cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אינטרפרומטר מאך-זנדר
מאפיינים
במראה דיאלקטרית יש שני חלקים, מראה העשויה זכוכית וציפוי דיאלקטרי, לכן בפגיעה במראה זו יש שתי אפשרויות פגיעה במראה מהצד הקדמי (אוויר לזכוכית) ופגיעה מהצד האחורי (ציפוי דיאלקטרי זכוכית ואז אוויר).
הסחת פאזה של 180° מתרחשת עם החזרה מקדמת מראה, זאת מכיוון שהחומר מאחורי המראה (זכוכית) הוא בעל מקדם שבירה גבוה יותר מהחומר בו נע האור (אוויר). לעומת זאת לא תהיה הסחת פאזה עבור החזרה מגב המראה, שכן לחומר שמאחורי המראה (אוויר) יש מקדם שבירה נמוך יותר מלחומר בו האור עובר (זכוכית).
מהירות האור נמוכה יותר בחומר בעל מקדם שבירה גבוה ממקדם השבירה של הואקום (שהוא 1). למעשה, מהירות האור בחומר היא: v=c/n כאשר c הוא מהירות האור בוואקום, ו-n הוא מקדם השבירה.
עובדה זו גורמת לעלייה בהסחת הפאזה הפרופורציונלית ל- n-1)*L) כאשר L הוא מרחק ההתקדמות. בהינתן ש-k היא הסחת הפאזה הקבועה הנגרמת ממעבר דרך משטח זכוכית עליו נמצאת מראה, אז נקבל הסחת פאזה של 2k אחרי החזרה מאחורי המראה. זאת מכיוון שהאור הנע לכיוון אחורי המראה עובר דרך משטח הזכוכית, הגורם להסחת פאזה k ולאחר מכן מוחזר מהמראה ללא הסחת פאזה נוספת מכיוון שיש רק אוויר מאחורי המראה. לאחר מכן הוא נע חזרה דרך משטח הזכוכית, אשר יוסיף לו עוד הסחת פאזה של k.
הכלל לגבי הסחות הפאזה תקף למפצלי אלומות המורכבים עם ציפוי דיאלקטרי, ויש לשנותם אם משתמשים בציפוי מתכתי או כאשר לוקחים בחשבון קיטובים שונים. בנוסף, באינטרפרומטרים אמיתיים, עובי מפצלי האלומה עלול להיות שונה, והדרכים האופטיות אשר עוברות "אלומת הדגימה" ו"אלומת הייחוס" לא בהכרח שוות. בלי קשר, בהיעדר בליעה, שימור האנרגיה מבטיח ששני המסלולים חייבים להיות שונים בהסחת פאזה של חצי אורך גל. כמו כן, מפצלי האלומות אשר אינם 50/50 משמשים לעיתים קרובות לשיפור ביצועי האינטרפומטר בסוגים מסוימים של מדידות.
התבוננות בהשפעה של דגימה
באיור 3, ללא הדגימה גם אלומת הדגימה SB וגם אלומת הייחוס RB יגיעו אל הגלאי 1 בפאזה מתואמת ותיווצר תבנית התאבכות בונה. שתי האלומות, SB ו- RB יצברו הסחת פאזה של λ+k (כאשר λ הוא אורך הגל ו-k צבירת הפאזה הקבועה במעבר דרך משטח זכוכית) בגלל שתי החזרות מחזית המראה והעברה אחת דרך משטח זכוכית. לעומת זאת לגלאי 2 יגיעו שתי האלומות בהסחת פאזה של חצי אורך גל ותיווצר התאבכות הורסת. אלומת ה- RB תגיע לגלאי אחרי שצברה הסחת פאזה של 0.5λ+2k עקב החזרה אחת מחזית המראה ושתי העברות. אלומת ה-SB תגיע לגלאי 2 אחרי שצברה הסחת פאזה של λ+2k עקב שתי החזרות מחזית המראה, החזרה אחת מאחורי המראה ושתי העברות. לכן, כאשר אין דגימה רק גלאי 1 מקבל אור.
כאשר מציבים דגימה בדרך של אלומת הדגימה SB, עוצמות האלומות אשר נכנסות לגלאים ישתנו, דבר המאפשר את חישוב הסחת הפאזה שנגרמה על ידי הדגימה.
התאבכות של אור לבן
קרניים מקבילות לא מתכנסות לנקודה ולכן אין מישור יחיד שבו ניתן לצפות בתבנית ההתאבכות דמוית השריג. באיור 2, ניתן לראות שתבנית ההתאבכות יכולה לעבור התאמה כך שהיא תופיע במישור כרצוננו. ברוב המקרים, תבניות ההתאבכות יכוונו כך שהן יופיעו זו לצד זו על אותו המישור לצורך נוחות צילום והשוואה.
שימושים
לאינטרפרומטר מאך זנדר יש שטח עבודה גדול ונגיש וגמישות רבה במיקום תבניות ההתאבכות. מסיבות אלה הוא שימושי מאוד לצורכי הדמיית זרימה במנהרות רוח ולצורך חקר הדמיית זרימה באופן כללי. בנוסף, נעשה בו שימוש רב בתחומי האווירודינמיקה, פיזיקת פלסמה והעברת חום למדידת לחץ, צפיפות ושינויי טמפרטורה בגזים.
האפשרות לשליטה פשוטה בתכונות של האלומה במסלול הייחוס מבלי להפריע לאור במסלול האובייקט הנחקר הפכה אותו לפופולרי מאוד בתחום של אינטרפרומטריה לצורכי הולוגרפיה. במיוחד, זיהוי אופטי של מידע מאופנן על גבי גל נושא ( optical heterodyne detection) על ידי גל ייחוס מוסט בתדר ובזווית להדמיה דיגיטלית עם רגישות גבוהה. בנוסף, לויברומטריה ולהדמיה של זרימת דם על ידי לייזר דופלר.
הרבגוניות של אינטרפומטר מאך-זנדר הובילה לכך שהיא משמשת במגוון רחב של נושאים מחקריים בסיסיים במכניקת הקוונטים, כולל מחקרים על Counterfactual definiteness, שזירה קוונטית, מחשב קוונטי, הצפנה קוונטית, Quantum logic, ניסוי אליצור-ויידמן, the quantum eraser experiment, אפקט זנון הקוונטי ו- neutron diffraction.
ניק סימונדס
ניקולאס (ניק) סימונדס (באנגלית: Nicholas Symmonds; נולד ב-30 בדצמבר 1983) הוא אתלט אמריקאי. הוא אלוף ארצות הברית 6 פעמים מהן 5 פעמים ברציפות (2008 - 2012) וסגן-אלוף העולם (מוסקבה 2013) בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה
סימונדס נולד בבליית'וויל שבארקנסו, ועבר עם משפחתו לבויסי שבאיידהו כשהיה בן 3. אביו כירורג ואמו מורה. כנער, היה אלוף איידהו בריצת 800 מטר, ריצת 1600 מטר וריצת 3200 מטר. לאחר סיום לימודיו בתיכון בשנת 2002, החל ללמוד באוניברסיטת וילאמט בסיילם, ובשנת 2006 קיבל תואר ראשון בביוכימיה. במהלך לימודיו בווילאמט, זכה ארבע פעמים באליפות ה-NCAA בריצת 800 מטר ושלוש פעמים בריצת 1500 מטר. התוצאה שהשיג בריצת 800 מטר (1:45.83) היא שיא NCAA של כל הזמנים, והתוצאה שהשיג בריצת 1500 מטר (3:40.91 דקות) היא השלישית בטיבה.
לאחר סיום לימודיו, הצטרף למועדון הריצה של אורגון. באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה באינדיאנפוליס בשנת 2006 זכה במדליית הכסף בריצת 800 מטר, ובזו שנערכה ב-2007, גם כן באינדיאנפוליס, רשם הישג דומה. באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין בשנת 2008, ששימשה כמבחני המשלחת האמריקנית לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה במדליית הזהב, עם שיא אישי חדש, 1:44.10 דקות. בבייג'ינג העפיל לשלב חצי הגמר, אך סיים במקום החמישי במקצה שלו, וה-17 הכללי, בזמן של 1:46.96 דקות, ולא העפיל לגמר.
בתחרות שנערכה במונקו ב-2009 שיפר את שיאו האישי והעמידו על 1:43.83 דקות. באליפות העולם שנערכה בברלין באותה שנה סיים במקום השישי, והיה האמריקאי הראשון שמעפיל לשלב הגמר בריצת 800 מטר מאז 1997. בנוסף, זכה בפעם השנייה ברציפות באליפות ארצות הברית.
ב-2010 שיפר את שיאו האישי ב-7 מאיות נוספות, כשרץ בזמן של 1:43.76 דקות בתחרות שנערכה ברייטי, וכן זכה בפעם השלישית ברציפות באליפות ארצות הברית. גם ב-2011 הוכתר סימונדס כאלוף ארצות הברית, ובאליפות העולם שנערכה באותה שנה בטגו סיים במקום החמישי.
בשנת 2012 זכה בפעם החמישית ברציפות באליפות ארצות הברית, ששימשה כמבחנים לאולימפיאדת לונדון. במשחקים עצמם סיים במקום החמישי, עם שיא אישי חדש, שעדיין מהווה את שיאו - 1:42.95 דקות.
ב-2014 שוב היה לסגן-אלוף ארצות הברית, ובאליפות שנערכה ב-2015 ביוג'ין השיב לעצמו את תוארו. התאחדות האתלטיקה של ארצות הברית החליטה שלא לאפשר את השתתפותו באליפות העולם בבייג'ינג באותה שנה, בשל סירובו לחתום על מסמך הנגזר מחוזה האימוץ של ההתאחדות עם חברת נייקי.
עמדותיו
סימונדס הביע לא פעם את מחאתו נגד המגבלות המסחריות על אתלטים. בשנת 2011 הציע במכירה פומבית שטח על כתפו אותו ייעד לקעקוע פרסומת. הזוכה, חברת פרסום ממילווקי, שילמה 11 אלף דולרים ותמורתם קעקע סימונדס על גופו את כתובת הטוויטר שלה. באירועי ספורט רשמיים נדרש סימונדס לכסות את הקעקוע, אך דרישה זו משרתת את מטרתו להעלאת המודעות למגבלות על אתלטים.
לקראת אליפות העולם בבייג'ינג ב-2015 קיבלה התאחדות האתלטיקה של ארצות הברית החלטה שנויה במחלוקת שלא לכלול את סימונדס בסגל הנבחרת לאליפות, לאחר שסירב לחתום על מסמך הנגזר מחוזה האימוץ של ההתאחדות עם חברת נייקי, וכולל את המשפט "אני מתחייב ללבוש בצורה מכובדת ותואמת לכל אירוע רשמי של נבחרת האתלטיקה האמריקאית את הציוד שיסופק באופן רשמי על ידי ההתאחדות". סימונדס מתח ביקורת פומבית על ההתאחדות ועל ההסכם, טען כי הם פוגעים בחוזי האימוץ הפרטיים של האתלטים והביע חשש מפני מדרון חלקלק שיחייב ספורטאים להשתמש במוצרים של חברות מסוימות גם בזמנם הפרטי. לדברי ההתאחדות האמריקאית, החוזה עם נייקי לא היה שונה מחוזים שנחתמו בעבר.
סימונדס הביע את עמדותיו גם בסוגיות נוספות. במהלך אליפות העולם במוסקבה ב-2013 הביע את מחאתו נגד החקיקה נגד הומוסקסואלים ברוסיה, והקדיש את המדליה בה זכה לחבריו ההומואים והלסביות. בהמשך השנה פרסם מאמר במגזין ראנר'ס וורלד, בו טען כי על הקונגרס לחוקק חוק שיאסור על החזקת נשק בידי אזרחים מחוץ למשטרה ולצבא. בנוסף, הצטלם לכרזה של ארגון PETA נגד ניסויים בבעלי חיים.
יעקב בנדטמן
קורות חיים
נולד לרב יהודה בנדטמן. שם המשפחה נקרא על שם סב המשפחה ר' בנדט, מניצולי גזרות ת"ח ות"ט שסיפור נישואיו התפרסם, כאשר גילה את כלתו שניצלה אף היא מהפרעות בלא ידיעתו בשולחן העניים שהוכן לכבוד חתונתו עם בת-עשירים, ונטש את האירוע למען ארוסתו הענייה.
הוא התייתם בצעירותו וגדל בבית סבו הרב שמואל חסיד מראסיין. סבו השקיע את מיטב זמנו בגידולו וכבר בגיל עשר ידע לצטט על פה את כל ששה סדרי משנה. נישא לחנה בתו של גביר משקוד שבזאמוט, הוא שקע בלימוד תורה בבית מדרש מקומי ולמד בחברותא עם קרוב משפחתו רבי יוסף פיימר, רבה לעתיד של סלוצק. בהמשך עבר לגור בסוגינד שם למד בחברותא עם קרוב משפחתו, רבי אליהו רגולר, שהתגורר עדיין בעיר הולדתו.
בסוגינד התמנה כמו"צ ומשם נקרא לכהן כרבה של שאוויל. בתקופת שאוויל התפרסם מאוד ברחבי ליטא, ולצד חידושי ההלכה שלו היה פעיל מאוד בתחום הסיוע הרפואי לחולים, בדגש על חולים נזקקים כלכלית.
משאוויל עבר לכהן ברבנות העיר בויסק שבקורלנד. בעיר זו כיהן למעלה משלושים שנה. הוא הקים בעיר שיעורי תורה והעביר בעצמו רבים מהשיעורים מדי יום: בתלמוד בבלי, שולחן ערוך, משניות, מדרש ועין יעקב. כדי לעודד את קבוצת אומרי ה"תהלים", שהיו אנשים פשוטים, היה יושב כאחד מהם מדי שבת לפנות בוקר.
ההוביט: קרב חמשת הצבאות
ההוביט: קרב חמשת הצבאות (באנגלית: The Hobbit: The Battle of the Five Armies) הוא סרט קולנוע ניו זילנדי־אמריקאי מסוגת פנטזיה והרפתקאות אפי משנת 2014 והסרט השלישי והחותם בזיכיון סרטי הפנטזיה מאת פיטר ג'קסון על פי ספרו של ג'.ר.ר. טולקין, "ההוביט" (1937), והוא סרט ההמשך לסרטים "ההוביט: מסע בלתי צפוי" ו"ההוביט: מפלתו של סמאוג", הסרט מהווה הקדמה לסרטי "שר הטבעות" ולעיבוד הקולנועי האחרון של ספרות טולקין, זאת לאחר שכריסטופר טולקין ופיטר ג'קסון הגיעו להסדר משפטי לפיו לא ייעשה כל עיבוד נוסף לספרי טולקין לאחר סרטי "ההוביט".
הסרט הצליח בקופות והכניס כ־956 מיליון דולר, ואף יצא לאקרנים ב־3D (תלת־ממד), IMAX, דו־ממד ו־HFR 3D.
רקע
תחילה, נקרא הסרט "ההוביט: לשם ובחזרה", ובכך שם הסרט היווה זיקה לספר שהותיר בילבו בגינס עבור אחיינו, פרודו בגינס: "לשם ובחזרה, סיפורו של הוביט", וכך גם נקרא הספר במקור "ההוביט, או לשם ובחזרה". ב־24 באפריל החליט היוצר פיטר ג'קסון לשנות את שמו ל"קרב חמשת הצבאות", אשר מתרחש בסרט בדומה לשאר סרטי הסדרה, הוא מתבסס באופן רופף על הספר והנספחים מתוך "שר הטבעות", הסרט עצמו מתבסס על החלק האחרון בספר "ההוביט".
אירוע הבכורה נערך בלונדון ב־1 בדצמבר 2014, על פי הסכם שנחתם בין האחים וורנר לניו ליין סינמה, לפיו אירועי הפרמיירה של שלושת סרטי "ההוביט" ייערכו בוולינגטון, לוס אנג'לס ולונדון, בהתאמה. בדומה לשני הסרטים הקודמים בסדרה, הוא צולם בטכנולוגיית צילום של 48 פריימים לשנייה.
הסרט מתמקד במאורעות שמתרחשים באזור ממלכת ארבור, לאחר שהגמדים העירו מרבצו את סמאוג הדרקון שיוצא להשמיד את עיר האגם ואנשיה, זאת על רקע התקרבותם של האורקים לקראת קרב חמשת הצבאות.
עלילת הסרט
לאחר המאבק מול הגמדים בהר הבודד, סמאוג יוצא לתקוף את עיר האגם, בעוד צבא אורקים מדול גולדור מונהג בידי אזוג ובולג יוצא למלחמה בבני האדם, בגמדים ובשבטי האלפים, בני הלילית.
בילבו בגינס, תורין וחבורת הגמדים עודנם בתוככי ההר הבודד, כאשר סמאוג הדרקון יוצא לתקוף את עיר האגם. בארד מצליח להימלט מכלאו ולהרוג את סמאוג בעזרת חץ שחור, כאשר אדון העיר מנסה להימלט עם מלאי זהב באמתחתו, אך גופתו של סמאוג נופלת עליו והוא מת. בארד אומר לאנשי העיר כי עקב הרס עיר האגם עליהם להתמקם בעיירה דייל הנטושה. קילי מתוודה באוזני טאוריאל על אהבתו ויוצא בסירה אל ההר הבודד. בהגיעם לשם הם לומדים מבילבו שתורין צינת־אלון איבד את שיקול דעתו בעודו מגלה את הזהב ובחפשו אחר אבן הנזר ארקנסטון הנחשבת לתכשיט המלך וסמל המלוכה של ארבור. טירופו מובילה אותו להורות לגמדים לחסום את השערים ולמנוע מכל אחד מלהיכנס או לעזוב. בילבו יודע על טירופו, ויודע שאם הארקנסטון יגיע לידיו - הטירוף רק יחמיר. לכן, הוא מחביאה בכיסו, כשמתברר שהוא הצליח להשיגה עוד קודם לכן וחשש מלהביאה לתורין.
אזוג מגיע לארבור כשהוא לומד מפי בולג שצבא האלפים של ת'רנדויל מגיע אף הוא. אזוג מפקד על בולג לצאת לגונדאבד ולהכין צבא נוסף. בהגיעו לשם, טאוריאל ולגולאס מבחינים בו ובצבא עטלפים הכפוף אליו. כאשר צבאו של ת'רנדויל מגיע אל דייל הוא חובר לבארד במטרה לתקוף את ההר הבודד ולהשיב לעצמו תכשיטים שנגנבו בידי הגמדים לפני זמן רב. בעת ניסיונותיו של בארד לנהל משא ומתן עם תורין, הגמדים מסרבים לשמוע לו וביום המחרת בילבו נותן לבארד את אבן הארקנסטון במטרה שזה יציע אותה לתורין תמורת הזהב שהובטח לאנשי דייל והתכשיטים של האלפים, ובכך למנוע מלחמה בין האלפים לגמדים. כאשר תורין מגלה זאת הוא כמעט שהורג את ההוביט, אך שאר הגמדים מחזיקים במנהיגם בעוד בילבו נמלט מההר אל גנדלף.
חבורת גמדים מגבעות הברזל בהנהגת דיין השני "רגל הפלדה" מגיעים אל ההר ומתכוננים לתקוף את האלפים במחנהו של ת'רנדויל אך אזוג מגיע עם צבאו ותוקף את הגמדים. נוכח האויב המשותף הגמדים והאלפים משלבים כוחות ונלחמים ביחד באורקים. אזוג מורה לצבאו לתקוף את דייל. בארבור, בעקבות הרהורים בלתי פוסקים על התוכחות ששמע מחבריו ומסמאוג, תורין צינת־אלון מתפכח מטירופו ויוצא אל גבעת העורבים עם דוואלין, פילי וקילי כדי להתמודד מול אזוג ולסייע לצבאו של דיין. במקביל, לאחר שטאוריאל נדחית על ידי ת'רנדויל בשל אהבתה לקילי, היא מגיעה לגבעת העורבים על מנת להזהיר את בילבו והגמדים מהגעת צבא תגבורת של אורקים. אך בילבו עד מהרה מאבד הכרתו כאשר תורין נאבק באזוג בעודו נוקם את מותם של פילי וקילי וכשהוא מגן על טאוריאל מפני בולג. לאחר שלגולאס הורג את בולג, מגיעים רדגאסט החום, הנשרים הגדולים וביאורן, שמשתלטים על צבא האורקים ומתגברים עליהם.
כאשר בילבו מתעורר ושב להכרתו הוא מגלה שתורין מתבוסס בדמו לאחר שהצליח להרוג את אזוג והוא נפטר מיד לאחר מכן בעודו מבקש סליחה מההוביט. מעט לאחר מכן ואחרי הקרב, לגולאס עוזב את אביו ויוצא לפגוש את אחד מהדונדאיין, בילבו נפרד מהגמדים הנותרים וחוזר יחד עם גנדלף אל הפלך, אך בהגיעם לגבולות הפלך גנדלף לומד שבילבו מחזיק ברשותו את אחת מטבעות הכוח ולמעשה את הטבעת האחת. סיפורו של בילבו מסתיים עם הגיעו אל מעון באג כשהוא מוצא בני סאקביל־בגינס חומסים את רכושו. הסרט מסתיים ביום הולדתו ה־111 של בילבו, עם בואו של גנדלף לביקור, בדיוק בזמן שסיים לכתוב את הספר "ההוביט: לשם ובחזרה".
הפקה, הפצה ושיווק
הפקת סרטי הטרילוגיה כולה נעשתה בלוח זמנים מאוד מקוצר והם הופקו אחד אחרי השני, כאשר הצילומים החלו במאי 2012 והושלמו ביולי 2012. במרץ 2013 נעשו צילומי השלמה נוספים והצילומים עבור "ההוביט: מפלתו של סמאוג" ו"ההוביט: קרב חמשת הצבאות" הושלמו סופית ביולי 2013. הליכי פוסט־פרודקשן והעיבוד הממוחשב הושלמו ב־19 בנובמבר 2014.
כאמור, הסרט נקרא תחילה "ההוביט: לשם ובחזרה". באפריל 2014 פיטר ג'קסון הצהיר כי לאחר צפייה עם מפיקי אולפני האחים וורנר בגרסה לא־ערוכה של הסרט השלישי בסדרה, הוחלט לשנות את שם הסרט ולקרוא לו "ההוביט: קרב חמשת הצבאות". בכנס קומיקון 2014, שנערך ביולי 2014, נחשף הטיזר טריילר לסרט. כמו כן, פורסמו שתי כרזות רשמיות לסרט.
בדומה למה שאירע לשני הסרטים הקודמים בסדרה, עותק בגרסת DVDScreen כבר היה לנגיש להורדה פיראטית החל מתחילת ינואר 2015, מעט יותר מחודש לאחר עליית הסרט לאקרנים, מה שהפך אותו לסרט הראשון שהודלף באיכות סבירה לרשת בשנת 2015.
באוקטובר 2015 הסרט הוקרן בקולנוע שוב בגרסה המורחבת שלו באירוע שאורגן על ידי Fathom Events. גרסה זו כללה תוספות חדשות, טון אפל יותר וסיווג R בסך כולל של 20 דקות נוספות.
מדיה ביתית
הגרסה הקולנועית של הסרט בבלו־ריי, בבלו־ריי 3D וב־DVD פורסמה במרץ 2015, כאשר באוקטובר 2015 יצאה המהדורה המורחבת.
מוזיקה
בהתאם לחוזה חתום, הווארד שור נטל חלק בהלחנת הפסקול, לאחר שכבר הלחין את הפסקול לסרטי "שר הטבעות" והסרטים הקודמים בסדרת "ההוביט". הפסקול לסרט מתחלק לשני חלקים וכולל את הגרסה התקנית והגרסה המיוחדת. הפסקול הוקלט בקונסרבטוריון של אוקלנד, באוקלנד שבניו זילנד בסיוע התזמורת הסימפונית של ניו זילנד.
את שיר הנושא "פרידה אחרונה" הלחין וביצע בילי בויד, שביצע גם אחד משירי הנושא ("קצה הלילה") ל"שר הטבעות: שיבת המלך".
מועמדויות ופרסים
הסרט זכה בפרס הסרט המרגש ביותר בפסטיבל הסרטים בהארטלנד (Heartland Film Festival) והיה מועמד לפרס אוסקר על עריכת הסאונד הטובה ביותר ולפרס האקדמיה הבריטית לקולנוע בקטגוריית האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס אמפייר בחסות מגזין הקולנוע אמפייר בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר לריצ'רד ארמיטייג' וסרט המדע הבדיוני/פנטזיה הטוב ביותר.
הסרט גם היה מועמד לפרס סאטורן בשבע קטגוריות שונות:התסריט הטוב, סרט הפנטזיה הטוב ביותר, שחקן המשנה ושחקנית המשנה, המוזיקה הטובה ביותר, האיפור והאפקטים הוויזואליים הטובים ביותר וזכה בשניים מהם: סרט הפנטזיה הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר.
וירג'יניה (פירושונים)
ראו גם
}}
מנהיימר
מנהיימר הוא שם משפחה של יוצאי העיר מנהיים.
בולימיה נרבוזה
בּוּלִימְיָה נֶרְבוֹזָה (באנגלית: Bulimia nervosa, בעברית זַלֶּלֶת) או בּוּלִימְיָה היא הפרעת אכילה, המאופיינת בהתקפי זלילה (בולמוסים) שאחריהם נעשים מאמצי התרוקנות, לרוב באמצעות הקאות מכוונות, ולעיתים באמצעות שימוש בחומרים משלשלים וחוקנים.
בולימיה היא הפרעה נפשית המסווגת תחת קטגוריית הפרעות האכילה, כמו אנורקסיה נרבוזה, אך שכיחה ממנה. חולי הבולימיה חווים סבל נפשי רב והם בדרך כלל סובלים מהערכה עצמית ירודה ביותר. הסכנה הפיזית שמציבה הבולימיה פחותה מזו של האנורקסיה, משום שמשקל הגוף אינו יורד מאוד בתקופה קצרה. עם זאת, למחלה השלכות בריאותיות נרחבות, ביניהן התערערות איזון האשלגן בגוף, השיניים ניזוקות מהמגע התכוף עם חומצות הקיבה, סכנה לקרעים בוושט ועוד.
בולימיה נפוצה יותר מאנורקסיה, וצורות קלות שלה מופיעה אצל קרוב לחמישית מהצעירות. הסיבות לצורות הקלות שלה קשורות לרוב למודל היופי ולחץ חברתי להיראות על פי המודל. צורות קשות שלה, מתפתחות כאשר יש "פצע נפשי" שהבולימיה עוזרת להקל על הכאב שלו (באופן מודע או באופן לא מודע), והבולימיה הופכת להיות מנגנון התמודדות שקשה לוותר עליו.
הסיבות הבריאותיות לבולימיה עדיין נחקרות ומעריכים שהסיבות יותר נפשיות מאשר פיזיולוגיות. מעריכים שהסיבות הפיזיולוגיות לבולימיה הן תפקוד לקוי של המוליך העצבי סרוטונין. טיפול תרופתי להפרעה זו הן תרופות נוגדות דיכאון ממשפחת SSRI, אשר גורמות לעלייה ברמת הסרוטנין במוח. הסיבות הנפשיות לבולימיה אינן מסתכמות ברצון לרדת במשקל אלא נובעות לרוב מטראומה נפשית כמו פגיעה מינית או התעללות.
באופן כללי התסמינים של הפרעת קשב מקושרים להפרעות אכילה, אך האימפולסיביות האופיינית לאנשים עם הפרעת קשב מקושרת במיוחד להתנהגויות בולימיות. עם זאת, לא נמצא קשר סיבתי בין הפרעת קשב להפרעות אכילה.
רקע
הבולימיה היא מחלה נפשית שמתבטאת באוכל – החולה צורך כמויות מזון גדולות בזמן קצר, ולאחר מכן מבצע פעולות "היטהרות": הקאה (הנפוצה ביותר), שימוש בחומרים משלשלים או משתנים, חוקנים, צום ארוך או פעילות גופנית מרובה. כחלק מהמחלה, החולה משקיע זמן ומחשבות אובססיביות במראהו החיצוני ומשווה עצמו לאחרים באופן תדיר. כמו כן הערכתו העצמית ירודה.
צריכת כמויות המזון הגדולות בזמן קצר נקראת בולמוס אכילה, התקף זה הוא בלתי נשלט ומגיע לקיצו רק כשהחולה מרגיש בכאבים עזים ובנפיחות קשה באזור הבטן. בולמוסי האכילה מעוותים את תחושות הרעב והשובע ואינם קשורים לצורך פיזיולוגי במזון אלא לדחף גדול לא להרגיש רגשות. לאחר ההתקף הבולמוסי החולה מרגיש תחושות אשמה וחרטה בלתי נסבלות, בנוסף לכאבים פיזיים הקשורים לאכילה המופרזת. ההתקף הוא המניע לפעולות ההיטהרות. ההיטהרות מספקת גם קתרזיס מדומה (מכאבים נפשיים ומלחץ עמוק פנימי) באמצעות הפער בין תחושת המלאות (עד פיצוץ) לאחר הבולמוס לתחושת הריקנות לאחר ההקאה.
הפרעת האכילה מדווחת בספרות הרפואית החל משנת 1944. היא מאופיינת בהתקפי אכילה בלתי נשלטים של כמויות מזון גדולות בפרק זמן קצר. התקפים אלו מתרחשים בסתר וביחידות כאשר בסופם מתרחשת התנהגות מפצה, שעל פני השטח מטרתה היא מניעת עלייה במשקל אך מבחינה נפשית המטרה היא בריחה מרגשות וחוויה מדומה של שליטה על הגוף. קיימים שני סוגי בולימיה הנבדלים בקיום או באי־קיום של הטהרות הגוף, כאשר סוג אחד הוא ללא הטהרות, המתאפיין בביצוע צום או בקיום פעילות גופנית עצימה יתר על המידה בסופם של התקפי האכילה. הסוג השני הוא בעל היטהרות המתבטאת בשימוש במשלשלים ובהקאות יזומות של החולה בסיום התקפי האכילה. ההפרעה שכיחה בקרב נערות ונשים כאשר היא מופיעה לרוב בגיל הבגרות, על פי מחקרים עדכניים נערים וגברים החלו ללקות בהפרעה באחוזים עולים. אוכלוסיות בסיכון גבוה לחלות במחלת הבולימיה הן: אנשים עם הפרעת דחק פוסט־טראומטית, ספורטאים/יות, רקדנים/יות, דוגמנים/יות, ופגועי/ות נפש. מדובר בהפרעה אשר משפיעה בכמה אופנים על הלוקה בה: גופני, בינאישי, משפחתי וחברתי. הדבר מתבטא במעורבות בפעילויות הרסניות כמו: שימוש בסמים ואלכוהול, גנבה מחנויות, יחסי מין הרסניים, דיכאון וחרדה.
לאחר היטהרות שכזו מרגיש החולה תחושת רגיעה פיזית ונפשית. תחושה זו היא זמנית ובמהרה מתעוררת ריקנות נפשית המוליכה את החולה לחזור להתעסקות האובססיבית בדימוי הגוף, לאכילה בולמוסית, היטהרות וחוזר חלילה.
הקאות יזומות: על מנת לגרות את רפלקס ההקאה משתמש החולה באמצעים שונים, ייתכן שלאחר תקופה ממושכת של הקאות יילמד הרפלקס ותתרחש הקאה בהתאם לרצון החולה ללא צורך באביזרי עזר. כאשר הגוף מתרגל להקאות ייתכנו מקרים בהם האוכל עולה "בעצמו" מן הקיבה והחולה יתקשה להשאירו בפנים גם אם יחפוץ בכך.
בחלק מהמקרים מתקיימים בו זמנית מספר אמצעי היטהרות, שמספקים רגיעה זמנית ומזויפת בלבד.
האמונה הרווחת היא שחרדה מעלייה במשקל היא המניעה את החולה בבולימיה להשחית את גופו ולגרום לעצמו במקרים הקיצוניים נזק בלתי הפיך אך בפועל בולימיה קיצונית מתפתחת לרוב כאשר יש כאב נפשי שהבולימיה מספקת ממנו הקלה. ישנו דחף עצום לשליטה המתעורר ברוב החולים, העומד בניגוד לפעולות הבלתי נשלטות. דחף זה מגיע גם ממקורות חיצוניים וסביבתיים ובעיקר ממקורות פנימיים ורגשיים. הפער הגדול שבין פעולות החולה לבין שאיפתו לשליטה וחוזק, מעמיקה את תחושת הדיכאון, העייפות והריקנות של החולה. ההתעסקות באוכל ובמשקל עומדת בבחינת מקבילה לציפיות של החולה מעצמו או של הסביבה ממנו, ולכן ניסיון החולה "למלא" את עצמו במזון לעיתים מקביל לניסיון להיות מלא ושלם עם עצמו מבחינות אחרות שאינן קשורות דווקא לאכילה. בנוסף, אכילה מספקת בריחה מתחושות ורגשות ועוזרת בהדחקה וההתרוקנות מסמלת את השליטה של הבולימי/ת במה שנכנס לגופו ומקבילה לרצון שלו להרגיש שוב בשליטה על חייו מכיוון שפעמים רבות המניע להפרעה הוא תחושת חוסר שליטה על החיים וחוויית חילול פנימי.
קבלת אבחון בולימיה נרבוזה לעומת אנורקסיה נרבוזה תלויה במשקל ולא בסימפטומים. ברגע שהמטופל/ת יורד/ת מתחת למשקל מסוים (כ־85% ממשקל הגוף התקין המינימלי) האבחנה המתקבלת היא אנורקסיה ללא קשר לסימפטומים, אך אנורקסיה מתחלקת לשני סוגים: הסוג המגביל (restricting type) והסוג השני הוא אכילה/התרוקנות (binge eating/purging type) ובולימיות שיורדות מתחת למשקל התקין נחשבות אנורקסיות מהסוג המתרוקן. ישנם מעברים בין ההפרעות אך ישנו מעבר גדול יותר מאנורקסיה לבולימיה מאשר מבולימיה לאנורקסיה. לעיתים קרובות ניתן למצוא בעברו של החולה הבולימי סימנים המעידים על בעיות שונות בהתייחסות לאוכל, בסגנון ובהרגלי האכילה שלו שהיו קיימות לפני התחלת בולמוסי האכילה. מרבית החולים בבולימיה אינם פונים לטיפול על אף הצורך שלהן בתמיכה ולרוב הם מסתירים ומכחישים זאת לאורך זמן (לצר, גילת וגולן, 2003).
קריטריונים אבחנתיים על פי ה־DSM-IV
קיימים חמישה קריטריונים בסיסיים לאבחון המחלה על פי ה־DSM-IV:
קיים דמיון בין אנורקסיה (הסבר בהמשך) לבין בולימיה, אולם ההבדל ביניהן הוא בכך שבבולימיה אין הימנעות מאכילה. על פי המדריך DSM (הסבר בהמשך) ניתן לאבחן בולימיה באמצעות הקריטריונים האלה:
סוגי בולימיה נרבוזה
קיימות שתי צורות של ההפרעה, הנבדלות בסוג ההתנהגויות המפצות המאפיינות אותן:
סימנים ותסמינים
הרגלי אכילה: אכילה מאופיינת בזלילות או אכילת מזון רב בזמן קצר, אכילה בסתר, הרגשת חוסר נוחות באכילה מול אנשים ואף הימנעות מכך, שתייה מרובה מאוד תוך כדי אכילה, ביקורים סדירים בשירותים לאחר ארוחות או עד שעה אחריהן.
תסמינים נפשיים: שינויים תכופים במצב הרוח, דיכאון, תחושת עייפות מתמדת, ביקורת עצמית נוקשה וחסרת פרופורציה, הערכה עצמית ירודה וכמעט תמיד תלויית משקל.
תסמינים גופניים: אי־יציבות במשקל, שיניים צהובות ורקובות, נפיחות וכלי דם מפוצצים בפנים, ציפורניים שבירות ועור לא בריא (בשל המחסור בוויטמינים), חולשה כללית, אדמומיות וכאבים בגרון, פעימות לב בלתי סדירות והקאת דם.
לחולים במחלה זו הובחנה רמה נמוכה של כוליציסטוקינין.
נזקי המחלה
נזקי המחלה האפשריים הם: עייפות וחוסר אנרגיה, דיכאון, סחרחורת וכאבי ראש, קשיי ריכוז, חרדה, עצבנות, נטיות אבדניות (וייסבאלי, 2010), הפסקה או אי־סדירות של מחזור או הווסת, עצירות והתייבשות, קוצר נשימה, קצב לב בלתי סדיר, לחץ דם נמוך, קרעים בוושט הקאת דם ונשירת שיער. כמו כן, כאבי בטן והתנפחויות, בעיות של נפיחות בידיים, ברגליים ובלחיים, שחיקת השיניים, בעיות בחניכיים ובגרון (בעקבות ההקאות), קריעת דופן הקיבה בשל המזון הרב הנכנס אליה, אובדן שליטה וויסות רגשי הקשורה לשינויים במלחים ובסוכר בגוף (וייסבאלי, 2010). נזקים נוספים הם נזקים לכבד ולכליות, כאבים בחזה, כיב פפטי, אנמיה, דום לב ומוות. חלק מהסיבוכים הרפואיים נגרמים בעקבות שימוש מוטעה או מופרז באופנים והתכשירים, אשר גורמים להתרוקנות מערכת העיכול (האתר לבריאות הנפש, אין תאריך). הנזק העיקרי הוא בתפקוד ובאיכות החיים של הסובלות מהפרעה זו, בגלל הדאגה למשקל והנטייה של החולה להחמיר עם עצמה. החולים בדרך כלל מרגישים בושה, תסכול והשפלה לנוכח המשפחה, החברים והמטפלים (לצר, גילת וגולן 2003).
גורמים
לא ידוע על גורם אחד ודאי להתפתחות בולימיה. נראה שהפרעות אכילה הן תוצאה של שילוב בין גורמים שונים – גנטיים, ביולוגיים, משפחתיים, פסיכולוגיים וחברתיים־תרבותיים (שדה־שרביט, אין תאריך).
דרכי טיפול
למחלת הבולימיה אין טיפול תרופתי ישיר. דרכי הטיפול במחלת הבולימיה, כוללות כמה טכניקות ומיומנות טיפוליות ובניהם: החצנת המחלה, זריעת תקווה אצל החולה, אמפתיה, פיתוח מודעות רגשית, זרימה עם התנגדויות החולה, התמודדות עם המצוקה והתמודדות עם הישנות ההתנהגות. (אייבורס ונסביט, 2008).
ככל שהפרעות האכילה מאובחנות ומטופלות מוקדם יותר כך גדל הסיכוי להחלמה מהירה ותמידית. הטיפול הבסיסי כולל טיפול רפואי (הבודק את המצב הרפואי הכללי וחומרת נזקי המחלה הקיימים, ובוחן האם יש לאשפז החולה במצב הנתון), טיפול תזונתי וטיפול פסיכולוגי אישי (לעיתים גם משפחתי).
במקרים מסוימים מומלץ טיפול נוירופסיכולוגי, ששם דגש על הרכיב הביולוגי של התסמינים הפסיכולוגים המתלווים למחלה כמו עיוותי התפיסה, הכפייתיות בחשיבה ועוד, שבדרך כלל אינם מטופלים וכך לעיתים חוזרות הפרעות האכילה.
ישנם כמה דרכי טיפול להפרעת האכילה בולימיה, טיפול התנהגותי־קוגניטיבי וטיפול באמצעות תרופות. על פי מחקרים היעיל שבהם הוא טיפול התנהגותי קוגניטיבי אשר דוגל בסיוע למטופל – בשינוי תפיסתו בדימוי גופו השלילי ודיכוי הרצון בשימוש משלשלים ובביצוע הקאות יזומות כדרך התמודדות. על מנת שטיפול זה יצליח יש להיעזר בגורמים נוספים כמו: דמות שהמטופל מעריך, שתוכל להשפיע עליו בהבנה ללא שיפוטיות, ולקיחת חלק של בני משפחתו בטיפול, הבא לידי ביטוי בסיוע מבחינה רגשית ואחראיות על דפוסי האכילה בבית. טיפול זה משלב בתוכו טיפול פסיכיאטרי, אשר מטפל בבעיות הנלוות למחלה, כמו דיכאון וחרדה.
טיפול נוסף הוא טיפול פיזי, המסדיר את פעילות מרכז ההקאה במוח, במטרה לצמצם את תכיפות ההקאות. לצד זה, התאמה תזונתית עשירה בסיבים, שתייה מרובה והפחתת פעילות הגופנית המוגזמת המסייעים לגמילה מחומרים משלשלים. יש להתאים לכל חולה תפריט מאוזן ולדאוג למניעת הקאות. מטרת המעקב התזונתי היא להוביל את החולים לשמירה על משקל תקין.
הטיפול בבולימיה נעשה בדרך כלל במסגרת הקהילה, אך לעיתים המצב הגופני של חלק החולים מידרדר עד כדי כך שהם נזקקים לאשפוזים חוזרים. בטיפול בבולימיה יש לשקול אשפוז כאפשרות אחרונה. בטיפול בהפרעה זו יש חשיבות לשילוב בין הטיפול הנפשי של החולה הכולל ייעוץ ותמיכה, לטיפול הגופני של החולה ושיקום מצבו הבריאותי.
בולימיה נרבוזה והיריון
נשים עם בולימיה נרבוזה עשויות להיכנס להיריון תוך כדי עיסוק פעיל בהפרעת האכילה או בשלבי ההתאוששות ממנה. סוגיות כגון קונפליקט ביחס לשינויים גופניים, חששות לגבי אימהות ופרידה מבן זוג, הן בעלות חשיבות רבה בפסיכולוגיה של בולימיה נרבוזה, ולכן סביר להניח שלנשים בולימיות יהיו בעיות ייחודיות בהריונן. הפרקטיקה הרפואית מדגישה את הצורך להעריך את ההשלכות הרפואיות, התזונתיות והפסיכולוגיות בשעה שאישה עם הפרעת אכילה נכנסת להיריון.
רוב נשים הסובלות מבולימיה נרבוזה בזמן ההיריון, מתאפיינות בסימפטומים פעילים של ההפרעה עוד מלפני ההיריון. השינויים בהורמוני הגוף, התסמינים והחששות הקשורים להיריון עלולים להחמיר את ההתנהגות הבולימית, עד למצב של סכנה ממשית לבריאות האם והתינוק. עם זאת, עבור חלק מהנשים הסובלות מבולימיה הכניסה להיריון עשויה להוביל לשיפור חיובי, בשעה שהאם מבקשת לשפר את בריאותה ואת בריאותו של העובר. נשים רבות מדווחות על ירידה בזללנות (אכילה בולמוסית) עם התקדמות ההיריון ושיפור בסימפטומים בולימיים. מצד שני, נשים חוות לעיתים קרובות התעוררות מחודשת של הסימפטומים לאחר הלידה, מה שעלול לגרום לנזק בתפרים של האפיזיוטומיה (חיתוך החיץ בלידה), ויש שמדווחות שהן מוטרדות יותר לאחר הלידה, ביחס ללפני הכניסה להיריון.
תסמינים במהלך ההיריון
עקב הבושה, הסודיות וההכחשה המהווים חלק מהבולימיה נרבוזה, לעיתים קרובות הסובלות מבולימיה לא רוצות לחשוף את ההתנהגות שלהם בפני אנשי מקצוע בתחום הבריאות. כתוצאה מכך, קשה לאתר נשים אלו ולקיים הערכה מדויקת בדבר התדירות של ההתנהגות הבולימית אצל נשים בהיריון. זו אחת המגבלות של רוב המחקרים בנושא.
הצריכה התזונתית של נשים בולימיות במהלך ההיריון
הצריכה אנרגטית המומלצת כדי לענות על דרישת הגוף בתקופת ההיריון היא להוסיף 340 קק"ל ליום במהלך הטרימסטר השני ו־452 קק"ל ליום במהלך הטרימסטר השלישי. גם הדרישה למיקרו־נוטריינטים עולה, כגון ברזל, חומצה פולית וויטמין C. בהשוואה להמלצה, הצריכה האנרגטית של נשים עם בולימיה נרבוזה פעילה בהריון גבוהה יותר וצריכת המיקרו־נוטריינטים נמוכה יותר.
בהשוואה לנשים ללא הפרעת אכילה, נשים עם בולימיה נרבוזה צורכות:
השלכות רפואיות
אצל נשים בולימיות שנכנסות להיריון וממשיכות בסימפטומים ובהתנהגויות הקשורים להפרעה נמצא סיכון יתר להפלות, היפראמזיס (הקאות יתר בהיריון) וניתוח קיסרי. נוסף על כך, נשים בולימיות בתקופת ההיריון עלולות לסבול מחוסר איזון כימי, התייבשות ואי־סדירות בקצב הלב.
בולימיה פעילה בהיריון יכולה גם ליצור הפרעות אצל העובר:
קווניה
קְוֶנְיָה (נהגה ; באנגלית: Quenya; בטֶנְגְוָּר:) היא שפה מתוכננת, אחת מכמה שפיתח הבלשן והסופר ג'. ר. ר. טולקין עבור העלפים בלגנדריום שלו.
את הרעיון לשפת עלפים הגה לראשונה טולקין בסביבות 1910. במהלך השנים שינה את הדקדוק רבות עד שהיה מרוצה ממנו כשאוצר המילים נותר יציב למדי לאורך הזמן. בהתחלה קרא טולקין לשפה בשם "עֲלְפִין", על שם דובריה, אך מאוחר יותר שינה את שמה מעלפין ל"קֶנְיָה" ולבסוף לקוניה. השפה הפינית הייתה למקור השראה חשוב עבור השפה, לצד לטינית ואנגלית עתיקה בהן שלט טולקין. יוונית ווולשית, שפות אחרות שטולקין שלט בהן במידה מסוימת היוו השראה גם הן (וולשית היוותה אחר כך את מקור ההשראה העיקרי לשפת עלפים נוספת, סִינְדָרִין). שפות גרמאניות עתיקות ובמיוחד גותית היו גם הן מקור להשראה במהלך תהליך הפיתוח של השפה.
מאפיין יוצא דופן של קוניה כשפה מלאכותית הייתה העובדה שטולקין פיתח עבורה היסטוריה פנימית רחבה ביותר, ברמה שמיישרת קו יחד עם עומק היריעה הספרותית של הלגנדריום עצמו. טולקין הרגיש שהשפות שלו מתפתחות ודינמיות לאורך השנים, בדיוק כמו השפות האמיתיות אותן חקר – לא כתוצאה מבידוד דובריהן, אלא כתוצאה מהגירה ומגע בין דוברי השפות השונות הללו.
בלגנדריום של טולקין, דהיינו העולם הספרותי בו קיימת בין השאר עלילת שר הטבעות, קוניה היא רק שפת עלפים אחת מני מספר שמות המדוברות על ידי העלפים. משמעות השם קוניה היא "שפה" / "לשון", או בהשוואה לשפות גזעים אחרים שהעלפים יפגשו במהלך הזמן, "לשון העלפים", וכתוצאה מכך מכנים העלפים את עצמם "קְוֶנְדִי" ("הדוברים בלשון"). לאחר נדידת העלפים מאגם קוּיוּיֵנֶן והתפצלותם, נחשבה הקוניה לשפתם של שלושת עדות האֶלְדָר (העלפים הנעלים) הוַנְיָר, הנוֹלְדוֹר וחלק מעדת הטֵלֵרִי אשר עזבו את הארץ התיכונה במסעם לוַלִינוֹר שבאָמָן כדי לחיות לצד הוַלָאר באֶלְדָמָר. מבין שתי העדות שהגיעו לולינור, רובה של אחת העדות האלו, הנולדור, חזר לארץ התיכונה, שם פגשו הנולדור את העלפים-האפורים (הסינדר, הטלרי שנותרו בבלריאנד), דוברי הסינדרין. בארץ התיכונה אימצו לבסוף הנולדור את הסינדרין כשפתם היומיומית והקוניה נותרה כשפה בשימוש ליטורגי ופואמי. העדה השנייה, הוניר שנותרה בולינור המשיכה את השימוש בשפה. כשהנולדור עזבו לארץ התיכונה, התרחק בהדרגה הניב הנולדורי של השפה מהניב הוניארי המדובר בולינור, ועבר שינויים בצליל ובדקדוק.
נוכחות השפה בלגנדריום קטנה והאזכורים העלילתיים שלה מתרכזים בעיקר בשר הטבעות, כמו גם ביצירת הרקע שפורסמה לאחר מות טולקין, הסילמריליון. הטקסט הארוך בשפה שפורסם במהלך חיי טולקין הוא הפואמה: "נָמָרִיֶה" (קינת גלדריאל). רוב הטקסטים בשפה אינם בעלי יותר מכמה שורות. במותו, הותיר אחריו טולקין מספר יצירות לא גמורות כתובות בקוניה לצד ניתוחים אקדמאים של השפה, את אלה אספו והוציאו לאור לאחר מכן חוקרי טולקין במסגרת כתבי העת "Parma Eldalamberon" ו-"Vinyar Tengwar".
כשיצר את השפה, מעולם לא דמיין טולקין כי השפה, כחלק מהלגנדריום שלו, יזכו לפרסום כה גדול, עד שיופיעו במדיה ויהיו בעלי השפעה כה גדולה על עולם הפנטזיה, כך שאף פעם לא יצר אוצר מילים מספיק גדול מכדי שיניתן יהיה לדבר בשפה באופן חופשי, אולם מעריציו כותבים ויוצרים שירים וסיפורים בשפה מאז שנות השבעים באמצעות יצירת מילים חדשות שגרמו להופעתה של "נאו-קוניה" לא מקורית לחלוטין.
היסטוריה חיצונית
טולקין החל לפתח את שפת העלפים הראשונה שלו סביב השנים 1910–1911 בזמן שלמד בבית ספר קינגז אדוארד, ברמינגהאם. בסביבות 1915 קרא לשפה בשם קניה ולאחר מכן שינה את הכתיב וההגיה ול"קוניה". טולקין שלט אז בלטינית, יוונית, ספרדית ברמות שונות ובמספר שפות גרמאניות עתיקות יותר נוספות כגון גותית, נורדית עתיקה ואנגלית עתיקה. הוא המציא מספר מערכות כתב ושתיים או שלוש שפות מתוכננות. באותה תקופה התעניין במיוחד טולקין באפוס הפיני, הקאלוואלה, דרכו התוודע לשפה הפינית שבה מצא השראה רבה שהייתה דרושה לו להמצאת שפתם של העלפים הנעלים. שנים רבות לאחר מכן כתב: בהתייחסו למקור ההשראה לשפה הרחיב:
הוא מעולם לא תכנן שקוניה או איזו שפה מאלו שהמציא תהפוך לשפת עזר בינלאומית למרות היותו תומך נלהב של אספרנטו כשפת עזר פנים-אירופאית. בעת המצאתה, חתר טולקין למטרה כפולה, שתהיה בעלת דקדוק "קלאסי ומוטה". למעשה, רצון זה היה המניע ביצרתה של ה"מיתולוגיה". בזמן שפיתח את השפה הרגיש טולקין כי היא זקוקה לדוברים, שיהיו בעלי ההיסטוריה ותרבות משלהם, שלדעתו יעניקו לשפה את "הטעם הייחודי" שלה. לפי טולקין, שר הטבעות "היה לשוני בעיקר בהשראתו, ופיתוחו החל כדי לספק את הרקע הדרוש ל"היסטוריה" של הלשונות העלפיות". תהליך זה של יצירת שפה ראשית, ואז טוויית הרקע סביבה עבור דובריה הבדיוניים תואר כייחודי. דימיטרה פימי, חוקרת טולקין, טוענת שטולקין החל את פיתוח השפה לראשונה בתור חיפוש אחר שפה אידיאלית, שתתאים למטרות שהיו חלק בעבודה שלו ליצירת מיתולוגיה לאנגליה. פימי טוענת ש"טולקין השתמש במכוון בהרמוניה שבסמליות הצליל כדי לאחד צליל עם משמעות  ולגרום לקוניה להיראות כשפה אידיאלית, המתאימה בקולה לדיבור בגן העדן של עלפי ופיות ולינור".
מראשית פיתוחן של השפות, השתמש טולקין בבלשנות השוואתית ובשיטת העץ ככליו העיקריים. הפיתוח התחיל לרוב במערכת הפונולוגיה של השפה אם (פרוטו-שפה) ואז עבר ליצירת מעתק הגאים נפרד עבור כל אחת משפות הבת שלה.
פיתוח
לאורך חייו, התנסה טולקין ללא הרף בשפות שהמציא ושינה אותן פעמים רבות. קוניה הייתה בעלת מערכות דקדוק נסיוניות רבות עם הבדלים מהותיים בין שלבי התפתחותה השונים. במהלך שלב הפיתוח הראשוני של קוניה מוקדמת (1910–1920 לערך), נקראה השפה עלפין באנגלית ו"אֶלְדָרִיסַה" בלשון השפה עצמה. השינויים הגדולים במערכות הדקדוק של השפה התבטאו בעיקר בנושא ההטיות ומערכת כינויי הגוף. למרות התהפוכות הגדולות שעברה השפה לא נגע טולקין יותר מדי באוצר המילים; הוא שינה לעיתים משמעויות של מילים, אבל כמעט אף פעם לא נטש אותן מרגע שהומצאו. הוא המשיך לחדד את משמעויותיהן ויצר מילים נרדפות חדשות. יתר על כן, האטימולוגיה העלפית הייתה בתנופה מתמדת; טולקין שאב אושר רב בהמצאת אטימונים חדשים עבור אוצר המילים שלו. לאחר פרסום שר הטבעות (בשנים 1954–1955), חוקי הדקדוק של השפה עברו מספר שינויים קטן נוסף וגרסה זו הוגדרה אז כקוניה מאוחרת (1950–1973 לערך).
האיות קניה (Qenya) משמש לפעמים כדי להבחין בין קוניה מוקדמת לבין גרסאות מאוחרות יותר. קניה שונה מקוניה המאוחרת בכך שיש לה היסטוריה פנימית, אוצר מילים וחוקי דקדוק שונים כפי שמתואר ב"Qenyaqetsa" (לקסיקון מילים בקניה). דוגמאות לשוני כוללות שימושים שונים ביחסת האקוזטיב (המושא הישיר) על אשכולי עיצורים בקוניה מאוחרת. פימי מציעה שקניה כפי שהיא מופיעה ב-Qenyaqetsa הייתה אמורה להיות שפה מיסטית, שכן, לקסיקון השפה מכיל מספר מילים בעלות קונוטציות נוצריות ברורות כגון צליבה (anatarwesta, ) ומיסיונר (evandilyon, ) – מילים אלו לא הופיעו מחדש כחלק מקוניה מאוחרת.
בשנות השלושים המוקדמות, החליט טולקין שהפרוטו-שפה של קוניה תהיה ולארין, שפתם של האלים, הולאר, כפי שקרא להם: בטבלאות ההשוואתיות שפורסמו באחד מכתבי העת של השפה תוארו סדרות של מעתקי הגאים עבור שפות הבת הבאות: קניה, לינדרין (דיאלקט של קניה), טלרין, נולדורין (גונדולינית) ונוספות. את העיצורים עבור פרוטו-שפת העלפים שאל טולקין ממערכת העיצורים סותמים של פרוטו הינדו-אירופאית, הפרוטו-שפה ממנה יצאו סנסקריט, יוונית, לטינית ועוד רבות נוספות; העיצורים הם: שפתיים, שלושה חיכיים (ɟ, k ו-ɡ͡b) ועיצור חוד-לשוני. הטבלה הראשונה מלמטה מספקת כמה דוגמאות לאשכולים תחיליים נפוצים מהטבלאות.
מאפיין נוסף של השפה המזכיר שפות טבעיות עתיקות כמו יוונית עתיקה, אנגלית עתיקה או סנסקריט הוא המספר הזוגי (dual grammatical number) המשמש בנוסף ליחיד ורבים. הוצע כי טולקין השתמש בדואל כדי להעניק לקוניה "תחושה ארכאית" בתפקידה כשפה עתיקה של העלפים.
בערך עשור לאחר מכן, שינה טולקין את דעתו לגבי מוצא הפרוטו-שפה: במקום שהעלפים ילמדו לדבר מהולאר, הם פיתחו לעצמם לשון בשם "קְוֶנְדֵּרִין", שתשמש כשפה האם של כל לשונות העלפים. שורשים רבים שטולקין ייעד במקור עבור הולארין הוחלפו אז בשורשי קונדרין.
השפות אותן דיברו העלפים שיצאו למסע לולינור כוללות את: קוניה, טלרין, סינדרין וננדורין. תהליך שינויי אשכולי עיצורים אפיים בקוניה וטלרין מתואר בטבלאות (משמאל) שיצר טולקין, מתוך המאמר "Outline of Phonology" - ניתוח אקדמאי המופיע בכתב העת Parma Eldalamberon מס' 19:
בקוניה, אשכולים אלו הופשטו לרוב לכדי אפיים תחיליים:
בניגוד לקניה מוקדמת, הדקדוק של קוניה הושפע מפינית, שפה צירופית, אבל גם רבות מיוונית ולטינית, שהיא סינתטית ומתיכה (fusional). הייתה זו השפה הלטינית ממנה ככל הנראה שאב טולקין את הרעיון של קיום דיגלוסיה, מצב בו השפה נכתבת אך לא מדוברת: ה-"Parmaquesta" (שפת הספר, ), המשומשת רק במצבים מסוימים, כדוגמת ספרות וה-"Tarquesta", שפת היומיום.
טולקין כמעט ולא שאל ישירות מילים משפות אמיתיות אל תוך קוניה. היוצאות מן הכלל היחידות הן השם "אֵאָרֶנְדִיל" (אוהב הים, ), המוזכר בפואמה באנגלית עתיקה מאת קיינוולף, או מילים בהשפעת הפינית שחדרה מעבר לפונולוגיה אל אוצר המילים. מילים אלו כוללות את -tul (לבוא, ; פינית: tule) או -anta (לתת, ; פינית: antaa). אולם מילים אחרות שנראות כאילו הושאלו הן למעשה צירוף מקרים, לדוגמה kirja (ספר, פינית) וקוניה קִירִיָה (cirja) (ספינה חדת-חרטום, ). טולקין המציא את השורש הולארין/קונדרין קִירְ- (לחתוך, לבתק, ) אשר ממנו התגלגלה המילה קיריה. aure הלטינית, למטה, וקוניה אָאוּרֶה (aurë) (אור-שמש, יום, ) אינן קשורות. אאורה התגלגלה מהשורשה הולארין/קונדרין אוּר- (חום, להתחמם, ). השפעה גרמאנית נשקפת יותר בתחביר (קיומה של r- ביחסת הנומינטיב (יחסת הנושא) ברבים מזכירה שפות גרמאניות צפוניות) או פונולוגיה מאשר במילים: אַרְדָה, המילה הקונייתית ל"ממלכה", חולקת דמיון רב עם המילה הגרמנית: Erde, כדור הארץ, כשהמקור הקונייתי הוא מהשורש הולארין/קונדרין -gar. על פי טום דובויס וסקוט מלור, שם השפה עצמה, קוניה, ייתכן להיות שאוב משמה של השפה האמיתית קוון, שפה קרובה מאוד לפינית. אולם טולקין מעולם לא התייחס לטענה זו.
מספר בלשנים טענו שניתן לסווג את קוניה כדוגמה לסוג מסוים של שפה מתוכננת שעוזרת ליצור עולם בדיוני. שפות אחרות מסוג זה כוללות את "הלשון הישנה" ממחזור כישור הזמן וקלינגונית ממסע בין כוכבים מאת מארק אוקרנד. נאמר עליהן שהן יוצרות "הקשר סוציו-לשוני שבתוכו ניתן ליצור זהויות קבוצתיות ואינדיבידואליות".
כתבי עת ומסמכים בלשניים
שני כתבי עת, Vinyar Tengwar מגיליון מס' 39 (יולי 1998), ו-Parma Eldalamberon מגיליון מס' 11 (1995), מוקדשים כיום באופן בלעדי לעריכה והוצאה לאור של המוני מאמרים בלשניים שטרם פורסמו. טקסטים דקדוקיים חשובים, הנרמזים בסדרה תולדות הארץ התיכונה ומתוארים ככמעט בלתי קריאים או בלתי מובנים למדי, פורסמו בשני כתבי העת הללו. "דקדוק קניה מוקדמת" שנכתב על ידיו בשנת 1925 לערך נערך ופורסם ב-Parma Eldalamberon גיליון מס' 14.
אחרי מות טולקין
ניסיונות מעריצים לכתוב בשפה החלו בשנות ה-70 כאשר מילון השפה שפורסם כלל אך כמה מאות מילים. מאז שגשג השימוש בשפה בשירים ובטקסטים, בביטויים, בשמות ואפילו בקעקועים. אבל טולקין עצמו מעולם לא תכנן את שפותיו בצורה כזו שיהיו מלאות מספיק לשיחה. כתוצאה מכך, טקסטים עלפיים שהומצאו לאחר מות טולקין דורשים חידושים ולעיתים המצאת מילים חדשות. השימוש בקוניה התרחב עם השנים ככל שנוצרו מילים חדשות, ויצר מין שפת נאו-קוניה המבוססת על הקוניה המקורית של טולקין אך משלבת אלמנטים חדשים רבים.
במדיה
דוגמה כזו לשימוש בשפה ובמילותיה ניתן לראות בחלקים גדולים במדיה של הארץ התיכונה, החל מטרילוגיית הסרטי שר הטבעות של פיטר ג'קסון ועד טבעות הכוח. העובדה שהשפות לא היו מותאמות לסביבה כזו יצרה קשיים אצל התסריטאים וכותבי הטקסטים. לדוגמה, דייוויד סאלו, מגשר השפה העיקרי בהפקות שר הטבעות נאלץ ליצור דיאלוגים בהם הדמויות מדברות במשפטים מומצאים לחלוטין של קוניה. ניסיון דומה נוסף נעשה עבור הסדרה טבעות הכוח, אולם בעת שידור הסדרה הצביעו מעריצי טולקין אדוקים על טעויות קשות בדקדוק הכללי של אותה מין נאו-קוניה.
היסטוריה פנימית
השפות העלפיות הן משפחה של מספר שפות וניבים קשורים. טולקין דמיין לראשונה חברה עלפית עם שפה ייחודית עבור שימוש היום-יום (הדיבור היומיומי): ה-Tarquesta; ושפה גבוהה יותר לשימוש עבור טקסים ותרבות (ליטורגי): ה-Parmaquesta.
ורלין פליגר, חוקרת טולקין הציעה שקרבת העלפים לולאר השפיעה על פיתוח שתי השפות (ולארין וקוניה) במונחים של פונולוגיה, מורפולוגיה וסמנטיקה. השוני הלשוני בין הקַלַקְוֶנְדִי (עלפי האור) למוֹרִיקְוֶנְדִי (העלפים האפלים) שהתרחש במהלך נדידת העלפים משתקף בשפותיהם בהתאמה.
קונדרין וקוניה עתיקה
האזכור הראשון מבחינה כרונולוגית לשפת עלפים כלשהי נמצא כבר בתחילת הסילמריליון: זו הייתה השפה הראשונה של העלפים, והיא הייתה משותפת לכולם, ושמה קונדרין בקוניה. בקרב עדות האלדר, העלפים שיצאו למסע הגדול אל עבר ולינור, התפתחה קונדרין עתיקה לאלדרין - שפת האלדר. חלק מעדה בשם הטלרי, שהייתה חלק מעדות האלדר, נשארו בבלריאנד ונקראו מעתה "העלפים האפורים" או ה"סינדר". בבלריאנד השתנתה במהלך השנים שפת האלדר שדוברה בפי העלפים האפורים לסינדרין. זמן מועט לפני שנכנסו האלדר לתחומי ולינור, התפצלה שארית עדת הטלרי כולה מעל השאר והשתקעה באי טוֹל אֶרֶסֵאָה, (האי הבודד) ששכן בפתח מפרץ ולינור. שם שפתם של הטלרי שעד אז הייתה זהה לשאר האלדר נשתנתה מלשון הוניר והנולדור - עדות האלדר האחרות שהשלימו את המסע כולו אל ולינור. כשהגיעו לבסוף הנותרים, הם השתכנו באלדמר, חבל ארץ בולינור וייסדו את העיר הגדולה טיריון. בטיריון התפתחה האלדרין לשפה של ממש: קוניה עתיקה.
קוניה עתיקה, כפי שתועדה בכתב ה-sarati שהומצא על ידי רוּמִיל איש טיריון, נקראה Yára-Quenya. ככל שעבר הזמן השתנתה גם היא הקוניה המשותפת של שתי העדות ששכנו באלדמר. הנולדור דיברו בניב קוניה הנקרא נולדורין, והוניר דיברו בוניארין. כשהנולדור הוגלו מולינור בשל מעשי פאנור, הם הביאו עמם את הניב שלהם לארץ התיכונה.
שימוש על ידי העלפים, בני אדם והולאר לאורך העידנים
השפה הייתה בשימוש על ידי הולאר; אולם במקביל שאלו העלפים מילים מלשון הולאר, הנקראת ולארין בקוניה, השפעת הולארין הייתה חזקה יותר בניב הוניארין, שכן אלו הרבו להתרועע עם הולאר. וניארין שאבה מילים מולארין שלא היו קיימות בנולדורין. כדוגמת: tulka (צהוב, מולארין tulukha(n)), ulban (כחול, ככל הנראה מולארין ul(l)u שמשמעותה "מים") ו-nasar (אדום, אם כי לא ידוע המקור בולארין).
על פי פרק 4 ב-The War of the Jewels, "Quendi and Eldar: Essekenta Eldarinwa" מוסבר כי "Quendya היה השם שניתן לקוניה בוניארין, שכן בוניארין, האשכולים ndy ו-ny נותרו ברורים וחדים ולא מוזגו". לעומת זאת, בנולדורין ndy מוזג לבסוף לתוך-ny.
בעידנים הרבים שלאחר הגעת העלפים לולינור, הנולדור הגולים שהובלו על ידי פאנור לארץ התיכונה דיברו רק קוניה, וכשנפגשו לראשונה עם עלפי הסינדר מאז אלה עזבו את האלדר, נתגלה לראשונה השוני בין קוניה וסינדרין. אולם מסופר כי במשתה שנערך 20 שנה מהגעת הנולדור לארץ התיכונה, כבר דיברו הנולדור סינדרין. שכן, העלפים השלטים בבלריאנד לא היו הנולדור, אלא הסינדר, בראשות תינגול מלך הסינדר ומלך דוריאת, ממלכת העלפים החזקה בארץ התיכונה ועל כן שפתו היא זו השלטת.
כששמע תינגול על רצח הטלרי שארי עמו בידי הנולדור בעת משתה אחר, אסר את השימוש בשפה בתחומי ממלכתו: בעשותו כך, גם הגביל את אפשרות הסינדר לשפר ולהאיר את שפתם בהשפעות מקוניה וגם האיץ את "הפיחות וההתרוששות הרוחנית" של תרבות הנולדור.
הקוניה שדוברה בארץ התיכונה השתנתה מניב קוניה שדובר באמן בעיקר באוצר המילים, שהושפע מסינדרין. השינוי נוכח גם בהגיה, וייצג את התהליך שעברו מעתקי ההגאים שגרמו לנולדורין להתפלג מוניארין. השינויים הדקדוקיים היו מינוריים כיוון שהנולדור הקפידו ללמד ולשמר את צורת השפה הישנה.
לאחר אירועי מלחמת החרון וחורבן בלריאנד שסימנו את סוף העידן הראשון ותחילת העידן השני החל תהליך השקיעה של העלפים ושל הנולדור בפרט. העלפים ששרדו את המשיסה והסינדר בראשם עברו לצד השני של ההרים הכחולים ושם הקימו ממלכות. אולם העובדה כי אלה לא הצליחו להתחקות אחר תפארת הממלכות הקדומות לצד עליית קרנו של האדם בדמות ממלכת נומנור הובילו להיחלשות מעמדה של קוניה ולתחילתו של תהליך ארוך בו הדרדרה השפה ממעמד משפת אם לשפה שנייה.
בנספחים של שיבת המלך, הכרך האחרון בטרילוגיית שר הטבעות, מתואר כי בעידן השלישי, הייתה קוניה בעלת מעמד המקביל למעמדה של השפה הלטינית באירופה של ימי הביניים, והיא כונתה על ידי טולקין "לטינית של עלפים". השימוש הליטורגי בשפה עדיין היה בנמצא אצל צאצאי הנולדור ואצל צאצאי הנומנורים בדמות אנשי ממלכות גונדור וארנור לאורך כל העידן.
סופו של העידן השלישי ותחילתו של הרביעי מסתמנים בסיומן של עלילות שר הטבעות, בחורבן הטבעת האחת ובקץ כוחן של שלוש הטבעות האחרות שהיו קשורות באחת. אז נטשו מרבית העלפים את הארץ התיכונה ולקחו את לשונותיהם עימם. באירועים אלו הגיע אל סופו גם השימוש בקוניה על ידי העלפים בארץ התיכונה; אולם כפי שתואר מוקדם יותר: גם צאצאי נומנור השתמשו בשפה לצרכים ליטורגיים; וכשעלה אראגורן לכס המלכות הוא החל מחדש את המסורת העתיקה, החלטה שנבעה מימי ילדותו, בהם בילה בחברת אלרונד וגלדריאל שאף נתנה לו את השם "אלסר". למרות זאת, לא ברור אם בנו אלדריון שעלה לכס לאחר מותו בשנת 120 לעידן הרביעי המשיך במסורת זו.
למרות הקץ הדי מוחלט של השפה בארץ התיכונה, מעמדה בולינור נותר יציב ביותר לאורך כל העידנים, שכן היא המשיכה להיות מדוברת על ידי אוכלוסיות הוניר והטלרי בניביהם השונים.
פונולוגיה
טולקין פירט על ההגייה של שפות העלפים כפי שנהגו על ידי עלפים, בני האדם והוביטים במגוון מקורות. התיעוד על הפונולוגיה המאוחרת של קוניה כלול בנספח ה' של שר הטבעות וב-"Outline of Phonology", אחד הטקסטים של טולקין, שפורסמו ב-Parma Eldalamberon מס' 19.
כפי שצוין לעיל, הפונולוגיה של קוניה הושפעה ברובה הגדול מלטינית ועם קצת נגיעות של פינית. ניתן לראות עובדה זו בכך שקוניה חסרה הרמוניית צלילים ושינוי עיצורים הנוכחים מאוד בפינית, כמו כן, ההטעמה בקוניה אינה תמיד על העיצור הראשון במילה. אלמנטים אופייניים בפינית כמו התנועות הקדמיות ö, ä ו-y חסרים בשפה. לעומת זאת, נקודות דמיון בין השתיים כוללות היעדר מנושפות העיצורים או שינוי ההברה: si < ti בשתי השפות. השילוב של פונולוגיה פינית על בסיס לטיני גרמה לכך שהצליל או "ההתנהגות" של השפה מזכירים איטלקית בהרבה מובנים, עובדה שעומדת בקו אחד עם העובדה שאיטלקית הייתה השפה הרומאנית האהובה על טולקין.
הטבלאות מתחת מפרטות את העיצורים והתנועות של נולדורין כפי שדוברה בארץ התיכונה.
עיצורים
מערכת הפונמות בקוניה מתחלקת לשש קבוצות: שפתיים, שיניים (כולל הלשון והחלק האחורי של השן), מכתשיים (כולל הלשון והחלק המכתשי של הלסת), חיכיים, וילוניים וסדקיים. העיצור שיני, חוכך, אטום (/θ/) והעיצור מכתשי, חוכך שורק, קולי (/z/) מופיעים בוניארין, אך הוחלפו באופן הדרגתי עם /s/ ו-/r/ בהתאמה בנולדורין. יש לציין כי עיצורים סותמים מופיעים רק לאחר עיצורים אפיים ועיצורים נוזליים (קבוצת ⟨r l⟩), משמע כי /g d b/ אינם מופיעים לבדם, אלא תמיד כחלק מאשכולות /ŋɡ rd ld nd lb mb/ ואלו מופיעים רק בין תנועות (ייתכן שתופעה זו אינה נכונה עד סופה בוניארין, שכן קיימת המילה "אַלְדוּדֵנְיֶה", שמה של הקינה על שני העצים שחוברה על ידי העלף אֱלֶמִירֶה מהוניאר). עיצורים טרום-אפיים נפוצים בשפה. הטבלה הבאה (2) מציגה את העיצורים בנולדורין. אישכול (cluster formation) עיצורים מתרחש רק במרכז המילה למעט שילובים עם תנועות למחצה:
האורתוגרפיה הקונייתית (בשימוש האלפבית הלטיני) עוקבת אחר חוקי ה-IPA, אבל במספר שינויים: ⟨c⟩ מחליף את ⟨k⟩, [ŋ] מופיעה ללא ⟨ñ⟩ וילונית אחריה (למרות שניתן לזהות מילים כאלו בקוניה מוקדמת, כדוגמת Ñoldor, נולדור), ההברות [ç ʍ] מיוצגות באמצעות ⟨hy hw⟩. באופן דומה, הדיאגרפים ⟨ty ndy⟩ עשויים לייצג את האלופונים החיכיים: [t ⁿd], או בייצוג [c ⁿɟ], למרות שהם אינם פונמות עצמאיות. בנוסף, ⟨h⟩ באשכול ⟨ht⟩ מייצג [ç] אם הוא בא אחרי ⟨e⟩ או ⟨i⟩ ו-[x] שבאים אחרי תנועות אחרות. בהקשרים מסוימים ⟨x⟩ יכול לייצג את האשכול /ks/ כדוגמת הֶלְקָרַקְסֶה (Helcaraxë).
מורפופונמיקה ואלופונים
חלק מהעיצורים נהגים בצורה שונה כאשר הם מופיעים באשכולים עם עיצורים מסוימים אחרים. מצב זה מופיע במיוחד באשכולות שכוללים את העיצורים /w j/ הדומים או את העיצור סדקי, חוכך, אטום /h/. אשכולות שבהם העיצור השני היה /j/ נהגים כעיצורים מחוככים, ואשכולות שבהם העיצור השני היה /w/ נהגים כעיצורים שפתיים. אשכולות עיצורים שבהם העיצור הראשוני הוא /h/ נהגים כטרום-מנושפים ולא-מוגאים (preaspirated and devoiced).
אשכולות חיכיים
בנולדורין האשכול ⟨hy⟩ נהגה כ-[ç]. על ההגייה של [ç] כתב טולקין: "y אטומה מודגשת, בדומה להברה הראשונה ב-huge באנגלית אבל מחוככת". בוניארין, ⟨hy⟩ נהגה כ-[ʃ].
על פיו, האשכול cj/) ⟨ty⟩/) נהגה כ-"'[c] קדמית דגושה', כמו ty בהונגרית, אלא שה-y מתארכת עוד קצת".
על האשכול ⟨ny⟩ קבע שייהגה כמו new באנגלית ([njuː]). בוניארין, האשכולים ⟨ty⟩, ⟨dy⟩, ו-⟨hy⟩ נהגים כ-[tʃ], [dʒ], ו-[ʃ] בהתאמה. על ⟨py⟩ כתב: "דוברי הוניארין וחלק מהנולדור הוגים את האשכול ⟨py⟩ עם y לא-מוגאית. בנוסף, תוך כדי ההתפצלות של ווניארין מקוניה [pç] השתנה ל-[pʃ]".
אשכולות סדקיים
האשכולות ⟨hl⟩ ו-⟨hr⟩ נהגים כ-[ɬ] ו-[r̥] בהתאמה, כך גם מקביליהם הסינדריניים ⟨lh⟩ ו-⟨rh⟩. השניים, כמו מקביליהם הסינדריניים התפתחו מ- -sl ו- -sr הקונדריניים. האשכולות הפרימיטיביים -sm ו- -sn התגלגלו ל-⟨m⟩ ו-⟨n⟩ בקוניה; הוצע כי במהלך ההתפתחות היה שלב ביניים בו האשכולות נהגו כ כ-⟨hm⟩ ו-⟨hn⟩, או כפי שנהגו באלדרין: [m̥], [n̥]. שני אלו התמזגו עם ⟨m⟩ ו-⟨n⟩ הקוליים. ל-hl ו-hr האטומים יש היסטוריה ארוכה, אותה טולקין מתאר:
פישוט אשכולות
במהלך תקופת הקוניה העתיקה המאוחרת, כאשר תנועות אבדו במילים מורכבות ארוכות, האשכולות שנוצרו כך, או העיצורים שהפכו לסופיים, שונו או פושטו בדרך כלל: n < -m- כל הסותמים > t- r < -d- t < -th- n < -nd- n < -mb, -ng- n < -ñ- צירופים עם s < s (as -ts, -st, -ss)- צירופים עם t < -ht-