cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסיבת אוזניות
היסטוריה
מסיבת האוזניות הראשונה נערכה בשנת 1969 במסגרת סרט מדע בדיוני פיני בשם "Ruusujen Aika". בשנות התשעים שב והועלה רעיון מסיבות האוזניות על ידי מספר ארגונים למען הסביבה שהשתמשו באוזניות במסיבות רחוב על מנת לצמצם את "זיהום הרעש" העולה מהן ואת הפגיעה בטבע ובסביבה. בשנות האלפיים יושם הרעיון גם בחופיה של גואה, הודו, כמענה להגבלות הממשלתיות בנוגע לעריכת מסיבות וקיום רעש במקומות פתוחים.
שימושים נוספים
מאז יישומו, התפשט רעיון מסיבות האוזניות גם לתחומים נוספים בתחום המוזיקה: בנובמבר 2010 נערכה הופעת האוזניות הראשונה בישראל במסגרת פסטיבל הפסנתר במרכז סוזן דלל.
מובייל קלאבינג
סוג נוסף של מסיבות אוזניות, הידוע בשם "מובייל קלאבינג", כולל את התקבצותם של מספר אנשים במקומות לא-קונבנציונלים הרוקדים לצלילי מוזיקה שכל אחד מהם מספק לעצמו, תוך שימוש במכשירי שמע ניידים כדוגמת נגני MP3 ודיסקמנים הנשמעים באוזניות אישיות.
אירינאוס הראשון
אירינאוס הראשון מירושלים (ביוונית: Ειρηναίος Α΄ Ιεροσολύμων; 17 באפריל 1939 – 10 בינואר 2023) היה הפטריארך ה-140, לפי המסורת, של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בירושלים. הוא נבחר לתפקיד בשנת 2001 והודח בשנת 2005, לאחר שנחשד על ידי ראשי הכנסייה בכך שהיה שותף במכירת נדל"ן של הכנסייה לעמותת עטרת כהנים.
ביוגרפיה
אירינאוס נולד בסאמוס והוטבל בשם אמנואיל סקופליטיס (Εμμανουήλ Σκοπελίτης). הוא הגיע לירושלים ב-1953, ומונה לפטריארך בשנת 2001 על ידי הסינוד הקדוש (המועצה העליונה של הכנסייה), במקומו של דיאודורוס הראשון שנפטר בסוף שנת 2000. במשך כשנתיים נמנעה ממשלת אריאל שרון מלהכיר במינוי, מחשש שאירינאוס הוא פרו-פלסטיני. לכנסייה היוונית נכסים רבים בישראל, בהם קרקעות רבות בירושלים, כולל הקרקע של משכן הכנסת ובית ראש הממשלה, ולכן המינוי הוא בעל משמעויות מדיניות ופוליטיות לישראל. מינויו של אירינאוס היה מלווה בחקירות משטרה ובהאשמות בזיוף מסמכים, ורק בינואר 2004 זכה בהכרת ממשלת ישראל.
במרץ 2005 נחשפו עסקות נדל"ן שעשתה הכנסייה עם עמותת עטרת כהנים בעיר העתיקה בירושלים. אירינאוס הואשם כי ידע על העסקאות ושיתף בהן פעולה, בעוד שהוא האשים במעשים את היועץ הכספי של הפטריארכיה, ניקולס פפדימס.
ב-6 במאי 2005 החליטו ראשי הכנסייה בירושלים על הדחתו וההחלטה אושרה בוועידה מיוחדת שהתקיימה באיסטנבול ב-24 במאי 2005. ב-16 ביוני 2005 החליטה הכנסייה להוריד את דרגתו של אירינאוס הראשון, ל"נזיר זוטר". ב-22 באוגוסט 2005 נבחר תיאופילוס ינופולוס, הנושא בשם תיאופילוס השלישי למחליפו. ממשלת ישראל המשיכה להכיר באירינאוס כפטריארך המכהן של ירושלים עד 16 בדצמבר 2007. לאחר הדחתו התגורר אירינאוס בבידוד בדירתו שבקומה השלישית של בניין הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברובע הנוצרי, ומזונו הועבר אליו באמצעות סל קשור בחבל. הכנסייה היוונית טענה כי הוא אינו מקבל את הדחתו ומתבודד מרצון.
בקיץ 2019 התדרדר מצבו הבריאותי, הוא אושפז בבית החולים סנט ג'וזף בירושלים. בכינוס מיוחד של סינוד הפטריארכיה הוחלט להכיר באירינאוס כ"פטריארך לשעבר" בניגוד להחלטה הקודמת שראתה בו נזיר פשוט. איריאנוס ביקש לחזור ליוון כדי למות בה, הבקשה נתקלה בקשיים ורק ב-29 באוגוסט 2019, עזב אירינאוס את ישראל ליוון.
אריק סיידל
אריק סיידל (באנגלית: Erik Seidel; נולד ב-6 בנובמבר 1959) הוא שחקן פוקר יהודי אמריקאי. בשנת 2010 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
קורות חיים
סיידל נולד וגדל בניו יורק. כשהיה צעיר שיחק שש בש מקצועני ובהמשך עבד בסוחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
זויה (סרט)
זוֹיָה (ברוסית: Зоя) הוא סרט עלילתי רוסי אודות זויה קוסמודמיאנסקיה. הקרנת הבכורה תיערך ב-28 בינואר 2021. הסרט בוים על ידי לאוניד פליאסקין ומקסים בריוס שביימו במשותף. הסרט מתרחש בתחילת המלחמה הפטריוטית הגדולה. הדמות הראשית היא ילדה סובייטית שמגויסת לצבא הסובייטי, אך נלכדת על ידי האויב הנאצי ומתה.
אריק סיידל
קריירת פוקר
סיידל זכה באירוע המרכזי של ה-WPT, ב-Foxwoods Poker Classic ב-2008.
זויה (סרט)
עלילה
סתיו 1941. תלמידת בית הספר קוסמודמיאנסקאיה התנדבה לעבור הכשרה בבית הספר הצבאי לחבלה. היחידה הפרטיזנית בה שירתה נופלת למארב - זויה נלכדת בידי הגרמנים. חקירות ועינויים לא מובילים לשום דבר: היא מסרבת לחשוף תוכניות שיכולות לשבש את משימתן של קבוצות פרטיזניות אחרות ומוצאת להורג בתלייה.
אריק סיידל
קריירת פוקר
ב-2010 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
זויה (סרט)
הפקה
לראשונה, הרעיון ליצור סרט על זויה קוסמודמיאנסקאיה הוכרז בשנת 2016 על ידי שר התרבות הרוסי, ולדימיר מדינסקי. העבודה על הפרויקט החלה בשנת 2017 עם יגור קונצ'לובסקי כבמאי, על פי תסריט שנכתב על ידי יליזבטה טרוסביץ'. עם זאת, הודגש שהעלילה מבוססת על מסמכים וסיפורי עדי ראייה, תוך הימנעות מ"המיתוס על המלחמה". בהמשך מונו לאוניד פליאסקין ומקסים בריוס לבמאים והצילומים נערכו בפברואר 2019 בבלארוס.
אריק סיידל
קריירת פוקר
נכון לנובמבר 2021, סיידל זכה בסך של כ-38.3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-7.1 מיליון דולר בסבב אליפות העולם וכ-2.5 מיליון דולר ב-WPT והוא מקום רביעי ברשימת המרוויחים ביותר בעולם לפי אתר The Hendon Mob.
אץ' (יישוב)
אץ' (בהונגרית: Ács; בגרמנית: Atsch) היא עיר קטנה במחוז קומרום-אשטרגום, בנפת קומרום.
ועידת וילנה
ועידת וילנה הייתה ועידה שלישית של תנועת חובבי ציון ובעצם אחרונה לפני הקמת הוועד האודסאי. בוועידה השתתפו שלושים וחמישה צירים ועשרה אורחים. היא התקיימה בין התאריכים 13 באוגוסט (ט"ז באב) - 15 באוגוסט (י"ח באב) 1889 (תרמ"ט).
אץ' (יישוב)
מיקום
אץ' בעלת שטח שיפוט של 103.83 ק"מ ריבוע והיא היישוב הגדול ביותר במחוז בשטח. הגבול הצפוני שלה (שהוא גם גבול מדיני עם סלובקיה ) נוצר על ידי הדנובה, וגבולה הדרום מזרחי על ידי קטע קו הרכבת קומרום-סקשפהרוואר. הגבול המערבי שלה הוא גם גבול המחוז עם מחוז גיור-מושון-שופרון.
נגישות
מסלול הגישה החשוב ביותר לדרכים הוא הכביש הראשי מספר 1 שקטעו בין קומרום לבין גיור עוקף את היישוב מצפון. כביש 8153 נמתח בחלק הצפוני של האזור הפנימי המחבר את אץ' עם כביש 1 הן בכיוון מזרח והן בכיוון מערב.
ועידת וילנה
רקע
ועידת וילנה התכנסה כחמש שנים לאחר ועידת קטוביץ, בכל הזמן הזה עמד יהודה לייב פינסקר בראש תנועת חובבי ציון. לקראת הוועידה היו קשיים רבים בתנועה: ההכנסות קטנו, סכסוכים פנימיים וכו'.
הסניף המוסקבאי של חובבי ציון ראה את אי הצלחתה של התנועה בכך שהתנועה תומכת ומבזבזת את רוב כספה במושבת גדרה במקום לרכוש אדמות חדשות ולהרחיב את ההתיישבות בארץ ישראל. היו סניפים שדרשו ליישב משפחות מעריהן, כתנאי למשלוח כספים למרכז.
זמן מה לפני כינוס הוועידה הודיע פינסקר כי עקב מחלתו הוא ייאלץ לעזוב את הנהלת התנועה, הוא הציע במקומו את אברהם גרינברג. משה לייב ליליינבלום במכתבו (מכתב מתאריך כ"ה בתמוז תרמ"ט) ליחיאל צ'לנוב מתאר את גרינברג כך:
במכתב אחר של ליליינבלום (כ"ד בתמוז תרמ"ט) אל רש"י פין מתואר גרינברג כך:
הרב שמואל מוהילבר התנגד להצעתו של פינסקר, לדעתו בראש הנהגת חובבי ציון היו אמורים לעמוד רבנים והוא עצמו צריך לשמש כראש התנועה.
אץ' (יישוב)
היסטוריה
שטחה היה מיושב כבר בתקופה האימפריה הרומית, והיו שני מחנות צבא רומיים בקרבת מקום: Ad Mures ו Ad Statuas. הראשון עמד בשפך הנהר קונצו (המקום מכונה היום באר הבומבום) והשני ליד ושפוסטה על גדות הדנובה. Ad Mures הוקמה ליד באר מאז ימי קדם, בתקופתו של הקיסר טראיאנוס, במקביל לבניית בריגטיו (בריגטיו היה מחנה צבאי גדול ועיירה אזרחית במחוז פנוניה שבאימפריה הרומית העתיקה).
היישוב קיבל את שמו מן נגרים בשירות המלך שהתיישבו כאן בעידן ארפאד. (Ács = נגר בהונגרית). היישוב הופיע לראשונה בתעודות משנת 1138 בצורה של אולט, אבל נתונים בטוחים הם רק מ-1297, אז היא מוזכרת בשם Villa Alch.
ועידת וילנה
רקע
בגלל המצב הקשה שבו הייתה שרויה התנועה והתפטרותו של פינסקר הציעו רש"י פין ושמואל מוהילבר לכנס ועידה. פינסקר הודיע כי לא יוכל להגיע אל הוועידה כי הוא נוסע לאיטליה לצורך טיפול ממושך. רש"י פין הציע את וילנה כמקום כינוס הוועידה ומוהילבר הציע את ט"ו באב כמועד לכינוסה. על ההזמנות שנשלחו לאגודות חתמו רש"י פין כ"גבאי יועץ" ולייב קליוואנסקי כ"גבאי נכבד". רש"י פין ביקש ממוהילבר כי ידחה את הכינוס ליומיים כדי שנציגי כל האגודות יוכלו להתארגן ולהגיע, אך הוא סירב, כתוצאה מכך הגיעו הזמנות לערים רבות במיוחד לדרום רוסיה באיחור רב. היה חשד כי הרב מוהילבר לא רצה שיגיעו צירים "משכילים" מדרום רוסיה, אלא בעיקר חרדים מליטא.
הוועידה
עם תחילת הוועידה הוצע כי רש"י פין ייבחר ליושב-ראש ושמואל מוהילבר לנשיא הכבוד של הוועידה. רבנים התנגדו להצעה זו כי חששו שרש"י פין עלול לנטות אחרי המשכילים. הרבנים רצו כי מוהילבר עצמו יהי ליושב ראש של הוועידה, בסופו של דבר הושגה פשרה ושניהם נבחרו לתפקיד יושב-ראש.
אץ' (יישוב)
קהילה יהודית
אין תיעוד רב של יהודים שהתיישבו במקום. ידוע רק שמספרם ביישוב היה 189 בשנת 1880 ו-119 בשנת 1930 ביוני 1944, יהודי אץ' גורשו למחנות ההשמדה. חזית מלחמת העולם השנייה חלפה במקום במרץ 1945.
ועידת וילנה
הוועידה
אחרי קריאת הודעתו של פינסקר על התפטרותו והצעתו למנות את אברהם גרינברג במקומו, הציעו מספר צירים לפנות אל פינסקר כדי שיחזור בו מהתפטרותו. משה לייב ליליינבלום הודיע כי אין טעם לפנות לפינסקר ועל הצירים לבחור "גבאי ראשון" חדש.
בישיבה השנייה נמסר דו"ח כספי לשנה האחרונה שלפני הוועידה. על פי הדו"ח נכנסו לקופת התנועה 38,000 פרנק. 26,000 פרנק בוזבזו על גדרה והשאר שמור לצורכי רכישת קרקעות.
יום למחרת מרכז הדיון היה בחירת מנהיג חדש לתנועה. הרב מוהילבר מתח ביקורת חריפה על התנועה, לטענתו היא לא התקדמה יותר מדי משום שבראשה עומדים משכילים, ואילו רוב יהודי מזרח אירופה אינם נותנים אמון בהם. הוא סיים את דבריו בדרישה כי בראש התנועה יעמדו אך ורק רבנים.
החלטות הוועידה
הוחלט כי בראש התנועה יעמדו שלושה "גבאים פועלים" וחמישה "גבאים יועצים". שלושת גבאים פועלים היו הרב שמואל מוהילבר, רש"י פין ואברהם גרינברג. בכך הובטחה עליונות למוהילבר, שכן היה נתון פין להשפעתו ולעולם לא יעז להצביע נגדו. מוהילבר דרש כי המרכז יעבור לביאליסטוק (מקום מגוריו), אבל בסופו של דבר סוכם להשאיר את המרכז באודיסה, אך הכספים נשארו לפקודתם של פין ומוהילבר.
דיוויזיית המילואים של המשמר הראשונה (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המילואים של המשמר הראשונה (בגרמנית: 1. Garde-Reserve-Division) הייתה דיוויזיה בצבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה ופורקה עם סיומה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול של פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא נכללה במסגרת קורפוס המילואים של המשמר בפיקוד מקס פון גלוויץ, אשר בתורו נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילוב. הדיוויזיה השתתפה בפלישה הגרמנית לבלגיה וביצעה מספר פשעי מלחמה. לאחר סיום המצור על נאמור הועבר הקורפוס כולו לחזית המזרחית כדי לחזק את הארמייה השמינית. במהלך הקרב הראשון על האגמים המזוריים הוצבה הדיוויזיה ככוח הגנה באזור קניגסברג. לאחר סיום הקרב הועבר הקורפוס כולו כחלק מהארמייה התשיעית לשלזיה כדי לסייע לצבא האוסטרו-הונגרי בקרב גליציה. הדיוויזיה השתתפה בקרב על הוויסלה ובקרב לודז' ולאחר מכן במתקפת הקרפטים.
הדיוויזיה לחמה במתקפת גורליצה-טרנוב כחלק מפלגת הארמייה גלוויץ, ובאוקטובר 1915 הוחזרה לחזית המערבית, שם לחמה בקרב על הסום ובקרב אראס, ולאחר מכן היא לחמה בקרב מסין ובקרב פשנדל. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כאחת הדיוויזיות הטובות ביותר של הצבא הגרמני. הדיוויזיה השתתפה במתקפת האביב ונלחמה נגד מתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-10 ביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.
בניתי עלייך
"בניתי עלייך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. את השיר הוציאה לאור ב-16 במרץ 2011 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה השביעית באלבום האולפן השני של הזמר, ילד טוב ילד רע.
על השיר
"בניתי עלייך" נכתב והופק על ידי דורון מדלי, שכתב עבור אדם את "נמס ממך" ורביב בן-מנחם בהתאם ללחנו של המוזיקאי היווני טאסוס פאנאגיס. הוא נכנס למצעד שבועי של המדיה פורסט במקום העשירי, ואף דורג במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-Mako באותומקום גם כן. לשיר לא הופק וידאו קליפ רשמי, אולם פורסם אודיו רשמי שלו בערוץ היוטיוב של אדם בליווי תמונות מאחת מהופעותיו.
הערות שוליים
קט:שירי 2011 קט:סינגלים מ-2011 קט:שירי עומר אדם קט:שירים בעברית קט:שירים שנכתבו על ידי דורון מדלי קט:סינגלים בהוצאת NMC
You and Me
You and Me (בסינית: 我和你; פין-יין: Wǒ Hé Nǐ) הוא שיר הנושא הרשמי של אולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בבייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין, בשנת 2008. השיר בוצע בטקס הפתיחה של האולימפיאדה על ידי ליו הואן ושרה ברייטמן. ג'אנג יי-מו, מנהל טקס הפתיחה, בחר בזמרת האנגלייה שמייצגת את הבירה לונדון כעיר המארחת האולימפית הבאה ב-2012 ועל פני עיר מקומית בהתאם לנושא האולימפיאדה "עולם אחד, חלום אחד", המסמל אחדות על פני השפה, גזע או מחסומים דתיים.
רקע
הגרסה הרשמית של השיר הזה נמשכת ארבע דקות ועשר שניות והולחנה על ידי צ'יגאנג צ'ן, מלחין צרפתי-סיני יליד שאנגחאי. הווידאו קליפ של השיר הזה מציג כמה אנשים מרחבי העולם, שמותיהם באנגלית ובסינית והמילים מופיעות בתחתית המסך. הואן וברייטמן הופיעו מול חמישה מיליארד אנשים ברחבי העולם בעת ביצוע השיר.
השיר נדגם בטקס הסיום של אולימפיאדת בייג'ינג שאירע בשנת 2022 כדי לעזור לסמל את בייג'ינג כעיר מארחת של אולימפיאדת הקיץ והחורף.
Angels Advocate Tour
Angels Advocate Tour הוא סיבוב ההופעות השביעי של הזמרת האמריקאית מריה קארי, אשר החל ב-31 בדצמבר 2009 בניו יורק והסתיים ב-26 בספטמבר 2010 בסינגפור. סיבוב ההופעות נועד לקדם את אלבומה Memoirs of an Imperfect Angel. הוא כלל 26 הופעות בצפון אמריקה, אסיה, אפריקה ודרום אמריקה. סיבוב ההופעות גרף 9.1 מיליון דולר מ-23 יעדים בצפון אמריקה ומכר 92,859 כרטיסים מ-18 יעדים.
רקע
לאחר שביצעה סדרה של הופעות לקידום האלבום באולם הקונצרטים "Pearl Theater" החלו שמועות לגבי סיבוב הופעות חדש לזמרת. בדצמבר 2009 הוכרז באופן רשמי סיבוב ההופעות בעמוד הטוויטר הרשמי של הזמרת ובדף האינטרנט הרשמי שלה ונחשף גם השם שלו. שם האלבום הוא בהשראת השיר "Angels Cry" מתוך האלבום. תחילה תוכנן סיבוב ההופעות להתקיים בצפון אמריקה ובמצרים בלבד, אך בסופו של דבר הוא הורחב ליעדים נוספים.
גבריאל שטיין
גבריאל שטיין (1920–1976) היה כימאי ישראלי. הוא כיהן כפרופסור לכימיה באוניברסיטה העברית, והיה חלוץ בחקר כימיה של קרינות של נוקלאוטידים וברדיוביולוגיה. היה ממייסדי מפלגת ליברלים עצמאיים וחבר בהנהגתה.
ביוגרפיה
גבריאל שטיין נולד בבודפשט למשפחה דתית. בנם של זלמה וד"ר ארתור שטיין, עורך דין ופעיל בקהילה היהודית בבודפשט.
שטיין למד בגימנסיה היהודית בבודפשט. הוא היה חבר במכבי הצעיר בצ'כוסלובקיה והושפע רבות מדודו פאול שטיין שגר בסלובקיה והיה פעיל במזרחי. בגיל 13 חבר עם כמה חברים כדי להקים את מכבי הצעיר בהונגריה. הוא פעל בהונגריה למען עליה של בני נוער לישראל ובכך הציל רבים מהשואה. בשנת 1938, לאחר שקיבל תעודת בגרות, עלה לארץ ישראל והחל ללמוד כסטודנט לכימיה באוניברסיטה העברית. תקופה מסוימת התגורר בקיבוץ כפר המכבי. בשנת 1940 התגייס לחיל הספר בעבר הירדן ושירת בו כארבע שנים. בשנת 1946 סיים את לימודי הכימיה בירושלים. בשנת 1949 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת דורהם באנגליה בכימיה פיזיקלית, בהנחיית פרופסור יוסף יהושע וייס, והיה עמית מחקר שם עד שנת 1951.
בשנת 1951 החל ללמד באוניברסיטה העברית, בשנת 1956 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1960 מונה לפרופסור מן המניין. משנת 1963 ועד 1971 היה מנהל המחלקה לכימיה פיזיקלית. משנת 1971 ועד 1976 היה מנהלו הראשון של מכון קאזלי לכימיה שימושית. בשנת 1959 נבחר כנשיא החברה הישראלית לכימיה. ב-1963 היה לנשיא האגודה הישראלית לקידום המדע. משנת 1961 ל-1964 היה יו"ר ועדת התיאום של הארגונים האקדמאיים בישראל ונאבק רבות למען זכויותיהם. היה חבר במועצה לאנרגיה אטומית בישראל.
בשנת 1966 היה פרופסור אורח באוניברסיטת בוסטון ובשנת 1970 באוניברסיטת הרווארד, בקתדרה לחקר הסרטן בבית הספר לרפואה. הוא מונה על ידי שר הפיתוח משה קול כיועץ מדעי ראשי במשרד בשנת 1968 ושימש בתפקיד עד שנת 1970. היה לו חלק חשוב בעידוד התפלת מים ופיתוח התעשייה הכימית בארץ. משנת 1970 עד 1974 היה יושב ראש מועצת המנהלים של המכון למחקרי נפט וגיאופיזיקה. הוא היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת הנדסת התפלת מים משנת 1968 ועד מותו. היה חבר במועצת הנפט משנת 1971 ועד 1975.
בשנת 1960 זכה בפרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים. הוא שימש כעורך הראשי של הביטאון המדעי לכימיה. בשנת 1966 קיבל את פרס נורדאו. הוא היה חבר באקדמיה למדע של ניו יורק.
הוא העמיד תלמידי דוקטורט ובהם: אבנר טריינין, אריה בן נאים, חוה ליפשיץ ויהושע יורטנר, גדעון שפסקי, אביגדור שפרמן. הוא היה חבר של אדוארד טלר, פיזיקאי שנודע כאבי פצצת המימן, שכמוהו היה יהודי-הונגרי.
שטיין האמין כי אסור לאנשי מדע לעמוד מהצד, מכוון שעתיד המדינה נקבע במוסדותיה הדמוקרטיים, כי מי שרוצה להשפיע על ענייניה חייב להיות פעיל במסגרת מפלגה. הוא היה בין התומכים בהקמת המפלגה הליברלית הישראלית בשנת 1961 וב-1965 כאשר היא התפלגה היה לפעיל מרכזי במפלגת הליברלים העצמאיים. הוא היה סגן יושב ראש מרכז המפלגה, יושב ראש המועצה של סניף ירושלים ויו"ר ועדת האקדמאים של המפלגה. שטיין תמך בפירוז המזרח התיכון מנשק גרעיני ובשנה האחרונה לחייו בלט במאבק למען זכויות הפלסטינים, והאמין שיהיו גורם חשוב בהסכם שלום. הוא פעל למען קידום תהליך השלום, חשב שיש להגיע להסכם מהיר עם הפלסטינים סמוך לאחר מלחמת ששת הימים, והציע כי ישראל תיסוג מתעלת סואץ כמחווה של רצון טוב כלפי מצרים. על אף שהיה איש שהגדיר עצמו "מסורתי", לחם בכפייה דתית ולמען הכרה בזכויות של הזרמים השונים ביהדות.
היה נשוי לפאולין דפנה לבית אפשטיין. נפטר מסרטן ב-22 באוקטובר 1976 כשהוא בן 56. השאיר אחריו בת, תמר (תמי) שטיין גוטליב, ובן, אשר (אשי) שטיין.
מטאל ישראלי
בנוסף לפניה לקהל מקומי, קיימות להקות מטאל ישראליות אשר מופיעות גם מחוץ למדינה, בעיקר במדינות אירופה. בין הלהקות הישראליות המוכרות ביותר בחו"ל ניתן למנות את בעיקר את אורפנד לנד, Walkways ובצפר. בנוסף ניתן למנות להקות כמו דיסטורטד, Shreadhead ,Distorted Harmony וDesert, אשר מופיעות רבות בחו"ל.
המטאל הישראלי אינו אחיד מבחינה סגנונית וניתן למצוא להקות המנגנות במגוון רחב של סגנונות מטאל, כגון נו מטאל, דת' מטאל, בלאק מטאל, פרוג מטאל, מטאל גותי, ת'ראש מטאל, מטאלקור ואף סימפוניק מטאל. להקות רבות משלבות בשיריהם אלמנטים ים תיכוניים שונים ומושפעות במידה כזאת או אחרת ממוזיקה מזרחית, בסגנון המכונה לעיתים אוריינטל מטאל. כך ניתן לציין להקות כמו עם הספר, Subterranean Masquerade, Arallu, Salem, Bzaat, Metal Scent, ערפל, אורפנד לנד ויוסי סאסי, אשר משלבות אלמנטים מזרחיים שונים במוזיקה מערבית, ואף שורות לעיתים בשפה העברית והערבית.
עבור חלק גדול מהמוזיקאים, לרבות של להקות מוכרות ומצליחות, העיסוק במטאל אינו משלוח ידם המרכזי, והם עוסקים בעבודות אחרות לצורך פרנסתם. חלק מהעיסוקים קשורים לתחום המוזיקה וחלק לא. כך לדוגמה הזמר קובי פרחי הוא בין היתר עורך מוזיקלי והגיטריסט יוסי סאסי עובד בתחום הסייבר. רבים עוסקים במתן שיעורים מוזיקליים, וזמרות המטאל מפורסמות כגון עתליה שורקי, נועה גרומן ועדי ביטרן עוסקות בפיתוח קול, הכולל גם שיטות ווקליות של מטאל קיצוני.
היסטוריה
ההיסטוריה של המטאל בישראל משולבת בהתפתחות הרוק הכבד והרוק הישראלי. עם זאת, מהשנים הראשונות ניתן להבחין בהבדלים סגנוניים, אשר מבחינים את המטאל מיתר זרמי הרוק הפופולריים בישראל. כבר בשנות ה-80 ניתן למצוא להקות כמו Salem, אשר הוקמה על ידי זאב טננבוים. להקה זו שהושפעה מסצנת ההמטאל הקיצוני החלה לשלב אלמנטים מזרחיים עם דום מטאל. שפת השירה הייתה אנגלית, באופן כמעט בלעדי. קלטת הדמו שלהם נשלחה ללהקת הבלאק מטאל הנורווגית מייהם, דבר שסלל את דרכה של סיילם אל הסצנה העולמית. ניתן לראות בסיילם את אחת המייסדות של האוריינטל מטאל. במקביל, להקת אלמנה שחורה שקמה ב-1984 לקחה את המטאל לכיוון שונה: שפת השירה הייתה עברית וסגנון הנגינה יותר הזכיר את הגלאם מטאל. אלי זולטא שהיה תחילה גיטריסט הלהקה, הפך בהמשך לסולן.
שנות ה-90 מאופיינות בין היתר בהשפעות של הגל החדש של ההאבי מטאל האמריקאי ובעליה מסיבית של יוצאי ברית המועצות לשעבר, אשר הביאו איתם בין היתר את תרבות הרוק הכבד וההבי מטאל הקלסי. עולים צעירים הכירו להקות כמו אריה ומטאליקה שהיו בשיא הפופולריות שלהן באותן השנים. שנות ה-90 מאופיינות בפריחתן של להקות חדשות כמו Clapsodra ואורפנד לנד ב-1991, מלכאש ב-1993, Bishop of Hexen ב-1994, להבות ב-1995, דיסטורטד ב-1996, ערפל ב-1997, Arallu ובצפר ב-1998. שירת הגראולינג והשפה האנגלית קיבלו מקום נכבד בסצנת המטאל המקומית, והבחינה את הז'אנר באופן מובהק מהרוק הכבד, אשר העדיף שירה נקיה ושפה עברית. הלהקות ניגנו לרוב מול קהל מצומצם יחסית במועדונים. הם הקליטו אלבומים, אשר שווקו בקלטות ודיסקים במקביל להופעות חיות. חלק מהלקות יצאו לסביב הופעות מחוץ לישראל. חלק מהלהקות הוחתמו על לייבלים בינלאומיים. המאפיינים הייחודיים של אוריינטל מטאל זיכו להקות כמו אורפנד לנד בפופולריות רבה בקהילה הבינלאומית. שיטות ווקליות קיצוניות כמו גרואלינג וסקרימינג הפכו נפוצות, במקביל לשימוש בשירה נקיה בשפה האנגלית.
גם בעשור השני של המאה ה-21 קמו להקות משפיעות. ביניהן ניתן למנות את Hammercult שהוקמה ב-2010, את Ma'anish, Tomorrow's Rain ו-Sinnery שהוקמו ב-2011. ב-2014 יוסי סאסי עזב את אורפנד לנד ועבר לקריירת סולו בסגנון המשלב אוריינטליות עם מוזיקת רוק ומטאל. באותה שנה נועה גרומן הקימה את להקת Scardust וב-2016 הקימה את להקת Hellscore בה זמרים שונים (שחלקם שרים גם בהרכבים אחרים) מבצעת גרסאות כיסוי לשירי מטאל בגרסת אקפלה. להקת Stormbound קמה ב-2017, וב-2019 קמה Her Last Sight. תעשיית המוזיקה הכבדה החלה להשתמש בפלטפורמות אינטרנטיות כגון Youtube, Spotify או Bandcamp לצד הופעות חיות במועדונים. רשתות חברתיות הפכו למדיה בה מוזיקת המטאל מופצת, ולפלטפורמה העיקרית בה מפרסמים הופעות ופסטיבלים.
מגפת הקורונה בישראל ובעולם כולו הובילה לצניחה בהיקף ההופעות, עקב סגרים מתמשכים וחשש להידבקות במחלה. עם זאת, הסצנה החלה להתאושש לאחר הפצת החיסון נגד קורונה בהגבלות התו הירוק. הגבלות אלו הוסרו לאחר מספר חודשים.
בתחילת העשור השלישי של המאה ה-21 רשת האינטרנט הפכה לכלי מרכזי עבור מוזיקת המטאל, בדומה לסגנונות מוזיקליים אחרים. להקות רבות מעלות אלבומים לפלטפורמות מוזיקליות, מפרסמות תאריכים להופעות עתידיות, מוכרות כרטיסים להופעות ועושות משלוחים של מוצרים פיזיים כמו דיסקים, חולצות וכדומה דרך אתריהן. קליפים חדשים לשירים מקוטלגים מראש מתוך מטרה להיות מוצגים באתרי שיתוף וידאו, כמו יו-טיוב. מספר רב של פסטיבלי מטאל מאורגנים במהלך השנה. רובם מועברים במועדונים קטנים ובינוניים. מספר הופעות גדולות יותר מועברות במתחמים כמו רדינג 3, B- SIDE והוואנה מיוזיק קלאב.
השפעה על הסצנה העולמית
חלק מהלהקות ישראליות המופיעות בחו"ל הפיצו את סגנון האוריינטל מטאל, אשר זוכה לפופולריות באמריקה ואירופה. כך ניתן לציין להקות משפיעות כמו מלכאש, Salem ואורנפד לנד המוכרות בסגנון זה. בנוסף, ניתן ציין גם את להקת חלאס הישראלית, אשר הורכבה מערבים ישראלים ושיתפה פעולה עם אורפנד לנד. בנוסף לעולם המערבי, להקות אוריאנטל מטאל ישראליות מוכרות בעולם הערבי. בחלק מהמקומות האזנה לאורפנד לנד אסורה על ידי השלטונות.
במקביל לפעילות בישראל חלק מהלהקות הישראליות נוהגות לארגן סבבי הופעות, בעיקר באירופה. להקות כמו Matricide, Subterranean Masquerade, או Arallu מארגנות סבבי הופעות על בסיס שנתי, במספר מדינות.
רדיו
תחנות הרדיו בישראל ממעטות להשמיע מוזיקת מטאל מקומית. עם זאת, ניתן לשמוע לעיתים מוזיקת מטאל, במסגרת שידורי רדיו באינטרנט של תחנת רדיו זה רוק. תוכנית רדיו"מת על מטאל" לעומת זאת, מתמקדת דווקא במוזיקת המטאל והיא נותנת במה גם ללהקות מקומיות. התוכנית משודרת ברדיו הבינתחומי במתכונת שבועית, וניתן למצוא את הקלטות התוכנית בספוטיפיי ובאתר התוכנית. התוכנית מרבה לסקור את הסצנה הישראלית, ולהזמין אמנים שונים מישראל ומחו"ל להתראיין.
תרבות המטאל
הקהל מאזיני המטאל אינו אחיד מבחינת גיל ומין. הופעות מטאל חיות מתקיימות לרוב במועדונים בגודל שונה, בעיקר בתל אביב, אך גם בירושלים, חיפה, ובאר שבע. מועדונים המרבים לארח הופעות מטאל הם מועדון "גגרין" בתל אביב ומועדון הוונדרבאר בחיפה. הקהל משתתף אקטיבית בהופעות חיות, בדומה להופעות בחו"ל. ניתן לראות בקהל הד באנגינג, פוגו וקראוד סרפינג.
בתל אביב ניתן למצוא חנויות הפונות לקהל המטאליסטים, המשווקות אביזרי אופנה בסגנון אופנת מטאל, לרבות חולצות עם סמלי להקות, דיסקים, פוסטרים, דגלים ותקליטי ויניל. קיים בר בשם "רבל" אשר משמיע מוזיקת מטאל, ומארח מדי פעם ירידים בהם חברי להקות מקומיות מוכרים אביזרים שונים. בנוסף, אביזרים עם סמלי הלהקות המקומיות נמכרים במקביל להופעות חיות, בירידים הסמוכים למקום ההופעה.
קשר צולב
קשר צולב הוא קשר כימי או פיזיקלי המקשר שרשראות פולימרים זו לזו. הקשר יכול להופיע כקשר קוולנטי או כקשר יוני פולמריסטטי. קשר צולב מקשר פולימרים סינתטיים (כמו פלסטיק) ופולימרים טבעיים (כמו חלבונים).
במונח קשר צולב משתמשים גם בכימיה פולימרית וגם במדעי הביולוגיה.
היסטוריה של סאו טומה ופרינסיפה
סאו טומה ופרינסיפה היא מדינת איים המשתרעת בחלקו המזרחי של מפרץ גינאה שבאוקיינוס האטלנטי. לאחר גילוי האיים על ידי מגלי ארצות פורטוגלים בשלהי מאה ה-15, הם יישבו את האי בעיקר בגולים ובפושעים ממדינות אפריקניות, אשר היו בחזקתה של פורטוגל באותם הימים. תושבי האי מתפרנסים מגידול קקאו, קפה וקוקוס הגדלים בו בשפע יחסי. בימים שאחרי ביטול העבדות, היו מי שסירבו לרכוש קקאו שגודל בסאו טומה ופרינסיפה, בגלל תנאי ההעסקה הגרועים שהמשיכו להיות מקובלים באי. האיים קיבלו עצמאות בשנת 1975. עם זאת, המדינה לא התחילה לפתח את עצמאותה ולבנות מוסדות שלטוניים עד לקראת סוף שנות השמונים של המאה העשרים. הבחירות הראשונות במדינה התקיימו בשנת 1991. המדינה סובלת ממשטר לא יציב. בשנים 1995 ו-2003 התקיימו במדינה ניסיונות הפיכה.
גילוי וקולוניזציה: 1471 - 1950
המסע המתועד הראשון לאיים התקיים בשנת 1471, על ידי הפורטוגזי ז'ואאו דה סנטרם (בפורטוגזית: João de Santarém). אין זה אומר שלפני כן אירופים לא ביקרו באיים, וייתכן שכך היה מדי פעם. ב-21 בדצמבר אותה שנה, הקים סנטרם מושבה באי והפכה למושבת עונשין של פורטוגל. מספר שבועות אחר כך, הגיעו המשלוחים ראשונים של פושעים, בעיקר מפורטוגל וממושבותיה האחרות באפריקה, כגון אנגולה ומוזמביק. בין הגולים שנשלחו לאיים היו גם יהודים ממגורשי ספרד, אשר יושבו בעיקר באי סאו טומה. ז'ואאו השני, מלך פורטוגל הגלה לסאו טומה ופרינסיפה בסוף המאה ה-15 כאלפיים ילדים יהודים בגילאי שנתיים עד עשר שנים. רובם מתו מרעב וממחלות או נפלו טרף לשיני תנינים, ולאחר כשנה רק כ-600 מהם נותרו בחיים. למרות זאת, בתחילת המאה ה-17, "הבישוף המקומי ציין בגועל שעדיין קיימת שמירת מנהגים יהודיים באי ושב לפורטוגל בגלל תיסכולו מהם". על אף שהמנהגים היהודיים דעכו לאורך המאות, חלק מאזרחי סאו טומה ופרינסיפה מודעים למוצאם היהודי.
בתחילה קראו המתיישבים לאי פרינסיפה בשם "סנטו אנטוניו", אך בשנת 1502 שונה שמו לשם הנוכחי. בעת גילוי שני האיים, הם היו בלתי מיושבים, והיו ריקים מאדם. בסוף המאה, היו ניסיונות להקמת התיישבות קבע של פורטוגזים במקום, שאינה של גולים או פושעים, אך דבר זה לא נשא פרי.
בשנת 1506 חיו בסאו טומה, האי הדרומי, כבר כ-1000 תושבים, ומתוכם כ-600 יהודים. בנוסף לאלו שהו במקום במעמד נמוך יותר כ-2,000 עבדים שחורים שהובאו מהיבשת השכנה. האיים הפכו למרכז סחר פורטוגזי בעבדים. בכל שנה, נשלחו מהאיים כמה אלפי עבדים אל המטעים הפורטוגזיים בברזיל ובאיים הקריביים. עבדים הועסקו באפן נרחב גם בסאו טומה ובפרינסיפה, בעיקר בעבודה במטעי הסוכר. בסוף המאה ה-16, האיים הפיקו כ-12,000 טון של סוכר בשנה. בשנים 1572 ו-1573 הוכפפו האיים ישירות אל הכתר הפורטוגלי. בתחילת המאה ה-17 השתנה המצב הפוליטי והכלכלי באיים לרעה. עלייתם של מטעי הסוכר בברזיל, הולידו תחרות עם התוצרת הברזילאית. דבר זה גרם למשבר כלכלי מתמשך באזור אשר הביא לעזיבתם של מתיישבים לבנים רבים ולמרידות עבדים חוזרות ונשנות. בשנת 1844 חיו באיים 185 לבנים בלבד, לעומת 7054 שחורים, 5514 מתוכם היו עבדים. באמצע המאה ה-16, היה בסאו טומה נמל פורטוגזי אשר שימש בעיקר לתדלוק ספינות הצי האימפריאלי.
במהלך ראשית המאה ה-19, בעקבות התחרות הכושלת עם ברזיל בשוק מטעי הסוכר, החלו תושבי האי להבין שאינם יכולים להגיע להישגים כלכליים בשוק זה ואט אט הם החלו לפתח תוצרות חקלאיות אחרות, קפה ובעיקר קקאו. סאו טומה הפכה עד מהרה ליצואנית קקאו מובילה בתחום, ובשנת 1908 הפכה לגדולה ביותר בעולם בנושא זה. תוצרת זו מהווה גם בימינו את הבסיס הכלכלי של המדינה. מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1822, עזבו הפורטוגזים את ברזיל, וקמה שם האימפריה הברזילאית העצמאית. כך הפכה סאו טומה ליצואנית הכמעט בלעדית של סוכר לפורטוגל. שנים אלו, אמצע ושלהי המאה ה-19, היו שנים של פריחה כלכלית, אך רוב שדרות העם לא נהנו ממנה. עם הגידול החד בביקוש, החלו להעסיק במקום יותר ויותר עבדים. זאת, חרף העובדה שפורטוגל ביטלה באופן רשמי את העבדות באימפריה שלה באותה התקופה, בשנת 1876. דבר זה הגיע עד כדי כך, שבשנת 1900, הודיעו יצרני השוקולד בבריטניה ובצרפת, על הפסקת רכישה של תוצרת החקלאית מהאי, לרבות קקאו.
בדרך לעצמאות: 1950 - 1975
במהלך המאה ה-20, גבר חוסר שביעות הרצון של העבדים באי מן השלטונות, דבר שהגיע לשיאו בטבח באטפה (cozinheiro Batepá, 1953), אשר במהלכו, החלו התפרעויות המוניות והפרות סדר באי של פועלים אפריקאים. כוחות הצבא הפורטוגזי פתחו באש, ודיכאו את המהומות. באירועים נהרגו מאות פועלים. האירוע נחשב לאחד החשובים בהיסטוריה הקולוניאלית של האיים, ואת יום השנה שלו מציינים במדינה באופן רשמי כל שנה ושנה.
במהלך שנות ה-50 המאוחרות, החלה צוברת תאוצה התנועה לשחרור סאו טומה ופרינסיפה (MLSTP). התנועה הייתה ארגון מחתרתי שישב בגבון וארגן פעילות אנטי-פורטוגזית. לימים הפך הארגון למפלגה בשם זה.
באפריל 1974, ביצעו אנשי צבא המזוהים עם השמאל הפיכה בפורטוגל והנהיגו בה דמוקרטיה. בשנה שלאחר מכן הכריזה פורטוגל באופן חד-צדדי על עצמאותן של כל מושבותיה באפריקה, לרבות סאו טומה ופרינסיפה. בכך תם העידן הקולוניאלי במדינה, וסאו טומה ופרינסיפה זכתה בעצמאות.
דיקטטורה ומשבר: 1975 - 1990
בנובמבר 1974, החל מתנהל משא ומתן באלג'יר, בין השלטון החדש בפורטוגל לבין ה-MLSTP על העברת השלטון. במשא ומתן נקבע שהשלטון במדינה יועבר לידי ה-MLSTP, דבר אשר קרה ב-12 ביולי 1975 - הוא יום העצמאות של סאו טומה ופרינסיפה. עם קבלת העצמאות, החל מנהיג המדינה החדשה, מנואל פינטו דה קוסטה, לכונן משטר דיקטטורי חד-מפלגתי. הוא כיהן כנשיא המדינה עד לראשית שנות ה-90 ברציפות.
דמוקרטיה וצמיחה: 1990 - היום
בשנת 1990, הפכה סאו טומה לאחת המדינות הראשונות באפריקה שהחלו מאמצות רפורמות דמוקרטיות. שינויים בחוקה, לרבות הפיכתן של מפלגות האופוזיציה לחוקיות, הביאו לבחירות חופשיות ובלתי אלימות, בשנת 1991. מיגל טרובואדה, שהיה ראש הממשלה הראשון של המדינה, שהה בגלות מאז 1986, חזר למדינה ונבחר לנשיא כמועמד עצמאי. בבחירות לפרלמנט, ניצחה כצפוי מפלגת האופוזיציה התלכדות המפלגה הדמוקרטית - קבוצת השתקפות (PCD) את מפלגת השלטון של הדיקטטורה לשעבר התנועה לשחרור סאו טומה ופרינסיפה/המפלגה הדמוקרטית החברתית (MLSTP) וזכתה ברוב המושבים של האספה הלאומית. עם זאת, בבחירות המקומיות שנערכו שנה לאחר מכן (1992), זכתה מפלגת ה-MLSTP ב-5 מהמועצות האזוריות מתוך שבעה. בשנים שלאחר מכן, עד סיום המאה, המשיכה מפלגת ה-MLSTP להתאושש עד שזכתה ברוב המושבים בפרלמנט בחירות 1994 ו-1998. תחת זאת נשאר מיגל טרובואדה נשיא.
בבחירות לנשיאות שנערכו ביולי 2001, זכה פרדיקה דה מנזס, מועמד עצמאי שלא משויך לאף מפלגה, ב-55.2% מהקולות וגבר על מנואל פינטו דה קוסטה מנהיג ה-MLSTP, שקיבל כ-40% מהקולות בלבד. בכך הפך דה מנזס לנשיא המדינה. הוא ממשיך לכהן בתפקיד עד ימינו אלו, לאחר שניצח בבחירות 2006 את פטריק טרואבדה, בנו של הנשיא לשעבר מיגל טרואבדה, וכך גם ניצח בבחירות 2011 את איבדיסטו קארבלי.
שקט (שיר)
"שקט" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. את השיר הוציאה לאור ב-16 באוגוסט 2013 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה הפותחת באלבום האולפן השלישי של הזמר, מוזיקה ושקט.
על השיר
"שקט" נכתב על ידי אבי אוחיון ואסף צרויה, שגם הפיק אותו. ב-2 בינואר 2014 נכנס למצעד הפזמונים העבריים של גלגלצ במקום העשירי. הוא הגיע לשיאו במקום השלישי ב-13 בפברואר. גם במצעד של רשת ג' הגיע למקום השלישי – המיקום הגבוה ביותר שלו בדירוג – ושהה בו תשעה שבועות רצופים. במצעד סוף השנה 2013 של המוביל הארצי דורג במקום ה-48.
קודי דמפס
קודי קופר דמפס (באנגלית: Cody Cooper Demps; נולד ב-2 בדצמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי מקצועי בליגת העל בכדורסל. הוא משחק בהפועל באר שבע.
קריירת קולג'
דמפס שיחק ארבע עונות בסקרמנטו סטייט הורנטס, והחל את שלוש השנים האחרונות שלו. בעונתו הבכירה הממוצעים שלו למשחק היו 12 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים.
רינו ביגורנס/סטוקטון קינגס
דמפס חתם עם הסטוקטון קינגס מליגת הפיתוח. בעונתו המקצועית הראשונה, הממוצעים שלו למשחק היו 7.4 נקודות ו-5.5 ריבאונדים. בעקבות העונה שיחק דמפס בקבוצת ליגת הקיץ של סקרמנטו קינגס. הוא חזר לקבוצה, כיום הסטוקטון קינגס, לעונה שנייה. הממוצעים שלו למשחק היו 11.8 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 3.3 אסיסטים ו-1.1 חטיפות ב-50 משחקים (פתח ב-42) במהלך העונה הסדירה.
סקרמנטו קינגס
דמפס חתם עם סקרמנטו קינגס על חוזה ל -10 ימים ב -22 במרץ 2019. הקינגס החזירו אותו לסטוקטון למחרת. הוא הוחזר לסגל הפעיל לאחר שסטוקטון הודחה בפלייאוף ליגת הפיתוח, אך לא שיחק במשחק NBA לפני שפג תוקפו של חוזה בן 10 הימים. לאחר סיום העונה, דמפס הוזמן להשתתף במחנה העילית של ליגת הפיתוח 2019, יחד עם שחקנים מובילים אחרים בליגת הפיתוח.
דמפס נבחר לסגל אינדיאנה פייסרס לליגת הקיץ ב-2019. לאחר סיום ליגת הקיץ, דמפס השתתף בטורניר הכדורסל נאמנות היא אהבה, קבוצה שהוקמה על ידי דמרקוס קאזינס.
חזרה לסטוקטון (2019–2020)
דמפס חזר לסטוקטון קינגס כדי להתחיל את עונת ליגת הפיתוח 20–2019. הממוצעים שלו למשחק היו 14.4 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים.
ג'י ליג איגנייט (2020)
ב־12 בנובמבר 2020 החתימה הג'י ליג איגנייט את דמפס כשחקן ותיק כדי להדריך את הצעירים יותר.
הפועל באר שבע (2021-היום)
ב־6 באוגוסט 2021 דמפס חתם בהפועל באר שבע לשנתיים.
MIPTV
הפסטיבל הוא למעשה שוק תוכן ליצירת הפקות משותפת, קנייה, מכירה, מימון והפצה של תוכני בידור. והוא מספק לאנשים המעורבים בתעשיית הטלוויזיה, הקולנוע, התוכן הדיגיטלי והאודיו-ויזואלי, ההפקה וההפצה, כנס לשיווק ורישות עסקי, לגילוי מגמות עתידיות וסחר בזכויות תוכן ברמה גלובלית. הוא נחשב לפסטיבל הגדול ביותר בתחומו בעולם.
הפסטיבל קשור לתערוכת MIPCOM, אך שומר על המיקוד המובהק שלו. אירוע MIPCOM מתקיים באותו מקום באוקטובר בכל שנה, על ידי אותם מארגנים.
היסטוריה
MIPTV נוסד בליון, צרפת, בשנת 1963, שלוש שנים לאחר הקמת MIFED, שוק התוכן הראשון בעולם, במילאנו, איטליה. ב-MIPTV הראשון השתתפו 119 חברות מ-19 מדינות.
בשנת 1965, לאחר הפסקה של שנה, עברה MIPTV לקאן, והשתמשה בארמון הפסטיבלים והקונגרסים (פאלאס דה פסטיבל) הישן. בשנת 1982 עבר השוק למתחם הפסטיבלים החדש של קאן, כאשר המתחם הישן הפך לבית מלון. ב-1987 נמכרה החברה שארגנה את השוק, MIDEM, לחברת TVS מבריטניה תמורת 5 מיליון ליש"ט. שנתיים לאחר מכן, TVS מכרה את MIDEM ל-Reed Exhibitions (תמורת 20 מיליון דולר), אשר שינתה את שם חברה ל-Reed MIDEM. הפסטיבל גדל במהירות עם השנים וב-2002 השתתפו בו 12 אלף קונים ומוכרים מ-2,200 חברות.
מוסקט (זן ענבים)
היסטוריה
תיאוריות על מקורות ענבי המוסקט מתארכות את אבות הזנים עוד למצרים העתיקה ולממלכת פרס של העת העתיקה (כ-1000–3000 לפני הספירה) בעוד שחלק מהאמפלוגרפים, כמו פייר גאלט, סבורים שמשפחת זני המוסקט הופצה במהלך תקופת העת העתיקה הקלאסית (בערך 800 לפני הספירה עד 600 לספירה) על ידי היוונים והרומאים. עם זאת, בעוד שלייצור היין המקומי הייתה היסטוריה ארוכה במצרים העתיקה ובפרס, סופרים קלאסיים כמו קולומלה ופליניוס הזקן תיארו זני ענבים "דמויי מוסקט" מאוד כמו Anatelicon Moschaton ו-Apianae שהיו מאוד מתוקים ומושכים לדבורים (לטינית apis), אין הוכחות היסטוריות מוצקות לכך שענבי היין המוקדמים הללו היו בני משפחת המוסקט.
MIPTV
כנסים ואירועים
במסגרת הפסטיבל נערכים כנסים ואירועים, בהם מוזמנים לנאום מנכ"לים מחברות המדיה העולמיות הגדולות. בשנת 2014 הוזמן אבי ניר, מנכ"ל שידורי קשת, להגיש את הנאום המרכזי בכנס. אירועים נוספים כוללים את:
מוסקט (זן ענבים)
היסטוריה
האזכור המתועד הראשון של ענבים המכונים "מוסקט" היה בעבודותיו של המלומד הפרנציסקני ברתולומאוס אנגליקוס שכתב על יין העשוי מענבי מוסקט בעבודתו De proprietatibus rerum ("על תכונותיהם של דברים") שנכתב בין 1230 ל-1240 בזמן שאנגליקוס למד בסקסוניה. יצירתו הלטינית של אנגליקוס תורגמה לצרפתית בשנת 1372 כאשר היין תואר על ידי אנגליקוס כ-"vin extrait de raisins muscats".
MIPTV
תחרויות
במסגרת הפסטיבל נערכים תחרויות שונות, בין השאר"
מוסקט (זן ענבים)
מקור השם
תיאוריות אחרות מצביעות על כך שמקור משפחת הענבים היא במדינה הערבית עומאן ונקראה על שם העיר מוסקט השוכנת לחוף מפרץ עומאן. עיר אחרת המוצעת לעיתים כמקום הולדתו של הענב או מקור פוטנציאלי לשמו היא העיר היוונית מוסקטו, הממוקמת מדרום-מערב לאתונה באטיקה, כאשר מוסקטו הוא שם נרדף נפוץ ביוון לזני מוסקט.
זנים עיקריים
משפחת ענבי המוסקט מונה למעלה מ-200 זנים שונים. עם זאת, בין הזנים הרבים והשונים נעשה שימוש נרחב בייצור יין רק קומץ זני מוסקט. אלה כוללים את Muscat blanc à Petits Grains, Muscat of Alexandria, Muscat of Scanzorosciate, Muscat of Hamburg ו-Muscat Ottonel.
בין החברים הבולטים במשפחת מוסקט נמנים Muscat blanc à Petits Grains, שהוא זן הענבים העיקרי המשמש לייצור יין נתזים האיטלקי Asti (הידוע גם בשם מוסקטו אסטי) המיוצר באזור פיימונטה. הוא משמש גם בייצור רבים מהיינות המחוזקים הצרפתיים המכונים vin doux naturels. באוסטרליה זהו גם הענב העיקרי המשמש לייצור מוסקט ליקר, מאזור היין ברוטרגלן במדינת ויקטוריה. דוגמאות צעירות, לא מיושנות ובלתי מחוזקות למוסקט בלאן נוטות להפגין את הארומה האופיינית "ענבים" של מוסקט, כמו גם תמציות הדרים, ורדים ואפרסק. דוגמאות מחוזקות ומבוגרות (במיוחד כאלה שעברו הזדקנות בחבית) נוטות להיות בצבע כהה מאוד בגלל חמצון הנותן ארומה של קפה, עוגת פירות, צימוקים וטופי.
מוסקט אלכסנדריה הוא זן מוסקט נוסף המשמש בדרך כלל בייצור של vin doux naturel צרפתי, אך הוא נמצא גם בספרד, שם הוא משמש לייצור רבים מהמוסקלטים הספרדיים המחוזקים. במקום אחר משתמשים בו לייצור יינות לבנים יבשים עד מתוקים, שכותרתם לעיתים קרובות מוסקטו באוסטרליה, קליפורניה ודרום אפריקה. באלזס ובחלקים ממרכז אירופה, מוסקט אוטונל משמש לייצור יינות יבשים ומבשמים במיוחד.
Moustache
Moustache (בעברית: שפם; לעיתים מסוגנן כ-MOUSTACHE) הוא סינגל של להקת הרייב הרוסית ליטל ביג, בהשתתפות הזמרת-יוצרת הישראלית נטע ברזילי. השיר יצא לאור ב-6 באוגוסט 2021, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק רוסיה.
רקע וכתיבה
ב-2 באוגוסט 2021 הודיעה הלהקה ברשתות החברתיות על שיתוף הפעולה עם נטע ברזילי, זוכת אירוויזיון 2018, ועל תאריך יציאתו של הסינגל. השיר נכתב על ידי ברזילי, ביחד עם שותפה של ברזילי ליצירה ומנהלה המוזיקלי אבשלום אריאל וסולן הלהקה איליה פרוסיקין.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ליטל ביג ב-6 באוגוסט 2021. הקליפ בוים על ידי אלינה פאסוק ואיליה פרוסיקין. עלילת הקליפ מתרחשת על חוף ים בעולם סוריאליסטי, בו נשים משופמות נחשבות לפסגת האסתטיקה הנשית. במהלך הסרטון נטע ברזילי וסופיה טאיורסקאיה מחליטות לגלח את שפמה של הזוכה ב"תחרות השפם הטוב ביותר" (בגילומה של השחקנית הרוסייה קטיה ורנבה) כדי לגנוב לה אותו, אולם הן נתפסות לבסוף על ידי המציל בחוף (בגילומו של איליה פרוסיקין).
ביקורות
שקד קראוס, בביקורת באתר פרוגי, העניקה לשיר ביקורת חיוביות וכתבה כי "שיתוף הפעולה המפתיע בין נטע לליטל ביג מתגלה כהצלחה והשיר הזה לגמרי בעל פוטנציאל להיכנס לרשימת הלהיטים הגדולים של הקיץ".
אל-פיקה אל-אכבר
אל-פיקה אל-אכבר (בערבית: الفقه الأكبر, משמעות: "הפיקה הגדול") הוא טקסט אסלאמי קדום, ואחת היצירות הבודדות של שרדו מבין יצירותיו של האימאם אבו חניפה. הספר עוסק בתאולוגיה האסלאמית ובכלאם.
ריאד אגבריה
ריאד אגבאריה (נולד באום אל-פחם בשנת 1959) הוא פרופסור לפרמקולוגיה, יועץ הרקטור לענייני סטודנטים ערבים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מייסד פרויקט "ניצני רפואה" מטעם אוניברסיטת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לשעבר מנהל בית הספר לרוקחות בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ערבי-ישראלי מוסלמי.
דני קרפן
דני קרפן (9 בפברואר 1946 – 18 במאי 2022) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל (לשנת 1962) במשחה ל-400 מטר חופשי ושיאן ישראל במשחה ל-1500 מטר חופשי ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-20 דקות (1961).
ביוגרפיה
קרפן התאמן בקבוצת "ברית מכבים עתיד" בהדרכתם של נחום בוך וד"ר אבוני מהונגריה.
1960
באליפות ישראל בשחייה למרחקים ארוכים שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בתחילת אוקטובר 1960 זכה קרפן במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 20:24.7 דקות, אחרי חברו לאגודה דוד וייסמן שקבע שיא נוער חדש של 20:06.3 דקות ודניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (20:24.4 דקות). שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:58.1 דקות ביחד עם אברהם מלמד מהפועל גוש זבולון, אחרי דוד וייסמן שקבע שיא ישראלי חדש לנוער של 4:52.6 דקות ודניאל פרוכטר (4:56.5 דקות). שבוע לאחר מכן, הוא זכה במשחה המסורתי ל-3 ק"מ משבי ציון לנהריה לבוגרים בתוצאה של 45:16.0 דקות.
1962
במפעל העשרה שנערך בספטמבר 1962 זכה קרפן ב-3 גביעים והיה לשחיין המצטיין בתחרות. גביעים במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.4 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בשיא מכבי חדש של 1:10.8 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:56.3 דקות.
מצטיין אליפות הנוער
באליפות ישראל לנוער שנערכה באפיקים בתחילת אוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות זהב, במשחהה ל-100 מטר חופשי (1:01.4 דקות) במשחה ל-400 מטר חופשי (4:49.6 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:12.9 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא מכבי חדש של 5:32.2 דקות.
אלוף ישראל
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה באוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בצוותא עם אברהם מלמד בתוצאה של 4:47.2 דקות ולפני גרשון שפע מהפועל גבעת חיים (4:49.1 דקות), מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:36.8 דקות, אחרי יורם שניידר מהפועל קריית טבעון (2:31.0 דקות) ולפני אהרון שטופ מהפועל תל אביב (2:40.6 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.1 דקות, אחרי רפאל לדנר מהפועל תל אביב שקבע שיא ישראלי חדש של 59.5 שניות ועמית לובן מהפועל גוש זבולון (59.8 שניות).
שבועיים לאחר מכן, בסוף אוקטובר אותה שנה הוא נסע לצ'ילה להשתתף במכביה הדרום אמריקנית ומשם להתאמן עם רוברט קיפוט באוניברסיטת ייל.
1963 - 1964
קרפן נכנס להסגר ולא יכל להשתתף בתחרויות במשך כשנתיים. הוא עבר להתאמן בקבוצת הפועל תל אביב.
נפטר ב-18 במאי 2022.
שניאור זלמן אביגדורי
שניאור זלמן אביגדורי (ויגדרהוז; 28 בספטמבר 1890 – 19 באוקטובר 1960) היה רופא פנימאי גלילי מפורסם בתקופת היישוב, ולאחר קום המדינה רופא ועסקן רפואי בירושלים, יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל.
קורות חיים
נולד בעיר ניקולייב שברוסיה לשאול שהיה סוחר. למד בחדר ואחר כך בתיכון אקסטרני ובמכון לרפואה באוניברסיטת דורפט, לאחר שקיבל תואר דוקטור לרפואה המשיך בלימודיו באוניברסיטת פטרבורג, ואחר החל לעבוד כרופא פנימאי בבתי חולים בלנינגרד, פלך חרסון ובסרביה.
במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הרוסי כרופא צבאי והגיע לדרגת סגן-אלוף, במקביל היה עסקן פעיל ביקופו, חברת הסיוע לפליטים יהודים במלחמה.
אביגדורי עלה לארץ ישראל ב-1919 על סיפון האונייה "רוסלאן", האונייה המאורגנת הרשמית היחידה שהפליגה מהאימפריה הרוסית לארץ ישראל, ונחשבה כסנונית הראשונה בתקופה שתוגדר לימים כ"העלייה השלישית". הם יצאו מנמל אודסה בסוף נובמבר ועגנו ביפו ב-19 בדצמבר. אביגדורי נמנה עם רשימה ארוכה של דמויות מפתח ביישוב שעלו על סיפון הרוסלאן וזיכו אותה בכינוי "המייפלאואר הציונית".
עם הגיעו לארץ ישראל נשלח מטעם "הדסה" כרופא למושבות וערי הגליל. אחר כך עבד תקופה בחיפה ובתל אביב, ולבסוף השתקע בירושלים, ברחוב החבשים שבמרכז העיר.
במקביל לעסקנות רפואית, תחילה כיו"ר הסתדרות הרופאים בירושלים ובשנותיו האחרונות כיו"ר הסתדרות הרופאים בישראל, המשיך אביגדורי בפעילות מדעית ופרסם מאמרים רפואיים בישראל ומחוצה לה.
במלחמת העצמאות היה חבר הוועדה הרפואית לשעת חירום בישראל, ויו"ר הוועדה הירושלמית לשעת חירום. כן היה שותף לייסוד הליגה למלחמה בשחפת, ועמד במשך תקופה בראשה.
היה נשוי ליונה, והניח אחריו שלוש בנות. אחת מהן הייתה הדסה אביגדורי אבידוב.
מקור התודעה בהתמוטטות התודעה הדו-קאמרית
מקור התודעה בהתמוטטות התודעה הדו-קאמרית הוא ספר משנת 1976 מאת הפסיכולוג, הפסיכוהיסטוריון ותאורטיקן התודעה של פרינסטון, ג'וליאן ג'יינס (1920–1997). הספר מתייחס לבעייתיות של התודעה - "היכולת להתבוננות פנימה" - שלדעתו של ג'ינס יש להבדיל ממודעות חושית ותהליכים אחרים של קוגניציה. ג'יינס מציג את הפתרון המוצע שלו: שתודעה היא "התנהגות נלמדת" המבוססת יותר על שפה ותרבות מאשר על ביולוגיה. פתרון זה, בתורו, מצביע על מקורה של התודעה בהיסטוריה האנושית העתיקה ולא בתהליכים מטפיזיים או אבולוציוניים. יתרה מכך, עדויות ארכאולוגיות והיסטוריות מצביעות על כך שלפני "למידה" של התודעה, המנטליות האנושית הייתה מה שג'יינס כינה "המוח הדו-קמרי" - מנטליות המבוססת על הזיה מילולית.
המהדורה הראשונה יצאה בינואר 1977 באנגלית. שתי מהדורות מאוחרות יותר, ב-1982 וב-1990, יצאו על ידי ג'יינס עם תוספות אך ללא שינויים. זה היה ספרו היחיד של ג'יינס, והוא עדיין מודפס, במספר שפות. בנוסף לביקורות ופרשנויות רבות, ישנם מספר סיכומים של חומר הספר. למשל, בכתב העת Behavioral and Brain Sciences, בהרצאות ובדיונים שפורסמו ב-Canadian Psychology, וב-Art/World.
התיאוריות של ג'ינס
בספרו, ג'ינס סוקר את מה שאחד ממבקריו המוקדמים הכיר כ"היסטוריה מרהיבה של כישלון" כדי להסביר את התודעה - "היכולת האנושית להתבונן בפנים". כשהוא נוטש את ההנחה שהתודעה היא מולדת, ג'יינס מסביר זאת במקום זאת כהתנהגות נלמדת ש"מתעוררת ... מהשפה, ובמיוחד מהמטאפורה." עם הבנה זו, ג'יינס הוכיח אז שטקסטים עתיקים וארכאולוגיה יכולים לחשוף היסטוריה של מנטליות אנושית לצד היסטוריות של מוצרים תרבותיים אחרים. הניתוח שלו של העדויות הוביל אותו לא רק למקם את מקור התודעה במהלך האלף השני לפני הספירה, אלא גם לשער את קיומה של "מנטליות לא-מודעת ישנה יותר שאותה כינה המוח הדו-קמרי, בהתייחסו לשתי ההמיספרות של המוח".
בפרק השלישי של הספר, "המוח של האיליאדה", ג'יינס קובע שלאנשים של התקופה לא הייתה תודעה.
ג'יינס כתב המשך נרחב במהדורת 1990 של ספרו, בה התייחס לביקורות והבהיר כי לתיאוריה שלו יש ארבע השערות נפרדות: התודעה מבוססת על השפה ונגישה אליה; המוח הדו-קאמרי הלא מודע מבוסס על הזיות מילוליות; התמוטטות התודעה הדו-קאמרית קודמת לתודעה, אך התיארוך משתנה; ה'מוח הכפול' של הדו-קאמרליות אינו הצידייזציה הפונקציונלית של היום של ההמיספרות המוחיות. הוא גם הרחיב על השפעת התודעה על הדמיון והזיכרון, מושגי העצמי, רגשות, חרדה, אשמה ומיניות.
קבלה והשפעה
"מקור התודעה בהתמוטטות התודעה הדו-קאמרית" הייתה יצירה מוצלחת של מדע פופולרי, שמכרה את ההדפסה הראשונה לפני ששנייה הצליחה להחליף אותה. הספר היה מועמד לפרס הספר הלאומי ב-1978, וזכה לעשרות ביקורות ספרים חיוביות, כולל אלה של מבקרים ידועים כמו ג'ון אפדייק ב"ניו יורקר", כריסטופר להמן-האאפט ב"ניו יורק טיימס", ומרשל מקלוהן ב"טורונטו גלוב אנד מייל". מאמרים על ג'ינס ורעיונותיו הופיעו במגזין Time וב-Psychology Today ב-1977, וב-Quest/78 ב-1978.
הוא מוזכר בעבודתו של ריצ'רד דוקינס משנת 2006 "יש אלוהים?" כ"אחד מהספרים האלה שהם זבל מוחלט או יצירה של גאונות מוחלטת, שום דבר באמצע! כנראה הראשון, אבל אני מגדר את ההימורים שלי". עבודתו של ג'יינס על התודעה השפיעה על הפילוסופים דניאל דנט, סוזן בלקמור וקן וילבר, והמודל הדו-קמרי של ההמיספרות המוחיות השפיע על חוקרי הסכיזופרניה הנרי נסראללה וטים קרואו.
התיאוריה של דו-קאמרליות צוטטה באלפי ספרים ומאמרים, מדעיים ופופולריים כאחד. זה נתן השראה לחקירות מוקדמות של הזיה שמיעתית על ידי הפסיכולוג תומאס פוזי והפסיכולוג הקליני ג'ון המילטון. עם מחקר נוסף בסוף שנות ה-90 באמצעות טכנולוגיית הדמיית מוח חדשה, רעיונותיו של ג'יינס קיבלו תשומת לב מחודשת והכרה על כך שהם תרמו לחשיבה מחודשת על הזיות שמיעה ומחלות נפש.
ועידות
היו מספר כנסים וסימפוזיון שהוקדשו לתיאוריה של ג'וליאן ג'יינס. אלו כוללים:
פרסומים
מספר הולך וגדל של פרסומים דנים ומרחיבים את התיאוריה של ג'וליאן ג'יינס. אלו כוללים:
מחלוקת וביקורת
באופן כללי, ג'יינס זוכה לכבוד כמרצה והיסטוריון של פסיכולוגיה. מרסל קויסטן, מייסד אגודת ג'וליאן ג'יינס, שואל מדוע, בעשרות השנים שלאחר פרסום הספר, "היו מעט דיונים מעמיקים, חיוביים או שליליים", ודוחה כפשטנית מדי את הביקורת ש"ג'יינס טעה".
ג'יינס תיאר את מגוון התגובות לספרו כ"מאנשים שמרגישים [הרעיונות] חשובים מאוד כל הדרך ועד לעוינות חזקה מאוד. ... כשמישהו בא ואומר שהתודעה נמצאת בהיסטוריה, אי אפשר לקבל אותה. אם [פסיכולוגים] אכן יקבלו את זה, לא תהיה להם המוטיבציה לחזור למעבדה ..."
WT Jones, סוציולוג שתואר כ"אחד המבקרים היסודיים ביותר של ג'יינס", שאל ב-1979, "מדוע, למרות חוסר הסבירות שלו, הספר [של ג'יינס] נלקח ברצינות על ידי אנשים מתחשבים ואינטליגנטיים?" ג'ונס הסכים עם ג'ינס ש"השפה שבה מתנהל הדיבור על התודעה היא מטפורית", אבל הוא סתר את הבסיס של הטיעון של ג'יינס - שהמטפורה יוצרת תודעה - בכך שטען ש"השפה (ובמיוחד המטאפורה) לא יוצרת, היא מגלה, קווי הדמיון שהשפה מסמנת". ג'ונס גם טען ששלוש "אוריינטציות קוסמולוגיות" הטיו את חשיבתו של ג'יינס: 1) "עוינות לדרווין" וברירה טבעית; 2) "כמיהה ל'דו-זוגיות אבודה'" (ג'ונס האשים את ג'ינס בטענה ש"לכולנו יהיה טוב יותר אם 'כולם' היו שוב סכיזופרנים"); 3) "רצון לנוסחה גורפת וכוללת הכל שמסבירה את כל מה שקרה". ג'ונס הגיע למסקנה ש"... אלה שחולקים את ההטיות הללו ... צפויים למצוא את הספר משכנע; מי שלא ידחה את הטיעונים [של ג'יינס] ..."
המודל הנוירולוגי ב"מקור התודעה בהתמוטטות המוח הדו-קמרי" היה השערה נוירו - מדעית רדיקלית שהתבססה על רומן מחקר באותה תקופה, בעיקר על תאוריית " המוח המפוצל " של הגזאניגה. כיום, ההשערות שלו עדיין שנויות במחלוקת לרבים בתחום. עם זאת, הרעיון הכללי יותר של "עצמי מפוצל" (לעומת " עצמי יחידתי ") מצא תמיכה ממחקרים פסיכולוגיים ונוירולוגיים, ורבים מהטיעונים ההיסטוריים המופיעים בספר נותרו נתמכים, ולא הופרכו (אם כי בשל האופי התאורטי של העבודה, ייתכן שיידרש מחקר נוסף כדי להתנסות בכמה מהרעיונות).
ביקורת מוקדמת של הפילוסוף נד בלוק טענה שג'יינס בלבל את הופעת התודעה עם הופעתו של מושג התודעה. במילים אחרות, לפי בלוק, בני האדם היו מודעים לאורך כל הדרך אך לא היה להם מושג התודעה ולכן לא דנו בו בטקסטים שלהם. דניאל דנט השיב שלדברים מסוימים, כמו כסף, בייסבול או תודעה, אי אפשר לקבל את הדבר מבלי שיהיה לו גם את הרעיון של הדבר. יתרה מכך, ניתן לטעון שבלוק פירש לא נכון את טבעו של מה שג'ינס טען שהוא בנייה חברתית.
תרגומים
מקור התודעה בהתמוטטות התודעה הדו-קאמרית תורגם לשבע שפות זרות לפחות:
מנהל חלונות
מנהל חלונות היא תוכנת מערכת האחראית על השליטה במיקום ומראה החלונות בממשק מחשב חלונאיים שבממשק משתמש גרפי. רוב מנהלי החלונות קיימים כחלק מסביבת ושולחן עבודה מצויים. מנהל החלונות עובד בשיתוף עם המערכת הגרפית החומרתית של המחשב המספקת את הפונקציונליות הנדרשת הן ברמת יכולות החומרה כגון כרטיס המסך, והן ברמת יכולת השליטה כהתקני ההצבעה ומקלדת. לעיתים קרובות נבנה מנהל החלונות על ידי ערכת כלים.
מנהל חלונות ממוצע כולל בדרך-כלל את היכולות הבאות: פתיחת חלון, מזעור, הגדלה למקסימום, שינוי הגודל, ותיאום בין חלונות הפתוחים במקביל. רוב מנהלי החלונות באים כשעליהם נוספים אלמנטים שימושיים נוספים, כשורת משימות קיצורי דרך מהירים לתוכניות ותכונות נוספות. בנוסף עשויה להיות קיימת אפשרות לערוך את מראה החלונות ואת תנועתם.
מנחם מנדל חכם
הרב מנחם מנדל חכם (ל' באב ה'תרפ"ט, 5 בספטמבר 1929 – כ"ד בחשוון ה'תשס"ז, 15 בנובמבר 2006) היה רב ישראלי–רומני, ששימש כרבן של הערים גאלאץ, שאץ ואור עקיבא.
ביוגרפיה
חכם נולד בעיר גאלאץ למשפחת חסידי שטפנשט. בשנת ה'תש"ט נישא לגיטל, בת הרב נפתלי בוימן מרדאוץ.
בשנת ה'תש"ח, לאחר שלמד כתיבת סת"ם, שחיטה ומילה, מונה לרבהּ של שאץ. בשנת ה'תש"י מונה לרבהּ של עיר הולדתו, גאלאץ.
בי"ג בתמוז ה'תשמ"ב מונה לרבהּ של אור עקיבא, תפקיד בו שימש עד ליום פטירתו.
לאחר פטירתו נקרא על שמו רחוב בעיר.
תאופיק מנסור
תאופיק מנסור (בערבית: توفيق منصور, תעתיק מדויק: תופיק מנצור; נולד ב-17 בינואר 1968) הוא מתמטיקאי דרוזי-ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה. מחקריו עוסקים בקומבינטוריקה ויישומיה.