cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נחל תבור
צומח
נחל תבור שוכן בשולי החבל הים תיכוני וצומחים בו זה לצד זה צמחים ים תיכוניים וצמחי מדבר שהגיעו מבקעת הירדן.
הקטע המערבי של אגן נחל תבור הוא אזור הררי שכולל את מורדות הרי נצרת, הר דבורה, הר כסלות, הר תבור וגבעת המורה. באזור זה צומח חורש ים תיכוני שכולל אלון מצוי ואלה ארצישראלית, יער פארק של אלון תבור ולבנה רפואי ויער נטוע של עצי אורן ואקליפטוס. כמות המשקעים היא כ-600 מ"מ בשנה.
הקטע המזרחי, הכולל את רמת סירין, רמת כוכב ונחל תבור שביניהן, מתאפיין בצמחייה אינרו-טורנית. הצמחייה באזור דלה בעצים ושיחים בשל מיעוט המשקעים (350–400 מ"מ בשנה) והקרקע הבזלתית. העץ הנפוץ הוא שיזף מצוי שגדל לאורך הנחל ובאזורים לחים. צומחים גם אשל, פיקוס התאנה, תמר מצוי, מספר עצי אלה אטלנטית והעצים הנדירים שקד קטן-עלים ושיטה מלבינה. השיח הנפוץ הוא שיזף השיח, לצידו צומחים אטד אירופי, עוזרר קוצני, סירה קוצנית, קידה שעירה, שלהבית קצרת שיניים ומרווה ריחנית ובקצה המזרחי, הצמחים המדבריים רותם המדבר, מלחית אשונה, אוג קוצני וחלביב רתמי.
בסתיו פורחים במדרונות מבשרי החורף סתוונית היורה ובן חצב סתווני. בחורף מתכסים המורדות במרבד ירוק צפוף, ופורחים תורמוס ההרים, רקפת מצויה, כלנית מצויה, צבעוני ההרים. לקראת האביב ובמהלכו עולה פריחה צבעונית של עירית גדולה, חוטמית זיפנית, חרצית עטורה, נורית אסיה, פרג אגסני וכלך מצוי יחד עם זקנן שעיר, מלעניאל מצוי ושעורת התבור. בקיץ רוב הצמחייה קמלה ומתייבשת.
במדרון הסמוך לכוכב הירדן צומחים מינים נדירים כמו אלקנת הגליל, דוגון ירושלמי, טופח דביק ושלהבית הגלגל.
חי
נחל תבור מהווה בית גידול לאוכלוסייה מגוונת של בעלי חיים, ביניהם: כמו כן מתקיימים גם דגים, דו-חיים ומינים רבים של פרוקי-רגליים, דוגמת סרטן הנחלים.
שמורת נחל תבור
שמורת נחל תבור היא שמורת טבע המקיפה את מרבית אפיקו של הנחל. תחילתה מעט צפונה מקיבוץ גזית, באזור תל רכש וסופה בכביש 90, קרוב לשפך הנחל לנהר הירדן.
ניתן לטייל בשמורה בשני מסלולים: האחד הוא מסלול מעגלי, הכולל בתוכו את קניון הבזלת, והשני מוביל לעין שחל, ועובר בחורשת השיטה המלבינה, שנחל התבור הוא קצה גבול תפוצתה הצפוני, ובטחנות קמח מהתקופה העות'מאנית.
בתחילת 1963 נכללה השמורה ברשימה של 83 שמורות־טבע מומלצות של ועדה שמונתה על ידי הקרן הקיימת ומשרד החקלאות. על פי ההמלצה, השמורה יועדה להיות בשטח של 8200 דונם. השמורה הוכרזה רשמית בדצמבר 1974.
זיהויו המקראי של הנחל
ישנם חוקרים הסבורים כי נחל תבור של ימינו הוא למעשה נחל קישון המקראי, או למצער המזרחי מבין שני הנחלים שנקראו כך (נחל קישון של ימינו נקרא בערבית - "אל-מוּקַטַע"). זאת בשל מספר טעמים:
.sm
.sm היא סיומת אינטרנט מדינית (ccTLD),השייכת לסן מרינו. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1995.
צביר-על
צביר-על הוא קבוצה של כמה צבירי גלקסיות וקבוצות גלקסיות יחד. קיומם של צבירי על מראה שגם צבירי הגלקסיות אינם מפוזרים באופן שווה ביקום, אלא מאוחדים בקבוצות של צבירי-על. גודלם של צבירי-על הוא בין 100 ל-400 מיליון שנות אור, והם יכולים להכיל כמה אלפי צבירים המקובצים בסמוך.
גם צבירי על מאוגדים במבנים הקרויים "קירות גדולים", או ביחיד "קיר גדול" (Great Wall) המקובצים יחד, ונעים ביקום כיחידה אחת. אלו הם המבנים הגדולים ביותר הידועים לנו. הקיר הגדול Sloan Great Wall היה עד ינואר 2013 המבנה הגדול ביותר הידוע ביקום, ועתה הוא השני הגדול, אחרי Huge-LQG. אורכו הוא 1.37 מיליארד שנות אור, והוא נמצא במרחק של מיליארד שנות אור מכדור הארץ.
צבירי על
להלן צבירי-על קרובים:
.lt
.lt היא סיומת אינטרנט מדינית (ccTLD), השייכת לליטא. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1992.
הוצאת אש ביום טוב
איסור הוצאת אש ביום טוב הוא איסור ליצור אש חדשה ביום טוב. אף על פי שככלל מלאכת מבעיר מותרת ביום טוב, אסור להדליק אש חדשה, ומותר רק להבעיר מתוך אש קיימת. בגדר האיסור וטעמו נחלקו הראשונים.
מקור הדין
ביום טוב התירה התורה להבעיר כל אש לצורך יום טוב. אף על פי כן, במשנה במסכת ביצה נאמר שאסור ליצור אש חדשה בדרכים שונות:
טעם האיסור
בתלמוד הבבלי נזכר הטעם:, דהיינו שטעם האיסור הוא משום מוליד ביום טוב.
אולם, מהתלמוד הירושלמי משמע שאיסור הוצאת האש היא משום מכשירי אוכל נפש:. הירושלמי מחפש נפקא מינה בין שיטת רבי יהודה המתיר ביום טוב גם מלאכות שאינן לצורך אוכל נפש ישירות, אלא רק בגדר "מכשירים" לאוכל נפש, ובין שיטת חכמים שאסרו מלאכות אלה. נפקא מינה אחת שהוא מציע היא הוצאת אש חדשה מן האבנים, שלדעת רבי יהודה מותרת ולדעת חכמים אסורה. עולה מכאן, שלפי הירושלמי הוצאת אש חדשה ביום טוב נחשבת כ"מכשירי אוכל נפש".
שיטת רש"י – מוליד ובורא יש מאין
בעקבות הטעם הנזכר בתלמוד הבבלי, הסבירו רש"י ועוד ראשונים שאיסור הוצאת האש החדשה ביום טוב הוא איסור דרבנן כחלק מאיסור מוליד. על פי רש"י, באיסור מוליד אסרו חכמים ליצור דברים חדשים גם שלא באמצעות מלאכה, משום שיצירת יש מאין דומה למלאכה. בשל כך, יצירת אש חדשה שלא הייתה קיימת נחשבת כיצירת דבר חדש, האסורה משום מוליד, בשונה מהדלקה מאש קיימת.
שיטת הרמב"ם – מכשירי אוכל נפש
לעומתם, הרמב"ם לא התייחס לדברי התלמוד שהוצאת האש אסורה משום מוליד, ונימק את האיסור באופן אחר: ". העולה בפשיטות מדבריו, שטעם האיסור הוא משום שהיה אפשר להמציא את האש מערב יום טוב. והאיסור הוא כשאר מכשירי אוכל נפש שאסור לעשות ביום טוב כשאפשר לעשות מערב יום טוב.
יש אומרים שהרמב"ם סובר שאיסור הוצאת האש מדאורייתא, ורבים דחו דבריהם,
דעת רבי יוסף קארו כדעת הרמב"ם, וכן פסקו רוב הפוסקים. אולם בשולחן ערוך לא נימק את טעם האיסור.
שיטת הראב"ד
בדברי הרמב"ם הנ"ל, לא נזכר מאומה אודות איסור מוליד הנזכר בתלמוד הבבלי, על כך השיג הראב"ד: . היוצא מדברי הראב"ד שטעם האיסור בגמרא הוא משום חסרון הכנה, דהיינו שהאש לא הייתה מוכנה, ועכשיו שמוליד את האש, עובר על איסור נולד.
הרב המגיד יצא להגן על דברי הרמב"ם כאשר הוא מחלק בין איסור מוליד לאיסור נולד. איסור מוליד הוא איסור על האדם להוציא אש חדשה ביום טוב. אך איסור נולד עניינו לאסור את החפץ שנולד. התלמוד הבבלי הטעים את האיסור משום מוליד ולא משום נולד, כדי להבהיר שאין איסור ליהנות מהאש הנולדת אלא שיש איסור עצמי להוליד אש חדשה. ואכן מסיים הרב המגיד, שאם הוציא אש בדיעבד מותר ליהנות ממנו, כי אין איסור נולד האוסר בהנאה.
העולה מדברי הרב המגיד, שגם הרמב"ם מסכים לטעם מוליד, אך הרמב"ם כתב את הטעם מדוע אסרו חכמים להוליד, שהוא משום מכשירי אוכל נפש שהיה אפשר לעשותם קודם יום טוב. ברם יש חולקים וסוברים שמכיוון שהרמב"ם לא הזכיר את טעם מוליד הוא לא סובר כטעם התלמוד הבבלי, אלא הולך בשיטת הירושלמי, שטעם האיסור הוא משום מכשירי אוכל נפש.
ויש שלא הבחינו בין מוליד לנולד ולדעתם הראב"ד סובר כרש"י.
הנאה מאש שהוציאוה באיסור
לדעת רוב הפוסקים מותר ליהנות מהאש שהוציאו באיסור ביום טוב, משום שהאיסור הוא להוציא את האש בפועל, אך לא נאסרה ההנאה מהאש. ואין לאש החדשה דין של נולד מכיוון שהעצים והאבנים מהם יוצאת האש, היו מוכנים מערב יום טוב. ולדעת חלק מהפוסקים יש איסור ליהנות מהאש שיצאה באיסור בהתאם לשיטתם שבהוצאת אש חדשה כרוך איסור נולד.
האם מותר להוציא אש כשלא היה יכול להכין מערב יום טוב
יש שדייקו מהרמב"ם שמכיוון שטעם האיסור הוא משום שהיה אפשר לעשותו מערב יום טוב, במקרה שלא היה יכול להכין מערב יום טוב, כגון שהיה במאסר, יכול להוציא אש חדשה ביום טוב לכתחילה. ויש אומרים שאף בכגון זה אסור לו להוציא את האש. מפני שדין יצירת אש כדין יצירת כלי שלם, שגם אם היה אנוס בערב יום טוב אסור לעשותו ביום טוב. ועוד, שגם במכשירי אוכל נפש שלא היה יכול להכין בערב יום טוב אין מורים היתר לרבים. יש המפשרים בין הדעות, שבשעת הדחק כשאינו יכול להביא אש משכניו, אפשר לסמוך על המקילים, בהדלקה בשינוי, שבאופן זה גם המחמירים יכולים להקל.
גפרורים ביום טוב
החל משלהי המאה התשע עשרה דנו הפוסקים אם אם מותר להוציא אש מהגפרורים ביום טוב.
דעת המתירים
בראש עמדת המתירים עמדו הרב רפאל אהרן בן שמעון והרב אברהם אנקווה עליהם הסתמכו פוסקים מאוחרים יותר. טענות המתירים מתבססות על שני חלקים:
טענות על בסיס שיטת הרמב"ם
הרמב"ם שאסר את הוצאת האש משום שהיה אפשר לעשותה מבערב לא חולק על הבבלי. הרמב"ם מסביר מדוע גזרו חכמים גזרו 'מוליד' במקרה של הוצאת האש. וטעם זה כתב הרמב"ם שהוא משום שהיה אפשר לעשותו מבערב, כלומר שהוא טורח ללא צורך להוציא אש ביום טוב. אך אם אין טרחה אין לאסור את הוצאת האש. המתירים מבחינים בדוגמאות המצוינות במשנה, ומחלקים ביניהם לגפרורים:
טענות שאין מוליד בגפרורים
לכן לדעתם מותר להדליק גפרורים ביום טוב, ובתנאי שלא יכבה את הגפרור בידיים, אלא יניחנו שייכבה מאליו. סברת המתירים התפשטה בעבר בארצות הספרדים ועדות המזרח, ובמקצת ארצות אשכנז מלבד בארץ ישראל ששם התעוררה מחלוקת בדבר ההיתר.
דעת האוסרים
האוסרים את הגפרורים סוברים שיש איסור מוליד בהדלקת הגפרורים; לשתי הטענות הראשונות של המתירים סוברים הם:
ולשתי הטענות שאין איסור מוליד:
סברת האוסרים פשטה בעבר במרבית ארצות אשכנז.
DR2
הערוץ הושק ב-1996 כערוץ כבלים/לוויין בלבד, דבר שהיה שנוי במחלוקת באותה עת, כיוון שהוא הפר את עקרונות השידור הציבורי, שצריך להיות זמין לכולם, והתחנה החדשה לא הייתה זמינה לכל הצופים. לביקורת התווספה העובדה של-DR אכן הייתה יכולת לשדר שידורים יבשתיים חופשיים, אך היא השתמשה בה לצורך בדיקת קליטת השידורים.
הערוץ הוא הדומה ביותר לערוץ הבריטי BBC Four, מבחינת התוכן שהוא משדר, הכולל קומדיות, תוכניות תעודה וחדשות. הוא זכה לשבחים רבים עבור תוכניות איכותיות, עם סדרות רבות ומגוונות. הערוץ גם משדר סדרות בריטיות רבות.
עקב תחילת שידורי הטלוויזיה הדיגיטלית (והפסקת כל השידורים האנלוגיים בטלוויזיה למעט בטלוויזיה בכבלים) בדנמרק ב-1 בנובמבר 2009, הערוץ משודר ללא תשלום במערכת DVB-T ו-MPEG-4.
בשנת 2013 הערוץ עבר שינוי והחל לשדר 24 שעות ביממה עם שידור חדשות בכל שעה ותוכניות העוסקות בענייני היום.
הערוץ הפסיק לשדר בשיטת SDTV ועבר לשדר בפורמט תמונה HD 720p ב-28 בפברואר 2017.
אריק אייר
אריק אייר (באנגלית: Arik Air) היא חברת תעופה ניגרית שבסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי מורטלה מוחמד שליד לאגוס. החברה מפעילה טיסות ליעדים בתוך ניגריה ובאפריקה.
השנים המוקדמות
ב-3 באפריל 2006, השתלטה אריק אייר על המשרדים הישנים של חברת תעופה ניגריה איירוייז לאחר שזו נסגרה. ב-14 ביוני 2006, החברה קיבלה שני מטוסי בומברדיה CRJ-900 חדשים על מנת לבצע טיסות פנימיות בניגריה, ולאחר מכן קיבלה החברה 2 מטוסי בואינג 737-300 ובומברדיה CRJ-200 שיצאו משירות בחברת יונייטד איירליינס.
באוגוסט 2006 קיבלה החברה אישור לטוס לעוד יעדים באפריקה, אמסטרדם, לונדון ומדריד באירופה ולאטלנטה, מיאמי ויוסטון בארצות הברית.
פיתוח מאז 2010
בשנת 2010 הטיסה החברה כ-5 מיליון נוסעים. החברה ביצעה הזמנה לכ-5 מטוסי בואינג 777-300 אך ביטלה את ההזמנה בשנת 2011 והסבה אותה למטוסי 747-800. בשנת 2017 ביטלה החברה את הזמנת מטוסים אלו והחליפה אותם במטוסי בואינג 787-9.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
מרתון קאזאן
מרתון קאזאן (ברוסית: Казанский марафон) היא תחרות ריצה בעיר קאזאן, המתקיימת מדי שנה מאז 2015. כולל ריצת מרתון, 21.1 ק"מ, 10 ק"מ ו-3 ק"מ. המסלול זכה בתואר אחד המסלולים היפים באירופה (על פי ואדים זלובין, מד מוסמך של האיגוד הבינלאומי לפדרציות האתלטיקה). ספורטאים מקצועיים וחובבים לוקחים חלק המרוץ, שנערך תחת שם המותג של סדרת אירועי הספורט TIMERMAN.
המרתון מאורגן על ידי "המרכז ליישום פרויקטים ספורטיביים" בהנהגתו של ואדים יאנגירוב. הוועדה המארגנת היא גם הפדרציה לאתלטיקה של הרפובליקה של טטרסטן, ממשלת הרפובליקה של טטרסטן ועיריית קאזאן.
לראשונה מרתון קאזאן נערך בשנת 2015. במסגרתה אליפות רוסיה בריצת מרתון עם בחירת המשתתפים לאליפות העולם. המשתתפים קיבלו שלוש ריצות לבחירה: מרתון אולימפי קלאסי - 42.2 ק"מ, חצי מרתון ומירוץ מעגלי 5 ק"מ. בסך הכל השתתפו 2,246 איש במרוצים. מרתון קאזאן נקבע לציון חגיגת 70 שנה לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה.
מסלול
מסלול המרתון עובר דרך האתרים המשמעותיים ביותר של קאזאן: הקרמלין עם מסגד קול-שריף החינני ומגדל סיויומבייק, הסוללה על גדת נהר קאזאנקה, ארמון ספורט המים ומרכז המשפחה העירוני, מתחם הבילוי פירמידה, אגם קבאן, גשר המילניום, רחוב קארל מרקס, סוללת הקרמלין, גן לנינסקי, קרקס קאזאן ועוד.
הליגה התאגידית
אחד המרכיבים החשובים ביותר במרתון היה הליגה התאגידית, שמטרתה העיקרית היא ליצור תנאים להשתתפות משותפת של צוותי ארגונים ועסקים של רפובליקת טטרסטן באירועי ספורט המוניים. על פי תוצאות המרתון בשנת 2018, יותר מ-55 צוותים מבין חברות וארגונים לא רק מהרפובליקה, אלא גם ממחוזות רוסיה וחבר המדינות השתתפו בליגה התאגידית.
ג'רמי ברנשטיין
ג'רמי ברנשטיין (באנגלית: Jeremy Bernstein;נולד ב-31 בדצמבר 1929) הוא פיזיקאי, מחנך וסופר מדע פופולרי אמריקאי.
נולד ברוצ'סטר שבניו יורק למשפחה יהודית שהיגרה מליטא לארצות הברית בסוף המאה ה-19. אמו הייתה סופי רובין, ואביו, פיליפ ס. ברנשטיין, היה רב הקהילה הרפורמית "ברית קודש" ברוצ'סטר במשך 46 שנים. פיליפ עשה את עבודת המאסטר שלו על ירמיהו, במכון היהודי לדת (כיום חלק מהיברו יוניון קולג'), ומכאן שמו של בנו הראשון, ג'רמי.
ברנשטיין עשה את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, שם סיים תואר ראשון ב-1951, תואר שני ב-1953, וב-1955 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בפיזיקה, בנושא "התכונות האלקטרומגנטיות של דאוטריום". הוא הועסק בציקלוטרון בהרווארד ובשנת 1957 הוא עבד בקיץ כמתמחה בלוס אלמוס ובשנתיים אחר כך עסק בפיתוח נשק אטומי. אחר כך עבד במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בשנת 1962 התמנה לפרופסור חבר לפיזיקה באוניברסיטת ניו יורק. ובשנת 1967 התמנה לפרופסור ב-Stevens Institute of Technology in Hoboken בניו ג'רזי עד לשנת 1993. הוא סגן הנשיא של חבר הנאמנים של "Aspen Center for Physics". כמו כן עבד במכון החלקיקים בCERN. ולימד כפרופסור אורח באקול פוליטכניק בצרפת, באוניברסיטת רוקפלר, באוניברסיטת פרינסטון, אוקספורד ובאוניברסיטת איסלמבד בפקיסטן.
עוסק במשך השנים בכתיבת מדע פופולרי וחקר ההיסטוריה של המדע והטכנולוגיה, ופרסם עשרות ספרים בנושאים אלה. הוא כתב בעבור מגזין הניו יורקר משנת 1963 ועד שנת 1993 וכתב טור בשם “Out of My Mind” בעבור המגזין "The American Scholar". כתב ספרי לימוד בפיזיקה, ובנוסף ספרי מדע פופולרי על איינשטיין, קוסמולוגיה, וגבולות הפיזיקה, בנוסף, כתב על טיולי הרים בהימלאיה ועל מושל הודו הבריטית הראשון, וורן הייסטינגס.
אמילי וייס
אמילי וייס (באנגלית: Emily Weiss; נולדה ב-22 במרץ 1985) היא אשת עסקים יהודיה-אמריקאית. היא מייסדת ומנכ"לית חברת הקוסמטיקה Glossier.
ביוגרפיה
אמילי וייס גדלה בווילטון, קונטיקט במשפחה יהודית. אביה עבד כמנהל בחברת הטכנולוגיה האמריקאית פיטני באווס ואמה הייתה עקרת בית. בתיכון התמחתה וייס אצל ראלף לורן במשך שני קיצים ותחזקה זמן קצר קריירת דוגמנות. בזמן שעבדה כמתמחה במגזין האמריקאי טין ווג כשהייתה בקולג', היא הופיעה בסדרת הטלוויזיה הוליווד הילס במשך כ-3 פרקים לצד לורן קונרד. וייס סיימה את לימודיה באוניברסיטת ניו יורק בשנת 2007 עם תואר בעיצוב סטודיו. היא הייתה עוזרת אופנה במגזין W ועוזרת סטיילינג במגזין ווג.
בשנת 2014, וייס התחילה לפנות לבעלי קרנות הון סיכון עם רעיונות להרחבת הפלטפורמה למסחר אלקטרוני. וייס השתמשה בהשקעה ראשונית של 2 מיליון דולר כדי לשכור צוות קטן ולהשיק את האתר Glossier.com.
באוקטובר 2014, וייס הציגה את ארבעת המוצרים הראשונים של Glossier בבלוג Into the Gloss והכריזה על השקת Glossier.com.
תהילים כ"א
תהילים כ"א הוא המזמור העשרים ואחד בספר תהילים. זהו מזמור המכיל שיר תודה על הצלחתו של המלך ומציג את משאלות ליבו.
תוכן המזמור
המזמור נפתח בכותרת: "לַמְנַצֵּחַ מִזְמוֹר לְדָוִד".
בפסוקים ב'-ח' המשורר פונה לה' ומתאר את הברכות הרבות שהוא מברך את המלך: "ה' בְּעָזְּךָ יִשְׂמַח מֶלֶךְ וּבִישׁוּעָתְךָ מַה יָּגֶיל מְאֹד. תַּאֲוַת לִבּוֹ נָתַתָּה לּוֹ וַאֲרֶשֶׁת שְׂפָתָיו בַּל מָנַעְתָּ סֶּלָה". המשורר חותם את הפסקה בקביעה: "כִּי הַמֶּלֶךְ בֹּטֵחַ בַּה' וּבְחֶסֶד עֶלְיוֹן בַּל יִמּוֹט", כלומר המלך בוטח בה', וזו הסיבה לכך שה' מביא לו שפע ברכות.
בפסוקים ט'-י"ג המשורר פונה אל המלך ומאחל לו שינחל הצלחה, בעזרת האל, במיגור אויביו: "תִּמְצָא יָדְךָ לְכׇל אֹיְבֶיךָ יְמִינְךָ תִּמְצָא שֹׂנְאֶיךָ. תְּשִׁיתֵמוֹ כְּתַנּוּר אֵשׁ לְעֵת פָּנֶיךָ ה' בְּאַפּוֹ יְבַלְּעֵם וְתֹאכְלֵם אֵשׁ". הפסקה מסתיימת בפנייה ישירה לה' בבקשה לעזרה, ולאחריה העם ישיר ויזמר על גבורת ה': "רוּמָה ה' בְּעֻזֶּךָ נָשִׁירָה וּנְזַמְּרָה גְּבוּרָתֶךָ".
חז"ל דרשו את המזמור כנבואה על משיח בן דוד, אך מפרשים רבים פירשו אותו על דוד עצמו.
בליטורגיה היהודית
בשנות התפשטות האמונה במשיחיותו של שבתי צבי, הנהיגו קהילות רבות לומר מזמור זה בכל יום בתפילת שחרית אחרי שיר של יום ומזמור פ"ג, ובקהילות אחרות אף אחרי תפילת מנחה וערבית. חסידי שבתי צבי ראו במזמור זה רמז למשיחיותו, משום שהמילה "ובישועתך" שווה בגימטריה לשמו "שבתי צבי". המנהג נותר על מקומו גם לאחר שקיעת ההתלהבות המשיחית משבתי צבי, ורבנים שנלחמו בשבתאות הסמויה התאמצו לבטלו.
מזמור זה שימש רמז למשיחיות שבתי צבי בתנועה השבתאית גם בהקשרים נוספים, ולמשל נהגו לחקוק אותו בקירות בתי כנסת.
A Horse with No Name
A Horse with No Name (בעברית: סוס ללא שם) הוא שיר שנכתב על ידי דואי באנל ובוצע על ידי להקת הפולק רוק "אמריקה". השיר יצא לאור בשנת 1971.
רקע
השיר נכלל באלבום הבכורה של להקת אמריקה שנקרא בשם זהה לשמה. כאשר יצא האלבום הוא הופץ תחילה באירופה ללא השיר, וזכה להצלחה מתונה. האחים וורנר ביקשו מהלהקה להוציא שיר אחר שיושמע רבות בתחנות הרדיו. חמישה חודשים לאחר יציאת האלבום שהתה הלהקה באולפן הקלטות במחוז דורסט והקליטה מספר שירים, ביניהם את השיר שנקרא תחילה בשם "Desert Song" והאחים וורנר החליטו להוציא. שני הדמואים הראשונים הוקלטו ונועדו לשקף את תחושת המדבר החם והיבש ששרר בציור של סלבדור דאלי וסוס מוזר בציור של מאוריץ קורנליס אשר אליהם נחשפה הלהקה. בעצת המפיק איאן סמוול שונה שם השיר לשמו הנוכחי.
תוכן השיר
השיר מתאר מסע דרך המדבר. על אף חוסר הנוחות בסביבה, הדובר מוצא מנוח בסביבה זו. על פי דיואי באנל הסוס מייצג אמצעי להיכנס למקום מלא שלווה. המקום השלו נמצא במדבר, שעבור דיואי נחשב כמקום רצוי, בזמן ששהה באנגליה הגשומה.
ביקורות
תחנת רדיו בקנזס סיטי אסרה את השמעת השיר משום שחשבה שהשיר מעודד שימוש בסמים, כשהמילה Horse (סוס) היא מילת סלנג שפירושה הרואין.
על השיר נאמר שביצועו מזכיר בסגנונו את ניל יאנג. בצירוף מקרים הדיח A Horse with no name את שירו של יאנג מן המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
כנגד השיר הובעה ביקורת על משפטים במשלב נמוך, כגון "The heat was hot" (החום היה חם), There were plants, and birds, and rocks, and things" (היו צמחים, וציפורים, וסלעים ודברים), ו"'Cause there ain't no one for to give you no pain." (כי אין אף אחד לתת לך שום כאב).
ביצוע השיר בסרטים וסדרות
השיר הושמע בסרט הבריטי-צרפתי משנת 1998 "Hideous Kinky" בעת שהוצג מסע במדבר במרוקו.
השיר היה גם חלק מפסקול הסרטים The Devil's Daughter, The Trip ו"אייר אמריקה". כמו כן הושמע השיר בסרט חלום אמריקאי ובסרט "The Nice Guys".
קרלוס שוואבה
קרלוס שוואבה (בגרמנית: Carlos Schwabe ; 21 ביולי 1866 – 22 בינואר 1926) היה צייר ומאייר גרמני-שווייצרי-צרפתי.
ביוגרפיה
שוואבה נולד באלטונה, הולשטיין, ועבר לז'נבה, שווייץ בגיל צעיר, שם קיבל את האזרחות השווייצרית. לאחר שלמד אמנות בז'נבה, עבר להתגורר בפריז, שם עבד כמעצב טפטים, והוא התוודע לאמנים, מוזיקאים וסופרים. בשנת 1892, הוא היה אחד הציירים של סלון דה לה רוז המפורסם שאורגן בגאלרי דורנד-רואל.
הכרזה שלו לסלון הראשון היא יצירה סמלית חשובה של האמנות החדשה האידיאליסטית. הוא הציג בסלון ד'אוטום ונכח בתערוכה העולמית של שנת 1900 (וזכה במדליית זהב), וגם במינכן, ציריך, וינה ובריסל. ציוריו הציגו בדרך כלל נושאים מיתולוגיים ואלגוריים עם חזון אישי ואידיאליסטי מאוד ועניין חברתי.
יצירתו החשובה La Vague (הגל), ורישומי ההכנה שלה הם עדות למעורבות האמן במהלך פרשת דרייפוס. שוואבה הוא אחד ממאיירי הספרים הסימבוליסטים החשובים ביותר. הוא אייר רומן מאת אמיל זולא, ושל שארל בודלר וטקסטים אחרים. שוואבה קיבל את אות ליגת הכבוד הצרפתית בשנת 1902.
שוואבה התגורר בצרפת עד סוף ימיו ונפטר באבון, סן-א-מארן בשנת 1926.
יצירה
שני סגנונות מוכרים באמנותו של שוואבה. לפני שנת 1900, ציוריו של שוואבה היו אינדיבידואליים וניסיוניים יותר, דבר המצביע על האידיאליזם של הסמליות. סצינות אלגוריות קונבנציונליות מהטבע הפכו בולטות יותר בעבודתו המאוחרת. דימויי נשים היו חשובים, לעיתים מייצגות מוות וסבל, ופעמים אחרות יצירתיות והדרכה. אשתו הראשונה הייתה המודל שלו למלאכים ובתולות, אך גם ל"מוות והקברן"(1895). מותו של חבר קרוב בשנת 1894, המוזיקאי גיום לקאו, כאשר שוואבה היה בן 28, הוליד את התעניינותו בייצוג המוות ועולם הבריאה האידיאלי.
שוואבה יצר כרזה בצבעי מים לליתוגרפיה עבור סלון דה לה רוז בשנת 1892, הראשונה מבין שש התערוכות שהוכיחו את הנטיות של הסימבוליזם הצרפתי. הכרזה של שוואבה תיארה בגווני כחול טקס חניכה - שלוש נשים העולות אל הישועה הרוחנית - והיא דוגמה לאמנות הסמלית.
העבודות החשובות ביותר של שוואבה שייכות למוזיאון ד'אורסה בפריז, למוזיאון ד'ארט והיסטורי בז'נבה, למוזיאון הלאומי דה בלאס ארטס בריו דה ז'ניירו, למוזיאון ואן גוך באמסטרדם, למוזיאונים המלכותיים של אומנויות יפות של בלגיה בבריסל ובאוספים פרטיים.
רומניה
רומניה (ברומנית: ) היא רפובליקה במזרח אירופה, חלקה בצפון-מזרח חבל הבלקן שבדרום-מזרח אירופה. המדינה גובלת באוקראינה בצפון וגם בדלתת הדנובה בדרום; ברפובליקת מולדובה במזרח, בהונגריה במערב, ובסרביה ובולגריה בדרום, לאורך נהר הדנובה. כמו כן, בדרום מזרח המדינה יש לרומניה רצועת חוף לאורך הים השחור. ב-2004 הצטרפה רומניה לברית נאט"ו וב-2007 גם ל.
מקור השם
מקור השם "רומניה" (ברומנית: România) בשפה הלטינית, והוא נגזר משם התואר הלטיני Romanus שפירושו רומאי. שכן, הרומאים כבשו את דאקיה בשנת 106 לספירה, ובמשך 165 שנה היא הייתה פרובינקיה רומית והרומאים הושיבו במקום ווטרנים מבין הלגיונרים הרומאים, שפרשו מהשרות בצבא.
המסמך הראשון אשר נמצא בכתב בשפה הרומנית הוא מכתב שהופנה לראש עיריית בראשוב והזהיר אותו מהתקפה הולכת וקרבה בידי חיילים טורקים ב-1521. המכתב זוכה לכבוד נוסף, בהיותו המסמך הראשון המספר על מאורע ברומניה, ו-ולאכיה מוזכרת בו בשם "צארה רומניאסקה" (Ţeara Rumânească, "ארץ הרומנים"). במאות הבאות, מסמכים ברומנית נחתמו רשמית בשם "רומניה" בשתי גרסאות: משם המקור Român, ומשם המקור Rumân. רק ב, עם התעוררות הלאומיות בכל רחבי אירופה, צורת ההגייה של הלאום (ומתוך זה שם הארץ והשפה) נקבעה באופן אחיד כ-Român, כהוקרה כביכול למורשת האימפריה הרומית.
היסטוריה
בימי הביניים קמו בחלקה המזרחי והדרומי של רומניה שתי נסיכויות: במזרח נסיכות מולדובה (Moldova) ובדרום מונטניה (Muntenia), שכונתה גם "הארץ הרומנית" (Ţara Românească) וגם בשם וולאכיה (Vlahia או Valachia). האזור המערבי טרנסילבניה Transilvania, המוכר גם כארדאל (ברומנית: Ardeal, בהונגרית: Erdely) נשלט במשך כאלף שנים על ידי ההונגרים, בתחילה כחלק מהממלכה ההונגרית. לאחר כיבוש הונגריה בידי הטורקים, הפך החבל לאוטונומי: נסיכות טרנסילבניה, שהייתה ב לחלק מהאימפריה האוסטרית ההבסבורגית, ומאוחר יותר לחלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
ב-1812, לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית, סופחו לרוסיה מזרח מולדובה ואזורים סמוכים. ב-1859 התאחדו שתי הנסיכויות הרומניות - מולדובה (Moldova) ומונטניה (Muntenia) למדינה אחת שנקראה תחילה "הנסיכויות הרומניות המאוחדות", ומשנת 1866 "ממלכת רומניה".
ב-1878 הוכרה עצמאות רומניה על ידי רוב המעצמות בקונגרס ברלין. בשנת 1883 רומניה הצטרפה לברית-הארבע, אך לא פרסמה את זה באופן רשמי. במלחמת העולם הראשונה הצטרפה רומניה לצד מדינות ההסכמה ב-1916, אך בתום הקרבות שנערכו בשטחה בשנים 1917–1918 היא נכבשה על ידי מעצמות המרכז. לאחר המלחמה, בזכות היותה בת ברית של מדינות ההסכמה המנצחות, קיבלה את דרום דוברוג'ה מבולגריה, ובנוסף, את בסרביה מרוסיה ואת בוקובינה וטרנסילבניה מאוסטרו-הונגריה. כך השיגה רומניה את איחוד כל השטחים שהיו מאוכלסים היסטורית ברומנים, ונוצרה "רומניה הגדולה".
במלחמת העולם השנייה הצטרפה רומניה למעצמות הציר וצבאה לחם לצד הוורמאכט הנאצי, החל ממבצע ברברוסה (הפלישה לרוסיה) ב-1941. לקראת סוף המלחמה, באוגוסט 1944, רומניה נכבשה על ידי הצבא האדום תוך כדי מסעו לדחיקת הנאצים מערבה. בלחץ כוחות הכיבוש סובייטים, היא "החליפה צד" באותה שנה ומתמיכה במדינות הציר עברה רומניה למלחמה נגדן. בהמשך, אף שאולצה לוותר על בסרביה ועל צפון בוקובינה לטובת ברית המועצות, היא קיבלה בחזרה את טרנסילבניה (שסופחה ב-1940 להונגריה שתחת הורטי).
בתום המלחמה נשארו על אדמת רומניה כוחות כיבוש סובייטים שעזבו את שטחה רק בשנות ה-50'. המלוכה הרומנית התקיימה במשך 66 שנה, עד להפיכת המדינה לרפובליקה ב-1947, עת אולץ המלך מיכאי הראשון לוותר על הכתר ולגלות מן הארץ. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ניהלו שליטיה, גאורגה גאורגיו-דז' בשלהי כהונתו, ואחריו יורשו ניקולאה צ'אושסקו, מדיניות חוץ עצמאית מול ברית המועצות, תוך שמירה אדוקה, במקביל, כלפי פנים, על משטר קומוניסטי. בניגוד לשאר מדינות הגוש הקומונסטי, רומניה לא ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם ישראל מעולם. ב-1969 הועלתה רמת היחסים הדיפלומטיים עם ישראל לדרג של שגרירים. פגישת מנחם בגין עם צ'אושסקו בשנות ה-70 אף תרמה להכנות לקראת ביקור אנואר סאדאת בישראל.
ב-22 בדצמבר 1989, לאחר מהפכה אנטי-קומוניסטית ומהומות דמים, שהחלו בטימישוארה והתפשטו למקומות נוספים, בראשם לעיר הבירה, הודח צ'אושסקו. לאחר משפט בזק שנערך בבסיס צבאי הוא הוצא להורג עם אשתו, שלושה ימים לאחר שנתפס. המשפט עצמו ארך כשעה בלבד, ולא הוצגו בו עדויות. כך בא לקיצו משטר קומוניסטי אכזרי בן 45 שנה ברומניה.
ב-2004 הצטרפה רומניה לברית נאט"ו, וב-2007 התקבלה גם ל; בתחילת 2014 פקעו מגבלות שהטילו 9 מדינות במערב אירופה על מהגרים מרומניה, ואזרחי רומניה יכולים מאז לעבוד ולגור בכל מדינה באיחוד האירופי.
יחסי ישראל–רומניה
בין מדינת ישראל ורומניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1948. חרף התקררות היחסים במהלך המלחמה הקרה, רומניה הייתה המדינה הקומוניסטית היחידה שלא ניתקה כלל את יחסיה הדיפלומטיים עם מדינת ישראל בעקבות מלחמת ששת הימים.
בעקבות סופה של המלחמה הקרה, התחממו היחסים בין שתי המדינות, בד בבד עם עלייה משמעותית בהיקף הסחר ההדדי ותיירות החוץ. ממשלת רומניה הבהירה, כי היא מגדירה עצמה כאחת מידידותיה הקרובות של מדינת ישראל, ותומכת בעקביות בשדרוג מעמדה של ישראל במגעיה עם האיחוד האירופי. כן הכריזה ממשלת רומניה כי היא מכירה באחריותה לשואת יהודי רומניה, ופועלת בהתמדה להנצחת זיכרון השואה בקרב אזרחיה.
ב, רומניה היא יעד תיירותי מרכזי עבור ישראלים.
פוליטיקה
רומניה היא רפובליקה דמוקרטית עם משטר נשיאותי-למחצה. הפרלמנט של רומניה הוא הרשות המחוקקת של הממשל הרומני ומורכב משני בתים: הסנאט, בו יש 136 חברים (נכון לשנת 2020), ו"קאמרה דפוטצילור" ("בית הנבחרים") שבו 330 חברים (נכון לשנת 2020). מדי ארבע שנים נערכות בחירות לשני בתי הפרלמנט. חוקת הרפובליקה מבוססת על החוקה של הרפובליקה הצרפתית החמישית (חוקת צרפת הנוכחית).
הנשיא, ראש הרשות המבצעת, נבחר כל חמש שנים ורשאי להיבחר ל-2 כהונות רצופות. הוא ממנה ראש ממשלה, שממנה מצידו את חברי ממשלתו, התלויה באישור הפרלמנט.
כלכלה
עד מלחמת העולם השנייה התבססה הכלכלה הרומנית בעיקר על חקלאות ותעשיית עץ, שהניבו כמחצית מהכנסות המדינה. בתקופת השלטון הקומוניסטי נעשו מאמצים להפוך את רומניה למדינה תעשייתית מודרנית. בהיותה מדינה המשופעת באוצרות טבע, עלתה רומניה לשורה הראשונה של המדינות המתועשות במזרח אירופה, כשהדגש על תעשיית יצור פלדה ותעשיית הנפט. גם התעשייה הכימית התפתחה, לצד תעשיית מכרות הפחם.
ואולם, ב-1976 פקד משבר את הכלכלה הרומנית, והיא הידרדרה במהירות. המשבר גרר ירידה קשה ברמת החיים במדינה, והחמרת משטר הטירור כלפי פנים - ובסופו היה בין גורמי המהפכה האנטי קומוניסטית בסוף שנות ה-80'. מ-1999 רוב החברות הופרטו ונמצאות מאז בידיים פרטיות. בשנות ה-2000 חוותה המדינה שנים של צמיחה כלכלית מואצת והשקעות חוץ רבות, אך המשבר הכלכלי העולמי פגע קשות בכלכלת המדינה ועצר את הצמיחה המהירה. רומניה צורפה ל ב-1 בינואר 2007.
המטבע הרומני הוא הלאו הרומני (Leu, סימנו RON), המחולק ל־100 באני (Bani). ב-2014 הייתה צפויה רומניה לאמץ את מטבע האירו, אך לא עשתה כן לבסוף.
גאוגרפיה
רומניה נמצאת באירופה והיא גובלת בדרום עם בולגריה וסרביה, במערב עם הונגריה, בצפון (ובדרום-מזרח) עם אוקראינה ובמזרח עם רפובליקת מולדובה. שטחה של רומניה כ-237,500 קמ"ר ואורך גבולותיה כ-3,200 קילומטר. היא מחולקת ל-41 מחוזות.
שלושה-רבעים משטחה של רומניה מכוסים ביערות.
מהרי הקרפטים נובעים פלגים ונחלים שופעי מים שמרביתם זורמים לכיוון הדנובה ודרכה ל. הנהרות העיקריים הם :Prut פרוט (953 ק"מ), Mureş מורש (766 ק"מ), Siret סירט (706 ק"מ), Olt אולט (615 ק"מ), Someş סומש (435 ק"מ), Ialomiţa יאלומיצה (417 ק"מ), Argeş ארג'ש (350 ק"מ), Timiş טימיש (340 ק"מ), Jiu ז'יו (331 ק"מ), Jijia ז'יז'יה (307 ק"מ), Buzău בוזאו (302 ק"מ), Bistriţa ביסטריצה (283 ק"מ), Dâmboviţa דמבוביצה (258), Bega בגה (255), Târnava טרנבה (249 ק"מ), Vedea ודיה (244 ק"מ), Moldova מולדובה (216 ק"מ), Bârlad ברלאד (207 ק"מ).
חלוקה אדמיניסטרטיבית
רומניה מחולקת ל־41 מחוזות. התחום המוניצפאלי של בוקורשט מהווה יחידה נפרדת. בארץ יש כמה חבלי ארץ היסטוריים:
דמוגרפיה
ברומניה 19 מיליון תושבים. תוחלת החיים במדינה היא 76 שנים. ממוצע הילודה היא 1.8 צאצאים לאישה. 54% מתושבי רומניה גרים בערים (ראו ערך: ערי רומניה לפי מספר התושבים).
קבוצות אתניות
הרומנים מהווים 89 אחוז מאוכלוסיית המדינה. הם צאצאיהם של תושבי דאקיה הקדומה בחבלי ולאכיה/מונטניה, מולדובה וטרנסילבניה של היום. המיעוט הגדול ביותר הוא המיעוט ההונגרי, המהווה בין 3 ל־5 אחוז מאוכלוסיית המדינה. מיעוט זה יושב בעיקר באזור טרנסילבניה ובעיקר באזור הארגיטה וקובסנה. מיעוטים בולטים אחרים הם המיעוט הצועני והמיעוט הגרמני. על פי מפקד משנת 2011, הרכבה האתני של האוכלוסייה ברומניה הוא:
קבוצות דתיות
על פי מפקד משנת 2011, הכריזו על עצמם:
שפות
השפה הרשמית של רומניה היא רומנית, שהיא שפה לטינית. רומנית מדוברת כשפת אם על ידי 91% מהאוכלוסייה. הונגרית ורומאני (שפת הצוענים) הן שפות המיעוט החשובות ביותר, המדוברות על ידי 6.7% ו-1.1% מכלל האוכלוסייה, בהתאמה. ברומניה יש כ-32,000 דוברי טורקית. אנגלית וצרפתית הן השפות הזרות העיקריות הנלמדות בבתי הספר. השפה האנגלית שגורה בפי 5 מיליון רומנים, צרפתית מדוברת על ידי 4–5 מיליון, גרמנית, איטלקית וספרדית מדוברות על ידי 1–2 מיליון כל אחת.
עיור
אף על פי ש-54.0% מהאוכלוסייה התגוררה באזורים עירוניים בשנת 2011, אחוז זה נמצא בירידה מאז 1996. מחוזות עם יותר מ-2⁄3 אוכלוסייה עירונית הם חונדוארה, בראשוב וקונסטנצה, בעוד אלו עם פחות משליש הם דמבוביצה (30.06%), גורז' וטלאורמן. בוקרשט היא הבירה והעיר הגדולה ברומניה, עם אוכלוסייה של למעלה מ-1.8 מיליון תושבים בשנת 2021. באזור העירוני הגדול יותר שלה יש אוכלוסייה של כמעט 2.2 מיליון תושבים אשר מתוכננים להיכלל בשטח מטרופולין בוקרשט שהוא עד פי 20 משטחה של העיר עצמה. ל-17 ערים נוספות יש אוכלוסייה של למעלה מ-100,000 תושבים, עם קלוז'-נאפוקה, טימישוארה ויאשי עם קצת יותר מ-300,000 תושבים, קונסטנצה, קראיובה ובראשוב עם למעלה מ-240,000 תושבים, וגאלאץ ופלוישט עם כ-200,000 תושבים. אזורי מטרופולין הוקמו עבור רוב הערים הללו.
צבא וביטחון
צבא רומניה הוא הארגון המרכזי לשמירת ביטחונה של מדינת רומניה. צבא זה כולל 3 זרועות עיקריות: צבא היבשה של רומניה, הצי הרומני וחיל האוויר הרומני.
רומניה הצטרפה לנאט"ו ב-29 במרץ 2004.
תיירות
התיירות לרומניה מתמקדת בעיקר ביופיו של הטבע ובעושר ההיסטורי של המדינה. אחרי המסחר, ענף התיירות הוא מגזר השירותים הגדול במדינה, והוא הענף הגדל בקצב הגבוה ביותר. טרנסילבניה מהווה יעד תיירותי מוביל, עם הערים בראשוב, סיביו, סיגישוארה, קלוז' נאפוקה, סינאיה ועוד, כביש הטראנספגרשן, ואתר הסקי הגדול ברומניה פויאנה בראשוב. התיירות מבוססת במידה רבה על הפולקלור והמסורת המקומיים. ברומניה 7 אתרים שהוכרו אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
האמת
האמת הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה, שיצא לאור ב-11 באוקטובר 2022, באמצעות חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק. את השיר כתבה והלחינה אודיה עצמה והוא הופק על ידי אופק יקותיאל ומשה בן אברהם. בשיר משתתף רואי אדם, אחיהם של הזמרים גל ועומר אדם, אך לא ניתן לו קרדיט ושמו סומן באמצעות הכיתוב "****", על מנת למשוך תשומת לב תקשורתית לשיר. זהותו נחשפה בהופעה של אודיה בהיכל מנורה מבטחים ב-1 בפברואר 2023.
תוכן
השיר מתאר טענות קשות אותם מטיחים לסירוגין הזמרת ובן זוגה לשעבר על התנהלותם ההדדית במהלך מערכת היחסים שהייתה ביניהם ועל פרידתם, כל אחד מנקודת המבט שלו, כששניהם שרים בנפרד בית המתחיל במילים "האמת, הייתי חוזר/ת אחורה בזמן ליום של שיחת יחסנו לאן" ומתארים את הקשיים והלבטים בתהליך הפרידה.
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה בעיקר ברשתות הסטרימינג. במצעד הישראלי של ספוטיפיי, נכנס השיר למקום ה-98, ובשיאו הגיע למקום השלישי. בשיאו, צבר למעלה מ-170 אלף השמעות בשבוע. בנוסף, השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הרשמי של גלגלצ ולמקום השני במצעד העשירייה של כאן גימל.
הספרייה הלאומית של פינלנד
הספרייה הלאומית של פינלנד (בפינית: Kansalliskirjasto) היא הספרייה הלאומית של פינלנד. היא משמשת כספריית מחקר אקדמאית ומהווה חלק מאוניברסיטת הלסינקי.
הספרייה אחראית לאחסון ושימור המורשת והתרבות הפינית. לפי החוק הפיני היא משמשת כספריית הפקדה וישנה חובה לשלוח עותקים של כל חומר ויצירה מודפסת ואודיו-ויזואלית היוצאת לאור בפינלנד לספרייה הלאומית. עותקים אלה נשמרים באוספים הלאומיים של הספרייה ובחמש ספריות אקדמיות נוספות במדינה. בנוסף לכך על הספרייה לאסוף חומרים שפורסמו באינטרנט.
כל תושב המדינה רשאי להירשם לספרייה כמשתמש ולשאול חומרים ממנה, אך האוספים הלאומיים אינם רשאים להיות מוצאים מתחומי הספרייה. בספרייה קיים גם אוסף גדול של ספרים שיצאו לאור בתקופת האימפריה הרוסית.
לאס וגאס אייסז
לאס וגאס אייסז (באנגלית: Las Vegas Aces) היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת ה-WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 1997 בתור יוטה סטארז כאחת משמונה הקבוצות המקוריות של הליגה. באותה תקופה הייתה יוטה ג'אז מליגת ה-NBA קבוצת האחות של הסטארז. בשנת 2003 עברה הקבוצה לעיר סן אנטוניו שבטקסס ושינתה את שמה ל"סן אנטוניו סילבר סטארז".
הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון AT&T סנטר בעיר, המשמש גם את קבוצת הכדורסל "סן אנטוניו ספרס", שהיא קבוצת-האחות של ה"סטארז" בליגת ה-NBA. הקבוצה משחקת בבית המערבי של הליגה וזכתה בשנת 2008 באליפות הבית.
בשנת 2018 עבר המועדון ללאס וגאס שבנבדה, ושינה את שמו ל"לאס וגאס אייסז". ב-2022 זכתה הקבוצה באליפות ראשונה, והפכה לקבוצה הראשונה בלאס וגאס הזוכה באליפות בליגה מקצוענית ראשית.
שדמות דבורה
שַׁדְמוֹת דְּבוֹרָה הוא מושב עובדים בגליל התחתון, 3 ק"מ מצפון מזרח לכפר תבור, בצד הכביש כפר תבור-יבנאל. משתייך למועצה אזורית הגליל התחתון. כמו כן משתייך לתנועת המושבים.
היסטוריה
המושב נוסד בערב שבועות, ה' סיון ה'תרצ"ט (23 במאי 1939) על אדמות שקנתה פיק"א בשנות העשרים מהכפר הערבי שג'רה (שערה). תושבי שערה עזבו את היישוב לאחר שאדמותיהם נרכשו על ידי פיק"א. הוא נוסד כמושב בהתיישבות חומה ומגדל על ידי ארגון "עומר", שנוסד שבועיים קודם לכן על ידי חלק מחברי המושב השיתופי מולדת, עיקרם עולים מגרמניה, ששאפו לחיות במושב עובדים ולא הסכימו לבחירה של שאר אנשי "מולדת" להיות מושב שיתופי. תחילה נקרא היישוב בשם "עומר" כשם הגרעין שהקימו, אולם בהמשך שונה שם היישוב ל"שדמות דבורה" על שם דורותי (דבורה) דה רוטשילד אשת ארמנד ג'יימס דה רוטשילד שכיהן כנשיא פיק"א (לאחר שמונה לתפקיד זה ב-1924 על ידי אביו הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד), שמכספו נקנתה אדמת המושב, וגם על שם דבורה הנביאה, שבאזור זה כינסה את שבטי ישראל למלחמה בכנענים.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוחל בבניין 40 בתים במקום על ידי פיק"א, על פי תוכנית שהכין האדריכל והאמן מאיר בן אורי. לצורך כך החומה פורקה ושמשה כחומר לבניין. הבתים נחנכו בסוף מאי 1946. המושב חולק ל-50 נחלות של 100 דונם, 40 הוקצו למתיישבים ועוד עשרה חיכו לחיילים משוחררים.
בחודש טבת ה'תשי"ד מנה המושב 250 נפש ושטח אדמתו היה 7,000 דונם אדמת מזרע, מהם 4,000 של פיק"א ו-3,000 של קק"ל.
במהלך שנות השבעים הופשרו קרקעות לבנייה במסגרת הרחבת המושב בחלקו הדרומי של המושב ונמכרו לבני התושבים הוותיקים של היישוב כמו גם לתושבים חדשים.
במהלך שנות השמונים הורע מצבו של המושב, כתוצאה מהצטברות חובות כספיים והאגודה המיישבת הושמה תחת כינוס נכסים. מסוף שנות התשעים ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 תחת כינוס הנכסים הופשרו קרקעות לבנייה במסגרת הרחבת המושב בחלקו המזרחי ונמכרו לבני התושבים הוותיקים של היישוב ולתושבים חדשים על מנת לכסות את חובות המושב.
ביישוב פעוטונים, גנים, בריכת שחיה, מועדוני נוער, מגרש ספורט וגני שעשועים.
ג'ון הנטר
ג'ון הנטר (באנגלית: John Hunter; ) היה קצין בצי המלכותי הבריטי, שכיהן כמושל ניו סאות' ויילס השני וכיהן בתפקיד בשנים 1795–1800, לאחר ארתור פיליפ.
הוא חקר את נהר פאראמטה כבר ב-1788 והיה הראשון ששיער שטסמניה הוא אי. כמושל הוא ניסה להיאבק בהתעללויות של אנשי הצבא על מול האינטרסים המקומיים החזקים בהנהגתו של.
מלחמת שבע השנים
בשאר שנות מלחמת שבע השנים הוא שירת כפרח קצונה בכמה מאוניות הדגל של אדמירל פיליפ דרל, ביניהם אה"מ "רויאל אן" , אה"מ "פרינסס אמיליה" ואה"מ "רויאל ג'ורג'" , האחרונה במפרץ ביסקאיה עד לחוזה פריז ששם קץ למלחמה ב-1763. בפברואר 1760 עבר הנטר את המבחנים והוכשר כלוטננט, אם כי הוא לא הוצב בדרגה זו עד 1780. הוא נשאר פעיל בצי במהלך שנות השלום, הפליג לניופאונדלנד על סיפון הפריגטה אה"מ "טוויד"  ולאחר מכן שירת כחובל באה"מ "לאונססטון" (HMS Launceston), בתקופה בה היא שהתה בצפון אמריקה ב-1767 במסגרת הצי שהיה בפיקודו של קומודור סמואל הוד. הוד מינה את הנטר ב-1768 כרב חובלים בפועל, ולאחר שעבר את הבחינות ב-1769 היה מינוי זה למינוי של קבע. הצבתו הראשונה הייתה על אה"מ "קאריסופט"  שחומשה ב-28 תותחים והוצבה באיי הודו המערבית. את שירותו שם העביר הנטר במיפוי חלקים של החוף ושל הביצורים הספרדים בהוואנה, שנשלחו אל האדמירליות. הספינה כמעט ואבדה לאחר שעלתה על שרטון בשונית מרטיר (שכיום נקראת שונית קאריסופט, על שם הספינה) על חופי פלורידה ב-1771, כאשר הושטה על ידי נתב, אך מאמציו של הנטר הצילו את הספינה מאובדן.
שירות באיי הודו המערבית
בין השנים 1772–1775 שירת הנטר כרב חובלים באה"מ "אינטרפיד", ולאחר מכן הוא שירת באותו תפקיד באה"מ "קנט". באותה עת פיקד על הקנט קפטן ג'ון ג'רוויס, ידידו של הנטר מתקופת שירותם באה"מ "נפטון". ג'רוויס לקח את הנטר עמו לתפקיד הפיקוד הבא שלו על אה"מ "פודרויינט". יחד עמם שירת על הספינה איוון ניפין, אז הכלכל של הספינה ולימים מזכיר האדמירליות. ב-1776 עבר הנטר לשרת על אה"מ "איגל" לבקשתו של האדמירל, שיצא אז לצפון אמריקה כמפקד העליון של הצי, והאיגל הייתה ספינת הדגל שלו.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית
כאשר פרצה מלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת הנטר תחת פיקודו של הלורד האו במשך כל הזמן בו הוא פיקד על הצי, ולמעשה הוא היה בעלת הדרגה רב החובלים של הצי. הוא השתתף בפשיטה על מפרץ צ'ספיק, במסעות לדלאוור ובהגנה על סנדי הוק. כאשר נקרא הלורד האו לשוב לאנגליה, סר חנו של הנטר בעיני האדמירליות בניהולו של, ולא עלה בידו לקבל מינוי כלוטננט. תחת זאת הוא הצטרף ב-1779 כמתנדב לצוות אה"מ "ברוויק" שהייתה מחומשת ב-74 תותחים בפיקודו של קית' סטיוארט. הוא מונה על ידי סר צ'ארלס הרדי כמפקד אה"מ "יוניון", אך באדמירליות סירבו לאשר את המינוי והנטר שב ב-1780 אל ה"ברוויק" כמתנדב, עזב את איי הודו המערבית וקיבל מינוי מהמפקד העליון סר ג'ורג' רודני. ב-1781 שב הנטר לאנגליה עם הברוויק וב-5 באוגוסט אותה שנה הוא השתתף בקרב דוג'ר בנק. ב-1782 מינה אותו הלורד האו כלוטננט שלישי בספינת הדגל שלו אה"מ ויקטורי, ולפני שהספינה השתתפה במצור הגדול על גיברלטר ובקרב כף ספרטל, הוא קודם לדרגת לוטננט ראשון. לאחר קרבות אלו מונה הנטר ב-12 בנובמבר 1782 לתפקיד הפיקודי הראשון שלו על הסלופ שחומשה ב-14 תותחים, אה"מ "מרקיז דה סיינלי".
הצי הראשון לאוסטרליה
כאשר החלו ההכנות ליציאתו של הצי הראשון לאוסטרליה, קיבל הנטר ב-15 בדצמבר 1786 מהלורד האו, אז הלורד הראשון של האדמירליות, קידום לדרגת פוסט קפטן, ואת הפיקוד על אה"מ "סיריוס" . הצי היה בפיקודו של ארתור פיליפ, שנשלח לאתר את המושבה החדשה ניו סאות' ויילס ולשמש כמושל הראשון שלה. הנטר יועד להיות יורשו של פיליפ בתפקיד זה במקרה של מותו או היעדרותו.
מסעות גילוי סביב לאוסטרליה וטסמניה
הצי הראשון הגיע לפורט ג'קסון ב-26 בינואר 1788. הנטר הוביל משלחת לחקירת. המשלחת חקרה את הנהר וביצעה מדידות עומק עד לאיירון קוב, מפרץ פייב דוק ומפרץ התרנגולת והתרנגול שבמעלה הנהר. מפת מסע החקר המקורית של המשלחת נמצאת בספריית המחקר על שם סר ויליאם דיקסון של ספריית המדינה של ניו סאות' ויילס וכותרתה היא "מפה של החופים והנמלים של מפרץ בוטני, פורט ג'קסון וברוקן ביי, כפי שנסקרו על ידי קפטן הצי ג'ון הנטר מאה"מ סיריוס". מסעה של המשלחת היה משמעותי בשל העובדה שבמהלכו נוצר הקשר הראשון בין הבריטים לבין האבוריג'ינים שהיו בעלי הקרקעות, שבט ונגאל . ביומנו של ויליאם ברדלי מצוין שקשר זה נוצר כאשר הנטלי סעד את ארוחת הבוקר והוא הונצח בשם הפרבר של העיר סידני, ברקפסט פוינט.
באוקטובר 1788 הצטווה הנטר לשוב לכף התקווה הטובה לצורך הבאת אספקה. הוא הפליג סביב לכף הורן לכף התקווה הטובה ומשם שב לניו סאות' ויילס במאי 1789, וכך למעשה הקיף את כדור הארץ. המסע נתקל בקשיים בשל הדליפות שהתגלו בספינה, שחייבו פעילות שאיבה רצופה. לאחר מכן בוצעו תיקונים ב"סיריוס" והיא נשלחה לאי נורפוק עם קבוצה גדולה של נידונים, אך בעת שעגנה שם היא נקלעה לסערה קשה. היא נסחפה לשונית אלמוגים שם ונטרפה. צוות הספינה חזר לפורט ג'קסון על סיפון הבריג אה"מ "ספלי", לאחר שהמתינו באי כמעט שנה לחילוץ. הנטר וכמה מאנשיו שבו לאנגליה על סיפון הספינה ההולנדית החכורה "וקזמייד" לאחר מסע ארוך ומתיש. כשהגיע בסופו של דבר לפורטסמות' באפריל 1792 נשפט הנטר על אובדן הסיריוס (כמקובל לכל רב חובל שספינתו אבדה בין אם אובדן הספינה היה באשמתו בין אם לאו), וזוכה מאשמה. לאחר מכן הכין הנטר לפרסום את "היומן ההיסטורי של הפרוטוקולים של פורט ג'קסון והאי נורפוק, עם התגליות שבוצעו בניו סאות' ויילס ובאוקיינוס הדרומי מאז פורסם מסעו של פיליפ", שיצא לאור בראשית 1793. מהדורה מקוצרת של הדוח הופיעה מאוחר יותר באותה השנה. במהדורה הראשונה מופיעה ההתייחסות הראשונה לאפשרות של קיומו של מצר ים בין אוסטרליה היבשתית לבין טסמניה. בעמוד 126 לדוח מציין הנטר: "קיימת לפיכך סיבה להאמין, שבשטח זה קיים מפרץ עמוק מאוד, או מצר ים, שעשוי להיות הפרדה בין ארץ ואן דימן (טסמניה) לבין ניו הולנד (אוסטרליה היבשתית)".
במהלך שהותו של הנטר באנגליה פרצו מלחמות המהפכה הצרפתית, והוא יצא לים שוב כמתנדב על סיפון אה"מ "קווין שארלוט", שהייתה מחומשת ב-100 תותחים, ספינת הדגל של פטרונו משכבר, הלורד האו. ב-1 ביוני 1794 השתתף הנטר ב, והוא נשאר לשרת בספינה עד 1795. עם התפטרותו של ארתור פיליפ מתפקיד מושל ניו סאות' ויילס ביולי 1793, הגיש הנטר את מועמדותו לתפקיד באוקטובר, ובינואר 1794 אושר מינויו. בשל סיבות שונות התעכבה יציאתו לדרך ורק בפברואר 1795 עלה בידו להפליג למושבה. הנטר הגיע לסידני ב-7 בספטמבר 1795 על סיפון אה"מ "רילאיינס" והחל לכהן כמושל ב-11 בספטמבר.
מושל ניו סאות' ויילס
קשייו של הנטר כמושל החלו עוד קודם להגעתו לסידני. ארתור פיליפ עזב את המושבה ב-1793 ובמשך השנתיים הבאות הייתה השליטה בה באופן מוחלט בידי הכוח הצבאי שם. במהלך שליטתו על המושבה של סגן המושל פרנסיס גרוס, שניצל את הנידונים ללא רחם, התנהל בה סחר נרחב במשקאות אלכוהוליים, שממנו הפיקו הקצינים רווח עצום. הם השיגו את השליטה על בתי המשפט ועל ניהול הקרקעות, על בתי המסחר, ועל ניהול עבודת הנידונים. הנטר הבין שסמכויות אלו חייבות לשוב לשליטת המנהל האזרחי, משימה שהיה קשה ליישם. יריבו במהלך זה היה, שהגן ללא רחם על האינטרסים המסחריים שלו. הנטר מצא את עצמו חסר אונים. מושל בעל עוצמה היה עוצר את הקצינים ושולח אותם בחזרה לאנגליה, אך אם הוא היה עושה כן, הוא ככל הנראה היה גורם לפריצתו של מרד דוגמת מרד הרום שפרץ בהמשך בתקופת כהונתו של ויליאם בליי כמושל. במכתבים אנונימיים שנשלחו לרשויות באנגליה הואשם הנטר בהשתתפות במעשי התעללות שהוא לא מנע אותם. על אף הגנתו הנחרצת של הנטר נגד האשמות אלו, הוא נקרא בחזרה לאנגליה באמצעות שדר שנשלח ב-28 בספטמבר 1799 על ידי הדוכס מפורטלנד, מזכיר הפנים. השדר הגיע לידיו של הנטר ב-20 באפריל 1800 והוא יצא בדרכו לאנגליה ב-28 בספטמבר, כשהוא הותיר את השליטה על המושבה בידיו של סגן המושל פיליפ גידלי קינג. עם הגעתו לאנגליה, עשה הנטר ככל יכולתו כדי להצדיק את עצמו, אך הרשויות לא נתנו לו שום הזדמנות. הוא פרסם את עמדותיו בקונטרס ארוך שהודפס ב-1802 תחת הכותרת "הערותיו של המושל הנטר על הגורמים להוצאות הקולוניאליות של ההקמה של ניו סאות' ויילס. רמזים על הפחתת ההוצאות הללו ורפורמות בהתעללויות הרווחות", שהפך למסמך רב ערב לתיעוד ההיסטוריה המוקדמת של אוסטרליה.
הנטר חקר ופרץ את הדרך להמשך חקר הארץ שסביב לסידני, ובכך עודד את המשך חקר האזור על ידי מתיו פלינדרס וג'ורג' בס. דניאל סאותוול, שהיה קצין בצי הראשון לאוסטרליה, תיאר את הנטר כ"חסר גאווה נוקשה, מצטיין בעיסוקו, וכדי לסכם את הכל, אדם אמיד". אך הנסיבות שאליהן הוא נקלע הקשו עליו עד מאוד כדי להצליח בתפקידו כמושל. כפי שאמר מחליפו, פיליפ גודלי קינג, התנהלותו "הונחתה על ידי הכוונות הטובות ביותר", והוא "לא היה יכול לזכות ליותר נחמה בכך, אף על פי שהוא היה שלו בנפשו, תקופת שהותו במושבה דמתה לשהיה בבית כלא". בסופו של דבר הוכר שירותו של הנטר כמושל באמצעות הענקת גמלה שנתית של 300 ליש"ט, שאושרה ב-1802 על ידי ראש ממשלת בריטניה הנרי אדינגטון.
הנטר המשיך לגלות עניין באוסטרליה זמן רב לאחר עזיבתו, והרפורמות שהוא הציע בקונטרס שלו היו בעלות ערך רב. ב-1798, כאשר נראה הברווזן לראשונה על ידי אירופאים, דאג הנטר לשלוח פרווה ואיור שלו לבריטניה.
שנותיו האחרונות
בקיץ 1804 קיבל הנטר את הפיקוד על אה"מ "ונראבל" שחומשה ב-74 תותחים, ושירת במסגרת הצי שפעל מולך חופי ברסט בפיקודו של אדמירל ויליאם קורנוואליס . בעת שהפליג מטורביי  שבאנגליה בערבו של ה-24 בנובמבר, ירד לפתע ערפל כבד. בשל חוסר המודעות למיקומן זו של זו נוצר חוסר ארגון מוחלט של הספינות. פעמיים הנטר נמנע בקושי מהתנגשות בספינה אחרת, אך בשעה שמונה בערב עלתה ספינתו על שרטון ליד פייגנטון, ועד מהרה נבקע בה חור. לאחר מכן פקדה סערה את האזור ועד מהרה נקרעה הספינה לגזרים וצוותה פונה עם אבדות קלות על יד אה"מ "אימפטו". בפעם השנייה בקריירה שלו עמד הנטר בפני בית משפט צבאי על אובדן הספינה, אך הוא זוכה לחלוטין.
ב-2 באוקטובר 1807 קודם הנטר לדרגת סגן אדמירל, וב-31 ביולי 1810 לדרגת תת אדמירל, אך הוא מעולם לא זכה להניף את דגל הדרגה זו בים. הוא בילה את שנותיו האחרות בביתו של בלית'.
מותו והנצחתו
ג'ון הנטר נפטר בביתו שבלונדון ב-13 במרץ 1821 ונטמן בבית הקברות סנט ג'ון שבהאקני. שמו הונצח בנהר הנטר ובאזור הנטר  ש מצפון לסידני. על שמו ועל שם שני רופאים ידועים, שנקראו ג'ון הנטר גם הם, נקרא בית החולים ג'ון הנטר שבניוקאסל, אוסטרליה. ב-1986 הונפק על ידי דואר אוסטרליה בול דואר הנושא את דיוקנו. ב-1994 הוצבה פרוטומה של הנטר על ידי ממשלת אוסטרליה בקצהו הצפוני של החוף בעיר הולדתו לית'.
חוות ההכשרה ע"ש ברוכוב בלודז'
חוות ההכשרה ע"ש ברוכוב בלודז' ("קיבוץ ברוכוב" וביידיש "קבוץ באראכוו") הייתה אחת מחוות ההכשרה שהוקמו על ידי ארגון החלוץ ומרכזה היה בעיר לודז' שבפולין. החווה (כמו החוות האחרות שהוקמו בפולין) נועדה להכשיר את הנוער היהודי לעליה ארצה ולתרומה להתיישבות החלוצית בארץ. החווה, שנקראה על שם בר בורוכוב, הוקמה ב-1931 והתקיימה עד תחילת מלחמת העולם השנייה כשבתקופה מסוימת היוותה את ליבו של "גוש ברוכוב" שכלל חוות הכשרה ביישובים שונים מסביב ללודז'.
רקע היסטורי
מתחילת המאה ה-20 שאפה התנועה הציונית להכשיר את הנוער היהודי בתפוצות לעבור למקצועות ולענפי עבודה יצרניים (תהליך שנקרא גם "פרודוקטיביזציה"). תהליך זה השתלב (בחלקו) עם הרצון להכין את היהודים לקראת העלייה ארצה והרחבת ההתיישבות החקלאית בארץ. ארגון החלוץ היה בין הארגונים שהובילו תהליך זה תוך הסתייעות בשליחים שהגיעו לאירופה מקיבוצים בארץ. תהליך המעבר למקצועות יצרניים התייחס למגוון של מלאכות כשאחד המקצועות להם ייחסו חשיבות גדולה היה החקלאות ולכן המאמץ המרכזי של ארגון "החלוץ" התמקד בהקמת חוות הכשרה חקלאיות אליהן הגיעו צעירים יהודים כדי לקבל הכשרה בחקלאות ולהתכונן לעליה. החווה הראשונה הוקמה בפברואר 1918 בעיר בנדין ובמהלך השנים הבאות הוקמו עשרות חוות נוספות בקרבת הערים וילנה, קילצה, לוצק, ברנוביץ', ביאליסטוק, צ'נסטוחובה, ראדום, קרקוב, וורשה ועוד. אחת מהן הייתה החווה שהוקמה ב לודז' שבדרום מערב פולין.
יישום רעיון ה"פרודוקטיביזציה" לווה במחלוקת בין התנועות הציוניות לבין חלק מהארגונים היהודיים בגולה וזאת על רקע הוויכוח על מטרות התהליך כולו. תומכי ה"פרודוקטיביזציה" ראו בשינוי תחומי התעסוקה של היהודים לכיוון יצרני את מטרתו העיקרית של התהליך, בעוד שארגונים אחרים ראו כמטרה עיקרית את ההכנה לקראת חיים בארץ-ישראל. גם בתוך ארגון "החלוץ" עצמו היו דעות שונות בנושא.
בקיבוץ בלודז' שהתבסס, כמעט לחלוטין, על עבודה תעשייתית אומץ גם הביטוי "אינדוסטריאליזציה".
עקרון "ההכשרה הקבועה"
אחת מהדילמות איתן התמודדו רוב קיבוצי ההכשרה, שהיו מבוססי משק חקלאי, הייתה לגבי משך ואופן שהות החברים בהן. בתחילת הדרך פעלו רוב הקיבוצים במודל של הכשרות קצרות בתקופת הקיץ ושחרור החברים לבתיהם עם תחילת החורף. דבר זה הביא לשתי תופעות:
במקרה של קיבוץ ברוכוב, שהתבסס, בעיקר, על תעשייה ולא על חקלאות, ההשפעה העונתית הייתה קטנה יותר ולכן אומץ, מלכלתחילה, מודל ההכשרה הקבועה. בגלל עיכובים במתן סרטיפיקטים היו חלוצים ששהו בחווה מספר שנים.
"כיבוש" לודז'
היוזמה להקמת החווה בלודז נולדה בשלהי שנות ה-20 בכנס של פועלי ציון (שנערך בוורשה) על ידי 2 חברי הארגון מלודז' אליעזר (לייזר) לוין ויצחק גולדין. מימוש היוזמה הוטל על וניה פומרניץ (איש ארגון פרייהייט) וחנן מאירי (קליקה) (מארגון החלוץ הצעיר) שהגיעו, ביולי 1931, מחוות הכשרה בקילץ כדי להקים את החוה ווהיו כבר בעלי ניסיון בהקמת חוות הכשרה. הבחירה בעיר לודז' נעשתה בגלל היותה מרכז תעשייתי דבר שסייע במציאת מקומות עבודה.
לאחר מציאת מספר מקומות עבודה במפעלים ובתי מלאכה (בעיקר אצל תעשיינים יהודים) החל ארגון החלוץ לשלוח צעירים למקום.
פיבי אנה טראקייר
פיבי אנה טראקייר (באנגלית: Phoebe Anna Traquair; 24 במאי 1852 – 4 באוגוסט 1936) הייתה אמנית אירית, אשר זכתה להכרה בינלאומית על תפקידה בתנועת האמנויות והאומנות בסקוטלנד, כמאיירת, ציירת ורוקמת. עבודותיה כללו ציורי קיר בקנה מידה גדול, רקמה, תכשיטי אמייל ואיור ספרים. בשנת 1920, היא נבחרה כחברת כבוד באקדמיה הסקוטית המלכותית.
חיי משפחה
פיבי טראקייר נולדה לפיבי אנה מוס ב-24 במאי 1852 בקילטרנן, מחוז דבלין. הוריה היו הרופא ד"ר ויליאם מוס וטרזה מוס (לבית ריצ'רדסון). פיבי הייתה השישית מבין שבעת ילדיהם. טראקייר למדה אמנות בבית הספר לעיצוב של החברה המלכותית של דבלין בין השנים 1869 ו-1872. היא נישאה לפלאונטולוג הסקוטי רמזי טראקייר ב-5 ביוני 1873. בני הזוג עברו לחוות קולינטון בדרום מערב אדינבורו באביב 1874. חלק מעבודותיה היו רישומים פליאונטולוגיים הקשורים למחקר של בעלה על דגים מאובנים, ורישומים אלו מוחזקים באוספים המיוחדים בספרייה של המוזיאונים הלאומיים בסקוטלנד. ילדיהם היו רמזי, הארי והילדה.
אחיה הבכור של פיבי היה ויליאם ריצ'רדסון מוס, אספן אמנות שהיה בבעלותו היו מספר יצירות של דנטה גבריאל רוזטי. טראקייר חלקה עם אחיה את האהבה לאמנות, לרבות יחס מיוחד ליצירתם של רוזטי ושל ויליאם בלייק, וסגנונה ובחירת הנושאים שלה נותרו מושפעים עמוקות מהאמנות והשירה של בלייק ורוזטי לאורך כל חייה.
בית חולים מלכותי לילדים חולים
במהלך 1885 ו-1886, טראקייר יצרה סדרה של ציורי קיר עבור קפלת המתים של בית החולים המלכותי לילדים חולים, אדינבורו. ציור הקיר הוא של שלוש עלמות ("כוחות אלוהיים") אשר גובל בדימויים בתוך לונטות (גומחות בצורת חצי סהר) של ציורי סופרים ואמנים כמו אדוארד ברן-ג'ונס, ויליאם בל סקוט, נואל פאטון וג'ון ראסקין, שהשפיעו רבות על טראקייר. זו הייתה עבודתה הראשונה כאמנית מקצועית. בית המתים היה חדר קטן ללא חלונות, בעבר שימש כמחסן פחם, שבו ניתן היה להשאיר גופות "בכבוד ובאהבה" לפני הקבורה. העבודה הסתיימה ב-1886 ולפני פיתוח נוסף של הבניין ב-1894, הועברו ציורי הקיר לאתר חדש וטראקייר שיקמה והוסיפה פרטים, אם כי בקומפוזיציה פשוטה יותר, בין השנים 1896 ל-1898.
חוות ההכשרה ע"ש ברוכוב בלודז'
הגדלת הקיבוץ
בתוך זמן לא רב החל הקיבוץ לגדול בצורה משמעותית. דבר זה התאפשר כתוצאה מ: בספטמבר 1933 כבר מנה הקיבוץ כ-300 חברים. מקומות המוצא העיקריים של חברי הקיבוץ היו ורשה רבתי (כ-24%), ווהלין (כ-17%), ביאליסטוק (כ-13%), פודלסיה (כ-13%), לובלין (כ-9%), קילץ ולודז' (כ-7% כל אחת).