cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קבוצת חיפה
בעלות
בשנת 1975 הציע שר האוצר למכור את מניות הממשלה בחיפה כימיקלים. אולם הניסיונות למכור את החברה למשקיעים זרים לא צלחו וביולי 1978 הונפקו מניות של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באפריל 1980 מכרו בתי הזיקוק 26% ממניות החברה לחברת אסטק ג'נרל כמקילס משיקגו עם אופציה לרכישת 26% נוספים. בשנת 1985 החליטו האמריקאים למכור את מניותיהם במפעל ולאחר מספר חודשים שבהם לא נמצא קונה נמכרו המניות לקבוצת משקיעים אמריקאית שארגן אריה גנגר. בעיתונות התפרסם שגנגר שילם מחיר גבוה יחסית עבור החברה ולקח בכך סיכון. היו גם שטענו שבכוונתו להשתלט על החברה כדי לרוקן אותה מנכסיה.
התמורה הכוללת ששולמה עבור החברה: 50 מיליון דולר. בתי הזיקוק התנגדה למכור מניותיה בחיפה כימיקלים וכדי לאפשר את העסקה הפעילו גנגר וריקליס לחצים על שר התעשייה והמסחר, אריאל שרון. גנגר שילם לבסוף 12 מיליון דולר תמורת 26% מהמניות, שהוחזקו על ידי בתי הזיקוק. קניית המניות מבתי הזיקוק אפשרה לגנגר לחלק דיווידנדים שסייעו לו להחזיר לעצמו במהירות את עלות ההשקעה בחברה.
יו"ר מועצת המנהלים של חיפה כימיקלים היה עד מחצית 2008 עו"ד אבי פילוסוף. פילוסוף ניהל את החברה בפועל מסוף שנת 2005, לאחר עזיבתו של מנכ"ל החברה גבי פוליצר. מחזור הפעילות של החברה הוערך ב-2008 בסכום שנע בין 800 ל-900 מיליון דולר בשנה.
בספטמבר 2008 רכשה "קבוצת טראמפ" (בבעלות ג'ולס טראמפ ובני משפחתו) את השליטה בחברת TRI (ועימה את השליטה בחברת חיפה כימיקלים).
פעילות
המפעל הוותיק של חיפה כימיקלים שכן במפרץ חיפה על גדות נחל קישון, סמוך למפעלי בתי זיקוק לנפט וכרמל אולפינים ולא רחוק ממפעל דשנים וחומרים כימיים המתחרה בו בסקטור הדשנים. המפעל היה ממוקם בשטח גלילי עד 2004, באופן שהקשה על אכיפת חוקים סביבתיים ותכנוניים לגביו. לאזור מגיעה שלוחת מסילת רכבת להובלת חומרי גלם ומוצרים מוגמרים אל המפעל וממנו.
מינואר 2004 הועבר הפיקוח על האזור ה"אקס-טריטוריאלי" לעיריית חיפה. בשנת 2017 נסגר המפעל עקב התנגדות עיריית חיפה לפעילותו.
מפעל נוסף - חיפה כימיקלים דרום - שהקמתו הושלמה ב-1994, שוכן באזור התעשייה מישור רותם שמדרום לערד ומזרחית לדימונה, בתחום השיפוט של מועצה אזורית תמר. הפעלת חיפה כימיקלים דרום נעשית באמצעות חברת "נותב ניהול ותפעול בע"מ", חברת בת של קבוצת ברן בע"מ. הקמת המפעל מומנה, בין השאר, ממענקים של מרכז ההשקעות, על אף התנגדות מבקרת המדינה מרים בן-פורת שתחשיבים כלכליים שביצע משרדה העלו שההטבות הללו גרמו הפסד של 40 מיליון דולר למדינה. בעקבות סגירת מפעלה הוותיק של החברה בחיפה הוחלט להרחיב את פעילותה במישור רותם, ולהקים מפעל ליצור אמוניה ומתקנים לייצור דשנים מיוחדים, בהשקעה כוללת של כ־1.2 מיליארד ₪.
המפעל השני של החברה שוכן בלונל (Lunel) שבצרפת. המפעל השלישי שוכן בארצות הברית והמפעל הרביעי שוכן בקנדה.
חברת בת אחרת של חיפה כימיקלים, בשם אלגו מערכות השקיה בע"מ, שתחום פעילותה ייצור מערכות השקיה לחקלאות וציוד נלווה, ושכנה באזור תעשייה קריית נורדאו בנתניה, נמכרה במהלך 2009 לחברות שבבעלות אבי שמש ואוריה פויכטונגר.
לאורך השנים זכתה חיפה כימקלים בפרסים שונים על הצטיינותה. בשנת 1972 זכתה בתואר "יצואן מצטיין", בשנת 1984 ב"ציון מיוחד לשבח" ובשנת 1992 הוענק לה התואר "יצואן מצטיין בכיר" על ידי משרד המסחר והתעשייה בשל היקף היצוא שלה. בשנת 2006 קיבלה את תו הזהב של מכון התקנים הישראלי המוענק לארגונים הנושאים שלושה וארבעה תווי איכות.
שפכים
מפעל חיפה כימיקלים הזרים במשך שנים רבות שפכים בכמות גדולה לנחל הקישון. שפכים חומציים של המפעל היו בין הגורמים העיקריים להרס המערכת האקולוגית של נחל הקישון עד לשנת 2001. חיפה כימיקלים הייתה מושא לתביעות משפטיות מצד דייגים בנמל הקישון ומצד צוללנים בנחל בטענות לפגיעות גופניות. בית המשפט דחה תביעות אלו בשל העובדה שלא הוכח קשר סיבתי בין הפגיעה הגופנית לבין החשיפה לחומרים. היקף הפגיעה בנחל פחת לאחר הפעלת מתקן טיפול בשפכים בשנת 2001 כמודגם בטבלה.
ב-21 במאי 2006 הוגשה תביעה מטעם עמותת אדם טבע ודין ביחס לאי עמידת חיפה כימיקלים בתנאים להזרמה לקישון. בעקבות כך, ב-21.08.2006 הוגשה תביעה נגדית על ידי חיפה כימיקלים על הוצאת דיבה ושימוש לרעה בהליכים משפטיים. בית המשפט המליץ לצדדים על הליך בוררות שלא צלח.
זיהום אוויר
מפעל חיפה כימיקלים צפון היה עד סגירתו אחד ממקורות הפליטה המשמעותיים באזור מפרץ חיפה, בייחוד בתחום החומרים האורגניים הנדיפים למעט מתאן כפי שניתן להתרשם מנתוני הדיווח למרשם הפליטות של המשרד להגנת הסביבה:
מפעל חיפה כימיקלים דרום חרג מתקן זיהום האוויר בשנים 2002, 2004 ו-2005, כך למשל נמדדה בשנת 2002 חריגה של פי 3 מהתקן לפליטת חלקיקים ופליטת תחמוצת גפרית SO2 ב-82% מעל התקן המותר. על-פי נתוני אגד ערים לאיכות הסביבה- אזור חיפה, עמדה חיפה כימיקלים צפון בכל הצווים האישיים לשם צמצום פליטת NOx. בנוסף, במפעל מתקן מיוחד לצמצום הפליטה, שעמד בדרישות ואף הוריד את כמות הפליטות מתחת לגבול שנקבע בצווים האישיים. השיטה שמופעלת במפעל הוכרזה כ- BAT) Best Available Technique) על ידי האיחוד האירופי. בשנת 2019 הצטרפה החברה לארגון ה- Global Compact שהוקם על ידי האו"ם, ומעודד עסקים ברחבי העולם לאמץ מדיניות הדוגלת בקיימות סביבתית וחברתית באמצעות יישום 10 עקרונות מרכזיים.
מכל האמוניה
מכל האמוניה של המפעל הוקם ב-1989. הוא מסוגל לאחסן 12 אלף טונות של אמוניה, והוא מרכז את כל האמוניה המיובאת לישראל. המכל נחשב לסיכון סביבתי חמור, משום שפגיעה בו, עקב פעולה עוינת, תקלה או אסון טבע, עלולה להביא לדליפת אמוניה שתביא, על פי ההערכות, למות אלפים מתושבי האזור. דרך המכל עוברים בשנה כ-120 אלף טונות של אמוניה, 70% מהם משמשים את מפעל "חיפה כימיקלים" ו-30% הנותרים מועברים למפעל "דשנים וחומרים כימיים", בעיקר לצריכה עצמית וכן להפצה לצרכני משנה ברחבי הארץ. כ-80% מכלל האמוניה משמשים לייצור דשנים, והיתר משמשים למטרות תעשייתיות שונות.
באותן שנים, מדי חודש עגנה בנמל הקישון למשך יממה אונייה ועליה 16,700 טון אמוניה נוזלית, המוזרמת למכל האמוניה. דו"ח שחיברה ועדה מקצועית בראשות פרופ' אהוד קינן קבע כי תאונה או פגיעה מכוונת באנייה עלולים לגבות את חייהם של מאות אלפים. ב-2011 החל מאבק ציבורי בהובלת עמותת צלול לסגירת המכל. ב-2012 פרסם המשרד להגנת הסביבה את מסקנות דוח אתוס, שהמליצו על הקמת מפעל ליצור אמוניה במישור רותם. באוקטובר 2013 החליטה ממשלת ישראל פה אחד להעביר את המכל לנגב, וביוני 2015 פורסם מכרז למפעל אמוניה חדש במישור רותם שבנגב. בנובמבר 2016, נסגר המכרז להקמת המפעל במישור רותם ללא הצעות. בשנת 2016 פורסם ריאיון עם קצין בכיר בצה״ל, שטען שגם בתרחיש קיצוני, פגיעה במיכל לא תגרום לאסון. בתחקיר שבוצע על ידי התוכנית "המקור" בשנת 2017 נטען כי הטענות בדוח שעליו חתמו 10 פרופסורים והביא לסגירת המכל שבמפרץ חיפה, נופחו מתוך אינטרסים שיווקיים. במסגרת התחקיר העיד פרופסור דן שכטמן, חתן פרס נובל שחתם גם הוא על הדוח, כי כמעט ולא היה מעורב בכתיבתו, והסכים לצרף את שמו רק כדי להעניק לו תוקף.
בפברואר 2017 הוציא בית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה צו סגירה למכל לבקשת עיריית חיפה וקבע כי על "חיפה כימיקלים" לרוקן את המכל בתוך עשרה ימים. חיפה כימיקלים ערערה לבית המשפט המחוזי, אשר הוציא צו עיכוב ביצוע לצו הסגירה. בזמן הדיון התקיימה מול בית המשפט הפגנת תושבים בת 3,000 איש, בדרישה להוצאה מיידית של המכל מהעיר, וכן התקיימו שביתות בחיפה ובאזור. ב-1 במרץ החליט בית המשפט לדחות את ערעורה של חיפה כימיקלים, וקבע כי המכל ירוקן כליל עד 1 באפריל. הנהלת חיפה כימיקלים הודיעה שסגירת המכל תוביל לפיטורי 1,500 עובדים. עובדי החברה החלו בהפגנות, שיירות מחאה וחסימת הכניסה לעיר דימונה, יחד עם תושבי העיר, בדרישה מהנהלת החברה ומהממשלה לדאוג לעתידם המקצועי.
המאבק לטיהור האוויר
פעילות זו הביאה לדיונים בכנסת ישראל של ועדת הפנים והגנת הסביבה בראשות חבר הכנסת דב חנין, והפגנות שמקבלות תאוצה החל משנת 2014 ברחבי העיר חיפה ובירושלים מול משרדי הממשלה.
באותה עת פנה מבקר המדינה יוסף שפירא אל הוועדה לביקורת המדינה על מנת לקיים דיון דחוף בנושא החומרים המסוכנים במפרץ חיפה.
יחסי עבודה
בשנת 2003 פתחו עובדי המפעל הדרומי בשביתה ודרשו את הזכות להקים ארגון עובדים, תחת ההסתדרות. השביתה הפכה מתוקשרת ולסמל למאבקי עובדים כנגד בעלי ההון. בסופו של המאבק חייב בית המשפט על המפעל להכיר בארגון ההסתדרותי אך באמצעים משפטיים שונים ההחלטה מעולם לא באה לידי מימוש. האירועים אף תועדו בסרט התעודי של אמיר טאוזינגר ואסף סודרי "שביתה". ביוני 2019 נחתם עם עובדי המפעל הדרומי הסכם קיבוצי, שמשפר את תנאי השכר והרווחה שלהם . במאי 2020 חתמה קבוצת חיפה על הסכם קיבוצי חדש עם עובדי המפעל בישראל לקיצור מספר המשמרות החודשיות, מבלי לפגוע בשכר. במסגרת ההסכם יושם מודל העסקה חדשני, המקצר את ימי העבודה החודשיים לכ- 16 ימים בחודש. ההסכם נועד בין היתר להתמודד עם השלכות מגפת הקורונה ולהפחית סיכוני ההידבקות, על ידי יצירת קפסולות של עובדים וצמצום מפגשים רחבים.
במפעל חיפה כימיקלים בחיפה מועסקים עובדים בארבעה סוגי חוזי העסקה נכון לשנת 2011: כ־100 עובדי "דור א" שנחשבים לעובדים הוותיקים במפעל, וכ-150 עובדי "דור ב'", המועסקים בתנאים פחות טובים מאשר עובדי דור א. עובדי דור א' ודור ב' חתומים על הסכם קיבוצי. כ-100 עובדים בתפקידים שונים חתומים על חוזה אישי ומועסקים ישירות על ידי החברה. בנוסף מועסקים במפעל למעלה מ-250 עובדי קבלן. בנובמבר 1996 פרצה במפעל שביתה שנמשכה כחצי שנה ובסיומה זכו העובדים בשיפור תנאי ההעסקה. בהסכם הקיבוצי שנחתם בסיום השביתה הונהגה לראשונה חלוקת העובדים ל"דורות" כך שעובדי דור ב' שהתקבלו לעבודה לאחר חתימת ההסכם ב-1997 הועסקו בתנאים נחותים. ב-21 במרץ 2011, בעקבות מאבק מקצועי שערכו עובדי מפעל חיפה כימיקלים צפון, עברו כל עובדי המפעל מייצוג ההסתדרות הכללית לייצוגו של כוח לעובדים, שפתח במשא ומתן בשמם עם ההנהלה.
ב-1 במאי 2011 פתחו העובדים בצפון, המאוגדים ב"כוח לעובדים", בשביתה כללית ללא הגבלת זמן, כחלק ממאבקם להסכם קיבוצי חדש. התביעה המרכזית של ועד העובדים הייתה הסכם אחיד לכלל העובדים. בהוראת עופר עיני נמנעו ועדים השייכים להסתדרות מהבעת סולידריות עם עובדי חיפה כימיקלים. השביתה הסתיימה ב-1 בנובמבר 2011 בחתימה על הסכם עבודה תקדימי ביחסי העבודה בישראל ההסכם יוביל להשוואת תנאים בין עובדי הדורות ומבטיח תוספת שכר של 25% לעובדי "דור ב'" וביטול הבדלי שכר ותנאים הסוציאליים בין ה"דורות" בתוך 10 שנים. במהלך השביתה איבד המפעל את רישיון הרעלים שלו . על מאבק זה עשתה טלי שמש סרט נוסף במסגרת סדרת סרטי "התעוררות". באוגוסט 2019 נחתם הסכם סיום העסקה בין הנהלת חיפה כימיקלים לבין עובדי המפעל הצפוני שנסגר. הסכם הפשרה שנחתם צפוי לעמוד על שיעור כולל של כ־15 מיליון שקל.
פעילות בפריפריה
נכון להיום, החברה מקיימת את עיקר פעילותה בתחום ייצור הדשנים לחקלאות באזור הדרום. תוכנית הצמיחה עליה הכריזה החברה, הכוללת השקעות בהיקף כולל של למעלה מ-1.2 מיליארד שקל, תרחיב את פעילותה באזור הנגב, תכפיל את כושר היצור, ותכלול הקמת מתקן לייצור אמוניה באזור התעשייה שבמישור רותם. על פי הערכות, תוכנית הצמיחה תרחיב את היצע התעסוקה בדרום במאות משרות.
קטינקה הוסו
קטינקה הוסו (בהונגרית: Hosszú Katinka; נולדה ב-3 במאי 1989) היא שחיינית הונגרייה. האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), במשחה ל-100 מטר גב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי. היא אלופת העולם במשחים ל-200 מטר מעורב אישי (4 פעמים ברציפות) ול-400 מטר מעורב אישי (5 פעמים בסך הכל, 4 פעמים ברציפות), אלופת אירופה, בעלת 21 מדליות מהן 14 זהב ושיאנית העולם הנוכחית במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. היא שיאנית העולם (בריכת 25 מטר), במשחים ל-100 מטר מעורב אישי ול-200 מטר מעורב אישי. בעבר החזיקה בשיאי העולם במשחים, ל-400 מטר מעורב אישי, ל-100 מטר גב (בריכת 25 מטר), ל-200 מטר גב (בריכת 25 מטר) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (בריכת 25 מטר).
הוסו זכתה ב-15 מדליות באליפויות העולם, מהן 9 מדליות מזהב, כולן אישיות. היא מדורגת במקום הרביעי כללי בכמות המדליות בהיסטוריה ובמקום השני בכמות המדליות האישיות, אחרי קייטי לדקי מארצות הברית. היא השחיינית הראשונה והיחידה בהיסטוריה שזכתה ב-9 מדליות, מהן 7 זהב ו-2 כסף באליפות עולם (בריכת 25 מטר) אחת, כולן במשחים אישיים (וינדזור 2016).
הוסו, היא השחיינית הראשונה בהיסטוריה שירדה מגבול 2 דקות במשחה ל-200 מטר גב (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה
הוסו נולדה בפץ' שבמחוז באראניה.
2004
באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה הוסו במקום 31 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:04.22 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינה, אוסטריה בדצמבר 2004 זכתה הוסו במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.41 דקות, אחרי בת ארצה אווה ריסטוב (4:32.26 דקות) וטרזה רומן מגרמניה (4:34.38 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.34 דקות.
2005
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בטריאסטה, איטליה בדצמבר 2005 סיימה הוסו במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.06 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:17.10 דקות.
2006
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2006 סיימה הוסו במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:17.12 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:09.81 דקות.
2007
באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 סיימה הוסו במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:46.19 דקות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.12 דקות ובמקום 25 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:02.00 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדברצן, הונגריה בדצמבר 2007 סיימה הוסו במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.99 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.10 דקות.
2008
באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2006 זכתה הוסו במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.43 דקות, אחרי אלסיה פיליפי מאיטליה (4:36.68 דקות) ולפני יאנה מרטינובה מרוסיה (4:37.86 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.23 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:02.36 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה הוסו במקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.55 דקות ובמקום 17 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.05 דקות.
אלופת העולם
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה הוסו ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש של 4:30.31 דקות, לפני קירסטי קובנטרי מזימבבואה (4:32.12 דקות) וסטפני רייס מאוסטרליה (4:32.29 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:07.46 דקות, אחרי אריאנה קוקורס מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 2:06.15 דקות ורייס (2:07.03 דקות), כבר בשלב חצי הגמר קבעה קוקורס שיא עולם חדש של 2:07.03 דקות, שיפור משמעותי לשיא העולם של רייס (2:08.45 דקות) שניקבע שנה קודם לכן באולימפיאדת בייג'ינג ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:04.28 דקות, אחרי ג'סיקה שיפר מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 2:03.41 דקות וזיג ליו מסין (2:03.90 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:48.04 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:39.53 דקות.
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט בשנת 2010 זכתה הוסו ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש של 	2:10.09 דקות, לפני אוולין וראסטו בת ארצה (2:10.10 דקות) והאנה מיילי מבריטניה (2:10.89 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.71 דקות, לפני בת ארצה ז'וז'נה יאקבוש (2:07.06 דקות) ואלן גנדי מבריטניה (2:07.54 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.49 דקות, לפני צרפת (7:52.69 דקות) ובריטניה (7:55.29 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.43 דקות דקות, אחרי מיילי שקבעה שיא תחרות חדש של 4:33.09 דקות ולפני יאקבוש (4:37.92 דקות). נוסף לכך היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.98 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות דצמבר 2010 סיימה הוסו במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.68 דקות.
2011
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיימה הוסו במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.24 דקות. נוסף לכך, היא סיימה רק במקום 15 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.96 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה, במקום 19 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:10.48 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.39 דקות.
2012
באליפות אירופה שנערכה בדברצן, במאי 2012 זכתה הוסו ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת והייתה לשחיינית המצטיינת באליפות. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר פעם שנייה ברציפות (2:07.28 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי פעם שנייה ברציפות (2:10.84 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (4:33.76 דקות). מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (7:54.70 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר אותה שנה זכתה הוסו ב-5 מדליות, מהן 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אליפות חדש של 2:02.20 דקות, לפני ליויאנג ג'יאו מסין (2:02.28 דקות) וג'מה לאווה מבריטניה (2:03.19 דקות) ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש נוסף של 58.49שניות, לפני רותה מיילוטיטה מליטא (58.79 שניות) וז'ינג זאו מסין (58.80 שניות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.31 דקות, אחרי אליסון שמיט מארצות הברית (1:53.59 דקות) ולפני מלני קוסטה מספרד (1:54.45 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.72 דקות, אחרי יה שיוון מסין שקבעה שיא אליפות חדש של 2:04.64 דקות ולפני האנה מיילי מבריטניה (2:07.12 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:25.95 דקות, אחרי האנה מיילי שקבעה שאי אליפות חדש של (4:23.14 דקות) ויה שיוון (4:23.33 דקות).
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד ביולי 2013, זכתה הוסו ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:07.92 דקות, לפני אלישיה קוטס מאוסטרליה (2:09.39 דקות) ומיריה בלמונטה מספרד (2:09.45 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.41 דקות, לפני בלמונטה (4:31.21 דקות) ואליזבת בייזל מארצות הברית (4:31.69 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.59 דקות, אחרי זיג ליו מסין (2:04.59 דקות) ובלמונטה (2:04.78 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.08 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.80 דקות. במשחה ל-100 מטר גב היא קבעה שיא הונגריה חדש של 59.40 שניות ולמרות שדורגה במקום שני בשלב המוקדמות בחרה להימחק מהמשך התחרות על מנת להתמקד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
שיאנית עולם
בתחרות שנערכה באיינדהובן, במסגרת סבב תחרויות הגביע העולמי בבריכת 25 מטר, בתחילת אוגוסט אותה שנה קבעה הוסו במשחה ל-100 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 57.50 שניות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 2:03.20 דקות. 3 ימים לאחר מכן, במסגרת סבב הגביע העולמי בתחרות שנערכה בברלין שבגרמניה היא שיפרה במשחה ל-100 מטר מעורב אישי את שיאה העולמי והעמידה אותו על 57.45 שניות (הנוכחי, 2014) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי היא קבעה שיא עולם חדש של 4:20.85 דקות.
2014
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 זכתה הוסו ב-6 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בצוותא עם מיה נילסן מדנמרק ובתוצאה של 59.63 שניות, לפני גורג'יה דייוויס מבריטניה (59.74 שניות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בפעם השלישית ברציפות ובשיא אליפות חדש של 2:08.11 דקות, לפני איימי וילמוט מבריטניה (2:11.44 דקות) וליזה זייסר מאוסטריה (2:12.17 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בפעם השנייה ברציפות ובשיא אליפות חדש נוסף של 4:31.03 דקות, לפני מיריה בלמונטה (4:33.13 דקות) ואיימי וילמוט (4:34.69 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.69 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה (1:56.01 דקות) ולפני פמקה המסקרק מהולנד (1:56.81 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.28 דקות, אחרי מיריה בלמונטה שקבעה שיא אליפות חדש של 2:04.79 דקות וג'ודית איגנסיו סוריבס (2:06.66 דקות) שתיהן מספרד ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.23 דקות, אחרי איטליה שקבעה שיא אליפות חדש של 7:50.53 דקות ושוודיה (7:51.03 דקות).
השחיינית המצטיינת של אליפות העולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר, בדצמבר אותה שנה זכתה הוסו ב-8 מדליות אישיות, מהן 4 מדליות זהב תוך כדי קביעת 4 שיאי עולם חדשים, 3 מדליות כסף ומדליית ארד אחת, יותר מכל שחיין אחר באליפות והייתה לשחיינית המצטיינת של כל האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 55.03 שניות (הנוכחי, 2015), לפני אמילי סיבום מאוסטרליה (55.31 שניות) ודרינה זבינה מאוקראינה (55.54 שניות), במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:59.23 דקות, ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-2 דקות, לפני אמילי סיבום (2:00.13 דקות) וסאיאקה אקסה מיפן (2:02.30 דקות), במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 56.70 שניות (הנוכחי, 2015), לפני שיבון-מארי או'קונור מבריטניה (57.83 שניות) ואמילי סיבום (58.19 שניות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש נוסף של 2:01.86 דקות (הנוכחי, 2015), לפני שיבון-מארי או'קונור (2:05.87 דקות) ומלני מרגליס מארצות הברית (2:06.68 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.18 דקות, אחרי שרה שסטרם משוודיה שקבעה שיא עולם חדש של 1:50.78 דקות ולפני פמקה המסקרק (1:51.69 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.12 דקות, אחרי מיריה בלמונטה שקבעה שיא עולם חדש של 1:59.61 דקות ולפני פרנציסקה הנטקה מגרמניה (2:03.89 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:22.94 דקות, אחרי מיריה בלמונטה שקבעה שיא עולם חדש של 4:19.86 דקות ולפני האנה מיילי (4:24.74 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.96 שניות, אחרי אטיינה מדיירוס מברזיל שקבעה שיא עולם חדש של 25.67 שניות ואמילי סיבום (25.83 שניות).
2015
באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה באוגוסט 2015 זכתה הוסו ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד, וקבעה שיא עולם. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:06.12 דקות, לפני קנקו וטנבה מיפן (2:08.45 דקות) ושיבון-מארי או'קונור (2:08.77 דקות), שיפור ב-3 מאיות השנייה לשיא העולם בן ה-6 שנים של אריאנה קוקורס מארצות הברית (2:06.15 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.39 דקות, לפני מאיה דיראדו מארצות הברית (4:31.71 דקות) ואמילי אוברהולט מקנדה (4:32.52 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.84 דקות, אחרי אמילי סיבום (2:05.81 דקות) ומליסה פרנקלין מארצות הברית (2:06.34 דקות). במשחה ל-100 מטר גב היא קבעה את התוצאה המהירה בשלב המוקדמות בשיא הונגרי חדש של 58.78 שניות, אולם היא בחרה להימחק ממשחה זה על מנת לשמור את כל כוחותיה למשחה 200 מטר מעורב אישי שנערך באותו היום ובחירתה התבררה כנכונה. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.19 דקות ובמקום 13 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.91 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה, בדצמבר אותה שנה, זכתה הוסו ב-7 מדליות, 6 זהב, 3 במשחי הגב ו-3 במשחי מעורב אישי ו-1 כסף. היא קבעה שני שיא עולם חדשים, במשחה ל-100 מטר מעורב אישי, שיפור לשיאה האישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי, שיפור לשיא העולם בן השנה של מיריה בלמונטה מספרד. נוסף לכך, היא קבעה 6 שיאי אליפות חדשים ובכך הייתה לשחיינית המצטיינת של האליפות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה הוסו ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.45 שניות, לפני קתלין בייקר מארצות הברית (58.75 שניות) וקיילי מאס מקנדה ופו יוהנהוי מסין (58.76 שניות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש של 2:06.58 דקות, לפני שיבון-מארי או'קונור (2:06.88 דקות) ומאיה דיראדו (2:08.79 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:26.36 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים של יה שיוון מסין (4:28.43 דקות), לפני מאיה דיראדו (4:31.15 דקות) ומיריה בלמונטה (4:32.39 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.05 דקות, אחרי מאיה דיראדו (2:05.99 דקות) ולפני הילרי קולדוול מאוסטרליה (2:07.54 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:51.03 דקות.
9 מדליות, מהן 7 מדליות זהב באליפות העולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה זכתה הוסו ב-9 מדליות אישיות, מהן 7 מדליות זהב, 2 מדליות כסף, לאחר שהשתתפה ב-11 משחים מתוך 17 אפשריים, יותר מכל שחיין או שחיינית אחרים באליפות והייתה לשחיינית המצטיינת של כל האליפות. מדליות זהב, במשחי הגב ל-100 מטר (55.54 שניות) ול-200 מטר (2:00.79 דקות), במשחי הפרפר ל-100 מטר (55.12 שניות) ול-200 מטר (2:02.15 דקות) ובמשחי מעורב אישי ל-100 מטר (57.24 שניות), ל-200 מטר (2:02.90 דקות) ול-400 מטר (4:21.67 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי (1:52.28 דקות) ובמשחה ל-50 מטר גב (25.99 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי (3:59.89 דקות) ובמקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי (8:36.76 דקות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 8:25.00 דקות.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי 2017 זכתה הוסו ב-4 מדליות, 2 זהב ,1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:07.00 דקות, לפני יויי הואשי מיפן (2:07.91 דקות) ומדיסין קוקס מארצות הברית (2:09.71 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 4:29.33 דקות, לפני מיריה בלמונטה (4:32.17 דקות) וסידני פיקרם מקנדה (4:32.88 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.85 דקות, אחרי אמילי סיבום (2:05.68 דקות) ולפני קתלין בייקר (2:06.48 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.02 דקות, אחרי מיריה בלמונטה (2:05.26 דקות) ופרנציסקה הנטקה (2:05.39 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.35 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:51.33 דקות. היא שחתה 100 מטר גב בשלב המוקדמות בתוצאה של 58.80 שניות ועלתה מהמקום השני לשלב חצי הגמר אך החליטה להימחק ממשחה זה על מנת להתרכז במשחים אחרים שלה.
2018
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכתה הוסו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.17 דקות, לפני אילריה קוזינטו מאיטליה (2:10.25 דקות) ומריה אוגולקובה משווייץ (2:10.83 דקות).
אפרים דרעי
אפרים "אפי" דרעי (נולד ב-30 בספטמבר 1952) הוא איש ציבור ופוליטיקאי ישראלי, אשר כיהן כראש עיריית כפר יונה בין 1977 ל-2018.
ביוגרפיה
דרעי נולד בכפר יונה, והתחנך בבית הספר "בר-אילן" שבנתניה. את שירותו בצבא עשה בנח"ל, שם היה קצין. הוא למד חינוך גופני במכון וינגייט, ובעת שנתו השלישית ללימודים, ב-1977, הוא הצליח להדיח את זכאי סימן טוב מראשות המועצה של כפר יונה, ומיד לאחר מכן נבחר במקומו.
דרעי התמודד לראשות המועצה בכל הבחירות לרשויות המקומיות, וזכה לרוב גדול בבחירות של 2008 ו-2013. ב-2006 הצטרף למפלגת קדימה. כחלק מפועלו במועצה, הוא ליווה את תהליך הכרזתה כעיר ב-2014. בנוסף, הוא נאלץ להתמודד עם ענני שחיתות סביב עבודתו, ובמיוחד מתחקיר שפורסם ב-2017 והצביע על כך שהוא פעל לטובת תחנת דלק של חברו.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב-2018, לאחר 41 שנים בתפקידו, דרעי הודח על ידי יריבתו שושי כחלון-כידור.
דיטר מילר
דיטר מילר (בגרמנית: Dieter Müller, נולד ב-1 באפריל 1954 באופנבך על המיין שבגרמניה המערבית בשם דיטר קאסטר) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בפ.צ. קלן בעמדת החלוץ.
מילר הוכתר פעמיים כמלך השערים של הבונדסליגה בשנים 1977 ו-1978. מילר הבקיע 177 שערים ב-303 הופעות בליגת הבונדסליגה, והוא מדורג במקום השמיני בטבלת שיאני המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים, בצוותא עם קלאוס אלופס, שהבקיע גם הוא 177 שערים, אך נדרשו לו 424 הופעות לשם כך.
קריירת מועדונים
מילר החל את קריירת הבוגרים שלו בקיקרז אופנבך, אך העביר את מרבית הקריירה שלו בפ.צ. קלן, שם החל לשחק בעונת 1973/74. כבר מעונתו הראשונה בקבוצה הפך לשחקן הרכב קבוע, והבקיע 17 שערים ב-31 הופעות, תוך שיתוף פעולה התקפי עם האנס להר, וולפגנג אובראט והיינץ פלוהה. בעונתו השנייה הבקיע 24 שערים ב-34 הופעות. עונת השיא של מילר בקלן הייתה 1976/77, שבה הבקיע 34 שערים ב-34 הופעות, והוכתר למלך השערים של הבונדסליגה בפעם הראשונה. באותה עונה זכה מילר עם קלן בגביע גרמני, לאחר ניצחון על הרטה ברלין. המשחק הסתיים בתוצאה 1-1 לאחר 90 דקות, כאשר מילר הבקיע את השער לקלן. באותה תקופה היה נהוג לערוך משחק חוזר באין הכרעה בתום 90 דקות, ובמשחק החוזר, שנערך כעבור יומיים, קלן ניצחה 0–1 משער של מילר בדקה ה-70, וזכתה בגביע. בעונת 1977/78 ירדה תפוקתו של מילר כאשר הבקיע 24 שערים, אך כמות זו הספיקה כדי להיות מוכתר למלך השערים בפעם השנייה ברציפות, הפעם בצוותא עם גרד מילר. שישה מהשערים הובקעו במשחק אחד.
בעונת 1981/82 עבר מילר לשטוטגרט, שם שיחק עונה אחת והבקיע 14 שערים ב-30 הופעות, אך קבוצתו סיימה במקום התשיעי בלבד. בעונת 1982/83 חתם מילר בבורדו מליגת העל הצרפתית, שם שיחק שלוש עונות. בעונה הראשונה בקבוצה הבקיע 17 שערים, וקבוצתו סיימה במקום השני, עשר נקודות אחרי האלופה נאנט. בעונה השנייה של מילר בבורדו, זכה עם הקבוצה באליפות צרפת, בזכות הפרש שערים טוב יותר משל הסגנית מונקו, כשהוא תורם 14 שערים. בעונתו השלישית בקבוצה, זכה מילר עם באליפות נוספת עם בורדו, כשהוא מבקיע 12 שערים. סך הכל הבקיע מילר 43 שערי ליגה במדי בורדו בשלוש עונות, בהן הופיע ב-93 משחקי ליגה.
את עונת 1985/86 פתח מילר בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית, שם הבקיע שלושה שערים בשבע הופעות. באותה עונה חזר מילר לגרמניה וחתם בפ.צ. זארבריקן, ששיחקה אז בבונדסליגה, והבקיע ארבעה שערים בלבד ב-23 הופעות. בתום העונה ירד ליגה עם זארבריקן, ועזב את המועדון לקיקרז אופנבך, המועדון בו החל את הקריירה, ששיחק אז בליגה הגרמנית השלישית. בעונתו הראשונה במועדון מילר וקיקרז אופנבך העפילו אל הבונדסליגה השנייה. בעונת 1987/88 המועדון סיים במרכז הטבלה כשמילר מבקיע 16 שערים, אך בעונת 1988/89 אופנבך שבו לליגה השלישית, כאשר מילר הבקיע עשרה שערים. בתום עונת 1989/90 פרש מילר ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
למילר 12 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן הבקיע תשעה שערים. מילר ייצג את גרמניה המערבית ביורו 1976, בו הבקיע שלושער בחצי הגמר מול נבחרת יוגוסלביה, כאשר המשחק הסתיים בתוצאה 2-2 בתום 90 דקות ו-2–4 לגרמניה המערבית בהארכה, כאשר מילר הבקיע את שני השערים בהארכה. במשחק הגמר, הפסידה גרמניה לנבחרת צ'כוסלובקיה, במשחק שהסתיים בתוצאה 2-2 בתום 120 דקות, כאשר צ'כוסלובקיה ניצחה בפנדלים. מילר הבקיע את השער הראשון לגרמניה במשחק זה. את יורו 1976 סיים מילר כמלך השערים עם ארבעה כיבושים, ונבחר לנבחרת הטורניר. מילר ייצג את גרמניה המערבית גם במונדיאל 1978 בו הודחה נבחרתו בשלב הבתים השני. מילר הבקיע במונדיאל זה שני שערים. לאחר מונדיאל 1978, מילר לא שיחק יותר בנבחרת גרמניה המערבית.
חיים אישיים
דיטר מילר הוא בנו של היינץ קאסטר, ששיחק בשנות ה-50 בפ.צ. סנט פאולי ובקיקרז אופנבך.
בנו של דיטר מילר, אלכסנדר, נפטר בגיל 16 כתוצאה מגידול מוחי.
דיטר מילר סבל מהתקף לב בשנת 2012, שאחריו שהה בתרדמת של חמישה ימים.
תארים
עם בורדו:
תארים אישיים:
חצי האי בורגס
חצי האי בורגס (באנגלית: Burgas Peninsula ; בבולגרית: полуостров Бургас) הוא חצי אי המכוסה ברובו קרח, המהווה את הקצה המזרחי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
אורכו של חצי האי 10 קילומטרים לכיוון מזרח - צפון-מזרח לכיוון נקודת רנייר.
חצי האי גובל ב-מפרץ מון, מפרצון ברואיקס ומעבר מוגלה שמצפון לחצי האי;
ובמצר ברנספילד שמדרום - דרום-מזרח לחצי האי.
בחצי האי מצוי רכס דלצ'ב, המהווה חלק מהרי טנגרה.
היסטוריה
חצי האי מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1822; לאחר מכן מופה בשנית על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971; ארגנטינאים בשנת 1980, ספרדים בשנת 1991, ועל ידי הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05 ומיפוי נוסף על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
חצי האי בורגס קרוי על שם העיר הבולגרית בורגס - עיר נמל בדרום מזרח בולגריה, לחופי הים השחור, בירת מחוז בורגס.
וכן על שם חברת הדיג אושן פישריס – בורגס (Ocean Fisheries – Burgas) שספינותיה פעלו במימי איי ג'ורג'יה הדרומית, איי קרגולן, איי אורקני הדרומיים, איי שטלנד הדרומיים וחצי האי אנטארקטי בין השנים 1970 ועד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הדייגים הבולגרים, הם החלוצים של תעשיית הדיג המודרנית באנטארקטיקה.
סיפור פשוט
סיפור פשוט הוא רומן מאת הסופר העברי ש"י עגנון, המתאר את מסכת לבטיו של בחור צעיר בקהילה יהודית בעיר קטנה במזרח אירופה על רקע שלל מנהגיה. הסיפור הוא רומן פסיכולוגי המתאר את הקונפליקט של היחיד בין רצונותיו לבין לחצי החברה סביבו. קונפליקט זה מוביל את הגיבור, באחד משלבי הסיפור, לאובדן שפיות. הספר מעביר ביקורת חברתית נוקבת על ערכים בורגניים בכלל, וערכי העיירה היהודית בפרט, המתרכזים במאכל, משתה, רדיפה אחרי כבוד ותאוות ממון. הסופר גורס שערכים אלה יכולים לפגוע ביחיד ולמנוע ממנו להגשים את רצונותיו האמיתיים, כפי שקרה להירשל הורביץ. הרומן ראה אור בשנת 1935, ונחשב לאחת מיצירות המופת של הספרות העברית. הרומן נכלל בקובץ סיפורים של עגנון בשם "על כפות המנעול" אך יצא בהוצאות שונות גם כספר נפרד.
עלילת הספר עוסקת בהירשל, שהתאהב בבת משפחה רחוקה בשם בלומה, שהתייתמה מאביה ומאמה, המשמשת כמשרתת בביתו. אמו מסתייגת מקשריו איתה, ומשדכת אותו למינה – נערה מפונקת ממשפחת איכרים אמידה. בלומה, המאוהבת בהירשל, עוברת לשרת בבית אחר. לאחר נישואי מינה והירשל, הוא לוקה בהדרגה בהפרעות מצב רוח ומחשבות כפייתיות עד כדי התמוטטות ונלקח לבית חולים פסיכיאטרי, שם הוא משתקם. בבית החולים נודע לו שנולד לו בן. הוא משלים עם נישואיו למינה ומוליד בן שני. עם זאת, דמותה של בלומה אהובתו האבודה ממשיכה לרחף בחייו ובדמיונותיו לאורך כל הסיפור.
תקציר העלילה
הסיפור הוא סיפורו של הירשל, בנם של ברוך מאיר וצירל הורוביץ, משפחה יהודית מכובדת בקהילתה. צירל היא אישה ממולחת וזריזה, שנישאה לעובד בחנותו של אביה ויחד עם בעלה המשיכה לנהל את החנות. את בנה היחיד היא מחנכת להמשיך בדרך הוריו ונמנעת מלפנק אותו יתר על המידה.
בגיל 16 מגיעה לבית הוריו של הירשל קרובת משפחה רחוקה, בלומה. אביה של זו, איש מלומד ומשכיל אך ביש מזל בעסקים, אשר איבד את כל ממונו ונותר מחוסר כול, נפטר מזמן וכעת התייתמה גם מאמה. צירל, אמו של הירשל, מכניסה את הנערה אל ביתה והיא תופסת שם את מקום המשרתת, שעזבה את עבודתה זמן קצר לפני בואה. בין הירשל ובלומה נרקמים יחסים קרובים ועם הזמן הוא מתאהב בה. אמו של הירשל מסתייגת מהקשר בינו ובין בלומה, שכן זו שייכת למעמד נמוך יותר. היא ממהרת לשדך אותו למינה, נערה מפונקת ממשפחת איכרים אמידה, חסרת כל השכלה בענייני יהדות, שמתנאה בציפוי דק של השכלה שרכשה בפנסיון בעיירה, בתחומים כנגינה בפסנתר, רקמה וידיעת השפה הצרפתית, ורואה עצמה בת אדונים מעודנת. הירשל, שהוא אישיות פסיבית ובלתי בשלה, אינו עושה מאומה כדי להילחם באמו ומשלים עם השידוך. בלומה, שמאוהבת בהירשל, עוזבת את בית הורוביץ ועוברת לשמש כמשרתת בבית אחר, ביתו של עקביה מזל, אחד מגיבורי הנובלה "בדמי ימיה".
הירשל ומינה נישאים, ומתחילה הידרדרות הדרגתית במצבו הפיזי והמנטלי של הירשל. אט אט דעתו נטרפת עליו, כיוון שאינו זוכה לראות את אהובת לבו, ואשתו משעממת אותו, ועם חלוף הזמן אף נמאסת עליו. הירשל אינו אוכל ואינו ישן, ונעשה רזה וגרמי. הוא משוטט ער בלילות, מטייל מדי יום אל ביתה של בלומה בקצה העיירה בתקווה שתצא מביתה ותפגוש בו. בסופו של דבר הוא מאבד לחלוטין את שפיותו ובורח ליער. הוריו לוקחים אותו לבית חולים פסיכיאטרי, שם במהלך טיפול יוצא דופן של רופא שמשוחח עמו על אנשים והחיים, הוא הולך ומחלים. במהלך האשפוז נודע לו כי נולד לו בן, ולאחר זמן מה הוא נרפא וחוזר לביתו, שם הוא משלים כביכול עם היותו נשוי למינה, ונולד להם בן שני.
עם זאת באופן מרומז מסתבר שזאת השלמה חלקית; אחד ממרכיבי הדרמה המרתקים של "סיפור פשוט" מתבטא בדו-משמעות הבלתי פשוטה שמפוזרת ברמזים שונים ומגוונים ואיננה חדלה כמעט עד הדפים האחרונים של הסיפור: "מהרהר הירשל בליבו, אילו מתה מינה אפשר היה בלומה מתרצית להנשא לי. חס ושלום שביקש על אשתו שתמות. אלא מה יעשה אלמן שלא ישא, ומאחר שאינו מכיר אחרת חוץ מבלומה נתן עיניו בבלומה. אם לא תנשא לו מאהבה תנשא לו מרחמנות"(עמ' רס"ב) . ו"כשראה הירשל שהכל מתעסקים בבנו ואין בהם מועיל היה מהרהר בלבו, אילו טיפלה בו בלומה היה מבריא. וכך היה מצייר לעצמו, הוא עומד מצד זה של בנו ובלומה עומדת מצד זה של בנו ובין שניהם התינוק מחלים"(עמ' רס"ג). "כביכול השווה לבו של הירשל ואינו חולק על העולם". (עמ' רס"ו). ובשורות האחרונות ממש: "אמרה לו, סבורה הייתי שדרכה של אהבה שהיא גדלה עם כל אחד ואחד. הוריד הירשל ראשו ואמר, לא כי, אלא שהיא באה אם אין מי שחוצץ בינה ובינינו". והמספר חותם באמירה האירונית: "אלוקים בשמים יודע שלא נתכוין הירשל אלא לאותו תינוק".
הסיפור נגמר באמירת המספר שגם סיפורה של בלומה ראוי לספר משל עצמו, אבל "אלוהים בשמים יודע אימתי" יכתב.
רקע היסטורי וחברתי
כבמרבית סיפוריו של עגנון, גם ברומן זה אין התייחסות מדויקת לשנים שבהן מתרחשת עלילתו. אף על פי כן, האזכורים למלחמת רוסיה–יפן רומזים שהסיפור מתרחש בסביבות השנים 1904–1907.
תיאור החברה היהודית ברומן הוא רחב, מקיף, פרטני וצבעוני מאוד. במובן זה משתייך "סיפור פשוט" לסוגה של קומדיית מנהגים. ד"ר כרמלה סרנגה, מרצה לספרות, מציגה את החברה שהמספר מתאר כמחולקת לשלוש קבוצות: הפיקחים, הבינוניים ועוד כת אחת. נזכרים ברומן גם עניינים אחרים שעמדו באותה עת על סדר היום של יהודי גליציה, ובהם ההגירה המואצת לארצות הברית שהתרחשה באותן שנים, כמו גם התפתחות התרבות החילונית ונהירתם של חלק מן הצעירים אחרי הרעיונות הסוציאליסטיים והציוניים.
למרות הביקורת כלפי גיבורי הסיפור והערכים המקובלים עליהם מתואר עולם העיירה בעט אוהב.
השיגעון של הירשל
רוב חוקרי הספרות מבחינים כי יש מספר היבטים לשיגעונו של הירשל. מלכה שקד מדגישה כי המספר מאפשר יותר מפרשנות אחת לשאלת הטירוף של הירשל, שכן לא ברור אם הוא באמת משוגע, ואם כן מה גרם לו להשתגע. במישור הפשוט, המוצג באופן ישיר בספר, השיגעון נבע מהגעגועים לבלומה או מקללה תורשתית שהוטלה על משפחתו בידי רב, בעקבות התחצפות של אחד מזקניו של הירשל.
הסיפור מדגיש אמנם היבט זה, אך לשיגעונו של הירשל יש גם הסבר ברובד המשפחתי-פסיכולוגי. בחברה היהודית המסורתית, כמו גם בחברה החרדית כיום, "פגם" באחד מחברי המשפחה (התנצרות, חילון, שיגעון, מחלה וכו') פוגע בתדמיתם של שאר החברים, וכך גם מקשה על חיפושם אחר בת זוג. השיגעון התורשתי שנובע מקללת הרב העתיקה (והוא ה"פגם") גרם לצירל להינשא לברוך מאיר, ממעמד ירוד יותר. יש הסבורים כי צירל - החוששת מכך שהירשל ישתגע בעקבות הקללה, ולכן עסוקה באובססיביות בניתוב דרכו, כגון העברתו מלימוד תורה בבית המדרש למסחר ומשא ומתן - יוצרת נבואה המגשימה את עצמה. צירל מרחיקה את בלומה, מחתנת את הירשל עם מינה ובכך כופה עליו נורמטיביות שמאמללת אותו.
זיוה שמיר מדברת על השוני הרב שבין הירשל והוריו, הנובע מפער הגילאים, וכשהם כופים עליו את המוסכמות שלהם, הוא יוצא מדעתו. ברומן עובר הירשל תהליך של אימוץ המוסכמות במקביל לתהליך השיגעון שלו, ובסופה הוא כבר לא חש בצורך למרוד, וחוזר לשפיותו.
במישור נוסף, סמוי, ניתן לומר כי חוסר השליטה של הירשל על חייו והפסיביות שנכפית עליו הם שגורמים לו להשתגע. השעות הארוכות שהוא מבלה במיטה ליד אשתו בלא שינה, בעוד שמינה מוכשרת לשינה עמוקה וממושכת, מוסיפות לשיגעונו; כמו גם תחושתו שכל העולם פונה נגדו - אמו, שהיא מקור כל כאביו, אשתו, שאותה אינו אוהב, אביו, שאינו עוזר לו, ואפילו התרנגולים שלועגים לו בכך שהם גבריים וזכריים והוא לאו דווקא (מוטיב התרנגול).
דרך שעות חוסר השינה של הירשל מתגלה ומתפתח תהליך הטירוף שלו. בזמן נדודי השינה הולכות ומחריפות תגובותיו לאשתו: בתחילה הוא מאשים אותה שגנבה ממנו את כל השינה, ואחר כך הוא מדבר אליה בדחייה הולכת וגוברת. אז הוא תוהה גם על דודו המשוגע ועל התרנגולים, ואף עולות בו מחשבות על רצח ועל אלימות.
בגלל חוסר היכולת של הירשל להתעמת עם בעיותיו בעולם הממשי, הוא פועל נגד כל העולם, ובעיקר נגד אמו, בעולם דמיוני שבתוך ראשו. כך הוא חושב לא לטעום מהאוכל ומהבשר אצל הורי אשתו, אולם לבסוף נכנע לנורמות החברתיות, ובעיקר לאמו, ואוכל מנות גדולות מן מהמאכלים. כך הוא גם חושב על דודו, אדם מטורף שמהווה את נקודת הפחד המרכזית של צירל, כעל דמות רומנטית נהדרת, אדם שהוציא עצמו מהחברה ה"מטריאליסטית" וה"חזירית" והתנזר מתענוגות הבשר, אדם המטייל בטבע וביער, אדם שהוכרח להינשא למי שלא אהב, בדומה להירשל עצמו, אך הצליח להימלט מגורלו. דמות דודו של הירשל, כפי שהצטיירה בראשו של הירשל, היא ההפך המוחלט ממה שמייצגת עבורו הקהילה היהודית, ובעיקר אמו. פן זה של שיגעונו קשור בקשר הדוק לביקורת שלו על החברה. מבחינה זו, אמו של הירשל מייצגת את החברה, והוא ודודו המטורף - את הפרט המנסה להשתחרר מהעול.
הביקורת החברתית
ברומן מותח עגנון ביקורת על ערכי החברה הבורגנית בכלל, וערכי החברה היהודית בעיירה, בפרט. העיירה "שבוש", כאמור, היא עיירת הולדתו של עגנון - בוצ'אץ' (שאת שמה הפך עגנון ל"שיבוש"). הסיפור חובק את רוב אוכלוסיית הקהילה, הדמויות שונות זו מזו ומראות את כל פני הקהילה, מהציונים לסוציאליסטים, דרך כלל החברה הבורגנית.
ישנה הסכמה רחבה בין רוב חוקרי הספרות שבמידה רבה צירל מייצגת את העיירה. צירל היא אישה אקטיבית חזקה, שעוסקת מרבית הזמן בכסף. דמותה של צירל היא הדמות החומרנית ביותר ברומן. ניתן לראות זאת במבע המשולב ובמוטיבים שמייצגים אותה, כמו גם בסצנת ספירת הממון שחוזרת פעמיים - הסצנה שבה סופרים צירל וברוך מאיר את הכסף שהרוויחו באותו יום בחנות. סצנה זו מציגה אותם באור רומנטי, אך העובדה שהכסף הוא היסוד הרוחני בקשר שלהם מגחיכה את הארציות שלהם.
יונה טויבר, שדכן העיירה, הוא דמות נוספת המדגימה את החולי של החברה. בעזרת השינוי החד בעיסוקו של טויבר, מסופר לשדכן, ובעזרת תיאורים גרוטסקיים רבים של הדמות, מציג עגנון את השידוך היהודי באור ציני. ברומן מוצג השידוך כהיפוך מוחלט לכל המוטיבים הרומנטיים.
בזמן הסעודות מוצגת החברה כחזירית, במיוחד מנקודת מבטו של הירשל. הארוחות ופולחן האכילה מתוארים ברומן באופן דוחה. בסיפורי עגנון הגזמה באכילה היא פעמים רבות סטייה מן הישר. דוגמה מובהקת לכך אפשר למצוא בסיפור הקצר "האדונית והרוכל", שבו מיוצגת ההידרדרות של הגיבור על ידי האכילה. באופן כללי מטיף עגנון בכמה מסיפוריו לצמחונות ודוגמאות רבות לכך ניתן למצוא בספר "תכריך של סיפורים".
על אף שצירל מציגה את הביטחון שהממון מספק ואת היציבות שבו, מולה עומדת דמות שמהווה הקבלה הפוכה אל מולה, אשר מוכיחה שהכסף לא עוזר בדבר. אביה של מינה הוא נובו ריש, שחי בחרדה מתמדת פן גורלו יתהפך עליו, הכסף שהשיג ייעלם, והוא יחזור להיות עני כפי שהיה בילדותו. דרך ההתעסקות התכופה בביטחון המדומה שהכסף מספק, מותח עגנון ביקורת על תרבות הממון של יהודי הגולה ומציג אותה כבנויה על יסודות רעועים.
ביקורתו של עגנון אינה רק על החומריות של העיירה, אלא גם על היחס שלה לדת. העיירה כמעט שאינה מתייחסת למקורות כלל, וכאשר המספר אומר "רק אלוקים יודע", ביטוי החוזר פעמים רבות בסיפור, הוא מעביר ביקורת אירונית על העיירה שמשתמשת באצטלה דתית לכל דבר שולי או אפילו כדי להצדיק עוולות. דרך החינוך הגויי של מינה הוא מעביר ביקורת בכיוון דומה; היא למדה בבית ספר שלא מחנך לערכים יהודיים, בית ספר שמבולל את העם. אפילו שמה של מינה, שיכול להתאים לנוצרייה כמו ליהודייה, מעיד על התבוללות.
ש"י פנואלי טוען שהמרד הגדול של עגנון בסיפור זה (וברבים אחרים), הוא ניסיון להחזיר למושג האהבה את הזכויות שנגזלו ממנה בידי מסור חיים ובידי האל. פנואלי מתאר כיצד אמו של הירשל למעשה אינה אוהבת אותו, כי קנאתה גוברת על צרכיה האמהיים. כולם, החל מהאם וכלה ברופא ד"ר לנגזם, אינם מקשיבים לדברים שהירשל רוצה לומר, אלא כופים עליו את דרכם וגורמים לו להשלים עם מצבו, ולשוב לחברה כאדם רגיל, אך עצוב.
השידוכים הבעייתיים
שידוכים כושלים הם מסימני ההיכר של יצירת עגנון, ודוגמה מובהקת לכך ניתן לראות בסיפור "עגונות". השידוכים ברומן הם אחד הסמלים לחולי החברה, והדוגמה הברורה ביותר לכך היא הירשל ומינה. השידוך ביניהם מהווה בבירור שבירה גמורה של כל יסוד רומנטי שהופיע בתחילת הרומן.
ישנם חוקרים שמסתכלים על הסיפור כולו כשרשרת של נישואים כושלים, המתחילים מהשידוך של צירל וברוך מאיר. ברוך מאיר היה אמור להתחתן עם אמה של בלומה, מירל, אך הוא התחתן עם צירל - מעל למעמד שלו. אילו היה מתחתן ברוך מאיר עם מירל, אזי הירשל ובלומה היו נוצרים בתור אותו בן אדם, ולכן יש להם דחף להתחבר. תיאור זה הוא למעשה הסבר חז"ל לצורך באהבה, לפי סיפור בריאת האישה - כל אדם מחפש את הצלע שנלקחה ממנו ורוצה להתאחד איתה שוב. אך גם שידוך זה, שהיה אמור לתקן את הטעות של הדור הקודם, לא נוצר והירשל נישא למינה.
יונה טויבר, שהוא השדכן, הוא שמחזיק את העיירה כולה בדבק רעיל. המחבר המובלע רומז שהשידוכים של יונה הם נבזיים וחומרניים, ומהווים את ההפך המוחלט מעולם הרוח. ישנם עוד מספר שידוכים עקומים שיוצרים נקודת תצפית אירונית על היבטים מסוימים בעיירה. כך, למשל, השידוך הנורא מכול נמצא לבסוף ליונה טויבר עצמו, שמתחתן עם גיבנת, הדמות הכי גרוטסקית בסיפור. בשידוך של יונה טויבר מביא עגנון את השידוכים לידי הגחכה גמורה וקיצוניות. דבר דומה קורה כשהסוציאליסט הנלהב, שנוא לבה של צירל, מתחתן דווקא עם אישה בורגנית, רק בשביל כספה. טענתו היא שהסוציאליזם לא מביא משכורת גבוהה, ורק כך יוכל להמשיך באורח חייו הסוציאליסטי, כך שבעצם הוא עושה זאת לטובת הסוציאליזם.
הירשל כאנטי גיבור
המספר מציג מצב קשה בקהילה, ובכלל אצל קבוצות אנושיות, אך הוא לא מאפשר בריחה. הירשל מנסה לברוח מהחברה, אך המספר מראה שברגע שמישהו לא מוכן לקבל על עצמו את הערכים המעוותים של החברה, הוא יוצא מדעתו. את אלו שמנסים לשנות את החברה (הסוציאליסטים והציונים) מציג עגנון כמגוחכים באותה מידה, ולכן הירשל לא מוצא את מקומו גם ביניהם. האדם היחיד שהירשל מצליח להתחבר אליו הוא דודו המשוגע.
הירשל חולם שדודו הוציא את עצמו מהחברה, וכיוון שהיא לא הצליחה להבין אותו, היא קראה לו "משוגע". הסיבה לחלום זה, היא שהירשל עצמו רוצה לעשות כך: הוא אינו מעוניין לחיות בחברה הזאת, אך בכל פעם שהוא מנסה לעמוד על שלו הוא כושל. עגנון לא מאפשר התחמקות, גם הדמות של הירשל מייצגת איזשהו חלק בקהילה היהודית, את החלק שלא רוצה ללכת עם כולם, אך אפילו חלק זה לא מואר באור חיובי.
מוטיב הסעודה
כל האירועים בשבוש מלווים בסעודות. אותן סעודות מציגות את אנשי הקהילה, ובראשם צירל, בצורה גרוטסקית, תאוות המזון היא אחת הביקורות של עגנון על החברה. כשרואה הירשל את ה"בר-ווז", כלי ההגשה המפואר, הוא מתאר אותו כקפוא ומתנשא כמו החברה. כמו כן, כשמגיע השלב שבו הירשל צריך להפסיק לאכול כדי לא להתגייס לצבא, ניתן להבחין שהאכילה אצלו מקבילה לשיגעון, כלומר ככל שהוא מרזה הוא מתרחק מהחברה. גרשון שקד מתאר את מוטיב הסעודה כמוטיב נובליסטי שמציג את תלותו של הירשל באמו, ובכך את השליטה הגרוטסקית שלה בו. כמו כן, גורס שקד שיש הקבלה בין סעודות שונות ברומן שמוכיחות את אובדן הזהות של הירשל.
מוטיב הסעודה מתקשר למוטיבים רבים של אכילה בספרות עגנון. כמעט בכל סיפוריו מובאת האכילה אצל עגנון כדרך להתבוללות ולחטא.
מוטיב התרנגול
את התרנגול ניתן למצוא במספר רב מסיפורי עגנון. על פי רוב, בא התרנגול בהשוואה כלשהי לבני האדם, ודוגמה בולטת היא הסיפור "התרנגול ותפילת בני אדם" שבספר "תכריך של סיפורים".
כפי שמאבחנת זיוה שמיר, גם ברומן זה למוטיב יש מקום חשוב. התרנגול, או הגבר כפי שנקרא מספר פעמים, נחשב בעיני רבים לסמל ל"סירוסו" של הירשל. התרנגול מוצג כגברי וכשולט בחייו, בניגוד להירשל, ה"מסורס" והפסיבי. התרנגולים הם אלו שלא מאפשרים להירשל לישון בלילה, והם באים בהקשר של אלימות לראשו של הירשל. על פי רוב, אפשר למצוא את התרנגול בסמיכות לסממנים פאליים כגון "כרבולותיהם היו זקורות וקום בפיהם".
יש שיטענו כי התרנגול משמש גם כסמל לחברה, שלא מאפשרת להירשל להיות מה שהוא רוצה להיות - הם לא מאפשרים לו לישון והם לוחצים עליו תמיד. הירשל רוצה להרוג את התרנגולים, כלומר להילחם בחברה, אך בסופו של דבר הוא לא פועל בנידון.
בהקשר לתרנגול אפשר לראות את אמו של הירשל, צירל. נהוג להתייחס אל צירל כמנסה לגרום לסירוס רגשותיו של הירשל. דוגמה בולטת לכך ניתן למצוא בסצנת המרתף בתחילת הסיפור, כאשר היא מסבירה לו כי נורמות החיים הן מעל לכל רגש.
אפיון דמויות
עגנון משתמש ברומן זה במספר טכניקות ספרותיות לצורך תיאור דמויות. הטכניקה המרכזית היא מבע משולב, טכניקה שבה תודעתו של המספר ותודעתה של דמות משתלבות וכך ניתן ללמוד יותר על הדמות ועל עולמה הפנימי. לעיתים ניתן ללמוד בעזרת המבע המשולב גם על מצבים מורכבים בין דמויות (הירשל ואמו, הירשל ודודו, הירשל ובלומה, צירל ובלומה וכיוצא באלה). דוגמה אחת למבע משולב היא: "ישבה בלומה בבית קרוביה... יושבת לה בלומה בתוך כותלי ביתה והספר פותח לפניה פתחי עולם... מה נאה נר השבת בחדרה של בתולה צנועה בשעה שהיא נינוחית מיגיעתה וקוראת בספר. חייכם שאין לבלומה נאכט להתדיין עם מזלה." בראשית הקטע מתוארת בלומה בקוראה את הספר, ולאחר מכן עובר המספר לתאר את מחשבותיה. הסימן הראשון לכך הוא המעבר לזמן הווה במשפט השני שבציטוט (במקור מופיע בראש הפסקה הבאה). ניתן לראות שבלומה מתוארת בגוף שלישי, אף על פי שהדברים הנאמרים הם לכאורה מפיה. אולם המספר הוא זה שמנסח בלשונו את החולף בתודעתה של בלומה. בדוגמה זו, משתמש עגנון במבע המשולב כאמצעי לאירוניה, כאשר הוא נצמד לתודעתה המושפלת של בלומה.
כמו כן, משתמש עגנון באפיון עקיף כדי לתאר את הדמויות. כלומר, הוא לא מתאר אותן בצורה ישירה, אלא מתאר את פעולותיהן, סביבתן, מראן, דיבורן וכיוצא בזה, ובכך מוצגות תכונותיהן באופן עקיף. בנוסף, משתמש עגנון במספרים לא מהימנים כדי לתאר פנים שונות של הדמות, כך שהקורא לומד על הדמות דרך מחשבותיהן של דמויות אחרות עליה. כיוון שמחשבות הדמויות האחרות מובאות במבע משולב, הן אינן עוּבדות, אלא דעות בלבד. צורת אפיון זו מאפשרת היכרות עמוקה עם הדמות המאופיינת, כמו גם עם הדמות המספרת. כל הטכניקות הללו הן טכניקות אופייניות לעגנון בכל יצירותיו.
השמות כאמצעי אפיון
ב"סיפור פשוט", כמו בסיפורים רבים של עגנון (למשל: "פרנהיים", "תהילה" ועוד) מהווים שמות הדמויות כלי לאפיון אותה דמות, בין אם באמצעות אירוניה (אפיון בעקיפין), ובין אם בישירות תקיפה. כך, למשל, פירוש השם "הירשל" ביידיש הוא אייל. החופש שמבטא השם עומד בניגוד לדמותו של הירשל הכבולה, המעוכבת. האירוניה שבשמו של הירשל, המנוגד למהותו הפסיבית, עומדת בניגוד לישירות שבה מביע המספר את מהותה של בלומה דרך שמה: פירוש השם הוא "פרח" (בלום), ובעברית הוא "מעוכבת". בכך מאפיין המחבר את בלומה כיפה ואף מפתה (מבחינת הירשל), אך גם כמי שנשמרת לעצמה ואיננה נענית לחיזוריו של הירשל העומד להינשא לאחרת. דרך נוספת שבה משתמש המספר כדי לאפיין דמויות הוא באמצעות שם אונומטופאי: למשל, צירל - האותיות הצורמות של שמה של האם מבטאות, באופן עקיף, את אישיותה וכן מהוות חלק מהביקורת עליה. (סיבה נוספת של עגנון לבחירה בשם זה הוא שצירל ביידיש הוא תכשיט - סימן לחומרנותה)
הקשר ליהדות
כמו ברבים מספרי עגנון, חלק נכבד מלשון הספר בנוי על בסיס ביטויים מספרות חז"ל. כמו כן, קיימות אנלוגיות רבות בין דמויות הספר לבין דמויות בספרות האגדה היהודית או בתנ"ך. במהדורה מיוחדת שהוציאה הוצאת שוקן הוספו הערות, הפניות והסברים למקורות התלמודיים והמקראיים שעליהם מתבססת שפת הספר.
משמעות השם "סיפור פשוט"
במשך שנים התנהל ויכוח בעולם הספרות בקשר למשמעות שמו של הספר. היו רבים שתפסו אותו כאירוני: סיפור שהיה אמור להיות פשוט מאוד ונסתבך כל כך.
מולם הייתה קבוצה, שבראשה חוקר הספרות פרופ' דב סדן, שגרסה כי המשמעות שונה לחלוטין, וכי המילה "פשוט" איננה מתייחסת לפשטות. על פי דב סדן ותומכיו, כוונת השם "סיפור פשוט" היא בהחלט לא Simple Story (על אף שכך תורגם לאנגלית וכן ליידיש: א פשוטע מעשה), אלא - המילה "פשוט" היא במובן של סיפור שהתפשט, כמו אש המתפשטת. זהו כביכול סיפור שקורה במקומות רבים בצורה זאת או אחרת, וזהו סיפור מפורסם שהרומן רק מביא אותו לידי כתב. אחת הסיבות לשם זה, לדעת סדן, היא שהוא נותן לסיפור פן אוניברסלי, ומבהיר שמדובר לא רק ב"שִבוש", אלא בחברה היהודית בכלל. כמו כן, עגנון הרבה לכתוב סיפורים ידועים וסיפורי עם בגרסתו שלו, בטענה שתפקידו של הסופר אינו רק לבדות סיפורים, אלא גם לכתוב את סיפוריהם של אחרים.
עגנון ציין בכמה מקרים, שכוונתו הייתה כפי שסדן גורס. עם זאת, ישנם עדיין רבים שחושבים שהכוונה הייתה לפשטות כפי שהיא. עם זאת, יש גם חוקרים הטוענים, שהשם מתייחס לשני הרבדים ואין סתירה בין הפירושים, זאת אומרת - סיפור שאמור להיות פשוט ונסתבך - תופעה כללית המתפשטת וחוזרת על עצמה.
תהודתו
סיפור פשוט נשזף בעיניהם של חוקרי ספרות רבים, והוא אחת היצירות העבריות המודרניות שנכתב עליהן המספר הרב ביותר של מאמרים. למרות שפתו הייחודית והמיושנת, הספר ממשיך לקנות לו קוראים גם כיום, עשרות שנים לאחר שנכתב. הוא מופיע בתוכנית הלימודים לבחינת הבגרות בספרות, במשקל של רומן (למרות אורכו), ולמעשה זהו הטקסט הארוך (ארוך מסיפור קצר) היחיד שמוקדשת לו שאלה ספציפית במבחן, ושלעיתים מצוטט באופן נרחב בתוכו.
עיבודים לתיאטרון
הרומן זכה לעיבודים רבים לתיאטרון. להלן כמה מהם:
מאמרים
על תרגומים לשפות זרות
על העיבודים לתיאטרון
אלפרד הנרי מאורר
אלפרד הנרי מאורר (באנגלית: Alfred Henry Maurer; 21 באפריל 1868 - 4 באוגוסט 1932) היה צייר אמריקני מודרניסטי. הוא הציג את עבודותיו בחוגים אוונגרדיים בעולם ובעיר ניו יורק בתחילת המאה ה-20.