cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרלוס אלקרס
2023
בטורניר רומא הופתע בסיבוב השלישי כשנכנע להונגרי פביאן מרוזסאן. עם זאת, לאחר ניצחונו בסיבוב השני הוא עלה שוב למקום הראשון בעולם.
לאליפות צרפת הפתוחה הגיע אלקרס כמדורג הבכיר, ופגש בחצי הגמר את נובאק ג'וקוביץ'. אלקרס סבל מאמצע המערכה השלישית מהתכווצויות שרירים חמורות, אך השלים את המשחק עד סופו, והפסיד בארבע מערכות. בעקבות זאת ירד שוב למקום השני בדירוג העולמי.
עם פתיחת עונת הדשא, זכה אלקרס בטורניר מועדון המלכה כשגבר בגמר על אלכס דה מינור האוסטרלי, וחזר שוב למקום הראשון בדירוג העולמי. בהמשך העפיל לגמר אליפות וימבלדון וזכה בתואר לאחר שניצח במשחק הגמר את נובאק ג'וקוביץ' (2 בטורניר) ב-5 מערכות (1–6, 7–6(8–6), 6–1, 3–6, 6–4).
סגנון משחק
אלקרס הוא שחקן מהיר מאוד ובעל חבטת פורהנד עוצמתית המסוגל לגוון עם עליות לרשת, ובין חובטי הדרופשוט המוצלחים ביותר בסבב. יכולת זו היא אחד מהכלים המשמעותיים ביותר ביכולת המשחק שלו. הוא מסוגל לקחת סיכונים משמעותיים ונחשב לשחקן אמיץ. המשטח המועדף עליו הוא חימר, אך בעל יכולות גבוהות גם על משטח הדשא והמשטח הקשה.
אילן כהן
אילן כהן (נולד ב-16 בספטמבר 1958) הוא מנהל ויזם ישראלי, שימש כמנכ"ל משרד ראש הממשלה בתקופתו של אריאל שרון כראש הממשלה.
ביוגרפיה
אילן כהן נולד בישראל, אך את רוב שנות ילדותו העבירה משפחתו בצרפת עקב שליחות ביטחונית של אביו אליהו כהן, אשר שימש בתפקיד בכיר כמפקד בשרות המוסד. עם גיוסו לצה"ל התנדב כהן לשרת בשייטת 13 ("הקומנדו הימי"). כהן עזב את מסלול ההכשרה בשייטת ועבר לשרת בסיירת גולני, שם עבר מסלול הכשרה והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הסיירת והחטיבה בלבנון.במילואים שימש כהן כקצין בדרגת רס"ן בגדוד מודיעין וסיור בעוצבת האש, ולחם במלחמת שלום הגליל. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשב"כ ושימש כמאבטח בשגרירות ישראל בלונדון. עם שובו לישראל למד לתואר ראשון בכלכלה וניהול באוניברסיטת תל אביב, ולתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת INSEAD בצרפת, וסיים את שני התארים בהצטיינות. מאז הוא איש עסקים ויזם, וכן עוסק רבות בפעילות ציבורית.
שירת כמנכ"ל משרד ראש הממשלה (2004-2006).
פעילות עסקית
ב-1985, תוך כדי לימודיו, הקים כהן עם שותפים את חברת פי.או.סי. לתכנון אסטרטגי, מחברות התכנון האסטרטגי הראשונות והמובילות שפעלו בישראל. כהן ניהל את החברה עד למכירתה בשנת 2006. החברה ביצעה מאות פרויקטים לגופים בישראל ובשוק הבינלאומי, בין היתר עבור החברות טבע, שטראוס, עלית, פז, וקומברס. במקביל, כיזם, היה שותף בהקמת מיזמים חדשניים רבים, וביניהם "המכרז של המדינה" חברת "הדקה ה-90" אינסוליין מדיקל ומיזמים נוספים. נכון ל-2023, שותף כהן בחברות אילן כהן השקעות, פי.או.סי השקעות, GIGATON ו- Tempramed medical. הוא מכהן כדירקטור בחברות ישראברט ,ויסוצקי ובעבר ב- בנק דיסקונט אדמונד דה רוטשילד ישראל וAlon USA.
פעילות ציבורית
בתקופת ראש הממשלה יצחק רבין שימש כהן כיועץ בהתנדבות למשרד ראש הממשלה. בשנת 2003 התבקש על ידי ראש הממשלה אריאל שרון לייעץ לו בהתנדבות בנושא תוכנית הייצוב הכלכלית. במאי 2004 מונה כהן על ידי אריאל שרון להיות מנכ"ל משרד ראש הממשלה. בין המשימות שבהן עסק המשרד בתקופתו היו תוכנית ההתנתקות, הרפורמות הכלכליות של שר האוצר דאז בנימין נתניהו, הקמת מפעל ההזנה במוסדות החינוך, רפורמת בכר בשוק ההון, ואיתור נגיד חדש לבנק ישראל (פרופסור סטנלי פישר). כמו כן שימש כיושב ראש הקרן למורשת הכותל המערבי. לאחר מחלתו של אריאל שרון הודיע כהן על רצונו לפרוש מתפקידו. לאחר 6 חודשים נוספים שבהם ליווה את מחליפו של שרון, אהוד אולמרט, ועם כינון הממשלה החדשה, פרש במאי 2006.
כהן מכהן כיושב ראש המועצה הציבורית של תנועת אור www.or1.org.il העוסקת בפיתוח והתתיישבות בנגב ובגליל והפיכתן למרכזים החדשים של ישראל, חבר המועצה הארצית של עיר דוד, חבר ההנהלה הציבורית קונסרבטוריון תל אביב ובעבר כיהן כיושב ראש דירקטוריון  ויושב ראש ועדת אסטרטגיה בפרויקט מסע, כיושב ראש הדירקטוריון בכפר הנוער ובית הספר מקוה ישראל, כיושב ראש המועצה הציבורית  וכחבר מועצת עמותת אור ירוק.
חיים אישיים
כהן גר בתל אביב, נשוי למירב ואב לשני ילדים.
פסגת אירקלי
גובהה של הפסגה 1,350 מטרים מעל פני הים.
פסגת אירקלי ממוקמת 1.43 קילומטרים צפונית-מזרחית מפסגת אנטונוב;
פסגת אירקלי ממוקמת 3.24 קילומטרים דרומית-מערבית מהר קניקולה;
פסגת אירקלי ממוקמת 3.87 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מהר דיימלר;
פסגת אירקלי מתנשאת מעל קרחון ראסל המערבי (שמצפון לפסגת אירקלי), ומעל קרחון ראסל המזרחי (שממזרח לפסגת אירקלי).
מיפוי הפסגה
הפסגה מופתה לראשונה בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים וסוקרי הסקר האנטארקטי הבריטי.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם שמורת הטבע אירקלי שלחוף הים השחור, במזרח בולגריה.
המחוז האדמיניסטרטיבי המערבי (מוסקבה)
המחוז האדמיניסטרטיבי המערבי של מוסקבה (ברוסית: Западный административный округ) הוא אחד מ-12 המחוזות האדמיניסטרטיביים (מינהליים) של העיר מוסקבה. ממוקם במערב העיר וכולל 13 נפות.
בתקופה הסובייטית נבנו במחוז אוניברסיטאות ומכוני מחקר רבים, מה שהיווה מוקד משיכה לסטודנטים ואנשי אוניברסיטה שעברו להתגורר במחוז.
בנפת ראמנסקו שוכנות שגרירויות זרות רבות, כמו גם נמל התעופה הבינלאומי ונוקובו, בית הכנסת לזכר השואה הממוקם בגבעת פוקלונאיה והיכל הקרח קרילאטסקויה. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 נבנו במחוז הבתים העגולים.
בנג'מין ביילר
בנג'מין פרנקלין ביילר (באנגלית: Benjamin Franklin Bailar; 21 באפריל 1934 – 20 בפברואר 2017) היה המנהל הכללי של דואר ארצות הברית מפברואר 1975 ועד מרץ 1978. הוא החליף בתפקידו את א. ט. קלסן. קודם לכן הוא היה עוזר בכיר למנהל הכללי של הדואר, הפקיד הפיננסי הראשי וסגן המנהל הכללי של הדואר.
קורות חייו
בנג'מין ביילר נולד בשמפיין, אילינוי. הוא התחנך בבתי הספר המקומיים שבעירו ולמד באוניברסיטת קולורדו. לאחר סיום לימודיו ב-1955 הוא התגייס לצי ארצות הברית ושירת כקצין אספקה. לאחר שחרורו מהשירות הוא למד לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, שם הוא סיים את לימודיו ב-1959.
קריירה
ב-16 בפברואר 1975 מונה ביילר לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. כמי שהיה בעל רקע בפיננסים ובניהול, הוא ניסה לחזק את הבסיס הכלכלי של שירות הדואר של ארצות הברית. תחום האחריות העיקרי שלו בתפקידו היה להבטיח שהארגון הממשלתי העצמאי למחצה יוכל לממן את פעילותו מהכנסותיו. ביילר דאג בעיקר לאיכות שירות הדואר ולתעריפי השירות. אחת מההוצאות המשמעותיות של השירות הוא שכר העבודה, וביילר נודע בעיקר בשל המשא ומתן שניהל עם העובדים על חוזה עבודה של 11 שעות, זאת כדי למנוע שביתה של עובדי הדואר המאוגדים ב-1975. הוא גם פעל להעלאת התעריפים לדברי דואר מדרגה ראשונה ל-13 סנט, ניהל דיונים עם ה-CIA בנוגעי למעקב אחר דברי דואר, וקיצץ בעלויות הדואר, תהליך שהוביל להורדת תעריפי הדואר באזורים הכפריים.
לאחר פרישתו
בנוסף לכהונתו כמנהל הכללי של הדואר, עבד ביילר בחברת הנפט הקונטיננטלית, בחברה האמריקאית לפחיות ובחברת הגבס האמריקאית. הוא שימש כחבר במועצות המנהלים של כמה חברות, בנקים, מוסדות חינוכיים ומוסדות ללא כוונת רווח. ב-1987 הוא התמנה כדקאן וכפרופסור בבית הספר למנהל עסקים על שם ג'סי ה. ג'ונס באוניברסיטת רייס. ביילר הוביל את המוסד, שהיה אז בראשית דרכו, לצמיחה וליציבות עד לפרישתו ב-1997.
בדצמבר 2006 מונה ביילר על ידי המנהל הכללי של הדואר ג'ון פוטר כחבר בוועד המייעצת האזרחית לבולי דואר של שירות הדואר. ביולי 2014 הוא פרש מהוועדה במחאה על הנפקת יתר של בולים בעלי עיצוב מסחרי.
בנג'מין ביילר נפטר בלייק פורסט אילינוי ב-20 בפברואר 2017, בגיל 82. הוא נטמן בכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה של לייק פורסט, אילינוי.
שון ברדי
שון לאנס ברדי (באנגלית: Sean Lance Berdy; נולד ב-3 ביוני 1993) הוא שחקן, מפיק ותסריטאי אמריקאי.
ביוגרפיה
ברדי נולד בבוקה רטון, פלורידה. הוא חירש מלידה. הוא דובר שפת הסימנים האמריקאית (ASL) ובנוסף הוא דובר אנגלית. כילד, ברדי התעניין בקסמים. הוא זכה בפרס הקוסם הצעיר בפסטיבל הקוסמים העולמי שהתקיים בסנקט פטרבורג. ברדי אובחן עם הפרעה דו-קוטבית כשהיה בן 11.
קריירה
ברדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט הקולנוע "The Sandlot 2" משנת 2005. לאחר מכן שיחק בסרטי הקולנוע, "Bondage" ,"The Deaf Family" ו-"Legend of the Mountain Man". ברדי הופיע במספר פרסומות בערוצים ציבוריים.
ברדי עבר לקליפורניה בשנת 2011 כדי להשתתף בסדרה "הוחלפו בלידתן", בה כיכב בתפקיד ראשי. הוא גילם את אמט בלדסו, בנה של מלודי בלדסו, בגילומה של מרלי מטלין. הוא היה מועמד לפרסי בחירת הנוער לשנת 2011 בקטגוריית פריצת השנה. הוא סיים את התיכון תוך כדי הצילומים. ברדי דיבב בשפת הסימנים האמריקאית את סרט הקלונוע "עידן הקרח 4: יבשת בתנועה". בשנת 2019 הוא שיחק בתפקיד סם אליוט, בסדרת הטלוויזיה "עולם חדש".
הוא כתב, הפיק, צילם וביים את הסרט הקצר "Sean Berdy: Enrique Iglesias' Hero", סרט בשפת הסימנים.
מארי טוסו
מארי טוסו (בצרפתית: Marie Tussaud, 1 בדצמבר 1761 – 16 באפריל 1850) הייתה פסלת פסלי שעווה צרפתייה, שייסדה את מוזיאון "מאדאם טוסו" הראשון, בלונדון. ממוזיאון זה התפתחה לאחר מכן רשת מוזיאוני השעווה "מאדאם טוסו", הכוללת כיום לפחות 14 סניפים ברחבי העולם.
ביוגרפיה
טוסו נולדה ב-1761 בשטרסבורג שבצרפת, למשפחה קתולית. שמה המקורי היה אנה מריה גרוסהולץ. אביה יוזף גרוסהולץ נהרג כחייל במלחמת שבע השנים, כחודשיים לפני לידתה. אמה אן-מארי וולדר היגרה עימה לברן שבשווייץ סמוך לאחר הלידה והחלה לעבוד שם כסוכנת בית. טוסו גדלה בבית המעסיק של אמה - דוקטור פיליפ קורטיוס (1737–1794), רופא שווייצרי, שהיה אף הוא פסל פסלי שעווה, באותה עת בתור תחביב בלבד.
ב-1765, לנוכח הצלחת פסלי השעווה שלו בקרב האצולה הצרפתית, עבר דוקטור קורטיוס לפריז, עזב את הרפואה והחל לעסוק בפיסול בשעווה כמקצוע בלבדי. באותה שנה הוא גם יצר את פסל השעווה של מאדאם דו בארי, הפילגש של לואי ה-15, הפסל העתיק ביותר המוצג כיום במוזיאון מאדאם טיסו. ביתו הפך למישכנם של אמנים ויוצרים רבים, מכל סוגי האמנות. שנתיים לאחר מכן, ב-1767 הוא הביא מברן לפריז את טוסו בת השש ואת אמה והן המשיכו עמו מאותה עת ואילך, עד ליום מותו כעבור 27 שנים. דוקטור קורטיוס היה זה שלימד את טוסו לפסל בשעווה.
התערוכה הפומבית הראשונה של פסלי השעווה של קורטיוס הוצגה בפריז החל מ-1770, כשהיא עוברת במהלך השנים ממקום למקום. הפסל הראשון שפיסלה מארי טוסו ואשר צורף לתערוכה של המורה שלה, היה פסלו של וולטייר, ב-1777, כשהייתה בת שש עשרה בלבד. הפסל הבא היה של ז'אן-ז'אק רוסו - 1778 ולאחר מכן היא המשיכה ביצירותיה בהצלחה מסחררת, בעיקר בקרב האצולה הצרפתית של אותה תקופה. על פי זכרונותיה היא גרה במשך תשע שנים (1780–1789), עד פרוץ המהפכה הצרפתית, בורסאי והייתה מקורבת מאוד לאליזבת, אחותו של לואי השישה עשר, מלך צרפת.
ב-1793 התדרדרה המהפכה הצרפתית לשלטון הטרור ובין העצורים והמועמדים לעריפה מהירה הייתה גם מארי טוסו. ראשה אף גולח כבר לקראת הגיליוטינה. יחד עימה נאסרה כמועמדת לעריפה, גם ז'וזפין דה בוארנה, לימים הקיסרית ז'וזפין רעייתו של נפוליאון בונפרטה. שתי הנשים ניצלו ברגע האחרון. הצלתה של טוסו מיוחסת לידידים של דוקטור קורטיוס בצמרת המהפכה באותה עת.
הן לפני מאסרה והן לאחר שחרורה הועסקה טוסו על ידי המהפכנים בהכנת "מסכות מוות" של המוצאים להורג. היא הייתה זו שהכינה את מסכת המת של לואי השישה עשר בינואר 1793, זו של ז'אן-פול מארה - יולי 1793, מארי אנטואנט - אוקטובר 1793, מקסימיליאן רובספייר - יולי 1794, ורבים אחרים. מסכות המת שלה היו ידועות ומפורסמות ברבים ונישאו לעיתים במצעדים שונים בפריז, בעיקר בתקופת שלטון הטרור, אך גם לפני ואחרי כן.
ב-1794 נפטר דוקטור קורטיוס והוריש לטוסו את כל פסלי השעווה שלו. ב-1795 היא נישאה למהנדס פרנסואה טוסו ונולדו להם שני בנים, ג'וזף ופרנסואה.
המעבר לאנגליה
ב-1835 הציגה טוסו בת ה-74 את תערוכתה הקבועה הראשונה, ברחוב בייקר בלונדון, בו עתידה הייתה התערוכה להישאר למשך כחמישים שנה, עד שעברה ב-1884 למישכן אחר בלונדון - הסיטי של וסטמינסטר. שלוש שנים אחרי מציאת הכתובת הקבועה סוף כל סוף, ב-1838 יצאו לאור זיכרונותיה של טוסו וב-1842 היא פיסלה את דמותה שלה, בשעווה, כפי שניתן לראותה עד עצם היום הזה, במוזיאון "מאדאם טוסו" של לונדון.
מוחמד סימקאן
מוחמד סימקאן (בצרפתית: Mohamed Simakan; נולד ב-3 במאי 2000 במרסיי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ר.ב. לייפציג מהבונדסליגה.
שטרסבורג
סימקאן גדל במחלקות הנוער של מספר מועדונים, ביניהם אולימפיק מרסיי, ובשנת 2017 הגיע למחלקת הנוער של שטרסבורג מליגת העל הצרפתית. הוא החל לשחק בשטרסבורג ב', קבוצת המילואים של המועדון, בה ערך 24 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-16 במאי 2018 חתם סימקאן על החוזה המקצועני הראשון שלו במועדון.
ב-25 ביולי 2019 ערך סימקאן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1–3 על מכבי חיפה במסגרת הסיבוב השני של מוקדמות הליגה האירופית לעונת עונת 2019/2020 בליגה האירופית. ב-18 באוגוסט ערך קוקו את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, בתיקו 0-0 נגד סטאד ריימס במסגרת המחזור הראשון לעונת 2019/2020. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך סימקאן 19 הופעות ליגה.
ר.ב. לייפציג
ב-22 במרץ 2021 חתם סימקאן על חוזה לחמש עונות בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה, שיחל בקיץ 2021. ב-15 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 למיינץ 05 במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת עונת 2021/2022 בבונדסליגה.
תארים
'''ר.ב. לייפציג'''
קיץ המזבח
קיץ המזבח הוא כינוי לקרבנות עולה המוקרבים על המזבח החיצון בבית המקדש כאשר אין קרבנות אחרים להקריב עליו.
ההבנה המקובלת היא שמטרת קיץ המזבח היא כדי שהמזבח יהיה פעיל באופן קבוע, כי זהו לא כבוד ה' שהמזבח יהיה עומד שומם. אולם, הרמב"ם אינו מזכיר נימוק זה, ולכן יש שפירשו שאינו מגביל את הקרבת קיץ המזבח למקרה בו המזבח בטל. הב"ח כתב כי להקרבת קרבנות אלה טעם נוסף, והוא לנצל את עודפי התקציב של בית המקדש, כדי שלא ילכו לאיבוד. בפירוש המשנה כותב הרמב"ם כי קרבנות קיץ המזבח נקראו כך משום שכמו פירות (=קיץ) הבאים כתוספת למזון העיקרי, גם קרבנות אלה באים כתוספת לקרבנות החובה.
מקורות הכסף
הכסף לקיץ המזבח מגיע בכמה דרכים, שהמשותף לרובן הוא שמדובר בכסף שנשאר מסכום גדול בו השתמשו לצורכי המקדש.
בנוסף כל מי שהקדיש סכום מסוים לקניית קרבן (חטאת, אשם, קינים, קרבנות נזיר) אך נשאר לו כסף, צריך לתת את הכסף לקופות מיוחדות בבית המקדש (שנקראו "שופרות") המיועדות לקניית עולות לקיץ המזבח. גם מי שהקדיש כסף ואמר שהוא מקדיש סתם "למזבח" מפריש אותו לקופות אלו. גם כספים של קורבן אשם שאי אפשר להקריבו כיוון שהבעלים כבר התכפרו, (במקרה שהבהמה תמות אם הייתה חטאת), מופרשים לטובת קיץ המזבח. מקרה נוסף בו אדם תורם את מעות קרבנותיו לקיץ המזבח הוא כאשר אדם הקדיש בהמה לעולה ולאחר מכן מכר אותה לחבירו כדי שיתכפר בה חבירו. בגמרא מבואר שהקונה לא התכפר, כיוון שהעולה קריבה רק לשם בעליה הראשונים אולם עם זאת, חכמים קנסו את הקונה שהמעות שלו יפלו לנדבה, לקיץ המזבח.
נחלקו הראשונים האם במקרה בו אין כספי עודפים, ניתן לקנות בהמות לקיץ המזבח מתרומת הלשכה. לדעת רבנו יונה, אם אין כספי מותרות או עודפים קונים מלכתחילה בהמות לקיץ המזבח, כדי שהמזבח לא יעמוד ריקם. לעומת זאת, ריב"ב, הרמב"ן, בעל ההשלמה ורבנו מנוח סוברים שקיץ המזבח ניתן לקנות רק מכספי העודפים, אך אסור לציבור לקנות קרבנות נדבה מלכתחילה, כי ציבור לא מקריבים קרבנות נדבה.
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית 2014
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית נערכה ברחובות ב-1 בינואר 2014.
מועצת המטבע המזרח-אפריקאית
מועצת המטבע המזרח-אפריקאית (באנגלית: East African Currency Board; בראשי תיבות: EACB) הייתה מועצת מטבע והסמכות המוניטרית במושבות הבריטיות במזרח אפריקה בין השנים 1919 ל-1966. המועצה הוקמה לאחר הכיבוש הבריטי את מזרח אפריקה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, והיא פיקחה על המדיניות המוניטריות בטריטוריות של הפרוטקטורט של אוגנדה, מזרח אפריקה הבריטית וטנגניקה, כאשר זנזיבר צורפה בשנת 1936. במשך רוב שנות קיומה, היה תפקידה העיקרי של המועצה לשמור על ערך השילינג המזרח-אפריקאי שווה לערך השילינג הבריטי. דבר זה התבצע באמצעות ההבטחה כי המטבע המקומי מגובה דיו ביתרות של לירה שטרלינג. מטה המועצה היה בלונדון. המועצה עוד המשיכה לפעול זמן קצר לאחר קבלת עצמאותן של אוגנדה, קניה וטנזניה, אך בשנת 1966 היא התפרקה והוחלפה על ידי הבנקים המרכזיים של מדינות אלה.
One Too Many
One Too Many הוא סינגל של הזמר האוסטרלי-אמריקאי, קית' אורבן, וזמרת הפופ האמריקאית, פינק, שנמצא באלבום האולפן האחד-עשר של אורבן, The Speed of Now Part 1. השיר נכתב על ידי קליאו טיגה, דניאל דייוידסן, ג'יימס נורטון, קאטפאזר ופיטר ולוויק, והופק על ידי קית' אורבן, PhD, קאטפאזר ודן מקרול. השיר נחשף לראשונה בטקס פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי ה-55 ב-16 בספטמבר 2020.
נכון למרץ 2022, השיר הושמע למעלה מ-137 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר, שבוים על ידי דנו סרני, יצא בערוץ היוטיוב של קית' אורבן ב-18 בספטמבר 2020. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-37 מיליון פעמים.
שנות ה-30 של המאה ה-11
שנות ה-30 של המאה ה-11 היו העשור הרביעי של המאה ה-11, החלו ב-1 בינואר 1030 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1039.
ג'יין קזמרק
ג'יין פרנסס קזמרק (באנגלית: Jane Frances Kaczmarek; נולדה ב-21 בדצמבר 1955) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בתפקידה כלואיס, אמו של מלקולם לויס בסיטקום "מלקולם באמצע" (2000–2006), שזיכה אותה בשלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ולשבע מועמדויות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת קומדיה. היא שיחקה גם בתור השופטת טרודי בסדרת הדרמה המשפטית של רשת TNT "מצדי המתרס" (2008–2009), את אן בסרט "להתאהב" (1984), את אמילי בסרט "מחזר מתבגר" (1985), ואת גייל בסרט "6 בלונים" (2018). היו לה גם תפקידים חוזרים בסדרה "סיביל" בתור הולי ובסדרה "פרייז'ר" בתור מורין קאטלר.
ביוגרפיה
קזמרק נולדה במילווקי, ויסקונסין, וגדלה בכפר גרינדייל (אנ'), כפר קטן מחוץ למילווקי, שם גדלה וחונכה כקתולית. בתם של אוולין (לבית גרגורסקה), מורה, ואדוארד קזמרק, עובד משרד ההגנה האמריקני. הוריה ממוצא פולני.
את לימודי התיכון סיימה בבית ספר התיכון גרינדייל (אנ'), ולאחר מכן המשיכה לימודי תואר ראשון בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בזמן לימודיה, היא פגשה את השחקן יליד-ויסקונסין טוני שלהוב שעודד אותה ללכת למשחק. היא עקבה אחרי שלהוב בהרשמה לאוניברסיטת ייל והשתתפה בלהקת הרפרטואר של ייל (אנ'). היא קיבלה את התואר השני שלה ב-1982.
קריירת משחק
קזמרק החלה את דרכה כשחקנית בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 בטלוויזיה בסדרות "The Paper Chase" ו"בלוז לכחולי המדים" בתפקיד השוטרת קלרה פילסקי. ב-1984 השתתפה בסרט הקולנוע "להתאהב" לצידם של כוכבי הקולנוע רוברט דה נירו ומריל סטריפ.
ב-1998 השתתפה בפנטזיה "פלזנטוויל" בתפקיד אמו של דייוויד (טובי מגווייר) וב-1999 השתתפה כשחקנית אורחת בסדרת הדרמה "פליסיטי" בתפקיד קרול אמה של ג'ולי אמריק.
קזמרק פרצה לתודעה בשנת 2000 עם ליהוקה לקומדיית המצבים המוערכת "מלקולם באמצע". בסדרה היא הופיעה בתפקיד לואיס אם המשפחה הקשוחה והדומיננטית. קזמרק הפכה בזכות התוכנית לאחת מהשחקניות הקומיות האהובות בארצות הברית, היא הייתה מועמדת שבע פעמים לפרס אמי ושלוש פעמים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה בסדרה קומית.
לאחר אותה הצלחה שיחקה קזמרק בסדרת הדרמה המשפטית "מצדי המתרס" (2008–2009) בכיכובה של גלוריה ראובן, ובסדרה הקומית "Us & Them".
בשנת 2017 שיחקה לצד מייקל פניה בקומדיית האקשן "תרגיל לשוטרים מתחילים" שכתב וביים דקס שפרד.
פוטנציאל דלתא
במכניקת הקוונטים,  פוטנציאל דלתא הוא בור פוטנציאל המתואר מתמטית על ידי פונקציית דלתא של דיראק - פונקציה מוכללת. איכותית, המודל מתאר פוטנציאל שערכו אפס בכל מקום, למעט נקודה בודדת שבה הוא מקבל ערך אינסופי. מודל זה משמש כדי לתאר תרחישים שבהם חלקיק חופשי לנוע בשני אזורים של המרחב ביניהם מפריד מחסום פוטנציאל צר וגבוה מאוד. לדוגמה, אלקטרון יכול לנוע בחופשיות כמעט מוחלטת בחומר מוליך, כך שאם המוליך בו הוא נע יוצמד למוליך שני, הממשק ביניהם יפעל עבור האלקטרון כמחסום פוטנציאל המפריד בין אזורים בעלי פוטנציאל קבוע - מחסום שיכול להיות מקורב על ידי פונקציית דלתא. פוטנציאל הדלתא הוא גבול של בור פוטנציאל סופי, וניתן לקבלו מבור הפוטנציאל הסופי אם שומרים על מכפלת עומק (או גובה) הבור ורוחבו על ערך קבוע כאשר מקטינים את הרוחב בהדרגה לאפס.
פוטנציאל דלתא יחיד
משוואת שרדינגר הבלתי תלויה בזמן לפונקציית הגל (ψ(x של חלקיק בממד אחד בפוטנציאל (V(x היא: כאשר ħ הוא קבוע פלנק המצומצם ו-E היא האנרגיה של החלקיק.
פוטנציאל הדלתא הוא הפוטנציאל כאשר (δ(x הוא פונקציית דלתא של דיראק.
הוא ייקרא בור פוטנציאל דלתא אם λ שלילי ומחסום פוטנציאל דלתא אם λ חיובי.
פתרון משוואת שרדינגר
הפוטנציאל מפצל את המרחב לשני חלקים (x < 0 ו-x > 0). בכל אחד מהחלקים האלו האנרגיה הפוטנציאלית היא אפס, ומשוואת שרדינגר מצומצמת למשוואה
זוהי משוואה דיפרנציאלית ליניארית עם מקדמים קבועים אשר פתרונותיה הם צירופים ליניאריים של eikx ו-e−ikx, כאשר מספר הגל k קשור לאנרגיה על ידי:
באופן כללי, עקב נוכחותו של פוטנציאל הדלתא בראשית, מקדמי הפתרון לא חייבים להיות זהים בשני חצאי המרחב:
כאשר, במקרה של אנרגיות חיוביות (k ממשי), eikx מייצג גל שמתקדם ימינה, ו-e−ikx מייצג גל שמתקדם שמאלה.
ניתן לקבל קשר ראשון בין המקדמים באמצעות הכפפת פונקציית הגל לתנאי הרציפות בראשית, כלומר:
קשר שני מתקבל מאפיון הקפיצה בנגזרת של פונקציית הגל בראשית. לכאורה ניתן לטעון גם לגזירות פונקציית הגל בראשית, אך יש לזכור שאמנם פוטנציאל הדלתא הוא גבול של מלבנים הנעשים צרים יותר ויותר, אך הוא גם גבול של מלבנים הנעשים גבוהים יותר ויותר (פונקציית דלתא מתקבלת מסדרת מלבנים בעלי שטח קבוע), כך שאם החלקיק ממנהר דרך מחסום הפוטנציאל אז באזור המלבן הגבולי מספר הגל שלו יהיה אינסופי - לכן עדיין מתקבל הפרש מופע.
כדי לקבל את הקפיצה בנגזרת נבצע אינטגרציה של משוואת שרדינגר מסביב ל- x = 0 על פני האינטרוול [ε,+ε-]:
בגבול שבו ε→ 0, אגף ימין של המשוואה הזאת מתאפס, ואגף שמאל הופך ל-:
זאת מפני ש-:
לסיכום, תנאי השפה מספקים את האילוצים הבאים על המקדמים:
מצב קשור (E < 0)
בכל פוטנציאל מושך חד־ממדי יהיה מצב קשור. כדי למצוא את האנרגיה שלו, יש לשים לב שבעבור E<0 מתקבל מדומה ופונקציות הגל אשר היו אוסצילטוריות בעבור אנרגיות חיוביות בחישוב שמקודם, הן כעת מעריכיות דועכות או עולות כפונקציה של x (ראו איור). הדרישה שפונקציות הגל אינן מתבדרות באינסוף גוררת התאפסות של האקספוננטים המתבדרים, כך שפונקציית הגל המתקבלת היא:
מתנאי השפה ותנאי הנרמול נובע ש-:
כלומר מקבלים שמצב קשור יכול להתקיים רק עבור בור (λ חייב להיות שלילי) ולא עבור מחסום. טרנספורם פורייה של פונקציית הגל הזאת הוא התפלגות קושי.
בשונה מהסיטואציה בבור פוטנציאל סופי, בבור דלתא תמיד יש רק מצב קשור אחד, והאנרגיה של המצב הקשור נגזרת מהקבועים של הזנבות האקספוננציאליים:
פיזור (E > 0)
בעבור אנרגיות חיוביות, החלקיק חופשי לנוע בכל אחד מחצאי המרחב, אך הוא עשוי להיות מפוזר מפוטנציאל הדלתא בראשית.
את המקרה הקוונטי ניתן לחקור באופן הבא: חלקיק מתקרב פוגע במחסום מצד שמאל (Ar); הוא עשוי להיות מוחזר (Al) או מועבר (Br). כדי למצוא את האמפליטודה המוחזרת והמועברת בעבור פגיעה מצד שמאל, נציב במשוואות לעיל Ar = 1 (חלקיק מגיע), Al = r (החזרה), Bl = 0 (אף חלקיק לא מגיע מצד ימין) ו-Br = t (העברה), ונפתור בעבור r ו-t. התוצאה המתקבלת היא:
מקדם ההעברה הוא מרוכב כי בנוסף על ההבדל בין משרעת פונקציית הגל המועברת לעומת זו הפוגעת, ישנו גם שינוי מופע המקושר לפוטנציאל.
אודות לסימטריית הראי של המודל, האמפליטודות של הגל הפוגע מימין זהות לאלו שמשמאל. התוצאה שמתקבלת היא שיש הסתברות גדולה מאפס
שהחלקיק יוחזר. הסיכוי להחזרה זאת אינו תלוי בסימן של λ, כלומר, לבור יש אותו סיכוי לפזר את החלקיק כמו למחסום. זהו הבדל משמעותי מהמכניקה הקלאסית, שבה הסתברות ההחזרה תהיה 1 עבור מחסום (החלקיק פשוט מקפץ חזרה) ו-0 עבור בור (החלקיק חולף דרך הבור באין מפריע).
לסיכום, הסתברות המעבר היא:
הדגשים ויישומים
החישוב לעיל עשוי להיראות בתחילה כהפשטה חסרת שימוש. אף על פי כן, הוא הוכיח את עצמו כמודל מתאים למגוון מערכות פיזיקליות אמיתיות.
דוגמה אחת כזאת נוגעת לממשקים שבין חומרים מוליכים. בתוך המוליכים, תנועת האלקטרונים היא קוואזי-חופשית וניתנת לתיאור בעזרת האיבר הקינטי בהמילטוניאן לעיל עם מסה אפקטיבית m. לעיתים קרובות, פני השטח של חומרים כאלו מכוסים בשכבות מחמצנות או אינם אידיאליים מסיבות אחרות. השכבה הדקה ובלתי-מוליכה הזאת ניתנת למידול על ידי פוטנציאל דלתא כמקודם. אלקטרונים עשויים למנהר מחומר אחד לאחר, מה שמביא ליצירת זרם חשמלי בממשק.
הפעולה של מיקרוסקופ מנהור סורק מתבססת על אפקט המנהור הזה. במקרה זה, המחסום הוא עקב האוויר בין קצה המיקרוסקופ והגוף הנחקר. חוזק המחסום קשור בהפרדה והוא חזק יותר ככל שהשניים רחוקים יותר. לדיון כללי יותר בסיטואציה המתקבלת, ראו גם מחסום פוטנציאל סופי.
המודל לעיל הוא חד-ממדי בעוד המרחב הסובב הוא תלת-ממדי, כך שלמעשה, יש לפתור את משוואת שרדינגר בשלושה ממדים. מצד שני, מערכות רבות משתנות רק לאורך קואורדינטה אחת ואינווריאנטיות להזזות בכיוונים האחרים. משוואת שרדינגר מצומצמת אז למקרה שנידון כאן באמצעות הפרדת משתנים:.
המודל של פוטנציאל דלתא הופך שימושי במיוחד במקרה של בור פוטנציאל דלתא כפול אשר מייצג גרסה חד-ממדית של מולקולת מימן מיוננת, כפי שמתואר בחלק הבא. במקרה זה, הפוטנציאל החשמלי שחווה האלקטרון (היחיד) של מולקולת H_2^{+} הוא מהצורה:, ולכן יכול להיות מקורב בצורה גסה על ידי זוג בורות דלתא. פתרון משוואת שרדינגר במקרה זה מראה שישנם שני מצבים קשורים (אחד סימטרי והשני אנטי-סימטרי) ושההסתברות למצוא את החלקיק בכל אחד מהמצבים שווה. הפירוש הפיזיקלי של הפתרון הוא שהאלקטרון מבלה זמן שווה בקרבת כל פרוטון, וזהו בדיוק מה שנקרא בכימיה "קשר קוולנטי טהור" - בו שני אטומים חולקים זוג אחד או יותר של אלקטרוני ערכיות, ופונקציית הגל המתאימה לאותם אלקטרונים אופפת את שני האטומים במידה שווה (הצפיפות של ענן האלקטרונים בסביבת כל אחד מהאטומים זהה).
פוטנציאל דלתא כפול
בור הדלתא הכפול ממדל מולקולת מימן דו-אטומית בעזרת משוואת שרדינגר המתאימה: כאשר הפוטנציאל כעת הוא: כאשר הוא המרחק הבין גרעיני והפוטנציאל הוא למעשה פונקציית דלתא של דיראק עם שני שיאים שליליים הממוקמים ב-x =±R/2 (מוראים בחום בדיאגרמה). נעבוד ביחידות אטומיות ונציב \hbar = m=1. כאן הוא פרמטר פורמלי ניתן לשינוי. מהפתרון לבור פוטנציאל דלתא יחיד, נוכל לבצע "ניחוש מושכל" ולהסיק שהפתרון הוא מהצורה: מתפירת חלקי פונקציית הגל בשיאי הדלתא נקבל את הדטרמיננטה:
לפיכך, d נשלט על ידי המשוואה "הפסאודו-ריבועית":
אשר לה יש שני פתרונות d=d_{\pm}. בעבור המקרה של מטענים שווים (שני גרעינים זהים), λ = 1 והמשוואה הפסאודו-ריבועית מצומצמת ל-:
מקרה ה-"+" מתאים לפונקציית גל סימטרית סביב נקודת האמצע (פתרון זה מוראה באדום באיור לעיל). בהתאמה, מקרה ה-"-" מייצג פונקציית גל אנטי-סימטרית מסביב לנקודת האמצע (מוראה בירוק באיור). הם מייצגים קירוב של שתי רמות האנרגיה הנמוכות ביותר של מולקולת H_2^{+} תלת-ממדית והם שימושיים באנליזה שלה. פתרונות אנליטיים לערכים העצמיים של האנרגיה במקרה של מטענים סימטריים ניתן על ידי:
פרשת הגנרלים
ניתן להבחין במספר פרשיות נפרדות.
פרשת חיל האוויר ותעשיית התעופה
ההשערה הנוכחית שתחילת הפרשה הייתה בתלונה של ואסילי סטלין שהיה מפקד בחיל האוויר הסובייטי וטען שחיל האוויר מקבל מהתעשייה מטוסים פגומים. בנוסף לכך, ב-6 בספטמבר 1945 אלכסנדר יאקובלב כתב לסטלין על כך שקיים פיגור בפיתוח מטוסי סילון והאשמים בכך הם פקידים בכירים במשרד לתעשיית התעופה שבה כיהן כסגן שר. סטלין העביר את התלונה לאבאקומוב לבדיקה. המעצרים החלו בתחילת 1946 וב-11 במאי 1946 נערך משפט שהסתיים כבר באותו יום בקביעת עונש לנאשמים:
פרשת השלל
מטרת הפרשה היה להרחיק מגאורגי ז'וקוב את עוזריו הבכירים. הסיבה הרשמית לתחילת הפרשה היה חקירה בנושא של העברת שלל גרמני לידיים פרטיות ללא אישורים. בכך הואשמו מפקדים בכירים בצבא האדום ובראש ובראשונה ז'וקוב עצמו. האשמות נגד ז'וקוב התבססו על הודעת מרשל נוביקוב שנעצר עוד בשנת 1946 ומידע שהעביר ניקולאי בולגנין ליוסיף סטלין על קרונות רכבת עם רכוש שונה שמועבר מגרמניה הכבושה לביתו של ז'וקוב. ז'וקוב זומן לבירור ב-1 ביוני 1946, פוטר מתפקיד מפקד חיל היבשה ונשלח להרי אורל בתוך מפקד פיקוד.
בנוסף לכך נעצרו עוזריו וחבריו:
כמו כן בפרשה זו הואשמו עובדים בכירים של נ.ק.ו.ד. ששרתו בשטח גרמניה הכבושה. גם הם נשפטו בתקופות מאסר, שוחררו בשנת 1953 אך לא הוחזרו לשירות.
פרשת פיקוד וולגה
בעקבות קבלת מידע על שיחה בין הגנרלים המשרתים בפיקוד וולגה, אבאקומוב ביקש מסטלין אישור לעצור אותם. לטענת אבאקומוב במהלך השיחה הגנרלים הרשו לעצמם ביטויים נגד השלטון. האישור התקבל בינואר 1947 ומיד נעצרו גנרלים המעורבים בפרשה. הם הוצאו להורג מיד עם סיום המשפט. בשנת 1956 כל הנאשמים זוכו מאשמה.
בנושא זה הואשמו:
ראול קוצלסקי
חיים וקריירה פסנתרנית
קוצלסקי, יליד ורשה, למד נגינה על פסנתר לראשונה אצל אימו, ואחר כך  אצל ג'וליאן גודומסקי. הוא התקדם מאוד בלימודיו, ובגיל 4, בשנת 1888, כבר הופיע לראשונה. הוריו לקחו אותו לפסנתרן והמלחין הנודע אנטון רובינשטיין, שזיהה את כישרונותיו של הילד וצפה לו עתיד מבטיח כפסנתרן קונצרטים. קוצלסקי הילד נשלח ללמוד בקונסרבטוריון בלבוב, ובשנת 1892 החל ללמוד אצל קרול מיקולי, אחד מתלמידיו הבולטים של פרדריק שופן. במקביל ללימודיו אצל מיקולי, המשיך קוצלסקי לנגן בקונצרטים בערים הגדולות, ברפרטואר נרחב. ב-1896 ניגן בלייפציג את הקונצרט האלף שלו, ובגיל 12 כבר זכה בפרסים ואותות הוקרה שונים – אות מסדר האריה והשמש, פסנתרן החצר (ממלך ספרד), ומדליה מהסולטן הטורקי.
עד מלחמת העולם השנייה קוצלסקי חי לסירוגין בצרפת, גרמניה ושווייץ. הוא המשיך להופיע ברחבי אירופה, וזכה למוניטין גדולים בגרמניה כמבצע של יצירות שופן. הוא סירב להופיע בארצות הברית, למרות ההזמנות הרבות שקיבל, וייתכן שהמוניטין שלו נפגע מכך. במהלך מלחמת העולם השנייה נכלא קוצלסקי בברלין, וב-1945, אחרי המלחמה, חזר לפולין מולדתו והתיישב בפוזנן, שם זכה למשרת הוראה בבית הספר הגבוה למוזיקה. בין תלמידיו היו גם פסנתרנים נודעים כדטלף קראוס ומוניק דה-לה ברוכולרי. הוא המשיך לנגן ברסיטלים עד למותו שם ב-1948.
קוצלסקי נחשב לאחד מחשובי הפסנתרנים בדורו. במרכז הרפרטואר הקלאסי והרומנטי שלו עמדו כל יצירות שופן, וכן שלושים ושתיים הסונטות לפסנתר של בטהובן. הוא שילב בנגינתו יכולת טכנית מבריקה ושוטפת לצד איזון ועידון, והתייחס לתווים הכתובים ביתר כבוד מאשר שאר המבצעים של זמנו.
קוצלסקי, מיקולי ומסורת הביצוע של שופן
בשנות לימודיו של קוצלסקי אצל מיקולי נוצרו ביניהם יחסים הדוקים. מיקולי, שבילה במחיצתו של שופן שבע שנים מחייו, ראה את עצמו כממשיך נאמן של מסורת הביצוע של שופן, והשתדל ככל יכולתו להעבירה לתלמידיו. קוצלסקי מספר בספרו על שיעורי הפסנתר הממושכים והמקיפים שקיבל אצל מיקולי מדי יום ביומו, בחודשי הקיץ. כל שיעור נמשך שעתיים שלמות, וכלל עיסוק במגוון רחב של נושאים הקשורים לטכניקה פסנתרנית – החל מצורת הישיבה ליד הפסנתר וכלה בניתוח מעמיק של הקווים המוזיקליים השונים ביצירה.
Alan's Psychedelic Breakfast
Alan's Psychedelic Breakfast (ארוחת הבוקר הפסיכדלית של אלן) הוא שמו של סינגל אינסטרומנטלי בעל שלושה חלקים מהאלבום Atom Heart Mother של פינק פלויד, שיצא ב-1970.
בשיר מנגנים מנגנים ברקע, בזמן שאלן סטיילס (איש צוות העוזרים הטכניים של הלהקה, המופיע בעטיפה האחורית של Ummagumma) מדבר על ארוחת הבוקר שלו ומתכונן לאכול אותה. סטיילס משתמש במהלך דיבורו במגוון חפצים להפקת צלילים.
להקת האלתורים "The Breakfest" נקראת על שם השיר.
חלקי השיר
החלק כולל נגינת פסנתר, גיטרת בס, אורגן המונד, תופים וגיטרת סלייד.
סטיילס מתאר בחלק זה את המוצרים שהוא מכין לארוחת הבוקר: דגנים, ביצה מקושקשת, בייקון, נקניק, עגבניות, טוסט וקפה. הוא גם מתאר את אהבתו למאכלים כמו מרמלדה, דייסה ודגנים: "Marmalade, I like marmalade... Yes, porridge is nice, any cereal... I like all cereals... Oh, God". בסוף החלק נשמעת שריקת קומקום יחד עם האורגן.
בתחילת הקטע אומר סטיילס: "breakfest in Los Angels" (ארוחת בוקר בלוס אנג'לס). בהמשך, החלק כולל את נגינתו של גילמור על שתי גיטרות אקוסטיות וגיטרת פלדה.
החלק כולל נגינה של כלל הלהקה, כאשר הכלי הראשי הוא הפסנתר של ריצ'רד רייט, וכן כלים כמו גיטרת בס, גיטרה חשמלית, תופים ואורגן המונד. בסיום הקטע האינסטרומנטלי נשמע סטיילס אומר: "my head's a blank", מרים את מפתחות מכוניתו, סוגר את הדלת ונוסע. השיר נחתם באותו אופן בו התחיל, בצלילים של כיור.
היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Heinrich I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg; 15 בספטמבר 1468 – 19 בפברואר 1532), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1486–1520.
ביוגרפיה
היינריך נולד ב-15 בספטמבר 1468, לאוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאנה מנסאו-דילנבורג, בתם של יוהאן הרביעי, רוזן נסאו-דילנבורג ומריה מלון-היינסברג. בשנת 1471 מת אביו, ומשום כך חזר סבו פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג לשלוט בדוכסות. בשנת 1478 מת סבו, ואמו אנה מנסאו-דילנבורג שלטה כעוצרת עד לבגרותו.
בשנת 1486 תפס היינריך את השלטון, והחל לשלוט לבדו. בשנת 1519 פרץ סכסוך הבישופות בהילדסהיים, וב-28 ביוני אותה שנה ניצח היינריך את אויביו בקרב זולטאו. אולם, קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שנבחר זמן קצר קודם לכן, ואשר היינריך התנגד לבחירתו ותמך בפרנסואה הראשון, מלך צרפת, התערב בסכסוך והביס את היינריך שברח לגלות בצרפת. בשנת 1520 ויתר היינריך על שלטונו, ומסר אותו לבניו אוטו השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג וארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1527 בתחילת הרפורמציה הפרוטסטנטית ניסה היינריך לחזור לדוכסות בתמיכת מתנגדי הרפורמציה, אולם הובס על ידי בניו וחזר לצרפת. בשנת 1528 מתה אשתו מרגרטה מסקסוניה, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, והיינריך התחתן שוב בנישואים מורגנטיים עם אנה פון קאמפה. בשנת 1530 התיר לו בנו אוטו השישי לחזור לדוכסות, ואכן היינריך שב לדוכסות והתגורר בלינבורג עד מותו ב-9 בפברואר 1532.
אקס-מן: העתיד שהיה
אקס-מן: העתיד שהיה (באנגלית: X-Men: Days of Future Past, בתרגום חופשי לעברית: אקס-מן: ימי עבר עתידי) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בלייב אקשן של פוקס מ-2014. הסרט בוים על ידי בריאן סינגר, והתסריט נכתב על ידי סיימון קינברג. הסרט מבוסס על הקומיקס "ימי עבר עתידי" בסדרת האקס-מן של כריס קלרמונט וג'ון ביירן בהוצאת חברת ההוצאה לאור מארוול קומיקס, ומהווה חלק מסדרת סרטי "אקס-מן".
עלילת הסרט נעה בין שתי תקופות המתקשרות באמצעות מסע בזמן של וולברין, בו הוא מנסה לשנות את ההיסטוריה, זאת באמצעות עצירת רייבן מלהתנקש בחייו של המדען בוליבר טראסק, מעשה שבדיעבד יוביל את ממשלת ארצות הברית לפתח את תוכנית זקיפי הסנטינל שתוביל להשמדת גזע המוטאנטים. בתקופה הראשונה, המתוארכת לשנת 2023, ומהווה המשך של "אקס-מן 3: המפלט האחרון" מ-2006 ושל "וולברין" מ-2013, מוצגים המוטאנטים, והאקס-מן בפרט, לאחר התפלגותם ומלחמתם הפנימית אשר במהלכה צ'ארלס אקסבייר נהרג ושנאת בני האדם כלפי המוטאנטים עלתה בצורה דרסטית; בתקופה השנייה, המתוארכת לשנת 1973, ומהווה המשך של "אקס-מן: ההתחלה" מ-2011, מוצגים המוטאנטים לאחר חשיפתם לגורמי החוק האמריקאים והתפלגותם לקבוצה אחת בהנהגת צ'ארלס אקסבייר, שאיבד את יכולתו ללכת והתדרדר לשכרות, ולקבוצה שנייה בהנהגת אריק לנשר. הסרט כולל בו את צוות השחקנים של שני הסרטים יחדיו.
"אקס-מן: העתיד שהיה" זכה להצלחה רבה, וגרף בקופות ברחבי העולם הכנסות של $747,862,775, אותו הן דירגו כסרט השישי בהכנסותיו לשנת 2014 והסרט בעל ההכנסות הגבוהות ביותר בסדרת סרטי אקס-מן. בנוסף להצלחה מסחרית זו, הסרט זכה גם לשבחים ביקורתיים רבים, וכך לדוגמה באתרי הסקירה "Rotten Tomatoes" ו-"Metacritic" הוא זכה לציונים של 91% ו-74, בהתאמה. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-87 אך לא זכה בפרס.
עלילת הסרט
בעתיד דיסטופי בשנת 2023, רובוטים הידועים בשם "סנטינלים" מחסלים מוטאנטים ומדכאים בני אנוש העתידים לפתח גנים מוטאנטיים. בבונקר מחתרתי במוסקבה, קבוצת מוטאנטים קטנה המורכבת מוורפאת', בלינק, סאן-ספוט, קולוסוס, אייסמן, בישופ וקיטי פרייד פוגשת בגדוד סנטינלים. הקבוצה מצליחה להתחמק מהסנטינלים, הודות לאזהרה שנתנה על ידי תודעתו של בישופ, שנשלחה אחורה בזמן על ידי פרייד, על מנת שיזהיר את חבריו מהגדוד המתקרב, ובכך למעשה המפגש מעולם לא התרחש.
מאוחר יותר במנזר סיני, הקבוצה הקטנה פוגשת בסטורם, וולברין, פרופסור אקס ומגנטו. פרייד מספרת אודות יכולותיה, לשביעות רצונם של הפרופסור ומגנטו. בהחלטה משותפת, שתי הקבוצות מחליטות לשלוח אחורה בזמן את וולברין, לשנת 1973, בה מיסטיק רצחה את המדען מפתח הסנטינלים בוליבר טראסק, מעשה שהוביל לזירוז בניית הסנטינלים בידי ממשלת ארצות הברית וכך בדיעבד גם לעתיד ההרסני. מטרתו של וולברין היא למצוא את מיסטיק ולמנוע ממנה לרצוח את טראסק, והפרופסור ומגנטו ממליצים לו להיעזר בגרסותיהם הצעירות.
פרייד מפעילה את כוחותיה ושולחת את וולברין לעבר, שלהפתעתו מתעורר בשנת 1973 ומגלה כי המעבר בזמן הצליח. הוא יוצא לאחוזת אקס, ושם הוא פוגש בצ'ארלס אקסבייר ובהאנק מק'קוי. הוא מגלה כי בית הספר של אקסבייר נסגר בשל התגייסותם של מרבית התלמידים לצבא לצורך הלחימה במלחמת וייטנאם, דבר ששבר את אקסבייר נפשית, כשלא די בכך שהפך למשותק ברגליו לאחר שנורה בגבו. הוא החל ליטול סם מיוחד, אותו רקח מק'קוי, שהחזיר לו את היכולת ללכת אך כתופעת לוואי גרם לו לאבד את יכולותיו הטלפתיות. וולברין מופתע מהאירועים, ומשכנע את צ'ארלס לעזור לו למנוע את העתיד הדיסטופי. הם מבינים כי עליהם להיעזר גם במגנטו, ועל מנת שיוכלו לשחררו מכלא הפנטגון בו נכלא לאחר שהופלל ברצח קנדי הם מסתייעים בפיטר מקסימוף, מוטאנט הניחן במהירות על-טבעית.
במקביל, טראסק מציג את תוכניתו לבניית הסנטינלים בפני הקונגרס, אך לא זוכה לתמיכה. בינתיים בבסיס צבאי בסייגון, מיסטיק מונעת מויליאם סטרייקר לגייס למחקר המוטאנטים של טראסק את אלכס סאמרס/האבוק, מורטימר טוינבי ואריק גיטר, ושולחת אותם בחזרה לבתיהם בארצות הברית. כאשר היא עצמה חוזרת לארצות הברית, היא מגלה במשרדו ניסויים מזוויעים על מוטאנטים, בין היתר עזאזל, אמה פרוסט ואנג'ל סלבדור. מזועזעת, היא מקבלת את ההחלטה לרצוח אותו ויוצאת בעקבותיו לפסגת השלום בפריז, שם טראסק מעוניין להציג בפני בכירים צבאיים את תוכניתו לבניית הסנטינלים.
בינתיים, וולברין, אקסבייר ומק'קוי משחררים בעזרתו של מקסימוף את מגנטו מהכלא, ולאחר שהם מספרים לו על העתיד ההרוס שברצונם למנוע הוא מצטרף אליהם. הם יוצאים במטוסו הפרטי של אקסבייר לפריז, בעקבות מיסטיק. שם, בכירים צבאיים מנהלים את פגישת המשא ומתן הסופית לסיום המלחמה בווייטנאם, כשלפתע טראסק פורץ לחדר ומציג את תוכניתו לבניית הסנטינלים. בעת דבריו, הוא מפעיל מכשיר המגלה מוטאנטים בקרבת מקום, וחושף את מיסטיק בפגישה כשהיא מחופשת למפקד וייטנאמי. היא נלחמת בחיילים, עד שהיא מגיעה לטראסק עצמו כדי לרצוח אותו, כשלפתע מופיעים וולברין, אקסבייר, מק'קוי ומגנטו. היא נעצרת, אך מגנטו מחליט לירות בה כדי להורגה, מתוך אמונה שרק כך העתיד הדיסטופי יימנע. היא מצליחה להימלט, אם כי פצועה.
קטטת המוטאנטים בפגישת הבכירים הצבאיים מסוקרת בטלוויזיה, וחושפת בפני העולם כולו את קיומם של המוטאנטים. הזעזוע והפחד הנזרע בקרב אזרחי העולם גורם לנשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון לאשר את תוכנית בניית הסנטינלים חרף דחייתה בקונגרס, לשביעות רצונו של טראסק. המדענים של "תעשיות טראסק" חוקרים את אזור הקטטה בפריז, ומוצאים שרידי דם של מיסטיק כתוצאה מהירי של מגנטו, בהם הם משתמשים לשיפור יכולות הסנטינלים. בנוסף לכך, המדענים מתחילים בבנייה מזורזת של אבות טיפוס עבור טקס חניכה מיוחד בבית הלבן, וכאשר אלו נשלחים, מגנטו פורץ למקום אחסונם ומשלב את גוף הפולימר שלהם עם פלדה.
במקביל, וולברין, אקסבייר ומק'קוי חוזרים לאחוזת אקס. שם, אקסבייר מחליט שלא לצרוך את הסם המיוחד הנותן לו את היכולת ללכת, ובכך כוחותיו שבים. עם כוחותיו, אקסבייר פונה לגרסתו העתידית דרך וולברין כדי לקבל ייעוץ, ולאחר מכן הוא מפעיל את המתקן לאיתור מוטאנטים "סרברו" על מנת לאתר את מיסטיק, ומגלה כי היא בדרכה לטקס החניכה בבית הלבן, במטרה לרצוח את טראסק כפי שתכננה עוד קודם. בעקבותיה, השלושה טסים גם כן לבית הלבן. שם, הנשיא ניקסון מציג לראווה את הסנטינלים, כשלפתע מגנטו מנחית על הבית הלבן כמתרס את אצטדיון הבייסבול "קנדי". הוא תוקף את קהל הטקס בעזרת הפלדה אותה השתיל בסנטינלים, וגורם להרס וחורבן. הוא נאבק במק'קוי, ומביס את וולברין על ידי השלכתו לנהר הפוטומק כשהוא דקור במוטות פלדה בכל גופו.
בינתיים בעתיד הדיסטופי, המאורעות בעבר גורמים לוולברין לפצוע את פרייד בעוד שהיא שומרת על תודעתו מרחפת בזמן, וגדודי סנטינלים מאתרים את המוטאנטים ותוקפים אותם. בחזרה בשנת 1973, מגנטו מאתר את הנשיא בבונקר פלדה תת-קרקעי, והנשיא יוצא לקראתו. הנשיא מתגלה למעשה כמיסטיק, והיא יורה במגנטו. לאחר מכן, היא מכוונת את אקדחה לטראסק כדי להורגו כפי שרצתה עוד קודם, אך אקסבייר משכנע אותה שלא לעשות כך ולהפוך לגיבורה. אריק נמלט, ולאחריו מיסטיק נעלמת. כמו כן, טראסק נעצר בשל "מכירת סודות צבאיים", וכשהשלכות מהאירוע תוכנית הסנטינלים מתבטלת, ובכך העתיד הדיסטופי מתבטל.
וולברין מתעורר בעתיד, ומגלה כי הצליח למנוע את הדיסטופיה, כשהוא היחיד שבכלל מודע לקיומה המוחשי. הוא פוגש בחבריו שכביכול מתו, ומגלה כי נסיעתו לעבר אף גרמה ליצירתה של היסטוריה חדשה, זאת כאשר הוא פוגש בסקוט סאמרס ובג'ין גריי, שמתו באירועי הסרט "אקס-מן 3: המפלט האחרון". לאחר מכן, הוא פוגש בפרופסור אקס בבקשה לעדכון היסטורי, והפרופסור מבין כי וולברין שנשלח לעבר שב.
בסצנה שאחרי הכתוביות, קהל רב של אנשים מתאסף בחרטום מדבר סיני במצרים ושר מזמור לעין סבאח נור העטוי גלימה, אשר משתמש ביכולת טלקינזיס על מנת לבנות פירמידה כשארבעת פרשיו מגבים אותו מאחור.
שחקנים ודמויות
בסצנה בה מיסטיק מונעת מויליאם סטרייקר לגייס מוטאנטים למחקרו של בוליבר טראסק, מופיעים לוקאס טיל כאלכס סאמרס/האבוק, אוון ג'וניגקייט כמורטימר טוינבי/טואד וגרג לואו כאריק גיטר/אינק כמוטאנטים אותם היא מצילה. בסצנת סיום הסרט בה לוגאן מתעורר בעתיד ומגלה כי הצליח למנוע את הדיסטופיה וליצור היסטוריה חדשה, מופיעים ג'יימס מרסדן כסקוט סאמרס/סייקלופס ופמקה ינסן כג'ין גריי כאנשים חיים לאחר שנהרגו באירועי הסרט "אקס-מן 3: המפלט האחרון". בסצנות המתרחשות בעבר של שנת 1973, מארק קמאצ'ו מופיע כנשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. בסצנה שלאחר הכתוביות, ברנדן פדר מופיע כעין סבאח נור. כותבי הקומיקס כריס קלרמונט ולן ויין מופיעים בהופעות אורח כשני חברי סנאט בסצנות שונות.
פיתוח ופרה-פרודקשן
שלושת הסרטים הראשונים בסדרה, "אקס-מן", "אקס-מן 2" ו"אקס-מן 3: המפלט האחרון", יצאו בשנים 2000, 2003 ו-2006, בהתאמה. בשנת 2006, בצאת הסרט השלישי, אמרה המפיקה לורן שולר דונר כי המשך הסדרה יתעכב, שכן על מנת להמשיך בסדרת הסרטים יהיה צורך בניהול מחודש של משא ומתן עם צוות השחקנים. ב-2009 הודיעה דונר כי ישנן תוכניות להפקת סרט רביעי בסדרה ורמזה לתוכן של "אקס-מן: העתיד שהיה" באומרה כי "קיימים סיפורים המשתרכים על פני 40 שנים", ושיש רצון ליצור סרט שיתבסס על קשת הסיפור "אקס-מן: ימי עבר עתידי". ב-2011, דונר הודיעה כי סרט רביעי בסדרה החל שלבי הפקה מוקדמים ונמצא בפיתוח.
פוקס המאה ה-20 ראו את "אקס-מן: ההתחלה" כחלק ראשון בטרילוגיה חדשה, ולורן שולר דונר השוותה את התוכניות לטרילוגיה החדשה לסדרת סרטי הארי פוטר המאוחרים, שהיו "אפלים ובוגרים יותר". בינואר 2012, פוקס המאה ה-20 הכריזו על תחילת הפקתו של סרט חדש, חלק שני בטרילוגיה החדשה, בבימויו של מתיו ווהן אשר ביים את החלק הראשון. סיימון קינברג, אשר כתב את הסרט השלישי בטרילוגיה המקורית, שב למלאכת הכתיבה. במאי 2012, נודע כי הסרט ייצא לאקרנים ב-14 ביולי 2014, אך מאוחר יותר הוא הוקדם ל-23 במאי לאותה שנה. באוגוסט 2012, שם הסרט נחשף - "אקס-מן: העתיד שהיה" (X-Men: Days of Future Past, "אקס-מן: ימי עבר עתידי") וכי הוא יתבסס על קשת הסיפור "אקס-מן: ימי עבר עתידי" מ-1981. באוקטובר 2012, מתיו ווהן נאלץ לעזוב את העבודה על הסרט לטובת "קינגסמן: השירות החשאי" ובריאן סינגר, אשר ביים את שני הסרטים הראשונים בטרילוגיה המקורית, נשכר להחליפו.
פסקול
ג'ון אוטמן, אשר עבד עם בריאן סינגר על הפסקולים של כל סרטיו, שב לעבוד איתו גל על פסקול סרט זה, וכן הוא שימש גם כעורך. הפסקול יצא לאור ב-16 במאי 2014 בעותק דיגיטלי, וב-26 במאי בעותק פיזי.
ביקורת
"אקס-מן: העתיד שהיה" זכה לביקורות חיוביות למדי בקרב מבקרי הקולנוע. אתר הסקירה "Rotten Tomatoes" העניק לסרט ציון של 91% עם ציון ממוצע של 7.5/10 בהתבסס על 285 ביקורות (258 "טריות" ו-27 "רקובות"). אתר הסקירה "Metacritic" העניק לסרט ציון של 74 עם ציון ממוצע של 7.5/10 בהתבסס על 43 ביקורות (37 חיוביות ו-6 שליליות).
שון אוקנל מאתר "Cinema Blend" העניק לסרט ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה, באומרו כי "זה סרט האקס-מן הכי גדול, הכי מדהים והכי משעשע עד כה". מגזין "Empire" העניק לסרט ארבעה מתוך חמישה כוכבים, בציינו כי זהו "סרט אקס-מן הטוב ביותר מאז השני" ואף המגזין רשם את הסרט במקום ה-17 ברשימת סרטי גיבורי-העל הגדולים בכל הזמנים. עם זאת, בניגוד לביקורות אלו, היו גם כמה שפחות "חיבבו" את הסרט. רובי קולין מהעיתון "The Daily Telegraph" נתן לסרט שני כוכבים מתוך חמישה באומרו כי מדובר ב"ביצה מקושקשת ביסודיות". סימון אברמס מאתרו של רוג'ר איברט נתן לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה, באומרו כי הסרט "מנוע ויזואלית ובעל עלילה שגרתית". בין שני הצדדים, דורון פישלר מאתר "עין הדג" ציין את הסרט גם לחיוב וגם לשלילה, באומרו כי "סרט אקס-מן חביב, אבל לא מהגדולים. כמה סצינות מעולות ממש, אבל הסרט בכללותו מבולגן, לא מחדש מבחינת הדמויות, והופך את ההמשכיות של הסדרה לגוש ספגטי".
סרט המשך
בדצמבר 2013, הוכרז כי המשך, אשר יענה לשם "אקס-מן: אפוקליפסה", ייצא לאקרנים ב-27 במאי 2016. בריאן סינגר שב למלאכת הבימוי, וסיימון קינברג שב למלאכת הכתיבה. הסרט התרחש בשנת 1983 (עשרים שנים אחרי "אקס-מן: ההתחלה" ועשרים שנים לפני "אקס-מן"), והוא התמקד במקורותיהם של המוטאנטים והציג את "לידת האקס-מן". עלילת הסרט הציגה את מאבקם של מיסטיק והאקס-מן למען שלום העולם כנגד אפוקליפס ופרשיו המתכננים "לטהר את האנושות" בהרג כל מי שאינו מוטאנט לשם יצירת סדר עולמי חדש.
הסרט לא צלח כקודמו, ונחל כישלון חרוץ, הן קופתית והן ביקורתית. הסרט גרף בקופות ברחבי העולם הכנסות של $526,177,338, אשר אמנם נחשבות לנמוכות בז'אנר הגיבורי-על, אך הן היו מספקות לכאורה עבור חברת ההפצה. בנוסף לכך, הסרט גם זכה לביקורות שליליות, וכך לדוגמה באתרי הסקירה "Rotten Tomatoes" ו-"Metacritic" הוא זכה לציונים של 48% ו-52, בהתאמה. אף על פי הכישלון, יצא לו המשך.
מותן וחייהן של ערים אמריקאיות גדולות
מותן וחייהן של ערים אמריקאיות גדולות (באנגלית: The Death and Life of Great American Cities) הוא ספר עיון וביקורת מאת העיתונאית ג'יין ג'ייקובס. הספר נחשב לאחד החשובים ביותר בעולם על ביקורת ציבורית בנושא של תכנון עירוני במאה ה-20, ולמבשר של "תנועת העירוניות החדשה" ברחבי העולם. הספר, שיצא לאור בשנת 1961, מכיל ביקורת נוקבת כלפי קווי המדיניות של תכנון עירוני מהסגנון המודרני.
ג'ייקובס, שהייתה עיתונאית ועורכת חסרת ניסיון פורמלי בתכנון, החלה לכתוב את הספר בשנת 1958 כמחאה מול המוסד התכנוני של אותה תקופה.
טי. ג'יי. ברמבל
'''תומאס-ג'יימס אברטון "טי. ג'יי." ברמבל (באנגלית: Thomas-James Everton "TJ" Bramble'''; נולד ב-9 במאי 2001 בדטרפורד שבאנגליה) הוא כדורגלן אנטיגואי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת דובר את'לטיק מהנשיונל ליג ובנבחרת אנטיגואה וברבודה.
מותן וחייהן של ערים אמריקאיות גדולות
בשנת 2008 יצא הספר לאור בעברית בהוצאת בבל, בתרגומה של מרים טליתמן, בסדרת "ארכיטקטורות" בעריכת אור אלכסנדרוביץ'
ביקורת על הזרם המודרני בתכנון ערים
ג'ייקובס טענה כי הפיתוח המודרניסטי הורס קהילות פנים-עירוניות שהיו קיימות בעיר. היא יצאה במיוחד כנגד מתכננים מהזרם הרצאיונליסטי של שנות ה-50 ושנות ה-60 (ובאופן ספציפי נגד רוברט מוזס, מחשובי המתכננים של ניו יורק באותה התקופה). ג'ייקובס טענה כי התכנון המודרניסטי דוחה את העיר, בגלל שהוא מנדה החוצה בני אדם שחיים בקהילה שמאופיינת בסיבוכיות בשכבות ובמה שנראה ממבט ראשון כמו כאוס.
טי. ג'יי. ברמבל
ג'ילינגהאם
ברמבל החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של ג'ילינגהאם. ב־4 בפברואר 2019 הצטרף לדיל טאון למשך 28 ימים. ב-31 במאי 2019 חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו בג'ילינגהאם. ב-1 בנובמבר 2019 הצטרף לאיסט גרינסטיד טאון. הוא ערך שבע הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שני שערים.
מותן וחייהן של ערים אמריקאיות גדולות
ביקורת על הזרם המודרני בתכנון ערים
המתכננים המודרניים השתמשו בהבנה דדוקטיבית כדי למצוא עקרונות לפיהם צריך לתכנן ערים. בין קווי מדיניות אלה, הדפוס האלים ביותר היה "חידוש עירוני (פינוי בינוי)", והדפוס הנפוץ ביותר היה ועודנו הפרדת שימושי קרקע (למגורים, לתעשייה, למסחר וכו'), וכן פרבור ופיתוח של התחבורה, הבינוי והמסחר כך שהוא מוטה לטובת שימוש מוגבר במכונית פרטית.
לטענת ג'ייקובס, קווי מדיניות אלה הורסים קהילות וכלכלות מקומיות על ידי יצירה של מרחבים עירוניים מבודדים ובלתי טבעיים. במקום זאת ממליצה ג'ייקובס על מרחב עירוני צפוף הכולל עירוב שימושי קרקע ורשת רחובות צפופה ומקושרת שישמור על הייחוד שיש בכל שכונה. היא שמה דגש על מגוון, תנודתיות ויתרות כניגוד הגישה המודרניסטית של סדר ויעילות. היא מתייחסת פעמים רבות לגריניץ' וילג' בניו יורק כדוגמה לקהילה עירונית תנודתית.
השפעת הספר
השפעה מרכזית אחת של הספר היא בתנופה שהוא נתן להקמת תנועה בתכנון העירוני בשם עירוניות מתחדשת. התנועה התמקדה בהתנגדות לפרבור על ידי הגדלת הצפיפות העירונית, הוצאת המכונית מהעיר ושיפור התחבורה הציבורית והתנאים להולכי הרגל.
הספר היה בעל השפעה חשובה על התכנון העירוני של טורונטו בקנדה. ג'ייקובס הייתה מעורבת בקמפיין ציבורי לעצירת דרך מהירה בעיר וגרה בעיר משנת 1968 ועד מותה בשנת 2006. עד היום נחשבת טורונטו אחת הערים המטרופוליניות היחידות בצפון אמריקה שהצליחה לשמור על מספר גדול של שכונות מגורים בלב העיר. הדבר מיוחס בחלקו לכתיבתה של ג'ייקובס ולפעילות הקהילתית המקומית שלה.
טי. ג'יי. ברמבל
ג'ילינגהאם
ב-22 בפברואר 2020 הושאל לסיטינגבורן. ב-24 ביוני 2020 שוחרר ברמבל מג'ילינגהאם מבלי ששיחק בקבוצה הראשונה של המועדון.
דובר את'לטיק
ב-24 באוגוסט 2020 חתם ברמבל בדובר את'לטיק מהנשיונל ליג.
קריירה בינלאומית
ב-21 במרץ 2018 ערך ברמבל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנטיגואה וברבודה, בניצחון 3-2 על נבחרת ברמודה במשחק ידידות.
דרכו של עולם
הדמויות
עלילת המחזה נסובה סביב דמויותיהם של שניהם מאהבים: מיראבל ומילאמאנט (ידוע מאוד הביצוע המקורי שלהם בידי ג'ון ורברוגן (John Verbruggen) ואן ברייסגירדל (Anne Bracegirdle). על-מנת שהשניים יוכלו להינשא ולקבל את נדונייתה המלאה של מילאמאנט, מיראבל חייב לקבל את ברכת דודתה של מילאמאנט, ליידי וישפורט. לרוע מזלם, היא אישה מרירה מאוד, שבזה למיראבל ורוצה שהאחיין שלה, סר וילפול, יישא את מילאמאנט לאישה.
דמות אחרת, פיינול, מנהל רומן חשאי עם גברת מארווד, חברתה של גברת פיינול, שכתגובה על כך מנהלת רומן עם מיראבל.
וייטוול הוא משרתו של מיראבל, שנשוי לפויבל, בת-לווייתה של ליידי וישפורט. וייטוול מעמיד פנים שהוא סר רולאנד, לפי הוראתו של מיראבל ומנסה להערים על גברת וישפורט ולהתארס איתה אירוסים כוזבים.
עלילה
המערכה הראשונה ממוקמת בבית השוקולד, שם מיראבל ופיינול סיימו זה עתה לשחק קלפים. משרת נכנס ומספר למיראבל שווייטוול (משרתו של מיראבל) ופויבל (בת-לווייתה של ליידי וישפורט) נישאו באותו בוקר. מיראבל מספר לפיינול שהוא אוהב את מילאמאנט והלה מעודד אותו לשאת אותה לאישה. וייטווד ופטיולאנט מגיעים ומודיעים למיראבל שעומד לשאת לאישה את ליידי וישפורט, שהוא עתיד להפסיד 6000 פאונד מירושתה של מילאמאנט. הוא יקבל את הכסף רק אם הוא יוכל להשיג את הסכמתה של ליידי וישפורט לנישואיו עם מילאמאנט.
מערכה שנייה מתרחשת בפארק סנט ג'יימס. גברת פיינול וגברת מארווד משוחחות על שנאתן לגברים. פיינול מופיע ומאשים את גברת מארווד (שאיתה יש לו רומן) שהיא אוהבת את מיראבל (מה שאכן נכון). בינתיים, גברת פיינול (שהייתה מאהבתו הקודמת) מספרת למיראבל שהיא שונאת את בעלה, והם מתחילים לרקום מזימות כדי להערים על ליידי וישפורט ולקבל את הסכמתה לנישואים. מילאמאנט מופיעה בפארק, וזועמת על ליל אמש (בו ליידי וישפורט התעמתה עם מיראבל). היא מיידעת אותו שהיא אינה שבעת רצון מתוכניתו של מיראבל, שעליה יש לה מושג קלוש. לאחר שהיא עוזבת את המקום, המשרתים שזה עתה נישאו ומיראבל מזכירים להם את תפקידם במשחק.