cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית הספר לקציני ים עכו
ביקורת והערכה
קפדנות המורים השפיעה לא מעט על עיצוב אופי הקדטים. בעת כניסת המורה לכתה קרא הקדט התורן "הקשב" והקדטים נעמדו ושתקו. המורים דרשו תשובות תוך כדי השיעור ולא היו סלחנים לתשובות מתחמקות. חלק מהמורים השתמשו בביטויי לעג ובכך הכשירו את הקדטים לעמוד בוויכוח ועימות מול מפקדים.
קבוצת המחזור הייתה שותפה לביקורת ולסיוע כאחד. נעשתה בעלת חשיבות לבוגרים כמעט כמו משפחתם. עם השנים נעשתה התייחסות לביקורת ותמיכה בסיסית ראשונית. מילוי תפקיד עושים מה שצריך בלי שאלות או לבקש רשות.
מבחן התוצאה - סדרת הפעולות ודרך יישומן בתשומת לב מלאה הוכיחו עצמם. הקדטים נעשו בוגרים שיטתיים בעלי עקרונות. מחפשים משמעות ורוצים להביא תועלת. אינם עולבים ואינם נעלבים. יודעים לשתף פעולה לעשות את מה שצריך בלי הוראה מיוחדת ולהימנע מתנועות מיותרות.
מגבלות החינוך הקפדני
במבט לאחור הובחנה על ידי הבוגרים עצמם מספר מגבלות:
איכות מול כמות
מיון מתמשך - הנהלת בית הספר ראתה לפניה את המטרה של בניית קצין משמרת ים כתובענית במיוחד. כל מי שלא ניתן יהיה לסמוך עליו שיעשה את הדבר נכון כאשר יישאר לבד על הגשר בלילה חשוך או בחדר המכונות לא יסיים את בית הספר. המדיניות הייתה לשמור על הכלל ולא לאפשר שיגיעו לתפקיד אנשים לא ראויים. המיון המתמשך הוצאו תלמידים רבים שלא עמדו ברמה הנדרשת. במשך ארבע השנים בבית הספר הצטמצם כל מחזור לכחמישים אחוז. מכמות הראשונית. הצרכים בחיל הים גדלו והסגל בהנהלתו של אנריקו לוי לא אבה לרדת באיכות. על רקע זה נאלץ לוי לסיים את תפקידו. השפעתו נכרת במחזורים י"א, י"ב של בית הספר הימי ומחזורים א'-ז' של בית הספר לקציני ים.
בנייני בית הספר
כאשר עבר בית הספר לעכו ניצל את בנין הרכבת הישן למשרדי הנהלה ומגורים. בתקופתו של אנריקו לוי נעשתה עבודת בנייה רבה בנין הוראה מגורים ספריה והרחבת חדר האוכל. מאוחר יותר בתקופתו של אלמוג הוקמו מבנים נוספים ייעודיים למגורים ומועדוני קדטים. נוספים בבית הספר. אלמוג קרא להם בשמות של הצוללות בהן שירת רהב ובנין דולפין.
תקופת שמואל טנקוס
שמואל טנקוס לימד בבית הספר משנת הקמתו. גם בשנות שירותו בחיל הים לא ניתק את הקשר עם בית הספר והמשיך ללמד בו ניווט פעמיים בשבוע. כשהתמנה למפקד חיל הים הפסיק את עבודתו החינוכית. ב-1960, עם סיום כהונתו כמפקד חיל הים, חזר שמואל טנקוס אל בית הספר לקציני-ים, הפעם כמנהלו.
הקלת הלחץ
נימוסי שולחן – בשנת 1969 ניתנה הרצאה של חנה בבלי בפני כל בית הספר בחדר האוכל בנושא נימוסי שולחן ונימוסים בכלל. אחר כך זה לא נמשך.
בשנת תש"ל בוטלה הישיבה בחדר האוכל בסדר קבוע בשולחן. השולחנות בבני שישה מקומות לקדטים מאותה מחלקה. השכמה - המשמעת הנוקשה שזכתה לבקורת חיצונית התעדנה. התעמלות בוקר בוטלה.
השגים וסיום
בשנים הראשונות לתפקידו היה טנקוס מאוכזב מכמות הבוגרים הממשיכים בתחום הים - פחות ממחצית. על מנת להביא לבית הספר תלמידים הרואים עתידם בים הנהיג בשנת 1962 דרישה להתחייבות. ההורים נדרשו להפקיד שטר ביטחון בסך 3,000 ל"י שהתלמיד לאחר השירות הצבאי ישרת בחיל הים או בצי הסוחר לתקופה של שלוש שנים לפחות. המהלך זכה לבקורת ולאחר מספר שנים בוטל.
שמואל טנקוס פרש מן הניהול ב-1970, אך זמן לא רב אחר כך נבחר ליו"ר מועצת המנהלים. טנקוס המשיך ללמד בבית הספר בהתנדבות אחרי פרישתו, מתוך אהבתו למקצוע, עד 1996. גם לאחר שנתו ה-80 הצטרף מדי פעם להפלגות בספינות בית הספר. השפעתו של שמואל טנקוס כמנהל נכרת על מחזורים ו'-ט"ז של בית הספר.
ביקורי אח"מים
שמואל טנקוס המשיך את נוהלי קבלת האורחים שהושרשו בבית הספר אך תדירות הביקורים פחתה.
תקופת דוד מימון
בשנת 1970 הציע שמואל טנקוס לסא"ל דימ' דוד מימון (רב חובל), איש הפלי"ם, ומפקד השייטת הגדולה בעברו, להחליפו כמנהל בית הספר לקציני ים בעכו. במהלך שלוש השנים בהן ניהל דוד את בית הספר, פתח מסלול לימודי שנה חמישית לדרגת "טכנאי", גייס מורים מקרב בוגרי בית הספר, שהמשיכו את הכשרתם באוניברסיטאות השונות, הביא מדענים מרפא"ל הסמוכה, להוראה חלקית. נבנתה מעבדה לאוטומציה, והוכנסו לימודי אוטומציה ומחשבים לתוכניות הלימודים של בית הספר. מימון הסביר את כוונתו במועצת המנהלים: עם זאת דרכו של מימון בבית הספר לא האריכה ימים. לאחר עימותים בין הסגל למנהל שסבבו על שאלות ארגוניות ופרסונליות התפטר מימון ומסר את תפקידו לסא"ל זאב אלמוג (אברוצקי). השפעתו של דוד מימון ניכרת במחזורים ט"ו-י"ז של בית הספר. מימון ביטל את שיטת הנקודות השליליות. ודחה את חבישת כובע הקצינים ממחלקה ב' למחלקה ד'. לשינויים אלה שלא שונו יש השפעה קשה על צורת ההופעה וההתייחסות לתלמידי בית הספר.
סגל בית הספר
כסיוע לאלמוג שימשו קצינים מחיל הים, בדרגת סגן-אלוף, כמפקדי קדטים. לתקופה של כשנתיים: בני בשן, צבי רוטשטיין, חיים רז, אמנון סופר, אלי רגב היה מפקד הקדטים בין השנים אוגוסט 1987 ליולי 1990. ארנון אורי ועמרם חיימי.
מנהל ההוראה היה יצחק מזרחי שהוחלף על ידי אילנה יניב. הניהול האדמיניסטרטיבי נעשה על ידי אריה וצלר, בוגר מחזור ט'.
פעילות
אלמוג ניהל את בית הספר בתקופה בה ידעה מערכת החינוך בארץ שינויים רבים והכניס בו חידושים בהתאם לצרכים באותה עת. במטרה לשמור על מספר הקדטים הלומדים ומסיימים מחד, ולא לוותר על הרמה מאידך, נוספו תחילה מקצועות מתקדמים כמחשבים, אוטומציה. בשנת הלימודים תש"ם 1980 נפתחה מגמת אלקטרוניקה שהצטרפה למגמות השיט והמכונאות ימית.
מגמת מכונה - בתחילת שנות השמונים הייתה פריחה של מגמת מכונה. הביאו ציוד מאנגליה, שיפצו והרחיבו את בית המלאכה. מי שעמד מאחורי כל זה: זאב אלמוג, מ/ר קלמן מאור מרכז המגמה ומ/ר חיים גוראל המפקח הימי במשרד החינוך. בתחילת שנות האלפיים החלו מצמצמים את שעות בתי המלאכה מ-8 ל-6 ואחר כך מ-6 ל-4. אז גם הפסיקו את בית המלאכה לאליפים.
המכללה הטכנית בכיתות י"ג וי"ד אשר הוקמה בתקופת דוד מימון קיבלה הכרה הקנתה דיפלומות של טכנאי והנדסאי במגמות המכונה והאלקטרוניקה. מגמת השיט התאימה את תוכנית הלימודים שלה לדרישות טכנאי תעשייה וניהול בנוסף ללימודי הים.
קליטה לכתה ב'' - כאשר מערכת החינוך בארץ עברה רפורמה למבנה של חינוך יסודי שש שנתי ותיכוני שש שנתי התאים אלמוג את בית הספר לשינוי כך שהחל לקלוט לא רק בוגרי כיתות ח' אלא גם את מסיימי חטיבת הביניים ט'. החלטה שהעלתה את מספר הנרשמים לבית הספר. הנרשמים לכיתה ב' קיבלו את הכינוי "ב'אליפים" והם עוברים קורס הסתגלות של חודש ימים לפני תחילת הלימודים כדי לרכוש את תפישת העולם של הקדטים.
קליטת עליה – באותה עת הגיעו לישראל שני גלי עלייה מברית המועצות וממדינות חבר העמים. הגל הראשון חל בשנות השבעים והשני המסיבי יותר – בשנות התשעים. תחת שרביטו של אלמוג נערך המוסד לקלוט את הנערים העולים באמצעות הקמת כיתות אולפן, שיעורי עזר וקדטים חונכים מכיתות בוגרות. הנפל בין הקדטים מעליות שונות היה דומה ובהמשך הגיעו לא מעט מילדי העולים להישגים כמצטייני-על בבית הספר ומגשימי הקצונה כבוגרים.
מינוי מנהלת הוראה - צעד נוסף שעשה אלמוג במינויה של אישה אילנה יניב למנהלת ההוראה של בית הספר, אשר גם הוא נחשב אז למהפכני בקציני-ים.
צירוף קדטיות
צעד מהפכני ששינה את צביונו של בית הספר היה קבלת בנות ללימודים. במהלך שנת 1987 קיבל אלמוג את פנייתה של תלמידה מנהריה, מיכל (מיקי) פורת שדרשה להתקבל לבית הספר והודיעה שהיא מוכנה להיאבק על כך. משנת הלימודים הבאה נפתחה ההרשמה גם לבנות. אחוז הבנות הלומדות בבית הספר כ-20 - 30 בכל מחזור. הצעד שובר המוסכמות הזה, שהחל עם קבלתן של שמונה בנות למעוז הגברי, זכה להצלחה מספרית וגם לא מעט ביקורת. עקב המדיניות שנקט אלמוג ואשר עיקריה היו שוויון בין הבנים לבנות בכל החובות והזכויות.
הקדטיות התמודדו עם הקשיים ונעשו בוגרות מוצלחות. מרביתן שירתו בחיל הים וחלקן בצי הסוחר. עדי אלעזרי שלמדה במחזור ל"ח הגיעה לתפקיד קצינה ראשונה ותהילה שיף בוגרת אותו מחזור הגיעה לתפקיד קצינת מכונה ראשונה.
ביקורים
בתקופת אלמוג נערכו ביקורי שרים ואורחים מכובדים בבית הספר. מתכונת הביקורים נעשתה פחות ראוותנית. מנהל בית הספר קיבל את האורחים/ קוימו טקסי משמר כבוד מקובלים בין האורחים החשובים היו נשיא המדינה חיים הרצוג, שרי התחבורה עזר ויצמן ומשה קצב
הכשרה לשיט מעשי
כבית ספר ימי היה חשוב לתרגל את הקדטים בהפלגה בים ותפעול כלי שיט. מנהלי בית הספר ראו צורך בהפלגות בים ככלי חינוכי מדרגה ראשונה. בתחילה השתמשו בסירות האגודות הימיות בנמל חיפה.
מיד לאחר הקמת בית הספר נתרמה אניית מפרשים תלת תרנית 'קאפ פילאר' על ידי ד"ר זליגמן נדבן יהודי מבריטניה. האונייה בגודל 395 טון השלימה מסע סביב העולם ונמצאה בבריטניה. ד"ר ברדין יצא לאנגליה לפקח על ההכנות. נבחרו 8 קדטים שיצטרפו לצוות. ב-1 בספטמבר 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה והכנות להשטה בוטלו והאנייה לא הגיעה.
כלי שיט גדולים יותר של בית הספר היו "ארלוזורוב", ספינת האימונים של הפועל חיפה, ו"פיניצה" ממועדון שיט כרמל. הספינה ולדורה עד פסח 1950 נזקקה למבדוק והוחלט למוכרה. ספינת המשמר מ.ח. 14 בעברה אח"י הפורצים נמסרה לבית הספר. הספינה שהייתה עשויה מעץ החזיקה תקופה קצרה ונגרטה.
אלמוג פתח את מחלקת השיט לפעילותם של התלמידים בשעות אחר הצהריים ודאג למצוא לבית הספר גם כלי שיט גדולים יותר בהם יוכלו התלמידים להפליג לאורך חופי הארץ ולאיים הסמוכים לה. נמצא נדבן מבולטימור שתרם לבית הספר יאכטה מנועית בשם "פולונייז". הקדטים ערכו עימה הפלגות בקבוצות קטנות. כשזו לא ענתה עוד על הצרכים נמכרה.
ב-1979 נתרמה על ידי הנס קאהן, בעל חברת ספנות "ג'מבו שיפינג" מהולנד, אניית חופים קטנה. לבית הספר הייתה זו אוניית אימונים מתאימה ושמה הוסב ל"רב-חובל זאב הים". האניה שימשה להפלגות אימונים לתלמידי בתי הספר הימיים בנמלי הים התיכון. הוצאות תחזוקתה הלכו וגדלו ובשנת 1990 נמכרה הוחלט למכרה על אף שמילאה תפקידה היטב במאות הפלגות אימונים. במקומה נרכשה ב-1990 ספינת אימון דו-מנועית מבריטניה שנקראה באותו שם "זאב הים" והיא שימשה את בית הספר עד 1997.
תקופת אלי רגב
בטקס סיום שנת הלימודים תשנ"ו 20 ביוני 1996 פרש זאב אלמוג (אברוצקי) מתפקידו ובמקומו מונה סא"ל (מיל') אלי רגב למנהל בית הספר. רגב שימש בתפקיד המנהל במשך כ-20 שנות לימוד, עד סוף שנת הלימודים תשע"ו. השפעתו של אלי רגב נכרת במחזורים מ"א - ס"ב של בית הספר. רגב נדרש והצליח להקטין את ממדי הנשירה ולהגדיל את מספר הזכאים לתעודות בגרות.
התארגנות
מיד עם כניסתו של רגב לתפקיד קרה משבר מערכתי תקציבי שנדרש לטפל בהו. העובדה ששימש כמפקד קדטים בשנים 1984 עזרה לו להתמודד עם המשבר. עוד טרם כניסתו לניהול הוחלט על ידי משרד החינוך בשני נושאים:
במקביל, וללא התרעה מראש, ביטל משרד הביטחון את חלקו בתקצוב בית הספר, דבר שיצר פער של 4.5 מיליון שקל בתקציב של כ-23 מיליון שקל שנתי. אם בעבר חושב תקציב של קציני ים ישירות ממשרד החינוך לפי צורכי בית הספר, התקצוב החדש נעשה לפי קריטריון של מספר תלמידים. למעבר לפיקוח ומודרכות של המינהל לחנוך התיישבותי והקיצוץ התקציבי שחל היו משמעויות כבדות בהתארגנות לשנת הלימודים תשנ"ז 1996/1997. המנהל חדש רגב נדרש לבצע שינוי מבני וארגוני רחב.
עיקרי השינויים שנעשו בעקבות הקיצוץ התקציבי והמעבר תחת כנפי המנהל לחינוך התיישבותי היו:
כסיוע לרגב שימשו דורון שמואלי ואחריו יוחאי פלצור ויצחק בן שושן כמפקדי קדטים ומורדכי אדרי. מנהלת ההוראה הייתה אילנה יניב שהמשיכה בתפקידה עד שהוחלפה על ידי אסתר רייכלסון. שמסרה את התפקיד בשנת 2012 ליוחאי פלצור שהעביר בשנת 2013 לזאב רביץ.
הניהול האדמיניסטרטיבי נעשה על ידי משה שגב עד שנת 2009 שאז מונתה גבי יעל באן. ראובן וגנר מחזור ט' נעשה הקנין ואיש האפסנאות.
מגמות לימודים
רגב מימש את ההחלטה להוספת מגמת לימודים "מדעי הים" המחשבה הייתה למשוך תלמידים על ידי הקמת מגמה שאינה שייכת למסלול הטכנולוגי וללא זיקה לצי הסוחר ולחיל הים. המגמה אושרה בהחברה לחינות ימי לאחר התלבטות לדברי שמואל טנקוס הלימודים למגמה החדשה החלו בשנת הלימודים תש"ס במחזור מ"ז.
פעילות
השחייה בים הייתה מרכיב חשוב בהכשרת הקדטים ונמשכה מאז התבססות בית הספר בעכו. תנאי הים במפרץ מאפשרים שחייה במרבית מצבי מזג האוויר. כאשר הוגדרו חופי רחצה מוכרים לא הוזכר חוף בית הספר. הגדרה כחוף מוכרז חייבה צוות מצילים מוסמכים ופתיחת החוף לקהל הרחב. רגב הורה על הפסקת השחייה בים וגם המשחה השנתי סביב חומות עכו פסק.
הקניית ערכים - נעשתה פעילות ענפה בחינוך לערכים, טיפוח מנהיגות, טיפוח מחויבות אישית, תרומה לקהילה והתנדבות, פרויקט "קהילה הוגנת", ודגש על ניהול עצמי.
חדר האוכל - בשנת 2003 עבר חדר האוכל לשיטת ההגשה העצמית. מגוון המזון השתפר אין דרישה לנימוסי שולחן והרעש בחדר אוכל גבוה.
הפנימיה כבית - רגב הוסיף לסגל בית הספר 'אמהות בית' ועובדים סוציאליים. מתוך כוונה להעמיד את הפרט במוקד התהליך החינוכי.
מבני בית הספר במהלך התקופה שופצו מבני הפנימייה, המטבח, חדר האוכל ונבנתה פנימיית "רהב" הפנימייה היחידה שנבנתה כחדשה ב 30 השנים האחרונות. התקציב כ-9 מיליון שקל הגיע מהמינהל לחינוך התיישבותי וממכירת דירות בעכו שהיו שייכות לחברה לחינוך ימי.
הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה
הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה (באנגלית: The Jewish Federations of North America, בראשי תיבות: JFNA) הוא ארגון יהודי-ציוני הפועל בצפון אמריקה, אשר מאגד 146 פדרציות יהודיות ועוד כ־300 קהילות יהודיות עצמאיות ברחבי ארצות הברית ובקנדה.
בית הספר לקציני ים עכו
פעילות
בדיקה עצמית – מדי שנתיים קיים רגב צוותי חשיבה בסיוע מומחי עיסוק לבדיקת "בית הספר לאן?" לאחר מפגש ניתוח עיסוק פסיכולוגי בשנת 2010 נקבעה סיסמת ניהול חדשה
הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה
היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1999 כתוצאת מיזוג של שלושה ארגונים שקדמו לו: מועצת הפדרציות היהודיות (Council of Jewish Federations - CJF), שנוסד בשנת 1932, היה ארגון הגג לפדרציות היהודיות, המגבית היהודית המאוחדת (United Jewish Apeal - UJA), שנוסדה בשנת 1939, הייתה מפעל גיוס התרומות העיקרי של קהילות יהדות ארצות הברית, והמגבית המאוחדת לישראל (United Israel Apeal - UIA), שנוסדה בשנת 1936, פעלה במקביל בקרב יהדות קנדה. הארגון המאוחד נקרא בשנות פעולתו הראשונות "איחוד הקהילות היהודיות" (UJC - United Jewish Communities), ובאוקטובר 2009 הוחלט על החלפת שם הארגון לשמו הנוכחי.
בית הספר לקציני ים עכו
פעילות
שמירת רמה - רגב הקפיד על נתוני הכניסה ושמירת רמת המתקבלים. הוא התעקש לא להוריד את רמת המועמדים המתקבלים לבית הספר. ולכן לא בכל השנים הפנימייה הייתה מאוכלסת במלואה דבר שפוגע בתקציב. על רקע זה היה מתח "איכות מול כמות" עם החברה לחינוך ימי שרצתה פנימייה מלאה וכך גם התקציב.
הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה
היסטוריה
אחת לשנה בחודש נובמבר מכנס הארגון את האספה הכללית של הקהילות היהודיות (GA - General Assembly), ועידה רבת משתתפים של נציגי הפדרציות והקהילות השונות. ה־GA מתכנס בכל שנה בעיר אחרת בצפון אמריקה, למעט אחת ל־5 שנים (לאחרונה בנובמבר 2018 ובאפריל 2023) שבה מתקיימת ועידה זו בירושלים.
בית הספר לקציני ים עכו
פרסים לבית הספר
פרס החינוך הארצי  - בשנת 2002 זכה בית הספר בניהולו של אלי רגב בפרס החינוך הארצי. הישגי בית הספר בזכאות לבגרות ובשיתוף יוצאי כל העדות והמגזרים בחינוך. אלי רגב קיבל את התעודה מהנשיא משה קצב בנוכחות קבוצת מורים מדריכים וקדטים מבית הספר.
פרס יד ושם - בית הספר הבין-לאומי להוראת השואה ביד ושם מביע את הערכתו למפעלים חינוכיים בנושא השואה בהענקת פרסים. ההפלגה לסלוניקי של מחלקה ג' ארכה תשעה ימי הפלגה לכל כיוון ושהות של שלושה ימים בעיר הנמל הציורית – היה שיאו של פרויקט ייחודי ששילב את לימודי הימאות עם לימוד שואת יהודי אירופה. על התוכנית הייחודית, אופן ביצועה והשפעותיה קיבל בית הספר לקציני ים בעכו פרס על תוכנית חינוכית בהוראת השואה.
הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה
היסטוריה
הארגון, מגן ומשפר את הרווחה של יהודים ב־70 מדינות ברחבי העולם באמצעות ערכי "תיקון עולם","צדקה" ו"תורה". הפדרציות מגיסות ומפיצות יותר מ־3 מיליארד דולר מדי שנה באמצעות תוכניות מיוחדות ותרומות לתמיכה ברווחה חברתית, שירותים חברתיים וצרכים חינוכיים. הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה, הם מובילי מחשבה ותומכים בתחומי הטיפול, ההזדקנות, נדבנות, מוגבלות, מדיניות חוץ, ביטחון פנים ובריאות. הארגון עושה שינוי באמצעות עבודה עם סוכנויות שותפות, כולל הקואליציה הישראלית לטראומה, הסוכנות היהודית, ג'וינט ואורט העולמית. בנוסף, הארגון מעניק סיוע מיידי וסיוע ארוך טווח לקורבנות יהודים ולא יהודים של אסונות טבע ואסונות מלאכותיים ברחבי העולם, כולל יוסטון, אוקראינה, הפיליפינים, האיטי ויפן.
בית הספר לקציני ים עכו
פעילות שיט
שיט חופים - רגב ראה חשיבות רבה בהכשרת הקדטים בשיט מעשי בסירות וספינות. קדטי בית הספר הוכשרו לרמה של משיטי סירות מפרש. רגב חידש את מערך סירות בית הספר. קדטים לקחו חלק בהשתתפות פעילה במירב השיוטים: משט דקר, אח"י אילת, שיוט פלצור, שיוט קורקין במכמורת ושיוט מוסלי ממרינת הקישון.
הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה
כספי הפדרציה
הפררציות מתוקצבות על ידי מימון מהקהילות החברות בהן, תורמים גדולים וכספי קרנות יהודיות שנמצאות תחתיהן. רוב המימון של הפרדציות הוא עצמאי ומתבצע דרך קמפיין שנתי של גיוס כספים מחברי הקהילה. כספים אלו מתחלקים בין תחזוק ופיתוח חיי הקהילות היהודיות עצמן, לבין השקעה במטרות ציוניות או בפילנתרופיה בישראל.
בית הספר לקציני ים עכו
פעילות שיט
ספינות בית הספר - נקבע תקן לקיום הפלגות ארוכות לכל קדט בשנה א'- הפלגה בת יום אחד. בשנה ב' - הפלגת חופי ישראל בת 3 יממות. בשנה ג' הפלגה 5–8 יממות לקפריסין או רודוס. העוברים השלמת משיטי יאכטות יפליגו בשנה ד' 8–10 יממות לרודוס.. כך כל שנה נעשו הפלגות ארוכות בספינות בית הספר. הישג מיוחד היה בשנת 2008 שמחזור נ"ד הפליגו בספינות לסלוניקי. על פרויקט "סלוניקי 2008." קיבל בית הספר פרס מיד ושם. רגב התעקש על החזקת 2 ספינות האימונים 'עתיד' ו'ארי הים'. לדעתו יש להחזיק 2 ספינות לטובת ההכשרה הימית ושמירת רמת הבטיחות בהפלגות ארוכות עם תלמידים. מנגד עמדה דרישת החברה לחינוך להסתפק בספינה אחת בלבד. עד תום שירותו הצליח להחזיק בשתי הספינות.
הגברת המודעות לים - בשנת 2010 פתח בית הספר תוכנית שנקראה "הגברת המודעות והפעילות הימית" שהוצגה בפני מועצת המנהלים וקבלה את אישורה. התוכנית משלבת את הנושא של המוטיבציה לשרת בים בצי הסוחר או בחיל הים ביחד עם פעילות ימית במהלך יום הלימודים של מחלקות א' וב', מחלקה ג' מדעי הים ואלקטרוניקה ומחלקה ד' מדעי הים - המשמעות הייתה תוספת שעות לימוד פורמליות למערכת לימודים לחוצה מאוד. בנוסף, הוגברה הפעילות הימית בשעות אחר הצהרים, במהלך השבוע, לכל המעוניינים להפליג בסירות מפרש. כך גם בסופי שבוע פעילים מתקיימת פעילות ימית מחלקתית. חוסר תשתית עם כל המודעות לשיט בית ספר נשאר בחוסר תשתית להעגנת סירות. שיעור שיט מעשי מתחיל בסחיבה פיזית של הסירה על עגלה לתוך המים. הדבר מחייב הרטבה של מחצית הגוף התחתון. ואחר כך כל מהלך השיט ברוח ובקור. אין מודעות לנושא ההיפותרמיה האויב הגדול של הימאי. לעומת זאת במבואות ים ובקציני ים אורט אשדוד הסירות נמצאות בעגינה לא צריך לדחוף ולא להרטב, לכן גם הישגי השיט רבים יותר.
ביקורי אח"מים
בתקופתו של רגב פחת העניין בבית הספר. אורחים חשובים הגיעו לעיתים נדירות. קבלת האורחים נעשתה על ידי הסגל כמעט ללא מעורבות של הקדטים. מפקד חיל הים הגיע פעם אחת בכל תקופת המשמרת שלו. עמרם מצנע בהיותו יו"ר ועדת החינוך ביקר בבית הספר והזמין את הסגל לביקור בכנסת.
מגמת השייט
בשנות ה-90 המוקדמות הסיקו בחברה לחינוך ימי, שעל מנת לעמוד בדרישות ההסמכה לצי הסוחר, יש להוסיף למגמת שייט כתה י"ג. עם זאת, עקב מיעוט נרשמים, הוחלט שתלמידי המגמה מ"קציני ים עכו" ובית הספר "מבואות ים" ילמדו יחדיו את כתה י"ג. מספר התלמידים המשותף יהיה כ-15 ואז הפעלת הכתה תהיה כלכלית. בית ספר "מבואות ים" סגר את מגמת השייט באמצע שנות ה-90 ומספר התלמידים קטן לכדי 5–7 תלמידים. מבחינה תקציבית נעשתה הפעלת הכתה גרעונית מאוד. נושאים שגרמו לקדטים חוסר רצון להמשיך במגמה היו מבחני ההסמכה שנכתבו על ידי משרד התחבורה והיו מאוד נוקשים. לא היו שאלות בחירה והמקצועות הנדרשים, כגון ניווט אסטרונומי, היו קשים. בוגרי המגמה לא קבלו "בונוסים" בהרשמה לאוניברסיטה או לטכניון.
מגמת השייט בקציני ים עכו נסגרה בשנת 2016. מחזור נ"ו היה המחזור האחרון בו למדו תלמידים במגמה. סגירת המגמה נבעה מכך שהיה מספר קטן מאוד של קדטים שרצו ללמוד בה, לאחר שהתלמידים הגיעו למסקנה כי בצי הסוחר הישראלי אין כמעט אוניות ובקורס חובלים אין שום עדיפות לבוגרי קציני ים.
בשנת הלימודים תש"פ פתח בית הספר מחדש את מגמת שייט בתוכנית משולבת עם רשות הספנות המכון להכשרה ימית ונמל אשדוד. לימודים של חמש שנים ממחלקה י' עד י"ד. בוגרי המגמה יוסמכו כמשיטי כלי שיט עד 500 טון.
מסורת קציני ים
דגל - ב-31 בינואר 1939 בישיבת ועד הנאמנים העלה ד"ר ברדין את הנושא שכמו באונייה יש צורך להניף כל בוקר על תורן בית הספר את הדגל הימי הארצישראלי ודגל המייחד את בית הספר הימי ויש לקבוע את צורתו. ב-29 במאי 1939 הציג את הצעתו עוגן לבן על רקע כחול. חבר הוועד אבא חושי הציע להוסיף בפינות את שבעת הכוכבים של הרצל. לאחר דיונים התקבלה הצעתו של ד"ר נפתלי וידרא. ההצעה נתקבלה והועברה למימוש על ידי קומנדר מילר בנסיעתו לאנגליה. מלחמת העולם השנייה פרצה מילר נשאר באנגליה. הדגל יוצר בארץ ישראל ונמסר בטקס רשמי על ידי מנהל הנמל מר רוג'רס לקדט-קפיטן והונף חגיגית אל על. מאז ועד סיום המנדט הבריטי הונפו על התורן שלושה דגלים דגל הימי הארצישראלי דגל בית הספר הימי ודגל הקוד היומי. לאחר קום המדינה נפסק השימוש בדגל הימי הארצישראלי. ומדי בוקר הונפו דגל בית הספר ודגל הקוד.
דגל הכבוד בשנת 1955 שלחה משפחת רב חובל אנריקו לוי דגל כבוד שנרקם בידם ומומן על ידי הקהילה היהודית בטריאסט. מאז הוא מוצב במשרד המנהל. בטקס הסיום שנת הלימודים עובר למשמרת מהמחלקה המסיימת למחלקה באה אחריה.
תורן בית הספר - בעת הקמת בית הספר בשנת 1939 הוקם התורן. ועליו הונפו מדי בוקר שלושה דגלים: דגל הלאום, הדגל הימי הארצישראלי ודגל הקוד שהוחלף מדי יום. התורן הועבר עם בית הספר לעכו וניצב במקום כבוד בחזית מגרש המסדרים. התורן נושא דרך קבע את דגל בית הספר במעלן קדמי. כיום, מונף דגל המדינה בראש התורן בחגים ואירועים מיוחדים. בפינה הימנית של הצלב נישא דגל מקוד הדגלים הבינלאומי שהוחלף מדי יום. טבלת הדגלים פורסמה דרך קבע בלוח המודעות וניתן היה לשנן את המובן של אותו דגל. בפינה השמאלית של הצלב היה מועלה דגל הכבוד של אורח המבקר בבית הספר. השימוש בדגלי בקוד הבינלאומי בכלי שיט ממשיך להתקיים אך המנהג להניף דגל קוד יומי על תורן בית הספר פסק. ביזמת המדריך אלי דדון נצבעו עמודי המסדרון המובילים לחדר האוכל בדגלי הקו.
הפעמון בתקופת אניות שימש פעמון האנייה להעברת הודעות לצוות. פעמון בית הספר היה צמוד לתורן והועבר לחזית בנין הרכבת, שימש לסימון השעות וקריאה למסדר ותחילת הלימודים. הקדטים בתורנות רכשו מיומנות בצורת הצלצול. אם הזמן הוחלף בפעמון חשמלי המופעל על ידי שעון מתוכנת. הפעמון קיבל עמדת כבוד למזכרת בגן בית הספר.
קדט - תלמידי בית הספר מאז היווסדו כבית הספר הימי נקראו "קדטים" מושג הלקוח מצי הסוחר ומציין אדם הלומד ומכשיר את עצמו להיות קצין ים. המושג נהוג במרבית האקדמיות הימיות בעולם. המונח היה רלוונטי גם בתקופות מאוחרות. בתקופת אלי רגב נעשה שימוש במושג "תלמידים" שעם הזמן שונה ל"ילדים". בתקופה הנוכחית חוזר לשימוש המושג 'קדט' כמותג איכות של בית הספר.
סמל  – נגזר מתוך הדגל כלל את העוגן ושבעת הכוכבים. נוסף תחתיו הכיתוב מאוחר יותר נוספה המילה עכו. בשנת 1968 לציון זכרם של כ"ג יורדי הסירה נוסף שמם לבית הספר. גרמה להוספת הכיתוב בשורה העליונה.
'תקנון בית הספר קבוע במשך השנים הוא עמוד התווך החינוכי. כולל את חובות הקדטים והתנהלות בית הספר, כללי עליה מכיתה לכיתה, פעילות מועצת הקדטים, וכללי מחויבות אישית. בניית כשירות הקדטים לקראת מילוי תפקידים בבית הספר.
סיכה ותג הכובע
תג הכובע שנקבע עם הקמתו בשנת 1938, כולל עוגן ומעליו מגן דוד מוקף בעלים. תג הכובע היה בתוקף עד שנת 1954. כחלק מתהליך שדרוג בית הספר והגדרתו כבית ספר לקציני ים, יחד עם המעבר לעכו נוצר תג-כובע חדש ובו עוגן עם מגן דוד קטן מוקף בזר עלי דפנה דק. בשנת 1974 החליט מנהל בית הספר זאב אלמוג (אברוצקי) לשנות את תג הכובע מסגרת עלים רחבה יותר סמל זה נשאר בתוקף כיום.
המנון ברית קציני ים
הקדט גיורא בר מגמת שיט מחזור י"ב חיבר בשנת 1966 את השיר "ברית קציני ים" שנעשה להמנון בית הספר. את הלחן חיבר המדריך החינוכי דב יונגפר. ההמנון מושר בפי הקדטים והבוגרים בכנסים ומפגשים.
טקסים
הטקס מהווה חלק חשוב במהלך החדרת מרכיב השיטתיות למנהיגות הימית. לכל אירוע יש את צורת הביטוי האחידה והחוזרת על עצמה. מטרת הטקסיות לתת חשיבות לדברים ולהחדיר את ההכרה שדרך הביצוע חשובה ולא רק התוצאה. אורח הכבוד בטקס הוזמן מפקד חיל הים או ראש מספן הים. לפעמים הוזמנה תזמורת המשטרה. הקדטים במדים לבנים יפים ומסודרים. מחלקה ג' חמושה ברובים. במהלך הטקס נקראים המצטיינים שממוצע ציונים מעל 87% ומצטייני העל שממוצע ציוניהם מעל 96%.
כחלק מהטקס עובר דגל הכבוד של בית הספר, מהמחזור המסיים למחלקה ג' שתהיה המחלקה העליונה בשנת הלימודים הבאה. לאחר הברכות של אורח הכבוד ומנהל בית הספר מתקיים מצעד מעבר בהצדעה מול בימת הכבוד. לאחר שהמחזורים הצעירים מתפנים מבצע המחזור המסיים תרגילי סדר לראווה בפיקודו של אחד מהמחזור. תרגילים שבסופם זריקת הכובעים למעלה. מכאן עוברים הבוגרים הצעירים במסלול ירידה לים כמו שהם לבושים במדים הלבנים. ביזמת המחזור המסיים מתקיימים בשלב זה זיקוקי דינור. המימון לזיקוקי דינור נעשה בדרך כלל על ידי עמותת הבוגרים כשי לבוגרים הצעירים.
מגרש המסדרים בו נערכים הטקסים שטוח וללא מושבים מוגבהים לצופים סביבו. לכל טקס מוצבים שורות כיסאות. הוצאה חוזרת על עצמה כל שנה. בשנת 2006 הוזמנו טריבונות בהוצאה נכבדה של המחזור המסיים ונדבן מעמותת הבוגרים. נושא הטריבונות הקבועות לא קיבל עדיפות על ידי בית הספר.
כ"ג יורדי הסירה
בית הספר מנציח בשמו את כ"ג יורדי הסירה. אף כי אף אחד מהנופלים לא למד בבית הספר ולא היה קשר בזמן הביצוע. היזמה באה משושנה ספקטור אלמנתו של מפקד הכ"ג אשר הייתה מנהלת אדמיניסטרטיבית ושכנעה את שמואל טנקוס לצעד הזה. מאז בית הספר מתאמץ לעמוד ברמה ולתת בעצם קיומו את הכבוד הראוי ליורדי הסירה. שמותיהם של עשרים ושלושה הלוחמים העברים והמפקד הבריטי מייג'ור אנתוני פלמר, חקוקים בקיר הכניסה הראשית לבניין ההוראה. אחד מחדרי הבניין ההוראה משמש חדר זיכרון לנופלים. כל שנה בשבוע היעלמותה של הספינה נעשות פעילויות חינוכיות, כולל עבודות אישיות של תלמידים, ועצרת קדטים אליה מוזמנים גם משפחות. ספינת האימונים של בית הספר 'ארי הים' נקראת על שמה של ספינת יורדי הסירה.
חללי בית הספר
יד לנופלים - בחזית מגרש המסדרים נמצאת מציבה לבוגרי בית הספר שמסרו את נפשם במלחמות ישראל או נהרגו תוך כדי שירות ימי. המציבה מהווה חלק מהטקסים הנערכים בבית הספר. כיום רשומים בה 52 שמות. החללים במלחמות ובשירות בים מונצחים בתמונותיהם בקיר הזיכרון שבספרייה שעיצב בהתנדבות בוגר בית הספר דב פז.
החברה לחינוך ימי
בשנת 1958 נרשם בית הספר לקציני ים כחברה פרטית שמניותיה בידי הממשלה. הנוגעת למשרד הביטחון, התחבורה והחינוך. בשנת 1968 הוסב השם ל"כ"ג יורדי הסירה בית הספר לקציני ים עכו". בחודש יוני שנת 1999 הוקמה התארגנות שכוללת תחת כנפיה גם את בית הספר מבואות ים ועוד 'בית ספר תיכון מדעי חקלאי ראמה' שאינו קשור לים. שם החברה שונה לחברה לחינוך ימי בישראל (בתיה"ס הימיים). משרד החברה נמצא ברח' יהושפט 1 עכו בסמיכות לבית הספר. מנהלה הראשון היה אריה וצלר בוגר מחזור ט' של בית הספר קציני ים. שלושת בתי הספר מתנהלים כמרכזים כלכליים נפרדים.
וצלר ראה את החינוך הימי מצטמצם וחשב שצריך להחדיר למודעות את, והזמין סקר בחברת lexidale. הסקר שהוגש באפריל 2013 קובע שיש צורך רב בבוגרי בתי ספר ימיים גם למקורות המסורתיים כביטחון ותחבורה בים וכן לחקלאות ימית ומתקני קידוח. וצלר סיים את תפקידו בשנת 2016 ומאז החברה ללא מנהל קבוע. חבר הדירקטורים נמצא בחסר. אייל קנה ממשרד התחבורה ממלא את מקום המנכ"ל. איתו בדירקטוריון אסנת אבן צור ממשרד החינוך, המדריך יעקב דיכטנברג דירקטור מטעם עובדי קציני ים עכו וחנאן חלף מטעם עובדי תיכון ראמה.
התורמים
בית הספר היה יעד לתרומות משמעותיות מנדבנים מתושבי ישראל ומחוצה לה. תרומות אלה אורגנו על ידי מנהלי בית הספר ועם הקמת עמותת בוגרי קציני ים עברו גם דרכה. עם הקמת בית הספר ב-1939 תרם ד"ר זליגמן מבריטניה את הספינה 'קאפ פילאר' אשר עקב המלחמה עוכבה ולא נמסרה.
בשנת 1949 ביקר נשיא הקרן האמריקאית למוסדות ישראל, אדוארד א' נורמן בנמל חיפה, והרים תרומה לבית הספר הימי שהיה אז בקשיים. ארגון נשים ציוניות מדרום אפריקה תרמו לחניכי בית הספר הימי בחיפה. הנדבן הנס קאהן תרם לבנית הספינות "עתיד" ו"ארי הים".
בוגרי בית הספר מישראל ומחוצה לה תרמו לבית הספר דך עמותת הבוגרים. בדרך כלל ביקשו להימנע מהזכרתם. ידיד הבוגרים אלי בירנבאום מורה דרך במקצועו עניין את ד"ר בורון נדבן מלוס אנג'לס שתרם באמצעות העמותה לנושאי סיוע לקדטים.
מועדוני רוטרי, בעיקר אלה שחברים בהם יוצאי חיל הים, מגייסים תרומות למלגות תלמידים. נושא מקובל הוא סיוע לנסיעה להשתתפות בשביל החיים בין מחנות ההשמדה בפולין. מועדון רוטרי חיפה, בו חברים מספר בוגרי בית הספר לקציני ים ומספר בוגרי חיל הים, מעניק מזה מספר שנים ברציפות מלגות לתלמידים בבית הספר. בחירת התלמידים המתאימים לקבלת המלגה נעשית על ידי הנהלת בית הספר ובתאום עם ועדת המלגות של מועדון רוטרי חיפה בהתאם לקריטריונים שנקבעו והכוללים בין השאר: הצטיינות בלימודים, מצב כלכלי, תרומה לחברים בבית הספר, ביצוע תפקידים בבית הספר, השתתפות בפרויקטים למען הקהילה, ועוד. התרומה בסכום של מספר אלפי שקלים מדי שנה, מועברת עם רשימה שמית להנהלת בית הספר המוודאת את ניצולה הנכון של המלגה. בשנת 2018 אפשרה המלגה למספר קדטים להצטרף למסע "מצעד החיים".
הקשר לצי הסוחר
הקשר לצי הסוחר הישראלי בתקופת בית הספר הימי בחיפה היה מובהק. בתקופתו של אנריקו לוי קיבלו המסיימים תעודת קצין שלישי בצי הסוחר. עם הקמת הרשות להכשרה ימית של צי הסוחר בעכו בשכנות לבית הספר נפסקה ההתעניינות של מנהל הספנות בבית הספר. שרי התחבורה שביקרו בבית הספר הגיעו ללא אנשי מנהל הספנות. בשנת 1969 ביזמתו של מנהל בית הספר שמואל טנקוס נדחה הגיוס של בוגרי שנה ד' בחצי שנה. תקופת הביניים נוצלה להפלגות בצי הסוחר במגמה לחבר בין הבוגרים לשירות הימי. חלק מהבוגרים השייטים אף הגיעו לתפקיד קצין משמרת גשר. במאמציו של רב חובל צבי מריאנסקי מאגודת הבוגרים נעשה קשר ובוגרי בית הספר שביקשו להגיע לקצונה בצי הסוחר קיבלו דחיית שירות ולמדו במכון להכשרת ימאים. לא נדרשו ללמוד מחדש נושאים שלמדו בבי"ס קציני ים. עמדו בבחינה במנהל הספנות והוסמכו לקצונה.
הקשר לחיל הים
המחשבה שבית הספר יהיה המקור העיקרי לקצונה הימית בחיל הים החזיקה מעמד בחמשת המחזורים הראשונים. ממחזור ח' דרש חיל הים התחייבות לשירות קבע לתקופה של חמש שנים כתנאי לקורס החובלים. לכך הייתה היענות של כמחצית הבוגרים. חיל הים פתח בגיוס מצטיינים מכל בתי הספר התיכוניים בארץ. תוכנית הלימודים קוצרה ל-4 שנים. הבוגרים שעשו שירות חובה כחוגרים תרמו רבות ליחידות בהן שירתו.
בחופשות הקיץ עלו הקדטים כקבוצה על אניות שייטת המשחתות בעבר ואניית האימונים אח"י נגה, וקיבלו הכשרה מעשית.
משנת 1961 ועד שנת 2000 הציב חיל הים קצין בשירות סדיר בדרגת סא"ל בתפקיד מפקד הקדטים. והקשר עם חיל הים נשמר דרכו. משנה זאת עבר התפקיד לאנשים שנבחרו על ידי מנהל בית הספר לפי קריטריונים למנהלי הפנימיות במשרד החינוך. הקשר עם חיל הים נשמר דרך ראש ענף גיוס במספן כוח האדם ללא נוכחות קבועה בבית הספר.
חלק ממפקדי חיל הים טרחו והגיעו לביקור היכרות עם בית הספר כולל שיחה עם הקדטים. לאורך השנים הזמין מנהל בית הספר את מפקד חיל הים לטקס הסיום. מפקד חיל הים היה בדרך כלל נמנע ושולח את ראש מספן הים שהוא בדרגת תא"ל במקומו. בשנים האחרונות נמנע מפקד חיל הים מביקור בבית הספר וגם אינו משוחח עם המנהל. לטקס הסיום נשלחו קצינים ברמת אל"ם.
ספינות חיל הים נעשו מערכות טכנולוגיות מורכבות. לחיל צורך בכוח אדם מקצועי שיתפעל ויתחזק אותן. מהלך של משרד החינוך לביטול החינוך הטכנולוגי בישראל סגר את מרבית בתי הספר המקצועיים בארץ. בית ספר קציני ים נותר כתיכון יחידי כמעט שיש בו מגמת אלקטרוניקה ומכונה. חיל הים תומך בהמשך לימודים לרמת טכנאי ומממן את ההוצאה. ראש מספן כוח האדם אל"ם עמית פרבר ביקר בבית הספר והכריז שהוא כשחודש בצה"ל מעמד השוחרים ליצירת כח אדם טכנולוגי הוכנס גם בית הספר לתוכנית וקדטים מכיתה א' כבר נרשמים כשוחרים ומקבלים מעמד המזכה אותם בנסיעות חינם בתחבורה הציבורית.
לבוגרי בית הספר המעוניינים להגיע לקורס חובלים אין שום הקלות. חיל הים מקבל מצטיינים מכל בתי הספר בארץ למיון הנקרא "גיבוש" שהוא תחרות בה אין לקדטים שום יתרון. ניסיונות שנערכו להכשיר מועמדים לקראת המבדק לא צלחו. מדי פעם מצליחים אחד או שנים ממחזור להתקבל. בעמותת הבוגרים הועלה חשד שיש עוינות פנימית בחיל הים נגד הבוגרים הצעירים. הדבר עלה כאשר שני מצטיינים מבית הספר, אחד מהם גם בדרגת אמן ישראלי בשחמט, הודחו במהלך הקורס מסיבות לא עקרוניות. על רקע עוין זה בולטת גאוות בית הספר והבוגרים על זוג בוגרי מחזור נ"ה מיכל בירך ושנהב לב שהתקבלו וסיימו את קורס החובלים מחזור 126 בהצלחה. המשיכו לשרת בשייטת ספינות הטילים.
בשלהי תקופת אלי רגב הפעיל חיל הים את פרויקט 'שוחרים' בו תלמידי בית הספר שהתחייבו לשירות בחיל הים קיבלו מעמד של "שוחרים" והנחות בנסיעה. כמו כן הסכים רגב לקבל לפנימייה הטכנית תלמידים בוגרי בתי ספר תיכון אחרים ולהכשיר אותם כטכנאים עבור חיל הים.
עיריית עכו
דוד בן-גוריון שהיה משוכנע בצורך בבית הספר לקציני ים יעד לו מקום במרכז שפלת החוף. לראש העיר עכו יוסף גדיש נודע על הכוונה להפרדת בית הספר הימי מהטכניון. הוא יזם הצעה להעמיד את אזור תחנת הרכבת ושטח גן העיר בעכו. בן-גוריון היה קשה לשכנוע שעיר עולים וערבים לא תוכל לתרום לקציני ים. גדיש היה איתן בדעתו. הוא ידע שבית הספר יעלה את יוקרת העיר ויהווה מוקד משיכה לאוכלוסייה וגאווה לעולים החדשים.
נטען שהמיקום המוצע לבית הספר יחסום את הכניסה לעיר העתיקה. גדיש הצליח להתגבר על התנגדות אגף העתיקות ולעזרתו בא שר החינוך בן-ציון דינור, ובית הספר הוקם בעכו. העיר עכו נמצאת על מפת התיירות הזרה והפנימית. הבאת בית הספר יצרה לה מעמד חשוב בקרב אזרחי ישראל. חלק מתושבי עכו מכירים בכך. בית הספר לקציני ים אינו חלק ממערכת החינוך של העירייה. פתיחת האפשרות ללימודים בבית הספר לתלמידים אקסטרניים היוותה תחרות על תלמידים מעכו ונהריה. תלמידים מעכו הנרשמים לבית הספר לקציני ים מקטינים את התקציב המתקבל למחלקת החינוך בעיריית עכו.
תביעת ארנונה שנדחתה
במשך השנים שילמה החברה לחינוך ימי 1/3 ארנונה לעיריית עכו עבור בית הספר. ובשנת 1999 לאחר פסק דין תקדימי בעליון שבניניים ומקרקעין שהבעלות והחזקה בהם היא של מוסד חינוכי, מתקיימת בו פעילות חינוכית ותכלית החזקתו איננה הפקת רווח כספי פטורים מארנונה כללית. לאור זאת בקשה החברה מעיריית עכו פטור מארנונה. עיריית עכו הגישה לחברה לחינוך ימי דרישה לתשלום ארנונה מלאה בדיעבד על מבני בית הספר, כולל דמי פיגורים, בהיקף של 8 מיליון ש"ח.
הדרישה נידונה בבית המשפט לעניינים מנהליים בחיפה ונדחתה. השופט יוסף דר קבע בסיכומו העירייה לא הסכימה עם ההחלטה והעלתה את הנושא לדיון בבית המשפט העליון. ב-13 בספטמבר 2004 עם זאת לא הייתה פסיקה לגבי הוצאות משפט ולא הוחזרו לחברה הוצאות שכר הטרחה ששילמה לבאי כוחה.
תוכנית הרחקה שהוזמה
בעיריית עכו התגבש קו המחשבה שבית הספר אינו שייך למערכת החינוך העירונית והוא מהווה נטל על מנת לעשות שימוש מניב כלכלי בחוף הים. בקיץ 2014 הופתעו אנשי בית הספר לקרוא שאושרה תוכנית מתאר חדשה לעיר עכו. ובה החברה לחינוך ימי בעלת בית הספר הביעה התנגדות מסודרת.
ההודעה הכתה בתדהמה את הנהלת עמותת הבוגרים שעמדה בפני החלפה. ההתנגדות למהלך התבצעה בהודעת מחאה באינטרנט והזמנה לעצומה. הבוגרים התבקשו לא רק לחתום אלא לפנות לכל מי שהם מכירים ולהפעיל השפעה. בוגרים ואנשי ציבור כאהוד גלילי הביעו התנגדות והציעו דרכים לשיתוף פעולה עם עיריית עכו. ויפתח ספקטור הגדיל לעשות וכתב על כך לשרי הממשלה.
הפעילות הציבורית השפיעה והתהליך הממוסד לסילוק בית הספר נעצר. מעירית עכו התקבל מכתב ובו בין היתר
שיפור היחסים - כסימן לשיפור היחסים בין העירייה לבית הספר לטקס סיום שנת הלימודים תשע"ח הוזמן ראש העיר שמעון לנקרי שאף נשא דברים כאורח כבוד.
עמותת הבוגרים
בתחילת שנות השמונים הבחין זאב אלמוג (אברוצקי) שמרבית הבוגרים מצליחים במעשיהם ויזם הקמת עמותה שתתמוך בבית הספר, כדוגמת עמותת בוגרי הריאלי והטכניון.
רב חובל מלאכי אפרת היה היו"ר הראשון. ועד המייסדים כלל את אינג' ראובן וגנר, מחזור ט', שניהל למעשה את הפעילות. מלאכי אפרת העביר את תפקיד היו"ר לאלוף מיכה רם ובשנת 2006 נעשה אלי רהב יו"ר. יחד עם בן מחזורו רב חובל צבי מריאנסקי ניהלו את העמותה עד שנת 2014.
בשנים 2022-2014 נוהלה העמותה על ידי תא"ל דימ' רפי אפל ואינג' ראובן וגנר.
כיום מנוהלת העמותה על ידי אל"מ דימ' מיקי קיסרי.
צופי ים
תנועת צופי ים היא חלק מתנועת הצופים העבריים. זוהי תנועת נוער ימית, היחידה שעדיין פועלת מבין תנועות הנוער הימיות שהיו בארץ ישראל. בתנועה קיימים 7 שבטי צופי ים – בת ים, יפו, תל אביב, הרצליה, נתניה, חיפה והמושבה כנרת. סה"כ פועלים בארץ כ-1,200 חניכים במסגרת זו.
החל משנת 1979 מקיימת האגודה הימית צופי ים, מדי שנה מחנה קיץ, על מגרש המסדרים וחוף הים של בית הספר. סירות, חניכים ומדריכים מכל הסניפים מתקבצים לפעילות רבה. בחוף הים ובמפרץ חיפה. תנועת צופי ים היא היחידה המקיימת בימים אלו מחנה ימי בסדר גודל שכזה. המתאפשר עקב המיקום הייחודי ויחסי הגומלין עם בית הספר.
מידי קיץ מרוכזים המאמצים בשבטי צופי הים לטובת המחנה הימי. צוות חלוץ נשלח מהשבטים לעכו כדי להקים את המחנה ועשרות כלי שיט עושים את דרכם בים לכיוון עכו. במחנה הימי מתקיימים קורסים לפי שכבות הגיל. שכבת ה' – עוברת קורס של 3 ימים (קורס ה'), שכבת ו' – 4 ימים (קורס ד'), שכבת ז' – 6 ימים (קורס ג'), שכבת ח' – 9 ימים (קורס ב'), שכבת ט' – 17 ימים (קורס סגני מפקדי ספינות), שכבת י' – 24 ימים (קורס מפקדי ספינות).
גולת הכותרת של המחנה ימי היא קורס מפקדי סירות – הקורס הבכיר ביותר במחנה הימי. במהלך הקורס החניכים מפליגים על סירות מדגמי לווייתניות, סנוניות וקרוולים ועוברים חוויות מחשלות. מטרות הקורס הן: להכשיר את החניכים לפיקוד על סירת מפרש עד אורך 12 מטר. בהסמכתם יקבלו רישיון משיט מס - 21. לפתח בנוער השואף לים את כישורי המנהיגות ולהקנות להם את ערכי הימאות. במהלך הקורס החניכים מתאמנים בחתירה, מפרשנות, פיקוד על כלי שיט, מקרים ותגובות, החפה ויציאה בגלים ועוד. באחד מימי תחילת הקורס המדריכים מעירים את החניכים בהפתעה קצת לפני אור ראשון, יורדים לסירות יוצאים לים וחותרים עד חיפה וחזרה. בהמשך הקורס יוצאים החניכים להפלגה ארוכה לאורך כל חופי הארץ, הכוללת כניסה לכל אחת מהמעגנות והמרינות בחוף הים התיכון.
החוג למדעי הים
רגב קיים קשר טוב עם החוג ללימודי הים באוניברסיטת חיפה. בשנת 2013 נענה לבקשתו של יעקב כהנוב לקיים מוקד התארגנות לחפירות הארכאולוגיות שנעשו בחוף עכו. בהמשך הביאה ההתארגנות לבנית הרפליקה של הספינה העתיקה ממעגן מיכאל בסככת הסירות על חוף הים.
שתוף הפעולה עם אוניברסיטת חיפה נעשה באמצעות פרופ' יעקב כהנוב. הוכנה תוכנית שבית הספר ישמש כבסיס קדמי של החוג לציבליזציות ימיות ב אוניברסיטת חיפה. נושא שת"פ עם אוניברסיטת חיפה וקציני ים עכו הוצג לנשיא אוניברסיטת חיפה - עמוס שפירא בזמנו, שלא קיבל את התוכנית מסיבותיו הוא.
רפליקה הספינה העתיקה ממעגן מיכאל נבנתה במשך כשלוש שנים במתקני בית הספר שהועמדו לרשות האוניברסיטה במחיר סמלי. תרומתה של אוניברסיטת חיפה לבית הספר הייתה שיפוץ סככת בניית הסירות בצורה מעולה. וגם בליווי עבודות מחקר של קדטים במגמת מדעי הים.
מועדון שיט הפועל-זבולון עכו
בשנת 2013 נענה מנהל בית הספר אלי רגב לבקשת עמותת שיט עכו ואפשר בניית מגלש סירות לכיוון חוף בית הספר דבר שהקל מאוד את הפעילות.
ישראל זאב מינצברג
הרב ישראל זאב מינצברג (17 בספטמבר 1872 - 23 במרץ 1962) היה רב ופוסק בעיר ירושלים ועמד בראש בית הדין החסידי בעיר, ומחבר ספר שארית ישראל, לפני קום המדינה שימש כרבה האשכנזי של העיר העתיקה עד לנפילתה במלחמת העצמאות.
קורות חייו
בהמשך חייו שימש כראב"ד בד"ץ כוללות החסידים בירושלים שנוסד על ידי הרב שניאור זלמן פרדקין בעל התורת חסד, משנת 1922 עד לשנת 1931 ולאחר מכן אף כדיין בעדה החרדית, בשנת תר"פ (1920) בהקמת הסתדרות ירושלים (איגוד שאיגד את תושביה החרדים של ירושלים, ובהמשך הפך לעדה החרדית) נבחר הרב מינצברג להנהלתו, בהמשך סייע לרב דוד ויינגרטן בהקמת בית יתומות שנקרא על שם מייסדו ועזר לו לעמוד מבחינה פיננסית.
כניעת העיר העתיקה
ב-28 במאי 1948 עת רבו הפצועים בקרב כוחות הרובע ותושביה אישרה מפקדת ההגנה לרבני הרובע, הרב מינצברג והרב בן ציון חזן לצאת אל מפקדת הלגיון הערבי ולסכם עימם על הפוגה לצורך פינוי הרוגים ופצועים, מפקד הלגיון עבדאללה אל תל סירב ודרש כניעה, מפקדת הרובע בניגוד להחלטת מטה ההגנה בחרה להיכנע.
לימים, סיפר הרב ישראל זאב מינצברג בריאיון לעיתון דבר על זכרונותיו מהכניעה:
יבגני אונייגין (אופרה)
יבגני אונייגין (ברוסית: Евгений Онегин) היא אופרה בשלוש מערכות (שבע תמונות) מאת המלחין הרוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי (אופוס 24 של המלחין). צ'ייקובסקי הלחין את האופרה לליברית בסיועו של קונסטנטין שילובסקי, על פי הרומן הנודע יבגני אונייגין מאת אלכסנדר פושקין.
האופרה הועלתה לראשונה במוסקבה בשנת 1879.
היסטוריה
במאי 1877 פנתה זמרת האופרה יליצאבטה לאברוקווסקאיה לצ'ייקובסקי והציעה לו לכתוב אופרה על בסיס עלילתו של הרומן של פושקין "יבגני אונייגין". צ'ייקובסקי, בזכרונותיו, כותב כי הרעיון נראה לו לא מציאותי, אולם לימים התלהב ממנו, והחל לעבוד על האופרה.
צ'ייקובסקי השתמש בליברית במשפטים מהרומן, ובחר סצנות אשר יראו את העולם הרגשי של הגיבורים. בהתאם עלילת האופרה מתארת אירועים בודדים על מנת לגרום לצופה להבין את הרצף, ולא מציגה סיפור המשכי. צ'ייקובסקי ידע כי עלילת הרומן ידועה היטב ברוסיה, וכי כל צופי האופרה מכירים אותה, ולכן רצף עלילתי ופירוט על העובדות לא היו אלמנטים חשובים בהרכבת האופרה. צ'ייקובסקי רצה להתמקד ברגשותיהן של הדמויות ובאירועים מכוננים של דמויות אלה, כאשר הצופים השלימו בעצמם, באמצעות הידע שלהם, את העלילה.
בינואר 1878 סיים צ'ייקובסקי את הלחנת האופרה, והחליט להעלותה בקונסרבטוריון של מוסקבה.
הופעת הבכורה נערכה ב-29 במרץ (על פי הלוח היוליאני: 17 במרץ) 1879 בתיאטרון מאלי שבמוסקבה, בניצוחו של ניקולאי רובינשטיין. האופרה הועלתה בשנית בתיאטרון בולשוי שבמוסקבה ב-23 בינואר (על פי הלוח היוליאני: ב-11 בינואר) 1881 בניצוחו של אנריקו בוויניאני.
ההופעה הראשונה מחוץ לגבולות רוסיה נערכה ב-6 בדצמבר 1888 בפראג, ועליה ניצח צ'ייקובסקי בעצמו. בהופעה זו הועלתה האופרה בגרסה בשפה צ'כית. ההופעה הראשונה מחוץ לגבולות רוסיה שנערכה ברוסית הייתה ב-19 בינואר 1892 בהמבורג שבגרמניה. על הופעה זו ניצח גוסטב מאהלר, בנוכחות צ'ייקובסקי, אשר עלה לבמה בתום ההופעה.
טיפול בטבע
טיפול בטבע (או תרפיה בטבע) הוא מונח המתייחס לשיטות וגישות שונות של פסיכותרפיה המתקיימות בטבע, מחוץ למבנה, כגון גינון טיפולי, טיפול בעזרת בעלי חיים או טיפול אתגרי באמצעות השטח תוך שילוב חשיבה סביבתית. במסגרת הטיפול נפגשים המטפל והמטופל במרחב טבעי כמו גינה. מטרת התרפיה היא ליצור תהליך נפשי שיאפשר שינוי בחשיבה ובהתנהגות בחיי המטופל, לשפר את יכולותיו הפיזיות, הנפשיות והחברתיות.
יבגני אונייגין (אופרה)
היסטוריה
מאהלר ניצח פעם נוספת על האופרה - בהופעה שנערכה ב-19 בנובמבר 1897 בווינה שבאוסטריה.
טיפול בטבע
קיימות מספר שיטות לתרפיה בטבע, ויש ביניהן הבדלים מהותיים הקשורים בתאוריות והמודלים שלהם, ביישומן בפועל, במטרות הטיפוליות שלהן ובהתייחסותן לאתיקה. בישראל אין עדיין הכרה בקרב הרשויות בטיפול בטבע, כמו גם בשיטות השונות, אך מתקיימים טיפולים כאלו במסגרות שונות בארץ. הכשרה למטפלים בטבע ניתנת כיום במכללות שונות בישראל, וכן מסלול של לימודי המשך באוניברסיטת תל אביב שפותח על ידי ד"ר רונן ברגר.
יבגני אונייגין (אופרה)
היסטוריה
בארצות הברית הועלתה האופרה לראשונה ב-24 במרץ 1920 במטרופוליטן אופרה בעיר ניו יורק. גרסה זו הושרה באיטלקית.
עלילה
העלילה מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-19, בעיר סנקט פטרבורג בכפר הסמוך לה.
טיפול בטבע
יישום השיטה
טיפול בטבע ניתן על ידי מטפלים מקצועיים שהוכשרו לכך. כברוב הטיפולים הנפשיים מסגרת הטיפולי כוללת סדרת מפגשים בעבודה יחידנית או קבוצתית.
יבגני אונייגין (אופרה)
תמונה ראשונה: גן אחוזת לארין
מאדאם לרינה (מצו סופרן) והאומנת (מצו סופרן) יושבות בגן האחוזה. ניתן לשמוע את שתי בנותיה של לרינה - טטיאנה (סופרן) ואולגה (אלט) בתוך הבית.
קבוצת איכרים שרה שיר קומי על בת הטוחן. טטיאנה קוראת ספר רומנטי, ואימה מספרת לה כי החיים שונים מסיפורים כאלה. לנסקי (טנור) - ארוסה של אולגה, משורר צעיר, מגיע לבקר ועימו יבגני אונייגין (בריטון).
טיפול בטבע
יישום השיטה
ההתערבות הטיפולית נערכת באמצעות פעילויות המתבצעות בגינה ובטבע, גם כשהן לא מועברות על ידי מטפל, כמו הקמת גינה לנוי או לירק, פעילות של שתילה, גיזום והכנת כלי שתילה באופן יצירתי, שיעורי חקלאות, מחנה בטבע, סיורים בסביבת מרכז יום, תצפית על חיות בר או ציפורים בסביבה הקרובה, וכל פעילות אחרת בטבע.
מטפלים אלו פועלים במגוון "סוגי טבע": מטבע פראי ומרוחק כמדבר ועד לטבע עירוני כחצר בית ספר או גינה עירונית; זאת ללא ניסיונות לתרבת או לעצב את המקום לטובת הפעילות.
יבגני אונייגין (אופרה)
תמונה ראשונה: גן אחוזת לארין
לנסקי מציג את אונייגין למשפחת לארין. אונייגין מופתע שלנסקי בחר להתארס לאולגה על אחותה הרומנטית טטיאנה, וטאטינה מתאהבת באונייגין.
תמונה שנייה: חדרה של טטיאנה
טטיאנה מגלה לאומנת כי היא מאוהבת. היא כותבת מכתב לאונייגין, בו היא מגלה לו את אהבתה. כאשר האומנת הזקנה שבה, טטיאנה מבקשת ממנה לשלוח את המכתב לאונייגין.
תמונה שלישית: חדר באחוזה
אונייגין מגיע על מנת לפגוש את טטיאנה ולהשיב למכתבה. הוא מסביר לה כי אינו מסוגל לאהוב בקלות, ולכן אינו מתאים לנישואין. טטיאנה המאוכזבת אינה מסוגלת לענות לו בשל צערה הרב.
תמונה ראשונה: נשף בבית לארין
במהלך נשף שנערך לכבודה של טטיאנה, מתרגז אונייגין על אנשי הכפר המרכלים אודותיו ואודות יחסו לטטיאנה. אונייגין כועס על לנסקי ששכנע אותו להגיע אל הנשף, ומחליט לנקום בו בכך שהוא רוקד ומפלרטט עם אולגה, ארוסתו של לנסקי. לנסקי מקנא, ואולגה אינה רואה זאת ומשיבה לחיזוריו של אונייגין.
השכן הצרפתי, מסייה טיקט (טנור) מגיע ושר לכבודה של טטיאנה, אולם לאחר שהוא מסיים הריב בין לנסקי ואונייגין מתעצם. לנסקי מודיע לאונייגין כי אינם חברים עוד, ומזמין אותו לדו-קרב.
תמונה שנייה: על גדת פלג, ביער, בשעת בוקר מוקדמת
לנסקי ממתין לאוניגין, ושר על כך שגורלו אינו ידוע, וכן שר על אהבתו לאולגה. אונייגין מגיע, ומתחיל דו-קרב. אונייגין יורה בלנסקי והורגו.
תמונה ראשונה: נשף בבית עשירים בסנקט פטרבורג
לאחר מספר שנים, אונייגין חושב על חייו חסרי הטעם, ומצר על מותו של לנסקי. הנסיך גרמין (בס) נכנס אל הבית עם אשתו טטיאנה. גרמין שר על אושרו הגדול עם טאטינה ומציג אותה לאונייגין. אונייגין מתרשם מיופיה, ומקווה לזכות שוב באהבתה.
תמונה שנייה: חדר קבלת אורחים בבית הנסיך גרמין
טטיאנה מקבלת מכתב מאונייגין. אונייגין נכנס ומבקש כי תחזיר לו אהבה ותרחם עליו. טאטינה תוהה מדוע עתה הוא נמשך אליה - והאם משיכה זו נובעת ממעמדה החברתי החדש. אונייגין משיב לה שאהבתו אמיתית, וטטיאנה בוכה תוך שהיא מבקשת ממנו לעזוב. היא מודה שהיא עדיין אוהבת אותו, אולם עתה הדבר מאוחר מידי, שכן היא נשואה, ועל אף שהיא אינה שמחה בנישואיה, ואין לה תשוקה לבעלה - היא תישאר נאמנה לבעלה. אונייגנין מתחנן שהיא תעזוב עמו, אולם היא עוזבת את החדר ומשאירה אותו לבדו.
אריות עיקריות
מערכה ראשונה מערכה שלישית
ראזיה
ראזיה (בצרפתית: Razzia) הוא סרט דרמה עלילתי מרוקאי באורך מלא, שבוים על ידי נביל עיוש ונכתב על ידיו יחד עם מרים טוזאני, השחקנית הראשית של הסרט. הסרט מספר על עבדאללה, יטו ועוד מספר דמויות הנפגשים בקזבלנקה, שם אורח החיים המדוני מתנגש בכל מיני דרכים במסורת המוסלמית של העיר. הסרט מציג אהבה אבודה, תשוקה אסורה וחלומות שבירים במרוקו של ימינו, ועוסק באופי של התושבים מקזבלנקה משנת 1942.
הסרט הוקרן לראשונה ב-9 בספטמבר 2017 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו שבקנדה. בישראל הסרט הוקרן לראשונה ב-22 בספטמבר 2018 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ה-34. שפות הסרט הן ערבית, צרפתית וברברית ואורכו כ-119 דקות.
בשנת 2018, הסרט היה מועמד למועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-90, אך לבסוף אינו נבחר.
תקציר העלילה
הסרט מתחיל בשנת 1982 בהרי האטלס, שם המורה עבדאללה, עקב לחץ של נציגי השלטון, צריך להפסיק ללמד בשפה הברברית בה מדברים תושבי המקום. שהוא מרגיש מאוכזב, מבואס וכאוב, הוא מחליט להיפרד מאהובתו יטו ולעזוב את המקום. הסרט ממשיך בשנת 2015, בה עבדאללה, יטו ועוד מספר דמויות נפגשים בקזבלנקה, שם אורח החיים המודרני מתנגש בכל מיני דרכים במסורת המוסלמית של העיר.
ביצ'קה
ביצ'קה (בהונגרית: Bicske) היא עיירה במחוז פייר שבהונגריה. היא נמצאת במרחק של כ-35 קילומטרים מערבה מבירת הונגריה בודפשט.
היסטוריה
לפי ממצאים ארכאולוגיים, אזור העיירה ביצ'קה היה מיושב עוד מהתקופה הנאוליתית וכן בתקופת הברונזה, עוד לפני שהרומאים, האווארים וההונגרים חיו שם. האזכור הראשון לעיירה זו הוא של מסמך היתר גביית אגרה משנת 1306.
בשנת 1596 נכבשה ביצ'קה בידי האימפריה העות'מאנית. בשנת 1642 נקנתה קרקע העיירה בידי רוזן עשיר בשם אדם בטיאני, שבנה שם טירה מפוארת והפך אותה למגוריו. בתקופה זו, הכפר ביצ'קה, שנהרס על ידי הטורקים במהלך הכיבוש העות'מאני, הפך לעיירה משגשגת בשל העושר שמשפחת בטיאני הביאה עימה למקום.
במהלך המאה ה-19 הייתה ביצ'קה לעיר מפותחת ולמרכז תרבותי. משפחת בטיאני כשקנתה את המקום בנתה גם מצפה כוכבים וטירה קטנה עבור אסטרונומים, ודבר זה משך אליה מבקרים רבים.
העיירה ביצ'קה עברה תהפוכות רבות במהלך ההיסטוריה שלה. תחילה היא הייתה יישוב קטן, מעין כפר. משנת 1688 עד 1877, בעידן משפחת בטיאני, הייתה זו עיירה מרכזית של המחוז. משנת 1877 עד 1946 העיירה השתייכה למחוז פייר. בשנת 1947 היא הפכה לעיירה עצמאית. בשנת 2015 היו בה כ-12,000 תושבים.
בשואה
בינואר 1941, במפקד האוכלוסין שנעשה בהונגריה לפני הכיבוש הגרמני, נמנו בביצ'קה 201 תושבים יהודים, שהיוו כ-2% מאוכלוסיית העיירה.
עוד לפני כן, בימי הטרור הלבן ההונגרי, נרצחו כמה מתושביה היהודים של ביצ'קה.
ב-19 במרץ 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, כבש צבא גרמניה הנאצית את הונגריה. במפקד שעשתה גרמניה באפריל באותה שנה, נמנו בין יהודי ביצ'קה 196 יהודים. כמו בכל מקום שנכבש על ידי גרמניה, גם בביצ'קה הוקם גטו עבור היהודים. גטו ביצ'קה הוקם ב-16 במאי 1944. כ-480 יהודים בביצ'קה וסביבותיה נאלצו להצטופף בגטו זה, והבתים סומנו בטלאי צהוב. בתחילת יוני 1944 הועברו יהודי ביצ'קה למרכז שילוח בבית חרושת ללבנים בסקשפהרוואר, וב-14 ביוני הם גורשו משם לאושוויץ.
ב-24 בדצמבר 1944 נכבשה ביצ'קה מידי גרמניה הנאצית על ידי הכוחות הסובייטים של החזית האוקראינית השלישית במהלך הקרב על בודפשט.
דדוקציה
דֵּדוּקְצְיָה (באנגלית: Deduction, בעברית אִפְרוּט) היא היסק הגיוני, הסקת מסקנות מן הכלל אל הפרט, זאת בניגוד לאינדוקציה בה המסקנות מתקבלות מן הפרט אל הכלל. בדדוקציה המסקנות בהכרח נובעות מהנחות היסוד של הטיעון. באופן כללי ניתן לומר שבדדוקציה משתמשים בהנחות יסוד ועקרונות כלליים על מנת לגזור מהם מסקנות פרטיות. הסקה דדוקטיבית מגלה את ההשלכות של טענות, חוקים או עקרונות כלליים, אך, על פי טענתם של כמה פילוסופים, אינה מוסיפה דבר לאמת הידועה כבר מתוך הטענות.
רקע
ההסקה הדדוקטיבית פותחה על ידי אריסטו, תאלס, פיתגורס ופילוסופים יוונים מהתקופה הקלאסית (600 עד 300 לפנה"ס). אריסטו, הנחשב לאבי הלוגיקה, מספר איך תאלס השתמש בכישוריו על מנת להסיק באופן דדוקטיבי שיבול הזיתים של העונה הבאה יהיה פורה במיוחד. לכן, הוא קנה את כל מכבשי הזיתים וצבר הון כאשר הגידול ביבול הזיתים אכן הגיע.
דדוקציה מול אינדוקציה
האלטרנטיבה להסקה דדוקטיבית היא הסקה אינדוקטיבית. ההבדל המהותי והבסיסי בין השתיים הוא שהסקה דדוקטיבית היא הגרירה הלוגית בין עובדות כלליות לאמיתות פרטיות, בעוד הסקה אינדוקטיבית פועלת בצורה ההפוכה בדיוק. הסקה אינדוקטיבית פותחת בתצפית יחידה (או מספר לא מספיק של תצפיות) אשר ההנחה היא שהיא מייצגת את העיקרון שאמור לפעול בצורה כללית.