cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ייסון מרלס
ביוגרפיה
ב-1994 הופיע מרלס לראשונה על המסך בתפקיד קטן בסרט "To Die For". עד מהרה התבסס כשחקן טלוויזיה מצליח והחל להופיע בסדרת הדרמה הרפואית "חדר מיון" בתפקיד פקיד הקבלה מאט האולי, שגילם בין 1994 ל-1997. באותה תקופה שיחק בתוכניות טלוויזיה נוספות בהן בסדרות "Thief Takers" ו-"The Bill". ב-1999 גילם את פיל דילייני ההומוסקסואל בסדרת הטלוויזיה "קוויר בעיר". בקולנוע הופיע מרלס בסרט "עדת ראייה" משנת 1999. בטלוויזיה שיחק לעיתים קרובות יותר, בין השאר גילם את מרטין ליץ' בסדרת הדרמה "לדפון שעון" בין השנים 2000 ו-2001. עוד בשנת 2000 הופיע בתפקיד קארל ויטאקר בשני פרקים של הסדרה "Fat Friends", וגילם שוב את אותה דמות בפרק נוסף ב-2002. מרלס הופיע בתפקיד אורח בפרק בסדרה "חקירות המפקח לינלי" לצדו של נתניאל פרקר ובפרק בסדרה "A Touch of Frost" בכיכובו של דייוויד ג'ייסון.
מרלס זכה להכרה רחבה יותר כשהחל להופיע בתפקיד מעצב השיער גאווין פראדיי בסדרת הדרמה של ה-BBC "קצוות מפוצלים". הסדרה רצה במשך שלוש שנים, ובסדרה גאווין, הדמות שגילם, מקנא לאשתו אלי (שרה פאריש) והרומן שהיא מנהלת עם פין (בן דניאלס), והוא זומם עם אשתו שלו פין, מיה (אמנדה הולדן). מאוחר יותר הוא מחדש את מערכת היחסים שלו עם אלי, אבל זמן קצר אחר כך היא מתה בתאונת דרכים. לאחר שזכה לתשומת לב של התקשורת והציבור, הפך מרלס לידוען והופיע כאורח בתוכניות טלוויזיה שונות בהן "מקבילית המוחות" בשנת 2004, שלוש פעמים בתוכנית "This Morning", ושלוש פעמים בתוכנית "Loose Women". בנוסף שיחק בסדרות טלוויזיה כגון "The Afternoon Play", "מקום בו נמצא הלב" ו-"Murder City". ב-2005 כיכב בסרט הקולנוע "The Jealous God" בתפקיד וינסנט דאנגרייבן לצדה של השחקנית דניז ולץ'.
מ-2010 עד 2014 שיחק מרלס בתפקיד איש העסקים הממולח דקלן מייסי באופרת הסבון הוותיקה של רשת ITV "אמרדייל". מקום ההתרחשות הוא ביורקשייר דיילס, ודמותו של מרלס הייתה משא אהבתה של נטשה ויילד, בגילומה של אמנדה דונוהו. ב-2011 היה מרלס מועמד על תפקידו זה לפרס "נבל השנה" של פרסי הסבון הבריטים. בספטמבר 2014 פורסם שמרלס החליט לעזוב את הסדרה אחרי ארבע שנים בתפקיד.
ב-2015 גילם מרלס את סטיוארט האו בפרק בסדרת הטלוויזיה "Death in Paradise" של ה-BBC. ב-2016 החל להופיע בסדרת הדרמה-קומית "Agatha Raisin".
תיאטרון
מאוגוסט 2007 עד אוקטובר אותה שנה הופיע מרלס עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון קאנטריארד בסטרטפורד על האייבון. הוא שיחק בתפקיד אורסינו במחזה "הלילה השנים עשר" מאת ויליאם שייקספיר לצדו של אחיו סיימון מרלס שגילם את אנטוניו. האחים מרלס הופיעו יחד בסיור הופעות של המחזה "קומדיה של טעויות" עם הלהקה השייקספירית המלכותית בין אוקטובר לדצמבר 2007. ממרץ עד אפריל 2009 שיחק מרלס בתיאטרון רויאל פלימות' בהפקה של המחזה "מידה כנגד מידה' בתפקיד אנג'לו לצדו של אליסטר מקגוון שגילם את הדוכס. בפברואר 2010 הועברה ההפקה לתיאטרון אלמיידה. ממאי עד יוני 2015 כיכב בתפקיד אחד המושבעים בסיבוב הופעות של המחזה "12 המושבעים" לצדם של אנדרו לאנסל, גארת' דייוויד-לויד, דניס ליל ורוברט דאנקן.
באוקטובר 2016 גילם מרלס דמות של גנגסטר שחקן, ג'ון בינדון, בהפקה של המחזה "A Princess Undone" שהצגת הבכורה שלו הייתה בתיאטרון קיימברידג' ארטס.
בימוי וכתיבה
ב-2007 סיים מרלס לכתוב את הסרט הקצר "Le Petit Mort" שהוצג בפסטיבלים בניו יורק, לונדון ושטרסבורג. ב-2008 החל לביים עבור BBC סקוטלנד את הסדרה "River City".
חיים אישיים
מלרס מתגורר חלק מזמנו בלונדון והשאר בצפון מזרח אנגליה. הוא גרוש מאשתו השנייה, זרלינה יוז, אתה יש לו בן בשם ג'קסון ובת בשם קטיה. מנישואיו הראשונים לג'ודית הרלי יש למלרס שתי בנות קמילה וג'ינה. הוא נשוי לשחקנית אמה לאונדס ולבני הזוג יש בת בשם מרתה.
עונת 2020/2021 ב-KHL
עונת 2020/2021 היא העונה ה-13 במספר של ליגת ההוקי הקונטיננטלית. העונה הסדירה החלה בספטמבר 2020 והסתיימה בפברואר 2021. במרץ-אפריל נערך פלייאוף גביע גגארין.
תקרת שכר
החל מעונת 2020/2021 מנהלת הליגה הציבה "תקרת שכר" של 900 מיליון רובל ו"קומת שכר "של 270 מיליון רובל בממוצע. סוגי ההכנסה הכלולים ב"תקרת השכר נקבעים על פי התקנה בדומה למה שהיה נהוג בעונות הקודמות: לא נכלל ב"תקרת השכר":
אירועים עיקריים
ב-3 בספטמבר קבוצת יוקריט סירבה לנסוע למשחק החוץ מול דינמו מינסק בעקבות ההפגנות בבלארוס, ליוקריט נפסק בשל כך הפסד טכני. בנוסף יוקריט אולצה להיכנס לבידוד של שבועיים לאחר שכמה משחקניה נמצאו חיוביים לנגיף COVID-19 ושאר משחקיה נדחו.
טבלת האליפות
כתב מודגש מתייחס לקבוצות שהעפילו לפלייאוף גביע גגארין.כתב נטוי מתייחס לקבוצות שלא העפילו לפלייאוף.
קרלוס סנטנה
קרלוס אגוסטו אלבס סנטנה (בספרדית: Carlos Augusto Santana Alves; נולד ב-20 ביולי 1947) הוא מוזיקאי וגיטריסט אמריקאי-מקסיקני ומנהיג להקת סנטנה. זוכה פרס גראמי.
ביוגרפיה
סנטנה נולד באאוטלן דה נבארו, מקסיקו (Autlan de Navarro, Jalisco, México). לסנטנה שני אחים וארבע אחיות. בגיל 5, החל סנטנה לנגן בכינור. בגיל 8 החל להתעניין בגיטרה והתלהב ממוזיקת בלוז, רוק אנד רול וR&B. זמן קצר לאחר מכן הצטרף למספר להקות והחל להופיע איתן. ב-1960, היגרה משפחתו לסן פרנסיסקו, אך קרלוס סירב להצטרף והעדיף לעבוד כמוזיקאי בגיל 13. לבסוף הוא השתכנע להישאר. סנטנה עזר למשפחתו ועבד כשוטף כלים.
בסוף 1966, רצה טום פרזיר להקים להקת רוק חדשה. הוא צירף אליו את סנטנה, מייק קארבלו, רוד הרפר, גז רודריגז וגרג רולי. הלהקה נקראה "להקת סנטנה בלוז", אך מאוחר יותר קיצרה את שמה לסנטנה. סנטנה הוכרז כמנהיג הלהקה והלהקה נקראה על שמו משום שבשנות השישים תאגידי המוזיקה דרשו שלכל להקה יהיה מנהיג שיעבוד מולן. הלהקה התפרסמה לאחר הופעתה בפסטיבל וודסטוק ב-1969 עם ביצוע מרשים ומלהיב של הקטע האינסטרומנטלי שלהם "Soul Sacrifice". לאחר הפסטיבל חתמה הלהקה בחברת התקליטים "קולומביה", איתם עבדו סנטנה ולהקתו עד שנת 1992. בשנות ה-70 שינה סנטנה את סגנונו לפיוז'ן וג'אז, והחל לפעול גם מחוץ ללהקה. בין השאר הופיע והקליט עם באדי מיילס, שניגן קודם בלהקתו של ג'ימי הנדריקס "Band Of Gypsys". בשנים אלו ביסס סנטנה את מעמדו כגיטריסט, ואת מעמד הלהקה כאחת מהמוכרות והמצליחות בעולם בסגנונה.
סנטנה פתח את שנות ה-90' באלבום "Spirits Dancing in the Flesh" ב-1990. אחריו יצאו האלבומים "Milago" (1992), אלבום ההופעה החיה "Sacred Fire" ב-1993 ו-"Brothers", שבו שיתף פעולה עם אחיו חורחה ואחיינו קרלוס הרננדז ב-1994, אבל מבחינה מסחרית אלבומים אלה לא הצליחו. במשך מספר שנים הופיע סנטנה ברחבי העולם, אבל לא הוציא אלבומים חדשים ולבסוף נשאר ללא חוזה הקלטות. היו כאלו שראו בדעיכת הפופולריות של הלהקה כסוף הקריירה המוזיקלית של סנטנה.
למזלו, חברת התקליטים אריסטה רקורדס, חברת בת של סוני רקורדס, בבעלותו של האמרגן קלייב דייוויס שעבד עם סנטנה בקולומביה רקורדס, החתימה אותו ועודדה אותו להקליט אלבום עתיר כוכבים עם האומנים הצעירים ביותר של שנות ה-90'. התוצאה מכך היה האלבום "Supernatural" (על-טבעי), שכלל שיתופי פעולה עם מוזיקאים כמו הזמר Everlast, רוב תומאס מלהקת "Matchbox 20", אריק קלפטון, לורן היל, וייקליף ז'אן, סי-לו גרין, מנה, דייב מת'יוס, קיי. סיי פורטר, ג'יי. ביי. אקל ואחרים. אך למרות כל הכוכבים, הלהיט הראשי של האלבום הוא זה שתפס את תשומת הלב של המעריצים ושל תעשיית המוזיקה. השיר "Smooth", הוא שיר דינמי בקצב הצ'ה צ'ה, נכתב יחד עם הזמר רוב תומאס שביצע גם את השיר ושוזר בתוכו קטעי גיטרה של סנטנה כקטעי מילוי ומעבר של השיר. ההצלחה של השיר נראתה ברדיו באופן מידי והוא התנגן במגוון רחב של תחנות רדיו.
השיר "Smooth" כיכב במקום הראשון במצעד 100 השירים הטובים ביותר של מגזין "בילבורד", והפך ללהיט מס' 1 האחרון של שנות ה-90'. הקליפ, שצולם ברחוב בסגנון ה"באריו" המקסיקני, זכה גם הוא להצלחה רבה. האלבום Supernatural הגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים בארצות הברית והלהיט שיצא אחריו, "Maria Maria", שנחשב גם להיט מספר אחד, השתתפו בו צמד מפיקי ה-R&B, The Product G&B, כיכב במשך עשרה שבועות באביב בשנת 2000. בסופו של דבר "Supernatural" מכר מעל 15 מיליון עותקים ברחבי ארצות הברית וזכה ב-8 פרסי גראמי כולל אלבום השנה, מה שהפך אותו להיות אלבום המוצלח ביותר של סנטנה. קרלוס סנטנה, לצד ההרכב הקלאסי של להקת סנטנה משני האלבומים הראשונים, הושבע כנגן, להיכל התהילה של הרוקנרול ב-1998. הוא ביצע את השיר "Black Magic Woman" עם כותב השיר, מייסד להקת פליטווד מק, פיטר גרין, שגם הוא הושבע להיכל התהילה באותו הערב.
בשנת 2000, האלבום "Supernatural" זכה בתשעה פרסי גראמי (בשמונה מהם זכה סנטנה עצמו), כולל אלבום השנה, תקליט השנה על הלהיט "Smooth", וסנטנה אף זכה יחד עם רוב תומאס והמלחין איטל שור בשיר השנה. בנאומי קבלת הפרסים, תיאר סנטנה את רגשותיו אודות מקומה של המוזיקה בקיום הרוחני של האדם. מאוחר יותר באותה שנה, זכה סנטנה בשלושה פרסים כולל תקליט השנה בטקס פרסי הגראמי הלטיני. בשנת 2001, כישורי הגיטרה של סנטנה השתלבו בשירו של מייקל ג'קסון "Whatever Happens" מהאלבום "Invincible".
בשנת 2002, סנטנה הוציא את האלבום "Shaman", בו השתמש שוב בפורמט של האלבום "Supernatural" עם אומנים אורחים הכוללים את הזמרים Citizen Cope, סיל ולהקת הרוק הנוצרי הכבד P.O.D. אמנם האלבום לא זכה בהצלחה המסחררת של קודמו, אך הוא הצליח להוציא שני להיטים לרדיו. השיר "The Game of Love" עם הזמרת מישל בראנץ', עלה למקום החמישי במצעד 100 השירים הלוהטים במצעד הפזמונים של מגזין "בילבורד", וכיכב שבועות רבים בפסגת רשימת הלהיטים המודרניים למבוגרים של מגזין "בילבורד", והלהיט "Why Don't you & I" שנכתב על ידי וכלל את הזמר צ'אד קרוגר מהלהקה "ניקלבק" (המקור שבוצע על ידי קרוגר וגרסת הרמיקס עם הזמר אלכס בנד מהלהקה the Calling שולבו לביצוע שנעשה במיוחד למצעד) שהגיע למקום השמיני במצעד ה-100 השירים הלוהטים. "The Game of Love" התקדם ואף זכה בפרס שיתוף הפעולה הווקאלי בתחום הפופ בטקס פרסי הגראמי. באותה שנה הושבע סנטנה להיכל התהילה הבינלאומי של המוזיקה הלטינית.
בשנת 2003 דורג סנטנה במקום ה-15 ברשימת 100 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים על ידי עורך מגזין הרולינג סטון.
בשנים הבאות המשיך סנטנה להוציא אלבומים כמו האלבום "All That I Am" שכללו שיתופי פעולה נוספים עם הזמרים מישל בראנץ', צ'אד קרוגר, סולן להקת "אירוסמית'", סטיבן טיילר ועוד. בשנת 2006 החל גם לקדם את הלהקה של בנו סלבדור כהרכב הפותח של ההופעה. ב-3 ביוני 2010 היה אמור להופיע בישראל, באצטדיון בלומפילד, כחלק מסיבוב הופעות עולמי לקידום אלבום הופעה חיה בשם "The Woodstock Experience", אך ההופעה בוטלה.
בשנת 2010, הגיע סנטנה למקום 90 ברשימת 100 האמנים הגדולים ביותר בכל הזמנים של מגזין המוזיקה רולינג סטון. בשנת 2015 דורג במקום ה-20 ברשימת מאה הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים גם של הרולינג סטון.
ב-2016 התאחד סנטנה עם חברי להקתו בעבר כדי להוציא את האלבום "Santana IV" והלהקה המשיכה לסבב הופעות קצר שבמהלכו הופיעה בפני כ-25,000 צופים בפארק הירקון בתל אביב. לאחר מכן, בשנת 2018 פרסם סנטנה שיעור גיטרה ביוטיוב כחלק ממערך השיעורים המקוון MasterClass.
במרץ 2020, מסע ההופעות של סנטנה שנקרא, "Miraculous World Tour" היה אמור לצאת סיבוב הופעות עולמי, אך המסע התבטל עקב מגפת הקורונה שפרצה ברחבי עולם.
סנטנה מנגן בגיטרה שהוכנה בעבודת יד מתוצרת חברת PRS בדגם סנטנה שהוכן במיוחד בשבילו.
משפחה
ב-19 באוקטובר 2007, אשתו מזה 34 שנים, דבורה סנטנה, ביקשה להתגרש. לזוג שלושה ילדים. ב-19 בדצמבר 2010 נישא קרלוס למתופפת האמריקאית סינדי בלקמן.
גרם שמיים עמוק
ממוזער|250px|שמאל|ה[[פליאדות (צביר כוכבים)|פליאדות - צביר פתוח ובו דומיננטיות של כוכבים כחולים המוקפים בערפיליות החזרה]] שמאל|ממוזער|250px|[[ערפילית עין החתול (NGC 6543) - ערפילית פלנטרית]] שמאל|ממוזער|250px|הגלקסיה הספירלית [[NGC 1300]]
גרם שמיים עמוק (מאנגלית Deep sky object בראשי תיבות: DSO) הוא כינוי המשמש חובבי אסטרונומיה לתיאור עצמים עמומים הנמצאים מחוץ למערכת השמש, אשר מרחקם נמדד בעשרות עד מיליארדי שנות אור מן השמש. פעמים רבות עצמים אלו מורכבים מכוכבים רבים, דוגמת גלקסיות או ערפיליות, אולם עקב מרחקם הרב מתייחסים אליהם בגוף יחיד.
סוגים שונים של גרמי שמים עמוקים הם:
דואר רוסיה
דואר רוסיה או הדואר הרוסי (ברוסית: Почта России או בשמו המלא: Акционерное общество «Почта России», חברת המניות "דואר רוסיה") הוא חברה ממשלתית פדרלית, האחראית העיקרית לאספקת שירותי דואר בשטחי הפדרציה הרוסית ומספקת גם שירותי בנקאות. החברה הוקמה כחברת מניות בשנת 2002 והיא אחראית לאיסוף ואספקת דואר ברוסיה ומחוצה לה, הנפקת בולי דואר והתמחות במתן שירותי בנקאות.
חברת דואר רוסיה חברה באיגוד הדואר העולמי ומהווה יחידת סמך במשרד התקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה. קודם לכן הייתה כפופה לסוכנות התקשורת הפדרלית. במרץ 2013 הוכנסה לרשימת העסקים האסטרטגיים וביוני 2018 ממשלת רוסיה החלה ברפורמה ארגונית והפיכת החברה לחברת מניות.
היסטוריה
ראשיתו של שירות הדואר הרוסי ב-1516 עם תחילת פעולתו של לשכת הדואר כגוף חצי צבאי שהעביר מכתבים והיה בעל סמכויות גבייה וניהול סדר יומם של העגלונים.
בשנת 1711 עם הקמת משרד הדואר במוסקבה (Московский почтамт) אורגן לראשונה שירות הדואר תחת גוף מאוחד מרכזי. זמן קצר לאחר מכן הוקמו משרדי דואר בכל ערי האימפריה הרוסית. פיוטר הגדול אומנם ייסד את משרד ראש הדואר הכללי (генерал-почтмейстера) ב-1721, ואולם רק בשנת 1782 אורגנה והוסדרה פעילות כל משרדי הדואר. בשנת 1819 הוקמה מחלקת הדואר של משרד הפנים (Почтовый департамент МВД Российской империи) שפעלה עד 1864 שניהלה את מערך הדואר, עם הקמת משרד הדואר והטלגרף. בשנת 1874 הייתה רוסיה מהמדינות הראשונות בעולם שחתמו על אמנת הדואר העולמי והצטרפה לאיגוד הדואר העולמי, אלא שממשלת האימפריה הרוסית לא הייתה נוחה מפעילות הדואר ובשנת 1868 פורק המשרד מחדש והפך למחלקת הדואר והטלגרף של משרד הפנים עד 1917 (כאשר פעילות המשרד הממשלתי לענייני דואר וטלגרף הוחזרה זמנית למשך שנה ב-1880). כאשר בשנים 1884-1917 המחלקה נקראה בשם המינהל הראשי לדואר וטלגרף והייתה כפופה לשר הפנים של רוסיה.
באוקטובר 1917 הוחלט על הקמת הסובנרקום ובמסגרתו משרד ממשלתי לדואר בשם "הקומיסריון העממי לדואר ולטלגרף" (Народный комиссариат почт и телеграфом, Наркомпочтель). חרף פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה שירותי הדואר המשיכו לתפקד, ועד התפרקות ברית המועצות נוהל מערך שירותי הדואר על ידי הקומיסריון העממי לדואר ולטלגרף, שהפך בשנת 1946 למשרד הדואר והטלגרף ובהמשך מוזג אל תוך משרד התקשורת הסובייטי.
ב-16 בנובמבר 1992 אוקאז של בוריס ילצין איגד את כל שירותי הדואר לרשות הדואר הפדרלית (Федеральное управление почтовой связи) שפעלה תחת משרד התקשורת של רוסיה. ב-17 באוקטובר 1995 הרשות אורגנה מחדש והפכה לשירות הדואר הפדרלי (Федеральная служба почтовой связи) כשירות הדואר של רוסיה. באוגוסט 1996 השירות פורק ומוזג אל תוך משרד התקשורת לקראת יישום צעדים לפירוק המונופול הממשלתי בתחום הדואר והפרטתו.
בשנת 2002 הוחלט על הפיכת שירות הדואר הפדרלי הרוסי לחברה בבעלות פדרלית בשם "דואר רוסיה". בשנת 2004 זכתה חברת Elsag Datamat במכרז להקמת מרכז המיון האוטומטי הראשון של דואר רוסיה. בשנת 2008 מונה אנדריי קזמין, לשעבר מנכ"ל סברבנק למנכ"ל החברה. בינואר 2009 הוכרז כי קזמין יעזוב את תפקידו כמנכ"ל הדואר הרוסי עקב משבר פיננסי בשל רפורמות שאפתניות שיושמו בצורה גרועה. משנת 2009 ועד הדחתו במסגרת הרפורמות בשנת 2013 המנכ"ל היה אלכסנדר קיסליוב. אחריו מונה למנכ"ל דמיטרי סטרשנוב.
בתחילת שנות האלפים חלה עלייה בתלונות. מספר החבילות מקמעונאים זרים מקוונים זרים עלה בהתמדה מזה מספר שנים. על פי הערכות של דואר רוסיה עצמו, הזמנות מקמעונאים באינטרנט הועברו לרוסיה בעיקר בחבילות רגילות או רשומות; בשנת 2009 היו 2.3 מיליון, עד שנת 2012 המספר זינק ל-17 מיליון. ב-6 במרץ 2012 חמש משאיות מגרמניה עמדו בתור לפריקתן בשדה התעופה הבינלאומי ונוקובו. בסניף הדואר הבינלאומי נערמו 12,300 חבילות, 5,300 חבילות EMS ו-36,000 חבילות בדואר רגיל. אלפיים חבילות נוספות המתינו לשחרור מהמכס בשדה התעופה הבינלאומי שרמטייבו.
בשנת 2012 הקימה קבוצה של אנשים שאינם מרוצים ממצב העניינים את האתר "anti-Russianpost.ru"; מטרתו הייתה לאפשר למשתמשים להדגיש מקרים של שירות מאכזב או לא מספק מהדואר הרוסי. באמצע מרץ הלקוחות של הקמעונאים המקוונים פתחו במתקפת דואר זבל הסניף המוסקבאי של רגולטור האינטרנט רוסקומנדזור. בתקופה זו החברה קיבלה עד 1,000 הודעות מאנשים פרטיים עם תלונות על העברת משלוחים של רכישות שבוצעו בחנויות האינטרנט.
על מנת לשפר את השירותים, חתם ראש הממשלה דמיטרי מדבדב על צו ממשלתי להוציא את הדואר הרוסי מתחום כשירותה של סוכנות התקשורת הפדרלית ולהכפיף אותו ישירות למשרד התקשורת. כמו כן, באפריל אותה שנה הודח מנכ"ל הדואר, אלכסנדר קיסליוב.
ההנהלה החדשה של החברה, באוקטובר 2013, הכריזה על מטרה שאפתנית של הכפלת הכנסות כדי להפוך את החברה מוכנה להנפקה ציבורית ראשונה בשנת 2018 בכך שהיא תספק גם שירותי בנקאות, תצמצם את מספר הסניפים הלא רווחיים ותתמקד במתן משלוחים מקמעונאים. על מנת להתמודד עם גידול החבילות, הורחב כושר הייצור במרכזי קליטת הדואר האזוריים, כאשר החברה פתחה מרכזי עיבוד דואר בינלאומיים חדשים במוסקבה בקאזאן, ביקטרינבורג ובנובוסיבירסק. בנוסף, הדואר הגיע להסכמה עם מפעילי דואר זרים על מיון מראש של משלוח דואר בינלאומי לפי אזור בעוד שהדואר עדיין נמצא במדינת השולח (המיון המוקדם החל בסין, המקור הגדול ביותר לייבוא רוסי), המאפשר הפחתה בזמן אספקה של דואר בינלאומי. לדוגמה, לאחר פתיחת מרכז חילופי ביקטרינבורג, ניתן להעביר חבילה מסין לסברדלובסק תוך חמישה ימים, כולל השחרור מהמכס.
ODBC
בעולם המחשבים ODBC Open Data Base Connectivity הוא ממשק סטנדרטי שנבנה בשפת C כדי לתקשר עם מערכת ניהול מסד נתונים (DBMS). מתכנן ODBC התכוון ליצור מערכת עצמאית של הפעלת מסדי נתונים וניהולם. יישום או תוכנית יכולים לשלוח שאילתות או משפטי SQL אל מסדי הנתונים כדי להחזיר רשומות או להחיל שינויים על מסד הנתונים, בלי קשר לסוג מערכת הפעלה או לסוג מסד הנתונים שבשימוש.
דואר רוסיה
היסטוריה
בסוף אוקטובר 2013 אישר ראש הממשלה מדבדב את תוכנית הפיתוח של הדואר בפגישה עם שר התקשורת ניקולאי ניקיפורוב. בין יעדיה היא להפוך את הדואר הרוסי ממודל של "מפעילת דואר מסובסדת" ל"עסק דואר שמקיים את עצמו", מודרניזציה של התשתית הלוגיסטית והפיכת עבודתו ליעילה יותר. הדואר ייצר שמונה מרכזים עיקריים למיון אוטומטי. אזורי השירות של כל מרכז יהיה ברדיוס של כ-700 ק"מ. מספר הסניפים בערים יגדל ומיקום האזורים החדשים ייקבע ברגולציה. באזורים כפריים יוכנסו סגנונות עבודה חדשים. הפחתת מספר הסניפים הלא רווחיים מ-14 אלף לכ-8.5 אלף, רובם באזורים כפריים. בדצמבר 2013 פרסמה הממשלה טיוטה לחוק הפדרלי לתקשורת דואר, שצפוי היה להיות מאושר באביב 2014. באותה שנה אמור היה הדואר להתחיל בפריסת מערכת ERP מאוחדת - מערך יישומים משולבים המאפשר ליצור מערכת סביבה אחת לאוטומציה של תכנון, חשבונאות, בקרה וניתוח של כל פעולות הליבה העסקיות בשירות הדואר. בספטמבר 2013 סגן שר התקשורת מיכאיל ארייבייב אמר כי אחת הבעיות העיקריות של הדואר הרוסי היא היעדר מערכת מידע מאוחדת הפועלת במשרד המרכזי ובכל הסניפים. מערכת זו אורגנה עד 2016 וב-6 במרץ 2016 הדואר הרוסי השיק אתר אינטרנט חדש.
ODBC
עם ODBC הוצגה לראשונה האפשרות לתקשורת בלתי תלויה עם מסדי נתונים, כאשר הדרייבר שבשימוש ODBC משמש כשכבת תווך בין מסד הנתונים לתוכנה, התוכנה משתמשת בפקודות ODBC ו-ODBC מעביר את השאילתות אל מסד הנתונים.
דואר רוסיה
היסטוריה
ב-1 באוקטובר 2019 הדואר הפך מחברה פדרלית ממשלתית לחברת מניות בשם "דואר רוסיה", כחלק מרפורמה וארגון מחודש ומניותיו מונפקות בבורסת מוסקבה. במאי 2020 החברה חתמה על חוזה מול תאגיד VEB להעברת מטה החברה למתחם VEB ארנה, אצטדיונה הבייתי של צסק"א מוסקבה, כאשר השטח המושכר מגיע לגודל של 37,000 מ"ר. במסגרת הרפורמה בדואר, השירות עבר התייעלות שהתבטא בצמצום תורים בסניפים ומהירות אספקת חבילות תוך השקעה מרבית באימוץ טכנולוגיות חדשות.
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, מספר המכתבים הנשלחים הצטמצם אך עומס העבודה לא פחת, כשמספר החבילות הנשלחות עלה, כשיותר ויותר צרכנים עברו לקניה מקוונת בשל הנחיות הריחוק החברתי וחשש מהדבקה ועובדים רבים נעדרו בנסיבות הקשורות למגפה והעומס דחף את העובדים הנותרים לעבוד שעות נוספות, דבר שהביא לעיכוב ניכר בהגעת משלוחים וחבילות. באוגוסט 2020 עם החזרת מרבית השירותים במדינה לפעילות, הדואר הרוסי יצא בפיצוי ללקוחות ואפשר להם משלוח חינם למי שנפגע מהשירות בימי הסגר.
ODBC
מבט כללי
חברת מיקרוסופט, בשיתוף עם חברת Simba Technologies, בנתה את ODBC תוך אימוץ הסטנדרטים של אס קיו אל (SQL Access Group) המבוססים על תקני Call Level Interface ותקני ISO/IEC. הגרסה הראשונה של ODBC יצאה לאור בספטמבר 1992. לאחר הוצאת גרסה 2.0 החליטה חברת מיקרוסופט להתאים את ODBC 3.0 לתקני ארגון CLI וארגוני התקנים X/Open ו-ISO. ב-1995 הפכו SQL/CLI חלק מהסטנדרטים הבינלאומיים של SQL.
דואר רוסיה
איכות השירות
בדומה לשירותים מקבילים בעולם, שירות הדואר סופג ביקורת רבה על היותו שירות איטי, עד כדי כך שבתחילת שנת 2010 זמן הגעת משלוחים בינלאומיים עמד בממוצע על חודשיים, מה שהוביל למשבר גדול, עם מספר קשיים ברכישות חבילות זרות מהאינטרנט וביקורות לא מחמיאות רבות. איטיות הגעת המשלוחים נפתרה לבסוף באפריל 2010 ומאז, על פי נתוני משרד התקשורת הרוסי, עד 20% בלבד מכלל דברי הדואר נמסרים באיחור.
בפברואר 2013 קרן דעת הציבור FOM ערכה סקר טלפון לפיו 31% מלקוחות הדואר ציינו כי שירותי המשלוח איטיים. חוסר שביעות הרצון המרבי ממהירות משלוח הדואר נרשם במוסקבה - 56%. אמנם החיסרון העיקרי של הדואר, לדברי המשיבים, הוא לא מהירות המסירה, אלא רמת השירות (יחס הצוות, מראה הסניף, יעילות). באופן כללי, 19% מכלל הנשאלים אינם מרוצים מאיכות העבודה של הדואר הרוסי.
לדברי שירות ההוצאה לפועל הפדרלי, במספר מקרים, בשל הפרת מועד מסירת הודעות בתי המשפט על ידי הדואר הרוסי, נאלצו המפקחים להפעיל אמצעים עצמאיים להבאת אזרחים לבית המשפט. בשנת 2009, קוד הפדרציה הרוסית לעבירות מנהליות הציג את סעיף 13.26 "הפרת התנאים ו (או) נוהל המסירה (מסירת) הודעות בית המשפט לנמען", הקובע עונשים בצורת קנס לפקידים בסכום של חמש מאות עד אלף רובלים ולגופים משפטיים - מחמשת אלפים לעשרת אלפים רובל.
מעת לעת, פורצות שערוריות שונות בשל העובדה שעובדי "דואר רוסיה" זורקים או הורסים דברי דואר.
עם זאת, מאז 2019 דואר רוסיה נכלל במסגרת רפורמה משמעותית שנועדה להפריט את השירות ולדברי הנהלת דואר רוסיה, שירות הדואר צמצם את זמן מסירת הדואר, כאשר מסירת חבילה מסין מתבצעת תוך שבוע ימים.
בינואר 2020 נערך סקר של המרכז הרוסי לחקר דעת הקהל WCIOM לפיו נודע שלרוסים עדיין יש תלונות על עבודתם של עובדי הדואר, אך ישנם יותר ויותר אזרחים שמציינים שזה משתנה לטובה. בסוף שנת 2019, שיעור שביעות הרצון של הדואר עלה מ-75% ל-79% וחלקם של אלה שאינם מרוצים מעבודת הדואר, ירד מ-18% ל-13% ואחוז הנשאלים שלא היו מרוצים מאיכות שירותי החברה ירד מעט: 5% לעומת 6%, שנה קודם לכן. המשיבים שציינו שיפור בעבודת הדואר הזכירו כי התורים בסניפים וזמני אספקה של החבילות צומצמו ואיכות השירות גדלה.
ב-2019 תושבי מוסקבה הדגישו את שיפור השירות ואחוז המשיבים שהיו מרוצים מהדואר עלה מ-45% ל-60% והצמיחה נצפתה גם בכל שאר הערים. באזורים כפריים המגמה שונה. אם בשנת 2018, 53% מתושבי הכפר אמרו שסניף הדואר החל לעבוד טוב יותר, הרי שבשנת 2019 - רק 48% הבחינו בשיפור.
משתתפי הסקר העריכו באופן חיובי את השינויים בעבודת הדואר וציינו את הרחבת מגוון השירותים הניתנים על ידי החברה. בפרט, היכולת לעקוב אחר משלוחים באינטרנט. מפעילת הדואר פיתחה שירותים דיגיטליים, כדי לשלוט במסלול המלא של פריט דואר או לקבל התראות על מסירת התכתובות. זאת במסגרת רפורמה בדואר שבה השירות משקיע יותר בטכנולוגיות מידע ובמתן שירותים דיגיטליים.
בשנת 2019, דואר רוסיה צמצם את זמן המסירה של דואר רשום ב-7,800 יעדים במדינה. כשזמן האספקה מערים עם אוכלוסייה של למעלה ממאה אלף איש ובכיוון ההפוך ירד במקרים מסוימים ב-40 עד 50%.
שירותים לעסקים
הדואר הרוסי יצר רשת drop-off של נקודות, שם הוא מקבל קבוצות גדולות של חבילות עם הזמנות, כולל אלה המוצגות במרקטפלייס. כמו כן, החברה תספק שירות הגשמה לחברות מסחר באינטרנט על בסיס מרכזי הלוגיסטיקה שלה.
מאז 2022, הדואר הרוסי ב-75 ערים מספק למוכרים של מרקטפלייס שירות להעברת סחורות למחסנים של מקומות מסחר. במאי 2022 דואר רוסיה ו-OJSC RZD השיקו את רכבת המכולות הדואר הראשונה רוסיה במסלול מוסקבה ולדיווסטוק. השירות מתמקד בהובלת דואר, כמו גם מטען מסחרי. ביוני 2022 השיקה החברה משלוח של 60 דקות מחנויות קמעונאיות ומקוונות. היא מתכננת לספק לקמעונאים את שליחיהם ותשתיות ה-IT שלה, כאשר החנויות עצמן יטופלו במכירות.
החל מ-1 בספטמבר 2022 כרטיסי הלוטו של סטולוטו הפסיקו להימכר דרך דואר רוסיה (40 אלף סניפים). למרות הירידה של 36%, מספר נקודות ההפצה של "סטולוטו" היה כ-70 אלף.
מבנה ארגוני
בראש דואר רוסיה עומד המנכ"ל שאליו כפופים אגפי החברה. המטה המרכזי מורכב מ-22 מחלקות ו-10 יחידות מטה טריטוריאליות:
מחלקות
משרדי הדואר הטריטוריאליים מתחלקים ל-85 סניפים אזוריים ויחידות סמך מרכזיות:
קורנונסקי
מוריס אדמונד סאיאן (בצרפתית: Maurice Edmond Sailland) (12 באוקטובר 1872, אנז'ה, צרפת – 22 ביולי 1956, פריז), ידוע יותר בשם העט שלו קורנונסקי (בצרפתית: Curnonsky, שם החיבה: קור, בצרפתית: 'Cur), וכונה 'נסיך הגסטרונומים', היה הסופר המפורסם ביותר של גסטרונומיה בצרפת במאה העשרים. הוא כתב בעצמו או היה סופר צללים של למעלה מ-65 ספרים ומספר רב של מאמרי טורים בעיתונים. הוא נחשב לעיתים קרובות כממציא תיירות המכוניות כפי שקיבלה פופולריות מידי מישלן, אם כי הוא עצמו לא נהג.
שמו
השם "קורנונסקי" (Curnonsky) בא מהלטינית cur + non (למה לא?), פלוס הסיומת הרוסית sky, שהייתה פופולרית כמו כל דבר רוסי אחר ב-1895, כשהיא נטבעה. הוא אמר פעם שהכינוי היה: "טוניקת נסוס (במיתולוגיה היוונית: החולצה המורעלת שהרגה את הרקולס) שלי, איני רוסי, לא פולני, גם לא יהודי, לא אוקראיני, אלא רק צרפתי ממוצע ואיש יין".
הוא כונה תכופות "הנסיך הנבחר של הגסטרונומיה" (Prince-élu de la Gastronomie) או של הגסטרונומים, והוא אכן נבחר לכך במשאל של 3,000 שפים שנערך בידי היומון הצרפתי Paris-Soir ב-1927. היה זה בתקופה שסדרה של 'נסיכים', בכללם המחזאי אנדרה דה לורד, נסיך האימה.
פילוסופיה
פתגם מפורסם של קורנונסקי היה: "La cuisine, c'est quand les choses ont le goût de ce qu'elles sont." (בתרגום לעברית: "בישול טוב הוא כשחשים את טעמם האמיתי של המוצרים.")
תולדות חייו
קורנונסקי היה סופר הצללים של ווילי, בעלה של קולט.
ב-1921 הוא התחיל את פרסום La France Gastronomique ביחד עם מרסל רוף.
הוא נבחר לאביר לגיון הכבוד ב-1929 וקודם לקצין ב-1938.
ב-1930 ייסד, יחד עם Romain Coolus את האקדמיה להומור.
ב-1930 הוא היה מייסד שותף של האקדמיה לגסטרונומיה (Académie des Gastronomes), שהוקמה לפי מודל של האקדמיה הצרפתית וכיהן כנשיאה הראשון, עד 1949. ב-1947 הוא השיק את כתב העת Cuisine et Vins de France, ביחד עם מאדלן דקור. ב-1950 הוא היה מייסד-שותף של מסדר אבירי הגריל.
על מנת לחלוק כבוד ליום הולדתו השמונים, שמונים מסעדנים רשמו על השולחן האהוב עליו:
Cette place est celle
de Maurice Edmond Sailland-Curnonsky
Prince élu des gastronomes
Défenseur et illustrateur de la Cuisine française
Hôte d'honneur de cette maison
הדבר הוביל לאגדה ששמונים מסעדות שמרו לו שולחן מדי ערב למקרה שיופיע, אם כי הוא הגיע רק לעיתים רחוקות.
יוביסופט
יוביסופט (באנגלית: Ubisoft Entertainment; בצרפתית ובשפות נוספות נהגה השם אוביסופט) היא חברה צרפתית לפיתוח והפצה של משחקי מחשב ומשחקי וידאו. יוביסופט היא מפיצת משחקי המחשב השלישית בגודלה באירופה והרביעית בגודלה בארצות הברית. החברה מעסיקה יותר מ-6,400 עובדים ברחבי העולם, 1,600 מתוכם בסטודיו הפיתוח הגדול ביותר של החברה במונטריאול, קנדה.
יוביסופט היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext.
בין משחקיה הבולטים של החברה: Tom Clancy's Ghost Recon (סדרת משחקים), ריימן, Assassin's Creed, Far Cry, המתיישבים 4, Driver, Heroes of Might and Magic, Howrse (מהמשחק החמישי), TrackMania וסדרת משחקי הנסיך הפרסי.
היסטוריה
החברה נוסדה על ידי חמישה אחים למשפחת גיאמור, במרס 1986 בצרפת. איבס גולימות עשה מספר עסקאות עם חברות כמו Electronic Arts, Siera Entertainment, ו-MicroProse על מנת להפיץ את המשחקים שלהם בצרפת. עד שנת 1990, יוביסופט הרחיבה את קהל היעד והפיצה את משחקיה בין השאר בארצות הברית, בבריטניה ובגרמניה.
יוביסופט הפכה לחברה ציבורית לראשונה בשנת 1996, והמשיכה בהרחבת המשרדים שלה מסביב לגלובוס.
בשנת 2000, יוביסופט רכשה את Red Storm Entertainment.
לאורך השנים יוביסופט רכשה חברות רבות, עם הרכישות שלה היא השיגה את הזכיינות על כותרים רבים שלא היו שייכים לה. כך לדוגמה הם תמכו במטריקס אונליין, השיגו את הזכיינות לכותר מיסט, ואת הזכיינות לאחת הכותרים היותר מוצלחים שלה הנסיך הפרסי.
אולפנים
כחברה העצמאית לפיתוח משחקי מחשב הגדולה השלישית בעולם, יוביסופט היא בעלת משרדים ואולפנים רבים ברחבי העולם.
ממלכת הנובר
ממלכת הנובר (בגרמנית: Königreich Hannover) הייתה ממלכה בגרמניה ואחת המדינות החברות בקונפדרציה הגרמנית. בירתה הייתה העיר הנובר.
נסיכות הבוחר מהנובר
בשנת 1692 קיבל ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג מעמד של נסיך בוחר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כהוקרה על תרומתו של בית הנובר במהלך מלחמת תשע השנים. אולם ארנסט אוגוסט נפטר לפני שקיבל רשמית את התואר והוריש את כל תאריו ואדמותיו לבנו גאורג.
מעט לאחר עלייתו של גאורג לשלטון בהנובר נפטר ויליאם, דוכס גלוסטר, בנה ויורשה היחיד של אן, מלכת בריטניה והפרלמנט הבריטי העביר חוק לפיו יעבור הכתר הבריטי לאחר מותה של המלכה לקרוב משפחה פרוטסטנטי בלבד. קרובת המשפחה הפרוטסטנטית הקרובה ביותר לאן הייתה בת דודתה סופיה, נסיכת הפלטין, אמו של הדוכס גאורג, שהפכה בן לילה ליורשת העצר לממלכה הבריטית.
בשנת 1701 פרצה מלחמת הירושה הספרדית ונסיכות הנובר לחמה נגד ספרד לצד האימפריה הרומית הקדושה, בריטניה והרפובליקה ההולנדית. במהלך המלחמה כבש גאורג את שטחי הדוכסויות השכנות, בראונשווייג-וולפנביטל וסקסוניה-לאוונבורג, ואף מונה על ידי הקיסר כפילדמרשל קיסרי. בשנת 1708 אישר הדיאט הקיסרי את מעמדו של גאורג כנסיך בוחר.
ב-28 במאי 1714 מתה אמו של גאורג, סופיה מהנובר בגיל 83 והוא הפך ליורש העצר לכתר הבריטי. המלכה אן מתה חודשיים לאחר מכן והפרלמנט הבריטי הכריז על גאורג כג'ורג' הראשון, מלך בריטניה הגדולה ואירלנד.
ממלכת וסטפאליה
בתקופת נפוליאון ווסטפאליה זכו היהודים לאמנציפציה ואזרחות, אך זו בוטלה ב-1813 עם חזרת בית הנובר, והיהודים איבדו שוב את זכויותיהם.
היסטוריה
באוקטובר 1814 הוחלט בקונגרס וינה על הקמת ממלכת הנובר בשטחי נסיכות הבוחר מהנובר, וצורפו אליה שטחים נוספים. כמלך הנובר הראשון כיהן ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, שהיה הנסיך הבוחר האחרון של הנובר. המדינה נשלטה על ידי בית הנובר, באוניה פרסונלית עם הממלכה המאוחדת.
לאחר מותו של ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת ב-1837, עלתה לכס המלוכה בבריטניה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, אולם בהנובר, שבה חל החוק הסאלי שמנע מלוכת אשה, הומלך דודה של ויקטוריה ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר.
במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה ניסתה הנובר בתחילה להישאר נייטרלית, אך לבסוף נאלצה עקב דעת הקהל לחבור לאוסטריה. על אף שצבא הנובר יחד עם הצבא הבווארי נחלו בתחילה ניצחון על הצבא הפרוסי בקרב לאנגנזאלצה, בימים שלאחר מכן הביס הצבא הפרוסי את הצבא האוסטרי ואת בעלות בריתו.
בשלום פראג הוחלט על סיפוח ממלכת הנובר לפרוסיה, בתור פרובינציית הנובר.
בעקבות מלחמת העולם השנייה
הנובר נכללה בשטח הכיבוש הבריטי, והוקמה בה מחדש "מדינת הנובר", כהחייאה של הממלכה הקודמת ותוך אימוץ גבולותיה הקודמים וסמליה. שטח המדינה מהווה 85% משטח המדינה שהחליפה אותה, סקסוניה-תחתית, במסגרת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
פול פיי
פול ברג'ס פיי הבן (באנגלית: Paul Burgess Fay Jr.; 8 ביולי 1918 – 23 בספטמבר 2009) היה מזכיר הצי של ארצות הברית בפועל במהלך חודש נובמבר 1963, החודש האחרון לכהונתו של נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי, שהיה ידידו הקרוב.
ביוגרפיה
פול פיי נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה לפול ברג'ס פיי האב ולרעייתו, קתרין אוליבר פיי. הוא התחנך בבית הספר תאצ'ר שבאוג'יי, קליפורניה, ולמד באוניברסיטת סטנפורד. ב-1941, לאחר סיום לימודיו בסטנפורד, הוא עבד בחברת הבנייה של אביו שעסקה בעבודות ריצוף באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
שירות בצי
עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, לאחר המתקפה על פרל הארבור, הוא התגייס לצי ארצות הברית. הוא עבר הכשרה בבית הספר לקצינים של הצי והוצב לאימונים בטרפדת סיור במלוויל, רוד איילנד, שם ג'ון קנדי היה מדריכו. השניים הוצבו יחדיו באותו בסיס בדרום האוקיינוס השקט, אם כי הם לא צוותו על אותו כלי שיט. במהלך המלחמה עוטר פיי בכוכב הארד, כאשר סירתו נפגעה על ידי טורפדו שהוטל על ידי מטוס יפני, שבקע חור בגוף הסירה מתחת לפני המים אך לא התפוצץ. פיי הצליח להשיב את הסירה לבסיס שם היא הוטבעה.
עם תום שירותו הצבאי שב פיי לארצות הברית וחזר לעבוד בחברה של אביו. ב-5 באוקטובר 1946 הוא נשא לאישה את אניטה מרקוס ונולדו להם שלושה ילדים.
פעילות פוליטית
פיי וקנדי הפכו לידידים קרובים ופיי היה פעיל במסעי הבחירות של קנדי כאשר זה האחרון התמודד על מושב בבית הנבחרים, לאחר מכן על מושב בסנאט, ולבסוף, כאשר הוא התמודד בבחירות לנשיאות של 1960. בחתונתו של קנדי שימש פיי כסדרן.
ב-1961, עם בחירתו של קנדי כנשיא מונה פיי כתת-מזכיר הצי, על אף התנגדותו של מזכיר ההגנה רוברט מקנמארה. בחודש נובמבר 1963 שימש פיי כמזכיר הצי בפועל ולאחר רצח קנדי הוא התפטר והמשיך לשמש כתת-מזכיר הצי עד 1965.
שנותיו האחרונות
ב-1966 הוא כתב ספר על קנדי,שהיה לרב-מכר, "העונג שבחברתו" (The Pleasure of His Company).
פול פיי נפטר בביתו בוודסייד, קליפורניה ב-23 בספטמבר 2009, לאחר ששנים רבות לפני כן סבל ממחלת אלצהיימר. הוא נטמן בבית הקברות הולי קרוס בקולמה, קליפורניה.
ג'ון לקומפט
Mindrage
הלהקה הראשונה אליה חבר הייתה להקת המטאל הנוצרי מיינדרייג', בה הוא הופיע כזמר מוביל וכן כגיטריסט ראשי. בלהקה היו חברים גם ניק וויליאמס (נגן בס) וצ'אד ווילבורן (תופים). מיינדרייג' הייתה חתומה אצל חברת ההקלטות Bulletproof, וביוני 1998 היא הקליטה את אלבום האולפן Sown In Weakness, Raised In Power, שכלל בתוכו 11 שירים. האלבום השני שהוציאה הלהקה היה אלבום EP.
Kill System
לקומפט הצטרף גם ללהקה Kill System. בלהקה היו חברים רוקי גריי (גיטרה), צ'אד מור (גיטרה בס) ולאנס גראווין (תופים). למרות שהלהקה לא השיגה חוזה הקלטות רשמי ולמרות ההיסטוריה של לקומפט עם סגנון כבד יותר של מוזיקה, סגנון הלהקה הפך ליותר מלודי, סגנון שהפך לאהוב על ידי המעריצים.
Soul Embraced
לקומפט הצטרף לבסוף ללהקה Soul Embraced, בה היה חבר גריי. לקומפט ניגן בגיטרה במהלך הופעות רבות של הלהקה, וכמו כן הוא היה חלק מהשיר "Seems Like Forever".
Evanescence
לאחר שחתם על חוזה עם חברת התקליטים Wind-up Records בשנת 2002, לקומפט הצטרף ללהקת הרוק אוונסנס כגיטריסט להופעות, ביחד עם גריי כמתופף וויל בויד כנגן בס. כמו כן, ברוב ההופעות נהג לקומפט לשיר דואט ביחד עם איימי לי בשיר "Bring Me to Life".
עוד לפני הצטרפותו הרשמית לאוונסנס, ללקומפט היה קשר עם מקימי הלהקה איימי לי ובן מודי. הוא מוזכר בחוברת השירים של אלבום הדמו Origin, שם הודו לו לי ומודי כאשר הם מתארים אותו בתור "הגבר הסקסי ביותר שקיים".
ב-4 במאי 2007 פוטר לקומפט מהלהקה על ידי הסולנית לי. הסיבות הרשמיות לפיטוריו מעולם לא אושרו רשמית. את מקומו תפס הגיסטריסט של הלהקה Dark New Day, טרוי מקלוהורן.
Mourningside
בזמן היותו חבר באוונסנס, יצר לקומפט את הלהקה Mourningside, בה הוא הופיע כגיטריסט וכזמר רקע. חברים נוספים שהיו חלק מהלהקה הם ג'ק וויס (סולן), רוקי גריי (מתופף), ג'ף בואי (גיטרה בס) ודווין קאסל (גיטרה). הלהקה הופיעה בסנט לואיס שבמיזורי שמו גם בליטל רוק, ארקנסו, שם צברה הלהקה מעריצים רבים, אולם היא קיבלה הכרה עולמית באמצעות אוונסנס.
We Are the Fallen
לקומפט הצטרף ללהקה We Are the Fallen אותה עזר להקים, ובנוסף הוא שותף לכתיבת השירים. הלהקה מורכבת ממשתתפת אמריקן איידול 7 קארלי סמיתסון, מארטי אובריין ומחבר להקת אוונסנס לשעבר בן מודי ורוקי גריי. חברי הלהקה הופיעו לראשונה בפני הציבור במסיבת עיתונאים בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-22 ביוני 2009. We Are the Fallen הופיעה עם שני שירים, "Bury Me Alive", הסינגל הראשון של הלהקה, וכן עם השיר "Going Under" של אוונסנס. אלבום הבכורה של הלהקה, Tear the World, יצא ב-10 במאי 2010.
עין הים
עין הים היה קיבוץ של הקיבוץ המאוחד שהתקיים בין השנים 1936 ו-1950, ליד המושבה עתלית. את הקיבוץ הקימו עולים חדשים יוצאי ההכשרות החלוציות בפולין בליווי כמה מחברי בית השיטה שבאו בשליחות התנועה.
לאחר פרוץ המרד הערבי הגדול, עקב הפסקת ההגעה של ערבים לעבודה ביישובים היהודיים והפגיעות בתחבורה היהודית לחיפה, התגבשה החלטה בקרב אנשי הקיבוץ המאוחד להקים יישוב באזור עתלית, על מנת לכבוש את העבודה בחקלאות ובחברת המלח. היות שבאזור עתלית לא היו אדמות ליישוב החדש, התגוררו תחילה המתיישבים בצריפי הפועלים של חברת המלח, אך בהמשך קנו 10 דונם על גבעה בדרום עתלית, עליה החלו לבנות את היישוב. בשנים הראשונות התגוררו באוהלים ולאחר מכן עברו לגור בצריפים. המבנים היחידים היו בתי הילדים והמאפייה, שמתחתיה שכן הסליק שבו הוחבא הנשק הבלתי לגאלי.
חברי עין הים התפרנסו מעבודה שכירה בכריית מלח בחברת המלח בעתלית, ומעבודות-בית וחקלאות אצל איכרי עתלית, והקימו ענפי חקלאות ועזר בקיבוץ: דיג, מאפייה, צאן, רפת ופלחה.
חברי הקיבוץ היו חברים בהגנה. בין השאר עסקו בהשגה בלתי חוקית של נשק. הם היו קופצים בלילות על רכבות נשק בריטיות שעצרו בעתלית ומשליכים מהרכבת הנוסעת נשק ותחמושת לצידי המסילה. חברים אחרים היו באים בעקבותיהם עם עגלה רתומה לסוס ומעמיסים את השלל.
חבר הקיבוץ יצחק המל, אשר נרצח על ידי פורעים ערבים בעת ששמר בכרמי עתלית, היה לנופל הראשון של הקיבוץ במערכות ישראל.
במלחמת העצמאות השתתפו חברי עין הים בכיבוש כפרי האזור: טירה, עין חוד, אל-מזר, ג'בע, עין ע'זאל, איג'זים, צרפנד, כופר-לם וטנטורה, על אדמותיהם קמו אחר כך בהתאמה: טירת כרמל, ניר עציון, עין הוד, גבע כרמל, עופר, עין איילה, כרם מהר"ל, צרופה, הבונים, נחשולים ודור.
בשנת 1950 הקימו חברי עין הים ביחד עם חברים יוצאי רמת רחל את קיבוץ עין כרמל, מדרום-מזרח לעתלית. עשרת הדונמים של קיבוץ עין הים הועברו לעתלית.
בשטח כיום אין זכר לקיבוץ.
צ'רלטון הסטון
צ'רלטון הסטון (באנגלית: Charlton Heston; 4 באוקטובר 1923 - 5 באפריל 2008 בבוורלי הילס שבקליפורניה) היה שחקן קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר ונשיא איגוד הרובאים הלאומי.
קריירת משחק
נולד בשם ג'ון צ'ארלס קרטר באזור בלתי מיושב בין הפרבר אוונסטון לפרבר וילמט במדינת אילינוי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-אפיסקופלית. כשהיה בן עשר התגרשו הוריו וזמן קצר לאחר מכן התחתנה אימו בשנית והוא קיבל את שם משפחתו של אביו החורג.
כבר כתלמיד תיכון החל להשתתף בהצגות בית הספר, ובזכות כישרון המשחק שלו קיבל מלגה לאוניברסיטת נורת'ווסטרן, אף היא באילינוי. ב-1944 עזב את הקולג' והתגייס לחיל האוויר האמריקאי. הוא שירת במשך שנתיים כקשר ותותחן במטוסי B-25. ב-1948 עבר הסטון לניו יורק, שם החל לשחק במחזות בתיאטראות ברודוויי, בהם יוליוס קיסר, מקבת' ועוד. השתתף בהפקות טלוויזיה, שהיו אז בראשית דרכן. הסרט המקצועי הראשון בו שיחק היה "Dark City" (1950) ועם השנים ידע להתאים את עצמו לטעמים הפילמאיים המתחלפים כשהשתתף במערבונים, סרטי פשע, סרטי ראווה שבהם הוא בלט והפך לאחד מהמייסדים בז'אנר ואף הופיע לעיתים רחוקות בסרטי אסונות. הפריצה הקולנועית שלו הייתה בתפקיד מנהל הקרקס בסרט "The Greatest Show on Earth" (1952). לאחר מכן שיחק בתפקיד הראשי של משה בסרט עשרת הדיברות (1956) ולאחר מכן שיחק בסרטים היסטוריים נוספים, ביניהם בן חור ואל סיד. בנוסף, הוא זכור כיוחנן המטביל (בסרט "הסיפור הגדול ביותר שסופר אי פעם") וכגנרל צ'ארלס גורדון (בסרט "חרטום"), וכן כמפקד בחיל הנחתים האמריקני בסרט "55 יום בפקינג", העוסק במרד הבוקסרים. על משחקו כיהודה בן חור זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בשנת 1959 (אחד מ-11 פרסי אוסקר בהם זכה הסרט). בשנים 1968–1974 שיחק במספר סרטי מדע בדיוני, הידוע בהם הוא קולונל ג'ורג' טיילור בסרט "כוכב הקופים". ב-1974 השתתף בסרט האסונות "נמל תעופה 1975".
בסך הכול הסטון הספיק לשחק ב-50 סרטי קולנוע, 10 מהם היו סרטי אסונות ופשע ואחרים סרטי קומדיה ודרמה. לצד שתי סדרות טלוויזיה בהן השתתף במהלך שנות השישים.
בנוסף, הסטון השתתף בתפקיד אורח בסדרה חברים בתפקיד עצמו (עונה 4 פרק 14 (1997)).
פעילות ציבורית
במקביל להצלחה בקולנוע הסטון גם ניהל קריירה ציבורית שנויה במחלוקת שספגה לביקורת ולהדים רבים בעולם.
הסטון החל את דרכו הפוליטית בדעות שמאלניות ותמך בארגוני זכויות האזרח בשנות ה-50. בין השאר הצטרף למאבקו של מרטין לותר קינג והתנגד למלחמת וייטנאם. בשנות ה-80 שינה הסטון את דעתו, עזב את הדמוקרטים ועמדותיו החלו לנטות יותר ויותר לכיוון הימין. המהפך הברור ביותר התרחש בעמדתו לגבי אחזקת כלי נשק על ידי אזרחים כפי שמפורשת בתיקון השני לחוקת ארצות הברית - זכות שדרש להגביל בעבר אך עם המהפך החל להיות מתומכיה העיקריים. הוא כיהן שנים רבות כנשיא איגוד הרובאים הלאומי והיה מגדולי דובריהם.
ב-2003 העניק הנשיא ג'ורג' בוש לצ'רלטון הסטון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
מותו
החל מ-1998 סבל הסטון ממספר בעיות רפואיות קשות. הוא עבר ניתוח להחלפת האגן, אובחן כחולה בסרטן הערמונית ועבר הקרנות לטיפול במחלה ולבסוף, ב-2002, הודיע כי אובחנו אצלו סימנים למחלת אלצהיימר. מחלתו התקדמה במהירות ובריאותו הדרדרה, עד שלבסוף הסטון נפטר ב-5 באפריל 2008 בגיל 84.
דרישה (הנדסת תוכנה)
דרישה  היא הגדרת מאפיין או אילוץ, מבצעי, פונקציונלי או של התכן והוא חיוני לקבלת המוצר או התהליך. דרישה שאינה כתובה לא מאפשרת בקרה ומעקב, ולכן נדרוש שהדרישות יופיעו כמשפטים. מאפיין הוא תכונה שהמערכת צריכה לאפשר, או צורת התנהגות של המערכת במצב כלשהו. אילוץ הוא הגבלה כלשהי על המערכת – עקב מצב קיים (למשל קיום בסיס נתונים שעל המערכת להשתמש בו) או דרישה עתידית. דרישה מבצעית משפיעה על אופן פעולת התוכנה. דרישה פונקציונלית משפיעה על יכולות התוכנה ודרישת תכן משפיעה על אופן מימוש התוכנה.
מטרת שלב הדרישות
מטרת שלב הדרישות הוא יצירת תשתית למפרט התוכנה על פי צורכי הלקוח כגון הגדרת צורכי הלקוח, הגדרת יכולות המוצר והתנאים בהם הוא נדרש לעמוד, הקצאת דרישות המערכת לתוכנה והבנה משותפת בין הלקוח למפתח.
ועוד יצירת בסיס לניהול ולמעקב אחרי הפיתוח – מטריצת מעקב דרישות. ויצירת בסיס לבדיקת המוצר ואיכותו.
בשלב הדרישות, בניגוד לשלב התכן, אנו אומרים מה התוכנה צריכה לעשות, ולא איך היא תעשה את זה.
נכונות
כל דרישה צריכה לייצג את הפונקציונליות הנדרשת עבור המערכת. דוגמה לדרישה שאינה נכונה:
נניח שהבעיה מגדירה שה-ID של כל משתמש במערכת הוא מהתחום [1000-3000] ואילו במסמך הדרישות מופיעה הדרישה המתאימה: לכל משתמש יש מספר ID.
חד משמעיות
על דרישה להיות ניתנת לפירוש בדרך אחת בלבד. כל דרישה צריכה להיות קצרה, מפורשת וברורה. יש להשתמש במילון מלווה כאשר אנו משתמשים בביטוי שיכולים להיות לו מספר משמעויות.
שלמות
על הדרישות לכסות בצורה מוגדרת היטב את כל היבטי התוכנה, יש להיזהר מ- (TBD (to be defined.
עקביות
יש למנוע הגדרת דרישות הסותרות זו את זו. ישנם מספר סוגי סתירות נפוצות:
סתירות לוגיות
למשל במקום אחד בדרישות כתוב כי A גורר את B ובמקום אחר כתוב שהם קורים בו זמנית.
עקבות למקור
יש לזהות את מקורה של כל דרישה: דרישה מפורשת או דרישה נגזרת.
הימנעות מתכן
יש לוודא שאילוצי/הנחיות התכן מהווים צורך אמיתי.
בדיקתיות/מדידות
נדרשת קביעה מפורשת כיצד יהיה ניתן להוכיח את העמידה בדרישה, בדרך שתיקח זמן סופי ותהיה יעילה מבחינה כספית. על כל הדרישות להיות מובנות הן על ידי הלקוח והן על ידי המפתחים.
דרישות פונקציונליות
מתארת פונקציות יסודיות של המערכת ושירותי מערכת שהמשתמש מצפה שיתבצעו על ידי המערכת.
דרישות לא פונקציונליות
אילוצים על המערכת: אמינות, ניידות, בטיחות, ביצועים ועוד:
לשני מוצרים יכולים להיות בדיוק אותה פונקציונליות אולם המאפיינים של כל אחת יכולים ליצור שני מוצרים שונים לגמרי. דרישות לא פונקציונליות קשות יותר לבדיקה מדרישות פונקציונליות. למשל דרישות לא פונקציונליות ההכרחיות לכל מוצר הן "מהירות", "בטיחות" ו-"ניתן לאחזקה". קשה להגדיר כיצד יש לבדוק האם המוצר עומד בהן.
מסמך דרישות תוכנה
"מסמך דרישות תוכנה" מציג את אוסף הדרישות המוגדרות מהתוכנה לגבי המשימה שעליה לבצע. מוגדרות בו הבעיות שהתוכנה תיתן פתרון עבורן. לאחר כתיבת התוכנה, המסמך יאפשר לבדוק האם התכן הוא טוב. אם התכן ממלא את כל הדרישות אזי הוא פתרון קביל לבעיה.
מסמך דרישות ניתן למעקב אם כל דרישה בו נמצאת בפסקה ממוספרת נפרדת, כך שניתן להתייחס לדרישה זו במסמכים אחרים:
מפרט דרישות לתוכנה
מפרט דרישות לתוכנה או Software Requirements Specification (בקיצור: SRS) הוא מסמך פורמלי ראשוני שבו מתוארות ומפורטות הדרישות של המערכת המתוכננת, זהו תיאור מלא של ההתנהגות הרצויה המערכת שתפותח.
המסמך כולל מספר תרחישי שימוש (use case) - הגדרות כלליות של המערכת שמתארות את כל פעולות הגומלין של המשתמשים עם התוכנה.
לאחר כתיבת מפרט הדרישות לתוכנה, יבוא שלב מפרט תיכון תוכנה.
ריקרדו וולף
ד"ר ריקרדו וולף (Ricardo Wolf; שמו המקורי: ריכרד וולף (Richard Wolf); בשמו הספרדי: ריקרדו סוּבִּירָנָה אי לוֹבּוֹ (Ricardo Subirana y Lobo); 1887, הנובר – 2 בפברואר 1981, הרצליה) היה ממציא, דיפלומט ונדבן יהודי יליד גרמניה, שהיה ציר קובה בישראל.
קורות חיים
וולף נולד בשנת 1887 בעיר הנובר שבגרמניה והיה אחד מ-14 ילדי המשפחה. אביו, מוריץ וולף, היה בעל סדנת מתכת ומעמודי התווך של הקהילה היהודית. בשנת 1913 היגר לקובה; את שם משפחתו תרגם לספרדית, "לובו" (זאב). בשנת 1924 נישא לספורטאית הקטלאנית פרנסיסקה סובירנה, אלופת עולם בטניס לשנת 1920, ואימץ את שם משפחתה של רעייתו.
וולף פיתח המצאה בתחום הפקת ברזל מפסולת הברזל של בתי היציקה. ההמצאה שימשה במפעלי פלדה רבים והודות לכך זכה לתגמולים רבים.
לוולף היו השקפות סוציאליסטיות, לכן מימן חלק מפעילותו של פידל קסטרו בתקופת המחתרת, ולאות תודה מונה על ידי קסטרו בשנת 1960 (בשנות ה-70 לחייו) לצירה השני של קובה בישראל (אחרי אלברטו דה לה קַמפָּה אי רוֹף ; ולפני כן שימש רפאל זילבר כנציגה של קובה בישראל). עוד לפני כן גילה עניין בישראל וביקר בה. וולף החל את כהונתו ב-1 בספטמבר 1960 וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1973, שבה ניתקה קובה את יחסיה עם ישראל. לאחר מכן המשיך להתגורר בישראל, בביתו שבהרצליה פיתוח.
בשנת 1975 ייסד את קרן וולף, המעניקה את פרסי וולף למדענים ולאמנים מרחבי העולם, וכן מלגות לסטודנטים ומענקים לאנשי מדע העוסקים במחקר במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
בשנת 1981 נפטר בביתו בהרצליה. רעייתו נפטרה כעבור חודש, ושניהם קבורים בבית הקברות של קיבוץ געש. לזוג לא היו ילדים.
מחלות זיהומיות (התמחות רפואית)
מומחיות למחלות זיהומיות (מוכרת באנגלית כ־infectology), היא התמחות רפואית, להתמודדות עם אבחון, בקרה וטיפול בזיהומים. רופא מומחה למחלות זיהומיות מתעסק במתן ייעוץ לאנשי הצוות הרפואי באבחון ובטיפול למגוון מחלות זיהומיות, במסגרת בית חולים עשוי המומחה להתעסק בעיקר במחלות הנובעות מזיהום נוזוקומי ומתן ייעוץ לצוות הרפואי בהתמודדות מולן. רופא מומחה למחלות זיהומיות מכונה גם זיהומולוג או זִהוּמַאי.
מחנה הריכוז יאבוז'נו
מחנה הריכוז יאבוז'נו היה מחנה ריכוז בפולין, אשר הוקם על ידי הנאצים ב-1943, בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחר המלחמה היה בשימוש במשך תקופה קצרה על ידי הסובייטים ועל ידי הממשלה הקומוניסטית הפולנית עד 1956. כיום אתר המחנה הוא שיכון מגורים, ובמקום נמצא גם אתר זיכרון לקורבנות המחנה.
מחנה הריכוז יבוז'נו נקרא על ידי הנאצים בשם SS-Lager Dachsgrube  ("מחנה אס-אס דאכסגרובה") והיה ידוע גם בשם  Arbeitslager Neu-Dachs ("מחנה עבודה נוי-דאכס"). הוא הוקם בשטחה הכבוש של פולין במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי גרמניה הנאצית באזור יאבוז'נו, בשלזיה עילית. המחנה פעל תחת השלטון הנאצי החל מיוני 1943 עד לפינויו בינואר 1945.
לאחר ההשתלטות הקומוניסטית על פולין, נוסד המחנה מחדש והופעל תחילה על ידי ברית המועצות ולאחריה על ידי ממשלת פולין הקומוניסטית, זאת עד 1956. בתקופה זו שונה שמו של המחנה והוא נקרא: "מחנה העבודה המרכזי ביאבוז'נו" (Centralny Obóz Pracy w Jaworznie, COP Jaworzno).
תקופת הכיבוש הגרמני בפולין
מחנה הריכוז ביאבוז'נו החל לפעול ב-15 ביוני 1943, כאחד ממחנות הלוויין של אושוויץ. במחנה התבצעו עבודות כפייה עבור תעשיית המלחמה הגרמנית. רוב האסירים במקום עבדו בכריית פחם ביאבוז'נו, בבנייה של תחנת הכוח "וילהלם" (שמה שונה לאחר המלחמה לתחנת הכוח יאבוז'נו) ועבור חברתו של אלברט שפר EnergieVersorgung Oberschlesien AG. בין עובדי הכפייה שבנו את המחנה היו שבויי מלחמה בריטים מסטלאג VIII-B בלמסדורף. על המחנה שמרה יחידה אשר מנתה כ-200 עד 300 אנשי אס אס אשר רובם היו גרמנים אתנים מפולין ומדינות אחרות. על המחנה פיקד קומנדנט ברונו פיטצה (Bruno Pfütze) וסגנו היה פאול וייסמן (Paul Weissman).
בכל עת היו עד 5,000 אסירים במחנה אשר הגיעו ממדינות שונות באירופה, כ-80% מן האסירים היו יהודים במוצאם. עת החל המחנה לפעול הושמדו כבר רוב יהודי יאבוז'נו (קהילה אשר מנתה כ-3,000 נפש לפני המלחמה) וכן רוב יהדות פולין, על כן האסירים היהודים במקום היו ממדינות אירופה אחרות. במחנה היו גם אסירים פולנים, גרמנים ואחרים, כמו גם שבויי מלחמה. קיימים 14 דיווחים על בריחה מוצלחת מן המחנה (כולל מספר שבויי מלחמה סובייטים אשר הצטרפו לפרטיזנים הפולנים). שיעור הישרדות האסירים במחנה היה נמוך בשל תנאי החיים הקטלניים במקום, רעב מתמיד, מחלות, עבודות פרך ואלימות רבה של סוהרים. כ-2,000 אסירים נרצחו ביאבוז'נו. חלקם לא נרצחו על ידי השומרים אלא על ידי עובדים אזרחים גרמנים של מכרה פחם, רובם חברי האס אה, אשר היו אחראים על אסירים בעת העבודה. בנוסף, כל חודש הוסעו במשאיות כ-200 אסירים, אשר לא היו עוד מסוגלים לעבוד, מיאבוז'נו לתאי הגז בבירקנאו, כך נרצחו אלפי אסירים נוספים ששהו במקום.
בליל ה-15 בינואר 1945 הופצץ המחנה על ידי חיל האוויר הסובייטי עם התקרבות חזית המלחמה למקום. המחנה פונה יומיים לאחר מכן, ב-17 בינואר. בספירה אחרונה שנערכה במחנה היו בו 3,664 אסירים. האס אס רצח כ-40 אסירים אשר נמצאו בלתי כשירים להעברתם ובעת הפינוי נותרו במחנה כ-400 אחרים חיים. כ-3,200 יצאו מן המחנה בצעדת מוות של כ-250 ק"מ מערבה. מאות מהם מתו בדרך למחנה הריכוז גרוס-רוזן בשלזיה תחתית, בהם כ-300 אשר נורו בטבח המוני שאירע בלילה השני לצעדה. ב-19 בינואר 1945 שוחרר המחנה על ידי יחידה של פרטיזנים פולנים מקומיים. שבוע אחר כך, כאשר הגיעו למקום כוחות החלוץ של הצבא האדום, כ-350 אסירים לשעבר היו עדיין בחיים. מפקד המחנה הנאצי פיטצה נהרג מאוחר יותר ב-1945.
התקופה הסטליניסטית
החל מחודש פברואר 1945 החל המחנה לפעול כמחנה מעצר בשרות הנ.ק.ו.ד. הסובייטי ולאחריו בניהול משרד ביטחון הציבור הפולני ובמקום שהו "אויבי האומה". חלקם היו שבויי מלחמה גרמנים ואחרים, וכן משתפי פעולה עם הנאצים מרחבי פולין. במקום היו גם אזרחים ממוצא גרמני מאזור יאבוז'נו, כשאנוב וישובים נוספים, בהם נשים וילדים. באסירים היו גם פולנים שנעצרו בגלל התנגדותם לסטליניזם, כולל חברי ארגוני פרטיזנים לא קומוניסטים.
שמו של המחנה שונה זמן קצר לאחר המלחמה ל"מחנה העבודה המרכזי" והכיתוב הגרמני בשערו "העבודה משחררת" (Arbeit macht frei), הוחלף בכיתוב הפולני, "העבודה מאצילה את האדם" (Praca uszlachetnia człowieka). רוב האסירים במקום עבדו בבניית תחנת הכוח ביאבוז'נו, במפעלים סמוכים ובמכרות הפחם. הם הוחזקו במקום במחנות משנה נפרדים, לשבויי מלחמה, פרטיזנים ואזרחים. על השמירה הופקדו כ-300 חיילים מכוחות הביטחון הפנימי (Korpus Bezpieczeństwa Wewnętrznego) של פולין, להם סייעו כתריסר אזרחים. על פי דיווחים חלקיים מאותה תקופה של המחנה, בין השנים 1945 עד 1947, מתו במקום 1,535 אסירים, רובם (972) במגפת טיפוס. מחקרים מאוחרים יותר חשפו מספר גדול בהרבה של קורבנות וקיימות הערכות על פיהן בין השנים 1945 עד 1957 מתו במחנה 6,987 אסירים. רוב האסירים שמתו במקום היו ממוצא גרמני. החל משנת 1956 שופרו תנאי החיים במחנה ובמקום החל לפעול מוסד לנערים עבריינים.