cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעקב אלפרון
ביוגרפיה
אלפרון נולד בגבעת שמואל, כבנם השישי של חיים וקמילה אלפרון, עולים ממצרים. הוא הורשע בפלילים עוד בהיותו נער. בשנותיו האחרונות התגורר ברעננה, עם אשתו אהובה. לבני הזוג יעקב ואהובה אלפרון נולדו שבעה ילדים.
היסטוריה של אלימות
בשנות העשרים לחייו, סוף שנות השבעים, התעמתה המשטרה עם אלפרון במקרים שונים, כמו חיפוש סמים, והוא הואשם מספר פעמים בעבירות קלות. בשנים אלו הפעיל שירותי הימורים, סחר בסמים והפעלת זונות באזור כביש גהה. על עברות אלו נידון אלפרון למאסר. בשנת 1978, בעת שאלפרון ישב בכלא כפר יונה, נרצח באגף טעוני ההגנה בכלא שאטה יפת נגר, בעל מועדון לילה שהיה מסוכסך עם אחיו של יעקב, מוסא אלפרון. לאחר שהעיד נגד משפחת אלפרון בענייני סחיטה וגביית דמי חסות. יעקב שלח מסר למנהיגים בכלא שטה (סמי אלקיים ותומי קיש) שהפעילו כפופים - ביימו קטטה בחדר האוכל. הסוהרים נכנסו ואז כלאו אותם. חוליה אחרת נכנסה לאגף טעוני ההגנה וחיסלה בתאו את יפת נגר, בעודו יושב (כל המעורבים נעצרו וחלקם הורשעו). אלפרון זוכה. פעולה זו העלתה את קרנו בעיני עולם הפשע.
לאחר שחרורו מהכלא בגיל 24, עבר להתגורר עם סמדר קילצ'ינסקי, שהייתה אז בת 15 וחי עמה במשך כשנתיים. באותה תקופה, מקורות הכנסותיו העיקריים של אלפרון היו גביית דמי חסות מסוחרי סמים והפעלת שידורי טלוויזיה פיראטית בכבלים. בשנת 1989 החלה המשטרה לקיים מעקב צמוד אחר תנועותיו של אלפרון. הממצאים הובילו להגשת כתב אישום בשנת 1993, בו אלפרון הועמד לדין יחד עם פושעים נוספים (בהם העיתונאי לענייני פלילים יוסי היימן), ונידון למאסר של ארבע שנים וחצי בגין סחיטה. במסגרת המשפט, חשפה המשטרה את שיטות העבודה של אלפרון, הן בהשתלטות על עסקים כמו מסעדות ואולמות אירועים, והן דרך הפעלת חברת גבייה. הוא ריצה את עונשו במשך כשנה וחצי.
בשנת 1997, הקים את חברת "האחים אלפרון - חברה לניהול וקידום עסקים בע"מ". בשנת 1998 נחשד עמיר מולנר בקשר לרצח או לארגון רציחות, לפי דרישות אלפרון ומשפחת הררי. מולנר ברח למקסיקו, בעוד שנסים ימין, עד מדינה שהיה אמור להעיד נגד מולנר, נרצח. במאי 2000 ניצל אלפרון מהתנקשות בחייו, אלמוני פתח לעברו באש בעת שהגיע לאירוע בהרצליה, ופצע אותו באורח קל. במאי 2003, בעקבות תלונה של משווק פרחים מצמתים באזור פתח תקווה, נעצר אלפרון בחשד לעבירת סחיטה.
עסק מיחזור הבקבוקים
לאחר חקיקת חוק הפיקדון, השתלט עולם הפשע, ובתוכו יעקב אלפרון, על עסקי איסוף הפחיות ובקבוקי השתייה על מנת לגבות את דמי הפקדון שלהם (המאבק על אזורי האיסוף הוביל לסכסוכים בין משפחות הפשע). אלפרון ואנשיו החלו, על פי החשד, לאיים על בעלי מסעדות כדי שימסרו להם את הבקבוקים הריקים. על פי החשד, הם השתמשו בעסק זה על מנת להלבין כספים שהגיעו מן העסקים האחרים שלהם, שהיו לא חוקיים.
הרצח
ב-17 בנובמבר 2008 הגיע אלפרון לבית המשפט כדי לצפות בדיון בעניין בנו דרור, שנגדו הוגש כתב אישום בגין סחיטה באיומים ותקיפת שוטר, לאחר תום הדיון כאשר שב לרכבו חוסל באמצעות פיצוץ מטען חבלה שהוצמד למכוניתו ופוצץ מהפעלה מרחוק, יעקב אלפרון מת במקום בגיל 53.
למרות האזהרות שקיבל מהמשטרה על כוונות יריביו לחסלו, למרות האיומים הרבים על חייו והניסיונות ההתנקשות החוזרים בחייו, יעקב אלפרון כמו שאר אחיו, נהג להסתובב ללא מאבטחים. לשאלת עיתונאים לאחר פרשת חשיפת חוליית המחסלים מבלארוס שנשכרה כדי לחסלו, בשנת 2004, אמר אלפרון: "אנחנו מתפללים יותר וערניים יותר. אני לא פוחד ולא צריך לפחד כי גם בן אדם שחוצה את הרחוב יכול להיהרג". לשאלה אם הוא מכיר את המחסלים, השיב: "אני לא מכיר אותם. אין להם שום סיבה לנסות לפגוע בי כי לא לקחתי אף נשמה. יש תורת ישראל ומי שמשחק באש צריך לדעת להישרף ממנה".
אשתו אהובה אלפרון חשפה בריאיון לערוץ 10 כי שלושה ימים לפני הירצחו ב-14 בנובמבר 2008 הוא רכש פוליסת ביטוח חיים, הודות לעובדה שבתעודת הזהות שלו שמו היה רשום יעקב אלפרין ולא אלפרון, כפי שנהוג לכנותו.
99–90 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 99 – 90 לפנה"ס
סער (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
ניתוב קרניים
ניתוב קרניים או התוויית קרניים (באנגלית: Ray Tracing) הוא אלגוריתם בגרפיקה ממוחשבת ובפיזיקה. בגרפיקה ממוחשבת הוא משמש לחישוב תאורה לתמונת תלת-ממד שנוצרה באמצעות מחשב. בפיזיקה ניתוב קרניים משמש לסימולציה של תופעות גלים כגון אור, קרינה אלקטרומגנטית, אקוסטיקה ועוד. באופטיקה, משתמשים בניתוב קרניים לתכנון של עדשות.
גרפיקה ממוחשבת
באלגוריתם זה עוקבים אחרי קרני האור היוצאות ממקורות האור דרך ההשתקפויות שלהם על האובייקטים בסצנה ועד הגעתם אל המצלמה הווירטואלית.
בפועל הניתוב נעשה באופן הפוך: מאחר שאין עניין בחישוב התאורה לכל נקודת תצפית אפשרית אלא מתעניינים רק בתמונה שתראה במצלמה, עוקבים אחרי הקרניים כאילו הן יוצאות מהמצלמה, דרך העצמים בסצנה, ועד למקורות האור. בכך הופך האלגוריתם ל"תלוי מבט", כלומר תוצאת החישוב תלויה בנקודת המבט, שהיא הנקודה בה ממוקמת המצלמה הווירטואלית. דוגמה לאלגוריתם אחר למידול תאורה כוללת לסצנה שאינו תלוי מבט הוא Radiosity.
תכנון עדשות
כל עדשה מורכבת מתוכננת כיום באמצעות ניתוב קרניים. בשיטה זו ממדלים מספר קרניים היוצאות מהאובייקט ופוגעות במיפתח העדשה. כל קרן מנותבת דרך המערכת האופטית, אם בשבירה לפי חוק סנל דרך עדשות, או בהחזרה ממראות, עד שהקרן מגיעה לגלאי (שהוא דיגיטלי בימינו). המטרה היא שכל נקודה בעצם תיצור נקודה חדה ככל האפשר על הגלאי. התוכנה מבצעת אופטימיזציה על תכונות החומרים וצורת המשטחים עד שמגיעה לנקודה מיטבית.
מלכות הכיתה
מלכות הכיתה (, הת'ריות) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי משנת 1989, שנכתב על ידי דניאל ווטרס ובוים על ידי מייקל להמן. בסרט שיחקו וינונה ריידר וכריסטיאן סלייטר בתפקידים הראשיים. הסרט זכה למעמד של סרט קאלט, ועובד למחזמר בשנת 2010 ולסדרת טלוויזיה בשנת 2018.
כתיבה והפקה
הסרט נכתב על ידי דניאל ווטרס, שהיה אז בשנות העשרים לחייו, במשך שנתיים בהן עבד בחנות וידאו. זה היה סרטו הראשון. התסריט המקורי של הסרט היה באורך של 200 עמודים (כשלוש שעות), ודניאל רצה את סטנלי קובריק כבמאי.
הבמאי שנבחר לבסוף לביים את הסרט הוא מייקל להמן. זה היה סרטו המסחרי הראשון של להמן, שעד אז ביים סרטי סטודנטים בלבד.
מספר שחקניות נשקלו לתפקיד ורוניקה סוייר, הדמות הראשית בסרט. וינונה ריידר, שהייתה בת 15, נדחתה בתחילה מכיוון שהייתה צעירה מדי ולא מספיק מושכת לדעתו של ווטרס; אחרי שהתעקשה, ולמרות התנגדות הסוכנת שלה, היא קיבלה את התפקיד.
בראד פיט נשקל גם הוא לתפקיד הראשי של ג'ייסון דין, אך נפסל מאחר שהוא נראה "נחמד מדי" לצוות ההפקה.
בסופו של דבר כריסטיאן סלייטר לוהק לתפקיד.
הצילומים נערכו במשך 32 ימים.
עלילה
תיכון ווסטרברג השוכן בשרווד, אוהיו הוא תיכון המחולק למעמדות וקליקות. הקבוצה השולטת היא ה"הת'ריות" - הת'ר צ'נדלר, הת'ר דיוק והת'ר מקנמרה. חברה נוספת בקבוצה היא ורוניקה סוייר (וינונה ריידר).
בקפיטריה של בית הספר, תלמיד בשם ג'ייסון דין (כריסטיאן סלייטר), אשר לומד עם ורוניקה בשיעור היסטוריה, שולף אקדח ויורה בכדור סרק על שני הספורטאים של בית הספר - קורט קלי ורם סוויני, שהתגרו בו.
בדרך למסיבת אחווה שאליה ורוניקה הוזמנה דרך הת'ר צ'נדלר, היא פוגשת שוב בג'ייסון והם מדברים.
באותו ערב ג'ייסון מתגנב לחדרה של ורוניקה, הם מקיימים יחסי מין בחצר וורוניקה מספרת לג'ייסון שהיא רוצה לנקום בהת'ר ולגרום לה להקיא.
בבוקר לאחר מכן השניים מתגנבים לבית של הת'ר. ורוניקה מציעה מספר דרכים לגרום להת'ר להקיא, אך ג'ייסון טוען שהדרך האפקטיבית ביותר לגרום לה להקיא היא כוס מלאה בחומר ניקוי. ורוניקה טוענת שהחומר יהרוג את הת'ר, ומסרבת להשתמש בו, אך לוקחת את הכוס הלא נכונה ומרעילה את הת'ר צ'נדלר למוות. ג'ייסון משכנע את ורוניקה לכתוב להת'ר מכתב התאבדות, בו היא טוענת שהסיבה שהתאבדה הייתה חוסר הבנה של הסביבה ודעות קדומות כלפי נערות פופולריות.
אחרי מותה של הת'ר צ'נדלר, הת'ר דיוק הופכת להיות מנהיגת ההת'ריות.
אחרי דייט שבו קורט ורם מנסים לשכנע, ללא הצלחה, את ורוניקה לשכב איתם הם מפיצים שמועות לפיהן היא קיימה עמם מין אוראלי. כנקמה, ג'ייסון מציע לוורוניקה לירות בשניהם בעזרת כדורי "Ich lüge" ("אני משקר" בגרמנית) שלטענתו לא היו קטלניים.
ג'ייסון וורוניקה יורים בקורט ורם ביער באותו בוקר, ולחרדתה של ורוניקה מתברר שהכדורים היו קטלניים וקורט ורם מתו. ג'ייסון מסדר את זירת הפשע כדי שתראה כמו התאבדות כפולה על רקע הומוסקסואלי, וההלוויה שלהם הופכת לעצרת נגד הומופוביה.
ורוניקה מצליחה להניא אותה מההתאבדות, ובעקבות כך נפרדת מג'ייסון ומצהירה שלא תהרוג עוד תלמידים.
בעזרת הת'ר דיוק, ג'ייסון מצליח להחתים את כל תלמידי בית הספר על עצומה שלטענתו אמורה להביא את הלהקה הפופולרית "ביג פאן" לווסטרברג. היחידה שמסרבת לחתום היא ורוניקה.
ג'ייסון מתגנב לחדרה של ורוניקה בלילה, בכוונה להרוג אותה. הוא מגלה שהיא כבר התאבדה בתלייה, ולכן מספר לה את תוכניתו - העצומה עליה חתמו התלמידים היא בעצם מכתב התאבדות המוני, ואי לכך ג'ייסון יפוצץ את בית הספר. לאחר שהוא עוזב מתגלה שוורוניקה זייפה את ההתאבדות, ושמעה את תוכניתו של ג'ייסון.
ביקורות והצלחה
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-31 במרץ 1989. הוא נחשב ככישלון - רווח של כ-1.1 מיליון דולר אמריקאי, מחיר שלא כיסה את עלויות הסרט (3.3 מיליון).
הביקורות באתר Rotten Tomatoes הן חיוביות בעיקר, עם 95% ביקורות חיוביות וציון ממוצע של 7.8.
המחזמר
בשנת 2010 יצא מחזמר אוף ברודוויי המבוסס על הסרט. את המחזמר כתבו, הפיקו והלחינו לארי אוקיף וקווין מרפי, בעוד שאנדי פיקמן נבחר להיות הבמאי.
המחזמר עלה לראשונה ב-13 בספטמבר 2010 ב"פאב של ג'ו" בניו יורק.
הפקות מאוחרות יותר כללו הפקה בלוס אנג'לס, שהתרחשה בין ספטמבר לאוקטובר של 2013, והפקה אוסטרלית שרצה בספטמבר של 2016.
המחזמר עלה באוף-ברודוויי בין 31 במרץ ל-4 באוגוסט 2014, והציג 162 הופעות בסך הכול.
בשנת 2018 חזר לאוף ברודווי והוצג גם בווסט אנד בלונדון.
תוכנית טלוויזיה
כבר ב-2009 הסתמן שרשת פוקס תפיק סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט, בעיבודו של מארק ריזו.
ערוץ בראבו הצהירו בספטמבר של 2012 שתופק סדרה המבוססת על הסרט, ועלילתה תתרחש 20 שנה לאחר אירועי הסרט המקורי אבל הרעיון נגנז ב-2013.
ערוץ TV land הזמינו ב-2016 עיבוד מחודש לסרט המקורי, המתרחש בשנות האלפיים ובו ורוניקה מתמודדת עם חבורה השונה במאפייניה מאלה שהופיעו בסרט. את התסריט כתב ג'ייסון מיקאלף, וטום רוזנברג וגארי לוקסי משמשים כמפיקים בפועל. החברה האמורה על הסדרה היא Lakeshore Entertainment. ב-2017 הוחלט להעביר את הסדרה לערוץ פאראמאונט, והיא החלה להיות משודרת בשנת 2018.
מחוז יונגסאן
מחוז יונגסאן (בקוריאנית: 용산) הוא אחד מ-25 מחוזות של העיר סיאול שבקוריאה הדרומית.
נכון לשנת 2020 הכיל מחוז יונגסאן 231,685 תושבים, השתרע על פני 21.87 קמ"ר, והיה מחולק ל-19 דונג (שכונות). מחוז יונגסאן ממוקם במרכז סיאול, על הגדה הצפונית של נהר ההאן.
מספר מקומות בולטים במחוז כוללים את תחנת יונגסאן, שוק האלקטרוניקה העצום של יונגסאן, ורובע הקניות איטאוון, הידוע כאחד האזורים המגוונים ביותר מבחינה אתנית בקוריאה. זרים רבים נוהגים לפקוד את מרכזי הקניות של המחוז ואת סצנת חיי הלילה של המחוז.
ערים תאומות
הערים התאומות של מחוז יונגסאן:
טובה (עיר)
טובה (בצרפתית: Touba) היא העיר השנייה בגודלה בסנגל אחרי דקר, עיר הבירה. היא מונה יותר מ-850,000 תושבים (נכון ל-2013) ונמצאת במרכז סנגל כחלק ממחוז דיורבל. טובה היא העיר הקדושה של המסדר המורידי ומהווה מוקד עלייה לרגל מיליונים. במקום קבור מנהיגה הרוחני, שייח' אמדו במבה. חשיבותה הדתית של העיר באה לידי ביטוי באתרים מרכזיים, חקיקה, הנהגה ועוד.
מקור השם
השייח' אמדו במבה נתן את השם טובה למקום שהוא הגילוי הארצי של העץ הקוסמי ברקיע השביעי (ṭūbā בערבית), בנקודת המפגש בין האדם לאלוהיו. רק הנביא מוחמד עבר את הנקודה הזו, ועבור שאר המאמינים, במיוחד בזרמים הסופיים המיסטיים, העץ מסמל את הקרבה והגישה לאלוהים, לגן עדן ולנצחיות. לפי האגדה, העיר יוסדה במקום בו במבה חווה הארה, בו המלאך גבריאל נגלה אליו ואמר לו כי מתחת לעץ שהוא יושב יוקם מרכז רוחני אוניברסלי. בנוסף, הבטיח לו כי יום אחד כל העולם יחזור בתשובה במקדש זה. כיום, בנקודה הזו עומד המסגד.
היסטוריה
השייח אמדו במבה ייסד את העיר טובה בשנת 1887 אך היא נותרה מקום קטן ומבודד יחסית עד למותו של אמדו במבה בשנת 1927. מאז חל גידול ופיתוח משמעותיים בעיר ובאוכלוסייה - מ-5,000 בתחילה ועד קרוב למיליון בעשור השני של המאה ה-21.
בשנת 1963 נחנך המסגד הגדול של טובה, אחד הגדולים באפריקה, שנבנה סביב קברו של אמדו במבה. בקרב הסופים נהוג לעלות לקבר קדושים ובעקבות כך הפכה טובה למרכז הדתי המקודש של המסדר המורידי.
השלטונות הצרפתים היו שותפים בהקמת העיר טובה. לאחר עליות ומורדות בקשר הצרפתי-מורידי, הצרפתים הבינו את הכוח הטמון בקשר איכותי וחיובי עם המורידים, ובמבה בראשם. בעקבות כך, זכו המורידים ביחס מועדף מהשלטונות ובמונופול על גידול הבוטנים במדינה. עניין שהסב להם כוח כלכלי רב.
גאוגרפיה
טובה ממוקמת במרכז המדינה במחוז דיורבל, 184 ק"מ מזרחית מהבירה דקר. טובה היא עיר מישורית כמו האזור כולו, וגובהה הוא כ-46 מעל פני הים. הזמן המקומי הוא 0+GMT, שעתיים אחורה מישראל. העיר נבנתה סביב המסגד הגדול ולכן כל הכבישים מובילים למסגד הגדול וכל בתי המגורים ממוקמים מסביבו.
אקלים
מזג האוויר בעיר הוא מדברי למחצה בעקבות קרבתו למדבר סהרה, מכיוון שטובה נמצאת במיקום שכמעט מפגיש בין שני סוגי אקלים שונים. דרומית לעיר מזג האוויר טרופי רטוב ויבש כאופייני לאזורים הקרובים לקו המשווה. מצפונה מזג האוויר משתייך לרצועת הסאהל, אזור מדברי-למחצה חם וצחיח (BSh) השוכן מדרום למדבר סהרה. סביבת טובה היא סוואנה טרופית והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא בסביבות 26.8 מעלות צלזיוס, אך משתנה מעט בכל חודש. החודשים הגשומים בעיר הם בין יוני לאוקטובר כשהמשקעים הגדולים ביותר הם בין יולי לספטמבר. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 490 מ"מ.
דמוגרפיה
קיימים חילוקי דעות לגבי מספר התושבים בעיר בעקבות הקושי להגדיר את גבולותיה. לפי הערכה אחת, מספר התושבים בעיר בשנת 2013 היה יותר מ-850,000. לפי הערכה אחרת מ-2018 העיר כוללת כ-880,000 אלף תושבים.
הצפיפות בעיר היא 12,500 תושבים לק"מ. מהרישומים בעיר בין השנים 2002–2013 הצמיחה הדמוגרפית (קצב גידול האוכלוסין) בעיר היא החזקה ביותר בסנגל עם ממוצע שנתי של 5.95%, אך עם השנים הצמיחה יורדת. רובה המוחלט של תושבי העיר הם מוסלמים בעיקר מהזרם הסופי האסלאמי.
המסגד המרכזי
המסגד הגדול של טובה הוא הגדול והמפואר במערב אפריקה (100X80 מטר), ומהווה אתר עלייה לרגל. בניית המסגד החלה על ידי בנו של במבה, הח'ליף הראשון מאמאדו מוסטאפה, כרצון אביו ובזמן הנהגתו של הח'ליף השני, מאמאדו פאלילו, נחנך המסגד הגדול של טובה בשנת 1963. מתחתיו שוכן קברו של השייח' אמדו במבה, המנהיג הרוחני הגדול של המסדר המורידי. הוא מורם מעט מהרחבה הגדולה המקיפה אותו ויש לו 3 כיפות ו-5 צריחים כאשר הגבוה ביותר מתנשא לגובה של 87 מטר. הצריח הגבוה קרוי לאמפ פאל (Lamp Fall) על שם שיח' איברהימה פאל, תלמידו המסור ביותר של במבה, ומנהיגם הרוחני של הקבוצה באיי פאל. הוא מסמל את העץ טובה, ומהווה אחד המבנים הגבוהים במדינה. הבנייה המאונכת והמאוזנת של המסגד מסמלת את דרך האסלאם עלי אדמות, והעלייה לגן עדן, הארעיות והנצחיות. כמו כן, היא מציבה את טובה במרכז, בהתאם למבנה העיר כולה (והכבישים מסביבה) שכולם מובילים למסגד המרכזי.
בית הקברות
בית הקברות הצמוד למסגד המרכזי הוא האתר השני בחשיבותו הרוחנית בעיר. לפי האמונה, קבורה באדמת טובה מבטיחה כניסה לגן עדן. רבים מהמאמינים מייחסים את העץ טובה הקוסמי לבית הקברות יותר מאשר למסגד. בליבו ניצב עץ באובב שמתחתיו יש את קברה של אשתו הראשונה של במבה. רבים חורטים על העץ את שמותיהם ושמות בני משפחתם כדי להבטיח שיעלו לגן עדן. בבית הקברות קבור גם מנהיג הבאיי פאל, שיח' איברהימה פאל.
רחבת התפילה
התפילה מתקיימת ברחבה זו בפסטיבלים וחגים גדולים, כאשר יש צורך לקיים את תפילת הבוקר בחוץ. הוא משמש להתקהלויות חברתיות ודתיות כאחד.
מעיין הרחמים
על פי האמונה, אלוהים יצר את הנביעה הזו לכבוד במבה.
חקיקה
טובה מתפקדת כאוטונומיה תחת ממשלת סנגל ובתחומה נאכפים הגבלות, הטבות וחוקים מיוחדים. ההגבלות כוללות: איסור שתיית ומכירת אלכוהול, איסור עישון טבק, איסור השמעה ונגינה של מוזיקה, איסור יצירת/יזימת מסיבות וחגיגות, איסור הקמת בתי קולנוע, איסור פרסום שאינו בעל צביון דתי ואיסור השתתפות במשחקים או בכל פעילות חילונית אחרת. ההגבלות נובעות, לטענת המורידים, מקדושתה של העיר. האל שומר על העיר מכל שחיתות והפרעה של העולם החילוני.
ההטבות כוללות: אי גביית מיסים מכל סוג. שנית, כל אדם יכול לקבל קרקע באזור טובה בחינם, כל עוד הוא מתחייב לעמוד בדרישותיו של המסדר המורידי. בנוסף לכך, מים גם הם ניתנים בחינם.
מעמד פוליטי
המעמד הפוליטי של טובה מורכב ומיוחד מאוד. בראשיתה הוגדרה כ"תחום פרטי" ולא הייתה כפופה לשלטונות הקולוניאליים. באותה תקופה ההחלטות בנוגע לעתיד טובה ואזרחיה היו נתונים להחלטתו של סריין ממאדו מוסטפא, בנו של אמאדו במבה. לאחר חידוש החוזה נקבע כי טובה היא תחום פרטי של קולקטיב ולא של אדם פרטי. הגדרתה כעצמאית לחלוטין אפשרה את המשכיות ההגבלות המורידיות, אך חייבה את מוסדות העיר באחריות עצמאית על כל העניינים האדמיניסטרטיביים כמו טיהור וניהול מים, אספקת חשמל, שירותי דואר וטלפון.
בשנת 1976 טובה קיבלה הכרה רשמית ממשלת סנגל על היותה ישות עצמאית במדינה. מתוקף כך, לראשונה נכללה העיר ברשימות רשמיות של הממשלה כ"קהילה פרוורית אוטונומית".
מאז קבלת האוטונומיה העיר דואגת לרוב התשתיות שלה אך בתחומים מסוימים נסמכת על המדינה. למשל, תשתיות המים מחוברות לתשתיות המדינה, סידור אבטחה בעת חג העלייה לעיר, המגאל הגדול.
כלכלה
בעוד שהכלכלה הסנגלית נמצאת בירידה מאז העצמאות, המגמה בעיר המורידית הפוכה, כלומר בעלייה.
בוטנים
לאמדו במבה ולמורידים ניתן מונופול על תחום גידול הבוטנים עוד בימים בהם צרפת שלטה במדינה. עד היום הרבה מהכפרים באזור טובה עוסקים בגידול יבול זה.
שירותי תחבורה
בעקבות הצורך בשינוע הייצוא החקלאי של אזור העיר אל שאר סנגל נוצרה מערכת תחבורה נרחבת בטובה. טובה הפכה לעיר מרכזית בשינוע תוצרת חקלאית מפנים מדינת סנגל. נוסף על כך, שירותי התחבורה חשובים בעת חג המגאל השנתי שכולל עלייה לרגל של כ־4 מיליון אנשים במהלך 3 עד 5 ימים, ונדרש לו ארגון הסעות מסודר.
לכח הכלכלי של טובה יש גם השפעה פוליטית. לפני בחירות ניתן לראות מועמדים מבקרים בטובה כדי לקבל הכרה.
תעבורה
טובה מחוברת בכבישי אספלט באיכות יחסית טובה, ובמרחק נסיעה של מס' שעות מהערים המרכזיות בצפון סנגל כמו דקר וסנט לואי. הכביש המהיר A1 בין דקר לטייס (Thies) עובר תהליכי הרחבה עד לטובה, דבר שיצמצם את זמן הנסיעה בין הערים. יש תחבורה ציבורית לרחבי סנגל באוטובוסים וטרנזיטים (sept places). התחנה המרכזית החדשה ממוקמת בדרום מערב העיר, אך יש תחנות קטנות ליעדים נוספים ברחבי העיר. בשנת 1931, בתמיכה מורידית, נעשה חיבור של קו רכבות לדיורבל, עיירה לא רחוקה מטובה (שגם חשובה למסדר המורידי), אך כיום היא אינה פעילה.
פשיעה
הגדילה המהירה של העיר השפיעה מאוד על רמת הפשיעה שבה. מנהיגי העיר הם כוהני דת אשר התקשו לנהל בניית תשתיות נכונות לעיר (קווי טלפון, כבישים, אספקת מים). בנוסף, כדי להימנע ממאפיינים חילוניים נאסרה הכניסה של המשטרה הסנגלית לאזור העיר. הללו הובילו לפריחת השוק השחור ולפשע, שהמנהיגות המורידית לא מסוגלת להשתלט עליו. יש לזכור כי החקיקה בעיר שונה ולכן גם מה שנתפס כעבירה על החוק לא תמיד חופף בדיוק. הפשע כולל אלכוהול, סמים וסחר באיברים. כמו כן, רווח גם קישוט הבית במוצרי יוקרה חילונים, אשר מהווה עבירה על החוק של העיר. בטובה לא קיים גוף משטרתי אשר עוסק בהגנת החוק.
טקס פרסי ניקה ה-31
טקס פרסי ניקה ה-31 של האקדמיה הרוסית לקולנוע לשנת 2017 התקיים ב-1 באפריל 2018 במוסקבה. זוכי הפרסים המיוחדים והמועמדים הוכרזו במסיבת עיתונאים ב-6 במרץ 2018.
הרי קירניה
הרי קירניה (בטורקית Beşparmak Dağları; ביוונית Πενταδάκτυλος - בשתי השפות "(הרי) חמש האצבעות") הוא רכס הרים בתחומה של קפריסין הצפונית בצפונו של האי קפריסין. "חמש האצבעות" הוא שמו של החלק המערבי של הרכס, והוא ניתן לו על-שום צורתה של אחת הפסגות הסמוכה לעיר הנמל קירניה שלמרגלותיו, אולם שם זה נוהג בדרך כלל לרכס כולו. הרכס נמשך מחופו הצפוני של מפרץ גוזליורט/מפרץ מורפו (Güzelyurt Körfezi/Κολπος Μορφου), מגיע לשיאו בחלקו המערבי, ומשתפל בהדרגה מזרחה אל חצי האי קרפאז בו הוא הופך לגבעי.
הרכס הוא אחד משני רכסי הרים באי (האחר הוא רכס הרי הטרואודוס), והוא נמתח ממזרח למערב סמוך ובמקביל לחופו הצפוני של האי. אורכו של הרכס הוא 160 קילומטר ורוחבו אינו עולה על עשרה קילומטרים לכל היותר. הוא עשוי אבן גיר ושיש, ומגיע לשיאו בסווילי טפה/קיפריסווונוס (Selvili Tepe/Κυπαρισσόβουνος) שגובהו 1,024 מטרים מעל פני הים. הרי קירניה חוצצים בין חופו הצפוני הצר והתלול של האי לבין המישור שמרכזו - המסאוריה (Μεσαορία/Mesarya Ovası).
תורת הפערים
תורת הפערים, אשר פותחה על ידי מנחם פרי ומאיר שטרנברג, היא חלק מזרם דומיננטי בתורת הספרות שהחל בשנות ה־60, אשר מתמקד בקורא ובתגובתו לטקסט. ההתמקדות בקורא מחליפה את ההתמקדות בטקסט עצמו, כאובייקט סטטי ומנותק מן העולם. גישה זו מתמקדת בטקסט כפי שהוא נתפס ומפורש על ידי הקורא לאורך רצף הקריאה, ולכן מציגה תמונה דינמית של פרשנות. בבסיסה של תורת הפערים נמצאת הטענה, שהקורא משלים "פערים" ברצף הטקסט במהלך הקריאה, ושמשום כך "הבנה" של הטקסט אינה אלא אוסף היפותזות שהקורא יוצר כדי להשלים פערים אלו. לאור זאת, שם מדויק יותר לתורת הפערים הוא "תורת השלמת הפערים".
המאמר הקלאסי בו הציגו פרי ושטרנברג לראשונה את תורת הפערים, נקרא "המלך במבט אירוני". הוא פורסם ב-1969, וצוטט מאז רבות. המאמר מציג את תורת הפערים באופן כללי, וכן מציג דוגמה נרחבת לשימוש בה, באמצעות קריאה בסיפור המקראי של דוד המלך ובת שבע.
תמצית התורה
לפי תורת הפערים, יש לראות את תהליך הקריאה כתהליך של השלמת "פערים" בטקסט. הטקסט הספרותי אינו יכול למסור במפורש את מלוא פרטי המציאות. את רובם צריך הקורא להשלים בעצמו, באופן מובלע. לעיתים קיים מצב בו פרטים חיוניים להבנת העלילה חסרים בטקסט. במצב זה, הקורא צריך להשלים בעצמו את הפרטים החסרים כדי להבין את העלילה, ולעיתים קיימת יותר מאפשרות אחת להשלימם.
אם ישלים הקורא את הפער לפי האפשרות האחת - תתקבל עלילה מסוימת, ואם ישלים הקורא לפי האפשרות השנייה, תתקבל עלילה שונה. למשל, אם מסופר כי אדם ביצע מעשה רצח אך מניעיו לא נתונים, בנסיבות מסוימות אפשר להשלים את הפער לגבי המניעים בשני אופנים: או כנקמה או כתאוות בצע. אם מניח הקורא שמדובר בנקמה, כל השתלשלות מעשה הרצח תתפרש על ידיו כעלילה הרואית של נקמה מוצדקת באדם רשע. אך אם מניח הקורא כי מדובר בתאוות בצע, מבין הוא גם את כל יתר פעולותיו של האדם באורח אחר לגמרי, הרואי הרבה פחות. לפי תורת הפערים, כאשר מצוי פער שניתן להשלימו בשתי דרכים שונות, בונה הקורא שתי היפותזות שונות לגבי ההתרחשות בעלילה, בהתאם להשלמות האפשריות של הפער, ומחזיק אותן בתודעתו לאורך קריאתו בטקסט, עד שיעלה בידו לפסול או לאשש אחת מהן. במילים אחרות, תורת הפערים טוענת שכאשר קיים פער חשוב בטקסט, שניתן להשלימו בשני אופנים שונים, הטקסט הופך להיות דו-משמעי: הוא מייצג בו בזמן שתי התרחשויות עלילתיות שונות. לדואליות הזו יכולים להיות אפקטים רבים על הקורא, שלא ניתן לחזותם מראש.
פרי ושטרנברג ניתחו לפי תורה זו את סיפור דוד ובת שבע. כאשר אוריה החתי חוזר לביתו הוא נמנע מלשכב עם בת שבע, דבר שהיה מאפשר לדוד להתחמק מהאחריות להריונה. הטקסט המקראי לא מבהיר האם אוריה ידע כי דוד שכב עם בת שבע והאם דוד ידע כי הדבר נודע לאוריה. בשל פערי המידע הקורא אינו יכול לזהות השתלשלות אירועים יחידה ועליו לשקול כמה אפשרויות. בסיפור זה כל השתלשלויות מציגות את דוד באור שלילי ובכך מדגישות את ביקורת המקרא כלפיו. כלומר, האפקט שנוצר במקרה זה כתוצאה מריבוי ההיפותזות באשר לפער הוא אירוניה.
ביקורת על תורת הפערים מנקודת המבט של פסיכולוגיה קוגניטיבית
כאמור, תורת הפערים נולדה כתוצאה מהתעניינות של תורת הספרות בקורא ובתגובתו לטקסט, כפי שהוא נקלט ברצף. מכאן, שאחד המקורות האקדמיים העיקריים מהן שאבה גישה זו הייתה הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, אשר התפתחה גם היא בשנות ה־60 וה־70 של המאה העשרים. החוקרים מתחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית הם שהעלו את השאלה כיצד תודעת הקורא מפרשת את הטקסט, וניסו להציג מודל דינמי של קריאה והבנה. האסכולה בתורת הספרות שהתמקדה בקורא, לרבות אסכולת תל אביב, עשתה שימוש בממצאים וברעיונות של הפסיכולוגיה הקוגניטיבית.
עם זאת, דווקא בשל כך קיימת ביקורת נוקבת על גישות אלו בתורת הספרות. טענתם של פסיכולוגים קוגניטיביים מסוימים היא, שבעוד שאנשי תורת הספרות לקחו רעיונות בסיסיים מתחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית - הרי שהם הרחיבו ופיתחו אותם הרבה מעבר למשמעותם המקורית, ולמעשה יצרו תורה שאין לה עוד אסמכתה אמפירית. מאמריהם של שטרנברג ופרי הציגו ספקולציות מרשימות על "המתרחש בתודעתו של הקורא", אך מעולם לא ערכו ניסוי אמפירי שמטרתו לבסס או להפריך ספקולציות אלה.
ביקורת על תורת הפערים מנקודת המבט של תאוריה פוסט-סטרוקטורליסטית
לעומת זאת, תאוריה פוסט סטרוקטורליסטית, מדגישה דווקא את הטקסט כנטוע בתוך חברה מסוימת, הרוויה ביחסי כוח בין יחידים ובין מעמדות. לדעתה, לא קיים "קורא אוניברסלי". זוהי אינה אלא פיקציה שיוצרה על ידי המעמדות השליטים, ואשר מטרתה לכפות ראייה של המציאות באופן מסוים התורם להגמוניה שלהם. חוקרות פמיניסטיות, למשל, יטענו כי הקורא האוניברסלי הוא למעשה קורא גבר, ומטרתו לכפות על הנשים את צורת הקריאה הגברית, וכך לגרום להן להפנים את השליטה הגברית ואת היותו של הגבר "האדם" בה"א הידיעה. כמו כן, בני מיעוטים יטענו כי הקורא האוניברסלי הוא הגבר הלבן המערבי, שאינו מייצג אותם, ולא מתאר לאמתו של דבר את אופן הקריאה שלהם בטקסט.
מענה לביקורות
בשנים מאוחרות יותר יצא פרי במספר תשובות לביקורות הללו נגד תורת הפערים, אולם כל מענה שהציג נאלץ לסייג מראש את מטרותיה ויומרתה, וכך בעצם לקבל חלק גדול מהטענות שהוצגו נגדו. למשל, במענה לביקורת נגד הצגת המודל המופשט של קורא אוניברסלי, טען פרי כי הקורא אשר הוא מדבר אליו במאמריו אינו אלא "דמות הקורא", מעין דמות בדיונית שקוראיו של המאמר של פרי בונים לעצמם, ושזכותם לקבלו או לדחותו. במילים אחרות, פרי טוען שאינו מציג מודל ריאלי של קריאת הטקסט, או מודל אוטוריטטיבי שמציג קריאה "נכונה" של הטקסט, אלא רק "הצעה איך לקרוא את הטקסט", אפשרות אחת לקרוא את הטקסט מיני רבות - ובמילותיו הוא, "סיפור קריאה", שלעומתו ייתכנו סיפורים רבים אחרים. בכך הודף פרי מעליו גם את הטענות של הפסיכולוגים הקוגניטיביים, משום שאין מדובר במודל ריאלי של קורא כפי שהפסיכולוגיה מנסה למצוא. ומצד שני, הוא אף הודף את הטענות הפוסט סטרוקטורליסטיות בדבר הצגת מודל של קורא אוניברסלי, משום שהוא פותח פתח ל"סיפורי קריאה" אחרים - למשל, של נשים ומיעוטים. החיסרון במענה זה הוא בעיקר הנסיגה ממספר מטרות מרכזיות של האסכולה בתורת הספרות - קרי, להציג תורה מדעית ואמיתית של הספרות.
כרמית לויטה
כרמית לויטה (באנגלית: Carmit Levité), היא שחקנית ותסריטאית ישראלית, הפועלת בארצות הברית.
ביוגרפיה
לויטה נולדה בישראל לאורי ומקסין לויטה. גדלה בדרום אפריקה ובהמשך חזרה לרעננה. עם שיחרורה משירות סדיר בצה"ל, החלה לעבוד כשחקנית, עם הסוכנת פרי כפרי. למדה בבית הספר למשחק של סטלה אדלר בניו יורק. במקביל ללימודיה עבדה על הפקות מקומיות וגם על הפקות בלוס אנג'לס, אליה עברה לאחר זמן. בשנים האחרונות, מתמקדת לויטה במשחק בתיאטרון, כשחקנית בהצגות אוף ברודוויי, בתסריטאות לקולנוע ובמשחק.
תסריטאות
כתסריטאית, כתבה לויטה את "כולם יחד" (באנגלית: One and All), תסריט מעובד לקולנוע על הפיראטיות אן בוני (באנגלית: Anne Bonny) ומרי ריד (באנגלית: Mary Read).
התסריט שהוגש לתחרויות שונות, זיכה את לויטה בפרסים ובמועמדויות בתחרויות הבאות:
דגל פינלנד
דגל פינלנד (פינית siniristilippu) מורכב מצלב סקנדינבי תכול על גבי רקע לבן. הדגל, כמו כל דגלי מדינות סקנדינביה, מעוצב בתבנית הדגל הדני, הדנברו. לפי החוק הפיני ממדי הדגל הם 18/11 (גובה/רוחב).
בדגל הרשמי של פינלנד מופיע במרכז הצלב סמל פינלנד - אריה זהוב שמחזיק חרב הדורך על יד האוחזת בחרב בסגנון רוסי. האריה מוצב על רקע של מגן אדום המשובץ בתשעה ורדים.
צבעי הדגל, כחול ולבן, הם הצבעים המסורתיים של פינלנד. הצבע הכחול מסמל את האגמים והשמים, ולבן סמל את השלג המכסה את פינלנד רוב ימות השנה.
הסמל מייצג את ההתנגדות הלאומית הפינית לפלישה הרוסית מהמאה ה-16 והלאה.
הדגל אומץ רשמית זמן מה לאחר קבלת העצמאות של פינלנד ב-1917, ולפי המסורת הפינית, עיצובו התבוסס על פי הצעתו של המשורר זכריס טופליוס משנת 1860. הצעה דומה, בה הצבעים הוצעו הפוך (צלב לבן על רקע כחול) הוצעה על ידי הצייר הפיני הנודע אקסלי גאלן-קאללה, אך נדחתה.
לפי החוק הפיני, הדגל חייב להיות נקי ולא פגום. אסור להשחיתו או לקשטו. כשמכבסים את הדגל, יש לייבשו בתוך מבנה. יש לכבד את הדגל ואין להפילו ארצה או להשתמש בו לכל מטרה אחרת.
כאשר הדגל מונף על תורן, מומלץ שרוחב הדגל יהיה רבע מגובה התורן.
מחשבות ואפשרויות
מחשבות ואפשרויות הוא אלבומו השלישי של יוני רכטר, והאלבום השני בשיתוף הפעולה בינו ובין המשורר עלי מוהר, שיצא בשנת 1995.
רקע וסגנון
אלבום זה יצא כעשור לאחר האלבום הראשון המשותף לרכטר ומוהר, "בגובה העיניים". בהתאם לשמו, האלבום מציג סגנון מוזיקלי מגוון, שירים פשוטים לצד מורכבים - רוק, בלוז, מוזיקה דרום אמריקאית ומוזיקה קלאסית.
האלבום מציג רשימה ארוכה של אורחים, מענקי המוזיקה הישראלית ושותפים לעשייה המוזיקלית של רכטר בעבר: שותפיו לשעבר בלהקת "כוורת" - דני סנדרסון, אפרים שמיר ואלון אולארצ'יק - מתארחים בתפקידים קטנים בשני שירים; גידי גוב ומזי כהן משתתפים, לצד רכטר, בטריו בשיר "אהובתי היחידה"; אריק איינשטיין שר בית אחד ב"די עם הבולשיט"; והמוזיקאי אבנר קנר מבצע עם רכטר את שיר הסיום "כל עוד", המפורסם שבשירי האלבום, שהפך למזוהה עם יום פתיחת הלימודים בבתי הספר.
לאחר השיר "כל עוד" מופיע קטע בונוס נסתר, "סשה בפסז'", שמקורו בקטע אלתור של הגיטריסט יוסי לוי שנוכחותו באלבום "משמעותית ובעלת ייחוד רב", לדברי רכטר.
סרג'ו דלה-פרגולה
סרג'ו דלה-פרגולה (באיטלקית: Sergio Della Pergola; נולד ב-7 בספטמבר 1942) הוא סטטיסטיקאי ודמוגרף ישראלי. מומחה לדמוגרפיה של הקהילות היהודיות בעולם, בדגש על מערב אירופה, צפון אמריקה, אמריקה הלטינית וישראל.
דלה-פרגולה משמש פרופסור אמריטוס במכון ליהדות זמננו על שם אברהם הרמן באוניברסיטה העברית בירושלים, ובעבר שימש כראש המכון. בנוסף, הוא מופקד על הקתדרה על שם שלמה ארגוב ליחסי ישראל-תפוצות.
קורות חייו
דלה-פרגולה נולד בטריאסטה שבאיטליה ב-1942. הוא בנו של מאסימו דלה-פרגולה, שהיה עיתונאי ספורט, ונכדו של הרב רפאל דלה-פרגולה. עלה לישראל ב-1966 לאחר שקיבל תואר שני במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת פאביה שבאיטליה, וב-1973 קיבל תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה העברית.
מחקר
הוא חקר את ההיסטוריה הדמוגרפית של היהודים, המשפחה היהודית, הגירות היהודים וקליטתם בישראל ובארצות המערב, תחזיות אוכלוסייה בתפוצות, בישראל ובירושלים, וההיבטים הכמותיים של החינוך היהודי. בשנות ה-2000 היה בין האחראים על הכנת ההערכה השנתית של מצב העם היהודי מטעם המכון לתכנון מדיניות העם היהודי. בנושאים אלה כתב וערך יותר מ-30 ספרים ומונוגרפיות ולמעלה מ-100 מאמרים.
דלה-פרגולה שימש כיועץ בכיר לנשיא מדינת ישראל, לממשלת ישראל, לעיריית ירושלים, ולמוסדות וארגונים ישראליים ובינלאומיים רבים. ב-1999 זכה בפרס מרשל סקלאר מטעם האגודה לחקר היהודים במדעי החברה (ASSJ) על תרומתו והישגיו הייחודיים. ב-2013 זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר.
משפחה
רעייתו, מרים דלה-פרגולה, בתו של הרב אליהו טואף עורכת ביטאון יהודי איטליה "קול האיטלקים". לזוג 4 ילדים ו-12 נכדים.
משפחת דלה-פרגולה מתגוררת בשכונת בית הכרם בירושלים.
ז'ורז' ואלירון
ביוגרפיה
בילדותו למד ואלירון בתיכון בעיר הולדתו, ליון. לאחר מכן, למד מתמטיקה באקול נורמל סופרייר שבפריז, וסיים בתור תלמיד מצטיין. את ארבע השנים הבאות, בין 1908–1912, הקדיש ואלירון לתפקיד מורה בבזאנסון. ואלירון סיים את עבודת הדוקטור שלו בשנת 1914 באוניברסיטת פריז, בהנחייתו של אמיל בורל. בעבודתו למד על פונקציות שלמות מסדר סופי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בסוף שנת 1914, התגייס ואלירון לצבא הצרפתי, וסיים את המלחמה בדרגת לוטננט משנה. בימי המלחמה הוא פעל, בין השאר, במסגרת הוועדה לניסויי הארטילריה של חיל הים בגאוור, בתחום חישובי בליסטיקה חיצונית. משנת 1922 היה פרופסור באוניברסיטת שטרסבורג שבמזרח צרפת, לאחר ששטרסבורג הוחזרה לצרפת בעקבות תוצאות מלחמת העולם. ואלירון לימד בשטרסבורג במשך כעשור, והעביר הרצאות רבות בנושאים שונים באנליזה. בשנת 1932 קיבל משרה באוניברסיטת פריז. בשנת 1941 קיבל תואר של פרופסור במתמטיקה. במהלך שהותו בפריז, לימד גם באקול פוליטקניק.
חיבורו בנושא אנליזה מתמטית (בצרפתית - Théorie des fonctions and Équations fonctionnelles) זכה להכרה רבה ותורגם למספר שפות. על שמו נקרא משפט ואלירון, הקובע כי פונקציה שלמה ולא קבועה היא הפיכה בסביבת נקודה על ידי פונקציה אנליטית.
ולירון היה נשוי למארי לבית סימון (Simond) ונולדו להם שני ילדים: בת - ז'רמן, ובן - פול.
Clostridium acetobutylicum
Clostridium acetobutylicum (בתעתיק לעברית: קלוסטרידיום אצטובוטיליקום) הוא מין של חיידק גראם-חיובי בעל צורת מתג שמכונה לעיתים גם אורגניזם ויצמן על שם פרופסור חיים ויצמן. בשנת 1916, בעת ששימש כמרצה בכיר באוניברסיטת מנצ'סטר שבאנגליה, השתמש ויצמן בחיידק זה בתור כלי ביוכימי על מנת לייצר אצטון, אתנול ובוטנול מעמילן בשיטה הקרויה Acetone–butanol–ethanol fermentation (ABE process). בשיטה זו ניתן לייצר 3 מולקולות של אצטון, 6 של בוטנול ו-1 של אתנול מעמילן. השיטה אפשרה ייצור מהיר וקל יותר של Cordite שהוא אבק שרפה נטול עשן אשר החליף את אבק השריפה השחור בצבא הבריטי. שיטה זו סללה גם את הדרך להשגת דלקים לרכבים וכן לייצור של גומי סינתטי.
Back to Basics (אלבום של כריסטינה אגילרה)
Back to Basics (בעברית: בחזרה לבסיס) הוא אלבום האולפן החמישי של זמרת הפופ האמריקאית כריסטינה אגילרה, ששוחרר בתאריכי חודש אוגוסט 2006 שונים ברחבי העולם. האלבום דלף לאינטרנט שבועיים לפני השקתו בשוק. האלבום מייצג את מה שאגילרה מציינת כקונספט חזרה לשנות ה-20, שנות ה-30, שנות ה-40 שמאופיינים במוזיקת בלוז, ג'אז, ומוזיקת נשמה מחממת לב, אבל עדיין עם נגיעות מודרניות. נכון לעכשיו, האלבום מכר כ-4.1 מיליון עותקים ברחבי העולם כולו. האלבום היה מועמד בטקס פרסי הגראמי לשנת 2006 לפרס בקטגוריה ל"אלבום מסוג פופ השנה", והסינגל הראשון המוביל מהאלבום "Ain't No Other Man", זכה בטקס בפרס בקטגוריה "שיר מסוג פופ השנה". מהאלבום יצאו לאור שלושה סינגלים שהפכו ללהיטים מפורסמים: "Ain't No Other Man", "Hurt" ו-"Candyman".
סקירה כללית
כריסטינה אגילרה מחליפה את התדמית שלה והסגנון המוזיקלי שלה כל אלבום. עם האלבום האחרון "בחזרה לשורשים" (Back to Basics) היא שואלת עצמה איזה מוזיקה נותנת לה השראה לשיר ולרקוד, עם אלבום קונצפט שאת ההשראה לו קיבלה לטענתה משנות ה-20, שנות ה-30, שנות ה-40 וזמרות כמו בילי הולידיי, אטה ג'יימס וזמרות קלאסיות שונות, והשפעות מודרניות יומיומיות. בתקליט אפשר למצוא אותה עובדת לראשונה עם מפיקי ההיפ הופ די ג'יי פרימר, לינדה פרי, קוואם, ריצ' האריסון, מארק רונסון. ובנוסף, עם המפיקה-כותבת לינדה פרי, מי שעבדה איתה על האלבום Stripped בשנת 2002. בשנת 2006 חברת המשקאות, פפסי, השיקה פרסומת בה אגילרה מבצעת קטע שיר מהאלבום Here to Stay", לצד זמרת לבנונית פופולרית, אליסה. הפרויקט השאפתני מחולק לשני דיסקים ומכיל 23 רצועות. החלק הראשון שהופק על ידי דיג'יי פרימייר מכיל 13 רצועות שמשלבות צליל של שנות העשרים, שלושים וארבעים עם R&B עם נגיעות מודרניות. החלק השני שהופק על ידי לינדה פרי כולל 9 רצועות עם צליל בלוז וליווי כינורות. "אין שום סימפולים - הכול מוזיקה אמיתית חיה".
סינגלים
הסינגל הראשון שעלה מהאלבום, "Ain't No Other Man", בוצע והוצג בבכורה בטקס פרסי הקולנוע של MTV לשנת 2006. הסינגל שוחרר ביוני 2006 והיה הסינגל המצליח ביותר מהאלבום כשהוא מגיע למקום ה6 במצעד ההוט100 בבילבורד שבארצות הברית.
"Hurt" נבחר לסינגל השני ששוחרר באוקטובר 2006, ולמרות הביקורות המרהיבות שקיבל, הצליח להגיע באמריקה למקום ה-19.
"Candyman" שוחרר כסינגל שלישי מהאלבום במרץ 2007 והצליח להגיע באמריקה למקום ה25.
באמצע חודש מאי תחנת רדיו איטלקית אזורית אישרה הסינגל הבא מהאלבום יהיה "Slow Down Baby", המפיקה סופי מולר יצאה בהצהרה בסוף חודש מאי כי היא תביים את הקליפ לסינגל, אבל עדיין לא אושרה רשמית ההצהרה. ב-12 ביולי הצהירו חברת התקליטים של אגילרה כי הסינגל הבא שיצא באירופה מהאלבום יהיה "Oh Mother".
F.U.S.S. (קטע המעבר)
הרצועה השמינית בתקליט הראשון באלבום הכפול נוקטת את העמדה: "Fuck U Scott Storch" ("לך תזדיין סקוט סטורצ'"). סקוט סטורצ' הפיק וכתב מספר שירים באלבום הקודם של אגילרה Stripped, שכוללים את השירים: "Walk Away", "Can't Hold Us Down", "Infatuation", "Fighter", "Loving Me 4 Me", "Keep On Singin' My Song" ו-"Underappreciated". סטורצ' התבקש להיות מעורב בעבודת האלבום Back to Basics אבל סירב להיות חלק מהפרויקט כשאגילרה סירבה לשלם את דמי הטיסה שלו ושל הצוות שלו לטוס אליה, בקרב טענות נוספות שביקש, שהובילו להפסקת מערכת היחסים ביניהם.
מכירות והישגים
בדריכת בכורה במקום הראשון במצעד 200 האלבומים של ארצות הברית, הפך Back to Basics לאלבום השני של אגילרה בקריירה שהגיע למקום הראשון באמריקה. היא קיבלה את ההישג הגדול ביותר שלה במכירות השבוע הראשון להשקת אלבום עם מכירות שעומדות על 346,000 עותקים בארצות הברית בלבד. בנוסף, אחד מהמכירות הגדולות ביותר לשבוע ראשון להשקת אלבום של זמרת בשנת 2006. אבל נעקפה על ידי ביונסה עם אלבומה B'Day.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי המדינות : ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, הולנד, אוסטרליה, קנדה, שווייצריה, אוסטריה, אירלנד, וֵילְס, תאילנד, טיוואן, סינגפור, הפיליפינים, קוריאה, אינדונזיה, הונג קונג באותו שבוע ראשון להשקתו. Back to Basics הוא האלבום ה16 הנמכר ביותר לשנת 2006 בעולם כולו. שבועיים לפני השקתו בחנויות ארצות הברית, iTunes ארגון חנויות האינטרנט פתחו ברכישה מוקדמת של האלבום. מיד הכו את חנויות האינטרנט ברכישת האלבום והאלבום נכנס למקום הראשון במצעד האלבומים ברשת.
סומבור
סוֹמְבּוֹר (בסרבית: Сомбор, בהונגרית: Zombor) היא עיר ורשות מקומית השוכנת בצפון פרובינציית וויבודינה אשר בסרביה.
היסטוריה
תיעוד בכתובים ליישוב במקום מצוי מאמצע המאה ה-14, עת נשלטה העיר על ידי ממלכת הונגריה. בראשית המאה ה-16 נכבש האזור על ידי סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-1687 עברה העיר לחזקת ממלכת הבסבורג ובהמשך נכללה בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, הוכנעה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ואזור באצ'קה סופח להונגריה. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטח יוגוסלביה ולאחר פירוק יוגוסלביה עברה לחזקת סרביה.
הקהילה היהודית
הקהילה היהודית בעיר נוסדה ככל הנראה בשלהי המאה ה-18. בעיר הוקמו בית כנסת ובית עלמין יהודיים. ב-1880 מנתה הקהילה 637 נפשות וב-1940 1,620 נפשות. לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית הועבר אזור באצ'קה ובכלל זה העיר סומבור לחזקת הונגריה והוחל ברדיפת יהודי החבל. מקצת מבני הקהילה הצטרפו לכוחות הפרטיזנים. בהמשך, גורשו יהודי סומבור אל מחנות ההשמדה. לאחר מלחמת העולם השנייה שבו כ-200 יהודים להתגורר בסומבור. ב-1948, עם הקמת מדינת ישראל עלו חלקם לישראל. ב-1952 נמנו בסומבור 52 יהודים.
לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר רִיגִ'יצָה. קהילה קמה שם בשלהי המאה ה-19. הוקם בית עלמין יהודי וב-1900 נחנך בית כנסת. הקהילה חרבה בשואה. מבנה בית הכנסת נהרס ב-1948. נכון ל-2002 עמד בית העלמין היהודי על תילו והיה במצב תחזוקתי סביר. כמו כן יהודי הכפר בָּאצְ'קִי ברסטואבץ. קהילה נוסדה שם במחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1880 הוקם בית הכנסת ובית עלמין יהודי. הקהילה חרבה בשואה. ב-1948 הרסו השלטונות את מבנה בית הכנסת. נכון ל-2010 עמד על תילו בית העלמין היהודי. הוא לא היה מגודר ולא מתוחזק.
ערים תאומות
לסובוטיצה ארבע ערים תאומות:
בנוסף לעיר הסכמי שיתוף פעולה עם:
יוסי שבו
יוסף (יוסי) שְבוֹ (11 באוקטובר 1939 – 17 ביולי 2019) היה ראש עיריית נס ציונה.
ביוגרפיה
שבו נולד בקהיר שבמצרים בשנת 1939 בשם יוסף שבבו. למד בבית ספר יסודי צרפתי של נזירים נוצרים. בשנת 1950 עלה לישראל עם הוריו בגיל 11. תחילה לעתלית ואחר כך במעברת באר יעקב. אחרי שנתיים עברה המשפחה לבת ים ושבו המשיך ללמוד בבית ספר צרפתי ביפו.
בשנת 1957 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים. כשנתיים לאחר מכן סיים קורס קצינים. את שירותו עשה בתפקידי שדה. בין השנים 1967–1970 שירת כמדריך בקורס קציני חיל הרגלים. המשיך בשירות הצבאי כקצין אג"ם והדרכה בחטיבה.
בשנת 1973 מונה לנספח צה"ל בזאיר. במלחמת יום הכיפורים מונה למפקד גדוד. שנה לאחר מכן מונה למפקד נפת עזה. ב-1976 מונה כאחראי לתחום הביטחוני ברצועת עזה. קיבל דרגת אל"ם ומונה ב-1978 לסגן מפקד חבל עזה וממונה על המנהל האזרחי. בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובוגר המכללה לביטחון לאומי (1982). בשנת 1982 שימוש כמפקד יחידת הממשל בלבנון.
בשנים 1983–1985 כיהן כראש משלחת צה"ל בזאיר ונציג משרד הביטחון (1983). ב-1986 השתחרר מצה"ל.
בשנים 1986 עד 1988 שימש יועץ כלכלי ומסחרי בשגרירות ישראל בקהיר.
החל בפעילותו הציבורית ב-1989, כראש סיעת הליכוד בנס ציונה ובתפקיד סגן ראש העיר. בנובמבר 1993 נבחר לראשות העיר נס ציונה מטעם רשימה עירונית על-מפלגתית "נס ציונה נטו" והוא כיהן מאז ברציפות כראש העיר עד פרישתו ב-2018.
קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה ותואר שני מאוניברסיטת תל אביב בחוג למדעי המדינה, יחסים בינלאומיים ומינהל ציבורי. שלט בשפות עברית, ערבית, צרפתית ואנגלית.
בחודש יוני 2016 התגלה ששבו חולה בסרטן ריאות. שבו מסר בתגובה לפרסומים שהוא עומד להמשיך כרגיל בכהונתו.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל בשנת 2018 הודיע שבו על פרישתו מההתמודדות על ראשות העיר, והוא סיים את כהונתו ב-20 בנובמבר של אותה שנה.
נפטר ב-17 ביולי 2019, בנס ציונה.
במאי 2023, נקראה על שמו שכונה חדשה הממוקמת בצפון נס ציונה, "נאות יוסי שבו".
מבול (אלבום)
מבול הוא אלבומה השני של הזמרת היוצרת קרן פלס. האלבום יצא לאור ב-7 באפריל 2008, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. את האלבום הפיק לואי להב. מן האלבום יצאו הסינגלים "מבול", אשר הוביל במצעדי הפזמונים וזכה להשמעות רבות, "רצה הביתה", שיצא סמוך לצאת האלבום, "במכונית ליד הים" שיצא במאי, "פיז'ו 92", שיצא ביולי, ו"תקופה של שינויים" שיצא בנובמבר. שיר הנושא של האלבום, "מבול", עוסק בהתמודדות של קרן פלס עם הביקורות שקיבלו שיריה בתקשורת.
בתאריך 10 בספטמבר 2008, הגיע האלבום למעמד אלבום זהב, על מכירות של מעל ל-20 אלף עותקים בישראל.
רשימת רצועות
מילים ולחן של כל השירים: קרן פלס. עיבודים: קרן פלס ואודי שמחון.
אודות האלבום
על האלבום סיפרה פלס:
קרפאז
קרפאז או קירפאשה (ביוונית Καρπασία - "קרפסיה", בטורקית Karpaz או Kırpaşa) הוא חצי אי ארוך וצר בצפון-מזרחו של האי קפריסין, השוכן בתחומה של קפריסין הצפונית. חצי האי שלוח מקפריסין לכיוון צפון-מזרח, לעבר מפרץ איסכנדרון שבטורקיה, והוא משווה לקפריסין את צורתה האופיינית המזכירה אגרוף השולח אצבע מורה. אורכו של חצי האי הוא כ-80 ק"מ ורוחבו המרבי הוא 15 ק"מ. רכס הרי קירניה נכנס אליו ממערב והופך בתחומו לגבעי. חצי האי מסתיים בכף זאפר (Zafer Burnu - "כף הניצחון")/כף אפוסטולוס אנדראס (Ακρωτήριο Αποστόλου Ανδρέα - "כף השליח אנדראס"), וסמוך לו שוכנים מספר איים קטנים בלתי-נושבים. מפרץ מאוסה/מפרץ אמוכוסטוס (Mağusa Körfezi/Κόλπος της Αμμόχωστου) שוכן מדרום לו.
אופיו של חצי האי הוא חקלאי והיישוב הגדול ביותר השוכן בתחומו הוא דירקרפאז/ריזוקרפאסו (Dipkarpaz/Ριζοκάρπασο) ובו כ-6,000 תושבים.
יחסי גינאה המשוונית–הודו
יחסי גינאה המשוונית–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין גינאה המשוונית להודו.
סופיה גנדריאס
סופיה גנדריאס (בספרדית: Sofía Gandarias; 1957 – 23 בינואר 2016) הייתה ציירת ספרדיה.
יחסי גינאה המשוונית–הודו
היסטוריה
היחסים בין גינאה המשוונית להודו התקיימו עוד לפני עצמאותה של הראשונה ב-1968. באפריל 2004 ביקר א' ברווה, מזכיר משותף (מערב אפריקה) במשרד החוץ ההודי במלאבו, וקיים שיחות עם הנשיא, כמו גם כמה שרים ובכירים בממשלת גינאה המשוונית. במהלך הביקור חתמה גינאה המשוונית על הסכם TEAM 9 עם הודו.
הנציבות העליונה של הודו בלאגוס שבניגריה הוסמכה במקביל לגינאה המשוונית משנת 2005 עד 2008, כאשר ההסמכה הועברה לשגרירות הודו בלואנדה שבאנגולה. גם הנשיא וגם שר החוץ הביעו את רצונם לבקר בהודו כדי לשפר את שיתוף הפעולה הבילטרלי. שר החוץ גם ביקש את סיועה של הודו לספק הכשרה בשפה האנגלית ל-80 איש מגינאה המשוונית. ממשלת גינאה המשוונית הציעה גם טיוטות הסכמים להקמת ועדה משותפת ולהסכם שיתוף פעולה כללי.
סופיה גנדריאס
ביוגרפיה
המוזיקה השפיעה רבות על חייה. בשנת 1978 ציירה את "קוקושקה-אלמה ומאהלר" שלוש דמויות שגורלן קשורות זו בזו ומייצגות תקופתן. זו הייתה תחילתה של פעילות אמנותית אינטנסיבית בסדרות כמו "מחאת השקט" (1980) או "נוכחים" (Precensias).
יחסי גינאה המשוונית–הודו
היסטוריה
שר המדינה ל-IT וטלקום Sachin Pilot ביקר בגינאה המשוונית כשליחו המיוחד של ראש הממשלה והזמין רשמית את הנשיא תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו להשתתף בפסגת הודו אפריקה השנייה. הנשיא מבאסוגו, ששימש אז כיו"ר האיחוד האפריקאי, וראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג, עמדו בראש הפסגה באדיס אבבה, אתיופיה.
סופיה גנדריאס
ביוגרפיה
היא התחתנה עם אנריקה ברון קרספו, פוליטיקאי ספרדי וחבר הפרלמנט האירופי בשנת 1987. בנה אלחנדרו נולד בשנה שלאחר מכן. היא חידשה את עבודתה עם תערוכה רטרוספקטיבית גדולה בשנת 1990 בוונציה, העיר שמהווה עבורה השראה. המחויבות שלה לשלום ולסובלנות תרבותית התבטאה בתערוכתה "Pour la tolerance" בגרנד ארצ'ה דה לה פרטרניטה, פריז. היא ציירה את דיוקנו של הכנר יהודי מנוחין אותו הגדירה "האיש החכם ביותר שפגשתי" והחלה לשתף פעולה עם הקרן שלו.
יחסי גינאה המשוונית–הודו
היסטוריה
המזכיר המשותף (מערב אפריקה) ב-MEA Rajinder Bhagat עמד בראש משלחת הודית לישיבה הרגילה ה-19 של המועצה המבצעת של האיחוד האפריקאי במלאבו. הודו השתתפה בפסגה, שבראשה עמד גינאה המשוונית, כמשקיפה. הודו גם שלחה משלחת לשמש כמשקיפים במושב הרגיל ה-25 של המועצה במלאבו.
סופיה גנדריאס
ביוגרפיה
בשנת 2000 עסקה בציור סדרת הציורים "פרימו לוי – זיכרון" המבוססות על זכרונותיו של פרימו לוי מאושוויץ עליהם כתה בספרו הזהו אדם. לאחר הפיגועים בניו יורק היא ציירה סדרת ציורים בנושא. מתוכם הציור "Miserere Julianna" מוצג במוזיאון הזיכרון 9/11.
יחסי גינאה המשוונית–הודו
היסטוריה
שר המדינה עבור הרפואה המסורתית Shripad Yesso Naik ביקר בגינאה המשוונית ב-25 באוגוסט 2015 כשליחו המיוחד של ראש הממשלה והזמין רשמית את הנשיא מבסוגו להשתתף בפסגת הודו אפריקה השלישית. הוא גם נפגש עם שר החוץ. ההזמנה הביאה לביקור ראשון אי פעם של נשיא גינאה המשוונית בהודו, כאשר מבאסוגו הוביל משלחת ברמה גבוהה להשתתף בפסגה בניו דלהי באוקטובר 2015. הוא ניהל שיחות דו-צדדיות עם ראש הממשלה נרנדרה מודי ב-28 באוקטובר.
סופיה גנדריאס
ביוגרפיה
הסדרה "קפקא, בעל החזון", סדרה של 64 ציורים הוצגה בהאוס אם קלייסטפארק (ברלין) ומקומות נוספים. ז'וזה סאראמאגו כתב על הסדרה - "אלוהים לא קרא את קפקא".
יחסי גינאה המשוונית–הודו
היסטוריה
באוקטובר 2015 אישרה הודו את בקשתה של גינאה המשוונית לפתוח נציגות דיפלומטית בניו דלהי. השגרירות נפתחה באוקטובר 2019.
סופיה גנדריאס
ביוגרפיה
בין האמנים שהשפיעו הכי הרבה על חייה, גנדריה זיהתה את דייגו ולאסקס, גויה ופרנסיס בייקון, זאת לצד המורה והמנטור שלה מנואל וילאסניור.
בשנת 2005 צורפה למסדר מסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
יחסי גינאה המשוונית–הודו
יחסי סחר
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגינאה המשוונית הם דגים, סרטנים וברזל ופלדה. הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מגינאה המשוונית הן נפט גולמי ונגזרות נפט, זרעים, צמחי מרפא, עפרות, סיגים ואפר, מוצרי עץ ועץ, פנינים טבעיות או מתורבתות, אבנים ותכשיטים.
סופיה גנדריאס
ביוגרפיה
את סדרת ציוריה על פרימו לוי, תרמה משפחתה לאחר מותה לאוסף התמונות של האוניברסיטה העברית בירושלים.
יחסי גינאה המשוונית–הודו
יחסי סחר
ONGC Videsh Ltd חתמה על הסכם עם ממשלת גינאה המשוונית לשיתוף פעולה במגזר הנפט והגז ב-21 בינואר 2016, בשולי פסגת הפחמימנים הרביעית של הודו-אפריקה בניו דלהי. משרד המכרות, התעשייה והאנרגיה של גינאה המשוונית אירח פורום גינאה המשוונית-הודו פחמימנים ותעשייה בניו דלהי ב-22 בינואר 2016, במטרה למשוך השקעות הודיות במגזרי האנרגיה, הפחמימנים והתעשייה של המדינה.
סיוע חוץ
בשנת 2005, בנק EXIM של הודו הרחיב קו אשראי (LOC) בשווי 15 מיליון דולר להקמת פרויקט מי שתייה לשתייה בגינאה המשוונית ב-2005. עם זאת, ה-LOC בוטל ביוני 2012 לאחר שממשלת גינאה המשוונית לא הצליחה להכין מסמכים רלוונטיים ולמלא רשמיות נדרשות אחרות כדי להשיג LOC בתוך פרק הזמן שצוין. הודו הציעה להקים 5 מרכזים ליישומים גיאואינפורמטיים לפיתוח כפר באפריקה בפסגת הפורום השנייה של הודו אפריקה, שאחד מהם ימוקם בגינאה המשוונית. ממשלת גינאה המשוונית אישרה את בניית המרכז ביולי 2012.
אזרחי גינאה המשוונית זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
הודים בגינאה המשוונית
נכון לינואר 2016, התגוררו בגינאה המשוונית כ-300 אזרחים הודים, כולם התגוררו במלאבו. הקהילה מועסקת בעיקר בחנויות כלבו ובתי מלון. כמה הודים הם עובדים של חברות נפט המבצעות משימות קצרות טווח באסדות נפט מהחוף.
אולטרה סאונד
אוּלְטְרָה סָאוּנְד (בעברית: על-שמע; באנגלית: "Ultra sound" או בראשי תיבות, "US") הוא קול בתדירות גבוהה מזו שאדם יכול לשמוע (תחום השמע של האדם הוא מ-20 הרץ עד 20 קילוהרץ כאשר תחום התדרים העליון נפגע במהלך השנים - ילדים שומעים תדרים שמבוגרים כבר אינם שומעים). כמה בעלי-חיים, כגון כלבים, דולפינים ועטלפים, יכולים לשמוע תדירויות גבוהות יותר מהאדם, ולפיכך ביכולתם לשמוע אולטרה סאונד (בתדירויות מסוימות).
ברפואה
בדיקת אולטרה סאונד משמשת לדימות של שרירים ורקמות רכות, והיא שימושית ברפואה לסריקת איברים. סורקי אולטרה סאונד טיפוסיים פועלים בתדירויות של 2 עד 10 מגהרץ. תדרים נמוכים מאוד, בתדירויות של 0.25 עד 3 מגהרץ מתאימים לטיפולים להפחתת דלקות, ריכוך רקמות גוף רכות, והפחתת כאב בשרירים (בפיזיותרפיה למשל). גלי אולטרה סאונד חזקים משמשים גם לטיפולים כגון ריסוק אבנים בכליות וטיפול בגידולים. אולטרה סאונד מונחה MRI היא שיטה בה ניתן לטפל במיומות ברחם ובהפרעות תנועה כגון רעד ראשוני ומחלת פרקינסון.
בתעשייה
אולטרה סאונד משמש גם למכשירי ניקוי, הפועלים בדרך-כלל בתדירויות של 20 עד 40 קילוהרץ. מכשירים אלה שימושיים לניקוי תכשיטים, עדשות ורכיבים אופטיים אחרים, שעוני יד, מכשירים לרפואת שיניים, מכשירי ניתוח, ורכיבים תעשייתיים. במעבדות ביולוגיה נקראים מכישירים אלו סוניקטורים.
פרי קינג
פרי פיירסטון קינג (באנגלית: Perry Firestone King; נולד ב-30 באפריל 1948) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
קינג נולד באליאנס, אוהיו. אביו היה רופא. סבו מצד אמו היה מקסוול פרקינס, עורך ידוע של בית ההוצאה לאור "צ'ארלס סקריבנר ובניו". דרך פרקינס, קינג הוא הנין של הסנאטור האמריקני ויליאם אברטס והנכד של רוג'ר שרמן, אחד החותמים על הכרזת עצמאות האמריקאית. קינג קיבל תואר בדרמה מאוניברסיטת ייל, ותואר מבית הספר ג'וליארד.
קריירה
קינג ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע, בגיל 23 בסרט "Slaughterhouse-Five" מ-1972. בשנת 1975, הוא גילם את האמונד מקסוול בסרט הבלאקספלויטיישן "מנדיגו".
מאז שנות ה-70 הוא הופיע בעשרות סרטים עלילתיים, סדרות טלוויזיה וסרטי טלוויזיה. הוא נבחן לתפקיד האן סולו ("מלחמת הכוכבים"), אבל את התפקיד קיבל בסופו של דבר האריסון פורד. עם זאת, הוא גילם את הדמות בתוכניות הרדיו של מלחמת הכוכבים ובשני המשכיו.
בשנת 1984, קינג היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט הטלוויזיה "The Hasty Heart". באותה שנה, הוא לוהק לתפקיד של קודי אלן בסדרה "Riptide".
ב-1993 שיחק בעיבוד הטלוויזיה לרומן "זר במראה", שביים סידני שלדון. בשנת 1995, הוא גילם את התפקיד של היילי ארמסטרונג בסדרה "מלרוז פלייס". הוא הופיע גם בתור ריצ'רד ויליאמס בסדרת הטלוויזיה "Titans" של NBC עם יסמין בלית' בשנת 2000 וכנשיא ארצות הברית במותחן "היום שאחרי מחר" משנת 2004.
קינג הופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות בהן, "ספין סיטי", "ויל וגרייס", "איב" ו"פשע מן העבר".
חיים אישיים
קינג היה נשוי וגרוש פעמיים. לקינג יש שתי בנות ונכדה אחת.
הוא רוכב אופנוע נלהב. בדצמבר 2008, איגוד רוכבי האופנועים האמריקאי (AMA) מינה את קינג למועצת המנהלים שלו.
יהושע בוכמיל
יהושע הֶשֶל בּוּכְמִיל (Buchmil; כ"ד בטבת ה'תרכ"ט, 7 בינואר 1869, אוסטרהא, פלך ווהלין, רוסיה (אוקראינה) – ל' בתשרי ה'תרצ"ט, 25 באוקטובר 1938, ירושלים) היה פעיל ציוני, משפטן בהשכלתו. בלט ביכולת התעמולה שלו לקידום המחשבה הציונית ובמאבקיו לקידום התיישבות יהודית בארץ ישראל.