cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דני רולינג
הרציחות בשריבפורט
משטרת לואיזיאנה הזעיקה את הרשויות בפלורידה בשל רצח משולש לא פתור שהתרחש בשריבפורט ב-4 בנובמבר 1989. הבלשים הבחינו במספר נקודות דמיון בין הרציחות בגיינסוויל לבין רציחתם של ויליאם גריסום בין ה-55, בתו ג'ולי בת ה-24, ובנו שון בן ה-8, בשריבפורט. המשפחה הותקפה בביתה בזמן שהכינה ארוחת ערב. גופתה של ג'ולי גריסום הושחתה, נוקתה, והוצבה בתנוחה מינית. דון מיינס, חוקר התיק מטעם משטרת פלורידה, הגיע לשריבפורט במטרה לבחון את הדמיון בין המקרים; התנוחות בהן הוצבו גופות הקורבנות, שאריות הדבק עליהן, והחומץ שבהן השתמש הרוצח בכדי לנקות אותן. כמו כן חשף מיינס כי בדיקת נוזלי הגוף של הרוצח משתי הזירות גילתה שהוא היה בעל סוג דם B.
זמן מה לאחר הגעתו של מיינס לשריבפורט דיווחה סינדי ג'ורסיץ', תושבת מקומית, כי ייתכן שדני רולינג הוא האחראי לסדרת מקרי הרצח. שלושה חודשים קודם לכן שמעה סינדי דיווח בחדשות על הרציחות בזמן שנסעה לפלורידה, אותן קישרה לדני רולינג, בו פגשה לראשונה בכנסייה ליד ביתה בלואיזיאנה. רולינג אמר דברים "מאוד מטרידים" לה ולבעלה, סטיבן דובין. "הוא בא לבקר אותנו כל לילה במשך תקופה, ואז, לילה אחד, סטיבן בא ואמר לי, 'זה חייב להפסיק'"; דובין אמרה לה שרולינג סבל מבעיה חמורה, ושהוא "אוהב לתקוע סכינים באנשים". היא התעלמה מהדבר מאחר שלא רצתה להאמין שרולינג עשוי להיות אחראי לרציחות. כמו כן אמר לה רולינג כי "יום אחד אני אעזוב את העיר הזאת ואלך למקום עם נשים יפות, שם אוכל לשכב תחת השמש ולהסתכל על נשים יפות כל היום".
חוקרי המשטרה הקשיבו לטיפ של סינדי ואיתרו במהרה את רולינג, אשר היה עצור באותה העת לאחר שנתפס במהלך שוד סופרמרקט באוקלה ב-7 בספטמבר 1990. השוד בוצע עשרה ימים לאחר מציאת גופותיהם של פאולס וטבואדה. ברגע שהבחינו החוקרים שרולינג היה בעל עבר פלילי ארוך של עבירות שוד מזוין, הבינו כי הוא עשוי להיות חשוד אפשרי גם בשוד בנק שבוצע באותו היום בו נמצאה גופתה של הויט. המחנה המיוער בו שהה רולינג במהלך הרציחות בפלורידה ניצב בסמוך לבנייני דירות של סטודנטים, שם מצאו החוקרים קלטות אודיו אותן הכין אשר קישרו אותו לפשעים.
משפט
אישומי הרצח הוגשו נגד רולינג בנובמבר 1991, ומשפטו החל כעבור ארבע שנים. הוא טען שהמניע שהוביל לרציחות היה רצונו להפוך לכוכב מפורסם בדומה לטד באנדי. ב-1994, כאשר משפטו עמד להתחיל, שינה רולינג בצעד מפתיע את עמדתו והודה באשמה בפני כל האישומים. רשת השידור Court TV ערכה בזמן המשפט ראיון עם אמו של רולינג אשר צולם בביתה, ובמהלכו ניתן היה לשמוע את אביו צועק ברחבי הבית. ב-20 באפריל 1994, נידון רולינג למוות. הוא אובחן כסובל מהפרעת אישיות אנטיסוציאלית, הפרעת אישיות גבולית ופאראפיליה.
הוצאה להורג
מעט לפני הוצאתו להורג בפלורידה בשל הרציחות שביצע בגיינסוויל, נטל רולינג את האחריות על הרציחות בשריבפורט, ומסר ליועצו הרוחני, הכומר מייק הודספת, ולמשטרת פלורידה, הודאה בכתב והתנצלות. לארוחתו האחרונה אכל זנב לובסטר. לפני מותו שר לעצמו מזמור נוצרי קצר, אך סירב לומר מילים אחרונות. הוא הוצא להורג באמצעות זריקת רעל בבית הכלא המדיני בפלורידה ב-25 באוקטובר 2006, לאחר שבית המשפט העליון של ארצות הברית דחה את ערעורו. הוא הוכרז כמת בשעה 18:13.
מורשת
רולינג היווה מושא להשראה עבור מספר יוצרים, ביניהם תסריטאים, מחברים, סופרים ויוצרי סרטים שונים.
ג'ורג' ספנסר ווטסון
ג'ורג' ספנסר ווטסון ((ROI, RP, ARA, RA) (באנגלית: George Spencer Watson; 8 במרץ 1869, בלונדון – 11 באפריל 1934, בלונדון) היה אמן פורטרטים אנגלי, שצייר לעיתים בסגנון הרנסאנס האיטלקי.
קריירה
ווטסון למד באקדמיה המלכותית לאמנויות משנת 1889, והציג באקדמיה המלכותית משנת 1891. הוא זכה במדליית כסף של בתי הספר המלכותיים של האקדמיה בשנים 1889 וב־1891, ובמלגת לנדסייר בשנת 1892. הוא נבחר למכון המלכותי לציירי שמן (ROI) בשנת 1900, לחברה המלכותית לציירי פורטרטים (RP) בשנת 1904, לשותף לאקדמיה המלכותית בשנת 1923, ולחבר באקדמיה המלכותית (RA) בשנת 1932. יצירתו הוצגה בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1928.
חיים אישיים
בשנת 1909 נישא להילדה מרי גרדינר, רקדנית ואמנית פנטומימה. נולדה להם בת, מרי ספנסר ווטסון (1913–2006), שהייתה פסלת מפורסמת. בשנת 1923 הוא קנה את אחוזת דונשאי בגבעות האי פורבק, לאחר שבילה חופשה בסמוך.
הוא נפטר בלונדון ותערוכת זיכרון נערכה בחברה לאמנות יפה באותה שנה. אנדרטה הוצבה לזכרו באולם הצפוני של כנסיית סנט ג'יימס בפיקדילי.
יצירתו
חלק מיצירותיו מוחזקות בטייט בריטניה, בגלריה לאמנות האריס, בפרסטון ובאוספים בבורנמות', ליברפול, פלימות' והגלריה הלאומית של קנדה. ווטסון למד באקדמיה המלכותית משנת 1889. הוא הציג שם משנת 1891 וגם בסלון פריז. תערוכות רטרוספקטיביות נערכו בגלרי היינמן במינכן בשנת 1912 ובאגודה לאמנות יפה בשנת 1914. יצירתו "גברת בשחור" (1922) היא בבעלות אוסף טייט.
אפריקה (סרט)
אפריקה (באנגלית: Africa) הוא סרט דרמה עצמאי ישראלי משנת 2019 שבוים ונכתב על ידי אורן גרנר. זהו סרטו הארוך הראשון של גרנר, אשר ליהק לתפקידים הראשיים את הוריו, מאיר ומיה גרנר. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל טורונטו, ובבכורה ארצית בפסטיבל חיפה, בו זכה בשלושה פרסים עבור הסרט הטוב ביותר (ביחד עם "לידה"), סרט הביכורים הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר. הסרט היה מעומד ל-5 פרסי אופיר לשנת 2020.
עלילה
מאיר (מאיר גרנר), פנסיונר שמתגורר במושב פסטורלי עם אשתו מיה (מיה גרנר), מגלה שתכנון החגיגה השנתית של היישוב הקהילתי בו הוא חי הועברה למישהו אחר. מטלה זו הייתה באחריותו במשך שלושים שנה, ומאיר מתקשה להתמודד עם אובדן הרלוונטיות שנכפה עליו; הוא יוצא למאבק שקט בניסיון להחזיר את תחושת החיוניות לחייו.
הפקה
הסרט הופק על ידי איתי עקירב; הוא יצא בתמיכת קרן רבינוביץ ואשל-ג'וינט ישראל.
קישורים חיצוניים
ביקורות
בייסבול במשחקים האולימפיים
בייסבול הוא ענף במשחקים האולימפיים שהיווה חלק מהתוכנית האולימפית בין אולימפיאדת ברצלונה (1992) לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). הענף הופיע שוב באולימפיאדת טוקיו (2020), נכון לעכשיו ענף הבייסבול לא יתקיים באולימפיאדת פריז (2024), אך יחודש באולימפיאדת לוס אנג'לס (2028). בתחרויות משתתפות נבחרות של גברים בלבד, בעוד נשים מתחרות בסופטבול.
היסטוריה
עוד בטרם נכלל הבייסבול בתוכנית האולימפית, נערכו משחקי ראווה ב-8 אולימפיאדות: אולימפיאדת סנט לואיס (1904), אולימפיאדת סטוקהולם (1912), אולימפיאדת ברלין (1936), אולימפיאדת הלסינקי (1952), אולימפיאדת מלבורן (1956), אולימפיאדת טוקיו (1964), אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ואולימפיאדת סיאול (1988). בשש האולימפיאדות הראשונות נערך משחק בודד, בשלוש מהן הוא כלל משחק של נבחרת ארצות הברית מול הנבחרת המקומית (נבחרת בסטוקהולם, נבחרת  במלבורן ונבחרת  בטוקיו). בשתי האולימפיאדות האחרונות נערך טורניר מלא, בהשתתפות 8 נבחרות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) נכלל לראשונה הבייסבול באופן רשמי בתוכנית האולימפית. 8 נבחרות השתתפו בטורניר, ובשלב זה הורשו להשתתף רק שחקנים חובבנים. כל הנבחרות שיחקו זו מול זו בבית מוקדם, ולאחר מכן ארבע הנבחרות הראשונות העפילו לחצי הגמר בשיטת הצלבה (הראשונה מול הרביעית והשנייה מול השלישית). המנצחות בחצאי הגמר העפילו למשחק הגמר, והמפסידות שיחקו על המקום השלישי. נבחרת הייתה האלופה האולימפית הראשונה, לאחר שגברה במשחק הגמר על. היא זכתה בתואר האולימפי גם באולימפיאדת אטלנטה (1996), לאחר ניצחון על, בעוד שהמארחת, , הסתפקה במקום השלישי.
נבחרת ארצות הברית נעדרה מאולימפיאדת אתונה (2004) לאחר שהודחה במפתיע בידי נבחרת בשלב המוקדמות (מקסיקו עצמה אף היא לא השתתפה במשחקים, לאחר שהודחה בידי ). קובה שבה וזכתה בתואר האולימפי, לאחר שגברה בגמר על נבחרת.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערך טורניר בייסבול אולימפי. האלופה האולימפית הייתה, שגברה במשחק הגמר על נבחרת קובה. הוועד האולימפי הבינלאומי החליט שלא לכלול את הענף באולימפיאדת לונדון (2012). הכללתו מחדש באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נבחנה מחדש, אך הוועד האולימפי בחר ברוגבי שביעיות.
אולימפיאדת טוקיו
בעקבות הפופולריות של ענף הבייסבול ביפן, והזמנת המדינה המארחת בידי הוועד האולימפי הבינלאומי לשלב אירועי ספורט נוספים באופן חד-פעמי, נכלל הענף באולימפיאדת טוקיו (2020). בטורניר האולימפי בטוקיו השתתפו שש נבחרות: ארצות הברית, קוריאה הדרומית, ישראל, מקסיקו, הרפובליקה הדומיניקנית והמארחת יפן שעלתה באופן אוטומטי. בטורניר זכתה נבחרת יפן לאחר שניצחה את נבחרת ארצות הברית 2–0 במשחק הגמר.
פלשתית
השפה הפלשתית היא שפה נכחדת ששימשה את הפלשתים. מעט מאוד ידוע על השפה, ממנה שרדו קומץ מילים שהיוו השאלה תרבותית מעברית המקראית, המתארות ספציפית מוסדות פלשתים, כמו 'הסרנים', ה"אדונים" של חמש הערים הפלשתיות ("פנטפוליס"), או כלי הקיבול של 'ארגז', המופיע ב ולא בשום מקום אחר.
סיווג השפה
אין מספיק מידע על שפת הפלשתים כדי לקשר אותה בביטחון לכל שפה אחרת. קשרים אפשריים לשפות הודו-אירופיות, אפילו יוונית מיקנית, תומכים בתיאוריה לפיה מקורם של הפלשתים באוכלוסיית מהגרים הנקראת בקרב ההיסטוריונים "גויי הים". ישנם רמזים לאוצר מילים ולאונומסטיקה ממקור לא-שמי, אך הכתובות, שלא הובהרו על ידי כמה זיופים מודרניים, הן חידתיות: מספר "חותמות עוגן" מיניאטוריות כתובות באתרים פלשתים שונים. מצד שני, עדויות מהקורפוס הדק של כתובות קצרות מתקופת הברזל (לדוגמה: כתובת תל צפית), מוכיחות כי בשלב מסוים במהלך תקופת הברזל המקומית, החלו הפלשתים להשתמש באחד הדיאלקטים (הפיניקי או העברי) של השפה והכתב אשר עם הזמן הסתירו והחליפו את המסורות הלשוניות המוקדמות, הלא-מקומיות. אחת הדוגמאות הבודדות לתיעוד השפה הפלשתית היא כתובת עקרון, כתובת פלשתית שנחשפה בשנת 1996, במהלך חפירות ארכאולוגיות, בתל מקנה, המזוהה עם עקרון המקראית. הכתובת כתובה בדיאלקט פיניקי אך מייצגת שפה מדוברת פלשתית שבאותה תקופה הייתה לא שמית. ברבות הזמן אמצו הפלשתים דיאלקט פיניקי-עברי גם כשפה מדוברת.
סיווג השפה הפלישתית כשפה הודו-אירופאית
ישנן כמה עדויות המחזקות את ההשערה שהפלשתים אכן דיברו במקור שפה הודו-אירופית, מה שמסביר את המקור היווני האגאי המובהק של סגנונות חרס פלשתים ומוטיבים דקורטיביים, במיוחד כלי קרמיקה פלישתית.
מספר מילים הקשורות לפלשתים שנמצאו בתנ"ך העברי אינן שמיות, ובמקרים מסוימים, עם הסתייגות, ניתן לייחס אותן לשורשים פרוטו-הודו-אירופיים. לדוגמה, Barnet התחקה אחר המילה הפלשתית לקברניט. seren, אשר עשויה להיות קשורה לסארוואנות/tarawanas הנאו-חיתיות (שפה הודו אירופאית קדומה).
שמות פלשתים מסוימים, כגון גוליית ואכיש, נראים כמילים ממקור לא-שמי, והוצעו לגבי מילים אלו אטימולוגיות הודו-אירופיות.
ראש גדול - דמויות
בדף זה מובא תיאור הדמויות בסדרת הטלוויזיה הישראלית "ראש גדול". תימור בראון (סתיו קצין) הייתה דמות שמנסה להפריד את דניאל ויעל בשביל קשת ועזרה לדבש בעבודה עם החיות
שחיינית רחבת-מקור
שחיינית רחבת-מקור או שחיינית אדומה (שם מדעי: Phalaropus fulicarius) היא מין של עוף מים ממשפחת החרטומניים.
מונו נו אווארה
מונו נו אווארה (ביפנית: 物の哀れ), בתרגום מילולי "החמלה של הדברים", "אמפתיה כלפי הדברים" או "רגישות כלפי הבר חלוף", הוא מונח ביפנית עבור המודעות לארעיות (無常 - מו ג'ו) של הדברים, ונוגות עדינה לגבי חלוף הדברים יחד עם עצבות עמוקה יותר, אך עדינה אף היא, לגבי העובדה שהחיים הם גם ברי חלוף.
שחיינית רחבת-מקור
מאפיינים
מידות ממוצעות: אורך: 21 ס"מ. משקל: 63 ג' לנקבה, 50 ג' לזכר. מוטת כנפיים 42 ס"מ. שלא כמקובל בעולם העופות הנקבה גדולה מהזכר, וצבעונית יותר ממנו בלבוש הקיץ שלה: כיפה שחרחרה, לחיים לבנות, גרון וגחון בצבע אדמדם-חלוד, מקור צהוב עם קצה שחור, גב מפוספס בחום-לבן ורגליים אפורות. לבוש החורף פחות צבעוני, בצבעי לבן, אפור ואפור-תכול. בלבוש זה דומה שחיינית רחבת מקור לשחיינית צרת מקור והאבחנה העיקרית בין המינים נעשית על-פי צורת המקור, שהוא עבה יותר אצל הראשונה.
מונו נו אווארה
מקור המונח
המונח נטבע במאה ה-18 על ידי מוטואורי נורינגה, איש תרבות מוביל בתקופת אדו, שבמקור השתמש במונח בביקורת ספרותית על הספר מעשה גנז'י. בהמשך נעשה שימוש במונח לדון ביצירות ספרותיות יפניות חשובות אחרות, ביניהן הספר מניושו. המונח הפך למרכזי בפילוסופיה של נורינגה בנוגע לספרות ובסופו של דבר לתרבות היפנית.
שחיינית רחבת-מקור
מאפיינים
השחייניות מתאפיינות בקרומי-שחייה נפרדים, כלומר, אחד בכל אצבע. מאפיין זה נמצא אצל מעט עופות מים, ביניהם האגמייה.
תזונה
מין זה ניזון מפלנקטון, חרקי מים וסרטנים ירודים. דרך ליקוט המזון היא ייחודית: השחיינית שוחה במעגלים קטנים, יוצרת מערבולת קטנה, ומלקטת במקורה, תוך כדי סיבוב, את המזון שעולה במערבולת.
מונו נו אווארה
המונח בתרבות המודרנית
אומני מנגה ראויים לציון המשתמשים ברעיון של מונו נו אווארה בסיפורים שלהם כוללים את היטושי אשיננו, קוזואה אמנו, וקאורו מורי. בנוסף, הבמאי היפני יאסוג'ירו אוזו התפרסם בזכות יצירת תחושת מונו נו אווארה בסרטים שלו. לדוגמה, לעיתים קרובות אחת מהדמויות תגיד באופן מאופק "אי טנקי דסו נה" (いい天気ですね,"מזג אוויר נעים, הלא כן?"), לאחר אירוע משפחתי או חברתי מכונן, כמו חתונה של בת, לרקע של יפן משתנה בקצב מהיר.
בספרו של איוואן מוריס על חיי החברה הגבוהה ביפן העתיקה, העולם של הנסיך הנוצץ, מונו נו אווארה מושווה למונח של ורגיליוס לקרימה ררום (Lacrimae rerum), בלטינית "הדמעות של הדברים".
שחיינית רחבת-מקור
תפוצה ואזורי מחיה
שחייניות רחבות מקור חיות ודוגרות בחוג הארקטי של אירו-אסיה - גרינלנד, איסלנד, סיביר - ובצפון אמריקה. לקראת החורף הן נודדות לדרום אפריקה ודרום אמריקה בהתאמה (ר' מפת תפוצה קיץ-חורף). בשל עובדה זו הן נחשבות לנודדות ארוכות-טווח.
מונו נו אווארה
המונח בתרבות המודרנית
סופר המדע הבדיוני קן ליו זכה בפרס הוגו לסיפור הקצר הטוב ביותר לשנת 2013 על סיפורו "מונו נו אווארה". בהשראת יצירות כגון המנגה יוקוהומה קאידאשי קיקו, ליו שאף לעורר בקורא "תחושת אסתטיות המכוונת בעיקר ליצירת אמפתיה כלפי חולפם הבלתי נמנע של כל הדברים", וגם להכיר ב"חשיבות הזיכרון והמשכיות העבר".
שחיינית רחבת-מקור
תפוצה ואזורי מחיה
בישראל הן נחשבות למזדמנות נדירות ביותר, עם תצפיות בודדות בכל שנה.
מונו נו אווארה
המונח בתרבות המודרנית
בספרו של בארי אייזלר תחייה בודדה, אחת הדמויות מתארת את המושג של מונו נו אווארה כ"העצב בלהיות אדם".
שחיינית רחבת-מקור
תפוצה ואזורי מחיה
אזורי המחיה שלהן הם מקווי מים, והן מבלות את רוב זמנן בשחייה (מכאן שמן). הן מותאמות למחיה במים מתוקים ומלוחים כאחת, ומרבות להימצא בלב ים, בעיקר בעונת הנדידה והחורף.
רבייה
מין זה מתאפיין בהתנהגות רבייה יוצאת דופן, שנצפית רק אצל מיני ציפורים מעטים: היפוך תפקידים בין הזכר לנקבה. לא רק שהנקבה היא המחזרת אחרי הזכר אלא שלאחר הטלת הביצים היא עוזבת את הקן ומחפשת בן זוג אחר לרבייה. תופעה זו נקראת רבייה פוליאנדרית - נקבה אחת עם מספר זכרים. הדגירה וגידול האפרוחים מוטלים על הזכר לבדו. גם הנדידה דרומה מתבצעת בנפרד: הנקבות יוצאות מוקדם יותר, מיד לאחר הטלת הביצים האחרונה. הזכרים והצאצאים הצעירים יוצאים דרומה כחודש-חודשיים לאחר מכן.
ברבי בארץ הפיות
ברבי בארץ הפיות (באנגלית: Barbie: Fairytopia) הוא סרט הנפשה ממוחשבת קנדי-אמריקאי, מסוגת פנטזיה והרפתקאות, אשר מבוסס על בובת הפלסטיק "ברבי" המיוצרת על ידי חברת הצעצועים האמריקאית "מאטל". הסרט, המשמש כסרט החמישי בסדרת סרטי ברבי, בוים על ידי וולטר פ. מרטישיוס וויליאם לאו, נכתב על ידי אליז אלן ודיאן דון, והופק על ידי Mainframe Entertainment ו-Mattel Entertainment.
הסרט הופץ ברחבי העולם להקרנה ביתית, כאשר הוא הופץ בארצות הברית על ידי Lions Gate Home Entertainment ב-8 במרץ 2005. בישראל הסרט הופץ על גבי DVD בדיבוב עברי בשנת 2005. אורך הסרט הוא כ-71 דקות.
סרט זה הוא הסרט הראשון בסדרת הסרטים שבעל עלילה מקורית, כאשר כמו לקודמיו הופק לו קו של צעצועים, בובות ומוצרים שהופצו יחד איתו. בהשראת הסרט הופק מחזמר, כמו כן יצאו לו שני סרטי המשך, "ברבי מרמדיה: בת הים" ו"ברבי: קסם הקשת בענן", ושני סרטי ספין אוף, "ברבי מריפוסה וחברותיה פיות הפרפרים" ו"ברבי מריפוסה ונסיכת הפיות".
תקציר העלילה
הסרט מתרחש בארץ הפיות, ארץ מעבר לקשת בה חיה אלינה, פיית פרחים יפהפייה שרוצה כנפיים משל עצמה. אלינה גרה בפרח גדול באחו הקסום יחד עם בייבל, אבקן משונה ומקסים. בבוקר אחד, אלינה מתעוררת ומגלה שבית הפרח שלה חולה, וחברותיה הפיות אינן יכולות לעוף. בעזרת אומץ היא יוצאת למסע הצלה מופלא בשביל למצוא את הפייה השומרת שיכולה לעזור לה, אזורה. במהלך המסע אלינה פוגשת אנשים חדשים שבוחנים את אומץ ליבה, ומלמדים אותה את הערך של חברות אמת.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי דן שצברג, והופק על ידי רעות סמדר. בנוסף דיבבו בדיבוב עברי דפנה קידר ואורה פריימן פיות, וזהר סדן שומר.
מחזמר
מחזמר המבוסס על הסרט בשם "Barbie Live! in Fairytopia" הופק לבמות ועלה לראשונה ב-28 במרץ 2006 ב-Pullo Center. המחזמר, שאורכו כ-30 דקות, כולל שירים וריקודים מקוריים, כאשר הוא בוים על ידי אריק ד. שפר, ומככבת בו ארין אליזבת קורס בתור אלינה.
MSM (תוסף תזונה)
MSM (קיצור של: Methylsulfonylmethane, נוסחה כימית: CH3)2SO2)) הוא צורה של גפרית דיאטטית הקיימת באופן טבעי במזון הבא מבעלי חיים או מירקות ופירות. טבעו של ה-MSM הוא נדיף, ולכן נסתר בפעולת הבישול, ומשום כך מצוי רק במזון טרי וחי. בנוסף, ה-MSM מצוי בכמויות בעלות ערך אך ורק במזון שבמהלך חייו השתלב במחזור הגשם, כלומר מזון שניזון ממי גשמים. MSM הוא התצורה הטבעית של גופרית אורגנית המצויה בכל האורגניזמים החיים. הוא מצוי בנוזלי הגוף וברקמות וזקוק להתחדשות יומיומית על ידי אספקה חיצונית באמצעות מקורות תזונתיים.
MSM מיוצר על ידי אצות ימיות ומשוחרר לעננים על ידי אידוי מי ים. בירידת מי הגשמים מתערב עם רקבובית בקרקע ונספג בצמחים. אי לכך, MSM חסר במזון שגדל בחממה או על ידי מערכות השקיה.
שימוש כממס
עקב הקוטביות והיציבות התרמית שלו, ה-MSM משמש כמֵמֵס בטמפרטורות גבוהות הן לחומרים אורגניים והן לאנאורגניים. הוא משמש כתווך מעביר בסינתזה אורגנית. לדוגמה, הסרה של כלוריד מפלואוריד אשלגן יכול להתבצע ב-MSM מותך. עם pKa של 31, ניתן לבצע הסרת פרוטונים עם אמיד נתרן והבסיס המצומד הוא נוקלאופיל אפקטיבי.
ברוך הגר (מקור ברוך)
רבי ברוך הגר (תרנ"ה, 1895 - ב' בחשוון תשכ"ד, 1963) היה מייסדה והאדמו"ר הראשון של חסידות סרט-ויז'ניץ, וחבר מועצת גדולי התורה. מכונה על שם ספרו "מקור ברוך".
קורות חייו
נולד לרב ישראל הגר בעל ה"אהבת ישראל" מויזניץ. נסמך לרבנות על ידי הרב מאיר אריק והרב אברהם מנחם מנדל שטיינברג. בשנת תרע"ד נישא להעני, בתו של האדמו"ר רבי ישכר דב רוקח מבעלז ממנה נולד לו בן. לאחר תקופה התגרש ובשנת תרפ"ד נישא בשנית לצירל בת רבי אליעזר ניסן הורוביץ מצפת (בנו של רבי נפתלי חיים הורוביץ), ואלמנת הרב מרדכי יהודה אדלר.
בתרפ"ג (1923) נתמנה לרב חסידי ויז'ניץ בפוליען ריסקווה (חבל מרמורש), במקביל לרב אברהם יששכר בער איזקסון שכיהן כרב חסידי קוסוב. בשנת תרפ"ח (1928) לא היה בידי קהילת פאליען ריסקווה להחזיק שני רבנים, ולכן הוא עבר לכהן כרב בקוצמן. מתרצ"ו (1936) שימש כרב בסירט. הרב ברוך היה רבה האחרון של העיירה סירט בבוקובינה, קודם שגירשו את תושביה היהודים לאוקראינה, בימי השואה. תחת הנהגתו זכו החיים הדתיים בעיר לתנופה רבה, הוא יזם הפעלתו של בית תמחוי לנצרכי העיר, וכן ארגן מגביות עבור משפחות נזקקות. הוא הידק את הפיקוח על שחיטת ושיווק הבשר הכשר, וכן פעל להעלאת רמת הלימודים בתלמוד תורה. הקים את ישיבת "בית ישראל ותמכין דאורייתא" שבה למדו כ-50 תלמידים והתקיימו בה גם קורסים ללימוד מקצועות שונים לצורכי פרנסה.
פעילותו הציבורית החלה עוד ברומניה במסגרת אגודת ישראל, כאשר בין השאר נסע לבוקרשט לפני השואה בראשות משלחת, כדי לדבר על לב הממשל הרומני במטרה שיבוטל האיסור על סגירת חנויות בשבתות. נסיעה ארוכה זו באמצע החורף עלתה לו בבריאותו והשפיעה במיוחד על ריאותיו. בעקבות כך נהג לנסוע מדי קיץ לעיר הקיט דאבוס שבשווייץ.
בימי השואה הוגלה לטרנסניסטריה, וכשנתיים וחצי שהה בדז'ורין, שם הקים מטבח ליהודי הגטו, בסיוע תמיכה שנשלחה אליו מאת אחיו רבי אליעזר. בהשתדלות האחים רבי חיים מאיר ורבי אליעזר נפדה מהגטו והועבר לטשרנוביץ ומשם לברשוב ברומניה. אחרי המלחמה הקים מחדש מוסדות יהודיים בקרב הפליטים, כמו תלמודי תורה ומקוואות. הפליטים שחזרו לסירט ביקשו ממנו לשוב ולכהן כרבם, אך הוא סירב והועיד את פניו לארץ ישראל. בשנת תש"ו שהה באנטוורפן יחד עם אחיו רבי חיים מאיר, שם פעלו לכינון מחדש של אגודת ישראל. באנטוורפן התבקש על ידי תושביה היהודים לכהן כרבם, כשלצורך כך שתי הקהילות "מחזיקי הדת" ו"שומרי הדת" אף היו מוכנים להתאחד תחת הנהגתו כרב ראשי, אך הוא סירב.
בשנת 1947 עלה לארץ ישראל, ובאוגוסט של אותה שנה התיישב בחיפה (קבלת הפנים הייתה בשבת, י"ג באב תש"ז). הוא פתח בית מדרש ברחוב ביל"ו, והקים את ישיבת יחל ישראל. בתחילת שנות ה-50, הגה את הרעיון להקמת "רמת ויז'ניץ" - שכונה לחסידי סרט ויז'ניץ. בשנת 1952 החלו ההכנות להקמת השכונה. שותף פעיל בהקמת המוסדות ובבניית השכונה בחיפה היה בנו-חורגו הרב נפתלי חיים אדלר.
היה חבר מועצת גדולי התורה.
נפטר בב' בחשון תשכ"ד (1963) ונקבר באוהל אדמו"רי ויז'ניץ בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. חלק מדרשותיו ודברי תורתו לוקטו והודפסו בספר "מקור ברוך". על שמו נקרא רחוב מקור ברוך בחיפה.
ניקולאי צ'יקובסקי
קורות חיים
נולד בוויטקה, כיום קירוב. למד בבית ספר ציבורי בעיר ואחר כך בסנט פטרבורג. ב-1868 החל את לימודיו באוניברסיטת סנט פטרבורג והשלים תואר בכימיה ב-1872.
מעגל צ'יקובסקי
במהלך לימודיו התקבצה סביבו קבוצת סטודנטים רדיקליים אשר כונו בהמשך מעגל צ'יקובסקי על שמו, וכן תחת הכינוי אגודת התעמולה הגדולה. הייתה זו אגודה-ספרותית-תרבותית שדגלה במה שכונה 'ניהליזם' - מחתה על הצביעות והגינונים הנהוגים בקרב האינטליגנציה הרוסית, וביקשה לבסס יחסים ישירים בין בני האדם. בראשיתה עסקה הקבוצה בחינוך-עצמי והתבססה על קריאה משותפת בספרות שנאסרה על ידי הצנזורה הרוסית. עם הזמן שמה לעצמה הקבוצה למטרה להפיץ את תפיסותיה, הן בקרב קבוצות סטודנטים דומות במוסדות נוספים ברחבי האימפריה - ובייחוד בפעילות תעמולה מהפכנית וסוציאליסטית בקרב מעמד הפועלים והאיכרים - במטרה להכין את השטח למהפכה עממית. הקבוצה תבעה מחבריה עמידה ברף מוסרי מחמיר, והתנגדה גם למגמות אלימות שהתפתחו בקרב ציבור הסטודנטים הרדיקליים בהנהגתו של סרגיי ניצ'ייב. יחסם למאבק עבור חירויות פוליטיות היה שלילי, שכן האמינו כי אלו יהוו יתרון בעיקר למעמד הבורגני שהתהווה ברוסיה באותה התקופה, ולא למעמדות הנמוכים. עקרונות הקבוצה גובשו במסגרת מסמך 'התוכנית למעגלי חינוך עצמי ופעולה אקטיבית' (Программа для кружков самообразования и практической деятельности), שנכתבה על ידי צ'יקובסקי.
בין חברי המעגל המרכזי של צ'יקובסקי בסנט פטרסבורג נמנו כשישים חברים ביניהם פיוטר קרופוטקין, סרגי סטפנייק-קרבצ'ינסקי, דמיטרי קלמנץ, סרגי סיינגוב, ניקולאי צ'רושין, ליאוניד שישנקו ועוד. במעגל המוסקבאי של התנועה היו חברים ניקולאי אלכסנדרוביץ' מורוזוב, לב טיחומירוב, מיכאיל פרולנקו ואחרים; באודסה: פליקס ולחובסקי, אנדרי זלייבוב; ובקייב: יעקב סטפנוביץ' ופאבל אקסלרוד. סך הכל היו חברים בתנועה כמאה פעילים מרכזיים.
תחת התנאים הפוליטיים ששררו ברוסיה של שנות ה-70 במאה ה-19 אף גוף או אגודה לא יכולו לפעול באופן חופשי או גלוי שלא תחת אישור הממשל. מאמצים רבים הושקעו בדיכוי תנועת הנרודניקים וצ'יקובסקי נעצר פעמיים. בתנאים הללו התקשו הנרודניקים לפעול בדרכם החינוכית והחלה לנקוט בטירור אישי ככלי מהפכני. צ'יקובסקי לא היה מרוצה משינוי עמדות זה, והצטרף לקבוצה דתית-חברתית שכינו עצמם 'אנשי-אלוה' משום שחבריה ביקשו להדמות בדמותם לאל, אך המשיכו לתמוך באורתודוקסיה הרוסית.
בגלות
ב-1874 עזב צ'יקובסקי את רוסיה ושנה אחר כך היגר לארצות הברית עם קבוצה קטנה של שותפים ושותפות לעמדותיו החברתיות והדתיות. הם הקימו יישוב שיתופי ליד ויצ'יטה בקנזס ובו ניסו להגשים את רעיונותיהם, אולם ניסיון ההתיישבות כשל לאחר שנתיים, וצ'יקובסקי וקבוצתו הסיקו מכך כי האנושות עדיין אינה מוכשרת לחיים קומונליים - אותם ראו כחזון העתיד. הם דחו את החיים הקומונליים כחסרי היגיון בלא תחושה מתמדת של הנוכחות האלוהית בקרב כל אחד מחברי הקהילה - ותנאי הכרחי זה לא היה בר השגה. ההתפכחות הייתה קשה במיוחד עבור צ'יקובסקי, שלא זאת בלבד שחש צורך עז לבנות מחדש את תפיסת עולמו - אלא שהיה עליו גם לפרנס את משפחתו והיה מחוסר אמצעי מחיה. הוא עבד זמן מה כפועל בבית מלאכה לספינות ואחר כך במפעל לסוכר ליד פילדלפיה. בריאותו נתרופפה ולבסוף הוא הצטרף עם משפחתו לקהילה הדתית של השייקרים שבה נשארו כשנה.
ב-1879 שב לאירופה וב-1880 קבע את מקום מושבו באנגליה כשהוא מחדש את חברותו ופעילותו בארגונים המהפכניים הרוסיים הגולים. הוא פגש בלונדון 1881 את פיוטר קרופוטקין, אשר היה בעברו חבר במעגל צ'יקובסקי, ויחד פעלו לארגונם של פועלים אנגלים. הוא היה חבר בתנועת 'הצלב האדום של הנרודניה ווליה', וארגן אספקה של ספרות ועיתונות מחתרתית שהוברחה אל תוך רוסיה. ב-1905, במהלך המהפכה הרוסית הראשונה ערך ביקור נוסף בארצות הברית ונשא בה הרצאות על התנועה המהפכנית הרוסית, תוך שהוא אוסף תרומות עבור המאבק במשטר הצאר.
סוף ימיו ברוסיה
ב-1907 שב לרוסיה, שם נעצר בעוון קשירת קשר כנגד הממשלה וריצה 11 חודשי מאסר במבצר פטרופבלובסקיה. הוא שוחרר בעירבון של 5,000 רובל שנאספו על ידי ידידיו - בעיקר באנגליה ובארצות הברית. ב-1910 הובא למשפט אך זוכה בשל היעדר ראיות. הוא נשאר ברוסיה וסייע בהקמתם של ארגונים קואופרטיביים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היה פעיל ביותר במסגרת הצלב האדום הרוסי בהספקת מזון לאוכלוסייה שבאזורי המלחמה. לאחר מהפכת פברואר 1917 נבחר לחברות בסובייט פטרוגארד שם ניצל את מעמדו על מנת להתנגד לתעמולה הבולשביקית. לאחר מהפכת אוקטובר הבולשביקית נבחר לפרק זמן קצר ביותר לאספה המכוננת ל'ועדה להצלת מולדת המהפכה', ול'ועדת ההגנה של המועצה המכוננת' שם פעל כנגד עמדת הבולשביקים.
ב-1918 היה צ'יקובסקי ממייסדי 'האיגוד לבנייתה מחדש של רוסיה', איגוד אנטי-בולשביקי של מפלגות השמאל של מוסקבה. הוא נבחר גם למועצת העיר אופה. הוא נשלח לסיביר, אולם בדרכו עבר בעיר הולדתו וויטקה שם הנהיג התקוממות כנגד הבולשביקים ופתח במגעים עם בעלות הברית בארכנגלסק. הוא השתתף בהפיכה שנערכה במקום ב-2 באוגוסט אותה שנה והפך לנשיא המועצה המנהלת של המורדים. לאחר כישלון המהלך שהובל על ידי קציני צבא מלוכנים ניסה להקים 'ממשלה אזורית' בהנהגתו ונשלח בשמה לפריז שם ייצג את האינטרסים של האזור הצפוני בוועידת ורסאי. היה חבר ב'משלחת הפוליטית הרוסית' הגולה בפריז עד התפרקותה בפברואר 1921.
נפטר בלונדון ב-1926.
מחוז המרכז (פירושונים)
{{פירושונים|* מחוז המרכז – מחוז אדמיניסטרטיבי במדינת ישראל
ראו גם
}}
תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל
תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל הם התנאים בהם שוהים אסירים ביטחוניים בבתי הכלא בישראל. פעמים רבות הועלתה ביקורת בישראל על תנאי כליאה מקלים להם זוכים מחבלים שרצחו יהודים כחלק מהסכסוך הישראלי פלסטיני. כמו כן נטען שתנאי כליאתם אינם תואמים את חומרת מעשיהם ואינם יוצרים הרתעה.
בעקבות ביקורת זו הוצעו במהלך השנים מספר הצעות חוק להחמרת תנאי הכליאה.
אסירים ביטחוניים ערבים
לאסירים הביטחוניים בישראל יש זכויות רבות, ובכללן, זכויות לביקורי משפחה, ביקורי צלב אדום, קבלת ספרים, כתבי עת ומכתבים. כמו כן יש להם, זכויות לקנות מוצרים בקנטינה, לצפות בערוצי טלוויזיה רבים ועד 2011 גם ללמוד לימודים אקדמיים באוניברסיטה הפתוחה. ביולי 2011 הודיע שירות בתי הסוהר כי אסירים ביטחוניים לא יוכלו להתחיל בלימודים אקדמיים, אך אלה שכבר החלו בלימודים יוכלו לסיימם. נגד החלטה זו הוגשה עתירה לבג"ץ, שדחה את העתירה.
האסירים מאוגדים תחת שייכויות ארגוניות בכלא. הדבר נחשב על-פי רוב כארגון המטיב עם האסירים ומגביר את כח המיקוח שלהם בכלא, אך גם ככלי להשלטת סדר, ולהצדקת צעדים משפטיים כנגד האסירים. עו"ד עביר בכר טענה כי ההתאגדות פוגעת ביכולתו של האינדיבידואל שאינו מעוניין בשייכות ארגונית לעמוד על זכויותיו, וכי יש לראות עתירות של כלואים בודדים כחלק ממגמה המחלישה את ההתארגנות של האסירים.
ביקורת על התנאים המקלים לאסירים ומחבלים ערבים
כבר בשנת 2008 החלה להישמע ביקורת על ידי קצין בכיר בשירות בתי הסוהר אודות תנאי הכליאה המקלים שלהם זכאים מחבלים "עם דם על הידיים". גם ב-2011 עלה בשיח הציבורי הצורך להחמיר את תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בעקבות חשיפת תנאיהם המקלים של מחבלים בכלא הישראלי.
ארגון לביא
במאי 2019 חשף ארגון לביא את רשימת המוצרים שיכול אסיר ביטחוני לרכוש בכספו בקנטינה בכלא. ברשימה מאות מוצרים ביניהם שעוני ג'י שוק, נעלי טימברלנד, נעלי נייק, מוצרי חשמל של סוני, סוגי אפטר שייב ועוד.
בהמשך החודש נחשפו תנאי האסירים הביטחוניים כפי שעלו מנתוני השב"ס במענה לבקשת חופש מידע של תנועת "אם תרצו". על פי הנתונים, אסירים ביטחוניים מקבלים ארוחות חג פעמיים בשנה, בעיד אל-פיטר (סיום צום הרמדאן) ובחג הקורבן. המנה הכוללת עוף מסתכמת בעלות של 47 שקלים, ובחישוב פשוט עלות ארוחות החג ב־2018 הגיעה ל־540,000 שקלים. בנוסף נחשף כי על פי נתוני שב"ס, ב־2018 היו 5,753 אסירים, שזכו לכ־41,000 ביקורים. ב־2008 היו 8,483 אסירים ביטחוניים, ב־2012 צנח המספר ל־4,839 ושוב קפץ ל־6,726 ב־2017. עוד נחשף כי מחיר טלוויזיה שנמצאת בכל תא עומד על 480 שקלים. אסירי חמאס מקבלים חמישה ערוצים, ואילו אסירי פת"ח עשרה.
החמרת תנאי הכליאה
ב-2 בינואר 2019 הודיע השר לביטחון הפנים גלעד ארדן על החמרת תנאי האסירים הביטחוניים בהתאם למסקנות "הוועדה הציבורית לצמצום תנאי כליאת המחבלים". הוועדה קבעה כי מעתה האסירים לא ישובצו באגפים לפי שיוך ארגוני, יבוטל מוסד "דובר האסירים" במתכונתו הנוכחית, יאסר על האסירים לבשל באגפים וכל המזון יסופק על ידי שירות בתי הסוהר, יתבצע קיצוץ משמעותי בכספים המופקדים על ידי בני המשפחות למחבלים בבתי הכלא ושבאמצעותם הם רוכשים מוצרים בקנטינה והפסקת ההפקדות מטעם הרשות הפלסטינית. כמו כן, בעקבות הבזבוז העצום של המים בבתי הכלא תוגבל כמות המים לאסירים והמקלחות יוצאו מהתאים. לפי מענה לבקשת חופש המידע שהגיש ארגון "אם תרצו" לשב"ס, שלושה מתוך חמשת הסעיפים לא יושמו עד יוני 2021.
בנובמבר 2022, עם סיום הבחירות לכנסת ה-25, ודרישתו של ח"כ איתמר בן גביר לקבל את תפקיד השר לביטחון פנים, פרסם בן גביר שאחד מהנושאים שהוא מעוניין לפעול בהם הוא החמרת תנאי הכליאה של האסירים הביטחוניים. בעקבות זאת ועדת החירום הלאומית העליונה של האסירים הביטחוניים הכלואים בישראל איימה בפעולות תקיפות כתגובה לכך.
בפברואר 2023, לאור דיווח של שב"ס לשר לביטחון לאומי איתמר בן גביר על בזבוז מים מכוון מצד אסירים ביטחוניים, הורה בן גביר להקציב זמן מקלחת של כארבע דקות לכל אסיר ביטחוני.
חוק להחמרת תנאי כליאה של אסירי חמאס
בעקבות חטיפת החייל גלעד שליט, עברה בקריאה טרומית במאי 2010 הצעת חוק להחמרת תנאי כליאתם של אסירי חמאס הכלואים בישראל. בהצבעה תמכו בחוק 52 ח"כים ו-10 התנגדו, חבר כנסת אחד נמנע. לפי הצעת החוק, אסירים המשתייכים לארגון טרור שבידיו נמצא חטוף ישראלי, לא יהיו רשאים לקבל מבקרים, מלבד ביקור של נציג ארגון "הצלב האדום", אחת לשלושה חודשים. זאת בניגוד למצב הקיים במועד הגשת הצעת החוק, בו אף על פי שהאסירים זכאים על פי חוק לביקור פעם בחודשים, הם זוכים למעשה לביקור של מקורביהם כל שבוע. על פי הנתונים שאסף ח"כ דני דנון, לחמאס ישנם 2,165 אסירים ביטחוניים בישראל ו-265 אסירים מנהליים, שעליהם הצעת החוק אמורה להשפיע.
תיקון לחוק פקודת בתי הסוהר - ח"כ איתמר בן גביר
בספטמבר 2021 הגיש ח"כ איתמר בן גביר הצעה לתיקון "חוק פקודת בתי הסוהר" בשם "החמרת תנאי כליאה לאסירים ביטחוניים", לפיה כל מי שיוגדר כאסיר ביטחוני המשתייך לארגון טרור שנלחם במדינת ישראל, לא יסופק לו בשר מכל סוג שהוא, ובכלל זה עוף או דגים. כמו כן, אסיר ביטחוני יהיה זכאי לביקור אחד בשנה לכל היותר של בני משפחה מדרגה ראשונה בלבד.
חוק איסור פינוק מחבלים - ח"כ אורית סטרוק
במאי 2022 הגישה ח"כ אורית סטרוק הצעת חוק בשם "חוק איסור פינוק מחבלים" לפיה יש להתאים את תנאי כליאת המחבלים על פי המתחייב באמנות הבינלאומיות בתחום, ולא יותר מכך. אולם מפלגות הקואליציה הפילו את חוק הצעת החוק.
טענות הנגד המקובלות
לטענת עמותת בצלם, הביקורת לפיה תנאי הכליאה מטיבים יתר על המידה מקורה בפופוליזם. ארגון עדאלה פרסם דו"ח של הסנגוריה הציבורית משנת 2017 המציג תמונה קשה של מצב הכלואים בבתי הסהר בישראל, דבר שנכון גם לאסירים שאינם ביטחוניים. בכל הנוגע לתנאים של אסירים ביטחוניים, הדוח קובע כי ב-5 מתקנים קיימת מדיניות של אי-מתן שירותי חינוך, שיקום ואף לא טיפול סוציאלי.
יש המבקשים לטעון כי בנוגע לחלק מהאסירים, מדובר באסירים פוליטיים, או ב"לוחמים" של הצד שכנגד - שאז תנאיהם צריכים לעמוד בתנאים המחייבים בהחזקת שבויי מלחמה. מספר ארגונים אף פנו בעתירה כנגד כליאתם של אותם אסירים בבתי סהר בתחומי הקו הירוק.
ביטאון שירה (כתב עת)
ביטאון שירה הוא כתב עת דיגיטלי לשירה עברית עכשווית, הרואה אור החל מ-12 בדצמבר 2013. עורך הביטאון הוא ד"ר אורן עילם. נכון לדצמבר 2021 ראו אור למעלה מ-420 גיליונות של כתב העת, בהשתתפות למעלה מ-300 יוצרים. הביטאון מפרסם שירים מקוריים בלבד, הרואים בו אור לראשונה. נוסף לכך מתפרסמות עבודות אומנות, בעיקר ציור וצילום.
פלורליזם
הביטאון מפרסם שירים מאת משוררים ידועים וזוכי פרסים, ולצידם משוררים שאינם בעלי שם עדיין. מתפרסמות יצירות של גברים ונשים, מבוגרים וצעירים, ובני עדות שונות. היצירות עוסקות בנושאים מגוונים, בין הגיליונות ובתוך כל גיליון.
אירועי שנה לביטאון
בחודשים דצמבר 2014 וינואר 2015 נערכו שלושה אירועים לרגל שנה לביטאון. הראשון מביניהם נערך בבית הסופר בתל אביב ב-11 בדצמבר 2014. האירועים השני והשלישי שילבו תצוגת אומנות חזותית עם הקראת שירה. באירוע השלישי הוצגו עבודות של האומן הבאר שבעי אורי פרץ, שרבים מציוריו מתפרסמים בביטאון.
גיליון המאה
ב-30 באוקטובר 2015 ראה אור גיליון המאה של הביטאון, בפורמט מורחב ובהשתתפות שורה ארוכה של יוצרים, הן בתחום השירה והן בתחום האומנות החזותית.
הוצאה לאור
ב-1 בספטמבר 2016 נוסדה "ביטאון שירה - הוצאה לאור".
יאקוק
יאקוּק (בערבית:  ياقوق) היה כפר ערבי ששכן בגליל מצפון לכנרת, במרחק של 12.5 ק"מ מטבריה. כשליש משטח הכפר הערבי מהתקופה העות'מאנית שכן על שטח האתר הארכאולוגי של חוקוק המשתרע על שטח של 25–30 דונם.
הכפר שכן על ראש הגבעה, ונעזב על ידי תושביו בשנת 1948 במלחמת העצמאות כנראה בחודש מאי, לאחר עזיבתו בתיו שימשו לאימוני צה"ל והם נהרסו סופית בשנת 1968.
בתי הכפר ניבנו מאבני גזית עשויות אבן גיר ובזלת. הבתים נבנו כבתי חצר והיו סמוכים זה לזה. למרגלות המדרון הצפון-מזרחי של הגבעה נמצא מעיין מים שסיפק מים לכפר, היום עין חוקוק. בתוך שרידי הכפר העותמאני נמצאו שרידי פריטים אדריכליים עתיקים שנעשה בהם שימוש משני.
בקרבת הכפר נמצא מבנה קבר עתיק המיוחס במסורות שונות לנביא חבקוק וכן תעלת המים של המוביל הארצי.
היסטוריה
יאקוק וקבר חבקוק מוזכרים בסיפור מסעותיו של רבי שמואל בר' שמשון שסייר בארץ ישראל בשנת 1210 יחד עם נוסעים יהודים נוספים.
השם יאקוק מופיע בטקסט על גבי כתובת על קבר שנכתב על ידי רבי יעקב שהיה שליח הישיבה של הרבי יחיאל מפריס (לפני שנת 1257).
בשנת 1596 יאקוק הייתה שייכת לנפת (נהייה Nahiyah) ג'ירה שהייתה שייכת לסנג'ק של צפת. מספר התושבים היה 396 איש. והם שילמו מיסים על מספר גידולים ומתקני ייצור, כולל חיטה, שעורה וזיתים, עיזים, כוורות, ומתקנים ששימשו לעיבוד ענבים או זיתים.
ויקטור גרן שסייר בארץ במאה ה-19 תיאר את הכפר כבעל 20 בתי אבן, שהיו בו כ-200 תושבים מוסלמים והיה מוקף באדמה ראויה לעיבוד. הוא היה מוקף בבורות מים רבים ובעל מעיין מים באיכות טובה.
האתר נסקר במסגרת סקר ארץ ישראל המערבית על ידי משלחת בראשותו של קלוד קונדר הוא זיהה את המקום כשרידיו של היישוב העתיק חוקוק.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 153 תושבים ו-28 בתים נושבים.
בתקופת המנדט הבריטי הכפר היה שייך לנפת טבריה. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 בארץ ישראל, שטח הכפר היה 8,507 דונם טורקי, מתוכם 4,229 בבעלות ערבית, 4,275 בבעלות יהודית ו-3 דונם שטחים ציבוריים. כמות התושבים הוערכה ב-210 תושבים.
על כפר חקוק (יעקוק) בתקופה העות'מאנית כתב יצחק בן-צבי: "בין הכפרים שבהם היו באותה התקופה יהודים, נזכרו גם מעון ליד טבריה, כפר חקוק (יעקוק) וכן פמייס היא בניאס, ועגלון בעבר הירדן מזרחה".
הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה
הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה (ברוסית: "Российская телевизионная и радиовещательная сеть") הוא מערך שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי (DTT) הפועל ברוסיה. קליטת השידורים מצריכה אנטנה וממיר דיגיטלי, או מקלט טלוויזיה המותאם לשיטת השידור הדיגיטלית, הכולל כתוביות סמויות, לוח שידורים אלקטרוני ושידורי רדיו. השידורים מופצים לקליטה בחינם בכל שטחי הפדרציה הרוסית.
שידורי הרשת נועדו להוות אלטרנטיבה חינמית לשידורי הבסיס של חברות התקשורת "טריקולור", "אוריון אקספרס" ו-"NTV Plus" והוא משדר 20 ערוצים בחינם. השירות מסופק על ידי "הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה" בבעלות משרד התקשורת של רוסיה.
ערוצי תוכן
{{עמודות|מספר עמודות=2
חלמין ריבאס
חלמין חאבייר ריבאס בואדה (בספרדית: Gelmin Javier Rivas Boada; נולד ב-23 במרץ 1989 בקומאנה שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת די.סי. יונייטד.
קריירת מועדונים
בקלאוסורה 2013 עבר לדפורטיבו טאצ'ירה. לקראת עונת עבר לאל-איתיחאד, ובתום העונה עבר לא-שארג'ה.
ב-6 בספטמבר 2020, ריבאס חתם בדי.סי. יונייטד מה-MLS.
קריירה בינלאומית
ריבאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה ב-29 במאי 2010 במשחק נגד נבחרת קנדה, כשהחליף את מיקו בדקה ה-90.
גביע ליגת הכדורגל הלאומית
גביע ליגת הכדורגל הלאומית (ברוסית: Кубок Футбольной национальной лиги) הוא טורניר גביע שנערך בין הקבוצות הטובות ביותר בליגת הכדורגל הלאומית ברוסיה במהלך פגרת החורף. הגביע נערך בשנים 2012–2020. מטעמי חסות, נקרא בשם "אולימפ-גביע ליגת הכדורגל הלאומית" (Олимп-Кубок ФНЛ).
התחרות נערכה באופן מסורתי בקפריסין, פרט לשנים ב-2014 ו-2015 בהן נערכה בטורקיה. בשנת 2019 נחתם הסכם חסות עם סוכנות ההימורים אולימפ (OLIMP). בדצמבר 2020 הטורניר בוטל במסגרת מיתוג מחדש בליגה הלאומית.
פורמט
ב-1 דצמבר 2011 אושר פורמט הגביע. לפי תקנון הטורניר, הקבוצות המשתתפות נחלקות לשני בתים (הקבוצות בחצי העליון של טבלת הליגה מתמודדות בבית א', הקבוצות מהמקומות הנמוכים — בבית ב'). בסופו של שלב הבתים, נקבעות שמונה הקבוצות המשתתפות במשחקי הגמר. נקבע כי בסדרת הפלייאוף במקרה של תיקו בזמן החוקי, הקבוצות ייערכו דו-קרב פנדלים, ללא תוספת זמן. בנוסף, הקבוצות היו רשאיות לערוך שישה חילופים.
מאז 2015 בטורניר השתתפו 16 קבוצות המתמודדות בשלב הראשוני בארבעה בתים, בני ארבע קבוצות. חוקי הפורמט השתנו לעיתים (למשל, ב-2016, משחקי הבית נערכו על פי עיקרון הפלייאוף).
כמה קבוצות מליגת הכדורגל הלאומית (בהתאם ללוח הזמנים שלהן לקראת חידוש העונה, או מסיבות כלכליות) עשויות היו שלא ליטול חלק בתחרות ובמקרה כזה הן מוחלפות בדרך כלל בקבוצות מליגת הכדורגל המקצוענית או ליגת העל הרוסית. ב-2018 השתתפה לראשונה קבוצה זרה — "ריגה" מליגת העל הלטבית. ב-2019 השתתפה גם לבדיה טאלין האסטונית.
ביירון דונלדס
ביירון לוול דונלדס (באנגלית: Byron Lowell Donalds; נולד ב-28 באוקטובר 1978) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-19 של מדינת פלורידה.
ביוגרפיה
דונלדס נולד וגדל בברוקלין שבניו יורק. בשנת 1996 סיים לימודיו התיכוניים בתיכון האזורי נזרת' שבשכונה איסט פלטבוש השוכנת בברוקלין. לדונלדס תואר ראשון במימון ובשיווק מאוניברסיטת המדינה של פלורידה.
טרם כניסתו לפוליטיקה של ארצות הברית התמקצע דונלדס בענף השירותים הפיננסיים, הביטוח והבנקאות. בשנת 2012 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-19 בפלורידה. עם זאת, ביום הבחירות המקדימות הובס בידי טריי ראדל. בבחירות 2014 שקל שוב את מועמדותו לבית הנבחרים, ואף על פי שהגיש את הניירת הדרושה אל ועדת הבחירות הפדרלית, דונלדס מעולם לא הכריז באורח רשמי על התמודדותו.
בבחירות 2016 נבחר לראשונה לבית הנבחרים המדינתי של פלורידה. בבית הנבחרים היה חבר בוועדת החינוך ובוועדת הדרכים והאמצעים.
בבחירות 2020 התמודד בפעם השנייה לקונגרס האמריקאי, במטרה להחליף את פרנסיס רוני שפרש מהחיים הפוליטיים. באוגוסט 2020 נשלחו מסרונים בעילום שם לבוחרים במחוז הקונגרס ה-19 בטענה כי דונלדס פורש מהמירוץ לבית הנבחרים האמריקאי. מאוחר יותר הבהיר דונלדס באמצעות ציוץ ברשת החברתית "טוויטר" כי אין הוא פורש, ואפיין את המסרונים כ"לא חוקיים". בנובמבר אותה שנה גבר על סינדי באנייאי, מועמדת המפלגה הדמוקרטית. כהונתו החלה בראשית ינואר 2021, עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים
רקע
שכר הבכירים בחברות הציבוריות בכלל ובתאגידים הפיננסיים בפרט, מצוי בדיון ציבורי זה שנים, בין היתר, על רקע טענות בדבר גובהו המופרז, וחולשתם של מנגנוני הבקרה והפיקוח בגופים אלה. היקפי שכר הבכירים בבנקים ובחברות הביטוח גדלו בשנים האחרונות באופן ניכר. לפי נתונים שפורסמו באתר כלכליסט, כרבע מ-40 מקבלי השכר הגבוה בחברות ציבוריות בישראל בשנת 2013, היו בעלי תפקידים בגופים פיננסיים.
להלן רשימת שיאני השכר בבנקים ובחברות הביטוח טרם חקיקת החוק:
היסטוריה חקיקתית
בשנת 2008 הוגש החוק להגבלת שכר הבכירים בחברות ציבוריות בפעם הראשונה על ידי ח"כ שלי יחימוביץ', בעזרתו של ח"כ חיים כץ, יושב ראש ועדת העבודה והרווחה דאז. על פי ההצעה הראשונית, שכר הבכיר בחברה יהיה עד פי 50 מהשכר הנמוך של עובד בחברה, כולל עובדי קבלן. החוק תפס תאוצה בעקבות המחאה החברתית של קיץ 2011, ובספטמבר 2011 בחר אבנר סטפק, יושב ראש מיטב בית השקעות להגביל את שכרו כאות הזדהות ותמיכה. ההצעה הוגשה שנית בכנסת השמונה עשרה ובעקבותיה הקים ראש הממשלה בנימין נתניהו את "ועדת נאמן", שהתנגדה להצעה, אך המליצה על הגברת הפיקוח על שכר הבכירים בחברות ציבוריות.
עם כינונה של הכנסת התשע עשרה, הגישה שלי יחימוביץ' את הצעת החוק מחדש. במקביל, ב-21 ביולי 2014 הוגשה על ידי הממשלה הצעת חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי–התרת הוצאה לצורכי מס), התשע"ד-2014. בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב:
הצעת החוק מטעם הממשלה עברה בקריאה ראשונה בכנסת ב-28 ביולי 2014, אך קידומה נעצר עם ההחלטה על פיזור הכנסת התשע עשרה ב-8 בדצמבר 2014.
בכנסת העשרים, אושר החוק בוועדת הכספים לאחר שיחימוביץ' הצליחה ליצור קואליציה רחבה וחוצת מפלגות לטובת קידום החוק, שכללה את ח"כ זהבה גלאון יושבת ראש מרצ, ח"כ משה גפני יושב ראש ועדת הכספים, ח"כ עופר שלח מסיעת יש עתיד, ושר האוצר משה כחלון. במרץ 2016 אושרה הצעת החוק במליאת הכנסת, ברוב של 56 חברי כנסת ללא מתנגדים. בניסיון לטרפד את החוק, מנהלי החברות הפיננסיות עתרו לבג"ץ אך העתירה נדחתה.
מהות החוק
על פי סעיפי החוק, התגמול הגבוה ביותר שמותר לשלם לבכיר בחברה פיננסית יעמוד על לא יותר מפי 35 מהתגמול לעובד בעל השכר הנמוך ביותר בחברה. בהגדרת "עובד" נכללים גם עובדי קבלן המועסקים ישירות על ידי החברה, או המועסקים על ידי נותן שירות המועסק על ידי החברה.
בתיקון עקיף לפקודת מס הכנסה שנכלל בחוק, תקרת השכר שתזכה את החברה בניכוי הוצאות שכר לצורך תשלומי המס תעמוד על 2.5 מיליון ש"ח בשנה (כלומר על השכר שמעבר לתקרה זו חייבת החברה במס חברות, ששיעורו בשנת 2016 הוא 25%).
על בכירים שחוזי ההתקשרות עימם ייחתמו מעתה והלאה, יחול החוק מידית עם פרסומו ואילו על בכירים שכבר מועסקים על ידי החברות, החוק יחול חצי שנה מיום פרסומו על-מנת לאפשר לחברות להיערך ליישומו.
החוק אינו חל על המנהלים הבכירים בשלוש חברות כרטיסי האשראי, שנמצאו בשליטת הבנקים - ישראכרט בבעלות בנק הפועלים (99%), לאומי קארד בשליטת בנק לאומי (80%) וכאל שבבעלות בנק דיסקונט (72%) והבנק הבינלאומי (כ-28%), וזאת משום ששלוש החברות לא הוגדרו לצורך החוק כ"תאגידים בנקאיים", אלא כ"תאגידי עזר בנקאיים".
תגובות לאחר אישור החקיקה
עם אישורו של החוק ציין יו"ר ועדת הכספים של הכנסת ח"כ משה גפני כי: "זו הפעם הראשונה שאנו, חברי הכנסת, אומרים אמירה חברתית חשובה, שהשכר המופרז של ראשי החברות הפיננסיות הוא הזוי ולא מוסרי". בעניין זה, ציינה ח"כ שלי יחימוביץ' כי "זהו אולי החוק המוסרי ביותר שאושר אי פעם בכנסת ישראל".
עוד בטרם פרסומו של החוק, עתרו איגוד הבנקים בישראל ואיגוד חברות הביטוח לבג"ץ. טענתם הייתה שלחוק שכזה אין תקדים בעולם וכי הגבלת השכר צפויה לפגוע לא רק במנהלי הבנקים אלא בכל דרגי הביניים, דוגמת מנהלי החטיבות והאגפים ששכרם יחתך בהתאם וחלקם יעדיפו לעבור לעבוד בחברות שלא יהיו כפופות למגבלה. עוד טען האיגוד, כי מגבלת השכר תפגע בתמריצי המנהלים להשיא את רווחי הבנק לטובת המשקיעים, בהם חוסכי הפנסיה, כיוון שהתגמול המשתנה (הבונוסים) ייעלם. בסוף ספטמבר 2016 דחה בג"ץ את מרבית העתירה, וקבע כי החוק הוא חוקתי.
ב-21 באפריל 2016 הגיש המשנה למנכ"לית בנק לאומי דני צידון מכתב התפטרות. עם הגשת המכתב ציין צידון: "החלטתי לפרוש נובעת מאופן חקיקת חוק שכר הבכירים. חוק זה שעל סבירותו תעיד ההיסטוריה של ישראל בשנים הקרובות משדר מסר, שהוא נורא בעיני, כאילו המערכת הפיננסית הינה אויב הציבור ולכן היא מותרת בפגיעה. מערכת פיננסית איתנה, מקצועית וחדשנית הינה תנאי לקיומה של כלכלה בריאה וצומחת. מערכת כזו לא תצמח בערוגת החוק הנוכחי".
בהתאם לחוק קבע בנק לאומי ששכר מנכ"לית הבנק, רקפת רוסק עמינח, ושכר יו"ר הדירקטוריון, דוד ברודט, יהיה החל מינואר 2017 2.5 מיליון ש"ח. גם בנק דיסקונט הגביל את שכר בכיריו כך שיעמוד במגבלות החוק.
ספונדה (ירח)
לאחר גילויו קוטלג הירח בשם S/2001 J 5.
יהושע השל פרבשטין
יהושע השל פרבשטיין (20 בפברואר 1870 – 28 באוגוסט 1948) היה מנהיג ציוני בפולין בין שתי מלחמות העולם, נשיא ההסתדרות הציונית, מנהיג תנועת המזרחי ונשיא קרן היסוד בפולין, נציג הסיים הפולני וחבר מועצת עיריית ורשה והנהלת הסוכנות היהודית.
ספונדה (ירח)
קוטרו של ספונדה הוא 2 קילומטרים ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.28 ק"מ לשנייה.
רדיוס מסלולו של ספונדה סביב צדק הוא 24,253,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב צדק הוא 771.604 יממות.
יהושע השל פרבשטין
ביוגרפיה
נולד בכ"ה בשבט ה'תר"ל בוורשה לר' שמואל זאב, סוחר מצליח ובן תורה מיוחס, בנו של הרב משולם זלמן אשכנזי רבה של העיר לובלין ומחבר הספר בית משולם, ונכד של החכם צבי. אמו, גיננדל אלקה הייתה בתו של רבי ישראל יונה הלוי לנדא רבה של קמפנו ומחבר פורה.
ספונדה (ירח)
ספונדה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.3121.
יהושע השל פרבשטין
ביוגרפיה
בצעירותו קיבל חינוך תורני וכללי, סיים את האקדמיה למסחר בוורשה, בה רכש הבנה בבנקאות וכלכלה לצד ידע עשיר במחשבת ישראל. בצעירותו נתפס לרעיון חיבת ציון וכסטודנט ארגן חוג דורשי ציון באקדמיה. לאחר סיום לימודיו חבר לאנשי הציונות הדתית ותמך ברעיונם. השתתף בקונגרס הציוני העולמי הראשון בבזל ושם נדלקה בו לדבריו. בקונגרס עצמו יזם פרבשטיין דיון בדבר יחסה של התנועה הציונית לדת. דיון שגרר את תשובתו של בנימין זאב הרצל שהבהיר כי הציונות לא תפגע בהכרה השתית של שום חוד ביהדות.
ספונדה (ירח)
את שמו, קיבל ספונדה על שם אחת ההורות.
יהושע השל פרבשטין
ביוגרפיה
לאחר הקונגרס, ביקש חברים לעמדתו וכך מצא את מקומו בין ראשוני המתארגנים לייסוד תנועת המזרחי. הוא השתתף בוועידה העולמית הראשונה של המזרחי בפרשבורג ב-1904 והיה חבר הנשיאות בשתיים מוועידות ההמשך. בעקבות הקונגרס הציוני העשירי שהתקיים בבזל ב-1911 ונסוב סביב ההחלטה לעסוק בנושאי תרבות, עמדה שהייתה מנוגדת למזרחי והביאה למתיחות רבה עם הצירים הדתיים, והובילה חלקים מהמזרחי לפרוש מהתנועה הציונית, פרבשטיין פעל בכל המאמצים למנוע את הפרישה כשהוא טוען:.
ספונדה (ירח)
ספונדה משתייך לקבוצת הירחים פסיפאה, קבוצת ירחים זו קרויה על שמו של הירח פסיפאה, ירחיה של קבוצה זו מקיפים את צדק ממרחק של 22.8 עד 24.1 מיליון ק"מ, לקבוצה זו משתייכים הירחים: פסיפאה, סינופה, קלירואי, מגאקליטה, אוטונואה, יורידמה והגמונה.
יהושע השל פרבשטין
ביוגרפיה
עיסוקיו של פרבשטיין היו בענייני כלכלכה וכספים, אך חלק נכבד מעבודתו הקדיש לעבודה ציבורית. בשנים 1908–1918 היה נשיא ההסתדרות הציונית בפולין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה התבלט בחיים הציבורים, ועם כיבוש ורשה בידי הגרמנים ב-1916 נבחר לעיריית ורשה ושימש בתפקיד זה עשר שנים. בשליחות העירייה נסע לשווייץ ולדנמרק כדי להסדיר אספקת מזון לבתי חולים. תודות לקשריו עם אישים מחוץ לפולין הצליח במשימתו. היה פעיל לטובת רבבות הפליטים היהודים שגורשו ממחוזות הספר בפקודת הממשל הרוסי וביקשו מקלט בורשה. פרבשטיין הצליח לפעול להאריך להם אשרת שהיה. הועמד בראש ועד העזרה לנפגעי המלחמה וניהל את חלוקת הסיוע מטעם הג'וינט ואף יזם הקמת ועדים שכאלו בערים אחרות.
עסקנותו הלכה ודחקה את עיסוקיו הפרטים. שנים מספר שימש יו"ר 'אגודת הסוחרים היהודיים בפולין'. בשנת 1919 נבחר כציר ביאליסטוק לסיים הפולני הראשון ולחם בו נמרצות לזכויות היהודים ונגד קיפוחם בחיים הכלכלים. שנה לאחר מכן נבחר לוועד הפועל הציוני הגדול שבו שימש כסגן נשיא. בשנים 1922–1923 היה חבר הדירקטוריון של קק"ל. משנת 1927 כיהן כנשיא קרן היסוד בפולין עד לעלייתו לארץ ישראל. היה ממייסדי מוסדות המזרחי בפולין ואף נמנה עם מייסדי בית המדרש לרבנים "תחכמוני" בורשה ואף שימש נשיא הנהלתו.
ב-1931 נבחר כנציג המזרחי בהנהלת הסוכנות ועלה לארץ ישראל עם משפחתו. שנתיים עמד בראש המחלקה למסחר ותעשייה של הסוכנות, יזם תנועת תיירים בעלי הון מפולין לארץ, במגמה לעלותם בהמשך ואף השיג הקלות מהממשלה הפולנית. פעולה זו נתקלה במכשולים מצד הוגים ציונים רשמיים שהתנגדו לעלייה 'בורגנית'.
ב-1933 פנה אליו עבדאללה הראשון, מלך ירדן באמצעות שליח מיוחד והציע להחכיר לו שטח אדמה גדול בעבר הירדן המזרחי עבור התיישבות יהודית. פרבשטיין ועמיתו מהנהלת הסוכנות עמנואל ניומאן נפגשו עם האמיר למשא ומתן ואף חתמו עם על הסכם שבו נאמר כי הקרקע להתיישבות נועדה "לפועלים יהודים". אך בסופו של דבר העניין לא יצא לפועל, בשל התנגדות מבית ומחוץ. ב-1933 עזב את הנהלת המזרחי וסייע לפיתוחו של בנק המזרחי ואף הוצב בראש הנהלתו. גם עשה לביסוס הכספי וקידומו של בית החולים ביקור חולים בירושלים שבו היה חבר הנהלה ויו"ר עד 1945 עם הפסקות קלות. בהגיעו לגיל שבעים וחמש נבחר לנשיא הכבוד של קהילת ירושלים לשארית חייו. לרגל יובלו הופיע לכבודו קובץ בשם עסקן למופת ובוא מאמרים ומכתבים לתולדותיו ועוד דברי הערכה.
כשהגיעו השמועות על השואה והשמדת יהודי אירופה חרב עליו עולמו. במצב גופני רעוע טס לפולין לראות את החורבן ולעודד את השרידים. אחיו הבכור, דוד צבי פרבשטיין, למד בשווייץ, השתקע שם, היה הנציג היהודי הראשון בפרלמנט שם ונמנה עם מנהיגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של שווייץ.
הנצחה
על שמו רחוב בשכונת קריית משה בירושלים.
חיים אישיים
יהושע נישא לביילה גיטל גוטה פרבשטיין, ולהם שלוש בנות.
השערת גלפנד-קירילוב
השערת גלפנד-קירילוב היא השערה אלגברית בתורת ההצגות הגאומטרית, שהוצעה על ידי ישראל גלפנד ואלכסנדר קירילוב ב-1966. ההשערה הופרכה בניסוחה הכללי, אך מקרים פרטיים חשובים שלה הוכחו ברבות השנים.
מקרים תקפים ודוגמות נגדיות
ההשערה תקפה עבור אלגברות לי פתירות או פשוטות למחצה מטיפוס A_n. בשנת 1996 בנו Alev, Ooms ו-Van den Bergh דוגמה נגדית להשערת גלפנד-קירילוב דוגמה זו נבנית כמכפלה ישרה למחצה של אלגברת לי המתאימה לחבורת לי אלגברית קשירה לא-מיוחדת פשוטה למחצה עם הצגה סוף ממדית שלה בעלת מייצב גנרי טריוויאלי. מתברר שבדוגמה זו מתקיימת גרסה חלשה של השערת גלפנד-קירילוב: חוג השברים של אלגברת המעטפת אמנם אינו איזומורפי לחוג השברים של אלגברת וייל, אך לאחר הרחבת סקלרים (טרנסצנדנטית טהורה) הוא נעשה כזה.
ב-2010, הראה Permet כי אם השערת גלפנד-קירילוב תקפה לגבי אלגברת לי מסוימת, אזי שדה הפונקציות הרציונליות מעליה במאפיין חיובי גדול דיו הוא הרחבה טרנסצנדנטית טהורה של תת-שדה האינווריאנטים (ביחס לחבורה). בשילוב עם עבודות קודמות, הדבר אפשר לו להסיק כי אלגברות לי מטיפוסים B_n (עבור n\geq 3), D_n (עבור n\geq 4), E_6,E_7,E_8 ו-F_4 אינן מצייתות אף הן להשערת גלפנד-קירילוב.
התכנית
התכנית הוא ספיישל טלוויזיוני משנת 2016, המשמש כמחווה לתוכניות הילדים והנוער הישראלית משנות ה-70, ה-80 וה-90 של הערוץ הראשון. הספיישל בוים על ידי יוני גרא, ונוצר ונכתב על ידי אילן רוזנפלד, שגם כיכב בו בתפקיד ראשי יחד עם אליאנה תדהר. במהלך הספיישל אילן מנסה לשכנע את אליאנה להשתתף במחווה לאחת מהתוכניות של הערוץ הראשון. בספיישל מוזכרות תוכניות הילדים והנוער באמצעות שירים, קטעים ומערכונים המבוצעים על ידי משתתפי הספיישל.