cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוצא המינים
ניסוח הספר
מבחינת ניסוחו, ל"מוצא המינים" שני מאפיינים בולטים. ראשית, הוא פונה לציבור הרחב, לא רק למדענים או 'חוקרי טבע' ('נטורליסטים'). הוא קריא ורהוט, עד כדי כך שיש אפילו שהשוו את סגנון כתיבתו ליצירותיהם הגדולות של דיקנס או ג'ורג' אליוט. מאפיין נוסף של הספר הוא ריבוי העובדות ומגוון התחומים בטבע שמהם שאובות העובדות. כפי שמציין שאול אדלר בהקדמה של המהדורה העברית: "במה זכה 'מוצא המינים'? קודם לכול בזה, שדרווין ביסס את תורתו על שפע עובדות, הבאות מעולם החי והצומח שבהווה ובעבר הרחוק. עובדה רודפת עובדה, המחשבה מתרפקת על שלל החומר, שדרווין מגיש לקורא, ואין מנוס ממסקנותיו. שנית, החומר הוא מגוון מאד: מבנה אנטומי, אינסטינקטים, פיזור גאוגרפי, הפריה, הרבעת כלאיים, ראיות מהגאולוגיה, ראיות מצמחים ובעלי חיים בתנאי ביות, ועוד."
הרטוריקה של 'מוצא המינים'
האסטרטגיה המרכזית שבה נוקט דרווין היא ביסוס האפשרות שהתאוריה שלו עשויה להיות נכונה, ובמקביל שמיטת הקרקע מתחת לתאוריות אחרות, בראשן תאוריות בריאתניות. דרווין מודע לרדיקליות של התאוריה שלו, והוא נתלה מספר פעמים בהשוואות לניוטון ולקופרניקוס, הנחשבים למדענים גדולים שחוללו מהפכות בתחומם. הוא מציג ומבהיר את המושג המעורפל של ברירה טבעית לציבור הרחב, ומנסה להראות כיצד עקרון הברירה הטבעית מסביר טוב מכל תאוריה אחרת את התופעות השונות בעולם החי והצומח. על מנת לשכנע את הקורא בטיעונים אלו משתמש דרווין במספר אמצעים רטוריים:
נתונים סטטיסטיים
הספר פורסם בשש מהדורות, בסך כולל של 18,000 עותקים. הוא תורגם ל-11 שפות בימי חייו של דרווין, ומאז מותו תורגם ל-18 שפות נוספות. הגרסה העברית פורסמה ב-1960, בתרגומו של שאול אדלר, שאף הוסיף לה הקדמה.
התגובות לספר
הספר "מוצא המינים" נכנס מיד למרכז השיח הציבורי והמדעי בעולם. התפתחות הדפוס וכתבי העת המדעיים בבריטניה סייעו להתפשטותם הנרחבת של רעיונותיו של דרווין ושל הביקורות עליהם. לצד התמיכה וההערכה שלהן זכה, הספר עורר גם התנגדות רבה, הן בחוגים המדעיים, הן בחוגים הדתיים והן בקרב הציבור הרחב. לקראת סוף המאה ה-19 עלו התנגדויות מדעיות נוספות לתאוריה של דרווין, והיא הייתה רחוקה מלהיות התאוריה השלטת בעולם המדעי. היא עתידה הייתה להפוך לכזו רק בעשורים הראשונים של המאה ה-20.
התנגדות דתית
ההתנגדות הדתית לספרו של דרווין הייתה בחלקה המשך של ההתנגדות להשקפות טרנסמוטנטיות קודמות. אולם, התאוריה של דרווין הלכה צעד נוסף בכך שלא ייחסה לאדם כל ייחודיות על פני בעלי החיים. נקודה זו היוותה גורם נוסף להתקפות דתיות על התאוריה.
ההתנגדות הדתית הקיצונית לספרו של דרווין, כמו זו שבאה לידי ביטוי במשפט הקופים לדוגמה, לא הייתה נחלתה של התקופה הוויקטוריאנית. על אף שספרו עורר כאמור התנגדויות דתיות מצד אנשי התאולוגיה הטבעית, פונדמנטליזם נוצרי המקדש את כתבי הקודש כפשוטם הוא תופעה שצצה מחדש רק בתחילת המאה ה-20, לאחר שדעכה בעידן הנאורות.
התנגדות מדעית
לאחר הפרסום עלו שתי התנגדויות מדעיות (שאינן דתיות) לתאוריה. הראשונה נגעה למנגנון התורשה, שלא היה קיים כלל ב"מוצא המינים". דרווין הקפיד להזכיר בספר את ה"וריאציות" שבין הפרטים ואת "עקרון התורשה", אך לא הסביר כיצד מופיעות הווריאציות וכיצד פועל אותו "עקרון תורשה". הוא אף טען כי בבורותנו איננו יודעים לספר ולא כלום על הסיבות לכך שהשינויים עוברים בתורשה ועל הסיבות לווריאציות:, ציין דרווין בספר. ההתנגדות השנייה נגעה לגילו של כדור הארץ: הושמעו טענות מבוססות על כך שגילו של כדור הארץ אינו עולה על מיליון שנה. היה ברור שתאוריית האבולוציה של דרווין דורשת שגיל כדור הארץ יהיה גדול בהרבה. מחלוקת זו לא נפתרה עד תחילת המאה ה-20, עת הוכח כי גילו של כדור הארץ אכן עומד בדרישות של תורת האבולוציה של דרווין.
"הברית המדעית" של דרווין
דרווין עצמו היה רחוק מעין הסערה הציבורית, וניהל את השיח מול מבקריו באמצעות התכתבויות רבות. ארבעה מידידיו לקחו על עצמם את ההגנה הפומבית על התאוריה. הארבעה היו לייל, ג'וזף הוקר, אסא גריי ותומאס הנרי האקסלי. כל אחד מהם היה מהמובילים בתחומו – לייל בגאולוגיה, הוקר הגיע מעולם הבוטניקה, גריי היה בוטנאי אמריקאי, והקסלי זואולוג וחוקר אנטומיה השוואתית. הארבעה פעלו, איש איש בתחומו, והמציאו הוכחות ונימוקים נוספים לנכונות התאוריה של דרווין. חלקם פרסמו ספרים שהסבירו תופעות מתחומם בעזרת הברירה הטבעית. לייל וגריי אמנם האמינו עדיין בהתערבות אלוהית כלשהי, אך תמכו בעיקרי התאוריה והגנו עליה. הקיצוני מכולם היה הקסלי, שזכה לכינוי "הבולדוג של דרווין", על כך שהגן על התאוריה שלו באופן חריף בהזדמנויות שונות. בדיון פומבי מפורסם שניהל מול ההגמון של אוקספורד ב-1860, צוטט הקסלי כמי שאמר שהוא מעדיף שסבו יהיה
דרוויניזם חברתי
המונח דרוויניזם חברתי מתייחס לתאוריה חברתית-כלכלית המקדשת את התחרות בתוך החברה ובין חברות שונות כדרך הנכונה להתפתחות כלכלית וחברתית. לקראת המאה ה-20, רעיונות מתחום הדרוויניזם החברתי היו נוכחים במדיניות של רבות מהמדינות המפותחות. התאוריה נשענת במידה מסוימת על התאוריה של דרווין כפי שהוצגה ב"מוצא המינים", אולם יודגש כי ב"מוצא המינים" עצמו נמנע דרווין לחלוטין מלהתייחס לשאלות חברתיות. זאת משום שהספר כולו נמנע מעיסוק בשאלה מעוררת המחלוקת של מוצא האדם, ומתמקד בעולם החי בלבד. דרווין גם לא השתמש בביטוי המפורסם "המתאים שורד", שעמד בבסיסה של אותה דוקטרינה. דרווין אף לא הזכיר את האדם בהקשר חברתי לאורך כל הספר, והשתמש בו כדוגמה לתופעה אנטומית או ביולוגית לעיתים רחוקות בלבד. אולם, אחד העקרונות המרכזיים בתאוריה של דרווין – מלחמת הקיום – שאוב בראש ובראשונה מהמסה של מאלתוס על האוכלוסייה. כך שבמובן מסוים, תורת האבולוציה של דרווין נשענה על עקרונות חברתיים, ולפיכך קשה לנתק אותה מההקשר החברתי. החברה היוותה השראה לתאוריה של דרווין; בתורה, היוותה התאוריה השראה ואסמכתא מדעית לעקרונות הדרוויניזם החברתי, בתקופה שבה הייתה לאסמכתא מדעית שכזאת חשיבות רבה. יתר על כן, במקומות ספורים בספר מתייחס דרווין למושג של 'עליונות' בטבע, במובן שעשוי להתפרש כמימוש של עקרון 'החזק שורד'. דרווין אמנם אינו מתייחס לחברה האנושית, אך ניתן לבצע את ההקבלה: אף על פי כן, אין ב"מוצא המינים" התייחסות מפורשת לעקרונות של דרוויניזם חברתי.
לעומת זאת, בספרו המאוחר יותר "מוצא האדם" (1871), שבו דן דרווין במפורש במוצא האדם, הוא מתייחס בהרחבה לשאלות חברתיות הקשורות לאדם, ועל כן קיימת מחלוקת בין חוקרים האם נכון לזהות את תורתו של דרווין עם דרוויניזם חברתי.
אלוהים ומרכזיות האדם בטבע
דרווין לא התייחס ב"מוצא המינים" לשאלה "האם יש אלוהים", ואף לא השיב בביטחון לשאלה "האם אלוהים יצר את העולם ואת החיים". על אף השם "מוצא המינים", העדיף דרווין שלא להתייחס לשאלת ראשית המינים, אלא רק לתהליכים הפועלים מראשיתו של העולם ומראשיתם של החיים ועד להווה. כאשר הסביר אודות תהליכי הברירה הטבעית, השתמש דרווין בשפה מאנישה. שימוש זה איפשר לאנשים להבין את הברירה הטבעית כפעולתו של האל. דרווין שלל זאת במפורש:. התאוריה של דרווין אפשרה את קיומו של האל כיוצר העולם, באופן שהולם יותר מכל תפיסה דאיסטית. אך אין ספק שהוא שלל את מעורבות האל בתהליכי הטבע. המשמעות וההשפעה הרדיקלית של "מוצא המינים" נוגעת יותר למרכזיותו של האדם בטבע. ממש כשם שקופרניקוס "הוציא" את כדור הארץ ממרכז היקום, "הוציא" דרווין את האדם ממרכז ממלכת החי, או יותר נכון מפסגת ממלכת החי. הוא ייצג תפיסת עולם שלפיה החיים אינם תלויי מוסר או תכלית, אלא חסרי סדר ואקראיים. הייתה בכך חתירה תחת ערכי החברה הוויקטוריאנית שבה הוא חי. זהו הפירוש המקובל לתאוריה של דרווין כפי שהיא מוצגת ב"מוצא המינים". עם זאת, ישנם גם חוקרים הסבורים כי דרווין חשב שהאדם הוא אכן 'המטרה' של הברירה הטבעית.
קישורים חיצוניים
מהדורות אינטרנט של הספר מאמרים וכתבות
הרברט ספנסר
הרברט ספנסר (באנגלית: Herbert Spencer; 27 באפריל 1820 – 8 בדצמבר 1903), סוציולוג ופילוסוף בריטי, שעסק בפוליטיקה תאורטית-חברתית. ספנסר פיתח רעיונות בדבר אבולוציה חברתית ותרבותית, והשפיע על יצירת רעיון הדרוויניזם החברתי, אף שהוא עצמו מעולם לא השתמש במונח זה.
ביוגרפיה
ספנסר נולד בעיר דרבי שבאנגליה, בן לאב מורה. בצעירותו למד מדעים מדויקים – פיזיקה וכימיה, וכבר בגיל 16 החל לעבוד בתכנון רכבות. במקביל החל ספנסר לעסוק בכתיבה, ופרסם את רעיונותיו הפוליטיים בעיתונים שונים. בפרסומיו הראשונים, ביטא את שאיפתו לשינוי הסדר החברתי הקיים. הוא היה ליברל, תמך בקפיטליזם לֵסֵה-פֵר, הרחבת זכות ההצבעה, והפרדה מלאה בין הכנסייה למדינה. בשנת 1848 מונה לעורך משנה של העיתון הבריטי הנודע "האקונומיסט", ובמסגרת זו הרבה להביע את דעותיו. בשנת 1902, היה ספנסר מועמד לקבלת פרס נובל לספרות.
התאוריה החברתית של ספנסר
ספנסר כתב מספר ספרי הגות פוליטית המדברים על האלמנטים החברתיים והביולוגיים בחברה. ניתן לראות דמיון בין רעיונותיו אלה לרעיונותיו של דרווין, בן דורו, כפי שבוטאו מספר שנים מאוחר יותר בספרו הידוע "מוצא המינים". בעוד התאוריה של דרווין התרכזה במישור הביולוגי, ספנסר הרחיב את רעיון הברירה הטבעית גם להתפתחות העולם הפיזי, התודעה האנושית וכן לאלמנטים חברתיים ופוליטיים. ספנסר טבע את המונח "הישרדותם של המתאימים ביותר" או "הישרדות הכשירים ביותר" לאחר קריאה על אודות רעיון "הברירה הטבעית" בחיבורו של דרווין. מושג זה מתורגם לעיתים רבות באורח מוטעה כמבטא את תפישת "החזק שורד". דרווין, שהושפע מספרו של ספנסר, הכניס ביטוי זה לגרסה מאוחרת יותר של ספרו. למרות הדמיון, שיטתו של ספנסר דומה יותר ל-לאמארקיזם, תורה אבולוציונית שונה, המדברת על התפתחות מתמדת של האורגניזמים לכיוון ההתאמה לסביבה והשלמות, בעוד אצל דרווין התפתחות השינויים אצל הפרט היא מקרית.
לפי ספנסר החברה היא אוסף של פרטים. הדבר שמאגד אותם הוא העובדה שכל החלקים מתאפיינים בכך שהיחסים בינם לבין עצמם הם קבועים. כל החלקים של החברה תלויים זה בזה. החברה מטבעה איננה שוויונית אלא דיפרנציאלית: תמיד חלק מהאנשים יהיו בעלי השפעה חזקה יותר מחלק אחר. כל חברה זקוקה לאנשים שיהיו המובילים – למשל הוגי הדעות והפוליטיקאים ומולם תמיד יהיה צורך בחלקים בחברה שתפקידם יהיה פונקציונלי ולא מהותי.
ספנסר טען שגם ברמה של עמים וחברות בסופו של דבר הכשירים והמתאימים ביותר שורדים: עובדה שהחברות שהתאימו את עצמן גאוגרפית לנסיבות המשתנות הן אלה שהתפתחו ושרדו לאורך זמן. עם זאת, תפיסתו איננה קובעת כי ישנם עמים נעלים יותר מבחינה טבעית, אלא שישנם עמים שבזמן נתון מפותחים יותר בשל הסתגלותם הטובה יותר לתנאי הסביבה. על פי ספנסר התהליך האבולוציוני ממשיך ללא הפסק ויסתיים רק כאשר ייווצר 'האדם המושלם' אשר יחיה ב'חברה המושלמת'.
דעותיו של ספנסר השפיעו על הוגים ומדענים שונים במאה ה-19 באירופה שפיתחו תאוריות של דרוויניזם חברתי. חלקן נשענו על חלוקה גזענית, כדוגמת תורת הגזע, המפרידה בין גזעים "עליונים" לבין גזעים "נחותים" שסופם להיכחד. גרסתו של ספנסר לאתיקה הדרוויניסטית רווחה בקרב תאורטיקנים חברתיים רבים במשך מספר עשורים לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, אך בהמשך דעכה. אירווינג קריסטול ראה בהתייחסות הרצינית לגרסתו הפופולרית של ספנסר כאחת מהפרשות הביזאריות והעגומות בהיסטוריה של האינטלקטואליות האמריקאית.
תמיכתו בשוק החופשי
ספנסר דגל בעולם שבו נהוגה תחרות בלתי מרוסנת, וסבר שהישרדותם של המתאימים ביותר היא ערובה להתקדמות בלתי פוסקת של החברה. ניתן לגמול לאנשים הטובים ביותר והמתאימים ביותר רק כשנותנים לשוק החופשי לפעול ללא התערבות ממשלתית. הנהגת תוכניות רווחה או תוכניות אחרות שמטרתן לחלק מחדש את העושר, ולהגדיל את חלקם של העניים, משיגות לדעתו את התוצאה ההפוכה: הן מרוממות את החלשים ואת פחותי הערך ומדרדרות את החברה. רעיונות אלה הקנו לספנסר תמיכה של התעשיינים העשירים במאה ה-19. הם ראו בניתוח של ספנסר את הצידוק המדעי לתביעתם להסיר מעצמם כל מגבלה של אסדרה ממשלתית. כך למשל, ג'ון רוקפלר, אחד מעשירי ארצות הברית ומקימה של אימפריה כלכלית עצומה שכללה את רוב תעשיית הנפט האמריקאית, נהג לצטט באוזני ילדים בבתי הספר של יום א' את "הבשורה החברתית" של ספנסר, שלפיה צמיחתם של תאגידי הענק בארצות הברית היא ההתגשמות של הציווי הטבעי של "הישרדות המתאימים ביותר".
שוויון מגדרי וזכות הצבעה לנשים
בשנים הראשונות של פעילותו, ספנסר היה מחויב לשוויון מלא בין המינים, ובפרט בעד זכות ההצבעה לכולם, כולל נשים. בספרו סטאטיקה חברתית (Social Statics) משנת 1851, הוא הקדיש פרק שלם לזכויות נשים, בו הוא טען לשוויון אינטלקטואלי ומוסרי של נשים, ודרש הכרה בזכויותיהן. הוא הכיר, בין היתר, בכך שגברים יהססו לוותר על מעמדם השליט, לא מסיבות של אמונה אלא מסיבות של כוח – גישה התואמת לפילוסופיות ותאוריות פמיניסטיות של סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21, אך הראה שכל בסיס תאורטי לזכויות של גברים תקף גם לנשים, והוא סיכם:
ספנסר לא הסתפק בדרישה לשוויון על פי חוק, אלא גם ביקר בחריפות את "העריצות הביתית" שהשליטו גברים על נשותיהן במרחב המשפחתי. בתקופה הוויקטוריאנית, מותר היה לגברים להכות את נשותיהם, מנהג שספנסר כינה "ברברי". הוא כתב, "אנו האנגלים מסבים אל שולחנות התה שלנו, ומעבירים ביקורת על אופי לאומי, או מתפלספים על פיתוח מוסדות מתורבתים, ובשקט מניחים כמובן מאליו שאנו עצמנו מתורבתים", בעוד ש"אנו נותרים עיוורים לשאריות הברבריות" בהתייחסות לנשים.
ספנסר האמין שאהבה רומנטית אינה יכולה להתקיים במסגרת של כפייה, או ביחסים של עליונות-כפיפות, אלא רק בין שווים. יתרה מכן, ספנסר סבר שהמוסדות הביתיים של אומה קשורים בקשר בל-יינתק למוסדות הפוליטיים שלה. "עריצות במדינה קשורה בהכרח בעריצות במשפחה"; תרבות שבה גברים רודים בנשותיהם לא יכולה לשמש כבסיס לחברה חופשית.
מאוחר יותר, ספנסר שינה את דעתו, ואמר שיש לחתור לזכות הצבעה לנשים בתור "המטרה האולטימטיבית" אך לא המיידית. היסטוריונים רבים ניתחו את השינוי הזה, ויש ביניהם הסוברים שספנסר סבל מ"פחד מנשים" או חווה אכזבות מהתייחסותן של נשים אליו בחייו האישיים. כשג'ון סטיוארט מיל הזמין אותו להצטרף לאגודה למען זכות ההצבעה לנשים, הוא סירב. כשבתו החורגת של מיל, הלן טיילור, ביקשה לכלול את הפרק על זכויות הנשים שכתב, באוסף מאסות שהיא ערכה, גם לכך הוא סירב, וכשמיל שלח לו את המאסה שלו, "שעבוד האישה", הוא ענה לו שצריך לכתוב במקום זאת מאסה על "עליונות האישה", שיסביר שנשים הן מציקניות וזה נותן להן כוח סמוי על הגברים שלהן. (מיל השיב לו ששתי עריצויות נגדיות אינן יוצרות חירות). הוא גם כתב באותה השנה, 1867, את ספרו עקרונות הביולוגיה (The Principles of Biology), שבו הוא כתב, בין היתר, שאצל המעמדות הגבוהים יש שיעור ילודה נמוך יותר ואף רמות עקרות גבוהות יותר מפני שהבנות זוכות להשכלה, משום ש"אצל נשים... פוריות יכולה להיפגע בשל אימוץ יתר של המוח".
ישנם אחרים המצביעים על כך שגם במהדורה מאוחרת יותר, ומצומצמת יותר של ספרו, הוא כלל את הפרק על זכויות נשים. אבל, שינה את תמיכתו בזכות ההצבעה לנשים, והמשיך להתנגד רק להתעמרות בנשים וליחסים בלתי שוויוניים. הם טוענים שספנסר היה ספקן באופן כללי לגבי זכות ההצבעה לנשים במערכת שהיא ביסודה לא תקינה, וכתב ש"ממילא זכות הצבעה היא אמצעי למען מטרה" ולא המטרה עצמה. המטרה, במקרה הזה היא "אבטחת החירות האישית המקסימלית", שהיא "החירות האמיתית, לעומת זכות ההצבעה שהיא חירות נומינלית". ספנסר תמך בחוק הרפורמה של 1867, שהעניק זכות הצבעה למיליון וחצי גברים לערך, רובם בעלי מלאכה, אך מאוחר יותר תיאר את התמיכה שלו כתמיכה רגשית, המנוגדת לשכל הישר. הוא קיווה שהרחבת הזכויות תביא לאיזון, אך טען בדיעבד, שכל עוד קיים ממסד הפועל בדרך של כפייה ומאפשר לחלק מהאנשים להרוויח על חשבונם של אחרים, הרי שגם הרחבת זכויות ההצבעה לא תמנע את המצב שבו יש המשתמשים באמצעים פוליטיים כדי לקדם את האינטרסים שלהם (לעומת אמצעים כלכליים, שהוא האמין שהם הכוחות הלגיטימיים).
קרדז'אלי (מחוז)
מחוז (אובלסט) קֵרְדְזָ'אלִי, (בבולגרית: Област Кърджали) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בדרום בולגריה, גובל ביוון ועיר בירתו היא קרדז'אלי. מרבית תושביו של המחוז הם ממוצא טורקי, בני הדת המוסלמית סונית.
היסטוריה
תחילת ההתיישבות האנושית במחוז מתוארכת לתקופת האבן החדשה. באזור קיימים ממצאים ארכאולוגיים רבים המעידים על התיישבות מאורגנת ומבוססת במהלך המאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס הפך האזור לפרובינציה רומית ובהמשך ביזנטית. בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה היווה האזור מרכז רוחני נוצרי אורתודוקסי. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש החבל על ידי האימפריה העות'מאנית ובמסגרת טרנספר אוכלוסיות שהיה נהוג לבצע בה מעת לעת, הועברו לאזור אלפי תושבים מוסלמים מאנטוליה.
לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועבר האזור מתוקף סיכומי קונגרס ברלין לשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-6 בספטמבר 1885 הכריז אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה על איחודו של המחוז עם הנסיכות הבולגרית. צעד חד צדדי זה, הוביל למלחמת בולגריה–סרביה (1885) שהסתיימה בניצחון הבולגרים. במסגרת הסכם בוקרשט (1886) שסיים את המלחמה נמסרו אזורי קרדז'אלי וסמוליאן לעות'מאנים כמחווה של רצון טוב ובתמורה הם הסכימו שכל שאר חלקי רומליה המזרחית יועברו לחזקת הבולגרים כפיקדון ל-5 שנים, אותו הבולגרים לא החזירו מעולם לעות'מאנים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש האזור על ידי הצבא הבולגרי ומאז נותר בחזקת בולגריה.
דמוגרפיה
בעשור הראשון של המאה ה-21 מצויה אוכלוסיית המחוז במגמת קיטון מתונה, בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה וכן בשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה. 50.2% מתושבי המחוז הן נשים ו-49.8% הם גברים. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי, 66.65% הם טורקים, 29.11% הם בולגרים ו-0.8% הם צוענים. 69.6% מתושבי המחוז מחזיקים בדת המוסלמית סונית ו-21.5% הם נוצרים אורתודוקסים.
השפעות פיצוץ גרעיני
ההשפעה של פיצוץ גרעיני על סביבתו הקרובה הרסנית לאין שיעור מהשפעתו של פיצוץ קונבנציונלי. האנרגיה המשוחררת עקב פיצוץ גרעיני המתרחש בטרופוספירה היא:
האנרגיה המשתחררת בעת פיצוץ גרעיני היא מיליוני פעמים חזקה יותר מזו המשתחררת בעת פיצוץ רגיל. הטמפרטורה בעת הפיצוץ נמדדת רגעית בעשרות מיליוני מעלות 20 קילומטר רדיוס
חלק מהאנרגיה המשתחררת בעת פיצוץ גרעיני משתחררת כקרינה חודרת. כאשר קיים חומר סובב כמו אוויר, סלעים או מים הקרינה מחממת את החומר במהירות לטמפרטורת שווי משקל. הדבר גורם לרתיחה של החומר הסובב והתפשטותו המהירה. אנרגיה קינטית הנוצרת על ידי ההתפשטות תורמת להיווצרות גל הדף. כאשר הפיצוץ הגרעיני מתרחש באוויר בקרבת גובה פני הים, רוב האנרגיה המשוחררת יוצרת גל הדף אשר מתרחב בצורת כדור ממרכז הפיצוץ. קרינה תרמית חזקה באזור מרכז הפיצוץ יוצרת כדור אש ואת ענן הפטרייה. בעת פיצוץ בגובה רב יותר, בשל צפיפות נמוכה יותר של האוויר, משתחררת יותר אנרגיה כקרינת גמא מייננת וכקרני רנטגן ולא כגל הדף.
בשנת 1945 הייתה סברה בקרב מדענים, אשר פיתחו את כלי הנשק הגרעיניים הראשונים, כי קיימת אפשרות שפיצוץ גרעיני גדול מספיק יוכל להבעיר את האטמוספירה של כדור הארץ. תגובה גרעינית של שני אטומי חנקן תייצר אטום פחמן ואטום חמצן בנוסף לאנרגיה שתשתחרר בתגובה. אנרגיה זו תחמם את החנקן הנותר במידה מספקת על מנת להמשיך את התגובה עד שכל אטומי החנקן יתכלו. הדבר הוכח עד מהרה כלא סביר עד בלתי אפשרי, אך הסברה המשיכה להתקיים כשמועה במהלך שנים רבות.
נזק בעת הפיצוץ
הטמפרטורות הגבוהות והלחצים גורמים לגז לנוע החוצה באופן רדיאלי בקליפה דקה וצפופה הקרויה "החזית ההידרודינמית". החזית מתנהגת כבוכנה הדוחקת ומכווצת את התווך באזור הפיצוץ על מנת ליצור גל הלם המתרחב באופן כדורי. בתחילה, גל ההלם מצוי בתוך המשטח של כדור האש הגדל, אשר נוצר בגלל חימום האוויר שבסמוך למוקד הפיצוץ על ידי קרני הרנטגן. ברם, בתוך חלקיק שנייה חזית הלחץ הכדורית הצפופה חולפת על פני כדור האש; מכיוון שהאוויר שבחזית הלחץ מתלהט ומתיינן עד כדי הפיכתו לפלזמה, חזית הלחץ ממסכת את מעבר הקרינה האלטרומגנטית (התרמית) ממוקד הפיצוץ ובכך מסתירה את כדור האש. לאחר פרק זמן קצר, במהלכו טמפרטורת האוויר בחזית גל ההלם צונחת והוא הופך למיונן פחות, הקרינה העזה ממוקד הפיצוץ נחשפת שוב. זהו האפקט המוכר של "ההבזק הכפול" הנצפה בעת פיצוץ גרעיני; אפקט זה של הבזק כפול הוא סימן היכר ייחודי לפיצוצים גרעינים שמאפשר לזהותם ולהבדיל בינם לבין פיצוצים קונבנציונליים גדולים.
רוב ההרס הנוצר על ידי פיצוץ גרעיני נובע מהשפעות ההדף. רוב המבנים, למעט מבנים מחוזקים או חסיני הדף, ינזקו נזק בינוני עד קשה כאשר יהיו תחת לחץ יתר של 0.35 אטמוספירות.
רוח ההדף עשויה להגיע למהירות של מאות קילומטרים בשעה. טווח ההדף משתנה כתלות בעוצמת הנשק ובגובה הפיצוץ. טווח הפיצוץ אינו מקסימלי כאשר הפיצוץ מבוצע על פני הקרקע או באזורים נמוכים אלא הוא גדל ככל שגובה הפיצוץ גדל עד לנקודת אופטימום שממנה והלאה הטווח קטן עם הגדלת הגובה. הסיבה לכך היא ההתנהגות הלא ליניארית של גלי ההדף. אם גל ההדף מגיע לקרקע הוא מוחזר. מתחת לזווית החזרה מסוימת מתאחדים הגל הפוגע והגל המוחזר ויוצרים גל אופקי מחוזק הקרוי עמוד מאך על שם ארנסט מאך.
ישנן שתי תופעות הקשורות בגל ההדף הנע באוויר:
רוב הנזק הנגרם לחומר על ידי פיצוץ אוויר גרעיני נגרם על ידי צירוף של לחץ עודף סטטי גבוה ורוחות ההדף. הדחיסה הארוכה של גל ההדף מחלישה מבנים, אשר אז נקרעים לחלקים. פאזות הדחיסה, הוואקום והלחץ עשויות להמשך מספר שניות או יותר ולהפעיל כוחות גדולים בהרבה מסופת ההוריקן החזקה ביותר.
גלי ההדף אשר פוגעים בגוף האדם גורמים לגלי לחץ העוברים דרך הרקמות. הגלים הללו פוגעים לרוב בצמתים בין רקמות בעלות צפיפויות שונות (עצם ושריר) או בממשק המקשר בין הרקמה והאוויר. הלחץ העודף הפוגע בריאות הוא כ-70 kPa. עור התוף יקרע בלחץ שבין 22 kPa לבין 90 kPa.
קרינה תרמית
נשק גרעיני פולט קרינה אלקטרומגנטית בכמויות גדולות. הקרינה נפלטת בצורת אור נראה, אור אינפרה אדום ואור אולטרה סגול. רוב הסכנות הן כוויות ופגיעות עיניים. בימים בהירים, הפציעות עשויות להתרחש הרבה מעבר לטווחי הפיצוץ. האור הוא כה חזק שהוא יכול להצית אש שתתפשט במהירות בהריסות שיותיר ההדף. טווח האפקטים התרמיים גדל משמעותית כתלות בעוצמת הנשק. לקרינה התרמית נתח של 35–45 אחוזים מהאנרגיה המשתחררת בפיצוץ, כתלות בעוצמת הנשק.
קיימים שני סוגים של פגיעות עיניים כתוצאה מקרינה תרמית של נשק גרעיני:
עיוורון הבזק אור נוצר בשל הבזק התחלתי של אור אשר נוצר בעת פיצוץ גרעיני. הרשתית קולטת אנרגיית אור בכמות גדולה מכפי יכולתה, אולם פחות מהכמות הדרושה לנזק בלתי הפיך. הרשתית רגישה במיוחד לאור נראה וכן לאור אינפרה אדום בעל גל קצר. הסיבה היא שהעדשה על הרשתית ממקדת את החלק הזה של הספקטרום האלקטרומגנטי. התוצאה היא הלבנה של הפיגמנטים האחראים על הראייה וכתוצאה מכך עיוורון זמני לפרק זמן של עד 40 דקות.
כווית הרשתית היוצרת נזק תמידי נגרמת גם מריכוז אנרגיה תרמית ישירה על הרשתית על ידי העדשה. הכוויה תתרחש רק במידה וכדור האש בשדה הראייה של הפרט ולכן זו פציעה נדירה. עם זאת כוויות רשתית עשויות להיגרם גם במרחקים גדולים מאזור הפיצוץ. הדבר תלוי בעוצמת הנשק ובגודל כדור האש.
כאשר קרינה תרמית פוגעת בעצם נתון, חלק מהקרינה מוחזרת, חלק מועברת וחלק נספגת בתוך העצם. החלק שנספג תלוי באופי ובצבע החומר ממנו עשוי החפץ. חומר דק עשוי להעביר הרבה. חומר בעל צבע בהיר עשוי להחזיר את רוב הקרינה ולא להנזק. הקרינה התרמית הנספגת מעלה את טמפרטורת המשטח וגורמת לשרפה של עץ, נייר, בדים וחומרים נוספים. אם החומר מהווה מוליך תרמי גרוע, החום יכלא באזור המשטח של החומר.
תבערה של חומרים תלויה בפרק הזמן שבו נמשך הפולס התרמי ובעובי ובלחות המטרה. ליד אזור הפיצוץ שטף האנרגיה גדול מ-125 ג'אול לסנטימטר מרובע וכל דבר שיכול להישרף ישרף. במרחק רב יותר, רק חומרים שקל להבעירם יעלו באש.
בעיר הירושימה, התפתחה סופת אש אדירת ממדים תוך 20 דקות לאחר הפיצוץ. הסופה השמידה בניינים ובתים רבים. סופת אש מורכבת מרוחות בעלות כח אדיר הנושבות לעבר מרכז האש מכל רוחות השמיים. עם זאת, התופעה אינה ייחודית לפיצוצים גרעיניים ונצפתה גם בעת התרחשותן של שרפות יער גדולות וגם בעת הפצצות שטיח במהלך מלחמת העולם השנייה.
מאחר שקרינה תרמית עוברת בקו ישר מכדור האש כל עצם שאינו שקוף יצור צל שיגן עליו. במידה שערפל יפזר את האור, הצל יהיה פחות יעיל אולם הערפל יפחית את טווח ההשפעה של הקרינה.
פולס אלקטרומגנטי
קרני גמא מפיצוץ גרעיני מייצרים אלקטרונים בעלי אנרגיה גבוהה בשל פיזור קומפטון. האלקטרונים נלכדים בשדה המגנטי של כדור הארץ, בגבהים שבין 20 ל-40 קילומטרים שם הם מקבלים תהודה. הזרם החשמלי המתנדנד מייצר פולס אלקטרומגנטי (EMP) אשר נמשך כמילישנייה אחת לערך. אפקטים משניים עשויים להמשך למשך שנייה או יותר.
הפולס חזק דיו על מנת לגרום לעצמים מתכתיים ארוכים (כמו כבלים) להתנהג כאנטנות ולייצר מתח גבוה כאשר הפולס עובר. המתחים הללו, והזרם הגבוה הקשור בהם, יכול להרוס התקנים אלקטרוניים לא מוגנים ואפילו חוטים. אין השפעות ביולוגיות ידועות לפולסים אלקטרומגנטיים. האוויר המיונן משבש את תקשורת הרדיו שבאופן שגרתי הייתה מדלגת מהיונוספירה.
קרינה מייננת
כ-5% מהאנרגיה המשוחררת בגל הדף גרעיני היא מסוג קרינה מייננת: קרינת נייטרונים, קרני גמא, חלקיקי אלפא ואלקטרונים הנעים במהירויות גבוהות אך כאלו שלא מתקרבות למהירות האור. מקור הנייטרונים מהביקוע הגרעיני ומההיתוך הגרעיני.
העוצמה של הקרינה הגרעינית ההתחלתית דועכת במהירות כתלות במרחק מנקודת מוקד הפיצוץ משום שהקרינה מתפזרת על פני שטח גדול. הקרינה גם פוחתת כתלות בספיגה אטמוספירית ובפיזור.
אופי הקרינה בנקודה נתונה משתנה כתלות במרחק ממוקד הפיצוץ. ליד המוקד, עוצמת הנייטרונים גבוהה מעוצמת הגמא, אולם בעוד המרחק גדל הרי שהיחס נייטרונים לגמא מצטמצם. לבסוף, מרכיב הנייטרונים של הקרינה ההתחלתית הופך זניח בהשוואה למרכיב הגמא. הטווח לרמות קרינה משמעותיות של הקרינה ההתחלתית אינו גדל באופן ניכר כתלות בעוצמת הנשק. בפצצות כבדות מעל 50 קילוטון, השפעות תרמיות ומכניות הופכות להיות חשובות מהשפעות הקרינה.
קרינת הנייטרונים משנה את צורת החומר באזור הפיצוץ והופכת אותו לרדיואקטיבי. הפיצוץ משחרר חומר רדיואקטיבי רב. זיהום רדיואקטיבי כזה מכונה נשורת גרעינית.
רעידת אדמה
גל הלחץ מפיצוץ תת-קרקעי יעבור דרך הקרקע ויגרום לרעידת אדמה קלה. התאוריה גורסת כי פיצוץ גרעיני עלול להפעיל מישור שבר. זאת עקב הלחץ והמאמצים שיוצר הפיצוץ בסביבת מישור השבר, ואז לגרום לרעידת אדמה חזקה במרחקים של עשרות קילומטרים.
סיכום ההשפעות
הטבלה הבאה מסכמת את ההשפעות החשובות ביותר של פיצוץ גרעיני תחת תנאים מסוימים.
1) עבור השפעות קרינה ישירות מסתכלים על טווח משופע במקום על טווח קרקע משום שחלק מההשפעות לא באות לידי ביטוי אפילו בנקודת הפיצוץ הגרעיני עבור חלק מגבהי הפיצוץ. טווח הקרקע יכול להשאב מהטווח המשופע ומגובה הפיצוץ באמצעות משפט פיתגורס.
2) "Acute radiation syndrome" corresponds here to a total dose of one gray, "lethal" to ten grays. Note that this is only a rough estimate since biological conditions are neglected here.
תופעות אחרות
בעוד כדור האש נישא באוויר, הוא מקבל צורה של טבעת מערבולת כשבמרכז יש חומר זורח כפי שניתן לראות בתמונות. לעיתים בזמן הפיצוץ מתרחשים ברקים. בלי קשר לפיצוץ עצמו ניתן לראות שובלי עשן בתמונות של פיצוצים גרעיניים. השובלים נוצרים מרקטות פולטות עשן אשר נורות לפני הפיצוץ. שובלי העשן משמשים על מנת לקבוע מהו מיקום גל ההדף, הבלתי נראה באופיו, במילישניות לאחר הפיצוץ. הדבר נעשה על ידי שבירת קרני האור, אשר יוצרת שבירה אופטית בשובלי העשן בזמן שגל ההדף עובר.
הישרדות
היכולת לשרוד תלויה במידה רבה בגורמים כמו הקרבה למוקד הפיצוץ וכיוון הרוח הנושאת את הנשורת.
הערות שוליים
Kärnexplosion
אינקובציה (טקס)
אינקובציה היא טקס דתי שבו ישנים במקום מקודש מתוך כוונה לחלום חלום בהשראה אלוהית או להירפא ממחלה. מאמיניו של אסקלפיוס, אל הרפואה של היוונים והרומים, היו ידועים בכך שביצעו את הטקס כאשר חלו. מתנות רבות שהיוו חלק מהטקס נמצאו באפידאורוס, פרגמון ורומא ומהן ניתן ללמוד על הכבוד הרב שרחשו לטקס זה. האינקובציה אומצה על ידי מספר פלגים נוצריים והיא עדיין בשימוש במספר מנזרים יווניים.
מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ס–ה'תשס"ט)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים שנערכו בין שנת ה'תש"ס ל-ה'תשס"ט.
ה'תש"ס-2000
במצעדים שנערכו בצל הידיעות על חידוש האינתיפאדה, זכה ברשת ג' של קול ישראל שירם של שלומי שבת וליאור נרקיס "לכל אחד יש" בתואר "שיר השנה", בעוד שבגלי צה"ל זכה שלומי שבן בשירו "אריק" אשר במצעד השנתי של רשת ג' נמצא רק במקום ה-12. הבדלים אלה הצביעו לדעת פרשנים שונים על ההבדלים המנטליים-סוציאליים בין מדרגי ועורכי שני המצעדים: גל"ץ כתחנה "אליטיסטית-תל אביבית" מול רשת ג' "העממית-פריפריאלית". דנה ברגר נבחרה לזמרת השנה של רשת ג' בעקבות צאת אלבומה "עד הקצה", וגברה על זהבה בן, שרית חדד, יהודית רביץ ואלבומה "געגוע", ועל נורית גלרון עם האלבום "להתראות מתוק". שלמה ארצי הוציא את אלבומו "אהבתיהם" אשר רובו חידושים לשירים קודמים שלו, וזכה בתואר זמר השנה של הרשת כאשר הוא גבר על חמי רודנר ואלבומו "גאולה", יזהר אשדות עם "זמן קסם" ואסף אמדורסקי עם "מנועים שקטים". הדג נחש הוציאו את אלבומם הראשון, "המכונה של הגרוב", ושב"ק ס חזרו עם "כנען 2000" אך טיפקס נבחרה ללהקת השנה. בתגלית השנה זכה אורי בנאי, שגבר על שלומי שבן, תמר גלעדי ולהקת לולה. בשנה זו חיים צינוביץ' התחזה ל"שרוף" ועורר סערה תקשורתית, אך זכה באהדת הקהל. הדירוג של רשת ג' לשנה זו:
ה'תשס"א-2001
"יושבים בבית קפה" של להקת טיפקס נבחר כשיר השנה של גלי צה"ל. שיר השנה ברשת ג' של קול ישראל היה "יאללה לך הביתה מוטי" בביצוע שרית חדד. חדד זכתה בתואר זמרת השנה של רשת ג'. להקת השנה של הרשת היא טיפקס, שגברה על אתניקס באלבומה "בדרך שלך", מוניקה סקס עם האלבום "יחסים פתוחים" וכנסיית השכל באלבומה "רוץ ילד". בשנה זו הוציא אייל גולן את האלבום "צליל מיתר", יהודה פוליקר את "איך קוראים לאהבה שלי", אביב גפן את "יומן מסע", ודוד ד'אור את "בנשמה" אך על כולם העפיל ארקדי דוכין שזכה בתואר זמר השנה של רשת ג' עם אלבומו "להרגיש". תגלית השנה הוא טל שגב שגבר על שי עמר ועל סאבלימינל והצל. דירוג רשת ג' לשנה זו:
ה'תשס"ב-2002
שרית חדד שייצגה את ישראל באירוויזיון באותה השנה, זכתה בתואר זמרת השנה בגלי צה"ל וברשת ג´ בפעם השנייה ברציפות. שלמה ארצי זכה בתואר זמר השנה של רשת ג' בעקבות אלבומו "צמאון". זוהי זכייתו העשירית של ארצי בתואר זה לאחר פעילות מוזיקלית שנפרשה על פני ארבעה עשורים. בגלי צה"ל זכה בתואר זמר השנה מוקי, בעוד שברשת ג' זכה בתואר תגלית השנה. בתואר להקת השנה זכתה אתניקס, שהייתה למעשה הלהקה היחידה ששירים שלה נכנסו למצעד השנתי. בתואר שיר השנה בשני המצעדים זכה "דרכנו" שכתב יענקל'ה רוטבליט והלחין יזהר אשדות בביצוען של שרית וינו-אלעד וחני פירסטנברג. את השיר ביצע במקור דני בסן, וזוהי הפעם הראשונה שגרסת חידוש של שיר זוכה בתואר זה. זהו גם השיר השלישי שהלחין אשדות שהגיע למעמד של שיר השנה (קדמו לו "לראות אותה היום" ו"מצטער").
המצעד השנתי של רשת ג':
ה'תשס"ג-2003
הפרויקט של עידן רייכל זכה ב"שיר השנה" ("אם תלך"), להקת השנה ותגלית השנה ברשת ג' ובגלגלצ. דנה ברגר זכתה בתואר "זמרת השנה" בשני המצעדים. יהודה פוליקר זכה ב"זמר השנה" ברשת ג' בעקבות הוצאת אוסף כפול משיריו, בעוד שלום חנוך זכה בתואר בגלגלצ לאחר צאת אלבומו אור ישראלי. באותה השנה פורצת לטלוויזיה התוכנית כוכב נולד אשר תתן את אותותיה במצעדים הבאים.
המצעד השנתי של רשת ג':
המצעד השנתי של גלגלצ:
ה'תשס"ד-2004
סנוניות ראשונות מתוך התוכנית כוכב נולד יוצאות לדרך – שי גבסו הוכתר ל"תגלית השנה" בעקבות אלבום הבכורה, ושירו "יום ועוד יומיים" נבחר ל"שיר השנה" במצעדים של גלגלצ ושל רשת ג'. בגלגלצ זכה גבסו גם בתואר "זמר השנה". נינט טייב, הזוכה הראשונה של התוכנית, מתברגת גבוה במצעד עם הביצוע לשיר "ים של דמעות" אשר העניק לה את הניצחון בתוכנית. ברשת ג' זכה אהוד בנאי בתואר זמר השנה. מאיה בוסקילה זכתה בתואר "זמרת השנה" בשני המצעדים, והדג נחש בתואר "להקת השנה".
המצעד השנתי של רשת ג':
ה'תשס"ה-2005
מירי מסיקה קטפה את כל שלושת התארים וזכתה בתואר "זמרת השנה", "פריצת השנה" ו"שיר השנה" ("לשם") בגלגלצ. ברשת ג' זכתה מסיקה בתואר "תגלית השנה". שירי מימון זכתה ב"שיר השנה" ("השקט שנשאר") וב"זמרת השנה" במצעד של רשת ג' לאחר הופעתה באירוויזיון וצאת אלבום הבכורה שלה. עברי לידר זכה ב"זמר השנה" והפרויקט של עידן רייכל בתואר "להקת השנה" בשני המצעדים.
המצעד השנתי של רשת ג':
המצעד השנתי של גלגלצ:
ה'תשס"ו-2006
קרן פלס זכתה בתואר "זמרת השנה" ו"תגלית השנה" בגלגלצ וברשת ג'. הראל סקעת ושירו "ואת", שכתבה והלחינה פלס, זכו בתואר "זמר השנה" ו"שיר השנה" בשני המצעדים. בגלגלצ הייתה זו השנה השנייה ברציפות ששיר שכתבה פלס זכה בתואר "שיר השנה". הדורבנים זכו בתואר "להקת השנה" בגלגלצ, ובית הבובות זכו בתואר ברשת ג'.
המצעד השנתי של רשת ג':
המצעד השנתי של גלגלצ:
ה'תשס"ז-2007
מירי מסיקה זכתה בתואר "זמרת השנה", אריק ברמן זכה בתואר "זמר השנה" ו"תגלית השנה" ולהקת סינרגיה זכתה בתואר "הרכב השנה" בשני המצעדים של גלגלצ ורשת ג'. השיר "תראי זה אני" של להקת סינרגיה זכה בתואר "שיר השנה" בגלגלצ. "עכשיו אתה חוזר בחזרה" של מירי מסיקה, אותו כתב והלחין ברמן, זכה בתואר "שיר השנה" ברשת ג'.
המצעד השנתי של רשת ג':
ה'תשס"ח-2008
עלמה זהר זכתה בתואר "תגלית השנה" במצעדים של גלגלצ ושל רשת ג'. עלמה זהר זכתה בגלגלצ גם בתואר "זמרת השנה", בעוד שברשת ג' זכתה בתואר זה קרן פלס. בתואר "זמר השנה" זכה בגלגלצ הזמר קובי אפללו וברשת ג' הזמר אייל גולן. בתואר "הרכב השנה" זכו בשני המצעדים רן דנקר ועילי בוטנר. השיר "דבש", בביצועם של ארי גורלי ורעות יהודאי, אשר נכתב על ידי טל רביב והולחן על ידי גורלי עצמו, זכה בתואר "שיר השנה" בגלגלצ. בתואר המקביל ברשת ג' זכה השיר "הוזה אותך מולי" בביצוע אייל גולן, שנכתב על ידי יוסי בן-דוד ללחן של קיריקי פפדפולו.
המצעד השנתי של רשת ג':
ה'תשס"ט-2009
אביתר בנאי זכה בתואר "זמר השנה" במצעדים של גלגלצ ושל רשת ג'. רונה קינן זכתה בתואר "זמרת השנה" בגלגלצ אף על פי שלא הכניסה ולו שיר אחד למצעד של התחנה, בעוד שרית חדד זכתה במצעד רשת ג'. בשני המצעדים זכו ב"הרכב השנה" הפרויקט של עידן רייכל וב"תגלית השנה" דור דניאל. בגלגלצ זכה בתואר "שיר השנה" שירו של אביתר בנאי "עד מחר". ברשת ג' זכה בתואר שיר השנה שירו של אייל גולן "זה אני", הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1980 שזמר, זמרת או להקה זוכים פעמיים רצופות בתואר זה ברשת ג'.
המצעד השנתי של רשת ג':
המצעד השנתי של גלגלצ:
אלקטרה נדל"ן
אלקטרה נדל"ן בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית שנוסדה בשנת 1972 ופועלת בתחומי הנדל"ן המניב בישראל ובחו"ל. בעלת השליטה בחברה היא חברת אלקו החזקות. מנכ"ל החברה הוא אמיר יניב. מאז אוגוסט 2005 ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
הוקמה בשנת 1972 בשם "פ. ק. חברה לשווק והפצת מוצרי תעשייה בע"מ". בשנת 1989 שונה שמה ל"אלקטרה אשראית בע"מ" ובאוגוסט 1994 שונה שמה לשם הנוכחי והיא החלה בפעילות בתחום הנדל"ן בישראל. בשנת 1997 החלה החברה בפעילות בחו"ל.
בשנת 2016, החלה החברה לפעול בתחום מקבצי הדיור בדרום מזרח ארה"ב בדרך של הקמה והחזקה של שותפויות, כשותף כללי (GP), עבור משקיעים מוגבלים (LP’s). לצד זאת, פעלה למימוש שאר פעילויות החברה בארץ ובעולם, בהם השקיעה עד שנת 2016.
החל משנת 2017 החלה החברה להרחיב את השקעותיה במקבצי הדיור בעיקר באמצעות קרנות השקעה פרטיות (Private Equity Funds) על-ידי גיוס הון מגופים מוסדיים וכן ממשקיעים פרטיים כשירים, בישראל ובעולם. החברה היא בעלת מניות בשותף הכללי (GP) בכל אחת מפלטפורמות ההשקעה אותן הקימה. כמו כן, משקיעה החברה כשותף מוגבל (LP) בכל אחת מפלטפורמות ההשקעה.
נכון להיום מחזיקה ומנהלת החברה חמש פלטפורמות השקעה:
רייקי
רֵייקִי (מיפנית: 霊気) היא שיטת טיפול אלטרנטיבית המבוצעת, בין היתר, על ידי מגע. ישנן כ-15 תנוחות (המספר משתנה בזרמים השונים של הרייקי) שבהן המטפל מניח את ידיו על גופו של המטופל, או מעט מעליו, באופן הגורם כביכול ל"אנרגיית הרייקי של היקום" לזרום דרך המטפל אל המטופל.
בסקירה שבוצעה בשנת 2008 על ניסויים קליניים אקראיים-מבוקרים שבחנו את יעילות הרייקי הוסק כי "העדויות הן בלתי-מספקות כדי להראות שהרייקי מהווה טיפול אפקטיבי למצב רפואי כלשהו. לכן יעילות הרייקי לא הוכחה". החברה האמריקנית לסרטן והמרכז הלאומי האמריקני לרפואה משלימה ואלטרנטיבית מצאו אף הם שאין ראיה קלינית או מדעית לכך שהרייקי מהווה טיפול יעיל בחולי כלשהו. עם זאת, טיפולי רייקי מוצעים גם במסגרת מרפאות של קופות החולים השונות בישראל, ובמספר בתי חולים בעולם. המטפלים ברייקי סבורים ששימוש בשיטה זו עשוי לסייע למטופלים עם בעיות נפשיות או פיזיות, בין אם הם מאמינים ביכולות הרייקי ובין אם לאו.
התפתחות הרייקי
מקור המילה "רייקי" הוא בשני תווי קנג'י יפניים: "ריי" = רוח, תודעה אלוהית; ו"קי" (היגוי יפני של המילה צ'י) = אנרגיית חיים. השילוב של שני התווים משמעו "אנרגיית חיים המכוונת על ידי תודעה אלוהית".
על מנת ללמוד לטפל ברייקי יש לעבור תהליך מיוחד הנקרא "פתיחה" או "חניכה" (initiation), שבו נפתח התלמיד, כביכול, אל "אנרגיית הרייקי". לימוד שיטת הרייקי מתחלק לשלש רמות בסיסיות:
עם ההתפתחות משלב רייקי אחד לשני, בא לידי ביטוי השימוש המסורתי בסמלים. סמלים אלו מהווים לטענת העוסקים ברייקי כלי עזר למיקוד וחיזוק "עוצמת האנרגיה" המתועלת מהמרפא אל המטופל תוך התאמה בין סמל מסוים לסובייקט המטופל על ידי המרפא בשיטה זו.
במהלך השנים יצאו מהרייקי המסורתי גם זרמים נוספים שערכו פרשנות לגרסה הפשטנית של הרייקי, ובהם - "ריידינס", "קרונה רייקי", "אנרגיה אוניברסלית", "רייקי יהודי", הפוסל שימוש בסמלי הרייקי ועוד. חלק מזרמים נוספים אלה מחלקים את לימוד הרייקי לארבעה שלבים במקום לשלושה. רוב המשתמשים ברייקי אינם נמנים עם זרמים אלה ואינם מכירים בתוספות שהוסיפו אלה לרייקי.
הערכה מדעית
המחקר המדעי המודרני אינו מספק תימוכין לרייקי. הקושי הגדול בביצוע מחקר מדעי על רייקי נובע מהדרישה להשוות את הטיפול לקבוצת ביקורת אשר מקבלת טיפול פלצבו אשר ידמה את טיפול הרייקי לחלוטין. המחקר המקיף ביותר, אשר בוצע בשנת 2008, לא מצא השפעה חיובית של טיפולי רייקי על כל מחלה שהיא. המטא-אנליזה השיטתית השוותה 9 מחקרים שעמדו בקריטריוני הבחירה שלהם. מסקירת המחקרים הקיימים, נתגלה שכל המחקרים כשלו מסיבות מתודולוגיות (כגון: גודל מדגם מצומצם, דיווח לוקה בחסר ותכנון לקוי של הניסוי). היות שמחקרים המתוכננים באופן לקוי עשויים לשגות באומדניהם של האפקט הטיפולי הנחקר, הרי שאין עדות מדעית מספקת כדי לתמוך באפקטים רפואיים של הרייקי (מעבר לאפקט הפלצבו) על שום מצב רפואי (בין אם הטיפול ניתן באופן בודד או בשילוב עם טיפולים אחרים).
עמדת היהדות
מכיוון שהרייקי מבוסס על בודהיזם ומעורב בזה עבודה זרה, אסור לפי היהדות להשתמש ברייקי המקורי כפי שהוא. הרב יצחק פנגר היה מאסטר לרייקי בעל מכון רייקי לפני חזרתו בתשובה. כששאל את הרב יצחק זילברשטיין על כשרות הרייקי, הורה לו שהוא אסור על פי ההלכה. בעקבות זאת פיתח הרב פנגר שיטה שדומה לרייקי, אך משלבת עוד דברים והיא מותרת גם לפי ההלכה היהודית.
אטימה אדומה: תיאטרון
התערוכה, שהוצגה בביתן הישראלי בביאנלה לאמנות של ונציה בשנת 1980, כללה גם עבודות של מיכה אולמן. את התערוכה אצר אמנון ברזל והיא הוקדשה לזכר יצחק דנציגר. המיצב בא לאחר מיצב נוסף - "בדם ליבי", שאותו הציג גרשוני במוזיאון תל אביב לאמנות בשנה זו.
במיצב ביצע גרשוני פעולות של איטום סדקים בחלל הביתן בצבע אדום עז. בנוסף יצר גרשוני פינות שונות בהן נבנו מעין בריכות אגירה עשויות מתכת אשר תחתיתן צבועה באדום ואליהן הובילו צינורות מתכת, שני דליים אשר צידם הפנימי צבוע בלבן ולצידם מגבת ותצלום משפחתי, כיסא עץ המופנה אל הקיר ותחתיו צלחת צבועה אדום. בפינה אחרת הוצג תצלום אוזנו של הפסנתרן סביאטוסלאב ריכטר, אשר תחתה מסומן כתם צבע אדום, כשהיא תלויה מן התקרה ועל הקיר מאחוריה היו כתובות המילים בגרמנית "DOCH" ו-"NOCH", שפרושן, בתרגום חופשי, הוא "עדיין", ו"למרות הכל".
25 באוקטובר
25 באוקטובר הוא היום ה-298 בשנה (299 בשנה מעוברת), בשבוע ה-43 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 67 ימים.
יחסי סנט קיטס ונוויס–קנדה
יחסי סנט קיטס ונוויס–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס לבין קנדה.
היסטוריה
סנט קיטס ונוויס וקנדה נהנות ממערכת יחסים קרובה, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו ב-1983. היחסים הטובים של קנדה עם מדינות האיים הקריביים, בהן סנט קיטס ונוויס, נובעים בין השאר מהעובדה שקיים ריכוז גדול של מהגרים מהקריביים בקנדה (דיאספורה). שיתוף הפעולה העיקרי בין שתי המדינות הוא בארגונים בינלאומיים כגון ארגון מדינות אמריקה והאומות המאוחדות.
ישיבת נתיב טפחות
היסטוריה
מושב טפחות הוקם בשנת 1980. בשנת ה'תשס"א (2001) נוסדה הישיבה על ידי הרב אביגדור ויצמן והרב אייל גריינר העומד בראשותה מיום הקמתה ועד היום, מתוך מגמה לחזק את הנוכחות היהודית בגליל.
בשנת 2008 הוקמה בישיבה שכונת קרוואנים לזוגות צעירים ע"ש רס"ן רועי ז"ל. השכונה משמשת את צוות הישיבה ואברכיה.
בשנת 2012 הונחה אבן הפנה להקמת בית המדרש בהשתתפות ידידי הישיבה, וביניהם הרב הלורד יונתן זקס ז"ל רבה הראשי של בריטניה דאז, מר קורט רוטשילד ז"ל ושותפים רבים.
בשנת 2015 נחנך מבנה בית המדרש וכיתות הלימוד של הישיבה. אולם בית המדרש נושא את שמו של הרב זקס ז"ל.
כיום
מאז הקמת הישיבה גדל המושב משלושים משפחות למאה כיום, כאשר רבות מהמשפחות שהצטרפו בשנים האחרונות הם בוגרי הישיבה ומשפחות שהגיעו בעקבות הישיבה. כיום נמצא הישוב בשלבים של הרחבה קהילתית של 115 מגרשים נוספים, ההרחבה הגדולה ביותר במגזר הכפרי בגליל.
בישיבה לומדים כיום 150 תלמידים המשלבים לימודי תורה ביחד עם שירות צבאי ופעילות קהילתית משמעותית ברחבי מרום הגליל.
לאור הצמיחה במספר התלמידים והאברכים לצד המחסור בדירות בטפחות, החלה הישיבה לשלוח אברכים לטבריה, שם הם פעילים בבתי כנסת והעברת שיעורים לתושבים.
לשנת הלימודים הקרובה (תשפ"ד) נרשמו מספר שיא של 50 תלמידים לשיעור א.
לימוד התורה בישיבה
דגש רב מושם בישיבה על השקידה והעמל יחד עם הקשבה פנימית למכלול כוחות חייו של התלמיד, לשם כך מושם בישיבה דגש רב על הקשר האישי בין הרמי"ם וראש הישיבה לבין התלמידים, יחד עם מגוון שיעורים שעוסקים בפיתוח ושכלול כוחות הנפש של כל לומד ולומד.
ככלל הישיבה חורטת על דגלה כמשימה ויעד להצליח ולגדל דורות של תלמידי חכמים ובני תורה אשר כדברי הנביא ישעיהו: "כל רואיהם יכירום כי הם זרע ברך ה '".
מרכז המתנדבים
מתוך ההכרה בערך ההתנדבות והנשיאה בעול כחלק מבניין קומת האדם השלם, בישיבה ישנו מרכז מתנדבים המופעל על ידי התלמידים ומשפחות האברכים ופועל כל שבוע מזה 12 שנים. מפעולות מרכז המתנדבים:
בתחום ההתיישבות, הישיבה לוקחת חלק משמעותי בהקמת הישוב היהודי הראשון בגליל מזה 30 שנה רמת ארבל ומלווה את הקמתו בשנה האחרונה.
שכחו אותי בבית 3
שכחו אותי בבית 3 (באנגלית: Home Alone 3) הוא סרט המשך קומי אמריקאי לסרטים הקודמים בסדרת שכחו אותי בבית, שיצא ב-1997. בסרט זה הוחלף השחקן הראשי מקולי קאלקין באלכס ד. לינז.
תקציר העלילה
אלכס בן השמונה חולה באבעבועות רוח ונשאר בבית לבד, לאחר שהוריו יצאו לעבודה ואחיו לבית הספר. באותו הזמן, מגלים 4 גנבים המקושרים לארגון טרור שבביתו של אלכס יש שבב חשוב, המוסתר במכונית צעצוע. אלכס עוקב אחרי הגנבים ומבין מה הם מתכננים לעשות. לאחר שהוא מתקשר למשטרה פעמיים ואף אחד לא מאמין לו, הוא מחליט לתפוס את הגנבים בעצמו. לאחר שתוכניתו הראשונה נכשלת, אלכס מכין תוכנית שנייה בה הוא מכין את הבית בצורה ערמומית ומציב מלכודות לגנבים. לבסוף הוריו של אלכס מגלים הכל ואת הגנבים מכניסים לכלא.
מעגל סדרתי
מעגל סדרתי הוא מעגל לוגי, המבוסס על משוב. משתמשים במעגלים סדרתיים בתחום האלקטרוניקה הספרתית. במעגל מסוג זה היציאות של המעגל נקבעות על ידי ערכי כניסות וגם על ידי המצב הנוכחי של המעגל.
בשונה ממעגלים סדרתיים, קיימים מעגלים צירופיים, בהם היציאות תלויות בכניסות בלבד.
סוגי מעגלים סדרתיים
בפועל כמעט ולא משתמשים במעגלים אסינכרונים, כי אלה אינם יציבים, ועלולים לגרום לבעיות תזמון במערכות שהן אפילו מעט מורכבות.
במעגל מורכב בו קיימים מסלולים שונים המחוברים אל הפלט, לכל מסלול זמן תגובה משל עצמו - כתלות במספר הרכיבים לאורך המסלול. כשמחברים מספר מסלולים כאלה אל הפלט, הוא מקבל אינפורמציה בזמנים שונים מהמסלולים השונים, ועקב כך עד אשר כל המידע מכל המסלולים יגיע אל הפלט, הפלט יהיה שגוי. לכן, נהוג להשתמש במעגלים סינכרונים בעלי שעון, כך שהזמן המקסימלי - הזמן שלוקח למסלול המקסימלי להתייצב על הפלט הנכון, יהיה קטן מזמן מחזור אחד של השעון.
פסנוע
פסנוע היה אמצעי התקשורת האלקטרוני הדיגיטלי המוקדם ביותר, באמצעותו הועברו מחירי ניירות ערך על גבי קווי טלגרף.
פסנוע כלל סרט נייר שהורץ דרך מכונה, אשר הדפיסה עליו ראשי תיבות של שמות חברות בסמלים אלפביתיים, שלאחריהם מספרים המייצגים מידע לגבי מחירי עסקאות בניירות ערך ושערי המסחר. מערכות פסנוע היו היישום הראשון של מערכות להעברת טקסט על גבי תיילים אל התקן הדפסה.
הפסנוע הומצא ב-1867 על ידי אדוארד א. קלאהן, עובד של חברת הטלגרף האמריקאית. מכונות הפסנוע היו בשימוש בין 1870 ל-1970. הן הפכו למיושנות החל משנות ה-60, כאשר גבר השימוש בטלוויזיה ובמחשבים להעברת מידע כלכלי. לעומת זאת, הפסנוע כמושג ממשיך להתקיים ומתאר כיום רצועות אלקטרוניות נגללות המוצגות על קירות מוסדות ברוקרים ובתוכניות טלוויזיה, שם פסנועים משמשים הן להצגת מידע כלכלי והן להצגת מבזקים.
באנגלית נקרא הפסנוע ticker tape - רצועה מתקתקת, על שם הרעש שהשמיעה המכונה בעת ההדפסה.
טכנולוגיה
מכונות הפסנוע בבניינים בהן הותקנו, היו מחוברות אל קווי טלגרף. בצידו הנגדי של קו הטלגרף הייתה מכונת כתיבה מיוחדת, שתוכננה להפעלה באמצעות כבלי טלגרף. הטקסט שהוקלד עליה העביר פולסים חשמליים בקו הטלגרף, אשר הועברו אל הפסנוע, שם הסתובב גלגל אותיות אל התו הנכון והדפיסו על סרט נייר. גלגל אותיות טיפוסי בן 32 תווים נאלץ לנוע בממוצע 15 צעדים עד שנעצר באות הנכונה, כך שמהירות ההדפסה הייתה איטית מאוד - כתו לשנייה. ב-1883 מקלדת הצד השולח דמתה למקלדת פסנתר, מקשים שחורים יצגו אותיות ומקשים לבנים - מספרים ושברים, זאת במקביל לשני גלגלי תווים במדפסת הפסנוע.
שימושים נוספים
במנהטן תחתית נהגו לחתוך את סרטי הנייר של הפסנוע ולהשתמש בהם כקונפטי במצעדים, שכונו בשל כך ticker-tape parade (מצעדי קונפטי). שם זה נותר בשימוש גם כיום, כאשר פירורי הקונפטי אינם עשויים נייר פסנוע.
הקול האנושי (סרט)
הקול האנושי (באנגלית: The Human Voice) הוא סרט קצר משנת 2020 שכתב וביים פדרו אלמודובר, על פי מחזהו של ז'אן קוקטו "הקול האנושי". הסרט מציג אישה (טילדה סווינטון), המחכה בדירתה לגבר שנטש אותה, והיא מצפה שיבוא לקחת את חפציו. זהו סרטו הראשון של אלמדובר בשפה האנגלית.
תמצית העלילה
אישה מלווה בכלב קונה גרזן בחנות לכלי עבודה. היא חוזרת עם הכלב לדירתה המהודרת, שעל אחד מקירותיה תלויה רפרודוקציה ענקית של הציור "ונוס וקופידון" של הציירת בת המאה ה-17 ארטמיזיה ג'נטילסקי. האישה חושבת על הגבר שעזב אותה שלושה ימים קודם לכן, לאחר ארבע שנות זוגיות. היא נסערת מאוד ועל סף קריסה נפשית. מתברר שהדירה היא למעשה תפאורה של קירות חסרי תקרה בתוך מחסן גדול. האישה לוקחת את הגרזן וחובטת בחליפת גבר שעל המיטה. היא משליכה כלי אוכל ומנפצת אותם, ואחר כך בולעת שלל גלולות ונרדמת במיטה, עד שהכלב מעיר אותה.
היא עונה לשיחת טלפון באמצעות אוזניות בלוטות', כך שפניה גלויות במשך כל השיחה. השיחה היא מהגבר שעזב אותה, והיא מתארת לו באריכות את מעשיה ומחשבותיה. הוא מגיב בקצרה לדבריה, אך דבריו אינם נשמעים לצופה, כך שהשיחה נראית כמונולוג ארוך של האישה. "אהבתי אותך כל כך", היא אומרת, ומספרת שדמיינה עצמה נועצת בו סכין. היא אומרת לו שמזוודותיו מחכות לו, ומציינת ש"ארבע שנים של אושר אתך, הן יקרות מפז". היא מפצירה בגבר שייקח את כלבו, המתגעגע אליו.
כשמתברר לה שהגבר לא מתכוון לבוא לקחת את חפציו אלא לשלוח שליח, היא מוחה: "אתה לא נפרד לשלום מאישה שאותה אהבת יותר מארבע שנים בשיחת טלפון", ומספרת לו על מצבה הנפשי המעורער.
השיחה מתנתקת. האישה לוקחת ג'ריקן ומתיזה נוזל דליק על קירות הדירה העשויים עץ. הגבר מטלפן שוב כדי להיפרד, והיא מבקשת ממנו שיביט לעבר ביתם. היא מציתה את הבית ויושבת ומביטה בלהבות, תוך שהיא ממשיכה לדבר אל הגבר, עד להגעת הכבאים, ואז היא מסתלקת עם הכלב.
הפקה והפצה
מחזהו של ז'אן קוקטו משנת 1928, "הקול האנושי", העניק בשנת 1988 השראה לסרטו של אלמודובר, "נשים על סף התמוטטות עצבים". בפברואר 2020 פורסם שטילדה סווינטון תשחק בסרט הקצר "הקול האנושי", שאותו יביים פדרו אלמודובר, לפי תסריט שאותו כתב כעיבוד חופשי למחזה זה של קוקטו.
צילומי הסרט תוכננו לאפריל 2020, אך נדחו עקב מגפת הקורונה. הצילומים העיקריים החלו ב-16 ביולי 2020, והסתיימו ב-27 ביולי. צילומי הסרט נעשו תחת מגבלות הקורונה, כפי שתיארה סווינטון: "הבנו בזמן שעשינו את הסרט: אנחנו באולפן, אנחנו עם צוות קטן, יחסית. הכל תחת ביקורת מלאה, בדקו אותנו כל הזמן, ופשוט עשינו את הסרט. ... אחרי שבריר שנייה, שבו הבנתי שיהיו חברי צוות שלעולם לא אזהה ללא המסכות שלהם, ניגשנו לצילום הסרט כמו שנהגנו תמיד לצלם: מעט דברים ישתנו בעולם החדש הזה, והרבה מאוד לא ישתנה".
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-3 בספטמבר 2020 בפסטיבל הסרטים של ונציה. ב-24 בספטמבר הוקרן הסרט בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק, וב-17 באוקטובר הוקרן בפסטיבל הסרטים של לונדון. הקרנת הסרט בספרד החלה ב-21 באוקטובר. חברת Sony Pictures Classics רכשה את זכויות ההפצה בארצות הברית.
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19 (נקראת "נבחרת הנוער", ועל ידי ההתאחדות היא נקראת גם בשם נבחרת נוער א') היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ישראל עד גיל 19. סגל הנבחרת מורכב ממיטב שחקני הכדורגל המחזיקים באזרחות ישראלית שגילם מתחת ל-19. במקרים מסוימים, וכאשר היא נציגת ישראל בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ("מונדיאליטו"), גיל השחקנים יכול להגיע ל-20. מאמן הנבחרת ממונה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל.
נמל התעופה אומסק-צנטראלני
נמל התעופה אומסק-צנטראלני (ברוסית: Аэропорт имени Дмитрия Карбышева) הוא נמל תעופה השוכן כ-5 ק"מ דרומית-מערבית לעיר אומסק שבסיביר, רוסיה.
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19
נבחרות אירופאיות (ביניהן ישראל), משתתפות באליפות אירופה עד גיל 19 שנערכת אחת לשנה ומשתתפים בנבחרות אלה שחקנים שגילם הוא 19 לכל היותר או בני 20 במקרים חריגים, בשונה מנבחרת עד גיל 21 בה מותר גם לשחקנים בני עד 23 להשתתף כל עוד הם החלו לשחק בה בעודם בני 21.
באליפות אירופה עד גיל 19 (2022) הגיעה הנבחרת להישג השיא שלה, ובהופעה השנייה שלה בלבד בטורניר זה הצליחה לסיים כסגנית האלופה, לאחר שהפסידה רק בהארכה במשחק הגמר לנבחרת אנגליה.
נמל התעופה אומסק-צנטראלני
היסטוריה
בחורף 1931–1932, לראשונה, יוצאים מטוסים מאומסק לאובדורסק דרך טבדה. במהלך שנים אלה, הטייס הצעיר ו'מולוקוב, מראשוני הטייסים גיבורי ברית המועצות, שלט בדרכי הנשימה החדשות. בנייני שדה התעופה הראשונים היו מבני המטחנה הלא פעילה של הסוחר אמליאנוב. באותה שנה, באומסק, נוצר קישור תעופה מיוחד שהכפוף לניתוק הטיסות 210 של נובוסיבירסק.
מאז פברואר 1933 נכלל שדה תעופה אומסק בשירות תנועת הנוסעים החורפיים והובלת דואר. בשנת 1934 הפך שדה התעופה אומסק למוקד מרכז בנתיב הכביש המערבי סיבירי. מספר עובדי סדנאות המטוסים מגיע ליותר מ-200 איש.
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19
היסטוריה
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19, הפכה לבכירה למעשה רק ב-2001. עד אז הנבחרת שכונתה "נבחרת הנוער" והייתה משתתפת בטורנירים הבכירים הייתה נבחרת ישראל עד גיל 18, שהשתתפה בטורנירים וייצגה את ישראל משנות ה-60 ועד שנות ה-70. המשחק הראשון של הנבחרת היה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה 2002, עד גיל 19, משחק שנגמר בתוצאה 1–1. בקמפיין עצמו סיימה ישראל במקום האחרון אחרי הנבחרות המקבילות של יוגוסלביה, רומניה ובלגיה.
נמל התעופה אומסק-צנטראלני
היסטוריה
ב-8 באוקטובר 1958 נפתח טרמינל שדה תעופה חדש (לימים הפך בניין זה לטרמינל לטיסות פנים). היו שם חדר המתנה עם 100 מקומות ישיבה, מסעדה, דלפק מידע, שולחנות מזומנים, משרד לשמירת מזוודות וטלגרף. במקביל נבנה בניין בית מלון. בשנת 1970 נבנה טרמינל חדש שנועד לשרת 700 נוסעים בשעה. בשנת 1991 כמעט למיליון איש בשנה עברו בשדה התעופה. בקיץ נחתו יותר ממאה טיסות ביום.