cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דארקו טאסבסקי
נבחרת מקדוניה הצפונית
טאסבסקי זומן לראשונה לנבחרת מקדוניה הצפונית בשנת 2005, על ידי המאמן בובאן באבונסקי. את שערו הראשון בנבחרת כבש בשנת 2012, לאחר שהגיע לישראל, בניצחון 2-3 על נבחרת סלובניה.
משפט רליך-קונדרשוב
באנליזה פונקציונלית, משפט רליך-קונדרשוב הוא משפט לגבי שיכון קומפקטי (כלומר, שיכון רציף שהוא גם אופרטור קומפקטי) בין שני מרחבי סובולב. המשפט קרוי על שם המתמטיקאי הגרמני-אוסטרי פרנץ רליך והמתמטיקאי הרוסי ולדימיר קונדרשוב.
ניסוח המשפט
תהי קבוצה פתוחה, חסומה וליפשיצית ויהי 1\le p<n.
נגדיר.
כלומר, וגם.
תוצאות
משפט רליך-קונדרכוב שימושי להוכחת אי-שוויון פואנקרה לפיו לכל (כאשר \Omega עומד בתנאי משפט רליך-קונדרכוב) מקיים:
הוא הערך הממוצע של u בתחום \Omega.
מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (באנגלית: Defense Distinguished Service Medal, ובקיצור: DDSM) היא עיטור שמוענק על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית לקצינים בכירים שהתבלטו בשירות מצוין ותרמו לביטחון הלאומי של ארצות הברית. המדליה היא העיטור הצבאי הגבוה ביותר המוענק בימי שלום על שירות במחלקת ההגנה או במטות המשולבים.
העיטור נוסד ביולי 1970 בהוראת נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. הוא מוענק לקצינים בכירים שמילאו תפקיד במחלקת ההגנה, במטות המשולבים, סוכנות ביטחון או פעילות משולבת זרועות אחרת. המדליה מוענקת על ידי מזכיר ההגנה של ארצות הברית בלבד, ללא אפשרות להאציל את הסמכות להענקה לגורם אחר.
תיאור
חזית המדליה מורכבת מסמל משרד ההגנה של ארצות הברית מוזהב: עיטם לבן-ראש האוחז בטפריו שלושה חצים ולצדיו 13 כוכבים המסמלים את 13 המושבות. העיטם נמצא על רקע מחומש (פנטגון) כחול המסמל את חמש זרועות הכוחות המזוינים וכן את הפנטגון, מטה משרד ההגנה.
פרשת טפאני
פרשת טפאני (ידוע גם בשם מרד טפאני) התרחשה ב-1915 והייתה מההתקוממויות הגדולות ביותר בידי בני האן ואבורג'ינים בטאיוואן נגד השלטון היפני. במהלך ההתקוממות הכריזו המורדים על הקמת "הרפובליקה הטאיוואנית" (泰共和国) אשר שרדה למשך 12 ימים בלבד לפני שפורקה בידי היפנים.
המרד
תחנות משטרה יפניות ספגו הסתערויות על ידי לוחמים אבורג'ינים וסינים בפיקודם של צ'אנג טינג ויו-צ'ינג פאנג. בשלב זה הכריזו המורדים על הקמת "הרפובליקה הטאיוואנית" (泰共和国) שהתקיימה לאורך 12 ימים בלבד לפני שפורקה.
השלכות המרד
היסטוריונים כיום מנסים לאפיין את המרד משני היבטים: התקוממות סינית (למטרת איחוד עם סין) או טאיוואנית (לעצמאות). היפנים לעומתם ראו במרד כתקרית בקנה מידה גדול בראשות עבריינים פליליים. עם זאת, הפרשה שונה מניסיונות מרידה אחרים בטאיוואן, משום שהיא כללה מאפיינים מילניאריסטיים ודתיים. עובדה זו אפשרה לגייס פעילים רבים שהאמינו כי אינם פגיעים בפני כלי הנשק המודרניים.
קווי הדמיון בין הרטוריקה של מנהיגי המרד לבין זו של מרד הבוקסרים בסין גרמה ליפן אחרי המרד להשקיע מאמצים רבים בחיזוק הממשל הקולוניאלי בדרום האי.
האבורג'ינים המשיכו להפעיל מאבק אלים נגד היפנים, בשעה שבני האן עצרו את פעולותיהם אחרי המרידה שנכשלה.
קירסטן ג'יליברנד
קירסטן אליזבת רוטניק ג'יליברנד (באנגלית: Kirsten Elizabeth Rutnik Gillibrand; נולדה ב-9 בדצמבר 1966) היא פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, המכהנת כסנאטורית מטעם מדינת ניו יורק, מאז שנת 2009. קודם לכן כיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית כנציגת המחוז ה-20 של מדינת ניו יורק.
ראשית חייה
קירסטן ג'יליברנד נולדה באולבני, ניו יורק, כבתם של פולי ודאגלס רוטניק, למשפחה בת שלושה ילדים. מוצא המשפחה הוא אוסטרי, גרמני, אירי וסקוטי. שני הוריה היו עורכי דין, ואביה היה שדלן של המפלגה הרפובליקנית. ג'יליברנד כונתה במהלך נעוריה "טינה", והחלה להשתמש בשם לידתה, קירסטן, מספר שנים לאחר לימודי המשפטים שלה. בשנת 1984 סיימה תיכון, ונרשמה ללימודים בדרטמות' קולג'. במהלך לימודיה בקולג', התמחתה במשרדו של הסאנטור הרפובליקני אל ד'מאטו. לאחר מכן עברה ללמוד משפטים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אותם סיימה בשנת 1991.
בשנת 1999 החלה ג'יליברנד לעבוד עבור מסע הבחירות לסנאט של הילרי קלינטון. במסגרת זו פגשה אנשים רבים אשר שימשו מאוחר יותר כאנשי מטה הבחירות שלה עצמה. היא אף נעשתה לחברה קרובה של קלינטון. בשנת 2001 חזרה לעבוד בתחום המשפטי והייתה לשותפה במשרד עורכי דין, עד שעזבה אותו לטובת כדי להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות של 2006.
קריירה פוליטית
בעת קמפיין הבחירות שלה לקונגרס, רצה לייצג את המחוז ה-20 של מדינת ניו יורק. היא חשבה לרוץ כבר ב-2004, אך הילרי קלינטון ייעצה לה לחכות ולרוץ שנתיים מאוחר יותר, בנימוק שהנסיבות יהיו יותר מקלות עבורה ועבור מפלגתה. בבחירות הכלליות נבחרה לקונגרס והביסה את יריבה הרפובליקני בפער גדול. ב-2008 נבחרה שנית כשקיבלה 62% ממניין הקולות.
בשנת 2009 מינה הנשיא ברק אובמה את הילרי קלינטון למזכירת המדינה, וכך התפנה מושבה בסנאט. לאחר חודשיים של התחבטויות, בחר המושל הדמוקרטי דייוויד פטרסון את ג'יליברנד לכהן בתפקיד. היא נדרשה להתמודד בבחירות מיוחדות לסנאט בשנת 2010, והביסה את יריבה. לאחר מכן נבחרה לכהונה מלאה בשנת 2012, כשזכתה ב-72% ממניין הקולות, פער הניצחון הכי גדול עבור מתמודד במדינת ניו יורק. נבחרה לכהונה שנייה בשנת 2018.
בינואר 2019 הכריזה כי היא מתמודדת לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020. היא פרשה מהמרוץ באוגוסט 2019.
חיים אישיים
ג'יליברנד נשואה לג'ונתן, מהגר מבריטניה, ואם לשני ילדים. היא מתגוררת בעיירה ברנסוויק, הנמצאת צפון-מזרחית לאולבני.
הר מרטין (ארץ שארקו)
הר מרטין (באנגלית: Mount Martine) הוא הר מסיבי, בחלקו הצפוני של האי שארקו, המצוי במזרח ים בלינגסהאוזן באזור ארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 800 מטרים מעל פני הים.
להר מדרונות דרומיים המכוסים קרח, ומדרונות צפוניים סלעיים.
ההר מתנשא מעל החוף הצפוני של האי שארקו.
גילוי ההר
ההר התגלה ומופה באופן גס ב־11 בינואר 1910, על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
ההר צולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית ב-9 בפברואר 1947, במסגרת מבצע קפיצה לגובה.
ההר מופה לראשונה באופן מדויק, בשנת 1960, על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי האוויר.
מקור השם
צוותו של שארקו התעקש שקראו לאזור שהתגלה על ידם "ארץ שארקו" (בצרפתית: Terre Charcot) (בעת גילויו, לא ידוע כי מדובר באי). שארקו הסכים לכך, מתון כוונה ברורה לקרוא לאי על שם אביו - ז'אן-מרטן שארקו, רופא צרפתי מפורסם (ולא על שמו שלו), שארקו קרא להר מרטין, לנונאטאקי מריון ולהר מוניק, על שם בנותיו.
הר מוניק קרוי על שם מוניק שארקו (בתו של שארקו) שנולדה בשנת 1907; השם ניתן להר ב-11 בינואר 1910.
אזור אנטארקטי מוגן במיוחד
ההר מהווה חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד 170 - "נונאטאקי מריון" (ASPA No.170).
האזור הוגדר כאזור מוגן במיוחד, בשל ערכיו הביולוגיים.
משה לוין (איש המוסד)
משה (קוקלה) לוין (1 ביולי 1936 - 19 בספטמבר 1994) היה מבכירי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, מוותיקי הצנחנים וסיירת מטכ"ל.
חייו
לוין נולד וגדל בתל אביב ולמד בבית הספר החקלאי כדורי. ביולי 1954 התגייס לצה"ל, והתנדב לצנחנים. הוא שובץ בגדוד 890 וצורף לפלוגה ה'. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ולחם בפעולות התגמול ובהן פעולת הסבחה ובמבצע כנרת. בשנת 1956 נשלח לקורס מ"כים חי"ר. כמפקד כיתה השתתף בפעולה כנגד משטרת א-רהווה, בפעולת התגמול בע'רנדל, במבצע לולב ובפעולת קלקיליה. במבצע קדש צנח במיתלה, ולאחר המלחמה השלים קורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לצנחנים כמפקד מחלקה. לאחר מכן השתחרר לוין מצה"ל, אולם עד מהרה שב לשירות, והוא כבר סרן, והיה ממקימי סיירת מטכ"ל. לוין הוביל את לוחמיה במבצע הראשון שערכה מעבר היחידה לגבול, בחדירה עמוקה לסוריה.
מדינות חברות בנאט"ו
נאט"ו (ארגון האמנה הצפון-אטלנטית) הוא ברית צבאית בין 31 מדינות צפון אמריקה ואירופה. הארגון מממש את האמנה הצפון אטלנטית שנחתמה ב-4 באפריל 1949. הסעיף החמישי של האמנה של נאט"ו קובע כי אם מתרחשת התקפה מזוינת נגד אחת המדינות החברות בברית, כל חברי הברית יסייעו לחבר המותקף, ויהיה שימוש בכוחות מזוינים במידת הצורך. מתוך 31 המדינות החברות, 29 ממוקמות באירופה ושתיים בצפון אמריקה. לכל החברות יש צבאות, מלבד איסלנד, שאין לה צבא רגיל, אבל יש לה משמר חופים ויחידה קטנה של מומחים לפעולות בנאט"ו). שלוש מחברות נאט"ו הן מדינות בעלות נשק גרעיני: צרפת, הממלכה המאוחדת וארצות הברית. את נאט"ו ייסדו 12 מדינות, שלוש חברות נוספות הצטרפו לברית בין 1952 ל-1955, וחברה חדשה רביעית הצטרפה ב-1982. לאחר תום המלחמה הקרה, נאט"ו הוסיפה 15 חברות נוספות לברית מ-1999 עד 2023.
הקמה ושינויים בברית
נאט"ו הוסיפה מדינות חדשות לבריתה 8 פעמים מאז הקמתה ב-1949, ובסך הכל, יש 30 מדינות שהן חברות בבריתה. 12 מדינות לקחו חלק בהקמת נאט"ו: בלגיה, קנדה, דנמרק, צרפת, איסלנד, איטליה, לוקסמבורג, הולנד, נורווגיה, פורטוגל, הממלכה המאוחדת וארצות הברית. ב-1952 הפכו יוון וטורקיה לחברות בברית, אליהן הצטרפו מאוחר יותר גרמניה המערבית (ב-1955) וספרד (ב-1982). ב-1990, עם איחוד גרמניה מחדש, נאט"ו גדלה וכללה גם את גרמניה המזרחית. בין השנים 1994 ל-1997, הוקמו יוזמות רחבות יותר על מנת לחזק את שיתוף הפעולה של מדינות הברית, ביניהן שותפות לשלום, הדיאלוג הים-תיכוני ומועצת השותפות האירו-אטלנטית. ב-1997 הוזמנו שלוש מדינות שהשתתפו בברית ורשה: הונגריה, צ'כיה ופולין, להצטרף לנאט"ו. ב-1999, קבוצת וילנה (ברית של 10 מדינות בלטיות ומזרח אירופיות) התגבשה במאי 2000 על מנת לשתף פעולה עם נאט"ו. קבוצת וילנה התפרקה ביוני 2004 בפסגת איסטנבול 2004 והמדינות החברות בקבוצת וילנה החליטו להפוך באופן רשמי לחברות בנאט"ו. אלבניה וקרואטיה הצטרפו בשנת 2009, מונטנגרו ב-2017, מקדוניה הצפונית ב-2020 ופינלנד ב-2023.
אנשי צבא
הרשימה הבאה מציגה את יחס הכוח הצבאי במדינה ביחס לאוכלוסייה. הרשימה מתפרסמת מדי שנה על ידי המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים.
אנדרטת נורמנדי הבריטית
הקמת האנדרטה
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמו בנורמנדי אנדרטאות רבות למערכה ולנופלים בה, אך באף אחת מהן לא הונצחו כל שמות החללים בה שלחמו תחת פיקוד בריטי. בשנת 2015 נהגה הרעיון להקים אנדרטה שכזו והוקמה קרן (Normandy Memorial Trust) להגשמתו. פטרון הקרן הוא צ'ארלס, נסיך ויילס.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי ליאם או'קונור (Liam O'Connor), שתכנן גם את אנדרטת הכוחות המזוינים הניצבת בארבורטום הזיכרון הלאומי בסטפורדשייר שבבריטניה. פסל הזיכרון הניצב באנדרטה עוצב על ידי דייוויד ויליאמס-אליס (David Williams-Ellis). עלות רכישת הקרקע והקמת האנדרטה הגיעה לסכום של 30 מיליון לירות בריטיות. ממשלת בריטניה העמידה 2/3 מן הסכום, והיתר גויס מתרומות פרטיות. בניית האנדרטה החלה בשנת 2019, לאחר הצבת פסל הזיכרון וקיום טקס במעמד ראש-ממשלת בריטניה תרזה מיי ונשיא צרפת עמנואל מקרון. היא הושלמה כשנתיים לאחר מכן. לבניית האנדרטה שימשו כ-4,000 טון אבן.
בשל מגפת הקורונה נחנכה האנדרטה בטקס מצומצם משתתפים, שנערך ב-6 ביוני 2021, יום השנה ה-77 לתחילת המערכה בנורמנדי. הוא נערך במעמד שרת הכוחות המזוינים של צרפת, פלורנס פרלי ושגריר בריטניה בצרפת, אדוארד לוולין (Edward Llewellyn). קהל רב ובתוכו ותיקי המערכה צפה בשידור הטקס בארבוריטום הזיכרון הלאומי שבבריטניה. הטקס נחתם במטס הצדעה מעל האנדרטה של צוות החיצים האדומים הבריטי.
האנדרטה
האנדרטה ניצבת ממערב לכפר ור-סור-מר, כ-700 מטר מדרום לקו החוף, בגזרת חוף הנחיתה גולד. מאתר האנדרטה נשקף מראה השרידים בים של נמל מאלברי המלאכותי, שהוקם במהלך המערכה לשם העברת אספקה לכוחות הלוחמים.
האנדרטה היא מתחם מלבני נטוע דשא, ששבילים עוברים בו בתבנית קווי דגל היוניון ג'ק. במרכז המתחם, ברחבה מרוצפת, ניצב כן זיכרון ועליו זר עלי דפנה מפוסל באבן, ומשני עברי הרחבה נישאים על גבי תרנים דגלי בריטניה וצרפת. מצפון לרחבה זו ניצבת חצר מרוצפת בצורת האות ח', המוקפת חומת אבן. חלקה הפתוח של החצר פונה כלפי צפון. מול מרכז החצר, בשולי מתחם האנדרטה, ניצב על גבי כן פסל ארד בקנה מידה מוגדל של שלושה חיילים בריטים המסתערים דרומה, אל תוך היבשת. עברו הדרומי של הכותל המרכזי של החצר נושא כתובות זיכרון, ואילו הקירות הפנימיים בחצר נושאים את שמות החללים שנפלו ביום הפלישה, 6 ביוני 1944 - 1,746 במספר. שמות החללים שנפלו לאחר יום הפלישה ועד 31 באוגוסט חרותים בסדר כרונולוגי של ימי המערכה על גבי 160 עמודי אבן, המוצבים לאורך שבילים בהיקפו של מתחם האנדרטה. השבילים ההיקפיים מתלכדים בחצר הכבוד הצפונית. העמודים נושאים על גביהם שבכות עץ. שמות החללים שנפלו בכל אחד מן הימים נחרתו על גבי עמודי הזיכרון לפי סדר הזרועות שאליהן השתייכו - הצי, הצבא, חיל האוויר וסוכני מנהלת המבצעים המיוחדים.
בשוליו המערביים של מתחם החצר ניצבת אנדרטה לזכר כ-20 אלף האזרחים הצרפתים, שנהרגו במהלך חודשי המערכה בנורמנדי.
מדרום מזרח למתחם האנדרטה הוקמו חנייה ואזור שירות, ששביל מוליך מהם אל האנדרטה.
אדי נקטיה
אדוארד קדאר נקטיה (נולד ב-30 במאי 1999) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בארסנל.
קריירת מועדונים
נקטיה נולד בלונדון וגדל באזור בלקהית', נקטיה החל את הקריירה שלו באקדמיה של צ'לסי. הוא שוחרר על ידי צ'לסי ב-2015. לאחר מכן הצטרף לאקדמיה של ארסנל ושיחק בקבוצות הנוער של המועדון. במהלך עונת 2016-17 כבש נקטיה 15 שערים ב-16 הופעות עבור ארסנל עד גיל 18 ובמקביל הבקיע 12 שערים ב-26 הופעות עבור הקבוצה עד גיל 23. לאחר העונה, נקטיה זומן על ידי מאמן הקבוצה הבוגרת ארסן ונגר, למסע טרום עונה של הקבוצה הבוגרת לאוסטרליה וסין.
ב-28 בספטמבר 2017, נקטיה זומן לקבוצה הבוגרת למשחק במסגרת הליגה האירופית מול באטה בוריסוב. הוא נכנס כמחליף בדקה ה-89 כאשר ארסנל ניצחה 4–2.
ב-24 באוקטובר 2017, רשם נקטיה את הופעת הבכורה שלו בגביע הפוטבול ליג נגד נוריץ' סיטי לאחר שעלה כמחליף בדקה ה-85. הוא כבש אחרי 15 שניות עם הנגיעה הראשונה שלו במשחק בכדי להשוות את תוצאת המשחק, והוסיף עוד שער בתוספת הזמן.
נקטיה כבש את שערו הראשון בפרמייר ליג במחזור האחרון של העונה נגד ברנלי ב-12 במאי 2019.
ב-8 באוגוסט 2019, הושאל נקטיה ללידס יונייטד. הוא בחר במספר 14 כמחווה לאחד ממאמני הנוער לשעבר שלו בארסנל, תיירי הנרי. המאמן של לידס מרסלו ביילסה, תיאר את נקטיה כ"שחקן צעיר וחשוב בכדורגל האנגלי".
ביולי 2020, השיג נקטיה את התואר הראשון שלו בקריירה הבוגרת, כאשר זכה עם לידס יונייטד בצ'מפיונשיפ והעפיל עימם לפרמייר ליג.
אילסור מטשין
נולד ב-24 באפריל 1969 בעיר ניז'נקמסק שברפובליקת טטרסטן בברית המועצות (לימים רוסיה) להורים ממוצא טטארי. משנת 1993 עובד כפוליטיקאי בבירת רפובליקת טטרסטן, קאזאן. בשנת 1998 הפך לראש עיריית ניז'נקמסק ולמושל של אזור ניז'נקמסק (לאחר מכן לתפקיד זה התמנה אחיו, איידר). לאחר מספר שנים עבר להתגורר בקאזאן. ב-17 בנובמבר 2005 התמנה לראש עיריית קאזאן, במקום קאמיל איסחקוב. מכהן במקביל גם כיושב ראש בית המחוקקים העירוני.
גביע הפדרציה הספרדית
גביע פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית (בספרדית: Copa Real Federación Española de Fútbol), מוכר גם בשם גביע הפדרציה וגם גביע RFEF, הוא מפעל כדורגל לקבוצות מהליגה השלישית, הליגה הרביעית ולפעמים גם קבוצות מהליגות האזוריות שלא העפילו או שהודחו בסיבוב הראשון של גביע המלך.
גביע הפדרציה הנוכחי, שנוסד בשנת 1994, אינו נחשב על ידי התאחדות הכדורגל הספרדית זהה לזה המקורי.
פסגת אלפרינג
פסגת אלפרינג (באנגלית: Elfring Peak) הוא פסגה בצידו המזרחי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' באזור ארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם כריסטין איי. אלפרינג (Christine A. Elfring), חברה בוועד המנהל של הוועד לחקר אנטארקטיקה (Polar Research Board), מטעם האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, בין השנים 1996 – 2013.
Surviving the Summer
עם יציאתו נכנס המיני-אלבום אל המקום ה-13 במצעד האלבומים הדיגיטליים, וה-144 במצעד הבילבורד 200.
רקע והפקה
המיני-אלבום הופק על ידי ג'ון דיגוויד, ניק מויר, GT, וואליס ליין, ליאי קארי, סמואל ג'ימנז ואריק וויבר. פיצ'פורק סקרו את המיני-אלבום והעניקו לו ציון של 4.3 מתוך 10 בסך הכול. אולמיוזיק סקרו אותו גם כן, והעניקו לו שלושה כוכבי זהב.
במקור, היה צריך לצאת אלבומה השני של אזליה, Digital Distortion אך לאחר מספר רב של דחיות הוחלט כי המיני-אלבום יופץ במקומו. בנוסף לכך, היה צריך "Savior" לתפקד כסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום, ולבסוף לא צורף אליו ולא יצא כסינגל מתוכו.
מהפכת טוויטר
מהפכת טוויטר (באנגלית: Twitter Revolution) הוא מונח שמשקף את ההשפעה של טכנולוגיית המידע המודרנית (מאז שנת 2009), ובפרט טוויטר, על הובלת תהליכים פוליטיים וחברתיים במדינות רבות בעולם.
המונח הופיע לראשונה באפריל 2009 באמצעי התקשורת בקישינב, בירת מולדובה, כתוצאה מהצלחת ההפגנות שהוצתו על ידי מסרים בטוויטר. נטליה מוראר הייתה הראשונה לארגן הפגנה פוליטית באמצעות שימוש בציוץ מסרים בטוויטר.
המונח גם זכה לכינוי "הנשק של הדמוקרטיה", משום שהרשתות החברתיות הללו נגישות לכל דורש. בעידן האינטרנט לאזרחים יכולת להשפיע על המדיניות הציבורית במדינתם.
היסטוריה
השימוש בטוויטר ככלי שמוביל מחאות פוליטיות וחברתיות החל בשנת 2009 במולדובה. באותה שנה נערכו בחירות לפרלמנט ומפלגת השלטון הקומוניסטית זכתה למרב הקולות. אזרחים רבים במדינה התארגנו לקבוצות באמצעות אתר טוויטר בטענה שהתוצאות היו כוזבות. תוך זמן קצר, הקבוצות שהחלו במרחב המקוון, הפכו לקבוצות מפגינים המוניות, שיצאו לרחובות בדרישה לערוך ספירה חוזרת של קולות הבוחרים ולקיים בחירות חוזרות. בהמשך ההפגנות הסלימו להתפרעויות של האזרחים נגד הפרלמנט במדינה. כיוון שהתאגדותם של המפגינים החלה בטוויטר, פעולות המחאה זכו לכינוי "מהפכת טוויטר".
הטכנולוגיה של טוויטר מתבססת על עקרונות ווב 2.0 ומשמשת את הגולשים להביע את עמדתם ולהשמיע את קולם (על ידי "ציוצים"). המונח "מהפכת טוויטר" הוצג בכלי התקשורת כמושג מהפכני שמתאר את כוחו של ההמון להתאגד לקבוצות ולהתקומם לראשונה באמצעות שימוש ברשתות חברתיות מקוונות.
בשנים 2010–2011 התקוממו אזרחים מארצות ערב כנגד השלטון הלא דמוקרטי בארצותיהם. התקוממויות, שהתרחשו בהפגנות באיראן, בתוניסיה, במצרים, בלוב ובסוריה, הניעו את התקשורת להמשיך להשתמש במונח מהפכת טוויטר, כמושג שמשקף השפעה מרכזית של טכנולוגיית המידע המודרנית על הובלת תהליכים פוליטיים וחברתיים. בארצות שבהן השלטון אינו דמוקרטי דיכוי האזרחים על ידי המשטר גרם לחסימת ערוצי תקשורת רבים בפני האזרחים. בתקופת המהפכות בארצות הללו אתר טוויטר היווה ככלי עיקרי להעברת מסרים בין האזרחים ושימש כערוץ תקשורת עם גורמים חיצוניים.
ביקורת
למושג "מהפכת טוויטר" קמו מתנגדים רבים, את ההתנגדות הבוטה ביותר השמיע מורוזוב, שהיה בין הראשונים שראה בטוויטר ובטכנולוגיות החדשות כלי השפעה מהפכני, מורוזוב היה הראשון שטבע את המושג "מהפכת הטוויטר" בשנת 2009 בסנונית המהפכה במולדובה. מתוך ביקורת על התומכים הנלהבים בכלים החדשים של "המדיה החברתית" שהמציאו מחדש את האקטיביזם החברתי.
"את המהפכה לא יצייצו בטוויטר", כתב מלקולם גלדוול באוקטובר 2010 במאמר מצוטט בניו יורקר תחת הכותרת "שינוי קטן למה המהפכה לא תצויץ" וזאת תוך התעלמות מכמה תכונות חשובות של רשתות חברתיות. הוא יצא כנגד ההגדרה של אקטיביזם רשת כסוג של אקטיביזם. לטענתו, האקטיביזם האמיתי התבטא לדוגמה בשנות ה-60 בדרום ארצות הברית שבה אזרחים יצאו והפגינו בשביתות שבת ובמחאות שקטות כנגד מדיניות האפליה תוך כדי סכנת חיים מוחשית. סוג זה של אקטיביזם בסיכון גבוה כפי שטבע אותו הסוציולוג Doug Macadam לעולם לא יקרה על ידי ציוץ בטוויטר.
גלדוול מוצא שני הבדלים משמעותיים בין אותן קהילות המחאה של העבר לקהילות המחאה הווירטואליות: ההבדל הראשון הוא חוזק הקשר בין אנשי הקהילה. למשל, הקשרים בין חברי התנועות לזכויות האזרח בשנות ה-60 היו קשרים בין-אישיים ממשיים שהניעו אותם לרמת הקרבה גבוהה מאוד עד סיכון חיים וזה לעומת קשרים חלשים ורופפים ברשת חברתית כפי שחקר הסוציולוג מרק גרנווטר. לטענת גלדוול קשרים חלשים אלו יובילו לאקטיביזם בסיכון גבוה לעיתים רחוקות בלבד.
הבדל נוסף שמצא גלדוול בין הקהילות המחאה לרשתות החברתיות הוא בהיררכיה הארגונית, אותם סטודנטים שהחלו את שביתת השבת בגרינסבורו בדרום ארצות הברית בשנות ה-60 היו שייכים לתנועה לזכויות האזרח NCAAP בראשות מרטין לותר קינג. התנועה נוהלה בצורה היררכית, ההנהלה ישבה בניו יורק ומשם ניהלה את כל הפעילויות. לעומת זאת "מדיות חברתיות" הן סוג של אנרכיות, הן לא נשלטות על ידי רשות אחת מרכזית וההחלטות נעשות באמצעות קונצנזוס ולא באמצעות סמכות עליונה.
מפעל הטרקטורים (וולגוגרד)
מפעל הטרקטורים של העיר וולגוגרד (ברוסית: Волгоградский тракторный завод) הוא מפעל לייצור טרקטורים שנבנה בעיר וולגוגרד בשנת 1930. במהלך קרב סטלינגרד שטח המפעל היה במרכז הלחימה. בשנת 2006 המפעל שולב בתשלובת "מפעלי הטרקטורים" שמרכזה בעיר צ'בוקסרי.
היסטוריה
לקראת יוני 1940 המפעל כבר ייצר 232,700 טרקטורים - מעל לחצי מכל הטרקטורים שנבנו בברית המועצות.
עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה המפעל התחיל לייצר טנקי T-34. במהלך אוגוסט 1942 החלו קרבות בשטח המפעל, כאשר להגנת המפעל נוצלו טנקים שנבנו אך טרם הועברו לידי הצבא. פסי ייצור הופסקו ב-13 בספטמבר 1942 כאשר הקרבות באתר היו בעיצומן. מייד לאחר נסיגת הנאצים החל שיקום המפעל וכבר ביוני 1943 המפעל העביר לצבא משלוח ראשון של טנקים משופצים.
לאחר סיום הקרבות ונסיגה הצבא הגרמנית המפעל שוקם ולאחר המלחמה חזר לייצור טרקטורים לחקלאות. בסך הכול במהלך פעילותו המפעל ייצר מעל למיליון טרקטורים לחקלאות שבחלקו סופקו למדינות שונות.
בשנת 1963 הסתיימה הרחבת המפעל והוא עבר לייצור טרקטורים מדגם DТ-75. דגם זה עבר שינויים רבים ונמצא בבסיס התכנון של הדגם שמיוצר גם כיום. בשנת 1994 המפעל עבר לייצור סדרה חדשה של טרקטורים בעלי הספק של עד 150 כוח סוס.
במקביל לייצור טרקטורים, עסק המפעל בייצור תוצרת צבאית. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נבנו בו טנקים מדגם T-26, ובשנות ה-60 החל ייצור טנקים מדגם PT-76. בנוסף לכך המפעל התמחה בייצור משוריינים ומשחיתי טנקים לחיל הנחתים הסובייטי והרוסי.
בשנת 2002 אורגן המפעל מחדש תוך חלוקתו למספר יחידות עצמאיות. בשנת 2005 הוכרז על הליך פירוק של המפעל והוא הועבר לידי תשלובת בה מאוחדים מספר מפעלים רוסים בתחום.
עיטורים
בתקופה הסובייטית הוענקו למפעל: עיטור לנין (פעמיים), עיטור הדגל האדום של העמל ועיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה.
ניקי כלב הפרא
ניקי כלב הפרא (באנגלית: Nikki: Wild Dog of the North, "ניקי: כלב פרא של הצפון"), אשר מוכר בעברית גם בשם ניקי כלב הצפון או בפשטות ניקי, הוא סרט הרפתקאות אמריקאי-קנדי, שמבוסס על הרומן "נוודי הצפון" מאת ג'יימס אוליבר קורווד. הסרט בוים על ידי ג'ק קופר ודון הלדיין, נכתב על ידי רלף ורייט ווינסטון היבלר, אשר גם הפיק אותו, נערך על ידי גרנט סמית' והולחן על ידי אוליבר ולאס. עלילת הסרט עוקבת אחר הרפתקאותיו של אלסקן מלמוט בשם ניקי.
הסרט הופק על ידי Walt Disney Pictures בשיתוף Calgary Limited ו-Westminster Films. בסרט מככבים ז'ן קוטו, אמיל גנסט, אוריאל לופט ורוברט ריוורד, כשהוא בקריינות של ז'אק פאוטה. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בארצות הברית ב-12 ביולי 1961 בהפצת Buena Vista Distribution. הסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות, כאשר הוא הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-2.1 מיליון דולר, ובהמשך קיבל עיבוד לספר וקומיקס. אורך הסרט כ-73 דקות.
בישראל הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בהפצת פורום פילם ב-5 ביוני 1970. הסרט הוקרן בדיבוב עברי, כאשר זהו הסרט הראשון בעולם שדובב במלואו לשפה, כשלפניו דובבו לעברית רק קטעי הקריינות בסרט "המסע המופלא" על ידי אורי זוהר. מדבבי הסרט לעברית כוללים את השחקנים חיים טופול וגדעון שמר, האמן גרשון גרא והזמר לוליק.
עלילה
בשנת 1899, ניקי האלסקן מלמוט ואדונו החביב, אנדריי דופאס, נוסעים בקאנו דרך הרי הרוקי הקנדיים. כאשר ניקי נתקל בניווה, גור דובים שחור שאמו נהרגה על ידי דוב גריזלי בשם מאקוס, אנדריי קושר את שתי החיות יחדיו, כשהם ממשיכים במסעם. לפתע, הם נתקלים במערבולת מים ונפרדים - אנדריי מגיע לחוף, אך מאבד את החיות הקשורות.
לאחר ששתי החיות מגיעות ליבשה, הם נאלצים להתגבר על האינסטינקט שהופך אותם לאויבים טבעיים ולעבוד יחד בחיפוש אחר מזון ומחסה. למרות ריבים רבים, הם בסופו של דבר הופכים לחברים ונשארים ביחד גם לאחר שהשתחררו מהקשר.
עם הגעתו של החורף, ניווה נכנס לתרדמה וניקי משוטט לבדו. ניקי ניזון מפיתיונים שהוא גונב ממלכודות, עד שהוא נתפס על ידי לוכד אכזרי בשם ז'אק לבאו ובן לווייתו ההודי הסרבן, מאקוקי. לאחר שראה את ניקי הורג זאב למרות שהוא לכוד, ז'אק מחליט לאמן אותו להיות כלב קרב שישתתף בקרבות לא חוקיים. כשניקי הופך לכלב מסוכן, הוא מובא לתחנת מסחר בלחימה של כלבים. המנהל החדש, שהוא בעצם אנדריי, כועס על מעשיו של ז'אק שדוחק אותו לזירת הקרב עם ניקי. למזלו של אנדריי, ניקי מזהה את אדונו הזקן והם מתאחדים.
שחקנים ומדבבים בעברית
הדיבוב העברי בוים על ידי אלידע גרא באולפני הרצליה, על פי תרגום של הסופר יעקב שבתאי.
הפקה
בשנת 1960 הופץ הסרט האחרון בסדרת הסרטים האמריקאית "True-Life Adventures", אשר הופקה על ידי Walt Disney Productions שבבעלות חברת וולט דיסני והתמקדה בסרטי טבע. אחד הסרטים הבולטים בסדרה הוא "סיפורה של פרי", ששילב קטעים דוקומנטריים עם תרחישים ודמויות בדיוניים. האולפן המשיך להפיק סרטים הדומים לסרט המדובר, ביניהם סרט זה והסרט "האגדה על לובו" משנת 1962.
תסריט הסרט נכתב על ידי רלף ורייט ווינסטון היבלר, על פי הרומן "נוודי הצפון" מאת ג'יימס אוליבר קורווד. הסרט בוים על ידי ג'ק קופר ודון הלדיין, נערך על ידי גרנט סמית' והולחן על ידי אוליבר ולאס. הסרט הופק על ידי Walt Disney Pictures בשיתוף Calgary Limited ו-Westminster Films. הסרט צולם במיקומים שונים בקנדה, ביניהם אלברטה, הפארק הלאומי באנף וקנמור. הסרט הופק במשך שלוש שנים.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בארצות הברית ב-12 ביולי 1961 בהפצת Buena Vista Distribution. מאוחר יותר הסרט שודר בטלוויזיה בשנת 1964, כשהוא מחולק לשני פרקים מתוך העונה האחת עשרה של התוכנית "עולמו המופלא של דיסני". בשנת 1986 הסרט יצא בוידאו, כמו כן הוא עובד לספר וקומיקס.
קבלה
הסרט הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-2.1 מיליון דולר, כשהוא זכה בעיקר לביקורות חיוביות. במגזין "וראייטי" כינו את הסרט "הסטה שלווה", וב"טיים" כתבו שהוא "ישמח את כל הילדים בני ה-10 שתמיד נלחמו בכריות שלהם והעמידו פנים שזה דוב". בעיתון "הניו יורק טיימס" העיתונאי בוסלי קראות'ר כתב "זה לא מה שהייתי מכנה סרט נהדר". באתר "Rotten Tomatoes" לסרט יש ציון של 57% מביקורות הקהל.
בשנת 1962 הסרט זכה בפרס אדי על ידי American Cinema Editors עבור הספיישל הערוך הטוב ביותר (דוקומנטרי).
הסרט בישראל
באפריל 1970, כתשע שנים לאחר הקרנת הבכורה של הסרט בארצות הברית, פורום פילם ביקשה מהמועצה לביקורת סרטים ומחזות להפיץ את הסרט בישראל. לאחר האישור, הוחלט להפיץ את הסרט בביתי הקולנוע בדיבוב עברי, כאשר זהו הסרט הראשון בעולם שדובב במלואו לשפה, כשלפניו דובבו לעברית רק קטעי הקריינות בסרט "המסע המופלא" על ידי אורי זוהר. סמי ברכה, מנהל חברת ההפצה באותה תקופה, טען שהסיבה לדבב את הסרט במלואו לעברית נבאה על מנת "לעודד [את] ידיעת העברית בקרב העולים החדשים", כשבאותה שנת הפצה החלה העלייה מברית המועצות. סיבה נוספת לדיבוב הייתה שהכתוביות לא יגרמו לצופה לאבד ריכוז בצפייה בסרט.
הסרט תורגם במלואו לעברית על ידי הסופר יעקב שבתאי. לאחר שאלידע גרא, במאית הדיבוב לעברית של הסרט, צפתה בהפקה מספר פעמים, היא בחרה את קולות האישים שידבבו לשפה. המדבבים לעברית של הסרט כוללים את השחקנים חיים טופול וגדעון שמר, האמן גרשון גרא והזמר לוליק. הקלטות הדיבוב נעשו באולפני הרצליה, שם התברר כי המדבבים דומים לשחקנים בסרט. במהלך הדיבוב היו קשיים בסנכרון בין הקולות לשחקני הסרט. חברת וולט דיסני הגישה עזרה רבה בדיבוב הסרט לעברית, כמו כן היא גילתה בו עניין רב והייתה שבעת רצון מהתוצאה הסופית. הכותרות בעברית שהופיעו בסרט נעשו בהוליווד והמיזוג הסופי ברומא.
ברכה שיתף שעלות הדיבוב העברי עלתה כ-12000 לירות, כשטופול קיבל על תפקידו כ-8000 לירות. כמו כן, הוא אמר שבמידה והסרט בדיבוב עברי יצליח בארץ יחלו להיות מופצים נוספים בדיבוב לשפה. ב-5 ביוני 1970 הסרט החל להיות מוקרן בארץ, כשהוא קיבל בעיקר ביקורות חיוביות על עלילתו. אף על פי ההתלהבות שהסרט דובר עברית, נאמר ש"אין אמינות בטיבם של הקולות המתורבתים בהשוואה למראיהם של הפרצופים המשמיעים אותם מעל גבי המסך", כמו כן נכתב "שהתאמת השפה העברית לתנועות השפתיים של השחקנים אינה מושלמת". ב-10 ביוני 1989 שודר הסרט בערוץ 2 הניסיוני במסגרת תוכנית הטלוויזיה "מועדון החברים של דיסני".
מאז הקרנת הסרט, הפקות רבות החלו להיות מופצות בארץ בדיבוב עברי, בין אם זה בקולנוע או בטלוויזיה. בטלוויזיה הישראלית הדיבוב העברי החל להופיע בשנת 1972, כקריינות בסדרה "ועוד מספורי שפת הנחל" ששודרה במרכז לטלוויזיה לימודית. לאחר סדרה זו דובבה לעברית הסדרה "בילבי", שכללה קטעי דיאלוג ולא קריינות, ששודרה בשנת 1973 בטלוויזיה הישראלית.
יוהנה שאלר-קליר
יוהנה שאלר-קליר (בגרמנית: Johanna Schaller-Klier; נולדה ב-13 בספטמבר 1952) היא אתלטית מזרח גרמניה בעבר, אלופה אולימפית (מונטריאול 1976) ואלופת אירופה בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה
שאלר-קליר נולדה בארטן שבתורינגיה.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה שאלר-קליר במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.77 שניות, לפני טטיאנה אניסימובה (12.78 שניות) ונטליה לבדבה (12.80 שניות), שתיהן מברית המועצות.
אלופת אירופה
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במילאנו, איטליה במרץ 1978 זכתה שאלר-קליר במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בשיא תחרות חדש של 7.94 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא תחרות חדש של 12.62 שניות ובמדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.07 שניות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה שאלר-קליר במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.63 שניות, אחרי ורה קומיסובה מברית המועצות שקבעה שיא אולימפי חדש של 12.56 שניות ולפני לוצינה לנגר מפולין (12.65 שניות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
תוכנית האימרוץ
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים.
Dream a Little Dream of Me
Dream a Little Dream of Me (בעברית: תחלום חלום קטן עלי) הוא שיר שנכתב על ידי גאס כאהן, והולחן על ידי המלחינים פביאן אנדרה ווילבר שוואנדט , ויצא לאור ב-1931. ביוני 1968, יצאה גרסת כיסוי לשיר על ידי הזמרת האמריקאית מאמא קאס.
רנסאנס (מפלגה)
מפלגת רנסאנס (בצרפתית: Renaissance), שבעבר נקראה הרפובליקה בתנועה!, היא מפלגת מרכז ליברלית צרפתית הדוגלת ב"דרך השלישית", בליברליזם חברתי ובתמיכה באיחוד האירופי ובברית נאט"ו. המפלגה נוסדה ב-6 באפריל 2016 על ידי עמנואל מקרון, המזהה אותה כפרוגרסיבית.
היסטוריה
המפלגה הוקמה באמיין על ידי שר הכלכלה לשעבר עמנואל מקרון באפריל 2016 בשם "en marche!" (קדימה!), ומתחילה נועדה להתמודד בבחירות הפרלמנטריות בצרפת ביוני 2017 על מנת לצבור רוב באספה הלאומית של צרפת.
לאחר שיו"ר המפלגה עמנואל מקרון נבחר לנשיא צרפת במאי 2017, המפלגה שינתה את שמה ל-"" ותחת שם זה התמודדה בבחירות לאספה הלאומית ביוני 2017.
כמפלגה בת 267,745 חברים רשומים, היא יצרה ברית עם רשימת מודם (MoDem), בראשות פרנסואה ביירו, יחד הם זכו ברוב המושבים באספה הלאומית בבחירות לפרלמנט 2017. ביחד יש להם 350 צירים מתוך 577, מתוכם 308 לקדימה! ו-42 למודם, וכך הפכה למפלגה הגדולה ביותר בצרפת.
ביוני 2019 הצטרפה לקבוצה התחדשות באירופה.
ב-5 במאי 2022, המפלגה שינתה את שמה לרנסאנס לקראת הבחירות לפרלמנט ב-2022. אל הברית עם מודם צורפו רשימת אופק ורשימות קטנות. הברית איבדה את הרוב באספה בעקבות הבחירות.
אידאולוגיה
אף שמקרון היה חבר המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית בשנים 2006–2009 ועצמאי בשנים 2009–2016, המפלגה שהקים אינה מהווה מפלגת שמאל או ימין, ומקרון עצמו מתאר אותה כמפלגה פרוגרסיבית. עם זאת, משקיפים ופרשנים פוליטיים משייכים את המפלגה כמפלגה סוציאל-ליברלית או פשוט מפלגה ליברלית ומפלגת מרכז.
מצע המפלגה ממזג רעיונות סוציאל-דמוקרטים עם כלכלת שוק חופשי בגישת "הדרך השלישית" ("Third Way"), בדומה לביל קלינטון, טוני בלייר וגרהארד שרדר, וכך הגדירו אותה גם מספר מומחים אקדמאיים. הדובר המרכזי במפלגה בעד דרך זו היה ראש הממשלה לשעבר מנואל ואלס, שמאוחר יותר תמך במקרון לנשיאות. המפלגה דוגלת באיחוד בין שברי החברה הצרפתית, המפולגת בין שמאל לימין. מפלגתו נחשבת ככוח הפוליטי הפרו-אירופי המשמעותי והברור ביותר בצרפת, ותומכת בשדרוג מעמד צרפת באיחוד האירופי, לצד תמיכה בקליטת אזרחים זרים שייתנו יד בהזנקת הכלכלה. המפלגה דוגלת במאבק בשינוי האקלים ובקיום הסכם פריז להפחתת פליטת גזי החממה וליושומו האפקטיבי, וכן באיזון בין צרכים אקולוגיים ודרישות כלכליות.
המפלגה תומכת בברית נאט"ו ובעמדה ניצית כלפי התוקפנות של משטרו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, וכן בהגדלת תקציב הביטחון של המדינה, לצד קבלת פליטים.
גורמים מסוימים בישראל תיארו את מקרון כ"יאיר לפיד הצרפתי", בשל דמיון ביניהם בהלך הרוח הפוליטי.
פרס לאלנד
פרס לאלנד (בצרפתית: Prix Lalande או מדליית לאלנד) היה פרס שניתן על ידי האקדמיה הצרפתית למדעים בין השנים 1802 ו-1970 עבור תגליות מדעיות באסטרונומיה.
רקע
פרס לאלנד הוכרז על ידי האסטרונום הצרפתי ז'רום לפרנסואה דה לאלנד בשנת 1801, מספר שנים לפני מותו בשנת 1807. הפרס היה מענק כספי שנתי המוענק לאדם שעשה תגלית או תצפית מיוחדת בתחום האסטרונומיה, או כתב מאמר המקדם את התחום משמעותית בצרפת או בעולם.
סכום הפרס גדל עם הזמן. בשנת 1918 הסכום היה 1,000 פרנק צרפתי, ובשנת 1950 הוא כבר היה 10,000 פרנק. לאחר 1950, הפרס ניתן פעם בעשור, בסכום של 1,200 פרנק צרפתי חדש ב-1960, ו-2,000 פרנק ב-1970.
בשנת 1970, הפרס אוחד עם פרס ואלז (על שם האסטרונום בנז'אמן ואלז) כדי ליצור את פרס לאלנד-ואלז. בשנת 1997 הפרס אוחד עם עוד 122 פרסים קטנים ליצור את המדליה הגדולה של האקדמיה למדעים של צרפת הפרס היוקרתי של האקדמיה הצרפתית למדעים. אולם הGrande Médaille אינה מיועדת רק לתחום האסטרונומיה.
טים הנמן
רגעי השיא בקריירה שלו כוללים חצי גמר באליפות צרפת הפתוחה (2004), חצי גמר בווימבלדון (1998, 1999, 2001, 2002 ), חצי גמר באליפות ארצות הברית הפתוחה, וכן זכייה בטורניר המאסטרס בפריז בשנת 2003.
ביוגרפיה וחייו הפרטיים
טים הנמן בא ממשפחה בעלת רקע ספורטיבי. אביו טוני הוא עורך דין במקצועו, עסק בתחומי ספורט שונים, ביניהם גם טניס וסקווש. אמו, ג'יין, שהייתה מעצבת בגדים, הייתה טניסאית בצעירותה ששיחקה בטורניר ווימבלדון לנוער. היא דחפה אותו ואת אחיו, ריצ'רד ומייקל, לשחק טניס ואף הדריכה אותם. גם שני סביו עסקו בטניס, לרבות סבו הנרי בילינגטון, ששיחק בטורניר ווימבלדון וייצג את בריטניה בגביע דייוויס. גם סבתו שיחקה במסגרת משחקי הזוגות של טורניר ווימבלדון (נשים וזוגות מעורבים).
ב-11 בדצמבר 1999 הוא נישא לחברתו, מפיקת הטלוויזיה, לוסי הילד בהמפשייר. ביחד הם ילדו שלוש בנות: רוז אליזבת "רוזי", אוליביה סוזן וגרייס.
ציוד
לאורך מרבית הקריירה שלו, הסתייע הנמן בלבוש של "חברת אדידס", וכך גם בנעלי הטניס של אותה חברה.
מחבטי הטניס שבהם נהג לשחק היו מתוצרת סלזנגר, בשילוב עם גידי Luxilon Big Banger.
גביע דייוויס
לאורך השנים, נטל הנמן חלק משמעותי כחלק מנבחרת גביע דייוויס של בריטניה. מאזנו בטורניר זה הוא 29 ניצחונות אל מול 8 הפסדים במשחקי היחידים, ו-11 ניצחונות אל מול 6 הפסדים במשחקי הזוגות.
על אף מאמציו הרבים ושאיפותיו הגדולות, לא זכה להניף את הגביע. הישג השיא שלו, ביחד עם נבחרתו היה הסיבוב הראשון של הבית העליון.
הישגי גראנד סלאם
מקרא :
*ל"ה - לא השתתף.
*ס' - סיבוב.
*ס"מ - הפסד בסיבובי מוקדמות.
בנדיקוטיים
מאפיינים
הבנדיקוטיים הם חיות כיס קטנות יחסית: החל מהבנדיקוט העכברי שאורכו הוא 17.5-15 ס"מ וגודלו כגודל עכבר, וכלה בבנדיקוט הענק אשר מגיע לאורך של 56-39 ס"מ ולמשקל של 4.7 ק"ג וגודלו כגודל הארנבת. הבנדיקוטיים מתאפיינים בזנבות דקים וקצרים, באוזניים דמויות עכבר, ובחוטם ארוך וחד. גופם קומפקטי ועגלגל ויש להם שיניים חדות; נוסחת השיניים שלהם בשתי הלסתות היא די מקבילה: בלסת העליונה היא 5.1.3.4, ובלסת התחתונה 3.1.3.4.
בניגוד לכיס של נקבת הקנגורו שפתחו בצד הקדמי, פתח הכיס של נקבות הבנדיקוטיים ממוקם בצד האחורי, והוא מכיל כשמונה פטמות. הגודל המרבי של ההמלטה הוא כ-8 ולדות, אם כי 4-2 ולדות בכל המלטה הוא מספר אופייני יותר. תקופת ההריון של הבנדיקוטיים היא הקצרה ביותר מבין היונקים: 12.5 ימים בלבד. ולדות הבנדיקוט נגמלים לאחר כחודשיים ומגיעים לבגרות מלאה בתום 3 חודשים בלבד. מאפיינים אלו מאפשרים לנקבות להמליט יותר מפעם בכל עונת רבייה, ועל כן למשפחת הבנדיקוטיים יש פריון גבוה במיוחד לעומת חיות כיס אחרות.
חלק הארי של תזונת הבנדיקוטיים מורכב מחסרי חוליות הקבורים באדמה, והם גם נוהגים לאכול כמויות ניכרות של זרעים, פטריות ופירות. בית הגידול של הבנדיקוטיים משתנה בחדות בין המינים: מינים רבים יעדיפו יערות גשם טרופיים, בעוד אחרים יעדיפו אזורים מדבריים.
מנת משכל (תוכנית טלוויזיה)
מנת משכל היא תוכנית טלוויזיה ישראלית, המשודרת בטלוויזיה החינוכית בערוץ 23. בכל פרק ארבעה בני נוער בגילאי 16–18 מזמינים מומחה לדון על נושא ושואלים אותו שאלות מגוונות.
בין המתארחים ד"ר אילת שביט, ד"ר קציעה אלון, פרופ' דני רבינוביץ, הסופרת יהודית רותם, השר לשעבר יוסי שריד, יו"ר הרשות השנייה לשעבר נורית דאבוש ועוד.
מוריץ ורמן
מוריץ וַרמַן (בהונגרית: Moritz Wahrmann, Wahrmann Mór; 28 בפברואר 1832, בודפשט – 26 בנובמבר 1892, שם) היה פוליטיקאי הונגרי-יהודי, הנציג היהודי הראשון בפרלמנט ההונגרי, נכדו של הרב ישראל ורמן, רבה הראשון של קהילת פשט.
קורות חיים
נכדו של ישראל ורמן שהיה הרב המוכר הראשון של פשט. את השכלתו קיבל בגימנסיה פרוטסטנטית ובאוניברסיטת בודפשט. אחרי תום לימודיו החל לעבוד ב־1847 בחברה המסחרית של אביו. אחרי מות אביו נעשה למנהל החברה.
ורמן היה קשור להתפתחות המסחר והתעשייה בהונגריה, הוא היה מעורב בגיבוש מערכת הכספים ההונגרית ובגידול מערכת ההשכלה והמוסדות הפילנתרופיים של בודפשט ובמיוחד עם קידומה של הקהילה היהודית. מטרתו הייתה להעביר את המסחר לשליטה לאומית הונגרית ולהשיג עצמאות פיננסית וכלכלית מאוסטריה. לשם כך הקים פירמות תעשייתיות ומסחריות גדולות.
ב־1869 נבחר ורמן לפרלמנט ההונגרי כנציג אזור לאופולדשטט (היום המחוז החמישי של בודפשט). הוא היה היהודי הראשון שנבחר כחבר הנציגות ההונגרית ובמסגרתה קידם במרץ את האינטרסים של הונגריה. הוא נבחר מחדש שש פעמים כשהוא מחזיק במשרתו עד מותו. ורמן פעל רבות לחזרתו לפשט של מיקשה פלק, חברו מבית הספר, וקבלתו לידיו את עריכת העיתון החשוב "פסטר לויד" שהופיע בשפה הגרמנית.
הוא נאם לעיתים רחוקות אבל היה חבר פעיל בוועדות בהן הכשרתו הפיננסית עשתה אותו לאחת הדמויות החשובות ביותר. הוא היה גם נשיא לשכת המסחר והתעשייה של בודפשט ושל חברת לויד.
פעילותו בקהילה היהודית
ורמן היה פעיל באותה מידה גם בעניינים קהילתיים והוא היה אחד התומכים החשובים ביותר בקהילה היהודית. הוא היה חבר בעיתון Magyar Izraelita Egylet ופעל בנאומים ובכתיבה למען אמנציפציה של היהודים. ב־1868 הוא היה סגן נשיא של הקונגרס היהודי הכללי וממנהיגי האגף הנאולוגי בו ובתפקיד זה עמד בראש משלחת אל המלך. כראש קהילת בודפשט הייתה לו השפעה עמוקה על האדמיניסטרציה של ועל מוסדותיה. הוא פעל גם ליצור אחדות אינטרסים בקרב הגופים הפוליטיים השונים. כמו כן הוא תרם בנדיבות למוסדות מדעיים, חינוכיים ופילנתרופיים.
אחיו, אלכסנדר ורמן (נולד ב-1839 ונפטר בבודפשט ב-1899) תרם רבות, יחד עם מקס וירת לשם העלאת מעמדה הכלכלי של הונגריה. הוא היה ידוע מאוד כפילנתרופ. הוא תרם 200,000 כתרים לאגודות צדקה בעיר הבירה ו- 600,000 כתרים להקמת גימנסיה יהודית.
בן זיידמן
בן זיידמן (נולד ב-29 בנובמבר 1984), הוא מלחין, כותב ומפיק מוזיקלי המתמחה בהפקות מוזיקליות לתיאטרון, טלוויזיה וקולנוע.
ביוגרפיה
זיידמן הוא מפיק מוזיקלי לתיאטרון, מחזות זמר, טלוויזיה וקולנוע. בוגר מגמת תיאטרון, תיכון כצנלסון. בוגר בית הספר לתסריטאות בהנהלת עידית שחורי. בוגר רימון בית ספר למוסיקה, במגמת הלחנה ועיבוד.
מנהל מוזיקלי של המחזמר "בילי אליוט" שהועלה בישראל, בקיץ 2016.
אוף ברודוויי: מרץ 2016, קומפוזיציה, עיבודים והפקה מוזיקלית.
בשנת 2019 בן זיידמן היה מועמד לפרס האוסקר של הסטודנטים.
בין היתר, זיידמן הפיק פסקולים להצגות ילדים. בשנת 2008 הוא הפיק את המוזיקה להצגות הילדים: "חגיגת השירים של דתיה בן-דור" ו"עליסה בארץ הפלאות".
חיים אישיים
מאז שנת 2017, זיידמן מתגורר בלוס אנג'לס.
שקרים לבנים
שקרים לבנים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1999 בכתיבה ובימוי של יצחק רובין, עם אורנה פורת, שרון אלכסנדר וסמדר קילצ'ינסקי בתפקידים הראשיים.
אורנה פרת הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר, וסמדר קילצ'ינסקי הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 1999.
התסריט הוא על ניצולת שואה החולה במחלה סופנית. הזוועות שחוותה בשואה משפיעות על בנה ובתה שהם הדור השני לשואה שעזבו בגלל זה את הבית. הבן מנסה לשמור על המשפחה על ידי שקרים לבנים.
תקציר העלילה
יהודה (יהודל'ה) הרשקוביץ (שרון אלכסנדר) הוא במאי ומחזאי בתיאטרון צעיר בפריז. הוא בפריז עם נורה (ג'ינה לינדוני) שלא משתתפת בבעיותיו האישיות לאחר כישלון המחזה הראשון שכתב. בכדי לברוח ולנוח קצת מכישלון המחזה הראשון שכתב, הוא מחליט לעזוב את פריז ולחזור לישראל גם כדי לקבל ייעוץ מפסיכיאטר (יצחק רובין) ולהיפגש עם אמו מרים (אורנה פורת).
מרים היא ניצולת שואה וקירות הבית מלאים בתמונות משפחתה הענפה שכולם נרצחו בשואה. היא לא חדלה מלספר על חוויותיה באושוויץ ופגישותיה עם ד"ר יוזף מנגלה. זאת למעשה הסיבה שיהודה ואחותו צילה (סמדר קילצ'ינסקי) עזבו את הבית. צילה מתגוררת בארצות הברית עם בן זוגה ביל (ג'ק אדליסט) והיא בהיריון.
יהודה מקבל זימון למרפאת ריאות בבית חולים שם מגלה לו ד"ר אלפנדרי (אלכס מונטה) כי לאמו יש כתם חשוד כממאיר בריאות וכי עליה לעבור ביופסיה. הכתם נתגלה כבר לפני חצי שנה אבל רופא המשפחה ד"ר וייס (יוסי סגל) לא עשה דבר בקשר לזה.
כעת נשאר יהודה עם אמו שהולכת ודועכת. לאחר שנפלה בבית היא מאושפזת במוסד סיעודי ושם מגלה לה הרופא שיש לה סרטן. יהודה סועד אותה עד הסוף והמילה האחרונה שלה היא "יהודל'ה". מצבו הנפשי מידרדר והוא מאושפז במוסד פסיכיטארי שם הוא נפגש עם ידיד מהצבא, פדלון (סלים דאו).
צילה מגיעה מארצות הברית ופוגשת את יהודה במוסד. לשאלתה מה היו המילים האחרונות של האמא? הוא משיב בשקר לבן נוסף - "יהודל'ה וצילינקה".
אנדרה וסי
אנדרה וסי (בהונגרית: Vészi Endre;19 באוקטובר 1916 – 9 ביולי 1987) היה משורר, וסופר ומחזאי יהודי-הונגרי, ניצול שואה, זוכה בפרס קושוט ופרס אטילה יוז'ף.
ביוגרפיה
וסי נולד בבודפשט למשפחה יהודית, אביו היה יצרן סבון. לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר היסודי (חטיבת ביניים), למד את אומנות החריטה. הוא עבד בפירמת גדולדיגר (Geduldiger) בשנים 1932–1938. משנת 1934 שיריו הופיעו בעיתונים ובכתבי עת שונים: נפסבה, ניוגט, ספ סו (Szép Szó) שפירושו "מילה יפה", פשטי נפלו, ועוד. כרך השירה הראשון שלו ראה אור בשנת 1935. ומשנת 1937 גם מאמריו הציבוריים ודיווחיו הסוציוגרפיים הופיעו בעיתונים. הרומן הראשון שלו, "שוחררת", זכה בפרס קלמן מיקסאט של הוצאת הספרים פנתיאון (Pantheon) בשנת 1937. בשנת 1942 כיהודי נשלח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ולאחר מכן כאסיר במחנות ריכוז. הוא שרד את מלחמת העולם השנייה ואת השואה ושב לביתו בשנת 1945. באותה השנה הפך לכתב של העיתון נפסבה עד שנת 1951. משנת 1948 הופיעו ברציפות יצירותיו השונות: כרכי שירה ופרוזה תסכיתי רדיו, מחזות, סרטים, משחקי טלוויזיה.
בשנת 1950 נשא לאישה את מרגיט דלבולה. הוא היה מזכיר התאחדות הסופרים ההונגרית משנת 1955 עד 1956. הוא התפטר בשנת 1956.
וסי נפטר ב-1987 בבודפשט.
תילתן - המכללה לעיצוב ולתקשורת חזותית
תילתן – המכללה לעיצוב ולתקשורת חזותית היא מכללה פרטית שהוקמה בשנת 1994 בחיפה, ונמצאת ברחוב דרך העצמאות בעיר, והייתה המכללה הראשונה שהתמקמה בקמפוס הנמל בחיפה, אותו הגדירה עיריית חיפה בשנות התשעים כקמפוס מתחדש.
פעילות
מבנה המכללה ממוקם ברובע העיר התחתית בחיפה מול היציאה לנמל חיפה, בסמוך לתחנת רכבת "השמונה", עם תצפית אל הים והנמל. מבנה זה שימש בעברו כסניף של הבנק האנגלי ברקליס, וקומותיה התחתונות של המכללה הן חדרי הכספות של הבנק, עם דלתות מתכת כבדות.
תילתן היא מכללה למקצועות העיצוב ומכשירה בעלי מקצוע בתחומים שונים כעיצוב גרפי, עיצוב פנים, צילום, קופירייטינג, עיצוב לאינטרנט, בניית אתרים, עיצוב ופיתוח משחקי מחשב, אנימציה, פוסט-פרודקשן, עיצוב בתלת-מימד ואיור. כמו כן מציעה תילתן תואר אירופי בעיצוב, אשר זוכה להכרה על ידי המל"ג האירופי, ה- ECTS.
תוארי המכללה אינם מוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
תילתן שמה דגש על הקשר עם הקהילה ועל תרומה לקהילה. המכללה מספקת בית ומקום לעמותות רבות ואלו משתמשות בחללי המכללה ובשירותיה. בתילתן מוצבות מדפסות תלת מימד המשמשות רופאים ואנשי רפואה, יחד עם הסטודנטים בכללה, כדי ליצור ידיים בתלת מימד, לילדים אשר נולדו ללא כף יד. בעקבות המיזם, יכולים הילדים לקבל ידיים בעלות נמוכה ביותר ולשפר את איכות החיים שלהם.
אחד מהמסלולים הייחודיים במכללת תילתן הוא המסלול לפיתוח משחקי מחשב ואפליקציות. מכללת תילתן היא שותף אקדמי של מנוע המשחק Unreal ושל חברת Epic Games.
בתילתן פועלות חממות מקצועיות בהן משתלבים חלק מהבוגרים לפני יציאתם לשוק. מספר פעמים בשנה נערך מרתון רישום, ציור וצילום עירום, כהפנינג לסטודנטים ולקהילת האמנים והמעצבים בישראל ובעולם. המכללה אירחה את יום האנימציה הבינלאומי.
הטרדה
הטרדה (באנגלית: Harassment) מכסה מגוון רחב של התנהגויות בעלות אופי פוגעני. בדרך כלל, הטרדה מובנת כהתנהגות שמביאה את האדם, לביזוי או ביוש אדם אחר, והיא מזוהה באופן אופייני על ידי אי-הסבירות שלו מבחינת הסבירות החברתית והמוסרית. במובן המשפטי, מדובר בהתנהגויות שנראות מטרידות, מרגיזות או מאיימות. זאת מאחר שאנשים מפתחים מטעמים מפלים, והם משפיעים על ביטול זכויותיו של אדם מסוים או פגיעה באדם מסוים כדי שלא יהנה מזכויותיו. כאשר התנהגויות אלו חוזרות על עצמן, ניתן להגדיר אותן גם כבריונות. ההמשכיות או החזרתיות וההיבט של מצוקה, דאגה או איום עשויים להבדיל את ההטרדה מעלבון.
בג"ץ טבקה נגד שרת החינוך
בג"ץ 7426/08 טבקה משפט וצדק לעולי אתיופיה נ' שרת החינוך ועיריית פתח-תקווה. ביהמ"ש העליון בשיבתו כבית דין גבוה לצדק. על רקע קשיים שהתעוררו בקליטתם של ילדים עולים מאתיופיה, כאשר מוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים, לא קיבלו תלמידים בני העדה האתיופית ללמוד במסגרות חינוך דתיות בעיר פתח-תקווה. זו לא הפעם הראשונה שמתעוררת בעיה זו. ביהמ"ש קבע שהזכות לחינוך והזכות לשוויון בחינוך מהוות זכויות חוקתיות, אשר משתלבות בזכות לכבוד האדם וכבוד הילד. בית המשפט קבע איסור על הפליה בקבלת תלמידים למוסדות החינוך על רקע מוצא אתני או עדתי. זכות ההורים להקנות לילדיהם חינוך ייחודי ומוסדות חינוך ייחודיים, תוך כדי כיבוד עקרונות היסוד של השיטה, ובכלל זה, חובת השוויון ואיסור אפליה בחינוך. כאשר במצבים קיצוניים החלת השוויון עשויה לפגוע אנושות בחינוך הייחודי, עשויים לדרוש איזון ופישור. משרד החינוך מוסמך לבטל רישיונו של מוסד שנוקט במדיניות מפלה, וכן מוסמך להוציא צו סגירה, כנגד מוסד מפלה. כמו כן הרשות המקומית ומשרד החינוך מוסמכים להפחית עד לשלילה מוחלטת, את התקציבים המועברים למוסדות הנוקטים הפליה. במקרה שלפנינו משרד החינוך פעל ואף ממש את סמכויותיו, אבל בינתיים תוך כדי כך באה הבעיה על פתרונה, והילדים שובצו במערכת החינוך. כך שלפסק הדין היה אפקט מידי על החברה בכך שהנוגעים דבר, קרי משרד החינוך והעירייה פעלו ברוח פסק הדין עוד לפני הוצאתו.
הטרדה
סוגים אחדים של הטרדה נחשבים לחמורים במיוחד, וזכו להתייחסות מיוחדת:
בג"ץ טבקה נגד שרת החינוך
רקע
בעיר פתח תקווה, ובמקומות אחרים בישראל, התעוררה בעיה של סירוב קבלה לתלמידים בני העדה האתיופית, למוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים בעיר על רקע מוצאם. בישראל מתקיימות שלוש מערכות חינוך, חינוך ממלכתי, מוסדות מוכרים שאינם רשמיים, פטור מוסדות פטור. המוסדות הממלכתיים ממומנים על ידי המדינה באופן מלא, המוסדות המוכרים הלא רשמיים, תקבע תנאי ההכרה ואת שיעור ההשתתפות תקנות אשר נקבעו מכוח חוק, אשר קובעות שיעור של %65 עד 75% מהתמיכה במוסדות הממלכתיים. מוסדות הפטור מקבלות 60% מהתמיכה שמקבל מוסד ממלכתי. רשות מקומית משתתפת בתקציבי מוסדות חינוך, הפועלים בתחומה בשיעור דומה לשיעור השתתפותה בתקצוב מוסדות ממלכתיים. משרד החינוך הקים ועדה שנקראה ועדת הס אשר תבדוק את הסוגיה ותיתן המלצות.
על פי חוק, שר החינוך יכול להתקין תקנות, אשר אוסרות על העברת כספים למוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים, שלא מקיימים אינטגרציה. כמו כן המדינה יכולה לשלול הזרמת הכספים למוסד פטור, המפלה בין תלמידים. מסגרות חינוכיות לא רשמיים או פטורים, אשר מתוקצבים הן ממשרד החינוך והן מהרשות המקומית, שנוקטים בהפליה אסורה כלפי תלמידים, ופוגעים פגיעה קשה בזכותם לחינוך, וזכותם לשוויון בחינוך כזכות בפני עצמה. אף על פי שבינתיים הילדים נקלטו במוסדות החינוך, ואין ברגע זה תלמידים שלא משובצים למסגרת חינוכית, אבל בשל חשיבותו של העניין ומרכזיותו המהותית, ועקב כך שהעניין חזר על עצמו בשנים עברו, רואה ביהמ"ש לנכון להכריע בעניין אף על פי שביהמ"ש לא עוסק בעניינים תאורטיים או אקדמיים, ובמבט לעתיד זה עלול לעלות מחדש בנסיבות כאלה או אחרות, על כן היה חשוב לתת פה הכרעה.
עובדות פסק הדין
עמותת טבקה, עמותה הפועלת למען יהודי אתיופיה. בסמוך לפתיחת שנת הלימודים 2009/10, נמצאו כ-24 תלמידים יוצאי אתיופיה, אשר לא נקלטו במסגרת חינוכית כלשהי בפתח-תקווה. כאשר מוסדות חינוך פטורים, ומוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים, סירבו לקלוט תלמידים אלה, בשל הפליה על רקע מוצאם העדתי. בשנת 2005 הגישה עמותת טבקה פנייה בשל הפליה של ילדים עולי אתיופיה בפתח-תקווה. תלמידים ממוצא אתיופי שובצו במערכת החינוך הממלכתי דתי, ומוסדות הפטור בגלל תלותם בתהליך הגיור שיעברו. ביום 10/09/08 מתוך 24 תלמידים נותרו 11 תלמידים מעולי אתיופיה שלא שובצו עדיין למסגרת חינוכית כלשהי חרף העובדה ששנת הלימודית החלה. בתאריך 28/09/08 כל התלמידים שלמענם הוגשה הפניה לבית המשפט שובצו במסגרות חינוך, והעניין בא על פתרונו.
הילדים שלמענם הוגשה הפניה שובצו והפניה לבית המשפט נדחתה, כך שהתופעה הזאת חוזרת על עצמה, על כן הוסכם בשל חשיבות העקרונית ראוי לתן הכרעה בסוגיה זו, על מנת שתהיי לה השפעה מציאותית על השטח ערב פתיחת שנת הלימודים כל שנה. גם בשנת הלימודים 2009/2010 חזרה התופעה על עצמה, ישנם ילדים לא משובצים במוסד כלשהו, אף על פי ששנת הלימודים כבר נפתחה. מנכ"ל משרד החינוך זימן אליו את מנהלי שלושת המוסדות המוכרים לשימוע, וכיוון שלא התחייבו לקלוט את התלמידים, הורה המנכ"ל ושר החינוך להפסיק את הזרמת כספים למוסדות אלה, ביום 08/09/09 הודיעה עיריית פתח-תקווה והמדינה, שכל התלמידים נקלטו במוסדות החינוך, ובכללם 41 תלמידים בשלושת המוסדות שהוזמנו לשימוע.
טענות עמותת טבקה
עמותת טבקה טענה שהתלמידים לא התקבלו למערכת החינוך במוסדות העיר פתח-תקווה בשל מוצאם האתיופי. חובת השוויון בחינוך חלה, לא רק על מוסדות החינוך הממלכתי אלא גם על כל מוסדות החינוך ובכללם מוסדות חינוך הפטורים והלא רשמיים. מוסדות חינוך לא רשמיים ופטורים, אשר נהנים מאוטונומיה אינם פטורים מכיבוד זכויות היסוד של האדם, או בכללם הזכות לחינוך, הזכות לשוויון והזכות לשוויון בחינוך. כמו כן יש לתת עדיפות לערכי היסוד, כאשר מאזנים בינם לבין האוטונומיה הנתונה למוסדות. מוסדות חינוך אשר נהנים מתקצוב מדינה מלא, או חלקי, ונוקטים בהפליה אסורה כלפי תלמידים עולי אתיופיה, וזה לא רק בעיר פתח-תקווה אלא בקנה מידה ארצי. עמותת טבקה טוענת שההפליה האסורה על רקע השתייכות אתנית, גורמת לשיעורי נשירה גבוהים, הישגי בגרות נמוכים ושיעור נמוך של בוגרי אוניברסיטה, כך נפגעת יכולתם לממש את זכותם לשוויון, לחינוך ולשוויון בחינוך. דבר הפוגע בכבוד האדם ומנתק אותם מהחברה. המצב החקיקתי כיום, באשר למוסדות שנוקטים במדיניות של ההפליה, מאפשר רק הפחתה של שיעור הכספים המועברים וזאת בכפוף לשיקול דעתו של שר החינוך, דבר שאינו מספיק וצריך למנוע לחלוטין את העברת התקצוב.