cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מעגל
עיגול
עיגול סגור הוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות במישור שמרחקן מנקודה מסוימת, המרכז, קטן או שווה לגודל קבוע. ניתן להגדיר עיגול סגור גם כמשטח המוגבל על ידי מעגל, לרבות המעגל עצמו.
עיגול פתוח הוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות במישור שמרחקן מנקודה מסוימת, המרכז, קטן מגודל קבוע. ניתן להגדיר עיגול פתוח גם כמשטח המוגבל על ידי מעגל, למעט המעגל עצמו.
עיגול הוא כל צורה המכילה את כל הנקודות התחומות על ידי מעגל ואולי גם נקודות על המעגל עצמו (בפרט עיגולים פתוחים ועיגולים סגורים הם עיגולים).
חלקים של העיגול
גזרה היא צורה הכלואה בין שני רדיוסים במעגל לבין קשת על המעגל.
היחס בין שטח הגזרה לכלל שטח המעגל שווה ליחס בין זווית הגזרה לסיבוב שלם, השווה ליחס בין אורך הקשת של הגזרה לבין היקף המעגל כולו. כלומר ששטח הגזרה יהיה שווה:
כאשר L הוא אורך הקשת והזוויות ברדיאנים. מקטע הוא צורה הכלואה בין מיתר לקשת המתאימה לו.
שטח המקטע שווה להפרש בין שטח הגזרה הנכלאת בין 2 הרדיוסים המחוברים לקצוות המיתר לבין שטח המשולש שצלעותיו הן המיתר ו-2 הרדיוסים המחוברים לקצוותיו. כלומר שטחו שווה ל:
כאשר d הוא מרחק המיתר.
המעגל והעיגול בגאומטריה אנליטית
משוואת המעגל בגאומטריה אנליטית היא כאשר היא מרכז המעגל ו-R הוא מחוגו, מעגל שמרכזו בראשית הצירים \ (0,0) נקרא מעגל קנוני. העיגול הסגור מוגבל על ידי אי-השוויון החלש, ואילו העיגול הפתוח מוגבל על ידי אי-השוויון החזק.
באופן כללי, התבנית הריבועית מתארת מעגל אם ורק אם המרכיב הריבועי הוא כפולה של x^2+y^2 (כלומר A = C ו-B = 0).
ארבע נקודות (עבור i=1,2,3,4) נמצאות על אותו מעגל אם ורק אם, כאשר \ S_4 היא החבורה הסימטרית, ו-\ \sgn הוא הסימן של התמורה.
במקורות היהדות
התוספות מציגים שיטה לחישוב שטח העיגול: בתוך המעגל יוצרים בחוטים סדרה של מעגלים קונצנטריים, ממרכז העיגול ועד שפתו. את סדרת המעגלים חותכים ברדיוס שלו. ייווצרו לנו חוטים רבים, כאשר הראשון הוא הכי ארוך, וכל אחד ואחד פוחת אורכו מעט מקודמו. לאחר יישור החוטים נוצר משולש שווה-שוקיים. את המשולש חותכים מהקודקוד לבסיס, ואת שני המשולשים שנוצרים הופכים ויוצרים מהם מלבן. שטח המלבן (אורך כפול רוחב) הוא שטח העיגול. למעשה הנוסחה לחישוב השטח המוצגת כאן היא היקף כפול רדיוס חלקי שתיים. השיטה המוצגת בתוספות היא שיטתו של אברהם בר חייא. "סאה שהיא מוטה על צדה באוויר אינה מביאה את הטומאה תחת כולה עד שיהיה בהיקפה ד' טפחים ומחצה בקרוב כדי שיהיה גובה הצד העליון טפח ומחצה ויהיה הטפח על טפח ממנה גבהו מעל הארץ טפח לפיכך אם הייתה גבוהה מעל הארץ חצי טפח והיה בהיקפה שלשה מביאה את הטומאה וכן עמוד עגול שהוא מוטל לאוויר ומונח על הארץ אינו מביא טומאה תחת דפנו עד שיהיה בו היקף כ"ד טפחים ואם אין בהיקפו עשרים וארבעה טפחים טומאה בוקעת ועולה בוקעת ויורדת זה שהצריכו עשרים וארבעה טפחים על העיקרין שסומכים עליהן חכמים בחשבון כל המשפטים שכל שיש בהיקפו שלשה יש בו רוחב טפח וכל טפח על טפח ברבוע יש באלכסונו טפח ושני חומשין לפיכך אם היה בהיקף העמוד עשרים וארבעה טפחים נמצא תחת כל דפנו טפח על רום טפח מרובע ויתר מעט שחשבונות אלו בקרוב הן."
המעגל בתרבות
בעבר שימש המעגל בסיס לתרבויות רבות, אך לאורך הזמן השימוש בו הלך ונתמעט במרבית החברות. עם זאת, חוקרים מראים כי כיום חוזרת העטרה ליושנה וצורת הישיבה במעגל שבה לשמש בהקשרים הולכים ורבים בחברה המודרנית.
המעגל, כצורת התכנסות או התוועדות של אנשים מאפשר מפגש "שוויוני" בו כל אחד פונה ומסתכל אל כולם, להבדיל ממפגש פרונטלי כמו מרצה וכיתה, או שחקן מול קהל. ניתן למצוא דוגמאות להתכנסות מעגלית של בני אדם בתרבויות שבטיות המתכנסות לטקס סביב למדורה, באגדת אבירי השולחן העגול של המלך ארתור, בריקודי עם וכדומה.
עם זאת, לעיתים קרובות אנשים מתכנסים (כיום ובמהלך ההיסטוריה) בצורת מעגל או קשת של מעגל כדי לצפות באירוע המתרחש במרכזו, כמו במופעי רחוב, באצטדיונים (לרוב לא עגולים), באולמי הופעות מסוימים ובאמפיתיאטראות כגון הקולוסיאום.
הצורה המעגלית הלכה והכתה שורשים גם בתחום הפדגוגיה שבחינוך, בשלוש רמות ביטוי שונות: הראשונה, בין התלמיד לבין המערכת הבית ספרית, ובה המעגל יכול ליצור מרחב מכיל ומכבד ביחס לקשיים המסגרתיים שעימם מתמודד התלמיד. השנייה היא בין התלמידים, ובה המעגל מאפשר הדרה חברתית, מציאת פתרונות יצירתיים לקונפליקטים בדרכי שלום, למידה חברתית, הטמעת ערכים, דיאלוג רפלקטיבי ועוד. הרמה השלישית היא בין המורים עצמם.
בחינוך בא רעיון ההתכנסות במעגל לידי ביטוי גם בחינוך בלתי פורמלי, ובתנועות הנוער. תנועות הנוער הציוניות אף הורישו רעיון זה לפלמ"ח. חיים חפר תיאר תרבות זו במאמר בעיתון "דבר" ב-1982, וכינה אותה "תרבות המעגל":
במקומות שונים בעולם קיימת מסורת של ציורי מנדלות שהן שרטוטים ססגוניים מעגליים, לעיתים בעלי משמעות פילוסופית או דתית.
המושג "מעגל" משמש לעיתים בשפה להצגת תהליכים מחזוריים (כגון מעגל החיים, המחזור האינסופי בבודהיזם, גלגל המזלות או מעגל קרבס) או מצבים חסרי מוצא (כגון מעגל העוני או מעגל קסמים).
Yummly
יאמלי (באנגלית: Yummly), הוא אתר ואפליקציית מובייל לחיפוש מתכונים וניהול רשימת קניות.
היישום פותח על ידי צמד המפתחים דוד פלר (David Feller) וואדים גשל (Vadim Geshel) ושוחררה בחודש ינואר 2009.
היישום זמין עבור מערכות ההפעלה iOS (אייפון), אנדרואיד וכמו כן באמצעות אתר אינטרנטי בגלישה דרך הדפדפן.
יאמלי, מאפשרת למשתמשים לחפש מתכונים לפי מרכיבים, מחירים, טעמים מוכרים, הרגלי תזונה, רגישויות למזון ועוד. בנוסף לאפליקציה יכולת למידה המציעה מתכונים על פי העדפות וחיפושי עבר.
בשנת 2014 דיווחה החברה על 15 מיליון משתמשים פעילים בארצות הברית בלבד, בעקבות זאת הוחלט לשיק אתרים נוספים בבריטניה, גרמניה והולנד.
בחודש מאי 2017, נרכשה Yummly על ידי חברת ווירפול (Whirlpool Corporation) שהתחייבה שהחברה תמשיך לפעול כחברת בת.
גלעד אבנת
גלעד אבנת (נולד ב-26 באפריל 1982) הוא שחקן, במאי, מפיק ותסריטאי ישראלי.
קורות חייו
בצבא שירת בצנזורה לעיתונות ותקשורת של חיל המודיעין. מייד אחרי הצבא הצטרף ללהקת טררם, איתה היה בסבב הופעות בקולומביה, קוסטה ריקה, לונדון ובאולימפיאדת אתונה (2004). בשנים 2005–2006 גילם מגוון דמויות קומיות ב-15 פרקים בתוכניתו של יצפאן ששודרה בHOT.
בתום לימודיו שיחק ב"הסטודיה הדרמטית", הצגה שיצאה מהסטודיו למשחק והמשיכה ורצה בהבימה. אחר-כך שיחק בהצגת הפרינג' "אבק", אחר-כך בהצגה "קן הקוקייה", בבימויו של כפיר אזולאי, בתיאטרון באר שבע. אחרי-כן שיחק ב"מועדון הקופים הירוקים", שהציגה בתיאטרון תמונע בתפקיד מלאך המוות. הוא שיחק ב"כבוד אחרון", סרטו הקצר של עמרי שנהר (2010).
אבנת שימש כיועץ אומנותי למופע של אבי גרייניק "מחתרת של איש" (2011) וכתב ביחד עם גרייניק את קטעי הקישור של המופע.
אבנת כתב והפיק ביחד עם רועי בן-יוסף את הסדרה ה"האודישנים" ששודרה בynet בשנת 2011. זוהי דוקומדיה על העולם האפל של האודישנים בעולם הפרסום הישראלי. בסדרה השתתפו אוהד קנולר, ריקי בליך, עידן יניב, נלי תגר, אמנון וולף, רות רסיוק, מורן אייזנשטיין ואבנת.
במהלך השנים השתתף בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות: "המובילים", "השועלים", "תמרות עשן", "דובדבני וקובץ'", "עספור", "טלוויזיה במיטבה", "זהירות, טלוויזיה", "המיוחדת", "בתולות" ו"להיות איתה".
תומאזו אנטוניו ויטאלי
תומאזו אנטוניו ויטאלי (באיטלקית: Tomaso Antonio Vitali; 7 במרץ 1663 - 9 במאי 1745), היה מלחין וכנר איטלקי.
ביוגרפיה
אביו, ג'ובאני בטיסטה ויטאלי, (1644–1692) היה גם הוא מלחין וכנר מפורסם והוא לימד את בנו נגינה בכינור וייעד אותו לעסוק באותו המקצוע.
בשנת 1674 עבר עם אביו לעיר מודנה שם הועסק בתזמורת חצר האצולה אסטה תחילה כנגן ואחר כך כמנהל התזמורת ומורה לכינור עד 1742.
יצירותיו
ויטאלי חיבר בעיקר יצירות קאמריות לכינור-טריו סונאטות וסונאטות לכינור. הוא ידוע ומפורסם עד היום רק בזכות יצירה אחת - השאקון לכינור סולו בסול מינור. זהו קטע שכנרים רבים מנגנים כהדרן. יאשה חפץ ניגן אותו בשנת 1917 בקונצרט הבכורה שלו באולם קרנגי.
קוליברי ארך-מקור
קוליברי ארך-מקור (שם מדעי: Ensifera ensifera) הוא מין של קוליברי, החי בדרום אמריקה והוא מין יחיד בסוג Ensifera. מקורו של הקוליברי הוא באורך של כ-10-7.5 ס"מ, והוא המקור הארוך ביותר בעולם העופות יחסית לגודל גופו של המחזיק בו.
שמו המדעי של הקוליברי ארך-המקור - "נושא חרב" - הוא צירוף של המילים הלטיניות "חרב" (Ensis) ו"לשאת" (Ferre) ומתייחס לאורך מקורו של הקוליברי.
תיאור
אורכו של הקוליברי הוא כ-10-14 ס"מ, לא כולל מקורו, שאורכו כ-10-7.5 ס"מ; לעיתים המקור אף ארוך יותר משאר גופו של הקוליברי. משקלו של הקוליברי הוא כ-10-15 גרם. הקוליברי ארך-המקור הוא אחד מהמינים הגדולים ביותר במשפחת הקוליברים.
זהו מין העוף היחיד שבו המקור ארוך יותר מהגוף. המקור בנוי למציצת צוף מפרחים בעלי עלי כותרת ארוכים. לשונו של הקוליברי ארוכה יותר מהמקור. רוב גופו של הקוליברי הוא בצבע ירוק בהיר, בעוד ראשו בצבע ירוק-חום. זנבו מפוצל, והוא בצבע שחור. גם מקורו הוא בצבע שחור.
רבייה
עונת הרבייה של הקוליברי מתחילה באביב. הקוליברי ארך-המקור הוא בדרך כלל יחידאי (משמע, הוא חי לבדו) מלבד בעת עונת הרבייה. גם אז, תפקידו של הזכר קצר מאוד, ולאחר ההזדווגות הוא עוזב. הקוליברים הם פוליגמיים, ובדרך כלל הזכר מזדווג עם כמה וכמה נקבות. גם הנקבות עשויות להזדווג עם כמה וכמה זכרים.
קנו של הקוליברי הוא בצורת כוס, ונבנה מסיבים צמחיים ומטחב, שמסייע להסוואות הקן. הקן נבנה בדרך כלל על ענף של שיח או עץ. פנים הקן מרופד בנוצות ושערות בעלי חיים. חיזוק הקן מתבצע על ידי הוספת קורי עכביש. הנקבה מטילה בקן שתי ביצים לבנות. הנקבה דוחפת את מקורה הארוך לתוך גרונם של הגוזלים, ומאכילה אותם על ידי הקאה של מזון בלתי-מעוכל שאכלה לפני כן. הגוזלים עוזבים את הקן 7-10 ימים לאחר הבקיעה.
תפוצה ושימור
תחום תפוצתו של הקוליברי ארך-המקור מתפרש על פני בוליביה, קולומביה, אקוודור, פרו וונצואלה. הקוליברים חיים בדרך כלל ביערות הנמצאים ברום גבוה (מעל 2500 מטרים מעל גובה פני הים).
מצב השימור של הקוליברי ברשימה האדומה של IUCN הוא LC - ללא חשש. הקוליברי מותאם היטב לחיים בגינות מלאכותיות שבערים. הקוליברי כיום אינו מאוים, ואוכלוסייתו יציבה.
אורם הגדול
משמעות שמו באנגלית "אורם" מבוסס על המילה הנורדית העתיקה "Urm" שמשמעו נחש ימי, ככל הנראה הוא נקרא כך במהלך פלישות ויקינגיות לאזור מאחר שהרכס הסלעי דומה למפלצת ימית המבצבצת מהים. בצד השני של מפרץ ל'אנדידנו ישנו מצוק דומה אך קטן יותר המכונה "אורם הקטן".
היסטוריה
התיישבות משמעותית החלה באורם במהלך תקופת הברונזה סביב תחילת האלף השני לפנה"ס, כאשר התפתח במקום מכרה נחושת ששיא תפוקתו היה בין 1700 ל-1400 לפנה"ס. המכרה היה כל כך חשוב ומוצלח שעד לשנת 1600 לפנה"ס לא נותר עוד מכרה נחושת פתוח באי הבריטי שיכל לעמוד בתפוקת הכרייה באורם. על פי תיארוך פחמן-14, המכרה הפרהיסטורי כנראה ננטש סביב 700 לפנה"ס, ובחפירות לאחר שנתגלה ב-1987 נמצאו באתר 2,400 ראשי פטיש וכ-30,000 כלי עצם ששימשו את הכורים.
בהמלך ימי הביניים התפתחו שלושה יישובים למרגלות אורם הגדול, אלו היו בבעלות הבישופ של בנגור תחת השם אחוזת גורגרת'. אניאן, הבישופ של בנגור, קיבל את השליטה באזור כהוקרה על תמיכתו באדוארד הראשון, מלך אנגליה ב-1284, אניאן אף בנה ארמון באחוזה שעמד בדופן הדרום-מערבי של אורם עד שהושמד במרד אווין גלינדור ב-1400. לצד העיירה גורגרת', שני היישובים הנוספים היו קנגריוודר בדופן הצפון-מזרחית של אורם (כיום עומדת במקום כנסיית טידנו הקדוש של על שמו ל'נדידנו), ואין וויד'פיד שהתפתחה דרומית למבצר הגבעה פן-אי-דינס בצד הדרומי של רכס אורם הגדול.
במהלך המאה ה-18 מצבורי הנחושת באורם החיו מחדש את תעשיית הכריה במקום אם כי באופן מצומצם יחסית לכרייה באתרים אחרים בוויילס. אין וויד'פיד החלה לגדול לכיוון מדרונות אורם עם הקמת מגורים לכורים והתפחות התיישבות נרחבת יותר הודות למכרה החדש שהוקם. בשנת 1826 נבנתה באורם תחנת סמפור, ב-1855 התחנה הומרה לתחנת טלגרף חשמלי שחיברה את ליברפול להוליהד וב-1859 התחנה עברה לאתר חדש שכלל גם מגדלור חדש שהוקם בפסגת אורם. במהלך התקופה הוויקטוריאנית ל'אנדידנו זכתה לפריחה משמעותית והפכה ליעד תיירותי חשוב, רכס אורם הצמוד לעיירה הפך לאתר טיול עבור אלפי המבקרים שפקדו את ל'אנדידנו כל שנה. ב-1858 נפתח שביל ההליכה הראשון באורם וב-1903 הושלמה בנייתו ופתיחתו של חשמלית אורם הגדול שהביאה מבקרים מהעיירה עד לפסגת אורם ופועלת עד ימינו.
דור מלחמה
דור מלחמה (בגרמנית: Unsere Mütter, unsere Väter ; מילולית – "אמהותינו, אבותינו") הוא מיני-סדרה גרמנית בת שלושה חלקים אודות מלחמת העולם השנייה. הסדרה הוזמנה על ידי ארגון השידור הציבורי ZDF והופק על ידי UFA מבית Teamwork. הסדרה שודרה תחילה במרץ 2013 בגרמניה ובאוסטריה.
הסדרה מספרת את סיפורם של חמישה חברים גרמנים, בגיל 20, במסלולים שונים בחייהם בתקופת גרמניה הנאצית ומלחמת העולם השנייה: כחייל הוורמאכט בחזית המזרחית, אחות, זמרת שאפתנית וחייט יהודי. העלילה משתרעת על פני ארבע שנים, החל בשנת 1941 בברלין, כאשר החברים נפגשים בפעם האחרונה לפני היפרדותם בהתלהבות בהבטחה להיפגש שוב עד חג המולד הבא. הסיפור מסתיים זמן קצר לאחר סוף המלחמה ב-1945.
כאשר הסדרה שודרה תחילה בגרמניה, כל פרק זכה ל-7 מיליון צופים. ”דור המלחמה” יצר מחלוקת רבה. האקונומיסט ציין כי אף דרמה גרמנית לא גרמה לכל כך הרבה דיון ציבורי. הצגת הדמויות המרכזיות שלה כדמויות לא-קנאיות, צעירות ונמרצות ובתור אנשים שנאלצים להתעמת עם מציאות לא נעימה כבר ספגה ביקורת כעובדה שאינה זוכה לסימוכין בהיסטוריה. ברם, מבקרים שיבחו את הצגת האירועים ומבנה העלילה הטוב. עם זאת, היבטים כגון הצגת תנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה, האנטישמיות והתיאור הדל של השואה וטשטוש ההבדלים בין לא-גרמנים, לקורבנות, והמבצעים הגרמנים כבר גונו על ידי אחרים.
עלילה
ישנם שלושה חלקים בני 90 דקות כל אחד: ”זמן אחר” (Eine andere Zeit), ”מלחמה אחרת” (Ein anderer Krieg), ו”מדינה אחרת” (Ein anderes Land).
זמן אחר
זמן קצר לפני פלישת גרמניה לברית-המועצות, חמישה חברים קרובים נפגשים לחגוג בברלין. האחים וילהלם ופרידהלם הם בהתאמה קצין ומגויס טרי לצבא. ויקטור הוא יהודי שאביו בעל מתפרה. שרלוט אך זה עברה את הבחינות לקראת הפיכתה לאחות. גרטה היא ברמנית יפהפייה שרוצה להיות זמרת מפורסמת. החברים מקווים כי הם יפגשו שוב עד חג המולד הבא.
וילהלם ופרידהלם עדים לכמה ניצחונות מוקדמים של הצבא הגרמני הנע לעבר מוסקבה ומגיעים עד לסמולנסק, שם עדים לזוועות שהאס אס מבצע יחד עם משתפי פעולה אוקראיניים. שרלוט מתחילה להתרגל לראות דם בעודה עובדת בקו החזית. גרטה שוכבת עם חייל בגסטאפו כדי לקדם את הקריירה שלה כזמרת וכדי להשיג מסמכים עבור ויקטור על מנת שהוא יוכל לברוח לניו-יורק. עם זאת, ויקטור נעצר על ידי הגסטפו והוא נשלח על רכבת למחנה ריכוז.
מדינה אחרת
הצבא הסובייטי מתקרב לכיוון ברלין. לא רק המלחמה אלא גם הנאציונל-סוציאליזם בסכנה. גזר דין המוות של וילהלם לסילוק מיחידתו ושלילת דרגה, והוא נשלח לשרת בגדוד עונשין. סמל סדיסט מתעלל בווילהלם, כשבסופו של דבר וילהלם הורג אותו ובורח מהגדוד. ויקטור מגורש מהפרטיזנים כשמתגלה עובדת היותו יהודי. הוא נפגש עם פרידהלם, שהורג מפקד SD ובכך מאפשר לוויקטור לברוח. אחרי שהצבא הנאצי מתפרק, פרידהלם נהרג תוך שהוא מוביל קבוצה של אנשי מיליציה גרמנים, בכך שהוא מקריב את עצמו כדי שחייליו ייכנעו. כאשר בית חולים השדה נכבש, שרלוט נתפסת על ידי הסובייטים והיא נאלצת לעבוד כאחות בשבילם. בימים האחרונים של המלחמה גרטה מוצאת להורג על ידי שלטונות גרמניה הנאצית בשל פשעי הנאום שלה והתנגדותה למשטר הנאצי. זמן קצר לאחר סוף המלחמה, שלושה ניצולים, וילהלם, ויקטור ושרלוט נפגשים בחורבותיו של אותו הפאב שנפגשו בעבר, כדי להתאבל יחד על החברים שאיבדו.
The Jacksons Live!
!The Jacksons Live הוא אלבום הופעה של להקת הג'קסונים, שיצא לאור בנובמבר 1981 על ידי חברת אֶפּיק. האלבום הוקלט במהלך הופעות שהתקיימו במסגרת סיבוב ההופעות Triumph. האלבום הכפול הכיל שירים שהוקלטו במהלך הופעות בבאפלו, אטלנטה, פיטסבורג, פרובידנס וניו יורק סיטי בחודשים יולי–אוגוסט של אותה שנה. מכירות האלבום הגיעו לשני מיליון עותקים ברחבי העולם.
המגזין רולינג סטון החשיב את המופע כאחד מ-25 המופעים הטובים בין השנים 1967–1987.
אנטוניו קוטוני
אנטוניו קוטוני (באיטלקית: Antonio Cotogni, 1 באוגוסט 1831 - 15 באוקטובר 1918) היה זמר בריטון איטלקי, מגדולי הבריטונים של המאה ה-19. ורדי רחש לו הערכה רבה.
חיים וקריירה
קוטוני נולד ברומא ולמד אצל פונטמאגי. הוא הופיע לראשונה בתיאטרו מאטאסטאסיו הרומאי, בתפקיד בלקורה בשיקוי האהבה של דוניצטי, בשנת 1852. הוא שר בערי איטליה השונות לפני שהגיע ללה סקאלה בשנת 1860. קוטוני הופיע גם במדריד, פריז, לונדון וסנקט פטרבורג.
קוטוני היה לזמר הנבחר של ורדי, שהתפעל מאוד מן היופי, החמימות והכוח של קולו כמו גם מן העוצמה הרגשית שיצק בשירתו. הוא שר את רוב תפקידי הבריטון הגדולים של ורדי והשתתף בהפקה הראשונה של דון קרלו בבולוניה בשנת 1867, שהתקיימה בפיקוחו הישיר של המלחין בכבודו ובעצמו.
קוטוני פרש מן הבמה בשנת 1898, אחרי ששר כ-127 תפקידים, על פי האומדן. הופעתו האחרונה הייתה כדון פסקואלה.
אחרי פרישתו, היה קוטוני לאחד ממורי השירה המפורסמים ביותר בכל הזמנים. תחילה לימד לתקופה קצרה בסנקט פטרבורג ומשם עבר לאקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא, שם ייסד את מה שנודע בהמשך כ"אסכולת הזמרה הרומאית". בין תלמידיו המפורסמים ביותר היו יאן דה רשקה, מטיאה בטיסטיני, בנימינו ג'ילי, ג'אקומו לאורי-וולפי ומריאנו סטאבילה.
אייס אוף בייס
אייס אוף בייס (באנגלית: Ace Of Base - ובהגייה הנכונה: אייס אוב בייס) היא להקת יורודאנס מגטבורג שבשוודיה.
היסטוריה
ב-1986 הקים יונאס ברגרן יחד עם שניים מחבריו להקת טכנו בשם "Tech Noir". יונאס צירף עד מהרה את אחיותיו, מאלין וייני ברגרן לתרום את קולותיהן לקטעי קישור. בשנים 1989–1990 שני הבחורים הנוספים עזבו את הלהקה לטובת קריירות אחרות ובמקומם הצטרף אוּלְף. שם הלהקה שונה ל"אייס אוף בייס" (אס של בסיס, בתרגום לעברית).
ניסיונות לחתום על חוזה עם חברות תקליטים בשוודיה העלו חרס, ובשנת 1992 הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים הדנית, Mega Records. באותה השנה, הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון "Wheel Of Fortune" בדנמרק. הסינגל הופץ שלוש פעמים במרווחים של חצי שנה עד שלבסוף קיבל הכרה ושהה במקום השני במצעד הסינגלים הדני, כשבמקום הראשון נמצא הסינגל השני - "All That She Wants" (שהופק על ידי המפיק השוודי הנודע דניז פופ). הסינגלים זכו להצלחה מפתיעה גם מחוץ לאירופה (ארצות הברית, יפן ואוסטרליה). אלבום הבכורה של הלהקה, Happy Nation, נמכר ביותר מ-19 מיליון עותקים ברחבי העולם ונכנס לספר השיאים של גינס לשנת 1995 כאלבום הבכורה הנמכר ביותר בכל הזמנים עד אז. אלבום הבכורה יצא בישראל בתחילת 1993 בחברת התקליטים פונוקול.
בעקבות ההצלחה ערך צהובון שוודי תחקיר על הלהקה במרץ 1993, בו חשף את עברו המפוקפק של אולף כנאו-נאצי אשר גרמה למבוכה בקרב הלהקה ובמסיבת עיתונאים מיוחדת אולף התוודה והתחרט בפומבי על חטאי עברו. אולף סיפר שעבר ילדות קשה שבמהלכה מצא את עצמו הולך ומתדרדר עד שבגיל 17, לאחר מות חברו הטוב ביותר כתוצאה ממלחמת כנופיות, החליט לעשות מעשה ולשנות את חייו.
לרגל חגיגות יום העצמאות של מדינת ישראל באפריל 1993, הגיעה הלהקה לישראל והופיעה באירוע שנקרא 'רוקדים עצמאות' ב-4 מוקדים שונים: חיפה, ראשון לציון, באר שבע ופארק הירקון בתל אביב. ישראל הייתה למעשה המדינה הראשונה שאליה הגיעה הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות שעשתה אז בעולם. הביקור וההופעה בפארק הירקון, בה השתתפו למעלה מ-55,000 איש, מצוין בעמוד ביוגרפיה אישית של כל אחד מחברי הלהקה באתר הרשמי שלה כ-"הזיכרון הטוב ביותר מאייס אוף בייס".
בשנת 1995 הוציאה לאור הלהקה את האלבום "The Bridge" אשר נמכר בכ-6 מיליון עותקים, ב-1998 את האלבום "Flowers" שהצליח בעיקר באירופה, ב-1999 הוציאה הלהקה לקט להיטים מאלבומיה הקודמים בתוספת 4 רצועות חדשות, תחת השם "Singles Of The 90’s" ובשנת 2002 את "Da Capo" שזכה להצלחה זעומה מאוד באירופה. בשנת 2009 צורפו שתי זמרות חדשות קלרה הגמאן ויוליה ויליאמסון. למרות שאחיותיו של ברגרן לא פרשו מהלהקה באופן רשמי, הן לא תרמו את קולן לאלבום החמישי של הלהקה, "The Golden Ration", אשר יצא שנה לאחר מכן. חברת ההפקות כן רואות בייני ומאלין כחברי הרכב לשעבר.
Hey There Delilah
"Hey There Delilah" הוא שיר של להקת הרוק האמריקנית פליין וייט טיז.
השיר יצא לראשונה ב-2004 כסינגל השלישי מאלבום הבכורה של הלהקה, All That We Needed ולא זכה להצלחה. ביוני 2007, שנתיים לאחר מכן, החליטו חברי הלהקה להוציא את השיר שוב כסינגל, והפעם השיר הפך ללהיט ענק. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד, המצעד הרשמי של ארצות הברית ולאחר חודש כשיצא בשאר העולם כבש את גם את המצעד הבריטי ואת המצעד האירי שבהם הגיע השיר למקום השני. בישראל הגיע השיר למקום שני כעבור שבועות ספורים ולבסוף הגיע אל המקום הראשון. השיר הכניס את הלהקה לתודעה העולמית והפך לאחד הלהיטים הגדולים של שנות האלפיים. כמו כן, השיר זכה לתוארי זהב ופלטיניום במספר מדינות. בארצות הברית נמכר השיר ב-4.5 מיליון עותקים.
ההשראה לכתיבת השיר הייתה פגישתו של סולן הלהקה טום היגנסון עם האצנית האמריקאית דליילה דיקרסנזו.
עידוד ילודה
עידוד ילודה הוא פעילות מאורגנת, על ידי גוף ממשלתי או אחר, לשם הגברת הילודה, כלומר הגדלת מספר הלידות כחלק ממדיניות דמוגרפית.
אמצעים לעידוד ילודה
עידוד ילודה נעשה בדרכים אחדות, ובהן:
בישראל
נכון ל-2022 שיעור הפריון הכללי בישראל הוא 3 ילדים לאישה השיעור הגבוה במדינות ה-OECD. הפריון כולל של האם היהודייה עמד על 3.13 ושל האם המוסלמית על 3.01. ב-2018 היה שיעור הפריון היהודי 3.17 לידות לאישה, מגמה הנמשכת מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ואילו הערבי ירד ל-3.04, מגמה הנמשכת משנות ה-60 של המאה ה-20. אולם 'נס הילודה' בישראל "יוצא דופן לא רק בגובהו, אלא גם בכך שניכרות בו נורמות לעידוד ילודה שחוצות מגזרים, רמות השכלה ורמות דתיות שונות – וכן מפני שהעלייה בפריון התרחשה בד בבד עם עלייה בגיל הלידה הראשונה והתרחבות ההשכלה בקרב נשים, לפחות בקרב האוכלוסייה היהודית".
בשנים הראשונות שלאחר הקמתה, העניקה מדינת ישראל את "פרס הילודה" - מענק של 100 לא"י לאימהות שילדו עשרה ילדים או יותר, שביטא את הוקרת המדינה לאימהות אלו. הפרס המזוהה עם דוד בן-גוריון, שקשר קשר בל ינתק בין רוב יהודי בארץ ישראל ובין ריבונות יהודית בארץ ישראל, הוענק גם על ידי משה שרת בהיותו ראש ממשלה. ד"ר יוסף מאיר, ממעצבי דמותה של הרפואה הציבורית בישראל, תקף את פרס הילודה במאמר תחת הכותרת: "הגברת הילודה או ריבוי הילדים", בכותבו שאין עניין לעודד משפחות עניות יוצאות המזרח להביא עשרה ילדים, אלא יש לעודד את כל בית ישראל, ובמיוחד האינטליגנציה, להביא שלושה, ארבעה ואף חמישה ילדים.
קצבת ילדים היא תשלום חודשי המשולם להורים על ידי המוסד לביטוח לאומי, החל מספטמבר 1959, במטרה לסייע להם בהוצאות השוטפות הנדרשות לגידול ילדיהם. זכאותו של ילד נפסקת לאחר שהות של למעלה משלושה חדשים מחוץ לישראל, עם הגיעו לגיל 18 או לאחר נישואיו. גובה הקצבה השתנה במהלך השנים והיו תקופת שבהן ניתנה קצבה מוגדלת במיוחד למשפחות מרובות ילדים. תקופה מסוימת ניתן חלק מהקצבה רק ליוצאי צבא - דרך ששימשה לעידוד הילודה בעיקר במשפחות יהודיות.
אגודת אפרת פועלת לעידוד הילודה באמצעות שכנוע נשים יהודיות שלא לבצע הפלה מלאכותית. לשם כך מפיצה האגודה חומרי הסברה ומציעה עזרה כלכלית לנשים הרות השוקלות הפלה.
מרכזי לילך, מיזם של עמותת "בעד חיים - אגודה למען הגנת האישה והעובר", מציעים ייעוץ ותמיכה לנשים בהריון לא מתוכנן.
ביהדות
על פי היהדות, יש חשיבות עליונה להבאת ילדים לעולם.
חובת ההולדה
מצוות פרו ורבו - מן התורה חובה על הגבר ומצווה לאשה להביא בן ובת, ומדברי חכמים חובה להמשיך לפרות ולרבות כל עוד יש כח.
חשיבות הילודה באגדה
על פי חז"ל, "אין בן דוד בא עד שיכלו כל הנשמות שבגוף", כלומר,על מנת שהגאולה תבוא לעולם כל הנשמות במקום היווצרותם הנקרא "גוף" - (כלומר שכל הנשמות מחוברות אחת לשנייה באורגניות) צריכות להופיע בעולם בצורתם המתוקנת - גאולה זו תביא ברכה וחיים טובים יותר לעולם ולעם היהודי בפרט.
משפחת בנבנשתי
משפחת בֶּנְבֶנִשְׂתִּי (גם בן ויניסטי או בֶּנְבֶנִישְׂתִּי; בקסטיליה: Benveniste; בקטלוניה: בֶּנְבֶנִשְׂתּ, Benvenist; באיטליה: Benvenisti; בפורטוגל: Bemveniste; בצפון אפריקה: בנישתי, בניסטי Beniste/i) היא משפחה יהודית-ספרדית, שהצמיחה מתוכה רבנים, סופרים, משוררים, רופאים, ואישי ציבור רבים.
השם בנבנשתי הוא שם משפחה בעידן המודרני. במשך תקופה ארוכה לפני כן הוא היה שם נוסף שהוצמד לשם של פרטים במשפחה החל בימי הביניים או שם פרטי בשימוש בקבוצות משפחתיות מסוימות (ראה להלן). תופעה דומה רואים במשפחות רבות בספרד של ימי הביניים באזורים המוסלמיים והנוצרים (ראה: אברבנאל, אבולעפיה, אבן שושן, חסדאי ועוד). במקור השם הוא מדרום צרפת - פרובאנס, מהערים נרבון ומונפלייה. מוצא המשפחה עם השם הנוסף 'בנבנשתי' קשור כנראה בהקמת מרכז יהודי חשוב בעיר נרבון במאה ה-10 וה-11 על ידי רבנים מבבל צאצאי ראשי הגולה - הגאונים: מכיר, רב ששת, רב חסדא, שאלתיאל בן חזקיה, ואחרים. צאצאי הרבנים עברו גם לברצלונה ונזכרים כ'נשיאים' בספרי הנוסעים בנימין מטודלה (1165) ויהודה אלחריזי (1208 בערך) המתארים את העיר, ובמסמכים אחרים מהתקופה. התואר 'נשיא' ניתן למשפחות בעלי מעמד כלכלי וחברתי בולט בקהילה היהודית ולמשפחות בעלי ייחוס לגאונים ולבית דוד. הרמב"ם - בן אותה תקופה - מגדיר את מנהיגי הסנהדרין כנשיאים: "הגדול בחכמה שבכולן מושיבין אותו ראש עליהן, והוא ראש הישיבה והוא שקורין אותו החכמים נשיא בכל מקום". המשפחות התחתנו זו עם זו. בני המשפחה השתתפו בבניית נסיכות ברצלונה במאות ה-11-12 ומלכות ארגון (משנת 1035) בתור יועצים (אלפקים Alfakim=al Hakim), גובי מס/גזברים/שרי אוצר ביילה ( ורופאי החצר. השם בנבנשתי מופיע במשפחה גם כשם פרטי.
היסטוריה
השם של המשפחה נזכר לראשונה במאה ה-11. לפי אגדה משפחתית שסופרה לדוד בנבנשתי על ידי סבו הרב בנבנשתי שמואל יוסף מסלוניקי, מקורו של השם מחצר אחד המלכים של ספרד. המלך טייל בגנו עם שר האוצר שלו ורופאו היהודי וראה צמח. הוא שאל את השר מה שם הצמח. ענה לו השר "ביין-ווה" (bienva). למחרת בסיור בגן עם השרים האחרים רצה המלך להרשים את שריו ובראותו את הצמח קרא בשמו "ביין-ווה". השרים לעגו למלך ואמרו לו שהשם של הצמח "מלווה" (malva). המלך הנעלב קרא לשר היהודי והודיע לו שהוא נשלח לגלות. השר ביקש רשות לנמק את הקריאה השגויה של הצמח ואמר למלך שלא היה יכול לקרוא למלך את השם "מל-ווה" היות שמשמעותו היא "הולך להרע" (mal va בספרדית) ולכן קרא לו "ביין-ווה" (bien va בספרדית) - "הולך להטיב". המלך נהנה מתשובתו וציווה שמאותו יום ייקרא השר היהודי "בואך היה לטובה (לשלום) - "ביין-ויניסטה" (bien-viniste בספרדית) - בנבנשתי.
עד סוף המאה ה-15 ישבו בני המשפחה בספרד. עם גירוש ספרד נפוצה המשפחה באירופה, המזרח התיכון ובצפון אפריקה. הנכדים של שר האוצר של קשטיליה דון אברהם בנבנשתי גלו בגירוש ספרד לפורטוגל, לאנטוורפן, לסלוניקי ולקושטא.
המשפחה נפוצה גם לצפון אפריקה, ארצות המזרח והבלקן.
לפי רשימות יד ושם נשמדו כ־750 מבני המשפחה בשואה. מהם כשלושה רבעים מסלוניקי נשמדו באושוויץ בשנת 1943. בני משפחה נוספים מבלגרד וסקופיה מיוגוסלביה לשעבר, קוולה ורודוס ביוון, צרפת ומקומות נוספים נשמדו גם הם על ידי הגרמנים.
מבין בני המשפחה הידועים במאה ה-20: אמיל בנבנשתי (1902-1976), בלשן, וז'ק בנבנשתי (1935-2004), חוקר חיסונים מצרפת; אסא בנבנשתי (1925-1990), משורר וריצרד בן-וניסטי (נ. 1943), עורך דין מארצות הברית; ומישראל: דוד בנבנשתי (1897-1992), גאוגרף ומחנך, חתן פרס ישראל, מירון בנבנשתי (נ. 1934), היסטוריון וחוקר מדע המדינה, סגן ראש עיריית ירושלים לשעבר; רפאל (רפי) בנבנשתי (נ. 1937), כלכלן ויועץ לבנק העולמי ואיל בנבנשתי (נ. 1959) פרופסור למשפט בינלאומי וקונסטיטוציוני בישראל, גרמניה וארצות הברית; הזמרות האחיות זהבה בן ואתי לוי (נ. 1968).
בנדיקטוס
בנדיקטוּס (מלטינית: Benedictus) הוא שם שפירושו "מבורך". {{פירושונים|
ראו גם
}}
UTF-16
UTF-16 הוא קידוד של כל תו יוניקוד באמצעות קבוצה אחת או שתיים של 16 סיביות, כלומר 2 או 4 בתים לכל תו, בהתאם לתו. את רוב התווים מקודדים ב־16 סיביות, ורק תווים נדירים והיסטוריים מקודדים ב־32 סיביות.
יבגני צ'רנוב
יבגני אלכסנדרוביץ' צ'רנוב (ברוסית: Евгений Александрович Чернов; נולד ב-23 באוקטובר 1992, טומסק) הוא כדורגלן רוסי בעמדת המגן ברוסטוב.
UTF-16
רקע
ב־1990, כאשר הוחל בתקינת תקן יוניקוד לקידוד תווים אחיד, עלה במחשבה כי אין צורך אלא בהרחבת הקידוד לכל תו מבית אחד (8 סיביות) ל־2 בתים (16 סיביות). קידוד כזה נותן מקום ל־65,536 תווים, והמייסדים של יוניקוד סברו כי מספר זה יספיק. תוכנן כי אותיות עם אקצנטים והברות קוריאניות יקודדו באמצעות יסודות מתחברים (combining characters), דבר שיחסוך במקומות, וכי תווים היסטוריים (כגון גותית ואוגריתית) יקודדו בתוך אזור השימוש הפרטי (private use area) של יוניקוד, במקומות U+A000 עד U+FAFF (מספרים הקסדצימליים). כך היה המצב בגרסה 1 של תקן יוניקוד.
יבגני צ'רנוב
קריירת מועדונים
הוא בוגר האקדמיה לכדורגל בטומסק. בקיץ 2010, צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של "טום" באליפות רוסיה. ב-13 באוגוסט אותה שנה הופיע לראשונה במשחק קבוצת הנוער נגד "קריליה סובייטוב" (0:3).
בקיץ 2011, יחד עם חברו לקבוצה דמיטרי אפרמוב עברו בדיקה רפואית במועדון "מוסטוביק-פרימוריה" אוסוריסק, אבל לא עברו בסוף.
UTF-16
רקע
ברם, כעבור כמה שנים השתנו הדברים תכלית שינוי. לצורך תאימות לאחור הוחלט על הקצאת מקומות לתווים מחוברים, כלומר במקום לקודד את האות ē כשני תווים, האות e ולאחריה קו עליון מתחבר, לקודד את כל הסימן הזה כתו אחד. כך עלה הצורך להקצות אלפי קודים לקידוד ההברות הקוריאניות (אשר הועברו למקומות U+AC00 עד U+D7FF, ואזור השימוש הפרטי הועבר ל־U+D800 עד U+FAFF), והתחזיות לשימוש העתידי של קידוד 16 סיביות התבדו. מתכנני יוניקוד הבינו כי 65,536 תווים אינם מספיקים לכל הצרכים, וכך נולד UTF-16, שהוא הרחבה של גרסה 1 של יוניקוד.
יבגני צ'רנוב
קריירת מועדונים
ב-2011, התאמן אומנם עם הקבוצה הבוגרת, אך לא עלה במדי הקבוצה. ב-27 באפריל 2012, במשחק נגד "אמקר" (שהסתיים בשוויון מאופס), ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל. הוא עלה על המגרש בדקה ה-80 במקומו של ניקיטה בז'נוב.
UTF-16
תיאור הקידוד
UTF-16 פועל כך: ב־2,048 = 1,024 + 1,024 תווים מתוך ה־65,536 הראשונים משתמשים למיעון 1024×1024, כלומר 1,048,576, תווים נוספים. הקודים האלה הם U+D800 עד U+DBFF לחצי הראשון ו־U+DC00 עד U+DFFF לחצי השני. צירוף של קוד מהחצי הראשון ולאחריו קוד מהחצי השני משמש למיעון תו יוניקוד מעבר ל־U+FFFF, כלומר מ־U+10000 עד U+10FFFF. למשל, הצירוף D84C DFB4 ממען את התו U+233B4 (שהוא סימן סיני נדיר). מנגנון זה נקרא מנגנון ממלאי המקום או באנגלית surrogates.
יבגני צ'רנוב
קריירת מועדונים
ב-18 ביולי 2012 צ'רנוב, הושאל עד סוף עונת 2012/13, לגזוביק אורנבורג. במשך העונה, לקח חלק ב-19 משחקים והבקיע 4 שערים, וסייע למועדון במסע החזרה לליגת המשנה.
UTF-16
תיאור הקידוד
תחת קידוד זה, יוניקוד מגרסה 2 ואילך יכול להכיל 1,112,064 תווים, די והותר לכל שימוש עתידי.
יבגני צ'רנוב
קריירת מועדונים
לפני תחילת עונת 2013/14 עוד התאמן עם "טום", ולאחר מכן עבר בדיקות רפואיות במועדון "חימיק" דזרז'ינסק. ב-11 ביולי חימיק הודיעה כי צ'רנוב, עבר לקבוצה בהשאלה. בעונת 2013/14 צ'רנוב הופיע ב-26 משחקים ועזר לקבוצה להבטיח את מקומה בליגה. הוא המשיך לשחק בשורותיה גם בעונת 2014/15 שבסיומה הקבוצה ירדה לליגה השנייה.
UTF-16
שימושים במערכות קיימות
בקידוד UTF-16 משתמשים מערכות Windows (החדשות יותר – NT ו־2000 ו־XP) ומצע Java. אלה השתמשו במקור ביוניקוד המקורי של 16 סיביות ועברו ל־UTF-16 לאחר מכן. ב־Windows ניתן לאחסן קובצי טקסט בקידוד UTF-16 או UTF-8, אך בזיכרון יימצא הטקסט תמיד כ־UTF-16. ב־Windows הבתים יופיעו בסדר little-endian, בשל השימוש של מעבדי אינטל בסדר זה, ואילו ב־Java הם יהיו בסדר big-endian.
יבגני צ'רנוב
קריירת מועדונים
לפני עונת 2017/18 עבר בהשאלה למשך שנה למועדון מליגת העל "טוסנו". הוא הופיע לראשונה במדי טוסנו ב-15 ביולי 2017 במשחק הבייתי, במסגרת המחזור הראשון נגד "אופה".
ביולי 2018 חזר להרכב זניט-2. לעיתים צורף להרכב הקבוצה הבוגרת ושיחק תפקיד מרכזי בניצחון 4:0 של זניט על וולגר אסטרחן, במשחק שלב 32 האחרונות של הגביע הרוסי בכדורגל כשבישל גם את שערו של רוברט מאק.
בדצמבר 2018 הסתיים חוזהו בזניט ולא חודש ובפברואר 2019 חתם ל-3.5 שנים ברוסטוב.
באוקטובר 2020 חתם בקרסנודאר.
בנבחרת
ב-31 במרץ 2011, יחד עם חברו לקבוצה דמיטרי ניקיטינסקי צ'רנוב זומן לנבחרת הנוער של רוסיה ששחקניה הורכבו מילידי 1992. הוא השתתף בטורניר בינלאומי שנערך פורטוגל. ב-19 באפריל במשחק נגד הצרפתים (0:0), צ'רנוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית. הוא הופיע על המגרש כשעלה כמחליף בדקה ה-62.
ב-16 באוגוסט 2017 צורף להרכב הנבחרת הלאומית של רוסיה ואף השתתף במחנה האימונים בנובוגורסק, אך טרם שיחק בשורות הנבחרת במסגרת רשמית.
ארטיום סיומקה
ארטיום אולגוביץ' סיומקה (ברוסית: Артём Олегович Сёмка; נולד ב-17 ביולי 1990 בסנקט פטרבורג) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר בדינמו סנקט פטרבורג מליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
קריירה
ארטיום נולד ביולי 1990 והחל את הקריירה המקצוענית בזניט-2 סנקט פטרבורג, שהתמודדה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ב-2008. באפריל 2009 הוא עבר לקבוצת המילואים של רוסטוב והיה ברשימת ההרכב של רוסטוב בליגת העל הרוסית בכדורגל, אך מעולם לא שיחק עבורה.
בעונת 2010/2011 עבר לקבוצת המילואים של ז'מצ'וז'ינה סוצ'י ושיחק בהרכב הקבוצה באליפות מחוז קרסנודאר. בעונת 2012/2013 עבר לקבוצת טאגאנרוג ושימש כקפטן הקבוצה. ב-2015 עבר לקבוצת דינמו סטברופול מליגת הכדורגל המקצוענית ושיחק בה במשך 3 שנים עד שהוזמן לשחק בקבוצת לנינגראדץ ממחוז לנינגרד.
ביוני 2019 עבר לדינמו סנקט פטרבורג.
פרווה
תפקידה של הפרווה אצל היונקים היא לשמש כמבודד ומגן. שכבת השיער הקרובה אל העור היא לרוב קצרה ורכה ומיועדת לבידוד הגוף מקור. השכבה החיצונית של הפרווה מורכבת לרוב משערות מגן ארוכות שמיועדת לשמש כרובד הגנה ראשוני של שלמות גוף היונק.
פרוונות ומסחר בפרוות
עיבוד פרווה נקרא פרוונות ומקצוע זה בעל ותק רב בהיסטוריה האנושית. מסחר הפרווה וציד בעלי חיים לשם פרוותן היו ענף כלכלי חשוב בהיסטוריות העולם. כבר בימי קדם ידוע על שימוש בפרווה כלבוש וכסמל מעמד. בין השאר ידוע על מנהג הפרעה במצרים העתיקה ללכת עם זנב אריה בחגורתו. בארץ ישראל פרוות כבש מעובדת שימשה כלבוש נפוץ. ברומא העתיקה נהגו לוחמים לעטות פרוות של בעלי חיים על מגניהם והנסים שלהם. רבים מהעמים הנודדים של ימי קדם השתמשו בפרווה כחומר גלם לאוהלים. גילוי העולם החדש, במקביל לדעיכתו של ציד חיות הפרווה באירופה הובילו לפריחת ציד חיות הפרוות (בעיקר הבונה הקנדי) והסחר בפרוות במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17.
המאבק כנגד תעשיית הפרוות
במהלך המאה ה-20 החלו להתפתח תנועות למען זכויות בעלי חיים שקראו להפסקת קיומה של תעשיית הפרוות על ידי חרם צרכנים. במיוחד התפרסמו פעולות שבמסגרתן הפעילים הצטלמו או הפגינו מול חנויות פרווה בעירום, כאשר רק שלט מחאה מכסה את איבריהם האינטימיים. בפעולות אלה השתתפו גם מפורסמים רבים, ביניהם פמלה אנדרסון ופול מקרטני. לעיתים פעילים נגד פרוות נקטו גם בדרכים אלימות - תקיפת קוני פרווה והשחתת חנויות המוכרות פרווה. פעולות אלה הובילו להקטנת הסחר בפרוות. כמו כן התפתחו אריגי טקסטיל מלאכותיים המדמים את הפרוות הטבעיות. כיום מתמקד המאבק כנגד תעשיית הפרוות הסינית, שהיא הגדולה מבין תעשיות הפרווה העולמיות, וכוללת שימוש בפרוות כלבים וחתולים.
בבריטניה, צרפת, בלגיה, הולנד, נורווגיה, אוסטריה, צ'כיה, סלובניה, סלובקיה, סרביה, קרואטיה, מקדוניה ובוסניה והרצגובינה התקבלו חוקים לאיסור על משקי פרווה. בדנמרק נאסרו חוות שועלים לתעשיית הפרווה, ובשוודיה נאסרו חוות שועלים וצ'ינצ'ילות. ביפן משקי פרווה לא נאסרו, אבל נקבעו תקנות מחמירות לפעילותם, שהביאו בפועל לסגירת כל משקי הפרווה ב-2016. בגרמניה התקבלו תקנות שהובילו הפועל לסגירת משקי הפרוות ב-2019.
במספר מקומות התקבלה גם חקיקה נגד מכירת פרוות. קליפורניה אסרה ב-2019 על סחר בפרוות, לאחר שעוד קודם לכן הדבר נאסר במספר רשויות מקומיות במדינה, ביניהן לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו. העיר סאו פאולו בברזיל אסרה ב-2015 על ייבוא ומכירת פרוות. בהודו נאסר ייבוא של פרוות חורפנים, שועלים, צ'ינצ'ילות. באיחוד האירופי נאסר ייבוא של פרוות כלבים, חתולים וכלבי ים, ובארצות הברית ובאוסטרליה נאסר ייבוא של פרוות כלבים וחתולים.
בישראל
הצעת חוק ראשונה נגד מכירת פרוות הועלתה בישראל על ידי ח"כ רונית תירוש ב-2009 ואושרה בקריאה ראשונה, אבל הדיון בה עוכב בוועדת החינוך, התרבות והספורט ולא עלתה לקריאה שנייה. הצעות חוק נוספות דומות הוגשו בשנים שלאחר מכן. ב-2015 פורסם במבט שני תחקיר החושף כיצד לובי היצרנים באירופה וצפון אמריקה פעל כדי להטות חברי כנסת לפעול נגד הצעת החוק, תוך הצגת מידע שקרי לוועדת האתיקה של הכנסת. ב-2019 נפתחה חקירה פלילית בעקבות ממצאי התחקיר.
ב-2020 הודיעה השרה להגנת הסביבה גילה גמליאל שתתקין תקנות לאיסור על מכירת פרוות של חיות בר בישראל. התקנות, כמו הצעות החוק שהוגשו לפניהן, יחריגו את השימוש בפרווה למטרות דת. אצל יהודים חרדים חסידיים יוצאי יהדות מזרח אירופה משמשת פרווה ליצור כובע השטריימל. ביוני 2021 השרה גמליאל אכן חתמה על התקנה, שאוסרת סחר בפרוות של חיות בר בתעשיית האופנה (אך לא למטרות דתיות, ועל כן יצור השטריימלים לא נאסר).
גראנמה
גראנמה (Granma) הוא שמה של היאכטה שעל סיפונה הגיעו פידל קסטרו ו-81 לוחמים נוספים ממקסיקו לקובה ב-1956, במטרה להפיל את משטרו של פולחנסיו בטיסטה. היאכטה באורך 18 מטרים נבנתה בשנת 1943, ותוכננה במקור להוביל 12 נוסעים.
תפקידה במהפכה הקובנית
תנועת ה-26 ביולי בראשות פידל קסטרו, שיצא לגלות במקסיקו אחרי שחרורו מהכלא הקובני ב-1955, ניסתה לרכוש כלי שיט למטרת החציה של מפרץ מקסיקו והגעה לקובה בדרך הים. הניסיונות לרכוש סירה צבאית מהירה או אפילו מטוס ימי מדגם קטלינה נכשלו בשל מחסור בתקציב. לבסוף, בחודש אוקטובר 1956, נרכשה הגראנמה בסכום של 50,000 פסו מקסיקני (כ-15,000 דולר) על ידי אזרח מקסיקני בשם אנטוניו דל קונדה, שהיה שליחו הסודי של קסטרו. הסכום לקניית היאכטה גויס בפלורידה על ידי נשיא קובה לשעבר, קרלוס פריו סוקאראס.
בליל ה-25 בנובמבר 1956 בעיר הנמל המקסיקנית טוקספאן עלו לסיפון הגראנמה 82 מחברי התנועה, כולל מנהיגם פידל קסטרו, אחיו ראול קסטרו, צ'ה גווארה וקמילו סיינפואגוס. הקבוצה, שמאוחר יותר נודעה בשם "אנשי המשלחת של היאכטה גראנמה" (los expedicionarios del yate Granma), הפליגה מנמל טוקספאן בשעה אחת אחר חצות, ולאחר מסע סוער בן שבעה ימים ביאכטה הרעועה והעמוסה לעייפה, נחתה ב-2 בדצמבר בפלאיה לוס קולוראדס. המיקום נבחר כדי לחקות את מסעו של הגיבור הלאומי חוסה מארטי, שנחת באותו אזור 61 שנים קודם לכן במהלך מלחמת העצמאות הקובנית. המורדים נתגלו זמן קצר לאחר נחיתתם בחוף, ונאלצו להילחם בכוחות הצבא הקובני תוך כדי מנוסה להרי הסיירה מאסטרה, שם קבע קסטרו את בסיסו לניהול מלחמת הגרילה.
לאחר המהפכה
זמן קצר לאחר שקסטרו הצליח לתפוס את השלטון בקובה ב-1959, הועברה הגראנמה למפרץ הוואנה, וב-1976 הועברה לביתן זכוכית בסמוך למוזיאון המהפכה בהוואנה והיא מוצגת בו מאז דרך קבע.
ב-1976 חולק מחוז אוריינטה לכמה מחוזות, כאשר האזור הכולל את המקום בו נחתה היאכטה נקרא על שמה, מחוז גראנמה. מקום הנחיתה עצמו הוכרז כפארק לאומי (הפארק הלאומי דסאמבארקו דל גראנמה) וב-1999 אף הכריז עליו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. מסעה של הגראנמה משוחזר ב-25 בנובמבר מדי שנה על ידי בני נוער קובנים, וה-2 בדצמבר נחגג כיום הכוחות המזוינים של קובה. ביטאונה הרשמי של הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית הקובנית נקרא אף הוא "גראנמה".
סקריהיטשין
סקריהיטשין (בפולנית: Skryhiczyn) הוא כפר קטן על נהר הבוג המערבי, במזרח פולין, סמוך לגבול אוקראינה. הוא שייך לגמינת דוביינקה, במחוז חלם שבפרובינציית לובלין. הכפר שוכן 9 ק"מ מדרום־מזרח לעיירה דוביינקה, כ־37 ק"מ דרומית־מזרחית לעיר חלם וכ־100 ק"מ מזרחה מבירת הפרובינציה לובלין.
היסטוריה
אזכורו הראשון של הכפר הוא משנת 1827, ובאותה עת ישבו בו 173 איש. במהלך המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 היה הכפר אחוזה בבעלות האחים שמואל וחיים רוטנברג. באחוזה נולדו נכדיו של שמואל, אהרון שידלובסקי ויוסף שידלובסקי, ושם גדל שמחה בלאס, נכדו של חיים רוטנברג. בשנת 1921 נמנו ביישוב 188 יהודים, רוב גדול בקרב תושביו, והתקיימה בו הכשרה חלוצית.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בתחילת מלחמת העולם השנייה ערכו האוקראינים המקומיים, אשר עבדו עד אז במשקי היהודים בכפר, פוגרום ביהודיו, בו רצחו 6 בני משפחה אחת, ובהם תינוק.
ב-22 בנובמבר 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו לכפר אנשי גסטאפו, והורו ליהודיו לעזוב את המקום בתוך חצי שעה. יהודים אלו גורשו בהמשך לגטו הרוביישוב, ושם חלקו את גורל יתר יהודי העיר. לאחר הגירוש הקימו הגרמנים ביישוב ארבעה מחנות עבודה, בהם הועסקו בעבודות פרך מאות יהודים מגטו הרוביישוב. יהודים בודדים שעוד נותרו ביישוב נרצחו עד ספטמבר 1942.
שמן בישול
שמן בישול הוא שומן צמחי, מבעל חיים או סינתטי המשמש לטיגון, אפייה וסוגים אחרים של בישול. משמש גם להכנת מזון וחומרי טעם וריח שאינם כרוכים בחום, כגון רטבים לסלט ורוטבי לחם, ובמובן זה אולי יותר נכון לכנות אותו שמן מאכל.
שמן בישול הוא בדרך כלל נוזלי, אם כי חלק משמנים המכילים שומן רווי, כגון שמן קוקוס, שמן דקלים ושמן זרעי דקלים הם מוצקים בטמפרטורת החדר.
סוגים של שמן בישול כוללים: שמן זית, שמן אבוקדו, שמן דקלים, שמן סויה, שמן קנולה, שמן זרעי דלעת, שמן תירס, שמן חמניות, שמן חריע, שמן בוטנים, שמן זרעי ענבים, שמן שומשום, שמן ארגן, שמן אורז ושמנים צמחיים אחרים.
שמן יכול להיות מתובל במוצרי מזון ארומטיים כגון עשבי תיבול, פלפל חריף או שום.
תרסיס שמן
תרסיס שמן הוא מכל תרסיס של שמן בישול צמחי, שנועד לאפשר חיסכון בקלוריות בהכנת מאכלים הדורשים טיגון או בישול עם שמן. השמן ארוז במכל לחץ בתוספת חומר דחף. בעת לחיצה על פיית המכל ניתזת כמות קטנה של שמן, שניתן לרססה בשכבה דקה ואחידה על מחבת או סיר.
תרסיס שמן מכיל אותה כמות קלוריות כמו כל שמן, אך בניגוד לשמן הנמזג ישירות מבקבוק - כמות השמן המרוססת בלחיצה אחת קטנה מזו שתימזג מהבקבוק, ואף מכמות שתימדד בכף או כפית.
תרסיס שמן יכול להוות תחליף לשמן, חמאה או מרגרינה בעת הכנת מאכלים כגון חביתה, בצל מטוגן, ירקות מוקפצים וכדומה. אין הוא מתאים לשימוש במתכונים הדורשים טיגון בשמן עמוק, כמו טוגנים. תרסיס שמן מתאים גם לשימון תבנית אפייה במתכוני עוגות ופשטידות הדורשים זאת.
קיימים בשוק תרסיסי שמן בטעמים שונים - זית, חמאה, עם מלח.
נסיך חג המולד: החתונה המלכותית
נסיך חג המולד: החתונה המלכותית (באנגלית: A Christmas Prince: The Royal Wedding) הוא סרט אמריקאי מסוגת רומנטיקה-קומית לכל המשפחה שבוים על ידי ג'וש שולץ, נכתב על ידי התסריטאים רובין ברנהיים ונתן אטקינס ומככבים בו רוז מקייבר, בן לם, שרה דאגלס, אליס קריגה וטיירה שאריף שחזרו לגלם את דמויתיהם מהסרט הקודם - "נסיך חג המולד".
הסרט עלה לשידור ב-30 בנובמבר 2018 לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
עלילת הסרט
שנה לאחר אירועי הסרט הראשון, אמבר וריצ'רד עדיין מאורסים. לקראת תקופת חג המולד, אמבר ואביה, רודי, נוסעים לאלדוביה על מנת לתכנן את חתונתם של אמבר וריצ'רד. במקביל, אמבר ממשיכה להעלות פוסטים לבלוג שלה על חיי המלוכה לצידו של ריצ'רד.
אמבר מקבלת הלם כשהיא נחשפת למסורות הדיקטטוריות של הפרוטוקולים המלכותיים ולחוסר יכולתה לתכנן בעצמה את חתונתה, שמתוכננת ומעוצבת במקום על ידי המעצב סאהיל וגברת אבריל הראוותניים והשתלטניים, בזמן שריצ'רד נאבק ביישום כושל של תוכנית חידוש הכלכלה האלדוביאנית שלו, יוזמת אלדוביה החדשה, מכיוון שכסף נעלם באופן מסתורי מקופת המדינה במקביל לעליית האבטלה שמותירה את האוכלוסייה המקומית חסרת אונים. כדי לסייע במאמצים הכלכליים, המלכה האם הלנה מביאה את לורד ליאופולד לסייע לריצ'רד כפי שעזר לאביו של ריצ'רד לפניו. בינתיים, סיימון, שמתרושש במהירות בגלל גירושיו מסופיה, מתחנן לחזור להתגורר בארמון; וריצ'רד, שמתרעם בעקבות כך, מסכים לכך בחוסר רצון.
יחסיהם של אמבר וריצ'רד הולכים ונבחנים כאשר ריצ'רד נהיה יותר ויותר מוסח מהדרישות המלכותיות, ואמבר מסרבת להסכים להנחיותיה הקפדניות של גברת אבריל. לאחר שהמחזה של הנסיכה אמילי בוטל עקב שביתה על ידי עובדי הממשלה, אמבר מארחת את המחזה בארמון. ההחלטה של אמבר מתקבלת היטב, אך אמבר זועמת כאשר גברת אבריל מסירה פוסטים על הרומן שלה עם ריצ'רד מהבלוג שלה בגלל אופיים ה"מזדמן", ועוד יותר זועמת כאשר סאהיל וגברת אבריל דורשים ממנה להסיר את המשכית שלה (שמכילה את תמונתה של אמה המנוחה) עבור דיוקן מלכותי.
לאחר שהיא מקבלת כרטיס חג מריר מעובד מובטל, אמבר חוקרת את עניין הכספים המלכותיים עם חבריה, שבאו לחגוג את חתונה, והיא לומדת שיוזמת אלדוביה החדשה נכשלה מפני שקבוצה של חברות חדשות כבר שילמו לעובדים מקומיים משכורות גבוהות יותר וגרמו לכסף לאזול מקופת המדינה. במהלך מארב של פפראצי, אמבר ניצלת על ידי סיימון, שרוצה לעזור לחקור את הנושא הכלכלי. בעזרתה של אמילי, השלישייה פורצת לאתר שבו מתגלה שחברות הקש הן בבעלות איגוד שנקרא "גלוקנשפיל קונסורציום". גברת אבריל מתעמת עם ריצ'רד ואמבר על תמונות פפראצי של אמבר בבר בעת חקירתה את העניין, ואמבר מודה במעשיה. כאשר ריצ'רד נכשל בהגנה עליה נגד גברת אבריל, אמבר פורצת החוצה בסערה. ריצ'רד מודה בבפני אמילי בכישלונותיו כארוס, ואחרי שמצא את אמבר, השניים מתפייסים.
במהלך חגיגה מלכותית, בה הלנה מעניקה לאמבר את הברכה לאיזו טקס שהיא תבחר לערוך, הקבוצה מגלה כי איגוד "גלוקנשפיל קונסורציום" נמצאת בבעלותו ליאופולד, שנזרק לצינוק הארמון בשל מעשיו. ריצ'רד מכריז בהודעת חג המולד חגיגית שהעובדים האלדובינאניים יקבלו בונוסים לקראת החג, והאוכלוסייה חוגגת. ריצ'רד ואמבר סוף סוף מתחתנים בטקס שמשלב בין המסורתיות למודרניות, וכולם חוגגים בזמן שריצ'רד ואמבר עוזבים את החדר כדי לחלוק נשיקה פרטית.
הפקה
צילומי הסרט החלו במאי 2018 ברומניה.
עלייה לשידור
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-30 בנובמבר 2018.
סמגרלו וסוואנתי עילית
סמגרלו וסוואנתי עילית (בגאורגית: სამეგრელო-ზემო სვანეთი, מילולית: סַמֶגרֶלוֹ-זֶמוֹ סוואנֶתי) הוא מחוז בצפון גאורגיה. אשר כולל את המחוזות ההיסטוריים של סמגרלו וסוואנתי עילית.
מושלים
1995 - בּוֹנדוֹ ג'יכּיָה<BR> 2002 - לֶרי ציתאנווָה<BR> 2004 - גיגי אוגולאווה (כיום ראש עיריית טביליסי)<BR> 2005 - זאזא גוֹרוֹזיָה
Better Mistakes
Better Mistakes (בעברית: טעויות טובות יותר) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית ביבי רקסה. האלבום יצא לאור ב-7 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים.
רקע והכרזה
ב-5 באוקטובר 2020, הודיעה רקסה כי תוציא סינגל הנקרא "Baby, I'm Jealous", בהשתתפות דוג'ה קאט, ארבעה ימים לפני צאתו הרשמית. השיר דורג במקום ה-54 במצעד הבילבורד הוט 100. היא הוציאה את סינגל ההמשך "Sacrifice" ב-4 במרץ 2021. רקסה הכריזה על צאת האלבום Better Mistakes, ביחד עם עטיפתו ותאריך יציאתו, ב-14 באפריל 2021. בסמוך לכך, הכריזה על הסינגל השלישי מהאלבום, "Sabotage", שיצא לאור ב-16 באפריל 2021. ב-28 באפריל, הכריזה רקסה על צאת השיר "Die for a Man", בהשתתפות הראפר ליל עוזי ורט שייצא ב-30 באפריל. ב-7 במאי, הוציאה יחד עם צאת האלבום את "Break My Heart Myself", בהשתתפות טראוויס בארקר.
גילת אנקורי
גילת אנקורי (נולדה ב-31 באוקטובר 1955) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
ירגזי (סוג)
ירגזי (שם מדעי: Parus) הוא סוג של ציפור שיר ממשפחת הירגזיים (Paridae). הסוג ירגזי הכיל בעבר מעל 50 מינים, אבל כיום הוא מכיל ארבעה: ירגזי מצוי, ירגזי יפני, ירגזי אפרפר, וירגזי ירוק-גב. המינים מצויים באירואסיה וצפון-מערב אפריקה.
גילת אנקורי
ביוגרפיה
גילת אנקורי גדלה בארצות הברית, במסגרת שליחות של אביה, פרופסור צבי אנקורי בשליחות מטעם המדינה ובמהלך שהותן היא ואחיותיה הקטנות היו הילדות היהודיות היחידות בבית ספרן ואף נתקלו בגילויי אנטישמיות. אמה, אורה, עבדה במוזיאון ישראל. הם שבו לישראל ב-1973. לאנקורי שתי אחיות, אחת מהן היא פרופסור גנית אנקורי.
אנקורי שירתה בצה"ל בלהקת חיל האוויר והיא בעלת תואר ראשון מן החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
ירגזי (סוג)
טקסונומיה
הסוג ירגזי כלל בעבר מעל 50 מינים שונים, אבל כיום הוא מכיל ארבעה שחיים כיום.
גילת אנקורי
ביוגרפיה
את קריירת המשחק שלה התחילה אנקורי בסרט הביכורים של אבי נשר "הלהקה", לצד גידי גוב, מאיר סוויסה וגלי עטרי.
ירגזי (סוג)
טקסונומיה
העץ הפילוגנטי של משפחת הירגזיים על פי יוהנסון ואחרים (2013):
גילת אנקורי
ביוגרפיה
ב-1979 השתתפה בסרטיו של יואל זילברג: "אמי הגנרלית" לצד גילה אלמגור ו"נישואין נוסח תל אביב" לצד יוסף שילוח.
ירגזי (סוג)
טקסונומיה
בעבר נחשב הירגזי המצוי לבעל 36 תת־מינים וקבוצת תתי־המינים bokharensis נחשבה למין עצמאי, ושניהם נחשבו למיני טבעת, אבל תיאוריה זו נזנחה עקב חקר של דנ"א מיטוכונדריאלי, שהראה שהקבוצות major, minor, cinereus ו–bokharensis נפרדות, והכלאות נדירות וקורות כתוצאה ממגע משני לאחר תקופה זמנית של בידוד. מחקר מ–2005 אישר שהקלייד שמכיל את הירגזי האפרפר והירגזי היפני והקלייד שמכיל את הירגזי המצוי ואת bokharensis התפצלו לפני כמיליון וחצי שנים. הוערך שהפיצול בין major ו–bokharensis קרה לפני כחצי מיליון שנים. המחקר גם בדק הכלאות בין הירגזי היפני והירגזי המצוי מהמזרח הרחוק הרוסי. הכלאות אלו נדירות מאוד, מה שמראה שקיימים מכשולים לרבייה בין הירגזי המצוי לירגזי היפני. המחקר המליץ לפצל את הירגזי היפני והירגזי האפרפר מירגזי המצוי, אבל לאחד אותו עם P. bokharensis, כפי שביצעו ITIS וה–IOC. מקור אחר (Handbook of the Birds of the World) בחר במיון המיושן, דבר שגרר ביקורת.
גילת אנקורי
ביוגרפיה
ב-1980 שחקה בסרטו של שמואל אימברמן, "חמש חמש", לצד אלי גורנשטיין ומנחם עיני וב-1981 ב"סיפור אינטימי" לצד חוה אלברשטיין.
ירגזי (סוג)
טקסונומיה
העץ הפילוגנטי של הסוג, מבוסס על פקרט ואחרים (2005):
מינים
מיני הסוג: ידועים גם שלושה מינים נכחדים מתקופת הפליוקן בהונגריה:
גילת אנקורי
ביוגרפיה
בשנות השמונים השתתפה ב"עובדים על העולם" לצד מאיר סוויסה והנחתה את התוכנית "חברים מצוירים" בערוץ הראשון.
בשנות התשעים השתתפה בדיבוב סדרות ההנפשה: "עלילות טייני טון" ו"שאלתיאל קוואק" וכן הנחתה את טקס בחירת מלכת היופי ב-1996.
בין השנים 2000-1995 גילמה אנקורי את דמותה של עידית לינוביץ', האישה התככנית והמרשעת באופרת הסבון של ערוץ 2 - "רמת אביב גימל" ודמותה נהייתה לאחת הדמויות האייקוניות בטלוויזיה הישראלית.
בשנת 2005 החלה לשחק את דמותה של מירי מורן בטלנובלה "טלנובלה בע"מ" של הוט 3 ושימשה כדוגמנית הבית של רשת האופנה "מאוזנר".
ב-2010 השתתפה בדרמת הפשע "עספור", בתפקיד אביגיל אמבר.
ב-2010 וב-2011 השתתפה בקומדיה "כאן גרים בכיף" בתפקיד ציפי (אמא של נתי קלוגר בסדרה, הסבתא של משפחת שלו).
בשנת 2012 שבה לגלם את דמותה של עידית לינוביץ', בדרמה הקומית של HOT - "תנוחי", לצידן של חנה לסלאו, צופית גרנט, אוולין הגואל ונוספים.
בשנת 2016 התחילה לשחק בסדרה "Oboy" בבימויו של אורי גרוס בתפקיד אימו של ג'וני, הזמרת יונה בר לב.
בשנת 2022, שיחקה בהצגה "אני סבתא שלךָ" בתיאטרון הקאמרי, שכתב איתי סונטג. וכן גם בעונה השלישית והרביעית של זיגי כראשת הממשלה ובעונה השנייה של סקיי בתור זהבה.
חיים אישיים
אנקורי נשואה לבמאי והמפיק מייקל גרינספן, ולהם שתי בנות. מתגוררת בתל אביב.
אנקורי סובלת מפרוסופגנוזיה ("עיוורון פנים").
עמרם מצנע
עמרם מִצְנָע (נולד ב-20 בפברואר 1945, ז' באדר ה'תש"ה) הוא איש ציבור ישראלי. כיהן כאלוף בצה"ל, כראש עיריית חיפה (1993 – 2003), כחבר הכנסת, כיושב-ראש מפלגת העבודה וכראש הוועדה הקרואה בירוחם.
ביוגרפיה
מצנע נולד כ"עמרם מצנר" בקיבוץ דברת, להורים שעלו מגרמניה במסגרת העלייה החמישית. כשהיה בן 6, עברה המשפחה לכפר הנוער הדסה נעורים, שם עבדו הוריו. ב-1954 עברו לקריית חיים ולאחר מכן, לחיפה.
מצנע הוא בוגר מחזור ט' של הפנימייה הצבאית לפיקוד ומחזור מ"ד של בית הספר הריאלי העברי בחיפה, והחל משנת 1963 היה לאיש צבא. במהלך שירותו הצבאי, סיים תואר ראשון בגאוגרפיה מאוניברסיטת חיפה (1977). מצנע הוא בוגר "המכללה למלחמה" של צבא ארצות הברית בפנסילבניה (1979), בוגר התוכנית לאנשי ציבור בכירים במרכז ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית (1989), ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה (1990).
תקופת שירותו בצבא
בשנת 1963, התגייס מצנע לצה"ל, שובץ בחיל השריון ושם עבר הכשרה כלוחם ומפקד טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ומילא בחיל זה את רוב תפקידיו הצבאיים, עד מפקד אוגדה סדירה, בחיל השריון.
בין התפקידים שמילא בצבא: מג"ד 82 בחטיבה 7, מג"ד 196 (מפקד קורס קציני שריון) בחטיבה 460, קצין אג"ם של גייסות השריון, מפקד עוצבת ראם, מפקד חטיבה 188, מפקד חטיבה 460, מפקד עוצבת געש, מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בצה"ל, ראש מחלקת מבצעים במטכ"ל, ראש אגף התכנון ומפקד פיקוד המרכז בזמן האינתיפאדה הראשונה.