cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לארס הדהגור
לוחם באסלאם הרדיקלי
באוגוסט 2012 הקים הדהגור כתב עת אינטרנטי חדש בשם Dispatch International. החל מינואר 2013 מופיע כתב העת גם כשבועון בשלוש שפות: אנגלית, דנית ושוודית. הדהגור מכהן כאחד משני העורכים הראשיים שלו.
ב-5 בפברואר 2013 דפק מתנקש "בעל מראה זר" על דלת ביתו של הדהגור בקופנהגן, התחזה לדוור וכשהדהגור פתח את הדלת הוא ירה בכיוון ראשו. היריה החטיאה, הדהגור בן ה-70 לא נפגע, נאבק במתנקש והצליח להבריחו. רוב רובה של העיתונות הליברלית תומכת זכויות האדם וחופש העיתונות התעלמה מניסיון הרצח או דיווחה עליו בקיצור נמרץ. המתנקש זוהה, נעצר בטורקיה ודנמרק ביקשה את הסגרתו, אולם באוקטובר 2014 דווח כי בחילופי שבויים בין טורקיה לבין "המדינה האסלאמית" (דאעש) הוא שוחרר יחד עם קבוצת קיצונים אסלאמיים גדולה, כנגד אנשי קונסוליית טורקיה במוסול, שנישבו על ידי דאעש בעת המתקפה בצפון עיראק (2014).
כשהדהגור תוקף כיום את עמדות השמאל כלפי האסלאם הוא משתמש בשיטות ניתוח וויכוח מרקסיסטיות ורואה את עצמו עד היום כמרקסיסט.
מוסד החכם באשי במולדובה
נסיכות מולדובה הוקמה באמצע המאה ה-14 והפסיקה להתקיים באופן רשמי בינואר 1859 לאחר האיחוד עם נסיכות מונטניה (הידוע גם בכינוי ולאכיה או הארץ הרומנית) ובחירתו של הקולונל אלכסנדרו יון קוזה ממולדובה לשליט הנסיכויות המאוחדות.
מאמצע המאה ה – 15 ועד סוף המאה ה-19 היה לנסיכויות הרומניות מעמד של מדינות וסאליות לאימפריה העות'מאנית. הן שילמו מיסים כבדים ומדיניות הפנים שלהן הוכתבה על ידי השלטון העות'מאני. המושלים נבחרו ומונו על ידי "השער העליון". יחד עם זאת, החל משנת 1771, עם היחלשות כוחה של האימפריה העות'מאנית באזור והתחזקות כוחה של האימפריה הרוסית, הורגשה בנסיכויות הרומניות השפעה רוסית גדלה והולכת.
מוסד החכם באשי בנסיכות מולדובה (בטורקית וברומנית hahambaşia) הוקם ביוזמת האימפריה העות'מאנית ופעל בין השנים 1719–1834 כאשר בוטל בהמלצת הדיוואן מתאריך 4 בספטמבר 1834 ובהחלטת המושל מיכאיל סטורדזה מ-11 בספטמבר 1834.
תפקיד החכם באשי עבר בירושה במשפחת הרב נפתלי הכהן-כץ.
תיאור מוסד החכם באשי
מעט ידוע על ראשית התיישבות הקבע של קהילות יהודיות בנסיכות מולדובה. בתחילת המאה ה-17 יאשי, שהפכה לבירת נסיכות מולדובה משכה אליה יהודים רבים. בתחילת המאה ה-18, הקהילה היהודים ביאשי הייתה מאורגנת במבנה של גילדה יהודית (breasla jidovilor ברומנית) ונכללה במסגרת גילדות הסוחרים ובעלי המקצוע נתיני הנסיכות שאינם נוצרים. בראש הגילדה עמדו מנהיג חילוני – סטרוסטה ומנהיג דתי – הרב. שניהם נבחרו על ידי אספת הגילדה ; הרב נבחר לכל תקופת חייו והסטרוסטה לתקופה מוגבלת. המינוי היה כפוף לאישור המושל. עם ריבוי הקהילות היהודיות בנסיכות, קהילת יאשי הפכה לקהילה הראשית והמנהיגים החילוניים של כל הקהילות היו כפופים לסטרוסטה של יאשי שכונה "ראש מדינה". (המונח נכנס כלשונו לשפה הרומנית). רבני הקהילות בנסיכות מולדובה ובנסיכות מונטניה היו כפופים כולם לרב של יאשי שכונה בשם הטורקי חכם-באשי (başı בטורקים פירושו ראש), כינוי שניתן לרב הראשי באימפריה העות'מאנית. החכם באשי פסק בסוגיות אזרחיות או דתיות ובכל התדיינות בעלת אופי מסחרי. אפשר היה להגיש ערעור על פסיקתו בענייני מסחר לממונה על הכנסות הנסיכות או למועצת (דיואן) המושל. החכם באשי נדרש להיות בקי בחוקי היהדות "לא רק כדי שיוכל לפסוק בתלונות שהובאו לפניו אלא גם כדי לשמור על המנהגים והמסורת". החכם באשי ומשפחתו היו פטורים מתשלום מיסים. הוא היה רשאים לגבות שכר בעבור ארוסים, כלולות וגירושים. מעמדו של החכם באשי בממשל המקומי היה זהה לזה של פקיד גבוה, הוא היה רשאי להיכנס למושל לפי הצורך, הייתה לו לשכה וחותמת אישית.
באמצעות הסטרטסטה שולמו כל שלושה חודשים מהכנסות מהשחיטה הכשרה מיסים לאוצר הנסיכות באופן יחסי למספר החברים הקבועים בגילדה. יתרת הכסף שימשה לאחזקת בית הכנסת, בית הספר החינמי תלמוד תורה, מוסד החכם באשי, בית התמחוי ובית החולים, בית הקברות, קרן פדיון עבדים, קרן עזרה ליהודים בפלסטינה ועוד. בתמורה לתשלום המיסים יהודי נסיכות מולדובה הורשו לעסוק במסחר, להתארגן ולהתנהל על פי חוקים עצמאיים, לנהל את חיי הדת כדרכם כולל הקמת בתי כנסת.
בעקבות התפרקות פולין במחצית השנייה של המאה ה-18, הגיעו ליאשי יהודים שברחו מגליציה, מבוקובינה ומהאימפריה הרוסית. אלה היו נתינים זרים (ברומנית suditi) שנהינו מהגנת שגרירויות רוסיה ואוסטריה ומפריבילגיות שלא הוענקו ליהודי המקום. הם לא שילמו מיסים לאוצר הנסיכות ולא הסכימו להיות כפופים למרות החכם באשי, דבר שיצר סכסוכים בלתי פוסקים ותרם רבות לביטול משרת החכם באשי.
ממלאי תפקיד החכם באשי
תפקיד החכם באשי היה תפקיד מנהלי – משפטי. מעמדם היה קרוב יותר למעמד של אב בית דין מאשר למעמד של רב פוסק הלכה. מכיוון שכך כל המידע בעניינם מתבסס על כתבי המינוי שהוענקו להם על ידי מושלי נסיכות מולדובה ועל מסמכים אחרים מאותה תקופה, אשר נשמרו במקור בשפה הרומנית.
החכם באשי הראשון של נסיכות מולדובה היה רבי נפתלי הכהן-כץ מאוסטרוג בעל "סמיכת חכמים"  [ה'ת"ט - כ"ד בטבת ה'תע"ט; 1648- 15 בינואר 1719] בנו של רבי יצחק כץ, רב, מקובל, אב בית דין, רופא וראש ישיבה שנדד בין אוסטרוג, פוזנן ופרנקפורט. בשנת 1719, בדרכו לארץ ישראל שהה זמן מה בקונסטנטינופול שם הכיר את הווזיר הגדול דמאט איברהים פאשה (Nevşehirli Damat Ibrahim Pasha) שמינה אותו לחכם באשי של נסיכות מולדובה. הוא לא כיהן בפועל בתפקיד זה שכן נפתר זמן קצר אחרי קבלת המינוי ונקבר בקונסטנטינופול.
המינוי הראשון המתועד של חכם באשי בנסיכות מולדובה שייך לבנו של רבי נפתלי בן יצחק הכהן, ישעיה בן נפתלי הכהן, לא נשתמרו פרטים על חייו ועל פועלו.
בנו, בצלאל בן ישעיהו הכהן, ירש את מינוי החכם באשי. בצלאל נפטר בשנת 1743.
לאחר שבני הקהילה הגישו ב-24 בספטמבר 1741 תלונה נגד בצלאל על כך הוא מטריד אותם תקופות בדרישות כספיות לא מוצדקות, המושל קונסטנטין מברוקורדט, העביר את מינוי החכם באשי לבנו יצחק בן בצלאל הכהן. בשנת 1756, המושל קונסטנטין רקוביצה העניק ליצחק בן בצלאל הכהן פטור ממכס ומיסים. בשנת 1764, שטפן רקוביצה, בנו של קונסטנטין מינה את יצחק בן בצלאל הכהן לחכם באשי על כל היהודים בארץ רומניה, הכיר בהכנסותיו המזדמנות ואשרר את סמכותו לגבות מיסים. הוא כיהן בתפקיד זה בין השנים 1753–1776.
בתקופה זאת שררה אי שביעות רצון גדולה בקרב חלק מהיהודים בקשר לאופי המורש של משרת החכם באשי. הם טענו שיש לבסס את הבחירה על כישורים ולא על קשרי משפחה ודרשו את מינויו של הרב מרדכי בן משה חיים שהשכלתו וכישוריו עלו לדעתם על אלה של בני משפחת נפתולוביץ'. יש טוענים שמרדכי שיחד לשם כך את הממונה על הכנסות הנסיכות קסריה קונסטנטין דאפונטה (Chesarie Constantin Daponte). (קסריה מספר בזיכרונותיו שקיבל 300 ליי ו- 1,291 גרם זהב של פולין עבור מינויו של חכם). מרדכי בן משה חיים (שכונה ברומנית מרקו ז'ידוב) מונה לתפקיד חכם באשי על ידי המושל גריגורה אלכסנדרו גיקה בשנת 1877 וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו בכב' בסיון תקנ"א (24 ביוני 1790). בשל התנגדותם הנמרצת של תומכי שושלת נפתולוביץ', הרב מרדכי נאלץ להתחלק בתפקיד עם נפתלי בנו של יצחק בן בצלאל. בשנות הכהונה הכפולה, נפתלי פעל רבות לחיזוק מעמד החכם באשי ולשמירה על הכנסותיו.
ב־18 בספטמבר 1788 נפתלי ביקש וקיבל צו מיקטרינה השנייה קיסרית רוסיה בו נאסר על כל פעולה עוינת נגדו מצד הכוחות הרוסים. בהצהרה שפורסמה ב-18 בספטמבר 1790, דיוואן נסיכות מולדובה קובע שכל היהודים, הן המקומיים והן הנתינים הזרים, חייבים לכבד את סמכויותיו של נפתלי וכל מי שלא יעשה כך ייענש. לאור הירידה בהכנסותיו, ממשל הכיבוש הצבאי הרוסי מעניק לנפתלי ב-14 ביולי 1791 תוספת מס על השחיטה הכשרה. בשנת 1793 נפתלי מקבל מינוי רשמי מהמושל מיחאי סוצו בו מפורטות הפריבילגיות שלו ושל בני משפחתו. מינוי זה אושר שנית ב-1799 על ידי המושל קונסטנטין איפסילנטי. הוא כיהן בתפקיד זה עד לפטירתו ביב' באדר תקס"ט ( 3 במרץ 1809).
לאחר פטירתו של נפתלי מונה לתפקיד חכם באשי אחיו ישיעהו אשר קיבל מינוי nמושלי נסיכות מולדובה סקרלט קלימטי (1814), מיחאי גריגורה סוצו, נכדו של מיחאי סוצו (1814) ויואן סטורדזה (1823). במינוי זה מוזכרות במפורש ההטבות המוענקות לשלושת בניו, יצחק, יוסף וזלמן וליאנקו בן אחיו מבוטושני. ישיעהו כיהן בתפקיד זה עד 1834 עת בוטל המוסד.
ב־11 בספטמבר 1834 המושל מיכאיל סטורדזה מפרסם החלטה סופית על ביטול מוסד החכם באשי. הכנסותיו של החכם באשי הוגבלו והסמכויות המשפטיות הועברו לבתי משפט אזרחיים. תרמו לקבלת החלטה זאת אי-שביעות הרצון מפעילותו של ישעיהו, ההתנגדות ההולכת וגוברת של היהודים נתיני המעצמות הזרות להיותם כפופים למרותו של החכם באשי ובעיקר התקנון האורגני שפורסם על ידי המושל הרוסי גנרל פאבל קיסליוב בשנים 1831–1832. תקנון זה הביא שינויים רבים ומהותיים בנושאי חקיקה, הפרדת רשויות, ניהול כספים. המיסים וההיטלים השונים בוטלו והוחלפו במס אחיד. המכס הפנימי ומונופול הגילדות בוטלו.
Redis
Redis הוא מסד נתונים מסוג NoSQL הפועל בזיכרון (In-Memory) ומבוסס קוד פתוח, והוא בין מסדי הנתונים הפופולריים ביותר בקטגוריית מסדי הנתונים הפועלים בשיטת המפתחות מקבוצת NoSQL.
Redis מאפשר פתרון בעיות מורכבות באמצעות אופטימיזציה של מבנה הנתונים והפקודות המבוצעות באופן מהיר ובפשטות. אף על פי שכל מסד הנתונים מאוחסן ב־RAM, הוא עדיין מאפשר גיבויים ויציבות.
היסטוריה
פיתוח מסד הנתונים החל ב-2009 על ידי סלבאדור סנפיליפו ( Salvatore Sanfilippo) כפרויקט קוד פתוח. המימון למסד הנתונים נעשה בין 2010 ל-2015 על ידי חברת Pivotal Software וחברת VMware. החל מיוני 2015 הוא ממומן על ידי חברת רדיס לאבס הישראלית. סנפיליפו עבד עבור רדיס לאבס עד שהודיע על עזיבתו ב-2020. רדיס לאבס גייסה עד היום סכום בהיקף של 347 מיליון דולר, מעסיקה כ-500 עובדים ברחבי העולם, ושוויה האחרון גבוה מ-2 מיליארד דולר. לחברה יותר מ-8,000 לקוחות משלמים, והיא הודיעה כי היא מתכננת הנפקה ציבורית בקרוב.
תכונות
Redis מבוסס על שליפת הנתונים על בסיס "מפתח-ערך" (key-value) המאפשר שליפת נתונים באופן מהיר ביותר מתוך מאגרי נתוני עתק (Big data).
אחת התכונות המרכזיות של Redis היא היותה מערכת שיכולה להיחשב כאחסון וכמטמון בו זמנית. היא תוכננה כך שהנתונים תמיד נקראים מהזיכרון המרכזי במחשב, אך גם מאוחסנים על דיסק בפורמט שאינו מתאים לגישה אקראית לנתונים. הנתונים המעוצבים שהותאמו לפורמט הרלוונטי נבנים מחדש לזיכרון רק לאחר הפעלה מחדש של המערכת.
Faith (שיר של סטיבי וונדר)
Faith (בעברית: אמונה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר סטיבי וונדר, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, מתוך פסקול הסרט "לשיר". השיר יצא לאור ב-4 בנובמבר 2016, כסינגל הראשון מתוך הפסקול.
Redis
שפות נתמכות
מאז גרסה 2.6, Redis תומך בהרצת סקריפט בצד השרת בשפת Lua.
בנוסף להרצת סקריפט בצד השרת קיימים עבור Redis קליינטים בעשרות שפות תוכנה שונות ביניהן: C,, , Clojure, Common Lisp, D, Dart, Go, Java, JavaScript (Node.js), Lua, Objective-C, Perl, PHP, Python, R , Rust, Scala, Smalltalk, Tcl.
Faith (שיר של סטיבי וונדר)
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים של מדיה פורסט.
רקע והפקה
השיר נכתב על ידי ראיין טדר, בני בלנקו ופרנסיס פרידה סטארליט והופק על ידי טדר ובלנקו. במהלך טקס פרסי גלובוס הזהב ה-74 זכה השיר למועמדות בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר", אך לא זכה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50 מיליון השמעות.
Motordrome
Motordrome הוא האלבום השלישי של הזמרת והיוצרת הדנית מו, שיצא לאור ב-28 בינואר 2022 בהוצאת קולומביה רקורדס. הוא הוכרז לצד יציאתם של הסינגלים "Brad Pitt" ו-"Goosebumps" ב-12 בנובמבר 2021, וכולל גם את הסינגלים "Live to Survive" ו-"Kindness".
מו יצאה לסיבוב הופעות באירופה ובאמריקה הצפונית בפברואר 2022 על מנת לעזור בקידום של האלבום.
רקע כללי
מו החלה לעבוד על Motordrome כדי לעזור לעצמה להשתחרר. על כך דיברה והצהירה: "האלבום הוא כמו ספירלה שמכוונת כלפי מטה". היא הוסיפה שהאלבום עוסק "בעצב והשמחה של קבלת ועשיית שינויים שונים בחייך" והצהירה שהיא מקווה שהאלבום ירגיש "אמיתי" למאזינים. לבסוף, סיפרה שהיא "מייחלת לכך שהמאזינים יתחברו לסיפורים שבו". היא גם הסבירה שהאלבום "מייצג שינוי עצום בחיים שלי. אף על פי שאני עדיין עושה את מה שאני אוהבת לעשות, זה מרגיש כמו פרק חדש. זה מפחיד, אבל זה מרגיע".
"Live to Survive" הופץ כסינגל המוביל ב-28 במאי 2021, וחודשיים לאחר מכן, הסינגל השני, "Kindness", שהופץ ב-30 ביולי. ההכרזה הרשמית על האלבום אירעה ב-12 בנובמבר 2021, ולוותה בהפצת הסינגלים "Brad Pitt" ו-"Goosebumps".
נפטוניום
נֶפְּטוּנְיוּם (Neptunium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי מתכתי מסדרת האקטינידים, שסמלו הכימי Np ומספרו האטומי 93. היסוד הטרנס-אורני הראשון.
היסטוריה
הנפטוניום זוהה על ידי אדווין מקמילן ופיליפ אייבלסון מאוניברסיטת ברקלי, קליפורניה, בשנת 1940, והיה לראשון היסודות הטרנס-אורניים. הנפטוניום קרוי על שם כוכב הלכת נפטון שמסלולו בין אורנוס לפלוטו במערכת השמש, וכך הנפטוניום נמצא בין אורניום לפלוטוניום בטבלה המחזורית.
בספטמבר 2002, חוקרים במעבדה הלאומית לוס אלמוס הצליחו ליצור בפעם הראשונה מסה קריטית של נפטוניום כאשר ערבבו אותו עם אורניום מועשר.
מאפיינים
הנפטוניום נמצא בטבע בכמויות זעירות מאוד בעפרות של אורניום, שם הוא נוצר בשל השפעה של קרינה קוסמית וכתוצאה מבליעה של נייטרונים שנפלטים כתוצאה מביקוע גרעיני ספונטני של האורניום על ידי האטומים שלו עצמו. עם זאת, רוב הנפטוניום מיוצר כיום במעבדות או כשלב ביניים בייצור פלוטוניום, בתהליך של הפצצת אורניום בנייטרונים:
איזוטופים
תוצרי הדעיכה של איזוטופי נפטוניום שונים הם אורניום, פרוטקטיניום ופלוטוניום. כיום ידועים כ-21 איזוטופים של היסוד ומתוכם 3 עיקריים:
זמן מחצית החיים של שאר האיזוטופים של הנפטוניום קצר ולרוב אינו עולה על 4.5 ימים, וברובם אינו עולה על 50 דקות.
Faith
Faith היא מילה באנגלית שפירושה אמונה. {{פירושונים|
אלבומים
}}
גביע העולם בשחמט 2005
גביע העולם בשחמט 2005 הוא הטורניר השלישי של גביע העולם בשחמט שארגן פיד"ה. זהו טורניר יחידים הנערך לפי שיטת המפסיד יוצא, כולל 128 משתתפים והתקיים בין 27 בנובמבר ל-17 בדצמבר 2005 בעיר חנטי-מנסיסק, רוסיה.
לבון ארוניאן ניצח בגמר את רוסלן פונומריוב. עשרה שחמטאים העפילו לתחרות המועמדים כחלק מאליפות העולם בשחמט 2007.
משתתפים
128 המשתתפים נבחרו במספר אופנים:
מבנה התחרות
בכל סיבוב שני השחקנים משחקים ביניהם שני משחקים רגילים כאשר כל אחד משחק משחק אחד בשחור ואחד בלבן. קיימת הגבלת הזמן של 90 דקות לכל אחד ולאחר המסע ה-40 תוספת של 15 דקות. כל מסע, מתחילת המשחק, מזכה בתוספת של 30 שניות. שני המשחקים האלו משוחקים באותו יום. אם בתום שני המשחקים התוצאה היא תיקו, למחרת מתקיימים משחקים מהירים עד להכרעה. המשחקים המהירים משוחקים לפי הסדר הבא:
רב חנן בר רבא
רב חנן בר רבא (215–297) היה מגדולי האמוראים בבבל בדור השני של התקופה. מוזכר פעמים ספורות בתלמוד הבבלי. חתנו של רב. יש להבדיל בינו לבין אמורא אחר באותו שם שהיה בדורות האחרונים לאמוראי בבל.
בתו הייתה אשתו של רב חסדא.
מתורתו
יחסם השלילי של חז"ל לניבול פה מודגש בדבריו במסכת שבת, שבו נאמר:
גיא ביטון
גיא ביטון (נולד בשנת 1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. שימש סגן מפקד אוגדת עזה, נציג זרוע היבשה בצבא ארצות הברית, מפקד חטיבת שגיא ומפקד גדס"ר גבעתי.
שירותו הצבאי
ביטון התגייס לצה"ל בשנת 1991, ושובץ בגדוד שקד בחטיבת גבעתי. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לגדוד שקד, ומונה למפקד מחלקה ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כסגן מפקד פלוגה. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה רובאית בגדוד. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד רותם. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גבעתי.
בשנת 2005 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גבעתי, אותו הוביל בלחימה ברצועת עזה, ושימש בתפקידו עד שנת 2007. בהמשך שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים של פיקוד הדרום בין השנים 2010–2012. באוגוסט 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שגיא, ב-11 ביוני 2014 סיים את תפקידו. ביולי 2014 מונה לנציג זרוע היבשה בפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC), ושימש בתפקיד עד שנת 2016. בשנת 2016 מונה לסגן מפקד אוגדת עזה, ושימש בתפקיד עד שנת 2017.
ביטון נשוי ואב לשלושה, בעל תואר ראשון מטעם אוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני מטעם האוניברסיטה העברית.
רב אביתר גאון
רב אביתר גאון בן רב אליהו הכהן גאון (מכונה: רב אביתר הכהן; 1042–1112 בקירוב, (ד'תת"ב - ד'תתע"ג בלוח העברי) נמנה בין גאוני ארץ ישראל בתקופת הגאונים ואחרון ראשי ישיבת ארץ ישראל - "ישיבת גאון יעקב".
ביוגרפיה
רבי אביתר הגאון, נולד בשנת 1042 בקירוב. הוא פעל בתקופת השלטון הערבי של השושלת הפאטמית ממצרים. אביו, רבי אליהו בן שלמה הכהן גאון בן ר' יוסף אב עמד אף הוא בראשות ישיבת "גאון יעקב" ברמלה ובירושלים. ר' אביתר כיהן אחרי אביו בראשות הישיבה.
בשנת 1071 עבר עם אביו לפוסטאט (כיום חלק מקהיר), כנראה בשל פלישת הסלג'וקים. נמצאה בגניזה הקהירית קבוצת שאלות ותשובות משנת 1071 בהן חתומים ר' אליהו הכהן גאון ובנו ר' אביתר גאון שהוזכרה במחזור ויטרי בתור "רבי משולם בן משה שאל את פי אריות יושבי ירושלים עיר הקודש". לאחר מכן עבר לעיר צור, אליה עברה ישיבת ארץ ישראל ושימש בה תחת הנהגת אביו כאב בית דין.
לאחר פטירת אביו בשנת 1083 שימש בה כראש הישיבה ואילו אחיו ר' שלמה התמנה לאב בית הדין. מוסד זה בצור היה הסמכות הארץ-ישראלית האחרונה מימי הסנהדרין. בעקבות המחלוקת הקשה עם דוד בן דניאל בן עזריה גאון שניסה לזכות בכוח בהנהגת היהודים מטעם השלטון, נאלץ רבי אביתר ב-1095 לעזוב לסוריה והישיבה התפרקה. לאחר כשנה חזר לצור והישיבה חזרה עמו אך כבר ב-1096 נחרבה הקהילה בצור ור' אביתר העביר את הישיבה לטריפולי. אחיו ר' שלמה הקים בהדרך הסמוכה לדמשק את ישיבת ארץ הצבי שאף עברה בהמשך לדמשק, ובנו של שלמה ר' מצליח הכהן גאון הקים ישיבה בשם דומה בפוסטאט שבמצרים. בניו של אביתר גאון היו ר' אליהו, ר' צדוק וחתנו היה ר' עמרם הכהן.
ידוע שבשנת ד'תתנ"ו (1096) נפוצה אמונה שזו שנת גאולה ושמלחמות הנוצרים במוסלמים בארץ ישראל זוהי מלחמת גוג ומגוג, וחכמי הדור התנגדו לזה וקיבצו מכתבים מגדולי ישראל ביניהם התפרסם מכתב ששלח ר' אביתר נגד אמונה זו אך תוכן המכתב אינו בידינו.
כמו כן ידועים שני פיוטים שחיבר שנמצאו במחזורים, אחד כנראה ליום הכיפורים המתחיל במילים: "שרפי צבא שחק אשר במעונים..." ואחד לחתן וכלה.
רבי אביתר נפטר בשנת 1112 בקירוב. על שמו קרוי הר אביתר שבגליל העליון. ייתכן שהר אביתר נקרא על-שם "מגילת אביתר", בה מסופר כי לאחר מותו של אביו רבי אליהו הכהן, ראש ישיבת גאון יעקב, בשנת 1083 בצור, נשאוהו "כל ישראל במשא כתף, ולא על הסוסים מהלך שלושה ימים להר הגליל לדלתון, ויקבר בראש ההר אצל רבי יוסי הגלילי...".
ייחוס משפחתו
אביתר נולד למשפחת כוהנים גאונים בירושלים מיוחסים לתנא רבי אלעזר בן עזריה ומצאצאי עזרא הסופר. אביו רבי אליהו הכהן נולד לרבי שלמה גאון בר יוסף הכהן אב בית דין.
מגילת אביתר
מחיבוריו של אביתר לא נשארה אלא מגילה מפורסמת, הידועה בשם "מגילת אביתר" ומספרת על תולדות גאונות ירושלים במאה ה-11. המגילה כתובה בלשון מליצית ומתארת את פרשת מלחמת בית אביו נגד רב דניאל בן עזריה ובנו דוד שניסו בכוח להשתרר על היהודים באותה תקופה תוך דחיקת ההנהגה הקיימת. מן המגילה עולה שהיו לאביתר ידיעות בתלמוד ובמדרשים, ושהיה נוטה לתורת הסוד.
המגילה פורסמה על ידי ש.ז שכטר בשנת 1902 ברבעון האנגלי "Jewish Quarterly Review". במגילה מתייחס אביתר בהדגשה רבה לזכויותיה המיוחדות של ארץ ישראל כלפי ארצות הגולה:
במגילה מסופר עוד שאביתר אכן עבר בעצמו ב-1083 מצור לחיפה כדי "לקדש בה את השנה" (ד'תתמ"ד) כסמל לסמכותו של המרכז הארץ-ישראלי בענייני קידוש החודש.
כמו כן מתואר במגילה הטקס של קבורת אביו אליהו גאון שנפטר בצור והועלה לקבורה בגליל בהשתתפות קהל רב.
כיום ידוע על שני כתבי יד של מגילת אביתר שנמצאו בגניזת קהיר; ידועים היום במספרם t-s 12.729 ו-t-s 10k.7. שני כתבי היד חסרים מספר אותיות ולפעמים מילים שלמות.
צבי (פירושונים)
{{פירושונים|זואולוגיה:
אישים:
יישובים:
אחר:
ראו גם
}}
פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2022
טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2022 התקיימו ב-13 בנובמבר 2022 בדיסלדורף, גרמניה, המציין את הפעם השישית שהטקס התקיים בגרמניה.
מחוזות מאוריציוס
מאוריציוס מחולקת אדמיניסטרטיבית ל-9 מחוזות (district) באי עצמו ו-3 חבלי חסות באיים סמוכים.
עוסמאן סיסה
עוסמאן סיסה (באנגלית: Ousmane Cisse; נולד ב-20 באוקטובר 1982 במאלי) הוא כדורסלן עבר מאלי ששיחק בעמדת הסנטר. גובהו 2.06 מטרים.
קריירה
תחילה שיחק סיסה כדורגל, אך באחד הימים בתיכון הבחין בו מאמן הכדורסל של התיכון והמליץ לו לעבור לשחק כדורסל, סיסה שמע בעצתו והחל להתאמן ולשחק בנבחרת בית ספרו.
הוא זכה לשבחים רבים כשסיים את לימודיו והחליט להפוך למקצוען ונרשם לדראפט ה-NBA לשנת 2001, בו נבחר כבחירה ה-47 על ידי הדנוור נאגטס. הוא הוחתם בקבוצה, אך שוחרר במהרה ומצא עצמו בלוקומוטיב קובאן מהליגה הרוסית.
לאחר מכן בקיץ של עונת 2002/2003 הוחתם על ידי האורלנדו מג'יק ושיחק בה מספר משחקים בקדם העונה ושוחרר. הוא עבר לשחק במדי ההארלם גלובטרוטרס למשך העונה ובקיץ של 2003 חתם בקבוצת אדירונדק ויילדקאטס מליגת ה-USBL.
הוא חתם בקיץ של עונת בטורונטו ראפטורס ושיחק במחנה קדם העונה בטרם שוחרר לאחר מספר ימים, הוא חתם במדי ברווארד בלו דאקס מה-USBL למשך העונה.
בעונת 2004/2005 החליט לנסות את מזלו בליגת הפיתוח של ה-NBA, וחתם בפייטוויל פליירס להמשך העונה.
בעונת הגיע סיסה לישראל וחתם בקבוצת בני השרון, על אף שקבוצות אירופאיות בכירות, בהן קבוצת הפאר ברצלונה, התעניינו בו. במדי הקבוצה היה שותף להפסד בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 13 נקודות.
בעונת עבר סיסה לקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. בעונת 2011/2010 חתם בקבוצת מארוסי היוונית, שבה היה אמור לשתף פעולה עם קוקי בלצ'ר ששיחק עמו בבני השרון. אך בפועל העביר את העונה בקבוצת ברסט הצרפתית. בתום העונה פרש.
לאופולד קרונקר
לאופולד קרוֹנֶקר (בגרמנית: Leopold Kronecker; 7 בדצמבר 1823 – 29 בדצמבר 1891) היה מתמטיקאי יהודי-גרמני.
חייו
קרונקר היה תלמידו וידידו הוותיק של ארנסט קומר.
קרונקר הגיש בשנת 1845 את התזה שלו באוניברסיטת ברלין, ובה חידש בתחום שדה המספרים האלגבריים בתורת המספרים. לאחר הגשת התזה וקבלת תוארו, פרש קרונקר מעולם המתמטיקה למשך שמונה שנים, במהלכן ניהל את רכושו ועסקיו של דודו. בשנת 1853 פרסם מזכר שהרחיב את עבודתו של אווריסט גלואה על פתרון משוואות אלגבריות. בשנת 1883 מונה קרונקר לפרופסור בברלין. עם תלמידיו בברלין נמנה ליאו מוצקין, אשר התמסרותו לפעילות ציונית סיכלה את השלמת לימודיו.
קרונקר טען כי כל האריתמטיקה והאנליזה צריכות להתבסס על המספרים השלמים, כמשתקף היטב בדבריו: "אלוהים יצר את המספרים הטבעיים, כל היתר הוא מעשה האדם". קרונקר נודע כמתנגד בולט לתורת הקבוצות של גאורג קנטור.
קרונקר גם תרם לפיתוח מושג הרצף, בהראותו בנייה של מספרים אי-רציונליים. בעבודה שפרסם בשנת 1858 על המשוואה הפולינומית ממעלה חמישית, הוא הראה שלמרות שלא ניתן לפתור משוואות כאלה באמצעות ארבע פעולות החשבון והוצאת שורש, אפשר לפתור אותן באמצעות פונקציות אליפטיות מודולריות (תוצאות דומות הוצגו במקביל על ידי שארל הרמיט ופרנצסקו בריושי).
הפונקציה המתמטית "הדלתא של קרונקר" (פונקציה של שני משתנים, בדרך כלל מספרים שלמים, פונקציה השווה ל-1 אם שני משתניה זהים, ולאפס אחרת), קרויה על שמו.
אלכסנדר פולוקארוב
קריירה
את תחילת דרכו בכדורגל המקצועני החל פולוקארוב בקבוצת זאריה וורושילובגרד. ב-1980 עבר לטורפדו מוסקבה בה שיחק 319 משחקים וכבש 21 שערים. במהלך תקופתו בטורפדו מוסקבה זכה פולוקארוב בגביע הסובייטי ב-1986. ב-1991 עבר פולוקארוב למכבי תל אביב, איתה זכה באליפות אחת (1991/1992), גביע המדינה אחד (1993/1994) ופעם אחת בגביע הטוטו (1992/1993).
לאחר שעזב את מכבי תל אביב, שיחק פולוקארוב עונה אחת במכבי הרצליה, עונה אחת בהפועל ירושלים ועונה אחת במכבי עירוני אשדוד (עמה העפיל לליגת העל). לאחר מכן חזר לטורפדו מוסקבה ופרש ממשחק פעיל לאחר 17 משחקים במדי הקבוצה.
לאחר שפרש מונה פולוקארוב לעוזר מאמן של קבוצת פ.צ. מוסקבה. בשנת 2010 מונה פולוקארוב זמנית למאמן הקבוצה. החל משנת 2011 מעוסק כמאמן ילדים במועדון טורפדו מוסקבה.
בית הספר הימי בצ'יוויטווקיה
בית הספר הימי להכשרת ימאים וקציני ים עבריים בצ'יוויטווקיה שבאיטליה פעל בשנים 1934–1937. היה זה המוסד הראשון שהכשיר קציני ים עבריים בעת החדשה.
אייזנמן
אייזנמן (Eisenmann) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש ברזל. {{פירושונים|* יעקב אייזנמן – צלם, מפיק, במאי ועורך קולנוע וטלוויזיה ישראלי; אביה של תמר אייזנמן
בית הספר הימי בצ'יוויטווקיה
היסטוריה
בית הספר הוקם ביוזמת ירמיהו הלפרן מראשי תנועת בית"ר ומחלוצי הימאות העברית שניהל משנת 1931 את ההגנה על תל אביב מטעם בית"ר, והיה גם מייסד ומנהל המחלקה הימית של התנועה שהוקמה באפריל אותה שנה.
הלפרן משהיה בוגר בית ספר ימי באיטליה, בקשריו הטובים עם נציגי התנועה בחו"ל (איטליה ורוסיה) כאחראי על ההכשרה הימית בבית"ר, יזם במסגרתה בית הספר לקציני ים שהוקם במפרץ העתיק של טריונין בעיר הנמל הקטנה צ'יוויטווקיה שבנפת רומא באיטליה, כבית ספר להכשרת יורדי ים עבריים במקצועות הימיים ולראשונה גם קציני ים עבריים. הוא הוקם תחת חסות המשטר הפאשיסטי, בראשותו של בניטו מוסוליני ששלט באיטליה.
אייזנמן
ראו גם
}}
בית הספר הימי בצ'יוויטווקיה
היסטוריה
מייסד בית הספר היה פרופסור יהודי ציוני בשם לוי מורנוס. קפטן ניקולא פוסקו, קרטוגרף וחוקר שדות דיג בעל-שם, היה המנהל הראשון ושירת בתפקיד זה עד לאחר מלחמת העולם השנייה. מבין מורי בית הספר: הרב-חובלים סקלבריני, פאבונה וצ'רבליני והמהנדס זאבוטה.לחניכי המחזור הראשון של בית הספר כתב זאב ז'בוטינסקי - "אל תבקרו את המשטר הקיים באיטליה, אותו משטר שתחת חסותו ניתנה לכם היכולת ללמוד בבית-הספר הזה, אך גם את המשטר שהיה לפניו אל תבקרו. אם ישאלו אתכם על אמונתכם המדינית והסוציאלית תענו: ציוני אנוכי, משאת נפשי מדינה עברית ובארצנו אני מתנגד למלחמת המעמדות, וזוהי כל אמונתי". הלפרן ארגן ליגות ימיות בצרפת, אנגליה ואמריקה. בבית הספר למדו שני מחזורים של קציני ים, דייגים, ושולי ספוגים ואלמוגים. כמו כן פתח בית ספר ימי לאמודאות במרסיי בצרפת, ובי"ס בשיתוף "אורט" למלחים בלונדון. אחד הבוגרים בהכשרה ימית זו הוא האלוף שלמה אראל לימים מפקד חיל הים.
בשנת 1938, משהתחזקו הקשרים בין מוסוליני להיטלר, התערער הבסיס הפוליטי לקיום בית הספר בחו"ל והוא סגר את שעריו. ללא קשר לביה"ס הזה ולתנועת בית"ר, ארגון החבל הימי לישראל שהוקם ב-1936, יחד עם האגודות הימיות בא"י הקימו את 'בית הספר לקציני ים' אשר נקרא: בית הספר הימי על יד הטכניון העברי בחיפה (בסי"מ), שלימים עבר לעכו והפך לבית הספר לקציני ים עכו.
בוגרי בית הספר
מבין בוגרי בית הספר ניתן למנות:
ג'רג' לוקאץ'
גֶ'רג' לוקאץ' או גיירג' לוקאץ' (בהונגרית: György Lukács; בודפשט, 13 באפריל 1885 – בודפשט, 4 ביוני 1971), נולד בשם לוינגר (Löwinger), היה קומוניסט, פילוסוף מרקסיסטי ומבקר ספרות הונגרי-יהודי. נחשב למייסד אסכולת המרקסיזם המערבי. הוא היה ממייסדי חוג יום ראשון ומשתתפי חוג גלילאו ולמעשה מייסד אסכולת בודפשט שחבריה התרכזו סביבו.
קורות חיים
לוקאץ' נולד ב-13 באפריל 1885 בבודפשט, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, במשפחה יהודית. אביו היה יוז'ף לוקאץ' (במקור לווינגר), המנכ"ל של הבנק האנגלו-אוסטרי בבודפשט ובעל תואר אצולה שהוענק לו בשנת 1899 על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה שהיה גם מלך הונגריה. אמו הייתה אדל ורטהיימר.
לאחר השלמת לימודיו לתואר דוקטור באוניברסיטת ברלין בשנת 1906, ערך לוקאץ' מספר מסעות לאיטליה, ולאחר מכן שהה ארבע שנים בהיידלברג, שם למד אצל הפילוסוף היינריך ריקרט והסוציולוג והפילוסוף מקס ובר. בגרמניה גם הושפע מתפיסות קומוניסטיות-מרקסיסטיות. ב-1919 היה קומיסר העם לענייני תרבות וחינוך בממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית קצרת הימים של הקומוניסט (ממוצא יהודי) בלה קון. ב-1923, עם שובו להונגריה, פרסם את ספרו החשוב ביותר, "היסטוריה ותודעה מעמדית", שסתר מספר עקרונות מהתפיסה המרקסיסטית הלניניסטית, ולכן הוחרם על ידי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
לוקאץ' תרם את רעיונות החפצון (ראיפיקציה) והתודעה המעמדית לפילוסופיה המרקסיסטית. בחיבורו "חזיון הראיפיקציה" (1923), הוא מבקר את הפטישיזם הנעוץ בקפיטליזם המודרני, ההופך את העובד לחפץ ולסחורה. בתחום ביקורת הספרות פרסם לוקאץ' את הספרים "הריאליזם בספרות" (1951) ו"הרומן ההיסטורי" (1955), שהשפיעו על המחשבה הריאליסטית בספרות.
בזמן המרד ההונגרי ב-1956 כיהן לוקאץ' תקופה קצרה כשר התרבות בממשלתו האנטי-סובייטית של אימרה נוג'. עם פלישת הכוחות הרוסים ודיכוי המרד הוא הוגלה, זמנית, כשאר חברי הצמרת המהפכנית לסנגוב, ברומניה. בשנת 1957 הוא שב להונגריה, הצליח לשרוד את הטיהורים של יאנוש קאדאר, ונפטר בשיבה טובה בבודפשט ב-1971.
מכבי האש (סרט)
מכבי האש (באנגלית: Mickey's Fire Brigade) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1935 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. כוכבי הסרט מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי המועסקים כלוחמי אש הנלחמים, פשוטו כמשמעו, בשרפה שפרצה בבית מלון. הסרט, שבוים על ידי בן שרפסטין, כולל את קולותיהם של וולט דיסני בתור מיקי, קלרנס נאש בתור דונלד, פינטו קולביג בתור גופי ואלוויה אלמאן בתור קלרבל הפרה. זהו הסרט הקצר ה-77 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והשישי באותה השנה.
עלילה
בעקבות שרפה שפרצה בבית מלון, הכבאים מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי מממהרים למקום. מיקי נוהג בכבאית, דונלד עומד על ערמת הסולם המקופל וצועק "אש! אש! אש!" (בגרסה העברית הוא אינו אומר דבר), בעוד גופי מכוון את החלק האחורי של הכבאית כשהוא רוכב על מעין חד-אופן.
שלושת לוחמי האש מגיעים למלון ומתחילים לעבוד. הסרט מלא בצחקיקים שמציגים את השלישייה, באמצעות האנשה של האש והעשן, ככבאים לא יעילים.
בשלב מסוים הם מגלים שישנה אורחת באחד מחדרי המלון אשר זקוקה להצלה. הם מוצאים את קלרבל הפרה בחדר הרחצה מתרחצת באמבטיה ושרה לעצמה, מבלי לדעת שהמלון בוער. לאחר שגופי מנסה להזהיר אותה ללא הצלחה דרך האשנב עילי, מיקי ודונלד פורצים את הדלת באמצעות גופי כאיל ניגוח. קלרבל נבהלת וחושבת שהם חוטפים, ותוך שהיא צורחת לעזרה ואף גם למשטרה בעודה מכה בהם עם המברשת שלה, שלושת הכבאים מרימים את האמבטיה שלה, כשהיא עדיין בתוכה, ומוציאים אותה מהחלון.
קלרבל מתגלשת באמבטיה, ומחליקה במורד הסולם אל הקרקע. לאחר מכן נוחתים שלושת הכבאים אל תוך האמבטיה. הסרט מסתיים בכך שקלרבל מכה אותם ללא הרף עם המברשת שלה.
דמויות ומדבבים
הסרט דובב לעברית על ידי שפרירה זכאי.
המפקח לסטרייד
המפקח לסטרייד (באנגלית: Inspector Lestrade, מבוטא less-TRAHD) הוא דמות ספרותית, בלש המשרת בסקוטלנד יארד ומופיע בחלק מסיפורי שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל. בסיפור "ההרפתקה של קופסת הקרטון" מתברר כי האות הראשונה של שמו הפרטי היא G.
במקרים רבים מביע לסטרייד תסכול רב לנוכח שיטותיו החריגות של הולמס. בתעלומת עמק בוסקומב אומר לסטרייד: "אני אדם מעשי". אולם, בסופו של דבר הוא מתחיל להעריך ולכבד את הצלחותיו הרבות של הולמס. הרפתקת ששת הנפוליאונים היא אחד מהמקרים הבודדים שבהם הולמס מתואר במצב של התרגשות, לאחר שלסטרייד מביע הערכה עצומה על תרומתו.
בתקשורת הלונדונית הבדיונית של שלהי המאה ה-19 מתואר לסטרייד כאחד מטובי הבלשים של הסקוטלנד יארד. בסיפור ההרפתקה של קופסת הקרטון אומר הולמס כי למרות שללסטרייד יש כישרון מועט בפתרון תעלומות פשע, עקשנותו ונחישותו הן התכונות שבזכותן הוא טיפס במעלה סולם הדרגות המשטרתי. מצד שני, ב"תעלומת הכתם השני" לסטרייד הוא זה שמזהה את המאהבת הקנאית של הקורבן כרוצחת האמיתית, ואילו הולמס מאמין שהקורבן נרצח על ידי מתנקש מקצועי הקשור לגנבתם של מסמכים סודיים.
הסופר מ.ג'. טרואו כתב סדרה של 16 ספרים שבהם לסטרייד הוא הדמות המרכזית. בספרים הללו לסטרייד מתואר כבלש מוכשר מאוד. שמו הפרטי של לסטרייד בספרים אלו הוא שולטו (בדומה למשפחת שולטו מחותם הארבעה), יש לו בת צעירה שאותה הוא רואה לעיתים רחוקות, והוא נוטל חלק בסדרת הרפתקאות המבוססת על אירועים שקרו במציאות. באחד הספרים הוא פוגש את ג. ק. צ'סטרטון, ובספר אחר הרגל שלו נשברת לאחר שנפל מסיפונה של הטיטאניק.
באזכורים מאוחרים יותר מוקצן חוסר כישרונו של לסטרייד במידה רבה. אחת הדוגמאות לכך היא דניס יואי שגילם את לסטרייד ברוב סרטי הולמס של אולפני יוניברסל, כאשר הולמס מגולם על ידי בזיל רת'בון ודוקטור ווטסון על ידי נייג'ל ברוס.
דוד עדיקא
דוד עדיקא (נולד ב-1970) הוא צלם ומרצה, ראש המחלקה לצילום בבצלאל. חי ויוצר בתל אביב.
הישגים אקדמיים ומקצועיים
דוד עדיקא נולד בירושלים ב-1970. סיים תואר ראשון בבצלאל (1997), ותואר שני באמנות וצילום בשיתוף האוניברסיטה העברית ב-2004. לימד בשנקר ובבית הספר לאמנויות בתל אביב. החל מינואר 2018 הוא מכהן כראש המחלקה לצילום בבצלאל.
על עבודתו
ב-2002 הוצגה התערוכה "דיוקנאות – שפת אם" (אוצרת: טל בן צבי), בגלריה הגר לאמנות ביפו ובמקביל במשכן לאמנות עין חרוד. דוד עדיקא הציג בתערוכה מקבילה לתערוכה ה'מרכזית' בשם "שפת אם" שעסקה בזהות המזרחית, צילומי פורטרט אישיים של האמנים המשתתפים, ובהם הוא עצמו. טל בן צבי טוענת שמדובר בפעם הראשונה באמנות הישראלית בה נחשפים פניהם של אמנים המשתתפים בתערוכה שלא למטרות יחסי ציבור אלא כגוף ידע בפני עצמו. הפנים נטענות כך הכרה תרבותית ולגיטימציה לפוליטיקה של הזהות המיוצגת על ידי הדמות שבתורה מעצימה את הסובייקט ומנכיחה אותו
בקטלוג התערוכה "בואה יופי" (2007, בשיתוף עם טליה קינן והלל רומן), גורסת האוצרת רותי דירקטור שהאמן מנסה להשיב ליופי את כבודו ולמצוא אותו במקומות בלתי צפויים ומקריים
בספר התערוכה "כל קוף בעיני אמו צבי" כותבת ורד מימון על עבודתו של עדיקא כי הוא "בונה בתוכה תחביר של מבטים וסימנים הקושר בין הפוליטי לאסתטי". עבודתו מדגישה את היחס בין מבט למשמעות דווקא על ידי צילומים שאינם בעלי תפקיד תרבותי "גבוה". היא אינה מבקשת להאדיר את ה"נמוך" או להנמיך את ה"גבוה" אלא מבקשת לייצר התבוננות חדשה נקייה מהירארכיות חברתיות ותרבותיות. כוחה של עבודתו של עדיקא במרחב הגאופוליטי הקוטבי של זמננו היא הדגשת האפשרות "לייצר שיח עקרוני על היחסים שבין מקום לזהות בלי להפריד בין האסתטי לפוליטי". עבודתו של עדיקא מציעה לנו לראות אחרת, "מתוך תשוקה, אבל ללא תביעות ניכוס."
עדיקא השתתף בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות רבות במוזיאונים וגלריות מובילות בישראל וזכה בפרסים רבים בהם פרס ניילור לצילום (2011), פרס שרת התרבות לאמן פלסטי (2011), ופרס אמן צעיר משרד התרבות (2004). עבודותיו נמצאות באוספים ציבוריים מובילים, ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון הרצליה, מוזיאון פתח תקווה,
הבחירות לראשות העבודה (1992)
הבחירות לראשות מפלגת העבודה נערכו ב-19 בפברואר 1992. ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין חזר להנהיג את המפלגה לאחר שגבר על שמעון פרס, שהנהיג את המפלגה מאז 1977, ישראל קיסר ואורה נמיר. ביוני 1992 הוביל רבין את מפלגת העבודה לניצחון בבחירות לכנסת השלוש עשרה. זו הייתה הפעם הראשונה בישראל שבה הצבעה למנהיגות מפלגה הייתה פתוחה בפני כלל חברי המפלגה.
299 ת'ורה
299 ת'ורה (באנגלית: 299 Thora) הוא אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-6 באוקטובר 1890 על ידי האסטרונום האוסטרי יוהאן פאליזה ממצפה הכוכבים בווינה. האסטרואיד נקרא על שמו של תור, אל הרעם במיתולוגיה הנורדית.
הבחירות לראשות העבודה (1992)
רקע
שמעון פרס הנהיג את מפלגת העבודה מאז התפטרותו של יצחק רבין ב-1977 ועמד בראשה בארבע מערכות בחירות רצופות. הפעם הקודמת בה בחרה המפלגה מנהיג הייתה במרץ 1988, כאשר פרס נבחר פה אחד (למעט חבר אחד שהתנגד) על-ידי מרכז המפלגה. ב-1990, בזמן שהיה שר האוצר בממשלת האחדות בראשות יצחק שמיר, ניסה פרס להקים ממשלה צרה בראשותו במה שנועד לימים כ"תרגיל המסריח". ממשלת האחדות נפלה בהצבעת אי-אמון אך פרס לא הצליח להרכיב ממשלה ולבסוף יצחק שמיר הרכיב ממשלת ימין צרה בראשותו. יצחק רבין ביקש לנצל את הפגיעה במעמדו של פרס לאחר כישלון התרגיל המסריח וקרא לקיים בחירות לראשות המפלגה. מספר סקרים שהתפרסמו באותה תקופה הראו שהציבור מעדיף את רבין כראש ממשלה על פני יצחק שמיר ושמעון פרס. במחנה פרס טענו כי פרס נבחר לקדנציה שלמה ואין טעם לקיים בחירות להנהגת המפלגה שנתיים לפני הבחירות הבאות לכנסת.
299 ת'ורה
ככל האסטרואידים בחגורה, מסלולו נמצא בין מאדים לצדק. זמן ההקפה שלו הוא 11.37 ± 0.04 ימים (272.9 ± 0.9 שעות) וקוטרו הממוצע 15 ק"מ. הוא נע במהירות ממוצעת של 19.08698005 קמ"ש בזווית 1,60141º.
הבחירות לראשות העבודה (1992)
רקע
ב-3 ביולי קבעה ועדת החוקה של המפלגה, בראשותו של דוד ליבאי, כי אם לשכת המפלגה תעלה לסדר היום את השאלה בדבר בחירת מנהיג חדש למפלגה, המרכז יוכל לדון בכך. ב-12 ביולי התקיימה הצבעה בלשכת מפלגת העבודה ו-59 תמכו בהצעה לקיים בחירות לראשות המפלגה באופן מיידי לעומת 41 מתנגדים. ההכרעה עברה למרכז מפלגת העבודה ושני הצדדים טענו כי ברשותם סקרים המראים כי ינצחו. ב-22 ביולי התכנס מרכז מפלגת העבודה, המונה כ-1,400 חברים, במרכז הקונגרסים בתל אביב וברוב של 54% מול 46% דחה את ההצעה לקיים בחירות לראשות המפלגה. הוחלט כי הבחירות לראשות המפלגה יתקיימו לאחר כשנה וחצי לאחר מיפקד וועידה חדשה. המפלגה ערכה מיפקד ועד יולי 1991 התפקדו למפלגה יותר מ-140 אלף איש.
לראשונה בישראל הוחלט שההצבעה לראשות המפלגה תהיה פתוחה לכלל חברי המפלגה. ביולי 1991 החליטה ועדת הפריימריס של המפלגה, בראשות חגי מרום, כי כל חבר שיתפקד למפלגה עד 75 יום לפני הפריימריס יהיה רשאי להשתתף. בנוסף הוחלט כי יתקיים סבב בחירות שני, אם איש מבין המתמודדים לא יזכה לתמיכה של 40% בסבב הראשון. בנובמבר 1991 התכנסה בבנייני האומה בירושלים הוועידה החמישית של מפלגת העבודה וצירי הוועידה תמכו פה אחד בשיטת הפריימריס. בדצמבר 1991 הוחלט במרכז מפלגת העבודה לקיים את הפריימריס ב-19 בפברואר 1992 ובמידת הצורך, לקיים סיבוב הצבעה שני שבוע אחר כך.
לקראת סוף שנת 1991 התהוו בממשלת שמיר חילוקי דעות על רקע תהליך השלום שהחל בוועידת מדריד. מפלגות התחיה, מולדת וצומת פרשו מהקואליציה וממשלת שמיר איבדה את הרוב בכנסת. התפתחות זו הובילה לפיזור הכנסת ובינואר 1992 סיכמו הליכוד והעבודה כי הבחירות לכנסת ה-13 יוקדמו ל-23 ביוני.
מועמדים
לאחר כישלון התרגיל המסריח ניסה חבר הכנסת עוזי ברעם להקים מחנה משלו בתוך המפלגה והודיע כי יתמודד בבוא היום על ראשות המפלגה אך לבסוף ברעם לא התמודד. במהלך 1991 הביע חבר הכנסת משה שחל את רצונו להתמודד, אך בנובמבר 1991 הסיר את מועמדותו מפני שהיה סבור שהבחירות הן למעשה התמודדות בין פרס לרבין. חבר הכנסת והשר לשעבר גד יעקבי גם כן הביע את רצונו להתמודד אך בסוף נובמבר 1991 הסיר את מועמדותו והודיע על תמיכתו ברבין.
קמפיין
מלכתחילה נראה היה שהבחירות הן למעשה התמודדות בין פרס לרבין. נסים זווילי שימש כיושב ראש מטה הבחירות של פרס ואברהם בייגה שוחט שימש כיושב ראש מטה הבחירות של רבין.
בפרס תמכו חברי הכנסת אורי אור, אברהם בורג, יוסי ביילין, אלי דיין, אברהם כ"ץ-עוז ומשה שחל. בנוסף תמכו בפרס ראשי הערים שלום פדידה מבית שמש, רפי אלול ממזכרת בתיה, שלמה בוחבוט ממעלות תרשיחא ומאיר ניצן מראשון לציון. עוד תמכו בפרס האלוף במילואים יאנוש בן גל ועמוס בן-גוריון, בנו של דוד בן-גוריון.
ברבין תמכו חברי הכנסת: אלי בן-מנחם, מיכאל בר זהר, מיכה גולדמן, מוטה גור ו אפרים סנה. בנוסף תמכו ברבין בכיר השב"כ לשעבר יוסי גנוסר וראש עיריית נצרת עלית מנחם אריאב. ימים ספורים לפני הבחירות הודיעו חברי הכנסת ליובה אליאב, עוזי ברעם ועמיר פרץ, שהיו ידועים בעמדותיהם היוניות ביחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני, כי הם תומכים ברבין.
מערכת הבחירות התאפיינה במתיחות רבה והתקפות הדדיות בין מחנה פרס לבין מחנה רבין. מחנה רבין טען לאורך הקמפיין כי רבין היא המועמד היחידי המסוגל למשוך מצביעים חדשים למפלגה ולגבור על הליכוד. רבין אמר כי תומכי פרס הם "פאטתיים ומונעים מרחמים". בתגובה אמרו במחנה פרס כי אנשי מחנה רבין נתונים ב"היסטריה" וכי "הם משתמשים בשיטות בולשביקיות של רצח אופי". בספטמבר 1991 טענו במחנה רבין כי אנשי פרס מנעו מרבין מלהופיע באירוע בלוד, טענה שהוכחשה על-ידי מחנה פרס. כחודש לפני הבחירות, במהלך ישיבה של סיעת העבודה בכנסת, מחה פרס נגד הביקורת שהוטחה כלפיו מצד מחנה רבין. על כך השיב רבין: "ממסכנות לא בונים מנהיגות", ופרס הגיב: "ולא מהשמצות". בקרב פעילי מפלגת העבודה הופץ סטיקר ובו כתוב "כמה פעמים הצבעת פרס ושום דבר לא קרה..." מחנה פרס האשים את תומכי רבין בהפצת הסטיקר ובמחנה רבין הכחישו. בנוסף לכך הופצו בקרב פעילי המפלגה מכתבי השמצה אנונימיים נגד שני המועמדים ורבין פנה למזכ"ל המפלגה, מיכה חריש, בבקשה לחקור את הפצת הסטיקר והמכתבים.
בעקבות ההשמצות ההדדיות מתחה לשכת מפלגת העבודה ביקורת על שני המחנות והאשימה אותם בכך שהמריבות הפומביות ביניהם גורמות למפלגה נזק בלתי הפיך. עם זאת ההשמצות ההדדיות נמשכו כאשר רבין האשים את מטה פרס בשימוש ב"השמצות אישיות גסות" בעוד במטה פרס האשימו את רבים בכך שהוא התחיל במריבה ו"מנסה להסיט את האשמה ממנו והלאה".
פרס ורבין היו אמורים להתעמת בתוכנית הטלוויזיה "מוקד" ימים ספורים לפני הבחירות, אך רשות השידור ביטלה את העימות מחשש לעבירה על חוקי תעמולת בחירות.
תוצאות הבחירות
108,347 חברי מפלגה השתתפו בבחירות, מתוך 151,679 מתפקדים ב-718 קלפיות שהוצבו ברחבי הארץ. אחוז ההצבעה עמד על כ-71%.
תוצאות הבחירות :
ההצבעה בקלפי בקריית שמונה, בה היו רשומים כ-500 חברי מפלגה, לא התאפשרה בשל ירי קטיושות על העיר.
לאחר הבחירות
ביוני 1992 נערכו הבחירות לכנסת ה-13. מפלגת העבודה זכתה בבחירות ויצחק רבין הרכיב את ממשלת ישראל העשרים וחמש בה החזיק גם בתיק הביטחון. שמעון פרס החזיק בתיק החוץ ושימש כממלא מקום ראש הממשלה. אורה נמיר כיהנה בממשלת רבין בתחילה כשרה לאיכות הסביבה ולאחר מכן כשרת העבודה והרווחה. ישראל קיסר כיהן כשר התחבורה בממשלת רבין. ממשלה זו חתמה על הסכמי אוסלו והסכם השלום עם ירדן. הסכמי אוסלו ופיגועי טרור שבאו בעקבותיו הובילו להתנגדות פוליטית וציבורית לממשלה. בארבעה בנובמבר, 1995 נרצח יצחק רבין בעצרת תמיכה בתהליך השלום בכיכר מלכי ישראל בתל אביב. שמעון פרס מונה לראש ממשלה בפועל והרכיב את ממשלת ישראל העשרים ושש.
תחנת הרכבת חדרה – מערב
תחנת הרכבת חדרה מערב היא תחנה של רכבת ישראל על מסילת החוף, שנמצאת בחלקה המערבי-מרכזי של העיר חדרה בסמוך לאזור התעשייה. התחנה משמשת הן כתחנת משאות והן כתחנת נוסעים (בתוספת לתחנת חדרה מזרח, המשמשת למשאות בלבד).
צפונית לתחנה נמצא הצומת הרכבתי צומת רמז אשר ממנו מתפצלת המסילה המזרחית לכיוון תחנת הרכבת חדרה מזרח. כיום הצומת אינו מאפשר לרכבות המגיעות מכיוון חדרה מערב להמשיך לכיוון חדרה מזרח אך קיים תכנון עתידי להקמת קשת מסילתית מכיוון דרום לכיוון מזרח אשר תאפשר להפעיל קו נוסעים בכיוון זה.
היסטוריה
בעקבות סלילת מסילת החוף בשנות ה־50, הייתה תחנת חדרה מזרח – התחנה היחידה בעיר חדרה שהוקמה בתקופת המנדט הבריטי – מחוץ לקו, שכן היא ממוקמת בקו המזרחי. כדי להכליל את חדרה במניין התחנות על מסילת החוף, שנחנכה ב-14 במאי 1953, נבנתה תחנת חדרה מערב. היא נחנכה בנובמבר 1957.
תחנת חדרה מזרח המשיכה לשמש לתנועת נוסעים בקו חיפה-ירושלים וחיפה-באר-שבע, עד שהופסק השימוש בקו המזרחי בשנות ה-70, ותחנת חדרה מערב הפכה לתחנה היחידה הפעילה בעיר. בתחילת שנות ה־90 שופצה התחנה ושוב עברה שיפוץ מקיף ב-2016, והיא משמשת כתחנה בקו הפרוורי בנימינה–תל אביב–רחובות–אשקלון ובקו באר שבע מרכז–כרמיאל. היא משמשת גם כתחנת משא למכולות ורכבות פסולת.
על־פי נתוני רכבת ישראל בחודש אוגוסט 2008 עברו בתחנה 135,000 נוסעים, ובממוצע ליום – כ־5,000 נוסעים.
בשנת 2016 עברה התחנה שיפוץ מקיף. בסמוך לתחנה מתוכנן מרכז תחבורה בשטח של 100 דונם, שיכלול תחנת אוטובוסים אשר תחליף את התחנה המרכזית שבמרכז העיר, וכן חניונים וגשרים. במסגרת מרכז התחבורה החדש תורחב תחנת הרכבת, כך שיתווסף אליה רציף נוסף, והגישה אליה תתאפשר גם מצדה המערבי, שם הולך ונבנה מרכז מסחרי גדול בשם מתחם אנרג'י. בעתיד מתוכננת העברת פעילות המטענים בתחנה מספר קילומטרים דרומה לאזור כפר ויתקין.
ב-2022 החלו להתבצע בתחנה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית וב-7 בינואר 2023 התבצעה נסיעה ראשונה של רכבת חשמלית בתחנה. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
מבנה התחנה
בתחנה קיימים שלושה רציפים: רציף צד, אשר ממוקם בכניסה לתחנה במבנה הראשי, ורציף אי בין המסילות, אשר מחובר במעבר תת-קרקעי. רציפים 1 ו־2 משמשים לרכבות הפרווריות, ורציף 3 משמש למקרה שהרכבת הבין-עירונית עוקפת את הרכבת הפרוורית כבר בחדרה (בדרך כלל הדבר קורה בתחנת בנימינה) כדי לצמצם איחורים. כמו כן יש מסילות נוספות המשמשות את שלוחת המטענים בתחנה.
קווי אוטובוס העוברים בתחנה
מספר קווי אוטובוס עוברים בצמוד לתחנה, חלקם ייעודיים לרכבת עבור תושבי השכונות בחדרה.
תחנת רכבת תפעולית ומסוף מטענים
בסמוך לתחנת נוסעים נמצאת תחנת רכבת תפעולית ומסוף מטענים, המסילות של התחנה משמשות לדיור רכבות וציוד רכבתי. התחנה כוללת מספר עקלתונים המשמשים לעיתוק רכבות ולמפגש רכבות. מסוף מטענים כולל מתחם אחסנת מכולות.
משפך מפריד
משפך מפריד הוא כלי מעבדה המשמש למיצוי ולהפרדה של שכבות של נוזלים שונים זה מזה במהלך סינתזה כימית. המשפך המפריד בנוי בדרך כלל כחרוט, בעל פתח כניסה עליון רחב ופתח יציאה תחתון צר ובעל ברז. לרוב משמש המשפך המפריד להפרדה בין ממס אורגני א-פרוטי, כגון אתר, לממס פרוטי, כגון מים. עקב הפרש בצפיפויות של החומרים, מרבית הממסים האורגנים צפים בשכבה נפרדת מעל פני הפזה המימית ובכך מאפשרים הפרדה פשוטה בין השתיים על ידי ריקון איטי של המשפך מצידו התחתון, עד ההגעה לגבול שבין הפאזות השונות.
ביאלי
ביאלי הוא כינוי מקובל ללחמנייה הקרויה ביאַליסטאָקער קוכען (ביידיש: מאפה מביאליסטוק). הלחמנייה היא מאפה שטוח מבצק שמרים, בקוטר של כ-15 ס"מ, שבמרכזו שקע ובו בצל קצוץ, ולעיתים גם פרג ושום.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 החלו יהודים שהיגרו לניו יורק לאפות שם ביאלי, והוא נמכר שם עד היום.
פדרו פסקל
חוסה פדרו בלמסידה פסקל (בספרדית: José Pedro Balmaceda Pascal; נולד ב-2 באפריל 1975), הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון צ'יליאני-אמריקאי. מוכר בזכות תפקידו כחאבייר פניה בסדרה המצליחה "נרקוס" מבית נטפליקס. כמו כן שיחק את אוברין מארטל בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס", את המנדלוריאן בשלושת העונות, ואת ג'ואל בסדרה "The Last Of Us".
ביוגרפיה
פסקל נולד בסנטיאגו דה צ'ילה, בירת צ'ילה. זמן קצר לאחר לידתו, בעת שצ'ילה הייתה תחת הדיקטטורה הצבאית של אוגוסטו פינושה, קיבלה משפחתו מקלט מדיני בדנמרק. הוא גדל בארצות הברית במחוז אורנג', קליפורניה ובסן אנטוניו, טקסס. הוא למד משחק בבית הספר לאומנויות שבמחוז אורנג' ובאוניברסיטה לאומנויות Tisch שבניו יורק. פסקל מתגורר בניו יורק מאז 1993.
קריירה
פסקל הופיע במספר סדרות טלוויזיה, כולל באפי ציידת הערפדים, האישה הטובה, הומלנד, המנטליסט וגרייסלנד. הוא הופיע כחוטף בשם רג'י בסדרה חוק וסדר. הוא לוהק לפיילוט לעיבוד הטלוויזיוני של וונדר וומן בשנת 2011, אך התוכנית לא יצאה לפועל.
ביוני 2013, הוא לוהק לעונה הרביעית של הסדרה משחקי הכס בתור הנסיך אוברין מארטל, שמגיע ממלכת דורן שבדרום ווסטרוז למעלה המלך על מנת לנקום את נקמתו. תפקיד זה נחשב לפריצה שלו בתחום הטלוויזיה, הוא זכה עליו בפרס השחקן האורח הטוב ביותר בסדרת דרמה של אנטרטיינמנט ויקלי. בשל תפקידו זה, פסקל התאמן עם מאסטר של אמנות הלחימה הסינית המסורתית, וושו. בפרק השמיני של העונה הוא לקח חלק בסצנה גדולה בה הוא נלחם בעזרת חנית ומפגין את יכולות האקרובטיבה שלמד לצורך התפקיד. הוא אמר בראיונות שהאימונים היו מסובכים.
יש לפסקל ניסיון במה רחב בתחום המשחק והבימוי. הוא קיבל את פרס המבקרים Los Angeles Drama Critics Circle Award ובפרס גרלנד על תפקידו בהפקה "יתומים" של התיאטרון International City Theater.
הוא הופיע ביצירות קלאסיות ועכשוויות. הוא הופיע בהצגות אוף-ברודוויי מייפל וגפן, יופיו של האב, חול, קומדיה ישנה, ישנם גברים, ובהפקת שייקספיר בפארק ב-2006, במחזה מקבת'. הוא חבר באגודת התיאטרון LAByrinth Theater Company של ניו יורק.
בשנת 2014 הוכרז כי ישחק דמות מרכזית בדרמת הפשע "נרקוס" של נטפליקס. פסקל שיחק את דמותו של חאבייר פניה, סוכן DEA העובד בקולומביה.
בשנת 2016 שיחק בסרט הפנטזיה "החומה הגדולה".
חיים אישים
פסקל שולט באנגלית ובספרדית כאחד. הוא חי בניו יורק מאז 1993. הוא חבר קרוב של השחקנית שרה פולסון, לאחר שהכיר אותה זמן קצר לאחר שעבר לניו יורק. פסקל הוא חסיד של זכויות LGBTQ+.  הוא תומך באחותו לוקס פסקל כשיצאה כטרנסג'נדרית, ועליו אמרה, "הוא היה חלק חשוב מזה. הוא גם אמן והיה מדריך. הוא היה אחד הראשונים לתת לי את הדברים שיצרו את הזהות שלי".
פסקל התייחס לעצמו כאגנוסטי וליברל. הוא תמך בגבריאל בוריץ' בבחירות לנשיאות צ'ילה ב-2021.
עונת 1997/1998 בליגת העל ההולנדית
עונת 1997/1998 הייתה העונה ה-42 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. פ.צ חרונינגן ווולנדם ירדו לליגת המשנה.
עין גב
עֵין גֵּב הוא קיבוץ השוכן על הגדה המזרחית של הכנרת ומשתייך למועצה אזורית עמק הירדן. יש הקובעים את הוראת השם "עין-גב" כמתייחס למילה "נקבה" או "נוקייב" על שם הכפר הערבי א־נוקייב. אפשרות נוספת היא שמדובר בשיבוש עברי של השם הערבי שהגייתו: 'א-נקיב' (النَّقْب) כהקטנה של 'נקב' הערבי, בהוראת 'מעבר הרים צר'.
קדמת כנרת
בינואר 1934 רכשה חברת הכשרת היישוב ממשפחת בעלי קרקעות פרסית-בהאית, עבור חברת "קדמת כנרת" שהייתה אז בהליכי הקמה על ידי הרמן בדט, 12,500 דונם של אדמות הכפר נקיב, לאורך שבעה קילומטרים של חוף הכנרת המזרחי. השטח כלל 5,300 דונם אדמות מישור ו-7,200 דונם הרריים. כוונת חברת קדמת כנרת הייתה להקים במקום התיישבות של 400 משקים של בני המעמד הבינוני שכל אחד יחזיק משק בגודל של 10 דונם. המתיישבים תוכננו להתפרנס מגידול ירקות, לה יוקדש 70% מהשטח המישורי, ומגידול בעלי חיים. באזור ההררי תוכנן לגדל כרמים, עצי פרי וצאן. החברה הקימה על שטח של 300 דונם שחכרה מפיק"א בביתניה תחתית, חווה נסיונית בהנהלת האגרונום יהודה ברייר, לבירור הירקות שכדאי לגדל במשקיה. באוגוסט 1935 הועבר הקושאן על הקרקעות שנקנו לידי החברה, והוחל בעבודות להכשרת הקרקע. באפריל 1936 עבדו חברי "בתלם" מביתניה בהכשרת הקרקע בעין גב, בעיקר בעקירת שיחי הסדראוה, ובמקום הוקם צריף לאחסון כלי העבודה.
רכישת המניות וההתיישבות לא התקדמה בקצב הרצוי, החברה נכנסה לחובות וב-1936, פרץ המרד הערבי הגדול, שהפכו אזור רחוק זה למסוכן וקשה לגישה, הפחיתו את העלייה מגרמניה, גרמו לצניחת מחירי המניות והביאו לביטול הרעיון של התיישבות פרטית. חברת 'קדמת כנרת' פורקה, ואדמותיה נמסרו לידי הקרן הקיימת, שהושיבה בעין גב את קבוצת "בתלם".
קבוצת בתלם
קבוצת בתלם התגבשה בקיץ 1933 כנקודת קליטה ראשונית בעיר של פועלים חברי תנועות ורקלויטה, החלוץ והבונים בגרמניה שעלו בעלייה החמישית. בשנת 1934 עברו לנחלת יהודה. ב-9 באוגוסט 1934, החליטו על הקמת גרעין קיבוצי "בתלם" בחסות הקיבוץ המאוחד, וכל החברים נדרשו למסור את רכושם לקבוצה. לקראת סוף 1934 הגיע הגרעין להסכם עם חברת קדמת כנרת על הקצאת מקום בקדמת כנרת עבור הקבוצה, עבודת חברי הגרעין בחווה בביתניה ובהכשרת השטח. קבוצה של חברים מהקבוצה נשלחה לעבוד בביתניה וסבלה שם מהחום, ממחלות ומקשיים אחרים. בשובם הם טענו שיש לוותר על רעיון עין גב והם עזבו או הועזבו. במקומם, הצטרפה קבוצת עולים שעברו הכשרה בנואנדורף בגרמניה. בתחילת 1937 עלו לפחות חלק מחברי הקיבוץ לחצר כנרת. ב-1935 הצטרפו ל"בתלם" קבוצה מבוגרי תנועת נצ"ח מצ'כוסלובקיה והמדינות הבלטיות. חברי הקבוצה עברו הכשרה במקומות שונים ברחבי ארץ ישראל, בהם באפיקים, בכפר גלעדי, בגבעת חיים, ובכפר תבור. בתחילת 1936 מנתה הקבוצה 140 חברים, רובם בנחלת יהודה ו-45 בביתניה. בספטמבר היו כ-120 חברים של בתלם בחצר כנרת וכ-50 בעין גב.