cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלמר שלאי
ביוגרפיה
אלמר שאלאמון נולד במשפחה יהודית כבנם של דוד (דז'ה) שאלאמון ושל רוזליה אידה הם עברו לממלכת הונגריה אחרי חוזה טריאנון כי אביו סירב להיכנס לתפקיד ציבורי בממלכת רומניה. אלמר גדל ברוח לאומית הונגרית. הוא למד כלכלה ומדעי הרוח ולאחר מכן סיים את לימודיו באקדמיה צבאית. ב-11 באוגוסט 1938, בבודפשט, נשא לאישה את ליוויה, בתם של מיהאי רדוניצר ושל תרזיה גרינפלד.
בגלל מוצאו היהודי, הוא נלקח לשירות עבודה מספר פעמים מאז 1938 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). באביב 1942 נשלח לאחד מיחידות שרות העבודה האכזריות ביותר בעיקול נהר הדון בחזית המזרחית באוקראינה, שם לחם הצבא ההונגרי ביחד עם הוורמכט והיהודים הועסקו בחפירות מלכודות טנקים, פינוי מוקשים וסלילת דרכים. תשעים אחוזים מיהודים אלה לא חזרו (כ-45,000). בחורף 1942 נמלט ממותו הבטוח לצבא האדום. ב-1945 חזר להונגריה כפרטיזן. הוא סיפר את "חוויותיו" מהתקופה בסדרת הטלוויזיה בת 25 הפרקים של יאנוש שארה "קרוניקה" - על השמדת הארמייה ההונגרית השנייה (150,000 חיילים מתוך 250,000) בדון. הוא הופיע במספר פרקים ודיבר בפירוט על חוויותיו בקו החזית כעובד כפייה יהודי. לאחר שחרור הונגריה הוא שירת במשטרה ולאחר מכן בצבא. עד פרישתו היה ראש המחלקה להיסטוריה צבאית של האקדמיה הצבאית על שם מיקלוש זריני בדרגת לוטננט קולונל.
כתביו האחרים
כתביו הופיעו תחת השם אלמר שאלאמון בגיליונות ה-6 באוקטובר וב-24 בנובמבר 1945 של "המשקיף עם תמונות" {Képes Figyelő), כמו גם בגיליון ה-8 בפברואר 1947 של Képes Hét (כולל יצירתו "מקום אובדן נע" - Mozgó vesztőhely).
שיראק (כדורגל)
מועדון הכדורגל שיראק (בארמנית: Շիրակ Ֆուտբոլային Ակումբ) היא קבוצת כדורגל ארמנית, המשחקת במחוז שיראק.
היסטוריה
שיראק נוסדה בשנת 1958. במהלך שנות ה-70 שיחק המועדון תחת השם אולימפיה. הקבוצה שיחקה בליגת העל הסובייטית עד שארמניה זכתה בעצמאות. אצטדיונה של הקבוצה נקרא אצטדיון גיומרי סיטי, והוא יכול להכיל כמעט 3,000 צופים. האצטדיון שופץ בשנת 1999. המועדון נחשב לאחד המועדונים הארמנים הוותיקים וייצר מספר רב של שחקנים ארמנים שייצגו את המדינה ברמה הבינלאומית.
שיראק היא הקבוצה השנייה בטיבה בכמות התארים בהם זכתה בארמניה, לאחר שזכתה ב-3 אליפויות ליגת העל הארמנית. למרות כל זאת, בין השנים 2005–2006 המועדון עבר קשיים כלכליים חמורים, גורם שהוביל ליכולת חלשה יחסית בתצוגותיה בשנים האחרונות בליגה המקומית. המועדון השתתף בשלושה גביעים אירופאים: ליגת האלופות, גביע אופ"א וגביע האינטרטוטו. בעונת 2012/13ס שיראק עברה בסיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית את קבוצת רודאר ממונטנגרו (2-1 בסיכום שני המשחקים), והודחה בסיבוב המוקדמות השני במפגש מול קבוצת הכדורגל הישראלית בני יהודה.
דניאל הבר
דניאל בראם הבר (באנגלית: Daniel Bram Haber; נולד ב-20 במאי 1992) הוא כדורגלן עבר קנדי-יהודי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
הבר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קורנל במדיה כבש 17 שערים ובישל 8 שערים במשך שנתיים בהם שיחק בקבוצה. בסוף עונת 2012 הוא זכה בתואר כדורגלן השנה של ליגת המכללות ונכלל בנבחרת העונה של הליגה לצד חלוצים נוספים לרבות פטריק מלינז.
ב-6 בינואר 2013 חתם לשנתיים וחצי במכבי חיפה. בשלושת החודשים הראשונים שלו בישראל הבר לא זכה לדקות משחק, אך שותף ב-4 משחקים לקראת סיום העונה בהם כבש שני שערים.
ב-24 ביוני 2013 חתם הבר באפולון לימסול הקפריסאית. ב-28 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 נגד אלקי לרנקה.
לאחר שלא היה מרוצה ממעמדו בלרנקה, ב-25 ביולי 2014 הושאל לאיה נאפה בה היה שותף ב-30 משחקים בהם כבש רק 3 שערים.
ב-22 ביולי 2015 חתם בהפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית.
בינואר עזב את המועדון וחתם בוייטקאפס 2, קבוצת המילואים של מועדון ה-MLS ונקובר וייטקאפס.
ב-23 במאי 2013 הבר זומן לראשונה לסגל נבחרת קנדה לקראת המשחק נגד. 5 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד קוסטה ריקה בו הפסידה קנדה 0–1. בהמשך הוא זומן לעוד מספר משחקי ידידות.
ג'ן שור
ג'ניפר "ג'ן" שוּר (באנגלית: Jennifer "Jenn" Suhr; נולדה ב-5 בפברואר 1982) היא אתלטית אמריקאית, היא אלופה אולימפית (לונדון 2012), סגנית אלופת העולם (מוסקבה 2013) ושיאנית העולם הנוכחית (2017) בקפיצה במוט באולם (5.03 מטר).
ביוגרפיה
עשרה חודשים בלבד לאחר שהחלה להתאמן בקפיצה במוט, זכתה שור ב-2005 באליפות ארצות הברית באולם, מאז ועד 2015 זכתה שור בשבע אליפויות ארצות הברית בקפיצה במוט באצטדיון ובארבע אליפויות נוספות באולם. במאי 2007 שברה לראשונה את השיא האמריקאי בקפיצה למוט כשעברה 4.84 מטר, ושבועיים אחר כך שברה אותו פעם נוספת כשקבעה 4.88 מטר. מאז שיפרה אותו עוד פעמים רבות. באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה באוסקה ב-2007, סיימה במקום העשירי בתוצאה של 4.50 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה ב-2008 בולנסיה, זכתה שור במדליית כסף עם שיא אישי כשעברה 4.75 מטר בניסיון השני, תוצאה זהה לזו של הזוכה ילנה איסינבייבה שלא פסלה.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) קבעה שור את שיאה האישי באצטדיון, 4.92 מטר, תוצאה שהייתה באותה עת הטובה ביותר בכל הזמנים אחרי תוצאותיה של איסינבייבה. בריאיון לאחר המבחנים התבטאה באופן מעורר מחלוקת עליו התחרטה, באשר ליריבתה העיקרית איסינבייבה, כשציינה ש"I hope we do some damage, and, you know, kick some Russian butt" (בתרגום חופשי: אני מקווה שנעשה קצת נזק, נבעט בתחת הרוסי"), באולימפיאדה עצמה זכתה במדליית כסף לאחר איסינבייבה בתוצאה של 4.80 מטר. בסיום התחרות קלטו מצלמות NBC את מאמנה נוזף בה, מה שעורר תרעומת וביקורת מצד שדרני התחנה וצופים רבים שחשו כי היא הושפלה. איסינבייבה ציינה לאחר הניצחון כי "אני לא חירשת, וזה מאוד הכעיס אותי שהיא דיברה עליי כך, כעת היא בטוח מכבדת אותי ויודעת את מקומה".
היא החמיצה את אליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 כתוצאה מפציעה בגיד אכילס. ב-2011 אובחנה כחולה בצליאק, מה שהסביר תופעות של התכווצויות ועייפות כרונית מהן סבלה, היא זכתה באותה שנה בשתי תחרויות ליגת היהלום בלונדון ובציריך וסיימה רביעית באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בתוצאה של 4.70 מטר.
בפברואר 2012 קבעה שור שיא אמריקאי חדש בקפיצה במוט באולם, 4.88 מטר. ביוני היא ניצחה במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012). במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב לאחר שקפצה לגובה של 4.75 מטר עם פחות פסילות במהלך התחרות מהזוכה במדליית כסף, יריסלי סילבה מקובה וילנה איסינבייבה (4.70 מטר).
במרץ 2013 שברה שור את השיא העולמי באולם כשקפצה לגובה של 5.02 מטר באליפות ארצות הברית באתלטיקה. שור אמרה לאחר קביעת השיא: "אני מכניסה את עצמי ללחץ רב כי אני רוצה להציג את מה שאני יכולה. ידעתי שדברים גדולים עשויים לקרות ברגע שאני בכושר. ידעתי כבר באימונים באיזה מצב אני, חמישה מטרים זה מחסום מנטלי וברגע שעברתי אותו תוצאות כמו 4.80 מטרים ייראו רעות עבורי".
באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה במוסקבה זכתה שור במדליית כסף לאחר שעברה גובה של 4.82 מטר, היא סיימה אחרי איסינבייבה שעברה גובה של 4.89 מטר.
ביוני 2015 זכתה בפעם השביעית באליפות ארצות הברית כשעברה בניסיון ראשון גובה של 4.70 מטר. בינואר 2016 שיפרה את שיא העולם באולם כשעברה גובה של 5.03 מטר. במרץ 2016 זכתה במדליית זהב באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד בשיא אליפות של 4.90 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום השביעי בתוצאה של 4.60 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא העפילה לגמר. באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 4.70 מטר.
מוזא בנת נאסר אל-מסנד
השייח'ה מוזא בנת נאסר אל-מסנד (בערבית: موزا بنت ناصر المسند, בתעתיק מדויק: מוזא בנת נאצר אלמסנד) היא אשתו השנייה, מתוך שלוש, של אמיר קטר לשעבר, השייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, ואמו של אמיר קטר המכהן, השייח' תמים בן חמד אאל ת'אני.
Ich steh mit einem Fuß im Grabe, רי"ב 156
Ich steh mit einem Fuß im Grabe (גרמנית: "אני עומד עם רגל אחת בקבר") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה הולחנה במסגרת משרתו בלייפציג עבור יום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות ובוצעה לראשונה ב-23 בינואר 1729. הסינפוניה הפותחת את הקנטטה היא אחת היצירות המוכרות ביותר של באך ובכלל.
מוזא בנת נאסר אל-מסנד
ביוגרפיה
מוזא בנת נאסר אל-מסנד נולדה ב-8 באוגוסט 1959 בעיר אל-ח'ור שבקטר. נישאה לחמד בן ח'ליפה אאל ת'אני בשנת 1977 כאשר היה יורש העצר. אל-מסנד קיבלה תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת קטר בשנת 1986 ובשנת 2003 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וירג'יניה.
Ich steh mit einem Fuß im Grabe, רי"ב 156
היסטוריה
הקנטטה הרביעית והאחרונה שבאך הלחין עבור אותו המועד, יום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות (ראו רי"ב 73, רי"ב 111 ורי"ב 72). הליברית נכתבה על ידי פיקנדר, יוהאן הֵרמַן שַין וקספר בינֵמַן מצטטת ומאזכרת את האיגרת אל הרומאים, י"ב, י"ז-כ"א והבשורה על פי מתי, ח', א'-י"ג.
מוזא בנת נאסר אל-מסנד
קריירה
שיח'ה מוזא היא יושבת הראש של הקרן הקטרית לפיתוח החינוך, המדע והקהילה משנת 1995, יושבת הראש של חברת סילאטק  משנת 2008 ויושבת הראש של הקרן הדמוקרטית הערבית. בנוסף, היא מכהנת כנשיאת המועצה העליונה לענייני משפחה מאז שנת 1998. משנת 2002 היא סגנית נשיא המועצה העליונה לחינוך ובשנת 2003 שימשה כשליחה מיוחדת מטעם אונסק"ו בנושא חינוך יסודי וגבוה. נכון לשנת 2016 היא חברה בחבר הנאמנים של הקולג' לרפואה ויל קורנל בקטר. בנוסף, היא יושבת הראש של המרכז הרפואי סידרא בדוחא. שיח'ה מוזא פעילה מאוד בפוליטיקה ובחברה של קטר, ומעורבת באופן פעיל בענייני הממשל. היא הייתה הכוח המניע מאחורי עיר החינוך  וערוץ הילדים של אל-ג'זירה . בשנת 2011 הוכרזה שיח'ה מוזא כאחת הנשים המשפיעות ביותר מטעם מגזין פורבס (מס' 75).
Ich steh mit einem Fuß im Grabe, רי"ב 156
מבנה
הקנטטה כתובה לאלט, טנור, בס, מקהלת ארבעה קולות, אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו, ובשישה פרקים:
היבטים ביצירה
בקנטטה מספר היבטים יוצאי דופן. הפרק הפותח הוא הקדמה אינסטרומנטלית והרמונית. ככל הנראה הגרסה המוקדמת לפרק האיטי בקונצ'רטו למקלדת רי"ב 1056, שבתורה, ככל הנראה גם היא עיבוד של קונצ'רטו שאבד לכינור, לאבוב או לכלי מלודי אחר. להבדיל מבגרסת הקונצ'רטו, בסינפוניה הכתובה לאבוב, כלי מיתר וקונטינואו (עוגב) בפה מז'ור ובבמשקל מרובע, תפקיד האבוב, המלודיה, בולט יותר בנפרד מההרמוניה, כמו כן הגרסה נבדלת בסיום הבונה מתח, מגיע לשיא ונפתר רק בפתיחת האריה לטנור העוקבת (במובן זה הפרק הוא הקדמה הרמונית לפרק שאחריו). שתי התיבות הפותחות תפקיד האבוב והמלודיה זהות לפרק האיטי מקונצ'רטו לחליל מאת טלמן, לא ברור מי הקדים את מי, וייתכן שבאך כתב הפרק בהשראת יצירת ידידו.
מוזא בנת נאסר אל-מסנד
קריירה
שיח'ה מוזא ידועה גם בזכות סגנון הלבוש המיוחד שלה, המשלב אופנת עילית עם קוד הצניעות המקובל בקטר.
Ich steh mit einem Fuß im Grabe, רי"ב 156
היבטים ביצירה
הפרק השני בקנטטה יוצא דופן בצורתו, אפשר להגדירו אריה עם כוראל, כ"כוראל מעל אריה" או "כוראל מקביל לאריה". הפרק כתוב לליווי אובליגטו ומאפיין יוצא דופן נוסף שלו הוא פתיחת הליווי בסינקופות מתחת לכלי המיתר המנגנים באוניסונו. הפרק כתוב במשקל משולש (היחידי ביצירה) ורווי מתחים והרפיות בשל הניגודים ההרמוניים שבו.
הרצ'יטטיב הראשון לבס, כתוב "יבש" (secco), ברה מינור (הסולם היחסי לפה מז'ור-ראו הפרקים הקודמים). תפקיד הבס, המלודיה, כתוב במרווחים רחבים (לא סקונדות) ומסיים באריוזו (ששובר מעט את ה"יובש"). האריה לאלט, כתובה בסי מז'ור, מלווה באבוב ובכינור המנגנים בטרצות וסקסטות מקבילות, ומכילה מספר קטעים עם ציורי מילים. למעשה זהו הפרק היחידי למעט הסינפוניה הקצרה הפותחת היצירה שבו לאבוב תפקיד.
הרצ'יטטיב השני גם הוא לתפקיד הבס, "יבש" כתוב בסול ולה מינור ומכיל קטע ממנגינה מהכוראל המסיים בדו מז'ור.
ביצוע
כאמור הסינפוניה הפותחת היא יצירה מוכרת ועובדה להרכבים רבים ומגוונים. הקנטטה הוקלטה על ידי מיטב המבצעים בהם, פיטר יאן לסינק וקולגיום באך הולנד, טון קופמן ותזמורת ומקהלת הבארוק אמסטרדם, גרדינר ומקהלת מונטוורדי, מסאקי סוזוקי וקולגיום באך יפן, ניקולאוס הרנונקור וקונצנטוס מוזיקוס וין ועוד רבים.
פבלו גונסאלס
פבלו גונסאלס חוארס (בספרדית: Pablo González Juárez; נולד ב-12 במאי 1993 באלמוניקאר שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בהפועל תל אביב מליגת העל הישראלית.
קריירת מועדונים
גונסאלס שיחק בקבוצות ויאריאל, וסקה, טולדו, סלמנקה, דוקלה פראג וסיגמה אולומואוץ.
ב-5 ביולי 2022 חתם על חוזה לשתי עונות בהפועל תל אביב מליגת העל הישראלית.
האגודה הבין-לאומית לגאודזיה
האגודה הבין-לאומית לגאודזיה (באנגלית: International Association of Geodesy בראשי תיבות IAG) הוא ארגון בין-לאומי, אחת משמונה האגודות של "האיגוד הבין-לאומי לגאודזיה וגאופיזיקה " (International Union of Geodesy and Geophysics בראשי תיבות IUGG), העוסק בתחום הגאודזיה ובו 80 מדינות חברות. הארגון נוסד בשנת 1940 ובו 4 ועדות שונות העוסקות בתחומים שונים לקידום המחקר והפיתוח בנושא הגאודזיה. האגודה ישראלית למשאבי מים היא חברה בארגון.
Kip Kay
קיפ קדרשה, הידוע יותר בשם Kip Kay, הוא מפיק ויוצר אמריקאי של סרטוני עשה זאת בעצמך. החל משנת 2008, הוא המשתמש המרוויח ביותר של אתר Metacafe עם רווחים של מעל 120,000$. הסרטונים משודרים באינטרנט והסרטון הראשון שודר ב-12 באוגוסט 2007. עד כה, 188 פרקים נעשו וניתן למצוא אותם בערוצי ההפצה, כגון YouTube. הסרטונים של קיפ קיי ניתנים לחלוקה לקטגוריות של מתיחות, עשה זאת בעצמך, סרטוני הסברה, ו"האקים"(שימוש במוצר מסוים לא לשימוש שלשמו הוא נועד).
חיים וקריירה
לקיפ קיי לא היה רקע מדעי חוץ משיעורי מדע רגילים במכללה. בראיון עמו הוא הצהיר "אני תמיד נהניתי לשחק עם דברים", הוא אומר, "ולמדתי הרבה מאבא שלי, שלימד אותי על מכניקה ואלקטרוניקה. אני רק בעל משאבים, אני מניח." קריירת הפקת הווידאו של קיפ קיי החלה עם הפקת טלוויזיה מקצועית וכיתות שידור שהובילו לעבודה ברדיו. קיי עבד כטכנאי מחשבים ומנהל תקשורת במשרה חלקית בכנסייה המקומית שלו. קיפ עבד גם עבור מגזין "Make" ששכר אותו כדי לצלם ולייצר קליפים של פרויקט סוף השבוע שלו.
תיירי טזאמטה
תיירי פיג'ו טזאמטה (בצרפתית: Thierry Fidjeu Tazemeta; נולד ב-13 באוקטובר 1982) הוא כדורגלן עבר מגינאה המשוונית ממוצא קמרוני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
טזאמטה נולד בדואלה בירת קמרון, התחיל את הקריירה שלו במועדונים מקומיים. בקיץ הצטרף לקסוויקה טיגרס המלטזית. במהלך הקריירה שלו שיחק טזמאטה בהורן, שוונאנסטאדט, פאשינג ואוסטריה קרנטן האוסטריות. בינואר 2008 הגיע לישראל כדי לחותם במכבי נתניה והוא עזר לה להגיע למקום השני בסיום העונה שמוביל למוקדמות גביע אופ"א. ב-26 בינואר 2009 קיבל כרטיס אדום בהפסד 2-1 נגד הפועל תל אביב ולאחר המשחק שוחרר מהמועדון לאחר קיבל כרטיס אדום שגם במשחק מול מכבי חיפה שאירע חודש קודם לכם. לאחר מכן הספיק לשחק עבור דיארבקירספור, קוניאספור, אוסטריה קלגנפורט, פורט וסנט-קולומבן לוסימנסה לפני שחתם בוולטה. בינואר חתם בהרטברג אומגבונג מהליגה הרביעית באוסטריה.
ISPRS
ISPRS או בתרגום לעברית: האגודה הבין־לאומית לפוטוגרמטריה וחישה מרחוק הוא ארגון בין־לאומי לא ממשלתי המאחד תחתיו את ארגונים העוסקים בתחום חישה מרחוק, פוטוגרמטריה, ותצלום אוויר. האגודה נוסדה בשווייץ בשנת 1910. התוכניות המדעיות והטכניות של הארגון מאורגנות על ידי חמש ועדות המתכנסות בקונגרסים של הארגון. כל וועדה של הארגון בחסות הארגון נבחרת לתקופה של ארבע השנים בין הקונגרסים. נשיאי וסגני נשיאי הוועדות אחראים להקמתן של כ- 60 קבוצות עבודה. כל אחת מאלה, אחראית על קידום המחקר בנושאים מסוימים בתחום. באמצע התקופה בת ארבע השנים נערכים כינוסים מדעיים על ידי כל ועדה. בנוסף, קבוצות העבודה מקיימות גם כינוסים וסדנאות מחקר מטעמן. האגודה הבינלאומית פועלת גם להוצאת ספרים ובמיוחד לפרסום מאמרים מדעיים ומקצועיים בשלושה מגזינים ידועים בתחום להם מעמד (אינדקס) גבוה מאוד.
בין היתר הארגון אחראי על קרן המעניקה תרומות ופרסים לקידום המחקר של חישה מרחוק, צילומי אוויר ופוטוגרמטריה. בנוסף אחראית גם שיתוף פעולה בין־לאומי בין מדינות וקידום טכנולוגי בתחום.
האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית
האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית (באנגלית: The International Cartographic Association, בראשי תיבות: ICA, בצרפתית: Association Cartographique Internationale, בראשי תיבות: ACI) הוא ארגון בין-לאומי העוסק בתחום הכרטוגרפיה והמיפוי. הארגון נוסד בתאריך 9 ביוני 1959 בעיר ברן בשווייץ כדי לתת במה לכל הארגונים העוסקים בתחום המיפוי ולתרום ולעודד את המחקר בתחום ולספק טכניקות חדשות. האספה הראשונה של הארגון נערכה בפריז בשנת 1961. המשימה של האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית היא לעודד את המשמעות ואת הקידום של המקצועות בתחום תוך כדי שיתוף פעולה בין-לאומי. מאחר שמושבו של הארגון הוא בשווייץ נקבע בארגון כי 2 השפות הרשמיות יהיו אנגלית וצרפתית. הארגון משמש גם בתור ארגון-גג המאגד תחתיו ארגונים רבים העוסקים בתחומים גאוגרפיים. האגודה הישראלית לכרטוגרפיה ולמערכות מידע גאוגרפי משמשת בתור הנציגות הישראלית בארגון בשיתוף פעולה עם המרכז למיפוי ישראל. החל משנת 1990, האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית חברה במועצת המדע הבין-לאומית.
זכויות להט"ב בפיליפינים
לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) בפיליפינים מתמודדים עם אתגרים משפטיים שלא מתמודדים אנשים שאינם להט"ב.
אזרחים להט"ב בפיליפינים מתמודדים לעיתים קרובות עם חסרונות בהתקבלות לעבודה, ברכישת זכויות לנישואים אזרחיים, ואפילו בהקמת עסקים אישיים. יש להם גם שיעור גבוה יותר של התאבדות או מחשבות אובדניות בהשוואה להטרוסקסואלים.
המאה ה-20
במהלך שנות ה-70 וה-80, המושגים הפיליפיניים של "הומו" הושפעו מאוד מהמושגים המערביים. לפי Being LGBT in Asia, להט"בים שנחשפו לרעיון המערבי של היותם "הומו" החלו לקיים מערכות יחסים עם להט"בים אחרים, במקום עם אנשים המזוהים כהטרוסקסואלים. לקראת סוף שנות ה-80 חלה עלייה במודעות ללהט"בים בפיליפינים. ב-1984 הופקו והועלו מספר מחזות העוסקות בלהט"ב.
קהילת הלהט"ב בתחילת שנות ה-90 כתבה מספר ספרים שהעלו את המודעות, כמו Ladlad, אנתולוגיה של הומואים פיליפינים משנת 1993. עשור זה גם סימן את ההפגנה הראשונה של נוכחות של מגזר מאורגן של קהילת הלהט"ב במדינה. בהשתתפות קבוצה לסבית בשם Lesbian Collective, כשהצטרפה בצעדות ליום האישה הבין-לאומי במרץ 1992. הפגנה נוספת עם נוכחות של הקהילה הלהט"בית נעשתה על ידי ProGay פיליפינים ו-MCC פיליפינים, כאשר ארגנו מצעד גאווה ב-26 ביוני 1994, שסימן את המצעד הראשון הקשור לגאווה שהתקיים במדינה באסיה ובאוקיינוס השקט. במהלך העשור, הוקמו קבוצות להט"ב שונות כמו כנסיות הקהילה המטרופוליטן (MCC) ב-1991, UP Babaylan ב-1992 ו-ProGay הפיליפינים ב-1993.
בשנת 1998, מפלגת הפעולה האזרחית של Akbayan הפכה למפלגה הפוליטית הראשונה שהתייעצה עם קהילת הלהט"ב ועזרה בהקמת קבוצת הלובי הלהט"ב הראשונה, רשת הסנגור החקיקתי לסביות והומואים, הידועה גם בשם LAGABLAB, בשנת 1999. LAGABLAB הציעה תיקונים לזכויות להט"ב בשנת 1999 והגישה את הצעת החוק נגד אפליה (ADB) בשנת 2000.
שנות ה-2000
תנועת הלהט"ב הייתה פעילה מאוד באלף החדש. עם שנות ה-2000, הוקמו עוד ארגוני להט"ב כדי לשרת צרכים ספציפיים, כולל בריאות מינית (במיוחד HIV), תמיכה פסיכו-סוציאלית, ייצוג באירועי ספורט, צרכים דתיים ורוחניים וייצוג פוליטי. לדוגמה, המפלגה הפוליטית Ang Ladlad נוסדה על ידי Danton Remoto, תומך להט"ב נודע, בשנת 2003.
בדצמבר 2004, מאראווי סיטי אסרה על גברים לצאת בפומבי כשהם לובשים לבוש נשי, איפור, עגילים "או קישוטים אחרים הבאים לבטא את נטיותיהם הנשיות". החוק שעבר על ידי מועצת העיר מאראווי אוסר גם על מכנסי ג'ינס כחולים צמודים, חולצות צינור ולבוש חשוף אחר. ראש העיר אמר שהמהלכים הללו הם חלק ממסע "ניקוי וטיהור" איסלמי.
בכינוס של עצרת האו"ם להקמת צוות משמר להט"ב הנתמך על ידי האו"ם, נמנע הנציג הקבוע הפיליפיני מהצבעה.
בשנת 2016, ג'רלדין רומן הפכה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה בגלוי שנבחרה לקונגרס הפיליפינים. בנוסף, מספר להט"בים נבחרו לתפקידי ממשל מקומיים ברחבי הפיליפינים, כולל כראשי ערים או חברי מועצה.
פעילות מינית
פעילות מינית לא מסחרית בהסכמה בין שני אנשים מאותו מין בפרטיות אינה נחשבת כפשע בפיליפינים, אם כי התנהגות מינית או חיבה המתרחשים בפומבי עשויים להיות כפופים לאיסור "השערורייה החמורה" בסעיף 200.
העיר מאראווי באזור האוטונומי בנגסמורו במינדנאו המוסלמית (BARRM), היא העיר היחידה בפיליפינים שבה פעילות מינית מאותו המין אינה חוקית.
איחודים, נישואים ואימוץ
באוקטובר 2016, יושב ראש בית הנבחרים פנטלאון אלוורז הודיע כי יגיש הצעת חוק להכשרת איחודים אזרחיים עבור זוגות חד-מיניים. עד 25 באוקטובר 2016, יותר מ-150 מחוקקים סימנו את תמיכתם בהצעת החוק.
מאז 2006, שלוש הצעות חוק נגד נישואים חד מיניים הוגשו לסנאט ולקונגרס.
ב-18 בפברואר 2016, במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות, הודיע רודריגו דוטרטה שאם ינצח בבחירות הוא ישקול להכשיר נישואים חד מיניים אם תוצג בפניו הצעה. עם זאת, במרץ 2017, דוטרטה שנבחר לנשיאות אמר שהוא מתנגד באופן אישי לנישואים חד מיניים. ב-17 בדצמבר 2017 שינה דוטרטה את עמדתו בנושא, והביע שוב את תמיכתו בחוק.
זוגות חד מיניים אינם רשאים להגיש בקשה לאימוץ משותף, בהתחשב בכך שאיחודים חד מיניים אינם מוכרים על פי החוק. עם זאת, על פי דרישות הזכאות החלות באימוץ ביתי בפיליפינים, אין חוקים מפורשים האוסרים על אנשים להט"ב לאמץ ילדים. הדרישות להיות מאמץ פוטנציאלי אינן מביאות בחשבון את הנטייה המינית או זהותו המגדרית של המאמץ.
IGN
IGN הוא אתר אינטרנט אמריקאי העוסק בבידור ומתמקד במשחקי וידאו, בסרטים, במוזיקה ובתכני מדיה נוספים. האתר מכיל מספר ערוצים העוסקים בנושאים ספציפיים בבידור. ערוצים העוסקים במשחקי וידאו כוללים: משחקי מחשב, פלייסטיישן, Xbox, קונסולות נינטנדו, משחקי רטרו ועוד.
חברת האם של IGN היא IGN Entertainment, שבעלותה מספר אתרים נוספים, כגון GameSpy.
באוקטובר 2014, IGN השיק אתר רשמי לשחקנים בישראל.
היסטוריה
IGN הוקמה בשנת 1996 על ידי ג'ונתן סימפסון כ-Imagine Games Network, והתחילה כחמישה אתרים נפרדים: N64.com, PSXPower, Saturnworld, Next-Generation.com ו-Ultra Game Players Online. בשנת 1998 איחדה החברה את הרשת תחת IGN כערוצים באתר. Next-Generation ו- Ultra Game Players Online בוטלו ולא השתתפו באיחוד.
ביוני 2005 דיווחה IGN על כ-24 מיליון צופים שונים בחודש, ו-4.8 מיליון משתמשים רשומים בכל החטיבות של האתר. בספטמבר 2005 נקנתה IGN על ידי תאגיד התקשורת של רופרט מרדוק, ה-News Corporation, בסכום של כ-650 מיליון דולר.
דירוג
חבר בצוות IGN מעניק למשחק דירוג שבין 0.1 ל-10.0. הציון נקבע לפי היבטים שונים של המשחק, כגון משחקיות, גרפיקה, סאונד, וזמן משחק. כל משחק מקבל דירוג לכל קטגוריה, אך הציון הכללי של המשחק הוא הערכה נפרדת, לא ממוצע בין הקטגוריות. ב-3 באוגוסט 2010, IGN הכריזה כי היא משנה את שיטת הדירוג שלה. במקום מדרג של 100 נקודות בהפרשים של 0.1, הציונים החדשים יכילו מדרג של 20 נקודות, כלומר, הפרשים של 0.5. בשתי השיטות הציון המקסימלי הוא 10.0, ושינוי השיטה איננו רטרואקטיבי, כלומר לא חל על דירוגים שקדמו לו. נוסף על כך שינוי השיטה איננו משפיע על ציון הקוראים, שעדיין נעשה בשיטה הקודמת.
רכס קסקייד
רכס קסקייד (באנגלית: Cascade Range) הוא רכס הרים גדול במערב אמריקה הצפונית, המשתרע מדרום קולומביה הבריטית בקנדה דרך המדינות וושינגטון ואורגון ועד צפון קליפורניה שבארצות הברית. הרכס כולל הרים שמקורם אינו געשי, כדוגמת ההרים בחלק הרכס המכונה "הקסקיידס הצפוניים" (North Cascades) והרי געש מפורסמים, בחלק המכונה "הקסקיידס הגבוהים" (High Cascades). החלק הקטן השוכן בתחומי קולומביה הבריטית מכונה "הקסקיידס הקנדיים" (Canadian Cascades), או כפי שהתושבים המקומיים קרואים לו "הרי קסקייד" (Cascade Mountains). גם תושבי מדינת וושינגטון נוהגים לכנות באותו שם את חלק הרכס העובר בתחומם בנוסף לכינוי האמריקני המקובל "הקסקיידס הצפוניים", כגון בשמו של הפארק הלאומי הקסקיידס הצפוניים. ההר הגבוה ביותר ברכס הוא הר ריינייר (4,392 מטרים).
רכס הקסקייד הוא חלק מטבעת האש של האוקיינוס השקט, רצועה סביב שולי האוקיינוס הכוללת הרי געש והרים נלווים. כל ההתפרצויות הגעשיות שבחלק היבשתי של ארצות הברית בתקופה שמעל ל-200 השנים האחרונות היו בקשת הגעשית המכונה הקשת הגעשית של הקסקייד. שתי ההתפרצויות האחרונות ביותר היו ההתפרצויות בהר לאסן בין 1914 ל-1921 וההתפרצות העזה של הר סנט הלנס ב-1980. התפרצויות קטנות התרחשו בהר סנט הלנס מאז, הפעם האחרונה בשנת 2005.
גאוגרפיה
רכס הקסקייד משתרע מדרום לצפון החל בהר לאסן בצפון קליפורניה ועד מפגש הנהרות ניקולה (Nicola) ותומסון (Thompson) בקולומביה הבריטית. הנהר פרייזר (Fraser) מפריד בין רכס הקסקייד לרכס הרי החוף (Coast Mountains). הרי הגעש הגבוהים ביותר של הקסקייד, המכונים "הקסקיידס הגבוהים", הם תוואיי הנוף הבולטים ביותר באזורם, כשלעיתים קרובות גובהם כפול משל ההרים סביבם. לעיתים קרובות עולה גובהם על ההרים השכנים בלמעלה מ-1,500מטרים. הפסגות הגבוהות ביותר דוגמת הר ריינייר (4,392 מטרים) בולטים עד למרחק של 80 עד 150 קילומטרים.
החלק הצפוני של הרכס, צפונית להר ריינייר, מכונה בארצות הברית "הקסקיידס הצפוניים", אבל החלק בקנדה צפונית לגבול עם ארצות הברית מכונה רשמית "הרי הקסקייד", ומסתיים בהר לייטון (Lytton Mountain). בדרך כלל הקסקיידס הצפוניים והמשכם בקנדה מבותרים מאוד. אפילו הפסגות הנמוכות יותר תלולות ומכוסות קרחונים, והעמקים נמוכים יחסית לפסגות ולרכסים. החלק הדרומי של הקסקיידס הקנדיים, בייחוד רכס סקאגיט (Skagit Range), דומה גאולוגית וטופוגרפית לקסקיידס הצפוניים, בעוד שהחלקים הצפונים והצפון מזרחיים תלולים פחות ופחות מכוסים בקרחונים ודומים לאזורים הסמוכים של רמת תומסון (Thompson Plateau).
כמות המשקעים היורדים על הרכס רבה משמעותית בשל קרבת הרכס לאוקיינוס השקט והרוחות המערביות השולטות בו, בייחוד על המדרונות המערביים בשל עננות אורוגרפית. באזורים מסוימים מגיעה כמות השלג השנתית ל-25 מטרים. בחורף של 99–1998 נמדדה בהר בייקר שבמדינת וושינגטון כמות שלג של 29 מטרים, שיא עולמי לכמות שלג בשנה אחת. קודם לחורף זה החזיק הר ריינייר בשיא העולמי שנקבע ב-1978. גם באזורים אחרים לא נדירים המקרים שבהם הצטברות השלג השנתית מגיעה ל-13 מטרים כדוגמת אגם הלן (Lake Helen), בסמוך לפסגת לאסן. מרבית הפסגות של הקסקיידס הגבוהים הם לפיכך לבנים כל השנה בשל שלג וקרח. במורדות המזרחיים כמות הגשם השנתית נמוכה במידה ניכרת ומגיעה למרגלות מורדות המזרחיים ל-230 מילימטרים בשנה בשל השפעת מדבר צל גשם.
מעבר למרגלות המזרחיים יש רמה צחיחה שנוצרה בעיקר לפני 17 עד 14 מיליון שנים על ידי הקילוחים הרבים שיצרו את משטח בזלת הנרחב המכונה משטח הבזלת של הנהר קולומביה (Columbia River Basalt Province). ביחד יצרו קילוחים אלו של סלע געשי נוזלי את רמת קולומביה המשתרעת על שטח בן 520,000 קילומטרים רבועים במזרח מדינת וושינגטון, אורגון, וחלקים ממערב איידהו.
קניון נהר הקולומביה (Columbia River Gorge) הוא המקום היחיד בארצות הברית שבו נחצה הרכס. כאשר הרי הקסקייד החלו להתרומם לפני שבעה מיליון שנים בפליוקן, ניקז נהר הקולומביה את רמת קולומביה הנמוכה יחסית. במקביל להתרוממות הרכס התחתר הנהר בו ויצר את הערוץ ואת המעבר הרחב שקיים בימינו. הקניון גם חשף שכבות בזלת מהרמה שהתרוממו ועברו עיוות.
היסטוריה
ילידים יישבו את האזור במשך אלפי שנים ופיתחו מיתוסים ואגדות עם על ההרים ברכס הקסקייד. באגדות אלו היה הר סנט הלנס בעל המראה החינני (קודם להתפרצות של 1980) נערה יפהפייה שעל חסדיה רבו הר הוד והר אדמס. לבני השבטים הילידים היו שמות משלהם להרים ברכס, כולל "טהומה" (Tahoma), השם בשפת לשהוטסיד (Lushootseed) להר ריינייר, ו"לאוואלה- קלאופ" ("Louwala-Clough" – "הר מעשן") להר סנט הלנס.
בתחילת 1792 חקר ג'ורג' ונקובר את מפרץ פיוג'יט וכינה בשמות באנגלית את ההרים הגבוהים שראה. הר בייקר (Mount Baker) קרוי על שם ג'וזף בייקר (Joseph Baker), הקצין השלישי של ונקובר, אף שהאירופאי הראשון שראה את ההר היה מנואל קימפר (Manuel Quimper) שנתיים קודם לכן (1790). קימפר כינה את ההר "לה גראן מונטניה דל כרמלו" ("La gran Montaña del Carmelo" – ההר הגדול של הכרמל"). הר ריינייר קרוי על שם האדמירל פיטר ריינייר (Peter Rainier). מאוחר יותר ב-1792 הורה ונקובר לסגנו ויליאם רוברט ברוטון (William Robert Broughton) לחקור את חלקו התחתון של נהר הקולומביה. ברוטון הוא שנתן את השם הנוכחי להר הוד, על שמו של האדמירל סמיואל הוד (Samuel Hood) מהצי המלכותי הבריטי. את הר סנט הלנס ראה ונקובר במאי 1792, סמוך לשפך הנהר הקולומביה. ההר קרוי על שמו של הדיפלומט הבריטי אלין פיצהרברט, ברון סנט הלנס (Alleyne FitzHerbert, 1st Baron St Helens)
משלחת ונקובר לא נתנה שם לרכס ההרים שכלל פסגות אלו. ונקובר התייחס לרכס בפשטות כ"רכס מושלג מזרחי" ("eastern snowy range"). מגלי ארצות ספרדים שקדמו לו קראו לרכס "סיירה נבדס" (sierra nevadas – מילולית "הרים מושלגים").
משלחת לואיס וקלארק חצתה את רכס הקסקייד בשיט בנהר הקולומביה, שבמשך שנים רבות אחר כך הייתה הדרך המעשית היחידה לחצות חלק זה של הרכס. הם היו האירופאים הראשונים שראו את הר אדמס (Mount Adams), אבל הם חשבו שזהו הר סנט הלנס. מאוחר יותר כשראו את הר סנט הלנס הם חשבו שזהו הר ריינייר. במסעם חזרה אתרו לואיס וקלארק מרחוק הר גבוה מושלג אותו כינו הר ג'פרסון (Mount Jefferson) על שם מממן המשלחת, נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון. לואיס וקלארק כינו את רכס הקסקייד "ההרים המערביים" ("Western Mountains").
משלחת לואיס וקלארק, ומתיישבים וסוחרים רבים שבאו בעקבותיהם, נתקלו במכשול האחרון במסעם באשדות הקסקיידס (Cascades Rapids) בקניון נהר הקולומביה. תוואי זה של הנהר אינו קיים יותר לאחר שהוצף ב-1934 על ידי המאגר שמאחורי סכר בונוויל (Bonneville Dam). תוך זמן קצר החלו הנוסעים בנהר לכנות את ההרים הגדולים המכוסים בשלג שחלשו על האשדות "הרים שליד האשדות" ("mountains by the cascades"), ואחר-כך קוצר שמם ל"אשדות", באנגלית קסקיידס ("Cascades"). העדות המוקדמת לשימוש בכינוי "רכס הקסקייד" הוא בכתביו של הבוטנאי דייוויד דאגלס (David Douglas; 1799-1834).
ב-1814 חיפש סוחר הפרוות אלכסנדר רוס (Alexander Ross; 1783-1856) שעבד עבור החברה הצפון מערבית נתיב בטוח לחציית ההרים. הוא חקר וחצה את הקסקיידס הצפוניים בין פורט אוקנוגן (Fort Okanogan) למפרץ פיוג'יט. הפרטים על הנתיב שבחר מעורפלים בדיווח שלו על המסע. הוא החל את החציה במסלול של הנהר מתאו (Methow River) בדרכו לתוך ההרים. ייתכן שהשתמש במעבר קסקייד (Cascade Pass) על מנת להגיע לנהר סקאגיט (Skagit River). רוס היה האירופאי הראשון שחקר את אזור הנהר מתאו, וכנראה הראשון שחקר את הנהר סטהקין (Stehekin River) ואזור ברידג' קריק (Bridge Creek). בשל הקושי לחצות את הקסקיידס הצפוניים והאוכלוסייה הקטנה של בונים קנדיים בהם, ביצעו חברות הסחר בפרוות מעט מסעות מחקר לתוך ההרים צפונית לנהר קולומביה לאחר מסעו של רוס.
התיישבות של אמריקנים ממוצא אירופאי על מדרונות רכס הרי החוף החלה רק בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-19, בתחילה בצורה שולית. לאחר שנחתמה אמנת אורגון התגבר זרם המתיישבים שהגיעו דרך שביל אורגון ונחקרו ויושבו המעברים והעמקים הנידחים של מדינת וושינגטון של ימינו, וזמן קצר אחר כך הגיעה הרכבת. אף שכיום חוצים את הרכס כמה כבישים ומסילות ברזל, ובעשורים האחרונים התגברה חטיבת העצים במורדות התחתונים של הרכס, נשארו חלקים גדולים של הרכס אזורי בר אלפיני עוינים. מרבית המחצית הצפונית של רכס הקסקייד, מהר ריינייר צפונה, הם שמורות טבע, כדוגמת הפארקים המנוהלים על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, פארקים פרובינציאליים קנדיים (כדוגמת הפארק הפרובינציאלי א. ק. מנינג (E.C. Manning Provincial Park)) או צורות אחרות של אזור טבע מוגן.
ההיסטוריה של הצד הקנדי של הרכס כוללת את הבהלה לזהב של קניון פרייזר (Fraser Canyon Gold Rush) בשנים 60–1858 ודרך קאריבו (Cariboo Road) הידועה, כמו גם הנתיב הישן של חברת מפרץ הדסון הקרוי שביל דיודני (Dewdney Trail), שהוביל אל פנים הארץ, ודרכים נוספות שקישרו את המזרח לעמקי הנהרות סימילקמין (Similkameen River) ואוקנגן (Okanagan River).
הקו הראשי הדרומי של מסילת הברזל הפסיפית של קנדה (Canadian Pacific Railway) חדר לרכס דרך המעברים של נהר הקוקיהלה (Coquihalla River), באחד הנתיבים התלולים והמושלגים ביותר שבכל הקורדילירה הפסיפית. מסילת הברזל ומנהרות אותלו (Othello Tunnels) בסמוך לעיירה הופ (Hope), שהוצאו משימוש, הם יעדי נופש תיירותיים, לטיולים ומסעות אופניים. המעבר משמש כיום את כביש 5 של קולומביה הבריטית, מגה פרויקט שנבנה כחלק מהשגשוג הכלכלי של אקספו 86, תערוכה העולמית שנערכה בוונקובר, שכיום הוא הנתיב הראשי מהחוף לתוככי קולומביה הבריטית. קודם לכן עבר הנתיב דרך קניון פרייזר (Fraser Canyon) שממערב למעבר, או דרך מעבר אליסון (Allison Pass) ופארק מנינג לאורך כביש 3 של קולומביה הבריטית מדרום, סמוך לגבול.
דרך בארלו (Barlow Road) היה הנתיב היבשתי הראשון שעבר דרך רכס שבו השתמשו המתיישבים האמריקנים. הדרך נסללה ב-1845, והיוותה את הצלע היבשתית האחרונה בשביל אורגון (קודם לכן נאלצו המתיישבים לשוט במורד האשדות הבוגדניים של נהר הקולומביה). דרך בארלו נפרדה מהקולומביה בנהר הוד, עברה ליד המדרון הדרומי של הר הוד, והסתיימה באורגון סיטי. כיום מוצב שם השלט "סוף שביל אורגון". הדרך נבנתה כדרך אגרה, מכל קרון שעבר גבו 5 דולר, והיא הייתה הצלחה גדולה.
למעט ההתפרצות ב-1915 של הר לאסן המרוחק בצפון קליפורניה היה הרכס שקט למשך למעלה ממאה שנים. ואז ב-18 במאי 1980 שברה ההתפרצות הדרמטית של הר סנט הלנס הבלתי מוכר את הדממה הממושכת והסבה את תשומת לב העולם אל הרכס. גאולוגים חששו שההתפרצות של סנט הלנס היא סימן שהרי הגעש הרדומים מזה זמן רב של רכס הקסקייד יהפכו פעילים שוב, כמו בתקופה שבין 1800 ל-1857 שבה התפרצו שמונה הרי געש. אף הר געש לא התפרץ מאז סנט הלנס, אבל אמצעי זהירות ננקטים בכל מקרה, כדוגמת מערכת ההתרעה כנגד להארים שמקורם בהר הגעש ריינייר.
גאולוגיה
רכס הקסקייד כולל הרי געש פעילים, כולל הר סנט הלנס, וכמה הרי געש רדומים, כולל הר ריינייר והר בייקר. הטקטוניקה של האזור נחקרה לעומק על מנת לתעד את מידת התזוזה והסיכונים הגעשיים.
שימושים
תנאי הקרקע הם בדרך כלל מצוינים לחקלאות, במיוחד במורד הרוח של הרי הגעש. עובדה זו נובעת מכך שהסלעים הגעשיים עשירים בדרך כלל במינרלים מבוססי אשלגן כדוגמת אורתוקלז, והם מתפרקים בקלות. גם לנפולת מהרי הגעש, בייחוד ללהארים יש השפעה ביישור פני השטח וחשובה גם אגירת המים בצורת שלג או קרח. הרים מכוסי שלג אלו דוגמת הר הוד והר בצ'לור (Mt. Bachelor) משמשים בשלהי החורף כאתרי סקי.
מרבית המים זורמים בסופו של דבר לתוך מאגרי מים, שם הם משמשים תחילה לצורכי נופש, ואחר-כך מייצרים בעזרתם חשמל, ולבסוף משתמשים בהם להשקות יבולים.
בשל שפע הנחלים שבהם הזרימה חזקה סכורים רבים מהנהרות שמקורם ברכס הקסקייד וכיוונם מערבה על מנת לייצר חשמל. אחד מהסכרים, סכר רוס (Ross Dam) על נהר הסקאגיט, יצר מאגר מים שחוצה את הגבול דרומית מזרחית לעיירה הופ בקולומביה הבריטית, כשהוא מתמשך למרחק של 3 קילומטרים לתוך קנדה. למרגלות המדרון הדרום מזרחי של הר בייקר בקונקריט (Concrete) שבמדינת וושינגטון נסכר הנהר בייקר (Baker River) על מנת ליצור את אגם שנון (Lake Shannon) ואגם בייקר (Baker Lake).
אקולוגיה
רכס הקסקייד עשיר בפלורה ובפאונה. את האקולוגיה של האזור אפשר להבין אם עוקבים אחרי קו דמיוני מצפון לדרום. כשהקו עובר דרך רכס הקסקייד הוא חוצה כמה אזורים אקולוגיים, בהתקדמות ממערב למזרח - האקלים נעשה קר יותר ואחר-כך הולך ומתחמם ונעשה צחיח יותר. מרבית הגבהים הנמוכים והבינוניים מכוסים ביער של מחטניים, ובגבהים העליונים יש כרי עשב נרחבים כמו גם טונדרה אלפינית וקרחונים. המורדות המערביים מכוסים בצפיפות באשוח דאגלס, צוגה מערבית (ממשפחת האורניים), ואלנוס מאדים; בעוד שעל המורדות המזרחיים היבשים יותר, צומחים בעיקר אורן הזפת, ומעט עצים מהמינים ארזית מערבית (Larix occidentalis), וצוגה הררית (ממשפחת האורניים), אשוח תת-אלפיני וארזית תת-אלפינית (Larix lyallii) באזורים הגבוהים. החלק הדרומי של רכס הקסקייד שוכן בתוך אזור הקרוי מתחם הצמחייה של קליפורניה (California Floristic Province), אזור של מגוון ביולוגי גדול.
בעלי חיים החיים ברכס כוללים: דוב שחור אמריקני, זאב ערבות, שונר מצוי, פומה, בונה, אייליים, אייל קנדי, אייל קורא ומעט להקות של זאב מצוי ששבו מקנדה לשכון ברכס. בכל חלקי הרכס, האמריקני והקנדי, שוכנים פחות מ-50 דובי גריזלי.
ציפורים על חוט
ציפורים על חוט (באנגלית: For the Birds) הוא סרט קצר מונפש, בהפקת חברת פיקסאר, שיצא בשנת 2000. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הקצר המונפש הטוב ביותר בשנת 2001. הוא הוקרן בבתי הקולנוע לצד הסרט "מפלצות בע"מ" של דיסני ופיקסאר שיצא לאקרנים ב-2001. הסרט אף הופץ במהדורות וידאו ו-DVD של הסרט. הסרט הופץ גם באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 1.
זהו הסרט הראשון שבו שימש ג'ון לאסיטר מפיק בפועל, לאחר שביים את הסרטים צעצוע של סיפור, באג לייף וצעצוע של סיפור 2.
עלילה
ציפור קטנה נוחתת על כבל חשמל ומתמקמת עליו לנוחיותה, אך מיד אחריה נוחתת עוד ציפור לצדה. הציפורים מתחילות לריב, אך בו-בעת נוחתות ציפורים רבות אחרות על הכבל לצדן. באמצע הריב ההמוני שמתפתח, מגיחה לפתע על עמוד החשמל ציפור ענקית, מוארכת ובעלת מראה מוזר, שקוראת לעבר הציפורים האחרות. הציפורים הקטנות מתחילות ללעוג לציפור הגדולה, על ידי ניפוח נוצותיהן בצורה המזכירה את דמותה של הציפור הגדולה, ועל ידי חיקוי קולה הצפצפני. לאחר שהציפור הגדולה קוראת לקראתן שוב ונותרת אדישה ללעגן, הן נעות הרחק על הכבל ומרכלות ביניהן על הציפור הגדולה, תוך הפגנת חשד כלפיה, ומנסות להתעלם מניסיונותיה ליצור אתן תקשורת, עד שזו נוחתת גם היא על הכבל. לאחר נחיתתה, הכבל נמתח עד לקרקע כמעט, בשל משקלה של הציפור, והדבר גורם לכל הציפורים הקטנות לגלוש כלפי מטה ולהיצמד לציפור הגדולה.
הציפור הגדולה ממשיכה לנסות להתיידד עם השאר, אך חברתה מהווה עבור הציפורים הקטנות מטרד, והם מנסים להעיף אותה מהכבל, וגורמים לה בכך להיתלות על הכבל כלפי מטה ולאחוז בו ברגליה. שתי הציפורים שקרובות לציפור הגדולה משני צדדיה מתחילות לנקר את אצבעותיה, בעידודה של שאר הקבוצה. אחת מהציפורים נאחזת לפתע בבהלה, ומבינה שהכבל נמצא מאוד קרוב לקרקע, ומנסה לגרום לציפורים המנקרות להפסיק את ניקור אצבעותיה של הציפור הגדולה. הציפורים האחרות מבינות ומפסיקות לעודד, אך הן עושות זאת מאוחר מדי; כאשר אצבעה האחרונה של הציפור הגדולה מחליקה והיא מפסיקה את אחיזתה בכבל, הכבל נמתח בתנועה מהירה כלפי מעלה ומושך עמו את כל הציפורים הקטנות, שנעלמות מטווח הראייה של הצופה. הציפור הגדולה הייתה קרובה כל כך לקרקע, שהיא נוחתת בנינוחות על הארץ, כשמעליה גשם של נוצות שנתלשו מהציפורים הקטנות.
אחת מהציפורים נופלת לארץ, כשהיא עירומה וחסרת-נוצות לגמרי, והציפור הגדולה פורצת בצחוק, ומציעה לה עלה שעמו תוכל לכסות עצמה. שאר הציפורים נופלות גם הן על הקרקע, מסתירות את איבריהן המוצנעים לנוכח העירום שלהן, ומתחבאות מאחורי הציפור הגדולה, שפורצת בצחוק גדול עוד יותר.
אזכורים
בסרט "מכוניות" (2006) של דיסני ופיקסאר ישנו אזכור לסרט. באחת הסצינות, ספידי מקווין נמצא מאחורי הסמי-טריילר מק, והם נוסעים בכביש המהיר וחולפים תחת רשת עמודי חשמל שעליהם ישובות ציפורים; בעת שהם חולפים לצד עמודי החשמל, נשמעים ברקע קולות הציוץ של הציפורים מהסרט "עבור הציפורים".
נועם דוברת
נועם שמעון דוברת (נולד ב-16 ביולי 2002) הוא שחקן כדורסל ישראלי המשחק בהפועל ירושלים בליגת העל הישראלית בעמדת הרכז והקלע. גובהו 1.96 מטר.
קריירת משחק
דוברת גדל בראשון לציון ובגיל חמש הצטרף לבית הספר לכדורסל של מכבי ראשון לציון שם שיחק בכל קבוצות הגיל. בעונת 2017/18 זכה עם קבוצת הנערים א' של המועדון באליפות ובגביע המדינה. בעונת 2018/19 נבחר על ידי האתר ספסל לשחקן העונה של מחוז הדרום בליגת הנוער. במקביל שיחק דוברת בקבוצת הכדורסל של הגימנסיה הריאלית בראשון לציון. דוברת אובחן כילד מחונן ובגיל 14 הצטרף לפרויקט נוער מוכשר במתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן. הוא גם החל ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב אך פרש לאחר זמן קצר.
ב-2017 היה דוברת חלק מסגל נבחרת הקדטים של ישראל אך החמיץ את אליפות אירופה בשל כאבי גב. ב-2018 נטל דוברת חלק באליפות אירופה לקדטים שנערכה בסרביה והוביל את קלעי הנבחרת, שסיימה במקום העשירי בטורניר, עם ממוצע של כ-14 נקודות למשחק. ב-2019 זכה דוברת עם נבחרת הנוער באליפות אירופה דרג ב' שנערכה ברומניה. דוברת הוביל את הנבחרת בנקודות עם ממוצע של כ-16 נקודות במשחק ובאסיסטים (4.5 למשחק) ונבחר ל-MVP של הטורניר. ב-2022 השתתף דברת עם נבחרת העתודה באליפות אירופה שנערכה במונטנגרו, שם קלע כ-18 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית הטורניר.
בפברואר 2019 הועלה דוברת לקבוצת הבוגרים של מכבי ראשון לציון. עד סוף עונת 2018/19 שותף דוברת בשמונה משחקים במהלך העונה הסדירה בהם מיעט לשחק. דוברת העפיל עם הקבוצה לגמר הפיינל פור, שם נוצחה על ידי מכבי תל אביב, אם כי גם בפלייאוף מיעט דוברת לשחק. בקיץ 2019 הוחתם דוברת בראשון לציון לארבע עונות נוספות והוחלט שיישחק באופן בלעדי בקבוצת הבוגרים. בעונת 2019/20 זכה דוברת לדקות משחק משמעותיות יותר, הן בליגת העל והן במסגרת היורוקאפ, כאשר בחלק מהמשחקים הוא אף עולה בחמישייה הפותחת. הוא סיים את עונת 2019/20 עם ממוצעים של 5.5 נקודות בכ-19 דקות והעפיל עם הקבוצה לגמר הפיינל פור, שם שוב הפסידה ראשון לציון למכבי תל אביב. בתום העונה נבחר דוברת לתגלית העונה בליגת העל. בעונת 2020/21 העמיד דוברת ממוצעים של 10.6 נקודות בכ-27 דקות למשחק כאשר ברוב המשחקים הוא עלה בחמישייה הפותחת. עם זאת, לקראת סיום העונה נפצע דוברת ולא שב לשחק עד תום העונה. בשל הפציעה החמיץ דוברת את גמר גביע המדינה בו הפסידה ראשון לציון למכבי תל אביב. בתום העונה נבחר דוברת לשחקן המשתפר של העונה. דוברת שב לשחק בתחילת עונת 2021/22 אך התקשה לשחזר את יכולתו מלפני הפציעה והעמיד ממוצע של כ-5 נקודות למשחק.
גאולה חמילבסקי
גאולה חמילבסקי דהרי (נולדה ב־20 ביוני 1941) היא משוררת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה
גאולה חמילבסקי דהרי נולדה בראשית שנות הארבעים בשכונת שעריים ברחובות. למדה בבית ספר יסודי ובתיכון "תחכמוני", השייך לזרם הדתי. בעלת תואר ראשון בלשון עברית וערבית ותואר שני בספרות ערבית מאוניברסיטת בר-אילן.
לימדה כתיבה יוצרת בחוגים של גמלאים, גם נשאה הרצאות בנושאים ספרותיים, כמו למשל השוואה בין יצירותיהם של א.ב יהושוע "המאהב" לבין יצירתו של דויד גרוסמן "אישה בורחת מבשורה."
סקלרמוכלוס
סקלרמוכלוס (שם מדעי: Scleromochlus; מילולית: "נקודת משען קשה") הוא סוג של זוחל מקבוצת הארכוזאוריה, אשר היה מאבותיהם של הפטרוזאורים כנראה. המאובנים שלו התגלו באבני החול של לוסימאות' (Lossiemouth Sandstone) שבסקוטלנד. הוא תואר ב-1907 בידי ארתור סמית' וודוורד, מממצאים חלקיים שכללו גולגולת, עצמות גפיים וחלק מהזנב. בסוג זה היה מין אחד - Scleromochlus taylori.
הסקלרמוכלוס הגיע לאורך של 181 מ"מ והיה בעל מבנה רגליים קופצניות כמו של קנגורו או פדט. רגליים אלה היו בעלות מבנה שטוח ורחב והרגליים הקדמיות היו קצרות בהרבה, כך שייתכן שהוא נע על שתיים.
מבנה זה עושה את הזוחל לבעל תנועות מהירות וקופצניות ואולי התקדם והפך לפטרוזאור מעופף כשלב מתקדם יותר של תנועתו. מקובל לשייך אותו לקבוצה אוומטאטרסליה, קדום יותר מדמויי הדינוזאורים ומהקבוצה Aphanosauria. הקרובים העיקריים שלו הם הפטרוזאורים. עם זאת בהתחשב במבנהו הקטן והשמור הגרוע של המאובנים לא ניתן לקבוע בוודאות על שיוכו.
המוזיאון היהודי בווינה
המוזיאון היהודי בווינה (בגרמנית: Jüdisches Museum Wien) הוא מוזיאון העוסק בהיסטוריה של יהודי אוסטריה, בתרבות, ובחיי הדת והמסורת היהודית. המוזיאון שוכן בשני מבנים: ארמון אסקלס שממוקם בדורותירגאסה וביודנפלאץ. התערוכות והאירועים שהמוזיאון מקיים עוסקים בעבר ובהווה של התרבות היהודית באוסטריה.
רקע היסטורי
המוזיאון היהודי הראשון בווינה נוסד בשנת 1895, והיה המוזיאון היהודי הראשון מסוגו בעולם. המוזיאון הוקם על ידי קבוצה של יהודים אינטלקטואליים מוינה במטרה להציג ולשמר את ההיסטוריה והתרבות של היהודים ברחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובעיקר של יהודים מוינה ומגליציה. בשנת 1913, לאחר שהמוזיאון שינה את מקומו מספר פעמים, עבר למבנה של תלמוד-תורה ברובע השני (לאופולדשטאדט), ובו אוסף של כ-3,400 פריטים.
בשנת 1938, עם סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית (האנשלוס) נסגר המוזיאון על ידי הנאצים, והאוסף הוחרם ופוזר בין המוזיאון לאתנולוגיה, וינה (אנ'), המוזיאון הטבע, וינה (אנ') ומקומות נוספים.
חלק מפריטיו של המוזיאון הוצגו על ידי המחלקה לאנתרופולוגיה של מוזיאון הטבע בתערוכה האנטישמית "The Physical and Spiritual Appearance of the Jews", בתקופת השלטון הנאצי.
בראשית שנות החמישים של המאה העשרים הוחזר מרבית האוסף לרשות הקהילה היהודית בווינה. פריטים אחדים הוחזרו רק בשנות התשעים של המאה העשרים.
ב-31 בדצמבר 1964 נפתח מוזיאון יהודי קטן במבנה החדש שבטמפלגאסה 3, אך זכה לתשומת לב ציבורית מועטה. הוא נסגר בשנת 1976 לרגל עבודות שיפוצים ולא נפתח מחדש לאחר מכן.
בשנת 1986 הכריז ראש עיריית וינה, הלמוט צילק, על הקמה של מוזיאון יהודי חדש בווינה. הוא הכריז על הקמתו בפתיחה של תערוכה "Vienna 1900 - Art, Architecture and Design שהתקיימה בניו-יורק.
בוועדה המייסדת השתתפו נציגים של ממשלת אוסטריה, עירית וינה, הקהילה היהודית של וינה, הפילהרמונית של וינה, ליאונרד ברנשטיין והלמוט צילק. לאחר הקמתו בשנת 1988, בניהולו של כריסטיאן קאפ (Christian Cap), התקבלו למוזיאון אוסף מקס ברגר (Max Berger Collection) והאוסף של הקהילה היהודית בווינה.
בשנת 1993, התקבל למוזיאון האוסף של האספן מרטין שלאף (Martin Schlaff) אוסף הכולל כ-5,000 פריטים אנטישמיים משנת 1490 עד 1946. בשנת 1994 רכש המוזיאון אוסף אלי שטרן.
מוזיאון יודנפלץ
מחוץ למוזיאון, בכיכר, הוקמה אנדרטה לזכר שואת יהודי אוסטריה, המוכרת גם בשם Nameless Library (אנ'), לזכרם של קרבנות שואת יהודי אוסטריה, שעוצבה על ידי האמנית רייצ'ל וויטרד (אנ').
שיפוץ ופתיחה מחודשת
בנובמבר 2009, מונתה העיתונאית דניאלה ספרה למנהלת המוזיאון. בין החודשים ינואר לאוקטובר בשנת 2011, המוזיאון שופץ בתמיכה של מקורות ממשלתיים באוסטריה ובתמיכה של הקהילה היהודית. השיפוץ היה שיפוץ מקיף של תשתיות המוזיאון ושל חללי התצוגה. חזית המבנה עברה גם היא שיפוץ והותקן עליה מיצב אור גדול עם המילה "מוזיאון" בעברית, מאת האמנית האוסטרית בריגיט קובנץ.
ב-19 באוקטובר 2011, המוזיאון היהודי נפתח מחדש ויצר עניין בקרב הציבור. התצוגה הזמנית "גדולים מהחיים – 100 שנים להוליווד" שהתמקדה בתרומה של היהודים האוסטריים לתעשיית הקולנוע האמריקאית, משכה קהל רב. בקומת הקרקע נמצא אולם תצוגה מרווח ובו הוצגה תצוגת הקבע "וינה. המוזיאון היהודי. המאה ה-21" וציורי הקיר מאת האמנית ננסי ספרו. בקומה השנייה הוקם אולם אירועים וחלל לתצוגות מתחלפות, בו הוצגה התערוכה " מאלף לתאב – מההתחלה עד הסוף", תערוכה המציגה את מעגל החיים היהודי דרך פריטי המוזיאון וחפצים יומיומיים.
העיר שלנו! וינה היהודית – מאז ועד עכשיו
בנובמבר 2013 נפתחה תערוכת קבע חדשה במוזיאון "העיר שלנו! וינה היהודית – מאז ועד עכשיו". התערוכה מציגה את ההיסטוריה של יהודי וינה כחלק מרכזי מחייה התרבותיים והכלכליים של בירת אוסטריה לאורך השנים, מאז שנת 1945 ועד לימינו. תערוכת הקבע עוסקת בשיקומה והתפתחותה של הקהילה היהודית לאחר השואה.
תצוגה נראית לעין: איסוף וזיכרון
במסגרת השיפוץ אזור האחסון שנמצא בקומה השלישית, עבר עיצוב מחדש, ומוצגים בו פריטים מאוסף היודאיקה של המוזיאון.
ג'ייהאן (עיר)
ג'ייהאן (בטורקית: Ceyhan) היא עיר בנפת אדנה במחוז הים התיכון שבדרום טורקיה, הקרויה על שמו של נהר בעל שם זהה. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 158,922 תושבים. לעיר חשיבות כלכלית, שכן היא משמשת כמרכז לוגיסטי למעבר סחורות במזרח התיכון, מרכז אסיה ורוסיה, להובלת נפט וגז טבעי.
היסטוריה
ההיסטוריה הידועה של העיר היא מלפני 9000 שנה. במישור ג'ייהאן היו תרבויות חיתיות, אשוריות, פיניקיות, מצריות, הלניסטיות, איראניות, רומיות וביזנטיות.
בנוסף למדינות עתיקות כמו ארזווה, האזור נשלט על ידי אשור, בבל, פרס, אלכסנדר מוקדון, בית סלאוקוס, בית תלמי, האימפריה הרומית, האימפריה הביזנטית, בית אומיה, בית עבאס, שושלת טולון שושלת חמדן ושוב האימפריה הביזנטית.
לאחר קרב מנזיקרט בשנת 1071, הסלג'וקים כבשו לחלוטין את מישור ג'ייהאן ואדנה בשנת 1083. ג'ייהאן, שסופחה לממלכת קיליקיה הארמנית ב-1097, נפלה לידיהם של הממלוכים ממצרים במאה ה-14 וצורפה מאוחר יותר לנסיכות דולקדיר. אוכלוסייתה באותה תקופה הייתה 5,000 נפש. בין השנים 1353-1515, ג'ייהאן נותר תחת שלטונו של נסיכות רמזאן (בטורקית, Ramazanoğulları Beyliği'nın), אחת מהנסיכויות הבייליקיות באנטוליה, שהייתה קשורה לממלוכים,. הממלוכים והעות'מאנים נלחמו על אדמות אלו בין השנים 1485-1498. החל משנת 1515, עברו אדמות אדנה, יחד עם מישור ג'ייהאן, לניהול האימפריה העות'מאנית.
העיר נקראה ירסובת (Yarsuvat) במרשם הקרקרעות העות'מאני (1525). שמה שונה לחמידיה על שם עבדול חמיד השני ב-1896, לאחר מכן לאורפיה ב-1909 ולג'ייהאן ב-3 במאי 1929.
בין השנים 1833-1840, מישור ג'ייהאן החליף ידיים ועבר לאבראהים פאשא. איברהים פאשה עלה לקוניה בעזרת שבטים טורקמנים, ועזב את השלטון העות'מאני. בנוסף, רצה לפגוע בשבטים שנשארו נאמנים לשער הנשגב. ג'ייהאן שבה לשלטון עות'מאני ב-1841. ב-6 בינואר 1922 הפכה העיר לחלק מטורקיה.
כלכלה
לעיר חשיבות רבה לכלכלה הטורקית, בשטחה ממוקם מסוף נפט הקולט נפט גולמי שמגיע משדות הנפט של אזרבייג'ן, עובר דרך הים הכספי וגאורגיה על גבי צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן, ומשם עובר למכליות נפט שנעות דרך הים התיכון ליעדן.
העיר משמשת כיעד גם לצינור הנפט הטרנס-אנטולי המוביל נפט גולמי מרוסיה ולצינור הנפט כירכוכ-ג'ייהאן המוביל נפט מעיראק. בעבר נשקלה האפשרות להקים את מסדרון התשתיות שיקשר את העיר ומקורות האנרגיה שלה לישראל.
101 (מספר)
101 הוא המספר הטבעי הבא אחרי 100 ולפני 102.
אלנבי (סדרת טלוויזיה)
אלנבי היא סדרת דרמת פשע רומנטית ישראלית בהפקת ינוסן הפקות ובבימויו של אסף ברנשטיין, המבוססת על ספרו רב-המכר של גדי טאוב באותו השם, "אלנבי". הסדרה שודרה לראשונה ב-21 ביולי 2012 בערוץ 10.
בשנת 2014 נמכרו זכויות השימוש של הסדרה לסניף הברזילאי של רשת TNT. בשנת 2015 הופקה גרסה מקומית בשם "Rua Augusta" והיא שודרה בשנת 2018.
הפקה
צילומי הסדרה נדחו בתחילת שנת 2012 בכחודשיים, בעקבות המשבר הכלכלי של תעשיית הטלוויזיה והפרסום בארץ ובפרט בערוץ 10. לבסוף עלתה הסדרה לשידור ב-21 ביולי 2012. היא זכתה למדרוג גבוה ולביקורות טובות בדרך כלל.
הגביע הרומני בכדורגל
הגביע הרומני (ברומנית: Cupa României) הוא מפעל כדורגל רומני בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1933 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הרומנית.
טיסה 363 של טטרסטן איירליינס
טיסה 363 של טטרסטן איירליינס הייתה טיסה שביצעה חברת התעופה טטרסטן איירליינס בשותפות קוד עם חברת Ak Bars Aero. הטיסה המריאה ב-17 בנובמבר 2013 מנמל התעופה דומודדובו שבמוסקבה, בדרכה ליעדה, נמל התעופה הבינלאומי של קאזאן, בסמוך לקאזאן בירת רפובליקת טטרסטן. המטוס התרסק בעת הגישה לנחיתה בשדה התעופה, בשעה 19:20 זמן מקומי. כל 44 הנוסעים וששת אנשי הצוות נספו.
הגביע הרומני בכדורגל
הגביע הרומני הוא מפעל הגביע המרכזי בכדורגל הרומני, ומתחרות בו כל קבוצות הכדורגל הרשומות בהתאחדות הרומנית. מאז הקמתו, מארח אצטדיון ארנה נציונאלה בבוקרשט את גמר הגביע מדי שנה. המנצחת בטורניר מעפילה אוטומטית לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית, וכמו כן היא זוכה להשתתף בסופר קאפ הרומני בעונה שלאחר מכן.
טיסה 363 של טטרסטן איירליינס
מערכת הטלוויזיה במעגל סגור של נמל התעופה, תיעדה את המטוס מתרסק.
הגביע הרומני בכדורגל
קבוצות העיר בוקרשט מחזיקות במירב הזכיות בטורניר, כאשר את מניין הזכיות מובילה סטיאווה בוקרשט עם 24, ואחריה ראפיד ודינמו עם 13 זכיות כל אחת. מחזיקת הגביע הנוכחית (2019) היא אוניברסיטטה קראיובה, שגברה בגמר על אסטרה ג'יורג'יו בתוצאה 2–3.
טיסה 363 של טטרסטן איירליינס
המטוס
המטוס שהתרסק, מדגם בואינג 737-500 מספר זנב VQ-BBN, היה בשירות חברות תעופה שונות, יותר מ-23 שנים. חברת השכר הצרפתית Euralair, רכשה את המטוס מבואינג, והכניסה אותו לשירות ב-13 ביולי 1990. Euralair מכרה את המטוס לאייר פראנס ב-1992, בשנת 1995 נמכר לאוגנדה איירליינס, בשנת 2000 נמכר לחברה הברזילאית ריו סול, בשנת 2005 נמכר המטוס לחברה הרומנית בלו אייר, במאי 2008 נמכר המטוס לבולגריה אייר, ובדצמבר 2008 נכנס לשירות בחברת טטרסטן איירליינס.
הגביע הרומני בכדורגל
שיטת המפעל
שיטת המשחקים של המפעל עברה שינויים קלים לאורך השנים. השיטה הנוכחית הונהגה החל מעונת.
טיסה 363 של טטרסטן איירליינס
המטוס
מטוס זה היה מעורב בשתי תקריות נוספות: בפעם הראשונה, ב-17 בדצמבר 2001 בעת שהיה בשירות ריו סול, נחת המטוס בשדה התעופה של העיר בלו הוריזונטה שבדרום-מזרח ברזיל. עקב תנאי מזג האוויר הקשים שהיו בשדה באותה שעה, נחתו הטייסים במרחק שבעים מטרים מתחילת מסלול הנחיתה, וציוד הנחיתה של המטוס נהרס. ב-26 בנובמבר 2012 נחת המטוס נחיתת חירום בקאזאן, עקב ירידת לחץ האוויר בו.
הגביע הרומני בכדורגל
השלב המחוזי
השלב המחוזי מאורגן ומנוהל על ידי ההתאחדויות המחוזיות. בסיום שלב זה מעפילות 42 נציגות, אחת מכל מחוז, אל השלב הבא.
טיסה 363 של טטרסטן איירליינס
הטיסה
הטיסה המריאה מנמה"ת דומודדובו בשעה 18:25 זמן מקומי, יעדה היה נמל התעופה של קאזאן הנמצא כ-800 קילומטרים מזרחית למוסקבה.
הגביע הרומני בכדורגל
השלב הארצי
השלב הארצי מנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הרומנית. שלב זה הוא שלב בן עשרה סיבובים, ובסיומו מוכתרת מחזיקת הגביע הרומני. במהלך חמשת הסיבובים הראשונים, מוגרלות הקבוצות לפי אזור גאוגרפי על מנת למנוע נסיעות ארוכות. כמו כן, לאחר שהוגרלו זוג קבוצות למפגש, נקבע כי מי שתארח את המפגש היא הקבוצה שסיימה את העונה הקודמת במיקום (או בליגה) נמוך יותר בטבלה.