cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיטר פונאגי
הגותו
פונגי עסק בעיקר בהפרעת אישיות גבולית, ששנים רבות נחשבה להפרעה עמידה מאוד בפני טיפול פסיכולוגי. פונגי ועמיתו אנטוני בייטמן הציעו בספרם "פסיכותרפיה והפרעת אישיות גבולית: טיפול מבוסס מנטליזציה", דרך חדשה לטיפול בהפרעה זו. טיפול מבוסס מנטליזציה (Mentalization based treatment - MBT) מושפע מתאוריית ההתקשרות, ומבוסס על ההנחה שאנשים הלוקים בהפרעת אישיות גבולית הם בעלי פגיעה ביכולת למנטליזציה, וזאת משום שלא זכו לאורך ההתפתחות למספיק "מירורינג" (mirroring - הדמות המטפלת משקפת לילד את מה שהוא חווה) ויחסים מיטיבים עם הוריהם. הטיפול נועד לשפר את מיומנויות המנטליזציה, ליצור חיבור בין החוויה הפנימית של היחסים הבינאישיים לבין היחסים בפועל, ללמוד איך לעבד ולהתמודד עם הרגשות, ולבסס מערכות יחסים מיטיבות; זאת במטרה ליצור תחושת עצמי קוהרנטית יותר וסגנון התקשרות בטוח יותר במערכות יחסים. הדבר נעשה במהלך הטיפול באמצעות יצירת קשר מיטיב עם המטפל המבטא הכלה, אמפתיה ורגישות כלפי המטופל; התמקדות בהווה (במקום בעברו של המטופל); ניתוח התנהגותו של המטופל בפגישה הטיפולית לצד המחשבות, הרגשות והמצבים הפנימיים שהובילו אליה; וארגון החוויה של המטופל תוך שיקוף ופירוש רגשותיו, המאפשרת גם הדגמה של השימוש במנטליזציה על ידי המטפל עצמו.
קפיבארה
קפיבארה (שם מדעי: Hydrochoerus) הוא סוג של מכרסם ענק מאמריקה הדרומית ששייך למשפחת הקביתיים. זהו המכרסם הגדול ביותר בעולם – משקלו הממוצע 50 ק"ג, ואורכו 130 ס"מ. הקפיבארות הננסיות קטנות מעט יותר מקרובותיהן.
מאפיינים
לקפיבארה גוף כבד, צבע גוף צהוב-חום עם אדמדם, והוא חסר זנב. גולגולתו שטוחה, כשבחלקה העליון נמצאת מערכת החישה, והיא דומה במבנה הכללי שלה לגולגולת ההיפופוטם.
מכרסמים אלה הם קרובי משפחה רחוקים של השרקן ושל הדורבן, וחיים רק באמריקה הדרומית, בקרבה למים, שבהם הם מחפשים צמחי מים ועשבים. הם מיטיבים לשחות ואף לצלול. הם ניזונים גם משורשים שהם אוכלים בעזרת תחיבת חוטמם לקרקע.
הקפיבארה פעיל בשעות בין הערביים והלילה. הם חיים בקבוצות משפחתיות של 10–20 פרטים.
הריון נקבת הקפיבארה נמשך ארבעה חודשים, ובסופם נולדים שניים עד שמונה גורים. תוחלת חייהם 10-8 שנים.
אויביו העיקריים של הקפיבארה הם קיימנים ויגוארים, שהוא מתגונן מפניהם בהסתתרות בסבך הצמחייה. בעת שהוא חש בסכנה, הוא נמלט תוך השמעת צווחה. כאמצעי התגוננות הוא משתמש בשיניו החדות.
בשל התרבותם המהירה, מותרים הקפיבארות בציד במדינות תפוצתם. הם ניצודים כדי להשתמש בפרוותם היקרה ולאכילת בשרם.
מגדל עוז (ביצור)
מגדל עוז הוא מצודה שהייתה המבנה המרכזי של מבצרים וטירות בימי הביניים. בה חיו האדון ובני משפחתו, בה נמצאו חדרי השינה והאירוח, המשרדים, הנשקייה ומחסן, ובמרתף היה הצינוק. המצודה הייתה לרוב מבוצרת בנפרד ממערכי ההגנה של המבצר, וכללה מגדלים בצורים החולשים על מערכת ההגנה של המבצר. היא תוכננה כמבצר בתוך מבצר על מנת לאפשר להמשיך להגן גם אחרי שהחומה הראשונה נפרצה.
באנגלית מכונה מגדל העוז בשם Keep (שמורה) ובצרפתית Donjon. בעברית היא מכונה לעיתים גם מצודה ושמורה.
גד בן-עמי צרפתי
גד בן-עמי צרפתי (ט' בחשוון ה'תרע"ז, 5 בנובמבר 1916 - ל' בכסלו ה'תשס"ו, 30 בדצמבר 2005) היה בלשן וחוקר העברית, חתן פרס ישראל.
קורות חייו
הוא החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת פירנצה. באוניברסיטה הכיר סטודנטים מארץ ישראל, ובעזרתם למד עברית. בשנת 1937 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה. בשלב זה עבר ברית מילה. הוא שירת כקצין ביחידת תותחנים איטלקית. עליית כוחו של המשטר הפשיסטי באיטליה גרמה לו להתרחק מהחברה הסובבת אותו, להתנתק מהערכים הלאומיים-אירופאים ולחקור יותר את הזהות היהודית שלו, בה החל להתעניין עוד כנער.
גד בן עמי נשא לאישה את רחל לבית לוי ולזוג נולדו שלושה ילדים. בשנת 1984 נהרגה רחל בתאונת דרכים, בעת שהשניים שהו בשבתון באוניברסיטת הרווארד. נישא בשנית לבלה לבית שור, ובשנותיו האחרונות התגרש ממנה.
לגד בן עמי ולרחל צרפתי תשעה עשר נכדים ונינים רבים.
פעילות אקדמית
ב-1946 החל ללמוד תלמוד ולשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים, בין השאר אצל יחזקאל קוטשר. הדוקטורט שלו שילב את הרקע המתמטי ואת הידע הבלשני ועסק בנושא "מונחי המתמטיקה בספרות העברית והמדעית בימי הביניים", ויצא לאור לימים כספר בהוצאת מאגנס. את התואר דוקטור בלשון עברית קיבל ב-1963 ואז החל ללמד במחלקה ללשון עברית באוניברסיטת בר-אילן. מ-1978 עמד בראש המחלקה עד פרישתו לגמלאות בשנת 1984. מלבד זאת היה חבר האקדמיה ללשון העברית, פעיל בוועדות המקצועיות וסגן הנשיא של האקדמיה, והשתתף בעריכת המילון ההיסטורי ללשון העברית. בתש"ס (2000) זכה בפרס ישראל בחקר הבלשנות על מחקריו.
גד בן-עמי צרפתי עסק בעיקר בסמנטיקה של העברית, והוציא לאור שני ספרים בתחום זה: "סמנטיקה עברית" (1978) ו"העברית בראי הסמנטיקה" (2001). ספרים אלו משמשים כספרי היסוד בתחום הסמנטיקה בעברית. כן עסק במינוח המדעי בעברית של ימי הביניים ובשנותיו האחרונות חקר כתובות עבריות ביצירות אמנות מתקופת הרנסאנס ואילך. אסופה של מחקריו בשם "כלשון עמי" יצאה לאור בהוצאת האקדמיה ללשון העברית בתשנ"ז (1997).
אווירון זעיר ממדים
אווירון זעיר משקל (בראשי תיבות: אז"מ) הוא כלי טיס קל מאוד, המשמש בעיקר לצורכי תחביב. יש המנצלים את מהירותו הנמוכה והגובה הנמוך שמותר לאז"מ לטוס בו לצורכי צילום אוויר.
שימושי האז"ם ושונותו ביחס לכלי טיס אחרים
בשונה ממטוסים, האז"מ אינו מיועד לשימושים מסחריים. גודלו, משקלו וטווח הטיסה שלו קטנים משל המטוסים בקטגוריית התעופה קלה. האז"מ מכיל בדרך כלל 2 מקומות ישיבה. בשונה ממטוסים, לרבים מהאז"מים, תא טייס פתוח או פתוח למחצה, ולעיתים אפילו ללא חופה כלל, במתכונת של גלשן ממונע או טרקטורון מעופף. רישוי האז"ם ועלות רישיון הטייס זולים בדרך כלל ביחס למטוסים קלים.
תאונות והחוק בנושאי האז"ם
בעבר אירעו בישראל מספר תאונות לאז"מים. חלקן נגרם בשל אי ציות לחוקי התעבורה האוויריים, כגון אי הקפדה על גובה ביטחון או ביצוע תמרונים מסוכנים בסביבת אזורי מגורים.
שימוש גורמי טרור באז"מ
בעבר נעשו מספר ניסיונות לבצע פעולות טרור באמצעות אז"מ. ארגון חזבאללה ניסה לבדוק שיטות לביצוע פיגועים באמצעות אז"מ. צה"ל מודע לתופעה ומתדרך את חייליו בנושא, ואף המציא קוד דיווח מיוחד בנושא. בשנת 2005 ניסה ארגון חזבאללה לשגר לגבול הצפון מחבל באמצעות אז"ם, ללא הצלחה.
אמנדה סייפריד
אמנדה מישל סייפריד (באנגלית: Amanda Michelle Seyfried; נולדה ב-3 בדצמבר 1985) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, דוגמנית וזמרת אמריקאית. מוכרת בשל משחקה בסרטי הקולנוע "ילדות רעות" (2004), "מאמא מיה!" (2008), "עולם הזמן" (2011) ו"עלובי החיים" (2012) ובסרטו של דייוויד פינצ'ר "מאנק" משנת 2020, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ביוגרפיה
סייפריד נולדה באלנטאון, פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא גרמני ובריטי. אביה, ג'ק סייפריד הוא רוקח, ואמה, אן (לבית סנדר) היא מרפאה בעיסוק. סייפריד סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ויליאם אלן בשנת 2003.
לה אחות גדולה, ג'ניפר סייפריד, מוזיקאית בלהקת הרוק Love City שפעילה בפילדלפיה.
סייפריד נרשמה לאוניברסיטת פורדהם בסתיו 2003, אך חזרה בה מהרשמתה, לאחר שהוצע לה תפקידה בסרט "ילדות רעות".
קריירה
בגיל 14 החלה קריירת המשחק שלה. בתחילה, שיחקה בתפקידים קטנים ללא קרדיט ואז עברה לשחק בתפקידים קבועים, בין היתר ב-1999 כאשר החלה לשחק באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב" את דמותה של הנערה לוסינדה "לוסי" מונטגומרי, תפקיד אשר עשתה עד ל-2001, ואז שיחקה באופרת הסבון "כל ילדיי".
בשנת 2003 סייפריד נבחנה לתפקיד של רג'ינה ג'ורג' בסרט קומדיית הנעורים "ילדות רעות" אך רייצ'ל מקאדמס קיבלה את התפקיד וסייפריד שיחקה את קרן, חברתה של רג'ינה ג'ורג' בחבורת ה"פלסטיות". עליו זכתה בפרס "MTV Movie Award" בקטגוריה "הקבוצה הכי טובה על המסך" ביחד עם לינדזי לוהן, רייצ'ל מקאדמס ולייסי שאברט. לסייפריד המשיכו להיות תפקידים משניים בסרטים "תשע נשמות", "אקדח אמריקאי", "אלפא דוג", "היפוך" עד פריצתה בסרט משנת 2008, "מאמא מיה!" שם שיחקה בתפקיד ראשי לצד מריל סטריפ. הסרט הכניס 615 מיליון דולר. ב-2008 הסרט היה במקום החמישי ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בארצות הברית. משם הגיעה לתפקידים ראשיים בסרטים כמו, "ג'ון היקר", "מכתבים לג'ולייט" ו"הגוף של ג'ניפר" שעליו זכתה שנית בפרס "MTV Movie Award" בקטגוריה "Best Scared-As-S**t Performance".
בשנת 2008 סייפריד דורגה במקום ה-65 ב"רשימת המבקרים השנתית העצמאית של 100 הפרצופים המפורסמים הכי יפים ברחבי העולם" והיא גם דורגה במקום ה-5 ברשימה "25 השחקנים ההוליוודים הצעירים הכי לוהטים מתחת לגיל 25". בשנת 2009 המגזין פיפל דירג את סייפריד במקום ה-4 ברשימה "הכי יפה בשנת 2009 – יפה בכל הגילאים". בשנת 2010 סייפריד שנית הגיעה למגזין "פיפל" לרשימה "הכי יפה בשנת 2010 ללא איפור".
בשנת 2011 היא הייתה אמורה לשחק בסרט "אלברט נובס"; אך בסופו של דבר נאלצה לוותר על התפקיד עקב סכסוכים בהפקה והיא הוחלפה בשחקנית מיה וסיקובסקה. סייפריד שיחקה את התפקיד הראשי של ולרי בסרטה של קתרין הארדוויק "ירח אדום" המבוסס על הפולקלור כיפה אדומה, והוא שוחרר ב-11 במרץ 2011 וזכה לביקורות שליליות בעיקר, אך הרוויח בקופות כ-90 מיליון דולר ברחבי העולם אל מול תקציב של 42 מיליון דולר. באותה השנה, היא גם שיחקה את התפקיד הראשי בסרט המדע הבדיוני "עולם הזמן" של הבמאי אנדרו ניקול, הסרט השני בו שיתפה פעולה עם ג'סטין טימברלייק, אחרי שהשניים שיחקו בסרט "אלפא דוג" ב-2006. הסרט שוחרר לאקרנים באוקטובר 2011, וקיבל ביקורות מעורבות אך הכניס יותר מ-172 מיליון דולר ברחבי העולם.
כמו כן, בשנת 2011, סייפריד הפכה לפרזנטורית של ליין מוצרי היופי היפניים "Cle de Peau Beaute".
בשנת 2012, סייפריד כיכבה במותחן "אבודה". מאוחר יותר באותה שנה גילמה את קוזט בעיבוד הקולנועי של טום הופר לספרו משנת 1862 של ויקטור הוגו "עלובי החיים" והמחזמר בעל אותו השם. על הופעתה בסרט היא זכתה לשבחים מצד המבקרים והסרט אף היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר והוא הכניס סך כולל של 440 מיליון דולר ברחבי העולם.
בשנת 2013 הופיעה סייפריד בסרט הקומדיה הרומנטית "החתונה הגדולה" של הבמאי ג'סטין זקהאם, היה לה תפקיד דיבוב בסרט האנימציה המצליח "הממלכה הסודית" ושיחקה את דמותה של לינדה לאבלייס בסרט "לאבלייס", ועל הופעתה בסרט זכתה סייפריד לשבחי המבקרים מצד מבקרי הקולנוע. בהמשך השנה היא הופיעה בסרט הדרמה "סוף האהבה", כמו כן, היא הייתה אמורה לגלם את אן ברדן בסרט "האיש האחרון", עיבוד קולנועי פוסט-אפוקליפטי לרומן באותו שם, אך הוחלפה על ידי מרגו רובי לאחר שההפקה נדחתה מספר פעמים. בשנת 2013 היא הפכה לפנים של בית האופנה הצרפתי ז'יבנשי.
בשנת 2014 שיחקה לצד בן סטילר ונעמי ווטס בסרט הדרמה-קומי של נואה באומבך "כשנהיה צעירים". בשנת 2015 שיחקה בסרט הקומדיה "טד 2", לצד מארק וולברג, וגילמה את אמו של פיטר פן בסרט "פאן".
בשנת 2017 שיחקה בסרט הקומי "המילה האחרונה" בתפקיד אן שרמן, עיתונאית צעירה לצדה של שירלי מקליין. שיחקה גם בסרט הקומדיה "המופע של אדי" בתור ג'ודי, לצד אד הלמס ושיחקה בסרט הדרמה "הכנסייה החדשה" לצד אית'ן הוק ובבימויו של פול שרדר.
בשנת 2018 היא כיכבה בתור אנון בסרט המקורי של נטפליקס, "אנון" לצד קלייב אוון. בהמשך השנה שבה לגלם את דמותה של סופי שרידן בסרט ההמשך "מאמה מיה! Here We Go Again", לצדם של מריל סטריפ, פירס ברוסנן וקולין פירת',
בשנת 2019 כיכבה סייפריד בתפקיד איב סוויפט, אשתו של דני בגילומו של מיילו ונטימיליה בסרט "אמנות המירוץ בגשם", דרמה קומית המבוססת על ספר רב-מכר באותו שם.
בשנת 2020, סייפריד דיבבה לאנגלית את קולה של דפנה בלייק בסרט האנימציה "סקובי דו!". כן, היא כיכבה גם בסרט האימה הפסיכולוגית "היית צריך לעזוב", לצד קווין בייקון.
בנוסף ב-2020, היא זכתה לשבחי הביקורת על גילומה של השחקנית מריון דייוויס בסרטו של דייוויד פינצ'ר "מאנק". על תפקידה בסרט ביוגרפי זה קיבלה מועמדויות גם לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר וגם לפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 2022 כיכבה סייפריד במיני-סדרה הביוגרפית מבית שירות הסטרימינג הולו, "הנושרת" בו גילמה את אשת העסקים אליזבת הולמס, מייסדת חברת תראנוס, אך נסגרה לאחר שנחשף שדיווחיה היו מבוססים על תרמית.
ב-2022 נכללה ברשימת המשפיעים טיים 100 של מגזין "טיים" האמריקאי.
חיים אישיים
ב-2008 סייפריד החלה בזוגיות עם השחקן האנגלי דומיניק קופר שכיכב לצדה ב"מאמא מיה!" עד שנפרדו ב-2010, ובשנת 2013 החלה לצאת עם השחקן האמריקאי ג'סטין לונג עד ל-2015. בתחילת שנת 2016 סייפריד החלה בזוגיות עם השחקן האמריקאי תומאס סדוסקי, עמיתה לסרט "המילה האחרונה" - בני הזוג התארסו בספטמבר 2016, ובמרץ 2017 הם נישאו בטקס חתונה פרטי, כשמאוחר יותר באותו חודש היא ילדה את בתם הבכורה. בנם השני של סייפריד וסדוסקי, נולד בספטמבר 2020.
סייפריד הצהירה שהיא סובלת מחרדה, הפרעה טורדנית-כפייתית והתקפי פאניקה. יש לה גם פחד במה, ובעקבותו נמנעה מלהופיע בהפקות תיאטרון עד 2015.
Spiceworld (אלבום)
Spiceworld (בעברית: ספייסוורלד) הוא אלבום האולפן השני של להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז. האלבום יצא לאור ב-4 בנובמבר 1997, על ידי חברת התקליטים וירג'ן רקורדס. האלבום עצמו נושא את שמו של הסרט בכיכובן של הספייס גירלז.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
סינגלים
Step To Me, שיר מיוחד שהוקלט עבור קידום מכירת המשקאות של "פפסי", הופיע לצד Move Over בסינגל שנמכר במהדורה מיוחדת. הסינגל לא נמכר בחנויות המוזיקה, אלא בסופרמרקטים ברחבי אירופה, ורק באירופה. כל מי שקנה עשרה בקבוקי פפסי, קיבל את הסינגל במתנה. לאור הצלחת השיר Step To Me, נוסף השיר למהדורה המיוחדת של האלבום ביפן. מהדורה זו כללה 11 רצועות. הסינגל הראשון מתוך האלבום, אשר היה חלק משורה של להיטים, וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד האירופאי, כמו כל שאר ארבעת הסינגלים של הבנות. הסינגל הכיל בי-סייד, בשם "Spice Invaders". זהו שיר הנושא של הסרט "Spice World" שהוציאה הלהקה. גם השיר הזה הגיע למקום הראשון בצעד האירופאי, והכניס את הלהקה לספרי ההיסטוריה בהיותו הסינגל השישי שלהקה מוציאה ומגיע למקום הראשון במצעד האירופאי. הסינגל כלל שני בי-סיידים, "Outer Space Girls" ו-"Walk of Life". Stop, היה לסינגל היחידי שלא הגיע למקום הראשון במצעד האירופאי. כמו כן, הוא לא יצא לאור בקנדה, כאשר כל שאר הסינגלים כן שוחררו. הסינגל כלל עוד סינגל בי-סייד, "Ain't No Stopping Us Now". הסינגל האחרון מהאלבום השני, היה גם הסינגל האחרון בו השתתפה ג'רי האליוול. הסינגל נכנס הישר למקום הראשון במצעד האירופאי והיה ללהיט ענק באירופה. למרות עזיבתה של האליוול ושמועות על פירוק הלהקה, הספייס גירלז עדיין הצליחו לשלוט במצעדים. התוכנית המקורית הייתה להוציא את השיר עם סינגל איי-סייד, ביחד עם "Never Give Up On The Good Times". התוכנית השתנתה לאחר החדשות על עזיבתה של האליוול, ובמיוחד בגלל העובדה שקולה של האליוול מופיע בשיר. כמו כן, לשיר "Viva Forever" צולם קליפ באנימציה מצוירת.
מיתר (יישוב)
גאוגרפיה ואקלים
מיתר שוכן על גדותיו של נחל חברון, בין אזור צפון הנגב להר חברון, בגובה 530-620מטר מעל פני הים. האקלים במיתר הוא צחיח למחצה, כמות המשקעים השנתית הממוצעת במיתר היא כ-300 מ"מ. בסמוך ליישוב, צפונית-מזרחית ממנו, נמצאת חורבת צלית ובה שרידי מבנים מן התקופה הרומית ומחילות מסתור מתקופת מרד בר כוכבא. בסמוך ליישוב עובר תוואי נחל אשתמוע. מצפון ליישוב נמצא יער מיתר, המהווה חלק מיער יתיר. היישוב נושק לקטע משביל ישראל.
היסטוריה
בניית מיתר החלה כיוזמה של בצלאל גבר, ראש מועצת עומר דאז, יצחק לבנון ויעקב לנג, שגיבשו את הרעיון להקמתו של יישוב קהילתי באזור צומת שוקת על כביש 60. כוונת המייסדים הייתה הגברת ההתיישבות היהודית בין אזור דרום הר חברון לבין אזור באר שבע.
בסקרים שנעשו באזור נמצא כי האתר המוצע יתאים לקליטת כ-2,500 משפחות. ועד העמותה היה אחראי לתכנון והקמת התשתיות. בשלב הראשון הוגרלו בין חברי העמותה כ-1000 מגרשים (בשטח של 500 - 1000 מטרים רבועים כל אחד). הבניה הפרטית נעשתה על ידי החברים בשיטת "בנה ביתך".
לכנס המועמדים הראשון, שהתקיים באצטדיון באר שבע, הגיעו 3,000 משפחות אשר שילמו דמי כניסה. אף על פי שאליהו נאווי, ראש עיריית באר שבע דאז, לא עודד יציאה נוספת מבאר שבע ליישוב לוויין נוסף, מצאו משפחות רבות מבאר שבע את היישוב החדש כמתאים עבורן. המועמדים להתיישבות רואיינו על ידי ועדת החברים שפעלה בכפוף לתקנון האגודה, שקבעה מספר קריטריונים לקבלה, ביניהם היות המועמד יוצא-צבא. רוב חבריה הראשונים היו עובדי התעשייה האווירית, עובדי קמ"ג, עובדי מפעלי ים המלח והתעשיות הכימיות, וכן קבוצה דתית ששקלה הקמת יישוב דתי והחליטה להצטרף למיתר. ראשוני התושבים נכנסו לבתיהם בשנת 1984. בשנת 1987 התגוררו במקום כ-350 משפחות.
במאי 2018 הונחה אבן הפינה לפארק התעשייה בצומת שוקת, ויהיה משותף למיתר, לקיה, חורה, מועצה אזורית אל קסום ומועצה אזורית בני שמעון. על פי התכנון הפארק צפוי להיות בגודל של כ-4,150 דונם וייתכן ואף יהנה משירות תחבורתי של מסילת עוקף באר שבע שישרת גם בין היתר את עיר הבהד"ים ויישובי אזור צומת הנגב.
מבנה היישוב
ביישוב מצויים רק בתים צמודי-קרקע. במרכזו של היישוב נמצאים רוב מרכזי התרבות והפנאי הכוללים ספרייה ציבורית, בריכות שחייה, אולם ספורט, מרכז ספורט, מרכז מסחרי, מרפאה, מרכז קהילתי, מרכז קהילתי לצעירים, אמפי פארק, מועדון נוער, היכל ספורט, בית ספר ממלכתי פסגות, בית ספר ממלכתי עמית, בית ספר ממלכתי דתי חמדת, תנועות הנוער הנוער העובד והלומד, הצופים העבריים ובני עקיבא. גם כן בכניסה לעיר נבנה תיכון מיתרים החדש ובצמוד אליו מגרש כדורסל, בשנת 2021 נפתחה ביישוב ישיבה תיכונית במקום בו היה התיכון ששכן לפניו עד למעבר למבנה החדש ב-2021.
היישוב מורכב משבע שכונות:
כיום משווקים על ידי מנהלת המגורים בצה"ל בתים צמודי קרקע עבור אוכלוסיית אנשי הקבע, וכן אוכלוסיות נוספות הכפופות למשרד הביטחון.
ממזרח ליישוב, בתוך תחומי השיפוט של המועצה המקומית, נמצאת חוות בודדים בשם "חוות שם", בה חי שי דרומי.
אוכלוסייה
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
מערכת החינוך
במיתר מערכת חינוך הכוללת כ-10 גני ילדים, שני בתי ספר יסודיים חילוניים ('פסגות' ו'עמית') ובית-ספר יסודי ממלכתי-דתי ('חמדת'), וכן חטיבת ביניים 'מיתרים' שהפכה בשנת הלימודים ה'תשע"ה לתיכון, כך שהתלמידים שעלו לכיתה י' המשיכו ללמוד במיתר. בעבר התלמידים עברו ללמוד בתיכונים מחוץ למיתר, בעיקר בתיכון ביישוב עומר ובתיכון וכפר הנוער אשל הנשיא. בשנת הלימודים ה'תשפ"ב נפתחה במיתר ישיבה תיכונית תחת רשת ברנקו וייס.
ביישוב פועלות חמש תנועות נוער - שבט "צחור" של תנועת הצופים, "סניף מיתר" בני עקיבא, קן "מיתר" של תנועת הנוער העובד והלומד, תנועת של"ח, וחוגי הסיירות של החברה להגנת הטבע.
השלטון המקומי
המועצה במיתר מורכבת מ-9 חברי מועצה. בראש המועצה עומד, החל משנת 2018, שמעון מזוז.
ראשי המועצה לדורותיה:
ערים תאומות
למיתר יש עיר תאומה אחת:
נאו
נאו (Nao, מבוטא "now") הוא רובוט אנושי ), אוטונומי, מיתכנת, שנוצר על ידי חברת Aldebaran Robotics מצרפת.
זוהי פלטפורמה רובוטית, הניתנת לתכנות מלא. הרובוט הוא מחשב, המחובר למנועים וחיישנים, ומריץ הפצת לינוקס. הוא יכול לשמש למגוון רחב של יישומי מחקר ולמידה, ממחקר במדעי המחשב, דרך בינה מלאכותית, ועד לסיוע לקשישים ולילדים אוטיסטים. לגרסה המתקדמת של הרובוט ישנן 25 דרגות חופש (מפרקים) המדמים את רוב המפרקים העיקריים בגוף האדם. לרובוט יכולות קישוריות לאינטרנט באמצעות Wi-Fi או כבל רשת, המאפשרות להעביר תוצאות חישוב מורכבות לענן, לצרוך ולהעביר מידע לרשת, ולתקשר עם יישומים ורובוטים אחרים.
הרובוט קיים בשתי גרסאות: גרסה אקדמית וגרסת רובוקאפ.
חיישנים
לרובוט מספר חיישנים המאפשרים לו מגוון אינטראקציות, וכן קבלת חיווי מלא על סביבתו הקרובה, כגון איתור מכשולים בדרך, צילום תמונה, האזנה לרעשי הסביבה וכו'. להלן כמה מהחיישנים ברובוט:
מעבדי נתונים
לרובוט שני מעבדי נתונים המשמשים לפעולות שונות:
זוהי ארכיטקטורה דומה לזו הקיימת בגוף האדם, שבו יש פעולות אינסטינקטיביות המתבצעות ללא שליטה של המוח החושב.
תכנות הרובוט
הרובוט ניתן לתכנות מלא במספר דרכים:
באמצעות קוד ניתן לגשת לכל אחד מהחיישנים, למנועים השונים, לקבל חיווי על מצב המפרקים, על אחוז הסוללה וכו'.
גרסאות הרובוט
קיימות שתי גרסאות לרובוט:
הגרסה האקדמית נחלקת למספר תת-גרסאות על פי מספר דרגות החופש שלהן:
החל מ-15 באוגוסט 2007 משמש נאו כפלטפורמה הסטנדרטית של תחרות, תחרות הרובוטיקה הבינלאומית "רובוקאפ". לפניו היה זה הכלב הרובוטי אייבו של חברת סוני. גרסת הרובוקאפ דומה ברוב ההיבטים לגרסה האקדמית H21, אך נעדרת חיישני מגע (למשל, לאצבעות אין אפשרות אחיזה).
נאו בישראל
בישראל קיימים 17 רובוטים במוסדות מחקר ואקדמיה שונים. הם משמשים בין השאר למטרות הבאות:
אדמונד לנדאו
אדמונד גאורג הרמן (יחזקאל) לנדאו (בגרמנית: Edmund Georg Hermann (Yehezkel) Landau; 14 בפברואר 1877 – 19 בפברואר 1938) היה מתמטיקאי יהודי-גרמני שעסק בתורת המספרים, ממייסדי האוניברסיטה העברית בירושלים.
קורות חיים
אדמונד לנדאו נולד בשנת 1877 בברלין, בן למשפחה יהודית עשירה. אביו, לאופולד לנדאו, היה גינקולוג, מצאצאי אחיו של הרב יחזקאל לנדא, ואמו, יוהנה יעקובי, הייתה ממשפחת בנקאים נודעת. בגיל 16 החל לנדאו ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת ברלין, ובגיל 22 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה, על עבודה בהנחייתם של פרדיננד גאורג פְרוֹבֶּניוס (Frobenius) ולצרוס פוקס (Fuchs). כעבור שנתיים סיים את ההביליטציה, שהעניקה לו זכות למשרת הוראה באוניברסיטה.
משנת 1899 עד 1909 לימד באוניברסיטת ברלין. בשנת 1903 הציג הוכחה פשוטה במידה ניכרת מההוכחה הידועה למשפט המספרים הראשוניים. בשנת 1909 מונה כמחליפו של הרמן מינקובסקי באוניברסיטת גטינגן, שהייתה המרכז המתמטי של גרמניה ובעלת מוניטין עולמי, עם סגל שכלל את דויד הילברט, פליקס קליין ואחרים. לנדאו התמקד בתורת המספרים האנליטית, כמו תרומה למחקר השערת רימן והקשר שלה לסדרת פרי, ונמנה עם מובילי הענף – ספרו Handbuch der Lehre von der Verteilung der Primzahlen היה הצגה שיטתית ראשונה של ענף זה. תרם תרומה חשובה גם לאנליזה מרוכבת, וכתב ספר על היסודות האקסיומטיים של האנליזה המתמטית. פרסם יותר מ-250 מאמרים.
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 פעל לנדאו להקמתו של המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, שהייתה באותה עת בשלבי הקמה. לנדאו היה חבר בוועדה המייעצת של האוניברסיטה, וטיפל ברכישת ספרייתו של פליקס קליין למכון למתמטיקה. בטקס חנוכתה של האוניברסיטה, ב-1 באפריל 1925, נשא הרצאה בעברית שכותרתה "שאלות פתורות וסתומות בתורת המספרים האלמנטרית". לנדאו למד עברית בעצמו, מתוך כוונה לעבור לירושלים. קודם להגעתו לירושלים, ניהל משא ומתן עם נשיא האוניברסיטה העברית, יהודה מאגנס, על תנאי העסקתו ועל גודל הבניין שישמש את המכון למתמטיקה, אף שהיה ברור שלנדאו ירד ברמת חייו ובתנאי עבודתו עם המעבר מגטינגן לירושלים. בשנת 1927 עלה לנדאו לארץ ישראל עם משפחתו, והחל ללמד באוניברסיטה העברית. לנדאו ומשפחתו התקשו להסתגל לתנאי החיים בירושלים, וגרוע מכך – לנדאו נקלע למאבק על השליטה באוניברסיטה העברית בין מאגנס לבין אלברט איינשטיין וחיים ויצמן. מאגנס הציע למנות את לנדאו לרקטור האוניברסיטה, אך איינשטיין וויצמן התנגדו לכך. לנדאו, שסלד ממאבק זה, אליו נקלע שלא מרצונו, חזר לגרמניה בשנת 1928.
בשנת 1905 נישא למריאן ארליך, בתו של פאול ארליך, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1908.
בשנת 1934 עבר לנדאו לברלין, שם נפטר בשנת 1938.
"סגנון לנדאו"
ההיסטוריון ליאו קורי תיאר את סגנונו של לנדאו:
על-שמו
על שמו של לנדאו קרויים:
בין השנים 1989–2010, פעל באוניברסיטה העברית בירושלים מרכז לנדאו לחקר אנליזה מתמטית.
מבנה רביעוני
המבנה הרביעוני הוא מונח בביוכימיה המייצג את הסידור המרחבי של תצמיד (קומפלקס) חלבוני המורכב ממספר שרשראות פוליפפטידיות. כל שרשרת פוליפפטידית בתצמיד האוליגומרי נקראת תת יחידה. המבנה הרביעוני מתייחס בעיקר אל מספר תתי היחידות וסוגן, סידורן במרחב וביחס זו אל זו ואל אזורי המגע ביניהן.
השפעת המבנה הרביעוני על הפעילות
בחלבונים רבים (כגון חלבון ההמוגלובין) ניתן לאפיין יותר ממבנה רביעוני אחד. המבנים הרביעוניים השונים מאופיינים לרוב עם מצבי פעילות או זיקה שונים של החלבון לליגנד או לסובסטרט אותו הוא קושר.
טכניקות לקביעת המבנה הרביעוני
המבנה הרביעוני של חלבונים נקבע באמצעות שתי שיטות עיקריות
CERN
CERN (נהגה: סֶרְן) הוא המרכז הגדול בעולם לחקר חלקיקים. מרכז המחקר ממוקם על גבול שווייץ-צרפת, ממערב לעיר ז'נבה. CERN מפעיל מכלול של מאיצי חלקיקים. מאיץ LHC הבנוי במנהרה טבעתית מצפון ל-CERN הוא המאיץ הגדול בעולם, הן מבחינת האורך, הן מבחינת עלות ההקמה והן מבחינת האנרגיה שאליה מגיעים החלקיקים המואצים.
ל-CERN נזקפות מספר תגליות בתחום פיזיקת החלקיקים, ובהן גילוי בוזוני W ו-Z בשנת 1983. מלבד התגליות המדעיות, יש ל-CERN השפעות על פיתוחים טכנולוגיים, כמו למשל המצאת ה-World Wide Web בשנת 1990 ב-CERN, שהחישה את התפתחות האינטרנט.
ב-12 בדצמבר 2013 החליט הארגון לצרף לשורותיו את ישראל כחברה מלאה.
בספטמבר 2021 נבחר פרופ' אליעזר רבינוביץ לנשיא מועצת CERN, והוא נכנס לתפקידו ב-1 בינואר 2022.
שם המרכז
בשנת 1952, עוד בטרם נפתח המרכז, נקבע ששמו יהיה CERN, כראשי תיבות בצרפתית של "Conseil Européen pour la Recherche Nucléaire" (המועצה האירופית למחקר גרעיני). עם פתיחתו ב-1954, נקבע ששמו הרשמי של המרכז יהיה "Organisation Européenne pour la Recherche Nucléaire" (הארגון האירופי למחקר גרעיני), אך ראשי התיבות לא שונו והוא מוכר גם כיום בכינוי CERN.
המדינות החברות
הפעילות ב-CERN ממומנת על ידי המדינות החברות בו. תריסר מדינות היו שותפות להקמת המרכז. כיום (2013) גדל מספר החברות המלאות לעשרים ואחת: איטליה, אוסטריה (הצטרפה ב-1959), בולגריה (הצטרפה ב-1999), בלגיה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה (הצטרפה ב-1992), הממלכה המאוחדת, יוון, ישראל (הצטרפה ב-2013), נורווגיה, סלובקיה (הצטרפה ב-1993), ספרד (הצטרפה ב-1961, פרשה ב-1969 והצטרפה שוב ב-1983), פולין (הצטרפה ב-1991), פורטוגל (הצטרפה ב-1985), פינלנד (הצטרפה ב-1991), צ'כיה (הצטרפה ב-1999), צרפת, שוודיה ושווייץ.
ב-12 בדצמבר 2013 החליט המרכז לצרף את ישראל כחברה מלאה לשורותיו, לאחר שנתיים של חברות נלווית ושנים במעמד של משקיפה. ישראל היא המדינה הראשונה מחוץ ליבשת אירופה שצורפה למרכז. כחברה במרכז, ישראל משלמת "דמי חברות" שנתיים של כ-60 מיליון ש"ח (נכון לשנת 2013).
CERN מעסיק כ-2,600 עובדים קבועים, רובם טכנאים, אנשי מנהלה וכדומה. בנוסף, שוהים במרכז כ-8,000 מדענים ומהנדסים אורחים - כמחצית ממדעני פיזיקת החלקיקים בעולם כולו - מ-500 אוניברסיטאות ומשמונים מדינות שונות.
היסטוריה והישגים
בשנת 1952 נוסדה ועדה זמנית שתפקידה היה להקים את CERN. CERN עצמו הוקם רשמית כעבור שנתיים כשנחתם הסכם בין 12 מדינות מאירופה בדבר שיתוף פעולה מדעי במסגרת המרכז החדש. המדינות המייסדות של CERN הן: איטליה, בלגיה, גרמניה המערבית, דנמרק, הולנד, הממלכה המאוחדת, יוון, יוגוסלביה, נורווגיה, צרפת, שוודיה ושווייץ.
מאז הקמתו, מיועד CERN למחקרים הן בפיזיקה גרעינית והן בפיזיקת חלקיקים. בזכות שיתוף הפעולה האירופאי, שהתרחב לשיתוף פעולה כלל-עולמי, ובזכות השקעת הכסף הגדולה במאיצי חלקיקים ובגלאי חלקיקים, הפך CERN עם השנים למרכז עולמי מוביל בתחום של פיזיקת חלקיקים ניסיונית.
פיזיקת חלקיקים
אישוש מוקדם יותר למודל הסטנדרטי התרחש כבר ב-1973. היה זה גילוי הזרמים הנייטרליים, פיזור של חלקיקי נייטרינו כתוצאה מהתנגשותם בחלקיקים אחרים, בעזרת גלאי גרגמל. גלאי גרגמל היה תא בועות ענקי שנועד לגלות חלקיקי נייטרינו שחלפו דרכו. התגלית, שסיפקה אישוש ראשוני לעבודה התאורטית בדבר איחוד הכוח האלקטרומגנטי עם הכוח החלש, הייתה הגורם העיקרי שאפשר את הענקת פרס נובל לפיזיקה בשנת 1979 למפתחי התאוריה: שלדון גלאשו, עבדוס סלאם וסטיבן ויינברג.
הישג נוסף של CERN קשור למחקרים באנטי-חומר. ב-1995 יצרו לראשונה חוקרים מ-CERN אטום של אנטי-חומר. היה זה אנטי-מימן המורכב מאנטי-פרוטון ומפוזיטרון.
CERN היווה לאורך השנים מרכז של תכנון וניסוי עבור גלאי חלקיקים. בשנת 1992 זכה ז'ורז' שרפק הצרפתי בפרס נובל על פיתוח גלאי מסוג תא פרופורציונלי רב-חוטי (multiwire proportional chamber) שנעשה בעת עבודתו ב-CERN.
מחשוב
במקביל לניסויים הפיזיקליים פותחו ב-CERN כלי מחשוב שנועדו לשפר את הפעלת הניסויים, העברת הנתונים ועיבודם. חלק מהכלים הללו הפכו למוכרים ומצליחים גם מחוץ לעולם הפיזיקה. כזו הייתה המצאת ה-WWW על ידי טים ברנרס-לי בשנת 1989. הפרויקט שלו, שהתבסס על היפרטקסט, נועד בתחילה לשימוש פנימי של החוקרים ב-CERN. מטרתו הייתה לסייע להם לחלוק מידע. ברנרס-לי ו-CERN לא רשמו פטנט על ההמצאה, וב-1993 התירה CERN שימוש חופשי בפרוטוקול התקשורת שפותח במעבדותיה. ברנרס-לי עצמו הקים את ה-World Wide Web Consortium בשנת 1994.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הייתה CERN חלוצה ביישום רעיונות המחשוב השריגי לצורך שמירת הנתונים שיזרמו מניסויי מאיץ LHC ולצורך עיבודם. מערכת המחשוב השריגי של מאיץ LHC, הקרויה LCG ( (LHC Computing Grid) שימשה לפני הפעלת המאיץ לביצוע הדמיות רחבות היקף של פעולתו.
מאיץ LHC
בספטמבר 2008 החלה הפעלתו של מאיץ LHC ב-CERN. בניית המאיץ, שעלותו נאמדת בלמעלה 5 מיליארד אירו, היא הפרויקט הגדול ביותר בתולדות הפיזיקה מבחינת מספר הפיזיקאים שהשתתפו בו, והוא שני רק לתוכניות החלל מבחינת ההשקעה הכספית. הקמת המאיץ, והניסויים הנלווים לו נמשכה כ-17 שנה.
הניסויים שייערכו בעזרת המאיץ נועדו לענות על שאלות העומדות בבסיס הפיזיקה. מטרתם העיקרית להשלים את תמונת חלקיקי היסוד ולחפש אישושים לתאוריות שנועדו להרחיב את המודל הסטנדרטי של החלקיקים היסודיים או להחליף אותו. בפרט, הוא נועד לחפש את בוזון היגס שקיומו נחזה על ידי המודל הסטנדרטי והוא מהווה מרכיב מרכזי בו; למצוא ראיות לתורת סופר-סימטריה שמהווה הרחבה למודל הסטנדרטי; ליצור פלזמת קווארקים-גלואונים ששררה ביקום הקדום, זמן קצר לאחר המפץ הגדול; ולנסות ליצור חורים שחורים זעירים.
חלקו המרכזי של המאיץ בנוי בתוך מנהרה טבעתית שאורכה כ-27 קילומטר. המתקן מסוגל להאיץ פרוטונים בשני צינורות (beam pipes) מקבילים, שמתאחדים לצינור אחד סמוך למספר נקודות אינטראקציה (interaction points) לאורך המאיץ. בנקודות אלו מתרחשת אינטראקציה (התנגשות) בין פרוטונים הנעים בכיוונים מנוגדים. האנרגיה של הפרוטונים הנעים בצינורות ה-LHC מגיעה ל-7 Tev (שבעת אלפים מיליארד אלקטרון וולט; פי 7,461 מאנרגיית המנוחה של הפרוטון) ומהירות תנועתם ל-99.9999991% ממהירות האור בריק. בחלק מהזמן יואצו במאיץ גרעיני עופרת. בחינת החלקיקים שייווצרו כתוצאה מהתנגשויות הפרוטונים או היונים תיעשה באמצעות גלאי חלקיקים גדולים.
ישראל נוטלת חלק בניסוי. היא השתתפה בבניית גלאים המיועדים לאחד הניסויים המרכזיים שבו, ניסוי ATLAS, וסיפקה רכיבים למערכות אחרות בניסוי.
בתרבות
עלילת ספרו הבדיוני של דן בראון, "מלאכים ושדים", מתרחשת בחלקה ב-CERN.
עלילת ספר המדע בדיוני "הבזק לעתיד" של רוברט ג'. סויר מתרחשת בחלקה ב-CERN כאשר הניסוי שנערך במאיץ LHC גורם לכל המין האנושי לראות את העתיד 20 שנה קדימה.
עלילת משחק הווידאו Steins;Gate, אשר מתרחשת ביפן, עוסקת ב-SERN (עיוות של שם הארגון), תאגיד אירופי אשר חוקר מסע בזמן.
פולקסונומיה
פולקסונומיה (Folksonomy) היא שיטה שיתופית לתיוג וסיווג של מידע. התיוג פירושו ציון מילות מפתח, המפנות את הקורא לנושאים המרכזיים במידע עליו מדובר. התיוג מתבצע בסביבות חברתיות (אשר בדרך כלל פתוחות לאחרים). פולקסונומיה היא סיווג (שיוך לקבוצות) הנוצר מפעולת התיוג.
הוגי השיטה קיוו כי ניתן יהיה להשתמש בתגיות אלו כדי לשפר משמעותית אחזור מידע מאתרי אינטרנט, כלומר, מציאת מידע שהוא יותר רלוונטי לשואל. הפולקסונומיה מאפשרת שיוך אסוציאטיבי של תוכן ובכך עשויה לסייע בהבנת הקשרים וההקשרים הנובעים ממנו. סיווגי פולקסונומיה מעניקים משמעות תרבותית או סביבתית שעשויה להיות שונה מן המשמעות המקורית אליה התכוונו או עליה חשבו יוצרי התוכן.
בעידן האינטרנט, חלו שינויים רבים בשימוש הישיר בטקסונומיה וכך פולקסונומיה הוצעה על ידי תומאס ונדר ואל, כשיפור של המושג טקסונומיה. המילה פולקסונומיה מורכבת מצירוף של Folk, שמשמעותה "עממי" ו- Taxonomy – תורת המיון - שמקורה ביוונית. פולקסונומיה היא אוסף של מילות תואר אשר משייכים אותם לנושא מסוים בהקשרים מסוימים אשר הוצעו על ידי משתמשים ולא על ידי בעלי התוכן.
אתרי התגיות מאגדים קבוצות משתמשים ומאפשרים שמירת פריטי מידע, שלעיתים אינם אלא קישורים לאתרים, לפי משתמש או קבוצת משתמשים. למשתמש נתונה הבחירה אם לשתף את המידע שברשותו (תכנים שונים, למשל אתרי אינטרנט). כמו כן, ניתן לחפש תגיות באוספים של משתמש מסוים או של קבוצה, וכך להתחבר אל הקהילה ואל מה שמעסיק אותה באותו זמן. הקהילה היא קבוצת אנשים, היוצרת מארג קשרים, ואשר במקום להיפגש פנים אל פנים נפגשת באופן וירטואלי בזירות כמו אתרי אינטרנט, פורומים או מקום קיברנטי אחר דרך רשת האינטרנט.
האתר מנהל רשימת אתרים או קבצים שונים, מאפשר שיתופם על פי תגיות על ידי משתמש ומציג לו תחומי עניין זהים - פריטים חדשים שאינו מכיר, על סמך תגיות זהות או דומות במאגרו.
אתרים המשתמשים בפולקסנומיה
אחת האפליקציות הראשונות והגדולות לתיוג באינטרנט פעלה במסגרת אתר del.icio.us, אשר משמש כמערכת לתיוג אתרים ודפי אינטרנט באופן פרטי או שיתופי באינטרנט. מערכת זו הובילה לפיתוח ה-Social Bookmarking, שיטה המאפשרת למשתמשי האינטרנט לאחסן, לארגן, לחפש ולנהל את הסימניות של דפי האינטרנט בעזרת מידע על המידע (metadata). הבסיס לכך הוא בדרך כלל תגים שהוצעו על ידי משתמשים, בין בלתי תלויים או משתפי פעולה, עבור אתר אינטרנט מסוים או עמוד בו.
במרוצת הזמן התפשטה תופעת התיוג על ידי משתמשים למאות אתרים נוספים. למשל:
שימוש בפולקסונומיה נפוץ ביותר לתיוג תוכן שאינו טקסט, כגון תמונות, סרטים ופסי קול. למשל תיוג תמונות באתר פליקר או תיוג קטעי וידאו באתר יוטיוב.
סקילה וכריבדיס
סקילה וכריבדיס (ביוונית: Σκύλλα, Χάρυβδις) היו מפלצות ימיות מיתיות, שישבו במצר מסינה, ומנעו מספינות לעבור. סקילה, בצדו האיטלקי של המצר, הייתה מפלצת שתוארה כנחש בעל שישה ראשים שחוטף מלחים וגורר אותם אל מצולות הים. כריבדיס, בצידה של סיציליה, תוארה כמערבולת אימתנית המטביעה ספינות על יושביהן. כל העובר במצר נאלץ לעבור ליד אחת מהמפלצות.
סקילה חטפה ובלעה בני אדם (כך עשתה גם לשישה מעמיתי אודיסאוס) וכריבדיס גמעה וירקה מים ויצרה מערבולות שטיבעו אוניות.
על נסיבות הפיכתן מנשים למפלצות רווחו אגדות שונות.
המפלצות מוזכרות ב"אודיסאה" של הומרוס. כאשר אודיסאוס יוצא לדרכו לאיתקה, מדריכה אותו קירקה כי עליו לבחור בין המעבר על פני הסלעים הנודדים, שאיש, למעט הארגונאוטים, לא הצליח לעבור, לבין מעבר בין סקילה וכריבדיס. אודיסאוס בוחר באפשרות השנייה, ובין שתי המפלצות הוא מעדיף לעבור ליד סקילה, המפלצת בעלת ששת הראשים, ולא להיקלע למלתעותיה של כריבדיס. אודיסיאוס עובר עם אנשיו במצר, כריבדיס מקיאה את המים השוצפים, וכשאנשיו של אודיסיאוס נאבקים במים, סקילה מגיחה וחוטפת שישה מלחים.
התייחסויות למיתולוגיה
בצידו האיטלקי של מצר מסינה שוכנת העיר שילה (Scilla) ששמה ביוונית סקילה (Skylla).
בספרו "יוליסס" קרא ג'יימס ג'ויס לפרק התשיעי "סקילה וכריבדיס".
על שמה של סקילה נקרא האסטרואיד סקילה 155 בחגורת האסטרואידים שהתגלה על ידי יוהאן פאליזה.
בספר פרסי ג'קסון וים המפלצות, סקילה וכריבדיס הן המפלצות השומרות על הכניסה לים המפלצות.
"בין סקילה וכריבדיס" משמש כביטוי בשפות שונות, לרבות העברית, ומשמעו דילמה שבה יש לבחור בין שתי חלופות גרועות. דוגמה מפורסמת היא שירו של סטינג, "wrapped around your finger", בו שתי המפלצות מוזכרות בתחילת השיר.
נחירה
נחירה היא הפקת רעש בזמן שינה בעקבות היצרות דרכי האוויר בלוע ובגרון.
הרעש נוצר באחורי הפה, במקום שהלשון, הענבל, החלק העליון של הגרון והחך נפגשים. תופעה זו קיימת בדרגות חומרה שונות: החל מנחירה קלה, האופיינית למצבי עייפות רגילים, ועד לנחירות בעוצמה של 50-60 דציבלים, בדומה לרעש הנשמע מאוטובוס נוסע, כאשר עומדים במרחק 3 מטרים ממנו.
סכנות הנחירה
הנחירה עצמה אינה מסוכנת, אולם לעיתים, נחירות כבדות מאוד הן סימן לבעיות רציניות יותר, כמו דום נשימה בשינה – דבר העלול לסכן את חיי הנוחר.
במצב של דום נשימה, אנשים למעשה מפסיקים לנשום למשך מספר שניות. הפרעה זו יכולה לתרום ללחץ דם גבוה ואפילו לגרום לשבץ. אדם ממוצע אינו מסוגל להבחין בין נחירות 'כבדות' לבין נחירות 'רגילות' – מסיבה זו מומלץ לכל אדם הנוחר באופן קבוע לפנות למומחה שינה כדי שיאבחן זאת ויקבע האם הבעיה היא דום נשימה, או שהוא סובל מנחירות 'רגילות'.
עבור רוב האנשים הנחירות אינן מהוות סיכון בריאותי גדול, למרות שעל פי מחקרים, הנחירות פוגעות באיכות השינה, מה שעלול לגרום ליתר לחץ דם, לירידה באחוז החמצן בדם ולירידה בקצב הלב.
נזקים נוספים שעלולים להיגרם מכך הם עצבנות, דיכאון, עייפות וחוסר ריכוז.
דרכי מניעה
רוב הרופאים ממליצים להתחיל תחילה בשינויים בסגנון החיים. שינויים אלו כוללים ירידה במשקל, התעמלות רבה יותר, הגבלת כמות האלכוהול ותרופות הרגעה שונות לפני השינה והפסקת העישון.
דרכי המניעה בנחירות תלויים לעיתים קרובות בגורם עצמו. לעיתים די בשינוי תנוחת השינה כדי למנוע את הנחירות. כך למשל מומלץ להימנע משינה על הגב ולהעדיף שינה על הצד.
שריקה ליד הנוחר גורמת להפסקה זמנית בנחירות.
מי שסובל מעודף משקל יחוש בדרך כלל שיפור ניכר אם ירזה.
טיפול והתמודדות עם דום נשימה חסימתי
לרוב הטיפול בדום נשימה בשינה הוא בעזרת מכשיר CPAP (סיפאפ). מכשיר זה מונע את צניחת הרקמות על ידי הזרמת אוויר. המכשיר בנוי ממדחס המזרים אוויר בלחץ בעזרת מסכה לאף. מכשיר ה-CPAP איננו מרפא את הבעיה אלא רק מונע ממנה להפריע לתפקוד האדם. ההסתגלות ל-CPAP לעיתים לא נוחה כיון שהוא מזרים אוויר קר על הפנים ומשפיע על תנוחת השינה.
בשנים האחרונות מתרחב השימוש בהתקן לקידום הלסת - מכשיר פלסטי שמורכב על השיניים בזמן השינה. ההתקן דוחף את הלסת התחתונה לכיוון קדימה, ויחד איתו נדחף קדימה גם בסיס הלשון, ובכך גדל המרווח של הלוע ומתפנה מקום למעבר אוויר דרכו. זהו פתרון טוב ונוח לחולים שאינם יכולים להסתגל למכשיר CPAP.
על פי מרבית המחקרים מכשיר ה-CPAP יעיל יותר מאשר ההתקן הדנטלי. בכל זאת, במקרים רבים, מטופלים עם מכשיר CPAP אינם משתמשים בו במהלך כל הלילה או אינם משתמשים בו כלל. במחקר השוואתי נמצא, כי בקרב 126 ממטופלים ב-CPAP, 71% העדיפו את השימוש בהתקן הדנטלי, 19% העדיפו את ה-CPAP ו-10% לא יכלו להצביע על מכשיר מועדף.
לאנשים הסובלים מעודף משקל, ירידה במשקל הגוף יכולה להביא לשיפור משמעותי בהפסקות הנשימה עד כדי היעלמותן.
אפשרות נוספת היא ניתוח ה-UPPP כאמור לעיל.
הדת השומרונית
הדת השומרונית (בערבית: السامرية) היא מכלול המסורות והמנהגים המונהגים על ידי עדת השומרונים. לפי האמונה השומרונית, שמה של הדת נגזר מהמילה "שֹמְרִים", כלומר שומרי התורה, לפי הנוסח המצוי בידם. הם מדגישים את נאמנותם לדת משה, כפי שמשתקפת מחמשת חומשי התורה. לשומרונים גרסה משלהם לחגים המקובלים ביהדות וכן מנהגיהם שונים מאלה הנהוגים בעם היהודי. עיקרי אמונתם מתבטאים בנוסח קצר זה:בעשורים האחרונים השתקמה מעט אוכלוסיית בני הדת השומרונית, ונכון ל-2021 היא מונה כ-840 נפשות, מרביתם חיים בקריית לוזה שבהר גריזים ובעיר חולון.
עיקרי האמונה השומרונית
השומרונים מאמינים בחמשת עיקרי האמונה הבאים:
ספר אבישע
ספר אבישע נחשב בעיני השומרונים לספר התורה העתיק ביותר. השומרונים העלימו את קיומו מעין זרים. עם זאת הכריזו על ערכו וקדמותו. הספר שימש ראיה לשומרונים לא רק לקדמות דתם, אלא גם לעליונות הנוסח השומרוני על הנוסח המסורה של תורת משה. אם כי, המחקר משער שהספר נכתב רק בימי הביניים, בסביבות המאה ה-11 לספירה.
השומרונים נוהגים לקרוא בספר אבישע רק פעם בשנה, ביום הכיפורים. בשאר ימות השנה הוא נשמר בכספת.
חגים ומועדים
השומרונים מחויבים לעלייה לרגל להר גריזים שלוש פעמים בשנה: בחג הפסח ובחג המצות שבא מיד אחריו, בחג השבועות ובחג הסוכות.
יום השבת
השבת היא היום החשוב ביותר בדת השומרונית כיום, אף יותר מיום הכיפורים. השומרונים לא משתמשים באש וכן לא בשום מכשיר חשמלי לאורך כל השבת אף אם הודלק קודם השבת, ומיד עם כניסת השבת השומרונים מנתקים את כל מכשירי החשמל בבית. הם לא משתמשים במזגן ואפילו מכבים את המקרר. בשל כך שגם השימוש בפלטת שבת אסור, סעודת יום השבת תהיה מורכבת מאוכל קר בלבד. עם זאת, לפני כניסת השבת קיים היתר להדליק את האורות שיצטרכו במשך השבת, למשל בחדר האוכל, על בסיס הכתוב בתורה: "לִפְנֵי עִוֵּר לֹא תִתֵּן מִכְשֹׁל". דין "פיקוח נפש דוחה שבת" קיים גם בדת השומרונית, ובמקרה חירום רפואי מזעיקים השומרונים עזרה רפואית עם הטלפונים, ואף במקרה הצורך ייסעו ברכב אל בית החולים.
מנהגי התפילה ביום השבת מורכבים מארבע תפילות: תפילת ליל שבת, בוקר, צהריים ותפילה בצאת השבת. לאחר תפילת הבוקר, מנהג השומרונים להתכנס כל המשפחה יחדיו לצורך קריאת בפרשת השבוע. כמו כן, נוהגים השומרונים להתלבש בבגדים מסורתיים מיוחדים ביום השבת, הכוללים כובע וכתונת פסים. מנהג השומרונים הוא שהנשים אינן מגיעות כלל לבית הכנסת בשבת. כמו כן, אין לנשים בגדים מיוחדים ליום השבת, והמנהג היחיד הוא שהאישה לא תלבש מכנסיים.
חג הפסח וחג המצות
חג הפסח תופס מקום חשוב במיוחד בחיי הקהילה של השומרונים ושיאו הוא זבח פסח שבו הם מקריבים כ-40 כבשים. הזבח מתקיים בקריית לוזה ומשתתפים בו כל השומרונים והוא גם מושך מאות תיירים ומבקרים מדי שנה ומאובטח על ידי צה"ל. הכבשים נשחטים לקראת ערב פסח ונצלים בבורוֹת ואז נאכלים על ידי השומרונים בלבד. החלקים שלא נאכלו נשרפים עד הבוקר.
חג הפסח- הוא יום הזבח בלבד. שאר ימי החג נקראים חג המצות. במהלכם, כל השומרונים נשארים בקריית לוזה ואוכלים רק את המאכלים שהם מייצרים. המצה השומרונית היא רכה (בדומה ל"מצה הרכה", הקרויה "מצה תימנית", כמנהג כמה עדות ביהדות) ומזכירה את הפיתה העיראקית ונאפית על סאג'. בבוקר של היום האחרון של חג המצות (שביעי של פסח) כל השומרונים עולים אל פסגת הר גריזים, הנמצאת בדרום מזרח ההר, סמוך לקריית לוזה, ושם עורכים תפילה.
השבוע לפני חג השבועות
השומרונים מתחילים את ספירת העומר ממחרת השבת שבחול המועד של פסח (חג המצות), ולכן חג השבועות נחוג תמיד ביום ראשון בשבוע (50 ימי ספירת העומר שהם 7 שבועות ועוד יום אחד), כמו בלוח הקראי ובלוח השנה במגילות קומראן. בחג השבועות מתקיימת עלייה לרגל לפסגת הר גריזים, כמו בחג פסח ובחג הסוכות. בעלייה לרגל משתתפים כל השומרונים.
חכמי השומרונים קבעו כי את חג השבועות יחוגו שבעה ימים בדומה לחג המצות וחג הסוכות, השומרונים בדעה שמעמדו של חג השבועות לא ייגרע לעומת שאר שני המועדים של העלייה לרגל, הנמשכים שבעה ימים. שבעת ימי חג השבועות מתחילים בשבוע שלפני החג ביום שני בשבוע, והחג עצמו, שבו עולים לרגל, חל ביום השביעי מתחילת החג, דהיינו בשיא של שבעת ימי החג.
להלן סדר ימי חג השבועות:
יום פתיחת שבעת ימי החג מכונה יום קהלה - יום הקהל. הוא נקרא כך כי זה היום שבו נקהלו בני ישראל "השומרים על האמת". היום בו התכוננו לקראת העלייה לרגל, בפעם השנייה במשך השנה (הפעם הראשונה היא בחג הפסח). יום זה מוקדש לביקור, תוך כדי שירה ותפילה, באתרים המהווים את תחומי גן העדן העתידי, שהם התחומים של בית הבחירה, "הרגרזים בת אל". המקומות שכל העולה אליהם לרגל במועדם וזובח את זבח הפסח בהם יוצא ידי חובתו בקיום המצווה לעלות לרגל "במקום אשר בחר ד' לשכן את שמו שם" - אצל השומרונים: הר גריזים.
היום השני בשבעת הימים נקרא יום מקרתה או יום מעמד הר סיני, ותמיד הוא יחול ביום שלישי בשבוע. ביום זה מתכנסים בבתי הכנסת בערב לתפילה מיוחדת.
ביום השלישי בשבעת הימים, נערכת תפילה מחצות הלילה ועד הערב. היא מוקדשת לזיכרון מעמד הר סיני. שרים פיוטים וקוראים את התורה כולה.
חמשת הימים הראשונים מותרים בעבודה.
בימים הרביעי והחמישי בשבעת ימי החג, ביום חמישי וששי בשבוע, עוברים השומרונים לבתיהם ב"קריית לוזה" על הר גריזים לצורך ההכנות לעלייה לרגל. ביום הששי, יום שבת בשבוע, מוקדשת התפילה לתיאור מתן תורה. ומשום כך נקראת השבת הזאת "שבת הדיברים". במרכז התפילה פיוט שחובר במאה ה-14, המתאר את מעמד הר סיני.
היום הששי של החג הוא יום השבת בשבוע והוא מכונה: שבת עשרת הדברים. השבת המוקדשת כולה לאזכור עשרת הדברים שנאמרו במעמד הר סיני.
חג השבועות
חג השבועות עצמו מתחיל בלילה של יום ראשון (בשעה 1 אחר חצות) בתפילה בבית הכנסת ולקראת הבוקר, בשעה 4:00, המתפללים עולים ברגל לפסגת הר גריזים כשהם מתפללים ללא הפסקה. הם עוברים מתחנה לתחנה:
בעבר זיהו במקום שתי מצבות יעקב בתחנה השלישית.
הנשים עולות לרגל להר בנפרד מהגברים. הן לא משתתפות באופן פעיל בתפילות. בעלייה לרגל משתתפים כל בני הקהילה, ללא יוצא מהכלל.
החג מסתיים בארוחה חגיגית.
ימים נוראים
הימים הנוראים (הימים שבין ראש השנה ליום הכיפורים) בדת השומרונית באים לידי ביטוי בתפילות ייחודיות הנערכות בוקר וערב, מדי יום. בסוף כל תפילה, נוהגים השומרונים לקרוא את הפרשה האחרונה בתורה, את שירת האזינו ואת ברכת משה לשבטים לפני מותו.
חג הסוכות
השומרונים חוגגים את חג הסוכות במשך שבעה ימים ככתוב בתורה. את הסוכות בונים השומרונים בביתם, תחת תקרת הבית. עד המאה ה-16 היו השומרונים בונים את הסוכה תחת כיפת השמים, אך בשל מעשים של חילול הסוכה מצד שכניהם הערבים בדרכים כאלו או אחרות, החליטו השומרונים לשנות את המנהג.
הסכך בסוכה השומרונית עשוי מפירות "הדר" - שפירושו אצל השומרונים פירות עם הדר ויופי. הם נוהגים לצאת לפני סוכות לפרדסים ולמטעים ובוחרים פירות יפים ומושלמים. ובמרכזו אתרוג גדול (בימינו בדרך כלל מזן תימני בשל גודלו) והוא מסודר בצורה ייחודית.
מצוות הסוכה אצל השומרונים משולבת עם מצוות ארבעת המינים וכך בסוכה ניתן למצוא את ארבעת המינים, בין השאר - פירות הדורים, ענפי עץ תמר (ראו מעל הסכך), ענפי ער אציל ריחניים.
בזמן החג, השומרונים נוהגים להתארח איש אצל רעהו ודלתם פתוחה לכל מאן דבעי.
ביום הראשון של סוכות נערכת תפילה על פסגת הר גריזים ובה משתתפים כל בני הקהילה.
שמחת תורה
ביום האחרון של חג הסוכות, הוא שמיני עצרת מציינים השומרונים את חג שמחת תורה. יום זה הוא יום שבתון האסור במלאכה כמו שאר החגים, ומנהג השומרונים להוציא את ספר התורה מחוץ לכותלי בית הכנסת ולהקיף את שכונת השומרונים בקול שירה, תופים ומחולות.
בתי הכנסת בעבר
בית-הכנסת השומרוני דומה ביותר לבית הכנסת היהודי - אף כי קיימים גם הבדלים. ההבדל הבולט הוא כיוון בית הכנסת: הר גריזים בשומרוני, הר-הבית שבירושלים ביהודי. הבדל נוסף הוא בכתובות: בכתב גופו ובתוכן.
קווי הדמיון
הבדלים שבין בית-הכנסת השומרוני והיהודי מובאים להלן:
בתי הכנסת בהווה
כיום קיימים ארבעה בתי כנסת שומרוניים פעילים: שניים בחולון ושניים בהר גריזים. בית הכנסת בשכונה השומרונית הישנה בשכם הפסיק את פעילותו עם עזיבת השומרונים ב-1988 ונותר סגור, בשנת 2016 נפתח לתפילת ראש חודש אחת, בית הכנסת מתוחזק ומשופץ על ידי הקהילה. כמו כן מצויים ברחבי הארץ שרידים של בתי כנסת שומרוניים עתיקים. בראש כל בית כנסת נמצא ארון הקודש, בתוך מובלעת בקיר לכיוון החוץ, הפונה לכיוון פסגת הר גריזים. מעל ארון הקודש כתוב: "ועשו לי מקדש ושכנתי בתוככם". מעל בית כנסת או מעל שער הכניסה ישנה מנורה (מגן דוד אינו מופיע בבתי כנסת שומרוניים). סימן נוסף שמופיע מעל שער הכניסה וגם על הקירות הפנימיים הוא המשפט "שמע ישראל" המעוצב בצורת להבה והוא מעין הלוגו השומרוני ונמצא גם בתוך הבתים של השומרונים. כך השומרונים מקיימים את מצוות "וכתבתם על מזוזות ביתך ובשעריך" (דברים ו, יג). אין איורים בתוך בתי הכנסת, ועל הקירות מרבים לתלות מסגרות עם פסוקים מהתורה. הרצפה מכוסה בשטיחים והמתפללים יושבים או עומדים על הרצפה כשהם משאירים את הנעליים בחוץ (רק הזקנים יושבים על כיסאות). ספרי התפילה מונחים על שרפרפים. השומרונים נוהגים להשתחוות כשהם מצמידים את הידיים כסמל לעשרת הדיברות. אין עזרת נשים והנשים לא משתתפות בתפילות, למעט ביום כיפור כשהן לא מופרדות מהגברים.
התפילות בבתי כנסת מתקיימות בשבתות ובמועדים. התפילות כוללות פסוקים מהתורה וכן פיוטים בעברית ובארמית (בהיגוי שומרוני מיוחד) שחוברו באלף הראשון לספירה. סידור תפילה שומרוני נקרא דַּפְתֵר. התפילות בשבת נערכות במתכונת קבועה מזה כ-800 שנים שכוללת: תפילה ביום ששי בערב שנמשכת כשעה ומסתיימת עם שקיעת השמש. בשעה שלוש בלילה לערך השומרונים קמים לתפילת הבוקר שמסתיימת עם זריחת השמש. מיד אחרי תפילה זו, בני הקהילה מתחילים לקרוא את פרשת השבוע (לפי החלוקה השומרונית) בבתיהם, עם קרובי משפחה (דודים, אחים). בצהריים ישנה תפילה בת כשעה וחצי ובסיכום יש תפילת מוצאי השבת שמסתיימת עם שקיעת החמה. השומרונים אינם מאמינים בכוכבים כסמל ליציאת השבת. התפילות והפיוטים השומרוניים כוללים מאות מנגינות ומהווים סגנון מוזיקלי יוצא דופן שלא נמצא דומה לו בנעימת מוזיקליות של עמים אחרים, ולכן הוא מושך תשומת לב של מוזיקולוגים. השומרונים עצמם טוענים שמדובר במוזיקה ישראלית קדומה שהועברה מדור לדור עד ימינו.
כשרות
אין הכרה בכשרות היהודית - אכילת בשר מותרת רק אם הבשר הוא משחיטה שומרונית. 24 שעות לפני ביצוע השחיטה, על השוחט להיות טהור. השוחט מעביר את להב הסכין על צוואר הבהמה פעם אחת בלבד, כאשר ראשה מופנה להר גריזים. השומרונים נוהגים להמתין 6 שעות בין אכילת בשר לחלב, וכן להפך - בין חלב לבשר.
ברית מילה
ברית המילה נעשית ביום השמיני ללא דחייה, אלא אם מדובר במקרה חמור של פיקוח נפש ודאי. כמו כן אם התינוק נמצא באינקובטור ניתן לדחות את הברית, כי האינקובטור שקול לרחם האם. אולם אם מדובר בבעיה רפואית שאינה בוודאות תגרום למותו של היילוד, ברית המילה תתבצע במתכונתה. כך לדוגמה, במקרה של צהבת, אין השומרונים דוחים את המילה, בניגוד ליהדות, שגם בחשש קל לבריאות היילוד דוחה את הברית.
בימינו ברית המילה בקרב השומרונים מתבצעת על ידי מוהל יהודי מכיוון שאין שומרונים שעברו הכשרה והוסמכו לבצע את הליך המילה על ידי הרשויות.
פרטי לבוש
בכניסתם לבית הכנסת השומרונים מתכסים בטלית ששונה לגמרי מהטלית של היהודים כיום; זהו בגד לבן היורד עד לכפות הרגליים ובעל שרוולים ארוכים כאשר בכנף הטלית הימנית תפורים 22 כפתורים שמסמלים את מספר אותיות התורה ובכנף השמאלית תפורות 22 לולאות. מאחורי הטלית ישנו סמל המסמל את הציצית. מעבר לטלית השומרונית, ישנו גם הבגד נוסף דישדש שיכול להיות בצבעים שונים ואף עם שרוולים קצרים ואותו הם לובשים מתחת לטלית שאותה מורידים אחרי התפילה ונשארים עם הדישדש במהלך השבת.
בכניסה לבית כנסת ובזמן התפילה, השומרונים מכסים ראשם (אין הם חייבים בכיסוי ראש בימי חול וגם לא בטלית/ציצית - "והבדלתם בין הקודש ובין החול") בכיסויי ראש מגוונים. לרוב זהו תרבוש טורקי אדום עם חוטים שחורים. בני משפחת הכהנים בהגיעם לגיל מסוים (מבוגר) מלפפים את התרבוש ברצועת בד לבנה בשבתות ובמועדים או ברצועת בד אדומה בימי חול. שומרונים מבוגרים ממשפחות אחרות נוהגים אף הם להניח רצועת בד על התרבוש, אך היא דקה יותר ובצבע צהוב. פרט לזקני הכהנים שיש להם את כיסוי הראש המיוחד, רשאי כל שומרוני לחבוש כיסוי ראש שמתאים לו. למרות זאת כל שומרונֵי שכם חובשים תרבוש ואילו אחיהם בחולון חובשים גם כיסויי ראש אחרים וזאת בשל העובדה שתושבי שכם מרבים לנסוע לירדן, שם הם רוכשים את התרבושים. אצל השומרונים בחולון נפוצות כומתות בצבע שחור או סגול אותן הם רוכשים בתל אביב. כמו כן נפוצות הכיפות הסרוגות הגדולות והכיפות הבוכריות (ראו תמונות). חלק מהשומרונים נוהגים להחזיק מקל הליכה במהלך תפילה בבית כנסת וכן להעביר מחרוזת תפילה בין אצבעותיהם. לנשים השומרוניות אין לבוש מיוחד, הן רשאיות להתלבש על פי טעמן, אך נמנעות מללבוש מכנסיים ביום השבת.
מזוזות
המזוזה השומרונית היא לרוב לוח שיש שעליו חרוט המשפט "שמע ישראל", או חרוטים פסוקים מהתורה בסגנון "ופסח ה' על הפתח ולא יתן המשחית לבוא אל בתיכם לנגף". את הלוח תולים מעל דלת הכניסה לבית. גם בתוך הבתים מרבים השומרונים לשים ברכות מהתורה על הקירות.
חתם תורה (בר מצווה)
מושג ה"בר מצווה" אינו קיים בדת השומרונית בצורה המוכרת בדת היהודית. בעוד שבדת היהודית מחויב הילד במצוות החל מגיל 13 והילדה החל מגיל 12, בדת השומרונית מחויב הילד במצוות החל מיום לידתו. כך לדוגמה ביום הכיפורים, גם תינוקות בני יומם (שאינם יונקים) מחויבים בצום ובשאר מצוות היום.
המושג המקביל לבר המצווה בדת השומרונית נקרא "חתם תורה". כבר ברגע שמקבל דעת ומסוגל ללמוד, הולך הילד השומרוני (בן או בת) אל אחד מכהני העדה ולומד את הכתב השומרוני, קריאתו ואת כל חמשת חומשי התורה ופרשנותם כפי המנהג השומרוני. בתום הלימוד שעשוי לקחת כמה שנים, לומד הילד בעל-פה את ברכת משה כפי שמופיעה בפרשת וזאת הברכה בסוף ספר דברים. ברגע שמסיים את הלימוד, נקרא הילד בשם "חתם תורה", או אצל הבנות - "חותמת תורה".
טקס חתימת התורה הוא המקבילה לטקס בר המצווה היהודי, אך כאמור - יכול להיחגג בכל גיל שהוא, תלוי בקצב התקדמות הלימוד של הילד. עיקרו של הטקס יהיה כאשר יעמוד הילד ויקרא בקול רם באוזני קהל המוזמנים את ברכת משה כפי שלמד אותה זה עתה. בתום הקריאה, יחלו החגיגות האופייניות לאירועים ביהדות, הכוללים סעודה, מוזיקה וריקודים.
תפילין
בניגוד למקובל ביהדות, שבו הילד מניח תפילין לראשונה בבר המצווה, בדת השומרונית אין מצווה מוחשית להנחת תפילין. את הפרשיות המורות על קשירת התפילין על היד ועל הראש מפרשים השומרונים במובנים רוחניים.