cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זאב שטרנהל
אנטי נאורות: מהמאה ה־18 עד המלחמה הקרה
הספר יצא לאור בצרפתית בשנת 2006 בהוצאת Paris:Fayard, ותורגם לעברית בשנת 2016 בהוצאת עם עובד - ספרית אפקים. בנוסף הספר תורגם לאנגלית ולאיטלקית בשנת 2007 וליוונית בשנת 2009.
ספרים נוספים
1. Maurice Barrès et le Nationalisme Français (Paris: Armand Colin and Presses de la Fondation nationale des Sciences politiques, 1972), 396 pp. Paperback ed., Bruxelles: Complexe, 1985, followed by three printings. New expanded edition, with a new Introductory Essay: “De l’Historicisme au Nationalisme”, pp. 9–35, vol. I of a Trilogy, La France entre nationalisme et Fascisme (Paris: Fayard, 2000).
2. '''La Droite Révolutionnaire 1885-1914. Les origines Françaises du Fascisme''' (Paris: Éditions du Seuil), 1978, 448 pp. Paperback ed., ("Points Histoire"), 1984, followed by five printings. New paperback ed., Gallimard, coll. “Folio – Histoire”, 1997. Third hard-cover expanded edition, with a new Introductory Essay: “La Droite révolutionnaire entre les anti–Lumières et le fascisme”, pp. 9-55, vol. II of a Trilogy, La France entre nationalisme et Fascisme (Paris: Fayard, 2000).
Italian translation: '''La Destra Rivoluzionaria. Le origini francese del Fascismo 1885 – 1914''' (Milano: Longanesi - Corbaccio,1997).
3. '''Ni Droite, Ni Gauche. L'Idéologie Fasciste en France''' (Paris: Éditions du Seuil), 1983, 408 pp. New French enlarged paperback ed., Complexe, 1987, followed by four printings. Third French expanded edition, with a new Essay: “Morphologie et historiographie du fascisme en France” (pp. 11–112), vol. III of a Trilogy, La France entre nationalisme et Fascisme (Paris: Fayard, 2000) and (Brussels: Complexe, 2000), paperback.
English translation: '''Neither Right Nor Left. Fascist Ideology in France''' (Berkeley: University of California Press, 1986), 416 pp. New paperback ed., with a new Introduction, (Princeton: Princeton University Press, 1995).
Italian translation and new expanded ed.: '''Né destra né sinistra. L’ideologia fascista in Francia''' (Milano: Baldini e Castoldi, 1997), (first ed. 1985 by Akropolis).
תרגום לעברית: לא ימין ולא שמאל: האידאולוגיה הפשיסטית בצרפת (תל אביב: עם עובד, 1988). 4. Naissance de l'idéologie fasciste, (with M. Sznajder and M. Asheri) (Paris: Fayard, 1989), 415 pp. Paperback ed., (Paris: Gallimard, “Folio-Histoire”, 1994), Second printing in 1998.
English translation: The Birth of Fascist Ideology (Princeton: Princeton University Press, 1994). Third printing and first paperback printing, 1995. תרגום לעברית: יסודות הפשיזם: ממד תרבותי למהפכה פוליטית (תל אביב: עם עובד, 1992). מהדורה שלישית ב-1996. Italian translation: Nascita dell’Ideologia fascista (Milano: Baldini e Castoldi, 1993). Second hard – cover “club” ed. 1996. Paperback ed. 2002.
Spanish translation: El nacimiento de la ideologia fascista  (Madrid: Siglo Ventiuno Editores, 1994).
Portuguese translation: Nascimento da ideologia fascista (Lisbon: Bertrand Editora, 1995).
German Translation: '''Die Entstehung der faschistischen Ideologie. Von Sorel zu Mussolini''' (Hamburg: Hamburger Edition, 1999). 5. בניין אומה או תיקון חברה?: לאומיות וסוציאליזם בתנועת העבודה הישראלית 1940-1904 (תל אביב: עם עובד, 1995), 491 עמ' (בעברית) הדפסה שלישית ב-1996. French expanded translation, with a new essay ”Postface de novembre 1995”: '''Aux Origines d'Israël (1904-1948). Entre nationalisme et socialisme''' (Paris: Fayard, 1996). Paperback ed. with a new Epilogue, Gallimard (coll. Folio – Histoire), 2004.
English expanded version: The Founding Myths of Israel: Nationalism, Socialism and the Making of the Jewish State (Princeton: Princeton University Press, 1997). Third printing and first paperback ed., 1999.
מונוגרפיות שערך
1. "Fascist Ideology" in Walter Laqueur (ed.), Fascism: Analyses, Interpretations, Bibliography - A Reader's Guide (Berkeley: University of California Press, 1976). Paperback ed. (Penguin) 1979 followed by many additional printings. Many on – line editions : the last ones : 2004 et 2005.
New edition in Roger Griffin, (ed.), Critical Concepts in Political Science: Fascism (London: Routledge, 2003).
German translation: Faschistische Ideologie (Berlin: Verbrecher Verlag, 2002). 2. הימין בצרפת והאנטישמיות. (ירושלים: ספריית שזר, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1987).
ספרים שערך
3. '''L’Éternel Retour. Contre la Démocratie, l'idéologie de la Décadence''' (Paris: Presses de la Fondation Nationale des Sciences Politiques, 1994).
Portuguese translation: O eterno retorno : contra a democracia a Ideologia da Decadencia (Lisboa : Editorial Bizancio, 1999).
4. with S. Avineri, Europe’s Century of Discontent: Reflections on the Legacy of Fascism, Nazism and Communism (Jerusalem: Hebrew University and the Magnes Press, 2003).
זרעית (סוג)
זַרְעִית (שם מדעי: Alauda) היא סוג במשפחת העפרוניים המצויה בחלק גדול מאירופה, אסיה והרי צפון אפריקה. אחד המינים (זרעית ראסו) אנדמי לאי ראסו באיי כף ורדה. בנוסף, לפחות שני מינים נוספים ידועים מתיעוד ממאובנים.
רפקטוריום
רֶפֶקְטוֹריוּם (מלטינית: refectorium - משיב החיים) הוא חדר אוכל, בעיקר במנזרים ופנימיות.
זרעית (סוג)
טקסונומיה ואטימולוגיה
הסוג Alauda הוצג על ידי חוקר הטבע השוודי קרל לינאוס בשנת 1758 במהדורה העשירית של Systema Naturae שלו. לאחר מכן הוחלט כי המין הטיפוסי בסוג יהיה זרעית השדה.
שם הסוג הנוכחי הוא מלטינית alauda, "עפרוני". פליניוס הזקן סבר כי המילה היא ממקור קלטי.
רפקטוריום
גורמים רבים השפיעו על גודלו וצורתו של הרפקטוריום, אך עושרו של המסדר וגודל קהילת המנזר היו הבסיס לכך. מסורת אנגלית הכתיבה את מיקום הרפקטוריום מעל קמרון או מרתף, בניסיון לשחזר את מיקום הסעודה האחרונה, ובדרך כלל בצידו של קלויסטר ומנגד לקפלה שבמנזר. חברי מסדר הבנדיקטינים הקפידו כי הרפקטוריום יבנה כאולם לאורך ציר מזרח-מערב בעוד נזירים ציסטרציאנים העדיפו את הציר צפון-דרום. הנזירים אכלו את ארוחותיהם כשהם יישובים על ספסלים ארוכים, בעוד הנזירים רמי המעלה ישבו על ספסלים מוגבהים באחד מקצות האולם. מחוץ לאולם ניצב אגן לשטיפת ידיים.
זרעית (סוג)
טקסונומיה ואטימולוגיה
בסוג זרעית יש ארבעה מינים קיימים ולפחות שני מינים נכחדים. מינים רבים אחרים ממשפחת העפרוניים נחשבו בעבר כשייכים לסוג זה.
מינים קיימים
הסוג מכיל ארבעה מינים:
(הערה: השמות העבריים המסומנים ב-* ברשימה זו מבוססים על תרגומים חופשיים מהשם העממי באנגלית או מהשם המדעי, שכן עדיין לא התקבל להם שם רשמי בעברית)
דריק לוקאסן
דריק לוקאסן (בהולנדית: Derrick Luckassen; נולד ב-3 ביולי 1995 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי ממוצא גאנאי המשחק בעמדת הבלם במכבי תל אביב מליגת העל.
קריירת מועדונים
לוקאסן נולד באמסטרדם בירת הולנד. גדל במחלקת הנוער של א.ז. אלקמאר, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל ההולנדית. הוא ערך 69 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן ערך חמישה שערים.
ב-4 בספטמבר 2022 חתם על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב מליגת העל.
ברוך מרגנית
ברוך מרגנית הוא רופא ומנהל ישראלי. שירת כקצין רפואה בצה"ל, פיקד על היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) של חיל האוויר ושימש מפקד הרפואה הפיקודי של פיקוד העורף. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת לבנון הראשונה.
קריירה
מרגנית סיים לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב, הוא מוסמך בבריאות הציבור (MPH) מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס והשלים בה גם את לימודי הפוסט-דוקטורט בניהול ומדיניות הבריאות. התמחה בשירותי רפואת חירום, טיפול בטראומה והערכות רפואית לקראת אסונות.
מכהן כראש אגף טכנולוגיות ומיחשוב, באסותא מרכזים רפואיים. היה חבר בוועדה לבחינת דרכי ההפעלה והשליטה למענה ראשוני לשירותי עזרה ראשונה טרום בית חולים במערך שירותי הרפואה הדחופה.
יוסף אבן טבול
רבי יוסף אבן טבול (? - 1616), המכונה גם המערבי או המוגרבי, נולד ככל הנראה באזור המגרב (צפון אפריקה) במאה ה-16. להשערת חוקרים אחדים מוצאו מאזור דרעא שבמרוקו. הוא עלה לארץ ישראל ולמד קבלה אצל האר"י בצפת, שם נשאר לאחר מות רבו (1572) ולימד קבלה. בין תלמידיו נמנים ר' שמשון בק ור' ישראל בנימין.
בין 1602-1608 עבר ר' יוסף למצרים וישב באלכסנדריה, שם הוסיף להעמיד תלמידים בקבלה. הוא נפטר באלכסנדריה בקיץ של 1616. מסורת של יהודי תוניסיה טוענת על קברו של רבי יוסף המערבי בסביבות הכפר אל-תמאמה במחוז גאבס אשר בדרום-מזרח המדינה כיום.
שאלת יחסו עם תלמידו הבולט של האר"י, רבי חיים ויטאל נידונה בין החוקרים; בעוד גרשם שלום טוען למתח ותחרות הדדיים, יוסף אביב"י גורס יחסים נינוחים יותר. הרב יהודה ליאון אשכנזי טען על פי מסורת משפחתית שהשניים השלימו ואף הפכו לידידים.
בכתביו בולטת הסיבה הקתרטית (מלשון קתרזיס) לצמצום ולאצילות: האל ביקש להיפטר משורש הרע שהיה חבוי בו. בכתביו של ר' חיים ויטאל ניתן למצוא את הסיבה הזו בין השורות, אבל הסיבה השכיחה היא הסיבה הטלאולוגית: לתת שכר לצדיקים ועונש לרשעים. השערת החוקרים, כגון: גרשם שלום וישעיה תשבי הייתה שר' חיים ויטאל ביקש לטשטש ולהסוות את התורה הזו. מכאן החשיבות של כתבי אבן טבול: הם נותנים לנו גרסה בלתי מצונזרת לכתבי האר"י. חוקרים מאוחרים יותר, כגון משה אידל, יהודה ליבס ורונית מרוז טוענים שתורת האר"י היא תורה מרובדת, שנוצרה בשלבים שונים ונמסרה בעל-פה לתלמידים שונים ומכאן ההבדלים בגרסאות השונות.
מרווה כחולה
הפרח הבודד גדול באופן יחסי (עד 3 ס"מ) והפרחים ערוכים בדורים. הפריחה זו בולטת למרחק ומעניקה למרווה זו את יופייה, שהוא מהיפים בין פרחי הבר בישראל.
המאביקים העיקריים של הצמח הם דבורי עצים ממינים שונים.
מאפייניו של המין
עשב רב-שנתי (בן חלוף) זקוף, מסועף וגבוה (1 עד 1.5 מ'),  קירח, ללא ריח נעים. צמח של הרים גבוהים מעל 600 מ' ונחשב לנדיר. הוא ניכר בעליו הגדולים ובפרחיו הכחולים והגדולים.
התפרחת מסועפת כמנורה כאמור למעלה. הפרחים נישאים בדּוּרִים מרוחקים זה מזה. הפרחים סדורים בשישיות, זוג שלישיות מצדדים שונים של הגבעול הנוטים לאותו צד וכך יוצרים שישייה רציפה של פרחים. בדרך כלל צמח אחד שומר על 20–30 פרחים כבערך חמש שישיות.
הפרח גדול, צבעו כחול וארגמן ואורכו 3 ס"מ פי 5 מאורכו של הגביע. כשהפרח מואבק, הכותרת נושרת ומשאירים מאחוריה פרי (גביע משתייר) בצורת תיק ובתוכו ארבעה פרודות (זרעים). בזמן הבשלה מתנפח הגביע, שאורכו אינו עולה על ס"מ אחד, ונסגר לגמרי כעין שקיק. (בשונה ממרווה מצויה) וכך הזרעים שבתוכו נשמרים עד הירטב הגביע בגשמי העונה הבאה.
הכותרת דו-שפתנית באופן ברור. השפה העליונה קשתית מאוד. השפה התחתונה של הכותרת עם כתם ארגמני. כשעמוד העלי בולט מן השפה הוא לבן ושתי האונות שבקצה שלו צבעם סגול–כחול בולט.
תפוצה בעולם ובישראל
טיפוס התפוצה ים-תיכוני ומערב אירנו-טורני. התפוצה העולמית: במזרח התיכון ומערב אסיה: איראן, עיראק, טורקיה, סוריה ולבנון, ירדן וישראל.
התפוצה בארץ ישראל היא באזורים גבוהים, ברום מעל 600 מטר מפני הים בחבלים הים-תיכוניים: יהודה, הרי ירושלים, השומרון, הגליל העליון וצפון הגולן. גם באזורים אלו היא אינה נפוצה. בישראל המרווה הכחולה נדירה למדי ועל סף איום הכחדה, גדלה בבתות בחבלי ההר הגולן והחרמון משני עברי הירדן. לרוב במפוזר ובפרטים בודדים. הפריחה אפריל עד מאי.
Clostridium botulinum
Clostridium botulinum (קְלוֹסְטְרִידִיוּם בוֹטוּלִינוּם) הוא מין של חיידקים מתג גראם-חיובי אל-אווירני היוצר נבגים, השייך לסוג Clostridium. מייצר רעלן מופרש - רעלן הבוטולינום, שהוא הרעלן החזק ביותר בטבע. הרעלן גורם למחלת הבוטוליזם העלולה להסתיים בשיתוק קטלני של השרירים.
מרווה כחולה
תפוצה בעולם ובישראל
באזור המרכז, מרבית האוכלוסיות שלה נמצאות באזור גוש עציון, והאוכלוסיות באזור מרכז הארץ בתחומי הקו הירוק מצטמצמות לאזור דרום ירושלים, כאשר ישנם מספר פרטים ששרדו באזור קריית מנחם וקריית היובל, וכן באגן הניקוז של נחל רפאים. המרווה הכחולה היא צמח מוגן בישראל.
Clostridium botulinum
הרעלן מיוצר גם כנשק ביולוגי (ראו פירוט בהמשך), וכן - החל מסוף שנות ה-80 - לשימוש רפואי רעלן הבוטולינום (שהמוצר הידוע ביותר מסוג זה הוא הבוטוקס של חברת אלרגן), בעיקר עבור ניתוחים קוסמטיים לישור קמטים, אך גם עבור פזילה, הזעת יתר בבית השחי, כיווצי שרירים ועוד.
מאפיינים נוספים של צורת המתג: אורכו נע בין 1.6 מיקרומטר ל-22 מיקרומטר, צורתו ישרה או מעוקמת קלות, בקצהו שוטון.
היסטוריה
מקור השם "בוטולינום" הוא במילה היוונית Botulus (נקניק), ומכאן שמה העברי של המחלה "נקנקת". לאורך מאות שנים (יש מרחיקים עד קיסר ביזנטיון במאה העשירית) הייתה ידועה מחלה מסתורית העוברת באכילת נקניק דם.
התפרצות של בוטוליזם ב־1793 בגרמניה שגבתה 6 קורבנות גרמה לעניין מחודש במחלה, ובמחקר שערך הרופא הגרמני יוסטינוס קרנר (1786–1862) בתפקידו כמנהל בריאות מחוזי בין השנים 1817–1829, הסיק שהמחלה נגרמת בשל "רעל הנקניקיות" (Sausage Poison).
החיידק עצמו התגלה ובודד לראשונה על ידי החוקר הבלגי אמיל ואן ארמנחם (Emile Van Ermengem) בשנת 1897.
זנים
ידועים שבעה זנים שונים של חיידקים השייכים לאותו מין (species) שכל אחד מהם מפריש רעלן שונה במקצת, והם מסומנים באותיות A-G. הסוגים השונים נבדלים זה מזה באימונוגניות ועל כן נדרש למצוא סם שכנגד (antidote) וחיסון נפרד לכל אחד מהם.
הסוג הראשון שהתגלה על ידי ון ארמנגם ב-1897 קיבל דווקא את הסימון B. הסוג השני (שקיבל את האות A) התגלה ב-1904. C התגלה כגורם תמותה של תרנגולות ב-1922, D התגלה כגורם תמותה של בקר ב-1929, E ב-1936, F ב-1960 ו-G ב-1978. הנפוצים ביותר כגורמי מחלות של בני אדם הם A, B ו-E ועל כן מתמקדים בעיקר בהם בניסיונות למציאת סמים שכנגד וחיסונים.
הרעלן מסוג A משמש בתעשייה הרפואית ליצור הבוטוקס, אך התפרסמו מספר מאמרים הטוענים שרעלן מסוג B מבטיח אף יותר מבחינת האפקטיביות של הטיפול הקוסמטי, והעדר תופעות הלוואי.
החיידק ונבגיו נפוצים ביותר ונמצא בעיקר באדמה, אך גם באגמים, ובמעי יונקים ודגים (בעיקר סוג E). ניתן למצוא נבגים גם על קליפות פירות וירקות. הנבגים מסוגלים להישאר בצורה רדומה עד שבשלים התנאים האידיאלים לגדילת והתרבות החיידק ולהפרשת הרעלן. התנאים האידיאליים הם סביבה מעט חומצית ברמת pH שבטווח 4.8-7.0 (pH 4.6 בסוג A), העדר או מעט חמצן וטמפרטורה של 4.5 עד 49 מעלות צלזיוס (עדיפות לטווח של 35–40 מעלות בסוגים A ו B). החיידקים והנבגים כשלעצמם אינם מזיקים כלל.
השוני בין הזנים בא לידי ביטוי בחלבון אותו הם חותכים ואשר גורם לכך שהאצטילכולין לא יוכל לצאת מתא העצב למרווח הסינפטי.
מחלת הבוטוליזם
את מחלת הבוטוליזם מקובל לחלק לשלושה סוגים עיקריים מבחינת מקור המחלה ותסמיניה, והם:
שיעורי התמותה מהמחלה ירדו מכ-70% ב-1919 לכ-2% ב-1993 והשיעור ממשיך לרדת אך לאט. הירידה הדרסטית בשיעור התמותה הייתה בשלושים השנה האחרונות של המאה ה-20 אך מספר הקורבנות בפועל עדיין עומד על מספר עשרות בשנה בארצות הברית בלבד, רובם תינוקות.
התסמינים (סימפטומים) הראשוניים הם לעיתים במערכת העצבים והשרירים (כגון קושי בדיבור ובליעה, שיתוק וחולשה), ולעיתים במערכת העיכול כגון בחילה, הקאה, כאב בטן ועוד. ילד חולה יכול להגיע תוך שעות ספורות מתסמינים קלים יחסית לשיתוק מלא, אך לעיתים המעבר אורך מספר ימים. במקרה של "בוטוליזם במזון" תסמיני מערכת העיכול בדרך כלל יקדימו את השאר.
קשה יחסית לאבחן בוטוליזם על סמך התסמינים. האבחון קל יותר אם ידוע על תסמינים דומים לקבוצת אנשים שאכלו מאותו מזון, ובמיוחד אם מדובר בשימורי מזון. מקובל לחשוד בבוטוליזם אם החולה מתלונן על שלושה מתוך חמשת התסמינים הבאים:
סם שכנגד
הסם שכנגד (אנטידוט) הקיים אינו מסוגל לפרק את הרעלן שהצליח כבר להקשר, אלא רק את הרעלן שטרם נקשר. ההחלמה מהמחלה תלויה בהצלחת תאי העצב שנפגעו להצמיח סינפסות חדשות, פעולה שיכולה לקחת שבועות עד חודשים.
האנטידוט הידוע ביותר הוא נסיוב המופק מסוסים, אך עקב תופעות לוואי שונות כגון אלרגיה המסוגלת לגרום לרגישות-יתר לחלבונים (anaphylaxis) הוא אינו ניתן לתינוקות מתחת לגיל שנה. נעשים ניסיונות גם למתן חיסון פעיל, כלומר רעלן בוטולינום שעבר תהליך כימי להפחתת רעילותו.
תרומה למחקר הרפואי
המחקר הרפואי הגובר סביב פעולת הרעלן לסוגיו השונים, מעבר להבטחות המסחריות עבור פיתוח מוצרים רפואיים שונים, גם תורם ידע רב להבנה של הפעילות הסינפטית, ובכך יכול לעזור להתקדמות הרפואה גם במחלות נוירולוגיות אחרות כגון פרקינסון ועוד.
הרעלן הקטלני בעולם אף יכול – לאחר טיפול כימי מתאים - לשמש כ"רכב" מוצלח לתרכיבי חיסון שונים, הניתנים דרך הפה.
רקולטה
רקולטה היא שכונת מגורים בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה, על חופו של הנהר ריו דה לה פלטה. זהו אזור בעל חשיבות היסטורית ואדריכלית רבה, בשל אדריכלות בוז-אר, וכן בשל בית הקברות רקולטה, שבו קברים של אנשים מכובדים רבים. זהו גם יעד תיירותי חשוב בעיר.
זוהי גם אחת השכונות האמידות בעיר, ובה כמה ממבני המגורים בין היקרים ביותר בעיר.
לשכונה מגיעים קו D וקו H של הרכבת התחתית של בואנוס איירס.
מיקום
שכונת רקולטה מורכבת מהאזור שגבולותיו הרחובות מונטווידאו ואורוגוואי, שדרת קורדובה, רחובות מריו בראבו וקורונל דיאס, שדרת לאס הרס, רחוב טגלה, פסי הרכבת של חברת הרכבות חנרל ברטולומה מיטרה, רחוב חרונימו סאלגוארו, ועל ידי הנהר ריו דה לה פלאטה.
שכונות הגובלות ברקולטה הם רטירו בדרום-מזרח, סן ניקולאס, באלבנרה ואלמאגרו מדרום, ופלרמו מצפון-מערב. הנהר ריו דה לה פלאטה מהווה את גבול השכונה לצפון-מזרח.
היסטוריה
שמה של השכונה מקורו במנזר של האבות של מסדר הרקולט (Ordo fratrum minorum recollectorum), ענף של מסדר הפרנציסקנים, שהוקם באזור בראשית המאה ה-18. הם הקימו מנזר וכנסייה שבנייתה הושלמה בשנת 1732 ושהוקדשה ל"נואסטרה סניורה דל פילאר" (Nuestra Señora del Pilar, "גבירתנו של העמוד", על שם כנסייה מפורסמת בסרגוסה בספרד) עם בית קברות צמוד. הכנסייה היא המרכז ההיסטורי של השכונה. מסיבה זו נקראה לעיתים השכונה "אל פילאר" (El Pilar). הכנסייה שכנה במקור בקצה הגדות המשתפלות אל ריו דה לה פלאטה ונחל מנסו. הנחל, המכונה גם "טרסרו דל נורטה", זורם כרגע בצינור תת-קרקעי מתחת לשדרת פואירדון (Pueyrredón) של ימינו. הוא יצר סוג של דלתה קטנה, עם תעלות לאורך רחובות אוסטריה וטגלה של ימינו, שזרמו לריו דה לה פלאטה.
כאשר בואנוס איירס סבלה בשנות ה-70 של המאה ה-19 ממגיפות של כולרה וקדחת צהובה אוכלוסיית העיר התפשטה כדי להימנע מהידבקות. מסיבה זו שבזמן שהמעמדות המקופחים התיישבו בדרום-מערב העיר, העשירים ביותר התיישבו באזור רקולטה, שם גובה פני השטח צמצם את נוכחותם של חרקים שהעבירו את המחלות.
משפחות אלה (שרבות מהן היו חברות באליטה הלאומית השלטת), הנחשבות ממוצא "אצילי" (אם כי לא היו אצילים בשטחים הספרדיים לשעבר) משום שהיו צאצאים של דמויות היסטוריות מכובדות מתקופת העצמאות של ארגנטינה, בנו אחוזות ומבנים בולטים אחרים בכמה סגנונות ארכיטקטוניים אירופיים של התקופה (שרבים מהם נהרסו בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים ושוב בשנות האלפיים). מאותה תקופה, הרקולטה הייתה אחת השכונות המסוגננות והיקרות ביותר בבואנוס איירס, ביתם של אחוזות משפחתיות פרטיות, שגרירויות זרות ומלונות יוקרה, כולל מלון ארמון אלבאר (Alvear Palace Hotel). כתוצאה מכך מכונה לעיתים קרובות בואנוס איירס "פריז של אמריקה הדרומית". בימינו, מה שנשאר מבניינים מסורתיים אלה מתקיים במקביל למבנים מודרניים אלגנטיים.
יחד עם כמה חלקים מהקהילות השכנות: רטירו ופלרמו, מהווה רקולטה חלק מהאזור המכונה באריו נורטה (Barrio Norte), אזור מגורים מסורתי למשפחות האמידות בעיר, בו מרוכז חלק ניכר מחיי התרבות של העיר.
תרבות
שכונת רקולטה מתייחדת בשטחי התרבות הגדולים שלה. בנוסף למונומנטים ההיסטוריים שבה, היא מהווה משכן למוזיאון הלאומי לאומניות היפות (Museo Nacional de Bellas Artes), הספרייה הלאומית, מרכז התרבות של רקולטה (Centro Cultural Recoleta), חנות הספרים אל אטנאו גרנד ספלנדיד השוכנת בתוך תיאטרון לשעבר, ומקומות תצוגה אחרים.
מוזיאונים ומרכזים תרבותיים
ליד בית הקברות נמצא המעון לשעבר לקטינים על שם הגנרל חואן חוסה ויאמונטה, שנוהל בעבר על ידי האבות של מסדר הרקולט. כאשר הוא חדל לתפקד כמעון למען הקטינים הוא נרכש על ידי העיר והוסב ל"מרכז התרבותי רקולטה" (Centro Culture Recoleta), אחד מאולמות התצוגה החשובים ביותר לאמנות הפלסטית בעיר. במרחק 150 מטרים משם, מעבר לשדרה "אוונידה דל ליברטדור", נמצא "המוזיאון הלאומי לאומניות היפות" (Museo Nacional de Bellas Artes), המחזיק באוספי הקבע שלו אמנות של אמנים ארגנטינאים כמו ברני (Antonio Berni) וסגי (Seguí), וכן יצירות של אמנים אירופיים כמו טיציאן, פרנסיסקו דה גויה, רמברנדט, פול גוגן, ואדואר מאנה. ממזרח, לאורך רחוב פוסאדאס, נמצא ה"פלה דה גלאס" (Palais de Glace, "ארמון הקרח" בצרפתית), שהיה בתחילת המאה העשרים מגרש החלקה על הקרח. מאז הפך למרכז תערוכות מולטימדיה. מאחורי פארק קרלוס תאייס שוכן "מרכז התערוכות העירוני" (Centro Municipal de Exposiciones), בו נערכים מגוון רחב של תערוכות ואירועי תרבות.
חינוך
כמה מבתי הספר הוותיקים והיוקרתיים ביותר בבירה נמצאים בשכונת רקולטה. ביניהם נמצאים "אסקואלה סופריור דה קומרסיו קרלוס פלגריני" (Escuela Superior de Comercio Carlos Pellegrini), "אסקואלה ארחנטינה מודלו" (Escuela Argentina Modelo), "סקואולה אדמונדו דה אמיצ'יס" (Scuola Edmundo de Amicis), "קולחיו צ'מפניאט" (Colegio Champagnat), "קולחיו מלינקרודט" (Colegio Mallinckrodt), "קולחיו סן אגוסטין" (Colegio San Agustín) ובית הספר Normal 1, שהחלק העתיק ביותר שלו הוכרז כ"מונומנט היסטורי לאומי של ארגנטינה".
גם פקולטות רבות של אוניברסיטת בואנוס איירס נמצאות ברקולטה: הפקולטה למשפטים (Facultad de Derecho), הפקולטה לרפואה (Facultad de Medicina), הפקולטה לרפואת שיניים (Facultad de Odontología) והפקולטה לרוקחות וביוכימיה (Facultad de Farmacia y Bioquímica). בנוסף, ניתן למצוא בשדרת לאס אראס בניין בסגנון התחייה הגותית, ששימש בעבר את הפקולטה להנדסה של אוניברסיטת בואנוס איירס, אם כי כיום הוא משמש רק כמבנה עזר לפקולטה.
מבנה בסגנון ברוטליסטי, שנמצא ברחוב אגוארו בין שדרות ליברטדור ולאס אראס, הוא משכן לספרייה הלאומית החדשה של ארגנטינה. הבניין הושלם בשנת 1992, לאחר 20 שנות עבודות בנייה. הוא מכיל יותר מארבעה מיליון כרכים, כולל עשרים מהדורות שלא יסולאו בפז, כגון עותק נדיר של הקומדיה האלוהית של דנטה.
רקולטה וטנגו
כמה קברטים בשכונה שימשו מקומות למוזיקה ולריקודים בסגנון הטנגו. "פאבז'ון דה לאס רוסאס" (Pabellón de las Rosas, "ביתן השושנים"), בשדרת ליברטדור וברחוב טגלה, בדומה לקפה דה אנסן (Café de Hansen) בשכונת פלרמו, שמר על אווירת בל אפוק, שבו בילו בערבים מי שכונו "אטורנטס" (atorrantes, "נוודים", אבל גם "נבלים", "פרחחים מפונקים"). בקברט זה, ובקברטים אחרים כמו "ארמנונוויז'ה" (Armenonville), שהיה "פרינגונדין" (peringundín, סוג של "אולם ריקודים") שבו נהג הזמר והמלחין קרלוס גרדל להופיע מדי פעם, היו קרבות, מדי פעם עקובים מדם, בין מי שכונו בסלנג הקיים גם בימינו המכונה לונפארדו (Lunfardo) ה"מלבוס" (malevos, "פראי אדם") וה"קומפדריטוס" (compadritos, "בחורים קשוחים") לבין ה"חאילאיפס" (jailaifes, עיוות מהצירוף האנגלי "high life", "חיים גבוהים"; נערים מהחברה הגבוהה). בשנות העשרים של המאה העשרים, כאשר הפאלה דה גלאס כבר לא שימש משטח החלקה על הקרח, הוא הפך למקום ריקודים, ובמקום זה הפך הטנגו סוף סוף למקובל בקרב המעמדות הגבוהים של בואנוס איירס, מה גם שהוא כבר הפך לאופנתי בפריז.
מילים רבות בשירי הטנגו משקפות את החיים בשכונת רקולטה. "בלדה למשוגע" (Balada para un loco), שיר של אוראסיו פרר (Horacio Ferrer) ללחן של אסטור פיאצולה מזכיר שניים מרחובות השכונה, קאז'או (Callao) וארנלס (Arenales): (את עוזבת את ביתך במורד שדרת ארנלס ... / אני יודע שאני משוגע, משוגע, משוגע .. / את לא רואה את הירח מתגלגל דרך קאז'או? / איך שורה שנייה של אסטרונאוטים וילדים / רוקד ואלס סביבי ...? ").
בית הקברות רקולטה
בית הקברות לה רקולטה הוא אחד מהאטרקציות התיירותיות העיקריות בשכונה. הוא תוכנן על ידי האדריכל הצרפתי פרוספרו קטלן (Próspero Catelin) לבקשת נשיא ארגנטינה הראשון ברנרדינו ריבדביה ונחנך ב-1822.
פיסול
בשכונה יש פסלים רבים בפארקים ובכיכרות. בהגזמה נאמר שבשכונת רקולטה יש יותר פסלים מכל שכונה בעולם. בין הפסלים הבולטים ניתן למצוא את "הקנטאור האחרון" (El último centauro), "הקשת" (El Arquero) ופסל הפרש של גנרל קרלוס מריה דה אלבאר (General Carlos M. de Alvear). פסל שמושך תיירים רבים הוא "פלוראליס חנריקה" (Floralis Genérica) של הפסל אדוארדו קטלנו (Eduardo Catalano) שיצר פסל דמוי פרח בגובה 23 מטרים עשוי פלדת אל-חלד שנפתח במהלך היום ונסגר בלילה. פסלים נוספים הם עבודות של הפסל אנטואן בורדל ו"טורסו של זכר עירום" (Torso Masculino Desnudo) מאת פרננדו בוטרו. גם בבית הקברות לה רקולטה יש הרבה יצירות אמנות מעולות, הנחבאות בין הקברים: למשל, הפסל המכונה "כריסטו מוארטו" (Cristo Muerto) מאת ג'וליו מונטוורדה. יתר על כן, הבזיליקה השכנה של נואסטרה סניורה דל פילאר מכילה דוגמאות לאמנות ספרדית קולוניאלית. בולט במיוחד פסל המייצג את אחד משנים-עשר השליחים של הפסל הספרדי, אלונסו קנו.
ארכיטקטורה
מסוף המאה התשע עשרה ועד תחילת שנות העשרים של המאה העשרים, הייתה שכונת רקולטה עדה לבניית מספר רב של "שאטו" (שחיקו לעיתים קרובות את הטירות בעמק הלואר בצרפת), כמו גם בתי אחוזה בסגנון פריזאי (hôtel particulier או גם petits hôtels), שתוכננו כמעט תמיד על ידי אדריכלים ממוצא צרפתי. החלק העיקרי של חומרי הבניין (חיפויי קירות, אריחי גג צפחה, שיש למדרגות, פריטים מארד ומברזל, נברשות עם מנסרות קריסטל עופרת, אהילים למנורת זכוכית, מראות מוזהבות מעוטרות, זגוגיות קריסטל עופרת משופעים. חלונות, פסיפסים וכו') הובאו מאירופה. אך בדיוק כפי שהתרחש בשכונות אחרות בבואנוס איירס, הבניינים המפוארים הללו נהרסו בחלקם הגדול מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 בגלל עלות הקרקע עליה הוקמו. על שטח האדמה עליה הוקמה אחוזה פרטית יוצאת דופן, אפשר היה לבנות כמה מבנים מודרניים רגילים. כמה קבוצות אזרחים פועלות בשכונה להפסקת הרס מבנים בולטים קיימים באמצעות צעדות, ישיבות ואירועים אחרים.
למרות ההרס, רקולטה עדיין מפגינה מורשת אדריכלית עשירה. דוגמאות מובהקות נמצאות בשדרת אלבאר (Avenida Alvear), שם מבנים כמו ארמון דוהאו (Palacio Duhau; לשעבר רכושם של משפחת דוהאו, כיום המלון פארק הייאט בואנוס איירס), שגרירות הוותיקן (לשעבר ארמון פרנאנדס אנצ'ורנה (Fernández Anchorena)), שגרירות צרפת (לשעבר ארמון אורטיס באסואלדו (Ortiz Basualdo)), שגרירות ברזיל (לשעבר ארמון פרדה (Pereda)), מועדון הרכיבה ומלון ארמון אלבאר המפואר (Alvear Palace Hotel). בכל רחבי רקולטה, בתי אחוזה, העומדים בניגוד לבנייני דירות גדולים ומודרניים יותר, עדיין מקשטים את השכונה.
בנוסף, ברחובות הצדדיים של השכונה, יש מספר גדול של נכסים להשכרה בעיצוב מעשי יותר, שהמבנה הקומפקטי שלהם והמראה הצנוע שלהם מנוגדים לסגנון הנאו-קלאסי בעיקרו של מרבית רקולטה.
אזור מסוים ברקולטה, שגבולותיו הרחובות אגוארו, שדרת קורדובה, מריו בראבו, סולאר, סאנצ'ס דה בוסטמנטה ומנסיז'ה, אינו נחשב בדרך כלל כחלק משכונת רקולטה, אלא שייך לשכונת פלרמו. ייתכן שזה נובע מהעובדה שהוא מפגין סגנון עיצוב עדכני יותר מאזור הממוצע של רקולטה, ובאיכות נחותה בעליל של הבנייה. מסיבה זו, זהו אחד האזורים הזולים יותר בשכונה, אם כי חלק מהתושבים אולי לא מבינים שהם אכן מתגוררים ברקולטה. שלא כמו אזורים אחרים ברקולטה, המבנה ההיסטורי היחיד בחלק זה של השכונה הוא בית החולים לילדים על שם ד"ר ריקרדו גוטיירס. האגף הראשי של בית חולים זה שומר על צורת המבנה כפי שהיה לפני מאה שנה, והוא שוכן בפינת הרחובות פרגוואי וגאז'ו.
שטחים ירוקים
אף על פי שחלק גדול מרקולטה עבר פיתוח נרחב, קיימים בה עדיין שטחים ירוקים רבים. פארק "רפובליקה פדרטיבה דו ברזיל" (פארק ברזיל) נמצא מול בית הספר למשפטים של אוניברסיטת בואנוס איירס לאורך שדרות ליברטדור ופיגרואה אלקורטה. שטחים ירוקים נוספים כוללים את פלאסה רובן דריו, פלאסה רפובליקה אוריינטל דל אורוגוואי (כיכר אורוגוואי), פלאסה רפובליקה צ'ילה, פלאסה פרנסיה (כיכר צרפת), פלאסה אינטנדנטה אלבאר (כיכר ראש העיר אלבאר), פלאסה דנטה אליגיירי ופלאסולטה ראול סולדי. פלאסה ויסנטה לופס אי פלאנס שעברה שיפוץ נמצאת בצומת הרחובות מונטווידאו ופרנה.
רקולטה הייתה אתר של פארק שעשועים בשם איטלפארק (Italpark) משנת 1960 ועד לסגירתו בשנת 1990. פארק תאייס הנוכחי שוכן על האדמה שבו היה בעבר פארק השעשועים. לאורך שדרת קורדובה, הקצה המערבי של השכונה, ישנם שני פארקים: פלאסה ברנרדו אוסיי השוקק חיים במהלך היום ושוהים בו סטודנטים מהאוניברסיטה, אומנים ומשווקים של ספרי לימוד אקדמיים משומשים, ופלאסה מונסניור דה אנדראה בצומת הרחובות קורדובה ורחוב ז'אן ז'ורס, הוא אזור מסחרי יותר בשכונה שבו בתי האחוזה והמבנים מפוארים מפנים מקום לבתים קטנים, חנויות מכולת וחנויות.
לציון מיוחד ראוי עץ פיקוס הגומי ענק בפלאסה פרנסיה מול בית הקברות. ענפיו התחתונים העצומים דמויי המחושים, המשתרעים עד למרחק שמעל ל-20 מטרים מהגזע, נתמכים על ידי סמוכות (אחד מהם בדמות פסל אדם). העץ המכונה "גרן גומרו" (Gran Gomero) נשתל ב-1791 על יד מרטין חוסה אלטולגירה, הבעלים של אדמות אלו באותה תקופה, ורוחבו מגיע ל-50 מטרים.
פלאסה פרנסיה
מול בית הקברות והמרכז התרבותי שוכנת פלאסה אינטנדנטה אלבאר (כיכר ראש העיר אלבאר), שבטעות נפוצה מכונה פלאסה פרנסיה. הכיכר התפרסמה בשנות השישים בזכות יריד הרחוב שלה, המכונה "פרייה" (feria, היפי). במשך הזמן, בנוסף לאומנים ובעלי מלאכה אמיתיים, משך היריד אליו רוכלים וסוחרים שמכרו מגוון רחב של סחורות.
עיריית בואנוס איירס ארגנה מחדש את היריד, כשהיא מעודדת אומנים המייצרים עבודות מקוריות ואותנטיות, ומנסה להרחיק את מי שסחורתם באיכות נמוכה או כאלה שפשוט מוכרים פריטים מייצור המוני. אומנים אלו, המיוצגים על ידי ארגון הקרוי Interferias, חייבים לעבור תהליך הערכה ולהיות רשומים. המבקרים ביריד עשויים למצוא כל מיני פריטי עבודת יד, רבים מהם באיכות גבוהה: מוצרי עור, שחזור ספרים, סנדלים ונעלי בד, כוסות מעוצבים למאטה, תכשיטים אתניים, קטורת, שמנים אתריים, תבלינים, תיקים, נרות, כלי נגינה של הילידים, צילום, והרבה יותר.
עסקים ומסעדות
השכונה ידועה בזכות מגוון אפשרויות הקניות שבה. למעצבים הצרפתיים והאיטלקיים החשובים ביותר יש חנויות ברקולטה.
רקולטה היא גם אזור גסטרונומי ייחודי בעיר. המסעדות שלה, שרבות מהן זכו בפרסים בינלאומיים, ממוקמות לאורך רחוב אורטיס, הסגור לתנועת כלי רכב. לשף הנודע גאטו דומאס היו בשכונה מספר מסעדות. המקום המועדף על האליטה התרבותית של בואנוס איירס, הוא בית הקפה הספרותי "Clásica y Moderna", הממוקם בצומת הרחובות שדרות קאז'או ורחוב פרגוואי.
אמליה פיליפינה, נסיכת ספרד
אמליה פיליפינה, נסיכת ספרד (בספרדית: Amalia Filipina del Pilar de Borbón y Borbón-Dos Sicilias; 12 באוקטובר 1834 – 27 באוגוסט 1905) הייתה אינפנטה ספרדייה, גיסתה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד וכלתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה.
ביוגרפיה
אמליה נולדה ב-12 באוקטובר 1834 במדריד, לאינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד וללואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה איזבלה מספרד.
בשנת 1829 מתה אשתו השלישית של פרננדו השביעי, מלך ספרד - מריה יוזפה אמליה, נסיכת סקסוניה, ואמה - לואיזה קרלוטה שכנעה את פרננדו השביעי להתחתן עם אחותה מריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות. בדצמבר אותה שנה התחתן פרננדו עם מריה כריסטינה, ובשנת 1830 נולדה בתם איזבלה. בשנת 1837 סירבה מריה כריסטינה לתת לאביה מקום בסנאט, ובעקבות כך ניסו הוריה לחתור תחת מעמדה של מריה כריסטינה, ובתגובה לכך היא גירשה אותם מהממלכה.
בני הזוג התיישבו בצרפת בחצר לואי פיליפ, מלך הצרפתים, אולם בשנת 1840 הדיח בלדומרו אספרטרו, נסיך ורגארה את מריה כריסטינה מהעוצרות, ובני הזוג חזרו להתגורר בספרד. בלדומרו אספרטרו סירב להם להתיישב במדריד, ובשל כך התיישבו בני הזוג בבורגוס.
ב-25 באוגוסט 1856 התחתנה אמליה עם אדלברט, נסיך בוואריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים. אף כי אמליה חיה כל ימי חייה במינכן, היא נשארה מחוברת לארץ הולדתה. היא ביקרה בספרד לעיתים קרובות, ובנה הבכור לודוויג פרדיננד, נסיך בוואריה נולד בארמון המלכותי של מדריד. היא בילתה את החורפים במעון במינכן ובקיץ בארמון נימפנבורג. בעלה נפטר בשנת 1875, ואילו אמליה מתה במינכן ב-27 באוגוסט 1905.
משפחתה
ב-25 באוגוסט 1856 התחתנה אמליה עם אדלברט, נסיך בוואריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
Enter K
Enter K הוא אלבום משנת 1981 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
הפקה
בהמשך ישנו שיר אהבה, Don't Tell Me מספר על נטישה, ושיר הפופ She Wraps It Up. האלבום נחתם ב-Happy Hour המלאנכולי והמיואש. בשיר זה, לראשונה ביצירתו שפורסמה, עושה האמיל שימוש בנגינה בסגנון פלמנקו על גבי גיטרה אקוסטית - מאפיין שמופיע פה ושם ביצירותיו עד היום.
רשימת שירים
הוצאה מחודשת כוללת שיר נוסף:
ניקה גילאורי
ניקוֹלוֹז (ניקָה) גילַאוּרי (בגאורגית: ნიკოლოზ (ნიკა) გილაური; נולד ב-14 בפברואר 1975) הוא פוליטיקאי גאורגי שכיהן כראש ממשלת גאורגיה מ-2009 עד 2012.
גילאורי, יחד עם שני שרים אחרים, הוא מהפוליטיקאים הוותיקים שיכהנו בממשלות סאקשווילי מפברואר 2004. לפני מינויו לתפקיד ראש ממשלת גאורגיה כיהן גילאורי בתפקיד שר האוצר של גאורגיה והסגן הבכיר של ראש ממשלת גאורגיה.
גורדון הייוורד
גורדון דניאל הייוורד (באנגלית: Gordon Daniel Hayward; נולד ב-23 במרץ 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד, בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA.
ניקה גילאורי
תחילת חייו
גילאורי נולד בשנת 1975 בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) ולמד כלכלה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בשנת 1998 הוא סיים את לימודיו במכללת בורנמאות' אנגליה, ושנה לאחר מכן, בשנת 1999, הוא סיים כבוגר אוניברסיטת לימריק (לימריק אירלנד) עם תואר במימון וכלכלה. לאחר מכן עבר גילאורי ללמוד באוניברסיטת טמפל. בפילדלפיה שבארצות הברית. בשנת 2000, הוא סיים את לימודיו לתואר שני בניהול עסקים בינלאומי.
גורדון הייוורד
ראשית חייו
הייוורד נולד באינדיאנפוליס וגדל בעיר בראונסבורג הקרובה, ובילדותו שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר התיכון המקומי. משום שבני משפחתו של הייוורד אינם גבוהים מהממוצע באוכלוסייה, לא צפה אביו כי גורדון יהיה גבוה ועודד אותו לפתח את יכולות כדרור, שליטה בכדור וקליעה מרחוק הדרושים לגארד, דבר שסייע לו לגוון את משחקו כשצמח לגובה שאיפשר לו לשחק בעמדות הפורוורד.
ראשית דרכו הספורטיבית של הייוורד הייתה דווקא בטניס כששיחק בטורניר לזוגות בתיכונים באינדיאנה לצידה של אחותו התאומה. בהיותו תלמיד תיכון שיחק טניס במקביל לכדורסל, ואף שקל לוותר על שאיפתו לשחק כדורסל ולהתמקד בטניס בלבד, משום שחשב כי בשל גובהו הממוצע בראשית דרכו - שאיפתו להתפתח לכדורסלן מקצועי אינה ריאליסטית.
ניקה גילאורי
תחילת חייו
בשנת 1999, הוא עבד, במקביל ללימודיו, כמנהל מנהלי של נכסי תאגיד אינווסקו (Invesco) במרכז המימון הבינלאומי בדבלין. בשנת 2000, הוא עבד כיועץ לפרויקט שימור אנרגיה במרכז לפיתוח עסקים קטנים בפילדלפיה. בשנת 2001, הוא מונה ליועץ פיננסי בחברת התקשורת הגאורגית, "גאורגיה טלקום". בשנת 2002, הוא עבד כיועץ הפיננסי של הסוכנות הגאורגית של קונצרן איברדרולה. בין השנים 2003–2004, הוא עבד בחברה אירית שהייתה חברה קבלנית עבור חברת החשמל הגאורגית.
גורדון הייוורד
ראשית חייו
בשנתו האחרונה בתיכון צמח הייוורד כבר לגובה של 2.03 מטרים ועבר לשחק בעמדות הפורוורד. בעונת ה שלו העמיד הייוורד בקבוצת הכדורסל של בית הספר של 18.0 נקודות, 8.4  ו-3.6 אסיסטים והוביל את קבוצתו למאזן של 22 ניצחונות מול חמישה הפסדים ולאליפות אינדיאנה לתיכונים, כשקלע סל ניצחון בשנייה האחרונה של משחק הגמר.
קריירת מכללות
לאחר סיום לימודיו התיכוניים עבר הייוורד לשחק בשורות קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת באטלר ששיחקה בחטיבת הוריזון ליג של ליגת המכללות. כבר כ קיבל הייוורד ממאמנו בראד סטיבנס קרדיט רב, ועלה בחמישייה הפותחת בכל 32 המשחקים של קבוצתו. הוא גמל למאמנו ב-13.1 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק, שני בקבוצתו רק למאט הווארד בשתי הקטגוריות והיה לחוטף המצטיין של אוניברסיטת באטלר עם 1.5 למשחק. הוא נבחר במהלך העונה שלוש פעמים לשחקן המצטיין של השבוע בחטיבה, סייע לקבוצתו להעפיל עד למשחק הגמר של טורניר אליפות החטיבה, בו הפסידה לאוניברסיטת המדינה של קליבלנד, ובסיום העונה נבחר לחמישיית השחקנים המצטיינת של ההורייזן ליג.
ניקה גילאורי
קריירה פוליטית
ב-17 בפברואר 2004 מינה זוראב ז'ווניה את גילאורי לתפקיד שר האנרגיה של גאורגיה בממשלתו הראשונה של מיכאיל סאקשווילי לאחר מהפכת הוורדים. הוא כיהן בתפקיד זה עד אוגוסט 2007. בתקופת כהונתו ביצע מספר צעדים חשובים במדיניות האנרגיה של סאקשווילי, בהם השלמת צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן, מציאת מקורות נוספים למשק הגז של גאורגיה וביטול התלות בגזפרום הרוסית, שהייתה חברת הגז היחידה בגאורגיה. הוא היה במרכז ההתרחשויות בניסיון הרוסי לדכא יוזמות להפרטת משק הגז של גאורגיה בשנת 2006.
גורדון הייוורד
קריירת מכללות
בעונה הבאה, עונת ביסס הייוורד את מעמדו ככוכבה של אוניברסיטת באטלר. הוא היה לקלעי המצטיין של הקבוצה עם 15.5 נקודות, ולקוטף הריבאונדים המוביל שלה עם 8.2 למשחק. הוא הוביל (ביחד עם מאט הווארד) את קבוצת האוניברסיטה לאליפות החטיבה, ובטורניר אליפות המכללות סייע לקבוצתו להעפיל עד למשחק הגמר, לראשונה בתולדותיה של האוניברסיטה, בו התמודדה מול אוניברסיטת דיוק. הייוורד קלע במשחק הגמר 12 נקודות, ובפיגור נקודה בהתקפה האחרונה של באטלר במשחק, כשל בניסיון חדירה אל הסל ולא הצליח למנוע את הפסד קבוצתו. בסיום העונה נבחר הייוורד לשחקן המצטיין של החטיבה, ולחמישייה המצטיינת של פיינל פור טורניר אליפות המכללות.
ניקה גילאורי
קריירה פוליטית
ב-7 בספטמבר 2007 מונה לתפקיד שר האוצר של גאורגיה. בחילופי הגברי שנערכו ב-24 בינואר 2008, נותר גילאורי בתפקידו יחד עם שר ההגנה דוד קזרשווילי, שר החקלאות פטרה ציסקארישווילי (პეტრე ცისკარიშვილი) ושר האנרגיה שהחליף את גילאורי, אלכסנדר חתאגורי (ალექსანდრე ხეთაგური). בנובמבר 2008, עם מינויו של מגאלובלישווילי לתפקיד ראש ממשלת גאורגיה, מונה גילאורי לתפקיד הסגן הראשון של ראש ממשלת גאורגיה.
גורדון הייוורד
יוטה ג'אז (2010–2017)
לאחר שנתיים בליגת המכללות, החליט הייוורד להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר במקום התשיעי על ידי יוטה ג'אז. בעונת הרוקי עלה הייוורד מהספסל, לקח חלק ב-72 משחקים ותרם 5.4 נקודות. במהלך העונה רשם הייוורד שיא קריירה כשקלע 34 נקודות מול דנוור נאגטס, מספר הנקודות הרב ביותר לרוקי במדי יוטה מאז ג'רי אוונס בעונת.
ניקה גילאורי
קריירה פוליטית
ב-30 בינואר 2009 התפטר גריגול מגאלובלישווילי מסיבות רפואיות מתפקיד ראש ממשלת גאורגיה לאחר שכיהן שלושה חודשים בלבד. באותו מעמד הוא מינה את גילאורי לתפקיד. ב-4 ביולי 2012 סיים גילאורי את כהונתו כראש הממשלה, ותחתיו התמנה לתפקיד ואנו מראבישווילי.
גורדון הייוורד
יוטה ג'אז (2010–2017)
בעונת, שהייתה עונה מקוצרת בשל שביתת השחקנים, החל הייוורד לקבל קרדיט רב יותר, כשעלה בחמישייה ב-58 משחקים מתוך 66 המשחקים בעונה הסדירה. הוא שותף ב-30.5 דקות למשחק, בהן תרם 11.8 נקודות וסייע לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף. במשחקי הפלייאוף הודחה יוטה ב של 0–4 מול סן אנטוניו ספרס. הייוורד עלה בחמישייה בכל ארבעת משחקי הסדרה וקלע 7.3 נקודות ב-18.2% בלבד מהשדה.
בעונת המשיך הייוורד את התקדמותו האישית ורשם לאורך העונה 14.1 נקודות. לקראת העונה הבאה, עונת תמו חוזיהם של שני כוכביה של יוטה, פול מילסאפ ואל ג'פרסון, שעזבו את הקבוצה. יוטה, שהייתה לאחת הקבוצות החלשות בליגה, נתנה את המושכות בידיו של הייוורד, שרשם 16.2 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים לאורך העונה ורשם גם שיא קריירה של 37 נקודות מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר. בסיום העונה הפך הייוורד ל. הוא חתם על חוזה בשארלוט הורנטס תמורת 63 מיליון דולר לארבע שנים, חוזה שהחליטה יוטה להשוות ולשמור עליו בקבוצה.
הייוורד וקבוצת הג'אז המשיכו להשתפר במהלך העונות הבאות, כשרודי גובר מתפתח לאחד מהסנטרים הטובים בליגה, רודני הוד מראה פוטנציאל גדול והתרומה של שלווין מאק ושל ראול נטו מתפקיד הרכז לא רעה יחסית לקושי של הקבוצה בעמדה זאת מאז עזיבת דרון ויליאמס. כל זה מוביל לכך שבעונת 2015/2016 הקבוצה החמיצה את הפלייאוף בניצחון אחד (אחרי שהפסידה במשחק האחרון של העונה מול קובי בראיינט במשחקו האחרון בקריירה שבו יוטה לא הצליחה לעצור אותו).
עונת 2016/2017 הייתה עונת הפריצה של הייוורד והג'אז, כשהוא עובר את רף עשרים הנקודות בממוצע, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA ומוביל את הג'אז למקום החמישי במערב ולסיבוב השני בפלייאוף, בו הפסידו לגולדן סטייט החזקה (שהמשיכה כל הדרך לאליפות רביעית בתולדותיה) בארבעה משחקים.
בוסטון סלטיקס (2017–2020)
בעונת חתם הייוורד על חוזה בקבוצת בוסטון סלטיקס. ברבע הראשון במשחק הבכורה שלו בבוסטון, שבר הייוורד את השוקית, פציעה שהשביתה אותו משאר העונה. בעונה העוקבת חזר לכשירות מלאה, אולם הציג יכולת מאכזבת עם ממוצע של 11.5 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן ספסל.
בעונת הציג שיפור משמעותי, ותרם 17.5 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים בממוצע למשחק, כשחקן חמישייה קבוע. במשחק הראשון של פלייאוף 2020 סבל הייוורד מנקע בקרסולו, בגינו נאלץ להחמיץ את המשך אותה סדרה, וכן את כל סדרת חצי גמר המזרח. ב-19 בספטמבר 2020 חזר מפציעתו, לקראת משחקה השלישי של בוסטון מול מיאמי היט בגמר המזרח; בארבעת משחקיו בסדרה הציג יכולת חלשה, עם 10.5 נקודות בממוצע למשחק, וקבוצתו הפסידה בתוצאה 2–4.
שארלוט הורנטס (2020–הווה)
בנובמבר 2020 סיכם הייוורד על חוזה ל-4 עונות בסך כ-120 מיליון דולר בשארלוט הורנטס, והועבר אליה במסגרת עסקת "העברה והחתמה" (Sign and Trade).
יוסי מימן
יוסי מימן (7 בפברואר 1946 – 9 באוקטובר 2021) היה איש עסקים ומיליארדר ישראלי.
ביוגרפיה
יוסי מימן נולד במחנה עקורים בגרמניה להורים ניצולי השואה מפולין. גדל בפרו, שאליה היגרה משפחתו כשהיה ילד. למד לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת אל-פאסו שבטקסס ולתואר שני באוניברסיטת קורנל שבמדינת ניו יורק. בתום לימודיו בארצות הברית שב לפרו. עבד בחברת הנפט אקסון מוביל ובסיטי בנק, ובשנת 1971 עלה לישראל.
בניגוד לפרסומים באמצעי תקשורת, מימן מעולם לא שירת במוסד, אלא נענה לעזרה שביקשו ממנו כאשר כבר היה איש עסקים. עבד בחברת הדלק סונול. בשנת 1975 ייסד את חברת "מרחב" העוסקת בפיתוח, מימון וניהול פרויקטים בחקלאות, תקשורת, תחבורה, גז ונפט. לקבוצה פעילות עִסקית במזרח התיכון, בחבר המדינות, בסין, בדרום ומרכז אמריקה, ובאירופה. מימן שימש כקונסול כבוד של טורקמניסטן ועד 2015 כיהן גם כקונסול כבוד של פרו בישראל.
מימן כיהן כנשיא וכיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת חברות "מרחב" (בה עבד כסגן נשיא בשנים 2011-1990 ד"ר נמרוד נוביק, יועצו לשעבר של שמעון פרס, ועבד שבתאי שביט, לשעבר ראש המוסד - שעם שניהם הגיע לסכסוך כספי). היה יו"ר מועצת המנהלים ונשיא ומנכ"ל "אמפל - אמריקן ישראל קורפוריישן". באמצעות החברות מרחב ואמפל שלט מימן בכ-20.5% מספקית הגז המצרית "EMG". הוא כיהן גם כיו"ר מועצת המנהלים של ערוץ 10.
ב-2014 התגלה כחולה בשחמת הכבד, וב-2016 עבר השתלת כבד למרות גילו הגבולי.
ב-2017 נקשר שמו של מימן לפרשת שחיתות ושוחד בפרו, והוא הואשם בעיתונות הפרואנית ששיחד את הנשיא הפרואני אלחנדרו טולדו. בין השאר נטען כי הנשיא טולדו קיבל שוחד בהיקף של כ־20 מיליון דולר מחברת הבנייה הברזילאית אודרברכט, וזאת כדי לקדם את האינטרסים העסקיים שלה במדינה. על פי החשד, אודרברכט השתמשה ביוסי מימן כמתווך להעברת כ־11 מיליון דולר מכספי השוחד.
מנישואיו הראשונים למרים, אדריכלית, נולדו למימן שני בנים ובת, אשת הטלוויזיה ופעילת השמאל נועה מימן. ב-2006 נישא לעורכת הדין הלית בן-ישראל. התגורר בהרצליה פיתוח. נפטר ב-9 באוקטובר 2021 מסרטן גרון.
קוסאוץ
קוסאוץ (ברומנית: Cosăuți, באוקראינית: Косеуць, ברוסית: Косоуцы, ביידיש: קאסאוץ) הוא כפר במולדובה במחוז סורוקה. הכפר מהווה את המרכז האדמיניסטרטיבי של הקומונה של קוסאוץ, הכוללת גם את הכפר יורז'ניצה.
היסטוריה
בחפירות ארכאולוגיות באזור קוסאוץ, על גדות נהר הדנייסטר, נתגלו כלים המתוארכים לתקופה הפלאוליתית.
האזכור התיעודי הראשון של קוסאוץ מתוארך ל-17 בינואר 1517. מנזר קוסאוץ, השוכן בכפר, נוסד בשנת 1729, והוא שייך לדיוקסיה של קישינב של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית.
השואה
לא ידוע על קהילה יהודית שהתגוררה בכפר. באוקטובר 1941 החל גירוש יהודי בסרביה, צ'רנוביץ וצפון בוקובינה אל עבר גטאות ומחנות באזור טרנסניסטריה, לאחר רצח עשרות אלפים מהם החל מיוני 1941. מגורשים רבים הובלו לאזור קוסאוץ במטרה להעביר אותם אל מעבר לנהר הדנייסטר, ושם נרצחו בירי ובמכות, טבעו בנהר או קפאו למוות ביער.
מרינה נעמת
מרינה נעמת (בפרסית: مارینا نعمت, נולדה ב-22 באפריל 1965) היא סופרת איראנית.
ביוגרפיה
נעמת נולדה בטהראן, איראן למשפחה נוצרית. סבה וסבתה מצד אימה היו רוסים.
ב-1982, בהיותה בת 17, שלוש שנים אחרי המהפכה האיראנית, נעצרה נעמת בגלל מאמר שכתבה לעיתון בית הספר המבקר את הממשלה החדשה. היא ישבה שנתיים בכלא אווין, בית סוהר לאסירים פוליטיים שפעל עוד מימי השאה. בזמן מאסרה היא עונתה באכזריות ונידונה למוות אולם עלי, סוהר בכיר וחבר משמרות המהפכה, שהחליט שהיא תהיה אשתו, הציל אותה. על-מנת להשתחרר מהכלא התאסלמה נעמת והתחתנה אתו, ברבות הימים נרצח עלי באיראן. נעמת הצליחה לצאת מטהראן ב-1991, ביחד עם אהובה-מנוער הנוצרי, עמו התחתנה. השניים היגרו לקנדה (דרך הונגריה), הם מתגוררים בטורונטו ולהם שני בנים.
ב-2007 כתבה את ספרה "האסירה מטהראן", שמגולל את קורותיה באיראן. הספר היה רב-מכר ויצא לאור ב-28 מדינות.
ספרה השני "אחרי טהראן" משנת 2010 מספר על חייה החדשים במערב.
פייטון מאנינג
פייטון ויליאמס מאנינג (באנגלית: Peyton Williams Manning; נולד ב-24 במרץ 1976) הוא שחקן פוטבול מקצועני לשעבר אשר שיחק בתפקיד קוורטרבק בקבוצות אינדיאנפוליס קולטס ודנוור ברונקוס מליגת הפוטבול המקצוענית האמריקאית (NFL). נחשב לאחד השחקנים הטובים בתפקידו בכל הזמנים: הוא השחקן הראשון בתולדות הליגה שהגיע לסופרבול פעמיים עם שתי קבוצות שונות, השחקן היחיד בתולדות הליגה שהגיע לסופרבול עם ארבעה מאמנים שונים, והשחקן היחיד בתולדות הליגה שזכה חמש פעמים בתואר ה-MVP של ה-NFL. הוא מוכר בציבור גם בעקבות הופעותיו במספר רב של פרסומות והופעות טלוויזיוניות אחרות.
ביוגרפיה
מאנינג נולד בניו אורלינס, לאוליבייה וארצ'י מאנינג, כוכב פוטבול בעברו. מאנינג הוא השני מבין שלושה אחים: הבכור, קופר, שיחק פוטבול עם מאנינג בתיכון, והצעיר, איליי, שיחק גם הוא בתפקיד קוורטרבק בקבוצת ניו יורק ג'איינטס.
קריירת מכללות
בעונתו השנייה הוביל פייטון את טנסי למאזן של 11 ניצחונות מול הפסד בודד, לאוניברסיטת פלורידה והוביל את קבוצתו לניצחון על אוניברסיטת המדינה של אוהיו בסיטרוס בול.
מאנינג השלים את תוארו בשלוש שנים ופרשנים צפו כי יהיה בחירת דראפט גבוהה, אך הוא בחר להישאר במכללה שנה נוספת. גם בעונה זו הפסיד מאנינג לאוניברסיטת פלורידה, אך הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות חטיבת ה-SEC לאחר ניצחון על אוניברסיטת אובורן והופעה במשחק האורנג' בול, אחד ממשחקי סוף העונה היוקרתיים ביותר. מאנינג וטנסי הפסידו במשחק זה לאוניברסיטת נברסקה.
ב-2017 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
תחילת הקריירה (1998–2003)
בדראפט ה-NFL של 1998 נבחר מאנינג ראשון על ידי אינדיאנפוליס קולטס.
כבר בשנתו הראשונה נכנס מאנינג לתפקיד הקוורטרבק הפותח של קבוצתו, ושבר חמישה שיאים שונים של שחקן בשנתו הראשונה בליגה ("רוקי"), עם זאת קבוצתו סיימה עם מאזן חלש של 3 ניצחונות ו-13 הפסדים.
עונת 2003 - MVP ראשון וניצחונות ראשונים בפלייאוף
הכשלונות במשחקי הפלייאוף השתנו בשנת 2003, כאשר הקולטס ניצחו 12 משחקים מתוך 16 וזכו במקום השלישי בחטיבת ה-AFC. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הביסו הקולטס את דנוור ברונקוס 10-41, ובכך זכה מאנינג בניצחונו הראשון במסגרת פלייאוף ה-NFL. במשחק זה הפגין מאנינג יכולת שיא אשר הקנתה לו את מדד היעילות המקסימלי לקוורטרבק ("פאסר רייטינג"), הישג נדיר בפרט כאשר המדובר במשחק פלייאוף. בסיבוב השני, חצי הגמר החטיבתי, הקולטס ניצחו את הקנזס סיטי צ'יפס 31-38 במשחק שנערך בקנזס סיטי. בגמר האזורי נפגש מאנינג עם קבוצת ניו אינגלנד פטריוטס, בהנהגת הקוורטרבק טום בריידי, והמאמן ביל בליצ'ק. מאנינג נעצר כמעט לחלוטין על ידי הגנתה המצוינת של הפטריוטס, אשר ניצחה במשחק בתוצאה 14–24, והעפילה לסופרבול, בו זכתה. מאנינג נבחר בתום העונה ל-MVP של ה-NFL ביחד עם הקוורטרבק של טנסי טייטאנס, סטיב מקניר. הייתה זו זכייה ראשונה של מאנינג בתואר היוקרתי.
עונת 2004 - שבירת שיאים ותואר MVP נוסף
עונת 2004 הייתה עונת שיא אישית למאנינג, במהלכה שבר את אחד השיאים היוקרתיים בענף - שיא המסירות לטאצ'דאון אשר הוחזק לפניו על ידי דן מרינו, והעמיד אותו על 49. שיא זה נשבר בעונת 2007 על ידי טום בריידי, ונשבר שוב על ידי מאנינג עצמו ב-2013. כמו כן, שיפר מאנינג את שיא הרייטינג, אשר הוחזק לפניו על ידי סטיב יאנג, והעמיד אותו על 121.1 נק' בממוצע למשחק (שיא אשר נשבר בשנת 2011 על ידי הקוורטרבק של קבוצת גרין ביי פאקרס ארון רוג'רס). בעקבות הישגים אלו זכה מאנינג בתואר MVP שני רצוף, כמו גם בתואר "שחקן ההתקפה של השנה".
עם זאת, קבוצתו שוב לא הצליחה להגיע לסופרבול, ולאחר ניצחון על דנבר בסיבוב הראשון הפסידה בסיבוב השני, שוב לניו אינגלנד פטריוטס, אשר שחזרה את הצלחתה מהעונה הקודמת וזכתה בסופרבול. לאור שני מפגשים אלו, ולאור העובדה ששתי הקבוצות לרוב פוגשות האחת את השנייה בעונה הסדירה, התפתחה לה יריבות בין הקבוצות שזכתה לתשומת לב תקשורתית וכלל-ארצית גדולה בארצות הברית.
עונת 2005 - שוב מפח נפש בפלייאוף
את עונת 2005 פתחו הקולטס בסערה, ובהנהגת מאנינג ניצחו 13 משחקים רצופים, תוך שהם מבטיחים את המאזן הטוב ביותר בליגה, דבר שהקנה להם את יתרון הביתיות לאורך כל פלייאוף ה-AFC. הדבר נזקף בעיקר לטובת שיפור הגנתי אצל הקולטס, דבר שהיווה עקב האכילס של הקבוצה בשנים קודמות. הקולטס ניסו להיות הקבוצה השנייה בהיסטוריה אשר מנצחת את כל המשחקים בעונה הרגילה (הקודמת הייתה מיאמי בשנת 1972, וניו אינגלנד פטריוטס עתידים יהיו לשחזר את ההישג בעונת 2007), אך הפסידו במשחק ה-14 שלהם לסן דייגו צ'רג'רס, ולבסוף סיימו את העונה במאזן 2–14, המאזן הטוב ביותר בליגה.
בהתאם לכך, הקולטס עלו אוטומטית לסיבוב השני של הפלייאוף, אך שם נחלו מפח נפש בדמות הפסד ביתי דרמטי 18–21 לקבוצת פיטסבורג סטילרס, אשר זכתה בהמשך בתואר אלופת ה-NFL.
מאנינג, סיים שני במירוץ לתואר ה-MVP של העונה אחרי הראנינג בק שון אלכסנדר.
עונת 2006 - זכייה היסטורית באליפות
בגמר ה-NFL פגשו הקולטס ומאנינג בראשם את אלופת חטיבת ה-NFC, קבוצת שיקגו ברס, ובסיומו של גמר הפכפך אשר עמד בסימן השפעת הגשם אשר ירד ללא הרף על מהלכי המשחק, ניצחו הקולטס 17–29 וזכו באליפות ראשונה מאז עבר המועדון לעיר אינדיאנפוליס, בשנות ה-80. מאנינג זכה בתואר MVP של משחק הסופרבול.
עונת 2008 - תואר MVP נוסף
למרות פתיחה חלשה של העונה (3 ניצחונות ו-4 הפסדים), שנבעה משני ניתוחים שעבר מאנינג ברגלו אשר גרמו לו להחמיץ את כל מחנה האימונים של הקבוצה, הצעיד מאנינג את הקולטס ל-9 ניצחונות רצופים ולמאזן השני בטיבו ב-AFC. הקולטס דורגו רק במקום החמישי בדירוג הפלייאוף, מכיוון שיריבתם לבית הדרום, טנסי, סיימה עם מאזן טוב יותר של 3–13, ובכך סיימה את רצף חמש השנים בהן היו אלופי הבית (על פי שיטת הדירוג ב-NFL, מקומות 1 עד 4 משוריינים לראשי ארבעת הבתים בכל חטיבה). על הישגו זה, ועל המנהיגות הרבה שגילה בהצעידו את קבוצתו פעמים רבות לניצחון ברבע האחרון מעמדת פיגור, זכה מאנינג בתואר ה-MVP של הליגה בפעם השלישית, ובכך השתווה לברט פארב כשיאן הליגה למספר הרב ביותר של תוארי MVP. בפלייאוף שוב הפסידו הקולטס לסן דייגו צ'רג'רס, הפעם בחוץ.
עונת 2009 - MVP רביעי והופעה שנייה בסופרבול
במחזור השני של עונה זו ניצח פייטון מאנינג את משחקו ה-119, נגד מיאמי דולפינס, ובכך עבר את ג'וני יונייטס בתור השחקן בעל מספר הניצחונות הרב ביותר בתולדות מועדון הקולטס, כמו גם התמקם לבדו במקום החמישי בטבלת כל הזמנים בקטגוריה זו. במהלך המשחק הצליח מאנינג להצעיד את הקולטס לניצחון אף על פי שהקבוצה החזיקה בכדור פחות מרבע שעה ( מתוך 60 דקות בסה"כ).
מאנינג המשיך ביכולת טובה, וסחף את קבוצתו ל-14 ניצחונות רצופים מפתיחת העונה, תוך שבירת השיא של ניו אינגלנד פטריוטס לניצחונות רצופים בעונה הסדירה והעמדתו על 23, כמו גם שבירת השיא של סן פרנסיסקו 49' לניצחונות של מועדון בעשור ספציפי (עמד על 113 בשנת ה-90) והעמדתו על 115 ניצחונות. בשבעה מתוך 14 ניצחונות אלו, הצעיד מאנינג את קבוצתו לניצחון לאחר שהייתה בפיגור בסוף הרבע השלישי.