cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נחל מעפילים
על הצלע הדרום מזרחית של הנחל עובר שביל מתפתל הבנוי בחלקו, שנפרץ על ידי הבריטים כחלק מפעולתם לטיפוח שמורות טבע. הם פרצו שבילים ועסקו בייעור. שביל זה נקרא בעבר השביל המנדטורי. הוא שימש את לוחמי הפלמ"ח בעת פריצת מחנה עתלית כחלק ממסלול המילוט של המעפילים לקיבוץ יגור. לציון האירוע החליטה ועדת השמות הממשלתית לשנות את שמו של הנחל ל"נחל מעפילים". המעפילים הסתתרו בקיבוץ, ואילו הקיבוצניקים מצידם החביאו את תעודות הזהות שלהם. ההנחיה הייתה גם לתושבי הקיבוץ וגם למעפילים שאם הבריטים יבקשו מהם להזדהות הם יענו שהם " יהודים מארץ ישראל". לזכר מאורע זה רשם יורם טהרלב בן קיבוץ יגור את השיר צל ומי באר.
מצוקי הנחל
בצלע הצפונית מערבית מתנשאים מצוקים הנקראים "מצוקי הכתר", מצוקים אלה עשויים דולומיט קשה. השם ניתן למצוקים על ידי חברי קיבוץ יגור. המצוקים מתחלקים ל"מצוק הכתר העליון" גובה המצוק כשלושה מטרים. במצוק יש שתי מערות. המערה הגדולה היא בעלת רחבה לפניה ויש לה פתח נסתר הפונה לכוון מערב. במערה שלושה חללים אליפטיים. החלל המרכזי אורכו 9.5 מטרים ורוחבו חמישה מטרים. ברחבה שלפני המערה נמצאים שני כוכים בעומק שני מטרים. באזור המערה נמצאו חרסים מהתקופה ההלניסטית והתקופה הרומית. ממערב למערה זו מצויה מערה נוספת קטנה יותר.
צפון-מזרחית לשם נמצא "מצוק הכתר התחתון". מצוק זה מחולק לשלושה מפלסים. גובה כל מפלס בין 20–25 מטר. במפלס האמצעי מצויות ארבע מערות. באחת המערות שוכנים עטלפי פירות ועטלפי חרקים.
צמחיית הנחל
העצים השולטים בנחל ובגדותיו הם אלון מצוי, אלה ארצישראלית ובר זית. אליהם מתלווים לבנה רפואי, ער אציל, אשחר, כליל החורש וקטלב. גובה העצים בתוך האפיק מגיע עד שבעה מטר.
בולען
מעל הנחל בשלוחה הדרומית ליד השביל המנדטורי נמצא בולען המכונה הוטת ג'ין. זו מערה אנכית צרה ועמוקה, שעולה ממנה אוויר חם.
חורבת נחל מעפילים
במורד הנחל על הגדה הצפונית מעל מחצבה קטנה נטושה, נמצאים שרידי שלושה מבנים הבנויים אבני גוויל. באתר נמצאו חרסים מהתקופה ההלניסטית. באחד החדרים נמצאו שרידי כלים מהמאה ה-17. ההשערה היא שבמקום זה התגוררה בעבר משפחת ווהאב הדרוזית שמתגוררת כיום בעספיא. באזור הנחל נמצאו טרסות נטועות עצי זית. מקום זה מוזכר כמגורי המשפחה בספרו של הגרף פון-מולינן שביקר בכרמל בסוף המאה ה-19.
אידי
אידי (באנגלית: Aidi) הוא גזע כלבים שמקורו במרוקו ושייעודו המקורי היה הגנה על צאן. לאידי יכולות ציד וריח טובות, ובמרוקו צד בדרך כלל יחד עם סלוגי, אשר רדף אחר הטרף בעוד האידי איתר אותו בעזרת חוש הריח.
היסטוריה
האידי מגיע ממרוקו, ונראה שמקורו הוא במדבר סהרה. הכלב מעולם לא היה כלב צאן, למרות שפורסם תחת השם כלב צאן הרי האטלס ב-1963, ולכן תוקן השם בשנת 1969. האידי הוא כלב אמיץ שחי ועובד בהרי האטלס של מרוקו, לוב ואלג'יריה ומגן על בעליו ורכושו מפני חתולי בר או טורפים אחרים.
לגזע זה כינוי ושמו ברברי, כיוון שהשבטים הברברים ניצלו אותו, כי הוא קצת דומה לכלבי פאריה אשר בעל אותו מוצא כמוהם. אידי עדיין לא מוערך מבחינה היסטורית, וכך גם רוב הכלבים שאינם סלוגי או גזעים אחרים שנחשבו אציליים (היו אלה לרוב גזעים של כלבי רוח).
עם זאת, המרוקאים יצרו לאחרונה מועדון על מנת להגן על טוהר הגזע אשר תרם רבות לתפקידים שהיו דרושים כגון הגנה, צייד ועזרה משטרתית, וגם כחיית מחמד. אף על פי שאידי שימש ככלב עבודה בכל מרוקו, הוא נפוץ שם יותר כחיית מחמד.
בעבודות הצאן שלו, יש לו הרבה תכונות של כלבי הרים, ולכן הוא משתייך לקבוצה זו.
גובהם בין 51 ס"מ ל-63 ס"מ ומשקלם כ-25 ק"ג. ראשו הוא דמוי דוב. בקיץ הוא משיל חלקית משיערותיו. לסתותיהם חזקות ושפתיים שחורות או חומות. העיניים בינוניות, ובעלות צבע כהה. צבעי גבם הוא לבן, שחור, אפור, ורוד וחום צהוב.
האידיים נמרצים מאוד ובעלי יכולת הגנה טובה ביותר, ובדרך כלל הם כלבי שמירה יוצאים מהכלל. האידיים מהירים, חזקים, ערניים ומוכנים לכל פעולה ובכל עת. הם נחשבים לגזע כלבים רגיש.
מנזר נובוספאסקי
מנזר נובוספאסקי (ברוסית: Новоспасский монастырь; מילולית: המנזר החדש של המושיע) הוא אחד המנזרים המבוצרים המקיפים את מוסקבה מדרום-מזרח, חלק מטבעת הזהב של רוסיה.
היסטוריה
מנזר נובוספאסקי היה המנזר הראשון שהוקם במוסקבה בתחילת המאה ה-14 בתוך הקרמלין. המבנה הקרוי "כנסיית המושיע ביער" היה הקתוליקון המקורי. כאשר הועבר המנזר מהקרמלין לגדה השמאלית של נהר המוסקבה ב-1491 בהוראת איוון השלישי (המכונה "הגדול"), שונה שם המנזר ל"מנזר המושיע החדש" על מנת להבדיל בינו לבין מנזר המושיע בקרמלין.
במהלך השלטון הסובייטי שימש המנזר למטרות שונות: בית יתומים, בית חרושת לרהיטים, בית כלא, שהפך לבית כלא לשיכורים (Вытрезвитель) של המיליציה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 ניתן המנזר למכון לשחזור אומנות, ולבסוף הוא הושב לידי הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית ב-1991.
רקוויאם העולם
רקוויאם העולם היא יצירה קלאסית בקנה מידה גדול שכתב המלחין הבריטי ג'ון פולדס. היצירה מכונה רקוויאם, אך היא לא מורכבת ממילות הרקוויאם הקתולי אלא מלברית שערכה אשתו של המלחין, מוד מקארת'י, ועניינה זיכרון לנופלי מלחמת העולם הראשונה ותפילה לשלום. היצירה בוצעה במשך ארבע שנים ברציפות (1923-1926) ביום שביתת הנשק של סוף מלחמת העולם הראשונה (11 בנובמבר) בטקס הזיכרון של הלגיון הבריטי המלכותי, ולאחר מכן נשכחה ובוצעה שוב רק בשנת 2007.
היסטוריה
בסופו של דבר אימץ הלגיון הבריטי המלכותי את היצירה והחליט לשלב אותה בטקס הזיכרון שלו לזכר חללי מלחמת העולם הראשונה. הבכורה של היצירה נערכה ב-11 בנובמבר 1923, יום השנה החמישי לשביתת הנשק של סוף מלחמת העולם הראשונה, ברויאל אלברט הול. את היצירה ביצעה התזמורת הפילהרמונית של לונדון בתוספת של מקהלות ונגנים נוספים. בסך הכל השתתפו בביצוע היצירה 1,250 נגנים וזמרים. בכורת היצירה זכתה להצלחה רבה וזיכתה את המלחין בתשואות ארוכות מהקהל. היצירה בוצעה מאז במשך ארבע פעמים ברציפות בליל שביתת הנשק. אך לאחר 1926 הופסק ביצוע היצירה. מלקולם מקדונלד, הביוגרף של פולדס טוען שהפסקת ביצוע היצירה נבעה מקנוניה כנגד פולדס בשל דעותיו השמאליות והעובדה שלא שירת במלחמה.
אחרי הפסקת ביצוע הרקוויאם הוא נשכח ולא בוצע במשך יותר מ-80 שנים. לאחר גילויו המחודש של ג'ון פולדס וחידוש העניין בו בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 החל להתרקם הרעיון לבצע מחדש את רקוויאם העולם, אך ביצוע זה נעשה רק בשנת 2007 בשל הקושי בביצוע יצירה כה גדולה. היצירה בוצעה בביצוע מחודש ב-11 בנובמבר 2007 על ידי תזמורת רשות השידור הבריטית בניצוחו של ליאון בוטשטיין. הביצוע המחודש היצירה עורר עניין וזכה לביקורות טובות ואף הוקלט ויצא בדיסק.
היצירה
היצירה עניינה זיכרון לנופלים במלחמת העולם הראשונה ותפילה לשלום. היצירה הנה זיכרון לכל נופלי המלחמה ללא קשר ללאום שלהם, ולפיכך היא נקראת "רקוויאם העולם".
היצירה מורכבת משני חלקים שבכל אחד מהם עשרה פרקים. אין הפסקה בין הפרקים בתוך כל חלק. ביצוע ממוצע של היצירה אורך כשעה וחצי.
מילים
את המילים לרקוויאם ערכה אשתו השנייה של פולדס, מוד מקארת'י. הטקסט איננו ליטורגי, הוא אמנם נפתח במילים "requiem aeternam" (מנוחת עולמים) כמו הטקסט הקתולי, אך לאחר מכן הטקסט הליטורגי נזנח. הלברית של הרקוויאם מורכבת מפסוקים מן התנ"ך, קטעים ממסעות ההלך של ג'ון באניין, משירי קודש הודיים ומקטעים שכתבה מקארת'י בעצמה. כמעט כל הטקסט כתוב בשפה האנגלית.
הרכב
ההרכב הנדרש לתזמור מלא של היצירה הוא עצום: יותר מ-1,200 איש הכוללים זמרים סולנים, מקהלה עצומה, מקהלת נערים, תזמורת גדולה וכלים סולנים. חלק מההרכב מפוזר באולם ומאחורי הקלעים. ישנם גם, לצרכים מסחריים, הרכבים קטנים יותר ליצירה לרבות הרכב הכולל עוגב בלבד.
הרכב מלא של היצירה כולל:
נתמר הלל
נתמר טרונך סלם הלל (באמהרית: אנט-מר טרונך; נולדה ב-1964) היא עולה מאתיופיה, עובדת סוציאלית, ואחת מחוקרי פרשת הדם בוועדת נבון. הדליקה משואה בערב יום העצמאות ה-43 למדינת ישראל.
ביוגרפיה
נתמר הלל נולדה במחוז גונדר שבמדינת אמהרה (צפון אתיופיה) לאם תַגאן אבבה והאב טרונך סלם (סנגור ומגשר של יהודים בבית המשפט), היא גדלה במשפחה יהודית והייתה השנייה מבין תשעה ילדים. בשל ריבוי הבנים במשפחה קיבלה מאמה את השם אנט-מר שפירושו הראשון "חמלה לאמא" ופירושו השני "אמא מתוקה כמו דבש". האזור בו היא ומשפחתה התגוררו בחבל גונדר נקרא "טדא". המשפחה התגוררה בחלק היהודי של הכפר, אשר לצידו שכן גם חלק נוצרי. באזור המשפחות היו עובדות את האדמה ולכל משפחה היה שטח חקלאי גדול.
בראיון סיפרה הלל כי הנוצרים שהיו גרים כקילומטר ממנה היו מכנים אותה ואת שכניה "פאלשים". משפחתה המורחבת של הלל הייתה נפגשת תמיד בחגים והיה נהוג שכל הילדים עוזרים למשפחה, תפקידה של הלל בתור בת היה לעזור לאמה בהבאת מים מהבאר, בישולים, ניקיון וטיפול באחים הקטנים. כבר בגיל חמש הייתה מכינה הלל אינג'רה, לומדת מאמה איך לבשל ולהכין כלים (אגלגיל) להכנת אוכל ולשמירת תכשיטים, בגדים ועוד.
כשמפלגת הדרג הדיחה את הקיסר היילה סלאסי ותפסה את השלטון, היו בעם חילוקי דעות רבים, וקרעים פוליטיים אפילו בקרב משפחות או קבוצות חברים, באותה התקופה הצטרפה הלל בסתר לארגון המורדים יחאפ"ה(Etiopian People's Revolutionary Party EPRP).
החיים בישראל
הלל בעלת תואר שני בעבודה סוציאלית ותעודת מומחיות בטיפול בילדים ונוער. הלל היא עובדת סוציאלית בכירה, מנהלת האגף לשירותים פסיכו-סוציאליים ורפואיים, במנהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער במשרד החינוך. ביחידה זו היא מבצעת איבחונים קליניים, מדריכה עובדים סוציאליים ומלווה צוותים חינוכיים בפנימיות שונות. בעבודתה היא מצאה פתרונות לבעיות הנובעות מפערי התרבות והחינוך, בעיקר בקרב בני נוער. הלל עוסקת בקידום העבודה הסוציאלית בכפרי נוער ופנימיות, המטפלים בילדים ונוער. בין השאר, היא מעבירה במרכזי חינוך ברחבי הארץ סדנאות מבוקשות וקורסים על הפחד מהשונה וגזענות. הלל כיהנה בוועדות ציבוריות שונות אשר תפקידן לקדם את העדה האתיופית ולמנוע בעיות של פשיעת נוער בקרב העדה.
כאשר נחשפה פרשת השמדת מנות הדם הייתה הלל חברה בוועדת נבון שדנה בהשמדת תרומות הדם של יוצאי אתיופיה וצאצאיהם על ידי בנק הדם, בשל הפחד שזה הוא אינו 'דם בטוח'.
בערב יום העצמאות ה-43 למדינת ישראל נבחרה הלל להדליק משואה אותה הקדישה לכל משפחות העולים ולמיזוג וקבלת העדות השונות בארץ ישראל ולכבוד העוסקים במלאכת קליטת העלייה.
ב-1999 חיברה והנחתה הלל, יחד עם אברהם היימן את "לדבר על הטראומות"; טיפול בטראומה של נשים שעלו לארץ דרך סודאן, במבצע משה.
הלל אם לשלוש בנות ומתגוררת בישראל, במרכז הארץ.
טבול יום
מסכת טבול יום מסדר טהרות, עוסקת בדיניו של טבול יום.
הסבר המונח
טבול יום הוא אדם שהיה טמא בטומאה של אב הטומאה או ראשון לטומאה, וטבל במקווה טהרה, אך עדיין לא הסתיים היום בו טבל. במונח התלמודי זה נקרא "טעון הערב שמש". תהליך הטהרה מסתיים רק עם סיומו של היום בשקיעת השמש וכניסת הערב. דין זה נלמד מהפסוק ב:.
דיניו
טבול יום מטמא תרומה ועושה אותה שלישי לטומאה ומטמא קדשים ועושה אותם רביעי לטומאה.
במצב זה של טומאה קלה, רשאי הוא לאכול מעשר שני, אך לא תרומה. בסוף היום - תהליך טהרתו נשלם, ואם הוא כהן יהיה מותר לו גם לאכול תרומה. לגבי רוב הטמאים, סוף היום משלים לגמרי את טהרתם, והם רשאים גם לאכול קודש. ברם, לגבי כמה מן הטמאים (זב, זבה, יולדת ומצורע). קבעה התורה שעליהם להביא קרבן להשלמת טהרתם. עד הבאת קרבנם הם מוגדרים כמחוסר כיפורים, ואסורים לאכול קרבן או להיכנס לבית המקדש.
לטבול יום דינים מיוחדים: בעוד שטומאת משקין "עושה תחילה", כלומר שהיא תמיד תהיה ראשון לטומאה בין אם המשקים נגעו באב הטומאה ובין אם נגעו בראשון לטומאה, הרי שמשקין שנגע בהם הטבול יום הם כמו כל שאר הטומאות - דרגה אחת פחות מהדבר המטמא.
טבול יום חייב כרת על ביאת מקדש והמקור לכך הוא בפרשת תזריע -, פסוק העוסק באשה ה"יושבת על דם טוהר" שדינה כטבול יום. אמנם, לטבול יום מותר להיכנס עד עזרת נשים (לא כולל), דהיינו עד החיל (כולל).
אבי ארזוני
אָבִי אַרְזוֹנִי הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת בתפקידי פיקוד בחיל הים, בהם מפקד שייטת ספינות הטילים, ראש מספן המודיעין ומפקד בסיס חיפה.
ארזוני בוגר קורס חובלים, שירת כמפקד ספינת טילים אח"י גאולה (דצמבר 1990 עד יולי 1992), מפקד ספינת טילים אח"י חנית ומפקד שייטת ספינות הטילים בשנים 2003 עד 2005. תחת פיקודו זכתה השייטת בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. ב-2007 מונה לראש מספן המודיעין במטה חיל הים וב-2009 מונה למפקד בסיס חיפה וכיהן בתפקיד עד נובמבר 2011.
לאחר שחרורו עוסק בייעוץ ביטחוני ופיתוח עסקי.
הוא בעל תואר ראשון בניהול מאוניברסיטת חיפה (1994), בוגר המכללה למלחמה של הצי האמריקני (2001), בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדעי המדינה ולימודי ביטחון מאוניברסיטת חיפה (2006).
יחסי אזרבייג'ן–פקיסטן
יחסי אזרבייג'ן-פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן והרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
היסטוריה
פקיסטן ואזרבייג'ן מקיימות יחסים טובים המאופיינות בהשקפות משותפות בנושאים עולמיים ואזוריים מרכזיים. שתי המדינות מאפיינות את היחסים הדיפלומטיים שלהן כ"ידידותיים".
היחסים בין שתי המדינות נוצרו לאחר שהרפובליקה של אזרבייג'ן נעשתה עצמאית לאחר התפרקות ברית המועצות, ב-9 ביוני 1992. פקיסטן הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו באזרבייג'ן ב-12 בדצמבר 1991.
מחזור המסחר בין המדינות צומח בהתמדה, היו כמה פגישות ברמה מדינית גבוהה, בהן נדונו סוגיות בנושא הגדלת היקפי הסחר.
ישיבות הצדדים
ביקורו הרשמי של נשיא פקיסטן פארוק אחמד ח'אן לע'ארי באזרבייג'ן התקיים בסתיו 1995. באפריל 1996 ערך נשיא אזרבייג'ן, היידר אלייב, ביקור חוזר בפקיסטן. היידר אלייב נפגש עם ראש ממשלת הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן – בנזיר בהוטו. הצדדים חתמו על תשעה מסמכים חשובים מבחינה דיפלומטית.
פגישתו של היידר אלייב עם נשיא פקיסטן פרבז מושארף נערכה בקיץ 2000 בפסגת הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (ECO) בבירת איראן, טהראן. הוכרז על תמיכה דו צדדית.
הסכם בדבר שיתוף פעולה בין הגנה ושיתוף פעולה צבאי בין הצדדים נחתם בשנת 2002. באותה שנה קיים הנשיא היידר אלייב פגישה נוספת עם פרבז מושארף באיסטנבול בפסגת הארגון לשיתוף פעולה כלכלי.
בספטמבר 2003 נפגש ראש ממשלת אזרבייג'ן, אילהם אלייב, עם נשיא פקיסטן, פרבז מושארף. הם דנו בסוגיות בינלאומיות שנמצאות בתחום האינטרסים של שתי המדינות.
באביב 2005 ביקר בפקיסטן הנשיא אילהם אלייב. במהלך הביקור בן היומיים, הצדדים דנו בפוטנציאל השותפות. שישה הסכמים נחתמו בתחום מידע ותקשורת, תחבורה, תעופה, יחסי תרבות, עניינים כספיים וחינוך.
במאי 2006 נערך פסגת הארגון לשיתוף פעולה כלכלי התשיעי בבאקו בה השתתף ראש ממשלת פקיסטן, שובקט עזיז.
בקיץ 2008 ביקרה משלחת של הוועדה הקבועה ליחסי חוץ של הסנאט IRP בראשות מושאד חוסין סעידי בבאקו משלחת בראשות יו"ר הפרלמנט הפקיסטני, מוחמד מיאן סומרו.
יחסים כלכליים
בסתיו 1995 נחתם בין שתי המדינות הסכם לשיתוף פעולה בתחום המסחר והכלכלה ופרוטוקול להקמת ועדה משותפת ברמה מדינית. ישיבות של הוועדה הנ"ל מתקיימות אחת לשנתיים בערי הבירה של שתי המדינות.
בשנת 2005 נפתח סניף של הבנק הלאומי של פקיסטן בבאקו.
לממשלת פקיסטן יש הסכם עם אזרבייג'ן (20 ביוני 2016), שמטרתו לייבא חשמל, נפט ומוצרי נפט, גז נפט נוזלי, וגז טבעי נוזלי מאזרבייג'ן.
ב-1 במרץ 2017 נערך הפסגה ה-13 של הארגון לשיתוף פעולה כלכלי בבירת פקיסטן, אסלאמאבאד. בפסגה השתתף גם נשיא הרפובליקה של אזרבייג'ן, אילהם אלייב. בפגישה, ראש ממשלת הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן מוחמד נואז שריף ונשיא אזרבייג'ן אילהם אליאב הסכימו על ייבוא מוצרים מהמתחם התעשייתי הצבאי-פקיסטני על ידי אזרבייג'ן. נושאים הקשורים לתעשייה הביטחונית וכלכלית.
בנובמבר 2017 הודיע לשכת המסחר והתעשייה של פקיסטן בעיר קראצ'י על רצונם של יזמים לתרום תרומה מהותית לאזור הכלכלי החופשי (SEZ) בכפר האזרי, אלאט. המוקד העיקרי יהיה בפיתוח תחום התרופות.
מאז סוף 2017, פקיסטן מנהלת משא ומתן עם אזרבייג'ן על הצורך לחבר את מסדרון התחבורה "צפון-דרום" לפרויקט. מסדרון זה עשוי להפוך לקישור בהובלת הרכבות של אזרבייג'ן, איראן ורוסיה.
המחזור השנתי בין אזרבייג'ן לפקיסטן הוא 10 מיליון דולר.
על פי הסכם דו-צדדי בין משרדי האנרגיה של פקיסטן ואזרבייג'ן (מיום פברואר 2017), אזרבייג'ן תייצא לפקיסטן חלק ממוצרי הנפט והגז, כולל נפט חימום, בנזין, סולר וגז טבעי.
במהלך 2017 נאמד סכום העסקות הכולל בין שתי המדינות בכ־7.34 מיליון דולר (שהם 26.55 אחוז יותר בהשוואה לתקופה המקבילה בשנת 2016). על פי ועדת המכס הממלכתית של אזרבייג'ן, 5.7 מיליון יבוא של מוצרים אזרבייג'ן מפקיסטן אחראי על סך הסכום הכולל.
המסחר הדו-צדדי הממוצע בין אזרבייג'ן לפקיסטן במחצית השנייה של 2018 הסתכם בכ-7.3 מיליון דולר אמריקאי. עם זאת, שתי המדינות מתכוונות להגדיל עוד יותר את המספר הזה בחמש השנים הבאות על בסיס הסכמים שנחתמו לאחרונה. בגלל פוטנציאל האנרגיה העצום של אזרבייג'ן (נפט וגז), הצד הפקיסטני כמדינה מייבאת נפט רואה באזרבייג'ן שותף סחר חשוב. מנת להשיג צמיחה נוספת של הסחר בין משרד הכלכלה של אזרבייג'ן ומשרד המסחר בפקיסטן, הוקמה קבוצת עבודה מיוחדת לפיתוח שיתופי פעולה השקעות דו צדדיות. על פי ההערכות, בעשור האחרון השקיע הצד הפקיסטני כ-4.2 מיליון דולר בכלכלת אזרבייג'ן. בנוסף, בעתיד עשויה פקיסטן להשיג את העליונה על השוק המקומי של אזרבייג'ן באמצעות יצוא של מוצרי ספורט, תעשיית עור, תרופות, אנרגיה, ייצור ציוד חקלאי קל. על פי הסטטיסטיקה, בחודשים ינואר עד יוני 2018 הסתכם ב-5.82 מיליון, בנוסף, ישנן כ-250 חברות המבצעות עסקאות בשווי 4.2 מיליון דולר בין אזרבייג'ן לפקיסטן. בשנת 2018, מחזור המסחר הכולל בין מדינות אלה חושב על 36 אחוז יותר לעומת השנה שעברה.
הסטטיסטיקה של ועדת המכס הממלכתית של אזרבייג'ן מראה כי הסחר בין אזרבייג'ן לפקיסטן בתקופה מינואר עד ספטמבר 2018 הסתכם בכ-8.34 מיליון דולר. בהשוואה לתקופה המקבילה בשנת 2017, סך הצמיחה הסתכמה ב-22.46 אחוז. בעסקאות אלה היה לצד הפקיסטני עודף בחשבון השוטף, ובאזרבייג'ן היה בכך גירעון.
שיתוף פעולה צבאי
פקיסטן היא אחת ממדינות בעלות נשק גרעיני ומדינה עם שיעורי פיתוח גבוהים של התעשייה הצבאית. באשר לשאלות של שיתוף פעולה צבאי בין פקיסטן לאזרבייג'ן, מצוין האפשרות לייצר נשק למטרות כלליות, כמו גם להניח את היסודות של מפעלים צבאיים. מצד שני, פקיסטן מבקשת לחזק את היחסים עם אזרבייג'ן בתחום האנרגיה בגלל מחסור במשאבי אנרגיה.
בחורף 2014, במהלך ישיבת ה-V של קבוצת העבודה לשיתוף פעולה צבאי בין אזרבייג'ן לפקיסטן בעיר אסלאמאבאד, חתמו המדינות על הסכם על שיתוף פעולה צבאי הדדי.
בעשור האחרון הכשירו מומחים צבאיים פקיסטנים כמאה יחידות צבאיות אזריות.
אזרבייג'ן מנהלת משא ומתן עם פקיסטן על רכישת מטוסי ה-JF-17. בשנים 2019–2020 מתוכננת ייצור המוני של מטוסי JF-17 בלוק 3. אזרבייג'ן מעוניינת גם לרכוש מטוס לוחמה סופר מושק.
תמיכה בזירה בינלאומית
פקיסטן תומכת בעמדת אזרבייג'ן בסכסוך קרבאך, ואזרבייג'ן תומכת בפקיסטן בנושא השתייכותו של קשמיר. פקיסטן היא המדינה היחידה בעולם שאינה מכירה בארמניה.
שיתוף פעולה הומניטרי
בשנים 2012–2018 העניקה קרן היידר אליאב באמצעות שיתוף פעולה הומניטרי סיוע למספר מוסדות רווחה פקיסטניים מקומיים וארגוני צדקה. הקרן הקצתה גם כספים להקמת מערכת אספקת מים באזור דרע אסמאעיל חאן וארגנה טיפול חינם בבתי חולים שונים בעיר פשאוור. בנוסף, קרן היידר אליאב משלמת מלגות ליותר מ-30 סטודנטים ראויים מ-12 אוניברסיטאות פקיסטניות ובית הספר לנערות רארה. במהלך חנוכת מעיין החללים ב-20 בינואר בגוג'ראן, מחוז פונג'אב, נתרמו 500 מנות דם למרכז טאלאסמיה של ארגון הבית המתוק של פקיסטן (בית אול-מל).
ב-8 באפריל 2015 הוענק סיוע הומניטרי לקורבנות השיטפון באוקטובר 2014 באזורים כפריים בערים שונות בפקיסטן על ידי הסוכנות לפיתוח בינלאומי של אזרבייג'ן (AİDA).
יחסים תרבותיים
בשנת 2007 אירעה רעידת אדמה בפקיסטן, בפרט בעיר מוזפרבאד. אזרבייג'ן, בראשות אילהם אלייב, העניקה סיוע כספי למדינה שנפגעה בסכום של מיליון וחצי דולר. ביוזמתו של יו"ר קרן היידר אליאב, בכפר רארה הכפרי, בעיר מוזפרבאד, החלה בניית בית ספר תיכון על פי הדגם המודרני, שהפתיחה הגדולה שלו התקיימה בפברואר 2008. הקרן הקצתה גם כספים להקמת יחידה חדשה של המרפאה של קרן העיניים קבר, בפשאוור.
FOB
FOB (מאנגלית ר"ת: Free on Board; "שחרור על הסיפון") הוא מונח מתחום השילוח הימי או המסחר הבינלאומי שפירושו שהמוכר דואג להעברת הסחורה אל הספינה שתוביל את הסחורה אל הקונה, ויישא בכל ההוצאות של ההובלה והמיסוי, עד שהסחורה מאוחסנת בספינה. הקונה בעסקת FOB, צריך לשחרר את הסחורה מהמכס בנמל היעד, ולטפל בהובלתה מהנמל אל המיקום שיבחר. כללי השילוח הימי לא מגדירים באיזה שלב מועברת הבעלות, וכן אינם מגדירים מי אחראי לביטוח הסחורה בין הנמלים.
כשמדובר בשילוח בין מדינות, היתרון שבעסקאות FOB הוא שכל צד בעסקה מטפל במיסוי ובשינוע בתוך מדינתו.
ליו שאוצ'י
ליו שאוצ'י ׁ(במנדרינית: 刘少奇, 24 בנובמבר 1898 – 12 בנובמבר 1969) היה מהפכן, מדינאי ותאורטיקן סיני, ששימש כנשיא הרפובליקה העממית של סין בשנים 1959 ועד 1968. עד אז ליו היה האדם השלישי בכוחו במדינה אחרי מאו דזה-דונג וג'ואו אנלאי.
ביוגרפיה
ליו נולד למשפחת איכרים עשירה למדי בכפר במחוז חונאן בדרום מזרח סין. בשנת 1920 החל ללמוד באוניברסיטה במוסקבה שבברית המועצות. בשנת 1921 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של סין. ליו חזר לסין בשנת 1922 והחל להוביל שביתות של עובדי רכבת באזור ג'יאנגשי. הוא המשיך במאבקים רבים למען זכויות עובדים גם בחוביי ובשאנגחאי. בשנת 1927 נבחר לוועד המרכזי של המפלגה, והתמנה לראש מחלקת העבודה שלה. בשנת 1929 חזר למטה המפלגה בשנגחאי והתמנה למזכיר המפלגה במנצ'וריה. בשנת 1932 התמנה למזכיר המפלגה בפוג'יין ובשנים שלאחר מכן היה אחראי על ארגון המפלגה בצפון המדינה.
בשנת 1954 החל למלא תפקידים מרכזיים בקונגרס הלאומי העממי. עבודתו של ליו התמקדה בעניינים ארגוניים ותאורטיים. בשנת 1958 הביע תמיכה נרחבת במדיניות הקפיצה הגדולה קדימה של מאו דזה-דונג, יחד עם דנג שיאופינג. דעה זו עמדה בניגוד לדעתם של כמה פוליטיקאים בכירים אחרים כגון ג'ואו אנלאי. כתוצאה מכך, ליו זכה להשפעה במפלגה, והצליח להתמנות בשנת 1959 לנשיא סין. כנשיא, ביצע רפורמות כלכליות רבות שריסנו את "הקפיצה הגדולה קדימה".
בסוף שנות ה-60 בריאותו של ליו הידרדרה והוא הוקע מהמפלגה (כנראה בגלל סכסוכים עם מאו). מיד לאחר סילוקו מהמפלגה, ב-2 בנובמבר 1969 הוא נפטר. גופתו נשרפה למחרת. כ-11 שנים לאחר מכן, בשנת 1980, המפלגה הביעה צער והסתייגות מסילוקו ומהיחס השלילי אליו. ב-17 במאי של אותה השנה נערך טקס אזכרה ממלכתי לזכרו של ליו, ואפרו פוזר בים לפי בקשתו.
Time to Live
Time to Live או בקיצור TTL (בעברית: זמן חיים), הוא מנגנון המגביל את "זמן החיים" של מידע ברשת.
ניתן להשתמש ב-TTL כחותם זמן או מונה המוצמד או משולב בתוך המידע. לדוגמה בניתוב, ברגע שמספר ה"קפיצות" מגיע ל־0, המידע מוחזר לשולח. כל קפיצה מתייחסת למעבר בין נתב לנתב. TTL מונע מחבילת מידע להסתובב באופן אין סופי ברשת, ובכך מונע לופים ברשת. ביישומי מחשב, TTL משמש לשפר את מהירות ויעילות זיכרון המטמון, באמצעות הגבלת הזמן בו נשמר מידע לפני מחיקתו או חידושו.
חבילת IP
בפרוטוקול האינטרנט ה-TTL הוא שדה בן 8 סיביות. הוא מיוצג במבנה הפתיח (header) של IPv4 בשם TTL, ובמבנה הפתיח של IPv6 בשם Hop Limit. הערך המקסימלי של TTL הוא 255. ערך ה-TTL נחשב לזמן המרבי שבו חבילת מידע יכולה להיות ברשת האינטרנט.
ערך ה-TTL נקבע על ידי השולח של חבילת המידע, ומופחת ב-1 על ידי כל נתב שחבילת המידע מנותבת דרכו. אם הערך מגיע ל-0 לפני שחבילת המידע הגיעה ליעדה, היא מושלכת ומנגנון ה-ICMP מחזיר שגיאה לשולח שהייתה חריגה ממשך הזמן המוקצב במהלך המעבר. המטרה של מנגנון ה-TTL היא למנוע מצב שבו חבילת מידע שלא מצליחה להגיע ליעדה, תסתובב באופן אין סופי ברשת האינטרנט, ולבסוף תביא לקריסתה עקב מספר רב של חבילות מידע שזמן השהייה שלהן בלתי מוגבל.
Black Swans and Wormhole Wizards
Black Swans and Wormhole Wizards (בעברית: ברבורים שחורים ומכשפי חור תולעת) הוא אלבום האולפן השלושה עשר של גיטריסט הרוק אינסטרומנטלי ג'ו סטריאני, שיצא לאור ב-5 באוקטובר 2010.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו בידי ג'ו סטריאני.
Ignacio
Ignacio הוא אלבום פסקול של הסרט המקסיקני ?Entends-Tu Les Chiens Aboyer. אלבום זה יצא על שמו של יונתן ידין שהיה יהודי מהמאה השנייה לפני הספירה.
כל מוזיקת הסרט הולחנה על ידי האמן היווני ואנגליס. בכל פסקול הסרט ישנן שתי רצועות מוזיקליות, אך בדרך כלל מקבלות יחס של אחד.
רשימת רצועות
רשימת רצועות האלבום Ignacio, בתור שתי רצועות נפרדות.
קול דויד
"קול דויד" היא פינת השידור בשפה העברית של רדיו איראן, שבה משודרים דברי תעמולה המיועדים למאזינים במדינת ישראל.
העברית שבפי השדרים נשמעת במבטא פרסי, וככל הנראה נמצאים בהם גם יהודים איראנים. מנהל השידור אמיר בהג'תי הסביר בריאיון לעיתון ירדני, שהובא באתר האינטרנט בעברית של הקהילה היהודית בטהראן, כי השידור נקרא על שמו של דוד המלך, שהיה "נעים זמירות". בניגוד לסגנון המקובל בכלי התקשורת האיראנים, השידור קורא לישראל בשמה ולא בכינוי "היישות הציונית". עם זאת, אין הוא משתמש בביטוי "עולים", אלא בביטוי "מהגרים", ולמשרד הביטחון הישראלי הוא קורא "משרד המלחמה", עם זאת בניגוד למקובל בממשל האיראני בתחנה מחבלים מתאבדים נקרא "מחבלים מתאבדים ולא "שאהידים" דבר שנחשב יוצא דופן.
התחנה משדרת פעם ביום במשך חצי שעה, בין השעות 12:00 ל-12:30 לפי שעון גריניץ' ושידור חוזר בין השעות 4:30 ו-5:00 לפי שעון גריניץ'.
היסטוריה
במשך שלושה עשורים, החל משנות ה-50 של המאה ה-20, שררו יחסי ידידות בין ישראל לאיראן. נציגים דיפלומטיים רשמיים ובלתי רשמיים ייצגו את האחת כלפי השנייה, ובין שתי המדינות נוצרו קשרים ביטחוניים ומסחריים. מנהיגי ישראל אף דיברו על "ברית הפריפריה" של המדינות הלא ערביות במזרח התיכון, ישראל, טורקיה ואיראן. לאחר המהפכה האיראנית של שנת 1979 חל מפנה לרעה ביחסי איראן–ישראל, ואיראן הפכה למדינה עוינת לישראל. לשיא השפל הגיעו היחסים בשנת 2005, עם בחירתו של מחמוד אחמדינז'אד לנשיא איראן, אז הפכה איראן למעשה למדינת אויב, שנשיאה קורא להשמדת מדינת ישראל וחותר לייצור נשק גרעיני.
כדוגמת מדינות אויב ערביות, בעבר ובהווה, ששידרו דברי תעמולה בשפה העברית המיועדים למאזינים בישראל, כ"קול הרע"ם מקהיר" ו"השידור העברי מרדיו קול דמשק", מצאה איראן לנכון לשדר, במסגרת שידורי החוץ של רדיו איראן, דברי תעמולה בעברית.
ב-11 ביוני 2002 החל הרדיו הממלכתי האיראני לשדר מטהראן שידור עברי יומי בן מחצית השעה, שכונה בשם "קול דויד". לתחנה אף אתר אינטרנט בשפה העברית, שבו מוגדר השידור העברי כ"קול האמת, הצדק והשלום". השידור נעשה בגלים קצרים, שיטת שידור למרחק רב שהייתה מקובלת בעבר לשידורים לארצות חוץ והפכה כמעט לבלתי רלוונטית בעידן האינטרנט.
אתר האינטרנט של ה-BBC מסר מפי כתבו בטהראן כי השידור העברי מאיראן הוא צעד גומלין של האיראנים מול שידורי קול ישראל בשפה הפרסית, הזוכים להאזנה רבה באיראן, ביחד עם שידורי קול אמריקה, ה-BBC ושאר תחנות השידור הזרות.
התוכי של מיקי
התוכי של מיקי (באנגלית: Mickey's Parrot) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1938 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי RKO Radio Pictures. הסרט בוים על ידי ביל רוברטס ומציג את מיקי מאוס ופלוטו החושדים שרוצח אכזר חדר לביתם שלמעשה זהו רק תוכי אבוד. זהו הסרט הקצר ה-102 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והרביעי באותה השנה.
עלילה
בלילה אפלולי וגשום, תוכי בכלוב הנמצא באחורי משאית נוסעת מנגן לעצמו שיר, כשלפתע מהמורה בדרך גורמת לכלוב ליפול לכביש ולהתגלגל ולהתנגש בתיבת הדואר של מיקי מאוס. התוכי, שכעת חופשי מהכלוב השבור, ממשיך לכיוון ביתו של מיקי בתקווה לקבל מחסה.
בינתיים, מיקי במיטתו קורא בספר ופלוטו מאזין לסיפור לפני השינה הנשמע מהרדיו. הסיפור נקטע על ידי מבזק חדשות אודות בוץ' המרטש אשר ברח מהכלא והינו חמוש, לכן יש לנקוט באמצעי זהירות כי סביר להניח שהרוצח האכזרי נמצא בסביבה הקרובה. מיקי ממהר לחסום את הדלת באמצעות כיסא, להסיט את הווילון ולתפוס את הרובה שלו. התוכי מציץ מחלון מרתף ביתו של מיקי ומכריז "מלח על הסיפון! מלח על הסיפון!" לפני שהחלון נסגר מאחוריו, גורם לו ליפול פנימה ולהתגלגל על חבית פחמים היישר לתוך התנור. בחדר השינה, מיקי ופלוטו, ששמעו את הרעש המתרחש למטה, מזנקים מתחת לשמיכה ושוברים את המיטה. מיקי חושב שבוץ' המרטש נמצא במרתף.
מיקי וכלבו מתקדמים חרש לעבר המרתף. התוכי מוצא חור במרתף, אומר "אני רועד מקור" ומטפס במעלה החור. דרכיהם של מיקי ופלוטו מתפצלות במהלך חיפושיהם אחר הפושע. מיקי נכנס למרתף, אך זוג מגפיים שנתלה על הרובה שלו גורם לו לחשוב שזה פלוטו, עד שבטעות הם מכים אותו במורד המדרגות ומיקי רואה את המגפיים כשהוא מביט מתחתיו. חושב שזה הרוצח, מיקי מצווה עליו "ידיים למעלה, בוץ'!" אך עקב סיבובו החד שרוכי המגפיים נקשרים סביב צווארו והוא מפיל בשגגה את מדף הנורות. הנורות מתנפצות ארצה בזה אחר זה ומשמיעות רעש של מקלע. מיקי מתחבא בתוך תנור ומכוון את הרובה שלו החוצה.
התוכי עף למטבח כשהוא צועק "עזוב אותי! תן לי ללכת מכאן!" ומתנגש במקרר שמפיל עליו תרנגול הודו מבושל. פלוטו נכנס למטבח ורואה את ההודו, תאבונו גובר עליו והוא בא לנגוס בו, אך מופתע לחלוטין שהוא שומע אותו קורא "אה אה, לא! בבקשה!". פלוטו מרחרח את ההודו שמיד קופץ על אפו. הוא מרחרח אותו שוב ונראה שהעוף הודו מחקה את הרחרוח שלו. פלוטו נובח לעברו אבל זה מכה בפניו. פלוטו המבועת כעת נסוג לאחור בפחד כאשר תרנגול ההודו מתקדם תוך השמעת קולות נביחה כדי להפחיד אותו. כשפלוטו נדחק לפינה, הוא מתחיל לטפס על הקיר עד שהוא נופל על העוף, התוכי מגיח החוצה ואומר בכעס "בסדר חבוב, עכשיו תורך", ואז ממשיך לעבר פלוטו.
דמויות ומדבבים
הסרט הופץ בישראל בדיבוב עברי תחת השם מיקי והתוכי, כשעל מלאכת הדיבוב הייתה אחראית שפרירה זכאי. מאוחר יותר הופץ בגרסה מחודשת ועם דיבוב חדש תחת השם הנוכחי.
לי ג'יי. קוב
'''לי ג'יי. קוב (באנגלית: Lee J. Cobb'''; 8 בדצמבר 1911 - 11 בפברואר 1976) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי מועמד שני פרס אוסקר על הופעותיו בסרטים "חופי הכרך" ו"האחים קרמזוב". ככוכב קולנוע בולט בשנות ה-40, ה-50 וה-60 הופיע קוב בסרטים "12 המושבעים", "אקסודוס", "כיצד נכבש המערב", "שירת ברנדט" ו"אנה ומלך סיאם".
ביוגרפיה
נולד בשם ליאו ג'ייקוב בניו יורק למשפחה יהודית ממוצא רוסי ורומני. הוריו היו קייט ובנג'מין ג'ייקוב, עורך עיתון. קוב גדל ברובע הברונקס ולמד ב"אוניברסיטת ניו יורק", לאחר שסיים ללמוד הצטרף לקבוצת התיאטרון של ניו יורק סיטי. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגייס קוב לחיל האוויר האמריקאי שם שירת ביחידת הקולנוע של החיל.
קריירת משחק
קוב ערך את הופעתיו הרשמיות הראשונות בהוליווד לקראת סוף שנות ה-30 של המאה ה-20 בין היתר בסרט "ילד הזהב" של ראובן מאמוליאן לצד ויליאם הולדן וברברה סטנוויק. זכה לתפקיד גדול ראשון בתעשיית הסרטים בשנת 1943 מצידו של הנרי קינג שליהק אותו בתור ד"ר דוזאוס לדרמה הקלאסית "שירת ברנדט". בהמשך שנות ה-40 זכה קוב לשדרג את מעמדו כשחקן בזכות הופעות בעיבוד הקולנועי לספר "אנה ומלך סיאם" בתור ראש ממשלת סיאם קרלאהום, בסרטו של איליה קזאן "בומרנג" בתור מפקד המשטרה הארולד רובינסון, בסרטים "רומנס הפעמונים" בתור המפיק מרקוס האריס, "קריאה צפונית דרומית 777" בתפקיד עורך העיתון בריאן קלי, "מזלו של האירי" של הנרי קוסטר בתור דייוויד אביה של נורה (אן בקסטר) ובסרט נוסף של הנרי קינג "הקפטן מקסטיליה".
בשנת 1954 הועמד קוב לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו המרשימה בסרט הפשע הקלאסי "חופי הכרך" בתור בוס המאפיה ג'וני פרנדלי. ב-1957 שיחק קוב בסרט הביכורים של סידני לומט "12 המושבעים" בתפקיד איש העסקים הכעסן והמושבע השלישי בסרט, תפקיד עליו היה מועמד קוב לפרס גלובוס הזהב. באותה השנה שיחק קוב גם בדרמה "שלוש פנים לחוה" בתפקיד הפסיכיאטר ד"ר קרטיס לותר המטפל בעקרת הבית אווה ווייט (ג'ואן וודוורד) הסובלת מהפרעה נפשית.
ב-1958 זכה קוב לביקורות משבחות על הופעתו בתפקיד פיודור קרמזוב בעיבוד הקולנועי של ריצ'רד ברוקס לרומן הרוסי המפורסם "האחים קרמזוב", על תפקידו בסרט הועמד קוב בפעם השנייה לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-1959 השתתף בקומדיה "אבל לא בשבילי" בבימויו של וולטר לאנג בתפקיד המחזאי השתיין ג'רמייה מקדונלד. ב-1960 הופיע קוב באפוס הקולנועי ההיסטורי של אוטו פרמינגר "אקסודוס" בתור ברק בן כנען מראשי הסוכנות היהודית המנסה להקים מדינה יהודית בדרכים דיפלומטיות בלבד. ב-1962 השתתף קוב בפרויקט המערבונים הגדול והמצליח "כיצד נכבש המערב" בתפקיד מארשל עיירת גולד סיטי לו רמזי. ב-1963 הועמד קוב בפעם השנייה לפרס גלובוס הזהב על הופעת המשנה שלו בעיבוד הקולנועי למחזה על פי ניל סיימון "דירת הרווקים", בסרט שיחק בתפקיד הארי אביו של אלן בייקר (פרנק סינטרה). במקביל לקריירת הקולנוע המזהירה שלו שיחק קוב גם בסדרת המערבונים המפורסמת "הוורג'ינאי" במשך כארבע עונות בתפקיד השופט גארת'.
חיים אישיים
לקוב נולדו ארבעה ילדים משתי מערכות נישואים שניהל בחייו האישיים: 2 עם אשתו הראשונה השחקנית הלן בוורלי ממנה התגרש לאחר 12 שנה, מנישואים אלו נולדה בתו השחקנית ג'ולי קוב, חתנו היה השחקן ויקטור פרנץ' ונכדתו השחקנית רוזמרי מורגן. משנת 1957 עד למותו היה נשוי לאשתו השנייה מרי הירש, לקוב נולדו 2 ילדים נוספים מנישואיו השניים.
רפאל אוחנה
הרב רפאל אוחנה (1850, ה'תר"י – 30 באוגוסט 1902, כ"ז באב ה'תרס"ב) היה שד"ר מטבריה יליד מקנס שבמרוקו, ומחבר ספרים רבים.
ביוגרפיה
נולד במקנס שבמרוקו לרב חיים ולמסעודה אוחנה. בשנת 1865 (ה'תרכ"ה) עלה לישראל יחד עם סבו הרב יהודה אוחנה והשתכנו בטבריה, שם זכה לכינוי רפאל המלאך.
נישא פעמיים. מאשתו הראשונה נולדו לו שלושה בנים. שניים מהם נפטרו בינקותם - כפי שכתב בהקדמה לספרו מראה הילדים - ומותם הוא למעשה זה שהביא אותו לחבר ספר זה, העוסק ברפואות. מאשתו השנייה נולדו לו שלושה ילדים בריאים.
חתנו היה הרב משה מאיר חי אליקים. נכדתו מרגלית נישאה לרב רפאל עבו, דיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים.
דרור שלום
דרור שלום (נולד בשנת 1971) הוא קצין צה"ל בדימוס, בתפקידו האחרון שירת כראש חטיבת המחקר באגף המודיעין בדרגת תת-אלוף. הוא מכהן כראש האגף המדיני-ביטחוני במשרד הביטחון.
ביוגרפיה
דרור שלום נולד בשנת 1971 בפתח תקווה. החל את שירותו הצבאי במסגרת העתודה האקדמית וקיבל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך השלים תואר ראשון במשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. השלים בהצטיינות מספר קורסי הדרכה בצה"ל, כולל בפו"מ ובמב"ל. שלום אלמן ואב לשניים.
שירות צבאי
שלום ביצע מספר רב של תפקידי פיקוד, מטה והדרכה בחיל המודיעין. שירת כחוקר וכמפקד בכל אחת מחזיתות המודיעין הלאומיות. שימש ראש ענף 81 וראש ענף 51 ובהמשך כיהן כראש זירת המערכה הפלסטינית, כעוזר ראש אמ"ן להערכה ומדריך בכיר במכללה לביטחון לאומי.
היה חבר בצוות המשא ומתן עם הפלסטינים בראשית שנות ה-90 והיה שותף להתרעת המודיעין על פרוץ האינתיפאדה השנייה, הוביל את ההיערכות המודיעינית לקראת תקיפת הכור הגרעיני בסוריה בספטמבר 2007, וליווה את פעילותו המודיעינית והמבצעית של ראש אמ"ן עמוס ידלין כעוזרו האישי.
רח"ט מחקר
במרץ 2016 מונה לראש חטיבת המחקר באמ"ן בדרגת תת-אלוף. מתוקף תפקידו, היה אחד מקציני הצבא הבודדים המשתתפים באופן קבוע בדיונים עם הצמרת הביטחונית (מטכ״ל) והמדינית (ממשלה, קבינט, ועדת החוץ והביטחון).
בתקופת כהונתו כראש החטיבה התחזק מעמד היחידה כ"מעריך הלאומי" עבור הדרג המדיני, וכמקור מודיעיני אופרטיבי מוביל במבצעים חשאיים בתחום סיכול העברות אמל"ח וכספי טרור. שלום קידם גם את תהליכי "שבירת החומות" בין סוכנויות המחקר והאיסוף, כניסת החטיבה אל העידן הדיגיטלי, והידוק שיתוף הפעולה עם סוכנויות מודיעין זרות. בתקופת כהונתו הושקעו משאבים רבים בהעשרת המתודולוגיה המחקרית, וכן בפיתוח שכבת הפיקוד וגאוות היחידה. דגש מיוחד ניתן לקידום קצינות ביחידה, המהוות 40% מדרג הפיקוד הבכיר בחטיבה (מהנתונים הגבוהים בצה״ל).
באוקטובר 2020 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל. עם סיום תפקידו העניק הרמטכ"ל אביב כוכבי אות הערכה מיוחדת לחטיבת המחקר, לראשונה מאז הקמתה, ולשלום אישית, על תרומה משמעותית וייחודית לצה"ל ולביטחון הלאומי של מדינת ישראל.
בראיון לידיעות אחרונות ב-9 באוקטובר 2020 אמר שלום על הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית: "עדיין לא הוכח שהיציאה מהסכם הגרעין שירתה את ישראל. איראן לא התקפלה ומתקדמת לעבר פצצה... בהסכם הגרעין על חסרונותיו היה גם מרחב להשפעה על נושאים אחרים ונכון היה לפעול לתקן אותם. איראן רחוקה מליפול על הברכיים, היא לא התקפלה".
בפברואר 2022 החליט שר הביטחון בני גנץ על מינויו של שלום לראש האגף המדיני-ביטחוני במשרד הביטחון, במקומו של זהר פלטי.
הדיוויזיה ההררית השלישית (ורמאכט)
הדיוויזיה ההררית השלישית (בגרמנית: 3. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
שארלוט גינסבורג
שארלוט לוסי גינסבורג (בצרפתית: Charlotte Lucy Gainsbourg; נולדה ב-21 ביולי 1971) היא שחקנית, זמרת ויוצרת בריטית-צרפתייה שאביה היה יהודי.
הדיוויזיה ההררית השלישית (ורמאכט)
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בגראץ ב-1 באפריל 1938, על בסיס הדיוויזיות ה-5 וה-7 של הצבא האוסטרי. תחת פיקודו של אדוארד דיטל, לחמה הדיוויזיה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-14. הדיוויזיה לקחה חלק פעיל במערכה בנורווגיה, והונחתה דרך הים בהרי הצפון. ב-28 במאי 1940 חזרו בעלות הברית בפיקודו של אוטו רוגה וכבשו את נרוויק. דיטל פתח בהתקפה, וב-8 ביוני נסוגו בעלות הברית מהעיר. כוחותיו של רוגה נכנעו בפני הדיוויזיה ההררית השלישית ב-12 ביוני. לאחר מכן הוכפפה הדיוויזיה לקורפוס ההררי נורווגיה, ולחמה במסגרת "מבצע אייל" שהתרחש במקביל למבצע ברברוסה. במבצע זה, הגרמנים, בשיתוף פעולה עם פינלנד, כבשו את עיר הנמל האסטרטגית פטסאמו מידי ברית המועצות.
שארלוט גינסבורג
קורות חיים
גינסבורג נולדה בלונדון, וגדלה בפריז. היא בתם של השחקנית והזמרת האנגלייה ג'יין בירקין ושל הזמר-יוצר, שחקן והבמאי היהודי-צרפתי סרז' גינסבורג. משפחת אימה היא מרקע נוצרי-פרוטסטנטי. סבתה מצד אמה היא השחקנית ג'ודי קמפבל ודודה הוא התסריטאי אנדרו בירקין, שליהק את גינסבורג בסרטו "The Cement Garden".
הדיוויזיה ההררית השלישית (ורמאכט)
היסטוריה
בדצמבר 1941 הוכפפה הדיוויזיה לארמיית נורווגיה, ובאוקטובר 1942 הוכפפה הדיוויזיה לארמייה ה-11, והשתתפה במצור על לנינגרד. בנובמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות מרכז, שם פעלה כחלק מקורפוס הלופטוואפה ה-2 במסגרת הקורפוס ה-59, ובדצמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות דון, ולחמה במסגרת קרב סטלינגרד. בינואר 1943 הוכפפה הדיוויזיה לפלגת הארמייה פרטר-פיקו כחלק מקבוצת ארמיות B, והשתתפה בקרבות באזור הדונייץ. במרץ הוכפפה לקורפוס ה-30 כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, ובאפריל הוכפפה לארמייה השישית, שבמסגרתה פעלה החל מיוני כחלק מהקורפוס ה-4. הדיוויזיה השתתפה בקרבות הנסיגה של הוורמאכט באוקראינה הונגריה וסלובקיה, וב-8 במאי 1945 נכנעה באולמוץ לצבא האדום.
שארלוט גינסבורג
קריירה
הופעת הבכורה של גינסבורג בקולנוע הייתה כשגילמה את בתה של קתרין דנב בסרט Paroles et musique (1984). ב-1986 זכתה גינסבורג בפרס הסזאר בקטגוריית "השחקנית המבטיחה ביותר" על הסרט L'effrontée, וב-2000 היא זכתה בפרס כ"שחקנית המשנה הטובה ביותר" בסרט La Bûche.
ב-1993 הופיעה גינסבורג לראשונה בסרט דובר אנגלית, בסרט The Cement Garden, אותו כתב וביים דודה, אנדרו בירקין.
ב-1994 גינסבורג הופיעה לראשונה על הבמה בתיאטרון Théâtre de la Gaîté-Montparnasse בהצגה Oleanna של דייוויד מאמט. גינסבורג שרה את שיר הנושא בשלושה מסרטיה.
ב-1996 כיכבה גינסבורג בתפקיד ג'יין אייר בסרט "ג'יין אייר", הסרט עתיר השבחים שהוא עיבוד לרומן משנת 1847 של שרלוט ברונטה.
ב-2005 היא זכתה לשבחים בשל הופעתה לצד שארלוט רמפלינג במותחן הסוריאליסטי Lemming.
ב-2007 הופיעה גינסבורג לצד גאל גרסיה ברנאל בסרטו של מישל גונדרי מדעי החלום וכקלייר בסרט ביוגרפי על בוב דילן אני לא שם, אותו ביים טוד היינס וגם שרה את שירו של דילן "Just Like a Woman" בפסקול הסרט.
ב-2008 היא הופיעה לצדם של אנתוני הופקינס ולורה ליני בסרט The City of Your Final Destination.
ב-2009 היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן על משחקה בסרט Antichrist.
הצגת הבכורה לסרט Persecution של פטריס שרו נערכה ב-2009 בפסטיבל הסרטים ה-66 של ונציה והוא מועמד לפרס אריה הזהב. הסרט עוסק במערכת יחסים ובו מככבים גם Romain Duris ו- Jean-Hugues Anglade. אמה של גינסבורג, ג'יין בירקין גם לוקחת חלק בסרט המשתתף בתחרות, בסרט מדע בדיוני 36 Views from the Pic Saint-Loup. של הבמאי Jacques Rivette.
ב-2010 השתתפה בסרט האוסטרלי-צרפתי The Tree בבימויה של ג'ולי ברטוצ'לי.
ב-2011 גילמה את קלייר בסרט Melancholia של הבמאי לארס פון טרייר. ב-2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסרטו הפרובוקטיבי של לארס פון טרייר "נימפומנית", ובסרטה של אסיה ארג'נטו "בלתי מובנת".
ב-2016 גילמה את דמותה של ד"ר מרקוס בסרט האסונות של רולנד אמריך, "היום השלישי: התחדשות". בנוסף שיחקה בסרט "היהודים: הם בכל מקום", לצד בן זוגה איוון אטל שגם ביים.
ב-2017 שיחקה בסרטו של יוסף סידר "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי". באותה שנה שיחקה בסרטים "איש השלג" ו"הבטחה עם שחר".
בשנת 2018 שיחקה בסרט הפוסט-אפוקליפטי "עכשיו אנחנו לבד" של הבמאי ריד מורנו.
גינסבורג משתתפת בצוות שחקני הסרט הבלשי "עיניה התכולות" שעתיד לצאת לבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית ב-23 בדצמבר 2022, וישודר ב"נטפליקס" החל מ-6 בינואר 2023.
מוזיקה
הופעת הבכורה של גינסבורג כזמרת הייתה ביחד עם אביה בשיר מ-1984 "Lemon Incest". שנתיים מאוחר יותר היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה Charlotte for Ever, אותו הפיק אביה. היא גם שיחקה עם אביה בסרט הנושא את אותו השם.
בשנת 2000 הופיעה גינסבורג באלבומה של מדונה Music, בשיר "What It Feels Like For A Girl". ההשראה לכותרת השיר באה מתוך המונולוג הארוך שלה בסרט The Cement Garden. אחרי כן השיר עובד שוב לגרסה משנת 2001 כשגינסבורג חוזרת על נאומה מהסרט במהלך השיר.
ב-2004 היא שרה דואט עם זמר הפופ הצרפתי Étienne Daho בסינגל "If".
ב-2006 גינסבורג הוציאה את אלבומה השני 5:55 שזכה לביקורות משבחות ולהצלחה מסחרית והגיעה לראש המצעד הצרפתי וזכתה לאלבום פלטינום בצרפת. בבריטניה, האלבום זכה להצלחה בינונית, והגיע למקום ה-78 (השיר "The Songs That We Sing" הגיע רק למקום ה-129).
בשלהי 2009 יצא לחנויות אלבומה השלישי של גינסבורג IRM אותו הפיק בק. אחד מהגורמים שהשפיעו על תוכנו של האלבום היה משחקה בסרט Antichrist. כותרת האלבום נכתבה בהשראת הפגיעה בראש ממנה סבלה ב-2007, השם "IRM", הוא התרגום הצרפתי של מכונת הסריקה הרפואית MRI. כשהיא עברה סריקת מוח, היא החלה לחשוב על המוזיקה לאלבום. "כשהייתי בתוך המכונה," היא אמרה, "הייתה זו בריחה לחשוב על מוזיקה. זה היה קצב. זה היה מאוד כאוטי."
שירה “Heaven Can Wait” נבחר בידי iTunes של סטארבקס כבחירת השבוע ב-2 במרץ 2010.
בדצמבר 2011 הוציאה את אלבומה הרביעי, "Stage Whisper".
חיים אישיים
מאז 1991 היא בזוגיות עם השחקן והבמאי הצרפתי, יליד-ישראל, איוואן אטאל ולהם שלושה ילדים. הזוג התארס בשנת 2013, אך בחר שלא להינשא.
קליקה (ירח)
קליקה (באנגלית: Kalyke; נקרא גם Jupiter XXIII) הוא אחד הירחים של כוכב הלכת צדק.
קליקה התגלה בשנת 2000 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שבראשה עמד סקוט שפרד. לאחר הגילוי קוטלג הירח בשם S/2000 J 2.
קוטרו של קליקה הוא 5.2 קילומטרים והמהירות אשר בה הוא מקיף את צדק היא 2.31 ק"מ לשנייה. רדיוס מסלולו של קליקה סביב צדק הוא 23,181,000 קילומטרים ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 721.021 ימים. קליקה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.2140.
את שמו קיבל קליקה על שם קליקה מהמיתולוגיה היוונית.
קליקה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°.
הכנסה רעיונית
הכנסה רעיונית היא מושג בדיני מיסים המתאר מצב בו רשויות המס מכירות בהכנסה שלא התקבלה בכסף, כאשר ניתן נכס או שירות בחינם או במחיר הנמוך משווי השוק, או כאשר ניתנת הלוואה ללא ריבית או בריבית הנמוכה ממחיר השוק. זאת כאשר מתן השירות/הלוואה/נכס ניתן במסגרת אחת ממערכות היחסים הבאות: ממעביד לעובד, מספק ללקוח, בעל שליטה או קרובו המקבל את ההטבה מחברה שבשליטתו. עקב ההכרה בהכנסה זו, נדרש בעל ההכנסה לשלם מס הכנסה בגינה.
הכנסה רעיונית במשפט הישראלי
הכנסה רעיונית הוכרה במשפט הישראלי כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20. בפסק דין שמרלינג ושפר נקבע, שגם הכנסה בשווה כסף חייבת במס. פסק הדין הנ"ל עוסק במקרה שקבוצת חקלאים עיבדה קרקע עבור פרדסנים, והפרדסנים בתמורה נתנו להם לשתול עגבניות בפרדס, נפסק כי לפרדסנים הכנסה מדמי שכירות ולחקלאים הכנסה ממשלח יד, למרות שכסף ממשי לא עבר בין שתי הקבוצות. רואים את הסיטואציה כאילו הפרדסנים השכירו לחקלאים את הקרקע, ולכן יש להם הכנסה מדמי שכירות, ובכסף הרעיוני הזה, הם שילמו לחקלאים עבור עיבוד הקרקע, ולכן רואים את החקלאים כבעלי הכנסה משירותי עיבוד הקרקע. בפסק דין מנחם, השופט ויתקון קובע במקרה של הכנסה בשווה כסף, אנו רואים את העסקה כאילו בוצעו כאן שתי עסקאות נפרדות, החייבות במס, גם אם כסף ממשי לא ניתן בין שני הצדדים :
" אין גם להתעלם מן העיקרון, שעסקה או פעולה, שבדרך רגילה יוצרת הכנסה-שבפירות, אינה חדלה להיות מקור להכנסה חבת-מס בשל כך בלבד שהיא נעשתה לא תמורת כסף אלא תמורת נכס או הנאה אחרת הניתנת להפך לכסף. כל עסקת-חליפין, למעשה כרוכות בה בעסקה אחת שתי עסקאות. צד אחד -הוא הנישום - משכיר נכס או, למשל, נותן הלוואה או שירות כלשהו אך במקום לקבל כ- quid pro quo שכר דירה או ריבית, עמלה או כל תמורה אחרת המתאימה לסוג השירות או הפעולה, יקבל הוא נכס הון או שירות כלשהו. ואילו הצד השני נותן את הנכס או את השירות תמורת ההשכרה, ההלוואה או השכירות, שהוא מקבלו "
המקור למיסוי הכנסה רעיונית
בפס"ד זילברשטיין מינץנקבע כי סעיף 2 לפקודת מס הכנסה הוא המקור למיסוי הכנסה רעיונית, וסעיף 3(ט) לפקודה הוא רק סעיף כימות ותחימה של ההכנסה, ואינו יוצר מקור הכנסה עצמאי, אלא מפנה לסעיף 2, לצורך קבלת מקור המיסוי.
קבוצת עמוס לוזון יזמות ואנרגיה
קבוצת עמוס לוזון יזמות ואנרגיה בע"מ (לשעבר: קבוצת א. דורי) המוכרת בשם המקוצר קבוצת לוזון היא חברה ציבורית ישראלית שניירות הערך שלה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב ועוסקת ביזמות נדל"ן למגורים וביצוע פרויקטי נדל"ן. בנוסף לכך הקבוצה משקיעה בתחנת הכוח דוראד ומחזיקה במניות החברה "טריא".
היסטוריה
החברה נוסדה במרץ 1961 כחברה פרטית בבעלות אורי דורי, וביולי 1993 היא הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. במאי 2016 שונה שם החברה מ"קבוצת א. דורי" לשמה הנוכחי.
משרדי החברה שוכנים ברעננה. המנכ"ל ובעל השליטה בה הוא עמוס לוזון.
בעלי עניין
בינואר 2016 איש העסקים עמוס לוזון רכש את השליטה בחברה תמורת כ-10 מיליון ש"ח. נכון ליולי 2023 הוא מחזיק בכ-66% ממניותיה באמצעות חברת "ע. לוזון נכסים והשקעות" שנמצאת בבעלותו המלאה.
לגרטה
לגרטה היא דמות אגדית ויקינגית. לפי האגדה, היא הייתה לוחמת ויקינגית ושלטה באזור שנקרא היום נורווגיה. היא חיה במאה ה-9, והייתה אחת מנשותיו של רגנאר לוטברוק. האגדה שלה תועדה על ידי כרונולוג סאקסוני במאה ה-12. וגם על ידי ההיסטוריון הדני סאקסוני (Saxo cognomine Longus) שחי בערך בין המאה ה-12 למאה ה-13. היא תועדה בספרו התשיעי ב- Gesta Danorum.
פגישתה עם ראגנאר
לפי האגדה, לגרטה ורגנאר נפגשו לראשונה לאחר שאדם בשם Frø (המלך השוודי) הרג את Siward המלך וסבו של רגנאר, והשפיל את משפחתו של המלך המת על ידי כך ששם את משפחתו בבית בושת. כאשר נודע לרגנאר על כך הוא יצא מביתו שבדנמרק כדי לנקום, הוא יצא עם כוח גדול של ספינות ואנשים. כאשר הם הקימו מחנה באזור שהיום נקרא שוודיה הצטרפו לשורותיו כמה לוחמות מהאזור שרצו גם הן לנקום במלך השוודי, בין אותן נשים הייתה לגרטה.
כאשר התחיל הקרב בין כוחותיו של רגנאר לכוחותיו של Frø, לגרטה התבלטה בקרב ורגנאר שם לב אליה והתפעל מכישוריה בקרב. בקרב הזה רגנאר ניצח. הוא כל כך התלהב מלגרטה ויכולותיה בקרב שהוא רצה לתת לה את הניצחון ואמר שבזכותה הם ניצחו. כאשר לרגנאר נודע שהיא גם מבית אצולה אהבתו אליה רק גברה ובזמן שהוא יצא לסבב לחימה נוסף בדנמרק ובשוודיה הוא הקפיד לשלוח לה מכתבים. כאשר הוא חזר מהקרבות הוא ביקש את ידה. לגרטה רצתה לבדוק את כוחו של ראגנר ואת כוח רצונו אז היא עשתה לו שני מבחנים: כאשר הוא בא לביתה היא הציבה בפתח דב גדול וכלב ציד ענק, שתקפו אותו כשהתקרב. את הכלב רגנאר הרג במו ידיו ואת הדב עם חנית. כשלגרטה ראתה זאת, היא הסכימה להתחתן איתו.
משפחה וסוף הסיפור
ללגרטה ולרגנאר נולדו שלושה ילדים, שתי בנות ובן. שלא כפי שמופיע בסדרה "הוויקינגים", ביורן (Björn Ironside) אינו הבן שלה, אלא של אסלוג (Kráka or Kraba). שמו של בנה הוא פרידליף (Fridleif) ושמותיהן של שתי הבנות אינו ידוע. ראגנאר נשאר בשוודיה במשך שלוש שנים לפני שחזר לממלכתו שבדנמרק. הוא חזר מפני שהמלך השוודי הירוד (Herodd), הבטיח את יד בתו ת'ורה (Thora), ובכך גם את המפתח והירושה של ממלכתו, למי שיצליח להרוג את נחשי המחמד שלה שגדלו לגודל ענק. רגנאר יצא לשם ברכיבה על סוס בלבד והשאיר את לוחמיו בידי בנו פרידליף. לאחר שהצליח להרוג את הנחשים, התחתן עם ת'ורה.
הסיפור מתפצל
מפה סיפורה של לגרטה מתפצל. בחלק מהגרסאות, הוא מסתיים כאן ובחלקן ישנו המשך לסיפור.
לאחר שראגנאר עזב אותה, היא החליטה להתחתן מחדש למלך שוודי שלא ידוע שמו. כעבור כמה שנים כשרגנאר נזקק לעזרתה בקרב, הוא שלח ללגרטה מכתב בו הוא ביקש את עזרתה ואת לוחמיה. לגרטה שלחה לעזרתו 120 ספינות קרב והגיעה בעצמה כדי לעזור לו, למרות שלפי דבריה "שם אותה בצד" והעדיף אחת אחרת. יכולותיה בקרב מצויים גם בסיפור הזה כאשר בנו של ראגנאר סיראד (Siward) נפצע וכל תקווה לנצח כבר נמוגה לגרטה נכנסה לקרב ושינתה את יחסי הכוחות, והביאה לניצחון. כותבים סקסונים מסיימים את סיפורה של לגרטה כאשר היא חוזרת לביתה בשוודיה והורגת את בעלה המלך בעזרת ראש חנית שהחביאה בתוך שמלתה ובכך תופסת את המלוכה והופכת למלכה של אותה ממלכה. סיפורה של לגרטה מסתיים אחרי הפיכתה למלכת הממלכה שלה.
הרבה היסטוריונים ואנשים שחקרו את הנושא מאמינים שסיפורה של לגרטה הוא סיפור בידיוני, ושהוא נוסף מאוחר יותר לסאגה של רגנאר.
עונת 2020/2021 בפרמייר ליג
עונת 2020/2021 הייתה העונה ה-29 במסגרת הפרמייר ליג האנגלית. העונה נפתחה ב-12 בספטמבר 2020 והסתיימה ב-23 במאי 2021. האיחור בפתיחת ובסיום הליגה נובע מסיום מאוחר של עונת 2019/2020 עקף התפרצות נגיף הקורונה.
ליברפול הייתה האלופה המכהנת לאחר שזכתה בתואר לראשונה מאז 1990, ולראשונה בעידן הפרמייר ליג.
מנצ'סטר סיטי זכתה באליפות, שפילד יונייטד, וסט ברומיץ' אלביון ופולהאם הן הקבוצות שירדו ליגה בסיום העונה.
קבוצות
20 קבוצות השתתפו בפרמייר ליג, 17 מתוכן המשיכו בליגה מהעונה שעברה, 3 קבוצות נוספות העפילו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: לידס יונייטד, וסט ברומיץ' אלביון, ופולהאם שהעפילה דרך משחקי הפלייאוף. לידס יונייטד חזרה לליגה לאחר היעדרות של שש עשרה שנה, ווסט ברומיץ' לאחר היעדרות של שנתיים ופולהאם לאחר עונה אחת בלבד. הן החליפו את נוריץ' סיטי, שירדה לאחר עונה אחת בלבד, ואת ווטפורד ובורנמות', שתיהן לאחר חמש עונות בליגה.
אפנון דלתא
אפנון דלתא (באנגלית: Delta Modulation; בראשי תיבות: DM) היא טכניקת המרה מאנלוגי לדיגיטלי ומדיגיטלי לאנלוגי של אותות המשמשים להעברת מידע קול שבו איכות אינה בעלת חשיבות עליונה. שיטה זו היא הצורה הפשוטה ביותר של אפנון דופק מקודד דיפירנציאלי (DPCM) שבו ההבדל בין דגימות עוקבות מקודד לרצף ביטים. באפנון דלתא, המידע המועבר המציין את ההפרש מקודד לביט בודד. המאפיינים העיקריים של השיטה הם:
כדי להגיע ליחס גבוה של אות לרעש, אפנון דלתא חייב להשתמש בטכניקות דגימת יתר (oversampling), כלומר, דגימת האות האנלוגי נדרשת להיות בתדר גבוה פי כמה מאשר תדר נייקוויסט.
עקרון הפעולה
במקום לכמת את הערך המוחלט של גל אנלוגי נכנס, אפנון דלתא מכמת את ההבדל בין הצעד הנוכחי לצעד הקודם. המקודד מורכב מקוונטייזר שממיר את ההבדל בין אות הקלט לבין הממוצע של הצעדים הקודמים. בצורתו הפשוטה ביותר, הקוונטייזר יכול להיות ממומש על ידי משוון שמתח הרפרנס שלו הוא 0, אשר הפלט שלו הוא 1 או 0 אם האות קלט חיובי או שלילי בהתאמה. זה גם קוונטייזר של ביט בודד שכן הוא מקודד רק ביט בודד בכל פעם. המפענח הוא פשוט אינטגרטור אשר הפלט שלו עולה או נופל עם כל 1 או 0 שמתקבלים. האינטגרטור עצמו מהווה מסנן מעביר נמוכים.
הספק מוצא
האות המאופנן, המהווה נגזרת של אות הכניסה, הוא
כאשר התנאי להימנעות מהעמסת שיפוע הוא
כך שהמשרעת המקסימלית של אות הכניסה יכולה להיות
כאשר fs הוא תדר הדגימה, ω הוא תדר אות הכניסה ו - σ הוא גודל צעד הקוונטיזציה. נקבל כי Amax הוא המשרעת המרבית שניתן לשדר תחת אפנון דלתא מבלי לגרום להעמסת שיפוע. הספק המוצא תלוי במשרעת המרבית.
נתן אהרנפלד
נתן אהרנפלד (בהונגרית: Ehrenfeld Náthán; צ'וז, 1843 – ברלין, 17 בפברואר 1912) היה רב הונגרי-צ'כי ורבה הראשי של פראג במשך תקופה ארוכה.