cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סמית'סוניאן
כיום
11 מתוך מוזיאוני המוסד ומרכז המידע של הסמית'סוניאן (השוכן בבניין דמוי טירה) נמצאים במרכז המול, רצועה הנמשכת בין אנדרטת לינקולן ובנין הקפיטול. שאר המוזיאונים נמצאים בוושינגטון, ניו יורק ובשנטילי, וירג'יניה.
המכון מוציא לאור שני מגזינים: ה-Smithsonian החודשי הנשלח למנויי הבית, עם יותר מ-2 מיליון מנויים חודשיים והעוסק בתחומים הנחקרים במסגרת המכון. ו-Air & Space הדו-חודשי, היוצא לאור על ידי מוזיאון האוויר והחלל הלאומי.
האסטרואיד 3773 סמית'סוניאן נקרא על שם המכון.
בניין הסמית'סוניאן
בניין מוסד הסמית'סוניאן, המכונה "הטירה", נמצא במול בוושינגטון, בארצות הברית. הבניין מכיל את משרדי מוסד הסמית'סוניאן ואת מרכז המידע של המוסד.
המבנה בנוי מאבן חול אדומה בסגנון נורמני וברוח התחייה הגותית.
הבניין נבנה בשנת 1855 על פי תכנון של האדריכל ג'יימס רנויק הבן. הבניין נשרף ב- 24 בינואר 1865 - השרפה הרסה את המגדלים הצפוני והמזרחי ואת הקומה השנייה של הבניין. הבניין שופץ לאחר השרפה, ושוחזר למצבו המקורי.
בין השנים 1858 ו-1960 שימש הבניין מקום מגוריו של מזכיר המוסד וכן אולמות תצוגה.
פאדי כיוף
פאדי כיוף (בערבית: فادي كيوف; 12 באפריל 1985 – 14 בפברואר 2004) היה ילד פלא דרוזי-ישראלי.
חייו
נולד בעוספיה לכרמלה וכמאל. בהיותו בגיל 5 החל לשיר באירועי חברה. בגיל 9 יצא לאור תקליט ראשון משירתו בהפקת האחים ראובני, והפך למפורסם בישראל, השתתף בתוכניות אירוח רבות בטלוויזיה הישראלית אצל דן שילון ועוד. בעיקר בשירה מזרחית בעברית ובערבית, מזוהה עם כמה להיטים בערבית המוכרים לציבור הישראלי כמו "עיישה" "בסבוסה" ו"מברוכּ עליכּ יא-עריס". ברבים מהתקליטים הוצמד לשמו הכינוי "היהלום שבכתר".
שיתף פעולה עם עמותות חברתיות ובעיקר עם קו לחיים.
כרבים מבני הציבור הדרוזי בישראל אחיו הגדולים שירתו בצה"ל בשירות קרבי, הוא עצמו התגייס לחיל החינוך ושירת בלהקת פיקוד צפון עד מותו.
גדודי פאנצר כבדים
גדודי פאנצר כבדים (בגרמנית: Schwere Panzerabteilungen - 'גדודי שריון כבדים') היו יחידות טנקים בסדר גודל של גדוד, של צבא גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה, שפעלו בין השנים 1945-1942. גדודים אלו צוידו בטנקים הכבדים ביותר של גרמניה מדגם טיגר, ולאחר מכן טיגר II, זכו להקצאת כח אדם מובחר, ונחשבו ליחידות עילית. יחידות אלו היו למעשה עצמאיות, והוכפפו למטה קורפוס או ארמייה בעת הצורך. תפקידם המקורי היה להוות את חוד החנית של יחידות השריון הגרמניות ולהבקיע את קווי האויב.
בתחילה, כל גדוד כזה הורכב משתי פלוגות בנות 9 טנקי טיגר I כל אחת, מלווים ב-10 טנקי פאנצר סימן 3 למטרות של סיור. שני טנקי טיגר נוספים עמדו לרשות מפקדת הגדוד. בעקבות חוות דעת של מפקדים בשטח, הוחלט במרץ 1943 על שינוי במבנה גדודי השריון הכבדים. על פי המתווה החדש, כלל כל גדוד רק טיגרים, 45 בכל גדוד; גדוד סטנדרטי כלל שלוש פלוגות בנות 14 טיגרים כל אחת, יחד עם 3 נוספים במפקדה.
במהלך המלחמה הוקמו עשרה גדודים כבדים בידי הורמאכט (מספרם 501 עד 510), ושלושה בידי הוואפן אס אס (101, 102, 103). בנוסף, שלוש דיוויזיות עילית מאס.אס (לייבשטנדרטה, טוטנקופף ודאס רייך) קיבלו פלוגה כבדה של טיגרים, ודיוויזיית גרוסדויטשלנד מהצבא (Heer) קיבלה גדוד של טיגר במהלך המלחמה.
רשימת גדודי הפאנצר הכבדים שפעלו במלחמה:
גאורג שרימפף
גאורג שרימפף (בגרמנית: Georg Schrimpf; 13 בפברואר 1889 – 19 באפריל 1938) היה צייר וגרפיקאי גרמני. יחד עם גאורג שולץ, אוטו דיקס, ג'ורג' גרוס וכריסטיאן שאד, שרימפף זכה להכרה רחבה כנציג העיקרי של תנועת האמנות Neue Sachlichkeit – "אובייקטיביות חדשה". (אנ'), שהתפתחה בגרמניה של ויימר בין השנים 1919 עד 1933, כפועל יוצא של האקספרסיוניזם. שרימפף הוצג כמייצר אמנות מנוונת על ידי ממשלת גרמניה הנאצית בשנות השלושים.
ביוגרפיה
שרימפף נולד במינכן, אביו נפטר לפני לידתו. מאוחר יותר אביו החורג אילץ אותו לעזוב את הבית. בשנת 1902 התמחה בתפקיד אופה בפסאו. בין 1905 לבין 1914 שוטט שרימפף בבלגיה, צרפת, שווייץ וצפון איטליה ועבד כמלצר, אופה ומערבב פחם. בשנת 1913 התגורר במושבה אנרכיסטית בשווייץ, שם יצר קשר עם אוסקר מריה גרף, גם הוא אופה, אך לימים נעשה סופר מפורסם.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שרימפף האנטי-מיליטריסטי הפעיל בהצלחה כל שיטה אפשרית כדי להימנע משירות צבאי. עם זאת, הוא הרס את בריאותו. בין השנים 1915–1918 חי שרימפף בברלין, שם עבד כאמן עצמאי. בזמנו הפנוי הוא השתמש בכל דקה לציור וגילוף בעץ. היה בעיקר אוטודידקטי כאמן, הוא למד על ידי העתקת המאסטרים הישנים.
בשנת 1916 הציג הפובליציסט והמומחה לאמנות הרווארט ולדן כמה מציוריו וגילופי העץ של שרימפף בגלריה שלו Der Stumm בברלין שם הם זכו לתשומת לב ציבורית רבה. בגלריה זו פגש שרימפף את הציירת מריה אודן. השניים נישאו בשנת 1917 אך היא נפטרה בשנה שלאחר מכן, עקב סיבוכים מלידת בנם מארק.
הוא השתתף בקבוצת נובמבר ונכלל בתערוכות שלהם בשנים 1919, 1920, 1924 ו-1929. שרימפף פרסם עבודות, במגזינים האקספרסיוניסטיים של מינכן. בשנת 1919 היה מעורב ברפובליקה הסובייטית של מינכן קצרת החיים שניסתה להקים מדינה סוציאליסטית בבוואריה ונעצר לאחר חיסול התנועה. בשנת 1921 הוצגו עבודותיו במינכן על ידי סוחר האמנות הנס גולץ.
כבר בשנות העשרים של המאה העשרים נחשב שרימפף כנציג של "האגף הימני" של תנועת "האובייטיקיות החדשה". נציגים בולטים אחרים כללו את אלכסנדר קנולדט ופרנץ לנק. אגף "וריסט" של התנועה כלל אמנים כמו אוטו דיקס, ג'ורג' גרוס וגאורג שולץ. בשנת 1924 עבר לאיטליה שם אשתו השנייה הדוויג מרשל מצאה עבודה כאחות.
בשנת 1925 שרימפף השתתף בתערוכת "האובייטיביות החדשה" במנהיים. כעבור שנתיים החל ללמד במינכן. הסגנון של התנועה לא גונה על ידי המשטר הנאצי בשלב מוקדם, והוא הצליח לקחת על עצמו תפקידי הוראה בציור לאחר שהמשטר הנאצי תפס את השלטון בשנת 1933. עבודתו של שרימפף נתפסה כצורה מקובלת של רומנטיקה גרמנית על ידי השלטונות.
בשנת 1932 הוקמה הקבוצה השביעית והתחילה להציג בתערוכה ניידת; החברים האחרים היו אלוף תיאו, אדולף דיטריך, חסו פון הוגו, פרנץ רדזיוויל, כמו גם קנולדט ולנק.
שרימפף הפך לפרופסור בבית הספר המלכותי לאמנות בברלין בשנת 1933, אך פוטר בשנת 1937 בגלל "עברו האדום". הוא היה חבר זמן קצר ברוטה הילפה, ארגון סוציאליסטי. מאותה סיבה המשטר הנאצי אסר על עבודותיו בתערוכות פומביות.
שרימפף נפטר בברלין ב־19 באפריל 1938.
יצירתו
שרימפס היה אוטודידקט. הוא למד באובססיביות מילדות, הן מדמיונו שלו והן בהעתקת תמונות שעינגו אותו במיוחד. יכולתו הייתה חזקה, הוא הסתיר את עבודתו מכולם פרט לחברו, הסופר אוסקר מריה גרף. הוא שלח חלק מעבודותיו לפרסום בברלין והופתע מכך שהתקבלו מיד. כך החלה הקריירה האמנותית שלו. בין תומכיו המוקדמים היו פובליציסט ופטרון האמנות הרווארת וולדן, וכן היסטוריון האמנות ומבקר פרנץ רוה והיסטוריון האמנות ורנר הפטמן.
דימטרודון
דימטרודון (שם מדעי: Dimetrodon) הוא סוג של סינאפסיד טורף פרהיסטורי בעל מפרש גבי מהתקופה הפרמית. במראהו הוא דמה לזוחל מודרני אך היה בעל קירבה גבוהה יותר ליונקים. הוא התקיים באמריקה הצפונית שלפני 295 עד 272 מיליון שנה מזמננו.
מאפיינים
הוא התהלך על ארבע רגליים, ונראה דומה ללטאה בעלת "מפרש" גדול על גבו עם זנב ארוך. ה"מפרש" היה למעשה עור מתוח מלא בכלי-דם, שהוחזק במקומו על ידי סחוס שבקע מגבו של הדימטרודון. מומחים מאמינים, כי המפרש שימש את הדימטרודון לחימום גופו, וכמו כן לחיזור ולהרתעה. ייתכן שחי באדמות ביצה והעביר את רוב היום בחימום גופו בשמש באמצעות המפרש כשמרבית פעילותו הייתה בשעות הלילה.
הדימטרודון התגלה בטקסס בשנת 1884 על ידי אדוארד דרינקר קופ, והוא זה שהעניק לו את שמו - בלטינית: "שיניים בעלות שני גדלים" - מכיוון שלדימטרודון שתי מערכות שיניים נפרדות: חותכות וטוחנות.
אורי בשה
אורי בשה (נולד ב-1962) הוא ספורטאי ספורט נכים ישראלי שהשתתף בשלוש אולימפיאדות נכים.
ביוגרפיה
בשנת 1993 הקים את עמותת "כדור האור" להקמת מסגרות ספורט עבור נכים, בעזרתה הוקמה קבוצת כדורשער לעיוורים שפעלה בנתניה וקבוצה לרכיבת אופני טנדם באזור השרון.
השתתף באולימפיאדת הנכים סיאול (1988) וב עם נבחרת הכדורשער לעיוורים. ב התחרה ברכיבה על סוסים ודורג במקום ה-17.
בשה השלים לימודים בעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב ועובד כפסיכותרפיסט. הוא משמש עובד סוציאלי של עמותת "צמד" לעיוורים הנעזרים בכלבי נחייה.
בשה נשוי ואב לארבעה. הוא מתגורר במושב גן יאשיה.
רועי לוי (קצין)
ביוגרפיה
לוי נולד בארצות הברית וגדל בירושלים. למד בישיבה התיכונית בבית אל ובישיבת עטרת ירושלים. התגייס לצה"ל במרץ 1999, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלנ"ט גולני. לאחר מסלול הכשרה שירת כלוחם בפלנ"ט, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לפלנ"ט ומונה למפקד צוות מסלול. לאחר מכן מונה למפקד צוות לוחמים, ולחם בין היתר במבצע חומת מגן. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדס"ר גולני. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה רובאית א' בגדוד 51. בהמשך שימש כקצין המבצעים של חטיבת גולני בזמן מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט גולני בין השנים 2006–2007. בהמשך שימש כמפקד פלס"ר גולני בין השנים 2007–2008. במהלך תפקידו פיקד על מבצעים רבים, ובהם, מבצע "דין מקדים". מטרת המבצע הייתה לפגוע בחוליית מרגמות שהתמקמה באזור סג'עיה והטרידה רבות, הסיירת בפיקודו ובמקביל פלנ"ט גולני איגפו משני עברים, בסופה של הפעולה נמנו שישה מחבלים הרוגים. בסיום התפקיד יצא לחופשה ללימודי תואר ראשון במשפטים בקריה האקדמית אונו. בתחילת מבצע עופרת יצוקה קטע את לימודיו, והצטרף ללחימה במסגרת גדס"ר גולני, במהלכה נפצע ברגלו בהתקלות עם מחבלים. לאחר סיום לימודיו מונה לסגן מפקד גדוד 12, ושימש בתפקיד בין השנים 2011–2012.
ביוני 2013 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גולני, והוביל אותו בין השאר בלחימה במבצע צוק איתן, במהלכו נפצע בראשו באורח קשה, עקב פציעתו סיים את תפקידו בגדוד. לאחר תקופת שיקום בה השלים גם לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן, מונה למפקד גדוד הדס בבה"ד 1, ושימש בתפקיד בין השנים 2015–2016. ב-16 במאי 2016 מונה למפקד יחידת אגוז בחטיבת עוז. באפריל 2018 נבחר על ידי הרמטכ"ל, גדי איזנקוט, להדליק את משואת צה"ל ביום העצמאות ה-70 למדינת ישראל. בהמשך היחידה בפיקודו קיבלה את פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. את תפקידו סיים ב-3 במאי 2018. ב-27 ביוני 2018 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת ברעם, והוביל את החטיבה בין היתר במבצע מגן צפוני, בתפקיד זה שירת עד 27 באוגוסט 2020. בסיום תפקידו היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ח (2020–2021). בשנת 2021 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י, תפקיד בו שירת עד שנת 2023. ב-30 ביולי 2023 מונה למפקד יחידת רפאים.
חיים אישיים
לוי נשוי ליעל ואב לחמישה. בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו, ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
Heavier Things
Heavier Things הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר האמריקאי ג'ון מאייר. האלבום יצא לאור ב-9 בספטמבר 2003 בהוצאות קולומביה ואוור. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200, עם מכירות של 317,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. על אף שכתיבת השירים של מאייר באלבום זה זכתה למעט ביקורות שליליות, האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות מצד מבקרי המוזיקה.
הפקה
האלבום הוקלט ברובו בדירתו של מאייר בניו יורק. אסטרטגיית השיווק של חברת קולומביה לאלבום הייתה מתונה - השם שנבחר מסמל מתינות, כמו גם שחרור הסינגל המוביל לאלבום, "Bigger Than My Body", רק שבועיים לפני צאת האלבום. פרסומים לקראת יציאת האלבום הוצגו רק באתר MTV ובאתרו של מאייר עצמו וב-2 בספטמבר ניתן היה להוריד בהם את האלבום כשבוע לפני צאתו באופן רשמי. מאייר הופיע בתוכניות אירוח כמו סאטרדיי נייט לייב ולייט שואו עם דייוויד לטרמן בשבועות שלאחר צאת האלבום, והופעות אלו התמקדו בדמותו כזמר-יוצר ולא בניפוח דמותו כסלבריטאי.
הסינגל המוביל והראשון מתוך האלבום, "Bigger Than My Body", זכה לביקורות חיוביות ולהצלחה מסחרית. "Clarity", הסינגל השני מתוך האלבום, לא הושמע לעיתים קרובות בתחנות הרדיו השונות, אך הוא אחד מהשירים המועדפים על מעריציו של מאייר, והוא מנגן אותו לעיתים תכופות בהופעותיו. "Daughters", הסינגל השלישי מתוך האלבום, זכה לביקורות החיוביות ביותר והוכתר על ידי מבקרי המוזיקה השונים כ"שיר הטוב ביותר של מאייר עד היום".
לאחר צאת האלבום, יצא מאייר לסיבוב הופעות משותף עם מארון 5 ב-2 ביולי 2004.
מולי ברנרד
מולי קייט ברנרד (Molly Kate Bernard, נולדה ב-10 באפריל 1988) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור לורן הלר בסדרת הטלוויזיה יאנגר.
חיים וקריירה
מולי ברנרד החלה את הקריירה שלה בשנת 2000 בסרט תעביר את זה הלאה שם שיחקה לצידו של קווין ספייסי והיילי ג'ואל אוסמנט. בשנת 2015, לוהקה לסדרת הטלוויזיה יאנגר לצד סאטון פוסטר והילרי דאף, שם גילמה את לורן הלר.
נוגד חמצון
נוגד חִמצון (באנגלית: Antioxidant, ובתעתיק: אנטיאוקסידנט) הוא חומר כימי בעל יכולות חיזור גבוהות, המקטין את קצב תגובות החמצון של חומרים אחרים בסביבתו.
נהוג לסווג נוגדי חמצון בהתאם למנגנון הפעולה שלהם, כאשר מבדילים בין נוגדי חמצון ראשונים לנוגדי חמצון שניוניים. מתוך נוגדי החמצון הראשוניים, ישנם כאלו ממקור טבעי (כמו ויטמין E ופולי-פנולים ) וכאלו שאינם טבעיים. ישנם גם אנזימים שמתפקדים כנוגדי חמצון וישנם אנזימים שיכולים לשחזר נוגדי חמצון לצורתם הפעילה, כמו glutathione reductase.
נוגדי חמצון מופקים ממקור צמחי או מן החי, שם הם אחראים על נטרול רדיקלים חופשיים ובכך מגנים על האורגניזם מנזקי חמצון שפוגעים בקרום הפלזמה, בחלבונים ובדנ"א. נוכחות נוגדי חמצון במזון מסייעת להאריך את חיי המדף ולשמור על איכותו במגוון דרכים. במזון, הרכיבים הרגישים ביותר לחימצון הם השומנים, ובפרט חומצות שומן רב-בלתי רוויות מסוג אומגה 6 ואומגה 3. נוגדי חמצון משמשים גם כחומרים משמרים במוצרי קוסמטיקה, וכמעכבי-חמצון בדלק.
מולי ברנרד
חיים אישיים
ברנרד היא נכדתו של השחקן ג'וזף ברנרד.
נוגד חמצון
תפקידם של נוגדי החמצון
חמצון הוא תגובה כימית שבה אלקטרונים עוברים מחומר מסוים למחמצן. תגובות חמצון יכולות ליצור רדיקלים חופשיים, שמתחילים תגובות שרשרת שפוגעות בתאי הגוף. נוגדי החמצון בולמים את תגובות השרשרת האלה באמצעות הסרה של רדיקל חופשי הנמצא באמצע. הם עושים זאת על ידי חיזור של מחמצנים בסביבתם ובכך הם בעצם מתחמצנים בעצמם. תכונתם החשובה של נוגדי החמצון היא שבמצבם המחומצן הם יציבים יחסית ובכך הם לא גורמים נזק.
גדי פיינגולד
ביוגרפיה
פיינגולד נולד ב-1975. בוגר רימון בית ספר למוסיקה.
מולי ברנרד
חיים אישיים
מולי ברנרד הודיעה על אירוסיה לבת זוגה חנה ליברמן באינסטגרם ב-14 בינואר 2020. הם נישאו ב-23 בספטמבר 2021, בפרוספקט פארק, ברוקלין, כשחברי יאנגר ניקו טורטורלה והילרי דאף נכחו. ברנרד הודיעה שהיא בהריון בעמוד האינסטגרם שלה בנובמבר 2022.
גדי פיינגולד
ביוגרפיה
בין 1997 ל-2000 היה פיינגולד חבר בלהקת "ג'יגלס". יחד הוציאו אלבום אחד בשנת 1999, הנושא את שם השנה, האלבום יצא תחת חסותה של חברת NMC.
ב-2017 הוציא פיינגולד את אלבומו הראשון, "לא תיפול רוחי" בחברת לב גרופ מדיה. האלבום כלל בין היתר את הסינגל "לא תיפול רוחי", בהשתתפות הזמר אביתר בנאי.
ב-2020 הוציא את אלבומו השני, "אבדת בת מלך". האלבום בנוי כאלבום קונספט המבוסס על סיפורו של רבי נחמן מברסלב, "מעשה באבדת בת מלך". באלבום משתתפים רמי קלינשטיין, שולי רנד, שאנן סטריט ורון נשר.
חיים אישיים
פיינגולד מתגורר ברמת גן. נשוי ואב לשלושה.
מולי ברנרד
חיים אישיים
ברנרד היא פאנסקסואל בגלוי.
נוגד חמצון
תפקידם של נוגדי החמצון
על אף שתגובות חמצון הן הכרחיות לחיים, הן יכולות גם להזיק. לכן, לצמחים ולבעלי חיים יש מערכות מורכבות של נוגדי חמצון מסוגים שונים, למשל גלוטטיון, ויטמין C, ויטמין E, אנזימים כמו קטלאז, סופראוקסיד דיסמוטאז. רמה נמוכה של נוגדי חמצון, או פעילות של מעכבי האנזימים של נוגדי החמצון, תפגע בתאים או תהרוס אותם. הזדקנות של יצורים חיים מתרחשת, בין השאר, עקב ההתקפה המתמדת של מחמצנים על מולקולות התא; לנוגדי החמצון, לפיכך, יש השפעה מאריכת חיי תא.
סיווג נוגדי חמצון
נוגדי חמצון מסווגים לנוגדי חמצון ראשוניים ושניוניים בהתאם למנגנון הפעולה שלהם. לנוגדי חמצון מסוימים יש יותר ממנגנון פעילות אחד ואלו מכונים נוגדי חמצון מרובי פעולה. אופן הפעולה הכימי משתנה מאוד מכיוון שחומרים אלו מסוגלים לתפקד בכל שלבי תגובת החמצון. תהליך החימצון כולל שלושה שלבים: אתחול, בו נוצרים רדיקלים חופשיים בעיקר בנוכחות אור ומולקולות רגישות לעירור, שלב השרשרת בו התגובה מאיצה ומזינה את עצמה כתוצאה מנוכחות רכיבים רגישים לחימצון, ושלב הסיום בו הרדיקלים מגיבים זה עם זה ונוצרות תרכובות יציבות.
נוגדי חמצון ראשוניים
נוגדי חמצון ראשוניים, המכונים גם סוג 1 או נוגדי חמצון שוברי שרשרת, מעכבים או מאטים את שלב ההתפשטות (שרשרת) של תהליך החמצון על ידי מסירת אלקטרון וייצוב הרדיקלים. נוגדי החמצון הראשוניים העיקריים המוספים למזון הם תרכובות סינתטיות כמו: BHA, BHT, ופרופיל גלאט (PG). עם זאת, ישנם מרכיבים טבעיים הפועלים גם כן כנוגדי חמצון ראשוניים אשר מוספים למזונות, כמו נגזרות של ויטמין E (טוקופרול).
נוגדי חמצון שניוניים
לנוגדי חמצון שניוניים יש מנגנוני פעולה רבים. הם יכולים לקשור מתכות אשר מזרזות חימצון, לנטרל חמצן סינגלטי מעורר או להגיב עם החמצן האטמוספירי, להוריד את החומציות לעיכוב אנזימים מחמצנים, ולהגיב עם הרדיקלים החופשיים. חלק מנוגדי חמצון אלה פועלים באופן סינרגיסטי מכיוון שהם מקדמים את הפעילות נוגדת החמצון של נוגדי החמצון הראשוניים. דוגמאות לחומרים כאלו יהיו חומצה ציטרית וחומצה אסקורבית (ויטמין C).
ויטמין C
לוויטמין C (נקרא גם חומצה אסקורבית) תפקידים רבים בגוף האדם, בין היתר כנוגד חמצון. ויטמין C אינו מיוצר בגוף האדם ועל כן יש לצרוך אותו מהתזונה, למשל על ידי אכילת פירות הדר (כמו לימון, תפוז ואשכולית). ויטמין C מהווה נוגד חמצון שכן הוא מייצב את הרדיקלים החופשיים אשר גורמים לנזקים ברכיבי התא ממערכת הדם. יתר על כן, לוויטמין C יש תפקיד חשוב בחידוש הצורה נוגדת החמצון של ויטמין E על ידי הפחתת tocopheroxyl radicals. לאחר שוויטמין C ניטרל רדיקל חופשי על ידי ייצובו, הוא מחומצן לחומצה דהידרוסקורבית, שיכולה בתורה להפוך בחזרה לחומצה אסקורבית ולפעול שוב כנוגד חמצון.
ויטמין E
ויטמין E הוא ויטמין מסיס בשומן שקיים בשמונה צורות שונות (α-, β-, γ-, and δ-tocopherol ו- α-, β-, γ-, and δ-tocotrienol), כולן מיוצרות על ידי צמחים. התזונה של בני האדם מכילה את כל המולקולות הללו אך הגוף מעדיף α-tocopherol. α-tocopherol הוא נוגד חמצון ראשוני שיכול למנוע חמצון שמנים. בתהליך זה α-tocopherol תורם אטום מימן והופך ל-tocopheroxyl רדיקלי, אשר הופך בחזרה ל-α-tocopherol על ידי ויטמין C או על ידי חומרים מחזרים אחרים כמו cysteine או glutathione.
המקורות התזונתיים העיקריים של ויטמין E בתזונת האדם הם שמנים צמחיים, ומקורות משניים הם ביצים, גבינות וזיתים. אגוזים הם מקורות מצוינים ל-gamma tocopherol.
חומצה אוּרית
חומצה אורית היא נוגד חמצון מסיס במים הנפוץ ביותר בבני אדם, והוא תורם בהפחתת הרדיקלים החופשיים בפלזמה. תרכובת זו פועלת לייצוב חומרים מחמצנים כמו: רדיקלי הידרוקסיל, רדיקלי פרוקסיל, חמצן סינגלטי וחומצה היפוכלורית. יתר על כן, חומצה אוּרית יכולה לנטרל קומפלקסים של ברזל ולהגן על הדנ"א מפני שבירות חד-גדיליות הנגרמות על ידי רדיקלים חופשיים בגוף.
נוגדי חמצון סינתטיים
ישנן תרכובות סינתטיות רבות שפועלות כנוגדי חמצון בצורה טובה יותר מנוגדי חמצון טבעיים, ותרכובות אלו נחשבות ליותר זמינות. נוגדי חמצון סינתטיים ישמשו במגוון רחב של מוצרי מזון והם בעיקר תרכובות פנוליות, כשההנפוצות מביניהן הן הידרוקסילאניזול בוטיל (BHA), הידרוקסילטולואן בוטיל (BHT), פרופיל גלאט (PG), אוקטיל גלאט (OG) ודודציל גלאט (DG). חומרים אלו ישמשו כנוגדי חמצון ראשוניים להאטת פעילות הרדיקלים החופשיים ולשליטה בחמצון ובפיתוח טעמי לוואי.
הוספה של נוגדי חמצון סינתטיים למזון נחוצה אם הם מכילים כמויות קטנות של נוגדי חמצון טבעיים, או שנוגדי חמצון אלו עוברים חמצון בתהליך העיבוד או במשך זמן האחסון.
רגולציה
כמו כל תוסף מזון, גם נוגדי חימצון מסומנים באות E. לדוגמה, ויטמין C הוא E300 ואילו הידרוקסיטולואן בוטיל –BHT – הוא E321. הדרישות החוקיות ברוב המדינות מאפשרות הוספה של נוגדי חמצון סינתטיים בריכוזים נמוכים (לא יעלה על 100–200ppm), לעומת נוגדי חמצון טבעיים (250–500 ppm של תמציות גולמיות). בישראל, הוספת נוגדי חימצון טבעיים ולא-טבעיים מוגבלת על פי תקנות בריאות הציבור.
אנזימים נוגדי חמצון
אנזימים נוגדי חמצון מסוגלים לייצב או לנטרל רדיקלים חופשיים לפני שהם תוקפים רכיבים תאיים. הם מפחיתים את האנרגיה של הרדיקלים החופשיים על ידי תרומת חלק מהאלקטרונים שלהם ובכך גורמים לרדיקלים החופשיים להפוך ליציבים. בנוסף, הם עשויים להפריע לתגובת השרשת המחמצנת (oxidizing chain reaction) שגורמת למזעור הנזק שנגרם על ידי הרדיקלים החופשיים.
על ידי הפחתת החשיפה לרדיקלים חופשיים והגברת הצריכה של מזונות עשירים באנזימים נוגדי חמצון או תוספי תזונה שמכילים אנזימים נוגדי חמצון, לגוף יש פוטנציאל להפחית את הסיכון לבעיות בריאותיות הקשורות לרדיקלים חופשיים.
נוגדי חמצון במזון
נוגדי חמצון לא רק מאריכים את חיי המדף של מוצרי המזון אלא גם מפחיתים בזבוז של חומרי גלם ומצמצמים פגיעה בערכים התזונתיים של המזון.
נוגדי חמצון נמצאים באופן טבעי במזונות רבים, לדוגמה תה וקפה (ריכוז גבוה יותר יימצא בקפה לעומת בתה), ובצריכתם מגולמים יתרונות בריאותיים שונים. נוגדי החמצון הפוליפנוליים העיקריים הקיימים בתה הם פלבנואידים וחומצה פנולית. גם פירות וירקות מכילים נוגדי חימצון רבים מסוגים שונים ובכללם הקקאו שמשמש לייצור שוקולד. הדיאטה הים-תיכונית נחשבת לעשירה בנוגדי חימצון בשל הצריכה הגבוהה של פירות וירקות מסוגים שונים.
מדינות אפריקה
שטחה של יבשת אפריקה מחולק בין 54 מדינות שונות לפי אזורים גאוגרפיים שונים:
מתפללים ליד הכותל המערבי
"מתפללים ליד הכותל המערבי" הוא ציור שיצר שמואל בן-דוד.
תיאור
העבודה "מתפללים ליד הכותל המערבי", מציגה קבוצת מתפללים ליד הכותל המערבי. בן דוד יוצר מרחב תלת־ממדי בעזרת המרצפות ואבני הכותל, המתוארות בפרספקטיבה. תיאור זה עשוי לרמוז על שימוש בתצלום, כבסיס לתכנון הקומפוזיציה. היא נעשתה בשילוב של טכניקת אפליקציה (Appliqué) עם רקמה. שימוש בבדים לשם יצירת תמונה הייתה טכניקה פופולרית ב"בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות", ובן-דוד הרבה לעשות בה שימוש ביצירותיו. במרכז חלקו התחתון של הציור רקומה הכתובת "שִׂימָה דִמְעָתִי בְנֹאדֶךָ" (תהילים נ"ו, ט'). סביב העבודה מסגרת ובה רקמה עיטורית בדגם של ציפורים דמויות טווס, שדמעה נוטפת מעייניהן אל גביעים. שימוש במוטיב זה מדגיש את הציור כביטוי של אבל על חורבן בית המקדש ושל גלות.
אפליקציה נוספת של בן דוד, בנושא דומה, הוצג בשנת 1982 בתערוכה "בצלאל של שץ" שהתקיימה במוזיאון ישראל.
ג'סמין תומפסון
ג'סמין יינג תומפסון (באנגלית: Jasmine Ying Thompson; נולדה ב-8 בנובמבר 2000) היא זמרת-יוצרת אנגלייה.
ראשית חייה
תומפסון נולדה ב-8 בנובמבר 2000 בלונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת, לאב אנגלי ואם סינית.
קריירה
בספטמבר 2013, היא הוציאה גרסת כיסוי לסינגל "Ain't Nobody" של צ'אקה קאן. השיר הוצג במודעה של רשת הסופרמרקטים בבריטניה Sainsbury's. השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-32 במצעד הסינגלים הבריטי. ב-20 באוקטובר 2013 הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Under the Willow Tree.
ב-13 באפריל 2014, היא הוציאה גרסת כיסוי לסינגל "Rather Be" של קלין בנדיט בהשתפפות ג'ס גלין.
ב-20 באפריל 2014, היא הוציאה את אלבומה השני, Another Bundle of Tantrums. האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-126 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום התשיעי במצעד ה-Heatseekers. בספטמבר 2014, היא הוציאה גרסת כיסוי לסינגל "Everybody Hurts", שהוצג מאוחר יותר בטריילר של סדרת הטלוויזיה, איסטאנדרס.
ב-24 באוקטובר 2014, היא התארחה בסינגל "Sun Goes Down" של רובין שולץ.
ב-9 בדצמבר 2014, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Take Cover.
ב-2015, היא הוחתמה אצל אטלנטיק רקורדס.
ב-3 באפריל 2015, מפיק המוזיקה הגרמני פליקס ין הוציא גרסת רמיקס לגרסתה של תומפסון, בשם "Ain't Nobody (Loves Me Better)". השיר נהיה להיט, ועמד בעשרת הראשונים ב-32 מצעדים.
ב-12 ביוני 2015, היא הוציאה את הסינגל "Adore". ב-18 בספטמבר באותה שנה, היא הוציאה את המיני-אלבום Adore.
ב-2016, היא הוציאה גרסת כיסוי לסינגל "Mad World" של Tears for Fears. גרסת הכיסוי הושמעה בטריילר לסרט פסטורלה אמריקנית. באותה שנה, הוא הושמע גם בכתוביות הסיום של הסרט הצרפתי, Ares.
ב-19 במאי 2017, היא הוציאה את המיני-אללבום הרביעי שלה, Wonderland.
ב-2018, היא הוציאה גרסת כיסוי לסינגל "Lonely Together" של אביצ'י בשהתתפות ריטה אורה.
ב-9 בפברואר 2018, נודע כי היא הייתה אחת מהכותבים של הסינגל "Friends" של מרשמלו ואן-מארי.
ב-29 במרץ 2019, היא הוציאה את המיני-אלבום החמישי שלה, Color.
אריה איסרלס
אריה איסרלס (באנגלית: Arieh Iserles; נולד ב-2 בספטמבר 1947) הוא מתמטיקאי חישובי, פרופסור לאנליזה נומרית של משוואות דיפרנציאליות באוניברסיטת קיימברידג' וחבר במחלקה למתמטיקה שימושית ופיזיקה תאורטית.
קורות חיים
למד באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטורט שלו, על שיטות מספריות למשוואות דיפרנציאליות רגילות נוקשות, עשה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מחקריו כוללים נושאים רבים במתמטיקה חישובית ויישומית: משוואות דיפרנציאליות רגילות וחלקיות, תורת הקירובים, אינטגרציה נומרית גאומטרית, פולינומים אורתוגונליים, משוואות פונקציונליות, דינמיקה חישובית וחישוב של תופעות תנודתיות מאוד.
כתב ספר לימוד, קורס ראשון באנליזה נומרית של משוואות דיפרנציאליות (הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', מהדורה שנייה 2009).
איסרלס הוא העורך של כתב העת "אקטה נומריקה" (Acta Numerica), העורך הראשי של IMA Journal of Numerical Analysis של המכון למתמטיקה וליישומיה (IMA) ועורך של מספר כתבי עת מתמטיים אחרים. בין השנים 1997–2000 הוא היה יו"ר האגודה ליסודות המתמטיקה החישובית.
נשוי לדגנית ואב לשתי בנות.
סברין ונדניינדו
סברין ונדניינדו (בצרפתית: Séverine Vandenhende; נולדה ב-12 בינואר 1974) היא ג'ודוקא עבר צרפתייה אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג.
ונדניינדו התחרתה פעם אחת במשחקים האולימפיים בסידני 2000 וזכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. בסיבוב הראשון היא ניצחה באיפון את ג'אנג סונג-סוק הדרום קוריאנית לאחר תרגיל אורה-נגה, בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את סופי רוברז' הקנדית לאחר תרגיל אוצ'י-מטה-סוקאשי וברבע הגמר היא ניצחה שוב באיפון את סליטה שוטס האמריקאית לאחר תרגיל אורה-נגה. בשלב חצי הגמר היא ניצחה בווזארי את אניה וון רקובסקי הגרמנייה ובגמר ונדניינדו גברה בניקוד יוקו על לי שופנג הסינית.
ונדניינדו מחזיקה במדליית זהב מאליפות העולם משנת 1997. באליפויות אירופה היא זכתה בשתי מדליות; מדליית כסף (2000) ומדליית ארד (1997). ונדניינדו התחרתה בשנת 1995 באוניברסיאדת פוקואוקה וזכתה במדליית הכסף.
במהלך הקריירה ונדניינדו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי פריז ומוסקבה.
אדפוזאורוס
מאפיינים
האדפוזאורוס תואר לראשונה בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ ב-1882, כשמספר מינים שויכו לסוג. משמעות השם: "לטאת מרצפת", בגלל מבנה השיניים שלו. לעיתים מתורגם בטעות ל"לטאת האדמה", עקב הדמיון לשם אדמה ביוונית (אדפוס, כמו אדפולוגיה).
מאובנים של אדפוזאורוס התגלו באמריקה הצפונית במספר אזורים כמו ניו מקסיקו, אוקלהומה, וירג'יניה המערבית ואוהיו אך ייתכן שגם בגרמניה.
אורכו המרבי הגיע בדרך כלל ל-3.5 מטרים ומשקלו עד 300 ק"ג. הוא היה בעל מבנה מגושם עם ראש קטן ומבנה שיניו מרמזים על תזונה צמחונית. ככל הנראה היה בעל דם קר והשתמש במפרשו לוויסות טמפרטורה.
המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית
המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית הוא גוף אקדמי הפועל במסגרת אוניברסיטת חיפה. המרכז מבצע מחקרים, ניתוחים מדיניים ומנפיק המלצות למקבלי ההחלטות.
ייסוד ומטרות המרכז
המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית הוקם באוניברסיטת חיפה בינואר 2016, ביוזמת אל"ם (דימ') דב שפיר וחוקרים מהאקדמיה. הקמת המרכז מהווה המשך לפעילות אוניברסיטת חיפה בתחום הימי דוגמת ריכוז אגד "המרכז הישראלי לחקר הים התיכון".
המרכז נועד נועד לרכז מידע ביחס למרחב הימי בישראל ולגבש על פיה אסטרטגיה.
תפקידי המרכז
המרכז מבצע מחקרים ומרכז ידע עבור האקדמיה וקובעי מדיניות. הוא פועל בשיתוף פעולה מחקרי עם מרכזי ידע אחרים בעולם ומכשיר חוקרים בתחום. לצורך מטרה זו הוקמה תוכנית לתואר שני במחלקה ליחסים בינלאומיים בבית הספר למדעי המדינה בתחום "ביטחון לאומי ואסטרטגיה ימית".
מגמות מחקר
המרכז חוקר אסטרטגיה ימית, היסטוריה ימית, סחר וכלכלה ימית, משפט ימי, סוגיות אנרגיה, שינוי אקלים והשפעות על הסביבה הימית, אינטליגנציה מלאכותית וספנות אוטונומית, לוחמת סייבר במרחב הימי, ביטחון אזורי ומדיניות חוץ בהיבט הימי.
חקר הספנות והנמלים
החטיבה לחקר הספנות והנמלים ע"ש פרופ' נפתלי וידרא, בראשות רב חובל אלכס גרסון, היא חלק מפעילות המרכז. היא מבוססת על מכון מחקר בלתי תלוי שהוקם בשנת 1969 על ידי וידרא, מנהלה הראשון של "צים". בשנת 1987 הועבר המכון לאוניברסיטת חיפה. בשנת 2017 הועבר המכון למסגרת הארגונית של המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית כחטיבה.
סגל המרכז
ראש המרכז – פרופ' שאול חורב, ראש חטיבת מכון נפתלי וידרא לחקר הספנות והנמלים – רב חובל אלכס גרסון. בין חברי הוועד המנהל: האלוף (מיל') עמי אילון – יו"ר, אדמירל גארי ראפהאד – מפקד צי ארצות הברית לשעבר.
מפגשים וכנסים
המרכז מקיים מספר פעמים בשנה כנס, בדרך כלל באוניברסיטת חיפה, אליו מוזמנים אנשי ציבור וחוקרים לנושאים הרלוונטיים.
מבקרים חשובים
המרכז מקבל מבקרים ומקיים איתם דיונים בנושאי הים ומדינת ישראל.
פעילות חינוכית
ראש המרכז, פרופ' שאול חורב וחוקרי המרכז מציגים הרצאות ומשתתפים בפעילות בגופים אקדמיים ואזרחים בעולם ובישראל בנושאים הקשורים למוקדי הידע של המרכז. לדוגמה השתתפות בכנסים אקדמיים, פעילות של גופים מקצועיים בתחום הימי, מערכת החינוך ועוד.
מגדל אירואסיה
אירואסיה (ברוסית: Евразия) הוא גורד שחקים בן 72 קומות שנמצא ב"מוסקבה סיטי", מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה. גובהו מגיע ל-309 מטרים ועם חנוכתו הוא היה השלישי בגובהו באירופה.
באוקטובר 2022 נפתח הסניף הגדול ביותר של בנק VTB במוסקבה על שטח של יותר מ-2000 מ"ר במגדל אירואסיה.
אלוני הבשן
אַלּוֹנֵי הַבָּשָׁן הוא מושב שיתופי של תנועת הפועל המזרחי במזרח רמת הגולן, והוא היישוב המזרחי ביותר במדינת ישראל.
גאוגרפיה
היישוב ממוקם בשולי רכס בשנית, וכיישוב המזרחי ביותר בישראל, הוא ממוקם כ-1700 מטרים מהגבול בין ישראל לסוריה. היישוב שוכן בגובה של 980 מטרים מעל פני הים, בקרבת הר חוזק (שגובהו 1,158 מטרים). היישוב צמוד לשמורת טבע גדולה הנקראת "יער בשנית" – היער הטבעי השני בגודלו בגולן.
גובה היישוב מעל פני הים משפיע על מזג האוויר במקום. בקיץ מזג האוויר חם מאוד במשך שעות היום, ובלילה לפעמים אי אפשר להסתפק בבגדים קלים. בחורף מזג האוויר קר. האזור כולו מכוסה תכופות בערפל סמיך, רוחות חזקות מנשבות ובכל שנה מתכסה היישוב בשלג משמעותי.
ייסוד היישוב
גרעין המתיישבים הוקם על בסיס קבוצת רווקים ומשפחה אחת שקיבלו הכשרה התיישבותית ברמת מגשימים. הגרעין עלה למקום בל"ג בעומר ה'תשמ"א - מאי 1981. גרעין המייסדים כלל בוגרי בני עקיבא שרצו להדגיש את חשיבות ההתיישבות בכל חלקי ישראל ובעיקר במרכז הגולן הדליל בהתיישבות.
הגרעין שישב ברמת מגשימים היה מיועד להקמת מושב שיתופי דתי כחלק מגוש ההתיישבות הדתית בדרום רמת הגולן. היישוב היה אמור להיבנות במזרעת קוניטרה ולהיקרא "מצפה דליות".
באותם הימים הוצעה תוכנית מדינית לשלום עם סוריה תמורת "תיקונים קוסמטיים בגולן". לפי התוכנית תיסוג ישראל נסיגה מזערית. בתמורה לשלום עם סוריה. ועד יישובי הגולן התנגד לתוכנית המוצעת וחיפש גרעין התיישבותי, שיתיישב באזורים המיועדים להיות חלק מה"תיקונים הקוסמטיים". הוועד פנה לגרעין שישב ברמת מגשימים וביקש ממנו להתיישב בצפון הגולן, מצפון לגבעת פזרה, בשטח המיועד למסירה.
לאחר התלבטות הסכימו חברי הגרעין להצעה אף שהדבר היה בניגוד לדעתה של התנועה המיישבת, איגוד המושבים של הפועל המזרחי, אשר התנגד להקמת היישוב הרחק מגוש היישובים הדתיים של דרום רמת הגולן. באופן זמני נקרא המקום "גרעין ג'ואיזה" עד קביעת השם הקבוע, שמקורו בנבואת ישעיהו:
פיתוח היישוב במאה ה-21
בשנת 2013 הסתיימו עבודות התשתית ושווקו המגרשים הראשונים לבניה. במושב קיימת ועדת היכרות שתפקידה לרכז פניות של מתעניינים בקליטה, לתת להם את כל המידע על חיי הקהילה במושב ולבדוק יחד אתם את מידת התאמתם למעבר ולבנייה במגרשי ההרחבה.
באלוני הבשן קיימת גם האפשרות להשתייך לאגודה חקלאית שיתופית וליהנות מרווחי הענפים החקלאיים השונים. תנאי הקבלה הם: רכישת מגרש, בניית בית, ותק של שנתיים מגורים, השקעה של סכום כספי סמלי ובסופו של תהליך - עמידה למבחן הקהילה המצביעה על קבלת המשפחה כחברה באגודה החקלאית.
אוכלוסייה
תושבי המושב דתיים לאומיים וביישוב מתגוררות כ-85 משפחות. כלל המשפחות מוגדרות חברות באגודה הקהילתית - המאפשרת מסגרת חיי קהילה. חלק מהמשפחות נמנות גם עם האגודה החקלאית המחזיקה בקרקע החקלאית ובענפי המשק השונים. מבחינה קהילתית, כאמור, יש באלוני הבשן קהילה אחת מאוחדת. חיי הקהילה מנוהלים על ידי ועד הנהלה, וועדות משנה כגון: חינוך בוגרים/ גיל-רך, תרבות, קליטה ועוד. החלטות ועד ההנהלה מאוגדות בתקנון יישובי ההולך ונבנה במהלך השנים, וההחלטות המשמעותיות מתקבלות באספת חברים כללית. ביישוב שבמקור הוקם על ידי חברי תנועת "בני עקיבא", קיים גם כיום סניף של התנועה המונה כ־85 חניכים ומדריכים, דור ההמשך של מקימי היישוב.
רב המושב הוא הרב יהונתן סנדרס. במושב קיימים גם גני ילדים, צרכניה ומקווה טהרה.
כלכלה
כלכלת המושב מתבססת על חקלאות. מטעי תפוחים, דובדבנים וגידול גפנים לייצור יין. הפרי של אלוני הבשן נחשב לפרי ברמת איכות גבוהה. המושב שותף בבית האריזה פירות גולן, ופירותיו משווקים תחת המותג "בראשית". היישוב שותף גם ביקבי רמת הגולן. ליישוב רפת חלב, בשנת 2006, במסגרת פרויקט של איחוד רפתות, אוחדה הרפת של קיבוץ חולתה עם הרפת של אלוני הבשן, וכיום כוללת הרפת המאוחדת כ-600 חולבות.
היישוב היה שותף, יחד עם עוד ארבעה יישובים דתיים אחרים בגולן (רמת מגשימים, יונתן, נוב, ואבני איתן), בהקמת בית המלון "כינר - גליל" על חוף הכנרת, בשטח המועצה האזורית גולן, אך כיום היישוב אינו שותף יותר במלון כינר.
כמו כן יש אטרקציות תיירותיות: חוות רכיבה על סוסים בשם "גיל גולן" וחברה המפעילה טיולי סגווי בשם "קל-דעת טיולי סגווי בגולן". וכן בית מלאכה ייחודי לייצור גיטרות בעבודת יד.
במושב קיימת גם ישיבה תיכונית ייחודית המעניקה חינוך פרטני ומכיל לילדים בעלי לקויות למידה. בכל כיתה לומדים מספר מצומצם של תלמידים, להם ניתנת אפשרות לצאת לפעילות במרכז רכיבה על סוסים המשמש לתיירות ורכיבה טיפולית ונמצא בכניסה למושב. בשנים האחרונות הישיבה גם עברה לתהליך טיפול באמצעות אמנויות לחימה.
המושב נוסד כמושב שיתופי, אך באמצע שנות ה-90, עבר המושב תהליך של שינוי במבנה החברתי-כלכלי שלו. למעשה בפועל, כיום, היישוב הוא יישוב קהילתי שלחלק מתושביו יש בעלות על הנכסים המשותפים.
נקודת בויל
נקודת בויל (באנגלית: Boil Point; בבולגרית: нос Боил) היא לשון יבשה בחוף הדרומי של חצי האי טריניטי, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הצד המערבי של הכניסה למפרצון רטיז'ה.
הנקודה ממוקמת 6.45 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת וייו; 7.45 קילומטרים דרומית-מזרחית לגבעת תאודוליט; 8.45 קילומטרים מדרום לנונאטאקי קאמל; ו-5.82 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מנקודת גארוואן.
מיפוי הנקודה
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים גרמניים - בריטיים בשנת 1996.
מקור השם
השם אומץ רשמית ב-6 בדצמבר 2010.
ראובן רובינשטיין (עיתונאי)
ראובן רובינשטיין (בליטאית: Ruvimas Rubinšteinas; 1891, אוטיאן, ליטא הרוסית – 1967, תל אביב, ישראל) היה מאישיה המרכזיים של יהדות ליטא. פעיל ציוני, משפטן, סופר ועיתונאי. מזכיר כללי וחבר המרכז הציוני ברוסיה, חבר מרכז של "החבר" – הסתדרות סטודנטים ציונים ועורך ביטאונה. השתתף ב"ראזסוויט" ('השחר') במאמרים. חבר ואחר כך יושב ראש המרכז הציוני בליטא. ציר בקונגרסים ציוניים. יועץ משפטי של הצירות הליטאית הראשונה במוסקבה, עורך ה"אידישע שטימע" ('הקול היהודי') – עיתונה המרכזי של יהדות ליטא. פרסם אלפי מאמרים בנושאים שונים, חבר מועצת עיריית קובנה, עבד ברדיו קובנה. פעיל בקרנות הלאומיים ובמוסדות ציבוריים יהודיים שונים. עם כניסת הסובייטים לליטא נאסר ונשלח למחנה עבודה בצפון-רוסיה. שרד, עלה ארצה, היה מעובדי משרד הביטחון, ויושב ראש איגוד יוצאי ליטא.
קורות חיים
ראובן רובינשטיין נולד בשנת 1891 באוטיאן שבפלך קובנה (אז באימפריה הרוסית; כיום בליטא), כבן הבכור במשפחת 6 הילדים של דב (בערצ'יק) רובינשטיין, הלמדן והמשכיל הציוני.
למד בנעוריו לימודי קודש וחול ב"חדר" והתבלט עוד בילדותו כבעל כישרונות וכמתמיד יוצא מגדר הרגיל.
מאוטיאן נשלח ללמוד בווילנה בגימנסיית כגן הידועה וסיים אותה במדליית זהב, שהקלה עליו להתקבל בשנת 1910 – במסגרת מכסת האחוזים הצארית (3%) ליהודים הידועה לשימצה – לאוניברסיטה של סנקט פטרבורג הבירה. בפקולטה למשפטים בפטרבורג, המרכז לתרבות ולפעילות הפוליטית של האינטליגנציה הרוסית המתקדמת של הימים ההם, מצא כר נרחב להרחבת אופקיו ולהתפתחותו הרוחנית התוססת. בד בבד עם השתלמותו כמשפטן למד בשקידה במכון למדעי היהדות מיסודו של הברון גינצבורג.
הצטרף לתנועת "החבר" של הסטודנטים הציונים והיה מראשי פעיליה. גם היה משתתף קבוע בביטאונם של ציוני רוסיה "ראזסוויט" ('השחר') ועורך ב"ייוורייסקי סטודנט" ('הסטודנט היהודי'). כן שימש כמזכיר מערכת העיתון היומי הציוני ביידית "פעטראגראדער טאגבלאט" ('יומון פטרוגרד') שהופיע אז בעריכת יצחק גרינבוים, ופרסם ברוסית חוברות על נושאים ציוניים תחת שם העט ר. כרמי.
באפריל 1920 נאסר על ידי הצ'קה (הוועדה המיוחדת הכלל-רוסית למלחמה בפעולות אנטי מהפכניות ובחבלה; לימים, בשנות ה-50, הק.ג.ב.) על השתתפותו בוועידה הציונית הכול-רוסית ונידון ל-5 שנות מאסר.
לאחר שחרורו ביולי 1920 נתמנה בהמלצתו של הד"ר שמשון רוזנבוים, ששימש מראשי המשלחת הליטאית במשא ומתן ההיסטורי עם הממשלה הסובייטית, ליועצה המשפטי של הצירות הליטאית הראשונה במוסקבה, שהתארגנה אז בראשותו של הציר, המשורר הרוסי הליטאי הידוע יורגיס באלטרושייטיס . ובתפקיד זה כיהן עד שנת 1923. בהיותו במוסקבה המשיך את פעילותו היהודית-הציונית ופעל רבות להברחת סופרים ועסקנים יהודיים נודעים מרוסיה הסובייטית לליטא העצמאית, בהשיגו בשבילם דרכונים רשמיים כאזרחים ליטאיים כשרים, וזאת תוך העלמת עין מצד הציר באלטרושייטיס – בעצמו ידיד ישראל. פעילותו זו לא נעלמה מעינה הפקוחה של הצ'קה ולפי רמז דיפלומטי ממשרד החוץ הסובייטי החזיר משרד החוץ הליטאי את רובינשטיין לליטא.
משהוחזר לליטא (קובנה) בשנת 1923 נתמנה כעבור מספר חודשים לעורכו של היומון המרכזי של יהודי ליטא "די אידישע שטימע" ('הקול היהודי'). בשנים 1924–1925 ערך את השבועון המאויר די וועלט.
כבר בראשית צעדיו כעורך נתגלה כשליח ציבור נאמן וכמסביר מבריק וקולע של מאבקה הלאומי של יהדות ליטא במאמריו ורשימותיו. בהדרגה הרחיב ושיכלל את מסגרת העיתון מבחינה עיתונאית-מקצועית. בצד תגובות על ענייני השעה ומאמרי מערכת יום-יום מצא נתיבות ללב קוראיו ברשימות פיליטוניסטיות ובמאמרים על נושאים ואירועים מיוחדים. היה לא רק מבטאם ומדריכם הרעיוני והמדיני של המוני יהדות ליטא אלא במקביל גם מחנכם הלשוני והספרותי. יהודי ליטא, עסקניה ופעיליה בעריהם ועיירותייהם סיגלו לעצמם במשך השנים את נוסח רובינשטיין ב"שטימע", דיברו וכתבו בלשונו והפריחו אמרותיו בוויכוחיהם ובנאומיהם. את גליונות השבת של העיתון עשה למועדון של ספרות ישראל במובן הלאומי הנעלה של המילה - עמודי העיתון היו פתוחים בפני טובי הסופרים והמשוררים. זאת ועוד מעל דפיו הוא היה מגולל שוב ושוב יריעה רחבה של מסכת הפלאים של בניין הארץ, הפרחת השממה; העלה על נס את מאבק של היישוב היהודי עם שלטון המנדט העוין, את המסירות וההקרבה של הדור הצעיר בארץ ישראל, את הרוח החלוצית ודרבן את הנוער היהודי בליטא להגשמה עצמית ולעלייה. היה נאמן לתפיסה הסינתטית של מרבית יהודי ליטא (אזרחות, יהדות וציונות), אהב את יידיש כשפת ההמונים היהודיים והיה מסור לה בכל נימי נפשו. אך מעולם לא נמנה עם מחנה היידישסטים ומעולם לא דגל באידאולוגיה שלהם (תמיכה בשפת היידיש כשפת הלאום). את השפה הלאומית של העם היהודי, שפת תחייתו ועתידו בארץ האבות, ראה אך ורק בעברית, שידע אותה על בוריה.
"אידישע שטימע" היה להלכה ביטאונו של מרכז הציונים הכלליים בליטא, שרובינשטיין עמד בראשו. כמו כן היה ציר בקונגרסים ציוניים ופעיל בקרנות הלאומיים ובמוסדות ציבוריים יהודיים שונים.
ניהל בקביעות שיחות ביידיש ברדיו קובנה בנושאים יהודיים.
שימש חבר מועצת עיריית קובנה.
אחרי היטלטלות של שלושה שבועות בקרונות אסירים על פני ערבות רוסיה הגיע למקום ההגלייה – גוש עצום של מחנות כפייה מרוחקים זה מזה, באזור מכרות הפחם של חבל פצ'ורסק (Печорский округ) הנידח, סמוך לים הקרח הצפוני, שם שורר אקלים קוטבי של 40 מעלות קור במשך 8 חודשים רצופים ולילות חושך 20 שעות ביממה. ולמחנה עבודה בוורקוטה שברפובליקת קומי.
באוגוסט 1943 קיבל חנינה ושוחרר מן המחנה, הגיע לעיר מולוטוב, שם גרה אחותו, ומשם התקדם מערבה.
כף פנק
כף פנק (באנגלית: Cape Penck) הוא לשון יבשה המכוסה קרח, בארץ קייזר וילהלם השני, שבאנטארקטיקה.
ראובן רובינשטיין (עיתונאי)
קורות חיים
בהתקרבו לגבולות רוסיה המערבית נחשפו לפניו מוראות השואה ופרטי אובדן משפחתו – רצח רעייתו ושני בניו במחנה השמדה נאצי.
כף פנק
לשון היבשה בולטת אל תוך מדף הקרח המערבי, 67 קילומטרים צפונית-מערבית להר גאוס.
לשון היבשה מפרידה בין חוף לאופולד ואסטריד, לבין חוף קייזר וילהלם השני.
ראובן רובינשטיין (עיתונאי)
קורות חיים
בשנת 1946 הגיע למינכן – הריכוז הגדול ביותר של שארית הפליטה היהודית. אושפז בבית החולים של אונר"א, שם נפגשו דרכיו עם קצינת אונר"א, אף היא פליטה משאולאי, ליטא, אסתר רובינשטיין (לא ממשפחתו), שטיפלה בו במסירות רבה, ואחרי החלמתו קשרו את גורלם זה בזו.
כף פנק
גילוי ומיפוי לשון היבשה
לשון היבשה מופתה באופן גס על ידי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base Party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון.
ראובן רובינשטיין (עיתונאי)
קורות חיים
בגרמניה שימש יושב ראש המועצה של שארית הפליטה באזור הכיבוש האמריקני ועורך העיתון "אונדזער וועג" ('דרכנו').
כף פנק
מקור השם
מוסון קרא ללשון היבשה על שמו של אלברכט פנק, גאוגרף גרמני בעל שם עולמי.
ראובן רובינשטיין (עיתונאי)
קורות חיים
בדצמבר 1946 השתתף במשלחת שארית הפליטה לקונגרס הציוני ה-22 שנערך בעיר בזל, שווייץ, הראשון לאחר השואה.
כף פנק
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 286
ראובן רובינשטיין (עיתונאי)
קורות חיים
בשנת 1948 עלה לישראל ונתקבל למחלקת ההסברה (ביידיש) במשרד הביטחון. רכש לו מעמד נכבד במאמריו ובשידוריו השבועיים בקול ישראל ביידיש, בהם סקר בשנינות ובהומור יהודי דק וקולע את מאורעות השבוע. רבבות חיכו לסקירה זו. את דברי החן והחוכמה נשא קהל מאזיניו בלבו מערב שבת עד ערב שבת. דברי הפתיחה שלו "ליבע ברידער און שוועסטער" ('אחיי ואחיותיי היקרים') והסיום "שבת שלום" הפכו לביטויי אחווה והבנה הדדית, המוכרים בפי כל.
עמד בראש איגוד יוצאי ליטא בישראל, עשה רבות להנצחת השואה של יהדות ליטא, השתתף בהוצאה לאור של כרך ג' "יהדות ליטא", פרסם מאמרים בנושאים אקטואליים של המדינה.
כתב בקביעות בעיתון "לעצטע נייעס" ('חדשות אחרונות').
נפטר בתל אביב בשנת 1967.
פרסומיו (מבחר מצומצם)
תחת שם העט ר. כרמי:
נערת הטלפון והבלש
נערת הטלפון והבלש (באנגלית: Klute) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מתח בבימויו של אלן ג'יי פאקולה משנת 1971. תסריט הסרט נכתב על ידי אנדי ודייב לואיס. בסרט משחקים ג'יין פונדה, דונלד סאת'רלנד, צ'ארלס סיופי ורוי שיידר.
"נערת הטלפון והבלש" הוא הראשון בטרילוגיית הפרנויה של אלן ג'יי פאקולה. הסרט השני היה "ממבטו של פראנואיד" (1974) והשלישי והחותם היה "כל אנשי הנשיא" (1976).
ג'יין פונדה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר הראשון שלה על משחקה הוירטואוזי בסרט זה וגם בפרס איגוד המבקרים האמריקאי. הבמאי פאקולה סיפר כי הניח לפונדה חופש פעולה מלא על הסט ואיפשר לה לאלתר את הטקסטים בסצינות הפגישות עם הפסיכולוגית המטפלת בה.
עלילה
הסרט מגולל את סיפורו של טום גרונמאן, מנהל בחברה מפנסילבניה הנעלם באופן פתאומי. לחוקרים מגיעים מכתבי זימה מודפסים במכונת כתיבה ששלח לנערת ליווי בשם ברי דניאלס (ג'יין פונדה). לאחר שישה חודשים של היעדרותו של גרונמאן עמיתו לעבודה, פיטר כייבל (צ'ארלס סיופי), שולח את החוקר הפרטי, ג'ון קלוט (דונלד סאת'רלנד), לבדוק מה עלה בגורלו.
קלוט מגיע לניו יורק ומתחקר את דניאלס שאינה זוכרת את גרונמאן. קלוט הוא מפגין כלפיה יחס מגונן ומכבד ובין השניים נוצר רומן, במפתיע. לבסוף מתברר שפיטר כייבל היה אחראי למותו של גרונמאן שהיה עד לרצח שכייבל ביצע. דניאלס עוזבת את דירתה בניו יורק ואת מקצועה העתיק ועוברת לחיות יחד עם קלוט בפנסילבניה.
קבלה
ג'יין פונדה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בנוסף הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
פונדה גם זכתה בפרסי איגודי מבקרי הסרטים מניו יורק, מקנזס ומאיגוד המבקרים האמריקני בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
בנק הדואר
בנק הדואר הוא חברת בת של דואר ישראל. הבנק מספק שירותים פיננסיים מצומצמים ללקוחות עסקיים, גופי ממשלה ולכלל הציבור במסגרת סניפי הדואר הפרושים ברחבי הארץ. בנק הדואר בבעלות ממשלתית ונתון לפיקוח משרד התקשורת כמו יתר שירותי הדואר.
הבנק ושירותיו
התשתית הקיימת של בנק הדואר הנה חלק מהקמת רשות הדואר ושירותיו ניתנים על פי חוק רשות הדואר 1987. במסגרת זו הוקצו אשנבים נפרדים בכל סניפי הדואר לביצוע פעולות הבנק, המשמש זרוע פיננסית של הרשות. במהלך השנים התרחבו השירותים והותוו לו יעדים עסקיים אשר אפשרו לו להתחרות בחלק מפעולותיו עם הבנקים המסחריים. החל מחודש מרץ 2006 הבנק הוא חברה בע"מ.
כיום שירותי בנק הדואר כוללים בין היתר:
מאפיינים ייחודיים של הבנק
ייחודו העיקרי של בנק הדואר הוא עובדת היותו בבעלות ממשלתית וכל פעולותיו נתונות לפיקוח משרד התקשורת. עם זאת, במסגרת תוכנית הבראה של חברת הדואר מתקיימים תהליכים להפרטת הבנק. גם העובדה שסניפיו הם אשנב בתוך סניף הדואר מבדילים אותו מהשירות הבנקאי המקובל. מאפיינים אחרים:
בנק הדואר בשוק הפיננסי
עם הפיכתו של בנק הדואר לחברה בע"מ, ומינוי מנכ"ל מקצועי מנסה הבנק לחדור לשוק הפיננסי ולנגוס פלחי שוק שהיו נחלתם של בנקים ומוסדות פיננסיים גדולים ומוכרים. פעולות שונות כבר נעשו במסגרת מגמה זו, כך למשל שודרגה תשתית המיחשוב ולקוחות הבנק יכולים לקבל מידע מיידי על פעולותיהם בטלפון ובאינטרנט, הבנק התקשר עם חברת ויזה כאל להנפקת כרטיסי אשראי ומתן הלוואות, ומציע מבצעים ייחודיים ללקוחות פרטיים ועסקיים. בין המבצעים האלה ראוי לציין את מבצע פדיון מלוות החובה, במסגרתו יכול כל אזרח לברר באחד מסניפי הבנק אם עומד לזכותו סכום כסף מפדיון מלוות שונות שגבתה ממנו המדינה בעבר.
בעתיד מתכוון הבנק למכור גם שירותי ביטוח וזאת במסגרת הרפורמה של ועדת בכר, וכהגדרת מנכ"ל רשות הדואר: "הכוונה היא להפוך את הדואר לבנק קמעונאי הנותן שירותים עממיים זולים ללא לקיחת סיכונים פיננסים גדולים".
בנק הדואר כמתחרה לבנקים הקיימים
החל משנות ה-90 מוצע להשתמש בתשתית הדואר כדי להכניס תחרות לשוק הבנקאי הריכוזי. מרבית הרעיונות התבססו על הפריסה הרחבה של סניפי הדואר ברחבי הארץ. בין הרעיונות שעלו במרוצת השנים ניתן למנות את:
בראשית 2013 האשים מנהל בנק הדואר יואל נווה את בנק ישראל בכך שהוא מונע מהבנק להוות מתחרה למערכת הבנקאית.
חזרן צ'ילה
חִזְרָן צִ'ילָה (שם מדעי: Chusquea quila; קרוי גם בָּמְבּוּק צִ'ילָה או בפשטות צִ'ילָה), הוא מין של חזרן רב שנתי בסוג חזרן הרים דרום-אמריקני הגדל ביערות הגשם הממוזגים של צ'ילה וארגנטינה. המין נפוץ בעיקר בצ'ילה שבה טווח התפוצה שלו משתרע ממחוז ביוביו עד למחוז אייסן, בעוד שבארגנטינה הוא מצוי אך ורק על האי ויקטוריה באגם נאוול ואפי השוכן במחוז נאוקן שבפטגוניה. זהו המין הדרומי ביותר בקבוצת החזרנים והוא מצוי עד לקו הרוחב 47 דרום.
מאפיינים
לחזרן צ'ילה יש מספר דרישות גידול: הצמח מעדיף אזורים עם לחות גבוהה, גדל היטב על קרקע לחה או על ביצות כבול, והוא זקוק להגנה מעצים גבוהים אחרים בסביבתו מפני רוחות קרות ממזרח וצפון; בו זמנית, הוא זקוק גם ליערות שאינם צפופים יתר על המידה על מנת לקבל את אור השמש. ניתן למוצאו לאורך אגני ניקוז, נהרות, וביצות. המין מסתגל היטב לאקלים הממוזג הקר בדרום אמריקה, ושורד עד 15 מעלות מתחת לאפס. החזרן צומח בעמקים ובמורדות ההרים עד לגבהים של 900 מטרים בהרי האנדים ורכס החוף - גובה נמוך יחסית לעצים אחרים באנדים. קנים חדשים מתחילים לצמוח בסוף אפריל, והקנה עשוי לגדול ב-15 ס"מ ללילה. ככל שהקנה גדל מהירות הצמחייה שלו הופכת לאיטית ביותר.
ביערות רבים בדרום אמריקה ובמקומות בהם הצמחייה המקורית נכרתה, נפוצים יערות-שיח כאלו של חזרן צ'ילה אשר יוצרים סבך עבה וצפוף ביותר שכמעט ובלתי חדיר המכונה על ידי המקומיים "צ'ילאנטוס". הפריחה של כל שיח חזרנים מתרחשת במחזורים סדירים כל 15 שנים, ולאחר מכן כל החזרנים של השיח מתים. עובדה זאת גורמת לבעיות אקולוגיות למיקרו פאונה הגדלה תחת השיחים הללו (מכרסמים למשל), שכן לאחר שהחולייתנים הקטנטנים ניזונו זמן רב מזרעי הבמבוק והגדילו את המושבות שלהם תחתיו במשך מספר שנים, השיח שובק חיים בתום זמנו ובעלי החיים הללו נאלצים במהירות למצוא מחסה ומקורות מזון אחרים.
שדרות ולדימיר פוטין
שדרות ולדימיר פוטין (ברוסית: Проспект имени Владимира Владимировича Путина), שדרה במרכז העיר גרוזני, שאורכה 1880 מטר. השדרה נקראת על שמו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, על פי יוזמה של ממשלת צ'צ'ניה והעומד בראשה, רמזן קדירוב (ב-2012 נעשתה מחווה דומה גם בעיר יריחו, כשרחוב מרכזי בעיר נקרא על שם נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב).
השדרה נבנתה לראשונה בשנת 1848. בשנות החמישים של המאה העשרים נבנו בה מבנים חדשים, וכיום זו אחת השדרות הוותיקות בעיר גרוזני והרחוב הראשי בה. בשדרה נמצאים מבני ממשל, מוסדות תרבות ומרכזי מסחר, כדוגמת היכל הנוער, מחלקה משפטית, המוזיאון הלאומי של צ'צ'ניה, בית אופנה, היכל קונצרטים ותיאטרון ממלכתי, ואחד המסגדים הגדולים ברוסיה: לב צ'צ'ניה.
מיקום
השדרות ממוקמות במרכז העיר. חלק גדול מהשדרה נמצא ברובע המפעל, וחלקה מאוכלס במבני ממשל, עד לרחוב מאיאקובסקי, המתחבר עם רובע סטרופרומיסלובסקי, מרחוב מאיאקובסקי ועד לרחוב ניקולאייב, הנושק לרובע לנין, עד לנהר סונג'י בין שדרות מחמוד אסמבאייב ורחוב ורדי לוקסמבורג.
את השדרה חוצים הרחובות מאיאקובסקי, כיכר ידידות העמים, רחוב דאגסטן, רחוב גריבוידוב, רחוב השלום, רחוב צ'רנישב, שדרות חוסיין איסאייב, כיכר אחמט קדירוב ורחוב לץ' מאגומד. אל השדרה מתחברים שדרת התהילה, כיכר העיתונאים, רחוב טיטוב, רחוב ניקולאייב, כיכר התיאטרון, רחוב רפין, רחוב פולז'אייב, כיכר אבו בוכר קדירוב, כר הקומסומול, כיכר מיכאיל לרמונטוב, ורחוב המשמר. דרך נהר סונג'ו עוברים גשר לנין, המחבר את שדרות פוטין עם שדרות אחמט קדירוב.
היסטוריה
השדרה נבנתה בשנת 1848 ונקראה "רחוב הגבול", משום שעל הרחוב גם עבר הגבול בין תחנת גרוזני למבצר גרוזני. מאוחר יותר הורחב הרחוב לכדי שדרה. בשנת 1914 נבנה גשר בטון ומתכת בשם "גשר רומנוב". בשנת 1918 הייתה השדרה זירת קרב מרכזית בין הצבא האדום לצבא הלבן.
לאחר מלחמת העולם השנייה נבנו בשדרה מבנים רבים בסגנון חרושצ'ובקה (בשנות השישים נבנה לראשונה בניין שכזה בן תשע קומות.) בשנת 1955 הוענק לשדרה השם "שדרות הניצחון", על שם ניצחון הקומוניסטים בקרב על העיר בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, קרב שהצבא האדום ניצח בו ב-11 באוגוסט 1918, ולכן לעיתים השדרה נקראה גם על שם תאריך זה.
ב-1978 נחנך קו חשמלית.
בקיץ 1993 השדרות שינו את שמן לשדרות עיסא ארסמיקוב, על שם פיזיקאי בשם זה שנהרג בקרבות שנערכו ברחוב במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה. בינואר 1995 השדרה כולה ספגה פגיעות חמורות בעקבות קרבות בין הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית לבין הכוחות המזוינים של צ'צ'ניה, שגרמו להרס קו החשמלית. לאחר השבת השליטה הממשלתית הרוסית על העיר, השדרות לא קיבלו את שמן בחזרה, והוענק להן השם "שדרות הניצחון". ב-1996 שוב נקראו על שם עיסא ארסמיקוב. במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה בינואר 2000 שוב ספג הרחוב פגיעות רבות. בניינים רבים נהרסו, ולאחר השבת השליטה הפדרלית על העיר הוחזר לשדרות השם "שדרות הניצחון".
שיפוץ המבנים ברחוב החל בשנת 2004. בדצמבר 2004 היה הרחוב לרחוב הראשון ששופץ במלואו, לאחר שהתאורה שוחזרה והשדרה הורחבה.