cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נרי פומפידו
קריירה כמאמן
לאחר ששבת מפעילות למשך כשנתיים, חזר פומפידו ב-2010 לקדנציה קצרה של כחצי שנה כמאמנה של אולימפיה. ב-23 בדצמבר 2011 חזר בשנית לארגנטינה, תחילה לקבוצת גודוי קרוס אותה אימן כארבעה חודשים, וב-3 בספטמבר 2012 חזר פעם נוספת לאוניון דה סנטה פה, אך הפעם התפטר לאחר שלושה חודשים בעקבות יכולת ירודה של קבוצתו.
אקסל הונת
אקסל הוֹנֶת (בגרמנית: Axel Honneth; נולד ב-18 ביולי 1949) הוא פילוסוף גרמני, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת גתה בפרנקפורט ובאוניברסיטת קולומביה. בעבר שימש גם כראש "המכון למחקר חברתי" בפרנקפורט, בין השנים 2001–2018.
ביוגרפיה
הונת נולד באסן, בגרמניה המערבית. הוא למד בבון, בבוכום, בברלין ובמינכן (תחת יורגן הברמאס), ולימד באוניברסיטה החופשית של ברלין ובניו סקול לפני שעבר לאוניברסיטת גתה בפרנקפורט בשנת 1996. בשנת 1999 הוא שימש כיו"ר קתדרת שפינוזה לפילוסופיה באוניברסיטת אמסטרדם. בין השנים 2001 לשנת 2018 הוא היה ראש "המכון למחקר חברתי", שהנהיגו במקור אנשי אסכולת פרנקפורט. מאז 2011 הוא משמש גם פרופסור למדעי הרוח בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת קולומביה בעיר ניו יורק.
מחקר
עבודתו של הונת מתמקדת בפילוסופיה חברתית-פוליטית ומוסרית, במיוחד ביחסי כוח, הכרה וכבוד. אחד הטיעונים המרכזיים שלו הוא הקדימות ליחסים אינטרסובייקטיביים של הכרה, לשם הבנת יחסים חברתיים, ובכללם התייחסות לאי-הכרה ולזלזול כבסיס להבנת סכסוכים חברתיים ובין אישיים. למשל, התייחסות לתלונות אודות חלוקה לא הוגנת של טובין חברתיים, כעומדים בבסיסם על מאבק להכרה.
עבודתו העיקרית הראשונה "The Critique of Power: Reflective Stages in a Critical Social Theory" (ביקורת הכוח: שלבים רפלקטיביים בתיאוריה חברתית ביקורתית) בחנה את הזיקות בין אסכולת פרנקפורט לבין מישל פוקו. בעבודה העיקרית השנייה שלו "The Struggle for Recognition: Moral Grammar of Social Conflicts" (המאבק להכרה: הדקדוק המוסרי של מאבקים חברתיים) מושג ההכרה שאוב בעיקר מהפילוסופיה החברתית המוקדמת של הגל (ראו: הפנומנולוגיה של הרוח). מקורות השראה נוספים לתפסית ההכרה של הונת בספר זה הם הפסיכולוגיה חברתית של ג'ורג' הרברט מיד, אתיקה תקשורתית של מורו יורגן הברמאס, ותאוריית יחסי האובייקט של דונלד ויניקוט. עיבודו הביקורתי של הונת לאלו הוא הבסיס לתיאוריה החברתית הביקורתית שלו, המנסה לתקן את החסרונות בגישות קודמות. בשנת 2003, הונת היה שותף לכתיבת "Recognition or Redistribution?" (הכרה או חלוקה מחדש?) עם הפילוסופית הפמיניסטית ננסי פרייזר, בו ביקרו את העדיפות של קטגוריות אתיות כמו הכרה על פני קטגוריות חברתיות-פוליטיות מבניות כמו חלוקה מחדש במחשבתו של הונת. בעבודתו "Reification" הונת מנסח מחדש את המושג "Reification" (המובן המרקסיסטי של החפצה) במונחים של יחסים בין-סובייקטיביים של הכרה וכוח. מבחינת הונת, כל צורות האיחוד נובעות מפתולוגיות מבוססות-סובייקטיביות ולא מהאופי המבני של מערכות חברתיות כמו קפיטליזם כפי שטענו קרל מרקס וג'רג' לוקאץ'.
בספרו "The Idea of Socialism" (האידאה של הסוציאליזם), קורא לרוויזיה של התיאוריה הסוציאליסטית כדי להפוך אותו לרלוונטית עבור המאה ה-21, בהתבססו על הביקורת של התיאוריה הסוציאליסטית של המטריאליזם ההיסטורי, בורות ביחס לזכויות פוליטיות ובידול חברתי בחברות מודרניות, דגש יתר על מעמד הפועלים כנושא מהפכני. על מנת לממש באופן מלא את שלושת העקרונות של המהפכה הצרפתית, "חירות, שוויון, אחווה" הונת מציע שלושה תיקונים: החלפת הדטרמיניזם הכלכלי בניסויים היסטוריים בהשראת ג'ון דיואי, הרחבת החופש החברתי - תלות הדדית ושיתוף פעולה בין בני החברה - לתחומים האחרים של החברה המודרנית (כלומר הפוליטי והפרטי), כמו גם פנייה לכל אזרחי התחום הדמוקרטי.
תנו רבנן (שיר)
תנו רבנן הוא שיר עממי המבוסס על סוגיות ומושגים ביהדות, המסודרים לפי מספרם, בעיקר כאלו הלקוחים מהמשנה ומהתלמוד הבבלי. השיר בנוי במבנה הפיוט אחד מי יודע. לא ידוע שם מחברו ולא ידוע כותב הלחן, אך השיר מוכר משנות ה-50 של המאה ה-20. מקובל לשיר את השיר בהזדמנויות שונות. יש השרים אותו בפסח ואף בליל הסדר, בדומה לשיר אחד מי יודע המקורי, או בשבועות. לעיתים הוא מושר במסיבת בר מצווה בידי חברי החתן.
מבנה השיר
בדומה לאחד מי יודע גם שיר זה מכיל בתים, העוסקים במספרים הטבעיים מ-1 ומעלה. לכל מספר מוקדש בית, ואורכם של הבתים הולך וגדל, משום שכל בית נוסף מכיל גם את כל המידע שנכלל בקודמו. השיר, כמו "אחד מי יודע", מתחיל בכל בית בשאלה מי יודע מה משויך למספר המסוים, והתשובה בהתאם - "אֶחָד מִי יוֹדֵעַ? אֶחָד אֲנִי יוֹדֵעַ", ואז מופיע הפירוט - כאשר כל אחד מהבתים מתייחס למשנה או לברייתא. כיאה לשיר עממי, ישנן גרסאות רבות לשיר, חלקן כוללות שלושה עשר בתים (כמו "אחד מי יודע" המקורי), חלקן מסתיימות לאחר עשרה או אחד עשר בתים, וחלקן ממשיכות עד לחמישה עשר בתים או אף יותר. לשיר פזמון חוזר:
להלן הבית האחרון, המסכם את כל הבתים:
לשיר מספר גרסאות, כאשר גרסה אחרת לחלק מהשורות היא:
טקס פרסי אופיר לשנת 1996
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-7 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-8 באוקטובר 1996 בהיכל התרבות שבתל אביב-יפו, ישראל. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
פרס על מפעל חיים הוענק לצלם ניסים ליאון.
את הטקס הנחה יאיר לפיד. אורנה בנאי ביצעה קטע קומי בדמות "לימור". בין מגישי הפרסים: גילה אלמגור, אלונה קמחי, חיה סמיר, שמיל בן ארי.
מועמדים
מקור:
ספסאן ארנה
ספסאן ארנה (ברוסית: Сапса́н Аре́на) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם ברובע פראובראז'נסקויה במחוז המינהלי המזרחי של מוסקבה. מהווה חלק ממתחם האצטדיון של RZD ארנה. עד 2017, נקרא בשם "זירת הספורט הקטנה לוקומוטיב" (малая спортивная арена «Локомотив»). האצטדיון מכיל 10,000 מקומות ישיבה.
זירת הספורט הקטנה "לוקומוטיב" הוקמה באפריל 2009 ונפתחה באופן רשמי ב-12 ביוני 2010. קבוצת המילואים של לוקומוטיב, "קאזאנקה", המשחקת באליפות PFL, עורכת בו את משחקי הבית שלה. האצטדיון מאפשר לקיים משחקים הן ברמת המועדונים והן ברמת הנבחרת.
באפריל 2013, האצטדיון קיבל תעודת התאמה של הקטגוריה הראשונה, המאפשרת לקיים משחקים במסגרת ליגת העל הרוסית. משחק ראשון כזה נערך ב-6 באוקטובר 2013 במסגרת המחזור ה-12 באליפות רוסיה בין צסק"א לדינמו.
בעונת 2018/2019 מועדון צ'רטנובו אירח באצטדיון את משחקי הבית שלו.
האצטדיון נבחר לארח את גמר אליפות רוסיה בפוטבול בשנת 2022.
אירית אלטר
אירית אלטר-אבני (נולדה ב-20 במרץ 1948 בשם אירית אבני) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
ב-1971 שיחקה בסרט (הגרמני) "המנצח".
ב-1969 שיחקה בסרט "הגלולה" של דוד פרלוב.
בשנים 1974–1978 שיחקה בתיאטרון הקאמרי.
אלטר שיחקה בסרטו הראשון של יקי יושע, "שלום, תפילת הדרך". ב-1980 הופיעה בסרטה של מיכל בת-אדם, "על חבל דק", ובאותה השנה שיחקה בסרטו של אסי דיין, " מלך ליום אחד".
ב-1983 גילמה את אמה של אורנה, תלמידה בתיכון הנכנסת להיריון בסרט "בחינת בגרות". ב-1984 הופיעה בדרמת הנעורים של יקי יושע, "מכת שמש".
ב-1985 גילמה את אירית שור, עקרת בית הנשואה לרופא החושדת שבעלה בוגד בה בסרט "אירית עירית". באותה שנה שיחקה רופאה בסרטו של נדב לויתן, "בנות".
ב-1989 שיחקה בסרט "כח משיכה".
במהלך שנות ה-90 פרשה אלטר ממשחק, וכיום משמשת כדולה, ועוסקת בהדרכת הכנה ללידה.
משפחתה
אלטר נישאה לפזמונאי עלי מוהר ונולדה להם בת, שרון מוהר, שמתגוררת בצרפת והיא במאית תיאטרון בינלאומית. נישאה בשנית לבמאי והפזמונאי נפתלי אלטר ולהם בן ובת. כעבור שנים הם התגרשו. בנה אורי אלטר בהיותו ילד שיחק בסרט "השגעון הגדול" משנת 1986, לצידה של אמו אירית אלטר וספי ריבלין, וכן בסרט מעבר לים משנת 1991, שזכה להצלחה רבה, אורי משחק בסרט את חיים בתפקיד ראשי לצד אריה מוסקונה ודפנה רכטר. לימים אורי אלטר הפך לאחד ממייסדי חברת ההיי-טק סייברה. בתה, רוני אלטר, היא זמרת ומלחינה, שהייתה שותפה בהרכב "מטרופולין". כיום מתגוררת בפריז ומופיעה ומקליטה שם.
ונצל פון וורם
ונצל פרייהר פון וורם (בגרמנית: Wenzel Freiherr von Wurm; 27 בפברואר 1859 קרלין, האימפריה האוסטרית – 12 במרץ 1921 וינה, אוסטריה) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכו
וורם נולד ב-27 בפברואר 1859 בעיר קרלין שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. קרלין הייתה בזמנו עיר עצמאית, אולם כיום היא פרבר של פראג, בירת צ'כיה. הוא למד באקדמיה הצבאית הטכנית בווינה, ובשנת 1879 התגייס לצבא כלוטננט. בשנת 1885 הועלה לדרגת אובר-לויטננט ולאחר מכן לדרגת האופטמן. בשנת 1894 הועלה לדרגת מיור, ומונה לראש מטה רגימנט החי"ר ה-75, ומאוחר יותר לראש מטה הדיוויזיה ה-14 בברטיסלאבה. בשנת 1895 הועבר למשרד המלחמה ומילא בו תפקידי מטה ופיקוד. בשנת 1897 הועלה לדרגת אוברסטלויטננט, ומונה למפקד רגימנט החי"ר ה-76. בשנת 1900 הוא מונה לראש מטה הקורפוס החמישי בפרשבורג, והועלה לדרגת אוברסט.
בשנת 1906 הוא קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-19 בפלזן, והועלה לדרגת גנרל-מיור. בשנת 1910 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-19 בפלזן, ומאוחר יותר באותה שנה הועלה לדרגת לוטננט פילדמרשל. בפברואר 1914 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-16 בדוברובניק.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הועלה לדרגת פלדצוגמייסטר. הקורפוס ה-16 שלו נכלל במסגרת הארמייה השישית של אוסקר פוטיורק. הקורפוס שלו השתתף בניסיון הפלישה הראשון לסרביה ביולי - אוגוסט 1914. הפלישה נהדפה לחלוטין, כמו כן אף ניסיון הפלישה השני לסרביה בראשית ספטמבר נהדף. בנובמבר 1914 זכו האוסטרו-הונגרים במספר ניצחונות והתקדמו לעומק סרביה, אך הצבא הסרבי הצליח לבלום את המתקפה ואף להודפה, וב-15 בדצמבר הסתיים קרב קולובארה בו הביסו הסרבים את כוחותיו של פוטיורק ופגעו או שבו בלמעלה ממחצית הכוח הלוחם האוסטרו-הונגרי. הארמייה השישית פורקה ב-27 בדצמבר 1914. במהלך קרבות אלו, קנה לעצמו וורם שם של מפקד קשוח שדורש הרבה מחייליו, והואשם במנהיגות גרועה.
במאי 1915 הועבר הקורפוס שלו לחזית האיטלקית, הוא השתתף בקרבות הנהר איזונצו וב-2 במרץ 1916 עוטר במדליית ההצטיינות הצבאית. ב-23 באוגוסט 1917 הועבר לחזית המזרחית קיבל פיקוד על הארמייה החמישית בווהלין. לאחר מכן הועלה לדרגת גנרל-אוברסט, הגבוהה מגנרל אך הנמוכה מפילדמרשל. תחת פיקודו השתתפה הארמייה בקרב הנהר פיאווה, והוא פיקד עליה עד סוף המלחמה.
אחריתו
לאחר המלחמה הוא פרש משירות צבאי, וחי בווינה עד מותו ב-12 במרץ 1921.
חומות דוברובניק
חומות דוברובניק הן החומות ומערך הביצורים של העיר העתיקה של דוברובניק שבדרום קרואטיה. בנוסף לחומה עבה שבה משובצים צריחים כולל מערך הביצורים של העיר גם מספר מבצרים חזקים החולשים על נקודות אסטרטגיות, כגון על הנמל, ומתגברים את ההגנה על העיר. בשנת 1979 הוכרזה העיר העתיקה, כולל חומותיה, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. החומה נחשבת לשלמה בעולם מתקופתה.
חומות העיר הישנות
תכנונן של חומות אבן הגיר הראשונות מסביב לעיר החלו בימי הביניים המוקדמים, לקראת סוף המאה ה-8. העובדה שדוברובניק שרדה 15 חודשים תחת מתקפה של הסרצנים מוכיחה את יעילותם של ביצורי העיר. במאות ה-9 וה-10 החומות סגרו על החלק המזרחי של העיר. התכנון הבסיסי של העיר מתוארך לשנת 1292, כאשר הנמל נבנה מחדש לאחר שרפה. כל העיר הייתה מסוגרת לחלוטין במאה ה-13, פרט למנזר הדומיניקני, אשר החומות ביצרו גם אותו מאוחר יותר, במהלך המאה ה-14.
חומות העיר כיום
חומות העיר נותרו שלמות עד היום, ולא רק בזכות החוכמה שהשקיעו מתכנני החומה, אלא גם בזכות הדיפלומטיה המבריקה שהצליחה פעמים רבות למנוע התקפות מצדם של אויבי העיר דוברובניק. החומות קיבלו את צורתן הנוכחית במאה ה-14, כאשר דוברובניק קיבלה עצמאות מלאה מהרפובליקה של ונציה, אך נבנו שוב במאה ה-15 ובמחצית השנייה של המאה ה-16. מכיוון שהחומות איתנות למדי, הן לא הושפעו כמעט כלל ברעידת האדמה של 1667. הסכם אסטרטגי עם טורקיה שמבטיח את חירותה של דוברובניק שמר את ההזדמנות לתפקיד מרכזי בסחר בין האימפריה העות'מאנית ואירופה. בכל צד של החומה יש מבצר חזק ששומר על העיר. בצפון החומה נמצא מגדל מינצ'טה החזק, בצד המזרחי נמצא מבצר רבלין, במערבה נמצאים מבצר בוקאר המגן על שער פילה ומבצר סנט לורנס, ובדרום החומה נמצא מבצר סנט ג'ון הנושק לים.
שערים
בחומה יש ארבעה שערים: שניים מהם מובילים ליבשה, ושניים מהם מובילים לנמל העיר. במהלך שלטון האימפריה האוסטרית על העיר נפתחו עוד שני שערים בחומה.
שער פילה
שער פילה הוא קומפלקס של שערים המוגנים היטב תודות למבצר בוקאר. בכניסה לעיר העתיקה, בצד המערבי של החומות, היכן שנמצא שער פילה, ישנו גשר אבן בין שתי קשתות גותיות שעוצב בידי הארכיטקט הנערץ פסקוי מיליצ'ביץ' ב-1471. מעל לקשת של השער ישנו פסל של פטרון העיר, בלסיוס הקדוש, המחזיק דגם מוקטן של העיר. אחרי שעוברים את שער פילה הפנימי, ישנן שלוש נקודות גישה אל חומות העיר.
שער פלוצ'ה
בצד המזרחי של החומות נמצא השער השני בחשיבותו בחומות, שער פלוצ'ה המוגן בידי מבצר רבלין. החלק החיצוני של שער פלוצ'ה עוצב בידי הארכיטקט מיהיילו חראנייק בשנת 1628, בעוד ששני גשרים המובילים אל מבצר רבלין עוצבו במאה ה-15 בידי פסקוי מיליצ'ביץ', שעיצב גם את שער פילה. מעל השער, בדיוק כמו בשער פילה, נמצא פסל של פטרון העיר בלסיוס הקדוש.
שער בוז'ה
שער בוז'ה (בעברית: חור) ממוקם בצד הצפוני של החומות. שער בוז'ה חדש יחסית לשערים אחרים, מכיוון שנבנה בסביבות 1900.
חומות הים
החלק המרכזי של חומות הים של דוברובניק נמתח ממבצר בוקאר במערב ועד מבצר סנט ג'ון בדרום. עוביין של חומות הים הן 1.5–5 מטר. מטרתן של חומות הים היא להגן על העיר מהתקפות ימיות, בעיקר של רפובליקת ונציה שהיוותה איום ברור על דוברובניק.
נמל העיר
אחד המקומות העתיקים בדוברובניק הוא הטירה העתיקה ליד הים, אשר השתרעה בעבר על קצת יותר שטח מאשר היום. החלק הגדול ביותר בנמל הוא שלוש קשתות ענק של ארסנל גדול שנבנה במאה ה-12 והורחב במאה ה-15. הנמל העתיק הוא גם המספנה הגדולה ביותר בעיר שעדיין בשימוש. כיום, הארסנל מארח בתי קפה ובית קולנוע.
שערים
באזור נמל העיר, אחד האזורים החשובים ביותר למסחר ימי בעיר, יש שתי כניסות: שער הנמל ושער שוק הדגים.
שער הנמל
שער הנמל נבנה ב-1476 מערבית לארסנל הגדול. החומה, שנבנתה באותו זמן, מובילה מהשער למבצר סנט ג'ון. רחוב דמיאן ג'ודה נבנה במאה ה-15 כאשר הושלמה מערכת הביוב, ובניית בתים סמוך לחומות העיר המערביות הייתה אסורה.
שער שוק הדגים
שער שוק הדגים נבנה ב-1381 מזרחית לארסנל הגדול. שלוש הקשתות של הארסנל הקטן מן המאה ה-15, שבו תוקנו ספינות, נמצא קרוב מאוד לשער. המגדל הישן של סנט לוקאס מגן על הנמל ממזרח, ושער הכניסה לנמל מוגן בידי מבצר רבלין.
צריחים ומבצרים כחלק מהחומות
כיבוש קונסטנטינופול ב-1453 על ידי האימפריה העות'מאנית היה סימן ברור לאזרחיה של דוברובניק שחובה לבצר את העיר במהירות, ולהוסיף לחומותיה מבנים חזקים. כיבושה של בוסניה והרצגובינה ב-1463 רק זירז את עבודות הבנייה. כתוצאה מכך, הרפובליקה הזמינה את האדריכל מיקלוצו מפירנצה כדי לכוון את שיפור ההגנה על העיר. עבודתו בדוברובניק הביאה לבנייה והרחבה של מבני מפתח רבי חשיבות בהגנה על דוברובניק.
מגדל מינצ'טה
מגדל מינצ'טה הוא צריח עגול וגדול ששולט בפינה הצפון-מערבית של חומת היבשה. בשל גודלו הוא מכונה לעיתים "מבצר" או "מצודה". כנקודה הגבוהה ביותר בעיר כולה, המגדל מספק לתיירים מראות בלתי נשכחים של העיר.
מגדל מינצ'טה נבנה כמגדל מרובע בידי ניצ'יפור ראנינה (Nićifor Ranjina) ומהנדסים מאיטליה שנשלחו על ידי האפיפיור פיוס השני ב-1463, בעיצומו של האיום הטורקי על העיר. כמבצר חזק בעל ארבעה צדדים, המגדל הוא הנקודה הדומיננטית ביותר בחומות היבשה ובעיר כולה. לפי גובהו ונפחו המרשים, המגדל שולט בחלק הצפון-מערבי הגבוה של העיר. באמצע המאה ה-15, סביב המגדל המרובע בנה מיכאלוצו מגדל חדש ועגול. הארכיטקט והפסל ג'ורג'יו דה סבניקו מזאדר המשיך את העבודות על המגדל. המגדל הושלם בשנת 1464 והפך לסמל לעיר החזקה והבלתי מנוצחת של דוברובניק.
מבצר בוקאר
מבצר בוקאר נחשב לאחד המופעים היפים ביותר של אדריכלות ביצורים הרמונית ופונקציונלית. המבצר נבנה כבניין בעל שתי קומות בידי מיכאלוצו בין השנים 1461–1463, באותו זמן שבו שדרגו את החומה כנגד העות'מאנים. המבנה נחשב לנקודת המפתח בהגנה על שער פילה, הכניסה המערבית לעיר, והנקודה השנייה בחשיבותה בהגנה על הצד המערבי של החומות, אחרי מגדל מינצ'טה.
מבצר סנט ג'ון
מבצר סנט ג'ון, הקרוי גם מצודת מולו, היא מצודה בצד הדרום-מזרחי של הנמל. המצודה הראשונית נבנתה במחצית המאה ה-14, אך שונתה מספר פעמים במהלך המאה ה-15 וה-16. בשל מיקומו, מגן המבצר על הנמל מפיראטים וספינות אויב. תמיד עם הסימן הראשון לסכנה, תושבי דוברובניק סוגרים בזהירות את הכניסה לנמל באמצעות מתיחת שלשלאות כבדות ממבצר סנט ג'ון למזח, המשמשות גם למניעת הכניסה לארסנל הגדול.
בקומת הקרקע יש אקווריום, המאכלס דגים שונים מרחבי הים האדריאטי.
מבצר רבלין
מבצר רבלין הוא המבצר החזק ביותר בעיר, ושימש כנקודת מפתח להגנה על החומה המזרחית. גשר אחד מחבר בין מבצר רבלין לשער פלוצ'ה, וגשר נוסף מחבר בין המבצר לפרוור ממזרח לעיר.
בתקופה של נפילת ממלכת בוסניה וסכנת ההשתלטות הטורקית, החליטו שליטי העיר על בניית מבצר מנותק מהחומות שיספק הגנה נוספת על שער פלוצ'ה בחומה המזרחית. בניית המבצר ארכה 11 שנה, ובמהלכן כל שאר עבודות הבנייה נעצרו כדי לאפשר את סיום בנייתו של המבצר מהר ככל האפשר. המבצר נקרא מבצר רבלין, והוא הפך למבצר החזק ביותר בעיר. המבצר הוא כה חזק עד שרעידת האדמה הגדולה של 1667 לא פגעה בו כלל. מבצר רבלין היה בזמנו למרכז האדמיניסטרטיבי של הרפובליקה.
מבצר סנט לורנס
מבצר סנט לורנס, הקרוי גם לובריינאץ או גיברלטר של דוברובניק, ממוקם מחוץ לחומה המערבית, בגובה 37 מטרים מעל פני הים. במבצר סנט לורנס ישנם 10 תותחים, והגדול שבהם קרוי lizard (לטאה). הנמל מחובר ליבשה באמצעות שני גשרים מתרוממים.
חומות סטון
חומות סטון הן מערכת של חומות מאבן באורך 5.5 ק״מ (3.4 מייל), אך במקור היה אורכן 7 ק״מ (4.3 מייל). בנקודה הצרה ביותר של חצי האי פליישאץ, מרחק קצר מאוד מן היבשת, נבנתה חומה המחברת בין סטון למאלי סטון. כיום לחומה יש צורה של פנטגון.
החומות הושלמו במאה ה-15 יחד עם 40 מגדלים ו-5 מבצרים נוספים. החומות הן השניות באורכן ביבשת אירופה, שניות רק לחומת אדריאנוס שבבריטניה.
מבצר הבז
מבצר הבז הוא אחד הביצורים החשובים ביותר ברפובליקה של דוברובניק. המבצר נבנה במיקום של הביצורים הרומיים המאוחרים והביצורים האליליים המוקדמים. בשנת 1391 האחים סנקוביץ', שליטי קונבלה, נתנו לרפובליקה סמכות מלאה על המבצר, בעוד שהמבצר עבר סופית לבעלותה רק ב-1423.
המבצר המלכותי
המבצר ממוקם בראש הר סרד, שלמרגלותיו ממוקמת העיר דוברובניק. המבצר הוקם ב-1806 בידי המרשל מרמונט, ונקרא המבצר המלכותי לכבודו של נפוליאון. המבצר מהווה נקודת מפתח להגנה על העיר מצפון.
המצור הסרצני על העיר (866-867)
בשנת 866 פשיטה ערבית על דלמטיה פגעה בערים בודווה וקוטור (כיום במונטנגרו), ושנה לאחר מכן צרו הערבים על דוברובניק. לבסוף, המצור, שנמשך 15 חודשים, תם בשל התערבותו של בסיליוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, ששלח צי בפיקודו של ניקאטס אורפיאס כדי להקל על העיר. לאחר הצלחה זו, שט חיל הים הביזנטי לאורך החוף כדי להבטיח את נאמנותן של ערי דלמטיה לאימפריה הביזנטית. לא ידוע איזה נזק נגרם במהלך המצור, אך העובדה שדוברובניק שרדה כנגד הסרצנים במשך 15 חודשים מוכיחה שהעיר מבוצרת היטב.
המצור הוונציאני על העיר (948)
עם היחלשותם של הביזנטים, החלה ונציה לראות בדוברובניק מתחרה שצריך להשתלט עליה, אך הניסיון לכבוש אותה בשנת 948 נכשל. אזרחי העיר ייחסו את המקרה לבלזיוס הקדוש, ואימצו אותו כקדוש הפטרון של העיר.
המצור הוונציאני על העיר (1205)
בשנת 1205 פרצו הכוחות הוונציאנים לדלמטיה במהלך מסע הצלב הרביעי. העיר נאלצה לשלם מס, והפכה לבסוף למקור אספקה של ונציה, וכך ניצלה מבזיזה. במאה ה-14, לאחר השחרור מן העליונות הוונציאנית, נעשתה עבודה נרחבת על חומות העיר כדי לחזקן.
המצור של סטפן ווקשיץ' קושצ'ה (1451)
ב-1451, השליט האזורי הבוסני סטפן ווקשיץ' קושצ'ה התקיף את העיר והטיל עליה מצור. מכיוון שלפני-כן היה אציל תושב דוברובניק, כעת הממשלה ראתה בו בוגד. הוצע פרס של 15,000 דוקטים, כאשר ארמון בדוברובניק שווה 2,000 דוקטים, בנוסף להכנסה שנתית של 300 דוקטים, למי שיצליח להרוג את סטפן, בנוסף להבטחה של האצולה של העיר שתוודא שההבטחה מתקיימת. סטפן כה חשש מהאיומים, עד שנכנע וסיים את המצור.
המצור הרוסי על העיר (1806)
עד 1800, לעיר הייתה רשת מאורגנת של קונסוליות וקונסולריים בלמעלה מ-80 ערים ונמלים ברחבי העולם. ב-1806 נכנעה העיר לכוחותיה של הקיסרות הראשונה לאחר חודשי ארוכים של מצור בידי האימפריה הרוסית ומונטנגרו שבמהלכו נפלו על העיר 3,000 כדורי תותח. הצבא הצרפתי, בראשותו של נפוליאון, נכנס לעיר ב-1806. ב-1808 המרשל אוגוסט דה מרמונט ביטל את הרפובליקה של רגוזה ומיזג אותה לתוך המחוזות האילירים, ונהיה בעצמו לדוכס של רגוזה.
המצור היוגוסלבי על העיר (1991-1992)
ב-1991 החלה מלחמת העצמאות של קרואטיה, כאשר קרואטיה הכריזה על נתק מיוגוסלביה, והצבא הסרבי הטיל מצור על העיר. העיר דוברובניק הייתה נצורה והותקפה בידי הצבא היוגוסלבי, וב-1992 הקרואטים שחררו את האזור וכוחות יוגוסלביה עזבו את העיר. בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר, התביעה טענה כי המטרה של הכוחות הסרבים הייתה לנתק את האזור מקרואטיה ולספח אותו למונטנגרו.
מתוך 824 המבנים שבעיר העתיקה, 563 נפגעו מידי קליעים, ומתוכם 9 מבנים נהרסו לגמרי. ב-1993 המכון לשיקום דוברובניק של אונסק"ו העריך את עלות השיקום של המבנים הפגועים וההרוסים ב-9,657,578 דולרים. עד 1999, שולמו 7,000,000 דולרים לטובת השיקום. תודות לחוסנה של חומת העיר, שאר הבניינים בעיר העתיקה לא נהרסו. החומות למעשה היו יעילות יותר בהגנה על העיר מהנשק מאשר מבנים נוספים בפריפריה של העיר.
פורפיריה כחולה
פורפיריה כחולה המכונה גם פורפיריה אפריקנית (שם מדעי: Porphyrio madagascariensis) היא עוף מים, מין של רלית מהסוג פורפיריה המצויה באפריקה, אסיה, אירופה, אוסטרליה וניו זילנד. בעבר נחשבה פורפיריה זו לתת-מין של פורפיריה סגולה, אך הופרדה למין עצמאי.
אזורי מחיה וקינון
הפורפיריה מקננות על גדות, בסבך צמחי מים ועשבים ליד מקורות מים מתוקים ולעיתים גם מים מליחים. הן חיות בזוגות מונוגמיות או בקבוצות קטנות. מספר אוכלוסיות של הפורפיריה נפגעו מייבוש ביצות וזיהום מקווי מים, אך המין עצמו אינו מצוי בסכנת הכחדה.
בנוסף למקומות בהם היא מצויה, היא מגיעה לעיתים נדירות לישראל, וידועה כמקננת סביב ירוחם ואזור ים המלח. ב-פברואר 2022 נצפתה בדרום ים המלח, בצמוד לקני הגדה.
מבנה גופה ומאפיינים
אורכה הממוצע של פורפיריה כחולה הוא 47 ס"מ. היא מזכירה בצבעיה את הפורפיריה הסגולה אך בעלת גוונים כחולים יותר, נוצות כנפיים ירוקות ורגליים אדומות. הראש קטן עם מקור מעוקל אדום ובבסיסו בליטה אדומה.
מזון
היא אוכלת כל הניזונה מגידולים וזרעים וכן מחרקים, יצורים קטנים נוספים ודגים.
הלמה של שור
באלגברה, הלמה של שור היא טענה בסיסית הקובעת כי חוג האנדומורפיזמים של מודול פשוט הוא חוג עם חילוק, כלומר כל אנדומורפיזם לא אפס של מודול פשוט הוא אוטומורפיזם. לטענה שימושים רבים בקביעת המבנה של חוגים ארטיניים נוצרים סופית וכן בתורת ההצגות. הלמה נקראת על שמו של המתמטיקאי היהודי ישי שור, שעסק בתורת ההצגות של חבורות.
ניסוח
יהי M מודול מעל חוג נתון R. נסמן ב- את חוג האנדומורפיזמים של M, היינו זהו חוג עם פעולות החיבור וההרכבה.
הכיוון ההפוך ללמה של שור אינו נכון. למשל, המודול מעל  אינו מודול פשוט אבל חוג האנדומורפיזמים שלו איזומורפי לשדה.
הוכחה
יהי. אזי הגרעין \ker\phi הוא תת-מודול של M, ומכך ש-\phi \neq 0 נקבל בהכרח, כלומר \phi חד-חד-ערכית.
בדומה, התמונה היא תת-מודול של M, ומכך ש-\phi \neq 0 נקבל בהכרח, כלומר \phi גם על, ולכן הפיכה.
יישומים
יישום נפוץ עבור הלמה של שור הוא בהוכחת משפט ודרברן-ארטין, הקובע כי חוג פרימיטיבי ארטיני איזומורפי לחוג מטריצות מעל חוג עם חילוק. לפי ההנחה, מעל החוג קיים מודול פשוט ונאמן, ולכן לפי הלמה של שור חוג האנדומורפיזמים מעליו הוא חוג עם חילוק. כדי להשלים את ההוכחה יש להשתמש במשפט הצפיפות של ג'ייקובסון.
בפיזיקה, מן הלמה של שור משתמע כי המצבים העצמיים של מערכת פיזיקלית בעלת סימטריה שייכים להצגות אי פריקות של חבורת הסימטריה, והערכים העצמיים מנוונים בהתאם לגודל ההצגות.
יחסי פורטוגל–קוריאה הדרומית
יחסי פורטוגל–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין פורטוגל לבין קוריאה הדרומית. המדינות מנהלות יחסים דיפלומטיים ישירים מאז 1961.
בשנת 2015 נרשמו בפורטוגל 182 אזרחים דרום קוריאנים, כאשר 113 מהם חיו בעיקר בליסבון. בשנת 2014 נרשמו 224 אזרחים פורטוגזים בקונסוליות הפורטוגליות בדרום קוריאה.
היסטוריה
יורדי הים הפורטוגזים היו ככל הנראה האירופאים הראשונים שנסעו לקוריאה. הסוחר הפורטוגלי ז'ואו מנדס עלה לחוף בטונגיונג בשנת 1604, ומאז היה הפורטוגלי הראשון בקוריאה. השותפות העירונית בין טונגיונג לווילה דו ביספו חוזרת לאירוע היסטורי זה. בזכות יורדי הים והמיסיונרים הפורטוגלים, המידע המקיף הראשון על קיומה ואופיה של קוריאה הגיע למערב.
לאחר מכן, תשומת הלב הפורטוגזית התמקדה בסין וביפן, בעוד קוריאה נכנסה לשלטון מנצ'ו כממלכת ג'וסון ובידדה את עצמה בעקביות מחו"ל עד סוף המאה ה-19. לאחר מכן, השפעתה של יפן קבעה את הפוליטיקה של קוריאה, שהפכה למושבה יפנית בשנים 1910 עד 1945.
הרפובליקה של קוריאה והרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה נוסדו בשנת 1948. מלחמת קוריאה שלאחר מכן חתמה את החלוקה. בראשיתו של משטר אסטדו נובו האנטי-קומוניסטי בפורטוגל לא היו יחסים רשמיים עם חצי האי הקוריאני עד שהסכים לקיים יחסים דיפלומטיים עם דרום קוריאה בשנת 1961 מבלי לשלוח שגריר.
שינוי התרחש לאחר סיום הדיקטטורה הפורטוגלית עם מהפכת הציפורנים בשנת 1974. ביוני 1975, דרום קוריאה פתחה את שגרירותה בליסבון, ב-14 במאי 1977, פדרו מרטים מדיירה דה אנדרדה, שגריר פורטוגל ליפן, היה הדיפלומט הפורטוגזי הראשון שהוסמך בסיאול. בשנת 1988 פתחה פורטוגל שגרירות משלה בסיאול.
בשנת 1984 נסע ראש ממשלת פורטוגל, מריו סוארס לדרום קוריאה, ובשנת 1987 הגיע ראש ממשלת דרום קוריאה, רו שין-יונג, לפורטוגל. מאז התקיימו ביקורי מדינה רבים. לבסוף, נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה ביקר בדרום קוריאה בשנת 2014.
שר החוץ הפורטוגלי אוגוסטו סנטוס סילבה הצטרף להפגנות בינלאומיות נגד ניסויים גרעיניים של צפון קוריאה בינואר 2016. הוא היה מודאג מאוד מהאיום הצפון קוריאני על השלום והביטחון הבינלאומי של דרום קוריאה, וציפה לפעולה משמעותית מצד האומות המאוחדות.
דיפלומטיה
דרום קוריאה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון, וקונסוליה בפורטו.
יחסי כלכלה
סמסונג מפרסמת בשדה התעופה של ליסבון: לסמסונג יש סניף בפורטוגל מאז 1982. ללשכת המסחר הפורטוגזית AICEP סניף בסיאול.
כמה חברות דרום קוריאניות מיוצגות בפורטוגל, בהן קבוצת סמסונג (מאז 1982), יצרנית המזגנים וספקית הרכב Halla Climate (מאז 1996) וקבוצת האלקטרוניקה LG Group (משנת 2000).
סחר דו צדדי
בשנת 2016 ייצאה פורטוגל סחורות ושירותים בשווי 130.4 מיליון יורו לדרום קוריאה (2015: 115.2 מיליון; 2014: 80.0 מיליון; 2013: 122.0 מיליון; 2012: 112.3 מיליון), כאשר החלוקה היא 39.6% לפלסטיק, 16.3% למכונות וציוד, 5.6% למתכות, 5.5% למוצרי עפרות ומינרלים ו-4.4% למוצרים כימיים-תרופתיים.
באותה תקופה, דרום קוריאה סיפקה סחורות ושירותים לפורטוגל בשווי 310.4 מיליון אירו (2015: 303.8 מיליון יורו; 2014: 267.3 מיליון יורו; 2013: 226.1 מיליון יורו; 2012: 172.9 מיליון יורו). מבחינת טובין, 32.6% אחוזים על ידי פלסטיקה, 27.1% על ידי מכונות וציוד, 14.0% על ידי מתכות, 12.2% על ידי כלי רכב וחלקי רכב ו 5.1% - על ידי מוצרים כימיים-תרופתיים.
Return To The Sauce
Return to the Sauce (בעברית: בחזרה לרוטב) הוא האלבום העשירי של הרכב המוזיקה האלקטרונית הישראלי אינפקטד מאשרום.
אלבום זה הוא אלבום החוזר לקווים המנחים של המוזיקה באלבומים הראשונים שההרכב הוציא.
הרצועות: "Liquid Smoke" ו-"Nutmeg" באלבום הוצאו כסינגלים וכחלק ממיני אלבומים, בשנים שקדמו לשנת יציאת האלבום.
אורם קלארק
אורם ביגלנד קלארק (באנגלית: Orme Bigland Clarke; 8 באוקטובר 1880 - 31 במרץ 1949) היה משפטן וקצין בצבא הבריטי. עם תומה של מלחמת העולם הראשונה הוטלה על קלארק המשימה לנסח במהירות את המערכת המשפטית של המנדט הבריטי על פלשתינה ובכך הניח את היסודות למערכת משפט מודרנית שהונהגה בארץ תחת מערכת המשפט העות'מאנית.
ביוגרפיה
קלארק נולד בכלכותה ובגיל 25 נשא לאישה את אלפרידה רוזוולט, נכדתו של ג'יימס אלפרד רוזוולט, דודו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט.<BR> הוא למד משפטים באוניברסיטת אוקספורד, הוסמך לעריכת דין בשנת 1906 ועבד עבור התובע הכללי של בריטניה סר ג'ון סיימון במשך כשמונה שנים. בשנת 1914, ככל הנראה בהמלצתו של סיימון, מונה קלארק ליועץ המשפטי של השער הנשגב של קונסטנטינופול. במהלך עבודתו שם ייעץ למשרד בנושאי מודרניזציה של מערכת המשפט הטורקית, עבודה שנקטעה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1915, לאחר תקופה קצרה עם משפחתו בניו יורק, חזר קלארק לבריטניה כדי להתגייס למאמץ המלחמתי. הוא הוצב ביחידת ארטילריה בצרפת והוצב מחדש במהלך המלחמה בקהיר, שם שירת עד לתום הקרבות בשנת 1918. משנכנסה לתוקפה הפסקת האש ובשיחות השלום החלו מסתמנים גבולות חלוקת המנדטים במזרח התיכון, עלה הצורך במשפטן שינסח במהרה מעין 'חוקה' או מערכת משפטית בארץ ישראל. מאחר שהכוחות בפיקודו של גנרל אלנבי גירשו את הטורקים מפלשתינה, השטח היה למעשה תחת כיבוש צבאי, ומשימת הסדרת המערכת המשפטית הוטלה על הצבא. קלארק, שהיה אז בדרגת רב-סרן, היה האדם בעל הניסיון הרלוונטי באזור, והוא הועבר באופן מיידי לירושלים והחל לעבוד על הפרויקט.
לפי חוקר המשפט הישראלי נתן ברון, קלארק עמל בתנאים קשים, לבדו, מבלי שיוכל להתייעץ עם אף גוף או אדם, והשלים את המשימה בתוך חודשים בודדים. משרדו של קלארק בירושלים היה ממוקם במגרש הרוסים, על קרקע שנמכרה לכתר הבריטי על ידי השלטון החדש במוסקבה לאחר מהפכת 1917. במתחם זה קבע קלארק את משכנו של בית המשפט העליון, ושם הוא נותר עד לחנוכתו של המשכן החדש בשנת 1992. קלארק הגדיר את ערכאות המשפט, ייסד את החלוקה האזורית של בתי המשפט ומינה שופטים בכל רחבי הארץ, תוך הקפדה על מתן ייצוג לקהילות היהודיות, הערביות והבריטיות.
בספטמבר 1918 הכריעו אותו דיכאונות ועומס העבודה ובריאותו החלה מתרופפת. הוא התפטר משירות לאחר שלקה במלריה וחזר לביתו שבאנגליה. בשנת 1921 הוענק לו תואר אצולה בשל 'תרומתו הגדולה למנהל המשפטי בטריטוריות הכבושות'. את המשך הקריירה שלו העביר במשרד האוצר הבריטי.
אשטון איטון
אשטון ג'יימס איטון (באנגלית: Ashton James Eaton; נולד ב-21 בינואר 1988) הוא אתלט אמריקאי, הוא פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים אלוף העולם (מוסקבה 2013, בייג'ינג 2015), 3 פעמים ברציפות אלוף העולם באולם (איסטנבול 2012, סופוט 2014 ופורטלנד 2016), שיאן העולם בעבר בקרב עשר ושיאן העולם הנוכחי בקרב שבע (6,645 נקודות). בתחילת 2017 פרש מפעילות.
ביוגרפיה
איטון נולד בפורטלנד שבמדינת אורגון בארצות הברית. כנער הצטיין באתלטיקה וב-2006 זכה באליפות אורגון לבתי ספר תיכוניים בריצת 400 מטר ובקפיצה לרוחק וסיים שני בריצת 200 מטר. הוא נרשם לאוניברסיטת אורגון ועבר להתחרות בקרב עשר. בשנים 2008–2010 זכה בשלוש אליפויות רצופות של ה-NCAA בקרב עשר, כמו כן ניצח פעמיים רצופות באליפות ה-NCAA באתלטיקה באולם בקרב שבע, כשב-2010 שבר את שיא העולם של בן ארצו דן אובראיין. על הישגיו זכה ב-2010 בתואר אתלט השנה של ה-NCAA ובגביע באוורמן לאתלט המצטיין.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 סיים איטון במקום 18 בתוצאה של 8,061 נקודות.
סגן אלוף העולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה איטון במדליית כסף כשסיים לאחר בן ארצו טריי הארדי בתוצאה של 8,505 נקודות.
אלוף העולם באולם
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ 2012 זכה איטון במדליית זהב בקרב שבע בשיא עולם חדש של 6,645 נקודות (הנוכחי, 2017). ב-2014 הגן על תוארו כשניצח באליפות העולם באולם בהתקיימה בסופוט שבפולין, עם 6,632 נקודות. ב-2016 זכה בפעם השלישית ברציפות באליפות כשניצח באליפות העולם שהתקיימה בפורטלנד בתוצאה של 6,470 נקודות.
שיאן העולם
במהלך המבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת לונדון שבר איטון בקרב עשר בשיא עולם חדש של 9,039 נקודות, טובה ב-13 נקודות משיא העולם הקודם של רומן שברלה. במהלך התחרות שיפר את שיאיו האישיים בחמישה מקצועות, במקצוע המסיים, ריצת 1500 מטר, שיפר את שיאו ב-4:46 שניות. תוצאותיו בתחרות:
אלוף אולימפי - אולימפיאדת לונדון
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה איטון במדליית זהב בתוצאה של 8,869 נקודות, לפני טריי הארדי (8671 נקודות) ולאונל סוארז מקובה (8523 נקודות). במהלך התחרות קבע את התוצאות הבאות:
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה זכה איטון במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8809 נק', לפני מיכאל שריידר מגרמניה (8670 נק') ודמיין וורנר מקנדה (8512 נק').
שיאן עולם פעם שנייה
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג ב-2015 הגן על תוארו בקרב עשר וקבע שיא עולם חדש של 9045 נקודות (הנוכחי, 2017). הוא קבע בתחרות את התוצאות הבאות:
אלוף אולימפי - אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 8,893 נקודות. הוא קבע בתחרות את התוצאות הבאות:
חייו האישיים
איטון נשוי לבריאן תיסן-איטון מקנדה, פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (מוסקבה 2013 ובייג'ינג 2015) בקרב שבע.
גודג'י קוק
שרל אליזבת טקציציאקאווה "גודג'י" קוק (באנגלית: Sherrill Elizabeth Tekatsitsiakawa “Katsi” Cook; נולדה ב-4 בינואר 1952) היא מיילדת ילידית-אמריקאית משבט המוהוק, ופעילה למען איכות הסביבה, בריאות נשים וזכויות ילידיות. היא ידועה בעיקר בשל המחקר שערכה בקהילתה, אומת המוהוק של אקווססנה, במדינת ניו יורק בנושאי צדק סביבתני ובריאות רבייתית.
היא המנכ"לית של עמותת Running Strong for American Indian Youth, ומייסדת של הארגון Woman is the First Environment Collaborative אשר תומך בפרויקטי בריאות קהילתיים המבקשים להעצים נשים ילידות בכל הגילאים ולהגדיל את הידע לגבי בריאות רבייתית. היא הקימה מספר ארגונים המשרתים את קהילת אקווססנה, כולל תוכנית לבריאות נשים ופרויקט ניטור חלב אם.
תחילת דרכה
הצעירה מבין ארבעה ילדים, ג'ודג'י קוק נולדה ב-4 בינואר 1952, לקאוונאיין אוולין מונטור קוק, ויליאם ג'ון קוק בשמורת המוהוק סנט ריג'ס, או אומת המוהוק של אקווססנה. אביה, בוגר דארטמות' קולג', היה טייס שנלחם במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה. הוא מת בתאונת מטוס כשקוק הייתה בת תשעה חודשים. אמה נפטרה כשקוק הייתה בת 11. את המשך ילדותה העבירה קוק אצל סבתה מצד אביה, קנטירס אליזבת הרן קוק, שהייתה מיילדת בקרב האקווססנה.
קוק התחנכה בפנימיה קתולית, אך כבר בגיל נעורים החלה להאמין ולחיות על פי דת הלונגהאוס הילידית המסורתית. היא למדה במכללת סקידמור מ-1970 עד 1972, אז החלה ללמוד בדארטמות' קולג', כחלק ממחזור הנשים הראשון של המכללה. זמן קצר לאחר מכן, היא עזבה את בית הספר כדי להשתתף בתנועה האינדיאנית האמריקאית (AIM), תנועה למען זכויות ילידיות. היא נישאה ליוחניו בריירו, אקדמאי ופעיל למען זכויות ילידים מקובה; לזוג נולדו חמישה ילדים.
קריירה
במהלך שנות ה-1970 וה-1980, עבדו קוק ובריירו עם מועצת ראשי השבט להקמת והפעלת עיתון בשם Akwesasne Notes, שכלל מאמרים על בני האקווססנה או כאלה שרלוונטיים לקהילתם.
ב-1977 החליטה קוק להיות למיילדת, לאחר שהשתתפה בכנס ילידי, שם שמעה דוברות שהדגישו את התפקיד החשוב שמשחקת לידה מסורתית בהחלת אוטונומיה גופנית לנשים ילידות; שליטה על רבייה וילודה אף נחשבה כאמצעי חשוב בפני עצמו להשבת ריבונות ילידית. היא השלימה הכשרה כמיילדת רוחנית בארגון "החווה" (ארגון רוחני המושתת על ערכים של אי-אלימות) בטנסי בשנת 1978, ואחריו גם עברה הכשרה קלינית בתוכנית ההכשרה לבריאות נשים באוניברסיטת ניו מקסיקו.
באקווססנה, קוק המשיכה לעבוד כמיילדת, כולל במתן טיפול טרום לידתי, שירותי מיילדות, טיפול שלאחר הלידה, תכנון המשפחה, ייעוץ משפחתי, ושירותים אחרים. היא גם עזרה לפתח את בית ספר החופש של אקווססנה – בית ספר ילידי עצמאי שנוסד בשנת 1979.
Fstab
fstab (קיצור של File Systems Table - טבלת מערכות קבצים) הוא קובץ הגדרות הקיים בדרך כלל במערכות הפעלה דמויות יוניקס, בסולאריס (שם הוא נקרא vfstab), וכן בלינוקס כחלק מחבילת util-linux המגיעה עם מערכת מרב המערכות. הקובץ אחראי על פעולות שונות הנוגעות בין היתר לעיגון ההתקנים והגדרת הרשאות עליהם. הקובץ ממוקם בנתיב /etc/fstab.
גודג'י קוק
קריירה
חוקרים מטעם בית הספר לרפואה מאונט סיני דגמו את הקרקע במשך שנות השבעים, אך לא בדקו את ההשפעה על חלב אם ותינוקות יונקים. כשקוק חזרה ללמוד לתואר בביולוגיה וחברה בחוג לאקולוגיה אנושית באוניברסיטת קורנל ב-1984, היא פתחה מחקר חלב אם בשמורת האקווססנה בשיתוף פעולה עם סטודנטים נוספים וכימאי ממשרד הבריאות של ניו יורק בשם בריאן בוש. פרויקט בריאות נשים שהקימה הפך לתוכנית ניטור חלב אם, אשר ממשיך לספק שירותי בריאות ומידע עד היום. כתוצאה, קוק שימשה כמתווכת גם במחקרים מאוחרים יותר בין הקהילה המדעית, משרדים ממשלתיים והשבט.
Fstab
תוכן הקובץ
בקובץ קיימות הגדרות המכילות רשימת התקנים במחשב (כגון דיסק קשיח, התקן אחסון נייד, כונן תקליטורים, וכדומה), וכן את חלוקת המחיצות בהן, מערכות הקבצים שעליהן, אופן עיגון המחיצות (אוטומטי או ידני), מקום עיגונן על פני מערכת הקבצים ופרטים נוספים. להגדרות אלו משמעות בהקשר לפקודה mount, האחראית על עיגון מערכות קבצים.
גודג'י קוק
קריירה
קוק המשיכה לפעול בתנועות למען בריאות נשים בזירה המקומית, הארצית והבינלאומית. היא נסעה לגואטמלה לעבוד לצד מיילדות מעם המאיה, והייתה המייסת הילידית של מרכז לידה שש האומות באונטריו שבקנדה, שעורך את תוכנית המיילדות הילידית ומשתתף ביוזמות של חינוך קהילתי. היא חברת דירקטוריון של רשת בריאות הנשים הלאומית (National Women's Health Network), וכן של המועצה הילידית הלאומית למיילדות בקנדה, האחראית על חקיקה בנושא מיילדות ודואגת שזכויות ילידיות יכובדו בכל חקיקה כזו. ב-2009, היא הייתה מייסדת שותפה של מועצת קונונ:קווה, מועצה שבטית באקווססנה בהנהגת נשים, שמטרתה להעצים נשים בקהילה ולקדם מדיניות ממוקדת-נשים למיגור מעגלי אלימות בקהילה.
עבודה באקדמיה
בין השנים 1994–1998, קוק שימשה כמרצה בחוג לבריאות סביבתית וטוקסולוגיה בסטייט יוניברסיטי של ניו יורק (SUNY) באלבני, והייתה עמיתה אורחת בתוכנית לימודי אינדיאנים באוניברסיטת קורנל. ב-2001, היא הייתה חוקרת אורחת באוניברסיטת דלהוזי, וגם הרצתה על רפואה אלטרנטיבית בבית הספר לרפואה בסטייט יוניברסיטי של ניו יורק (SUNY) בבאפלו ובאוניברסיטת קורנל. ב-2008, מאמריה של קוק צורפו לאוסף סופיה סמית בסמית קולג'. ב-2011, היא התקבלה כעמיתה בתוכנית לבריאות רבייתית והסביבה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו (UCSF).
Fstab
מבנה הקובץ
הקובץ הוא קובץ טקסט פשוט, אשר כל שורה בו מציינת התקן שונה, ומכילה חמישה ערכים משתנים אודות ההתקן.
גודג'י קוק
מאמרים ומדיה
גודג'י קוק כתבה כתבות רבות לעיתון הארצי Indian Country Today. מאמריה האקדמיים הם חלק מאוסף סופיה סמית בסמית קולג'.
משפחה
גודג'י קוק נשואה ליוחניו בריירה, פעיל ילידי ואקדמאי מקובה. לזוג חמישה ילדים ושמונה נכדים.
שלמה סדן
שלמה סדן (נולד ב-6 במרץ 1951) הוא שחקן, מדבב, וסופר ישראלי.
ביוגרפיה
סדן נולד וגדל בקיבוץ בית זרע ושיחק כדורעף בהפועל בית זרע. אחיו, מוטל'ה סדן (ששיחק איתו בקבוצת הכדורעף) נהרג במלחמת יום הכיפורים. ב-1979 סיים לימודי משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. מאז 2001 משמש כקריין ומקליט ספרים בספרייה המרכזית לעיוורים כבדי ראייה ומוגבלים. ב-2007 היה עורך העיתון המקומי בעיר מגוריו שהם. ב-2009 החל לעבוד כנהג מונית. ב-2016 יצא ספר הביכורים שלו "ספרי לי עוד על מאריק".
תיאטרון
עם סיום לימודיו החל לשחק בתיאטרון באר שבע.
ב-2001 שיחק במחזמר "היידי בת ההרים" שכתב וביים מאיר מיימון (ע"פ ספרה של יוהנה ספירי). ב-2002 שיחק במחזמר "סאלח שבתי" שכתב אפרים קישון וביים זאב רווח בהפקת הדרן וצח כרמלי. ב-2009 שיחק במחזמר "הרשל'ה 2" שכתב וביים מנחם גולן בהפקת אלי מנדל, ובמחזמר "טופלה טוטוריטו" שכתב וביים מנחם גולן (ע"פ הסיפור "האולר" מאת שלום עליכם).
ב-2015 גילם עורך דין במחזמר "הזמיר" מאת נועם חורב ושי ג'ברי שביים קלוד דדיה במסגרת חג המחזמר בת-ים.
טלוויזיה וקולנוע
ב-1989 שיחק בסרט "הניצחון של ברק" שכתבה יפה כלב (בעקבות הספר "אור ואלכסנדרה" מאת יצחק נוי) וביים חיים כלב. ב-1992 גילם עסקן במעברה בסרט "טיפת מזל" שכתבו חנן פלד וזאב רווח שגם ביים. בין השנים 1995–2000 גילם את מייק לינוביץ' בסדרה "רמת אביב גימל". ב-1998 שיחק בסדרת הטלוויזיה "החוף הדרומי" ששודרה בערוץ 2. ב-1999 גילם את אונסיס בסדרת הטלוויזיה "מנדל וגורנשטיין חקירות בע"מ" שכתבו גיא מרוז ויוני להב וביים מיקי בהגן ששודרה בערוץ 1. ב-2006 גילם מנחה תוכנית בסרט "הדברים שמאחורי השמש" שכתב וביים יובל שפרמן. ב-2006 גילם במאי בסדרה "החיים זה לא הכל" שכתב דניאל לפין וביים עדי בנימינוב. ב-2010 גילם גינקולוג בסדרה "טקסי דרייבר" שכתב יובל סגל וביים איתן ענר. ב-2011 שיחק בסרט "לא רואים עליך" שכתבו טל עומר ומיכל אביעד שגם ביימה. ב-2011 גילם את נחושתן, תפקיד אורח בסדרה "פולישוק" שכתב וביים שמואל הספרי וגילם את מיכאל בסדרה "אורים ותומים" שכתב שוקי בן נעים וביים אריאל בנבג'י. ב-2012 גילם את פרופסור ניומן בסרט "הסיפור של יוסי" שכתב איתי סגל וביים איתן פוקס, גילם את עמי בסדרה "בנות הזהב" שכתבו לי גילת ואריק שגב וביימה שירילי דשא.
סדן השתתף כשחקן ראשי גם במספר סרטים בקולנוע חרדי, של הבמאי יהודה גרובייס: "אחים לנצח", "הנקמה היהודית", "כוחם של תהילים", "אבודים בדרך", "האוצר מסיני", "הזכייה הגדולה", ועוד.
חיים אישיים
היה נשוי לדורית, סמנכ"לית השיווק של חברת שיכון ובינוי, ממנה התגרש ב-2012, ולהם שתי בנות.
מתגורר בשוהם, ועוסק כיום כנהג מונית במוניות הדר בנמל התעופה בן-גוריון.
תות פקיסטני
תות פקיסטני (שם מדעי: Morus macroura Miq, ידוע באנגלית גם כתות הימלאיה - Himalayan Mulberry, וידוע בעברית גם כתות אפגני) הוא מין עץ פרי, נשיר, בינוני-גדול, מאריך חיים, דו-ביתי, אחד מ-17 מינים של הסוג תות (Morus) ממשפחת התותיים (Moraceae). הוא גדל בר בטיבט, למרגלות הרי ההימלאיה, ויערות הודו-סין. המין דו-ביתי, אך במקרים רבים יצליח לפתח פרי ללא האבקה (פרתנוקרפיה), ומסוגל להניב פרי לאורך שנים רבות. אחרי הַאֲבָקָה והפריה מתפתחת מכל עלה שחלה אגוזית (פרי יבש שאינו נפתח בהבשילו) קטנה וקשה. במהלך ההבשלה מתאחים ארבעת עלי העטיף, מתמלאים מוהל עסיסי ומתוק, תופחים, ומתערים בדופן עלה השחלה ובאגוזית. וכך, הופך מקבץ האגוזיות לפרי מדומה. הפרי מאורך, בגודל שנע בין 6-15 ס"מ בצבעים שונים - לבן, אדום או כמעט שחור, בהתאם לזן הספציפי. טעם הפירות מתוק במיוחד.
רויטל סילברמן גרין
רויטל סילברמן גרין (נולדה ב-1971 בפתח תקווה) היא אוצרת ישראלית של אמנות עכשווית.
ביוגרפיה
רויטל סילברמן גרין היא בעלת תואר ראשון (1997) ותואר שני (2004) בתולדות האמנות מאוניברסיטת תל אביב. עבודת המחקר שלה במסגרת התואר השני בהנחיית פרופ' מרדכי עומר, עסקה ביחסו של האמן דייוויד הוקני אל המרחב. בשנת 2007 סיימה לימודי תעודה במוזיאולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1997–2000 עבדה במוזיאון תל אביב לאמנות וב בתל אביב כעוזרת מחקר של פרופ' עומר ששימש כמנכ"ל ואוצר ראשי של מוזיאון תל אביב לאמנות. בין השנים 2015–2020 עבדה כעוזרת אוצרת במוזיאון חיפה לאמנות, מוזיאון מאנה-כץ ובית הרמן שטרוק. משנת 2020 עובדת ב כאוצרת משנה.
סילברמן גרין מתגוררת בזכרון יעקב. היא נשואה לדויד גרין ולהם שלושה ילדים.
תפיסה אוצרותית
סילברמן גרין אוצרת תערוכות בחללי תצוגה ממוסדים כמו מוזיאונים וגלריות ובמקביל פועלת באופן עקבי ולאורך שנים בחללים אלטרנטיביים ובמרחב הציבורי. בפעולת האוצרות שלה בחללי תצוגה ממוסדים היא שמה דגש על תערוכות נושא קבוצתיות שנוגעות בסוגיות חברתיות ותרבותיות עכשוויות כמו התערוכה "!Overload" שטיפלה בהיבטים של עומס יתר שנגרם מהשימוש המרובה במדיה חברתית. בעבודה באתרים חוץ מוזיאלים סילברמן גרין פועלת בתוך ועם ההקשרים ההיסטוריים של המקום ומשלבת בהם אמנות עכשווית. עבודה במרחבים כאלה, שלעיתים לא הוצגה בהם אמנות קודם לכן, מטעינים הן את העבודות והן את האתר במשמעויות ובהקשרים חדשים. כבר בראשית דרכה כאוצרת פעלה בחללי דיזנגוף סנטר בתל אביב (1999) ובעשור האחרון הציגה תערוכות ברחבי זכרון יעקב, באתרים היסטוריים ובחצרות הבתים.
לרקוד עם דמעות בעיניים
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-11 במצעד השבועי של מדיה פורסט ולמקום השני במצעד הרשמי של גלגלצ.
לשיר יצא מיני-אלבום אשר כולל ארבעה רמיקסים לשיר.
רקע וכתיבה
השיר יצא לאור בזמן סיבוב הופעות משותף של לידר ומייזנר. נכתב על ידי עברי לידר ועופר מאירי, הולחן על ידי לידר והופק על ידי דיג’יי DJ PM ותומר מייזנר. בשיר מופיע בית אשר בוצע על ידי נועה קירל.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי תוך שצבר למעלה מחצי מיליון השמעות.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית ואף נתן לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי איתמר לידר וגיא שגיא, והועלה בשידור חי לערוץ היוטיוב של עברי לידר ב-25 באוגוסט 2019 בסמוך לצאתו כסינגל. בקליפ ניתן לראות את לידר ומייזנר מתקלטים ורקדנים רוקדים במועדון, כמתואר בשיר.
ג'רוזלם (ניו זילנד)
ג'רוזלם (באנגלית: Jerusalem, השם האנגלי של ירושלים; במאורית: Hiruharama, נהגה: "הירוהרמה") הוא כפר דייגים על גדת נהר ונגנאוי, אחד הנהרות העיקריים שבאי הצפוני של ניו זילנד. גובה היישוב מעל פני הים 227 מטרים, והוא ממוקם בחבל מנוואטו-ונגנאוי. מתגוררים בו (נכון לשנת 2018) 1,155 תושבים.
היסטוריה
בשנת 1854 הוקם במקום מיסיון נוצרי קתולי.
בעקבות הקמת המיסיון הוקם הכפר המקומי. בשנת 1892 הקימה סוזן אלברט (הידועה בכינוי מרי ג'וסף אוברט) את מסדר הנזירות "אחיות החסד" - מסדר שהפך לאחד המסדרים המכובדים ביותר של נזירות.
בבית הקברות של המנזר קבורים קתולים ידועים ובהם המשורר הניו זילנדי ג'יימס ק. בקסטר אשר הוא וחסידיו הקימו במקום קהילה יוצרת.
Fifty Shades of Grey (פסקול)
Fifty Shades of Grey (בעברית: חמישים גוונים של אפור) הוא פסקול שהוקלט על ידי אומנים שונים. הפסקול יצא לאור ב-10 בפברואר 2015 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. הפסקול נועד לקדם את הסרט, "חמישים גוונים של אפור".
יחסי אינדונזיה–בוסניה והרצגובינה
יחסי אינדונזיה–בוסניה והרצגובינה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של בוסניה והרצגובינה ואינדונזיה. היחסים הדו-צדדיים הונעו בתחילה על ידי אנושיות וסולידריות דתית. כאומה עם האוכלוסייה המוסלמית הגדולה ביותר, האינדונזים היו המומים מהטיהור האתני נגד בוסניאקים מוסלמים במהלך מלחמת בוסניה, והתארגנו וגייסו עזרה באופן מיידי. התמיכה האינדונזית בבוסניה והרצגובינה נעה בין איסוף תרומות, שליחת כוחות שמירת שלום תחת האו"ם, לבניית מסגד.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין בוסניה והרצגובינה לאינדונזיה החלו ב-20 במאי 1992, כאשר אינדונזיה הכירה בבוסניה והרצגובינה בעקבות התפרקות יוגוסלביה. אינדונזיה גם תרמה למאמצי שלום וביטחון על ידי שליחת כוחות שמירת שלום במדינה בשנים 1992–1996 תחת כוח ההגנה של האו"ם (UNPROFOR). המשקיפים הצבאיים מאינדונזיה הובלו על ידי נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו, שהיה אז בריגדיר גנרל, והיה המשקיף הצבאי הראשי תחת UNPROFOR בבוסניה והרצגובינה בשנים 1995–1996. ממשלת בוסניה והרצגובינה הקימה את שגרירותה בג'קרטה בשנת 1998. בתקופה 1994–2010 העניין האינדונזי בבוסניה והרצגובינה התנהל באמצעות שגרירות אינדונזית בבודפשט, ולבסוף הוקמה השגרירות האינדונזית בסרייבו ב-10 בנובמבר 2010. בשנת 2001 סייעה אינדונזיה בבניית אחד המסגדים הגדולים של סרייבו, מסגד איסתקלל, שנחנך על ידי שר הדתות האינדונזי בספטמבר 2001.
שפירים
{{פירושונים|
ראו גם
}}
וייקוסלב בוואנדה
וייקוסלב בוואנדה (בקרואטית: Vjekoslav Bevanda, נולד ב-13 במאי 1956) הוא פוליטיקאי קרואטי-בוסני ששימש כראש ממשלת בוסניה והרצגובינה בשנים 2012 עד 2015.
וייקוסלב בוואנדה נולד בבוסניה והרצגובינה, אז חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. הוא גדל במוסטאר וסיים שם פקולטה לכלכלה ותואר שני במימון של האוניברסיטה המקומית. בשנים 1979–1989 הוא עבד במפעל SOKO המקומי כקצין מימון השקעות, מנהל שירות תפעול תשלומים, מנהל מחלקת תפעול בנקאות, מנהל שירות פיננסי מיוחד, ומנהל הבנק הפנימי.
לאחר שנת 1990 עבר לתחום הבנקאות, והיה סגן מנהל ומנהל בנק APRO במוסטר. בשנת 2007 מונה לשר האוצר של בוסניה והרצגובינה. בשנים 2010–2011 היה חבר בית הנבחרים של הפרלמנט של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה. בשנת 2012 מונה לראש הממשלה במקום ניקולא שפיריץ', וכיהן בתפקיד במשך שלוש שנים. בשנת 2015 חזר לתפקיד שר האוצר.
Tony Bennett Sings More Great Rodgers and Hart
Tony Bennett Sings More Great Rodgers and Hart (בעברית: טוני בנט שר שירים נוספים של רוג'רס והארט) הוא אלבום האולפן ה-38 של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1977 חברת התקליטים אימפרוב רקורדס.
Teen Angels: el Adios 3D
Teen Angels: el Adios 3D (בתרגום חופשי לעברית: טין אנג'לס: להתראות 3D, ידוע גם בשם: טין אנג'לס: הפרידה) הוא סרט תיעודי ארגנטינאי המתעד את הפרידה של להקת "טין אנג'לס", אשר הוקמה לאחר שידור הסדרה "כמעט מלאכים". הסרט בוים על ידי חואן מנואל חימנס, והופק על ידי גוסטבו ז'אנקלביץ'. חברות ההפקה שהפיקו את הסרט הן Cris Morena Group ,RGB Entertainment וערוץ Yups.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בארגנטינה ב-30 במאי 2013 בתלת־ממד, בהפצת Buena Vista. בישראל הסרט היה אמור להיות מוקרן בתרגום עברי, אך בסופו של דבר זה לא קרה. אורך הסרט הוא כ-92 דקות, ושפת המקור שלו היא ספרדית.
רקע
הסרט מוקדש להופעה האחרונה של הטין אנג'לס בתיאטרון גראן רקס שבבואנוס איירס, שם הלהקה ביצעה הופעות רבות משנת 2007 במסגרת הסדרה "כמעט מלאכים". לרגל הפרידה מהלהקה, הלהקה התחילה סדרת הופעות בתיאטרון גראן רקס מיוני 2012 עד ההופעה האחרונה ב-27 ביולי 2012. בחודש ספטמבר של אותה שנה, ערוץ Yups הקרין את ההופעה האחרונה של הלהקה בקולנוע בלימה, עיר הבירה של פרו.
זמן קצר לאחר מכן, בתחילת שנת 2013, הוכרז על ידי ערוץ Yups שיצא סרט פרידה על הלהקה. הטריילר לסרט הופץ ב-10 בפברואר 2013. לאחר הפרידה, חברי הלהקה חזרו לאולם בשביל להקליט ראיון על ההיסטוריה של הלהקה במהלך שש השנים שהם הופיעו.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בארגנטינה ב-30 במאי 2013 בתלת־ממד, כאשר זהו בין הסרטים הראשונים שהוקרנו בארגנטינה בטכנולוגיה זו. בהקרנת הבכורה של הסרט היו מעריצים רבים, חברים, בני משפחה, עיתונאים וארבעה מחברי הלהקה. גאסטון דלמהאו, חבר הלהקה שלא הגיע, נאלץ לא לבוא בגלל שהיה בארצות הברית.
משתתפים
בסרט השתתפו חמשת חברי להקת טין אנג'לס: אאוחניה סוארס, שפרשה מהלהקה והוחלפה ברוסיו איגרסבל, לא השתתפה בסרט.
קבלה
ביום הבכורה של הסרט, הסרט הגיע למקום השישי עם יותר מ-2,259 צופים בבואנוס איירס בלבד. זמן קצר לאחר מכן, הסרט הגיע למקום התשיעי לאחר שצפו בו 12,000 צופים. באותה שנה שהסרט הופץ, הסרט היה מועמד לפרס בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון ארגנטינה, שם הוא זכה בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר". הפרס הוענק ללאלי אספוסיטו וחואן פדרו לנסאני, שהיו מועמדים לפרסים בקטגוריות אחרות.
אבי שומר
אבי שומר (נולד ב-21 בפברואר 1956) הוא המנכ"ל ואחד הבעלים של רשת "צומת ספרים".
ביוגרפיה
שומר נולד בירושלים, גדל בשכונת בית וגן ולמד בתיכון בויאר. לאחר שירותו הצבאי למד שנתיים באוניברסיטה העברית בירושלים (יחסים בינלאומיים ומדע המדינה).
ב-1981, בגיל 25, פתח שומר את חנות הספרים הראשונה שלו, "המקור", בשכונת רמות אשכול. בהמשך פתח חנויות נוספות והקים את רשת "יריד הספרים".
בשנת 2002, כשרשת "יריד הספרים" מנתה 17 סניפים, היא התמזגה עם רשת "צומת ספרים", שמנתה 14 סניפים. ומאז שומר הוא מנכ"ל החברה המאוחדת, והפך אותה לרשת ספרים מהגדולות בישראל, עם יותר מ-90 סניפים. הרשת בניהולו בלטה במבצעים למכירת ספרים מוזלים, כגון "4 במאה" (ארבעה ספרים במאה ש"ח). מבצעי הוזלה אלה עוררו זעם בקרב חלק מהמו"לים, שחשו אנוסים להוריד את מחירי ספריהם.
על התחרות במתחרה העיקרית, רשת "סטימצקי", אמר שומר:
פעמון (שיר)
פעמון הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל. הוא יצא לאור ב-15 במרץ 2022, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא נכתב על ידי קירל ורון ביטון והופק על ידי איתי גלו, שהפיק גם את "מועבט" של עדן בן זקן. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-1.5 מיליון השמעות.
אבי שומר
ביוגרפיה
שומר מעורב בפעילות פילנתרופית ויושב בחבר הנאמנים של עמותת חיים - למען ילדים חולי סרטן בישראל.
פעמון (שיר)
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הישראלי של המדיה פורסט.
אבי שומר
ביוגרפיה
שומר נבחר על ידי איגוד המפרסמים בישראל לאיש השיווק של חודש ינואר 2008.
שומר נשוי ואב לשניים.
פעמון (שיר)
רקע וכתיבה
בריאיון לרשת 13 הסבירה קירל כי שיתוף הפעולה בינה לבין גאלו נוצר תחילה ברצונו האישי לעבוד עמה. היא טענה כי הוא הזמין אותה מספר פעמים לאולפנו הפרטי כדי לעבוד על יצירות יחד. לאחר מכן הציעה לצרף את ביטון, ויחד חשבו השלושה על קונספט שילווה את השיר. בהתאם לכותרו, הרעיון שהרצועה כרוכה סביבו הוא פעמון והצלילים שהוא מפיק בנקישה. - הסבירה קירל על צלילי הפעמון.