cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הומו ארגסטר
הוֹמוֹ אֶרְגַּסְטֵר (שם מדעי: Homo ergaster; "הומו" מלטינית - "אדם", "ארגסטר" מיוונית - "עובד") הוא מין נכחד מן הסוג אדם, שהיה נפוץ באפריקה המזרחית והדרומית לפני 1.9 עד 1.4 מיליון שנה. לדעת מרבית הפלאואנתרופולוגים כיום, ארגסטר הוא אב קדמון ישיר של האדם המודרני, והוא מצטיין בתכונות מודרניות לזמנו: מוח גדול משל אוסטרלופיתקנים ומיני אדם אחרים בתקופתו (אך עדיין קטן משל האדם המודרני), גוף גבוה וארך-רגליים הרומז על התמחות לריצה בסוואנה, ושימוש נרחב בכלי אבן מסותתים, בתחילה מהתרבות האולדובאית ולאחר מכן מהתרבות האשלית המשוכללת יותר. ארגסטר מוכר היטב למדע ממספר מאובנים מרשימים שהתגלו על ידי הצוות של הפלאואנתרופולוג ריצ'רד ליקי באזור אגם טורקאנה בקניה, ובהם שלד מושלם כמעט לגמרי הידוע בכינוי "הנער מטורקאנה", וכן ממאובנים נוספים מאתיופיה, טנזניה ודרום אפריקה. מרבית המאובנים האלו נכללו קודם במין הומו ארקטוס, אבל הופרדו ממנו למין משלהם, משום שהם נבדלים במאפיינים מסוימים ממאובני ארקטוס האסייתים המאוחרים יותר. עם זאת, פלאואנתרופולוגים רבים עדיין סבורים כי הבדלים אלו אינם גדולים דיים כדי להצדיק את סיווגו של ארגסטר כמין נפרד, ומעדיפים להשאיר אותו כתת-מין בתוך המין ארקטוס. כמו כן עדיין לא ברור טיב הקרבה בין ארגסטר למאובני אדם נוספים שהתגלו מתקופתו, כמו הומו רודולפנסיס, הומו גאורגיקוס והומו הביליס.
גילוי וסיווג
המונח "ארגסטר", בין אם כמין או כתת-מין, משמש להגדרת מאובנים אפריקנים שחלקם סווגו קודם למינים הומו ארקטוס והומו היידלברגנסיס, כאשר האוכלוסיות האסייתיות עדיין מסווגות כארקטוס והיידלברגנסיס. בני האוכלוסייה האפריקנית נחשבים לאבות קדמונים ישירים של האדם המודרני (בשל מוצאו האפריקני) בעוד שהאוכלוסיות שהיגרו למזרח התיכון, אסיה ואירופה בעת "היציאה הראשונה מאפריקה" נחשבות לענפים שנכחדו. חוקרים המעדיפים לסווג את ארגסטר כתת-מין של ארקטוס, כמו ריצ'רד ליקי עצמו, יכנו אותו בהתאם "הומו ארקטוס ארגסטר" (ובקיצור ה. א. ארגסטר), "הומו ארקטוס אפריקני" או פשוט "הומו ארקטוס". חילוקי דעות אלו עלולים לגרום לאי-הבנות אצל אנשים שאינם מתמצאים בתחום, כאשר אותם המאובנים נקראים לעיתים הומו ארגסטר ולעיתים הומו ארקטוס בהתאם לעמדתו הטקסונומית של המחבר.
הומו ארגסטר נבדל מהצורות האסייתיות המאוחרות יותר של הומו ארקטוס בנפח מוח מעט קטן יותר, מבנה גוף קל יותר, דופן גולגולת דק יותר והיעדר מענית על-אורביטלית (supra-orbital sulcus) - חריץ המבדיל בין רכס הגבות ועצם המצח - בשל רכסי גבות פחות מודגשים. הוא נבדל מהומו הביליס בן זמנו במידות גוף גדולות יותר, מוח גדול יותר ורגליים ארוכות יותר.
מאובני הומו ארגסטר
לפחות כמה עשרות מאובני ארגסטר התגלו עד היום. בין המפורסמים שבהם:
הנער מטורקאנה
שלד זה המסומן KNM-WT 15000, ומכונה לפעמים גם "הנער מנאריוקוטומה" (על שם הכפר שלידו נמצא), חסר רק את כפות הידיים והרגליים, עצם זרוע וכמה חוליות צוואר. גם הגולגולת כמעט מושלמת אם כי שבורה במקצת וכל השיניים נמצאות. ניתן לקבוע שפרט זה היה זכר על פי צורת האגן שלו, ועל פי השיניים ותפרי הגולגולת מעריכים את גילו בעת המוות ב-12 שנה. קומתו הייתה 1.60 מטר, גבוה לגילו אף יחסית לבני-אדם מודרניים, וניתן להעריך שאילו היה מגיע לבגרות קומתו הייתה 1.85 מטר ומשקלו כ-68 ק"ג. גובה זה נובע בעיקר מרגליים ארוכות יחסית לידיים ומבנה גוף דק ותמיר. ארגסטר היה ההומיניד הראשון שדמה לאדם המודרני בקומתו הגבוהה וברגליו הארוכות בהרבה מן הידיים, וכל ההתאמות העתיקות לטיפוס על עצים נעלמו אצלו לחלוטין. אף שכפות הרגלים של הנער מטורקאנה לא שרדו, טביעות הרגל המאובנות שנמצאו באילרט ליד אגם טורקאנה מראות שארגסטר היה בעל כף רגל מודרנית, מותאמת היטב להליכה וריצה.
בדומה לכל ההומינידים ומיני האדם שקדמו לאדם המודרני (הומו ספיינס), הלסת התחתונה של הנער מטורקאנה חסרה את בליטת הסנטר. השיניים שלו דומות לשיני אדם מודרני אבל עדיין יותר מרוחקות זו מזו באחורי הלסת. לעומת זאת מצטיין ארגסטר במספר תכונות פנים מודרניות יחסית: הניבים קטנים כמו השיניים הסמוכות, רכסי הגבות מודגשים אבל פחות מאלו של ארקטוס האסייתי, הומו היידלברגנסיס והאדם הניאנדרטלי, והאף בולט קדימה יותר משל הומינידים קודמים אם כי עדיין שטוח משל האדם המודרני.
האגן של הנער מטורקאנה צר מאגן מודרני, ובצירוף עם הרגליים הארוכות ומבנה הגוף הדק והקל שלו מרמז על הצטיינות בריצה. פרופורציות גוף אלו מזכירות במקצת את אלו של כמה שבטי סוואנה אפריקנים מודרניים כמו המסאי וניתן לפרש אותן כהגדלה של שטח הפנים בהתאמה לאיבוד חום מהיר, זאת בניגוד למבנה גוף יותר מוצק אצל בני אדם צפוניים כמו ניאנדרטלים ואינואיטים מודרניים, המקטין את שטח הפנים ועל כן מאפשר להם שמירת חום גוף טובה יותר באקלים קר. בהתאם לתכונות אלו הועלתה גם ההשערה שאיבוד כסות הפרווה הקופית בשושלת האדם החל אצל ארגסטר כהתאמה להתקררות יעילה יותר על ידי הזעה בעת מאמץ. אם אכן עורו של ארגסטר היה חשוף סביר שצבעו היה שחור בדומה לצבע בני-אדם אפריקנים היום, כהגנה בפני קרני על סגול בשמש הקופחת של הסוואנה האפריקאית. לכן מקובל לשחזר את ארגסטר באיורי המחשה כבעל עור חשוף ושחור, אם כי לא ניתן לדעת זאת בוודאות מממצאי המאובנים.
חיים בסוואנה, ריצה למרחקים ארוכים ואכילת בשר
בתחילת תקופת הפלייסטוקן, כשני מיליון שנה לפני זמננו, אקלים גלובלי יבש יותר גרם להקטנה הדרגתית של שטחי יער וחורש ולהרחבה ניכרת (שהחלה עוד בתקופת הפליוקן) של שטחי הסוואנה הפתוחה. ארגסטר היה שוכן סוואנה מובהק, כפי שניתן ללמוד מבית הגידול המודרני של מיני בעלי החיים שנמצאו כמאובנים באותן שכבות ובאותם אתרים עם מאובני ארגסטר. מבנה הגוף הגבוה וארך-הרגליים של ארגסטר מעיד על הסתגלות לריצה למרחקים ארוכים בסוואנה. מקובל לשער שארגסטר הגדיל את מרכיב אכילת הבשר במזונו, יחסית לאוסטרלופיתקנים ולהומו הביליס המוקדם יותר. זאת מכיוון שמזון צמחי (פרט לעשב) נפוץ בסוואנה פחות מאשר ביער, ומכיוון שגופו הגדול יותר ובעיקר מוחו הגדול יותר של ארגסטר דרש מזון בעל תכולה אנרגטית גבוהה יותר. בהשערה זו תומכות עצמות בעלי חיים רבות שנמצאו באתרי ארגסטר, אשר נראות כאילו פוצחו על מנת לאכול את מח העצם. במקביל נמצאו על כלי האבן של ארגסטר סימני בלייה מיקרוסקופים המתאימים לפיצוח עצמות וחיתוך בשר.
בשנות השבעים והשמונים התנהל ויכוח חריף בין אנתרופולוגים שונים האם ארגסטר השיג בשר באמצעות ציד או באמצעות אכילת נבלות, אבל מחקר זואולוגי ואקולוגי בסוואנה האפריקנית המודרנית הראה כי אבחנה זו היא במידה רבה מיותרת. רוב טורפי הסוואנה הגדולים, כמו אריות וצבועים מנומרים מתפרנסים מציד ואכילות נבלות כאחת, והם מגרשים ציידים ואוכלי נבלות אחרים מן השלל שלהם בכל מקרה שבו יחסי הכוחות הם לטובתם. אין סיבה להניח שארגסטר לא פעל באופן דומה. יכולת ריצה למרחקים ארוכים בשמש הלוהטת של הסוואנה הייתה יתרון חשוב, בין אם על מנת להתיש את הטרף ובין אם על מנת להגיע לפגר לפני שאוכלי נבלות אחרים הגיעו אליו.
סיתות כלי אבן
נראה כי בעת הופעת המין ארגסטר לפני 2 עד 1.6 מיליון שנה הוא השתמש בכלים מן התרבות העתיקה ביותר של כלי אבן - התרבות האולדובאית (על שם ערוץ אולדובאי) המקושרת בעיקר עם הומו הביליס. ואולם החל מ-1.6 מיליון שנה ארגסטר הוא מין האדם הראשון אשר מקושר באופן הדוק עם הופעתה של התרבות האשלית (על שם הכפר סט-אשל בצרפת ששם התגלתה לראשונה), ונראה כי הוא זה שהמציא אותה. כלי האבן האשלים הנפוצים ביותר הם מטיפוס "גרזן היד", כלי בצורת עלה בעל חוד ושתי שפות חדות. בניגוד לכלים האולדובאים, שהיו בעיקרם נתזי אבן שנוצרו באופן אקראי למדי על ידי הקשת אבנים אלו באלו, כלים אשלים מראים בבירור שהסתת עבד בזהירות ושיטתיות על מנת להגיע לצורה מנטלית שאותה ראה בעיני רוחו, תהליך הדורש אינטליגנציה גבוהה יותר. בנוסף, אף שחפצי אמנות אמיתיים נמצאו רק בתרבויות מאוחרות בהרבה, רוב גרזני היד מצטיינים בסימטריה הנאה שלהם, שאיננה נדרשת מסיבות פונקציונליות ומעידה על חוש אסתטי אצל סתתים ארגסטרים, ואף על המאמץ והזמן שהם היו מוכנים להשקיע על מנת לספק חוש זה. על פי תבניות שחיקה מיקרוסקופיות על פני הכלים ניתן להסיק שהם שימשו לפיצוח עצמות וחיתוך בשר, עור ועץ. סביר שארגסטר השתמש בנוסף גם בכלים מתכלים שאינם משאירים שרידים כמו רמחי עץ מחודדים ומקלות חפירה.
שימוש אפשרי באש
ייתכן שארגסטר היה מין האדם הראשון שידע להשתמש באש, אך העדויות לכך אינן חד-משמעיות. לפחות בשני אתרי ארגסטר - בקובי פורה שליד אגם טורקאנה ובמערת סוורטקרנס שבדרום אפריקה - נמצאו סימני אדמה חרוכה, אפר ועצמות שרופות, אך אפשר גם שמדובר בשרפות שהתרחשו באופן טבעי. העדויות המוצקות הראשונות לשימוש באש הם מן החפירות בגשר בנות יעקב בישראל מלפני 790 אלף שנה, כנראה על ידי המין ארקטוס.
חיים צד בצד עם הומינידים אחרים
על פי תיארוך המאובנים ארגסטר חי באפריקה צד בצד עם כמה מיני הומינידים אחרים. במערת סוורטקרנס בדרום אפריקה נמצאו שרידי ארגסטר ביחד עם עצמות רבות של פרנתרופוס רובוסטוס. בערוץ אולדובאי בטנזניה וליד אגם טורקאנה בקניה מאובני ארגסטר התגלו בכמה מן השכבות שבהן נמצאו גם מאובני הביליס ומאובני פרנתרופוס בויזאי. לא ידוע מה היו היחסים בין מינים אלה, אבל סביר שארגסטר היה בראש הפירמידה הודות ליתרונו בגודל הגוף, גודל המוח וכלים משוכללים יותר, וששאר המינים תפסו גומחות אקולוגיות שונות משלו.
מרווין האריסון
מרווין דרנל האריסון (באנגלית: Marvin Darnell Harrison; נולד ב-25 באוגוסט 1972, בפילדלפיה, פנסילבניה) הוא שחקן פוטבול לשעבר, ששיחק בתפקיד תופס (וייד רסיבר) במשך 12 עונות בקבוצת אינדיאנפוליס קולטס מליגת ה-NFL. ב-2016 נבחר להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
הומו ארגסטר
תפיסה "אחדנית"
בתיאור כוללני מאוד, האבולוציה של הסוג אדם (הומו) בתקופת הפלייסטוקן היא סדירה והדרגתית, החל ממינים פרימיטיבים הדומים מאוד לאוסטרלופיתקנים לפני כשני מיליון שנה באפריקה, ועד לאדם המודרני כיום. בעיקר מתבטאת הסדירות הזו בגידול הדרגתי של כמעט פי שלושה בנפח המוח, החל מממוצע של פחות מ-500 סמ"ק אצל האוסטרלופיתקנים ועד ממוצע של 1350 סמ"ק באדם המודרני, ובשכלול הולך וגדל של התרבות והטכנולוגיה כפי שהן מתגלות בממצאים הארכאולוגיים. הומו ארגסטר משתלב היטב בתמונה זו, שכן נפח מוחו גדול משל הומו הביליס, הומו רודולפנסיס והומו גאורגיקוס הקדומים ממנו, אבל קטן משל הומו ארקטוס, הומו אנטקסטור והומו הידלברגנסיס המאוחרים ממנו. כמו כן מתועדת אצל ארגסטר הופעת התרבות האשלית של סיתות כלי-אבן, המשוכללת מן התרבות האולדובית שקדמה לה אבל פרימיטיבית מן התרבות המוסטרית המופיעה לראשונה כמה מאות אלפי שנים מאוחר יותר.
מרווין האריסון
קריירת מכללות
האריסון פתח במשך שלוש שנים בנבחרת הפוטבול של אוניברסיטת סירקיוז, ושבר את שיא היארדים בתפיסה לקריירת מכללות (2,718). הוא ניצב במקום השני בטבלת תופסי הטאצ'דאונים בהיסטורית האוניברסיטה, עם 20. כמו כן, הספיק האריסון לשחק עם בוגר מפורסם נוסף של האוניברסיטה, הקוורטרבק דונובן מקנאב.
הומו ארגסטר
תפיסה "אחדנית"
תפיסה "אחדנית" (lumper) כזו לרוב אינה רואה טעם בסיווג ארגסטר למין נפרד משלו, וכוללת אותו בתוך המין "ארקטוס במובן הרחב של המונח" (בלטינית Homo erectus sensu latto אשר במאמרים מדעיים יקוצר לעיתים קרובות כ-.H. erectus s.l). בתוך הגדרה רחבה זו של ארקטוס יכלל לרוב גם היידלברגנסיס ולעיתים גם גאורגיקוס. לפי תפיסה זו ארקטוס הוא צאצא של הביליס (גם הוא במובן הרחב של המונח, הכולל לרוב את רודולפנסיס). מתוך אוכלוסיית האפריקנית של ארקטוס (הקרויה ארגסטר) התפצלו אוכלוסיות שהיגרו לאירופה (אנטקסטור, היידלברגנסיס ולבסוף האדם הניאנדרטלי) ולאסיה (ארקטוס "במובן הצר של המונח", בלטינית Homo erectus sensu stricto המקוצר כ: .H. erectus s.s). כל האוכלוסיות המהגרות הללו נכחדו כיום לחלוטין, ורק אוכלוסיית ארקטוס שנשארה באפריקה היא זו שממנה השתלשל הומו ספיינס, האדם המודרני, אשר היגר מאפריקה בפעם השנייה לפני כמאה אלף שנה בלבד ואכלס את העולם כולו. חוקרים הדוגלים בתפיסה האחדנית ידגישו את חוסר ההבדלים החדים בין מאובני ארגסטר למאובני ארקטוס המאוחרים יותר וקיומם של מאובני ביניים בין אוכלוסיות אלו.
מרווין האריסון
קריירה מקצוענית
מרווין האריסון נבחר על ידי הקולטס בבחירה ה-19 בדראפט 1996, בחירה אותה השיגו הקולטס באמצעות עם אטלנטה פלקונס. להאריסון נוצרה מערכת יחסים יוצאת דופן עם פייטון מאנינג, רכז המשחק אותו בחרו הקולטס בדראפט 1998. השניים נחשבים לצמד הרכז-תופס הטוב בהיסטוריה של הליגה, ומחזיקים ביחד במספר רב של שיאים שבין תופס ומוסר.
הומו ארגסטר
תפיסה "פצלנית"
אף שהתפיסה האחדנית כנראה נכונה כמגמה כללית, מבט בפרטים מגלה אבולוציה הרבה פחות הדרגתית וקווית והרבה יותר מסועפת, שבה קשה מאוד להתחקות אחר השושלות השונות בשל ריבוי המינים והצורות. למבנה מסועף כזה (מבנה "שיח" ולא "סולם") ניתן ביטוי בגישה ה"פצלנית" (splitter) לאבולוציה של סוג האדם. למשל, על פי תיארוך המאובנים מערוץ אולדובאי ואגם טורקאנה נראה כי ארגסטר והביליס התקיימו זה בצד זה באפריקה במשך כמה מאות אלפי שנים. מצב כזה אמנם אינו פוסל את האפשרות שארגסטר השתלשל מהביליס, שכן מין עשוי להמשיך להתקיים גם לאחר שהתפצל ממנו מין קרוב, אבל יש חוקרים הסבורים שגם ארגסטר וגם הביליס התפצלו שניהם מאב קדמון משותף. אב קדמון זה עשוי להיות רודולפנסיס או מין אדם קדום שעדיין לא ניתן לו שם. חוקרים אחרים רואים ברודולפנסיס מאובן מעבר בין הביליס לארגסטר, צורה של הביליס או מין בפני עצמו. סיבוך גדול אפילו יותר נוצר עם גילויו של גאורגיקוס, האדם הקדום ביותר מחוץ לאפריקה, שכן התארוך שלו קדום משל מרבית מאובני ארגסטר האפריקניים, מוחו קטן יותר ותרבות כלי האבן שלו היא אולדובית ולא אשלית. מכאן נראה שאוכלוסיות האדם הראשונות שיצאו מאפריקה לא היו אוכלוסיות ארקטוס שהשתלשלו מאוכלוסיות ארגסטר, אלא ענף קדום יותר, שגם לגבי ראשיתו קיימות מספר אפשרויות. ואולם בכל השושלות האפשריות המוצעות, ארגסטר מוצב על הקו המוביל בסופו של דבר לאדם המודרני. זאת בשל ההסכמה הנרחבת בדבר מוצא אפריקני מאוחר של האנושות המודרנית, בעיקר בהתבסס על ממצאים גנומים.
מרווין האריסון
קריירה מקצוענית
בשנים הבאות הפך האריסון לאחד מן התופסים הפוריים ביותר בליגה, כולל רצף של 8 שנים בהן תפס מעל 1,000 יארד ו-10 טאצ'דאונים בכל עונה. בשנת 2002 שבר האריסון את שיא התפיסות בעונה והעמיד אותו על 143 תפיסות. נכון לסוף עונת 2015, הוא ממוקם במקום החמישי בכל הזמנים בתפיסות לטאצ'דאונים (128), רביעי בתפיסות (1,102) ושביעי ביארדים בתפיסה (14,580).
שיאים נבחרים
מרווין האריסון מחזיק במספר שיאי NFL ביניהם:
שיאים אותם מחזיק בצוותא עם פייטון מאנינג בתור צמד רכז משחק-תופס:
לורנצו שימיץ'
לורנצו שימיץ' (בקרואטית: Lorenco Šimić; נולד ב-15 ביולי 1996 בספליט שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם באסקולי.
קריירת מועדונים
שימיץ שיחק בקבוצות היידוק ספליט, הוברלה אוז'הורוד, סמפדוריה, אמפולי, ספאל, רייקה, דונאיסקה סטרדה וזגלבי לובין.
ב-16 בינואר 2022 חתם על חוזה לשתי עונות וחצי בלצ'ה מהסרייה ב'.
משה מימון
משה לבוביץ מימון (4 בפברואר 1860 – 1924; ברוסית: Моисей Львович Маймон) היה צייר יהודי-רוסי, מראשוני האמנים הידועים בקרב יהדות רוסיה. נכדו של הסופר אלכסנדר זיסקינד מימון.
ביוגרפיה
משה מימון נולד בעיר וולקוביסק שבפולין (היום בבלארוס). בנעוריו הוכשר כשען ולמד את אמנות הציור בוויטבסק (אצל יהודה פן), בווילנה ובוורשה. בשנת 1880 היה בין ראשוני היהודים שהתקבלו ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנות בסנקט פטרבורג. קבלתו נעשתה על סמך ציורו הנודע "האנוסים", עליו זכה לאותות הוקרה. לימודיו באקדמיה הסתיימו בשנת 1883. בתערוכות האקדמיה בשנים 1884 ו-1885 מימון זכה למדליות כסף. בשנים מאוחרות יותר היה בין חברי האגודה לעידוד אמנים יהודיים.
שמו של מימון זכה לפרסום באימפריה הרוסית. לאחר סיום לימודיו הוזמנו אצלו ציורים מבני אצולה ובכירי הממשל. בשנת 1900 הוצגו על ידו פורטרטים של הצאר ובני משפחתו. האקדמיה לאמנות "סנט איירין וסנט סבסטיאן" זיכתה אותו במדליית הוקרה.
מלבד חשיבותו של מימון כפורץ דרך עבור אמנים יהודים בתקופתו, עבודותיו עסקו בסיפורי התנ"ך ובהיסטוריה של העם היהודי. שתי עבודותיו המוכרות ביותר הן "האנוסים" ו"החשמונאים". מלבדן יצר סדרת ציורים על אישים בתנ"ך ונשים בתנ"ך, ציור "האינקויזיציה" (1893), הציור "לאחר הפוגרום" ואחרים.
מימון ערך עבודת חקר בטרם החל ביצירותיו ולצורך ציור "האנוסים" קיים מסע להכרת חיי היהודים בספרד. עבודתו זכתה להכרה בינלאומית בתקופת חייו: בשנת 1904 הוצגו תשע מיצירותיו בתערוכה העולמית בסנט לואיס ובשנים 1916–1917 בתערוכה עולמית נוספת.
זכרונותיו הודפסו על ידו בקובץ "סיפור של תמונה".
נפטר בסנקט פטרבורג בשנת 1924.
עבודותיו מוצגות כיום במוזיאונים של משפחות אצולה, באקדמיה הצבאית לצוערים של צבא רוסיה ובמוזיאונים בלונדון ובניו יורק.
קישורים חיצוניים
סקירת חייו באנצקלופדיה היהודית
עולת רגל למען השלום
עולת רגל למען השלום (אנגלית: Peace Pilgrim) הוא כינויה של מילדרד ליזט נורמן (Mildred Lisette Norman; 18 ביולי 1908 - 7 ביולי 1981) הייתה אישה אמריקאית שהקדישה כמחצית מימי חייה לפעילות רוחנית ולמען השלום, ולמטרה זו צעדה ברגל יותר מ-40 אלף קילומטרים.
ביוגרפיה
מילדרד ליזט נורמן נולדה בחווה חקלאית בעיר Egg Harbor City במדינת ניו ג'רזי. היא נולדה למשפחה ממוצא גרמני והייתה הבכורה בשלושה אחים. אמה עסקה בתפירה ואביה בנגרות. היא סיימה לימודים בבית ספר תיכון ועבדה בעיר הולדתה במשרות מזכירותיות. בגיל 25 נישאה ללא ידיעת משפחתה לסטנלי ריידר (Stanley Ryder), וכעבור שש שנים עברה עם בעלה לפילדלפיה. הזוג התגרש בשנת 1945.
בשנת 1938 החלה תהליך של שינוי רוחני, חיה חיים פשוטים יותר, פעלה למען ארגוני שלום והחלה לצעוד בטבע בקביעות. בביוגרפיה שנכתבה אודותיה לאחר מותה נאמר כי נורמן טענה שמסעותיה הרגליים החלו לאחר חוויה רוחנית שעברה בעקבות תקופת מדיטציה ממושכת. בשנת 1952 היא הייתה לאשה הראשונה שהלכה בעונה אחת לאורכו של כל שביל האפלצ'ים.
צעדות למען שלום
צעדותיה למען השלום החלו בקליפורניה ב-1 בינואר 1953, בימי מלחמת קוריאה, ונמשכו לאורך שנות ה-50, ה-60 וה-70. במהלך צעדותיה הרבתה לשאת דברים בכנסיות, באוניברסיטאות ובתחנות רדיו וטלוויזיה מקומיות ולאומיות. כל הרכוש שהיה עמה היו הבגדים שלבשה ומספר פריטים שנשאה בכיסיה. סמלה היה אפודה כחולה שעל חזיתה הכתובת "עולת הרגל למען השלום" שנתנה לעצמה. על צידה האחורי כתבה לימים "25 אלף מייל ברגל למען שלום". לא היה לה גב ארגוני והיא לא נשאה עמה כסף. לדבריה כשהחלה את צעדתה היא נשאה שבועה "להישאר נודדת עד שהאנושות תלמד את דרך השלום, לצעוד עד שתקבל מחסה ולצום עד שתקבל מזון". היא חצתה את ארצות הברית ברגל לרוחבה שש פעמים שלמות. ב-1964 הפסיקה למנות את המרחקים שעברה, לאחר שכבר צעדה יותר מ-40 אלף קילומטרים. היא צעדה גם בקנדה ובמקסיקו. אפשר שמספר הקילומטרים שצעדה הגיע לכ-70 אלף.
ב-7 ביולי 1981 נמצאה נורמן במהלך המסע השביעי שלה ברגל לרוחב ארצות הברית. באותו יום הוסעה אל פגישה שבה הייתה אמורה לשאת דברים בעיירה נוקס שבאינדיאנה. במהלך הנסיעה התרחשה תאונת דרכים שבה נהרגה, מעט לפני יום הולדתה ה-73. באותה שנה הוצעה כמועמדת לקבלת פרס נובל לשלום על ידי קבוצת אנשי דת מממפיס שבטנסי, אך מועמדותה נגנזה לאחר מותה, בהתאם לתקנון הפרס.
גופתה של נורמן נשרפה ואפרה הוטמן בחלקה המשפחתית בבית קברות בעיר הולדתה בניו ג'רזי.
הנצחה
הארגון ההתנדבותי "ידידי עולת הרגל למען השלום" מפיץ את המידע אודות חייה ופעילותה. מאז 1983 הפיץ הארגון ללא תשלום כ-400 אלף עותקים של הביוגרפיה שלה, שתורגמה ל-12 שפות. הופצו גם 1.5 מיליון עותקים של החוברת Steps Toward Inner Peace, תעתיק של ראיון רדיו אתה ב-1964 לתחנת רדיו בלוס אנג'לס. החוברת תורגמה ל-20 שפות. הפצת הספר והחוברת נעשתה ליותר מ-100 מדינות.
בשנת 2017 הוכנס שמה של נורמן להיכל התהילה של ניו ג'רזי וכן להיכל התהילה של שביל האפלצ'ים.
טוב ויפה, ג'יבס
טוב ויפה, ג'יבס (באנגלית: Right Ho, Jeeves) הוא ספר מאת הסופר הבריטי פ. ג'. וודהאוס, אשר ראה אור לראשונה ב-1934 באנגליה ובארצות הברית, והוא חלק מסדרת הספרים והסיפורים על ג'יבס וברטי ווסטר, ושלל הדמויות שמתלוות אליהם. זהו הספר השני שבו מופיעות הדמויות המוכרות של ברטי ווסטר האריסטוקרט החביב ורפה השכל, והבאטלר שלו ג'יבס, מופת התבונה והתושיה. הספר מגולל את "הפרשה הסבוכה של גאסי פינק-נוטל, מדלן באסט, הדודנית אנג'לה, דודה דהליה, הדוד טום, טאפי גלוסופ, והטבח אנטול". העלילה מתרחשת בברינקלי קורט, מעונה של הדודה דהליה, באנגליה אידילית ונטולת דאגות, שבה הבעיות הגדולות הן מחלוקת על הלגיטימיות של מקטורן לבן קצר - הצעקה האחרונה בקאן - ואיך למנוע מטבח צרפתי חם מזג להתפטר. כבכל ספריו של וודהאוס הספר שופע המצאות קומיות ושפה רבת רבדים שנשענת על ציטוטי התנ"ך שוודהאוס למד בבית הספר (ברטי זכה בפרס על בקיאות בכתבי הקודש, זכייה שהוא מזכיר לא אחת), שירה אנגלית, שילוב של שפה מרוממת עם שפת יומיום בפיו של ברטי ווסטר, ובתוספת סלנג אנגלי ואמריקאי תקופתי.
עלילה
ברטי ווסטר חוזר ללונדון אחרי מספר שבועות בקאן, שם בילה עם דודתו דהליה ובתה אנג'לה. בהיעדרו של ברטי, גאסי פינק-נוטל, חברו מבית הספר, פונה אל ג'יבס עקב בעיה שנתקל בה. גאסי בעל פני הדג שמתנזר מאלכוהול ומכור לטריטונים, מאוהב במדלן באסט, אבל הוא ביישן מכדי לדבר איתה. הוא מבקש את עצתו של ג'יבס שנודע ביכולתו לפתור מצבים בעייתיים בחיים. ברטי כועס על חברו שמחשיב את ג'יבס כיותר אינטליגנטי ממנו, ומודיע שמעתה הוא לוקח לידיו את הטיפול הבלעדי במקרה גאסי.
מדלן שגאסי מאוהב בה היא חברה של בת הדודה אנג'לה. ברטי מתאר אותה כנוזלית-בלונדינית בעלת עיני צלחת: "אינני רוצה לגרום עוול לאיש", הוא אומר, "ולכן לא ארחיק לכת לומר שהיא ממש כתבה שירה, אבל כשנערה שואלת אותך בלי שום אזהרה אם אתה חושב שהכוכבים הם מחרוזת המרגניות של אלוהים, אתה מתחיל לחשוד". מדלן מתארחת באותו זמן בברינקלי קורט, מעונה הכפרי של דודה דהליה. הדודה דהליה דורשת מברטי לבוא כדי לשאת נאום בעת טקס חלוקת הפרסים בבית הספר היסודי, מטלה שברטי מחשיב כמחרידה, לכן הוא שולח את גאסי במקומו, גם כדי שתהיה לו הזדמנות לחזר אחרי מדלן, וגם כדי שייקח על עצמו את הג'וב הלא נעים של חלוקת הפרסים.
ברטי מייעץ לדודה דהליה לפרוט על נימי לבו של טום על ידי כך שתעמיד פנים שאיבדה את התיאבון מרוב צרות. הוא משיא את אותה עצה לטאפי כדי לרכך את אנג'לה, וגם לגאסי כדרך להפגין את אהבתו למדלן. כולם מקבלים את עצתו, והמנות שמושבות למטבח מבלי שאכלו מהן גורמות לטבח העילוי הרתחן של ברינקלי קורט, השף אנטול, להגיש מכתב התפטרות. דודה דהליה, לא בלי צדק, מאשימה את ברטי באסון.
לנוכח הכאוס ברטי מודה בחוסר יכולתו לטפל במצב, ובצר לו פונה אל ג'יבס. ג'יבס מארגן היעדרות של ברטי לכמה שעות, ובזמן הזה פותר בגאוניות כתמיד את הבעיות, מוודא שאנג'לה וטאפי ישלימו, גאסי ומדלן יתארסו שוב, אנטול יבטל את ההתפטרות, ודוד טום ייתן לאנג'לה צ'ק על 500 פאונד. ברטי לומד לקח ומחליט להבא לתת לג'יבס לטפל בעניינים.
הוצאות ותרגומים
הספר פורסם לראשונה באנגליה ב-1934, ובאותה שנה בארצות הברית בשם 'אחוזת ברינקלי'. הוא תורגם לשפות רבות. בעברית הוא יצא לאור רק ב-2005, שבעים שנה אחרי שנכתב, בחרגול הוצאה לאור, וזהו התרגום הראשון לעברית של פ. ג'. וודהאוס שספריו נחשבים קשים לתרגום.
עיבודים והשפעה
הספר עובד למחזות וסדרות טלוויזיה, הסדרה האנגלית ג'יבס וווסטר מבוססת בין השאר על פרקים מ'טוב ויפה, ג'יבס'. סטיבן פריי מגלם בסדרה את הבאטלר ג'יבס ויו לורי את ברטי ווסטר.
סטיבן פריי כתב על נאום חלוקת הפרסים של גאסי: "הפרק הגאוני שבו גאסי פינק-נוטל מחלק את הפרסים בבית הספר היסודי נכלל פעמים רבות באסופות של ספרות קומית גדולה, ולא אחת תואר כקטע המצחיק ביותר בשפה האנגלית. אבל אני מפציר בכם לגשת לספרייה או לחנות הספרים ולקנות את 'טוב ויפה, ג'יבס', שם תכירו את כל ההקשר ותראו שהוא קם בצורה אפילו עוד יותר מצחיקה לחיים". ג'ון לה קארה מונה את 'טוב ויפה, ג'יבס' בין הספרים האהובים עליו ביותר. ב-2009 בסקר של העיתון הגרדיאן האנגלי נבחר הספר למקום הראשון בקטגוריית 'הספר הטוב ביותר של סופר אנגלי'.
ליאו טיפטון
ליאו טיפטון (נולד/ה אנאלי קריסטן טיפטון) (באנגלית: Lio Tipton (נולד/ה: Analeigh Christian Tipton) ; נולד/ה ב-9 בנובמבר 1988) הוא/היא דוגמן/ית ושחקן/ית אמריקא/ית. זכתה במקום השלישי בעונה ה-11 של הטופ מודל הבאה והתפרסמ/ה בזכות משחק בסרטים כמו "מגפה", "סטוץ כפול", "טיפש, מטורף, מאוהב", "הצרעה הירוקה" ו"מת עליה" ובהופעות בסדרות טלוויזיה כמו המפץ הגדול, מרפי בראון ועוד.
ביוגרפיה
טיפטון נולד/ה ב-1988 במיניאפוליס שבמינסוטה לסטפן קימברלי טיפטון ולרובין ג'יין לבית דבס. אח/ות לוויטני אליזבת. ב-1996 עברה המשפחה לסקרמנטו שבקליפורניה שם החל/ה ללמוד בבית ספר יסודי. בהמשך למד/ה בבית הספר התיכון סנט פרנסיס שבסקרמנטו. לאחר סיום התיכון למד/ה קולנוע שבקליפורניה.
קריירה ספורטיבית
טיפטון החל/ה להתאמן בהחלקה אמנותית על קרח כבר מגיל צעיר מאוד. בהמשך השתתפ/ה ארבע פעמים באליפות ארצות הברית להחלקה אמנותית על קרח ויחד עם פיליפ קוק (Phillip Cooke) זכה/תה פעמיים בתחרות האזורית. כמו כן השתתפ/ה פעמיים באליפות החלקה אמנותית לצעירים. ב-2004 פרש/ה מהחלקה.
דוגמנות
ב-2008 הצטרפ/ה טיפטון לסוכנות הדוגמנות I Model & Talent שבלוס אנג'לס ודיגמנ/ה מטעמה ב"שבוע האופנה בלוס אנג'לס". בספטמבר אותה שנה השתתפ/ה בעונה ה-11 של הטופ מודל הבאה והגיע/ה למקום השלישי הכללי.
לאחר תחרות זו חתמ/ה טיפטון על חוזה עם סוכנות הדוגמנים פורד מודלס בלוס אנג'לס ועם "סוכנות האמנים אברמס" (Abrams Artists Agency) והופיע/ה מטעמם בעיתוני האופנה "מארי קלייר", "סבנטין" , "מקסים" ו"ווג" וכן בפרסומות לחברות האופנה "Forever 21", "גס" , גרן פורד (Geren Ford), סקינגרפט (Skingraft), דייוויד אלכסנדר (David Alexander) ואחרות.
משחק
טיפטון החל/ה כבר ה-2008 להופיע בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה כמו המפץ הגדול אולם הפריצה המשמעותית הגיעה כשהופיע/ה ב-2011 בסרט הצרעה הירוקה ובהמשך אותה שנה בסרט טיפש, מטורף, מאוהב. טיפטון שיחק/ה בתפקידי משנה בסרטים נוספים וב-2014 קיבל/ה את התפקיד המרכזי הראשון בסרט סטוץ כפול.
חיים אישיים
בשלהי 2013 בישר/ה טיפטון על אירוסיה למפיק הקולנוע אהרון מקמנוס (Aaron McManus) לאחר 6 שנות חברות. 6 חודשים לאחר האירוסין נפרדו השניים.
במהלך 2021 יצא/ה מהארון כקוויר/ית וא-בינארי/ת.
מירמקס
מירמקס (Miramax, LLC, נודעת גם בשם Miramax Films) היא חברה אמריקאית בבעלות-קטארית ותאגיד ויאקום להפקה והפצה של סרטי קולנוע. החברה הייתה בבעלות פרטית של מייסדיה עד לשנת 1993, אז נרכשה על ידי חברת וולט דיסני ונמכרה ב-2010. אחרי פירוק ויאקום, הבעלות על מירמקס, עברה ל-סרטי פרמאונט.
היסטוריה
הסרט התיעודי "הקו הכחול הדק" ("The Thin Blue Line", במאי: ארול מוריס), שהפיצה מירמקס בשנת 1988, סרט אשר ערך בחינה מחודשת על הרשעתו ברצח של רנדל דייל אדמס שבעקבותיה בוטל פסק דינו למוות, הביא למירמקס מוניטין בינלאומי. שנה מאוחר יותר זכה הסרט "סקס, שקרים ווידאוטייפ" בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרטים השערורייתים "הטבח, הגנב, אשתו והמאהב" (1989), קשור אותי! אהוב אותי! (1990) וכלבי אשמורת (1992) הרחיבו בהתמדה את המודעות למירמקס, וסללו את הדרך המסחרית גם לאולפנים קטנים אחרים בהוליווד.
החברה נרכשה בשנת 1993 במחיר של 60 מיליון דולר לחברת-בת של דיסני, שהקציבה למירמקס סכום של 700 מיליון דולר. חלק גדול מסכום זה שימש לטיפוח כוכבים כגון בן אפלק, ג'וד לאו, גווינת' פאלטרו, קוונטין טרנטינו, ורנה זלווגר, שהשתתפו בעיקר רק בסרטים שמירמקס הפיקה. בנוסף ייסד בוב ויינשטיין את חברת הבת Dimension Films, שהפיקה סדרות כמו צעקה (1996-2000) ומת לצעוק (2000-2006) שגרפו מיליונים בקופות.
כמו כן, בין השנים 1996 ל-2011, הפיצה החברה את סרטי סטודיו ג׳יבלי, שהיו בבעלות חברת וולט דיסני באותה תקופה, מה שיצר חילוקי דעות רבים בין החברה לבין הייאו מיאזאקי שהתגלו בעקבות ראיון שנערך עימו בשנת 2005 וזאת בעקבות עריכות וצנזורים רבים שהחברה ביצעה לסרט הנסיכה מונונוקי כאשר הסרט הופץ בארצות הברית וסיפר שבתור בדיחה אחד המפיקים בסטודיו שלח לויינשטיין במתנה חרב שעל הלהב שלה היה כתוב ״נא לא לחתוך״. בסופו של דבר הסרט הופץ ללא העריכות והצנזורה שויינשטיין רצה. בתגובה לכך ויינשטיין מסר שהוא עשה את העריכות ולו רק בשביל שקהל רחב יוכל להנות מהסרט ואף להצלחה כלכלית שלו והשיב ש״''הוא לא חותך בשביל הכיף, אלא בשביל לעבוד. כל חיי שירתתי מאסטר אחד - הסרט. אני אוהב סרטים''.״
אף על פי שמירמקס צמחה והייתה בין עשרת האולפנים המצליחים ביותר (בשנת 2003 בלבד, הניבו סרטיה יותר מ-2 מיליארד דולר והיו מועמדות ל-40 אוסקרים), את ההחלטות החשובות קיבלה חברת דיסני, מה שגרם לחילוקי דעות פומביים: הפרויקט של שר הטבעות כמעט ננטש בשנת 1996 (אף על פי שבסופו של דבר, הפקתו הועברה לחברת הבת של האחים וורנר, ניו ליין סינמה), והסרטים דוגמה ו"סנטה בשקל" הופיעו על מסך הקולנוע תחת מחאת מחזיקי המניות השמרניים של דיסני. לבסוף הגיע הנתק הסופי בין האחים וינשטיין לבין דיסני, לאחר שזו אסרה להשכיר עותקים להקרנה מסחרית של הסרט התיעודי "פרנהייט 9/11" (2004). האחים וינשטיין רכשו את זכויות הפרויקט מהונם הפרטי, ייסדו את הקבוצה Fellowship Adventure Group, וזכו להצלחה מסחרית ייחודית עם סרטו של מייקל מור.
בספטמבר 2005 עזבו האחים את החברה, לאחר שלא יכלו לעמוד בתשלום מחיר הרכישה חזרה של מירמקס (2 מיליארד דולר). דיסני שמרה על 550 סרטי מירמקס, והותירה בידי האחים את סרטי Dimension Films ושילמה להם סכום של 140,000,000 דולר, איתם ייסדו את החברה "האחים ויינסטין". בין אוקטובר 2005 לינואר 2010 עמד בראשות מירמקס דניאל באטסק (Battsek), אך החברה תחת הנהגתו לא הצליחה לשחזר את ההצלחות האחרונות.
במהלך ינואר 2010 הודיעה החברה האם דיסני על צמצום מירמקס ב-70%, ומרבית עובדיה פוטרו. החברה צומצמה להפצת סרט בשנה, למעט שש הפקות לא גמורות. כמו כן, דיסני סגרה את המשרדים של החברה בניו יורק (כולל המטה ששכן שם) ולוס אנג׳לס והעבירה את כל עסקי החברה לברבנק, מה שגרם להתפטרותו של נשיא החברה באותם ימים, דניאל בטסק  כשבמקומו מונה ריץ׳ רוס. ב־9 בפברואר 2010, הודיעה חברת וולט דיסני כי בכוונתה למכור את החברה כי לטענת בוב אייגר, נשיא החברה לאותם ימים, כי ״מירמקס אינה מספקת את מה שנחוץ אסטרטגית לחברה שלנו״ ב-30 ביולי 2010 נמכרה מירמקס לקבוצת המשקיעים פילמיארד אחזקות בראשות רון טוטור (Ron Tutor) עבור 663 מיליון דולר. העסקה הושלמה ב-3 בדצמבר 2010 כשבעקבותיה מונה מייק לאנג, ראש המחלקה לפיתוח עסקי בניוז קורפ לשעבר שהודיע כי ״לא רק ישמור על הסרטים הקיימים שהחברה הפיצה, אלא גם ימשיך לייצר תוכן חדש ומקורי.״
ב-7 ביוני 2019, beIN entertainment הציעו למכירה חצי מעסקי החברה בעוד שלמכרז פנו שלוש חברות שונות: ליונסגייט, ספייגלאס מדיה גרופ ו-ויאקום, אשר לכאורה הייתה מועמדת בולטת ביותר לרכישת הנתח. ב-19 באוגוסט 2019, הודיעה ספייגלאס כי היא פורשת מהמכרז, מה שהותיר את ויאקום וליונסגייט להתחרות על הנתח. ב-11 בספטמבר 2019, לינוסגייט פרשה מהמכרז, מה שהותיר את ויאקום (שפרשה אף היא ב-8 בנובמבר באותה שנה ). עם זאת, לאחר שויאקום רכשה בחזרה את תאגיד CBS, הביעה בשנית את התעניינותה ברכישת מירמקס. ב-20 בדצמבר 2019, הודיע תאגיד ויאקום כי הוא ירכוש כנתח של 49% מהחברה בשווי 375$ מיליון וכן, את זכויות הפצת הסרטים באמצעות סרטי פרמאונט וכן, שיתוף פעולה בהפקת סרטים חדשים בין שתי החברות. העסקה הושלמה ב-3 באפריל 2020.
מאסר
היסטוריה
אף על פי שמאסר במובן המוכר בימינו החל להתבצע בהיקף רחב רק בעת החדשה, גרסאות מסוימות של עונשי מאסר היו נהוגות בצורות שונות עוד מהעת העתיקה. בזמנים עברו היה נהוג לכלוא בני אדם לכל חייהם בצינוקים מעופשים ושורצי מחלות.
מירמקס
היסטוריה
חודשיים לאחר השלמת העסקה, שתי החברות הודיעו על הפקה משותפת של סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת ספרי Çetin İkmen מאת ברברה נאדל, הנקראת הבלש הטורקי
ההצלחות הגדולות של מירמקס
עשרת הסרטים המצליחים ביותר של מירמקס ברחבי העולם:
מאסר
היסטוריה
במאה ה-18, בעקבות התקדמות טכנולוגית שאפשרה מעקב מדויק יותר אחר זהויות של אזרחים, החלה המגמה המודרנית של עונשי מאסר לתקופות זמן מוגדרות. בהדרגה השתכלל מודל המאסר, ועם העלייה ברמת החיים והעלייה בחשיבות החברתית של זכויות אדם, הוסדר תחום המאסר, ובמדינות מערביות מודרניות יש פיקוח הדוק על בתי הכלא והאסירים זוכים למזון, תנאים תברואתיים נאותים, שירותים רפואיים, תמיכה נפשית ועזרה בשיקום חייהם.
מירמקס
פרסי אוסקר
איכותם של סרטי מירמקס, לצד הפרסום העצמי האגרסיבי הידוע לשמצה שמנהלים האחים ויינשטיין, הביאו להצלחה רבה והקנו לסרטיהם פרסים רבים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע. מירמקס זכתה בפרסים הבאים:
מאסר
היסטוריה
במאה ה-21 נבחנת מחדש האפקטיביות של עונש מאסר לעומת אלטרנטיבות. בעשורים הראשונים של המאה המגמה במערב היא הפחתה, לעיתים בעשרות אחוזים, של כמות המאסרים, זאת מכיוון שלעונש המאסר מספר חסרונות, בהם העלות הגבוהה (לדוגמה, בישראל של 2020 עלות אסיר בודד מוערכת בקרוב ל-12,000 ש"ח בחודש), וממצאים שונים המצביעים על כך שמאסר כמעט ואיננו משקם אסירים, ומטילים ספק במידת האפקטיביות של אפקט ההרתעה של העונש. במקביל לנטייתם של שופטים מערביים להפנות פחות ופחות אסירים למאסר, עולה מנגד שימוש נפוץ יותר לאלטרנטיבות, חלקן בסיוע חידושים טכנולוגים, דוגמת אזיק אלקטרוני או מעצרי בית בשעות הלילה.
מטרת המאסר
מאסר אמור למלא ארבע מטרות: גמול וענישה, הרחקה, הרתעה, ושיקום. היכולת לכלוא אדם כעונש נועדה למנוע גם מאחרים את הסיכוי לביצוע פשעים. לכן, בתי הסוהר הם חלק מהעונש המוטל על אנשים שחורגים מהגבולות החוקיים. בתי סוהר גם מגנים על החברה בכך שהם מרחיקים ממנה את אותם אנשים שעלולים להוות סיכון לאחרים. לבתי הסוהר יש גם תפקיד שיקומי כאשר במהלך תקופת הכליאה מנסים לשנות את טבעם של הכלואים ובכך להקטין את הסיכוי שהם יפשעו שוב לאחר שישוחררו.
מירמקס
פרסי אוסקר
2007:
2006:
2005:
2004:
2003:
2002:
2001:
1999:
1998:
1997:
1996:
1995:
1994:
1993
מאסר
מטרת המאסר
החוק מתיר למערכת בתי הסוהר להחליט על קיצור תקופת המאסר לאסיר שהתנהגותו טובה. כמו כן יש אפשרות לקיצור תקופת המאסר באמצעות חנינה.
מעצר מנהלי הוא מונח המתאר מעצר של אדם לתקופה מקסימלית של 6 חודשים מבלי שהורשע על ידי בית משפט בביצוע עבירה אלא על-פי צו מנהלי של הרשות.
בעוד שאין ספק לגבי האפקטיביות של הרחקת אסירים, ובמיוחד אסירים אלימים וראשי ארגוני פשיעה, נכון ל-2021 בדיקות וממצאים שונים מתקשים להראות אפקטיביות בהרתעה, ומצביעים על שיקום רק במספר קטן של מקרים.
מירמקס
פרסי אוסקר
1992:
1991:
1990:
1989:
1988:
איליה קוטפוב
איליה אולגוביץ' קוטפוב (ברוסית: Илья Олегович Кутепов; נולד ב-29 ביולי 1993) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת טורפדו מוסקבה.
קריירת מועדונים
ב-11 ביוני 2012 חתם בספרטק מוסקבה. ב-10 בדצמבר 2012 קוטפוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד רובין קאזאן. לאחר מכן, קוטפוב הצטרף לקבוצת המילואים. ב-1 בנובמבר 2015 קוטפוב חזר לקבוצה הראשונה במשחק ההפסד 0–1 לאורל. ב-8 באפריל 2018 קוטפוב הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–4 נגד אנז'י מחצ'קלה.
ביולי 2022 חתם לעונה אחת בטורפדו מוסקבה, שאך זה העפילה לליגה הבכירה.
קריירה בינלאומית
באוגוסט קוטפוב זומן סגל נבחרת רוסיה לקראת המשחקים נגד  ו. ב-9 באוקטובר 2016 קוטפוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד.
קוטפוב נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2017 ומונדיאל 2018.
יחסי איסלנד–איראן
יחסי איסלנד–איראן הם היחסים הדיפלומטיים בין איראן לאיסלנד.
סקירה כללית
איסלנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם המדינה האימפריאלית של איראן ב-15 במרץ 1948. בנובמבר 2010 נפגש נשיא איסלנד אולפור רגנר גרימסון עם השגריר האיראני והביע נכונות להרחיב את הידע הטכנולוגי בתחומי הדיג והאנרגיה הגאותרמית לאיראן. ב-20 בפברואר 2022 נפגש נשיא איסלנד גודני יוהאנסון עם השגריר האיראני. במהלך הפגישה דנו שני הצדדים ביכולות הקיימות ביחסים בין שתי המדינות, במיוחד בתחומים כלכליים, תרבותיים, תיירותיים ומדעיים.
כשל התובע
כשל התובע (prosecutor's fallacy) הוא אחד ממספר כשלים בהסקה סטטיסטית, הרווחים בטיעונים משפטיים. כשל זה מתבטא בייחוס סבירות גבוהה לטענה מסוימת על סמך ראיות שההסתברות לקבלתן היא נמוכה אם הטענה אינה נכונה.
הוא מהווה מקרה פרטי בלתי-פורמלי של כשל הסתברות קודמת.
שני מקורות של כשלים כאלה הם:
המונחים "כשל התובע" ו"כשל הסנגור" נטבעו לראשונה על ידי ויליאם תומפסון ואדוארד שומן במאמרם הקלאסי העוסק בפרשנות ראיות סטטיסטיות במשפט הפלילי.
שער השיש (לוב)
שער השיש (שמו באיטלקית: Arco dei Fileni, נודע בלוב בשם אל גאוס (הקשת)) היה שער ניצחון שנבנה בלוב בימי השלטון האיטלקי בה. הוא ניצב על דרך החוף של לוב, בין ראס לאנוף לאל עגיילה, וסימן את הגבול בין טריפוליטניה לבין קירנאיקה.
המבנה
גובה המבנה היה 31 מטרים, קשת השער שלו התנשאה לגובה של 15.75 מטרים ורוחבה היה 6.5 מטרים. דפנות הקשת היו מעוטרות בתבליטי שיש ומעל הקשת משני צידיה נקבעו שני פסלי ארד של האחים הפילאנים (Philaenus Brothers) מקרתגו. בראש המבנה נחרתה כתובת בלטינית: Alme Sol, possis nihil urbe Roma visere maius ("שמש נדיבה, מי ייתן ולעולם לא תביטי על עיר גדולה מרומא").
השער תוכנן על ידי האדריכל פלורסטאנו די פאוסטו (Florestano Di Fausto) לבקשת מושל לוב האיטלקי איטלו באלבו. הוא נחנך ב-16 במרץ 1937.
השער נהרס במהלך שנות השבעים על ידי משטרו של מועמר קדאפי. שרידים מפסלי הארד ותבליטי השיש של המבנה נמצאים במוזיאון קטן בעיר מדינת סולטאן, כ-50 קילומטרים מהעיר סירת.
המבנה היה אחד מעשרות מבנים שהוקמו על עקרונות האדריכלות הפשיסטית בשטחים שאיטליה כבשה במהלך המאה ה-20.
צלוביוז
צלוביוז (באנגלית: Cellobiose) הוא דו-סוכר, המורכב משתי מולקולות גלוקוז הקשורות בקשר גליקוזידי ביתא 1–4. במולקולת צלוביוז 8 קבוצות כהל (OH) ולכן יוצר הרבה קשרי מימן בתוך המולקולה ועם מולקולות שכנות.
ניתן להפיק צלוביוז מפירוק אנזימטי של תאית וחומרים עתירי תאית כדוגמת סיבי כותנה או נייר.
טטרית
טטרית היא שפה טורקית המדוברת בפי הטטרים במזרח אירופה ובמרכז אסיה. לשפה מספר ניבים מקומיים. כיום, טטרית היא השפה הרשמית של רפובליקת טטרסטן, השייכת לרוסיה, לצד רוסית.
הגיית השפה וכתיבתה
תחת השפעת האסלאם, שהייתה הדת הרשמית בקאזאן, השפה הטטרית נכתבה תחילה בעיבוד הכתב הערבי, שלא התאים למבנה הצלילי של השפה. ב-1924, הכתב הוחלף לכתב לטיני. ב-1939, נאכף פסק דין המורה על המרת הכתב הלטיני בכתב קירילי בהשפעת הכתב הרוסי.
י' באב
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בי' אב היא פרשת ואתחנן.
האקדמית חמדת
המכללה האקדמית חמדת, הידועה בשם המקוצר "האקדמית חמדת", ועד 2021 נקראה "מכללת חמדת הדרום", היא מכללה אקדמית לחינוך, המוכרת על ידי המועצה להשכלה גבוהה. קמפוס המכללה שוכן בשטח כפרי בתחום המועצה האזורית שדות נגב, בעוטף עזה.
היסטוריה
נוסדה כסמינר למורות ולגננות בשם "עזתה", בשנת תשכ"ג (1963), בניהולו של חיים רבלין מקיבוץ סעד. היא עברה גילגול נוסף כ"שלוחת אורות בדרום", עד שבאוגוסט 1995 נפתחה כ"מכללת חמדת הדרום", ונוהלה על ידי פרופ' אבי לוי שעמד בראשה עד 2015. המכללה קיבלה, תוך זמן קצר יחסית, היתר (דצמבר 1998) והכרה (יוני 2000) להענקת תואר B.Ed. כנשיא המכללה מכהן פרופ' חיים שקד, שהחליף את פרופ' שאול קרקובר.
בשנת תשס"ז (2007), נפתחה תוכנית להכשרת גברים להוראה: לבוגרי ישיבות הסדר במסלול אקדמי מלא להוראת המתמטיקה בבית הספר היסודי. בשנת תשס"ח (2008) הוחל בהכשרת מחנכים ומורים בהתמחות חינוך מיוחד במסלול אקדמי למגזר החרדי ובשנת תשע"ג (2012) נפתח בית הספר לתואר שני שכולל ארבע תוכניות לימודים: חינוך מדעי, תרבות יהודית, M.Teach, וניהול וארגון מערכות חינוך. המכללה, והסמינר שקדם לה, הכשירו בעשרות שנות פעילותם אלפי מורים, מורות וגננות לבתי הספר ולגני הילדים במערכת החינוך בכלל וברחבי הנגב בפרט.
מסלולי הלימוד
כ-250 סטודנטים וסטודנטיות לומדים לקראת תואר שני M.Ed "מוסמך בהוראה" בארבע תוכניות לימוד שונות: חינוך מדעי, ניהול וארגון מערכות חינוך, M.Teach, והתרבות היהודית בזיקתה אל התנ"ך והוראתה.
היחידה להתפתחות מקצועית מאפשרת למידה לאחר שלבי ההכשרה להוראה תוך כדי עבודה במערכת החינוך ובשנת שבתון ומציעה מגוון תוכניות, קורסים והשתלמויות לפיתוח מקצועי של מורים, גננות ואנשי חינוך, לימודי חובה ולימודי העשרה. למעלה מ-1,000 מורים, מורות וגננות משתלמים ביחידה להתפתחות מקצועית.
במתחם המכללה שוכנת מדרשת מבראשית, מדרשה ליהדות בשילוב שירות לאומי, ובה לומדות כ-45 נשים.
במכללה פועלת תוכנית חו"ל בשם "עתיד חמדת", תוכנית המיועדת לסטודנטיות דוברות צרפתית מארצות שונות. כ-40 סטודנטיות לומדות במשך שנה לימודי אולפן, לימודי קודש, פסיכומטרי ולימודי מכינה לקראת לימודים אקדמיים במוסדות שונים בישראל. חלקן ממשיכות בלימודי הוראה במכללה. התוכנית תורמת לקליטת עליה, בכך שרובן נשארות בארץ בתום לימודיהן כעולות חדשות ואף מושכות את משפחתן לעלייה לישראל והשתקעות בה. התוכנית היא חלק מארגון מסע.
ספרים בהוצאת המכללה
במסגרת "דעה", ההוצאה לאור של המכללה, יצאו לאור הפרסומים הבאים:
גלריה B.Y5
גלריה B.Y5 מספקת חלל לתערוכות עבור אמנים הפועלים בתחומי הקרמיקה, האוּמנויות והעיצוב.
הגלריה הוקמה בשנת 2017 על ידי עמותת "אמנים יוצרים בישראל", המאגדת מאות אמנים מתחומי יצירה שונים. עדי שבתאי פפו מנהלת את העמותה, וניר הרמט היה האוצר הראשי מהקמתה עד 2019. בספטמבר 2020 מונתה מירב רהט לתפקיד האוצרת הראשית של הגלריה.
הגלריה פועלת בתל אביב בקרבת קריית המלאכה (ברחוב בר יוחאי 5 ומכאן שמה), ונערכות בה תערוכות יחיד, תערוכות קבוצתיות, תערוכות שנתיות של אמני העמותה, מפגשי אמן והרצאות בדגש על יצירה בתחומי החומר והקראפט.
י"א באב
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בי"א אב היא פרשת ואתחנן.
משפט צ'בה
משפט צ'בה הוא משפט יסודי בגאומטריה האוקלידית, הנותן תנאי לכך ששלושה קטעים היוצאים מקודקודי משולש ייפגשו בנקודה משותפת. היינו: במשולש ABC, אם בוחרים נקודות F,D,E על הצלעות AB,BC,CA (או המשכיהן) בהתאמה, אז הקטעים AD, BE ו-CF נפגשים בנקודה אם ורק אם מכפלת יחסי החלוקה שווה ל-1. לצורך זה יחס החלוקה מחושב עם סימן; המשפט נכון גם לגבי חלוקה חיצונית, כאשר היחס שלילי.
ניסוח נוסף של המשפט מספק תנאי שקול המכונה "משפט צ'בה הזוויתי":. ניתן להוכיח שהניסוחים שקולים בעזרת שימוש במשפט הסינוסים.
משפטים ידועים על נקודות מיוחדות של משולש הם מסקנות ממשפט צ'בה:
שלשה של נקודות F,D,E כמתואר במשפט נקראת שלשת צ'בה. לדוגמה, אמצעי הצלעות מהווים שלשת צ'בה (זהו המשפט על מפגש התיכונים בנקודה). גם נקודות ההשקה של המעגל החסום מהוות שלשת צ'בה (מפגש הקטעים האלה נקרא נקודת גרגון של המשולש).
הוכחה
יש למשפט כמה וכמה הוכחות גאומטריות, אבל ההוכחה בשיטות של גאומטריה אנליטית היא כנראה הפשוטה מכולן. מכיוון שהנקודות A,B,C אינן על קו ישר אחד, כל נקודה במישור, ובפרט O (ראו ציור) היא ממוצע משוקלל שלהן, כלומר, קיימים משקלים, שסכומם 1, כך שמתקיים:.
מכיוון שהנקודה D נמצאת על ישר אחד עם O ו-A, ועל ישר אחר עם B ו-C, מתקיים:. לכן, ובאופן דומה, , ו-. כלומר, טענת המשפט היא ש-, והטענה הזו טריוויאלית.
הטבח בבית הספר למלאכה
הטבח בבית הספר למלאכה היה פיגוע ירי שהתרחש בבית הכנסת שב"בית הספר למלאכה" ביישוב כפר חב"ד, בא' באייר ה'תשט"ז, 11 באפריל 1956. בפיגוע נרצחו מדריך וארבעה תלמידים, תלמיד נוסף נפטר מפצעיו, וארבעה נוספים נפצעו קשה, מתוך עשרות פצועים. תמונות של סידורים מוכתמים בדם הופצו וגרמו זעזוע. על שם התלמידים שנרצחו הוקם דפוס בשם "יד החמישה", כתוצאה מכך מוכר הפיגוע גם בשם רצח יד החמישה.
הפיגוע
אור לא' באייר ה'תשט"ז בשעה 8 בערב, עת היו התלמידים באמצע תפילת שמונה עשרה של ערבית בבית הכנסת שבתוך "בית הספר למלאכה", חדרו למתחם שלושה מחבלי פדאיון. האחד המתין ברכב, השני כיבה את החשמל והשלישי פתח ביריות. כמה מהנוכחים החלו להבריח את הילדים דרך החלונות. לאחר התקרית נמלטו שלושת המחבלים ולא נמצאו.
הנרצחים שמחה זילברשטרום (המדריך), ניסים עסיס ושלמה מזרחי נקברו בהר המנוחות, משה פרץ נקבר בבית העלמין שבעיר חיפה ואלברט אדרי בטירת הכרמל. כעבור זמן נפטר אחד הפצועים שנפצע קשה, תלמיד נוסף בשם עמוס אוזן, ונקבר בתל אביב.
התייחסות והנצחה
במלאת שלושים לטבח, הונחה אבן פינה לבית דפוס והוצאת ספרים על שם הנרצחים, בשם "יד החמישה". תקופה קצרה לאחר הפיגוע שלח הרבי מלובביץ' קבוצה של שלוחים, בהם הרב יהודא קרינסקי, לכפר חב"ד, כדי לחזק את התושבים אחרי האירוע הקשה.
דדו זמיר
דדו זמיר (נולד ב-1969) הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל, המכהן כראש חטיבת התביעות באגף החקירות והמודיעין.
ביוגרפיה
זמיר נולד בערד. ב-1987 התגייס לצה"ל ושירת בחיל הים עד 1993. במהלך שירותו עבר קורס חובלים ושירת כסגן מפקד בסטי"ל.
לאחר שחרורו למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן, את התמחותו בעריכת דין עשה בפרקליטות מחוז המרכז.
ב-1998 התגייס למשטרת ישראל ושירת כתובע משטרתי במרחב השפלה. בהמשך שירותו שימש ראש שלוחת התביעות במחוז במחוז מרכז וסגן ראש יחידת תביעות מרחבית במחוז. לאחר הקמת חטיבת התביעות במטה הארצי שימש בה ראש מחלקת התביעות. ב-2014 מונה קצין אגף חקירות ומודיעין במחוז מרכז. באפריל 2017 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש חטיבת התביעות.
על זמיר נמתחה ביקורת מצד נציב הביקורת על התביעה, השופט בדימוס דוד רוזן, בפרשת רפ"ק צ' וניצב רוני ריטמן, על כך שזמיר בחר להציג בפניו "תמונה חלקית, שלא לומר מגמתית". בהמשך חזר בו הנציב רוזן מהביקורת האישית נגד זמיר, וקבע כי: "אין לייחס לתנ"צ זמיר כל מניע אישי לפעולותיו בניהול התיק דנן ... והנני לחזור בי מקביעותיי אלה כנגד תנ"צ זמיר, משלא פעל על דעת עצמו, אלא בשם הארגון".
חיים אישיים והשכלה
זמיר נשוי ואב לשלושה. בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
אצטדיון אלפונסו לופס
אצטדיון אלפונסו לופס (בספרדית: Estadio Alfonso López) הוא אצטדיון כדורגל בעיר בוקרמנגה שבקולומביה, אשר מונה 30,000 מקומות, ומשמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אתלטיקו בוקרמנגה. נושא את שמו של נשיא קולומביה לשעבר, אלפונסו לופס פומחרו, שכיהן בשנים 1934-1938 ו-1942-1945.
היסטוריה
הוא נפתח ב-12 בדצמבר 1941 ובנייתו נעשתה בעיקר בשביל המשחקים הלאומיים של קולומביה והחל משנת 1949 הפך למגרשה הביתי של אתלטיקו בוקרמנגה. האצטדיון נפתח עם תכולה של 10,000 מקומות, אך עם השנים עבר מספר שינויים, שיפוצים והרחבות, מה שהגדיל את התכולה שכיום עומדת על כ-30,000. הוא היה האצטדיון הראשון בקולומביה שבו הוחלף משטח הדשא בדשא מלאכותי בשנת 2006, ונחנך במשחק ידידות בין אתלטיקו בוקרמנגה והקבוצה הפרגוואית, קלוב אולימפיה.
לאחר 10 שנים של משטח מלאכותי, הוחזר הדשא הטבעי וכן בוצעו שינויים נוספים באצטדיון כמו שיפור התאורה והתקנת מושבים. כמו כן, נבחנה ב-2017 האפשרות להחליף את שמו שלך האצטדיון להרמן אסרוס, שהיה אחד משחקניה הבולטים של ושל אתלטיקו בוקרמנגה. עם פטירתו של אסרוס ב-2018, הועלה העניין שוב לדיון.
Stayin' Alive
עם צאתו, "Stayin 'Alive" טיפס במצעדים והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בשבוע של 4 בפברואר 1978 ונשאר שם במשך ארבעה שבועות רצופים. בישראל זכה השיר להצלחה חסרת תקדים כאשר דורג במקום הראשון במצעד הלועזי של רשת ג' לא פחות מ-11 שבועות רצופים. כמו כן, השיר צעד 26 שבועות בסך הכל במצעד הלועזי השבועי – שיא שנשבר רק לאחר 15 שנה, והוא בין השירים הלועזיים הבודדים בישראל שזכו להצלחה כה גדולה במצעדי הפזמונים. השיר נבחר על ידי מאזיני רשת ג' כ"שיר השנה" לשנת 1978.
הקליפ לשיר הוא בקונספט שונה לחלוטין מהסרט. הוא צולם בקולבר סיטי שבקליפורניה.
יואל ליאון
יואל ליאון (נולד ב-1964) הוא דיפלומט ישראלי בשירות החוץ מאז 1993. מאז אפריל 2022 מכהן כשגריר ישראל לא-תושב לארמניה ומולדובה, מקום מושבו בירושלים. בין אוגוסט 2018 לאוגוסט 2021 כיהן כשגריר ישראל באוקראינה.
ביוגרפיה
יואל ליאון, בנם של אלן ליאון והלן בכר, נולד בשנת 1964 בסנט-אוולד שבצרפת, גדל באש-סור-אלזט שבלוקסמבורג, ועלה לארץ בשנת 1982 במסגרת הכשרת "בני עקיבא" בקיבוץ שדה אליהו. נשוי לרבקה ואב לשמונה ילדים.
בעל תואר ראשון במדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית, תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת לטביה וכיום דוקטורנט באוניברסיטת אריאל.
הוא רב אורתודוקסי מוסמך על ידי הרב דניאל חנן מישיבת פרחי שושנים בלייקווד שבניו ג'רזי ועל ידי הרב הראשי של חולון, הרב אליהו יוחנן גוראריה.
לאחר שירותו הצבאי ולימודים אקדמיים, הצטרף באוגוסט 1993 לשירות החוץ הישראלי.
בין 2018 ל-2021 שירת ליאון כשגריר מיוחד ומוסמך של מדינת ישראל באוקראינה. לאחר ששימש כראש המטה המדיני של סגנית שר החוץ ציפי חוטובלי (2017 - 2018). לפני כן שימש כשליח מיוחד של מדינת ישראל לענייני השבת הרכוש היהודי שנגזל בשואה. במסגרת תפקידו קידם החלטה בפרלמנט האירופי בנדון ושיפר את התיאום עם הארגונים היהודים.
בין אוגוסט 2014 לספטמבר 2016 ניהל את מחלקת הסברה, אקדמיה ומיתוג באגף תקשורת והסברה במשרד החוץ בירושלים. ליאון ניהל את הפקתו וניודו של מיצג אינטראקטיבי "פתח דלת לישראל" שהוצב ברומא, פריז, ורשה, מוסקבה, סינגפור ובנגלור.
לפני מינויו במונטריאול, (2009–2011) שירת כדובר וקונסול לענייני תקשורת בקונסוליה הכללית של ישראל בניו יורק. שם היה אחראי לקשר הישיר עם התקשורת המקומית והארצית של ארצות הברית היושבת באזור ניו יורק.
לפני ניו יורק שימש כסגן מנהל המחלקה למערב אירופה במשרד החוץ בירושלים, והיה אחראי ליחסים המדיניים עם גרמניה.
בין 2002 ל-2007 שירת כיועץ מדיני בשגרירות ישראל בברלין, אחראי על נושא ההסברה במדינות דוברי גרמנית.
יואל ליאון גם שירת בעבר כסגן השגריר בלטביה, באסטוניה ובליטא בשגרירות ישראל בריגה וממונה על היחסים עם סלובקיה בשגרירות ישראל בווינה.
לפני הצטרפותו לשירות החוץ, שימש כסגן הרב של קק"ל ולפני כן כממלא מקום מנהל מחלקת התפוצות של משרד הדתות בירושלים.
משימות מיוחדות
בשנת 1999, ליאון היה לישראלי הרשמי הראשון שלקח חלק במשימת פיקוח על בחירות של OSCE, הארגון לביטחון ושיתוף הפעולה באירופה.
במהלך מבצע "חומת מגן" (2001) שימש כדובר מטעם משרד החוץ בצוות המיוחד שהוצב בבית לחם.
במהלך מבצע "עופרת יצוקה" (2009) היה אחראי על מרכז התקשורת של משרד החוץ בשדרות.
ריצ'רד קויל
ריצ'רד קויל (באנגלית: Richard Coyle; נולד ב-27 בפברואר 1972) הוא שחקן אנגלי.
יואל ליאון
משימות מיוחדות
בסוף פברואר 2022, עם פלישת רוסיה לאוקראינה נשלח ליאון למולדובה לסייע לישראלים לצאת מאזורי הקרבות באוקראינה וכן לסייע לפליטים מאוקראינה שהגיעו למולדובה.
ריצ'רד קויל
קורות חייו
קויל נולד בשפילד שבאנגליה. הוא הבן הרביעי במשפחה בת 5 בנים. אביו היה בנאי. הוא התחיל את קריירת המשחק שלו בעקבות עבודה כבדרן במעבורת, שם אמר לו במאי התיאטרון שיש לו כישרון משחק וכדאי לו לעסוק בכך. ב-1995 למד שפות ופילוסופיה באוניברסיטת יורק והתקבל לבית הספר למשחק היוקרתי "אולד ויק" שבבריסטול. את לימודיו סיים ב-1998 באותה שנה יחד עם דין לנוקס קלי ועם עודד פהר.
קולנוע וטלוויזיה
קויל התחיל לשחק בטלוויזיה בסדרה "לורנה דון" בתפקיד ג'ון ריד, בסאגה "חרב של כבוד" עיבוד לספרו של אוולין וו, ובסרט הקולנוע של מייק לי "טופסי טורווי". בעיבוד של 1999 לרומן "רעיות ובנות" מאת אליזבת גסקל שיחק בתפקיד מר קוקס. הפריצה הגדולה שלו הייתה בשנת 2000 כשקיבל את התפקיד של ג'ף מורדוק בסדרה הקומית "זיווגים". ב-2003 העדיף לא להמשיך להופיע בעונה הרביעית של הסדרה וכן סירב לשחק בפרק הפרידה. בראיון ב-2005 אמר קויל שאינו רוצה להיות מזוהה עם התפקיד.
ב-2002 ו-2003 כיכב בסדרה קצרת הימים "Strange" של ה-BBC, והשתתף בסרטי הקולנוע "אקסטזי", "פרנקלין" ובסרט "שנה מופלאה". באוקטובר 2006 השתתף בפרק ספיישל של "המפצח" "Cracker: Nine Eleven", וכיכב בסדרה "חושפי האמת" ב-ITV 1. עוד שיחק בעיבוד המודרני למחזה "אותלו" מ-2001 בתפקיד מייקל קסיו.
ב-2004 שיחק קויל בסרט "ליברטין" בתפקיד אלקוק, משרתו של ג'ון וילמוט, רוזן רוצ'סטר השני, לצדו של ג'וני דפ. ב-2010 הופיע בסרטו של מייק ניואל "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" בתפקיד טוס, אחיו הבכור של ג'ייק ג'ילנהול.
הוא לוהק לתפקיד הראשי של שפריץ פון סתמבור (Moist von Lipwig) בסרט הקולנוע " Going Postal" המבוסס על ספר באותו שם (בעברית: "מהומה רבה על לא דוור") מאת טרי פראצ'ט.
ב-2012 הצטרף קויל לצוות השחקנים של הסדרה "פרשיות סמויות" של ערוץ USA בתפקיד סיימון פישר סוכן ה-FSB, ומושא אהבתה של אנני ווקר, בגילומה של פייפר פראבו. דמותו מופיעה עד לאמצע העונה השלישית של הסדרה.
ב-2014 רשת NBC החלה לשדר את הסדרה "Crossbones" כאשר קויל מגלם את טום לו, שתפקידו להרוג את הפירט "שחור הזקן" (בגילומו של ג'ון מלקוביץ').
תפקידים בתיאטרון
ב-2002 לוהק קויל לתפקיד הראשי במחזה "The York Realist" מאת פיטר גיל, ובהפקה של המחזה "Proof" בתיאטרון דונמאר ורהאוס בלונדון לצדה של גווינת' פאלטרו. בעקבות הצלחתו הוא לוהק למחזה "After Miss Julie" העיבוד המחודש של פטריק מרבר למחזה מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג, יחד עם קלי ריילי והלן בקסנדייל. מספטמבר ועד נובמבר 2004 שיחק קויל בתפקיד הראשי במחזה "דון קרלו" מאת פרידריך שילר בבימויו של מייקל גרנדייג', ההפקה הועברה לווסט אנד והוצגה שם מינואר ועד אפריל 2005. צוות השחקנים כלל את דרק ג'קובי, פיטר אייר ואונה סטאבס. מאוגוסט ועד ספטמבר 2006 שיחק קויל בהפקה של פיטר גיל למחזה "הבט אחורה בזעם" מאת ג'ון אוסבורן בתיאטרון המלכותי בבאת'. ב-2008 כיכב קויל במחזות "המאהב" ו-"The Collection " מאת הרולד פינטר בתיאטרון קומדי בלונדון לצדם של צ'ארלי קוקס וג'ינה מקי.
ב-2010 הופיע קויל בתפקיד ג'ון במחזה "Polar Bears" מאת מארק האדון בדונמאר ורהאוס.
ב-2014 שיחק בתפקיד מקדאף במחזה "מקבת'" שביימו קנת בראנה ורוב אשפורד בתיאטרון "פארק אווניו ארמורי".
חיים אישיים
קויל היה נשוי לשחקנית ג'ורג'יה מקנזי ולבני הזוג יש בת משותפת, פרודי, שנולדה ב-2008. משנת 2011 הוא במערכת יחסים עם השחקנית רות' ברדלי.