cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גבבה
גְּבָבָה היא שכבת חומר המונחת על פני אדמה. הסיבות לשימוש בגבבה כוללות שימור לחות הקרקע, שיפור הפוריות והבריאות של הקרקע, הפחתת צמיחת עשבים ושיפור הנראות החזותית של האזור.
גבבה היא בדרך כלל, אך לא באופן בלעדי, אורגנית באופיה. גבבה עשויה להיות קבועה (למשל יריעות פלסטיק) או זמנית (למשל שבבי קליפת עץ ). ניתן ליישם אותה על פני אדמה חשופה או סביב צמחים קיימים. גבבות של זבל או קומפוסט ישולבו באופן טבעי באדמה על ידי פעילות של תולעים ואורגניזמים אחרים. התהליך משמש הן בייצור גידולים מסחריים והן בגינון, וכאשר מיושם נכון, יכול לשפר את תפוקת הקרקע.
יישומים חיים של גבבות כוללים מדשאות אזוב וכיסויי קרקע אחרים.
יחסי ברזיל–קזחסטן
יחסי ברזיל–קזחסטן הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל לרפובליקה של קזחסטן. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה
זמן קצר לאחר פירוק ברית המועצות, הכירה ברזיל בעצמאותה של קזחסטן ב-26 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-22 בספטמבר 1993. בתחילה, היה מגע דיפלומטי מועט בין שתי המדינות, כאשר נציגי שתי המדינות נפגשו רק בפורומים בינלאומיים כמו באו"ם.
באוגוסט 2006 פתחה ברזיל שגרירות באסטנה (היום נור-סולטן). בשנת 2007 ערך נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב ביקור רשמי בברזיל. הביקור זכה לגומלין עם הגעתו של נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה לקזחסטן בשנת 2009. באוקטובר 2012, קזחסטן פתחה שגרירות בברזיליה.
ברזיל וקזחסטן חולקות עמדות דומות בנושאים גלובליים, כגון נושאים הקשורים לפיתוח בר-קיימא ולשימור הסביבה. ברזיל תמכה בכניסתה של קזחסטן לארגון הסחר העולמי וקיבלה תמיכה קזחית לתביעתה לקבל מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.
ישנן כמה חברות ברזילאיות הפועלות בקזחסטן, וכמה חברות ברזילאיות אחרות מעוניינות ליצור נוכחות במדינה לייצור ויצוא לשווקים של המדינות החברות במדינות חבר המדינות. חברת התעופה הקזחית הראשית, אייר אסטנה, מחזיקה ומפעילה יותר מעשרה מטוסי Embraer מתוצרת ברזיל.
ביקורים רמי דרג
ביקורים רמי דרג מברזיל לקזחסטן
ביקורים רמי דרג מקזחסטן לברזיל
נבחרת סיישל בכדורגל
נבחרת סיישל בכדורגל לגברים, הידועה בכינוייה "הפיראטים", מייצגת את סיישל מאז 1974. הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בשנת 2011 זכתה באליפות משחקי איי האוקיינוס ההודי.
ליפטון (מותג)
ליפטון (באנגלית: Lipton) הוא מותג של חברת אקטרה ההולנדית (עד 2022 היה שייך לחברת יוניליוור) המשמש למכירת תה ותה קר. המותג, יחד עם מותגי תה נוספים של יוניליוור, מחזיק בכ-15.5% ממכירות התה בעולם.
היסטוריה
איש העסקים תומאס ליפטון נכנס לעסקי התה ב-1888, ועל שמו נקרא המותג. העסק נרכש על ידי חברת מוצרי הצריכה יוניליוור במספר צעדים בין השנים 1938–1972. בשנת 2022 יוניליוור מכרה את מותג ליפטון לחברת אקטרה ההולנדית.
מכון התה של ליפטון
בשנת 1967 הקימה קבוצת יוניליוור את מכון התה של ליפטון בבדפורדשייר. המכון עוסק במחקר מוצרים ובבטיחות איכות, ומאפשר לבדוק את התה בסביבה מבוקרת. במכון מגדלים דגימות ייצוגיות של תה מכל העולם.
ביקורת
בנובמבר 2011 התלונן המנהל הכללי לפיקוח על איכות, פיקוח והסגר של סין על מציאת ריכוז גבוה של חומרי הדברה (בהם ביפנטרין) בתה ליפטון. יוניליוור הגיבה בפינוי המדפים של כל המוצרים שנפגעו, אך עם זאת הכחישה את הטענות וטענה כי כל המוצרים בטוחים לשימוש.
חפרפרת לבנטית
חפרפרת לבנטית (שם מדעי: Talpa levantis) נקראת גם חפרפרת הים השחור, היא מין חפרפרת במשפחת החפרפרתיים, החפרפרת הלבנטית מצויה בארמניה, אזרבייג'ן, בולגריה, גאורגיה, רוסיה, איראן וטורקיה. החפרפרת ניזונה מחסרי חוליות כמו חרקים.
תת-מינים
תת-המינים של החפרפרת לבנטית הם:
אנדרו ליטון
אנדרו ליטון (באנגלית: Andrew Litton; נולד ב-16 במאי 1959) הוא מנצח תזמורת אמריקאי. הוא מנהלה המוזיקלי של הפילהרמונית של ברגן בברגן, נורווגיה, בין השנים 1994 - 2006 שימש כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של דאלאס, מאז 2003 כיהן כמנהל אמנותי של עונת הקיץ בתזמורת מינסוטה וביוני 2008 הוארך החוזה שלו למשרה זו עד 2011 ולאחר זאת הוארך שוב עד 2015. ביוני 2012 הסכים ליטון לקבל מינוי למשרת יועץ אמנותי לתזמורת הסימפונית של קולורדו (החל בספטמבר 2013 ועד עונת 2014-15).
לליטון יש יותר מ-60 הקלטות, בהן "משתה בלשאצר" של ויליאם וולטון, שזיכה אותו בפרס גראמי עם ברין טרפל והתזמורת הסימפונית של בורנמות'; הקלטה של מופע חי של סוויני טוד עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק (מועמד לגראמי); מערך דיסקים ליובל המאה של וולטון ומכלול הסימפוניות של צ'ייקובסקי עם תזמורת בורנמאות' בחברת דקה; כל הסימפונית של רחמנינוב עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית ו"רומיאו ויוליה" של סרגיי פרוקופייב עם הפילהרמונית של ברגן. בנוסף, ליטון הקליט רבות מיצירותיו של גרשווין, הן כמנצח והן כפסנתרן עם התזמורות של דאלאס, בורנמות' והפילהרמונית המלכותית.
כארתלי הפנימית
כּארתלי הפנימית (בגאורגית: შიდა ქართლი, בתעתיק: שידָה כּארתְלי) היא מחוז בגאורגיה. חלק מהמחוז ההיסטורי כארתלי.
דרום אוסטיה
חלקים מנפת ג'ווה ומהנפות הצמודות אליה מדרום, נפת גורי ונפת כארלי, בשטח כולל של 1,393 קמ"ר, נשלטים למעשה על ידי האדמיניסטרציה האוטונומית הנקראת דרום אוסטיה, ולא על ידי ממשלת גאורגיה, וזאת משנת 1992.
מושלים
1994 באדרי חאטידזה 1996 איראקלי בוצ'ורידזה 2003 איראקלי אוכרואשווילי 2004 מיכאיל כארלי 2007 לאדו גגלישווילי 2008 לאדו וארדזלשווילי אנדרו ברנוב
תפנות
תפנות היא אלת המים המשקעים והטל במיתולוגיה המצרית. פירוש שמה הוא "המים". תפנות מתוארת כדמות אישה עם ראש לביאה, או כלביאה.
הירוגליפים
בשונה ממרבית האלים האחרים המוזכרים במיתולוגיה המצרית, לתפנות לא היה הירוגליף יחיד המייצג את שמה, ושמה נכתב באמצעות ארבעה הירוגליפים המייצגים את הצלילים הפונוגרמיים ט-פ-מ-ט.
תפקידה במיתולוגיה
המיתולגיה המצרית מציגה מספר גרסאות למקורה של תפנות. האחת גורסת שתפנות נוצרה על ידי אתום שהתעטש ויצר את שו, אחיה של תפנות. כאשר הוא השתעל כדי לנקות את גרונו תפנות נוצרה. גרסה אחרת מופיעה במגילת הפפירוס "Book of Overthrowing Apophis", ובה שיר המתאר כיצד אל השמש רע יצר את האלים שו ותפנות לאחר שביצע בעצמו מין אוראלי וירק את נוזל הזרע אל האדמה.
על פי המיתולוגיה, תפנות נשואה לאחיה שו, והיא אמם של האלים המצריים נות וגב.
הערות שוליים
Llista de personatges de la mitologia egípcia
לינה מאגול
לינה מאגול (בגרמנית: Lina Maria Magull; נולדה ב-15 באוגוסט 1994) היא כדורגלנית גרמנייה, המשחקת בעמדת הקשרית בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים בה היא משמשת כקפטנית ובנבחרת גרמניה.
נוער
מאגול החלה את קריירת הנוער במועדון Hörder SC, בו שיחקה בין השנים 1999–2002. לאחר מכן עברה למועדון Hombrucher SV בו שיחקה שש שנים בסגל המורכב כמעט כולו מבנים. ב-2008 עברה לשחק בקבוצת SuS Kaiserau's C בבית הספר של ההתאחדות לכדורגל ואתלטיקה בוסטפאליה.
בוגרים
ב-2009 עברה למועדון גוטרסלוה מהבונדסליגה השנייה לנשים. מאגול סייעה למועדון לעלות לבונדסליגה לנשים.
וולפסבורג
בעונת 2012/13 חתמה מאגול בוולפסבורג מהבונדסליגה. את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה היא עשתה ב-23 בספטמבר 2012 בניצחון 6:0 על סינדלפינגן. 4 ימים מאוחר יותר היא שיחקה לראשונה בליגת האלופות בניצחון החוץ 5:1 על אוניה ראצ'יבורז. ב-14 בנובמבר הבקיעה את שער הליגה הראשון שלה בניצחון 10:0 על קבוצתה הקודמת גוטרסלוה.
בעונת 13–2012 היא זכתה יחד עם וולפסבורג בטרבל, כשהיא זוכה בבונדסליגה, הגביע הגרמני וליגת האלופות.
ב-21 במאי 2015 מאגול הושאלה לפרייבורג מהבונדסליגה, שם שיחקה במשך 3 עונות.
באיירן מינכן
לקראת עונת 19–2019 עברה מאגול לקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה. בהופעת הבכורה שלה שהתקיימה ב-16 בספטמבר 2018 היא הבקיעה שער בניצחון 10:1 על באייר לברקוזן.
בעונת 21–2020 זכתה יחד עם באיירן באליפות גרמניה בהפרש של 2 נקודות מיריבתה המושבעת של באיירן, וולפסבורג. החל מעונה זו משמשת מאגול כקפטנית של הקבוצה.
נבחרות צעירות
מאגול החלה לייצג את גרמניה ב-2008. ב-2010 ו-2011 השתתפה באליפות אירופה עד גיל 17 שם סיימה במקום השלישי בטורניר יחד עם נבחרתה. בגביע העולם לנשים עד גיל 20 2012 ביפן, הבקיעה מאגול בתוספת הזמן את השער היחיד בניצחון 0:1 על גאנה, מה שהבטיח את מקומה של גרמניה ברבע-הגמר. בסופו של דבר הגיעה גרמניה לגמר שם הפסידה 1:0 לארצות הברית.
ב-2013 מאגול זומנה לאליפות אירופה עד גיל 19 בוויילס והגיעה לחצי הגמר שם הודחה על ידי נבחרת צרפת אחרי הפסד 2:1.
ב-2014, מאגול שימשה כקפטנית נבחרת גרמניה, והובילה את נבחרתה לזכייה בגביע העולם לנשים עד גיל 20, אחרי ניצחון 1:0 על ניגריה.
נבחרות בוגרות
ב-13 באוקטובר 2015 זומנה מאגול לנבחרת גרמניה לקראת מוקדמות יורו 2017 נגד רוסיה וטורקיה.
בגביע העולם בכדורגל נשים 2019 מאגול כבשה בניצחון 4:0 על דרום אפריקה. היא כבשה את השער הבודד של גרמניה בהפסד 2:1 לשוודיה ברבע הגמר.
ביורו 2022 לקחה מאגול חלק משמעותי כשהגיעה יחד עם נבחרתה לגמר הטורניר בו הפסידה בתוצאה 2:1 לאנגליה לאחר הארכה. מאגול הופיעה ב-5 משחקים במהלך הטורניר בהם כבשה 3 שערים.
חיים אישיים
מאגול עבדה בעבר כפקידה במשרד פרסום. יש לה תעודת תזונאית והיא למדה שיווק ספורט ועיתונאות ספורט באוניברסיטה ללמידה מרחוק ב-2022.
ב-17 במרץ 2016, השתתפה מאגול בהגרלת שלב הבתים של גביע העולם עד גיל 20, כזוכת גביע העולם עד גיל 20 ב-2014.
מאגול בזוגיות עם לוקה שוסטר, מאמן כושר במועדון אינגולשטאדט מהליגה השלישית בגרמניה.
הישגים ותארים
וולפסבורג
באיירן מינכן
גרמניה
גרמניה עד גיל 20
תארים אישיים
הנרי תומאס באקל
הנרי תומאס באקל (אנגלית: Henry Thomas Buckle; 24 בנובמבר 1821 קנט, אנגליה - 29 במאי 1862 דמשק, סוריה), שחמטאי והיסטוריון אנגלי. בשנת 1842 מד הכושר הציב אותו במקום השלישי בעולם, על מקום זה שמר במשך 6 השנים הבאות ובשנים 1849–1850 אף היה במקום הראשון בעולם. משנת 1851 הפסיק לשחק.
באקל היה בנו של סוחר לונדוני עשיר ובעל אוניות. בריאותו הרעועה מנעה ממנו מלקבל השכלה פורמלית. הוא התבלט לראשונה כשחמטאי, ועוד לפני שמלאו לו 20 היה לאחד מטובי השחמטאים בעולם. בביקור בפריז הגיע לקפה דה לה רז'אנס שם שיחק כנער עם פייר סט. אמאנד ועם ליונל קיזריצקי. האמנים המפורסמים התעקשו לתת לו רגלי יתרון, אך שניהם נוצחו פעם אחר פעם. בשנת 1843 שיחק בדו-קרב נגד הווארד סטאונטון וניצח +6 =1 לאחר שקיבל מסטאונטון יתרון של רגלי ומסע. בשנת 1847 שיחק נגד הנרי בירד וניצח +9 -7. בשנת 1848 התקיים דו-קרב באקל - קיזריצקי, הפעם כמובן ללא יתרון. באקל ניצח +3 -2 =3. בשנת 1851 התקיים דו-קרב בינו ליוהאן לבנטל, בו באקל ניצח +5 -2
אהבתו לקריאה הניעה אותו לאתגר של כתיבת סקירה היסטורית על התרבות האנושית. במשך 17 שנים הוא השקיע מדי יום 10 שעות לקריאה וכתיבה של חיבורו. ספרו יצא לאור ביוני 1857 והפך אותו לדמות ידועה הן בחוגי הספרות והן בחברה הלונדונית. בחודש מרץ 1858 נשא נאום בפני החברה המלכותית על השפעת הנשים על קידום הידע.
כדורסל ללא גבולות
כדורסל ללא גבולות (באנגלית: Basketball Without Borders) הוא ארגון הפועל מטעם ליגת ה-NBA ופיב"א, העורך מחנות כדורסל ברחבי העולם לילדים ולנערים עד גיל 18. באופן רשמי, מוגדר הארגון כ"תוכנית לפיתוח כישורי כדורסל ויישוג לקהילה, המאחדת שחקני כדורסל צעירים לקידום הספורט ולעידוד שינוי חברתי חיובי בתחומי החינוך, הבריאות והרווחה".
מחנה הכדורסל הראשון של הארגון נערך בין 30 ביוני ל-2 ביולי 2001 בעיר טרוויזו שבאיטליה, ומאז נערכו מחנות בלמעלה מ-20 מדינות שונות, בהן השתתפו מעל 3,300 חניכים שהגיעו מכ-130 מדינות שונות. לרוב מתקיים מחנה קיץ אחד בכל אחת מהיבשות אירופה, אסיה, אמריקה ואפריקה, ומאז 2015 נערך בכל שנה גם "מחנה בינלאומי".
היסטוריה
המחנה הראשון בטרוויזו אירח שחקנים מהמדינות שנפגעו במלחמות יוגוסלביה – קרואטיה, סלובניה, מקדוניה, בוסניה והרצגובינה והרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה – ומטרתו הייתה "להשתמש בכדורסל כשפה משותפת לקידום שלום עולמי, ידידות וספורטיביות". המחנה השני, אשר נערך באיסטנבול, הוגדר כ"מחנה קיץ לילדים בגילאי 12–14 הנועד לקדם קשרי ידידות באמצעות ספורט", והתמקד בקירוב שחקנים מהמדינות השכנות יוון וטורקיה. בשנים 2003 עד 2005 נערכו המחנות הראשונים באפריקה, באמריקה ובאסיה, בהתאמה.
בשנת 2015 נחנך בניו יורק "המחנה הבינלאומי" הראשון, במהלך סוף-שבוע האולסטאר של ה-NBA.
בשנת 2017 נערך "מחנה אירופה" במכון וינגייט שבנתניה. בשנת 2018 זכה השחקן הישראלי דני אבדיה בתואר ה-MVP של "מחנה אירופה", ובשנה שלאחר מכן זכה בתואר ה-MVP של המחנה הבינלאומי. בכך הפך אבדיה לשחקן הראשון בתולדות המחנה שזוכה בתואר ה-MVP בשני המחנות: האירופאי והבינלאומי.
מבנה
המחנות פועלים מטעם ארגון פיב"א, ליגת ה-NBA והתאחדויות הספורט של המדינות בהן נערכים המחנות. לרוב, אורכם של המחנות הוא בין שלושה לארבעה ימים. במחנות משתתפים חניכים עד גיל 18 אשר מחולקים לקבוצות, ומודרכים על ידי כדורסלנים, כדורסלני עבר ומאמנים מקצועיים. במהלך המחנה עוברים החניכים סדנאות קבוצתיות ופרטיות המקנות מיומנויות כדורסל, ולאחר מכן מתקיים טורניר בין הקבוצות. ביום המחנה האחרון נערך "משחק אולסטאר" המציג את השחקנים המצטיינים במחנה, ובסופו נבחרים השחקן המצטיין של המשחק והשחקן המצטיין של המחנה כולו.
ג'ורג' וסוף
קריירה מוזיקלית
בשנת 1980 השתתף וסוף בתוכנית הטלוויזיה הלבנונית "סטודיו אל-פאן", התוכנית הראשונה של תחרות הכישרונות בשפה הערבית בכלל ושל השירה הערבית בפרט אשר שודרה בתקופה בה היו מעט ערוצים הן בלבנון והן בעולם הערבי בכלל ואף הייתה התוכנית הפופולרית באותה התקופה. השחקן הידוע עומר שריף כינהו בשם "סולטאן א-טרב" (מערבית: "מלך הטרב") ביטוי שמקורו בשיר הערבי הקלאסי "אל-האווה סולטאן" שווסוף ביצע בצעירותו, כינוי שדבק בו עד היום. בשנות התשעים הוא שר את השיר "סלמתק בידאללה", שיר עממי עיראקי במקור של גדול זמרי עיראק קאזם א-סאהר, אשר התאים גם לטון קולו של וסוף, גם לסגנון הטאראב של וסוף, ואף זהו שיר אשר תרם רבות להצלחתו של וסוף.
וסוף הוציא למעלה משלושים אלבומים וביצע קונצרטים בכל רחבי העולם. שירו "חלף אל-אמר" הפך לאחד הלהיטים הגדולים בעולם הערבי, על אף גילו הצעיר של וסוף באותה התקופה. בימינו נחשב וסוף לאחד מזמרי הטרב הנערצים והמוערכים ביותר בעולם הערבי, ובמערב הוא ידוע כאחד מגדולי הזמר הערבי. הופעותיו מושכות קהל רב ולו מספר עצום של מעריצים ברחבי העולם הערבי, ומחוצה לו. ידוע במחויבותו לאותנטיות מוזיקלית וחוסר ההתחשבות משיקולי הפקות מוזיקליות והצלחה מסחרית אלא נאמנות לאיכות. פעילותו האמנותית של וסוף חרגה מגבולות ארצו, והוא הופיע בכל העולם הערבי, אירופה, אמריקה, קנדה ואוסטרליה. ב-1985 שר בפסטיבל קרתגו בתוניסיה לעיני 15,000 מעריציו, ותרם את הכנסות ההופעה לצדקה. על אף הופעותיו המרשימות ונוכחתו המרשימה על הבמה הוא אינו אוהב לצלם וידאו קליפים לשיריו, בטענה שהוא זמר בלבד וצילום הקליפים כופה עליו להיות גם שחקן. בשנת 1998 שיתף פעולה עם זאב נחמה ואתניקס בשיר "פתחי לו את ליבך" שיצא כסינגל באלבומם ברוכים הבאים לישראל.
חיים אישיים
התגרש והתחתן בשנית עם נאדה זיידן, ספורטאית בינלאומית מטעם מדינת קטר, אלופת חץ וקשת ומרוצי ראלי, ילידת ביירות בעלת אזרחות קטרית מאב תימני ממוצא פלסטיני ובעלת אזרחות טורקית מאם טורקיה. השניים נפגשו בבית החולים אספטר בקטר בטיפול שיזם בנו שעובד כמהנדס במדינה. זיידן עבדה כמנהלת המחלקה לענייני ספורטאים ואחראית יחסי ציבור. אשתו החדשה אישרה כי נישואיה לווסוף התקיימו בדרך האסלאמית על ידי המופתי של סוריה, השייח' אחמד חסון, והזמר נתן לה טבעת נישואין חתומה מאיטליה. עיון היא בתו היחידה של ואסוף מנישואים אלו ואחות למחצה לוואדי, חאתם וג'ורג' הקטן מאשתו הראשונה, שלימר.
בני הזוג גרו בעיירה אל-כפרוון באזור הכפרי של חומס, ולאחר מכן עברו לשוודיה. כאשר נכנסה להריון בחרה זיידן לנסוע עם הוריה להתגורר בדוחא עקב התנאים בסוריה והקושי לעבור בין מדינות. השניים התגרשו ובחודש מרץ 2017, חשפה זיידן את תהליך הגירושין לאחר ששמרה על שתיקה מאז תחילת הנישואין. במגזין "זהרת אל ח'ליג'", בראיון בלעדי, נחשפה הסיבה לתביעת הגירושין שהגישה, בכותרת רחבה התפרסמה הכותרת "נאדה זידאן: למען הבת שלי ביקשתי גט מג'ורג' ואסוף".
מצב בריאותי
בשנת 2001 עבר וסוף ניתוח כירורגי. בליל 19 באוקטובר 2011 לקה בשבץ מוחי, שבעקבותיו נותר משותק בחצי פלג גופו השמאלי. במהלך תקופה של שלוש שנים עבר בין מדינות ערב ואירופה לטיפול ונעדר מהקהילה האמנותית. הופעתו הראשונה לאחר המחלה הייתה בתוכנית מיוחדת ("קול יא מלאק") בערוצים אל-חיאת המצרי ואל-ג'דיד הלבנוני, עם העיתונאי נישן דרהרוטיאן ב-2014.
רומן גארי
רומן גארי (בצרפתית: Romain Gary; 8 במאי 1914 – 2 בדצמבר 1980), שנודע גם בשם העט "אמיל אז'אר" (Émile Ajar), היה סופר, במאי קולנוע, דיפלומט, וטייס קרב צרפתי, ממוצא יהודי-ליטאי.
ביוגרפיה
נולד בשם רומן קצב (מבוטא קַאצֶב) (בפולנית: Kacew; ברוסית: Кацев) ב-8 במאי 1914 בווילנה. גדל בעיר הולדתו וילנה ומאוחר יותר בוורשה.
לפי סיפור בדיוני, אביו היה איוון מוז'וחין, אחד מגדולי השחקנים הרוסיים; למעשה לא היה לו כל קשר עם אימו של רומן גארי וספק אם נפגשו אי פעם. אביו של הסופר היה כנראה סוחר יהודי בשם אריה לייב קאצב, ואימו - מינה יוסלבנה לבית אובצ'ינסקי (Owczinski), שחקנית יהודייה-רוסייה, גרושה מבעלה הראשון (ראובן ברגשטיין-ממנו היה לה בן שנפטר בצעירותו, כשרומן היה בן 11). כשהיה בן 11 אביו נטש אותו ואת אימו, ושלוש שנים אחר כך הם היגרו לניס שבצרפת. רומן למד משפטים בפריז, ואחר כך התגייס לחיל האוויר הצרפתי ושירת כטייס קרב. עם הכיבוש הנאצי ברח מצרפת לאנגליה והצטרף לצבא צרפת החופשית במטרה להמשיך להיאבק בגרמנים. היה טייס קרב תחת פיקודו של שארל דה גול, באירופה ובצפון אפריקה. על שירותו קיבל גארי את אות לגיון הכבוד בדרגת אביר. לרומן גארי היו שני אחים למחצה (אח ואחות) מאביו אריה-לייב שמתו בווילנה בזמן מלחמת העולם השנייה, לפני 1944 (בגילאים 18, 19). גם אמו מתה במהלך מלחמת העולם השנייה (בפברואר 1941), לאחר כיבוש צרפת ע"י הנאצים.
לאחר המלחמה הצטרף רומן לשירות הדיפלומטי הצרפתי. בין השאר שירת במשלחת צרפת לאו"ם בניו יורק, בלונדון, וב-1956 מונה לקונסול צרפת בלוס אנג'לס.
כסופר
את כתיבתו הספרותית החל בתקופת לימודיו, ואת ספרו הארוך הראשון שזכה לפרסום - "חינוך אירופי" - כתב בעת המלחמה. לאחר שהיה לסופר מוערך בצרפת, החל לפרסם ספרים תחת שמות בדויים. לדבריו, הרגיש שהמבקרים אינם טורחים לקרוא לעומק את יצירתו, בעוד שיצירה תחת שם חדש זוכה לקריאה מדוקדקת יותר. שם העט המפורסם ביותר בו השתמש הוא אמיל אז'אר. תחת שם זה פרסם ארבעה ספרים, בהם את כל החיים לפניו, שזכה גם לגרסה קולנועית זוכת פרס אוסקר בבימויו של משה מזרחי ובכיכובה של סימון סיניורה והשחקנית הישראלית מיכל בת-אדם. גארי זכה בפרס גונקור לספרו שורשי השמים, וכאשר זכה בפרס גונקור כאז'אר על "כל החיים לפניו" סירב לקבלו, בעצת עורכת הדין שלו. בסך הכול פרסם 25 ספרים תחת שמו ושישה ספרים תחת שמות בדויים. גארי ניסה אף את כוחו בבימוי סרטים וכתב וביים שני סרטים יוצאי-דופן: "הציפורים באות למות בפרו" (1967) – דרמה פיוטית על נימפומנית, בכיכובה של רעייתו ג'יין סיברג; ו"הרוג!הרוג!הרוג!" (1971) על סחר בסמים. שני הסרטים היו כישלון קופתי ובכך באה לקיצה הקריירה הקצרה שלו כבמאי סרטים.
בסוף המהדורה העברית של ספרו "עפיפונים" מופיע כנספח "חייו ומותו של אמיל אז'אר" ובו הסברו של גארי על הסיבות שגרמו לו לבחור בשם הבדוי, וההשלכות המבדרות שהיו לכך מבחינתו. חוברת זו פורסמה לאחר מותו.
חיים אישיים
אשתו הראשונה הייתה הסופרת הבריטית, העיתונאית ועורכת המגזין ווג (Vogue) לזלי בלאנץ'. הם נישאו ב-1944 בעת גלותו באנגליה, והתגרשו ב-1961. הביוגרפיה שלו מגלה כי נקשר בפרשיות אהבה רבות והיה נוסע חסר-מנוחה ברחבי תבל.
בשנת 1962 נשא לאישה את ג'ין סיברג, שחקנית אמריקנית צעירה ומצליחה. הם התגוררו בלוס אנג'לס והתגרשו ב-1970. לשניים ילד משותף, אלכסנדר דייגו גארי. לאחר התאבדותה של סיברג ב-1979, שקע גארי בדיכאון. ב-2 בדצמבר 1980 שם קץ לחייו ביריית אקדח לפיו בדירתו שבפריז. במכתב ההתאבדות שהותיר אחריו ציין כי "אין קשר לג'ין סיברג". גופתו נשרפה ואפרו פוזר בים התיכון. הסרט "הבטחה עם שחר" (צרפת, 2017) מספר את סיפור חייו.
בסיס רמון
בסיס חיל-האוויר רָמוֹן (בשמו הרשמי: כנף 25) הוא בסיס טיסה של חיל האוויר הישראלי אשר שוכן ברמת מטרד, על-יד מצפה רמון. בבסיס מוצבות שלוש טייסות F-16I סופה ושתי טייסות AH-64 אפאצ'י.
היסטוריה
בסיס רמון הוא אחד משני בסיסי חיל האוויר אשר הוקמו על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית (US Army Corps of Engineers) בעקבות פינוי בסיסי חיל האוויר בסיני, בהתאם להסכמי קמפ דייוויד. בסיס רמון נועד להחליף את בסיס איתם, בעוד שבסיס עובדה נועד להחליף את בסיס עציון ומשכך תכנונם היה דומה לזה של הבסיסים שהוחזרו בסיני. כוח חלוץ של הכוח האמריקני לבניית הבסיסים החל להגיע לישראל כבר בנובמבר 1978. מטה פרויקט בניית שדות התעופה שכן בבית יבמ ואילו מנהלי הבנייה וצוות המהנדסים שוכנו במלון פלאס בתל אביב.
שני הבסיסים נבנו על פי תוכניות כמעט זהות. בכל בסיס נבנו עשר מערכות של דירים תת-קרקעיים, בכל מערכת שישה דירים למטוסים. בהתאם לדרישתו של מפקד חיל האוויר, האלוף עמוס לפידות, חלקים נרחבים מתכנון הבסיס, כולל תכנון הדירים התת-קרקעיים, נעשה על ידי אדריכלים ומתכננים ישראלים. עוד בטרם החלה הבנייה דרשה ישראל שינויים שונים בתוכניות הבנייה. כך למשל, שונו מסלולי הטיסה באופן שיאפשר פינוי מהיר של המסלולים. בסופו של התכנון, מתוך 105 מרכיבים מבניים של כל בסיס, 70 היו זהים לבסיסי חיל האוויר בסיני, איתם ועציון. על תאום בניית הבסיסים מטעם משרד הביטחון הופקד תת-אלוף משה ברטוב, נווט חיל האוויר.
בדיקות תנאי הקרקע במקום המיועד לבסיס החלו באביב 1979. על אף שקווי המתאר של מבני הבסיסים ומסלולי התעופה היו זהים, הרכב הקרקע היה שונה באופן משמעותי בשני המיקומים, דבר שחייב התאמות ושיטות בנייה שונות. ברמון שכבת הקרקע העליונה היא בעיקרה לס בצפיפות בינונית. לאחר מעבר כלי רכב ושבירת קרום הלס, הפכה הקרקע לאבקה שהתעופפה לכל עבר. שכבת הסלע ברמון הייתה קרובה לפני הקרקע, לעיתים רק בעומק 2 מטרים, ובמקומות מסוימים אף בלטה מעל לפני הקרקע. כדי שלא יהיה צורך לחצוב את מסלולי הטיסה בסלע, שונה מעט כיוון המסלולים והוא אינו זהה לבסיס עובדה.
בשטח המיועד לבסיסים נערך סקר ארכאולוגי בטרם תחילת הבנייה וכן היה צורך במבצע נרחב לפינוי נפלי תחמושת מן השטח, מכיוון שהאתר בו נועד להיבנות הבסיס שימש לאורך שנים כשדה מטווחים של חיל התותחנים. תחילה לקח על עצמו משרד הביטחון את משימת פינוי הנפלים, אולם משהתבררו גודל המשימה ומורכבותה הובא ציוד לגילוי מתכות מארצות הברית. צפיפות המתכות שהתגלתה בשטח הייתה גדולה מאוד, לעיתים עד 100 חתיכות מתכת בשטח של כ-150 מ"ר, דבר שעיכב את תחילת העבודות. בנובמבר 1979 הושלמה רוב עבודת חשיפת הנפלים, אולם צוות קטן של חיל הנדסה נותר בשטח לאורך כל עבודות הבניה. למרות מאמצי הגילוי, בחודש דצמבר התפוצץ נפל קטן בסמוך לקבוצת עובדים בהפסקת צהריים בבסיס רמון ושלושה מהם נפצעו מרסיסים. אף בעת חפירת דירים תת-קרקעיים התגלו פצצות נפל נוספות, חלקן התפוצצו בעת שהוזזו על ידי כלי העבודה.
רוב הפועלים שעבדו בבניית שדות התעופה היו עובדים זרים מתאילנד, פורטוגל והפיליפינים. ברמון היו אלה בעיקר עובדים פורטוגזים. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל שהובאו למדינה עובדים זרים באופן נרחב ומאורגן, עובדה שעוררה התנגדות רבה בהסתדרות העובדים ואף בקרב תושבי דימונה וירוחם, לשם נהגו פועלים מאתר רמון להגיע בזמנם החופשי.
השלמת שדות התעופה והפיכתם למבצעיים הייתה תנאי שהציבה ישראל לפינוי חצי האי סיני. בגלל לוח הזמנים הדוחק, בניית הבסיסים התקדמה עוד בטרם הושלמו כל תוכניות הבנייה, ללא סדר הגיוני מקובל בתחום הנדסת בניין. הפועלים הזרים בבסיסים עבדו בשבוע עבודה של 60 שעות, 10 שעות עבודה ביום, שישה ימים בשבוע. בשיא תקופת הבניה, בשנת 1981, עבדו בכל אחד מאתרי הבסיסים למעלה מ-2,500 פועלים. בחודש מאי 1980 פרצה שביתה באתר הבנייה בבסיס רמון על רקע טענות העובדים על תנאי עבודתם. בעקבות השביתה פוטרו באופן מיידי למעלה מ-300 עובדים פורטוגזים, כרבע מכוח העבודה במקום, והוטסו למחרת השביתה בחזרה לביתם. במקומם הובאו מפורטוגל עובדים אחרים. בניית הדירים התת-קרקעיים בשדות התעופה הושלמה בקיץ 1980.
מסלול טיסה ראשון בבסיס הושלם בטקס חגיגי בחודש יוני 1981 וצוין בנחיתת מטוס מיראז' שהוטס על ידי האלוף דוד עברי. בחודש יולי 1981 החלו להיכנס ראשוני משפחות הטייסים למגורי המשפחות בבסיס רמון. ב-25 באוקטובר 1981 הועברה לבסיס רמון רביעיית מטוסים, שהיו למטוסים הראשונים המוצבים במקום. זמן קצר אחר כך הועברה לבסיס טייסת שלמה. ב-17 במאי 1982 הועברו הבסיסים באופן רשמי לידי צה"ל במעמד שר הביטחון אריאל שרון, אולם הבנייה במקום נמשכה עד חודש יולי. סך עלות הפרויקט הייתה 1.05 מיליארד דולר, סכום שחרג רק בכ-30 מיליון דולר מן התקציב המקורי של הפרויקט. עלות בניית בסיס רמון הייתה כמחצית מסכום זה.
ב-19 בפברואר 2004 נחתו בבסיס שני מטוסי הF-16I ("סופה") הראשונים של חיל–האוויר, ונקלטו בטייסת 253 ("הנגב"). בכך הפכה 253 לטייסת ה"סופה" הראשונה של חיל האוויר.
ב-29 בדצמבר 2004 נפתחה מחדש בבסיס טייסת 119 ("העטלף") כטייסת F-16I וב-9 ביולי 2008 נפתחה מחדש בבסיס טייסת 201 ("האחת"), גם היא כטייסת F-16I.
בספטמבר 2007 תקפו ארבעה מטוסים מהבסיס את הכור הגרעיני בסוריה, שניים מטייסת 119 ושניים מטייסת 253.
ב-10 בנובמבר 2010 התרסק מטוס מסוג סופה (F-16I) של טייסת 119 במהלך אימון מעל מכתש רמון. כתוצאה מההתרסקות נהרגו הטייס והנווט, שניהם בדרגת רב-סרן. זוהי ההתרסקות השנייה בחיל האוויר הישראלי של מטוס מסוג זה.
ב-5 באוקטובר 2016 התרסק מטוס מסוג סופה (F-16I) של טייסת 119 במהלך נחיתה מעל הבסיס. כתוצאה מהתרסקות נהרג הטייס, שהיה סגן מפקד הטייסת, רב-סרן
הבסיס
בבסיס ישנם שני מסלולי המראה מקבילים שמהם מתבצעות הנחיתות וההמראות.
בסיס רמון ובסיס עובדה דומים מאוד האחד לשני. ההבדל הבולט בין הבסיסים הוא שרמון שוכן בשטח הררי ועובדה במישור.
בבסיס מוצבות כיום שלוש טייסות F-16I ("סופה"):
בנוסף, מוצבות בבסיס 2 טייסות המפעילות את מסוק הקרב AH-64 אפאצ'י:
מתקן חוס"ן 342
מתקן חוס"ן 342 הוא מתקן חינוך, ספורט ונופש של חיל האוויר הממוקם בבסיס רמון. הוא כפוף למחלקת ההדרכה בלהק אוויר ומארח מדי שנה כ-14,000 חיילים מכל יחידות החיל (ולפעמים גם מיחידות זרוע היבשה) לפעילויות ספורט וחינוך בתנאי נופש. שם המתקן הוא ראשי תיבות של "חינוך וספורט בנגב".
המתקן שוכן במבנים שהוקמו בראשית שנות השמונים עבור העובדים שהקימו את הבסיס. לאחר סיום עבודתם הוחלט להסב את תשתיות המתקן לאתר ספורט וחינוך של חיל האוויר.
שיכון משפחות
שיכון המשפחות של הבסיס נחשב באופן רשמי ליישוב ששמו מחנה טלי.
רוכב שמיים
בתוך מחנה רמון קיים בסיס עצמאי ששייך ליחידת רוכב שמיים וליחידת מיתר. הבסיס מכונה מרנ"ט 214 (ע"ש עוצבת קלע דוד).
נייבה (קולומביה)
נייבה (בספרדית: Neiva) היא בירת מחוז וילה שבקולומביה עם כ-357,392 תושבים.
היסטוריה
נייבה נוסדה בשנת 1539 על ידי חואן דה קבררה אך ננטשה בשנת 1550 ונהרסה על ידי שבטים ילידים בשנת 1560. העיר נוסדה במיקומה הנוכחי בשנת 1612 על ידי דייגו דה אוספינה אי מדינילה. נייבה הפכה חשובה בתקופת הקולוניאליזם בגלל מיקומה האסטרטגי בנתיב הסחר בין מלכות המשנה של פרו לבוגוטה וקראקס.
ב-1967 נפגעה העיר קשות מרעידת אדמה בדרגה של 7.2 בסולם ריכטר. רעידת האדמה הרסה מספר מבנים בעיר ובהם בניין המושל.
מבחינה כלכלית, נייבה מהווה מרכז הפצה לאומי של מוצרי צריכה רבים כגון אורז, קפה, בקר, חלב, עור ומוצרים חקלאיים אחרים. בסמוך לנייבה פועל נמל התעופה בניטו סלאס המפעיל טיסות ליעדים מקומיים בקולומביה.
United Space Alliance
United Space Alliance (USA) הייתה חברת שירותים חלליים שסיפקה שירותי תחזוקה ובדיקה לסוכנות החלל האמריקנית, נאס"א, ותחזקה בין השאר את צי מעבורות החלל של ארצות הברית. החברה הייתה בבעלות שווה של חברת בואינג ולוקהיד מרטין. החברה נוסדה בשנת 1995, והעסיקה כעשרת אלפים עובדים במרכז החלל ג'ונסון שבטקסס, מרכז החלל קנדי שבפלורידה, במתקני נאס"א במרכז טיסות החלל מרשל באלבמה ובוושינגטון הבירה.
היסטוריה
החברה נוסדה על ידי חברת רוקוול אינטרנשיונל ולוקהיד מרטין, כמענה לרצון של נאס"א להעניק חוזים שונים מתחום תוכנית החלל המאוישת של ארצות הברית לספק יחיד, לשם התייעלות. חוזה שנחתם בין חברת USA לנאס"א בשנת 1996 הסדיר את שיתוף הפעולה בין הגופים למשך עשר שנים. בשנת 2006, נחתם הסכם חדש שהסדיר את המשך התמיכה של החברה בתוכניות החלל המאוישות של ארצות הברית.
פעילות החברה
ב־1996 זכתה חברת USA במכרז של נאס"א לתחזוקת צי מעבורות החלל שלה. עד 2011 הייתה החברה אחראית על הטיפול השוטף בכל מתקני השיגור, האחסון וההשמשה של מרכיבי מעבורות החלל, לרבות הטיפול במאיצים המוצקים, מכל הדלק, המנועים הרקטיים והרכבת המרכיבים השונים לקראת כל משימה של מעבורות החלל. בנוסף לכך, הייתה אחראית על מרכיבים נוספים של תוכנית החלל המאוישת של ארצות הברית ובכלל זה פיתוח ציוד חללי למשימות מעבורת החלל ותחנת החלל הבינלאומית, תמיכה בתוכנית האימונים של האסטרונאוטים ובדיקות הנדסיות שונות של מרכיבי התוכנית.
נכון ל-20 בדצמבר 2019, חדלה חברת USA להתקיים כיישות תפעולית.
נבחרת אריתריאה בכדורגל
נבחרת אריתריאה בכדורגל, הידועה בכינוייה "נערי הים האדום", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אריתריאה.
נבחרת זו נחשבת לאחת החלשות ביבשת אפריקה.
לבנטל
לבנטל (מגרמנית: Löwenthal או Loewenthal; וריאנטים: Lowenthal, Löwental וכן Löwendal, "לבנדל") הוא שם משפחה יהודי, גרמני ושוודי, שמילולית פירושו "עמק אריות". במקרה של יהדות אשכנז, היווה השם לעיתים וריאציה על השם לוי או על שמות פרטיים שפירושם "אריה".
טביעה (בעל חיים)
טביעה היא מצב בו בעלי חיים נמצא בסכנת חיים בגלל כניסת מים או כל נוזל אחר לריאותיו. טביעה עלולה להסתיים במוות. אולם, התערבות רפואית דחופה ופתיחת נתיב אוויר על ידי הוצאת ראש הטובע מהמים יכולה להציל את חיי הטובע. איכות ותזמון הסיוע הרפואי יקבעו גם את רמת תפקודו העתידית של המוצל מטביעה.
ברוב המקרים בעלי חיים העלולים לטבוע שייכים לקבוצה חולייתנים יבשתיים, אשר איבדה את היכולת לנשום מתחת למים (למעט הדו-חיים). גם חסרי חוליות שאיבדו את ריאותיהם, למשל חרקים ועכבישים ואף סרטן אדום של אי חג המולד (שבצעירותו נושם דרך זימים) עלולים לטבוע ואף בעלי חיים ימיים כמו צבי ים ולווייתנאים, החיים רוב זמנם בים עלולם לטבוע אם לא יוכלו לעלות לקבל אוויר, למשל בהיתפסות ברשתות דיג.
פיזיולוגיה
ישנן שתי תגובות של הגוף בעת טביעה:
גם לסוג המים בהם מתבצעת הטביעה קיימות השלכות על מצבו הבריאותי של הניצול:
טביעה בסיפורי המקרא
שניים מסיפורי המקרא הבולטים עוסקים בטביעה המונית של בעלי חיים (ובני אדם בכלל זה) שהגורם לה הוא האל:
שעשועי מתמטיקה
שעשועי מתמטיקה הם שם כולל למשחקים, חידות, קסמים מתמטיים, כן נושאים במתמטיקה שאינם דורשים ידע רב ויש בהם מן השעשוע. שעשועי מתמטיקה משמשים ככלי עזר חשוב בהוראת המתמטיקה ובפופולריזציה שלה.
הגבול בין מתמטיקה לשעשועי מתמטיקה אינו חד, ובעיה שהיא בגדר שעשוע לאחד היא בגדר מתמטיקה טריוויאלית לאחר. דוגמה לכך היא החידה המתמטית: למי שלמד אלגברה בסיסית, זו בעיה פשוטה בנעלם אחד, אך לחסר ידע באלגברה זו חידה שיש בה מן השעשוע, בפרט לאחר שמתברר שהתשובה המיידית, "שתי אגורות", שגויה (התשובה הנכונה היא אגורה אחת).
לעיתים ניתן לעסוק בבעיה מתמטית ברמות שונות: רמה עממית, שבה ניתן לחקור ולשחק בבעיה בכלים הנמצאים בשליטתו של כל אדם, ורמה גבוהה, המצריכה ידע מתמטי מתקדם. דוגמה לכך היא משפט ארבעת הצבעים, הקובע כי אפשר לצבוע כל מפה מדינית, באופן שכל שתי מדינות בעלות קו גבול משותף נצבעות בצבע שונה, תוך שימוש בארבעה צבעים בלבד. קל מאוד להבין את המשפט, וניתן גם לנסות לצייר ולצבוע מפות שונות תוך קיום המשפט או תוך ניסיון להפריכו באמצעות דוגמה נגדית. אך הוכחתו של המשפט רחוקה מלהיות פשוטה, והיא נמצאה רק 126 שנה לאחר הצגת הבעיה.
היסטוריה
הדוגמאות המתועדות הראשונות של עיסוק במתמטיקה, כגון פפירוס רינד ממצרים ופלימפטון 322 מבבל, הן רשימות של תרגילים ובעיות, ללא שיטה מאורגנת, ומנקודת מבט מודרנית ניתן לראות בהן "שעשועים". חידות אלה הפכו אצל היוונים הקדמונים ליסודותיה של המתמטיקה כמדע שיטתי.
ב-1612 יצא בצרפת ספרו של קלוד באשה, Problèmes plaisans et délectables, הכולל חידות מתמטיות. ברבות מחידות אלה (ובשעשועי מתמטיקה נוספים) עוסק ספרו של ו. ו. רוז בול, Mathematical Recreations and Essays, שמהדורה ראשונה שלו יצאה לאור בשנת 1892; מהדורות נוספות שלו יצאו לאור בחיי המחבר, ולאחר מותו המשיך לעדכנו ה.ס.מ. קוקסטר.
במאה ה-19 פעלו שני החידונאים שנחשבים לגדולים בכל הזמנים: סם לויד והנרי ארנסט דודני. לויד החל את דרכו כשחמטאי וכותב חידות שחמט, וב-1890 הוא שיתף פעולה עם דודני בטור של חידות מתמטיות בעיתון Tit Bits. שיתוף הפעולה התפרק בעקבות טענות הדדיות להעתקות, ובמהרה הפך ליריבות מרה ופורה. מבין השניים, סם לויד נחשב למי שהצליח להגיע לקהלים רחבים ביותר בזכות חידות כמו חידת הקוף הנעלם וחידת ה-15 (אף על פי שיש טענות לפיהן לויד העתיק גם חידה זו). לעומתו דודני נחשב למתמטיקאי המחונן יותר, והוא מפורסם בזכות מציאת הדרך להפוך מרובע למשולש ב-3 חיתוכים (המתואר באיור), וכן תשבצי מספרים. כותב חידות חשוב נוסף של התקופה הוא לואיס קרול, הידוע יותר כמחבר של אליס בארץ הפלאות. קרול עסק בעיקר בחיבור סילוגיזמים.
ריימונד סמוליאן, העוסק בחידות הגיון, ואיאן סטיוארט, העוסק בפופולריזציה של המתמטיקה, נמנים עם התורמים הבולטים לתחום זה ברבע האחרון של המאה העשרים, שבו הפך התחום לעשיר למדי.
וי הארט (באנגלית: Vi Hart) הוא כינויה של ויקטוריה הארט, מתמטיקאית ומוזיקאית שמגדירה את עצמה כ-Mathemusician, העוסקת בשעשועי מתמטיקה ומוזיקה.
שעשועים גאומטריים
קישורים חיצוניים: Geometry Junkyard
שעשועים אריתמטיים
שעשועים אריתמטיים קשורים בתוצאות מעניינות ומפתיעות המתקבלות באמצעות פעולות אריתמטיות פשוטות על מספרים. דוגמאות לכך:
ביהדות התפתח ענף הגימטריה שקושר בין מילים למספרים, ומשמש גם כשעשוע בדרך של יצירת קשרים בין ביטויים בעלי גימטריה זהה.
כר נרחב לשעשועים מהוות סדרות של מספרים כגון: סדרת פיבונאצ'י, משולש פסקל, סדרת קונוויי ועוד.
תורת המספרים - ענף המתמטיקה החוקר את תכונותיהם של מספרים שלמים, מכילה נושאים רבים שהפכו לפופולריים. כגון:
הצפנה
שיטות הצפנה פותחו למטרות שימושיות של העברת מידע באופן בטוח, אך במהרה הפכו גם לנושא פופולרי של חידות הקשורות בבניית צפנים ובפיצוחם. הסופר האמריקאי אדגר אלן פו, למשל, היה חובב צפנים והכריז שהוא מסוגל לפרוץ כל צופן שיישלח אליו על ידי קוראיו. את רוב הצפנים הוא אכן הצליח לפרוץ בזכות הידע שלו בפענוח צופן החלפה (צופן שבהם כל אות מוחלפת באות אחרת).
במאה ה-20 נולד ענף הקריפטוגרפיה המודרנית עם הולדת הרעיון של הצפנה במפתח ציבורי, ועם יישומו באלגוריתם RSA, שפותח על ידי עדי שמיר, רונלד ריבסט ולאונרד אדלמן המבוסס על שימוש במספרים ראשוניים. הקריפטוגרפיה יצרה חידות רבות הנחשבות לקלסיות היום בתחום שעשועי המתמטיקה.
לוגיקה
חידות רבות העוסקות ב'אמת ושקר' נקראות לרוב חידות לוגיות. לדוגמה: 'לפניך שתי דלתות: אחת מובילה לאוצר, ואחת מובילה לגרדום. על כל דלת יש שומר, אחד מהם דובר אמת בלבד, והשני דובר שקר בלבד. איך ניתן בעזרת שאלה אחת בלבד לגלות מה הדלת המובילה לאוצר?'. המקור הפורה ביותר לחידות לוגיות מהסוג הזה הוא המתמטיקאי ריימונד סמוליאן.
חידת הכובעים היא חידה לוגית המבוססת על מצבים שבהם מעורבים מספר משתתפים וידע חלקי, ועל כך שחוסר ידיעה של אחד המשתתפים מוסיף מידע למשתתפים אחרים.
מקור לשעשועים רבים הוא משפטים המדברים על עצמם. זהו מקור לאינספור פרדוקסים כגון: פרדוקס השקרן ("משפט זה הוא שקר"), פרדוקס בוחן הפתע ("בשבוע הבא יתקיים בוחן והוא יבוא בהפתעה"), הפרדוקס של ברי ("המספר הקטן ביותר שאינו ניתן לתיאור באמצעות פחות ממאה אותיות").
ישנם מספר ספרים של שעשועי מתמטיקה (גדל, אשר, באך, וכן ספרים של סמוליאן), המנסים לתת הבנה של משפטי האי שלמות של גדל על סמך חידות הגיון ושעשועים הקשורים למשפטים המדברים על עצמם.
קשרים בין מתמטיקה לתחומים אחרים
מתמטיקה משחקת תפקיד חשוב כבסיס וכלי חשוב למדעים המדויקים, למוזיקה, לאומנות, לכלכלה ועוד. הנה כמה דוגמאות:
אליפות וימבלדון 1939
אליפות וימבלדון 1939 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-26 ביוני והסתיימה ב-7 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
זו הייתה האליפות האחרונה שהתקיימה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה שהחלה בספטמבר 1939. התחרויות התחדשו רק בשנת 1946.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. המנצח בשנים 1937-1938 דן בדג' מארצות הברית לא השתתף בתחרות זו. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר, בובי ריגס מארצות הברית, נפגש עם אלווד קוק, גם הוא מארצות הברית, וניצח אותו ב-5 מערכות. בשנה זו בובי ריגס ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. מנצחת התחרות בשנת 1938 הלן וילס (ארצות הברית) לא השתתפה בתחרות. כמו בתחרות הגברים, 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר אליס מרבל (ארצות הברית) ניצחה את קיי סטמרס (בריטניה) ב-2 מערכות. בשנת 1939 היא זכתה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי התחרות בשנת 1938 דן בדג' וג'ין מאקו (ארצות הברית) לא השתתפו בתחרות. כמו בשנה שעברה 4 זוגות דורגו.
במשחק הגמר אלווד קוק ובובי ריגס (ארצות הברית), שיחקו נגד צ'ארלס הייר ופרנק וילד (בריטניה) וניצחו ב-4 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 80 זוגות. מנצחי התחרות בשנת 1938 דן בדג' ואליס מרבל (ארצות הברית) לא השתתפו בתחרות זו. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר בובי ריגס ואליס מרבל מארצות הברית ניצחו בשתי מערכות את ננסי בראון ופרנק וילד מבריטניה שלא היו מדורגים. לשני הטניסאים זה היה התואר השלישי באליפות זו. בשנה זו הזוג זכה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
עבוט
עבוט הוא חפץ הניתן כמשכון, המשמש כערובה להלוואה. העבוט הוא לרוב חפץ בעל ערך כשעון או תכשיט. בית העבוט הוא המקום לקבלת חפצים הניתנים בעבוט, לעיסוק בהלוואה לה משמש העבוט כמשכון, ולמכירת חפצי עבוט שההלוואה עבורה ניתנו כמשכון לא הוחזרה.
עסקת העבוט כוללת מתן חפץ כעבוט, וקבלת סכום כסף מזומן תמורתו. את החפץ ניתן לרכוש בתוך זמן מוסכם בהחזר ההלוואה לרוב בתוספת ריבית מוסכמת. אם בתוך פרק הזמן המוסכם אין הלווה מצליח להחזיר את ההלוואה, זכותו של המלווה למכור את החפץ למרבה במחיר.
מקור המילה בספר דברים:. במקרא מוזכר העבוט יחד עם האיסור על ריבית.
במהלך השנים, התייחסה המילה עבוט לכל חפץ אישי הניתן כערובה לחיוב, או אף מעוקל על מנת לעמוד בחיוב. כמו כן, עם התפתחות מוסד העבוט בצורתו הידועה כיום, קיבלה המילה את המשמעות הנהוגה כיום, הכוללת התייחסות לעסקה הכוללת ריבית.
נבחרת זנזיבר בכדורגל
נבחרת זנזיבר בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת זנזיבר, איים השייכים למדינת טנזניה. הנבחרת נמצאת תחת פיקוחה של התאחדות הכדורגל של זנזיבר.
הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה ולכן יכולה להשתתף בגביע אפריקה לאומות, אך לא חברה בפיפ"א ולכן איננה מורשית להשתתף במונדיאל. האי הוא חלק מטנזניה, המיוצגת על ידי נבחרת טנזניה בכדורגל. לפני האיחוד של זנזיבר עם טנזניה בשנת 1964 הייתה זנזיבר חברה עצמאית ב-CAF, אך מעולם לא העפילה לגביע אפריקה לאומות. זנזיבר הייתה גם חברה בפיפ"א בין השנים 2007 ו-2009.
זנזיבר היא חברה זמנית ב-NF-Board. הקבוצה זכתה במקום השני בטורניר גביע FIFI בשנת 2006, והפסידה 4-1 בפנדלים נגד הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין בגמר.
הנבחרת משחקת באופן קבוע בגביע CECAFA, הכולל נבחרות ממרכז ומזרח אפריקה. בשנת 1995 זכתה הנבחרת בגביע אחרי ניצחון 1 - 0 בגמר נגד המדינה המארחת,.
הקוסם מארץ ים
הקוסם מארץ ים (אנגלית: A Wizard of Earthsea) הוא ספר פנטזיה מאת אורסולה קרובר לה-גווין משנת 1968, המספר את סיפור התבגרותו של גֵד, הידוע בכינויו "נץ", קוסם צעיר, שעתיד להפוך לגדול הקוסמים בארץ ים. הספר הוא חלקו הראשון של חמישה ספרים, המתקיימים תחת השם "סדרת ארץ ים". חלקה הראשון של הסדרה יצא כטרילוגיה בשנות ה-1970, וההמשכים, שלא תורגמו לעברית, יצאו מאוחר יותר (Tehanu ו-The Other Wind, בתרגום חופשי: "טהנו", "הרוח האחרת" בהתאמה). הספר יצא לאור בעברית לראשונה בשנת 1985 בהוצאת זמורה-ביתן.
עלילת הספר
הסיפור מתחיל באחד האיים בארץ ים, עולם פנטזיה המורכב רובו ככולו מאיים קטנים וגדולים. באי, ששמו גונט, מתגורר ילד בשם דוּני עם אביו הנפח וששת אחיו בכפר קטן ומבודד בשם עשרה אלמונים. אמו נפטרה כשנה לאחר לידתו, ודוני גדל והפך לילד חצוף ופוחח, שעוסק בעיקר ברעיית עזים.
לאחר מות אימו גידלה את דוני דודתו הידעונית (מכשפה) ודאגה לכל מחסורו כתינוק. יום אחד שמע אותה קוראת חרוז קסמים לעבר עז שסירבה לרדת מגגו של בניין. מאוחר יותר, ניסה את אותו חרוז על העזים אותן רעה, מבלי שידע את משמעותו. לחש זה גרם לעזים להתקרב אליו יותר ויותר ולהצטופף סביבו. דוני נבהל, והחל לרוץ אל עבר הכפר, שם שחררה אותו דודתו מהלחש.
באותו רגע מבינה דודתו של דוני שיש לו כוחות קסמים, והיא מתחילה ללמדו לחשים פשוטים. אחד מהלחשים שלמד ממנה אפשר לו לזמן אליו חיות. החיה שאהב לזמן יותר מכל החיות הייתה נץ, ופעמים רבות ראו אותו חבריו מתהלך עם נץ על כתפו. כך קיבל דוני את כינויו, "נץ", ואילו שמו המקורי נשכח.
יום אחד, כשתוקפים את האי חיילים מהקיסרות הקרגית (קיסרות המונה ארבעה איים במזרח ארץ ים, ותושביה נחשבים לברברים ותוקפניים בעיני תושבי האיים) משתמש דוני באחד מהלחשים שלמד ואורג ערפל כבד ברחובות הכפר, בו הוא יוצר דמויות צללים מרתיעות. התוקפים הלבושים בשריון כבד מתבלבלים ולא מוצאים את דרכם בערפל, מה שמאפשר להתנגדות הקטנה שארגן אביו להדוף אותם מהכפר, ומאוחר יותר מהאי עצמו.
הסיפור על הנער שהבריח את התוקפים מהקיסרות הקרגית מתפשט במהרה בכל גונט, ומגיע לאוזניו של אחד הקוסמים הגרים באי, אוגיון השתקן, המג (הקוסם) של רה-אלבי, שידוע בכך שהצליח להרגיע רעידת אדמה קטלנית שאירעה באי כמה שנים קודם. המג מחליט לקחת את דוני תחת חסותו, ולהעניק לו את שמו האמיתי, גֵּד (Ged).
גד מואס במהרה בדרך הלימוד של אוגיון, אשר נוקטת בהבנת העולם, וכרוכה בלימוד שיטתי ומייגע של החיים היומיומיים, משום שהוא טוען כי אינו לומד מספיק מהר, והוא משתוקק להיות קוסם במהרה; אוגיון, על אף תשובתו "עוד לא גילית מה אני מלמד", מציב בפניו את הבחירה בין ההישארות לבין האפשרות לשלוח אותו לאי בֶּצֵר, בו ממוקם בית הספר הגדול ביותר בארץ ים לקסמים. גד בוחר באפשרות השנייה, אשר נראית לו כמבטיחה יותר כוח ותהילה, ומפליג אל בצר באנייה "צל". גד מהיר הקליטה מצטיין בלימודיו בבית הספר, ובמהרה מגיע לרמה גבוהה יותר משאר חבריו. בבית הספר הוא פוגש את מי שיהפוך להיות חברו הטוב ביותר, בָּקְיָה, וחונך בשם יָשְפֵה, שכבר מימיו הראשונים של גד באי מתגלעת ביניהם יריבות.
גד מתאושש רק חודשים רבים לאחר המקרה, וממשיך ללמוד בבית הספר לאחר שיחה עם הרב מג החדש, גנשר; אך הפעם אינו קל ומהיר תפיסה כפי שהיה, והלימודים אורכים לו זמן רב. בסופו של דבר מקבל גד את מטה הקסמים שלו, ויוצא לעולם הגדול על אף פחדו מהצל שעדיין נמצא בעולם ורודף אותו.
במשימתו הראשונה, נשכר גד לקוסם על ידי קבוצת איים דלה, ולאחר שהות שם מחליט לצאת אל האי פנדור, שם שוכן דרקון אדיר המפיל את חיתתו על יושבי האיים; בימיו של גד אין עוד אשפי דרקונים, המסוגלים לשוחח עם הדרקונים, אך גד יוצא באומץ למשימת ההתאבדות שלו, שנועדה למנוע מהדרקון את הכניסה אל האיים. בעזרת תחבולה מנחש גד את שמו האמיתי של הדרקון, אשר גילויו נותן בידיו של גד שליטה בו, ומצליח להכניע אותו ולהשביע אותו שלא יעזוב את אי מגוריו לעולם, ולא יטריד איים אחרים. במהלך שיחתם, הדרקון מייעץ לגד ללמוד את שמו האמיתי של הצל, שכן רק כך יביס אותו.
לאחר מכן, מכיוון שאינו יודע מה לעשות, מחליט גד לחזור לבצר, אך הכוחות העתיקים שמגנים על האי מפני כוחות אופל לא מאפשרים לו להיכנס, שכן הצל כבר כרוך בעקבותיו, והוא נאלץ לפנות לנמל אחר, על האי אוסקיל. שם תוקף אותו הצל בפעם השנייה. הצל קורא בשמו האמיתי - גד - ומכניע אותו, ורק ברגע האחרון בורח גד למצודה גדולה, חצר המלכות של הטרנון, שנדמית לו כמקום מבטחים.
הקוסם הצעיר מגלה כי במצודה שוכן כוח קדמון שנקרא אבן הטרנון. הכוח שבאבן כמעט משעבד אותו לרצונו, והוא נמלט בעור שיניו בצורת נץ, וחוזר אינסטינקטיבית לנקודת ההתחלה, אל מורהו הראשון, אוגיון, שמייעץ לו להפסיק לברוח ולהתחיל לרדוף אחר הצל. כך יוצא גד למרדף אחרי הצל אל סוף העולם. במהלך המסע נפגש גד עם בקיה, שמצטרף אליו למסע. הם מדרימים עוד ועוד, עד האי האחרון ומעבר לו, שם נאבק גד בצל בפעם האחרונה. במאבק הסופי, מבין גד ששמו האמיתי של הצל הוא שמו שלו, גד, ושהצל הוא בעצם חלק ממנו. שניהם אומרים בו זמנית את השם "גד", ומתאחדים לישות אחת.
בכך לא ניצח גד את הצל, ולא נוצח על ידו, אלא התאחד עמו.
'הצל'
כדרכה של הסופרת לה-גווין, שמרבית ספריה מתכתבים עם רעיונות סוציולוגיים, פסיכולוגיים ופילוסופיים, הספר מושפע מרעיונותיו של הפסיכיאטר קרל גוסטב יונג בדבר תפקידו של 'צד הצל' במבנה האישיות, ותהליך ההתמודדות וההכלה שלו. המסע אותו עובר גד במאבקו כנגד הרוע, הוא בראש ובראשונה מסע להתמודדות עם הרוע הפנימי שבו, המקבל את תצורתו הספרותית של 'הצל', אשר נוצר מתוך ההיבריס של גד הצעיר, ולאחר מכן רודף אותו, נרדף על ידו, ולבסוף - מוכל בו, כשהוא קורא לו בשמו-שלו ומתאחד עימו.
המשכים
הספר "הקוסם מארץ ים" הוא הספר הראשון מתוך טרילוגיית ארץ ים: "הקברים של אטואן" ו-"החוף הרחוק ביותר" שממשיכים לספר את סיפורו של גד, ומתארים את קורותיו לאחר שהפך לרב-מג של כל איי העולם. בשנת 1991 הוסיפה לה-גווין ספר נוסף בטרילוגיה בשם "טהאנו", ובשנת 2001 נוספו לו שני המשכים נוספים בשם "הרוח האחרת" ואוסף הסיפורים "אגדות מארץ ים". שלושתם טרם תורגמו לעברית.
ויליאנדי (מחוז)
מחוז ויליאנדי (באסטונית: Viljandi maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. הוא ממוקם בחלקה הדרומי של המדינה וגובל בלטביה מדרום, במחוזות ולגה, טרטו וייגבה במזרח, במחוז יארבה בצפון ובמחוז פרנו במערב.
היסטוריה
מחוז ויליאנדי או ויליאנדימאה (Viljandimaa - "ארץ ויליאנדי") היה מרכז מסחרי חשוב בימי הביניים. כיום ניתן למצוא שם חורבות רבות של טירות ומבצרים. עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 15 נפות, מתוכן 3 עירוניות והשאר כפריות.
ממשלת המחוז
בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. מאז 2009 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי למביט קרוסה (Lembit Kruuse).
גאוגרפיה
במחוז מצויים שני אגמים בולטים: אגם וורטסיירב, השני בגודלו באסטוניה, ואגם ויליאנדי. אגם וורטסיירב מפריד בינו למחוז טרטו. במחוז שוכן אזור הביצות סומאה (Soomaa) המשתרע על שטח של 1,545 קמ"ר. 370 קמ"ר מתוכם הוגדרו בשנת 1993 כשמורת טבע. הגבעה הגבוהה ביותר של רמת סאקאלה (Sakala kõrgustik), גבעת רוטו (Rutu mägi), מגיעה לגובה של 146 מטרים שוכנת אף היא במחוז ויליאנדי.
דמוגרפיה
לפי נתונים מ-2009 הרכב האוכלוסייה במחוז הוא כדלהלן:
נפות
המחוז מחולק ל-4 נפות. ישנן נפה עירונית (linn, עיר) אחת ו-3 נפות כפריות (vallad) במחוז ויליאנדי.
נפות עירוניות:
נפות לשעבר:
סרז'י ברוגרה
סרז'י ברוגרה זכה באליפות ספרד לנוער בשנת 1987 ועבר לטניס המקצועי בשנת 1988. הוא היה חזק במיוחד במשטח חימר. סרז'י ברוגרה הוא הטניסאי היחיד שיש לו מאזן חיובי מול רוג'ר פדרר ופיט סמפרס.
החל משנת 1995 תומאס מוסטר היה "מלך החימר" וסרז'י ברוגרה לא היה יכול לנצח אותו. בסוף אותה שנה הוא נפצע וחזר רק בשנת 1997.
בשנת 1996 הוא הפסיד בגמר אולימפי לאנדרה אגסי.
לאחר הפרישה הוא עוסק באימון.
ניק פרוסט
ניקולס ג'ון "ניק" פרוסט (באנגלית: Nicholas John "Nick" Frost; נולד ב-28 במרץ 1972) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי אנגלי. התפרסם בצוותא עם חברו השחקן סיימון פג בסרטים "מת על המתים", "שוטרים לוהטים", סוף העולם (הידועים יחד בשם "טרילוגיית הקורנטו") ו"פול" ובסדרה הקומית "מחוקים".
ביוגרפיה
פרוסט נולד בפרבר דגנהאם שבמחוז אסקס, מזרח אנגליה. בצעירותו, התנדב כשנתיים בקיבוץ בישראל.
פרוסט עבד בתחילה בתור שחקן במשרה חלקית והשלים הכנסה בעבודה כמלצר.
קריירה
פרוסט התפרסם לראשונה בסדרת קומדיית המצבים הבריטית "מחוקים", בסדרה עבד לצידו של חברו הטוב ביותר הקומיקאי סיימון פג וגילם את מייק וואט חברו של גיבור הסדרה פיט ביסלי (פג).
פרוסט ניסה ליצור בעצמו כשכתב והנחה את תוכנית ההישרדות הקומית "זהירות! 50,000 וולטים". ב-2004 חזר לעבוד ביחד עם סיימון פג ועם אדגר רייט הבמאי של הסדרה בה התפרסמו השניים. בפרויקט הזומבים המוצלח "מת על המתים" בו פרצו פרוסט ופג, שיחק פרוסט את אד חברו הטוב והטיפש של שון גיבור הסרט.
בשנה שלאחר הפריצה שלו שיחק בקומדיות הבריטיות "קינקי בוטס" ו"פנלופה". ב-2007 רשם הופעה מוצלחת נוספת לצידו של פג בפרודיה המשטרתית "שוטרים לוהטים" בתור השוטר הנלהב והנאיבי דני באטרמן.
בשנת 2008 שיחק בדרמת הנעורים "ילדת פרא" בכיכובה של אמה רוברטס. ב-2009 שיחק פרוסט את די ג'יי "דוקטור" דייב בקומדיה "רדיו רוק". ב-2011 כתב עם סיימון פג את הקומדיה הבדיונית "פול", פרוסט גם כיכב לצד פג בסרט בתור החנון הבריטי חובב הקומיקס קלייב גולינס.
בשנת 2014 שיחק את סנטה קלאוס בפרק ספיישל חג המולד "חג המולד האחרון" בסדרה "דוקטור הו".
מק NO משאית 7.5 טון 6X6
מק NO משאית 7.5 טון 6X6 (באנגלית: Mack NO 7½-ton 6x6 truck) היא משאית מתוצרת יצרנית האוטובוסים והמשאיות האמריקאית Mack Trucks אשר יוצרה בארצות הברית בין השנים 1943–1945, עבור הצבא האמריקאי, כדי לתרום למאמץ המלחמתי במלחמת העולם השנייה במשימות של גרירת תותחי ארטילריה ("Artillery tractor" ).
איירטון סנה
אֱיירטוֹן סֵנַה דַה סילבַה (21 במרץ 1960, סאו פאולו - 1 במאי 1994, אימולה) היה נהג מרוצים ברזילאי, שלוש פעמים אלוף העולם של סבב הפורמולה 1, אשר נהרג בתאונה על המסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי בעיר אימולה באיטליה, שם התקיים הגרנד פרי של סן מרינו ב-1994. סנה נחשב לאחד מהנהגים הטובים ביותר בהיסטוריית המרוצים של פורמולה 1.
ביוגרפיה
אֱיירטוֹן סֵנַה דַה סילבַה נולד למשפחה עשירה. אביו היה חובב ספורט מוטורי והושיב אותו במכונית קארטינג כשאיירטון היה בן ארבע. כשהיה בן שלוש עשרה, הגיל המינימלי על פי חוק להשתתפות במרוצי הקארטינג, החל איירטון להתחרות ולנצח.
במרוץ הקארטינג הראשון שלו, שנערך ברחובות העיר ובמגרשי חניה, הגריל איירטון הצעיר את הזכות לזנק מהמקום הראשון וניצל את משקלו הקל וכישרונו כדי להוביל לפני נהגים מנוסים ממנו. בסופו של דבר התנגש בו אחד הנהגים מאחור והוציאו מהמרוץ.
ב-1977 זכה באליפות דרום אמריקה בקארטינג. מספר פעמים סיים במקום השני באליפות העולם אך לזכות בה לא הצליח.
הדרך לפורמולה 1
ב-1981 נסע סנה לאירופה כדי להתחרות במסגרות יותר רציניות מקארטינג. בשנתו הראשונה סיים במקום הראשון במרוצי פורמולה פורד 1600. בתקופה זו אימץ את שם נעוריה של אמו, סנה, משום שדה סילבה הוא שם נפוץ מאוד בברזיל.
בקבוצת טולמן
כמו רוב נהגי הפורמולה 1 החל סנה את דרכו בקבוצה קטנה, אשר מכוניותיה התקשו להצמד לאלה של הקבוצות המובילות. למזלו הצליחה קבוצת טולמן להעמיד מכונית סבירה באותה שנה שאפשרה לו להפגין את יכולתו על המסלול. ב-7 באפריל 1984 השיג את הנקודה הראשונה בקריירה שלו בגרנד פרי הדרום אפריקאי. שלושה מרוצים לאחר מכן, בגרנד פרי מונקו, זינק סנה מהמקום ה-13 אך הצליח בגשם השוטף לעקוף נהגים רבים, כולל ניקי לאודה, מי שזכה בסוף אותה עונה באליפות ולהיצמד למוביל אלן פרוסט. לרוע מזלו הופסק המרוץ בגלל הגשם בהקפה ה-31 והוא נאלץ להסתפק במחצית הניקוד ובמקום השני. בכל זאת הייתה זו הופעתו הראשונה על הפודיום וזו שסימנה אותו ככוכב עולה בענף.
במרוצת השנים עתידות היו להתווסף לה תצוגות רבות של נהיגה מופתית בגשם אשר הקנו לסנה את המוניטין שלו כ"איש הגשם" של הפורמולה 1. הצטיינות בגשם נחשבת יוקרתית במיוחד מפורמולה 1, בגלל המיומנות המיוחדת שנדרשת על הכביש הרטוב ומכיוון שהמהירות האיטית יותר, המוכתבת לנהגים, מבטלת במידה רבה את יתרון המכוניות של יצרן האחד על האחר, ומאפשרת לבחון את יכולתם של הנהגים עצמם.
בהמשך העונה סיים פעמיים נוספות על הפודיום, במקום השלישי והתברג במקום התשיעי המשותף בדירוג הנהגים עם 13 נקודות, לצידו של נייג'ל מנסל, נהגה של קבוצת לוטוס העדיפה. אנשי לוטוס שמו לב לברזילאי הצעיר והביאו אותו כמחליפו של מנסל לקראת עונת 1985.
בקבוצת לוטוס
מעברו של סנה מטולמן ללוטוס לא היה חלק והוא נאלץ לפצות את קבוצתו הראשונה על הפרת החוזה עליו היה חתום לעונה נוספת. בלוטוס זכה סנה להזדמנות למצות את הפוטנציאל שלו, שכן לקבוצה הייתה מכונית טובה בהרבה מזו של טולמן ואף מנוע עדיף מתוצרת רנו.