cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
לימודיו ובקיאותו ברוקחות הקנו לו מוניטין בקרב הרופאים ואנשי הקהילה בירושלים; רבים מהם היו מחכים לאישורו לפני שהיו עוקבים אחרי עצות רופאיהם. לעיתים קרובות הוא התבקש להשתתף בהתייעצויות הרופאים שהתלבטו בדרך הטיפול בחולים במצב חמור.
מיכל קוטלר-וונש
פעילות ציבורית
עמיתת מחקר בתוכנית דוקטורט "זכויות אדם תחת לחץ", תוכנית בין-תחומית באוניברסיטה העברית, שבה היא חוקרת את הנושא: "חופש הביטוי בקמפוסים אוניברסיטאיים: 'מקרה מבחן' לתרגום תיאורית זכויות אדם למציאות", בהנחיית פרופ' ברק מדינה.
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
כשהיה בן שמונה עשרה נשא לאשה את חיה רייזה בת משה צבי לוינזון ממייסדי שכונת מאה שערים ומראשוני פתח תקווה. חיה הייתה ידועה בעבודת הקהילה שלה. היא נפטרה בי"ט בסיוון ה'תרפ"ו בירושלים.
מיכל קוטלר-וונש
פעילות ציבורית
חברה בצוות המשפטי המייעץ למשפחתו של סגן הדר גולדין בהליכים המשפטיים להשבת גופתו מידי חמאס.
במקביל לחייה המקצועיים, כותבת ומפרסמת באופן סדיר מאמרי דעה בנושאי זכויות האדם ובתפר שבין משפט, פוליטיקה ומוסר. בין העיתונים שבהם פרסמה: Jerusalem Post, Times of Israel, Canadian Jewish News, מעריב וידיעות אחרונות.
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
בית המרקחת שפתח היה רק אחד מפועליו לצדקה ותרומות לנזקקים. בזמן מלחמת העולם הראשונה, כשהיה גזבר ועד העזרה של הג'וינט בירושלים, פעל למען הנזקקים לעזרה, החל מביקורי חולים (למרות סכנת הנפילה בידי משמרות הצבא הטורקי שמשירות בו הוא השתמט), וכלה בנתינת תרופות בחינם לכל מי שנצרך להם.
מיכל קוטלר-וונש
בפוליטיקה
קוטלר-וונש הייתה פעילה בעמותת "מנהיגות אחרת" שבראשה עמד משה יעלון. בינואר 2019, עם הקמת מפלגת "תל"ם – תנועה לאומית ממלכתית" בראשות יעלון, הצטרפה גם למפלגה, שחברה בפברואר לרשימת כחול לבן. בעקבות מעבר גדי יברקן לליכוד, מוקמה קוטלר-וונש במקום ה־36 ברשימה לכנסת ה-23. ב-19 ביוני 2020 נכנסה לכנסת, בעקבות התפטרות אלון שוסטר במסגרת החוק הנורווגי. במסגרת "חלון המעברים" שהחוק מאפשר, בחרה לעזוב את תל"ם והצטרפה לסיעת כחול לבן. משתייכת לזרם הציונות הדתית.
ב-29 ביוני 2020 נבחרה לעמוד בראשות הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול. בהמשך החליטה לעזוב את כחול לבן.
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
בנוסף לפעילויות הצדקה תרם בחזונו ובמעשיו לבניית הקהילה ולהתרחבותה. כמנהל הוועד הכללי של כנסת ישראל הוא גישר את היישוב החדש עם היישוב הישן כאשר השכיל לשזור את אמונות העבר בפעולות תנועת התחייה החדשה ויזם שיטות חדשות כדי לייעל את פעולות הוועד הכולל. כמו כן שימש כנשיא אגודת אחווה.
מיכל קוטלר-וונש
חיים אישיים
נשואה לרואה החשבון ואיש העסקים רפי וונש, בעבר סגן נשיא "אלעד גרופ" (חברת מקרקעין באמריקה הצפונית) באזור קוויבק שבקנדה, וכיום מנהל פיתוח עסקי בקבוצת עזריאלי.
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
סולובייצ'יק הגה מספר רעיונות שהוגשמו, חלקם בחייו וחלקם לאחר מותו. בין השאר, היה מיוזמי שכונת קריית שמואל בירושלים (שנוסד על ידי "אוצר החסד קרן שמואל" בשנת ה'תרפ"ה) ובית הכנסת אוהל רבקה שבמרכזה (מנדבה של רבקה רוטברג). בתו רחל, נכדו משה צבי, וניניו יואב ועמית, נולדו בשכונה. בנו, חיים, היה מראשי פקידי בנק אפ"ק.
מיכל קוטלר-וונש
חיים אישיים
לזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים ברעננה.
זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק
חייו ופועלו
אף על פי שהיה בין הראשונים לצאת מחוץ לחומות העיר העתיקה בירושלים, יזם להגדיל את מספר היהודים בעיר העתיקה. הוא ארגן את הקמת אגודת "ש.י.ל.ה" - "שובה ישראל לעיר העתיקה" ושיתף ברעיונו את פנחס רוטנברג (יושב ראש הוועד הלאומי), ומנחם אוסישקין (נשיא הקרן הקיימת לישראל) שתמכו והמשיכו בפועלו זה לאחר מותו ממחלה בל' בסיון ה'תש"ב, 15 ביוני 1942.
JDAM
JDAM (ראשי תיבות של Joint Direct Attack Munition) היא מערכת זנב ההופכת פצצות אוויר, שעד כה נפלו במסלול בליסטי חופשי, למדויקות, המכונות "פצצות חכמות". הפצצה פותחה על ידי חיל האוויר האמריקני במשותף עם חיל הים האמריקני ומיוצרת על ידי חברת בואינג האמריקאית. השימוש המבצעי הראשון שלה היה ב"מבצע כוח מאוחד" בשנת 1999.
עַרְכָּה
הערכה (kit) כוללת משטחי ניהוג, חיבור למחשב המטוס, מערכת הנחיה אינרציאלית ומערכת ניווט מונחה לוויינים עם מחשב. הערכה מורכבת תוך דקות ספורות על פצצת ברזל. מערכות אלו יכולות לשפר את רמת הדיוק של פצצות רגילות, בכל מזג אוויר.
מאפיינים
ניתן לשגר את הפצצה בכל תנאי מזג אוויר ובכל תנאי הראות, ביום ובלילה. בעוד שפצצה מונחית לייזר נדרשת לתנאי סביבה ומזג אוויר נוחים יחסית (ללא עננות או עשן). וזאת, על מנת שסמן הלייזר יוכל לציין את המטרה, וראש הפצצה יוכל לעקוב אחרי הסימון.
פצצת JDAM היא מסוג "שגר ושכח", מה שמאפשר למטוס להטיל מספר פצצות ביעף אחד כאשר כל פצצה מונחית אל מטרה אחרת. פצצות לייזר לדוגמה, דורשות לעיתים סימון רציף של המטרה. הסימון נעשה על ידי כוח קרקעי או על ידי מטוס שחג באוויר. פצצת ה־JDAM אינה תלויה במטוס או בכוח קרקעי, מכיוון שהיא מונחית באמצעות לווייני GPS.
מחיר הערכה הוא כ־21,000 דולר, סכום נמוך יחסית לחימוש מונחה. בנוסף הפצצות דורשות תחזוקה מועטה.
אופן השימוש
לפני הטיסה או במהלכה מזין הטייס למחשב הפצצה את מיקום המטרה. במהלך הטיסה מעדכן מחשב המטוס את מערכת הניווט האינרציאלית של הפצצה במיקום המטוס. לאחר שהפצצות מיטלות, הן מחשבות את מיקומן באמצעות ניווט אינרציאלי משולב GPS וכנפוני הניהוג מנהגים אותן אל המטרה.
JDAM בחיל האוויר הישראלי
הצבא הזר הראשון שרכש את הפצצה הוא חיל האוויר הישראלי, בו היא מכונה ברד כבד (ברד"כ). כדי להתאים את מטוסי ה־F-16 לנשיאת הפצצות החדשות, הוחלף בלוק התוכנה של המטוס.
פצצה מתקדמת יותר, היא פצצת ה־SPICE של חברת רפאל. הפצצה נעזרת במערכת ניווט לוויינית ובהנחיית ראש ביות אלקטרו־אופטית (השוואת תמונה של המטרה בהשוואה לתמונה המתקבלת מעדשת הפצצה). בחיל האוויר מכונה הפצצה ברד פלדה וברד קל.
יעקב ורמן
יעקב ורמן (15 באוקטובר 1924 – 12 ביוני 2005) היה ביולוג ישראלי ופרופסור לגנטיקה במכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית בירושלים.
אודות
ורמן נולד בשנת 1924 בפרנקפורט שבגרמניה למשפחה יהודית שהיגרה מגליציה, ובשנת 1934 היגרה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה בירושלים. ורמן למד בגימנסיה העברית בירושלים ואחר כך פנה ללימודים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1955 קיבל את תואר הדוקטור על עבודת המחקר בנושא הגנטיקה של גמלי שלמה (Mantidae).
לאחר שקיבל את הדוקטורט, נשאר ורמן כחוקר באוניברסיטה העברית. בשנת 1956 מונה כמרצה מן המניין, בשנת 1959 כמרצה בכיר, בשנת 1966 כפרופסור חבר ובשנת 1972 כפרופסור מן המניין. יחד עם המשרה בירושלים הוא החזיק במשרות אקדמיות כחוקר עמית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, כפרופסור אורח במכון קרולינסקה בשטוקלהולם, שוודיה, ובאוניברסיטת ייל בארצות הברית. בשנת 1993 פרש מעבודתו באוניברסיטה העברית, אבל המשיך במחקריו עד למותו בשנת 2005.
ורמן ערך מחקרים בתחום הגנטיקה ועסק בחקר הכרומוזומים של אורגניזמים בהם חרקים, דגים ויונקים. הוא חקר את מנגנוני המין של חיפושית מסוג בלפס (Blaps) ומינים שונים של גמלי שלמה. כמו כן הוא ערך מחקרים בציטוגנטיקה של בני אדם במעבדתו. ורמן טיפח אוסף של בעלי חיים וצמחים של סביבת ארץ ישראל עם דגש על חרקים. כיום "האוסף האנטמולוגי של יעקב ורמן" שמור באוניברסיטת תל אביב. הוא זכה לכך שתשעה מינים של חרקים, קרויים על שמו, wahrmani.
מלבד הביולוגיה, ורמן התעניין מאוד בהיסטוריה של ארץ ישראל ואף כתב יחד עם בנו, ההיסטוריון דרור ורמן, מאמרים בתחום.
פיל צפון-אפריקני
פיל צפון-אפריקני (שם מדעי: Loxodonta africana pharaoensis) הוא ככל הנראה תת-מין קדום של הפיל האפריקאי, או מין נפרד שהתקיים בצפון אפריקה עד היכחדותו בתקופת האימפריה הרומית העתיקה. פילים אלה שימשו כפילי מלחמה במסעו של חניבעל בחציית הרי האלפים בצפון איטליה.
סביבת המחיה הטבעית של הפיל הצפון אפריקני השתרעה ככל הנראה לאורך צפון אפריקה עד חופי סודאן ואריתריאה. הפיל הצפון אפריקני היה קטן בממדיו מפיל הסוואנה האפריקני וככל הנראה היה בגודל דומה לפיל היערות האפריקני. הוא היווה אוכלוסייה מורחבת של פיל מדברי.
ממטבעות קרתגניים מהתקופה ניתן להסיק כי גובהו ברוחב הכתפיים היה בסביבות 2.5 מטרים. הוא מתואר כפיל בעל אוזניים גדולות וגב קעור הטיפוסיים לפיל האפריקאי המודרני. ניתן להניח כי הוא היה בעל אופי כנוע יותר מהפיל האפריקאי המודרני, מה שאפשר את אילופו, אם כי לא ידוע באילו שיטות השתמשו על מנת לבייתו. קיימת מחלוקת בין החוקרים האם הפיל נשא על גבו אפיריון קרב. על אף התנגדויות השוללות זאת, ראיות מסוימות מצביעות כי פילי מלחמה מסוג זה נשאו על גבם אפיריון בחלק מהקרבות.
לאחר כיבוש סיציליה בשנת 242 לפנה"ס ניסו הרומאים ללכוד חלק מהפילים שננטשו על האי בידי הקרתגנים אך נכשלו במשימתם, פילים אלה היו ככל הנראה מהזן של הפיל הצפון אפריקני, הפיל של חניבעל לעומת זאת היה פיל גדול ממדים במיוחד שזכה לשם סורוס והשתייך ככל הנראה לזן של פיל סורי (Elephas maximus asurus) שנכחד אף הוא.
הפיל הצפון אפריקאי אולף ושימש גם את שושלת תלמי במצריים ההלניסטית.
פוליביוס מתאר את נחיתותו של פיל זה בקרב אל מול הפיל האסייתי הגדול יותר ששימש את הסלווקים.
כתובת תלמאית ששרדה מתארת את שלושת הסוגים של פילי המלחמה שהיו בשימוש בעת העתיקה: הפיל הלובי (הפיל הצפון-אפריקאי), הפיל האתיופי (כנראה הפיל המזרח-אפריקאי) והפיל ההודי. המלך התלמאי התפאר בהצלחתו לאלף את הפילים האתיופיים (שהם קשים ביותר לאילוף).
סבורים כי הפיל הצפון אפריקני נכחד לאחר כיבוש צפון אפריקה בידי הרומאים מאחר ששימש בזירת תחרויות גלדיאטורים שבהם הגלדיאטורים לחמו בבעלי חיים פראיים שבסופן החיות היו מומתות. חוקרים מסוימים סוברים כי אוכלוסיות קטנות של הפיל המשיכו להתקיים עד אמצע המאה ה-19 באזורי החוף של סודאן ואריתריאה אך בימינו נכחדו לחלוטין.
פרנטישק מוריץ נאגל
פרטישק מוריץ נאגל (בצ'כית; František Mořic Nágl 28 במאי 1889 – אוקטובר 1944, אושוויץ) היה צייר יהודי-צ'כי. הוא וכל משפחתו נרצחו בשואה.
קורות חיים
נאגל נולד בקוסטלני מיסלובה. למשפחתו הייתה חווה וטחנת קמח. הוא החל את לימודיו בטלץ'. בהמלצת מורי בית הספר העל-יסודי שלו, הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג, שם למד מ-1905 עד 1908. לאחר מכן עבר לאקדמיה לאמנויות והפך לתלמידו של האנוש שוויגר. לאחר שסיים את לימודיו, התגורר בווינה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא, נלחם בחזית הבלקן ונפצע קשה בכתף ימין. לאחר הניתוח, הוא הצליח להשתקם וחזר להשתמש בידו, אך תמיד היה זקוק לאביזר כדי להרים את זרועו.
למרות זאת, הוא היה נחוש להמשיך לצייר אך, כבן יחיד, אביו החולה רצה שיעבוד בחווה המשפחתית. למרות רצונו לדחות את בקשתו של אביו, הוא החל לנהל את החווה המשפחתית.
עם זאת, הוא עדיין פינה זמן לציור, והצליח להשתתף בתערוכה ב-Rudolfinum זמן לא רב לאחר מכן. בשנת 1920, הוא התחתן עם הכנרת ולאסטה נטלובה.
את השראתו שאב מחיי הכפר והנוף בסביבה. המוניטין שלו כ"צייר איכרים" גדל במהלך שנות ה-20 וה-30. הוא הציג את יצירותיו בתערוכות גדולות בברנו ב-1933 ובאוסטרבה ב-1937.
ב-1939 הוא ומשפחתו גורשו מהחווה ורכושם נתפס. במשך שנתיים הם שכרו דירה בטלץ' ואז, ב-1941, הוא נעצר על ידי הגסטפו בזמן שהיה עסוק בציור בכיכר העיר. הוא נכלא בברנו עד מאי 1942, כאשר כל משפחתו הועברה לטרזיינשטט. מאוחר יותר, הם הועברו למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחו כולם במהלך שנתיים.
בתקופתו בטרזיינשטט המשיך ליצור רישומים וציורים בצבעי מים, אך איש לא ידע על קיומם עד שנת 1950, אז התגלו ציוריו בעליית הגג של אחד המבנים שעבר שיפוץ ושיחזור. שנה לאחר מכן, הם הוצגו 254 מהם בתערוכה גדולה בחסות "איגוד מאנס לאמנויות יפות". התערוכות נערכו בפראג ובטלץ'.
הנצחה
שלט לכבודו של נאגל הוצב במקום בו הוא נעצר בכיכר העיר טלץ'.
אשפיים
אשפיים (שם מדעי: Molossidae) היא משפחה של עטלפים אוכלי חרקים, הנפוצה בכל האזורים הטרופים והסובטרופים בעולם כולו.
בישראל מצוי מין אחד של אשפיים - אשף מצוי וייתכן שגם המין אשף אפריקני.
מראה
האשפיים נבדלים בעיקר בזנבם חסר השיער וקרום התעופה. כנפיהם צרות, ארוכות וחדות בקצותיהן. על האף יש תוספות קרומיות. האוזניים גדולות מאוד ומחוברות בבסיסן בקרום על גבי הקודקוד. מספר השיניים נע בין 26 ל-32.
קישורים חיצוניים
אשפיים Molossidae במערכת מן השדה
פגמטיט
הרכב
רוב הפגמטיטים בנויים מגרניט המכיל קוורץ, פצלת השדה ונציץ. לפגמטיטים יש ערך כלכלי משום שלעיתים קרובות הם מכילים יסודות ואבני חן נדירים כדוגמת האקוומרין, טורמלין, טופז, פלואוריט ואפטיט, לעיתים קרובות יחד עם מינרלי בדיל וטונגסטן. נתגלו פגמטיטים שבהם גבישים בגודל של יותר מ-10 מטר. כך למשל נתגלו פגמטיטים בגבעות השחורות של דרום דקוטה שבהם גבישים (של בריל ומינרלים אחרים) בגודל של 13 מטר. עם זאת, בממוצע רוב הפגמטיטים מכילים גבישים בגדלים שבין 8 ל-10 סנטימטר. כך למשל, באזור אילת יש פגמטיטים המכילים מעט בריליום וליתיום שגודל הגבישים שלהם הוא כמה סנטימטרים בלבד. סלעים פגמטיטיים לדוגמה הם פגמטיט גרניטי, פגמטיט גרניטי-בורוני, פגמטיט ליתיום, פגמטיט ליתיום-בורוני.
הוצרות פגמטיטים אינה מחוורת דיה ויש תאוריות שונות לגבי תהליך היווצרותם. במדינת ישראל יש פגמטיטים בהרי אילת המתוארכים לתקופת הפרקמבריון לפני כ- 630 Ma.
היווצרות
פגמטיטים נוצרים ממאגמה שמתקררת במהירות, לעיתים בטווח של ימים. לרוב, תהליך יצירת הפגמטיט מתחיל כשדייק או סיל חודרים לתוך סלע קר בהרבה מהם מבלי שהם נחשפים לפני השטח. מסיבות שטרם הובהרו, סלע זה מסוגל לגדל גבישים גדולים למרות התקררותו המהירה יחסית. קיימת השערה שהצמיגות הנמוכה של המאגמה בשלב זה מאפשרת תנועה טובה של יונים. ייתכן ומעורבת בתהליך פעולת מים. פעולת המים גורמת כנראה גם לריכוז היסודות הנדירים בפגמטיטים.
צורת וגודל הפגמטיטים משתנה מגופים שטוחים שקצותיהם ישרים למסה דמוית פקעת או חסרת צורה. גודל הפגמטיטים יכול לנוע מעובי של מטר אחד ואורך של מספר מטרים ועד עובי של 700 מטר ואורך של 3 קילומטרים. פגמטיטים נוטים להתפתח בעורקים וברצועות עבות בתוך סלעי גרניט. למעשה, רובם נוצרים כמחדרים גרניטיים לתוך סלעי גרניט קיימים בתצורה הקרויה דייק פגמטיטי. פגמטיטים מצויים גם בכיסים המכילים גבישים מפותחים יפהפיים. דבר זה קורה משום שהגבישים חופשיים להתפתח בחלל הריק של הכיס מבלי שמופעל עליהם לחץ.
תפוצה
פגמטיטים מצויים בכל היבשות בעיקר בשלשלות הרים. הפגמטיטים הנפוצים ביותר הם מתקופת הפרקמבריון (כלומר הם בני 2.8 מיליארד עד מיליארד שנים), למשל בקנדה ברוסיה ובגרינלנד, אבל קיימים גם פגמטיטים "צעירים" שנוצרו לפני 20 עד 5 מיליון שנים, למשל בהימלאיה.
יחסי איסלנד–הממלכה המאוחדת
יחסי איסלנד–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין איסלנד והממלכה המאוחדת.
היסטוריה
איסלנד הייתה מממלכת דנמרק עד קבלת עצמאותה בשנת 1918. בעקבות הכיבוש הנאצי של דנמרק, נחתו כוחות בריטיים באיסלנד בשנת 1940. ב-17 ביוני 1944 הוכרזה איסלנד כרפובליקה עצמאית, אשר הוכרה על ידי לונדון, כמו גם על ידי כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק.
ביקורים רשמיים
אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ביקרה באיסלנד ביוני 1990. באוקטובר 2015 ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון הפך לראש הממשלה הבריטי הראשון שביקר באופן רשמי באיסלנד מאז הפכה לרפובליקה ב-1944. ראש ממשלת בריטניה האחרון שביקר באיסלנד קודם לכן, היה וינסטון צ'רצ'יל, באוגוסט 1941.
יחסים דיפלומטיים
בריטניה מחזיקה בפינלנד שגרירות ברייקיאוויק, ואילו איסלנד מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-17 קונסוליות באברדין, ברמינגהאם, קארדיף, דובר, מזרח יורקשייר, אדינבורו, פליטווד, גלאזגו, גרימסבי, גרנזי, ג'רזי (באיי התעלה), לרוויק, ליברפול, מנצ'סטר, ניוקאסל, צפון אירלנד ויורק.
חיים דוד חזן
הרב חיים דוד חזן (כונה ח"ד בדרא; מארמית: יחיד בדורו; א' בחשוון ה'תקנ"א, 1790 – ה' בשבט ה'תרכ"ט, 1869) היה אב"ד באיזמיר והראשון לציון בירושלים.
ביוגרפיה
נולד באיזמיר לרב רפאל יוסף חזן ולריינא לבית פאלאג'י, בראש חודש חשוון ה'תקנ"א. בצעירותו למד את מלאכת השחיטה ונבחר לראש השוחטים באיזמיר. בשנת ה'ת"ר (1840) מונה לשמש כראש הרבנים בעיר, וכיהן בתפקידו חמש עשרה שנה. בשנת ה'תרט"ו (1855) עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים, שם מונה לשמש כראש בית דין בירושלים לצד חברי בית הדין הרב משה בנבנשתי, הרב יצחק קורדובירו, הרב יצחק קלמרו והרב אברהם עמר. כן מונה לשמש כסגנו של החכם באשי הרב חיים נסים אבולעפיה, ומכיוון שהרב אבולעפיה היה חולה, היה הרב חזן המנהיג בפועל של ענייני הציבור.
בשנת ה'תרי"ט (1859) יצא לשליחות יחד עם חמישה רבנים מירושלים. הוא נסע עמם עד לווינה, שם חלה וחזר לירושלים. בשבט ה'תרכ"א (1861) נפטר הרב אבולעפיה והרב חזן נבחר למלא את מקומו ברבנות כראשון לציון וחכם באשי, כששתי המשרות אוחדו בבחירתו של הרב חזן. הוא פעל רבות למען היישוב החקלאי בארץ ישראל ולשם כך עמד בקשרים עם רבי צבי הירש קלישר, והוא יעץ לנטוע עצי ערבה בכפר השילוח. כן לקח חלק חשוב במפעל כיכר בתי מחסה.
בשנת 1863 התקיימה אספה גדולה בירושלים ביוזמתם של הרב חזן, הרב חיים צבי שניאורסון ונכבדים מעדות נוספות, שמטרתה לבחון כמה אנשים מוכנים לעבור לעבודה חקלאית וכיצד לממש זאת. באספה הוחלט בין היתר שיש צורך להשיג רישיון מהשלטון לרכישת קרקעות לשם עיבודן, ושיש להקים תשתית תמיכה בת שלוש שנים לשם התחלת הפרויקט. בעקבות האספה הודיעו כמאה משפחות על רצונן לעבור לעבודת אדמה ובראשות הוועד עמדו הראשון לציון, הרב חיים צבי שניאורסון והרב משה בנבנשתי. היוזמה לא יצאה לפועל בשל דעיכתה של ה"חברה ליישוב ארץ ישראל" בפרנקפורט, עליה התבססה היוזמה, וכן בשל הרעה ביחס השלטון הטורקי, דבר שבא לידי ביטוי גם בהוראתו בשנת 1864 לסגור את שני העיתונים העבריים שהיו באותה עת בארץ.
הוא התגורר בשכונת "משכנות שאננים" שמחוץ לחומות, ובשנת תרכ"ו 1865 בעת שהשתוללה מגפה הכולירה ("חולירע") ברחובות ירושלים, חזר לגור בתוך החומות על מנת להשתתף בצערם של התושבים.
הלך לעולמו בה' בשבט ה'תרכ"ט (1869), ונקבר בהר הזיתים. על שמו נקרא רחוב בשכונת הבוכרים בירושלים.
משפחתו
אשתו, ג'וייא אסתר, בת הגביר ישראל חיים הכהן חמצי, נפטרה בשנת 1862. נישא בשנית לסולטאנה.
אחיו היו: הרבנים רחמים אליהו חזן, אליעזר חזן, ויצחק חזן. אחותו הגדולה, קאלי קאדין, אמו של הרב חיים פאלאג'י.
בנו הוא הרב משה חזן,. נכדיו: הרב אליהו בכור חזן, אב"ד באלכסנדריה, אהרן די יוסף חזן, סופר ועורך עיתון באיזמיר.
חיבוריו
חלק קטן מחיבוריו אבד בירושלים בשנת תרכ"ו, וחלקם אבדו במצרים.
עיניים כחולות
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מנונגה
מנונגה (בפורטוגזית: Menongue) היא עיירה בדרום-מזרח אנגולה ובירת מחוז קואנדו קובנדה. היא ידועה כאחת מארבעת הערים באנגולה שבהם רוב האוכלוסייה הוא מקרב עם המבונדה (Mbunda). העיירה היא התחנה הסופית של מסילת הברזל בינה לבין עיר הנמל נמיב (Namibe) ופועל בה שדה תעופה קטן. לפי תחזית רשמית לשנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 407,100 תושבים.
שזיף
השזיף (שם מדעי: Prunus subg. Prunus) הוא תת-סוג של עץ נשיר ממשפחת הורדיים שפירותיו נאכלים טריים, מבושלים (להכנת קינוחים, לפתנים או ריבות), מיובשים, או ממוצים (לצורך הפקת מיץ).
מיון טקסונומי
בסוג פרונוס (Prunus) מבחינים במספר תתי סוג: השזיף (תת-הסוג Prunus); שקד מצוי, אפרסק (תת-הסוג Amygdalus) ודובדבן (תת-הסוג Cerasus).
בערך זה נדון בתת-הסוג Prunus בלבד. בתת-סוג זה כלולים מספר מינים ותת-מין, החשובים בהם הם השזיף האירופאי (Prunus domestica) שמוצאו ככל הנראה באסיה והשזיף היפני (Prunus salicina) שמוצאו ככל הנראה בסין ולא יפן.
בגינות נוי נעשה שימוש במין שזיף דובדבני - פיסרדי Prunus cerasifera (באנגלית Cherry plum), עץ בגודל בינוני עם עלים בצבע בורדו הבולט בצבעו המיוחד. נקרא שזיף דובדבני בגלל פירותיו הקטנים והאדומים בצורת דובדבן, הפירות אכילים, חמצמצים ומתאימים לעשיית ריבה.
המשמש (Prunus armeniaca) נמצא אף כמין תחת תת-הסוג Prunus. אף על פי שהוא נחשב בתרבות הפופולרית כפרי נפרד, יש קשר גנטי חזק בינו לבין השזיף המוכר לנו מבחינת הפריחה, אופי הפרי והגלעין. כדי להבחין בינו לבין השזיפים המוכרים, חילקו שוב את תת-הסוג Prunus חלוקה נוספת, הכוללת את קבוצת המשמש ואת קבוצת השזיף (Prunus> Subg. Prunus> Section Prunus).
תכונות
פירות השזיף מתוקים, עסיסיים ואכילים, וניתן לאכלם ישירות מן העץ, מיובשים או להכין מהם ריבות ושאר מאכלים, וכן למצותם במטרה להכין מיץ. ניתן להתסיס מיץ שזיפים וליצור יין שזיפים שלאחר זיקוק ניתן להפיק ממנו סוג של ברנדי הנקרא סליבוביץ'. בשזיפים מיובשים יש כמות גדולה של סיבים תזונתיים, ולכן משתמשים בפרי זה כדי לעזור לווסת פעילות מעיים. במיץ זה מכיל מספר נוגדי-חימצון ידועים שעשויים להאט הזדקנות.
פירות השזיף מופיעים במגוון רחב של גודל וצבע: צהוב, לבן, ירוק, אדום וסגול, ועם מגוון דומה בצבע קליפתם. ולחלקם מרקם פנימי יותר נוקשה מאחרים, השזיף האירופאי בדרך כלל מוצק יותר ומכיל יותר סוכרים מזה היפני.
עצי שזיף עשויים להגיע לגובה של 6 מטר ויותר וגובהם הממוצע הוא 4–5 מטרים. הפרחים בדרך כלל לבנים, אך צבעם יכול להיות גם ורוד או אדום ולהם חמישה עלי כותרת. ההאבקה מתבצעת בעזרת חרקים (בעיקר דבורים). הפריחה מתרחשת בדרך כלל באביב אך הדבר תלוי באקלים ובמין הספציפי. בעת עונת הפריחה עץ השזיף מתכסה בתפרחת, ובשנה טובה בערך 50% מהפרחים יופרו ויהפכו לשזיפים.
בישראל
המין היחיד של שזיף הגדל בר בישראל הוא שזיף הדב. מין נוסף שיכול לגדול בתנאי בעל הוא שזיף קראסי. במורדות החרמון התגלו גם מספר עצים של שזיף דובדבני (Prunus cerasifera).
בחפירות מצדה נמצאו שרידי המינים של: שזיף-כָּרַז (prunus cerasia), ושזיף-הגן (prunus domestica) שהובאו כנראה מסוריה. על פי הממצא הבוטני שזיף-הכרז (שזיף הדובדבן) היה מוכר בארץ כבר בימיו של הורדוס, ובנוסף מוזכר הוא בעברית לראשונה בתוספתא משם מסתבר כי מין שזיף זה יובא מסוריה בדורם של התנאים רבי מאיר ורבי יהודה הנשיא. כמה דורות מאוחר יותר, בתקופת האמוראים התפשטה תרבות גידול הפרי שההחל צומח בתחומי ארץ ישראל. שמות השזיפים המוזכרים בתוספתא (דומסקין וחוניתא) הם שמות נרדפים לשזיף הגן ולכל היותר שמות קיבוציים לכל מיני השזיפים ובכללם שזיף הכרז.
תיאודור נלדקה
תיאודור נלדקה (בגרמנית: Theodor Nöldeke; 2 במרץ 1836 - 25 בדצמבר 1930) היה מזרחן גרמני.
החוג ללימודי עבודה, אוניברסיטת תל אביב
החוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב הוא חוג בין-תחומי בפקולטה למדעי החברה המשויך לבית הספר ללימודי חברה ומדיניות העוסק במחקר והוראה של ניהול משאבי אנוש, יחסי עבודה, ניתוח תהליכים בשוק העבודה, לימודי הארגון והיסטוריה של העבודה. החוג מציע תוכניות לתואר ראשון, תואר שני ודוקטורט ומשלב גישה אקדמית-מחקרית עם אוריינטציה יישומית.
תיאודור נלדקה
ביוגרפיה
נלדקה נולד בהמבורג, למד באוניברסיטאות גטינגן, וינה, ליידן וברלין.
ב-1859 זכה בפרס מטעם האקדמיה הצרפתית "Académie des Inscriptions et Belles-Lettres" על ספרו על ההיסטוריה של הקוראן ובשנה שאחרי-כן הוא הוציא מהדורה מתוקנת שלו בגרמנית (Geschichte des Korans) ופרסמו עם תוספות בגטינגן. ב-1861 החל להורות באוניברסיטת גטינגן ושלוש שנים אחרי-כן הוא התמנה לפרופסור שלא מן המניין. ב-1868 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת קיל וב-1872 הופקד על הקתדרה לשפות מזרחיות באוניברסיטת שטרסבורג, ממנה פרש לגמלאות ב-1906.
החוג ללימודי עבודה, אוניברסיטת תל אביב
הלימודים בחוג
בחוג נלמדות גישות המחקר האיכותניות, הכמותיות וההיסטוריות הנהוגות בתחום. התוכנית שמה דגש על ניתוח מערכת יחסי העבודה הישראלית ומגוון היחסים והקבוצות שבה.
תיאודור נלדקה
ביוגרפיה
נלדקה חקר נושאים רבים ומגוונים, אולם עבודתו התמקדה בשני תחומים עיקריים, בהם גם זכתה עבודתו בפרס: שפות שמיות ותרבויות האסלאם. בעוד רוב עבודתו (לשם דוגמה ספריו "Grammatik der neusyrischen Sprache" (1868), "Mandäische Grammatik", ותרגומו מערבית למוחמד אבן ג'ריר אל-טברי (1881–1882)) נועדה למומחים, הרי שרבים מספריו עשויים לעניין את הקורא המשכיל.
כמה ממחקריו של נלדקה כלולים בספר "The Origins of The Koran: Classic Essays on Islam’s Holy" בעריכתו של אבן וראק (Ibn Warraq).
החוג ללימודי עבודה, אוניברסיטת תל אביב
הלימודים בחוג
החוג הוא היחיד בישראל בתחום זה. הוא קיים למעלה מארבעים שנה. עד תחילת העשור השני של המאה ה-21 הציע החוג לימודים לתארים מתקדמים בלבד.
תיאודור נלדקה
ביוגרפיה
אחדים ממאמריו הופיעו לראשונה באנציקלופדיה בריטניקה, ומאמרו על הקוראן, ביחד עם מאמרים נוספים, התפרסם מחדש בכרך שנקרא "Oriental Sketches". המאמרים הדנים בממלכת פרס ראו אור מחדש בכרך הגרמני "Aufsätze zur persischen Geschichte" (לייפציג, 1887).
מבין תלמידיו הידועים ניתן להזכיר את צ'ארלס קאטלר טורי (Charles Cutler Torrey) ואת פרידריך זכריאס שוואלי (Friedrich Zacharias Schwally).
החוג ללימודי עבודה, אוניברסיטת תל אביב
הלימודים בחוג
התוכנית עוסקת בפעילותם של שוקי עבודה, גישות לניהול עובדים, תהליכים ארגוניים, דיני עבודה, מקומה של העבודה בשיח הפוליטי, בעולם הרוח ובהיסטוריה. החוג משלב מספר תחומים דיסיפלינריים (כגון ניהול, כלכלה, משפטים, היסטוריה, פסיכולוגיה וסוציולוגיה), ובוחן את הקשרים ביניהם.
חברי הסגל בחוג
חברי הסגל בחוג הם חוקרים בעלי רקע מגוון הכולל סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, פסיכולוגיה, יחסי עבודה, היסטוריה של העבודה וניהול, תאוריה והתנהגות ארגונית, דיני עבודה, ניהול משאבי אנוש, פיתוח וייעוץ ארגוני.
עם חברי הסגל בחוג נמנו פרופ' אריה שירום, ממייסדי החוג, פרופ' אריה גלוברזון, פרופ' דן יעקבסון, פרופ' יואב ורדי, פרופ' ינון כהן, פרופ' חיה שטייר ופרופ' משה סמיונוב.
עם הסגל הבכיר הנוכחי של החוג נמנים הפרופסורים יצחק הברפלד, גיא מונדלק (המלמד גם בפקולטה למשפטים), גדעון קונדה, דוד דה פריס ואלי וייץ.
Blue Eyes
Blue Eyes (בעברית: עיניים כחולות) הוא שיר של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון. השיר הולחן על ידי ג'ון למילותיו של. הוא יצא לאור ב־1982 כסינגל מתוך אלבום האולפן ה־16 של ג'ון, "". השיר הגיע למקום השמיני בבריטניה. בארצות הברית, הוא הגיע למקום ה־12 במצעד בילבורד הוט 100, שהה שבועיים במקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים ושהה שלושה שבועות במקום ה־10 במצעד Cash Box. בישראל, השיר שהה במשך שבועיים במקום הראשון במצעד הלועזי של רשת ג'.
השיר היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הפופ הקולי הטוב ביותר – גברים".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ צולם באוסטרליה, בטיילת המפורסמת "בונדיי לברונטי" המחברת בין חופי בונדיי וברונטי שבסידני. המיקום המדויק הוא המקום המזרחי ביותר ב־Marks Park שבטמרמה, היכן שצריח נמוך מאבן חול נשען על פסגת הצוקים ומשקיף על ים טסמן. פסנתר הכנף הלבן מוקם בדיוק באמצע הצריח. את הקליפ ביים סטיבן פריסט. השיר והקליפ הוקדשו לאליזבת טיילור.
ביקורת
אד הוגן, מבקר "AllMusic", כתב שהשותפות בין ג'ון והפזמונאי גארי אוסבורן הייתה שותפות מוצלחת שהניבה להיטים. על "Blue Eyes" כתב שזהו עוד "היבט מצוין" של השותפות ביניהם,. לינדזי פלאנר, מבקר "AllMusic", בביקורתו על האלבום "", תיאר את "Blue Eyes" כבעל. המבקר רוברט קריסטיגו, מחבר "מדריך לצרכן", הביא את "Blue Eyes" כדוגמה לאחד השירים הטובים ש"הוציא ג'ון מגארי אוסבורן".
ב"בילבורד" נכתב:.
אלקסי סלאב
ביוגרפיה
אלקסי סלאב נולד בסוף המאה ה-12 כבנה של נסיכה ממשפחת אסן, אחות הצאר איוואן קאלויאן, אחיין של האחים אסן, פטר אסן וקאלויאן.
שמו הוזכר לראשונה כאחד הבויארים שהתנגדו לעליית בוריל אסן לכס האימפריה הבולגרית אחרי מותו האלים של קאלויאן ליד חומות סלוניקי באוקטובר 1207. בוריל נשא לאישה את אלמנתו של קאלויאן ושלח את הילדים הקטינים של הצאר איוואן אסן הראשון - איוואן אסן השני ואלכסנדר - לגליציה הרחוקה. הנסיך סטרז, שטען גם הוא לכתר, פנה לחסותו של הקניאז הסרבי של ראשקה, סטפאן נמאניץ'פרבובנצ'ני. אלקסי סלאב מצא עצמו בראש המתנגדים לצאר בוריל וכנראה גייס תמיכה בקרב תושבי רודופי ומנהיגיהם שחששו מפני השלטון המרכזי.
בנובמבר 1208 נשא לאשה בת בלתי חוקית של הנריק מפלנדריה, קיסר האימפריה הלטינית הצלבנית שלקחה את מקום הקיסרות הביזנטית בקונסטנטינופול. כטוען לכתר בולגריה, נאלץ אלקסי לעזוב את וליקו טרנובו, בירת בולגריה דאז, וכונן ישות מדינית משלו במערב ובמרכז האזור של הרי הרודופים.
דספוטות
לדעתם של היסטוריונים מודרניים גנב הצאר בוריל גנב בדרך הונאה ובגידה את זכויות הירושה של אלקסי סלאב ועל כן חיפש אלקסי בני ברית זרים כנגדו. בוריל נחל בהמשך שורה של כישלונות צבאיים. במאי 1208 על יד בורוי (סטרה זגורה של ימינו) הובס על ידי הצלבנים בראשות הקיסר הלטיני הנריק מפלנדריה, אחיו של בלדובין שמת בשבי אצל הבולגרים. שני הצבאות נסוגו, ללא ניצחון מכריע. כעבור חודשיים בליל 1 באוגוסט 1208 נחל בוריל על יד פלובדיב (פיליפופול) תבוסה קשה. הלטינים חיפשו נקמת דם אחרי תבוסתם באדריאנופול ב-1205 מידי הצאר קאוליאן המנוח. הפעם הם כבשו כל מערב תרקיה. אלקסי סלאב נראה באותם הימים במחנה של הנריק. הקיסר הנריק הבטיח לאלקסי שהיה לחתנו לתמוך בטענותיו לכתר בולגריה והעניק לו את התואר דספוט. אלקסי קבע את מושבו ביישוב צפינה במערב הרודופים, על יד הכפר דורקובו של ימינו.
בשנת 1211, בברית עם הדספוט של אפירוס, נאבק אלקסי סלאב בבוריל, הצליח להרחיב את אחיזתו ולכבוש את המבצר מלניק שהפכה החל משנת 1215 לבירתו. במלניק החזיק אלקסי חצר מלכותית משל עצמו, בה התארחו פרט לבויארים בולגרים גם אצולה "פרנקית" (צלבנית). (כתובת אחת מציינת נוכחותו במקום של "סבסטוס" פרנקי).
מות אשתו הלטינית ב-1213 החליש את חיבורו לאימפריה הלטינית. הוא התקרב עוד יותר לדספוט של איפורס, תאודורוס קומנניס דוקאס והתחתן עם קרובת משפחה של זה. בשנת 1220 ציווה אלקסי תרומה נדיבה באדמות למנזר "מרים הקדושה ספליוטיסה" ("מן המערה") (Света Богородица Спилеотиса). הוא בנה גם את הכנסייה "מרים הקדושה פאנתאנסה". בתעודת התרומה לכנסייה הראשונה שמר אלקסי לעצמו את התארים "דספוט" ואפילו "צאר".
סוף מדינתו
בשנת 1230 החליט תאודורוס קומננוס דוקאס, שבינתיים הכתיר את עצמו קיסר בשנת 1224, כי בולגריה היא המכשול האחרון לפני כיבוש קונסטנטינופול והחזרת העיר הזאת לידי היוונים. במרץ 1230 הוא ניתק את הברית עם הבולגרים ופלש לארץ זו בראש צבא גדול. לאיוואן אסן השני שהופתע, לא נשאר הרבה זמן לגייס חיילים. אף על פי כן בקרב המכריע שהתנהל ב-9 במרץ 1230 על יד הכפר קלוקוטניצה הצבא האפיריוטי נחל תבוסה קשה. רק חלק ממנו בפיקודו של אחיו של תאודורוס, מנואילוס, שרד ונמלט.
שמו של אלקסי אינו מוזכר עוד במקורות היסטוריים אחרי דצמבר 1228. לא יודעים מה עלה בגורלו אחרי תאריך זה. מדינתו סופחה לממלכה הבולגרית של איוואן אסן השני - או בדרך צבאית או ייתכן כי אלקסי הסגיר את עצמו וקיבל תפקיד בחצר הצאר. לפי ההיסטוריון זלטרסקי, אין לשלול גם האפשרות שהוא נשאר כמנהיג מקומי במלניק בחסות הצאר החדש.
היו חוקרים שזיהו אותו עם סטולניק בשם סלאב שצוין על כתובת מאוחרת יותר החרוטה על טבעת שנתגלתה בטרנובו, אולם ההיסטוריון איוואן בוז'ילוב אינו רואה בסיס מוצק לסברה זו.
חייו הפרטיים
אלקסי סלאב היה נשוי פעמיים: לא ידוע אם היו לו ילדים.
לקריאה נוספת
- גאורגי בקאלוב, מילן קומאנוב - אלקסי סלאב (דספוט סלאב) (המחצית השנייה של המאה ה-12 - אחרי 1230) מהדורה אלקטרונית (איוואן בוז'ילוב - משפחת אסן (1460-1186), גנאלוגיה ופרוסופוגרפיה. אקדמיה הבולגרית למדעים, 1994
מילי אלקוק
אמליה מיי אלקוק (באנגלית: Amelia May Alcock נולדה ב-11 באפריל 2000) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אוסטרלית.
ביוגרפיה וקריירה
אלקוק נולדה ב-11 באפריל 2000 וגדלה בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה כנערה בסדרת הטלוויזיה "וונדרלנד" בשנת 2014.
אלקוק הייתה גם מועמדת לפרס הקומדיה הטובה ביותר, אך הפסידה לעמיתה לסדרה הטלוויזיה "Upright", טים מינצ'ין.
בשנת 2021, אלקוק לוהקה לתפקיד חוזר בתור הנסיכה הצעירה ראניירה טארגריין, בסדרת הטלוויזיה בית הדרקון, שעלילתה קודמת לעלילת הסדרה משחקי הכס. הסדרה הוקרנה לראשונה ב-21 באוגוסט 2022.
אלקוק התגוררה בקווינסלנד במהלך צילומי העונה השנייה של "Upright" במרץ 2022.
תצפית עבר
תצפית עבר: גאולתו של כריסטופר קולומבוס (באנגלית: Pastwatch: The Redemption of Christopher Columbus) הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופר האמריקני אורסון סקוט קארד. הספר עוסק בחייו ובפעולותיו של מגלה הארצות כריסטופר קולומבוס. חלק גדול מהעלילה עוסק בקבוצת מדענים אשר נוסעים בזמן למאה ה-15 על מנת לשנות את האופן שבו התפתח הקשר בין העולם הישן לעולם החדש.
יעל הדר
יעל הדר (נולדה ב-6 בפברואר 1968) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
תצפית עבר
הספר נכתב באנגלית, ותורגם לצרפתית, פולנית, רוסית, ספרדית, הונגרית ועברית. יצא לאור בעברית בהוצאת אופוס בשנת 1999, בתרגומו של רחביה ברמן.
יעל הדר
ביוגרפיה
יעל הדר נולדה לנורית ושמואל הדר וגדלה ברמת גן. היא סיימה לימודיה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בשנת 1993. כמו כן למדה משחק בסטודיו של ביל אספר שבניו יורק, ארצות הברית, בשנת 2002. השתתפה בהצגות התיאטרון "בית המלאכה", "המתחזה", "נוכלים ואוהבים" ו"החטא ועונשו" בתיאטרון באר שבע, "רוחות", "שלוש נשים גבוהות", "אנה וייס", "מחילה", "גן ריקי", "כריש פטיש" ו"זינזאנה" בתיאטרון הבימה, "דודתו של צ'ארלי", "בנות עובדות", "עיר הנפט" ו"השתיקה" בתיאטרון חיפה ו"מגרד לי" בתיאטרון הפרינג'.
תצפית עבר
עלילה
בעתיד, האדם המציא מכונה שמאפשר לראות אירועים שהתרחשו בעבר ("תצפית עבר"). טאג'ירי היא חוקרת "תצפית עבר", המתמחה בקולוניזציה של האיים הקאריביים ובחייו של כריסטופר קולומבוס. יום אחד היא מגלה שהמכונה מאפשרת לשלוח הודעות לעבר. טאג'ירי, בעלה חוסיין וביתם דיקו, ממונים לאחראים על מיזם שליחת ההודעות לעבר. טאג'ירי והחוקרים מגלים שתוכניתו המקורית של קולומבוס הייתה לשחרר את ארץ הקודש מהכיבוש המוסלמי, ורק בעקבות התערבות מהעתיד הוא החליף את מטרתו לחציית האוקיינוס האטלנטי כדי להגיע להודו. החוקרים מבינים שבקו הזמן המקורי, שבה קולומבוס פנה לירושלים, האימפריה של הטלקסקלה פלשה לאירופה, שעבדה אותה, והביאה אליה את מנהג קורבן האדם. כדי למנוע את הזוועה, גורמים מקו הזמן המקורי שלחו הודעה לקולומבוס אשר הסיטה אותו לגלות את אמריקה לפני שהאימפריות המקומיות יוכלו לצבור כוח מספק כדי לשעבד את אירופה. פתרון זה אמנם מנע את שעבודה של אירופה אבל גרם להרס רב בקרב הילידים שבאמריקה.
יעל הדר
ביוגרפיה
בשנת 1989 שיחקה בסרט "הכלוב" של עמית גורן, בשנת 1992 השתתפה בסרט קולנוע "מרק עוף". ב-1994 שיחקה בטלוויזיה ב"ייפוי כוח" של אורי ברבש. ב-1995 שיחקה ב"שבעה" וב"שחקנים". ב-1996 שיחקה ב"קשר דם" ובסדרה "קפה פריז", וב-1997 בסדרת הטלוויזיה "מרחב ירקון", ב"המספרת", ב"גרגר על הריס" וב"את ים שלי".
תצפית עבר
עלילה
טאג'ירי וציוותה מחליטים שעליהם לשנות את ההיסטוריה כך שאף אחת מהזוועות לא תתרחש. הם שולחים שלושה נוסעים בזמן לאמריקה. שניים מגיעים זמן רב לפני הגעת קולומבוס לאמריקה. הם משתמשים בווירוסים מהונדסים גנטית כדי לפתח בקרב האמריקאים חסינות למחלות העולם הישן, שגרמו למוות כה רב, ועמלים לחזק את החברות הקאריביות לקראת בואו של קולומבוס, בין השאר על ידי הפצה של דת כמו נוצרית ועל ידי ביטול קורבן האדם. כשקולומבוס מגיע לקאריביים, הנוסעים בזמן מטביעים את ספינתו כך שלא יוכל לעזוב. נטוש בעולם החדש, קולומבוס לומד לכבד את דרכיהם של המקומיים, והאימפריות של העולם הישן והחדש נפגשות כשהן שוות זו לזו בכוחן.
יעל הדר
ביוגרפיה
בשנת 1999 השתתפה בסדרה של אמנון רובינשטיין "מתחם אויב" ובסרט "צומת וולקן". בשנת 2001 השתתפה ב"מרס תורכי" ובטלנובלה "לחיי האהבה". ב-2003 השתתפה ב"משחק החיים", וב-2006 ב"האלופה". כמו כן, השתתפה בדרמה "החקירה" ובסדרות הטלוויזיה "בת-ים ניו-יורק", "הפוך" ו"האמת העירומה". ב-2007 שיחקה בסרט "נוזהת אל-פואד" ("שוטטות הלב") בבימויו של יהודה ג'אד נאמן. וגם השתתפה ב"סרט של משוטטים" בבימוים של דוד דרזי ומעין רוגל. בשנת 2009 כיכבה בסדרה "מה שנחוץ לרווק", וכן הופיעה בסרט "אילי ובן".
תצפית עבר
עלילה
האפילוג מתאר את העתיד שנבנה כך כאוטופיה, ומתאר כיצד ארכאולוגיים בקו הזמן החדש מוצאים הודעה מהצוות של טאג'ירי המתאר את ההתערבות.
יעל הדר
ביוגרפיה
ב-2008 הוציאה לאור את הסינגל "תעשי קפה חיילת", אותו חיברה והלחינה, ואותו היא מבצעת לצד שלומי שבת בהפקת יוני בלוך. השיר מבטא את תסכולה של חיילת מתפקידה בצה"ל.
תצפית עבר
ספרים נוספים בסדרה
קארד כתב באתר האינטרנט שלו, שהוא מתכנן שני ספרים נוספים בסדרה. "תצפית עבר: המבול", ו"תצפית עבר: גן עדן".
יעל הדר
ביוגרפיה
באוקטובר 2006, נולד להדר בן.
בשנת 2013 השתתפה בתפקיד משני לפרקים בודדים בסדרה "יומני החופש הגדול" בתור רותם, אמא של עילי - מלחין אשר רוצה להצליח ונעזר בדפי כרמון.
בשנת 2016 שיחקה בתור רופאה בסרט "אבינו" של מני יעיש.
בשנת 2017 לקחה חלק בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "מתים לרגע" שמשודרת ב-HOT, בתור קרוליין, אישה בהריון שנושאת ברחמה תינוק משובט.
Command & Conquer 3: Tiberium Wars
Command & Conquer 3: Tiberium Wars הוא משחק מחשב מסדרת C&C אשר יצא במרץ 2007. המשחק, המשתייך לסוגת משחקי אסטרטגיה בזמן אמת, פותח על ידי חברת Electronic Arts למחשב ול-Xbox 360. לגרסת המחשב יצאו 9 טלאים (בינתיים החמישי הוא המשמעותי שבהם).
עלילה
עלילת המשחק עוסקת במלחמת הטיבריום השלישית, אשר נפתחת לאחר שאחוות NOD פותחת בהתקפה משולבת על מערכי הגנת החלל של יוזמת ההגנה הגלובלית (GDI). לאחר שהמערכת משותקת, משגרת אחוות NOD טיל גרעיני לעבר מרכז הפיקוד של ה-GDI, תחנת החלל "פילדלפיה".
בו בזמן, מופיע בתקשורת קיין (KANE), מנהיגה הבלתי מעורער של האחווה הנחשב כמת במשך שנים. קיין מודיע על פתיחת מלחמה נגד ה-GDI ושולח את צבאות NOD לתקוף מטרות ברחבי העולם.
בשלב מאוחר יותר של המשחק, תושמד מפקדת NOD (הידועה כמקדש של נוד Temple Prime) בסרייבו על ידי נשק העל של ה-GDI, תותח היונים (Ion Cannon). המקדש, אשר מכיל את הנשק החדש של נוד- פצצת טיבריום נוזלית, יושמד בפיצוץ אדיר שיגרום לתגובת שרשרת בכל אזור הבלקן וסביבתו.
כאשר GDI עומדת לחגוג את ניצחונה באמונה כי קיין נהרג בעת השמדת המקדש, מתגלה לפתע כי הפיצוץ האדיר של המקדש משך לכדור הארץ גזע של חייזרים הידועים בשם "סקרין" (Scrin), אשר פולשים בכוח עצום ומחריבים את מרכזי האוכלוסייה ברחבי העולם תוך שהם בונים מגדלים מוזרים באזורים המזוהמים בצורה קיצונית על ידי טיבריום.
GDI- ישנם שני סיומי עלילה:
NOD- האחווה משתלטת על אחד המגדלים שבונים החייזרים, השחקן מוזמן להיות חלק מהמעגל הפנימי של קיין.
SCRIN- השחקן מגן על המגדל האחרון שנשאר שלם עד להשלמת בנייתו, ובסוף מתוודע לכך ששליטי הסקרין מתכננים פלישה בהיקף מלא לכדור הארץ.
תזה (מגזין)
תזה הוא מגזין סטודנטים בהוצאת חברת נ.כ.ס - חברת בת של אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב.
Command & Conquer 3: Tiberium Wars
GDI - יוזמת ההגנה הגלובלית
ראשי התיבות של הצבא הם: Global Defense Initiative, יוזמת ההגנה הגלובלית.
תזה (מגזין)
היסטוריה
במהלך השנים העיתון עבר גלגולים רבים והשתנה הפורמט בו הוא יוצא לאור. כיום תזה מעוצב כמגזין ומופץ לא רק בקמפוס, אלא גם בקיוסקים ובחנויות ברחבי תל אביב ומופיע גם בגרסה מקוונת. בהתאם לכך גם תכניו השתנו, וכיום הוא אינו מתמקד רק בכתיבה ודיווח על עניינים הקשורים לקמפוס, אלא מסקר נושאים רבים מתחומי עניין הנוגעים לחיי הסטודנטים. בין עורכי וכתבי העיתון הבולטים לאורך השנים ניתן לציין את ניר חפץ, רון לוינטל, גדי חגאי, תלם יהב, ירון פרוסט, אילה רווח, גל מור, ערן אבני וימימה עברון. בשנת 2005 עודכן פורמט העיתון לפורמט מגזיני ושולבו תכנים ממדריך "Time Out תל אביב" וכתבות אופנה פרסומיות.
Command & Conquer 3: Tiberium Wars
GDI - יוזמת ההגנה הגלובלית
הצבא מורכב מכוחות צבאיים מערביים אשר התגבשו לכדי ישות צבאית אחת שהוקמה כדי להוות יריב ראוי לכוחות אחוות NOD. ה-GDI מסתמכים על צבא מאוזן הכולל חי"ר איכותי, חיל אוויר גמיש המורכב ממטוסי אורקה (Orca) קלים, ומפציצי פיירהוק (Firehawk) רב משימתיים. כוח השריון האיתן מורכב מנגמ"שים, טנקי פרדטור (Predator) וגולת הכותרת של שריון ה-GDI ואימת ה-NOD: טנק הממותה (Mammoth Tank). בנוסף, ה-GDI מפעיל יחידת ארטילריה בשם ג'אגרנוט (Juggernaut) המסוגלת להחריב את מבני האויב במהירות ומטווח רחוק ביותר. נשק העל של ה-GDI הוא לוויין בעל תותח יונים המסוגל לירות קרן אנרגיה ממוקדת ממסלולו סביב כדור הארץ.
תזה (מגזין)
היסטוריה
בחודש מאי 2000 הוגשה תלונה במשטרה כנגד מערכת העיתון בגין מאמר שפורסם בו תחת הכותרת: "דע את אויבך, או: גבולות הפלורליזם", בו הושוו חוזרים בתשובה למצטרפים למפלגה הנאצית. את התלונה הגיש ח"כ מאיר פרוש מסיעת יהדות התורה בטענה כי המאמר "מאמר רווי שטנה כנגד הציבור הדתי כולו". היועץ המשפטי לממשלה החליט לסגור את התיק לאחר התנצלות פומבית שפורסמה בכלי התקשורת ובגיליון שלאחר מכן.
Command & Conquer 3: Tiberium Wars
Scrin - "המבקרים", "הפולשים", "החייזרים"
לא הרבה ידוע על מקורם של הסקרין ועל ההיסטוריה שלהם, מאחר שזוהי הפעם הראשונה שהגזע מופיע באופן מלא במשחקי סדרת C&C, אם כי במשחקים הקודמים היו רמזים והתייחסויות לגזע חייזרים. הסקרין פולשים לכדור הארץ ומתחילים להילחם בצבאות ה-GDI וה-NOD. צבא הסקרין מורכב מחי"ר סטנדרטי, מלבד יחידת "מוח העל" (Mastermind) המסוגלת להשתלט על יחידות ובניינים של האויב בעזרת טלפתיה ואף לשגר יחידות ממקום אחד במפה למקום אחר באופן מיידי. השריון של הסקרין מורכב מיחידות בסיסיות כגון ה-Seeker וה-Gun Walker ועד הטרייפוד (Tripod) האימתני שמהווה יריב ראוי לממותה של GDI ול-Avatar של NOD.
תזה (מגזין)
היסטוריה
בשנת 2006 התפטרה כל מערכת העיתון, בת 30 כתבים, במחאה על התנהלות אגודת הסטודנטים אשר פיטרה את עורכת העיתון, תיאודורה קרצ'בסקי, על רקע אי הסכמות על תוכני העיתון ופרסום של מאמרי ביקורת כנגד אגודת הסטודנטים. בעקבות זאת מינתה חברת נ.כ.ס את יעל שפריר לעורכת העיתון וגייסה מערכת כתבים חדשה.
Command & Conquer 3: Tiberium Wars
Scrin - "המבקרים", "הפולשים", "החייזרים"
היתרון של הסקרין על שאר הצבאות הוא חיל האוויר שלהם הכולל מעין נושאת מטוסים מעופפת, מטוס המסוגל לתקוף יחידות אוויר וקרקע, ואף ארטילריה אווירית.
תזה (מגזין)
היסטוריה
בשנת 2012 התמנה לתפקיד רועי שושן, שערך שינויים מהותיים בעיתון ובאנשי המערכת. בין היתר, עבר העיתון לפורמט ברודשיט ונושאי הסיקור התחלפו בתחקירים וכתבות עומק שחרגו מהתחומים הסטודנטיאליים בלבד שהיו נהוגים עד אז. כך, למשל, התפרסמו וסוקרו בהרחבה המחאה החברתית, התנהלות האוניברסיטה בטיפול בתלונות על הטרדה מינית, מאבק החופים, יחס הרשויות לדיירי רחוב, תופעת ההתאבדויות בקרב סטודנטים באוניברסיטת תל אביב ועוד. בשנת 2013 התפטרה מערכת העיתון במחאה על צנזור כתבה ביקורתית שעסקה בהתנהלות לא תקינה לכאורה של יו"ר אגודת הסטודנטים לשעבר בועז טופורובסקי. זאת לאחר שטופורובסקי איים בתביעת דיבה, ויו"ר נ.כ.ס - גיל גולדברג, מחליפו בתפקיד של טופורובסקי - סירב לגבות את שושן.
Command & Conquer 3: Tiberium Wars
Scrin - "המבקרים", "הפולשים", "החייזרים"
נשק העל של הסקרין הוא ה-RIFT: חור שחור הנפתח ושואב את כוחות האויב.
תזה (מגזין)
היסטוריה
רוני קרצנר ושקד זיכלינסקי נבחרו להרכיב את המערכת מחדש. זיכלינסקי מונה לעורך הראשי, מינה את קרצנר לסגנו, ויזם שינוי מהותי וכולל במתכונת העיתון. בשנת 2014, עם עזיבתו של זיכלינסקי, מונה קרצנר לעורך הראשי של העיתון. בשנה 2015 שימשה אורין ויינברג כעורכת הראשית של העיתון ובשנת 2016 החליפה אותה בתפקיד ליטל ליכט. בשנת 2017, מונה זוהר ברונפמן לעורך ולצידו עורכת הדיגיטל דורי בן-אלון. ב-2018, לאחר מינויה של בן-אלון לעורכת הראשית, היא הרכיבה את מערכת המגזין מחדש.
Command & Conquer 3: Tiberium Wars
סמלי הצבאות
קבוצה: Scrin בסמל רואים יצור חייזרי המסמל את מאפייני הצבא.
המשכיות הסדרה
מספר יחידות ודמויות מהמשחק הראשון בסדרה של Command and Conquer המשיכו לאורך כל הסדרה ונמצאים גם ב-Tiberium Wars. הדמות הראשונה היא קיין, מנהיג צבא NOD, המגולם על ידי השחקן ג'וזף קוקאן. יחידות מוכרות המופיעות לאורך הסדרה הם: מטוס האורקה (Orca) המוכר וטנק הממותה בצבא GDI, כמו גם ה-stealth tank וה-Flame Tank בצבא Nod. גם יחידות חי"ר חוזרות על עצמם, למשל היחידות הפשוטות והמהנדסים (Engineer). עם זאת, במשחק זה בכל צבא יש ליחידת המהנדס שם שונה ומספר יכולות שונות. דוגמה נוספת היא יחידת הרימונים בצבא GDI, אשר נשארה לאורך כל סדרת המשחקים תוך שינויים מסוימים: במשחק הראשון היחידה הייתה המקבילה ליחידת הטילים של NOD. במשחק Tiberium Sun היחידה הפכה ליחידה שזורקת דיסקיות. במשחק Tiberium Wars היחידה השתדרגה ועכשיו מקבילה ליחידת Black Hand של NOD שתפקידם להרוג חיילים שמבוצרים במבנים במהירות. אך הם עדיין חזקים כנגד רכבים.
שחקנים
במשחק מופיעים שחקני קולנוע וטלוויזיה מפורסמים ומוכרים המגלמים תפקידים שונים במהלך סרטוני המעבר בין משימה למשימה.
ג'וש הולווי (מהסדרה אבודים) הופיע כקצין זוטר של אחוות הנוד בשם אג'איי, טרישיה הלפר (מהסדרה באטלסטאר גלקטיקה) הופיעה כסגניתו של קיין - קיליאן קטאר, מייקל איירונסייד (שיחק בסרט אהבה בשחקים, ודיבב את סאם פישר במספר כותרי המשחק Splinter Cell) גילם את מפקד צבא ה-GDI גנרל ג'ייק גריינג'ר, בילי די וויליאמס (שיחק באחד מסרטי מלחמת הכוכבים) שיחק את ראש ה-GDI רדמונד בויל, גרייס פארק (מהסדרה באטלסטאר גלקטיקה) כלוטננט סנדרה טלפייר, ג'ניפר מוריסון (משחקת בסדרה האוס) בתפקיד קירס ג'יימס וכן שונטיי הינטון (שיחקה בסדרה מחשבות רצחניות) גילמה את הכתבת בריטני בימה. את דמותו של קיין הנערץ גילם השחקן ג'וזף קוקאן, אשר גילם את אותה הדמות בכותרים הקודמים בסדרת המשחקים של C&C.
החברה המפיצה Electronic Arts גייסה את כישוריהם של כתבי חדשות עולמיים אמיתיים, הכוללים את שאנון קוק (כתבת חברת החדשות CNN) וג'ון האק (כתב חדשות Fox News בלאס וגאס) לצורך סצינות דיווחי התקשורת של Tiberium Wars, אשר בוימו על ידי הבמאי ריצ'רד טיילור.
עובדות נוספות
עובדות נוספות על המשחק כוללות:
מערכת הפעלה מסוג חלונות XP או חלונות ויסטה, מעבד במהירות של 2.0 GHz, זיכרון RAM של 512MB ומעלה, לפחות 6 GB מקום פנוי בכונן הקשיח, כרטיס מסך מסוג GeForce 3 (לא תומך בסדרת MX) או ATI Radeon 8500 (לא תומך 9200 ו-9250).
גרסת הדגמה
גרסת ההדגמה (דמו) של C&C 3 שוחררה ב-26 בפברואר 2007 באופן רשמי וכעת ניתן להורידה ממספר אתרי משחקים ברשת האינטרנט. הדמו כולל בתוכו את שלב לימוד המשחק המעשי, סרטון וידאו, 2 משימות של צבא ה-GDI וכן מצב מרובי צבאות פנימי מוגבל שבאופן רשמי תומך בצבאות ה-GDI בלבד. ניתן גם לשחק בצבא ה-NOD במצב מרובי הצבאות בלחיצה על NOD בתחתית הרשימה ובלחיצה נוספת על 'n'.
מתקפת אגם נארוץ'
מתקפת אגם נארוץ' נערכה בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בין צבאות האימפריה הרוסית והאימפריה הגרמנית. המתקפה הסתיימה בתבוסת הצבא הרוסי.
רקע היסטורי
הצאר בחר להתחיל במתקפה באזור אגם נארוץ' כי שם עמדו 350,000 חיילים רוסים עם עדיפות מוחלטת בארטילריה מול 75,000 גרמנים.
הכוח העיקרי של הרוסים היה מרוכז בארמייה ה-2 שהמטה שלה היה בבודסלב.
אגם נארוץ' נמצא בצפון-מערב בלארוס והוא הגדול ביותר במדינה זו. עד 1939 הוא היה האגם הגדול ביותר בפולין.
המתקפה
המתקפה הייתה דומה למתקפות הכושלות בחזית המערבית. הרוסים התחילו בהפגזה ארטילריה כבדה שנמשכה יומיים ולאחר מכן הסתערו 350,000 החיילים הרוסים בקבוצות גדולות שהיו מטרה מצוינת למכונות היריה של הגרמנים. הם הצליחו להתקדם קילומטרים ספורים עד שנאלצו לסגת לקו הקודם בהתקפת נגד של הגרמנים. ב-30 במרץ המתקפה הסתיימה עם ההוראות לעצור אותה שהתקבלו מהגנרל הרוסי אלכסיי אברט. לפי הפקודות של אברט, המתקפה נעצרה כי לא הביאה לתוצאות מכריעות וכי תחילת מזג האוויר החם וירידות גשמים בשפע גרמו לרוב האזור להפוך לביצות.
מתקפה רוסית נוספת ב-21 במרץ 1916 ליד ריגה הסתיימה באותן תוצאות.
תוצאות
מתקפות כושלות אלה למרות עדיפות ברורה בכוח אדם וארטילריה, לא עזרו להוריד את הלחץ מהצרפתים. רק למתקפת ברוסילוב המוצלחת ביוני 1916 הייתה השפעה על קרב ורדן.
נפת גורג'אני
נפת גורג'אני (בגאורגית: გურჯაანის მუნიციპალიტეტი, גוּרג'אאניס ראיוֹני) היא נפה במרכז מחוז קאחתי שבמזרח גאורגיה. בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה (מלכות המשנה של הקווקז), עד שנת 1917 נכלל ב"מזרה" של תלאווי שבפלך טביליסי. משנת 1921, לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה, נכללה ב"מזרה" של תלאווי, שהוקמה במסגרת השלטון הסובייטי בגאורגיה. משנת 1930 נכללה כנפה (ראיוני) עצמאית ב"אולקה" של קאחתי. ולאחר מכן נפה נפרדת.
הנפה גובלת מצפון וצפון-מזרח בנפת קווארלי, ממזרח בנפת לאגודחי, ממזרח ודרום-מזרח בנפת סיר'נאר'י, ממערב ודרום-מערב בנפת סאגרג'ו ומצפון-מערב בנפת תלאווי.
צ'אד הדריק
צ'אד פול הדריק (באנגלית: Chad Paul Hedrick; נולד ב-17 באפריל 1977) הוא ספורטאי אמריקאי, מתחרה בהחלקה מהירה (רולרבליידס) ומתחרה בהחלקה מהירה על הקרח, אלוף אולימפי, בעל 5 מדליות, מהן 1 זהב משתי אולימפיאדות (טורינו 2006 וונקובר 2010), אלוף עולם ושיאן עולם (6 שיאי עולם).
הדריק נודע בשל הטכניקה שפיתח, "דחיפה כפולה" (Double-Push - DP) שהפכה להיות מקובלת בתחרויות.
לאחר שזכה הדריק ב-93 תוארי אליפות ארצות הברית וב-50 תארים עולמיים בהחלקה מהירה (רולרבליידס), החליט בשנת 2002 להשתתף בתחרויות החלקה מהירה על קרח ובתוך שנה וחצי זכה באליפות העולם בקרב רב שנערכה בשנת 2004 בהמר שבנורווגיה.
הדריק זכה בשנת 2004 בפרס אוסקר מתיסן.
הדריק מדורג שלישי בעולם ב, בתוצאה של 145.289 נקודות, אחרי שני דייוויס מארצות הברית (144.806 נקודות) וסוון קרמר מהולנד (145.099 נקודות).
הדריק נשוי ואב לשתי בנות.
פסטיבל הרוק של טביליסי (1980)
פסטיבל הרוק של טביליסי או הַקְּצָבִים של האביב, טביליסי-80 (ברוסית: Весенние ритмы. Тбилиси-80) היה אירוע מוזיקלי שהתקיים בטביליסי גאורגיה הסובייטית (כיום הרפובליקה של גאורגיה), במשך כשבוע מ-8 במרץ - 16 במרץ 1980. האירוע היה פסטיבל הרוק הרשמי הראשון בברית המועצות, ונחשב לעיתים קרובות כנקודת מפנה בהיסטוריה הסובייטית ושל מוזיקת הרוק הרוסי.
ארגון הפסטיבל
הפסטיבל נערך על ידי ארגון המלחינים של גאורגיה הסובייטית והמרכז לתרבות הנעורים של הקומסומול באולם הפילהרמונית הלאומית הגאורגית. המוזיקולוג הרוסי הידוע ומבקר הרוק הסובייטי הראשון, אנטמי טרוייצקי, היה מעורב מאוד בארגון המופע. המארגנים נהנו מתמיכה של מי שהיה המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית בגאורגיה, אדוארד שוורדנדזה, שרצה בדרך זו לתעל את הרגשות החופש שהתעוררו בקרב הנוער הגאורגי שמעורבותו בפעולות התנגדות ולהרגיע את הדיסידנטים הנציונליסטים הגאורגים, בעקבות הפגנות טביליסי באפריל 1978, ורצה גם להצטייר כמנהיג ליברלי.
אף על פי שיש שיתארו את הפסטיבל כ"וודסטוק סובייטי", היה הפסטיבל ביסודו תחרות מוזיקלית מורשית על ידי השלטונות כשמטרתה המוצהרת הייתה "לקדם ולפתח את המוזיקה האנסמבלית-ווקלית הסובייטית המקורית... ולגלות מלחינים ונגנים כשרונים חדשים". צוות השופטים, שנבחר על ידי קבוצת מלחינים ומוזיקולוגים סובייטית שגובשו רשמית, הונהג על ידי יורי סאולסקי וכלל בין היתר את מורד קאז'לייב, גיה קאנצ'לי, קונסטנטין פבזנר, ולדימיר רובשבסקי, ארקדי פטרוב ואחרים.
רבים חשדו כי הפסטיבל הוא ניסיון של המוסדות הסובייטים לתעל את תנועת הרוק הסובייטית לכלי אידאולוגי שניתן לשליטה. אולם האירוע היה דמוקרטי במהותו בכך שאיפשר למבצעים חובבנים להתחרות בתנאים שווים מול המבצעים המקצוענים. מעל ל-20 מ-17 ערים ברחבי ברית המועצות לקחו חלק בפסטיבל. יחד עם זאת מספר להקות ידועות לא הוזמנו להשתתף בתחרות, ביניהם "האראקים" של סרגיי רודינצקי ו"ווסקרסניה" של אלכסיי רומנוב.
זוכי הפסטיבל
הפרס הראשון בתחרות ניתן לשתי להקות. להקת הרוק, משינה ורמני (Машина времени), בראשות אנדריי מקרביץ' Вадимович Макаревич), שהקסימו את הציבור בשירה לירית פואטית והתייצבו, בעקבות הצלחתם בפסטיבל, בשורה הראשונה של להקות הרוק בברית המועצות. הלהקה השנייה הייתה להקתו של גונאר גראפס (Gunnar Graps), מגנטיק בנד (Magnetic Band) מטאלין שבאסטוניה הסובייטית (כיום אסטוניה), שהציגה מוזיקה מעורבת ג'אז-רוק, בלוז ופאנק וצוינה בשל יצירות מופת אינסטרומנטליות.
הפרס השני בתחרות ניתן לשלוש להקות: להקת הארט רוק (רוק מתקדם) של אלכסנדר סיטקובצקי, אבטוגרף (Автограф), ממוסקבה, להקת גונד מאשגבאט שבטורקמניסטן הסובייטית (כיום טורקמניסטן), שניגן בסגנון ג'אז-רוק המבוסס על מלודיות פולקלוריסטיות טורקמניות ולהקת לבירינת מבתומי מאג'ריה הסובייטית, שניגנה קומפוזיציית נישואין פולק רוקית עם מוזיקה כורלית גאורגית מסורתית במשך חצי שעה.
להפתעת רבים, קיבלה, להקת הרוק קל הגאורגית המקצוענית, VIA-75, בראשות רוברט ברדזימאשווילי (რობერტ ბარძიმაშვილი), רק את המקום השלישי שאותו חלקה עם להקת דיאלוג בראשות האורגניסט קים ברייטבורג מדונצק שבאוקראינה הסובייטית (כיום אוקראינה), להקת אינטגרל שהייתה קבוצת של זמרים מסראטוב שברוסיה הסובייטית, ושרו בין היתר את השיר סוליקו שזכה למקום השמיני בתחרות, ולהקת טיפ-טופ מריגה שבלטביה הסובייטית (כיום לטביה), שאת הצלחתה היא חייבת בעיקר לזמר הרלד סימאניס.
הלהקה הגאורגית הפופולרית בליץ בראשות ולרי קוצ'רוב זכתה לפרס מיוחד, פרס הקהל. בשנת 1981 יצא אלבום כפול, של אוסף השירים שזכו בפרסים, בשם "הזוכים המעוטרים של פסטיבל ריתמוס האביב טביליסי-80" ("Лауреаты фестиваля "Весенние ритмы" Тбилиси") על ידי השלטונות הסובייטים בחברת תקליטים מלודיה (Μелодия).