cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוסיסקאיה גאזטה
ראשי העיתון
העורך הראשי ולדיסלב פרונין מכהן מאז 2001. בין השנים 1996 ל-2001, הוא היה סגן עורך העיתון. מאז 1974, הוא עבד בעיתון "קומסומולסקאיה פרבדה", שאותו ניהל מ-1988 עד 1995.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2007
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2007 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
ביריאני
ביריאני (בהינדי: बिरयानी; באורדו: بریانی; באנגלית: Biryani) הוא תבשיל אורז הודי שמקורו בקרב המוסלמים במדינות תת-היבשת ההודית.
תבשיל הביריאני מורכב מאורז, בשר בקר, ביצים, ירקות ותפוחי אדמה מזנים שונים.
לתבשיל גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבשרית, קיימות גם גרסאות עם עוף, כבש, דג, שרימפס וגרסה צמחונית.
היסטוריה
הביריאני הופיע לראשונה במרכזים המוסלמיים של דלהי במטבח המוגלאי והעוודהי ובדרום הודו מאזור מהיידראבאד וטמיל נאדו.
על פי ההיסטוריונית ליזי קולינגהאם (Lizzie Collingham), הביריאני התפתח במטבחים של האימפריה המוגולית, בין השנים 1526–1857 ונחשב לגרסה הודית של פילאף.
פירוש המילה ביריאני בפרסית הוא אורז מבושל או מטוגן ונגזר מצמד המילים בירינג' (برنج) שפירושה אורז ובריאן (بریان) שפירושה מבושל או מטוגן.
גרסאות
לביריאני גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות גם גרסאות על בסיס גהי, צמחוניות ועל בסיס בשר כבש או דגים.
ברית סאצ'ו
ברית סאצ'ו (ביפנית: 薩摩長州同盟), או ברית סצומה-צ'ושו, הייתה ברית צבאית בין ההאן סצומה וההאן צ'ושו שנכרתה ב-1866 במטרה לשלב את מאמציהם להדיח את שוגונות טוקוגאווה מהשלטון ביפן.
השם "סאצ'ו" (薩長) הוא ראשי תיבות של שמות שני המחוזות שכרתו את הברית, החזקים מבין המחוזות שהתנגדו לשלטון השוגון בסוף תקופת אדו.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 נקט האן סצומה בגישה מתונה ששאפה לשמר את הסטטוס קוו, בעוד צ'ושו הפך למעוז ההתקוממות כנגד הממשלה. בתיווך ריומה סקמוטו מהאן טוסה, נפגשו המנהיגים הצבאיים של סצומה, טקמורי סאיגו וטושימיצ'י אוקובו, עם מנהיג צ'ושו טקיושי קידו. למרות ששני ההאן היו אויבים מסורתיים הגיעו מנהיגיהם להסכמה לגבי הצורך בשינוי, והסכימו עקרונית לסייע זה לזה במקרה שצד שלישי יתקוף אחד מהם. בנוסף, מכיוון שלצ'ושו היו קשרים מוגבלים עם מעצמות המערב, היה מחסור בנשק מודרני במחוז. האן סצומה, לעומת זאת, פיתח מסחר ענף בנשק עם בריטניה באמצעות הסוחר הסקוטי תומאס בלייק גלובר. לפיכך, סייע סאיגו לקידו לרכוש את הנשק לו הזדקק כדי להילחם בשוגונות.
לברית זו נודעה חשיבות רבה שכן היא אפשרה לצ'ושו לעמוד במשלחת העונשין ששיגר אליה השוגון בקיץ 1866, ואף להביס את צבאו. במלחמת בושין, שהתרחשה ב-1867-1868, השתתפו בעיקר חיילים מברית זו, ולאחר רסטורציית מייג'י מילאו רבים מבני ברית זו תפקידים בממשלה החדשה.
ארווין פוסנגר
ארווין יוליוס פוסנגר (בגרמנית: Erwin Julius Fussenegger;5 במאי 1908 - 4 במרץ 1986) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כראש המטה הכללי הראשון של צבא אוסטריה לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
פוסנגר נולד ב-5 במאי 1908 בעיר גיור שנמצאה אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום נמצאת בהונגריה. אביו היה קצין בצבא האוסטרו-הונגרי. אמו מתה כמה ימים לאחר לידתו ואביו נישא מחדש. אחותו למחצה היא הסופרת גרטרוד פוסנגר. את ילדותו הוא העביר בין מחנות הצבא השונים בהם שרת אביו בכל רחבי האימפריה. ב-1926 הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת אינסברוק, אולם שנה לאחר מכן עזב את האוניברסיטה והתגייס לרגימנט הארטילריה ה-6 של צבא אוסטריה. הוא למד באקדמיה לקצינים וסיים אותה ב-1931 בדרגת לויטננט.
לאחר סיום לימודיו עבר פוסנגר ליחידת גבירגסייגר באוסטריה עילית. הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט והחל לעבוד כמורה לטקטיקה באקדמיה הצבאית התרזיאנית. ב-1936 החל ללמוד בקורס לקציני המטה הכללי. ב-1938 הוא נאלץ להפסיק את הקורס בעקבות האנשלוס. פוסנגר התגייס לוורמאכט והמשיך את לימודיו באקדמיית המלחמה בברלין. ביולי 1939 הוא הועלה לדרגת האופטמן והוצב בהיידלברג. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב פוסנגר בדיוויזיה ההררית ה-2 בגבול צרפת. לאחר מכן הועבר לנורווגיה והשתתף במבצע וסריבונג. ב-1943 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה לראש מטה הדיוויזיה ה-292 עמה לחם בחזית המזרחית.
ב-1944 הוא מונה לראש מטה הארמייה השביעית ולחם עמה במתקפת הארדנים. עם סיום המלחמה הוא נפל בשבי צבא ארצות הברית. לאחר שחרורו חזר לאוסטריה, וב-1956 התגייס לצבא האוסטרי החדש ומונה לראש המטה הכללי. מכיוון שהיה הראשון שנשא בתפקיד לאחר המלחמה, לפוסנגר היה כוח רב לעצב את הצבא כרצונו.
זמן קצר לאר כניסתו לתפקיד נאלץ פוסנגר להכין את הצבא האוסטרי לנוכח האיום הנשקף מהמרד ההונגרי. ב-1968 לנוכח האביב של פראג דרש פוסנגר להגדיל את המוכנות של הצבא האוסטרי, אולם בניגוד להמלצתו החליטה ממשלת אוסטריה ב-1 בינואר 1970 לצמצם את זמן שירות החובה בצבא. ב-22 באפריל של אותה שנה עלתה לשלטון במדינה ממשלת שמאל בהנהגת ברונו קרייסקי. עד מהרה נוצרו חיכוכים רבים בין פוסנגר השמרן לבין שרי הממשלה ב-2 באוקטובר הוא הגיש את התפטרותו לנוכח רפורמות מקיפות שדרשה הממשלה לערוך בצבא. לאחר התפטרותו התגורר בווינה עד מותו ב-4 במרץ 1986.
קבר סאותס השלישי
קבר סאותס השלישי הוא אתר ארכאולוגי השוכן כקילומטר דרומית לעיירה שיפקה, צפונית לעיר קאזאנלק במחוז סטארה זאגורה, במרכז בולגריה, בפתח המזרחי של עמק הוורדים. סאותס השלישי היה שליט ממלכת אודריסה בתראקיה מ-331 לפני הספירה עד 300 לפני הספירה.
הקבר היה במקור מקדש מונומנטלי בתל גוליאמטה קוסמטקה (Голяма Косматка: Golyamata Kosmatka), שנבנה במחצית השנייה של המאה ה-5 לפני הספירה. לאחר שימוש כמקדש במשך תקופה ארוכה נקבר המלך סאותס השלישי בתוכו בסוף המאה הרביעית לפני הספירה.
הקבר נתגלה ב-2004 על ידי הארכאולוג הבולגרי ד"ר גאורגי קיטוב (Георги Китов).
תיאור
הקבר בנוי מחזית מרשימה, מבואה יוצאת דופן באורך 13 מטרים ורצף של שלושה חדרים מרווחים. החדר הראשון מלבני שתקרתו דמוית גמלון ששוקיו קשתיות. בחדר זה הוקרב סוס. החדר הבא הוא עגול ובעל גג כיפה, והחדר השלישי חצוב בגוש אבן ענק שתקרתו דמוית גמלון (הדומה לסרקופג). בתוכו חצובה מיטת הלוויה.
בכניסה נתגלה פסל ראשו של סאותס השלישי מארד שנקבר טקסית לפני חזית הקבר, שנעשה בפירוט רב.
חדר הסרקופג הכיל חפצים אישיים שנדרשו למלך בעולם הבא. הם כללו מגיני ברכיים, קסדה מוזהבת שעליה דמויות, שריון עור עם צווארון עשוי סיבים מוזהבים, חרב גדולה וחניתות. היו כלים מארד, ושלוש אמפורות גדולות מחרס שהיו מלאות ביין סמיך תראקי. הרצפה ומיטת הפולחן היו מכוסות בשטיח שבו נארגו סיבי זהב. המשקל הכולל של הזהב כולל כל החפצים היה יותר מקילוגרם. כמו כן היו 13 אביזרים לרתמות סוס מזהב מקושטים בדמויות אנוש, בעלי חיים וצמחים – חפצים נדירים בארכאולוגיה תראקית. שני חפצים מלבניים נוספים מוזהבים עם דמויות לוחמים עומדות, ששימשו לקישוט נדן החרב. היה קישוט עגול מסיבי לשריון המלך. ידית המוט הייתה מוזהבת גם היא. בקבר הוצבו כלים מוזהבים לשתיית יין שלהם שתי ידיות, הקרויים גם "קיליק", וזר מזהב המורכב מענפים, עלים, בלוטים וחפצים רבים נוספים. ממצאים אלו מוצגים במוזיאון ההיסטורי של העיר קאזאנלק.
לאחר ההלוויה, נחסמו הכניסות לשני החדרים הראשונים, והפרוזדור הועלה באש ומולא באבנים ואדמה. החזית נקברה תחת אדמה, כך שלא ניתן היה לזהות את הכניסה לקבר בתל.
כרבולניים
אורכם מגיע ל-20 סנטימטרים בממוצע והם בעלי מבנה המותאם לישיבה על קרקע הים והמתנה לטרף בהסוואה. שמם ניתן עקב הבליטה הגדולה מעל ראשם שצורתה מזכירה כרבולת ומתפשטת לרצועת סנפירים לאורך הגב ועד לזנב. פיהם גדול ובעל מכסה זימים מגודל היכול להיפער במהירות כדי לחטוף דג קטן או סרטן שעובר בסביבתם.
כמה חוקרים מאחדים את המשפחה עם בני משפחת האבנוניים שכמותה מצוידים בקוצים ארסיים בסנפיריהם. חוקרים אחרים מאחדים אותם עם הטטררוגיים.
שמחה ולנר
שמחה וֶלנֶר (1931 – 22 בינואר 2011, ט"ז בשבט תשע"א) היה חבר בוועדה לאנרגיה אטומית ומומחה לאסטרונומיה ובפרט בהקשרה היהודי. מיוזמי ומובילי קורס בנושא הלוח העברי באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1931 בעיר בנדין שבפולין, לחנה רחל (1903–1978) וחיים יצחק ולנר (1895–1980) שהיה איש תנועת "הפועל המזרחי" בפולין. בשנת 1934, כשהיה כבן 3, עלה ארצה עם הוריו ועם אחיו אלתר ולנר והמשפחה השתקעה ברחוב הרצל בתל אביב.
לצורך לימוד באוניברסיטה, השלים את מבחני הבגרות ולימוד אנגלית לבדו, לאחר שבנערותו קיבל השכלה תורנית בלבד. למד לבדו חשמלאות ואחרי הצבא עבד כחשמלאי במקורות בהתקנת קו המים לאילת. בהמשך למד לתואר ראשון ושני פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן. את הדוקטורט בפיזיקה גרעינית עשה בטכניון. נושאה של עבודת הדוקטורט היה "בחינת שיטות לאנליזה של ניסויים במערכות תת-קריטיות וחישובי קריטיקליות בסריגי מוטות אורניום במים קלים וכבדים". לאחר הלימודים בטכניון עבד בחברת החשמל באגף המחקר, והיה נציג חברת החשמל בוועדה לאנרגיה אטומית.
עסק שנים רבות כתחביב באסטרונומיה. סייע ויעץ בתכנונם של שעוני שמש במקומות שונים בארץ, בהם שעוני השמש במוזיאון הארץ בתל אביב, שעון שמש עולמי (שמראה את השעה במקומות שונים בעולם) בטיילת בת גלים בחיפה ושעון שמש בפתח תקווה בגן לזכרו של הנער נפתלי לנצקורן.
עיקר עיסוקו באסטרונומיה היה בזיקתה ללוח העברי. עם צאתו לגמלאות, יזם קורס ללימודי הלוח העברי באוניברסיטת בר-אילן במסגרת המחלקה למתמטיקה, אותו לימד במשך כ-15 שנה. לאחר צאתו לגמלאות לימד קורס זה גם במכללת אריאל.
עסק גם בהדרכת סטודנטים באוניברסיטת בר–אילן במסגרת המחלקה למתמטיקה בעבודותיהם לתואר שני ושלישי, בעבודות גמר במדעי המחשב בנושאים אסטרונומיים ותקופות בלוח העברי.
בשנת תשנ"ד יסד ימי עיון שנתיים בנושא תכונה יהודית, וארגן את שלושת הכנסים הראשונים. הכנסים מאורגנים כיום על ידי הרב ד"ר שי ואלטר. הכנס השלושה עשר התקיים בשנת פטירתו והוקדש לזכרו.
ערך את הספר "יד יצחק" – קובץ מאמרים בנושאי תכונה יהודית, שיצא לאור בשנת תשס"ג על ידי המכון ללימודי קידוש החודש ע"ש דרייזין. כמו כן פרסם מאמרים רבים בעלונים שונים בנושאי אסטרונומיה, פיוטים, בירורים הלכתיים ועוד. אוסף חלק ממאמריו יצא כחוברת לאחר פטירתו.
נפטר ב-22 בינואר 2011 בגיל 79 והובא לקבורה בבית העלמין בכפר סמיר.
פינו פלדינו
ג'וזפה הנרי "פינו" פלדינו (באנגלית: Giuseppe Henry "Pino" Palladino; נולד ב-17 באוקטובר 1957) הוא מוזיקאי, מלחין ומפיק ולשי. פינו הוא נגן סשן ובסיסט מבוקש שניגן עם מגוון רחב של אמנים, בהם The Who, ג'ון מאייר, ניין אינץ' ניילז, גארי ניומן, ג'ף בק וד'יאנג'לו.
חיים מוקדמים
פינו נמשך למוטאון ולג'אז בגיל צעיר, ולקח שיעורי גיטרה קלאסית. בהשפעת אהבתו ללהקות לד זפלין ויס והקים להקת רוק. הוא מציין את ההשפעות המוקדמות של ג'יימס ג'מרסון, דני תומפסון ונורמן ווט-רוי כמו גם את הערצתו לג'אקו פסטוריוס, סטנלי קלארק, בוטסי קולינס, לארי גרהם, מייקל הנדרסון, אנתוני ג'קסון, מרקוס מילר ורוקו פרסטיה.
קריירה
ב-1982 הקליט פינו עם גארי ניומן באלבום I, Assassin. בעקבות זאת, הוא התבקש להתשתתף באלבום הבכורה של פול יאנג. גרסת הכיסוי של יאנג לשיר " Wherever I Lay My Hat (That's My Home)" מאת מרווין גיי, כללה פתיח בס אייקוני של פינו על בס פרטלס, שלפיו מתבסס על ציטוט נעימת הפתיחה של "פולחן האביב" מאת סטרווינסקי. השיר הפך ללהיט באירופה, ופינו הצטרף לאחר מכן ללהקתו של יאנג. בעקבות הצלחת השיר פינו קיבל הצעות להקליט עם ג'ואן ארמטרדינג, גו וסט ודייוויד גילמור.
ניקולאוס אוטו
ניקולאוס אוגוסט אוטו (בגרמנית: Nikolaus August Otto; 10 ביוני 1832, הולצהאוזן אם דר היידה - 26 בינואר 1891, קלן) היה ממציא גרמני שפיתח את מנוע הבעירה הפנימית הראשון ששרף דלק באופן יעיל בחלל הבוכנה של מנוע בעל מחזור ארבע פעימות. תכנון זה מהווה אבטיפוס לרוב מנועי המכוניות הנמצאים בשימוש מאז תחילת המאה ה-20.
פינו פלדינו
קריירה
בשנים 1988/89, פינו ניגן באלבום של דון הנלי The End of the Innocence בשלושה שירים, בהם הסינגל "New York Minute".
ניקולאוס אוטו
חייו
אוטו היה בנו של איכר שניהל גם את משרד הדואר המקומי בעיירה קטנה. בבגרותו עבר אוטו הכשרה במסחר והחל לשמש כאיש עסקים בפרנקפורט ואחר כך בקלן. במקביל, גילה אוטו התעניינות במנועים ובמיוחד במנוע של אטיין לנואר ששימש במכונות תעשייתיות והיה מנוע הבעירה הפנימית השימושי הראשון. אוטו שאף לשפר את יעילותו של מנוע זה והחליט לפרוש מעסקיו האחרים ולהתמקד בפיתוח מנועי גז קטנים שיהוו תחליף למנועי הקיטור הגדולים.
פינו פלדינו
קריירה
ב-1991 הוא הצטרף ל- The Law עם פול רודג'רס, לשעבר מבאד קומפני, והמתופף קניי ג'ונס, שירש את קית' מון ב-The Who after Moon died, והקליט את האלבום The Law.
בשנות ה-90, פינו החליף את בס הפרטלס המזוה איתו בבס 4 מיתרים ו-6 מיתרים בעלות פרטים. הוא ניגן בשנים אלו עם מליסה אתרידג', ריצ'רד רייט, אלטון ג'ון ואריק קלפטון. הוא ניגן באלבום הסולו הראשון של מייק לינדופ, Changes, עם דומיניק מילר בגיטרה ומאנו קאצ'ה בתופים.
ניקולאוס אוטו
חייו
ב-1864 פגש אוטו את אויגן לנגן והקים איתו בשותפות חברה בשם N. A. Otto & Cie לייצור מנועים נייחים (החברה קיימת עד ימינו בשם Deutz). בשנות ה-70 של המאה ה-19 נחשבה החברה לגדולה ביותר בעולם בייצור מנועים, והעסיקה מהנדסים שעסקו בפיתוח ושיפור דגמי המנועים. בין המהנדסים היו כמה מחלוצי תעשיית הרכב כדוגמת גוטליב דיימלר ווילהלם מייבאך. דיימלר ומייבאך גילו התעניינות במנועים ניידים לכלי רכב אך לא הצליחו לעניין את אוטו בכיוון זה. ב-1876 הגיש אוטו בקשת פטנט בארצות הברית והוא נרשם ב-1877. כותרת הפטנט הייתה "שיפורים במנועי דלק". ב-1880 פיטר אוטו את דיימלר על רקע סכסוך אישי ומייבאך עזב את החברה איתו. שניהם חברו להמשך פיתוח מנועים המיועדים לכלי רכב. אוטו המשיך בשיפור דגם המנוע שלו ורשם פטנטים נוספים בשנים הבאות.
פינו פלדינו
קריירה
ב-1999 הוא החל לעבוד עם ריצ'רד אשקרופט מ-The Verve באלבום הסולו הראשון של אשקרופט, Alone With Everybody.
לאחר שהבסיסט של The Who, ג'ון אנטוויסל, מת בלילה לפני תחילת סיבוב ההופעות הראשון שלהם מזה שנתיים, פינו הפך לבסיסט של הלהקה בסיבוב ההופעות. ב-2006, הוא הצטרף לחברי הלהקה הנותרים באלבומם הראשון מזה עשרים וארבע שנים, Endless Wire. הוא ניגן עם The Who במופע המחצית בסופרבול XLIV ב-2010 עם סיימון טאונסנד בגיטרה, זאק סטארקי בתופים וג'ון "ראביט" בונדריק בקלידים. בשנת 2012, הוא יצא לסיבוב הופעות עם The Who על תחיית ה-Quadrophenia שלהם. הוא הפסיק לסיבוב הופעות עם The Who בשנת 2016, אך עדיין מעורב מדי פעם במפגשי אולפן, והופיע באלבומם מ-2019 בשם Who.
ניקולאוס אוטו
חייו
אוטו נישא לאנה גוסי ונולדו להם שבעה ילדים. בנו, גוסטב אוטו, שעסק בבניית מטוסים, היה מחלוצי עולם התעופה והקים את אחת משתי החברות שהפכו לימים לחברת BMW.
פינו פלדינו
קריירה
פינו פגש את סטיב ג'ורדן באמצע שנות ה-80 בזמן ששניהם עבדו כמוזיקאי סשן, מה שהפך לשותפות מוזיקלית ולידידות רבת שנים. לפי ג'ורדן, הוא תכנן להיפגש עם ג'ון מאייר ווילי וויקס בינואר 2005 כדי לבצע את Tsunami Aid: A Concert of Hope for עבור קורבנות רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004). וויקס לא הצליח להופיע, וג'ורדן הציע את פינו, ששמע חלק מיצירותיו של מאייר והיה מוכן לבוא. השלושה ההחלו במופי שכלל את השיר " Bold as Love" של ג'ימי הנדריקס, ומצאו כימיה משותפת. הם הקליטו אלבום והחלו בטור משותף כשלישייה. ב-22 בנובמבר 2005 הטריו הוציא את האלבום Try!. האלבום שכלל אחת עשרה רצועות שנוגנו בהופעה חיה, כלל גרסאות כיסוי של " Wit Until Tomorrow " של ג'ימי הנדריקס ו"I Got a Woman" מאת ריי צ'ארלס, שני שירים מהאלבום Heavier Things של מאייר ושירים חדשים של מאייר. פינו השתתף באלבומו השלישי של מאייר Continuum, באלבום הרביעי Battle Studies ובאלבום השביעי The Search for Everything.
במרץ ואפריל 2006, פינו יצא לסיבוב הופעות עם ג'ף בק וניגן עם JJ Cale, ואריק קלפטון באלבומם מ-2006 The Road to Escondido. בשנת 2009, הוא הקים שלישייה עם הקלידן פיליפ סאיס וסיימון פיליפס.
ניקולאוס אוטו
מחזור אוטו ופטנטים מוקדמים
המנוע שאוטו פיתח לא היה מנוע הבעירה הפנימית הראשון אך היה הראשון שפעל לפי מחזור ארבע הפעימות. רעיונות דומים של מנועים הפועלים לפי עקרון של כמה מחזורים כבר החלו להתפתח באותה עת אך אוטו היה הראשון שיישם את הרעיון באופן מעשי. עקרון פעולה זה מכונה לעיתים בשם "מחזור אוטו" על שמו של אוטו. אף על פי שהשימוש הנרחב ביותר במנוע זה היה ברבות הימים בכלי תחבורה, אוטו לא הגה אותו כמנוע נייד אלא פיתח ומכר אותו כמנוע נייח, המיועד בעיקר למכונות תעשייתיות.
פינו פלדינו
קריירה
הוא ניגן עם סיימון וגרפונקל בסיבוב ההופעות האיחוד שלהם.
בינואר 2011, הוא נכנס לאולפן עם ד'אנג'לו כדי לסיים את הקלטת Black Messiah.
ניקולאוס אוטו
מחזור אוטו ופטנטים מוקדמים
מחקרים היסטוריים מראים שאוטו לא היה הראשון לרשום פטנט על מחזור ארבע הפעימות אך כנראה היה הראשון שייצר מנוע כזה בעל יעילות גבוהה. הממציאים האיטלקים מטוצ'י וברסנטי רשמו ב-1854 פטנט באנגליה על מנוע בעירה פנימית, אך רישומי הפטנט אבדו ולא ידוע במדויק מה כלל תכנון מנוע זה. ב-1860 רשם האוסטרי רייטמן פטנט בגרמניה בנוגע למנוע ארבע פעימות וב-1862 רשם הצרפתי רושס פטנט על שיפור במנוע הנוגע לדחיסת אוויר ודלק לפני ההצתה. בכל המקרים לא ידוע עד כמה הושפע אוטו מתכנוני המנועים שהציגו הממציאים שהקדימו אותו.
פינו פלדינו
קריירה
בשנת 2013, הוא ניגן באלבומם של ניין אינץ' ניילז Hesitation Marks והשתתף בסיבוב ההופעות. בנוסף, הוא הפיק במשותף את אלבומו של חוסה ג'יימס No Beginning No End (2013).
חיים אישיים
בשנת 1992, פינו התחתן עם מרילין "מאז" רוברטס, חברה בהרכב הקולי של פול יאנג, The Fabulous Wealthy Tarts. יש להם שלושה ילדים: פביאנה, ג'יאנקרלה ורוקו, ושלושתם מעורבים בתעשיית המוזיקה.
יחסי ניגריה–צ'אד
יחסי ניגריה–צ'אד הם יחסי החוץ בין ניגריה וצ'אד.
סקירה כללית
החל מסוף שנות ה-80, ניגריה ראתה בצרפת את יריבתה העיקרית בניסיונה להתוות את מהלך ההתפתחות הפוליטית של מערב אפריקה. יחסיה הפטרנליסטיים בדרך כלל עם צ'אד התהדקו לאחר ההפיכה שהדיחה את הנשיא פרנסואה טומבלבאי ב-1975 לאחר מכן, הגבלת ההתרחבות הלובית תוך הימנעות מעימותים ישירים עם כוחות לוב הפכה גם היא למטרה חשובה. ניגריה נתנה חסות לשיחות בין הפלגים היריבים של צ'אד ב-1979 וקידמה עובד מדינה לא מוכר, מהמט שאווה לול, כראש ממשלת קואליציה של פשרה. מעמדו של לול כבובה ניגרית תרם להגברת ההתנגדות במהלך כהונתו הקצרה כנשיא ב-1979
שתי המדינות כוננו קשרים חזקים יותר במהלך שנות ה-80. בתקווה להפיק תועלת מסחרית ודיפלומטית על ידי הרחבת קשרי הסחר האזוריים, ניגריה החליפה את צרפת כמקור ההכנסות העיקרי של צ'אד לייצוא. הסכמי סחר דו-צדדיים כללו יצוא צ'אד של בעלי חיים, דגים יבשים וכימיקלים ויבוא של מוצרי מזון ומוצרים מיוצרים מניגריה. שתי הממשלות גם הכירו בערכו הפוטנציאלי של מגזר הסחר הבלתי פורמלי הגדול מעבר לגבולותיהן, שאף אחת מהמדינות לא הסדירה. בנוסף, התעשייה והמסחר הניגרית העסיקו כמה אלפי עובדים צ'אדים. לשתי המדינות יש מושבים במועצת הביטחון של האו"ם.
עם זאת, מערכת היחסים של צ'אד עם ניגריה לא הייתה נטולת מתחים. החל מסוף שנות ה-70, התרחשו עימותים סביב אגם צ'אד, שם קיוו שתי המדינות לנצל את עתודות הנפט. שתי המדינות גם ביקשו לנטרל את העימותים הללו, תחילה על ידי הקמת סיורים משותפים וועדה לתיחום הגבול מעבר לאגם בצורה ברורה יותר. ואז, בתחילת שנות ה-80, המפלס הנמוך של ימת צ'אד הביא לידי ביטוי שורה של איים זעירים, שהובילו למחלוקות נוספות ולשיבוש רשתות סחר בלתי פורמליות ארוכות שנים.
מערכת יחסים זו הייתה מסובכת גם בגלל חוסר היציבות של ניגריה עצמה בצפון, שנוצרה מהפונדמנטליזם האסלאמי הגואה. אלפי נפגעים התרחשו כתוצאה מעימותים אלימים בניגריה לאורך שנות ה-80. רוב האלימות הדתית הייתה ממקור ביתי, אבל המשטרה הניגרית עצרה כמה לובים, והחשש הניגרי מחדירת לוב דרך צ'אד התגבר.
מסע הצנע הכלכלי של ניגריה ב-1983 יצר מתחים גם עם מדינות שכנות, כולל צ'אד. ניגריה גירשה כמה מאות אלפי עובדים זרים, בעיקר מתעשיית הנפט שלה, שעמדה בפני קיצוצים דרסטיים כתוצאה מירידת מחיר הנפט בעולם. לפחות 30,000 מהמגורשים היו צ'אדים. עם זאת, למרות הלחצים הללו, הניגרים סייעו בעצירת תהליך השגת היציבות בצ'אד, ושתי המדינות אישרו את כוונתן לשמור על קשרים הדוקים.
המטבח הירדני
המטבח הירדני הוא המטבח המסורתי של ממלכת ירדן. מטבח זה התפתח לאורך השנים מהמוצרים המקומיים הגדלים באזור, ובשל השפעות אזוריות של המדינות השונות ששלטו באזור.
מאפיינים עיקריים
המאכלים העיקריים המאפיינים את המטבח הירדני דומים לאלה המאפיינים את יתר המטבח הערבי והמטבח הים תיכוני. המתאבן הפופולרי ביותר הוא החומוס, המכיל טחינה, לימון ושום. מתאבן פופולרי נוסף הוא הפול (פול מדמס).
בתחילת הארוחה מקובל לאכול מגש מזה המכיל מספר מתאבנים: קובה, לבנה, באבא גנוש, טבולה, זיתים כבושים, ומלפפונים חמוצים.
לאחר מגש המזה מוגשת המנה העיקרית. המנסף נחשבת למנה העיקרית המסמלת את המטבח הירדני.
בסיום הארוחה נהוג להגיש מיני מאפים מזרחיים כגון: בקלווה, כנפה, קטאיף; או דברי מתיקה כגון חלווה או מלבי.
בנוסף, בתום הארוחה נהוג לשתות קפה שחור או תה עם נענע.
הדיוויזיה ה-19 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-19 (בגרמנית: 19. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-11 באוקטובר 1866, ובמלחמת צרפת–פרוסיה לחמה בקרבות מארס-לה-טור, אורליאן, לה מאן, ספישרה, המצור על מץ וקרב באון-לה-רולנד כחלק מהקורפוס ה-10.
ארנסט אבאסון
ארנסט אבאסון (ברומנית: Ernest Abason; 6 בינואר 1897–1942) היה מתמטיקאי ומהנדס אזרחי יהודי-רומני, פרופסור באוניברסיטת בוקרשט. התמחה בתחומי הפונקציות מחזוריות, מכניקה והנדסת החשמל. נחשב למבשר של חקר הפונצקיות spline
קורות חיים
ארנסט אבאסון נולד בבוקרשט במשפחה יהודית ספרדית. הוא למד באוניברסיטת בוקרשט, בה סיים בשנת 1921 תואר ראשון במתמטיקה וכעבור שנה בתחום הנדסה אזרחית (במקום הראשון במחזורו בבית הספר הלאומי לכבישים ולגשרים). אבאסון היה תלמיד של טראיאן לאלסקו, שהדריך גם את עבודת הדוקטורט שלו בתחום המשוואות האינטגרליות. בשנים 1931-1923 כיהן אבאסון כמדריך ומרצה בבית הספר הפוליטכני של בוקרשט, כיום האוניברסיטה הפוליטכנית של בוקרשט. בשנים 1940-1928 כיהן כסגן-מנהל מדעי - בפועל -)(subdirector cu delegație) (על אף המינוי הרשמי מ-1 בפברואר1930) בבית הספר הזה. בשנים 1940-1934 לימד כפרופסור לגאומטריה תיאורית ולקינמטיקה בבית הספר הפוליטכני בבוקרשט והיה לאחד הפרופסורים היהודים היחידים באוניברסיטאות רומניה בין מלחמות העולם, היחיד בתחום החינוך הטכני. כמו כן עבד אבאסון במינהל הכללי של המים במשרד הפיתוח, העבודות הציבוריות והדיור של רומניה. החל משנת 1922 הוא היה חבר בחברת "גזטה מתמטיקה" שפרסם את כתב העת בעל אותו השם בתחום השאלות במתמטיקה והוראתה. בסתיו 1940 יחד עם איסאק בלום ואסטרלה יונסקו שפירא סולק פרופ' אבאסון מן ההוראה במכון הפוליטכני של בוקרשט על סמך חוקי הגזע נגד היהודים ברומניה. בהמשך אבאסון יחד עם עו"ד מרקו אונסקו, המהנדס מרטין ברקוביץ' ואנשי מדע יהודים אחרים הקימו בבוקרשט את המכללה היהודית הפרטית "אונסקו" (Onescu) לצורכי הענקת חינוך אקדמי ליהודים, שסולקו מן החינוך האקדמי והציבורי. המכללה נשאה את השם הרשמי "קורסים ועבודות פרקטיות לבוגרי תיכון ולסטודנטים יהודים".
פעילותו המדעית
אבאסון נודע במחקריו בתחום המשוואות האינטגרליות, הטורים המחזוריים, האנזליה ההרמונית של הפונקציות המחזוריות, וכן ביישומי האנליזה המתמטית בתחום החשמל והאלקטרומכניקה. אבאסון כתב ספרי לימוד למערכת החינוך התיכונית והאקדמית ומאמרים רבים בכתבי עת מקצועיים.
ספרים
(משוואות מקסוול, עם הקדמה על מושגי אלגברה ואנליזה וקטורית)
לקריאה נוספת
Revue d'études des juives du Nord nr.64, automne-hiver 2012 evreilor din România la cultură și civilizație Editura Hasefer, București 2004
קישורים חיצוניים
Editura Universității din Pitești, 2001
אטומוקסטין
אטומוקסטין (שם מסחר: סטרטרה,  אטומיק) היא תרופה ממשפחת ה-NRI המשמשת לטיפול בהפרעת קשב. היא איננה שייכת לקבוצת החמרים הממריצים.
שימוש רפואי
התרופה משמשת לטיפול בהפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות. סטרטרה מאושר לשימוש עבור מבוגרים, בני נוער וילדים. יעילותה של סטרטרה לא נבדקה אצל ילדים הקטנים מגיל שש.
יתרונו העיקרי של סטרטרה ביחס לתרופות אחרות לטיפול בהפרעת קשב הוא שאין בו סכנה של התמכרות. סטרטרה הוכח כתרופה יעילה להורדת סימפטומים של היפראקטיביות, שליטה מוטורית, הסחות וזיכרון עבודה, אך יעילותה במתן מוטיבציה להתחיל משימות וכן בריכוז פחותה מאשר תרופות ממריצות. במחקר שנעשה, כ-40% שנטלו את התרופה דיווחו כי הם חוו ירידה משמעותית בסימפטומים של הפרעת קשב. להשפעה של התרופה לוקח בין 2–4 שבועות להפוך לבולטת ועוד 2–4 שבועות כדי להגיע להשפעה מלאה.
בנסיבות מסוימות תרופה זו גם ניתנת למטופלים עם תת לחץ דם תנוחתי שלא הגיב לטיפולים אחרים.
מינון
טווח המינון התחלתי הוא: 0.5 מ"ג עבור כל ק"ג משקל גוף, כאשר המינון עולה בהדרגה עד ל-1.2 מ"ג לק"ג משקל גוף. המינון המרבי היומי הוא 100 מ"ג.
בארץ קיימים המינונים: 10, 18, 25, 40, 60, 80, 100. ב-06/2017 נרשם בארץ סטרטרה 4 מ"ג / מ"ל ​​תמיסה לשתייה.
תופעות לוואי נפוצות
כדי למנוע תופעות לוואי ניתן לקחת מחצית מינון בבוקר ומחצית מינון בערב.
היסטוריה
בראשיתו הופק האטומוקסטין כתרופה כנוגד דיכאון, אך מהר מאוד נמצא כי הוא יעיל בטיפול בבעיות קשב. הוא אושר בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-2002 לטיפול בבעיות קשב. הוא נשאר תחת הפטנט של ממציאו, חברת התרופות אלי לילי, עד שנת 2017.
מפרץ פומרניה
מפרץ פומרניה (בפולנית: Zatoka Pomorska; בגרמנית: Pommersche Bucht) הוא מפרץ בדרום מערב הים הבלטי, מול חופי פומרניה של פולין וגרמניה. בדרום הוא מוגבל על ידי האיים אוזדום ווולין.
עומקו המרבי של המפרץ הוא 20 מטר והמליחות בו היא 8%. את המפרץ חוצה תעלה של מים עמוקים מנמל שצ'צ'ין, דרך נהר האודר, לגונת שצ'צ'ין וסווינה ומאפשר לאוניות גדולות להיכנס לנמלי שווינואוישצ'ה ושצ'צ'ין.
מפרץ ליבק
מפרץ ליבק (בגרמנית: Lübecker Bucht ) הוא מפרץ בדרום מערב הים הבלטי, מול חופי המדינות הגרמניות מקלנבורג-פאתי פומרניה ושלזוויג-הולשטיין. הוא מהווה את החלק הדרום-מערבי של מפרץ מקלנבורג.
אגם פוטניצר וויק שבמפרץ מפצל את מדינות שלזוויג-הולשטיין ומקלנבורג-וורפומרן וזכה לתשומת לב היסטורית, מכיוון שהוא נתן לפליטים ממזרח גרמניה אפשרות לברוח ממזרח גרמניה למערב גרמניה.
פירות חולין
פירות חולין הם פירות שלא חלה עליהם אף אחת מן הקדושות ההלכתיות, החלות על פירות ותבואה, ודינם הוא חול ולא קודש. קדושה יכולה לחול על פירות בגלל חבויות החלות עליהם כגון הפרשת תרומות או מעשרות. או בגלל זמן, כגון פירות שביעית, ונטע רבעי.
שחרור הפירות מקדושתם, יהיה על ידי ביצוע החבות החלה עליהם, או על ידי העברת קדושת הפרי אל מטבע, פעולה הנקראת חילול.
חולין של תרומה גדולה
התורה לא קבעה שיעור לתרומה, וכל אחד תורם כראות עינו. האמורא שמואל אמר:.
מצד שני: מי שנדבו ליבו יכול לתרום את כל הערימה, ובלבד שישיאיר חיטה אחת לחולין, שכן אם לא השאיר כלום לחולין, אין כאן הפרשה.
חולין של מעשר ראשון
בתקופת התורה, מעשר ראשון, היה מתנה שניתנה ללוויים. כמו שנאמר:. בימינו מכיוון שאין לנו כל הוכחה על אדם מסוים כי אכן הוא לוי. בעל הפירות זוכה במעשר, ועליו חלה החובה להפריש תרומת מעשר מן המעשר.
אכן מלכתחילה אין קדושה בפירות מעשר ראשון. עם זאת, לאחר הפרשת תרומת מעשר, יתרת התשעים אחוז הופך לחולין גמור. באשר לעשרת האחוזים הנותרים, החלק של תרומת המעשר, כמו בתרומה גדולה בזמן הזה, מחכים עד שיתקלקל, ואז שורפים או קוברים אותו.
חולין של מעשר שני
מעשר שני, למרות הקדושה שבו, אינו ניתן למישהו אחר, אלא נשאר בידי בעל הפירות, אשר הוא ובני משפחתו יכולים לאוכלו, ובלבד שיעשו זאת בטהרה, ובירושלים. מאחר שלא היה ניתן לשמור את הפירות מזמן הקציר, חיללו את קדושת הפירות על כסף. כלומר הבעלים פדו את פירות המעשר על פי שווים בתוספת חומש. את הכסף צברו עד לעלייה לירושלים, והשתמשו בו לרכישת פירות או כל אוכל אחר, לאוכלם בירושלים. אם אדם אחר, ולא הבעלים מחלל את המעשר, אין צורך להוסיף חומש על שווי הפירות.
בימינו, היות שכל הציבור מוחזקים לטמאי מתים. והלכה היא שמעשר שני אסור לאוכלו בטומאה, לכן בימינו מעשר שני אסור באכילה ובהנאה. כדי שאפשר יהיה לאכול את הפירות נוהגים בזמן הזה לחלל את הפירות על פרוטה.
חילול מעשר שני
חילול משמעו הפיכת הפירות לחולין, וזאת באמצעות העברת הקדושה מהפירות למטבע. אי אפשר לפדות את המעשר בשטרות כסף אלא במטבע בלבד שנאמר:. על המטבע חייבת להיות מוטבעת צורה, או כתב, שכן אם אין זה כך, הוא נחשב אסימון ולא מטבע. המטבע חייב להיות שווה לפחות פרוטה אחת, שאם לא כך, כאילו פדה באסימון.
כאשר מחללים טבל ודאי, יש לברך ברכה, ולומר מיד אחריה את נוסח החילול. כאשר מחללים ספק מעשר שני, אומרים מיד את הנוסח ללא הברכה.
חולין של נטע רבעי
נטע רבעי הם פירות שגדלו בשנתו הרביעית של האילן, לאחר שלוש שנות ערלה. פירות אלו קדושים ומצווה לאכלם בטהרה בירושלים וכמו במעשר שני היו נוהגים לחללם ולקחת את הכסף לירושלים לקנות אוכל ולאוכלו בקדושה.
בימינו, היות שכל הציבור מוחזקים לטמאי מתים. והלכה היא שנטע רבעי אסור לאוכלו בטומאה. לכן נוהגים בזמן הזה לחלל את הפירות על פרוטה, ולברך כמו במעשר שני.
נוסח הברכה
בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם אֲשֶׁר קִדְשָנוּ בְּמִצְווֹתָיו וְצִוָּנוּ עַל פִּדְיוֹן מַעֲשֵׂר שֵׁנִי/נֶטַע רְבָעִי.
נוסח החילול
הַמַּעֲשֵׂר שֵׁנִי שֶׁיֵּשׁ כָּאן יִהְיֶה מְחֻלָּל הוּא וְחֻמְּשׁוּ עַל הַמַּטְבֵּעַ שֶׁיִּחַדְתִּי לְחִלּוּל מַעֲשֵׂר שֵׁנִי/נֶטַע רְבָעִי.
חילול קדושת פירות שביעית
קדושת פירות שביעית היא קדושה אבסולוטית, ואין כל אפשרות לחלל פירות שביעית (לפדות אותם) ולהופכם לחולין, ולכן במכירת פירות שביעית, הפירות שבידי הקונה נשארים בקדושתם, והכסף שבידי המוכר גם הוא קדוש בקדושת שביעית.
קדושת דמי שביעית
לעומת זאת בכסף שבידי המוכר הוא יכול לקנות מאכל. הכסף ישתחרר לחולין, ואילו במאכל יש לנהוג מנהגי קדושת שביעית.
סוגר לובסטר
סוגר לובסטר, הוא אביזר חיבור קטן המוחזק סגור על ידי קפיץ. את סוגר הלובסטר פותחים או סוגרים על ידי החזקת ידית קטנה, בדרך כלל באמצעות ציפורן היד. החיבור הקבוע של הסוגר (לחלקים אותם הוא מחבר) יכול להיות באמצעות חוליית שרשרת או על ידי תבריג. מנגנון הסגירה של האביזר משמש כאבטחה מפני ניתוקו מהנקודה שבה הוא אוחז.
לסוגרי לובסטר שימוש נרחב בתכשיטנות כאמצעי לסגירה ופתיחה מהירה של שרשראות וצמידים. סוגרי לובסטר נפוצים מאוד גם כחלק ממחזיקי מפתחות.
סוגרי לובסטר נקראים כך בגלל מנגנון ה"צביטה" שלהם, ולעיתים הם אף מעוצבים כמו טופר של לובסטר.
טום מקאבוי
ביוגרפיה
מקאבוי מתנגד נחרץ של עישון והוא הגורם המרכזי לכך שאסור לעשן סביב שולחנות הפוקר באליפות העולם בפוקר.
במהלך השנים היה שותף לכתיבתם של 14 ספרי פוקר, חלקם במשותף עם שחקני פוקר מוכרים אחרים.
קריירת פוקר
ב-1983 מקאבוי זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו בטורניר לימיט טקסס הולדם, בו הרוויח כ-117 אלף דולר. בהמשך הסדרה באותה השנה זכה באירוע המרכזי וב-540 אלף דולר. ב-1986 זכה בצמיד השלישי שלו ובכ-52 אלף דולר בטורניר ראז. ב-1992 זכה בצמיד הרביעי שלו ובכ-79 אלף דולר בטורניר לימיט אומהה.
ב-2013 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
נכון לנובמבר 2021, מקאבוי זכה בסך של כ-3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-1.4 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
כל אחד כפי יכולתו ולכל אחד לפי צרכיו
כל אחד כפי יכולתו ולכל אחד לפי צרכיו היא סיסמה סוציאליסטית. העיקרון מתייחס לגישה החופשית והגישה לטובין, הון ושירותים המנתקת בין תרומת היחיד, לתמורה אותה הוא מקבל. בתפיסה המרקסיסטית, הסדר שכזה ייעשה אפשרי בזכות שפע הסחורות והשירותים שמערכת כלכלית קומוניסטית מפותחת תוכל לייצר. הרעיון הוא שעם התפתחות מלאה של סוציאליזם ושחרור הכוחות היצרניים, יהיה מספיק כדי לספק את צורכי כולם. משפט זה היה גם העיקרון המארגן של התנועה הקיבוצית בישראל עד תחילת מגמות ההפרטה.
על אף שלא הוא הגה אותה, ושהייתה נפוצה בתנועות הסוציאליסטיות עוד לפניו, מזוהה הסיסמה ביותר עם קרל מרקס שעשה בה שימוש בחיבורו משנת 1875, 'ביקורת תוכנית גותהא':
הסיסמה שימשה גם הוגים סוציאליסטים קודם לכן, כגון אוגוסט בקר בשנת 1844 ולואי בלאן בשנת 1851. יש המייחסים את מקורה הראשוני לאוטופיסט הצרפתי אטיין-גבריאל מורלי בספרו מ-1755 'קוד הטבע', בו הציע "חוקים ועקרונות יסוד שיקרעו את שורשי המידות הרעות ואת כל רעות החברה":
חוקרים אחרים סבורים כי שורשי הכלל במשפט הרומי ובעקרון ה-obligation in solidum ('מחויבות הדדית' או 'ערבות הדדית') על פיו 'כל אחד לוקח על עצמו אחריות על כל מי שאינו יכול לשלם את חובו, והוא אחראי מנגד עבור כולם'.
יון פופסקו-גופו
יון פופסקו-גופו (ברומנית: Ion Popescu-Gopo; 1 במאי 1923, בוקרשט – 28 בנובמבר 1989, רועטי, ולצ'ה) היה גרפיקאי ואנימטור רומני, סופר, במאי קולנוע ושחקן יליד בוקרשט, רומניה. הוא היה אישיות בולטת בקולנוע הרומני ומייסד בית הספר הרומני המודרני לקריקטורות. הוא היה, יחד עם ליביו צ'וליי ומירל אילישיו, אחד האמנים הרומנים המעטים שזכו בפרס בקאן במאה ה-20. סרטו "Scurtă Istorie" (היסטוריה קצרה) זכה בפרס "דקל הזהב הקצר" לסרט הקצר הטוב ביותר בשנת 1957. סרטו משנת 1965 "המור הלבן" נכנס לפסטיבל הקולנוע הבינלאומי הרביעי במוסקבה שם זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר. בשנת 1969 היה חבר חבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי השישי במוסקבה. בשנת 1977 היה חבר בחבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי העשירי במוסקבה. בשנת 1983 היה חבר מושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-13 במוסקבה.
יון פופסקו-גופו למד (אך מעולם לא סיים את לימודיו) באקדמיה לאמנויות יפות בבוקרשט. הוא השתתף גם בקורסי אנימציה במוסקבה. הוא עשה את מריה, מיראבלה שהיא הפקה משותפת רומנית-רוסית.
הקריירה שלו החלה כמעצב וכקריקטוריסט בשנת 1939, בלפרסם ולערוך קריקטורות בעיתונים. ב-1949 הביא את הופעת הבכורה שלו בתעשיית הקולנוע עם "Punguţa cu doi bani" (תיק עם שני מטבעות). מאז 1950 החל לעבוד ב-Studioul Cinematografic Bucureşti (סטודיו סינמטוגרפי בוקרשט) במחלקת האנימציה, שעברה מאוחר יותר לאולפן אנימציה נפרד, אנימפילם.
דמותו המצוירת הידועה ביותר היא גבר שחור ולבן המכונה לפעמים "האיש הקטן של גופו" על שם יוצרו. מאוחר יותר בחייו התוודה פופסקו-גופו כי ניסה להתחיל "מרד נגד דיסני". גופו לא הצליח לעלות על דמויות האנימציה של דיסני בצבע וביופי, לכן ניסה להיות עמוק יותר במסר ובחומר ולפשט את הצורה והטכניקות בהן נעשה שימוש. שלא כמו הדמויות המצוירות של דיסני, הדמויות המצוירות של פופסקו-גופו היו בשחור לבן, מעוצבות בקווים פשוטים.
יון פופסקו-גופו נפטר ב-29 בנובמבר 1989, שבועות ספורים לפני המהפכה הרומנית. הוא לקה בהתקף לב כשניסה לדחוף את מכוניתו, תקועה בשלג, למוסך שלו. מותו היה הצעד הראשון לנפילת אולפני האנימציה הרומניים Animafilm, שלימים סבלו מבעיות פיננסיות לאחר המהפכה ב-1989.
מפרץ מיין
מפרץ מיין (באנגלית: Gulf of Maine) הוא מפרץ באוקיינוס האטלנטי בחוף המזרחי של צפון אמריקה. הוא מוגבל בקייפ קוד בקצה המזרחי של מסצ'וסטס בדרום מערב ובאי קייפ סייבל בקצה הדרומי של נובה סקוטיה בצפון מזרח. המפרץ כולל את כל קווי החוף של ארצות הברית ניו המפשייר ומיין, כמו גם מסצ'וסטס מצפון לקייפ קוד, וקווי החוף הדרומיים והמערביים של המחוזות הקנדיים ניו ברונסוויק ונובה סקוטיה, בהתאמה.
המפרץ נקרא על שם מחוז מיין הקולוניאלי האנגלי הסמוך, שכנראה נקרא על ידי חוקרים מוקדמים על שם מחוז מיין בצרפת. מפרץ מסצ'וסטס, מפרץ פנובסקוט, מפרץ פסמקוודי ומפרץ פונדי נכללים במערכת מפרץ מיין; מפרץ מיין הוא גם ביתם של וריאציות הגאות והשפל הגבוהות ביותר על פני כדור הארץ (ראה מפרץ פונדי למידע נוסף).
גאוגרפיה והידרוגרפיה
מפרץ מיין הוא שקע מלבני עם שטח פנים של כ-93,000 קמ"ר. הוא מוקף במערב ובצפון על ידי היבשת הצפון אמריקאית ומתקשר עם האוקיינוס האטלנטי מדרום-מזרח. הקרחון של האזור על ידי גיליון הקרח של לורנטייד הרחיק את אדמת המשקע מקו החוף, והותיר חוף סלעי ונופי ברובו, וחסר את החופים החוליים שנמצאו מדרום לאורך קו הים המזרחי. פיתוחי החוף המשמעותיים היחידים נמצאים באזורי המטרופולין בוסטון, פורטסמות ', פורטלנד וסנט ג'ון.
המאפיינים התת-מימיים של קרקעית הים המפוסלים במהלך מפלס הים התחתון של תקופות הקרח הופכים את המפרץ לים סגור למחצה המוגבל דרומה ומזרחה על ידי גדות תת-מימיות. בנק ג'ורג' בפרט, בקצהו הדרומי, מגן על המפרץ מזרם המפרץ. מי מפרץ מיין מושפעים חזק יותר מזרם הלברדור, מה שהופך את מי המפרץ לקרים ועשירים יותר בחומרים מזינים מאלה שנמצאו בדרום. עמקים תת-ימיים באגן המרכזי יכולים להגיע לעומק של 500 מטרים, בעוד ההרים התת-קרקעיים מתנשאים לגובה של 240 מקרקעית הים.
ישנם שלושה אגנים עיקריים הכלולים במפרץ מיין: אגן וילקינסון במערב, אגן הירדן בצפון-מזרח ואגן ז'ורז' בדרום. אגן ז'ורז' הוא העמוק מבין השלושה בגובה של יותר מ-370 מטרים ויוצר כיס בקצה התעלה הצפונית-מזרחית. תעלת צפון מזרח היא הערוץ העיקרי בין המפרץ לשאר צפון מערב האוקיינוס האטלנטי. חיבור משני ורדוד יותר לשאר חלקי האוקיינוס האטלנטי הוא התעלה הדרומית הגדולה, הממוקמת בין בנק ז'ורז' לשכונות נאנטאקט.
קו פרשת המים
קו פרשת המים של המפרץ משתרע על שטח של כ-180,000 קמ"ר, כולל כל מיין, 70% מניו המפשייר, 56% מניו ברונסוויק, 41% ממסצ'וסטס ו-36% מנובה סקוטיה. קו פרשת המים כולל גם חלק דרומי קטן של מחוז קוויבק בקנדה, פחות מ -1% משטח המחוז. נהרות משמעותיים המתנקזים למפרץ כוללים, ממזרח למערב, את אנאפוליס, שובנקאדי, סלמון, פטיטקודיאק, סנט ג'ון, מגגואדביץ ', סנט קרואה, פנובסקוט, קנבק, סאקו, פיסקטאווה, מרימק וצ'ארלס ; לסנט ג'ון ולפנובסקוט הפריקה הגדולה ביותר.
היסטוריה ומשמעות פוליטית
הקרבה היחסית של המפרץ לאירופה בין מיקומים בצד הנגדי של האוקיינוס האטלנטי הפכה אותה ליעד מוקדם לקולוניזציה אירופית. מתיישבים צרפתים ייסדו יישוב באי סנט קרואה בשנת 1604. מתיישבים אנגלים ייסדו את מושבת פופהם על אי בנהר קנבק בשנת 1607, באותה השנה שמתיישבים הקימו את היישוב האנגלי הראשון בעולם החדש - ג'יימסטאון
בשנות השישים והשבעים התנהלה מחלוקת בין קנדה לארצות הברית על דיג וזכויות משאבים אחרות במפרץ מיין, במיוחד באזור בנק ז'ורז'. סכסוך זה הועבר לבית הדין הבינלאומי לצדק, אשר התווה את הגבול הימי דרך המפרץ בשנת 1984. שני העמים ממשיכים לחלוק על ריבונותו של האי חותם מאכיאס והמים הסובבים אותו בחלק הצפון-מזרחי של המפרץ. מתוך הכרה בחשיבותו של המפרץ לבית הגידול הימי, שתי המדינות מקיימות כיום אמברגו משלים נגד פעילויות חיפושי נפט וגז בחוף הים בבנק ז'ורז 'שבדרום המפרץ.
רב-גביש
רב-גביש הוא חומר מוצק המורכב ממספר רב של גבישים קטנים, בגדלים ובכיוונים שונים. מרבית המתכות והקרמיקות הן רב-גבישים, לדוגמה ברזל, זהב, גרפיט. בהנדסת חומרים הגבישים הקטנים נקראים גרעינים, גבישונים או קריסטליטים.
מבנה הגבישים משפיע באופן חזק על תכונות החומר. ככלל אצבע, חומר בעל גבישים קטנים יותר יהיה חזק יותר, ולעומתו חומר בעל גבישים גדולים יותר יהיה קשה יותר ופריך יותר.
כיוון הגבישים יכול להיות אקראי, אך גם מכוון, למשל כתוצאה מתהליך ערגול. רב-גביש של חומר שקוף למעבר אור יכול להיות לא שקוף, אלא חלבי, כמו במקרה של אלומינה. תופעה זו נגרמת כתוצאה מהעובדה שאלומינה היא חומר בעל שבירה כפולה, כלומר הכיוון של הגביש משפיע על זוויות שבירת האור, והגבישונים המתחברים בזוויות שונות ואקראיות שוברים את האור כך שהחומר אינו שקוף.
חומרים מסוימים בטבע נמצאים בצורת גביש יחיד: אבני חן הן קרמיקות מגביש יחיד, לדוגמה יהלום ואודם, ובתעשייה מגדלים גבישים יחידים, כמו פרוסות סיליקון למעבדי מחשבים.
עין (בעלי חיים)
עַיִן היא איבר חישה הרגיש לגלי אור ומשמש על ידי כך לראייה. עיניים בעלות כוח רזולוציה התפתחו בעשר צורות שונות מהותית בקרב מינים שונים, ול-96% ממיני בעלי החיים יש מערכת אופטית מורכבת. גם לבעלי חיים ששוכנים דרך קבע בסביבות נעדרות אור, כמו מעמקי הים או מחילות באדמה, יש עיניים, אולם לרוב הן מנוונות וקיימות כשריד אבולוציוני (בדומה לעצם הזנב אצל בני אדם).
לפי תורת האבולוציה, עיניים פרימיטיביות הופיעו עוד לפני התפתחותם של אורגניזמים רב-תאיים. בקדמת מושבות תאים מסוג כדורונים קיימים תאים בעלי פיגמנט רגיש לאור במיוחד, שכנראה שימש בתור סוג של עין למושבה. עיניים פשוטות ביותר מעבירות למוח מידע על מידת התאורה של הסביבה. עיניים מפותחות יותר מאפשרות לבעל החיים יכולת ראייה. לחרקים ולבעלי חיים אחרים יש עיניים המורכבות ממספר מבנים והתמונה שהם רואים מורכבת חלקים-חלקים (ולא ממספר תמונות כפי שנהוג לחשוב).
עיניהם של חלק גדול ממיני הטורפים ואוכלי-הכול - בכללם האדם - ממוקמות בקדמת הראש, מיקום שמאפשר ראיה ראיה תלת-ממדית והתמקדות בטרף, בעוד עיניהם של מינים אחרים ממוקמות בצדי הראש, מה שמאפשר שדה ראייה רחב ככל האפשר.
מגוון
כמו כן יכולים מרבית החרקים לראות אף בתחום העל-סגול הנעלם מעיני בני האדם. יכולת זו מסבירה מדוע פרחים התלויים בחרקים להאבקה צבועים בצבעי על-סגול עזים המושכים את החרקים אל מיקומו של הצוף החבוי בפרח. למספר מינים במערכת פרוקי הרגליים, בכלל זה אלו מסדרת הכנף-מניפתיים (שם מדעי: Strepsiptera), ישנן עיניים מורכבות הבנויות ממספר שכבות כל אחת (כאשר לכל יחידה רשתית משלה) היוצרות ראייה רב-תמונתית. באופן זה, בו כל עינית מתבוננת בזווית שונה, מתלכדת לכדי ראייה תמונה בזווית רחבה ובחדות גבוהה מאוד. עיניים מורכבות מצטיינות אף בזיהוי תנועה. הזבוב, לדוגמה, מזהה תנועה פי חמישה עשר טוב יותר מבני האדם.
את כמה מהעיניים הפשוטות ביותר בעולם החי ניתן למצוא בבעלי חיים כדוגמת השבלולים, אשר אינם מסוגלים באמת "לראות" בהיבט המעשי. על-אף שהם מצוידים בתאים מסוג קולטני-אור, המחסור בעדשה או בכל אמצעי אחר לשבירת ומיקוד קרני האור והיכולת לעבד מידע מורכב לכדי תמונה לא מאפשר להם יותר מאשר להבדיל בין סביבה מוארת לחשוכה. אך מידע זה הוא כל הנחוץ להם כדי להתרחק מחשיפה לאור שמש חזק המסוכן עבורם.
התפתחות אבולוציונית של העין
עיניהם של בעלי-חיים שונים התפתחו על פי צורכיהם המיוחדים. עיניהם של עופות טורפים הן בעלות חדות ראייה גבוהה ביותר בהשוואה לעיני בני האדם, וחלקן אף מסוגלות לראות בתחום העל-סגול. עיניהם של חולייתנים ורכיכות משמשות כדוגמה להתפתחות אבולוציונית מקבילה, וזאת למרות מקורן המשותף.
העיניים הקדומות ביותר בממלכת החי היו עשויות מעין טלאים-טלאים של שכבות קולטני-אור (פוטורצפטורים) שדמו בהתפתחותם לאלו של קולטני הריח באף וקולטני הטעם בפה. אותן עיניים קדומות יכלו להבחין בין סביבה מוארת לסביבה חשוכה בלבד, מבלי יכולת לזהות את כיוון האור ומקורו. מעריכים כי אורגניזמים שפיתחו יכולות זיהוי אור בסיסית זו שרדו יותר מאורגניזמים הנעדרים יכולת זו, כיוון שיכלו להימלט מאזורי מים רדודים שספגו קרינה מהשמש לאזורים עמוקים ובטוחים יותר.
קולטני אור בסיסיים אלה התפתחו עם הזמן למעין גומחה המתמחה באיתור תנועה על ידי ניצול הזווית שבה פגעו קרני האור כדי לזהות את מקור האור. אותה גומחה המשיכה והתפתחה עם השנים, פתח החשיפה לאור הצטמצם, ומספר קולטני-האור עלה - מה שייצר מעין מבנה המזכיר לִשְכָה אֲפֵלָה (קמרה אובסקורה) שאיפשרה זיהוי צורות עמומות. התפתחות אבולוציונית זו אפשרה לאורגניזמים לזהות תנועה ולהימלט מטורפים, אורגניזמים שלא התפתחו בהתאם נכחדו מהר.
צמיחתה של שכבת תאים דקה ושקופה על-פני הפתח הקדמי, ששימשה תחילה כשכבת הגנה לקולטני-האור, איפשרה חלוקה והפרדה של לשכות העין השונות, התפתחות של הנוזל המימי והנוזל הזגוגיתי, הגנה מפני קרינה מזיקה, אפשרה אופטימיזציה של יכולות סינון ספקטרום הצבעים, שיפרה באופן משמעותי את מקדם השבירה של העין ואת פעולתה של העין בסביבה חוץ-מימית. אותה שכבת תאים מגינה התפצלה בשלב מסוים לשתי שכבות שאפשרו זווית ראייה רחבה יותר ורזולוציה חדה יותר. אותה שכבת תאים המשיכה להתעבות באופן הדרגתי עם הזמן, ואצל מרבית בעלי החיים התווסף לה החלבון השקוף קריסטלין.
הפער שבין שתי רקמות התאים תרם ליצירת עדשה קמורה דו-צדדית שהיא מבנה אידיאלי ליצירת מקדם שבירה נורמלי. במקביל ובנפרד התפתחו שתי שכבות תאים נוספות, אחת שקופה והשנייה אטומה: הקרנית והקשתית, בהתאמה. הפיצול בין אותן שכבות תרם להיווצרות של נוזל מיימי שקוף (Aqueous Humor) שמזין את העדשה ואת הקרנית ומפנה חומרי פסולת.
אחת הדוגמאות המפורסמות ביותר של אבולוציה מתכנסת היא עין המצלמה של מחלקת הסילוניות (לדוגמה: דיונון ותמנון), של תת-מערכת החולייתנים (לדוגמה: יונקים) ושל מערכת הצורבים (לדוגמה: מדוזה). אבותיהם המשותפים האחרונים היו לכל היותר תא קולט אור פשוט, אך מגוון של תהליכים גרמו לעידון פרוגרסיבי של עיני המצלמה והובילו לכך שיש רק הבדלים קטנים בין עיצובי העין שלהם.
התפתחות העין בקרב בעלי חוליות משמש ביולוגים כמו ריצ'רד דוקינס כדי להדגים כיצד תהליך אבולוצוני הדרגתי לא מוביל בהכרח לתוצאה הנדסית מושלמת, היות ששיפורים מאוחרים נבנים על בסיס תכונות קיימות שכבר לא ניתן לשנותן. כך בקרב בעלי חוליות העין בנויה הפוך להגיון הנדסי - החלק הרגיש לאור בתאים הממוקמים ברשתית מופנה אחורה, אל תוך הגולגולת, ואילו החלק שמוביל דם ואותות עצביים מופנה קדימה. דבר זה יוצר "פגם עיצובי", שכן כדי להגיע למוח החוטים העצביים חייבים להיכנס פנימה לתוך הראש, וריכוזם בחלק הקדמי של הרשתית יוצר כתם עיוור. לעומת זאת, עין הסילוניות מחווטת בכיוון ההפוך, עם דם וכלי עצב הנכנסים בחלק האחורי של הרשתית ולא בחזית כמו אצל החולייתנים.
Fearless
Fearless (בעברית: ללא פחד) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-היוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. האלבום יצא לאור ב-11 בנובמבר 2008, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס. האלבום נכתב במהלך קידומו של אלבום הבכורה שלה, Taylor Swift, כשסוויפט הופיעה כאמנית חימום של מספר אמני קאנטרי. סוויפט כתבה שמונה משירי האלבום לבדה, ושאר השירים נכתבו במשותף עם ליז רוז, הילרי לינדזי, קולבי קאליי וג'ון ריץ'. זהו האלבום הראשון שסוויפט השתתפה בהפקתו, יחד עם נייתן צ'פמן.
האלבום היה פריצת דרך בינלאומית והצלחה מסחרית אדירה עבור סוויפט. בארצות הברית, האלבום היה במקום הראשון במצעד 200 האלבומים של הבילבורד במשך אחד-עשר שבועות, והיה האלבום שנשאר הכי הרבה זמן בפסגת המצעד עבור אמנית קאנטרי. האלבום הפך לאלבום הנמכר ביותר בשנת 2009 בארצות הברית בכלל הז'אנרים, עם מכירות של 3.2 מיליון עותקים בשנה זו. בכך הפכה סוויפט לאמן הצעיר ביותר (בת 20 בתקופה זו) שמגיע להישג זה. האלבום היה האלבום ה-18 בתולדות מצעד 200 האלבומים של הבילבורד שנשאר במשך שנה שלמה בעשרת הגדולים של המצעד. האלבום זכה להצלחה בארצות הברית, עם מכירות של 6.9 מיליון עותקים, והגיע למעמד מולטי-פלטינה בקנדה, בניו זילנד ובמדינות נוספות. בפיליפינים, הגיע האלבום למעמד פלטינה מתושעת לפי איגוד תעשיית ההקלטות הפיליפיני (PARI), האלבום הבינלאומי שהגיע למעמד הגבוה ביותר אי פעם במדינה זו. בסך הכל, נמכר האלבום ביותר מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם. הוא זכה לשבחים רבים והפך לאלבום הקאנטרי המעוטר ביותר בהיסטוריה; הוא זכה בפרס האלבום הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-52, בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי ובטקס פרסי האקדמיה למוזיקת הקאנטרי.
האלבום מיצב את סוויפט ככוכבת הקאנטרי הצעירה ביותר, שהצליחה להביא את מוזיקת הקאנטרי לקהל הצעיר של המאה ה-21. השפעתו על סוגת מוזיקת הקאנטרי הייתה בכך שמשך אותה לכיוון מיינסטרימי יותר, במיוחד לקהל ביבשות כמו אירופה ואסיה.
ההוצאה המחודשת של האלבום, , יצאה ב-9 באפריל 2021 וזאת בעקבות מחלוקת המאסטרס של טיילור סוויפט.
רקע
בתהליך כתיבת השירים לאלבום, הושפעה סוויפט מאוד מהכתיבה הנוגעת, הישירה אך הפגיעה של שריל קרואו, ומהכתיבה של בראד פייזלי המסוגלת לעורר רגשות שונים לדעתה של סוויפט. היא החליטה שהנושא המרכזי באלבום יהיה אהבה ורומנטיקה כיוון שזה הדבר שריתק אותה יותר מכל דבר אחר באותה תקופה. היא הסבירה שהשירים באלבום עוסקים ברגשות שהיא עצמה חשה ולכן היא מחוברת לכל אחד משירי האלבום. אף על פי שכתבה שירים חדשים רבים, החליטה סוויפט לכלול גם רצועות שנכתבו בעבר, משום שהרגישה שהיו סיפורים שלא הייתה לה ההזדמנות לספר באלבום הראשון.
לאחר שאספה מעל 75 שירים, ניגשה סוויפט לתהליך ההקלטה עם נייתן צ'פמן. הייתה זו הפעם הראשונה שסוויפט עסקה גם בהפקה מוזיקלית. היא וצ'פמן החליטו שלא לכלול באלבום שירים רבים כדי שיישאר בו רק החומר הטוב ביותר. בסופו של דבר, נכללו באלבום שלוש עשרה רצועות, בשל חיבתה למספר, אותו היא מגדירה אותו כמספר המזל שלה. כדי לסייע בבחירת השירים, ביצעה שירים חדשים שונים -     - בקזינו Gold Country שבלאס וגאס, נבדה במאי 2007 - רק השיר האחרון נכלל באלבום. כשהתבקשה סוויפט לתאר את האלבום, אמרה שהאלבום דומה לאלבום הבכורה ושהשירים בו הם שירי קאנטרי שעשויים להצליח גם במצעדי הפופ בגלל הנושאים והמנגינה שלהם.
הלחנה וכתיבה
סוויפט יצרה את שיר הנושא יחד עם רוז והפזמונאית הילרי לינדזי במהלך ההופעות לקידום אלבום הבכורה. הוא מבוסס הכלים גיטרה אקוסטית, כינור, ובנג'ו ומדבר על לקיחת אומץ במעגל הרומנטי על ידי תיאור של דייט מוצלח. היא הסבירה כי השיר קיבל השראה מרצונה לצאת לדייטים, אף על פי שעדיין לא התנסתה בחוויה של דייט ראשון בפועל. "Fifteen" נכתב על שנת הלימודים הראשונה של סוויפט בתיכון הנדרסונוויל, בו פגשה את חברתה הטובה ביותר אביגיל אנדרסון. בכתיבת השיר התמקדה סוויפט בהתאהבויות הראשונות שלה ושל אנדרסון ובשברון הלב שבא מאוחר יותר. השורה הראשונה אותה כתבה בשיר הייתה "ואביגיל נתנה כל מה שהיה לה לנער / ששינה את דעתו", ואת שאר השיר כתבה אחורה מנקודת זמן זו. היא הוסיפה בשיר מילות אזהרה לנערות העומדות בפני תרחישים דומים. לאחר שקיבלה הסכמה מאנדרסון להשתמש בו באלבום, הקליטה סוויפט את השיר תוך כדי בכי. "Love Story" נוצר מאוחר יחסית לשאר השירים באלבום. השיר נכתב בעקבות אי-האהדה שהוריה של סוויפט הביעו כלפי החבר איתו יצאה. היא קישרה את התרחיש לטרגדיה של ויליאם שייקספיר, רומיאו ויוליה (1597), אחד הסיפורים האהובים עליה, וכתבה לבדה את הרצועה כולה על רצפת חדר השינה שלה בכעשרים דקות. היא החלה עם השורה "האהבה הזאת קשה אבל היא אמיתית" שנכנסה בסופו של דבר בפזמון השני של השיר, והעניקה סוף טוב לסיפור של רומיאו ויוליה, הסוף שלדעתה היו ראויים לו.
"Hey Stephen" נכתב על רגשותיה החבויים לסטיבן בארקר ליילס מהרכב הקאנטרי Love and Theft, שחימם מספר הופעות של סוויפט. השיר כולל מנגינת טין פופ עליזה, מלווה באורגן האמונד B-3 מאופק. "White Horse" נכתב כמעט שנה לפני יציאת האלבום. השיר הוא בלדה בעלת הפקה מוזיקלית מועטה המבוססת על גיטרה אקוסטית ופסנתר רך עם דגשים של צ'לו, ומדגישה את הקול הרך והמתנשם של סוויפט. היא כתבה את הבית הראשון לבדה, ואז התקשרה לרוז וביקשה את עזרתה בהמשך השיר, שהושלם בכארבעים וחמש דקות. הקונספט של השיר היה תפיסתה של סוויפט את החבר שלה כאביר על הסוס הלבן, תפיסה שהתבררה כשגויה עם נפילתו של הקשר. השיר לא היה מיועד במקור להיכלל ב-Fearless, אלא באלבום הבא שלה, כיוון שסוויפט האמינה שהפן הרציני שבה כבר מיוצג באופן מדויק באלבום. השיר נוסף לאלבום בכל זאת, לאחר שהמפיקים בפועל של האנטומיה של גריי, שונדה ריימס ובטסי בירס, החליטו להשתמש בו בסדרה. סוויפט קיבלה השראה לכתיבת השיר "You Belong with Me" אחרי ששמעה את ידיד שלה משוחח עם חברתו בטלפון. מתוך האהדה שחשה כלפיו, פיתחה סוויפט קונספט לשיר, ומאוחר יותר פיתחה את קו הסיפור בו היא הייתה מאוהבת בו. השיר מבוסס על הוקים עולים ויורדים שונים וכולל בנג'ו לצד גיטרות חשמליות מהגל החדש.