cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טיאנה (דיסני)
דיבוב
רוז תיארה את תהליך ההקלטה כ"עבודה מאוד בודדה" שדרשה ממנה לעשות הרבה מחקר והכנות. היא פירטה, רוז קיבלה בהדרגה את התסריט של הסרט. במהלך סשן ההקלטות הראשון שלה, רוז הקריאה והקליטה את התסריט כולו בשמונה שעות, ותיארה את החוויה כ"מתישה, אבל נפלאה". היא והקולגה שלה לסרט, ברונו קמפוס, שדיבב את דמותו של הנסיך נווין, הקליטו את רוב הדיאלוגים שלהם בנפרד.
עיצוב ומאפיינים
מארק הן שימש כאנימטור של טיאנה. הן התקבל לעבודה על ידי לסטר מכיוון שהוא הנפיש כמעט כל נסיכת דיסני מאז אריאל מהסרט בת הים הקטנה. כשתיאר את טיאנה, האן אמרה שהיא עוקבת אחרי "מגמה חדשה אצל הנסיכות שלנו", והשווה אותה לאריאל מבת הים הקטנה. הן קיבל השראה מעובדת הסטודיו ג'יימי מילנר, מתמחה בקולנוע שעבדה בפוסט-פרודקשן. העובדה שטיאנה היא אפרו-אמריקאית לא הייתה "מעולם עניין גדול" עבור הן בכל הנוגע לאנימציה, אך לצייר אותה כאדם וכצפרדע הקשה עליו. לדבריו,.
מחשבותיה, רעיונותיה וחששותיה של רוז נלקחו בחשבון בכל הנוגע לעיצוב של טיאנה. אמרה. רוז לא רצתה שטיאנה תידמה ל רוז שימשה גם כהשראה חזותית לאנימטור מארק הן כשעבד על טיאנה. הן היה מצלם אותה בזמן שהיא הקליטה את שורותיה ושילב כמה מהמאפיינים המובהקים שלה, כמו הגומות והיותה שמאלית בעיצוב של הדמות.
הנסיכה והצפרדע
טיאנה עובדת בשתי עבודות במטרה לגייס מספיק כסף כדי להפוך בית חרושת מוזנח למסעדה, הבטחה שהבטיחה לאביה שנפטר לאחרונה. כתוצאה מכך, טיאנה עמוסה בעבודה ואין לה זמן לשום דבר אחר. טיאנה מוצאת תקווה כשחברת הילדות הטובה ביותר והעשירה שלה, שרלוט, משלמת לה סכום כסף כדי להכין ולהגיש בנייה בנשף המסכות שהיא מארחת עבור הנסיך נווין, שהוא נאה, אך חסר רכוש.
תוך כדי בריחה, טיאנה עושה עסק עם נווין בדרישה שברגע שהוא יתחתן עם שרלוט, הוא ישתמש בכסף שהוא מקבל ממנה כדי לעזור לטיאנה לקנות את המסעדה. הדברים משתנים, לעומת זאת, בדרכם לסיום הכישוף. שניהם פוגשים תנין מנגן ג'אז בשם לואי וגחלילית בשם ריי, שעוזרים להם להגיע לכוהנת הוודו מאמא עודי. טיאנה ונווין עוזרים אחד לשני לברוח מציידים של צפרדעים וטיאנה מלמדת את נווין לעזור לה לבשל. כשריי שר שיר לאהבתו האמיתית "אוונג'לין", נווין מראה לטיאנה איך לרקוד, דבר שמעולם לא עשתה לפני כן משום שהיא פחדה לעשות זאת. שתי הצפרדעות מוצאות את עצמן מתאהבות זו בזה, אך אינם בטוחים כיצד לומר זאת.
בסופו של דבר טיאנה מתמודדת פנים מול פנים עם פאסילייר עצמו, שמבטיח להפוך את חלומה על "המקום של טיאנה" למציאות אם היא תעשה קסם וודו שמשחק תפקיד משמעותי בתוכניותיו. לאחר שהזכיר לה את כל העבודות שעשתה ואת האנשים שעיכבו אותה, הוא מראה לה תמונה של אביה המנוח, ואומר לה שהיא יכולה להבטיח שהחלום שהוא מעולם לא חי יתגשם. כשראתה את משפחתה ביחד, סוף סוף טיאנה מבינה למה אביה התכוון שהוא מעולם לא השיג את מה שרצה אבל הייתה לו אהבה, מה שהוא היה צריך. טיאנה מסוגלת לנפץ את הקסם ומשאירה את פאסילייר לחסדיהם של רוחות הוודו הזועמות.
דור שלישי (ספר)
דור שלישי (בערבית: السكرية - תעתיק לעברית - אלסכריה, תרגום לעברית - רחוב הממתקים) הוא רומן מאת הסופר המצרי נגיב מחפוז, שיצא לאור בשנת 1957. רומן זה הוא הכרך השלישי והאחרון מבין שלושת הכרכים, אשר מהווים את הטרילוגיה הקהירית של נגיב מחפוז, אשר נחשבת בידי רבים ליצירתו הספרותית הגדולה והחשובה ביותר של הסופר.
עלילת הספר
עלילת הספר מתחילה בשנת 1935, כ-8 שנים לאחר סופו של הספר השני בסדרה, כמאל (ספר), ומותם של בני משפחתה של עאישה, האחות הצעירה, כתוצאה ממחלה. חרף חלוף הזמן, אירוע זה השאיר חותם בל ימחה על חייה של עאישה, אשר נהפכת מצעירה חייכנית האהובה על הבריות לאישה מזדקנת ומיואשת אשר איבדה את הטעם בחייה. בו בזמן, ובניגוד מוחלט למצבה בספר הראשון בסדרה, הולכים חייה של חדיג'ה, האחות הבכירה, ופורחים, בשעה שהיא מקימה ומבצרת את התא המשפחתי שלה.
עלילת הספר ממשיכה ומתמקדת בחייו של כמאל, הבן הצעיר, אשר הוא כעת מורה והוגה דעות אינטלקטואלי, וזאת חרף רצונו של אביו כי יפנה ללימודי משפטים. עם זאת, רושמם של האירועים אותם עבר בספר הקודם לא פג, וכמאל אינו מרגיש בשל למחויבות וליצירת תא משפחתי משלו, למגינת לבם של הוריו. בסופו של דבר, כמאל בוחר להקדיש את חייו לאידיאלים בהם הוא מאמין, ולא להקמת תא משפחתי משלו.
הספר ממשיך ועוקב אחר אבי המשפחה, עבד אל-ג'ואד, אשר בשלב זה הזדקנותו ניכרת לעין. במהלך הזמן, מכיר לבסוף האב בחלוף הזמן, ובעוד שליטתו הרודנית בבני משפחתו נעלמת בהדרגה, הרי שאת מקומה תופסת חיבה גלויה כלפי בניו ונכדיו. בסופו של הסיפור, האב אשר הוצג במהלך מרבית העלילה כדמות חסונה ועמידה לכל, נפטר במהלכה של הפצצה אווירית, בידיהם של בני משפחתו, מה שמשלים לבסוף את המהפך אותו עובר האב בעיני ילדיו.
הספר מספר עוד את סיפור התבגרותם של ילדיהם של בני המשפחה, אלו הם בני הדור השלישי. הסיפור עוקב אחר התבגרותם של אלו, וכיצד כל אחד מהם בוחר בנתיב אחר לצעוד בו; בעוד שאחד מהבנים בוחר בדרך הבורגנות והפקידות הבכירה, בוחר השני באידיאלים של התנועה הקומוניסטית המצרית, והשלישי בוחר דווקא באידיאלים של האחים המוסלמים במצרים. עלילת הספר מתארת את אופן גיבושן של החלטות אלו, ומהווה למעשה רומן התבגרות, בדומה לספר הקודם בסדרה. כמו כן, הספר מבקש להביא לידי ביטוי את צמיחתן של התנועות האידאולוגיות, אשר השפעתן נפוצה בתקופה המדוברת בכל רחבי העולם הערבי, והשפיעו, בדומה לגיבורי הספר, על צעירים רבים ברחבי המזרח התיכון בפרט ובעולם בכלל.
עלילת הספר נמשכת כעשור ומסתיימת לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה, בעקבות מותה של אמינה, אם המשפחה ואשתו של אחמד עבד אל ג'ואד, אשר נפטר בשלב מוקדם יותר. כמו כן, עלילת הספר מסתיימת עם מעצרם של שניים מבני המשפחה, אשר נעצרים בשל מעורבותם בפעילות פוליטית ונשלחים לכלא המצרי.
תרגום לעברית
הספר תורגם לעברית בידי סמי מיכאל, ויצא לאור בהוצאת "ספרית הפועלים" בשנת 1987.
מכון החלל הלאומי הדני
מכון החלל הלאומי הדני (DTU Space, רשמית: מכון החלל הלאומי, בדנית: Institut for Rumforskning Rumteknologi) הוא מכון החלל הלאומי של דנמרק וחלק מסקטור מחקרי המהווה מחלקה באוניברסיטה הטכנית של דנמרק והוא כפוף למשרד המדע וההשכלה הגבוהה. מכוני מחקר סקטוריים של דנמרק, הם מכוני מחקר עצמאיים בבעלות המדינה תחת משרדי ממשלה דניים שונים, שתפקידם העיקרי הוא לעשות מחקר בתחומים שונים.
רקע היסטורי
מכון החלל הלאומי הדני עבר במהלך השנים, מספר מיזוגים מהתעשייה, האקדמיה והממשלה עד שהתגבש לארגון בשמו הנוכחי. המכון כולל כיום קבוצות מחקר שמקורן הן במרכז לחקר החלל הדני, מוסד הסקר הלאומי והקדסטר ומהאוניברסיטה הטכנית של דנמרק. המיזוג היה תוצאה של החלטת ממשלה לארגן מחדש את מוסדות המחקר הדניים על ידי שילוב מעבדות עצמאיות במבנה אוניברסיטאי. המיזוג היא תוצאה של החלטת הוועד הלאומי הכללי להפריד בין יחידות המחקר לסוכנויות הממשלתיות.
בשנת 1966 תחת המשרד הדני לחינוך ומחקר, ששינה שמו למשרד המדע וההשכלה הגבוהה. תחומי המחקר העיקריים של המרכז לחקר החלל הדני היו אסטרופיזיקה ופיזיקה של מערכת השמש. חלק ניכר מהמחקר במרכז התרכז בקרני רנטגן שהגיעו מגרמי שמיים. ב־1 בינואר 2005, התמזגו המרכז לחקר החלל והחלק הגאודזי של הסוכנות הגאודזית של דנמרק והיוו את מרכז החלל הלאומי הדני. בשנת 2007 התמזג עם האוניברסיטה הטכנית של דנמרק (DTU) ובשנת 2008 שינו את השם ל-DTU Space. DTU Space הוא השם הקצר ל'מכון החלל הלאומי באוניברסיטה הטכנית של דנמרק' ובקיצור מכון החלל הלאומי הדני.
מטרות המכון
מכון החלל עובד עם נאס"א, יס"א וארגוני חלל בינלאומיים, אוניברסיטאות וחברות פרטיות ומשתתף במעל למאה משימות חלל בינלאומיות. בכל שנה מפורסמים כ-160 – 190 מאמרים ופרסומים מדעיים. משימת המכון ליצור ולהרחיב את הידע על כדור הארץ ופיזיקת החלל ולקשר טכנולוגיות החלל לטובת החברה. המכון מאופיין ביחסי גומלין בין דיסציפלינות הנדסיות למדעי הטבע. שילוב זה מאפשר למכון לספק פתרונות ייחודיים מקצה לקצה בתחומים שנבחרו, כלומר לפתח את המכשור הדרוש ולעבד את הנתונים שנאספו לתוצאות מדעיות.
המכון עובד עם מטרות רבות של מדעי החלל: כאשר החלל הוא נקודת המוצא. המכון מבצע מחקר, מפתח טכנולוגיה, מייעץ לרשויות ומכשיר מדענים ומהנדסים (כ-300 סטודנטים רשומים). המכון בוחן את מערכת השמש, את היקום, את השדה המגנטי של כדור הארץ ועוקב אחר האקלים והסביבה של כדור הארץ מהחלל. המכון עושה שימוש בחלליות, מטוסים, לוויינים, כלי טיס בלתי מאויש ומערכות קרקעיות, ומפתח טכנולוגיות ומכשירים למטרה זו. למכון החלל הלאומי הדני יש צוות של 169, הכולל חוקרים, מהנדסים וטכנאים. המכון מנהל מחקר באסטרופיזיקה, בפיזיקת מערכת השמש, גאודזיה וטכנולוגית חלל. כדי לנהל את המחקר, המרכז משתף פעולה עם מכון נילס בוהר לאסטרונומיה, גיאופיזיקה ופיזיקה, באוניברסיטת קופנהגן. המכון יזם ומוביל כיום את Swarm, פרויקט לחקר תכונות השדה המגנטי של כדור הארץ.
ארגון
חקר חלל וטכנולוגיה הם תחום מחקר בינלאומי, ורוב פרויקטי החלל של המכון מבוצעים בשיתוף פעולה עם מוסדות מחקר מרחבי העולם וכן עם איס"א ונאס"א. דוגמאות לפרויקטים אחרונים הכוללים טכנולוגיית חלל מהמכון הם משימת הגשושית ג'ונו של נאס"א לכוכב הלכת צדק והמשימה ASIM (באנגלית: Atmosphere–Space Interactions Monitor בראשי תיבות: ASIM) באיס"א, משנת 2018, שתפקידה לנטר אינטראקציות חשמל בחלל. המתקן מותקן מחוץ למעבדת החלל האירופית קולומבוס, כדי לנטר אירועים חשמליים בגובה רב. קולומבוס (באנגלית: Columbus) הוא השם למעבדה מדעית אשר מהווה חלק מתחנת החלל הבינלאומית.
אסטרופיזיקה ופיזיקה אטמוספירית
החטיבה חוקרת תהליכים בכוכבים, בגלקסיות, בכוכבי הלכת, במערכת השמש וביקום בכללותו לפיתוח מיכשור להתבוננות בעצמים אלה. היא חוקרת גם את האטמוספירה של כדור הארץ ואת האינטראקציה עם החלל.
גאומגנטיות
החטיבה עושה שימוש במדידות שדה מגנטי מלוויינים ותחנות קרקע כדי לחקור את השדה המגנטי של כדור הארץ, חקירת תהליכי ייצור השדה וכיול המכשירים למדידת השדה המגנטי מכדור הארץ.
מדידה ומכשור
תחומי המחקר הם: פיתוח עקרונות, עיצובים, יישום ואימות של מכשירי המדידה המתקדמים ובעלי הביצועים הגבוהים לשימוש בחללית.
גלי מיקרוגל וחישה מרחוק
תחומי המחקר הם: חיישני מיקרוגל; פסיביים (רדיומטרי מיקרוגל) וגם פעילים (מכ"מים). פיתוח שיטות מתקדמות וטכניקות חדשות לעיבוד נתונים מחיישנים מוטסים ולווייניים.
חדשנות וייעוץ
החטיבה עוסקת הן במחקר בסיסי והן בפיתוח טכנולוגיות פעילות, והמכון מאופיין באינטראקציה חזקה בין טכנולוגיה למדע.
האקלים והסביבה
מטרת מחקר האקלים והסביבה של מכון החלל הלאומי הדני היא לתאר כוחות טבעיים ואנושיים המשפיעים על אקלים כדור הארץ ובכך על תנאי החיים של האנושות.
פעילויות חינוך במכון
למכון החלל הלאומי הדני, פעילויות חינוכיות משמעותיות במדעי החלל, מכשור חלל, גאופיזיקה, גאואינפורמטיקה, חישה מרחוק וטכנולוגיית מכ"ם. המכון, ממלא תפקיד מוביל בתוכנית לתואר ראשון ותואר שני בפיזיקה והנדסה של כדור הארץ והחלל ויש כ - 300 סטודנטים רשומים. המכון מכשיר לתואר ראשון, שני ודוקטורט בתחומי הנדסה ומדעי הטבע ומשמש כמקום מחקר לדוקטורנטים ולפוסטדוקטורנטים.
מרכזים
המכון מארח מרכזים העובדים עם מערכות וטכנולוגיות הקשורות לחלל. המכון משתף פעולה גם עם רשויות ציבוריות וחברות פרטיות המציעות ייעוץ ופיתוח טכנולוגי.
סירו גרה
סירו גרה (בספרדית: Ciro Alfonso Guerra Picón; נולד ב-6 בפברואר 1981) הוא במאי ותסריטאי קולומביאני. הוא ידוע בעיקר בזכות סרטו "חיבוק הנחש", משנת 2015, שהיה מועמד לפרס הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-88, וסרטו דובר האנגלית "מחכים לברברים" (2019) בכיכובם של מארק ריילנס, ג'וני דפ ורוברט פטינסון.
הוא כתב וביים את סרטו הראשון "צללים נודדים" ב-2004 בגיל 23. הסרט הוגש למקצה הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-78, אולם הוא לא זכה למועמדות. סרטו הבא "מסעות הרוח" התחרה במסגרת מבט מסוים בפסטיבל קאן 2009 ונבחר כהגשה קולומביאנית לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-82; אך גם הוא לא נבחר.
סרטו "חיבוק הנחש" משנת 2015 הוקרן במדור שבועיים של הבמאים בפסטיבל קאן 2015, שם זכה בפרס CICAE. הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבלי הסרטים הבינלאומיים של אודסה ולימה, שם הוא גם קיבל פרס מיוחד מוועדת המבקרים. הסרט היה גם מועמד לפרס הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-88, וזהו הסרט הקולומביאני הראשון שקיבל מועמדות לאוסקר.
ב-22 בנובמבר 2017, נטפליקס הזמינה להפקה את המיני סדרה "Green Frontier, הסדרה" מבוססת על רעיון מקורי של דייגו רמירז שרמפ וג'ני סבאלוס מ-Dynamo Producciones. גרה רשום כמפיק בפועל של הסדרה, לצד דייגו רמירז שרמפ, אנדרס קלדרון, חורחה דוראדו וכריסטיאן קונטי. הסדרה בוימה על ידי גרה, Laura Mora Ortega וז'אק Toulemonde Vidal ונכתבה על ידי מאוריסיו לייבה-קוק, אנטון גונצ'אה, קמילה ברוז'ה, ג'יברן פורטלה, חאבייר פניאלוסה, מריה קמילה אריאס, נטליה סנטה וניקולס סראנו. המיני-סדרה עלתה לראשונה בנטפליקס ב-16 באוגוסט 2019.
בשנת 2018, גרה הוציא את סרטו העלילתי הרביעי, ציפורי מסע, הסרט צולם במדבר לה גוואג'ירה, קולומביה, גרה הצהיר שהסרט הוא "כמו סרט גנגסטרים, אבל שונה לחלוטין מכל סרט גנגסטרים שאי פעם ראית".
גרה גם ביים עיבוד לרומן של ג'ון מקסוול קוטזי, "מחכים לברברים", בכיכובם של מארק ריילנס, ג'וני דפ, רוברט פטינסון, גאנה באירסייקאן וגרטה סקאקי. הסרט (באותו שם) הוקרן בבכורה בפסטיבל ונציה ב-6 בספטמבר 2019, ויצא לאקרנים ב-7 באוגוסט 2020 על ידי סמואל גולדווין סרטים.
הוא היה נשיא חבר השופטים של מדור שבוע המבקרים הבינלאומי של פסטיבל קאן 2019.
חיים אישיים
בשנת 2020, כתב העת הפמיניסטי של אמריקה הלטינית "וולקאניקס" פרסם תחקיר מעמיק שבו שמונה נשים האשימו את גרה בהטרדה מינית. הוא הכחיש את ההאשמות והבטיח לנקוט בצעדים משפטיים נגד המתלוננות. במאי 2021, בית משפט בבוגוטה, קולומביה, פסק לטובת גרה, והורה לכתב העת לתקן את הפרסום שלו בטענה שההאשמות חסרות פירוט וראיות. בתגובה, באותו חודש פרסמו "וולקאניקס" פרטים נוספים והאשמות חדשות מחקירתם. לאחר מאבק משפטי, בית המשפט החוקתי של קולומביה חזר בו וביטל את פסיקתו הקודמות, ודחה את קבילותיו של גרה, בשם חופש הביטוי.
פרלה נשר
פֶּרלָה נשר (אַדָן) (Pearla Nesher; נולדה ב-24 בפברואר 1930) היא פרופסור אמריטה באוניברסיטת חיפה, חוקרת של למידה והוראת המתמטיקה, כיהנה כמדענית הראשית במשרד החינוך ויועצת לשר החינוך.
ביוגרפיה
נשר נולדה כפרלה אדן בשנת 1930 בתל אביב, בתם של שרה לבית טישלר ומשה אידלסון (אדן). מילדותה רצו הוריה שתהיה מורה, ומשסיימה את לימודיה בבית הספר העממי ביקשו שתעבור ללמוד בבית מדרש למורות וגננות. תיאודור הולדהיים, שהיה איתה יחד בקן צפון תל אביב של השומר הצעיר, שִכנע את הוריה שתלמד בגימנסיה, והלימודים שם הובילו להתעניינותה הרבה במתמטיקה.
משנת 1948 ועד 1974 הייתה חברת קיבוץ נירים.
נשר ייסדה את תחום החינוך המתמטי לבית הספר היסודי כתחום אקדמי והדריכה תלמידים רבים בתחום הממלאים תפקידים בולטים במערכת החינוך, בהם: פרופ' רוחמה אבן, שרה הרשקוביץ, ליאורה לינצבסקי, ענת קלמר, סגל דסי, ישראלה שפיר, דוד בן חיים, פרופ' צביה ברזניץ, רלי בריקנר, רינה גפני, איבי מכמנדרוב ועוד רבים.
נשר לימדה במשך חמש שנים בבית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים, ובו-זמנית לימדה גם בבית הספר לחינוך באוניברסיטת חיפה, שם כיהנה בין השנים 1983–1988 כראש בית הספר לחינוך.
נשר הייתה היועצת המדעית של ספרי לימוד במתמטיקה הנותנים מענה לתוכנית הלימודים במתמטיקה כפי שהוגדרה בכל תקופה על ידי משרד החינוך. כל אחת מהסדרות כללה את חומרי הלימוד הנדרשים: בחשבון ובגאומטריה, לוותה במדריכים למורה, מערך מבחנים ומערך השתלמויות מורים.
הסדרה "אחת שתיים ו...שלוש" (בהוצאת מטח)– סדרת ספרי לימוד במתמטיקה לבית הספר היסודי (א-ו) שהייתה נפוצה בין השנים (1972) ועד סוף שנות התשעים. הסדרה עודכנה לאורך השנים ויצאה ב-3 מהדורות.
הסדרה "ועוד אחת" (בהוצאת מטח) – סדרת חוברות לימוד במתמטיקה לבית הספר היסודי שהייתה נפוצה בין השנים (1976) ועד סוף שנות התשעים. הסדרה עודכנה לאורך השנים ויצאה ב-3 מהדורות. סדרה זו הייתה "מקבילה" לסדרה "אחת שתיים ו...שלוש" והותאמה לכיתות בהן נתן מענה לשונות שבין התלמידים.
בין השנים 1987–1989 כיהנה כנשיאת הארגון הבינלאומי המרכזי לחקר הלמידה המתמטית.
בין השנים 1993–1995 כיהנה כמדענית ראשית של משרד החינוך והתרבות, והייתה המדענית הראשית הראשונה שהגיעה מתחום מחקר המתמטיקה. במסגרת תפקידה ערכה, לאחר שנים רבות, את מפקד תנועות הנוער המשמש להקצבת משרד החינוך לתנועות הנוער, כמו כן יזמה שינוי בהגדרת טעוני טיפוח ויצרה סולם חדש להעדפת בתי הספר בפריפריה, כן קידמה את הרעיון של משוב פנימי בבתי הספר ומשוב ארצי מדגמי בלבד.
נשר מתגוררת בחיפה. היא אחותו הצעירה של האלוף אברהם אדן ("ברן"). בעלה הראשון היה ד"ר נשר, ובעלה השני היה גבי ורבורג, פרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה ורקטור האוניברסיטה (ונכדו של אוטו ורבורג), ממנו התאלמנה ב-2022. נשר היא אם לשתיים: שלומית טָרֶם, פרופסור לפיזיקה בפקולטה לפיזיקה בטכניון, ומיכל שכטר, קלינאית תקשורת.
מאמרים
Scheme-based environment. Proceedings of ATCM98, Tsucuba, Japan. Mathematics Through Conversation: Is It as Good as They Say. For The Learning of Mathematics, 18, 1, 41-51.
קישורים חיצוניים
מפרי עטה:
If I Never See Your Face Again
If I Never See Your Face Again (בעברית: אם לא אראה את פנייך שוב) הוא שיר של להקת הרוק מארון 5 בהשתתפות ריהאנה. השיר יצא לאור כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, It Won't Be Soon Before Long.
השיר נכתב על ידי אדם לוין וג'יימס ולנטיין. השיר מופיע באלבום It Won't Be Soon Before Long, בגרסה הרגילה, ללא ריהאנה, ובגרסה המחודשת של האלבום Good Girl Gone Bad, של ריהאנה. אדם לוין, סולן מארון 5, אמר בראיון שהוא ביקש מריהאנה להקליט כמה קטעים מהשיר באולפן ההקלטות. לוין אמר שאם יש "קסם" בין שני אמנים, אז "אתה לא צריך אפילו לחשוב על זה". במהלך הראיון אישרה ריהאנה כי שיתוף הפעולה הזה יכלל בהוצאה המחודשת של אלבומה Good Girl Gone Bad, וגילתה כי תמיד רצתה לעבוד עם הלהקה וזה היה כבוד בשבילה כאשר הם פנו אליה.
אמברג
אמברג (באנגלית: Amberg; בניב גרמני: ambɛrk; ) היא עיר במדינת בוואריה, גרמניה. העיר ממוקמת באובר-פפאלץ, בערך באמצע הדרך בין רגנסבורג וביירוית. בשנת 2013 התגוררו בעיר למעלה מ-41,000 איש.
היסטוריה
העיר הוזכרה לראשונה בשנת 1034, באותה תקופה בשם אמנברג. העיר הפכה למרכז סחר חשוב בימי הביניים המייצאת בעיקר עפרת ברזל ומוצרי ברזל. בשנת 1269, יחד עם במברג, הייתה העיר כפופה לשושלת בית ויטלסבאך ששלטה בבוואריה.
בשנת 1329 האזור אימץ את השם פלטינה עילית. העיר כבר לא היה חלק מהדוכסות של בוואריה מבחינה פוליטית, אם כי במונחים גאוגרפיים היא נחשבה לבווארית והאזור היה חלק מהמעגל הבווארי בארגון החוגים הקיסריים. במאה ה-16 פנו שליטי הפלטינה העליונה לפרוטסטנטיות. העיירה פנתה ללותרניזם. בשנת 1628 הפכה אמברג לחלק מציבור בוחרי בוואריה.
ב-24 באוגוסט 1796, במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית, העיר וסביבותיה היו אזור של קרב גדול ובו 35,000 צרפתים, בפיקודו של ז'אן בפטיסט ג'ורדן, אשר נלחמו עם 40,000 אוסטרים בפיקודו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן. הצרפתים ספגו הפסדים משמעותיים יותר בניצחון האוסטרי הזה. אמברג הייתה הבירה האזורית של הפלטינה העליונה עד 1810 עת הכוח הועבר לעיר הגדולה יותר, רגנסבורג.
יהדות אמברג
יהודים התיישבו באמברג לפני 1294, אז ניתן היה למצוא את התיעוד הראשון. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1298, מתו שלושה עשר מיהודי העיר במהלך פרעות רינדפלייש. אף על פי כן, בשנת 1347 קיבלו שש משפחות אישור להתיישב באמברג, ועשרים שנה לאחר מכן, בשנת 1367, נפתחה בה ישיבה, אף על פי שהקהילה היהודית גורשה מאמברג בשנת 1403. עם הגירוש, בית הכנסת המקומי סופח לכנסייה הסמוכה. 12 יהודים נותרו בעיר בשנת 1942. הניצולים המעטים מהשואה, חזרו לעיר לאחר 1945, ומחנה פליטים בשם אמברג - שנמצא בסמוך לעיר - אוכלסו בעיקר פליטים וניצולים יהודים. כתוצאה מעללית יהודים מברית המועצות לעיר, גדלה אוכלוסיית העיר עד לשנת 2003 לכ-275 איש. בעיר בית כנסת אחד.
ספורט
לעיר קבוצת כדורגל בשם פ.צ. אמברג.
יוסף יהודה מרטון
ביוגרפיה
נולד בסיגישוארה שברומניה ליעקב וביילא מלכה, משפחה דתית ואמידה שניהלה עסקי משק שונים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה והצטרפותה של ממלכת רומניה למדינות הציר, נושלה המשפחה מכל רכושה, בדומה לשאר יהודי האזור. לאחר כניסת הצבא הרוסי לעיר בראשית 1945, החלו לפעול ברחבי טרנסילבניה תנועת נוער ציוניות, ויוסף הצטרף לתנועת בני עקיבא.
בשנת 1947, העפיל עם 7,600 מעפילים באניית המעפילים פאן יורק. חיל הים הבריטי כלא את יושבי האנייה בקפריסין ולאחר 3 חודשים נכנסו לישראל.
בשנת 1948 החל ללמוד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה אצל הרב משה צבי נריה והרב אברהם צוקרמן, ולאחר מכן סיים לימודיו בבית הספר התיכוני "מעלה" לצורך קבלת תעודה. ביולי 1952 התגייס לצה"ל ושירת בחיל ההנדסה. לאחר שחרורו מצה"ל למד בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון חיפה ולאחר מכן בקונסרבטוריון בחיפה.
בשנת 1957 התקרב לחסידות חב"ד, ביקר בישיבת תומכי תמימים ויצר קשר עם הרבי מלובביץ'. היה מורה בתיכון בית חנה בירושלים משנת הקמתו. בה'תשי"ט התמנה למנהל בית הספר רשת אהלי יוסף יצחק הראשון בלוד. בהמשך ניהל את בית הספר בעיר גנים בירושלים.
נשא את חנה גולדברג, והיה ממייסדי קהילת חב"ד בשיכון פאג"י בירושלים. לאחר פטירת אשתו נשא את שיינדל והתגורר בשכונת בית וגן שם היה ממייסדי קהילת חב"ד. בבתי כנסת אלו ובבית הכנסת "חסידים" בבית וגן היה בעל-הקורא ובעל-התפילה.
פעילות
בתחילת דרכו השתתף בפעילות המקהלה הקאמרית של עיריית חיפה ומקהלת הפועלים של ההסתדרות, שימש מורה למוזיקה בבית הספר הריאלי, וניצח על מקהלת בית הספר ומקהלת בני עקיבא בחיפה. כן היה ממארגני המופעים המוזיקליים של חגיגות העשור למדינת ישראל. מרטון אחראי לעיבודים המוזיקליים של "אירוע העשור" הגדול שהתקיים באצטדיון ייעודי שהוכשר לכך, בסמוך למערת אליהו בחיפה. בהשתתפות המקהלה הקאמרית של חיפה, מקהלת קול ישראל ותזמורת חיפה, בניצוח איתן לוסטיג.
עסק בהוראה, ניהל שני בתי ספר והיה מנהל בית הספר הראשון ברשת חינוך חב"ד.
לעיתים עסק בחזנות ושירת סולו, בין היתר בקונצרט להוצאת האנתולוגיה למוזיקה חסידית של אליהו שלייפר, במופע כנס חנוכה למוזיקה דתית ב-1968, ובהקלטות שונות מטעם צעירי אגודת חב"ד ועוד. היה בעל קורא, חזן ובעל תפילה מבוקש, בין היתר באופן קבוע בשבתון ועידת רבני ישראל השנתית של מכון אריאל.
בה'תשכ"ג בבקשת משה צבי סגל והרבי מלובביץ' הקים את מקהלת ניח"ח - המקהלה הראשונה שביצעה ניגוני חב"ד, אותה ניהל. וכן היה מנצח ומעבד המקהלה. היה מראשי מנחילי הניגונים בחב"ד במסגרת חברת ניח"ח. ב-1967 כתב את הספר "אנעים זמירות" שהיה אנתולוגיה ראשונה מסוגה לחלק מניגוני חב"ד, עם ביאורים מאת הרב טוביה בלוי וזכה לתפוצה בחסידות חב"ד אודות לכמה ניגונים שהופיעו בו לראשונה. בהמשך סייע בכתיבת התווים ל-3 כרכי ספר הניגונים החב"די בהוצאת ניח"ח.
במסגרת חברת ניח"ח הפיק אירועים ו"ערבי חב"ד" בקיבוצים בשנות ה-60 וה-70, בהם מופעים גדולים בהשתתפות שרים ואישי ציבור באמפיתיאטרון קיסריה, היכל התרבות בתל אביב ובנייני האומה, ועוד. ממופעים גדולים שהפיק, עיבד וניצח ב-1971 יצאו שתי קלטות שמע.
במשך שנים כתב מדור מוזיקלי בבטאון חב"ד.
עסק בחקר טעמי המקרא וחידש שיטת לימוד שמטרתה לפרש את המקרא באמצעות הטעמים. השיטה מתועדת בספרי "מקראי קודש" של הד"ר שניאור זלמן צייטלין ובספרו "קרא בטעם" ששירת אותו בסדנאות שהעביר אך טרם יצא בהוצאה מסחרית. התנדב ומסר הרצאות בנושא במוסדות חינוך ובקהילות שונות . כתב תווים לטעמי המקרא באנציקלופדיה התלמודית. ברשות הספרייה הלאומית ישנם עשרות הקלטות של טעמי המקרא ונוסחאות חזנות התפילה בביצועו.
פעל בחקר השירה האידית, וסייע לד"ר אהרן וינקובייצקי וסיני לייכטר מהאוניברסיטה העברית בירושלים במחקרם, במסגרתו יצאו 7 כרכי האנתולוגיה לשירי עם ביידיש ועוד שורת פרסומים. כן היה מעורב בפרויקט המונומנטלי של האנתולוגיה לשירת יהדות ספרד יחד עם חברו הד"ר יצחק לוי; ובפרויקט להנחלת שירת יהדות תימן עם יעקב מזור.
היה ממפיקי ומייסדי חידון התנ"ך העולמי (במסגרת שירות מילואים פעיל) מהשנה הראשונה במשך 38 שנים ברציפות ותרם רבות לעיצוב האירוע כפי שהוא מתנהל כיום, בין היתר מהבחינה הלשונית. עבודותיו המוזיקליות משרתות את המחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית, חלק מעיבודיו המוזיקליים משמשים עד היום את תזמורת משטרת ישראל ועוד.
מג"ב חוף
משמר הגבול מרחב חוף הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) במסגרת משמר הגבול האחראית על פעילות מג"ב באזור צפון מישור החוף של מדינת ישראל, מחדרה ועד ראש הנקרה.
הקמה ומבנה
בשנת 2011, לצורך יצירת התאמה עם המשטרה הכחולה שהקימה את מחוז חוף פוצל מג"ב חוף ממג"ב צפון והפך למחט"ב עצמאי שמפקדתו יושב בחריש. מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה, ושטח המרחב חופף לשטח מחוז חוף של המשטרה.
יחידות
במג"ב חוף מספר יחידות מסוגים שונים המבצעות את משימות מג"ב באזור חוף. יחידות מג"ב חוף הן:
פאינה מלניק
פאינה גריגורייבה ולבה-מלניק (באוקראינית: Фаїна Григорівна Мельник וברוסית: Фаина Григорьевна Велева-Мельник; 9 ביולי 1945 – 16 בדצמבר 2016) הייתה אתלטית יהודייה-סובייטית. הייתה אלופה אולימפית, פעמיים ברציפות אלופת אירופה (1971 ו-1974) ושיאנית עולם בזריקת דיסקוס. הייתה לאישה הראשונה שזרקה דיסקוס מעבר ל-70 מטר.
ביוגרפיה
מלניק נולדה בבקוטה שבמחוז חמלניצקי.
אלופת אירופה ושיאנית עולם
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא עולם חדש של 64.22 מטר.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 66.62 מטר, 14 ס"מ פחות משיאה העולמי, לפני ארגנטינה מניס מרומניה (65.06 מטר) ווסילקה סטואבה מבולגריה (64.34 מטר).
במשחקי האוניברסיאדה שנערכו במוסקבה, ברית המועצות בשנת 1973 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 64.54 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכתה מלניק בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 69.00 מטר.
בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ ב-20 באוגוסט 1975 שברה מלניק את שיאה העולמי והעמידה אותו על 70.20 ס"מ והכך הייתה לאישה הראשונה שזורקת דיסקוס מעבר ל-70 מטרים.
בתחרות שנערכה בסוצ'י עיר לחופו של הים השחור ב-24 באפריל בשנת 1976 שיפרה מלניק בפעם ה-11 את שיאה העולמי והעמידה אותו על 70.50 מטר. שלושה חודשים לאחר מכן, למרות שהייתה שיאנית העולם, באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה רק במקום רביעי בתוצאה של 66.40 מטר ולא הצליחה להגן על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.07 מטר.
בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה בדיסלדורף, מערב גרמניה בשנת 1977 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.10 מטר.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה מלניק במקום 16 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 53.76 מטר.
מלניק נישאה לוולקו ולב מבולגריה, אף הוא זורק דיסקוס, שהשתתף בשתי אולימפיאדות (מונטריאול 1976 ומוסקבה 1980) וסיים במקומות 10 ו-8 בהתאמה.
לאחר סיום הקריירה הספורטיבית סיימה מלניק לימודי רפואת שיניים, אך מעשית עסקה באימון נשים בזריקת דיסקוס.
משפחה מנצחת
משפחה מנצחת (באנגלית: King Richard) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2021 בכיכובו של ויל סמית'. הסרט מבוסס על סיפורו של ריצ'רד ויליאמס, אביהן של הטניסאיות המצליחות ונוס ויליאמס וסרינה ויליאמס.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר בהם הסרט הטוב ביותר. סמית' זכה על תפקידו בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
עלילה
ריצ'רד ויליאמס מתגורר עם משפחתו בשכונה קשת יום בקומפטון בקליפורניה. הוא אב לונוס וסרינה ויליאמס מרעייתו אורסן, ואב מאמץ לשתי בנות נוספות מנישואיה הקודמים. בעזרת חינוך קפדני וקשוח, וחרף כל הקשיים הסביבתיים, מצליח ריצ'רד להזניק את הקריירה הספורטיבית של ונוס וסרינה.
הפקה והקרנה
צילומי הסרט החלו בלוס אנג'לס בינואר 2020 ונעצרו עקב מגפת הקורונה עד שהתחדשו באוקטובר אותה שנה.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בספטמבר 2021 בפסטיבל טלורייד בקולורדו. הפצה נרחבת בבתי הקולנוע החלה ב-19 בנובמבר ובמקביל הופץ הסרט ב-HBO Max.
תחביר ויקי
תחביר ויקי (באנגלית: Wikitext language או Wiki markup) הוא שפת תגיות המשמשת לכתיבת דפים באתרי ויקי, כגון ויקיפדיה, אשר למעשה היא גרסה מופשטת של שפת HTML. מערכות הוויקי השונות ממירות את קוד תחביר הוויקי ל-HTML על מנת שזה יפעל כיאות בדפדפני האינטרנט השונים.
המטרה העיקרית לכך שמערכות הוויקי השונות מבוססות על תחביר הוויקי במקום על HTML הוא משום ששפת HTML מורכבת בהרבה ובשל כך אנשים רבים אינם יודעים להשתמש בה או שנרתעים מלהשתמש בה. בשל הפשטות של תחביר הוויקי העורכים במערכות הוויקי השונות, ובוויקיפדיה בפרט, מסוגלים ליצור תוכן מורכב בקלות רבה יחסית.
דוגמה לשימוש בתחביר ויקי
הטבלה שלהלן ממחישה את ההבדלים שבין תחביר הוויקי לבין שפת HTML, לצד הפלט של הקוד הנ"ל.
ירצה צום עמך
יֵרָצֶה צוֹם עַמְּךָ הוא פיוט הנאמר במסגרת סליחות לערב יום הכיפורים בקרב קהילות אשכנז. בנוסח צרפת הוא היה נאמר ביום הכיפורים עצמו בתפילת נעילה, ולצורך כך עובד מעט נוסח הפיוט – במקום "מחר יהיה האות הזה" אמרו "היום יהיה האות הזה".
הפיוט נכתב בימי הביניים באשכנז (גרמניה) ומחברו, על פי האקרוסטיכון, הוא יצחק בר צ'. לדעת דניאל גולדשמידט, המחבר הוא כנראה יצחק בן אביגדור.
תוכן הפיוט
הפיוט מורכב מארבעה בתים בני 4 שורות כל אחת עם שתי צלעות בכל שורה.
הפיוט מכין את המתפללים למחילה וגאולה ומשובץ בו כפזמון חלק מהפסוק שנאמר לגבי מכת ערוב: "וְשַׂמְתִּי פְדֻת בֵּין עַמִּי וּבֵין עַמֶּךָ לְמָחָר יִהְיֶה הָאֹת הַזֶּה".
אהרן (הארי) גודמן
אהרן (הארי) גודמן (1898 – 1961) היה איש ציבור, עסקן, עיתונאי וסופר יהודי-חרדי בריטי.
חייו
מראשי אגודת ישראל בבריטניה הוא היה מזכיר תנועת אגודת ישראל העולמית ויו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל האירופית. אשתו הייתה מרים אֶרלַנגֶר, בתו של אברהם ארלנגר, ראש הקהילה היהודית האורתודוקסית בלוצרן שבשווייץ. בתחילת דרכו השתייך למזרחי ולאחר מכן עבר לאגודת ישראל
אגתה הארקנס
אגתה הארקנס (באנגלית: Agatha Harkness) היא דמות משנה בדיונית, המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס וארבעת המופלאים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #94 מינואר 1970 ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
אגתה הארקנס, אחת מן המכשפות המקוריות שנשפטו במשפטי המכשפות בסיילם, תוארה בחוברות הקומיקס כאנטי גיבורה, אנטגוניסטית ואף כבת ברית ומדריכה, שסייעה בין היתר למכשפת השני וארבעת המופלאים. אגתה נחשבת לאחת מהמכשפות העוצמתיות ביותר ביקום מארוול, ומבין תלמידיה נמנים ונדה מקסימוף/מכשפת השני, פרנקלין ריצ'רדס, ניקולס סקראץ' ותלמידי אקדמיית הכישוף של דוקטור סטריינג', בה היא מכהנת כמעין פרופסור אמריטוס. את אגתה ליווה בעבר בן-לוויה בשם אבוני, יצור מיסטי דמוי-חתול המסוגל לחוש בנוכחותם של יצורים מיסטיים אחרים.
את דמותה של אגתה הארקנס בסדרת הלייב אקשן "וונדה-ויז'ן" מגלמת השחקנית קתרין האן. בתחילת הסדרה מתחזה הדמות לאגנס, שכנתם החטטנית אך הבלתי המזיקה של ונדה מקסימוף וויז'ן במהלך שהותם בעיירה וסטוויו. בהמשך הסדרה נחשפת זהותה האמיתית כמכשפה וכאחראית לאירועים מסתוריים שונים שהופיעו במהלך הסדרה.
רפיק שחאדה
רפיק שחאדה (בערבית: رفيق شحادة; נולד ב-1977) הוא קצין בדרגת לואא' ומפקד המודיעין הצבאי הסורי מאז 2012.
אגתה הארקנס
ציד המכשפות, ניו סיילם
מוצאה ומקורה של אגתה הארקנס אינו ידוע. אגתה זוכרת את ימיה על פני האדמה כ-500 שנה טרם שקיעת אטלנטיס, בקירוב לשנת 10,000 לפני הספירה. בתקופה זו אגתה יצרה קשר עם ישות קוסמית מינורית בשם "המנבא", הטוען לאחריות על עיצוב העבר והעתיד של כדור הארץ, ונחשב למת עד להופעתו המחודשת בעידן המודרני.
ב השתקעה אגתה בסיילם, מסצ'וסטס, והקימה מסדר מכשפות בהנהגתה מתוך תקווה לעסוק בכישוף בחופשיות ב הנאור. בשנת 1692 החל ציד המכשפות בסיילם, במהלכו נרדפה קבוצתה של אגתה בידי פוריטניים רדיקליים. אגתה נתקלה בגיבורת-העל כוכב אש, שנשלחה אחורה בזמן ונרדפה בטענה שהיא מכשפה, והביאה אותה למקום מבטחים. אגתה הסבירה לכוכב אש שהיא הניחה לציד המכשפות להתקיים כדי לחזק ולחשל את בעלי הקסם השונים, ושהיא אף שלחה את חברות המסדר להמית קוסמים חלשים. אגתה הובילה את תלמידיה הנמלטים והקימה התיישבות סודית בשם ניו סיילם, החבויה בתוך קולורדו המודרנית. תושבי ניו סיילם נדרו להבדיל את עצמם מבני האדם, והחילו עונש מוות על כל מעורבות עם העולם החיצון.
רפיק שחאדה
קריירה
שחאדה הוא קצין בכיר (בדרגה מקבילה לאלוף בצה"ל) בכוחות המזוינים של סוריה, אשר פיקד בעבר על ענף 293 (המחלקה לביטחון פנים) במודיעין הצבאי. בנוסף, שימש כיועץ לנשיא בשאר אל-אסד לנושאי אסטרטגיה ומודיעין צבאי ונחשב למקורב אליו. ביולי 2012 הוחלט לקדמו ולמנותו למפקד המודיעין הצבאי.
אגתה הארקנס
ציד המכשפות, ניו סיילם
במרוצת השנים אגתה ביססה את עצמה כמנהיגת ניו סיילם וכמכשפה החזקה ביותר בקהילה, והמשיכה להסגיר מכשפים ומכשפות מסוימים לידי ציידי המכשפות, מתוך כוונה לחשל את בני הקהילה ולהיפטר מאלו שלא מסוגלים להגן על עצמם. בנה היחיד, ניקולס סקראץ', גדל להיות מכשף מחונן בזכות עצמו. לקראת סוף המאה ה-18 הצטרפה אגתה לקבוצת בנות החירות, קבוצת נשים ולוחמות וצדק, ואימנה אותן בדרכי האמנויות המיסטיות.
ארבעת המופלאים, מכשפת השני
בהמשך נשכרה אגתה לשמש כאומנת עבור פרנקלין ריצ'רדס, בנם של ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק וסוזן סטורם-ריצ'רדס/האישה הבלתי-נראית, חברי קבוצת ארבעת המופלאים. בתחילה אגתה הסתירה את כוחותיה מפני ארבעת המופלאים, והשתמשה בהם כדי להגן על פרנקלין הצעיר מפני ארבעת המפחידים. היא חשפה את כוחותיה כאשר נחלצה לעזרתם של ארבעת המופלאים בקרב נגד אניהילוס, ולאחר מכן המשיכה לשמש כבת בריתם בקרבות שונים וסייעה לפרנקלין כאשר כוחותיו החלו להופיע. אגתה נפגשה עם ונדה מקסימוף/מכשפת השני בהצטלבות בין ארבעת המופלאים והאוונג'רס, והחלה לאמן אותה בכישוף.
רפיק שחאדה
סנקציות
ב-24 באוגוסט 2011, האיחוד האירופי החליט להטיל עליו, יחד עם 14 אישים סורים ואיראנים נוספים, סנקציות (הקפאת נכסים ואיסור כניסה) בשל, לטענת האיחוד, "מעורבות ישירה ואחריות לאלימות נגד אוכלוסייה אזרחית בדמשק". זאת במסגרת הפעילות של 'ענף 293' של המודיעין הצבאי תחת פיקודו בדמשק. כמו כן, הוא נכנס לרשימת האישים הסורים שמעורבים/אחראים לפשעי מלחמה, הרשימה שידועה בכינוי "הרשימה השחורה".
אגתה הארקנס
ארבעת המופלאים, מכשפת השני
בשהותה של אגתה בקרב ארבעת המופלאים השתלט בנה, ניקולס סקראץ', על ניו סיילם. סקראץ' שכנע את תושבי ניו סיילם שאגתה בגדה בסודותיהם בזמן עבודתה עבור ארבעת המופלאים, והיא נחטפה בזמן עבודתה ונלקחה למשפט על פשעיה. ארבעת המופלאים הגיעו לחלץ את אגתה ופרנקלין ונאבקו בשביעייה מסיילם, נכדיה של אגתה וילדיו הממזרים של סקראץ', שרשעותו נחשפה לעיני כל. אגתה סייעה לארבעת המופלאים לכלוא את בנה בממד אחר, והתכחשה למעשיו.
מאוחר יותר, השביעייה מסיילם השתלטה על ניו סיילם ללא מנהיגם ואביהם המגורש, לכדו את אגתה והעלו אותה על המוקד. ונדה וויז'ן נקלעו למקום והותקפו בידי השביעייה, ולמחרת היום הצליחו להביס את שוביהם. במהלך הקרב אנרגיית כל תושבי ניו סיילם תועלה לידי מנהיג השביעייה, שאיבד את השליטה בכוח. ונדה הצליחה ללכוד חלק מאנרגיית הקסם המשוחררת, שהשמידה כליל את ניו סיילם, והחליטה – בעידודה של דמותה האסטראלית של אגתה – לתעל את האנרגיה כדי להרות וללדת תאומים מויז'ן, בעלה האנדרואידי.
כאשר ילדיה התאומים של וונדה החלו להתנהג בצורה חריגה והיא עצמה איבדה את יציבותה הנפשית לאחר מותו של ויז'ן, אגתה צצה מחדש ללא הסבר לשובה הפתאומי. בניה התאומים של ונדה נשאבו לתוך גופו של מפיסטו, שביטל את קיומם באומרו שנשמותיהם נוצרו משברי נשמתו שלו. בתגובה, אגתה מחקה את זיכרונותיה של ונדה מבניה כדי להגן על שפיותה. ונדה זכתה לזיכרונותיה מחדש, אך הדחיקה אותם לתקופה ארוכה. אגתה המשיכה לאמן את ונדה בשימוש בכוחותיה המתחזקים, ועזרה לה בהחייאתו של וונדר מן מהמתים.
רפיק שחאדה
סנקציות
משרד האוצר הבריטי החליט באותו יום להוסיף את שחאדה לרשימת האישים הסורים שמוטלות עליהם סנקציות בגלל מעורבות בפשעי מלחמה, יחד עם קצינים סורים נוספים. משמעות הדבר היא החמרת הסנקציות של בריטניה נגדו. חודש לאחר מכן, גם שווייץ החליטה להטיל עליו סנקציות. באוקטובר 2011 קנדה הטילה עליו (בצעד סמלי בעיקרו) איסור כניסה למדינה.
אגתה הארקנס
האוונג'רס מתפרקים, מארוול החדשה והשונה
במהלך אירועי "האוונג'רס מתפרקים", ונדה הזועמת התעמתה עם אגתה בדבר קיומם של התאומים שלה. ניק פיורי וסוכני מצאו את גופתה של אגתה בביתה, והגיעו למסקנה שוונדה הרגה את מורתה בדם קר. זמן מה לאחר התפרקות האוונג'רס ואירועי "בית אם", ונדה, שלקתה באמנזיה סלקטיבית, אמרה לקלינט ברטון שהיא נמצאת תחת טיפולה של "דודה אגתה". הוקאיי עקב אחרי ונדה לדירתה בניסיון לגלות את זהותה של "דודה אגתה", אך ידית הדלת חמקה מידיו באופן מסתורי. ונדה ציינה את קיומה של דודה אגתה בשיחה עם חיה, אם כי מאוחר יותר התגלה כי גרסה זו של ונדה היא למעשה דום-בוט מתחזה, שהחליף את מקומה של ונדה.
אגתה הארקנס צצה מחדש כחלק מהרצת הכותרים המחודשת "מארוול החדשה והשונה". בתחילה הופיעה אגתה כרוח רפאים המתגלה לעיני ונדה מקסימוף, ומאשרת לקורא את מותה בהקדמה לאירועי "האוונג'רס מתפרקים". במקביל שימשה אגתה כמספרת כל-יודעת בהרצת כותר "ויז'ן", לאחר שקיבלה חזיונות נבואיים באמצעות טקס שעירב את הקרבתו של אבוני. אגתה נלחמה לצדה של ונדה ורוחה של אמה הביולוגית, נטליה מקסימוף, נגד ההתגלמות הפיזית של הכאוס. אגתה ונטליה תיעלו את כוחותיהן דרך ונדה, ולאחר זימונו של קוויקסילבר, הן הצליחו להביס את התגלמות הכאוס – תוך פגיעה אנושה בהתגלמות הסדר, אלת הכישוף. נטליה הקריבה את עצמה על מנת להשיב את התגלמות הסדר לקדמותה, ובעשותה זאת הקימה את אגתה לתחייה.
הפללתו של קפטן אמריקה ברציחתו של ת'נדרבולט רוס הביאה לאיחודן של בנות החירות, שהתאגדו כדי לנקות את שמו ולהוכיח את חפותו. אגתה נשלחה בידי מנהיגת בנות החירות, דריאדה, לשוחח עם קפטן אמריקה כאשר הוא הבין שדריאדה היא למעשה אהובתו מימי מלחמת העולם השנייה, פגי קרטר, שקמה לתחייה. אגתה הזהירה את קפטן אמריקה מפני אשתו של הגנרל הסובייטי אלכסנדר לוקין, אלכסה, ששמה לעצמה למטרה את החייאת בעלה. לאחר מכן, אגתה סייעה לבנות החירות לחלץ את נשמתה של שרון קרטר מידי סלנה גאליו.
חזרה לנעורים
כאשר קורינה - חברת מסדר המכשפות - הייתה לכודה בממלכת וולטור, היא הצליחה להתגבר על שוביה ולהשתלט על הממלכה. מלאה בתשוקת נקם, היא תכננה להביא לסוף העולם, אך אגתה תקפה אותה בעזרת פגיון קסום שנועד לשאוב את כוחה. בעוד חברות אקדמיית סטריינג' ניקו מינורו וזואי לבו השמידו את המראה השחורה אשר קישרה בין ממלכת וולטור לבין כדור הארץ, האנרגיה שהשתחררה גרמה לפיצוץ עז, ועקבותיהן של שתי המכשפות נעלמו. למעשה, קורינה נשלחה בחזרה לממלכת וולטור, בעוד אגתה הארקנס ירדה למחתרת ונעוריה שבו אליה תודות לאנרגיה המכושפת.
Up! Close and Personal
'''Up! Close and Personal''' הוא אלבום ההופעה החיה הרביעי של זמרת הקאנטרי שאניה טוויין, אשר יצא ב-8 בנובמבר 2004 על ידי מרקורי נאשוויל. הוא בוים על ידי בת' מקארת'י מילר שביימה גם את אלבום ההופעה החיה הקודם של טוויין והופק על ידי מספר מפיקים שונים ביניהם מילר עצמה, דן בראון, קרול דונובן וכול.
המופע צולם שנה קודם לכן בנאשוויל טנסי, מול קהל מצומצם של 300 איש מכיוון שטוויין רצתה שהמופע יהיה אינטימי ואף עשתה אותו באופן אקוסטי בסגנון בלו-גראס בליוויה של הזמרת אליסון קראוס. המופע שאב השראה מהמופע של אלביס פרסלי '68 Comeback Special כאשר הבמה והלבוש של טוויין במופע היו דומים לאלו של פרסלי.
רקע
המופע שודר ברשת NBC קצת אחריי צילומו וגרף 9 מיליון צופים ובכך טוויין עקפה את כמות הצופים של עצמה במופע הקודם ששודר ובכך החזיקה במופע השני והשלישי שנצפו על ידי הכי הרבה צופים בתולדות הטלוויזיה האמריקאית. אך המופע יצא כ-DVD רק שנה לאחר שידורו זו בשל הרצון לקדם את אלבום הלהיטים שלה שיצא באותה תקופה.
בעקבות כך האלבום יצא גם כמהדורה מורחבת של אלבום הלהיטים שלה כאשר המופעים של ה-DVD היו בגרסת אודיו. המופע זכה לביקורות מעורבות: חלק מהמבקרים החמיאו ליכולות הווקאליות של טוויין אך חלק אמרו כי אליסון קראוס האפילה על טוויין וגמרה לה להיבלע. האלבום זכה להצלחה בארצות הברית כאשר קיבל מעמד פלטינה על מכיורת של 100 אלף עותקים.
פיגוע הירי בשער השלשלת
פיגוע הירי בשער השלשלת שבעיר העתיקה בירושלים התרחש ב־21 בנובמבר 2021: מחבל, שהשתייך לזרוע המדינית של חמאס בשועפאט, פתח בירי ופגע בחמישה. אחד מהם מת מפצעיו בבית החולים, וארבעה אחרים נפצעו – שני אזרחים ושני לוחמי משמר הגבול, שהרגו את המחבל.
המחבל
פאדי מוחמד אבו שח'ידם, בן 42 ממחנה הפליטים שועפאט שבירושלים, היה ממנהיגי הזרוע המדינית של חמאס. בנוסף, הוא החזיק בתואר שני בשריעה (הלכה אסלאמית) והיה דרשן במספר מסגדים בעיר וכן מחנך ומורה לאסלאם בבית הספר ראשידיה שבעיר העתיקה, סמוך לשער הפרחים. בנוסף, הוא היה ממובילי המהומות בשייח' ג'ראח, וכן השתתף באירועי "אל־אקצא בסכנה" שארגן הפלג הצפוני של התנועה האיסלאמית ועודד מתפללים מוסלמים בהר הבית להתעמת עם כוחות הביטחון ולמנוע מהם להיכנס למסגד אל־אקצא.
הפיגוע
מספר ימים לפני הפיגוע, ברחו מישראל אשתו וילדיו, ובבוקר הפיגוע התקשר אליהם אבו שח'ידם וביקש מהם להתפלל עליו.
המחבל התחמש בתת-מקלע מסוג ברטה M12 ובסכין. בסמוך לשעה 9 הוא פתח באש לעבר יהודים באזור שער השלשלת, ובתגובה הוא נורה למוות בידי לוחמי משמר הגבול. כוחות הביטחון ערכו מרדף אחר חשוד ערבי, שככל הנראה סייע למחבל, וניסה אף לדקור. כחלק מהמצוד, סגרה המשטרה את כל העיר העתיקה ואת הר הבית ופרסה מחסומים.
הפצועים פונו לבתי חולים בירושלים. אחד הפצועים, אליהו קיי, בן 26, עולה חדש מדרום אפריקה, אשר למד בישיבה ושירת בצנחנים כחייל בודד, נפגע באורח אנוש ומת מפצעיו בבית החולים הדסה הר הצופים. ארבעה אחרים נפצעו, אך שרדו את האירוע – שני אזרחים ושני לוחמי משמר הגבול שהרגו את המחבל.
לאחר הפיגוע
בעקבות הפיגוע פשטו לוחמי מג"ב על בית של קרובי המחבל במחנה שועפאט, שם הותקפו על ידי אחד מקרובי המשפחה, שנעצר ונלקח לחקירה. בנוסף נלקחו מסמכים מהבית. השב"כ זימן לחקירה את וויסאם, אחיו של אבו שח'ידאם, יחד עם מספר צעירים ממסגד אל-אקצא וכמה תלמידות ללימודי אסלאם במסגד אל-אקצא.
חמאס שיבח את הפיגוע בשערי הר הבית והכיר בתפקידו של המחבל בזרוע המדינית שלו. ארגון הטרור חזבאללה בירך אף הוא על הפיגוע, ואמר שהוא "תגובה טבעית לפשעיה של ישראל נגד העם הפלסטיני". בן המחבל הגיב גם הוא לפיגוע ממקומו, בכותבו: "חיית כאריה ומתת כאריה; מודה לאללה, בן השהיד". לאחר תפילת הערב במסגד בשועפאט, יצאה ממנו תהלוכת תמיכה בחמאס ובפרט בגדודי עז א־דין אל־קאסם לכיוון בית המחבל. בתהלוכה נישאו דגלי חמאס, ונקראו קריאות דוגמת "אנחנו אנשי מוחמד דף" (מפקד הגדודים האמורים) ו"לירושלים הולכים שהידים במיליונים". במסגרת ההפגנה אירעו עימותים עם שוטרים כולל השלכת אבנים מצד המפגינים.
במקביל, הגיעו מאות ישראלים, מצעירי מפלגת הציונות הדתית, תנועת אריאל, צעירי הליכוד, אם תרצו, לך ירושלים, נוער הריבונות ופעילי ימין אחרים לצעדת מחאה עם דגלי ישראל שיצאה משער יפו לכותל המערבי, דרך השוק וזירת הפיגוע שאירע בשעות הבוקר. מאות הצועדים עצרו במקום הפיגוע לאמירת תהילים והמשיכו לתפילה בכותל המערבי. בין הצועדים היו חברי הכנסת אורית סטרוק ושמחה רוטמן, ממפלגת הציונות הדתית.
ב-23 בנובמבר פעלו כוחות משטרה ומג"ב במחנה הפליטים שועפט להסרת דגלים וכרזות הזדהות עם המחבל שביצע את פיגוע, כוחות המשטרה הגיבו באמצעים לפיזור הפרות סדר לאחר שהחל יידוי אבנים לעברם.
ב-2 בינואר 2022 חתם מפקד פיקוד העורף, האלוף אורי גורדין, על צו המורה על החרמה והריסה של בית המחבל פאדי מחמוד עיד אבו שחידם.
רשות
{{פירושונים|
Goosebumps
Goosebumps הוא סינגל של הראפר האמריקאי טראוויס סקוט, בהשתתפות הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר, אשר יצא לאור ב-13 בדצמבר 2016, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השני של סקוט, Birds in the Trap Sing McKnight, באמצעות חברות התקליטים גראנד האסטל רקורדס ואפיק רקורדס.
ב-12 באוקטובר 2018, הפסקול של סרט הקולנוע "השנאה שאתה נותן" כלל את השיר. לאחר הוצאת השיר "The Scotts", יחד עם הראפר האמריקאי והשפעתו המוזיקלית של סקוט קיד קאדי באפריל 2020, השיר, ביחד עם "Sicko Mode", מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Astroworld, חוו התחדשות בהשמעות בסטרימינג ובמכירות, והשיגו הופעות בכורה או מיקומי שיא חדשים במספר מדינות, בהן אוסטרליה, צרפת, גרמניה, איטליה ושווייץ.
רקע
כשסקוט התראיין למגזין הבילבורד על אלבומו השני וכיצד נוצר החיבור בינו לבין לאמאר ב-"Goosebumps", אמר:
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-3 באפריל 2017 באופן בלעדי באפל מיוזיק. הקליפ בוים על ידי BRTHR, שביים קליפ דומה באופיו לשירו של הזמר דה ויקנד, "Party Monster".
הצלחה מסחרית
השיר הופיע לראשונה במקום ה-92 במצעד הבילבורד הוט 100, בשבוע של התאריך 24 בספטמבר 2016. לאחר מכן, נכנס השיר בשנית למצעד מספר פעמים והגיע בשיאו למקום ה-32 במצעד, ובכך הפך לשיר השלישי של סקוט שהגיע ל-40 הראשונים במצעד. בינואר 2017 הוענק לשיר תואר הזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירות של למעלה מ-500,000 יחידות שקולות בארצות הברית. ב-28 במרץ 2017 השיר זכה בתואר הפלטינה.
הופעות חיות
ב-21 בינואר 2017, טראוויס סקוט הופיע עם השיר בתוכנית "ג'ימי קימל לייב".
גרסות כיסוי
הזמרת האמריקאית סקיילר גריי הוציאה גרסת כיסוי לשיר עם מקצב מחודש ב-29 במאי 2020.
תאודור רובינסון
תאודור רובינסון (באנגלית: Theodore Robinson ; 3 ביולי 1852- 2 באפריל 1896) היה צייר אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות נופיו האימפרסיוניסטים. הוא היה אחד האמנים האמריקנים הראשונים שעברו לאימפרסיוניזם בסוף שנות השמונים של המאה ה-19, ביקר בז'יברני ופיתח ידידות קרובה עם קלוד מונה. כמה מיצירותיו נחשבות ליצירות מופת של אימפרסיוניזם אמריקני.
קריירה מוקדמת
בשנת 1876 נסע לפריז ללמוד אצל קרולוס-דוראן, בבית הספר לאמנות יפות, עם ז'אן-ליון גרום. הוא הציג לראשונה את ציוריו בסלון בפריז בשנת 1877, ובילה את הקיץ של אותה שנה בגרז-סור-לוינג.
לאחר סיורים בוונציה ובבולוניה, הוא שב לארצות הברית בשנת 1879. בשנת 1881 עבר לסטודיו בניו יורק והפך לצייר ומורה מקצועי. במהלך תקופה זו צייר רובינסון בצורה ריאליסטית, מוברש באופן רופף אך עדיין לא אימפרסיוניסטי, ותיאר לעיתים קרובות אנשים העוסקים בעיסוק ביתי או חקלאי.
ז'יברני
עד שנת 1888 רובינסון עבר לגור בשכנות לאימפרסיוניסט המפורסם. האומנות של רובינסון התמקדה בסגנון אימפרסיוניסטי מסורתי יותר בתקופה זו, ככל הנראה בהשפעתו של מונה. בעוד שמספר אמנים אמריקאים התכנסו בז'יברני, איש מהם לא היה קרוב למונה כמו רובינסון. מונה נתן עצות לרובינסון, והוא גם ביקש ממנו לחוות דעהעל על יצירותיו שלו.
לא רק שהוא לקח ללב את ההצהרות של מונה ואת הדרישה שלו להציג את היפה והמסתורי שבטבע בצורה אמיתית בחזון האישי של האדם, אלא הוא גם למד את מהות היצירות שהיו זמינות אצל "המאסטר" בסטודיו. לדוגמה, ״קאפרי״, שצויר בשנת 1890, היה כנראה בהשראת ציורי מונה של הצוקים בווארנגוויל, פורוויל ואסטרטאט בראשית שנות ה-80.
בז׳יברני, רובינסון צייר כמה מהיצירות הטובות ביותר שלו. אלה מתארים את הכפר במזגי אוויר שונים, לפעמים עם נשים המוצגות בתנוחות נינוחות. דוגמה ליצירתו הבוגרת בתקופה זו היא "לה-ד'בק" (1892) באוסף מכללת סקריפס בקלרמונט קליפורניה.
חזרה לאמריקה
רובינסון עזב את צרפת ואת מונה בפעם האחרונה בשנת 1892, אם כי התכוון לחזור. עוד באמריקה השיג רובינסון תפקיד הוראה בבית הספר לאמנות בברוקלין וערך שיעורי קיץ בניו יורק, ליד הרי קטסקייל, שם צייר כמה סצינות. הוא גם לימד במכללת אוולין בפרינסטון, ניו ג'רזי, ובהמשך באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה.
בעוד המוניטין שלו כאימפרסיוניסט אמריקאי חשוב הלך וגדל, רובינסון היה צריך ללמד לפרנס את עצמו. הוא גם עדיין היה עם ספקות באשר לאיכות עבודתו.
לאורך הקריירה שלו, תאודור רובינסון המשיך לכתוב יומנים מפורטים, אך רק כמה מהשנים האחרונות של היומנים ידועים כקיימים. אלה נמצאים באוסף בניו יורק וזמינים למלומדים.
אחרית ימיו
בשנה האחרונה לחייו הוא התבקש לתרום לספר המאמרים שכותרתו "הצרפתים המודרניים" על ידי העורך והיסטוריון האמנות ג'ון צ'ארלס ואן דייק. הוא כתב מאמר על צייר הברביזון ז'אן-בפטיסט-קמיל קורו, ובשל ידידותו עם האימפרסיוניסט הצרפתי, הוא כתב ואייר את המאמר על קלוד מונה. הספר ראה אור בשנת 1896 הוצג בתערוכה "באורו של מונה".
בשנת 1895 נהנה רובינסון מתקופה יצירתית בוורמונט, ובפברואר 1896 כתב למונה על חזרתו לז'יברני, אך ב-2 באפריל 1896, נפטר מהתקף אסתמה חריף בעיר ניו יורק. הוא נקבר בעיר הולדתו אוונסוויל, ויסקונסין. הוא היה בן 43.
ציורי רובינסון נמצאים באוספים של מוזיאונים גדולים רבים כולל המוזיאון המטרופוליטן בעיר ניו יורק; גלריה קורקורן לאמנות, וושינגטון, די.סי, והמכון לאמנות בשיקגו.
ממלכת אודריסה
ממלכת אודריסה (ביוונית עתיקה: Βασίλειον Ὀδρυσῶν, בלטינית: Regnum Odrysium) הייתה מדינה שאיחדה למעלה מ-40 שבטים תראקים ו-22 ממלכות, ושהתקיימה בין המאה החמישית לפנה"ס והמאה הראשונה לספירה. היא השתרעה על שטח שכלל בעיקר את בולגריה של ימינו, והתפשטה לחלקים של צפון דוברוג'ה, חלקים בצפון יוון וחלקים בטורקיה האירופית של ימינו.
האודירסים
האודירסים (ביוונית עתיקה Οδρύσαι) היו בני אחד מהשבטים התראקים החזקים ביותר ששכן במישור של הנהר הברוס, אזור שבימינו הוא במפגש הגבולות בין דרום-מזרח בולגריה, צפון-מזרח יוון וטורקיה האירופית ומרכזו בעיר אדירנה. נהר נוסף שזרם דרך אדמותיהם היה הארטסקוס. הרודוטוס היה ההיסטוריון הראשון שהזכיר את האודיריסים. קסנופון כתב שהאודירסים ערכו מרוצי סוסים ושתו כמויות גדולות של יין לאחר שקברו את לוחמיהם שמתו בקרב. תוקידידס כתב על המנהג המקובל בקרב מרבית האודירסים לחלק מתנות על מנת שבקשותיהם ייענו.
היסטוריה
במהלך ההיסטוריה עברה תראקיה מיד ליד פעמים רבות. בטרם הוקמה ממלכת אודריסה נכבשו חלקים מתראקיה על ידי הסקיתים ועל ידי המתיישבים היוונים שהקימו ערים על חוף הים השחור. תראקיה הייתה חלק מהממלכה האחמנית תחת שלטונו של דריווש הראשון משנת 516 לפנה"ס, והוכנעה שוב על ידי מרדוניוס ב-492 לפנה"ס. בתקופה שבה נשלטה על ידי הפרסים היא נכללה באחשדרפנות (פרובינציה) של סקודרה.
מדינת אודריסה הייתה הממלכה התראקית הראשונה שהתגבשה באזור באמצעות איחוד של שבטים תראקים רבים תחת שליט יחיד, המלך טרס הראשון, קרוב לוודאי סביב שנות ה-70 של המאה החמישית לפנה"ס במקביל לתבוסות הפרסים במלחמת פרס–יוון.
ההיסטוריונית זוסיה ארצ'יבולד (Zosia Archibald) כתבה:
בטריטוריה גדולה זו שכנו מספר רב של שבטים תראקים ודאקו-מואסים שהתאחדו תחת שלטונו של שליט משותף, והחלו ליישם מדיניות פנימית וחיצונית משותפת. היו אלה תנאים טובים להתגבר על הפלגנות השבטית, ואשר היו יכולים להוביל בהדרגה להיווצרות של קהילה אתנית יציבה יותר. זה לא קרה ותקופת השלטון של ממלכת אודריסה הייתה קצרה. למרות ניסיונותיהם של מלכי אודריסה לחזק את כוחם המרכזי, היו המגמות הבדלניות חזקות מאוד. הכוח הצבאי האודירסי התבסס על האליטות הבין-שבטיות, מצב שהעמיד את הממלכה בסכנת פילוג. היו שבטים שהתמרדו כל הזמן וניסו להיפרד, בעוד שאחרים נשארו מחוץ לגבולות הממלכה. עקב עימותים התחלקה ממלכת אודריסה לשלושה חלקים בסוף המאה ה-5 ותחילת המאה ה-4 לפנה"ס. ההידרדרות הפוליטית והצבאית נמשכה, ואילו כוחה של ממלכת מוקדון השכנה המסוכנת והשאפתנית מדרום הלך והתגבר.
לדברי ההיסטוריונים היוונים הרודוטוס ותוקידידס קמה שושלת מלכותית בשבט האודירסים בתראקיה בסוף המאה ה-5 לפני הספירה, ששלטה על רוב האזור והתושבים בין הדנובה לים האגאי במשך מאה השנים הבאות. היסטוריונים מאוחרים יותר, מטבעות שנטבעו על ידי מלכים וכתובות מעידים ששושלת זו שרדה עד תחילת המאה הראשונה לספירה, אם כי ההשפעה הפוליטית הגלויה הלכה ופחתה בהדרגה תחילה תחת כיבושי הפרסים, אחר-כך מוקדון ומאוחר יותר הרפובליקה הרומית. למרות חורבנה הייתה תקופת שלטון ממלכת אודריסה בעלת חשיבות מכרעת לאופייה העתידי של דרום-מזרח אירופה תחת האימפריה הרומית ומעבר לה.
סיטלקס בנו של טרס, הוכח כמנהיג צבאי טוב, ואילץ שבטים שערקו מהברית להכיר בריבונותו. המדינה העשירה שהתפשטה מהדנובה ועד הים האגאי סללה דרכים לפיתוח הסחר והקימה צבא חזק. בשנת 429 לפנה"ס כרת סיטלקס ברית עם אתונה וארגן מערכה צבאית גדולה כנגד מוקדון בעזרת צבא גדול משבטי התראקים והפאונים העצמאיים. לדברי תוקידידס כלל הצבא 150,000 חיילים, אבל נאלץ לנטוש את המערכה בשל כישלון באספקה והחורף המתקרב. יוונית עתיקה אומצה כלינגואה פרנקה לפחות על ידי כמה מבני חצר המלוכה במאה החמישית והפכה לשפה של המנהלנים. האלפבית היווני אומץ לכתיבת השפה התראקית אף על פי שהשבטים ששכנו בתראקיה לא היו יוונים.