cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארי קלאס
קריירה
קלאס היה פעיל גם כפדגוג, והחזיק בתואר פרופסור באקדמיית סיבליוס (1993–1997) ובאקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון (1997 עד מותו), שם קיבל תואר דוקטור לשם כבוד.
קלאס עוטר במסדר האריה של פינלנד (1992, לרגל יום העצמאות ה-75 של פינלנד) ובמסדר הכוכב הלבן האסטוני. הוא היה שגריר רצון טוב של יוניסף. בשנת 1986 הוא זכה בתואר האמן העממי של ברית המועצות. קלאס היה גם אלוף אסטוניה לנוער באיגרוף קל משקל והיה חבר בוועד האולימפי האסטוני.
מ-1972 עד 1991, הוא היה נשוי לרקדנית הבלט, הזמרת והשחקנית האסטונית אול אולה.
הריסת פסלו של סדאם חוסיין
הריסת פסלו של סדאם חוסיין, נשיא עיראק, אירעה ב-9 באפריל 2003, במהלך שבתחילת מלחמת עיראק. אירוע זה סימן את סופו הסמלי של.
היסטוריה
על גבי מעגל התנועה שבמרכזה של כיכר פירדוס, במרכז בגדאד בירת עיראק, ניצבו לאורך השנים מספר מונומנטים ציבוריים מרכזיים. הראשון בהם היה אנדרטת קשת החייל האלמוני, אשר הוצבה בשנת 1959. באפריל 2002, לכבוד יום הולדתו ה-65 של נשיא עיראק סדאם חוסיין, הוצב בכיכר פסל בדמותו.
שנה לאחר מכן, ב-9 באפריל 2003, נקבצו מסביב לפסל קבוצת עיראקים שהחלו להשליך עליו אבנים וחלקם אף הכו אותו בפטישים, ללא הועיל, גם ניסיונו של המתאבק העיראקי נכשל אך זכה לתשומת לב תקשורתית רבה. זמן קצר לאחר כישלונם של העיראקים הגיעה לאזור יחידה של חיל הנחתים האמריקאי. היחידה אבטחה את האזור ויצרה קשר עם העיתונאים הזרים במלון פלסטין הצמוד לכיכר, לאחר מספר שעות הפילו החיילים האמריקאים את פסלו של סדאם חוסיין בעזרת טנק חילוץ M-88.
על פי אוטוביוגרפיה של אחד הנחתים, התוכנית המקורית של האמריקאים הייתה לחבר כבל לחלק העליון של הפסל, אך לאחר חששות שאם הכבל יפול הוא יכול להרוג ולחשמל אנשים באזור הוחלט לחבר אותו באזור הצוואר. בסופו של דבר ה-M88 הצליח להפיל את הפסל. לאחר שהוא הופל, ערפו אזרחים עיראקים את הראש, גררהו ברחובות העיר תוך כדי שהם בועטים בו. הפלת הפסל שודרה בשידור חי במספר רשתות חדשות, בבוקר שלמחרת התמונה הוצגה במרבית עמודי השער של העיתונים בעולם, תמונה שסימלה את נפילתו של סדאם חוסיין.
לאחר הפלת פסלו של חוסיין הוצב במקום פסל חדש, המבוסס על אלמנט הצבע הירוק, שנועד לסמל חופש. הפסל החדש תוכנן על ידי הפסל באסם חמד אל-דוויירי.
הצלם רוברט פיסק תיאר את האירוע כ"צילום המבוים המשמעותי ביותר מאז הנפת הדגל באיוו ג'ימה".
אחרית דבר
המתאבק העיראקי שניסה להפיל את הפסל, כאזם שריף, הצהיר ב-2016 כי הוא מתחרט על חלקו בהשמדת הפסל. אם לא די בכך, פורסם כי שריף נהג לתקן את האופנועים של חוסיין לפני תפיסתו. לדבריו, כאשר האמריקאים הגיעו לפאתי בגדאד הוא קיבל פטיש על מנת שיוכל לעזור בהפלת הפסל. לאחר שהאמריקאים הגיעו לכיכר עצמה, הם הציבו את דגל ארצות הברית על הפסל, אך שריף התנגד ואמר כי הוא "לא היה יכול לקבל זאת" והתעקש שהם יחליפו את הדגל האמריקאי בדגל עיראק שהוא הביא להם.
בהמשך אמר "כשאני עובר על פני הפסל הזה, אני מרגיש כאב ובושה. אני שואל את עצמי, "למה הפלתי את הפסל הזה?". הייתי רוצה להעלות אותו מחדש, לבנות אותו מחדש אבל אני חושש שיהרגו אותי. בנוסף לכך, קרם טען כי "אז היה לנו רק דיקטטור אחד, עכשיו יש לנו 100, שום דבר לא השתנה לטובה".
דקופאז'
דקופּאז' (בצרפתית: Découpage, פירושה לחתוך או לגזור) היא אמנות קישוט אובייקטים על ידי הדבקה של מפיות או מגזרות נייר ושילוב של אפקטים מיוחדים בצבע, עלי זהב ועוד. בדרך כלל היא משמשת עבור קישוט קופסה קטנה או פריט ריהוט המכוסה בדפי מגזין או בנייר המיוצר במיוחד עבור מטרה זו.
כל שכבה נאטמת על ידי לכה, לרוב על ידי מספר רב של שכבות, עד שהמפית נראית כאילו היא חלק מהמוצר הראשוני ומאבדת את המראה של אלמנט שהדביקו מאוחר יותר. בטכניקה המסורתית השתמשו ב30–40 שכבות של לכה שלאחר מכן שוייפה עד שהתקבל גימור מבריק. הטכניקה נודעה במאה ה-18 באנגליה בשם ג'פאנינג (Japanning) על שם מקורותיה המשוערים מיפן.
מקור
המקור הסביר ביותר לדקופאז' הוא אמנות הקבר המזרח סיבירית. שבטים נודדים השתמשו בלבד גזור כדי לקשט את קברי הנפטרים שלהם. מסיביר, הנוהג הגיע לסין, ועד המאה ה-12 מגזרות נייר קישטו פנסים, חלונות, קופסאות וחפצים אחרים.
במאה ה-17, איטליה, בעיקר ונציה, הייתה בחוד החנית של הסחר עם המזרח הרחוק ומקובל לחשוב כי דרך הקישורים הללו קישוטי הנייר עשו את דרכם לאירופה.
דקופאז' פלורנטיני
אומנים בפירנצה, איטליה, יצרו חפצים דקורטיביים תוך שימוש בטכניקות מגזרת נייר, מאז המאה ה-18. הם שלבו דקופאז' עם טכניקות דקורטיביות שהיו כבר פופולריות בפירנצה, כמו שימוש בעלי זהב ועיצובי עץ מגולפים. טכניקות אלה כבר שימשו בייצור רהיטים, מסגרות של תמונות, ואפילו כריכת ספרים מעור מעובד.
שיטת הדקופאז' נוספה לשיטות של בעלי המלאכה בפירנצה על ידי הוספתה בתוך מסגרת מוזהבת מגולפת, או על ידי הוספת מגזרת נייר על לוח עץ. אומנים השתמשו ברפרודוקציות מודבקות של יצירות אמנות מפורסמות, ובהן כמעט תמיד היו תיאורים דתיים. טריפטיכוני פירנצה הציגו בעזרת הדקופאז' תמונות מסצינות מהתנ"ך, כגון צליבת ישו, שהיו מוטיב חוזר. ככל שהחברה הפכה חילונית יותר במאה ה-20, ותיירים לא קתולים החלו לקנות אמנות בפירנצה, היצירות הפכו פחות דתיות.
חומרי דקופאז'
חומרים ביתיים פשוטים יכולים לשמש אמצעי ליצירת דקופאז', בהם כלי חיתוך כדוגמת: מספריים, סכין חיתוך, סכין גילוח, דבק המדולל במים או דבק המיועד לדקופאז', וכלים לפיזורו כמו צמר גפן, מברשת צבע וספוגים. שימוש במערוך נועד להחליק קמטים. בנוסף משתמשים באלמנט שאוטם את היצירה ומגן עליה כדוגמת לכה, דבק, ספריי אקריליק, שרף אפוקסי, פוליאוריטן ועוד.
Because of You (שיר של טוני בנט)
Because of You (בעברית: בגללך) הוא סינגל שהוקלט על ידי זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. הוא יצא לאור ב-30 באפריל 1951, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל המוביל של Because of You. הוא נכתב ארתור האמרשטיין ודדלי וילקינסון בשנת 1940. ב-12 בדצמבר 1940 הוקלט לראשונה על ידי לארי קלינטון והתזמורת שלה. הוא יצא לאור ב-28 במרץ 1941, ודורג במקום ה-95 במצעד סוף שנת 1941 בבילבורד.
גרסתו של טוני בנט
בשנת 1951 פורסמה גרסתו של טוני בנט לשיר כסינגל. היא הקולטה ב-4 באפריל 1951 בליווי תזמורתי בניצוחו של פרסי פיית'. "Because of You" היה להיט הגדול הראשון של בנט, שאף הגיע למקום הראשון בבילבורד למשך עשרה שבועות רצופים. בשל חשיבותו כאבן דרך ראשונה בקריירת המוזיקה הענפה של בנט, הוא המשיך לבצעו לאורכה, גם בקונצרטים שהופקו שבעים שנה אחרי צאתו.
תחום של פונקציה
במתמטיקה, תחום של פונקציה או דוֹמֵיְין, הוא קבוצת כל הקלטים שפונקציה מקבלת. עבור פונקציה f נהוג לסמן את התחום שלה כ-, בעקבות המינוח באנגלית: Domain.
הגדרה
נתונה פונקציה, התחום של f הוא X. בשפה המתמטית המודרנית, התחום הוא חלק מהפונקציה ולא מאפיין שלה.
במקרה ש-X ו-Y הן תתי-קבוצות של \R, ניתן לצייר גרף של הפונקציה f במערכת צירים קרטזית. במקרה זה, התחום מיוצג כהטלה של גרף הפונקציה על ציר ה-x.
בפונקציה הקבוצה Y נקראת טווח, וקבוצת הערכים שהפונקציה מוציאה נקראת תמונה. התמונה היא תמיד תת-קבוצה של הטווח. אם הן שוות אז f היא פונקציה על.
ניתן לצמצם כל פונקציה לתת-קבוצה של התחום שלה. אם הצמצום של  ל-A, כאשר  ייכתב כך:.
תחום ההגדרה
אם פונקציה ממשית f ניתנת על ידי נוסחה, ייתכן שהיא לא מוגדרת עבור חלק מהערכים של המשתנה. במקרה זה, מדובר בפונקציה חלקית, וקבוצת המספרים הממשיים שעליה ניתן להעריך את הנוסחה למספר ממשי נקראת תחום ההגדרה של f. בהקשרים רבים, פונקציה חלקית נקראת פשוט פונקציה, והתחום הטבעי שלה נקרא פשוט התחום שלה.
תורת הקבוצות
לפעמים נוח בתורת הקבוצות לאפשר לתחום של פונקציה להיות מחלקה נאותה X. במקרים אלו אין דבר כזה כמו השלשה הסדורה. עם הגדרה כזו, לפונקציות אין תחום, אם כי חלק מהכותבים עדיין משתמשים בו באופן לא פורמלי לאחר הצגת פונקציה מהצורה.
פרוטאזום
פרוטֵאָזוֹמים (לעיתים נקראים בעברית גם בשם "פרוטאוזומים") הם קומפלקסים חלבוניים הנמצאים בכל האיקריוטיים והארכיאות ובחלק מהחיידקים. באיקריוטיים מצויים הפרוטאזומים בגרעין ובציטופלזמה. תפקידו העיקרי של הפרוטאזום הוא לפרק חלבונים שאינם דרושים או פגומים בתהליך של פרוטאוליזה, תגובה כימית שבה מתפרקים קשרים פפטידים. אנזימים המבצעים תהליך זה נקראים "פרוטאזות". הפרוטאזום הוא מרכיב חשוב במנגנון המבקר את ריכוז החלבונים בתא ובפירוק חלבונים בעלי קיפול פגום. תהליך הפירוק מניב פפטידים באורכים של 7–8 חומצות אמינו, העשויים להתפרק בהמשך לחומצות אמינו שישמשו לסינתזה של חלבונים חדשים. חלבונים מסומנים לפירוק על ידי חלבון קטן הנקרא "אוביקוויטין", ותגובת הסימון מסתייעת באנזימי אוביקוויטין ליגאז. סימון חלבון על ידי מולקולת אוביקוויטין יחידה מעודד ליגאזות להוסיף מולקולות אוביקוויטין נוספות, עד ליצירתה של שרשרת פוליאוביקוויטין, אשר קשורה לפרוטאזום ומאפשרת לו לפרק את החלבון המסומן.
מבנהו של הפרוטאזום גלילי (חבית), והוא מכיל "ליבה" של ארבע טבעות סביב נקבובית מרכזית. כל טבעת מורכבת משבעה חלבונים. שתי הטבעות הפנימיות מורכבות משבע תת-יחידות β, המכילות בין 3 ל-7 אתרים פעילים של פרוטאז. אתרים פעילים אלו מצויים בחלקן הפנימי של הטבעות, וחלבון המטרה נדרש להיכנס לנקבובית המרכזית לפני פירוקו. שתי הטבעות החיצוניות, מרכיבות כל אחת 7 תת-יחידות α, שתפקידן לשמש כ"שער" דרכו נכנסים החלבונים לפרוטאזום. תת-יחידות α אלו מבוקרות על ידי היקשרות ל"מכסים", חלקיקים רגולטוריים המזהים את סימון הפוליאוביקוויטין המסמן את החלבון, והם אחראים להתחלת תהליך הפירוק.
מסלול הפירוק הפרוטאזומי חיוני למגוון תהליכים תאיים, ובהם מחזור התא, בקרת ביטוי גנים, ותגובות לעקה חמצונית. האוביקוויטין התגלה ותואר במחקר שערכו בסוף שנות השבעים אברהם הרשקו ואהרן צ'חנובר מהפקולטה לרפואה בטכניון, יחד עם אירווין רוז מהמכון לחקר הסרטן בפילדלפיה. מחקר זה, שהביא לפריצת דרך בחקר הסרטן, מחלות ניווניות במוח ומחלות אחרות, זיכה את השלושה בפרס נובל לכימיה לשנת 2004.
תהליך היצמדות האוביקוויטין לחלבון המיועד לפירוק ולפרוטאזום
השלב הראשון מבוצע על ידי האנזים הE1 ההופך את האוביקוויטין לפעיל מבחינה כימית בתהליך תלוי ATP. במצב פעיל זה האוביקוויטין נקשר לאנזים E2, ויחד הם נקשרים לאנזים הE3  הקרוי ליגאז האוביקוויטין (Ubiquitin ligase). קומפלקס זה מקשר באופן ספציפי בין מולקולת האוביקוויטין לסובסטרט. במהלך קישור זה, מולקולת האוביקוויטין מועברת מאנזים ה- E2 ונקשרת לסובסטרט. באופן דומה תהליך זה יכול להתבצע מספר פעמים, עד ליצירת שרשרת המורכבת ממספר יחידות אוביקוויטין אשר יכולה לעבור צימוד לחלבון המטרה, או לחלופין בנייה של השרשרת על גבי חלבון.
הצמדת שרשרת אוביקוויטין לסובסטרט חלבוני משמשת לפעולות אחרות, מלבד סימון החלבון. חיבור בין מולקולות היוביק. דרך שרשרת הליזין 48 מעיד שההצמדה בין החלבונים נועדה לסימון הסובסטרט לפירוק.
מבנה קומפלקס הפרוטאזום
קומפלקס הפרוטאזום מורכב משתי יחידות: היחידה המכילה פרוטאזות המבצעות את חיתוך חלבון המטרה, והיחידה הרגולטורית המבקרת את הפעילות ומבצעת פעילויות מקדימות וחיוניות לפני פירוק הסובסטרט. הפרוטיאוזום השלם והיחידות המרכיבות אותו קרויות  על פי מקדמי השקיעה שלהן (sedimentation):
26S או 30S - הפרוטיאוזום השלם המורכב משתי היחידות יחד.
20S – יחידת הפעילות הקטליטית הפנימית,
19S - יחידת הבקרה.
ה-19S מבצעת שלוש פעולות עיקריות הקובעות את קצב הפעילות של הפרוטיאוזום השלם:
מלבד ה-19S ישנם מבנים נוספים המשמשים כ'מודולטורים' ומבקרים של פעילות הפרוטיאוזום, ביניהם ה-Blm10, PA200  ועוד, אך הדומיננטי מביניהם הוא ה-19S.
לאחר פעילות יחידת הבקרה, הסובסטרט נקשר לפרוטיאוזום, שרשרת הפולי-אוביקוויטין הוסרה ממנו והמבנה של הסובסטרט הותר. בשלבים הבאים, הסובסטרט מועבר דרך שער המחבר את יחידת הבקרה ליחידה הקטליטית, ה - 20S/ Core Particle (CP),(מסומן בכחול בתמונה).
ליחידה זו קיים מבנה דמוי חבית, המורכב מארבע שכבות של טבעות חלבונים. טבעות אלה מורכבות משני סוגי חלבונים: טבעת המורכבת משבעה חלבוני α, וטבעת המורכבת משבעה חלבוני β. לכל טבעת כזו יש שני עותקים, כאשר טבעות האלפא נמצאות בחלקיה החיצוניים של היחידה המחברים אותה ליחידת הבקרה, ואילו טבעות β נמצאות בחלק המרכזי והפנימי של היחידה הקטליטית.
הפירוק בתוך מבנה ה 20S- מבוצע על ידי 3 פרוטאזות  β. (β1, β2, β5). כל אחת מהן אחראית על חיתוך חלק אחר מהחלבון.
סטרונציום
סטרונציום (באנגלית: Strontium) הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות האלקליות-עפרוריות שסמלו הכימי Sr ומספרו האטומי 38. היסוד מגיב מאוד בתהליכים כימיים. האיזוטופ Sr90 קיים בנשורת רדיואקטיבית.
תכונות
סטרונציום הוא מתכת צהבהבה ופעילה מאוד מבחינה כימית. הוא מגיב באוויר ולכן לא נמצא בטבע בצורתו החופשית, אלא בצורת מינרלים כמו סטרונטיאניט וסלסטיט. סטרונציום רך יותר מסידן. כאשר הוא בא במגע עם מים, הוא מגיב ויוצר סטרונציום הידרוקסיד (Sr(OH)2) וגז מימן. בבעירתו באוויר הוא יוצר תחמוצת סטרונציום (SrO) ובטמפרטורה שמעל 380 מעלות צלזיוס נוצר אף סטרונציום חנקתי (Sr3N2).
שימושים
השימוש העיקרי בסטרונציום הוא בתור צבע בטלוויזיות CRT. שימושים נוספים:
היסטוריה
ב-1790 אדייר קרואופורד (Adair Crawford) זיהה את המינרל סטרונטיאניט בתור צורה שונה למינרל בריום וקרא לו על שם העיר הסקוטית "סטרונטיאן". סטרונציום בודד לראשונה על ידי סר האמפרי דייווי (Sir Humphry Davy) ב-1808 בעזרת אלקטרוליזה.
צורה בטבע
סטרונציום מהווה בטבע כ-0.034% מהסלעים הוולקנים, בעיקר בצורת SrSO4 וSrCO3. ניתן להכין סטרונציום מתכתי באלקטרוליזת סטרונציום כלורי (SrCl2) ואשלגן כלורי (KCl). שיטה אחרת הוא לחזר SrO בנוכחות אלומיניום בוואקום בטמפרטורה גבוהה כך:
לאחר עיבוי האדים מתקבל סטרונציום ברמת טיהור גבוהה למדי.
אמצעי זהירות
סטרונציום טהור מתלקח באוויר בצורה ספונטנית ולכן נחשב כחומר מסוכן.
תפקיד ביולוגי
גוף האדם מתייחס אל סטרונציום כאל סידן עקב הדמיון בתכונות הכימיות. צורות יציבות של סטרונציום לא מהוות סכנה, אך 90Sr הרדיואקטיבי יכול לגרום למספר פגיעות בעצמות (כולל סרטן).
במחקר שבו נתנו סם נסיוני (שילוב סטרונציום עם חומצה רנלית) למדגם אנשים, מצאו קשר בין סטרונציום לצפיפות העצמות. צפיפות העצם אצל נשים שקיבלו את הסם הניסיוני גדלה ב-6.8%. לשם השוואה צפיפות העצם אצל נשים שקיבלו פלאצבו גדלה ב-1.3%. שילוב זה מגדיל את צפיפות העצם מכיוון שחומצה רנלית מתמוססת בעצם ומאפשרת לסטרונציום לבנותה מחדש.
בנוסף לכך, כמויות זעירות של סטרונציום נמצאו בצמחים, אך לא הוכח שהוא חיוני להתפתחותם. ברפואה, למספר תרכובות סטרונציום תפקיד כתרופות נגד טטנוס ונגד דלקת עור.
ג'ושוע אובייסי
קריירה
ב-23 בנובמבר 2018 חתם אובייסי בס.אוליבר וירצבורג מהבונדסליגה הגרמנית. ב-12 בדצמבר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשרשם 8 נקודות ו-7 ריבאונדים בניצחון קבוצתו 95–77 על סיגל פרישטינה במסגרת היורופקאפ. ב-26 בדצמבר, בהופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, רשם 12 נקודות, ארבעה אסיסטים ושלוש חטיפות במשחק נגד באיירן מינכן. ב-27 בפברואר 2019 נבחר למשחק האולסטאר של הבונדסליגה. ב-21 באפריל 2019 הכריז על כוונתו להתמודד בדראפט 2019 ב-NBA, אך לא נבחר.
ב-23 ביולי 2021 חתם בבאיירן מינכן, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג.
עדי שחם
עדי שחם (נולדה ב-8 בספטמבר 1985) היא מוזיקאית, זמרת, מלחינה, כותבת, מפיקה, ויוצרת. אלבום הבכורה שלה "צבא של מכשפות" יצא בשנת 2018.
ביוגרפיה
שחם נולדה בחולון וגדלה ברעננה. אביה אריה עובד בהיי טק ואמה נאווה שחם, מנהלת תחום הגיל הרך בעיריית הרצליה. למדה בתיכון אוסטרובסקי בעיר ובצבא שירתה בגרעין נח"ל. עד גיל 27 התגוררה בקיבוץ מחניים. בשנת 2016 סיימה את רימון בית ספר למוסיקה במגמת ביצוע קול.
קריירה מוזיקלית
תוך כדי הלימודים הקימה להקה בשם "כבוד אחרון". הלהקה הופיעה במשך שנתיים עד לפירוקה. לאחר מכן החלה להפיק מוזיקה עם המפיק המוזיקלי יובל רוזין. ביחד הפיקו את אלבומה הראשון "צבא של מכשפות". האלבום יצא בשנת 2018. רוב שירי האלבום עוסקים בנושאים פמיניסטיים ומביעים התנגדות לפטריארכיה ומרד בתפקידי מגדר, והם הושמעו בתחנות הרדיו, גלגלצ, רדיו תל אביב, 88FM, כאן גימל ואחרות. שדרנית גלגלצ נעה ארגוב הכתירה את האלבום כפריצת השנה לשנת 2018. האלבום קיבל ביקורות מפרגנות בעיתונים הארץ, מעריב וכלכליסט ונכנס לרשימת חמשת אלבומי השנה של תשע"ח ב"ישראל היום".
באוגוסט 2019 הוציאה שחם סינגל "דניאל. ה", קאבר לשיר "דניאלה" של שלומי שבן, שנתן את רשותו לשנות את המגדר של השיר. בשירו של שבן, הגבר מדבר על אישה ואילו בשירה של שחם, אישה מדברת על הגבר. המטרה הייתה לעשות ניכוס לשיר מיזוגני ולהפוך אותו לשיר פמיניסטי.
בפברואר 2020 יצא אלבום הופעה בשם "לייב בסלון", הופעה חיה שהתקיימה בסלון ביתה כחלק מפסטיבל ספוט בסלון, פסטיבל בהפקת עיריית תל אביב.
באפריל 2020 כחלק מפרויקט "זיכרון אחר" של רדיו הקצה, פרויקט של ביצוע מחודש של שירי זיכרון של אמני אינדי ששחם הייתה אחת ממפיקותיו, ביצעה את השיר "שם באבן", שביצעה במקור מזי כהן, חידוש בעברית לשירה של קייט בוש.
השיר "לא לצאת מהעיר", שאותו כתבה, הלחינה ושרה, יצא במסגרת פרויקט "מנגינות לשעת חרום" שיזמה יחד עם המוזיקאית נומקה (נועם סדן), ומורכב כולו משירים שנכתבו במהלך הסגר הראשון בתקופת הקורונה. בפרויקט שותפות, בין היתר, אביגיל קובארי, פלורה, אלה רונן, ספיר וולך ואחרות.
שחם גם הקליטה והפיקה את הפודקאסט "חייבת שוקולד דחוף" שיצא באפריל 2020, עוסק בהתמודדות עם הפרעות אכילה.
במאי 2021 יצא אלבומה "אחרונים על החוף" שממנו יצאו שלושה סינגלים, "למבורגיני", "פתית שלג" ו-"ביקור בגן החיות". הסינגלים הושמעו בתחנות הרדיו.
בנוסף על פעילותה המוזיקלית כותבת שחם טורים אישיים וכתבות במדור "יחסים" של אתר ynet.
באוקטובר 2021 הופיעה בפסטיבל אינדינגב ומגזין המוזיקה קולומבוס, הכתיר את הופעתה כאחת מעשר ההופעות שאסור להחמיץ בפסטיבל.
אלבומה השלישי "Lovers" יצא באפריל 2023.
הקרמלין
הקרמלין של מוסקבה (רוסית: Московский Кремль) הוא הקרמלין הידוע ביותר ברוסיה. המושג מתייחס לאתר היסטורי מבוצר בלב העיר מוסקבה, המשקיף אל הכיכר האדומה מדרום־מערב, והכולל בתוכו את ארמונות הקרמלין ובהם ארמון הקרמלין הגדול, קתדרלות הקרמלין, ארמון הסובייטים, ומספר אתרים נוספים בעלי ערך היסטורי רב. המתחם מוקף בחומת הקרמלין, המפורסמת במגדליה בעלי הצריחים המחודדים שהידוע בהם הוא מגדל ספאסקיה.
המקום משמש כמושב הרשמי של נשיא רוסיה וכמקום עבודתו. לצד חשיבותו הפוליטית הרבה של הקרמלין, המתחם מהווה אטרקציה תיירותית מרכזית בבירת רוסיה, והוכרז בשנת 1990 כאתר מורשת עולמית.
מקור השם
השימוש השגור במושג הקרמלין מתייחס לרוב למעוז הממשל הרוסי במוסקבה, וזאת בשל היותו משכנם העיקרי של הצארים במשך מאות בשנים, ואף מעוז השלטון הסובייטי בעידן הקומוניסטי, ומקום משכנו של הנשיא בימינו. פירושו נטול ההקשר של המונח הרוסי "קרמלין" הוא מצודה הנמצאת בתוך העיר. במרכזי ערים היסטוריות רוסיות רבות פרושות מצודות נוספות הזוכות גם הן לשאת את השם "קרמלין", ברם, זו של מוסקבה היא הידועה והחשובה ביותר, ונהוג לייחס את המונח "הקרמלין" אליה. מושג זה מתייחס פעמים רבות אף לממשל של ברית המועצות או רוסיה, וזאת ללא קשר פיזי למתחם עצמו. המונח "קְרֶמלינולוגיה" מתייחס לחקר הפוליטיקה הסובייטית/הרוסית.
היסטוריה
מקורו של האתר בהתיישבות הראשונה באזור גבעת בורוביצקי, היכן שנהר הנגליניה התמזג לתוך ערוצו של נהר מוסקבה. מבנה מבוצר היטב קיים במקום מאז המאה ה-11. במהלך המאה ה-12 הורחבה העיר משמעותית על ידי הנסיך יורי דולגורוקי, כאשר המצודה זכתה לכינוי קרמלין בשנת 1331, עד אז נקרא המקום דיטינץ (רוסית: Детинец). בין השנים 1366–1368 במהלך שלטונו של דמיטרי דונסקוי, נבנה מבצר העשוי אבן לבנה. בשנת 1404 בזמן שלטונו של וסילי הראשון, לזר הסרבי בנה בשטח הקרמלין את השעון הציבורי הראשון בנסיכות. במאה ה-15, כאשר הנסיכויות הרוסיות היו מלוכדות תחת שרביטו של איוואן השלישי, שהיה לנסיך הגדול של רוסיה, הוא ארגן בנייה מחדש של מתחם הקרמלין. לשם כך אף הזמין מספר בנאים ידועי שם מאיטליה.
"מלון הקרמלין"
עקב הנהירה הרבה של תושבי רוסיה לטורקיה וסביבתה, נבנה באנטליה שחזור מדויק של הכיכר עם כל המבנים, אשר הוסבו לבית מלון: המוזיאון הוסב לאולם המלון המרכזי, חדרי הממשלה ומגורי הנשיא הוסבו לחדרי מגורים, וכנסיית וסילי הקדוש הוסבה לכמה מסעדות. הכיכר עצמה הפכה לבריכה עצומה. שם המקום נקרא "מלון הקרמלין", והוא מוקף בחומות הזהות לחומות הקרמלין.
ניק ויילר-באב
ניק ויילר-באב (באנגלית: Nick Weiler-Babb; נולד ב-12 בדצמבר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בבאיירן מינכן.
קריירה
ויילר-באב הוא אחיו הצעיר של הכדורסלן כריס באב. הוא החל לשחק כדורסל עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו, אך בחר לעזוב את האוניברסיטה לאחר שבעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 0.7 נקודות ו-0.8 ריבאונדים ב-4.7 דקות למשחק, והחל מעונת 2016/2017 הצטרף לאוניברסיטת המדינה של איווה.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2019 ב-NBA, הוא הצטרף לסגל מיאמי היט למשחקי ליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-27 ביולי 2019 חתם בריזן לודוויגסבורג מהבונדסליגה הגרמנית. ב-5 באוקטובר 2019 רשם טריפל דאבל של 10 נקודות, 11 ריבאונדים ו-12 אסיסטים בניצחון קבוצתו 94–80 על טלקום בון.
ב-24 ביולי 2020 חתם בבאיירן מינכן, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג.
מוקדמות מונדיאל 1998 - אפריקה
174 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1998, והתחרו על 32 מקומות בטורניר הגמר, שהיו עלייה של שמונה מקומות בהשוואה לארבעת המונדיאלים הקודמים. חידוש נוסף בטורניר היה הענקת שלוש נקודת על ניצחון במקום שתי נקודות כמו בטורנירים הקודמים. , המארחת, ו, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית והותירו 30 מקומות לשאר הנבחרות.
לאפריקה (CAF) הוקצו 5 מקומות, עליהם התחרו 38 נבחרות.
מהלך המוקדמות
ו פרשו לפני תחילת המשחקים, כך שעל 5 המקומות שהוקצו לאפריקה התחרו 36 נבחרות. המשחקים התנהלו בשני סבבים:
סיבוב ראשון
בורקינה פאסו העפילה לסיבוב הגמר.
נמיביה העפילה לסיבוב הגמר.
אנגולה העפילה לסיבוב הגמר.
דרום אפריקה העפילה לסיבוב הגמר.
גינאה העפילה לסיבוב הגמר.
ליבריה העפילה לסיבוב הגמר.
זמביה העפילה לסיבוב הגמר.
גבון העפילה לסיבוב הגמר.
זאיר העפילה לסיבוב הגמר.
זימבבואה העפילה לסיבוב הגמר.
תוניסיה העפילה לסיבוב הגמר.
קונגו העפילה לסיבוב הגמר.
בורונדי העפילה לסיבוב הגמר, אך פרשה לפני תחילת המשחקים בעקבות מלחמת אזרחים שהתחוללה בשטחה, ובמקומה העפילה סיירה לאון. בכך הייתה בורונדי לנבחרת הראשונה עד כה שמודחת מהמשך מוקדמות המונדיאל למרות שניצחה בכל משחקיה.
גאנה העפילה לסיבוב הגמר.
בית 1
ניגריה העפילה.
בית 2
תוניסיה העפילה.
בית 3
דרום אפריקה העפילה. זאיר שינתה את שמה במאי 1997 לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בית 4
קמרון העפילה.
בית 5
מרוקו העפילה.
עורב הוואי
עורב הוואי (שם מדעי: Corvus hawaiiensis, באנגלית: Hawaiian Crow), בשפה המקומית: ʻalalā, הוא מין של עורב ממשפחת העורביים. מין זה נכחד בטבע, אך ישנן תוכניות הפועלות להחזירו לטבע.
תפוצה ובית גידול
לפני שעורב הוואי נכחד מן הטבע, המין היה מצוי רק בחלקים המערביים והדרום-מזרחיים של הוואי. הוא אכלס יערות יבשים בגובה של 1000–2000 מטר, בעיקר באזור מאונה-לואה והונולולו. שרידי מאובנים מעידים כי עורב הוואי היה זן העורבים העיקרי בכל האיים העיקריים של הוואי, יחד עם עוד ארבעה מיני עורבים אחרים שנכחדו. עורב ההוואי נטרף על ידי חולדות, נמיות אסיאתיות קטנות, חתולי בר וגם על ידי סוג של חיידק (Toxoplasma gondii), חיידק זה הוא טפיל תוך-תאי הגורם למחלה זיהומית קשה וסופנית.
תזונה
עורב הוואי הוא אוכל-כל, הניזון ממגוון של מקורות מזון, כגון: פירות, חסרי-חוליות, צוף פרחים, יונקים קטנים, חלקי צמחים ומזונו העיקרי הוא ביצי עופות וגוזלים, אשר מהווים את מקור החלבון העיקרי. העורב מנצל את המשאבים הזמינים לו, והתזונה שלו משתנה לפי זמינות המזון.
החלק העיקרי בתזונה שלו, ומחצית מפעילות ההאכלה שלו מושקעת בחיפוש אחר גזעים, ענפים ועלים, כמו גם חסרי חוליות כמו חלזונות אדמה, זוחלים וחרקים נוספים. באמצעות המקור שלו עורב ההוואי מקלף קליפות טחב מגזעים או מענפים כדי לחשוף חרקים נסתרים. המרכיב העיקרי בתזונה שלו מורכב מצמחי ohia ו-koa, אשר גדלים בצמרות העצים הגבוהים והדומיננטיים בסביבתם. פירות הם המרכיב השני הדומיננטי בתזונת העורב ההוואי, וניתן למצוא הרבה מינים מקומיים של פירות באזור מחייתו.
שימוש בכלים
עורב הוואי מיומן ביותר בשימוש בכלים. עורבים אשר נמצאים בשבי נצפו משתמשים במקלות ככלי להוצאת מזון מחורים אשר נקדחו בגזעים. הפרטים הצעירים נצפו משתמשים בכלים גם ללא הכשרה או הדרכה מהפרטים הבוגרים, ולכן מעריכים שמין זה הוא בין המינים המעטים של ציפורים אשר מסוגלים להשתמש בכלים בטבע.
רבייה
הנקבות מגיעות לבגרות מינית בשנה השנייה או השלישית לחייהן. הזכרים בדר"כ בשנה הרביעית לחייהם. בניית הקן מתרחשת בסוף חודש מרץ-תחילת אפריל. נקבת העורב מטילה בין 2–5 ביצים מאמצע עד סוף אפריל, ודוגרת עליהם 19–22 ימים, מהם רק 1–2 יגיעו לבגרות. הגוזלים בוקעים בתחילת-אמצע חודש מאי. הגוזלים תלויים בהוריהם במשך 8 החודשים הראשונים, והם יישארו בסביבת המשפחה עד עונת הרבייה הבאה. אם הטלת הביצים הראשונה לא צלחה, הזוג יטיל סבב נוסף, תכונה אשר תורמת למאמצי השיקום של המין.
תרומה לסביבה
אוכלוסיית עורבי הוואי הייתה אחת מאוכלוסיות הציפורים המקומיות הגדולות ביותר בהוואי. להיעלמותם מן הטבע היו השפעות קשות על הסביבה ועל בית הגידול בו שהו, ההשפעה המרכזית ביותר הייתה על פיזור הזרעים של הצמחים המקומיים. רבים מצמחים אלה מסתמכים על אוכלוסיית עורבי הוואי לא רק להפצת זרעים, אלא גם לנביטת זרעים כאשר הזרעים מועברים דרך מערכת העיכול של העורבים, לאחר שהם ניזונים מהם. ללא פיזור זרעים, אין לצמחים שום אמצעי לגדל דור נוסף ולהתרבות. כמו כן, העורב ממלא תפקיד מפתח בתחזוקת מיני צמחים מקומיים רבים, אשר עלולים להפוך כיום לנדירים במערכות האקולוגיות של הוואי, במיוחד ביערות היבשים, כאשר צמחים אלו נותרו ללא מפיץ הזרעים העיקרי שלהם. על כן, היכחדותו של זן עורב הוואי מן הטבע הוא גורם ישיר לבעיה סביבתית ואקולוגית חמורה.
גורמים מאיימים
עורב ההוואי מתמודד עם מספר רב של איומים בטבע, הנחשבים כגורמים מרכזיים בהכחדתו מהטבע. גודל האוכלוסייה הקטן הופך את המין לפגיעים יותר לתנודות סביבתיות, דבר שגם מוביל לצורך גבוהה יותר להתרבות, לעיתים עם מינים אחרים, בעיה שעלולה לגרום לבעיות גנטיות עקב התרבות הטרוגנית. בניגוד לרוב סוגי העורבים, עורבי הוואי לא הסתגלו היטב לנוכחות האדם. רדיפה על ידי בני אדם מהווה איום נוסף על הישרדותם. חקלאים ירו בהם משום שהאמינו שהם מפריעים לגידולים ופוגעים בהם. הציד הלא חוקי נמשך גם לאחר שניתנה הגנה משפטית לעורבים. בני אדם גרמו גם לצמצום שטחי בית הגידול של העורבים בעקבות כריתת יערות עבור חקלאות ועבור הקמת חוות. אובדן כיסוי ההגנה הטבעית של הטבע הפראי חשף את העורבים בפני טורפים מסוכנים. אפרוחיו של עורב הוואי פגיעים עקב עכברושים המטפסים על עצים, ולאחר שהם עוזבים את הקנים שלהם, לחתולים, כלבים ונמיות. כריתת יערות מגבירה גם את שחיקת הקרקע והתפשטותם של צמחים ויתושים פולשניים, אשר מהווים גורם ישיר למחלת מלריית העופות.
מלריית העופות
מלריית העופות (Avian malaria) היא מחלה טפילית של ציפורים, הנגרמת על ידי Plasmodium relictum, הפוגע בציפורים בכל חלקי העולם. בדרך כלל מחלה זו אינה הורגת ציפורים, אולם בבית גידול מבודד כמו הוואי, ציפורים איבדו התנגדות אבולוציונית ואינן מסוגלות להתגונן מפני הנגיף. המפיץ העיקרי שלו הוא היתוש Culex quinquefasciatus, שהגיע לאיי הוואי בשנת 1826.
החזרה לטבע
החזרת עורב ההוואי לטבע החלה בחורף 2016 ונמשכת עד היום. בממוצע כ-15 גוזלים בשנה נולדים בשבי, ומתחילים תהליך של שחרור-רך אשר ירגיל אותם בצורה מבוקרת לסביבה החדשה בה יגדלו. בתהליך הגוזלים מועברים לכלובים מיוחדים בגיל 6 חודשים, בגיל שנה הם משוחררים לכלובים גדולים יותר אשר מדמים את סביבתם הטבעית. בעודם נמצאים במכלאה, מאכילים, מבקרים ומטפלים בהם צוות הפרויקט. לאחר השחרור הם ממשיכים לקבל האכלה משלימה ומעקב צמוד. באזור סביב אתר השיקום ישנה שליטה אינטנסיבית על טורפים.
שיקום
מאמצי השיקום של העורב החלו בשנות ה-70 של המאה הקודמת, ונמשכים עד היום. ב-2014 נמנו 113 פרטים בשביה. כחלק ממאמצי השיקום, בוצעו ניסיונות רבים להרבות את העורבים בשבי. מאמצים שנתגלו כלא יעילים - מחקרים הראו שהנקבות הן בונות הקן העיקרי, ואם זכר עורב ההוואי מבלה יותר מדי זמן בקרבת הקן או מנסה לשהות בתוכו, נקבת העורב מפסיקה בתהליכי בניית הקן ואף מגלה תוקפנות כנגד בן זוגה. דפוס התנהגות זה מעכב את יצירת הביצים, ובממוצע, מספר הביצים שהנקבה מטילה בשביה נמוך בהרבה מן מספר הביצים אותם מטילה בטבע. הרבייה בכלובים גורמת לחלק מהזכרים להפגין אגרסיביות כלפי בנות זוגם וחוסר יכולת להבין מחוות ידידותיות מצידן. על מנת לקבל תוצאות מיטביות ברבייה, חשוב מאוד שהכלובים יהיו כמה שיותר דומים לתנאים הטבעיים בהם חיו העורבים, ושהזכרים החברתיים יהיו אלה שיחיו בכלוב עם הנקבות.
התייבשות
התייבשות היא מצב של מחסור בנוזלים בגוף. שיעור נוזלים תקין חיוני לצורך הפעילות התקינה של המנגנונים השונים שבגוף. בבני אדם, שיעור הנוזלים התקין הוא 60% לגבר ו55% לאשה, ואצל תינוקות הוא מגיע ל-78%.
הסיבות השכיחות להתייבשות הן שתייה בכמות לא מספקת וחשיפה לפרק זמן ארוך לשמש בימים חמים. סיבות אחרות להתייבשות הן מחלות כגון כולרה או דיזנטריה שבהן הגוף מאבד נוזלים רבים מדי דרך מערכת העיכול, כוויות שבהן גדלה כמות המים היוצאת דרך העור בפעפוע והרעלת מזון שבה הגוף עלול לאבד נוזלים בהקאה.
דרגות התייבשות
מבחינים בין שלוש דרגות התייבשות שונות:
תהליך ההתייבשות
במצב התייבשות, מצטמצם נפח הדם והזרמתו לחלק מהאיברים מפסיקה כמעט כליל, זאת על מנת להזרים דם למערכות ולאיברים החשובים יותר (המוח, הלב, מערכת הנשימה, מערכת העצבים ועוד). בין היתר מצטמצמת הזרמת הדם לכליות, ועקב כך סובל האדם שהתייבש מהקאות אשר מביאות לאיבוד נוזלים נוסף, ובכך מחריפות עוד יותר את מאזן הנוזלים בגוף. לרוב, הטיפול במקרה זה הוא קירור הגוף ומתן עירוי. החדרת מחט העירוי במצב זה קשה מאחר שהצמצום בנפח הדם גורם להתכווצות בכלי הדם ההיקפיים.
אבחון
בתינוקות, חום גבוה עשוי להיות אחד מתסמיני ההתייבשות.
טיפול בהתייבשות
בעת הופעת תסמיני התייבשות יש לחדול מכל מאמץ, יש לשתות ולהביא לקירור הגוף, דבר אשר מקטין את האידוי מהעור. בהתייבשות קלה אפשר לתת לנפגע לשתות בעצמו. שתייה ממותקת ובכמויות קטנות באופן רצוף תקל את השתייה על אדם מיובש החש בחילה. בהתייבשות קשה רצוי לערות נוזלים דרך הווריד ולפנות את הנפגע לבית חולים להמשך טיפול.
מנגנון ההגנה של הגוף כנגד התייבשות הוא תחושת הצימאון, אולם מנגנון זה אינו יעיל דיו, מאחר שכמויות המים המרוות את הצימאון קטנות בהרבה מאלה החסרות בגוף. על כן, יש לעודד שתייה מרובה ללא קשר לתחושת הצמא.
דרור בן-דוד
דרור בן-דויד (3 בפברואר 1939, י"ד בשבט ה'תרצ"ט - 31 באוקטובר 2019, ב' בחשון ה'תש"ף) היה מהנדס, ממציא ויועץ אמריקאי - ישראלי. זוכה פרס קפלן לשנת 1983. מאבות טכנולוגיית התיב"ם בעולם. הוגה ומפתח השיטה לחישוב זמני נץ החמה ההלכתי של "לוח ביכורי יוסף" ו"לוחות חי". מזוהה כ"אבי התיב"ם בישראל".
נעוריו
בן-דויד נולד בברוקלין, ניו יורק. אביו יוסף בן-דויד, יליד ירושלים, נכד הרב נתנאל דוידוף מצד אביו והרב שלמה מוסיוף מצד אמו. אמו אסתר, ילידת וילנה, בת הרב יחיאל ישראלי. אביו קרא את שמו דרור לאות חרות ותקומה לאחר ששהה בגרמניה בעת פרעות ליל הבדולח.
בניו יורק למד בישיבת פלטבוש ובישיבת עץ חיים בבורו פארק, בשנת 1953 חזרה משפחתו לישראל והתגוררה בבני ברק.
לימודים וקריירה בארצות הברית
בעצת מפקד חיל האוויר דן טולקובסקי כיוון ללימודי הנדסת תעופה וחלל. בשנת 1958 התחיל את לימודיו בטכניון בחיפה בפקולטה להנדסה אווירונאוטית, ולאחר כשנה עבר לארצות הברית להמשיך את הלימודים ב-polytechnic institute of brooklyn שם קיבל תואר ראשון באווירונאוטיקה.
לאחר נישואיו בשנת 1961 עבר לניו הייבן בקונטיקט והשלים תואר שני באווירונאוטיקה באוניברסיטת ייל, ובמקביל הצטרף לצוות שפיתח את רוטור מסוקי סופר פרלון וסיקורסקי C.H.X בחברת סיקורסקי, ועשה לראשונה שימוש בטכנולוגיית תיב"ם שפיתח בעצמו באופן בלתי פורמלי תוך שיתוף פעולה עם חבריו לצוות. בשנת 1963 הוזמן לנאס"א שם השתתף בפיתוח רכב החלל הראשון בתוכנית אפולו ויישם בה את ראשית השימוש בטכנולוגיית תיב"ם.
בשנת 1965 עבר לסיאטל בוושינגטון ועשה דוקטורט באווירונאוטיקה ומחשבים באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה בהנחיית פרופ' ניקולס הוף, ובמקביל עבד בחברת בואינג שם הופקד על צוות מצומצם לפיתוח ויישום טכנולוגיית סימולציה וניתוח של מבני תעופה מורכבים באמצעות מחשב, בשיטה הקרויה שיטת האלמנט הסופי. באותן שנים טכנולוגיה זו הייתה בראשיתה ובעקבות המערכות שפותחו בענקי התעשייה כדוגמת נאס"א ובואינג, היא התפשטה בעולם במהירות במשך השנים הבאות להוות את הכלי המרכזי אם לא הבלעדי לסימולציה הנדסית של מבנים מורכבים בכל תחומי ההנדסה, כמו גם לתנועות מערכות נוזלים וגזים.
מוגמבו
מוגמבו (באנגלית: Mogambo) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגה קולנועית של סרט הרפתקאות/סרט רומנטי משנת 1953 בבימויו של ג'ון פורד עם קלארק גייבל, אווה גארדנר וגרייס קלי בתפקידים הראשיים.
דרור בן-דוד
קריירה בישראל
בשנת 1969 גויס על ידי משה ארנס לפתח את הטכנולוגיה עבור ישראל בתעשייה האווירית. למרות שמצב הפרויקטים אותם ניהל היו בשיאם, הוא קיבל החלטה לעזוב את בואינג ולקטוע את הקריירה בארצות הברית ועלה עם משפחתו לישראל.
מוגמבו
הסרט צולם בשיטת טכניקולור באפריקה המשוונית הצרפתית ויש בו קטעים רבים של מרחבי אפריקה עם חיות בר, טורפים ועופות.
דרור בן-דוד
קריירה בישראל
בתעשייה האווירית השתתף בפיתוח מטוסים ומל"טים, והיה מראשי פרויקט מטוס לביא. הקים את המנהלה לפיתוח טכנולוגיית תיב"ם, ובתוך מספר שנים העביר את כל מערכי התכנון והייצור מהשיטה הקונבנציונלית לשיטה הממוחשבת. יזם והכין קורס ראשון מסוגו בעולם להנדסת תיב"ם עבור מרכז ההדרכה של התע"א. כיהן כסמנכ"ל התע"א עד פרישתו בשנת 1985.
מוגמבו
התסריט מבוסס על המחזה "אבק אדום" (Red Dust) של וילסון קוליסון משנת 1928. ב-1932 הופק הסרט "אבק אדום" המבוסס על המחזה וגם כאן שיחק קלארק גייבל בתפקיד הראשי.
דרור בן-דוד
קריירה בישראל
במסגרת שירותו במילואים בחיל האוויר היה ממקימי תוכנית תלפיות בצה"ל, ויועץ בתחום התיב"ם והאוטומציה לזרועות ההנדסיים. במקביל שימש פרופסור אורח באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בן-גוריון והיה ממקימי המכון הטכנולוגי חולון.
מוגמבו
אמנם בקדימון לסרט נרמר כי מוגמבו פירושו "הגדול ביותר" אבל מפיק הסרט אמר שלשם הזה אין כל משמעות וכי הוא קבע אותו בגלל דמיונו למועדון לילה מפורסם בהוליווד בשם "מוקנדו" ובגלל הצליל האפריקאי שלו.
דרור בן-דוד
קריירה בישראל
בשנת 1979 יזם והקים את "האיגוד הישראלי לתיב"ם" ועמד בראשו, במטרה לקדם את השימוש בטכנולוגיית תיב"ם בישראל, ובמסגרתו ערך כנסים, תערוכות ומסעי הרצאות בישראל, אירופה וארצות הברית וריכז את כל המידע והחידושים בתחום לחברי האיגוד. בין חברי האיגוד נמנו חברות גדולות ונציגים מהאקדמיה. בשנת 1981 מנה האיגוד כ-700 חברים.
מוגמבו
במרכז הסרט - משולש אהבה בין גבר לשתי נשים. במשך ההסרטה החל רומן בין קלארק גייבל לגרייס קלי שנמשך עוד מספר חודשים לאחר גמר ההסרטה.
דרור בן-דוד
קריירה בישראל
כתב את הערך "תיב"מ" באנציקלופדיה העברית.
אחרי פרישתו
בשנת 1985 פרש מתפקידו בתעשייה האווירית ועבר ללמוד בכולל חזון איש בבני ברק, ובמקביל עסק רבות בייעוץ חוצה תחומים עצום במחשוב, טכנולוגיה וחדשנות. בין היתר לארגונים ומוסדות, גורמים ציבוריים ופרטיים, חברות הייטק, פרויקטים ומיזמים, וועדות שונות בתחומי החינוך, התקשורת, הרפואה והתעשייה.
מוגמבו
אווה גארדנר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה
דרור בן-דוד
אחרי פרישתו
בשנת 1990 נקרא לייעץ ללשכת המדען הראשי במשרד התמ"ת וכן הופקד על תכנון ובחינת פרויקטים רבים ברחבי המדינה. המשיך בתפקיד זה עד סמוך לפטירתו.
בשנת 1991 עבר להתגורר בשכונת הר נוף בירושלים והקים את בית הכנסת "שארית יוסף" בשכונת אונסדורף בעיר, בנשיאות הרב בן-ציון אבא-שאול ובראשות בנו הרב אליהו אבא שאול. במבנה בית הכנסת הקים את "בית מדרש ביכורי יוסף" בו פתח כולל אברכים, הראשון במתכונת "ליבו חפץ".
מוגמבו
תקציר העלילה
ויקטור מרסוול (קלארק גייבל) הוא בעל חווה במרכז אפריקה ובעזרת עובדיו הלבנים ובעיקר הילידים השחורים הוא מתפרנס מארגון מסעי ספארי לתיירים ומצייד ומסחר בחיות בר.
דרור בן-דוד
פרס קפלן
המערכת שפותחה בתעשייה האווירית התפשטה במהירות לתעשייה האזרחית בישראל ושכללה את מערכי התכנון והייצור, בעקבות אישור הממשלה לשחרר את המערכת לשימוש אזרחי. בעד המערכת עצמה ובעד שיפור כלל התעשייה בישראל זכה בשנת 1983 בפרס קפלן.
מוגמבו
תקציר העלילה
יום אחד מגיעה אליו אלואיז קלי (אווה גארדנר) שחבר שלה, מהרג'ה עשיר הזמין אותה למקום אך עזב את החווה לפני שהגיעה. היא בינתיים "תקועה" שם עד לבוא הספינה הבאה. היא אינה רגילה לתנאי המקום אך ויקטור מנסה להרגיל אותה והיא מתחילה להתאהב בו.
דרור בן-דוד
פרס קפלן
בנימוקי הוועדה להענקת הפרס כתבה הוועדה: "פרס לצוות פיתוח מערכת תיב"ם (תיכון וייצור בעזרת מחשב) בראשותו של ד"ר דרור בן-דויד, התעשייה האווירית לישראל. בעד ראשוניות בפיתוח והחדרת השימוש במערכת תיכון וייצור בעזרת מחשב בתעשייה בישראל, וזאת באיכות ויעילות מרובות ובעלות נמוכה ביותר.
מוגמבו
תקציר העלילה
היחסים ביניהם מופרעים כאשר מגיע לחווה הזוג צעיר נורדלי. דונלד נורדלי (דונלד סינדן) ואשתו הצעירה לינדה (גרייס קלי).
דרור בן-דוד
פרס קפלן
המערכת, שתוכננה על ידי הצוות, הביאה להגברת פריון העבודה והייצור בצוותי התכנון והביצוע בממדים גבוהים ביותר ואיפשרה התמודדות עם ייצור מתוחכם, משימה שאי אפשר היה לבצעה בלעדיה.
מוגמבו
תקציר העלילה
דונלד הוא אנתרופולוג המבקש לערוך מחקר על גורילות בתחילה הוא סובל מחום גבוה, מרסוול מטפל בו בנאמנות ולינדה מתחילה להתאהב בו. בינתיים הספינה שהשיטה את קלי מהחווה התקלקלה וקלי חוזרת לחווה.
דרור בן-דוד
פרס קפלן
''המערכות שפותחו מאפשרות תיכון המוצר, בדיקתו, שיפורו, הכנתו לייצור וייצורו בעזרת מערכת משולבת של חומרה (מחשבים, צגים גרפיים ומכונות סרטוט אוטומטיות), תוכנה ובסיסי נתונים מרכזיים עם אמצעי ייצור. מערכות מחשוב אלה הותאמו אחת לשנייה ועובדות כמערך אחד משולב.''
מוגמבו
תקציר העלילה
כולם יוצאים לספארי הגורילות. הרומן בין לינדה למקסוול פורח למגינת ליבה של קלי. דונלד לא מודע לרומן בין אשתו למקסוול. מקסוול משוחח איתו ועד מהרה הוא חש עד כמה דונלד אוהב את אשתו. בעת הצייד נאלץ מקסוול לירות בגורילה שתוקפת את דונלד.
דרור בן-דוד
פרס קפלן
''פיתוח זה הביא להתייעלות רבת היקף בפעולות התיכון והייצור של אבות טיפוס וחסך אלפי שעות עבודה. החסכונות המוכחים בזמן ביצוע נעים בין מחצית ועד לתשעים אחוז מהזמן שהיה דרוש בתהליכים קונבנציונליים.''
מוגמבו
תקציר העלילה
בחזרה לחווה מקסוול מחליט לנתק את קשריו עם לינדה. הוא משתכר וכשקלי נכנסת לאוהל שלו הם מתחילים להתעלס. לינדה מוצאת אותם ביחד ובלהט קנאה היא שולפת את אקדחו של מקסוול ופוצעת אותו בזרוע. למחרת עוזבים כולם את החווה. מקסוול מבקש מקלי להישאר בתחילה היא מסרבת, אבל כשהיא רואה אותו על החוף היא קופצת מהסירה, מגיעה למקסוול בשחייה ונופלת בזרועותיו.
דרור בן-דוד
פרס קפלן
הצוות הצליח לפתח את מערך התיב"ם ברמת תחכום ומורכבות מהגבוהים בעולם, וזאת בהשקעת כוח-אדם נמוכה ביותר ובחלק השמיני מעלות הפיתוח של מערכות דומות בחו"ל, המערכת שפותחה הותאמה ליישום על ציוד מחשבים וציוד תיב"ם היקפי זול במיוחד, דבר המאפשר הכנסת הטכנולוגיה ככלי סטנדרטי לתהליך העבודה.
לוח ביכורי יוסף
בן-דויד רתם את מומחיותו לפתור את המבוכה בקביעת זמן נץ החמה ההלכתי, ומהיכרותו עם מערכות טכנולוגיות חדשות בעולם מצא שישנה אפשרות לבנות לוח לחישוב זמן נץ החמה על בסיס מערכות טכנולוגיות בדיוק חסר תקדים של רבע דקה. בין השנים 1991–2001 פיתח את השיטה והמערכת לחישוב זמני נץ החמה של "לוח ביכורי יוסף" ו"לוחות חי" המבוסס על חישובים טכניים בשיטת DTM ו-SRTM.
בשנת 1994 פרסם גרסה ראשונה של הלוח למספר שכונות בירושלים, בשנת 1995 פרסם גרסה לכל העיר, בשנת 1998 פרסם גרסה לכל הארץ ובשנת 2001 פרסם גרסה עולמית.
בין הרבנים שקיבלו את הלוח והסכימו עם השיטה: הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב חיים פינחס שיינברג, הרב יוסף שלום אלישיב, הרב עובדיה יוסף והרב מאיר מאזוז. כיום שיטת החישוב של לוח ביכורי יוסף לזמני נץ החמה ההלכתי זוכה לקונצנזוס גם בחלק ניכר מהמתנגדים לשעבר, והם משולבים ברוב המכריע של לוחות השנה לזמני היום.
לואיז ברילי
לואיז ברילי (באנגלית: Louise Brealey; נולדה ב-27 במרץ 1979), הידועה גם בשם לו ברילי, היא שחקנית, סופרת ועיתונאית אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהופעותיה בדמות האחות רוקסן בירד בסדרה "חדר מיון" ובתפקיד מולי הופר בסדרה "שרלוק".
ביוגרפיה
ברילי נולדה בבוזיט שבמחוז נורת'האמפטונשייר באנגליה. היא למדה בבית הספר קימבולטון, והמשיכה ללמוד היסטוריה באוניברסיטת קיימברידג'. אחר כך למדה משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק אצל המורה לליצנות פיליפ גולייה.
כתיבה
ברילי כתבה ביקורות וטורים על קולנוע, אמנות ומוזיקה מאז נעוריה. היא כתבה עבור מגזינים שונים בהם "Premiere UK", "אמפייר", "רדיו טיימס", "SKY", מגזין המוזיקה "The Face", מגזין הקולנוע "Neon", ו-"Total Film". היא ערכה את הספר "Anarchy and Alchemy: The Films of Alejandro Jodorowsky" שיצא לאור ב-2007 בהוצאת "Creation Books".
עד אפריל 2009 הייתה ברילי סגנית עורך של מגזין "Wonderland". היא ראיינה את ליב טיילר בכתבת השער בפברואר/מרץ. המחזה הראשון שכתבה "האפיפיורית יוהנה" הוצג ב-2013 על ידי התיאטרון הלאומי לנוער.
טלוויזיה
הופעת הבכורה של ברילי בטלוויזיה הייתה בסדרת הדרמה של ה-BBC "חדר מיון" בדמות האחות רוקסי בירד. ב-2005 גילמה את ג'ודי סמולוויד בסדרת הטלוויזיה "הצוואה", עיבוד של ה-BBC לרומן "בית קדרות". אחר כך שיחקה בסדרה הקומית "מאיו" בדמות אנוראק, העוזרת של מאיו (אליסטר מק'גוון). הסדרה ירדה אחרי עונה אחת בלבד. היא נבחנה לתפקיד רוז טיילר, המלווה של הדוקטור בסדרה "דוקטור הו".
ברילי שיחקה בתפקיד משני בסדרה "חוק וסדר: UK".
ברילי גילמה את דמותה של מולי הופר בארבע עונות של סדרת הדרמה "שרלוק" של סטיבן מופאט ומארק גאטיס.
תיאטרון
הופעת הבכורה של ברילי בתיאטרון הייתה בשנת 2001 בדמות סופי בת ה-14 בהפקה של מקס סטפורד-קלארק של המחזה "Sliding With Suzanne" מאת ג'ודי אפטון בתיאטרון רויאל קורט שבלונדון.
ב-2005 שיחקה ברילי בתפקיד ילדת הפלא תומסינה במחזה "ארקדיה" מאת טום סטופארד בתיאטרון בריסטול אולד ויק. ב-"The Mail on Sunday" תוארה הופעתה כ"מצוינת", ובדיילי טלגרף נכתב "הערב שייך לתומסינה של לו ברילי".
אחר כך כיכבה במחזה זוכה הפרסים "After The End" עבור תיאטרון Paines Plough, שהוצג בתחילה ברוסיה וביולי 2006 הוצג באוף ברודוויי.
ברילי עבדה פעמיים עם סר פיטר הול. הפעם הראשונה הייתה ב-2007 שבה הופיעה בתפקיד הראשי במחזה "נל הקטנה" מאת סיימון גריי לצדם של מייקל פנינגטון וטים פיגוט-סמית. המחזה מבוסס על הספר "האישה הנעלמת" מאת קלייר טומלין, ביוגרפיה על אלן טרנן שהייתה אהובתו של צ'ארלס דיקנס. המחזה מתאר את סיפור חייה מגיל 17 עד 44. ברילי זכתה לשבחים על הופעתה שתוארה כ"מצוינת" (דיילי מייל), "מרשימה" (The Stage), "משכנע מאוד" (אינדפנדנט), ו"מדהים" (British Theatre Guide)
שנה אחר כך ליהק אותה הול לתפקיד סוניה בהפקה של המחזה "הדוד וניה" שהוצג בתיאטרון רוז בלונדון. באינדפנדנט השוו את הופעתה לג'ואן פונטיין בסרט "רבקה".
ב-2011 גילמה את הבת של ג'וליאן באראט ודון מקיצ'ן במחזה "מבקר המדינה" בבימויו של ריצ'רד ג'ונס.
ב-2012 הופיעה ברילי עם סטיבן מנגן במחזה "Birthday" מאת ג'ו פנהל בבימויו של רוג'ר מיצ'ל, וגילמה שלוש דמויות, קסנדרה, אנדרמאכה והלן מטרויה, במחזה "נשות טרויה" בתיאטרון גייט בלונדון.
רדיו
ביולי 2008 שיחקה ברילי בדמות פומפיליה קומפריני בעיבוד ל-"The Ring and the Book" ששודר ברדיו 4 של ה-BBC בתוכנית "Classic Serial".
ברילי גילמה את אנה במחזה הרדיופוני "The Wall" מאת אד האריס ששודר בפברואר 2011. ב-9 בדצמבר 2014 שיחקה ברילי בדמות "זינברה" בעיבוד של רדיו 3 ל-The Wager מאת ג'ובני בוקאצ'ו בהגשת טרי ג'ונס.
ב-2014 השתתפה ברילי בעיבוד הרדיופוני של הספר "בשורות טובות" מאת ניל גיימן וטרי פראצ'ט.
ברילי השתתפה בקריאת ספר השמע על פי הספר "הבחורה על הרכבת" מאת פולה הוקינס בתפקיד מייגן היפוול.
סטיבן מלורי
סטיבן ראסל מלורי (באנגלית: Stephen Russell Mallory; 1812 – 9 בנובמבר 1873) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כסנאטור דמוקרטי מטעם פלורידה משנת 1851 ועד 1861, עת פרשה מדינתו מן האיחוד ערב פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית. במשך רוב תקופת כהונתו בסנאט הוא שימש כיושב ועדת הצי. הייתה זו תקופה של רפורמות מהירות בצי והוא עמד על כך שהספינות של צי ארצות הברית צריכות להיות ברמת כשירות זהה לאלו של בריטניה ושל צרפת, הציים המרכזיים ביותר בעולם באותה תקופה. הוא גם ניסח הצעת חוק שקבעה פרישת חובה לקצינים בצי שלא עמדו בדרישות תפקידיהם והגיש אותה לקונגרס.
אף על פי שהוא לא היה אחד המנהיגים הבולטים בתנועה לפרישת מדינות הדרום מן האיחוד, קיבל מלורי את החלטתה של מדינתו לפרוש. כאשר הוקמה קונפדרציית המדינות של אמריקה ("הקונפדרציה"), הוא מונה כמזכיר הצי בקבינט של נשיא הקונפדרציה, ג'פרסון דייוויס. הוא החזיק במשרה זו במשך כל שנות קיומה של הקונפדרציה. בשל אדישותם של רוב אנשי הקונפדרציה לתחום הימי, עלה בידו של מלורי לעצב את דמותו של צי הקונפדרציה על פי עקרונותיו כפי שהוא למד אותם בעת כהונתו בסנאט. כמה מרעיונותיו, כמו שילוב שריון בבניית הספינות, נחלו הצלחה והפכו לתקן שאומץ על ידי ציים ברחבי העולם. מאידך, צי הקונפדרציה היה לרוב מוגבל בשל חוסר יעילות מנהלתית במחלקת הצי. במהלך המלחמה, הוא הוחלש פוליטית בשל חקירה שביצע הקונגרס של הקונפדרציה במחלקת הצי בשל כישלונה להגן על ניו אורלינס. לאחר חודשים של עדויות, הגיעה וועדת החקירה למסקנה שלא קיימת שום עדות לפעילות שגויה מצדו של מלורי.
מלורי התפטר מתפקידו לאחר שממשלת הקונפדרציה נמלטה מריצ'מונד בתום המלחמה והוא וכמה מעמיתיו לקבינט נכלאו באשמת בגידה. לאחר יותר משנה במאסר, התרככה דעת הקהל ונשיא ארצות הברית אנדרו ג'ונסון העניק לו חנינה. מלורי שב לפלורידה, שם הוא פרנס את משפחתו בשנותיו האחרונות כאשר שב לעיסוקו בעריכת דין. בשל אי יכולתו להחזיק במשרה ציבורית על פי תנאי החנינה, הוא המשיך להביע את דעותיו בכתיבת מכתבים למערכת. בריאותו החלה להתדרדר, אף על פי שתפקודו לא נפגע עד לימיו האחרונים.
מלורי היה אביו של סטיבן מלורי הבן, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית וסנאטור בזכות עצמו מטעם פלורידה.
ראשית חייו
סטיבן מלורי נולד בטרינידד שבאיי הודו המערבית הבריטיים ב-1812. הוריו היו צ'ארלס ואלן מלורי. אביו היה מהנדס בניין, במקור מרדינג, קונטיקט, שעבד בטרינידד, שם הוא הכיר את אלן ראסל, ילידת אירלנד ונשא אותה לאישה. לשניים נולדו שני בנים.
ב-1820 עברה המשפחה לארצות הברית והתיישבה ב-קי וסט, פלורידה. סטיבן הצעיר נשלח לבית ספר ליד מוביל, אלבמה, אך לימודיו שובשו עם מותו של אביו. אחיו הגדול של סטיבן, ג'ון, מת גם הוא באותה תקופה. כדי לפרנס את עצמה ואת בנה, פתחה אלן מלורי בית הארחה לימאים. לאחר מכן היא שלחה את בנה כדי שימשיך את לימודיו באקדמיה המורבית בנצרת, פנסילבניה. אף על פי שכל ימיו החזיק מלורי באמונה הקתולית, הוא ידע לספר רק שבחים על החינוך שהוא זכה לקבל במוסד זה. לאחר שלוש שנים לא יכלה אמו יותר לעמוד בתשלומי שכר הלימוד, וב-1829 הוא הפסיק את לימודיו ושב הביתה.
בגרותו בפלורידה
מלורי הצעיר עבר את הכשרתו במשפטים בלשכתו של השופט ויליאם מרווין. בשל מיקומה הגאוגרפי, שימשה קי וסט כנמל מקלט לספינות שנקלעו לסערות ובשל אותה סיבה נמצאו באזור ספינות טרופות רבות. מרווין נחשב כבר סמכא במשפט ימי, במיוחד בחוקים הקשורים לשברי הספינות ולהצלה, ומלורי התדיין איתו במקרים רבים הקשורים לנושא. הוא נודע כאחד מעורכי הדין הטובים במדינה.
הקריירה שלו שגשגה וב-1838 הוא נשא לאישה את אנג'לה מורנו, בת למשפחה עשירה דוברת ספרדית שחיה בפנסקולה, פלורידה. הזוג הביא לעולם תשעה ילדים, מתוכם חמישה מתו בצעירותם. אלה שהגיעו לבגרות היו שתי הבנות מרגרט ("מגי") ורובי, ושני הבנים סטיבן ראסל הבן ("באדי") ואטילה ("אטי"). באדי הלך בעקבות אביו אל הפוליטיקה ולימים כיהן כסנאטור.
מלורי שימש בכמה תפקידים ציבוריים שוליים, החל משנת 1832, אז נבחר לשמש כמרשל של העיירה. אחת מהמשרות הראשונות בשכר בהן הוא החזיק הייתה קצין מכס, משרה בה הוא הרוויח שלושה דולרים ליום. בהמשך מינה אותו הנשיא ג'יימס פולק כגובה מכס. לפני נישואיו, התגייס מלורי לצבא והשתתף במלחמת הסמינול (1837-1835). הוא גם נבחר כשופט של מחוז מונרו וכיהן בתפקיד זה בין השנים 1837 – 1845.
ב-1850, הבדלי ההשקפה שבסופו של דבר הציתו את מלחמת האזרחים הובילו לכינוסה של ועידה בנאשוויל, טנסי למטרת הגדרתה של מטרה משותפת לפעולה לכל מדינות העבדות בדרום. אף על פי שמלורי לא החזיק בשום משרה ברמה מדינתית, הוא היה בעל מעמד מספיק במפלגה הדמוקרטית כדי שיבחרו בו כנציג חלופי לוועידה. שיקולים אישיים מנעו ממנו מלהשתתף, אך הוא הביע את הזדהותו עם מטרות הוועידה במכתב שהודפס בעיתוני פלורידה.
סנאטור
תקופת כהונתו של הסנאטור מפלורידה דייוויד לוי יולי תמה ב-1850. הוא שאף להיבחר מחדש, אך הוא היה מזוהה עם תומכי העבדות ועורר את חמתם של כמה בעלי אינטרסים כלכליים במדינה. המתונים בפלורידה שהעדיפו לשתף פעולה עם האיחוד עדיין שלטו במפה הפוליטית במדינה ועלה בידם להביא לבחירתו של מלורי במקומו של יולי הרדיקלי. תהליך הבחירה בבית המחוקקים של פלורידה היה בלתי מסודר ויולי הביע את מחאתו, כולל בסנאט עצמו. הסנאט קבע שבית המחוקקים פעל על פי סמכותו ובחירתו של מלורי אושרה.
את רוב פועלו של מלורי בסנאט ניתן לתאר כמתן חסות טיפוסית לחקיקה שתפיק תועלת למדינתו. בחסותו של מלורי העביר הסנאט הצעת חוק שהביאה תועלת למסילות הברזל של פלורידה, ואחרת שאישרה את מכירת כמה משמורות האלונים שהוחזקו על ידי הממשל הפדרלי עבור הצי. שתי הצעות חוק אלו נפלו בבית הנבחרים. להצלחה רבה יותר הוא הגיע בהצעות חוק שמטרתן הייתה המשך המערכה המתמשכת נגד שבטי הסמינול, אם כי נראה שבעיה זו חרגה מעבר לתחומיה של פלורידה. הצעות חוק אלו אמורות היו לקבוע תשלומי פיצויים לאנשים שסבלו ממתקפותיהם של האינדיאנים ובהמשך הגדירו את התהליכים של גירושם מהמדינה. מלורי גם הגיש הצעות חוק להקמתם של בתי חולים בערי נמל בפלורידה. אף אחת מהצעות חוק אלו לא נחשבה ליוצאת מן הכלל באותה תקופה.
יושב ראש הוועדה לענייני הצי
מלורי הוצב בוועדת הסנאט לענייני הצי. תפקידו זה נעשה משמעותי כאשר הנשיא מילרד פילמור המליץ במסר שלו לקונגרס ב-13 בדצמבר 1851 לפעול בשני נושאים. העניין הראשון היה בעיית הקצינים הבלתי יעילים של הצי. באותה תקופה, הקידום היה מבוסס אך ורק על ותק ולא הייתה קיימת שום מדיניות להעברה מתפקידם של קצינים שלא היו כשירים או שלא מילאו את תפקידיהם כראוי. העניין השני היה סוגיית המשמעת. עונש המלקות הוצא מחוץ לחוק כבר בקונגרס הקודם, ורבים מרבי החובלים הוותיקים סברו שהמשמעת בספינותיהם התדרדרה. הם ביקשו לשוב לאמצעים הישנים להשלטת המשמעת או לכל הפחות שיונהג תחליף סביר שיאפשר להם להשליט את מרותם.
חידוש נוסף שנשקל אז היה הכנסת השימוש באניות מחופות שריון. מלורי הקדים במידה מסוימת את זמנו, כשהוא תמך בהתלהבות בחיפוי האניות בברזל לפני שתעשיית המתכות בארצות הברית הייתה מסוגלת לספק אותו בכמויות הדרושות. שום אנייה משוריינת לא נכנסה לשירות כאשר היה מלורי בסנאט, מאחר שכל רגע צץ פגם אחר. הוא דיבר בעד הרחבת ההקצבה לאניות מחופות שריון שהיו מיועדות להגנת נמל ניו יורק, שנקראו "מערכת סטיבנס" על שם מי שעיצב ובנה אותן, רוברט ל. סטיבנס. השדריות שלהן הונחו ב-1842 אך הן בנייתן לא הושלמה ב-1853 כאשר מלורי העלה את הטיעון שלו. הטיעון שלו היה בלתי מוצלח, שכן הסנאט לא הסכים להמשיך ולממן את המיזם, אך בנאום התמיכה שלו במיזם הוא הביע כמה מהעקרונות שהנחו את החשיבה שלו כאשר בהמשך הוא היה למזכיר הצי של הקונפדרציה.
משבר הפרישה
כמי שייצג מדינה שנמצאת בדרום עמוק, לא יכול היה מלורי להימנע מלנקוט עמדה בסוגיות שפילגו את האומה האמריקאית. השאלה צצה כאשר הסנאט שקל את קבלתה של קנזס לאיחוד. הצעת "חוקת לקומפטון" אפשרה את העבדות בקנזס והיו כאלו שהתנגדו להנהגת העבדות בטריטוריות החדשות. סנאטור פרסטון קינג מניו יורק נשא נאום תוקפני של שעתיים על החוקה ועל המדיניות הדרומית בכלל ובעקבותיו מלורי השיב במה שהביוגרפים שלו תיארו כ"נאום המרשים ביותר שלו בסנאט". קטע אחד בנאומו הציג את ההיגיון של בעלי העבדים באי-רצונם לקבל את דעת הרוב. בהתייחסו לשאלה אם החוקה אושררה על ידי העם, הוא אמר: "למדינות הוענק, ותמיד ניתן להעניק להן, את הכוח הפוליטי כלפי מיעוט. הן תמיד יכולות לפסול את החוקים הנוגעים להחזקת אחוזות, על תשלום מס, על הקצאת המיליציות או בנוגע לצבע העור. אך מי שהמדינה בוחרת להעניק לו את הסמכות שלה, הוא העם". הוא חזה את שקיעת כוחן היחסי של מדינות העבדות, אף על פי שבאותה תקופה הוא לא האמין שפרישה תהיה הכרחית. הוא סיכם את הערותיו בהבטחה לדבוק בהחלטת הדרום בכל מקרה: "אין זה תפקידי להתוות את הדרך שהדרום, בחוכמתו, יבחר. אך אדוני, ...אני עם הדרום בלב שלם ואני אתמודד עם זה ללא כל התלבטות".