cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איילת נחמיאס-ורבין
חברת הכנסת
בשנת 2012, התמודדה לראשונה בפריימריז של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה והגיעה למקום ה־36 ברשימה הארצית (הבטחת ייצוג לאישה). ב־2015 לקראת הבחירות לכנסת העשרים, התמודדה ורבין בפריימריז של מפלגת העבודה והוצבה במקום ה-22 ברשימת המחנה הציוני לכנסת, אשר שוריין לאישה ונבחרה לכנסת. בשנת הכהונה הראשונה שלה בכנסת, העניק לה המכון הישראלי לדמוקרטיה את אות הפרלמנטר המצטיין לשנת 2016. חברה בוועדת החוץ וביטחון, שם היא חברה בוועדת המשנה לכוח אדם. יזמה וישבה בראש וועדת המשנה לבחינת משק האשראי בישראל. יזמה וחברה בוועדת החקירה הפרלמנטרית לבחינת משק האשראי בישראל, וכן חברה בוועדת הכלכלה, וועדת הכנסת והוועדה המיוחדת לזכויות הילד, ובוועדת המשנה לקידום עסקים קטנים ובינוניים.
במסגרת תפקידיה בכנסת פעלה נחמיאס ורבין רבות לחיזוק התעשייה הישראלית, לחיזוק האחריות התאגידית בחברות ציבוריות וממשלתיות, להעסקת עובדים הוגנת לקידום ועידוד העסקת מבוגרים והעסקת בעלי מוגבלויות. בין היתר, היא הקימה ויושבת-ראש השדולה לקידום התעשייה בישראל, השדולה למען המשפחה הישראלית, שדולת ”כחול לבן” ועוד. בין היתר, דרשה לתעדף תוצרת ישראלית בשיפוץ המתוכנן בטרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון
היא יזמה את השדולה לעידוד תרומת איברים, לאחר החלטת הוריה של ליאל בבלר לתרום את איברי ביתם שנהרגה בתאונת דרכים. כיהנה גם כראש שדולת הידידות ישראל-יוון. בינואר 2018, נסעה יחד עם נשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין, לטקס לרגל יום השואה הבינלאומי שנערך בפרלמנט היווני באתונה, וכן השתתפה עימו באירוע הנחת אבן הפינה של מוזיאון חדש לזכר השואה, אשר מוקם בסיוע ממשלת יוון בסלוניקי.
ב-16 בינואר 2019 הודיעה שלא תתמודד בבחירות המקדימות במפלגת העבודה לשיבוץ מועמדיה לבחירות לכנסת ה-21.
לאחר הכהונה בכנסת
ב-2020 מונתה לסגנית-נשיא התאחדות התעשיינים וליו"ר מיזם "JReady" של הסוכנות היהודית, רשת לסיוע לקהילות היהודיות בהתמודדות ומוכנות למצבי חירום.
בדצמבר 2021 החלה את תפקידה כיו"ר מכון היצוא הישראלי. היא משמשת גם כיו"ר הקרן לנפגעי טרור של הסוכנות היהודית וכיו"ר הוועד המנהל של בית בן-גוריון בתל אביב.
בפברואר 2022 השתתפה בתוכנית הבישול של ערוץ 13 "המסעדה הבאה".
משפחתה
נשואה לעברי ורבין, סא"ל במילואים מחיל השריון ובנו של משה ורבין, שכיהן כראש מועצת רמת השרון. לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים בתל אביב.
קורניצ'לו
קורניצלו (באיטלקית cornicello מבוטא: [korniˈtʃɛllo]) או קורנו פורצ'ונה (corno portafortuna, מילולית "קרן מביאה מזל" באיטלקית) הוא קמע איטלקי הנענד כדי להגן מפני עין הרע. באופן היסטורי השתמשו בו כדי לעודד פיריון וכוח גברי. בנפוליטנית קוראים לקמע curniciello. הקמע מכונה לפעמים גם הקרן האיטלקית.
הקורניצ'לו נענד לרוב על ידי גברים איטלקים באזור קמפניה, כמו גם לאציו, אפוליה, בזיליקטה, ובמידה פחותה יותר בסיציליה ובקלבריה. ניתן למצוא אותו גם בקרב צאצאים של מהגרים איטלקים.
תנועת ידיים
ייתכן ותנועת יד הנהוגה באיטליה כנגד עין הרע המכונה 'המאנו קורנוטה'' או "יד קרניים" קשורה לקורנו. מחווה זו מבוצעת כשהיד מפולסת או מופנית כלפי מטה, או לפחות מעט כלפי מטה, בדרך כלל בתנועת סיבוב או תנודה.
קוטה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מצעדי המוזיקה הטורקיים
מצעדי המוזיקה הטורקיים (באנגלית: Turkish music charts) מופצים ומשודרים על ידי נילסן מיוזיק קונטרול. כמו כן, מצעדי המוזיקה הטורקיים אינם מתבססים על מכירות של סינגלים, היות ששוק המוזיקה הטורקי מפרסם מכירות של אלבומים בלבד.
איגוד תעשיית ההקלטות הטורקי מפרסם את מכירות האלבומים ומעניק להם תארים שונים, אך עם זאת, לא מפרסם מצעד אלבומים שבועי.
מצעדי פזמונים
ישנם שלושה מצעדי פזמונים רשמיים במדינה, שמתפרסמים על ידי נילסן מיוזיק קונטרול ובילבורד טורקיה: בנוסף לכך, ישנם המצעדים הרשמיים שמתפרסמים על ידי הגוף Popnable. בחסות הגוף, מתפרסמים חמישה מצעדם שונים:
קאפ דה קרוס
קאפ דה קרוס (בקטלונית: kab də ˈkɾɛws) הוא חצי אי בצפון-מזרח ספרד, בתחומי קטלוניה וכ-25 ק"מ דרומית לגבול עם צרפת. העיר הקרובה לחצי האי היא פיגרס, עיר הולדתו של הצייר סלבדור דאלי. חלקו הגדול של קאפ דה קרוס הוכרז ב-1984 כפארק לאומי, ומאז מקדמות הרשויות חלקים שונים של הפארק באמצעות שיקום נופי ופיתוח תיירותי ייחודי.
שטח חצי האי הוא כ-190 קילומטרים רבועים והאקלים מתאפיין באוויר יבש המלווה ברוחות חזקות. האזור מוקף ברצועת מצוקי סלעים עליהם מתנגשים גלי הים התיכון. חופים אלו הונצחו במספר יצירות של דאלי ובהן יצירתו מ-1931 "התמדתו של הזיכרון". בצפון האזור גובל חצי האי בהרי הפירנאים. קדאקס היא העיירה המפורסמת ביותר באזור, ובה קבעו את מושבם סופרים וציירים רבים ובהם סלבדור דאלי שהתגורר כאן עד לפטירת אשתו. כיום משמש ביתו כמרכז מבקרים תיירותי. באזור קיים גם מנזר סנט פרה דה רודס (Sant Pere de Rodes) מהמאה ה-11.
ב-2010 בוצע אחד הפרויקטים השאפתניים בתחום שיקום נופי, כשרשויות ספרד הרסו כפר נופש של חברת קלאב מד והפכו אותם חזרה לרצועת טבע ייחודית.
ראט פאק
הראט פאק (באנגלית: Rat Pack; "חבורת העכברושים") הייתה קבוצת שחקנים שבתחילה היה האמפרי בוגארט הדמות המרכזית בה. באמצע שנות ה-60, לאחר מותו של בוגארט, התייחס השם לקבוצת שחקנים אחרת, שקראה לעצמה "הפסגה" או "הכנופיה", שכללה את פרנק סינטרה, דין מרטין, סמי דייוויס ג'וניור, פיטר לופורד וג'ואי בישופ, שהופיעו יחד בהרכבים שונים על הבמות ובהרכב מלא בסרטים "האחד עשר של דני אושן" ו"שלושה סרג'נטים". סינטרה, מרטין ודייוויס נחשבו למנהיגי הקבוצה.
בר-אשר
בר-אשר הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהדות מרוקו ומשמעותו היא מארמית: "בן אשר".
39 בסרטן
39 בסרטן הוא ענק צהוב בעל בהירות נראית של 6.39 הממוקם בקבוצת הכוכבים סרטן.
39 בסרטן חבר בצביר הכוורת.
מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק)
מפעל הטרקטורים של העיר צ'ליאבינסק (ברוסית: Челябинский тракторный завод) הוא מפעל לייצור טרקטורים וציוד מכני כבד שנוסד בעיר צ'ליאבינסק בשנת 1933. בשנת 2011 המפעל שולב בתשלובת אורלוואגונזאבוד. נכון לשנת 2013 המפעל מעסיק כ-13 אלף עובדים.
היסטוריה
החלטה על הקמת המפעל התקבלה בשנת 1929 והוא היה בין פרויקטי הדגל של החומש הראשון. התכנון בוצע על ידי חברה אמריקאית במקביל לתכנון מפעל הטרקטורים בוולגוגרד ומומחים מחוץ לברית המועצות השתתפו באופן פעיל בהקמת המפעל החדש. ב-15 ביוני 1933 החל לעבוד פס ייצור ראשי ומשערי המפעל יצאה הטרקטור הראשון בעל הספק של 72 כוח סוס. התכנון היה מבוסס על טרקטורים מתוצרת קטרפילר.
בשנת 1936 הטרקטורים של המפעל היו מובילי מסע של כ-2000 ק"מ בשטח יקוטיה כאשר הם פעלו טמפרטורות של 50 מעלות מתחת לאפס ובשטחי הרי פמיר בגובה עד ל-4000 מטר.
בשנת 1939 המפעל החל בייצור מובילי תותחים ובדצמבר 1940 משערי המפעל יצאה טנק ראשון מתוצרת המפעל.
עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה המפעל התחיל לייצור טנק T-34 באופן סדרתי. בקרבת שטחי המפעל התמקמו מפעלים שפונו מלנינגרד ומחרקיב. תוך זמן קצר המפעל התארגן לייצור תוצרת צבאית בלבד. במהלך שנות המלחמה המפעל ייצר 18 אלף טנקים ותומ"תים, 48 אלף מנועי טנקים ותוצרת נוספת לצורכי הצבא האדום. בהתאם לכך שמו של המפעל שונה ל"מפעל קירובסקי בצ'ליאבינסק של המשרד לבניית טנקים", זה היה שם המפעל עד לשנת 1958.
לאחר סיום הקרבות המפעל חזר לייצור טרקטורים וציוד מכני הנדסי.
במהלך שנות ה-60 המפעל החל בייצור טרקטורים מדגם T-100. טרקטורים מסדרה זו נהפכו למותג ידוע של המפעל ובמהלך התקופה נבנו מעל 400 אלף טרקטורים מסדרה זו (בסך הכול היו 22 דגמים). בסוף שנות ה-60 נעשה שדרוג משמעותי של המפעל והוא התארגן לתחילת ייצור של סדרת טרקטורים חדשה - T-130. בשנת 1983 נבנה טרקטור מיוחד בעל הספק של 820 כוח סוס, הוא היה מיועד לביצוע עבודות בתנאים מיוחדים. בשנת 1984 מספר הטרקטורים שנבנו במפעל הגיע למיליון. בשנת 1986 המפעל הגיע לשיא הייצור השנתי - 31,500 טרקטורים בשנה.
לאחר התפרקות ברית המועצות היקף הייצור במפעל ירד. בשנת 1992 המפעל הופרט ובשנת 1998 המפעל הכריז על פשיטת רגל. עם הזמן הנהלת המפעל התארגנה והצליחה לחדש את הפעלתו ואף הרחיבה את הייצור, אך היא לא הגיעה לרמה של שנות ה-80.
בשנת 2011 המפעל שולב בתשלובת אורלוואגונזאבוד ומהווה עתה את הזרוע האזרחי לייצור טרקטורים וציוד מכני הנדסי של התשלובת.
ישראל זיתון
הרב ישראל זיתון (1840–1921) היה אב בין דין, ראש רבני תוניסיה, ומגדולי רבניה.
ביוגרפיה
בשנת 1898 (ה'תרנ"ח) החל לשמש כאב בית הדין הגדול בתוניס, ולצדו כיהנו כדיינים הרב משה חיים זיתון, הרב יעקב אלחאייק והרב דוד נתן ג'אוי. במסגרת תפקידו השיב יחד עם בית דינו אלפי תשובות הלכתיות לשאלות שנשלחו אליו מכל ערי תוניסיה.
לאחר פטירת הרב אליהו זרח בשנת 1918 (ה'תרע"ח), נבחר לשמש כראש הרבנים בתוניסיה, ושימש בתפקיד זה עד לפטירתו.
עמד בקשר מכתבים עם גדולי הדור במדינות אחרות, ביניהם הרב אברהם אביכזיר ממוגדור, הרב מרדכי בן ג'ו מטאנג'יר, הרב שלמה צרור מאלג'יריה, הרב אברהם חביב מטריפולי, הרב יצחק פלאג'י מאיזמיר, תורקיה, הרב שמואל קולומבו מליוורנו, איטליה, הרב חזקיה שבתי, הרב אליהו חזן והרב שמואל סלנט.
נפטר בי"ח באב ה'תרפ"א (1921).
חיבוריו
מאות מתשובותיו עדיין מצויות בכתב יד. הוציא לאור את הספר "זרעו של אברהם" מאת רבו, הרב אברהם חג'אג'.
צ'יפיו סיגלה
צ'יפיו סיגלה (באיטלקית: Scipio Sighele; 24 ביוני 1868, ברשה – 21 באוקטובר 1913, פירנצה) היה פסיכולוג, סוציולוג וקרימינולוג איטלקי.
ריק אלן
ריק ויין אלן (באנגלית: Richard Wayne Allen; נולד ב-7 בנובמבר 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של מדינת ג'ורג'יה. הוא נבחר לראשונה לקונגרס האמריקאי בבחירות 2014, מטעם המפלגה הרפובליקנית.
צ'יפיו סיגלה
ביוגרפיה
צ'יפיו סיגלה נולד בברשה, למשפחה של עורכי דין ילידי טרנטינו-אלטו אדיג'ה. בשנים שלאחר איחוד איטליה, שימש אביו שופט במשרד התובע המלכותי בפלרמו. מוריו האקדמיים היו חסידיו של הקרימינולוג צ'זארה לומברוזו, וסיגלה השלים את לימודיו במשפטים ברומא ב-1890. חיבורו, La folla delinquente, הקנה לו פרסום רב, תורגם מיד לצרפתית ולאחר מכן נהיה לרב-מכר בין-לאומי. סיגלה המשיך לעסוק ולפרסם חיבורים בתחום הפסיכולוגיה של הקולקטיב, ענף של פסיכולוגיה חברתית, ונחשב לאחד מחלוציו. סיגלה לימד משפט פלילי באוניברסיטת פיזה. בעקבות פרשת רצח מורי, בה הורשעו אח ואחות כשותפים למעשה הפשע, פרסם סיגלה את חיבורו La coppia criminale, המוקדש לתופעת הפסיכוזה-המשותפת בהקשר הקרימינלי. סיגלה נמנה עם המפלגה האיטלקית הלאומנית בטרנטינו (אזור מוצאו), נשפט על כך פעמיים על ידי השלטונות האוסטרו-הונגריים ב-1900 וב-1908, ולבסוף (ביוני 1912) נאלץ לעזוב את הווילה שלו שליד אגם גארדה וגורש. מכאן ואילך לימד את הקורסים שלו בפסיכולוגיה קולקטיבית ובסוציולוגיה פלילית במכון ללימודים גבוהים של האוניברסיטה החופשית של בריסל. רבות מיצירותיו הופיעו גם במהדורות-תרגום בשפות זרות.
הגותו ומורשתו
פעילותו כפסיכולוג וסוציולוג הושפעה מאוד מצ'זארה לומברוזו, בן תקופתו. סיגלה ניתח את המנגנונים הפנימיים של תופעת ההמון, וביקש להדגים כיצד נטייתו של ההמון להתנהגות עדרית קולקטיבית מאפשרת ומוציאה אל הפועל עמדות פליליות ביסודן. סיגלה היה בין החלוצים בסוג כזה של מחקר. הוא הצביע על האופן שבו היחיד, כשהוא משתלב ונטמע כחלק אינטגרלי של עדר ההמון, מאבד את השליטה העצמית הרציונלית שלו ומאפשר לטבעו האכזר ולאינסטינקטים הפליליים שלו לבוא לידי ביטוי. במהלך השנים, התרחק מעמדותיו של לומברוזו, והכחיש את הסבריו האנתרופולוגיים של לומברוזו לתופעת הפשיעה. עם זאת, הוא המשיך בפעילותו כקרימינולוג. עבודותיו השפיעו על גוסטב לה בון, וגם בצרפת נשענו על תגליותיו אמיל זולא, אמיל דורקהיים ומקס נורדאו ובתחומים שונים (ספרותיים, סוציולוגיים, פוליטיים וכדומה).
ריק אלן
ביוגרפיה
אָלן נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה, ולמד באוניברסיטת אובורן השוכנת באלבמה. שם השלים לימודי תואר ראשון בבנייה. הוא מייסד החברה "ר.ו. אלן ושות'", חברת בנייה שבסיסה באוגוסטה. בשנת 2012 התמודד אלן בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-12 של ג'ורג'יה, מול שלושה מתמודדים אחרים. הוא הפסיד ללי אנדרסון, חבר בית הנבחרים המדינתי, עם 49.7% מהקולות לעומת 50.3% שגרף אנדרסון. ביום הבחירות הכלליות הפסיד אנדרסון לג'ון בארו, מועמד המפלגה הדמוקרטית, שנבחר מחדש לנציג המחוז בקונגרס.
גלאס אנימלס
גלאס אנימלס (באנגלית: Glass Animals) היא להקת אינדי רוק בריטית שהוקמה באוקספורד בשנת 2010, ובראשה הזמר-יוצר והמפיק דייב ביילי. בלהקה משתתפים חברי ילדותו של ביילי, ג'ו סיווארד, אד ארווין-זינגר ודרו מקפרלן. ביילי כתב והפיק את כל שלושת אלבומי הלהקה. הראשון, Zaba, פורסם בשנת 2014, ומתוכו יצא הסינגל "Gooey", שזכה לתואר פלטינה בארצות הברית. אלבום האולפן השני שלהם, How to Be a Human Being, זכה לביקורות חיוביות והיה מועמד לקטגוריות "אלבום השנה" ו-"אמן השנה בהפקה עצמית" בטקס פרסי MPG לשנת 2018, וכן לפרס מרקיורי. האלבום השלישי, Dreamland, היה לאלבום האוטוביוגרפי המלא הראשון שלהם, וכלל את הסינגל "Tokyo Drifting", שהגיע בשיאו למקום השביעי במצעד שירי הבילבורד האלטרנטיביים.
ריק אלן
ביוגרפיה
במהלך בחירות 2014 התמודד מחדש לבית הנבחרים האמריקאי, ובבחירות הכלליות גבר על נציג המחוז המכהן ג'ון בארו. ניצחונו של אלן היה נחשב למהפך אף על פי שמכוני סקרים החשיבו את ההרכב הדמוגרפי של המחוז כרפובליקני, בעקבות איחוד מחוזות בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010. גם בבחירות הבאות נבחר אלן מחדש לקונגרס, כמו גם ב-2018 וב-2020.
גלאס אנימלס
בהופעות החיות שלהם, מנגנת הלהקה גרסאות דאנס מעובדות וכבדות ריקוד של השירים שלהם. השיר "Heat Waves", מאלבומם השלישי, הגיע למקום הראשון במצעד האוסטרלי בפברואר 2021, ונבחר למקום הראשון במצעד הטריפל ג'יי הוטסט 100 של 2020. בהמשך, הגיע השיר למיליארד השמעות בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי, ובמרץ 2022, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. באותה השנה, זכתה הלהקה במועמדות ראשונה לגראמי, בקטגוריית האמן החדש הטוב ביותר, בטקס פרסי גראמי ה-64.
2012–2015: Zaba ומיני-אלבומים
ב-28 במאי 2012, הוציאה הלהקה את מיני-אלבום הבכורה שלה, Leaflings, שכלל את הסינגל "Cocoa Hooves". המיני-אלבום יצא דרך חברת התקליטים העצמאית קאיה קאיה רקורדס, חברה בת של אקס-אל רקורדינגס. באותה התקופה, למד הסולן והגיטריסט דייב ביילי בבית ספר לרפואה בקינגס קולג', לונדון, אך עזב לאחר שהמפיק פול אפוורת' ראה את הלהקה בהופעה בלונדון, והחתים אותם בחברת התקליטים שלו, Wolf Tone.
ריק אלן
ביוגרפיה
אלן הוא שמרן, המתנגד לזכויות להט"ב ולבקרה על הזכות לשאת נשק. לראיה, במהלך ישיבה רפובליקנית סגורה שדנה בתיקון האוסר על אפליה של עובדים להט"בים, קרא אלן פסוק מהביבליה האומר על הומוסקסואלים כי "הם מבצעים דברים הראויים למוות". אלן אמר לרפובליקנים שהתאספו בישיבה כי ילכו אל הגיהנום לו יצביעו בעד התיקון המוצע כנגד האפליה. לאחר פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו, אלן נשא תפילה למען משפחות הקרבנות אך סירב להתנצל או לחזור בו מהערותיו לפיהם הומוסקסואלים ראויים למוות.
גלאס אנימלס
2012–2015: Zaba ומיני-אלבומים
בשנת 2013 פרסמה הלהקה את Black Mambo / Exxus EP באירופה, ואת Glass Animals EP, ממנו יצא הסינגל "Psylla", בארצות הברית. ההוצאה הדיגיטלית של הרצועה "Black Mambo" העניקה ללהקה את תשומת הלב הראשונה שלה. ב-Glass Animals EP, שיתפה הלהקה פעולה עם ז'אן דו, אמן היפ-הופ משיקגו, בשיר בשם "Woozy". בשנת 2014 ביקרה הלהקה לראשונה בארצות הברית, והופיעה ב-South by Southwest שבאוסטין, טקסס. בהמשך, הוציאו שלושה סינגלים נוספים: "Pools", "Gooey" ו-"Hazey".
ריק אלן
ביוגרפיה
בדצמבר 2020 נמנה אלן בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
גלאס אנימלס
2012–2015: Zaba ומיני-אלבומים
כל חמשת הסינגלים הראשונים נכללו באלבום הבכורה של הלהקה, Zaba, שיצא ב-6 ביוני 2014. באותה השנה, ביצעה הלהקה את הסינגל "Gooey" בלייט נייט עם סת' מאיירס, ושוב בלייט שואו עם דייוויד לטרמן, ב-24 בפברואר 2015. בהמשך, החלה הלהקה להופיע ברחבי העולם, ובשנת 2015 בלבד הופיעו למעלה מ-130 הופעות.
בית ויטנברג
הקמתו במאה ה-19
משה ויטנברג היה סוחר עשיר מוויטבסק שברוסיה, שהיגר לארץ ישראל בשנת 1882, בגיל 55. הוא הביא עמו חצי מיליון רובל והחליט להשקיע את הונו בירושלים. ויטנברג ביקש לקנות את החצר ברחוב הגיא מבעליה הנוצרי, עמנואל קליס. אולם הפטריארכיה הלטינית של ירושלים הקדימה אותו. ויטנברג ניהל במשך שנה משא ומתן עם הפטריארך הלטיני ורכש את הבית ב-1885. התשלום כלל דמי הסכמה של 500 נפוליאון זהב לפטריארכיה על נכונותה לוותר על הבית, וסכום זהה למתורגמן הערבי שתיווך בעסקה. אולם בפועל תיווך במשא ומתן בין הפטריארך (שדיבר ערבית וצרפתית), לויטנברג אליעזר בן-יהודה, אשר שימש כמתורגמן ביניהם:
גלאס אנימלס
2012–2015: Zaba ומיני-אלבומים
ב-6 באוקטובר 2015 הוציאה הלהקה את השיר "Lose Control", בשיתוף עם הראפר האמריקאי ג'ואי באדאס.
בית ויטנברג
הקמתו במאה ה-19
במתחם היו כעשרים דירות, בכל אחת מהן שניים או שלושה חדרים. שנתיים לפני פטירתו הקים ויטנברנ במקום גם ישיבה בשם "תורת משה", שבה רוכזו כתבי יד עתיקים ויקרי כרך, שהביא ויטנברג מרוסיה. בשנות שבתו בירושלים רכש ויטנברג בכספו נחלות נוספות, בעיר העתיקה ומחוצה לה, והקים בהן בתים בשכונת מאה שערים וסביבתה. לפני מותו, באין לו צאצאים, העביר ויטנברג בבית הדין השרעי את רכושו להקדש שהוקם על שמו, במתכונת של הווקף המוסלמי. לאחר מותו, בשנת 1898, המשיכו יהודים לגור בחצר, אך ברעב הגדול של מלחמת העולם הראשונה נפטרו כל הזקנים שהתגוררו במקום בחינם. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכנסו להתגורר בחצר יהודים עולי הונגריה, בהם האמן שלמה ידידיה, חותנו מרדכי אבי שאול, אחיו האופטיקאי אלכסנדר ידידיה, בנו גרשון ידידיה, הרופא ד"ר דוד ברשי, המהנדס האמן מרדכי מושוני, חיים משה דננברג והעו"ד מרדכי בוקסבוים.
גלאס אנימלס
2016–2019: How to Be a Human Being וסיבוב הופעות
ב-16 במאי 2016 הוציאה הלהקה את הסינגל המוביל, "Life Itself", מתוך אלבומה השני, How to Be a Human Being. הסינגל הגיע למקום ה-14 במצעד השירים האלטרנטיביים של בילבורד. הווידאו קליפ הנלווה לשיר יצא ב-7 ביוני 2016. הלהקה אף יצרה אתר אינטרנט המבוסס על הדמות מהשיר. ב-25 ביולי יצא הסינגל השני מהאלבום, "Youth", יחד עם הקליפ. השיר נכלל בפסקול משחק הווידאו הפופולרי FIFA 17, שפותח על ידי EA Sports. ב-22 באוגוסט, ארבעה ימים לפני יציאת האלבום, הוציאה הלהקה את הסינגל שלישי, "Season 2 Episode 3", העוסק בנערה שמבלה את כל זמנה בצפייה בטלוויזיה.
בית ויטנברג
הקמתו במאה ה-19
בפרעות תרפ"ט (1929) הציבה "ההגנה" בבית ויטנברג שישה לוחמים בפיקוד מרדכי גלילי. למרות זאת בליל שבת ברחו תושבי ומגיני בית ויטנברג מהמתחם, עקב חשש חמור לחייהם. סקר נכסים שערך 'ועד קהילת ירושלים' בשנת ה'תרצ"ב, התייחס לחצר ויטנברג ונכתב בו
גלאס אנימלס
2016–2019: How to Be a Human Being וסיבוב הופעות
האלבום המלא, How to Be a Human Being, יצא לאור ב-26 באוגוסט 2016, על ידי Wolf Tone ו-Caroline International באירופה, ו-Harvest Records בארצות הברית. הוא נוצר בהשראת סיפורים של זרים שפגש ביילי בסיבוב ההופעות, כאשר כל שיר מספר סיפור אחר מנקודת מבט אחרת. האלבום זכה לשבחים וביקורות חיוביות על "תחושת הפליאה" ו"הרושם המיידי" שלו, אם כי גם קיבל לעיתים תגובות מעורבות. הלהקה הופיעה בפסטיבל לינוויי בשש ערים שונות, בהן סינגפור, סידני ואוקלנד, בין היתר. במהלך שהותם באוסטרליה, שלושת הסינגלים מתוך האלבום - "Youth", "Life Itself" ו-"Season 2 Episode 3", הגיעו למקומות ה-38, 63 ו-98 בטריפל ג'יי הוטסט 100, בהתאמה.
בית ויטנברג
הקמתו במאה ה-19
לאחר שיהודים עזבו את המקום, אחד מראשי ההקדש, יותנן שלנק, השכיר מחצית מדירות במתחם למשפחה ערבית בשם אבו סנייני. זו השכירה את הדירות וכמה חנויות למשפחות ערביות אחרות, בשכירות משנה. בתקופת שלטון ירדן עבר כל הרכוש היהודי בעיר העתיקה לניהולו של "האפוטרופוס על נכסי האויב". אלא שהשלטון הירדני לא הפקיע את הרכוש, אלא הוסיף לגבות את דמי השכירות. אבו סנייני המשיך לשלם אותם דמי שכירות, אך מעתה ואילך שילשל את הכסף לידי הפקיד הירדני, במקום לידיו של מר שלנק.
גלאס אנימלס
2016–2019: How to Be a Human Being וסיבוב הופעות
ביולי 2018, המתופף ג'ו סיווארד נפצע קשה כשנפגע ממשאית בזמן שרכב על אופניים בדבלין. התאונה וההחלמה של סיווארד הביאו לכך שהלהקה ביטלה את תאריכי סיבוב ההופעות הנותרים שלה לשאר ימות השנה.
2019–הווה: Dreamland
לאחר סיבוב הופעות לקידום האלבום השני, הוציאה הלהקה שני סינגלים, "Tokyo Drifting", בשיתוף עם דנזל קארי, ב-14 בנובמבר 2019, ו-"Your Love (Déjà Vu)", ב-19 בפברואר 2020. ב-1 במאי באותה השנה, הוציאה הלהקה סינגל שלישי בשם "Dreamland", והכריזה על אלבום באותו שם שעתיד לצאת ב-10 ביולי 2020. הלהקה החלה לעבוד על האלבום לאחר תאונת האופניים של סיווארד. בעודו מבלה שעות לצידו בבית החולים, התחיל ביילי "לרשום זיכרונות ולחפש זיכרונות נוספים". הזיכרונות הללו התפתחו בסופו של דבר לאלבום הנוסטלגי והאישי Dreamland, העוסק בילדותו של ביילי ובנקודות אחרות בחייו.
ב-28 ביוני הודיעה הלהקה כי האלבום נדחה, על מנת "להמשיך להתמקד בתנועת Black Lives Matter ובדיונים המתקיימים סביב גזענות ואלימות משטרתית ברחבי העולם". לקראת יציאת האלבום, השיקה גלאס אנימלס אתר אינטרנט בקוד פתוח שבו המעריצים יכלו לגשת ולהוריד דגימות שירים, יצירות אמנות ותוכן אחר הקשור לאלבום. Dreamland יצא בסופו של דבר ב-7 באוגוסט 2020, על ידי פולידור רקורדס. בראיון למגזין אטווד, הסביר דייב ביילי, "אני מניח שהמטרה באלבום הזה הייתה ליצור משהו שמייצג אותנו". האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי.
הסינגל הרביעי מתוכו, "Heat Waves", נכלל בפסקול FIFA 21. ב-23 בינואר 2021 הגיע "Heat Waves" למקום הראשון בטריפל ג'יי הוטסט 100 לשנת 2020 באוסטרליה, כאשר השיר "Tangerine" הגיע למקום ה-18 ו-"Your Love (Déjà Vu)" למקום ה-51. בחודש שלאחר מכן, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי. הסינגל ורצועת הבונוס "I Don't Wanna Talk (I Just Wanna Dance)", נכלל בפסקול הרשמי של FIFA 22.
סגנון מוזיקלי
הסגנון המוזיקלי של גלאס אנימלס תואר כאינדי רוק,      פופ פסיכדלי,   אינדי פופ,   ורוק אלקטרוני.
בית ויטנברג
משנת 1967
לאחר 1967 המשיך בן המשפחה, עוואד אבו סנייני לנהל ולהשכיר את המתחם. בשנת 1968 פנה אליו לראשונה נציג "הקדש משה ויטנברג", עורך הדין טוביה גולדמן בדרישה לקבל את דמי השכירות שהועמדו על 1,400 דינר ירדני. אבו סנייני שילם את דמי השכירות וגבה תשלום מדיירי המשנה. במשך השנים עלו דמי השכירות, המשפחה לא עמדה בהם, הוגשה נגדם תביעה משפטית, ובית המשפט הורה להם לעזוב את המבנה. משפחה נוספת פונתה מהמתחם ב-1980 לאחר שלא שילמה דמי שכירות.
בתחילת 1987 מכר ההקדש את המתחם לידי עמותת עטרת כהנים, וזו חידשה את ההתיישבות היהודית במקום. בכ"ט אב נערכה חנוכת הבית. במעמד הרב שמחה הכהן קוק, הרב שלמה אבינר, אהרן ביר ונציג "הקדש ויטנברג" טוביה גולדמן.
בנובמבר 1987 רכש שר המסחר והתעשייה אריאל שרון דירה בבית ויטנברג והחל לשפץ אותה במטרה להתגורר במקום. לפני רכישת הבית אמר שרון למקורביו:. בחנוכת הבית שערך שרון השתתפו ראש הממשלה יצחק שמיר, שרים ועשרות חברי כנסת, הרב שלמה גורן וותיקי יחידה 101, אך שרון לא נשאר ללון במקום. שרון גם ערך במתחם כינוסים לפעילי הליכוד. בעקבות זאת הוגברה מאוד האבטחה על בית ויטנברג וסביבתו. בשנים שאחר כך שרון כמעט שלא ביקר בדירה. באפריל 2001, חברת החשמל המזרח ירושלמית אף ניתקה את זרם החשמל לדירה, עקב אי-תשלום חשבונות חשמל.
ב-ו' בתשרי ה'תשס"ט (2008) נבנה במתחם בית, בתרומה של "קרן אוורסט" מייסודו של ארווין מוסקוביץ'. הבית נקרא "בית רועי", ע"ש רס"ן רועי קליין.
אנקנתובטיים
אנקנתובטיים (שם מדעי: Anacanthobatidae) היא משפחה של דגי סחוס שטוחים מסדרת התריסנאים. הם חיים בכל האוקיינוסים הטרופיים והסובטרופיים והם מרחפים מעל הקרקעית בעזרת סנפיריהם המעוגלים. ברובם הגדול הם שוכני מים עמוקים וחיים בתהומות, קצת מעל 1,000 מטרים. בעבר הם היו חלק ממשפחת התריסניתיים אך הופרדו ועם זאת הם מזכירים אותם מאוד.
בני המשפחה קטנים יחסית באורך של 20-60 סנטימטר, הם בעלי חוטם ארוך ולסתות עם שיניים מחודדות. מאפיינם העיקרי הוא מחסורם בקשקשים גלדיים על עורם הרירי. בדומה לשאר הבטאים הם בעלי 5 חריצי זימים וכולם משריצים צאצאים חיים. הם אוכלי דגים וחסרי חוליות ימיים.
פסטום
פסטום (באיטלקית: Paestum ) הייתה עיר יוונית עתיקה לחופי הים הטירני ביוון הגדולה. חורבות העיר ידועות בשל שלושת המקדשים היוונים מהסדר הדורי שנבנו בין השנים 600 לפנה"ס ו-450 לפנה"ס ושומרו במצב טוב עד היום. חומות העיר והאמפי תיאטרון שומרו ללא פגע ושרידי קורות של מבנים רבים נוספים, בנוסף למספר דרכים מרוצפות, נשארו עד היום. האתר פתוח לציבור הרחב וכיום מכיל מוזיאון לאומי ובו ממצאים מהאתר היווני העתיק פוסה דל סלה.
לאחר הקמת העיר על ידי מתיישבים יוונים בשם פוסידוניה (ביוונית עתיקה: Ποσειδωνία) העיר נכבשה על ידי לוקאנים איטלקים מקומיים ולאחר מכן על ידי הרומאים. הלוקאנים קראו לעיר פאיסטוס ולאחר מכן העיר קבלה את שמה הנוכחי מידי הרומאים. העיר נעזבה בימי הביניים המוקדמים ונשארה חסרת מתיישבים ומבקרים עד המאה ה-18. כיום שרידי העיר נמצאים באזור פראציונה שבקומונה קאפציו בנפת סלרנו שבדרום איטליה. הקומונה המודרנית נמצאת דרומית לאתר הארכאולוגי, והיא מאופיינת בחופים גדולים ומשמשת כאתר נופש.
היסטוריה
לפי המלומד היווני סטראבון העיר הוקמה בשם פוסידוניה Poseidonia על שם אל הים היווני פוסידון. העיר נבנתה על ידי אכאים יוונים שהגיעו מסיבאריס. המתיישבים בנו ביצורים סמוך לחופי הים אך לאחר מכן עברו לתוך פנים הארץ בחיפוש אחר נקודה גבוהה יותר. הביצורים ככל הנראה נבנו מדרום לעיר על צוק, היכן שנמצאת העיר אגריפולי כיום. על פי המסורת העיר נקראה על שם מקום פולחן לפוסידון שנבנה באזור. התאריך המדויק בו נבנתה העיר אינו מצוין במקורות היסטוריים עתיקים אך הממצאים הארכאולוגיים מתארכים את שנת בניית העיר לאזור 600 לפנה"ס.
על פי סברות שונות, ייתכן שהמתיישבים הראשונים כלל לא היו אכאים אלא טרויזנים. אריסטו כתב כי קבוצה של טרויזנים גורשה מסיבאריס על ידי האכאים. גאיוס יוליוס סולינוס קרא לעיר "מושבה דוריאנית" וסטראבון הזכיר שטרויזן נקראה בעבר פוסידוניה. כתוצאה מכך נטען שהעיר נבנתה על ידי טרויזנים. סברה נוספת אומרת כי העיר נבנתה על ידי סיבארים ודוריאנים גם יחד.
התקופה היוונית
עדויות ארכאולוגיות ממאות השנים הראשונות בהן נבנתה פסטום מראות כי העיר שגשגה ונבנו בה מקדשים, דרכים ומאפיינים אחרים של ערים יווניות באותה העת. סוג המטבע ועדויות ארכאולוגיות נוספות מהמאה ה-5 וה-6 מראות על קשרים קרובים עם העיר מטאפונטו.
ככל הנראה העיר שמשה מקום מחסה לפליטים מהעיר סיבאריס כשהעיר נכבשה על ידי קרוטון בשנת 510 לפנה"ס. בראשית המאה החמישית על המטבע ששומש בעיר היה חרוט אותו השור שהופיע על גבי מטבעות סיבארים וגם משקל המטבעות היה אותו הדבר, היסטוריון בשם א. גרהאם סובר שככל הנראה הערים היו מקושרות באופן כלשהו וייתכן שהן תפקדו כפוליס אחת או שהייתה להן סוג של אזרחות משותפת.
התקופה הרומאית
בשנת 280 לפנה"ס לאחר מלחמת פירוס העיר נהפכה לעיר רומאית. במהלך הפלישה הקרתגית בפיקודו של חניבעל, העיר נשארה נאמנה לרומאים ולאחר המלחמה כאות תודה השלטונות אפשרו לעיר להטביע את המטבעות שלה בעצמה והעיר שגשגה בתקופת האימפריה הרומית.
העיר ננטשה בימי הביניים, ככל הנראה בשל מלריה ופשיטות של פיראטים סרצנים.
מלחמת העולם השנייה
ב-9 בספטמבר 1943 חופי העיר שמשו כמקום נחיתה לחטיבה 36 של חיל הנחתים של ארצות הברית במהלך פלישת בעלות הברית לאיטליה, במהלך מבצע בשם "מבצע סופת השלג". כוחות גרמנים ניסו להדוף את המתקפה, דבר שהוביל ללחימה הזה בעיר ומחוצה לה ולאחר תשעה ימים הגרמנים נסוגו. כוחות בעלות הברית והצלב האדום הציבו את אוהלי הלינה שלהם ליד המקדשים ובתוכם, בעיקר מכיוון שגם הגרמנים הסכימו שהמקדשים הם "מחוץ לתחום" ולא הפציצו אותם.
מבנה האתר
האטרקציות המרכזית באתר כיום הם שלושת המקדשים היוונים העתיקים שנבנו בין השנים 550 לפנה"ס ו-450 לפנה"ס שנבנו בצורה אופיינית לתקופה. המקדשים בעלי אכסדראות רחובות וקמורות שנבנו בשיטת האנטזיס כך שהן נעשות רחבות יותר ויותר ככל שהן מתקרבות לקרקע. האכסדראות הן בעלי כותרות רבות המדמות פטריות הפוכות.
מבין שלושת המקדשים אך ורק המקדש השני של הרה נשאר בעל אנטבלטורה מעל האכסדראות, כשלשני המקדשים האחרים נשאר רק הארכיטרב.
המקדשים הוקדשו להרה, אתנה ופוסידון. שני המקדשים שהוקדשו להרה נמצאים זה ליד זה בעוד שהמקדש שהוקדש לאתנה נמצא בצידו השני של האתר. ישנם מקדשים רומים ויוונים אחרים באתר אך הם פחות משומרים משלושת המקדשים המרכזיים. בשונה ממקומות אחרים, במקדשים כמעט ולא נמצא שיש ונמצאים בהם מספר תבליטי אבן. בנוסף לתבליטים נשמרה גם פיסת טרקוטה שנמצאת כיום במוזיאון.
העיר העתיקה של פסטום משתרעת על שטח של 120 הקטאר לערך, רק ב-25 הקטאר מכלל השטח של האתר נערכו חפירות ארכאולוגיות, השטח בו נערכו החפירות כולל את שלושת המקדשים המרכזיים וכן מבנים מרכזיים אחרים, 95 ההקטאר הנותרים לא נחקרו בכלל. העיר מוקפת בחומת הגנה באורך 4750 מטרים, עוביה בין חמישה לשישה מטרים וגובהה הוא כ-15 מטרים. בחומה נמצאים 24 מגדלי שמירה מרובעים ועגולים. ייתכן שבעבר היו 28 מגדלים אך הם נהרסו במהלך עבודות לבניית כביש ראשי במאה ה-18 שחילקו את האתר לשניים.
שלושת המקדשים היוונים
המקדש הראשון של הרה שנבנה באזור 550 לפנה"ס על ידי מתיישבים יוונים, הוא המקדש העתיק ביותר בפסטום. ארכאולוגים מהמאה ה-18 קראו למקדש "הבזיליקה" כיוון שחלקם חשבו שמדובר במבנה רומאי.
בנקודה הגבוהה ביותר באתר, במרחק מה משני המקדשים שהוקדשו להרה, נמצא המקדש השלישי של אתנה. המקדש נבנה באזור 500 לפנה"ס ובעבר הדעה הרווחת הייתה שהמקדש נבנה לצרס (אלת החקלאות הרומית) . שלושה קברים נוצריים הנמצאים תחת רצפת המקדש מראים כי בעבר המקדש ככל הנראה שימש ככנסייה נוצרית.
גילי איצקוביץ'
גילי איצקוביץ' (נולדה ב-20 בנובמבר 1994) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
איצקוביץ' נולדה וגדלה בפרדס חנה-כרכור. סבה יליד-קלוז' (כיום ברומניה) הוא ניצול שואה ששרד את אושוויץ, ועלה ארצה עם גח"ל (גיוס חוץ לארץ). אביה, דני, עוסק בנדל"ן, ואימה נילי, סגן גונדר בדימוס, פיקדה על כלא אופק בשירות בתי הסוהר. היא למדה משחק בתוכניות לנוער של בית הספר לאמנויות "בית צבי" ובשנים 2010–2012 הייתה חברה בלהקת הנוער "השכנים של צ'יץ'".
בשנת 2012 התגייסה לצה"ל, שירתה בחיל החימוש ובהמשך יצאה לקורס קצינים. השתחררה מהשירות בדרגת סגן.
קריירה
בשנת 2011 השתתפה בקליפ "בצעדייך" של הזמר נאור אורמיה.
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "שנות ה-80", והשתתפה בתוכנית "הפרויקט הירוק" בערוץ קומדי סנטרל של HOT.
בשנת 2013 השתתפה במחזמר "אביב מתעורר" כחלק מהלהקה השכנים של צ'יץ'.
איצקוביץ' למדה משחק מול מצלמה אצל השחקן ניב רז ובשנת 2016, עברה קורס בשיטת צ'בק למשחק אצל שחר רוזן. בשנת 2018 למדה בקורס המתקדמים אצל גלית רוזנשטיין.
בשנים 2017–2019 שיחקה בתפקיד המרכזי של קירקי גבע/ברזילי בשלוש עונותיה של סדרת הנוער שיצרה מיכל קופר-קרן, "כדברא" לניקלודיאון ומאוחר יותר ב-TeenNick למנויי yes.
בשנת 2018 שיחקה את אנה בסרט "עד הקצה - ג'סטה 2", סרט הקולנוע הראשון בו השתתפה. באותה שנה שיחקה כדמות ראשית בסרט עצמאי "שדה של אשליות".
ב-2021 שיחקה בתוכנית המערכונים הסאטירית "ערוץ אפס" בכאן 11. ביולי אותה שנה גילמה את שיר בסדרת הילדים "אופק קסם של ילד" של כוכב ילדים אופק כהן ששודרה בערוץ הכוכבים.
באוקטובר אותה שנה החלה להגיש בערוץ 13 את "ירוק בלילה" ששינתה את שמה ל"מושג ירוק", תוכנית לילית שבועית שעסקה בנושאים הקשורים לאיכות הסביבה, לצדו של ינון מילס.
באותה שנה גם שיחקה בסרט "רסיסים" של הבמאית החרדית, דינה פרלשטיין.
במרץ 2022 שיחקה בסדרה הביוגרפית "שנות הירח" של HOT בה גילמה את אשתו לשעבר של אביב גפן, אילנה ברקוביץ'.
חיים אישיים
איצקוביץ' ניהלה בעבר מערכת יחסים עם השחקן דין גרבר.
איצקוביץ' מקיימת אורח חיים טבעוני.
ב־27 ביוני 2022 נישאה לאסף עשור.
חווזה
חַוְזה (ערבית/פרסית: حوزة, הגייה בפרסית: houzeh) או חַוְזה עִלמיה (ערבית/פרסית: حوزة علمیة) היא סמינר להכשרת אנשי דת שיעיים.
כמה מבכירי האייתוללות מרכזים את החווזה. המוסדות בנג'ף ובקום הם מרכזי ההכשרה הבולטים של חכמי הדת השיעיים. עם זאת, יש מספר קטן יותר של חווזות גם בערים אחרות ברחבי העולם, כגון כרבלא, אספהאן, משהד, ביירות, לאקנאו, לאהור, אירופה וצפון אמריקה. בסמינרים הדתיים ברחבי איראן לומדים כשלוש מאות אלף סטודנטים.
חווזה עלמיה בנג'ף
החווזה בנג'ף הוקמה בתחילת המאה ה-11 על ידי השייח' א-טוסי (995–1067), והתקיימה כמרכז מחקר עד הקמת עיראק המודרנית בשנת 1921. כיום עומד, איתאללה סיסתאני בראש החווזה בנג'ף. שלושה  אייתוללות משתייכים אליה: מוחמד אסחאק אל-פיאד, מוחמד סעיד אל-חכים ובשיר א-נג'פי.
חווזה עלמיה בקום
למרות שמדרשות אקדמיות שיעיות התקיימו בקום כבר בראשית המאה ה-10 לספירה, החווזה בקום התבלטה בתקופה הספווית כאשר האסלאם השיעי הפך לדת הרשמית של איראן. המורים הידועים באותה תקופה היו מולא סדרא ושייח' בהאי. החווזה המודרנית בקום חודשה על ידי עבד אל-כרים חאירי יזדי והאיתוללה הגדול סייד חוסיין בורוג'רדי.
חווזה עלמיה לנשים
ישנם גם מספר סמינרים לנשים, בעיקר באיראן. כבר בתחילת המאה ה-19, מדרסה צאלחיה בקזווין כללה מחלקה לנשים שבה למדו מספר נשים מוג'תהידות. בקום, הסמינר הראשון לנשים הוקם על ידי האיתוללה הגדול מוחמד כאט'ם שריעתמדארי, אשר בשנת 1973 הקים מחלקה לנשים בחווזה שלו, דאר א-תבליע', שנקראה דאר א-זהרה. לאחר מכן, מדרסה-י חקאני פתח מחלקה לנשים בשנת 1974/75, שנקראה מכתב-י תווחיד.
מחוץ לקום, סמינרים לנשים כוללים את מכתב-י פאטמה בפסא (נפתח ב-1961), מכתב-י זהרא בשיראז (נפתח ב-1964), מכתב-י פאטמה באספהאן (הוקם על ידי נוסרת אמין ב-1965), זהרה-י את'אר בטהראן (נפתח בשנת 1966), ומדרסה-י עלמיה נרגס במשהד (נפתח ב-1966).
לאחר המהפכה האסלאמית בשנת 1979, המדינה החלה לרכז את מערכת הסמינרים לנשים. הסמינרים לנשים בעיר קום אוחדו למדרשה גדולה אחת, ג'אמעת א-זהראא. ב-ח'וראסאן, שבה נמצא המרכז הדתי במשהד, הסמינרים לנשים הועברו לחסות המרכז לניהול סמינרים לנשים בח'וראסאן. בשאר רחבי המדינה, הסמינרים לנשים שולבו בתוך המרכז לניהול סמינרים לנשים (מרכז-י מדירית-י חוזההא-י עלמיה ח'אהראן). מאז אמצע שנות ה-90 של המאה העשרים, המרכז לניהול סמינרים לנשים הקים יותר מ-300 סמינרים ברחבי איראן (לפני המהפכה היו קיימים פחות מתריסר בכל המדינה).
מסלול הלימודים בחווזה
הלימודים בחווזה נחלקים לשלושה שלבים: מכינה, לימוד ומחקר מתקדם.
בשלב המכינה (المقدمات) רוכשים הסטודנטים ידע בסיסי בתחומים הנדרשים, למשל, לשון ערבית (דקדוק, תחביר, הבעה), פיקה, ספרות ערבית ותרבות האסלאם.
בשלב הלימוד (دراسة السطوح) מעמיקים הסטודנטים את ידיעותיהם בתחומי המשפט האסלאמי, פילוסופיה אסלאמית, תאולוגיה ומדעי הקוראן.
בשלב המחקר המתקדם (مرحلة البحث الخارج) נדרש הסטודנט להרחיב ולהעמיק את השכלתו בתחום מסוים עד להבנה מעמיקה ותפיסה מושלמת ככל הניתן. בשלב הזה מצופה מהסטודנט לחרוג מגבולות הספרים הקיימים ולפתח תובנות חדשות ואף חדשניות.
כדי לקבל את התואר "מוג'תהיד" נדרשים הסטודנטים להשלים את כל שלושת השלבים. מי שסיים את שלב המחקר המתקדם יכול לקבל את התואר "מרג'ע" לאחר שלימד בעצמו קורס מתקדם, פרסם את מחקריו וזכה להכרה במעמדו מידי אחד מהמראג'ע המוכרים.
הנושאים הנלמדים בחווזה כוללים את הנושאים הבאים:
חג'בי
חַגְּ'בִּי (או חַזְ'בִּי) הוא שם משפחה יהודי תימני מקורו בשם עיירה חַגְּׁ'בָּה או חז'בָּה בתימן שרוב תושביה היו יהודים או העיר חז'בי-משווי. {{פירושונים|
ראו גם
}}
יוגוסלביה באירוויזיון לרוקדים צעירים
יוגוסלביה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים 3 פעמים, ב-1987, ב-1989 וב-1991.
Prayers
Prayers (בעברית: תפילות) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת ההבי מטאל האמריקאית In This Moment. השיר יצא לאור ב-28 בנובמבר 2006, על ידי חברת התקליטים סנטיורי מדיה רקורדס, כסינגל הראשון מתוך האלבום Beautiful Tragedy וכשיר הנושא של הסרט "The Hills Have Eyes 2".
השיר הגיע למקום ה ב.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי חברי להקת In This Moment והופק על ידי אריק רייצ'ל. השיר יצא ביחד עם מיני-אלבום שהכיל בתוכו את השירים "Daddy's Falling Angel" ו-"Have No Fear" וזאת, על מנת לעזור בקידום הסינגל הזה. השיר הוא שיר מטאלקור המשלב בתוכו גם את סוגת המטאל האלטרנטיבי.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-3.7 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
עבור השיר צולם קליפ ובו הלהקה מבצעת א-קפלה. במהלך צילומי הקליפ שברה הסולנית הראשית מריה ברינק את אפה. היא התראיינה לחדשות MTV ואמרה "ממש פתחתי את ראשי במהלך הצילומים. יש לי צלקת גדולה על הפנים. המצלמה התקרבה מעט ואני הזזתי את ראשי ופשוט התנגשנו והפרצוף שלי חטף מכה בעקבותיה הוא נפתח ואפי נשבר".
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-5.5 מיליון צפיות.
פסו קובני
המטבע הקובני לאחר קריסת ברית המועצות
קריסת ברית המועצות ב-1991 הביאה לתקופה מיוחדת של התאמות כלכליות קשות לקובה. משנת 1994 עד 2020 הפזו הקובני הופץ יחד עם הפסו הקובני הניתן להמרה (קוד ISO 4217 " - CUC"); מבוטא בדיבור "קוק" בניגוד למטבע המקורי -CUP, שלעיתים קרובות מבוטא "קוף", שהיה ניתן להמרה בשער קבוע מול הדולר האמריקאי, ובדרך כלל היה זמין לציבור בשער של 1 דולר ארצות הברית = CUC 1 = CUP 25. עם זאת, מפעלי ומוסדות המדינה תחת הכלכלה המתוכננת הסוציאליסטית היו זכאים להחליף מ-CUP ל-CUC ולדולר אמריקאי בשער הרשמי המסובסד של US$1 = CUC 1 = CUP 1. החל מ-1 בינואר 2021 יישמה קובה את מה שנקרא "יום אפס" של האיחוד המוניטרי אשר ביטל את ה"פסו הקובני הניתן להמרה" ומעתה הפזו הקובני הפך להיות הילך החוקי היחיד בקובה, ה-CUC הומרו בשיעור של 24 CUP לפסו אחד.
אינפלציה
במהלך 2021 נהיה קשה עד בלתי אפשרי לאנשים פרטיים ולבתי עסק לבצע המרה של הפסו הקובני (CUP) למטבע קשה (כסף המונפק על ידי מדינה שנתפסת כיציבה מבחינה פוליטית וכלכלית) לפי שער ההמרה הרשמי של 24 פסו לדולר. דרישה למטבע קשה יצרה שוק שחור בשער המטבע, כאשר דולר אמריקאי אחד היה שווה בערך 100 פסו בינואר 2022 בעוד שבחודש ספטמבר 2022 הדולר כבר היה שווה כ-190 פסו.
מטבעות אינטור (INTUR) 1989–1981
בין השנים 1981 ל-1989, המכון הלאומי לתיירות (Instituto Nacional de Turismo, "INTUR") הנפיק את "מטבע המבקרים" לשימוש תיירים. ב-1981 הוצגו מטבעות בערכים 5, 10, 25 ו-50 סנטבוס ו-1 פסו עשויים מקופר ניקל, ואחריו ב-1988 מטבעות בערכים 1, 5, 10, 25 ו-50 סנטבוס עשויים מאלומיניום. מטבעות ה-INTUR בוטלו ב-15 באוקטובר 2001 והוחלפו בפזו להמרה (CUC).
מדינות נוספות המשתמשות בפסו
הפסו היה מטבע ששימש בהיסטוריה את ספרד הקולוניאלית, ועל כן גם את הקולוניות שלה. מסיבה זו, גם כיום זהו שמו של המטבע במדינות רבות:
גנבה מקוונת של אמצעי תשלום
גנבה מקוונת של אמצעי תשלום (נקראת גם בשמות "סקימינג" או "Formjacking") היא סוג של הונאה באינטרנט, בה נגנב למעשה כל המידע הקשור לאמצעי התשלום של הלקוח, בדרך כלל כרטיס אשראי. הגנבה מתבצעת באמצעות הזרקת קוד זדונית לדף התשלום, והפעלת סקריפט שגונב את הפרטים של אמצעי התשלום.
המונח "skimming" תיאר בעבר את העתקת הפס המגנטי מכרטיס מגנטי אחד לכרטיס אחר על ידי עובד בחנות, שהיה משתמש בו לאחר מכן כדי לבצע רכישת מוצרים. המונח "web skimming" מתאר גנבה מקוונת של פרטי אמצעי התשלום, ללא צורך בגישה פיזית לכרטיס עצמו.
בדו"ח של סימנטק משנת 2019 נטען כי כ-4,800 אתרי מסחר אלקטרוני נפגעים מדי חודש בתקיפה כזו.
בשנת 2018 נגנבו בשיטה זו פרטי כרטיס אשראי של 380,000 לקוחות מהאתר של בריטיש איירווייז. הקוד שהוזרק לדפי התשלום ניתב את פרטי כרטיסי האשראי לאתר אינטרנט בשם baways.com, אשר נראה בעיניי הלקוחות כאחד מאתרי החברה. מתקפות דומות התרחשו באתרי סחר אלקטרוני נוספים, בהם "בסט ביי", "סירס", דלתא איירליינס ו"טיקטמאסטר".
תוכנת Magecart
קבוצות תקיפה נוהגות להזריק קוד זדוני לאתרי מסחר אלקטרוני כדי לגנוב את פרטי אמצעי התשלום. התוכנה הנפוצה להזרקת קוד מסוג זה נקראת Magecart.
בשנת 2017 דיווחה חברת האבטחה DefenseCode כי חנויות וירטואליות שמשתמשות במערכת המסחר האלקטרוני של מג'נטו חשופות לגנבה מקוונת של אמצעי תשלום באמצעות Magecart. מספר אתרים שהשתמשו במג'נטו כבר נפגעו מתקיפה כזו, בהם חברת Newegg המשווקת מחשבים וחומרה, ואתר האינטרנט InfoWars.
הגנה
חברות אבטחת מידע מספקות כיום מערכות בגנה מפני גנבה מקוונת של אמצעי תשלום. כמו כן, חלק מהשיטות המקובלות באבטחת מידע יכולות לספק הגנה מפני תקיפה כזו, בהן הערכת ספק, הקשחת שרתים, בקרת גישה ובדיקת חדירות חיצונית. בנוסף, פעולות כמו החלת מדיניות אבטחת תוכן ובדיקת תקינות משאבים יכולות למנוע שינויי סקריפט זדוניים.
Deletionpedia
Deletionpedia הוא אתר ויקי המכיל ערכים שנמחקו מהוויקיפדיה האנגלית. כל ערך באתר כולל מידע נוסף על המחיקה מוויקיפדיה, כגון האם הערך נמחק במחיקה מהירה, קישור לדיון המחיקה ושמו של העורך שמחק את הערך. האתר פעל תחילה בין פברואר עד ספטמבר 2008 והחל מדצמבר 2013, פועל האתר מחדש תחת בעלים חדש.
האתר משתמש במדיה-ויקי. האתר אוסף באופן אוטומטי ערכים שנמחקו מוויקיפדיה.
בנוסף לקטגוריות שנוצרו במקור עבור הערך בוויקיפדיה, לאתר Deletionpedia יש קטגוריות משלו לערכים, שניתנים בהתבסס על קריטריוני המחיקה. הדפים מאורגנים לפי החודש שבו הם נמחקו, על פי מספר העורכים שתרמו לערך, ועל פי משך הזמן שבו הערך היה קיים בוויקיפדיה.
Deletionpedia לא מציג דפים שנמחקו בשל הפרת זכויות יוצרים, דפים עם הוצאות דיבה חמורות, דפים שהיסטורית הגרסאות הקודמות שלהם עדיין זמינה במיזמי האחות של ויקיפדיה ודפים שנוצרו על מנת לפגוע באחרים.
ערכים שנשמרים ב-Deletionpedia נמחקו מוויקיפדיה מסיבות שונות.
המהדורה המקורית
במהדורה המקורית של Dletionpedia אוחסנו כ־63,000 ערכים אשר נמחקו מוויקיפדיה האנגלית בין פברואר לספטמבר 2008. קרוב ל-2,000 ערכים מתוכם היו במקור בוויקיפדיה האנגלית מעל 1,000 ימים לפני שהוחלט למחוק אותם.
התוכן של המהדורה המקורית של Dletionpedia עדיין זמין באינטרנט. בשנת 2011 הועלה עותק של האתר לאתר ארכיון האינטרנט.
השפעה
לטענת הוול סטריט ג'ורנל האתר נוצר כתגובה להתנגשות בין המחקנים לבין המכלילנים.
האתר נחקר באופן מקיף על ידי אתר הטכנולוגיה Ars Technica.
המהדורה המחודשת
האתר המחודש החל לפעול בדצמבר 2013. נכון למאי 2019 האתר צבר 72,169 ערכים.
פרויקטים דומים
ישנם גם אתרים דומים למהדורות של ויקיפדיה בשפות אחרות, למשל PlusPedia בגרמנית, PrePedia בפולנית, ו-Wikisage בהולנדית.
אווטאר: כשף האוויר האחרון – ציידת הראשים ומבשל התה
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – ציידת הראשים ומבשל התה (באנגלית: Avatar: The Last Airbender – The Bounty Hunter and the Tea Brewer) הוא רומן גרפי מאת פיית' ארין היקס, פיטר ורטמן ואדל מאטרה. הספר יהיה הקומיקס השלושה עשר בסדרת הקומיקסים מהזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" ומתוכנן לצאת לאור בקיץ 2024.
רקע
ביוני 2023, במהלך כנס חובבי הקומיקס, קומיק-קון, סן דייגו, הוכרז על ספר קומיקס חדש  עליו עובדים פיית' ארין היקס, פיטר ורטמן ואדל מאטרה. הקומיקס יהווה חלק מסדרת הקומיקסים מהזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון", ומתוכנן לצאת לאור בקיץ 2024.
פליפה קיטדאי
פליפה איג'י קיטדאי (בפורטוגזית: Felipe Eidji Kitadai; נולד ב-28 ביולי 1989), הוא ג'ודוקא יהודי-ברזילאי. הוא בעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012).
זכויות להט"ב בפיג'י
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בפיג'י מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. בשנת 1997 פיג'י הפכה למדינה השנייה בעולם אחרי דרום אפריקה שאוסרת באופן מפורש על אפליה על רקע נטייה מינית בחוקה שלה, אף על פי שפעילות הומוסקסואלית נותרה עבירה פלילית על פי חוק (שלאורך השנים דווח כלא נאכף בפועל) באותה עת. עם זאת, בשנת 2009 בוטלה החוקה על ידי הנשיא בעקבות משבר חוקתי שהתחולל בפיג'י. בשנת 2010 פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית באופן רשמי.
פליפה קיטדאי
ביוגרפיה
קיטדאי נולד בסאו פאולו. הוריו ממוצא יפני.
זכויות להט"ב בפיג'י
חוקת המדינה החדשה, שהוכרזה בספטמבר 2013, כוללת בתוכן שלה איסור מפורש על אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי. עם זאת, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק. כמו כן, לא ידועים נתונים אם קיימת הכרה משפטית בשינוי מגדר עבור טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית. בין קבוצות הארגונים העיקרים שפועלים למען קידום זכויות להט"ב בפיג'י נמנים: "Diverse Voices and Action for Equality" (נוסד ב-2011), "Rainbow Pride Foundation" (נוסד ב-2008), "Amithi Fiji Project" וקבוצת הסטודנטים "Drodrolagi Movement".
פליפה קיטדאי
ביוגרפיה
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה שבמקסיקו בשנת 2011 זכה קיטדאי במדליית זהב בתחרות הג'ודו במשקל עד 60 ק"ג. במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2015 זכה במדליית כסף.
זכויות להט"ב בפיג'י
היסטוריה
בפיג'י, בדומה לפיאפיפיאן בניואה, הפאפאפין בסמואה, הלאילאי באיי קוק והפקאלייטי בטונגה, קיימת אוכלוסייה מסורתית-תרבותית שמזדהה בתור מגדר שלישי. אנשים אלו ידועים בשם "ווקה סה לווה" (באנגלית: Vakasalewalewa) שמוגדרים בתור זכרים בלידה אך מתלבשים, מתנהגים ונראים כנשים. אנשים אלה התקבלו על ידי החברה הפיג'ית לאורך ההיסטוריה ומילאו תפקיד ביתי חשוב בחיים הקהילתיים.
פליפה קיטדאי
ביוגרפיה
בין השנים 2011 ל-2016 זכה שש פעמים באליפות הפאן-אמריקאית בג'ודו בתחרות למשקל 60 ק"ג.
זכויות להט"ב בפיג'י
מעמד בחוק
בשנת 2005 במהלך ביקורו במדינה, תייר אוסטרלי בשם תומאס מקוסקר קיים יחסים הומוסקסואלים בהסכמה עם אזרח הומוסקסואל פיג'יאני. הגברים נשפטו ונכלאו על פי חוק איסור "מעשה הסדום" של המדינה בתיק תומאס מקוסקר נגד המדינה, אם כי ההרשעה בוטלה לאחר מכן באוגוסט 2005 על ידי בית המשפט העליון של פיג'י בנימוק של "הפרת חוקת המדינה". באותה תקופה, ראש הממשלה המכהן לייסניה קראסה הגן על הסעיפים הקיימים שמפלילים פעילות הומוסקסואלית בנימוק של עמדת הביבליה כלפי הנושא שמציגה הומוסקסואליות כ-"חטא". לעומת זאת, סגן הנשיא ג'וני מדריוויווי הצהיר כי "זכותם לפרטיות של הומוסקסואלים צריכה להיות מוגנת".
פליפה קיטדאי
מדליית ארד אולימפית
ב-28 ביולי, חגג קיטדאי את יום הולדתו ה-23 באולימפיאדת לונדון (2012) בזכייה במדליית ארד בתחרות הג'ודו עד משקל של 60 ק"ג. יומיים לאחר מכן, המדליה החליקה מידיו ונשברה לו בזמן שהוא התקלח ולאחר מכן היא הוחלפה.
זכויות להט"ב בפיג'י
מעמד בחוק
בשנת 2006, הנציב העליון של פיג'י בניו זילנד אישר כי מעתה והלאה קיימת "מדיניות של אי מעצר הומוסקסואלים בגין קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה" בפיג'י.
ב-1 בפברואר 2010 הועברה פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים אי-הפללה והפכה לחוקית באופן רשמי על פי צו הפשעים 2009 שנכנס לתוקף שנה לאחר מכן. כמו כן גיל ההסכמה בין זוגות הומוסקסואלים הושווה לזה של זוגות הטרוסקסואלים והועמד על 16 שנים.
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות
פיג'י אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור). לצד אי הכרתה של פיג'י במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוק שמגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 2002.
ב-26 במרץ 2013 ראש הממשלה פרנק ביינימרמה הביע התנגדות להכשרתם של נישואים חד-מיניים בפיג'י. בתשובה לשאלה שהעלה מתקשר בתוכנית טוקבק ברדיו, ביינימרמה הצהיר כי נישואים חד-מיניים "לא יתאפשרו בפיג'י כי הם נוגדים אמונות דתיות". באפריל 2013 קבוצת תמיכה שמייצגת סטודנטים שמזדהים כלהט"ב, "Drodrolagi Movement", קראה לדיון בנושא. בינואר 2016 חזר ביינימרמה על התנגדותו להכשרת נישואים חד-מיניים באומרו כי "לא יהיו נישואים חד-מיניים בפיג'י" והציע לזוגות לסביות שמבקשות להינשא במדינה "לעבור לאיסלנד".
בשנת 2019 לאחר השערות שמספר כנסיות מקומיות תומכות בהכשרתם של נישואים חד-מיניים בחוק, חזר ראש הממשלה ביינימרמה על התנגדותו להכשרת נישואים חד-מיניים באומרו "כל עוד אנחנו בממשלה פיג'י לא תאפשר נישואים חד-מיניים כי פיג'י היא ארץ יראת אלוהים". פעילי ארגון קואליציית פיג'י לזכויות אדם הצהירו כי הם "מאוכזבים ומוטרדים" מעמדתו של ראש הממשלה בטענה כי דבריו "נוגדים את הבסיס של חוקי פיג'י" ו-"סותרים את מחויבות המדינה למועצת זכויות האדם של האו"ם". הקואליציה קראה לרשויות המקומיות להתכנס ולדון בהתקדמות בנושא.
הגנה מפני אפליה
אפליה בתעסוקה על בסיס נטייה מינית אסורה בפיג'י על רקע תוכן הצהרת יחסי התעסוקה 2007.
בשנת 1997 כללה חוקת פיג'י הוראה שאסרה במפורש על גילויי אפליה ממשלתית על רקע נטייה מינית. עם זאת, בשנת 2009, חוקת פיג'י בוטלה על ידי הנשיא ג'וספה אילואילו.
באפריל 2013 הצהיר היועץ המשפטי לממשלה עיאז סייד-חיום כי חוקה חדשה שאמורה הייתה להיות מוכנה באופן סופי בשנת 2013 תאסור על אפליה על רקע נטייה מינית בסעיפים שלה. החוקה החדשה פורסמה בספטמבר 2013 וכללה איסור על אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית או ביטוי מגדרי בין יתר העילות. סעיף 26(3) לחוקה מצהיר באומרו כי:"'אין להפלות אדם שלא כדין, במישרין או בעקיפין על הרקע שלו, (א) מאפיינים או נסיבות אישיות ממשיות או כביכול, לרבות גזע, תרבות, מוצא אתני או חברתי, צבע, מקום מוצא, מין, מגדר, נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי, לידה, שפת אם, מצב כלכלי או חברתי או בריאותי, נכות, גיל, דת, מצפון, מצב משפחתי או הריון; אוֹ (ב) דעות או אמונות, למעט אם אותן דעות או אמונות כרוכות בפגיעה באחרים או בצמצום הזכויות או החירויות של אחרים, או מכל עילה אחרת האסורה על פי חוקה זו'."בשנת 2013 דווח שהממשלה הכלילה את העילות נטייה מינית וזהות מגדרית כמוגנות מפני דברי שטנה וכן בחוק העוסק באפליה בעסקים מסוימים.
טיפול המרה
לצד ביטולה של הומוסקסואליות כהפרעה נפשית בפיג'י, צו בריאות הנפש 2010 קובע כי "אין לראות באנשים חולי נפש אם הם מסרבים או אינם מצליחים להביע נטייה מינית מסוימת" האוסר על כל קיום של הטכניקות הפסאודו-מדעיות של טיפול המרה עבור שינוי נטייה מינית הומוסקסואלית להטרוסקסואלית על ידי אנשי מקצוע רשומים בתחום בריאות הנפש.
תרומת דם
באפריל 2017 משרד הבריאות של פיג'י אישר כי גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים מוגדרים בין הקבוצות שחסומות מלתרום דם במדינה. ההצהרה של המשרד הוצגה לאחר שאזרח הומוסקסואל ניסה לתרום את דמו אך נדחה בשל נטייתו המינית. אשווין ראג', מנהל הוועדה לזכויות אדם ואפליה בפיג'י, הצהיר מאוחר יותר כי יחקור את מדיניות משרד הבריאות בנוגע לתרומות דם מאת גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) בטענה כי היא "אינה חוקתית ומפלה".
תנאי מחיה
דיווחים על פשעי שנאה נגד להט"ב בפיג'י הם נדירים, אם כי היה מקרה יחיד, אפשרי, בעל פרופיל גבוה של זוג הומוסקסואלים שהיו קורבנות של פשע שנאה על רקע הסתה שהתרחש ב-1 ביולי 2001 בו מנהיג הצלב האדום בפיג'י ג'ון מוריס סקוט ובן זוגו גרגורי סקריוונר נרצחו באכזריות בבירה סובה בהתקפה הומופובית עם מניע פוליטי אפשרי. סיפורם של סקוט וסקריוונר הפך לנושא של הסרט התיעודי משנת 2008 בניו זילנד "An Island Calling". לצד אירועם של סקוט וסקריוונר, בספטמבר 2017 סטודנט הומוסקסואל נמצא ללא רוח חיים בנאסינו  ובמאי 2018 אישה טרנסג'נדרית צעירה נרצחה בסובה. חוסר אמון במשטרה עקב הטרדה אפשרית מצד שוטרים מרתיע לעיתים קרובות אזרחי להט"ב פיג'ים מלדווח על מקרי אלימות.
בעוד שפעילי זכויות אדם ארגנו פעילות צנועה בנושא מעמד זכויות להט"ב בפיג'י לאורך השנים, הממשלה ביטלה בעבר התרות לקיומם של מצעדי גאווה במדינה. עם זאת, ב-17 במאי 2013 בציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה ארגנו פעילי זכויות להט"ב אירועים לקידום שוויון זכויות משפטיות בין אזרחים הטרוסקסואלים ולהט"ב אשר הועברו בהצלחה. בשנת 2017 נערך אירוע לציון היום בסובה בו השתתפו פעילי להט"ב רבים לצד דמויות בעלות השפעה בקרב האוכלוסייה. מצעד הגאווה הראשון של פיג'י נערך ב-17 במאי 2018 במקביל ליום הבינלאומי באותה שנה. המצעד התקיים בלוטוקה, העיר השנייה בגודלה בפיג'י, והיה למצעד הראשון מסוג זה במדינת אי באוקיינוס השקט (למעט אוסטרליה, ניו זילנד ומספר טריטוריות תלויות כגון הוואי). המשטרה המקומית סיפקה ליווי למפגינים. נשיא פיג'י לשעבר, אפלי נאלאטיקאו בין השנים 2009–2015, נאם במהלך המצעד.
תאו מים
מוצאו של תאו המים הוא מהמין - תאו אסייתי (Bubalus arnee), הנמצא כעת בסכנת הכחדה וחי בטבע בהודו, בבנגלדש, בנפאל, בבהוטן ובתאילנד. תאו המים המבוית נוצר כתוצאה מאלפי שנים של רבייה סלקטיבית, כנראה בתת-היבשת ההודית או בדרום-מזרח אסיה. זהו בעל חיים גדול, משקלו עולה על 500 ק"ג ויכול להגיע אף לטונה. אורכו 2–3 מטרים.
התאו משמש למשא, לבשר ולחלב. גללי התאו משמשים כדשן, ואף לדלק לאחר ייבוש. בקנבורי שבתאילנד, בפקיסטן, בדרום מערב קרנטקה בהודו, יש מרוץ תאו שנתי המכונה קאמבאלה.
בשנת 2000, ארגון המזון והחקלאות של האומות המאוחדות העריכו כי יש 158 מיליון תאואי מים בעולם, וש-97% מהם (כ-153 מיליון) נמצאים באסיה.
תאו המים המבוית נפוץ מסביב לעולם, בעיקר בתוך האזור הטרופי. בכמה אזורים כמו בצפון אוסטרליה ישנם תאואי פרא.
קיימים שני זני תאו עיקריים:
גזע תאו מים נוסף הוא הקראבאו מהפיליפינים.