cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בניין טראמפ
שקיעה ותחייה
בשנת 1982, ג'וזף וראלף ברנשטיין רכשו את הבניין ומאוחר יותר התגלה כי הם פעלו בשם פרדיננד מרקוס, נשיא הפיליפינים באותה תקופה. לאחר סיום כהונתו כנשיא הפיליפינים והקפאת כל נכסיו בארצות הברית, חולט הבניין, נזנח ועמד שמם.
בשנת 1995, לאחר שנים של הזנחה, רכש דונלד טראמפ את הבניין ושינה את שמו לבניין טראמפ. הוא תכנן להסב את חציו העליון של הבניין למגורים ולהשאיר את חציו התחתון של הבניין מסחרי. לאחר בחינת הכדאיות הכלכלית לתוכנית, חזר בו טראמפ מהחלטתו והבניין נשאר כולו לצורכי מסחר. בשנת 2003, העמיד טראמפ את הבניין למכירה בסכום של 300 מיליון דולר אמריקאי אך לא הגיעו הצעות התואמות את ציפיותיו, והבניין נשאר בבעלותו.
ישיבת ריגה
ישיבת ריגה הייתה הישיבה המרכזית והגדולה בלטביה. היא שכנה בעיר הבירה ריגה, והתקיימה מאז כינונה של לטביה העצמאית ב-1921 ועד ימי מלחמת העולם השנייה.
רבני הישיבה
ראש הישיבה ומייסדה, היה הרב מנחם מנדל זק, רבה של ריגה. בשנותיה הראשונות הוא העביר בה שיעורים קבועים ולאחר שהתבססה, היה לנשיא הישיבה. הוא וחתנו הרב ישראל משה כלאב העבירו את השיעורים המרכזיים לבחורים המבוגרים, בני ה"קיבוץ".
את השיעורים לבחורים הצעירים העבירו ברוטציה: הרב חיים דוד ברושטין, הרב ישראל צ'רניאק, הרב יצחק קובנט והרב אייזיק קנטור.
אורלה (פולין)
אורלה (בפולנית: Orla, בבלארוסית: Орля) היא עיירה במחוז ביילסק מדרום לביאליסטוק בפולין.
תולדות היישוב
אורלה מוזכרת בתיעוד משנת 1529. במהלך המאות ה-16 וה-17 הוזכרה העיירה במסמכי הנישואין והכלכלה של האצולה המקומית. בין השאר מוזכרים רישיונות מסחר ומלאכה שניתנו לתושבי המקום. ב-1622 ציווה נסיך מקומי על הקמת טירה וכנסייה קלוויניסטית בעיירה. ב-1663 היו בעיירה כ-800 תושבים, בהם כ-400 יהודים. בשנת 1702, בתקופת המלחמה הצפונית הגדולה בין השוודים והרוסים, הייתה אורלה זירת קרבות וסבלה פגיעות.
בשנת 1938 פרצה בעיירה שרפה גדולה, בה נשרפו מאות בתים, בהם שני בתי כנסת. בשנת 1939 נכבשה אורלה בידי הגרמנים, אך כעבור מספר ימים הועברה לשליטת הצבא האדום, ואלו גירשו רבים מתושביה לסיביר, והחרימו רכוש רב מהכנסייה במקום.
יהודי אורלה
קהילה יהודית בעיירה נזכרת עוד באמצע המאה ה-17, ובשנת 1754 הוקם במקום בית כנסת. יהודי העיירה התפרנסו בעיקר ממסחר זעיר וממלאכה. במשך שנים רבות היוו היהודים רוב בעיירה. ב-1867 היו בעיירה 1,375 תושבים, כ-90% מהם יהודים, ובשנת 1900 היו בעיירה כ-4,300 תושבים, מהם כ-3,600 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה והמלחמה הפולנית-סובייטית מספר היהודים בעיירה פחת משמעותית.
בין ילידי העיירה שעלו לארץ נמנים הרב חיים שלמה רוזנטל, אבי הרב אברהם דוד רוזנטל וסבו של הרב יעקב ניסן רוזנטל, "רב האסירים" הרב אריה לוין, הרב אלתר הלר ופעיל ההגנה שלמה זלוטניק.
בשואה
ב-26 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את אורלה מידי הצבא האדום, והחלו בהטלת גזרות על היהודים בה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וסימון הבתים, וחובת גילוח זקנים. כמו כן, מונה בעיירה יודנרט בן 12 חברים, שצווה לספק לגרמנים יהודים לעבודות כפייה.
באוגוסט 1942 הוקם באורלה גטו. בתחילת נובמבר 1942 כיתרו הגרמנים את הגטו, והובילו את כל יושביו בקרונות משא לביילסק פודלסקי. כ-200 יהודים בעלי מקצועות ובני משפחותיהם הועברו לגטו המקומי, והיתר גורשו עם יהודים נוספים מהאזור למחנה ההשמדה טרבלינקה.
ג'וזפה סינופולי
ג'וזפה סינופולי (באיטלקית: Giuseppe Sinopoli; 2 בנובמבר 1946 - 20 באפריל 2001), מלחין ומנצח איטלקי.
הוא נולד בוונציה ולמד קומפוזיציה אצל קרלהיינץ שטוקהאוזן במקביל ללימודי רפואה. שמו החל להתפרסם כמלחין של מוזיקה סריאלית לפני שנודע כמנצח. הוא התמנה למנצח ראשי של תזמורת פילהרמוניה בשנת 1984 ושל התזמורת הממלכתית של דרזדן בשנת 1992, אבל ביותר נודע בפרשנויותיו עזות הביטוי ולפעמים השנויות במחלוקת לאופרה, בייחוד ליצירות משל מלחינים איטלקיים ומשל ריכרד שטראוס.
סינופולי מת בשעה שניצח על אאידה של ורדי בדויטשה אופר ברלין. ההקלטה האחרונה שלו הייתה "סטאבאט מאטר" של דבוז'אק.
ארתור שבשטין
ארתור שבשטין (במקור שפיצר, בהונגרית: Sebestyén Artúr; פשט, 18 בינואר 1868 – בודפשט, 28 בנובמבר 1945) היה אדריכל יהודי-הונגרי, מאסטר של סגנון האר נובו.
ביוגרפיה
ארתור שפיצר נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר שאנדור שפיצר ושל לואיזה אנגל. הוא למד באוניברסיטה הטכנית בבודפשט (שמה היום: אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה) ועבד זמן מה בסטודיו של האדריכל אלאיוש האוסמן.
גיליון העיתון "יומן בודה" מה-30 בספטמבר 1927 מתאר את הקריירה שלו כך:
"כבר בגיל 23 הוזמן לתפקיד מרצה באוניברסיטה הטכנית של בודפשט. בכישרונו הרב השתתף בתכנון "ארמון ניו יורק", ובניין "בית המשפט העליון המלכותי ההונגרי". הוא עיצב, בין היתר, את "ארמון הפיס ההונגרי" בכיכר אשקי (היום: כיכר 15 במרץ) ואת "ארמון מכרות הפחם הכלליות ההונגרי".
שבשטין יצא למסע לימודים אירופאי בין השנים 1894–1896, חידד את הידע שלו באמצעות יצירות ארכיטקטוניות במדינות כמו: איטליה, גרמניה, צרפת, הולנד ובלגיה. בשובו הביתה, פתח משרד עצמאי, ואז לקח חלק בבניית חזית הבנק האוסטרו-הונגרי שתוכנן על ידי איגנץ אלפאר שהושלם עד 1905, בכיכר סבדשאד 8–9 של היום (Szabadság). הבניין תחת המספר הזה הוא המטה של הבנק הלאומי ההונגרי מאז הקמתו ב-1924. בשנת 1897 פתח כאמור משרד עצמאי, אך בשנת 1900 עבד אלברט קלמן קרשי (Kőrössy Albert Kálmán) כשותף. וילת סקאץ' שכבר תוכננה על ידו באופן עצמאי בשדרת Városligeti, מייצגת את הקו הלכנרי (ראה: אדן לכנר) של האר נובו ומתחרה בוילות של האדריכל וידור באותה השדרה. הוא תכנן וילה נוספת בשדרת Városliget, וילת שפיץ בסגנון אר דקו בכתובת מספר 38. הוא השתתף גם במכרזים משמעותיים רבים, שבעקבותיהם תכנן כמה מבני ציבור באזור ערי השדה, אך היה בעיקר מומחה למבני מלונות וספא.
לאחר העצמה עצמית תחילה בסגנון נאו-בארוק, ולאחר מכן ברוח לכנר של מבנים מתוכננים כמו המלונות הגדולים "בודופשט אימפריאל", אחר כך "מלון סבדשאד" (שמו כיום Danubius Hotel Hungaria City Center), בתי ספר ובנייני דירות בבירת הונגריה, מבני ציבור בתיאטרון סיגליגט (סולנוק). עבודתו העיקרית היא החזיתות של מלון גלרט והמרחצאות בבודפשט (1909-1918). הוא תכנן אותן יחד עם האדריכלים איזידור שטרק ועם ארמין הגדוש, ואחר כך גם את בריכות הגלים ב-1927.
הוא תכנן מרחצאות בבוקרשט, פאנצ'בו, בתי קולנוע בסופיה, ברוסה. מחוץ להונגריה, בניינים רבים בוצעו (כמו בניין הקולנוע בסופיה וברוסה, בתים באודסה, בית מרחץ תרמי בפנצ'בו, בריכת גלים בבוקרשט ועוד).
רעייתו הייתה מרגיט, בתם של ארמין מסינגר ושל אנה שטיינהאוס, עמה התחתן ב-31 במאי 1899 בטרזווארוש, בודפשט.
אנדרטת מרדסון
אנדרטת מרדסון (Mémorial du Mardasson) שליד העיירה בסטון שבבלגיה הוקמה לזכר השתתפותה של ארצות הברית בקרב על הבליטה במלחמת העולם השנייה.
האנדרטה ממוקמת מצפון מזרח לבסטון, שעליה הגנה הדיוויזיה המוטסת ה-101 האמריקאית ושסביבה ניטש אחד מקרבות המפתח באותה מערכה. המקום נבחר כאתר להקמת האנדרטה ב-4 ביולי 1946. אז נאסף עפר מאדמת המקום, הוטס לוושינגטון הבירה ונמסר לנשיא הארי טרומן. האנדרטה עצמה נחנכה בטקס שנערך ב-16 ביולי 1950.
האנדרטה מעוצבת כפנטגרם - אכסדרת עמודים דמוית כוכב מחומש, שבה חצר מרכזית עגולה וחמישה אגפים זוויתיים, הניצבים במרכזה של רחבה פתוחה. גובה המבנה הוא 12 מטרים וקוטרה של האכסדרה בו - 20 מטרים. בנקודה המרכזית של האנדרטה ניצבת אבן שעליה נחרתה בלטינית הכתובת:
העם הבלגי זוכר את משחרריו האמריקאים, 4 ביולי 1946
בקרקע שתחת האבן מצוי כוך שנחצב באדמה, ובו מוצבים שלושה מזבחות - לזכר הנפגעים האמריקאים הקתולים, הפרוטסטנטים והיהודים בקרב.
על הקיר בהיקפה החיצוני העליון של האנדרטה נרשמו שמות 48 המדינות שנכללו בארצות הברית במהלך המלחמה. על הקירות החיצוניים מופיעים סמלי העוצבות האמריקניות שנטלו חלק בקרב על הבליטה. באנדרטה מוצבות גם מפות המתארות את מהלך הקרב.
האנדרטה הוקמה ביוזמת האגודה האמריקאית-בלגית. היא תוכננה על ידי האדריכל ז'ורז' דדויאר (Georges Dedoyard).
בסמוך לאנדרטה ניצב מוזיאון המלחמה של בסטון.
הר אדג'ל
ההר ממוקם ממזרח לכף ג'רמי, המהווה את הצד המזרחי של הכניסה הצפונית למפרץ ג'ורג' השישי.
גובהו של ההר 1,675 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,500 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי ההר
ההר התגלה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910 בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.
שארקו ראה את ההר ממרחק גדול וחשב כי מדובר באי.
המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם חקרה את האזור בשנים 1936–1937 בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל, ולא מצאה במקום אי - אלא מצאה את חצי האי של כף ג'רמי, ואת הר אדג'ל שעליה.
מקוה השם
שארקו, שחשב כי מדובר באי קרא לו "האי גורדון בנט" (בצרפתית: Ile Gordon Bennett), על שמו של ג'יימס גורדון בנט ג'וניור (.James Gordon Bennett, Jr) עורך עיתון הניו יורק הראלד, שהעניק סיוע כספי למשלחת.
המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, קראה להר בשמו הנוכחי, על שמו של סר ג'ון אוגוסטין אדג'ל (Sir John Augustine Edgell), ההידרוגרף של הצי הבריטי בין השנים 1932–1945.
לקריאה נוספת
• Leat, Philip T.; Scarrow, Jane H. 1994, Central volcanoes as sources for the Antarctic Peninsula Volcanic Group, Antarctic Science, 6 (3). https://doi.org/10.1017/S0954102094000568
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 204
עמוס עוזני
עמוס עוזני (נולד ב-1955) הוא מנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל רכבת ישראל ומנכ"ל נמל חיפה.
ביוגרפיה
עוזני הוא עו"ד בהשכלתו. בשנת 1989 התמודד בבחירות המקומיות לראשות עיריית כרמיאל מטעם הליכוד, אך הפסיד בסיבוב השני. לאחר ההפסד המשיך בפוליטיקה המקומית כראש האופוזיציה בכרמיאל, ובמקביל ייצג חשודים בפלילים בבתי משפט.
ב-1993 כיהן כסמנכ"ל אגף מינהל וכוח אדם ברשות הנמלים והרכבות וקודם לכך שימש כמבקר הפנים של הרשות. עוזני מונה למנכ"ל רכבת ישראל באוקטובר 1996. שר התחבורה אפרים סנה החליט שלא להאריך את כהונתו מעבר לחמש שנים ובתגובה לכך עוזני עתר לבג"ץ, אך לבסוף החליט לפרוש באוקטובר 2001.
בשנת 2002 מונה למנכ"ל נמל חיפה עד לשנת 2008. בהמשך שימש כיועץ למכרזים.
החל משנת 2018 משמש כיו"ר החברה הממשלתית להגנות מצוקי חוף הים התיכון.
So Small
So Small (בעברית: כל כך קטן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Carnival Ride. השיר יצא לאור ב-14 באוגוסט 2007, על ידי חברת התקליטים אריסטה נאשוויל, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי אנדרווד, הילרי לינדזי ולוק ליירד והופק על ידי מארק ברייט. "So Small" יצא באופן רשמי לתחנות הרדיו בארצות הברית ב-31 ביולי 2007. הסינגל הופץ באופן דיגיטלי בנאפסטר ב-14 באוגוסט 2007 ובאותו יום בו הוא היה זמין למכירה בחנות האייטונס הקנדית, אך הוסר משם לאחר מספר ימים.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-15 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה רבה, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ולמקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. השיר זכה בפרס ה-CMA Triple-Play לשנת 2010, בקטגוריית "כותבת השירים הטובה ביותר", תוך שהוא זכה בפרס BMI, בקטגוריית "כותבת השירים של השנה".
בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-37 ברשימה השנתית של מצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, שפורסמה בסוף שנת 2007.
כלכלת אקוודור
הענף הכלכלי העיקרי בכלכלת אקוודור הוא עדיין החקלאות, כמו כן יש באדמת אקוודור נפט בכמויות מסחריות ולמעלה ממחצית מכמות הנפט הנשאבת באקוודור מיועדת ליצוא והיא משמשת מקור עיקרי להכנסות במטבע חוץ.
בדרום המדינה מגדלים קקאו, בננות, אורז וטבק. ברמה המשתרעת בין שני רכסי הרי האנדים (הקורדילרות) מגדלים קפה, תירס, תפוחי אדמה ופירות. באקוודור יש תעשייה מפותחת של מוצרי עץ ייחודיים, ומצויים בה מספר מיני עצים ייחודיים כמו הכינין והבלזה. בנוסף קיימים באקוודור מחצבי טבע כמו זהב ונחושת.
מרכז התעשייה במדינה הוא העיר גואיאקיל, שבה גם נמל גדול. בגוויקיל יש מפעלי פלדה, האוניות, המשקאות והעץ.
רמת המחירים באקוודור היא מהנמוכות ביותר בדרום אמריקה.
סדרת רעידות אדמה חזקות בשנת 1987 הביאה להרס 40 ק"מ של צינורות נפט, להפסדים כלכליים עצומים ונזק אקולוגי.
לתנודות במחירי הנפט העולמיים יש השפעה מכרעת על מצב הכלכלה. ירידת מחירי הנפט בשנים 1997-1998, יחד עם תופעת שיטפונות האל ניניו שתקפה את המדינה והשמידה את יבולי הקפה והבננות, הביאו למשבר כלכלי חמור, כאשר כתוצאה ממנו נטשו את המדינה כ-400,000 אזרחים. הממשלה נקטה צעדים קריטיים, הגדילה באופן חד את ההוצאה הממשלתית והגירעון התקציבי, ותוך אינפלציה של 52% ופיחות המטבע המקומי ב-65% אחוז הצליחה לייצב את הכלכלה.
נתונים כלכליים
תוצר לנפש: 4,300$ לשנה
סך הכול יצוא: 4 מיליארד דולר. מתוכו 40% לארצות הברית. 7% לקולומביה, 6% לאיטליה, 3% לצ'ילה.
סה"כ יבוא: 2.6 מיליארד דולר.
ענפי יצוא עיקריים: נפט, בננות, שרימפס, קפה וקקאו
מגזרים כלכליים עיקריים:
פיגוע הירי בתחנת הדלק בעלי
פיגוע הירי בתחנת הדלק בעלי היה פיגוע ירי שבוצע על ידי שני מחבלים פלסטינים בא' בתמוז ה'תשפ"ג - 20 ביוני 2023 בתחנת דלק ליד עלי שבצפון בנימין. בפיגוע נרצחו ארבעה אזרחים ישראלים; ארבעה נוספים נפצעו - אחד קשה, שניים בינוני ואחד קל. שני המחבלים שביצעו את הפיגוע נהרגו, אחד מהם במהלכו והשני במרדף שהתנהל לאחריו.
רקע
במהלך החודשים שקדמו לפיגוע עלה מפלס הפיגועים באזור השומרון. בעקבות זאת הגביר צה"ל את פעילות המעצרים, ויום קודם לפיגוע נעצרו שני מחבלים בג'נין. במהלך נסיגת הכוחות התפתח קרב שבו נפצעו שבעה לוחמי צה"ל, נהרגו שישה מחבלים ונפצעו עשרות נוספים.
הפיגוע
הפיגוע התרחש סמוך לשעה 16:15. שני מחבלים, מהנד שחאדה וח'אלד מצטפא עבד א-לטיף צבאח, תושבי עוריף ופעילי חמאס שריצו עונשי מאסר בישראל על פעילות טרור ושוחררו, הגיעו ברכב לכניסה שתחת עלי בצפון בנימין. המחבלים פתחו באש לעבר שומר הכניסה לעלי ופצעו אותו באורח בינוני. הם המשיכו מזרחה, נכנסו למתחם תחנת הדלק הסמוכה, וירו לעבר מסעדת "חומוס אליהו" במתחם. הירי נמשך לתוך התחנה כשהם יורים לעבר אנשים בתחנה תוך צעידה לכיוון היציאה, אז נורה אחד מהם. חמישה בני אדם נפצעו, חלקם במצב אנוש, וכעבור זמן קצר נקבע מותם של ארבעה מהם. הנרצחים: אלישע אנטמן (בן 18) ועופר פיירמן (בן 63) שניהם תושבי עלי, הראל מסעוד (בן 21) תושב יד בנימין ונחמן שמואל מורדוף (בן 17) תושב אחיה.
סייר ביטחון של היישוב שהיה בקרבת מקום הרג את אחד המחבלים באמצעות נשקו האישי. המחבל הנוסף נמלט באמצעות רכב שגנב בתחנת הדלק, נטש אותו לאחר זמן מה, כשהוא משאיר בתוכו את הנשק עימו ביצע את הפיגוע, רובה M-16, ועלה על מונית בדרך לג'נין. צה"ל ערך חיפושים באזור מחשש למחבלים נוספים בזירה והנחה את תושבי עלי להסתגר בבתיהם. בתום מצוד שנערך כשעתיים בהובלת השב"כ, כוח של הימ"מ הרג את המחבל השני כששהה במונית ליד טובאס.
בעקבות הפיגוע
דובר חמאס, חאזם קאסם, הכריז כי שני המחבלים הם פעילי הזרוע הצבאית של חמאס, וטען כי הפיגוע הוא נקמה על פעולת צה"ל בג'נין יום קודם לכן. בשכם ובג'נין חילקו ממתקים עם היוודע דבר הפיגוע.
בשל ריבוי הפיגועים וניסיונות הפיגוע בשבועות שקדמו לפיגוע בעלי, דרש יו"ר מועצה אזורית שומרון יוסי דגן לצאת למבצע צבאי נרחב בצפון השומרון נגד הטרור, בהיקף של מבצע חומת מגן. לאחר הפיגוע הצטרפו לקריאתו גם חברים בממשלה ובאופוזיציה.
תגובה צבאית
לאחר הפיגוע צה"ל תגבר את גזרת יהודה ושומרון בשלושה גדודים נוספים. באותו הלילה מיפה צה"ל את בתיהם של שני המחבלים בכפר עוריף לקראת הריסתם. שר הביטחון יואב גלנט הנחה את מתאם פעולות הממשלה בשטחים האלוף רסאן עליאן, לשלול את היתרי הכניסה והעבודה בישראל לבני משפחות המחבלים.
יום לאחר מכן צה"ל ביצע סיכול ממוקד באמצעות כלי טיס בלתי מאויש והרג שלושה מחבלים פלסטינים בדרכם לבצע פיגוע טרור סמוך לג'נין. זהו הסיכול הממוקד הראשון מהאוויר ביהודה ושומרון מאז האינתיפאדה השנייה, והוא בוצע על רקע הצעה של צה"ל "להעלות מדרגה" במטרה להחזיר את ההרתעה בצפון השומרון לאחר הפגיעה בהרתעה שהתבטאה בעימות בג'נין ובפיגוע בעלי.
קידום הרחבת עלי והקמת מאחזים ביהודה ושומרון
בליל הפיגוע משפחות המאחז אביתר עלו אל המאחז והשתכנו בו, על דעת ראש הממשלה ושר הביטחון. בלילה שאחרי הפיגוע (בין רביעי לחמישי) הוקם מאחז חדש בשם המור בין מעלה לבונה ועלי.
בלילה השני שלאחר הפיגוע (בין חמישי לשישי) הוקמו מספר מאחזים שלא פונו. השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, אמר שהוא נותן גיבוי מלא לכך.
פעולות נקם
בעקבות הפיגוע החלה שרשרת של פעולות נקם אלימות של יהודים בכפרים הפלסטינים הסמוכים ליישובים יהודים. בערב הפיגוע, מספר שעות בודדות לאחר הפיגוע, פעילי ימין קיצוני הציתו כלי רכב פלסטיניים בחווארה ומטעי זיתים כתג מחיר. צה"ל קרא לתושבים "לא לקחת את החוק לידיים", והדף פעילים מכניסה לעיירה בית פוריכ. כמאה אנשים השחיתו בית ספר בלובאן א-שרקיה. יממה לאחר הפיגוע, כ-200 פעילי ימין קיצוני הציתו כ-30 מכוניות ו-15 בתים פלסטינים בעיירה תורמוס עיא. בלילה שבין רביעי לחמישי פעילי ימין קיצוני מיצהר ניתקו את החשמל בכפר עוריף ממנו יצאו שני המחבלים. במהלך העימותים בתורמוס עיא נהרג פלסטיני אומאר קטין מאש כוח יס"מ שאבטח את לוחמי האש בזמן שפעלו לכיבוי ההצתות סביב הכפר.
מאורעות עטרת ואום צפא
בין המאחזים שהוקמו לאחר הפיגוע, הוקמה חווה סמוך לנווה צוף, שני קילומטרים ממערב לאום צפא. את החווה אכלסו רועי בקר שרעו באדמות הוואדי הסמוך לכפר, שאינן אדמות פרטיות. במחאה על הקמת המאחז, בימים חמישי ושישי (22–23 ביוני) חסמו תושבי אום צפא את כביש הגישה ליישוב עטרת, יידו אבנים על כלי רכב והציתו כלי רכב של צה"ל שהגיע לזירה. בזמן ההתפרעויות נסגר הכביש לנסיעת ישראלים. במהלך השבת (24 ביוני) יצאו כארבעים תושבים מהכפר אל המאחז, והחלו בירי זיקוקים ובהשלכת אבנים לעבר תושביו שרעו בסביבה. עשרות נערי גבעות הוזעקו לעזרת תושבי החווה, הם התעמתו עם תושבי אום צפא ולאחר מכן נכנסו לכפר וגרמו לנזקים ברכוש. הם נכנסו לתוך אום ספא כשפניהם רעולות וחלקם נשאו כלי נשק, ובין היתר הציתו שני בתים באמצעות צמיגים בוערים שהצמידו לדלתות, וניסו להצית בית שלישי, אך לא הספיקו. דווח אף שבוצע ירי חי. בתגובה, מפקד חטיבת בנימין, אליאב אלבז, יחד עם כוחות משטרה מימ"ר ש"י וכוחות שב"כ סגרו את היציאה מעטרת במשך שעות ובצעו חיפושים בבתים וברכבים על מנת לתפוס את המעורבים באירוע. מהתחקיר הראשוני של המשטרה עלה כי יהודים ששהו בעטרת הם אלו שחסמו את הכניסה למקום באמצעות פגיעה בשער, על מנת למנוע מהמשטרה להגיע לכלי הרכב החשודים כאלה ששימשו את המעורבים בתפרעות. נופצו גם מצלמות. כוחות הביטחון ערכו רק בידוק בכניסה להתנחלות. במוצאי השבת יצאו מאות תושבים מהיישוב עטרת ומיישובים סמוכים, למחות על מדיניות מערכת הביטחון. התושבים חסמו במשך שעות (או שעתיים לפי דיווח אחר) את היציאה מהיישוב כדי למנוע יציאה של רכב גרר שהחרים רכבים של החשודים. בשלב זה, השוטרים החלו להרחיק את התושבים ולעצור אותם, תוך שימוש בכוח. מכלל האירועים נעצרו שלושה חשודים ובהם גם חייל בחופשה.
התגובות לפעולות הנקם
ראש הממשלה בנימין נתניהו וראש מועצה אזורית בנימין ישראל גנץ גינו את ההתפרעויות. גם יו"ר מועצת יש"ע שלמה נאמן גינה את ההתפרעויות וקרא לרשויות אכיפת החוק לטפל בתופעה "ביד קשה".
גם שר האוצר בצלאל סמוטריץ' גינה את הפרעות אך מתח ביקורת על ראשי מערכת הביטחון בטענה לענישה קולקטיבית על עטרת ולא על אום צפא.
שקופים (שיר)
שקופים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית קרן פלס, בשיתוף עם הזמר רון בוחניק. השיר יצא לאור ב-9 בדצמבר 2018, כסינגל מתוך האלבום שקופים, על ידי חברת התקליטים של עופר מנחם.
פיגוע הירי בתחנת הדלק בעלי
התגובות לפעולות הנקם
הרמטכ"ל הרצי הלוי, המפכ"ל קובי שבתאי וראש השב"כ רונן בר הוציאו הודעה משותפת בה כינו את התפרעויות המתנחלים ביהודה ושומרון "טרור לאומני". שר האנרגיה ישראל כ"ץ ושרת ההתיישבות אורית סטרוק גינו את הפרעות אך התנגדו לביטוי "טרור לאומני" והשרה סטרוק תקפה בחריפות את דברי השלושה.
ג'יימס מקדונלד בארנסלי
ג'יימס מקדונלד בארנסלי (באנגלית: James Macdonald Barnsley;  20 בפברואר 1861 - 25 בפברואר 1929) היה צייר קנדי של נופי ים.
פיגוע הירי בתחנת הדלק בעלי
התגובות לפעולות הנקם
בעקבות מעצרם של החשודים במאורעות באום צפא, קבוצת רבנים, בהם דוב ליאור, שמואל אליהו, ואליהו זיני חתמו על מכתב בו הם קוראים "לנקוט בענישה קולקטיבית כלפי חממות הטרור והפשע, מדיניות אקטיבית במטרה לגדוע את התקווה של האויב....לצערנו, עוצמת המשילות מופנית כעת מול ציבור יהודי אכפתי".
שקופים (שיר)
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד של מדיה פורסט, והראשון במצעד של גלגלצ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קרן פלס ואמיר דדון, הולחן על ידי פלס והופק על ידי גלעד שמואלי. השיר הוא מעין בלדת פופ. יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית, ואף העניק לו ציון של כארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
פיגוע הירי בתחנת הדלק בעלי
צעדת תושבים וסיום ש"ס משניות
בתום ימי השבעה, יצאו תלמידי מוסדות בני דוד יחד עם תושבי עלי וחלק ממשפחות הנרצחים לצעדה שתכליתה היא הרמת הרוח היישובית והכלל ישראלית. בצעדה השתתפו כ-700 אנשים ובסיומה תלמידי המוסדות סיימו ש"ס משניות (פעמיים) לעילוי נשמת ארבעת נרצחי הפיגוע.
ג'יימס מקדונלד בארנסלי
ביוגרפיה
ברנסלי נולד בווסט פלמבורו, מערב קנדה, הידועה בשם דונדאס, אונטריו. ילדותו התאפיינה בכמה טרגדיות: מות אביו ואחותו, מות דודו (אחיה של אמו), ושריפת העסק המשפחתי. כתוצאה מכך, אמו, כריסטינה ברנסלי (1829–1923), עברה איתו לסנט לואיס, מיזורי, שם התגורר אח נוסף. כשהיה בן 18, הוא החל את הכשרתו הרשמית באמנות בבית הספר לאמנויות יפות של סנט לואיס. עם סיום לימודיו, הוענקה לו מדליית הזהב.
ב-1883 הוא נסע לפריז, צרפת, ולמד אצל לואיג'י לואר, אוטו דה טורן ופליקס דה ויילפרוי. הוא התגורר בפריז במשך חמש שנים, ובמהלך אותה תקופה הוא הפך את הנושא העיקרי של ציוריו לנופי ים ואוניות. ב-1883 נראה כי תערוכה מקיפה של אז'ן-לואי בודין והאימפרסיוניזם הצרפתי השפיעו עליו.
פיגוע הירי בתחנת הדלק בעלי
חוות הראל
חבריו של הראל מסעוד שנרצח בפיגוע, הקימו לזכרו מאחז בגוש שילה (באזור המאחז בו התגורר הראל לפני שנרצח). מספר חודשים לאחר הפיגוע, הוציא הזמר החרדי מוטי וייס סינגל-קליפ שצולם בחוות הראל.
שקופים (שיר)
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
פאטאקט
פאטאקט (באנגלית: Pawtucket) היא עיר ברוד איילנד שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2020, מתגוררים בעיר כ-75,604 תושבים, מה שהופך את העיר לרביעית בגודלה במדינה.
שקופים (שיר)
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קרן פלס ב-4 בפברואר 2019. שלושה חודשים לאחר צאתו המקורית של השיר כסינגל. קודם לכן, עלה לערוצה אודיו של השיר אשר מציג את עטיפת הסינגל.
פאטאקט
היסטוריה
פאטאקט הייתה מיושבת על ידי אינדיאנים עוד לפני בואם של האירופאים. המתיישב האירופי הראשון היה ג'וזף ג'נקס, שהגיע לאזור ממסצ'וסטס. הוא רכש כ-60 דונם ליד מפלי פאטאקט ב-1671, ואז הקים מנסרה. כל מה שג'נקס בנה נהרס מאוחר יותר, במהלך מלחמות האינדיאנים.
שקופים (שיר)
וידאו קליפ
נכון למאי 2022, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-12 מיליון צפיות.
פאטאקט
היסטוריה
ב-1775 כבר גרו ופעלו בפאטאקט יצרני מוסקטים, שמן פשתן, אשלג וספינות. במקביל, אוזיאל וילקינסון ומשפחתו הקימו מפעל ברזל שייצר עוגנים, מסמרים, ברגים, כלים חקלאיים ואפילו תותחים. פאטאקט נחשבת למרכז משמעותי לייצור טקסטיל במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
העיירה שגשגה מאוד במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20. בעיר פעלו אולמות קולנוע ובתי מלון רבים, ובמקביל העיר חוותה תנופת בנייה משמעותית. עסקי הטקסטיל בניו אינגלנד צנחו במהלך השפל הגדול, כאשר יצרנים רבים סגרו את מפעליהם ועברו דרומה, שם הפעילות והכוח עבודה היו זולים יותר.
דמוגרפיה
לפי מפקד האוכלוסין מ-2010, התגוררו בעיר כ-71,141 נפשות ב-32,055 משקי בית ו-18,508 משפחות. פאטאקט הייתה העיר הרביעית בגדולה מבין 39 הערים והעיירות שברוד איילנד. צפיפות האוכלוסין היא 3,224 נפש לקילומטר רבוע. על כל 100 נשים, היו 90.2 גברים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 85.9 גברים.
ההכנסה החציונית לנפש בעיר היא 17,008 דולר, לעומת 28,124 דולר למשק בית בעיר ו-40,578 דולר למשפחה. לגברים הייתה הכנסה חציונית היא 31,129 דולר לעומת 23,391 דולר לנשים. כ-14.9% מהמשפחות ו-16.8% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 24.5% מאלו מתחת לגיל 18 ו-15.2% מבני 65 ומעלה.
פאטאקט הוא גם אחד האזורים הבודדים בארצות הברית עם אוכלוסייה ליברית משמעותית, בעיקר פליטים ממשטרו של צ'ארלס טיילור. למעשה, ברוד איילנד יש את אחוז הליברים הגבוה ביותר בארצות הברית. באופן כללי, בפאטאקט יש ריכוז גבוה של מערב-אפריקאים. ההרכב הגזעי בעיר הוא:
הגיל החציוני היה 35 שנים. התפרסות הגיל בעיר:
ג'יימס מקדונלד בארנסלי
ביוגרפיה
ברנסלי הציג בחמישה סלונים בפריז, זכה לביקורות חיוביות, נבחר לחבר באגודת הציירים בוורסאי וזכה בפרסי סלון רבים על ציורי הים והנוף שלו. בשנת 1886, הוא החל להציג את עבודתו גם באקדמיה המלכותית הקנדית. בשנת 1887, הוא החל להציג עם גלריות במונטריאול. הוא השתקע במונטריאול ופתח סטודיו בניו יורק וכן נסע בעולם. בשנת 1890, הוא נבחר למועדון צבעי המים של ניו יורק.
בשנת 1892, הוא אובחן כחולה נפש עם סכיזופרניה ואושפז בבית החולים הפרוטסטנטי למשוגעים בוורדן, מונטריאול שם נשאר עד סוף חייו. הוא מעולם לא צייר שוב, אבל הסוחר שלו במונטריאול, יחד עם אמו, קידמו את עבודתו והציבו אותה בתערוכות כמו אלו של האקדמיה המלכותית הקנדית לאמנויות ומכרו אותן למוסדות כמו הגלריה הלאומית של קנדה ומוזיאון מונטריאול לאמנויות יפות.
בשנת 1964, הגלריה לאמנות ונקובר הציגה רטרוספקטיבה של 65 מיצירותיו עם קטלוג מאת ג'יי בארי לורד שנותר התיאור הטוב ביותר של חייו.
בריגי רפיני
בריגי רפיני (בצרפתית: Brigi Rafini; נולד ב-7 באפריל 1953) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש ממשלת ניז'ר בין אפריל 2011 לאפריל 2021 תחת הנשיא מהמדואו איסופו. כיהן כשר החקלאות בסוף שנות ה-80 וסגן-הנשיא הרביעי של בית המחוקקים החד-ביתי האספה הלאומית מ-2004 עד 2009.
ראשית חייו
רפיני הוא חלק משבט הטוארג, הוא נולד באיפרואן במחוז אגדז שהיה חלק מהקולוניה הניגרית באפריקה המערבית הצרפתית. הוא למד בבית ספר יסודי ובית ספר תיכון באיפרואן ואגדז. בין השנים 1971 ל-1974, למד בבית הספר הלאומי לאדמיניסטרציה בניאמיי, בירת ניז'ר וב-1978 חזר ללימודי המשך עד 1981. ב-1994, רפיני שב לפריז, ולמד בבית הספר הצרפתי לאומי לאדמיניסטרציה שם למד כשנה.
הצטרפות לפוליטיקה
מתחילת שנות ה-80, ייצג רפיני ארבע מפלגות. הוא היה במפלגת "התנועה הלאומית לפיתוח חברתי" (MNSD), כשהייתה חלק מהמפלגה המאוחדת (1991-1989), ועזב למפלגה שהתפצלה "הברית הניז'רית לדמוקרטיה ושינוי" (ANDP) במהלך הרפובליקה הדמוקרטית השלישית (1996-1993). הוא סייע ביצירת מפלגת "כינוס לדמוקרטיה ושינוי" (RDP-Jama'a) במהלך נשיאותו של איברהים ברה מאינסרה (1999-1996). הוא היה חבר באספה הלאומית במהלך הרפובליקה החמישית (2009-1999) עד שהצטרף ל"מפלגה הניז'רית לדמוקרטיה וסוציאליזם" (PNDS), שנבחרה ב-2011.
כראש הממשלה
בבחירות שנערכו בתחילת 2011, נבחר מהמדואו איסופו לנשיא ניז'ר. הוא מינה את רפיני לראש הממשלה וממשלתו בת 23 השרים הושבעה ב-21 באפריל 2011. ב-2 באפריל 2016 כשאיסופו הושבע לכהונתו השנייה, נבחר רפיני שוב לראשות הממשלה.
הוצאת שקמונה
בשנת 1972 נקלעה ההוצאה לקשיים וצברה חובות. לשם כך ביקש הכט לגייס כמנכ"ל את נחמן אוריאלי ואף קיבל את הסכמתו. אולם זמן קצר לאחר מכן קיבל אוריאלי את ראשות הוצאת עם עובד. לפיכך, העביר הכט את הניהול האדמיניסטרטיבי של ההוצאה לידי הוצאת קורן ירושלים. ב-1984 נרכשה ההוצאה על ידי כתר הוצאה לאור, אשר המשיכה להוציא במסגרת "שקמונה" מדריכי טיולים (בפרט מדריך לפיד הפופולרי מאת יוסף לפיד, שהיה מדריך הטיולים הראשון בעברית ליוצאים לחו"ל) ואלבומים בנושאי ארץ-ישראל, בהם הכרך המפואר "עמוד האש" מאת יגאל לוסין, שליוה את סדרת הטלוויזיה בשם זה.
במאגרי הספרייה הלאומית מצויים 86 כותרים שראו אור בהוצאה, רובם ספרי עיון בנושאי ארץ-ישראל, היסטוריה, ארכאולוגיה, הגות ציונית ויומנים של אנשי שם בתולדות ארץ ישראל והעיר חיפה. סדרת ספרי הקריאה היחידה שראתה אור בהוצאה היא ספריו של יחיאל די-נור (ק. צטניק) פיפל, בית הבובות וסלמנדרה. בנוסף פרסמה ההוצאה סדרת ספרי מדע לילדים בשם "נח בעל מח", כאשר כל ספר עסק בנושא אחר, למשל: חשמל, מנוף, מהירות, מים, קול, גלגל. בין הספרים המיוחדים שראו אור בהוצאה, הגדה של פסח "מאפלה לאורה" הכוללת בתוכה עיונים בתקומת ישראל, שנערכה על ידי הכט עצמו.
עבר הדני
עבר הדני (אהרן פלדמן; כ"ב בניסן תרנ"ט, 2 באפריל 1899 – כ"ד בניסן תשל"ב, 8 באפריל 1972) היה חלוץ, מומחה לחקלאות, חוקר תולדות היישוב, משורר, מחזאי וסופר עברי ויידי, עורך ומתרגם.
תולדותיו
עבר הדני, הוא אהרן פלדמן, נולד בעיירה זדויז'ה ליד העיר פינסק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1913 בתקופת העלייה השנייה, על מנת ללמוד בגימנסיה הרצליה בתל אביב. מורו ללימודים עבריים בגימנסיה הרצליה, החוקר הנודע ד"ר אברהם צפרוני, השפיע עליו רבות מרוחו וידיעותיו וניבא לו עתיד של סופר.
בקיץ 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שיבושי הדואר וסגירת הבנקים, נמצא כנער צעיר, כמו רבים מחבריו, ללא קשר עם משפחתו וללא תמיכתה הכלכלית. הוא עבר את תלאות המלחמה, הרעב, המחסור, מכת הארבה וגירוש תל אביב בקושי רב. בשלהי המלחמה התנדב עם חבריו לגדוד העברי הארצישראלי. אחר כך היה חלוץ ומורה בכפר גלעדי ומחניים.
בראשית שנות העשרים נסע להולנד ללמוד חקלאות. ב-1926 חזר לארץ והחל לעבוד בייעוץ ובעריכה של ספרות חקלאית ביישוב. לאחר הקמת המדינה עבד במשרד החקלאות.
יצירתו
עבר הדני היה חוקר תולדות היישוב בארץ ישראל והתמחה בחקלאות המודרנית בה, במקביל היה משורר, מחזאי וסופר פורה. רוב ספריו עסקו בהיבטים של תולדות היישוב ובמיוחד בהתיישבות החקלאית לסוגיה ולצורותיה וארגוניה. ספרו הנודע צריף העץ שראה אור בתר"ץ 1930, ביטא רכיבים מתודעתם ואורח חייהם של אנשי "השומר" חברי קיבוץ כפר גלעדי. עבר הדני הכיר את חברי הקיבוץ מקרוב כאשר חי ועבד כמורה ביישוב במחצית השנייה של שנות העשרים. צריף העץ (בערבית: תחשיבה) היה המבנה הראשון שהוקם בכפר גלעדי, כאשר נוסד ב-1916, ושימש כביתם של החלוצים ומשק החי שלהם. עבר הדני מתאר בספרו את חיי היומיום הרצופים בתלאות וקשיים; את הנפשות הפועלות, התרבות והרגשות העמוקים של חברי הקיבוץ; וגם את התפתחותו החומרית האופיינית ליישובי החלוצים באותן שנים. תחילה נוסף לצריף בנין אבן אחד, ואחר 'אל בית-האבן היחידי כבר נוספו ארבעה בתים העומדים זה מול זה ופותחים "רחוב". אל הבתים הוציאו קודם כל מבית-האבן את הילדים ואת התינוקות - בית לתינוקות, בית לילדים ובית לגן ולבית-ספר. ולבית הרביעי נכנסו המורים לגור ושנים-שלושה מהנשואים'.
עבר הדני טען שהמרץ לכתוב ולערוך ספרים רבים נשאב אצלו מן התכנים והרעיונות של הציונות וההתיישבות, ומדמויות מופת: מנהיגים ומפקדים, חיילים ופועלים פשוטים, שאותן הכיר מקרוב והעריץ. כך במחקריו על ארגונים ואגודות שבהם נהג כהיסטוריון; וכך ביצירתו הספרותית שבה נהג לתאר בפרוטרוט דמויות ואתרים ללא אזכור שם או מקום. בהקדמה לספרו השלושה הסביר:
ויקן
מושב המחוז הוא אוסלו, שהיה מקום מושבו של מחוז אקרסהוס מאז ימי הביניים. אוסלו היא מובלעת ואינה חלק משטח המחוז. כל ויקן נמצאת בתוך אקרסהוס ההיסטורית, שכללה את מרבית מזרח נורווגיה.
הקמת המחוז (וכן בחירת שמו) עוררה התנגדות בקרב תושביו. שלטונות המחוז תיארו את הקמתו כהחלטה לא שקולה, ומבקשים להביא לביטול ההחלטה ולפיצול המחוז מחדש למרכיביו בשנת 2021. בנוסף לכך, שלטונות המחוז סירבו לקדם מיזוג בפועל של המוסדות המחוזיים, ובפועל, המחוזות הישנים ממשיכים לתפקד עם ממשלות מחוז נפרדות על בסיס התשתית הקיימת שלהם, לקראת הקמתם הפורמלית מחדש.
היסטוריה
בשנת 2017 בית המשפט הגדול החליט למזג את המחוזות אקרסהוס, בוסקרוד ואסטפול. בנוסף, בית המשפט הגדול הצביע לכלול את עיריית סבלוויק מווסטפול, ואת עיריות יבנקר ולונר מאופלנד.
ב-1 באוקטובר 2019, מפלגות הרוב השלטוניות שנבחרו לאחרונה במחוז המאוחד הכריזו על כוונתן לבקש לפצל את ויקן ולהקים מחדש את מחוזות אקרסהוס, בוסקרוד ואסטפול. הממשל הרשמי הנוכחי של מחוז ויקן טען כי "בית המשפט מיזג את אקרסהוס, בוסקרוד ואסטפול בניגוד לרצונם", והצהיר כי פירוק ויקן הוא המטרה הפוליטית העיקרית של ממשל המחוז הנוכחי. מאותה סיבה החליטה מועצת המחוז כי לא תעשה דבר כדי למזג את המחוזות בפועל או להקים ממשל מחוזי משותף; במקום זאת המחוזות הישנים ימשיכו לתפקד לקראת הקמתם הפורמלית מחדש.
בשנת 2020 התרחשה מפולת אדמה באזור ונהרגו בה עשרה אנשים.
בבחירות לסטורטינג בשנת 2021 זכו המפלגות המבקשות לפרק את ויקן ברוב, ומפלגת המרכז הציבה את פירוק ויקן כתנאי להשתתפות בממשלה חדשה. מיד לאחר הבחירות יזם מנהל המחוז את התהליך לפירוק ויקן.
הסמל
הסמל המחוזי שאומץ בשנת 2020 התבסס על הצעת אזרח. ההיסטוריון לארס רויד מתח ביקורת על הסמל כ"לוגו חובבני"; רואיד כתב כי הסמל "אינו עומד בדרישות ההרלדיקה הטובה", הסמל נדחה על ידי מומחים הרלדיים בארכיון הלאומי, בטענה שהוא "נראה כמו שלוש צלוחיות מעופפות מתחת לכובע" והוא "לוגו, לא סמל הרלדי".
נפות
במחוז ויקן יש בסך הכל 51 נפות.
פטר קלן
פטר קלן (במקור קליין, בהונגרית: Kelen Péter; בודפשט, 27 ביולי 1950) הוא זמר אופרה יהודי-הונגרי (טנור) זוכה פרס קושוט, זוכה פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול. אחיו היה טיבור קלן (1937–2001) זמר אופרה וחזן.
ביוגרפיה
סבו של פטר קליין מצד אביו היה רב, אביו היה סוחר. הוא בא ממשפחת חזנים מצד אמו, ושני אחיו בחרו גם הם במקצוע זה (טמאש קלמן, ארווין קליין). פטר היה תלמידו של רז'ה פלקי בקונסרבטוריון למוזיקה בלה בארטוק. בעונת 1972–1973 היה בעל מלגה של בית האופרה של בודפשט, ואחר כך משנת 1973 היה זמר פרטי (פרילנס) של המוסד. תפקידו הראשון היה אורונטה בלומברדים במסע הצלב הראשון של ג'וזפה ורדי. בשנת 2000, המוסד הכיר באמנותו כ"חבר לנצח". הוא פרש לגמלאות בשנת 2007. בהופעת הפרידה שלו שר את Cavaradossi בטוסקה של פוצ'יני.
הוא הופיע באופן קבוע בתפקידים ליריים וספינטו-טנור (ספינטו טנור הוא מונח קולי שמשמש לאפיון קול סופרן או טנור בעל משקל בין לירי לדרמטי שמסוגל להתמודד עם שיאים מוזיקליים גדולים באופרה במרווחי זמן מתונים) על במות אופרה באירופה. הופיע מספר פעמים בלה סקאלה במילאנו וכן באופרה של וינה. הוא גם עלה באופן קבוע על הפודיום כזמר אורטוריה. קול הטנור, שלו נשמר רק מהקלטות בודדות.
עד מהרה התגבר על סגירותו הראשונית ושלט באופן מושלם במשחקו על הבמה. הוא סיפק הופעות מוזיקליות ומשחק מושלם. קליין גם נודע בכך שמעולם לא נתן ראיון ונמנע מכל פרסום מלבד הרצאות.
דודי אדר
דודי אדר (נולדה בשנת 1979) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה (1993 ו-1994) במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה ל-200 מטר חזה ואלופה ושיאנית המכביה (1993) במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה
אדר גדלה בכרמי יוסף והתאמנה בקבוצת הפועל גזר. לאחר מכן, היא התאמנה בהדרכתו של לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והתחרתה עבור קבוצת הפועל נהריה.
אלופת ישראל
באליפות ישראל שנערכה באפריל 1993 זכתה אדר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:17.04 דקות, לפני ורדה ליטוינובה ממכבי תל אביב כפר המכביה (1:19.50 דקות) וקרן ברנר ממכבי ראשון לציון (1:20.67 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 ו-15 של 2:44.71 דקות, לפני תמר הראל מהפועל גליל עליון (2:52.33 דקות) ורונה בדלר.
אלופת המכביה
בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכתה אדר ב-3 מדליות. 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 2:40.05 דקות, לפני דברה קורי מארצות הברית (2:40.54 דקות) ובכך הייתה לשחיינית הישראלית היחידה שזכתה במדליית זהב במכביה זו. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:14.96 דקות, אחרי דברה קורי שקבעה שיא מכביה חדש של 1:13.26 דקות ולפני ורדה ליטוינובה מישראל (1:16.81 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם הדס פדה, סהר אלוני וקרן רגאל בשיא ישראלי חדש של 4:27.41 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 4:27.25 דקות.
1994
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה אדר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.89 דקות, לפני ענת גולדהמר ממכבי חיפה (1:19.29 דקות) וקרן ברנר ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:41.31 דקות, לפני ענת גולדהמר (2:50.65 דקות) וענבל ירמיהו.
הורנבלנדה
הורנבלנדה הוא סדרת מינרלים אינוסיליקטים, משמע, סיליקטים במבנה דמוי שרשרות. הורנבלנדה אינו נחשב כמינרל מוכר והוא בשימוש כמונח כללי לאמפיבול כהה. הורנבלדה הוא תרכובת  של שלוש מולקולות: סיליקט של סידן–ברזל-מגנזיום, סיליקט אלומיניום-ברזל-מגנזיום, וסיליקט ברזל-מגנזיום. לעיתים מופיעים בתרכובת מנגן, טיטניום ונתרן. פלואור מחליף לעיתים את קבוצת ההידרוקסיל במבנה.
הורנבלנדה הוא רכיב נפוץ בסלעי יסוד ובסלעים מותמרים רבים כדוגמת גרניט, סיאניט, דיוריט, גברו, בזלת, אנדזיט, גנייס וצפחה. הורנבלנדה הוא המינרל הראשי בסלע האמפיבוליט. גבישים חומים כהים עד שחורים של הורנבלנדה המכילים טיטניום קרויים הורנבלנדה בזלתית, בשל העובדה שהם רכיבים נפוצים בבזלת וסלעים דומים לה. מינרלים מקבוצת ההורנבלנדה מתפרקים בבליה בקלות למינרלים מקבוצת הכלוריט ולאפידוט. סוג של הורנבלנדה המכיל פחות מ-5% תחמוצת ברזל מכונה אדניט וצבעו אפור עד לבן. הוא נקרא כך על שם המקום שבו נתגלה לראשונה, העיירה אדנוויל במדינת ניו יורק.
מקור השם הורנבלנדה הוא שילוב של שתי מילים בגרמנית: horn (קרן) ו-blenden (להטעות). המילה בלנדה משמשת במספר שמות עפרות שלפי משקלן הסגולי מכילות מתכות, אך עיבודן לא היה כדאי (בתקופה שבה ניתן השם), לדוגמה, פּיצ'בלנדה (זיו הזפת, סוג זוהר של אורניניט), העפרה ממנה בודדו בני הזוג קירי את הרדיום).
דומודדובו
דומודדובו (ברוסית: Домодедово) היא עיר במחוז מוסקבה שברוסיה, הממוקמת דרומית למוסקבה העיר. בשנת 2010 התגוררו בעיר כ-96,000 תושבים, לעומת 54,000 ב-2002, וזאת מאחר שאוחדו אל העיר כמספר כפרים סמוכים.
התיעודים הראשונים לקיומה של דומודדובו הם מתחילת המאה ה-15. ההתיישבות עצמה הוסדרה וקיבלה מעמד רשמי ב-1900. ב-1947 העיירה קיבלה מעמד של עיר.
שלום לך ארץ נהדרת
שלום לך ארץ נהדרת הוא שיר של יהורם גאון על אהבה וגעגועים לארץ ישראל. השיר תורגם ב-1977 על ידי אילן גולדהירש משירו של סטיבן גודמן "" על נופיה של דרום ארצות הברית עת נסיעה ברכבת שארכה תשע עשרה וחצי שעות והתפרסם יותר בביצוע של ארלו גאת'רי מ-1972.
בורגון-פראנש-קונטה
בורגון-פראנש-קונטה (בצרפתית: Bourgogne-Franche-Comté) הוא חבל במזרח צרפת, החל מ-2016. בירת המחוז היא דיז'ון. החבל הורכב משני חבלים קודמים: בורגון, פראנש-קונטה בעקבות רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית. מספר חבלי הארץ ירד מ-22 חבלים ל-13 חבלים. החבל מורכב משמונה מחוזות: קוט-ד'אור (Côte-d'Or), דו, ז'ורה, נייוור (Nièvre), סון עילית, סון ולואר (Saône-et-Loire), יון (Yonne) וטריטוריית בלפור.
בירת החבל היא דיז'ון. שמו של החבל נוצר מאיחוד שמו החבלים ב-1 בינואר 2016 כשם זמני. ביולי 2016, מועצת החבל החליטה כי שם זה יהיה השם הרשמי.
נכון ל-2012 בחבל היו 2,816,814 תושבים, 11 מתוך 18 חבלים, ושטח החבל הוא 47,784, שישית בין שטחי חבלי צרפת.
גאוגרפיה
חבל זה נמצא במזרח צרפת המטרופוליטנית וגובלת בשווייץ במזרח. בצפון היא גובלת בחבל גראנד אסט מצפון, ממערב בחבלים איל-דה-פראנס וסאנטר-עמק הלואר ובדרום בחבל אוברן-רון-אלפ.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2012 בחבל היו 2,816,814 תושבים. 11 מתוך 13 חבלי צרפת המטרופוליטנית.
ערים עיקריות:
רובר P5
רובר P5 (באנגלית: Rover P5) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רובר, (באנגלית: "The Rover Company Limited") אשר יוצרה בין השנים 1958–1973.
סך הכול יוצרו 69,141 יחידות.
מכונית שרד
דגם של "רובר P5", שנת 1974 צבוע בשחור, בבעלות אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ושימש את המלכה כרכב אישי (ראו תמונות).
דגם של "רובר P5B" הייתה מכונית השרד של ראשי ממשלת בריטניה: הרולד וילסון, אדוארד הית', ג'יימס קלהאן ומרגרט תאצ'ר (דגם "רובר P5B" קופה) (ראו תמונות).
פונקציה שלמה
באנליזה מרוכבת, פונקציה שלמה היא פונקציה הולומורפית בכל המישור המרוכב. דוגמאות בסיסיות לפונקציות שלמות הן הפולינומים המרוכבים, פונקציית האקספוננט המרוכבת וסכומים, מכפלות והרכבות שלהם. הפונקציות הטריגונומטריות וההיפרבוליות גם הן פונקציות שלמות, אך הן וריאציות על הפונקציה האקספוננציאלית (כפי שניתן לראות מנוסחת אוילר). כל פונקציה שלמה ניתנת לייצוג על ידי טור טיילור שמתכנס בכל מקום במישור המרוכב. פונקציות דוגמת הלוגריתם או השורש אינן שלמות (יתר על כן, אלו הן פונקציות רב ערכיות).
משפט חשוב העוסק בפונקציות שלמות הוא משפט ליוביל: פונקציה שהיא שלמה וחסומה היא בהכרח קבועה. משפט זה משמש להוכחה אלגנטית של המשפט היסודי של האלגברה. המשפט הקטן של פיקארד מרחיב את משפט ליוביל: כל פונקציה שלמה שאינה קבועה מקבלת כל ערך במישור המרוכב, פרט אולי לערך אחד (למשל, פונקציית האקספוננט מקבלת כל ערך פרט ל-0).
אחד הנושאים המרכזיים בתורת הפונקציות השלמות הוא הקשר בין קצב הגידול של הפונקציה, לבין התפלגות האפסים שלה. את קצב הגידול מודדים באמצעות הסדר,, כאשר. פונקציה מסדר \ \rho גדלה, בקירוב, כמו. הסדר הוא תמיד מספר ממשי בין 0 לאינסוף, וכל אפשרות כזו (לרבות הקצוות) עשויה להתקבל. לנגזרת יש אותו סדר כמו לפונקציה עצמה.
מדיסון לאב
מדיסון אמיקו לאב (באנגלית: Madison Emiko Love; נולדה ב-21 באפריל 1995) היא זמרת ופזמונאית אמריקאית, שעבדה במהלך הקריירה שלה עם אמניות רבות כמו קייטי פרי, אווה מקס, ליידי גאגא, סלינה גומז, קים פטרס, אלי ברוק, קמילה קביו וזארה לארסון.
ביוגרפיה
מדיסון אמיקו לאב נולדה וגדלה בלוס אנג'לס. אביה, רוג'ר לאב, הוא מורה לפיתוח קול. היא עברה לניו יורק והחלה את דרכה בכתיבת שירים באחת מהאוניברסיטאות בניו יורק. בשנת 2014, היא השתתפה ב-"Teen Vogue". את הקריירה שלה, החלה כבר בשנת 2013 כחלק מ-"Begin Again".
קריירה
מדיסון כתבה בשנת 2016 את הלהיט "Bad Things", עבור קמילה קביו ומשין גאן קלי, שהצליח להגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100. בהמשך, כתבה עבור ג'י איזי והלסי את הלהיט "Him & I", שהצליח להגיע למקום ה-14 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר צבר למעלה מ-500 מיליון השמעות בספוטיפיי. היא גם כתבה שירים עבור סרטי קולנוע כמו "XXX: Return of Xander Cage" ("Do You See This"), "חסידודס" ("Kiss the Sky") ו-"סרט לגו באטמן". ("Friends are Family")
בנוסף, היא כתבה שירים עבור סלינה גומז, ג'ייסון דירולו, פיטבול, פיפת' הרמוני, מדיסון ביר, אסטריד אס, היילי קיוקו, בייבי אריאל וליידי גאגא. לאב כתבה את "I Love You", של אקסוול אינגרוסו, שהגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד, תוך שכתבה את "Sweet but Psycho" של אווה מקס, שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, הראשון בגרמניה, והראשון בסקוטלנד.
לברנש הראשון
לַבַּרְנַש הראשון היה מלך החתים בין השנים 1680 - 1650 לפנה"ס בקירוב. עצם קיומו מוטל בספק גם כן על ידי חלק מההיסטוריונים של ימינו. לברנש לא היה יורש העצר הטבעי של קודמו פו-לוגל-מה, אלא היה חותנו. פו-לוגל-מה מינה אותו ליורשו לאחר שבניו התמרדו נגדו. לאחר מות פו-שרומש התחרו לברנש ובנו של פו-לוגל-מה פַּפַּחַדִלְימַש על כס המלכות, אך לבסוף ניצח לברנש.
רוב המידע אודותיו מגיע מרשימות תלפינוש, בהן נכתב על ניצחונותיו על אויביו ועל כיבושיו שהגיעו עד הים התיכון בדרום, ויש הטוענים כי גם עד לים השחור בצפון.
טלמרק העליונה
טלמרק העליונה (בנורווגית: Øvre Telemark) הוא חבל ארץ בטלמרק שבמחוז וסטפול וטלמרק בנורווגיה. יותר משני שלישים מהשטח הכולל של טלמרק, כ-12,000 קמ"ר, נמצאים בטלמרק העליונה. לעומת זאת, טלמרק התחתונה מתייחס לאזור החוף הצפוף והשטוח יותר של גרנלנד וכולל גם את מרכז טלמרק. בטלמרק העליונה יש נוף מגוון עם הרבה גבעות, הרים, עמקים ואגמים.
בעבר, טלמרק העליונה נודעה כטלמרק. מקור השם הוא בשבט הת'ליר (בנורדית עתיקה: Þilir), שבט גרמאני צפוני (סקנדינבי) קדום, שאכלס את אזורי טלמרק ונומדל של היום בתקופת ההגירה ובתקופת הוויקינגים. האזור נקרא על שמם ומשמעותו בנורדית עתיקה היא "יער הת'ליר". טלמרק העליונה ידועה במסורות העממיות המקומיות שלה בתחומי המוזיקה, הביגוד, עבודות היד, האוכל והארכיטקטורה. לאזור יש ניב שונה באופן מובהק משאר נורווגיה, הנובע מכך שבטלמרק העליונה נשארו יותר עקבות מהנורדית העתיקה.
האזור מחולק למערב טלמרק ומזרח טלמרק.
בעוד שטלמרק התחתונה נשלטה על ידי בורגני הערים, טלמרק העליונה נשלטה על ידי "אריסטוקרטיה של פקידים" מלוכדת המורכבת מקומץ משפחות המחזיקות בשליטה הבלעדית על המדינה ומשרדי הכנסיות באזור.
היסטוריה
עד שנת 1200 המונח טלמרק התייחס רק לטלמרק העליונה ולנומדל. בשנת 1200 אוחדו טלמרק העליונה וגרנלנד למחוז בשם סיסקלס, שלאחר מכן שונה שמו לברטסברג ולבסוף הפך למחוז טלמרק, שכיום נמצא בתוך מחוז וסטפול וטלמרק.
צו נשיאותי (ספר)
עלילה
עלילת הספר נפתחת רגעים ספורים לאחר מתקפת הטרור על הקפיטול בוושינגטון בסופו של הספר הקודם בסדרה, ומינויו של ראיין כנשיא ארצות הברית. מיד לאחר מינויו לתפקיד נאלץ ראיין לפעול במהירות ובנחישות כדי לשקם את נזקיה הכבדים של מתקפת הטרור על אדמת ארצות הברית' ולשקם את יחסי ארצות הברית–יפן שהתערערו בעקבות הסכסוך, וזאת תוך כדי נסיונותיו להתרגל לתפקידו החדש, ולחובות שבאים איתו. גם ספר זה מתאר, נוסף לראיין עצמו, את קורותיהם של מספר דמויות נוספות, ביניהם מר קלארק, סוכן ה-CIA ושותפו דומינגו שאבז, דן מוראיי, איש ה-FBI, וכן ידידו הוותיק של ראיין, רובי ג'קסון.
במהלך הספר נאלץ ראיין להתמודד למול מתקפות חיצוניות ופנימיות מצד אויביו, בארצות הברית ומחוצה לה. האויב הראשי בספר היא איראן, אשר בעקבות התנקשות מתוכננת בחייו של רודן עיראק, השתלטה על עיראק והקימה מדינה מאוחדת תחת השם "הרפובליקה האסלאמית המאוחדת" (רא"מ).
במסגרת המאבק בין המדינות נאלץ ראיין להדוף מתקפה צבאית מצד הרא"מ כנגד הממלכה הסעודית, בעלת בריתה של ארצות הברית, וכן להתמודד למול מתקפה ביולוגית בהיקף חסר תקדים על אדמתה של ארצות הברית באמצעות נגיף האבולה. בד בבד נאלץ ראיין להתמודד כנגד ניסיונותיה של איראן, ושל גורמים אחרים, בארצות הברית ומחוצה לה, לערער על סמכותו של ראיין כנשיא ארצות הברית, ואף להתנקש בחייו ובחיי בני משפחתו. על ראיין לגייס את כל כוח רצונו, ואת עזרתם של ידידיו ברחבי העולם, כדי לעמוד בהצלחה למול האיומים, מבית ומחוץ.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1978
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1978 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-28 באוגוסט והסתיימו ב-10 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-98 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1977 גיז'רמו וילאס הודח בסיבוב הרביעי. במשחק הגמר עם ג'ימי קונורס נפגש עם ביורן בורג  וניצח ב-3 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1977 כריס אוורט נפגשה עם פם שרייבר  וניצחה בשתי מערכות. זו הייתה הזכייה הרביעית ברציפות של כריס אוורט בתחרויות הנשים אליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1977 בוב יואיט ופרון מקמילן ( דרום אפריקה) הודחו ברבע הגמר. במשחק הגמר סטן סמית' ובוב לוץ נפגשו עם מרטי ריסן ושרווד סטיוארט  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מנצחות תחרות 1977 מרטינה נברטילובה ובטי שטוב  השתתפו בתחרות אך עם פרטנריות אחרות. במשחק הגמר בילי ג'ין קינג ומרטינה נברטילובה ובטי שטוב  נפגשו עם קרי רייד וונדי טרנבול  וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
מנצחי תחרות 1977 בטי שטוב ופרו מקמילן ( דרום אפריקה) נפגשו במשחק הגמר עם בילי ג'ין קינג וריי ראפלס  וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
טימותי האטון
טימותי טארקווין האטון (באנגלית: Timothy Tarquin Hutton; נולד ב-16 באוגוסט 1960) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר הצעיר ביותר בהיסטוריה, וזוכה שני פרסי גלובוס הזהב, על תפקידו בסרט "אנשים פשוטים".
ביוגרפיה
את קריירת המשחק המקצועית שלו החל האטון במספר סרטי טלוויזיה, בהם הסרט "Friendly Fire". את הופעתו הקולנועית הראשונה ערך האטון בשנת 1980, בדרמה זוכת ארבעה פרסי אוסקר של רוברט רדפורד "אנשים פשוטים". בסרט הופיע האטון בתור קונרד ג'רט, בן למשפחה בורגנית אמריקאית, שמתמוטטת נוכח טרגדיה שפוקדת אותה, טביעתו של הבן הבכור. קונרד הוא תלמיד תיכון, ששוחרר זה עתה מבית חולים פסיכיאטרי, לאחר ניסיון התאבדות. על תפקיד הבכורה הקולנועי שלו זכה האטון בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר והפך לשחקן הצעיר בהיסטוריה שזכה בפרס, בגיל 20 בלבד. על תפקידו זה זכה האטון גם בשני פרסי גלובוס הזהב, בקטגוריות שחקן המשנה הטוב ביותר והשחקן החדש הטוב ביותר, וכן היה מועמד לפרס באפט"א.
שנה לאחר מכן שיחק האטון בסרט "כיבוי אורות", ובסדרה "A Long Way Home".הוא היה אף מיוצרי הסדרה הבלשית "נירו וולף" (ע"פי ספריו הקלאסיים של רקס סטאוט) וכיכב באחד התפקידים הראשיים. מאז הופיע האטון בעיקר בתפקידים משניים בסרטים, בין היתר ב-"נשיקה צרפתית", "בחורות יפות", "בת הגנרל" בתור קולונל ויליאם קנת, "קינסי", "חלון סודי" ובסרטו של רוברט דה נירו "שומר המדינה".
בשנת 2019 החל לשחק את הד"ר לאון בצ'לי בסדרה "כמעט משפחה" ברשת FOX, ובכיכובה של בריטני סנואו.
בימוי
ב-1998 ביים האטון את סרט הקולנוע "כח הלב", בכיכובם של קווין בייקון ואוון רייצ'ל ווד.
חיים אישיים
האטון היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו לשחקנית הקולנוע היהודייה-אמריקאית דברה וינגר, משנת 1986 עד 1990. לזוג נולד בן אחד. בשנת 2000 התחתן האטון עם סופרת ספרי הילדים הצרפתייה ארואה ז'יסקר ד'אסטן, אחייניתו של נשיא צרפת לשעבר ואלרי ז'יסקר ד'אסטן, ולשניים נולד גם כן בן אחד. הם נפרדו בשנת 2009.
היינריך ברינינג
היינריך ברינינג (בגרמנית: Heinrich Brüning; 26 בנובמבר 1885 – 30 במרץ 1970) היה קנצלר גרמניה בשנים 1930–1932.
שנותיו הראשונות
ברינינג נולד במינסטר שבווסטפאליה בשנת 1885. הוריו היו קתולים אדוקים. בגיל 29 התגייס בפעם השנייה לצבא הקיסרי כדי ללחום במלחמת העולם הראשונה. הוא מונה למפקד פלוגת-מקלעים וקיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
כהונה בממשלת ויימאר
לאחר כניעת גרמניה והקמת רפובליקת ויימאר הצטרף למפלגת המרכז הגרמנית ונבחר מטעמה לרייכסטאג. במרץ 1930 התפטר הרמן מילר, הקאנצלר הסוציאל-דמוקרטי האחרון של רפובליקת ויימאר, עקב סכסוך בין הסוציאל-דמוקרטים לליברלים. ברינינג מונה במקומו לקנצלר גרמניה על ידי הנשיא פאול פון הינדנבורג. ברינינג, אף שלא ידע זאת, היה מועמד מטעם הצבא.
הוא קיווה להחזיר לגרמניה שלטון פרלמנטרי יציב ולהציל את המדינה מהשפל הכלכלי הגדול אליו נקלעה. ברינינג ניסה להקים קואליציה רחבה, לרבות עם אדולף היטלר והמפלגה הנאצית, אך היטלר סירב להיות סגן-הקאנצלר ואף מיאן לתמוך בהמשך כהונתו של הנשיא הינדנבורג והמגעים כשלו. בעקבות ניצחון הנאצים בברלין ב-29 במאי 1932, נחתם הסכם בין היטלר לבין גנרל קורט פון שלייכר, יועצו של הנשיא, לפיו יבוטל האיסור על קיום פלוגות האס-אה, הרייכסטאג יפוזר ותוקם ממשלה נשיאותית בראשות פרנץ פון פאפן היושב ראש של השורות האחרונות ממפלגתו של ברינינג.
גורלו
לאחר עליית היטלר לשלטון ב-30 בינואר 1933 ניסה קורט פון שלייכר, האדם שסילק את ברינינג, ליצור עמו קשר ואף הציע לו להקים ממשלה חדשה שבה ישמש ארנסט רהם כשר המלחמה, גרגור שטרסר יהיה שר הכלכלה וברינינג שר החוץ. בסוף מאי 1934 קיבל ברינינג אזהרה כי הוא עומד להירצח. הוא נמלט מגרמניה כשהוא מחופש. לאחר מלחמת העולם השנייה (1951) חזר למערב גרמניה, לעיר קלן, שם עבד כפרופסור מרצה למדעי המדינה באוניברסיטת קלן, אך לאחר זמן קצר (1953) החליט לפרוש. בעקבות כך, ובין השאר בעקבות חוסר הסכמתו עם דעותיו הפוליטיות של קנצלר גרמניה, קונראד אדנאואר, חזר בשנת 1955 לארצות הברית, לעיר נורוויץ' שבמדינת וורמונט. שם הוא נפטר ב-30 במרץ 1970. גופתו הוחזרה לעיר הולדתו, מינסטר.
חוסיין בשוק
כאשר שיחק עבור פרוקום סופוט, היה לספורטאי אשר השתכר את הסכום הגבוה ביותר בפולין עם שכר שנתי של 700,000 דולר.
השתלת ראש
השתלת ראש היא תהליך כירורגי הכולל החלפת ראש האורגניזם בראש חלופי. התהליך בוצע עד כה רק בבעלי חיים. תהליך זה שונה מהתהליך ההיפותטי הקרוי השתלת מוח.
השתלת ראש בבעלי חיים
לאורך השנים נעשו שורת ניסיונות על מגוון חיות, בהן כלבים וארנבים. רק בשנות השבעים הושגה הצלחה של ממש, אז, קבוצת מדענים מאוניברסיטת Case Western Reserve בראשות רוברט ג. וייט, פרופסור לניתוחי מוח שהושפע מעבודתו של ולדימיר דמיחוב (הצליח להשתיל ראש של כלב על גופו של כלב אחר), ביצעה את הניתוח מעורר המחלוקת של השתלת ראש קוף אחד על גופו של קוף אחר. הניסיון הצליח עד לרמה מסוימת, כשהקוף הצליח להריח, לטעום, לשמוע ולראות את העולם סביבו. הניתוח כלל צריבה זהירה של העורקים והוורידים במטרה למנוע היווצרות חוסר פלזמה בדם. מפני שהעצבים כלל לא נפגעו, חיבור המוח לאספקת הדם שמרה אותו חי מבחינה כימית. החיה שרדה זמן מה לאחר הניתוח ואפילו ניסתה לעיתים לנשוך את הצוות. ב-2001 בוצע שוב הניתוח בהצלחה, גם הפעם על ידי פרופסור וייט.