cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טייגה (ראפר)
קולנוע וטלוויזיה
בשנת 2015 שיחק בסרט הנעורים "דופ". בשנת 2016 הופיע בתפקיד אורח בסרט "המספרה 3" לצד אייס קיוב וניקי מינאז'. בשנת 2018, השתתף בשיר "Kream", של איגי אזליה. השיר נכלל בהמיני-אלבום, Surviving the Summer. בשנת 2019 החל לשחק בעונתה השלישית של סדרת האימה "צעקה" ברשת VH1, בדמותו של ג'מאל "ג'יי" אליוט, אחיו החורג של דיון, ויש לו נאמנות גבוהה כלפיו.
בשנת 2021 השתתף בעונה השישית של הזמר במסכה ארצות הברית בתור "הדלמטי" והודח לאחר הופעתו הראשונה.
חיים אישיים
בין השנים 2011 - 2014, היה בזוגיות עם הזמרת בלאק צ'יינה. ב-16 באוקטובר 2012, נולד להם בן. בין השנים 2015 - 2017, היה בזוגיות עם הדוגמנית קיילי ג'נר.
בשנת 2023, החל לצאת עם הזמרת אבריל לאבין.
האגודה לבריאות הציבור
העמותה מפעילה כ-45 סניפים ברחבי הארץ, ומשרדיה נמצאים בשכונת ארנונה בירושלים. נכון לשנת 2019 תקציב האגודה עומד על למעלה ממאה מיליון שקלים חדשים, ועובדים בה כ-689 איש. המנהלת הכללית היא יסמין נחום.
יהודה סתיו
ביוגרפיה וקריירה
נולד וגדל בראשון לציון. למד בבית הספר הגימנסיה הריאלית. בשנת 1973 סיים את לימודי התואר בחוג לאמנות התיאטרון והחוג לאמנות הקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1972 החל לעבוד במערכת העיתון של ידיעות אחרונות. מאז 1979 הוא מבקר הקולנוע של ידיעות אחרונות.
בשנת 1986 מונה לראש דסק תרבות ובידור בידיעות אחרונות, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1999.
סתיו מתעד וחוקר של הקולנוע הישראלי ומרצה לתולדות אמנות הקולנוע באוניברסיטת חיפה - זכה בפרס מרצה מצטיין מטעם נשיא האוניברסיטה בשנת 2002. בנוסף מלמד בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב וחבר באגודת העיתונאים ובתא מבקרי הקולנוע. עד שנת 2005 היה ראש איגוד מבקרי הקולנוע.
בשנת 1999 החל להגיש את תוכנית הטלוויזיה "היו סרטים", במסגרתה ערך והנחה 67 פרקים. הסדרה, בעריכתו ובהפקתו של דני ולין. הסדרה עסקה בסרטי הקולנוע הישראלים שהופקו בשנות השמונים, שנות השבעים, שנות השישים ועוד, וכללה קטעים מן הסרטים ודיונים המנתחים את הקולנוע הישראלי של אותן השנים. המטרה של סתיו הייתה "לרשום ולתעד את ההיסטוריה של הקולנוע הישראלי - לא בעט ובנייר, אלא באמצעים אלקטרוניים. ההישג הגדול ביותר שלי זה שאנשים מגיעים להכרה שהיה ויש קולנוע ישראלי חי ונושם ובועט, והוא יתקיים עוד הרבה שנים".
בכל פרק אירח סתיו באולפן אנשים שונים מתחום התרבות, יוצרי סרטים ושחקנים ראשיים, בין היתר: דן וולמן, האחים ברבש, אורי גבריאל, דליה שימקו, מוחמד בכרי, אלי יצפאן עוד. התוכנית עסקה בחוויות מאחורי הקלעים ובעשייה הקולנועית בשנים אלו. בין הסרטים בהם עסקה התוכנית: "מתחת לאף", "מחבואים", "נישואין פיקטיביים", "מאחורי הסורגים", "אחד משלנו", "בלוז לחופש הגדול", "חמסין", "נועה בת 17" ו"עד סוף הלילה".
מאז 1995 מכהן סתיו כיועץ לבית הספר אסכולות, של האוניברסיטה הפתוחה במסגרת הקורס "מועדון טרום בכורה בקולנוע".
פריאל (יישוב)
פריאל היה מושב של עולים מברית המועצות בחבל ימית.
המושב הוקם בחבל ימית שבסיני, על ידי גרעין של עולים מברית המועצות. על פי החלטת הממשלה בינואר 1978 נמשכו העבודות להקמת המושב, למרות אי הבהירות לגבי האזור לאור השיחות בין ישראל למצרים.
בספטמבר 1978, לאור הצהרת ראש הממשלה על פינוי יישובי חבל ימית בעקבות אישור הסכמי קמפ דייוויד בכנסת, נכנסו המשפחות, ששהו באולפן בצוחר, אל בתי המושב שהיו לפני חיבור לחשמל, מים וביוב. מספר חודשים התגוררו המשפחות במושב ללא חיבור לתשתיות.
בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים החליטו רוב התושבים לעבור לעיר והמושב התפרק. במרץ 1982 סירבו חברי המושב להתפנות ממנו, לפני שיוסכם עמם על הפיצויים שיינתנו להם. ב-13 באפריל 1982 דווח בדבר: "פריאל נעלמה גם היא".
Love (שיר של אינה)
Love (בעברית: אהבה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הרומנייה אינה. השיר יצא לאור ב-16 בפברואר 2009, על ידי חברת התקליטים רוטון מיוזיק, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, Hot. "Love" עוסק במערכת יחסים שיכולה להסתבך בעקבות דברים פוטנציאליים שעתידים לקרות.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הדאנס ההונגרי.
רקע וכתיבה
"Love" נכתב על ידי סבסטיאן ברק, ראדו בולפיה ומרצ'ל בוטזן והופק על ידי אותם השלושה גם כן. על מנת לקדם את השיר ברחבי העולם, אינה ביצעה את "Love" באירוע הבולגרי Loop Live באוקטובר 2009. מבחינה מסחרית, השיר הגיע לעשירייה הראשונה של המצעדים ברומניה, סלובקיה, צ'כיה והונגריה.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה של "Love" הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של חברת התקליטים רוטון ב-7 במאי 2009. הוא צולם על ידי בוגדן ברבולסקו ב-21 באפריל 2009 באולם נטוש בבוקרשט, רומניה במהלך 14 שעות. הצילומים החלו בערך בשעה 8:00 בבוקר. מהלך הצילומים פורסם בהמשך.
נכון לדצמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-50 מיליון צפיות.
לאם קור-וואן
מעשי הרצח
קור-וואן היה מפזר את הגופות המבותרות בעזרת המונית שלו ברחבי הטריטוריות החדשות והאי הונג קונג.
הקורבנות
ב-12 בפברואר 1982 מצאו עובדים בבניית גשרים ראש של אישה צף בנהר שינג-מון. מיד לאחר מכן נמצאו גם הרגליים, וביום שלמחרת נמצאו גם הזרועות. הגופה התבררה כצ'אן פונג-לאן, צעירה בת 21.
שלושת הגופות האחרות נמצאו יחדיו, מבותרות בתוך שקי אורז אטומים. הגופות התבררו כשייכות לשלוש נשים: צ'אן וואן-קיט, בת 31; ליאנג סאו-וואן, בת 29, ולונג וואי-סאם, בת 17. הקורבנות זוהו על ידי עובדי אוניברסיטת הונג קונג, שהשתמשו בקרני רנטגן על מנת לזהות את הגופות דרך קווי הגולגולת ומבנה השיניים.
לכידתו
ב-17 באוגוסט 1982 הלך קור-וואן לחנות קודאק בקאולון, וביקש לפתח פילם ובו תמונות של הגופות המבותרות. מנהל החנות זימן שוטרים, והם עצרו את קור-וואן. תחילה הוא ניסה לשכנע אותם שהתמונות שייכות לחבר שלו, אך השוטרים הלכו לבצע חיפוש בביתו.
בתוך ארגז תחמושת ישן בביתו נמצאו מיכלי טאפרוור מלאים בפורמלין ובהם איברי מין של שלוש נשים. כמו כן נמצאו בדירתו ציוד כירורגי לנתיחת גופות ואלפי תמונות ובהן תמונות של גופות ואיברים בשלבי ביתור שונים וכן תמונות תקריב של איברי מין נשיים.
המשפט
ב-24 במרץ 1983, בפגישה עם פסיכיאטר בטרם המשפט, סיפר קור-וואן כי אכל חלק מהמעי של אחת הקורבנות. הפסיכיאטר סיכם כי קור-וואן היה אובססיבי לאיברי מין נשיים, אך סקרנותו, אף על פי שהייתה לה מרכיב מיני, לא הונעה על ידי תאווה, וכי לטענתו "אלוהים הוא זה שאמר לו להרוג את הקורבנות".
ב-8 באפריל 1983, חבר מושבעים של שבעה אנשים מצא את קור-וואן אשם בארבעת מקרי הרצח, והוא נידון מוות בתלייה. ב-29 באוגוסט 1984 הומתק עונש המוות למאסר עולם, אותו הוא מרצה בכלא שק פיק.
בתרבות
בשנת 1992 הופק הסרט "ד"ר לאמב", המבוסס על סיפורו של קור-וואן.
בשנת 1994 הופק הסרט "Underground Banker", המציג סיטואציה בה קור-וואן יוצא מהכלא.
נדיה בוארי
נדיה בוארי (באנגלית: Nadia Buari; נולדה ב-21 בנובמבר 1982) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה גנאית.
ביוגרפיה
בוארי נולדה בסקונדי-טקורדי שבגאנה, לאב לבנוני ולאם גנאית. היא למדה אמנויות הבמה באוניברסיטת גאנה, שם השלימה תואר ראשון לאמנויות.
קריירה
הופעת הבכורה של בוארי בטלוויזיה הגנאית הייתה בסדרה Games People Play בסוף 2005, עליה קיבלה מועמדות לשחקנית הטובה ביותר. התפקיד הגדול הראשון שלה בסרט היה ב- Mummy's Daughter, אחריו היא כיכבה בסרט Beyonce: The President's Daughter. היא כיכבה ביותר מ-20 סרטים. ב-2013, היא יצרה סרט משלה, The Diary of Imogen Brown.
נוליווד
בוארי עברה מסרטים גנאים אל נוליווד בסביבות שנת 2008. פריצת הדרך שלה הייתה בסרט Beyonce & Rihanna בתפקיד ביונסה לצד שחקנית נוליווד אומוטולה ג'לאדה אקיינדה אשר שיחקה את ריהאנה. הסרט היה ללהיט בניגריה וגם בגאנה. סרטי נוליווד בולטים אחרים ששיחקה בהם כוללים את Rough Rider, Beauty and the Beast, Holding Hope ו- Single and Married.
גם סדרות הסרטים ששיחקה מול שחקן נוליווד ג'ים אייקה זכו לפופולריות. הם כוללים את Hot Romance ו- Behind a Smile.
בשנת 2013 היא זכתה בפרס השחקנית הפאן אפריקאית הטובה ביותר בפרסי הבידור של ניגריה.
מועמדויות פרסים
בוארי הייתה מועמדת פעמיים לפרס השחקנית הטובה ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע, בשנים 2001 ו-2009. היא זכתה בפרס לשחקנית הפאן אפריקאית הטובה ביותר בפרסי הבידור של ניגריה, המכירים במצוינות בתעשיית הבידור האפריקאית. בשנת 2014, היא זכתה ב"פרס הכרה מיוחד" בפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק".
חיים אישיים
בוארי הייתה בעבר במערכת יחסים עם הכדורגלן, מייקל אסיין, שחקן נבחרת גאנה וקבוצת צ'לסי מאנגליה. בשנת 2014, הייתה בזוגיות עם השחקן הנוליוודי, ג'ים אייקה, עמו כיכבה במספר סרטים. מאז, נולדו לבוארי שתי בנות תאומות, אך היא שומרת בסוד את זהות אביהן (לא הבנות של אייקה) ואת הסטטוס של מערכת היחסים שלה.
סריסה
הסריסה (מיוונית: σάρισα) הייתה נשק מוט ארוך במיוחד מטיפוס רומח שהתקבל בצבא המוקדוני בתקופתו של המלך פיליפוס השני ושנותר בשימוש לכל אורך התקופה ההלניסטית. למרות שהסריסה הייתה מקובלת גם כרומח פרשים, עיקר פרסומה נבע מהיותה הנשק הראשי של נושאי הרומח של הפלנקס המוקדוני ושל הפלנקס ההלניסטי.
מקורות היסטוריים וארכאולוגיים אודות הסריסה
הסריסה נזכרת רבות בחיבורים היסטוריים מהעת העתיקה, למשל בכרוניקות של אריאנוס, של קורטיוס רופוס ושל ליוויוס ובביוגרפיות של פלוטרכוס. ניתן למצוא דיונים רבי חשיבות בסריסה של התקופה ההלניסטית בהיסטוריה של פוליביוס. נוסף על כך זוכה הסריסה להתייחסויות מפורטות בכתבי הטקטיקנים, איליאנוס, אסקלפיודוטוס, פוליאינוס ואחרים.
בין הממצאים הארכאולוגיים מהם ניתן ללמוד על הסריסה יש לציין את השרידים שנמצאו בקבר בורגינה אשר במקדוניה התחתונה, בתל הקבורה שבכירונאה ובקבר של ליסון וקליקיס. כמו כן ניתן ללמוד על הסריסה ועל השימוש בה ממטבעות ומפסלים מהתקופה ההלניסטית, מהמונומנט של לוקיוס אמיליוס פאולוס בדלפי, מהסרקופג של אלכסנדר הגדול, מהפסיפס בפומפיי וכיוצא באלו.
מבנה הסריסה
הסריסה הורכבה ממוט עץ ארוך, או משניים מחוברים, עם להב ברזל מחודד בקצה האחד וקת ברזל בקצה השני. ללהב ולקת היו שקעים שאליהם נכנס מוט העץ. הקת שימשה הן כדי לתקוע את הסריסה באדמה ככלונסאה כנגד הסתערות של פרשים או של רגלים והן כלהב חלופי. בנוסף שימשה הקת כמשקל נגד ללהב וזאת על מנת לאפשר החזקה יציבה יותר של הרומח. לסריסות שהורכבו משני מוטות עץ, היה שרוול ברזל אשר חיבר בין שני החלקים.
החומרים מהם הורכבה הסריסה
הלהב, הקת והשרוול חושלו מברזל. מוט הסריסה היה עשוי מעץ ממשפחת הקרניתיים (Cornel) שנודע בחוזקו ובאלסטיות שלו. עץ זה שימש לבניית כידונים עוד מהמאה השביעית לפני הספירה. עם חלוף הזמן החלו לבנות גם חניתות וקשתות מעץ זה. במאות הרביעית והשלישית לפני הספירה הפך שמו של העץ לשם נרדף לחנית בשירה היוונית הקלאסית.
אורך הסריסה כולה
אורך הסריסה כולה נע במקורות הספרותיים בין 3.6 לבין 7.3 מטרים. בזמנו של אלכסנדר מוקדון נע אורכה ככל הנראה בין 4.5 לבין 5.5 מטרים. בתקופה ההלניסטית חל גידול הדרגתי באורכה של הסריסה עד לשיא משוער של 6.4 מטרים (הסריסות הארוכות יותר המוזכרות במקורות הספרותיים מייצגות כפי הנראה אידיאה ולא מציאות טקטית).
מידות חלקי הברזל של הסריסה
מחלקי הסריסה שנמצאו בקבר בוורגינה מידות חלקי הברזל הן כדלקמן: אורך הלהב הוא 51 סנטימטרים, אורך הקת 44.5 סנטימטרים ואורך השרוול 17 סנטימטרים. קוטרו של הלהב הוא 3.6 סנטימטרים, קוטר הקת הוא 3.4 סנטימטרים וקוטר השרוול הקעור בצורתו נע בין קוטר מינימלי של 2.8 סנטימטרים לקוטר מקסימלי של 3.2 סנטימטרים. מכאן מסיק החוקר מיינור מרקל כי קוטר מוט הסריסה הגיע ל-3.9 סנטימטרים. מוט הסריסה היה מחודד בקצוותיו כדי להיכנס לשקעים של הלהב ושל הקת ובמקרה של סריסה בת שני חלקים היו החלקים מחודדים בקצותיהם כדי להיכנס לשרוול.
משקל הסריסה
בסריסה באורך 5.5 מטרים היה אורך המוט כ-4.5 מטר. מוט באורך זה מעץ הקורנל (שמשקלו הסגולי ידוע), ישקול בסביבות 4.3 קילוגרמים. הלהב שנמצא בקבר בורגינה שוקל 1.2 קילוגרם, הקת שוקלת בסביבות הקילוגרם, והמצמד כחצי קילוגרם. כלומר משקל סריסה של 5.5 מטר נע בין 6.5 קילוגרמים לסריסה מחלק אחד ל-7 קילוגרמים לסריסה משני חלקים.
הבדלי המידות בין הסריסה לבין הדורי
אורכה של החנית הקלאסית של ההופליטים, הידועה בשם דורי נע בין 2 ל-2.5 מטרים. אורך הלהב של הדורי נע בין 27 ל-38 סנטימטרים ובמקרה שהייתה קת נאמד אורכה בכשישה סנטימטרים. קוטר הדורי היה כשני סנטימטרים ומשקלה הכולל הגיע לכדי קילוגרם אחד.
הסריסה וגודל המגן של חייל הפלנקס
מחמת אורכה נאלץ חייל הפלנקס להחזיק את הסריסה בשתי ידיו. בניגוד למגיני ההופלון היוונים המפורסמים, הידועים בקימור הגדול שלהם ובקישוטים שעליהם, נשא החייל המוקדוני מגן ברונזה בעל קימור קטן וללא קישוטים כדי לצמצם במשקלו. אסקלפיודוטוס ציין כי קוטר המגן הגיע ל-61 סנטימטרים. לעומת זאת טוען החוקר בצלאל בר כוכבא כי קוטר המגן לא עלה על 50-45 סנטימטר. מרקל סובר כי אורך רדיוס המגן חייב להיות קטן מאורך האמה, שאורכה בעת העתיק נאמד בכ-43 סנטימטר. אסקלפיודוטוס טען כי המגן היה תלוי מהצוואר ואילו בר כוכבא סובר כי המגן הוחזק ביד.
החזקת הסריסה בפלנקס
פוליביוס העניק תיאור טוב של הפלנקס ההלניסטית של ראשית המאה השנייה, אשר בה הגיעה הסריסה לאורך של 6.4 מטר. בפלנקס, שמתאר פוליביוס, עמדו החיילים במרווח של 90 סנטימטר אחד מהשני. הסריסות של השורה הראשונה הוחזקו במקביל לקרקע כאשר 4.5 מטרים מהסריסה בולטים קדימה. השורות השנייה עד החמישית הטו גם הן את הסריסות שלהן קדימה (לא ברור אם במקביל לקרקע או בזווית אחרת). הסריסה החמישית בלטה 90 סנטימטר מעבר לשורה הראשונה אם הוחזקה במקביל לקרקע ופחות מכך אם בהטייה אלכסונית. השורות השישית עד השמינית של הפלנקס בתקופתו של אלכסנדר, או עד השורה ה-16 בתקופה ההלניסטית, השעינו את הסריסות שלהן על כתפי האיש שלפניהן ובכך יצרו מיסוך שסיפק הגנה מסוימת ללוחמי הפלנקס מפני נשק קליעים.
הסריסה ומבנה הפלנקס
הפלנקס היה מבנה מסודר מעצם הווייתו כאשר השורות השנייה עד השישית סגורות בין החלקים האחוריים של הסריסות שלפניהן והשורות הראשונה עד הרביעית סגורות בין החלקים הקדמיים של הסריסות שמאחוריהן. המבנה המסודר והצפוף היה מוגבל מאוד ביכולת התמרון מלבד הצעידה קדימה. הפלנקס לא יכול היה להסתובב, לאגף או לסגת אחורה תוך שמירה על קוהרנטיות של המבנה (בניגוד לפלנקס ההופליטי). ברם, ההתקפה החזיתית של פלנקס חמוש בסריסות הייתה רבת עוצמה והכריעה רגלים, פרשים ובמקרה אחד אף פילים.
אורכה של הסריסה יצר מבנה טקטי שלחימתו הייתה מוגבלת בעיקר למישורים. קפלי קרקע, ערוצים ומכשולים אחרים היו שוברים את מבנה הפלנקס ומאפשרים לאויב לחדור לשורותיו. מכיוון שהחיילים החמושים בסריסות היו נלחמים רק במבנה צפוף והיו מוגבלים מאוד באפשרויות הלחימה האינדיבידואלית, הרי ברגע שחדרו חיילי אויב למבנה, או שהתקיפו אותו מהצד או מאחור, היה הופך הפלנקס לחסר ערך.
הסריסה כאלמנט המבחין בין הפלנקס ההופליטי לפלנקס המוקדוני
הפלנקס המוקדונית נבדלת מהפלנקס היוונית הקלאסית המורכבת מהופליטים בשני מרכיבים עיקריים: כלי הנשק העיקרי והמגן הנלווה. הסריסה המוקדונית הייתה ארוכה באופן משמעותי מהדורה - 4.5 עד 5.5 מטרים מול 2 עד 2.5 מטרים. החנית של ההופליטים נישאה ביד אחת ושימשה לדקירה אקטיבית ואילו הסריסה המוקדונית נישאה בשתי ידיים ושימשה לדקירה פסיבית. הנושא של ההתקפה ההופליטית שנוי במחלוקת בין החוקרים (בייחוד טיבו של ה"אות'יסמוס" - פעולת הדחיקה של הפלנקס ההופליטי). ההופליט יכול היה להחזיק מגן גדול (הופלון או אספיס) ואילו הפלנגיט המוקדוני הנושא את נשקו בשתי ידיו יכול היה לשאת רק מגן קטן. יתרה מזאת, ההופליט יכול היה להזיז את מגינו במהלך הלחימה ואילו המגן של הפלנגיט המוקדוני נישא באופן פסיבי (תלוי על הצוואר או מוצמד ליד). פיטר קונולי טוען כי חנית ארוכה יותר מהדורו וקרובה יותר לסריסה נכנסה לשימוש כבר בפלנקס המעובה של התבאנים, אשר הביס את ספרטה ואת בעלות בריתה בקרב לאוקטרה ובקרב השני במנטיניאה.
התארכות הסריסה וההבדל בין הפלנקס המוקדוני לפלנקס ההלניסטי
הפנלגיטים החמושים בסריסות נקראו פזטיירוי. בדומה להטיירוי, שהיו יחידה של פרשים כבדים, ולהיפספיסטים, שהיו יחידה עילית של רגלים, נלקחו הפזטיירוי נושאי הסריסות אך ורק מקרב הנתינים המוקדונים. שלוש יחידות אלו שימשו הן כלוז של הצבא והן כיחידות הנאמנות ביותר למלך המוקדוני. חשוב להדגיש כי בצבאות של פיליפוס השני ושל אלכסנדר הגדול, לא שימש הפלנקס החמוש בסריסות הכוח ההתקפי המרכזי, אלא דווקא הפרשים הכבדים. לראיה בקרב גרניקוס, בקרב איסוס, בקרב גאוגמלה ובקרב הידספס היו אלו הפרשים אשר ביצעו את ההתקפה העיקרית. כפי הנראה רק בקרב כירונאה תפקד הפלנקס המוקדוני ככוח ההתקפי העיקרי (ישנם חוקרים הטוענים כי בקרב זה לא השתתפו יחידות פרשים משמעותיות).
בראשית מלחמות הדיאדוכים לא חלו שינויים משמעותיים בסריסה ובמבנה הפלנקס. התבססות הממלכות של הדיאדוכים שניצחו, הביאה לגידול במספר האיכרים המתיישבים בערי המדינה ההלניסטיות. תופעה זו תרמה תרומה משמעותית לגידול במספר הפלנגיסטים על חשבון הפרשים. כתוצאה מכך, תפס הפלנקס מקום מרכזי יותר ויותר בלחימה ההלניסטית. ניתן ללמוד על כך מהשוואת יחסי הכוחות בין הצבאות של אלכסנדר הגדול לבין הצבאות ההלניסטיים המאוחרים. בקרב גאוגמלה למשל, היו לאלכסנדר כ-40,000 רגלים, שכמחציתם לחמו כפלנקס חמוש בסריסות, וכ-7,000 פרשים, מתוכם 4,000 פרשים כבדים. בקרב רפיח, שנערך בין מצרים התלמיית לבין הממלכה הסלאוקית יותר ממאה שנים אחרי גאוגמלה, היו לתלמי הרביעי כ-70,000 רגלים, מתוכם כ-53,000 שלחמו במסגרת פלנקס, וכ-6,000 פרשים, ואילו לאנטיוכוס השלישי היו כ-62,000 רגלים, מתוכם כ-30,000 שלחמו כפלנגיטים, וכ-5,000 פרשים.
כדי לחזק את יכולתו ההתקפית של הפלנקס, חל תהליך הדרגתי של הארכת הסריסה. מה-4.5 עד 5.5 מטרים המיוחסים לסריסה בתקופתו של אלכסנדר התארכה הסריסה עד לשיא משוער של 6.4 מטרים (על אף שבמקורות מוזכרות גם סריסות באורך 7.3 מטרים). הארכת הסריסה שיפרה את המחץ של התקפת הפלנקס ההלניסטי. ברם, הפלנקס החמוש בסריסות שמלכתחילה היה מבנה נוקשה יותר מהפלנקס ההופליטי, הפך קשיח אף יותר עם הארכת הרמחים. דוגמה לדואליות של חיזוק המחץ של ההתקפה לצד הירידה בגמישות ניתן לראות בקרב פידנה בין הרפובליקה הרומית לבין הממלכה המוקדונית המאוחרת. הלגיונות הרומים נהדפו לאחור מלחץ התקדמותו של הפלנקס המוקדוני (המאוחר). ניסיונותיהם של הלגיונרים לקצוץ את חוד הסריסות בחרבותיהם הקצרות ולהידחק לתוך שורות הפלנקס לא עלו יפה. אך כשיחידות הפלנקס המתקדמות הגיעו לקרקע משובשת יותר נוצרו פערים במבנה. הלגיונרים הרומיים נכנסו לתוך פערים אלו ועשו שמות בפלנקס המוקדוני, שחייליו לא יכלו להילחם כיאות בטווח קרוב.
ביג משין רקורדס
ביג משין רקורדס (באנגלית: Big Machine Records) היא חברת תקליטים אמריקאית עצמאית, שפועלת על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ (UMG) ומוציאה מוזיקה בעיקר מסוגת הפופ והקאנטרי. החברה זכתה להיכר היות שטיילור סוויפט שנחשבת לאחד מהאמנים המצליחים ביותר בכל הזמנים, הוציאה דרכה שלל אלבומים ושירים.
חברת התקליטים נוסדה ב-1 בספטמבר 2005, על ידי סקוט בורצ'טה.
היסטוריה
לפני שעזב את דרימוורקס, פנה בורצ'טה לטיילור סוויפט ובני משפחתה לאחר שזו הופיעה בבית הקפה Bluebird בנאשוויל, טנסי לאחר שפגשה אותה לראשונה בשנת 2004. באותה התקופה לבורצ'טה לא הייתה שום תשתית או מימון להקמת חברת תקליטים. הוא הציע לסוויפט ולהוריה, כי יחתים אותה על חוזה הקלטות אם יעזרו לו להקים את חברת התקליטים. בסופו של דבר, סוויפט יצרה קשר עם בורצ'טה כשבועיים לאחר מכן, ואמרה לו: "אני מחכה לך".
הוא הקים את חברת התקליטים בשנת 2005 וכינה אותה כ"ביג משין", על שם שיר של להקת ולווט ריבולבר משנת 2004. זמן קצר לאחר מכן, יצא סינגל הבכורה של סוויפט "Tim McGraw" ואלבום הבכורה שלה Taylor Swift, באוקטובר 2012, אמר בורצ'טה למגזין רולינג סטון: "[אביה של טיילור סוויפט] סקוט סוויפט, מחזיק בשלושה אחוזים מביג משין".
מחלוקת עם ספוטיפיי
לאחר שסוויפט וביג משין רקורדס הסירו את קטלוג האלבומים והשירים שלה מספוטיפיי בנובמבר 2014, שירות הסטרימינג פתח בקמפיין חברתי, שיעזור לשכנע אותה להחזיר את קטלוג השירים והאלבומים שלה. באמצע נובמבר חשף בורצ'טה כי ספוטיפיי טענו שסוויפט תקבל 6 מיליון דולר מדי שנה אם תחזיר את קטלוג השירים והאלבומים שלה. הקטלוג של טיילור סוויפט חזר לספוטיפיי ביוני 2017.
הוצאות בולטות
ההוצאות הבולטות ביותר שיצאו על ידי חברת התקליטים שייכים לטיילור סוויפט וביניהם ניתן למנות את:
Dancing with the Devil... the Art of Starting Over
Dancing with the Devil... the Art of Starting Over (בעברית: לרקוד עם השטן... אמנות ההתחלה מחדש) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת האמריקאית דמי לובאטו. האלבום יצא לאור ב-2 באפריל 2021 על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021. האלבום דורג במקום השמיני ברשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של 2021: רשימת הצוות - בחירתו של ניק פסקל" על ידי מגזין Yahoo!. ובמקום ה-30 ברשימת "108 האלבומים הטובים ביותר של RIFF לשנת 2021" על ידי הארגון RIFF.
רקע ופיתוח
לאחר צאת אלבומה הקודם של לובאטו בשנת 2017, Tell Me You Love Me, הודיעה לובאטו כי היא לוקחת הפסקה מהקריירה המוזיקלית שלה בעקבות מנת היתר והאשפוז שלה בשנת 2018.
בחודש מאי 2019 הודיעה לובאטו כי היא מיוצגת על ידי מנהל חדש, סקוטר בראון, המייצג בין היתר אמנים כמו אריאנה גרנדה וג'סטין ביבר. זאת לאחר שעזבה את המנהל הקודם שלה, Philymack, שייצג גם את האחים ג'ונאס. בחודש יוני כבר הודיעה כי היא עובדת על אלבומה השביעי וכתבה בסטורי של חשבון האינסטגרם שלה. בחודש נובמבר סיפרה בריאיון לTeen Vogue כי האלבום השביעי שלה לא יצא מייד:.
ב-26 בינואר 2020 הופיעה לובאטו בטקס פרסי גראמי ה-62 וביצעה את השיר "Anyone". הופעה זו הייתה הראשונה שלה מאז יולי 2018. בהמשך שנת 2020 הוציאה לובאטו סינגלים שלא כחלק מאלבום, ביניהם - "I Love Me", "Still Have Me", "Commander in Chief" ושיתופי הפעולה "I'm Ready" עם סם סמית' ו-"OK Not to Be OK" עם מרשמלו.
בחודש מרץ 2021 הודיעה כי היא עתידה להוציא את אלבומה השביעי ששמו "Dancing With the Devil... The Art of Starting Over" ב-2 באפריל 2021. היא סיפרה והוסיפה.
ב-5 באפריל, הודיעה לובאטו על צאת גרסת הדלוקס של האלבום הכוללת שיר בונוס בשם "Sunset" וגרסאות אקוסטיות של "Anyone", "Dancing With The Devil" ו-"ICU (Madison’s Lullabye)".
קידום
ב-24 במרץ 2021 עלתה לשידור ביוטיוב הסדרה התיעודית על לובאטו - דמי לובאטו: לרקוד עם השטן.
ב-6 באפריל ביצעה לובאטו הופעה הכללה שירים מהאלבום שהועברה בשידור חי ברשת החברתית טיקטוק. בהופעה נכללו השירים "California Sober", "Dancing with the Devil", "ICU (Madison's Lullabye)", "Mad World", "OK Not to Be OK", "The Art Of Starting Over", "Tell Me You Love Me" ו-"The Way You Don't Look At Me". ההופעה נצפתה על ידי 1.6 מיליון צופים.
סינגלים
"Dancing with the Devil", יצא לאור ב-26 במרץ 2021 כסינגל השלישי מהאלבום. ב-22 במרץ 2021 ביצעה לובאטו לראשונה את השיר "Dancing With The Devil" באירוע הבכורה של הסדרה "דמי לובאטו: לרקוד עם השטן". השיר עוסק במנת היתר אותה לובאטו חוותה בשנת 2018.
ליריקה והרכב האלבום
שלושת השירים הראשונים באלבום ("Anyone", "Dancing with the Devil" ו-"I.C.U. (Madison's Lullabye)") רשומים באלבום כפרלוד, וכוללים בלדות פאוור העוסקות ב"ימים האפלים ביותר של לובאטו". לובאטו תיארה את האלבום כ-"פרויקט המגובש ביותר" שהיא אי פעם עשתה. האלבום הוא אלבום פופ, הכולל גם היבטים של פופ רוק, קאנטרי פופ, פולק ו-R&B.
שיר הפתיחה, "Anyone", נכתב ארבעה ימים לפני מנת היתר אותה חוותה לובאטו בשנת 2018. לובאטו סיפרה כי השיר הוא "בקשת לעזרה" וכי. השיר השני באלבום, "Dancing with the Devil" הוא הסינגל הראשון שיצא מתוך האלבום. השיר הוזכר בהשוואות לסינגל של הזמרת הבריטית אדל, "Skyfall". "I.C.U. (Madison's Lullabye)" מתואר כבלדה מינימליסטית, אותה הקדישה לובאטו לאחותה הצעירה מדיסון. לובאטו סיפרה כי מתוך כל שירי האלבום, היא הכי התקשתה בכתיבת השיר הזה.
השיר "The Art of Starting Over", אשר מופיע בשמו של האלבום, הושווה לשירים ישנים של סטיבי ניקס. לובאטו סיפרה על השיר:. "Lonely People" מתואר כשיר הכולל גיטרה דומיננטית, העוסק בבדידות ובמערכות יחסים. לובאטו כתבה את השיר לצד קרוליין פנל - שהייתה מתחרה בעונה החמישית של תוכנית הכישרונות The Voice והפזמונאי ג'סטין טרנטר. השיר "The Way You Don't Look at Me" עוסק בחוויות של לובאטו הקשורות להפרעת האכילה שלה.
"Melon Cake" עוסק אף הוא בהפרעת האכילה של לובאטו, ומספר על מקרה בו ביום הולדתה הוגשה לה עוגה העשויה מאבטיח. "Met Him Last Night" הוא שיתוף פעולה עם הזמרת אריאנה גרנדה. גרנדה כתבה את השיר בהשראת לובאטו. לובאטו ציינה כי מתוך כל שירי האלבום היא הכי מצפה לבצע את שיר זה בהופעה חיה. "What Other People Say" הוא שיתוף פעולה עם הזמר האוסטרלי סם פישר. "Carefully" מתואר כשיר קצבי ושמח באלבום - העוסק בהערכה עצמית שברירית. "The Kind of Lover I Am" עוסק במיניות של לובאטו,. "Easy" הוא בלדת פסנתר ודואט עם הזמרת האמריקאית נואה סיירוס העוסקת בפרידה רומנטית. "" מתואר כשיר קצבי, העוסק במערכת היחסים של לובאטו עם השחקן האמריקאי מקס אהריך, לו הייתה מאורסת. "My Girlfriends are My Boyfriend" שיתוף פעולה עם הראפרית האמריקאית סוויטי שעוסק בהעצמה נשית.
"California Sober" הוא בלדה קצבית, בה לובאטו עוסקת בכך שהיא כבר לא מתנזרת מאלכוהול וסמים באופן גורף, אלא שותה אלכוהול במידתיות וצורכת קנאביס. היא סיפרה השיר "Butterfly" עוסק בתחושות איתן לובאטו מתמודדת עם המוות של אביה, שהיה מכור לסמים בעצמו, בשנת 2013.
הצלחה מסחרית
בשבוע הראשון לצאתו מכר האלבום כ-74,000 יחידות שקולות לאלבום בארצות הברית מתוכן 38,000 מכירות סטנדרטיות ו-46.5 מיליון השמעות בפלטפורמות הזרמות המוזיקה.
דיפלומוצרס
דיפלומוצרס (שם מדעי: Diplomoceras) הוא סוג של רכיכה נכחדת מקבוצת האמוניטים אשר התקיים במימי האוקיינוסים של הקרטיקון העליון שבין הקמפן למאסטריכט שלפני 89.3 עד 66 מיליון שנה, עד שנכחדו עם הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה. במראם דמו לBaculites ובעבר גם סווגו לאותו סוג, אך הועברו לסוג עצמאי בשנת 1900 בידי החוקר Hyatt.
סוג זה ידוע ממאובנים משומרים היטב במדינות שונות, בין השאר מאנטארקטיקה, ארמניה, אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, בולגריה, צ'ילה, דנמרק (כולל גרינלנד), יפן, מקסיקו, הולנד, רוסיה, דרום אפריקה, ספרד, תוניסיה, אוקראינה וארצות הברית.
מבנה גוף האמוניט כוסה בקונכייה באורך של עד 1.5 מטר והייתה מסולסלת בספירלה כקרן של תיש או אנטילופה. בעודו בחיים האמוניט היה דומה לנאוטילוסיים החיים וכמותם נע באמצעות הנעה סילונית. הוא לכד טרף קטן בזרועותיו ובתורו נטרף בידי דגים וזוחלים ימיים גדולים כמו מוזאזאוריים. על פי מחקרים נראה שאמוניטים מסוג זה הגיעו לתוחלת חיים של מעל 200 שנה.
בא בדוב
בא בדוב (באנגלית: We Bare Bears, אנחנו דובים חשופים) היא סדרת הנפשה אמריקאית לילדים שמשודרת בערוץ Cartoon Network. הסדרה הייתה מועמדת למספר פרסים, כאשר היא זכתה בחלקם. הסדרה הסתיימה באופן רשמי ב-8 ביוני 2020 עם שחרור הסרט "בא בדוב: הסרט".
בישראל הסדרה שודרה בשנים 2017–2018 בערוץ הילדים בדיבוב לעברית. ב-2019 נוספה ל-yesVOD ו-STINGTV, ובעקבות כך דובבו פרקים נוספים ממנה בשנת 2021.
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחר שלושה דובים אחים מאומצים – גריזלי ("גריז"), פנדה ודוב קוטב – המגיעים לסן פרנסיסקו ומנסים להסתגל לעולם בני האדם, כשהם מנסים לקנות אוכל, כדי להתחבר לבני האדם או כדי להיות מפורסמים באינטרנט, אף על פי שבאמצעות ניסיונות אלו רואים את הדובים מנסים להשתייך לטבע של בני האדם באמצעות האינסטינקטים של החיות. אולם, לבסוף, הם מבינים שצריך לתמוך זה בזה. הדובים משתמשים לפעמים כ"עמוד דובים", שם הם הולכים בכל העיר. העמוד שלהם הופך להיות הסימן המוכר בסדרה. הדובים חווים הרפתקאות עם חבריהם בפארק כגון: ילדת הפלא קלואי פארק, הביגפוט צ'רלי, הקואלה נום-נום סנסציית האינטרנט, שומרת היערות טייבס ואשת המכירות לוסי.
שער גן עדן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שנות ה-60 של המאה ה-6
שנות ה-60 של המאה ה-6 היו העשור השביעי של המאה ה-6, החלו ב-1 בינואר 560 והסתיימו ב-31 בדצמבר 569.
פיטר ביינרט
פיטר אלכסנדר ביינרט (באנגלית: Peter Alexander Beinart; נולד בשנת 1971) הוא עיתונאי, סופר ומרצה יהודי אמריקאי.
ביוגרפיה
ביינרט נולד בקיימברידג' לג'וליאן ביינרט, שהיה בעבר פרופסור לארכיטקטוריה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ולדורין (לבית פינאר), סוכנת נדל"ן, ובעבר מנהלת סדרת סרטי הקולנוע של אוניברסיטת הרווארד, בבית הספר לממשל ע"ש ג'ון קנדי. הוריו היגרו לארצות הברית מדרום אפריקה, הורי אביו היו מליטא. אבי אמו היה מרוסיה, ואם אמו ממצרים. אביו החורג הוא מבקר התיאטרון והמחזאי רוברט ברוסטין.
למד בבית הספר "ניקולאס" בקיימברידג'. קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה מאוניברסיטת ייל, שם היה גם חבר "האיחוד הפוליטי ייל". הוא קיבל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה.
קריירה
בשנת 1995 החל לעבוד כעורך במגזין "ניו ריפבליק". בשנת 1999, כשהוא בן 28, מונה לעורך הראשי ושימש בתפקיד זה עד שנת 2006. בין השנים 2007 ל-2009 היה עמית בכיר במועצה ליחסים בינלאומיים (Council on Foreign Relations).
כיום כותב ביינרט בעבור הבלוג הפוליטי "The Daily Beast" ומשמש כמרצה לתקשורת ומדעי המדינה באוניברסיטה העירונית של ניו יורק. מאמריו הופיעו ב"טיים מגזין", ב"ניו יורק טיימס" וב-The New York Review of Books. החל מינואר 2014 הוא משמש כפרשן בכיר בעיתון "הארץ".
דעותיו
ביינרט מזוהה עם האגף השמאלי הליברלי ביהדות ארצות הברית, וידוע בביקורתו על מדיניות ההתנחלויות ועל מדיניות ממשלת נתניהו.
באוגוסט 2018, כשבא עם משפחתו לטיול בת מצווה בישראל, הוא עוכב ותושאל בכניסה לנתב"ג לגבי עמדותיו הפוליטיות, פעילותו בארגוני שמאל, והשתתפותו בהפגנות. לאחר שפרסם זאת במגזין היהודי-אמריקני "פורוורד", נמסר מלשכת ראש הממשלה נתניהו ש"מדובר בטעות מנהלית". גם השב"כ התנצל. ביינרט עצמו כינה את ההתנצלות "חלולה", אמר שנתניהו "חצי התנצל", והוסיף: "אקבל את ההתנצלות, כשהוא יתנצל בפני כל הפלסטינים והפלסטינים-אמריקנים שכל יום סובלים מצבים גרועים יותר".
מריאנה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
התרסקות מטוס הנורסמן (1948)
התרסקות מטוס הנורסמן התרחשה ב-10 במאי 1948 כשמטוס חיל האוויר הישראלי, מדגם נורדואין UC-64A נורסמן שמספרו היה NC74134, יצא לפעילות הפצצה וסיוע לכוחות הקרקע בהרי ירושלים והתרסק וששת אנשי הצוות נהרגו.
רקע
במהלך 1948 ערכה ישראל מסע רכש נמרץ של מטוסים מדגמים שונים כדי לבנות כוח אווירי משמעותי. עיקר הפעילות של משלחת הרכש התמקדה באירופה שם הוצעו מטוסים מעודפי הצבאות שלחמו במלחמת העולם השנייה. המטוסים שנרכשו הוטסו לישראל שלמים או בחלקים ונכנסו לפעילות מבצעית זמן קצר לאחר הגעתם לאור הקשיים איתם התמודד צה"ל בגזרות השונות.
רכש המטוס והגעתו ארצה
משלחת הרכש שפעלה באירופה עסקה, בין השאר, ברכישת מטוסי תובלה והפצצה מדגם נורדואין UC-64A נורסמן שהוצעו למכירה על יד צבא ארצות הברית כעודפי ציוד. המשלחת רכשה מספר מטוסים (בין 15 ל-29), במחיר של 12,500 דולר למטוס, ממתווך בשם דייוויד מ. מילר (קולונל בדימוס) שרכש 50 מטוסים מדגם זה מעודפי חיל האוויר של ארצות הברית בגרמניה. המטוסים, שחנו בבסיס חיל האוויר האמריקאי אוברפאפנהופן ליד מינכן, הוטסו על ידי טייסי חיל האוויר לשדה תעופה סכיפהול שבאמסטרדם. בסדנאות של KLM עברו המטוסים שיפוץ והתאמה לשירות אזרחי והוטסו משם לשדות תעופה אחרים באירופה ומשם לישראל.
שניים מהמטוסים ששיפוצם הושלם הוטסו מאמסטרדם לשדה התעופה טוסוס-לה נובל שבצרפת ומשם החלו את טיסתם ארצה ב-27 באפריל 1948. מטוסים אלו סומנו במספרים NC74133 ו NC74134 כשמטוס 133 הוטס על ידי טייסי מח"ל לו לנרט ומילטון רובנפלד כטייס משנה ומטוס 134 הוטס על ידי קולמן גולדשטיין ואדי כהן כטייס משנה. בדרכם ארצה ביצעו המטוסים עצירות ביניים ברומא ובברינדיזי לפני שנחתו ב-3 במאי בשדה דב בתל אביב.
אירוע ההתרסקות
לאחר הכנת מטוס NC74134 למשימת הפצצה (בין השאר על ידי פירוק מכלי הדלק הנוספים) יצא המטוס, ב-10 במאי 1948 למשימת סיוע לכוחות קרקעיים מחטיבת הראל שלחמו בשער הגיא במסגרת מבצע מכבי. צוות המטוס כלל 2 טייסים, צלם ו-3 נשקים שתפקידם היה לטפל בפצצת במשקל של כ-200 ק"ג שהוטענה בבטן המטוס. פצצה זו הייתה מדגם חדש שיוצר בתע"ש ולכן לוותה על ידי 3 נשקים. מטרת המטוס הייתה להטיל את הפצצה על הכפר הערבי בית מחסיר ששימש בסיס לכנופיות הערביות שחסמו את הדרך לירושלים.
גיחת ההפצצה הסתיימה בהתרסקותו של המטוס על פסגת דיר עמר (היום הר איתנים). סיבת ההתרסקות לא התבררה מעולם. ההשערה הרווחת היא ששילוב של מזג אויר סוער ואיבוד שווי משקל עם הטלתה של הפצצה הביא להתרסקות המטוס. בהתרסקות נספו כל ששת אנשי הצוות שהיו על המטוס.
רק עם שוך הקרבות באזור, בספטמבר 1948, התאפשר לחיילי צה"ל להתחיל לחפש את שרידי המטוס והצוות. איש המחלקה הערבית של הפלמ"ח, איסר חלמיש, סייע לחקור שבוי ערבי תושב האזור ולפי הידיעות שמסר השבוי ובסיוע בני משפחת אל-עליאן אותרו שברי המטוס וכן שרידי גופות אנשי הצוות שנטמנו על ידי ערביי הסביבה במערה. אנשי הצוות הובאו לקבורה בקבר אחים בקריית ענבים.
צוות האוויר
ששת אנשי צוות האוויר שנהרגו בהתרסקות היו:
הנצחה
ב-1949 נאספו שברי המטוס שהיו פזורים בנחל כסלון ושימשו לבניית גלעד על הר איתן לזכר צוות המטוס שנספה. בשנות ה-50 הפך מקום גלעד לאתר ההנצחה המרכזי של חיל האוויר הישראלי ושמו שונה להר הטייסים. האתר הורחב ונוספו בו לוחות הכוללים את שמות כל נופלי החייל. המקום משמש לטקסי אזכרה והתייחדות.
גלעד נוסף לצוות המטוס הוקם במושב גבעת יערים.
חטיבת פולגורה
חטיבת פולגורה (באיטלקית: Divisione Folgore) הוא סרט מלחמה איטלקי משנת 1954, שביים דואיליו קולטי. הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים ומתארת את הדיוויזיה ה-185 פולגורה במהלך קרב על אל-עלמיין. במלחמת העולם השנייה. התסריטאי והיועץ הצבאי היה האדימרל מרקנטוניו ברגאדין.
הסרט מתרחש בקיץ 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, מועברת קבוצה של צנחנים צעירים מדיוויזיית פולגור, לאחר הכשרה ארוכה ומייגעת באיטליה, לחזית במדבר לוב.
בין הצללים
בין הצללים (באנגלית: Ghosted; מהמושג "גוסטינג") הוא סרט קומדיית פעולה רומנטי אמריקאי משנת 2023 בבימויו של דקסטר פלטשר עם תסריט מאת רט ריס, פול ורניק, כריס מקקנה ואריק סומרס. הסרט, בו מככבים כריס אוונס ואנה דה ארמס, הופק על ידי אולפני אפל וסקיידאנס מדיה והופץ על ידי אפל TV פלוס ב-21 באפריל 2023. למרות שקיבל ביקורות שליליות מהמבקרים, הוא הפך לסרט עם העלאת הבכורה הנצפה ביותר של אפל TV פלוס.
הפקה
באוגוסט 2021, כריס אוונס וסקרלט ג'והנסון נכנסו למשא ומתן על השתתפות בסרט שרעיונו הועלה על ידי התסריטאים פול ורניק ורט ריס לסקיידאנס מדיה, כאשר דקסטר פלטשר מאייש את תפקיד הבמאי. בדצמבר 2021, ג'והנסון נאלצה לפרוש מהסרט עקב בעיות בלוחות הזמנים, דבר שהוביל לליהוקה של אנה דה ארמס במקומה. בפברואר 2022, אדריאן ברודי הצטרף לצוות השחקנים. מייק מו, איימי סדריס, טים בלייק נלסון וטייט דונובן התווספו בחודש מרץ.
שלב הצילומים התרחש מפברואר עד מאי 2022.
קבלה
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, 26% מ-106 ביקורות המבקרים הן חיוביות, עם דירוג ממוצע של 4.3/10. אתר Metacritic, שמשתמשת בממוצע משוקלל, העניק לסרט ציון של 34 מתוך 100, המבוסס על 29 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות לא חיוביות בדרך כלל".
בנג'מין לי, שכתב הגרדיאן, העניק לסרט אחד מתוך חמישה כוכבים, כשהוא מתח ביקורת על חוסר הכימיה בין אוונס ודה ארמס. פיטר סובצ'ינסקי, כתב עבור RogerEbert.com, מתח ביקורת גם על חוסר הכימיה של אוונס ודה ארמס, כמו גם על בימויו של פלטשר, והשווה לרעה את הסרט לסרטים "שקרים אמיתיים" (1994), "מר וגברת סמית'" (2005) ו"כמו יום ולילה" (2010), כמו כן הוא נתן לסרט 0.5 מתוך ארבעה כוכבים. דייוויד ארליך מ-IndieWire נתן לסרט ציון "C–", כשהוא מבקר את חוסר המחויבות של הסרט למושגים ולרעיונות שלו.
לעומת זאת, סטפני זאכריק מטיים, ציינה את הכימיה של אוונס ודה ארמס בצורה חיובית יותר, תוך שהיא גם מציינת לטובה את ההתמצאות של הסרט.
במאמר ל-BBC Online, ניקולס ברבר תהה כי "לצופים יש דרישות שונות כשהם מקליקים בבית ביום שלישי בערב. 'בין הצללים' ושאר סרטי סטרימינג מספקים אסקפיזם בלתי תובעני מהונדס, כזה שכל המשפחה תסכים לשבת לצפות".
סנטה קרוז דל איסלוטה
סנטה קרוז דל איסלוטה (בספרדית: Santa Cruz del Islote) הוא אי מלאכותי השייך לארכיפלג סן ברנרדו שלחופי קולומביה, ונמצא בתחום השיפוט של העיר קרטחנה.
האי הוא אחד מעשרת האיים הצפופים בעולם.
שטחו של האי הוא הקטאר אחד, וצפיפות האוכלוסין בו עומדת על 10 מ"ר לכל 1.25 תושב, או 125,000 תושבים לקמ"ר. הצפיפות נוצרה בשל אוכלוסיית היתושים הגדולה באיים הסמוכים, שגרמה לתושבים לעבור לאי. באי מעולם לא נרשמה תלונה על מקרה אלימות.
באי יש 97 בתים, כמה חנויות, מרפאה ובית ספר עם מורה אחד, כש-65% מהאוכלוסייה הם קטינים.
האנרגיה של האי מגיעה מתאים סולאריים שנתרמו על ידי ממשלת יפן.
ההגעה לאי היא באמצעות מעבורת מהעיר טולו הסמוכה. רוב התושבים מתפרנסים מעבודה במלונות באי מיוקורה הסמוך.
פלומדוזיים
פלומדוזיים (שם מדעי: Pelomedusidae) הם משפחת צבים קטנה מתת-סדרת צבים מצדדי-צוואר (Pleurodira), החיים באפריקה שמדרום לסהרה, כשהמין צב קסדה אפריקני (Pelomedusa subrufa) מצוי כנראה בתימן. צבים אלה בעלי שריון שטוח, ראש ועיניים גדולות וצוואר מוארך אותו הם אינם יכולים לכנס לתוך השריון, רק לקפל את הצוואר הצידה בצמוד לשריון.
צבים אלה חיים בנהרות חמימים, ביצות ובאזורים בוציים נוספים וחלקם גם קוברים את עצמם בבוץ בעונה היבשה. הם אוכלי בשר, בעיקר של חסרי חוליות כמו תולעים וחלזונות.
מיון
במשפחה ישנם 2 סוגים ו-21 מינים וכן מין נוסף שנכחד:
מריאן (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ג'קסון סי. פרנק
ג'קסון קאריי פרנק (2 במרץ 1943 – 3 במרץ 1999) היה מוזיקאי פולק אמריקאי. אף שהוציא רק אלבום אחד רשמי במשך חייו ומעולם לא זכה להצלחה מסחרית של ממש, הייתה לו השפעה ניכרת על מוזיקאים ידועים רבים כפול סיימון, סנדי דני וניק דרייק.
תקופת נעורים
כאשר ג'קסון פרנק היה בן 11, התפוצץ תנור גז בבי"ס היסודי בו למד בניו יורק. השרפה שפרצה לאחר מכן גרמה למותם של 15 מבני כיתתו שביניהם הייתה חברתו דאז מרלן דו פונט, שעליה כתב מאוחר יותר את השיר "מרלן". פרנק שרד את השרפה אך נכווה ב-50% מגופו. בזמן שהותו בביה"ח קיבל במתנה גיטרה אקוסטית מאחד ממוריו והחל ללמוד לנגן ולהתוודע לעולם המוזיקה. כשהיה בן 21, קיבל המחאה בסך 110,500$ מחברת הביטוח, שהספיקו לו לממן מסע לאנגליה ("catch a boat to England").
קריירה מוזיקלית
ב-1965, בעודו מתגורר באנגליה, הוציא פרנק אלבום אפונימי בשם ג'קסון סי. פרנק, אותו הפיק פול סיימון. באותה תקופה היו שני האמנים מעורים היטב בסצנת הפולק-רוק האנגלית המקומית, ממנה ספגו את השראתם המוזיקלית. פרנק היה כה ביישן עד שבמהלך ההקלטות ביקש שיסתירו אותו מאחורי מחיצה משום שטען כי "אינו יכול לנגן" בזמן שארט גרפונקל ואל סטיוארט צופים בו. רבים מהשירים באלבום זה בוצעו מאוחר יותר כגרסאות כיסוי על ידי אמנים שונים, ואחד מהם - השיר "חלב ודבש" (Milk and Honey) - הופיע בסרטו של וינסנט גאלו "הארנבת החומה".
שנות השבעים
בפסטיבל וודסטוק הכיר פרנק דוגמנית לשעבר בשם איליין סדג'וויק, הוא התחתן איתה ולזוג נולדו בן ובת. אחרי מותו של הבן מציסטיק פיברוזיס, נכנס פרנק לדיכאון חריף ביותר שחייב אשפוז בבי"ח פסיכיאטרי. בתחילת שנות ה-70 החל להתחנן לעזרה מידידיו. קארל דאלאס פרסם מאמר נלהב ב-1975 במלודי מייקר, וב-1978 אלבומו (היחיד) של פרנק מ-1965 התפרסם בשם Jackson Frank Again בעטיפה מחודשת. על אף זאת האלבום לא זכה להצלחה מסחרית משמעותית מעבר לחוג המעריצים המצומצם של פרנק.
שנות השמונים ועד למותו
פרנק התגורר עם הוריו באלמה, מדינת ניו יורק, במשך מספר שנים בשנות ה-80 המוקדמות. ב-1984 אימו, שאושפזה בבי"ח לניתוח לב פתוח, חזרה לביתה וגילתה כי פרנק נעלם בלי השארת כל פתק או מידע על מקום המצאו. הוא נסע לעיר ניו יורק בניסיון נואש למצוא את פול סיימון, אך ללא הצלחה. באותו זמן הוא הפך לחסר-בית הישן על מדרכות, כשהוא מתאשפז לסירוגין במוסדות פסיכיאטריים שונים.
פרנק אובחן כסובל מסכיזופרניה פרנואידית; הוא דחה אבחנה זו, והתעקש כי הוא סובל מדיכאון הנובע מהטראומה אותה עבר בילדותו. כשהמציאות נראתה כנוטה לרעתו של פרנק, הוא "התגלה מחדש" בתחילת שנות ה-90 על ידי מעריץ מתקופת וודסטוק - ג'ים אבוט. אבוט דן בענייני מוזיקה עם מארק אנדרסון, מורה בקולג' בו למד, שהכיר את פרנק. כשעברו לדבר על מוזיקת פולק אותה אהבו שניהם, שאל אבוט את המורה אם הוא שמע על פרנק. אנדרסון ענה בחיוב ושאל את אבוט אם הוא יהיה מוכן לעזור לזמר פולק שהמזל נטה לרעתו.
אבוט, שהכיר את פרנק רק מתמונתו באלבום משנת 65', שם היה צעיר ורזה - היה המום למראה עיניו: הוא ראה לפניו גבר שמן ביותר המשתרך בכבדות על המדרכה ושאל לשמו; היה זה פרנק. ככל הנראה ההשמנה הייתה תוצאת לוואי של הפגיעה בבלוטת התריס שלו בזמן השרפה. אבוט היה המום ועצוב למדי בגלל מצבו של פרנק והזמינו לארוחת צהריים. לאחר מכן הלכו לחדרו שם ניסה פרנק לנגן ולשיר עבורו את השיר Blues Run The Game אולם קולו נשמע חלוש למדי.
זמן קצר לאחר מכן פרנק מצא את עצמו יושב על הספסל בקווינס בזמן שהוא מחכה למעברו לוודסטוק (אותו הבטיח לסדר אבוט), כאשר הוא נורה ומתעוור בעינו השמאלית. בהתחלה לא מצאו את היורה, אולם לאחר זמן התברר כי מדובר היה בקבוצה של נערים מקומיים שירו ללא אבחנה ברובה אוויר באנשים ופרנק היה פשוט במקום הלא נכון בזמן הלא נכון.
לאחר התקרית סידר אבוט באופן מיידי את מעברו של פרנק לוודסטוק. באותו הזמן החל פרנק להקליט מס' דמואים של שירים חדשים. הופעתו מחדש הביאה להוצאה מחודשת של אלבומו על גבי תקליטור, בהוצאות מאוחרות יותר נכלל בנוסף לאלבום השירים דיסק בונוס ובו ההקלטות החדשות משנות ה-90'.
ב-2014 יצא לאור אלבום בשם גן העדן שהכיל שירים שלא יצאו בעבר. אוסף זה הכיל את שירו שלא הושמע בעבר "גן העדן" (Forest of Eden), יחד עם הקלטות דמו של Heartbreak Hotel", שני שירי חג המולד, ושלושה דמואים שהוקלטו בביתו עם שירים מקוריים שנוצרו לפני האלבום של 1965. שלושת השירים הללו הם: I want to be alone, Here comes The Blues ו You Never Wanted me . מס' שירים שטרם יצאו לאור הם שירים שבוצעו עבור תוכנית רדיו של BBC ב-1968 אך ההקלטות הללו הן באיכות ירודה.
ג'קסון סי פרנק מת מדלקת ריאות ודום לב ב-Great Barrington, מסצ'וסטס ב-3 במרץ 1999 בגיל 56. על אף שלא זכה לתהילה במשך חייו, גרסאות כיסוי של שיריו בוצעו על ידי אמנים ידועים רבים שכללו את סיימון וגורפינקל, ג'והן מאייר, קאונטינג קראווז, ניק דרייק, סנדי דני, ברט ג'נסצ', ג'ון ריינבורן, לאורה מרלינג ורובין פקהולד.
דיסקוגרפיה
אלבומי אולפן הוצאות מחודשות סינגלים
ג'רי מרסדן
ג'רי (ג'רארד) מרסדן (באנגלית: Gerard Marsden; 24 בספטמבר 1942 – 3 בינואר 2021) היה זמר-פזמונאי אנגלי, מוזיקאי ואיש טלוויזיה, הידוע בעיקר בזכות היותו מנהיג להקת המרסי-ביט "ג'רי והפייסמייקרס". הוא היה אחיו הצעיר של חבר הלהקה פרדי מארסדן.
ג'רי והפייסמייקרס היו הלהקה השנייה המצליחה מליברפול, אחרי הביטלס, שזכתה ללהיטים במצעדי הפופ של ארצות הברית, אם כי מעולם לא זכו להגיע למקום הראשון בארצות הברית. סרטם המוזיקלי משנת 1965 "Ferry Cross the Mersey" נכתב בשיתוף טוני וורן.
ראשית חייו
מרסדן נולד ברחוב מנזיס 8, טקסטת', ליברפול לפרדריק מרסדן ומרי מק'אלינדין. העניין שלו במוזיקה החל כבר בגיל צעיר. הוא סיפר על זיכרונות מכך שעמד על גג מקלט, וששר " Ragtime Cowboy Joe ", לקול תשואות הצופים.
קריירה
להקת ג'רי והפייסמיקרס הוקמה בשנת 1959. היא הייתה הלהקה השנייה שהוחתמה על ידי בריאן אפשטיין (הראשונה הייתה הביטלס), והיא נותרה בין האמנים האהובים עליו. הסינגל הראשון שלהם היה השיר " How Do You Do It? " משנת 1963, שהומלץ על ידי ג'ורג' מרטין לאחר שהוצע תחילה לביטלס. השיר הוקלט באולפני באולפני Abbey Road, תחת לייבל קולומביה של EMI. , והפך ללהיט הראשון של הלהקה.
הלהיט השני של הלהקה היה I Like It, ולאחריו – "לעולם לא תצעדי לבד ". שני השירים פורסמו בשנת 1963. סינגלים נוספים של הלהקה כללו את "It's Gonna Be Alright", "I'm the One", " Don't Let the Sun Catch You Cry ", ו-" Ferry Cross the Mersey" (כולם משנת 1964). הסרט המוזיקלי Ferry Cross the Mersey, הנחשב לגרסת הלהקה לסרט "לילה של יום מפרך" של הביטלס, נכתב בשיתוף היוצר והסופר של קורוניישן סטריט, טוני וורן, ויצא לאור בשנת 1965.
מרסדן חזר למקום הראשון במצעדים פעמיים במהלך שנות השמונים עם הקלטות מחודשות של שניים מלהיטיו הישנים, כאשר כל הרווחים הועברו לצדקה. בשנת 1985 לאחר הטרגדיה של אצטדיון מועדון הכדורגל ברדפורד בו נהרגו 56 אנשים הוא הקים להקה בשם The Crowd, שכללה מוזיקאים, זמרים ודי ג'ייז, כדי להפיק גרסה חדשה של "לעולם לא תצעדי לבד".
ב-18 באפריל 1989, שלושה ימים לאחר אסון הילסבורו בו נהרגו 96 אוהדי ליברפול, הוא איחד כוחות עם פול מקרטני, The Christians, הולי ג'ונסון ושלישיית סטוק, אייקן ווטרמן בגרסה חדשה של "Ferry Cross the Mersey".
בשנת 1993 פרסם מרסדן את האוטוביוגרפיה שלו, "לעולם לא אלך לבד", שנכתב יחד עם העורך לשעבר של המלודי מייקר, ריי קולמן. בשנת 1990 הקליט את השיר "אדום לבן וכחול", עם ה-The England Supports Club, והשיר הופיע גם באלבום יורו 96 "של England's Glory".
בשנת 2020, במהלך מגפת הקורונה, הוא שחרר גרסה של "לעולם לא תצעדי לבד" במחווה לשירות הבריאות הלאומי.
חייו הפרטיים ומותו
למרסדן היה אח מבוגר, פרדי, שהיה שותפו ללהקת ג'רי והפייסמייקרס. פרדי היה המתופף בלהקה והוא נפטר בשנת 2006.
בשנת 1965 התחתן מרסדן עם פאולין בהאן, ונולדו להם שתי בנות, איווט וויקטוריה.
בספטמבר 2003 עבר מרסדן ניתוח מעקפים משולש בבית החולים ברוד גרין בליברפול. הוא עבר ניתוח לב שני בשנת 2016, והודיע על פרישתו בנובמבר 2018.
מרסדן נפטר ב-3 בינואר 2021 בבית החולים ארו פארק במרסיסייד, לאחר שאובחן כסובל מזיהום דם בלבו. הוא היה בן 78.
פרסים והצטיינות
בשנת 2009 הוענק לו תואר כבוד מהעיר ליברפול.
בשנת 2010 הוענקה למרסדן מלגת כבוד מאוניברסיטת ליברפול ג'ון מורס.
Stars (שיר של דאנקן לורנס)
Stars (בעברית: כוכבים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר ההולנדי דאנקן לורנס. את השיר הוציאה לאור ב-21 במאי 2021 חברת התקליטים ספארק רקורדס. הוא נכלל במהדורת הדלוקס של אלבום הבכורה של לורנס, Small Town Boy. השיר נכתב בידי לורנס עצמו, ברט מקלאולין, ווטר הארדי וג'ורדן פלמר. נכון לדצמבר 2021, צבר השיר בפלטפורמת הספוטיפיי כ-9.3 מיליון השמעות.
הופעות חיות
ב-21 במאי 2021 פרסם לורנס הופעה חיה שהוקלטה מראש, בה הוא מבצע את "Stars" בגמר אירוויזיון 2021 שנערכה ברוטרדם שבהולנד, ב-22 במאי אותה השנה. כיוון שנדבק בנגיף הקורונה כמה ימים לפני עלייתו לבימת האירוויזיון, שודרה לצופים הופעת הגיבוי שהוכנה מראש.
קרדיטים
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מאתר טיידל:
שנות ה-50 של המאה ה-6
שנות ה-50 של המאה ה-6 היו העשור השישי של המאה ה-6, החלו ב-1 בינואר 550 והסתיימו ב-31 בדצמבר 559.
אג'יפטוזאורוס
אג'יפטוזאורוס (שם מדעי: Aegyptosaurus; מילולית: "לטאה מצרית") הוא סוג של דינוזאור גדול מקבוצת הזאורופודים שחי בצפון אפריקה שלפני 95 מיליון שנה מזמננו. הוא השתייך לקבוצת הטיטאנוזאורים הענקיים שרובם חיו באמריקה הדרומית, אך היה קטן ופרימיטיבי. הוא היה קרוב רחוק של האנדזאורוס ושניהם נחשבים לסוגים ללא מקור בקבוצת הטיטאנוזאורים.
דינוזאור זה מוערך שהגיע לאורך של 15 מטרים ומשקל של 7 טונות בקירוב, ע"פ החוקר גרגורי ס. פאול.
עלה קטן שלי
עלה קטן שלי הוא סינגל מסוגת מוזיקה יהודית מקורית, שהוציא אברהם פריד בשנת 2002. מילות השיר נכתבו והלחנו על ידי ישי לפידות. השיר הוא הסינגל הישראלי הראשון שהוציא פריד, אחריו באו שירים כמו: רק תפילה אשא וכמה טוב שנפגשנו.
השיר
השיר הוא מעין משל, עלה נמצא על העץ וכשהוא גדל הוא נושר מהכובד והעץ הבוגר נותן לעלה הנחיות איך להתמודד עם החיים עצמם, כאשר הוא לא תלוי בעץ (אבא שלו) אלא שהוא תלוי בעצמו מעכשיו.
זהו השיר העברי הראשון של פריד לאחר קריירה ארוכה של שירים חסידיים.
לשיר יש גרסאות כיסוי רבות ביניהן של דודו אהרון, עופר לוי וגרסה של עדן חסון בטקס המשואות 2020.
גם ישי לפידות עצמו הקליט את השיר לבסוף.
אצטדיון חמד הגדול
אצטדיון חמד הגדול (בערבית: استاد حمد الكبير; בתעתיק מדויק: אִסְתַאד חַמְד אלְכַּבִּיר, מוכר גם בשם: אצטדיון אל-ערבי) הוא אצטדיון רב-תכליתי הממוקם בדוחה שבקטר. האצטדיון מכיל 13,000 מקומות, והוא משמש בעיקר למשחקי כדורגל. הוא אצטדיונה הרשמי של קבוצת הכדורגל אל-ערבי. האצטדיון היה בשימוש במהלך משחקי אסיה 2006, כשהשתמשו בו למשחקי כדורגל, טניס שולחן, "Rugby sevens" וסיף.
נבחרת עיראק בכדורגל שיחקה באצטדיון את משחקי הבית שלה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, ונבחרת תימן בכדורגל שיחקה את משחקי הבית שלה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. כמו כן שוחקו באצטדיון מספר משחקי ידידות.
בוריס צינדליס
בוריס (ברל) ישראלביץ' צינדליס (ברוסית: Бори́с (Бе́рел) Изра́илевич Цинделис; בליטאית: Berelis Cindelis; 1916 – 13 באוקטובר 1944) היה חייל יהודי בצבא האדום במלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות.
חייו
ברל צינדליס נולד בעיר רוקישקיס בליטא. במשפחת פועלים יהודים.
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות וכיבוש ליטא, הצליח להימלט לרוסיה ומשם לקירגיזיה. התיישב בעיר אוש.
בקיץ 1942 התנדב לשירות הצבאי והוצב בדיוויזיית חיל רגלים ה-16, אשר הורכבה מיוצאי ליטא. הוא שירת ביחידת הארטילריה של הדיוויזיה. בוריס צינדליס הצטיין בקרב שנערך באוקטובר 1944 באזור הכפר פלאיקישקן במחוז שילוטה שבמערב ליטא. צוות התותח, בו שירת בוריס נע במערכים קדמיים יחד עם יחידות חיל רגלים במטרה לבלום את כוחות השריון הגרמנים. צוות הצליח להשמיד תותח מתנייע וטנק גרמנים. במהלך הקרב נפגעו קשה כל חיילי הצוות של צינדליס (כולל הוא עצמו). הוא נותר לבד ליד התותח. למרות הפציעה המשיך לתפעל את התותח ולירות בכינון ישיר על הגרמנים. הצליח לפגוע בטנק גרמני נוסף, עד שנפגע אנושות מרסיסי הפגזים ומת מפצעיו. על מעשה גבורה זה הוענק לטוראי בוריס צינדליס (לאחר מותו) תואר גיבור ברית המועצות.
איטליה הצעירה
איטליה הצעירה (איטלקית: La Giovine Italia) הייתה תנועה פוליטית אשר הקים ג'וזפה מציני בשנת 1831, כחלק מהמאבק לאיחוד איטליה, וכן שמו של ביטאון התנועה.
מטרתה העיקרית של תנועה זאת הייתה לשחרר את איטליה מהשלטון הזר ולאחד את נסיכויות איטליה כרפובליקה חוקתית-דמוקרטית מאוחדת שתבטיח שוויון זכויות לכולם. יעדיה הפוליטיים של התנועה הם ציבוריים: אף שהחברה פועלת במסתור, כולם יודעים שהיא רודפת את עצמאותה ואחדותה של חצי האי, המאוחדת תחת ממשלה רפובליקנית. איטליה הצעירה רודפת את יעדיה באמצעות חינוך (או "אפוסטולטה") ותקומה. אימוניו של מאציני התמקדו בהפצת רעיונותיו לערב כמה שיותר אנשים תוך ציפייה לגירוש זרים באמצעות פעולה אלימה, שתושג באמצעות לוחמת כנופיות. מייד לאחר גירוש הזרים הייתה הממשלה נשלטת באופן זמני על ידי רשות דיקטטורית המורכבת מכמה אנשים עם מוסר מוכר המייצגים את האזורים השונים במדינה כדי לאפשר לעם, האפוטרופוס היחיד על הריבונות, להחליט מהי צורת הממשל הטובה ביותר. למרות העובדה שמציני האמין שהרפובליקה היא הממשלה המקובלת היחידה בחצי האי האיטלקי, הוא חשב שהיא צריכה להיות תוצאה של רצון חופשי עממי ולא תנוהל על ידי האליטה המהפכנית.
התנועה גייסה את המוני העם האיטלקי, ובעיקר צעירים שרצו לבטל את הסדר הישן והושפעו מרעיונות הליברליזם ומעקרונות המהפכה הצרפתית. התנועה רכשה לעצמה קהל אוהדים גדול וב-1848, ימי אביב העמים, התחוללו מספר הפיכות וניסיונות הפיכה נגד השליטים המקומיים. כחלק ממנוסת שליטים מקומיים נמלט אף האפיפיור מרומא.
רוב ההפיכות נכשלו, אולם בחלק מהנסיכויות, ובראשן נאפולי, קיבלו התושבים זכויות רבות יותר מאשר היו להם לפני המהפכה וחלקן, כמו ונציה ורומא, שוחררו והפכו לרפובליקות עצמאיות.
לאחר זמן, חזרו חלק מהשליטים לשלוט בנסיכויות וחלק מההקלות בוטלו, אולם איטליה הצעירה וזרם התודעה שחוללה היו מהגורמים המסייעים לאיחוד איטליה שהתרחש כ-30 שנה לאחר מכן.
יבגני מלקין
יבגני ולדימירוביץ' מלקין (ברוסית: Евге́ний Влади́мирович Ма́лкин; נולד ב-31 ביולי 1986 במגניטוגורסק, ברית המועצות - כיום ברוסיה) הוא שחקן הוקי קרח רוסי מקצועני בעמדת חלוץ מרכזי, קפטן חלופי בקבוצת פיטסבורג פינגווינס בליגת ה-NHL.
מלקין משחק במדי הפינגווינס מאז שהחל את קריירת ה-NHL שלו, זכה עם הקבוצה בגביע סטנלי ב-2009 והוסיף עליו זכיות במספר פרסי הצטיינות אישיים שביססו את מעמדו כאחד השחקנים הטובים בעולם.