cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רנו 9
רנו 9 (Renault 9) היא מכונית משפחתית, 4 דלתות, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1981–1988. הדגם יוצר בצרפת, בארצות הברית, בהולנד, בספרד, בטאיוואן, בקולומביה, בארגנטינה ובטורקיה.
בארצות הברית יוצרו בין השנים 1982–1987 3 דגמים של הרנו 9: ארבע דלתות, שתי דלתות, ושתי דלתות קבריולה. בסך הכל יוצרו בארצות הברית 623,573 יחידות.
בשנת 1982 נבחרה הרנו 9 למכונית השנה באירופה.
מכונית השנה באירופה
בשנת 1982 זכתה ה"רנו 9" במקום הראשון, בתחרות "מכונית השנה באירופה", עם 335 נקודות. במקום השני זכתה ה-אופל אסקונה עם 304 נקודות, ובמקום השלישי זכתה הפולקסווגן פולו עם 252 נקודות.
נונאטאק בויד
נונאטאק בויד (באנגלית: Boyd Nunatak) הוא נונאטאק באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
הנונאטאק ממוקם 15 קילומטרים דרומית-מזרחית להר קרולין מיקלסן; מצידו הדרומי של מדף הקרח פאבליקיישנז.
גובהו של הנונאטאק 90 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי הנונאטאק
הנונאטאק מופה על ידי קרטוגרפיים נורווגיים בהתבסס על תצלומי אוויר על ידי משלחת לארס כריסטנסן, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטיקה) 1936–1937.
הנונאטאק מופה בשנית על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
מקור השם
הנונאטאק נקרא על שמו של ג'יי. ס. בויד (J.S. Boyd), שהיה פיזיקאי בתחנת וילקס, בשנת 1965.
ניסים בלאק
נסים ברוך בלאק (באנגלית: Nissim Baruch Black, נולד ב-9 בדצמבר 1986) הוא ראפר ומפיק מוזיקלי יהודי אמריקאי-ישראלי, הידוע בעיקר כ-"Nissim". בעבר, תחת הכינוי "D. Black", הוציא שני אלבומים: "The Cause and Effect" בשנת 2006 ו-"Ali'yah" בשנת 2009.
בלאק פרש מתעשיית המוזיקה בשנת 2011 כדי להתמקד בתהליך הגיור שלו. בשנת 2012 חזר להופיע תחת שמו העברי החדש, "ניסים", והחל לכתוב ולבצע שירים מנקודת מבט דתית יותר.
בשנת 2013 הוציא מיקסטייפ בשם "Miracle Music" ולאחריו אלבום מלא בשם "Nissim".
ביולי 2018 הופיע ב"חסידיסטוק", סדרת דוקו על גיבורי התרבות של המוזיקה היהודית העכשווית בערוץ כאן 11. בקיץ 2019 הוחתם בחברת התקליטים הבינלאומית סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
התחלה - "Sportn' Life recordings" (2002–2007)
בלאק התחיל לחרוז עוד בתחילת העשור השני לחייו, כשהקליט מוזיקה תחת שם הבמה "Danger". בגיל 13, המפיק "Vitamin D" העביר את אולפן ההקלטות שלו למרתף של אביו החורג של בלאק והחל לחנוך את בלאק בהכשרתו המוזיקלית. בתקופה זו, "Vitamin D" הפיק מוזיקלית עבור בלאק חלק מהקלטותיו הראשונות, ובלאק גם הקליט יחד עם המפיק בין וואן מההרכב "Dyme Def".
בשנת 2002, "Sportn' Life Records" הוציאה את התקליט הראשון מטעם החברה, אלבום חצוי - חציו היה הקלטות של בלאק וחציו השני היה של "Last Men Standing". בשנה שלאחר מכן, בלאק היה שותף באלבום האוסף שהחברה הוציאה, לצד מספר חברים מהרכב ההיפ הופ "Oldominion". בשנת 2004, בלאק בן השמונה עשרה מונה על ידי אביו החורג כמנכ"ל שותף בחברה במקומו, לצד שותפו של אביו החורג, דבון מניאר. בנוסף לניהול הלייבל, בלאק הוציא מספר סינגלים, ביניהם "You Need a Thug" ו"This Is Why". "This Is Why" הופק על ידי ג'ייק וואן, איתו בלאק עבד עוד קודם לכן. ב-24 במאי 2005, בלאק הוציא את המיקסטייפ הראשון של "Sportn' Life", "Behind the Dirt" (בתרגום לעברית: "מעבר לזוהמה"). במיקסטייפ התארחו הזמרים דאריוס ווילריצ' מההרכב "Maktub" וג'יי סמוט.
בשנת 2007, בלאק הוציא את אלבום הבכורה שלו, The Cause and Effect (בתרגום לעברית: "הסיבה והתוצאה"). ג'ייק וואן, בין וואן ו"Vitamin D" סייעו בהפקת האלבום, שמכר 4,500 עותקים. האלבום לא זכה לתשומת לב רבה מחוץ לסצנת המוזיקה הפסיפית הצפון-מערבית, אך בלאק זכה בעקבותיו בהזמנה מטעם הארגון "The Vera Project" להופיע בפסטיבל המוזיקה "Capitol Hill Block Party" 2007, לצד הרכב ההיפ הופ "Blue Scholars".
"Ali'yah" ופרישה (2008–2011)
לאחר יציאתו של "The Cause and Effect", החלו להופיע לבלאק ספקות בקשר לאמונתו הנוצרית. בעקבות הספקות הוא המיר את אמונתו ליהדות משיחית ושכנע גם את אשתו ואם ילדיו להמיר אף היא את דתה. באותה עת, בלאק גם החל להאזין למוזיקה של אמנים כמו קומון ולורין היל. שתי ההתפתחויות השפיעו מאוד על המוזיקה שלו. בשנת 2008, הוא הופיע באלבום הבכורה של ג'ייק וואן "White Van Music", בשיר "God Like", שהושמע בערוץ MTV.
בשנת 2009, בלאק הוציא את האלבום השני שלו, "Ali'yah" (עלייה), שהכיל מסרים יהודיים משיחיים. האלבום שהה במשך חמישה שבועות כמספר 4 בדירוג ההיפ הופ של "CMJ", ווידאו הקליפ לשיר "Yesterday" מתוך האלבום נכנס לסבב הקבוע של MTV. באותה שנה, הוא הופיע בפסטיבל המוזיקה "Bumbershoot", והופיע שוב ב"Capitol Hill Block Party". בלאק גם היה אחד המועמדים לגלם את דמותו של הנוטוריוס בי. איי. ג'י. בסרט הביוגרפי "Notorious", אך בסופו של דבר זכה בתפקיד ג'מאל וולארד.
שישה חודשים לאחר יציאת האלבום, בלאק נטש את אמונתו בישו ובנצרות. אף על פי שהוא לא תמך יותר במסר היהודי משיחי של האלבום, הוא לא הצליח לצאת מהחוזה עליו ונשאר מחויב לו. עקב הניגוד שנוצר, הוא הסכים לקדם את האלבום, אך סירב לקבל כסף על הופעותיו (למעט כיסוי הוצאות) ונמנע מלהופיע בשבת. בלאק פרש מתעשיית המוזיקה באופן רשמי בשנת 2011, לאחר הוצאת המיני אלבום "The Blackest Brown EP" יחד עם חברו, הראפר בראדלי "בי" בראון. לאחר הפרישה, הוא עבר לקהילה יהודית בשכונתו והחל ללמוד עם הרב שמעון בן זקן לקראת הגיור שלו. במהלך הכנותיו לגיור, הוא ניתק את כל הקשרים שהיו לו מהקריירה הקודמת, ויתר על מעמדו כמנכ"ל שותף ב-"Sportn' Life" ונפטר מאוסף התקליטים והאלבומים שהיו ברשותו.
חזרה לשיר ו"Nissim" (2012-הווה)
סמוך לסוף תהליך הגיור שלו, בנו של בלאק פיתח דלקת קרום המוח חריפה, דבר שחייב את אשפוזו וגרם למפולת כלכלית למשפחה. במהלך תפילותיו לרפואת בנו, בלאק גילה שמיקרופון שלו חזר לעבוד לאחר שהיה מקולקל תקופה ארוכה, וראה בכך סימן לחזור למוזיקה.
באופן רשמי, הוא הודיע על חזרתו לתעשייה בספטמבר 2012. בדצמבר באותה שנה, הוא הופיע בשיר "Rabbit Hole" (בתרגום לעברית: "מחילת ארנב") במיני האלבום "Boss", של ההרכב הישראלי מבית שמש "Shtar".
ב-26 בפברואר 2013, בלאק הוציא מיקסטייפ בשם "Miracle Music", לראשונה תחת שם הבמה החדש שלו, "Nissim". במאי אותה שנה, הוא הופיע בפסטיבל המוזיקה "2013 Sasquatch! Music Festival". לאחר שורה של הקלטות באולפן "London Bridge Studio" בסיאטל, בלאק הוציא ב-17 בספטמבר את אלבומו השלישי, שנקרא על שמו "Nissim". הוא סיים את השנה עם סינגל לחנוכה, "The Black Miracle", שהופק על ידי אש התורה.
בינואר 2016 הופיע בקליפ לשיר "Hashem Melech 2.0" של גד אלבז, שזכה ללמעלה מ-9 מיליון צפיות.
כמו כן, הסינגל "A million years" שיצא ב-2016, בו אירח את ישראל לאוב, נצפה למעלה מ-5 מיליון פעמים.
השיר "Lechaim" של גד אלבז בו התארח, זכה ללמעלה מ-6 מיליון צפיות.
בדצמבר 2017 הגיע כמתמודד לעונה החמישית של התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון".
ב־2020 הוציא אלבום בשם Love Notes.
חייו הפרטיים
לאחר גיורו, בלאק התגורר בקהילה היהודית בשכונת "Seward Park" בסיאטל. הוא נשוי לעדינה (בעבר ג'יימי) והם הורים לשלושה. השניים התחתנו בשנת 2008, והתחתנו שוב בשנת 2013, לאחר הגיור האורתודוקסי שעברו.
בשנת 2016 עלה עם משפחתו לישראל, והתגורר ברחביה שבירושלים. בקיץ 2019 עבר עם משפחתו לעיר בית שמש.
ניסים הוא חסיד ברסלב, ומגיע מדי שנה לאומן בראש השנה, ובערב ומוצאי ראש השנה הוא מבצע הופעה במקום.
דיסקוגרפיה
במהלך הקריירה שלו הוציא ניסים חמישה אלבומים, שני מיקסטייפים, מיני אלבום אחד ואחד עשר סינגלים. כמו כן, הפיק מוזיקלית שמונה אלבומים.
אבון הגדול
רַבִּי אַבּוּן הַגָּדוֹל (בכתב לטיני: Abun; נפטר סביב שנת ד'תש"ל 970 היה רב, מגדולי יהדות צרפת במאה ה-10. פעל במקביל לרב שרירא גאון מגאוני בבל.
התפרסם כגדול בתורה וכעשיר מופלג, צאצא של רבי יוסף הזקן בן רבי שמעון מלה מאן, שמיוחסות לו בטעות אזהרות "אתה הנחלת".
משפחתו
רבי אבון הגדול היה אבי משפחת אבון, מהמשפחות החשובות בראשית ימי הראשונים באשכנז. היו בעלי תפקיד מפתח ביצירת חסידות אשכנז ורבים מהם כונו "חסידים":
בניו היו רבי יצחק חסיד ורבי יהושע חסיד.
הציונות (כתב עת)
הציונות: מאסף לתולדות התנועה הציונית והיישוב היהודי בארץ-ישראל היה כתב עת בעברית שיצא בשנים 2001-1970 בהוצאת "המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן" של הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב.
הגיליון הראשון יצא בשנת 1970 בעריכתו של פרופ' דניאל קארפי והוקדש לזכרה של גליה ירדני-אלמוג, חברת המכון.
כתב העת עסק בתולדות הציונות בהקשר הכולל של תולדות עם ישראל. על פי המוצהר בגיליונו הוא נועד להציג מיזמי מחקר בתחומים אלה:
הגיליונות נערכו בשלושה פרקים:
בשנת 2002 נסגר כתב העת במתכונתו, ותחתיו החל לצאת לאור ישראל; עורכי "ישראל" הציגו אותו ככתב עת לחקר החברה הישראלית בפרט על היבטיה השונים, בתחומי הסוציולוגיה, ספרות, מגדר, אמנות, יחסי חוץ ועוד.
אררט פארק הייאט מוסקבה
אררט פארק הייאט מוסקבה (באנגלית: Ararat Park Hyatt Moscow) הוא בית מלון חמישה כוכבים, הנמצא בנפת משצ'אנקה במוסקבה.
המלון ממוקם בסמוך לכיכר האדומה במרכז ההיסטורי של מוסקבה, כמה צעדים מהקרמלין, תיאטרון בולשוי, הדומה הממלכתית, מרכז העסקים של מוסקבה ומרכזי הקניות צום ו-גום. במלון 208 חדרים, כולל 29 סוויטות.
המלון ידוע במסעדות וברים יוקרתיים. ביניהם, בית הקפה Ararat המתמחה במטבח ארמני, מסעדת פארק, מסעדת יפני Enoki ובר Conservatory, בזכות הנוף הפנורמי של מרכז מוסקבה והעיצוב המודרני, נכנס לרשימת הברים היפים בעולם על פי המגזין Architectural Digest.
עיקול הקרפטים
עיקול הקרפטים (ברומנית:Carpații de Curbură, בהונגרית:Kárpátkanyar) הוא הקבוצה הדרומית של הרי הקרפטים המזרחיים. באזור זה הרי הקרפטיים מגיעים לעיקול הגדול ביותר לאורך פריסתם.
מיקום גאוגרפי
עיקול הקרפטים גובל בצפון בבקעת בראשוב (Depresiunea Brașovului), בדרום - בגבעות של עיקול תת-הקרפטים (Subcarpații Curburii) ובמערב - בעמק פראחובה פסגותיהם מכוונות בכיוון מזרח -מערב ומורכבות מפליש בלבד. הן שולחות דורבנים בגבעות עיקול התת-קרפטים. עיקול הקרפטים והתת-קרפטים מתרוממים בין עמק הטרוטוש ומעבר אויטוז בצפון ועמק סלניקול בוזאולוי בדרום. גבעות התת-קרפטים מגיעות לגובה ממוצע של 800–900 מ' ויש להן רכסים מקבילים -מגורה אודובשט (Măgura Odobești) המפרידים בין שתי בקעות גאולוגיות. הקרפטים המזרחיים מחולקים ל:הקרפטים של מרמורש ובוקובינה בצפון, הקרפטים של מולדובה ומזרח טרנסילבניה - במרכז - ועיקול הקרפטים בדרום.
בפנים ההרים נמצאת הבקעה התוך- הררית הרחבה ביותר ברומניה, בקעת בראשוב הגבהים המרביים הם במסיב צ'וקאש - פסגת צ'וקאש - 1954 מ'. מדובר בהרים צעירים שקמו בימי היווצרות (אורונגנסיס) של האלפים. יש בעיקול הקרפטים עמקים ובקעות מקוטעות. מבחינה גאוגרפית שייכים עיקול הקרפטים והתת-קרפטים להרי הקרפטים המזרחיים החיצוניים.
פסגות ההרים
החלק הפנימי של הקרפטים המזרחיים נחשבים גם הם חלק מעיקול הקרפטים:
מדיה פלאטה
מדיה פלאטה היא טלנובלה ארגנטינאית לנוער שהופקה על ידי Pol-ka בשנת 2005. הסדרה מתנהלת בתוך בית ספר טיפוסי לאותה התקופה, ומראה את הקשיים היומיומיים של התלמידים והמורים בבית הספר. שידורה הראשון של הסדרה היה ב-7 ביוני 2005 עם 13.6 נקודות רייטינג, ושידורה האחרון היה ב-16 בינואר 2006 עם 8.0 נקודות רייטינג.
בישראל הסדרה שודרה עם כתוביות בעברית בערוץ הילדים במסגרת רצועת "טלמאניה".
תקציר
וידה חוארז (גבריאלה טוקסנו), מורה שהוזמנה לבית הספר בשביל להיות אחראית לחבורת ילדים בבית הספר. הילדים שהיא נדרשת להדריך נמצאים במצב במסובך מבחינה משפחתית או אישית. וידה תעזור להם להתמודד עם הבעיות שלהם ועם הפחדים שלהם, עם הזמן עליה להתעמת עם אהבתה למורה לאומנות פלסטית בבית הספר, רמו (פדריקו דה אליה).
השחקנים
שחקנים ראשיים (מבוגרים)
שחקנים ראשיים (נוער)
קוקה-קולה דובדבן
קוקה קולה דובדבן (באנגלית: Coca-Cola Cherry) היא גרסה בטעם דובדבן של קוקה-קולה, המיוצרת ומופצת על ידי חברת קוקה-קולה בארצות הברית ובעשרות מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה
חברת קוקה קולה החלה לבחון גרסה בטעם דובדבן לצד טעמים נוספים של קוקה קולה ביריד העולמי של 1982 בנוקסוויל, טנסי. קוקה קולה דובדבן הושקה רשמית ב-1985, אך מסעדות רבות החלו להגיש משקה בשם זה עוד קודם לכן באמצעות הוספת סירופ בטעם דובדבן לקוקה-קולה.
המשקה היה המותג השלישי של קוקה קולה בזמן שהושק, לצד קוקה קולה ודיאט קולה רגילים. ב-1986 הושקה גרסת דיאט גם לקוקה קולה דובדבן, ובשנת 2005 שונה השם ל"דיאט קולה דובדבן".
גרסה שנייה דלת קלוריות, קוקה קולה דובדבן זירו (המבוססת על קוקה-קולה זירו), נוספה בשנת 2007.
חברת קוקה-קולה הציגה מאוחר יותר גרסאות קולה בטעמים אחרים, דוגמת קולה וניל במאי 2002, ולאחר מכן ליים, פטל, לימון, דובדבן שחור ותפוזים. רובם נמכרים כיום רק בשווקים בחו"ל או במכונות אוטומטיות של קוקה-קולה ברשתות מזון.
הפצה בינלאומית
ניתן לרכוש קוקה-קולה דובדבן בכ-20 מדינות באירופה, וכן בדרום אפריקה, דרום קוריאה, סין, אורוגוואי ופרו. ביפן נמכר המשקה תחת השם "קולה דובדבן", ובניו זילנד ניתן להשיג קוקה קולה דובדבן מיובא מבריטניה או מארצות הברית. בעבר הופץ המוצר גם בארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, קוסטה ריקה, קולומביה, רוסיה, ספרד, אוסטרליה, הפיליפינים וישראל. הגרסה האוסטרלית הופצה בשנים 2003-2004 אך הטעם שלה היה שונה מהגרסה האמריקאית.
קוקה-קולה דובדבן הושקה מחדש בקנדה בקיץ 2015 ו-2016 כחלק מקמפיין "שתפו קולה" ומארזים של 24 פחיות היו זמינות ברשתות במדינה.
במהלך אולימפיאדת 2016 הושקה מחדש קוקה-קולה דובדבן גם בברזיל.
אריזה ושיווק
האריזה של קוקה-קולה דובדבן שונה מאוד ממדינה למדינה. קוקה-קולה שינתה את הסמלילים ועיצובי התוויות בארצות הברית עבור קוקה קולה דובדבן מספר פעמים מאז הושק המשקה לראשונה בשנת 1985.
ב-2007 נבחר ג'יי זי כפרזנטור של המותג, ולקח חלק בעיצוב מחדש של הפחית, שהושק במקביל לקוקה-קולה דובדבן זירו.
אייל שמואלי
ביוגרפיה
אייל שמואלי נולד ב-22 במאי 1967 בירושלים. בשנות נעוריו התגורר עם משפחתו בנהריה.
בשנת 1986 החל את שירותו הצבאי בחיל הים, בתפקיד טכנאי מערכות ל"א, ואף חתם קבע. הוא רס"ן במיל', ומתנדב במסגרת המילואים כמודיע נפגעים בכיר ביחידת מודיעי נפגעים.
לאחר שחרורו מצה"ל, החל את לימודיו במחלקה להנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. ב-1998, עם קבלת התואר, התקבל לעבודה בישקר ועבר להתגורר יחד עם משפחתו בכפר ורדים.
בתום שבע שנים בישקר עזב שמואלי את החברה, ובשנים 2001–2018 מילא שורה של תפקידים בכירים ומינכל חברות בסקטור העסקי, בניהם – נכנס שמואלי לתפקיד סמנכ"ל תפעול ב"שמר מתכת", חברה המתמחה בייצור מכלולים לזיווד אלקטרוני, מארזים מורכבים, מערכות הינע ואינטגרציה. בהמשך מינכל שמואלי את "זריחה תעשיות חלאבין בע"מ" העוסקת בפיתוח וייצור של מוצרים ותבניות להזרקת פלסטיק, במסגרת תפקידו הקים את שלוחת הייצור של החברה. לאחר מכן, עבר לנהל את "סידב מעגלים מודפסים בע"מ", חברה אשר נסחרה בבורסה, ועסקה בעיקר בייצור ושיווק מעגלים מודפסים לתעשיית האלקטרוניקה.
טרם כניסתו לתפקיד ראש מועצת כפר ורדים, כיהן כמנכ"ל חברת "אלגת" שבקיבוץ אלונים, החברה עוסקת בתחום ביצוע תהליכי ציפויים וצבע למגוון רחב של מתכות וסגסוגות בתחום התעופה.
בתקופתו מיזגה החברה את פעילותה עם פעילות חברת כרומניקל.
שמואלי נשוי לאביבה שמואלי ולהם שלושה ילדים.
הכניסה לחיים הפוליטיים
שמואלי נמצא בקשת הפוליטית במרכז-שמאל, ובעבר היה מעורב במספר קמפיינים פוליטיים. ב-2009 היה יו"ר קדימה בכפר ורדים, והמפלגה נחלה הישג של 45% אחוזים במקום.
בטרם התמודדותו על התפקיד, שמואלי היה דירקטור משקיף בתאגיד המים "מעיינות זיו", דירקטור באגודת ספורט כפר ורדים, וכן נציג תושבי כפר ורדים באשכול גליל מערבי. בנוסף, שמואלי כן היה, במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות 2008, מספר 3 ברשימת מעוף בראשות סיון יחיאלי.
בבחירות לרשויות המקומיות 2018, התמודד לראשות מועצת כפר ורדים, מטעם הסיעה שהקים, "תכלית", אשר קיבלה לבסוף שני מושבים במועצה. שמואלי ניצח את הבחירות לראשות המועצה בסיבוב השני, והחליף את ראש המועצה סיוון יחיאלי.
פרסטון בלייר
פרסטון ארווין בלייר (באנגלית: Preston Erwin Blair; 24 באוקטובר 1908 – 19 באפריל 1995) היה אנימטור אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות עבודתו בוולט דיסני הפקות וב-Metro-Goldwyn-Mayer cartoon studio (אולפני ההנפשה של MGM).
ביוגרפיה
בלייר נולד ברדלנדס, קליפורניה, והחל את קריירת ההנפשה שלו בתחילת שנות ה-30 ב-Romer Gray Studio ועקב כך שהאולפן לא עמד בתקציב המשכורת שלו, הוא עבר לוולטר לאנץ הפקות. מאוחר יותר הוא עבר לאולפן סקרין ג'מס של צ'ארלס מינץ, ובסוף שנות ה-30 עבר לאולפני דיסני. בדיסני, בלייר הנפיש סרטי הנפשה קצרים ואת הסצנות של מיקי מאוס במקטע "שוליית הקוסם" וריקוד התנין וההיפופוטמית במקטע "מחול השעות" בסרט "פנטסיה" (1940). כמו כן, הוא עבד קצת על הסרטים "פינוקיו" (1940) ו"במבי" (1942).
בשנת 1941, בלייר עזב את דיסני לאחר שביתת האנימטורים של דיסני ונשכר לעבוד עבור המחלקה של טקס אייברי ב-MGM. שם, הוא התפרסם במיוחד בזכות הנפשת הדמות הנשית בסרט "Red Hot Riding Hood" משנת 1943. דמות זו המשיכה להופיע מאוחר יותר בסרטים מצוירים נוספים. בסוף שנות ה-40, בלייר שיתף פעולה עם האנימטור מייקל לה כדי לביים כמה סרטים מצוירים של " Barney Bear".
בלייר המשיך את הקריירה שלו בהנפשה גם במהלך שנות ה-60, כשעבד על הסדרה "משפחת קדמוני" בהאנה-ברברה.
בלייר היה אחיו של האמן לי בלייר והגיס של האמנית והמעצבת מרי בלייר. הוא נפטר ב-19 באפריל 1995.
דון ביוז
דונלד "דון" ביוז (באנגלית: Donald "Don" Buse; נולד ב-10 באוגוסט 1950) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1972–1985. כשחקן אינדיאנה פייסרס זכה באליפות ה-ABA (1973) והשתתף הן במשחק האולסטאר של ה-ABA (1976) והן במשחק האולסטאר של ה-NBA (1977). סיים את קריירת ה-ABA עם ממוצע של 2.7 חטיפות למשחק - הממוצע הגבוה בתולדות הליגה. ממוצעיו הכוללים ב-ABA וב-NBA הם 7.1 נקודות, 4.6 אסיסטים, 2.7 ריבאונדים ו-2.0 חטיפות למשחק.
קריירת משחק
ביוז נולד בעיר הנטינגטון שבדרום אינדיאנה, וגדל בהולנד הסמוכה. בשנת 1968 החל ללמוד באוניברסיטת אוונסוויל אשר באוונסוויל, וב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 17.0 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1972 נבחר ביוז על ידי פיניקס סאנס בבחירה ה-34, אך בחר לשחק עבור אינדיאנה פייסרס מליגת ה-ABA. בעונת הרוקי שלו זכה עם אינדיאנה באליפות ה-ABA השנייה שלה ברציפות והשלישית בסך הכול, כמחליפו מהספסל של הרכז פרדי לואיס. בשנים הבאות היה אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, לצד ג'ורג' מקגיניס, מל דניאלס ובילי נייט, וסייע לה להעפיל לגמר ה-ABA בפלייאוף 1975. בעונת 1975/1976 הוביל את כל שחקני הליגה בממוצעי אסיסטים (8.2) וחטיפות (4.1) למשחק, קלע שיא קריירה של 12.5 נקודות למשחק ונבחר לחמישייה השנייה של העונה. בעונה העוקבת עברו הפייסרס לשחק בליגת ה-NBA, ובעונתו הראשונה בה היה "מלך האסיסטים" (עם 8.5 למשחק) ו"מלך החטיפות" (3.5 למשחק). על אף שקלע 8.0 נקודות למשחק בלבד, נבחר ביוז באותה עונה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בתקופתו עם הפייסרס נבחר ארבע פעמים לחמישיית ההגנה של העונה – שלוש פעמים ב-ABA ופעם אחת ב-NBA.
בקיץ 1977 הועבר בטרייד לפיניקס סאנס, במדיה שיחק ב-3 העונות הבאות. בפיניקס השלים ביוז חמישייה פותחת חזקה לצד פול וסטפאל, וולטר דייוויס, טראק רובינסון ואלבן אדמס, אשר בעונת הוליכה את הקבוצה עד לגמר האזור המערבי. בכל שלוש עונותיו עם הסאנס נבחר ביוז לחמישיית ההגנה של העונה, ורשם ממוצעים של 8.0 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק.
מתאם אינטימיות
מְתָאֵם אינטימיות הוא איש צוות שמבטיח את רווחתם של שחקנים המשתתפים בסצנות מין או בסצנות אינטימיות אחרות בהפקת תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה.
תפקיד
על פי Intimacy Directors International, ארגון ללא מטרות רווח שהוקם בשנת 2016 על ידי אלישיה רודיס שמייעץ לו, מתאם אינטימיות צפוי להבטיח כי:
אין לבלבל בין תפקיד רכז האינטימיות לבין תפקידו של "כוריאוגרף אינטימיות", המתמחה בטכניקות של הצבת סצנות אינטימיות.
היסטוריה
הביקוש לתפקיד גבר בתעשיית הבידור האמריקנית לאחר שב-2017 התגלה כי מפיק הקולנוע הארווי ויינסטין הואשם באונס והטרדה מינית של עשרות נשים במהלך עבודתו. צמיחת תנועת Me Too הדגישה את האופי השגרתי של הטרדות מיניות והתנהלות לא נכונה בתעשייה לעיתים קרובות. שחקנים כמו אמילי מיד החלו לדרוש אמצעי הגנה מקצועיים לרווחתם על הסט, וציינו כי בהתחשב במבנה הכוח בהפקה, שחקנים (צעירים במיוחד, חסרי ניסיון) עשויים שלא להרגיש מסוגלים לדבר עם במאים, אנשי צוות או שחקנים אחרים התעלמו מהסכמתם או מהסכמים קודמים בנוגע לסצנות אינטימיות. בשנת 2017, סוכנות הכישרונות הלונדונית Carey Dodd Associates התמודדה עם קמפיין לסטנדרט בתעשייה בטיפול בסצנות של אינטימיות באמצעות הנחיות שפותחו על ידי איטה אובראיין.
בינואר 2019 החלה נטפליקס לשדר את הסדרה "חינוך מיני", ההפקה הראשונה שלה שבה הועסקה רכזת אינטימיות, איטה אובראיין.
If I Can't Have You
If I Can't Have You (בעברית: אם אני לא יכול שיהיה לי אותך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי שון מנדס. השיר יצא לאור ב-3 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס, כסינגל מתוך האלבום, Shawn Mendes.
השיר יצא בחמישה פורמטים; תקליטור, הורדה דיגיטלית, תקליט 7 אינץ', הזרמת מוזיקה וקלטת שמע.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי שון מנדס, טדי גייגר, סקוט האריס ונייט מרסראו, והופק על ידי מנדס, גייגר, האריס, מרסראו, ולטה ומארק ויליאמס. מנדס התראיין לרדיו ביטס 1, שם אמר כי מתוך 45 שירים שכתב בחצי השנה האחרונה, החליט לבחור בשיר הזה ולהוציא אותו כסינגל.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
בפחות משלוש שעות, צבר השיר 1.5 מיליון צפיות.
Enough for You
Enough for You (בעברית: מספיק בשבילך) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אוליביה רודריגו. מתוך אלבום הבכורה שלה, Sour. השיר יצא לאור ב־21 במאי 2021, בסמוך לצאת האלבום עצמו, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס.
רקע והרכב
"Enough for You" הוא השיר השביעי מתוך אלבום הבכורה של רודריגו, Sour. הוא אחד משני השירים באלבום אותם כתבה רודריגו לבדה - השיר השני הוא "Happier". השיר הוא בלדה אקוסטית המלווה בגיטרה שקטה בה רודריגו בוחנת מקרוב את חוסר הביטחון שלה, את חוסר ההערכה שקיבלה מבן זוגה ואת החלקים הקשים ביותר במערכות יחסים ושברון לב.
רודריגו סיפרה כי כתבה את השיר לבדה בחדר השינה שלה לאחר שראתה סרטון טיקטוק אופטימי העוסק בפרידה רומנטית. בריאיון לפודקאסט של זאק סאנג, היא תיארה את השיר כ"מאוד חשוף ופגיע" וציינה כי היא חושבת שהשיר הוא מלא תקווה וכי היא גאה ביצירה שלו.
ביקורות והצלחה מסחרית
האתר האמריקאי "The A.V. Club" קרא לשיר "אחת ההפתעות הגדולות מהאלבום" - וכי למרות ההפקה המינימליסטית שלו, הוא שיר בולט ודומיננטי בפרויקט. אתר ביקורות המוזיקה האמריקאי mxdwn Music תיאר את השיר כ"אחד מהשירים היותר כנים ומרגשים מהאלבום", אך גם ציין לרעה את האופן שבו רודריגו מנסה להגיש את השיר - אשר מתבטא לעיתים בביצועיים קוליים מוגזמים.
למרות שהשיר לא יצא לאור כסינגל, הוא הגיעה ל-20 המקומות הראשונים באוסטרליה, ארצות הברית וקנדה,  ואף הגיע למעמד "שיר זהב" בקנדה, לאחר שמכר מעל ל-40,000 עותקים במדינה.
בספוטיפיי, עבר השיר את רף 100 מיליון ההשמעות.
מסגד אחמד אל-פאתח
עיצוב
אורכו של המסגד 100 מטר ורחבו 75 מטר. יש בו ארבע כיפות ושני מינרטים. הכיפה המרכזית שנבנתה על גבי המסגד, קוטרה הוא 24 מטר, והיא עשויה מפיברגלס ומשקלה למעלה מ-60 טון. נכון לשנת 2020, כיפת המסגד היא כיפת פיברגלס הגדולה בעולם. רצפת המסגד מרוצפת בשיש שיובא מאיטליה. הנברשת שתלויה מהתקרה יובאה מאוסטריה. דלתות המסגד עשויות מעץ טיק שיובא מהודו.
תיירות
מלבד היותו מקום תפילה, המסגד הוא אחת האטרקציות התיירותיות המובילות בבחריין. הוא פתוח בין 9:00 בבוקר ל-16:00 אחר הצהריים ונערכים בו סיורים באנגלית, צרפתית, פיליפינית, רוסית ושפות רבות אחרות. המסגד סגור למבקרים ותיירים בימי שישי.
קובאסנה (מחוז)
מחוז קובאסנה (ברומנית: Covasna, בהונגרית: Kovászna) הוא מחוז מדרום-מזרח טרנסילבניה, בימינו במרכז רומניה. בירת המחוז היא העיר ספנטו גאורגה. להוציא הקצה הדרומי, המחוז הוא חלק מחבל הסקלרים (ברומנית - Ţinutul Secuiesc), אזור היסטורי ואתנוגרפי מיוחד, המיושב ברוב של סקלרים הונגרים. במפקד של שנת 2011 מעל 73% מתושבי המחוז קובאסנה הכריזו על עצמם "הונגרים" ("מדיארים") המחוז קובאסנה במתכונתו הנוכחית הוקם בשנת 1968 על ידי השלטון הקומוניסטי הרומני של ניקולאיה צ'אושסקו אחרי פירוק האזור האוטונומי ההונגרי. מרבית שטחי המחוז השתייכו בין מלחמות העולם למחוז טריי סקאונה ("שלושת הכיסאות") שבירתו הייתה ספנטו גאורגה, ולמחוז אודורהיי שבירתו הייתה בעיר אודורהיי. המחוז קובאסנה נמצא בצד הפנימי של עיקול הקרפטים.
ג'ון פיני
ג'ון פיני (באנגלית: John Finnie; 1829 – 22 בפברואר 1907) היה צייר וחרט סקוטי. הוא נודע בזכות תחריטי המצוטינט המקוריים שלו של נוף, והציג אותם באקדמיה המלכותית ובחברה המלכותית של ציירים. כשעבר לטווין שבצפון ויילס הוא צייר ציורי נוף רבים של מקומות באזור קאפל קוריג, כמו סנודון. הוא היה מנהל המכון למכניקה של ליברפול ובית הספר לאמנות מ-1855 עד 1896. מספר ציורים הקשורים אליו מוצגים בגלריה לאמנות ווקר בליברפול ובמוזיאון פורטסמות'.
קובאסנה (מחוז)
השם
שם המחוז בא משם העיר קובאסנה. מקור השם הוא במילה סלאבית "קוואסני" - שמובנה "חמץ, מותסס", והקשור למים המינרליים המוגזים המופקים באזור.
ג'ון פיני
ביוגרפיה
הוא היה בנו של ג'ון פיני, ואשתו כריסטיאן מקלנדו. הוא נולד באברדין, שם הוטבל בכנסיית הקהילה ב-4 במאי 1829. לאחר ששימש כחניך אצל צייר בית באדינבורו, השיג עבודה אצל ויליאם וילס, צייר זכוכית בניוקאסל, שם הוא נשאר חמש שנים, למד בבית הספר לעיצוב אצל ויליאם בל סקוט.
קובאסנה (מחוז)
פרהיסטוריה
השרידים העתיקים ביותר של התיישבות בני אדם בשטח המחוז קובאסנה - ביישוב ברדוץ - שייכים לתקופה הפלאוליתית הבינונית (8,000–7,000 לפנה"ס) התרבות "סטורצ'בו-קריש" ותרבות הקרמיקה הליניארית (5,500–4,500 לפנה"ס) מהתחלת התקופה הנאוליתית מיוצגת בשרידים שנתגלו ביישובים אנגלוש ופטריצ'ן. התרבות הנאוליתית קוקוטן-אריושד התפשטה באזור רחב והתאפיינה באיכויות מיוחדות של הקרמיקה. שרידים מן המעבר בין התקופה הנאוליתית לתקופת הברונזה נתגלו בחפירות ארכאולוגיות ביישובים רץ' ומאלנאש באי. בתקופת הברונזה שלטה תרבות ויטנברג.
ג'ון פיני
ביוגרפיה
ב-1853 הוא נסע ללונדון, שם למד ולימד בבית הספר המרכזי לעיצוב עד שב-1855 הוא הפך למאסטר של בית הספר לאמנות בליברפול. הוא מילא שם תפקיד הוראה וניהול ונשאר במוסד זה ארבעים ואחת שנים ושישה חודשים, ופרש בחג המולד 1896. הוא מתואר כאישיות השולטת בחיי האמנות של ליברפול באותה תקופה. הוא החל לשלוח תערוכות לאקדמיה של ליברפול ב-1856, וחבר מלא ב-1865. הוא היה נשיא האקדמיה בשנים 1887 הוא היה גם נשיא מועדון האמנים ומועדון הרישום.
קובאסנה (מחוז)
העת העתיקה
בתחילת תקופת הברזל השנייה קמו בשטח טרנסילבניה קונפדרציות שבטים דאקיים בצ'טאטיה זנלור על יד העיר קובאסנה נתגלה מבצר דאקי. באותה תקופה נתגלו אוצרות עם מטבעות המעידים על קשרי המסחר עם ערים יווניות רחוקות חפירות ברחבי המחוז מצאו שהדאקים חיו לרוב ביישובים פתוחים, בלתי מבוצרים על טראסות הנחלים (ספנטו גאורגה, מואקשה, צ'רנאט, מאלנאש וכו'). בגלניצה וסורצ'ה נתגלו הרבה קישוטי זהב דאקיים.
מתקופת הכיבוש הרומי נתגלו שרידי קסטרה רומאים כמו אוגוסטיה ביישוב ברצקו של ימינו, בבורושנאו מארה, קומולאו/רץ', אולטן, קומנדאו שהיו חלק ממערך ההגנה של דאקיה הרומית, שנועד להגן על ביטחון המעברים. פרט לקסטרה הצבאיים נתגלו גם שרידי יישובים אזרחיים. מהתקופה שלאחר נסיגת הכוחות והפקידים הרומאים נותרו שרידים של "תרבות סנטאנה דה מורש -צ'רניאחוב" מהמאה הרביעית לספירה.
ג'ון פיני
ביוגרפיה
התחריט הוותיק ביותר שלו, 'הראש של וינדרמיר', הוא משנת 1864. לאחר כמה ניסויים מוקדמים בתחריט וחריטה אימץ פיני את המצוטינט כתהליך המועדף עליו בשנת 1886. אף שהוא הציג ציורים באקדמיה המלכותית מ-1861 ואילך. הוא נודע בלונדון בזכות תחריטי המצוטינט המקוריים של נוף, שהוצגו באקדמיה המלכותית ובחברה המלכותית של ציירים, ותחריטאים. הוא הפך עמית של האקדמיה ב-6 באפריל 1895. הוא שלח ארבעים ושבע עבודות לגלריה של החברה. תחריטיו ומצוטינטים שלו, המיוצגים בחדר ההדפסים של המוזיאון הבריטי, מכוונים יותר מדי לאפקט ציורי מלא, במקום להציג גם גרפיקה. כצייר הוא מיוצג בגלריה לאמנות ווקר בליברפול.
קובאסנה (מחוז)
ימי הביניים
האזור נחצה אחר כך על ידי גלים של נדידת העמים:גפידים (במאות ה-5–7), סלאבים, פצ'נגים, הונגרים (מדיארים), אווארים שהתיישבו בו בין המאה השישית למאה ה-12. במאות ה-12–13 יושבו כאן סקלרים בשירות ממלכת הונגריה והאזור הפך לחלק מחבל הסלקרים. הסקלרים התארגנו ביחידות טריטוריאליות קרויות "כיסאות" וקובסנה עצמה מכונה גם "שלושה כיסאות". בימי הביניים איכרים הונגרים ורומנים נושלו מאדמותיהם והפכו לצמיתים. אוכלוסיית האזור השתתפה ב-1514 במרד של גיירג' דוז'ה נגד האצולה. מאוחר יותר במאה ה-18 התקוממו שוב האיכרים המקומיים נגד האצילים.
ג'ון פיני
ביוגרפיה
עם פרישתו מבית הספר לאמנות, בשנת 1896, פיני מכר את ביתו והתיישב בטווין, ליד לנדודנו, שם בילה את חייו בציור, תחריט ומוזיקה. הוא שמר על מלוא המרץ עד שהתקף שפעת פגע בליבו ב-1905.
קובאסנה (מחוז)
התקופה המודרנית
החל מהמאה ה-16 פרחו באזור יחסי הסחר, בין השאר הודות לדרכי המסחר שחיברו את טרנסילבניה עם הנסיכויות השכנות מולדובה וולאכיה. במאות ה-17–18 החריפו מאבקי המעמדות בין האצולה לבין הצמיתים. ב-1785 אירעה ההתקוממות הגדולה ביותר של המקומיים נגד השלטון ההבסבורגי. בשנים 1848–1849 היה האזור מעורב במהפכה משנת 1848. בתחילת המאה ה-19 בשטח המחוז קובאסנה היו ארבע ערים: ספנטו גאורגה וטרגו סקוייסק, בעלות צביון עירוני מובהק יותר, וברצקו ואיליאן, בעלות אופי חצי כפרי.
ג'ון פיני
ביוגרפיה
הוא חזר לליברפול, שם נפטר ב-27 בפברואר 1907.
קובאסנה (מחוז)
אחרי 1918
בימי השלטון הרומני בין 1926–1940 ושוב 1944–1950 האזור השתייך למחוז שלושת הכיסאות (Trei Scaune). בשנים 1940–1944 סופחו זמנית להונגריה במסגרת תכתיב וינה. בשובו תחת השלטון הרומני בימי המשטר הקומוניסטי הפך המחוז חלק מהאזור האוטונומי ההונגרי. האזור הזה פורק בשנת 1968 ואז הוקם מחוז קובאסנה של ימינו.
ג'ון פיני
ביוגרפיה
תערוכת זיכרון לאמנותו, הכוללת 438 עבודות, נערכה בגלריה לאמנות ווקר, ליברפול, בשנת 1907.
קובאסנה (מחוז)
דמוגרפיה
אוכלוסיית מחוז קובאסנה בשנת 2007 הייתה 223,364 תושבים, מתוכם 50.1% תושבי ערים (ישנם 122 יישובים במחוז). בזמן מפקד האוכלוסין של 2002 מנתה האוכלוסייה 222,449 תושבים, מתוכם 73.79% היו הונגרים, 23.28% רומנים ו-2.68% צוענים. בשנת 2011, המחוז מנה 210,177 תושבים, מה שהפך אותו למחוז המאוכלס השני מבין 41 המחוזות של רומניה וצפיפות האוכלוסין הייתה 55.6 תושבים לקמ"ר (144/מ"ר). במחוז קובאסנה יש את האחוז השני בגודלו של אוכלוסייה הונגרית ברומניה, אחרי המחוז השכן, חרגיטה. ההונגרים של קובאסנה הם בעיקר סקלרים. להלן ההתפתחות הדמוגרפית:
הרכב אתני
לפי מפקד האוכלוסין של 2011, ההרכב האתני של המחוז היה כלהלן:
גאוגרפיה
למחוז קובסנה שטח כולל של 3,710 קמ"ר (1,430 מייל רבוע).
עמדה גאוגרפית
המחוז קובאסנה נמצא בדרום-מזרח טרנסילבניה.
מחוזות שכנים
המחוז מחובר עם המרחב החוץ-קרפטי באמצעות מעברי בוזאו ואויטוז וכן כמה מעברים שבקרפטים המזרחיים.
תבליטי הנוף
שטח המחוז כולל יחידה גאומורופולוגית מורכבת מאוד בעלת הבדלים ניכרים של גובה ומסיביות, שנוצרו בעקבות התנועות הטקטוניות. נוצרו בה שני אזורים מוגדרים היטב: אזור בקעתי ואזור הררי.
האזור ההררי
ההרים תופסים יותר ממחצית משטח המחוז. פסגותיהם מעוגלות והם מכוסים ברובם ביערות. 1,626 מ', שאנדרו מארה - 1,640 מ')
אקלים
למחוז קובאסנה יש אקלים מתון, עם קיץ חם וחורפים קפואים. הטמפרטורה המקסימלית המוחלטת הייתה C° 39.3 ונרשמה ב-1952, ב-Păpăuți והמינימום המוחלט, של C° 35.2−, נרשם ב-1947, ב-Întorsura Buzăului.
מים
המחוז קובאסנה עתיר מעיינות מינרליים הנמצאים על שני קווים בכיוון צפון-דרום. בקו הראשון במדרון המערבי של הרי בודוק: המעיינות שבבאילה שוגאש, בודוק, ארקוש, באלוואניוש, מיקפאלאו ומאלנאש-באי, עם מים מוגזים, עם ביקרבונט, עם אשלגן, עם סידן, עם מגנזיום, נתרן כלורי וכו'.
כלכלה
מחוז קובאסנה הוא אחד המחוזות המועדפים להשקעות זרות, בעיקר על ידי משקיעים הונגרים, בשל הרכב האוכלוסייה. הענפים השולטים במחוז הם:
תיירות
יעדי התיירות העיקריים במחוז הם:
פוליטיקה
מועצת מחוז קובאסנה, שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-30 יועצים. ההרכב הפוליטי של מועצת המחוז הוא כלהלן:
חלוקה מנהלית
מחוז קובאסנה מחולק ל-2 רשויות עירוניות (מוני'ציפיו), 3 ערים ו-40 כפרים גדולים (קומונות), (לפי מפקד האוכלוסין של 2011).
אברהם צבי קמאי
הרב אברהם צבי (הירש) קמאי (בכתיב יידיש: קאֹמאי; ה'תר"ך, 1860 - י"ט בחשון תש"ב, 9 בנובמבר 1941) היה רב העיירה מיר וראש ישיבת מיר. נספה בשואה יחד עם בני קהילתו.
ביוגרפיה
נולד בשקוד שבליטא, להרב אליהו ברוך קמאי לימים ראש ישיבת מיר ורבה של מיר. ולרבקה יענטא בתו של הרב חיים זאב יפה רבה של שקוד.
בהיותו מטבעו חלש מבחינה גופנית הוא לא גלה למקום תורה, ואת שנות נעוריו עשה במחיצת אביו הגדול, וממנו למד את תורתו ודרכו בעבודת הבורא. מסופר עליו כי בתקופה זו בבית אביו היה שוקד על לימודו לילות כימים, עד שכבר בגילו הכירו בו רבים כי עדיו לגדולות.
הוא נישא לשרה מיכלא בתו של הרב מינץ מהעיר קיידאן ושם סמוך על שולחן חמיו הוא ישב ולמד כשהוא מכונס בד' אמותיו ולא אבה לשמוע על משרה רבנית כלשהי, כשנפטר חותנו והיה עליו לפרנס את ביתו, הוא פתח בית מרקחת אשר אותו ניהלה זוגתו והוא היה מגיע לפעמים כדי להכין תרופות, שכן היה רוקח ומבין גדול בתחום.
בשנת תרע"א (1911) כשנפטר רבה של קיידאן, מיד פנו אליו ראשי העדה בבקשה שימלא את מקום רבם. אך הוא עמד בסירובו לכהן במשרה רבנית אלא אם כן יובטח לו כי משכורתו תהיה גם להבא מעסקו. רק ארבע שנים ישב הרב קמאי בנחת עד שבשנת תרע"ה (1915) גורשו כל יהודי קיידאן בעקבות עלילה של השלטון הרוסי, וכך נדד גם הרב קמאי לאוקראינה, שם ישב עם משפחתו כשלש שנים, עד שהסתיימה מלחמת העולם הראשונה. ובסיום המלחמה עזב לפתע את אוקראינה לכיוון מערבה לעיר מינסק, ושם במקרה הוא מצא את אביו שרוע על מיטת חוליו אשר ממנה לא קם וכך עלה בידו להשתתף בהלויית אביו. מסופר על מפגש זה כי אביו נהג ללמוד מדי יום פרק אחד בפרשת השבוע, אך משום מה החל אביו לקרוא את פרשת אחרי מות, וכשהעיר הבן לאביו ענה אביו כי הוא מודע לכך והמשיך לקרוא.
ומיד לאחר פטירת אביו הוא חזר לעיר מיר, כשהוא אוחז ברבנות העיירה כבקשת פרנסי העיר. בתקופה זו הוא היה מחזק ומסייע לבני העיר ומנחמם מתלאות המלחמה. ובשנת תרפ"א (1921) חזרה ישיבת מיר לעיר והוא ללא שהות החל שוב להפריחה מחדש עד שחזרה להיות הישיבה המובילה בפולין.
דרך לימודו
לשיעוריו המיוחדים נהרו מאות מטובי הבחורים, מוחו העילוי היה הוגה שיעורים ומהלכים בהיקף נרחב ועמוק עד שלעיתים היו תלמידיו מתקשים לעקוב אחר סדר הדברים, וחידושיו היו לשם דבר כמלאכת מחשבת וכך כבש את לבות השומעים, וכך זכה להעמיד מאות רבות של תלמידים שבנו את עתידם התורני במחיצתו.
הוא היה גם פוסק גדול, ופסקיו היו נר לרגליהם הן של בני העיר והן של בני דורו, את מעלת פסיקותיו ורעיונותיו ניתן ללמוד מכך שכשנפטר החפץ חיים היה הרב חיים עוזר גרודזנסקי מתייעץ עמו בענייני הזמן, ואף מקבל את פסיקותיו.
פטירתו
במלחמת העולם השנייה לאחר שפלשו הנאצים לעיירה מיר, ומיד החלו ב"טיהורים" המוניים וטבחו בכל בני העיר, וכך היה גם עם רבה של העיר שהובל ב-י"ט בחשון תש"ב יחד עם עוד 1,200 מאנשי העיר ומשפחתו ליער השוכן מחוץ לעיירה ובו ירו הנאצים למוות בכל התושבים כשרב העיר מחזק ומעודד את כולם בשעתם האחרונה והוא קורא עמהם את "שמע ישראל" ומבהיר להם את שאמרו חז"ל "אפילו חרב חדה מונחת על צווארו של אדם אל ימנע עצמו מן הרחמים" ומיד החלו הנאצים בטבח שלא השאיר אחד לפליטה, והם טמונים כולם יחד בקבר אחים גדול בתוככי היער.
ספריו
רוב תורתו נשרפה על ידי הנאצים בפלישה אל העיר, ורק מעט מזעיר מחידושיו נדפס בסוף ספר "דברי אליעזר" של גיסו הרב אליעזר יהודה פינקל.
צ'ונגג'ן, קיסר סין
צ'ונְגְגֶ'ן (במנדרינית: 崇禎; 27 בינואר 1611 – 25 באפריל 1644) היה קיסר סין האחרון משושלת מינג, שהוכר כנבחר לקיסרות מפי מנדט השמיים והאחרון לשלוט מבייג'ינג. תקופת שלטונו, בין השנים 1627–1644 סומנה לירושת המשברים שנוצרו מדורות הקיסרים שקדמו לו. כלכלה מתפרקת, אי פיתוח של הצבא, היחלשות המגננות של המדינה, שחיתות שלטונית ופשיטות נוודים ממנצ'וריה הביאו לנפילת השושלת במהלך תקופת שלטונו. במסגרת מלחמת מינג–צ'ינג טענו המנצ'ורים, שליטי שושלת צ'ינג לנכונותם למנדט השמיים. בו בזמן, שושלת מינג אותגרה בידי מרידות פנימיים. הקיסר צ'ונְגְגֶ'ן נהרג במהלך ביזה של הבירה בייג'ינג בידי צבא המורדים, זמן קצר לפני כיבושה בידי המנצ'ורים. הוא היה הקיסר האחרון של כל סין שהיה במוצאו בן האן.
ביוגרפיה
ג'וּ יוּאוּ-גְּ'ייֵן כפי שנודע בשמו הפרטי, היה מבניו של טַאיצַ'אנְגּ ונולד בשנת 1611, בתקופת שלטונו של סבו, וָאן-לִי, קיסר סין. אביו לא העריך אותו ולא הורה על נתינת חינוך ברמה גבוהה לג'וּ יוּאוּ-גְּ'ייֵן, בעיקר מכיוון שלא היה בנו הבכור ומכאן שלא היה יורש העצר המיועד. מאבק משפחתי פנימי הביא להוצאתה להורג של אמו של יוּאוּ-גְּ'ייֵן בעודו בן 4. בשנת 1620 נפטר הקיסר וָאן-לִי ובנו, טַאיצַ'אנְגּ, ירש אותו לפחות מחודש עד שנפטר מחולי. מצב זה הותיר את אחיו הבכור של יוּאוּ-גְּ'ייֵן בתור הקיסר טְייֵנְצִ'י, ומכיוון שלטְייֵנְצִ'י לא היו ילדים, יוּאוּ-גְּ'ייֵן הפך ליורש העצר.
לבסוף, בשנת 1644 בגדו בקיסר חלק מהגנרלים הסריסים בצבא מינג, חלק עברו לצבא המנצ'ורים וחלק הקימו כוחות מורדים שונים, בנוסף לכך, לִי דְזְה-צֶ'נְגּ, אחד ממנהיגי המורדים, כבש את עיר הבירה בייג'ינג והחל לבזוז אותה. כשכוחותיו של לי התקרבו לעיר, הקיסר הכה בפעמון, וסימן לשריו להופיע לוועידה. כשאיש לא הגיע, הקיסר תלה עצמו והתאבד. לאחר מותו של הקיסר פשט צבאו של לִי דְזְה-צֶ'נְגּ, שהורכב בעיקר מגנבים, על הארמון הקיסרי וגנב את האוצרות של העיר האסורה. זמן קצר מאוחר יותר, עם הפלת צבא המורדים של לִי דְזְה-צֶ'נְגּ בידי המנצקורים, הוכתר שונזי, קיסר סין המנצ'ורי בבירה בייג'ינג ולצ'ונְגְגֶ'ן ניתנה קבורה מכובדת בקברי שושלת מינג. במותו החלה יריבות על הירושה בתוך אצולת שושלת מינג, דבר שהחליש את השושלת עוד יותר במאבקה נגד הנצ'ורים, שכעת נודעו בתור שושלת צ'ינג, דבר שהיה גורם מרכזי בנפילתם הסופית של תומכי שושלת מינג ובעלייתה של שושלת צ'ינג. צ'ונְגְגֶ'ן נקבר באתר הקבורה סְה-לִינְג בקברי שושלת מינג, 44 קילומטרים מבייג'ינג.
מורשת
הקיסר צ'ונְגְגֶ'ן, למרות ניסיונותיו לחזק מחדש את האימפריה לנוכח הסכנה הגוברת לכסאו, נחשב להיות קיסר חלש אופי ולא מנוסה. לאורך שלטונו הוא היה נתון להשפעה רבה מצד הסריסים בחצר הקיסרית והם אלו שבגדו בו מאוחר יותר. ניסיונותיו של אחיו לחזק קשרים עם האימפריה הפורטוגזית למען מסחר בנשק פורטוגזי במהלך המלחמה נגד המנצ'ורים לא התקדמו לאורך שלטונו של צ'ונְגְגֶ'ן ולמעשה היחסים אף החריפו בין שתי המעצמות כאשר עלתה המחלוקת על הטקסים הסיניים, אשר לא הגיעה לפתרון לאורך תקופת שלטונו של הקיסר צ'ונְגְגֶ'ן.
משפחתו
מנישואיו עם הקיסרית שְׂיַאו גְּ'יֵה-לְיֵה נולדו לקיסר צ'ונְגְגֶ'ן ארבעה ילדים חוקיים:
קרוזה B 741
קרוזה B 741 (בצ'כית : Karosa B 741) הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך) בשירות עירוני ובינעירוני, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa אשר יוצר בין השנים 1997–1991 בצ'כיה.
יחסי אוסטרליה–בוליביה
יחסי אוסטרליה–בוליביה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין המדינה הרב-לאומית של בוליביה.
סקירה כללית
אוסטרליה ובוליביה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-10 באפריל 1975.
אוסטרליה ובוליביה חברות בארגון הסחר העולמי (WTO), האומות המאוחדות (האו"ם) וארגוני האו"ם, ומשתפות פעולה במיוחד בנושאים מקומיים.
שיתוף פעולה בפיתוח
באמצעות תוכנית הסיוע הישיר, ממשלת אוסטרליה מעניקה תמיכה כספית למגוון פרויקטים בבוליביה.
בשנים 2019–2020 מימנה DAP את הפרויקט "הכירו אותנו" שהתמקד בייצור קולקציית חורף 2019/2020 לילדים מצמר האלפקות והלמות, שהוכן על ידי קבוצה של 30 שוזרות נשים מקומיות בלה פאס. נשים אלו מומחיות בטכניקות אריגה אך אין להן גישה לשווקים מתאימים למוצריהן.
עם עיצובים שסופקו על ידי נאנאי ובאמצעות פרויקט "הכירו אותנו" ייצרו האורגות 800 בגדים ששווקו בארצות הברית ובאירופה, דרך החנות המקוונת www.nanaykids.com. חלק מהרווח מושקע מחדש בעסק וחלק אחר מספק הכנסה ראויה לנשים שאין להן גישה למקורות תעסוקה אחרים.
בשנת 2019–2020, תוכנית שיתוף הפעולה האוסטרלית של NGO (ANCP) השקיעה יותר מ-43,000 דולר בהכשרת נשים ילידות צעירות בבוליביה במיומנויות קולינריות ועסקיות.
המועצה ליחסי אוסטרליה–אמריקה הלטינית (COALAR) מספקת מענקים על מנת לשפר את היחסים הכלכליים, הפוליטיים והחברתיים של אוסטרליה עם אמריקה הלטינית.
יחסי סחר
עושר המשאבים של בוליביה הופך אותה ליעד פוטנציאלי עתידי להשקעות אוסטרליות בתחום הכריה. בבוליביה יש כמות משמעותית של עתודות הליתיום העולמיות, המשמשות בסוללות. הביקוש לליתיום צפוי לגדול. בוליביה עשירה גם במכרות כסף ועפרות ברזל. בשנת 2011, בבוליביה היו מאגרי גז טבעי מוכחים של מעל 9.9 טריליון רגל מעוקבת, העתודה החמישית בגודלה בדרום אמריקה, כמו גם 48 טריליון רגל מעוקב של עתודות גז פצלי הניתנות להחזרה.
מומחיות אוסטרלית יכולה גם להשלים את ענפי החקלאות של בוליביה, חינוך, ניהול משאבי מים ויערות ותיירות.
הקורפוס ה-81 (ורמאכט)
הקורפוס ה-81 (בגרמנית: LXXXI. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-28 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-32, כחלק מהארמייה ה-15, וכמפקדו מונה אדולף-פרידריך קונצן.
כשהחלה הפלישה לנורמנדי הוחזק הקורפוס במקומו סביב מצר קאלה, ולא נשלח לנורמנדי, עקב מחשבתו של הפיקוד העליון הגרמני שהפלישה היא הסחה לקראת הפלישה האמיתית באזור קאלה. באוגוסט 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחם עמה בקרבות בצרפת. בספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית, ולחם עמה בקרב על אאכן. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחם עמה בקרבות בגרמניה, וב-16 באפריל 1945 הושמד הקורפוס בכיס הרוהר.
הפלישה לנורמנדי
בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
קרב אאכן
בקרב על אאכן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
נשיא סנגל
נשיא רפובליקת סנגל (בצרפתית: Président de la République du Sénégal) הוא ראש המדינה של סנגל. על פי חוקת סנגל, שאומצה בשנת 2001 במשאל עם, הנשיא נבחר לתקופת כהונה של חמש שנים. ב-2008 שונה סעיף זה בחוקה, ועל פיו הוארכה תקופת הכהונה של הנשיא לשבע שנים, כפי שהיה לפני 2001, אם כי הנשיא שמכהן מאז 2012, מאקי סאל, הביע את שאיפתו לשנות בחזרה את הסעיף כך שאורך כהונת הנשיא ישונה בחזרה לחמש שנים.
נאמני מרכז שניידר
נאמני מרכז שניידר היא עמותת הידידים של מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל.
היסטוריה
בשנת 1992 החלה לפעול עמותת ידידים שיזם פרופ׳ חיים דורון עוד לפני הקמת מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל.
הנשיאה הראשונה של העמותה הייתה אורה הרצוג, רעייתו של חיים הרצוג שכיהן באותו הזמן כנשיא מדינת ישראל.
בראשית דרכה, נקראה העמותה "המועצה הציבורית למען המרכז הרפואי לילדים בישראל". בהמשך, שינתה את שמה ונקראה "המועצה הציבורית למען מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל", ובשנת 2004 שינתה שוב את שמה לשם הנוכחי, "נאמני מרכז שניידר".
פעילות העמותה
העמותה מסייעת במימון פרויקטים של בנייה, רכישת ציוד רפואי, מענקי מחקר ופרויקטים מיוחדים נוספים, שנועדו לשמור את בית החולים בקדמת הרפואה, מבחינה קלינית, מחקרית וטכנולוגית.
בנוסף, העמותה מסייעת לילדים חולים ומשפחותיהם, מממנת תרופות שאינן בסל התרופות, טיפולי שיניים לילדים מושתלים, תמיכה במשפחות בעת אשפוזים ממושכים ועוד.
תוכניות העבודה השנתיות של העמותה ומדיניות ייעוד התרומות מבוססות של תוכניות העבודה השנתיות של בית החולים ומתואמות עם הנהלת המוסד.
בעמותה חברים אנשי עסקים, אנשי ציבור וחברה כגון ישראל מקוב ומוטי זוננפלד; כולם מתנדבים וחלקם מלווים את פעילות העמותה מיום הקמתה.
עונת 2021/2022 בליגת האלופות לנשים
עונת 2021/2022 בליגת האלופות לנשים של אופ"א הייתה העונה ה-21 של אליפות אירופה למועדוני נשים הנערכת על ידי אופ"א, והעונה ה-13 מאז מיתוגה מחדש כליגת האלופות לנשים. זוהי העונה הראשונה עם שלב בתים.
הגמר נערך באצטדיון אליאנץ שבטורינו, איטליה. המנצחת העפילה אוטומטית לשלב הבתים של עונת 2022/2023.
לראשונה בעונה זו, נעשה שימוש ב-VAR בכל משחקי הנוקאאוט.
ב-24 ביוני 2021 ביטלה אופ"א את חוק שערי חוץ שהיה בשימוש מאז 1965, ולכן במקרה של תיקו לאחר שני משחקים, השוויון לא יוכרע על ידי מספר שערי החוץ, אלא המשחק יעבור להארכה בת 30 דקות ולאחר מכן, אם לא הושגה הכרעה, הוא יוכרע בדו־קרב פנדלים.
בשלב הנוקאאוט צפו עשרות אלפי אוהדים ונשברו שיאי הצפיה בכדורגל קבוצות נשים כשבמשחקי הבית של ברצלונה בשלב רבע וחצי הגמר צפו 91,553 ו-91,648 בהתאמה.
ברצלונה הייתה מחזיקת התואר אך הפסידה בגמר לאולימפיק ליון שזכתה בו בפעם השמינית.
רבע הגמר
הגרלת רבע הגמר נערכה ב-20 בדצמבר 2021. הקבוצות שסיימו במקום הראשון הוגרלו מול הקבוצות שסיימו במקום השני, כאשר המסיימות במקום הראשון יארחו את משחק הגומלין. הסיבוב הראשון ישוחק ב-22 וב-23 במרץ, והסיבוב השני ייערך ב-30 וב-31 במרץ 2022.
משחק הגומלין בין ברצלונה לריאל מדריד נערך בקאמפ נואו, אצטדיונה של קבוצת הגברים, וברצלונה ניצחה בו 5–2. המשחק נערך לעיני 91,553 צופים, ובכך הפך למשחק עם מספר הצופים הגבוה ביותר בכדורגל נשים. השיא הקודם היה שייך לגמר גביע העולם 1999, שנערך ברוז בול, פסדינה, ארצות הברית, לעיני 90,185 צופים.
חצי הגמר
הגרלת חצי הגמר נערכה ב-20 בדצמבר 2021 (לאחר הגרלת רבע הגמר), כאשר זהות העולות לחצי הגמר עדיין לא הייתה ידועה. הסיבוב הראשון ישוחק ב-22 וב-24 באפריל, והסיבוב השני ייערך ב-30 באפריל וב-1 במאי.
המשחק הראשון בין ברצלונה ווולפסבורג שהתקיים ב-22 באפריל, נערך שוב בקאמפ נואו לעיני 91,648 צופים, שיא חדש למספר צופים בכדורגל נשים, 23 ימים בלבד לאחר שהשיא הקודם נקבע באותו מגרש ברבע הגמר. ברצלונה ניצחה את המשחק בתוצאה 5–1.
הגמר
הגמר נערך באצטדיון אליאנץ שבטורינו, איטליה ב-21 במאי 2022. הגרלת הקבוצה שתוגדר כמארחת לצרכים מנהליים, התקיימה ב-20 בדצמבר 2021, לאחר הגרלות רבע הגמר וחצי הגמר.
הפקעת הנסיכים
הפקעת הנסיכים (בגרמנית: Fürstenenteignung) הוא הכינוי למחלוקת שפיצלה את החברה ברפובליקת ויימאר בין השנים 1918–1926. המחלוקת נסבה סביב השאלה כיצד יש לנהוג בנכסי משפחות המלוכה שעזבו את גרמניה לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה ופירוק הקיסרות הגרמנית.
רקע
בסוף אוקטובר 1918, כאשר נראה היה שתבוסתה של גרמניה במלחמה בלתי נמנעת, פרצה "המהפכה הגרמנית". ב-28 באוקטובר חתם וילהלם השני, קיסר גרמניה על תיקונים שהפכו את גרמניה למונרכיה חוקתית, אולם בכך לא היה די. הקיסר עזב את ברלין לבלגיה, שם הופעל עליו לחץ מצד פוליטיקאים ואנשי צבא שיתפטר. הקיסר סירב לעשות זאת, וב-9 בנובמבר נאלץ הקנצלר מקס פון באדן להתייצב בפני ממשלתו ההמומה ולהודיע לה על דעת עצמו שהקיסר התפטר. באדן עצמו התפטר והעביר את השלטון במדינה לפרידריך אברט. משעמד הקיסר בפני עובדה מוגמרת, נמלט להולנד שם העביר את שארית חייו. בעוד הרייכסטאג המבולבל דן במצב, יצא פיליפ שיידמן אל ההמון שהתכנס מחוץ לבניין והכריז על ביטול הקיסרות והקמת "רפובליקה גרמנית". הכרזה היסטורית זו הייתה ערש לידתה של רפובליקת ויימאר. בעקבות כך, התפטרו או הודחו כל שאר הנסיכים והמלכים ששלטו במדינות הפדרליות שהרכיבו את גרמניה. חלקם, כמו הקיסר, יצאו לגלות בעוד אחרים חיו את שארית חייהם בגרמניה כאזרחים פשוטים. הנסיכויות הפכו לרפובליקות דמוקרטיות.
תחילת המשבר
בניגוד לאימפריה האוסטרו-הונגרית שבה הולאמו באופן מיידי כל נכסי בית הבסבורג (החוק ההבסבורגי), סעיף 153 לחוקת ויימאר קבע כי נכסי משפחות המלוכה יישארו בידיהן, אולם הותיר את האפשרות התאורטית לבצע בעתיד הפקעה כזו תוך מענק פיצויים הולמים למשפחות המופקעות. היו שתי סיבות עיקריות לחוסר רצונה של ממשלת אברט לבצע הפקעה כוללת. הראשונה הייתה האופי הפדרלי של הקיסרות שגרם לכך שהיה מורכב מאוד לבצע הפקעה כוללת בכמה מדינות בעלות מאפיינים וסוגי נכסים שונים. הסיבה השנייה הייתה הסכמי ורסאי המתקרבים. הסתמן כי מדינות ההסכמה ידרשו מגרמניה פיצויים כספיים גבוהים מאוד, ואברט חשש שאם לקופת המדינה הגרמנית יתווסף ממון נוסף בעקבות ההפקעה, מדינות ההסכמה ידרשו פיצויים גבוהים יותר.
אברט הורה כי כל אחת מהממשלות הפדרליות המרכיבות את הרפובליקה תנהל בעצמה משא ומתן על הפקעה ופיצויים עם בית המלוכה ששלט בה קודם לכן. המשא ומתן התקדם בעצלתיים בשל סיבות שונות. בין היתר בגלל האינפלציה הגואה בגרמניה שגרמה לכך שבתי המלוכה לא רצו לקבל כסף גרמני בתמורה לרכושם. סוגיה נוספת שעמדה במרכז המחלוקת הציבורית הייתה שאלות הבעלות על אדמות בתי המלוכה. כל אחד מהם החזיק ברשותו שטחי אדמה גדולים מאוד, אולם בעוד שבמדינות גדולות כמו פרוסיה ובוואריה מדובר היה בשטחים זניחים ביחס לגודלה של המדינה, במדינות קטנות יותר הם היוו נתח עצום משטחה והיו מסוגלים לשתק את הכלכלה המקומית אם היו עוברים לידיים פרטיות. בדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ למשל, החזיק בית מקלנבורג-שטרליץ ב-55% משטחי הדוכסות.
בבוואריה, הצליחה הממשלה להגיע להסדר מול בית ויטלסבאך על הפקעת הנכסים בתמורה לפיצויים גבוהים שהועברו לידי קרן הפיצויים של בית ויטלסבאך. ב-31 ביולי 1919 העביר הפרלמנט של המדינה החופשית סקסוניה-גותה, חוק להפקעת כל נכסי בית סקסה-קובורג-גותה. קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה ערער על החוק בפני בית המשפט העליון של גרמניה. בית המשפט נשלט באותה תקופה בידי שומרים שמרנים ומלוכנים במובהק, וב-18 ביוני 1925 פסק שהחוק להפקעת נכסי בית סקסה-קובורג-גותה הוא לא-חוקתי. בית המשפט הורה לממשלת המדינה להחזיר למשפחת הנסיך את כל הרכוש והאדמות, שהוערכו בסכום כולל של 37.2 מיליון מרק.
משאל העם הראשון
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית התנגדה למשאל העם. הסוציאל-דמוקרטים חששו שבעקבות צעד פופוליסטי כזה יגדל כוחה של המפלגה הקומוניסטית. כמו כן הם העריכו שההצעה תיפול במשאל העם, ולפיכך העדיפו את ההצעה המתונה יותר של המפלגה הדמוקרטית. עם זאת, ב-19 בינואר, הכריזה המפלגה הקומוניסטית על כינוס ועדה מיוחדת שהורכבה מנציגי 40 ארגוני שמאל גרמניים, ונועדה לגבש מתווה ברור למשאל עם אודות הפקעת נכסי משפחות המלוכה. ועדה זו זכתה לכינוי "ועדת קוצ'ינסקי", על שמו של הסטטיסטיקאי רוברט רנה קוצ'יסנקי שעמד בראשה. הקומוניסטים הציעו לסוציאל-דמוקרטים לשלוח גם כן את נציגיהם לוועדה, אולם הם סרבו. עם זאת, הם שמרו על ערוץ קשר עם הוועדה והחלו במשא ומתן חשאי עמה.
לנוכח הלחץ הגדול מצד ארגוני השמאל, הסוציאל-דמוקרטים נאלצו להיכנע ולהסכים למשאל העם. ב-25 בינואר הגישו הקומוניסטים והסוציאל-דמוקרטים בקשה משותפת למשרד הפנים בבקשה לקבוע מועד למשאל עם על הפקעה של נכסי משפחות המלוכה. משרד הפנים קבע שהמשאל יערך בין 4 ל-17 במרץ 1926. הקומוניסטים פתחו מיד בקמפיין לטובת ההפקעה. הם גייסו למען הקמפיין שלהם ידוענים בולטים כמו אלברט איינשטיין, קתה קולוויץ, ג'ון הרטפילד וקורט טוכולסקי. הם ביקשו מהסוציאל-דמוקרטים להצטרף אליהם לקמפיין משותף, אולם אברט לא רצה להיקשר לקומוניסטים ובאופן כללי למשאל העם, ולפיכך הצהיר שמפלגתו מוסרת את ההכרעה בנושא לעם בלבד. הוא הזהיר את פעילי המפלגה לנקוט נייטרליות גמורה בנושא, ולא להיגרר לפרובוקציות של הקומוניסטים. במקביל, פתחו מפלגות הימין בתמיכת הכנסיות בגרמניה והרייכסלנדבונד בקמפיין נגד ההפקעה.
במשאל העם השתתפו 12.5 מיליון מבעלי זכות הבחירה בגרמניה (מתוך 39.4 מיליון). הצעת ההפקעה זכתה ברוב קטן, שהיה גדול יותר ממספר המצביעים של הקומוניסטים והסוציאל-דמוקרטים. בעקבות המשאל, הופקעו נכסי משפחות המלוכה, ונקבע שהרייכסטאג יכריע האם להלאים אותם ללא פיצויים. ב-6 במאי הצביע הרייכסטאג (שנשלט בידי רוב שמרני) נגד הלאמה ללא פיצויים, לפיכך הוחלט שגורל נכסי משפחות המלוכה יוכרע במשאל עם נוסף שנקבע ל-20 ביוני.