cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teenage Dream (שיר)
השיר קיבל ביקורות חיוביות רבות והגיע לפסגות מצעדי ארצות הברית, ניו זילנד ואירלנד. השיר הגיע גם לעשרה הראשונים באוסטרליה, קנדה והממלכה המאוחדת. קליפ השיר פורסם ב-10 באוגוסט 2010. פרי הופיעה איתו לראשונה ביולי 2010 ב-MTV World.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר צולם בסנטה ברברה שבקליפורניה ביולי 2010. הקליפ נוהל על ידי יוהאן למוין. פרי תכננה את הקונספט עם כותבי שירים במהלך מפגשים. בקליפ מופיעה בהתחלה פרי עם בן זוגה, אותו משחק ג'וש קלוס, בתוך מכוניתם, אחר כך נראית פרי במסיבה עם חבריה כאשר בסצנה האחרונה מתנשקת פרי עם בן זוגה מתחת לים. פרי אמרה על הקליפ בראיון ב-YouTube כי הוא יהיה שונה מאוד מהקליפ של השיר "California Gurls". הקליפ גרף מעל 284 מיליון צפיות (נכון לינואר 2022).
מהפכת כוח העם
מהפכת כוח העם, הידועה גם בתור מהפכת EDSA או מהפכת פברואר, הייתה סדרה של הפגנות המוניות בפיליפינים, בעיקר במנילה, מה-22 בפברואר עד 25, 1986. היה זה המשך להתנגדות אזרחית נגד אלימות המשטר והונאת בחירות. המהפכה הלא אלימה הובילה לעזיבתו של פרדיננד מרקוס, לסיומה של דיקטטורה בת 20 שנים שהנהיג ולהשבת הדמוקרטיה בפיליפינים.
המהפכה מכונה גם "המהפכה הצהובה" בשל נוכחותם של סרטים צהובים במהלך הפגנות (בהתייחסות לשיר של טוני אורלנדו) כסמל למחאה בעקבות התנקשות בסנאטור הפיליפיני בניגנו אקינו הבן באוגוסט 1983 עם שובו לפיליפינים מהגלות.
רוב ההפגנות התקיימו בקטע ארוך של שדרת Epifanio de los Santos, הידועה יותר בראשי התיבות שלה EDSA, במנילה בין ה-22 ל-25 בפברואר 1986. בהפגנות השתתפו מעל שני מיליון אזרחים פיליפינים, כמו גם קבוצות פוליטיות, צבאיות, וקבוצות דתיות בראשות הקרדינל חיימה סין, הארכיבישוף של מנילה, יחד עם ועידת הבישופים הקתולים של נשיא הפיליפינים הקרדינל ריקרדו וידאל, הארכיבישוף של סבו.
ההפגנות, שתודלקו על ידי ההתנגדות והאופוזיציה לאחר שנים של ממשל של הנשיא מרקוס ומקורביו, הסתיימו בכך שהשליט, משפחתו וחלק מתומכיהם ברחו לגלות בהוואי; ואלמנתו של נינוי אקינו, קורסון אקינו התמנתה כנשיאה האחד-עשר של הפיליפינים.
בן גזארה
בן גזארה (באנגלית: Ben Gazzara, שמו המלא: Biagio Anthony Gazzarra; 28 באוגוסט 1930 - 3 בפברואר 2012) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, זוכה פרס אמי לשנת 2003 על תפקידו בסרט "עיוורון היסטרי". היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "מרוץ לחיים" שאף הוקרנה בטלוויזיה הישראלית בשנים 1970–1971.
ביוגרפיה
גזארה נולד בניו יורק למשפחת מהגרים איטלקית. הוא גדל בשכונת לואר איסט סייד ברחוב 29 מזרח. השתתף בתוכנית דרמה של "מועדון בנים ובנות" ששכן באותו רחוב. למד בבית הספר התיכון סטויווסנט (Stuyvesant) ואחר כך בבית הספר "Our Lady of Angels" ברובע הברונקס. הוא התחיל ללמוד הנדסת חשמל בסיטי קולג' של ניו יורק, אבל אחרי שנתיים פנה לקריירת משחק והחל ללמוד ב"סדנת הדרמה" (Dramatic Workshop) באוניברסיטה ניו סקול אצל הבמאי הגרמני ארווין פיסקטור. אחרי כן הצטרף לאולפן השחקנים.
ב-1954 החל להופיע בסדרת הטלוויזיה "Justice", סדרת דרמה משפטית של רשת NBC. באותה תקופה כיכב בתיאטרון בברודוויי בין השאר שיחק במחזה "חתולה על גג פח לוהט" שביים איליה קאזאן. ב-1957 הופיע בסרט "The Strange One" יחד עם שחקנים נוספים מאולפן השחקנים. ב-1959 קיבל תפקיד משמעותי בסרטו של אוטו פרמינגר "אנטומיה של רצח", כשגילם את דמותו של חייל העומד למשפט על רצח בנקמה על אונס אשתו.
גזארה הפך לדמות מוכרת מסדרות טלוויזיה כגון "המושבעים" (Arrest and Trial) של ABC, שרצה בשנים 1963–1964, והסדרה המצליחה "מרוץ לחיים" של NBC, שרצה בין 1965 ל-1968. על תפקידו בסדרה היה מועמד פעמיים לפרס אמי ושלוש פעמים לפרס גלובוס הזהב. בשנות השישים השתתף גם בסרטי קולנוע כגון "The Young Doctors" (1961), "A Rage to Live" (1965) ו-"The Bridge at Remagen" (1969).
בשנות השבעים יצר כמה דמויות מטילות אימה יחד עם ידידו ג'ון קאסאווטס. שיתוף הפעולה ביניהם החל ב-1970 בסרט "בעלים", שהשתתפו בו גם פיטר פאלק וקאסאווטס עצמו. בסרט "רצח סוכן הימורים סיני" (1976) שיחק גזארה בתפקיד הראשי כקוזמו ויטלי, בעל מועדון חשפנות חסר מזל. שנה אחר כך כיכב בסרט נוסף שביים קאסאווטס "ליל הבכורה", בתפקיד מנהל במה המתמודד עם כוכבת המופע, שאינה יציבה נפשית, בגילומה של ג'ינה רולנדס. עוד בשנות השבעים הופיע במיני-סדרה הטלוויזיונית "משפט דיבה" (QB VII), הסרט "קאפונה" (1975), "מסע הארורים" (1976), High Velocity, וכן ב"המלאך ג'ק" (1979).
בשנות השמונים הופיע גזארה בסרטו של פיטר בוגדנוביץ' "הם צחקו על כולם", ובתפקיד הנבל בסרט "שומר הברים", לצדו של פטריק סווייזי. ב-1985 שיחק עם ג'ינה רולנדס בסרט הטלוויזיה שזכה לשבחים "קיפאון מוקדם", על תפקידו זה היה שוב מועמד לפרס אמי.
גזארה השתתף ב-38 סרטים, חלקם סרטי טלוויזיה. בשנות התשעים עבד עם במאים ידועים רבים, ביניהם האחים כהן ("ביג לבובסקי"), ספייק לי ("הקיץ של סם"), דייוויד מאמט ("העוקץ הספרדי"), טוד סולונדז ("אושר"), ג'ון טורטורו ("אילומינטה") וג'ון מקטירנן ("השוד המושלם")
גם בשנות האלפיים כשהיה מעל גיל שבעים המשיך בפעילות קולנועית. ב-2003 השתתף בצוות השחקנים של "דוגוויל" סרטו של לארס פון טרייר בכיכובה של ניקול קידמן. בטלוויזיה השתתף בסרט "עיוורון היסטרי", וזכה בפעם הראשונה בפרס אמי.
גזארה התחתן שלוש פעמים. בין השנים 1951 עד 1957 היה נשוי לשחקנית לואיז אריקסון. מ-1961 ועד 1979 היה נשוי לג'ניס רול (Janice Rule) ומשנת 1982 היה נשוי לדוגמנית הגרמניה אלקה קריבאט. בספרו גילה שהיה לו רומן עם השחקנית אודרי הפבורן, איתה הופיע בסרטים "Bloodline" וב"הם צחקו על כולם".
ב-1999 אובחנה אצלו מחלת הסרטן. ב-3 בפברואר 2012 נפטר מסרטן הלבלב בבית חולים בניו יורק.
דיסקוגרפיה של שוגה
הראפר הדרום קוריאני שוגה (המוכר גם בשם אגוסט D) הוציא עד כה במהלך הקריירה שלו שני מיקסטייפים, ושנים עשר סינגלים. הוא שיתף פעולה עם מגוון אמנים לאורך הקריירה שלו, ובהם, , , הלסי, MAX, ג'וס וורלד וסיי.
שוגה המשיך בעבודתו על המוזיקה הפרטית שלו בו זמנית עם המחויבויות הקשורות ללהקה, ובסופו של דבר יצר את האלטר אגו "אגוסט D" - שנגזר מראשי התיבות של מקום הולדתו דאיגו טאון (DT) ושם הבמה שלו - "שוגה", מאוית לאחור - עבור הוצאת מוזיקה שלא מיועדת למצעדים. המיקסטייפ הראשון שלו, , הציג סגנון וסאונד כעוס ואגרסיבי יותר בהשוואה לסגנונו הרגיל ב-BTS. שני סינגלים, "Agust D" ו-"Give It To Me", יצאו לקידום המיקסטייפ, שניהם מלווים בקליפים. המיקסטייפ פורסם בחינם וב-2018 הפך לזמין בפלטפורמות הורדה וסטרימינג. ארבע שנים לאחר מכן, הוציא שוגה את המיקסטייפ השני שלו . הסינגל היחיד מתוך המיקסטייפ, "Daechwita", פורסם בבכורה באותו יום עם יציאת המיקסטייפ, גם הוא מלווה בקליפ. מיד לאחר הפרסום המסחרי, המיקסטייפ הופיע לראשונה במקום ה-11 בבילבורד 200 בארצות הברית, והפך למיקום הגבוה ביותר של אמן סולו קוריאני בתולדות מצעד הבילבורד באותה תקופה. באפריל 2023 הוציא שוגה את אלבום האולפן הראשון שלו כסולן,, תחת הכינוי אגוסט D. האלבום, המתואר כחלק השלישי, ואולי האחרון, בטרילוגיית Agust D שלו, כולל שיתופי פעולה עם ג'יי-הופ, חברו ללהקת , הזמרת הדרום קוראינית ), המלחין היפני וזמר האינדי רוק  מלהקת.
שירים אחרים
ראו גם: ,
רן מידן
רן מידן (נולד ב-1970) הוא מנהל ישראלי שבעברו כיהן כנשיא וכמנכ"ל חברת נטפים. כיום מנהל את הפעילות של קרן הפרייבט אקוויטי פרמירה (Permira) בישראל, שנמנית בין קרנות ההשקעה הגדולות בעולם. זוכה פרס התעשייה לשנת 2018 מטעם התאחדות התעשיינים בישראל. בעבר כיהן כמנכ"ל אזור אסיה פסיפיק בחברת אדמה פתרונות לחקלאות.
קריירה
מידן החל את דרכו המקצועית בפירמת רואי החשבון סומך-חייקין (KPMG). בשנת 1998 הצטרף לקונצרן "כור תעשיות", וכיהן במספר תפקידי ניהול בכירים, לרבות סמנכ"ל כספים וסגן נשיא. בשנת 2006 הצטרף לחברת אדמה פתרונות לחקלאות (לשעבר מכתשים אגן תעשיות), ושימש כסמנכ"ל הכספים של החברה. בתפקידו האחרון בחברה מונה מידן למנכ"ל אזור אסיה פסיפיק, אפריקה והמזרח התיכון ולצורך כך עבר להתגורר בסינגפור. במאי 2014 החליף מידן את יגאל אייזנברג בתפקיד נשיא ומנכ"ל חברת נטפים. במהלך כהונתו בנטפים המכירות צמחו ב-50%, הרווח התפעולי התזרימי (EBITDA) צמח ב-100% ושווי החברה יותר מהכפיל את עצמו.
בנובמבר 2018 זכה רן בפרס התעשייה לשנת 2018 מטעם התאחדות התעשיינים בישראל.
בספטמבר 2019 הודיע מידן על כוונתו לפרוש מתפקיד מנכ"ל נטפים באמצע 2020.
באוקטובר 2020 מונה למנהל הפעילות של קרן פרמירה (Permira) בישראל וכיועץ בכיר לפעילות הגלובלית של הקרן.
ג'וליאן בהלול
ג'וליאן צרפתי בהלול (בצרפתית: Julien Tzarfati Bahloul; נולד ב-1987 במחוז אסון שבצרפת) הוא עיתונאי צרפתי-ישראלי. הוא ידוע בעיקר עבור עבודתו כמגיש וכתב בערוץ החדשות i24NEWS. הוא דובר עמותת "אבות גאים" הישראלית, ומינואר 2022 עובד כמנהל פיתוח עסקי בחברה הישראלית Natural Intelligence.
ביוגרפיה
בהלול הוא יהודי ממוצא אלג'ירי. למד ב-Sciences Po Aix ("מכון ללימודי פוליטיקה") שבאוניברסיטת אקס-מרסיי, בו סיים את לימודיו בשנת 2011 ובמסגרת התוכנית בה השתתף בו השלים תואר ראשון במדעי המדינה, תואר שני ביחסים בינלאומיים, תואר שני נוסף של התוכנית ותזה על השפעת החינוך והדת בכישלון של הסכמי אוסלו בשנות ה-90. את השנה האחרונה של הלימודים עשה באנגלית במרכז הבינתחומי הרצליה, במסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים. הוא כיהן בוועד המנהל של המכון כסגן נשיא סטודנטים.
הוא עלה לישראל בשנת 2010 והתגייס לדובר צה"ל בהתנדבות בגיל 25. חייל בשירות המילואים של צה"ל.
בשנת 2013 הוא הצטרף לערוץ i24NEWS בעת הקמתו ועבד שם כמגיש תוכניות וכתב. הוא עזב את הערוץ ואת מקצוע העיתונות אחרי 5 שנים. מיולי 2018 עד ספטמבר 2019 מילא את תפקיד ראש השיווק והתקשורת בקרן אדמונד דה רוטשילד בישראל. מספטמבר 2019 עד דצמבר 2021 היה אחראי השוק הצרפתי בחברת אורקם הישראלית הממוקמת בירושלים ומתמקדת בפיתוח פתרונות טכנולוגיים עבור לקויי ראייה. בינואר 2022 החל לעבוד כמנהל פיתוח עסקי בחברת השיווק המכוון Natural Intelligence, הממוקמת בתל אביב.
הוא מעורב באופן קבוע בתקשורת הישראלית והצרפתית ומתבטא בקביעות לגבי ענייני האקטואליה בישראל, בפרט בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני, לאנטישמיות ולזכויות להט"ב.
ארמה
ראו גם
}}
שדון חג המולד
בתרבויות רבות בעולם המערבי שדון חג המולד הוא שדון זעיר, שחי עם סנטה קלאוס בקוטב הצפוני ומשמש כעוזרו האישי, במרבית המקרים שדוני חג המולד מתוארים כירוקים או אדומים, בעלי אוזניים גדולות וכובע מחודד. לעיתים קרובות מסופר כי השדונים של סנטה מייצרים את הצעצועים בבית המלאכה של סנטה ודואגים לשלומם של האיילים שגוררים את המזחלת שלו.
היסטוריה
שדוני חג המולד הוצגו לראשונה בסיפור מ-1856, הסיפור שנקרא "סנטה יותר מבוגר" נכתבה על ידי הסופרת האמריקאית, לואיזה מיי אלקוט.
בארצות הברית, קנדה, בריטניה ואירלנד, האגדה המודרנית של סנטה קלאוס כוללת גם בדרך כלל שדוני חג המולד. השדונים לבושים בגדים ירוקים, הם בעלי אוזניים מחודדות ויש על ראשם כובעים מחודדים, הגמדים למעשה הם גרסה עדינה של גמדים מהמיתולוגיה הנורדית.
במדינות אירופה האחרות זהותם של העוזרים של סנטה משתנה ממדינה למדינה, כך למשל בלוקסמבורג נקראים עוזריו של סנטה "הוסקר", בבלגיה ובהולנד הם מלווים את ניקולאוס הקדוש, אחד מהעוזרים של סינטרקלאס הוא לעיתים קרובות "זוורטה פיט" שהיא דמות שחורה (חלק מהאנשים שמתחפשים לדמות זו בחג הם גברים לבנים שצבעו את פניהם בשחור, עם הזמן הפך המנהג לשנוי במחלוקת ואנשים טענו כי הדמות היא גזענית). לעומת זאת במדינות נורדיות השדונים לובשים רק אדום (בניגוד למרבית המדינות שדוברות אנגלית בהן הלבוש שלהם הוא ירוק או ירוק ואדום יחד).
לאונרד מרטין קרביץ
לאונרד מרטין קרביץ (באנגלית: Leonard Martin Kravitz) (8 באוגוסט 1930 - 7 במרץ 1951) היה יהודי-אמריקאי ששירת בצבא ארצות הברית ונהרג במלחמת קוריאה. בגין פעולותיו בקרב הוענקה לו בשנת 2014 מדליית הכבוד. הענקת המדליה שנים רבות כל כך לאחר האירוע, נבעה מחקירה חוזרת על ידי הפנטגון של מקרים בהם הוענקו עיטורי צלב השירות המצוין לחיילים וקצינים יהודים, אפרו-אמריקאים והיספנים במקום עיטורי מדליית הכבוד, החשובה יותר, אפליה בשל מוצאם.
ביוגרפיה
קרביץ נולד לג'יין קאופמן קרביץ ולג'וזף קרביץ וגדל בקראון הייטס, ברוקלין ניו יורק, אחיו הגדול סיי (סימור) שירת בנחתים במלחמת העולם השנייה. בשנת 1950 עם תחילת מלחמת קוריאה התגייס קרביץ לצבא. לאחר מספר חודשים בשירות נשלח קרביץ לקוריאה כחלק מאוגדה 24 של הצבא.
ב-6 במרץ 1951 נתקל הכוח של קרביץ בכוחות אויב סינים ליד ינגפיונג (Yangpyong) דרומית לסיאול. קרביץ שהיה עוזר למקלען ראה שהמקלען נפגע והחל לתפעל בעצמו את הנשק תוך שהוא יורה אש רתק לעבר האויב שמסתער אליהם. הכוח לא הצליח להדוף את האויב והם קיבלו את הפקודה לסגת. קרביץ התנדב להישאר מאחור ולחפות על חבריו שנסוגים על אף שידע שסיכוי ההישרדות שלו נמוכים. ביום למחרת כאשר כוח ידידותי להצליח לכבוש שוב את המקום אותרה גופתו של קרביץ מוקפת בגופות חיילי האויב.
גופתו הוחזרה לארצות הברית והוא נקבר בבית הקברות מאונט כרמל בקווינס. זמן קצר לאחר מותו הוענק לו צלב השירות המצוין שאחיו סיי קיבל בשמו.
הבדיקה מחדש ומדליית הכבוד
מיטשל ליבן היה חבר הילדות של קרביץ והצטרף בעצמו למלחמה בקוריאה בסופה, לאחר מותו של קרביץ. הוא למד שחיילים עם סיפור לדומה לזה של קרביץ קיבלו את העיטור הגבוה ביותר, מדליית הכבוד, בעוד קרביץ קיבל את צלב השירות המצוין, העיטור השני בחשיבותו. ליבן אמר: "הגעתי למסקנה שהם לא נותנים ליהודים את מדליית הכבוד". במשך 50 שנה פעל ליבן על מנת שיכירו בגבורתו של קרביץ ושל יהודים אחרים בכוחות המזוינים של ארצות הברית ויעניקו להם את מדליית הכבוד.
לבסוף פעולותיו נשאו פרי ובשנת 2001 הונחה הצעת חוק על ידי רוברט וקסלר בפני הקונגרס: חוק לאונרד קרביץ וותיקי מלחמה יהודים 2001 (Leonard Kravitz Jewish War Veterans Act of 2001), הצעת החוק דחפה את הפנטגון לבחון את המקרים בהם הוענק צלב השירות המצוין ליהודים, אפרו-אמריקאים והיספנים. הבדיקה החלה ולאחר עשור סיימו לבחון מחדש יותר מ-6,000 מקרים ממלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם שעמדו בקריטריונים. מסקנות החוקרים היו כי יש להעניק את מדליית הכבוד במקום צלב השירות המצוין ב-24 מקרים של חיילים יהודים, אפרו-אמריקאים והיספנים, כולל קרביץ.
ב-18 במרץ 2014 התקיים טקס חלוקת מדליית הכבוד לקרביץ על ידי הנשיא ברק אובמה, בטקס הוענקו המדליות לכל 24 החיילים שלא זכו לקבלן עד היום.
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 8
העונה השמינית של המרוץ לדראג של רו פול עלתה לשידור ב-7 במרץ 2016 בארצות הברית. מישל ויסאז' חזרה כשופטת קבועה יחד עם רוס מת'יוס וקרסון קרסלי ששפטו לסירוגין. 12 מלכות דראג התחרו על התואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה". הפרסים לזוכה הם אספקה לשנה של מוצרי קוסמטיקה של אנסטסיה בוורלי הילס ופרס כספי של 100,000 דולר. זו הייתה העונה האחרונה ששודרה אך ורק בלוגו, כאשר התוכנית עברה ל-VH1 בעונה התשיעית שלה.
הזוכה של העונה השמינית היא בוב דה דראג קווין, כשהיא מקדימה את נעמי סמולס וקים צ'י שהגיעו למקום השני. סינתיה לי פונטיין זכתה בתואר חביבת הקהל. ב-20 באוגוסט 2020, צ'י צ'י דוויין נפטרה מסקלרודרמה ודלקת ריאות.
מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.
תוכנית הרעב
תוכנית הרעב (der Hungerplan; der Backe-Plan) הייתה תוכנית שפיתחה גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה להחרמת מזון מברית המועצות ולהעניקו לחיילים ואזרחים גרמנים; התוכנית כללה את מותם ברעב של מיליוני סלאבים "נחותים גזעית" בעקבות מבצע ברברוסה במהלכו כבשו הגרמנים שטחים נרחבים מברית המועצות (ראו Generalplan Ost). הנחת היסוד העומדת מאחורי תוכנית הרעב הייתה שגרמניה אינה מייצרת לעצמה את אספקת המזון, וכדי לאפשר את המלחמה ולהמשיך במורל הביתי הדרוש לה כדי להשיג את האוכל מארצות כבושות בכל מחיר. מדובר ברעב מהונדס, שתוכנן ויושם כחלק ממדיניות מוסדרת. תוכנית זו פותחה בשלב התכנון לפלישת הוורמאכט (כוחות הצבא הגרמני) התכנית איפשרה הפניית משאבי המזון אוקראינים ממרכז רוסיה וצפונה לטובת הצבא הפולש והאוכלוסייה בגרמניה. התוכנית הביאה למותם של מיליוני אנשים ותוארה כאמצעי לרצח המוני במספר מסמכים, ביניהם מסמך הידוע בשם "הירוקה של גרינג", בו מצוטט מספר מקרי מוות ברוסיה "20 עד 30 מיליון" כתוצאה מ"פעולות צבאיות ומשברים באספקת מזון".
מתווה התוכנית
1.) המלחמה יכולה להימשך רק אם הוורמאכט יזין עצמו מרוסיה בשנה השלישית למלחמה.
2.) אם ניקח את מה שנצטרך למען המדינה, אין ספק שעשרות מיליונים ימותו ברעב.
פרוטוקול הישיבה מדגים את התכנון הגרמני לכיבוש ברית המועצות. נראה שהייתה החלטה מכוונת על חייהם או מותם של חלקים נרחבים מהאוכלוסייה המקומית כפיתוח הגיוני, בלתי נמנע. שלושה שבועות לאחר מכן, ב-23 במאי 1941, הופיעו הנחיות למדיניות כלכלית לפלישה הקרובה שהופקו על ידי המחלקה החקלאית של הנס-יואכים ריקה במטה הכלכלי במזרח, שהייתה אחראית ישירות לניצול הכלכלי והחקלאי של השטחים הסובייטים שייכבשו:
עשרות מיליוני אנשים רבים במדינה זו יהפכו למיותרים ומיותים או ייאלצו להגר לסיביר. ניסיונות להציל את האוכלוסייה שם ממוות באמצעות רעב על ידי השגת עודפים מאזור האדמה השחורה [...] מונעים את האפשרות של גרמניה להחזיק מעמד עד תום המלחמה.
עודפי התבואה שנתפסו מאוקראינה הצטיינו באופן בולט במיוחד בחזון גרמניה "מספקת את עצמה". היטלר עצמו הצהיר באוגוסט 1939 שגרמניה זקוקה "לאוקראינה, כדי שאיש לא יוכל להרעיב אותנו כמו במלחמה האחרונה." (הכוונה למלחמת העולם הראשונה): עם זאת, אוקראינה לא ייצרה מספיק תבואה לייצוא כדי לפתור את בעיותיה של גרמניה. הקטנת העודפים החקלאיים באוקראינה לצורך הזנת הרייך קראה ל:
בדיון בתוכנית ציין בק '"עודף אוכלוסייה" ברוסיה של כ-20 עד 30 מיליון בני אדם. אם אוכלוסייה מנותקת ממזון, ניתן להשתמש במזון כדי להאכיל הן את הצבא הגרמני הפולש והן את האוכלוסייה הגרמנית עצמה. התיעוש יצר חברה עירונית גדולה בברית המועצות. תוכניתו של בקה חזתה שאוכלוסייה זו, המונה מיליונים רבים, תנותק מאספקת המזון שלה ובכך תשחרר את המזון המיוצר בברית המועצות כיום לרשות גרמניה. כתוצאה מכך, צפוי סבל רב בקרב האוכלוסייה הסובייטית הילידית, כאשר עשרות מיליוני צפויים למות במהלך השנה הראשונה לכיבוש הגרמני. הרעב היה אמור להיות חלק בלתי נפרד מהמערכה של הצבא הגרמני. תכנון הרעב קדם לפלישה והפך למעשה למצב חיוני בה; המתכננים הגרמנים האמינו שההתקפה על ברית המועצות אינה יכולה להצליח בלעדי תוכנית זו. על פי דבריו של גסין גרהארד, גורמי החקלאות הגרמניים ראו בתוכנית הרעב פתרון הן למשבר המזון האירופי (דהיינו מחסור במזון עבור גרמניה) והן כשיטה להשמדת האוכלוסייה הסובייטית 'הלא רצויה'.
השפעות
תוכנית הרעב גרמה למותם של מיליוני אזרחים בשטחים הכבושים בברית המועצות. ההיסטוריון טימותי סניידר מעריך ש"4.2 מיליון אזרחים סובייטים (ברובם רוסים, בלארוסים ואוקראינים) הורעבו על ידי הכובשים הגרמנים בשנים 1941-1944." בין הקורבנות היו יהודים רבים, שהנאצים הכריחו לסגור בגטאות, ושבויי מלחמה סובייטים, שתנועתם נשלטה בקלות רבה על ידי הגרמנים ובכך ניתקו בקלות מאספקת המזון. על יהודים, למשל, נאסר לרכוש ביצים, חמאה, חלב, בשר או פרי. מה שמכונה "מנות" ליהודים במינסק ובערים אחרות בשליטת קבוצת ארמיות מרכז היו לא יותר מ-420 קלוריות ליום. עשרות אלפי יהודים מתו מרעב ומסיבות הקשורות לרעב בחורף 1941-1942. הנתונים המהימנים ביותר לגבי שיעור המוות בקרב שבויי מלחמה סובייטים בשבי הגרמני מגלים כי 3.3 מיליון מתו מכלל 5.7 מיליון שנלכדו בין יוני 1941 לפברואר 1945, באופן ישיר או עקיף ביותר כתוצאה מהרעבה ותת תזונה. מתוך 3.3 מיליון אלה, 2 מיליון כבר מתו בתחילת פברואר 1942. המספר העצום של מקרי המוות היה תוצאה של מדיניות רעב מכוונת שכוונה נגד שבויי מלחמה סובייטים. צוותי התכנון הגרמניים חשבו על הכיבוש וכך נאלצו להאכיל עד שני מיליון אסירים במהלך שמונת השבועות הראשונים של המלחמה, כלומר בערך אותו מספר כמו במהלך המערכה ב-1940 נגד צרפת וארצות השפלה. מספר השבויים הצרפתיים, בלגים והולנדים שמתו בשבי הגרמני, לעומת זאת, היה נמוך ביותר בהשוואה למספר מקרי המוות בקרב שבויי מלחמה סובייטים.
חרף שיעור התמותה הגבוה בקרב שבויי מלחמה סובייטים, שהיוו את הקבוצה העיקרית של קורבנות תוכנית הרעב, התוכנית לא יושמה מעולם עד תומה בשל כישלונה הסופי של המערכה הצבאית הגרמנית. עם זאת, כפי שההיסטוריון אלכס ג'יי קיי מבהיר, "מה שאנו מתעסקים בו כאן הוא התוכנית לרצח המוני שלא היה כדוגמתו בהיסטוריה המודרנית". פרט למקרים בודדים, הגרמנים לא היו חסרי כוח אדם לאכיפת 'מצור האוכל' על הערים הסובייטיות; הם גם לא יכלו להחרים את כל המזון למטרותיהם. עם זאת, הגרמנים הצליחו להשלים משמעותית את מלאי התבואה שלהם, בעיקר ממאגרים באוקראינה הפורייה וניתוק הסובייטים מהם, מה שהוביל לרעב משמעותי בשטחים הסובייטים (בצורה הקיצונית ביותר הדבר ניכר בלנינגרד, שהוקפה על ידי כוחות גרמנים ובה מתו כמיליון איש). הגרמנים גם ניסו להרעיב את קייב וחרקוב באוקראינה הכבושה. במהלך הכיבוש הגרמני, כ-80,000 תושבי חרקוב מתו מרעב. המחסור במזון תרם גם לרעב של עובדי כפייה ואסירי מחנות ריכוז בגרמניה.
רעב בשטחים אחרים שנכבשו על ידי גרמניה
תוכנית הרעב שהופנתה נגד אוכלוסיית הערים הסובייטיות הייתה ייחודית - הנאצים לא גיבשו שום תוכנית מתוכננת אחרת נגד תושבי כל שטח אחר שנכבש על ידי גרמניה. עם זאת, הרעב אכן השפיע על חלקים אחרים באירופה הכבושה, כולל יוון (יותר מ-300,000 יוונים מתו מרעב במהלך הרעב הגדול) ופולין (גנרלגוברנמן). שלא כמו בברית המועצות, בפולין סבלה האוכלוסייה היהודית בגטאות (במיוחד בגטו ורשה) בצורה קשה ביותר, אם כי גם פולנים אתניים התמודדו עם עלייה ברמות רעב. ראול הילברג העריך ש"בכל פולין הכבושה מתו 500,000 עד 600,000 יהודים בגטאות ובמחנות עבודה", בין השאר בגלל רעב. בתחילת 1943 העריך הנס פרנק, מושל פולין הגרמנית, כי שלושה מיליון פולנים יתמודדו ברעב כתוצאה מהתכנית. באוגוסט נותקה בירת פולין ורשה לחלוטין ממשלוחי התבואה. רק התפוקה מעל הממוצע ב-1943 והחזית המזרחית שהתמוטטה בשנת 1944 הצילו את הפולנים מרעב. מערב אירופה הייתה במקום השלישי ברשימה הגרמנית לתעדוף מחדש של אוכל. מזון נשלח לגרמניה גם מצרפת ומשטחים כבושים אחרים במערב, אם כי המערב מעולם לא היה נתון ברעב דומה לזה שחווה המזרח. כ-22,000 אנשים מתו במהלך הרעב ההולנדי של 1944 כתוצאת מאמברגו שהוטל על ידי הגרמנים על הובלת מזון לתוך המדינה.
באמצע 1941 המיעוט הגרמני בפולין קיבל 2,613 קלוריות ליום, בעוד שהפולנים קיבלו 699 קלוריות ויהודים בגטו קיבלו רק 184 קלוריות. המנה היהודית סיפקה רק 7.5 אחוזים מהצרכים היומיומיים האנושיים; מנות פולניות רק 26 אחוז. רק המנות שהוקצו לגרמנים מילאו את מלוא הצרכים של צריכת הקלוריות היומית שלהם.
Flames (שיר של דייוויד גטה וסיה)
Flames (בעברית: להבות) הוא סינגל של הדיג'יי ומפיק התקליטים הצרפתי, דייוויד גטה, והזמרת-יוצרת האוסטרלית, סיה, שיצא, על ידי What a Music, ב-22 במרץ 2018, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השביעי של גואטה, 7. השיר נכתב על ידי סיה, דייוויד גטה, כריסטופר ברייד, ג'ורג'יו טוינפורט ומרקוס ואן וואטום, והופק על ידי דייוויד גטה, ג'ורג'יו טוינפורט ומרקוס ואן וואטום.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של הסינגל, שמבוסס על הז'אנר הסיני וושיה, ושבוים על ידי ליאור מולכו, יצא לראשונה ב-5 באפריל 2018. נכון לנובמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-184 מיליון פעמים.
ביקורת
רוזין או'קונור מאינדיפנדנט אמרה כי השיר הוא "שיר קלאסי של סיה, בכיכובה של הקול המדהים שלה ופזמון גדול ומרגש; זה באנגר מרומם ונמוך שמפגין את הבגרות שסיה הביאה לשיריה הקודמים של גואטה, יחד עם הכישרון שלו לקצב מדבק". דין צ'קללי, מ-edm.com, אמר כי: "שוב גואטה מציג את כישוריו במתן ההכלאה הענקית בין פופ להאוס שמוכנה להשתלט על תחנות הרדיו בכל רחבי העולם, ומציעה בסיס מושלם לקול החזק והייחודי המובהק של סיה. עם קצב קצת יותר איטי, בלדת פופ חדשה היא בדיוק מה שאפשר לצפות מהצמד." מייק ניד, מ-Idolator, אמר כי השיר הוא "המנון מעורר השראה עם הפקה מלהיבה ועוד אחד מקווי הקול נוטטי הלסת של סירנת 'Chandelier'". בריטני ספנוס, מרולינג סטון, תיארה את השיר כ-"מרומם": "בשיר, גואטה הולך על סאונד פחות מועדוני מהרגיל. השיר רציני יותר מאחר שסיה מציעה מילות עידוד לאדם אהוב שעובר תקופה קשה."
בטקס פרסי ARIA לשנת 2018, סיה הייתה מועמדת, בזכות השיר, במועמדות לאמנית הטובה ביותר.
חסידות ספינקה
חסידות ספינקה הוא שמה של שושלת חסידית שמקורה בעיר ספנצה (ספינקא ביידיש) בחבל מרמורש שבגלילות סיגוט (ברומניה, בעבר בהונגריה).
היסטוריה
האדמו"ר הראשון בשושלת היה רבי יוסף מאיר וייס, בנו של רבי שמואל צבי ראב"ד מונקאטש. נחשב כתלמידו הבכיר של רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב, מחבר הספר "לקוטי מהרי"א". נולד בשנת תקצ"ח, נפטר בו' באייר שנת ה'תרס"ט. בשלהי שנת תשל"ב הועלו עצמותיו לארץ ישראל, ביוזמת נכדו, האדמו"ר רבי יעקב יוסף וייס מספינקא בני-ברק, ונטמן באוהל מיוחד בבית העלמין סגולה בפתח תקווה. חיבר ספרים בשם אמרי יוסף על התורה (ארבעה כרכים), אמרי יוסף על המועדים והקדמה לספר "לקוטי תורה והש"ס" מרבו רבי אייזיק מזידיטשוב.
אחרי מלחמת העולם השנייה התפצלה חסידות ספינקא לכמה ענפים, ולכל ענף שם משפחה שונה שמשמש כשם של אותו ענף. שמות המשפחה הם: וייס, כהנא, הורוביץ.
ענף משפחת וייס
רבי יצחק אייזיק וייס המכונה על שם ספרו ה"חקל יצחק", בנו של רבי יוסף מאיר, נולד בשנת תרל"ה. במלחמת העולם השנייה על אף שהיה בידו סרטיפיקט בריטי סירב לנטוש את בני קהילתו. נרצח על ידי גרמנים בי"ג בסיוון בשנת ה'תש"ד, ב 4/6/1944. בנו השני, רבי נפתלי צבי, רב העיר בילקא, נרצח בידי הנאצים.
ענף משפחת הורביץ
רבי אברהם אביש הורוביץ, חתנו של רבי יצחק אייזיק וייס, היה רב בעיירה קראלי שבטרנסילבניה ולמשך תקופה מילא את מקומו של חמיו ברבנות ספינקה לאחר שבזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט ר' אייזיק מספינקא. הוא היה בנו של רבי נפתלי הורוביץ ממעליץ, ונספה בשואה בשנת ה'תש"ד.
שלושה מבניו נרצחו בשואה. בן נוסף, רבי שמואל צבי הורוביץ (ט' בתמוז ה'תרפ"א- כ"ז באב ה'תשנ"ז) נעשה לאדמו"ר בויליאמסבורג שבניו יורק, ונודע בעיקר בכינוי "ר' הערשעלע ספינקער". מדברי תורתו נדפסו כמה ספרים, הבולטים שבהם ספרי "תפארת צבי". הוא השאיר חמישה בנים, מהם המנהלים חסידות בברוקלין שבארצות הברית: רבי שמואל צבי הוריש בצוואתו את בית מדרשו "בית יצחק" לשני בניו רבי אביש ורבי אייזיק. במשך חודשיים ניהלו השניים את בית הכנסת וערכו "טישים" במשותף, אך בשמחת תורה ה'תשנ"ח פרש רבי אייזיק ופתח בית מדרש עצמאי.
ענף משפחת כהנא
רבי נחמן כהנא, חתנו של אבי שושלת ספינקא רבי יוסף מאיר וייס, היה רב ופוסק בספינקא, חיבר ספר בשם "ארחות חיים". בנו, רבי צבי הירש כהנא, חתנו של רבי ברוך מבריזדוביץ (מגזע רופשיץ-גלגוב), היה רב ואדמו"ר בעיר ספינקא ונרצח על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה, בחודש סיוון ה'תש"ד (יוני 1944). בנו של רבי צבי הירש היה רבי מנחם מנדל, חתנו של רבי אברהם מקרסטיר, אדמו"ר בהומנא. נרצח במחנה חלמנאו עם כל ילדיו.
בנו הגדול של רבי צבי הירש, רבי נחמן, נולד בשנת ה'תרס"ה. היה חתנו של דודו רבי יעקב ישראל וישורון רובין מסוליצא. נפטר בבני-ברק בט"ז בתשרי ה'תשל"ז (1905- 10 באוקטובר 1976). בניו הם: בנו השני של רבי צבי הירש, רבי יוסף מאיר כהנא, תר"ע - ח' בשבט ה'תשל"ח, (1910- 16 בינואר 1978) אדמו"ר מספינקא ירושלים. בניו הם:
אלכס כץ
אלכס כץ (באנגלית: Alex Katz; נולד ב-24 ביולי 1927) הוא אמן, צייר ופסל מודרני אמריקאי. מזוהה עם זרם הפופ ארט.
ביוגרפיה
אלכס כץ נולד בשנת 1927 למשפחת מהגרים יהודית ממוצא רוסי בברוקלין, ניו יורק. בבעלות אביו היה מפעל אותו הפסיד במהפכה הסובייטית. ב-1928 המשפחה עברה לקווינס. הוא למד אמנות במכון קופר, ניו יורק, ובאסכולה לציור ופיסול על שם סקווגאן במיין.
משנות ה-60 החל לצייר פורטרטים גדולי ממדים, שטוחים, בעלי אסתטיות מינימליסטית, שהתאפיינו בפשטות וצבעוניות נועזת. בהמשך צייר באותה הטכניקה גם ציורי נוף תוך כדי שילוב של צבעים בהירים וקומפוזיציות מופשטות. הוא צייר רבות את אשתו עדה אך גם אמנים אחרים, משוררים, רקדנים ואנשי רוח שונים.
החל משנת 1951 הציג ביותר מ-200 תערוכות יחיד, ומעל 500 תערוכות קבוצתיות ברחבי העולם. עבודותיו מוצגות באוספים ציבוריים רבים.
תערוכות
באוקטובר 2022 נערך לכץ במוזיאון סולומון ר. גוגנהיים תערוכת יחיד רטרוספקטיבית. התערוכה התקיימה במשך ארבעה חודשים.
איינור דואן
איינור דואן או איינור דוגן (בטורקית: Aynur Doğan, נולדה בשנת 1975) היא זמרת כורדית טורקית.
חייה
איינור דואן נולדה בעיירה צ'מישגזק (Çemişgezek) השוכנת בהרים במחוז טונג'לי שבטורקיה. למדה בטונג'לי ואחר כך באלאזיג. כשהייתה בת 17, בשנת 1992 משפחתה ברחה לאיסטנבול בגלל הסכסוך בין כוחות הביטחון הטורקים ובין חברי מפלגת הפועלים של כורדיסטן הבלתי חוקית "PKK". שם סיימה את לימודי התיכון ואחר כך למדה נגינת בגלמה וקריאת תווים אצל אריף זאג. אחר כך למדה פיתוח קול אצל בגום ארדם ואשקין מטינר, גם כן בבית הספר של אריף סאג. - ASM - באיסטנבול.
בשנת 2004 הוציאה אלבום נוסף Keçe Kurdan בבית ההוצאה "קאלאן מוזיק" של חסן סלטיק. ההקלטה נאסרה למכירה על ידי בית המשפט המחוזי של דיארבקיר בנימוק ש"הסיתה נשים להימלט לגבעות אל חברי המחתרת וזורעת פילוג בעם". בסופו של דבר בוטל האיסור מאוחר יותר באותה שנה.
בדומה לאחיותיה, שבחרו גם כן להיות זמרות, איינור מבצעת מוזיקה בהשפעה מערבית אף גם שירים מסורתיים של רועי צאן מאנטוליה.
על ידי השתתפותה בסרט של יאבוז טורגול, "גנול יאראסי" (2005) הייתה איינור דואן האמנית הראשונה ששרה בכורדית בסרט טורקי - את השיר Dar Hejiroke.
קישורים חיצוניים
Daniel Bax Blues from the Mountains, 2006
ראול לה מוטון דה בואדפר
גנרל של דיוויזיה ראול פרנסואה שארל לה מוטון דה בואדפר (בצרפתית: Raoul François Charles Le Mouton de Boisdeffre; 6 בפברואר 1839 – 24 באוגוסט 1919) היה ראש המטה הכללי של צבא צרפת בין השנים 1894–1898. בואדפר פעל להידוק היחסים בין צרפת לאימפריה הרוסית, אולם נאלץ לפרוש בשל חלקו בפרשת דרייפוס.
ביוגרפיה
בואדפר נולד ב-6 בפברואר 1839, באלנסון שהשתייכה אז למונרכיה של יולי. הוא יועד לקריירה צבאית כבר בגיל צעיר, וב-1858 התגייס לצבא צרפת ולמד באקדמיה הצבאית סן-סיר.
קריירה צבאית
ב-1860 הוצב כלוטננט משנה ברגימנט הרגלים ה-31, וב-1863 הוצב במטה הרגימנט. ב-1866 הועלה לדרגת קפטן והועבר לרגימנט הרגלים ה-48. הוא הוצב באלג'יריה בין 1865–1867, ולאחר מכן בין 1868–1870. ב-1870 הוחזר לצרפת כדי להילחם במלחמת צרפת–פרוסיה. הוא השתתף במצור על פריז, וב-22 בדצמבר של אותה שנה הצליח להתחמק מהעיר ולחבור אל ארמיית הלואר של הגנרל אלפרד שאנזי. בין 1873–1879 הוצב כמפקד גדוד באלג'יריה, וב-1878 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בין 1879–1882 היה הנספח הצבאי הצרפתי באימפריה הרוסית, והתיידד עם סגן הרמטכ"ל הרוסי ניקולאי אוברוכב. ב-1882 הועלה לדרגת קולונל, ב-1887 לדרגת גנרל של בריגדה וב-1892 לדרגת גנרל של דיוויזיה. הוא היה אחד הגנרלים הצעירים ביותר בדורו.
לאחר שחזר מרוסיה, הוצב במטה הקורפוס ה-6. מ-1883 עד 1887 הוא פיקד על רגימנט הרגלים ה-106, ובתקופה זו התיידד עם הגנרל ז'וזף דה מיריבל. ב-1890 מונה מיריבל לראש המטה הכללי, ומינה את בואדפר לסגנו. נטען שבואדפר השיג את המינוי רק תודות לקשריו עם מיריבל, והוא כונה בידי אחד מעמיתיו: "נוכל ממולח אך דגיג עצלן, אשר ניהל את הדברים בצורה חובבנית". במהלך תקופה זו, פעל בואדפר לשיפור היחסים בין צרפת לרוסיה. באותה שנה הוזמן בואדפר בידי אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה כדי לייצג את צרפת בתמרונים הגדולים של צבא האימפריה הרוסית. הזמנה זו נועדה להתריס בפני וילהלם השני, קיסר גרמניה אשר סירב לחדש את ברית ביטוח המשנה. תודות ליוזמותיו של בואדפר, ב-1892 נחתמה הברית הצרפתית-רוסית, אשר גרמה להפסקת העוינות ההדדית בין רוסיה לצרפת אשר שררה מאז פלישת נפוליאון לרוסיה ב-1812. ברית זו הוציאה את צרפת מהבידוד הפוליטי שבו הייתה שרויה מאז תבוסתה ב-1870, ובדיעבד גרמה גם להחלשת תנועות קיצוניות כמו הבולנז'יסטים, אשר מצען העיקרי הייתה הסיסמה להוציא את צרפת מבידודה. הוא פיקד על הדיוויזיה ה-10, ולאחר מכן במשך ימים בודדים פיקד על הדיוויזיה ה-9, לפני שמותו הפתאומי של מיריבל ב-28 בספטמבר 1893 אפשר לו להתמנות לראש המטה הכללי. ב-1896 הוא נכח בהכתרתו של ניקולאי השני כקיסר רוסיה, ויזם את ביקור הקיסר בצרפת באוקטובר של אותה שנה. ביוזמתו הוכנסו לשימוש אופניים בצבא.
פרשת דרייפוס
בואדפר ציין לשבח את הקפטן היהודי אלפרד דרייפוס אשר שרת במטה הכללי, ובאחת הפעמים אף הסתודד עמו זמן ארוך בעת אחד התמרונים. ב-1894 טען ז'אן סאנדהר - מפקד המשרד הסטטיסטי ("המשרד השני"), שחשף מרגל במטכ"ל הצרפתי. ההאשמה הוטלה על דרייפוס, אף על פי שהראיות נגדו היו קלושות. לאחר משפט מוטה מראש, דרייפוס נשלח למאסר עולם באי השדים. ב-1 ביולי 1895 קיבל ז'ורז' פיקאר את הפיקוד על המשרד הסטטיסטי, אשר טיפל בתיק של דרייפוס. פיקאר נדהם לגלות את דלות הראיות כנגד דרייפוס, ולעומת זאת עלה על המרגל האמיתי - פרדיננד אסטרהאזי. פיקאר הראה את הממצאים לבואדפר, אשר הפנה אותו אל סגנו שארל-ארתור גונז. גונז, בעצה אחת עם בואדפר ועם שר ההגנה ז'אן-בטיסט ביו, הורה לפיקאר לגנוז את הממצאים. בהמשך נשלח פיקאר לתפקיד נידח בתוניסיה כדי להבטיח את שתיקתו.
בסופו של דבר התפוצצה הפרשייה, וב-13 בינואר 1898 פרסם אמיל זולא את מאמרו המפורסם "אני מאשים...!", אשר בו האשים את בואדפר "בשותפות לפשע... מתוך קנאות קלריקלית". המעשה הוביל למשפט כנגד זולא על הוצאת דיבה. זולא ניסה במהלך המשפט לקרוא לקצינים לבוא ולהעיד, אך בואדפר הוציא הוראה מפורשת לכל הקצינים "לא לענות". במהלך המשפט הופיע בואדפר במדים מלאים בבית המשפט, ואישר את קיומו של מסמך סודי המרשיע את דרייפוס. הוא אף רמז שאם זולא יזוכה, יתפטר הפיקוד העליון: "אתם חבר המושבעים, את האומה. אם האומה אין לה אמון בראשי הצבא שלה, באלה הנושאים באחריות להגנה הלאומית, הרי הם מוכנים להניח את הנטל הכבד הזה לאחרים. אין לכם אלא להשמיע את דברכם". עם זאת, התביעה כולה התנפצה ב-30 באוגוסט, כאשר אובר-ז'וזף אנרי, אשר עדות השקר שלו שימשה להפללתו של דרייפוס מלכתחילה, הודה שהמסמך הסודי אינו אלא זיוף. השערורייה שנגרמה בעקבות כך, אילצה את בואדפר להתפטר ב-2 בספטמבר.
אחריתו
בואדפר פרש מהחיים הציבוריים, פרט לפגישות מזדמנות עם פקידים רוסיים. הוא אף נפגש פעמיים עם ניקולאי השני. הוא נפטר בפריז ב-24 באוגוסט 1919.
בואדפר מופיע בספרו של רוברט האריס "קצין ומרגל".
Come Out and Play (אלבום)
Come Out and Play (בעברית: בוא החוצה ושחק) הוא אלבום האולפן האחד עשר של הזמרת-יוצרת הבריטית קים ויילד. האלבום יצא לאור ב-27 באוגוסט 2010, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס וסוני מיוזיק גרמניה. כמו כן, מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
האלבום הגיע למקום העשירי במצעד האלבומים של גרמניה.
רקע והוצאה
האלבום הופק על ידי הנריק גואמוס, וכל שיריו פרט ל-"Real Life" ו-"My Wish Is Your Command", נכתבו על ידי קים ויילד עצמה, בשיתוף עם פזמונאים נוספים. בנוסף לכך, נמכר האלבום בלמעלה מ-80,000 עותקים באירופה.
בסמוך לצאתו של האלבום, עלתה גרסתו המקורית לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. בהמשך, יצאה גרסת דלוקס דיגיטלית שלו, שעלתה לאפל מיוזיק.
נח זלודקובסקי
נח זלודקובסקי (ביידיש: נח זאלודקאווסקי; 1859-1931) היה חזן ומלחין וידוע בתור מלחין השיר שאו ציונה נס ודגל. זלודקובסקי כיהן כחזן בבית כנסת בעיר קאליש העתיקה בפולין. זלודקובסקי נחשב לאדם רחב אופקים ולאחד מחשובי החזנים והמלחינים שצמחו ביהדות פולין. זלודקובסקי מת בעיירתו קאליש בכ"ג בתמוז תרצ"א (8 ביולי 1931), ונטמן בבית העלמין למחרת.
ביוגרפיה
בעת הלחנת השיר שאו ציונה נס ודגל, הושפע זלודקובסקי מהניגון החסידי המוכר "שאו שערים ראשיכם והנשאו פתחי עולם". סבורים כי שמילת הפתיחה 'שְׂאוּ', המשותפת לשני השירים, הניעה אותו להסתייע באותם צלילי פתיחה של הניגון. הדמיון בין שני השירים נוגע רק לחלק מהבית הראשון; כל היתר הוא פרי עבודתו של זלודקובסקי.
זלודקובסקי מת בעיירתו קאליש בכ"ג בתמוז תרצ"א (8 ביולי 1931), ונטמן בבית העלמין למחרת.
לאחר מותו
לאחר מותו, קמו מלחינים נוספים, כגון אברהם צבי אידלסון, זבולון זילברץ, הרמן ארליך וארתור וולף וביקשו להעניק לשיר פרשנות צלילית חדשה, פרי עבודתם, אך כשלו בפרסום לחניהם.
Firework
Firework (בעברית: זיקוקים או זיקוק) הוא סינגל של זמרת הפופ קייטי פרי. השיר נכתב על ידי קייטי פרי, מייקל ס. אריקסן, טור אריק הרמנסן, סאנדי ווילהלם ואסתר דין. השיר הופק על ידי סטארגייט וסנדי וי, פורסם באלבום האולפן השלישי של פרי, Teenage Dream, ויצא לאור ב-16 באוקטובר 2010. פרי אמרה על השיר כי הוא על העצמה עצמית וכי לדעתה זהו השיר החשוב ביותר באלבום.
השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרים רבים ואף זכה להצלחה מסחרית. הוא הגיע לפסגה במצעד בילבורד הוט 100 ולחמשת השירים הראשונים בעשרים מצעדים אחרים בעולם.
וידאו קליפ
ב-28 באוקטובר 2010 פורסם הקליפ לשיר שאורכו כארבע דקות. בתחילת הקליפ יוצאת פרי אל מרפסת כלשהי בלבוש שמלה מהודרת ועגילים ומביטה למטה על בודפשט, במהלך השיר יוצאים מתוך החזה של פרי זיקוקים כדי לעזור לאחרים ליצור השראה, להתגבר על הפחד שלהם ועל חוסר הביטחון שלהם ולעזור להם לייצר את ה"זיקוקים" שלהם.
ה"זיקוקים" של פרי עוזרים לאישה בעלת עודף משקל במסיבת בריכה לאזור אומץ, להוריד את בגדיה ולקפוץ אל תוך המים, לחולת לוקמיה לאזור אומץ ולצאת אל הרחוב למרות היותה קירחת, שחקן צעיר אשר הולך בתוך סמטה חשוכה ונתקל בבריונים ובעזרת קסמים שהוא מכיר מצליח לגרום להם לא לשדוד אותו, נער אשר מתעמת עם הוריו עקב צעקותיהם ומפני שהם מפחידים את אחותו הקטנה ובחור צעיר הומוסקסואל אשר מגייס אומץ וניגש אל בחור הומוסקסואל אחר ומנשק אותו.
ב-28 באוגוסט 2011, זכתה פרי בפרס "קליפ השנה" לשיר, בטקס פרסי הווידאו של MTV, ה-VMA. השיר הועמד בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר" באותו הטקס.
הקליפ זכה להצלחה עם מעל 1.3 מיליארד צפיות ביוטיוב (נכון לינואר 2022) ובכך מזכה את קייטי פרי כאמנית הראשונה עם ארבעה קליפים שעברו מספר צפיות של מיליארד צפיות.
TKO
TKO הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האמריקאי ג'סטין טימברלייק, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, The 20/20 Experience – 2 of 2. השיר יצא לאור ב-20 בספטמבר 2013, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ג'סטין טימברלייק, טימבלנד, ג'יי-רוק, ג'יימס פונטלרוי ובארי וייט והופק על ידי ג'סטין טימברלייק, טימבלנד וג'יי-רוק גם כן. הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של טימברלייק ב-29 באוקטובר 2013, כמה חודשים לאחר צאתו כסינגל, תוך שצבר למעלה מ-100 מיליון צפיות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-55 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה נאה, כאשר הגיע למקום ה-36 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום התשיעי במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ. איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים במדינה, דבר אשר הופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר מתוך האלבום.
בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-74 במצעד סוף השנה של הבילבורד, בסוגת ה-R&B\היפ הופ.
אי-שוויון חברתי
אי-שוויון חברתי שונה מאי-שוויון כלכלי. המצב של אי-שוויון כלכלי מתייחס לפערים שנובעי מחלוקת של נכסים כלכליים ושל ההכנסה. בעוד שאי-שוויון כלכלי נגרם מחלוקה לא שוויונית של ההון בחברה, אי-שוויון חברתי קיים משום שהיעדר של הון באזורים מסוימים מונע מהאנשים שגרים באותו האזור להשיג דיור, שירותי בריאות והזדמנויות אחרות אשר זמינים לאוכלוסייה העשירה בחברה. לדוגמה, מכיוון שארצות הברית היא חברה קפיטליסטית, תחרותית ואשר מונעת מאוד מהמסחר, אי-שוויון הכלכלי ואי-שוויון החברתי קשורים זה בזה ומשפיעים זה על זה מאוד בחברה האמריקנית.
אי שוויון חברתי – דיגיטלי הוא מצב שבו יש פער דיגיטלי בין אוכלוסיות שונות בעולם. הוא מתבטא בהבדלי מגדר, גזע ומעמד בגישה לטכנולוגיות מידע ובאופן גובר ביכולת להשתמש בהן. אי שוויון חברתי דיגיטלי נוצר כאשר אנשים פעילים יותר בחייהם החברתיים בתחום הדיגיטלי ובכך נהנים מיתרונות על פני אוכלוסיות מוחלשות. אי שוויון חברתי – דיגיטלי מתקיים בשני מובנים. המובן הראשון מתקשר לפער הנוצר ברמה הדיגיטלית בעקבות נגישות שונה לטכנולוגיות תקשורת בין מדינות ברמות פיתוח שונות ובתוך מדינות. המובן השני נוגע לפער הדיגיטלי העוסק במיומנות עצמה – רמת ההשתתפות של אנשים שונים בזירות דיגיטליות, והמיומנות שלהם בשימוש בטכנולוגיות דיגיטליות לייצור תוכן דיגיטלי. לדוגמה, מחקרים מראים כי אוכלוסיות מוחלשות כלכלית עשויים להשתמש באינטרנט בצורה פחות אינטנסיבית מאשר קבוצות חזקות יותר בחברה.
רשתות חברתיות מהוות חלק חשוב מחיינו. אי השוויון החברתי נוכח ברשתות החברתיות. אנשים בעלי מעמד חברתי-כלכלי גבוה יותר בחברה נוכחים ביותר רשתות חברתיות, ובעלי כישורי אינטרנט עדיפים יותר גם הם נוכחים יותר באותן רשתות. בנוסף, שימוש ברשתות החברתיות עלול ליצור פער חברתי משמעותי מכיוון שהנוכחות ברשתות אלו חיונית כיום בתחומי חיים רבים ובכלל זה בשוק העבודה. מחקרים המבוססים על נתונים שנאספו מרשתות חברתיות, שאינם מודעים לתת-הייצוג ברשתות של אנשים ממעמד חברתי-כלכלי נמוך יותר, עלולים כתוצאה מכך לשקף את תפיסותיהם של שכבות אמידות יותר באוכלוסייה ולא לייצג את תפיסותיהם של שכבות אמידות פחות.
ראש ממשלת אוגנדה
תפקיד ראש הממשלה אויש לראשונה בשנת 1962 ובשנת 1966 ביטל ראש הממשלה, מילטון אובוטה, את התפקיד הוא גם ביטל את החוקה והכריז על עצמו כנשיא. בשנת 1980 הוקם מחדש תפקיד ראש הממשלה.
משרדי חסות
נכון לאוקטובר 2016 ראש הממשלה ממונה על מספר משרדי ממשלה:
מזמור חג המולד (סרט, 1997)
מזמור חג המולד (באנגלית: A Christmas Carol) הוא סרט הנפשה מוזיקלי אמריקאי משנת 1997, המשמש כעיבוד לנובלה באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס שיצאה לאור ב-1843. בסרט כלולים שמונה שירים ומככבים בו בקולם טים קארי, וופי גולדברג אדוארד אסנר ומייקל יורק. הסרט כולל דמויות נוספות כגון כלב הבולדוג של סקרוג' הקרוי Debit (חוב).
הסרט שייך לחברת DHX Media, שמחזיקה בזכויות של סדרת סרטי ההנפשה DIC Movie Toons, ורוב ספריית הסרטים של DIC.
הפקה
הסרט הונפש על ידי Han Yang Productions.
שידור והפצה
הסרט שודר בערוץ ניקלודיאון ב-8 בדצמבר 2002, כחלק מסדרת סרטי DIC Movie Toons. ב-12 באוקטובר 2004 יצא הסרט על גבי DVD בהפצת 20th Century Fox Home Entertainment.
GNOME Shell
GNOME Shell הוא ממשק המשתמש בסביבת שולחן העבודה GNOME מגרסה 3 ואילך.
GNOME Shell משתמש במנהל החלונות Mutter, המבוסס על Metacity ועל ערכת הכלים Clutter, כדי לספק הנפשות חזותיות התומכות בהאצת חומרה.
GNOME Shell משוחרר תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו (GNU GPL).
הרחבות
GNOME Shell ניתן לשינוי באמצעות הרחבות אשר ניתן להתקין באמצעות אתר שנועד לכך.
בין ההרחבות הפופולריות ניתן למצוא הרחבות לתחליף עבור מעבר בין חלונות באמצעות צירוף המקשים Alt + Shift, תפריט דמוי תפריט GNOME 2 ללוח העליון, כפתור להצגת שולחן העבודה ועוד.
רות צ'פנגטיץ'
רות צ'פנגטיץ' (באנגלית: Ruth Chepngetich; נולדה ב-8 באוגוסט 1994) היא אתלטית קנייתית, אלופת העולם (דוחה 2019) בריצת מרתון. בעלת התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים בריצה זו.
ביוגרפיה
צ'פנגטיץ' נולדה וגדלה במחוז עמק ריפט.
2017
צ'פנגטיץ' זכתה בריצת מרתון איסטנבול בנובמבר 2017 בתוצאה של 2:22:36 שעות.
עפרת ברזל
עפרת ברזל היא עפרה הכוללת סלעים ומינרלים מהם ניתן להפיק באופן כלכלי ברזל מתכתי. העפרות עשירות בדרך כלל בתחמוצות ברזל וצבעיהן מגוונים, החל מאפור כהה, צהוב עז, סגול, וכלה באדום חלודה. הברזל עצמו נמצא בדרך כלל בצורות המינרליות: מגנטיט (Fe3O4), המטיט (Fe2O3), גתיט (FeOOH), לימוניט (FeO(OH)·nH2O), או סידריט (FeCO3). המטיט אף ידוע כ"עפרת ברזל טבעית": שריד מימי העבר, אז חלק ממכרות ההמטיט הכילו עד 66% ברזל וניתן היה להזין את העפרה ישירות לכבשן כדי להפיק ברזל.
רות צ'פנגטיץ'
2018
במרתון פריז שנערך בשנת 2018 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2:22:59 שעות. היא הגנה על תוארה במרתון איסטנבול שנערך בנובמבר אותה שנה לאחר שקבעה שיא מסלול חדש של 2:18:35 שעות.
עפרת ברזל
עפרת ברזל היא חומר הגלם להפקת ברזל, שהוא בתורו חומר הגלם העיקרי להפקת פלדה. 98% מעפרת הברזל אותה כורים בעולם משמשת להפקת פלדה. הפלדה מהווה כ-95% מכלל שוק המתכות העולמי. השימוש העיקרי בפלדה הוא בענף הבניה, בתעשיית הספנות, בתעשיית הרכב ובייצור מכונות. כתוצאה מכך, למחירי עפרת הברזל השפעה נרחבת, ישירה ועקיפה, על מדדי הכלכלה בעולם.
רות צ'פנגטיץ'
2019
צ'פנגטיץ' זכתה במרתון דובאי שנערך בינואר 2019 לאחר שקבעה שיא אישי חדש ושיא מסלול חדש של 2:17:08 שעות.
עפרת ברזל
הפקה וצריכה
סלעים עשירים בברזל נפוצים בכל העולם, אולם במספר מצומצם יחסית של מדינות נמצאו מרבצים של עפרת ברזל שמהן הפקת ברזל כדאית מבחינה כלכלית. המגבלה העיקרית לכדאיות הכלכלית שבהפקת ברזל ממרבץ עפרת ברזל אינו בהכרח איכות העפרה או גודל המרבץ, אלא במיקום המרבץ ביחס לשוק, עלות שינוע העפרה מן המכרה אל השוק, עלויות האנרגיה הדרושות להפקה, ושיקולים דומים.
רות צ'פנגטיץ'
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכתה צ'פנגטיץ' במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:32:43 שעות, לפני האלופה היוצאת רוז צ'לימו מבחריין (2:33:46 שעות) והלליה ג'ואנס מנמיביה (2:34:15 שעות).
עפרת ברזל
הפקה וצריכה
כריית עפרת ברזל היא עסק הפועל בהיקף ענק ובמתח רווחים נמוך. כריית עפרת ברזל דורשת השקעות גדולות בתשתיות, כגון סלילת מסילות ברזל לצורך שינוע העפרה מן המכרה למזח שם תועמס על אוניית צובר. מסיבות אלה כריית עפרת ברזל נעשית בידי מספר מצומצם יחסית של חברות.
התפוקה העולמית השנתית הממוצעת היא כמיליארד טונות של עפרת ברזל בשנה. יצרנית עפרת הברזל הגדולה ביותר בעולם היא חברת המכרות הברזילאית Vale, ואחריה החברות הבריטיות-אוסטרליות BHP Billiton, ו-Rio Tinto Group. נפח המסחר הימי בעפרת ברזל - כמויות עפרת הברזל המשונעות באוניות צובר ממדינת המכרה למדינות אחרות - הייתה בהיקף של 849 מיליון טון בשנת 2004. אוסטרליה וברזיל שולטות בתחום המסחר הימי בעפרת ברזל, ומחזיקות בנתח של 72% מן השוק העולמי. שלוש החברות הגדולות בעולם שולטות יחד ב-66% מן השוק העולמי.
שוק עפרת הברזל
החל משנות ה-60 מחירי עפרת הברזל בשוק העולמי נקבעו בשיטה המכונה "שיטת קנה מידה" (באנגלית: benchmark system), בין החברות המובילות בכריית עפרת ברזל לבין יצרני הברזל הגולמי. באופן מסורתי, העסקה הראשונה בין שני צדדים אלה קבעה קנה מידה שעל פיו התנהלה כל התעשייה לאורך כל השנה. שיטה זו החזיקה מעמד עד 2008, אז כרתו שלוש החברות המפיקות השולטות בשוק (Vale, Rio Tinto, BHP Billiton) הסכם עם יפן להוזלת מחירי העפרה ב-33%, אולם סין דחתה את "אמת המידה" שנקבעה ודרשה הפחתה גדולה יותר במחיר. במקביל גילתה BHP Billiton, אשר ניסתה לבטל את שיטת אמת המידה, כי כשליש מלקוחותיה רוכשים ממנה עפרת ברזל במחירי השוק. עפרת ברזל אף נסחרת בשוק הסחורות העולמי, אולם באופן מסורתי היקפו של שוק זה היה קטן בהרבה מגודל העסקאות שנכרתו בין שלוש חברות הכרייה הגדולות ליצרני הברזל, על פי מחירי אמת מידה.
שיטת קביעת המחיר המסורתית של עפרת הברזל היא בעייתית כיוון שכאשר מחירי העפרה בשוק הסחורות גבוהים יותר ממחירי אמת המידה, הרי שחברות הכרייה מפסידות הכנסות שהיו באות להן לו היו מוכרות את העפרה בשוק. מנגד, כאשר מחירי מחירי העפרה בשוק נמוכים ממחירי אמת המידה, חלק מיצרני הברזל מעדיפים להסתיר מחברות הכרייה כי הם רוכשים את העפרה בשוק הסחורות. נכון לשלהי העשור הראשון במאה ה-21, קיימת דעיכה הדרגתית של מספר העסקאות בתחום זה הנעשות על פי מחירי אמת מידה, ועליה בעסקאות הנעשות בשוק הסחורות. ככל שגדל היקף העסקאות בתחום זה, הנעשות במסגרת שוק הסחורות, משתכללים אף המכשירים הפיננסיים הנמצאים בשימוש בשוק זה. יחד עם זאת, במקרים מסוימים, מחיר ההובלה הימית של עפרת ברזל גבוה יותר מערך העפרה. מצב זה רלוונטי באופן מיוחד לעפרת הברזל המופקת בברזיל, אשר הובלתה לסין, הצרכנית המרכזית בשוק, יקרה הרבה יותר מהובלת עפרה מאוסטרליה. מסיבה זו חברות הכרייה האוסטרליות דרשו בעבר מחירים גבוהים יותר עבור העפרה שהפיקו, כיוון שזול יותר להובילה ליצרני הברזל.
עלות המשלוח הזולה יחסית גורמת לניצול יתר של המכרות הפתוחים בגואה, אמנם אחוז הברזל באדמה נמוך יחסית אבל הקרבה לסין מפצה על כך.
עתודות
עתודות עפרת ברזל בעולם, בעשור הראשון של המאה ה-21, הן עצומות. אולם יש הטוענים כי העלייה המהירה בצריכת ברזל ומוצריו בעולם עלולה בעתיד לגרום אף להצטמצמות עתודות אלה. כך למשל, מומחה ממכון וורלדוואטש (Worldwatch Institute), ארגון אמריקאי העוסק באיכות הסביבה בעולם, טען בספר שפרסם בשנת 2006 כי עתודות עפרת הברזל בעולם עלולות להיגמר בתוך 64 שנים, אף בהנחה שמרנית של גידול שנתי בשיעור 2% בצריכה העולמית של ברזל.
עתודות עפרת הברזל הגדולות ביותר בעולם נמצאות כיום בגינאה. עפרה זו נחשבת איכותית במיוחד, משום שרובה מכילה מעל ל-65% ברזל. מרבצי עפרת הברזל בגינאה נמצאים בעיקר בדרום ומרכז המדינה: סימנדו, זוגוטה, ונימבה בדרום-מזרח, וקאליה במרכז המדינה.
White Horse
White Horse (בעברית: סוּס לָבָן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Fearless. השיר יצא לאור ב-7 בדצמבר 2008, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום. סוויפט כתבה את השיר עם ליז רוז והפיקה אותו עם נייתן צ'פמן. מבחינה מוזיקלית, "White Horse" הוא שיר קאנטרי, בו יש דגש על קולה של סוויפט. מבחינה לירית, הוא עוסק באחת ממערכות היחסים שלה במסגרתה היא מבינה שהבחור עימו היא נמצאת, לא מתאים לה. כמו כן, עוסק השיר בנקודה בה מערכת היחסים השתנתה. בנוסף לכך, הוא מכיל אזכורים לאגדות שונות ולארכיטיפ "האביר על הסוס הלבן".
"White Horse" ספג שבחים ביקורתיים רבים מטעם מבקרי המוזיקה, שטענו כי "באמצעותו, היא ממשיכה את דרכה של דולי פרטון". בנוסף הוא הועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריות "שיר הקאנטרי הטוב ביותר" ו"ביצוע סולו הקאנטרי הווקאלי הטוב ביותר – אישה". השיר זכה להצלחה בעיקר בארצות הברית, כאשר הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי, וה-13 במצעד הבילבורד הוט 100. הקליפ שלו בוים על ידי טריי פנג'וי שביימה מספר קליפים נוספים של סוויפט קודם לכן. בקליפ, נראית סוויפט כשהיא מסיימת את מערכת היחסים בשיחת טלפון ולאחר מכן נזכרת בזיכרונות ממנה. את השיר קידמה במהלך סיבוב ההופעות שלה "Fearless Tour" שהחל בשנת 2009 והסתיים בשנה שלאחר מכן.
רקע וכתיבה
סוויפט גם התייחסה לדמיון בין שיר זה לבין "Love Story", בשל השימוש במושגים מעולם האגדות, ואמרה כי:
השיר לא תוכנן להיות חלק מאלבומה השני מכיוון שהאמינה שיש כבר מספיק שירים שעוסקים בנושא, ותכננה לכלול אותו ב-Speak Now. עם זאת, צוות הניהול שלה קבע פגישה עם מפיקת "האנטומיה של גריי", בטסי בירס, ויוצרת הסדרה שונדה ריימס, על מנת לדון במוזיקה של סוויפט שתיכלל בסדרה. כתוצאה מכך, היא ניגנה להם את השיר בגיטרה אקוסטית והשתיים התרשמו ואמרו כי ייווצר עם סוויפט קשר בהקדם. לאחר מכן, ריימס ובריס אישרו כי השיר ינוגן בהתאם לצורכי הסדרה, וכתוצאה מכך סוויפט המשיכה לעבוד עליו עד שהוא היה מוכן. בהמשך, הוא נשלח להפקת הסדרה ובעקבות כך החליטה לעשות בו שימוש גם באלבום. לבסוף, הוא נכלל בפרק הפתיחה של העונה החמישית של הסדרה.
הרכב
השיר הוא בלדת קאנטרי באורך של שלוש דקות ו-55 שניות והוא בעל קצב של 92 פעימות בדקה. הוא נכתב בסולם של סי מז'ור ושירתה של סוויפט בשיר משתרעת על פני אוקטבה אחת, מאוקטבה G3 ועד אוקטבה A4. הוא מתקדם בקצב אקורדים של C5–F(add)2–Am7–F(add)2. אף על פי שמדובר בשיר קאנטרי, הפזמון שלו מושפע ממוזיקת פופ. בנוסף לכך, ישנו בשיר שימוש בגיטרה אקוסטית, פסנתר קל וצ'לו. ההפקה של השיר תואר כ"לא אינטנסיבית מדי ונותנת דגש על קולה של סוויפט".
המילים של השיר נכתבו בגוף ראשון, כאשר סוויפט עוסקת באירוע במערכת יחסים, שנראתה כמו אגדה בתחילתה, אך בהמשך התפרקה: "אני לא נסיכה, זו לא אגדה / אני לא זו שתטאטא את רגליה / תוביל אותה במעלה המדרגות". בשיר, סוויפט מדברת על כאב והתפכחות, בפרספקטיבה של "אדם שנולד מחדש". בהמשך, היא מסבירה כי עקב שברון הלב, היא בורחת מהעיירה הקטנה בה התגוררה. חלק מהמבקרים ציינו את ההבדלים בין השיר הזה לסינגל הקודם שלה "Love Story", שהיה לו סוף טוב בניגוד לשיר הזה שבו הסוף הוא עצוב.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של "White Horse" בוים על ידי טריי פנג'וי, שעבדה עם סוויפט על מרבית מהקליפים של שיריה שיצאו באותה העת. סוויפט אמרה כי פנג'וי הייתה הבחירה הראשונה שלה לצלם את הקליפ מכיוון שהיא הבינה את הכיוון שהיא רוצה, תוך שהבינה כיצד להפוך את הקליפ לשונה מהקודמים שצולמו. עלילת הקליפ הייתה אמורה להתמקד בבגידה עם זאת, מכיוון שהנושא הופיע בקליפ אחר של סוויפט, העלילה השתנתה אך לא נמחקה לחלוטין מכיוון שסוויפט הבינה שזה יהיה בלתי נמנע לכלול נושא זה ולכן, החליטה שנושאו יהיה לא מישהו שלא נאמנים לו, אלא משהו שלא נאמנים לו. היא הסבירה את העלילה שלו ואמרה:
סוויפט בחרה בשחקן סטיבן קולטי לתפקיד הראשי בקליפ. היא ראתה אותו לראשונה בתוכנית הרילאטי "לגונה ביץ'", שם חשבה שהוא "חמוד" ולאחר מכן בסדרה "מגרש ביתי" שם התרשמה מכישורי המשחק שלו. בנוסף, אמרה שהוא נראה "מתוק וחביב" ולכן הוא יוצר רושם של אדם אמין שלעולם לא יבגוד בבת זוגו. הקליפ צולם במשך יום אחד בינואר 2009 בנאשוויל, טנסי. תחילה, צולמו הסצנות בהם השתיים משתעשעים ולאחר מכן צולמו שאר הסצנות. ביום הצילומים ירד גשם כבד אך סוויפט אהבה את הרעיון, מכיוון שזה התאים לאווירה הקודרת של הקליפ. הסצנות האחרונות בו היו קשות יותר עבורה מכיוון שהן היו כרוכות בבכי. היא התקשתה לבכות מול סביבה גדולה של אנשים שכן, זה לא דבר אותו נהגה לעשות קודם לכן. עם זאת, פנג'וי שהייתה גם שחקנית, עזרה לה להתמודד עם זה. הוא נחשף לראשונה במהלך טקס פרסי הקאנטרי שהתקיים ב-7 בפברואר 2009.