cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צ'ארלס קאלן
ביוגרפיה
אמו של קאלן, פלורנס, היגרה לארצות הברית מאנגליה אחרי מלחמת העולם השנייה, ונהרגה בתאונת דרכים ב-6 בדצמבר 1977 בגיל 55, כשקאלן היה בשנתו האחרונה בתיכון. קאלן ציין את המוות של אמו כ"הרסני", ותיאר את הצער שנגרם לו מכך שבית החולים לא עדכן אותו מייד עם מותה וכן על כך שגופתה נשרפה במקום להחזירה.
בשנה שלאחר מכן קאלן נשר מהלימודים והתגייס לצי האמריקאי, שבו שירת בצוללת וודרו וילסון. הוא עבר את הטירונות ואת הבדיקות הפסיכולוגיות הקפדניות שנערכו לצוותי הצוללות, שהיו צפויים לשרת בצוללות כחודשיים ברציפות. קאלן התקדם לדרגת קצין מדרג שני כחלק מהצוות שהפעיל את טילי הפוסידון בכלי השיט. הוא לא השתלב בחברה וסבל מהצקות מצד חבריו לצוות.
שנה לאחר שירותו, המפקד של קאלן גילה אותו יושב ליד בקרת הטילים לבוש במסכה כירורגית, כפפות ומדי צוות רפואי במקום המדים שלו. על אף שנענש, הוא לא הסביר מה גרם לו להתלבש כך. הוא הוצב מחדש בתפקיד שדרש פחות לחץ על ספינת תובלה. הוא ניסה להתאבד והיה מאושפז במחלקה הפסיכיאטרית של הצי מספר פעמים בשנים שלאחר מכן. הוא שוחרר ב-1984 מסיבות רפואיות.
זמן קצר לאחר מכן, קאלן נרשם לבית הספר לאחיות של בית החולים מאונטיינסייד בניו ג'רזי. הוא נבחר לנשיא הכיתה שלו, סיים את לימודיו ב-1986 והחל לעבוד ביחידת הכוויות של המרכז הרפואי סנט ברנבס שבליווינגסטון.
הרציחות
חודש אחרי שעזב את בית החולים, קאלן התחיל לעבוד בבית החולים וורן שבפיליפסבורג, שם רצח שלוש נשים מבוגרות באמצעות מינון יתר של דיגוקסין. הקורבן האחרון שלו בבית החולים אמרה כי "אח ערמומי" נתן לה זריקה בשעה שישנה. למרות זאת, המשפחה וצוות בית החולים התעלמו מטענתה במחשבה שהיא לא מבוססת.
שנה לאחר מכן, קאלן עבר להתגורר בדירת מרתף בפליפסבורג עם תום הליכי הגירושין מאשתו. קאלן טען מאוחר יותר שרצה לפרוש מעבודתו כאח ב-1993, אבל תשלומי המזונות שנקבעו אילצו אותו להמשיך. במרץ אותה שנה קאלן פרץ לבית של קולגה שלו בשעה שהיא ובנה הצעיר ישנו ועזב בלי להעיר אותם. לאחר מכן הוא התחיל לעקוב אחריה, שהגישה תלונה למשטרה. בסופו של דבר, קאלן הודה בהסגת גבול ונגזרה עליו שנת מאסר על תנאי. ביום אחרי המעצר שלו, הוא ניסה להתאבד.
קאלן החל לעבוד למשך כשלוש שנים ביחידה לטיפול נמרץ בבית החולים הנטרדון שבפלמינגטון. הוא טען כי לא פגע באף אחד בשנתיים הראשונות לעבודתו שם, אולם רישומי בית החולים לתקופה זו הושמדו בעת מעצרו של קאלן ב-2003. קאלן הודה שרצח חמישה חולים בין ינואר לספטמבר 1996 באמצעות מנת יתר של דיגוקסין. לאחר מכן מצא עבודה חדשה בבית החולים מוריסטון ממוריאל, אך פוטר במהרה עקב הישגים נמוכים. הוא היה מובטל במשך שישה חודשים והפסיק לשלם מזונות. לאחר שפנה לטפל בדיכאון בבית החולים וורן, הוא אושפז למשך זמן קצר במתקן פסיכיאטרי.
בפברואר 1998 קאלן התקבל לעבודה במרכז האחיות והשיקום ליברטי באלנטאון שבפנסילבניה, שם עבד במחלקה של חולים שתלויים במכשירי הנשמה וחמצן. הוא הואשם במתן תרופות בשעות לא מתוכננות, ופוטר לאחר שנראה נכנס עם מזרקים לחדר של מטופל, דבר שהסתיים בשבירת ידו של המטופל. קאלן גרם למותו של מטופל אחר בבית החולים, ואחות אחרת הואשמה באחריות למוות. קאלן עבר לעבוד בבית החולים איסטון בין נובמבר 1998 למרץ 1999. ב-30 בדצמבר 1998 רצח חולה נוסף. בדיקת דם של חוקר מקרי המוות הראתה כמויות אדירות של דיגוקסין בדם החולה, אך החקירה הסתיימה בצורה לא חד משמעית, וקאלן לא הואשם באחריות.
למרות חוסר היציבות הנפשית שלו ועל אף כמות מקרי המוות בבתי החולים בתקופת עבודתו, קאלן המשיך למצוא עבודה בקלות בגלל מחסור חמור באחים ואחיות. בנוסף, לא הייתה קיימת דרך להעביר מידע בין בתי חולים על אחים בעלי היסטוריה נפשית או בעיות בעבודה. החשש מתביעות והעובדה כי במשמרת שלהם התרחשו האירועים, גרמו לבתי החולים לסרב לפעולה תקיפה נגד קאלן.
במרץ 1999 קאלן עבר למחלקת הכוויות של בית החולים ליי, שם רצח מטופל נוסף וניסה לרצוח עוד אחד. חודש מאוחר יותר הוא עזב מיוזמתו את מקום העבודה ועבר ליחידה הקרדיולוגית של בית החולים סנט לוק בבית לחם. במהלך שלוש השנים הבאות, קאלן רצח חמישה מטופלים נוספים, וניסה לרצוח שניים נוספים. ב-11 בינואר 2000 הוא ניסה להתאבד שוב, אך ערנות שכניו הצילה אותו והוא נלקח למתקן פסיכיאטרי, אולם הוא חזר הביתה כבר למחרת.
בבית החולים אף אחד לא חשד בקאלן עד שקולגה שלו מצא בקבוקוני תרופות בפח. אלה לא היו תרופות מבוקשות מחוץ לבית החולים, מה שהפך את הגניבה לחשודה. החקירה מצאה שקאלן הוא שלקח את התרופות. בהצעת בית החולים הוא התפטר ביוני 2002. שבעה מעמיתיו לעבודה התריעו מאוחר יותר בפני התובע המחוזי של מחוז ליי על החשדות שלהם שהתרופות שימשו לרצח חולים, אך החוקרים לא בדקו את עברו של קאלן והתיק נסגר כעבור תשעה חודשים מחוסר ראיות.
בבית החולים החלו להבחין בבעייתיות של קאלן כשניגש לחדרים ולרישומים הממוחשבים של מטופלים שאליהם לא הוקצה. במערכות ניתן היה לראות בקשות רבות לתרופות וביטולים מהירים שלהן בתוך שניות. ביולי 2003, מנכ"ל מערכת מידע הרעלים והחינוך התריע בפני בכירי בית החולים כי לפחות ארבע מנות יתר חשודות מצביעות על כך שאיש צוות פגע בחולים. בית החולים התמהמה בפנייתו לרשויות עד אוקטובר, ובזמן זה נרצחו עוד חמישה חולים ובוצע ניסיון לרצוח עוד אחד.
כשחולה מת מרמת סוכר נמוכה באוקטובר 2003, בית החולים פנה למשטרת ניו ג'רזי. הוא היה הקורבן האחרון של קאלן. גורמים ממשלתיים מתחו ביקורת חריפה על העובדה שבית החולים לא דיווח על מנת יתר קטלנית שניתנה לחולה באוגוסט. חקירה של ההיסטוריה התעסוקתית שלו העלתה כי קיים חשד שהיה מעורב במקרי מוות נוספים בעבר. בית החולים פיטר את קאלן ב-31 באוקטובר, לכאורה בגלל שלא דייק בקורות החיים שלו. האחות איימי לורן פנתה למשטרה לאחר שנבהלה מהגישה של קאלן לתרופות והקשר שלו למות החולים. המשטרה עקבה אחריו במשך מספר שבועות תוך שהשלימה את החקירה. החוקרים יזמו מפגש בין לורן לקאלן בשעות הפנאי תוך שהם מקליטים את השיחה. הראיות שנאספו אפשרו להם לעצור את קאלן.
המעצר והמשפט
קאלן נעצר במסעדה ב-12 בדצמבר 2003 והואשם בסעיף אחד של רצח ובסעיף נוסף של ניסיון רצח. ב-14 בדצמבר הודה בפני החוקרים טים בראון ודן בולדווין ברצח פלוריאן גאל ובניסיון הרצח של ג'ין יונג האן, שניהם טופלו בסומרסט. בנוסף, סיפר שרצח מעל 40 חולים ב-16 שנות עבודתו כאח. באפריל 2004 הודה בבית המשפט ברצח 13 חולים ובניסיון לרצוח שניים נוספים בזמן שהועסק בסומרסט.
כחלק מהסדר הטיעון שהושג, קאלן הודה באשמה ובתמורה הרשויות לא ביקשו להוציאו להורג. חודש לאחר מכן הודה באשמה ברצח של שלושה חולים נוספים בניו ג'רזי. בנובמבר 2004 הודה ברצח של 6 בני אדם נוספים ובניסיון לרצח של עוד 3. הוא הפריע להליכי המשפט שוב ושוב בקריאות "כבודו, אתה צריך לפרוש", ובסופו של דבר הותקן לו מחסום לפה כדי למנוע ממנו להעיר הערות נוספות.
ב-2 במרץ 2006 קאלן נידון ל-11 מאסרי עולם על ידי בית המשפט בניו ג'רזי, והוא לא זכאי לחנינה עד 10 ביוני 2388. ב-10 במרץ 2006 קאלן הובא לאולם בית המשפט של נשיא בית המשפט המחוזי לצורך דיון בגזר הדין. קאלן חזר וקרא "כבודו, אתה צריך לפרוש" במשך שלושים דקות עד שלבסוף הותקן לו מחסום. גם לאחר מכן ניסה לחזור על הביטוי, ובאותו דיון קיבל עוד שישה מאסרי עולם. כחלק מהסדר הטיעון שלו, קאלן עובד עם גורמי אכיפת החוק כדי לאתר קורבנות נוספים.
מניע
קאלן הצהיר שנתן לחולים מנת יתר כיוון שלא היה יכול יותר להיות עד לניסיונות החייאה של החולים. קאלן ציין גם שנתן לחולים מנת יתר כדי לשים קץ לסבלם וכדי למנוע מאנשי בית החולים לפגוע בצלם האנוש שלהם. עם זאת, לא כל הקורבנות של קאלן היו חולים סופניים וחלקם היו צפויים להחלים בעת שקאלן רצח אותם. האחות לין טסטר תיארה רבים מהקורבנות כ"אנשים בשיפור".
במקום להשתמש במשככי כאבים ובחומרים ממריצים, שהיו בפיקוח הדוק על ידי בתי החולים בשל השימוש בהם כסמים ברחוב, קאלן בחר להשתמש בתרופות כמו דיגוקסין ואינסולין, תרופות שהיה להן שימוש מצומצם בחוץ ומשכו פחות עניין.
החוקרים ציינו שייתכן שקאלן גרם לחולים לסבול אבל לא הבין זאת, דבר שסתר את הטענה שלו לפיה הוא רצה להקל עליהם. בדומה לכך, קאלן סיפר לחוקרים שלמרות שצפה בחולים סובלים במשך ימים, ההחלטה לרצוח אותם התקבלה מתוך דחף רגעי. קאלן סיפר לחוקרים שרוב חייו היו בערפל, וכי יש לו זיכרונות מעורפלים של רצח רוב הקורבנות שלו. הוא ציין שהוא לא זוכר כמה רצח או מה היו המניעים לכל רצח. בחלק מהמקרים, קאלן הכחיש שביצע רצח כלשהו בעבודתו במקום מסוים, אולם אחרי שחזר על התיעוד הרפואי מאותם מקומות, הוא הודה שהיה מעורב במותם של חולים.
השפעה
קאלן הצליח לעבור בקלות בין מקומות עבודה בלי להיות מתועד בגלל היעדר הדרישה לדווח על התנהגות חשודה של עובדי רפואה והיעדר חובות חוקיות הולמות על המעסיקים. ניו ג'רזי ופנסילבניה, כמו רוב המדינות האחרות, דרשו מבתי החולים לדווח על מקרי מוות חשודים רק במקרים חמורים, והעונשים על אי דיווח על אירועים היו קלים. בנוסף, מדינות רבות לא נתנו לחוקרים את הסמכות לגלות את המעסיקים הקודמים של העובדים.
מעסיקים חששו מחקירת אירועים או ממתן חוות דעת שלילית על עובדים מתוך הרצון להימנע מתביעות משפטיות. לפי החוקרים וקאלן עצמו, כמה בתי חולים חשדו בו בפגיעה או ברצח חולים אך לא נקטו בפעולות המשפטיות ההולמות. לאחר הרשעתו, רבים מבתי החולים שבהם עבד קאלן נתבעו על ידי משפחות הקורבנות. התיקים נגד בתי החולים בניו ג'רזי, שנסגרו מחוץ לבית המשפט, מוסתרים.
במקרים מסוימים, עובדים בודדים לקחו על עצמם את המשימה למנוע מקאלן להתקבל לעבודה או לסייע לפיטוריו. חלקם יצרו קשר עם בתי חולים סמוכים בסתר או דיברו בחשאי עם הממונים עליהם כדי להזהיר מפני קאלן. כשהוא קיבל עבודה בבית החולים הלב הקדוש ביוני 2001, אחות ששמעה שמועות עליו בבית החולים איסטון סיפרה על כך לעמיתיה לעבודה. האחיות איימו להתפטר בהמוניהן אם קאלן לא יפוטר, ובסופו של דבר הוא איבד את העבודה.
בעקבות המקרה של קאלן, פנסילבניה, ניו ג'רזי ו-35 מדינות נוספות אימצו חוקים חדשים שעודדו מעסיקים לתת חוות דעת ישרה על עובדיהם, וכן סיפקו להם הגנה משפטית בעת דיווח על טעויות רפואיות. חוקי ניו ג'רזי, במיוחד, היוו את המודל שלפיו פעלו המדינות האחרות. ראשית, חוק ביטחון החולה מ-2004 הגביר את האחריות של בתי החולים על "אירועי לוואי חמורים שניתנים למניעה". חוק נוסף מ-2005 חייב את בתי החולים לדווח פרטים מסוימים על עובדיהם לחטיבה לענייני צרכנות בניו ג'רזי, והורה כי תלונות ורישומים משמעתיים שקשורים לטיפול בחולים יישמרו למשך שבע שנים לפחות.
בתרבות הפופולרית
ב-2008 יצא הסרט "האח הרוצח" ובוסס בחלקו על קאלן.
ב-25 ביוני 2020, ערוץ הטלוויזיה הבריטי Sky שידר את התוכנית הדוקומנטרית "צ'ארלס קאלן – רוצח עבור אדיבות".
ב-2022 יצא הסרט האחות הטובה והוא עלה לנטפליקס.
דמי משמרת
העמלה נגבית באופן יחסי כאחוז משווי תיק ניירות הערך של הלקוח. העמלה המקסימלית מפורסמת בתעריפון הבנק וניתנת למשא ומתן, בין השאר בהתאם להיקף הפעילות של הלקוח ולגודל התיק. על פי דיווח בנק ישראל לשנת 2020 גובה העמלה השנתית הממוצעת לתיק בשווי של 100 עד 200 אלף שקלים עומד על בין 0.13% בבנק הזול ביותר ל-0.61% בבנק היקר ביותר.
בשנת 2020 עמלה זו הכניסה לכלל הבנקים 1.8 מיליארד שקל, שליש מסך הכנסות הבנקים בעמלות.
לפי מחקר של בנק ישראל מ-2015 קיימים פערים משמעותיים בין דמי המשמרת הנקובים בתעריפון הבנק לבין אלו המשולמים בפועל על ידי לקוחות הבנק.
מאט ראיין
__פירושונים__
גן ג'וניין
גן ג'וניין הוא אתר בהאי השוכן בעיר נהריה, ישראל. הגן נמצא בין הרחובות לוטוס ולוטם, צפונית לחטיבת הביניים נופר ומשתרע על שטח של 5 דונם.
היסטוריה
על פי הערכתו של ההיסטוריון עלי בר-און, במקום הוקמה חווה חקלאית בשנת 1880 לערך. בעל החווה היה חקלאי ערבי בשם ג'וניין. בסביבות שנת 1890 נקנתה החווה החקלאית בידי בהאים. בהאא אללה, מנהיג הדת הבהאית, ביקר במקום פעמים רבות. אדוארד גרנוויל בראון ביקר במקום במסגרת עבודתו כהיסטוריון וחוקר הדת הבהאית. על פי כתביו, בשנת 1890 טייל בהאא אללה מסביב לגן, כאשר הוא רכוב על חמור. במרץ אותה שנה הגיעו למקום מאמינים רבים במטרה לחגוג את ראש השנה הבהאי, הנאורוז', יחד עם מנהיגם. המרכז הבהאי בישראל רכש את השטח ואחראי על שימור האתר.
ארכיקטורה
הגן מוקף בחומה עשוית אבן. בחלקו הדרומי של הגן נמצא מבנה לבן המהווה שחזור של החווה החקלאית שפעלה באתר. החדר המרכזי בבניין מרוצף באבנים בסגנון בנייה ישן. במרכז החדר עומדת מזרקה. חלק מהחדרים האחרים בבניין מיועדים לאירוח וחלק אחר מהחדרים - לתצוגה.
טוביה טוויג
טוביה טוויג (נולד ב-8 באוקטובר 1979) הוא שחקן, סופר ילדים, כוכב ילדים, ומדבב. הוא מוכר בשם הבמה "טוויגי גיבור בריאות".
ביוגרפיה
טוביה נולד בהרצליה למנשה ממוצא עיראקי ודיאנה ילידת הודו. הוא הבכור מבין שני אחים.
ב-1997 התגייס לצה"ל ושירת כקצין בנח"ל.
בשנת 2009 הצטרף כשחקן לתיאטרון "בים בם בום" אותו ניהל אסי סתיו.
ב-2012 הגה יחד עם אסי סתיו את הדמות של "טוויגי גיבור בריאות" ויחד עם אודי גוטשלק כתבו את המיני סדרה לילדים "טוויגי גיבור בריאות" בסגנון החבובות, בה טוביה משחק ומככב בתפקיד הראשי. הסדרה צולמה ושודרה ב-YES וב-HOT בערוץ כוכבי הילדים.
ב-2013 הוציא טוביה את דיסק השירים הראשון של טוויגי.
ב-2014 שיחק בהצגה "טוויגי גיבור בריאות" ברחבי הארץ.
ב-2016 כתב והוציא לאור את ספרו הראשון "טוויגי גיבור בריאות -צחצוח השיניים" בהוצאת אוריון ובאיוריה של מירב שדה-לביא.
ב-2017 שיחק את הטוחן והמספר במחזמר "עוץ לי גוץ לי ובת הטוחן" של תיאטרון הילדים הישראלי. באותו שנה שיחק גם את האריה בקוסם מארץ עוץ בהפקה של תיאטרון בים בם בום.
ב-2017 יצא ספרו השני "הג'ירף שאהב לנצח" בהוצאת אוריון ובאיוריה של מירב שדה-לביא. ב-2019 שיחק את הג'יני במחזמר אלאדין ישראל, יחד עם כוכבי הילדים שי ורועי. תפקיד הג'יני זוהה איתו משום שבאותה שנה התמודד עם מחלת הסרטן של ביתו תוך כדי שהוא מופיע במחזמר אלאדין ישראל והתראיין לכתבה עליו שנעשתה בחדשות ערוץ 12 שבעקבותיה התראיין בכלי התקשורת ובעיתונים.
ב-2021 יצא ספרו השלישי "לעזור למפלצון הפחד" בהוצאת אוריון,
יצא ספרו הרביעי "פונץ' ובננה אוהבים לעזור" בהוצאת אוריון.
מתקפת הטרור בנמל התעופה של מינכן (1970)
מתקפת הטרור בנמל התעופה של מינכן (1970), הייתה התקפת טרור, בה שלושה טרוריסטים, חברי ארגון הפת"ח, השליכו רימוני יד על נוסעי אל על בטיסה 435, ממינכן ללונדון. הפיגוע בוצע ב־10 בפברואר 1970, בנמל התעופה מינכן רים שבגרמניה. בפיגוע נהרג ישראלי אחד (אריה קצנשטיין) שנשכב על הרימון שהשליכו המחבלים לאוטובוס והציל חיי רבים, וקיבל על מעשה זה צל״ש. בנוסף נפצעו 13 בני אדם, מהם חמישה ישראלים. בין הפצועים הייתה השחקנית חנה מרון, שנפצעה קשה וסכנה נשקפה לחייה. כן נפצע קברניט המטוס.
האחראי על הוצאת הפיגוע לפועל, היה ד"ר עיסאם סירטווי, שלימים נרצח בידי פלסטינים, עקב העובדה שבחלוף הזמן החל להביע עמדות המצדדות בפיוס עם ישראל.
הפיגוע
ב־10 בפברואר 1970, בשעה 8:30 בבוקר, המריא מנתב"ג (אז נמל התעופה לוד), מטוס בואינג 707 של חברת אל על, בדרכו מתל אביב ללונדון, בטיסה שכללה עצירת ביניים במינכן. המטוס, ובו 52 נוסעים ו-11 אנשי צוות, נחת במינכן בשעה 13:28 בצהרים, וממנו ירדו 34 נוסעים. 18 הנוסעים הנוספים המתינו בבית הנתיבות, כדי להצטרף לטיסה ללונדון.
בינתיים ניסה נהג האוטובוס להרחיק את הרכב על נוסעיו מהזירה, אך המחבל נושא האקדח נעמד מול האוטובוס, כשהוא שולף את האקדח ומכוונו אל הנהג, ובכך מנע מהנהג למלט את האוטובוס על נוסעיו מהמקום. על פי הוראות המחבל פתח הנהג את דלתות האוטובוס, ואיפשר לנוסעים לצאת החוצה. המחבל נושא הרימון השליך את רימונו אל תוך האוטובוס. האנשים ששהו באוטובוס נשכבו על הרצפה, בעוד הנוסע אריה קצנשטיין הטיל עצמו על הרימון והקריב את חייו להצלת יתר הנוסעים, כל זאת לעיני אביו שהיה לידו. קצנשטיין היה בן 32, תושב חיפה ואב לשלושה ילדים. לימים קיבלה אלמנתו של קצנשטיין, מכתב מאת נשיא המדינה יצחק נבון בזו הלשון. על שמו של קצנשטיין נקרא רחוב באזור תעשייה במפרץ חיפה.
חנה מרון
בסופו של דבר, לא נשאו המאמצים פרי, ורגלה של השחקנית נקטעה, בגובה עשרים ס"מ מתחת לברך.
אסי דיין
גם אסי דיין נסע ללונדון לצורך מבחן בד לאותו סרט, לתפקיד של בחור רוסי הבא בברית הנישואים עם אחת מבנותיו של טוביה החולב. כאשר החלו ההתפוצצויות, הצליח דיין להימלט למשרד שהיה בסביבה, והוא לא נפגע. לאחר מכן ליווה דיין את מרון באמבולנס בדרכה לבית החולים. בעבר טענה מרון שדיין פשוט ברח, אך דיין, על אף שטען שאינו זוכר במדויק את רגע ההתפוצצות, דחה את הדברים מכל וכל. בראיון שהתקיים עם חנה מרון בשנת 2010, ביקשה להניח לעניין.
בהיותו בנו של שר הביטחון המכהן, משה דיין, הסתובבה שמועה, כי המחבלים התכוונו לחטוף באופן אישי את אסי. אך הוא מסר כי אפשרות זאת אינה הגיונית, וכי המחבלים לא יכלו להעלות על דעתם שהוא אחד הנוסעים בטיסה. עם זאת מאנפרד שרייבר, מפקד משטרת מינכן, לא לקח סיכונים מיותרים, והציב שמירה על דלת חדרו של דיין, ואף סירב למסור את שם המלון בו דיין מתאכסן.
המחבלים
המחבלים: מוחמד חדידי (ירדני בן 27), עבד אל רחמן צאלח (ירדני בן 21), מוחמד אל חאנאפי (מצרי בן 24), חברי ארגון "רשות הפעולה לשחרור פלסטין" - ארגונו של ד"ר עיסאם סירטאווי, שפעל בשיתוף פעולה עם הפת"ח, הגיעו למינכן מעיראק דרך פריז, שם נחתו יום לפני הפיגוע.
"רשות הפעולה" היה ארגון קיצוני, שהסתמך באופן מלא על תמיכה עיראקית. חוליית המחבלים שיצאה להתנקש בנוסעי אל על במינכן, כינתה את עצמה "יחידת עומר סירטאווי" על שמו של אחיו של עיסאם, טייס שנהרג שנה קודם לכן.
התנהלותם של המחבלים הייתה חובבנית ביותר, הם נראו לחוצים ביותר, ולא תפקדו כראוי. אחד מהם ניסה לברוח מהמקום עוד במהלך ההתקפה, והשני לא הצליח לתפעל את אקדחו. הלמוט גייסלר ראש המטה המיוחד לחקירת שלוש פרשיות הטרור שהתרחשו בפברואר 1970 במינכן, מסר כי המחבלים מעולם לא טסו במטוס, ואף לא היו מודעים לנוהלים המחייבים נוסע טרם עלייתו למטוס.
גם חנה מרון מסרה בעדותה, כי המחבלים נראו מבוהלים ומבולבלים.
חטיפות לצורך מיקוח
המחבלים נעצרו בגרמניה, והיו צפויים להיות מואשמים ברצח, ובניסיון לרצח. המשפט נדחה מספר פעמים, תוך ביקורת ציבורית על סחבת ונקבע לסתיו 1970. לבסוף שוחררו המחבלים בעסקת חילופי שבויים לאחר חטיפת המטוסים לשדה דוסון.
אמנון דותן
אמנון דותן (נולד ב- 31 במרץ 1943) הוא איש עסקים, תעשיין, מנכ"ל, יו"ר ודירקטור ישראלי. מכהן כקונסול כבוד של ליטא בישראל, נשיא כבוד ויועץ של קבוצת תעבורה, נשיא כבוד וחבר הנהלת ארגון הגג של לשכות המסחר הדו-לאומיות , נשיא כבוד של המועדון המסחרי-תעשייתי של ישראל , חבר נשיאות באיגוד לשכות המסחר של ישראל וכן דירקטור בחברות שונות.
ביוגרפיה
דותן נולד ברמת גן בשנת 1943. בוגר מגמת הנדסאי בניין באורט טכניקום, בוגר תואר ראשון בהיסטוריה כללית ולימודי הנדסת בניין באוניברסיטה בריטית. שירת בצה"ל בסדיר במערך הבינוי של חיל האוויר ושירת במילואים במערך הנ.מ. של חיל האוויר. בשנת 1965 הצטרף לחברת תעשיות רדימיקס ישראל וכעבור שני עשורים בהם כיהן בכל שדרת הניהול בחברה, התמנה בשנת 1986 לתפקיד מנכ"ל החברה ובשנת 1990 התמנה בנוסף גם ליו"ר החברה, תפקידים אותו מילא עד 2008 . בתחילת שנות ה-90 דותן התמנה בנוסף כחבר בהנהלה העולמית המורחבת של חברת רדימיקס ובמסגרת זו היה חבר בדירקטוריון של סניפי רדימיקס באירופה והקים את סניף רדימיקס בירדן והיה יו"ר חברה זו. מאז התמנה לתפקיד המנכ"ל ועד פרישתו מרדימיקס, דותן הוביל תוכנית פיתוח ובמסגרתה הוקמו עשרות רבות של מפעלי בטון, והחברה נכנסה לתחומים נוספים, לרבות כניסה לתחום המחצבות דרך רכישת ענק של חברת אבן וסיד מידי שיכון ובינוי. בשנים 2008 – 2016 כיהן כיו"ר חברת משאב ייזום ופיתוח בע"מ וכיו"ר נשר מפעלי מלט ישראליים .בשנים 2017 – 2018 כיהן כיו"ר קבוצת תעבורה אחזקות . לאחר שפרש מתפקידי ניהול המשיך אמנון דותן לסייע לקבוצת תעבורה-לבנת כיועץ וכן עסק בהשקעות שונות ובתפקידים ציבוריים.
פרסים
אמנון דותן זכה בפרסים הבאים:
חיים אישיים
דותן נשוי לטובה, אבא לשלושה, סבא לשמונה וסבא-רבא לנינה. מתגורר ברמת השרון.
מרטירוס סאריאן
מרטירוס סאריאן (בארמנית: Մարտիրոս Սարյան; ברוסית: Мартиро́с Сарья́н; 28 בפברואר 1880 – 5 במאי 1972) היה צייר ארמני והמייסד של הציור הארמני המודרני.
ביוגרפיה
הוא ביקר לראשונה בארמניה, אז חלק מהאימפריה הרוסית, בשנת 1901. הוא צייר את נופיו הראשונים המתארים את ארמניה: מקראוואנק, 1902; ארגטס, 1902; תְאוֹ. סבן, 1903; ערב בגן, 1903; בכפר הארמני, 1903 וכו', שזכו לשבחים רבים בעיתונות מוסקבה.
בשנים 1910 עד 1913 הוא טייל רבות בטורקיה, מצרים ואיראן. בשנת 1915 הוא נסע כדי לעזור לפליטים שברחו מרצח העם הארמני באימפריה העות'מאנית. בשנת 1916 נסע לטביליסי שם נישא ללוסיק אגיין, ועזר בארגון אגודת האמנים הארמנים.
לאחר תפיסת השלטון הבולשביקית ב-1917 נסע עם משפחתו לגור ברוסיה. ב-1921 עברו לארמניה. בעוד שרוב עבודתו שיקפה את הנוף הארמני, הוא גם עיצב את סמל ארמניה הסובייטית ועיצב את המסך לתיאטרון הממלכתי הארמני הראשון. הוא גם הציע הצעה לדגל של ארמניה עצמאית על בסיס הצבעים והעיצובים של בדים ושטיחים ארמניים מסורתיים, אם כי עיצובו נדחה.
בשנים 1926 עד 1928 הוא חי ועבד בפריז, אך רוב היצירות מתקופה זו נהרסו בשריפה על סיפון הספינה שבה חזר לברית המועצות. משנת 1928 ועד מותו חי סאריאן בארמניה הסובייטית.
בשנים הקשות של שנות ה-30 הוא התמסר שוב בעיקר לציורי נוף, וגם לפורטרטים. הוא גם זכה שלוש פעמים במסדר לנין ופרסים ומדליות נוספים. הוא היה חבר באקדמיה לאמנות של ברית המועצות (1974) ובאקדמיה הארמנית למדעים (1956).
סאריאן מת בירוואן ב-5 במאי 1972. ביתו לשעבר בירוואן הוא מוזיאון המוקדש לעבודתו עם מאות פריטים המוצגים.
לפרוסקופיה
לַפָּרוֹסְקוֹפְּיָה או שְׁקִיפַת בֶּטֶן היא טכניקת ניתוח זעיר פולשנית ממשפחת ניתוחי האנדוסקופיה. מקור המילה לפרוסקופיה הוא מהשפה היוונית- λαπάρα (לפרו - חלל הבטן) ו-σκοπέω (סקופיה - הסתכלות).
בלפרוסקופיה מוחדרת מצלמה דרך חתך זעיר בדופן הבטן - בדרך כלל בטבור. דרך עוד שניים או שלושה חתכים זעירים בשיפולי הבטן מוכנסים כלים ניתוחיים שבאמצעותם מבוצע הניתוח הנדרש. המצלמה מעבירה לצוות הרפואי שידור וידאו של מקום הניתוח באמצעות סיב אופטי המחבר בין המצלמה לצג. ניתוחי בטן ואגן, והליכים פולשניים אבחנתיים רבים, נעשים בטכניקה הלפרוסקופית, כאשר המגבלה היא בדרך כלל שילוב של גודל הממצא ומיומנות המנתח.
כמו בכל פרוצדורה פולשנית, גם ללפרוסקופיה יש פוטנציאל סיבוכים, חלקם כלליים לכל לפרוסקופיה וחלקם ספציפיים לניתוח המבוצע. לעומת זאת, ללפרוסקופיה יתרונות משמעותיים, שעיקרם החלמה מהירה יותר, פחות כאבים, צלקות אסתטיות וקטנות יותר ושחרור מהיר.
היסטוריה
המכשיר הלפרוסקופי הראשון היה מורכב מצינור צפייה, נר וסדרה של מראות, ומטרתו הייתה להדגים את השופכה מבפנים. המכשיר פותח על ידי פיליפ בוציני, רופא גרמני, בשנת 1805. המנתחים באותה התקופה לא אהדו את המכשיר וטענו כי הוא אינו פרקטי, אך ממציאים רבים שאבו ממנו השראה. כמה שנים לאחר מכן פותחו עיצובים אחרים וחדשים של המכשיר שהתבססו על סוגים שונים של מנורות.
המכשיר הראשון שהשתמש במקור אור אלקטרוני הומצא בשנת 1867 על ידי יוליוס ברוק, רופא שיניים מורוצלב. ברוק השתמש בנורת הלהט. בדומה לדגמים דומים שנוצרו והתבססו על נורות להט, החיסרון העיקרי בכולם היה החום שנפלט מהנורה. החום הרב שנפלט עבר באופן חופשי בצינורות המתכת של המכשיר עד לקצהו, דבר שסיכן באופן משמעותי הן את המנתח והן את המטופל.
בשנת 1901 ביצע הרופא הגרמני גאורג קלינג ניתוח ראשון באמצעות לפרוסקופ בכלבים. בשנת 1910 ביצע הנס כריסטיאן יקוביוס משוודיה את הניתוח הלפרוסקופי הראשון בבני אדם והוא טבע את המונח "לפרוסקופיה".
לאורך העשורים הבאים, מדענים ומנתחים רבים גילו את הלפרוסקופ, והמכשיר הפך לפופולרי ויעיל. השימוש במצלמות טלוויזיה המבוססות על מעגל משולב ממוחשב היה אירוע משמעותי בתחום הלפרוסקופיה. הטכנולוגיה הזאת אפשרה לפתח תמונה מוגדלת המוצגת על גבי מוניטור. ידיו של המנתח חופשיות ופנויות וכך הוא יכול לבצע הליכים מורכבים יותר.
ביצוע הניתוח
ניתוח לפרוסקופי מאפשר לבצע את מרבית הפרוצדורות דרך כמה חתכים קטנים מאוד באזור הטבור, ללא צורך בחתך ניתוחי ארוך לפתיחת הבטן. השלבים השונים בביצוע הניתוח הלפרוסקופי הם: הן בלפרוסקופיה טיפולית והן בלפרוסקופיה אבחנתית, לאחר שהמטופל עובר הרדמה כללית, נעשים לו כחמישה חתכים בגודל של כחמישה עד עשרה מילימטרים באזור הטבור, ודרכם מוחדר צינור שבקצהו מצלמה, כדי שניתן יהיה לצפות בשדה הניתוח על גבי מסך. נוסף על כך, מוכנסים גם המכשירים הניתוחיים ומעין שרוולים שקוטרם כ-5–12 מ"מ.
כחלק מהמכשור הרפואי, מחדירים דרך דופן הבטן טרוקר (מחט חלולה מיוחדת עם איטום, על מנת למנוע בריחה של פחמן דו-חמצני מחלל הבטן). כאשר המחט מפסיקה לחוש התנגדות, כיפת מתכת קפיצית מזנקת ומגנה על חוד המחט; כך נמנעת פגיעה באיברים פנימיים. דרך המחט מוזרם פחמן דו-חמצני לחלל הבטן. הגז מנפח את הבטן ויוצר חלל עבודה בין דופן הבטן לאיברים הפנימיים.
בהמשך מוחדרות מחטים נוספות, עבות יותר, דרך דופן הבטן. מחטים אלו מהוות צינורות, אשר דרכן יועברו כל מכשירי הניתוח. למכשירים אלו מבנה ארוך במיוחד, המותאם לניתוח. אחד המכשירים המוכנסים לבטן הוא כבל סיב אופטי שבקצהו המוחדר לאזור הניתוח יש עדשה ובקצהו השני מצלמה המעבירה את התמונה למסך טלוויזיה. דבר זה מאפשר למנתחים לראות את מקום הניתוח ולכוון את פעולותיהם. בניתוחים מסובכים ניתן להשתמש בשני מסכים זה מול זה, כדי לאפשר למנתחים לעמוד משני צדי המנותח. בסיום הפעולה, הגז נשאב החוצה, והחתכים נתפרים ונחבשים.
בפרוצדורות לפרוסקופיות מתקדמות, בהן יש צורך בהסרת דגימה גדולה מכדי להישלף דרך אתר טרוקר, יש לבצע חתך גדול מ-10 מ"מ. הנפוצים מבין ההליכים הללו הם הסרת המעי הגס כולו או חלקו (כריתת המעי הגס) או כריתת כליה. כריתת האיבר, במידת הצורך, מתבצעת תוך ריסוס תמיסת סליין בחלל הבטן, משום שהאיבר הכרות נצרב באמצעות זרם גבוה המועבר דרכו.
מנתחים רבים מבצעים חתך גדול יותר מלכתחילה, מכיוון שהם בכל מקרה יצטרכו לבצע חתך גדול להסרת הדגימה. בנוסף, הם משתמשים בחתך גדול זה כדי שידם תהיה בשדה הניתוח במהלך ההליך כדי לסייע בתמרון הניתוח. כמו כן, השימוש בחתך גדול זה נעשה כדי שהמנתחים יוכלו להרגיש את צפיפות הרקמות השונה באמצעות מישוש, כפי שנהוג לעשות בניתוח פתוח. טכניקה זו נקראת לפרוסקופיה בעזרה ידנית. המנתחים עדיין עובדים עם סקופים ומכשירים לפרוסקופיים אחרים, ולכן יש עדיין צורך לשמור על בטנו של המטופל. לפיכך, יש להשתמש במכשיר המכונה "יציאת גישה ידנית" (שרוול עם חותם המאפשר מעבר של היד, תוך מניעת יציאת פחמן דו-חמצני). מנתחים שבוחרים בטכניקה זו של סיוע ביד סבורים שהיא מקטינה את זמן הניתוח באופן משמעותי לעומת הגישה הלפרוסקופית הישירה. יתר על כן, הגישה הידנית מאפשרת להתמודד עם אירועי לוואי בלתי צפויים (למשל, דימום בלתי מבוקר) שעלול לחייב יצירת חתך גדול בהרבה בדופן הבטן ומעבר להליך כירורגי פתוח לחלוטין. שימוש ברובוט
במאה ה-21 פותחו כלים אלקטרוניים לסיוע בניתוחים אלה. אחת הדוגמאות היא רובוט דה וינצ'י, המאפשר לרופא טווח פעולה גדול יותר, מאחר שהוא אינו מוגבל בתנועה, בעוד שלרופא עצמו מגבלות תנועה טבעיות, בהתאם לטווח התנועה של מפרקי ידיו. בנוסף, הרובוט מציג לעיני המנתח תמונה מוגדלת עד פי 12 בתלת־ממד ובזמן אמת, מה שמאפשר לרופא לבצע את הניתוח בדיוק מרבי.
הרובוט מאפשר לבצע מניפולציות לפעולות שונות ומספק יכולת תמרון גבוהה. כך מובטחת עבודה מדויקת יותר, ללא רעד של הידיים, התמקדות טובה במיוחד באזור המטופל, ומספר חתכים מופחת. לרופא המנתח יש חופש פעולה מרבי בעזרת הרובוט. כל התנועות נעשות בעזרת שני מוטות היגוי מיוחדים המופעלים על ידי המנתח, בתנאים אופטימליים וברמה מדויקת מאוד. על ידי ארבע זרועותיו של הרובוט, בהן מוטות ההיגוי שולטים, מוחזקים כל כלי הניתוח.
מבחינת המנותח ההבדל המשמעותי ביותר בין ניתוח לפרוסקופי קונבנציונלי לניתוח לפרוסקופי רובוטי הוא מיקום החתכים. בעוד שבניתוח הלפרוסקופי הקונבנציונלי מיקום החתכים הוא בגובה הטבור ובשיפולי הבטן התחתונה, מיקום החתכים בניתוח הרובוטי הוא גבוה יותר ופולש לבטן העליונה.
סיבוכים וסיכונים
הגם שסיבוכים אינם שכיחים בפעולה זו, ייתכנו סיכונים וסיבוכים אפשריים שכוללים: זיהום, דימום, פגיעה באיברים סמוכים או צורך במעבר לשיטה הפתוחה (ניתוח בטן פתוח) תוך כדי הפעולה, עקב קושי טכני או סיבוך בביצוע הלפרוסקופיה. בנוסף, קיים סיכון לפגיעה באיבר פנימי או דימום בלתי נשלט.
לאחר הניתוח המטופל עלול לסבול מכאב בחתכי הניתוח ובאזור הכתפיים עקב לחץ הגז על הסרעפת. כאב זה צפוי לחלוף תוך שעות או עד ימים.
בנוסף, חשוב לזכור שההליך מתבצע לרוב תחת הרדמה כללית וגם היא כרוכה בסיכונים ותופעות לוואי: כאבי גרון, אי-נוחות בבליעה בעיקר כתוצאה מהאינטובציה, בחילות והקאות, נזק לשיניים ולקנה הנשימה כתוצאה מהחדרת המיכשור הנחוץ להרדמה (אינטובציה), תגובה אלרגית חריפה, תסמונת החום הממאיר, הפרעות בתפקודי מערכות חיוניים ובמקרים נדירים אף מוות. במהלך ההרדמה הכללית מופסקות פעולות הנשימה ועל הרופא המרדים לנטר ולהנשים את החולה בעזרת טובוס ומפוח הנשמה או מכונת הנשמה לאורך כל הניתוח.
מכשור
=== מצלמות זעירות === גודלה של המצלמה הוא חלק אינטגרלי ביותר בניתוח לפרוסקופי. קיימים דגמים רבים של מצלמות, אך הנפוץ ביותר הוא דגם המצלמה המפורט מטה. גודלה של המצלמה המזערית הוא כ־10.5 מ"מ * 55 מ"מ, והיא מורכבת משני מגנטים מקובעים למשטח שגודלם כ-7 מ"מ * 8 מ"מ מסוג NdFeB N50, מודל ראייה, מקור אור ואום משושה ממתכת. אורך המוקד (focal) של עדשת המצלמה הוא 6–8 ס"מ. האום המשושה ממתכת מקובע על המשטח הרוחבי של מודל הראייה. האום משמש להשגת הזווית של 30 מעלות כלפי מטה של מודל הראייה. מקור האור הוא דיודה פולטת אור ב-3 וולט (LED)- זה מספק טמפרטורת צבע גבוהה (6000–6500 K) ושטף זוהר (200–220 LM) שווה לזה של נורות Xeon המשמשות בלפרוסקופיה קונבנציונלית. מצלמות יכולות להשתמש בסוגי עדשות שונים, הכוללים זום או פוקוס קבוע להחלפה, וכן, יכולות להיות מעוצבות עם שבב יחיד או משולש. מצלמות שבב יחיד מכילות חיישנים לאור אדום, ירוק וכחול המוטמע בשבב CCD יחיד. עיצובים של שבבים משולשים משתמשים בפריזמה הממוקמת ביחידת ראש המצלמה ותפקידה לפצל את התמונה הנכנסת לרכיבים אדומים, ירוקים וכחולים, ולהפנות את קרני האור לשלושה שבבי CCD נפרדים. התמונה המתקבלת יכולה להציע איכות מעולה מבחינת הגדרת הצבעים והבהירות, אך מצלמות השבבים המשולשות יקרות יותר וכבדות יותר מגרסאות שבב יחיד. משקל הוא גורם משמעותי מכיוון שהמצלמה מותקנת בדרך כלל ישירות על גבי ההיקף, ומצלמה כבדה יותר יכולה להקשות על הכלי לבצע תמרונים. ראש המצלמה מכיל עדשת מטרה, אליה מגיע איסוף הפריזמה ושלושה גלאים אשר באמצעותם ניתן לקלוט את שלושת צבעי היסוד. חלק מהמצלמות כוללות גם זום אופטי, באמצעותו ניתן להשיג הגדלה של התמונה. יתרון הזום האופטי (לעומת קירוב רגיל של התמונה על הצג) הוא שאין לו אפקט שלילי על הרזולוציה של התמונה המתקבלת, מאחר שהוא נעשה על ידי שינוי מיקום העדשות. במצלמות מתקדמות, חלק מעיבוד התמונה נעשה גם הוא בראש המצלמה.
ישנו הבדל בין ראש מצלמה מסוג SD (איכות סטנדרטית) לבין ראש מצלמה מסוג HD (איכות גבוהה). ההבדל העיקרי בין SD ו-HD הוא ביחס בין כמות הקווים האנכיים לכמות הקווים האופקיים שנוצרים על המסך. מצלמת SD טיפוסית מציגה יחס של 4:3 בין הקווים האנכיים לקווים האופקיים, בעוד שמצלמת HD מציגה יחס גבוה יותר של 16:9. היחס הגבוה מוביל לצפיפות גבוהה יותר של הפיקסלים המתקבלים ובכך לתמונה ברורה ואיכותית יותר.
=== סיבים אופטיים === סיב אופטי הוא סיב מחומר שקוף המאפשר העברת מידע על גבי אור בין קצותיו. העברת האור מתבססת על העיקרון הפיזיקלי של החזרת אור מלאה. יתרון השיטה הוא ניחות נמוך מאוד ביחס לשיטות העברת מידע אחרות, כגון כבלי נחושת, כלומר איבוד האות הוא מינימלי. עובדה זו נובעת מהנפיצה הנמוכה של הזכוכית ומאפשרת העברת מידע למרחקים גדולים ללא צורך בהגברת האות. הסיב מורכב ממספר שכבות. שכבות הליבה (core) והמעטפת (cladding) הן שקופות, אך מקדם השבירה של הליבה גבוה מזה של המעטפת. לכן, כאשר אור נכנס לסיב ופוגע בדופן הליבה, הוא יישבר על ידי המעטה בזווית שתחזיר אותו החזרה מלאה ללא איבוד (כל עוד זווית הכניסה קטנה מהזווית הקריטית, על פי חוק סנל). באופן זה קרני האור נכלאות בליבה ונעות ביחד עם הסיב על כל פיתוליו. זווית האור המקסימלית לשידור אור לתוך הסיב ללא איבוד נקראת המפתח הנומרי.
הסיב מוצב בין משדר למקלט. תפקיד המשדר הוא לתרגם אות חשמלי לאות אופטי שיועבר בסיב, ואילו תפקיד המקלט הוא לתרגם את האות האופטי לאות חשמלי בחזרה (מאחר שלא ניתן להציג ישירות את האות האופטי והוא משמש לנשיאת המידע בלבד). בלפרוסקופיה, המשדר נמצא בצד של המצלמה הזעירה ואילו המקלט בצד השני של הסיב. השימוש בסיבים אופטיים בלפרוסקופיה נועד להפקת תמונה או וידאו מתוך גוף האדם. הרופא יכול להכניס דרך אחד החורים צרור סיבים, אשר חלקם נושאים אור לתוך האזור אותו נרצה לראות בבירור וחלקם נושאים אור שמוחזר מפני האיברים הפנימיים. באופן זה הרופא יכול לראות תמונות ברורות וחדות מתוך הגוף, אשר ינחו אותו בעת ביצוע ניתוח או יאפשרו לו לאבחן מחלות.
מקור האור
מקור האור במצלמה האנדוסקופית, מסופק על ידי שימוש בנורת LED ידידותיות לסביבה, אשר חוסכות באנרגיה. בעבר נעשה שימוש בנורות להט, הצורכות אנרגיה רבה ומייצרת פסולת סביבתית מסוכנת. יתרון נוסף בנורות אלה, הוא שהן מכילות טכנולוגיית Safelight המסייעת להפחית את הסיכון לפציעת המטופל והצוות המנתח. אם במהלך הניתוח המתקן שעליו נמצאת הנורה ניתק מהכבל, הנורה מפסיקה להאיר בעזרת טכנולוגיית Safelight, כך שהצג בו צופה המנתח הופך שחור.
הגדרות פלט האור ניתנות לשליטה על ידי הצוות, עלות ההפעלה נמוכה ומתאפשרת הגברת בטיחות הפרוצדורה עבור המנותח ועבור הצוות המנתח.
מקור האור מהווה חלק מהותי בהדמיה האנדוסקופית, וזו נקודת המוצא של שרשרת ההדמיה. איכות מצלמות ה-HD תלויה במאפייני הביצועים של מקור האור. לפיכך, נעשה שימוש במקור אור בעל ביצועים גבוהים עם עוצמה רבה כדי להבטיח תאורה נאותה במהלך הפרוצדורה. על התאורה להבטיח תכונות צבעוניות מציאותיות והצגת תמונה מבריקה.
מקור האור צריך לשלב בהירות וניגודיות מספקות על מנת לאפשר למנתחים להבדיל רקמות בריאות מרקמות חשודות הדורשות טיפול. יתר על כן, במהלך ההליך הטיפולי, על מקור האור להאיר כראוי את שדה הניתוח כדי לאפשר למנתח לצפות בבירור מבנים אנטומיים דרך הצג ולשלוט במכשירים כירורגיים בעדינות רבה.
אנדוסקופיה מסוג HD בדרך כלל מציבה דרישות גבוהות יותר למקורות אור כירורגיים, לעומת אנדוסקופיה סטנדרטית (SD). כדי לקבל תמונות אנדוסקופיות מסוג HD חדות וברורות ברזולוציה מעולה, יש לספק תאורה אופטימלית. מצלמות HD הן בעלות רגישות נמוכה יותר בשל גודל פיקסל קטן יותר, מומלץ לעיתים קרובות להשתמש במקור אור חזק של 300W (וולט) Xeon.
== סוגי ניתוחים == כיום משתמשים בסוג ניתוח זה כדי לכרות כיס מרה, לתקן בקעים מסוגים שונים כגון בקע סרעפתי, בקע טבורי ואף בכירורגיה אונקולוגית. היתרונות של ניתוח לפרוסקופי הם גדולים, שכן יש צלקות זעירות המונעות התפתחות של בקעים בצלקות בעתיד, זמן ההתאוששות מהיר יחסית לניתוח בטן פתוח, ונוסף על כך חלל הבטן לא נחשף לאוויר והסיכון לזיהום פוחת.
לפרוסקופיה משמשת לזיהוי ואבחון כאבים באזור הבטן והאגן. במקרים רבים, בעיות בבטן ובאגן יכולות להיות מאובחנות על ידי טכניקות דימות כגון אולטרסאונד, CT, וסריקת MRI.
לפרוסקופיה מתבצעת כאשר בדיקות לא פולשניות אלה לא מספקות מספיק מידע או תובנות לגבי האבחנה. בנוסף, לעיתים יבצעו שימוש בלפרוסקופיה על מנת לקחת ביופסיה או דגימה מרקמה מאיבר מסוים בחלל הבטן או האגן.
הרופא יכול להמליץ על לפרוסקופיה על מנת לבחון את האיברים הבאים:
באמצעות צפייה באיברים אלו במכשיר הלפרוסקופ יוכל הרופא לאבחן- גוש או גידול, נוזלים בחלל, מחלות כבד, יעילות של טיפול ושלבי התקדמות של סרטן.
סוגי סרטן שניתן לאבחן באמצעות לפרוסקופיה: יתרון נוסף הוא שהרופא יוכל לבצע התערבות באופן מיידי לאחר האבחון על מנת לסייע במהרה בטיפול.
== לפרוסקופיה בעת מגפת ה-COVID-19 == עם התפשטות נגיף הקורונה, עלו חששות הנוגעים להעברת הנגיף בין מטופלים עקב פרוצדורות רפואיות פולשניות, לרבות לפרוסקופיה ושימוש ברובוטים במהלך ניתוח. מקור חששות אלו נובע מההבנה כי וירוס COVID-19 הוא RNA, אשר יכול להימצא בין היתר בצואה ובשכבת המוקוזה שבמערכת העיכול. ניפוח חלל הבטן באוויר (פחמן דו-חמצני) עלול לגרום לנידוף של הווירוס באוויר שבבטן, אשר עלול לצאת מאותם פתחים המשמשים להכנסת כלי הניתוח לחלל הבטן. יתר על כן, בשל התנדפות הווירוס בחלל הבטן, הוא עלול להימצא על גבי אותם כלים המשמשים לניתוח, שישמשו גם לניתוחים הבאים. סיכונים אלו אינם שונים מאוד מסיכוני העברת זיהומים בניתוחים כאלה בתקופות רגילות, ללא COVID-19, אך בכל זאת ישנן מספר מדינות ובתי חולים שיצרו הנחיות ייחודיות לניתוחים לפרוסקופיים בעת מגפת ה-COVID-19. ההמלצה העיקרית שמשותפת היא להמעיט שימוש באמצעים טכנולוגיים פולטי עשן בניתוחים, על מנת לצמצם את פיזור הווירוס, וכן, ביצוע ניתוחים עם החיתוך האפשרי המועט ביותר, וכן, ביצוע הניתוח בתצורה ה"סגורה" ביותר, ובכך לצמצם את חשיפת איבריו הפנימיים של המטופל לסביבה החיצונית שאינה סטרילית דיה.
מפרץ איזמיר
מפרץ איזמיר (בטורקית: İzmir Körfez), שכונה בעבר מפרץ סמירנה, הוא מפרץ בים האגאי. אורכו של המפרץ הוא כ-64 קילומטרים ורוחבו הוא כ-32 קילומטרים. העיר איזמיר, עיר נמל חשובה בטורקיה, שוכנת על חופי המפרץ.
גאוגרפיה
שטח הפנים של המפרץ הוא כ-960.4 קמ"ר ואורכו של קו החוף, הוא 464 קילומטרים. האי אוזונדה הממוקם במפרץ איזמיר הוא האי הרביעי בגודלו בטורקיה. שבעה עשר נהרות נשפכים אל המפרץ.
מרינת לבנט היא המרינה היחידה הממוקמת במפרץ.
היסטוריה
ידוע כי היישובים הראשונים סביב המפרץ היו בתקופה הנאוליתית. היישוב הידוע ביותר הוא סמירנה, שהוקם בערך ב-3300 לפנה"ס. טימור לנג, שהגיע לאיזמיר לאחר קרב אנקרה, תפס את טירת נמל איזמיר וסביבתה בדצמבר 1402 והורה להשמיד את הטירה. במהלך מלחמת העולם הראשונה התרחשו קרבות ימיים במפרץ במרץ 1915 ובמאי 1916.
כלכלה
נמל איזמיר הוא נמל מטען ונוסעים הממוקם ממזרח למפרץ. זהו הנמל השביעי בגודלו בטורקיה מבחינת נפח המכולה והשלוש עשרה מבחינת נפח המטען.
במפרץ יש תשעה רציפי מעבורות נוסעים פעילים.
ספינות טרופות
במפרץ איזמיר ישנן מספר רב של ספינות טרופות. בעומק של 16.4 מטר מטירת סנקאקבורנו, ישנן תאונות של שתי ספינות, אחת מהן אורכה 118 מטר והשנייה אורכה 86 מטר, שהתנגשו זו בזו בשנת 1957. ישנה ספינה טרופה נוספת הממוקמת מול גוזלבאצה בעומק של 42 מטר, שהתגלתה בתחילת שנת 2017, ונחשבת לספינת משא באורך 78 מטר שטבעה בסוף המאה ה-19. עוד נאמר כי אחת מכל ארבע ספינות טרופות הוטבעו במפרץ במהלך מלחמת העולם הראשונה. עשרות ספינות טרופות מחוץ לטירת סנקאקבורנו הוצאו מהים בשנת 1967 ובשנים שלאחר מכן.
זיהום
בתקופה בה 200,000 איש חיו סביב המפרץ, הזרמת שפכים למפרץ לא גרמה לבעיות ברורות. עם זאת, כאשר האוכולוסיה עלתה ל-500,000 תושבים והתעשייה התפתחה המפרץ החל להזדה יותר ויותר. בתקופה זו ניכר הזיהום והאנשים כבר לא יכלו לשחות במפרץ. כשהאוכלוסייה עלתה ל-1.7 מיליון בשנות ה-90, רמת הזיהום עלתה רבות ונמצאו עקבות מתכות כבדות בדגים. בשנת 1992, מערכת הטיפול והביוב, המכונה פרויקט התעלה הגדולה, החלה להיבנות על ידי İZSU. המערכת, שהושקה באוקטובר 2002, מנעה הזרמת מי שפכים למפרץ. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נצפה כי הזיהום במפרץ הוסר והחיים הימיים חזרו לקדמותם.
אבי דואן
אַבְרָהָם (אָבִי) דוּאָן (17 באוקטובר 1955 – 22 בספטמבר 2018) היה עובד סוציאלי ישראלי וחבר הכנסת השמונה עשרה מטעם סיעת קדימה.
ביוגרפיה
דואן גדל ברמת עמידר שבעיר רמת גן. בראשית שנות ה-80 שימש כמנהל קבוצת הכדורגל מכבי רמת עמידר. סיים תואר ראשון בפסיכופתולוגיה ובקרימינולוגיה ותואר שני בעבודה סוציאלית ומִנהל קהילתי מאוניברסיטת בר-אילן. שימש במשך 25 שנים כעובד סוציאלי בעירו, רמת גן, בתל מונד ומרכז לבריאות הנפש שלוותה. עבד בג'וינט וניהל את המרכז לפיתוח תעסוקתי לעולי אתיופיה באשדוד וברחובות, היה ראש צוות המשימה "אשנב כל" ליזמות ותעסוקה למפוני גוש קטיף וצפון השומרון במשרד התמ"ת. בבחירות המקדימות לראשות מפלגת קדימה ב-2008 שימש כ"ראש מטה השטח" של מחנה שאול מופז, ובמרץ 2012 ניהל את מטה הבחירות של מופז בבחירות המקדימות בקדימה.
דואן הוצב במקום ה-33 ברשימת קדימה לכנסת, ולאחר שלא נבחר שימש עוזר פרלמנטרי ויועץ פוליטי לחברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ'. עם פרישתו של אלי אפללו הושבע לכנסת ב-25 בינואר 2012, וכיהן בה עד תום כהונתה של הכנסת השמונה עשרה ב-5 בפברואר 2013. בכנסת פעל להקמת השדולה למען העובדים הסוציאליים.
נפטר ב-2018, ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו בן אחד.
ארתור מלו
ארתור אנריקה ראמוס דה אוליביירה מלו (בפורטוגזית: Arthur Henrique Ramos de Oliveira Melo; נולד ב-12 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן ברזילאי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פיורנטינה.
קריירה
ארתור נולד בגויאניה שבברזיל. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת גויאס במועדון הולדתו בגיל 12. בשנת 2010, לאחר שהרשים בטורניר הנוער, עבר ארתור לגרמיו.
גרמיו
בשנת 2017 עלה ארתור להרכב הראשון של הקבוצה. בבכורה של ארתור בגביע בתיקו 1–1 נגד גוארני, נבחר ארתור למצטיין המשחק לאחר השלמת 40 מסירות, עם הצלחה של 100% דיוק. לאחר המשחק התחילו השוואות רבות של הקשר עם הקשרים הספרדים אנדרס אינייסטה וטיאגו אלקנטרה, והתחילה התעניינות מצד מועדונים אירופיים כגון צ'לסי, ברצלונה ואתלטיקו מדריד. בחודש מאי הבקיע ארתור את שערו הראשון בבוגרים, לאחר שפתח בניצחון 3–1 נגד פלומיננסה בגביע. ביולי הבקיע את שער הליגה הראשון שלו, בניצחון 3–1 נגד ויטוריה.
ברצלונה
ב-11 במרץ 2018 הגיעה ברצלונה להסכם עם גרמיו להעברת ארתור, תמורת 31 מיליון אירו בתוספת 9 מיליון אירו במשתנים נוספים. ארתור חתם על חוזה בן שש שנים והוכרז רשמית כשחקן ברצלונה ב-9 ביולי 2018. ב-28 ביולי הבקיע שער בהופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ידידות נגד טוטנהאם. זכה עם ברצלונה בעונת 2018/2019 בלה ליגה. בעונת 2018/2019 בלה ליגה במחזור השלישי ארתור כבש את שער הבכורה שלו בברצלונה נגד אוסאסונה. ב-24 בספטמבר ארתור כבש שער לחיבורים מבעיטה ממרחק נגד ויאריאל.
יובנטוס
ב-29 ביוני 2020 חתם ארתור ביובנטוס, קבוצת הפאר האיטלקית, בעבור 72 מיליון אירו, בתום שתי עונות בלבד בברצלונה, ובספטמבר 2020 עבר באופן רשמי.
ליברפול
ב-1 בספטמבר 2022 הושאל לעונה אחת לליברפול. שבוע לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה, בהפסד 1–4 לנאפולי בליגת האלופות. בליגה ערך הופעת ליגה אחת בלבד.
פיורנטינה
ב-22 ביולי 2023 הושאל לעונה אחת לליברפול.
קריירה בינלאומית
ארתור ייצג את נבחרת ברזיל עד גיל 17 ואת נבחרת ברזיל עד גיל 20. הוא היה חלק מנבחרת ברזיל עד גיל 17 במהלך טורניר דרום אמריקה עד גיל 17 ב-2013, בו זכה ארתור יחד עם נבחרתו. ב-15 בספטמבר 2017, קיבל ארתור זימון לבוגרים של נבחרת ברזיל במהלך מוקדמות מונדיאל 2018, לקראת המשחקים מול בוליביה וצ'ילה, אך טרם ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת. במאי 2018 נבחר לסגל המורחב של ברזיל לקראת מונדיאל 2018 אך לבסוף לא זומן. ב-7 בספטמבר 2018 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 2–0 על ארצות הברית. בקופה אמריקה 2019 שהתקיים בברזיל הפך לשחקן סגל ושיחק בכל המשחקים, בסיומן זכה עם נבחרתו בגביע.
יצא ידי חובה
הניב החז"לי יצא ידי חובה מבטא מצב שבו האדם קיים את חובתו ההלכתית, לפחות ברמה מינימלית או רק בדיעבד כלומר רק לאחר מעשה ולא לכתחילה. להבדיל מאדם שלא יצא ידי חובתו כי לא קיים אותה במלואה, בין אם משום שקיים אותה באופן חלקי, ובין אם מכיוון שקיים אותה באופן שגוי ופסול.
שימושו
ניב זה משמש, בין השאר, בכלל הידוע שטבע רבי יוסי:. במקרה זה, הניב בא לבטא מצב בו ברכה שנאמרה באופן שונה מהאופן בו תוקנה על ידי החכמים, אין לה כל ערך הלכתי כדי לפטור את המברך מברכת מצווה, ברכת הנהנין, או ברכה מסוג אחר.
לפעמים עשוי הביטוי "לא יצא ידי חובתו" לבטא מצב בו האדם קיים מצווה כל שהיא, אך לא קיים את חובתו ההלכתית במלואה. כך למשל קובע רבי שניאור זלמן מלאדי, בספרו שולחן ערוך הרב, כי מי שלומד תורה מבלי להוציא את המילים מפיו, לא יצא ידי חובת מצוות תלמוד תורה שעליה נאמר, ולמרות שהוא עצמו קובע שבאופן שלא יכול הלומד להוציא מפיו את מילות הלימוד, הוא פטור מכך והוא מקיים גם אז מצוות תלמוד תורה, כמו בשעת עיון בהלכה, באופן שהאדם יכול להוציא את המילים מפיו ואינו עושה כך – הוא לא קיים את חובתו ההלכתית במלואה.
מאט ראיין (כדורסלן)
מת'יו ריצ'רד ראיין (באנגלית: Matthew Richard Ryan; נולד ב-17 באפריל 1997) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בלוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
קריירת מכללות
ראיין החל את קריירת המכללות שלו באוניברסיטת נוטרדאם, שם שיחק מעט לפני שעבר לוואנדרבילט לאחר העונה השנייה שלו. כ הוא העמיד ממוצעים של 8.1 נקודות ו-2.7 ריבאונדים למשחק. לאחר העונה, ריאן עבר לצ'טנוגה. כבוגר, הוא עבר את העונה הטובה ביותר שלו, שיחק 33 משחקים ורשם ממוצעים של 15.4 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים ב-30.6 דקות למשחק, תוך שהוא קלע 42.3 אחוז מהשדה, 35.9 אחוז משלוש ו-87.9 אחוז מהעונשין.
קריירה מקצועית
ראיין לא נבחר בדראפט ה-NBA ב-2020 ולא שיחק במהלך עונת 2020/21 עקב השפעת מגפת הקורונה. הוא פנה לעבוד עבור דורדאש ואובר איטס בזמן שאימן קבוצת כדורסל חובבנית. הוא גם עבד בבית קברות ביונקרס, ניו יורק.
גרנד ראפידס גולד (2021–2022)
ראיין הצטרף לקליבלנד קאבלירס לליגת הקיץ 2021 ובילה את קדם העונה במדי דנוור נאגטס. לאחר מכן הוא הצטרף לקבוצת ליגת הפיתוח של הנאגטס, גרנד ראפידס גולד, בה קלע בממוצע 15.8 נקודות ב-28 משחקים.
בוסטון סלטיקס (2022)
ראיין הצטרף לסלטיקס לליגת הקיץ 2022.
לוס אנג'לס לייקרס (2022-הווה)
ב-26 בספטמבר 2022 חתם ראיין חתם ביריבתה ההיסטורית של בוסטון, לוס אנג'לס לייקרס. ב-2 בנובמבר 2022, ראיין קלע שלשה מהפינה כדי להשוות את המשחק בסיום הזמן הסופי ולכפות הארכה נגד ניו אורלינס פליקנס, והלייקרס ניצחו לבסוף 120–117. הוא סיים את המשחק עם 11 נקודות.
היפה והחיה (סרט, 1991)
היפה והחיה (באנגלית: Beauty and the Beast) הוא סרט אנימציה אמריקאי, שהופק על ידי חברת וולט דיסני. סרט ההנפשה באורך מלא השלושים במספר של אולפני ההנפשה של וולט דיסני והסרט השלישי שנכלל בתקופת הרנסאנס של דיסני. הסרט מבוסס על האגדה "היפה והחיה" מאת ז'אן מארי לה פרינסס דה ביומונט ומשתמש בכמה רעיונות מסרט משנת 1946 בעל אותו שם.
הסרט מתמקד במערכת היחסים בין החיה (בקולו של רובי בנסון / יובל זמיר), נסיך אשר הפך למפלצת ומשרתיו הפכו לחפצים עקב יהירותו, ובל (בקולה של פייג' או'הרה / רינת גבאי), עלמה צעירה ויפה שנכלאה בטירה. על מנת לשוב להיות נסיך, החיה חייב ללמוד לאהוב את בל ולזכות באהבתה אליו בחזרה, בטרם ינשור עלה הכותרת האחרון מן הוורד המכושף, אותו נתנה לו המכשפה שקללה את החיה, ולא ייגזר על החיה להישאר מפלצת לעולמי עד.
היסטוריה
וולט דיסני ניסה לפתח את הסיפור של "היפה והחיה" לסרט בשנות ה-30 וה-50, אך ויתר בסופו של דבר, בשל האתגר המשמעותי. בעקבות ההצלחה של "בת הים הקטנה" (1989), חברת וולט דיסני החליטה לעבד את האגדה, כאשר ריצ’ארד פורדום ייעד אותה תחילה להיות סרט לא מוזיקלי. ג'פרי קצנברג דחה את הרעיון ודרש כי הסרט יהיה מוזיקלי בדומה ל"בת הים הקטנה". הסרט בוים בידי גארי טרוסדייל וקירק וייס, ונכתב בידי לינדה וולברטון. התמלילן הווארד אשמן והמלחין אלן מנקן חיברו את שירי הסרט. אשמן שהיה גם מפיק בסרט, נפטר ממחלת האיידס שמונה חודשים לפני שהסרט יצא, והסרט הוקדש לזכרו.
"היפה והחיה" הוצג לראשונה כגרסה לא גמורה בפסטיבל הסרטים של ניו יורק ב-29 בספטמבר 1991, הסרט הוקרן לבסוף בבכורה בתיאטרון אל קפיטן בהוליווד ב-13 בנובמבר 1991 והופץ בכל העולם. "היפה והחיה" היה להצלחה מסחרית וביקורתית משמעותית במהלך יציאתו לאקרנים. הוא הכניס 424 מיליון דולר ברחבי העולם. הסרט היה מועמד למספר פרסים, וזכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי ובשני פרסים נוספים עבור המוזיקה שלו. הסרט קיבל שש מועמדויות לפרס אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר, הסאונד הטוב ביותר, ושלוש מועמדויות עבור שיריו. בסופו של דבר הסרט זכה בשני פרסים, עבור הפסקול המקורי הטוב ביותר והשיר המקורי הטוב ביותר על השיר "היפה והחיה".
באפריל 1994 הפך "היפה והחיה" לסרט ההנפשה הראשון של דיסני שעובד למחזמר בברודוויי. הצלחת הסרט הובילה ליצירת שני סרטי המשך: "היפה והחיה 2: חורף קסום" (1997) ו"היפה והחיה: עולמה הקסום של בל" (1998), אשר שניהם לוקחים חלק במהלך פרק הזמן של הסרט המקורי. לאחריהם הייתה סדרת טלוויזיה בשם "שירו לי סיפור עם בל".
הסרט שוחזר עבור ההפצה המחודשת שלו בשנת 2002 בקולנועי IMAX תחת "מהדורה מיוחדת" אשר כללה קטע מוזיקלי חדש. עבור הגרסה הזו, קטעי ההנפשה נוקו מחדש, נוסף קטע חדש של השיר הגנוז "שוב בני אדם" במערכה השנייה של הסרט, ובכך התארך הסרט בכחמש דקות נוספות. הסרט הוצא ישירות מהקבצים הממוחשבים המקוריים בהפרדה גבוהה. באותה השנה נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית". לאחר ההצלחה של יציאתו מחדש ב-3D של "מלך האריות", הסרט חזר לאקרנים ב-3D ב-13 בינואר 2012. עיבוד לייב אקשן של הסרט בוים בידי ביל קונדון והופץ ב-17 במרץ 2017.
עלילה
קוסמת המחופשת לאישה זקנה מציעה לנסיך צעיר ורד תמורת מקלט ללילה. הנסיך היהיר נגעל מכיעורה, ושולח אותה לדרכה. בתמורה היא מענישה אותו על ידי הפיכתו לחיה מכוערת והופכת את משרתיו לרהיטים וחפצי בית אחרים. היא נותנת לו מראה קסומה שתאפשר לו לראות אירועים מרוחקים, וכן נותנת לו את הוורד, אשר ילבלב עד יום הולדתו העשרים ואחת. על מנת לשבור את הכישוף עליו ללמוד לאהוב ולהיות נאהב, לפני שכל עלי הכותרת של הוורד יפלו. אם לא יצליח, יאלץ להישאר חיה לנצח.
שנים לאחר מכן, אישה צעירה ויפה בשם בל, חיה בכפר צרפתי סמוך עם אביה מוריס, ממציא. בל אוהבת קריאה ומשתוקקת לחיים מחוץ לכפר. היופי שלה מושך תשומת לב בעיר והיא נרדפת על ידי גברים רבים, בעיקר על ידי הצייד המקומי היהיר, גסטון; אך בל אינה מעוניינת בו, אף על פי שהוא מבוקש על ידי כל הנשים הרווקות ונחשב לכליל השלמות על ידי אוכלוסיית הגברים של העיר. גסטון מארגן טקס חתונה מול כל אנשי הכפר, עוד לפני שקיבל את הסכמתה. כאשר היא מסרבת להנשא לו גסטון מובך מאוד.
כשמוריס נוסע ליריד, הוא הולך לאיבוד בדרך, ונרדף על ידי זאבים. אז הוא נתקל בטירה של החיה, שם הוא פוגש את המשרתים ששינו צורה: לומייר (פמוט), שעוני (שעון אח), גברת תֵּיוֹן (תֵּיוֹן), ובנה צ'יפ (ספל תה). החיה כולא את מוריס. בל מובלת לטירה על ידי סוסו של מוריס ומציעה לקחת את מקומו של אביה והחיה מסכים. מוריס מספר לגסטון ולבני הכפר האחרים מה שקרה, אבל הם חושבים שהוא יצא מדעתו.
בטירה, החיה מצווה על בל לסעוד איתו, אבל היא מסרבת, ולומייר מפר את ההוראה לא לתת לה לאכול. לאחר ששעוני עורך לה סיור בטירה, היא מוצאת את הוורד באגף המערבי האסור, והחיה בכעס מסלק אותה. מפוחדת, היא מנסה לברוח, אבל היא וסוסה מותקפים על ידי זאבים. אחרי שהחיה מציל אותה, היא מטפלת בפצעיו, והוא מתחיל לפתח רגשות כלפיה. החיה מעניק לבל גישה לספרייה של הטירה, אשר מרשימה את בל. הם הופכים לחברים, ומתקרבים כאשר הם מבלים יותר זמן ביחד. בינתיים, גסטון שמרגיש מבוזה, משלם למנהל בית המשוגעים של העיירה כדי שיאשפז את מוריס, אלא אם בל תסכים להצעתו.
בל מוצאת את אביה ולוקחת אותו הביתה. גסטון מגיע לבצע את זממו, אבל בל מוכיחה שמוריס שפוי בכך שהיא מראה להם את החיה עם המראה הקסומה. גסטון מבין שלבל יש רגשות כלפי החיה, ומעורר זעם המוני נגד החיה; הוא אומר לבני הכפר כי החיה היא מפלצת טורפת אדם החייבת להיתפס מיידית, ומוביל אותם אל הטירה. גסטון נועל את בל ומוריס במרתף, אך צ'יפ, שהסתתר במטען של בל, משתמש באחת ההמצאות של מוריס כדי לשחרר אותם.
בעוד המשרתים וההמון של גסטון נלחמים בטירה, גסטון צד את החיה. החיה בתחילה מדוכא מדי מכדי להשיב מלחמה, אבל מתעשת כשהוא רואה את בל חוזרת לטירה עם מוריס. לאחר שזכה בקרב, החיה חס על חייו של גסטון, בדרישה שיעזוב את הטירה ולא יחזור לעולם. כשהחיה עומד להתאחד עם בל, גסטון, המסרב להודות בתבוסה, דוקר את החיה מאחור, אבל מאבד את שיווי המשקל ונופל מהמרפסת אל תוך החפיר של הטירה.
בדיוק כשהחיה נכנע לפצעיו, בל לוחשת שהיא אוהבת אותו, וכך שוברת את הכישוף בדיוק כשעלה הכותרת האחרון של הוורד נופל. החיה חוזר לחיים בדמותו האנושית. כשהוא ובל מתנשקים, הטירה ותושביה חוזרים למצבם הקודם גם כן. בסיום הסרט רוקדים בל והנסיך באולם הנשפים, בעוד אביה והמשרתים האנושיים צופים בשמחה.