cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Handwritten
שירים נוספים
לפני יציאת האלבום, מנדס הוציא חמישה שירים באמצעות הזמנה מראש של האלבום באייטונס. השיר הראשון, "A Little Too Much", יצא לאור ב-2 בפברואר, באותו היום בו התחילה ההזמנה מראש של האלבום. הווידאו קליפ לשיר עלה לראשונה בחשבון הVevo של הזמר ב-4 בפברואר. מנדס הודיע באמצעות חשבון האינסטגרם כי השיר השיווקי השני יהיה "Never Be Alone" והוא הפך לזמין ב-16 בפברואר. הווידאו קליפ הרשמי לשיר יצא ב-25 בפברואר. ב־16 במרץ הוציאה הזמר את "Stitches", הסינגל השלישי בהזמנה מראש, לו יצא וידאו קליפ רשמי ב-18 במרץ. גרסה אקוסטית של "Life of the Party", שהופיעה בגרסת הדלוקס של האלבום, יצאה כסינגל השיווקי הרביעי ב-30 במרץ בחצות, באותו היום בו כל שירי האלבום הפכו לזמינים לשמיעה מקדימה בחנות האייטונס. "Kid in Love", הפך לסינגל השיווקי החמישי והאחרון ב-6 באפריל בחצות, רק שבוע לפני יציאת האלבום, בעוד הווידאו קליפ לגרסה האקוסטית של "Life of the Party", פורסם בVevo של שון מנדס ב-10 באפריל. לשיר "Aftertaste" יצא לאור גם וידאו קליפ, אשר יצא לאור ב-17 באפריל.
הצלחה מסחרית
האלבום הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, ומכר בשבוע הראשון 119,000 יחידות שקולות לאלבום, מתוכן 106,000 עותקי מכירות אלבום טהורות. הוא הפך לאמן הצעיר ביותר מאז ג'סטין ביבר שהופיע בראש מצעד האלבומים של הבילבורד 200 במהלך הזמן של חמש שנים. ביבר היה בן 16 וחודשיים כשאלבומו My World 2.0 בילה את השבוע הרביעי והאחרון שלו בראש המצעד. מנדס היה בן 16 ו8 חודשים. בשבוע השני שלו, האלבום ירד למקום ה-17 עם 20,000 יחידות, מתוכם 12,000 עותקי אלבום, ירידה של 89% במכירות עותקי אלבום (מ-106,000 עותקים), ובכך עבר את אלבומה של מדונה, MDNA משנת 2012 על הנפילה הגדולה ביותר במכירת אלבומים. נכון לאוגוסט 2016 מכר האלבום 391,000 עותקים בארצות הברית.
בקנדה, האלבום הופיעה לראשונה במקום הראשון עם מכירות של 14,000 עותקים בשבוע הראשון. בשבוע השני שלו, האלבום ירד למקום השישי.
תגובות המבקרים
האלבום זכה לביקורות פושרות מצד מבקרי מוזיקה, אשר היו חלוקים על הכתיבה של האלבום. ב-Metacritic, שנותן דירוג "ממוצע משוקלל" מתוך 100 על בסיס דירוגים וסקירות עצמאיות נבחרות של מבקרים, האלבום קיבל ציון של 58, שבוסס על 5 ביקורות.
עורך מגזין הבילבורד , קרל וילסון, הצהיר כי "הוקים בטוחים בעצמם ודינמיקה גדולה גורמים לסירופ לרדת בצורה חלקה", ודיבר על הסינגלים "Life of the Party" ו-"Stitches", ובלדת הנשמה "I Don't Even Know Your Name" אותה ציין שהושפעה מג'סטין טימברלייק וברונו מארס. קרוליין סאליבן, שכתבה עבור הגרדיאן, דירגה את האלבום בשלושה מתוך חמישה כוכבים וטענה: "בגיל 16, מנדס הוא לא האמן שהוא יהיה בגיל 25, אבל הוא נתן טיעון משכנע לכך שליגת להיטי הפופ הבוגרים עדיין יכולה להיות שלו." ניק מוריי ממגזין הרולינג סטון תיאר את מנדס כ"בחור נחמד שמנגן בגיטרה שהושפע מהפופ האקוסטי הקליל של אד שירן."
גדעון רייכר
גדעון רייכר (נולד ב-25 באוקטובר 1936) הוא עיתונאי, שדרן רדיו, פובליציסט ומחזאי ישראלי. מתמחה בסיקור ענייני משפט, צרכנות ובירוקרטיה ובבירור תלונות מאת צרכני התקשורת על גופים ציבוריים.
ביוגרפיה
רייכר נולד במשפחה דתית ולמד עד כיתה ב' במסגרות חינוך חרדיות.
בהיותו בן 9, שלח לעיתון "משמר לילדים" שיר שפורסם:
בגן קטן צמח אילן
יום אחד נגדע אילן בגלל הרוח הרגזן
ופתאום כל הגן היה עצוב היה עצוב
כי נגדע האילן
גדעון רייכר, בן 9, חיפה
רייכר הוצב במקום השני ברשימת מפלגת הגמלאים בבחירות לכנסת השמונה עשרה, בהן לא עברה המפלגה את אחוז החסימה.
בשנת 2011 חזר רייכר להגיש בהתנדבות תוכנית לילה בגלי צה"ל, במתכונת דומה לזו של התוכנית שהנחה בעבר, "ציפורי לילה משוחחות". התוכנית החדשה, המשודרת במוצאי שבת, בין השעות 02:00-04:00, זכתה לשם "נדודי שינה עם גדעון רייכר", ובה מתעניין רייכר בסיפורים של מאזינים המתקשרים לאולפן.
מחזה בשם "היריקה", שכתב רייכר בעקבות אירוע שחווה, החל להיות מוצג בתיאטרון הבימה בשנת 2013, לאחר שהוצג עוד קודם על במות אחרות.
כיום רייכר מגיש את התוכנית "למבוגרים בלבד" בתחנת הרדיו 103fm.
רייכר עוסק גם בהוראת מקצוע העיתונות ועושה זאת במכללות שונות.
רייכר נשוי לנילי ולזוג שני ילדים.
מל גיבסון
מל קולמסיל ג'רארד גיבסון (באנגלית: Mel Colmcille Gerard Gibson; נולד ב-3 בינואר 1956) הוא שחקן קולנוע ובמאי קולנוע אמריקאי. זוכה שני פרסי אוסקר - על בימוי ועל הסרט הטוב ביותר "לב אמיץ" (1995), והיה מועמד שוב על בימוי בסרטו "הסרבן" (2016).
ביוגרפיה
גיבסון נולד בעיר פיקסקיל, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה קתולית אדוקה ממוצא אירי, אביו האטון גיבסון היה פעיל קתולי שהתנגד לסמכות האפיפיור. הוא הבן השישי מתוך אחד עשר ילדים להוריו. מקור שמו, מל, הוא בקדוש האירי סיינט מל, שהגיע לאירלנד יחד עם פטריק הקדוש. שמו השני, Colm Cille, הוא על שם קדוש אחר, קולומבה. סבתו מצד אביו של גיבסון הייתה זמרת אופרה, אווה מיילוט (1875–1920), שנולדה באוסטרליה, להורים אירים, בעוד שסבו מצד אביו, ג'ון האטון גיבסון, היה איש עסקים מיליונר שגידל וסחר בטבק בדרום ארצות הברית.
ב-14 בפברואר 1968, אביו של גיבסון קיבל 145,000 דולר פיצוי בתביעה בגין פגיעה בעבודה בחברת הרכבת המרכזית של ניו יורק, וזמן קצר לאחר מכן היגר עם משפחתו לווסט פימבל, סידני, אוסטרליה. גיבסון היה אז בן 12. המעבר למולדת סבתו אוסטרליה היה מסיבות כלכליות, וציפייה של אביו שכוחות ההגנה האוסטרליים ידחו את בנו הבכור מגיוס במהלך מלחמת וייטנאם. בתיכון גיבסון למד בבית ספר קתולי בפרוורי סידני, שם החל במסלול לימודים של כמורה.
בשנת 1977 סיים את לימודיו במרכז הלאומי לאמנות הדרמה (National Institute of Dramatic Art) שבאוסטרליה.
קריירה כשחקן
במהלך לימודיו גיבסון החל לשחק בתיאטרון וערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "סאמר סיטי" בשנת 1977, בנוסף השתתף בסרט "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים", בתפקיד משנה ללא קרדיט.
בשנת 1979 זכה לחשיפה בינלאומית ראשונה שכיכב בסרט המדע הבדיוני האוסטרלי "מקס הזועם", הראשון מטרילוגיית סרטים בבימויו של ג'ורג' מילר, זמן קצר לאחר יצירת הסרט הוא שיחק עונה בלהקת התיאטרון של מדינת אוסטרליה הדרומית. בתקופה זו הוא חלק דירה באדלייד עם אשתו לעתיד רובין. אחרי "מקס הזועם", גיבסון שיחק בתפקיד הראשי בסרט "טים" (שיצאה לאקרנים גם ב-1979). בתקופה זו הופיע גיבסון גם בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה אוסטרליות. הוא הופיע בסדרה "The Sullivans" בתור קצין צבא, בסדרת המשטרה "Cop Shop" ובפרק הפיילוט של "עונש סדרתי בכלא" שהופק ב-1980 והוקרן ב-1981. ב-1979 גיבסון גם שיחק בסרט האקשן על מלחמת העולם השנייה "Attack Force Z", אך הוא יצא לאקרנים רק ב-1982 כאשר גיבסון הפך לכוכב ידוע.
בשנת 1981 כיכב בסרט "גליפולי", אשר זיכה את גיבסון בפרס השחקן הטוב ביותר ממכון הסרטים האוסטרלי. "גליפולי" גם סייעה לקדם את המוניטין של גיבסון כשחקן רציני ואחריו הסוכן ההוליוודי אד לימאטו לקח אותו תחת חסותו. סרט ההמשך "מקס הזועם 2", בשנת 1982, היה הלהיט הראשון שלו בארצות הברית, שם יצאה לאקרנים בשם "The Road Warrior". באותה שנה גיבסון גם כיכב במותחן הרומנטי של פיטר ויר "שנה בצל הסכנה". לאחר הפסקה של שנה אחת ממשחק בקולנוע, לאחר לידת בניו התאומים, גיבסון שיחק בתפקיד פלטשר כריסטיאן בסרט "הבאונטי" (1984), בו שיחק לצד אנתוני הופקינס. גיבסון הרוויח לראשונה שכר של מיליון דולר, כששיחק בסרט השלישי של סדרת "מקס הזועם", "מקס הזועם וכיפת הרעם" ב-1985.
סרטו האמריקאי הראשון של גיבסון היה סרט הדרמה "הנהר" (1984) בבימוי מרק ריידל, שבו הוא וסיסי ספייסק גילמו חקלאים קשיי יום בטנסי. גיבסון גם כיכב באותה שנה בסרט "גברת סופל" של הבמאית האוסטרלית ג'יליאן ארמסטרונג. בשנת 1985, לאחר שעבד על ארבעה סרטים ברציפות, גיבסון לקח כמעט שנתיים חופש בחוות הבקר שלו באוסטרליה. הוא חזר לשחק את התפקיד של מרטין ריגס בלהיט "נשק קטלני" (1987), סרט שעזר לבסס את מעמדו כשחקן מוביל בהוליווד. סרטו הבא של גיבסון היה "טקילה סאנרייז" (1988), ואחריו "נשק קטלני 2" (1989). לאחר מכן כיכב גיבסון בשלושה סרטים גב אל גב, כולם יצאו לאקרנים ב-1990: "ציפור על תיל" בו כיכב לצד גולדי הון, "אייר אמריקה", ו"המלט".
במהלך ה-90 גיבסון השתתף במקביל בשורה של סרטים מסחריים ופרויקטים שהוא הפיק ויזם. "נשק קטלני 3" (1992), "מווריק" (1992), "צעיר לנצח" (1992), "איש ללא פנים" (1993) ו"לב אמיץ" (1995), סרט שאותו גם ביים ועליו זכה בשני פרסי אוסקר: לבמאי הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר. לאחר מכן הוא כיכב בסרטים "כופר" (1996), "תאוריית הקשר" (1997), "נשק קטלני 4" (1998), "פייבאק" (1999) ו"מלון מיליון הדולר" (2000). הוא גם דיבב את הסרטים "פוקהונטס" (1995) ו"מרד התרנגולים" (2000).
בשנת 2000 גיבסון קיבל שכר שיא של 25 מיליון דולר עבור תפקידו בסרט "הפטריוט ", שהכניס למעלה מ-100 מיליון דולר, וכך גם שני סרטים נוספים שיצאו לאקרנים באותה שנה, "מרד התרנגולים" ו"מה נשים רוצות". ב-2002 הופיע גיבסון בדרמה על מלחמת וייטנאם "חיילים היינו" ו"סיינס", שהפך לסרט הרווחי ביותר בקריירת המשחק שלו. בעודו מקדם את "סיינס", גיבסון אמר שהוא כבר לא רוצה להיות כוכב קולנוע ושישחק שוב בסרט רק אם התסריט יהיה באמת יוצא דופן. בשנת 2010 הופיע גיבסון בסרט "על סף התהום", שסימן את תפקידו הראשון בכיכובו מאז 2002.
בשנת 2011 כיכב בסרט "החיים הכפולים של וולטר" בבימויה של ג'ודי פוסטר.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הפעולה "נמלטת". בנוסף ב-2016 ביים את סרט המלחמה "הסרבן" שגרף 15 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון לצאתו לאקרנים בארצות הברית וזכה לביקורות חיוביות.
קריירה כמפיק ובמאי
לאחר הצלחתו בהוליווד עם סדרת סרטי "נשק קטלני", גיבסון החל לעבור להפקה ובימוי. יחד עם שותפו ברוס דייווי, גיבסון הקים את חברת "אייקון הפקות" בשנת 1989 כדי להפיק את הסרט "המלט". בנוסף להפקה או הפקה משותפת של רבים מסרטיו של גיבסון עצמו, אייקון הפיקה סרטים רבים אחרים, החל מ"אהובת אלמוות" ועד "בעל אידיאלי". גיבסון לקח תפקידי משנה בחלק מהסרטים הללו, כמו "מלון מיליון הדולר" ו"הבלש המזמר". גיבסון גם הפיק מספר פרויקטים לטלוויזיה. "אייקון" התרחבה והחלה לפעול גם כחברת הפצה בינלאומית ומפעילת בתי קולנוע באוסטרליה וניו זילנד.
בשנת 2011 מכר את גיבסון את פעילות חברת "אייקון הפקות" בבריטניה לאוליגרך לן בלווטניק, שמינה את המפיק הישראלי אביב גלעדי לעמוד בראש פעילות זו.
גיבסון נתן קרדיט לבמאים שלו, במיוחד ג'ורג' מילר, פיטר ויר וריצ'רד דונר, בכך שהם לימדו אותו את מלאכת הקולנוע והשפיעו עליו כבמאי. לפי רוברט דאוני ג'וניור, מנהלי האולפנים עודדו את גיבסון ב-1989 לנסות לביים, רעיון שהוא דחה תחילה. גיבסון ביים את הסרט הראשון שלו ב-1993, "איש ללא פנים", ושנתיים לאחר מכן ביים את "לב אמיץ", שזיכה את גיבסון בפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר. גיבסון תכנן זמן רב לביים גרסה מחודשת ל"פרנהייט 451", אך ב-1999 הפרויקט נדחה ללא הגבלת זמן בגלל התנגשויות תזמון. גיבסון היה אמור לביים את רוברט דאוני ג'וניור בהפקה בימתית של המלט בלוס אנג'לס בינואר 2001, אך בעיית הסמים של דאוני באותה עת ביטלה את הפרויקט. בשנת 2004, יצאה לאקרנים הסרט השנוי במחלוקת ""הפסיון של ישו", סרט דובר ארמית עם כתוביות, שהוא היה שותף בכתיבו, בהפקה ובבימוי. הסרט המשיך והפך לסרט לשובר קופות עם הכנסות של 370,782,930 דולר בארצות הברית. בישראל סירבו מפצי הסרטים להקרין אותו. גיבסון ביים כמה פרקים של הסדרה Complete Savages עבור רשת ABC. ב-2006 הוא ביים את סרט האקשן-הרפתקאות "אפוקליפטו", סרטו השני שמציג דיאלוג דליל בשפה שאינה אנגלית.
אזרחויות ותושבות קבע
לגיבסון אזרחות כפולה, אמריקאית (מלידה) ואירית (מאמו), גיבסון הוא גם תושב קבע של אוסטרליה.
זוגיות וילדים
גיבסון פגש את אשתו רובין מור בשנות השבעים. באותה העת רובין עבדה כאחות ומל היה שחקן בתחילת דרכו. ב-7 ביוני 1980, נישאו הזוג בכנסייה הקתולית ביישוב פורטסוייל שבניו סאות' ויילס. לזוג בת אחת ושישה בנים. ב-13 באפריל 2009 הודיעו השנים שהם נפרדים. רובין הגישה את בקשת הגירושין בטענה למחלוקות שלא ניתנות לגישור. בדצמבר 2011 השניים התגרשו ופורסם שגיבסון יעביר לגרושתו סכום של כ-425 מיליון דולר, מחצית מהונו, בשל העובדה שהשניים לא חתמו על הסכם טרום נישואים. בנם הוא שחקן הקולנוע מיילו גיבסון.
ב-25 במאי 2009 נודע כי מל וחברתו, הזמרת הרוסיה אוקסנה גריגורייבה, מצפים להולדת בתם. בתם המשותפת לוסיה גיבסון נולדה ב-30 באוקטובר 2009. תקופה קצרה אחר כך האשימה אוקסנה את גיבסון בתקיפה והוא הועמד לדין. הזוג נפרד באפריל 2010. לגריגורייבה יש גם בן מיחסיה עם השחקן הבריטי טימותי דלטון.
אלימות במשפחה
ביוני 2010 גריגורייבה העניקה ריאיון לתקשורת בו האשימה את גיבסון בכך שהכה אותה בינואר 2010.
ביולי 2012, אמו החורגת של גיבסון, ביקשה מבית המשפט בלוס אנג'לס להוציא נגדו צו הרחקה, בטענה שהיה אלים כלפיה.
התמכרות לסמים ואלכוהול
לדברי וינסלי קלרקסון, מחבר הביוגרפיה הלא רשמית של מל גיבסון, השחקן סבל מאלכוהוליזם עוד מגיל ההתבגרות. עוד בשנת 1984 גיבסון נעצר בגין נהיגה בשיכורות בטורונטו. בשנת 2004, בריאיון עם דיאן סויר, הודה גיבסון כי בעבר הייתה לו התמכרות לסמים ולאלכוהול. באוגוסט 2006 נידון לשלוש שנות מאסר על תנאי לאחר שנהג שיכור.
אנטישמיות
באוגוסט 2003 הליגה נגד השמצה ייחסה לגיבסון אנטישמיות, בעקבות הסרט שביים והפיק, "הפסיון של ישו", זאת לאחר צפייה בגרסה לא סופית של הסרט שהוקרנה לכ-50 נציגים רשמיים של ארגונים יהודיים. בהקרנה נכח גם גיבסון עצמו, לאחר שנמתחה עליו ביקורת, מפני שבסרט מתוארים בבוטות יהודים וכך גם ייסוריו של ישו בשעותיו האחרונות. לטענת גיבסון עצמו, הסרט בא להציג את המאורעות בלבד ולא להתסיס את הרגשות נגד היהודים.
ביולי 2006 נעצר גיבסון בלוס אנג'לס על נהיגה במהירות מופרזת בעודו שיכור. בעת האירוע גיבסון סינן קללות אנטישמיות, כמו "היהודים אחראים לכל המלחמות שבעולם". לאחר שהשתחרר מהמאסר הוא פרסם הודעת התנצלות ראשונה, בה לא התייחס להתבטאויותיו האנטישמיות, אך גל המחאה של מנהיגי קהילות יהודיות ושאינם כאלו גרמו לו לפרסם הודעת התנצלות שנייה, בה ביקש סליחה מהיהודים שנפגעו מהתבטאויותיו. בנוסף הודה גיבסון כי יש לו בעיות של אלכוהוליזם והודיע כי הוא החל לקבל טיפול על מנת להיגמל מההתמכרות. לאחר התקרית רשת ABC הפסיקה הפקת סדרה בכיכובו, עם זאת השחקנית ג'ודי פוסטר יצאה להגנתו, ואחר כך גם השחקנית סיגורני ויבר.
בדצמבר 2010, השחקנית האמריקאית ממוצא יהודי וינונה ריידר טענה בריאיון למגזין "GQ" כי גיבסון כינה אותה "חומקת תנורים" ("an oven-dodger"), כינוי גנאי ליהודים שמתייחס לשריפתם בשואה, כשפגש אותה במסיבה. ריידר ציינה שבאותה העת לא הבינה למה התכוון גיבסון בכך. ביוני 2020 חזרה על הטענה, בתגובה אמר גיבסון היא שיקרה אז ומשקרת גם כעת.
באפריל 2012 סירב התסריטאי ג'ו אסטרהאז לקחת חלק בכתיבת תסריט הסרט "המכבים" שאותו שאף גיבסון לביים ולשחק בו בתפקיד יהודה המכבי. סירובו של אסטרהאז נבע בין השאר בשל התבטאויותיו האנטישמיות של גיבסון.
העמק המרכזי של צ'ילה
גאוגרפיה ואקלים
רובו של העמק המרכזי הוא אדמה פורייה ומרכזה החקלאי של צ'ילה. בחלקו הצפוני שורר אקלים ים תיכוני, וככל שמדרימים במורד העמק יורדת הטמפרטורה וכמות המשקעים עולה. החורפים קלים ואילו הקייצים חמים בצורה מתונה ויבשים, בדרך כלל.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בסנטיאגו היא 14° צלזיוס ופעולתו הממתנת של האוקיינוס השקט מונעת משינויים דרסטיים בטמפרטורה. כאשר יורד שלג בעמק, הוא מחזיק מעמד מספר שעות בלבד.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת בסנטיאגו היא 33 סנטימטרים, בעוד שבוולפראיסו (Valparaíso), הנמצאת באותו קו רוחב אך מחוץ לעמק המרכזי, הממוצע השנתי הוא של 38 סנטימטרים. כמות המשקעים עולה ככל שמדרימים לאורכו של העמק, ובעיר קונספסיון שבדרומו עומד הממוצע השנתי על 132 סנטימטרים.
דמוגרפיה וכלכלה
מבחינה היסטורית היה צפונו של העמק המרכזי (בין נהר הביוביו לעיר סנטיאגו) לב ליבה של הארץ וריכוז האוכלוסין הגדול בה. כלכלת האזור מאופיינת בגיוון וענפיה החזקים נשענים על משאבים טבעיים, כגון כריית נחושת, כריתת עצים, חקלאות, ייצור יינות, ומרבית הסקטור התעשייתי.
הערים המרכזיות בעמק, מצפון לדרום, הן סנטיאגו דה צ'ילה, פואנטה אלטו (Puente Alto), רנקגואה (Rancagua), קוריקו (Curicó), טלקה (Talca), לינארס (Linares), צ'ייאן (Chillán), קונספסיון (Concepción), לוס אנחלס (Los Ángeles), טמוקו (Temuco), אוסורנו (Osorno), ופוארטו מונט.
קיי-פופ
קיי-פופ (בקוריאנית: 케이팝; הליטון הקוריאני המחודש: keipap; אנגלית: K-pop, Korean Popular Music – מוזיקה פופולרית קוריאנית) הוא סגנון מוזיקלי ייחודי של קוריאה הדרומית המשלב בתוכו את הסגנונות: מוזיקה אלקטרונית, היפ הופ, פופ, רוק ו-R&B. לרוב בשירים של קיי-פופ משולבות השפות אנגלית וקוראנית.
מוזיקת הקיי-פופ הפכה לתת-תרבות פופולרית בקרב בני נוער ומבוגרים בכל רחבי אסיה. כתוצאה מכך סגנון הלבוש של הזמרים והלהקות הקוריאניות נהיה נפוץ בקרבם.
אטימולוגיה
השימוש הידוע הראשון במונח "K-pop" נעשה במהדורת בילבורד ב-9 באוקטובר 1999, בסוף מאמר שכותרתו היא "S. Korea To Allow Some Japanese Live Acts" מאת צ'ו היון-ג'ין (כתב קוריאה דאז של המגזין), שהשתמש בו כמושג רחב למוזיקת פופ דרום קוראנית. אולם, צ'ו עצמו, אינו בטוח כיצד טבע את המונח, כיוון שמספר מאמרים ציינו שהמילה "K-pop" כבר הייתה בשימוש אצל מקורבים לתעשיית המוזיקה, למרות שהוא עצמו לא שמע את המילה מעולם באופן אישי.
מקורות המוזיקה הפופולרית הקוראנית
שורשי המוזיקה הפופולרית הקוריאנית מתחילים ב-1885 כאשר מסיונר אמריקאי, הנרי אפנזלר, החל ללמד שירי עם אמריקאיים ובריטיים בבית ספר. השירים הללו כונו changga (קוריאנית: 창가; הנג'ה: 唱歌), והם התבססו בדרך כלל על מנגינה מערבית פופולרית ששרו אותה עם מילים בקוריאנית. לדוגמה, השיר "Oh My Darling, Clementine" נודע בשם Simcheongga (קוריאנית: 심청가; הנג'ה: 沈淸歌).
בתקופת השלטון היפני (1910–1945), הפופולריות של שירי ה-changga עלתה, כשהקוריאנים הביעו את דעתם נגד הדיכוי היפני באמצעות מוזיקה. אחד השירים הכי פופולריים היה Huimangga (קוריאנית: 희망가; הנג'ה: 希望歌).
אלבום הפופ הקוריאני הידוע הראשון היה I Pungjin Sewol (קוריאנית: 이 풍진 세월; הנג'ה: 風塵 歲月; תרגום מילולי: התקופה הסוערת הזו), מאת פארק צ'י-סון ולי ריו-סאק ב-1925, שהכיל שירים פופולריים שתורגמו מיפנית.
המאה ה-21: עלייתו של "היילו" (הגל הקוריאני)
הפופולריות הגוברת של הקיי-פופ היא חלק מההיילו, הגל הקוריאני: הפופולריות של התרבות הדרום קוריאנית במדינות אחרות. כחלק מהגל הקוריאני, הקיי-פופ אומץ על ידי הממשלה הדרום קוראנית ככלי להקרנת העוצמה הרכה של קוריאה הדרומית לעולם, בעיקר כלפי צעירים בחו"ל.
בתחילת המאה ה-21, שוק הקיי-פופ צנח וקבוצות איידולים שזכו להצלחה בשנות ה-90 היו בדעיכה. להקת H.O.T. התפרקה בשנת 2001, בעוד להקות כמו Sechs Kies, S.E.S., Fin.K.L, Shinhwa, ו-g.o.d הפסיקו לפעול עד 2005. זמרי סולו כמו BoA ו-Rain התפחתו בהצלחה. עם זאת, ההצלחה של להקת הבנים TVXQ לאחר הופעת הבכורה שלה ב-2003 סימנה את עלייתן של קבוצות האיידולים בבידור הקוריאני ואת צמיחת הקיי-פופ כחלק מההיילו.
לידת דור הקיי-פופ השני באה אחרי הופעות בכורה מוצלחות של SS501 (שנת 2005), סופר ג'וניור (שנת 2005), ביג בנג (שנת 2006), Wonder Girls (שנת 2007), גירלז ג'נריישן (שנת 2007), Kara (שנת 2007), Shinee (שנת 2008), 2NE1 (שנת 2009), 4Minute (שנת 2009), T-ara (שנת 2009), f(x) (שנת 2009) ו-After School (שנת 2009).
סוכנויות
K-pop הולידה תעשייה שלמה הכוללת בתי הפקת מוזיקה, חברות ניהול אירועים, מפיצי מוזיקה ושאר ספקי סחורה ושירותים. שלוש החברות הגדולות ביותר במונחים של מכירות והכנסות הן: SM אנטרטיינמנט, YG אנטרטיינמנט ו-JYP אנטרטיינמנט, אשר מכונות לעיתים קרובות "שלוש הגדולות". חברות התקליטים הללו משמשות גם כסוכנויות ייצוג עבור האמנים שלהן. הן אחראיות על גיוס, מימון, הכשרה ושיווק אמנים חדשים וכן הן אמונות על ניהול הפעילות המוזיקלית ויחסי הציבור שלהם. נכון לשנת 2011, הסוכנות עם נתח השוק הגדול ביותר היא SM אנטרטיינמנט. באותה שנה, שלוש החברות הגדולות הקימו ביחד עם Star J אנטרטיינמנט, AM אנטרטיינמנט ו-Key East , חברת ניהול משותפת בשם United Asia Management.
מכירות ושווי שוק
בשנת 2009, DFSB Kollective הפך למפיץ הראשון של קיי-פופ ב-iTunes.
בשנת 2012, העלות הממוצעת של הורדת שיר קיי-פופ בדרום קוריאה עמדה על סך 10 סנט להורדה בודדת, ו-0.2 סנט להעברת השיר. במהלך החצי הראשון של 2012, תעשיית המוזיקה הקוראנית הוכרה על ידי מגזין טיים כ"ייצוא הגדול ביותר של דרום קוריאה".
מצעדי שירים
מצעדי השירים הקוריאניים כוללים את ואת בילבורד קיי-פופ הוט 100. מספר שירי קיי-פופ הופיעו ב ביפן, ובבילבורד הוט 100 של ארצות הברית.
בשנת 2009, הזמרת Hwangbo שחררה את הסינגל R2song, והגיעה למקום הראשון באתר מוזיקת הריקודים הגדול בעולם JunoDowload. הסינגל הצליח בבריטניה, אירופה, כמו בקוריאה; והייתה האמנית האסייתית הראשונה שהשיגה זאת.
במאי 2014, Exo היו למופע הקיי-פופ השלישי שנכנס לבילבורד 200 באותה שנה.
באוקטובר 2016, האלבום Wings של להקת BTS הפך לאלבום הקוראני הראשון שהופיע במצעד האלבומים הבריטי, שם הגיע למקום 62. האלבום היה גם אלבום הקיי-פופ הנמכר ביותר במצעד בילבורד 200. בפברואר 2017, BTS הובילו עם אלבומם You Never Walk Alone במקום ה-61 במצעד בילבורד 200. בספטמבר 2019, BTS הגיעו למקום ה-14 במצעד האלבומים הבריטי עם אלבומם Love Yourself: Her.
תרבות
אמני קיי-פופ מכונים לעיתים קרובות כ"איידול" או כקבוצת איידולים. לקבוצות יש בדרך כלל מנהיג, לעיתים החבר המבוגר או המנוסה ביותר מבין חברי הקבוצה, שמדבר בשם הקבוצה. חבר הקבוצה הצעיר ביותר מכונה maknae (קוריאנית: 막내; הליטון הקוריאני המחודש: mangnae).
אובססיה
כמה איידולים וקובוצות איידולים התמודדו עם בעיות מצד מעריצים אובססיביים שעוקבים אחר אותם איידולים או פולשים למרחב האישי של אותם איידולים. מעריצים אלו ידועים כמעריצי sasaeng (קוריאנית: 사생팬; הנג'ה: 私生-; הליטון הקוריאני המחודש: sasaengpaen), שמגיע מהמילה הקוריאנית ל"חיים פרטיים", מה שמרמז על נטייתם של אותם מעריצים לפלוש לפרטיות של איידולים וחברי קבוצות איידולים.
יוטיוב
מאז שתעשיית הקיי-פופ החלה מחוץ לדרום קוריאה, אמני קיי-פופ קבעו שיאים בולטים ביוטיוב. ב-21 בינואר 2019, השיר של קבוצת הבנות בלאקפינק "Ddu-Du-Ddu-Du" הפך לסרטון הווידאו הנצפה ביותר של קבוצת קיי-פופ.
טוויטר
פלטפורמת מדיה חברתית משמעותית נוספת היא טוויטר, שבה הכוכבים יכולים ליחצן עצמם וליצור קשרים. ב-13 בנובמבר 2017, BTS הפכו לדרום קוריאניים הראשונים שהגיעו ל-10 מיליון עוקבים בטוויטר. בשנת 2017, BTS היו האמן שצייצו עליו הכי הרבה הן בארצות הברית והן בעולם. קבוצות קיי-פופ אחרות, כמו סבנטין ו-Monsta X, הופיעו גם הן בעשירייה המובילה בעולם. אקסו, להקת בנים דרום קוריאנית, הייתה הסלבריטי, שהצטרף למדיה בשנת 2017, שהכי הרבה עקבו אחריו. בשנים 2017–2018 בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד, BTS זכו בפרס לאמן המדיה החברתית המוביל בהתבסס על הצבעות של המעריצים שלהם בטוויטר.
פייסבוק
קבוצות קיי-פופ משתמשות בעמודי פייסבוק כדי לקדם את המוזיקה שלהם ותכנים אחרים למספר גדול של מעריצים. מעריצי קיי-פופ משתמשים בפייסבוק כדי להביע את מסירותם, לתקשר עם חברים אחרים בקהילת קיי-פופ ולצרוך תוכן קיי-פופ.
טיקטוק
מספר חברות בידור משתמשות ב-TikTok כדי לשווק ולקדם את המוזיקה של האמנים שלהן. שירי קיי-פופ רבים הפכו ויראליים בטיקטוק ויצרו קשר עם כמה אמני קיי-פופ והחברות שלהם לצורך שיתופי פעולה אפשריים. אתגר הריקוד "Any Song" מאת הראפר זיקו צבר 400 מיליון צפיות בפחות מחודשיים, ונוצרו בסביבות ה-830,000 סרטונים המכילים את הפסקול.
המזרח התיכון
הקיי-פופ הפך ליותר ויותר פופולרי ברחבי המזרח התיכון בשנים האחרונות, במיוחד בקרב מעריצים צעירים. ביולי 2011, מעריצים ישראלים פגשו את שגריר דרום קוריאה בישראל, מא יאנג-סאם, ונסעו לפריז לסיבוב ההופעות העולמי SMTown Live '10 באירופה. לדברי ד"ר ניסים אטמזגין, פרופסור ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטה העברית בירושלים, "צעירים רבים מסתכלים על הקיי-פופ כבירת תרבות". נכון לשנת 2012, ישנם למעלה מ-5,000 מעריצי קיי-פופ בישראל ו-3,000 בשטחים הפלסטיניים. חלק מהמעריצים הישראלים והפלסטינים רואים את עצמם כ"מיסיונרים תרבותיים" ומכירים את הקיי-פופ לחבריהם וקרוביהם, ומפיצים עוד יותר את גל ההיילו בתוך הקהילות שלהם.
ב-2012, מספר האוהדים בטורקיה עבר את ה-100,000, וב-2013 הגיע ל-150,000. בקהיר, מאות מעריצים הגיעו לתיאטרון של ספריית אל-מעאדי על מנת לראות את הסיבוב האחרון של פסטיבל השירים הקוריאני, שאורגן על ידי שגרירות קוריאה. בינואר 2018, להקת הבנים אקסו הוזמנה לדובאי, איחוד האמירויות הערביות, לתערוכת המזרקות של דובאי. הסינגל שלהם היה שיר הקיי-פופ הראשון שהושמע במופע המזרקות. בשנת 2019, להקת הבנים BTS הוזמנו להופיע באצטדיון הבין-לאומי המלך פהד על ידי יורש העצר מוחמד בן סלמאן. הם להקת הבנים הראשונה שהופיעה באצטדיון בערב הסעודית כחלק מסיבוב הופעות עולמי.
מחזמר
בשנת 2017 הועלה בתיאטרון ארס נובה המחזמר "קייפופ", העוקב אחר זמרת סולו ושתי להקות, וחוקר את המשמעת הבלתי פוסקת, הכישרון המולד והשאיפה המסחרית מאחורי סנסצית הקיי-פופ העולמית.
רמשטיין (להקה)
רמשטיין (גרמנית: Rammstein) היא להקת מטאל גרמנית, שהוקמה ב-1994 ומנגנת בסגנון "הקשיחות הגרמנית החדשה" (בגרמנית "Neue Deutsche Härte"), המשלב יסודות של הבי מטאל, אינדסטריאל מטאל ומוזיקה אלקטרונית. ההרכב, המונה שישה חברים, לא השתנה מאז הייסוד: הסולן טיל לינדמן, נגני הגיטרה וזמרי-המשנה ריכארד קרוספה ופאול לַנדרס, נגן הבס אוליבר רידל, הקלידן כריסטיאן לורנץ והמתופף כריסטוף שניידר. "רמשטיין" ידועה בסגנונה הבוטה ובמיצגי הפירוטכניקה המשוכללים והמסוכנים לעיתים המוצגים בהופעותיהם. אף על פי שרוב שיריהם מבוצעים בגרמנית, זוכה הלהקה להצלחה גדולה גם ברחבי העולם.
הלהקה
שמה המקורי של הלהקה הוא "Rammstein-Flugschau" (בעברית: "המופע האווירי של ראמשטיין") ובמקור נקראה על שם אסון התצוגה האווירית ברמשטיין. הגיטריסט פאול לאנדרס טען כי ה-M הנוספת בשם הלהקה היא שגיאת כתיב. כאשר התפרסמה הלהקה חבריה החלו להכחיש קשר לאסון התצוגה האווירית וטענו כי מקור שמם בשם של סוג מעצור דלת עתיק. "שיר החותמת" של הלהקה בעבר, הנקרא אף הוא "Rammstein", נועד על מנת להנציח את אסון התצוגה האווירית ברמשטיין (כיום יש להם "שיר חותמת" חדש הלקוח מאלבומם השישי ונקרא "Rammlied"). כל חברי הלהקה באים ממזרח גרמניה לשעבר, בייחוד ממזרח ברלין, מלייפציג ומהעיר שוורין (Schwerin).
חברי הלהקה
רידל, שניידר וקרוספה היו המייסדים המקוריים של רמשטיין, שהוקמה לאחר ניסיון להלחין מוזיקה המושפעת מארצות הברית עם להקה מברלין הנקראת Orgasm Death Gimmicks.
קרוספה ניסח זאת "הבנתי שזה מאוד חשוב לעשות מוזיקה ולגרום לה "להתאים" לשפה שלך, משהו שלא עשיתי בעבר. חזרתי לגרמניה ואמרתי זה הזמן לעשות מוזיקה אותנטית באמת. התחלתי פרויקט שנקרא רמשטיין ולנסות לעשות מוזיקה גרמנית באמת."
הוא הזמין את טיל לינדמן, אז המתופף של להקת First Arsch, להצטרף לפרויקט בתור סולן. הארבעה נרשמו לתחרות ללהקות חדשות וזכו. בכך משכו את תשומת לבו של פול לאנדרס, שהכיר אותם עוד קודם והחליט לבסוף להצטרף ללהקה. "פלאקה" לורנץ היה החבר האחרון שהצטרף; הוא ניגן עם לאנדרס ושניידר כבר קודם לכן בלהקה Feeling B. אלבומם הראשון יצא שנה לאחר מכן.
הלהקה הקליטה שבעה אלבומי אולפן. חלק משיריה עוררו שערוריות רבות בגרמניה ומחוצה לה.
מילים וסגנון
הלהקה מערבת סגנונות רבים, ובעיקר אינדסטריאל מטאל, הבי מטאל ורוק כבד. למרות דימויים הברוטלי ניתן למצוא גם הומור במילות שיריהם, לדוגמה, בשיר "Rein Raus" (פנימה החוצה) יש ציניות טהורה ובשיר "Zwitter" ("הרמפרודיט") שהוא שיר ביזארי על נרקיסיזם בדומה, השיר "Amerika" מכיל ציניות רבה:
We're all living in Amerika (כולנו חיים באמריקה)
וכמו כן בשורות האחרונות:
הלהקה שרה לרוב בגרמנית. כשנשאלו מדוע, ענה אוליבר רידל: "השפה הגרמנית מתאימה להבי מטאל. אולי צרפתית היא שפת האהבה, אבל גרמנית היא שפת הכעס."
סגנונה של רמשטיין נוטה לסחוף תגובות והערות רבות, חלקן מזלזלות: העיתון "Jam Showbiz" תיאר באפריל 2001 את האלבום "Mutter" בתור "מוזיקה שגם תפלוש לפולין". העיתון "New Zealand's Southland Times" כתב בדצמבר 1999 כי "קולו התת-קולי" של טיל לינדמן "יבריח את האיכרים לאסמים שלהם ויגרום להם למסמר את הדלתות אחריהם". הניו-יורק טיימס ציין בינואר 2005 כי "על הבמה אדון לינדמן השרה אווירה כל כך ברוטלית שנראה כי הוא עומד לקפוץ לקהל, לתפוס מעריץ, ולנגוס לו את הראש." למרות כל הביקורות השליליות, זכתה רמשטיין גם לביקורות טובות על מילותיהם החדשניות וסגנונם הבלתי מתפשר.
הופעות
רמשטיין השיגה את תהילתה גם בזכות ההופעות המושקעות על הבמה, הכוללות לעיתים קרובות שימוש נרחב בפירוטכניקה ואשר העניקו לה את המוטו של מעריציה: "להקות אחרות מנגנות, רמשטיין שורפים!". החום באזור הבמה כל כך גבוה שלעיתים אנשים מפונים מן ההופעות בעקבות תשישות חום והפיגומים זורחים בצבע אדום-חם מפגיעות כדורי אש.
התלבושות של הלהקה מיוחדות למדי, בסיבוב ההופעות של "Reise, Reise" הם לבשו מדי צבא מוסווים וקסדות מתכת. כשביצעו את "Mutter" (אמא), הלהקה דבקה לסגנון האלבום וירדה לבמה מרחם ענק כשהם לובשים חיתולים. בשנת 1998 שיתפו פעולה עם הלהקות קורן, לימפ ביזקיט, orgy, אייס קיוב, אינקיובס ב-Family Values Tour.
על פי קרוספה הטירוף על הבמה מתוכנן לגמרי. המוטו של רמשטיין על-פי שניידר הוא: "תעשה את הדבר שלך. ותעשה אותו מעבר למידה!". המטרה היא לתפוס את תשומת הלב של הקהל ולכייף באותו זמן: "אתה צריך להבין ש-99% מהאנשים לא מבינים את המילים של השירים, אז אתה חייב לבוא עם משהו שישאיר את הדרמה בהופעה. אנחנו חייבים לעשות משהו. אנחנו אוהבים הופעות ולשחק עם אש. יש לנו חוש הומור. אנחנו צוחקים עליו; אנחנו מכייפים... אבל אנחנו לא Spinal Tap (להקה). אנחנו לוקחים את המוזיקה ואת המילים ברצינות. זה שילוב של הומור, תיאטרון והתרבות המזרח גרמנית שלנו, אתם יודעים ?"
סבב הופעות Rammstein Stadium Tour החל בשנת 2018 ומתוכנן להסתיים בשנת 2022.
שערוריות
במשך השנים יצרה הלהקה מספר מחלוקות אשר משכו אחריהן גינויים מצד פעילים שונים.
אלבומים
אף על פי ש"הרצלייד" זכה להצלחה מסוימת, "זנזוכט" נחשב לאלבום הפריצה של הלהקה. האלבום הבא אחריו, "מוטר" יצא במקביל לקשיים שעברה הלהקה, שכמעט התפרקה כתוצאה מהמתחים שנוצרו, אך המחלוקות יושבו בזמן הפקת "Reise, Reise".
גרסאות כיסוי
השירים של רמשטיין זכו לגרסאות כיסוי על ידי מספר להקות, אחת מהן היא הפט שופ בויז, שהוציאו רמיקס לשיר "Mein Teil". גרסת כיסוי מעניינת היא של המלחין הגרמני טורסטן ראש (Torsten Rasch) אשר הפיק מחזור אופרה קלאסי בשם "Mein Herz Brennt" אשר בוסס על האלבום "Mutter", קיים גם כיסוי לשיר "Du Hast", שנעשה על ידי הלהקה הטורקית מאנגה.
הופעות בסרטים
תוך שנים ספורות מתחילת הקריירה של הלהקה, רמשטיין תפסה את תשומת לבם של מפיקים בהוליווד, בזכות ההופעות התיאטרליות והמוזיקה האנרגטית. הבמאי דייוויד לינץ' נתן להם מקום מרכזי בסרטו, "כביש אבוד", בעיקר בפס הקול שלו.
הבמאי רוב כהן התגלה כמעריץ גדול כאשר הסביר מדוע עשר הדקות הראשונות של סרטו xXx מתרחשות בקונצרט של רמשטיין בפראג. לדבריו "נראה לי שזה היה ב-1997, הלכתי בהמבורג כשנקלעתי להופעה שלהם [של רמשטיין] כאשר הם רדפו זה אחר זה עם דילדו שמשפריצים פודינג, אפקטי האש וכל זה, זו להקה מטורפת. הם מאוד תיאטרלים ומלהיבים אבל המוזיקה שלהם מאוד, מאוד טובה וגרמנית היא מאוד מעניינת במונחים של העלאת אנרגיה".
בסרט "מדריך הסוטה לאידאולוגיה", מקדיש סלבוי ז'יז'ק פרק ללהקה ולהופעותיה, ומראה קטע מהופעה.
פרמיום
פֵֿרְמִיּוּם (Fermium) הוא יסוד מלאכותי מתכתי ורדיואקטיבי. סמלו הכימי Fm ומספרו האטומי 100. זהו היסוד ה-8 בסדרת היסודות הטרנס אורניים. פרמיום הוא היסוד הכבד ביותר שניתן להפיקו על ידי הפצצת נייטרונים; לפיכך, הוא היסוד הכבד ביותר הניתן להשגה בכמות מאקרוסקופית. כל היסודות הכבדים ממנו, החל ממנדלביום, ניתנים להפקה רק במאיצי חלקיקים. מעולם לא הוכנה דגימה מתכתית טהורה של פרמיום.
היסטוריה
הפרמיום זוהה על ידי קבוצת חוקרים בראשות אלברט גיורסו בשנת 1952 באתר שבו פוצצה פצצת המימן הראשונה, וקיבל את שמו על שם הפיזיקאי הדגול אנריקו פרמי, אבי הכור הגרעיני. האיזוטופ שזיהו החוקרים היה 255Fm, אשר נוצר לאחר התנגשות של 238U עם 17 נייטרונים בטמפרטורה ולחץ גבוהים.
מאפיינים
מכיוון שעד כה הצליחו להפיק רק כמויות קטנות של פרמיום, מעט ידוע עליו. הפרמיום נמצא באתרים שבוצע בהם פיצוץ תרמו-גרעיני, שכן בעת פיצוץ כגון זה נוצרים התנאים שגורמים להיווצרותו בשרשרת של תגובות גרעיניות. לפרמיום אין שימוש מלבד לצורכי מחקר.
כיום ידועים 17 איזוטופים של פרמיום, שהיציב מביניהם הוא 257Fm, שזמן מחצית חייו הוא 100 ימים. איזוטופים יציבים אחרים הם 253Fm עם זמן מחצית חיים של 3 ימים, 252Fm עם זמן מחצית חיים של 25.4 שעות, ו-255Fm עם זמן מחצית חיים של 20 שעות. שאר האיזוטופים שלו, הנמצאים בטווח בין 242Fm ל-259Fm, יציבים פחות, וזמנם מחצית חייהם לרוב אינו עולה על 3 דקות.
הר טילי (אנטארקטיקה)
הר טילי או הר טיליי (באנגלית: Mount Tilley) הוא הר במזרח האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
להר פסגה שטוחה המכוסה קרח.
ההר ממוקם 13 קילומטרים דרומית להר טיירל, ו-6 קילומטרים ממפרץ ג'ורג' השישי.
ההר מתנשא לגובה של 1,900 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,926 בגובהו באנטארקטיקה.
על אף גובהו של ההר, הוא נחשב גבעה ביחס לרכס דאגלס, ממנו הוא מופרד על ידי קרחון טוינבי.
גילוי ומיפוי הקרחון
ההר התגלה וצולם מהאוויר בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל.
ההר נסקר על הקרקע בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם
הסקר קרא להר על שמו של ססיל אי. טילי (Cecil E. Tilley), פרופסור למינרלוגיה ופטרולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'.
מנחם זיגלבוים
מנחם זיגלבוים (נולד בתשל"ג, 1973) הוא סופר ומעורכי שבועון בית משיח.
ביוגרפיה
זיגלבוים נולד וגדל בפתח תקווה, למד בישיבות חב"ד. נשוי לרות ומתגורר ברמת גן.
בתקופת לימודיו בישיבה, פרסם בשבועון כפר חב"ד סיפורי צדיקים וכתבות על אישים חב"דיים ופעילות חב"דית ברחבי תבל. ובשנים אלו שילב פרסום מאמרים וכתבות תחת שמו האמיתי ובשמות עט. משנת 1999 מכהן כעורך בשבועון בית משיח ובמקביל מפרסם בעיתון, מאות מאמרים וכתבות, במגוון נושאים, ובהם חשיפות רבות הקשורות לתולדות תנועת חב"ד. בשנים הראשונות כסופר, פרסם ספרים ובהם סיפורי צדיקים מעובדים על ידו בסגנון דרמטי ושוטף ובשנים הבאות שילב בין הוצאת ספרי היסטוריה, ביוגרפיה וסיפורי צדיקים מעובדים.
למד קאוצ'ינג באוניברסיטת בר-אילן, כן למד והשתלם בלימודי ייעוץ זוגי והנחיית קבוצות. במקביל השתלם בלימודי גישור וכלכלה משפחתית בי.נ.ר.. טורים בנושאים אלה הוא מפרסם באתרי החדשות החרדים "כיכר השבת" וחרדים10. בנוסף, הוא מגיש פינה בנושא, מדי יום שישי, בשידורי רדיו קול חי.
בדיקות סקר בהיריון
היריון בסיכון
היריון בסיכון עלול להוביל למספר של סיבוכים במהלך ההיריון ולעלייה בתחלואה ובתמותה. כך למשל, סוכרת, בעיקר סוכרת שהחלה טרם ההיריון, מקושרת לריבוי מי שפיר, ומומים מולדים שונים. ככל שהאם מבוגרת יותר (מעל גיל 35), כך עולה השכיחות לבעיות כרומוזומליות שונות כגון תסמונת דאון. עישון, תזונה לקויה, ריבוי עוברים וזיהומים תוך רחמיים מקושרים לפיגור גדילה תוך רחמי כמו גם סיבות אחרות נוספות.
סיבות מובילות למוות של האם במהלך ההיריון כוללות מחלות טרומבואמבוליות (קרישיות יתר), מחלות שבהן יש יתר לחץ דם, דימומים, זיהומים והיריון חוץ-רחמי. סיבות מובילות למוות של תינוקות במהלך שנת החיים הראשונה כוללות מומים מולדים וסיבוכים הקשורים ללידה מוקדמת, כאשר לידה מוקדמת וסיבוכי פגות מהווים גורם מוביל בתחלואה ותמותת תינוקות.
בקירוב, כמחצית מכל ההפריות אובדות לפני שניתן להבחין שאירע היריון. 15%-20% נוספים מההריונות אובדים במהלך הטרימסטר הראשון, כאשר מתוך קבוצה זו, יותר ממחצית ההריונות נושאים קריוטיפ אבנורמלי, ואת יתרתם ניתן כיום לאתר באמצעים נוספים.
טרם ההיריון
הערכה טרום הריונית של האישה החלה לתפוס תאוצה בשנים האחרונות, וכוללת הערכה בריאותית מלאה, סגנון חיים (לרבות משקל, התעמלות, הרגלים כגון עישון ושתיית אלכוהול) וביצוע בדיקות סקר גנטיות המכונות גם בדיקות גנטיות לפני היריון. המלצות ספציפיות לאישה אשר מתכננת להרות, כוללות נטילת חומצה פולית למניעת מומים פתוחים של תעלת השדרה (NTD) במינון של 0.4 מ"ג ליום, איזון קפדני של רמות סוכר אצל נשים סוכרתיות והערכה כללית אצל נשים החולות במחלות שונות אשר עלולות לסבך את ההיריון.
הערכה פרה-נטלית
לביקור הראשוני אצל הרופא חשיבות רבה בהערכת הסיכונים במהלך ההיריון ועליו להתרחש מוקדם ככל היותר בתחילת ההיריון. במסגרת הערכה זו יש ליתן את תשומת הלב לפרמטרים הבאים:
היסטוריה מיילדותית
יש לבחון את הלידות הקודמות ו/או ההפלות של המטופלת, אם היו, ולברר את סיבתן. באופן ספציפי, יש להעריך את הפרמטרים הבאים:
הערכת העובר
הערכת העובר מתבצעת באמצעות אולטראסאונד, דיקור מי שפיר, סיסי שליה ותבחינים נוספים.
הקדשה לנבואה
בתנ"ך, הקדשה לנבואה (או נבואת הקדשה) הוא המעמד שבו מוטלת על נביא השליחות אל עם ישראל.
כאשר נעיין בסיפורי ההקדשה נמצא קו מנחה – קיימת תבנית אחידה, בעלת מוטיבים ומרכיבים דומים. הגישה המחקרית מצאה כי ישנו דגם ספרותי ברור, המופיע בסדר כמעט קבוע, בסיפור הקדשת אדם לנביא במקרא. כמובן לכל סיפור הקדשת נביא במקרא יש את המוטיבים המיוחדים לה.
תבנית ההקדשה
תבנית ההקדשה כוללת חמישה שלבים:
1. המינוי לתפקיד, שמגיע בדרך כלל בהתגלות מפתיעה של ה' לאדם, העסוק בפעילות שגרתית. כך מתואר בספר שמות פרק ג' את רעיית הצאן על ידי משה לפני מינויו לשליח: "וּמֹשֶׁה, הָיָה רֹעֶה אֶת-צֹאן יִתְרוֹ חֹתְנוֹ—כֹּהֵן מִדְיָן; וַיִּנְהַג אֶת-הַצֹּאן אַחַר הַמִּדְבָּר, וַיָּבֹא אֶל-הַר הָאֱלֹהִים חֹרֵבָה. וַיֵּרָא מַלְאַךְ ה' אֵלָיו" (א', ב')
2. התנגדות הנביא למינוי — הנביא נרתע מן התפקיד ומביע את התנגדותו לקבלו על עצמו. כך מתנער ירמיהו מהתפקיד בטענה "הִנֵּה לֹא יָדַעְתִּי דַּבֵּר כִּי נַעַר אָנֹכִי" יוצא מן הכלל הוא ישעיהו, אשר בחזון הנבואה התנדב לקבל עליו את הנבואה מרצונו: כאשר שמע את ה' שואל "אֶת מִי אֶשְׁלַח וּמִי יֵלֶךְ לָנוּ?" עונה מיד: "הִנְנִי שְׁלָחֵנִי".
3. דחיית ההתנגדות תוך מתן דברי חיזוק ועידוד לנביא על ידי האל - "כִּי-אֶהְיֶה עִמָּךְ" כך מבטיח ה' למשה במעמד ההקדשה ליחזקאל נאמר: "הִנֵּה נָתַתִּי אֶת-פָּנֶיךָ חֲזָקִים לְעֻמַּת פְּנֵיהֶם, וְאֶת-מִצְחֲךָ חָזָק לְעֻמַּת מִצְחָם. כְּשָׁמִיר חָזָק מִצֹּר נָתַתִּי מִצְחֶךָ; לֹא-תִירָא אוֹתָם וְלֹא-תֵחַת מִפְּנֵיהֶם, כִּי בֵּית-מְרִי הֵמָּה" (יחזקאל, ג', ח'-ט')
4. מתן אות או סימן, המבשר על כניסת הנביא לתפקידו. "וַיִּשְׁלַח ה' אֶת יָדוֹ וַיַּגַּע עַל פִּי, וַיֹּאמֶר ה' אֵלַי הִנֵּה נָתַתִּי דְבָרַי בְּפִיךָ" (ירמיהו א', ט') למשה ניתנו במעמד ההקדשה אותות מיוחדים שיסייעו לו לשכנע את העם בנבואתו: המטה שהפך לנחש "וַיַּשְׁלִכֵהוּ אַרְצָה וַיְהִי לְנָחָשׁ" ( שמות ד', ג') וידו של משה שהפכה למצורעת "וְהִנֵּה יָדוֹ מְצֹרַעַת כַּשָּׁלֶג" ומיד לאחר מכן מתרפאת "וְהִנֵּה-שָׁבָה, כִּבְשָׂרוֹ" (שמות ד', ו' ז').
חוקרים רבים סבורים כי מתן האות ניתן לשליח על מנת להסיר כל ספק מליבו, שהוא אכן נשלח על ידי ה'.
5. מהות ותוכן השליחות. ירמיהו מתאר את תפקידו לפי דברי ה': "רְאֵה הִפְקַדְתִּיךָ הַיּוֹם הַזֶּה, עַל-הַגּוֹיִם וְעַל-הַמַּמְלָכוֹת, לִנְתוֹשׁ וְלִנְתוֹץ, וּלְהַאֲבִיד וְלַהֲרוֹס—לִבְנוֹת, וְלִנְטוֹעַ." (א', י')
ישנם נביאים, כדוגמת שמואל, שקיימת מחלוקת בין החוקרים לגבי התאמת תיאור הקדשתם לנבואה לבין הדגם הספרותי של תבנית ההקדשה. רק הרכיב הראשון בתבנית, המינוי, הוא היחיד שמתואר בסיפור הקדשתו (שמואל א' ג') עובדה זו גרמה לחוקרים רבים לטעון כי אין לראות בסיפור התגלות ה' לשמואל בשמואל א' פרק ג' כסיפור הקדשת שמואל לנבואה, אלא כתיאור החוויה הנבואית הראשונה של שמואל. לעומתם, פרופ' אוריאל סימון גורס כי אמנם סיפור הקדשתו של שמואל אינו כולל את המרכיבים הקלאסיים, אך הוא כולל מרכיבים שונים החוזרים בתיאורי הקדשה כמו התאמת השליח לשליחות, העובדה שהשליח מופתע מהטלת השליחות, והטלת השליחות "בחוזק יד".
הלגיון הרביעי איטליקה
הלגיון הרביעי איטליקה (בלטינית: Legio IIII Italica) היה לגיון רומאי, אשר פעל בין 231 ל-400 לספירה.
היסטוריה
הלגיון הוקם בשנת 231 בידי הקיסר אלכסנדר סוורוס. מגויסי הלגיון הגיעו מאיטליה ומפאנוניה. ייתכן שהלגיון השתתף במלחמתו של סוורוס כנגד האימפריה הסאסאנית באותה שנה. מפקדו הראשון של הלגיון היה מקסימינוס תראקס. בשנת 235 הפך מקסימינוס תראקס לקיסר בעצמו, והוביל את הלגיון במסעות מלחמה כנגד השבטים באזור הדנובה עד שנת 238. בימי הקיסר גורדיאנוס השלישי הועבר הלגיון לפרובינקיות המזרחיות ונלחם כנגד הסאסאנים. ככל הנראה בסיס האם של הלגיון באותן השנים היה במסופוטמיה. בימי הקיסר דיוקלטיאנוס הועבר הלגיון לגאליה.
הלגיון עדיין היה קיים ב והוא נזכר בנוטיטיה דיגניטטום כלגיון עצמאי. גורלו של הלגיון לאחר מכן אינו ידוע. ייתכן שהוא התמזג אל תוך הצבא הביזנטי.
בי.סי. דניפרו
מועדון הכדורסל דניפרו (באוקראינית: Дніпро баскетбольного клубу) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר דניפרו, המשחקת בליגת העל האוקראינית בכדורסל. הקבוצה היא ההמשך הישיר של קבוצת דינמו דניפרופטרובסק.
היסטוריה
בשנת 2003, כששיחקה בסופרליגה האוקראינית, שונה שם הקבוצה מדינמו לדניפרו.
בעונת 2008/09, הקבוצה הייתה שותפה להקמת ליגה בכירה נפרדת בשם הליגה האוקראינית, שהתאחדה לאחר עונה בודדת עם הסופרליגה. בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה בגביע הסופרליגה האוקראינית, שהוא התואר הראשון בתולדותיה.
הקבוצה השתתפה ביורוצ'לנג' בעונת 2004/05. ובעונת 2006/07 השתתפה יורוקאפ צ'לנג', בו הגיעה עד לשלב חצי הגמר והפסידה לקראבנוס הקפריסאית בסיכום שני מפגשים.
שרה שלקהאזי
שׁרה שלקהאזי, מבוטא בערך: שָׁארה שׁאלְקאהַאזי (בהונגרית: Salkaházi Sára; 1899 – 27 בדצמבר 1944) הייתה נזירה קתולית הונגרייה שהצילה עשרות יהודים במהלך השואה, והוכרה כחסידת אומות העולם.
ביוגרפיה
נולדה בשם שרלוטה קלוטהילד שלקהאז בקאשה למשפחה גרמנית-אתנית, ליפוט (לאופולד) ומריה שלקהאז. אביה היה בעליו של בית מלון. היא קיבלה על עצמה נדרי נזירות ב־1930. במהלך החודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה עזרה למאות יהודים להסתתר בבניין שהיה שייך למסדר "אחיות השירות החברתי" שאליו השתייכה, מסדר בראשו עמדה מרגיט שלכטה, שהוכרה לימים גם היא בתור חסידת אומות העולם. בעקבות הלשנה לרשויות, נתפסה שלקהאזי עם היהודים שהסתירה על ידי חברי ארגון צלב החץ, שהיו בעלי בריתם של הנאצים בהונגריה. כל האסירים נורו על גדות נהר הדנובה וגופותיהם הושלכו לתוך הנהר. גופתה של שלקהאזי מעולם לא נמצאה. היא הוכרזה על ידי הכנסייה הקתולית כקדושה מעונה.
ב־1969 הוכרה כחסידת אומות העולם על ידי ארגון "יד ושם" .
שלקהאזי בורכה ב־17 בספטמבר 2006 בבזיליקת אישטוואן הקדוש. טקס הברכה מעלה אותה למעמד של "מבורכת", שהוא שלב אחד לפני מעמד של "קדושה". היה זה טקס הברכה הראשון בהונגריה מאז שבורך המלך אישטוואן הראשון ב־1083.
ימ"ס
יחידות המסתערבים (ימ"ס) הן יחידות עילית של מסתערבים ללוחמה בטרור הפועלות משנת 1991 במסגרת משמר הגבול, בשיתוף פעולה עם צה"ל והשב"כ. ייעודן הוא טיפול בהפרות סדר והפגנות באמצעות הסתערבות ונטרול הגורמים המתסיסים, וביצוע מעצרים קשים בלב אוכלוסייה ערבית עוינת. ייחודן היא הפעילות המסוערבת שמתבצעת כאשר לוחמי היחידה מחופשים לערבים. הימ"ס פועלות במקביל ליחידות מסתערבים נוספות - כגון דובדבן של צה"ל שהוקמה באינתיפאדה הראשונה יחד עם יחידת שמשון. הקמתה הוטלה על רפ"ק אלי אברם, בוגר היחידה ללוחמה בטרור, שהתמנה למפקדה הראשון של ימ"ס אזור יהודה ושומרון בשנת 1991. אברם נהרג בעת ניסיון פריצה לבית בשכונה המזרחית של ג'נין בעת שעמד בראש לוחמיו.
כלל המשרתים ביחידות הם שוטרים במעמד קבע או סדיר, והיחידה באיו"ש כפופה לצה"ל, אך בדומה לימ"מ, הם נותנים סיוע מבצעי גם לשב"כ. יחידות אלו מסייעות גם ל"משטרה הכחולה" במעצרים מיוחדים או מסובכים, גם בתחומי הקו הירוק.
יחידות ודרכי פעולה
כיום מפעיל משמר הגבול 4 יחידות מסתערבים:
מקור המילה "מסתערב" נעוץ במונח הערבי "אסתערב" (استعرب), דהיינו מצב בו אנשים שאינם ערבים חיים ומתנהגים כערבים לכל דבר. לוחמי הימ"ס לומדים תוך כדי הכשרתם להכיר היטב את הטופוגרפיה של האזורים בהם הם פועלים, להכיר את המנהגים של כל כפר, להכיר את דרך הדיבור ולהכיר את החמולות ואת יחסי הכוחות ביניהן. בעת פעולה, לוחמי הימ"ס נטמעים באוכלוסייה ערבית עוינת לצורכי איסוף מודיעין, מעצרים, חיסולים וטיפול בהפרות סדר.
קבלה ליחידה
כדי להתקבל לימ"ס על המועמד לסמן בשאלון העדפות את משמר הגבול (מג"ב) כאפשרות המועדפת ביותר, ואם נתוניו ימצאו מתאימים, יקבל המועמד זימון לשרת במשמר הגבול, המועמד יתחיל את הטירונות ובסופה יוכשר כרובאי 05 כעבור ארבעה חודשים. לאחר שהמועמד הוכשר בטירונות, עליו לבקש זימון לגיבוש, אם קיבל תשובה חיובית, וגם עבר את הגיבוש בהצלחה, הוא מקבל זימון לקורס לוט"ר ימ"ס. לאחר הקורס ישנה עוד "השלמה יחידתית" התלויה ביחידה אליה הגיע הלוחם (איו"ש, י-ם או 617). הקורס וההשלמה היחידתית נמשכים כשלושה חודשים וחצי. כיום הקורס ליחידת ימ"ס כולל העלאת הלוחם לרובאי 07, בנוסף הלוחם בסוף ההכשרה יכול לצאת לקורס מ"כים סיירות (להיות מוכשר כמ"כ לאחר חודש וחצי של קורס - קורס מזורז) וכשיעבור בהצלחה יהיה רובאי 08. הקורס אורך כ-5 חודשים ולאחר מכן הלוחם עובר השלמת יחידה לפי האזור שהלוחם יגע אליו בסוף הקורס.
ציוד ואמצעי לחימה
לוחמי היחידה חמושים באקדח שירות, אותו הם נושאים גם "על אזרחי". רובה השירות של היחידה הוא M4A1 קרבין. קלעי היחידה מפעילים רוגר SR-22 לצורכי פיזור מהומות אלימות ונטרול פחות מקטלני של חמושים ומפרי סדר מסוכנים. צלפי היחידה משתמשים ברובי צלפים מדגמי מאוזר 86SR בריחי, רמינגטון מודל 700 משופר, SR-25 Mk 11 חצי-אוטומטי ובארט REC10 חצי-אוטומטי עם משתיק קול.
ציונים לשבח
בין הציונים לשבח והעיטורים:
האשכול (פירושונים)
ראו גם
}}
אצ'ר
אֶצֶ'ר (בהונגרית: Ecser, בסלובקית: Ečer, מילולית: סוג של אלון) הוא כפר במחוז פשט, באזור המטרופוליטני של בודפשט בירת הונגריה.
הכפר ממוקם דרומית לבודפשט, בסמוך לנמל התעופה הבינלאומי פרנץ ליסט (לשעבר פריהג'), לצד הכביש המהיר M0.
לפי עדויות הכפר היה קיים כבר בשנת 896 בעת שארפאד מנהיג המדיארים כבש את הונגריה ואנשיו קראו למקום על שם סוג האלון הגדל בו. העדות הישירה הראשונה בכתב על קיום הכפר היא מה-15 בדצמבר 1315. במאות ה-16 וה-17 שקע הכפר עקב כיבוש האימפריה העות'מאנית, אך התאושש במאה ה-18.
בכפר כנסייה קתולית שנבנתה בשנת 1740.
לכפר להקת ריקודי עם בשם Ecseri lakodalmas (חתונת אצ'ר).
האלונים, הכנסייה ולהקת הריקודים מופיעים בסמל הכפר.
ערים תאומות
הערים התאומות של אצ'ר הן:
אייל בצר
אייל בצר (נולד ב-15 ביולי 1950, א' באב תש"י) הוא ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל.
ביוגרפיה
אייל בצר הוא בנם של שרה (לבית הורוביץ) ונחמן בצר ישראל ונכדם של שפרה (לבית שטורמן) וישראל בצר, ממייסדי אום ג'וני, מרחביה ונהלל. הוא אחיו של קצין צה"ל מוקי בצר.
בצר הוא חבר מושב נהלל ובשנים 1993–1998 שימש מזכיר המושב ויו"ר הנהלת המושב ומפעליו. במהלך כהונתו, יזם והוציא לפועל את הסדרת החובות וההתחייבויות של המושב, לאחר קריסת ארגון מושבי הצפון.
בשנים 1999–2006 כיהן כסגן ומ"מ ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל. בתקופה זאת, שימש גם דירקטור במנהלת אזור התעשייה "שגיא 2000", במנהלת אזור התעשייה עפולה-יזרעאל ובחברה הכלכלית "עמק יזרעאל". עד אפריל 2013, שימש יו"ר רשות ניקוז ונחלים קישון.
מאז יולי 2007, משמש ראש המועצה האזורית.
בצר מכהן גם בתפקידים ציבוריים נוספים, מלבד היותו ראש המועצה:
בצר נשוי לזוהר לבית גפן, אחותו של יהונתן גפן, ואב לשלושה.
יצחק בן-רובי
יצחק בן-רובי (בספרדית: Yitzhak Ben-Ruby; 25 במרץ 1903 – 2 בנובמבר 1977) היה איש ציבור ופעיל ציוני יליד יוון, סופר, עורך, משורר, מחזאי ועיתונאי לאדינו וספרדית שפעל ביוון ובישראל. שימש כמנהל סניף קרן קיימת לישראל בסלוניקי, וכציר בקונגרס הספרדי העולמי השני.
קורות חיים
נולד ב-25 במרץ 1903 (בספרדית: Yitzhak Ben-Ruby; כ"ו באדר ה'תרס"ג) בסרס שביוון, בנם של לאה בת יצחק דה-בוטון, ממשפחת בנקאים מקושטא, וביטי בן-רובי, רוקח ונצר למשפחת רבנים ורופאים ידועים.
בשנת 1913 עברו עמו הוריו לסלוניקי, ושם למד בבית הספר של כל ישראל חברים ובבית הספר "לה מיסיון לאיר פראנסיז", אצל המשורר רוז'יר מילליט, מומחה ההיסטוריה היהודית קאידו קובו והמשורר הנרי מרקס.
כשבגר נישא לדורה בת יוסף קמחי, והחל לעבוד בבנק "די-שלוניק" ושימש גם כמזכירו הראשי. בהמשך גם נמנה עם מייסדי ומנהלי אגודת פקידי הבנקים ביוון, ושימש כמזכיר וכחבר ההנהלה של חברת הטבק "אוסטרו איליניק" שהעסיקה אלפי עובדים יהודים.
כפעיל ציוני, שימש כחבר אגודת צעירי ציון בסלוניקי, כמזכירה הראשי של הפדרציה הציונית ביוון, כמנהל הסניף המקומי של קרן קיימת לישראל וכיושב ראש האגודה הציונית "התחיה" שבאתונה. כן נמנה עם פעילי ומנהלי מוסדות הסיוע הסוציאלי מטעם וועד הקהילה היהודית, ובהם הליגה למלחמה בשחפת ובית החולים לחולי רוח.
עבודתו הספרותית כללה כתיבת שירים, פואמות ומחזות תיאטרון. כעיתונאי, כתב בעיתוני הלאדינו "לה רינאסינסיה ג'ודיאה" ו"לי-פרוגרי", ובירחון הצרפתי "קוניטר".
ב-8 באוגוסט 1945 עלה לארץ ישראל עם אשתו, כמנהל עליית הנוער מיוון, שבמסגרתה עלו עמו ארצה 250 נערים.
בישראל המשיך בכתיבת מחזות ונובלות, וכתב גם מאמרים עבור העיתונים "אנאליס סירב' אנטינוס" ממדריד, וב"הבמה העברית" ממקסיקו. כן היה מרצה בפני עולים במעברות ובמושבים ברחבי הארץ, ופעמיים בשבוע היה סוקר את המתרחש במחנות העולים בפינה מיוחדת ברדיו קול ישראל בספרדית.
בארץ גם נמנה עם פעילי ארגון ההגנה, ובהמשך שירת במילואים בצה"ל. כן היה פעיל בלשכת הבונים החופשיים "מוריה", שימש כחבר ההסתדרות, וניהל וערך מטעמה את העיתונים "איל-אב'יניר" בספרדית ו"לאב'יניר" בצרפתית. ב-9 באפריל 1954 נבחר לשמש כציר בקונגרס הספרדי העולמי השני מטעם סניף תל אביב של הסתדרות העובדים הכללית.
כשיצאה לאור בישראל גרסה מחודשת של עיתון הלאדינו הטורקי "איל טיימפו", שימש כעורכו.
כפעיל מפא"י, הרצה בכנסים שונים של המפלגה שנערכו ברחבי הארץ.
בחודש פברואר 1960 נערך לכבודו ערב הוקרה בתל אביב, בהשתתפות חבר הכנסת מנחם כהן, לילי מנחם, אברהם אלמליח והרב יעקב משה טולידאנו.
הלך לעולמו ב-2 בנובמבר 1977 (כ"א בחשוון ה'תשל"ח), ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
סנדלים תנ"כיים
סנדלים תנ"כיים הם סנדלים בעלי מבנה פשוט: סוליה אליה מחוברות שתי רצועות עור המהודקות לרוחב כף הרגל ומסביב לקרסול. העור ממנו מיוצרים הסנדלים צבוע לרוב בצבע חום או שחור. שמם ניתן להם בשל כך שהם מעניקים לנועל מראה של דמות מקראית. ככל הנראה, המקור הוא הופעתם בציורי קיר עתיקים ובממצאים ארכאולוגיים מימי קדם. בין חברי המחנות העולים הם כונו "סנדלים חוגיסטיים". הסנדלים התנ"כיים הם מודל קלאסי של יצרני סנדלים מובילים בישראל.
בימי קדם היו הסנדלים עשויים עור שאינו מעובד ונקשרו אל הרגל בעשב יבש, בחוטים או בחבלים. לעיתים אף שובצו מתכות ואבנים. בשונה מעט מן הדגם המוכר נעשה שימוש בתרבויות קדומות כמו רומי ומצרים העתיקה. שרידים בני למעלה מ-2000 שנה התגלו בחפירות ארכאולוגיות במצדה. גילויים הוא רמז נוסף היכול להצביע על שימוש קדום בהם לרבות בתחומי ארץ ישראל והמזרח התיכון.
בימי העלייה השנייה הושם דגש על נושא הלבוש החלוצי. עבודת הכפיים הייתה מהאידיאלים העיקריים והבולטים בחייהם של החלוצים והופעתם החיצונית נועדה בין היתר לבטא אידיאל זה גם בתחום ההלבשה וההנעלה. כמו כן הסנדלים הותאמו לתנאי הטבע ולמזג האוויר הארץ ישראלי החם. בין היתר, הדלות בקיבוצים הובילה ליצירת אופנה מוזנחת שזכתה בשלב מאוחר יותר לחיקוי בקרב תושבי הערים. הסנדלים התנ"כיים היוו מעין הטלת וטו על מוסכמות הלבוש המבוסס על הקפיטליזם ועל תרבות ההלבשה האירופית המקובלת, מה גם שבאירופה הקרה יחסית, סנדלים ככלל לא היו נפוצים. בעת המודרנית הסנדלים התנ"כיים רבות נתפסים כסמל לחלוציות או מאידך, סממן צברי מובהק.
הדמות "שרוליק" שצייר הקריקטורות "דוש" הולבשה בביגוד אופייני לחלוצים הכולל את הסנדלים התנ"כיים, ולימים התפרסמה כמודל של ישראלי שורשי. מאותה סיבה נעשה במוטיב זה שימוש בסרטים ישראליים לרבות אלו הבאים להציג בעלילתם את תקופת הצנע ואת סיפורי הקמת המדינה באופן מובהק. בסרט אלכס חולה אהבה למשל, נעולות הדמויות המרכזיות בסנדלים תנ"כיים.
הנזירים הפרנציסקנים נועלים אותם בכל ימות השנה כחלק מתלבושתם וכסמל לאורח חיים פשוט וצנוע.
בעבר הורשו חיילים וחיילות בצה"ל לנעול סנדלים תנ"כיים בימי הקיץ, וגם כיום ניתן לראות אותם על רגלי החיילות. עד היום מזוהים סנדלים אלו עם ארץ ישראל הישנה והקיבוץ ולעיתים נכללים בצורה זו או אחרת בקטגוריית אופנת הוינטג' והרטרו.
לקריאה נוספת
Orna Ben-Meir, Biblical Sandals and Native Israeli Identity, Jews and Shoes, edited by Edna Nahshon, Berg, Oxford, New York, 2008, pp: 77-90
ליגת העל הטורקית בכדורסל
ליגת הפרמייר באסקט (בטורקית: Türkiye 1. Basketbol Ligi) היא ליגת הכדורסל הבכירה בטורקיה. הליגה נוסדה ב-1966, אך לפני כן היו מספר ליגות חובבניות ברחבי טורקיה.