cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוהנסק
יהודים
בית הכנסת האחרון בעיר נסגר ב־1935 ומאז נפסקה פעילות הקהילה. החיים היהודיים התחדשו מיד אחרי התפרקות ברית המועצות ב־1990. ב־1992 לקהילה הוחזרו ספרי התורה, שנלקחו בשנות ה־30 על ידי הממשל. בשנת 1998 הרב שלום גופין שליח חב"ד, הגיע לעיר ומונה לרב ראשי. העיר משמשת כמרכז המחוז, שבו קיימות כ־10 קהילות יהודיות (האגודות באיגוד הקהילות היהודיות בחבר העמים). הקהילה נתמכת על ידי קרן רוהר ואור אבנר.
צפרדע סוף מצויה
צפרדע סוף מצויה (שם מדעי: Hyperolius viridiflavus) היא מין של צפרדע קטנה שוכנת עצים ממשפחת ההיפרוליים החיה בטבע באפריקה הטרופית. היא מצויה בבורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, רואנדה, סודאן, טנזניה, אוגנדה וככל הנראה גם בצ'אד, הרפובליקה המרכז אפריקאית ובאריתריאה ובעיקר באגן הקונגו. הצפרדעים מצויות במגוון בתי גידול: יערות גשם, יערות נוספים, בריכות, סוואנות לחות, ביצות, נהרות ועוד.
מאפיינים
צפרדע זו קטנה מאוד ואינה עולה על שלושה סנטימטרים. היא בעלת גפיים רזות וקצרות אך בעלות אחיזה חזקה. היא בעלת גוונים משתנים רבים, בעיקר בגווני חום כהה עד לבן ועליהם כתמים וטבעות רבות לאורך העור הרך. הצבעים יכולים להשתנות בין גוונים צהובים, ירוקים, שחורים, לבנים ואדמדמים ועליהם נקודות רבות גם הם בגוונים משתנים.
מאפיין חשוב אצל צפרדע זו הוא התנהגותה הדיכוגמית, בה הנקבות שניזונו וגדלו בהצלחה משנות את מינם לזכרים. דבר זה נגרם כאשר קבוצה גדולה של נקבות לא מוצאת זכרים פוריים לרבייה וכמה מהנקבות הגדולות נהפכות לזכרים. מאפיין זה נובע ממיני בעלי חיים היכולים להפוך מצד אחד (נקבה) לצד השני בשלב מסוים בחייהם, להבדיל מבעלי חיים הרמאפרודיטים סימולטנים, אשר מתפקדים בעת ובעונה אחת הן כזכרים והן כנקבות. עם זאת מאפיין זה נצפה רק פעם אחת בשבייה, ורק אצל מין זה בכל מחלקת הדו-חיים (ובכלל בקבוצת בעלי ארבע רגליים). המאפיין נפוץ יותר אצל יצורים פרימיטיביים יותר כמו דגים וחסרי חוליות.
צפרדע זו הוזכרה בסרט "פארק היורה" כמין ממנו שובט DNA לצורך יצירת הדינוזאורים ובזכות המאפיין הדיכוגמי שלהם הפכו הדינוזאורים מנקבות לזכרים לצורכי הזדווגות בפארק. האזכור גרם לאנשים רבים להאמין שדו-חיים יכולים להפוך את מינם לעיתים קרובות.
ננאד פראליה
ננאד (ננו) פראליה (בקרואטית: Nenad Pralija, נולד ב-11 בדצמבר 1970) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
את קריירת הכדורגל החל פראליה בקבוצת הנוער של היידוק ספליט, כשסיים גיל נוער עבר לשחק בשורות RNK ספליט מהליגה השלישית. בתחילת עונת 1994\1995 חזר לשחק בקבוצת נעוריו, היידוק ספליט, שעימה זכה באליפות, דאבל, והגיע עד לרבע גמר ליגת האלופות.
בעונת 2001/2000 הגיע לישראל וחתם במכבי חיפה. פראליה היה ממצטייני העונה שבה זכתה מכבי חיפה באליפות השישית שלה. בתחילת עונתו השנייה במכבי חיפה הצטרף לקבוצה חברו מילדות, ג'ובאני רוסו, גם בעונה זו היה מהמצטיינים. בסוף העונה, הודיע על רצונו לסיים את הקריירה במכבי חיפה והצדדים החליטו להאריך את חוזהו בעונה אחת. העונה השלישית של פראליה במכבי חיפה התאפיינה בהפכפכות, משחקים גדולים בליגת האלופות מול פציעות טורדניות ויכולת בינונית בליגה. בתום העונה הסתיים חוזהו ופראליה שב למולדתו ולקבוצת נעוריו היידוק ספליט. בחיפה נרשמו לזכותו 33 שערים ב-109 הופעות.
פראליה נמנה שנים רבות על סגלה של נבחרת קרואטיה, ובמדיה רשם 11 הופעות ושער אחד.
בעונת 2005 פרש ממשחק פעיל והחל בקריירת אימון.
ב-4 בינואר 2012 פורסם כי פראליה נעצר בחשד למעורבות בהטיית משחקים.
מנג'ולה פראדיפ
מנג'ולה פראדיפ (בהינדית: मंजुला प्रदीप; נולדה ב-6 באוקטובר 1969) היא פעילת זכויות אדם הודית, עובדת סוציאלית ועורכת דין. פראדיפ שימשה כמנכ"לית ארגון "Navsarjan Trust", הפועל למען זכויות הקהילה הדלית, הנקראת גם המנודים, בהודו.
ראשית חייה
מנג'ולה פראדיפ נולדה בעיר ואדודארה במדינת גוג'ראט למשפחה דלית אורתודוקסית, זמן קצר לאחר שמשפחתה היגרה מאוטר פרדש ב-1968. אביה התאכזב שנולדה לו בת נוספת והאשים את אמה של פראדיפ בלידתה של הבת. ההורים התעללו פיזית ונפשית בבתם מאז לידתה. פראדיפ סבלה גם מהתעללות מינית על ידי ארבעה גברים שונים בשנות הילדות שלה.
אביה של פראדיפ חשש מאפליה והחליף את שם משפחתו לשם משפחה גנרי שאינו מייצג קסטה מסוימת. עם זאת, שינוי השם לא מנע מפראדיפ לסבול מאפליה בבית הספר. המורים והתלמידים לעגו לה, לעיתים קרובות, בגלל הייתה מקבוצת הדלית. האתגרים איתם התמודדה פראדיפ עוררו אצלה את המודעות לאפליה על בסיס מגדרי ומעמדי ועיצבו את הקריירה העתידית שלה כאקטיביסטית.
השכלה
במהלך הלימודים לתואר ראשון, אחד המרצים עודד את פראדיפ להמשיך בלימודי עבודה סוציאלית ובעקבות זאת, היא נרשמה לתואר שני בעבודה סוציאלית ב-Maharaja Sayajirao University of Baroda ב-1990. באוניברסיטה, היא התחילה להיות פעילה פמיניסטית ואקטיביסטית דלית. התיק הראשון בו טיפלה פראדיפ, היה מקרה של אישה דלית שבנה מת, אחרי התעללות בעת מעצר בתחנת משטרה באחמדאבאד. האירוע זה הבהיר לה שעל מנת לדאוג לאוכלוסייה דלית בבתי המשפט היא צריכה ללמוד משפטים וכך עשתה.
קריירה
פראדיפ סיימה את התואר השני בשנת 1992, בגיל 21 והחלה לעבוד ב- Navsarjan Trust וב-2004 היא נבחרה למנכ"לית בארגון. פראדיפ הקימה ב- Navsarjan Trust תוכנית לסיוע משפטי לאנשי קסטת הדלית שסבלו מאלימות ואפליה. ב-1995, היא הקימה תוכניות הכשרה להעלאת המודעות לניצול של נשים עניות שסלו מחובות ששעבדו אותן לבעלי האדמות עבדו אצלם. מקביל, היא סייע להקים את איגוד העובדות הדלית, Vadodara Khet Majoor Sangathan, שמטרתו לסיים את עוולות בפני נשים אלה.
בשנת 2008, פראדיפ ייצגה צעירה דלית בת 19 שנאנסה באונס קבוצתי, מספר פעמים, על ידי שישה מורים פאטן גוג'אראט, במשך שישה חודשים. שנה לאחר מכן, במשפטם של המורים, היא פעלה לכך שהנאשמים יקבלו מאסר עולם בבית המשפט העליון של גוג'אראט. בעקבות המקרה, פראדיפ ייצגה מעל ל-30 מקרים דומים של קטינים ונשים צעירות. מעבר לפעולתה בהודו, היא הידקה את הקשרים עם ארגונים של נשים דליות ברחבי העולם.
בדצמבר 2016, על בסיס החוק ההודי משנת 2010, בוטלה האפשרות של Navsarjan לגייס תרומות מחוץ להודו בטענה שפעילויות הארגון הן לא רצויות ומטרתן להשפיע על הרמוניה קדומה בין קבוצות דתיות, גזעיות, חברתיות, לשוניות ואזוריות. ביטול האישור לגיוס משאבים בחו"ל הוביל לכך שהארגון פיטר את מרבית העובדים ופראדיפ התבקשה לסיים את עבודתה.
מאז סיום תפקידה כמנכ"לית, פראדיפ מייעצת במסגרת Manuski בפונה לקהילות שסובלות מהדרה חברתית. מעבר לכך, היא מעורבת גם בקמפיין הלאומי לזכויות האדם של דלית ובארגונים נוספים למעט קסטה זו.
כיבוש נהר
כיבוש נהר, שביית נהר או גם שוד נהר הוא תופעה גאומורפולוגית המתרחשת כאשר מימיו של אגן הניקוז של נחל או נהר מוטים ממסלולם והם זורמים לנהר שכן במקום זאת.
אפשר להבחין בקלות בנהרות שנכבשו על ידי מקום הכיבוש, שבו נוצרת בדרך כלל "ברך" - זווית חדה (למשל ברך הליטני ליד מבצר הבופור ובנוסף ברך הירקון ליד תחנת הרכבת פתח תקווה - קריית אריה). צורה אחרת המרמזת על כך שנהר זה נכבש, היא אפיק עמוק ומפותח, המנקז אגן קטן במיוחד, שלא סביר שמימיו יכלו ליצור אגן כזה. במקרים אלו, סביר שהיה לנהר אגן גדול יותר, אלא שהוא נכבש לאחר עיצוב האפיק.
מנגנונים הגורמים לכיבוש נהרות
תופעה זאת יכולה להתרחש ממספר סיבות:
המים הנוספים הזורמים בערוץ של הנהר הכובש עשויים להאיץ את הסחיפה ולגרום להיווצרות קניון. דוגמה הבולטת הוא הגרנד קניון שנוצר משילוב של פעילות טקטונית שגרמה להתרוממות רמת קולורדו שבצירוף עם העובדה שמפרץ קליפורניה נפתח לים קבעו את פני הים כבסיס הסחיפה של נהר הקולורדו והובילו לסחיפה לאחור שבה נכבשו נהרות קדומים שזרמו קודם מערבה לאגן סגור. תוספת המים גרמה להתחתרות לעומק מהירה (במונחים גאולוגיים) שתוצאתה הגרנד קניון.
באנגלית מכונה העמק שנוצר על ידי הערוץ המקורי שנכבש ועכשיו לא זורמים בו מים "פתחת רוח" (Wind gap).
השפעה על הפאונה בנהרות
כיבוש נהרות הוא תהליך המעצב את הביוגאוגרפיה או התפוצה של מינים רבים של דגי מים מתוקים.
דגי מים מתוקים באוסטרליה
באוסטרליה יש דוגמאות בולטות במיוחד לתפוצה של מיני דגי מים מתוקים שמקורה באירועים של כיבוש נהרות. הרכס המפצל הגדול (Great Dividing Range), רכס הרים שהיה גבוה מאוד בעבר, משתרע לאורך כל חופה המזרחי של אוסטרליה והפריד בין מינים של אוכלוסיות של דגי מים מתוקים ממזרח וממערב לרכס במשך מיליוני שנים. במהלך שני מיליון השנים האחרונות הנמיכה הסחיפה את הרכס לנקודה קריטית שבהם התאפשרו אירועים של כיבוש נהרות מזרחה ומערבה. כמה מינים של דגים שהתפתחו במערכת הנהרות מארי-דרלינג שממערב לרכס נמצאים (או שנמצאו בעבר) בכמה מערכות של נהרות הזורמים מזרחה לחוף המשתרעים כמעט לכל אורך הרכס.
אף אחד מאירועי כיבוש הנהרות שהתרחשו שאפשרו לדגים שמקורם במערכת המארי-דרלינג לחצות ולהתיישב במערכות הנהרות המזרחיים לא יצר קישורים קבועים. משום כך נותק הקשר בין אוכלוסיות הדגים שמקורם במערכת המארי-דרלינג והתיישבו במערכות הנהר המזרחיות לבין אוכלוסיות האם המקוריות. בשל הנתק גרמו אפקט המייסדים, סחף גנטי וברירה טבעית, לכך שנוצרו מינים נפרדים.
פרס באפט"א לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר
פרס באפט"א לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר הוא פרס שנתי המוענק על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) במסגרת פרסי באפט"א לקולנוע החל משנת 1990.
הפרס כונה בשמות שונים לאורך השנים "האנימציה הקצרה הטובה ביותר", "סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר", והחל מ-2014 "סרט האנימציה הקצר הבריטי הטוב ביותר".
פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט
פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Friedrich August, Fürst von Anhalt-Zerbst; 8 באוגוסט 1734 - 3 במרץ 1793), היה נסיך אנהלט-צרבסט בין השנים 1747–1793, ואחיה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה.
ביוגרפיה
פרידריך אוגוסט נולד ב-8 באוגוסט 1734 בשטטין, לכריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט וליוהנה אליזבת, נסיכת הולשטיין-גוטורפ, בתם של כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין ואלברטינה פרדריקה, מרקיזת באדן-דורלאך. בשנת 1747 מת אביו כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט, ופרידריך אוגוסט ירש את נחלותיו ותאריו, אולם בשל היותו קטין שלטה אמו כעוצרת עד לבגרותו. בשנת 1750 הוא הצטרף לצבא הקיסרי, ומונה לקצין ברגימנט הקירסירים ה-11. בשל תמיכתו במלחמת שבע השנים באוסטריה, הוא נאלץ לברוח מהנסיכות לאחר פלישה פרוסית, והוא עבר להתגורר בבזל.
ב-17 במאי 1753 התחתן פרידריך אוגוסט עם קרולינה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של מקסימיליאן מהסן-קאסל ופרדריקה שרלוטה מהסן-דרמשטאדט, אך לא היו לו ילדים ממנה. ב-27 במאי 1764 התחתן פרידריך אוגוסט בשנית עם פרדריקה אוגוסטה סופיה מאנהלט-ברנבורג, בתם של ויקטור פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג וסופיה אלברטינה פרדריקה מברנדנבורג-שוודט, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית תמך פרידריך אוגוסט בממלכת בריטניה הגדולה, ואף קיבל תגמולים מהם על תמיכתו. בשנת 1776 הוא הכריז על סובלנות דתית ברחבי הנסיכות. בעקבות סכסוך הוא עזב את בזל, ועבר להתגורר בלוקסמבורג. ב-3 במרץ 1793 מת פרידריך אוגוסט, ומאחר שלא היו לו ילדים חולקו שטחי הנסיכות בין הנסיכויות האחרות של בית אסקניה.
נתן סלור
סלור מרבה להופיע כזמר, נגן ומנחה באירועי זמר עברי, שירה, ספרות ותיאטרון, וערבי מחווה לאמנים רבים בארץ ובחו"ל, ובהם מחוות לסבו המשורר נתן אלתרמן ואמו המשוררת תרצה אתר.
לצד הופעותיו, סלור יוצר מוזיקה מקורית, בעיקר עם היוצרת יסמין אבן ומשתף פעולה עם אמנים שונים.
ביוגרפיה
סלור נולד בתל אביב, לבנימין (בנץ') סלור ולמשוררת תרצה אתר. סבו היה המשורר נתן אלתרמן וסבתו השחקנית רחל מרכוס.
לאחר שירותו הצבאי, למד סאונד בבית הספר של יואב גרא. לאחר מכן, למד בבית הספר רימון והוא בוגר במגמת הלחנה ועיבוד של בית הספר. בהמשך, למד משחק בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי והוא בוגר בית הספר. כמו כן, למד פיתוח קול אצל המורות רחל הוכמן, חנה הכהן, דוקי עצמון ושוש רייזמן.
אלבומים
בשנת 2021 הוציא סלור את "קווים בתוך כף יד" מיני-אלבום בשיתוף יסמין אבן ובהפקתו המוזיקלית של אלון לוטרינגר. באלבום התארחו אושיק לוי ודנה ברגר.
סטורן (משפחת משגרים)
משפחת משגרי הסטורן (באנגלית: Saturn) הוא כינויה של סדרת משגרים אמריקאית, שפותחה עבור תוכנית אפולו של נאס"א במסגרתה הונחת האדם הראשון על הירח. מוביל פיתוח המשגרים היה וורנר פון בראון, מדען טילים גרמני שהובא לארצות הברית במסגרת מבצע פייפרקליפ ב-1945, שהיה מנהל מרכז טיסות החלל מרשל באותה תקופה. הידוע מבין משגרי הסדרה הוא משגר הסטורן V, שכונה גם בשם "האדיר בטילים", אשר נכון להיום הוא המשגר העוצמתי ביותר שאי פעם שוגר. משגרי הסדרה שוגרו 32 פעמים, מתוכם ל-15 משימות מאוישות, בין אוקטובר 1961 ליולי 1975. חוץ מתוכנית אפולו שימשו המשגרים גם את תוכנית סקיילאב ואת פרויקט לווייני הפגסוס.
היסטוריה
עוד לפני ששוגר לחלל אקספלורר 1, הלוויין האמריקאי הראשון, ב-31 בינואר 1958, הועלו הצעות לפיתוח משגר בעל יכולות נשיאה גבוהות. באפריל 1957 החלו תכנונים ראשוניים למשגר בעל יכולת נשיאה של בין 9,000 ל-18,000 ק"ג למסלול סביב כדור הארץ, ובין 2,500 ל-5,500 ק"ג למהירות מילוט מכדור הארץ. בדצמבר 1957 הציגה קבוצת המדענים והמהנדסים בראשותו של ורנר פון בראון, שעבדו באותה עת עבור הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים (ABMA), הצעה לתוכנית פיתוח משגרים בפני מחלקת ההגנה של ארצות הברית. ההצעה כללה פיתוח משגר בעל דחף של כ-6.7 מגה-ניוטון. לאחר שהושלמו מחקרים, שהראו כי פיתוח אשכול מנועים בעל דחף שכזה אפשרי, ב-15 באוגוסט 1958, הורתה DARPA (אז ARPA) להתחיל במחקר ופיתוח התוכנית, שלימים קיבלה את השם סטורן.
המטרה הראשונית של תוכנית המחקר, הייתה להוכיח כי על ידי חיבור מספר מנועים לשלב יחיד (אשכול מנועים), בשימוש ברכיבים קיימים, ניתן להפיק כמויות גדולות של דחף. הטכניקה הוצגה על ידי בניית אשכול מנועים ובחינתו ברדסטון ארסנל, אלבמה (שהפך לימים למרכז טיסות החלל מרשל).
המחקרים הראו גם כי ניתן להשתמש בחמצן הנוזלי ובמכלי הדלק שפותחו במקור עבור טילי הרדסטון והיופיטר, עבור המשגר החדש. כמו כן הוראה כי מנוע ה-S-3D, ששימש את טילי היופיטר והתור, יוכל לעבור שיפור ולהפיק כ-850 קילו-ניוטון דחף, וכך קיבלה רוקטדיין (Rocketdyne), חברת בת של נורת' אמריקן אוויאיישן חוזה לשדרוג המנוע. לאחר ששודרג המנוע הוא קיבל זיהוי חדש - H-1. במקור הפיק ה-H-1 כ-750 קילו-ניוטון אך בהמשך הפיק עד לכ-950 קילו-ניוטון.
באוקטובר 1958 הפכה ARPA את תוכנית המחקר לתוכוכנית פיתוח שמטרתה לספק משגר אמין (שיבנה בטכניקת האשכולות) שיוכל לשמש כשלב ראשון למשגר רב שלבי למשימות חלל מורכבות. המשגר קיבל אז את השם "ג'ונו V" (כהמשך לג'ונו 1 וג'ונו 2). קבוצת המחקר השלימה באותו זמן תרשימים ראשוניים של המשגר כך שניתן יהיה להתחיל לפתח את שלבים נוספים שיורכבו עליו.
בתחילת 1959 שונה השם "ג'ונו" לשם "סטורן", על שם כוכב הלכת סטורן (שבתאי), הבא אחרי כוכב הלחץ יופיטר (צדק), שעל שמו נקרא הטיל הקודם שפיתחה קבוצתו של פון בראון.
מאוחר יותר ב-1959 החליטה מחלקת ההגנה של ארצות הברית כי אין לה צורך במשגר העוצמתי ולכן העבירה את התוכנית לידי סוכנות החלל החדשה שהוקמה - נאס"א. עם קבלת האחריות על פיתוח המשגרים, הקימה נאס"א "ועדת הערכה למשגר הסטורן" (שנודעה גם כוועדת סילברסטיין), שכללה נציגים מנאס"א וממחלקת ההגנה. הוועדה המליצה כי כל השלבים הנוספים שיפותחו עבור משגר הסטורן, יונעו על ידי מנועי מימן וחמצן רבי עוצמה, וכי מנוע מימן חדש יפותח. המלצות אלו הביאו לפיתוח שלבי הסטורן ולפיתוח מנוע ה-J-2.
בתחילת 1960 הציגה נאס"א את תוכניתה, שכללה פיתוח סדרת משגרים גדולים, שיתבססו על אותם רכיבים. המשגר הראשון בסדרה, הסטורן I, היה אמור להיות משגר תלת-שלבי (בסופו של דבר, על ידי הגברת הדחף של השלב השני, בוטל פיתוח השלב השלישי), ו-10 ממנו תוכננו להיבנות. במהלך 1960 נבחרה דאגלס איירקראפט קומפני לבנות את שלבו השני של המשגר, שקיבל את הזיהוי S-IV, שהונע על ידי 6 מנועי RL-10A-3. רוקטדיין נבחרה לפתח את מנוע ה-J-2. עם הקמת מרכז טיסות החלל מרשל ביולי 1960, הועברה קבוצתו של פון בראון רשמית לידיה של נאס"א.
סטורן I
ב-27 באוקטובר 1961 שוגר הסטורן I בפעם הראשונה מנמל החלל קייפ קנוורל שבפלורידה. המשימה קיבלה את השם SA-1 (סטורן-אפולו 1) והושלמה בהצלחה. ב-25 באפריל וב-16 בנובמבר 1962 שוגרו המשימות SA-2 ו-SA-3, ששימשו גם את פרויקט הייווטר (Highwater - מים גבוהים). SA-4 שוגרה ב-28 במרץ 1963. ארבע משימות אלו כללו שלב ראשון מסוג S-I ושלב דמה שני (שבשיגורי פרויקט הייווטר מולא במים).
משימת SA-5, ששוגרה ב-29 בינואר 1964, הייתה הראשונה שכללה שלב שני (S-IV) אמיתי, הציבה בהצלחה מטען במשקל 17 טון במסלול. משימות SA-6 ו-SA-7, ששוגרו ב-28 במאי וב-18 בספטמבר 1964, הציבו בהצלחה דגמים של החללית אפולו במסלול.
ב-25 בפברואר 1965 שוגרה משימת SA-9 (לפני SA-8) שהייתה הראשונה שכללה לוויין פגסוס. SA-8 ו-SA-10 שוגרו בהצלחה ב-25 במאי וב-30 ביולי 1965 וכללו גם הם לווייני פגסוס. לאחר 10 שיגורים שהושלמו כולם בהצלחה מלאה, הסתיימה תוכנית הפיתוח של הסטורן I.
שיגורי הסטורן I בוצעו מ-LC-34 ו-37 שבנמל החלל קייפ קנוורל, פלורידה.
סטורן IB
ב-26 בפברואר 1966 שוגר הסטורן IB למשימתו הראשונה - SA-201 - ובחרטומו דגם של החללית אפולו, לטיסת מבחן תת-מסלולית. SA-203 שוגר ב-5 ביולי 1966 (לפני SA-202) ובחן את התנהגות שלב ה-S-IVB במסלול. SA-202 שוגר ב-25 באוגוסט 1966 ונשא דגם של החללית אפולו לטיסה תת-מסלולית. SA-204 יועד לשגר את משימת אפולו 1 - טיסת המבחן המסלולית והמאוישת הראשונה של החללית אפולו, המשימה המאוישת הראשונה של משגר סטורן, והמשימה המאוישת הראשונה בתוכנית אפולו - ב-21 בפברואר 1967. אך ב-27 בינואר 1967, במהלך תרגול, פרצה שרפה בתא הפיקוד של החללית ושלושת אנשי הצוות נהרגו. ה-SA-204 שימש בסופו של דבר לשיגור משימת אפולו 5 - טיסת מבחן לא מאוישת של רכב הנחיתה הירחי - ששוגרה ב-22 בינואר 1968. SA-205 שיגר לחלל את משימת אפולו 7, המשימה המאוישת הראשונה בתוכנית (והאחרונה של המשגר במסגרת תוכנית אפולו), ב-11 באוקטובר 1968.
SA-206 שיגר לחלל את משימת סקיילאב 2 (סקיילאב 1 היה שיגור התחנה לחלל) אל תחנת החלל סקיילאב ב-25 במאי 1973. SA-207 שיגר את משימת סקיילאב 3 ב-28 ביולי 1973. SA-208 כמעט ושימש לשיגור משימת חילוץ לצוות סקיילאב 3, שבחלליתו צצו בעיות, אך הבעיות תוקנו, והמשגר שימש לבסוף לשיגור משימת סקיילאב 4 (משימתו המקורית) ב-16 בנובמבר 1973.
SA-209 היה בכוננות לשיגור משימות חילוץ לסקיילאב 4 ואחר כך למשימת אפולו-סויוז אך משימות כאלו לא נצרכו. לאחר מכן יועד לשגר את משימת סקיילאב 5, משימה שמטרתה הייתה להעלות את סקיילאב למסלול גבוה יותר, מאחר שמסלול החל לדעוך. משימה זו בוטלה, והמשגר מוצג כיום במרכז החלל קנדי.
SA-210 שימש לשיגור משימת אפולו-סויוז ב-15 ביולי 1975.
מלבד 10 משגרים אלו היו עוד 4 משגרים: SA-211 נבנה אך מעולם לא שוגר. SA-212 נבנה ושלבו השני (S-IVB) הפך להיות תחנת החלל סקיילאב. למשגרים SA-213 ו-214 נבנו רק שלבים ראשונים, שמאחר ולא שימשו נשלחו לגריטה (יחד עם שלבו הראשון של ה-SA-212).
שיגורי הסטורן IB בוצעו מ-LC-34 שבנמל החלל קייפ קנוורל ומ-LC-39 שבמרכז החלל קנדי הצמוד. בשיגורים מ-LC-39, שנבנה לשיגור הסטורן V, הורכב הסטורן IB על מגבה מיוחד.
סטורן V
ב-9 בנובמבר 1967 שיגר הסטורן V הראשון, SA-501, את משימת אפולו 4, שכללה חללית אפולו לא מאוישת, למסלול סביב כדור הארץ. המשימה הושלמה בהצלחה. SA-502 שיגר את אפולו 6, עוד משימה לא מאוישת, ב-4 באפריל 1968. במשימה זו אירעו מספר בעיות בשלב השני והשלישי של המשגר, אך בכל זאת המשימה נחשבה להצלחה.
SA-503, ששוגר ב-21 בדצמבר 1968, נשא את משימת אפולו 8 - המשימה המאוישת הראשונה של הסטורן V והמשימה המאוישת הראשונה מעולם אל מחוץ לגבולות כדור הארץ - אל עבר הירח.
SA-504 שיגר את משימת אפולו 9 למסלול סביב כדור הארץ ב-3 במרץ 1969. AS-505 שיגר את משימת אפולו 10 למסלול סביב הירח ב-18 במאי 1969.
ב-16 ביולי 1969 שיגר ה-SA-506 את משימת אפולו 11 - המשימה המאוישת הראשונה שנחתה על הירח. SA-507 נשא את משימת אפולו 12, משימה מאוישת נוספת שנחתה על הירח, ב-14 בנובמבר 1969. זמן קצר לאחר שיגורו נפגע המשגר מברק פעמיים אך לא אירע לו נזק. SA-508 שימש לשיגור משימת אפולו 13 ב-11 באפריל 1970. רעידות קשות בעת השיגור גרמו לכיבוי מוקדם של המנוע הראשי. ללא קשר לרעידות, מכל חמצן שהתפוצץ בתא השירות של החללית גרם לביטול הנחיתה הירחית והצוות חזר לכדור הארץ. SA-509 שימש לשיגור אפולו 14 אל הירח ב-31 בינואר 1971, SA-510 שימש לשיגור אפולו 15 אל הירח ב-26 ביולי 1971, SA-511 שימש לשיגור אפולו 16 אל הירח ב-16 באפריל 1972, ו-SA-512 שימש לשיגור אפולו 17 אל הירח ב-6 בדצמבר 1972. אפולו 17 הייתה המשימה המאוישת האחרונה עד כה אל מחוץ לגבולות כדור הארץ.
כל משגרי הסטורן 5 (כולל ה-INT-21) שוגרו מ-LC-39 שבמרכז החלל קנדי, פלורידה, שנבנה במיוחד בשביל המשגר. LC-39, הכולל שני כני שיגור (A ו-B), הוסב לקראת שנות ה-80 לשיגור מעבורות החלל שהיו בפיתוח.
סטורן INT-21
SA-513, שקיבל את השם סטורן INT-21, כלל את שני השלבים הראשונים של הסטורן 5, אך שלבו השלישי הוחלף בתחנת החלל סקיילאב (שהיה שלב ה-S-IVB של הסטורן IB SA-212 שעבר שיפוץ). הוא שוגר ב-14 במאי 1973.
דגמים נוספים
מלבד 4 דגמי הסטורן ששוגרו (I, IB, V ו-INT-21), מספר רב של משגרים נוספים, שהתבססו על אותם רכיבים, תוכננו אך מעולם לא נבנו (ארס 1 וארס 5).
דניאל יפה
דניאל יפה (נולדה ב-4 באפריל 1987) היא זמרת, שחקנית, רקדנית ומנחת טלוויזיה ישראלית, אשר התפרסמה בעקבות זכייתה בעונה השנייה של תוכנית המוזיקה "אקס פקטור ישראל".
ביוגרפיה
יפה נולדה וגדלה בקריית אתא, בשנת 1995 (בגיל 7) הופיעה לראשונה על במה בפסטיבל הזמר של קריית אתא. במהלך לימודיה בבית הספר היסודי "הצבי ישראל" השתתפה במחזמר "50 שנה למדינה", והחלה להקליט חומרים מקוריים, שכתבה עבורה עליזה דומן, מורה בבית ספרה.
כשהייתה בת 12 השתתפה בתחרות השירה "להיות כוכב" בערוץ הילדים. יפה למדה בתיכון כרמל זבולון שבקיבוץ יגור, במגמת המוזיקה, ורכשה כלים מוזיקליים רבים.
בנוסף למדה פיתוח קול בסגנון המוזיקה הקלאסית, ולה בגרות 5 יחידות במוזיקה.
בשנת 2008 עברה לגור במרכז ישראל, והחלה לעבוד כדיילת אוויר בחברת "ארקיע". בשנת 2010 החלה את לימודי התואר הראשון של בראיית חשבון במסלול האקדמי של המכללה למנהל. במקביל החלה להופיע עם "להקת מנדרין". בנוסף, הופיעה כסולנית באופן קבוע במועדון ה"גנקי" בתל אביב, בערב שירה עברית יחד עם הקהל.
קריירה
יפה התפרסמה בשנת 2015 בעת השתתפותה בתוכנית "אקס פקטור ישראל" וזכתה במקום הראשון. בתוכנית היא ביצעה שירי פופ מוכרים של הזמרות הגדולות בעולם, כשהיא שרה ורוקדת בו זמנית.
מיד לאחר זכייתה בתוכנית, החלה יפה לעבוד על אלבום הבכורה, והחלה להופיע עם הרכב רקדנים בפני הקהל הרחב. בין ההופעות נכללו אירועים ממלכתיים, ובהם: טקס הנעילה של המכביה העשרים, 50 שנות התיישבות, טקס הפתיחה של ג'ירו ד'איטליה 2018 שהחל בישראל.
בשנת 2015 השתתפה במחזמר "משיח" בחג המחזמר בת-ים לשנת 2015, מחזמר מקורי, שנכתב על ידי ירון כפכפי ובוים על ידי משה קפטן, בניהולו האומנותי של אורי פסטר, כשחקנית ראשית בתפקיד "היילי" לצד שחקנים ידועים אחרים (עוז זהבי, אקי אבני, עידו ברטל ועוד).
במסגרת חג המחזמר לקחה יפה חלק מרכזי בערב הפתיחה של המחזמר שם ביצעה את השיר ״שיר ערש״.
בשנת 2016 השתתפה גם בערב המחווה לעופרה חזה בתיאטרון הקאמרי וביצעה את השיר ״אמן למילים״. באותה השנה, השתתפה במחזמר שיער בתיאטרון הקאמרי בבימויו של משה קפטן ובכוריאוגרפיה של אביחי חכם בתפקיד "דיון" וביצעה מספר קטעי סולו ביניהם נאמבר הפתיחה של המחזמר- ״אקוואריוס״, לצד שחקנים מהשורה הראשונה כמו עוז זהבי, חן אמסלם ועוד, בתפקיד הכולל שילוב של שירה, ריקוד ומשחק.
בשנת 2017 הופיעה יפה בבמה המרכזית של מצעד הגאווה בתל אביב עם השיר "Born To Fly", שנכתב במיוחד לאירוע, וזכה לאהדת הקהילה יחד עם כ-30 רקדניות.
בטלוויזיה הייתה חלק מהפאנל בתוכניות האירוח של רשת 13, "הערב ב 13" ו"הדוח היומי", וסיקרה את העונה השלישית של "אקס פקטור ישראל".
יפה שיתפה פעולה עם הדי ג'יי העולמי שגיא קריב, במסגרת הליין של Forever Tlv בשירים "blue Diamond Heart" ו-"So Many Men".
ביולי 2019 הוציאה יפה סינגל חדש בשם "יש מי ששומר עליי" שנכתב על-ידי הדס כהן והולחן על-ידי חן מצגר-אדר. הסינגל נכנס ישירות למספר רשימות השמעה של ספוטיפיי.
ב-22 במאי 2023 יפה חזרה עם סינגל מתוך אלבום חדש, "ושמו היה לא מסתדר" השיר נכתב על-ידי יפה, מאיה שרעבי, ופגז מורג.
ביולי 2023 הוציאה יפה סינגל חדש מתוך אלבום, ושמו של הסינגל היה "צאי מזה" שנכתב על-ידי יפה, מאיה שרעבי, ופגז מורג.
חיים אישיים
ב-29 ביוני 2016 נישאה לבן זוגה, חן מלכה. בשנת 2019, נולדה לזוג בת.
החוג המנוגד
באלגברה מופשטת ובפרט בתורת החוגים, החוג המנוגד (Opposite ring) של חוג נתון הוא חוג בעל אותו מבנה חיבורי, עם פעולת הכפל בחילוף המשתנים. המעבר לחוג המנוגד מעביר מודולים שמאליים לימניים, ולהפך, ובכך מראה שלשני המושגים יש אותה תאוריה.
הגדרה פורמלית
יהי חוג. נסמן ב-{R}^{op} את החוג (R,+, *), בו פעולת הכפל * היא הפעולה, כלומר היפוך הפעולה של החוג R. בדיקה ישירה מראה שזהו חוג, המכונה החוג המנוגד של R.
אם A היא אלגברה, אז {A}^{op} נקראת האלגברה המנוגדת של A, והיא זו שמתקבלת משינוי מבנה החוג כמוסבר לעיל.
תכונות
.
כל חוג אנטי-איזומורפי לחוג המנוגד שלו. חוג שיש לו אנטי-אוטומורפיזם הוא איזומורפי לחוג המנוגד. בפרט, חוג עם אינוולוציה איזומורפי לחוג המנוגד שלו. אם R חוג קומוטטיבי, אז {R}^{op}=R.
לכל אלגברה R מעל שדה F, יש הומומורפיזם אל חוג האנדומורפיזמים. אם R אלגברה פשוטה מרכזית, זהו איזומורפיזם, המראה ש(המחלקה של) החוג המנוגד מהווה את האיבר ההפכי בחבורת בראואר.
גלבובו
גלבובו (בבולגרית: Гълъбово) היא עיר במחוז סטארה זאגורה שבבולגריה. העיר נמצאת כ-40 ק"מ מהעיר סטארה זאגורה. בעיר יש גידול אוכלוסייה. בסמוך לעיר נמצאת תחנת כוח גדולה, שמייצרת 670 מגה-ואט.
גאוגרפיה
העיר שוכנת בגובה של 83 מטרים מעל פני הים, ובסמוך אליה נמצא אגם. העיר נמצאת בסמוך לגבול עם מחוז חאסקובו. נהר סאזלייקה חוצה את העיר ומפריד בין מערב העיר ומזרח העיר.
תחבורה
בעיר ישנה תחנת רכבת, שמשרתת את תושבי העיר והסביבה. בסמוך לתחנת הרכבת, ישנו מסוף אוטובוסים גדול.
תחנת הכוח
תחנת הכוח מריצה איזטוק מס' 1, נמצאת מצדו השני של האגם, ליד העיירה אוברוחישטה. שהיא חלק מקומפלקס של 3 תחנות כוח ששתיים מהן נמצאות במחוז סטארה זאגורה והשלישית נמצאת במחוז סליבן, בסמוך למחוז סטארה זאגורה.
אוניברסיטת פיזה
אוניברסיטת פיזה (באיטלקית: Università di Pisa ובקיצור Unipi) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר פיזה שבאיטליה. האוניברסיטה נוסדה ב-1343 בהוראת האפיפיור קלמנס השישי, האוניברסיטה ה-19 בעתיקותה בעולם וה-10 בעתיקותה באיטליה. בנייני 11 הפקולטות של האוניברסיטה מפוזרים ברחבי העיר. האוניברסיטה כוללת 16 ספריות וכעשרים מוזיאונים ואת הגן הבוטני האקדמי העתיק ביותר באירופה (Orto botanico di Pisa, נוסד ב-1544). מטה האוניברסיטה שוכן בארמון ג'ורנטה (Palazzo alla Giornata) על גדות הארנו.
האוניברסיטה ממוקמת במקומות 1–3 בדירוג אוניברסיטאות המחקר באיטליה, בין 30 המקומות הראשונים באירופה ובין 101 ל-150 בעולם. בין בוגרי האוניברסיטה שני נשיאים, חמישה אפיפיורים, ארבעה ראשי ממשלות באיטליה, שלושה חתני פרס נובל (ג'וזואה קרדוצ'י, אנריקו פרמי וקרלו רוביה) ואישים נודעים נוספים, שבהם גלילאו גליליי, פרנצ'סקו רדי, ויטו וולטרה, ג'ובאני ג'נטילה וקרלו גינצבורג. האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
היסטוריה
ב-1343 פרסם האפיפיור קלמנס השישי את הבולה "In supremae dignitatis", בה הכיר במוסד הלימוד שהיה קיים בפיזה (ה-Studium) כאוניברסיטה והגדיר את תחומי הלימוד כתאולוגיה, רפואה, חוק כנסייתי ואזרחי. ב-1403, עם כיבוש פיזה על ידי פירנצה נסגרה האוניברסיטה. היא נפתחה מחדש ב-1473 בתמיכתו של לורנצו דה מדיצ'י אולם ב-1494, עקב המלחמה עם פירנצה נאלצו פרנסי האוניברסיטה לסגור את שעריה בפיזה. פעילותה המשיכה בפיסטויה ופירנצה.
ב-1 בנובמבר 1543 נפתחה האוניברסיטה מחדש בפיזה, בתמיכה קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה והפכה אחד ממוסדות הלימוד המובילים באירופה. לוקה גיני לימד ביולוגיה והקים את הגן הבוטני האקדמי הראשון באירופה, ממשיכו אנדראה קסלפינו (Andrea Cesalpino) היה הראשון שערך מיון מתודולוגי של עולם הצומח ועמד על קיומו של מחזור הדם משיקולים תאורטיים והיה הראשון שהניח כי קיים קשר בין מערכת העורקים למערכת הוורידים. את חקירותיו פרסם בספרו Quaestionum medicarum libri duo (ספר החקירה הרפואית, ונציה, 1593). תחום הרפואה והאנטומיה היה תחום מוביל באוניברסיטה ובין המרצים בתחום נמנה מרצ'לו מלפיגי, מייסד האנטומיה המיקרוסקופית, וההיסטולוג הראשון. הוא היה זה שגילה את רשת הנימים המחברות בין העורקים ובין הוורידים שחזה קבלפינו ובכך הניח את התשתית העובדתית לתורתו של ויליאם הארווי ותרם לגילוי מחזור הדם. אולם המרצה המפורסם והחשוב ביותר שלמד וכיהן באוניברסיטה כפרופסור למתמטיקה היה יליד העיר גלילאו גליליי.
פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה יזם את הקמת מצפה הכוכבים וכן טיפח את ספריית המוסד, את הוצאת הספרים, הגן הבוטני והמוזיאון לידיעת הטבע, פעילויות בהן המשיכו יורשיו. פריצת דרך אקדמית הייתה בייסודן של פקולטות לכימיה ופיזיקה ניסויית.
עם כיבוש איטליה על ידי נפולאון הפכה האוניברסיטה לאקדמיה קיסרית וכזרוע של אוניברסיטת פריז. מבנה המוסד ותוכניות הלימוד הוכתבו על פי הנהוג בצרפת. ב-1813 נפתח בפיזה, בשל התשתית האקדמית שלה, ה-La Scuola Normale Superiore, סניף איטלקי של האקול נורמל סופרייר, מוסד יוקרתי ביותר להכשרת חוקרים, פרופסורים ועובדי מדינה בכירים.
ב-1840, לאחר סילוקה של צרפת, עברה האוניברסיטה רפורמה במסגרתה הועמד מספר הפקולטות שבה על שש (תאולוגיה, משפטים, ספרות, רפואה, מתמטיקה ומדעי הטבע). כן הוקמה הקתדרה הראשונה בעולם לאגרונומיה. ב-1848 השתתפו סטודנטים ומרצים ליברליים מהאוניברסיטה באירועי מרידות אביב העמים. עם הקמת ממלכת איטליה הייתה האוניברסיטה אחד ממוסדות התרבות המרכזיים. ב-1890 נפתח בה המכון הראשון לבלשנות היסטורית. בהמשך נוספו פקולטות לרוקחות ולהנדסה. בימי איטליה הפשיסטית הייתה האוניברסיטה מוקד אנטי-פשיסטי. לאחר המלחמה נוספו הפקולטות למדע המדינה, שפות וספרויות זרות וכלכלה.
פקולטות
שפת הלימוד היא איטלקית, אך ניתנים גם קורסים ותוכניות באנגלית בתארים מתקדמים במדעים ולתלמידים זרים.
קרלס פויול
קרלס פויול אי ספורקדה (בקטלאנית: Carles Puyol i Saforcada; נולד ב-13 באפריל 1978 בלה פובלה דה סגור שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני, ששיחק בעמדת הבלם בברצלונה שם שימש קפטן הקבוצה ובנבחרת ספרד.
ביוגרפיה
פויול החל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל המקומית, בעמדת השוער. לאחר שנפצע בכתפו הפך לחלוץ. בשנת 1995, בגיל 17, הצטרף פויול למחלקת הנוער של ברצלונה, "לה מאסיה". הוא הוסט מתפקיד החלוץ לתפקיד הקשר האחורי. בספר "מאחורי דלתות סגורות" שבו סיפורים רבים מההיסטוריה של ברצלונה, מסופר שפויול קיבל ביקורת וספקות רבים מגורמים במחלקת הנוער של ברצלונה, ועלו מחשבות להעבירו לקבוצה אחרת. אף על פי כן, ב-1997 קודם פויול לקבוצת המשנה של ברצלונה, ברצלונה אתלטיק, בה שיחק במשך שנתיים בעיקר כמגן ימני.
תחילת הדרך
הוא החל לשחק בקבוצת הבוגרים של ברצלונה תחת המאמן לואי ואן חאל, שנתן לפויול את הופעת הבכורה שלו ב-2 באוקטובר 1999, בניצחון ברצלונה 2–0 על ריאל ואיאדוליד. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, בה עדיין השתייך רשמית לקבוצת המשנה, שיחק ב-24 משחקי ליגה, עם המספר 32 על גבו. פויול תפס את מקומו של המגן ההולנדי מיכאל רייזיחר, כשלפי דברי הספר "מאחורי דלתות סגורות", זה היה מפני שהמאמן לא היה מרוצה מיכולותיו, ופויול היה ברירת המחדל, בתור שחקן שגדל במועדון. בעונה הבאה, עונת 2000/2001, קודם באופן רשמי לקבוצה הבוגרת והוא שיחק ב-17 משחקי ליגה. במהלך עונה זו הראה פויול את יכולותיו ההגנתיות, בעיקר בשמירה הדוקה על שחקני ההתקפה של הקבוצה היריבה, והמאמן ואן חאל הסיט אותו בהדרגה מתפקיד המגן הימני לתפקיד הבלם.
בעונה הבאה, ב-11 בנובמבר 2001, הבקיע פויול את שערו הראשון במדי הקבוצה הבוגרת, מול אותה קבוצה נגדה ערך את בכורתו - ריאל ויאדוליד. בהמשך העונה כבש פויול במספרת, השער הראשון בניצחון 6–0 על טנריפה ב-2 בפברואר 2002. פויול השתתף באותה עונה ב-35 משחקי ליגה, שבסיומה סיימה ברצלונה במקום הרביעי בלבד. בתחילת עונת 2002/2003 קיבל פויול את החולצה מספר 5, המספר עמו הוא מזוהה יותר מכול במהלך הקריירה שלו. בעונה זו הרגע הזכור ביותר היה במשחק מול לוקומוטיב מוסקבה בליגת האלופות. לאחר ששחקן התקפה של היריבה עבר את השוער ונותר לבעוט לבדו מול השער, פויול התמקם במהירות בינו לבין השער, הדף את הכדור עם החזה ומנע שער, אף על פי שלרוב כדורים כאלה מסתיימים בשער או בעבירת יד.
עם רייקארד - הצלחות ראשונות
בעונת, כעת עם המאמן פרנק רייקארד, הפך פויול לקפטן השלישי של ברצלונה. לאחר צירופו של הבלם רפאל מארקס המקסיקני, החלו השניים לשחק יחדיו במרכז ההגנה פעמים רבות. בעונה זו ערך 27 הופעות בליגה ושבע נוספות בגביע אופ"א ועזר לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה. במשחק מול ראסינג סנטאנדר ב-16 במאי 2004 הורחק פויול לראשונה בקריירה שלו בברצלונה, בכרטיס צהוב שני.
בתחילת עונת 2004/2005, לאחר פרישתו של לואיס אנריקה, קפטן הקבוצה, ועזיבתו של פיליפ קוקו, קפטן המשנה, מונה פויול לקפטן הקבוצה. היה זה הספתח לתחילתה של תקופה מוצלחת עבור הקבוצה, שכן כקפטן הקבוצה זכה פויול להניף מעל לעשרים תארים, בהם 6 אליפויות הליגה הספרדית ו-3 גביעי ליגת האלופות. כבר בעונה זו הצליחה ברצלונה לזכות באליפות ראשונה מזה 6 שנים, עם פויול כשחקן קבוע במרכז ההגנה - הוא שיחק 36 משחקי ליגה מתוך 38. פויול ומארקס, כצמד הבלמים הבכירים בקבוצה, היוו חלק משמעותי בכך שברצלונה ספגה 29 שערים בלבד במהלך העונה.
משפט היחידות של דיריכלה
משפט היחידוֹת של דיריכלה הוא אחד מהמשפטים היסודיים בתורת המספרים האלגברית. הדוגמה הפשוטה ביותר למשפט זה היא ההבחנה שבמספרים השלמים, רק ל- \ \pm 1 יש הפכי ביחס לכפל, שגם הוא שלם. המשפט מראה שגם כאשר עוברים לטפל במספרים שלמים מטיפוס כללי יותר, דהיינו, שלמים אלגבריים בשדה מספרים, רק ל'מעט' מספרים ההפכי הוא שלם.
המשפט קובע כי:
קרלס פויול
עם רייקארד - הצלחות ראשונות
לאחר ששב מהפציעה בעונת 2007/2008, הספיק פויול להשתתף ב-30 משחקים בליגה, אך הקבוצה עצמה לא הצליחה לשחזר את ההצלחות מהעונות הקודמות עם רייקארד והגיעה רק למקום השלישי, אחרי ריאל מדריד וויאריאל, כשבסוף העונה הקבוצה אף מובסת על ידי מדריד בביתה בתוצאה 1–4. אמנם הקבוצה הגיעה לחצי גמר ליגת האלופות והודחה נגד מנצ'סטר יונייטד, אך היכולת הדלה בליגה הביאה לכך שהסתיימה דרכו של רייקארד במועדון הכדורגל ברצלונה.
משפט היחידות של דיריכלה
מן המשפט נובע שכמו כל חבורה אבלית נוצרת סופית, אפשר להציג את החבורה המדוברת כסכום ישר של תת חבורה מפותלת, שהיא במקרה זה חבורה ציקלית המורכבת משורשי יחידה, ותת-חבורה אבלית חופשית. המשפט של דיריכלה מאפשר גם לחשב את דרגת החבורה החופשית.
קרלס פויול
עם גוארדיולה - שיא ההצלחה
את מקומו של רייקארד החליף פפ גוארדיולה, קפטן העבר של הקבוצה, עמו פויול הספיק לשחק עד 2001. עונת 2008/2009 הייתה העונה המוצלחת ביותר בהיסטוריה של ברצלונה - היא זכתה בטרבל, כלומר שלושת התארים האפשריים: גביע, ליגה וליגת האלופות. פויול אמנם נפצע מספר פעמים וסך המשחקים בהם שותף לא היה גבוה כבשנים קודמות, אך הוא כן הספיק לשחק ברגעים החשובים של הקבוצה בסוף העונה. בקלאסיקו, במשחק מול ריאל מדריד שנערך באצטדיונה הביתי ב-2 במאי 2009, הבקיע פויול שער נגיחה שהעלה את קבוצתו ליתרון 2–1. את השער חגג על ידי כך שהוריד את סרט הקפטן ונישק אותו לעיני הקהל המדרידאי, מה שהפך לרגע סמלי בקריירה שלו בפרט ובעונה זו עבור ברצלונה בכלל. הקבוצה ניצחה בסוף המשחק 6–2, הניצחון המשמעותי ביותר של ברצלונה על ריאל בביתה. בגמר גביע המלך שיחק פויול כמגן שמאלי, כחיפוי על השעייתו של אריק אבידל, והקבוצה ניצחה את אתלטיק בילבאו 4–1. בגמר ליגת האלופות לאותה שנה, שיחק פויול כמגן ימני, הפעם מחפה על דני אלבס המושעה, והוא הצליח לעזור לקבוצתו לשמור על רשת נקייה מול מנצ'סטר יונייטד ושחקני ההתקפה המוכשרים שלה, כריסטיאנו רונאלדו, קרלוס טבס וויין רוני. הייתה זו הזכייה השלישית של ברצלונה בליגת האלופות והשנייה עם פויול.
משפט היחידות של דיריכלה
דוגמאות
מספר x בתחום שלמות R נקרא איבר הפיך, אם גם המספר \ x^{-1} שייך לאותו חוג. אוסף האיברים ההפיכים בתחום שלמות נתון מהווה חבורה אבלית כפלית, הנקראת חבורת ההפיכים של החוג (באנגלית: group of units, כלומר חבורת היחידות, ומכאן שם המשפט). לדוגמה, בחוג השלמים, האיברים ההפיכים הם \ \{1,-1\}, ובחוג השלמים של גאוס , האיברים ההפיכים הם. אלו הן חבורות סופיות.
קרלס פויול
עם גוארדיולה - שיא ההצלחה
בתחילת עונת 2009/2010, זכתה ברצלונה בסופר קאפ הספרדי ובסופר קאפ האירופי, ומאוחר יותר, בדצמבר 2009, גם באליפות העולם לקבוצות לאחר ניצחון על אסטודיאנטס בהארכה. בכך, השלימה הקבוצה זכייה בשישה תארים בשנה אחת, הישג יחיד במינו בכדורגל האירופי, כשאת כל התארים מניף פויול. בעונה זו המשיך גוארדיולה להדריך את הקבוצה בהצלחה, והיא זכתה בליגה בפעם השנייה ברציפות עם 99 נקודות, והגיעה לחצי גמר ליגת האלופות, בו הודחה על ידי אינטר מילאנו. תפקידו המרכזי והיכולת הטובה של פויול בקבוצה המשיכו, מה שבא לידי ביטוי בסוף עונה זו, כשנכלל בפעם האחרונה בהרכב השנה של פיפ"א, המכונה FIFPro World XI.
משפט היחידות של דיריכלה
דוגמאות
התנהגות מעט שונה רואים בחוג, שאבריו מהצורה , כאשר \ a,b מספרים שלמים. בחוג הזה, האיברים ההפיכים הם אלו שעבורם - כלומר, הזוג \ a,b פותר את המשוואה הדיופנטית הקלאסית הידועה בשם משוואת פל. הפתרון הקטן ביותר למשוואה זו הוא \ a=5, b=2, וכך מתברר שכל האיברים ההפיכים בחוג הם, עד כדי סימן, חזקות של. חבורת ההפיכים איזומורפית ל-.
קרלס פויול
עם גוארדיולה - שיא ההצלחה
בעונת 2010/2011 התמודד פויול עם מספר פציעות שהגבילו את מספר הופעותיו במדי הקבוצה - רק 27 הופעות בכל המסגרות ו-17 בליגה, הכמות הנמוכה ביותר של פויול מזה עשור. בתאריך 13 בנובמבר 2010 הופיע פויול בפעם ה-500 שלו בכל המסגרות במדי ברצלונה במשחק בליגה נגד ויאריאל. ב-29 בנובמבר היה שותף פויול לאחד ממשחקיה הטובים ביותר של ברצלונה מול ריאל מדריד, בו ניצחה ברצלונה בתוצאה 5–0. בינואר 2011 נפצע בברכו, ולמרות אי-כשירות מלאה, שיחק פויול גם במשחק הקלאסיקו השני לאותה עונה באפריל, אך לא בגמר גביע המלך בו הפסידה ברצלונה 0–1 לאותה ריאל מדריד. בעונה זו זכתה ברצלונה באליפות הליגה בפעם השלישית ברציפות. הקבוצה הגיעה גם לגמר ליגת האלופות, בו פויול נכנס כמחליף 6 דקות לסיום. הקבוצה ניצחה את מנצ'סטר יונייטד בתוצאה 3–1, וכשהגיע הרגע של פויול להניף את הגביע, הוא החליט להעניק את סרט הקפטן ואת הכבוד שבהנפת הגביע לאריק אבידל, שהחלים בהצלחה מהסרת גידול בכבד בחודשים שלפני כן. רק לאחר סוף העונה, נותח פויול בברכו.
משפט היחידות של דיריכלה
דוגמאות
עבור כל שדה מספרים, האיברים ההפיכים בחוג השלמים הם בדיוק אלו שהנורמה שלהם היא \ \pm 1 (מצד אחד הכפליות של הנורמה מבטיחה שלאיבר הפיך יש נורמה הפיכה, ומצד שני הנורמה של איבר שווה למכפלת הצמודים שלו). אם בוחרים בסיס לחוג השלמים, אפשר לתרגם את התנאי הזה למשוואה במקדמים. המשוואה המתקבלת היא הכללה של משוואת פל הקשורה בתבנית הנורמה המתאימה.
קרלס פויול
עם גוארדיולה - שיא ההצלחה
בתחילת עונת 2011/2012 פויול היה עדיין פצוע, אך ברצלונה זכתה בסופר קאפ הספרדי לאחר ניצחון על ריאל מדריד באוגוסט 2011. פויול החלים בסוף ספטמבר והיה שותף לזכיית הקבוצה באליפות העולם לקבוצות שנערך בדצמבר. למרות זאת, זו הייתה עונתו האחרונה של גוארדיולה בברצלונה, לאחר שהפסידה את אליפות הליגה לריאל מדריד והודחה בחצי גמר ליגת האלופות על ידי צ'לסי. בגביע הספרדי, הבקיע פויול שער בנגיחה לרשתה של ריאל מדריד ברבע הגמר ושער נגיחה נוסף לרשתה של ולנסיה בחצי הגמר. שערים אלו עזרו לברצלונה להגיע לגמר, אך פויול לא שותף בו בשל פציעה נוספת בברכו שמנעה ממנו לשחק במשך מספר חודשים. הוא הבקיע 3 שערי ליגה נוספים, ועם 5 שערים בסך הכול באותה עונה, הייתה זו העונה הפורייה ביותר של פויול מבחינת כיבוש שערים. הקבוצה זכתה בגביע לאחר ניצחון 3–0 על אתלטיק בילבאו. בעונה זו אמנם שיחק יותר מאשר העונה שלפניה, אך עדיין שותף רק ב-26 משחקי ליגה, שכן שני הבלמים הבכירים בקבוצה היו ג'רארד פיקה וחאבייר מסצ'ראנו. בעונה זו חלף על פני מיגלי והפך לשחקן עם מספר ההופעות השני בגודלו בכל המסגרות הרשמיות במדי ברצלונה, מאחורי חברו הוותיק לקבוצה צ'אבי.
סוף הקריירה
את גוארדיולה החליף עוזרו, טיטו וילאנובה. לאחר שהחלים מהפציעה בברך, פרק פויול את מרפקו במשחק ליגת האלופות נגד בנפיקה. בתחילה התחזית להיעדרותו הייתה חודשיים, אך פויול חזר לכשירות תוך מחצית מהזמן. ב-18 בדצמבר 2012, האריך את חוזהו בברצלונה בפעם האחרונה, עד לסוף עונת 2015/2016. עונה זו הייתה מוצלחת עבור ברצלונה בליגה, בה היא זכתה עם כמות שיא של 100 נקודות, אך בליגת האלופות היא הודחה בחצי הגמר על ידי באיירן מינכן בהפסד כפול. עבור פויול הייתה זו עונה קשה, והוא מיעט לשחק בשל פציעות נוספות מעבר לפריקת המרפק. לקראת סוף העונה נפצע פעם נוספת בברכו ועבר ניתוח שישי בקריירה שלו.
משפט היחידות של דיריכלה
הדרגה של חבורת ההפיכים
נניח ש- K הוא שדה מספרים, כלומר, הרחבה מממד סופי של שדה המספרים הרציונליים. כל שדה כזה אפשר לשכן, בדרכים שונות, בשדה המספרים המרוכבים. כמה מבין שיכונים אלה מסתפקים בערכים ממשיים. אם נסמן ב- r את מספרם של השיכונים הממשיים וב- 2s את מספרם של השיכונים שאינם ממשיים (שהוא תמיד זוגי), אז r+2s שווה לממד של K מעל הרציונליים.
משפט דיריכלה קובע שהדרגה של חבורת ההפיכים בחוג השלמים של K שווה ל- r+s-1. לשדה יש רק שיכון אחד, ממשי, וחבורת ההפיכים של חוג השלמים שלו,, היא אכן חבורה סופית, מדרגה אפס. חבורת הפיכים סופית יש גם לחוג השלמים של, שלו יש רק זוג שיכונים מרוכבים. לעומת זאת, לשדה יש שני שיכונים ממשיים, וכך דרגתה של חבורת ההפיכים בחוג השלמים  שווה לאחד, כפי שראינו.
קרלס פויול
סוף הקריירה
וילאנובה סיים את תפקידו כמאמן ברצלונה מכיוון שחלה בסרטן הגרון בפעם השנייה תוך פחות משנה. בעונה זו, עונת 2013/2014, אייש טאטה מרטינו הארגנטינאי את תפקיד המאמן, ופויול החלים מהפציעה בברכו כחודשיים לאחר תחילת העונה. הוא הספיק להשתתף בחמישה משחקי ליגה בסך הכול. האחרון שבהם היה מול אלמריה, ב-2 במרץ 2014. במשחק זה הבקיע גול ועבר את מיגלי גם במספר משחקי הליגה כשחקן ברצלונה. באותו משחק נפצע פעם נוספת. יומיים לאחר מכן כינס פויול מסיבת עיתונאים שבה הודיע על כוונתו לעזוב את הקבוצה בסיום העונה, מבלי לציין אם מדובר בפרישה או במעבר לקבוצה אחרת. פויול לא הצליח להחלים מפציעתו, אף על פי שכן נכלל בסגל הקבוצה בגמר הגביע הספרדי מול ריאל מדריד, וב-15 במאי הודיע פויול על פרישה ממשחק פעיל. בפרידתו מהקבוצה אמר "חייתי את החלום של ילדים קטנים, עושה את הדבר שאני הכי נהנה ממנו בחיים, משחק ומתאמן בכדורגל".
משפט היחידות של דיריכלה
סקירת ההוכחה
הרעיון המרכזי בהוכחה הוא ההעתקה של החבורה הכפלית של השדה K אל המכפלה, לפי הנוסחה. כאן \ \sigma_i הם השיכונים השונים של K (מסודרים כך שהשיכונים הממשיים מופיעים ראשונה). העתקה זו היא 'כמעט שיכון' - רק שורשי היחידה בשדה (שמספרם סופי) עוברים לאפס.
קרלס פויול
סוף הקריירה
פויול בין השחקנים המעוטרים בתולדות ברצלונה, עם 21 תארים קבוצתיים. הוא זכה שש פעמים באליפות ספרד, פעמיים בגביע המלך, 6 פעמים בסופר קאפ הספרדי, 3 פעמים בליגת האלופות, פעמיים בסופר קאפ האירופי ועוד פעמיים באליפות העולם לקבוצות: בכל הזכיות בתארים אלו היה קפטן ברצלונה. הוא הופיע ב-392 משחקי ליגה, ב-120 משחקי ליגת האלופות, ב-58 משחקי גביע, ב-9 משחקי גביע אופ"א, ב-6 משחקים בסופר קאפ הספרדי, ב-6 משחקים באליפות העולם לקבוצות ובשני משחקי סופר קאפ אירופי. סך הכול 593 משחקים רשמיים במדי ברצלונה, וכך הוא, כאמור, השחקן עם מספר ההופעות השני בגודלו במדי ברצלונה. מבין משחקים אלו ניצח ב-369 משחקים והפסיד רק ב-96. הוא הבקיע במדי הקבוצה 18 שערים: 12 בליגה, 4 בגביע ו-2 בליגת האלופות.
נבחרת ספרד
בקיץ 2000 שיחק עם הנבחרת האולמפית של ספרד באולימפיאדת סידני (2000), עמה זכה במדליית כסף. את הופעת בכורתו בנבחרת ספרד הבוגרת ערך פויול ב-15 בנובמבר 2000. הטורניר המשמעותי הראשון שפויול לקח בו חלק היה מונדיאל 2002 שנערך ביפן ובקוריאה הדרומית. במשחק הפתיחה נגד פתח פויול בהרכב הנבחרת, והיא ניצחה 3–1. במחזור השני, נגד, הבקיע פויול שער עצמי בדקה ה-10, אך לשמחתו נבחרתו הצליחה להפוך את התוצאה ולנצח 3–1 פעם נוספת. במחזור השלישי פויול לא שותף לצורך מנוחה, שכן נבחרתו הבטיחה את העפלתה לשמינית הגמר. פויול שיחק בשמינית הגמר מול, בו ניצחה ספרד בדו-קרב בעיטות עונשין וכן ברבע הגמר מול , שהדיחה את ספרד בדו-קרב בעיטות עונשין בעצמה.
פויול עזר לנבחרת להעפיל ליורו 2004, אך הנבחרת לא הצליחה לעבור את שלב הבתים של הטורניר עצמו. פויול היה שחקן קבוע במוקדמות מונדיאל 2006 והוא היה שותף להעפלתה לטורניר הגמר שנערך בגרמניה. הוא חבר בהגנה לפאבלו איבנייס והוא שיחק בכל ארבעת משחקי הנבחרת. במשחק שלב הבתים נגד בישל שער לפרננדו טורס. נבחרתו עברה את שלב הבתים אך הודחה בשמינית הגמר על ידי.
משפט היחידות של דיריכלה
סקירת ההוכחה
כדי להוכיח שהדרגה שווה לחסם המדובר, יש להראות שדרגת הסריג שווה לממד של V. לשם כך נעזרים במשפט מינקובסקי, המאפשר לאתר איברים בעלי תכונות מתאימות ולבנות בסיס לסריג.
קרלס פויול
נבחרת ספרד
ביורו 2008 שנערך בשווייץ ובאוסטריה היה פויול חלק חשוב בהרכב הנבחרת, כששיחק בעמדת הבלם לצד קרלוס מרצ'נה. הנבחרת ספגה שני שערים בלבד, כשפויול משחק בכל המשחקים מלבד המשחק האחרון בשלב הבתים מול, שהיה חסר חשיבות שכן נבחרת ספרד כבר העפילה לשלב הבא. לבסוף, זכתה נבחרת ספרד בתואר לראשונה מזה 48 שנים לאחר ניצחון בגמר על. יכולתו של פויול הביאה לכך שנכלל בנבחרת הטורניר.
בגביע הקונפדרציות 2009, שיחק פויול ב-3 מתוך 5 משחקים שספרד הייתה שותפה להם. במשחק השלישי והאחרון בשלב הבתים ענד את סרט הקפטן, בהיעדרו של הקפטן הקבוע איקר קאסיאס.
פויול היה שותף לזכייתה של נבחרת ספרד במונדיאל 2010 והוא שיחק כל דקת משחק אפשרית בטורניר, לצד חברו לקבוצה בברצלונה ג'רארד פיקה. במשחק חצי הגמר, שבו התמודדה ספרד נגד, כבש פויול בנגיחה את השער היחיד במשחק ובכך סייע לנבחרתו להעפיל לגמר. בגמר ניצחה נבחרת ספרד את נבחרת 1–0 בהארכה וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה. ימים בודדים לאחר הזכייה ההיסטורית של ספרד בגמר המונדיאל, הודיע פויול שהוא פורש מהנבחרת, אך לאחר מספר שיחות עם מאמן הנבחרת, ויסנטה דל בוסקה, החליט פויול להישאר עד אחרי יורו 2012.
פויול שיחק מספר פעמים במשחקי ידידות ומוקדמות יורו נוספים בשנתיים שלאחר מכן, אך בסופו של דבר, החמיץ את יורו 2012 בגלל פציעה בברכו הימנית מהמשחק נגד אספניול, בתחילת חודש מאי של אותה השנה. הפציעה חייבה ניתוח בברך וזמן הבראה של כ-6 שבועות.
פויול שיחק את הופעתו ה-100 והאחרונה במדי נבחרת ספרד ב-6 בפברואר 2013, כקפטן הנבחרת, בניצחון נבחרתו 3–1 במשחק ידידות נגד, שנערך בדוחא, קטר. פויול לא נכלל בסגל ספרד לגביע הקונפדרציות שנערך בהמשך השנה, ובכך תמה דרכו במדי נבחרתו.
נבחרת קטלוניה
עוד משחק שפויול שיחק בנבחרת זו היה ב-22 בדצמבר 2009, נגד נבחרת ארגנטינה. במשחקו הלפני האחרון במדי הנבחרת, בדצמבר 2010 נגד, נפצע פויול והוחלף על ידי מארק ברטרה. משחקו האחרון היה בינואר 2013, בתיקו מול. סך הכול שיחק פויול בשישה משחקים במדי הנבחרת הקטלאנית.
סגנון ואופי המשחק
פויול ידוע כאתלט חזק מאוד ויוצא דופן. על כך העיד הרופא הראשי של המועדון: "פויול הוא שחקן סולידי, דינאמי, בעל תגובות מהירות ביותר וכוח מתפרץ אדיר". מיגל אנחל נאדל, אשר שיחק עם פויול תקופה קצרה, אמר: "קרלס משחק בבגרות, בעל יכולת מיקום טובה מאוד. יש בו גאווה רבה למועדון בו הוא משחק". למרות גובהו הממוצע (1.78 מטרים), הצליח פויול להתגבר במאבקים אוויריים רבים, הן בהגנה והן בהתקפה. פויול תואר כשחקן קשוח שמשחק באינטנסיביות ובריכוז גבוהים לאורך כל המשחק, בעל יכולת תיקול מדויקת מאוד. יכולתו במדי ברצלונה ובמדי ספרד הביאו לכך שאנשים וגופים רבים החשיבו אותו לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בתקופתו.
פויול ידוע כשחקן שמסור לקבוצתו. לעיתים קרובות הוא נשאר להתאמן לאחר סיומם של אימונים, או במהלך חופשים. בשנת 2010 אמר: "אין לי את הטכניקה של רומאריו, את הקצב של מארק אוברמארס או את הכוח של פטריק קלויברט, אבל אני עובד קשה יותר מאחרים. אני כמו התלמיד שאינו חכם, אך לומד ומשקיע, ובסוף - מצליח".
חברו לקבוצה, ג'רארד פיקה אמר: "הוא אדם שגם אם אנחנו מנצחים 0–3, בשניות האחרונות הוא עדיין יצעק בקולי קולות וידרבן את כולם לשמור על ריכוז". עוד חבר לקבוצה לשעבר של פויול אמר: "אפילו אם נספוג ארבעה שערים, הוא יחשוב שאנחנו עדיין יכולים לנצח".
בנוסף לכל אלה, פויול היה ידוע כשחקן הוגן מאוד, כמנהיג דגול שידוע בכנותו ובנאמנותו. במשחק מול מאיורקה בספטמבר 2005, הורחק אחד משחקני היריבה, והוא הגיב בעצבים רבים, בין היתר בסטירה לפניו של פויול - פויול נותר רגוע ושקט, ואף ניסה להרגיע את חבריו לקבוצה שבאו להגן עליו. בגביע ז'ואן גאמפר בשנת 2010, העניק פויול את הגביע לשחקנה לשעבר של ברצלונה, רונאלדיניו, ודרש ממנו להצטרף לתמונה הקבוצתית. במאי 2011, לאחר שברצלונה ניצחה בגמר ליגת האלופות, כאמור כשהגיע הרגע של פויול להניף את הגביע, אריק אבידל, שהחלים בהצלחה מהסרת גידול בכבד בחודשים שלפני כן, קיבל ממנו את הכבוד שבהנפת הגביע עם סרט הקפטן על זרועו. בדצמבר 2011, במשחק בו ברצלונה נכנסה לפיגור מול ריאל מדריד בדקה הראשונה, פני שאר השחקנים היו נפולות, אך פויול צעק ועודד את חבריו לקום ולהמשיך. לבסוף ברצלונה הפכה את התוצאה וניצחה 1–3. בינואר 2013, לאחר שנזרק מצית על פיקה במשחק מול ריאל מדריד, פיקה החל להתלונן, אך פויול השליך את המצית החוצה ודרש ממנו להמשיך לשחק כרגיל. בהזדמנות אחרת, כאשר טיאגו אלקנטרה ודני אלבס חגגו גול בשחצנות בניצחון 0–7 על ראיו ואיקאנו, פויול הפסיק אותם מתוך כבוד ליריבה.
לאחר הפרישה
בנובמבר 2015 פתח סוכנות שחקנים בשיתוף פעולה עם סוכנו בעבר, רמון ססטרס, ועם חברו לקבוצה לשעבר איבן דה לה פנייה.
חיים אישיים
לקראת סוף שנת 2006 נהרג אביו של פויול, ז'וזפ, בתאונת עבודה. פויול תיאר את התקופה לאחר מות אביו, שהשתלבה עם פציעה, כ"תקופה חשוכה בחייו". בביוגרפיה שלו תיאר פויול את אביו כמודל לחיקוי של עבודה והקרבה, מאפיינים שבלטו בסגנון משחקו.
שערו הארוך של פויול הוא סימן היכר שלו, והוא ליווה אותו לאורך כל הקריירה. ב-1997 הציע מאמן ברצלונה לואי ואן חאל לפויול לקצץ את שערו, אך פויול אמר כי לא יוריד את שערו לפחות עד לפרישה מכדורגל. בשנת 2007 פויול ביצע מתיחה עם העיתון "ספורט" הספרדי, ואמר כי הוא עשה קרחת.
משנת 2012 מנהל מערכת יחסים זוגית עם הדוגמנית ונסה לורנצו. לשניים נולדה בת ב-25 בינואר 2014, ובת נוספת ב-2016. השניים התארסו ב-11 ביוני 2019.
All My Life
All My Life הוא שיר של הראפר האמריקאי ליל דורק בהשתתפות הראפר האמריקאי ג'יי קול. הוא יצא לאור באמצעות אונלי דה פמילי, אלאמו רקורדס וסוני מיוזיק כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השמיני של דורק, Almost Healed, ב-12 במאי 2023. דורק וקול כתבו אותו יחד עם המפיק ד"ר לוק, לצד רוקו דיד איט אגיין!, ריאן אורגן, לאנץ'-מאני לואיס ות'רון תומאס.
רקע
ב-20 באפריל 2023, בראיון עם XXL, דורק דיבר על השיר ועל שיתוף הפעולה עם קול: "זה רק [שיר] ראפ שמראה לך מה עברתי. מה שעשיתי לאחרונה. כשאני מנסה לשנות את מה שאני. ד"ר לוק הפיק אותו. רק ניסינו להבין מי האדם הנכון שישתתף בו. כי זה אחד מהשירים האלה שאם זה לא האדם הנכון בבית השני... אני מרגיש שקול יכול להביא אליו את האנרגיה שאני מחפש".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי ל-"All My Life", בבימויו של סטיב קאנון, פורסם לצד השיר ב-12 במאי 2023. בקליפ נראים דורק וקול עם מקהלת ילדים שרים את פזמון השיר. שני האמנים עומדים במרפסת ורוקדים בחצר, ומשחקים בתופסת עם חלק מהילדים.
בואו לאכול איתי
בואו לאכול איתי (באנגלית: Come Dine with Me) היא תוכנית מציאות המתמקדת באוכל, מבית היוצר של ערוץ 4 הבריטי שהושקה בשנת 2005. עונות 6 ו-10 של התוכנית המקורית (מבריטניה) שודרו ב"ערוץ האוכל הישראלי". הגרסה הישראלית נרכשה לשידור על ידי הערוץ הראשון בשנת 2011. התוכנית הראשונה שודרה ב-6 במאי 2012. ומאז 2017 משודרת בכאן 11.
בערוץ הבריטי ישנם שני סוגים לפורמט התוכנית: בחלק מהעונות משתתפים חמישה חובבי בישול בפרקים שאורכם כ-25 דקות, ובעונות אחרות ארבעה חובבי בישול בפרקים של כ-50 דקות. בכל פעם אחד מהם מארח את האחרים בביתו ומבשל להם אוכל. לאחר סיום האירוח האורחים נותנים ציונים למארח מבלי לדעת איזה ציון כל אדם נתן. הציונים נעים בין 1 ל-10. מי שמקבל את הציון המצטבר הגבוה ביותר הוא המנצח. את התוכנית מלווה קריינות קומית שמגיבה למה שמתרחש בתוכנית.
בנוסף לישראל, נרכשה הסדרה לשידור בכ-40 מדינות נוספות ברחבי העולם, כולל באיראן.
באלינט
בַּאלִינְט הוא שם משפחה הונגרי (בהונגרית: Bálint).
חוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי
"חוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי" (אנגלית: The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living) הוא פסל משנת 1992 מאת האמן האנגלי דמיאן הירסט. העבודה נוצרה במימונו של צ'ארלס סאצ'י (Charles Saatchi), אספן אמנות אנגלי בולט, והוצגה לראשונה בתערוכה שנקראה "אמנים בריטים צעירים" שארגן. העבודה מורכבת מ"כריש טיגריסי, זכוכית, פלדה, תמיסה של 5% פורמלין, 213x518 x213 ס"מ."
בשנת 2004 נמכרה העבודה לאספן האמנות האמריקאי סטיבן א. כהן (Steven A. Cohen) תמורת שמונה מיליון דולר, הסכום השני בגבהו ששולם עד אז ליצירת אמנות של אמן חי.
הקונספט
עיתון הניו יורק טיימס תיאר את עבודת האמנות ב-2007: