cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טולצ'ין
היסטוריה
ידועה מ-1607 כנסטרבר כמבצר על הגבול עם הטורקים. ב-1609 מלך פולין העניק את העיר לזקן ברצלב וויניצה-ולנט אלכסדר קלינובסקי. ב-1649 נכבשה על ידי בוגדן חמלניצקי, לאחר מצור בן מספר ימים, וניסיונות לכיבוש, שבהם נפלו קוזקים רבים מידי היהודים. טולצ'ין לאחר מכן נהייתה אחת מבסיסיהם של הקוזקים. ב-1667 חזרה לפולין. בין 1672 עד 1699 בכיבוש עות'מאני. ב-1726 סטניסלב פוטוצקי קיבל את טולצ'ין מידי בית קלינקוביץ'. ב-1732 סטניסלב מת ואת מקומו ירש אחינו פרנסואה סלזי פוטוצקי, ואותו באמצע המאה ה-18 בנו סטניסלב פליקס פוטוצקי. ב-1772 סטניסלב פליקס העביר לטולצ'ין את מרכז נחלותיו, ועבר להתגורר בה, שכן בירתו הקודמת לאחר חלוקת פולין עברה לאוסטריה. ב-1787 העיר קיבלה את זכויות מגדבורג. ב-1792 הייתה למרכז סחר של האזור ובעיר התקיים יריד חודשי. ב-1793, לאחר חלוקת פולין השנייה, חלק מרוסיה במחוז פודוליה. בין 1917–1923 התקיימו באזור קרבות בין צבאות הרפובליקה האוקראינית הלאומית, פולין והאדומים. ב-1923 הסובייטים השתלטו על העיר סופית והיא צורפה לרפובליקה האוקראינית הסובייטית הסוציאליסטית. ב-1941 לעיר נכנסו גרמנים והכניסו את כל היהודים לגטו. ב-1944 שוחררה העיר.
יהודים
מאז יסודה התקיים בעיר ישוב יהודי חשוב. בפרעות הקוזאקים בשנות ת"ח ת"ט נכבשה העיר ב-24 ביוני 1648 (ד' בתמוז ה'ת"ח), לאחר מצור של שלשה ימים ובגידת הפולנים ביהודים, טבחו הקוזקים בקהילה היהודית. בין 1,500 (יוון מצולה) ל-3,000 (נתונים ממקורות אחרים) איש נהרגו בטבח. בעיר התגורר רבי יחיאל אשכנזי, חתנו של הבעל שם טוב, ששימש בה כשוחט. מ-1781 עד 1788 התגורר בעיר בנו רבי ברוך ממז'יבוז', ולאחר שעבר למז'יבוז' היה מגיע לעיר כל קיץ לבקר את חסידיו. בעיר ביקרו גם רבי נחמן מברסלב ובעל התניא. המחלוקת המפורסמת ביניהם לבין רבי ברוך התקיימה גם פה. אחרי רבי ברוך ישב על כס האדמו"רות חתנו רבי דב בער בן רבי שלמה מקרלין ולאחר פטירתו בנו רבי שלמה. לעיר הגיעו גם צדיקי בית צ'רנוביל והרבי מטולנא - רבי מנחם נחום כיהן בה. רבי נחמן חזן ובנו רבי אברהם חזן ממנהיגי חסידות ברסלב התגוררו גם הם בעיר. יוסף טרומפלדור הוצב בתחילת שירותו הצבאי ברגימנט הרגלים הקובני ה־76 שהוצב בטולצ'ין, שם התיידד עם דוד בלוצרקובסקי שהיה אחד מידידיו הטובים ביותר.
בשנת 1926 היו בעיר יהודים כ-7600 יהודים (44% מכלל אוכלוסייה).
בשואה רוב היהודים הושמדו, אך חלק חזרו לעיר עם שיחרורה והקימו מחדש את הקהילה היהודית. הקהילה מתקיימת אף היום, אם כי רוב חבריה בגיל מתקדם.
אגו (ערוץ)
אגו הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי שקהל היעד שלו הוא גברים, הנמצא בבעלות חברת "ענני תקשורת". לערוץ יש ערוץ אח הנקרא אגו טוטאל.
היסטוריה
הערוץ הושק בשנת 2002 כערוץ טלוויזיה בכבלים המיועד לגברים בגילאי 18-45.
בחודש יוני 2005 השתתף הערוץ במאבק נגד תאונות דרכים ושידר שישה סרטונים שהופקו על ידי האגף לבטיחות בדרכים של צה"ל.
בשנת 2006 התאחד הערוץ עם ערוץ הגיימרים "Game One". לאחר האיחוד נוספה רצועת משחקי מחשב לערוץ.
כיום משדר הערוץ תכנים המסווגים תחת הקטגוריות:
אגו טוטאל
ערוץ אגו טוטאל הוא ערוץ אח שהושק ב-2011 ועלה לשידור ב-yes וב-HOT. הערוץ משדר בעיקר תכנים בנושאי אמנויות לחימה וספורט אקסטרים.
גרניקס (משחק)
גרניקס הוא משחק הרפתקה מ-1997 עבור מערכת ההפעלה Microsoft Windows. הוא פותח על ידי חברת מחשבת הישראלית, והופץ בארצות הברית על ידי Sir-Tech. זהו המשחק השני שפותח על ידי מחשבת גם להפצה לחו"ל אחרי שליט הממדים. המשחק הופץ תחת השם Granny בגרמניה, Dementia בשאר אירופה, ו-Armed and Delirious בארצות הברית.
עלילה
במהלך המשחק השחקן שולט בדמותה של הסבתא לבית קרוטוני. בתחילת המשחק בני המשפחה של הסבתא נשאבים לעולם אחר על ידי ארנב מרושע, כעונש על פגיעה בבעלי חיים. כאשר הסבתא יורדת במדרגות הבית היא מגלה שבני משפחתה נעלמו, יחד עם ספר המתכונים שלה. הסבתא יוצאת למסע בשישה עולמות כדי למצוא את ספר המתכונים שלה. עלילת המשחק וסביבות המשחק השונות מאופיינים בסגנון סוריאליסטי, עם הומור נונסנס המושפע ממונטי פייתון.
משחקיות
המשחקיות מבוססת על משחקי הרפתקה קלאסיים בסגנון "הצבע והקלק". ניתן לבצע מספר פעולות על אובייקטים אינטראקטיביים שונים באזור. הפעולות שניתן לבצע תלויות באובייקט המוצבע על ידי הסמן של העבר. הפעולות שניתן לבצע הן: כמו כן ניתן להשתמש על האובייקט בחפץ מהמצאי (שנמצא בתוך החזייה של הסבתא). הפעולות הללו הן הכלי המניע את המשחק. החל משלב מסוים במשחק ניתן לנוע באופן חופשי בין האזורים השונים ובין העולמות השונים.
ביקורת
התלונות העיקריות נגד המשחק הן עקב רמת הקושי הגבוהה שלו. חידות רבות במשחק הן לא הגיונית בצורה שקשה מאוד להבין כיצד יש לפתור אותן. עולם המשחק הגדול והפתוח מקשה גם הוא על המשחק שכן קשה להבין כיצד יש להתקדם. בעיה נוספת עם העולם הפתוח היא החלפת הדיסקים התכופה הדרושה במעבר בין עולמות (המשחק פרוס על חמישה דיסקים).
ארסן חום
ארסן חום (שם מדעי: Loxosceles rufescens, באנגלית: Mediterranean recluse spider) הוא עכביש ארסי הנפוץ באופן טבעי באזור הים התיכון כולל ישראל, אך הופץ בידי האדם גם לארצות הברית. הארסן החום הוא אחד ממעט מיני העכבישים המסוכנים לאדם בארץ ישראל, עמם נמנים גם מספר מינים בסוג אלמנה, למשל אלמנה שחורה.
הארסן מכונה גם ששן חום, כינוי שניתן לו מכיוון שיש לו שש עיניים ולא שמונה, כמו לרוב העכבישים. עם זאת, זהו אינו שם רשמי, וקיימים בישראל עכבישים נוספים בגוון חום שהם בעלי שש עיניים (למשל היורקן).
זהו עכביש קטן עד בינוני; גודל רוב הארסנים החומים הוא 2.5 סנטימטרים או יותר כולל הרגליים. ארסן חום בוגר יכול לגדול עד ל-7 סנטימטרים. עכביש זה פעיל בעיקר בשעות החשיכה, ובמהלך היום הוא מתחבא בדרך כלל מתחת לרהיטים ובעומק הארונות ויש לו יכולת להיכנס בתוך סדקים צרים מאוד.
נשיכת הארסן החום
הארסן נושך רק אם הוא מרגיש מאוים, ונשיכתו מסוכנת לאדם. הנשיכה גורמת לתגובה קלה בעור שבדרך כלל לא מורגשת, תוך שעות ועד כמה ימים מופיעה שלפוחית אדומה וכן גירוי באזור הנשיכה. אם הנשיכה לא מטופלת, השלפוחית בוקעת ועלול להיווצר נמק באזור הנשיכה. גודל האזור הנגוע יכול להגיע ל-20 ס"מ.
הארסן החום נושך בדרך כלל בתקופות הרבייה, בעונות האביב והקיץ.
לארסן חום שני רעלנים: הרעלנים מורכבים משמונה אנזימים לפחות.
סימפטומים
נשיכת הארסן החום גורמת למספר סימפטומים, בהם חולשה, כאבי שרירים, בחילות והקאות. לעיתים נדירות גורמת נשיכתו לפריאפיזם.
אמצעי טיפול בנשיכה
הנשיכה יכולה להחלים בצורה עצמאית גם ללא טיפול תוך 14 ימים. אולם, אם מתפתח נמק במקום יש צורך בטיפול באמצעות סטרואידים ולעיתים אף באנטיביוטיקה כאשר הזיהום כרוני.
בישראל תועד מקרה מוות אחד ב-2013 כתוצאה מסיבוכים של נשיכת העכביש.
Co-NP
בתורת הסיבוכיות, המחלקה co-NP היא המחלקה המשלימה למחלקה NP; כלומר, מחלקה שאיבריה הן בעיות המשלימות לבעיות הנמצאות במחלקה NP.
במילים אחרות: בעוד המחלקה NP מכילה בעיות שניתן לבדוק אישור שלהן בזמן פולינומי, המחלקה co-NP מכילה בעיות שניתן לבדוק שלילה שלהן בזמן פולינומי.
לדוגמה: בעיית סכום תת-קבוצה היא בעיית NP. הגדרתה היא: נתונה קבוצה סופית של מספרים שלמים. האם קיימת לקבוצה זו תת-קבוצה, כך שסכום כל איבריה הוא אפס? תשובה מאשרת כלשהי לשאלה זו היא רשימת איברים שתומכים בטענה (סכומם אפס). תשובה זו ניתנת לבדיקה בזמן פולינומי – סכימת האיברים והשוואת הסכום לאפס.
בעיית ה־co-NP המשלימה לה היא: נתונה קבוצה סופית של מספרים שלמים. האם סכום איברי כל תת-קבוצה שונה מאפס? תשובה שוללת לשאלה זו היא רשימת איברים השוללים את הטענה (סכומם אפס). גם דבר זה בדיק בזמן פולינומי – סכימת האיברים והשוואת הסכום לאפס.
המחלקה P היא תת-קבוצה הן של NP והן של co-NP. ההנחה המקובלת היא כי מדובר בהכלה ממש בשני המקרים, וכן כי המחלקות NP ו־co-NP אינן שוות. אם זה אכן כך, אף בעיה NP-שלמה אינה נמצאת ב-co-NP, ואף בעיה co-NP-שלמה אינה נמצאת ב־NP.
ניתן להראות את נכונות הטענה בצורה הבאה - נניח בשלילה כי קיימת בעיה NP-שלמה אשר שייכת ל־co-NP. כיוון שלכל הבעיות במחלקה NP קיימת רדוקציה פולינומית אל הבעיה ה־NP-שלמה, הרי שלכל בעיה ב־NP ניתן לבנות מכונה טיורינג אי-דטרמיניסטית אשר מכריעה את הבעיה המשלימה בזמן פולינומי, כלומר NP היא תת-קבוצה של co-NP. מכאן נובע כי קבוצת הבעיות המשלימות לבעיות ב־NP היא תת-קבוצה של קבוצת הבעיות המשלימות לבעיות ב־co-NP, כלומר co-NP היא תת-קבוצה ב־NP. מכאן נובע ש־NP ו־co-NP הן אותה הקבוצה, בסתירה להנחה המקובלת שהן שונות. באופן דומה ניתן להראות את הטענה השנייה (אף בעיה co-NP-שלמה לא נמצאת ב־NP).
אי לכך, אם ניתן להראות שבעיה מסוימת שייכת הן ל־NP והן ל־co-NP, הרי שמקובל להניח כי זוהי ראיה לכך שבעיה זו אינה NP-שלמה. כך למשל, לגבי בעיית הראשוניות - האם מספר נתון הוא ראשוני - קל לראות שהבעיה ב־co-NP. ההוכחה שמספר אינו ראשוני הוא פשוט מספר אחר שונה מאחד שמחלק אותו. ב-1975 הראה וון פרט כי הבעיה היא ב־NP, ולכן שיערו מאז שהבעיה אינה NP-שלמה. (כיום כבר ידוע שבעיית הראשוניות היא במחלקה P .)
דוגמה נוספת ויותר מעניינת היא בעיית הפירוק לגורמים: בהינתן שני מספרים טבעיים n, k - האם קיים מספר קטן או שווה ל־k אשר מחלק את n? קל לראות שהבעיה ב-NP, ומכיוון שניתן לבדוק האם מספר הוא ראשוני בסיבוכיות זמן פולינומית - נובע שהבעיה היא גם ב-co-NP, בעיית הפירוק לגורמים מפורסמת בכך שעל הקושי של פתירתה מסתמך פרוטוקול ההצפנה RSA (כלומר, אם בעיית הפירוק לגורמים היא ב-P אזי פרוטוקול RSA לא בטוח לשימוש), עם זאת, סביר להניח כי הבעיה הנ"ל היא לא NP-שלמה שכן היא נמצאת גם ב-NP וגם ב-co-NP.
ג'ימי הית'
ג'ימי הית' (באנגלית: Jimmy Heath; 25 באוקטובר 1926 – 19 בינואר 2020) היה סקסופוניסט, מלחין, מעבד מוזיקה לביג בנדס ומחנך מוזיקה שהעמיד דורות של מוזיקאי ג'אז, שניגן לצד מיילס דייוויס, דיזי גילספי וג'ון קולטריין.
ביוגרפיה
הית' גדל בפילדלפיה. הוא היה האח האמצעי במשפחת ג'אז. שני אחיו האחרים הם מוזיקאי ג'אז: הקונטרבסיסט פרסי הית' (אחד ממייסדי רביעיית הג'אז המודרני) והמתופף אל "טוטי" הית', שהקליט עם ג'ון קולטריין, דקסטר גורדון, בני גולסון, טטה מונטוליו ואחרים. בתחילת דרכו בפילדלפיה ניגן הית' בסקסופון אלט וחבריו הדביקו לו את הכינוי Little Bird שדבק בו עד ליומו האחרון. הוא כונה Bird, בגלל נגינתו שהושפעה מצ'ארלי פארקר (שכינויו היה Bird), ו-Little, בשל קומתו הנמוכה – פחות מ 1.60 מ'. בפילדלפיה חבר הית' לנגינה עם ג'אזיסטים צעירים אחרים כג'ון קולטריין, יוסף לטיף ובני גולסון. בסוף שנות ה-40 עבר הית' לניו יורק והחל לנגן בהרכבים שונים של דיזי גילספי, שהפך למנטור העיקרי שלו, והווארד מקגי. בתחילת שנות ה-50 החליף הית' את כלי הנגינה הראשי שלו לסקסופון טנור. שמו החל להתפרסם בסצנת הג'אז כשהחל לנגן בהרכב של מיילס דייוויס. התקדמותו נעצרה בשל התמכרותו להירואין, שהביאה אותו לכלא. במחצית השנייה של שנות ה-50 שהה הית' בכלא בפנסילבניה. בכלא נגמל מסמים, הקים תזמורת ג'אז והחל להנהיג אותה. את רוב זמנו בכלא הקדיש לכתיבת לחנים ועיבודים לתזמורות והרכבים קטנים. את המוזיקה שהלחין ועיבד היה מבריח החוצה מהכלא באמצעות בני משפחתו שהגיעו לביקורים. לחנים ועיבודים מוברחים אלה היו מבוקשים בקרב מוזיקאי ג'אז באותם ימים. האלבום המפורסם ביותר מבין לחניו ועיבודיו המוברחים של הית' היה Playboys (לימים נקרא גם Picture of Heath) של צ'ט בייקר וארט פפר.
הית' השתחרר מהכלא בשנת 1959. תנאי השחרור מהכלא אילצו את הית' לשהות כל לילה בבית הוריו בפילדלפיה. לכן לא יכול היה להצטרף להרכבי ג'אז שערכו סיבובי הופעות. כך החמיץ הזמנה של מיילס דייוויס לנגן איתו באלבום חדש. את מקומו תפס ג'ון קולטריין. היה זה האלבום Kind of Blue. בשנים שלאחר שחרורו מהכלא היה הית' מגיע לניו יורק בבוקר, נכנס לאולפני הקלטות, מקליט מוזיקה או משתתף בהקלטות של אחרים, וחוזר בערב לפילדלפיה. משנת 1959 ובמהלך שנות ה-60 הקליט הית' סדרת אלבומים ללייבל Riverside ובהם כמה מלחניו שהפכו לסטנדרטי ג'אז: Gingerbread Boy, For Minors Only ואחרים. באלבומיו ניכרו חיבור בין נגינה, לחנים ועיבודים באופן שלא היה אופייני באותה תקופה באלבומי בופ בחוף המזרחי של ארצות הברית.
במקביל להקלטת אלבומיו, השתתף הית' בהקלטות רבות אחרות של גדולי הג'אז, ובהם פרדי הבארד, מילט ג'קסון, קני דורהאם, בלו מיטשל ורבים אחרים, והתפרנס מכתיבת עיבודים לרבים אחרים, ובהם ריי צ'ארלס.
בשנות ה-70 התאחדו שלושת האחים לבית הית' להרכב בשם The Heath Brothers, והמשיכו לנגן בסגנון הבופ בשנים בהן הפיוז'ן שלט בכיפה. הרכב זה, בצורות שונות, המשיך לפעול עד שנות ה-90.
באמצע שנות ה-80 מונה הית' לאחראי על תוכנית הג'אז בקווינס קולג', שהייתה בראשיתה. ב-10 שנות כהונתו שם הפך את תוכנית ג'אז זו, ובעיקר את תוכנית המאסטרס, לאחת החשובות במוסדות לימוד ג'אז בעולם. בשנים אלה הרבה לכתוב לתזמורות ג'אז, אותן הנהיג.
.cg
.cg היא סיומת אינטרנט מדינית (ccTLD) השייכת לרפובליקה של קונגו. הסיומת מנוהלת על ידי חברת ONPT Congo ו-Interpoint Switzerland. הדומיין לשימוש לחברות הגרות או קשורות לרפובליקה העממית של קונגו. אך בפועל מקבלת מעט מאוד שימוש, בעוד שיש יותר שימוש בדומיין .cd השייכת לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קבוצת ראות - מחזון למדיניות
קבוצת ראות היא עמותה ישראלית, המגדירה עצמה כקבוצת השפעה ואסטרטגיה, שואפת להבטיח את חוסנם ושגשוגם של מדינת ישראל, החברה הישראלית והעם היהודי. העמותה הוקמה בשנת 2004 תחת השם "מכון ראות" על ידי גידי גרינשטיין.
מתודולוגיית פיתוח ידע
שיטות העבודה בקבוצת ראוּת מבוססות על יישום של חבילה הכוללת תאוריה, מתודולוגיה ותוכנה שפותחו על ידי חברת PRAXIS בראשות ד"ר צבי לניר הפועלת בתחום עיצוב המדיניות המערכתית (Systemic Policy Design). באמצעות חבילה זו מאתרת קבוצת ראות נקודות עיוורון בתהליכי מדיניות. לקבוצת ראות גם תפיסת השפעה הרואה בקבוצה זרז הדוחף לשינוי מערכתי.
חזון ישראל 15 - קפיצת מדרגה כלכלית חברתית לישראל
ראות מקדמת מאז היווסדה את חזון ישראל 15 שמטרתו שיפור איכות החיים של תושבי ישראל. לשם כך, פותחה אסטרטגית פעולה ברמה הלאומית, האזורית והעירונית שמטרתה קידום צמיחה מכלילה לכלל תושבי ישראל. ראות הפעילה שני פיילוטים בשטח: בצפת ובגליל המערבי, לגיבוש מודל עבודה שרלוונטי לערים ואזורים אחרים. בשנת 2015 הוקם מרכז קפיצת מדרגה כמיזם ללא כוונת רווח שמטרתו להפיץ את המודל בשטח. המרכז פועל בגליל, בנגב המערבי, בקריית מלאכי, בתל אביב ובמקומות נוספים. היבט מרכזי בחזון זה נגע בחשיבות של הקהילות כחלק מהמכלול הכלכלי-חברתי בישראל.
TOM: Tikun Olam Makeres
מיזם של קבוצת ראות שהושק ביולי 2014, ומהווה תנועה עולמית של מייקרים: אנשי טכנולוגיה, פיתוח, מעצבים ומהנדסים, אשר עוסקים בתיקון עולם באמצעות פיתוח של אבות טיפוס של מוצרים המיוצרים בטכנולוגיה מתקדמת כפתרון לצרכים חברתיים נדירים. החזון של TOM הוא לשפר את איכות חייהם של 250 מיליון אנשים תוך עשור. בשלב הראשון מתמקד TOM בפיתוח פתרונות לאנשים עם מוגבלות שאין לה מענה של השוק. באמצעות פלטפורמת אינטרנט ותהליך העבודה המתאים, מייצר המיזם ידע בקוד פתוח, העומד לרשותם של אנשים בכל העולם. באופן זה מבטא TOM את הערך היהודי העתיק של “תיקון עולם”, אשר עומד בבסיס חזונה של ראות, ומיישם את משימתה של ראות להוביל שינוי חיובי ומהותי למען עתידם של מדינת ישראל, העם היהודי והעולם כולו.
מנואל יואל
הרב זכריה מנחם [מנואל] יואל (בגרמנית: Manuel Joël; 19 באוקטובר 1826 – 3 בנובמבר 1890) היה חוקר חכמת ישראל והוגה יהודי גרמני נציג אסכולת הסמינר בברסלאו. אחיו הצעיר של דוד יואל (1815–1882).
ביוגרפיה
נולד בבירנבאום שבחבל פוזן, פרוסיה. אביו חיים בן יואל היה אב"ד העיר. למד באוניברסיטת ברלין, שם הושפע מיום-טוב ליפמן צונץ ומהרב השמרן מיכאל זקש. ב-1846 היה בין המוזמנים להשתתף בוועידת הרבנים בדרזדן אותה תכנן הרב זכריה פרנקל כמשקל נגד לאסיפות הרפורמים. ב-1852 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. לימד בבית המדרש לרבנים בברסלאו בין 1854 ל-1863. אז מונה כיורשו של הרב אברהם גייגר כאב-בית-הדין של קהילת-הרוב הליברלית בברסלאו. יואל היה איש מחנהו הפוזיטיבי-היסטורי של פרנקל, מתון בהרבה מגייגר, קודמו בתפקיד. בין היתר השיב מנואל יואל את הטקסט העברי המלא לסידור התפילה של הקהילה הליברלית בברסלאו (בליווי תרגום מסורס לגרמנית, כפשרה). הוא אף הגיע להסדר עם הרב האורתודוקסי במקום גדליה טיקטין, שהשכין שלום בין שתי הסיעות שהיו שרויות בסכסוך קשה מאז הגעת גייגר לרבנות ברסלאו ב-1838. על אף קרבתו לאסכולת ברסלאו, היה מנואל יואל היחיד מהנמנים עליה שהסכים להשתתף בוועידת לייפציג הרפורמית ב-1869.
יואל היה ידוע באופן דומה גם בנאומיו והטפותיו על הבמה בפני רבים. למרות שלא היה דרשן, פניותיו לשכל הישר היו אפקטיביות, ולפרסומיו בשלושה כרכים של דרשות נמצאו קוראים רבים.
ענבל רז
ענבל רז (נולדה ב-1997) היא זמרת-יוצרת ישראלית.
ביוגרפיה
ענבל רזמוביץ' נולדה בנתניה בשנת 1997. בשנת 2017, נבחנה לעונה החמישית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון" אליה לא התקבלה לבסוף אך המשיכה להתפרסם ביצירת קאברים ברשתות החברתיות טיקטוק, אינסטגרם ויוטיוב.
לאחר שסיימה את שירותה הצבאי בלהקת חיל האוויר החלה לעבוד על הקריירה המוזיקלית שלה וב-23 ביולי 2018 הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "בסוף הדרך".
ב-28 ביוני 2022, לאחר הפסקה של שלוש שנים בהן התמקדה ביצירת תוכן לרשתות החברתיות, הוציאה ענבל את הסינגל "שלוותה" אשר זכה להצלחה רבה, והחליטה בזאת להוציא רמיקס של שלוותה. וב-7 בנובמבר 2022 הוציאה את הסינגל השלישי שלה, בשם "ננה בננה" לאחר הסינגל החליטה להוציא אותו לא רק בעברית, אלא גם בשפה אנגלית.
ב-21 בפברואר 2023, הוציאה את הסינגל "במציאות אחרת", וב-2 ביולי 2023 את הסינגל "מי לימדה אותך?" שנכנס למקום ה-81 במצעד ההיטליסט.
חיים אישיים
בשנת 2018 הייתה בזוגיות עם הזמר ויוצר התוכן הישראלי קטריקס אשר שימש כהשראה לסינגל הבכורה שלה, "בסוף הדרך". במרץ 2022, לאחר שהופיעה בקליפ "תמיד זאת את" של הזמר אלי חולי אישרו השניים כי הם מנהלים מערכת יחסים זוגית.
הלן סטיבנס
כינויה היה ה"פלאש מפולטון".
ביוגרפיה
סטיבנס נולדה בפולטון, מיזורי. היא גדלה בחווה המשפחתית. ב-22 במרץ 1935 בתחרות הראשונה שלה, בהיותה בת 17, היא ניצחה את סטניסלווה וואלסייביץ' (סטלה וולש) מפולין, האלופה המכהנת בריצת 100 מטר, כשניצחה בריצת 50 מטר באולם וקבעה שיא עולם חדש של 6.6 שניות.
בתחרות שנערכה ב-8 ביוני 1935 בקנזס סיטי קבעה סטיבנס בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 11.6 שניות, שיפור לשיא של וואלסייביץ' (11.7 שניות).
אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה סטיבנס בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.5 שניות, לפני וואלאסייביץ' (11.7 שניות) וקתה קראוס מגרמניה (11.9 שניות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 11.4 שניות. התוצאה שקבעה הייתה שיא עולם חדש שלא הוכר בגלל רוח גבית גבוהה. ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 46.9 שניות, לפני בריטניה (47.6 שניות) וקנדה (47.8 שניות). נבחרת גרמניה שקבעה בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 46.4 שניות, והובילה את הריצה בשלב הגמר, הפילה את המקל בהחלפה האחרונה. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.33 מטר.
זמן קצר לאחר המשחקים האולימפיים פרשה סטיבנס מאתלטיקה תחרותית ועסקה בבייסבול וסופטבול מקצועני. היא למדה באוניברסיטת ויליאם וודס שבפולטון, מיזורי. בין השנים 1938 - 1952 הייתה הבעלים והמנהלת של קבוצת כדורסל חצי מקצועית. היא עסקה במשך שנים רבות בחטיבת המחקר האווירונאוטית של ארצות הברית ואחר כך נטלה חלק בסוכנות מיפוי הביטחון.
בשנת 1994 נפטרה סטיבנס בסנט לואיס, בגיל 75.
מגדר ומיניות
במשחקים האולימפיים שנערכו בברלין 1936 עברה סטיבנס בדיקה גופנית במטרה לענות על השאלה מהו המגדר אליו היא שייכת. לאחר שנערכה לה הבדיקה, הוועדה האולימפית אישרה את היותה אישה. היא חיה כלסבית בארון.
משרד התרבות והספורט
משרד התרבות והספורט הוא משרד ממשלתי בישראל.
במשך שנים רבות טופלו בממשלות ישראל נושאי התרבות והספורט במסגרת משרד החינוך והתרבות. במסגרת הממשלה ה-25 הועברו תחומי התרבות והספורט למשרד המדע והטכנולוגיה, ששמו שונה למשרד המדע והאמנויות. לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים ושבע המשרד פורק ותחומי פעילותו פוזרו בין משרדי הממשלה השונים. בממשלה ה-28, שבראשות אהוד ברק, עברו נושאים אלה למשרד המדע והטכנולוגיה, ששינה את שמו ל"משרד המדע, התרבות והספורט". בממשלה ה-32, שבראשותו של בנימין נתניהו, פוצלו נושאי התרבות והספורט למשרד חדש, בשם משרד התרבות והספורט. בשנת 2016 הועברה לשכת השרה לירושלים. מטה המשרד שוכן ברחוב המסגר 14, תל אביב-יפו.
בראש משרד התרבות והספורט עומד השר מיקי זוהר.
תפקידי המשרד הם:
נתן גולדבלום
הדברת שיתוק הילדים באמצעות התרכיבים נגד שלושת זני נגיף הפוליו הייתה נקודת מפנה בהתפתחות הרפואה. מדינת ישראל הייתה למדינה השלישית בעולם כולו, לאחר ארצות הברית ודנמרק, אשר ייצרה בעצמה את התרכיב וסיפקה את כל צורכי אוכלוסייתה בתחום זה, בניצוחו של פרופ' נתן גולדבלום.
המאבק בשיתוק ילדים
בין 1949–1951 פרצה בישראל מגפה של שיתוק ילדים שתבעה קורבנות רבים, בעיקר בקרב הילדים, אך גם בין המבוגרים. בחיל הרפואה נפלה החלטה לשלוח את גולדבלום לאוניברסיטת ייל בארצות הברית, בה התנהל מחקר אינטנסיבי בפוליו. שם נחשף לראשונה גולדבלום לחקר עולם הנגיפים. הוא התמחה בחקר המחלות הנגיפיות (וירולוגיה) ובעיקר בחקר הפוליו, ועם שובו לישראל התמנה לראש המחלקה לאפידמיולוגיה במכון לחקר רפואה צבאית, עד העברתו למשרד הבריאות ב-1955.
בארצות הברית פגעה מחלת שיתוק הילדים בעשרות אלפי ילדים ומבוגרים מדי שנה, לכן הושקעו משאבים רבים בהכנת תרכיב נגד נגיף הפוליו. כבר ב-1954 הוחל בייצור תרכיב סאלק, תרכיב שהכיל נגיף פוליו מומת. ישראל נתקלה בקשיים רבים ברכישתו של התרכיב האמריקאי, לכן החליט משרד הבריאות לשלוח את ד"ר גולדבלום למעבדתו של ד"ר יונה סאלק באוניברסיטת פיטסבורג כדי ללמוד את מלאכת הכנת התרכיב.
מגפת שיתוק הילדים בישראל הייתה קשה. ב-1950 חלו כ-1,600 איש במחלה זו, ושיעור ההיארעות היה 12.8 חולים ל-10,000 תושבים. מאז ועד 1956 נשאר שיעור התחלואה זהה ובכל התקופה 85%-90% מהחולים היו ילדים מתחת לגיל 5 שנים. כבר ב-1955 הופיעו דיווחים על הצלחת תרכיב סאלק בהורדת התחלואה בארצות הברית. פרט לארצות הברית נודע על ייצור דומה רק בדנמרק. נוכח שיעור התחלואה הגבוה בישראל השתוקקו ממשלת ישראל ומשרד הבריאות להשיג תרכיב שישמש לחיסון ילדי ישראל, אך תרכיב כזה לא היה זמין וישראל לא יכלה להשיגו; אז הוחלט במשרד הבריאות להטיל על פרופ' גולדבלום ומעבדתו להתחיל בייצור התרכיב.
המעבדה הוקמה במתחם בית החולים 'צהלון' (דג'אני) ביפו, והעבודה החלה בחורף 1955-6. היעד היה הכנת תרכיב לחיסונם של כל הילדים מגיל 6 חודשים ועד 3 שנים כבר באביב 1957. שיטות הייצור היו מבוססות על ניסיונו של יונה סאלק, ובמהותן כללו גידול הנגיף בתרביות תאים שמקורם בכליות קופים, ואז המתת הנגיפים על ידי טיפול בפורמלין. ב-1956 הגיע הייצור ל-100 ליטר וב-1959 כבר עלה ל-400 ליטר. התרכיב עמד בכל מבחני הבטיחות הנדרשים על-פי הסטנדרטים שהיו נקוטים באותה עת בארצות הברית. חברי הצוות הבכירים שעסקו בהכנת התרכיב היו גולדבלום, המהנדס ג'ורג' מילר וד"ר תמר גוטליב-סטימצקי, שלמדה על ייצור החיסון במעבדתו של ג'ון פרנקלין אנדרס בבית החולים לילדים של בוסטון. למרות כל הצעדים לאבטחת איכות התרכיב, שננקטו על ידי המדענים ועובדי המעבדה האחרים, נדרש מפרופ' גולדבלום אומץ לב נדיר כשלקח על עצמו החלטה להתחיל בחיסון ילדי ישראל: באביב 1955 אירעה בארצות הברית טרגדיה אגב חיסון ילדים בתרכיב סאלק שיוצר בבית החרושת הפרמצבטי Cutter. לאחר הזרקת תרכיב זה נפטרו כ-100 ילדים מאלה שקיבלו את החיסון. קל להבין על כן את המתח והחרדה ששררו באותה עת במעבדה ביפו.
גולדבלום ועמיתיו המשיכו במלאכת הייצור, קיבלו את גיבויו של מנכ"ל משרד הבריאות פרופ' שמעון בטיש, וכבר בראשית 1957 הוזרק התרכיב לראשונה לכ-60,000 תינוקות וילדים. לימים הוכיח התרכיב את עצמו. היה זה הישג עצום לפרופ' גולדבלום, לחבריו ולמדינת ישראל הצעירה. ישראל שזה עתה נולדה הפכה למדינה השלישית בעולם שניצחה בתחומה את מגפת שיתוק הילדים. תוך מספר שנים הפכה המעבדה הקטנה ביפו למעבדה המרכזית לנגיפים של משרד הבריאות, אשר ממוקמת כיום במרכז הרפואי "שיבא" בתל-השומר.
חוקר, מורה ויועץ
לאחר שמיצה את תפקידיו במעבדה, נענה גולדבלום ב-1960 להצעה להצטרף לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, הפך למנהל המחלקה לווירולוגיה, וברבות הימים התמנה לסגן נשיא האוניברסיטה למחקר ופיתוח. פרופ' גולדבלום הרבה במחקרים, שהשתרעו על תחומים רבים בווירולוגיה, בהם מחקרים על נגיף קדחת מערב הנילוס, על נגיפים אחרים המועברים על ידי חרקים ועל קבוצת נגיפים גורמי סרטן. הוא ייעץ לארגון הבריאות העולמי ותרם ממרצו לפיתוח קשרי מדע עם מדינות אפריקה ובהן עם מצרים. הוא העמיד דור של וירולוגים שתפסו עמדות מפתח בכל מוסדות המחקר והרפואה בישראל.
גולדבלום היה חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב לשנת 1960–1961. ב-1988 זכה בפרס ישראל למדעי החיים.
חיים מנחם בכר
חיים מנחם בכר, נודע בשמות הבמה: חיים אפנדי וחיים יפאג'י (בטורקית: Haim Yapaci, Haim Effendi, לאדינו: Haim Yapağı; 1853, אדירנה, האימפריה העות'מאנית – 1938, קהיר, מצרים) היה חזן, פייטן, זמר נודד, מלחין, משורר וכנר יהודי ספרדי, אשר פעל בבלקן ובמצרים. חיים אפנדי אשר שר בעברית, טורקית, לאדינו וערבית, היה מראשוני הפייטנים שהקליטו את שירתם על גבי תקליטים ובכך הפך לאחד האמנים הנודעים בקרב קהילות יהודי הבלקן ואף הוזמן להופיע בפני עבדול חמיד השני. המוזיקה שהקליט שימרה פיוטים ורומנסות מסורתיים עתיקים אשר ככל הנראה חלקם או כולם היו אובדים לעד בעקבות השואה. בעת מלחמת העולם השנייה הפך שירו הנודע "אילנות בוכים לגשם" (לאדינו: Arvoles Yoran Por Luvias), שככל הנראה התבסס על מקור עתיק מתקופת גירוש ספרד, להמנונם הלא-רשמי של יהודי הבלקן ככלל ויהודי סלוניקי בפרט, אשר הובלו אל מותם במחנות ההשמדה.
קורות חיים
חיים מנחם בכר נולד באדירנה למשפחת סוחרי צמר וכך זכה לכינוי "יפאג'י", דהיינו איש הצמר. הוא הוסמך לחזנות במרכז למוזיקה ספרדית בעירו ושר במקהלה המקומית "מקהלת מפטירים". מגורי הקבע שלו היו באדירנה, אך פרסומו בא לו מהיותו זמר נודד (אמנות הדומה לזו של הטרובאדור או האזמרי), כאשר נדד בערי הבלקן השונות ושר את פיוטיו.
בראשית המאה ה-20 הקליט חיים אפנדי מוזיקה טורקית ומוזיקה ליטורגית יהודית בחברת התקליטים "אודאון", היה מראשוני הפייטנים והחזנים הספרדים שהקליטו מוזיקה על גבי תקליטים וככל הנראה, היה מבין הפורים ביותר בתחום. הוא פעל בעת דעיכתה של האימפריה העות'מאנית, כאשר במהלך תקופת הטנזימאט ניסו קברניטיה לחשוף אותה לחידושי המערב ובכלל זה לתרבות המערב, על חשבון מנהגי ומסורות עבר. תהליך זה, אם כי במינון ובקצב שונים, לא פסח על החברה היהודית בארצות הבלקן, וכלל גם ירידה הדרגתית בשימוש בשפת הלאדינו לטובת השפות המקומיות המדוברות, כגון טורקית, יוונית ובולגרית. לאחר נפילת האימפריה עברה המדינה גם תהליך חילון כפוי ומהיר. חיים אפנדי שילב בין שירת הקודש לעסקי הבידור, והקלטותיו הרבות שימרו פיוטים ורומנסות עתיקים ואף הגבירו את תפוצתם בקרב יהודי הבלקן. בנוסף, שר חיים אפנדי טקסטים מקוריים בלאדינו בלחנים טורקיים או ערביים שהיו פופולריים בשעתו.
ב-1925, לאחר קריסת האימפריה העות'מאנית, היגר למצרים והתגורר באלכסנדריה. בהמשך עבר לקהיר ובה הלך לעולמו ב-1938 והוא בן 85 שנים. הוא היה נשוי לרחל ואב ל-6 ילדים, שלוש בנות ושלושה בנים. צאצאיו מתגוררים בישראל ובארצות הברית.
השיר "אילנות בוכים לגשם"
כתיבתו של שיר הלאדינו "אילנות בוכים לגשם" (לאדינו: Arvoles Yoran Por Luvias) מיוחסת לחיים אפנדי, אם כי ייתכן שהתבסס על טקסטים ולחנים קיימים שהיו מושרים עוד מתקופת גירוש ספרד. מדובר בשיר אהבה אלגורי המתאר את כמיהת האוהב לאהובתו, שיר שנכלל ברפרטואר של חיים אפנדי בהופעותיו בערי הבלקן, ובהמשך הוקלט על ידו. הוא זכה לפופולריות גדולה בקרב יהודי הבלקן. במהלך מלחמת העולם השנייה גורשו רבים מיהודי הבלקן למחנות ההשמדה, והשיר הפופולרי הושר על ידם גם במחנות. יהודי סלוניקי אשר גורשו לאושוויץ נהגו לשיר את השיר הנודע, תוך שהם משנים את השורה האחרונה שבפזמון. במקום: "באדמות נכר מות אמות" (לאדינו: "En tierras ajenas yo me vo murir"), שרו: "באדמות פולין מות אמות" (לאדינו: "En tierras de Polonia yo me vo murir").
בנו (אסטרואיד)
בנו נבחר על ידי נאס"א ליעד המחקר של משימת אוסיריס-רקס, גשושית ששוגרה לחלל ב-8 בספטמבר 2016 ונכנסה למסלול סביבו בדצמבר 2018. ב־21 באוקטובר 2020 שלחה הגשושית זרוע רובוטית לפני השטח של האסטרואיד ואספה בהצלחה דגימה מהרגולית שלו (הסלעים והאבק שנמצאים על פני שטחו) . הדגימה מתוכננת לחזור לכדור הארץ באמצעות קפסולה (בדומה לגשושית סטארדאסט) בשנת 2023, לשם ניתוח הרכבה. המשימה נועדה לחקור את הרכבם של אסטרואידים, מתוך כוונה ללמוד מכך על היווצרות מערכת השמש, מכיוון שאסטרואידים מהווים מעין "קפסולת זמן" מאותה תקופה שכן הם לא עברו שינויים גאולוגיים.
האסטרואיד התגלה ב-11 בספטמבר 1999 על ידי מיזם לינקולן לחקר אסטרואידים קרובי ארץ (LINEAR), וקוד הזיהוי שניתן לו היה 1999 RQ36 עם המספר הסידורי 101955. השם "בנו" נבחר ב-2013 במסגרת תחרות שנקראה "!Name that Asteroid" במסגרתה הציעו שמות יותר מ-8,000 סטודנטים ותלמידים ברחבי העולם. השם, שהוצע על ידי מייקל פוזיו, ילד מצפון קרולינה, נקרא על שמו של עוף החול בנו מהמיתולוגיה המצרית. פוזיו בחר בשם כי ראה דמיון בין הזרוע הרובוטית של אוסיריס-רקס, שבאמצעותה תאסוף דגימה מהאסטרואיד, לבין דמותו של בנו, המתוארת לעיתים כאנפה אפורה.
ניקולא באטום
ניקולא באטום (בצרפתית: Nicolas Batum; נולד ב-14 בדצמבר 1988 בליזיאוקס) הוא כדורסלן צרפתי, המשחק בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA. גובהו 2.06 מטר. משחק בעמדת הסמול פורוורד, אך יכול לשחק גם בעמדת הקלע. באטום אמר בראיון שהוא מאוד רוצה ללבוש את המדים הצהובים של מכבי תל אביב והמועדון מצפה שיגיע בשנים הקרובות לחזק את המועדון.
לה-מאן סארת
באטום החל לשחק בקבוצת לה-מאן סארת בשנת 2006, ובשנה זו זכה עמה באליפות ליגת העל הצרפתית. הוא זכה בתואר ה-MVP של טורניר אלברט שווייצר עד גיל 18 2006 שנערך במנהיים. בשנת 2007 הוא סיים עם לה מאן במקום השני בליגת העל הצרפתית, וסיים את עונת עם ממוצעים של 3.4 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-0.5 אסיסטים ב-13 דקות למשחק.
בעונת באטום התגלה לעיני העולם, כאשר הציג יכולת מרשימה במשחקיה של לה מאן ביורוליג. הוא קבע ממוצעים בליגה הצרפתית של 12.3 נקודות, 5 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים ב-28 דקות.
פורטלנד טרייל בלייזרס
בעקבות יכולתו הטובה הוא נרשם לדראפט ה-NBA‏ 2008 ונבחר במקום ה-25 על ידי יוסטון רוקטס, אשר מיד העבירה אותו לקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. בזמן שביתת שחקני ה-NBA בעונת, שיחק באטום בקבוצת נאנסי. במהלך 7 עונותיו כשחקן הטרייל בלייזרס העפיל 5 פעמים לשלב הפלייאוף, ורשם ממוצעים של 11.2 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.
שארלוט הורנטס
לקראת עונת נשלח באטום בטרייד לשארלוט הורנטס, בתמורה לג'רלד הנדרסון ונואה וונלי. בעונתו הראשונה בשארלוט הציג יכולת טובה עם ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-5.8 אסיסטים למשחק, ובסיומה חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-5 עונות נוספות עבור כ-120 מיליון דולר.
בעונת, לאחר 4 עונות כשחקן חמישייה בשארלוט, שותף ב-22 משחקים בלבד בשל פציעות שונות ויכולת ירודה, ותרם 3.6 נקודות למשחק בלבד. בסיום העונה שוחרר מהקבוצה, על אף שנותרה שנה אחת בחוזהו.
לוס אנג'לס קליפרס
ב-1 בדצמבר 2020 חתם באטום על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס.
כיבוש הגלקסיה
גלקסי קווסט או כיבוש הגלקסיה (באנגלית: Galaxy Quest) הוא סרט פעולה/מדע בדיוני אמריקני שיצא לאקרנים ב-1999. את הסרט ביים דין פריזוט וכתיבת התסריט על ידי דייוויד הווארד ורוברט גורדון.
הסרט הוא פרודיה על סרטי מדע בדיוני, במיוחד על הסדרה "מסע בין כוכבים" ועל הפנדום שלה.
בסרט משחקים טים אלן, סיגורני ויבר, אלן ריקמן, טוני שלהוב, סם רוקוול ודריל מיטשל.
העלילה מספרת על צוות השחקנים של סדרה ישנה בשם "כיבוש הגלקסיה", שמופתע לגלות כי חייזרים קיימים באמת, וכי מהם מצופה "להציל את המצב".
הסרט זכה להצלחה קופתית צנועה ולביקורות חיוביות. הוא זכה בפרס הוגו לעיבוד הדרמטי הטוב ביותר (בו זכתה גם סדרת "מסע בין כוכבים" המקורית בשנות השישים). זכה גם בפרס נבולה לתסריט הטוב ביותר, וגם היה מועמד בעשר קטגוריות בפרסי סאטורן, כולל סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (פריזוט), השחקנית הטובה ביותר (וויבר), ושחקן המשנה הטוב ביותר (ריקמן). טים אלן זכה בפרס השחקן הטוב ביותר. מאז יציאתו לאקרנים הסרט זכה במעמד של סרט פולחן, ומדורג על ידי הפנדום במקום השביעי בקרב סרטי מסע בין כוכבים הטובים ביותר.
תקציר עלילה
כוכבי סדרת העבר "כיבוש הגלקסיה", סדרה דמוית מסע בין כוכבים, ממשיכים להתפרנס מהופעות בפני קבוצות מעריצים. ג'ייסון נסמית' הכוכב הראשי נהנה מתשומת הלב. שאר חברי הפאנל לא מרוצים במיוחד ממעמדם ככוכבי עבר. במהלך כנס מעריצים, ניגשים לנסתמית' יצורים הנקראים ת'רמיים, ובראשותם מת'זאר. הם מבקשים ממנו לסייע להם לנהל משא ומתן עם אויבם הנורא סאריס. נסמית' חושב שמדובר בהצעת עבודה ומסכים. התרמיים מגיעים לאסוף אותו למחרת לאחר שהשתכר וסבל מחמרמורת. נסמית' לא שם לב לכך שהם מעבירים אותו לחללית אמיתית, ולא מבין את הסכנה האמיתית, ובמקום לנהל משא ומתן, תוקף את ספינת האויב. רק כאשר הם מחזירים את נסתמית' הביתה הוא מבין כי היה בחלל וכי מדובר בחללית אמיתית.
נסמית' חוזר לשאר הצוות ומספר להם בהתלהבות על החוויה, ומזמין אותם להצטרף אליו. הצוות מסכים, כשהוא גם מאמין שמדובר רק בהופעה נוספת. כאשר הם מגיעים לחללית הם מגלים שהת'רמיים יצרו ספינה זהה לספינה שהייתה להם בסדרה. מסתבר שהת'רמיים ראו את הסדרה וחשבו שמדובר בתיעוד היסטורי. הת'רמיים ניסו לחקות את הצוות בכל דבר אפשרי. הצוות בהתחלה רוצה לחזור הביתה אבל מבין שמדובר בהזדמנות יוצאת דופן. בהתקלות נוספת עם סאריס הצוות מתפרק ולא מתפקד, והספינה נפגעת.
על מנת לתקן את הספינה עליהם להשיג "כדור בריליום" חלופי. הצוות יורד לכוכב לכת שם הם מוצאים כדורים כאלה. בדרך הם נתקלים ביצורים דמויי ילדים, שמתגלים כמפלצות טורפות אדם. הם מצליחים להימלט, מלבד נסמית' שנשאר על כוכב הלכת. שם המפלצות בורחות ממפלצת אחרת שעשויה מסלעים. הדרך היחידה להצילו היא על ידי השימוש בטלפורטר, המופעל על ידי פרד צ'ן. פרד מבוהל בהתחלה אבל עוזר אומץ בזכותה של ת'רמית יפה, ומצליח לשגר את נסמית' חזרה לרחפת. כאשר הם חוזרים לספינה הם מגלים כי סאריס השתלט עליה. סאריס רוצה את המתקן הקיים בספינה הנקרא אומגה 13. הוא אינו מקבל את ההסבר של נסמית' על כך שהוא אינו יודע מה המתקן עושה. לבסוף נסמית' מגלה לו כי הוא שחקן ולא באמת מפקד ספינה. סאריס מבקש מנסמית' להסביר לת'רמיים כי ביססו את כל עולמם על סדרת טלוויזיה. הדבר שובר את רוחם. מת'זאר שבור הלב מנסה להציל את אנשיו. נסמית' והצוות מרגישים רע, ונחושים להציל אותם גם כן. סאריס עוזב את הספינה, כשהוא מפעיל את מנגנון ההשמדה העצמית שלה.
נסמית' נחוש להציל את הספינה. הוא וגוון יוצאים לעצור את המנגנון ההשמדה העצמית, כשהם נעזרים בידע הטכני של קבוצת מעריצים שמכירים את הספינה טוב יותר מהשחקנים עצמם. במהלך הניסיון, הם מגלים שהאומגה 13 יוצר קפיצת זמן של 13 שניות. שאר הצוות מנסים להציל את הצוות שנמצא באזור המגורים, שנותק מאספקת החמצן. הצוות משתמש בתכסיסים שהשתמשו בהם במהלך הסדרה, ויוצרים קשרים עם הת'רמיים שעוזרים להם. לבסוף הם מצליחים להציל את הספינה. סאריס תוקף את הספינה פעם נוספת, אך הפעם הצוות מצליח לנצח אותו.
הצוות מתכוון לחזור חזרה לכדור הארץ, ולהשאיר את מת'זאר לפקד על הספינה, כשסאריס מתחזה לפרד, ויורה בנסמית'. נסמית' מפעיל את האומגה 13. הוא מנצל את השניות הללו לעצור את סאריס ולהביס אותו. בגלל המאבק הספינה מתקרבת מהר מדי לכדור הארץ ולא יכולה לנחות שם. הצוות עובר לרחפת, ומתרסק איתה ישירות לתוך כנס מעריצים. העניין הציבורי נוצר בעקבות ההתרסקות גרם לחידוש הסדרה.
הפקה
הארולד רמיס, נבחר להיות המפיק, אבל התנגד לליהוק של טים אלן לתפקיד של ג'ייסון נסמית', ולכן עזב, ודין פריזוט קיבל את התפקיד.
התסריט כלל המון קללות וזכה לדירוג R, לפני שחתכו את כל הסצנות המדוברות.
ביקורות
הסרט הצליח כלכלית והכניס 90,683,916 דולר ברחבי העולם. הוא קיבל ציון 90 באתר "Rotten Tomatoes", המציין כי הסרט משעשע, גם ללא הכרות עם העולם של מסע בין כוכבים. באתר מטקריטיק הוא קיבל ציון של 70, עם ציון חיובי לרוב.
פריקלה מרטינסקו
ביוגרפיה
פריקלה מרטינסקו נולד ב-1911 בווישוארה (Viișoara) שבמחוז קונסטנצה. למד בתיכון "מירצ'ה הזקן" בקונסטנצה ואחר כך למד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט. שיריו הראשונים התפרסמו ב-"גאזטה של טרנסילבניה" (Gazeta Transilvaniei). כסטודנט הוא תרם רבות למגזינים לספרות ותרבות כמו Vremea, Romania literară רומניה ספרותית, Revista Fundaţiilor Regale, Viaţa Literară, Meşterul Manole ול-Dacia Rediviva.
הרומן הראשון שלו, Adolescenţii din Braşov ("המתבגרים מבראשוב"), התפרסם בשנת 1936. כמו כן הוא תרגם ספרים רבים, כולל מאנגלית ומיפנית.
דבי לסקו
דברה קיי לסקו (באנגלית: Debra Kay Lesko; נולדה ב-14 בנובמבר 1958) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת אריזונה. לסקו נבחרה לראשונה אל הקונגרס של ארצות הברית בבחירות מיוחדות שהתקיימו במאי 2018 להחלפתו של נציג המחוז המתפטר טרנט פרנקס. בשנים 2015–2018 שירתה לסקו בסנאט של אריזונה, ולשנה אחת מינואר 2017 עד ינואר 2018 הייתה הנשיאה הזמנית של הסנאט.
ביוגרפיה
בראשית שנות האלפיים, לסקו נעשתה מעורבת בסצנה הפוליטית של מחוז בתי הספר בפיאוריה, ובשנת 2006 התמודדה למועצת בתי הספר של המוז. לסקו כתבה גם עבור העיתון "Arizona Republic", והרבתה לצאת חוצץ נגד הגירה בלתי חוקית לארצות הברית ואלימות במשפחה. במרוצת הזמן גברה מעורבותה בפוליטיקה של ארצות הברית, וב-9 בינואר 2009 החלה את כהונתה בבית הנבחרים המדינתי של אריזונה. בבחירות 2012 התמודדה לסנאט של אריזונה ונבחרה אל הבית העליון של בית המחוקקים עם 41,023 קולות. בסנאט המדינתי ייצגה את מחוז הבחירה ה-21, ובמשך שנה מינואר 2017 עד ינואר 2018 הייתה הנשיאה הזמנית של הסנאט.
ב-20 בדצמבר 2017 הכריזה לסקו כי תתמודד בבחירות המיוחדות להחלפת חבר הקונגרס הרפובליקני טרנט פרנקס, שהתפטר על רקע האשמות בדבר הטרדה מינית. מחוז הבחירה שייצגה בסנאט המדינתי כלל בתוכו את מרבית שטחי מחוז הקונגרס השמיני של אריזונה. היא גם הודיעה במקביל על התפטרותה מהסנאט. לאחר שזכתה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, זכתה לסקו לתמיכת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. ב-24 באפריל התקיים יום הבחירות המיוחדות, ולסקו גברה על הירל טיפרנני, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, עם 52.6% מקולות הבוחרים. זכייתה של לסקו הייתה בפער קטן מהצפוי, כאשר הפרשנים הפוליטיים הצביעו על כך כי הניצחון מעיד על גל דמוקרטי קרב ובא בבחירות אמצע הכהונה ב-2018.
ב-7 במאי 2018 לסקו הושבעה לתפקידה בקונגרס. עמדותיה הפוליטיות הן שמרניות: היא תומכת בתנועות נגד הפלות ומתנגדת ל"חוק השוויון", שירחיב את חוק זכויות האזרח מ-1964 ויאסור על אפליה על בסיס זהות מגדרית או נטייה מינית. פעמים תכופות תוארה לסקו כתומכת נלהבת של הנשיא טראמפ.
הנדסה ביו-רפואית
הנדסה ביו-רפואית היא ענף הנדסי רב-תחומי המשלב מספר תחומים מדעיים (ביניהם: הנדסה, פיזיקה, כימיה, מתמטיקה, מדעי המחשב, ביולוגיה, רפואה, אלקטרוניקה ואופטיקה) על מנת לספק פתרונות הנדסיים לבעיות רפואיות, לתכנן ולפתח מכשור רפואי ולחקור בעיות מתחומי מדעי החיים והרפואה לתועלת ולרווחת האדם.
רקע
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 חלו התפתחויות משמעותיות בתחומי ההנדסה, המאפשרות להשתמש בשיטות הנדסיות על מנת לפתור בעיות חשובות מתחומי הרפואה ומדעי-החיים. דוגמאות לכך הן שיטות דימות תהודה מגנטית (MRI) ברזולוציות גבוהות, מיפוי הגנום האנושי וגנומים אחרים, מחשבים מהירים ורבי עוצמה, תקשורת נתונים, אינטרנט ואמצעי לאחסון מידע, ממשקים אל המוח ומערכת העצבים, ננו-טכנולוגיה ומזעור התקנים. יישומים להמצאות ופיתוחים אלו, מתחום ההנדסה הביו-רפואית, הופכים את הרפואה המודרנית ליעילה יותר. עבודתם של מהנדסים ביו-רפואיים מרחיבה את האפשרויות לגילוי מחלות, לטיפול בהן ולאבחון מוקדם, וכן הופכת בדיקות ושירותים רפואיים לזמינים יותר. כמו כן מקדמת ההנדסה הביו-רפואית את המחקר הבסיסי במדעי-החיים והרפואה ואת המחקר הרפואי הקליני ויוצרת, באמצעות הטכנולוגיות החדשות, אפשרויות מחקר שלא היו קיימות בעבר ואופק מדעי/מחקרי. השפעות מהירות אלו של התפתחות מדעי ההנדסה על הרפואה ומדעי החיים יצרו צורך להגדיר את ההנדסה הביו-רפואית כהתמחות לתלמידי תואר ראשון במדעי ההנדסה.
תחומי העיסוק
תפקיד המהנדס הביו-רפואי הוא לפתח שיטות ומכשור לצורך אבחון רפואי, טיפול ושיקום (כולל פיתוח טכנולוגיה מסייעת) ומעקב. המהנדס הביו-רפואי עושה שימוש במערכות מכניות, אלקטרוניות ואופטיות, מחשבים וכן שיטות ביולוגיות, ונדרש לשלב ביניהן, וכן לעמוד בקשרי עבודה עם מהנדסים בעלי תחומי מומחיות אחרים, רופאים, ובעלי מקצוע פרא-רפואי, ביולוגים ופיזיולוגים.
דוגמאות להמצאות פורצות-דרך בהנדסה ביו-רפואית שהתאפשרו על ידי שיתוף פעולה בין מהנדסים, רופאים ומומחים מתחומי מדעי החיים והטבע הן:
אחד הגורמים החשובים ביותר המקדם את התפתחות ההנדסה הביו-רפואית הוא הזדקנות האוכלוסייה במדינות המפותחות. בשל הזדקנות האוכלוסייה, עלויות הבריאות גדלות ומוסדות בריאות נוטים להקצות משאבים גם לרפואה מונעת, ולא רק לטיפול במחלות קיימות. שינויים אלו יוצרים צורך רב בפיתוח טכנולוגיות רפואיות חדשות לשימוש בבתי-החולים, במרפאות ובבית החולה, וכן בהכשרת מהנדסים ביו-רפואיים שיובילו את פעילויות המחקר והפיתוח הללו. בהתאם, בשנות התשעים ותחילת האלפיים חל גידול מתמיד בכמות חברות ההזנק (סטארט-אפ) המפתחות מוצרים בתחום ההנדסה הביו-רפואית, בישראל ובעולם.
בישראל
פיתוח מכשור רפואי הוא אחד התחומים המובילים של ההיי-טק הישראלי. בישראל כ-180 חברות יצרניות בתחום, ועוד מאות חברות הזנק, ולצידם קרנות הון סיכון וחממות טכנולוגיות מתמחות. היקף הייצוא של ישראל בתחום המכשור הרפואי נע בשנים 2005–2009 בין 1.2-1.5 מיליארד דולר.
בין החברות המובילות בתחום בישראל נמנות פיליפס מדיקל, ג'י.אי מדיקל, מדינול (תומכנים), גיוון אימג'ינג, אורקס, סי.אם.טי ואינסייטק. בישראל ידועים מספר יזמים סדרתיים בתחום ההנדסה הביו-רפואית שהקימו מספר חברות הזנק בתחום, בהם לו פל, ד"ר מוטי ביאר, אורן גלוברמן, קובי ריכטר, פרופ' שלמה בן-חיים ופרופ' בוריס רובינסקי.
מוסדות ללימוד הנדסה ביו-רפואית בישראל
לימודי ההנדסה הביו-רפואית החלו בישראל כלימודים לתארים מתקדמים לתואר שני ושלישי בשנות ה-70 בפקולטה להנדסה ביורפואית בטכניון ובאוניברסיטת תל אביב.
בעקבות ההתפתחות המרשימה של ההנדסה הביו-רפואית בעולם בכלל ובישראל בפרט, אישרה המועצה להשכלה גבוהה בשנת 2000 לימודי תואר ראשון בהנדסה ביו-רפואית בארבע אוניברסיטאות: אוניברסיטת תל אביב, הטכניון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובבית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (מכון לב). באוניברסיטת בר-אילן ניתן ללמוד ביו הנדסה כמסלול התמחות לתואר ראשון ולתארים מתקדמים במסגרת הפקולטה להנדסה. מחזור הסטודנטים הראשון לתואר מוסמך של המחלקה להנדסה ביו-רפואית בטכניון סיים את לימודיו בשנת 2004. באוניברסיטת תל אביב סיים המחזור הראשון את לימודיו בשנת 2005.
בשנת 2007 אישרה המועצה להשכלה גבוהה לימודי תואר ראשון בהנדסה רפואית למכללת אפקה. תארים ראשונים בהנדסה רפואית נלמדים גם במרכז האקדמי רופין ובמכון טכנולוגי חולון.בשנת 2008, בעקבות המחסור הקיים בישראל במהנדסי תרופות, פתחה המכללה האקדמית להנדסה ירושלים בשיתוף חברת "טבע" את המחלקה להנדסה פרמצבטית (תרופות).
בנוסף, הקריה ללימודי הנדסה וטכנולוגיה בתל אביב מציעה מסלול ללימודי הנדסאי מכשור רפואי, הנמשך שנתיים ומזכה את בוגריו בתעודת הנדסאי רפואי.
ניב ויזל
ביוגרפיה
נולד בקיבוץ נתיב הל"ה למאיר (מאירק'ה) ויזל לימים ראש מועצה מטה יהודה. למד בתיכון בגבעת ברנר ובתיכון הר טוב בקיבוץ צרעה. בתום לימודיו התיכוניים יצא לשנת שירות בגליל, ובסיומה התגייס לחיל השריון. לחם במבצע שלום הגליל, בעת שהיה צוער בקורס קציני שריון בחטיבה 460. במהלך הקרבות, השתתף באירוע ירי כוחותינו על כוחותינו שנודע בשם (השגוי) "קרב קמ"ט-קק"ש". שירת במגוון תפקידי פיקוד והדרכה בחיל השריון, ובשירות המילואים הגיע לדרגת סגן אלוף, כיום ביחידת איתור הנעדרים של פיקוד הדרום.
לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשנת שירות נוספת, במסגרתה היה אחראי על ה"שינשינים" (משרתי שנת השירות) של התנועה הקיבוצית. למד אדריכלות ועיצוב. במשך שנים רבות עסק ביזמות ופיתוח בתחום התיירות, הן בתנועה הקיבוצית והן במגזר הפרטי. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 היה שותף בהקמת מתחם התיירות "נתיבל'ה" בקיבוצו. שימש כמזכיר קיבוץ במספר קיבוצים, וכמנהל משק בקיבוצים קריית ענבים וגברעם.
ב-2015 פרש נימי יפה, נציג נתיב הל"ה במועצת מטה יהודה וסגן ראש המועצה לענייני פיתוח, וויזל נבחר לכהן תחתיו כחבר מועצה וכסגן ראש המועצה לענייני פיתוח. זמן קצר לאחר שנכנס לתפקיד, התפטר משה דדון מתפקידו בשל החשדות הפליליים נגדו, ומליאת המועצה בחרה בוויזל למלא את מקומו כראש מועצה בפועל. הוא הוביל את המועצה ליציאה מהמשבר שאליו נקלעה בעקבות הפרשה, ואף זכתה המועצה בהובלתו בפרס המנהל התקין מטעם משרד הפנים בשנת 2016 ושוב בשנת 2017.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 הודיע על מועמדותו לתפקיד ראש המועצה, ונבחר לראשות המועצה. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2023 הודיע שלא יתמודד שוב.
תפילת אבינו מלכנו
"אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ" היא תפילה יהודית הכוללת כארבעים בקשות ותחינות, אשר כולן פותחות בפנייה אל האל במילים "אבינו מלכנו". התפילה נאמרת בעשרת ימי תשובה ובתעניות.
מקור התפילה
תפילת אבינו מלכנו מופיעה כבר בסדר רב עמרם גאון, הסידור הקדום ביותר שהגיע לידינו. בכלבו כתוב שמקור התפילה הוא בתלמוד שם מסופר שהחכמים גזרו תענית ציבור ורבי אליעזר התפלל אך לא ירדו גשמים, ולכן החליפו רבי עקיבא ואמר: "אבינו מלכנו חטאנו לפניך. אבינו מלכנו אין לנו מלך אלא אתה", ומיד החל הגשם לרדת. הכלבו כותב: "וכשראו הדור שנענה באותה תפילה, הוסיפו עליו דברי בקשות ותחנונים, וקבעום לעשרת ימי תשובה". דברים אלו צוטטו בבית יוסף ודברים דומים מופיעים בסידור רש"י. לעומת זאת, הרב מרדכי יפה כותב בלבוש: "שהוא נתייסד מפי ר' עקיבא כנגד ברכות אמצעיות של שמונה עשרה" וניכר מדבריו שהוא מייחס את תיקון התפילה עצמה לרבי עקיבא.
עם השנים נוספו לתפילת אבינו מלכנו בקשות נוספות שיצרו הבדלי נוסחאות בין העדות השונות.
מועדי אמירת התפילה
תפילת אבינו מלכנו נאמרת בעשרת ימי תשובה, מיומו הראשון של ראש השנה ועד יום הכיפורים, כולל ימים אלה. התפילה נאמרת מיד לאחר חזרת הש"ץ בתפילת שחרית ובתפילת מנחה. אצל הספרדים והתימנים גם ביום הכיפורים התפילה נאמרת בשחרית ובמנחה בלבד. אולם אצל האיטלקים התפילה נאמרת ביום הכיפורים גם בתפילת נעילה ואצל האשכנזים אומרים אותה ביום הכיפורים גם בנעילה וגם לאחר הסליחות בתפילת ערבית, ויש חילוקי מנהגים בקהילות האשכנזים אם לאומרה במנחה של יום כיפור. האשכנזים נוהגים שלא לומר אבינו מלכנו בערב יום הכיפורים, אלא אם יום הכיפורים חל בשבת, שאז אומרים אבינו מלכנו בתפילת שחרית של ערב יום הכיפורים.
אמירה בתעניות
כבר בסדר רב עמרם גאון מופיע רצף קצר של 2–3 בקשות אבינו מלכנו בתחילת סליחות לתענית ציבור: "ויש שמתחילין: אבינו מלכנו אבינו אתה, אבינו מלכנו אין לנו מלך אלא אתה, אבינו מלכנו רחם עלינו, סלח לנו אבינו כי חטאנו ...". אולם נוהג לומר את תפילת אבינו מלכנו בתענית ציבור לא מופיע כלל אצל הראשונים וגם לא בסידורים עד המאה ה-18. עם זאת, בכלבו כתוב "ועוד העם נהגו לאמרו במקצת מקומות בשני ובחמישי לפני תחינה". תפילת אבינו מלכנו בתענית ציבור (למעט תשעה באב) מופיעה בסידורים של מנהג אשכנז המזרחי ושל הרבה סידורי נוסח ספרד החסידי החל מסוף המאה ה-19, ונזכרת אצל בעל ערוך השולחן ויש שטענו שכבר הגר"א אמרה. ביתר הקהילות לא התקבל מנהג זה.
בחלק מקהילות האיטלקים והרומניוטים נהוג לומר את התפילה גם בהושענא רבא.
הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם, האדמו"ר של חסידות צאנז-קלויזנבורג, תיקן בשנת תשכ"ט לומר אבינו מלכנו בכל ימות החול.
אמירה בשבת
קיימת מחלוקת בין הגאונים והראשונים באשר לאמירת אבינו מלכנו בשבת. יש שסברו שאין לאומרו בשבת בשל האיסור לבקש את צרכיו של האדם בשבת; אלו שחלקו, סברו שאיסור זה חל רק על אדם פרטי אך לא חל על תפילה השייכת לכלל הציבור. קיימת גם עמדת ביניים של הר"ן, שאין לאומרו בשבת, אך ביום הכיפורים שחל להיות בשבת אומרים אותו כיוון ש"אם לא עכשיו אימתי".
בנוסח איטליה ומרבית קהילות הספרדים נהוג לאומרו גם בשבת, אך משמיטים כל מקום שמוזכר חטא ועון. ביתר קהילות הספרדים ורוב קהילות גאורגיה, וכן אצל התימנים אין אומרים אותו בשבת, אך אומרים ביום הכיפורים שחל בשבת. בנוסח אשכנז (ונוסח ספרד), אין אומרים אותו כלל בשבת ואפילו ביום הכיפורים שחל בשבת, למעט תפילת נעילה, הנאמרת כבר לאחר שקיעת החמה, וגם נחשבת להזדמנות האחרונה להתפלל טרם צאת יום הכיפורים. בעל ערוך השולחן כותב שהסיבה איננה איסור לאומרו אלא להיכר שהוא שבת, שכן ממילא הוא כבר נאמר בעשרת ימי תשובה. גם בנוסח קטלוניה לא אמרוהו בשבת, ולא ברור לגבי יום כיפור שחל בשבת.
תוכן התפילה
התפילה מורכבת משורות המתחילות במילים "אבינו מלכנו", למשל:
.
בנוסחים קדומים מופיעים 20–25 שורות. בנוסח האשכנזי המזרחי הנוכחי יש 44 שורות, לעומת מנהג אשכנז המערבי שיש בו רק 38 שורות. יש גם נוסחאות מקומיות שנדפסו בקונטרסים שהוציאו קהילות מסוימות.
רבי יצחק אייזיק מטירנא ואחריו הרב מרדכי יפה בספר לבוש החור מתארים הקבלה בין שורות תפילת אבינו מלכנו לברכות האמצעיות של תפילת שמונה עשרה.
במחזור קארפינטראץ ישנם פיוטי רשויות קצרים הנאמרים לפני תפילת אבינו מלכנו.
נהוג לשנות את המילה "כתבנו" בחמש שורות אמצעיות של התפילה ל"חתמנו" בתפילת נעילה.
מנהגים
במנהג אשכנז המזרחי נוהגים לפתוח את הארון בכל פעם שאומרים אבינו מלכנו; בקהילות אשכנז המערבי, פותחים את הארון רק בשחרית של ראש השנה ובתפילות יום כיפור, אבל במנחה של ראש השנה ובתפילות עשרת ימי תשובה, אין פותחים את הארון כלל. בקהילות אשכנז המערבי נוהגים שהחזן אומר כל משפט ואחריו הקהל, כאשר חלק מהמשפטים נאמרים במנגינה קצרה וחלקם במנגינה מיוחדת. בנוסח אשכנז המזרחי נהוג ברוב הקהילות שאת התחלת וסוף התפילה אומר כל אחד לעצמו, אולם מספר שורות באמצע התפילה אומר החזן והקהל חוזרים אחריו כל שורה בנפרד; המנהג הרווח הוא כיום לאמר כך תשע שורות באמצע. בעבר היה מנהג לאמר רק את חמשת פסוקי כתבנו ביחד חזן וקהל ובספר מטה אפרים כתב שנהגו לומר חזן וקהל החל מ"אבינו מלכנו קרע רוע גזר דיננו", כלומר שבע שורות נאמרו במתכונת של חזן אומר וקהל חוזר. היה מי ששיער שהאמירה המשותפת של חלק מהפסוקים נובע מהרצון למנוע טעות בגלל בלבול בין הנוסח של עשרת ימי תשובה לזה של תעניות ציבור. היו שיצאו נגד מנהג זה לומר רק את הפסוקים האמצעיים בקול חזן וקהל כי הוא מראה שמחשיבים את הבקשות האמצעיות הפרטיות מעל לבקשות הכלליות שבשאר חלקי תפילת אבינו מלכנו. אחרים קראו להחזיר את המנהג הישן לומר את כל התפילה במתכונת חזן-קהל בטענה שהמנהג התבטל מחמת עצלות. הרב צבי הירש שפירא מציין מנהג עתיק שהיו אומרים את אבינו מלכנו ביחד כל הקהל ביחד בנעימה ולא במתכונת של חזן וקהל חוזר אחריו.
במקומות רבים נהוג לשיר את השורה האחרונה: "אבינו מלכנו חננו ועננו כי אין בנו מעשים". לעומת זאת, היו שכתבו שיש לומר פסוק זה בלחש כאדם המתבייש מחדלון מעשיו, בדומה לאמירת תחנון, וכן נוהגים בקהילות אשכנז המערבי.
לעומת זאת, בקהילות הספרדיות אומר החזן את כל הקטע בקול רם, בדומה ליתר התפילה. ביחס לציבור המתפללים ישנם שני מנהגים נפוצים אצל הספרדים: יש נוהגים שאת מרבית התפילה לא אומר הציבור אלא עונים "אמן" על כל שורה, ורק על מקצת השורות חוזר הקהל בקול רם, אך יש נוהגים שהקהל אומר את כל התפלה בלחש ביחד עם החזן. יוסף היינימן משער שבעבר היה נהוג שהחזן אומר את הבקשות והקהל היה עונה אחריו "אבינו מלכנו", ומעין זה נהוג אצל חלק מהתימנים.
הבית יוסף כותב שאין לומר בראש השנה את השורה "חטאנו לפניך" כיוון שלא אומרים וידוי בראש השנה, ויש הנוהגים כך, אך יש נוהגים לאומרו גם בראש השנה.
אצל קהילות האשכנזים, נאמרת תפילת אבינו מלכנו ביום כיפור בין סוף תפילת נעילה לתקיעת השופר. אצל חלק מהקהילות מקפידים לסיים את תפילת נעילה לפני שקיעת החמה כדי לאמר ברכת כהנים לפני השקיעה, ומקפידים שלא לתקוע בשופר לפני צאת הכוכבים. מנהג זה יוצר מרווח של כ-18 דקות לאמירת תפילת אבינו מלכנו וישנן קהילות בהם נוהגים למלא את המרווח באמירת התפילה שורה אחר שורה על ידי החזן והקהל לסירוגין ובשירת חלק מהבקשות.
לחנים
קטעים בודדים מן התפילה זכו במהלך השנים לניגונים בהם:
במסורת החזנות הספרדית-ירושלמית וכן בכמה מקהילות טורקיה והבלקן החזן מבצע אלתור שירתי במקאם חוסיני (ולעיתים אף במקאם חיג'אז) על ארבעת הקטעים האחרונים.
פלפלת
פִּלְפֶּלֶת (שם מדעי: Capsicum) הוא סוג צמחים במשפחת הסולניים. המין התרבותי הנפוץ ביותר בו הוא Capsicum annuum, והוא כולל בין השאר את הפלפל המתוק ומספר זנים של פלפל חריף. צמח הפלפלת נקרא בלשון עממית "פלפל", וכך גם מכונה פרי הפלפלת המשמש למאכל. שמות נוספים משמשים לזני פלפלת מסוימים, כמו למשל "פלפל צ'ילי", שמתייחס לזני פלפלת חריפים, ו"טבסקו", שמתייחס למין Capsicum frutescens.
אין כל קשר בין הסוג לבין משפחת הפלפליים, והמקור לזהות השם הוא הדמיון בין הטעמים של פרי הפלפלת החריף ופירות משפחת הפלפליים (פלפל שחור).
הסוג כולו מקורו בעולם החדש. הוא הובא לאירופה ומשם לכל רחבי תבל, והפך במטבחים רבים למרכיב חשוב בתבשילים רבים.
חריפות
הפירות של חלק מזני הפלפלת מכילים קפסאיצין האחראי לתחושת החריפות.