cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פסטיבל הצבעונים הקנדי
היסטוריה
בשנת 2019, הפסטיבל שינה פעם נוספת הנהלה, לדירקטוריון ולצוות הנהלה צעירים יותר. מטרתו של צוות זה הייתה "להשריש מחדש" את הפסטיבל בהיסטוריה ובגננות שלו. בשנת 2020, החגיגות המתוכננות לרגל יום השנה ה-75 לשחרור הולנד נערכו באופן וירטואלי עקב מגפת הקורונה, תוך שימוש בצילום אווירי וצילום תמונות ב-360 מעלות כדי להציג את הצבעונים.
ויליאם ג'ון וודקוק
ויליאם ג'ון וודקוק (באנגלית: William John Woodcock נולד: ?, נפטר ב-9 בדצמבר 1851) היה כומר אנגלי. בשנת 1848 ביקר בארץ ישראל ופרסם ספר המתעד את מסעותיו.
ביוגרפיה
ויליאם ג'ון וודקוק היה בנו של כומר בכנסייה האנגליקנית, למד משפטים והוסמך בשנת 1843 לתפקיד עורך דין (Solicitor) בעיר מלטון מוברי (Melton Mowbray) שבמחוז לסטרשייר (Leicestershire) באנגליה. בנוסף לעבודתו השקיע את זמנו בשיפור בתי הספר הציבוריים ובחינוך הדתי של תושבי העיר. בשנת 1843 הוא אובחן כחולה בריאותיו, ובעקבות התרופפות במצב בריאותו קיבל המלצה מרופאו לעבור להתגורר במקום בעל אקלים חם יותר. בחורף 1846 נסע לאי מדיירה, שם פגש את הבישוף טְרוּ (Trew), שהתרשם מהלהט הנוצרי שלו והמליץ בפניו לפנות לבישוף של ג'מייקה, לקבלת תפקיד בכנסייה באיי בהאמה.
בשנת 1847 בילה מספר שבועות בנסאו, בירת איי בהאמה. בהיותו שם התרשם לרעה מרמתם הרוחנית של תושבי הפרוור גרנט'ס טאון (Grant’s Town), רובם צאצאי עבדים ששוחררו על ידי הבריטים בשנת 1807. הוא החליט לבקש משרה בכנסייה במקום. את חורף 1848-1847 בילה באיטליה, ובאביב של 1848 נסע לטיול של מספר חודשים בארץ ישראל ובדרכו עבר גם בביירות ודמשק. את רשמיו מהטיול פרסם בספרו “Scripture Lands” ("ארצות כתבי הקודש").
הספר Scripture lands
מסעו של וודקוק למזרח הקרוב נעשה במטרה לראות את המקומות המופיעים בתנ"ך. הוא היה נוצרי דתי וראה חשיבות רבה לבקר בארץ הקודש במטרה לבחון את מצבה ואת מצב היהודים החיים בה, לאחר שקרא והכיר את ספריהם של אדוארד רובינסון, ויליאם הנרי ברטלט ותיירים נוספים שביקרו בארץ לפניו. בהקדמה לספרו שנחתמה ב-31 באוגוסט 1848 במלטון מוברי, כתב וודקוק שהספר נכתב על בסיס יומן המסע שניהל, וכי היה לו צורך לפרסם את רשימותיו כדי להעניק עונג לחוג חבריו, בתקווה שספרו ישפיע עליהם להקדיש תשומת לב למצב בארץ ישראל ולמצבו של העם היהודי הנזקק לעזרה. את העם היהודי הוא מכנה בספר "העם העתיק של האלוהים". בנוסף הוא קורא בספרו להתפלל לשלום בירושלים. הספר כולל, בנוסף להקדמה, 318 עמודים בהם מתוארים מסעותיו והמקומות שביקר בהם, וכן שני נספחים בהם הוא כותב את דעתו על מצב העם היהודי, ועל ההבדלים בין בתי הכנסת של העדות השונות. הספר כולל גם רשימה ביבליוגרפית וארבעה ציורים. בשער הספר מופיע ציור של שער הרחמים, ואחריו ציור של דוד, בנו של אב בית הדין של ירושלים, רבי שמואל מאג'אר, ציור של אזור גת שמנים וציור של שלוש נשים בנצרת.
מבנה הספר תואם את מסלול מסעו של וודקוק. ראשיתו בביירות, ומשם נסע דרך עמק הבקאע לדמשק, טבריה וירושלים. לעיר זו הקדיש מספר פרקים, בהם תיאר בין השאר את מסגד עומר, מצודת אנטוניה, כנסיית הקבר, בריכת השילוח והקברים בעמק יהושפט. מסעו המשיך ליריחו, נהר הירדן, ים המלח, בית לחם, בריכות שלמה, חברון, השרון, רמלה, יפו, חיפה, עכו וחזרה לביירות.
ראבוטניצה
ראבוטניצה (ברוסית: Работница, "הפועלת") הוא כתב עת נשים בשפה רוסית שהפצתו החלה בתחומי האימפריה הרוסית בשנת 1914, הגיע לשיא הפצתו בתקופת ברית המועצות ומופץ בצורה מקוונת גם בשנת 2021.
כתב עת זה נוסד ביוזמת ולדימיר איליץ' לנין במטרה להפיץ את דעותיו בקרב נשים. לקראת פרסום המהדורה הראשונה, נעצרו רוב חברי המערכת והיא יצאה לאור הודות לפעילותה של אמיליה אלכסייבה לקראת יום האישה הבינלאומי 1914. במהלך שנת 1914 יצאו לאור שבע מהדורות, אך בקיץ של אותה שנה הופסקה הפצתו.
שלוש שנים מאוחר יותר חודשה הפצתו ובשנים 1917–1918 יצאו 13 מהדורות בתדירות שבועית. החל משנת 1923 מערכת של "ראבוטניצה" נמצאת במוסקבה. החל משנת 1943 כתב עת היה מופץ באופן חודשי ובתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 התפוצה הגיע לכ-350 אלף עותקים, כאשר בשנת 1990 היא הגיע לשיא של 23 מיליון. אמנם עד מהרה ירדה תפוצתו באופן משמעותי ותוך שנה צומצמה ל-12 מיליון. בשנת 2013 הופצו 35 אלף בלבד. כיום הוא מופץ באינטרנט בלבד.
בתקופת ברית המועצות היה חלק משמעותי של המאמרים מוקדש לתנועת הנשים הקומוניסטית. החל משנות ה-50 של המאה ה-20 החל לגדול חלק של מאמרים בתחום חיי המשפחה והחברה, ובמיוחד גידול ילדים. הייתה קיימת פינת "מכתבי קוראים", בה דיווחה מערכת כת העת על הפעילות בנושא תלונות נשים בנושאים שונים. בשנת 1985 החל פרסום סדרת כתבות בתחום משק בית ומלאכה.
על תרומתו לקידום החברה הסובייטית לכתב עת הוענקו עיטור הדגל האדום של העמל (1933) ועיטור לנין (1964).
זקסה קנדז'ז'ין-קוז'לה
מועדון הכדורעף זָקְסַה קֵנדזְ'זִ'ין-קוֹזְ'לֶה (בפולנית: ZAKSA Kędzierzyn-Koźle) הוא אחד ממועדוני הכדורעף החשובים והידועים ביותר בפולין. המועדון ממוקם בעיר קנדז'ז'ין-קוז'לה שבדרום פולין.
המועדון נוסד בשנת 1994 וזכה באליפות פולין תשעה פעמים ועשרה פעמים בגביע הפולני, בנוסף זכה שלוש פעמים בליגת האלופות בכדורעף (2021, 2022, 2023), מה שהופך אותם לאחד המועדונים המצליחים ביותר בפולין.
זהו המועדון הפולני השני מאז פלומין מילוביצה ב־1978 שזכה בתחרות הכדורעף היוקרתית ביותר באירופה.
נאלדו
ורדר ברמן
נאלדו גדל במועדון הברזילאי פדרברנקה, ובשנת 2002 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 2004 עבר לשחק במועדון הברזילאי ז'ובנטודה לעונה אחת, שם שיחק כבלם לצידו של טיאגו סילבה, והבקיע שמונה שערים ב-36 שערים, ולבד מהיותו בלם מחונן היווה גם נכס התקפי. בקיץ 2005 חתם נאלדו בוורדר ברמן תמורת סכום של שלושה מיליון אירו, במטרה להחליף את הבלם הוותיק ולריאן איסמאל שעזב לבאיירן מינכן. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2005/2005, נאלדו החמיץ שני משחקי ליגה בלבד, והשתתף עם הקבוצה בליגת האלופות. בתום העונה סיים עם ורדר ברמן במקום השני. בעונת 2006/2007 הבקיע נאלדו שלושער בניצחון 6:2 על איינטרכט פרנקפורט. באותה עונה נאלדו הגיע עם ברמן לחצי גמר גביע אופ"א, שם הודחה הקבוצה על ידי אספניול. גם בעונה זו, נאלדו החמיץ רק שני משחקי ליגה, והופיע בכל המשחקים במסגרת האירופית, וכן גם בעונת 2007/2008.
בעונת 2008/2009 נאלדו הבקיע שער בניצחון היוקרתי של ורדר ברמן 5:2 על באיירן מינכן באליאנץ ארנה. כאשר הקבוצות נפגשו שוב בסיבוב השני, ספג נאלדו כרטיס אדום ישיר, במשחק שהסתיים בתוצאה 0:0. באותה העונה, הגיע נאלדו עם ורדר ברמן לגמר גביע אופ"א, שם הפסידה הקבוצה 2:1 לשחטאר דונצק. נאלדו הבקיע את שער השוויון הזמני לורדר ברמן, שהפסידה בהארכה. באותה עונה זכה נאלדו עם ברמן בגביע הגרמני לאחר ששיחק 90 דקות בניצחון 1:0 בגמר על באייר לברקוזן. בעונת 2009/2010 נאלדו הבקיע מספר שערים חשובים במסגרת הליגה האירופית, אך הקבוצה נעצרה ברבע הגמר והודחה מול ולנסיה. באותה עונה, הגיעו נאלדו וברמן שוב לגמר הגביע, והפסידו 4:0 לבאיירן מינכן. את עונת 2010/2011 החמיץ נאלדו לחלוטין, מאחר שנפצע בברכו לאחר תיקול עם שחקן וולפסבורג, גראפיטה. פציעה זו התרחשה כבר באפריל 2010, ונאלדו הצליח לסיים את עונת 2009/2010 בעזרת משככי כאבים, אך נאלץ להחמיץ את העונה הבאה כולה. לאחר בירורים רפואיים רבים, התברר כי מדובר בפגיעת סחוס, והניתוח ייאלץ להשבית את נאלדו לתקופה של תשעה חודשים לכל הפחות. בספטמבר 2011 ערך נאלדו את הבכורה המחודשת בבונדסליגה לאחר היעדרות של 15 חודשים מהמגרשים. בחלון ההעברות של עונת 2011/2012 התעניינו בנאלדו מספר קבוצות בברזיל, אך הוא שוכנע להישאר על ידי מאמנו תומאס שאף.
וולפסבורג
ביולי 2012 עזב נאלדו את ורדר ברמן לאחר שבע שנים, בהן הבקיע 22 שערי ליגה ב-173 הופעות, וחתם בוולפסבורג תמורת ארבעה מיליון אירו. בנובמבר 2012 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 3:1 על הופנהיים. במאי 2014 האריך נאלדו את חוזהו בוולפסבורג בשנתיים נוספות. בעונת 2014/2015 היה נאלדו שותף לעונה מוצלחת של וולפסבורג, אותה סיימה וולפסבורג במקום השני בבונדסליגה, וזכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3:1 בגמר על בורוסיה דורטמונד. נאלדו שיחק 90 דקות בגמר זה. בהמשך, נאלדו זכה עם וולפסבורג בסופר קאפ הגרמני, לאחר ניצחון בפנדלים על באיירן מינכן. בעונת 2015/2016 הגיע נאלדו עם וולפסבורג לרבע גמר ליגת האלופות, ואף הצטיין בניצחון 2:0 על ריאל מדריד, שלא הספיק מאחר שריאל מדריד ניצחה 3:0 במשחק הגומלין.
שאלקה 04
ב-15 במאי 2016 חתם נאלדו לשנתיים בשאלקה 04 הגרמנית. בעונתו הראשונה בקבוצה בליגה ערך 19 הופעתו וכבש שער אחד נגד באיירן מינכן. בעונתו השנייה כבש 4 שערים ב-34 הופעתו ליגה וסיים במקום השלישי בכדורגלן השנה בגרמניה.
מונקו
ב-3 בינואר 2019 חתם נאלדו לעונה וחצי במונקו הצרפתית לאחר 13 שנה בגרמניה. במשחקו השני בקבוצה, ספג נאלדו כרטיס אדום ישיר כבר בדקה השביעית של המשחק, בו הובסה מונקו 5-1 על ידי שטרסבורג. לאחר שריצה עונש השעיה במשחק הגביע הצרפתי, חזר נאלדו להרכב מונקו וכעבור שבוע בלבד, הורחק שוב באדום ישיר בדקה ה-60 של ההפסד 2-0 לדיז'ון.
קריירה בינלאומית
לנאלדו ארבע הופעות במדי נבחרת ברזיל בין השנים 2007 ו-2009. נאלדו היה חלק מהסגל הברזילאי שזכה בקופה אמריקה 2007, אך הוא לא השתתף בטורנירים גדולים נוספים.
תארים
עם ורדר ברמן:
עם וולפסבורג:
עם נבחרת ברזיל:
המחבוא
תמצית העלילה
הסיפור מסופר כזיכרון שמספרת סבתא לנכדתה ומצליח להעביר גם את חוויית הדור השני באמצעות אבי הנכדה השומעת את הסיפור. כשאלזה ישנה אצל סבתא דוניה היא מגלה שסבתה אינה מצליחה להירדם. "היה לך חלום רע ?" אלזה שואלת, אבל כשסבתא מתחילה לספר מתברר שלא מדובר בחלום, אלא בסיפור אמיתי מהעבר. אט אט אלזה מגלה מה קרה לסבתה האמיצה ולילדים רבים שחיו באירופה בתקופה שזעזעה את העולם כולו. בעוד הנאצים מגיעים אל ביתה של דוניה באמצע הלילה, הוריה מחביאים אותה בארון הבגדים. כאשר היא יוצאת ממנו בעזרת השכנה היא מגלה שהוריה אינם והדירה הפוכה. השכנה, חברה במחתרת הצרפתית, לוקחת את דוניה תחת חסותה. שתיהן מעמידות פני אם ובת נוצריות ומסתתרות יחד בחווה מחוץ לפריז. כך, למעשה, ניצלים חייה של דוניה. עם תום המלחמה עוזרים השכנים לדוניה לאתר את אמה שניצלה. אביה לא שרד.
דברי המחבר
מחבר הספר, לואיק דובייה, מסביר מדוע היה חשוב לספר סיפור המתרחש במהלך מלחמת העולם ה-2. "אנחנו חיים בתקופה מורכבת. אחרוני העדים למאורעות הולכים ונעלמים.. כסופר, יש לי אחריות. מסיבה זו מצא חן בעיניי הרעיון לייעד את הסיפור לקוראים צעירים. אהיה מאושר אם הסיפור יעודד שיחות על מה שקרה בעבר, אבל מבחינתי המטרה היא גם לעורר דיון בנוגע למה שקורה היום, על רקע התחזקות הזרמים הקיצוניים".
ביקורות
"סיפור טהור כמו לב של ילד, שנוגע איפה שצריך, אסור לפספס." מוסטיק.
"יצירה מלאה ברגש ובפשטות." מטרו.
"ספר יפה ומרגש העוסק באכזריות שבעולם מבלי להציג אותה, אך מגלה גם את הטוב שבעולם, את רגעי האחווה והאומץ." דוזיו.
"סיפור סוחף שמשאיר לקוראים חומר למחשבה." לה ליבר.
"הספר מתאר ברגישות רבה את קורותיהם של אלפי ילדים צרפתיים יהודים תחת משטר וישי באסתטיקה השמורה לקומיקס ובקיצור המתאים לקהל צעיר." ערוץ 7.
פרסים
הספר זכה ב-11 פרסים, בהם פרס הקוראים הצעירים במסגרת פסטיבל אנגולם לקומיקס שבצרפת. תערוכה היסטורית על פי הספר מוצגת ברחבי צרפת.
פרנסואז מבנגו אטון
פרנסואז מבנגו אטון (בצרפתית: Françoise Mbango Etone; נולדה ב-14 באפריל 1976) היא אתלטית צרפתייה שייצגה את קמרון. היא פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008) ופעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם בקפיצה משולשת.
שיאה האישי בקפיצה משולשת (15.39 מטר) מדרג אותה שלישית בכל הזמנים.
ביוגרפיה
מבנגו אטון נולדה ביאונדה בירת קמרון.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיימה מבנגו אטון במקום 13 בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.12 מטר. שנה לאחר מכן, באולימפיאדת סידני 2000 היא סיימה במקום 10 בתוצאה של 13.53 מטר. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 14.13 מטר.
סגנית אלופת העולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה מבנגו אטון במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.60 מטר, אחרי טטיאנה לבדייבה מרוסיה (15.25 מטר) ולפני תרזה מרינובה מבולגריה (14.58 מטר).
במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, אנגליה בשנת 2002 זכתה מבנגו אטון במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.82 מטר. שבוע לאחר מכן, היא זכתה במדליית זהב באליפות אפריקה באתלטיקה שנערכה בראדס, תוניס בתוצאה של 14.95 מטר. חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות גביע העולם של IAAF שנערכה במדריד, ספרד היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 14.37 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במרץ 2003 בברמינגהאם, בריטניה זכתה מבנגו אטון במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.88 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת אותה שנה היא זכתה פעם נוספת ברציפות במדליית כסף בשיא אפריקה חדש של 15.05 מטר, אחרי טטיאנה לבדייבה שקבעה את תוצאת השנה בעולם של 15.18 מטר ולפני מגדלין מרטינז מאיטליה (14.90 מטר).
אלופה אולימפית
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במרץ 2004 בבודפשט, הונגריה סיימה מבנגו אטון במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.62 מטר. באולימפיאדת אתונה (2004) היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 15.30 מטר, לפני חריסופי דבצי מיוון (15.25 מטר) וטטיאנה לבדייבה (15.14 מטר).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה מבנגו אטון במדליית זהב בקפיצה משולשת פעם שנייה ברציפות בשיא אולימפי חדש של 15.39 מטר, לפני טטיאנה לבדייבה (15.32 מטר) וחריסופי דבצי (15.23 מטר).
ב-23 באפריל 2010 קיבלה מבנגו אטון אזרחות צרפתית.
שיאים אישיים
אצטדיון: אולם:
ג'ון הג'יהאדיסט
מוחמד אמוואזי (נולד בשם מוחמד ג'אסים עבדולכרים עוליאן א-ט'אפרי, בערבית: محمد جاسم عبد الكريم عليان الظفيري; 18 באוגוסט 1988 – 12 בנובמבר 2015) היה אזרח בריטי יליד כווית ממוצא עיראקי, המוכר בכינויו "ג'ון הג'יהאדיסט" (Jihadi John). פעיל ארגון המדינה האסלאמית שהתפרסם בהופעותיו בסרטוני וידאו שהפיץ הארגון באינטרנט, ובהם ערף ראשים של שבויי הארגון, בהם עיתונאים מכל העולם. על פי בני ערובה לשעבר, אמוואזי היה חבר בתא של המדינה האסלאמית המכונה בפיהם "הביטלס".
מאפיין בולט שלו היה מבטא בריטי כבד, שהפך אותו בעיני התקשורת המערבית לאחד מסמלי הגיוס של אזרחים מערביים לארגון המדינה האסלאמית.
בין קרבנותיו המפורסמים היו העיתונאים ג'יימס פולי, סטיבן סוטלוף, דייוויד קאות'ורן היינס, קנג'י גוטו ואלן הנינג.
ביוגרפיה
אמוואזי נולד ב-1988 בכווית למשפחה ממוצא עיראקי, הוא היה הבכור מבין 5 אחים, משפחתו עברה לממלכה המאוחדת ב-1994 והתיישבה במערב לונדון, כשאמוואזי היה בן שש. היסודי בו למד היה בבית הספר היסודי סנט מרי מגדלנה, לאחר שסיים את לימודיו במקום עבר ללמוד בבית הספר האריס סנט ג'ונס ווד. ב-2006 החל ללמוד מנהל עסקים ומערכות מידע באוניברסיטת וסטמינסטר, ואף החל לעבוד בתחומים אלו לאחר סיום לימודיו.
עם פרסום סרטוניו, הפך "ג'ון" למבוקש מצד הסקוטלנד יארד, ה-MI5 וה-FBI. קושי מרכזי באיתור זהותו של "ג'ון" היה העובדה כי הוא התכסה כולו בבגדים שחורים, אשר כיסו גם את פניו. ב-20 בספטמבר 2014 אישר הסנאט של ארצות הברית פרס של 10 מיליון דולרים על מידע שיוביל ל"ג'ון". באותו החודש ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון וראש ה-FBI ג'יימס קומי חשפו כי זהותו של "ג'ון" מוכרת להם, אך לא חשפו אותה. גם מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ון קרי כינה גם אמוואזי "פחדן מאחורי מסכה", מלבד קרי גם האדמירל אלן ווסט, לשעבר שר הביטחון והמלחמה בטרור בבריטניה אמר כי הוא "אדם מת מהלך" אשר "ייצוד" כמו אוסאמה בן לאדן (בן לאדן חוסל ב-2011 במהלך מבצע חנית נפטון).
בתחילת 2015 סברו בתקשורת העולמית כי ג'ון הוא ראפר בריטי בשם "עבד אל-מאג'ד עבד אל-בארי", אך מאוחר יותר דווח ב-BBC כי מדובר במוחמד אמוואזי, אזרח בריטי אשר היה מוכר לשירותי הביטחון הבריטיים, שאף נעצר על ידם ביוני 2010. העיתון וושינגטון פוסט פרסם ידיעה דומה. במרץ 2015 דווח כי אמו של אמוואזי זיהתה את קולו מהסרטונים, למרות הכחשת אביו, עוד באותו החודש פורסמה ידיעה בסאנדיי טיימס בה התנצל אמוואזי בפני משפחתו על "הבעיות והצרות שגרמו גילוי זהותו", המסר לעיתון הועבר באמצעות צד שלישי שזהותו לא פורסמה.
באוגוסט של אותה שנה פרסם אמוואזי סרטון בו חשף את פניו, בסרטון שפורסם במייל און סנדיי, בסרטון איים האחרון כי "מבטיח לשוב לבריטניה ולכרות ראשים".
חיסולו
אמוואזי חוסל בתקיפה אווירית ממוקדת שביצעה ארצות הברית בסיוע של כוחות קומנדו בריטים ב-12 בנובמבר 2015 במחוז א-רקה שבסוריה. הידיעה על מותו אושרה על ידי המדינה האסלאמית בינואר 2016.
ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון הצהיר כי ארצות הברית ובריטניה "פעלו מסביב לשעון" כדי לעקוב אחר מיקומו של אמוואזי וטען כי הדבר "מעשה הגנה עצמית".
שורת מקהלה
שורת מקהלה היא קבוצה גדולה של רקדניות שמבצעות יחד תנועות מסונכרנות, בדרך כלל במחזמר. לפעמים, מבוצעת גם שירה.
רקדני שורת מקהלה בתיאטראות ברודוויי וברביואים זכו לכינוי מונחי סלנג כמו ponies, gypsies ו-twirlies. נערת מקהלה (באנגלית: chorus girl או chorine) היא פרפורמרית בשורת מקהלה (כלומר המקהלה של הפקה תיאטרלית, בניגוד למקהלה).
מבצעות מפורסמות
רקדניות שהתחילו לרקוד בשורות מקהלה כוללות:
קנת' קוך
קנת' קוך (באנגלית: Kennet Koch; 27 בפברואר 1925 – 6 ביולי 2002) היה משורר ומחזאי אמריקאי. פעיל בקבוצת האמנים האמריקאית אסכולת ניו יורק. פרסם למעלה מ-20 ספרי שירה.
קורות חיים
קוך נולד בסינסינטי, אוהיו בשם ג'יי קנת' קוך. החל לכתוב שירה בגיל צעיר, נחשף לאמנים רבים, ביניהם שלי, וג'ון קיטס. שירת בשורות צבא ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה בפיליפינים.
לאחר שירותו הצבאי, למד באוניברסיטת הרווארד, שם פגש את ג'ון אשברי, משורר בולט באסכולת ניו יורק. לאחר לימודיו בהרווארד עבר לניו יורק. קוך קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה.
ב-1951 הכיר את אשתו הראשונה, ג'ניס אלווד, הם נישאו ב-1954 וחיו בצרפת ובאיטליה למעלה משנה. בשנת 1955 נולדה בתו קתרין.
לימד באוניברסיטת קולומביה ספרות ואנגלית למעלה מ-40 שנה.
אשתו הראשונה נפטרה ב-1981. קוך התחתן בשנית ב-1994 עם קארן קולר.
ב-1996 נבחר לרשימת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות. הרשימה מונה משוררים מפורסמים כמו עזרא פאונד ואלן גינסברג.
נפטר ב-2002 מלוקמיה.
קריירה
קוך החל לפרסם ספרי שירה בשנות ה-50 ובשנות ה-60, אך החל להתפרסם בתחילת שנות ה-70.
קוך פרסם עשרות ספרי שירה ומחזות, בשירתו של קוך ניתן למצוא הומור ואף נטייה לאימג'יזם ועיסוק באסתטיקה, בספרו One Train (1994) מופיע מחזור שירים שלם העוסק באסתטיקה.
קוך לימד שירה באוניברסיטת קולומביה במשך עשרות שנים, שיעוריו נחשבו לאטרקטיבים בקרב הסטודנטים.
שיריו תורגמו לגרמנית, לעברית ולשפות נוספות.
מחזות שכתב עובדו לתיאטרון.
לקריאה נוספת
ערן הדס, שלושה מהלכים בשירה האמריקאית שלאחר מלחמת העולם השנייה.
רודולף ברסלאוור
ורנר רודולף ברסלאור (בגרמנית: ; 4 ביולי 1903 – 28 בפברואר 1945) היה צלם ומדפיס יהודי-גרמני. נכלא במחנה הריכוז ווסטרבורק, מחנה מעבר בהולנד הקרוב לגבול גרמניה-הולנד.
קורות חיים
רודולף ברסלאור נולד בלייפציג, וכשבגר עבד בעיר הולדתו כצלם ומדפיס. ב-1938 ברח להולנד שם חי ועבד בערים ליידן, אלפן ואוטרכט.
במחנה בריכוז
ב-1942 ברסלאור, אשתו בלה וייסמן, בניו מישה וסטפן, ובתו אורסולה נכלאו וגורשו למחנה הריכוז ווסטרבורק. מפקד המחנה אלברט קונראד גימקר הורה לברסלאור לצלם ולהכין סרטים על החיים בווסטרבורק.
ברסלאור קיבל יחס מועדף והועבר לטרזנשטאט ב-4 בספטמבר 1944 עם אנשים נוספים בעלי מעמד מיוחד. משם הוא גורש ב-16 באוקטובר 1944 לאושוויץ-בירקנאו. משפחתו הגיעה לשם שלושה ימים אחריו. אשתו ושני בניו נהרגו מיד. רודולף מת לאחר מספר חודשים בן 41, אך בתו אורסולה שרדה את המלחמה.
יצירותיו של ברסלאוור
מפקד המחנה, אלברט גומקר, הורה לברסלאור לצלם את חיי היומיום במחנה הריכוז ווסטרבורק.
בשנת 2017 הסרטים שברסלאור צילם על מחנה הריכוז ווסטרבורק הוכנסו על ידי הולנד למאגר הזיכרון העולמי של אונסק"ו.
אמיל יקוב שינדלר
אמיל יקוב שינדלר (בגרמנית: Emil Jakob Schindler; 27 באפריל 1842 - 9 באוגוסט 1892) היה צייר נוף אוסטרי. בתו הבכורה הייתה הסופרת והמלחינה, עלמה מאהלר.
חיים
הוא נולד למשפחה של מפעילי מטווית כותנה שהוקמה בפישאמנד, כפר מדרום לווינה, מאז המאה ה-17. אביו, יוליוס יקוב שינדלר (1814–1846), נפטר מסרטן ריאות כאשר אמיל היה רק בן ארבע. אמו, מריה אנה (לבית פנץ, 1816-1886) לקחה אותו זמן קצר לאחר מכן לפרסבורג (ברטיסלבה). שלוש שנים מאוחר יותר, ב־10 בפברואר 1849, היא התחתנה עם סגן שני (לימים קפטן), מתיאס אדוארד נפלק (1815–1873), ששירת בגדוד החי"ר ההונגרי השני במקום. ייתכן ומדובר בנישואין מאולצים מכיוון שחודש לאחר החתונה היא ילדה בת, אלכסנדרין נפלק (3 במרץ 1849– 4 בספטמבר 1932).
מעט ידוע על תחילת חייו של שינדלר. הוא כנראה החל ללמוד בשנת 1848, למד שיעורי פסנתר והתכונן לקריירה צבאית. הוא למעשה הצטרף לצבא בשנת 1857, וייתכן שלקח חלק בקרב סולפרינו. זמן לא רב לאחר מכן, הוא עזב את הצבא ובשנת 1860 נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם למד אצל אלברט צימרמן. הוא מצא את ההשראה שלו, אצל המאסטרים ההולנדים. בשנת 1873 נסע לוונציה ולדלמטיה; בחסות התעשיין פרידריך פרנץ פון לייטנברגר (1837–1899). מאוחר יותר ביקר בצרפת ובהולנד.
באביב 1864, בקושי בן עשרים ושתיים, הציג לראשונה בפומבי בווינה, ומכר את ציורו הראשון, "נפח יער" תמורת 350 גילדן. לאחר שהסתובב, בשנת 1867 הוא הצליח למצוא בית קבע בלנדשטראסה, שם נרשם כ"צייר היסטוריה". שנתיים לאחר מכן עבר להתגורר בווידן, שם התגוררו אמנים רבים, כולל אחד המועדפים על שינדלר, הנס מקרט. כשאביו החורג נפטר, הוא לקח דירה גדולה יותר בה הצטרפו אליו אמו ואחותו למחצה.
נישואין ומוזיקה
שינדלר השתתף לעיתים קרובות בחגיגות הערב שהתקיימו בקונשטלרהאוס בווינה.מה שהביא אותו ללמוד שיעורי שירה אצל גוסטב גיירינגר (1856–1945), פסנתרן ומורה לפיתוח קול. מאוחר יותר למד אצל אדל פאסי-קורנט, סופרן אופרה לשעבר שפתחה בית ספר משלה לשירה במריהילף. הלימודים נתנו לו את הביטחון להופיע בפומבי והוא היה חבר לזמן קצר ברביעייה פופולרית בראשותו של קרל אודל.
במהלך תקופה זו הוא לקח על עצמו את טינה בלאו כסטודנטית, ובשנים 1875 עד 1876 הם חלקו סטודיו. מערכת יחסים אישית מתפתחת הביאה ככל הנראה למריבה והיא עזבה. בשנה שלאחר מכן, הוא הכין הופעה חובבנית של אופרה מאת פרנץ מגלה (1834–1907) כאשר אחותו למחצה אלכסנדרין, שהייתה בתפקיד הראשי, חלתה לפתע, שינדלר שכר במקומה נערה גרמנית בת עשרים, אנה סופי ברגן (1857–1938). אנה התקבלה לתפקיד, הם התאהבו. בשנת 1878 הוכרז על אירוסיהם.
הם נישאו בשנת 1879 וכעבור חודש הופיעו יחד בפעם הראשונה והאחרונה ביצירה אחרת של מגלה, האופרטה ריטר טוגגנבורג. באוגוסט אותה שנה ילדה אנה את עלמה מגארתה מריה, שלימים התפרסמה כעלמה מאהלר. בת שנייה, מרגרטה ג'ולי (גרטה), נולדה כעבור שנה.
חיים מאוחרים
בשנת 1881 הוענק לו פרס רייכל - פרס כספי של 1,500 גילדן, מה שאיפשר למשפחה לשכור דירה חדשה גדולה שבעבר הייתה תפוסה על ידי פאסי-קורנט, שעברה להתגורר בבודפשט. הזכייה בפרס שימשה גם למשוך לקוחות נוספים ומצבם הכלכלי המשיך להשתפר. משנת 1885 ואילך הוא שכר את הטירה פלנקנברג, ליד נולגבאך, שם בילה את הקיץ והקים מושבת אמנים. היו לו שם כמה סטודנטים, בהם מארי אגנר, חברתו לסטודיו לשעבר טינה בלאו, אולגה ויזינגר-פלוריאן ולואיז בגס-פרמנטייה. שנתיים לאחר מכן (1887) הוא קיבל משימה מרודולף, נסיך הכתר של אוסטריה לשרטט את נופי החוף בדלמטיה ובאי קורפו, כחלק מפרויקט גדול בשם "המלוכה האוסטרו-הונגרית במילה ובתמונה". באותה שנה הוא הפך לחבר כבוד באקדמיה בווינה. בשנת 1888 האקדמיה במינכן הלכה בעקבותיה.
שינדלר העריץ את שתי בנותיו ובגיל צעיר דאג לשיעורי פסנתר במשך מספר שנים. הופעת הבכורה שלהן הייתה בשנת 1890, בגילאי עשר ותשע. הוא גם דאג לכך שהם יקבלו השכלה מלאה, שלא הייתה נהוגה באותה תקופה, ושלח אותן לאקדמיה פרטית לנשים לאחר שלא היו מרוצים מבתי הספר הציבוריים.
מותו
מותו מיוחס בדרך כלל לדלקת התוספתן.
הוא קבור בחצר הכנסייה של אובר סנקט ויט בהייטזינג.
בשנת 1895 העניקה לו וינה קבר כבוד עם מצבה שתוכננה על ידי חברו, אדמונד הלמר, שיצר גם פסל בפארק לזכרו. בשנת 1894 נקרא על שמו רחוב במחוז ווהרינג.
בשנת 1912 קיים מול, שהיה מנהל הגלריה מיטקה בווינה, תערוכת יחיד ראשונה לציורי שינדלר, לציון 20 שנה למותו.
כריסטין מיליאוטי
'''כריסטין ר. מיליאוטי (באנגלית: Cristin R. Milioti'''; נולדה ב-16 באוגוסט 1985) היא שחקנית וזמרת אמריקאית, זוכת פרס גראמי ומועמדת פרס טוני. מוכרת בזכות תפקידה בתור טרייסי מקונל/האמא בסיטקום "איך פגשתי את אמא", ובתפקידיה השונים בברודוויי.
ביוגרפיה
מיליאוטי נולדה בעיר צ'רי היל, ניו ג'רזי שבארצות הברית, למשפחה ממוצא איטלקי. למדה בתיכון צ'רי היל איסט, שם החלה להופיע לראשונה בהצגות בית הספר.
לקחה שיעורי משחק באוניברסיטת ניו יורק, אבל פרשה בשנתה הראשונה.
קריירה
בשנים 2006–2007 שיחקה בשלושה פרקים בסדרה "הסופרנוס" ברשת HBO, בתור קתרין סקרימוני.
ב-2011 השתתפה בפרק אחד בסדרה הקומית "רוק 30" ברשת NBC, בתור אבי פלין.
ב-2012 הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקידה ב-"Once" בו הופיעה בשנים 2011–2013. אולם על ביצועיה ב-"Once" היא זכתה (לצד עמיתה, סטיב קאזי) בפרס גראמי לאלבום המוזיקלי הטוב ביותר לשנת 2013.
ב-2013 שיחקה בסרט הקולנוע "הזאב מוול סטריט", בתור אשתו הראשונה של ג'ורדן בלפורט.
בשנים 2013–2014 שיחקה בסיטקום "איך פגשתי את אמא" ברשת CBS, בשתי עונותיה האחרונות, בתור טרייסי מקונל/האמא.
בשנת 2014–2015 כיכבה בתפקיד זלדה וסקו בסדרה "A to Z" ברשת NBC, לצד בן פלדמן, בעונתה היחידה של הסדרה.
ב-2015 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "פארגו" ברשת FX, בתור בטסי סולברסון, אשת השוטר לו סולברסון. בנוסף בשנה זו, דיבבה בפרק אחד בסדרת האנימציה "איש משפחה" ברשת FOX.
בשנים 2015–2016 גילמה את אלי, העוזרת של ניוטון, במחזמר "Lazarus" שכתבו דייוויד בואי ואנדה וולש.
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "It Had to Be You".
ב-2017 שיחקה בפרק הראשון של העונה הרביעית של הסדרה "מראה שחורה" לאחר המעבר אל Netflix, בתור נאנט קול.
ב-2019 כיכבה בפרק הראשון ובפרק השמיני בסדרת האנתולוגיה "אהבה מודרנית" מבית פריים וידאו.
בשנת 2020 כיכבה לצד אנדי סמברג בקומדיה הרומנטית "פאלם ספרינגס". בשנת 2021 החלה לגלם את הדמות הראשית בסדרה "שבב של אהבה"; קומדיה שחורה מבית HBO Max.
ניקול פטינה
ניקול פטינה (בצרפתית: Nicole Petignat; נולדה ב-27 באוקטובר 1966) היא שופטת כדורגל לשעבר ממוצא שווייצרי. פטינה היא האישה הראשונה בהיסטוריה שניהלה משחק במסגרת מפעלי אופ"א.
חייה
בקיץ 1997, נבחרה פטינה לשפוט את משחק חצי הגמר בין שוודיה לגרמניה במסגרת אליפות אירופה לנשים. בטורניר עצמו היא זכתה לשפוט בעוד משחק אחד - גרמניה נגד נורווגיה בשלב הבתים.
אל הגביע העולמי שנערך בארצות הברית ב-1999, הגיעה פטינה כאחת השופטות הבולטות בעולם. במהלך הטורניר היא שפטה בארבעה משחקים, כולל משחק הגמר בין ארצות הברית וסין. משחק זה נחשב עד היום למשחק כדורגל הנשים הכי נצפה מאז ומעולם - נכחו בו 90,185 צופים. במהלך דו-קרב בעיטות העונשין בסיום הגמר, טעתה פטינה בשיפוטה כאשר לא פסלה את השוערת האמריקאית, בריאנה סקארי, לאחר שהאחרונה זזה מקו השער במהלך הבעיטה של יריבתה הסינית.
שנה לאחר מכן, היא שפטה בטורניר הכדורגל האולימפי שנערך בסידני, וב-2001 התכבדה לשפוט את גמר אליפות אירופה לנשים, שהפגיש את גרמניה ושוודיה. בכך הייתה פטינה לשופטת הראשונה ששפטה גם בגמר גביע העולם לנשים וגם בגמר אליפות אירופה לנשים.
ביולי 2003, הודיעה אופ"א כי פטינה תשפוט את משחק מוקדמות גביע אופ"א בין א.י.ק סולנה השוודית לפיילקיר האיסלנדית. ב-14 באוגוסט נערך המשחק, ופטינה הייתה לשופטת הראשונה שניהלה משחק במסגרת מפעליה של אופ"א. מאוחר יותר באותה שנה, שפטה פטינה בגביע העולם השני שלה.
באליפות אירופה שנערכה ב-2005 באנגליה, היא שפטה בשני משחקים, כולל זה של המארחת נגד שוודיה. שנתיים לאחר מכן, הוזמנה פטינה לשפוט בפעם השלישית בטורניר גביע העולם. היא שפטה בשלושה משחקים במהלך הטורניר, ובסך הכל זכתה לנהל עשרה משחקים במסגרת גביע העולם (שיא עולמי).
יחסי עיראק–שווייץ
יחסי עיראק–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה העיראקית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין הרפובליקה העיראקית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה העיראקית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים מוגבלים המתמקדים בעיקר בבניית השלום, בסיוע הומניטרי שווייצרי לעיראק ובהגירה עיראקית לשווייץ.
ניקול פטינה
חייה
במאי 2007 זכתה פטינה לשפוט בגמר הגביע השווייצרי, בין פ.צ. בזל ללוצרן, ובהישג זה הגיעה לרגע השיא בקריירה המקומית שלה. בדצמבר 2008, הודיעה על פרישתה משיפוט, כשלזכותה 91 משחקים בליגה העל השווייצרית. היא חיה כיום בקנטון ציריך, ועוסקת בעיסוי.
יחסי עיראק–שווייץ
היסטוריה
שווייץ הכירה בעצמאותה של עיראק דה פקטו כאשר מועצת הברית של שווייץ אירחה את פייסל הראשון, מלך עיראק, באוגוסט 1930, מיד לאחר סיום המנדט הבריטי במקום. שווייץ פתחה קונסוליה בבגדאד בשנת 1936, שהפכה לצירות ב-1955.
עיראק נהפכה לרפובליקה ב-31 ביולי 1958 ושווייץ הכירה בה מיד לאחר מכן. מלחמת המפרץ הראשונה הובילה לסגירה של השגרירות השווייצרית במדינה. בנובמבר 2000 פתחה שווייץ משרד דיפלומטי בבגדאד על מנת לייצג את האינטרסים שלה במדינה, אך סגרה אותו באוקטובר 2008.
השגריר השווייצרי בדמשק, בירת סוריה הסמוכה, שימש גם כשגריר שווייץ בעיראק עד שנת 2012, בה נסגרה השגרירות בדמשק. מאז, השגרירות השווייצרית בעמאן, בירת ירדן הסמוכה גם היא, אמונה על עיראק. האינטרסים העיראקיים בשווייץ מיוצגים על ידי שגרירות עיראק בברן.
יחסים כלכליים
לאחר מלחמת המפרץ הראשונה בשנת 1991 והסנקציות שהמיטו על עיראק מדינות המערב ונתמכו על ידי האומות המאוחדות, הסחר בין שווייץ לעיראק היה סחר חלש אך השתקם לאט לאט. עם פלישת ארצות הברית למדינה בשנת 2003, הסחר בין שתי המדינות שוב נחלש עד מאוד.
מוצרי פרמצבטיקה הם תחום הייצוא השווייצרי העיקרי לעיראק והייבוא השווייצרי מעיראק הוא בעיקר דלקים שונים.
שווייצרים בעיראק
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בעיראק שמונים ושלושה אזרחים שווייצרים, מהם שלושים ושבעה החזיקו באזרחות כפולה, עיראקית ושווייצרית.
חולית (סרט, 2021)
חולית (באנגלית: Dune, ידוע גם כ"חולית: חלק ראשון", Dune: Part One) הוא סרט פעולה-הרפתקאות מדע בדיוני אפי אמריקאי זוכה 6 פרסי אוסקר משנת 2021, אשר בוים והופק בשיתוף על ידי דני וילנב, ומבוסס על הספר "חולית" מאת הסופר פרנק הרברט. באנסמבל השחקנים משתתפים: טימותי שאלאמה בתפקיד הראשי של פול אטראידיס, ג'וש ברולין, רבקה פרגוסון, אוסקר אייזק, סטלאן סקושגורד, דייב בטיסטה, זנדאיה, ג'ייסון מומואה, חוויאר בארדם, דייוויד דסטמאלצ'יאן, סטיבן מק'קינלי הנדרסון, צ'אנג צ'ן, שרון דאנקן-ברוסטר ושרלוט רמפלינג.
בסרט, המתרחש בעתיד הרחוק במרחבי הגלקסיה, משפחת האצולה אטראידיס נלחמת נואשות כדי לשרוד וכדי להשיג שליטה בכוכב הלכת המדברי אראקיס שנקרא גם "חולית" אשר טומן בחובו את ה"סם", מרקוח המאריך את חיי האדם ומאפשר נסיעה בין-גלקטית, ונאבקת נגד בית משפחת הארקונן האכזריים ואילו בן הדוכס, פול, לומד כי יש לו תפקיד חשוב בנבואה עתיקה.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-3 בספטמבר 2021 במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה. לאחר הבכורה, הוא יצא לבתי קולנוע ב-IMAX, תלת מימד ו-RealD 3D במספר רב של מדינות באירופה וכן ביפן ולאחר מכן יצא לאקרנים בארצות הברית על ידי חברת האחים וורנר ב-22 באוקטובר 2021, ובאותו תאריך עלה הסרט לשירות הזרמת המדיה HBO Max לתקופה מוגבלת של 31 יום.
הסרט זכה לשבחים ביקורתיים על נאמנותו לספר, עיצוב ההפקה, סצנות האקשן, עבודת הבימוי של וילנב, המוזיקה, הצילום, האפקטים הוויזואליים והמשחק (בעיקר זה של שלאמה). עד כה הכניס הסרט כ־400 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציב הפקה של כ-165 מיליון דולר. מתוכננים שני סרטי המשך המבוססים על שני ספרי ההמשך.
הסרט קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79 וזכה בשישה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר, פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר, פרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר, פרס אוסקר לסאונד הטוב ביותר ופרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
עלילת הסרט
בשנת 10,191 לספירה (לאחר "הג'יהאד הבטלריאני"), הדוכס לטו אטראידיס מבית אַטרֵיאִידֶס, שליט כוכב הלכת האוקיינוס קאלאדן, מקבל הוראה על ידי הקיסר הפאדישח שדאם הרביעי לשמש כשליט של אראקיס, כוכב הלכת המדברי האגדי והקשה. אראקיס נקרא גם "חולית" בידי רבים והוא המקור היחיד לסם המרקוח (במקור Spice Melange), חומר יקר וייחודי המרחיב את התודעה והחיוניות האנושית ומעניק יכולת נסיעה בין-גלקטית על ידי קיפול המרחב-זמן. בית אטריאידיס עומד להחליף את בית הארקונן, שפוטר משליטת אראקיס וקצירת המרקוח בהוראת שאדאם. שדאם רואה בבית אטריאידיס רב ההשפעה איום, וקושר קשר עם ההארקוננים, האויבים הגדולים של בית אטריאידיס, להשמיד את לטו ומשפחתו לאחר הגעתם. לטו מודע לכך שהמשימה היא מלכודת, אך אינו מסוגל לסרב.
פילגשו של לטו ליידי ג'סיקה היא חברה במסדר בנות גשרית (כך במקור), מסדר נשי המחזיק ביכולות פיזיות ומנטליות מתקדמות. אף על פי שג'סיקה קיבלה הוראה ללדת בת כחלק מתוכנית הרבייה שלהן ליצירת "קפיצת הדרך", אדם על-אנושי, מתוך אהבתה ללטו היא ילדה בן, פול. במשך כל חייו, פול הוכשר במסירות להיות לוחם על ידי עוזריו של לטו, דאנקן איידהו וגורני האלק, השולטים בכלי נשק ובחרבות בבית אטריאידיס ובפוליטיקה על ידי המנטאט תופיר חוואט; ג'סיקה אימנה את פול בכמה מקצועות של בנות גשרית. חלומותיו הנבואיים של פול מעניינים את ראשות המסדר ובהן, מורתה הבכירה של ג'סיקה, האם הנערצה גאיוס הלן מוהיאם. היא מעמידה את פול בפני גום ג'אבר, מבחן קטלני הגורם לכאב מסנוור על מנת להעריך את אנושיות הנבדק שלו. פול עובר אף על פי שנחשף ליותר כאב מכל האחרים לפניו. כשהיא יודעת על תוכניתו של הקיסר לחסל את האטריאידיס, מוהיאם נוסעת לגאידי פריים, עולם הבית של בני משפחת הארקונן, ומורה לראש הבית הברון האכזרי ולדימיר הארקונן לחוס על חייהם של פול וג'סיקה במהלך הכיבוש שלו; שמסכים בצורה לא הוגנת.
כמה שבועות לאחר מכן, לטו, ג'סיקה ופול נוסעים להתחיל את שלטון אטריידיס באראקיס, ולקבל לידיהם את המעוז באראקיס שהוחזק בעבר על ידי בית הארקונן. דאנקן וצבא שלם של חיילים הגיעו מראש כדי ללמוד על הדררים (במקור Fremen) הילידים, שרואים בהם בעלי ברית יקרי ערך. לטו מנהל משא ומתן עם מנהיג הדררים, סטילגאר, והאקולוגית ד"ר ליאט-קיינס. לטו לומד על הסכנות הכרוכות בקצירת המרקוח, המוגן על ידי תולעי חול ענקיות. במהלך טיסה עם פול, האלק ולייט-קיינס, הם עדים לתולעת חול תוקפת רכב קצירה פעיל וטורפת אותו, אף על פי שהם מחלצים את העובדים על הסיפון.
לאחר התקפה כושלת על חייו של פול, חיילי אטריאידיס מוכנסים לכוננות גבוהה בזמן שפול חושד בבוגד בבית. מסתבר שזהו דוקטור וולינגטון יואה, שמנטרל את שדות ההגנה של אראקיס ומאפשר לצבאות הארקונן ולצבא חיילי הקיסר - הסרדאוקר לתקוף. הוא מנטרל וחוטף את לטו, ומורה למסור אותו לברון על מנת לשחרר את אשתו השבויה בידי בית הארקונן. עם זאת, הוא נותן לפול וג'סיקה לברוח ומחליף את אחת משיניו של לטו בקפסולת גז רעיל, בתקווה שיוכל להרוג את הברון. לאחר מסירת לטו, יואה נהרג מיד באכזריות בידי הברון. במפגש עם הברון, לטו משחרר את גז הרעל הבלתי מזוהה; הברון שורד בקושי על ידי כך שהוא מרחף לתקרת החדר כשהגז הרעיל והכבד מהאוויר הורג את כל שאר הנוכחים.
כוחות אטריאידיס מותקפים בעוצמה ובמהירות על ידי הצבאות התוקפים, בעוד פול וג'סיקה נתפסים ומוכנים להשתחרר למדבר כדי למות. עם זאת, באמצעות מיומנות מלומדת של בנות גשרית הנקראת "הקול", פול מצליח לצוות על חייל להסיר את הכיסוי מעל פיה של ג'סיקה, שמכריחה את החייל להרוג את האחרים לפני שהם יתקיפו גם אותו. אחרי שמצאו ערכת הישרדות ואת טבעת החותם של לטו ששלח להם יואה, פול וג'סיקה מעבירים את הלילה באוהל כשאראקיס נשרפת; פול חולם על "מלחמת קודש", שתשבש את הסדר באימפריה ותתקיים בשמו.
הברון מעביר את הפיקוד על אראקיס לאחיינו האכזרי רבאן "החיה" ומצווה עליו למקסם את ייצור המרקוח על מנת לפצות על ההוצאות האדירות שנגרמו במהלך הכיבוש. עם עלות השחר, פול וג'סיקה נפגשים עם דאנקן ולייט-קיינס, שגונבים את אחד מהאורניתופטרים וטסים לתחנת מחקר ישנה, שם עוקבים אחריהם חיילי הקיסר זמן קצר לאחר מכן.
דאנקן ואנשי הפרמן מקריבים את עצמם כדי לאפשר לאחרים לברוח למרבה זוועתו של פול, ולייט-קיינס עוזבת כדי להודיע לבתים האחרים על בגידתו של הקיסר, אך היא נורית על ידי חיילי הקיסר. פצועה קשה, היא מפתה תולעת חול, שטורפת אותה ואת שוביה. פול וג'סיקה פוגשים את הדררים, ביניהם סטילגאר וגם צ'אני, בחורה שהופיעה שוב ושוב בחלומותיו של פול. פול נראה כחלש בקרב הדררים, חבר השבט ג'מיס מוחה בקול רם נגד קבלתם של השניים ומאתגר את פול לדו-קרב פולחני, שאותו הוא מקבל.
הדררים מזהים את פול וקוראים לו "מוא'דיב" — אדם אשר על פי הנבואה העתיקה ינהיג אותם לחופשי ויסייע להם לכבוש מחדש את אראקיס. פול מבקש לחוס על יריבו; בניגוד לחוקי הדררים, לפיהם על המובס למות. בסופו של דבר, פול הורג את ג'אמיס ומבקש מאמו להישאר אצל הדררים על מנת להשיג את מטרת אביו – להביא שלום לאראקיס.
רקע ופיתוח
זמן קצר לאחר יציאת הספר בשנת 1965, פיתוח הספר "חולית" לכדי סרט עבור לקוחות פוטנציאליים לקולנוע, והזכויות לעיבוד הרומן לסרט הוחזקו על ידי מספר מפיקים מאז 1971. ניסיון עיבוד הספר לסרט סבל מקשיים פיננסיים, ויזואליים, טכניים ועוד עקב אופיו הייחודי המשלב פילוסופיה, פנטזיה ואקולוגיה ונעשו ניסיונות מרובים ליצור סרט כזה, והוא נחשב ל"לא ניתן לצילום", יצירה שקשה להתאים למסך בשל רוחב ההיקף של הספר. יתרה מכך, בגלל מעמדו של הספר בקרב מעריצים נלהבים, כל חריגה מהחומר המקורי ללא הצדקה חזקה נראה כפוטנציאל לפגוע במוניטין של הסרט והספר.
יוצר הקולנוע אלחנדרו חודורובסקי רכש את הזכויות הקולנועיות לספר בשנות ה-70 לעשות עיבוד אקסטרווגנטי של ארבע-עשרה שעות לספר, אך הפרויקט התפרק. מאמץ זה ליצור את הסרט היה מאוחר יותר הנושא של הסרט התיעודי "חולית של חודורבסקי" שיצא לאקרנים ב-2013. לבסוף ב-1984 דייוויד לינץ' יצר וביים את העיבוד הקולנועי הראשון של הספר בהפקת דינו דה-לורנטיס ורפאלה דה-לורנטיס, אשר נועד להיות סרט בן שלוש שעות, אך נאלץ לקצץ ל-137 דקות לאקרנים, וכתוצאה מכך, הסרט התקבל בצורה גרועה ונחשב ל"עיבוד לא נכון" אף על פי שבמרוצת השנים נחשב לסרט פולחן ואף היה מועמד לפרס אוסקר.
מיני סדרה, "חולית של פרנק הרברט", שודרה בערוץ scifi בשנת 2000; היא הייתה להיט רייטינג, ובאופן כללי התקבלה טוב יותר מסרטו של לינץ'. עם זאת, כמה מבקרים מתחו ביקורת על המיני-סדרה על כך שהיא חסרה את האפוס הוויזואלי הניתן להפקת סרטים עלילתיים, ועל כך שהיא נשארה נאמנה מדי לספר ובכך נגררת מאקספוזיציה. הסיכויים לבצע עיבוד מוצלח לחולית הגיעו לאחר טרילוגיית שר הטבעות וסדרת סרטי הארי פוטר, שניהם ששמרו על רוב דמויות המפתח והעלילות של היצירות תוך ניהול זמן ההקרנה המוגבל.
בשנת 2008, סרטי פרמאונט פיתחה עיבוד חדש לסרט עלילתי לחולית של פרנק הרברט, כאשר פיטר ברג היה אמור לביים. ברג עזב את הפרויקט באוקטובר 2009, כשהבמאי פייר מורל הובא לביים בינואר 2010, לפני שפרמאונט נטשו את הפרויקט אשר היה אמור להפוך להיות זיכיון סרטים במרץ 2011, מכיוון שהם לא הצליחו להגיע להסכמים מרכזיים עם תוקף הזכויות שלהם ואלה פגו וחזרו לידיו של ריצ'רד רובינשטיין.
פיתוח מחדש
ב-21 בנובמבר 2016, Legendary Entertainment רכשה את זכויות הקולנוע והטלוויזיה עבור "חולית". בדצמבר 2016 דיווח מגזין וראייטי כי הבמאי דניס וילנב היה בשיחות עם האולפן לבימוי הסרט. בספטמבר 2016, וילנב הביע את התעניינותו בפרויקט, ואמר כי "החלום הגדול והותיק שלי הוא לעבד את חולית, אבל זה תהליך ארוך כדי לקבל את הזכויות, ואני לא חושב שאצליח". וילנב אמר שהוא הרגיש שהוא לא מוכן לביים סרט חולית עד שהשלים פרויקטים כמו "המפגש" ו"בלייד ראנר 2049", ושעם הרקע שלו בסרטי מדע בדיוני, "חולית היא העולם שלי". בסופו של דבר בפברואר 2017, בריאן הרברט, בנו של פרנק ומחבר ספרים מאוחרים יותר בסדרת חולית, אישר כי וילנב יביים את הפרויקט.
כמה ממשתפי הפעולה הקודמים של וילנב בסרטים "המפגש" או "בלייד ראנר 2049" חזרו ל"חולית", כולל העורך ג'ו ווקר, מעצבת ההפקה פטריס ורמט, מפקח האפקטים הוויזואליים פול למברט, מעצב הסאונד תיאו גרין, עורך הסאונד מארק מנגיני, ומנהל האפקטים המיוחדים גרד נפזר. אחרים ממשתפי הפעולה הקודמים שלו צורפו במקור אך נשרו לפני תחילת ההפקה, כולל מפקח האפקטים החזותיים ג'ון נלסון והצלם רוג'ר דיקינס, שהוחלף בדצמבר 2018 בגרג פרייזר. משתפי פעולה חדשים כללו את המפקח האומנותי טום בראון ואת רכז הפעלולים תומאס סטרוטרס.
האחים וורנר הכריזו כי הסרט ייצא בנובמבר 2020. יוצר השפות של "משחקי הכס" דייוויד פיטרסון אישר כי הוא מפתח שפות עבור הסרט באפריל 2019.
כתיבה
במרץ 2018, וילנב הצהיר שמטרתו הייתה לעבד את הרומן לסדרת סרטים בת שני חלקים. וילנב השיג בסופו של דבר עסקה של שני סרטים עם אולפני האחים וורנר, באותו סגנון כמו העיבוד של סטיבן קינג בשני חלקים של "זה" ב-2017 וב-2019. הוא הצהיר כי "לא אסכים לעשות את העיבוד הזה לספר עם סרט אחד בודד" שכן חולית היה "מורכב מדי" עם "כוח בפרטים" שסרט בודד לא יצליח לצלם. עם זאת, כל העסקאות הבאות היו להבטחת הפקת הסרט הראשון, ויהיה צורך לבצע עסקאות הפקה חדשות כדי להתחיל בהפקת הסרט השני.
אריק רות' נשכר לכתיבת התסריט באפריל, ומאוחר יותר אושר לג'ון ספאייטס שהוא שותף בכתיבת התסריט לצד רות' ווילינב. וילנב אמר במאי 2018 כי הטיוטה הראשונה של התסריט הסתיימה. בריאן הרברט אישר עד יולי 2018 שהטיוטה האחרונה של התסריט כיסתה "כמחצית מהרומן". המנכ"ל של אולפני לג'נדרי ג'ושוע גרוד אישר באפריל 2019 שהם מתכננים לעשות סרט המשך, והוסיף כי "יש מקום הגיוני לעצור את הסרט [הראשון] לפני שהספר יסתיים". בנובמבר 2019, ספייטס עזב את תפקידו כמפעיל הסדרה עבור "חולית: האחווה", סדרת טלוויזיה המשמשת פריקוול לרומן ולסרט כדי להתמקד בפיתוח הסרט השני.
בעוד וילנב ראה את העיבוד של לינץ' ל"חולית" והוא כיבד גם את לינץ' וגם את הסרט, הוא לא בנה על שום אלמנט מזה, ואמר ש"אני חוזר לספר, והולך לסרטים שיצאו כשקראתי זה" כשהיה נער. וילנב אמר על עיבודו של לינץ 'ש"יש חלקים שאני אוהב ועוד אלמנטים שאני פחות נוח איתם. אז זה כמו, אני זוכר שהייתי מרוצה למחצה", וכי "עדיין יש סרט שצריך להיעשות על הספר הזה, רק רגישות אחרת". יתרה מזאת, וילנב לא רצה לשלב מושגים ודברים שחודורבסקי הציב עבור ניסיונו לסרט חולית באמצע שנות ה-70, שכן וילנב קבע כי "חודורובסקי הוא איש חזון מאוד ייחודי. יש לו חזון מאוד חזק וייחודי. אני בן אדם אחר לגמרי. זה יהיה מאוד יומרני ושחצן אם אנסה" ואמר כי "חולית זה בעצם מלחמת הכוכבים למבוגרים".
דניס בלנדל
סר אדוארד דניס בלנדל (באנגלית: Edward Denis Blundell; 29 במאי 1907 – 24 בספטמבר 1984) היה המושל הכללי של ניו זילנד בין השנים 1972 – 1977.
ראשית חייו
דניס בלנדל נולד בולינגטון, בירת ניו זילנד כבנו של הנרי פרסי פביאן בלנדל, נכדו של הנרי בלנדל, מייסד העיתון המקומי The Evening Post וצאצא למשפחה עתיקה מלנקשייר.
חולית (סרט, 2021)
ליהוק
לאחר תהליך הפקה ארוך ומייגע, הליהוק החל לבסוף ביולי 2018, וטימותי שלאמה נכנס למשא ומתן סופי לגלם את התפקיד הראשי של פול אטריידיס. בספטמבר של אותה השנה, רבקה פרגוסון החלה בדיונים לגלם את ליידי ג'סיקה ואישרה את תפקידה בינואר 2019. בינואר ובפברואר של אותה השנה, דייב בטיסטה, סטלאן סקארסגארד, חוויאר בארדם, זנדאיה, ג'וש ברולין, ג'ייסון מומואה, סטיבן מקינלי הנדרסון, שרלוט רמפלינג, צ'אנג צ'ן ואוסקר אייזק נכנסו לשלבי משא ומתן והצטרפו לצוות השחקנים בהתאמה מאוחר יותר.
דניס בלנדל
ראשית חייו
בלנדל התחנך בבית הספר התיכון לבנים בואיטקי ולמד בטריניטי קולג', קיימברידג' שבאנגליה, שם הוא למד משפטים והוסמך ב-1929. הוא לא עסק בעריכת דין בבריטניה וב-1930 הוא שב לניו זילנד ועבד כעורך דין בוולינגטון. הוא היה שותף במשרד עורכי הדין "בל גלי" מ-1936 ועד 1968. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת כקצין בדרגת לוטננט קולונל בחיל המשלוח של ניו זילנד.
חולית (סרט, 2021)
מוזיקה
הנס צימר אישר שילחין וייצור את הפסקול לסרט כבר במרץ 2019 עם תחילת הצילומים. בעבר הוא עבד עם וילנב על הפסקול של "בלייד ראנר 2049" (לצדו של בנג'מין וולפיש), בזמנו, כריסטופר נולאן ביקש ממנו להלחין את הפסקול עבור "טנט", אך צימר דחה זאת בשל תשוקתו לספר ורצונו להלחין את הפסקול ל"חולית".
דניס בלנדל
ראשית חייו
הוא היה שחקן קריקט מוכשר ושיחק עבור מועדון הקריקט של אוניברסיטת קיימברידג' וכן עבור מועדון הקריקט של מרילבון שבלונדון ועבור קבוצת הקריקט של ולינגטון. הוא היה הקפטן של ולינגטון בעונת 1934 – 1935. בשנים 1959 – 1962 הוא היה נשיא מועצת הקריקט של ניו זילנד.
חולית (סרט, 2021)
מוזיקה
שלושה אלבומי פסקול, לרבות The Dune Sketchbook, הפסקול הרשמי ו-The Art and Soul of Dune שוחררו לסרט ב-3 בספטמבר, ב-17 בספטמבר, ב-22 באוקטובר 2021, בהתאמה. לדברי וילנב, צימר העביר חודשים על חודשים ביצירת הפסקול לסרט. ב-22 ביולי שוחררו 2 רצועות מתוך הפסקול: "Paul's Dream" ו-"Ripples in the Sand.
יציאה לאקרנים
מועד יציאת הסרט נקבע בתחילה ל-20 בנובמבר 2020 ונדחה ל-18 בדצמבר באותה שנה. לאחר מכן נמסר על דחיית הפצת הסרט ל-1 באוקטובר 2021 עקב מגפת הקורונה. עוד נודע שהסרט יוקרן בפורמט IMAX ובתלת-ממד. מאוחר יותר נדחה הסרט פעם נוספת ל-22 באוקטובר 2021.
דניס בלנדל
ראשית חייו
ב-1945 הוא נשא לאישה את ג'יין הליגן, שאתה הוא הביא לעולם בן ובת.
חולית (סרט, 2021)
יציאה לאקרנים
ב-3 בדצמבר 2020 נמסר מחברת האחים וורנר, מפיצת הסרט, שבמועד יציאתו לבתי הקולנוע, הוא יופץ גם בשירות הזרמת המדיה HBO Max, לתקופה מוגבלת של 31 יום, ואז יוסר מהשירות עד למועד שנקבע מראש להפצה לצפייה ביתית, לפי המתכונת של הפצה היברידית שעליה הכריזה החברה לאור מגפת הקורונה, לגבי סרטי 2021.
עוד קודם להפצה המסחרית, הקרנת הבכורה העולמית של הסרט, ואירוע שטיח אדום, נערכו ב-3 בספטמבר 2021 במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה ה-78, מחוץ לתחרות הרשמית. לאחר מכן, הסרט יצא לאקרנים במספר רב של מדינות ברחבי אירופה וכן ביפן במהלך ספטמבר ואוקטובר 2021.
ביקורות
עם יציאתו לאקרנים, הסרט זכה לשבחים ביקורתיים נרחבים על נאמנותו לספר, עיצוב ההפקה, סצנות האקשן, עבודת הבימוי של וילנב, המוזיקה, הצילום, האפקטים הוויזואליים והמשחק (בעיקר זה של שלאמה). באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון מדורג של כ-84% "טרי לגמרי" בהתבסס על 241 ביקורות עם ציון נורמלי של כ-7.7/10, כשהסקירה הביקורתית כותבת; "חולית מדי פעם נאבק עם חומר המקור המסורבל שלו, אבל הנושאים האלה מואפלים במידה רבה על ידי ההיקף והאמביציה של העיבוד המרגש הזה מבחינה ויזואלית". באתר Metacritic, קיבל הסרט ציון של כ-75 מתוך 100 בהתבסס על 54 ביקורות.
בן טרוויס ממגזין אמפייר נתן לסרט ציון של כ-5 מתוך 5 כוכבים, והצהיר בביקורתו כי; "זהו עיבוד ענק ומעורר יראת כבוד לרומן של פרנק הרברט (חצי מהרומן) שיפתיע את חבריו הקיימים, ויגרום לעולים חדשים להתמכר לחזיונותיו הספייס. אם חלק שני לעולם לא יקרה, זה יהיה נורא". בביקורת של IGN, זכה הסרט לציון של 7 מתוך 10.
באתר הישראלי גאדג'טי, הדר תומאס פרי קרא לסרט "אפוס מדע בדיוני עוצר נשימה".
הכנסות
הסרט הגיע לרף הכנסות של כ-400 מיליון דולר עד כה ברחבי העולם לעומת תקציב הפקה של כ-165 מיליון דולר.
עתיד
במאי הסרט הצהיר שהוא מעוניין ליצור מהסרט טרילוגיה, כאשר סרט ההמשך מבוסס על חלקו השני של הספר, והסרט האחרון יהיה מבוסס על ספר ההמשך ״משיח חולית״. הוא בנוסף יביים סדרת טלוויזיה המשמשת פריקוול.
דניס בלנדל
קריירה פוליטית
ב-1968 מונה בלנדל על ידי ראש הממשלה, קית' הוליאוק להיות הנציב העליון של ניו זילנד בבריטניה ושגריר ניו זילנד באירלנד. ב-1972 הוא סיים את תפקידו ושב לניו זילנד.
ב-1972 מונה בלנדל על ידי המלכה אליזבת השנייה בעצת ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ק מרשל לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד. מנהיג האופוזיציה, נורמן קירק התנגד למינוי בשל ידידותו של בלנדל עם ראש הממשלה. בטקס ההשבעה של בלנדל התייחס אליו מרשל בנאומו כאל "ידיד אישי קרוב בתחום המשפטים, בתחום היחסים עם השוק האירופי המשותף ובמגרש הגולף". בלנדל היה המושל הכללי הראשון שנולד וחי בניו זילנד.
Glade
Glade הוא בונה ממשק המשתמש הגרפי של GTK+, עם רכיבים נוספים עבור GNOME. בגרסתו השלישית, גלייד הוא שפת תכנות עצמאית אשר אינה מייצרת קוד לאירועים אלא קובץ XML בלבד, המפורש עם הספרייה המתאימה (כגון GTK+ עבור שפת התכנות C).
גלייד הוא תוכנה חופשית המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU LGPL), אך חלקו עדיין מופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו (GNU GPL).
היסטוריה והתפתחות
הגרסה הראשונה של גלייד, גרסה 0.1, שוחררה ב־18 באפריל 1998.
גלייד גרסה 3 שוחררה ב־12 באוגוסט 2006. ההבדלים הבולטים ביותר עבור משתמשי הקצה הם:
רפרם (אמורא בדור השישי)
רפרם היה אמורא בדור השישי בבל. עמד בראש ישיבת פומבדיתא בשנים: 388–395. היה חברו של רב אשי.
סויוז 12
זו הייתה טיסה ראשונה של חללית מאוישת לאחר האסון של סויוז 11. מאז 1971 הוכנסו שיפורים שונים לתכנון החללית וסויוז 11 למעשה הייתה הטיסה הראשונה של הדגם המשופר. הרכב הצוות צומצם ל-2 והם צוידו בחליפות חלל שהיו צריכים ללבוש במהלך המראה ונחיתה.
מכיוון ששיגורי תחנות חלל במהלך תחילת 1973 נכשלו, לחללית לא היה לאן להתחבר והמטרה היחידה הייתה לבחון את הדגם החדש וחליפות החלל.
פוקנה הודית
פוקנה הודית (שם מדעי: Neophocaena phocaenoides), היא אחת משישה מינים במשפחת הפוקניים והיא המין היחיד בסוג Neophocaena.
מבנה
המאפיין הבולט ביותר של הפוקנה ההודית הוא היעדר הסנפיר הגבי. במקום זה, קיימת גבשושית רכסית נמוכה וצרה. בשל זאת, ובשל ראשה המעוגל, צורתה של הפוקנה מזכירה צורת צלופח.
צבעה של הפוקנה אפור בהיר ואחיד. הגורים שחורים בהיוולדם, כשרק אזור קטן בגבם אפור, אולם צבעם משתנה לחלוטין לאחר ארבעה עד שישה חודשים. אורכה של הפוקנה בבגרות נע בין 150 ל-190 סנטימטרים, ומשקלה - בין 30 ל-45 קילוגרמים. בכך היא מהקטנות שבמיני הלווייתנאים. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 4 עד 6 שנים, והנקבות - בגיל 6 עד 9 שנים.
התנהגות ורבייה
בדומה לפוקנות אחרות, התנהגותה של הפוקנה ההודית אינה קופצנית וחיננית כשל קרוביה הדולפינים. שחייתה איטית, והיא מתקרבת לפני המים רק כדי לנשום. רק לעיתים רחוקות היא קופצת אל מחוץ למים. הזמן המרבי בין נשימה לנשימה נע בין 11 ל-15 שניות. על פי רוב היא נעה בקבוצות קטנות שגודלן לא עולה על ארבעה פרטים, אולם גם קבוצות גדולות יותר (50 פרטים) נצפו. פעמים רבות היא תימצא בגפה או יחד עם צאצאה.
הפוקנה ההודית ניזונה בעיקר מחסרי חוליות ומסילוניות (כגון דיונונים) הנמצאים בסמוך לקרקעית. בנוסף היא ניזונה מדגים ומחסילונים. הפוקנה היא טורף אופורטוניסטי המסתמך על היצע המזון באזור תפוצתו. לעיתים הם גם יאכלו מזון מן הצומח.
הפוקנה ההודית מגיעה לבגרות מינית עד גיל שנתיים. ההזדווגות מתרחשת בדרך-כלל בסוף האביב או בקיץ. משך ההיריון בין 10 ל-11 חודשים, ובסופו ממליטה הנקבה בדרך-כלל גור יחיד. בתחילת חייו הגור צמוד לגב אמו שנושאת אותו. הגורים נגמלים מיניקה בגיל 6 עד 15 חודשים.
תפוצה
הפוקנה ההודית חיה בסמוך לחופי אסיה, ובמיוחד סביב לקוריאה, להודו, לסין, לאינדונזיה, לבנגלדש וליפן. אוכלוסייה ייחודית החיה במים מתוקים (תת-מין N. p. asiaeorientalis) נמצאת בנהר היאנגצה. גבול תפוצתם המערבי הוא המפרץ הפרסי. בכל תחום תפוצתן הפוקנות נשארות במים רדודים (עד 50 מטרים), קרוב לחוף ובדרך-כלל באזורים עם קרקעית חולית. האוכלוסייה של הפוקנה שחיה במימיה של יפן מבודדת גאוגרפית מיתר האוכלוסיות על ידי המים העמוקים המפרידים בין יפן לאסיה היבשתית.
Ora Tour
Ora Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה, אשר התקיים בצפון אמריקה בלבד. סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-6 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-23 באוקטובר 2012 והסתיים ב-17 בדצמבר 2012.
סיבוב ההופעות נועד לסייע להפצתו של אלבום הבכורה של אורה, Ora.
רקע
בסוף אוגוסט 2012 הוציאה ריטה אורה את אלבום הבכורה שלה, Ora, שסיבוב ההופעות נועד לפרסם. בנוסף לכך, יצאה אורה בשנת 2013 לסיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה "Radioactive Tour", שגם מטרתו הייתה לסייע להפצת האלבום.
את המופעים בסיבוב ההופעות פתחו איגי אזליה והוואנה בראון.
רשימת השירים
רשימת השירים שלהלן לקוחה מתוך ההופעה אשר התקיימה ב-24 באוקטובר 2012.
אויגן באודר
אויגן באודר (בגרמנית: Eugen Bauder; נולד ב-5 במרץ 1986) הוא דוגמן ושחקן גרמני.
ביוגרפיה
לאחר סיום התיכון הוא למד תקופה בבית ספר למקצועות טכניים.
הוא דגמן לספר מותגי אופנה ובהם הוגו בוס וקלווין קליין, הוא גם הוביל בין היתר קמפיין של ארמני.
בישראל הוא דגמן לרשת "קרוקר".
ב-2008 שיחק תפקיד קבוע בסדרה "Eine wie keine" בערוץ Sat.1.
ב-2011 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "Bild von ihr", בסרט גילם אמן עני הפוגש אשת עסקים עשירה המשלמת לו על מנת שיקיים יחסי מין עמה.
בשנת 2019 שיחק בסרט "Rate Your Date" בדמותו של ג'אניס.