cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יאבלוקו
המפלגה הדמוקרטית המאוחדת הרוסית "יאבלוקו" (ברוסית: Росси́йская объединённая демократи́ческая па́ртия ЯБЛОКО) היא מפלגה פוליטית סוציאל-ליברלית, הנחשבת היום לאחת ממפלגות האופוזיציה הליברלית ברוסיה. המפלגה הייתה בפרלמנט במשך עשור בלבד, מ-1993 ועד 2003, והייתה תמיד באופוזיציה לממשלה. על אף שאינה מיוצגת בפרלמנט הארצי מאז, המפלגה ממשיכה ליהנות מתמיכה ציבורית יציבה במרכזים העירוניים של המדינה, לרבות בבירה מוסקבה, וסנקט פטרסבורג וכן במחוז קרליה, ומחזיקה מספר נציגים בפרלמנטים הפדרליים והמוניציפליים שברחבי המדינה.
תלות זונדה
תלות זונדה היא תלות בהאכלה דרך צינורית/אנטארלית/חלופית כתוצאה מהאכלה ממושכת בדרך זו ולא דרך הפה, אצל תינוקות, פעוטות ואף אצל המבוגרים. הזנה מסוג כזה יכולה להוביל לתלות פיזית ורגשית בהזנה דרך הצינורית, ללא צורך רפואי. למרות שהתלות בהזנה דרך צינורית נראית כגורם הנובע מטיפול רפואי ומוביל לתסמינים פיזיים ופסיכולוגיים, היא לרוב אינה מזוהה על ידי הגורמים הרפואיים המטפלים.
יאבלוקו
המפלגה היא חברה במפלגה האירופית של הליברלים, הדמוקרטים והרפורמטורים ודוגלת בהתפתחות דמוקרטיה מהסוג המערב-אירופי ברוסיה.
תלות זונדה
סוגי הזנה
ישנם מספר סוגי הזנה זמניים דרך צינורית:
יאבלוקו
היסטוריה
המפלגה הוקמה ב-1993 על בסיס סיעת "יאבלינסקי - בולדירב - לוקין" (שראשי התיבות של שמם הפכו לשם המפלגה), שזכתה לתמיכה של 7,86% וכיוון שעברה את אחוז החסימה, זכתה למקום בדומה.
תלות זונדה
סוגי הזנה
זונדה (Nasogastric tube) דרך האף, גסטרוסטום (Gastrostomy) ישירות לקיבה, או גוגונוסטום (Jejunal tube) למעי. לרוב סוגי הזנה אלה נועדו לתקופה קצרה של מספר חודשים בלבד, אך הכנסתם לרוב אינה מלווה בהדרכה טיפולית מתאימה, או בתוכנית ברורה לגמילה, עובדה שיוצרת לאחר זמן מה תלות של המטופל.
יאבלוקו
היסטוריה
ב-1995 המפלגה שוב נכנסה לפרלמנט, אחרי שעברה את אחוז החסימה וזכתה לתמיכה של 6,89%.
תלות זונדה
האוכלוסייה המושפעת
האוכלוסייה שתושפע מההאכלה דרך הצינורית היאתינוקות ופעוטות שנזקקו להזנה זמנית דרך הצינורית עקב מצבם הרפואי האקוטי. לדוגמה: פגות קיצונית, אנומליות גנטיות, מחלות לב, הצרויות וישטיות, צורך בקבלת נוזלים או קלוריות בכמויות גדולות מאוד, או כל סיבוך רפואי המותיר את התינוק או הפעוט במצב רפואי לא יציב, הדורש תוספת הזנה.
יאבלוקו
היסטוריה
ב-1999 המפלגה חברה אל סרגיי סטפאשין ושוב קיבלה מושבים בודדים בבית התחתון בפרלמנט עם תמיכה של 5,93%.
תלות זונדה
האוכלוסייה המושפעת
פעמים רבות, לאחר שהמצב הרפואי מתייצב, התינוקות/פעוטות ממשיכים ליזון דרך הצינורית ללא כל צורך רפואי. הם נמנעים מכל מגע, הרחה או טעימה של מזון ומסרבים להצעות להאכלה פומית. לבסוף, הם מפתחים תלות מלאה בהזנה דרך הצינורית.
יאבלוקו
היסטוריה
נציג המפלגה התמנה ב-1999 לשר פדרלי (שר האוצר מיכאיל זאדורנוב) אך בניגוד לדעת ראשי המפלגה ולכן הוא הוצא מתוך שורותיה. כיום יו"ר השירות הפדרלי למלחמה במונופולים, איגור ארטמייב הוא חבר המפלגה ונציגהּ היחיד בממשל הפדרלי.
תלות זונדה
האוכלוסייה המושפעת
ילדים אלה אינם מסוגלים לבצע את המעבר להזנה פומית. הם מפתחים דחייה אקטיבית למזון או חוסר עניין בו, ולכן ממשיכים ליזון דרך הצינורית למשך חודשים ארוכים ולפעמים אף שנים. הם אינם מסוגלים ללמוד מחדש התנהגות אכילה מכוונת אישית, עקב ההזנה החלופית וחומרת מחלתם. אוכלוסייה זו מהווה קבוצה נפרדת מבחינת האבחנה של רופאי הילדים. הם יכולים לנוע מילדים מאוד נבונים, המתאימים לגילם מבחינה התפתחותית, בכל התחומים למעט האכילה והשתייה ועד לילדים עם איחור התפתחותי ניכר, איחור קוגניטיבי, פסיכולוגי, מגבלות פיזיות או שילוב של כל הכתוב לעיל.
יאבלוקו
האופוזיציה הדמוקרטית
בתקופת נשיאותו של בוריס ילצין המפלגה הביעה את התנגדותה למהלכים דרסטיים בתחום החברתי, הכלכלי והפוליטי. במאי 1999, חברי הסיעה הצביעו כדי להדיח את ראש המדינה - וזכו לתמיכה גורפת.
תלות זונדה
תופעות לוואי
להאכלה דרך צינורית ייתכנו השלכות חיוביות ושליליות כאחד. חשוב לגמול את הילד מוקדם ככל האפשר, עקב הסכנה לפיתוח תלות בצינורית. הזמן הטוב ביותר לביצוע מהעבר מהזנה דרך צנורית להאכלה פומית הוא בגלאים 6-12 חודשים.
יאבלוקו
האופוזיציה הדמוקרטית
הביקורת על הנשיא ועל מדיניות הממשלה, הגיעה לכדי הצבעה נגד טיוטת התקציב ובכל זאת המפלגה הייתה מוכנה לשתף פעולה באופן קונסטרוקטיבי עם הרשות המבצעת. מצב זה התאפשר כאשר הממשלה רצתה להרחיב את בסיס התמיכה שלה בחברה, כמו בבחירות 1996, כשהקמפיין הדגיש את סכנת החזרה של הקומוניסטים לשלטון. לכן יאבלינסקי הציע להצטרף לממשלה. מנהיג המפלגה התנה זאת כתנאי להפסקת הלחימה בצ'צ'ניה, לביצוע שינויים רציניים במדיניות החברתית והכלכלית. בנוסף, הוא דרש לפטר את ראש הממשלה ויקטור צ'רנומירדין, ראש שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה, אלכסנדר קורז'אקוב, סגן ראשון לראש הממשלה, אולג סוסקובץ, שר ההגנה, פאבל גראצ'ב, ראש סגל הקרמלין, ניקולאי ייגורוב, מנהל פס"ב, מיכאיל ברסוקוב. תנאים אלה לא התקבלו, ולכן יאבלינסקי וצוותו סירבו לבסוף להצטרף לממשלה.
חלק מחברי המפלגה, בכל זאת קיבלו את ההצעה להצרף לממשלה, ביניהם מיכאיל זאדורנוב שהיה לשר האוצר, ואוקסנה דמיטרייבה, ובשל צעדם זה הם גורשו מן המפלגה. נכון לעכשיו, חברי המפלגה אינם בממשלה, אלא מחזיקים בנציג בוועדת הבחירות המרכזית של רוסיה, ואיגור ארטמייב העומד בראש השירות הפדרלי למאבק במונופולים.
אחרי ילצין
בחירתו של ולדימיר פוטין, לנשיא הפדרציה הרוסית במרץ 2000 הביאה לשינוי קיצוני במצב הפוליטי במדינה. ראש המדינה החדש, בניגוד לקודמו, נתמך על ידי חלק ניכר מהאוכלוסייה. עם זאת, בקרב מצביעי "יאבלוקו" פוטין לא זכה לתמיכה.
תלות זונדה
מרכיבי האבחנה
מאחר שהתלות בהזנה דרך צנורית היא מצב רפואי יחסית חדש ולא מוכר, אין עדיין כלי הערכה תקפים לצורך סיווגה.
ניתן להשתמש בגרסה המחודשת של DC 0-3 R לסיווג תינוקות ופעוטות בטווח הגלאים שבין 0-3 שנים. מאחר שהוא מציג כלי אבחנה רב ציריים המתמקדים בהפרעות אכילה והתנהגות. הוא כולל חמישה צירים התואמים לצירים של DSM-IV ומחולקים לשש הפרעות אכילה הנובעות מסיבות שונות:
השיטה האבחונית החשובה ביותר היא תצפית במצבי האכילה של התינוק או הפעוט עם ההזנה החלופית.
יאבלוקו
אחרי ילצין
עד סתיו 2001, יאבלוקו פעלה כאופוזיציה לפוטין, בפרט במהלך העימות סביב ערוץ הטלוויזיה NTV. המפלגה מתחה ביקורת על ממשלתו של מיכאיל קסיאנוב וביוני 2003, הסיעה הצביעה בעד הבעת אמון בממשלה, אשר, לעומת זאת, לא אושרה על ידי הדומה.
קהילת יהודי פרודניק
קהילת יהודי פרודניק התגוררה בעיר פרודניק (בפולנית: Prudnik, ; שמה לשעבר בגרמנית: נוישטאדט Neustadt in Oberschlesien) שבשלזיה העילית. היא עיר הנמצאת בדרום פולין במרחק של כ־5.5 קילומטרים מגבול צ'כיה, על גדות הנהר פרודניק. אוכלוסיית העיר מנתה 21,170 תושבים בשנת 2018.
יהודי פרודניק העשירים תרמו רבות לקהילה היהודית ולעיר עצמה. במיוחד משפחות פרנקל ופינקוס.
המאה ה-14 ועד המאה ה-16
המסמכים הראשונים על הימצאותם של יהודים בפרודניק הם משנת 1350, אם כי כמה היסטוריונים לאחר מלחמת העולם השנייה ציינו את שנת 1427. במאה ה-15 עסקו מרבית היהודים במסחר והלוואות בריבית לנסיכים שלזיים (באותה תקופה נאסר על כל אירופה הנוצרית לגבות ריבית על הלוואות כספיות). חלקם ניהלו גם בתי מלאכה קטנים וחנויות.
כאשר שלזיה נכנסה לשליטת קיסרי גרמניה הפרוסים בשנת 1526, גם יהודי שלזיה הכפפו תחת שיפוט האימפריה. בתולדות טירת פרודניק נכתב שבשנת 1534 היו בעיר 25 יהודים שהיו מחויבים לשלם מיסים לנסיך.
בשנת 1540 הוקם בית ספר יהודי בפרודניק, ומספר היהודים בעיירה נחשב גבוה למדי. באותה תקופה חיו היהודים ברובע נפרד שנקרא נידרגאסה-Niedergasse, (שם הרחוב המעודכן, רחוב וונסקה-Wąska ).
באותה שנה 1540 דרשו תושבי העיר והסוחרים הנוצרים להוציא את היהודים מפרודניק, אך המונרך ומושל צבאי, המארקגראף יז'י הונצולרן לא נתן לזה לקרות ולא אישר את הגירוש והרחקת היהודים מערי נסיכותו אופולה-ריביבורץ. הוא הסביר לתושבי העיר ולסוחרים אילו יתרונות כלכליים מביאים היהודים לעיר ולמדינה. המדיניות הזאת לטובת היהודים המשיכה לאחר גם מותו בשנת 1543 על ידי בנו, יז'י פרידריק. בשנת 1541 קיבלו יהודי פרודניק אדמה עבור בית קברות ממועצת העיר תמורת 40 יהלומים, ששימש את יהודי העיר עד שגורשו מפרודניק על ידי הקיסר רודולף השני. לא ידוע אם היה בעבר בית קברות בעיירה. בשנת 1540 הוקם בית כנסת. בשנים 1541–1570 יש אזכורים לעסקאות כסף שביצעו היהודים המקומיים.
בשנת 1562 אימצה מועצת הדוכסות של אופולה-ריביבורץ החלטה המחייבת יהודים למכור את בתיהם, לשלם את חובותיהם ולעזוב את הדוכסות תוך שנה. על בסיס החלטה זו, בשנת 1564 נצטוו היהודים לעזוב את פרודניק, אך השוכר של אדמות פרודניק הרוזן הנס כריסטוף פון פרושקובסקי, איפשר להם להישאר בעיר עד שנת 1570. האזכור האחרון של תושב פרודניק ממוצא יהודי בשם נאסן יהוד היה משנת 1570, בשעה שהיהודים גורשו מהעיר. יהודים רבים מפרודניק נמלטו לקהילה יהודי צילץ הסמוכה (10.9 קילומטרים מצפון לפרודניק) שקבלו הגנה ממושל העיירה צילץ ולאוסובלוגה-Osobloga ( בצ'כיה). בשנת 1576, צו הקיסר אסר לחלוטין על היהודים לסחור בפרודניק.
המאה ה-18 והמאה ה-19
צו סובלנות חדש וחיובי כלפי היהודים, הוצא על ידי הקיסר שארל השישי בשנת 1713, הוא העניק ליהודים, זכות לסחור מדלת לדלת בשלזיה.
בשנת 1742 שולבה העיר בפרוסיה בשם חדש נוישטט באוברשלזיה (Neustadt, Oberschlesien). ב־3 באוגוסט 1781 הוציאה מועצת העיר ורוצלב החלטה המסדירה את נושא ההתיישבות היהודית בערי שלזיה. אבל ערים שהנהיגו את החוק האימפריאלי של אי-הסובלנות כנגד יהודים לא היו חייבות לקבל לתוכן יהודים. פרודניק הייתה אחת הערים הללו.
ההתיישבות מחדש של יהודים בפרודניק נקשרה בהוצאת הצו אודות יחסי אזרחים (Edikt die Burgerlichen Berhaltnisse der Juden) ב־11 במרץ 1812, הידוע בכינויו "צו האמנציפציה" מאת המלך פרדריק ויליאם. בשנת 1812, העיתון הרשמי שפורסם בפרודניק מזכיר את שמותיהם של 4 יהודים בעיר שקיבלו תעודות אזרחיות. הם: מנדל וולף, הירשל לוי, סוסבאך ושאול שניידר. בשנת 1816 נשמעה תפילה בפרודניק בחדר שכור בבית ברחוב Niederstasse (השם המעודכן ul. Wąska), ובהמשך ברחוב זמקובה. בשנת 1817 חיו בעיר 41 יהודים.
בשנת 1828 חיו בפרודניק כ־127 יהודים (2.4% מכלל האוכלוסייה). בשנת 1837 יעקב פריס, שהיה רופא יהודי בגלביצה, וצילץ, עבר לגור עיר.
בשנת 1840 היהודים היוו 2.3% מאוכלוסיית פרודניק, אז חיו בעיר 146 יהודים. הם השתייכו לאליטה הפיננסית של העיר. בשנת 1845 ייסד שמואל פרנקל מפעל אריגת בדי פשתן ודמשק שהתפתח מקניית עסקים חדלי פירעון. המפעל של פרנקל הפך מהר מאוד למונופול בשלזיה, ופתח סניפים, בין היתר בברלין ובאוגסבורג. הוא הפך לאחד מיצרני בדי הפשתן הגדולים בעולם. משנת 1846 נערכו תפילות בפרודניק בבניין מספר 9 שבכיכר השוק.
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול (באנגלית: Capitol Hill Babysitting Co-op) הוא שמו של קואופרטיב הממוקם בוושינגטון די. סי. שהוקם בסוף שנות ה-50 ומטרתו היא חלוקת אחריות השמרטפות בין חבריו.
קהילת יהודי פרודניק
המאה ה-18 והמאה ה-19
בשנת 1849 קראו יהודי פרודניק לתת להם חלק מבית העלמין הקתולי שנפתח בעיר. לבסוף בשנת 1859 הם קבלו קרקע להקמת בית עלמין יהודי. בית העלמין עצמו הוקם כעבור שנה. עד אז יהודי פרודניק קברו את מתיהם בבית הקברות של קהילת יהודי צילץ הסמוכה. בשנת 1854 קיבלה הקהילה היהודית בפרודניק סמכות משפטית.
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול
לעיתים קרובות משמש הקואופרטיב כאלגוריה למודל כלכלי מוכוון ביקוש, כאשר האלגוריה מסייעת בהמחשה של מספר מושגים כלכליים כגון חשיבות היצע כסף לרווחת הכלכלה, פרדוקס החסכון, מיתון, אינפלציה ועוד.
הקואופרטיב כמשל כלכלי הוצג לראשונה בשנת 1977 במאמרם של ג'ואן סוויני וריצ'רד ג'יימס סוויני אולם היה ידוע למעטים בלבד ואת הפופולריות שלו הוא צבר בעקבות המיתון ב, ובזכות פרסומו בספריו של זוכה פרס נובל לכלכלה, הכלכלן פול קרוגמן שהגדיר אותו כ"משנה חיים".
קהילת יהודי פרודניק
המאה ה-18 והמאה ה-19
בשנת 1872 הוקם איגוד קהילות בתי הכנסת בשלזיה העליונה (Oberschlesische Synagogen-Gemeinden) שכלל את הקהילה היהודית של פרודניק. בשנת 1873, בעל מפעל הטקסטיל המקומי - שמואל פרנקל, לרגל יובל נישואי הזהב שלו תרם 1000 מטבעות טאלר לגימנסיה המקומית.
יאבלוקו
אחרי ילצין
ב-26 באפריל 2002, המפלגה נרשמה ברשם המפלגות של משרד המשפטים הרוסי תחת השם "המפלגה הדמוקרטית הרוסית יאבלוקו" וליו"ר נבחר גריגורי יאבלינסקי. בשנת 2006, לאחר שהצטרפה מפלגת "רוסיה הירוקה" ותנועת "אמהות החיילים", השם שונה לברית הרוסית של המפלגה הדמוקרטית "יאבלוקו". בשנת 2008, ליו"ר המפלגה נבחר סרגיי מיטרוחין.
קהילת יהודי פרודניק
המאה ה-18 והמאה ה-19
בשנת 1880 התגוררו בעיירה 184 יהודים. בשנת 1877 קהילת יהודי פרודניק הקימה את בית הכנסת. הוא היה ממוקם בפינת הרחובות קלשטורנה וארמי קראוביי. בין נציגי הקהילה המצטיינים באותה תקופה היה יוזף בס, שהיה חזן, מורה לדת ויו"ר אגודת הצדקה היהודית, שגר בפרודניק משנת 1867 ועד מותו במאי 1892. יהודי פרודניק הדגישו מאוד את נאמנותם למדינה הגרמנית ושושלת הוהנצולרן.
המאה ה-20
יהודים עשירים מפרודניק תרמו תרומה נכבדה לטובת העיר. בשנת 1904, בעל המפעל, עמנואל פרנקל, תרם 9,000 טלרים להקמת אנדרטה לקיסר ויליאם הראשון. אברהם פרנקל, יו"ר הקהילה היהודית בפרודניק, שמת ביוני 1904, תרם 50,000 מארק לקופת העיר לטובת נזקקים, ללא קשר לדת. בדצמבר אותה שנה הקים התעשיין מקס פינקוס בית חולים ובשנת 1910 הוא תרם את בית החולים לעיר.
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול
היסטוריה ושיטה
עם הקמת הקואופרטיב הוענקו לכל משפחה שהצטרפה לקואופרטיב שוברים בשווי 20 שעות שמרטפות, כאשר כל שובר היה שווה לחצי שעת שמרטפות, והתנאי היה שכל משפחה התחייבה להשיב שוברים בשווי זהה לכשתעזוב את הקואופרטיב.
יאבלוקו
אחרי ילצין
ב-2003 המפלגה לא הצליחה לגרוף תמיכה עממית רחבה ולא עברה את אחוז החסימה ולכן הפכה למפלגת אופוזיציה חוץ פרלמנטרית. אולם, מנהיג המפלגה גריגורי יאבלינסקי טען כי בליל הבחירות, במהלך ספירת הקולות, הוא קיבל שיחת טלפון מולדימיר פוטין שבירך אותו על שהמפלגה גברה על אחוז החסימה, אף שהמפלגה זכתה ל-4.30% בלבד.
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול
המשבר
ניהול הקואופרטיב הופקד בידי חבריו בסבבים ועיקר תפקידם (לפחות במקור) היה שידוך בין חברים הזקוקים לשמרטפים לבין חברים שיכולים לתת שעות שמרטפות, לשם כך כל חבר נדרש לתת מס של 14 שעות שמרטפות (כלומר 28 שוברים) שהועבר ישירות לחברים שניהלו את הקואופרטיב כתשלום עבור ניהול הקואופרטיב.
קהילת יהודי פרודניק
המאה ה-20
התקופה שבין סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, התאפיינה בעלייה בהגירה היהודית השלילית מהעיר. רוב היהודים עזבו לערים הגדולות, לעיתים קרובות לקהילות היהודיות בוורוצלב, ברלין ולקהילת יהודי גליביצה. כתוצאה מכך פחת מספר היהודים שחיו בפרודניק. בשנת 1910 חיו בעיר 114 יהודים (0.6% מכלל האוכלוסייה). בשנת 1928 בניו של שמואל פרנקל הקימו את בית הספר לילדי העובדים במפעליו ברחוב Prążyńska. הם גם תרמו לעיר את בית המרחץ העירוני (ברחוב ul. Parkowa), בית חולים של החברה וביתן בפארק העירוני. שמואל פרנקל גם מימן את הקמת המנזר והכנסייה אוונגליסטית. ביוזמתו הוסדרה גם הבנייה לאורך נהר פרודניק, רחובות רבים נסללו וגשר הוקם מעל רחוב ניסקה. הווילה המרשימה של משפחת פרנקל הייתה ברחוב ויזנר (שם הרחוב המעודכן קושיצ'יסקי-Kościuszki ), ואילו הווילה הייצוגית שלו עמדה ברחוב נייזר (שם הרחוב המעודכן ניסקה-Nyska ).
יאבלוקו
אחרי ילצין
לאחר שנת 2003, בשל היעדר במספר מספיק של קולות, המפלגה לא יכלה להיכנס לדומה, והפכה למפלגת אופוזיציה, ועם הזמן התבססה כאופוזיציה ליברל-דמוקרטית. אחרי התבוסה ההרסנית של המפלגה בבחירות לדומה בשנת 2007 היא הביעה את התנגדותה לדמיטרי מדבדב והמפלגה החלה להאשים את הרשויות בהיותן משטר טוטליטרי. ב-2007 התמיכה במפלגה ירדה לשפל חסר תקדים, כשבבחירות לפרלמנט המפלגה גרפה 1,59% בלבד. המפלגה פועלת באופן אינטנסיבי נגד מדיניות החניות בתשלום במוסקבה, והייתה מהמתנגדות למלחמת צ'צ'ניה הראשונה כמו גם לשיפור ההתייחסות לזכויות האדם והאזרח ברוסיה, כמו גם לביצוע הפרטה חכמה של נכסי המדינה.
תלות זונדה
שיטות לגמילה מהזנה דרך צינורית
ככל שתוקדם הוצאת צינורית ההאכלה, כך יוקל המעבר לאכילה ושתייה עצמאית. על מנת להיגמל מצינורית האכלה, ישנו צורך בשינויים תזונתיים הנעשים תחת השגחת צוות רפואי התומך בהורים ובילד בתקופת המעבר לאכילה פומית.
קהילת יהודי פרודניק
הנאציזם והשואה
בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה (1933–1939), לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון, יהודי שלזיה הושפעו מהדיכוי האנטישמי הגרמני. ב-1 באפריל, כמו בכל גרמניה, בוצע חרם אנטי-יהודי בעיר. מאידך, "ליל הבדולח" בפרודניק (9–10 בנובמבר 1938) היווה את הסוף לקיומה של הקהילה היהודית בעיר. באותו לילה שרפו הנאצים את בית הכנסת המקומי. החורבות השרופים הופלו מאוחר יותר והשטח יושר.
בנובמבר 1938, בהוראתו של הרמן גרינג, התבצעה הפעולה שנקראה מבצע ה"אריזציה" (שלילת הרכוש מהיהודים). בפרודניק נאלצה משפחת פרנקל למסור את מפעל הטקסטיל לידי הרשויות הנאציות. כל האירועים הללו גרמו ליהודים רבים לעזוב את העיר למערב. במפקד האוכלוסין שהתקיים ב־17 במאי 1939 נמצא שבעיר חיו 79 יהודים.
תלות זונדה
שיטות לגמילה מהזנה דרך צינורית
הנושאים הבאים חשובים בתהליך הגמילה:
יאבלוקו
אחרי ילצין
מדצמבר 2015 עד דצמבר 2019 בראש המפלגה עמדה אמיליה סלאבונובה, פוליטיקאית ממוצא בשקירי. בדצמבר 2019 מונה במקומה ניקולאי ריבאקוב.
קהילת יהודי פרודניק
הנאציזם והשואה
ביולי 1942 הועברו רוב יהודי פרודניק לגטאות בזגלמביה. ב־19 בנובמבר 1942 נשארו 10 יהודים בעיר. גורלם אינו ידוע.
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול
המשבר
עקב כך נוצר מצב בו חברים חדשים הרגישו שעליהם להרוויח מספר שוברים נוסף לפני שיוכלו להתחיל להשתמש בהם כדי שלא יגיעו למצב של מחסור בשוברים, כשירצו להשתמש בהם או כשירצו לעזוב, ולכן חברים חדשים ניצלו כל הזדמנות לספק שעות שמירה אך לא השתמשו בשוברים שהרוויחו על מנת לצאת.
קהילת יהודי פרודניק
הנאציזם והשואה
בין התאריכים 17–21 בינואר 1945 פונו האסירים ממחנה הריכוז הנאצי אושוויץ-בירקנאו. בסך הכל פונו ממנו כ־56 אלף איש. כמה אלפים מהם עברו דרך פרודניק. בדרך מפרודניק לנימיסלוביצה-Niemysłowice נורו למוות 57 אסירים יהודים חולים. הוצאות להורג דומות התרחשו במקומות רבים. זו הייתה "צעדת מוות" אמיתית. אנשי אס אס ליוו טורים של אסירים שצעדו ברגל ( בכל טור כ־500 איש ), את החלשים והתשושים שלא הצליחו לעמוד בקצב עם השאר, הרגו. בעיקר אסירים שעצרו רק כדי לעשות את צורכיהם הפיזיולוגיים או על מנת להתאים את נעליהם שנהרסו. כדי לא להפריע לתושבי העיר המקומיים, אנשי האס אס לא ירו. הם הרגו את קורבנותיהם בכך שהכו אותם בראשיהם באמצעות קתות הרובים. .
יאבלוקו
אחרי ילצין
בבחירות הכלליות לשנת 2021 נכשלה המפלגה שוב להיכנס לדומה והשיגה רק 1.34% מהקולות. ראשי המפלגה העלו טענות על זיופים קשים מצד מפלגת השלטון, לרבות בבירה מוסקבה שבה בטרם העדכון הסופי של התוצאות היה אמור נציג המפלגה להשיג את המושב של מרכז העיר. טענות דומות הועלו גם על ידי המפלגה הקומוניסטית שהייתה אמורה גם היא להרוויח מספר מושבים אף גדול יותר. לצד זאת בבחירות המקומיות שהתרחשו באותם הימים הצליחה המפלגה לשמור על כוחה בפרלמנטים הפדרליים של קרליה, סנט פטרסבורג ופסקוב וכן להגדיל את כוחה בדומה העירונית של מוסקבה.
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול
המשבר
כיוון שהזדמנות לשמרטפות נוצרת רק כאשר חבר מחליט לצאת לבלות, נוצר מחסור בשעות שמירה והקואופרטיב נפל למיתון, מיתון אשר ממחיש את התופעה שנקראת "פרדוקס החיסכון".
הפתרון למיתון
מנהלי הקואופרטיב ניסו לפתור את המשבר באמצעות החלת כללים נוספים על מנגנוני הקואופרטיב אך ללא הועיל, כשלבסוף הפתרון לבעיית המיתון היה שכל חבר חדש שהצטרף לקואופרטיב קיבל שוברים בשווי 30 שעות שמרטפות אולם נדרש להשיב שוברים בשווי 20 שעות שמרטפות בלבד לכשיעזוב את הקואופרטיב.
פתרון זה פתר את בעיית המיתון אך בתוך מספר שנים נוצרה בעיה חדשה, מספר השוברים שנכנסו לקואופרטיב גדל ונוצר עודף בחברים שרצו לנצל את השוברים ומחסור בחברים שרוצים לספק שעות שמירה.
פתרון היפותטי
הבעיות של הקואופרטיב נבעו משני גורמים המשולבים זה בזה: הערך של השוברים היה קבוע, אולם הערך שלהם עבור החברים היה תנודתי.
והפתרון שהייתה יכולה הנהלת הקואופרטיב לבצע הוא ויסות כמות השוברים דרך חברים שמצטרפים אל הקואופרטיב או כאלה שעוזבים אותו. מה שהיה מאפשר לחברים לתת יותר שוברים כאשר יש מחסור בהיצע של שמרטפים או פחות כאשר יש היצע גדול.
יאבלוקו
בכירים בממשל
נכון לשנת 2021 המפלגה מיוצגת במספר מצומצם של מוסדות שלטון מקומיים, לרבות בפרלמנטים הפדרליים. במוסקבה מכהנים מספר נציגי המפלגה כאשר דריה בסדינה בולטת בהופעות נגד הרוב השולט. בכיר נודע נוסף הוא איגור ארטמייב המשמש כמנהל השירות הפדרלי למלחמה במונופולים.
אידאולוגיה
המפלגה היא תנועה דמוקרטית שמאגדת קבוצות פוליטיות המייצגים זרמים אידאולוגיים שונים - ליברלים, דמוקרטים ונוצרים דמוקרטים. בתהליך ליצירת המפלגה היה צורך להסכים על ה"נישה" בספקטרום המפלגתי ולבסוף הוחלט שיאבלוקו תהיה מפלגה ליברל-דמוקרטית חברתית. היה צריך גם להחליט איזה נוסחה של הליברליזם יכול לבטא באופן המדויק ביותר את ה"אני מאמין" האידאולוגי. הגורם המכריע בהחלטה זו היה קשור לשינויים שהתרחשו במדינה.
לדברי מייסדי מפלגת "יאבלוקו", הדגם האירופי של הליברליזם עדיף על זה שבארצות הברית. את הרעיון האידאולוגי מאחורי זה ביטא מנהיג המפלגה בעבר, גריגורי יאבלינסקי:
במחצית הראשונה של שנות ה-90, הרעיונות הסוציאליסטיים לא היו פופולריים בכלל בתנועה הדמוקרטית. התרחקות המפלגה ממדיניות הדמוקרטיה החברתית באה לידי ביטוי ביחס של המפלגה לעיקרון זה של צדק חברתי. בשנת 1995, אמר גריגורי יאבלינסקי כי "התזה של צדק חברתי הוא אחד מהתזות המסוכנות ביותר שעלולות להתקיים. פעמים רבות הוכח כי המאבק למען צדק חברתי במוקדם או במאוחר מסתיים בטרגדיה נוראה. לכן, עבור המדינה שלנו תהיה התזה הנכונה היא לא על צדק חברתי, של הקבילות חברתית. זה מצב דינמי, שטוען כי בשלבים שונים בתנאים שונים בחברה מסכימים עם חלק או עלויות חברתיות אחרות. במיוחד בתקופת הרפורמה. ואם, לעומת זאת, כדי לארגן את כלכלה יעילה, אנו מתחילים שוב לחפש צדק, ומוסכם שהוא לא קיים, כי זהו ויכוח מופשט, שאנו רואים שוב ושוב שהוא מעודד אנשים [לפתח] קונפליקט חברתי"
מצע המפלגה
המפלגה תומכת ב:
תלות זונדה
שיטות לגמילה מהזנה דרך צינורית
הספרות העוסקת בנושא מועטה. מק'גארת' וחבריו הניחו במחקרם כי קיימים כאבי גמילה. במחקרם הילדים טופלו בתרופות, על סמך ההנחה של החוקרים כי הכנסת המזון גורמת לכאב באותם ילדים. הם בדקו תשעה ילדים שהוזנו דרך צנורית במשך 7-52 חודשים. 82% מהם נגמלו בהצלחה. מאידך, בנוית, וואנג וזלוטקין, השתמשו בשיטות התנהגותיות וגמלו בהצלחה 15 (47%) מתוך המדגם הכולל של 32 ילדים שהוזנו דרך צינורית. גישה נוספת היא "מודל הגמילה מצינורית של גראץ". הטיפול מבוסס על 20 שנות ניסיון של אנשי מקצוע הדוגלים בגישה פסיכוסומאטית ובעל שתי מטרות עיקריות:
נפתלי לובינצ'יק
נפתלי לובינצ'יק (19 בנובמבר 1913 - 20 באפריל 1946) היה איש לח"י שנודע בכך שיצא בימי מלחמת העולם השנייה לפגישה עם נציג דיפלומטי גרמני בביירות על מנת להציע לו שיתוף פעולה בין הלח"י לבין מדינות הציר (גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית) במלחמתן בבריטניה.
קהילת יהודי פרודניק
הנאציזם והשואה
לאחר מלחמת העולם השנייה, הקהילה היהודית בפרודניק לא התאוששה.
נפתלי לובינצ'יק
ראשית דרכו
נפתלי לובינצ'יק נולד בשנת 1913 ברוסיה. בפרוץ מהפכת אוקטובר בשנת 1917 עקרה משפחתו לריגה בירת לטביה (שנכללה אז באימפריה הרוסית). לאחר סיום לימודיו התיכוניים יצא לברלין ולמד בה היסטוריה וכלכלה מדינית באוניברסיטה. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ושלט בשפות הגרמנית, האיטלקית והצרפתית.
היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית ובאצ"ל. בשנת 1940, על רקע הפילוג באצ"ל, שבא עקב החלטת האצ"ל להפסיק את מלחמתו בבריטניה ולעמוד לצדה במלחמתה בנאצים, פרש מן האצ"ל והצטרף ללח"י.
פגישה עם הנאצים
שמאל|ממוזער|180px|"מכתב אנקרה" מינואר 1941 שצורף למזכר ההצעה של לח"י לשיתוף פעולה עם גרמניה הנאצית
קהילת יהודי פרודניק
חינוך ותרבות
כבר בשנת 1540 היה בפרודניק בית ספר יהודי. בית ספר כזה היה בעיר גם בתקופה שבין מלחמות העולם, אם כי הקהילה לא הייתה גדולה במיוחד.
נפתלי לובינצ'יק
פגישה עם הנאצים
בסוף שנת 1940 יצא לובינצ'יק בשליחות הלח"י (שנקרא אז "הארגון הצבאי הלאומי בישראל") ללבנון, שהייתה נתונה באותה עת לשלטון וישי, משתף הפעולה עם הנאצים, כדי להפגש בביירות עם הנציג הדיפלומטי הגרמני ורנר אוטו פון הנטיג. הוא הצליח ליצור קשר עם פון הנטיג וקבע עמו פגישה במלון "מונופול" בביירות, שבו התגורר פון הנטיג. פון הנטיג הופתע מהופעתו של השליח היהודי מארץ ישראל. בזכרונותיו תיאר אותו כאיש צעיר יפה תואר בעל מראה של איש צבא. יותר מכל הופתע פון הנטיג מן ההצעה שהעלה בפניו האיש בשם הלח"י, שהייתה, כמצוטט על ידי פון הנטיג, לשתף פעולה עם הנאצים נגד בני עמו הציונים האורתודוקסים, אם יבטיח להם היטלר את עצמאותה של פלשתינה יהודית. פון הנטיג כינה את ההצעה בזכרונותיו "הצעת ברית". הוא השיב ללובינצ'יק כי שיתוף פעולה כזה אינו יכול להתממש בהתחשב בשיקולים של יחסי גרמניה עם הערבים ובעקרונותיה הכלליים (רמז למדיניות האנטישמית הנאצית), אולם הבטיח להביא את ההצעה בפני הממונים עליו. לובינצ'יק העלה את ההצעה על הכתב בתזכיר בשפה הגרמנית שנשא את הכותרת הארוכה "קווי היסוד של הארגון הצבאי הלאומי בישראל בנוגע לפתרון השאלה היהודית באירופה והשתתפותו הפעילה של הארגון הצבאי הלאומי בישראל במלחמה לצדה של גרמניה". עיקרי ההצעה היו:
תלות זונדה
שיטות לגמילה מהזנה דרך צינורית
הטיפול ניתן בבית החולים האוניברסיטאי לילדים בגראץ (אוסטריה). ישנה תוכנית אשפוזית ותוכנית שאינה מצריכה אשפוז. שתיהן נמשכות שלושה שבועות. בנוסף תוכנית גמילה הכוללת הדרכה ואימון דרך האינטרט. מודל גראץ, בתוכניות השונות, רשם הצלחה בגמילה מהזנה דרך צינורית אצל יותר מ-1000 ילדים עד כה.
קהילת יהודי פרודניק
חינוך ותרבות
יהודי פרודניק העשירים ביותר השתייכו לאליטה של העיר והוטמעו באוכלוסייה הנוצרית. הם חינכו את ילדיהם בגימנסיה המקומית ובבתי ספר יסודיים ציבוריים ובחדרים קטנים של יהודי שלזיה דבר שהיה מקובל. היהודים תמכו כלכלית בבתי הספר בעיר. בשנת 1873, בעל מפעל הטקסטיל, שמואל פרנקל, לרגל יובל נישואי הזהב שלו, תרם 1000 מטבעות טאלר לגימנסיה המקומית. הוא גם מימן את הקמתה של הגימנסיה לבנים ולנערים (בית הספר התיכון מספר 1 ברחוב גימנזאלנה-Gimnazjalna). יהודים היו גם בין מקימי המלגות לתלמידים מוכשרים ועניים של בית הספר לדקדוק בפרודניק. בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה הם תרמו למעלה מ־20,000 מותגים שונים למטרה זו.
נפתלי לובינצ'יק
פגישה עם הנאצים
לובינצ'יק צירף לתזכיר סקירה על מהותו ופעולותיו של הארגון הצבאי הלאומי בישראל ותוך כדי כך הדגיש את קרבתו הרעיונית של הארגון לתנועות הטוטליטריות של אירופה (הכוונה לאלו של גרמניה ואיטליה). כן טרח להדגיש כי הארגון סובל מפעולות דיכוי לא רק מצד הבריטים אלא גם מצד "הסוציאליסטים היהודים" (הכוונה להנהגת היישוב).
קהילת יהודי פרודניק
חינוך ותרבות
הקהילה היהודית תרמה תרומות רבות גם לתרבות בפרודניק. בשנת 1896 מקס פינקוס, אברהם פרנקל ואלברט פרנקל, ממנו, ציורי שמן של הקיסרים וילהלם הראשון, פרידריך השלישי וויליאם השני לטובת בניין העירייה החדש שנבנה. היה דמות חשובה בתולדות פרודניק. הוא היה חבר של אנשי תרבות רבים, ביניהם גם חתן פרס נובל והמחזאי גרהרט האופטמן. בהזמנתו הגיעו חברי ארגון הסופרים של שלזיה, סטודנטים ופרופסורים מאוניברסיטת ורוצלב לפרודניק. האופטמן עצמו ביקר בעיר בשנת 1922, באותה שנה שבה פורסמה הביוגרפיה של חתן פרס נובל, שנכתבה על ידי פינקוס וויקטור לודוויג. פינקוס הוזכר גם מעל דפי עבודותיו של האופטמן. פינקוס היה ידוע בעיקר בזכות היותו בעלים של אחת הספריות הפרטיות הגדולות בעולם, מה שנקרא הספרייה השלזית, שהייתה ממוקמת בווילה שברחוב ניסקה. האוסף כלל 25,000 ספרים והוא נחלק לשני חלקים. הראשון נוגע להיסטוריה, לתרבות ולגאולוגיה של שלזיה (המסמכים העתיקים ביותר היו מהמאה ה-15). החלק השני כלל את הספרות היפה של שלזיה. אוספים עשירים אלה לא שרדו.
נפתלי לובינצ'יק
פגישה עם הנאצים
פון הנטיג הבטיח להעביר את התזכיר לשולחיו. הוא העבירו לשגרירות הגרמנית באנקרה בירת טורקיה ששלחה אותו בצירוף מכתב לוואי מ-1 בינואר 1941, שקיבל לימים את השם "מכתב אנקרה", למשרד החוץ בברלין, שם נגנז ולובינצ'יק לא קיבל עליו תשובה מעולם. לאחר תום המלחמה נתגלה התזכיר בשלמותו בין מסמכי הנאצים שנתפסו על ידי בעלות הברית ונחשף לעיני העולם.
קהילת יהודי פרודניק
כלכלה ומסחר
במאה ה-15, רוב היהודים, כמו בעיירות סמוכות אחרות בשלזיה, עסקו בעיקר במסחר ובמתן הלוואות בריבית.
נפתלי לובינצ'יק
פגישה עם הנאצים
הנהגת היישוב ראתה במעשהו של לובינצ'יק משום בגידה לכל דבר ועניין; בגידה ביהודי פולין שהיו נתונים בתהליך של השמדה עקיפה בגטאות, בגידה בבריטניה שעמדה לבדה, בהנהגתו של וינסטון צ'רצ'יל, בחזית להגנת העולם החופשי מפני הנאציזם - ובעיקר בגידה באנשי היישוב שהתגייסו בהמוניהם לצבא הבריטי. ההיסטוריון יגאל עילם סבור כי במהלך הפרישה של לח"י מן האצ"ל חל בלח"י תהליך של הינתקות מבעיות העם היהודי באירופה והתרכזות בעניין הארץ-ישראלי. עילם ראה בכך פרישה מן הציונות עצמה ואת תכלית פעולתו של הלח"י לא בפתרון בעיית העם היהודי, כי אם במאבק על שחרור המולדת. עילם מסתמך על דברי האידאולוג של הלח"י ד"ר ישראל אלדד (שייב):
קהילת יהודי פרודניק
כלכלה ומסחר
התפתחות הקהילה היהודית נבלמה כתוצאה מהפחד מצד הבורגנות הנוצרית, במיוחד בראשית המאה ה-16, כאשר התגברה התחרות בין סוחרים יהודים לנוצרים בשלזיה. תושבי העיר התלוננו בכנגד היהודים אפילו בבית הדין הקיסרי בווינה. כתוצאה מכך, הרשויות העירוניות קיבלו על עצמן את צו אי-הסובלנות כנגד יהודים-de non tolerandis Judeis שהפרסם המלך ולדיסלב השני יגיילו. אך המונרך והמושל הצבאי, המארקגראף יז'י הונצולרן לא אישר את הגירוש והרחקת היהודים מערי נסיכותו אופולה-ריביבורץ. בשנים 1541–1570 הוזכרו עסקאות כסף שביצעו יהודים מפרודניק. עם זאת, בשנת 1570 גורשו היהודים מהעיר, ובשנת 1576 נשללה מהם הזכות לעסוק במסחר.
נפתלי לובינצ'יק
סוף דרכו
בתום המערכה בסוריה ולבנון נתגלה לובינצ'יק על ידי הכוחות הבריטים בלבנון והועבר לארץ ישראל, נכלא במחנה המעצר מזרעה ולאחר מכן בכלא עכו ובחודש אוקטובר 1941 הוגלה למחנה הגירוש באסמרה שבאריתריאה שם נפטר ממחלה בשנת 1946. ארונו הועלה ארצה לאחר קום המדינה ונטמן בירושלים.
תלות זונדה
שיטות לגמילה מהזנה דרך צינורית
מאז תחילת תוכנית הגמילה דרך האינטרנט ב 2009, 96% מתוך מדגם כולל של 72 ילדים שהוזנו דרך צינורית נגמלו בהצלחה. תוכנית זו מאפשרת תמיכה לילדים ולהוריהם על ידי המומחים של Notube LCC, בסביבתם הביתית המוכרת. היא כוללת דיווחים יומיים דרך הווידאו לגבי מצבי האכילה וההאכלה והערות לגבי משקל ותזונה מדי יום. כל זאת בתמיכת המומחים אשר איתם ניתן ליצור קשר באמצעות מערכת כרטיסים.
הרלוונטיות וההכרה בנושא של תלות בהזנה דרך צנורית הולכת וגוברת בספרות המחקרית ובתקשורת. ברחבי העולם התפרסמו כתבות בעיתונות ובטלוויזיה לגבי ילדים ש"אינם רוצים לאכול" או "שאינם מסוגלים לאכול." בסוף שנת 2014 התפרסם ספר ראשון בנושא בעברית. הספר שנכתב על ידי ניצן רכבי, ילדה החווה את תהליך ההקשרות וניסיונות הגמילה מזונדה, מתאר את הקשיים החברתיים והפסיכולוגיים של התלות והרצון להשתחרר מהזונדה.
קהילת יהודי פרודניק
כלכלה ומסחר
המצב המשפטי של הקהילה היהודית בשלזיה לא השתנה עד תחילת המאה ה-18. צו סובלנות חיובי כלפי היהודים, הוצא על ידי הקיסר שארל השישי בשנת 1713, הוא אישר, בין היתר, את החוק למסחר מדלת לדלת בשלזיה, אך הוא לא חל על הערים פרודניק, גלובצ'יץ, ריביבורץ, קולה, אופולה וניסה. בהפרת החוק הרוכל הסתכן בהחרמת רכושו. על מנת לעקוף איסור זה התיישבו יהודים בפרברי הערים. חוקים חיוביים יותר ליהודים נחקקו על ידי השלטונות הפרוסיים, שפרודניק הייתה תחת שלטונם, אך גם הפעם הם לא חלו על העיר. ערים שהכפיפו עצמן לחוק אי הסובלנות האימפריאלי כנגד היהודים, בעבר, לא היו חייבות להכניס יהודים לתוכן.
היהודים לא חזרו לפרודניק עד שנת 1812, הם חזרו רק לאחר שהוצא צו השחרור. אחד האנשים הראשונים שניצלו את הזכויות החדשות להתיישב בעיר היה התעשיין שמואל פרנקל. הוא שהשפיע על גורלה של העיר במשך כמה עשרות השנים הבאות. בשנת 1845 הוא ייסד בית חרושת לאריגת בדי פשתן, בפרודניק (שמו המעודכן של בית החרושת הוא פרוטקס-Frotex SA ), שהפך במהרה למפעל הגדול ביותר מסוג זה בשלזיה, כולל סניפים בברלין ובאוגסבורג. בשנת 1862 נסעו שמואל פרנקל ויוסף פינקוס (חתנו) ובנו אלברט לאנגליה וסקוטלנד כדי ללמוד מהתעשיינים המקומיים ולהרחיב את הידע שלהם בתחום תעשיית הטקסטיל. בידע שצברו השתמשו לפיתוח מפעל הטקסטיל המשפחתי שלהם בפרודניק. המפעל ייצר מפיות, מגבות, מפות שולחן, אביזרים לשולחן ממשי מלאכותי, סדינים ומעילי אמבטיה מעוצבים. מוצרים אלה יוצאו לא רק למדינות אירופה, אלא גם לארצות הברית. המפעל ממוקם ברחוב ניסקה, הוא היה מצויד בבית מרחץ ובמטבח לעובדים. בשנת 1908 הוקמו שלוש טורבינות שסיפקו חשמל לא רק למפעל עצמו, אלא גם לבית החולים ולתחנת הכוח באופולה.
בשנת 1910 חיו בפרודניק 114 יהודים (0.6% מכלל האוכלוסייה). עם זאת, מפעל פרנקל עדיין פרח והעסיק 4,000 עובדים בשנת 1910. הבעלים טיפלו בצוות: הקימו דירות לעובדים שנבנו ברחוב קרולה מיארקה אי פולנה (ul. Karola Miarka i Polna), בית חולים של המפעל (נתרם לימים לעיר; היה ברחוב רחוב פיאסטובסקה-Piastowska).
בית הכנסת
בית הכנסת בפרודניק הוקם בשנת 1877 ברחוב הינדנבורג-Hindenburgestrase (שמות הרחובות המעודכנים, פינת הרחובות קלשטורנה וקושצ'יוצקי-Klasztorna, Kościuszki ). הבנייה מומנה על ידי איש העסקים, שמואל פרנקל, שחנך את בית הכנסת ב־3 במאי 1877.
בשנת 1928 החזן בבית הכנסת היה לוונשטיין, ויו"ר הקהילה היהודית, היה היועץ המסחרי מקס פינקוס. יוליוס אדלר, עמד בראש מועצת הנציגים. שני ארגונים פעלו בקהילה: אגודת הצדקה גמילות חסדים, בניהולו של בעל המפעל ארנסט פרנקל, ועמותת אזרחי גרמניה, בניהולו של הרופא אדולף וולף.
בניין בית הכנסת נבנה מלבנים בסגנון מורי, על פי תכנון של האדריכל סמית. בחזית הראשית היו ארבעה צריחים דקים ועליהם כיפות. בצד המערבי הייתה מבואה שממנה נכנסו לאולם התפילה הראשי. הכניסות לעזרת הנשים היו מצידי הבניין. על הקיר המזרחי היה שקע ובו ארון הקודש. על קירות בית הכנסת הוצבו לוחות זיכרון שהוקדשו למייסדים, שני לוחות להנצחת יהודים שמתו למען המולדת בשנת 1870, במלחמת העולם הראשונה 1914–18 ולוח זיכרון נוסף לקונסול הרמן פרנקל, שהיה פעיל באגודת הצדקה העברית. החלונות היו מעוטרים בויטראז'ים צבעוניים, שעל עיצובם פקחו יוסף פינקוס והיועץ המסחרי עמנואל פרנקל.
בליל הבדולח, הנאצים שרפו את בית הכנסת. מאוחר יותר, שרידי הקירות ההרוסות של בית הכנסת הופלו והשטח יושר.
במשך השנים המקום בו עמד בית הכנסת הוזנח ולא פותח.
בית הקברות הישן
בית העלמין היהודי הישן בפרודניק הוקם בשנת 1541 בגבעה שבגורה פיאסקובה-Góra Piaskowa, (שם הרחוב המעודכן וויסקה-ul. Wiejska). הקמתו יצאה לפועל לאחר בקשתם של דוד וקופמן ששלחו בקשה מטעם הקהילה היהודית למועצת העיר בשנת 1535. בשנת 1541 העניקו חברי מועצת העיר ליהודי פרודניק חלקת אדמה להקמת בית הקברות תמורת 40 גילדן. הנקרופוליס שירת את יהודי המקום עד שגורשו מהעיר על ידי הקיסר רודולף השני.
שום מצבה לא שרדה בנקרופוליס הישן. אין מידע על קברי אחים בבית הקברות.
האזור לא מגודר, מוזנח, מכוסה בצמחייה צפופה ועצים; גדרות הנקרופוליס לא שרדו. הכניסה פתוחה מהדרך הציבורית. ישנם בתי מגורים בסביבה הקרובה. בית הקברות מבוקר לעיתים נדירות. השחתה באזור מהווה איום חמור. הבעיה העיקרית נובעת מהשלכה לא חוקית של זבל וצמחייה עבותה. אין כל מידע שיש במקום בית קברות יהודי.
בית הקברות החדש
בשנת 1860 הוקם בית העלמין היהודי החדש בפרודניק ברחוב בהנהופשטראסה-Bahnhofstrasse (השם המעודכן רחוב קולייובה 40-Kolejowa). במקום הוקם בית לוויות וטהרה, בארכיטקטורה ייחודית המעוצבת בדומה לבתי כנסת.
בשנת 1939 הפך בית הקברות לנחלת התאחדות היהודים בגרמניה (Reichsvereinigung der Juden ). במהלך מלחמת העולם השנייה, הנקרופוליס לא נהרס, רק בשנים שלאחר המלחמה התרחשו מעשי ונדליזם רבים וגניבת מצבות יקרות במקום.
שטח בית הקברות כ־2 דונם. נשתמרו בו כ־140 מצבות עשויות שיש, גרניט, אבן חול ואבן גיר עם כתובות בעברית ובגרמנית. קבר משפחת פרנקל מאוד בולט במקום.
בשנת 2007 החל לוקאס וילגנלה לתעד את בית הקברות. הוא זיהה 93 מצבות של בני הקהילה היהודי הקבורים במקום.
בבית העלמין ישנה אנדרטה שהוקמה על קבר אחים של אסירים יהודים ממחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו, שנרצחו בפרודניק על ידי הגרמנים בינואר 1945. על האנדרטה נכתב: "כאן שוכנים אסירי מחנה הריכוז אושוויץ. יהודים, בני לאומים שונים ואסירים פוליטיים מפרודניק, שנרצחו באכזריות על ידי מענים פשיסטים במהלך פינוי המחנה בינואר 1945 ".
האזור מגודר לחלוטין. הגדר המקורית והמעוטרת נשמרה בחזית. גבולות הנקרופוליס נשמרו כפי שהוצבו בשנת 1939. הכניסה מהדרך הציבורית, דרך שער סגור. ישנם בתי מגורים בסביבה הצמודים לבית העלמין. בית הקברות מבוקר לעיתים רחוקות. קיים איום קל להשחתה באזור. השטח מסודר.
בבית העלמין נשמר בית הלוויות ששימש בעבר לטהרה. חברי הקהילה היהודית סללו דרך שעוברת בחצר הכנסייה הפנטקוסטלית עד לשער חדש של בית הקברות שהוצב במקום בשנת 1989. השער התואם לגדר והשער המקוריים.
הכנסייה הפנטקוסטלית (אוונגליסטית) המקומית השתלטה על בית הלוויות שנשתמר בשנים 1985–1986. בשנת 1990 שופץ בית הלוויות והותאם לצורכי הכנסייה הפנטקוסטלית.
רדוסלאב ברילאק-Radosław Brylak, אחד הדיירים הגר בסמיכות לבית הקברות לקח על עצמו לדאוג למקום ובנוסף הרשות העירוני המקומית מנקה את בית העלמין באופן קבוע.
בקיץ 2010 החלו עבודות ניקיון בבית העלמין שבוצעו על ידי אסירים שהיו במעצר מקומי, במסגרת פרויקט "תיקון נפטרים", שיזמו שירותי בתי הסוהר הפולניים והישראלים. הקרן לשימור המורשת היהודית שותפה גם היא לפרויקט.
במשרד המחוזי להגנת אנדרטאות באופולה קיים מסמך שכותרתו, "חוות דעת אודות הערך ההיסטורי של בתי קברות יהודיים באופולה, פרודניק וצילץ".
יאבלוקו
מצע המפלגה
המפלגה מתנגדת ל:
המפלגה תומכת מאוד בלהט"ב וכמה מחבריה הבולטים הם להט"בים. ב-2011 המפלגה פעלה רבות נגד אפליית הלהט"בים ברוסיה. עם זאת, ישנם פלגים שמרניים בתוככי המפלגה, שעדיין מסתייגים מפני תמיכה בלהט"בים.
אייזיק הירש וייס
אייזיק (יצחק) הירש וייס (ראה"ו; כ"ט בשבט ה'תקע"ה, 9 בפברואר 1815, גרוס-מזריץ', מוראביה – כ"ז באייר ה'תרס"ה, 1 ביוני 1905, וינה), היסטוריון, משכיל וחוקר התלמוד, מחבר "דור דור ודורשיו".
חייו
נולד בעיירה גרוס-מזריץ' (גרמנית: Groß Meseritsch, בצ'כית: Velké Meziříčí) שבמוראביה למשפחה אמידה. קיבל חינוך מסורתי ולמד גם מספרות ההשכלה, כגון חומש עם הביאור של מנדלסון והדקדוק של בן-זאב, וגם גרמנית ומדעים. למד בישיבה בטרביטש אצל ר' חיים יוסף פולק, מתלמידי החת"ם סופר, בישיבה באייזנשטדט אצל ר' יצחק פרלס, ובישיבות אחרות במוראביה ובהונגריה. בשלב מסוים חזר לבית הוריו והמשיך את לימודיו בעצמו, ואף התכתב בדברי תורה עם רבנים חשובים ובהם ר' יוסף שאול נתנזון ומהר '' ץ חיות .ב-1842 נשא אישה בשם הינדה (אחותו של הרב חיים אופנהיים), בת למשפחת אופנהיים המיוחסת והאמידה. לאחר נישואיו עסק במסחר, ובמקביל שימש ראש הישיבה בעיירת הולדתו עד שנסגרה בפקודת השלטונות ב-1845. באותן שנים המשיך להתוודע לעולם ההשכלה ולספרות העברית החדשה. פרסם כמה שירים ב"כוכבי יצחק" - אך אלו זכו לביקורת צוננת, בין היתר בדברי מבקר השירה פישל לחובר שאמר, "על שיריו יש לעבור בשתיקה". מאמריו המחקריים שאת ראשוניהם פרסם ב"כוכבי יצחק", "ישורון", "המגיד" ועוד, זכו להד עם השנים.
ב-1864 מינה אותו אהרן ילינק כמורה לתלמוד בבלי וירושלמי ב"בית המדרש" שהקים בווינה, מוסד שהיה אמור לעמוד בתווך בין עולם הישיבות לבתי המדרש המודרניים לרבנים. במשרה זו שימש וייס, לצד ידידו מאיר איש-שלום, למעלה מארבעים שנה, והעמיד תלמידים רבים, בהם שניאור זלמן שכטר.
ב-1865 ניסו וייס ואיש-שלום לייסד ירחון לענייני מחקרים בספרות התלמודית בשם "בית המדרש", אולם הוצאת כתב העת פסקה לאחר ארבע חוברות בשל מיעוט כותבים וקוראים; את רוב המאמרים שהתפרסמו כתב וייס בעצמו. ב-1865 גם פרסם חוברת בשם "נצח ישראל", במסגרת פולמוס תאולוגי שהתנהל באותו זמן בין רבנים אורתודוקסים ורפורמים אודות האמונה במשיח. ב-1881 ייסדו שניהם את הירחון "בית תלמוד" לאותה מטרה; כתב עת זה יצא לאור בעריכתם בחמישה כרכים במשך תשע שנים.
בשנת 1871 החל להוציא לאור בחלקים את יצירתו הגדולה, "דור דור ודורשיו". חיבור זה הוא תיאור היסטורי מקיף של התפתחות התורה שבעל פה, מתקופת המקרא עד שלהי ימי הביניים. המוקד בשיטתו של וייס הוא תיאור התורה שבעל פה במתודה של השתנות והתפתחות לאורך התקופות ההיסטוריות, מה שהקנה לו את הכינוי "דרווין התלמודי". לעומת התפיסה האורתודוקסית, שהתייחסה לספרות התלמודית כמוצר מוגמר, שלם ובלתי-משתנה, ולעומת התפיסה הרפורמית והמשכילית-הרדיקלית (כגון זו של יה"ש ו"החלוץ") שביטלה את התלמוד כספרות מיושנת ופגומה, הראה וייס שהתורה שבעל פה וההלכה מסתגלות ומתעצבות לפי שינויי החיים והמציאות. וייס הושפע במידה רבה מתפיסתו ההיסטורית של רנ"ק, והתייחס – אם בהסכמה אם בשלילה – לשאר ההיסטוריונים היהודים בני התקופה ואנשי חכמת ישראל. בין שאר חידושיו, התפיסה שהתורה שבעל פה הייתה כבר קיימת בתקופת האבות, כלומר קדמה לתורה שבכתב. "דור ודור ודורשיו" נדפס שוב בכמה מהדורות ואף הוחל בתרגומו ליידיש. מספר חיבורים אורתודוקסיים הוקדשו להעמדת תפיסה היסטורית כנגד "דור ודורשיו", בפרט חיבורו של ר' יצחק אייזיק הלוי, "דורות הראשונים".
יובל השמונים של וייס נחגג בווינה ב-1895, ובאותה שנה הוציא לאור את חיבורו האוטוביוגרפי "זכרונותי". בחיבור זה ידיעות היסטוריות חשובות על ישיבות מוראביה והונגריה בימי נערותו של וייס, וכן פרקים ביוגרפיים על ידידיו של וייס ובהם שי"ר, צונץ, שד"ל ואחרים. כדרכו של וייס בחיבור זה ובמאמרים אחרים שפרסם על אישי תקופתו, לא נמנע וייס לפרט גם את הצדדים השליליים באישיותם של ידידיו, מה שגרר עליו ביקורת של תלמידיהם. פרקים ששרדו מכתב היד של חלק ב' של "זכרונותי", ובהם תיאורים של החת"ם סופר ושל ר' צבי הירש חיות, פורסמו על ידי ג' קרסל ב"גנזים" א.
בשנותיו האחרונות התנגד וייס לציונות ולתנועת "חיבת ציון". לעומת זאת החשיב מאוד את הכתיבה בעברית, ואף יצא כנגד חוקרי תלמוד שכתבו את מחקריהם בשפות אחרות.
רחוב "דור דור ודורשיו" (שמה של יצירתו הגדולה) במושבה הגרמנית בירושלים מנציח את זכרו.
חיבוריו
בין מאמריו, שפרסם בכתבי עת שונים, גם ביוגרפיות של דמויות בתולדות התורה שבעל פה, ובהם רב, רס"ג, רב האי גאון, רש"י, רבנו תם והרמב"ם.
אנדרואיד מרשמלו
אנדרואיד מרשמלו (באנגלית: Android 6.0 Marshmallow) היא גרסה של מערכת ההפעלה אנדרואיד מבית חברת גוגל המיועדת לטלפונים חכמים. גרסתה היא 6.0. מרשמלו היא הגרסה הממשיכה של אנדרואיד לוליפופ. היא נחשפה לראשונה במאי 2015 והושקה באוקטובר אותה שנה. הגרסה הממשיכה של אנדרואיד מרשמלו היא אנדרואיד נוגט.
חידושים
בין התכונות של מערכת ההפעלה החדשה ניתן למנות סדרת אנימציות חדשות ואינטואיטיביות שמותאמות לממשק ה-Material Design; ההתראות שמגיעות רועדות לרגע בחלק העליון של המסך – כדי למשוך תשומת לב- אבל אחר-כך הן נעלמות, כדי לא להפריע; בשביל להפוך את האיתור של כל אפליקציה למשימה קלה יותר, האפליקציות מסודרות בסדר אלפביתי, כשכל האותיות מופיעות מצד ימין ומאפשרות לקפוץ ישירות לאפליקציה הרצויה או פשוט להתחיל להקליד את שם האפליקציה ולבחור מתוך ההשלמה האוטומטית; תכונה חשובה נוספת בהקשר זה הוא ה-Dynamic Shortcuts, שבמסגרתו יוצגו האפליקציות על פי דפוסי השימוש של המשתמש. תכונה נוספת היא הצגת מערכת ההרשאות המפורטת של מרשמלו שמאפשרת למשתמש לכבות הרשאות ספציפיות בכל אפליקציה.
בגרסת מרשמלו, גוגל הפחיתה את מספר האפליקציות שמגיעות עם הגרסה ובנוסף, ניתן יהיה להסיר אותן כבכל אפליקציה רגילה. תכונה נוספת וחדשה היא ה-Now On Tap, שמאפשר בעזרת לחיצה ארוכה על כפתור הבית להגיע למידע רלוונטי לאותו רגע. כך שלדוגמה בקבלת הודעה ניתנת האפשרות ללחוץ לחיצה ארוכה על כפתור הבית והיא תציג פרטים נוספים עליה. בגרסה החדשה שופרה האינטראקציה בין העוזרת הקולית של גוגל לבין האפליקציות. בנוגע לסוללה, נוספה אופציה חדשה בשם "Doze", המאפשרת חיסכון של עד 30 אחוזים בסוללה בזכות שיפור במנגנון ניהול המשימות של הטלפון החכם.
פגמים בגבישים
מוצקים גבישיים הם בעלי מבנה מאוד מסודר ומובנה מבחינה אטומית. כלומר, קיימת מחזוריות במיקום היחסי של האטומים אחד ביחד לשני. קיימים סידורים מחזוריים שונים של האטומים בגביש, והמחקר שלהם נקרא קריסטלוגרפיה. עם זאת, רוב החומרים הגבישיים אינם מושלמים. כלומר, המבנה המסודר של האטומים מופרע על ידי הפרעות שונות, הנקראות פגמים. ישנם סוגים שונים של פגמים - ייתכן שיחסר אטום במבנה המחזורי, ייתכן שיוחלף אטום באחר, ייתכן שידחף אטום לאזור שבו לא אמור להיות כלל אטום, וכו'. הפגמים בגביש יכולים להיות נקודתיים, במקרה זה מדובר באטום בודד שהוחלף, נעלם או נדחף למקום שאינו מתאים לכך. הם יכולים להיות גם פגמים קוויים, כלומר פגמים אשר נפרשים לאורך קו ארוך בחומר (ולעיתים ניתן לראותם בעין בלתי מזוינת). כמו כן קיימים פגמים משטחיים, אשר נפרשים על פני משטח רחב בגביש. כאשר נוספים אטומים שלא היו מקודם, הדבר נקרא פגם חיובי. כאשר חסרים אטומים, נקרא הדבר פגם שלילי.
פגמים נקודתיים
אין הגדרה קשיחה לעד כמה "נקודתי" פגם שכזה צריך להיות, אך לרוב מדובר באטומים בודדים. פגם נקודתי הוא חוסר שלמות במבנה הגביש כגון היעדרויות במקום אחד או במספר אתרי שריג. כאמור היעדרות היא חוסר של אטום או יון במקום הטבעי שלו בגביש.
סוגי הפגמים הנקודתיים הם:
דוגמאות לפגמים נקודתיים נפוצים:
לפגמים יש השפעה חזקה על התכונות המכניות, הכימיות והפיזיקליות של החומר. למשל, יש השפעה על תכונות חשמליות (זיהומים מגדילים התנגדות חשמלית), הולכה תרמית, שינוי שקיפות וצבע לאלומינה. חשוב לחקור את הפגמים על מנת לדעת את השפעתם על תכונות החומרים ובמידת הצורך לשנות את תכונות החומרים. (למשל, תוך שינוי סוג הפגם).
פגמים קויים
נקעים הם סוג של פגם קווי. אלה הפרעות קוויות שבהן חלק מן האטומים במבנה הגבישי סטו ממקומם. הנקע גורם לכך שנוצר עיוות במבנה הגבישי.
פגמים משטחיים
פגמים אלה נמצאים בגבולות גרעין, כאשר המבנה המחזורי של הגביש לפתע משנה את כיוונו. למשל גבולות גרעין שהם פגם משטחי, מפרידים בין אזורים מרחביים שונים בגביש, אשר בהם מתקיים המבנה המחזורי, אך בכיוונים מרחביים שונים. אזורי המפגש נקראים גבולות גרעין. גבולות גרעין הם למעשה סדרה של נקעי קצה.
פגמים מרחביים
חללים הם אזורים מרחביים בהם אין אטומים בכלל, ואפשר לחשוב עליהם כעל צרורות של אטומי היעדרות. כמו כן זיהומים יכולים להצטבר יחדיו וליצור פגם בעל ממדים מרחביים.
מדיניות קבוצה
מדיניות קבוצתית (Group Policy - GPO) היא תכונה של מערכות הפעלה השייכות למשפחת NT. מדיניות זו מאפשרת לנהל קבוצות של מחשבים על פי מדיניות הנקבעת בידי מנהל המחשוב ומוחלת על המחשבים המנוהלים. המדיניות הנאכפת על המחשב קובעת הגבלות ואפשרויות שימוש במחשב. לדוגמה, מניעת שינוי השעה בשעון, הגבלה של סמלים בלוח הבקרה והגבלות על שינוי תיקיות במחשב.
כללי
מדיניות קבוצתית יכולה לשלוט בערכי הרגיסטרי של המחשב המנוהל, הרשאות NTFS, הגדרות בטיחות ובקרה (Audit), התקנת תוכנות, תסריטי אתחול וכיבוי (Logon/Logoff Scripts), הפניית תיקיות (Folder Redirection) והגדרות לגבי דפדפן האינטרנט אקספלורר. פרטי המדיניות נשמרים באובייקט מדיניות קבוצתית (GPO).
כיוון שניתן לנהל מספר סוגים של מדיניות כל אובייקט יזוהה על פי מספר מזהה ייחודי (GUID). כל קובץ מדיניות (GPO) ניתן לקישור לאובייקט אחד או יותר מהבאים: אתר (Site), תחום (Domain) או יחידה ארגונית (Organizational Unit - OU). שיטה זו מאפשרת להחיל שינויי מדיניות על מחשבים רבים על ידי שינוי אובייקט אחד בלבד ובכך להפחית עלויות מחשוב בארגון.
CONCACAF
CONCACAF (Confederation of North, Central American and Caribbean Association Football) היא קונפדרציית הכדורגל של צפון אמריקה, מרכז אמריקה ושל מדינות האיים הקריביים. בנוסף שייכות אליה גם גיאנה, סורינאם וגיאנה הצרפתית, אף על פי שהן שייכות ליבשת דרום אמריקה. מספר הנבחרות החברות בה כיום הוא 41. מתוכן 6 נבחרות לא חברות בפיפ"א ולכן לא יכולות להשתתף בגביע העולם בכדורגל.
מדיניות קבוצה
כללי
כיוון שאובייקט מדיניות קבוצתית ניתן לשיוך רק לאובייקטים מהרמה הגבוהה של Active directory ניתן לקבוע הגדרות אבטחה ספציפיות על האובייקט על מנת להחיל אותו באופן יותר בררני. באופן כזה ניתן לקבוע שמחשבים, קבוצות או אנשים יחילו או ימנעו מלהחיל את האובייקט.
CONCACAF
הקונפדרציה נוסדה ב-1961 והיא חלק משש הקונפדרציות האזוריות השייכות לפיפ"א. הקונפדרציה מארגנת תחרויות ברמת הנבחרות (כשהידועה שבהן היא גביע הזהב של CONCACAF) וברמת הקבוצות (החשובה שבהן היא ליגת האלופות של CONCACAF, לשעבר גביע CONCACAF לאלופות).
מדיניות קבוצה
אופן קבלת מדיניות קבוצתית במחשב
בעת הטעינה תבדוק מערכת ההפעלה האם היא מכילה את הגדרות המדיניות החדשות ביותר. כמו כן, רכיב המערכת האחראי על קבלת המדיניות במחשב המנוהל אחראי לבדוק באופן עיתי האם המדיניות האמורה לחול על המחשב או על המשתמש השתנתה. כברירת מחדל הבדיקה מתבצעת בזמן אקראי בין 90–120 דקות. אם חל שינוי, המחשב מוריד אליו את קובצי המדיניות שהשתנו ומחיל אותם. חלק מהשינויים יחולו מיד ואחרים יחולו לאחר אתחול המחשב. למעשה כל סוגי המדיניות נשמרות כקבצים רגילים בשרת DC בתיקיה משותפת בשם SYSVOL וכל תחנת עבודה אחראית להעתיק אליה את קובצי המדיניות מהשיתוף וליישם אותן - טכנולוגיית משיכה. אין אפשרות לשרת לדחוף את סוגי המדיניות החדשות לתחנות העבודה. תיקיית SYSVOL עוברת שכפול (replication) בין כל שרתי DC בטכנולוגיית או במקרה שכל שרתי DC הם בשרתי 2008 גם נתמכת שיטת שכפול חדשה יותר - DFS.
אבטחה
אחת הבעיות עם מדיניות קבוצתית היא שניתן לעקוף אותה בקלות יחסית. משתמש יכול למנוע מהמחשב לקרוא את ערכי המדיניות, לזייף ערכים, או לגרום לקבלת ערכים שגויים. לכן מדיניות קבוצתית היא מאפיין המקל בניהול יותר מאשר אוכף אבטחה.
CONCACAF
עוד מפעל בולט של הקונפדרציה הוא ליגת האומות של CONCACAF. כמו כן אחד האירועים החשובים שהקונפדרציה מארגנת הוא טורנירי מוקדמות גביע העולם בכדורגל לגברים ולנשים.
מדיניות קבוצה
סדר החלה של GPO
סדר ההחלה הוא ממוספר, כך שמספר נמוך יותר יחול אחרון ויכול לשכתב את ההגדרות ש-GPO בעדיפות נמוכה יותר החיל. ל-GPO המקומי יהיה את המספר הגבוה ביותר אלא אם כן מוגדר אחרת. הסדר יראה כך:
הרשאות מדיניות קבוצתית מול מנהל מערכת
מדיניות חלה גם על מנהל המערכת (Administrator) בדיוק כמו שהיא חלה על המשתמשים רגילים במחשב, אבל מנהל המערכת רשאי לשנות אותה. משתמש בעל זכויות של מנהל מערכת מקומי על תחנת העבודה יכול להיכנס לרגיסטרי ולשנות את ההגדרות ובכך לנצח את המדיניות ואת מנהל המערכת של הרשת – ה-Domain Admin – ולכן לא נהוג לתת למשתמשים בארגון הרשאות של מנהל מערכת על המחשבים שלהם. כמו כן הם יכולים לכבות את השירות (Service) של המדיניות הקבוצתית בכלל.
CONCACAF
חברות הקונפדרציה
ל-CONCACAF ישנן 41 חברות:
מעמד של לא-חברות
לחלק מהטריטוריות באזור צפון/מרכז אמריקה והאיים הקריביים יש נבחרות לאומיות ללא שיוך. כולם משחקים לעיתים רחוקות ו/או נמצאים בשלבים מוקדמים של הקמה.
דירוג נוכחי לנבחרות CONCACAF
להלן דירוג הנבחרות ב-CONCACAF לפי הדירוג העולמי של פיפ"א לנבחרות גברים ולנבחרות נשים:
עזרא מנדלסון
עזרא מנדלסון (1940 – 12 במאי 2015) היה חוקר תולדות ישראל בעת החדשה, פרופסור מן המניין במכון ליהדות זמננו ובחוג ללימודים רוסיים וסלביים באוניברסיטה העברית בירושלים וחתן פרס ביאליק לשנת 2008.
ביוגרפיה
עזרא מנדלסון נולד בניו יורק. הוריו חיו בארץ ישראל בשנות העשרים, התחתנו בארץ ישראל, היגרו לניו יורק ושם נשארו. מנדלסון גדל בניו יורק ועלה לישראל ב-1959. סיים תואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה ודוקטורט באוניברסיטת קולומביה (1966). באוניברסיטת קולומביה למד אצל סאלו בארון, ובעיקר למד היסטוריה רוסית אצל ההיסטוריון הרוסי מרק רייף, מדריכו לעבודת הדוקטור. הדוקטורט עסק בתנועת הפועלים היהודים (הבונד) ברוסיה. מונה למרצה באוניברסיטה העברית ב-1969.
מחקריו
מחקריו הראשונים של עזרא מנדלסון עסקו בתולדות יהודי מזרח אירופה, בעיקר רוסיה, עד 1917. אחרי כן עסק בתולדות יהודי פולין בין שתי מלחמות העולם. בהמשך חקר את היסטוריה תרבותית יהודית, בעיקר תולדות האמנות היהודית המודרנית.
מנדלסון היה מעורכי השנתון Studies in Contemporary Jewry מטעם המכון ליהדות זמננו ובהוצאת אוניברסיטת אוקספורד בניו יורק וחבר מערכת כתב העת ציון.
מאבק מעמדי בתחום המושב. השנים המעצבות של תנועת הפועלים היהודית ברוסיה הצארית
זהו ספרו הראשון של מנדלסון, שהוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו וראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1970 (Class Struggle in the Pale. The Formative Years of the Jewish Workers’ Movement in Czarist Russia). הספר עוסק בתנועת הפועלים הסוציאליסטית היהודית, היא הבונד האנטי-ציונית, ועשה ניסיון לשחזר את העבר הסוציאליסטי היהודי בתחום המושב. הוא בדק כיצד פועלים יהודים ברוסיה התחילו להתארגן למען שיפור התנאים שלהם. נושא הבונד הוזנח במחקר בישראל עד אותה עת כי זו הייתה תנועה אנטי-ציונית ומנדלסון היה מהראשונים שעסקו בכך בשנות השישים. הבונד הייתה תנועה גדולה וחשובה שניסתה לשנות את תדמית היהודי (בדומה לתנועה הציונית) על מנת להפוך את היהודי לפעיל לוחם. היה לה גם פן אוניברסלי, שלפיו מעמד הפועלים היהודי הוא כמו מעמד הפועלים העולמי ותפקיד הפועלים היהודים הוא גם להילחם עבור כל הפועלים בעולם במדינות אחרות, לפי רעיונו של קרל מרקס. התנועה גם שימשה השראה לכתיבה ספרותית ביידיש. תנועת הבונד אימצה את היידיש כשפה גבוהה ומכובדת ודרשה זכויות ליידיש כשפה שווה ולגיטימית, לא כאל ניב או שפה נחותה כפי שהתייחסו אליה גם הלא יהודים וגם היהודים ובמיוחד התנועה הציונית.