cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קיסריון
תולדות חייו
אחרי סיום מלחמת האזרחים ברומא, מרקוס אנטוניוס ששלט במזרח מטעם הטריומווירט השני והפך למאהבה של קלאופטרה התייחס אל קיסריון כבן למשפחת היוליים ואף הכריז עליו כבנו של קיסר ויורשו, מהלך זה גרם לפריצת הקרע עם אוקטביאנוס שאותו אימץ קיסר כבנו בצוואתו. בנוסף לכך קיסריון הוכתר למלך הממלכה התלמיית לצד אימו.
אוקטביאנוס פלש למצרים בשנת 30 לפנה"ס, ולאחר שניצח את מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה בקרב אקטיום, קלאופטרה שלחה את קיסריון יחד עם סכום כסף גדול לכיוון אזור הודו של היום דרך אתיופיה, מתוך כוונה להבריח אותו ממצרים. לאחר שאוקטביאנוס כבש את אלכסנדריה, מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה התאבדו.
קוניאר
קוניאר (בהונגרית: Konyár) הוא כפר בהונגריה במחוז היידו-ביהר שבנפת דרצ'קה.
מיקום
קוניאר שוכנת 30 ק"מ דרומה מדברצן, באזור צפון המישור הגדול. ניתן להגיע אליו ברכבת בקו הרכבת דברצן – שאראנד – נאג'קרקי.
היסטוריה
קוניאר היה רכושו עתיק של "חמולת צ'ירה" שמושבם היה בכפר אלמושד הסמוך. במאה ה-16 הבעלים היו גם משפחות באצ'ו, קאלאי וצ'אקי. בשנת 1605 קיבל היישוב תעודת שחרור מאישטוואן בוצ'קאי. בין השנים 1660–1690, הכפר סבל מאוד מהטורקים. בשנת 1745 היה בעל האחוזה של אדמות היישוב משפחת הנסיך אסטרהאזי.
יהודים במקום
יהודים התיישבו בקוניאר באמצע המאה ה-19. רובם היו חנוונים ורוכלים. הקהילה התארגנה ב-1840, עם ייסוד החברה קדישא המקומית. בעקבות קונגרס יהודי הונגריה (סוף 1868 ראשית 1869) והקרע ביהדות הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. בית הכנסת נבנה ב-1900. במקום היו גם "חדר", "תלמוד תורה" ומקווה.
ב-1919, בעת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, נאסרו עשירי הקהילה והושמו במחנה הסגר. בתקופת "הטרור הלבן" (1919–1921), הכו בריונים את היהודים שנחשדו בסיוע לקומוניסטים. בשנת 1930 מנתה הקהילה 80 נפש.
תקופת השואה
מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה משנת 1938 את "החוקים היהודיים", חוקי אפליה שהגבילו את היהודים חברתית וכלכלית. פרנסתם של יהודי קוניאר נפגעה קשות (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי).
במרץ 1944, מיד לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה), נאסר על היהודים לצאת מבתיהם, ורכושם הוחרם על ידי השלטונות. בסוף מאי הועברו יהודי קוניאר לגיטו שהוקם באוראדיה (בהונגרית: נאג'ווארד), ובסוף יוני נשלחו לאושוויץ.
אין אותנו יותר
אין אותנו יותר הוא סינגל של הזמרים הישראלים אבי אבורומי ומור. הוא יצא לאור ב-25 בינואר 2023 באמצעות חברת התקליטים הפי"ל. את השיר כתב אבורומי יחד עם צמד היוצרים תמר יהלומי ויונתן קלימי, שגם הפיקו את השיר.
רקע וכתיבה
זה שיתוף הפעולה השני של אבורומי ומור, לאחר "חצי שלי", שיצא ב-2022 ונוצר אף הוא בשיתופם של תמר יהלומי ויונתן קלימי. על החיבור בין אבורומי ומור לצמד היוצרים סיפר אבורומי:. על תהליך הכתיבה של השיר עצמו, סיפר:.
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה רבה ברשתות הסטרימינג. בפלטפורמת ספוטיפיי, הצליח השיר להגיע למקום השלישי במצעד הישראלי השבועי, עם למעלה מ-200 אלף השמעות באותו השבוע. השיר זכה להצלחה גם בתחנות הרדיו בישראל. במצעד השבועי של מדיה פורסט, הגיע השיר בשיאו למקום הרביעי, במצעד הרשמי של גלגלצ הגיע למקום הרביעי ובמצעד העשירייה של כאן גימל הגיע השיר למקום הראשון.
פרדיננד פורצינטי
פרדיננד פורצינטי (6 בפברואר 1839 – 5 במאי 1909) היה קצין צרפתי, אשר התפרסם בשל חלקו בפרשת דרייפוס.
ביוגרפיה
פורצינטי נולד במרסיי ב-6 בפברואר 1839, אביו היה בנאי יליד איטליה. ב-1857 הוא התגייס לצבא צרפת והוצב בלגיון הזרים. בשנת 1860 הוא הועלה לדרגת סרג'נט-מז'ור, וב-1865 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה. הוא לחם במלחמת אוסטריה-סרדיניה ולאחר מכן השתתף ב. ב-1871 הוא הועלה לדרגת קפטן, ובהמשך נשלח לאלג'יריה ומונה למפקד בתי הכלא הצבאיים שם. ב-15 באוקטובר 1890 הוא מונה למפקד בית הסוהר שרש-מידי.
ב-15 באוקטובר 1894 הובא לאחריותו של פוריצנטי אסיר מיוחד: אלפרד דרייפוס הנחשד בריגול. בכלא, דרייפוס נחקר בקשיחות בידי ארמאן די פאטי דה קלאם מה שגרם לכך שבריאותו הנפשית התערערה כליל, והוא שקע בהתקפי דיכאון, או לחלופין בהתקפי זעם שבהם היה משליך כל מה שבהישג יד ואף פוגע בעצמו. בלילות שמעו אותו הסוהרים צוחק לעצמו צחוק מטורף. פוריצנטי פקפק מלכתחילה בהאשמתו של דרייפוס, והיה היחיד שגילה כלפיו יחס אנושי. הוא בא לבקר אותו ולעודד אותו, ולא הרשה לפאטי להגזים בחקירותיו. ב-27 באוקטובר הוא פנה אל הרמטכ"ל בואדפר וטען שדרייפוס קרוב לטירוף. בואדפר הרשה לו לקחת את דרייפוס לרופא הכלא, וזה רשם לו כדורי הרגעה. בהמשך, עתר פורצינטי יחד עם אשתו של דרייפוס, לוסי דרייפוס, למושל הצבאי של פריז פליקס גוסטב סוסייה, וביקש לאפשר להם להיפגש. סוסייה הסכים, בתנאי שהפגישות יערכו באחריותו הבלעדית של פורצינטי. פורצינטי אפשר להם להיפגש בפרטיות בלשכתו, לשוחח ארוכות ואף להתחבק. דרייפוס טען לימים כי "כל האוצרות של טוב לב מצאו את ביטוים בסוהר זה".
לאחר שדרייפוס נשפט ונשלח לאי השדים, נעשה פורצינטי לאחד מראשוני הלוחמים למען זיכויו. הוא נפגש עם אחיו מתייה דרייפוס וסיפק לו מידע חשוב. עדותו סייעה בין היתר להפריך את עדותו של שארל לברן-רנו אשר טען שדרייפוס התוודה בפניו על אשמתו. בשל כך, העיתונות הלאומנית והאנטישמית הוקיעה אותו ותיארה אותו כאיטלקי וכיהודי למחצה. ב-16 בנובמבר 1897 הוא סולק מהצבא לאחר שנחשף שנפגש בחשאי עם עיתונאי ומסר לו מידע. הוא עזב את צרפת ועקר למונטה קרלו. הוא נפטר ב-5 במאי 1909.
הירחי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אנרי, רוזן פריז (1933–2019)
אנרי, רוזן פריז (בצרפתית: Henri d'Orléans; 14 ביוני 1933 – 21 בינואר 2019) היה ראש בית אורליאן.
ביוגרפיה
אנרי נולד בווליאה-סן-פייר בבלגיה ב-14 ביוני 1933 לאנרי, רוזן פריז ולאיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, בתם של פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ואלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ. בעת לידתו התגוררו הוריו בבלגיה בשל החוק שאסר על יורשי השושלות המלכותיות להתגורר בצרפת, אולם בשנת 1950 בוטל החוק ובני המשפחה עברו להתגורר בצרפת. עוד קודם לכן, בשנת 1947 קיבל אנרי היתר מיוחד מנשיא צרפת ונסן אוריו ללמוד בבורדו.
בשנת 1967 השתחרר אנרי מהצבא, והוא ומשפחתו התגוררו לזמן קצר באחוזת מנואר דו קור-וולנט בלובסיין, ולאחר מכן שכרו דירה משלהם ברובע ה-15 בפריז. בתחילת שנות ה-70 ניהל אנרי משרד יחסי ציבור בז'נבה, שווייץ של חברת השקעות שווייצרית ששכנה בקורי. אנרי כתב מספר ספרים: בנוסף, אנרי היה גם צייר ואף השיק מותג משלו של בושם. בנוסף, הוא התמודד ללא הצלחה במהלך הבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2004 מטעם אליאנס רויאל.
בשנת 1991 החזיר לו אביו את תאריו, ונתן לאשתו השנייה את התואר "רוזנת ז'ואנוויל". בשנת 1999 מת אביו אנרי, רוזן פריז, ואנרי ירש את תאריו והוסיף לעצמו את התואר "דוכס צרפת". בשנת 2003 מתה אמו איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, ואשתו קיבלה את התואר "רוזנת פריז".
לאחר מותו של אביו, אנרי ביטל את החלטת אביו לשלול את תוארי אחיו הנסיך מישל, רוזן אברו והנסיך תיבו, רוזן לה מרשה, אשר התחתנו ללא קבלת רשות מאביהם. בנוסף, הוא העניק גם תארים לאחייניו, הנסיך ז'אק, הדוכס אורליאן, הנסיך שארל לואי, דוכס שארטר והנסיך פולק, דוכס אומלה ורוזן אה.
אנרי הכיר בבנו הבכור פרנסואה כיורשו, עם התואר "רוזן קלרמון", והכריז כי בנו האמצעי, הנסיך ז'אן, דוכס ונדום יירש את מעמדו כראש בית אורליאן.
בשנת 2009 השיג אנרי את ביטול נישואיו עם מריה תרזה, דוכסית וירטמברג מהכס הקדוש, ובעקבות כך הוא התחתן מחדש עם אשתו השנייה, מיכאלה קוזיניו, בכנסייה הקתולית בספטמבר אותה שנה.
בשל מעמדו אנרי השתתף באירועים שונים של האצולה האירופית, ובשנת 2011 השתתף בחתונתו של אלבר השני, נסיך מונקו.
משפחתו
ב-5 ביולי 1957 התחתן אנרי עם מריה תרזה, דוכסית וירטמברג, בתם של פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג ורוזה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
רוני וייס
רוני וייס (נולד ב-28 באפריל 1953) הוא מלחין ומעבד מוזיקלי, מנהל מוזיקלי ומנצח על הפקות רבות בישראל ומחוצה לה החל משנות ה-70 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
וייס נולד בתל אביב, ושנות ילדותו עברו עליו ברמת גן בבית הספר היסודי "יהלום" ובבית הספר התיכון "אוהל שם". בגיל 5, החל ללמוד נגינה בקונסרבטוריון "אנזאגי" ובגיל 13 למד מוזיקה אצל המוזיקולוג ד"ר צבי קרן. בגיל 17, התפרסם ברדיו שירו הראשון "זר כדי לומר שלום", בביצוע עומסי זכריה בפסטיבל הזמר תל אביב (1970). בשירות הצבאי שימש מנהל מוזיקלי ומעבד של להקות צה"ל, (דבר שהיווה תקדים באותה עת). הלהקה הראשונה, שאיתה עבד רוני וייס הייתה להקת פיקוד הצפון בתוכנית "רוח צפון" (1972), במאי הלהקה היה שמעון ישראלי. תוך כדי העבודה עם שמעון ישראלי, הציע הלה לוייס, לשמש גם כמנהל המוזיקלי של תוכניתו "ציפורים בראש" (1973). מאותו הזמן, החלה הקריירה המוזיקלית האזרחית שלו לפרוח. תוך כדי השירות הצבאי עבד בשוק הפרטי, ברדיו, בתיאטרון ובהקלטת תקליטים. במקביל, למד באוניברסיטת תל אביב מוזיקה ומוזיקולוגיה, לימודי קולנוע וב.א. כללי.
כשהיה בן 20 פנה אליו מוטי קירשנבאום והציע לו להצטרף לצוות יוצרי תוכנית הטלוויזיה "ניקוי ראש", כמלחין, מעבד ומנהל מוזיקלי. ב"ניקוי ראש" בוצעו בעיבודו למעלה מ-70 שירים ופרודיות, כאשר יותר ממחציתם הולחנו על ידו (הקטע הידוע מכולם הוא הפרודיה על פסטיבלי הזמר "רק ירושלים 02"). התוכנית זכתה בפרס ישראל.
רוני וייס נשוי לאירית ומתגורר במושב שפר.
שנות ה-70 וה-80
וייס הלחין שירים רבים ללהקות ולזמרים רבים, שימש כמנהל מוזיקלי לאמנים, הרכבים שונים וניצח על מבחר רב של תזמורות בישראל ומחוצה לה.
הלחנה
בשנת 1974 (תשל"ד), השתתף לראשונה בפסטיבל הזמר של רשות השידור בשיר "לא אוותר" (מילים: אבי קורן) בביצוע הזמרת מיכל טל. שירים נוספים שלו באותה תקופה: "הידוק החגורה" (מילים: דן אלמגור, עיבוד והלחנה: רוני וייס), בביצוע שמעון ישראלי. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים (14.3.1975); "רַנְדֶּווּ בתל אביב" (מילים: יורם טהרלב) בביצוע ציפי שביט - פסטיבל הזמר שהתקיים ביום העצמאות תשל"ה (1975); "המשיח" (מילים: יואל ריפל, עיבוד: מתי כספי) מבצעת שלישיית "שוקולד מנטה מסטיק". השיר זכה במקום שני בפסטיבל דרור - "למנצח שיר מזמור", פסטיבל בסגנון עדות המזרח; "בתחנה המרכזית", ביצוע אבי טולדנו (מילים: משה בן שאול, עיבוד ולחן: רוני וייס). השיר זכה במקום הראשון בפסטיבל שירי הבירה בשנת 1975; "זה טוב זה טוב" (מילים: אליעוז רבין, עיבוד: רוני וייס), השיר בביצוע שלישיית "שוקולד מנטה מסטיק", היה מועמד לייצג את ישראל באירוויזיון בשנת 1976. השיר צעד 13 שבועות במצעד הפזמונים, מתוכם היה 3 שבועות בראש המצעד; "הלילה עבר" (מילים: אליעוז רבין, עיבוד והלחנה: רוני וייס), ביצוע אלי גורנשטיין, פסטיבל הזמר והפזמון בשנת 1977; "בשמלה הלבנה" (מילים: אהוד מנור, הלחנה ועיבוד: רוני וייס), ביצוע מיקי קם (מצעד הפזמונים 24.2.77); "גיל נסע לחו"ל" (מילים: אריק לביא, הלחנה ועיבוד: רוני וייס), ביצוע אריק לביא (מקום ראשון במצעד הפזמונים 6.2.78); "הנה הלילה" (מילים: אליעוז רבין), ביצוע אילנית, היה מועמד לייצג את ישראל באירוויזיון בשנת 1977.
בשנת 1978, זכה השיר ששרה מרינה פיינגולד, "ילדיסקו" (מילים: אליעוז רבין), בפסטיבל שירי הילדים ה-9. שירים נוספים: השיר "ציפורים" בביצוע דודו זכאי (מילים: אליעוז רבין) זכה במקום ראשון מצעד הפזמונים 13.7.78; לקראת האירוויזיון 1981, הלחין וייס את השיר "סביב כל העולם" (מילים: אליעוז רבין ) בביצוע מייק בורשטיין; השיר "מלודי" (מילים: לאה לופנפלד) שנכתב עבור להקת איזולירבנד, שרוני וייס היה בין מייסדיה, הולחן לקראת תחרות הקדם-אירוויזיון בשנת 1982 והגיע לראש מצעדי הפזמונים; בשנת 1983, הופיעה הלהקה בקדם-אירוויזיון עם השיר "כל מי" (מילים: עמי פרנקל ורוני וייס); הלהקה הופיעה בשנת 1986, בקדם-אירוויזיון בשיר ההומוריסטי "קפה או תה" (מילים: אבי קורן). שירים נוספים של הלהקה שהצליחו היו "חג על הגג" (מילים: לאה לופנפלד) ו"לורליי" (מילים: ירון לונדון). הזמרת שולה חן הופיעה אף היא בתחרות הקדם - אירוויזיון בשנת 1986, עם שיר של הצמד אבי קורן ורוני וייס - ושרה את השיר "גיטרה"; בשנת 1987, השתתף הזמר דודו פישר בקדם-אירוויזיון עם השיר "כינור" (מילים: אהוד מנור).
בנוסף, הלחין רוני וייס מוזיקה לסרטים ביניהם ניתן למנות את "הצילו את המציל" (1977), סרט שהופק כאשר אורי זוהר היה כבר בתהליך של חזרה בתשובה, והיה סרטו האחרון בעולמו החילוני; "סרט וארוחת בוקר" (1977); "בלפר" (1978), שיר הנושא בסרט "אתה מבטיח" (מילים: אפרים סידון) היה בביצועה של שרי. הוא הלחין מוזיקה להצגות תיאטרון, ביניהן ניתן להזכיר את הסאטירות "יורדים על השבוע" (אפרים סידון), עם רבקה מיכאלי, טוביה צפיר, ירון לונדון ומוטי קירשנבאום; "אגדות האחים גרימברג" (דני רווה) עם ספי ריבלין (1980); "ערוץ 2" עם ספי ריבלין ומוטי קירשנבאום; מופע יחיד של רבקה מיכאלי "בת 26 פעם שנייה" ועוד. רוני וייס הלחין מחזות זמר ושימש כמנהל המוזיקלי שלהם: "היפה והחיה", "עליסה", "רובין הוד", "אוליבר טוויסט", "סינדרלה", "בילבי", "גבירתי הנאווה", "צלילי המוסיקה", "יוסף וכותונת הפסים המשגעת"; בשנת 1985, כתב את המחזמר "ספינת החלומות" עם יורם טהרלב, השיר מתוכו "ים בלילה ים ביום" בביצוע יזהר כהן זכה להצלחה רבה.
עיבוד והפקה מוזיקלית
וייס עיבד והפיק מוזיקלית עשרות תקליטים ושירים לאמנים ישראלים: אילנית, הגשש החיוור, אבי טולדנו, צביקה פיק, אריק לביא, דורית ראובני, רוחמה רז, גידי גוב ורבים אחרים. כמו כן היו לו הפקות בולטות: "אין לי רגע דל" עם רבקה מיכאלי ו"חלומות" של רוחמה רז; שנת 1977 עיבד עבור ג'קי אלקיים את "שיר המנון למכבי תל אביב" (השיר זכה במקום ה-9 בדרוג 20 שירי הספורט הגדולים בישראל).
הוא הלחין והפיק עשרות תשדירי פרסום. בשנת 1984 הפיק את תשדירי הבחירות ברדיו לכנסת ה-11, של מפלגת "המפד"ל", עם הזמריר שהלחין "בלי אבל".
מנהל מוזיקלי
כיהן כמנהל מוזיקלי של פסטיבלי הזמר והפזמון, פסטיבלי ילדים, פסטיגלים ותחרויות קדם - אירוויזיון; שימש כמנהל המוזיקלי של אילנית, רבקה מיכאלי, עופרה חזה, אריק לביא ודודו פישר; בשנת 1982 הקים את להקת "איזולירבנד" במיוחד לכבוד הקדם-אירוויזיון, נמנה עם חבריה וכתב את שיריה.
ניצוח
בנוסף להיותו מלחין, מנהל מוזיקלי, מעבד ומפיק מוזיקלי הופיע וניצח על תזמורות בישראל ומחוצה לה, בפסטיבלים ובאירועים מיוחדים. בין הופעותיו ניתן למנות את הניצוח על התזמורת בפסטיבלי הזמר לשירי ילדים - פסטיבל מספר 9, 16 ו-17 (1987,1985,1978); עיבודים וניצוח על תזמורת מwren לLondon Symphony Orch ועשרות משתתפים באולם רויאל אלברט הול (Royal Albert Hall of Arts and Sciences) (1988); ב-1989, ניצח על תזמורות שונות בעולם: התזמורת הסימפונית של פסטיבל טוקיו בשעה שצפו מאות מיליוני צופים. השיר "אם ננעלו" בביצועה של עופרה חזה ובעיבודו, זכה במקום הראשון בפסטיבל; ערך קונצרט עם עופרה חזה בהפקת בצלאל אלוני ב-Palladium New York, בקונצרט פתיחה של פסטיבל מוזיקה; ניצח על קונצרט הפתיחה של המרכז היהודי במוסקבה, בהשתתפות דודו פישר, וכן ניצח על התזמורת בקונצרט במרכז האומנויות ברביקן (London Barbican) עם דודו פישר וזמרים נוספים.
שנות ה-90
בשנות ה-90 של המאה ה-20, המשיך וייס בפעילותו רבת ההיקף במוזיקה:
מנהל מוזיקלי
ניהל מוזיקלית את הפקדת הגרסאות העבריות של סרטי וולט דיסני הקלאסיים כמו במבי, ספר הג'ונגל, היפה והחיה, אלאדין, מלך האריות, בת הים הקטנה, פוקהונטס, צעצוע של סיפור, הגיבן מנוטרדאם, הרקולס, אגדות ברווזים הסרט: אוצר המנורה האבודה ועוד. שימש כמנהל המוזיקלי של פסטיבלי הזמר ברשות השידור, פסטיבלי הילדים, פסטיגלים, פסטילדינו ופסטיזמר.
ניצוח
בשנת 1990, התקיים בברלין פסטיבל Anna & Hanna - יצירה מקורית לתזמורת ושתי שחקניות, ההלחנה והניצוח על The Berliner Simpohnietta היו של רוני וייס; ובאותה שנה - עיבודים וניצוח על תזמורת ה - The Berliner Simpohnietta וזמרים ב-Opening Concert Berlin Festival of Jewish Culture; בשנת 1994, עיבד וניצח על קונצרט מיצירותיו של גרשוויין ב - Royal Festival Hall London בביצוע The Festival Concert Orchestra ובכיכובה של הזמרת האנגלייה Ruth Henshall; בשנת 1998, הופיע בסדרת הופעות ב-11 בתי אופרה בגרמניה במסגרת Israel Feirt Jubilium; וכן עיבודים וניצוח על הסימפונית של לונדון, זמרים ומקהלות באצטדיון ומבלי Wembley London – The Spirit of Israel.
במקביל להיותו מנהל המוזיקלי, ניצח על הפסקול הווקאלי של הגרסאות שהופקו בעברית לסרטי וולט דיסני.
וייס מנהל את הכנסֿ "מי אני שיר ישראלי", אשר מתקיים מדי שנה במחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, טקס הענקת פרס התיאטרון, ומופעי יובל לערים שונות.
עיבוד למחזות זמר
בשנת 2010, עיבד מוזיקלית את ההצגה המוזיקלית המקורית "כוכבים נוצצים" ("ליכטיק ווי די שטערן"), ההצגה זכתה באותה שנה בפרס התיאטרון; "סיפור הפרברים", בתיאטרון הספרייה - בית צבי, (מיכה לבינסון) (2010); "צבא השמיים" ֿ חג המחזמר 2017 (אורי פסטר); "חבילות מאמריקה" (הלל מיטלפונקט) - תיאטרון הקאמרי (2021).
ניהול מוזיקלי וניצוח
בשנת 2002, הוצג המחזמר "גבירתי הנאווה" על ידי משה יוסף הפקות והאופרה הישראלית, וייס שימש כמנהל המוזיקלי של המחזמר; בנוסף, שימש כמנהל מוזיקלי ומנצח לפסקול הגרסה העברית של הסרט "נסיך מצרים" (חב' דרימוורקס - DreamWorks); ניהל תחרויות קדם-אירוויזיון, אחת מהן בשנת 2005; ניצח על התזמורת הסימפונית ירושלים במסגרת פסטילאדינו (2005); בשנת 2006 ניצח על סימפונט רעננה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל; ניהל מוזיקלית את ערב המחווה והמופע למרדכי זעירא, בפסטיבל "ימי זמר" בחולון (2011); בשנת 2012, ניהל מוזיקלית את מופע "40 שנה לאירוויזיון" של רשות השידור בהנחיית יגאל רביד ולוסי אהריש. שנת 2014 - ניצוח על התזמורת הסימפונית ירושלים, בקונצרט מיוחד של יצירות ממחזות מוזיקליים בעיבודו; וייס שימש כמנהל המוזיקלי של מופע סיום הכנס "מי אני שיר ישראלי" באוניברסיטת בר-אילן בשנת 2014, כאשר הוענק ליוצרת רחל שפירא אות הוקרה על מפעל חיים מטעם נשיא האוניברסיטה פרופ' דניאל הרשקוביץ; בשנת 2015, חזר וייס לעבוד עם מוטי קירשנבאום בהלחינו את המוזיקה להצגה "רואים את הסוף", הצגתו האחרונה של קירשנבאום; הוא ניהל מוזיקלית גם "מי אני שיר ישראלי" באוניברסיטת בר-אילן בשנים 2016 ו-2021; ניצח בשנת 2016 במופע נוסף המצדיע לפסטיבל הזמר והפזמון של הערוץ הראשון שהתקיים בטלוויזיה; בשנת 2017, ניצח בערב גאלה על התזמורת הסימפונית של ויניפג (Winnipeg Symphony Orchestra), קנדה. הזמרים בערב זה היו שלומית אהרון ויבגני שפובלוב; השנה, שנת 2021, ניהל מוזיקלית ועיבד את מופע המחווה לאבי קורן בחולון.
פסטיבלים
● בשנת ה-70 למדינת ישראל (2017), העלו רוני וייס והזמרת אילנית, שאותה הוא מלווה שנים רבות, מופע מרגש, שכלל את להיטיה הגדולים של אילנית. המופע התקיים במסגרת "פסטיבל צלילים במדבר 20".
● רבקה מיכאלי - "פסטיבל אישה", 2021 (ניהול מוזיקלי).
מפגשים מוזיקליים
לאחרונה (2021), יצא רוני וייס עם תוכנית משלו בשם "זה הרגע". תוכנית שהיא ערב שירים, סיפורים, הומור וסאטירה. ערב שבו מגישים רוני ואורחיו את שיריו: "לעולם בעקבות השמש", "מלודי", "זה הרגע לאהוב", וכן שירים הומוריסטיים וסאטיריים שכתב לתוכניות רבות, להצגות ולאמנים רבים.
הוקרה
ערב הוקרה נערך לכבודו בראש העין.
חברות ותפקידים
חברת ההפקות "הפקות 2001 בע"מ" (החברה עסקה בהפקת תקליטים בארץ); ניהול חברת ההפקות "פיקדילי מיוזיקל" בלונדון (עסקה בהפקת תקליטים); ניהול חברת "גספר ש. וייס", חברה משפחתית אשר ייצגה בארץ חברות בתחום טכנולוגיה והנדסה כללית ותעופתית; ניהול חברת הסטארט-אפ MEDIA.U.R; כיהן כחבר דירקטוריון אקו"ם במשך 6 שנים וייצג את אקו"ם באיגוד המלחינים העולמי CIAM; שימש ראש קרן הרווחה של אקו"ם.
דיסקוגרפיה
לרוני וייס 156 שירים וקטעים המקובצים ב-9 תקליטורים, הכוללים אוספי להיטים, שירי תיאטרון, שירי "ניקוי ראש", שירי ילדים וקטעים אינסטרומנטליים. האוסף הועבר לתחנות הרדיו ולתקשורת בלבד. לדברי וייס, הקהל אינו קונה היום אלבומים, ואפשר למצוא הכל באינטרנט.
תקליטים בחו"ל:
● "London Symphony Orchestra Musical Highlights,"Showstoppers - הוקלט בלונדון.
● "Ruthie Henshall Sings Gershwin - "Love is here to stay הוקלט בלונדון.
● "Let's sing together"-American Classics - הוקלט בניו יורק.
● "Standing where you are", דודו פישר – הוקלט בתל אביב.
תקליטים בארץ:
● אוסף שירי ניקוי ראש - חלק א'.
● אוסף שירי ניקוי ראש - חלק ב'.
● רוני וייס ותזמורת "עלי כותרת" (1978).
● ישן וגם נחר (1983) - להקת "איזולירבנד".
● אוסף הקטעים האינסטרומנטליים (האוסף הוקדש לזכרו של עמי פרנקל ז"ל).
● אוסף שירי התיאטרון.
● רוני וייס, 45 שנות יצירה (20 השנים הראשונות, 1990-1970).
גילי ורמוט
גיל נפתלי (גילי) ורמוט (נולד ב-5 באוגוסט 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. כיום משמש כמנהלה המקצועי של הפועל רמת גן, וכפרשן כדורגל בערוצי ספורט 1.
קריירה
ורמוט נולד בקריית ים ליעקב ורמוט, יליד פולין, ולחיה לבית גרמן, ילידת הארץ ממוצא פולני. ורמוט סיים לימודיו בבית הספר "רודמן" בעיר הולדתו, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה. כשעלה לקבוצה הבוגרת היה שותף לעלייתה לליגת העל בעונת 2003/2004, לאחר שסיימה במקום הראשון בליגה הלאומית. במחזור הראשון של עונת 2004/2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 לבני יהודה תל אביב. ב-1 בספטמבר 2004 כבש את שערו הראשון בליגת העל, בהפסד 1–2 להפועל באר שבע, ובסך הכל כבש חמישה שערי ליגה בעונה זו, בנוסף לשני בישולים, אך בסופה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
הפועל תל אביב והמעברים לאירופה
ב-23 ביוני 2005 חתם ורמוט לשלוש שנים בהפועל תל אביב. ב-7 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ברוך דגו בדקה ה-63 למשחק מול בית"ר ירושלים בגביע הטוטו, בו ניצחה קבוצתו 4–1. ב-3 בדצמבר 2005 כבש את שערו הראשון בהפועל תל אביב, בניצחון 4–0 על בני יהודה. היה זה שערו היחיד בעונת 2005/2006, בנוסף לשישה בישולים, ובסופה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון על בני יהודה במשחק הגמר. ב-24 באוגוסט 2006 כבש ורמוט את שערו הראשון במסגרות האירופאיות, בניצחון 3–0 על דומז'אלה הסלובנית במסגרת גביע אופ"א. בעונה זו עבר עם הפועל תל אביב את שלב הבתים של המפעל בזכות ניצחון חוץ על פריז סן-ז'רמן, אך הקבוצה הודחה בשלב 32 האחרונות על ידי גלאזגו ריינג'רס. בליגה רשם ארבעה שערים ובישול אחד בעונת 2006/2007, ובסופה זכה עם הקבוצה בגביע שני ברציפות, לאחר ניצחון על הפועל אשקלון במשחק הגמר.
ביוני 2007 עבר ורמוט לקבוצת הצמרת הבלגית גנט. ב-21 ביולי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול אולבורג הדנית במסגרת גביע האינטרטוטו. במחזור הראשון של ליגת העל הבלגית כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4–1 על מוסקרון. ורמוט הוסיף שני שערים במסגרת הגביע הבלגי והגיע עם הקבוצה למעמד הגמר, בו הפסידה לאנדרלכט. בסך הכל ערך ורמוט 27 הופעות בכל המסגרות במדי גנט, אך לא הצליח להתבלט במדי הקבוצה ובליגה סיים את העונה עם שער אחד ובישול אחד. לאחר עונה בודדת בגנט, שב להפועל תל אביב ב-28 ביולי 2008. בעונת 2008/2009 כבש ורמוט שני שערים ובישל עוד שבעה, ובסופה סיימה הפועל תל אביב במקום השני בטבלה, כסגניתה של האלופה מכבי חיפה.
בעונת 2009/2010 הפך ורמוט לאחד משחקני המפתח בקבוצה, ובמשחקים בהם נעדר הקפטן ואליד באדיר הוא שימש כקפטן הקבוצה. בשל משחקו האטרקטיבי הוצג על ידי הכרוז במשחקי הבית כ"מאסטרו". במשחקי הליגה האירופית בישל את כל שלושת השערים של הפועל מול גטבורג בשוודיה ואת השער במשחק הגומלין, הביא לבעיטת עונשין מ-11 מטר וכבש את שער הניצחון במשחק החוץ מול הקבוצה הצ'כית טפליצה. בשלב הבתים של המפעל בישל את שער הניצחון הדרמטי מול סלטיק הסקוטית, כבש את השער הרביעי ובישל את החמישי במשחק הבית מול ראפיד וינה (משחק שהסתיים בתוצאה 5–1) והוסיף שער ובישול במשחק החוץ באוסטריה (3–0). בנוסף בישל את שער הניצחון שכבש סמואל יבואה במשחק נגד המבורג שהתקיים באצטדיון בלומפילד, שער שהעניק לקבוצה את המקום הראשון בשלב הבתים. בתום עונה זו זכה ורמוט בדאבל יחד עם הפועל תל אביב, ואף כבש צמד בגמר הגביע מול בני יהודה ואת השער הראשון במשחק האליפות של קבוצתו באצטדיון טדי. ורמוט, אשר כבש באותה עונה 9 שערים ובישל 17 (שיא בישולים בליגה הישראלית הבכירה), נבחר ברוב קולות לכדורגלן העונה בישראל, וזכה בפרס שחקן העונה מטעם ההתאחדות לכדורגל בישראל. בעונת 2010/2011 העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, כבש חמישה שערים בליגה, בנוסף לשישה בישולים, וזכה עמה בפעם השנייה ברציפות בגביע המדינה, לאחר ניצחון על מכבי חיפה במשחק הגמר.
ביוני 2011 חתם ורמוט בשורות פ.צ. קייזרסלאוטרן הגרמנית, יחד עם חברו מהפועל תל אביב איתי שכטר. ב-24 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשנכנס כמחליף במשחק מול וולפסבורג. ורמוט לא זכה לדקות משחק רבות ובינואר 2012 עבר לקבוצת דה חראפסחאפ ההולנדית בהשאלה. כבר במשחקו הראשון בליגה ההולנדית, כבש ורמוט שער בכורה בהפסד של קבוצתו לפ.ס.וו. איינדהובן, ואת העונה בליגת העל ההולנדית סיים ורמוט עם שני שערים ושלושה בישולים. בתום העונה הקבוצה ירדה לליגה ההולנדית השנייה, בדומה לקייזסלאוטרן שירדה בלעדיו לליגה הגרמנית השנייה. בתחילת העונה שלאחר מכן שותף בשני משחקים במסגרת הבונדסליגה השנייה במדי קייזסלאוטרן, אך ביקש לעזוב את המועדון.
ב-2 בספטמבר 2012 חזר ורמוט לישראל, וחתם לחמש שנים בקבוצתו הקודמת, הפועל תל אביב. בשלב הבתים של הליגה האירופית, בישל ורמוט לעומר דמארי את שער השוויון מול אקדמיקה בדקה ה-92. במחזור ה-12 בליגה כבש ורמוט את שער הניצחון מול מ.ס אשדוד בדקה ה-82, אך שבוע לאחר מכן נפצע ובעקבות כך לא שיחק מדצמבר 2012 ועד לתום העונה.
בתחילת עונת 2013/2014 התאושש ורמוט מפציעתו וחזר להרכב הפועל תל אביב. בעקבות פרישתו של ואליד באדיר, מונה ורמוט לקפטן הקבוצה בצוותא עם שי אבוטבול. ורמוט כבש שמונה שערי ליגה בעונה זו, כולל שערו הראשון אי פעם בדרבי של תל אביב (בבעיטת עונשין מ-11 מטר במשחק בו ניצחה קבוצתו 3–1), והוסיף שישה בישולים.
ב-16 ביוני 2014 חתם ורמוט על חוזה חדש לחמש שנים בהפועל תל אביב. בחציה הראשון של עונת 2014/2015 כבש ורמוט ארבעה שערים בכל המסגרות, אך הקבוצה נקלעה לתחתית הטבלה. ב-2 בפברואר 2015 ערך את משחקו האחרון בהפועל תל אביב, בהפסד 0–2 למכבי תל אביב בדרבי. בסך הכל שיחק ורמוט שמונה עונות בהפועל תל אביב, בשלוש קדנציות שונות בהן זכה באליפות ובארבעה גביעים, ובמדיה ערך 215 הופעות בליגת העל, בהן כבש 33 שערים. ורמוט בישל 56 שערים במדי הפועל תל אביב, והוא מדורג במקום השלישי בטבלת שיאני הבישולים של המועדון בכל הזמנים.
מכבי תל אביב ומכבי חיפה
למחרת הדרבי שהיה למשחקו האחרון בהפועל תל אביב עבר ורמוט למכבי תל אביב, בה חתם על חוזה ל-3.5 עונות. על רקע היריבות העירונית, נחשב מעברו של ורמוט לאחד המעברים המדוברים ביותר בכדורגל הישראלי. עד תום העונה ערך ורמוט רק ארבע הופעות במדי מכבי תל אביב בכל המסגרות, לאחר שנפצע במשחק גביע המדינה מול עירוני קריית שמונה ונעדר מהמגרשים לתקופה ממושכת. בתחילת עונת 2015/2016 העפיל עם מכבי תל אביב לשלב הבתים של ליגת האלופות ושיחק במדיה במפעל.
בפברואר 2016 שוחרר ורמוט ממכבי תל אביב ללא תמורה לאחר שביקש לעזוב את הקבוצה משלא היה מרוצה ממעמדו ומכמות המשחקים שבהם שותף וחתם במכבי חיפה על חוזה לעונה וחצי. כבר במשחק הבכורה מול מכבי פתח תקווה כבש ורמוט את שערו הראשון במדי הקבוצה. ורמוט כבש שער נגד בני יהודה בשלב רבע הגמר של גביע המדינה והיה שותף לזכייה של חיפה בגביע לאחר שגברה במשחק הגמר על קבוצתו הקודמת, מכבי תל אביב. בתחילת עונת 2016/2017, בהיעדרם של הקפטן דקל קינן וקפטן המשנה אייל משומר, ענד ורמוט את סרט הקפטן במספר משחקים. בעונה זו ערך 32 הופעות וכבש שישה שערי ליגה, בנוסף לשלושה בישולים, והקבוצה סיימה במקום השישי בטבלה. בתחילת עונת 2017/2018 התערער מעמדו של ורמוט בקבוצה, אשר נקלעה לתחתית הטבלה. הוא לא הרבה לפתוח בהרכב, ועד חלון ההעברות של ינואר רשם לזכותו שער אחד ושני בישולים.
החזרה להפועל חיפה
ב-29 בינואר 2018 חזר ורמוט לקבוצת נעוריו הפועל חיפה, וחתם לשנה וחצי במועדון. ורמוט הצטרף לקבוצה שהתחילה את העונה בצורה טובה, ובסופה העפיל עמה לפלייאוף העליון, וזכה עמה בגביע המדינה כאשר שיחק 116 דקות במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים. היה זה הגביע השביעי בו זכה ורמוט (במדי ארבע קבוצות שונות), ובכך שבר את שיאם של יוסף מרימוביץ' ושייע גלזר שזכו בשישה גביעים, והפך לשיאן הזכיות הישראלי בגביע המדינה.
בעונת 2018/2019 כבש ורמוט שני שערי ליגה, והוסיף ארבעה בישולים.
ב-30 בדצמבר 2020 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת ישראל
ורמוט רשם עשר הופעות במדי נבחרת הנערים של ישראל, בהן כבש שלושה שערים, ו-14 הופעות במדי נבחרת הנוער, בהן כבש 7 שערים.
ב-5 בספטמבר 2003, כשהיה בן 18, ערך ורמוט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק מול הנבחרת הצעירה של סלובניה. ורמוט הופיע 12 פעמים במדי הנבחרת הצעירה, וכבש במדיה שער אחד, במשחק מול הנבחרת הצעירה של קפריסין.
ב-28 במרץ 2009 ערך ורמוט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק מול נבחרת יוון במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ורמוט שיחק באופן קבוע במדי הנבחרת גם במוקדמות יורו 2012, אך במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014 שותף בשלושה משחקים בלבד.
ב-1 ביוני 2014 כבש ורמוט את שער הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק ידידות שנערך ביוסטון מול נבחרת הונדורס, בו ניצחה ישראל 4–2. את שערו הראשון במשחק רשמי כבש ב-16 בנובמבר 2014, בניצחון 3–0 על בוסניה והרצגובינה באצטדיון סמי עופר, במסגרת מוקדמות יורו 2016.
לאחר הפרישה
ב-30 באוגוסט 2022 מונה למנהל מקצועי של הפועל רמת גן.
משמש כאחד מפרשני הכדורגל של גוף השידור הטלוויזיוני צ'רלטון.
גביע דייוויס 1949
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בפורסט הילס, קווינס. לתחרות נרשמו 28 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה אוסטרליה ניצחה את איטליה.
המשחק על התואר נערך ב-28-26 באוגוסט 1949 בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת אוסטרליה עם תוצאה 1:4. בכך היא זכתה בתואר בשנה הרביעית ברציפות (בסך הכל בפעם ה-16).
בית אמריקה
בית הזה כלל 4 נבחרות כלל אוסטרליה.
בית אירופה
הבית כלל 24 קבוצות, כולל ארגנטינה, דרום אפריקה, מצרים, צ'ילה וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
משחק בין מנצחי הבתים
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בריי, ארצות הברית במהלך 15-12 באוגוסט 1949. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת איטליה עם התוצאה 0:5.
ישראל בגביע דייוויס
בשנת 1949 נבחרת ישראל לראשונה השתתפה בתחרות. היא שובצה בבית אירופה והמשחק הראשון היה נגד נבחרת דנמרק.
המינהל הראשי לחקירות פליליות
המינהל הראשי לחקירות פליליות (ברוסית: Главное управление уголовного розыска МВД РФ) היא יחידה מבנית עצמאית במנגנון המרכזי של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית הממונה על ניהול חקירות וחשיפת עבירות פליליות. זוהי זרוע הבילוש המרכזית של משטרת הפדרציה הרוסית.
היסטוריה
ההיסטוריה של החקירה הפלילית ברוסיה מתחילה עם כינונה של לשכת הבילוש בשנת 1619 בתקופת רוסיה הצארית, שהתקיימה עד 1722 והקמת האימפריה הרוסית, באותה שנה הפכה הלשכה למשלחת החקירות.
במשך כל תקופת קיומה היחידה שינתה את שמה מספר פעמים, עד שבשנת 1886 הוסבה ליחידת הבלשים של מחלקת המשטרה במשרד הפנים של האימפריה הרוסית, בצורה זו היא התקיימה עד למהפכת אוקטובר 1917 ובוטלה, ובמקום זה, ב-5 באוקטובר 1918, הוקם המדור המרכזי לחקירות פליליות של הנ.ק.ו.ד. אחר כך הוחלף בקצרה על ידי המשרד המינהלי המרכזי ובדצמבר 1927 התגבשה מחלקת החקירות הפליליות מחדש. אחת מיחידות הבילוש הטובות מאז הקמתה הייתה המחלק הפלילי המוסקבאי ומשטרת הבילוש הפטרבורגית.
ז' באלול
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' אלול היא לרוב פרשת כי תצא. אבל אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת (שנים מקביעויות בשז, גכז, הכז), אז פרשת בר המצווה היא פרשת שופטים.
רכבת כבישים
רכבות כבישים (אנגלית - באוסטרליה: Road Train; בארצות הברית ובקנדה: LCV) הן משאיות דמויות רכבת הנעות בעיקר ברחבי אוסטרליה, אך גם בארצות הברית ובמערב קנדה. אלה הם כלי רכב ענקיים, המורכבים מגורר רב-עוצמה וממספר נגררים, להבדיל מסמי טריילרים הכוללים נגרר אחד. רכבות הכביש מיועדות להובלת מטענים בקנה מידה גדול לאזורים מרוחקים שאינם מקושרים למסילות ברזל.
באוסטרליה מגיעות רכבות הכבישים לממדי ענק: עד ארבעה נגררים לגורר אחד, ולמשקל של עד 170 טון. רכבת כבישים ממוצעת שוקלת בין 80 ל-120 טון, ועשויה להגיע לאורך של 54 מטר (ארבעה נגררים). המטענים שמובילות הרכבות הם מגוונים: דלק, מחצבים, חיות משק ומטענים אחרים.
בארצות הברית ומערב קנדה
במדינות אלו רכבות הכבישים נקראות LCV (ראשי תיבות של Longer Combination Vehicles - כלי רכב בתצורה מוארכת). הרכבות קצרות יותר מאלו שבאוסטרליה, מוגבלות לשלושה נגררים, ובחלק מהמדינות לשניים. בקנדה על הנוהגים ברכב להיות בעלי רישיון מתאים לפחות שנתיים, להיות בעלי עבר תעבורתי נקי ולעבור קורסים מקצועיים לשיפור הנהיגה.
בכבישים
הנהיגה בכלי רכב אלה מסובכת, ומתאפשרת בעיקר באזורים הנידחים והבלתי מיושבים, שם פני השטח מישוריים והכבישים ישרים. עקיפת הרכבות על ידי כלי רכב אחרים מסוכנת, ודורשת מהנהג העוקף טווח ראייה רחב בכביש שלפניו. נהגי הרכבות עצמם עשויים לסייע בהפעלת אורות הבהוב לפנייה ימינה, המסמנים לנהג העוקף כי הדרך פנויה. רכבות כבישים ללא מטען שנגרריהן שטוחים (נגררי "פלטה"), עשויות לערום את הנגררים אחד מעל השני, כדי להימנע מנסיעה בתצורת רכבת.
שיאים
ב-1999 נכנסה רכבת הכבישים לספר השיאים של גינס: בעיר מרדין, מערב אוסטרליה, הוכרזה רכבת הכבישים הארוכה בעולם, כאשר גורר משך 45 נגררים במשקל 603 טון ובאורך 610 מטר למרחק של 8 קילומטר. השיא נשבר מספר פעמים עד 2006 כאשר בקווינסלנד נגררו 112 נגררים באורך של 1,474 מטר על ידי משאית אחת.
Happy Planet Index
מדד האושר העולמי (באנגלית: Happy Planet Index) של הקרן החדשה לכלכלה (NEF) הוא מדד לרווחתם של בני האדם והשפעותיהם על הסביבה. המדד פותח כקריאת תיגר על מדדים מוכרים אחרים להשוואת מדינות כמו מדד התמ"ג, או מדד הפיתוח האנושי. קריאת התיגר באה לידי ביטוי בשתי סוגיות: האחת היא ביטוי הגישה על פיה התמ"ג אינו מתאים למדידת רווחה, שכן מטרתם העליונה של מרבית בני האדם היא למעשה בריאות ואושר ולא עושר. השנייה היא הטענה שרעיון הפיתוח בר-הקיימא דורש מדידה של העלויות הסביבתיות הנגרמות מרדיפת האדם אחר מטרותיו. המדד הוצג לראשונה ביולי 2006.
בית ועד הקהילה
היסטוריה
המבנה תוכנן על ידי האדריכל דב הרשקוביץ בשנת 1924, כאשר המגרש ניתן בחצי מחיר על ידי חברת גאולה. המבנה נבנה בן קומה אחת, עם עליה לגג, עליו נערכו תחת כיפת השמיים רוב החתונות של שנות העשרים ותחילת שנות השלושים.
Happy Planet Index
הסבר כללי
מדד האושר העולמי מבוסס על עקרונות תועלתניים כלליים - רצונם של מרבית בני האדם הוא לחיות חיים מלאים וארוכים וכי המדינה שמצליחה לספק זאת עבורם, תוך הימנעות מפגיעה בין-דורית, או פגיעה ביכולתן של מדינות שכנות לעשות כן, היא המדינה הטובה ביותר עבורם.
בית ועד הקהילה
היסטוריה
עם השנים נוספו לבניין חדרים על הגג, עד אשר בשנות החמישים נוצרה למעשה קומה שנייה מלאה. בשנת 1958, עברו משרדי המועצה הדתית לצפון העיר, והמדינה מכרה את הנכס לעיריית תל אביב. העירייה מכרה את הנכס ב-1965 לבנק פרטי, ומאז היותו רכוש פרטי נעשה בו שימוש כלכלי בהתאם לאזור המע"ר בו הוא נמצא. חברת כלל, שרכשה את המגרשים הסמוכים, מיקמה בו את משרדיה הראשיים.
בשנת 1991 הוכרז הבניין לשימור בתוכנית בניין עיר נקודתית. בשנות ה-2000 עבר המבנה שימור במסגרת פרויקט מגדל הבינלאומי שנבנה בצמוד אליו והוא משמש כיום כחלק מהסניף הראשי של הבנק הבינלאומי.
Happy Planet Index
הסבר כללי
בפועל המדד מיישם את קריאתו של ארגון השימור העולמי למציאת שיטת מדידה של תוצר רווחת בני האדם (לא בהכרח טובין חומרי) בעבור יחידה של ניצול או "נטל" המושת על הטבע. רווחתו של בן אדם נמדדת על ידי תוחלת שנותיו המאושרות. השתת נטל על הטבע או ניצולו הם קירוב לטביעת הרגל האקולוגית עבור ראש, ומוערכים בכמות המשאבים הטבעיים הדרושים לשמירת סגנון החיים במדינה נתונה. מדינה בעלת יחס גדול של טביעת רגל אקולוגית עבור ראש, היא מדינה שמנצלת יותר מהנתח ההוגן שלה בעוגת המשאבים העולמית, הן במניעתה אותם משאבים ממדינות אחרות והן ביצירת נזק בלתי הפיך שישפיע על הדורות לבוא.
מכאן, שמדד האושר העולמי, אינו מדד שבוחן מי המאושרת במדינות. ניתן למצוא בו מדינות שנסקרות לרוב כבעלות רמות שביעות רצון גבוהות של אזרחיהן, בתחתית המדד (ארצות הברית למשל) כמו גם בראשיתו (קולומביה למשל). תיאורו ההולם של המדד יהיה מדידת היעילות הסביבתית לתמיכה ברווחת האדם במדינה נתונה. מדינה עשויה להופיע בחלק העליון של המדד כתוצאה של מגוון שילובים - למשל, שילוב של השפעה סביבתית בינונית עם רווחה גבוהה (קוסטה ריקה); השפעה סביבתית נמוכה ורווחה בינונית (וייטנאם); השפעה סביבתית נמוכה ורווחה גבוהה (ישראל).
הערך שניתן לכל מדינה במדד הוא פונקציה של ממוצע שביעות הרצון הסובייקטיבית במדינה, תוחלות החיים והלידה בה וטביעת הרגל האקולוגית לראש במדינה. הפונקציה השלמה מעט מורכבת יותר, אך זוהי בקירוב הכפלת שביעות הרצון בתוחלת החיים וחילוק בטביעת הרגל האקולוגית. מרבית המידע על שביעות הרצון נלקח מה-World Values Survey, וממאגרי מידע נוספים, וחלקו מושג באמצעים סטטיסטים כמו רגרסיה.
בשנת 2006, שנת ייסוד המדד, נסקרו אליו 178 מדינות, ב- 2009 מספר המדינות ירד ל-143, ואילו בשנת 2012 מספר המדינות הנסקרות עמד על 151. בראש המדד מ-2012 ניצבה קוסטה ריקה, כשעוקבות אחריה וייטנאם, קולומביה ובליז. בתחתית הרשימה מהסוף נמצאו בוטסואנה צ'אד וקטר. ישראל דורגה במקום ה-15 ברשימה, כאשר תוחלת החיים וחיי הרווחה קיבלו דירוג גבוה במדד לעומת טביעת הרגל האקולוגית שקיבלה דירוג נמוך.
ביקורות למדד
חלק ניכר מהביקורת כנגד המדד היא תוצאה של הבנתו השגויה כמודד אושר, בעוד שלמעשה הוא מודד יעילות אקולוגית בתמיכה ברווחת בני האדם.
חרף ביקורות אלו המדד זכה להתייחסות בקרב חוגים פוליטיים. טביעת הרגל האקולוגית זכתה לתמיכה מצד הקרן העולמית לשימור חיות הבר (WWF) ונעשה בה שימוש בידי ממשלים מקומיים ולאומים כאחד. בשנת 2007 צוטטה אף המפלגה השמרנית הבריטית כאומרת שיש להשתמש במדד כתחליף למדד התל"ג.
ישראל משה פרידמן
רבי ישראל משה פרידמן (ד' באב תשט"ז, 23 ביולי 1956 – כ"א באב תש"ף, 11 באוגוסט 2020) היה האדמו"ר מסדיגורה וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
ביוגרפיה
נולד בארצות הברית לרבי אברהם יעקב פרידמן ולציפורה פייגא לבית פלדמן. נקרא על שם אבי שושלת רוזין, רבי ישראל פרידמן מרוז'ין ועל שם דוד סבו האדמו"ר מבויאן קראקא, רבי משה פרידמן.
בילדותו עלתה משפחתו לישראל. למד בישיבת קמניץ ובישיבת פוניבז'. בשנת ה'תשל"ט נישא לרבנית שרה, בת דודו, חיים משה פלדמן, חסיד ויז'ניץ מלונדון, לאחר נישואיו עבר לגור בלונדון. לבני הזוג עשרה ילדים.
הקים את בית המדרש של חסידי רוז'ין "אור ישראל" בשכונת גולדרס גרין בלונדון. עד למינויו כאדמו"ר עמד בראש הקהילה ובית המדרש והיה רב חסידי סדיגורה בעולם ומורה צדק בבית ההוראה התאחדות קהילת החרדים בלונדון.
נסמך לרבנות מהרבנים שמואל וואזנר, משה פיינשטיין, דוד פוברסקי, יצחק יעקב וייס וחנוך דב פאדווא.
בי"ט בטבת תשע"ג נפטר אביו. הוא התמנה תחתיו לאדמו"ר מסדיגורה ועבר לבני ברק להנהיג את החסידות. כעבור מספר שבועות, בשבט ה'תשע"ג, מונה כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
תחת נשיאותו הוקם בשנת תשע"ו תלמוד תורה נוסף לחסידיו בבני ברק, וכן בתי כנסיות ברמת בית שמש, בצפת, באלעד, בביתר עילית ובמודיעין עילית . יסד את הארגון 'ועד אהבת תורה' - מפעל לימוד ומבחנים.
דברי תורתו הודפסו מדי שבוע בחוברות "אמרי קודש" וכן בסדרת הספרים "אבירי ים". חיבר ספר הדרכה לנערי בר מצווה בשם "עטרת ישראל". לאחר פטירתו יצא לאור ספר "עטרת ישראל" על התורה ומועדים.
פטירתו וממלא מקומו
בשנתיים האחרונות לחייו חלה בסרטן הלבלב ושהה בלוס אנג'לס תקופות ממשוכות לצורך טיפולים.. בליל כ"א באב ה'תש"ף (11 באוגוסט 2020) התמוטט בביתו ונפטר בבית החולים שיבא תל השומר שעות ספורות לאחר מכן.
בצוואתו מינה באופן חריג את בנו החמישי, רבי יצחק יהושע העשיל לממלא מקומו, ואת בניו הגדולים מינה לרבנים בחסידות. בן זה היה בן 24 בעת פטירתו. חרף הצוואה, מונו לבקשת אלמנתו גם שני בנים בוגרים לאדמו"רים, רבי מרדכי שלום יוסף לאדמו"ר מסאדיגורה-ירושלים, ורבי אהרן דב בער לאדמו"ר מסאדיגורה-לונדון, שיכהנו במקביל לאדמו"ר המרכזי בבני ברק. על הסכם הפשרה חתמו האם, הבנים והחתנים של האדמו"ר.
ילדיו
לרב פרידמן 6 בנים ו-4 בנות:
חתניו:
הימים של דוג
הימים של דוג (באנגלית: Dug Days) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית בהנפשה ממוחשבת, אשר משמשת כהמשך לסרט הקולנוע "למעלה". הסדרה נוצרה, נכתבה ובוימה על ידי בוב פטרסון, כאשר הוא גם מדבב את דוג, הדמות הראשית בסדרה, אשר מדובב בעברית על ידי קובי ליקורמן. מלחיני הסדרה הם אנדריאה דצמן וקרטיס גרין, וטורבין זאן בולוק הוא העורך שלה. חברת ההפקה של הסדרה היא Pixar Animation Studios, כאשר קים קולינס הוא המפיק שלה ופיט דוקטר ומארק נילסן הם המפיקים בפועל שלה.
הסדרה הופצה ברחבי העולם על ידי Disney Platform Distribution באמצעות שירות הסטרימינג דיסני+, כאשר כל פרקיה הופצו במקור ב-1 בספטמבר 2021. בישראל הסדרה בדיבוב עברי הופצה במלואה בשירות עם הגעתו לארץ ב-16 ביוני 2022. לסדרה הופקו חמישה פרקים שאורכם 6–9 דקות.
הסדרה קיבלה בעיקר ביקורות חיוביות, כאשר היא הייתה מועמדת וזכתה במספר פרסים. סרט קצר שמשמש כסיום הסדרה בשם "הדייט של קארל", יצא לאקרנים ב-16 ביוני 2023 והוקרן לפני הסרט באורך מלא "אלמנטלי".
תקציר העלילה
לאחר אירועי סרט הקולנוע "למעלה", קארל פרדריקסון, אלמן חסר ילדים בן 78, מוכר את ספינת האוויר שלו על מנת לקנות בית מגורים בפרוור לו ולכלבו הגולדן רטריבר המדבר דוג. במהלך פרקי הסדרה רואים כיצד השניים מסתדרים ביחד בביתם החדש.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק, והופק על ידי עדי וולוצקי באולפני אלרום. בנוסף דיבבה בדיבוב העברי תמי ברק.
פיתוח
הסדרה, אשר מבוססת על סרט הקולנוע "למעלה" משנת 2009, הוכרזה ב-10 בדצמבר 2020 במהלך יום המשקיעים של חברת וולט דיסני. היא הופקה על ידי Pixar Animation Studios, כאשר היא נוצרה, נכתבה ובוימה על ידי בוב פטרסון, המדבב המקורי של דוג. פטרסון העלה את הרעיון לסדרה בעקבות עבדותו על "מזלגוני שואל שאלה", מכיוון שהוא רצה להתעסק מחדש בדמויות מהסרט "למעלה" והרגיש שסדרה שבמרכזה דוג היא הפורמט המתאים. לאחר כתיבת הסדרה, קים קולינס הצטרף כמפיק, כאשר פיט דוקטר ומארק נילסן הם המפיקים בפועל שלה. דוקטר פיקח על הסדרה כך שהיא תהיה נאמה לסרט עליה היא מבוססת.
ליהוק
הקולות המקוריים מהסרט עליו הסדרה מבוססת הופיעו גם בסדרה זו. פטרסון חזר לדבב את דוג, ואדוארד אסנר חזר לדבב את קארל פרדריקסון, כאשר ב-29 באוגוסט 2021, שלושה ימים לפני הפצת הסדרה במקור, הוא נפטר. דבר זה הופך את הסדרה להפקה הראשונה בה הוא משתתף שיצאה לאחר מותו, כמו כן הפרק הראשון בסדרה הוקדש לזכרו. ג'ורדן נגאי, המדבב של ראסל, פרש ממשחק בזמן שהסדרה נכנסה לפיתוח, לכן נעשה שימוש בהקלטות ארכיון שלו שלא השתמשו בהן בעבר. עקב סגר שנעשה בעקבות מגפת הקורונה, המדבבים נאלצו להקליט מרחוק את הדיאלוגים שלהם.
שרון כהן, יוסי קאנץ ורועי רביב שדיבבו בגרסה העברית של הסרט את דוג, קארל וראסל בהתאמה, לא חזרו לתפקידם בסדרה זו. במקומם דיבבו את הדמויות קובי ליקורמן, אבי פניני ולביא מור בהתאמה.
הנפשה
בעקבות מגפת הקורונה, הסדרה הונפשה מרחוק, כאשר עבדו עליה כ-100 אנימטורים, מספר שנחשב קטן יחסית להפקה של פיקסאר. כל פרקי הסדרה הופקו בו זמנית, כאשר היה לה לוח זמנים צפוף יותר מרוב ההפקות של פיקסאר.
עבור ביתו החדש של קארל, אנימטורים יצרו עיצוב שמזכיר את ביתו הישן ובו זמנית נראה שונה ממנו. הם השתמשו גם באסתטיקה עיצובית דומה עבור השכונה של קארל. בנוסף האנימטורים עדכנו את העיצובים המקוריים של הדמויות עקב התקדמות ההנפשה הממוחשבת מאז יציאת הסרט המקורי לאקרנים. ההנפשה והתנועה של קארל שונו כדי לשקף את אירועי הסרט המקורי.
מוזיקה
את לחני הסדרה הלחינו אנדריאה דצמן וקרטיס גרין. מלחין הסרט המקורי, מייקל ג'אקינו, סירב להלחין את הסדרה עקב בעיות תזמון. עם זאת, הוא המליץ על אנדריאה שתלחין אותה, כאשר היא התייחסה לעבודתו של ג'אקינו מהסרט המקורי. לפי המפיק קים קולינס, הלחן של כל פרק כולל גוונים ונושאים שונים.
פסקול הסדרה, שכולל 25 רצועות ואורכו כ-34 דקות, הופץ במלואו ב-1 בספטמבר 2021, באותו יום בו הסדרה הופצה לראשונה.
חקיינות מילריינית
חקיינות מילריינית היא תופעה בטבע בה שני מינים רעילים, החיים בקרבה אחד לשני וסובלים מטורפים דומים, ישתמשו באותו סוג של אזהרה במקביל. חקיינות זו היא מוטואליזם, בו שני המינים מרוויחים. תופעה זו קרויה על שם הזואולוג וחוקר הטבע הגרמני פריץ מילר, אשר הציע את הרעיון לראשונה ב-1878 על פרפרים שחקר בברזיל.
הימים של דוג
הפצה ושיווק
ב-30 ביולי 2021 נודע שייצאו חמש בובות פופ בהשראת בסדרה, כאשר המכירה שלהן החלה בחודש ספטמבר. ב-26 באוגוסט 2021 הופץ טריילר הסדרה, כאשר כל פרקיה הופצו במקור בשירות הסטרימינג דיסני+ על ידי Disney Platform Distribution ב-1 בספטמבר. בישראל הסדרה בדיבוב עברי הופצה במלואה בשירות עם הגעתו לארץ ב-16 ביוני 2022.
חקיינות מילריינית
תופעה זו מוסברת כך שאם טורף יראה שני מיני טרף רעילים הוא ילמד שלא לאכול את שניהם. אם שני מינים אלו בעלי אותות אזהרה דומים, כמו צבע וצורה, ילמד הטורף להימנע משניהם בצורה מהירה יותר. לדוגמה, אם טורף צריך לאכול אלף פרטים על מנת ללמוד כי זהו מין מסוכן, מספר הפרטים שיצטרך לטרוף הטורף כאשר יש שני מינים דומים ושניהם רעילים מתחלק בין השניים וכך כל מין ניזוק פחות. שני המינים בחיקוי זה אינם חייבים להיות בעלי דרגות זהות של הגנה. יש ספקטרום שלם בין חקיינות מילריינית, אמיתית, לחקיינות בטסיאנית, לא אמיתית. בנוסף ישנם סוגי חקיינות נוספים.
הימים של דוג
קבלה
ג'ואל קלר מאתר "Decider" טען שההומור של הסדרה פשוט, אך יעיל, כמו כן הוא שיבח את ביצועי המדבבים. ג'ולי הרמן מאתר "Common Sense Media" דירגה את הסדרה ב-4 מתוך 5 כוכבים והחמיאה לה על מתן מסרים חיוביים, כגון אדיבות ונאמנות.
חקיינות מילריינית
חקיינות בעזרת ברירה זוויגית
צבעים אפוסמטיים עשויים להשתנות לאורך הזמן ולכן על החקיין להמשיך ולעדכן את צבעיו ללא הרף כדי להמשיך ולהידמות למושא החיקוי. מחקר שנעשה על קבוצת פרפרים מצא כי הפרפרים מצליחים לעשות זאת בעזרת ברירה זוויגית. צוות מחקר שבדק את איכויות הצבע של קבוצת פרפרים מהסוג הליקוניוס ומלינאה (Melinaea), מצא כי הצבעים בעל גוון "חי" יותר בצד הגבי של הכנפיים מאשר בגחון. כמו כן בהשוואת המינים נראה כי לנקבות יש כתמים בהירים יותר בכמה מקומות ספציפיים. החשיבות בבחירת גוני הצבעים נועדה להימנע מגוונים עדינים מדי שיפחיתו את יעילות החקיינות. קולטנים עצביים מיוחדים במוח הפרפר מעניקים לו את היכולת להבחין בין דקויות עדינות של גוונים המאפשרים לו לדייק בבחירת בן הזוג. כדי לבדוק את חשיבותם של רמזים עצביים וחזותיים אלה בפרפרים ערכו חוקרים ניסוי בו הם שינו את צבעי כנפי הפרפר. כאשר הסירו את הצבע האפוסמטי, הצלחתו של הפרפר למשוך בנות זוג נפגעה לעומת פרפרים עם צבע בעל גוון תקין.
הימים של דוג
קבלה
בשנת 2022 הפרק "מדע" היה מועמד לפרס אנני בקטגוריית הפקת הטלוויזיה המונפשת הטובה ביותר לילדים בטקס פרסי אנני ה-49, אך הפסיד לפרק "השמש והירח" מתוך הסדרה "מאיה ושלושת הלוחמים" של נטפליקס. עוד באותה שנה טריילר הסדרה זכה בפרס טריילר הזהב, כאשר בהמשך הסדרה הייתה מועמדת לפרסים על ביומה, כתיבתה ועריכתה ב-1st Children's and Family Emmy Awards.
סעדיה מנדל
סעדיה (סצ'קו) מנדל (2 ביולי 1931 – 26 ביוני 2017) היה אדריכל ישראלי. כיהן כראש המחלקה בבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת אריאל ולימד באוניברסיטה כפרופסור חבר. קודם לכן לימד גם בטכניון בחיפה.
ביוגרפיה
מנדל נולד בעיר נובי סאד שביוגוסלביה ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בגיל שבע. הוא למד בבוז-אר בפריז וב-AA בלונדון והוא בוגר הפקולטה לארכיטקטורה בטכניון בחיפה וגדל בתל אביב ובירושלים. בשנת 1956 זכה יחד עם אבא אלחנני, במקום השלישי, בתחרות לציוני מקומות היסטוריים.
את הפרקטיקה הפרטית בארץ החל בשנת 1960 ובשנת 1993 הצטרף למשרדו בנו יריב. בין השאר הוא השתתף בתכנון הקאנטרי קלאב ליד צומת גלילות, בשנת 1965. בשנת 1967 הוא זכה בפרס על תוכנית לשימור יפו העתיקה. בשנת 1969 הוא זכה בפרס על תוכנית לשיקום הרובע היהודי. בשנת 1971 הוא הציג תוכנית אלטרנטיבית לבנייה על הכרמל בחיפה באופן שלא יפגע בנוף.
כפרופסור לאדריכלות, מנדל עמד בראש המחלקה לארכיטקטורה בבצלאל בשנים 1988–1990, ובהמשך היה ראש המחלקה לאדריכלות באוניברסיטת אריאל. החל משנת 1984 הוא שימש כיושב ראש מחוז תל אביב של המועצה לשימור מבנים ואתרים, וכן כיהן כיושב ראש הוועד המנהל של המועצה.
ברשימת עבודותיו בולטים מפעלי שיקום ושימור רבים של בתים ושכונות ברחבי הארץ (שנעשו בשיתוף עם עמיתים שונים): יפו העתיקה, שכונת ימין משה, חברון, משכנות שאננים ומבנים שונים בירושלים, בעכו העתיקה ובצפת העתיקה. עסק גם בפרויקט הקמת מרכזים קהילתיים לאוכלוסייה הבדואית בסיני בישראל שלפני הפינוי. והיה "אדריכל היישוב" בירוחם. תכנן את תחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה אשר נבנתה בשנת 2000 ואת מלון חוף הדקלים שנבנה בתחילת שנות ה-90 ופונה במסגרת תוכנית ההתנתקות.
בסוף שנות השישים היה דמות מרכזית בחוג תומכי משה דיין.
מפיבושת
מְפִיבֹשֶׁת הוא דמות מקראית, בנו של יהונתן בן שאול המלך. בשם זה הוא מכונה בספר שמואל, אך בדברי הימים הוא קרוי מְרִיב בַּעַל או מְרִי בַעַל. מפיבושת נחשב לאדם היחיד שמתואר בתנ"ך כנכה.
מפיבושת נפגע ברגליו בילדותו לאחר שאומנתו הפילה אותו כאשר ברחה מששמעה על התבוסה במלחמת הגלבוע, שבה נפל בקרב אביו יהונתן ובסופה התאבד סבו, המלך שאול. מאז, נותר נכה ברגליו:
רקע
לאחר שדוד התבסס במלכותו, הוא חפש את צאצאו של ידיד נפשו יהונתן, "לעשות עמו חסד" ולגמול על היחס הטוב שקיבל מיהונתן. צִיבָא ששימש בעבר כנער שאול דווח לדוד שמפיבושת נמצא בבית מָכִיר בֶּן עַמִּיאֵל בעיר לוֹ דְבָר. דוד קרא אליו את מפיבושת אשר חשש ממנו, והחזיר לו את שדות סבו שאול, פתח לפניו את בית המלכות לאכול על שולחן המלך, ושמו לאדון על ציבא ועל בניו ועבדיו. ואכן מפיבושת עבר לגור בירושלים סמוך לארמון המלוכה כאחד מבני המלך.
במהלך מרד אבשלום לקח ציבא את חמורי אדונו, טענם במנחה לדוד, וטען בפני דוד כאשר מפיבושת נשאר בירושלים, כי הוא סבור שיחזירו לו את מלכות סבו. דוד השתכנע בכך, ופסק שכל רכושו של מפיבושת יעבור לציבא. לאחר שאבשלום נהרג והמרד נכשל, מפיבושת יצא לקראת דוד, עטור בסימני אבלות. דוד שאל את מפיבושת מדוע לא הצטרף אליו בבריחה ("למה לא הלכת עמי, מפיבושת"). מפיבושת טען שציבא רימה אותו והשאיר אותו בביתו בירושלים, בלי אפשרות תנועה. דוד שמע את טענותיו של מפיבושת ופסק ששדותיו של שאול יחולקו בין מפיבושת לציבא.
חז"ל ביקרו את החלטת דוד שנבעה מכך שדוד קיבל לשון הרע מציבא על מפיבושת. בפרק לא נאמר במפורש אם ציבא דבר אמת או שמפיבושת באמת רומה. במהלך כל סיפור מרד אבשלום, היחסים בין מפיבושת לבין ציבא הם לא ברורים. ציבא בפני עצמו מוצג כבעל נכסים, ובכל הפעמים שבהם הוא מופיע באים איתו הבנים הרבים שלו. מולו עומד מפיבושת הנכה והחלש, שעל אף שמבחינה רשמית ציבא הוא עבדו, יחסי הכוחות מתהפכים פעמים רבות.
בספר שמואל מסופר, שכאשר הגבעונים דרשו כנקמת דם שבעה מצאצאי שאול, דוד חמל על מפיבושת בגלל השבועה שהוא נשבע ליהונתן (שלא לפגוע בזרעו), ולא מסרו לידי הגבעונים.
מפיבושת הוא גם שמה של דמות אחרת בתנ"ך - בנו של שאול מפילגשו רצפה בת איה, אשר נרצח על ידי הגבעונים.
ממשיך השושלת
בנו של מפיבושת, מיכה, הוא השריד האחרון לשושלת בית המלוכה של שאול, אחרי שבניה נהרגו במלחמה עם הפלשתים או בעקיפין על ידי דוד. על פי רשימת היחס שבדברי הימים, נכדיו של מפיבושת מבנו מיכה הם פִּיתוֹן וָמֶלֶךְ, וְתַאְרֵעַ וְאָחָז (דברי הימים א ח, לה).
מקור השם
רבים רואים בצורה מְפִיבֹשֶת גלגול של השם המקורי מְרִיבַעַל, המשתקף בדברי הימים. לפי דעה זו, מְפִי- הוא אולי שיבוש גרפי של מְרִי-, ואילו המרת היסוד התאופורי בַּעַל בבֹשֶׁת נובעת מרצונו של עורך הספר או אחד ממעתיקיו למחות את שם האלילות בעל. באופן דומה מוסברים חילופי השמות יְרֻבַּעַל - יְרֻבֶּשֶׁת, אֶשְׁבַּעַל - אִישׁ בֹּשֶׁת. אחרים סבורים שהיסוד בֹּשֶׁת בשמות אלה הוא יסוד תאופורי מקורי, אולי שמה של אלוהות שמית-מערבית כלשהי. ברוך הלפרן מעלה את האפשרות שהשם קשור לשמה של האלה המצרית בסתת.
מפיבושת בשירת זלדה
המשוררת זלדה עוסקת בדמותו של מפיבושת באופן מפורש בשניים משיריה. בשיר הקרוי על שמו, העוסק כולו בדמותו, היא כותבת:
מפיבושת מופיע בשמו גם בשיר נוסף של זלדה, "כלימה רחוקה". יש הטוענים כי גם בשירה "ברשות הירח" דמותו נזכרת ברמז.
מנדל סודרסקי
ד"ר מֶנדֶל סוּדַרסקי (בליטאית: Mendelis Sudarskis, באנגלית: Mendel Sudarski; 14 בדצמבר 1885 – 1951) היה רופא, סופר, ממנהיגי הקהילה היהודית בקובנה, הקדיש את אונו ועתותיו לעסקנות ציבורית ולעבודת עזרה לציבור היהודי, ממייסדי "אורט" ומוסדות חינוך אחרים בליטא, השתתף בהקמת אוניברסיטה יהודית עממית וסטודיו תיאטרוני יהודי כמו גם בהוצאת "האנציקלופדיה האידית" בפריז ובהחברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא. היה יושב ראש "הפדרציה של יהודי ליטא" בניו יורק ונטל חלק פעיל בהנצחת יהדות ליטא.