cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שמואל פוירשטיין
ביוגרפיה
במשך שנים רבות היה מרצה בכיר בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן וריכז את התוכנית להכשרת מורים. כמו כן שימש כמפקח הארצי על הוראת התנ"ך במשרד החינוך. נחשב אבי שיטת העיון והעמקה בבחינות הבגרות.
היה נשוי ואב לשלוש בנות. אחיו היה פרופ' ראובן פוירשטיין. גיסו היה פרופ' יעקב רנד.
השקפתו הפדגוגית בלימוד התנ"ך
לדעת פוירשטיין, בחינת הבגרות אינה משקפת רק את התקופה שלפני הבחינה, אלא את הדרך שעשה התלמיד כל השנים בלימוד התנ"ך. התכלית היא שהתלמיד יהפוך לאדם לומד, ולא רק שיעבור את הבחינה. הוא הציע שבמקצועות הקודש לא יהיו בחינות בגרות כלל, אך הצעתו לא התקבלה.
ועידת באנדונג
מהלך הוועידה
ועידת באנדונג התכנסה ב-17 באפריל 1955. בוועידה השתתפו 29 מדינות אסיה ואפריקה, שרובן הגיעו לעצמאות שנים אחדות בלבד קודם לכן, מהן 23 מדינות מאסיה ו-6 מדינות מאפריקה (מתוכן 9 מדינות ערביות). היו אלה כל המדינות העצמאיות באותה עת בשתי היבשות, מלבד ישראל וקוריאה שלא הוזמנו, טאיוואן שלא הורשתה להשתתף בתור "מדינת סין" (כפי שהוכרה אז באו"ם) עקב הזמנתה של סין העממית ומונגוליה שנחשבה למדינת חסות של ברית המועצות. ישראל לא הוזמנה להשתתף בוועידה בלחץ מדינות ערב, שאיימו להחרים את הוועידה אם ישראל תשתתף בה. כמו כן אחת המוזמנות, פדרציה של אפריקה המרכזית שהונהגה אז על ידי לבנים סירבה להזמנה. המטרות המוצהרות של הוועידה היו להשיג הרגעה של האווירה המתוחה שנוצרה בעולם על ידי המלחמה הקרה, ומאבק בקולוניאליזם.
החלטות הוועידה
הוועידה החליטה על עשרה עקרונות:
מגמת הוועידה בדיוניה ובעקרונות אלו הייתה מגמה של אי-הזדהות, נייטרליות.
במהלך הוועידה הותקפה מדינת ישראל על ידי המשתתפים ובהם נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. המופתי חאג' אמין אל-חוסייני הופיע לפתע באולם הוועידה ותקף את מדינת ישראל בחריפות. הוועידה החליטה כי מדינות אפריקה ואסיה יתייצבו לצד הערבים בסכסוך הערבי-ישראלי, וקראה להחזרת מדינת ישראל לגבולות החלוקה. ההחלטה התקבלה פה אחד, כולל קולה של טורקיה, שקיימה יחסים דיפלומטיים עם מדינת ישראל. החלטות הוועידה בעניין הסכסוך הישראלי-ערבי מותנו במקצת בזכות דעתן של הודו ובורמה, שהוסיפו לנוסח פסקה הקובעת כי החלטות הוועידה יבוצעו בדרכי שלום בלבד. החלטות הוועידה גרמו להגברת בידודה של מדינת ישראל בזירה הבינלאומית ולהרגשת פגיעה בציבור ובהנהגת המדינה.
מדיניות החוץ של מצרים הושפעה רבות מן הוועידה. יש הרואים באירוע זה את המעבר של תנועת הקצינים החופשיים, שהשתלטה על מצרים במהפכה ביולי 1952. מהמישור הלאומי אל המישור הבינלאומי. נאצר, שזו הייתה הופעתו הראשונה בפורום בינלאומי, קשר קשרים איתנים עם מספר מנהיגים שהשתתפו בוועידה ולאחריה החל לארח בקהיר כינוסים של המדינות החדשות. מצרים תפסה את הנייטרליות שהביעה הוועידה ביחס למלחמה הקרה לא כנייטרליות פסיבית, אלא כמחויבות לפעול באופן אקטיבי למען שחרור העמים מהשלטון הקולוניאליסטי. בהתאם לתפיסת "נייטרליזם חיובי" זה, נאצר החל לסייע לארגונים מהפכניים באפריקה לחתור תחת בריטניה וצרפת, שעדיין שלטו באזור. הוועידה גם סימלה את הנטישה המצרית את המערב והחבירה לגוש הקומוניסטי. יש הגורסים כי במהלך הוועידה נרקמה עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית שיצאה לפועל בספטמבר 1955. יש הטוענים כי מפנה זה במדיניות החוץ המצרית הביא בסופו של דבר להלאמת תעלת סואץ ולמלחמת סיני בסוף 1956.
ישראל קרידו
יִשְׂרָאֵל קֵרִידוֹ (קְוֵרִידוֹ) (בהולנדית: Israël Querido; 1 באוקטובר 1872, אמסטרדם – 5 באוגוסט 1932, אמסטרדם) היה סופר ומשורר הולנדי יהודי, שלאחר תחילת המאה, היה, יחד עם (1864–1924), אחד מהדמויות הידועות ביותר של הנטורליזם ההולנדי.
נולד למשפחה יהודית ספרדית ממוצא פורטוגלי, עבד כשען, כצורף, בתעשיית היהלומים, ככנר וכעיתונאי. את הופעת הבכורה שלו כסופר הוא ערך ב-1893 עם אוסף שירים בשם "Verzen" ("פסוקים"), ולאחריו "Gedichten" ("שירים"; 1894), שנכתבו בהתרשמות של ביקור בפריז.
יצירת הפרוזה הראשונה של קרידו "Levensgang" ("אורח חיים"; 1901) הייתה נטורליסטית ביותר והתבססה על המודל של אמיל זולא. לאחר מכן פרסם את "Daarna volgde Menschenwee" (1903). יצירתו הגדולה הראשונה הייתה מחזור ארבעת הכרכים של הרומנים "De Jordaan" ("הירדן"), המורכב מ: De Jordaan, (1912) Van Nes en Zeedijk (1914), Manus Peet (1922) ו-Mooie Karel (1925). הוא התרחק בהדרגה מהנטורליזם וכתב עוד מחזור גדול של רומנים היסטוריים, בעקבות הדוגמה של לואי קופרוס: "De oude waereld, het land van Zarathustra" ("העולם העתיק, ארץ זרתוסטרה"; 1918–1921). העבודה בת שלושה כרכים על המלך חשיארש הראשון והאימפריה הפרסית אוירה על ידי וילם אדריאן ואן קונינבורך (Willem Adriaan van Konijnenburg; 1868–1943). יצירותיו בנושאים תנ"כיים כוללים את המחזה "Saul en David" ("שאול ודוד"; 1914) ואת הרומן Simson ("שמשון", 1927). על רקע הספרדי של משפחתו כתב במחזה "Aron Laguna" (1916) ובסדרת רומנים "Het volk Gods" ("עם האלוהים", 1931–1932).
אחיו הבכור היה המו"ל (1871–1943), שייסד את ההוצאות "Em. Querido's Uitgeversmaatschappij NV" ב-1915 ו-"Em. Querido's Uitgeverij" ב-1933, שמילאו תפקיד חשוב בפרסום.
אמקיהי מצוי
אמקיהי מצוי (שם מדעי: Chlorodrepanis virens) הוא מין של ציפור ממשפחת הפרושיים האנדמית להוואי.
ישנם 2 תת-מינים לציפור זו:
תיאור
האמקיהי היא ציפור קטנה יחסית באורך של עד 10 ס"מ ובעלת נוצות בגווני צהוב-ירוק כשל ירקון עם מקור שחור מעט מעוקל באורך 1.3 ס"מ. רגליה ועיניה שחורות והצידיים שתחת הכנפיים לבנים.
היא יונקת צוף בעיקרה כשמקורה עוזר לה לשתות צוף של ברזילי גבעות פולינזי, פטל הוואי (Rubus hawaiensis), של Sophora chrysophylla ועוד וכן של מיצי עסיס של פירות והיא משלימה את תזונתה בחרקים ועכבישים.
לציפור זו עונת רבייה ארוכה של כ-9 חודשים ולרוב הם מקננים בזוגות מעל צמרות העצים ובקן הנקבה מטילה 2 ביצים, אשר בבקיעתם נשארים בקן כ-15 עד 21 ימים לפני עזיבתם. הם הופכים לעצמאיים בגיל 2 עד 3 חודשים.
הציפור חיה באיים: הוואי, מאווי, מולוקאי ובעבר גם בלאנאי, שם היא נראתה לאחרונה ב-1976. תפוצתו היא במגוון בתי גידול מיערות, יערות גשם ומורדות הרים עד לגובה 2,400 מטרים, לעיתים גם ביערות מחטניים נמוכים. בניגוד למרבית פרושי הוואי ולמרות אנדמיותו הוא איננו מצוי בסכנת הכחדה בטבע והוא אף מסתגל להופעת מחלות חדשות כמו המלריה, שהובאה בידי יתושים להוואי.
מופע המחצית של הסופרבול
מופע המחצית של הסופרבול (באנגלית: Super Bowl halftime show) מתרחש במהלך אליפות הסופרבול השנתית של ליגת הפוטבול הלאומית (NFL) והוא אחד ממופעי הבידור הגדולים והנצפים ביותר בעולם.
לאורך השנים מופע המחצית של הסופרבול התפתח מהופעה פשוטה של תזמורת צועדת לאקסטרווגנזה מוזיקלית מופקת היטב המלווה בכוריאוגרפיה מרשימה. המופעים המוזיקליים לרוב משלבים שירה וריקודים, סטים מורכבים, פירוטכניקה ואפקטים חזותיים היוצרים חוויה מהנה לצופים.
הפעם הראשונה בה נערך מופע המחצית של הסופרבול היה במהלך אליפות הסופרבול הראשונה, סופרבול I, שהתקיימה בשנת 1967. מאז ואילך כמות המשאבים שמושקעים במופע עלו באופן משמעותי במיוחד. מאז שנות התשעים ואילך, מופע המחצית של הסופרבול נוהג לכלול את הכוכבים הגדולים ביותר בתעשיית המוזיקה. כמה מהמוזיקאים הבולטים ביותר שהופיעו במופע המחצית של הסופרבול כוללים בין היתר כוכבי פופ ורוק כמו מדונה, מייקל ג'קסון, פרינס, הרולינג סטונז, ביונסה, ליידי גאגא, ג'סטין טימברלייק וריהאנה (במופע המחצית של סופרבול LVII). המופעים המוזיקליים מלווים לעיתים רבות באפקטים חזותיים מרשימים, כולל פירוטכניקה, שימוש בלייזרים, ותצוגת תאורה מורכבת. ההופעות המוזיקליות כוללות לעיתים רבות גם רקדנים ואקרובטים מיומנים, המבצעים כוריאוגרפיה, אשר יכולה לעיתים רבות להיות מרשימה ומורכבת מאוד.
בנוסף להיותו פלטפורמה להופעות מוזיקלית מופקות היטב, לעיתים רבות המבצעים במופעים המוזיקליים נוהגים לנצל את הבמה להצהרות פוליטיות או חברתיות. לאורך השנים מבצעים רבים ניצלו את ההזמנות כדי להביע את השקפותיהם בנושאים כמו גזע, מין ושוויון. לדוגמה, ההופעה של ביונסה במופע המחצית של הסופרבול בשנת 2016 הכילה אזכורים לתנועת Black Lives Matter. הדבר לעיתים רבות הופך למוקד לדיונים סוערים לאחר מכן. כמו כן, לעיתים נקשרו שערוריות סביב מופע המחצית, דוגמת השערורייה שהתרחשה ב-2004 במסגרת המופע ה-38.
מופע המחצית של סופרבול הפך כה פופולרי עם השנים שעבור צופים רבים הוא מעניין הרבה יותר מאשר משחק הסופרבול עצמו.
מופע המחצית של הסופרבול הפך עם השנים גם להזדמנות שיווקית חשובה עבור מותגים רבים. חברות רבות משתמשות בפלטפורמה כדי להשיק מוצרים חדשים או לפרסם מוצרים קיימים. גם הפרסומות שמוצגות במהלך הפסקת הפרסומות זוכות לעניין רב, כאשר צופים רבים במיוחד דנים בהם בשקיקה במדיה החברתית לאחר האירוע.
נכון לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 נוהגים לצפות במופע המחצית של הסופרבול מדי שנה מעל ל-100 מיליון איש.
סולאה
סוֹלֵאָה (Soleá, ברבים: Soleáres) היא אחד מענפי הפלמנקו העתיקים והחשובים ביותר. מקור השם בהגייה האנדלוסית של המילה Soledad, שמשמעה "בדידות" בספרדית, בשל אופיו הנוגה והשקט של ענף מוזיקלי זה.
הסולאה מכונה לעיתים "האמא של שירת הפלמנקו", למרות שהיא אינה הענף העתיק ביותר, בשל הכמות העצומה של שירים בסגנון זה, המבוצעים בגרסאות שונות בהתאם לעיר או לאזור באנדלוסיה בו נוצרו.
משקל ומלודיה
הסולאה מבוצעת תמיד במשקל של 12/8, כאשר חלוקת ההטעמה הפנימית המקובלת היא: 1 2 [3] 4 5 [6] 7 [8] 9 [10] 11 [12], כלומר: 2-2-2-3-3. עם זאת, ישנן חלוקות אחרות, כגון 1 2 [3] 4 5 6 [7] [8] 9 [10] 11 [12], כלומר: 2-2-1-4-3.
המלודיה הבסיסית של הסולאה מבוססת על המודוס הפריגי, שמהלך האקורדים בו מכונה "קדנצה אנדלוסית" – לה מינור (Am), סול מז'ור (G), פה מז'ור (F), מי מז'ור (E), בווריאנטים שונים (כגון E7, Fmaj7 וכדומה).
היסטוריה
הסולאה מבוססת כאמור על המודוס הפריגי העתיק, הנפוץ עד ימינו בכל מזרח אירופה ואסיה הקטנה. עם זאת, כמו רוב ענפי הפלמנקו, גם מקורה של הסולאה בצורתה הקיימת אינו ברור. התיעוד הראשון של יצירת סולאה (שנקראה אז Soledades) הוא מאמצע המאה ה-19, מאת המשורר והיוצר הספרדי גוסטבו אדולפו בֶּקֶר (Gustavo Adolfo Bécquer), וגרסאות שלה נודעו אז בעיקר בסביליה ובקאדיס. עם השנים הפכה הסולאה לפופולרית באזורים רבים באנדלוסיה, וכמה גרסאות שלה נקראו על שם ערים ידועות כגון אלקלה (Alcalá), קורדובה, חרס ועוד.
עם צמיחתו של הפלמנקו המודרני, ממחצית המאה ה-20 ואילך, הפכה הסולאה לפופולרית פחות, כיוון שביצועה דרש שמרנות באופי הביצוע דבר שהקשה על שילובה עם סגנונות מוזיקליים אחרים כגון ג'אז ופופ. עם זאת, אף אמן פלמנקו המכבד את עצמו לא יוציא אלבום או ישתתף במופע ללא יצירת סולאה אחת לפחות כחלק ממנו.
אופי וסגנון ביצוע
ביצוע הסולאה הוא דרמטי אך מאופק, ודורש מהזמר\ת יכולת טכנית גבוהה מאוד, המשלבת דיוק והיצמדות למשקל ולסולם, יחד עם 'סלסולים' קוליים מורכבים והבעת רגשות עזה.
רוסנפטגז
רוסנפטגז (ברוסית: Роснефтега́з) היא חברה רוסית המנהלת נכסים בענף הנפט והגז. החברה מחזיקה במניית שליטה של חברת רוסנפט, 10.97% ממניות גזפרום ומחזיקה גם ב־26.36% ממניות אינטר RAO.
100% ממניות החברה נמצאות בבעלות המדינה באמצעות הסוכנות הפדרלית לניהול נכסים.
היסטוריה
בשנת 1991 הוקמה חברת הנפט הממלכתית Rosneftegaz על בסיס משרד תעשיית הנפט והגז של ברית המועצות. בשנת 1993 הוא הפך למפעל בבעלות המדינה רוסנפט, ובהתאם לכך חדל להתקיים.
בשנת 2004 הודיע ולדימיר פוטין כי המדינה תיתן לידי גזפרום שליטה ברוסנפט בתמורה לכך שהמדינה תחזיק ב-10.74% ממניות גזפרום. באופן דומה, קיוותה המדינה לרכז בידיה אחזקות שליטה בגזפרום. עם זאת, רוסנפט הצליחה לשמור על עצמאות: בדצמבר 2004, לאחר פרשת יוקוס, היא קנתה את יוגאנסנקפטגז מחברת Baikalfinansgroup, מה ששינה מהותית לא רק את הביצועים הכספיים של רוסנפט, אלא גם את הסיכונים שלה.
בהמשך, גושי המניות של גזפרום ורוסנפט נותרו בחזקת המדינה: הוכרז כי לא יבוצע מיזוג ביניהן והמדינה תרכוש את המספר הדרוש של מניות גזפרום תמורת כסף. בשנת 2005 רכשה רוסנפטגז באמצעות הלוואה מבנקים זרים (בסכום של 7.6 מיליארד דולר) 10.74% ממניותיה מחברות הבת של גזפרום.
קונצרן רוסנפטגז נוצר כ"אחסון זמני" של מניות רוסנפט וגזפרום, וההנחה היא שהחברה תפורק סופית ברגע שתפרע הלוואה בהיקף של מיליארד דולר. רוסנפטגז החזירה את הכסף לבנקים באמצע שנת 2006, אך החברה המשיכה להתקיים.
בדצמבר 2016 הסביר פוטין כי הכספים שבבעלות רוסנפטגז שהגיעו מדיבידנדים ממניותיה בחברות יכולים במקרים מסוימים לשמש כדי לפתור משימות ממשלתיות. בפרט, בשנים 2015–2016 לקחה רוסנפטגז חלק במימון מספר פרויקטים מדעיים וחינוכיים, הקמת מספר תחנות כוח, כמו גם פרויקטים בתחום התעופה (כמו בניית מנוע עבור CR292).
פעילויות
פעילות החברה היא בעלות על מניות בחברות גז ונפט עבור המדינה:
עלות מניות אלה נכון ל-15 בפברואר 2008 היא 94.9 מיליארד דולר.
מספר העובדים הוא כעשרה אנשים. הכנסותיה בשנת 2013 הסתכמו ב-264.5 מיליארד רובל. הרווח הנקי - 161 מיליארד רובל. יחד עם זאת, מרבית הכנסות החברה הן דיבידנדים על מניות רוסנפט וגזפרום.
סנט דייווידס
סנט דייווידס (בוולשית: Tyddewi; "בייתו של דייוויד", באנגלית: St Davids), היא עיר וקהילה בפמברוקשייר, בדפון-מערב ויילס, הממלכה המאוחדת.
סנט דיווידס היא עיר קתדרלה היסטורית חשובה ומקום קבורתו של דייוויד הקדוש שעל שמו היא נקראת. עם 1,600 תושבים בלבד (נכון ל-2011), סנט דיווידס היא העיר הקטנה ביותר בממלכה המאוחדת מבחינת מספר תושבים ומבחינת שטח בנוי כולל, מעמדה כעיר נקבע במאה ה-12 ובוטל ב-1886 אך הוענק לה שוב ב-1994 על פי צו של המלכה אליזבת.
שטח הקהילה סביב סנט דיווידס נכללת כולה בתחומי השיפוט של העיר, שטח בגודל 46.4 קמ"ר הכולל את חצי האי סביב העיר ומספר איים קטנים לחופי "דיווידס הד" שהגדול בהם הוא האי רמזי (האי דייוויד בוולשית). בתחומי האי נמצאת גם הנקודה המזרחית ביותר בוויילס (האי סאות' בישופ) וכן הקצה המזרחי של מצר הים תעלת סנט ג'ורג' שבין האי הבריטי לבין אירלנד. החופים בחצי האי שסביב העיר נכללים כולם בשטחי הפארק הלאומי חופי פמברוקשייר, זאת בשילוב עם ההיסטוריה של העיר וכ-250 הבניינים הרשומים שבה, הפך את האזור בשנים האחרונות ליעד תיירות וטיול פופולרי.
היסטוריה
בתקופת הברזל, אזור העיר וסביבתה היו חלק משטחי שבט הדמיטי (Demetae) הקלטי. במהלך השלטון הרומי בבריטניה ישנן מעט עדויות לאזור זה ולכן נחשב לשקט יחסית לשבטים אחרים, שם השבט הקלטי התגלגל בהמשך לשם האזור "דאווד" ולממלכת דאווד של ימי הביניים. בתקופה הרומית ובשנים שלאחריה, הגיעו לאזור דאווד מספר גלי הגירה של שבטים אירים, ישנם אפילו אתרים ארכאולוגים בהם התגלו כתובות באירית עתיקה.
תנועת הרפורמציה באנגליה הביעה לדעיכה בהכנסות מוסדות הדת בסנט דייווידס וכן בתנועת העלייה לרגל עליה, מה שגרם לדעיכה הדרגתית בחשיבותה וכוחה של העיר. בישופים רבים שעמדו בראש סנט דייווידס בין המאה ה-16 ל-17 היו אדישים לרווחת מוסדות הדת והעיר, הבישופ ויליאם ברלאו אף מכר ב-1536 את מוטות העופרת שהחזיקו את גג בית הבישופ הצמוד לקתדרלה, בהמשך שני בישופים שונים הגישו בקשה להריסה של חלק ממבני העיר ההיסטוריים. ב דומה כי רק הקדרלה שימרה את הפאר ההיסטורי של העיר, ציקלופדיית פני תיארה ב-1837 את העיר כך:
בעוד שאזורים רבים בוויילס התפתחו רבות במהלך המהפכה התעשייתית והתרחבות תעשיית הכרייה בוויילס, סנט דייווידס המבודדת יחסית על חשיבותה הדתית לא התרחבה רבות במהלך המאה ה-19 ונותרה עיירה קטנה ויחסית מוזנחת. בשנת 1886 מעמדה ההיסטורי של סנט דייווידס כעיר התבטל כאשר אוכלוסייתה מנתה מעט יותר מ-6,000 תושבים, לאחר תקופת דעיכה משמעותית מגודל שיא של כ-8,000 תושבים ב-1850. בתחילת המאה ה-20 מספר התושבים אף צנח לכ-5,500 תושבים בלבד.
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20 נהנתה סנט דייווידס שוב מפריחה כלכלית כאשר הפכה ליעד תיירותי חשוב בדרום ויילס, היא יעד מרכזי בתחומי הפארק הלאומי של חוף פמברוקשייר וכוללת 210 מבנים היסטוריים רשומים. בשנת 1991 עיירת סנט דייווידס הגישה בקשה להחזרה רשמית של מעמדה כעיר לרגל יום השנה ה-40 להכתרת המלכה אליזבת, הבקשה אושרה וב-1994 הוחזרה מעמדה כעיר והיא הפכה כך באופן רשמי לעיר הקטנה בממלכה המאוחדת.
דוקטור מידנייט
דוקטור מידנייט (באנגלית: Doctor Mid-Nite, גם Doctor Midnight) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס חברת הצדק של אמריקה ביקום DC קומיקס. דוקטור מידנייט המקורי (צ'ארלס מק'ניידר) הופיע לראשונה בחוברת All-American Comics #25 מאפריל 1941, ונוצר על ידי הכותב צ'ארלס רייזנשטיין והמאייר סטנלי ג'וזפס אכמייר.
דוקטור מידנייט היה לגיבור-העל הראשון בעל לקות מסוימת (עיוורון), כעשרים שנה לפני הופעתו של דרדוויל, דמות בעלת לקות ראייה מחברת מארוול קומיקס. השחקן קוואסי אמיאו גילם בעונתה השנייה של סדרת הלייב אקשן "אגדות המחר" את צ'ארלס מק'ניידר/דוקטור מיד-נייט, חבר בליגת הצדק של אמריקה.
צ'ארלס מק'ניידר
המנתח צ'ארלס מק'ניידר נקרא להסיר קליע מעד ראייה שצריך להעיד נגד מאפיונרים. מאפיונר משליך רימון יד לתוך החדר, בכך הורג את עד הראייה וגורם לעיוורונו של מק'ניידר, שמאמין שימיו כמנתח נגמרו בחטף. בעוד הוא מחלים מפציעתו, ינשוף פורץ דרך חלון ביתו (בדומה לכך שעטלף פורץ דרך חלון ביתו של ברוס ויין ומספק לו השראה להפוך לבאטמן). מק'ניידר מסיר את התחבושות שמכסות את עיניו, ומגלה כי הוא מסוגל לראות, אם כי רק בחשיכה גמורה. זאת ועוד, ראייתו התהפכה: הוא רואה בחשכה באותה מידה שאנשים רגילים רואים באור יום, ולהפך. הוא מפתח אביזרים מיוחדים שעוזרים לו להילחם בפשע, כמו משקף מיוחד שמאפשר לו לראות באור יום, וכן "פצצות חושך" שחוסמות כל מקור אור. הינשוף הופך לדמותג שלו והופך ל"שותפו". בהמשך, מק'ניידר מצטרף לחברת הצדק של אמריקה וליחידת אול-סטאר. בשנת 1942, מק'ניידר מתגייס לחיל הרפואה במהלך מלחמת העולם השנייה.
כעשר שנים לאחר שהדמות הופיעה לראשונה, מק'ניידר נטל את זהותו של סטארמן לאחר שחברת הצדק מתפרקת. טד נייט, סטארמן המקורי, סובל מהתמוטטות עצבים כתוצאה ממעורבותו בפיתוח הפצצה האטומית.
מק'ניידר עובר חוויה הרסנית בשנת 1953, כשהבחורה שאותה אהב – מיירה מייסון - נרצחה בידי אויבו, שגילה את זהותו הסודית. ככל הנראה, מק'ניידר מעולם לא גילה למיירה את זהותו כדי לשמור עליה מסכנה, למרבה האירוניה. בהמשך, יחסיו הרומנטיים אינם ידועים מלבד היכרותו עם ידידה ותיקה בשם אליס קינג.
עד כמה שידוע, למק'ניידר אין ילדים. במהלך הרפתקאותיו, הוא מציל אשה הרה מהתקפה בסוגנדאל, נורווגיה, ועוזר ליילד אותה. הרך הנולד, פיאטר קרוס הופך בבגרותו לדוקטור מידנייט השלישי. לפני המשבר בעולמות האינסופיים, מק'ניידר היה לאחד מחברי חברת הצדק שנלכדו בידי נבל-העל האלמותי ונדל סאבאג', שהכניס אותם להקפאה קריוגנית, אך הוא שוחרר משביו בידי בארי אלן, הפלאש מתור הכסף.
בסופו של דבר, צ'ארלס מק'ניידר מוצא את מותו באירועי שעת אפס: משבר בזמן משנת 1994, כאשר הוא וחברו לצוות רקס טיילר (איש השעה) מזדקנים למוות בידי אויב נוסע בזמן בשם אקסטנט. הוא הוחיה מחדש לתקופה קצרה כחבר חיל הפקחים השחורים באירועי הלילה האפל ביותר, אולם הושמד בידי מיסטר טריפיק הנוכחי.
אליזבת' צ'אפל
בעוד מק'ניידר המזדקן העביר פחות זמן תחת זהותו הסודית, רופאה אפרו-אמריקנית בשם אליזבת' צ'אפל נוטלת את זהותו כדוקטור מידנייט. היא מופיעה לראשונה כאשר ג'ייד - חברת אינסופיות בע"מ בזמנו - הובהלה לבית החולים לטיפול בעקבות הרעלת ציאניד. צ'אפל היא ילידת קרוליינה הדרומית, בתם של כומר ונערת מקהלה. לאחר מאורעות המשבר בעולמות האינסופיים, צ'אפל מתעוורת כתוצאה מהתפוצצות חמצן. היא ניצלת בידי בנו של איש השעה, ריק טיילר. כמו מק'ניידר, גם צ'אפל מגלה כי היא מסוגלת לראות בחושך מוחלט. גם היא וגם ריק טיילר נוטלים את זהויותיהם של הקודמים להם.
ביחד עם יולנדה מונטז, הויילדקט החדשה, השניים מצטרפים לקבוצת אינסופיות בע"מ. זמנם בקבוצה הוא קצר מועד, משום שהחבורה מתפרקת. באותה עת, צ'אפל החלה במערכת יחסים רומנטית עם ריק טיילר. היא ומונטז מגויסות בידי ממשלת ארצות הברית למשימה להבסתו של נבל-העל אקליפסו, אולם היא מצאה את מותה במשימה זו, יחד עם מונטז, הנרי הייווד (קומנדר סטיל) וויליאם ויקרס (מייג'ור ויקטורי), בין היתר.
פיאטר קרוס
דוקטור מידנייט השלישי הוא פיאטר אנטון קרוס, בנו של המדען הנורווגי תיאודוריק קרוס. דוקטור מידנייט המקורי, צ'ארלס מק'ניידר, עזר ליילד אותו, לאחר שהציל את אמו מחבורת פושעים. מאוחר יותר, פיאטר אינו יכול להציל את אמו ממחלה אותה היא מקבלת בשעה שהיא מבקרת אותו בברזיל. הקריירה של פיאטר כלוחם בפשע מתחילה כשהוא מפעיל מרפאה פרטית בפורטסמות', וושינגטון. עבודתו מובילה אותו לחקור סם חדש, פרי תוצרתו של תאגיד מרושע המנוהל בידי שלושת הנוראים (יריביו לשעבר של באטמן). קרוס מסומם בידי מאבטחי התאגיד ומעורב בתאונת דרכים, שנוטלת את חייה של צעירה בשם קתרין בליית'. לאחר התאונה, הוא מוצא שהוא מסוגל לראות רק בחשיכה גמורה דרך ראיית אינפרה אדום. הוא מצטרף לחברת הצדק של אמריקה כדוקטור מידנייט השלישי, ומעורב בקשר רומנטי זמני עם הקנרית השחורה.
קרוס מעדיף לרוב את עבודתו כרופא על פני לחימתו בפשע. זאת ועוד, הוא ושותפו לצוות מיסטר טריפיק משמשים כמדעני הקבוצה. סורקים אשר נמצאים בעדשות הברדס שלו מזהים גורמי סיכון בריאותיים בנוסף לאיומים אחרים. הוא נושא ציוד רפואי מתקדם ביותר בנוסף לכלי נשק. בין הישגיו נמנים הידיעה כי אלן סקוט (הגרין לנטרן מתור הזהב) שואב את כוחו מהלהבה הירוקה של לב הכוכב האגדי; בדיקות תקופתיות של פאוור גירל; ניתוח חירום באיש השעה; הסרת הווירוס של ברייניאק מאורקל; הניתוח של סו דיבני, אשתו של האיש המוארך; הסרת קליע הצלף שפצע את לויס ליין ועריכת בדיקות DNA בטרה. הוא נקרא בידי סוכנויות רפואה כמו מעבדות סטאר לצורך חוות דעתו הרפואית במקרים חריגים. חלק מהאנשים אותם הוא פוגש עוזרים לו בסופו של דבר גם בלחימתו בפשע וגם כמנתח קהילתי. בני בריתו כוללים את ילדי הרחוב "נייט לייט" ו"אייס סיקל" וכן הסופרת קאמילה מרלו. קרוס משמש גם כמורה דרך לחיימה רייס, החיפושית הכחולה הנוכחי.
כוחות ויכולות
מק'ניידר מחזיק ביכולת העל-אנושית לראות מצוין בעלטה מוחלטת. זאת ועוד, בעזרת משקפי אינפרה אדום, הוא מסוגל לראות גם באור יום. בהמשך, מאור עיניו מתדרדר, לכן משקפי האינפרה אדום מתבררים כלא יעילים.
מק'ניידר הוא אתלט ולוחם ברמה גבוהה, וכן רופא מוכשר.
שדרות בן-גוריון (הרצליה)
שדרות דוד בן-גוריון הוא אחד הרחובות הראשיים של הרצליה. הרחוב עובר מצפון לדרום, ממשיך את שדרות ח"ן החל מרחוב סוקולוב ועד "צומת כדורי" - בקטע זה הוא חלק מכביש 541, המוביל מהרצליה לרעננה. בצומת כדורי מצטלב הרחוב עם רחוב הרב קוק ורחוב ארלוזורוב, ובה הוא הופך להיות תחילתו של כביש 482, המהווה ציר גישה מרכזי מהרצליה למחלף הכפר הירוק. לקראת קצהו הדרומי עובר הרחוב בין השכונות שיכון משה"ב ונווה אמירים שממערב לו ושיכון דרום וצמרות שממזרח לו. בקצהו הדרומי הוא הופך לרחוב סוקולוב של רמת השרון.
בתחילה שם הרחוב היה 'העבודה', אך בסוף 1973, לאחר פטירת ראש הממשלה דוד בן-גוריון, הוחלף שם הרחוב ונקרא על שמו.
אתרי הרחוב
הרחוב משמש בעיקר למגורים ולבתי עסק קטנים. ברחוב נמצאים האתרים הבאים (מצפון לדרום): המרכז המסחרי 'לב העיר' (בפינת רחוב סוקולוב), בית הכנסת הגדול (בפינת רחוב סוקולוב), מרכז רפואי כללית (בפינת רחוב רמב"ם), המרכז המסחרי 'שער העיר' ובו גם בית עיריית הרצליה, פארק יד לבנים ובית משפט השלום (בפינת רחוב הבנים), ומרכז רפואי כללית נוסף (בפינת רחוב ביל"ו). בקצהו הדרומי של הרחוב נמצא מגדל "צמרות" - סימן ההיכר של הכניסה להרצליה מכיוון רמת השרון, ומולו הגולפיטק - מגרש מיני גולף.
בעבר שכנה התחנה המרכזית של הרצליה בפינת רחוב בן-גוריון ורחוב סוקולוב, ובשנת 1960 הועברה למיקומה בהצטלבות רחוב בן-גוריון ורחוב העצמאות עד להריסתה ב-29 ביוני 2017 לצורך הקמתה של שכונת מגורים.
בפינת רחוב סירקין היוצא ממנו, בשנות השישים פעלו סוסים ועגלות למשלוחים וכדומה.
עד לשנת 1983 שכן בפינת הרחובות בן-גוריון וסוקולוב עד רחוב בר־אילן השוק העירוני, שכלל גם בתי מלאכה קטנים, קיוסקים ודוכני ירקות לאורך רחוב בן-גוריון. שטח השוק היה שייך לאגודת "מפעל המים" של הרצליה, שבין חבריה היו פרדסנים וחקלאים שרכשו מניה. עם פינוי השוק הוקם במקומו מגדל "לב העיר" ומרכז מסחרי (פסאז').
קיוסק "טוקר", הקיוסק הראשון לגזוז בהרצליה, נבנה בשנת 1935 בפינת הרחובות בן-גוריון וסוקולוב, על ידי המועצה המקומית הרצליה. הקיוסק הופעל על ידי גדליהו טוקר, אשתו טובה ובניהם משה ויחיאל, שהיו בין המתיישבים הראשונים בהרצליה כשנוסדה. במשך שנים היה הקיוסק מרכז הבילוי והמפגשים של המושבה.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 נשלמה בניית בית משפט השלום הרצליה, השוכן מול מתחם "שער העיר", סמוך לגן הבנים.
בקצהו הצפוני של הרחוב, המסתיים ברחוב סוקולוב, נערך שיפוץ כחלק מהשיפוץ של רחוב סוקולוב. השיפוץ נמשך כשנה וחצי. הוא החל בחודש מרץ 2006 והסתיים בסוף שנת 2007, אז נערכה בחג הסוכות לראשונה הביאנלה בהרצליה. במסגרת השיפוץ הוקמה ברחוב בן-גוריון אל מול הפסאז' כיכר גדולה עם מזרקות מים, ספסלי ישיבה, צמחייה ירוקה. לאחר בחירת ראש העיר משה פדלון בשנת 2015 ערכו שיפוץ נוסף לתיקון המגרעות שבשיפוץ הקודם.
ב-2017 עברה עיריית הרצליה למתחם "שער העיר" הממוקם ברחוב בן-גוריון.
תחבורה
מרבית קווי האוטובוסים הבינעירוניים בעוברים בהרצליה עוברים ברחוב זה, ומתוכנן שבעתיד יעבור בו קו המטרו M1 של המערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב.
ניגון הקאפעליע
רקע ותיאור
מקהלת "הקאפעליע" שחיברה את הניגון היו קבוצה של חסידי חב"ד אשר פעלו כמקהלה במשך עשר שנים, במהלכם שרו וניגנו בפני רבי דובער שניאורי. ניגון זה הוא הכי מזוהה עם המקהלה.
הניגון על תוויו נדפס ב'קובץ ליובאוויטש' בשנת תש"ה, ולאחר מכן בשנת תש"ט, בספר הניגונים בתור ניגון י"ב (12).
ניתוח מוזיקלי
הניגון הוא מהסוג "הניגונים המכוונים", וכאשר הרבי מלובביץ' השביעי, רבי מנחם מנדל שניאורסון, ניגן בהתוועדויותיו עם החסידים את סדר ניגוני אדמו"רי חב"ד, ניגנו את ניגון זה כניגון אדמו"ר האמצעי.
ביצועים מוזיקליים
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד" 2 של ניח"ח. בשנת 1998 הופיע באלבום "אוצר ניגוני חב"ד 2" בהשתתפות הגיטריסט אבי סינגולדה ופטר ורטהיימר (חליל וסקסופון). ב־2006 הופיע באלבום "פסנתר עם נשמה" של ירון גרשובסקי, וב־2010 הופיע באלבום "עצם הנשמה 2" של הזמר יאיר כלב.
מייק שינודה
מיכאל קנג'י "מייק" שינודה (באנגלית: Mike Shinoda, נולד ב-11 בפברואר 1977) הוא גיטריסט, ראפר, פסנתרן, כותב שירים ומפיק מוזיקלי, יפני - אמריקאי. הוא חבר בלהקת לינקין פארק ומאוחר יותר הקים גם את פרויקט הצד פורט מינור, שהוציא אלבום אחד. הוא גם מצייר ומעצב יצירות אמנות.
ביוגרפיה
שינודה נולד וגדל בעיר אגורה, הקרובה ללוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, מהגר ממוצא יפני, אימו ממוצא הונגרי – רוסי ובעלת קשר משפחתי רחוק עם המלחין צ'ייקובסקי. יש לו אח צעיר בשם ג'ייסון (שנולד ב-1979). הוא נישא לאנה במאי 2003, יש לו ילד בשם אוטיס אקיו שינודה.
סביאטוסלב פיודורוב
סביאטוסלב פיודורוב (ברוסית: Святослав Николаевич Фёдоров ; 8 באוגוסט 1927 – 2 ביוני 2000) היה רופא עיניים ומדען סובייטי. על תרומתו בתחום פיתוח רפואה הוענקו לו מספר עיטורים בהם גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1987. בשנת 1996 היה מועמד לנשיאות רוסיה.
מייק שינודה
ביוגרפיה
הוא למד בבית ספר לעיצוב בפסדינה ולאחר מכן עבד כמעצב גרפי. כשהיה בכיתה ז', פגש שינודה את בראד דלסון (לימים גיטריסט להקת לינקין פארק). בסוף התיכון הקימו השניים יחד עם חבר נוסף, רוב בורדון, את להקת Xero אשר התפתחה מאוחר יותר ללהקת "לינקין פארק". מייק הוא מנחה ההופעה, זמר-ראפר ומפיק-שותף. יחד עם הדי ג'יי ג'ו האן הוא עיצב את העטיפות לכל הדיסקים של לינקין פארק.
סביאטוסלב פיודורוב
ביוגרפיה
סביאטוסלב פיודורוב נולד בעיר חמלניצקי (אז בברית המועצות כיום באוקראינה) למשפחה איש הצבא האדום ממוצא רוסי. במהלך הטיהורים הגדולים אביו נאסר. עם תחילת מלחמת העולם השנייה המשפחה נמלטה לירוואן בו הוא סיים בית הספר. פיודורוב חלם על טייס והתקבל לבית הספר של חיל האוויר. בעקבות פציעה בשנת 1945 הוא שוחרר משרות צבאי.
מייק שינודה
ביוגרפיה
בדומה לגיטריסט הלהקה בראד דלסון, מנגן שינודה על גיטרת פול ריד סמית מדגם CE22, ובקליפ One Step Closer ניגן על גיטרת איבנז מדגם RG120.
קורטני פורטסון
קורטני פורטסון (באנגלית: Courtney Fortson; נולד ב-23 במאי 1988) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בבני הרצליה.
מייק שינודה
ביוגרפיה
ב-2005 שינודה הקים את פרויקט ההיפ הופ "פורט מינור" שהוציא כמה להיטים וזכה להצלחה רבה.
סביאטוסלב פיודורוב
ביוגרפיה
פיודורוב סיים מכון לרפואה בעיר רוסטוב על דון והתמחה ברפואת עיניים. לאחר מספר שנים של עבודה במרפאות בעיר שדה בשנת 1958 פיודורוב עבר לעיר צ'בוקסרי והתחיל לעבוד במכון לחקר מחלות עיניים. בשנת 1960 הוא לראשונה בברית המועצות ביצע ניתוח להחלפת קרנית. הנהלת המכון פיטרה אותו בטענה שניתוחים שהוא ביצע לא הוכנו כראוי ובוצעו ללא הוכחה מדעית מספקת. אומנם לאור החלמת המנותחים וההד הציבורי פיודורוב הוחזר לעבודה.
בשנים 1961–1967 עמד פיודורוב בראש קתדרה למחלות עיניים במכון לרפואה בארכנגלסק. בשנת 1967 פיודורוב הועבר למוסקבה והועמד בראש קתדרה למחלות עיניים במכון לרפואה ה-3 במוסקבה. בתקופה זו הוא פיתח מספר שיטות חדשות לניתוחי עיניים שנמצאות בשימוש עד היום. פיתוחים שלו קיבלו הכרה בינלאומית.
קורטני פורטסון
קריירה
פורטסון שיחק שנתיים באוניברסיטת ארקנסו. הוא רשם את הטריפל דאבל השני אי פעם של המכללה עם 20 נקודות, 12 אסיסטים ו-10 ריבאונדים, בניצחון בדצמבר 2008 על אוניברסיטת צפון מרכז קרוליינה.
סביאטוסלב פיודורוב
ביוגרפיה
בשנת 1974 הוא הועמד בראש מעבדה לניתוחי עין שבשנת 1980 אורגנה למכון לניתוחי עיניים ופיודורוב מונה למנהל המכון. לאור הצלחות גדולות ופיתוחים רבים של המכון בשנת 1986 הוחלט על פתיחת סניפי המוסד בערי ברית המועצות. בסך הכול נפתחו 11 סניפים.
עם תחילת הפרסטרויקה סביאטוסלב פיודורוב החל בפעילות ציבורית ופוליטית ענפה. הוא היה בין תומכיו של בוריס ילצין ובאוקטובר 1991 היה אף מועמד לתפקיד ראש הממשלה אך סירב לקבלו. במהלך תחילת שנות ה-90 פיודורוב היה בין מקימי מספר ארגונים ציבוריים אך בכל פעם היה עוזב אותם עקב חילוקי דעות בנושאים שונים. בינואר 1995 פיודורוב הקים מפלגה חדשה - "מפלגת שלטון עצמי של העובדים" (Партия самоуправления трудящихся). פיודורוב התנגד למדיניות כלכלית של הממשל ודגל בכלכלה חופשית אך שימוש ברגולציה ממשלתית, ניצול מושכל של משאבי טבע ופיתוח הדרגתי של המדינה. בשנת 1995 המפלגה השתתפה בבחירות לדומה וזכתה במקום בודד. בשנת 1996 פיודורוב העמיד את עצמו כמועמד המפלגה למשרת נשיא רוסיה. במהלך הבחירות הוא זכה בכ-700 אלף קולות ולא עבר לשלב השני.
מייק שינודה
ביוגרפיה
ב-2008 הוציא שינודה את תערוכת העבודות השנייה שלו הנקראה (Glorious Excess (BORN.
קורטני פורטסון
קריירה
בספטמבר 2013, חתם פורטסון לעונה באבטודור סראטוב הרוסית. ב-3 ביוני 2014, הוא חתם עד תום העונה בטרוטמונדוס. ב-5 ביולי 2014, חזר פורטסון לאוטודור סראטוב וחתם לעונה. ב-18 בפברואר 2015, הוא העמיד טריפל דאבל של 30 נקודות, 12 ריבאונדים ו-13 אסיסטים במשחק היורוצ'לנג' נגד גויסינג נייטס, מה שזיכה אותו בתואר השחקן המצטיין של השבוע.
סביאטוסלב פיודורוב
ביוגרפיה
לאחר בחירות 1996 פיודורוב התרחק מפעילות פוליטית וחזר במלוא המרץ לפעילות מדעית. במהלך עבודתו פיודורוב פרסם מעל 500 מאמרים, 7 ספרים מדעים וקיבל 108 פטנטים על המצאותיו בתחום רפואת עיניים.
מייק שינודה
ביוגרפיה
ב-2009 קיבל שינודה תואר ד"ר לשם כבוד מהמכללה למרכז אמנות העיצוב.
סביאטוסלב פיודורוב
ביוגרפיה
פיודורוב נהרג בתאונה אווירית ב-2 ביוני 2000 כאשר חזר במסוק מכנס מדעי.
קורטני פורטסון
קריירה
ב-11 ביולי 2015, חתם פורטסון בבנדירמה הטורקית. ב-9 במרץ 2016 הוא שוחרר מהקבוצה לאחר שהעמיד 16.2 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-6.5 אסיסטים בממוצע למשחק.
ביולי 2016, פורסטון חתם לעונה בז'ג'יאנג ליונס הסינית.
ב-4 בינואר 2017, רשם פורטסון טריפל דאבל של 22 נקודות, 11 ריבאונדים ושיא קריירה של 20 אסיסטים בהפסד 117–130 לשאנדונג הירוס.
מייק שינודה
ביוגרפיה
ב-2010 קיבל שינודה פרס איש חזון.
קורטני פורטסון
קריירה
פורטסון נבחר לשחקן המצטיין של הליגה הסינית, לאחר שהעמיד 31.1 נקודות, 12.0 אסיסטים ו-7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
מייק שינודה
ביוגרפיה
במשך עשר שנים לקח שינודה שיעורי פסנתר קלאסי, ולאחר מכן עבר לנגן סגנונות שונים כגון היפ-הופ וג'אז כיוון שעייף מהסגנון הקלאסי. חבריו ללהקה נוהגים לקרוא לו "הדבק" משום שהכל מוחזק אצלו ביחד, ישנם כינויים נוספים אבל הם אינם ברורים, כמו: Spike Minoda, Cobra Holda.
קורטני פורטסון
קריירה
ב-26 ביולי 2021, חתם פרוטסון לעונה בבני הרצליה מהליגה הישראלית.
פאליה
פאליה (שם מדעי: Loxioides bailleui) הוא מין של ציפור ממשפחת הפרושיים ומקבוצת פרושי הוואי, האנדמית להוואי. זהו המין היחיד הקיים כיום בסוג Loxioides, לאחר הכחדת המין Loxioides kikuchi.
תיאור
פרוש זה גדול ביחס לפרושים הקרובים לו, מבין הכבדים שבפרושי הוואי והוא מגיע לאורך 15 עד 19 ס"מ בקירוב ולמשקל מוערך של 38.1 גרם בזכרים ו-37.6 גרם בנקבות. הזכרים גם מעט יותר גדולים וגם מעט יותר צבעוניים מהנקבות. צבעם אפור בהיר בגב ובכנפיים, לבן עד אפור בהיר בבטן והכנפיים והזנב בעלי גוון ירוק-זית עם קצוות שחורים כשהחזה והפנים צהובים. לפרוש זה ישנו מקור כהה ונוקשה כשל תוכי ובעל קצה מעוקל מעט כלפי מעלה.
זוהי ציפור די שקטה הנשמעת בשריקות וטרטורים נמוכים יחסית. לרוב הוא מצייץ בשעות הבוקר והערב.
פרוש זה חי רק ביערות הלחים של האי הוואי סמוך למורדות הרי געש כמו מאונה קיאה, מאונה לואה ועוד והאוכלוסיות שלו גדולות בעיקר בסמוך למטעי עצי Sophora chrysophylla. הוא ניזון מזרעים נוקשים אותם הוא מפצח עם מקורו ויכול להתמודד גם עם זרעים רעילים שיהרגו חיות אחרות.
ציפור זו מצויה בטבע בסכנת הכחדה חמורה ונותרו רק בודדים לאחר הרס היערות הטבעיים בהוואי. בטבע האוכלוסיות שלהם נשמרות ב ישנו גרעין שימור שלהם בגן החיות של סן דייגו.
יונדאי סונטה
יונדאי סונטה (באנגלית: Hyundai Sonata) היא מכונית מנהלים קומפקטית במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור משנת 1985. היא הוצגה בשנת 1985 כגרסה יוקרתית ליונדאי סטלאר אך משנת 1988 (הדור השני) היא מיוצרת כמכונית עצמאית.
ב-25 במאי 2022 דיווח עיתון צ'וסון הקוריאני שהדור הנוכחי של הסונטה, הדור השמיני, יהיה האחרון, ושאחריו תוחלף בידי יונדאי איוניק 6 שתהיה יורשת חשמלית לדגם.
דור ראשון (שם קוד Y1)
הדור הראשון יוצר בין השנים 1985 ל-1987. הדור הראשון הוצג ב-04 בנובמבר 1985 כגרסה יוקרתית ליונדאי סטלאר. היא כללה שדרוג טכנולוגי לעומת הסטלאר. בשנת 1987 הציגה יונדאי גרסה שנקראה יונדאי סטלאר 88 שהוצגה בכדי לחגוג את אולימפיאדת סיאול בשנת 1988, לאחר מכן הפסיקה יונדאי את הייצור של יונדאי סטלאר, והחלה הייצור של יונדאי סונטה באופן רשמי. היא שווקה עם מנועי בנזין בנפחי 1.6, 1.8 ו-2.0 ליטר. המנועים שווקו עם תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים או תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים.
מידות
אורך הדור הראשון היה 4,578 מ"מ, רוחב הדור הראשון היה 1,755 מ"מ, גובה הדור הראשון היה 1,380 מ"מ, בסיס הגלגלים בדור הראשון עמד על 2,579 מ"מ.
אורך הדור השני היה 4,680 מ"מ, רוחב הדור השני היה 1,750 מ"מ, גובה הדור השני היה 1,410 מ"מ, בסיס הגלגלים בדור השני עמד על 2,650 מ"מ.
דור שלישי (שם קוד Y3)
הדור השלישי יוצר בין השנים 1993 ל-1998. הדור השלישי שווק עם מנועי בנזין בנפחי 1.8 ליטר שסיפק 86 או 98 כ"ס, 2.0 ליטר שסיפק 95 או 105 או 125 או 139 כ"ס ו-3.0 ליטר שסיפק 145 כ"ס. במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבל הדור השלישי שלושה כוכבים מתוך חמישה . הדור השלישי נמכר בקוריאה הדרומית תחת השם יונדאי מרסיה.
מתיחת פנים שנת 1996
בשנת 1996 הציגה יונדאי מתיחת פנים לסונטה. מתיחת הפנים כללה עיצוב "מודרני" ומעודכן לפגושים.
מידות
אורך הדור השלישי היה 4,700 מ"מ, רוחב הדור השלישי היה 1,770 מ"מ, גובה הדור השלישי היה 1,405 מ"מ, בסיס הגלגלים בדור השלישי עמד על 2,700 מ"מ.
דור רביעי (שם קוד EF)
הדור הרביעי יוצר בין השנים 1998 ל-2004. הדר הרביעי השתמש בפלטפורמת יונדאי-קיה Y4. בהשוואה לדור השלישי הדור הרביעי גדול במעט אך בסיס הגלגלים נותר על 2,700 מ"מ. הדור הרביעי הציג מתלה כפול חזק יותר לקדמת הרכב. הסונט החדשה חולקת את בסיס המרכב שלה עם יונדאי טראג'ט ויונדאי סנטה פה יחד עם הדור הראשון של קיה אופטימה. בתחום ההנעה שיווקה יונדאי את הסונטה החדשה ען מנועי בזין בנפחי 2.0 ליטר שסיפק 136 כ"ס, 2.4 ליטר שסיפק 150 כ"ס, 2.5 ליטר שסיפק 160 כ"ס, מנוע זה הוחלף במנוע בנזים בנפח 2.7 ליטר שסיפק 178 כ"ס במתיחת הפנים בשנת 2001. בסין שווקה הסונטה עם שם שונה ומנועי בנזין בנפחי 1.8 ו-2.0 ליטר עם תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת ארבעה הילוכים.
מתיחת פנים שנת 2001
בשנת 2001 הציגה יונדאי את מתיחת הפנים לסונטה, מתיחת הפנים כללה חיזוק השלדה ועיצוב מעודכן לקדמת הרכב. עיצוב חדש לפנסים ופנס ללוחית רישוי. יונדאי הגדליה מעט את הסונטה במידות. מנוע ה-2.5 ליטר שסיפק 160 כ"ס הוחלף במנוע 2.7 ליטר שסיפק 178 כ"ס.
דור חמישי (שם קוד NF)
הדור החמישי יוצר בין השנים 2004 ל-2009. הדור החמישי הוצג בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2004 והושק בקוריאה הדרומית באוגוסט 2004, הדור החמישי התבסס על פלטפורמה חדשה שנוצרה מהפרויקט NF. המנוע הראשון של יונדאי הופיע לראשונה בסונטה החדשה. במאי 2005 השיקה יונדאי את הסונטה החדשה בארצות הברית והיא יוצרה במפעל הראשון שלה בארצות הברית, המפעל ממוקם במונטגומרי שבמדינת אלבמה. הדור החמישי היה יותר גדול מקודמו. בתחום ההנעה השיקה יונדאי את הסונטה החדשה עם מנועי בנזין בנפחי 2.4 ליטר שסיפק 164 כ"ס, 3.3 ליטר שסיפק 237 כ"ס. יונדאי הציגה לראשונה מנוע דיזל בסונטה, מנוע הדיזל בנפח 2.0 ליטר טורבו שסיפק 140 כ"ס. במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה הסונטה דור חמישי ארבעה כוכבים מתוך חמישה.
הייצור הסתיים רשמית בדרום קוריאה בשנת 2009 אך באמריקה הצפונית, סין ותאילנד הייצור נמשך עד שנת 2010.
מתיחת פנים שנת 2008
בתערוכת הרכב הבינלאומית של לוס אנג'לס בנובמבר 2007 הציגה יונדאי את מתיחת הפנים לסונטה דור חמישי, לשוק האמריקאי הציגה יונדאי את מתיחת הפנים בתערוכת הרכב של שיקגו בפברואר 2008. מתיחת הפנים כללה עיצוב חדיש יחסית לסונטה הכוללת פגוש קדמי חדש, עיצוב חדש לפנסיים האחוריים, חישוקים בעיצוב חדש ותא נוסעים מעודכן וטכנולוגי יותר. בתחום ההנעה מנוע בנזין 2.0 ליטר שסיפק 165 כ"ס בחליף את מנוע הבנזין 2.4 ליטר שסיפק 164 כ"ס, מנוע הבנזין בנפח 3.3 ליטר מספק כעת 235 כ"ס במקום 237 כ"ס. נוסף גם מנוע דיזל חדש בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק 150 כ"ס.
יונדאי סונטה לינד שיאנג
בייג'ינג יונדאי (חברת הבת של יונדאי בסין) השיקה בתערוכת הרכב הבינלאומית של גואנגג'ואו בשנת 2008 את יונדאי סונטה לשוק הסיני, הידועה בשם יונדאי סונטה NFC , היא מעוצבת באופן שונה מעט להסונטה הרגילה. היא שווקה בסין עם מנועי בנזין בנפחי 2.0 ו-2.4 ליטר.
מידות
אורך הדור החמישי היה 4,800 מ"מ ו-4,815 מ"מ (סונטה לינד שיאנג), רוחב הדור החמישי היה 1,830 מ"מ, גובה הדור החמישי היה 1,475 מ"מ, משקל הדור החמישי היה בין 1,443 ל-1,612 ק"ג, בסיס הגלגלים בדור החמישי עמד על 2,730 מ"מ.
דור שישי (שם קוד YF)
הדור השישי יוצר בין השנים 2009 ל-2014. הדור השישי הוצג בקוריאה הדרומית בספטמבר 2009, והמכירות החלו לפני הצגת הדור השישי. לשוק האמריקאי הציגה יונדאי את הדור השישי של הסונטה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בדצמבר 2009, המכירות החלו בתחילת 2010. פיתוח הדור השישי החל בשנת 2005 עם עלות פיתוח של למעלה מ-372 מיליון דולר אמריקאי (450 מיליארד וון דרום קוריאני, 260 מיליון אירו). בשווקים כמו אוסטרליה, ניו זילנד, סינגפור וקולומביה הדור השישי של הסונטה נמכר תחת השם יונדאי i45. הסונטה דור שישי היא המכונית השנייה אחרי יונדאי טוסון שעדיין נשאה את שפת העיצוב המעט ישנה של יונדאי. בינואר 2013 הופסק הייצור של ה-i45 באוסטרליה וקולומביה, את הפער של הייצור שהותיר ה-i45 מילאה יונדאי i40 שהחליפה את הסונטה בשוק האירופי עד לשנת 2019. בסינגפור וניו זילנד לא הופסק הייצור של ה-i45 בדור השישי. בתחום ההנעה הציגה יונדאי מנועי בנזין בנפחי 2.0 ליטר שסיפק 165 כ"ס, 2.4 ליטר שסיפק 200 כ"ס. תיבות ההילוכים הן אוטומטית עם שישה הילוכים או ידנית עם שישה הילוכים. יונדאי i40 החליפה את הסונטה לכל אירופה כולל ישראל עד לשנת 2019. הסונטה היא אחת הדגמים החשובים ביותר של יונדאי בארצות הברית. בשנת 2010 הסונטה דורגה במקום השלישי במכירות בארצות הברית. ביפן הדור השישי יוצר עד שנת 2016.
בשנת 2011 הסונטה זכתה במקום השני בפרס "מכונית השנה בצפון אמריקה".
מתיחת פנים שנת 2012
בשנת 2012 הציגה יונדאי את מתיחת הפנים לסונטה דור שישי שכללה עיצוב חדש לפגושים, גג משופע יותר, עדכון טכנולוגי לפנים המכונית ומעט לבחוץ. מתיחת הפנים הגיעה לארצות הברית בסוף 2013.
יונדאי סונטה טורבו
היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק באפריל 2010 ביחד עם הסונטה היברידית, היא כוללת מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-274 כ"ס.
מידות
אורך הדור השישי היה 4,820 מ"מ, רוחב הדור השישי היה 1,835 מ"מ, גובה הדור השישי היה 1,470 מ"מ, משקל הדור השישי היה בין 1,451 ל-1,566 ק"ג, בסיס הגלגלים בדור השישי עמד על 2,795 מ"מ.
דור שביעי (שם קוד LF)
הדור השביעי יוצר בין השנים 2014 ל-2019. הדור השביעי נחשף בדרום קוריאה במרץ 2014 והוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק באפריל 2014. הדור החדש היה בעל עיצוב שונה משאר הדורות עיצוב שדומה ליונדאי איוניק (בפגוש הקדמי וקצת האחורי). בדור השביעי הופסק היונדאי i45 באוסטרליה ובניו זילנד. בתחום ההנעה שיווקה יונדאי את הסונטה דור שביעי עם מנועי בנזין בנפחי 1.6 ליטר טורבו המספק 180 כ"ס, 2.0 ליטר המספק 154 כ"ס, 2.0 ליטר המספק 163 כ"ס, 2.0 ליטר טורבו המספק 245 כ"ס, 2.4 ליטר המספק 171 כ"ס, 2.4 ליטר המספק 188 כ"ס. מנוע דיל בנפח 1.7 ליטר טורבו המספק כ-141 כ"ס. המנועים משווקים עם תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה או שמונה הילוכים או תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. באוקטובר 2015 חזרה לישראל הסונטה אך רק בגרסה היברידית . בסין רוסיה ואלג'יריה הדור השביעי מיוצר עד היום.
מתיחת פנים שנת 2017
במרץ 2017 הציגה יונדאי את מתיחת הפנים לסונטה דור שביעי, מתיחת הפנים כללה עיצוב מודרני יותר לעיצוב החיצוני. עיקר מתיחת הפנים התמקדה בפנים המכוניות שכללה עיצוב חדש לאזור לוח המחוונים, פתחי אוורור חדשים, מסך מגע גדול יותר עם התאמה למערכת ההפעלה של אפל למכוניות Apple CarPlay ומערכת ההפעלה של אנדרואיד למכוניות אנדרואיד אוטו, הגה בעיצוב חדש וידית הילוכים חדשה.
יונדאי סונטה היברידי פלאג-אין
במסגרת הדור השביעי הודיעה יונדאי על השקת גרסה היברידית פלאג-אין המתוכננת להשקה מהמחצית השנייה של 2015. הפרטים הטכניים שלה נחשפו בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בשנת 2015. הסונטה היברידית פלאג-אין שווקה בשווקים נבחרים בארצות הברית מנובמבר 2015. היא הייתה זמינה למכירה רק בקליפורניה ובעוד 9 מדינות נוספות בארצות הברית שדורשות את אותם דרישות פליטת פחמן דו-חמצני כמו קליפורניה.
דור שמיני (שם קוד DN8)
הדור השמיני הושקה רמשית בדרום קוריאה במרץ 2019, והוצגה לשוק הסיני בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2019 ולשוק האמריקאי בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק באפריל 2019. העיצוב החדש של הסונטה התבסס על פלטפורמה חדשה של יונדאי וקיה, פלטפורמת יונדאי-קיה N3 שמיועדת למכוניות מנהלים. העיצוב החיצוני יותר ספורטיבי עם גג משופע המעניק לסונטה מראה קופה. העיצוב של יונדאי אלנטרה נשאב מהסונטה דור שמיני. לאחר ההשקה הסונטה דור שמיני נהפכה למכוניות הנמכרת ביותר בקוריאה הדרומית.
בתחום ההנעה הציגה יונדאי מנועי בנזין בנפחי 1.5 ליטר טורבו המספק 170 כ"ס, 1.6 ליטר טורבו המספק 180 או 240 כ"ס, 2.0 ליטר טורבו המספק 152 או 160 כ"ס, 2.5 ליטר המספק 180 כ"ס, 2.5 ליטר טורבו המספק 194 כ"ס. הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר עם מנוע חשמלי שניהם יוצרים ביחד הספק מרבי של 195 כ"ס. הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין עם מנוע חשמלי יחדיו הם יוצרים המספק מרבי של 205 כ"ס. הסונטה החדשה משווקת לראשונה עם מנוע גז, מנוע גז זה בנפח 2.0 ליטר המספק כ-146 כ"ס.
יונדאי סונטה N-ליין
בספטמבר 2020 חשפה יונדאי את גרסה ה-N-ליין לסונטה, גרסה זו מיוצרת על ידי יצרנית גרסאות הספורט של יונדאי, יונדאי N. היא כוללת עיצוב אגרסיבי וספורטיבי יותר כולל חישוקים גדולים יותר וכיול ספורטיבי למתלים. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.5 ליטר טורבו המספק כ-290 כ"ס ומומנט של 42.9 קג"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.2 שניות.
מידות
אורך הדור השמיני עומד על 4,900 מ"מ ו-4,955 מ"מ (סין), רוחב הדור השמיני עומד על 1,860 מ"מ, גובה הדור השמיני עומד על 1,445 מ"מ, משקל הדור השמיני עומד על בין 1,388 ל-1,730 ק"ג, בסיס הגלגלים בדור השמיני עומד על 2,840 מ"מ ו-2,890 מ"מ (סין).
מכירות
להלן נתוני המכירות בארצות הברית.
דוד אלטמן
דוד אלטמן (1941 – 20 בדצמבר 2021) היה סגן נשיא המכללה האקדמית נתניה, סגן נשיא ומנכ"ל אוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
אלטמן נולד בישראל לשלמה ולפעשה אלטמן, בתו של הרב צבי פסח פרנק. נקרא על שם חותנו של הרב פרנק, הרב דוד שפירא. בשנות ה-80 של המאה ה-20 שימש מנכ"ל אוניברסיטת בר-אילן וסגן נשיא האוניברסיטה, תחת פרופ' עמנואל רקמן. כמו כן נשא במספר תפקידים ציבוריים, ובהם מנכ"ל קרן תל אביב לפיתוח. שימש כעוזרו של משה דיין בתקופת כהונתו בכנסת. בשנת 2007 מונה לסגן נשיא מכללת נתניה, וכמו כן הוא שימש סגן יושב ראש המרכז לדיאלוג אסטרטגי שעל יד המכללה.
פיני קבלו
פיני קבלו (נולד ב-16 באוקטובר 1952, בבית שאן) כיהן כראש המועצה האחרון של בית שאן, בשנת 1998 וכראש עיריית בית שאן, משנת 1999 עד שנת 2003, מיד לאחר שבית שאן קיבלה מעמד של עיר. קבלו כיהן לאחר שלמה בן לולו ולפני ז'קי לוי - שני יריבים ותיקים על ראשות מועצת ועיריית בית שאן במשך יותר משלושה עשורים. קבלו עמד בראש רשימה עצמאית לראשות העירייה, שהייתה מקורבת למפלגת העבודה.
קבלו קידם את הספורט והבריאות באזור. הוא הקים בבית שאן מרכז רפואי ויזם קנייה של ניידת טיפול נמרץ לעיר, כך שתושבי העיר והאזור לא יהיו תלויים בשירותים רפואיים המצויים בעפולה. הוא גם הקים בעיר בית ספר לכדורגל, שמשרת את תושבי עמק בית שאן כולו.
קבלו יזם את הקמת שכונת רבין בעיר ולצורך זה, עיריית בית שאן קנתה קרקע משני קיבוצים באזור. הקיבוצים, באותה תקופה היו חייבים לבנקים כסף רב וקבלו דאג שכספי רכש הקרקעות לא יעוקלו על ידי הבנקים.
לפני שעמד בראש הרשימה הוא כיהן כמזכיר מועצת הפועלים בבית שאן ואחרי שירותו כראש העיר הוא תפס מקום חשוב במרכז השלטון המקומי והיה סגנו של עופר עיני, יו"ר ההסתדרות. חבר סיעת עוגנים בהסתדרות.
קבלו נשוי ואב לארבעה.
אושר (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סיגל שאלתיאל-הלוי
סיגל שאלתיאל-הלוי (נולדה ב-3 באוגוסט 1968) היא פוליטיקאית ישראלית ששימשה כראש המועצה התעשייתית מגדל תפן מ-2016 ועד 2023. קודם לכן כיהנה כמנכ"לית המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.
ביוגרפיה
שאלתיאל-הלוי נולדה וגדלה בנהריה, בת שביעית מתוך שמונה ילדים של עליזה ושל מרדכי אסולין שעלו ממרוקו. למדה שנתיים בתיכון דתי ולאחר מכן במגמת מזרחנות בתיכון ממלכתי דתי בעיר.
עבדה ברשת שילב במשך שש שנים. ב-1992 החלה לעבוד כרכזת משאבי אנוש בחברת זוגלובק, התקדמה בחברה למנהלת כוח האדם במפעל ובמשחטה, מנהלת משאבי אנוש של הקבוצה ומשנה למנכ"ל.
ב-2009 מונתה לראש אגף בכיר לפיתוח הגליל במשרד לפיתוח הנגב והגליל. בפברואר 2014 מונתה למנכ"לית המשרד. בדצמבר 2016 מונתה לראש המועצה התעשייתית מגדל תפן. היא התפטרה מתפקידה ב-2023 על מנת להתמודד על ראשות מועצה אזורית מעלה יוסף בבחירות המקומיות.
היא מתגוררת במנות, נשואה לשפי ואם לשלושה. בעלת תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
צבי סוף הסוואנה
מאפיינים
צבעו אדמדם עם צבע בהיר יותר מאחור וצבע לבן בבטנו. לזכרים קרניים עקומות שמצביעות קדימה והם עשויים לשקול עד 55 ק"ג. הזכרים מגיעים לגובה של 75 עד 89 ס"מ והנקבות לגובה של 69 עד 76 ס"מ. לזכרי צבי סוף הסוואנה שריקות מיוחדות ולנקבות קול דמוי קרקור צפרדע.
הם חיים לבד או בקבוצות קטנות מורכבות ממספר פרטים. צבי סוף הסוואנה פעיל במהלך היום, אך נסוג לאזורים קרים יותר כשטמפרטורת היום מגיעה לשיאה.
PATH (טורונטו)
PATH היא רשת של מנהרות הולכי רגל תת-קרקעיות, שבילים מוגבהים ומסלולי הליכה המחברים בין מגדלי המשרדים של מרכז טורונטו, אונטריו, שבקנדה. בסך הכל מורכבת הרשת מכ- של אורך. על פי ספר השיאים של גינס, PATH הוא מתחם הקניות התת-קרקעי הגדול ביותר בעולם עם של שטח קמעונאי.
הנקודה הצפונית של רשת ה- PATH היא מסוף המאמנים של טורונטו ברחוב דונדס ורחוב ביי, ואילו נקודתה הדרומית היא ווטרפארק פלייס שבקווינס קי. צירי שביליהם הראשיים צפון-דרום מקבילים בדרך כלל לרחובות יונג ופרץ, ואילו ציר מזרח-מערב עיקרי מקביל לרחוב קינג.
מערכת ה- PATH נמצאת כעת בעבודות הרחבה סביב תחנת יוניון. שני מגדלים נבנים כחלק מכיכר CIBC ויחוברו אל PATH, וארכו את PATH מזרחה כדי לחצות את רחוב יונג על ידי גשר להולכי רגל לתוך הבניין Backstage Condominium (Esplanade פינת יונג), מה שמאפשר גישה סגורה לאיחוד ארנה, סקוטיאבנק, ומבנים אחרים במחוז הפיננסים.
מנהרות הולכי רגל קדומות
בשנת 1900 בנתה חנות הכלבו של איטון מנהרה מתחת לרחוב ג'יימס, מה שאיפשר לקונים ללכת בין החנות הראשית של איטון ברחובות יונג ומלכה לבין נספח איטון שנמצא מאחורי בית העירייה (אז). זה היה מסלול ההולכי רגל הראשון התת-קרקעי בטורונטו, ולעיתים קרובות נזקף לזכותו כמבשר היסטורי לרשת PATH הנוכחית. מנהרת איטון המקורית עדיין נמצאת בשימוש כחלק ממערכת ה- PATH, אם כי כיום היא מחברת את מרכז איטון טורונטו למתחם המשרדים של בל טריניטי, באתר בניין הנספחים לשעבר.
הרחבה
רשת מסלולי ההליכה התת-קרקעיים התרחבה תחת מתכנן הערים מתיו לוסון בשנות השישים. מדרכות העיר התחתית של טורונטו היו צפופות, ומגדלי משרדים חדשים הוציאו את העסקים הקטנים הנחוצים מהרחובות. לוסון שכנע אפוא כמה מפתחים חשובים להקים קניונים תת-קרקעיים, תוך התחייבות שהם בסופו של דבר יהיו קשורים זה לזה. מעצבי מרכז טורונטו-דומיניון, הראשון מהפיתוחים העירוניים הגדולים בטורונטו בשנות ה -60 (שהושלמו בשנת 1967) היו הראשונים שכללו במתחם קניות תת-קרקעיות, עם אפשרות להרחבה עתידית שנבנתה. העיר עזרה במקור במימון הבנייה, אך עם בחירת מועצת עירייה רפורמית זה הסתיים. הרפורמטרים לא אהבו את המערכת המחתרתית בהתבסס על התפיסה של ג'יין ג'ייקובס שחיי רחוב פעילים חשובים לשמירה על ערים ושכונות וחייבים לעודד את הצרכנים לקנות בחנויות בגובה הרחוב ולא בקניונים (בין אם הם מעל פני האדמה או מתחת). עם זאת, המערכת המשיכה לצמוח, כאשר היזמים השתחוו לרצונם של הדיירים וחיברו את הבניינים שלהם למערכת. זה גם הסב מרתפים מוערכים נמוכים לכמה מהשטחים הקמעונאיים החשובים ביותר במדינה.
ההרחבה הראשונה של הרשת התרחשה בשנות השבעים עם חיבור הבנייה והתחתית של מגדל המשרדים ריצ'מונד-אדלייד ומתחם המלונות שרתון סנטר.
המאה ה -21
בניית מנהרת PATH צפונה מסקוטיה פלאזה דרך מרכז מפרץ אדלייד החלה בסתיו 2007. השלמת קטע זה סגרה את הפער האחרון שנותר בתוואי צפון-דרום דרך PATH המקביל לרחוב יונג, ובכך ביטל את הצורך לחזור לכפול מרחוב מפרץ כדי להגיע בין מבנים שנמצאים בקצה המזרחי של PATH.
בשנת 2011 פרסמה עיריית טורונטו תוכנית הרחבה ארוכת טווח עבור ה- PATH, שפותחה על ידי Urban Strategies Inc. כחלק מתוכנית ההרחבה יהיו 45 נקודות כניסה חדשות, והמסלול המורחב התארך עד 60 ק"מ בסיום השינויים.
באוגוסט 2014, הרחבה משמעותית דרומה של רשת PATH קירבה אותה לחוף הים של טורונטו, עם פתיחת גשר הולכי רגל מקורה המחבר בין ארנה סקוטיאבנק דרומה למתחם ווטרפארק שבקווינס קוואי (חוצה את שדרת אגם שור/מסדרון כביש גרדינר ) רחוב).
העיר טורונטו בונה מנהרה בגובה של 65 מיליון דולר, בגובה 65 מיליון דולר, המחברת את תחנת יוניון לרחוב וולינגטון, הקטע הראשון בבעלות ציבורית של אזור הקניות התת-קרקעי PATH. מתכנני טורונטו החלו בעבודות להנחות פיתוח עתידי של PATH ולהבטיח כי בניית קישורי PATH כלולה ברמות המרתף של בניינים חדשים מרכזיים.
עיצוב
PATH מספקת תרומה חשובה לכדאיות הכלכלית של ליבת העיר התחתית, ומשמשת גם לתוספת יכולת המדרכה במרכז העיר טורונטו. המערכת מאפשרת קישוריות להולכי רגל לתחבורה ציבורית, ומאכלסת יותר מ־200,000 נוסעים מדי יום, ואלפי תיירים ותושבים נוספים בדרך לאירועי ספורט ותרבות. מיקומו התת-קרקעי מספק להולכי רגל חוף מבטחים מהקור והשלג בחורף, לצד החום והלחות בקיץ.
תיאום ושילוט
בשנת 1987 אימצה מועצת העיר מערכת איתור דרכים אחידה ברחבי הרשת. חברות העיצוב Gottschalk + Ash International ו- Muller Design Associates הושכרו כדי לתכנן וליישם את המערכת הכוללת בהתייעצות עם קבוצה מגוונת של בעלי קרקעות, עובדי עיר ובעלי עניין. מערכת מקודדת צבע עם רמזים כיווניים נפרסה בראשית שנות התשעים. בתוך המבנים השונים, הולכי הרגל יכולים למצוא מפת מערכת PATH, בתוספת כיווני קרדינל P (אדום) לדרום, A (כתום) למערב, T (כחול) לצפון, H (צהוב) למזרח (על שלטי התקרה שנבחרו) צומת.
מתקנים מחוברים
יותר מ־50 בניינים או מגדלי משרדים מחוברים דרך מערכת PATH. הוא כולל עשרים מוסכי חניה, חמש תחנות רכבת תחתית (תחנת אוסגודה מתחברת רק למרכז ארבע העונות), שתי חנויות כלבו מרכזיות, שני מרכזי קניות מרכזיים, שישה מלונות מרכזיים וטרמינל רכבת. מגדל CN, האקווריום של ריפלי של קנדה ומרכז רוג'רס מחוברים דרך שביל מוגבה מוגף, המכונה SkyWalk, מתחנת יוניון, אם כי למסלול ההליכה אין קשרים פנימיים לאטרקציות אלה.
ארשגוהי טאוטיג
ארשקוהי תאודיק (בארמנית: Արշակուհի Թեոդիկ, 1875-1922) הייתה עובדת סוציאלית ארמנית, מחנכת, פובליציסטית, סופרת, ומתרגמת.