cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תקרית הבלון הסיני
תגובה
גורמי הגנה אמריקאים שקלו להפיל את הבלון, אך החליטו שלא לעשות זאת בשל הסיכון של פציעות פסולת של אזרחים על הקרקע. כונסה פגישה בין מזכיר ההגנה לויד אוסטין, יושב ראש המטות המשולבים גנרל מארק מילי, מפקד NORTHCOM / NORAD גנרל גלן ואנהרק, ומפקדים צבאיים אחרים. הנשיא ביידן קיבל "המלצה חזקה" מגורמים רשמיים שלא להפיל אותו. הבלון נוטר על ידי מטוסים מאוישים שנשלחו על ידי NORAD, כולל מטוס האזהרה המוקדמת בואינג E-3 סנטרי (הידוע בכינויו AWACS), סיור RC-135 ומטוסי F-22 ראפטור מבסיס חיל האוויר נליס. ביידן דחה את נסיעתו הדיפלומטית המתוכננת של מזכיר המדינה אנתוני בלינקן לסין, שבוטלה בתגובה ב-3 בפברואר.
דובר משרד החוץ הסיני מאו נינג אמר כי הבלון הוא "ספינת אוויר אזרחית המשמשת למטרות מחקר, בעיקר מטאורולוגיות. מושפעת מהמערבלים ועם יכולת היגוי עצמי מוגבלת, ספינת האוויר סטתה רחוק מהמסלול המתוכנן שלה". מחלקת המדינה של ארצות הברית דחתה טענה זו. העיתון "צ'יינה דיילי" שבשליטת המדינה טען כי "כדי לרגל אחרי ארצות הברית עם בלון, צריך גם להיות מפגר מאחור כדי להשתמש בטכנולוגיה של שנות ה-40, וגם להיות מתקדם מספיק כדי לשלוט בטיסה שלה מעבר לאוקיינוס. אלה הבודים את השקר רק חושפים את בורותם".
חרסונסוס
חרסונסוס (ביוונית Χερσόνησος) היא מושבה יוונית עתיקה בדרום-מערב חצי האי קרים. המושבה נוסדה במאה ה-6 לפנה"ס על ידי מתיישבים מהרקלאיה פונטיקה (Heraclea Pontica). המושבה ממוקמת על חופי הים השחור בפאתי העיר סבסטופול והיא מכונה לעיתים "פומפיי האוקראינית" או טרויה הרוסית". פירוש המילה חרסונסוס ביוונית הוא "חצי אי" ובכך מתאר את מיקומה של המושבה.
במהלך רוב התקופה הקלאסית היה בחרסונסוס שלטון דמוקרטי על ידי מספר שליטים (ארכונטים) שנבחרו ומועצה נבחרת בשם דמיורגי (Demiurgi). במשך הזמן הממשל נעשה יותר אוליגרכי והכוח התרכז בידי השליטים. שבועת נאמנות שנשבעו כל אזרחי העיר שרדה מהמאה ה-3 לפנה"ס עד היום. בשנת 2013 חרסונסוס הוכרזה כאתר מורשת עולמית.
רומריטו
חוליו ססאר רומרו אינספראן (בספרדית: Julio César Romero Insfrán; נולד ב-28 באוגוסט 1960) המוכר גם כרומריטו (בספרדית: Romerito) הוא כדורגלן עבר מפרגוואי.
רומריטו שיחק בין היתר בספורטיבו לוקניו (פרגוואי) (1977-1980, 1991, 1998-1996), ניו יורק קוסמוס (ארצות הברית) (1980-1983), פלומיננסה (ברזיל) (1984-1989), ברצלונה (ספרד) (1989), פואבלה (מקסיקו) (1990) ואולימפיה (1994-1992). כמו כן הוא שיחק גם בנבחרת פרגוואי.
בפומט
בפומט (Baphomet) הוא אלוהות, שד ו/או אייקון סמלי שמקורו במאה ה-14 כדמות פולחן כביכול של האבירים הטמפלרים. בפומט שולב לאחר מכן במסורות אזוטריות נסתרות ואף מיסטיות וכן במסורות מערביות שונות. השם בפומט הוא שם שהופיע במסמכי המשפטים שנערכו בראשית המאה ה-14 לחברי מסדר אבירי היכל שלמה (האבירים הטמפלרים). בדיווחים הללו, בפומט תואר כראש חרוט או כגולגולת אנושית.
חוקרים מודרניים העלו את ההשערה שמדובר בשיבוש של שם הנביא מוחמד (מַחמוּט או מָהוֹמֶת בהגיה שהייתה נפוצה אז באירופה בהשפעת העות'מאנים). בתחילת שנות ה-80 הועלתה השערה על ידי החוקר יו שוונפילד כי המילה "בפומת" היא מילת צופן בקוד אתב"ש לחוכמה - "שופיא" ("סופיה" (σοφία) ביוונית היא חוכמה). תאוריה זו תרמה חלק חשוב לספרים כמו "דם קדוש, גביע קדוש", "צופן דה וינצ'י" וצופן הפרעונים. תאוריות דומות גורסות שבפומט היה למעשה ראשו הכרות של יוחנן המטביל, שהטמפלרים מצאו לכאורה בחפירות בהר הבית.
אליפות איטליה בכדורגל 1904
אליפות איטליה בכדורגל 1904 הייתה העונה השביעית של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-6 במרץ 1904 והסתיימו ב-27 במרץ 1904.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
החל משנת 1904 התקיימו תחרויות גם בליגת משנה.
מהלך התחרות
בתחרות השתתפו 5 קבוצות. תחילה נפגשו קבוצות של טורינו תוך ניצחון של יובנטוס ושל העיר מילאנו תוך ניצחון של מילאן. בשלב שני מנצחי השלב הראשון התמודדו על הזכות לשחק במשחק האליפות נגד האלופה של העונה הקודמת גנואה. המשחק הראשון של מילאן נגד יובנטוס הסתיים בתיקו לאחר הארכה. נקבע משחק נוסף בו יובנטוס ניצחה 3:0.
במשחק האליפות גנואה ניצחה את יובנטוס 1:0.
גנואה זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון.
דגל אזאד קשמיר
דגל אזאד קשמיר (באורדו: پرچم آزاد کشمی) הוא דגל מדינה המייצג את הטריטוריה העצמאית של אזאד קשמיר בפקיסטן. הדגל בעל רקע ירוק, ארבעה פסים לבנים אופקיים לבנים, כוכב וסהר על צדו העליון הימני וקנטון מוזהב בצדו העליון השמאלי.
הדגל אומץ ב-24 בספטמבר 1975, באמצעות פקודה שאושרה על ידי מייסד הטריטוריה, מוחמד אבראהים קאן. הדגל תוכנן על ידי עבדול חאק מירזה, סגן-אלוף פקיסטני. הדגל מסמל היבטים שונים של הטריטוריה. לדברי ממשלת אזאד קשמיר, הרקע הירוק מייצגת את רוב האוכלוסייה המוסלמית באזור, קנטון הזהב מייצג את המיעוטים הדתיים, הפסים הלבנים מייצגים את ההרים המושלגים של המדינה, הפסים הירוקים מייצגים את עמק קשמיר והכוכב והסהר הם סמל לאומי המופיעים גם על גבי דגל פקיסטן.
רצ'ק
רצ'ק (בהונגרית: Recsk) הוא כפר קטן בנפת פטרוואשארה שבמחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם ברצ'ק מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,208 תושבים ובשנת 2021 רק 2,514 תושבים.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-14, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1329.
בין השנים 1950 ל-1953 היה בכפר מחנה עבודת כפייה שהוקם על ידי המשטר הקומוניסטי להחזקת אסירים פוליטיים. אחד הכלואים במחנה זה היה ג'ורג' פאלודי שהוציא בעקבות חוויותיו במחנות שירים רבים שפורסמו לראשונה בשנת 1983 במינכן תחת הכותרת "שירי בית הכלא 1950–1953"
בכפר קיים אחד ממכרות הנחושת הגדולים בהונגריה ובעולם בכלל.
יהודי רצ'ק
יהודים חיו ברצ'ק במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
חוג בזו
בתורת החוגים, חוג בזו הוא חוג קומוטטיבי R המקיים את "תכונת בזו": כל אידיאל נוצר סופית הוא אידיאל ראשי. למעשה די להניח את התכונה עבור שני איברים (המקרה הסופי הכללי נובע באינדוקציה): לכל שני איברים a,b בחוג, קיים איבר d כך ש-.
כל חוג רגולרי קומוטטיבי הוא חוג בזו (יתרה מזו: בכל חוג רגולרי, כל אידיאל שמאלי נוצר סופית הוא ראשי). בחוג בזו נותרי, כל אידיאל נוצר על ידי איבר אחד. המחלקה החשובה ביותר של חוגי בזו מורכבת מתחומי בזו - תחומי שלמות שכל אידיאל נוצר סופית שלהם הוא ראשי.
תכונות קרובות
פולינום מעל חוג קומוטטיבי R, שהוא מחלק אפס בחוג הפולינומים, הוא בעל תכולה מאפסת אם אפשר לפרק אותו כמכפלה cf כאשר c סקלר שהוא מחלק אפס, ו-f רגולרי. חוג קומוטטיבי מקיים את תכונת EM אם לכל פולינום מחלק אפס מעליו יש תכולה מאפסת. לחוג יש תכונת Armendariz אם מהשוויון fg=0, כאשר f,g פולינומים מעל החוג, נובע שכל מכפלות המקדמים הן אפס. כל חוג בזו הוא בעל תכונת EM, וכל חוג בעל תכונת EM הוא Armendariz.
חוגים לא קומוטטיביים
תכונת בזו ניתנת להכללה לחוגים לא קומוטטיביים. ההכללה המיידית היא לחוגים שבהם כל אידיאל שמאלי (או ימני) נוצר סופית הוא ראשי. חוג הרמיט ימני הוא חוג שמעליו כל מטריצה 1 \times 2 דומה למטריצה מהצורה (d\ 0) (כלומר, יש מטריצה הפיכה 2 \times 2 המעבירה את הווקטור הנתון לצורה זו). בדומה אפשר להגדיר חוג הרמיט שמאלי. חוג הרמיט ימני ושמאלי נקרא חוג הרמיט. מעל חוג הרמיט שמאלי, כל מטריצה דומה למטריצה משולשית. הרמיטיות ימנית עוברת לחוגי מטריצות. תחום (חוג ללא מחלקי אפס) הוא חוג הרמיט אם ורק אם כל אידיאל שמאלי או ימני נוצר סופית הוא ראשי, וגם כל חיתוך של אידיאלים ראשיים (ימניים או שמאליים) הוא ראשי. חוג קומוטטיבי הוא הרמיט אם ורק אם הוא חוג בזו.
אדם-קוף
אדם-קוף (באנגלית: Man-Ape) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס הפנתר השחור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #62 ממרץ 1969, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'ון בוסימה.
אדם-קוף הוא האלטר אגו של מ'באקו, יליד ואקאנדה ואחד מלוחמיה הגדולים, שני רק לפנתר השחור. הוא זמם לגזול את מלכות ואקאנדה בעזרת הפולחן הלא חוקי של הגורילה הלבנה, ולהחזיר את ואקאנדה למצבה הפרימיטיבי. מ'באקו זכה לכוחותיו העל אנושיים על ידי רחצה בדם גורילה לבנה ואכילת בשרה, ואימץ את כינוי אדם-קוף. הוא נאבק עם הפנתר השחור, אשר הביס אותו ובקרב זה מ'באקו לכאורה נהרג. מ'באקו נסע לאמריקה, שם הפנתר שהה יחד עם קבוצת האוונג'רס. הוא הצטרף ללגיון הקטלני המקורי, אשר הורכב מגרים ריפר, הלייזר החי, פאוור מן ואמן החרבות. הוא חבר הצוות הראשון שנפגש עם האוונג'רס, והובס על ידי קפטן אמריקה. הוא לכד את חברתו של הפנתר, הזמרת מוניקה לין. מ'באקו פיתה את הפנתר למלכודת, בה הפנתר הובס עם בובה מתפוצצת של מוניקה. הלגיון קשרו את הפנתר ומוניקה לכיסאות, אך הפנתר בורח רק כדי להיות מובס על ידי גרים ריפר. מ'באקו הובס ביחד עם שאר הלגיון כאשר ויז'ן שחרר את שאר חברי האוונג'רס הלכודים. הוא הביס את הפנתר פעם נוספת והובס על ידי קפטן אמריקה.
הוא נראה מאוחר יותר עם הלגיון הקטלני החדש, כאשר חבריו לקבוצה הם גרים ריפר, בלאק טאלון, פאוור מן כגוליית, נקרה ואולטרון-12 ונאבק בטיגרה. הוא נטש את גרים ריפר, מלווה בבלאק טאלון. הוא הצטרף לגלגול השביעי של אדוני הרשע, והובס על ידי קבוצת ת'נדרבולטס. במהלך אירוע "מלחמת אזרחים", מ'באקו נראה כחבר בקונגרס אפריקאי אשר נועד לתת תגובה לסערה בעקבות חוק רישום העל-אנושיים, אך הקונגרס התפרק. הוא הוזמן לחתונתם של הפנתר וסטורם, שם השתכר וניסה לריב עם ספיידרמן. הוא נראה בסוף החוברת Heroes for Hire #6 יחד עם גרים ריפר והחבלנית, ונהרג על ידי מורלון במהלך אירוע "שלטון אפל". לפני מותו הוא שלח שליח לוואקאנדה על מנת להזהיר מפני הסכנה המתקרבת. הוא נראה חי והצטרף לקבוצת נבלים להשכרה של האיש הסגול.
בגרסת אולטימייט מארוול מ'באקו הוא אחיו של הפנתר השחור. מ'באקו הופיע ב"האוונג'רס: סדרת האנימציה", ודובב על ידי קווין מייקל ריצ'רדסון, ובמשחק הווידאו Marvel: Ultimate Alliance 2 דובב על ידי אמרסון פרנקלין. את דמותו בסרטי הלייב אקשן "הפנתר השחור", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח" מגלם השחקן וינסטון דיוק.
המנון טורקיה
כ-724 פואמות הועמדו לתחרות כלל-לאומית שאורגנה במטרה לאתר ולבחור את החיבור המקורי המתאים ביותר. פואמה בת 10 בתים שנכתבה על ידי המשורר הנודע מהמט אקיף ארסוי אומצה פה אחד על ידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה.
24 מלחינים השתתפו בתחרות נוספת שאורגנה במטרה לבחור את המנגינה המתאימה ביותר להמנון שנבחר. המועצה, שהתכנסה באיחור שנבע ממלחמת העצמאות של טורקיה, אימצה את המנגינה שהולחנה על ידי עלי ריפאת קאגאטאי. המנגינה שימשה כליווי עד שנת 1930. לאחר מכן, המנגינה שונתה למוזיקה סימפונית שנכתבה על ידי אוסמן זקי אונגור, מנצח התזמורת הסימפונית הנשיאותית. ראוי לומר שמקובל לשיר רק את שני הבתים הראשונים מתוך עשרת הבתים של ההמנון.
ההמנון הוא גם המנונה הלאומי של הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין מאז 1983.
בוויקווה
מחוז בוויקווה (באנגלית, בסוואהילי: Buikwe) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, בוויקווה.
היסטוריה
כלכלת המחוז נשענת על
חינוך
כ-80% מילדי המחוז לומדים במערכת החינוך המקומית.
דמוגרפיה
קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.6% בשנה. כ-80% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
שמורת יער מבירה
שמורת יער מבירה ממוקמת באזורים הטרופיים שמצפון לאגם ויקטוריה, מערבית לנהר הנילוס. השמורה משתרעת על שטח של 306 קמ"ר. זוהי שמורת היער הגדולה ביותר במרכז אוגנדה והיא אחת מיערות הגשם היחידים ששרדו באוגנדה.
השמורה ידועה בזכות התיירות האקולוגית שהחלה בראשית שנות השמונים. ביער חיים יותר מ-300 מינים של ציפורים, רובם מינים נדירים, וביניהם קלאו מזרחי, טוראקו שחור-מקור, עיט כתר, אפרור אפריקני וצופית מישור נהדרת. בנוסף, קיימים ביער למעלה מ-300 מינים של צמחים, חלקם בעלי ערך רפואי.
בשמורה ניתן למצוא טיולי יער מודרכים, אתרי קמפינג, אתרי פיקניק ובילוי סביבתי.
הנילוס הלבן
באוגנדה יש לנילוס חשיבות תרבותית וכלכלית רבה. תושבי יישובים רבים לאורך הנהר מתפרנסים מדיג. בתחילת הנהר, הקימה ממשלת אוגנדה שלושה סכרים הידרואלקטרים שמספקים חשמל לתושבים רבים במדינה ובמדינות שכנות. שלושה סכרים נוספים מתוכננים להיבנות בהמשך הנהר בשטחי המדינה.
מקור הנילוס
נהר הנילוס מהווה את הגבול בין מחוז בוויקווה ממערב ובין מחוז ג'ינג'ה ממזרח. מי הנהר מתחילים לזרום מאגם ויקטוריה, לאורך הנחל במשך שלושה חודשים, עד לים התיכון. נקודת תחילת הנהר הפכה לאתר תיירות בזכות הנוף הנשקף ממנה. באתר נמצאים מפלי ריפון, שמצא מגלה הארצות ג'ון האנינג ספיק בשנת 1862.
בשנת 1954 הסתיימה בניית סכר במפלים.
אדוארד מקס צ'ייס
אדוארד מקס צ'ייס (בכתיב ארכאי: טשייס; בלשון הקודש: עזריאל מרדכי; בליטאית: Čais או Čaisas; באנגלית: Edward Max Chase ; 22 בפברואר 1874, אליטא, ליטא הרוסית – 16 בנובמבר 1939, מנצ'סטר, שבניו המפשייר) היה סוחר ונדבן יהודי-אמריקאי, סוחר בניו אינגלנד, פעיל בתנועה הציונית ובוועד היהודי-אמריקני. תרם רבות לממסד החינוכי של היהודים בליטא, לעיר הולדתו אליטוס וללא יהודים בליטא העצמאית בין שתי מלחמות העולם. הקים בתי מגורים לפועלים בעיר מנצ'סטר והוריש סכומים גדולים לבתי חולים במנצ'סטר ולשלוש אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה העברית בירושלים. פרס צ'ייס לשלום הוענק לאחר מותו בכמה מוסדות חינוך בארצות הברית.
ביוגרפיה
אדוארד מקס (עזריאל מרדכי) צ'ייס נולד בשנת 1874 באליטא שבפלך סובאלק, במערב האימפריה הרוסית (כיום אליטוס, בירת מחוז אליטוס שבליטא), בן ליעקב קבצ'ניק (Kabatchnik) ורבקה לבית פריץ. היו לו אח, ארבע אחיות ואחות למחצה מנישואיה הקודמים של אמו. התחנך ב"חדר" ובישיבת "רָמַיילֶס" (ר' מיילה'ס) הידועה שבעיר וילנה.
בשנת 1889, כשהיה בן 15, היגר לארצות הברית, תחילה הגיע ללוויסטון שבמדינת מיין. התחנך במשך תקופה קצרה, וכעבור שנתיים, ב-1892, החל בעסקיו ופתח בלווינסטון חנות לתה וקפה (E.M. Chase Tea Co.‎). ב-1895 התיישב במנצ'סטר, שבניו המפשייר, וב-1898 פתח בה, ב-Elm and Bridge Streets, בית מסחר לרהיטים (E.M. Chase Co., furniture dealers, או Chase's Furniture), שברבות הימים הייתה לחנות רהיטים גדולה בניו המפשייר. הצלחתו החומרית הייתה מלווה בהתעניינות בצורכי הציבור, ובסיוע בבניית בתים למחוסרי יכולת.
בשנת 1900 נישא לדורה סמפלין (Samplin) מברוקלין, בוגרת מכללת האנטר, ולזוג נולדו ארבעה ילדים: ג'ספר, אלאנור, הלן וקלרה-רות.
כיהן כנשיא כבוד של איגוד יוצאי ליטא בארצות הברית. בנוסף פעל בתנועה הציונית ובוועד היהודי האמריקאי. סייע בקליטתם של מהגרים יהודים מליטא בארצות הברית; בין היתר סייע לבוגר הגימנסיה הריאלית בקובנה חיים לייב פקריס (ולימים פרופסור, חתן פרס ישראל בפיזיקה) ולשני אחיו בתהליך הקליטה, במציאת התעסוקה, והשתתף במימון לימודיהם.
צ'ייס שמר על קשריו עם ארץ מולדתו, ליטא, ותרם סכומים גדולים לקרן מיוחדת לתמיכה בחניכי גימנסיות עבריות בליטא העצמאית (הרפובליקה הליטאית הראשונה). בראש הקרן ע"ש עזריאל ומיכל צ'ייס עמד במשך כל השנים ד"ר צמח פלדשטיין, והיו חברים בה סופרים, אנשי חינוך, אישי ציבור ונציגי אגודות וארגונים של סטודנטים יהודיים. הקרן חילקה מלגות לסטודנטים, רובם יוצאי אליטא והסביבה, שלמדו במוסדות להשכלה גבוהה בקובנה, בהם היו גם שניים שנשלחו על חשבון הקרן לאוניברסיטאות בגרמניה – הסופר מאיר ילין (יעלין) (שלמד אדריכלות) והמשוררת לאה גולדברג (שפות שמיות). בנוסף, ייסד קרן מלגות לתלמידים יוצאי עיר הולדתו אליטא והסביבה, שעשרות תלמידיה סיימו את לימודיהם בגימנסיה הודות להן. בין השנים 1928–1933 נהנו מן הקרן 34 מתלמידי הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה (המוסד החינוכי העברי הגדול ביותר בליטא). פרט לכך תרם רבות לרווחת עיר הולדתו – בנה בה בתי מגורים ועוד.
בסוף שנת 1928 יצא מנהל הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה ד"ר פלדשטיין עם המשורר שאול טשרניחובסקי לארצות הברית למספר חודשים כדי לגייס כספים לטובת בתי הספר העבריים בליטא. צ'ייס ופלדשטיין התיידדו, והוא תרם לגימנסיה הריאלית (דרך ועד ההורים שלה) 25,000 דולר (כ-250,000 ליטו, מתוך עלות כוללת של כ-70,000 דולר או 700,000 ליטו של הפרויקט) להקמת הבניין המפואר של הגימנסיה ברחוב קסטוצ'יו 59 (Kęstučio; כיום מס' 85), מול התיאטרון הלאומי. הבניין החדש, בסגנון הבאוהאוס הגרמני או הדה סטייל ההולנדי, תוכנן על ידי ברוך קלינג, ועבודות הבנייה, על שטח של 3,600 מ"ר, התבצעו על ידי שלמה סנדלר, קבלן ידוע, (שבתו שרה דורון הייתה לימים שרה בממשלת ישראל וחברת הכנסת מהליכוד). צ'ייס פיקח אישית על מלאכת הבנייה (המפרט הפנימי של הבניין ועוד) במסרים ששלח מארצות הברית. המשכן החדש, שנקרא מעתה על-שם צ'ייס, ושבחזיתו בלט מגן דוד, נחנך ב-30 באוגוסט 1931 בנוכחותם של שר החינוך הליטאי קונסטנטינס שאקֶניס (ליט'), שגריר (השר) ליטא לארצות הברית ברוניוס באלוּטיס (ליט') , ראש עיריית קובנה יוזאס ווֹקיֶיטאיטיס (ליט') , המפקח על החינוך התיכוני צ'יורליוניס (Čiurlionis), הנדבן אדוורד צ'ייס עם אשתו, יו"ר הדירקטוריון של הגימנסיה הריאלית וראש ועד ההורים העסקן הציוני ד"ר דוד מרדכי שוורץ, מנהל הגימנסיה הריאלית הד"ר צמח פלדשטיין, מרצה באוניברסיטה הליטאית בקובנה וראש הקתדרה לסמיטולוגיה ד"ר (לימים פרופ') חיים נחמן שפירא, הסופר והמורה בגימנסיה נתן גרינבלאט ורבים אחרים - בסך הכול השתתפו בטקס 250 אורחים.
צ'ייס הוריש סכומים גדולים לבתי חולים במנצ'סטר ולשלוש אוניברסיטאות, ובכלל זה האוניברסיטה העברית בירושלים.
חלומו בעת ביקורו האחרון של צ'ייס בליטא ב-1938 היה להפוך את ביתו בעיר הולדתו אליטוס למרכז תרבות יהודי המשרת את הנוער הליטאי.
לאחר מותו הוענק פרס צ'ייס לשלום באוניברסיטת הרווארד, בדארטמות' קולג' (הפרס חולק עוד בחייו), באקדמיית פיליפס אקסטר, בבית הספר התיכון המרכזי של מנצ'סטר ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
בתו קלרה נישאה בשנת 1926 לארתור לוריא מיוהנסבורג, דיפלומט שכיהן כקונסול ישראל בניו יורק (1948–1953; מ-1949 כיהן בנוסף כסגן ראש משלחת ישראל לאו"ם), שגריר ישראל בקנדה (1957–1960) ושגריר ישראל בבריטניה (1960–1965). בנם דניאל נורמן לוריא היה מחנך וספרן בארצות הברית.
הדרבי של פראג
הדרבי של פראג (בצ'כית: Pražské derby) הוא משחק כדורגל בין שני מועדוני הכדורגל של העיר פראג, סלביה פראג וספרטה פראג, הנחשב לדרבי הכדורגל המתוח ביותר בליגה הצ'כית. שני המועדונים נחשבים למוצלחים ביותר בכדורגל הצ'כי, לאחר שזכו באליפות הליגה ובתארי הגביע מספר פעמים.
נכון לאוגוסט 2018 הקבוצות פגשו זו את זו 289 פעמים. ספרטה ניצחה ב-132 משחקים, 67 הסתיימו בשוויון וסלביה ניצחה ב-90 משחקים.
היסטוריה
מועדון סלביה פראג הוקם ב-1892 כאגודת רוכבי אופניים, שנה לאחר מכן הוקם מועדון ספרטה פראג. מחלקת הכדורגל של סלביה הוקמה בינואר 1896, בעוד בספרטה הייתה קיימת כזו למן ההתחלה. שני המועדונים באו מרובע וינוהראדי (Vinohrady) בפראג.
משחק הדרבי הראשון ביניהן נערך ב-29 במרץ 1896 והוא הסתיים בשוויון מאופס.
בתקופה שבין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה עידן השליטה שלהן בכדורגל הצ'כוסלובקי הלך והתחזק וכל אחת מהן זכתה באליפויות צ'כוסלובקיה, רק בעונת 1927/1928 אף אחת מהן לא זכתה, כשזכתה קבוצת ויקטוריה ז'יז'קוב. ב-1948 הוקמה קבוצת "דוקלה" בתמיכת הצבא, שזכתה באליפויות המדינה בשנים 1956–1966. אם ספרטה עוד הצליחה לזכות באליפות, סלביה התקשתה לחזור לצמרת, אבל הדרבי בין שני המועדונים הללו נותר מתוח והעיקרי במדינה, בעיקר כאשר ספרטה נתמכה על ידי הפרולטריון בעוד סלביה זכתה לתמיכת האינטליגנציה.
ב-1968, בתקופת האביב של פראג, נערך המשחק ה-75 בין הקבוצות על רקע המתיחות הפוליטית והוא הסתיים בתיקו 1:1. למרות שמאז הקמת צ'כיה סלביה זכתה ביותר אליפויות, כל משחק ביניהן עודנו דרבי מתוח מאוד.
סטטיסטיקה
נכון ל-17 במרץ 2018:
טרנס היל
מריו ג'ירוטי (באיטלקית: Mario Girotti, שנודע בשם הבמה שלו, טרנס היל (באנגלית: Terence Hill); נולד ב-29 במרץ 1939), הוא שחקן קולנוע ממוצא איטלקי, שהתפרסם בשנות ה-70 ככוכב סדרת "מערבוני הספגטי", טריניטי.
קורות חייו
טרנס היל נולד בשנת 1939 בוונציה בשם מריו ג'ירוטי, לאב איטלקי מן העיר גוביו ואם גרמניה מן העיר דרזדן, למשפחה בת שלושה ילדים. בשנת 1943 עבר עם משפחתו לעיירה בקרבת דרזדן, בה עבד האב ככימאי. בילדותו דיבר גרמנית. בשנת 1947 שבה המשפחה לאיטליה, לעיר אמליה שבאומבריה, שם סיים את לימודיו התיכוניים. הוא התגלה כשחקן מוכשר כבר בהיותו ילד, ושיחק בסרטים איטלקיים רבים תפקידי ילדים. בגיל 15 למד שלוש שנים בבית ספר למשחק. משם המשיך בלימודי ספרות באוניברסיטת רומא. הוא השתתף במספר סרטים איטלקיים, ביניהם של הבמאי לוקינו ויסקונטי. לאחר מכן השתתף ב-4 מערבונים של "וינטו", המבוססים על ספריו של קרל מאי.
דסואטודו
דסואטודו (מלטינית: desuetudo) או מנהג מבטל הלכה היא דוקטרינה משפטית שלפיה נורמה שנקבעה בחקיקה ראשית או בחקיקת משנה פוקעת ואינה ניתנת לאכיפה כאשר נוצר נוהג של העדר-אכיפה. חוסר שימוש ארוך ורציף בנורמה נוטל ממנה את תוקפה, לפחות במובן זה שמערכת בתי המשפט לא תיאות להעניש את מי שהפר את אותה הנורמה.
טרנס היל
קורות חייו
בשנת 1967 השתתף במערבון שצולם בדרום ספרד. המפיקים ביקשו שיופיע תחת פסאודונים בעל צליל אמריקאי ולכן החליט להסב את שמו האיטלקי לשם "טרנס היל". בסרט זה הכיר את אשתו לעתיד, לורי צוויקלבאואר, אמריקאית ממוצא בווארי. השניים נישאו לאחר היכרות של חודשיים.
טריניטי
היל הופיע במשותף לראשונה ב-1959 בסרט "חניבעל" עם השחקן באד ספנסר. השניים כיכבו החל משנת 1970 בסדרת סרטי "טריניטי ובמבינו". היל גילם את "טריניטי" ואילו באד ספנסר גילם את "במבינו". הסרט הראשון נקרא "קוראים לי טריניטי", ואחריו הסרטים "עדיין קוראים לי טריניטי", "שמי הוא עדיין טריניטי" ו"טריניטי ובמבינו". זה הפך לסרט האיטלקי המצליח ביותר. מאז הכינויים דבקו בהם.
דסואטודו
לעומת זאת, הדוקטרינה אינה מהווה חלק ממסורת המשפט המקובל. כך, למשל, בשנת 1818 נפסק במקרה Ashford v. Thornton כי הכרעה משפטית באמצעות דו-קרב היא עדיין אופציה הפתוחה בפני נתבע, חרף העדר השימוש הממושך בשיטת הכרעה זו. בתי המשפט בישראל אימצו את המסורת האנגלו אמריקנית וסירבו להכיר בכוחם של מנהגים נוגדי חוק לבטל חוק.
במשפט הפלילי הפרת חוק המטיל חובה או קובע איסור היא בגדר עבירה. לדברי דליה אבן-להב, כדי שיתהווה מנהג נוגד חוק לא די בכך ש"הפרות יחידות מתפשטות בציבור הרחב" ומתפתחות לכדי "מנהג הקובע דרך התנהגות המנוגדת לחוק החרות". נדרשת גם מדיניות של הרשות המבצעת שאינה מונעת את התהליך ומאפשרת למנהג להתגבש.
טרנס היל
בסרטי אריה להולה
היל הופיע בכמה מערבונים בבימויו של אריה להולה בתחילת שנות השישים. אחד מסרטים אלו, "דו-קרב בשמש (1965)", הוא מערבון בהפקה גרמנית-איטלקית שהופץ ב-1965 ובו שיחק טרנס היל באחד התפקידים הראשיים. התסריט היה של להולה בשיתוף עם מארק חלאסקו.
חיים אישיים
טרנס היל נשוי לשחקנית לורי צוויקלבאואר. יש להם שני ילדים משותפים: ג'ס (נולד 1969) ורוס (בן מאומץ, נולד 1973). רוס נהרג בתאונת דרכים ב-1990.
יום טוב
יוֹם טוֹב הוא תאריך בלוח השנה היהודי שבו קבעה התורה חג ואסרה על קיום מלאכה. המלאכות האסורות בימים אלו זהות למלאכות האסורות בשבת, אך מוחרגות מהן מלאכות הנחשבות חיוניות לקיום האדם, הנקראות "מלאכות אוכל נפש". ימי החג שאינם נחשבים יום טוב ומותרת בהם מלאכה נקראים "חול המועד".
על פי קביעת התורה
התורה קבעה שישה ימים טובים:
מועד נוסף שקבעה התורה, הוא יום הכיפורים החל בי' בתשרי. מועד זה אינו יום טוב מפני שהוא אסור אף במלאכות המותרות ביום טוב. בתורה הוא מכונה "שבת שבתון" אך העונש הנקבע בתורה למחללו קל מהעונש שנקבע למחלל שבת.
על פי קביעת חז"ל
בעקבות אופן קביעת החודשים העבריים בעבר, נוצר ספק ליהודים שגרו בחו"ל מתי בדיוק חל היום טוב (הם לא ידעו האם בית הדין עיברו את החודש או לא). על כן, קבעו חז"ל שעל כל יהודי שגר בחו"ל לחגוג שני ימים טובים בכל חג. כך יצא שבני חו"ל עורכים ימים טובים גם בתאריכים: ט"ז בתשרי, כ"ג בתשרי, ט"ז בניסן, כ"ב בניסן וז' בסיוון. ימים אלו נקראים "יום טוב שני של גלויות". למרות שבימינו ידוע לכל מתי ראש החודש, שהרי הלל האחרון קידש את ראשי החדשים והתקין לוח שנה קבוע, בכל זאת תיקנו חז"ל להמשיך לשמור על יו"ט שני של גלויות מחשש שיטעו בחשבון.
יום כיפור - מפאת הקושי הגדול לצום שני ימים רצופים, לא תיקנו חז"ל יום טוב שני, אף שהטעם לתקנה קיים גם ביום כיפור. היו שנהגו לקיים בחוץ לארץ שני ימים של יום הכיפורים, והמנהג מובא בשולחן ערוך. אולם מביא הרמ"א שם בשם האור זרוע שאין לעשות כן, מחשש שיבא לידי פיקוח נפש.
ראש השנה - מכיוון שראש השנה חל בראש חודש עצמו, היה בלתי אפשרי להודיע לתושבי המקומות שמחוץ לירושלים האם נקבע ראש חודש תשרי ביום השלושים מאלול, או שמא לא באו עדים על מולד הלבנה, וראש החודש ובעקבותיו ראש השנה נקבעו ליום השלושים ואחד מאלול. כתוצאה מכך, שמרו ברוב העולם את ראש השנה במשך יומיים, ומטעם זה תקנו חכמים לשמור עד היום את ראש השנה במשך יומיים, בא' בתשרי ובב' בתשרי גם לבני ארץ ישראל.
שבועות - בחג זה גם בחו"ל לא היה ספק, מאחר שאין לו תאריך קבוע אלא הוא נחגג ביום החמישים לפסח כך ששלוחי בית דין היו מספיקים להגיע גם לחו"ל והסיבה שהוא נחגג יומיים היא כדי לא לחלק במועדות.
מצוות שמחה וכבוד יום טוב
התורה כותבת: ואף שפסוק זה נכתב בציווי על חג הסוכות, פרשנים רבים סוברים שעניין זה נוגע אף לשאר החגים.
וכך נאמר בתלמוד:
מגמרא זו אנו לומדים, שכיום, בזמן שבית המקדש אינו קיים, מצוות השמחה ביום טוב היא בקניית מתנות לאנשי הבית (כל אחד לפי מה שישמח אותו), באכילת בשר ושתיית יין.
עונג יום טוב- עניין נוסף הוא החובה לענג גופו ביום טוב על ידי ריבוי מאכלים טובים, עריכת שתי סעודות גדולות וריבוי האור בבית. כחלק מעניין עונג יום טוב קבעו חז"ל איסור לאכול בערב יום טוב אחר חצות היום, כדי שיכנס לחג כשהוא רעב ויאכל בתיאבון ובתענוג.
דיני מלאכה ביום טוב
כל מלאכה שאסורה בשבת אסורה גם ביום טוב, למעט מלאכות מסוימות שהתירה התורה לבצען לצורך אוכל נפש ושמחת החג. המלאכות המותרות הן:
מלאכת הבישול, ההבערה וההוצאה הותרו לכל צורך של תענוג (מתוך שהותרו לצורך אכילה), ושאר המלאכות המנויות הותרו רק לאוכל נפש. שאר ל"ט מלאכות לא הותרו כלל, אף לאוכל נפש. כמו כן, לא הותרו מלאכות לצורך "מכשירי אוכל נפש", כגון לעשות שפוד וסכין, תנור וכיריים.
בהבערה, אסרו חכמים להוליד אש חדשה, אך מותר להעביר אש קיימת ולהדליק באמצעותה אש חדשה. לכן רבים מדליקים מערב יום טוב נר נשמה (שדולק 24 שעות ויותר) כדי שיוכלו להעביר ממנו אש במשך החג. אף שהדלקת אש מותרת, כיבויה והחלשתה אסורים. לכן כשמדליקים גפרור (על ידי אש דולקת ולא על ידי חיכוך) יש לתת לו להכבות מעצמו ואסור לכבותו. אם תבשיל עומד להישרף על האש ואין ברירה אלא להקטינה - מותר, שזהו צורך אוכל נפש, אך אסור לכבותה. רבנים בדורות האחרונים מצאו פתרונות כיבוי גז ביום טוב על ידי בישול סיר מים עם ביצה קשה ולאחר זמן המים יבעבעו ויגלשו חוץ לסיר ויכבו את האש על ידי גרמא.
בעניין חשמל נחלקו הפוסקים אם מותר להדליקו ביום טוב, אך כיום הרוב הגדול של הפוסקים סוברים שאסור, וכך נוהגים רוב שומרי המצוות.
כאמור, מלאכת בישול הותרה לכל צורכי היום (כגון לחמם מים לרחיצה וכו'), אך אסור לבשל דבר שאינו צורך היום. לדוגמה, אסור לבשל אוכל ליום שלמחרת. אם היום שלמחרת הוא שבת תיקנו חז"ל שאפשר לבשל אך יש להתקין עירוב תבשילין מערב יום טוב (ראו יום טוב הסמוך לשבת). בנוסף, אסור לבשל אוכל בשביל אדם שאינו יהודי או בשביל בעלי חיים, אך מותר להרבות בבישול יותר ממה שיצטרך לאותו יום, מפני שאיסור מרבה בשיעורין הותר ביו טוב.
רוב דיני מוקצה שווים בין יום טוב לשבת, אך ישנם מעט דינים שהחמירו בהם חכמים יותר משבת כדי שלא יזלזלו ביום טוב, כגון עצמות הראויות למאכל בהמה, שבשבת מותרות בטלטול משא"כ ביום טוב.
המסכת בתלמוד העוסקת בדיני יום טוב היא מסכת ביצה.
עירוב חצרות ליום טוב
ככלל, עירוב חצרות נתקן לגבי שבת ולגבי יום הכיפורים. לגבי יום טוב נאמר בגמרא "אין עירוב והוצאה ליום טוב". נחלקו המפרשים בביאור משפט זה. המגיד משנה הסביר בדעת הרמב"ם שאין צורך בעירוב חצרות ביום טוב, וההוצאה מחצר לחצר מותרת גם ללא עירוב. לעומת זאת לדעת הרשב"א יש צורך בעירוב חצרות ליום טוב לשם הוצאת דברים שאין בהם צורך היום. השולחן ערוך פסק כדעת הרמב"ם שאין צורך בעירוב עבור יום טוב ואילו הרמ"א פסק כדעת הרשב"א. דעה שלישית היא דעת הריטב"א, לפיה אין היתר לטלטל ביום טוב דברים שאין בהם צורך היום ואפילו עשה עירוב חצרות אין הדבר מועיל. המשנה ברורה מביא בשם מהרש"ל שלא נהגו להניח עירוב חצרות ליום טוב, אך טוב שכאשר מניחים עירוב חצרות בערב פסח לצורך כל שבתות השנה יאמרו שעירוב זה מועיל גם לימים הטובים שבה.
קידוש
ביום טוב עורכים קידוש גם בלילה וגם ביום. נוסח הקידוש שונה מהנוסח של שבת וישנם שינויים קלים מחג לחג. כמו כן, בכל יום טוב מברכים ברכת שהחיינו (נשים מברכות בהדלקת נרות וגברים יוצאים ידי חובה בברכה שבקידוש) חוץ מיום טוב אחרון של פסח.
הבדל נוסף בין יום טוב אחרון של פסח לבין שאר הימים טובים הוא באמירת ההלל. בכל הימים טובים אומרים הלל שלם בברכה, חוץ מיום טוב אחרון של פסח בו אומרים הלל בדילוג ולשיטת הספרדים אף לא מברכים, משום סברת מעשה ידי טובעים בים ואתם אומרים שירה.
סעודות החג
בהלכה נפסק כדעת הראשונים שביום טוב אין מצוות שלוש סעודות כמו בשבת וניתן להסתפק בשתיים. עם זאת היו שהחמירו לאכול סעודה שלישית ואף מלווה מלכה גם ביום טוב ויש חצרות חסידיות בהן נוהגים לאכול סעודה שלישית ולהאריך בסעודה עד מוצאי החג, בשביל "להמשיך את קדושת החג" הלאה. כמו כן, יש הנוהגים לאכול סעודה שלישית ביום טוב אחרון של פסח, על בסיס דעת הגאון מווילנה שכל אכילה של מצה במשך ימי הפסח היא מצווה, על כן אוכלים עוד סעודה כדי להיפרד מן המצה. בחסידות חב"ד מייחסים חשיבות רבה לסעודה זו מסיבות אחרות ומכנים אותה סעודת משיח.
תפילות החג
בכל יום טוב מתפללים ארבע תפילות - ערבית, שחרית, מוסף ומנחה.
תפילות העמידה כוללות שבע ברכות (בניגוד ליום חול בו יש תשע עשרה ברכות), אך שונות בנוסחן מתפילות שבת. גם בין יום טוב אחד למשנהו יש שינויי נוסח קלים - תפילת העמידה של יום טוב.
בכל יום טוב קוראים בתורה פרשה המיוחדת לאותו יום, ובמפטיר קוראים את פרשת קרבן המוסף של אותו יום. בכל יום טוב שאינו חל בשבת עולים לתורה חמישה קרואים ואחד נוסף למפטיר והפטרה.
הבדלה
גם במוצאי יום טוב עורכים הבדלה כמו במוצאי שבת, אך אם היום טוב לא חל בשבת מדלגים על ברכת "מאורי האש", מכיוון שהיא נבראה במוצאי שבת, וכן על ברכת "בשמים" שכן ביום טוב אין נשמה יתירה כמו בשבת. יש נוהגים לדלג גם על הפסוקים שנהוג לומר לפני הבדלה, משום שהם סגולה להצלחת השבוע, והם כבר נאמרו במוצאי שבת.
ויקיפדיה הקרואטית
נכון ל- ב ישנם בו  ערכים ו- משתמשים פעילים (משתמש פעיל הוא משתמש שביצע עריכה בוויקיפדיה ב-30 הימים האחרונים).
בשנת 2013, ויקיפדיה הקרואטית זכתה לתשומת לב בתקשורת העולמית על כך שהיא כללה בתכניה אידאולוגיה פשיסטית, דעות קדומות נגד הסרבים בקרואטיה, תעמולה נגד קהילת הלהט"ב, שכתוב של ההיסטוריה, והכחשה או הקטנה של פשעים שבוצעו על ידי משטר האוסטאשה.
מחקר אמינות בשנת 2011
בשנת 2011 נערך מחקר המשווה את אמינותה של ויקיפדיה הקרואטית לאנציקלופדיה הקרואטית - האנציקלופדיה הקרואטית הלאומית. עשרים וארבעה מבקרים, מומחים בתחומים שונים, ניתחו מבחר מייצג של ערכים על פי קריטריונים של אינפורמטיביות, דיוק במידע המופיע בערך, איכות ונייטרליות. ערכים נותחו ב-11 קטגוריות שונות: אמנות ותרבות, היסטוריה וביוגרפיות, בריאות ורפואה, טכנולוגיה ומדע יישומי, גאוגרפיה, דת, מדעים, מתמטיקה ולוגיקה, פילוסופיה; ספורט וחברה, ומדעי החברה. סך הכל 500 ערכים, 250 זוגות, נבחרו באקראיות ומוינו לקטגוריות כדי לשמש דוגמאות מייצגות.
I Dare You
I Dare You (בתרגום חופשי לעברית: אני מאתגרת אותך; בגרסה העברית: בוא נראה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית קלי קלרקסון. השיר יצא לאור ב-16 באפריל 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. הסינגל עצמו כולל בתוכו דואטים של קלרקסון יחד עם אמנים שונים בשפות שונות — הזמרת הצרפתית זאז (צרפתית), הזמרת הקנדית-מרוקאית פאוזיה (ערבית), הזמר הספרדי בלאס קנטו (ספרדית), הצמד המוזיקלי הגרמני גלספרלינספיל (גרמנית), והזמרת הישראלית מאיה בוסקילה (עברית).
ויקיפדיה הקרואטית
מחקר אמינות בשנת 2011
בשתי הדוגמאות העובדות נספרו באופן ידני - 3015 באנציקלופדיה הקרואטית ו-3315 בוויקיפדיה הקרואטית. בהשוואה על דיוק בעובדות התגלה שעל כל טעות באנציקלופדיה הקרואטית היו 2.25 טעויות בוויקיפדיה הקרואטית. ניתוח על פי קטגוריות הראה שכמות הטעויות הגדולה ביותר בוויקיפדיה הקרואטית נמצאת בקטגוריית הפילוסופיה, כאשר בממוצע נמצאו 2 טעויות בכל 10 ערכים. הקטגוריה היחידה בה לאנציקלופדיה הקרואטית היו יותר טעויות הייתה מדעי החברה, כאשר היחס היה 1.25:0.75 לטובת ויקיפדיה הקרואטית. מתוך טעויות אלו, היחס בטעויות משמעותיות היה 21:12, ו-34:23 לטעויות קלות. היחס הכללי לטעויות עובדתיות קלות היה קטן יותר, יוצא הדופן היחידי הוא קטגורית מדעי החברה, כאשר היחס הכללי לטעויות קלות הוא 3:1.
ניתוח האמינות לוויקיפדיה הקרואטית הצביע על כך ש-74% מהערכים הם ללא טעויות, ו-11% בעלי טעויות קלות. טעויות עובדתיות משמעותיות נמצאו ב-5% מהערכים, כאשר ב-4% ישנן גם טעויות משמעותיות וגם טעויות קלות. 85% מהערכים בוויקיפדיה הקרואטית נחשבו ל-"איכותיים" (ללא טעויות וכאלה עם טעויות קלות), בהשוואה ל-92% מהערכים באנציקלופדיה הקרואטית. 40% מהערכים בוויקיפדיה הקרואטית הוערכו כמכילים מידע בכמות מספקת, לעומת 62% מהערכים באנציקלופדיה הקרואטית. 16% מהערכים בוויקיפדיה הקרואטים הוערכו כמכילים מידע בכמות לא מספקת, לעומת 5% מהערכים באנציקלופדיה הקרואטית. 91% מהערכים בוויקיפדיה הקרואטית הוגדרו ככתובים מנקודת מבט נייטרלית לעומת 98% מהערכים באנציקלופדיה הקרואטית. שני אחוזים מהערכים בוויקיפדיה הקרואטית הוערכו כלא נייטרליים, לעומת אפס אחוזים באנציקלופדיה הקרואטית. העדפתם האישית של המבקרים נטתה לטובת האנציקלופדיה הקרואטית, כאשר 53% מהמבקרים העדיפו את גרסתה של האנציקלופדיה הקרואטית לערכים, לעומת 19.5% מהמבקרים שהעדיפו את גרסתה של ויקיפדיה ו-27% שראו בשתי הגרסאות שוות באיכותן.
I Dare You
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'סי שטקין, ג'ף גיטלמן, לאורה ולץ, נטלי המבי, בן וסט והופק על ידי שטקין וגיטלמן. בפברואר 2020, במונולוג הפתיחה של קלרקסון בפרק מתוך תוכנית האירוח שלה הנושאת את שמה, חשפה קלרקסון את תוכניתה להוציא את השיר. במרץ 2020 הודיעה הזמרת הישראלית מאיה בוסקילה כי הוזמנה על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ להקליט את השיר כדואט עם קלרקסון כחלק מההוצאה הכוללת אמני הקלטות מובחרים מכל העולם, שכוללת בין השאר הזמרת הצרפתית זאז, הזמרת הקנדית-מרוקאית פאוזיה, הזמר הספרדי בלאס קנטו, והצמד המוזיקלי הגרמני גלספרלינספיל. הסינגל היה אמור לצאת במקור ב-24 במרץ 2020, אך נדחתה יציאתו בעקבות מגפת הקורונה. ב-3 באפריל, הודיעה קלרקסון באופן רשמי על תאריך יציאתו של השיר, 16 באפריל.
ויקיפדיה הקרואטית
דיווחים בתקשורת על דעות קדומות
בספטמבר 2013, תלונות על הטיה ימנית מכוונת על ידי המנהלים והעורכים בוויקיפדיה הקרואטית החלה לקבל תשומת לב בתקשורת, עם יצירתו של דף פייסבוק בשם  'Razotkrivanje sramotne hr.wikipedije ' (בעברית: חושפים את ויקיפדיה הקרואטית המבישה) שנוצר כדי לעלות מודעות בנושא. דיווחים על דוגמאות להטיה כוללות שכתוב ההיסטוריה הכולל הכחשה או המעטה בחומרתם של פשעים הבוצעו על ידי משטר האוסטאשה, והשוואת האידאולוגיה האנטי-פאשיסטית עם צורות של טוטליטריזם. בעיות נוספות שעלו כוללות דעות קדומות נגד סרבים בקרואטיה וקהילת הלהט"ב. עורכים שניסו להסיר את הדעות הקדומות מהערכים דווחו והוטרדו על ידי המנהלים וקיבלו במהירות חסימה לצמיתות תחת תירוצים שונים. הנושא דווח על ידי העיתון היומי הקרואטי Jutarnji list (בעברית: עיתון הבוקר) ואפילו תפס את דף השער של הגרסה המודפסת של העיתון ב-11 בספטמבר 2013.
אמירותיו של ז'לקו יובאנוביץ'
יומיים לאחר מכן, שר המדע, החינוך והספורט הקרואטי, ז'לקו יובאנוביץ', קרא לתלמידים וסטודנטים בקרואטיה להימנע משימוש בוויקיפדיה הקרואטית במהלך ריאיון לעיתון 'Novi list ' (בעברית: עיתון חדש). בנוסף, יובאנוביץ' הגיב גם לעורכים של ויקיפדיה הקרואטית וכינה אותם "מיעוט שתפס בכוח את הזכות לערוך בוויקיפדיה בשפה הקרואטית".
ראיונות עם היסטוריונים
בריאיון לאתר החדשות הקרואטי Index.hr, רוברט קורליק, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת פולה, אמר ש-"ויקיפדיה הקרואטית היא רק כלי המשמש את המנהלים שלו לקידום האג'נדה הפוליטית שלהם, ופרסום עובדות מעוותות ושגויות". שתי דוגמאות בולטות במיוחד שהוא ציין הן ההגדרה של ויקיפדיה הקרואטית למושג "Istrijanstvo" (רגיונליזם איסטרי), "תנועה שנוצרה כדי להפחית את מספר הקרואטים", והערך אנטי-פאשיזם, שלטענתו מגדיר בדיוק ההפך מההגדרה של המושג. קורליק הוסיף והמליץ "זה יהיה טוב אם מספר גדול יותר של אנשים ירתמו לנושא ויתחילו לכתוב בוויקיפדיה", בגלל ש-"מפעילי המערכת רוצים לנצל את התלמידים והסטודנטים שהם המשתמשים הנפוצים ביותר בוויקיפדיה, כדי לשנות את הדעות והגישה שלהם, מה שיוצר בעיה רצינית".
ברזית
בִּרְזָיִת הוא שמו של יישוב מתקופת המקרא ובית שני, הנזכר בתנ"ך ובכתבי יוסף בן מתתיהו.
היישוב נזכר בתנ"ך באופן יחידאי ברשימת אבות וערי שבט אשר שבספר דברי הימים:.
בספרו של יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, נזכר על ידו יישוב בשם Birzetho, ללא הצבעה על מיקומו.
הצעת זיהוי אחת ליישוב קדום זה היא בח'רבת בִּרְזָה שבגליל המערבי, במעלה נחל כזיב, בין המושבים צוריאל ואלקוש. אתר זה, השוכן בנחלת שבט אשר, תועד בידי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ולאחר קום המדינה ניתן לו השם הרשמי "חרבת ברזית", ולמעיין הסמוך אליו ניתן השם "עין ברזית".
הצעת זיהוי אחרת ליישוב הקדום היא בעיירה ביר זית הסמוכה מצפון לראמאללה. זאת, הן לאור שימור השם המושלם, והן לאור זהות שמות בין חלק מאבות שבט אשר ובין חלק מאבות שבט אפרים, שבתחום נחלתו נמצאת העיירה, ייתכן בשל התיישבותם של בני שבט אשר באזור זה בתקופה מסוימת.
הצורה המקובלת (אופרה)
הצורה המקובלת (באיטלקית: Solita forma) הוא מונח שמשמש חוקרי מוזיקה בדברם על העיצוב הצורני של סצנות באופרה האיטלקית של המאה ה-19, החל בתקופת הבל קנטו של וינצ'נצו בליני וג'ואקינו רוסיני וכלה באופרות המאוחרות של ג'וזפה ורדי. אפשר לכנות צורה זו בשם "דואט גדול" והיא מהווה מסגרת כללית של טיפוסי סצנות מלודרמטיות, בעיקר דואטים.
הסצנה מתקדמת בהדרגה מרגע פתיחה לירי סטטי אל פינאלה דרך כמה טמפי מוזיקליים סטנדרטיים וקטעים קבועים, תוך הוספה הדרגתית של דמויות וסיבוך או פתרון של מורכבות בעלילה. הואיל ומלחינים כתבו אופרות תוך פרקי זמן קצרים, הצורה המתוקננת של סצנות הבטיחה משך זמן בדוק למבנה הדרמטי והמוזיקלי. מקור המונח "סוליטה פורמה" - "צורה מקובלת" - במחקר ביקורתי מאת אברמו באזווי.
דפוסים
הצורה נאמנה לדפוס הבסיסי:
אריות גדולות בתוך הסצנה מותאמות לדפוס הבסיסי הזה. אריות כאלה נקראות לעיתים אריות קאוָאטינָה/קאבּלֶטָה.
דוגמה לצורה מקובלת מורחבת אפשר למצוא במערכה השלישית של לה טרוויאטה מאת ורדי:
ועתה מתחילה הצורה מחדש:
חור שחור כוכבי
חור שחור כוכבי הוא חור שחור שנוצר כתוצאה מקריסה כבידתית של כוכב בודד. הכוכב צריך להיות בעל מסה של יותר מ-20 מסות שמש. הקריסה הכבידתית מתרחשת כאשר ההיתוך הגרעיני שמתרחש בליבת הכוכב נגמר, וכתוצאה מכך אין אנרגיה שתאזן את כוח הכבידה של הכוכב, ולכן כוח הכבידה של הכוכב גורם לקריסת הכוכב אל תוך עצמו. בשלב זה ליבתו נדחסת אל תוך עצמה וכתוצאה מהלחץ העצום והחום הרב, מעטפת הכוכב מתפוצצת ומשוחררת כגז שנע במהירות עצומה, בעוד ליבת הכוכב המסיבי תהפוך לחור שחור כוכבי.
מאפיינים
ניתן לתאר כל חור שחור באמצעות שלושה מאפיינים בלבד שניתנים לצפייה מחוץ לאופק האירועים של החור השחור:
ההנחה הרווחת בקרב האסטרופיזיקאים היא שלחורים שחורים יש תנע זוויתי, אף שלא נערכה תצפית שהוכיחה את העובדה הזאת. על פי ההנחה הזאת, כתוצאה משימור התנע הזוויתי, החור השחור קיבל את הסיבוב של הכוכב המסיבי שהתפוצץ ויצר אותו. רדיוס אופק האירועים (רדיוס שוורצשילד) של החור השחור הכוכבי תלוי במסת הכוכב שיצר אותו. ככל שמסת הכוכב המסיבי שקרס אל תוך עצמו והתפוצץ גדולה יותר, כך רדיוס אופק האירועים של החור השחור הכוכבי יהיה גדול יותר. לדוגמה, רדיוס אופק האירועים של חור שחור כוכבי שמסתו זהה לזו של השמש הוא 3 ק"מ. לפיכך, רדיוס אופק האירועים של חור שחור שמסתו היא 10 מסות שמש הוא 30 ק"מ. החור השחור הגדול ביותר שנתגלה הוא בעל 15.65±1.45 מסות שמש. בנוסף, ישנן ראיות שמקור קרינת הרנטגן IC 10 X-1, הוא חור שחור כוכבי בעל מסה של 24-33 מסות שמש. החור השחור הכוכבי הקטן ביותר שידוע למדע הוא בעל 5-10 מסות שמש (גדול במקצת מהחור השחור הקטן ביותר שיכול להתקיים לפי התיאוריה).
חוץ מהחור השחור הכוכבי, ידועים עוד שני סוגים של חורים שחורים שמסתם הרבה יותר גדולה מהחור השחור הכוכבי: חור שחור בינוני שנמצא במרכז צבירים כדוריים של כוכבים וחור שחור על-מסיבי שנמצא במרכזה של גלקסיית שביל החלב (ומניחים שנמצא במרכזה של כל גלקסיה ביקום), בגלקסיות אקטיביות וקוואזרים.
מערכות בינאריות
חורים שחורים כוכביים שנמצאים במערכת כוכב כפול קרבים לכוכב, סופחים אליהם את מסתו של הכוכב הקרוב אליהם במערכת הבינארית. האנרגיה שמגיעה מהחור השחור הכוכבי לכוכב כ"כ גדולה, עד שהחומר שממנו עשוי הכוכב מגיע לטמפרטורה של כמה מאות מיליוני מעלות ומוקרן כקרני רנטגן לתוך החור השחור שסופח אותן.
קרני הרנטגן הללו ניתנות לצפייה על ידי טלסקופים אופטיים וכך ניתן לזהות מערכת בינארית של חור שחור כוכבי וכוכב שממנו החור השחור סופח מסה. האנרגיה שמשתחררת מחור שחור כוכבי וכוכב נייטרונים (בעל מסה של פחות מ-3-5 מסות שמש) היא זהה ולכן קשה להבחין בין השניים. לעומת זאת, סיבובו של כוכב נייטרונים שונה מתנועת הסיבוב של החור השחור הכוכבי, ובנוסף, לכוכב נייטרונים ישנו שדה מגנטי והתפרצויות תרמו גרעיניות, וכאשר מאפיינים אלה נצפים, העצם הדחוס במערכות בינאריות הוא כוכב נייטרונים ולא חור שחור כוכבי.
הוכחה לקיומם של חורים שחורים כוכביים במערכות בינאריות היא לא אמפירית לחלוטין, אלא נשענת על תאוריה. לא ניתן לחשוב על עצם אחר שמתאים למערכת המאוד דחוסה הזאת, בה עצם אחד סופח לתוכו מסה של עצם שקרוב אליו, חוץ מחור שחור כוכבי. הוכחה ישירה לקיומו של חור שחור כוכבי במערכת כזאת תהייה רק מצפייה בחלקיק חומר כלשהו שנשאב לתוך החור השחור הכוכבי.
בגלקסיית שביל החלב
נכון ל-2012, בגלקסיית שביל החלב יש 14 מועמדים להיות חורים שחורים כוכביים, כולם נמצאים במערכות בינאריות שבהן הם סופחים אליהם מסה של כוכב שקרוב אליהם אל תוך דיסקת הספיחה שלהם, וכולם יותר קרובים לכדור הארץ מאשר החור השחור העל-מסיבי שנמצא במרכזה של הגלקסיה. החור השחור הכוכבי בעל המסה הקטנה ביותר בגלקסיית שביל החלב שידוע כיום, הוא בעל מסה של 3 מסות שמש והחור השחור הכוכבי בעל המסה הגדולה ביותר בגלקסיית שביל החלב שידוע כיום, הוא בעל מסה של יותר מ-12 מסות שמש.
החור השחור הכוכבי הקרוב ביותר אלינו שידוע כיום, נמצא כ-3,500 שנות אור מכדור הארץ.
פרוטו-יוונית
פרוטו-יוונית היא שפה עתיקה משוערת ומשוחזרת. היא נחשבת לאב הקדמון של כל הניבים היווניים: מהשפה המיקנית, דרך ארבעת הניבים העתיקים (הדורי, האטי, האיולי והיוני), ולבסוף, שפת הקוינה ויוונית מודרנית. חלק מחוקרי היוונית מכלילים גם את השפה המקדונית העתיקה כ"צאצאית" של שפה פרוטו-הלנית קדומה עוד יותר, או כצאצאית של הפרוטו-יוונית.
שפה זו דוברה בסוף האלף ה-3 לפנה"ס, כנראה באזור הבלקן. הפרוטו-יווניים היו מהגרים הלנים, שדיברו את שפת-הבת, המיקנית, והגיעו לתוך יוון בין המאה ה-21 וה-17 שלפנה"ס. הם נפרדים מהיוונים הדורים, שהגיעו ליוון כאלף שנה אחר-כך (ראו הפלישה הדורית ותקופת המעבר ביוון), ודיברו ניב שהיה יותר עתיק משאר הניבים (ראו יוונית דורית).
וולקן תעשיות רכב
וולקן תעשיות רכב בע"מ היא חברה ישראלית לייצור ושיווק מצברים לרכב ולייבוא ומכירה של אביזרים נלווים לרכב.
שורשי המפעל במפעל עדי בטריות שהוקם בשנת 1936 באזור מפרץ חיפה. בשנת 1979 נחנך מפעלה החדש של חברת וולקן מצברים (בשמה הישן) באזור התעשייה "תפן" בגליל המערבי והוא פועל שם עד היום. לחברה מפעל נוסף באזור התעשייה כנות בגדרה.
החברה עוסקת בייצור, שיווק והפצה של מצברים לרכב, משאיות, טרקטורים, אוטובוסים, דו גלגלי וציוד מכני כבד. בחברה כ-70 עובדים והיא מוכרת כ-300 אלף מצברים בשנה.
מפעל וולקן מייצר מצברים בקיבול הנע בין 40 ל-220 אמפר שעה במתח של 12 וולט. מכירת המצברים נעשית באמצעות סניפי החברה ברחבי ישראל וכן על ידי נותני שירותים לרכב: חשמלאים, מוסכים, שירותי גרירה, חנויות חלפים ורשתות שיווק.
היסטוריה
ראשיתו של וולקן תעשיות רכב בבית חרושת עדי לייצור מצברים שנפתח במפרץ חיפה בשנת 1936. במרץ 1943, במקביל להטלת פיקוח על המסחר במצברים, הולאם מבנה המפעל של עדי על ידי השלטונות כדי לייצר בו מצברים עבור הצבא הבריטי בפיקוחו של מהנדס החברה עמנואל שנפ, וחברת עדי עברה לייצר מצברים באתר אחר. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה עבר שנפ לייצר מצברים עבור מפעל וולקן שהייתה חלק מקונצרן כור, ומאי 1945 נחשב לתאריך הקמת המפעל. בשנת 1946 רכש סולל בונה את המפעל הישן של עדי למצברים (זה שהולאם על ידי הבריטים), וצירף אותו למחלקת המצברים של וולקן. בשנת 1949 הופרדה מחלקת המצברים מהחברה והייתה לחברה נפרדת בתוך קונצרן כור, בשם "מפעלי מצברים וולקן".
בביקורו של נציג כור תעשיות, יצחק נגלר, בשנת 1973 בארצות הברית נוצר קשר עם חברת Globe Union, הגדולה ביותר באותה עת לייצור מצברי רכב בארצות הברית. המגעים עם החברה האמריקאית הבשילו ובשנים 1973 – 1974 הפכה Globe Union לשותפה מלאה בחברת וולקן מצברים, ברכשה בינואר 1974 33% ממניות החברה. על מנת לייעל את הייצור ולהופכו מודרני הוחלט על ידי ההנהלה כי יש לחדש את מפעל המצברים ולהקימו באתר חדש כדי שלא לפגוע בייצור הקיים. החלטה זו קיבלה משנה תוקף נוכח סירובם של פועלי המפעל הקיים לעבוד במשמרות מסביב לשעון על מנת להפעיל את תנור ההתכה (כדי למחזר עופרת ממצברים ישנים) וכך להקטין את עלויות הייצור, למקסם את התפוקה ולהתחרות בשוק המצברים המיובאים.
בינואר 1976 הונחה אבן הפינה לאזור התעשייה החדש "תפן" בגליל המערבי, שם הוחלט להקים את המפעל החדש. בשנת 1978 החל ייצור המצברים במפעל החדש תוך הפעלת תנור ההתכה מסביב לשעון והוא נחנך רשמית ב-13 ביולי 1979. בהמשך הקימה וולקן מצברים גם מפעל לייצור עצמי של ארגזי פוליפרופילן (חומר פלסטי המתאפיין ברמת עמידות גבוהה) עבור המצברים החדשים במקום לרכוש ארגזים מיצרני פלסטיקה. המפעל במפרץ חיפה המשיך לפעול עד שנת 1983.
בשנת 1990 הונפקה החברה בבורסת תל אביב ובשנת 1993 נמכרה השליטה בוולקן מצברים לחברת גרנית הכרמל, באמצעות סונול.
בידי פוקוס קפיטל
בשנת 2000 רכש איש העסקים מאיר ארנון, באמצעות חברת פוקוס קפיטל, את מניות השליטה (68%) בחברה, שהייתה אז בקשיים, מידי גרנית הכרמל. ארנון הרחיב את תחומי פעילותה של וולקן מצברים, בין השאר באמצעות חברת התוכנה "אדוונטק" שנרכשה על ידי וולקן מצברים. כעבור שלוש שנים מכרה וולקן מצברים את השליטה בחברת אדוונטק לחברת "כלנית כרמון שירותי תוכנה", בהפסד ניכר.
בשנת 2002 רכשה וולקן מצברים את חברת דילייט סחר המייבאת את מצברי 'פיאם' האיטלקיים לישראל ומוצרים נלווים לרכב ובשנת 2003 הודיעה וולקן על ייצוא ראשון של מצברים ל'פיאם', אחת החברות הגדולות בעולם בתחום ייצור ושיווק מצברי רכב. בשנת 2004 הגיעה החברה להסכם על שיווק מצברי אופטימה בישראל
בשנת 2005 חתמה וולקן מצברים על הסכמי ייצוא מצברי רכב ומצברים לאופנועים למספר מדינות באירופה, בהן אנגליה, צרפת, בלגיה, איטליה, טורקיה וקפריסין. על פי ההסכם, 20 סוגי המצברים המיוצאים יותאמו לדגמי רכב שונים בתנאי שטח ואקלים ייחודיים למדינות אלה.
בשנת 2006 שונה שמה של החברה מוולקן מצברים בע"מ לוולקן תעשיות רכב בע"מ.
בשנת 2008 רכשה וולקן תעשיות רכב בע"מ את חברת דוד פוגל ובניו, המתמחה בתחום אופנת הרכב, ומיזגה את פעילותה. בתחילת 2010 נמחקה החברה מהמסחר בבורסת תל אביב בגלל שווי נמוך של מניות שבידי הציבור ובסוף שנת 2011 מכר מאיר ארנון את מניותיו בחברה לחברת ב.מ.ב נכסים ובניין יבואנית צמיגי גודייר לישראל. מאז ובמשך 3 שנים החברה עברה מהפסד לריווחיות וכעת החברה מפתחת את טכנולוגיית העתיד בתחום אגירת האנרגיה ומצברי ההנעה לרכב תוך כדי פיתוח הסינרגיה בין עסקי הליבה של החברות...
איכות הסביבה
במפעל וולקן מצברים פועלת מערכת אבטחת איכות מאושרת על פי התקן הבינלאומי לאיכות ISO 9002 ובמעבדות החברה מתבצעות בדיקות על פי התקנים הישראליים והבינלאומיים: JIS ,MIL ,DIN ,SAE ,IEC
במפעל מתקן חדיש למיחזור ושבירת מצברים ישנים ותקולים תוך הפרדת הפלסטיק מהעופרת. מתקן זה מסייע לשמירה על איכות הסביבה ומניעת זיהום הקרקע על ידי השלכה של מצברים ישנים.
שפכים: בוולקן שתי מערכות מתקדמות לנטרול מי שפכים ולאחרונה הותקן בה קו ביוב חדיש בעל עמידות בפני נזילות.
טאיסטו מאקי
טאיסטו ארמס מאקי (בפינית: Taisto Armas Mäki; 2 בדצמבר 1910 – 1 במאי 1979) היה אצן פיני למרחקים ארוכים, מקבוצת האתלטים המכונים "הפינים המעופפים". כמו מאמנו וחברו הקרוב, פאבו נורמי, מאקי שבר שיאי עולם בריצת 2 מייל, 5,000 מטרים ו-10,000 מטרים בין השנים 1939 עד 1942. מאקי היה האדם הראשון בהיסטוריה שרץ מרחק של 10 קילומטרים בפחות מחצי שעה, היה זה כאשר שבר את שיאו האישי והשלים את הריצה בזמן של 29:52.6 דקות ב-17 בספטמבר 1939.
חייו
מאקי נולד ברקולה במחוז ונטה. עיסוקו היה רעיית צאן ועל כן כונה בפינית Rekolan paimenpoika ("הרועה מרקולה"). בשנות השלושים פינלנד הייתה מעצמה בתחרויות ריצה ארוכות, אך מאקי לא בלט בעולם הריצה עד לשנת 1938. בספטמבר של אותה השנה, השתתפותו הראשונה בפועל באליפות חשובה, זכה בתחרות ריצת 5,000 מטרים באליפות אירופה באתלטיקה 1938 בפריז, הוא גבר על השוודי הנרי ג'ונסון ועל עמיתו הפיני קאוקו פקורי כאשר עצר את השעון על 14:26.8 דקות. ב-29 בספטמבר 1938, תוך פחות מחודש מזכייתו בריצת 5,000 המטרים, שבר את שיא העולם בריצת 10,000 מטרים בפעם הראשונה, הוא שבר את השיא שנקבע על ידי בן ארצו, אילמרי סאלמינן ביותר משלוש שניות כאשר סיים את הריצה ב-30:02:0 דקות. בקיץ של שנת 1938 המשיך וקבע 5 שיאי עולם חדשים בריצה. ב-7 ביוני שבר את שיאו של מיקולש סאבו מהונגריה ביותר משלוש שניות, וקבע שיא עולם חדש בריצת שני מייל בזמן של 8:53.2 דקות באצטדיון האולימפי בהלסינקי. 9 ימים לאחר מכן, ובאותו אצטדיון, הוריד מעל 8 שניות משיאו של לאורי לטינן בריצת 5,000 מטרים. הוא המשיך וקבע שיא עולם נוסף, הפעם בריצת 10,000 מטרים, שבר את שיאו האישי בכעשר שניות וקבע זמן של 29:52.6 דקות לריצה ב-17 בספטמבר 1939.
מלחמת החורף בין פינלנד לבין ברית המועצות פרצה ב-30 בנובמבר 1939. כמו חברים אחרים מקבוצת הפינים המעופפים, ביניהם גונר הוקרט ולאורי ליטנן, מאקי נשלח להילחם בשטח קרליה. אולם, יחד עם פאבו נורמי, הוא נשלח למשימה לארצות הברית בפברואר 1940 - גיוס כספים עבור המאמץ המלחמתי של פינלנד. במהלך המשימה, שנערכה חודשים וכללה הרצאה בפני 14,00 איש במדיסון סקוור גארדן, שניהם התחרו מול אצנים אמריקאים. באופן מפתיע, מאקי הצליח בריצות אלו הרבה יותר מאשר ריצותיו באליפויות, והדבר העלה חשדות וסימני שאלה שמא מדובר באימרוץ. קריירת הספורט של מאקי נקטעה בעקבות מלחמת העולם השנייה. המלחמה הובילה לביטול אולימפיאדת הקיץ של 1940 בהלסינקי וכך נגדע חלומו של מאקי לייצג את ארצו בתחרות אולימפית.
ארמנד דופלנטיס
ארמנד "מונדו" דופלנטיס (באנגלית: Armand "Mondo" Duplantis; נולד ב-10 בנובמבר 1999) הוא אתלט אמריקאי-שוודי (מייצג את שוודיה בתחרויות הבינלאומיות), האלוף האולימפי (טוקיו 2020), אלוף העולם (יוג'ין 2022), אלוף אירופה (ברלין 2018 ומינכן 2022), שיאן אליפות אירופה (2022) ושיאן העולם בקפיצה במוט. זכה פעמיים בתואר אתלט השנה בעולם (2020 ו-2022).
ביוגרפיה
דופלנטיס נולד וגדל בלפאייט שבלואיזיאנה, בנם של גרג דופלנטיס והלנה הדלנד. אביו, ממוצא קאג'וני, היה קופץ במוט אמריקאי בעל שיא אישי של 5.80 מטר, ואמו השוודית התחרתה בקרב שבע ושיחקה כדורעף, שניהם התחרו ונפגשו במהלך לימודיהם באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. אחיו הגדול, אנתוני, הוא שחקן בייסבול שנבחר בדראפט ה-MLB על ידי ניו יורק מטס.
כבר בגיל חמש החל דופלנטיס להתאמן בקפיצה במוט ומגיל שבע ואילך החזיק בתוצאות הטובות ביותר לגילו בעולם. מתקן אימונים מיוחד, כולל בור קפיצה ומסלול ריצה של 38 מטר נבנה עבורו בחצר ביתו. הוא בחר לייצג את שוודיה בתחרויות בינלאומיות, בין היתר מאחר שבכך לא ייאלץ להתמודד בתחרויות המוקדמות האמריקאיות לתחרויות המרכזיות ולמשחקים האולימפיים בפרט. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בסנטיאגו דה קאלי זכה במדליית זהב בשיא אליפות של 5.30 מטר. ב-2016 זכה במדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בתוצאה של 5.45 מטר.
2017
באליפות העולם שנערכה באוגוסט אותה שנה סיים במקום התשיעי בתוצאה של 5.50 מטר.
2018
דופלנטיס החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. בינואר דופלנטיס שיפר את שיא העולם באולם עד גיל 20 כשקבע תוצאה של 5.83 מטר בתחרות ברינו, בפברואר שיפר שיא זה ל-5.88 מטר בתחרות בקלרמון-פראן. באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה בתחילת מרץ הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 5.70 מטר. במרץ הוא שיפר את שיא העולם באצטדיון עד גיל 20 עם תוצאה של 5.92 מטר ובמאי שיפר אותו שוב והעמידו על תוצאה של 5.93 מטר.
ביוני ניצח בתחרות ליגת היהלום בסטוקהולם בתוצאה של 5.86 מטר. ביולי 2018 זכה במדליית זהב באליפות העולם עד גיל 20 וקבע שיא אליפות של 5.82 מטר.
אלוף אירופה
חודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט זכה דופלנטיס במדליית זהב כשקבע תוצאה של 6.05 מטר, המהווה שיא עולם עד גיל 20, שיא אירופי עד גיל 23 ושיא אליפות, לפני טימור מורגונוב מרוסיה (6.00 מטר) ושיאן העולם רנו לאבילני מצרפת (5.95 מטר). כמו כן על אף שייצג את שוודיה, בשל אזרחותו האמריקאית הוכרה התוצאה גם כשיא אמריקאי. על הישגיו זכה בתואר הכוכב העולה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.