cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כשהנחש והעכבר נפגשו לראשונה
כשהכריש והדג נפגשו לראשונה
חודשים לאחר שנשבה, יצא לאור כספר הסיפור כשהכריש והדג נפגשו לראשונה שכתב גלעד שליט בהיותו תלמיד כיתה ה', על פי הספר "כשהנחש והעכבר נפגשו לראשונה" שלמד בכיתה, ושנשמר אצל רות שחף, מורתו באותה עת. בשער הפנימי של הספר כתבה משפחת שליט כי הסיפור נכתב בהשראת "כשהנחש והעכבר נפגשו לראשונה". הסופרת שלי אלקיים הודיעה לציבור שמדובר בפלגיאט ודרשה מאקו"ם את התמלוגים על מכירות הספר.
הסתדרות ההנדסאים בישראל
בין השנים 1939 ל-1949 הייתה הסתדרות המהנדסים גם האיגוד היציג של העובדים ההנדסיים ובהם הטכנאים (באותן שנים המושג הנדסאי לא היה עדיין מוכר)
בוועידה השנייה של הסתדרות המהנדסים שהתקיימה ב-1950 התקבלה החלטה לצרף את הטכנאים, (כמו גם את האגרונומים, המודדים, הכימאים, ומנהלי העבודה) באופן רשמי להסתדרות המהנדסים. עם הגידול במספר הטכנאים וניגוד אינטרסים שנוצר בין הטכנאים למהנדסים בין היתר הודות לכך שהמהנדסים הצליחו לקבל תוספת אקדמאית ותוספת ותק אקדמי, הוחלט להקים ועדה. הוועדה המליצה להקים שתי חטיבות מקבילות, האחת של מהנדסים והשנייה של עובדי הנדסה.
חטיבת עובדי ההנדסה התחלקה לשלוש:
כחלק ממאבק כוחות בין המפלגות צירפה מפא"י אנשים בעלי מקצועות טכניים הנאמנים לה להסתדרות המהנדסים כעובדי הנדסה. המהנדסים שהקימו גוף על-מפלגתי בשם "קידום" שנועד להילחם על הטבת תנאיהם המקצועיים רצו לפצל כוחות ולמקד את מאבק בעלי התארים האקדמיים.
ב-1957 התפצלה הסתדרות הטכנאים מהסתדרות המהנדסים ובשנת 1965, כאשר התחילו בלימודי הנדסאות בישראל, הגדירה עצמה כ"הסתדרות ההנדסאים והטכנאים המוסמכים"
הסתדרות ההנדסאים מנהלת את פנקס רישום תעודת הסיווג מקצועיות לטכנאים והנדסאים בישראל.
שלום קיטל
שלום קִיטָל (נולד ב-22 בדצמבר 1947) הוא עיתונאי ישראלי, כיהן כמנכ"ל ועורך ראשי בחברת החדשות של ערוץ 2 בשנים 1995–2006. מגיש את התוכנית "יומן השבוע" בכאן ב.
ביוגרפיה
קיטל נולד בפולין ועלה לישראל עם משפחתו בהיותו בן שנתיים וחצי. גדל בקריית אתא, והתחנך בבית הספר התיכון חוגים בחיפה. החל את דרכו בעולם העיתונות ב-1970 ככתב ועורך ב"קול ישראל" ובין שידוריו הזכורים היה טקס הגעת נשיא מצרים, אנואר סאדאת ב-1977.
ב-1993, לאחר שעבד 23 שנה בקול ישראל בתפקידים שונים, הצטרף לצוות ההקמה של חברת החדשות של ערוץ 2, וב-1995 לאחר פרישתו של מנכ"ל החברה הראשון, אילון שליו מונה למנכ"ל ולעורך הראשי של החברה. ב-1 במאי 2007 פרש מתפקידו.
קיטל היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים בציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') ואף חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.
בנובמבר 2007 קיבל פרס על מפעל חיים בכנס אילת לעיתונות מטעם אגודת העיתונאים בתל אביב.
ב-2008 התמודד במכרז הרדיו האזורי מטעם קבוצה בראשות המרכז הבינתחומי הרצליה.
בנובמבר 2008 מונה כיועץ ועמד בראש הקמפיין של אהוד ברק ומפלגת העבודה בבחירות לכנסת השמונה עשרה. לאחר הבחירות שימש כיועץ מיוחד לשר הביטחון ברק. בנובמבר 2009 פרש מתפקידו. במהלך 2012 מונה ליועץ אסטרטגי של מפלגת העבודה בראשות שלי יחימוביץ'.
במהלך 2016 הגיש במשך 3 חודשים את התוכנית הכל דיבורים ברשת ב של קול ישראל במקומה של עדי מאירי, בהגשה זוגית עם בני טיטלבוים.
לאחר סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי ב-18 במאי 2017, החל להגיש תוכנית שבועית בכאן ב' יחד עם דורון צברי ומינואר 2018 עם מרדכי גילת, ובנוסף מגיש את "יומן השבוע".
קיטל נמנה עם מנהלי עמותת ידיד לחינוך העוסקת בהפעלת גמלאים בהתנדבות במערכת החינוך.
גנרל-פלדמרשל
גנרל-פלדמרשל (בגרמנית: Generalfeldmarschall) היא דרגת הקצונה הבכירה ביותר הנהוגה בצבאותיהן של גרמניה ואוסטריה. השימוש בשם זה היה מקובל גם באימפריה הרומית הקדושה ובצבאות הפרוסי והרוסי (קודם למהפכת אוקטובר).
ככלל, מוענקת דרגה זו רק בעתות מלחמה לגנרלים קרביים מצבא היבשה, וכיום היא אינה קיימת בצבא הגרמני. רק קצין אחד בהיסטוריה של גרמניה היה בעל דרגה גבוהה יותר, הרייכסמרשל הרמן גרינג, מפקד חיל האוויר הגרמני.
הדרגה המקבילה לגנרל-פלדמרשל בחיל האוויר הגרמני היא לופט-מרשל ובצי הגרמני היא גרוס-אדמירל.
בצבא העם הלאומי, צבאה של גרמניה המזרחית, הייתה קיימת דרגה מקבילה בין השנים 1982–1989 בשם מרשל גרמניה המזרחית (גרמנית: Marschall der DDR), אולם בפועל היא לא הוענקה מעולם.
הדרגה המקבילה לגנרל-פלדמרשל בצבאות אחרים היא דרגת פילדמרשל וגנרל הצבא בצבא ארצות הברית.
ויקטור פונדלניק
ויקטור ולדימירוביץ' פונדלניק (ברוסית: Ви́ктор Влади́мирович Понеде́льник; 22 במאי 1937 ברוסטוב על הדון, ברית המועצות – 5 בדצמבר 2020, מוסקבה, רוסיה) היה כדורגלן סובייטי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
פונדלניק נולד לאב עיתונאי ואם אחות בשירות צבאי. שם המשפחה פונדלניק, מדברי הסבתא רבתא של ויקטור, הופיע לאחר רפורמת 1861, כשהוריו ברחו לדון, לבלר שיכור רשם בשורה "שם משפחה" את היום בשבוע (פונדלניק ברוסית: יום שני). הוא שיחק בקבוצת הנוער "בורווסטניק" ובקבוצת הכדורגל של בית הספר לקצינים ברוסטוב (כשהיה צוער).
בשנים 1956–1958 שיחק בטורפדו/רוסטסלמאש שאז הייתה בליגה השנייה. ב-1958 הפך לשחקן הראשון בהיסטוריית ברית המועצות שזומן לנבחרת ממועדון שלא מליגת העל. בין השנים 1959 ל-1965 שיחק בסק"א רוסטוב.
ב-1960 לקח אליפות ביורו, כאשר הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-113 מול יוגוסלביה (נגמר 1:2). זו הייתה הזכייה היחידה של ברית המועצות ביורו אי פעם. מאותו רגע הוא נחשב לאחד החלוצים הטובים במדינה. ב-1961 הועבר לצסק"א מוסקבה כנגד רצונו, ולאחר ויכוחים רבים עם ההנהלה ועזרה משרת התרבות, פונדלניק הצליח לחזור לסק"א רוסטוב. ב-1966 עבר לספרטק מוסקבה, השתתף במשחקי ידידות בישראל, זומן לנבחרת, אך לא הופיע באף משחק רשמי של ספרטק בשל השהייה. במאי הוא נאלץ לפרוש בשל עלייה במשקל וניתוח אפנדיציט.
גוסטב שטרזמן
גוסטב שְטְרֶזֶמַן (בגרמנית: Gustav Stresemann; 10 במאי 1878 – 3 באוקטובר 1929) היה מדינאי ופוליטיקאי גרמני, קנצלר גרמניה וחתן פרס נובל לשלום. שטרזמן הגיע לשיא השפעתו בזמן רפובליקת ויימאר.
ביוגרפיה
שטרזמן נולד בברלין בשנת 1878 למשפחה מהמעמד הבינוני. אביו היה בעל אכסניה וסוחר בירה. הוא למד כלכלה באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1902 שטרזמן ייסד את איגוד התעשיינים בסכסוניה.
דרכו הפוליטית
בין השנים 1906 עד 1912 היה ציר מטעם המפלגה הליברלית הלאומית ברייכסטאג ובשנית בין השנים 1914–1918.
שטרזמן תמך בליברליזם במדיניות הפנים של גרמניה, ובקו לאומני קיצוני במדיניות החוץ שלה. בין השאר תמך בבנייתו של צי מלחמה גדול, דרש לספח שטחים לגרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה וצידד במלחמת צוללות בלתי מוגבלת.
בשנת 1917 הפך לראש סיעת הליבראלים הלאומנים ברייכסטאג, והיה מתומכיו הנלהבים והעיקריים של אריך לודנדורף.
עם תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה התפצלה מפלגתו של שטרזמן, והוא עמד בראש הפלג הימני שלה, שנקראה מפלגת העם הגרמנית. בבחירות של שנת 1919 זכתה מפלגתו ב־19 צירים לאספה המכוננת החדשה. שטרזמן התנגד לחוקת ויימאר ולחתימת חוזה ורסאי. בשנת 1920 זכתה מפלגת העם הגרמני, בראשותו של שטרזמן, ב־65 מושבים ברייכסטאג. שטראזמן ריכך את דעותיו והפגין תמיכה במבנה החדש של המדינה הגרמנית.
כקנצלר גרמניה
ב-13 באוגוסט 1923 התמנה שטרזמן לקנצלר ושר החוץ של גרמניה, בתמיכתה של ממשלה רחבה.
למרות שממשלתו של שטרזמן החזיקה מעמד רק 102 ימים, במובנים רבים היא הצליחה לייצב את שלטון הרפובליקה:
כשר החוץ הגרמני
לאחר נפילת ממשלתו המשיך שטרזמן לשמש כשר החוץ בכל ממשלות גרמניה, עד למותו בשנת 1929. בכהונות אלה ניסה לנסח מחדש את חוזה ורסאי על מנת לשפר את מעמדה ומצבה של גרמניה, בהצלחה לא מבוטלת. תחת ניצוחו נעשו הישגים נכבדים בתיקון יחסה של גרמניה עם המערב: בשנת 1924 נחתמה תוכנית דוז שהובילה לפתרון בעיית פיצוי המלחמה וכיבוש חבל הרוהר, בשנת 1925 נחתמו הסכמי לוקרנו שסידרו את גבולה המערבי של גרמניה, בשנת 1926 הכניס את גרמניה לחבר הלאומים וחתימה על הסכם קלוג-בריאן בשנת 1928.
שטרזמן נפטר בשנת 1929 מהתקף לב בגיל 51.
מייקל מילקן
מייקל רוברט מילקן (בשם מלא באנגלית: Michael Robert Milken; נולד ב-4 ביולי 1946) הוא איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. שווי נכסיו מוערך ב-3.7 מיליארד דולר (נכון ל-2019), והוא מדורג על ידי מגזין פורבס במקום ה-606 ברשימת האנשים העשירים בעולם.
קורות חייו
מילקן נולד באנסינו, קליפורניה, למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. במהלך שנות ה-70 וה-80, יצר מילקן כמעט לבדו את שוק איגרות החוב בעלות תשואה גבוהה, המכונות גם "אג"ח זבל". בתקופה זו כינו אותו מתנגדיו "מלך אג"ח הזבל".
ב-1989 הואשם מילקן בהפרת חוקי מס של ארצות הברית, סחיטה ומרמה בניירות ערך, כתוצאה של חקירה בנושא מידע פנים. ב-1990 הודה מילקן בעסקת טיעון בשש עבירות על חוקי ניירות ערך ודיווחים כוזבים, ונידון לעשר שנות מאסר; תקופת המאסר קוצרה בהמשך, ומילקן שוחרר לאחר 22 חודשי מאסר. הוא זכה לחנינה נשיאותית מדונלד טראמפ.
מילקן עוסק לאורך השנים בתרומות ופעילות פילנתרופית רחבה. הוא נמנה עם מייסדי קרן הצדקה "Milken Family" שהוקמה ב-1982 כדי לתמוך בחינוך ומחקר רפואי; הוא מכהן כיו"ר "מכון מילקן", המקיים מדי שנה כינוס עולמי בו משתתפים יותר מ-3,000 מנהיגים ומקבלי החלטות מכ-60 מדינות ברחבי העולם. המכון פעיל גם בישראל, כמרכז מחקר כלכלי בתוך מכון ירושלים למחקרי מדיניות. הוא מייסד מרכז המחקר לסרטן העור, FasterCures, והקרן לחקר סרטן הפרוסטטה. המגזין "פורצ'ן", בכתבה מ-2004, כינה אותו "האיש ששינה את הרפואה", בשל תרומתו הרבה למחקר הרפואי.
דף נחיתה
דף נחיתה (באנגלית: Landing page) הוא דף אינטרנט יחיד (בניגוד לאתר אינטרנט שלם בעל דפים מרובים) המוקם ברוב המקרים על מנת שיגיעו אליו (״ינחתו בו״) מקישור של פרסומים שונים כגון באנרים וקישורים (ובפרט בפרסום ממומן באינטרנט), או על ידי הפניה מחומר פרסומי מודפס או משודר כזה או אחר.
תפקידו של דף הנחיתה הוא למקד את תשומת לבו של המבקר למסר ספציפי (מכירה או שכנוע) ולהניעו להמשך פעולה של השארת פרטים (מתן ליד) ואף קנייה ישירה של המוצר בנוסף לכך. בכל מקרה מטרת דף הנחיתה לגרום למבקר להרגיש שהוא הגיע בדיוק למוצר או השירות אותו חיפש.
לרוב, חוסר מיקוד באתר בכלל או בדף הנחיתה בפרט עלול להביא להצפת מידע אשר תגרום למבקר לצאת מהדף ולא לבצע את הפעולה אותה המפרסם ציפה לקבל.
מטרתו של דף הנחיתה היא להגביר את יחס ההמרה של מציע המוצר בדף הנחיתה (בהשוואה ליחס ההמרה מעסקאות באתר עצמו שהוא נפרד מדף הנחיתה).
דף בית באתר אינטרנט לרוב אינו דף נחיתה מאחר שדף בית הוא דף המקדם את פני המבקרים באתר שלם ומציג את התועלות למבקר - אך לא ממקד את המידע לשירות אחד או הנעה לפעולה ספציפית.
אילנה דורפמן
אילנה דורפמן (נולדה ב-10 ביולי 2001) היא אתלטית ישראלית, אלופת ישראל בריצת 100 מטר (2023), בריצת 200 מטר (2023) ובריצת 400 מטר (2021) ושותפה לשיא ישראל בריצת שליחות 4x100 מטר.
ביוגרפיה
דורפמן נולדה בחיפה לאלכסנדר ולסבטלנה דורפמן. בגיל צעיר הם עברו לחולון. היא החלה להתאמן בגיל 12 כחלק ממגמת האתלטיקה בחטיבת הביניים בהדרכתם של רפי גורדצקי ואביב דיין בהפועל חולון. היא זכתה במדליות רבות במסגרת אליפויות ישראל לקדטים ונוער.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2019 זכתה דורפמן במדליית ארד בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 24.90 שניות, אחרי אולגה לנסקי מלידר ירושלים (23.87 שניות) וגל קדמון מאתלטי הנגב (24.10 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 12.13 שניות.
באליפות אירופה לאומות דרג ב' שנערכה בורזדין שבקרואטיה ב-10 באוגוסט היא סיימה במקום שלישי בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם גל קדמון, דיאנה ויסמן ואולגה לנסקי. באליפות השיגו שיא ישראלי חדש של 44.85 שניות, שיפור לשיא הקודם שעמד על 45.15 שניות.
במסגרת ליגת היהלום שנערכה בפריז ב-24 באוגוסט, סיימה במקום חמישי בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם גל קדמון, דיאנה ויסמן ואולגה לנסקי בשיא ישראלי חדש נוסף של 44.79 שניות.
באליפות הבלקן שהתקיימה בפראווץ שבבולגריה בתחילת ספטמבר 2019 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 45.00 שניות.
קאמולודונום
עיר זו נחשבת כיום לעיר העתיקה ביותר בבריטניה, והייתה עיר גדולה בתקופה הקלטית שקדמה לכיבוש הרומאי של אנגליה. עדויות היסטוריות שהתגלו באתר מראות כי במקום היה יישוב החל משנת 1,000 לפנה"ס.
מקור השם
שמה המקובל של העיר בתקופה הרומית "קאמולודונום" מקורו בשם הקלטי "מצודת קאמולוס". קאמולוס היה אל מלחמה קלטי.
התקופה הפרה היסטורית
האזור בו נמצאת העיר היה מיושב על ידי שבט הטרינובנטים הקלטי, אשר בנה באתר את בירתו, והגן עליה בביצורי עפר נרחבים אשר כללו חפיר וחומות עפר. ככל הנראה היה זה אדדומארוס, מלך הטרינובנטים אשר הפך את העיר לבירתו בין השנים 25 לפנה"ס ל-10 לפנה"ס. מטבעות שהתגלו במקום מלמדים שבשנת 10 לפנה"ס נכבשה עיר על ידי טאסקיוואנוס, מלך שבט הקאטוולאוני (אשר הנפיק מטבעות בעיר, וציין את שמו כמלך העיר). כיבוש זה היה קצר מועד, וככל הנראה הטרינובנטים גירשו את הקאטוולאוני מהעיר בסיוע הצבא הרומאי.
בנו של אדדומארוס, דובנוולראונוס ירש אותו ושלט בעיר זמן קצר עד שזו נכבשה על ידי קאנובלינוס, בנו של טאסקיוואנוס.
התקופה הרומית
לאחר מותו של קאנובלינוס ירשו אותו בניו קאראטאקוס וטוגודומנוס, אשר הגנו על העיר בעת הפלישה הרומית בשנת 43 בראשות אאולוס פלאטיוס. הקיסר הרומאי קלאודיוס בעצמו פיקד על הצבא הרומי אשר התקרב לעיר. כאשר המלכים הקלטים ראו את הצבא הגדול ואת פיליו של קלאודיוס, העיר נכנעה בלא קרב.
על פי ההיסטוריון טקיטוס, בעת מרד בודיקה בשנת 60–61 הייתה העיר בלא ביצורים, והגנו עליה רק 200 חיילים רומאיים. המורדים כבשו את העיר והרסו אותה. אזרחי העיר הרומים ביצרו עצמם במקדש קלודיוס, והגנו עליו במשך מצור שנמשך יומיים, שבסיומם נכבש המקדש ונהרס.
לאחר דיכוי המרד, ובמקום לשקם את העיר, הועברה הבירה ללונדיניום (לונדון של ימינו).
מיכאיל בלגאי
מיכאיל בלגאי (באוקראינית: Michail Belegai), 1914 – 1980 הוא חסיד אומות העולם, תושב הכפר ז'ורוב שבאוקראינה המערבית.
סיפור מעשה הגבורה
בזמן מלחמת העולם השנייה הסתכן והחביא שלושה יהודים במשך שנה והוא בן 28. בשלב הראשון הוא החביא אותם בצד האחורי של רפת שהייתה ברשותו. בשלב השני, לאחר שהיה חשש שיתגלו, הוא העביר אותם לבור מתחת ערמת הזבל שבחצרו. אף על פי שהיה עני בעצמו, דאג לתת מעט אוכל גם ליהודים המסתתרים בחצרו. שלושת היהודים שהו אצלו מיוני 1943 עד יולי 1944, אז נכנס הצבא האדום לכפר והגרמנים נסוגו. לימים התברר שאחיו ידע על הדבר והזהיר אותו שהוא מסכן בכך את חייו ואת חיי משפחתו אך מיכאיל ענה לו: "גם ליהודים יש נפש". בנוסף ידוע על אדם נוסף שהתחבא בחצרו למשך זמן קצר בתחילת המלחמה.
לאחר שנים, בשנת 2003, חיפש אחד הניצולים את אותו אדם אלמוני שהציל אותו. הוא הגיע לכפר ילדותו ז'ורוב ולאחר שיחה עם אישה מבוגרת בכפר הצליח לגלות את שם מצילם ואף להיפגש עם ולדימירה בתו. הוא שלח את סיפורו של מיכאיל ליד ושם, וב-26 בינואר 2004 יד ושם העניקה למיכאיל תואר חסיד אומות העולם.
ולדימירה התכבדה לקבל בשם הוריה את תעודת ההוקרה והמדליה מידי נציגי יד ושם והשגרירות הישראלית באוקרינה בטקס רשמי בעיר לבוב.
חומות ארוכות
החומות הארוכות (ביוונית: Μακρὰ Τείχη) היו החומות שגוננו ביוון העתיקה על הדרך מעיר אל נמלה, והבטיחו את הקשר שלה לים גם בעיתות מצור. חומות ארוכות נבנו אומנם במקומות אחדים ביוון – מגארה וקורינתוס הן שתיים מהדוגמאות הידועות ביותר – אך הביטוי "חומות ארוכות" מתייחס בדרך כלל לחומות שחיברו את אתונה עם נמליה בפיראוס ובפאלרון. הן נבנו במאה ה-5 לפנה"ס, נהרסו על ידי הספרטנים ב-404 לפנה"ס לאחר מפלת אתונה במלחמה הפלופונסית, ונבנו מחדש בסיוע הפרסים במהלך המלחמה הקורינתית. החומות הארוכות היו מרכיב חיוני באסטרטגיה האתונאית, מאחר שאפשרו העברת אספקה לעיר מן הים ועל כן מנעו את נפילתה במצור יבשתי.
בניית החומות הארוכות
חומותיה המקוריות של אתונה נהרסו על ידי הפרסים לאחר כיבושם את אטיקה ב-480 וב-479 לפנה"ס במהלך מלחמת פרס–יוון. לאחר שנוצח האויב בקרב פלטאיה וסולק מיוון, שבו האתונאים לארצם ונפנו לשקם את עירם ההרוסה. מלאכת השיקום החלה בבניית חומות חדשות סביב העיר גופא. הספרטנים ובעלי בריתם בפלופונסוס, שצפו בדאגה בהתעצמותה הגוברת של אתונה, התנגדו לביצורה מחדש. שליחים ספרטנים ניסו לשכנע את האתונאים להפסיק את הבנייה, באמתלה כי תשמש בסיס יעיל בידי צבא פולש שישתלט עליה, כפי שהיה המקרה עם תבאי, וכי החומות והביצורים שבאיסתמוס הקורינתי מעניקים הגנה מספקת לארץ יוון. האתונאים לא קיבלו טיעונים אלה, כי ידעו היטב שאם תישאר עירם ללא חומות מגן, יהיו נתונים לחסדי הפלופונסים; תוקידידס, הסוקר את האירועים, מתאר סדרת תחבולות מחוכמות שעשה תמיסטוקלס, כדי לעכב את הספרטנים עד שיגיעו החומות הנבנות לגובה המספיק להגנה.
ב-458 לפנה"ס פרצה מלחמה בין אתונה לבין אחדות מחברות הליגה הפלופונסית בהנהגת ספרטה, ובמיוחד נגד קורינתוס ואייגינה. תוך כדי הלחימה החלה אתונה בבניית שתי חומות נוספות, אחת נמתחה מהעיר אל הנמל הישן בפאלרון, והשנייה אל הנמל החדש בפיראוס. ב-457 לפנה"ס ניצח צבא ספרטני את חילות אתונה בקרב טאנגרה תוך כדי ניסיון לעצור את הבנייה, אך המלאכה על החומות נמשכה והן הושלמו זמן קצר לאחר הקרב. חומות חדשות אלה, החומות הארוכות, הבטיחו כי אתונה לא תנותק לעולם ממקורות האספקה שלה כל עוד היא שולטת בים.
מקומן באסטרטגיה ובמדיניות של אתונה
בניית החומות הארוכות שיקפה אסטרטגיה רחבה יותר שננקטה על ידי אתונה מאז ראשית המאה ה-5 לפנה"ס. שלא כמו רוב הפולייס היווניות האחרות, שהשתיתו את כוחן הצבאי על חיילים כבדי-חימוש (הופליטים), שמה אתונה את עיקר מבטחה בצייה המלחמתי, אותו הקימה במהלך מלחמתה עם אייגינה בעשור השני של המאה ה-5 לפנה"ס. לאחר ייסוד הברית הדלית ב-477 לפנה"ס, נטלה אתונה על עצמה את האחריות לניהול המלחמה הימית נגד הפרסים. במהלך עשרות השנים שחלפו מאז נעשה הצי המלחמתי האתונאי עמוד התווך של אימפריה ימית הולכת וגדלה, ושליטת האתונאים בים הבטיחה את אספקת הדגן לעיר מההלספונטוס ומהים השחור. בין השנים 480 ו-462 לפנה"ס לא ערער איש על מדיניותה הימית של אתונה, לא מקרב הסיעה הדמוקרטית ולא מקרב האוליגרכיה. אך מאוחר יותר, לאחר שתוקידידס בן מלסיאס, איש הסיעה האוליגרכית, עמד בראש המתנגדים למדיניות האימפריאליסטית, יזהה המחבר הידוע בשם האוליגרך הזקן קשר הדוק בין הצי המלחמתי והדמוקרטיה, השקפה ששותפים לה גם חוקרים מודרניים. החומות הארוכות הן שאפשרו לצי האתונאי להיעשות לכוחה החשוב ביותר של העיר.
החומות הארוכות הפכו את אתונה למעין אי בתוך יבשת, שאף כוח יבשתי לא יכול לכובשו. (בשיטות הלוחמה היוונית העתיקה לא ניתן היה כלל ללכוד עיר בצורה אלא בהרעבה או בבגידה.) על כן יכלה אתונה לבטוח כי צייה המלחמתי יגונן עליה בכל עימות שהוא עם פולייס אחרות בארץ יוון. החומות הושלמו לאחר תבוסת האתונאים בקרב טנגרה, בו ניצח הצבא הספרטני את האתונאים בשדה הקרב, אך לא עלה בידו לכבוש את העיר בשל חומותיה הארוכות. האתונאים, שביקשו להגן על עירם גם מפני מצור, השלימו את בניית החומות הארוכות. יתרה מכך, כדי למנוע פלישת אויבים לאטיקה, לכדו את בויאוטיה; וכך, כשמגארה כבר מצויה בשליטתם, הבטיחו כי כל דרכי הגישה לאטיקה תימצאנה בידיים ידידותיות. במהלך רוב המלחמה הפלופונסית הראשונה הייתה אתונה מוגנת מפני התקפה ביבשה, אך אובדן מגארה ובויאוטיה בסוף אותה מלחמה אילץ את האתונאים לשים שוב את מבטחם בחומות הארוכות.
המלחמה הפלופונסית
במהלך העימות הגדול של אתונה עם ספרטה, המלחמה הפלופונסית (432 - 404 לפנה"ס, נודעה לחומות חשיבות עליונה. פריקלס, מנהיג אתונה מראשית המלחמה ועד מותו ב-429 לפנה"ס, ביסס את האסטרטגיה שלו על חומות אלה. ביודעו כי הספרטנים ינסו לפתות את האתונאים לקרב יבשה על ידי השחתת יבוליהם, כפי שעשו עשור שנים קודם לכן, הורה לבני עירו להישאר מאחורי החומות ולשים את מבטחם בצי המלחמתי להשגת הניצחון. לפיכך נשאו המאבקים של השנים הראשונות למלחמה דפוס קבוע. הספרטנים היו שולחים צבא כדי לפשוט על אטיקה, כשהם מקווים לפתות את האתונאים, אך אלה נותרו מאחורי חומותיהם ואף שלחו את אוניותיהם סביב הפלופונסוס, כדי להשחית ולהבעיר את יבול אויביהם. האתונאים הצליחו אומנם להימנע מתבוסה ביבשה, אך פשיטות הספרטנים הסבו להם נזקים כבדים ואוצרם נידלדל בשל הוצאותיהם הרבות על שיגור חילות משלוח ימיים ועל יבוא דגן מעבר לים. זאת ועוד, משום שכל אוכלוסיית העיר התרכזה בתוך החומות, גדל מניין הנספים במגפת הדבר שהתחוללה בעיר ב-430 לפנה"ס וב-429 לפנה"ס.
האתונאים הוסיפו להשתמש בחומות להגנתם כל חלקה הראשון של המלחמה, עד תפיסת בני הערובה הספרטנים בקרב פילוס (425 לפנה"ס). לאחר קרב זה נאלצו הספרטנים להפסיק את פלישותיהם השנתיות, משום שהאתונאים איימו כי יהרגו את בני הערובה.
בשלב השני של המלחמה שוב תפסו החומות מקום מרכזי באסטרטגיה של שני הצדדים. הספרטנים כבשו את מבצר דקלייה (Dekleia) באטיקה ב-413 לפנה"ס, והציבו במקום חיל שאיים על אתונה כל עונות השנה ולא רק בעונת הקציר. בשל נוכחות צבא זה יכלו האתונאים לקבל את אספקתם רק בדרך הים. החומות הארוכות, והגישה שהבטיחו אל הנמל, היו כעת הדבר היחיד שגונן על אתונה מפני תבוסה. ביודעם כי לא יוכלו לנצח את האתונאים ביבשה בלבד, הפנו הספרטנים את מרצם לבניית צי מלחמתי, ומשך כל חלקה האחרון של המלחמה עשו מאמצים לנצח את האתונאים בים. ניצחונם בסופו של דבר בקרב הימי באייגוספוטמוי ניתק את אתונה מנתיבי האספקה הימיים שלה והיא נאלצה להיכנע. אחד מן התנאים היותר חשובים של הסכם הכניעה היה הריסת החומות הארוכות, שפורקו ב-404 לפנה"ס.
הבנייה מחדש של החומות
זמן לא רב לאחר תבוסתם ב-404 לפנה"ס חידשו האתונאים את כוחם, וב-403 לפנה"ס הצליחו להסיר מעליהם את עול הספרטנים. ב-395 לפנה"ס היו האתונאים חזקים דיים כדי להצטרף למלחמה הקורינתית לצדן של ארגוס, קורינתוס ותבאי. האירוע המשמעותי ביותר של מלחמה זו מבחינת האתונאים הייתה בנייתן מחדש של החומות הארוכות. ב-394 לפנה"ס הנחיל צי פרסי בפיקוד המצביא האתונאי קונון תבוסה ניצחת לספרטנים בקרב קנידוס; לאחר הניצחון הביא קונון את אוניותיו אל אתונה, שם סייע והגן על מלאכת הבנייה המחודשת של החומות. כך הצליחו האתונאים, לקראת סופה של המלחמה, להשיג מחדש את החסינות מפני התקפה יבשתית, חסינות שניטלה מהם על ידי הספרטנים בסוף המלחמה הפלופונסית.
החומות הארוכות במאה ה-4 לפנה"ס
מאז המלחמה הקורינתית ועד התבוסה הסופית שנחלה העיר מידי פיליפוס מלך מוקדון, הוסיפו החומות הארוכות למלא תפקיד מרכזי באסטרטגיה האתונאית. בהתאם להכרזת אריסטוטלס ב-377 לפנה"ס הוקמה מחדש ליגה אתונאית, שכללה רבות מהחברות לשעבר בברית הדלית. באמצע המאה ה-4 שבה אתונה להיות מעצמה ימית חשובה בעולם היווני, וחידשה את השיט בנתיבי האספקה שאפשרו לה לעמוד במצור מן היבשה.
טיפול בעזרת בעלי חיים
טיפול בעזרת בעלי-חיים או זואותרפיה, הוא שיטה בפסיכותרפיה, המסתייעת בבעלי-חיים, לרוב חיית מחמד, כדי לשפר את תפקודו הפיזי, החברתי, הרגשי או הקוגניטיבי של האדם. טיפול זה נעזר בבעלי חיים אשר עברו הכשרה או נמצאו בעלי אופי מתאים, כאשר תפקידו של המטפל בתהליך הוא לכוון את המטופל להתבוננות פנימית, מודעות ופיתוח תובנה.
הגישה מבוססת על מפגשים בין מטופל לבין איש מקצוע כאשר הגורם המתווך הוא בעל החיים. הבחירה בבעלי חיים ככלי טיפולי נובעת מכך שהקשר הנוצר בינם לבין המטופל איננו מצריך שימוש במילים על מנת ליצור קרבה. זהו יתרון לאנשים הסובלים מבעיות תקשורת או שפה. בעל החיים נמצא במצב אקטיבי בו הוא יוצר את המגע והקשר עם המטופל ומקבל אותו ללא תנאי, דבר המעניק למטופל תחושת ביטחון אישי ואמון בקשר. בנוסף המטופל לומד לתקשר עם בעל החיים לא בשפה המילולית אלא באמצעות שפת גוף מה שמשפר את הביטחון והאמון כל אלה מסייעים למטופל לבטא צדדים רגישים, מסורים ואוהבים שייתכן ולא היו מודעים לקיומם.
שלוש דרכי ההתערבות המקובלות הן
2. שימוש פיזי בבעלי החיים בעת הטיפול כגון, רכיבה על סוסים, טיפול פסיכולוגי תוך ליטוף ארנב, כלב טיפולי וכדומה.
3. פעילות המסתייעת בבעלי חיים המאופיינת בפעילות להעשרה ולהעצמת רווחתו של המטופל. במצב זה אין חובה לנוכחות של מטפל כדוגמת פסיכולוג.
התפתחות התחום
טיפול באמצעות בעלי חיים תועד לראשונה בשנת 1792 בבית מחסה ביורק שבבריטניה. הצוות הטיפולי השתמש בבעלי חיים כאמצעי לוויסות ולשליטה על התנהגויות אגרסיביות (Hines & Bustad 1984) אצל המטופלים. התחום התפתח ונחשף לראשונה כמתודת טיפול בסדרת מאמרים של לוינסון ומלון (Pet-oriented Psychotherapy 1969/1997). בשנת 1980 נוסד הארגון הרב תחומי לחקר הקשר בין בעלי חיים ובני אדם Delta Society, אשר מטרתו היא "שיפור בריאות האדם באמצעות חיות שירות ותרפיה". החברה יצרה תוכנית להכשרת מטפלים ומכשירה גם את בעלי החיים. הטיפול הוא תמיד אישי של מטפל אחד עם בעל חיים אחד מול מטופל אחד. המטפל של חברת דלתא מגיע עם בעל חיים אל המטופל בביתו, לבית חולים בו הוא מאושפז, או למוסד שיקומי. (גנדלמן, וסרמן, שפירו-פבלובסקי, 2013). לאחר הקמתו פרסם הארגון בשנת 1999 את הסטנדרטים המקצועיים להכשרה ולעיסוק בתחום. במסגרת זו הוכרו שתי שיטות טיפול: האחת, טיפול הנעזר בבעלי חיים, AAT-Animal Assited Terapy, ואילו השני, פעילות הנעזרת בבעלי חיים, AAA-Animal Assisted Activity (גנדלמן, וסרמן, שפירו-פבלובסקי, 2013).
בינואר 1996 הוקם פרויקט "חיות וחברה" על ידי פרופ' יוסף טרקל ושני דורון מהמחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב. הפרויקט עוסק בהיבטים שונים של יחסי הגומלין בין אנשים ובעלי חיים: תרומת בעלי חיים לבריאותו הפיזית והנפשית של האדם, טיפול באוכלוסיות חריגות בעזרת בעלי חיים ועוד.
בשנת 2007 נוסד בישראל האיגוד הישראלי מ.ר.ח.ב לטיפול רגשי בעזרת בעלי חיים, עמותה מקצועית המאגדת מטפלים הנעזרים בבעלי חיים לצורך טיפול רגשי. החברים בו עוסקים באבחון, טיפול, שיקום, ייעוץ, הדרכה ומחקר בתחום הטיפול הרגשי, בילדים, מתבגרים ומבוגרים. מעמדם המקצועי של חברי העמותה מתבסס על לימודי התחום במוסד אקדמי מוכר, בקבלת הדרכה מקצועית ובהתנהלות אתית הולמת.
אוכלוסיות יעד
טיפול באמצעות בעלי חיים, מתאים לאוכלוסיות בגילאים שונים: ילדים, מתבגרים, מבוגרים וקשישים. שיטת טיפול זו מתאימה גם לטיפול בבני-אדם בעלי קשיים פיזיים, נפשיים, רגשיים והתנהגותיים, כגון הפרעות קשב והיפראקטיביות, להפרעות חברתיות, לקשיי תקשורת, לאנשים בתקופות שיקום, שיתוק מוחין, נכויות, טראומה וכדומה. וכן אנשים בעלי צרכים מיוחדים כגון בעלי פיגור שכלי, ליקויי למידה וליקויים סנסו-מוטוריים, וכן לנוער במצוקה, אנשים החווים פוסט- טראומה או הפרעות חרדה ודיכאון, אנשים בעלי הפרעות רגשיות ואסירים בבתי הסוהר. מחקרים מראים כי עבור קשישים, העבודה עם בעלי חיים מסייעת לשיפור הרווחה האישית. טיפול בעזרת בעלי חיים יכול לסייע לאנשים על הרצף האוטיסטי ולהקל עליהם את התקשורת עם סביבה חברתית.
קשר בין בעלי החיים והאדם
הקשר בין בעלי החיים לבין בני האדם הוכח כי הוא קיים מראשית ההיסטוריה האנושית. הוכחות לכך נמצאו בציורי קיר ופסיפסים המעידים על כך כי האנושות נהנתה מחברתם של בעלי החיים (גילוץ, 2010).
קיימת סימביוזה בין האדם לבין בעלי חיים שונים. מערכת היחסים המורכבת בין האדם לבעלי חיים באה לידי ביטוי הן ביחסי גומלין מקריים והן בהקשר הטיפולי.
לבעלי החיים יש יכולת להגביר את הרווחה הרגשית והפיזית של האדם. חשיפה לבעל חיים ידידותי מעודדת שחרור של אנדורפינים שמעניקים תחושת רווחה ומעודדים את פעילות מערכת החיסון.
היחסים עם בעלי-החיים אפשרו גילוי רגשות גם בזמנים, או בקהילות בהם לא היה מקובל להפגין רגשות מול אדם אחר. מערכת היחסים עם בעל-החיים מאפשרת למטופל לחוש אוהב ונאהב, ולהפיג תחושת בדידות. הקשר עם בעל החיים מעודד אצל המטופל קבלת אחריות ומעלה את הערך העצמי שלו, וכתוצאה מכך גם את הביטחון העצמי. מסיבות אלה קיימת עדיפות לאימוץ בעלי-חיים בצורה מסודרת.
קשר טיפולי
טיפול בעזרת בעלי חיים שונה מאינטראקציות יום יומיות ושגרתיות של האדם עם בעלי חיים.
שיטת הטיפול משתנה בהתאם למטרות הטיפוליות אליהם מכוון הטיפול, כאשר הטיפול הוא שילוב של מטפל, מטופל וחיה המתאימה לטיפול. בעקבות כך, קיימים סוגים שונים של טיפולים, כגון: טיפול סביל, פעיל, והאנשה. הטיפול יכול להתבצע הן באופן פרטני והן בקבוצות.
שתי שיטות הטיפולים העיקריות הן רכיבה טיפולית על סוסים, אשר מטרתה לסייע לילדים בעלי הפרעות חרדה להתגבר על הפחד ולרכוש שליטה וביטחון על הסוס וע"י כך ליצור אמון הדדי ביניהם. לטיפול יש גם השפעה פיזיולוגית המתבטאת בכך שהמטופל צריך לשלוט בסוס, ותוך כדי רכיבה הוא מתרגל את חיזוק חגורת הכתפיים והמוטוריקה העדינה, שחשובה במיוחד לילדים נכים. עצם הישיבה בפיסוק על הסוס משפיעה באופן פסיבי על הרגליים כיוון שהישיבה בפיסוק שונה מתנוחת הישיבה בכיסא גלגלים. בפן הרגשי, למטופלים עם מוגבלויות פיזיות כגון קשיים בהליכה, מעניקה הרכיבה תחושת התקדמות עצמאית ושליטה בתנועה. בנוסף, טיפול ישיר בעזרת בעלי החיים כגון בפינת חי, מטרתו לאפשר יצירת קשר עם הסביבה ולימוד של התנהלות הדדית לצד בעלי החיים, מתוך כוונה שבהמשך תגרום ליצירת קשרים בין אישיים עם בני אדם.
תהליך השלכתי
בתהליך טיפול השלכתי, "משליך" המטופל חלקים משמעותיים מעולמו הפנימי על בעל החיים. זהו אחד התהליכים המרכזיים שעליהם מושתת הטיפול בעזרת בעלי חיים. בתהליך זה מזהה המטפל את בעיותיו הרגשיות של המטופל באמצעות דיבור על רגשותיו של בעל החיים, ואת צרכיו כאשר הוא מטפל בבעל החיים: מאכיל, מנקה את מרחב המחיה שלו, מטפח אותו וכדומה. דרך זו מעניקה למטופל חוויית הצלחה בהתמודדות מול הקשיים שהביא עמו לטיפול. בשל חוסר יכולתם של בעלי-החיים לדבר, הם משמשים קרקע פורייה להשלכה ובכך מקדמים את התהליך הטיפולי בהתמודדות עם הפנמויות שונות של כל אדם.
הנוכחות של החיה, ההתנהגות הספונטנית שלה והאינטראקציה שהיא מאפשרת מזמנות אפשרויות ויתרונות שלא ניתן להשיג בלעדיה. בכך בעל החיים מאפשר למטפל להגיע, לכוון ולעזור למטופל בבעיות או במצוקות השונות המטרידות אותו.
בעלי-החיים יכולים להעניק אהבה וסובלנות ללא תנאי, הם בעלי מגע והתנהגות שונה, שמאפשרת למטופל לפעול בחופשיות ובכך מספקת סביבה שבה יכולים רגשות מודחקים ובלתי מודעים לעלות על פני השטח.
לחיבור בין המטופל לחייה קיימים יתרונות חשובים: העלאת האגו בקרב המטופל, יצירת אמפתיה ומוטיבציה, תחושות אחריות כלפי החיה וכבוד אליה, יכולת קבלה, נתינה, דאגה, שייכות ושפור מצב הרוח של המטופל. לדוגמה, בעלי חיים נתנו לחולים מרותקים למיטה, רצון לקום מהמיטה. בנוסף לכך, ניתן לראות כי כאשר נתנו למטופלים את האפשרות להחזיק את החיות, מצב רוחם השתפר והפחד והבדידות נשכחו.
ברמה הפיזית- הוכח כי קשר עם בעלי חיים, מפחית לחץ דם, מרגיע דופק מואץ ומשפר תופעות פיזיות נוספות, המעידות על לחץ.
בתחום הלימודי - מטופלים אשר טופלו בתרפיה זו, דיווחו על הפחתה בסימפטומים הנוגעים לבעיות קשב וריכוז. טיפול בילדים בעזרת בעלי-חיים מבוסס על קשר רגשי בין המטפל לילד, בין המטפל לבעל החיים, בין הילד לבעל החיים ובין בעלי החיים בינם לבין עצמם. הילד יכול להיות משתתף פעיל בכל שלב, או צופה בלבד. האינטראקציה עם בעל החיים היא רק חלק מהתהליך הטיפולי ב-AAT. המרכיב העיקרי הוא הליווי והכוונה של הילד על ידי המטפל, תוך תיווך של המטפל בין הילד לבעל החיים, ובין הילד לתהליכיו הפנימיים, המובילים להתבוננות, מודעות ותובנה. נוכחות בעל החיים היא הכלי, אך ההתמקדות היא במטופל. באמצעות AAT עובד המטפל עם המטופל על סוגיות קוגניטיביות, חברתיות, התנהגותיות ורגשיות, במטרה לחולל שינוי ולקדם התפתחות רגשית בריאה.(פריש פלס 2008)
בעלי החיים
על המטפל להתאים את החיה לסוג הטיפול, ולהתחשב בהעדפותיו של המטופל.
בעלי החיים נבחרים בהתאם לטיפול, בדרך כלל משתמשים בחיות מאולפות או מורגלות לאדם כמו: ארנבונים, שרקנים, חולדות, גרבילים, אוגרים, תורים, תוכים, תרנגולים, כלבים, חתולים ודולפינים.
יש אדם שיתאים לו טיפול מעודן ומרגיע ויש מי שיתאים לו טיפול תנועתי רחב. כל השיקולים הם אינדיבידואליים, תלויי מצב נפשי, רגשי ופיזי של המטופל. קיימות גישות המאפשרות לילד להסתובב בפינת החי ולבחור את החיה הרצויה לו. קיימות גישות אחרות שטוענות כי זה תפקידו של המטפל, ועליו לבחור את החיה המתאימה לטיפול ולצורכי המטופל. אם המטופל לא מסתדר עם החיה שנבחרה, יש להחליף לחיה אחרת. יש חוות שמתמחות בסוג אחד של בעלי חיים כמו חוות-סוסים טיפוליות, ויש חוות המכילות מגוון רחב של בעלי-חיים, ומאפשרות בחירה.
המסגרת הטיפולית
כדי להפיק את התוצאות המיטביות מטיפול בעזרת בעלי חיים, יש להתאים באופן אישי את יחסי הגומלין בין האדם לחיה על פי המאפיינים הפסיכו-חברתיים של כל מטופל.
הטיפול נעשה במסגרות של פינות-חי, פינות-ליטוף, בטיפול פרטני עם בעל-חיים יחיד, או בחוות-רכיבה, בריכות-שחיה עם יונקים ימיים וכיוצא בזה. רוב בעלי-החיים המעורבים בטיפול שייכים למחלקת היונקים והעופות בטבע. מחלקות אלו מתאפיינות בתקשורת מפותחת. יחסית לזוחלים ודגים. טיפולים אלה נעשים בחדר סגור או בחוץ, המיקום משתנה בהתאם למטרות הטיפול. כאשר הטיפולים מתבצעים בחדר סגור, נעזרים בחיות קטנות. בנוסף קיימות מסגרות חינוכיות.
מגוון הפעילויות האופייני לטיפול בעזרת בעלי החיים כולל ליטוף, רכיבה, חליבה, משחק, התבוננות, דיבור, הליכה, זחילה, חיבוק, אחיזה, האכלה, ניקוי, ועוד. גם הפעילויות הפשוטות ביותר, יוצרות קשרים גופניים, רגשיים ושכליים עם החיות, ולכן מעוררות את האדם כולו לפעולה.
חווה טיפולית איכותית מאופיינת בצוות מקצועי, ברמות בטיחות וניקיון גבוהות ונגישות טובה למקום ולחיות.
השפעות בריאותיות ויתרונות לטיפול
נוכחות בעלי חיים במסגרת הטיפולית תורמת לפיתוח הקשר בין מטפל למטופל. היא אף מסייעת בהעלאת הביטחון העצמי של המטופל בכך שהמטופל נתפש בעיני החיה כ"כל יכול". בעל החיים אינו רואה את מגבלותיו של המטופל ולא שופט אותו. הוא מקנה למטופל תחושה של קבלה, אמון, רגיעה ונחמה. באמצעות בעלי החיים ילדים יכולים להתנסות בהבעת בגרות ושליטה בסיטואציות מגוונות, להביע אחריות על האחר ולהעלות רגשות ותגובות שאינן נשפטות. הקשר עם בעלי החיים שובר לעיתים את חומת ההגנה שבנה המטופל ומאפשרת פריצת גשר בינו לבין המטפל בעזרת ווסת רגשי מכיל, לא שיפוטי שאינו דורש תקשורת מילולית. אינטראקציה עם בעלי החיים מעודדת אמפתיה, מפחיתה חרדה ומועקה ומגבירה את תחושת האמון בין המטפל למטופל במסגרת הקשר עם בעלי החיים.
לטיפול בעזרת בעלי חיים קיימת גם תועלת בריאותית והוא יכול לשמש כאלטרנטיבה טיפולית למגוון מצבים רפואיים. כמו הורדת לחץ דם למשל. כמו כן, ניתן להיעזר בבעלי חיים לצורך קידום תהליכים טיפוליים פיזי ומוטוריים, כדוגמת ריפוי בעיסוק ופיזיותרפיה.
לדוגמה, טיפול בעזרת בעלי חיים יכול להפחית את רמת הכאב אצל ילדים.
חסרונות הטיפול
לעיתים המפגש עם בעלי החיים גורר ציפיות מוגזמות שחלקן עלולות לא להתממש. בעקבות חוסר מימושן המטופל עלול לחוות אכזבה במהלך הטיפול, דבר אשר יכול להוביל לחוסר הצלחה בטיפול (קורינאלדי, 2016). בנוסף, קיימת סכנת תאונות הן לבעל החיים והן למטופל וכן קיים חשש כי היחס לבעלי החיים יכול להוביל להפחתת המיקוד של המטפל במטופל (פירני, 2004; סיקולר, תמים-סיקולר, 2013). יתרה מכך, תחום הטיפול הנעזר בבעלי חיים הוא תחום שנמצא בהתפתחות, לכן, עוד לא הוגדרו גבולות ברורים למקצוע, והטיפול בו עלול להתנגש עם מקצועות טיפוליים נוספים כגון טיפול באמנות וטיפול במוזיקה. בנוסף לכך בישראל נעדרת הכרה חוקית בתחום ולכן אין פיקוח על תהליך ההתמחות, אין מבחני רישוי והמדינה אינה קובעת את הגדרות המקצוע (גנדלמן, וסרמן, שפירו-פבלובסקי, 2013 מתוך פריש-פלס, 2009; סיקולר, תמים-סיקולר, 2013).
דת פארודית
דת פארודית (גם: דת מדומה) היא מערכת אמונות שמחקות באופן לעגני דתות, פלגים בתוך דתות, גורואים או כתות ידועות ובכך מהווה פארודיה עליהם. מטרת הדת הפארודית היא ללעוג לאמונות רוחניות ולמאמיניהן, בדרך כלל באמצעות הומור או סאטירה.
מהלך אופייני לדת פארודית היא להציג את מושאי האמונה שלהם כביכול לדמויות נלעגות, ואז לטעון כי אין הבדל מהותי בין הדמות הנלעגת למושא האמונה הקיים בדת רצינית. מהלך נוסף הוא אימוץ של מנהג מטופש ומצחיק, המזכיר במידה מסיימת מנהג דתי קיים. על ידי המהלכים האלה, המאמין בדת הפארודית יכול לטעון כי אין כל הבדל בין הדת הפארודית שהוא מאמין בה לבין דתות אחרות המקובלות בעולם.
בדתות אלו אנשים טוענים כי הם מאמינים במושגים אשר נשמעים מופרכים, אך כאשר הם מקבלים מעין "הסבר": הם נכונים כי יכולים האנשים להאמין בעקרונותיהם, כפי שמוצג בקנקן התה של ראסל.
לעיתים חסידי דתות פארודיות ידרשו באופן סאטירי הכרה בזכויותיהם כקבוצה דתית. כך פסטפריאנים דרשו את חופש הפולחן במספר מדינות וחלקם אף הכירו במנהגים פארודיים כלגיטימיים.
סיפס תומפסון
סיפס תומפסון (באנגלית:Cephas Thompson; 1 ביולי 1775 - 6 בנובמבר 1856) היה צייר פורטרטים נודד ומצליח, בעיקר אוטודידקט, בתחילת המאה התשע עשרה בארצות הברית.
ביוגרפיה
הוא נולד, נפטר וחי את מרבית חייו במידלבורו, מסצ'וסטס, אך טייל בהרחבה בחוף האטלנטי וחי הרחק מהבית במשך חודשים בכל פעם תוך שהוא ממשיך בקריירה שלו כצייר פורטרטים.
תומפסון התחתן עם אוליב לאונרד ב-18 במרץ 1802. בנם, סיפס ג'ובאני תומפסון, הפך לצייר דיוקנאות ונוף בפני עצמו, וחבר של הסופר נתנאל הות'ורן. בתם פלורנתה, התחתנה עם המיסיונר גרנוויל ספרוט, ולאחר שבילו זמן בהוראה בלה פוינט, ויסקונסין, עברו לקליפורניה במהלך הבהלה לזהב.
אף שתומפסון חי את רוב חייו במידלבורו, הוא הפיק דיוקנאות בכמה מקומות בדרום מזרח ניו אינגלנד. בין השנים 1800 עד 1825 ערך טיולים עונתיים רבים לדרום כדי לצייר בבולטימור, נורפוק, צ'ארלסטון, פילדלפיה, ניו אורלינס וג'ורג'יה. בין השנים 1805 - 1821 הגיע תומפסון גם לחמישה ביקורים ממושכים בבריסטול, רוד איילנד, שם צייר מעל 132 דיוקנאות של סוחרים, בעלי ספינות, קברניטי ים ונשותיהם וילדיהם. כ-65% ממצויריו בבריסטול של תומפסון הפיקו את עושרם מהשתתפותם בסחר העבדים האפריקאי. בערך בגיל 50 פרש תומפסון מציור נודד כדי להתגורר כל השנה בחוות מידלבורו שלו.
האוסף הגדול ביותר של עבודותיו של תומפסון נמצא באתונאום בבוסטון, בו מחזיקים גם כמה מיומני האמן. דיוקנאות מאת תומפסון נמצאים גם במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, במוזיאון לאמנות במילווקי, במוזיאון העיצוב של רוד איילנד, במוזיאון לאמנות עממית אבי אלדריך רוקפלר, במוזיאון לינדן פלייס, במוזיאון ההיסטוריה והשימור של בריסטול ובחברה ההיסטורית ניופורט.
ההיסטוריון המקומי ג'יימס בלכוביץ' הראה שמ-1788 עד 1805 יצר תומפסון מעל 50 מצבות צפחה ליד ביתו במידבורו. אחת האבנים הללו, עבור רוברט סטרוברדג' (נפטר 1790) בבית העלמין של תומפסון היל בלייקוויל, חתומה "Cephas Tomson, sculpt." בלכוביץ מציע כי תומפסון אולי לקח על עצמו את האמנות המובהקת הזו בגלל קשר קרבה עם עורך הדין וסנטור המדינה אייזק תומפסון(1746–1819).
ראסטי ג'יימס
ראסטי ג'יימס (באנגלית: Rumble Fish; בתעתיק: ראמבל פיש; בתרגום חופשי: דג קרב) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1983 בבימויו של פרנסיס פורד קופולה. הסרט מבוסס על הרומן "Rumble Fish" מאת ס"א הינטון, שהייתה שותפה גם בכתיבת התסריט.
הסרט מתרכז במערכת היחסים בין מוטרסייקל בוי (מיקי רורק), מנהיג כנופיות נערץ לשעבר, המבקש לחיות חיים שלווים יותר, לבין אחיו הצעיר, ראסטי ג'יימס (מאט דילון) מתבגר ששואף להיות מאיים כמו אחיו.
סקירה כללית
קופולה כתב את התסריט לסרט עם הינטון בימים החופשיים בעת צילומי הסרט "נערי הכרך" (עיבוד לרומן "נערי הכרך", גם הוא מאת הינטון). קופלה יצר את שני הסרטים במקביל, ונעזר ברבים מהשחקנים ומאנשי הצוות שעבדו איתו בסרט נערי הכרך.
הסרט ידוע בשל הסגנון האוונגרדי שלו, שמשלב אווירה של סרט אפל. הסרט צולם על גבי פילם שחור-לבן בחשיפה גבוהה. בסרט משולבים הרמזים לקולנוע הגל הצרפתי החדש ולאקספרסיוניזם גרמני. הסרט מכיל פסקול ניסיוני שהלחין סטיוארט קופלנד (מתופף הפוליס) שהשתמשה עבורו במוסינק, שהיה כלי חדש באותה תקופה.
מתן בסתר
מקורות ופרטים
במשלי נכתב "מַתָּן בַּסֵּתֶר יִכְפֶּה אָף וְשֹׁחַד בַּחֵק חֵמָה עַזָּה" לפי פירוש רש"י נתינת הצדקה בסתר, היא מצילה מחרון אף.
הדרגה השנייה היא מתן בסתר. גם בדרגות הבאות אחריהן המעולות יותר הן דומות למתן בסתר, לדוגמה שהנתמך אינו יודע מי התומך. מקורו של דין זה הוא בתלמוד ונכתב כי מצווה זו מצילה את האדם ממיתה משונה.
פרקטיקה
האופן שבו ניתן לקיים בשלימות מתן בסתר היה בבית המקדש, שהייתה שם לשכת חשאין. אין אדם יודע מי וכמה תרם, ואין ידוע מי הנתמכים. נתינה לגבאי צדקה פחותה מעט בחשיבותה, בשל העובדה כי גבאי הצדקה יודע כמה האדם תורם, ומעורב בזה אלמנט של כבוד ואין זה מצווה לשמה.
בעת המודרנית, עם קיומם של וועדות צדקה שאין קשר בין תורם לנתרם, והאפשרות לתרום אנונימית בכרטיסי אשראי. ניתן בקלות לקיים מתן בסתר.
פטינה
פטינה (מאיטלקית: Patina) היא תרכובת ירוקה, אשר נוצרת במשך הזמן על גבי משטחי מתכת. בהשאלה, המושג משמש לתיאור כל ציפוי הנוצר על משטח ומעיד על גילו המתקדם.
אמנים רבים משתמשים בפטינה לקישוט פסלים, אך לעיתים קרובות היא נוצרת באופן טבעי ומשמשת הגנה מפני החלדה נוספת. דוגמה נודעת לכיסוי פטינה הוא פסל החירות של ארצות הברית שגונו הירקרק בא לו מהפטינה שציפתה אותו במהלך הזמן. ארכאולוגים מתארכים פריטים בני אלפי שנים בעזרת ניתוח פטינה.
שרון הר פז
חייה
הר פז נולדה בתל אביב. למדה מו"לות באוניברסיטה הפתוחה, ובהמשך פרסמה ספר שירה, שלושה רומנים, וכן תרגמה לעברית והוציאה לאור שני רומנים אמריקאים. עורכת תוכן ועורכת לשונית של מספר ספרים.
במקביל הגישה הר פז ברדיו פינות על נושאים שונים: "לצפון בגאוה" (1999); "גאים בגליל" (2002); "פינת הנשים המסוללות" (2004-2005), וכן "קול ברלין מקציר" בתוכנית "קול ברלין", בברלין, גרמניה, בהגשת אביב רוס.
הר פז יסדה את ההוצאה לאור "קציר מלים", שהוקמה במטרה להוציא לאור ולשמש במה לסִפרות לסבית ופמיניסטית. הוצאת ספרים זו היא היחידה בישראל המתמחה בסוגה ספרותית זו. ב-1997 הוציאה לאור את ספרה "סגול", שבתקופה זו היה הרומן הלסבי העברי הראשון. הספר עוסק בסיפור אהבה בין קריינית ברדיו ומאזינתהּ.
ספריהּ של הר פז עוסקים בפילוסופיה של החיים ובמהות הקיום האנושי (אקזיסטנציאליזם) לכל גווניו, תוך שימוש בסגנון המקראי ובערכים מהמקורות היהודיים. דמויותיה מבוססות על פנטזיות רומנטיות המנסות להתאים עצמן ולהתערות במציאות הישראלית.
גארי קספרוב
גארי קימוביץ' קספרוב (ברוסית: Гарри Кимович Каспаров; נולד ב-13 באפריל 1963) הוא שחמטאי רוסי ממוצא יהודי-ארמני בדרגת רב-אמן, אלוף העולם בשחמט משנת 1985 עד שנת 2000 (ועד 2005 באופן לא רשמי). קספרוב הוא אחד מגדולי השחמטאים בכל הזמנים. בשיאו הגיע למד כושר של 2851 (היחיד בהיסטוריה שהגיע למד כושר גבוה יותר הוא מגנוס קרלסן). הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט.
בשנת 2005 הודיע קספרוב כי הוא פורש משחמט, מפני שלדבריו הוא רוצה לגרום להדחתו של "הרודן פוטין". בשנת 2017 חזר קספרוב לשחק שחמט באופן מקצועי בשחמט מהיר, בגביע סינקפילד.
השחמטאית יהודית פולגאר אמרה עליו:
ילדותו ונעוריו
נולד בשם גארי ויינשטיין בבאקו, בירת אזרבייג'ן הסובייטית, לאב יהודי ולאם ארמנית. הוא התחיל ללמוד את משחק השחמט ברצינות לאחר שפתר בעיית שחמט שהוריו הציגו לו. כשהיה בן 12 נפטר אביו, ואמו שינתה את שם משפחתו מוויינשטיין לקספרוב.
תחילת קריירת השחמט
ב-1978, בן 14, השתתף קספרוב בתחרות לזכרו של סוקולסקי במינסק. אף על פי שהוזמן באופן חריג, זכה במקום הראשון וקיבל את התואר "אמן". קספרוב אמר יותר מפעם אחת, שהאירוע הזה היה נקודת המפנה בחייו, וזה מה שגרם לו לבחור בשחמט בתור קריירה.
קספרוב טיפס בדירוג פיד"ה ללא מעצורים. הוא השתתף בתחרות לרבי אמנים בבנייה לוקה, על אף שעדיין היה חסר דירוג רשמי של פיד"ה. הוא יצא מהתחרות עם דירוג התחלתי של 2595 נקודות, דבר שהבטיח את מקומו בין שחקני השחמט הגדולים בעולם.
בשנה העוקבת, 1980, הוא ניצח בתחרות לצעירים בדורטמונד, גרמניה, והשיג את התואר "אלוף שחמט לצעירים". עוד קודם לכן היה ברור שלקספרוב ישנה היכולת לשחק מול אלוף העולם, אנטולי קרפוב, שהיה בן טיפוחיה של פדרציית השחמט הרוסית. אך לפני כן הוא היה צריך לנצח בתחרות בין המתמודדים לתואר.
מתחרהו הראשון היה אלכסנדר בליאבסקי. קספרוב ניצח, למרות הציפיות. הפוליטיקה איימה על הקרב הבא של קספרוב, נגד ויקטור קורצ'נוי, שהיה אמור להתקיים בפסדינה, קליפורניה. קורצ'נוי ברח מברית המועצות בסוף שנות ה-70, והיה השחקן החזק ביותר מחוץ לברית המועצות. בגלל סיבוכים פוליטיים שונים, קספרוב לא יכול היה לשחק נגדו ונאלץ להיכנע. עם זאת, העניין נפתר בעזרת יושרו של קורצ'נוי, שאיפשר לקספרוב קרב חוזר בלונדון, בו קספרוב ניצח.
אליפות אירופה בשחייה 1938
אליפות אירופה החמישית בשחייה נערכה בלונדון שבבריטניה מ-6 עד 13 באוגוסט 1938.
גארי קספרוב
תחילת קריירת השחמט
המועמד האחרון נגדו שיחק היה וסילי סמיסלוב, שניצח קודם לכן בקרב נגד רוברט היבנר הגרמני בשנייה האחרונה של השעון.
אליפות העולם בשחמט - ספטמבר 1984- פברואר 1985
! !! דירוג!! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! 19 !! 20 !! 21 !! 22 !! 23 !! 24 !! 25 !! 26 !! 27 !! 28 !! 29 !! 30 !! 31 !! 32 !! 33 !! 34 !! 35 !! 36 !! 37 !! 38 !! 39 !! 40 !! 41 !! 42 !! 43 !! 44 !! 45 !! 46 !! 47 !! 48 !! colspan=2|ניצחונות!! Total
מובהקות סטטיסטית
בסטטיסטיקה, מובהקות סטטיסטית (או רמת מובהקות) היא הסיכוי שבעת ביצוע מבחן סטטיסטי לבדיקת השערות נדחה את השערת האפס על אף שהיא נכונה. "רמת סמך" היא המשלים של רמת המובהקות (למשל, אם רמת המובהקות היא 5% אז רמת הסמך היא 95%).
גארי קספרוב
אליפות העולם בשחמט - ספטמבר 1984- פברואר 1985
למרות ההתחלה הקשה, קספרוב לא נכנע, ובהשראת משורר רוסי לפני כל קרב, הצליח להשיג תחילה 17 תוצאות תיקו ולנצח במשחק מספר 23.
מובהקות סטטיסטית
בבדיקת השערות עומדת לבחינה השערה, הנקראת 'השערת האפס'. לצורך החלטה מבצעים ניסוי, ומשלבים את התוצאות במבחן שנבחר מראש. תוצאת המבחן היא אחת משתי מסקנות אפשריות: לדחות את ההשערה, או שלא לדחות אותה.
גארי קספרוב
אליפות העולם בשחמט - ספטמבר 1984- פברואר 1985
בנקודת הזמן הזאת, קרפוב, שהיה מבוגר מקספרוב ב-12 שנים, היה קרוב לאפיסת כוחות. מספר משחקים לאחר מכן, קספרוב ניצח בשני משחקים נוספים, כך שהניקוד ביניהם הגיע ל-5:3 לטובת קרפוב. לאחר מכן הסתיים הקרב ללא הכרעה בהחלטה של קמפומנס - נשיא פיד"ה, והוכרז על קרב חדש מספר חודשים לאחר מכן (בשלב זה הדו-קרב נמשך כבר חמישה חודשים).
מובהקות סטטיסטית
המבחן מורה לדחות את השערת האפס, אם תוצאות הניסוי אינן סבירות כאשר מניחים שההשערה נכונה. מכיוון שהניסוי כולל דגימה של משתנים מקריים, גם כאשר השערת האפס נכונה, בהחלט ייתכן שתתקבל תוצאה שלאורה השערת האפס תיראה בלתי סבירה (ותחייב את דחיית השערת האפס). לטעות כזו, שבה דוחים את ההשערה שלא בצדק, קוראים שגיאה מסוג I ("דחייה שגויה"). להסתברות שטעות כזו תתרחש קוראים רמת המובהקות של המבחן. רמת מובהקות זו מיוצגת באות היוונית α ("אלפא"). לדוגמה, במחקר לגבי תועלת של תרופה מול פלצבו, נקבעת מראש רמת מובהקות של α=5%. השערת האפס היא שאין הבדל בין התרופה לפלצבו. יש סיכוי של 5% שנדחה השערה זו בטעות. במילים אחרות אם התרופה לא מועילה כלל, יש סיכוי של 5% שהמחקר יראה כאילו הועילה.
גארי קספרוב
אליפות העולם בשחמט - ספטמבר 1984- פברואר 1985
סיום התחרות היה נתון במחלוקת מסוימת. בלחץ הוועידה שהכריזה על התוצאה, קמפומנס נימק את החלטתו במצב הבריאותי של שני השחקנים, שהיו נתונים ללחץ רב. עם זאת, שניהם הודיעו שהם מעדיפים להמשיך בתחרות. קשה להאמין להודעתו של קרפוב, היות שאיבד כ-10 קילוגרמים ממשקלו, ואושפז מספר פעמים במהלך התחרות. קספרוב, שהיה במצב בריאותי מצוין, כעס מאוד על החלטתו של קמפומנס, ודרש לדעת מדוע הוא מפסיק את התחרות, אם שני השחקנים מוכנים להמשיך בה. ייתכן שקספרוב, שניצח בשני המשחקים האחרונים, חש כמו רוב הפרשנים שהמצב נוטה לטובתו, למרות הניקוד 5:3 לטובת קרפוב.
מובהקות סטטיסטית
דוגמה
נאמר שברצוננו לבדוק האם מטבע מסוים הוא 'הוגן', כלומר נופל על שני צדדיו בסיכויים שווים. השערת האפס קובעת שהמטבע הוא אכן כזה. כאשר מטילים מטבע הוגן 200 פעם, הסיכוי לכך שאחד הצדדים יופיע 115 פעמים או יותר הוא 4%. אנו עורכים ניסוי שבו מטילים את המטבע 200 פעם. ממטבע הוגן מצפים שמספר הנפילות על כל צד יהיה קרוב ל-100. אנו מחליטים לדחות את השערת האפס (ולהכריז על המטבע כלא-הוגן), אם אחד הצדדים יופיע 115 פעמים או יותר. רמת המובהקות של ניסוי זה היא 4%. בניסוח אחר, לו היינו מפעילים את המבחן שלנו כדי לבחון מטבעות שונים, אפשר לצפות שארבעה מבין 100 מטבעות הוגנים יפסלו בטעות. יכולנו לקבוע רף גבוה יותר, למשל 125 נפילות על אותו צד, ולקבל רמת מובהקות טובה פי מאה, כ-0.05%.
גארי קספרוב
אליפות העולם בשחמט - ספטמבר 1984- פברואר 1985
דן הייסמן דיווח בעליצות על הסיטואציה המבלבלת בצורה הבאה: "קספרוב היה בתהליך של הפסד הקרב לקרפוב, אך מצא כי הקרב הופסק על ידי פיד"ה. קספרוב אמר שהוא מנצח כי לקרפוב היו רק 2 נקודות יתרון. קרפוב ניסה למחות ממיטת חוליו בבית החולים, וטען שהוא מוכן להמשיך בקרב, אך הרופאים אסרו עליו להמשיך בתחרות".
מובהקות סטטיסטית
דוגמה
מצד שני אם המטבע פגום והסיכוי שייפול על אחד הצדדים הוא 65%, למבחן הראשון סיכוי של 1% בלבד להחמיץ את התקלה ולדווח שהמטבע תקין, בעוד שלמבחן השני סיכוי של 20% לשגיאה כזו. זוהי שגיאה מסוג II ("קבלה שגויה") והיא קשורה לעוצמת המבחנים.
אפשר לחשוב על זאת כך: אם מעלים את סף הסובלנות לסטייה מהמצב הסביר (במקרה שלנו: סטייה מהתפלגות 100–100 ב-200 הטלות) הסיכוי לפסול מטבע הוגן ("דחייה שגויה") קטן, אך הסיכוי לאשר מטבע לא הוגן ("קבלה שגויה") גדל.
גארי קספרוב
אליפות העולם בשחמט - ספטמבר 1984- פברואר 1985
ללא קשר לסיבות, הייתה זו התחרות היחידה לתואר אלוף עולם בשחמט שהופסקה ללא תוצאה. קספרוב הפך את קמפומנס לאויבו, והתוצאה הבלתי נמנעת, בסופו של דבר, הייתה פרישתו של קספרוב מהפדרציה לשחמט בשנת 1993.
מובהקות סטטיסטית
ערכים מקובלים
כאשר עורכים ניסויים מדעיים, ערכים מקובלים לרמת מובהקות הם 5% או 1%. ערכים אלו הם שרירותיים אך נוחים לעבודה ועל כן השתרשו. לכאורה נראה שאחת מבין 20 הכרזות על דחיית השערת האפס, מקורה בחוסר מזל סטטיסטי; אלא שלעיתים קרובות מתברר, בדיעבד, שדין השערת האפס היה להידחות גם במבחן בעל מסננת הדוקה יותר, ולכן שיעור השגיאות נמוך בהרבה.
את רמת המובהקות של המבחן חובה לקבוע מראש, לפני ביצוע הניסוי: בשלב ראשון קובעים משפחה של מבחנים. במקביל קובעים את רמת המובהקות הרצויה, תוך מתן משקל ל גודל האפקט שאותו מבקשים לזהות, לחומרה של שגיאה מסוג I לעומת שגיאה מסוג II, ולעלויות הכרוכות בהגדלת המדגם. בהמשך בוחרים מתוך המשפחה את המבחן אשר לו רמת המובהקות המתאימה, ואז אפשר לגשת לביצוע הניסוי.
גארי קספרוב
אליפות העולם בשחמט - 1987
! !! Rating !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! 19 !! 20 !! 21 !! 22 !! 23 !! 24 !! Points
אליפות העולם בשחמט - 1990
! !! Rating !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! 19 !! 20 !! 21 !! 22 !! 23 !! 24 !! Total
קספרוב ביסס את מעמדו בראש סולם הדירוג בסדרת תחרויות, והגן בהצלחה על התואר 3 פעמים נגד יריבו אנטולי קרפוב.
עם התואר ביד, התחיל קספרוב, כמו בובי פישר לפניו, להיאבק בפיד"ה, אך הפעם מתוך פיד"ה. הוא הקים ארגון חדש שהיה אמור לייצג שחקני שחמט - GMA - GrandMaster's Association. ב-1992 הוא זכה בתחרות העל בדורטמונד. ב-1990,1992,1993,1994,1997,1999,2001,2002,2005 הוא זכה בתחרות העל לינארס. ב-1999,2000,2001 הוא זכה בתחרות על קורוס (ויק אן-זהה).
הפרישה מפיד"ה
העימות נמשך עד 1993, כאשר מתמודד חדש טען לכתר. קספרוב - אלוף העולם, והמתמודד - נייג'ל שורט, החליטו לערוך את התחרות מחוץ לשיפוט פיד"ה, תחת ארגון חדש שהקים קספרוב, בשם PCA (Professional Chess Association). היה זה הקרע הגדול בשרשרת אלופי העולם. הקרע הראשון היה בשנת 1975 כאשר פישר לא הגן על תוארו וקרפוב הוכרז כאלוף עולם.
קספרוב ושורט נאלצו לפרוש מפיד"ה ושיחקו בלונדון. קספרוב ניצח בהפרש ניכר. פיד"ה ערכה אליפות עולם משלה, בין יאן טימן וקרפוב, וכך נוצר מצב שיש שני אלופי עולם. אלוף העולם של פיד"ה - קרפוב, ואלוף העולם של PCA - קספרוב.
קספרוב הגן בהצלחה על תוארו נגד הכוכב ההודי העולה, וישוואנתן אנאנד, לפני ש-PCA התמוטטה בעקבות נסיגת הספונסרים.
קספרוב ניסה לארגן תחרות נוספת על התואר, תחת ארגון חדש - WCA. בתחרות השתתפו בין היתר ולדימיר קראמניק (שהיה תלמידו של קספרוב, לימים אלוף העולם לשנת 2002) ואלכסיי שירוב, שניצח בתחרות. למרות ארגון התחרות, התמוטט הארגון החדש, שוב בגלל נסיגת הספונסרים. נסיגת הספונסרים גרמה לקספרוב עגמת נפש, ולאחר פרק זמן קצר נוסדה אגודה חדשה בראשותו של ריימונד קיין - BrainGames.com. למרות ניצחונו של שירוב בסיבוב הגמר, הוא לא זכה לקרב מול קספרוב והשיחות עם וישוואנתן אנאנד הובילו למבוי סתום, כך שלמרות הפסדו של קראמניק הוא זכה להתחרות מול קספרוב.
ההפסד לקראמניק באליפות העולם - 2000
! !! Rating !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! Total
התחרות נערכה בלונדון במחצית השנייה של שנת 2000. קראמניק, שהתכונן היטב, זכה בשני משחקים חשובים, תוך כדי שהוא מביס את קספרוב בהגנת גרונפלד, הגנה שבה קספרוב נחשב לבלתי מנוצח. קראמניק הצליח לזכות בתחרות, וקספרוב נשאר ללא תואר - בפעם הראשונה מזה 16 שנים.
בשנת 2001 הוכיח קספרוב שהוא עדיין אחד משחקני השחמט הטובים בתבל, בניצחונו בתחרות בויק אן זהה.