cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוסוף אל-קרדאווי
השקפותיו בנושא הטרור
יתר על כן, קרדאווי פרסם פתווה המתירה תקיפת יהודים בכל רחבי העולם, אם "מנהיגי ההתנגדות האסלאמית בפלסטין סבורים כי טובת הפלסטינים מכתיבה תקיפת אינטרסים של ארצות הברית וישראל מחוץ לשטחים הפלסטיניים". לעניין זה, קרדאווי הבהיר כי בעיניו "אין כמעט שום הבדל יסודי בין יהדות לציונות", ולפיכך כל מטרה יהודית היא שוות ערך למטרה ישראלית. עם זאת, אמר כי הוא "מסכים עם אלה האוסרים מות-חללים שכזה מחוץ לשטחים הפלסטיניים".
הסתייגותו מפעולות מחוץ למסגרת זו הובעה גם אחרי פיגועי 11 בספטמבר. קרדאווי הצהיר אז כי "מה שמתרחש בפלסטין הוא הגנה עצמית, אך ב-11 בספטמבר הם לא נלחמו בפלישה. הם הפעילו לא רק את גופם, אלא את גופם של כל אלה שהיו במטוסים. הצעירים האלה תקפו לא-לוחמים, שבהם היו אפילו מוסלמים וערבים, שניהלו את חיי היום-יום שלהם. בשל כך אני מגנה את מה שאירע בלונדון, בשארם א-שייח ובמדריד". יתרה מזאת, אחרי פיגועי 11 בספטמבר קרא קרדאווי למאמינים מוסלמים לתרום דם לטובת הפצועים, באומרו כי "האסלאם, דת הסובלנות, מקדשת את נפש האדם, ורואה בהתקפות נגד חפים מפשע חטא כבד... האסלאם מעולם לא התיר למוסלמי להרוג את התמימים וחסרי ההגנה". הוא הוסיף וקבע כי חובתו של כל מוסלמי לסייע להביא את מפגעי ה-11 בספטמבר לדין, ומתוקף כך, תמך במתקפה האמריקנית באפגניסטן.
ב-20 במרץ 2005 גינה פיגוע שבוצע בדוחה, בירת קטר, באמצעות מכונית תופת, באומרו כי "פשעים כאלה מבוצעים בידי מטורפים שאין להם כל ייחוס דתי, המשחקים לידיהם של האויבים... אני דוחק בכל הקטרים לעמוד מאוחדים נגד מגפה שכזו ולקטום את ניצניה, שאם לא כן תתפשט כדלקה. בשם כל המלומדים בקטר, אני מגנה פשעים איומים שכאלה ומתפלל שיהא זה האחרון שבהם".
במרץ 1996 התיר קרדאווי פיגועי התאבדות בקרב אוכלוסייה אזרחית בארץ ישראל. בטענה שמבצעי הפיגועים הם שהאידים, מי שמקריבים למען דתם ואומתם במלחמת ג'יהאד, ואינם מוגדרים כמתאבדים.
באוגוסט 2015 קבע שההיתר שנתן בעבר לפיגועי התאבדות במסגרת המאבק הפלסטיני בישראל מבוטל, מאחר שלרשות ההתנגדות עומדים כעת טילים ורקטות – שאף שהם פחות טובים משל ישראל, עדיין הם מפילים אימה על האוכלוסייה ומייתרים את הצורך בפיגועי התאבדות, למרות ההיתר ה"עקרוני".
יחסו ליהודים
קרדאווי החזיק בדעות אנטישמיות ויחס של שנאה כלפי היהודים המאפיין את האנטישמיות החדשה.
קרדאווי התבטא מספר פעמים בנאומים פומביים בהם ייחל להשמדת כל היהודים.
ב-28 בינואר 2009, בזמן מבצע עופרת יצוקה, בדרשה ששודרה באל-ג'זירה הצדיק קרדאווי את אדולף היטלר ואת השואה כעונש שהטיל אללה על היהודים:
ב-26 באפריל 2013 סירב להשתתף בכנס לדיאלוג בין-דתי אם ישתתפו בו יהודים.
קשריו עם הפלסטינים
קרדאווי מציין בספרו "ירושלים – הבעיה של כל מוסלמי" ("אלקדס קַצִ'יַּת כל מסלם") את חוזה עומר כאמת היסטורית. קרדאווי מתייחס לחוזה בפרק הראשון של הספר:"'...וירושלים נכבשה כאשר שמה היה אִילִיַאא (איליה קפיטולינה), בתקופת הח'ליפה השני באסלאם, עומַר בן אל-ח'טאב, והפטריארך של ירושלים, סופרוניוס, לא הסכים להעביר את מפתחות העיר לאף אחד מלבד הח'ליפה בכבודו ובעצמו ולא לאף אחד ממפקדיו. עומַר הגיע מאל-מדינה לירושלים במסע היסטורי מרגש וקיבל לידיו את מפתחות העיר וערך עם תושביה הנוצרים הסכם או חוזה המוכר בהיסטוריה בשם 'חוזה עומַר' ובו הבטיח להם ביטחון למקדשיהם, לאמונתם ולטקסי הפולחן שלהם כמו גם לנפשם ורכושם. ועל מסמך זה חתומים כמה ממפקדי המוסלמים, לדוגמה: ח'אלד בן אל-וליד, עבד א-רחמן בן עַוְף, עומַר בן אל-עאץ, ומועאוויה בן אבי סופיאן."
לאחר שבידי גופי המודיעין הישראליים הצטבר מידע הקושר את "איתילאף אל-ח'ייר" למימון פעילות טרור, הכריז עליו שר הביטחון לשעבר, בנימין בן אליעזר, כ"התאחדות בלתי חוקית", ב-25 בפברואר 2002. ב-20 בדצמבר באותה שנה הוא הוכרז כגוף תומך טרור גם בארצות הברית, על-פי הצו הנשיאותי 13224. ביוני 2007 הוגשו בישראל כתבי אישום נגד שבעה מחברי "איתילאף אל-ח'ייר" במזרח ירושלים, בחשד שמאז 1999 העבירו לחמאס, במסגרת פעילותם, כ-17.5 מיליון שקלים.
בסוף 2009 תקף קרדאווי בחריפות את מחמוד עבאס ואנשי הרשות הפלסטינית וקרא לחקור האם שיתפו פעולה עם ישראל והסיתו אותה לתקוף את עזה במסגרת מבצע עופרת יצוקה. בתגובה, יצאו נגדו אישי ציבור, עיתונאים ומנהיגים דתיים ברשות בביקורת על התערבותו בסכסוך בין הפת"ח לחמאס והעמקת הפילוג בין התנועות תוך ניצול מעמדו הדתי. מנגד יצאו להגנתו של קרדאווי אנשי חמאס ואישים המקורבים לארגון בטענה שקרדאווי תומך בפלסטינים ואין לתקוף אותו. חלקם טענו שהוא צדק בביקורת שלו על הרשות הפלסטינית. ב-2013, קרדאווי גם הגיע, מלווה בפמליה של עשרות אנשי דת, לביקור רשמי אצל החמאס בעזה, למרות התנגדות הרשות הפלסטינית. בביקורו הצהיר שאינו מכיר במדינת ישראל, וכי לפלסטינים אסור להגיע לפשרות טריטוריאליות עם ישראל – "פלסטין היא ערבית ואיסלאמית, והיא תישאר כזו למרות כל הניסיונות למנוע זאת". בביקור הוענקה לו בטקס רשמי אזרחות פלסטינית ודרכון דיפלומטי. על רקע המחלוקת בביקורו, נפוצו זיופים שונים.
דמוקרטיה והפרדת הדת והמדינה
קרדאווי ראה בדמוקרטיה ערך חיובי. הוא אף אמר כי "העולם המוסלמי זקוק לדמוקרטיה ורוצה דמוקרטיה – אבל דמוקרטיה אמיתית, ולא רק דמוקרטיה בשם. הדמוקרטיה חוללה דברים טובים רבים: היא הצילה את האנושות מרודנות ומדיקטטורים שפעלו כאלים. את הפרטים יש להותיר לעם; ניתן לאנשים להחליט עבור עצמם".
עם זאת, הוא שלל בתוקף את רעיון המדינה החילונית: "כיוון שהאסלאם הוא תפיסה חוקית ורוחנית, לקבל את החילוניות משמעו לוותר על החוק, להתכחש להשגחה העליונה ולדחות את צו האל". לפיכך, "אלו מהמוסלמים הנאבקים עבור מדינה חילונית הם כופרים ומתנגדי האסלאם. הסכמה לחוקים שאינם חוקי השריעה משמעה כפירה מוחלטת".
זכויות נשים
קרדאווי היה תומך נלהב בהשכלת נשים ובהעסקתן, וקבע אף שהן רשאיות לכהן כשופטות. שלוש בנותיו קיבלו תוארי דוקטור מאוניברסיטאות בבריטניה.
על מחלוקות זוגיות אמר קרדאווי כי "ללא קברניט, ספינת המשפחה עלולה להאט ולשקוע. אם הבעל חש שאשתו מפגינה רגשות של אי-ציות ושל מרד, עליו לנסות כמיטב יכולתו לתקן את גישתה של אשתו במילים טובות, בשכנוע עדין ובהיגיון. אם אין זה עוזר, עליו לישון בנפרד ממנה, ולנסות לעורר בכך את טבעה הנשי הפייסני... אם גישה זו נכשלת, אזי מותר לו להכות אותה קלות בידיו, ובזהירות שלא לפגוע בפניה או בחלקים חשובים אחרים של גופה. בשום אופן אל לו להשתמש במקל או בחפץ אחר שעלול לגרום לכאב ולפציעה".
על מילת נשים אמר כי "מי שחושב שלמילה יהיו השפעות חיוביות על בנותיו, צריך לבצע אותה. אישית, אני תומך במעשה זה, שאני מחשיב לחיוני בעולם המודרני. עם זאת, אני לא רואה בכך מצווה דתית מחייבת". לדבריו, מילה אינה צריכה לכלול כריתה מלאה של הדגדגן.
הומוסקסואלים ולסביות
קרדאווי החזיק בגישה אדוקה ביותר נגד הומוסקסואלים. באחת מהתבטאויותיו הפומביות בעניין זה אמר כי לדידו יש להוציאם להורג, "ולא חשוב באיזו דרך – אם בחרב, אם באש ואם בהשלכה ממגדל גבוה. החומרה-לכאורה של הוצאה להורג, שנראית בלתי-אנושית, היא למעשה שחרורה של החברה האסלאמית מאנשים פוגעניים אלה, המובילים לאיבוד האנושיות שלה".
סחר עם ארצות הברית וישראל
ב-14 באפריל 2004 פרסם קרדאווי פתווה המורה על חרם כלכלי על מוצרים אמריקניים וישראליים. על פי הפתווה, "כל סכום שאנו מוציאים על תוצרתם הופך, בסופו של דבר, לקליעים שיירו בלבבות אחים וילדים בפלסטין... קנייה של תוצרתם משמעה תמיכה ברודנות, דיכוי ואלימות... (היא) תחזק אותם, וחובתנו היא להחלישם ככל שנוכל.
"אמריקה היום היא ישראל שנייה. היא תומכת לחלוטין בישות הציונית. תופסי השלטון לא היו יכולים לעשות כן ללא תמיכתה של אמריקה. ההרס והוונדליזם הבלתי מוצדקים שזורעת ישראל בַּכול נעזרים בכסף אמריקני, בנשק אמריקני ובווטו אמריקני. אמריקה עושה זאת כבר עשרות שנים, מבלי לספוג עונש או מחאות מכל סוג שהוא בדבר עמדתה המדכאת ומלאת הדעה הקדומה כלפי העולם האסלאמי".
קישורים חיצוניים
על מחשבתו Ron Shaham, Rethinking Islamic Legal Modernism: The Teaching of Yusuf al-Qaradawi, Studies in Islamic Law and Society series, Leiden; Boston: Brill, 2018.
ליודמילה קוסטקינה
ליודמילה אנדרייבנה קוסטקינה (Людми́ла Андре́евна Ко́сткина; נולדה ב-10 בספטמבר 1949, כפר צ'וקשה, אלזמייסקי, מחוז אירקוטסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) היא מדינאית רוסייה, חברת האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג, חברת מועצת הפדרציה של רוסיה וסגנית מושלת סנקט פטרבורג בשנים 2003–2011.
בשנת 2014 היא מונתה לנציגת המחוז במועצת הפדרציה הרוסית במקום ואדים טיולפאנוב.
אסון ברדפורד סיטי
אסון ברדפורד סיטי (באנגלית: Bradford City stadium fire) התרחש ביום שבת, 11 במאי 1985, כאשר פרצה שרפה באצטדיון ואלי פארייד בברדפורד, אנגליה. האש פרצה במהלך משחק כדורגל בין הקבוצה הביתית ברדפורד סיטי ללינקולן סיטי. באותו יום, ברדפורד סיטי חגגו את זכייתם בליגה השלישית של הפוטבול ליג.
האש פרצה כאשר אחד הצופים זרק סיגריה לכוס פוליסטירן שנפלה אל מתחת ליציעים ולתוך ערימת פסולת שהצטברה במשך השנים. האש, שמקורה היה ביציע המרכזי בן 77 השנים, התפשטה במהירות. כאשר הקהל ניסה להימלט ביציאות האחוריות, הוא מצא כי דלתות היציאה היו נעולות. היציע נשרף כליל בתוך דקות בשל היותו בנוי עץ, ברזנט ואספלט. 56 אנשים נספו ויותר מ-200 אחרים נפצעו.
מסקנות חקירת האסון בראשותו של סר אוליבר פופלוול הביאו לחקיקה חדשה לשיפור הבטיחות באצטדיוני הכדורגל בבריטניה. צילומי הווידאו של מאורעות היום משמשים כיום להדרכות מודעות לאש במתחמי ספורט.
ויטלי לוקס
ויטלי לוקס (בקירגיזית: Виталий Люкс; נולד ב-27 בפברואר 1989) הוא כדורגלן קירגיסטני המשחק בעמדת החלוץ באולם ובנבחרת קירגיזסטן.
קריירת מועדונים
לוקס הבקיע את שערו הראשון באונטרהאכינג בניצחון 6-0 על אאוגסבורג II.
הוא עזר לאונטרהאכינג להגיע לגמר הגביע הבווארי של עונת 2015-16, לאחר שהבקיע צמד ברבע הגמר נגד סליגנפורטן וצמד נוסף בחצי הגמר נגד יאן רגנסבורג.
קריירה בינלאומית
במאי 2015, לוקס זומן לנבחרת במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת בנגלדש ונבחרת אוסטרליה. את הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון 3-1 על בנגלדש, כששיחק את מלוא 90 הדקות.
הבה לי מוזיקה
"הבה לי מוזיקה" (נקרא בהפצה הראשונה "הבו לנו מוזיקה", "פסטיבל המוזיקה", לאחר מכן "זו מנגינתי" בהפצה של 1949 ובהפצה מאוחרת יותר נקרא "נגן את המוזיקה שלי", בהפצה בקלטות בישראל נקרא "מצעד הפזמונים של דיסני", באנגלית: Make Mine Music) הוא סרט הנפשה משנת 1946 אשר הופץ על ידי חברת וולט דיסני. זהו סרט ההנפשה השמיני של החברה באורך מלא.
המנהל המוזיקלי של הסרט היה אל סאק.
פרקים בסרט
הסרט בנוי מעשרה פרקים:
אנשי מרטין ותושבי קוי
רביעיית "The King's Men" מספרים סיפור בהשראת סכסוך הטפילד-מק'קוי על זוג שמתאהב כנגד מוסכמות החברה. הקטע נחתך בגרסת ה-NTSC של הסרט, אך נשמר בגרסת ה-PAL.
הנהר הכחול
הקטע מורכב מקטע שהיה אמור להיות בסרט פנטסיה, בעודו מלווה ליצירתו של קלוד דביסי "אור הירח" מתוך הסוויטה הברגמסקית. בקטע, שתי אנפות מעופפות לאור הירח. עם זאת, עם צאתו של "נגן את המוזיקה שלי", הקטע המוזיקלי הוחלף בשיר החדש "הנהר הכחול", אשר מבוצע על ידי המקהלה בניצוחו של קן דארבי. הקטע המקורי שהוכן לסרט "פנטסיה" עודנו קיים.
All the Cats Join In
קטע-ג'אז בביצוע רביעיית-הנגנים של בני גודמן המציג תלמידי בית-ספר תיכון החוגגים ורוקדים במסיבה הנערכת במסבאה.
בלעדייך
בלדה על אהבה נכזבת בביצועו של הזמר והשחקן אנדי ראסל. השיר הוקלט על ידי ראסל עצמו גם בביצוע דו-לשוני, אנגלית וספרדית, כאשר הביצוע הספרדי נקרא "Tres palabras" (תרגום מילולי: "שלוש מילים"), והגרסה הספרדית היא למעשה הגרסה המקורית של השיר, אשר נכתבה עוד ב-1945 ואף תורגמה לעברית בעת מלחמת העצמאות על ידי מתרגם אנונימי תחת השם "מתחומי העמדה".
שתי צלליות
שני רקדני-בלט אמיתיים וברקע קטעי הנפשה. מלווה בשיר של דינה שור.
פטר והזאב
עיבוד אנימציה ליצירתו של סרגיי פרוקופייב, בליווי קולו של סטרלינג הולוויי. ילד רוסי בשם פטר הולך אל היער על מנת לצוד זאב עם חבריו, בעלי החיים; ציפור בשם סשה, ברווזה בשם סוניה וחתול בשם איוון. כל כלי מייצג דמות: את פטר מייצגים רביעיית מיתרים, את סשה מייצג חליל, את סוניה הברווזה מייצג אבוב, את איוון החתול מייצג קלרינט ואת הסבא מייצג פגוט. הקטע כולו עושי בסגנון הקטעים מהסרט פנטסיה.
לאחר שהלכת
קטע המלווה בקולו של בני גודמן ותזמורת מואנשת הכוללת פסנתר, בטנון, תופים, קלרינט, חצוצרה, טרומבון וסקסופון.
Johnnie Fedora and Alice Bluebonnet
קטע שמציג סיפור אוהבים בין שני כובעים שמתאהבים בחלון הראווה. כאשר אליס נמכרת, ג'וני יוצא למסע במטרה למצוא אותה. מלווה בקולותיהן של האחיות אנדרוז. בדיבוב לצרפתית מבצעת את השיר אדית פיאף.
הלוויתן שרצה לשיר בבית האופרה
סיפורו הטראגי של וילי, ראשתן גדול-ראש בעל יכולת מוזיקלית יוצאת-דופן וחלומו להיות זמר-אופרה. הסיפור עליו נפוץ ברחבי העיר והאמרגן פרופסור טטי-טאטי סבור בטעות כי לויתן זה בלע זמר-אופרה ועל-כן דולק אחריו במטרה לצוד אותו, ומחשבה מוטעית זו אף מתעצמת למחשבה כי וילי בלע שלושה זמרי-אופרה כאשר הפרופסור שומע כיצד וילי מסוגל לשיר בשלושה קולות גבריים שונים: טנור, בריטון ובס. לבסוף נהרג וילי מצלצל ונשמתו עולה לגן עדן, שם הוא מזמר באלפי קולות מגוונים ושונים. השחקן נלסון אדי מגלם את כל הדמויות בסיפור.
גרסה עברית
הסרט מעולם לא דובב לעברית בשלמותו, אך שני פרקים: "פטר והזאב" ו"הלווייתן שרצה לשיר בבית האופרה", יצאו על קלטות עבריות שעל דיבובן הייתה ממונה שפרירה זכאי.
טבח (סרט, 2010)
טֶבַח הוא סרט עלילתי בלארוסי בבימויו של אנדריי קודיננקו. זהו סרט האימה הבלארוסי הראשון.
עלילה
בשנות השישים של המאה ה-19 בבלארוס (בשטח הצפון-מערבי של האימפריה הרוסית), דוכאה באכזריות התקוממות לאומית. נוצרת אווירה של פחד ויגון, אחוזות אבות מועברות לבעלים החדשים.
ניקולאי קזנצב, צעיר שמתכוון ללמוד אמנות יפה באיטליה, מגיע לאחוזתו המסתורית של הרוזן ולדימיר פזורקביץ', עם משרתו גרישקה. אך אין לו אמצעים, הוא מחליט לנסות להמר. מטרת ההרפתקה למכור ספרים ישנים ולטייל באיטליה, ללמוד אמנות יפה. לאחר שהציג את עצמו כפרופסור, קזנצב מעמיד פנים שהוא לומד את הספרייה הנרחבת של הרוזן, ובאותה עת הוא מצליח להתקרב לכלתו של פזורקביץ', אנה היפה, ויש לו רגשות רציניים כלפיה.
עם זאת, האירועים המוזרים המתרחשים באחוזה גורמים לאורח לחוות אירוע מיסטי ונורא, והוא הופך להיות עד ומשתתף בטרגדיה שמתרחשת לאחר הגעתו של רוכש האחוזה, הגנרל בלוזרסקי. התושבים המקומיים חוששים מאוד מהגנרל והם מתפללים לדוב שיציל אותם. ברם, הרוזן מנסה לשבור את הקשר העתיק בין כדור הארץ לבין תמצית החיה, הדוב שאליו הם מתפללים. האהבה לשכנה אנה מובילה אותו להחלטה למכור את האחוזה ולעזוב איתה ממקומות אלה. הרוזן רק רוצה דבר אחד - להפוך לגבר כדי להיות עם אנה.
נורי א-סעיד
נורי א-סעיד (בערבית: نوري السعيد; 1888 - 15 ביולי 1958) היה מדינאי עיראקי בתקופת המנדט הבריטי בעיראק ובית המלוכה העיראקי, אשר שירת בממשלת עיראק במגוון תפקידים. התמנה 14 פעם לראש ממשלת עיראק. החל מעת כהונתו הראשונה כראש ממשלה בשנת 1930, היה נורי מדינאי בולט בממלכה העיראקית. במשך תקופות כהונתו המרובות במשרה, הוא היה מעורב בכמה מן ההחלטות המדיניות החשובות אשר עיצבו את דמותה של עיראק המודרנית. בשנת 1930, בעת כהונתו הראשונה, הוא חתם על ההסכם האנגלו-עיראקי אשר היווה צעד חשוב למתן עצמאות רבה יותר למדינה, לצד מתן זכות בלתי מוגבלת לאימפריה הבריטית להציב את כוחותיה המזוינים במדינה ולהעביר דרכה כוחות לזירות אחרות. ההסכם אף העניק לממשל הבריטי שליטה בתעשיית הנפט העיראקית. לכאורה ההסכם צמצם את מעורבותה של בריטניה בענייני הפנים של עיראק, אולם תנאי זה היה בתוקף כל עוד התנהגותה של עיראק לא עמדה בניגוד לאינטרסים הצבאיים או הכלכליים הבריטיים. הסכם זה הוביל לעצמאותה לכאורה של עיראק עם תום המנדט הבריטי בשנת 1932. לאורך כל תקופות כהונתו תמך נורי בהמשך המעורבות הבריטית בעיראק. מדיניותו הייתה נתונה במחלוקת בארצו לאורך כל תקופת פעילותו.
נורי א-סעיד הייתה דמות שנויה במחלוקת אשר קמו לה אויבים רבים ופעמיים לאורך שנות פעילותו נמלט מעיראק כאשר אירעו בה ניסיונות הפיכה. בעת ההפיכה ששמה קץ לשלטון המלוכני בעיראק בשנת 1958, הוא היה דמות שנואה על רוב הציבור העיראקי - מדיניותו נחשבה כמדיניות פרו-בריטית ורבים טענו כי לא הסתגל לשינויים החברתיים בארצו. עיראק בתקופת כהונתו סבלה מעוני רב וחוסר צדק חברתי, ונורי הפך לסמל לשלטון שסירב להתמודד עם בעיות חברתיות אלה, תחת זאת בחר במדיניות של דיכוי ושמירה של זכויות השכבה החברתית המבוססת. ב-15 ביולי 1958, יום לאחר ההפיכה הרפובליקנית בעיראק, ניסה נורי להימלט מן המדינה כשהוא מחופש לאישה. הוא נתפס ונרצח.
תחילת דרכו
נורי א-סעיד נולד בבגדאד למשפחה מוסלמית סונית ממעמד הבינוני-נמוך, ממוצא צפון קווקזי. אביו היה בן שבט קאראחול ושימש כפקיד ממשלה. נורי סיים מכללה צבאית באיסטנבול בשנת 1906 ובשנת 1911 התחנך בבית הספר לקצינים של צבא האימפריה העות'מאנית. בשנת 1912 נשלח כקצין ללוב כדי לארגן תנועת התנגדות לכיבוש האיטלקי. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא הפך ללאומן ערבי ולחם במרד הערבי בחג'אז, תחת הנהגת פייסל איבן חוסיין, אשר הומלך מאוחר יותר למלך סוריה, לפני שנעשה למלכה של עיראק. בדומה לקצינים עיראקיים אחרים ששירתו תחת הנהגתו של פייסל, הוא הפך לחלק מן המעמד השליט בעיראק המלוכנית.
משרות ראשונות בממלכת עיראק
נורי עמד בראש הכוחות אשר כבשו את דמשק והעבירו אותה לשלטונו של פייסל, לאחר נסיגת הכוחות העות'מאניים בשנת 1918. בשנת 1920, לאחר שפייסל סולק מכסאו על ידי צרפת, נורי הלך אחרי המלך הגולה לעיראק, ובשנת 1922 הפך למפקח הכללי הראשון של משטרת עיראק. הוא ניצל את משרתו כדי לגייס למשטרה את תומכיו ונאמניו, טקטיקה שעליה חזר בכל משרה שבה החזיק ואשר הייתה המקור להשפעתו בשנותיו המאוחרות יותר.
נורי היה בן ברית נאמן לפייסל, אשר מינהו בשנת 1924 להיות סגן מפקד הצבא, כדי להבטיח את נאמנות הצבא למלך. נורי ניצל אף משרה זו כדי להגדיל את בסיס כוחו.
כהונתו הראשונה כראש ממשלה (1930)
בחודש אוקטובר 1932 פיטר המלך פייסל את נורי ממשרתו והחליפו בנאג'י שוכת. צעד זה הביא לירידה בהשפעתו של נורי במדינה. לאחר שנה, משהלך המלך פייסל לעולמו ואת מקומו ירש בנו המלך ראזי, המשיכה וירדה נגישתו של נורי לחצר המלוכה. השפעתו פחתה אף לאחר עלייתו של יאסין אל-האשמי, אשר התמנה לראש ממשלה בשנת 1935. למרות זאת, המשיכה השפעתו של נורי להיות רבה בקרב הצבא, והעובדה שנחשב לבעל בריתה הנאמן של בריטניה חיזקה את מעמדו. בשנת 1933 שכנעה בריטניה את המלך ראזי למנותו לשר החוץ, משרה שבה כיהן עד להפיכת בכר סדקי, בשנת 1936. אולם, קשריו ההדוקים עם בריטניה, אשר סייעה לו להמשיך ולאחוז במשרות שלטוניות, תרמה אף לחוסר האהדה המוחלט לה זכה בעיראק.
תיווכו במרד הערבי הגדול
בשנת 1936, בעת תפקידו כשר החוץ של עיראק, פרץ בארץ ישראל המרד הערבי הגדול. כל ניסיונות המשא ומתן בין היהודים, הערבים והבריטים יושבי הארץ עלו בתוהו ומשרד המושבות הבריטי חיפש מוצא מהסבך אליו נקלע, ופנה לשילוב גורמי חוץ במשא ומתן. הראשון שנקרא אל הדגל היה נורי, שהתבקש לבוא לארץ ישראל וללונדון ולתווך בין הניצים.
בסוף 1937 או בתחילת 1938 נפגש גם עם יהודה לייב מאגנס. בפגישה זו הציע, ככל הנראה, שהיהודים יסכימו לא לחרוג מ-40% של אוכלוסיית ארץ ישראל.
קשרים עם הצבא (1937–1940)
הפיכת בכר סדקי הדגימה עד כמה הדוקים היו קשריו של נורי עם הבריטים בעיראק: הוא היה חבר הממשלה העיראקי היחיד אשר ביקש מקלט בבניין שגרירות בריטניה בבגדאד, ומארחיו שלחו אותו לגלות במצרים. הוא שב לבגדאד באוגוסט 1937 והחל לתכנן מיד דרכים לתפיסת השלטון. צעדיו הביאו את ראש ממשלת עיראק באותה עת, ג'מיל אל-מדפעי לפנות לבריטים ולבקשם להרחיקו מן המדינה. הבריטים נענו לבקשה ושלחו את נורי לשמש כשגריר עיראק בלונדון. משנפרדו דרכיו מן המלך ראזי, החל נורי זומם שיתוף פעולה עם בית המלוכה הסעודי.
בחודש אוקטובר 1938 שב נורי לעיראק ותכנן להפיל את ממשלת מדפעי. ב-24 בדצמבר 1938 יזם קולונל סלאח א-דין א-סבאע' הפיכה בעידודו של נורי והשיב אותו לכס ראש הממשלה. ממשרתו ניסה לחתור תחת המלך ראזי ולהחליפו באחיו החורג הנסיך זייד. ראזי אף הביא עליו את חמתם של הבריטים בשידורי רדיו בעלי אופי לאומני מתחנת הרדיו הפרטית שהחזיק. בחודש ינואר 1939 מינה המלך את רשיד עאלי אל-כילאני לראש חצר המלך, בניגוד לדעתו של נורי. בחודש מרץ המשיך נורי לחזק את אחיזתו בשלטון, כאשר הכריז כי חשף מזימה לרצח המלך ולכן הדיח רבים מקציני הצבא.
ב-4 באפריל 1939, כאשר נהרג המלך ראזי בתאונת דרכים, רבים חשדו כי נורי תרם למותו. בהלווית המלך צעקו ההמונים: "אתה תיתן את הדין על דמו של ראזי, נורי". עם מותו של המלך ראזי, מונה פייסל השני למלך, אולם היות שהיה רק בן 4 באותה עת, מונה עבד אל-אילה לעוצר. בתחילת דרכו היה העוצר נתון להשפעתו של נורי.
בתקופה זו החלו האירועים באירופה להשפיע על הקורה בעיראק. נפילת צרפת בחודש יוני 1940 עודדה גורמים לאומניים לקוות כי גרמניה תנצח במלחמה. בעוד שנורי נותר נאמן לבריטניה, איש אמונו, א-סבאע', הפך פרו-גרמני, דבר שהביא להידרדרות מהירה ביכולתו של נורי להמשיך ולשלוט.
דו-קיום עם העוצר בשנות ה-40
בחודש אפריל 1941 תפסו בהפיכה צבאית תומכי מדינות הציר את השלטון בעיראק ומינו את רשיד עאלי אל-כילאני לראש הממשלה. נורי נמלט לירדן אשר הייתה בשליטה בריטית ובעלי חסותו שלחו אותו לקהיר. לאחר שהבריטים שבו והשתלטו על בגדאד, הם השיבו את נורי לעיראק, לאחר מספר חודשים בהם כיהן מדפעי כראש ממשלה, ומינו אותו כראש ממשלה תחת המשטר הצבאי הבריטי. הוא החזיק במשרה במשך למעלה משנתיים וחצי, אולם החל משנת 1943 היה העוצר למקבל ההחלטות העליון במינוי שרים בממשלה והחל מפגין עצמאות גדולה יותר. עיראק נותרה תחת שלטון צבאי בריטי עד לשלהי שנת 1947.
ניסיונו הקצר של העוצר להנהיג מדיניות ליברלית יותר בשנת 1947, לא הועילה לפתרון בעיות הממשל. המבנה החברתי והכלכלי של עיראק עבר שינויים מפליגים מעת יסודה של המלוכה, עם גידול האוכלוסייה העירונית, גידול מהיר של המעמד הבינוני, ועליה במודעות הפוליטית בין האיכרים ומעמד הפועלים, ביניהם הייתה המפלגה הקומוניסטית העיראקית פעילה ביותר. אולם, האליטה השלטונית, בעלת הקשרים ההדוקים והאינטרסים המשותפים עם המעמד העליון, לא הייתה מסוגלת להנהיג שינויים אשר ישמרו בה בעת על מעמד כס המלוכה. בניסיונה של האליטה השלטונית לשמור על כוחה במהלך עשר השנים האחרונה למלוכה העיראקית, נטל נורי תפקיד מרכזי יותר מן העוצר, זאת בזכות כישוריו הפוליטיים.
המחצית השנייה של שנות ה-40
בנובמבר 1946 פרצה שביתה של עובדי תעשיית הנפט בעיראק, אשר שיאה היה בטבח של השובתים בידי המשטרה. נורי שב ומונה לראש ממשלה. לתקופה קצרה הוא מינה שרים ליברלים ולאומנים-דמוקרטיים, אולם עד מהירה פנה לשיטות דיכוי שאותן העדיף, כאשר ציווה על מאסרם של פעילים קומוניסטים רבים בחודש ינואר 1947. בין אלה שנאסרו היה מזכיר המפלגה הקומוניסטית פאהד. בו בזמן ניסתה בריטניה לקבע בחוק את נוכחותה הצבאית בעיראק, אף מעבר לתנאי ההסכם האנגלו-עיראקי משנת 1930. זאת למרות שעם תום מלחמת העולם השנייה לא נותר עוד צידוק מלחמתי לנוכחותה. נורי וגם העוצר ראו בקשריהם ההדוקים עם בריטניה ערובה להמשך משרתם, לכן עמלו בניסוח הסכם אנגלו-עיראקי חדש. בתחילת ינואר 1948 נורי הצטרף באופן אישי למשלחת המשא ומתן באנגליה וב-15 בינואר נחתם ההסכם החדש.
התגובה ברחובות בגדאד לחדשות על חתימת ההסכם הייתה מיידית וחריפה. לאחר שש שנות כיבוש בריטי, ההסכם התקבל בציבור העיראקי בביקורת עזה. הפגנות פרצו למחרת חתימת ההסכם, בהן היו הסטודנטים לגורם מרכזי והמפלגה הקומוניסטית נתנה את ההנחיה. ההפגנות הלכו ונעשו גדולות יותר לאורך הימים הבאים, עד שביום 20 בינואר פתחה המשטרה באש על המון מפגינים, בהותירה הרוגים רבים. למחרת היום הודיע עבד אל-אילה כי אינו מחויב להסכם. נורי שב לבגדאד ב-26 בינואר ומיד פתח במדיניות דיכוי נוקשה כנגד המפגינים. ב-27 בינואר המשטרה פתחה באש על המון מפגינים והותירה הרוגים רבים. ניסיונו של נורי ליישם את ההסכם חיסלה כל שריד של אמינות שנותר לו בעיני העם. אף שהמשיך להחזיק בכוח רב במדינה, הוא נעשה לדמות שנואה בציבור.
צבא עיראק השתתף בפלישה הערבית לארץ ישראל במלחמת העצמאות ב-1948. נימר אל-חווארי, מפקד ה"נג'אדה", ארגון הנוער הפלסטיני, ציטט בספרו "סוד הנכבה" (נצרת, 1952) את סעיד מזהיר: "אנחנו נפצפץ את הארץ בתותחינו ונמחה כל מקום בו יתורו להם היהודים מפלט. הערבים צריכים להוליך את נשיהם וילדיהם למקומות בטוחים עד שוך הקרבות".
שנות ה-50
ההסכם המדיני הבולט הבא שבו היה מעורב נורי א-סעיד היה ברית בגדאד, סדרה של בריתות שנחתמו בשנים 1954 ו-1955 בהן הודקו קשריה של המדיניים והצבאיים של עיראק עם מעצמות המערב ובעלות ברית אזוריות, במיוחד טורקיה. ברית בגדאד הייתה חשובה במיוחד לנורי, כיוון שהעדיפה את בריטניה וארצות הברית. מנגד, הברית עמדה בניגוד לשאיפותיו של רוב הציבור העיראקי. לאחר חתימת הברית הגביר נורי את מדיניות הדיכוי הפוליטי והצנזורה. אולם הפעם, בניגוד לשנת 1948, התגובה הציבורית ברחוב העיראקי הייתה פחות חריפה. ההיסטוריון חנה באטאטו מייחס זאת למצב הכלכלי המשופר בעיראק בשנות ה-50 והחלשות המפלגה הקומוניסטית, לאור פילוגים פנימיים ורדיפות המשטרה.
המצב בעיראק התדרדר בשנת 1956, עם התקוממות בערים נג'ף וחאי. פרוץ מלחמת סיני, בה יצאה ישראל נגד מצרים בשיתוף פעולה עם בריטניה וצרפת, בתגובה להלאמת תעלת סואץ, תרמה לליבוי היצרים ולחוסר אמון ציבורי בברית בגדאד. מעמדו הפוליטי של נורי נחלש, בעוד שהאופוזיציה החלה לתאם את פעולותיה. בפברואר 1957 נוצרה חזית לאומית אשר איחדה את המפלגה הלאומית דמוקרטית, העצמאיים, הקומוניסטים ומפלגת הבעת'. אף בקרב קציני הצבא החל תהליך דומה עם היווסדות הוועדה העליונה של הקצינים החופשיים. ניסיונו של נורי לשמר את נאמנות הצבא באמצעות מענקים נדיבים, נכשל.
נפילת בית המלוכה ומותו של נורי
עם החמרת משבר לבנון בשנת 1958, פנתה ירדן לעזרת כוחות עיראקיים, אשר ב-14 ביולי 1958 הודיעו, בהודעת שווא, ולפיה הם בדרכם לזירה. תחת זאת הם פנו לעבר בגדאד באותו היום. קולונל עבד אל-כרים קאסם תפס את השלטון במדינה וציווה על משפחת המלוכה לפנות את ארמון המלך. משפחת המלוכה כונסה בחצר הארמון - המלך פייסל השני, הנסיך עבד אל-אילה ואשתו, הנסיכה חיאם, הנסיכה נאפיסה, אימו של עבד אל-אילה, דודתו של המלך, הנסיכה עבאדיה ומספר משרתים - הם נצטוו לפנות ופניהם אל הקיר ונורו למוות.
נורי א-סעיד ניסה להסתתר, אולם נתפס למחרת היום כאשר ניסה להימלט מן העיר כשהוא מחופש בבגדי אישה (אך נעול בנעלי גבר). הוא נורה למוות ונקבר בו ביום. המון זועם הוציא את גופתו מן הקבר וכילה בה את זעמו. גופתו נגררה ברחובות בגדאד, שם היא נתלתה, נשרפה והושחתה.
יחסו של נורי א-סעיד ליהודי עיראק
בחודש פברואר 1949, בעת ביקור בשגרירות בריטניה בעמאן פנה נורי אל שגריר בריטניה וראש ממשלת ירדן לשעבר, סמיר אל-ריפעי ופרס לפניהם תוכנית לגרש את יהודי עיראק על ידי העמסתם על שיירת משאיות אשר תעשה דרכה מעיראק דרך ירדן עד גבול ישראל. כאשר הודיע לו ריפעי כי לא ניתן ליישם את התוכנית, לאור העובדה כי שיירה כזו תהיה מטרה לזעמם של פליטים ערבים רבים אשר ברחו מארץ ישראל זמן קצר קודם לכן, הגיב נורי בכעס.
ב-13 בינואר 1951 ביקר נורי בירושלים ונפגש עם המנהיג הערבי עארף אל-עארף אשר היה ראש עיריית ירושלים ואף בפניו הביא את תוכנית גירוש יהודי עיראק. כאשר ביקש ממנו אל-עארף להשהות את תוכניתו, הגיב ואמר: נורי המשיך והעלה את תוכניותיו לגירוש היהודים מעיראק בהזדמנויות שונות, כמו ועדת הפיוס של האו"ם, אשר פעלה על פי החלטה 194 של הארגון, וכן בפני דיפלומטים אמריקניים ובריטיים בבגדאד.
כתוצאה מהחלטתה של הממשלה העיראקית, שלפיה יוכלו היהודים לעזוב בתנאי שיוותרו על אזרחותם ועל רכושם, החל בתחילת שנות ה-50 מבצע עזרא ונחמיה. במבצע עלו לארץ ישראל מרבית בני הקהילה היהודית בעיראק, למעלה מ-120,000 יהודים.
בין היחידים אשר העז להתנגד בפומבי לממשלתו של א-סעיד, היה עזרא דניאל, חבר פרלמנט יהודי ובנו של מנחם דניאל. דניאל נאם נאום חריף ואף העז לגדף את ממשלת נורי סעיד וסאלח ג'בר, על אשר בגדו באזרחים העיראקים היהודיים ומכרו אותם. הנאום בן 4 עמודים הופיע בעיתון "אלאהלי".
התקפות רשת
במפנה המאה ה-21, החלה צמיחתו של העולם המקוון, בו מידע ותקשורת נשמרים ומנוהלים יותר ויותר ברשת האינטרנט. מגמה זו העלתה את החשיבות בשמירה על המידע מצד אחד, אך בד בבד גם העלתה בקרב גורמים יריבים את הפיתוי להשיגו או לפגום בו. כמה מתקפות סייבר שהתבצעו בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 סוקרו בעניין בתקשורת העולמית, ובעשור השני של המאה ה-21 קצב האירועים התגבר, התופעה הפכה לנפוצה יותר, וחשיבות הנושא עלתה בסיקור התקשורתי ובשיח הציבורי. במקרים אלו בדרך כלל זהות התוקף נותרת במסגרת ספקולציה בלבד.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2006
חברת מקאפי פרסמה בשנת 2011 מחקר בנוגע למבצע שנקרא "Shady RAT". המבצע לדבריהם, כלל תקיפה של 72 ארגונים כולל מוסדות ממשלתיים. רוב החוקרים מאמינים כי התוקפים היו "תוקפים מדינתיים" מסין, שגרמו נזק רב לגורמים רבים ברחבי העולם. ארגונים רבים לא ידעו כלל על התקיפה עד שמקאפי הודיעה על כך רשמית. חברת מקאפי העריכו שהמתקפה המתמשכת החלה בשנת 2006, אך ציינו שיכול להיות שהיו פריצות נוספות מוקדמות יותר שלא אותרו.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2007
בשנת 2007 דווח על מבצע רחב היקף שבו "תוקפים מדינתיים" מסין תקפו את חברת "לוקהיד מרטין", לאחר שהגיעו לרשתות סגורות אליהן לא הצליחו להיכנס, תקפו את RSA כדי להשיג גישה לסיסמאות ואז חזרו ותקפו את "לוקהיד-מרטין" והפעם, הצליחו לגנוב כמויות גדולות של מידע הנדסי בנוגע למטוס F-35.
בשנת 2007, בסכסוך בין רוסיה לאסטוניה, סכסוך שככל הנראה נסב בעיקר על העתקת אנדרטה לחיילים רוסים ממלחמת העולם השנייה, שיתקו הרוסים במשך ימים רבים את רוב המערכות הממוחשבות באסטוניה ובכלל זה את מערכת הבנקאות. תחקיר מפורט יחסית של אירוע זה, כולל שיוכו לרוסיה, הופיע במסגרת דו"ח סודי של השגריר האמריקאי שהודלף לקהל הרחב על ידי "ויקיליקס".
אירועי תקיפה בולטים משנת 2008
בשנת 2008, במסגרת ההכנות למלחמה בגאורגיה שולבה בפעם הראשונה לוחמת סייבר במאמץ מלחמתי כולל על ידי מדינה וכנגד מדינה (רוסיה כנגד גאורגיה).
אירועי תקיפה בולטים משנת 2009
החל משנת 2009 ובמשך שנתיים, התנהל מבצע רחב היקף לגנבת מידע, בעיקר מחברות הייטק. בין השאר, החברות גוגל, אדובי, ג'וניפר ו"רקספייס" הודו שהן נתקפו. לפי דיווחים עיתונאיים, גם יאהו, סימנטק, "נורת'רופ גראמן", "מורגן סטנלי" ו"דאו כימיקלים" נתקפו. מבצע זה נקרא מבצע אורורה (Aurora) והוא מיוחס לסין. התקיפה הייתה מתקפת אפס ימים שניצלה חולשת "יום האפס" באינטרנט-אקספלורר וחולשות נוספות בכלי הפיתוח הפנימיים של גוגל.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2010
בשנת 2010 התגלתה מתקפת סייבר מתוחכמת במיוחד שנקראה סטקסנט. ככל הידוע, זו הפעם הראשונה שבה נחשף מהלך מדינתי רחב היקף שתכליתו לפגוע בעולם הפיזי של תשתיות קריטיות במדינת יעד ובמקרה הזה, בצנטריפוגות להעשרת אוראניום של איראן. הערכה היא כי הנוזקה הייתה כבר הייתה פעילה משנת 2007. בספטמבר 2011 התגלתה נוזקה בעלת מאפיינים דומים שכונתה דוקו.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2013
במהלך 2013, מעבדות קספרסקי פרסמו מחקר מקיף על נוזקה שנקראת Icefog והיא, ככל הנראה, מיועדת לתקיפת שרשרת האספקה במערכות היעד. הנוזקה ככל הנראה נכתבה על ידי "תוקפים מדינתיים" בסין והופנתה בעיקר נגד מטרות וארגונים בקוריאה הדרומית וביפן. לטענת חלק מהחוקרים ניתן לשכור כשירות באינטרנט את תקיפת שרשראות האספקה של יעד. בתחילת 2014, מעבדות קספרסקי חשפו מבצע שהתנהל, ככל הנראה, במשך כשבע שנים ומטרתו הייתה לגנוב תוצאות של סקרים גאולוגיים לחיפוש נפט, כמו גם נושאים נוספים. שם הקוד שניתן למבצע היה The Mask ולפי חוקרי קספרסקי, התוקפים היו ככל הנראה "תוקפים מדינתיים" ממדינה דוברת ספרדית.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2014
בשנת 2014, דו"ח סנאט ייחס לסין פעולות חדירה לחברות שייט בינלאומיות ולאוניות, מתוך כוונה להטמין נוזקות, שיוכלו בעתיד לשבש מהלכים צבאיים אמריקאיים לריכוז כוחות באמצעות שינוע של טנקים על גבי אוניות אזרחיות המגויסות לצורך זה.
בתחילת 2014, מעבדות "סנטינל" חשפו גם מבצע מתוחכם במיוחד שנקרא Gyges. מבצע זה כלל מנגנונים ייעודיים לעקיפת הגנות "ארגז חול", הקלטות תעבורת רשת, הקלטות הקלדה כמנגנון להתגברות על הצפנות, צילומי מסך, גנבת זהות, גנבת כתובות IP, יכולת החדרת ("סוסים טרוינים", יכולת יצירת "בוטנט" ו"זומביז", יכולת הסתתרות עם מנגנוני Rootkit. המבצע כלל גם יכולת יצירת קוד "פולימורפי" והוא מיועד, בין השאר למערכות הפעלה "ווינדוס" 7 וווינדוס 8, כולל בגרסאות 64 ביט. מערכות הפעלה חדשות שנחשבות קשות יחסית לפיצוח. התחכום הרב הביא את חוקרי "סנטינל" למסקנה שמדובר במבצע שנשען על קוד שפותח על ידי ממשלה, ככל הנראה ברוסיה, והוא הגיע לידי פושעי סייבר.
במאי 2014, ארצות הברית הגישה תביעה משפטית נגד קציני צבא סיניים בגין התקפות סייבר לטובת גנבת מידע מישויות אמריקאיות. הגשת כתב אישום פלילי נגד אזרחים של מדינה זרה, קצינים בשירות פעיל, שנמצאים במדינה זרה ולא פלשו לטריטוריה של מגיש התביעה היא צעד תקדימי.
בנובמבר 2014 מעבדות קספרסקי וסימנטק פרסמו את ממצאיהן לגבי נוזקת "רגין". ההשערה היא שנוזקה זו פעילה מאז 2003 וייעודה העיקרי הוא חדירה לרשתות סלולר מדינתיות ובכך לאפשר למפעיל התקיפה ליירט את תעבורת הרשת בארץ היעד.
ב-10 בדצמבר 2014, מעבדות קספרסקי פרסמו זיהוי של מבצע אותו הם כינו Cloud Atlas. לפי חוקרי קספרסקי מבצע זה מבוצע על ידי אותה קבוצה שניהלה את מבצע Redoctober. בשני המקרים, הדיוג הראשוני נשען על מודעות המציעות למכירה רכב דיפלומטי. הערכת החוקרים היא כי מבצע זה מתופעל על ידי "תוקפים מדינתיים" דוברי רוסית. ניתוח של התקיפה, כולל פרוט מרכיבי קוד ששוכפלו ממבצעים קודמים, מופיע בפרסום מחקר של חברת Cyactive הישראלית.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2015
בפברואר 2015, מעבדות קספרסקי חשפו קבוצת האקרים שכונתה Equation. לפי הפרסום, הקבוצה פועלת כבר לפחות 14 שנים, היא פיתחה לפחות 500 נוזקות ופעלה כנגד לפחות 42 מדינות. קבוצה זו מתאפיינת בתחכום רב ובשימוש בהצפנות חזקות וחוקרים רבים חושבים שמדובר בקבוצה השייכת ל-NSA האמריקאי.
במהלך אפריל 2015, התפרסם לראשונה מחקר מסודר המתעד מצב שבו מדינה שנתקפה בסייבר - הגיבה בהתקפת סייבר משלה כנגד אלו שתקפו אותה. גם הפעם מי שפרסם את המחקר היו מעבדות קספרסקי. המחקר כולל סרטון קצר המסביר את השתלשלות העניינים, צילומי מסך של הנתקפים וניתוחי קוד.
במהלך מאי 2015, המגזין המקוון Wired פרסם צו החרמת ציוד מחשבים של ה-FBI כנגד אדם בשם כריס רוברטס. אותו כריס, מי שהיה מומחה אבטחה של אחת מחברות התעופה ופוטר, טוען שבמשך כחמש שנים, מ-2011 ועד 2014, הוא הצליח להתחבר לרשתות המיחשוב של מטוסי נוסעים, באוויר, בהיותו ישוב בתא הנוסעים ודרך חיבור זה - לגרום לאווירון לתופעות לא מתוכננות שונות ובכלל זה, האצה של מנוע. הדעות חלוקות לגבי השאלה האם אמנם הוא ביצע את מה שהוא אמר או שמדובר בהונאה. התצהיר שהוגש מופיע באותה כתבה ב-Wired. גם בעברית פורסמו מספר כתבות בנושא.
במהלך ספטמבר 2015, לפי סיכום שנתי של מעבדות קספרסקי (שפורסם בדצמבר 2015) בוצעה התקפת DDOS על מחשבי חברות תעופה בשדה התעופה בוורשה. ההתקפה שיבשה את מערך המחשבים וגרמה לדחייה של עשרות טיסות ולעיכוב של מאות ואולי אלפי בני אדם.
במאמר של המגזין "בלומברג" מאוקטובר 2015, מתוארת תקיפה מסוף 2014 על תנור להתכת פלדה של קונצרן טיסנקרופ בגרמניה באופן שגרם לו לנזק בלתי הפיך. "בלומברג" מייחסים את ההתקפה על תנור ההיתוך הגרמני לקבוצה מרוסיה.
עובד קבלן של ה-NSA האמריקאית בשם אדוארד סנודן החל להדליף בצורה שיטתית, פרטים על כלים ושיטת פעולה של הסוכנות ובכלל זה עבודה בשיתוף פעולה עם חלק מהחברות העולמיות בתחום האינטרנט (כולל גוגל, אפל ורבות נוספות), תקיפות סייבר לאיסוף מידע על ממשלות ותאגידים בכל העולם, כולל על מדינות ידידותיות לארצות הברית כמו גרמניה וישראל, קיומן של יחידות טכנולוגיות ממגוון סוגים וקיומה של יחידה שמתמחה ביצירת דרכי גישה לרשתות ומחשבים בשם Tailored Access Operations.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2016
בינואר 2016 פורסם, כי במהלך דצמבר 2015 שלושה ספקי חשמל (ביניהם חברת Prykarpattyaoblenergo) באוקראינה נפגעו ושותקה פעילותם בעקבות התקפת רשת שגרמה לניתוק החשמל של מאות אלפי בתים. פעילות זו יוחסה לרוסיה.
החל מאוגוסט 2016, קבוצה של האקרים הקוראת לעצמה The Shadow Brokers, החלה לפרסם ברשת הפתוחה אוסף גדול של חולשות מערכת הפעלה וכלי תקיפה בסייבר שפותחו, ככל הנראה, על ידי ה-NSA וה-CIA.
באוקטובר 2016, המגזין Wired, פרסם מאמר מקיף לגבי תקיפה על "המשרד לניהול כוח אדם" של ארצות הברית. במסגרת התקיפה נגנבו פרטים של למעלה מ-4 מיליון עובדי מדינה אמריקאים, כולל כל מסמכי הבקשה שלהם לקבלת סווג ביטחוני והתחקיר הביטחוני שלהם. במסמכים אלו היה פירוט של מידע רגיש לרבות ממצאי בדיקות פוליגרף, סטטוס כספי, טיפולים פסיכולוגיים, מידע לגבי קרובי משפחה, נטיות מיניות וכדומה. קיימת הערכה כי בסך הכל נפגעה הפרטיות של למעלה מ-20 מיליון אזרחים אמריקאים. ע"פ המאמר ב-Wired, נגנבו גם טביעות אצבע. נכון לאוקטובר 2016, לא ברור עדיין מה עשו התוקפים עם המידע אותו גנבו והחשש העיקרי הוא מ"גנבת זהות".
באוקטובר 2016, בוצעה תקיפת DDOS מסיבית על שרתי ה DNS של חברת DYN בארצות הברית. ככל הידוע, זו הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש ב"בוטנט" שה"זומביז" שלו היו "התקנים מחוברים", (התקנים שהם חלק ממה שמכונה "האינטרנט של הדברים") ולא מחשבים "רגילים". לפי הדיווחים, רוב ההתקנים שבהם השתמשו כדי לבצע את התקיפה בפועל היו מצלמות ווידאו מחוברות לאינטרנט, מתוצרת סין. התקיפה גרמה לכך ששרותי אינטרנט של "טוויטר", "PayPal", אמזון, טאמבלר, Spotify, נטפליקס וחברות רבות נוספות, לא היו זמינים למשך למעלה משעתיים. כיסוי טוב של התקיפה מופיע באתר :KrebsonSecurity. ה"בוטנט" שבו נעשה שימוש מכונה "Mirai".
במהלך השנים 2015–2016, בוצעה התקפה על מחשבי ה"וועידה הדמוקרטית הלאומית", בארצות הברית. האתר ויקיליקס פרסם כמות גדולה של מסמכי דוא"ל ממחשבי פוליטיקאים דמוקרטים, שנגנבו במהלך אותה תקיפה מדוברת. רבים ייחסו את התקיפה לרוסיה, כולל נשיא ארצות הברית בנאום פומבי. וראו בזאת ניסיון להתערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016.
בסוף אוקטובר 2016, התפרסמו מסמכי דוא"ל שנגנבו מהמחשב האישי של ולדיסלב סורקוב - מי שהיה סגן ראש הממשלה וסגן ראש המטה של נשיא רוסיה, פוטין. חלק מהחוקרים, לכן, הציעו שמדובר ב"תגובה מידתית" של ארצות הברית לתקיפות על מחשבי המפלגה הדמוקרטית. ארצות הברית הכחישה כל קשר לנושא. מסמכי הדוא"ל חשפו, בין השאר, מעורבות רוסית ישירה בערעור היציבות במזרח אוקראינה, כולל השפעה ישירה על הבחירות המקומיות שם.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2017
במרץ 2017 הוגש כתב אישום בארצות הברית כנגד ארבעה אזרחים רוסים, שניים מהם עובדי סוכנות הביון הרוסית, ה-FSB (ממשיכת דרכה של הקג"ב) ושניים עצמאיים, בגין פריצה לפרטיהם של כחצי מיליארד ממשתמשי אתר יאהו.
באותו חודש, "הניו יורק טיימס" פרסם תחקיר ולפיו ארצות הברית מנהלת מבצע סייבר מתמשך במטרה לחבל בתוכנית פיתוח הנשק הבליסטי של צפון קוריאה.
ב-27 ביוני 2017, החלה להתפשט מתקפת סייבר רחבת היקף. גם מתקפה זו הצפינה את המחשבים המותקפים ולמעשה מנעה את היכולת להשתמש בהם יותר. המתקפה, ככל הידוע, מתחילה בהדבקה של מחשב אחד ברשת הארגונית והתפשטות מהירה על בסיס חולשה בפרוטוקול SMB של מערכת ההפעלה Microsoft Windows. שיטת התקיפה, ככל הנראה, מבוססת על אחת החולשות שהתפרסמו על ידי קבוצת The Shadow Brokers. התקיפה כוונה ברובה, כנגד רשתות מחשבים באוקראינה ולפי משטרת אוקראינה, נפגעו במהלך התקיפה 2,108 רשתות מיחשוב ו-111 ארגונים ממשלתיים ו-308 חברות פרטיות התלוננו על פגיעה. בין השאר נפגעו: שדה התעופה הראשי של קייב, מערכת ניטור הקרינה מהכור בצ'רנוביל, תחנות כוח, מפעל המטוסים "אנטונוב", משרדי ממשלה והבנק המרכזי של אוקראינה, חנויות כלבו רבות ועוד. מחוץ לאוקראינה נפגעו, בין השאר: חברת הספנות הדנית, "מארסק" ומסופי המטען שלה ברחבי העולם, חברת הנפט הרוסית "רוסנפט", מרק (חברת תרופות) מניו-ג'רזי בארצות הברית, חברת השוקולד "קדברי" באוסטרליה, חברת הבנייה - "סיינט גוביין" הצרפתית, שני בתי חולים בארצות הברית, חברת הזרעים "קופקו" בארגנטינה, חברת הסוכריות מרס ועוד.
באוקטובר 2017, "הניו יורק טיימס" פרסם מאמר ולפיו מבצע סייבר שלכאורה בוצע על ידי ישראל בשנת 2014, חשף שחברת קספרסקי היוותה צינור שדרכו ממשלת רוסיה הצליחה להעתיק כלי תקיפת סייבר של ה-NSA. לטענת הפרסום, ה"אנטי וירוס" מתוצרת החברה אוסף נתונים מתוך המחשבים עליהם הוא מותקן בצורה שמאפשרת לממשלת רוסיה גישה לנתונים אלה. לפי הפרסום, "אנטי וירוס" של קספרסקי היה מותקן על מחשב של עובד NSA וכך, ממשלת רוסיה הצליחה לגנוב כלי תקיפה אמריקאיים לאורך זמן. במהלך 2017, ארצות הברית הוציאה איסור גורף על התקנת מוצרי חברת "קספרסקי" במחשבים של הממשל הפדרלי.
באותו חודש, לפי פרסום של חברת "בלומברג", צפון קוריאה הצליחה לגנוב תוכניות צבאיות של דרום קוריאה וארצות הברית, למקרה של הסלמה למלחמה עם צפון קוריאה ובכלל זה תוכנית ל"מבצע עריפה" רחב שתכליתו חיסול חברי ההנהגה של צפון קוריאה.
דון יחיא
משפחת דון יחיא היא משפחה רבנית ותיקה. שמם של חלק מבניה הוסב ל"דונחין".
התקפות רשת
אירועי תקיפה בולטים משנת 2018
ב 16 בפברואר 2018, רוברט מולר, התובע המיוחד לנושא התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016, הגיש כתב אישום כנגד 13 אישים רוסים ושלוש ישויות תאגידיות - בגין התערבות במערכת הבחירות של ארצות הברית. ע"פ כתב האישום ופרסומים נוספים, רוסיה ניהלה מבצע רחב היקף להתערבות בבחירות הדמוקרטיות לנשיאות ארצות הברית ב 2016. הנושא הפך לפוליטי כאשר חלק מהפרשנים מייחסים את תכלית הפעולה לרצון לפגוע בארצות הברית כיישות דמוקרטית יריבה של רוסיה ואילו חלק אחר, טוען שהמבצע יועד לפגוע בהילרי קלינטון ולקדם את סיכוייו של דונלד טראמפ להיבחר לנשיאות. אחד הנאשמים העיקריים הוא מר יבגני ויקטורוביץ' פריגוזין. לפי כתב האישום ומקורות נוספים, המבצע הרוסי כלל לוחמה פסיכולוגית, הפצה מסיבית של חדשות מזויפות, תעמולה, הכפשת פוליטיקאים וכיוצא באלו, וזאת, בין השאר, תוך שימוש ב"זהויות גנובות", "אוואטרים" וטכניקות נוספות. ככל הידוע, לפי כתב האישום ופרסומים נוספים, מדובר באחד ממבצעי ההשפעה, באמצעות "תווך הסייבר", הגדולים ביותר בהיסטוריה המודרנית.
בתחילת מרץ 2018 פורסם מבצע סייבר רחב היקף כנגד כ 100 מטרות במדינות קונגו, סודאן, לוב, טורקיה, קניה, טנזניה, סומליה, ירדן, עיראק, תימן ואפגניסטן. המבצע מכונה על ידי מעבדות קספרסקי "מבצע רוגטקה" (Slingshot). שיטת התקיפה מתבססת על תקיפת נתבים (ראוטרים). התקיפה נחשבת מתוחכמת במיוחד, כזו שחייבה מאמץ ניכר לאורך זמן וכללה גרסאות רבות. המבצע, ככל הנראה, מתנהל במשך כבר למעלה משש שנים.
במהלך מרץ 2018, עיריית אטלנטה בארצות הברית הותקפה באמצעות "קריפטולוקר". עיריית אטלנטה משרתת כשישה מיליון אזרחים. ההתקפה גרמה לכך שלא ניתן היה לשלם קנסות חניה לעירייה, להסדיר תשלומי מים, ולגשת לארכיון בתי המשפט. לשוטרים לא הייתה גישה לבסיסי הנתונים של המשטרה ולמבקרת העירייה נחסמה הגישה לקבצים שלה. האזרחים לא יכלו "לפתוח קריאה" לטיפול בבורות בכביש, מפגעי רעש, גרפיטי או נושאים הקשורים לפינוי אשפה.
בתחילת אפריל 2018, חברת התעופה דלתא איירליינס וחברת המכירות הקמעונאיות סירס הודיעו שנפלו קורבן לתקיפת סייבר שבמהלכה נגנבו פרטיהם האישיים של לקוחותיהן. התקיפה היא ראשונה מסוגה, במובן זה שמי שנתקף, הייתה חברה שלישית שהתמחותה באספקת שירותי "צ'אטבוט" ב"אונליין". חברה זו, שנתנה שירותי "מיקור חוץ" לדלתא איירליינס וסירס היא זו שדרכה בוצעה הזלגת הנתונים.
ב-12.04.2018, ראש "מטה התקשורת הממשלתית" (ה-GCHQ), של בריטניה, חשף בראיון פומבי את העובדה שבריטניה ניהלה מתקפת סייבר ייעודית ומתמשכת נגד דאעש/ המדינה האיסלאמית. מטרת המתקפה הייתה למנוע מפעילי המדינה האיסלאמית לתקשר ביניהם, לצמצם את היכולת שלהם להפיץ תעמולה וכיוצא באלו.
ב-23.04.2018, חברת "סימנטק" חשפה תקיפה מתוחכמת שפעלה במהלך השלוש שנים האחרונות - בעיקר כנגד עולם המכשירים הרפואיים, ברחבי העולם. אנשי החברה חושדים שהמניע לתקיפה הוא כלכלי או גנבת קניין רוחני ולכן, ככל הנראה, לא מדובר בתוקף מדינתי. החברה נתנה לארגון התוקף את הכינוי "תולעת כתומה", Orangeworm.
בתחילת מאי 2018, מעבדות קספרסקי חשפו מבצע שעניינו איסוף מידע מסיבי מהתקנים עם מערכות הפעלה "אנדרואיד". המבצע החל לא יאוחר מקיץ 2015, הוא כלל לפחות ארבע גרסאות והוא מכוון למדינות במזרח התיכון ובפרט מצרים, ירדן, מרוקו, לבנון ואיראן. מעבדות קספרסקי מכנות את המבצע: "גן חיות". שיטת ההדבקה העיקרית, "בור מים".
באותו תאריך, ה-13.07.2018, מעבדות קספרסקי חשפו מבצע שעניינו תקיפת סייבר על מרכז נתונים ממשלתי של "מדינה במרכז אסיה". המבצע שימש, לטענת מעבדות קספרסקי, כדי לשלב באתרי האינטרנט של אותה ממשלה קוד זדוני שהופך אותם לפלטפורמה לתקיפת "בור מים", כלומר, כל מי שגולש לאתרי האינטרנט של אותה ממשלה שנתקפה והוא גם עומד בכל מיני קריטריונים (כמו תחום כתובות IP) - האתר הממשלתי תוקף אותו. לטענת חוקרי קספרסקי, כותבי ההתקפה הם דוברי סינית. חוקרי מעבדות קספרסקי נתנו למבצע הזה את שם הקוד: LuckyMouse
ב-1 באוגוסט 2018, חברת פייסבוק פרסמה שהיא זיהתה "קמפיין אינטרנט" שעניינו להעמיק מחלוקות בחברה האמריקאית לקראת בחירות הביניים בארצות הברית, המתוכננות לנובמבר 2018. הקמפיין כלל שימוש בחשבונות מזויפים, דפים עסקיים מזויפים והפצת "פוסטים" ופרסומות שתכליתן להעמיק מחלוקות בחברה האמריקאית כמו קריאה לאזרחי טקסס לפרוש מארצות הברית וכיוצא באלו. רבים מהפרשנים מייחסים פעילות זו לרוסיה.
באותו יום פורסם כי הוגשו כתבי אישום נגד שלושה אנשים בגין פעילותם במסגרת Fin7, aka Carbanak, ארגון פשע שככל הנראה הצליח לגנוב למעלה ממיליארד יורו מבנקים, מוסדות פיננסיים ומסעדות ברחבי רוסיה, אוקראינה וארצות הברית, במסגרת "קמפיין" שנמשך למעלה מחמש שנים.
ב-4 באוגוסט 2018, חברת TSMC מטאיוואן הודיעה שהיא מפסיקה את ייצור השבבים האלקטרוניים בחלק מהמפעלים שלה, על רקע תקיפת סייבר. לפי הודעת החברה, תקיפת הסייבר שיתקה את חלק מהמכונות בקווי הייצור. חברת TSMC היא יצרנית השבבים הגדולה בעולם והיא מייצרת בין השאר, שבבים אלקטרוניים עבור "אפל" ו "NVIDIA".
ב-15 באוגוסט 2018, פורסם כי התגלתה תקיפת סייבר מוצלחת על המועמדת הדמוקרטית לקונגרס במדינת קליפורניה. המחשבה המקובלת נוטה לייחס את התקיפה לרוסיה, הן מניתוח שיטות התקיפה והן כי המועמדת הרפובליקנית שמתחרה במועמדת שהותקפה ידועה כתומכת רוסיה.
ב-24 באוגוסט 2018, התפרסם מחקר ולפיו אחת מהשיטות בהן משתמשים הרוסים כנגד ארצות הברית - היא הפצת מסרים שתכליתה להעמיק מחלוקות בחברה האמריקאית ולסדוק את אמון הציבור במוסדות השלטון. במסגרת זו, לטענת המחקר, הרוסים עודדו את המחלוקת סביב יעילות החיסונים הרפואיים לעומת הסיכון שבהם.
בתחילת ספטמבר 2018, התפרסם מידע ולפיו הסינים משתמשים ברשת LinkedIn כדי לגייס אזרחים אמריקאים לטובתם.
באותו שבוע, התפרסם מידע ולפיו איראן מנהלת "קמפיין" של חדשות מזויפות, בעברית, באמצעות שימוש באתרי אינטרנט ייעודיים לצורך זה ומערך של חשבונות מזויפים שמייצרים "טראפיק" לקידום אתרים אלו.
באמצע ספטמבר 2018 התפרסם כי אדם ששמו "פיטר יורייביץ' לבשוב", רוסי שהוסגר מספרד לארצות הברית, הודה בהפעלת "בוטנט" מסוג "קליהוס". "בוטנט" כזה מפעיל מאות אלפים של מחשבי "זומבי".
מספר ימים אחר כך, התפרסמו שמותיהם של שלושה אזרחים אמריקאים שהיו אחראים לכתיבת ה"בוטנט" Mirai שפעיל מאז סתיו 2016. זהו ה"בוטנט" המוכר הראשון שממנף התקנים של "האינטרנט של הדברים" ולא מחשבים רגילים, לטובת ביצוע התקפות. ע"פ הפרסום, שלושת ה"האקרים" המדוברים עוזרים לרשויות החוק במלחמתן למיגור "בוטנטים" בכלל.
ב-28 בספטמבר 2018, הוגש כתב אישום פורמלי כנגד אזרחית רוסיה ששמה "אלנה אלקסבנה קוסיינובה" בגין ניהול קמפיין שעניינו להעמיק את המחלוקות בארצות הברית, וזאת כדי ליצור חוסר אמון בציבור האמריקאי בנוגע למערכות הצדק, האכיפה והשלטון. בין השאר, נטען שהקמפיין התמקד בסנטור ג'ון מקיין, לקראת מותו ממחלת הסרטן, בחרחור מחלוקות סביב סירובם של שחקנים ב-NFL לעמוד דום בזמן השמעת ההמנון וכדומה. לפי כתב האישום, קמפיין העמקת המחלוקות נועד לחבל בבחירות האמצע המתוכננות לנובמבר 2018.
ב-28 בנובמבר 2018, משרד המשפטים האמריקאי פרסם כי הוגש כתב אישום נגד שני אזרחים איראנים הנמצאים באיראן - בגין הפעלת תקיפות "כופרה" כנגד מטרות אמריקאיות נבחרות ובכללן עיריית אטלנטה, מחלקת התחבורה בקולורדו, בתי חולים ואוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית.
ב-30 בנובמבר 2018, רשת מלונות מריוט פרסמה כי במסגרת תקיפת סייבר על רשת מלונאות שבבעלותה, Starwood, נגנבו פרטיהם של 500 מיליון לקוחות. ככל הידוע, זו התקיפה שבמסגרתה נגנבו פרטיהם של הכי הרבה אנשים בהיסטוריה, למעט התקיפה על יאהו.
ב-28 בדצמבר 2018, המגזין "דה-מרקר" של עיתון הארץ פרסם כתבת תחקיר מפורטת על מבצע סייבר, שיזמה לכאורה חברת סלולר כדי לשבש את יכולת מתן השרות של חברת סלולר מתחרה, באמצעות התקפת מניעת שירות, במטרה להשיג יתרון עסקי. אירוע זה מיוחד מכיוון שמדובר בתקיפה לתכלית שיבוש (ולא לאיסוף מידע), כאשר לצורך מימוש התקיפה, ההאקר שהפעיל אותה, עשה שימוש בשרתים, מחשבי קצה ונתבים של חברות בינלאומיות גדולות. לפי הכתבה, הן ההאקר המבצע והן מזמין העבודה היו ישראלים ומטרת התקיפה הייתה ספקית שרותי סלולר באפריקה.
אירועי תקיפה בולטים משנת 2019
ב-16 בינואר 2019, התגלתה חולשה במערכת הזמנת הטיסות של חברת Amadeus IT Group. החולשה מאפשרת לכל אדם לראות את הנתונים של נוסעים אחרים, כולל פרטי הטיסות ולשנות אותם. החולשה השפיעה על האפליקציות של 141 חברות תעופה שונות ברחבי העולם.
ב-21 בינואר 2019, פורסם כי קבוצת ההאקרים DarkHydrus עושה שימוש ב-Google Drive כדי להסוות את ההתקשרות של הנוזקה אל שרת הפיקוד והשליטה. קבוצת Hydrus פועלת כנגד ממשלות ברחבי המזרח התיכון. ב-5 בפברואר 2019 פורסם כי יצרנית המטוסים Airbus הותקפה במתקפת סייבר שתכליתה, ככל הנראה, לגנוב מידע טכני בנוגע למטוסים שהיא מייצרת. לפי פרסומים שונים, התקיפה מיוחסת לקבוצה APT10 שמצידה משויכת לסין.
ב-27 בפברואר 2019 פורסם כי ארצות הברית תקפה את הסוכנות למחקר האינטרנט בסנקט פטרבורג במסגרת המאמץ להגן על בחירות האמצע בנובמבר 2018. "הסוכנות לחקר האינטרנט" היא חברה בבעלותו של יבגני ויקטורוביץ' פריגוז'ין והיא עוסקת בהפצת חדשות מזויפות, הפעלת "בוטים" ו"טרולים" וכיוצא באלו. לפי הפרסומים, הסוכנות נותקה כליל מהאינטרנט ביום הבחירות.
ב-28 בפברואר 2019, התפרסם כי תקיפה שבוצעה על חברי פרלמנט באוסטרליה, במהלך 2018, כמו גם התקיפה שבוצעה שנה קודם, על חברי פרלמנט בבריטניה - מקורן בקבוצה הפועלת מאיראן.
ב-20 במרץ 2019, התפרסם כי אחת מיצרניות האלומיניום הגדולות בעולם, חברת Norsk Hydro מנורווגיה, הושבתה בהמשך למתקפת סייבר מסוג "קריפטולוקר". אירוע זה מאוד מיוחד מכיוון שהוא הביא לפגיעה פיזית ביכולת תעשייתית, גלובלית - באמצעות תקיפה שככל הנראה לא מחייבת יכולת מדינתית.
ב-2 באפריל 2019, פורסם בסקיי ניוז שקבוצת האקרים, הקשורה באופן ישיר למשמרות המהפכה באיראן, ביצעה בסוף שנה שעברה "מתקפת סייבר משמעותית" בבריטניה, כנגד מטרות הקשורות לממשל הבריטי. התוקפים הצליחו לשאוב מידע על אלפי עובדי מדינה בממלכה, בהם גם פוליטיקאים ובכירים במוסדות ממלכתיים. מומחי אבטחה מקליפורניה, שניתחו לבקשת "סקיי ניוז" את המתקפה, קישרו את הקבוצה למתקפת הסייבר שבוצעה בשנת 2017 על הרשת של הפרלמנט הבריטי.
ב-10 באפריל 2019, חברת FireEye פרסמה שחוקריה זיהו תקיפה כנגד מערכות בטיחות של תשתיות קריטיות. מכיוון שלתקיפה כזו אין ערך כלכלי, החברה מייחסת את הפעילות לתוקפים מדינתיים, ככל הנראה מרוסיה. ההשערה היא שהתוקפים מכינים לעצמם יכולת עתידית לעשות נזקים פיזיים משמעותיים ליעד ולסביבתו הפיזית, לדוגמה, לגרום לתחנת חשמל להפסיק לעבוד או להתחממות של כור גרעיני לייצור חשמל.
באותו יום, חוקרים של חברת קספרסקי, פרסמו ניתוח של שלוש קבוצות תקיפה בסייבר הפועלות, ככל הנראה, מרצועת עזה. הפרסום כולל פרוט טכני של שיטות וכלים.
ב-17 באפריל 2019, התפרסם כי חברת Verint הישראלית הותקפה על ידי קריפטולוקר. לפי הפרסומים, המתקפה כוונה ספציפית נגד חברת Verint. מכיוון שהחברה ישראלית והיא מתמחה בניתוח קול (אודיו), הקמה ותפעול של מערכי מצלמות וידאו למעקב ואנליזה וייצור מתקנים ל"האזנה על פי חוק" לרשתות מיחשוב ותקשורת גדולות, ברמה מדינתית - נודעת לתקיפה זו חשיבות מיוחדת. לטענת החברה, מערכותיה הפנימיות זיהו את המתקפה במהירות יחסית והחברה הצליחה להתגבר על המתקפה עוד לפני שנגרם לה נזק ניכר.