ממוקם במרכז מוסקבה בצומת של רחוב ארבאט החדש עם טבעת הגנים.
המלון נפתח בספטמבר 2010 והוא חלק ממתחם לוטה הכולל גם מרכז עסקים. זהו המלון הראשון של חברת Lotte Group ברוסיה.
רוני דניאל
רוני דניאל (29 באוקטובר 1947 – 26 ביולי 2021) היה כתב ופרשן ישראלי לענייני צבא וביטחון של חברת החדשות. לאורך הקריירה המקצועית שלו כעיתונאי עבד במספר כלי תקשורת, בהם: קול ישראל, גלי צה"ל וחברת החדשות, בה עבד מאז הקמתה ב-1993 ועד לפטירתו.
ביוגרפיה
דניאל נולד בבגדאד שבעיראק. אביו נפטר כשהיה בן חודשיים. בשנת 1950, בגיל שלוש, עלה לישראל עם אחותו ואמו שהתחתנה בשנית עם דוד סולודר. גדל בקיבוץ מעוז חיים והיה מתומכי אחדות העבודה. דודתו היא חברת הכנסת לשעבר עדנה סולודר.
באוקטובר 1965 התגייס לצה"ל, לגדוד 906 של הנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לנח"ל והיה למפקד מחלקה. במלחמת ששת הימים לחם בקרב אום-כתף בחזית המצרית, נפצע מרסיסים אך חזר לחזית. בשלהי שנות ה-60 היה למפקד פלוגה ולחם במלחמת ההתשה. במלחמת יום הכיפורים נלווה ככתב קול ישראל לגדוד 51 במבצע קינוח. מאוחר יותר מונה על ידי יורם יאיר למפקד גדוד מילואים של חטיבת גולני, בהמשך שירת כמג"ד 9217 בחטיבת הנגב וכסמח"ט במילואים. היה בעל דרגת סא"ל במילואים.
קריירה עיתונאית
בעת מבצע עופרת יצוקה סירב דניאל לנטוש את עמדת השידור של ערוץ 2 בשדרות כאשר בשידור חי נשמעה אזעקת "צבע אדום", בניגוד להוראת הממונים עליו, והסביר כי. בזמן אותו מבצע, עבר דניאל לכאורה על הוראות הצנזורה הצבאית, כאשר דיווח על העיתוי הצפוי לפתיחת המערכה הקרקעית. על אותו מקרה אמר דניאל:
ביולי 2009 פרסם דניאל סדרת תעודה בעלת 5 פרקים שעקבה אחר צוערים בבה"ד 1. ביולי 2014, במבצע צוק איתן, התלווה ללוחמי חטיבת הנח"ל שפעלו בעיירה בית חאנון שבצפון רצועת עזה ותיעד את רגעי הלחימה מבפנים.
בפרשנות שלו נקט דניאל בקו ניצי, כך למשל במבצע צוק איתן תמך בכניסה קרקעית של צה"ל לתוך רצועת עזה.
בשנים 2018–2021 שידר תוכנית אקטואליה ברדיו 103FM - "הקבינט" - יחד עם אלון בן-דוד ויואב לימור, בה הם דיברו על נושאים מדיניים, ביטחוניים, ספורט ועוד.
במרץ 2019 מתח ביקורת על ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לאחר טענות שקמפיין הליכוד לעג למראהו של אברמוביץ' שנפצע במלחמת יום הכיפורים ונכווה בפניו. דניאל אמר כי "ללעוג לאמנון אברמוביץ' על צלקותיו - אחד הדברים הנמוכים שראיתי". בנוסף, הביע ביקורת על התנהגותו כלפי נכי צה"ל ואמר כי אם הוא עצמו היה נכה צה"ל הוא לא היה מסכים לביקורו "אם אני הייתי שוכב במיטה הזאת הייתי קם ויוצא מהחדר".
ביקורת על עבודתו כעיתונאי
מבקריו משמאל, בהם העיתונאי גדעון לוי, מחו על כך שלטענתם הוא שימש למעשה כדובר של צה"ל ולא ככתב-חוקר, ודיווח על אירועים באופן סלקטיבי שנוח לשלטונות צה"ל ולעיתים אף אימץ את הקו הרשמי של הצבא. דניאל דחה זאת בריאיון ל"ידיעות אחרונות", וציין שהוא מתח ביקורת קשה על מערכת הביטחון בתקופת פיגועי ההתאבדות בישראל שקדמה למבצע חומת מגן, וכן בזמן מלחמת לבנון השנייה.
באוגוסט 2010 חשפו דניאל ואמנון אברמוביץ' את "מסמך גלנט", שנודע לימים כמסמך הרפז. ביולי 2012 נודע כי מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס התלונן לרשות השנייה על התנהלותו של דניאל בסיקור פרשת הרפז. נציב פניות הציבור ברשות השנייה דחה את התלונה.
חיים אישיים
דניאל היה נשוי לשלומית ואב לשלושה ילדים. בנו ערי נפטר בשנת 1987 בגיל 13, לאחר התקף אסתמה חריף.
ב-26 ביולי 2021 נפטר מדום לב בגיל 73, בביתו בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
פונקציות זוגיות ואי-זוגיות
פונקציות זוגיות ואי-זוגיות הן פונקציות ממשיות בעלות סימטריה מוגדרת ביחס לישר \ x=0 (כלומר לציר ה-Y).
מקור השם
המונח "פונקציה זוגית" נטבע על ידי לאונרד אוילר, ומופיע לראשונה בספרו שיצא ב-1727, והשימוש הראשון הידוע במונח "פונקציה אי-זוגית" הוא בספר של תומאס לייבורן שיצא ב-1814. הסברה המקובלת היא שהכינויים "זוגי" ו"אי-זוגי" נובעים מהעובדה שהפונקציה f(x)=x^n היא פונקציה זוגית כאשר n זוגי ופונקציה אי-זוגית כאשר n אי-זוגי.
פונקציה זוגית
הגדרה: ערכה זהה עבור כל מספר בתחום ההגדרה ועבור המספר הנגדי לו, כלומר.
סימטריה: כל פונקציה זוגית היא סימטרית ביחס לציר ה-Y.
פונקציה אי-זוגית
הגדרה: ערכה עבור כל מספר בתחום ההגדרה הוא המספר הנגדי של ערכה עבור המספר הנגדי לו, כלומר.
סימטריה: כל פונקציה אי-זוגית היא אנטי-סימטרית ביחס לציר ה-X (כלומר יש לה סימטריית סיבוב של 180^\circ סביב לראשית).
דוגמאות של פונקציות אי-זוגיות:
פונקציה כללית
ניתן לייצג כל פונקציה באמצעות סכום של פונקציה זוגית ואי זוגית:
יצוג זה הוא יחיד. מכאן נובע שמרחב הפונקציות כולן מהווה סכום ישר של מרחבי הפונקציות הזוגיות והאי-זוגיות (כשחיבור וכפל בסקלר מוגדרים נקודתית).
לפעמים, עבור פונקציות מרוכבות, הפונקציה הזוגיות והאי זוגית מיוצגים בהתאמה באופן הבא:
ו-
בצורת כתיבה זאת ניתן להוכיח בקלות רבה תכונות של התמרת פורייה.
תכונות
ניתן להגדיר את \Delta x כ-x-{x_0} ואת \Delta y כ-f(x)-f(x_0)
כעת נציב בגבול:. נראה שאם נחליף את הסימן של x ושל x_0 נקבל לפונקציה זוגית, כלומר שסימן הגבול התחלף. ולפונקציה אי זוגית נקבל, כלומר שסימן הגבול נשמר.
ארכובה
אַרְכֻּבָּה היא מילה נרדפת לברך, המשמשת גם לתיאור התקנים שנבנו בצורה כפופה המזכירה ברך. טעות נפוצה בעברית היא החלפת ארכובה בארכוף, ככל הנראה בשל הדמיון בצליל. מסופר על בר כוכבא שהיה מצליח להחזיר לרומאים את האבנים שזרקו על היהודים באמצעות ארכובותיו (איכה רבה, פרשה ב', פסקה ד'): "ומה היה עושה בן כוזיבא היה מקבל אבני בליסטרא באחד מארכובותיו וזורקן והורג מהן כמה נפשות ועל זה אמר רבי עקיבא כך".
ארכובה כהתקן מכני
התקני ארכובה, המזכירים בצורתם ברך כפופה, משמשים בדרך כלל להפעלה של מנגנונים מכניים. התקני ארכובה ידועים כבר מהעת העתיקה. דוגמה להתקן ארכובה ניתן למצוא בהתקן המָנוּאֵלָה (בצרפתית: manivelle, כַּנֶּנֶת) ששימש בין היתר להתנעתם של כלי רכב ישנים, בדוושת אופניים ולהפעלתם של גרמופונים. התקני ארכובה או מנואלה ידועים כבר מהעת העתיקה ושימשו בדרך כלל להפעלה של מכשירים מורכבים.
וקסמן
וקסמן הוא שם משפחה ממקור גרמני (Wachsmann).
מלאוויזאורוס
מלאוויזאורוס (שם מדעי: Malawisaurus; מילולית: "לטאת מלאווי") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מקבוצת הטיטאנוזאורים אשר חי באפריקה במשך הקרטיקון התחתון שלפני 126 עד 119 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-1993 בידי לואיס ל. ג'ייקוב ועמיתיו ונכלל בו מין יחיד - Malawisaurus dixeyi, להוקרת החוקר הבריטי פרדריק אוגוסטוס דיקסי.
במקור המין נקרא ב-1928 בידי החוקר סידני ה. האוטון כשייך לסוג גיגנטוזאורוס (שהתבטל ומשויך כיום לסוג טורניאריה) ובהמשך הועבר לג'ננסיה, שניהם מהקבוצה דמויי דיפלודוקיים. עם זאת בהמשך המאפיינים שלו התבהרו כדומים יותר לטיטאנוזאור כמו הסלטזאורוס, האלמוזאורוס או האיילוזאורוס.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בשכבה "Dinosaur Beds" שבצפון מלאווי, בשכבות של אבן חול ואבן טין, ביניהם התגלו ממצאי חוליות זנב, גפיים ושרידי גולגולת ואף עור אוסטאודרם קשיח ששימש כשריון. ממצא נוסף של שן בודדה התגלה בצפון-מזרח ברזיל, ברזיל ואולי השתייכה אליו.
דינוזאור זה הגיע לאורך של כ-16 מטרים ולמשקל של כ-10 טונות. חוקרים משנת 2020 נתנו לו הערכה קטנה יותר, באורך 11 מטרים ומשקל של 2.8 טונות. חוליות הזנב שלו היו רחבות כדי לתמוך בו, מה שהיה עוזר לו לנוע בביצות.
מרינה קרבצ'נקו
מרינה קרבצ'נקו (באוקראינית: Кравченко Марина ; נולדה ב-19 במאי 1975) היא טניסאית שולחן ומאמנת טניס שולחן.
קרבצ'נקו הייתה סגנית אלופת אירופה בטניס שולחן לנשים בשנים 1987 ו-1988, אלופת אירופה קבוצתית ב-1989, 4 פעמים אלופת אוקראינה בשנים 1990, 1991, 1992 ו-1994, אלופת המכביה בכל הקטגוריות ב-1993 ו-9 פעמים אלופת ישראל ומחזיקת גביע המדינה בשנים 1996 עד 2004 ו-2008.
אבוט וקוסטלו פוגשים את האיש הבלתי נראה
אבוט וקוסטלו פוגשים את האיש הבלתי נראה הוא סרט קומדיה מדע בדיוני אמריקאי משנת 1951, בבימויו של צ'ארלס למונט ובכיכובם של הצמד אבוט וקוסטלו לצד ננסי גילד.
הסרט מתאר את הרפתקאותיהם של לו פרנסיס ובוד אלכסנדר, שני בלשים פרטיים החוקרים רצח של מקדם אגרוף. הסרט היה חלק מסדרה בה הצמד פוגש דמויות קלאסיות של אולפני יוניברסל, כולל המפלצת של פרנקנשטיין, המומיה וקיסטון קופס.
עלילה
לו פרנסיס ובוד אלכסנדר סיימו זה עתה בית ספר פרטי לבלשים. טומי נלסון, מתאגרף במשקל בינוני, מגיע אליהם עם המקרה הראשון שלהם. טומי נמלט לאחרונה מהכלא, לאחר שהואשם ברצח מנהלו, ומבקש מהצמד להתלוות אליו בביקור אצל ארוסתו הלן גריי. הוא רוצה שדודה, ד"ר פיליפ גריי, יזריק לו סרום מיוחד שיהפוך את טומי לבלתי נראה, ומקווה להשתמש בחוסר הנראות החדש כדי לחקור את רצח מנהלו ולהוכיח את חפותו. ד"ר גריי מסרב בתוקף וטוען שהסרום עדיין לא יציב, ונזכר שמגלה הנוסחה, ג'ק גריפין, השתגע מהנוסחה ולא נראה שוב, אלא רק לאחר שנהרג. עם זאת, כשהמשטרה מגיעה, טומי מזריק לעצמו את הסרום והופך להיות בלתי נראה. הבלש רוברטס מתחקר את ד"ר גריי והלן בעוד באד ולו מחפשים אחר טומי.
הלן וטומי משכנעים את באד ולו לעזור להם לחפש את הרוצח האמיתי, לאחר שטומי מסביר כי המניע לרצח התרחש לאחר שסירב "למכור" קרב איגרוף, והכריע את יריבו, רוקי הנלון. מורגן, האמרגן ש"מכר" את הקרב, הורה להכות את המנהל של טומי למוות, תוך שהוא מעליל על טומי כאחראי לפשע. על מנת לחקור באופן סמוי, לו מתחזה לאגרופן, עם באד כמנהל שלו. הם הולכים לחדר הכושר של סטילוול, שם לו נכנס לזירה עם רוקי. טומי, עדיין בלתי נראה, נכנס איתם לזירה ושוב מכריע את הנלון, בצורה שנראית כאילו לו עשה זאת, ומתארגן משחק רשמי. מורגן מפציר בלו "למכור" את הקרב, אך כאשר המשחק מתרחש (בעזרת טומי בלתי נראה), הנלון מוכרע שוב. מורגן מתכנן את הרצח של באד, אך מסוכל על ידי טומי, שנפצע בקרב ומתחיל לדמם קשות. הגיבורים ממהרים לבית החולים, שם מבצעים עירוי דם בין לו לטומי. במהלך העירוי טומי הופך לגלוי שוב - חלק מדמו של טומי נכנס כנראה ללו, שהופך לזמן קצר לבלתי נראה, רק כדי להופיע שוב, כשרגליו באופן בלתי מוסבר פונים לאחור.
הפקה
הסרט "אבוט וקוסטלו פוגשים את האיש הבלתי נראה" צולם בין 3 באוקטובר ל-6 בנובמבר 1950. שמות הדמויות של "באד אלכסנדר" ו"לו פרנסיס" הם שמותיהם הראשונים והאמצעיים האמיתיים של אבוט וקוסטלו.
את האפקטים המיוחדים, שתיארו את אי-הנראות ואת האשליות האופטיות האחרות, יצר סטנלי הורסלי, בנו של חלוץ הקולנוע דייוויד הורסלי. הוא עשה גם את האפקטים המיוחדים עבור "האיש הבלתי נראה חוזר", "האישה הבלתי נראית" ו"הסוכן הבלתי נראה".
כהתייחסות לסרט "האיש הבלתי נראה" הראשון, תצלומו של ממציא הסרום, ד"ר ג'ון "ג'ק" גריפין, הוא למעשה תמונה של קלוד ריינס, שגילם את "האיש הבלתי נראה" בסרט הראשון של יוניברסל מ-1933.
כשנשאל על ידי כתב עם מי הוא נלחם בעבר, לו עונה, "צ'אק למונט, באד גרנט". במאי הסרט והתסריטאי בהתאמה הם צ'ארלס למונט וג'ון גרנט.
מדיה ביתית
סרט זה יצא לאור מספר פעמים ב-DVD. תחילה ב"מיטב של אבוט וקוסטלו כרך שלישי", ב-3 באוגוסט 2004 ושוב ב-28 באוקטובר 2008 במסגרת "אבוט וקוסטלו: האוסף השלם" של סרטי יונברסל. מאוחר יותר, הסרט נכלל ב־3 הדיסקים "The Invisible Man: The Complete Legacy Collection" וב־21-disc Universal Classic Monsters: Complete 30-Film Collection שניהם יצאו לאור ב-2 בספטמבר 2014. הסרט גם יצא ב-Blu-ray ב-28 באוגוסט 2018.
הילמן 16
הילמן 16 (באנגלית: Hillman 16) היא מכונית משפחתית, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית הילמן ("Hillman" ) (שם מלא: Hillman Motor Car Company) במספר גרסאות, בין השנים 1934–1937.
יוצרו כ-4,100 יחידות.
יצרנית הרכב "הילמן"
חברת הילמן נוסדה בשנת 1907, ליד קובנטרי, אנגליה. לפני 1907 בנתה החברה אופניים. חברת הילמן החדשה שנשלטה על ידי Rootes נרכשה על ידי האמבר ב-1928. האחים Rootes הגיעו לאחזקה של שישים אחוז של האמבר בשנת 1932. שליטה זו נשמרה עד 1967, כאשר קרייזלר קנתה את Rootes, ואת ארבעים האחוזים של בעלי המניות בהאמבר. הסמל המסחרי המשיך לשמש תחת קרייזלר עד שנת 1976.
לואיס פרננדס
לואיס פרננדס (בספרדית: Luis Fernández; נולד ב-2 באוקטובר 1959) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל צרפתי-ספרדי. לואיס פרננדס נולד בספרד, בילדותו עבר עם משפחתו להתגורר בצרפת. בצעירותו שיחק בעמדת הקשר. בשנת 1993 פרש פרננדס ממשחק פעיל ועבר לאימון. הוא אימן קבוצות כדורגל בכירות מהליגה הצרפתית והספרדית לפני שעבר לאמן בקטר ומשם לישראל. אשתו היא יהודייה ולהם שני בנים.
קריירת משחק
בגיל 19 חתם פרננדס בקבוצת הכדורגל הצרפתית, פריז סן-ז'רמן. פרננדס התבסס במהרה כקשר הגנתי המצטיין בחטיפת כדורים ובמסירות מדויקות, ובסוף שנת 1982 הוא הוזמן לנבחרת צרפת. משחקו הראשון בנבחרת היה נגד הולנד ב-10 בנובמבר 1982. בגיל 23, הפך פרננדס לבורג חשוב בנבחרת הצרפתית. הוא שיתף פעולה עם מישל פלאטיני, ז'אן טיגנה ואלן ז'ירס בחוליית הקישור שזכתה לכינוי "ריבוע הקסם". עם נבחרתו הלאומית, זכה פרננדס ביורו 1984 שנערך בצרפת, והגיע לחצי גמר מונדיאל 1986 במקסיקו. במשחקי המונדיאל כבש פרננדס שער בשלב הבתים מול ברית המועצות (1:1) וכבש את בעיטת ה-11 המכריעה בקרב הפנדלים בניצחון ברבע הגמר על ברזיל.
לאחר ההדחה ממונדיאל 1986, ולאחר שזכה עם פריז סן-ז'רמן באליפות הליגה הבכירה בצרפת, החליט פרננדס להצטרף לקבוצתו של ז'אן-לוק לגדר, ראסינג פריז. הקבוצה נחלה אכזבה קשה למרות הציפיות הגבוהות שנתלו בה, ופרננדס עזב את ראסינג לאחר שלוש עונות. באותו זמן לא הצליחה צרפת להעפיל ליורו 1988 ולמונדיאל 1990.
מראסינג, פרננדס עבר לקאן ב-1989. למרות ירידה ביכולתו נשאר פרננדס בנבחרת הצרפתית, אך לא פתח בהרכב. תחת אימונו של מישל פלאטיני נכנס פרננדס רבות כמחליף במטרה לכבוש שער מהיר בדקות הסיום. פרננדס השתתף ביורו 1992, בו צרפת הודחה בשלב הבתים, ולאחריו החליט לסיים את הקריירה הבינלאומית שלו. קאן ירדה לליגה הצרפתית השנייה בסוף עונת 1991/92, אך פרננדס החליט להישאר במועדון, וכאשר תם החוזה פרש פרננדס ממשחק. בסוף עונתו האחרונה היה פרננדס מאמן-שחקן, והוביל את קאן חזרה לליגה הבכירה בסוף העונה ובכך הפך סופית למאמן.
קריירת אימון
לאחר העפלתה של קאן לליגה הבכירה, המשיך פרננדס את עבודתו במועדון והעפיל לגביע אופ"א. הוא זכה בתואר "מאמן השנה של הליגה הצרפתית" בסוף עונת 1993/94, על משחקו ההתקפי בו הרבה לשתף שחקנים צעירים. פריז סן-ז'רמן התעניינה בפרננדס במיוחד. למרות זכייתה של פריז באליפות הליגה הראשונה והצלחתה בליגת האלופות, פריז לא שיחקה כדורגל אטרקטיבי ולכן הנהלת המועדון החליטה להביא את פרננדס על מנת לשפר את תדמית המועדון.
פרננדס הוחתם על ידי אתלטיק בילבאו מהליגה הספרדית הבכירה, לה ליגה. במהלך ארבע העונות בהן אימן פרננדס בקבוצה זו, הגיעה בילבאו לליגת האלופות.
בשנת 2000 חזר פרננדס לצרפת ובדצמבר חתם בשנית בפריז סן-ז'רמן. אף על פי שהיו בקבוצה כוכבים כמו ניקולס אנלקה ורונאלדיניו, פרננדס לא השיג תוצאות שהשביעו את רצון הנהלת המועדון. אף על פי שאוהדי הקבוצה אהבו אותו, פרננדס פוטר בסוף עונת 2002/03, לאחר שנתיים וחצי. שישה חודשים מאוחר יותר, בדצמבר 2003, פרננדס חזר לספרד והצטרף למועדון אספניול והוביל אותה מסכנת ירידה עד לחלק העליון של הטבלה הספרדית.
לאחר שנה של חוסר פעילות, לואיס פרננדס הצטרף לקבוצת אל ראיאין מקטר. בנובמבר 2005 הצטרף פרננדס לקבוצה הישראלית בית"ר ירושלים של עידן גאידמק, בתפקיד הג'נרל מנג'ר והמאמן. באפריל 2006 התפטר מאימון הקבוצה. בתקופה בה אימן בבית"ר נפוצו שמועות כי מועדונים גדולים באירופה מתעניינים בו, ובעיתוני ספרד פורסמו כתבות כי ריאל מדריד שרק פיטרה את מאמנה באותה התקופה מתעניינת בשירותיו של פרננדס בתור מאמן לעונה הקרובה. קבוצות נוספות שפורסם כי התעניינו בו הן לבאנטה הספרדית ופריז סן-ז'רמן.
בדצמבר 2006 חתם פרננדס בריאל בטיס הספרדית כמאמן, ופוטר ממנה מספר מחזורים לפני סיום העונה.
אימון נבחרת ישראל
במרץ 2010 מונה פרננדס למאמן נבחרת ישראל. ב-17 בפברואר 2011 הודיעה פיפ"א על השעייתו של פרננדס מאימון הנבחרת בעקבות חוב של 400,000 אירו שהוא לא החזיר לקבוצת א-ריאן מקטר. השעייתו בוטלה ב-7 במרץ לאחר ששילם את חובו לאל-ראיאן.
פרננדס נכשל בניסיון לעלות עם ישראל לטורניר אליפות אירופה לנבחרות, למרות הגרלה נוחה יחסית, כאשר יריבותיה העיקריות למאבק על העלייה היו קרואטיה ויוון. יתרה מזו, לראשונה מאז הצטרפותה המחודשת של ישראל לאופ"א בתחילת שנות התשעים, היא לא השיגה ולו נקודה אחת, בין אם בבית, בין אם בחוץ, מן היריבות שעלו בסופו של דבר, לטורניר (ממקום ראשון) או להצלבה (ממקום שני). וזאת, דווקא בתקופה שבה נהנה הכדורגל הישראלי מפריחה יחסית של הקבוצות הישראליות באירופה, ומעשרות שחקנים ישראלים המשחקים כבודדים בקבוצות מעבר לים. בנוסף לכישלון האמור, ביקורת רבה נמתחה על פרננדס על שלא הצליח לייצב הרכב כאשר שינויים רבים נערכו בסגל הנבחרת ממשחק למשחק, עשרות רבות של שחקנים שותפו במשחקי הנבחרת ועל "זילות המדים הלאומיים" עקב כך. כן התלוננו אוהדים רבים שקשה להם להזדהות עם נבחרת שרבים משחקניה אינם מוכרים להם. עם תום טורניר המוקדמות החליף אלי גוטמן את לואיס פרננדס בתפקיד המאמן הלאומי. לאחר סיום תפקידו שימש פרשן ומנחה תוכנית ברדיו מונטה קרלו.
לאחר נבחרת ישראל
באפריל 2015 מונה פרננדס, לאחר כארבע שנים של הפסקה מאימון, למאמנה של נבחרת גינאה בכדורגל במקום מישל דוסוייה, שהיה מאמנה של נבחרת גינאה מאז שנת 2010 ועזב לאחר שנבחרתו הודחה ברבע הגמר של אליפות אפריקה.
תארים
שחקן
מאמן
עיר עצמאית (גרמניה)
עיר עצמאית (בגרמנית: kreisfreie Stadt, קְרַייסְפְרָיֶיה שְטַדְט) היא עיר שאינה כפופה מנהלית למחוז מסוים.
שש עשרה מדינות גרמניה, מחולקות ל-402 מחוזות, שמתוכם 107 מוגדרים כמחוזות עירוניים (kreisfreie Stadt או Stadtkreis, שְטַדְטְקְרַייס). ערים אלו הן מחוז בפני עצמן, ומופיעים ברשימת המחוזות של גרמניה.
ברשימת הערים העצמאיות שלוש הערים להן מעמד רשמי של עיר-מדינה: ברלין, המבורג וברמן (ברמן עצמה מורכבת משתי ערים: ברמן וברמרהאפן).
העיר העצמאית הגדולה ביותר בגרמניה היא ברלין, והקטנה ביותר היא צווייבריקן שבריינלנד-פפאלץ. ב-107 הערים העצמאיות חיים כ-25 מיליון תושבים.
דאס נויה אורקסטר
דאס נויה אורקסטר (גרמנית: Das neue Orchester) היא תזמורת גרמנית מקלן, המתמחה בנגינה בכלים אותנטיים. התזמורת נוסדה ב-1988 בידי כריסטוף שפרינג (Christoph Spering), מנצחה הקבוע. היא נקראת על שם המסה המפורסמת מ-1713 של המלחין יוהאן מאתזון, Das neueröffnete Orchester ("התזמורת שנפתחה לאחרונה").
הרפרטואר של התזמורת מתמקד ביצירות בארוקיות, קלאסיות ורומנטיות, בכלים המקוריים שעבורם נכתבו. לעיתים קרובות מגלה התזמורת מחדש יצירות שנשכחו, או שלא בוצעו מאז מות המלחין. אחת ההקלטות המפורסמות ביותר של דאס נויה אורקסטר היא המתאוס פסיון של באך, בגרסת פליקס מנדלסון, שהחיה את היצירה במאה ה-19 - בכלים רומנטיים (התזמורת היא הראשונה בגרמניה שניגנה מוזיקה רומנטית בכלים אותנטיים).
התזמורת מסיירת בכל העולם והקליטה עשרות דיסקים, שחלקם זכו בפרסים חשובים, ביניהם פרס קולן הזהב (דיאפזון ד'אור), בו זכתה מספר פעמים. ברוב הפרויקטים של התזמורת משתתפת גם מקהלת כורוס מוזיקוס קלן, אף היא מיזם של כריסטוף שפרינג.
אגרת גודש בלונדון
אגרת גודש בלונדון (באנגלית: London congestion charge) היא אגרה הנגבית מכלי רכב מסוימים הנוסעים באותם חלקים של לונדון אשר נקבעו כאזורי אגרת גודש (באנגלית: Congestion Charge Zone, ר"ת CCZ). גבולו של אזור האגרה נקבע לפי כביש הטבעת הפנימי המקיף את מרכז לונדון באורך של כ-19 ק"מ. מטרותיה העיקריות של האגרה הן להפחית את גודש התנועה ולגייס מימון להשקעה במערכת התחבורה של לונדון.
מחיר
אזורי הגודש החלו לפעול בחלקים ממרכז לונדון ב-17 בפברואר 2003 והם הורחבו לחלקים ממערב לונדון ב-19 בפברואר 2007. כלי רכב החייב באגרה, מחויב ב-11.50 ליש"ט לכל יום שבו הוא נכנס לאזור אגרת הגודש, בין השעות 7 בבוקר ו-6 בערב. הקנסות המוטלים על אי תשלום האגרה נעים בין 180-60 ליש"ט.
החברה העירונית "תחבורה ללונדון" אחראית לגביית האגרה. מערכת הגבייה מבוססת על מצלמות במעגל סגור ומערכת אוטומטית לזיהוי לוחיות רישוי.
השפעה
עיריית לונדון פרסמה נתונים אודות הגודש, ומצאה שלאחר שלוש שנים הגודש חזר לרמתו שלפני האגרה והמשיך להחמיר. מכון המחקר INRIX ממשיך לפרסם מידע על הגודש בלונדון, שממשיך להחמיר למרות אגרת הגודש. רשות התחבורה של לונדון מייחסת את העלייה בגודש לגידול משמעותי בביצוע עבודות בכבישים ושינויים ברשת הכבישים שהפחיתו את בקיבולתם לשנע רכבים פרטיים, שלוותה בירידה בנְסוּעָה. ב-2018 דיווחה "תחבורה ללונדון" שהנְסוּעָה בשנים 2016/7 הייתה נמוכה ב-22.4% מזה שהיה בשנים 2007/8. רשות התחבורה של לונדון מעריכה שאגרת הגודש אפשרה על שמירת מהירות קבועה של תנועת הרכבים הפרטיים תוך הפניית חלק מקיבולת הכבישים לשימושים אחרים, אולם חוקרים טוענים שהקשר הסיבתי לא מבוסס ובפועל הוא עשוי להיות הפוך: הירידה בקיבולת הכביש לרכבים פרטיים הביאה לירידה בנְסוּעָה.
צ'ארלס לאקמן
צ'ארלס לאקמן (באנגלית: Charles Luckman; 16 במאי 1909 - 26 בינואר 1999) היה איש עסקים ואדריכל אמריקאי.
כאיש עסקים
לאקמן, שנולד בקנזס סיטי, בן יחיד למשפחה מן המעמד הבינוני, ביקש לממש חלום ילדות ולהיות אדריכל. לשם כך השתלם באוניברסיטת אילינוי, ובשנת 1931 סיים את לימודיו. אולם עקב השפל הגדול לא מצא עבודה כאדריכל ופנה לעסקים. בתחילה עבד כאיש מכירות ובהמשך קודם למשרות ניהול רמות יותר ויותר עד שהיה בגיל 30 לאחד המנכ"לים הצעירים ביותר בארצות הברית, כמנהלה של חברת משחת השיניים "Pepsodent". שבע שנים לאחר מכן, עקב רכישה, הפך למנכ"ל "ליוור ברודרס" (חלק מתאגיד הענק יוניליוור ונציגו בארצות הברית) וזכה לתואר "ילד הפלא של עולם העסקים האמריקאי" (Wonder Boy of American Bussiness).
בעת מלחמת העולם השנייה כיהן בוועידת הנשיא לזכויות אדם. מיד עם תום המלחמה ביקש הנשיא הארי טרומן כי לאקמן ייקח על עצמו את תפקיד היושב ראש של "הוועדה האזרחית לסיוע" (למדינות אירופה), מסגרת שקדמה במספר חודשים לתוכנית מרשל. עבור פועלו זה זכה לעיטור לגיון הכבוד הצרפתי, לחבר מסדר יוחנן הקדוש הבריטי ולעיטור "כוכב הסולידריות" האיטלקי.
ב-10 ביוני 1946 הופיע המנכ"ל הצעיר של "ליוור ברודרס" על שער גיליון טיים מגזין.
כאדריכל
לאקמן לא ויתר על חלום ילדותו וב-1949, עשרים שנה לאחר שעזב את האוניברסיטה, סייע לתכנן את "ליוור האוס", מטה החברה שלו בניו יורק. גורד השחקים האלגנטי תוכן לפי עקרונותיו של האדריכל מיס ון דר רוהה והיה אחד הראשונים שנבנו תוך שימוש ב"מסכי זכוכית" אטומים לכל ארכו.
לאקמן התפטר מראשות ליוור ברודרס כדי להפוך לאדריכל במשרה מלאה. הוא עבר ללוס אנג'לס וחבר לוויליאם פריירה, שעמו למד באילינוי. בין הפרויקטים שתכננו בשנות החמישים נמצאים כמה מן המבנים המודרניסטיים שאפיינו את אדריכלות התקופה בלוס אנג'לס, אשר שמו דגש על קווים נקיים ומעוגלים ומבנה אווירודינמי, עיצוב שקרא "סילוני" או "חללי". גולת הכותרת של עבודתם הוא המבנה הנושאי של נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, כמו כן תכננו את "עיר הטלוויזיה" של CBS בפיירפקס, את מלון הילטון בברלין, את מלון דיסנילנד ועוד.
לאחר שעזב את השותפות עם פריירה תכנן לאקמן בלוס אנג'לס את מרכז הכנסים של לוס אנג'לס, מרכז Aon, גן החיות של לוס אנג'לס והפורום. בניו יורק תכנן את המדיסון סקוור גארדן, עבור נאס"א תכן את מרכז הבקרה לטיסות המאוישות ביוסטון ומבנים במרכז החלל קנדי, ואת אצטדיון אלוהה בהונולולו. משרד האדריכלים שהקים (Charles Luckman Associates (CLA, היה לאחד הגדולים והמצליחים בארצות הברית בין 1968 ו-1973.
מונטמורילוניט
מונטמורילוניט הוא מינרל חרסית, משמע, מינרל פילוסיליקטי - (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות), רך מאוד המתגבש בגבישים מיקרוסקופיים ויוצר חרסית. המינרל קרוי על שם המקום בו זוהה לראשונה, מונטמוריליון שבצרפת. המונטמורילוניט השייך לתת-משפחת מינרלי החרסית הקרויה קבוצת הסמקטיט.
המונטמורילוניט בנוי משלוש שכבות היוצרות לוחית. שתי השכבות החיצוניות בנויות מטטרהדרונים של SiO4. שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן המהווה את הקודקוד הרביעי של הטטרהדרון מתקשר עם השכבה האמצעית. השכבה האמצעית בנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH). מבנה זה מכונה חרסית של 2:1. עובי הלוחית כ-~ 1nm. בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים המכילה מים ויונים ספוחים.
המונטמורילוניט הוא המרכיב העיקרי בבנטוניט, תוצר בליה של אפר געשי. תכולת המים במונטמורילוניט משתנה ונפח המינרל גדל באופן משמעותי ככל שהוא סופח יותר מים. המונטמורילוניט בנוי מנתרן, סידן, אלומיניום, מגנזיום, סיליקט והידרוקסיד, ונוסחתו הכימית היא Na,Ca)x(Al,Mg)2(Si4O10)(OH)2•nH2O). לעיתים קרובות יהוו אשלגן, ברזל וקטיונים נוספים תחליפים מקובלים לקטיונים בנוסחה כשהיחס המדויק בין הקטיונים תלוי במינרל המקורי שממנו נוצר המונטמורילוניט.
שימושים
במונטמורילוניט נעשה שימוש בתעשיית הקידוחים כרכיב העיקרי בבנטוניט שהוא המרכיב העיקרי בבוץ קידוח, בכך שהוא מגביר את הצמיגות של הבוץ ועוזר בקירורו של ראש המקדח ובסילוק שאריות הקידוח בעת שהוא נשאב בחזרה. כמו כן משתמשים בו כתוסף לקרקע על מנת לשמר את המים בקרקעות של אזורים מוכי בצורת, בבניית סכרי אדמה ולמניעת דליפות נוזלים. המונטמורילוניט הוא מרכיב בחול המשמש לתבניות יציקה וכסופג לחות.
בדומה לחרסיות אחרות המונטמורילוניט מתנפח כשמוסיפים לו מים. עם זאת חלק מסוגי המונטמורילוניט מתרחבים הרבה יותר מסוגי החרסיות האחרים בשל החדירה של המים לשכבת הביניים בין הלוחיות והיצמדותם ללוחיות. גודל ההתרחבות תלוי בעיקר בסוג הקטיון בר־ההחלפה במינרל. נוכחות נתרן כקטיון העיקרי יכולה לגרום לחרסית להתנפח כמה פעמים מגודלה המקורי. משום כך נעשה שימוש במונטמורילוניט נתרני כתחליף לחומר נפץ לשם ריסוק סלעים במחצבות אבן במטרה להקטין את כמות הפסולת או להריסת מבני בטון במקומות בהם לא ניתן להשתמש בחומרי נפץ.
במונטמורילוניט נעשה שימוש בתעשיית הקוסמטיקה ונטען כי יש לו יכולות ריפוי. ואכן נמצא שימוש בחרסית למטרות רפואיות ביותר מ-200 תרבויות שונות כולל המצרים הקדמונים האיסיים והאמרגושיינים (עם שקדם לאצטקים), כמו גם עממים אחרים במקסיקו, דרום אמריקה וצפון אמריקה.
המונטמורילוניט משמש גם כתוסף למזון בעלי חיים כחומר מונע התגבשות. המחקר הנוכחי מראה כי למונטמורילוניט או לבנטוניט יש יכולת להיקשר למיקוטוקסנים (רעלנים שמפרישות פטריות מסוימות) במערכת העיכול של בעלי החיים.
המונטמורילוניט זוהה לראשונה ב-1847 באזור מונטמורילון במחוז ויין שבצרפת, אך תפוצתו נרחבת וניתן למוצאו במקומות רבים בעולם, לעיתים תחת שמות אחרים. בנוסף לתגלית שעל שמה קרוי המינרל ידוע על מקרים נוספים בהם זוהה. ב-1830 גילה את המינרל צייד הפרוות הצרפתי-קנדי אמיל פאסקל בויומינג שבארצות הברית על פסגת הרי ביגהורן בגובה 2,600 מטרים. ב-1890 זוהה הבנטוניט, מינרל שרובו מונמורילוניט. בשם בנטוניט קרא גאולוג אמריקני למינרל שנמצא בשכבה הגאולוגית המכונה "תצורת פורט בנטון" שקיבלה את שמה בשל המבצר (כיום עיירה) "פורט בנטון" במזרח ויומינג.
גאולה (סרט)
גאולה (באנגלית: Redemption) הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2018 שביימו יוסי מדמוני ובועז יהונתן יעקב וכתבו בשיתוף עם ארז קו-אל בהפקת מרק רוזנבאום. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל קרלובי וארי בו זכה משה פולקנפליק בפרס השחקן הטוב ביותר והסרט זכה בפרס איחוד הכנסיות הניתן ליצירות המעלות דיון רוחני או דתי, ובבכורה ארצית בפסטיבל ירושלים בו זכה הסרט בשלושה פרסים. הבכורה האמריקנית של הסרט הייתה בפסטיבל טורונטו.
עלילה
מנחם (משה פולקנפליק), בעבר סולן כריזמטי של להקת רוק, הוא היום אב חוזר בתשובה לילדה בת שש. כדי לממן טיפול חדשני ויקר למחלה של בתו גאולה (אמילי גרנין), הוא מאחד את להקתו לסיבוב הופעות אחרון. החיבור המחודש לעולם הישן שלו ולחברי הלהקה, שהקשר עמם נותק, פותח מחדש את משקעי העבר. המסע להצלת הבת הופך למסע להצלת האב, ומנחם מבין שבלי חיבור מחודש לעבר ולמוזיקה שלו הוא לא ימצא גאולה.
הפקה
הסרט הופק על ידי מרק רוזנבאום, מיכאל רוזנבאום ויונתן רוזנבאום; הוא יצא בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, קרן ליאון רקנאטי, משרד התרבות והספורט, המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי וקרן אבי חי.
ניסה
ניסה או פרתוניסה הייתה עיר עתיקה, ששרידה שוכנים כ-18 ק"מ דרומית-מערבית לאשגבאט, בירת טורקמניסטן. האתר כולל את שרידיהן של ניסה העתיקה וניסה החדשה המרוחקים כ-1.5 ק"מ זה מזה. ניסה הייתה מרכז חשוב של האימפריה הפרתית שהתקיימה מהמאה ה-3 לפנה"ס ועד למאה ה-3 עת נכבשה על ידי השושלת הסאסאנית. העיר המשיכה להיות מיושבת למשך כאלף שנים נוספות. האתר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2007.
היסטוריה
האזור יושב כבר באלף ה-4 לפנה"ס, וככל הנראה באלף ה-1 לפנה"ס התקיים במקום יישוב גדול. פריחתה של ניסה החלה במאה ה-3 לפנה"ס כאשר הפרתים הקימו בה ארמון מלכותי שהיה ככל הנראה הראשון מבין ארמונותיה של השושלת השלטת. במאה ה-2 לפנה"ס נקראה העיר בשם מיתרדטקרט ("מצודת מיתרדטס") על שמו של המלך מיתרידטס הראשון שמלך בין השנים 171 לפנה"ס עד 138 לפנה"ס, ועובדה זו נלמדה מאחת מ-2,700 תעודות הקרמיקה שנמצאו באתר ושעליה נרשמו שמה ותאריך ייסודה. העיר נזכרה במספר מקורות עתיקים בשם פרתוניסה ותוארה כמרכז שלטוני וכלכלי חשוב. ניסה העתיקה שימשה כמתחם מלכותי ולצידה התפתח יישוב עירוני בניסה החדשה. בשנת 224 האימפריה הפרתית התמוטטה, והעיר ננטשה באופן חלקי. בשנת 651 עברה העיר לשליטת החליפות הערבית ונהנתה מתקופת שגשוג בין המאה ה-9 למאה ה-12, אך זה בא לסיומו עם כיבוש האזור על ידי המונגולים במאה ה-13. היישוב בניסה פסק במאה ה-14.
ניסה העתיקה
ניסה העתיקה נבנתה על גבעה טבעית שהייתה לתל ועליו מבצר בצורת מחומש ובשטח של כ-140 דונם. פסגת הגבעה שוטחה והוקפה בחומות בעובי של כ-8-9 מטר בהן שולבו 43 מגדלי שמירה. בהתאם להשערת הארכאולוגים הגיעו החומות לגובה של כ-20 מטר. מספרם ומיקומם של שערי העיר אינו ידוע, אך השער הראשי, וייתכן שאף היחיד, מוקם, ככל הנראה, במרכזה של החומה המערבית. המבנים רוכזו ב-2 מתחמים – הצפוני והמרכזי. במתחם הצפוני שכנו מחסנים, בתי מסחר, בתי מלאכה ומבני מגורים, בעוד שבמרכזי הוקמו מקדשים וארמון המלך.
המתחם הצפוני
במרכזו של המתחם הצפוני שוכן מבנה רבוע עשוי לבנים, שאורך כל אחת מצלעותיו 60 מטר. הוא כולל 12 חדרים הערוכים סביב חצר פנימית, ואלה שימשו למספר ייעודים. בחדרים התגלו פריטים בעלי ערך אומנותי – פסלי שיש, חפצי שנהב וכדים מכסף ומארד, והם מוצגים במוזיאון הלאומי של טורקמניסטן. בין היתר שימשו חדריו של המבנה כבית האוצר המלכותי, כמרתף יינות וכארכיון הממלכה ובו 2,700 מסמכי קרמיקה.
המתחם המרכזי
במתחם המרכזי נמצאו חמישה מבנים עיקריים המחוברים זה לזה – בניין ובו אולם מרובע, בניין ובו אולם עגול, מגדל, הבניין הצפון-מערבי ואולם העמודים:
ניסה החדשה
ניסה החדשה שנמצאת כ-1.5 ק"מ צפון-מערבית לניסה העתיקה, המשיכה והייתה נושבת גם לאחר נפילת הפרתים. הגבעה בשטח של 250 דונם הייתה מוקפת בחומות מגן בגובה של עד 9 מטר והיו קבועים בה שני שערים. בתקופת הפרתים נחלקה העיר לחלק עליון "ארק" (ark) ותחתון "שהריסטן" (shakhristan), והחפירות מראות כי יושבה בצפיפות. שרידי הבניינים זוהו כמבצר, בתי קבורה ומחסנים.
דו-קרב האצילות בוואדוץ
ב-1892, בוואדוץ, שבליכטנשטיין, נערך דו-קרב בין שתי בנות אצולה. דו-קרב זה נודע בכינוי "דו-קרב האמנציפציה" משום שכל המשתתפים היו נשים, כולל מנהלת הדו-קרב. שתי הניצות היו הנסיכה פאולינה פון מטרניך האוסטרית והרוזנת הרוסיה אנסטסיה קילמנזג. השלישות שלהן היו הנסיכה שוורצנברג והרוזנת קינסק. מנהלת הדו-קרב הייתה הברונית לובינסקה הפולניה, בעלת תואר ברפואה, דבר נדיר באותה תקופה.
המחלוקת שהובילה לדו-קרב נסובה על סידור הפרחים בתערוכה - הנסיכה הייתה נשיאת הכבוד של התערוכה והרוזנת הייתה נשיאת ועד הגבירות של התערוכה. הניצות בחרו בחרבות ובקרב עד הפציעה המדממת הראשונה. מנהלת הדו-קרב, הברונית לובינסקה, בעלת ההכשרה הרפואית, הסבירה לניצות שפציעה קלה עלולה להסתבך בזיהום, בשל דחיפת בגד מזוהם אל תוך הפצע, לכן הציעה להן להילחם ללא בגדים בפלג גופן העליון, מה שאף יקל להבחין בפגיעה המדממת הראשונה. הנלחמות קיבלו את העצה וניגשו להילחם כשפלג גופן העליון עירום. כל הגברים הורחקו ממקום הדו-קרב.
בסיבוב השלישי הנסיכה נפצעה באפה, אך הקיזה דם מזרוע של הרוזנת. המלוות מיהרו להפסיק את הקרב והברונית טיפלה בפצעים. הנסיכה הוכרזה מנצחת ושתי הניצות התחבקו והתנשקו.
הדיווח על דו-קרב של נשים החשופות בפלג גופן העליון הצית דמיונות והנושא נידון רבות. הופקו גלויות המשחזרות את האירוע או אירועים דומים.
יוליוס רוטשילד
יוליוס יותם רוטשילד (Julius Jotham Rothschild; 12 ביולי 1885 – אפריל 1954) היה צייר וארכאולוג ישראלי יליד גרמניה.
אלונגציה (אסטרונומיה)
אֵלונגַציה היא מונח באסטרונומיה המבטא את המרחק הזוויתי שבין השמש לכוכב לכת.
יוליוס רוטשילד
קורות חיים
יוליוס רוטשילד נולד בעיר פלקרסהאוזן (Völkershausen) שבתורינגיה, גרמניה. הוא גדל בעיר אייזנך, שם למד בסמינר למורים. לאחר מכן למד אדריכלות ועיצוב פנים בברלין. בשנת 1905 סיים רוטשילד לימודים בבית הספר הגבוה לאמנות בוויימאר. בין מוריו היה הצייר לודוויג פון הופמן, שהציע לו להתמודד על משרת מורה לאמנות בירושלים שפרסם הוועד המקים של "בצלאל" בגרמניה.
אלונגציה (אסטרונומיה)
כוכבי הלכת הפנימיים
עבור צופה מכדור הארץ, כוכב חמה ונוגה הם כוכבי לכת פנימיים, ולכן היטל מסלולם על שמי הלילה שונה בצורה משמעותית מזה של כוכבי הלכת החיצוניים. ההבדל בתנועה של כוכב חמה ונוגה מתבטא בכך שכאשר מסלולם מביא אותם מן הצד המרוחק של השמש (לאחר התקבצות עליונה) לעבר כדור הארץ, זווית האלונגציה שלהם תגדל, מכיוון שהמרחק הזוויתי שלהם מהשמש יגדל. כאשר כוכב חמה ונוגה יתקרבו אל כדור הארץ במידה רבה, זווית האלונגציה שלהם תקטן עד שהם יעברו בין כדור הארץ והשמש (התקבצות תחתונה). מסיבה זו, נהוג לכנות את נוגה ואת כוכב חמה "כוכב ערב" או "כוכב בוקר" בהתאם למיקומם ביחס לשמש. המרחק הזוויתי המרבי אליו כוכב לכת פנימי מסוגל להגיע נקרא "אלונגציה מרבית". עבור "כוכב בוקר" זו היא אלונגציה מערבית מרבית ועבור "כוכב ערב" אלונגציה מזרחית מרבית; זאת משום שבזמנים אלו המרחק הזוויתי של כוכב הלכת מן השמש הוא הגדול ביותר לכיוון מערב או מזרח.
יוליוס רוטשילד
קורות חיים
בדצמבר 1906 הגיע רוטשילד בספינה לארץ ישראל והצטרף אל בוריס שץ ואפרים משה ליליאן כצוות המורים הראשון של "בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות".. ביולי התארס לפרידה קאמיניץ, בתו של אליעזר ליפמן (בוים) קאמיניץ, בעל "מלון קאמיניץ". בבצלאל שימש יוליוס כמורה לציור ורישום. לאחר עזיבתו של ליליאן את בית הספר התבקש רוטשילד ליצור מתווים עבור מחלקת השטיחים של בית הספר. אולם, בעקבות מחאה של תלמידים אשר טענו כי רמתו המקצועים של רוטשילד נמוכה, פוטר רוטשילד ממשרתו. ייתכן כי הדבר היה קשור גם במאבקים של שץ כנגד הוועד של בצלאל בגרמניה, משום שגיסו של רוטשילד, אפרים כהן רייס, שימש כמפקח ההוצאות של "בצלאל" מטעם חברת "עזרה".
אלונגציה (אסטרונומיה)
כוכבי הלכת הפנימיים
האלונגציה המרבית של כוכב חמה היא של 180 - 280, ושל נוגה 450 - 470. מנעד זה נוצר מכיוון שבהתאם לחוקי קפלר, מסלולי כוכבי הלכת הם אליפטיים ולא מעגליים וכן משום שמסלולם נטוי מעט ביחס למישור המילקה.
יוליוס רוטשילד
קורות חיים
ב-1907 חזר רוטשילד לגרמניה, שם נולדו שלושת ילדיו. הוא שימש כשרטט והשלים לימודי אדריכלות קלאסית. בשנת 1913 חזרה המשפחה לארץ ישראל. בירושלים שימש כשרטט במשלחת הארכאולוגית לחפירות "העופל" בראשות פרופ' בנזינגר. לאחר שקיבל משרה של מורה ב"טכניקום", עברה המשפחה לחיפה, שם רוטשילד סייע בבניית הטכניון.
אלונגציה (אסטרונומיה)
כוכב הלכת החיצוניים
זווית האלונגציה של כוכבי לכת חיצוניים גדלה לאחר הופעתם מאחורי הצד המרוחק של השמש כ"כוכבי בוקר". בגלל תנועתו של כדור הארץ סביב השמש כוכבי הלכת החיצוניים יזרחו מידי בוקר בשעה יותר מוקדמת בדומה לכוכבי השבת אף על פי שתנועתם סביב השמש תגרום להם לנוע מזרחה. זווית האלונגציה תגדל עד שכוכב הלכת יחל בתנועה אחורית, זמן מה לאחר מכן יתרחש ניגוד וזווית האלונגציה תתקרב ל-1800 בשלב זה כדור הארץ נמצא בהתקבצות תחתונה ביחס לאותו כוכב לכת. מכיוון שכוכבי הלכת אינם נמצאים על אותו מישור בדיוק מוחלט אלא רק בקירוב, בעת ניגוד, זווית האלונגציה רק תתקרב ל-1800.
יוליוס רוטשילד
קורות חיים
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הגרמני, צורף למטה הגרמני בנצרת ושימש כאדריכל לשיקום אתרי ארכאולוגיים מטעם השלטון העות'מאני. לאחר המלחמה שימש כארכאולוג באתרים שונים ביניהם ב"קברי הסנהדרין" וב"קבר הורדוס" בימין משה.
ב-1917, כשהיה קצין בדרגת לוטננט (סגן), נשבה על ידי הצבא הבריטי, אך שוחרר על ידי ג'יימס דה רוטשילד (אין קשר משפחתי). לאחר מכן חזרה משפחתו לגרמניה, ולאחר עליית הנאצים לשלטון שבה ב-1934 לארץ ישראל.
בשנת 1947 הציג תערוכה של ציורים ובהם ממראות האתרים הארכאולוגים בירושלים בבית אבן-עזר במושבה הגרמנית. חלקם פורסם בספר "הסאגה של עיר הקודש" (1954) מאת בנימין מזר.
רוטשילד נפטר בשנת 1954, בגיל 69. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
במוזיאון ישראל נמצאים שלושה אקוורלים שלו מ-1906 – מתוות קישוטיים לשטיחים וכן ציור אקוורל בנושא "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני".
מקס הרץ פאשא
מקס הרץ פאשא (בגרמנית: Max Herz, בהונגרית: Herz Miksa הרץ מיקשה; 19 במאי 1856 – 5 במאי 1919) היה אדריכל ו מצרי, יהודי, יליד דרום-מזרח טרנסילבניה, כיום אזור שהוא חלק מרומניה. הצטיין בשימור מונומנטים של האדריכלות האסלאמית במצרים ובניהול המוזיאון לאמנות אסלאמית בקהיר.
רקע: משפחתו ולימודיו
מקס הרץ נולד ב-1856 למשפחה יהודית מרובת ילדים בכפר אוטלאקה (Ottlaka), אז בממלכת הונגריה, חלק מהאימפריה האוסטרית, בימינו הכפר גרניצ'ר (Grăniceri), במחוז ארד שברומניה. אביו היה חקלאי. אמו הייתה בת למשפחה בשם רוזנפלד ונפטרה כשמקס היה ילד. אחרי מותה בשנת 1868 עבר האב עם ילדיו לגור בעיר טימישוארה באזור באנאט שהיה גם הוא חלק ממלכת הונגריה במסגרת אוסטרו-הונגריה. שם נרשם לבית הספר פרטי של ויזנר אך נאלץ זמנית להפסיק לימודיו בגלל קשייו הכלכליים של אביו, ששלחו לעבוד כחניך אצל סוחר בעיר. הרץ חזר ללימודיו וסיים בשנת 1874 את שנות התיכון בבית ספר חדש שנפתח באותן השנים. מקס הרץ למד אדריכלות בבודפשט באוניברסיטה הטכנית ע"ש המלך יוזף עד שנת 1877 והמשיך את לימודיו בפקולטה לאדריכלות בווינה, אותה סיים בשנת 1880.
חייו ופעילותו במצרים
בשנת 1881, בהיותו גיל 25, ביקר לראשונה במצרים ושימש כבן-לוויה ומורה פרטי לילדי בעל בית המלון הוטל דו ניל (Hôtel du Nil). הוא הועסק על ידי משפחה זו עוד באיטליה שם בילה את זמנו הפנוי בחקר המונומנטים האדריכליים האיטלקיים.
בשנת 1882 צורף מקס הרץ כאדריכל לצוות המשרד לענייני הווקף, רכש שם את בקיאותו באמנות המוסלמית וקנה לעצמו שם בתחום האדריכלות האסלאמית. בשנת 1888 התקבל כחבר בוועד לשימור מורשת האמנות הערבית (Comité de Conservation des Monuments de l'Art Arabe) בניהולו של יוליוס פרנץ פאשא (שהיה האדריכל הראשי של הח'דיו תאופיק פאשא), וכעבור שנתיים מונה לתפקיד האדריכל ראשי ומנהל בפועל של הוועד. בשנת 1892 נשלח מקס הרץ בתוקף מעמדו לארצות הברית כאחראי על הביתן המצרי בתערוכה העולמית בשיקגו המשחזר רחוב שלם בקהיר ("A Cairo street").
מקס הרץ נדרש לפקח על קיטלוג הפריטים של המוזיאון לאמנות אסלאמית בקהיר, ובשנת 1903 מוסד זה נפתח מחדש בהנהגתו בבּאבּ אל-חאלק. בזמנו הפנוי הירבה לבקר בשטחי יוון שהיו עדיין בשליטה טורקית, בטורקיה עצמה, בבולגריה, בסרביה, בצרפת, בגרמניה, בבריטניה ובאיטליה.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 הודח הח'דיו עבאס השני, ומצרים הפכה למדינת חסות של בריטניה. אזרחי אוסטרו-הונגריה נחשבו בעיני השלטונות בקהיר לנתינים של מעצמה אויבת. כנתין זר גם מקס הרץ, למרות זכויותיו בחיי החברה והתרבות המצרית, נאלץ להתפטר מכל תפקידיו ולעזוב את מצרים.
מקס הרץ פאשא נשא לאשה את פרלה קולורני, בת למשפחה יהודית ממילאנו ולזוג נולדו 3 בנות - פאני, לימים נשואה סרני, טרי, ילידת קהיר ונשואה למריו דה בנדטי, אוולין שחיה בניו יורק, ובן בשם גזא, שנפטר בדמי ימיו בשנת 1913 ונקבר במילאנו.
משנת 1890 היה מקס הרץ חבר בוועד הבינלאומי של המונומנטים מצרפת - המחלקה המזרחית, והחל משנת 1891 היה אחד מחמישים החברים במכון המצרי (Institut Égyptien) בקהיר.
בשנת 1895 קיבל אות צלב האביר מהקיסר של אוסטרו-הונגריה, פרנץ יוזף.
מקס הרץ נפטר בציריך ב-5 במאי 1919 ונקבר בקבר שעיצב לעצמו מראש בבית עלמין יהודי במילאנו.
מפעלו האדריכלי
מקס הרץ עסק רבות בכתיבת מונוגרפיות על כמה מהבניינים האסלאמיים המפוארים של קהיר, בשימורם ובשיפוצם. היו לו פרויקטים גם בתחום האדריכלות הקופטית. הוא הקפיד על השחזור המדויק של בניינים שעליהם מצא תיעוד מקורי. מבין הבניינים ששוחזרו ושופצו על ידו יצוינו במיוחד:
מקס הרץ השתתף גם בתכנון בניינים חדשים רבים, כמו למשל:
כתביו: Catalogue sommaire des monuments exposés dans le Musée national de l'art arabe. Caire, 1895. online) Mosquée du Sultan Hassan au Caire) (La mosquée El-Rifai au Caire (1906) (online
קישורים חיצוניים
Islamic Art Network -  (באנגלית) Max Herz Pasha Bassatine News עיתון מועצת הקהילה היהודית בקהיר מס. 13, 2000 " A forgotten Jewish Pasha "
ג'ון מקוורטר
ג'ון המילטון מקוורטר החמישי (בשם מלא באנגלית: John Hamilton McWhorter; נולד ב-6 באוקטובר 1965) הוא איש האקדמיה האמריקאית ופרופסור לספרות אנגלית וספרות השוואתית באוניברסיטת קולומביה, שם הוא מלמד בלשנות, לימודי אמריקה, פילוסופיה ותולדות מוזיקה.
מקוורטר הוא מחברם של מספר ספרים העוסקים בשפה וביחסי גזע וכתיבתו הופיעה במגזינים בולטים רבים. תחום מחקרו הראשי סובב סביב הנושא של היווצרות שפות קריאוליות וכיצד משתנים דקדוקי שפה כתוצאה מתופעות סוציו-היסטוריות.
קורות חייו
מקוורטר נולד וגדל בפילדלפיה. אביו, ג'ון המילטון מקוותרר הרביעי (1927–1996) היה מנהל קולג ', ואמו שליסטור גורדון מק'הורטר (1937–2011) לימדה עבודה סוציאלית באוניברסיטת טמפל. הוא למד בבית הספר Friends Select בפילדלפיה, התקבל למכללת רוק של סיימון, שם קיבל תואר. מאוחר יותר למד באוניברסיטת ראטגרס וקיבל תואר ראשון בצרפתית בשנת 1985. הוא קיבל תואר שני בלימודי אמריקה מאוניברסיטת ניו יורק ותואר דוקטור בבלשנות בשנת 1993 מאוניברסיטת סטנפורד.
קריירה
מאז 2008 הוא מלמד בלשנות ולימודי אמריקה באוניברסיטת קולומביה שם הוא משמש כפרופסור חבר במחלקה לאנגלית וספרות השוואתית. לאחר סיום לימודיו היה מקוורטר פרופסור חבר לבלשנות באוניברסיטת קורנל בין השנים 1993–1995 לפני שנכנס לתפקיד כפרופסור חבר לבלשנות באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, בין השנים 1995 עד 2003. הוא עזב את התפקיד הזה כדי להיות עמית בכיר במכון מנהטן, צוות חשיבה שמרני. הוא שימש כעורך תורם "ברפובליקה החדשה" בין השנים 2001 ועד 2014. בין השנים 2"6 ועד" 66-20וא היה בעל טור בניו יורק סאן והוא כתב טורים בקביעות עבור "The Root", "The New York Daily News", "The Daily Beast", CNN ו- Time Ideas.