cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שבתאי ג'אין
בדרום אמריקה
בארגנטינה עשה הרב ג'אין מאמצים רבים לאחד את הקהילות הספרדיות. בשנת 1928 הוא הקים בראשותו קונסיסטוריה רבנית ספרדית של ארגנטינה אך היא התפרקה כעבור שנתיים בלבד. הוא קידם את לימוד השפה העברית, כתב וביים את המחזה בלאדינו "אסתר", ביקר בכיתות תלמוד תורה וחילק פרסים לתלמידים המצטיינים. הוא ייסד "מועדון של הנוער (היהודי) הספרדי". הרבה לבקר בכל קהילות תוך ניסיון לערוך מפקד של בני העדה ושל במוסדותיהם. יזם את קיומו של כנס המורים לעברית בארגנטינה, שלא יצא בסופו של דבר לפועל. בשנת 1929 ביקר במחוז אראוקניה בצ'ילה, בעיר טמוקו Temuco, לשם הגיעו בין היתר גם יהודים מביטולה (מונסטיר), והצליח לאחד את יהודי המקום לקהילה אחת. כמחוות תודה יהודי היישוב בחרו בו ליושב ראש של כבוד של הקהילה החדשה. האירוע נשאר בזיכרון תושבי טמוקו עשרות שנים אחר כך.
ג'אין עמל רבות בשיתוף פעולה עם האקדמאים הספרדים הנוצרים ד"ר אנחל פולידו פרנאנדס ורפאל קנסינוס אסנס, בספרדית
לחידוש היחסים בין הקהילות היהודיות הספרדיות ובין ספרד תוך כדי מאמצים להחזרת זכויות היהודים במדינה זאת. במסגרת מאמצים אלה ביקר בספרד בשנת 1931 ונפגש עם שר החוץ הספרדי אלחנדרו לארו, ואת יושב ראש הקהילה היהודית בספרד המוציא לאור איגנאסיו באואר. בעת כהונתו כרב ראשי ספרדי בבואנוס איירס התעוררה בחוגים השמרנים בקהילתו מחלוקת לגבי סמכותו הדתית.
יחסי לבנון–עיראק
יחסי לבנון–עיראק הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין לבנון לבין עיראק. שתי המדינות חברות הן בליגה הערבית והן ב-G77. לבנון מחזיקה בעיראק שגרירות בבגדאד, ועיראק מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות.
שבתאי ג'אין
בדרום אמריקה
ג'אין נהנה במיוחד מתמכיתם של כתב העת Israel (Mundo hebraico argentino) ושל הארגונים Club Social Aleanza,Comunidad Israelita Sefaradi, Centro Sionista Sfaradi, Legion de Voluntarios Kanfé Yona ,Circulo Social Israelita, {{הערה|{1990 V.Mirelman הערה 132}}
יחסי לבנון–עיראק
היסטוריה
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1943, והתחזקו בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין, אשר הידק את היחסים עם בשיר ג'ומאייל, ולאחר מכן עם אחיו אמין ג'ומאייל. היחסים התחזקו עוד יותר כאשר ממשלת עיראק תקפה את מעשיה של ישראל במלחמת לבנון השנייה.
שבתאי ג'אין
רב ראשי של היהודים הספרדים ברומניה
אחרי שבמשך כמעט עשור (1921–1930) לקהילה הספרדית ברומניה לא היה רב משלה, בשנת 1930 נבחר ד"ר שבתאי ג'אין לתפקיד הרב הראשי (במקור:Mare Rabin-"רב גדול") של הקהילות הספרדיות ברומניה וכיהן בין השנים 1931–1944.
יחסי לבנון–עיראק
היסטוריה
היחסים בין לבנון ועיראק נותקו והשגרירויות שלהם נסגרו ב-1994, לאחר שסוכנים עיראקיים הרגו מתנגד להם בביירות
שבתאי ג'אין
רב ראשי של היהודים הספרדים ברומניה
כניסתו לתפקיד נחגגה בבית הכנסת קהל גראנדה ב-5 בספטמבר 1931. כרב ראשי של היהודים הספרדים ברומניה היה ד"ר ג'אין מוערך מאוד ופרט לעיסוקיו התרבותיים, - כולל הרצאות בהיסטוריה ופילוסופיה - נודע בפעילותו בתנועה הציונית הרוויזיוניסטית ובתחום הסעד. לצידו בראש איחוד הקהילות הספרדיות עמד יוסף פנחס.
יחסי לבנון–עיראק
היסטוריה
בשנת 2001 חודשו הקשרים הדיפלומטיים בין עיראק ללבנון.
שבתאי ג'אין
רב ראשי של היהודים הספרדים ברומניה
בשנת 1944 כשגורל יהדות רומניה היה עדיין לא ודאי, הרב הצליח להגר מרומניה הודות לקונסול הכללי הצ'יליאני מיגל אנחל ריברה גונסאלס Miguel Ángel Rivera González.
במקומו כיהן בקהילה הספרדית של בוקרשט הרב מרדכי אשכנזי.
יחסי לבנון–עיראק
היסטוריה
כמה דמויות במיליציות השיעיות החזקות בלבנון מקיימות קשרים אישיים הדוקים עם ההיררכיה הדתית בנג'ף, וחלק מהשיעים הלבנונים עוקבים אחר מקורותיהם המשפחתיים חזרה לעיראק.
שבתאי ג'אין
שנותיו האחרונות
אחרי עזיבתו את רומניה ב-1944 הצליח הרב ג'אין להגיע לארץ ישראל וכעבור שנתיים חזר לארגנטינה. בבואנוס איירס פעל הרב בבתי הכנסת הספרדים ברחוב קמרגו Camargo ובבית הכנסת "שלום" ברחוב אוז'רוס Olleros (שמתפלליו כוללים רבים מיוצאי סלוניקי, רודוס וקוס)
יחסי לבנון–עיראק
ביקורים רשמיים
באוגוסט 2008 ביקר ראש ממשלת לבנון פואד סניורה בעיראק, והיה זה הביקור השלישי של מנהיג ערבי בבגדאד מהפלישה לעיראק בשנת 2003. במהלך ביקורו נפגש סניורה עם ראש ממשלת עיראק נורי אל-מאלכי, וחתם עמו על הסכמים לייצוא נפט ללבנון.
שבתאי ג'אין
שנותיו האחרונות
הרב ד"ר שבתאי ג'אין נפטר בעיר טוקומן כעבור 3 שנים ב-1947 גיל 64. בנו, קרלוס ג'אין, התיישב בפריז, בצרפת, ונכדיו, האדריכל ריקרדו ג'אין וסילביה חיים בסיאטל בארצות הברית. ריקרדו ג'אין מעורב בהוצאתם לאור של כתביו.
פעילותו הספרותית
שבתאי ג'אין דבק כל השנים במורשת השפה לאדינו או יודאו-ספרדית ויצר בשפה זאת שירים וכעשרים מחזות. בשנת 1904 הציג ככל הנראה לראשונה כמה ממחזותיו עם תלמידיו בבית ספר יהודי בעיר טראווניק בבוסניה. יצירתו "בר כוכבא" הוצגה לרגל חנוכת בית כנסת ספרדי חדש ביישוב הסמוך זניצה.
שלושה ממחזותיו פורסמו בווינה בשנת 1922. מפעל יצירותיו בתיאטרון פורסם שוב בארגנטינה, (Teatro ladino) ב- שנת 2007, הודות לחוקרות אמור איילה ואלדינה קינטאנה (מהאוניברסיטה החופשית של ברלין) (מהאוניברסיטה העברית בירושלים).
אף על פי שלדעת המבקרים (קלמי ברוך מסרייבו, למשל), מחזותיו של ג'אין, הנוטלים השראה מנושאים תנ"כיים ומתולדות עם ישראל, אינם בנויים היטב מבחינה דרמטית, הם כוללים שירה מרתקת היכולה להתחרות בהצלחה עם הבלדות העממיות שבמסורת יהודי ספרד. מחזות אחדים הוצגו בזמנו בתרגום לסרבית (מקרה נדיר, אולי יחיד, של תרגום מחזות בלאדינו לשפה זרה) על ידי התיאטרון הלאומי בבלגרד. כמו כן הקבוצה הציונית הסלוניקאית בשם "מקס נורדאו" שיחקה את המחזות שלו "הפוגרום בקישינב" ו"החלוצים"
וערכה סיורים בבלגרד ובסרייבו.
הדרמה שלו "דבורה" הוצגה על במה אף בפני יהודי אלכסנדריה במצרים. קבוצות תיאטרון בלאדינו שיחקו מחזות שלו גם בבולגריה, ביוון, טורקיה, רומניה, באמריקה הלטינית ובניו יורק. הרב ג'אין כתב בין השאר גם פואמה אפית בשם "אנחותי" Mes Suspiros
בנו קרלוס חי בצרפת ונכדו, ריקרדו חי בסיאטל.
אבישי לוי
אבישי לוי (נולד ב-2 בדצמבר 1963) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, בתפקידו האחרון כיהן כראש להק המודיעין בחיל האוויר. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל אוויס ישראל.
שבתאי ג'אין
הנצחתו
בטקס השתתפו בנו, קרלוס ג'אין, תושב צרפתי, ונינתו שהגיעה מבואנוס איירס.
מחזות
שבתאי ג'אין כתב מעל עשרים דרמות וקומדיות בשפת הלאדינו. למחזות הראשונות מוזיקת הבמה ומנגינות ריקודים הולחנו על ידי אברהם סוּסין.
אבישי לוי
ביוגרפיה
לוי התגייס לקורס טיס ב-1982 אותו סיים ב-1984 במגמת קרב. שירת כטייס סקייהוק, כטייס כפיר בטייסת 113 וכטייס F-15. ב-1996 מונה למפקד טייסת 117, טייסת מטוסי F-16C וב-1998 למפקד טייסת 105, טייסת F-16C/D. בשנת 2004 מונה למפקד בסיס רמון, כיהן בתפקיד בתקופת מלחמת לבנון השנייה. ביולי 2007 מונה לראש להק המודיעין של חיל האוויר, כיהן בתפקיד במהלך מבצע עופרת יצוקה. פעולות נוספות שיוחסו לחיל האוויר בתקופת כהונתו היו תקיפת הכור הגרעיני בסוריה בספטמבר 2007 ותקיפות בסודאן של משלוחי נשק מאירן ב-2009. בספטמבר 2010 סיים את תפקידו כראש הלהק.
שבתאי ג'אין
קישורים חיצוניים
-:Sefardies:Literatura y lengua de una nacion dispersa'' ,Edicion de la Universidad de Castilla-La Mancha, Cuenca 2008 ISBN 978-84-8427-553-4, (יעקב חסן, ריקרדו איסקיירדו בניטו, עורכת: אלנה רומרו קסטיו, ה"ספרדים" - ספרות ושפה של אומה בפזורה, הוצאה לאור של אוניברסיטת קסטיליה. לה מאנצ'ה, קואנקה 2008, ע' 433–435 כולל קטע מהמחזה "יפתח" מאת שבתאי ג'אין. eSefarad 15.07.2014 ( Predrag Palavestra JEVREJSKI PISCI MEĐU SRBIMA Institut na književost, Beograd ) בתרגום גרמני מבוסנית
אבישי לוי
ביוגרפיה
לוי נמנה עם ארבעה קצינים בכירים לשעבר בצה"ל (יחד עם הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי, ראש אגף המודיעין עמוס ידלין ומפקד חיל הים אלי מרום), שהועמדו בטורקיה למשפט שלא בנוכחותם, באשמות של הסתה להרג, ניסיון לרצח בכוונה תחילה וגרימת חבלה, על רקע מעורבותם בתקרית המשט לעזה ב-2010, במהלכה נהרגו תשעה ממשתתפי המשט ונפצעו אחרים. התביעה נסגרה ב-2016 בעקבות הסכם בין ממשלת ישראל לממשלת טורקיה.
אמא מולדת (וולגוגרד)
אמא מולדת קוראת! (ברוסית: !Родина-мать зовёт) הוא פסל על גבעת מאמייב בעיר וולגוגרד שברוסיה, המנציח את קרב סטלינגרד. הפסל מציג דמות נשית (המייצגת את רוסיה), נושאת חרב וקוראת לנוכחים לקום להגנת המולדת.
אבישי לוי
ביוגרפיה
לאחר שחרורו הקים חברה בתחום הייעוץ האסטרטגי והצבאי, מכהן כדירקטור בחברת rsl electronics הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-2014 מונה לסמנכ"ל האפטר-סייל של חברת UMI יוניברסל מוטורס ישראל (יבואנית מכוניות ג'נרל מוטורס לישראל) ואחראי על המיזוג עם אוויס ישראל. ביוני 2016 מונה למנכ"ל אוויס ישראל. הוא שימש בתפקיד עד ספטמבר 2018. בתחילת 2019 מונה לדירקטור בחברת אלדן ובאוגוסט 2019 מונה למשנה למנכ"ל.
אמא מולדת (וולגוגרד)
באזור הפסל נקברו המרשל וסילי צ'ויקוב והצלף הסובייטי וסילי זייצב, אשר הרג מעל מאתיים חיילים גרמנים בעצמו בקרב סטלינגרד. הפסל מכונה גם "אמא מולדת קוראת לך!", "המולדת קוראת לך!", ו"אנדרטת מאמייב", והוא מופיע על סמל ודגל מחוז וולגוגרד.
אבישי לוי
ביוגרפיה
לוי בעל תואר ראשון מאוניברסיטת אלבמה בארצות הברית ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. נשוי ואב לשלושה.
אמא מולדת (וולגוגרד)
הפסל הוא חלק מטריפטיכון המורכב משני מונומנטים נוספים: ״העורף - לחזית״ הממוקם בעיר מגניטוגורסק ומנציח את התעשייה הצבאית הסובייטית בזמן המלחמה, ואנדרטת המלחמה הסובייטית הממוקמת בפארק טרפטו שבברלין אשר מנציחה את ניצחונו של הצבא האדום על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה ושחרורם של עמי אירופה מהנאציזם. נהוג לחשוב כי האלמנט המרכזי בשלושת המונומנטים, החרב, יוצקה במגניטוגורסק שבהרי אורל, הונפה בקרב סטלינגרד והורדה בברלין עם כניעתה של גרמניה.
בניית הפסל
בניית הפסל החלה בשנת 1959 והסתיימה בשנת 1967. בעת סיום הבנייה הוא היה הפסל הגבוה בעולם (נכון לשנת 2011 הוא נמצא במקום ה-11), בגובה של 85 מטר מכפות רגלי המולדת, ועד לקצה חרבה. גובה הדמות עצמה 52 מטרים, ואורך החרב 33 מטרים. מאתיים מדרגות, המסמלות את 200 ימי קרב סטלינגרד, מובילות מתחתית הגבעה ועד לפסל.
הפסל הראשי בפרויקט היה יבגני ווצ'טיץ', ומהנדס המבנים שהיה אחראי לפתרון הקשיים בעבודה ב-7,900 טון הבטון ששימשו להכנת הפסל היה ניקולאי ניקיטין.
שיפוץ
המבנה החל לנטות בעקבות שינוי ברמות מי התהום תחתיו, אשר גרמו לתזוזה ביסודותיו. ההטיה הולכת ומחריפה. ההטיה החלה כבר בשנת 1966 ובשנת 2009 הגיעה לכ-21 ס"מ. ערך זה מהווה 75% מהערך המרבי התכנוני.
עבודות שיפוץ ושחזור התקיימו שלוש פעמים: ב-1972, אז הוחלפה החרב, וב-1986. באביב 2017, החלה תוכנית שחזור ושיפוץ רחבה של המבנה בעלות של שני מיליארד רובלים. במסגרת עבודות השחזור והשיפוץ, כוסה הפסל בפיגומים למשך שנה וחצי, נצבע מחדש וכל הסדקים בבטון תוקנו. הפסל נוקה מלכלוך וטחב, הוא הוחזר לצבעו המקורי ותוקנו סדקים בבטון שאורכם הכולל, לטענת המשפצים, היה 13 ק"מ. חלקים מהמתכת החלודה נבנו מחדש. עבודות השיפוץ הסתיימו ב-2 במאי 2020, לאחר שהמומחים פירקו 30 שכבות פיגומים בגובה 60 מטר ומשקל של 270 טון.
ח'ראס
ח'ראס (خاراس) היא עיירה פלסטינית במרכז חבל יהודה, 12 ק"מ צפונית מערבית לחברון, חלק ממחוז חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2006 מנתה האוכלוסייה 6,665 תושבים. הכפר ממוקם בחלקו הצפוני של וואדי ערב ליד חורבות עמק האלה. ערים סמוכות כוללות את נובה ובית אולא מדרום, צוריף מצפון וחלחול ממזרח. שטח העיירה הוא 6,781 דונם.
היסטוריה
החוקרים הבריטים קיצ'נר וקונדר מהקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל הציעו לזהות את ח'ראס עם יער חרת, המוזכר בספר שמואל א' (כ"ב, ה') כאחד המקומות בהם התחבא דוד בבורחו מפני שאול. הם ציינו שח'ראס ממוקמת 3 מיילים מדרום מזרח לעדולם, אתר נוסף בו ביקר דוד באותה התקופה לפי המקרא.
בסקר ארכאולוגי במקום לא נתגלו כלל שרידים קדומים.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בח'ראס הייתה אוכלוסייה של 577 תושבים, כולם מוסלמים. המספר גדל במפקד 1931 ל-739 איש אשר שכנו ב-153 בתים. בשנת 1945 האוכלוסייה של ח'ראס הייתה 970 מוסלמים ואדמות העיירה השתרעו על 6,781 דונם אדמה. 615 דונם היו מטעים ואדמות השקיה, 3,532 של גידולי דגנים, ואילו 38 דונם היו שטח בנוי.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן משנת 1949, עבר ח'ראס לשליטה ירדנית בין השנים 1948 - 1967.
מאז מלחמת ששת הימים ח'ראס נמצאת תחת שליטה ישראלית.
הכפר היום
בעיירה יש חמישה בתי ספר, ארבעה מסגדים, מועדון ספורט, מרפאה ממשלתית ובית בד (ייצור שמן זית הוא ענף מרכזי בעיר).
מלאכית הצער
מלאכית הצער (באנגלית: Angel of Grief) או מלאכית בוכה (Weeping Angel) היא פסל משנת 1894 מאת האמן האמריקאי ויליאם ווטמור סטורי, שנוצר מעל קברה של אשתו, אמלין סטורי, בבית הקברות הפרוטסטנטי ברומא. הכותרת המלאה שהעניק ויליאם לפסל הייתה מלאכית הצער בוכה על מזבח החיים המפורק (The Angel of Grief Weeping Over the Dismantled Altar of Life). בניגוד למצבות אופייניות יותר הכוללות דמויות מלאכים, מלאכית הצער היא דמות אשר "משליכה עצמה עם כנפיים שמוטות ופנים נסתרות מעל מזבח ההלוויה". מלאכית הצער היא דמות מלאך נשית המייצגת אבל, צער, עצבות, געגועים לנפטר, יגון, ייאוש ודיכאון.
המונח משמש לתיאור מצבות רבות ברחבי העולם שנוצרו בסגנון של מלאכית הצער. ההעתק הבולט ביותר של פסל מלאכית הצער הוא ככל הנראה אנדרטת הנרי לאת׳רופ, אשר נבנתה בשנת 1901. בעיתון הגרדיאן, מלאכית הצער כונתה "אחת הדמויות המועתקות ביותר בעולם".
מפעל טוויית המשי בטומיאוקה
מפעל טוויית המשי בטומיאוקה היא המפעל הוותיק ביותר ביפן לטווייה מודרנית של משי. המטוואה נוסדה ב-1872 על ידי ממשלת יפן כדי להציג מכונת טוויית משי מודרנית מצרפת ולהפיץ טכנולוגיה זו ברחבי המדינה. הממשלה הכריזה על המפעל כאתר היסטורי, וכל המבנים שלו נשארו במצב תקין. המפעל שוכן בעיר טומיאוקה שבמחוז גונמה, כ-100 ק"מ צפון מערבית לטוקיו.
היסטוריה
לאחר רסטורציית מייג'י במחצית השנייה של המאה ה-19, האיצה הממשלה היפנית את תהליכי המודרניזציה כדי להשלים את הפער ממדינות אירופה. באותה עת היה משי גולמי יפני הייצוא החשוב ביותר, וכלכלת יפן התבססה על ענף זה. תהליכי המודרניזציה הגבירו את קצב ייצור המשי, אך איכותו נפגעה בשל הייצור ההמוני, והדבר פגע במוניטין של המשי היפני. לפיכך החליטה הממשלה להקים מפעל לטוויית משי בעל טכנולוגיות מתקדמות שנועדו לשמור על איכות הבד, על מנת שישמש דוגמה לשאר המפעלים במדינה.
ב-1870 חיפש פול ברונאט, עובד בחברת מסחר צרפתית ביוקוהמה, אתרים מתאימים להקמת המפעל באזור קאנטו, ובחר בעיר טומיאוקה. הבנייה החלה ב-1871 והסתיימה ביולי 1872. שלושה חודשים לאחר מכן החל המפעל לפעול.
בתחילה היו במפעל 150 מכונות לטוויית משי, וכ-400 נשים תפעלו את המכונות. אורח חיי העובדים תועד ביומנה של אחת העובדות, וואדה איי (和田 英, ).
ב-1939 רכשה את המטוואה "תעשיות קטקורה", חברת טוויית המשי הגדולה ביותר ביפן, והיא תרמה לצמיחה של כלכלת יפן בזמן ולאחר מלחמת העולם השנייה. המטוואה נסגרה במרץ 1987, אך מבניה זכו לשימור.
ריאל איראני
ריאל איראני (בפרסית: ریال ایران, תקן ISO 4217: IRR) הוא המטבע באיראן. הריאל האיראני מחולק ל-100 דינר. מאז 1932, באופן לא רשמי, 10 ריאלים איראנים שווים לטומאן אחד.
ערכו של הריאל ביחס למטבעות בינלאומיים עבר שינויים וטלטלות במשך השנים. הסנקציות הבינלאומיות שהוטלו על המדינה מאז שנות התשעים ועד 2015 תרמו לירידה בערכו. ההסכם שהושג עם המעצמות על הסרת הסנקציות בתמורה להקפאת תוכנית הגרעין הביא להתייצבות מסוימת במצבה הכלכלי של איראן, אך מאז פרישתה של ארצות הברית מההסכם, במאי 2018, חוסר היציבות חזר והריאל האיראני הגיע לשפל חדש בעקבותיו התעוררה מחאה נרחבת באיראן. בספטמבר 2018 נמדד המחיר לריאל על 146,000 ריאלים תמורת דולר בודד אחד. נכון ל-דצמבר 2021 נסחר הריאל בלמעלה מ-300,000 ריאל לדולר אמריקני אחד בלבד. מדובר בשפל הגדול ביותר למטבע האיראני מהקמת המדינה.
נובומירהורוד
נובומירהורוד (באוקראינית וברוסית: Новомиргород, ברוסית נהגה: נובומירגורוד) היא עיר במחוז קירובוגרד שבאוקראינה, על גדות נהר וליקה ויס (Velyka Vys).
נובומירהורוד נוסדה בשנת 1740, וכמה שנים לאחר מכן נבנה בה מבצר מרכזי. בשנת 1773 קיבל היישוב זכויות עיר. בתחילת המאה ה-20 הוקמו בעיר מספר מפעלים.
יהודי נובומירהורוד
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיר כ-1,600 יהודים, כשישית מתושביה. ב-17 במאי 1919 נערך ביהודי העיר פוגרום, בו נרצחו למעלה מ-100 יהודים. בתקופה הסובייטית עזבו את העיר יהודים רבים.
ב-1 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את 455 היהודים שנותרו בה בבניין בית ספר הרוס, אשר הוקף בגדר תיל, וחייבו אותם בענידת טלאי צהוב.
כתוצאה ממניעת אספקת מזון לגטו זה, מתו רבים מיושביו מרעב וממחלות. בין ה-6 ל-7 בפברואר 1942 רצחו שוטרים אוקראינים 69 יהודים מהגטו שבעיר. ביוני 1942 נרצחו כ-250 היהודים שנותרו בגטו שבעיר בסמוך לכפר הסמוך מרטונושה.
אלפרד נורת' וייטהד
אלפרד נורת' וייטהד (באנגלית: Alfred North Whitehead; בנולד ב־15 בפברואר 1861, ברמסגייט, קנט, בריטניה ונפטר ב־30 בדצמבר 1947, קיימברידג', ארצות הברית) היה פילוסוף, פיזיקאי ומתמטיקאי בריטי, שעסק בלוגיקה, מתמטיקה, פילוסופיה של המדע, פילוסופיה חינוכית ומטאפיזיקה.
ספרו "פרינקיפיה מתמטיקה", אותו כתב עם תלמידו ברטראנד ראסל, נחשב לאחד החיבורים החשובים ביותר בתחום הלוגיקה המתמטית במאה העשרים. בהמשך חייו פנה לעיסוק בפילוסופיה של המדע ובמטאפיזיקה. בספרו ״מציאות ותהליך״ פיתח גישה פילוסופית הרואה את המציאות כתהליך של התהוות מתמדת, על פני התפיסה הרווחת של מציאות קבועה המורכבת מאובייקטים נפרדים. וויטהד מצוטט רבות באמירתו המפורסמת "הפילוסופיה האירופאית היא סדרה של הערות שוליים למשנתו של אפלטון".
קריירה אקדמית
רוב עבודתו של וייטהד במתמטיקה נעשתה כאשר היה בטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג' (בריטניה) מ־1884 עד 1910. בשלב הבא בקריירה שלו עסק בפילוסופיה של המדע ושל החינוך כאשר התגורר בלונדון מ־1910 עד 1924. בשנת 1924 עבר לאוניברסיטת הרווארד, תקופה הנחשבת לשלב האחרון בקריירה שלו, ובמהלכה ייסד וייטהד את הפילוסופיה התהליכית. בשנת 1927 הוא הוזמן להרצות באוניברסיטת אדינבורו. הרצאות אלו הובילו לכתיבת ספרו החשוב, "תהליך ומציאות".
פילוסופיה תהליכית
משנתו הפילוסופית שנוסחה בספרו "תהליך ומציאות", נקראה פילוסופיה תהליכית. זו פותחה אחר כך לתאולוגיה תהליכית על ידי תאולוגים–פילוסופים כמו צ'ארלס הארטשורן, ג'ון קוב, ודייוויד ריי גריפין. תאולוגיה תהליכית היא שיטה להבנת אלהים והיקום. וייטהד דוחה את הדואליזם של רוח וחומר. בעיני וייטהד ליבת הדת היא אינדיבידואלית. הוא אמנם הכיר בתלותו של היחיד בחברה לה הוא שייך, אך טען כי האדם חש קודם כל את חייו פנימה, לפני שאלה מוחצנים ביחס האדם אל אחרים. קביעתו המפורסמת ביותר בנושא הדת היא ש"הדת היא מה שהיחיד עושה ביחידותו... ואם לעולם אינך ביחידותך, לעולם אינך דתי". את הדת תפס כמערכת של אמיתות כלליות המעצבות את אופיו של היחיד. וייטהד הקפיד לציין כי הגם שהשפעתה השכיחה של הדת היא טובה, אין היא בהכרח טובה תמיד. כלומר, מי שמכחיש כי הדת עלולה לגרור אלימות קנאית כנגד דתות יריבות, שוגה ב"אשליה מסוכנת". אך למרות שהדת נולדת ביחידיותו של הפרט, היא בהכרח מתרחבת גם אל המישור החברתי. בהתאם למשנתו התהליכית, לפיה יחסים ותהליכים בין עצמים הם תופעה מהותית, גם הדת מצביעה על ערכו של העולם החוץ־סובייקטיבי, קרי – חברה או קהילה – הנוצרת ומתעצבת מהיחסים הבין־אישיים בין היחידים המרכיבים אותה. במילים אחרות, היקום הוא מכלול של יחסים בין כל פרט בתוכו אל כלל הפרטים האחרים. משמעות וערך אינם קיימים עבור היחיד בבדידותו, אלא דווקא בהקשרה של החברה והכלל. לכן דתיות היא נאמנות לעולם החיצוני, רוח היחיד נכנעת לדרישות החיצוניות לה, ומעצבת את עצמה בהתאם. את הדת תיאר וייטהד כניסיונו וכמיהתו של האדם להטמיע ברגשותיו הסובייקטיביים את הנצחי האובייקטיבי המופשט. את הכמיהה האינדיבידואלית מתרגמת הדת לתוך הקשרה של מערכת אובייקטיבית של כללים ואמונות על העולם, ובכך מסייעת לבני אדם למצוא משמעות וערך לחייהם. בעיני וייטהד, מגשרת הדת בין אמיתות הפילוסופיה, לבין רגשותיהם הסובייקטיבים של בני אדם במסגרתה של חברה נתונה. לדידו תפקידה של הדת הוא להפוך את האמיתות הפילוסופיות לרכיב מעשי יישומי בעל ביטוי בחיי היומיום של המאמינים מן השורה.
פיזיקה
עבודתו החשובה ביותר בתחום הפיזיקה הייתה תאוריה של כבידה שהתחרתה עם זו של איינשטיין במשך עשורים רבים. התאוריה של וייטהד זכתה לתשומת לב פחותה מזו של איינשטיין, והופרכה בשנת 1972 באמצעות השוואה בין הערכים הנצפים והחזויים של קבוע הכבידה, \,G.
מחשבה פוליטית
בקווים כלליים, דעותיו הפוליטיות של וייטהד היו ליברטריאניות. ביטוי תמציתי להן נמצא במשפט שכתב: "כיום, המגע בין יחידים וקבוצות מתבצע באחת משתי צורות: כוח או שכנוע. סחר הוא הדוגמה המשמעותית ביותר לשכנוע. מלחמה, עבדות וכפייה ממשלתית הם דוגמאות של כוח".
בעברית
א.נ.וייטהד, מטרות החינוך ומאמרים אחרים בשאלות החינוך, בית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית, 1958
א.נ.וייטהד, גלגולן של דעות, מוסד ביאליק, 1962
על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור
"על בלימה - סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור" הוא ספר מאת אבירם ברקאי, אשר יצא לאור ב-2009 בהוצאת מעריב, ומתאר בפרוטרוט ובתיאורים אמיתיים, מרגשים וקשים לעיתים את קורותיה של חטיבת השריון 188 שלחמה ברמת הגולן במהלך קרבות הבלימה בראשית מלחמת יום הכיפורים.
בהקדמה לספרו מספר ברקאי על התחושות הקשות של לוחמי החטיבה. טענה אחת היא, כי בעוד שסיפורי גבורה רבים הונצחו לאחר המלחמה (חציית התעלה, הקרב על עמק הבכא, כיבוש החרמון ועוד), סיפורה של חטיבת הקו הסדירה הקבועה ברמת הגולן כמעט נשכח. טענה נוספת היא על הביטחון של הצמרת המדינית בכוח הזעום שעמד מול מסות השריון הסוריות ערב המלחמה, צמרת מדינית אשר לא תיארה לעצמה את האפשרות שיתפתח ברמת הגולן, אירוע גדול יותר מיום קרב וכי הכוחות הסדירים אולי לא יספיקו לבלום את כל הצבא הסורי.
אופי הכתיבה
ספרו של ברקאי כולל הרבה תיאורים אישיים אשר משמשים כדי לחבר את הקורא לדמויות הפועלות בשטח, חיבור שברוב הפעמים נגדע באיבו עם נפילתה של הדמות. התיאורים של המוות הם ריאליסטים וקשים ומחייבים את הקורא להישאר דרוך לכל התפתחות.
תקציר הספר
הספר מתחיל בסקירה של האירועים שקדמו למלחמה - הסימנים המקדימים. יש התייחסות לבניין הכוח הסורי והתייחסות לעיבוי הגזרה בצד הישראלי שנובעת מהעלאת כוננות חלקית מטעם הממשלה (העלאת כוחות חטיבה 7 לרמה). עם פרוץ האש יש התמקדות בפלוגות ובמחלקות הטנקים השועטות לעבר הרמפות למרות הגשם הארטילרי ועל ההצלחות המדהימות של טנקי החטיבה לבלום כל ניסיון חדירה סורי על תעלת הנ"ט ועוד לפניה.
את יום ה-6 באוקטובר הספר מחלק לשעות, כאשר לכל שעה מוקדש פרק. ההתמקדות היא בכל הגזרות בהן פעלו כוחות החטיבה. החלוקה העיקרית היא בין הגזרה הצפונית (של מג"ד 74 יאיר נפשי) ובין הגזרה הדרומית (של מג"ד 53 עודד ארז), ובנוסף יש תיאור של המתרחש במחנה נפח שהוא המחנה המרכזי ברמה, של הכוחות תומכי הלחימה (שיירת הדרגים ומערך הרפואה) ולבסוף גם של כוחות המילואים שמתחילים לתגבר את המערך הסדיר.
התיאור הרב-גזרתי ממשיך גם בימים הבאים עד לסיום המלחמה. מרבית הספר מוקדש ליום הראשון והשני של הלחימה, בהם סבלה החטיבה מכה אנושה. ביומיים אלה פעלה בצורה בלתי נלאית, על אף האבדות הרבות, והצליחה להשהות את השטף הסורי עד בוא המילואים.
הספר ניתן בצה"ל כשי למפקדים בחיל הרגלים, השריון ולוחמי ומפקדי יחידות מובחרות אחרות.
BeiDou
BeiDou או BDS (בשמה המלא בסינית מפושטת: 北斗卫星导航系统, פין-יין: Běidǒu wèixīng dǎoháng xìtǒng, באנגלית: BeiDou Navigation Satellite System) היא מערכת ניווט לוויינית שפותחה ומופעלת על ידי סין. המערכת נועדה להתחרות ב-GPS ומהווה חלק מניסיון הסיני להעביר את מרכז הכובד הפוליטי־כלכלי מזרחה.
מערך לווייני הניווט הסיני כולל, נכון לפברואר 2021, 35 לוויינים. כשאר מערכות הניווט הלווייני בעולם, גם לווייני ביידו הסיניים מקיפים את כדור הארץ ומשדרים אות זמן, שאותו קולט המקלט הקרקעי משלושה לוויינים לפחות (לקביעת מיקום) או יותר (לקביעת גובה נדרש מספר מינימלי של ארבעה לוויינים). על הקרקע מחושב המרחק בין המקלט והלוויינים, דרך טריאנגולציה למציאת מיקום המקלט ומהירותו במרחב.
מקורות רשמיים בסין ציינו כי החל משנת 2008, תציע המערכת דיוק של 10 מטר, למשתמשים אזרחיים ברחבי העולם. לא ניתן פרסום פומבי לדיוק המערכת במוד הצבאי שלה.
מערכת ביידו, לאחר השלמתה, תכלול חמישה לוויינים גאוסינכרונים ו-30 לוויינים במסלול בגובה בינוני.
מינוח
מערכת הנווט BeiDou נקראת על שמה של הדובה הגדולה (נקראת גם "העגלה הגדולה"), אשר ידועה בסינית כ-Běidǒu (תרגום: "העגלה הצפונית"), השם שניתן על ידי אסטרונומים סינים עתיקים לשבעת הכוכבים הבהירים בקונסטלציית הדובה הגדולה (Ursa Major). במקור, קבוצת הכוכבים שימשה למציאת כוכב הצפון (Polaris). כיוון שכך השם BeiDou משמר מטפורה לשימוש במערכת ניווט לוויינית.
היסטוריה
הרעיון המקורי של המערכת נהגה על ידי צ'ן פנגיוּן וחבריו בשנות ה-80. על פי מינהל החלל הסיני, הפיתוח תוכנן לשלושה שלבים: בינואר 2010 עלה לאוויר אתר אינטרנט רשמי של מערכת הניווט הלוויינית BeiDou.
שיגורי לוויינים
בנובמבר 2006, הודיעה סין כי משנת 2008, BeiDou תציע שירות חופשי עם דיוק של 10 מטרים, תזמון של 0.2 מיקרו-שניות, ומהירות של 0.2 מטר לשנייה.
מעורבות בפרויקט גלילאו
בספטמבר 2003 הודיעה סין על כוונה להשתתף בפרויקט גלילאו האירופי ואף הצהירה על השקעה של 230 מיליון אירו במהלך מספר שנים. באותו זמן הייתה הערכה כי BeiDou ישמש לתעשייה הצבאית בלבד. באוקטובר 2004, סין הצטרפה רשמית לפרויקט וחתמה על הסכם שיתוך פעולה עם ה-GJU (Galileo Joint Undertaking) וה NRSCC (National Remote Sensing Centre of China). על בסיס ההסכם, יוסדה CGI (China Galileo Industries), הקבלן הראשי של סין עבור המעורבויות בפרויקט, בדצמבר 2004. עד אפריל 2006 נחתמו 11 פרויקטים של שיתוף פעולה במסגרת גלילאו בין סין לאיחוד האירופי.
בינואר 2008 פורסם ב-"South China Morning Post" ההונג קונגי שסין אינה מרוצה מחלקה בפרויקט גלילאו ומתכננת להתחרות איתו בשוק האסייתי.
השלב השלישי
בנובמבר 2014, הפכה Beidou לחלק מה-WWRNS (World-Wide Radionavigation System) במפגש ה-94 של ה-IMO (International Maritime Organization) אשר אישרו את מערכת Beidou בקטגוריה "Navigation Safety Circular".
חלק מלווייני המערכת כוללים ציוד של מערכת Cospas-Sarsat.
ארגון (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שירות ביון החוץ של אזרבייג'ן
שירות ביון החוץ של אזרבייג'ן (אזרית: Azərbaycan Respublikasının Xarici Kəşfiyyat Xidməti) הוא שמה של סוכנות הביון הממשלתית של אזרבייג'ן שהוקמה ב-14 באוקטובר 2015 כיורשת למחלקת המודיעין של המשרד לביטחון לאומי שפורק. הארגון כפוף ישירות לנשיא אזרבייג'ן שממנה את יו"ר הארגון.
תולדות הארגון
סוכנות הביון הראשונה בתולדות המדינה הוא האגף האזרי של נקוו"ד שהוקם בשנות ה-30. עד 1991 היה המודיעין כחלק מהאגף האזרי של הקג"ב והשירותים החשאיים של ברית המועצות.
האקדמיה למוזיקה עתיקה
האקדמיה למוזיקה עתיקה היא תזמורת של כלים עתיקים היושבת דרך קבע בלונדון. התזמורת נוסדה מחדש בידי הצ'מבליסט והמנצח כריסטופר הוגווד בשנת 1973 ונקראה בשמו של ארגון מקורי מן המאה ה-18. הנגנים מנגנים בכלים עתיקים או בהעתקים מודרניים של כלים מן התקופה שבה חוברה המוזיקה. על פי רוב הם מנגנים מוזיקה מתקופת הבארוק ומן התקופה הקלאסית, אף כי בשנים האחרונות הם מבצעים גם יצירות חדשות לתזמורת בארוק.
הארגון המקורי
האקדמיה המקורית למוזיקה עתיקה נוסדה בלונדון, אנגליה בשנת 1726 למטרת מחקר וביצוע של מוזיקה "ישנה" - שהגדרתה הראשונית כללה כל מה שחובר לפחות מאה שנה קודם לכן, אך תוך זמן קצר הורחבה וכללה מלחינים בני התקופה, בהם ויליאם קרופט, מייקל כריסטיאן פסטינג, מוריס גרין, ברנרד גייטס, ג'ובאני בונונצ'יני, סנסינו, ניקולא היים, פרנצ'סקו ג'מיניאני, פייר פרנצ'סקו טוזי, יוהאן ארנסט גאליארד, אגוסטינו סטפאני (שנבחר ליושב ראש לשם כבוד של האקדמיה), שרל דיפאר, ז'אן-בטיסט לייה וג'וזפה ריבה. הנדל לא היה חבר, אם כי האגודה חקרה וביצעה את המוזיקה שלו כמו את זו של חבריה ושל מלחינים אחרים בני התקופה.
שירות ביון החוץ של אזרבייג'ן
תולדות הארגון
ב-1991 הוקם המשרד לביטחון לאומי של אזרבייג'ן ובמסגרתו התקיימה מחלקת המודיעין כסוכנות הביון החיצונית.
האקדמיה למוזיקה עתיקה
הארגון המקורי
עם מנהלי הארגון נמנו יוהאן כריסטוף פפוש (משנת 1735 ואילך), בנג'מין קוק וסמיואל ארנולד (מ-1789 ואילך).
שירות ביון החוץ של אזרבייג'ן
תולדות הארגון
ב-14 בדצמבר 2015, הנשיא אילהם אלייב חתם על צו נשיאותי מספר 706 שייסד סוכנות ביון עצמאית לראשונה. ביום הקמת השירות מונה בכיר לשעבר במשרד לביטחון לאומי, בשם אורחן סולטנוב, לעמוד בראש הארגון.
ביוני 2017 נחתם צו שאשרר סמל חדש לארגון.
האקדמיה למוזיקה עתיקה
פתיחה מחודשת
ב-1973 פתח כריסטופר הוגווד את האקדמיה למוזיקה עתיקה לשם נגינת מוזיקה מן המאה ה-18 וראשית המאה ה-19 בכלי התקופה. ליצירות כוראליות, מצטרפות אליה או מקהלת האקדמיה למוזיקה עתיקה או מקהלה של אחת הקתדרלות או המכללות, שיש בה קולות נערים. בשנת 1996 מינתה האקדמיה למוזיקה עתיקה את פול גודווין כמנצח חבר ואת אנדרו מאנץ כמנהל חבר בהנהגת כריסטופר הוגווד. ב-2003 התפטר אנדרו מאנץ מתפקיד מנהל חבר ובשנת 2005 החליף אותו ריצ'רד אגור. ב-1 בספטמבר 2006 החליף אגור את הוגווד כמנהל מוזיקלי של האקדמיה והוגווד קיבל את התואר מנהל פורש (אמריטוס).
גיונס טירס
גיון מוהארמיי (נולד ב-29 ביוני 1998) הוא זמר שווייצרי הידוע בעיקר בשם הבמה גיונס טירס. גיונס טירס נבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון 2020 עם שירו Répondez Moi. הוא ייצג את שווייץ בשנת 2021 עם השיר Tout l'univers, אשר הגיע למקום השלישי בתחרות.
ביוגרפיה
גיון מוהארמיי נולד ב-1998 בקנטון פריבור שבשווייץ לאם אלבנית מטירנה ולאב קוסוברי-אלבני מפרישטינה.
בשנת 2010 התחרה מוהארמיי בעונה הראשונה של גוט טאלנט אלבניה. בשנת 2019 הוא התחרה בדה וויס צרפת והגיע לשלב חצי הגמר. ב-4 במרץ 2020 נחשף כי נבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון לשנת 2020 ברוטרדם, הולנד. השתתפותו בתחרות לא יצאה לפועל בשל ביטול התחרות בעקבות התפשטות נגיף הקורונה בעולם, אך רשת הטלוויזיה השווייצרית הודיעה לזמר כי נבחר לייצג את שווייץ גם באירוויזיון 2021 עם שיר חדש.
ב-10 במרץ 2021 פורסם שירו לאירוויזיון, "Tout l'univers". ב-20 במאי 2021, טירס ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והעפיל לגמר. הוא זכה בתחרות הגמר במקום השלישי מבין 26 המשתתפים.
מרדכי גומפל
מרדכי גומפל (1912 - 7 ביוני 2009) היה צייר ופסל ישראלי יליד גרמניה.
ביוגרפיה
מרדכי גומפל נולד בשנת 1912 בלמגו, גרמניה. את הכשרתו קיבל בפרנקפורט מהצייר היהודי הרמן ליסמן. במהלך תקופה זו זכה במלגה מקרן רוטשילד. בשנת 1937 הצטרף להכשרה חקלאית בדנמרק במסגרת תנועת החלוץ, ושנה לאחר מכן עלה לארץ ישראל והצטרף כחבר לקיבוץ שדה נחום. במקביל לעבודתו בקיבוץ כגנן, רועה צאן ורפתן, המשיך ליצור ויצר קשרי חברות אמיצים עם הצייר חיים אתר, מייסד המשכן לאמנות עין חרוד.
בין השנים 1939–1945 השלים גומפל את הכשרתו כאמן אצל יצחק דנציגר ועסק בעיקר בפיסול באבן. בעקבותיו של דנציגר אימץ גומפל מוטיבים ארכאיים שהיוו באותן שנים מקור השראה ליצירתו הפיסולית. בחוגו של דנציגר התיידד והושפע מהאמנים יוצאי גרמניה שלום סבא ורודי להמן, והפסל והסופר בנימין תמוז. בשנת 1949 עזב את הקיבוץ בעקבות נישואיו לרעייתו הראשונה, מרים (נולדה 1926), שהייתה שותפה לעבודתו בפסיפס, ופנה לפעילות חינוכית. החל מ-1953 החל לעסוק במוזאיקות, לאחר שעבר הכשרה בנושא באיטליה ויצר קירות פסיפס במספר מקומות ברחבי הארץ. כן יצר מספר יצירות קיר במוסדות ישראליים בלונדון ובפריז. בנוסף לפיסול ולמוזאיקות, יצר בטכניקות אומנות נוספות: חיתוכי עץ, קולאז'ים, יציקות ואקום ותבליטים. כמו כן, עיצב מדליות, בעיקר בהזמנת החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות.
בשנת 2002 הוצגה תערוכה רטרוספקטיבית של יצירות מרדכי גומפל בבית האמנים בירושלים, באצירתם של גליה בר אור וירגן שפלר. באביב 2005 הציג עבודות חדשות בטכניקת הקולאז' בגלריה טל-אסתר בתל אביב.
גומפל התגורר ארבעים שנה במבשרת ציון והכיר שם את תרבות יהודי כורדיסטן. הדבר התבטא במספר יצירות שלו.
גומפל נקבר בחלקה הכורדית בהר המנוחות בירושלים.
נבחרת צרפת בכדורגל חופים
הנבחרת הלאומית של צרפת בכדורגל חופים מייצגת את צרפת בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל הצרפתית.
הסגל הנוכחי
סגל נכון לאוקטובר 2017
מאמן: סטפן פרנסואה
הישגים
גביע העולם בכדורגל חופים
גביע אירופה בכדורגל חופים
בולי מדינת ישראל - שנת 1964
בשנת 1964 הנפיק השירות הבולאי של מדינת ישראל 22 בולי דואר חדשים בערך נקוב כולל של 8.53 ל"י, ובעלות כוללת של 8.96 ל"י.
שיטת הדפוס
בשנת 1964 הודפסו שש סדרות, וכן בול אחד מסדרת מועדים לשמחה, בשיטת שקע. שלוש סדרות, וכן שני בולים מסדרת מועדים לשמחה, הודפסו בשיטת פוטוליטו.
המעצבים
מרבית הבולים של שנת 1964 הוכנו בידי בכירי המעצבים בישראל, אשר עיצבו בולים גם בשנים קודמות. מרדכי קרופ, שעבד בשירות הבולאי במחלקה להדפסת בולים, הצטרף לראשונה לקבוצת מעצבי הבולים.
בולים מן המניין
בשנת 1964 לא הונפקו בישראל בולים מן המניין בעיצוב חדש, והדואר המשיך להשתמש בבולי סדרת מזלות שהונפקו בשנת 1961.
כמקובל, חידש הדואר את מלאי הבולים מסדרה זו שאזלו בבתי הדואר, והדפיס מהם כמות נוספת במהלך שנת 1964:
בולי דואר אוויר
בשנת 1964 לא הונפקו בישראל בולי דואר אוויר בעיצוב חדש, והדואר המשיך להשתמש בבולים מסדרת ציפורי ישראל שהונפקו לראשונה בשנת 1963.
כמות הבולים שהודפסה בשנים קודמות ונשמרה במחסני הדואר סיפקה את צורכי הדואר בשנת 1964 ולא היה צורך בביצוע הדפסות חוזרות של בולי דואר אוויר לחידוש המלאי.
יום העצמאות
הבולים עוצבו בידי אשר קלדרון. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מועדים לשמחה
הבולים עוצבו בידי צילה מנוסי ו-חוה אורנן. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
יצחק בן צבי
הבול עוצב בידי מרדכי קרופ. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
אלינור רוזוולט
הבול עוצב בידי מרדכי קרופ. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
עשור לביטוח הלאומי
הבולים עוצבו בידי אליעזר ויסהוף. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
שנת ההעפלה
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
האולימפיאדה בטוקיו 1964
הבולים עוצבו בידי דן רייזינגר. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
כינוס הרופאים
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
אולימפיאדת השחמט
הבולים עוצבו בידי מקסים וגבריאל שמיר. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
תערוכת הבולים ידידות אפריקה-ישראל
הבול עוצב בידי אשר קלדרון. להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
תרגיל לדוגמניות מתחילות
תרגיל לדוגמניות מתחילות הוא סרט קומדיה אמריקאי מ-2004. בסרט הופיע מייקל ג'קסון באחת מהופעותיו האחרונות בקולנוע.
עלילה
מטוס עמוס במתמודדות לתחרות יופי בדרכן להתחרות ב"מיס גלקסיה" נוחת בטעות באי בודד ושם, והטייסים שלו מבינים שהם צריכים עכשיו להסתדר עם בנות חסרות ישע.
מכון משנת רבי אהרן
מכון משנת רבי אהרן שעל יד ישיבת לייקווד בניו ג'רזי, ארצות הברית עוסק בהוצאה לאור של ספרות תורנית. המכון הוקם במטרה להוציא לאור את כתבי מייסד הישיבה הרב אהרן קוטלר ראש ישיבת לייקווד ונשיא מועצת גדולי התורה באמריקה. ומכאן קיבל את שמו. ואחר כך התרחב להוצאת ספרים נוספים. יושב ראש המכון הוא הרב צבי רוטברג וסגנו בעבר היה הרב משה הכט.
פרויקטים
לאחר מכן הוקם על ידי ישיבת לייקווד מכון עצמאי בשם מכון משנת רבי אהרן, שהמשיך להוציא לאור עוד 15 כרכים מסדרת "משנת רבי אהרן", 10 מהם מסודרים על מסכתות הש"ס, מאחר שהרב אהרן קוטלר עצמו כתבם על סדר הש"ס ונתקשו להחליפם לסדר הרמב"ם משום שפעמים לא דן כלל בדבריו. ועוד 3 ספרי מאמרים ושיחות מוסר ושני ספרים על התנ"ך.
ספר דברי משפט (ב' כרכים), ספר אמרי בינה (ג' כרכים), ספר עצי אלמוגים (הלכות עירובין ידיים ושניות לעריות - ב' כרכים), שו"ת חלק לוי, שו"ת שאלת חיים, ספר נר שמואל (לר' שמואל חרקובר), ספר אורים גדולים, ספר קול בן לוי לרבי רפאל הלוי, ספר שמחת יום טוב (למהרי"ט אלגאזי), ספר קריית מלך רב (ב' כרכים), ספר דין אמת - ספר בית מושב (בכרך אחד), ספר אפיקי מגינים (על שו"ע או"ח), ספר בתי כהונה (על הרמב"ם), ספר מהר"י ברונא (על התורה), ספר מים יחזקאל (על התורה), ספר דברי ירמיהו (על התורה - ב' כרכים), ספר חמדת חיים (על התורה), ספר חידושי הרי"ח (על מדרש רבה), ספר מדרש תנאים (ברייתא של ל"ב מדות ופרקי דרבי אליעזר עם פירוש המהרז"ו), ספר אבות דרבי נתן (עם ביאורי שני אליהו ובן אברהם), ספר מגילת תענית, ספר עיון מנחם (על אגדות הש"ס - ב' כרכים), קונטרס נזר ניצחון (על אגדתא סבא דבי אתונא), קונטרס מרכבות עמי (פירוש על שיר השירים), ספר נחלת דוד (על מגילת אסתר), ספר ידי משה (על מגילת אסתר), ספר מלאכת עבודת הקודש (על עבודת יום הכיפורים), ספר עיקרי הקרבנות (על עבודת יום הכיפורים), ספר וזאת ליהודה (על עבודת יום הכיפורים), ספר הקשורים ליעקב (דרשות היעב"ץ), ספר אורחות חיים להרא"ש עם פירוש נתיב חיים - וספר זיכרון עולם (בכרך אחד), ספר בן אוני, ספר בית שלמה (על דיני בן אדם לחבירו), ספר שיח יצחק, אוסף מפרשי הסמ"ג הלכות חנוכה, אוסף מפרשי הסמ"ג הלכות פורים, אוסף מפרשי הסמ"ג הלכות פסח, אוסף מפרשי הסמ"ג הלכות ראש השנה יום הכיפורים סוכות.
חאנות קאזאן
חאנות קאזאן (ברוסית: Казанское ханство, בטטרית: Казан ханлыгы) הייתה ממלכה טטרית שירשה את החלקים של אורדת הזהב ונכבשה על ידי רוסיה.
החאנות השתרעה על שטחי בולגריה של הוולגה שהיו מאוכלסים על ידי הטטרים, הצ'ובשים ועמי וולגה נוספים. הדת השולטת הייתה אסלאם והאוכלוסייה שייכה את עצמה ל"אנשי קאזאן". האצולה המקומית הייתה של בולגרים של הוולגה, אבל החאן עצמו ושומרי הראש שלו היו ממוצא טטרי. המשפחות השולטות היו מהאצולה של אורדת הזהב. רוב שטחי החאנות היו מכוסים ביערות. המקורות הרוסים מציינים שלמרות שהשפה השולטת הייתה טטרית גם שפות אחרות היו נפוצות מאוד.
בראש המדינה עמד חאן ולידו המועצה המייעצת - הדיוואן. מבחינה מנהלית המדינה חולקה ל-5 מחוזות. במהלך כל תקופת קיומה החאנות ניהלה מלחמות עם נסיכות מוסקבה. החאנות הוקמה על ידי אולו-מוחאמד, שהיה חאן של אורדת הזהב אך הודח. בשנת 1438 הוא הקים חאנות חדשה עם המרכז בקאזאן. בתחילת שלטונות הוא ניהל מערכה מוצלחת נגד נסיכות מוסקבה. במהלך המערכה הוא כבש והרס מנזרים, לקח לשבי את מקריוס מאונז'ה בהמשך גם נסיך מוסקבה ואסילי השני נלקח בשבי ותמורתו החאן קיבל כופר גדול במיוחד. בתקופת איוואן השלישי המלחמה נמשכה בין השנים 1467–1469. במהלך המלחמה היו תהפוכות ולכל צד היו הצלחות משלו. בסתיו 1469 קאזאן נכבשה לאחר מצור ובהתאם לחוזה שלום כל ההצלחות שהיו לחאנות קאזאן במהלך שנות המלחמה נמחקו. בהמשך במשך מספר שנים היו פשיטות הדדיות והתנגשויות צבאיות באזור עיר ויאטקה. בשנת 1487 הכוחות של הרוסים כבשו את קאזאן פעם נוספת ובתמיכתם הוחלף החאן. גם בהמשך היו מלחמות בתדירות גדולה בין המדינות. בתקופת איוואן הרביעי תחילה היה ניסיון להעמיד בראשות החאנות איש משלו כאשר ניסיון זה נכשל הוא ניהל מספר מערכות ובסופו של דבר בשנת 1552 כבש את קאזאן והמדינה התפרקה תוך סיפוחה לנסיכות מוסקבה. לאחר נפילת עיר קאזאן חלקים אחרים של המדינה הצטרפו לנסיכות מוסקבה ללא קרב.
השלטון החדש הנהיג מדיניות נוקשה נגד האוכלוסייה המקומית. רוסים רבים הועברו לשטחי החאנות לצורך התיישבות.
ניקי בלונסקי
ניקול "ניקי" בלונסקי (באנגלית: Nicole "Nikki" Blonsky; נולדה ב-9 בנובמבר 1988) היא שחקנית, זמרת ורקדנית אמריקאית ממוצא יהודי. היא ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור טרייסי טורנבלד בסרט "היירספריי" (2007), תפקיד אשר הקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה
בלונסקי נולדה וגדלה בגרייט נק בלונג איילנד שבניו יורק. בתה של קארן, עוזרת בית ספר, ושל קארל בלונסקי, עובד עירייה במחוז בקרת זיהום המים בכפר. אביה הוא יהודי, ואילו אמה היא קתולית. יש לה גם אח, ג'ייק.
בלונסקי סיימה את בית הספר התיכון ביוני 2005. היא הייתה פעילה בספרייה המקומית ועבדה בחנות גלידה, לפני שלוהקה לסרט "היירספריי".
קריירה
בשנת 2007 לוהקה בלונסקי לתפקיד הראשי של טרייסי טורנבלד בסרט המוזיקלי "היירספריי". הסרט הוא עיבוד של מחזמר בעל אותו שם זוכה פרסי טוני משנת 2002, שנוצר על פי סרט משנת 1988 בשם "היירספריי", שנכתב על ידי ג'ון ווטרס.
ב-2008 שיחקה בסרט הטלוויזיה "גדולה כמו מלכה" בתפקיד מגי בייקר. ב-2009 התארחה בפרק בסדרה "בטי".
ב-2010 החלה לככב בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Huge". בהמשך היא השתתפה בסרט הקומדיה "מחכים לנצח", שיצא לאקרנים ב-2011.
חיים אישיים
ביולי 2008, בלונסקי והוריה היו מעורבים בעימות אלים עם משפחתה של ביאנקה גולדן, מתמודדת לשעבר בתוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה", בנמל התעופה הבינלאומי באיי טרקס וקייקוס. גולדן, בלונסקי ואביה של בלונסקי הואשמו כולם בתקיפה. באותו דצמבר בוטלו האישומים נגד בלונסקי וגולדן.
ביוני 2020, בלונסקי יצאה מהארון בתור לסבית בסרטון שפורסם ברשת החברתית TikTok עם השיר "I'm Coming Out" של דיאנה רוס. באוגוסט 2020, בלונסקי אישרה שהיא מתגוררת בלונג איילנד.
מערכות רום
מערכות רום הן רצועות אקלים המוגדרות על פי חלוקה בסיסית של כדור הארץ לקווי רוחב.
גורמים
מכיוון שכדור הארץ עגול, קרני השמש מגיעות אליו בזוויות שונות. ככל שקרני השמש מגיעות לכדור הארץ בזווית שטוחה יותר, כך גדל שטח הפיזור שלהן.
קרני השמש מחממות את קרקע כדור הארץ. החום הנפלט מהאדמה מתפזר מעלה ונעצר בשכבת הגזים העוטפת את כדור הארץ המכונה אטמוספירה
רצועות האקלים
מחלקים את כדור הארץ ל-5 רצועות מקבילות בחצי הכדור הדרומי ובחצי הכדור הצפוני.
הרצועות מתחלקות לשקע-רמה-שקע, וחוזר חלילה. בשקע יהיה גשום, וברמה יהיה יבש.
שיטות חלוקה נוספות
שיטת קפן היא שיטת חלוקה הנקראת על שם המטאורולוג ולדימיר קפן. שיטה זו מודדת בצורה ספציפית יותר כל מקום בכדור הארץ ומסווגת אותו בהתאם לכמות המשקעים והטמפרטורה שבו למספר רב יותר של אזורי אקלים.
נובא
נובא (בערבית: نوبا) הוא כפר פלסטיני, הממוקם כ-11 ק"מ מצפון-מערב לחברון. הכפר נמצא בנפת חברון, במרכז חבל יהודה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה האוכלוסייה הפלסטינית בכפר 4,336 תושבים.
היסטוריה
בסקר ארכאולוגי שנערך בנובא לא נתגלו כלל שרידים קדומים.
רשימת כפרים עות'מאנית משנת 1870 הצביעה על כך שלנובא היו 52 בתים, ואוכלוסייה של כ-200 תושבים. ספירה זו התייחסה לגברים בלבד. בשנת 1883 תיאר סקר ארץ ישראל המערבית את "נובא" ככפר קטן על גבעה נמוכה, עם באר הנמצאת כקילומטר ממזרח. בשנת 1896 נאמדה אוכלוסיית נובא בכ-537 בני אדם.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בנובא הייתה אוכלוסייה של 357 איש, כולם מוסלמים. מספר זה גדל ובמפקד 1931 היו בכפר 611 מוסלמים, ב-140 בתים. בשנת 1945 הייתה אוכלוסיית נובא 760 איש, שהיה בבעלותם 22,836 דונם על פי סקר קרקעות ואוכלוסין רשמי. 403 דונם מתוכם היו של מטעים ואדמות השקיה, 10,116 של גידולי דגנים, ואילו 33 דונם היו שטח בנוי.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן משנת 1949, עברה נובא לשליטה ירדנית.
בעקבות מלחמת ששת הימים עברה נובא לשליטה ישראלית. מאז הקמת הרשות הפלסטינית, היישוב מנוהל במסגרת נפת חברון.
כתובת נובא
הכתובת פורסמה על ידי הארכאולוגים הישראלים ד"ר אסף אברהם ופרץ ראובן בכנס "חידושים בחקר ירושלים וסביבותיה", שהתקיים בשנת 2016 ב בירושלים. החוקרים תארכו את הכתובת ל (על פי ניתוח אפיגרפי). בכתובת מוזכר שם הכפר נובא כהקדש (ואקף) עבור הסלע של 'בית אלמקדס' ו'מסגד אלאקצא'. בנוסף צוין בכתובת שם המקדיש - עומר בן אל-ח'טאב, הח'ליפה השני אשר כבש את ארץ ישראל וירושלים סביב שנת 638 לספירה.
הכתובת בת כאלף שנה אולם ייתכן והיא משמרת מסורת הקדש קדומה יותר. לטענת החוקרים, השימוש במונח 'בית אלמקדס' ('בית המקדש') נקשר ישירות עם מבנה כיפת הסלע וזאת כחלק מתפיסה אשר ביקשה להאדיר מחדש את מעמדה של ירושלים ואת זיכרון מקדש שלמה המקראי. הכתובת מעידה על תהליך השפעתן של מסורות קדושה יהודיות מקומיות על התפתחות מסורות הקדושה המוסלמיות בארץ ישראל בראשית ימי האסלאם.
לילה וערפל
לילה וערפל (בגרמנית: Nacht und Nebel) הוא הכינוי שבו נודעה הוראה שהוציא הפיהרר של גרמניה הנאצית, אדולף היטלר, ב-7 בדצמבר 1941, שמטרתה הייתה ענישה מרתיעה של מתנגדי המשטר בשטחים שבשליטת גרמניה הנאצית, באמצעות עונשי מוות והעלמת מידע אודות האנשים שנאסרו. מכיוון שלא נמסר מידע על אודות האסירים, הם נעלמו כביכול ב"לילה וערפל".
במשפטי נירנברג נקבע שההוראה מהווה פשע מלחמה ופשע נגד האנושות, ויישומה היה אחד האישומים שבגינם נשפט, הורשע והוצא להורג וילהלם קייטל, ראש המטה הכללי של הוורמכט.
מכיוון שקייטל היה חתום על ההוראה היא מכונה לעיתים גם "צו קייטל".
רקע
בעקבות פלישת הנאצים לברית המועצות הידלדלו כוחות הצבא בשטחים שנכבשו קודם לכן, וכן התגברה פעילות המחתרות הקומוניסטיות. הצבא הגרמני נאלץ להתמודד עם כמות הולכת וגוברת של פעילות נגד יחידותיו, ולכן חל גם גידול בכמות האסירים, המשפטים, עונשי המוות ועונשי המאסר.
היטלר סבר שפעילות הצבא נגד מתנגדי המשטר אינה מייצרת הרתעה היות שהיא מסורבלת ואיננה כוללת די עונשי מוות. מכיוון שוילהלם קייטל הבהיר שהצבא לא יסכים להטיל עונש מוות על כל חבר מחתרת, הוציא היטלר הוראה שתשאיר את הטיפול באסירים בידי הצבא רק באותם מקרים חמורים בהם מובטח שבית משפט צבאי יטיל עונש מוות תוך זמן קצר. שאר האסירים יועברו לשיפוט בבתי דין מיוחדים בגרמניה, וכדי להגביר את ההרתעה, לא יועבר כל מידע על מיקומם או גורלם.
נוסח ההוראה
הוראת לילה וערפל פותחת בקביעה שהפלישה לברית המועצות הגבירה את פעילותם של חוגים קומוניסטיים ושאר מתנגדי המשטר. כדי להתגבר על סכנה זו מפורטים חמישה סעיפים הכוללים בין השאר:
מכתבים מלווים
במכתב מלווה לצו שהוציא קייטל נכתב שהפיהרר בדעה שכתגובה לפעילות נגד הרייך הגרמני עונשי מאסר, ואפילו מאסר עולם עם עבודת פרך, הם סימן של חולשה. הרתעה יעילה ומתמשכת תיתכן רק באמצעות עונש מוות, או השארת המשפחה והאוכלוסייה באי-ודאות לגבי גורלו של העבריין. מטרה זו מושגת בעזרת הגליה לגרמניה. מזכר נוסף מהפיקוד העליון מציין גם שההרתעה תושג בזכות כך שהאסירים ייעלמו מבלי להותיר שריד, ולא יימסר כל מידע על גורלם או מיקומם.
יישום ההוראה
ההוראה יושמה בצרפת, בלגיה, הולנד, דנמרק ונורווגיה. אסירי לילה וערפל הובאו להישפט בבתי דין מיוחדים בקלן, דורטמונד, אסן, קיל ובברלין. יום הדיונים הראשון חל בספטמבר 1942, ונגזר בו גם גזר דין מוות ראשון. בשל הפצצות בעלות הברית, הועבר בית הדין של קלן לורוצלב (אז ברסלאו) ב-1943, ושל אסן לאופולה (אז אופלן) ב-1944. בסך הכל ידוע על כ-7,000 אסירי לילה וערפל, ולפחות כ-3,000 גזרי דין מוות. רוב הנידונים הידועים הוצאו להורג בגיליוטינה בקלן. האסירים ששרדו שוחררו באפריל ובמאי 1945.
אחרי המלחמה
אחת ההאשמות שהועלו נגד קייטל במשפט הראשון של משפטי נירנברג, הייתה האחריות על יישום הוראת לילה וערפל. התביעה ציטטה מתוך המכתב המלווה של קייטל את הדגש שניתן להרתעה באמצעות הסתרת מידע, כדי להוכיח שהיעלמות כפויה מהווה פשע בפני עצמה. בית המשפט אימץ את הטענה, וקבע שהוראת לילה וערפל היא פשע לא רק נגד האסירים עצמם, אלא גם נגד בני משפחותיהם. נקבע שביצוע ההוראה היווה פשע מלחמה המפר את אמנות האג. קייטל הורשע בכל סעיפי האישום, ונתלה ב-16 באוקטובר 1946.
במשפט השופטים, אחד ממשפטי נירנברג הנוספים, נקבע בנוסף שהיעלמות כפויה היא פשע נגד האנושות כיוון שהיא מפרה את עקרונות היסוד של המשפט הפלילי בכל המדינות התרבותיות.
אמנת רומא, שנכנסה לתוקף בשנת 2002 ומשמשת כמקור הסמכות לבית הדין הפלילי הבינלאומי, קובעת אף היא שהיעלמות כפויה היא פשע נגד האנושות.
קולטן דופמין D1
קולטן דופמין D1 או DRD1, הוא חלבון שבבני אדם מקודד על ידי הגן DRD1, אשר משמש כקולטן דופמין. יחד עם קולטן דופמין D5 הוא מרכיב את קולטני דופמין ממשפחת D1.
קולטני דופמין D1, הם קולטנים בתר-סינפטיים נפוצים יחסית. גירוי קולטני D1 מביא לעלייה ברמת השליח השניוני cAMP בתא.
קולטני D1 נמצאים באזור הסטריאטום ובמיוחד באזורים האחראים על תנועה. באזור זה יש קשר הפוך בין פעולת האצטילכולין לבין פעולת הדופמין.
לקולטני D1 שבקליפת המוח הקדם-מצחית יש חשיבות גדולה לזיכרון העבודה. במהלך ביצוע של מטלה המתבססת על זיכרון העבודה, הדופמין פועל על קולטני D1 לצורך הפחתת יחס אות לרעש וייצוב של הדימוי המנטלי.
השפעות על קולטן דופמין D1
הריכוז של נשא הדופמין יכול להשפיע על אופן פעולתו של קולטן הדופמין D1. זאת משום ששינויים בביטוי של נשא הדופמין יכולים לשנות באופן דרמטי את משך הזמן והעוצמה של האות הדופמינרגי בקולטנים שלו.
היבטים רפואיים
קלוזאפין הוא אנטגוניסט של קולטן דופמין D1. הוא משמש כתרופה אנטי-פסיכוטית לא טיפוסית לטיפול בסכיזופרניה, בהפרעות מצב רוח ובמחלות נפש נוספות המלוות בפסיכוזה.
הטבח בססקצ'ואן
הטבח בססקצ'ואן אשר נודע גם בשם הדקירות בססקצ'ואן (באנגלית: The Saskatchewan Massacre או The Saskatchewan Stabbings) היה אירוע רצח המוני שהתרחש בשלושה עשר מקומות שונים ב ובשמורה הילידית שבססקצ'ואן, קנדה, ב-4 בספטמבר 2022, במהלכו נרצחו תשעה בני אדם ונפצעו שמונה עשר נוספים.
המפגעים, דמיאן סנדרסון בן ה-31 ואחיו מיילס סנדרסון בן ה-30, נתפסו בימים הבאים. גופתו של דמיאן אותרה בידי המשטרה כיום לאחר הטבח, ככל הנראה לאחר שנרצח בידי אחיו הצעיר, ומיילס נלכד לאחר יומיים בתום מצוד נרחב, אולם מת במהלך מעצרו בנסיבות לא ברורות.
הטבח
דיווחים ראשונים אודות אירועי דקירה מרובים התקבלו לראשונה במפקדת המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה בשעה 05:40 לפנות בוקר, ב-4 בספטמבר 2022, והתריאו על מספר מקרי תקיפה בשמורה הילידית, קהילה קטנה בת כ-2,000 נפשות, וב, כפר בן כ-160 תושבים, שניהם בפרובינציית ססקצ'ואן שבקנדה.
כעבור תשעים דקות פרסמה המשטרה אזהרה רשמית ב אשר שודרה בטלוויזיה וברדיו אודות הסכנה המצויה באותם אזורים, בה המליצה לאזרחים להישאר במקום מבטחים ולהישמר מפני זרים. כמו כן ביקשה שלא לבוא במגע עם החשודים ולדווח למשטרה על כל חשד שעשוי להתעורר.
לקראת השעה 08:20 בבוקר פורסמה הידיעה כי החשודים הצליחו להשיג גישה לכלי רכב, ולפיכך הורחבה הגדרת אזור הסכנה לכלל ססקצ'ואן. מאוחר יותר נוספו עוד שתי פרובינציות הגובלות בססקצ'ואן לרדיוס החיפושים, אלברטה ומניטובה, וזאת לבקשת המשטרה, אשר החלה גם להציב מחסומים בין רג'יינה לפרינס אלברט. רכבם של החשודים אותר בשעה 11:45 ברג'יינה.
לאורך כל שעות הבוקר המוקדמות הגיעו בהדרגה כוחות המשטרה לזירות הפשע השונות ומצאו בהן הרוגים ופצועים רבים כאחד. במקביל החלו שירותי הרפואה לענות לקריאות העזרה שקיבלו, ושלחו אמבולנסים מאוישים בצוותי חובשים ורופאים על מנת לקבוע טריאז' ראשוני ולהגיש עזרה ראשונה לנפגעים. כאשר סדר הגודל של האירוע התברר באופן מלא, המריאו גם מספר מסוקים של על מנת לסייע בפינוי הפצועים לבתי החולים. הכריזה בהמשך על קוד כתום, ושלחה צוותים רפואיים נוספים לבתי החולים המקומיים בכדי להקל על עומס המטופלים.
המעצר
המשטרה זיהתה את שני החשודים בטבח כצמד אחים, דמיאן סנדרסון בן ה-31 ואחיו הצעיר מיילס-ברנדון סנדרסון בן ה-30. מספר דיווחים העידו כי השניים נראו נוסעים ב וב שברג'יינה, ברכב מסוג.
גופתו של דמיאן אותרה בידי המשטרה באחת מזירות הפשע באומת ג'יימס סמית' קרי כעבור יום, בשעה 11:30 בצהריים ב-5 בספטמבר, לאחר שהלה מת כתוצאה מדקירות סכין אשר ככל הנראה לא נעשו באופן עצמי, הבחנה המציעה כי נרצח בידי אחיו, מיילס.
הקורבנות
במהלך הטבח נרצחו כתשעה קורבנות, בנוסף לאחד המפגעים, דמיאן סנדרסון, שגופתו נמצאה מאוחר יותר בידי המשטרה והקונצנזוס הרווח הוא שנרצח בידי אחיו, מיילס, אשר מת גם הוא במהלך מעצרו בנסיבות לא ברורות. מספר הקורבנות הרשמי, אפוא, עומד על כאחד עשר. מלבדם נפצעו כשמונה עשר אנשים נוספים בדרגות חומרה שונות. כל הנרצחים היו מבוגרים בטווח הגילאים 23–78, ושמותיהם הם כדלהלן :
מורשת
במהלך יום הטבח הכריזו ראשי המטות והמועצות המשולבים של אומת ג'יימס סמית' קרי על מצב חירום מקומי, אשר נותר בתוקף עד ל-30 בספטמבר אותה שנה, ובנוסף הוקמו שני. הטבח התרחש מספר שעות לפני משחק בין ה לבין ה ב, אליו נשלחו שוטרים נוספים שנועדו לתגבר את הכוחות שכבר שהו במקום ולאבטח את האזור.
, השר הראשון וראש הממשלה של פרובינציית ססקצ'ואן דאז, אמר בתגובה לטבח כי. ג'סטין טרודו, ראש ממשלת קנדה, תיאר את הטבח בתור אירוע, ואמר כי הוא. המלכה אליזבת השנייה אמרה בהצהרתה הפומבית האחרונה לפני מותה, כי היא.
באוטווה, בנוסף לכל בססקצ'ואן, הורידו את דגליהם לחצי תורן כמחווה למתים. בהמשך הודיע ראש ממשלת הפרובינציה סקוט מו כי כל המבנים הממשלתיים ברחבי המדינה יורידו את דגליהם לחצי תורן למשך עשרה ימים כאות כבוד לנספים. בנוסף, גם אוניברסיטאות, בתי ספר, בנייני עיריות, ומבני מוסדות אחרים, הורידו את דגליהם ופרסמו הודעות תנחומים שונות. אירועי תפילה והדלקת נרות לכבוד המתים התקיימו בקמפוסים של אוניברסיטת האומות הראשונות של קנדה ברג'יינה, ססקטון ופרינס אלברט.
במהלך מסיבת עיתונאים שנערכה מספר ימים לאחר הטבח בבית הספר הקהילתי ברנרד קונסטנט שבאומת ג'יימס סמית' קרי, ובה השתתפו כל מנהיגי הקהילה המקומית, קראו הבכירים השונים, ובנוסף טענו כי יש להחיל רפורמה על ועדות השחרורים הפדרליות. כמו כן ביקשו.