cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האחים אזולאי
קורות חיים
השיר הראשון שהאחים הפיקו היה שיר הודי בשם "איצ'יקידנה" שבוצע על ידי הזמר והמלחין נעים רג'ואן. מרגע יציאתו, הפך השיר ללהיט גדול בארץ. הצלחתו של השיר עודדה את האחים להמשיך את עבודתם בתחום ולתת מענה מוזיקלי לציבור המאזינים המזרחי שהלך וגדל לנוכח העלייה הגדולה מארצות ערב באותן השנים. האחים החלו לגייס אמנים מתחילים, בעיקר מתחום הזמר המזרחי, כאשר אחד מאמנים אלו היה יוסף (ג'ו) עמר, שהפך עם השנים לטרובדור הגדול של הז'אנר המזרחי. הצלחותיו של עמר עם שני שיריו הראשונים: "שיר השיכור" ו- "שלום לבן דודי", הקנו לאחים אזולאי הצלחה רבה.
בתחילת שנות ה-60 החליטו האחים אזולאי להקים חברת תקליטים מקצועית שנקראה בפשטות - "האחים אזולאי". החברה הקליטה, הפיקה והפיצה מוזיקה בסגנונות מזרחיים מגוונים: ערבי, תימני, מרוקאי, טריפוליטאי, יווני וישראלי. כחלק מפעילותם, האחים עבדו עם אמנים כגון: אריס סאן, טריפונס, גאולה ברדה, יוסף "מנגו" בוארון, ויטו ג'רבי, סופה כחלון, זוהרה אלפסיה, גבי שושן, בני אלבז, אהובה עוזרי, סמיר שוקרי, שייך מואיז'ו, עופר לוי, צביקה פיק ועוזי פוקס.
פעילות כיום
החנות המקורית של האחים אזולאי עדיין קיימת ביפו – ברחוב רזיאל מול מגדל השעון. בחנות עצמה ניתן למצוא בעיקר תקליטים של מוזיקה יהודית-דתית, תחום בו האחים מתרכזים בימים אלו.
ז'וזפ אסקולה
ז'וזפ אסקולה אי סגלס (בקטלאנית: Josep Escolà i Segalés; נולד ב-28 באוגוסט 1914 בברצלונה שבקטלוניה, נפטר ב-7 במרץ 1998) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת החלוץ. אסקולה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו בברצלונה, וייצג גם את נבחרות ו. לאחר פרישתו ממשחק ב-1948 אימן אסקולה מספר קבוצות, ובהן לבאנטה וסבדל. אסקולה הוא אחד מהראשונים בטבלת מלכי השערים של מועדון הכדורגל ברצלונה בכל הזמנים.
קריירה
אסקולה החל את הקריירה שלו במדי קבוצה שבסיסה בשכונת מגוריו ב-1933. כעבור שנה עבר לברצלונה, ואת הופעת בכורתו בליגת העל הספרדית ערך תחת הדרכתו של פרנץ פלאטקו ב-2 בדצמבר 1934. כבר בבכורתו הבקיע את השער הראשון מבין רבים במדי ברצלונה. בעונתו הראשונה במועדון עזר לו לזכות באליפות קטלוניה. בעונה הבאה, תחת ממשיך דרכו של פלאטקו, פטריק אוקונל, זכתה הקבוצה באליפות קטלוניה נוספת והגיעה לגמר גביע ספרד. לקראת סוף משחק הגמר מול ריאל מדריד, במצב של 2-1 למדריד, נפסקה בעיטת עונשין לטובת ברצלונה. אסקולה בעט את הכדור, אך שוער היריבה ריקארדו זאמורה הדף את הכדור בצורה מרהיבה, ובכך מנע מברצלונה להשוות ולהביא את המשחק להארכה.
מלחמת האזרחים הספרדית שפרצה ב-1936 גרמה להשעיית הליגה. כתוצאה מכך השתתפה ברצלונה ב"ליגה התיכונה", שהשתתפו בה קבוצות מהרפובליקה הספרדית השנייה. אסקולה עזר לקבוצתו לזכות בתואר. לאחר מכן, כאשר היה בלתי אפשרי לארגן את הטורניר מחדש עקב חלוקת הרפובליקה, יצא המועדון למסע באמריקה במטרה לגייס כספים, בין היתר. הקבוצה שיחקה 14 משחקים מול קבוצות אמריקניות.
רבים מחברי הקבוצה, ובהם אסקולה, החליטו לא לחזור לספרד בשל המלחמה. לכן, אסקולה הצטרף לקבוצה הצרפתית סטה, שהייתה מהבולטות בצרפת באותה תקופה. הוא נשאר בקבוצה עד 1940 ועזר לה לזכות באליפות השנייה בתולדותיה.
עם תום המלחמה, הטיל השלטון חרם של שש שנים על השחקנים שברחו מספרד. אף על פי כן, נשיא מועדון הכדורגל ברצלונה אנריקה פיניירו פעל למען מתן אישור לשחקני הקבוצה לשחק. אכן, אסקולה ושחקנים נוספים הורשו לשחק ב-1941, באמצע עונת 1940/1941. בעונה הבאה, עונה בה אסקולה שיחק רק בתשעה משחקי ליגה, נאלצה הקבוצה להתמודד עם מאבקים כנגד ירידה לליגת המשנה. אי לכך, הצליח המועדון לזכות בגביע הגנרל (השם שניתן לגביע ספרד בימים אלו), לאחר ניצחון 4-3 בגמר עם שני שערים של אסקולה.
כמו כן, אסקולה היה מעורב גם במשחק השנוי במחלוקת בגביע הגנרל כשנה לאחר מכן. במשחק הראשון מבין השניים, שנערך בלס קורטס, ברצלונה ניצחה על אף שהשופט איפשר לשחקני ריאל מדריד לתקל בעוצמה את שחקני ברצלונה, ובהם אסקולה, שנאלץ לפרוש מהמשחק במהלכו. במשחק הגומלין ברצלונה הובסה 11-1, ולפי טענות, איימו תומכי השלטון הפאשיסטי (שתמך בעצמו בריאל מדריד) על חייהם של שחקני ברצלונה, ובהם אסקולה.
לאחר מכן החלה הקבוצה לשגשג, עם אסקולה במדיה, וזכתה בשלוש אליפויות ובגביע הלטיני. ב-1949, בתום עונה בה זכתה הקבוצה באליפות, פרש אסקולה ממשחק.
לאחר פרישתו המשיך אסקולה לעסוק בתחום הכדורגל, אך כמאמן. הוא אימן מספר קבוצות - בדאלונה, סבדל, קאסטיון ולבאנטה. ללבאנטה עזר להעפיל מהליגה השלישית לליגה השנייה. תפקידו האחרון בתחום הכדורגל היה אימון קבוצת הילדים של מועדון הכדורגל ברצלונה.
נבחרות ספרד וקטלוניה
אסקולה שיחק בעשרה משחקים של נבחרת קטלוניה והבקיע שני שערים, בין 1934 ל-1948. במדי נבחרת ספרד הופיע פעמיים - שתי הפעמים היו מול נבחרת פורטוגל ושתיהן הסתיימו בתוצאה תיקו 2. הראשונה הייתה ב-2 בינואר 1941 והשנייה הייתה ב-11 במרץ 1945.
יעקב קוסטרינסקי
ד"ר יעקב קוסטרינסקי (1896 – יולי 1982) היה אגרונום, מוותיקי התחנה לחקר החקלאות, חוקר פלחה.
ביוגרפיה
קוסטרינסקי נולד בשנת 1896 בכפר ליד בריסק. הוא למד בישיבה ובמלחמת העולם הראשונה היה קצין בחיל הפרשים של צבא רוסיה, וממקימי הצבא האדום. הוא למד חקלאות בבית הספר לחקלאות בחרקוב והיה חבר בצעירי ציון והחלוץ. בשנת 1924 הוא הוגלה לשלוש שנים לקירגיזיה בגלל פעילותו הציונית, ושם הועסק כאגרונום ממשלתי. לאחר שנה הוסכם על קיצור עונשו בתנאי שיעזוב את ברית המועצות וקוסטרינסקי עלה לארץ ישראל בסוף 1925. הוא התיישב בנהלל ועבד בחקלאות כדי להכיר את החקלאות הישראלית, בערבים לימד עולים חדשים עברית. עם הקמת תחנת הניסיונות ליד גבת, הוזמן קוטרינסקי לעבוד בתחנה. לאחר פטירתו של מנהל התחנה בגבת, מרדכי וילקנסקי, בשנת 1935, עבר לרחובות למרכז של התחנה לחקר החקלאות. בשנת 1956 הוא סיים לימודי תואר שלישי באוניברסיטה העברית בירושלים.
מפרץ בלמונט
מפרץ בלמונט (באנגלית: Belmont Bay) הוא מפרץ הממוקם לחוף האוקיינוס האטלנטי בשפך נהר אוקוקוון, במדינת וירג'יניה שבארצות הברית.
יעקב קוסטרינסקי
ביוגרפיה
קוסטרינסקי התמחה במחקר הפלחה ועסק במיוחד בטיפוח זנים שיאפרו גידול של דגנים שונים בישראל בחקלאות ממוכנת. הוא עסק בין השאר בטיפוח חיטה, שיפון, חריע וחמצה. מחקר רב השקיע בניסיונות להחזיר את גידול השומשום לישראל, גידול שהיה נושא עבודת הדוקטורט שלו. הוא הוציא שני כרכים בשם "גידול תבואות" על גידול הפלחה בישראל, ספרים שנחשבו לתנ"ך של גידולי השדה בישראל.
מפרץ בלמונט
המפרץ ממוקם בין מחוז פיירפקס, ומחוז הנסיך ויליאם.
יעקב קוסטרינסקי
ביוגרפיה
בשנת 1964 קיבל את פרס העבודה.
מפרץ בלמונט
לחופי המפרץ מצויים שמורת הטבע הלאומית אליזבת הרטוול מייסון נק, והפארק המדינתי מייסון נק שבמחוז פיירפקס, ושמורת הטבע הלאומית נהר אוקוקוון שבמחוז הנסיך ויליאם.
המפרץ נקרא על שם מבנה בשם זהה שנבנה במקום בשנת 1730 על ידי קטסבי קוק - אשר כיהן כפקיד המחוזי של בית המשפט של מחוז הנסיך ויליאם באותה עת.
יוסי הראל
יוסף (יוסי) הראל (4 בינואר 1918 - 26 באפריל 2008) היה מפקד אוניות מעפילים, בהן הספינה "אקסודוס". מראשי קהילת המודיעין הישראלית.
ראשית דרכו
נולד בשנת 1918 כיוסף המבורגר למשה מרדכי ובתיה המבורגר בירושלים. היה דור שישי למשפחתו בארץ ישראל. הוא, אחיו התאום נתן והוריו ידעו עוני ומחסור והראל נאלץ לצאת לעבוד בגיל צעיר במקום ללמוד. בנעוריו, היה הראל אחד הראשונים שהצטרפו ליחידה החדשה שהקים יצחק שדה, הנודדת. לאחר מכן הצטרף הראל לפלוגות השדה והשתתף במבצע העלייה לחניתה ב-21 במרץ 1938..
בימי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הצטרף לארגון "ההגנה" ולחם בשורות פלגות הלילה המיוחדות בפיקודו של צ'ארלס אורד וינגייט,. וינגייט העריך מאוד את הראל והשניים היו לידידים. הראל, שהצטיין בזריקת רימוני יד בשדה הקרב והרשים את וינגייט באומץ ליבו כונה על- ידו "The Bomber". במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף לפלי"ם. בין היתר לקח חלק בפעולות החוליה לחבלה ימית כנגד ספינות המשמר הבריטיות.
בהעפלה
בתקופת ההעפלה פיקד הראל על ארבע אוניות מעפילים: "כנסת ישראל", שתי אוניות ה"פאנים": "עצמאות" ו"קיבוץ גלויות", וגולת הכותרת: "אקסודוס" ("יציאת אירופה תש"ז"). ארבע אוניות אלה הובילו לארץ ישראל כ-25,000 מעפילים, כשליש מן המעפילים שעלו לארץ בתקופת ההעפלה.
הפיקוד על "כנסת ישראל"
האוניה הראשונה עליה פיקד הראל (יחד עם בנימין ירושלמי) הייתה "כנסת ישראל", שיצאה בנובמבר 1946 מנמל בקר ביוגוסלביה, כשעל סיפונה כ-3,400 מעפילים. הראל תרגל את המעפילים לגלות התנגדות לא חמושה מול הבריטים. כשהגיעה סמוך לנמל חיפה, הקיפו אותה משחתות בריטיות, וכשהבריטים ניסו להוריד בכוח את המעפילים, פרץ מאבק אלים שבמסגרתו נהרגו שני מעפילים וחייל בריטי אחד. לאחר שהושלכו רימוני גז לאונייה, נתן הראל פקודה למעפילים להיכנע וכל מעפילי האונייה גורשו למחנות המעצר בקפריסין.
הפיקוד על אקסודוס
מסעה של "אקסודוס" בשנת 1947, הפך למיתוס לאומי. הספינה ועליה 4,554 מעפילים ניצולי השואה הגיעה לחופי ארץ ישראל והוכנעה על ידי חמש משחתות בריטיות לאחר קרב שארך שעות. הראל החליט להיכנע באומרו:.
רב החובל של "אקסודוס", יצחק (אייק) אהרונוביץ' (שהיה אחראי על השטת הספינה בעוד שהראל היה מפקדה), חלק על החלטתו שלא לפקוד על המעפילים להילחם בבריטים, אך כיבד אותה. בהיוודע דבר מותו של הראל אמר עליו אהרונוביץ' לכתב ידיעות אחרונות:
פרשת מסע התלאות של "אקסודוס" הונצחה בספרי זכרונות רבים בעברית. בזכות הספר "אקסודוס" של הסופר היהודי-אמריקאי ליאון יוריס, שראה אור בשנת 1953 והפך לסרט קולנוע בשם אקסודוס בשנת 1960, הפכה האונייה לערך היסטורי כלל עולמי. בסרט (שעלילתו מתבססת באופן רופף ביותר על סיפורה של "אקסודוס" האמיתית), היה בן דמותו של הראל, כמפקד האונייה, השחקן פול ניומן. בספר ובסרט ניתן לו השם ארי בן כנען.
בקהילית המודיעין
לאחר הקמת המדינה נתמנה הראל לשלישו של הרמטכ"ל הראשון של צה"ל, יעקב דורי. כשנהרג האלוף דוד מרכוס בימי מלחמת העצמאות הוטסה גופתו בחזרה לארצות הברית במטוס צבאי מיוחד ב-30 ביוני 1948 והלווייתו נערכה באקדמיה הצבאית ווסט פוינט ובה השתתפו כנציגי צה"ל, בחסות ההפוגה הראשונה, משה דיין והראל.
בהמשך היה הראל ממקימי המודיעין הצבאי של צה"ל (לימים אגף המודיעין -אמ"ן), בו שירת שנים ארוכות ונשא דרגת סגן-אלוף). בעת שירותו בחיל הים יצא לארצות הברית ללימודי ארכיטקטורה ימית ב-MIT.
בראשית שנת 1955 נקרא על ידי הרמטכ"ל משה דיין, להחליף את מרדכי בנצור שעמד בראש יחידה 131, ולשקמה לאחר "העסק הביש" במצרים. בתקופתו שונה שם היחידה ליחידה 188. הראל רענן את שורות מפקדי היחידה והרחיב מאוד את מבצעיה, בעיקר התנקשויות בקצינים ערביים ובהשמדת אמצעי לחימה במדינות ערב. הוא פרש מתפקידו בדצמבר 1957. כש"העסק הביש" הפך בשנת 1960 לפרשה פוליטית ונתגלעה מחלוקת בין ראש אמ"ן בנימין ג'יבלי לבין שר הביטחון בימי "עסק הביש", פנחס לבון, העיד הראל בפברואר 1960, כי היה עד להשמדת ראיות וזיוף מסמכים על ידי אנשי אמ"ן הקשורים לפרשה. הראל כונה על ידי העיתונות הישראלית (באותה עת נהגו לקרוא לדמויות המעורבות בפרשה בכינויים בלבד) "הקצין הג'נטלמן". על סמך עדותו של הראל דרש לבון ועדת חקירה בנושא "הפרשה".
בעסקים
לאחר פרישתו מהמוסד, הפך הראל לאיש עסקים. הוא עסק בייבוא בשר מארגנטינה ולאחר מכן התגורר שנים אחדות בארצות הברית, שם ניהל עסקי מקרקעין. בחייו העסקיים נמנע הראל מלחשוף את פעילותו הביטחונית רבת השנים.
אחרית ימיו
באחרית ימיו התגורר הראל בתל אביב, ברחוב הירקון מול הים, ועסק באיסוף ובמסחר בתמונות אמנות. בתו היא מפיקת הקולנוע שרון הראל.
עיריית הרצליה הנציחה את זכרו בקריאת כיכר על שמו ברחוב השונית.
יחסי בורקינה פאסו–לוב
יחסי בורקינה פאסו–לוב הם היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לבין לוב.
היסטוריה
באוקטובר 1982, חודש לפני שהופל השליט הצבאי של בורקינה פאסו, קולונל סייר זרבו, השליט ערך ביקור מדיני בטריפולי.
היחסים בין דיקטטור לוב, מועמר קדאפי, לבין ראש הממשלה של בורקינה פאסו, תומא סנקרה היו תחילה טובים לאחר שסנקרה עלה לשלטון ב-1983. לפני שהפך סנקרה לראש ממשלה, הזמין את קדאפי לביקור באוגאדוגו. קדאפי וסנקרה שוחחו ונפגשו עם קצין העיר ולא עם נשיא אודראוגו, שגרם לוויכוח משמעותי בן סנקרה לממונה עליו. זו הייתה הסיבה העיקרית מדוע סנקרה ישב בכלא זמן קצר לאחר מכן.
באותה תקופה, היחסים בין בורקינה פאסו ללוב היו חזקים. סנקרה ניסה להשפיע על ה"מהפכה הדמוקרטית והפופולרית" כמו שהוא כינה, מכיוון ששוי הסחר הבין לאומי של שתי המדינות היה נמוך עד עצם היום הזה. באוקטובר 1985, ביקר סנקרה את קדאפי בטריפולי.
למרות הקשרים הטובים בין שתי המדינות, היחסים בין סנקרה לקאדפי החלו להדרדר. ב-15 באוקטובר, עמיתו לשעבר של סנקרה הפעיל הפיכה צבאית שבה הוא הרג את סנקרה והפך בעצמו לנשיא. על פי כמה דיווחים, ההפיכה הייתה מתוכננת על ידי צ'ארלס טיילור הליברזלי, שהיה אז בעל ברית קרוב של אחד משוטרי קדאפי.
ממשלת לוב עשתה מאמץ על מנת ליצור מחדש שיתוף פעולה בעזרת כמה ביקורים ממלכתיים. ב-1988, היחסים היו אף טובים יותר מאשר בימי השיא של סנקרה. על עף מעמדה של לוב כמדינה ענייה, הצליחה לוב ליצור ברית עם הממשלה החדשה. כוחותיה של בורקינה פאסו היו מוערבים במלחמת האזרחים הליבראית הראשונה ובמלחמת האזרחים בסיירה לאון.
היחסים ביו שתי המדינות הפכו למורכבים הרבה יותר במאה ה-21 עם פריצת מלחמת האזרחים הראשונה בלוב.
ג'רום קרן
ג'רום דייוויד קרן (Jerome David Kern; 27 בינואר 1885 - 11 בנובמבר 1945) היה מלחין יהודי אמריקאי, מחשובי יוצרי המוזיקה הפופולרית בארצות הברית אשר היה אחד הגורמים המרכזיים בסמטת טין פאן וביצירת "ספר השירים האמריקאי הגדול" (Great American Songbook), אותם שירים קליטים שזכו לעשרות ביצועים ועיבודים במהלך השנים. הוא הלחין כ-700 שירים עבור מחזות זמר בברודוויי ועבור סרטים בהוליווד ובהם כמה מהלהיטים המפורסמים ביותר כ I Won't Dance ,Ol' Man River, A Fine Romance, All the Things You Are, Smoke Gets in Your Eyes, The Way You Look Tonight ורבים אחרים, שהפכו לסטנדרטים של ג'אז בשל המבנה ההרמוני העשיר שלהם. במהלך הקריירה הארוכה שלו, שהשתרעה על חמישה עשורים, זכה לשבע מועמדויות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר וזכה פעמיים.
תולדות חייו
קרן נולד בניו יורק למשפחה יהודית ממוצא גרמני. הוא למד מוזיקה בקולג' ניו יורק למוזיקה ובהיידלברג שבגרמניה. משנת 1905 בילה תקופות ארוכות בלונדון וביקר במספר רב של מחזות זמר. ב-1910 נשא לאשה באנגליה את אווה לידל. במקביל, עבד בניו יורק כפסנתרן וכמלחין בסמטת טין פאן. ב-1915 ניצל כאשר לא הצטרף להפלגת האונייה "לוסיטניה" שטובעה בדרכה לאנגליה, עליה היה אמור לעלות, אך איחר בשל משחק פוקר ששיחק עד לשעות הקטנות של הלילה.
בין 1915 ל-1920 כתב לחנים ל-16 מחזות זמר בברודוויי, חלקם עיבוד למילים מאת המחזאי גאי בולטון (שגם איירה גרשווין עיבד רבים ממחזותיו). ב-1920 כתב את הלחן המלא למחזמר הגדול הראשון שלו, Sally, שהופק על ידי בכיר אמרגני ברודוויי, פלורנץ זיגפלד. ב-1925 החל קרן את שיתוף הפעולה ארוך השנים שלו עם אוסקר המרשטיין במחזמר Sunny. ב-1927 כתב עם המרשטיין, לפי הזמנתו של זיגפלד, את המחזמר "ספינת השעשועים", המחזמר המצליח ופורץ הדרך ביותר של התקופה. הלהיט מהמחזה Ol' Man River התפרסם בביצועו של פול רובסון והתזמורת של פול וייטמן ונכנס להיכל התהילה של פרס גראמי. מרוב מחזות הזמר שכתב באותה תקופה, למעט "ספינת השעשועים" נותרו בזיכרון הציבורי רק הלהיטים, אך להיטים אלה זכו לחיים ארוכים בזכות הפיכתם לסטנדרטים של ג'אז.
ב-1930 חתם קרן על חוזה עם האחים וורנר ליצירת מספר מחזות זמר, אך בשל השפל הגדול לא זכו רובם להצלחה קופתית. המחזמר מ-1933 "רוברטה" כלל את השירים Smoke Gets in Your Eyes ו-Yesterdays, שני שירים שזכו לעשרות ביצועים ולפרסום אדיר מפיהם של זמרים כדיינה וושינגטון, פרנק סינטרה, ברברה סטרייסנד, בילי הולידיי, לואי ארמסטרונג ואלה פיצג'רלד, שרה ווהן, ג'ודי גרלנד ורבים אחרים ולביצועים אינסטרומנטליים מאת בני גודמן, ארט טייטום, ת'לוניוס מונק, סאני רולינס ואחרים.
ב-1935 עבר קרן להוליווד, עם עליית הפופולריות של הסרטים המוזיקליים. שלב זה של הקריירה שלו נחשב למוצלח ביותר מבחינה אמנותית. ב-1936 הפיק גרסה קולנועית ל"ספינת השעשועים". עבור הסרט Swing Time (עם פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס) מאותה שנה כתב את השיר The Way You Look Tonight (מילים: דורותי פילדס) שזכה בפרס אוסקר לשיר הטוב ביותר בסרט לאותה שנה. הסרט היה עשיר בלהיטים בהם A Fine Romance, Pick Yourself Up ו- Never Gonna Dance. ב-1941 כתב את השיר The Last Time I Saw Paris (מילים: אוסקר המרשטיין) שנכלל בהפקה ההוליוודית של המחזמר Lady Be Good וזכה גם הוא בפרס אוסקר לשיר הטוב ביותר בסרט לאותה שנה.
בשנת 1939 חזר לברודוויי לתקופה קצרה ויצר עם המרשטיין את המחזמר Very Warm for May, שבו שובץ אחד הסטנדרטים המוקלטים ביותר בג'אז - All the Things You Are. בשנת המאה להולדתו של קרן נכללה הקלטה מקורית של השיר בהיכל התהילה של גראמי.
ב-1944 שיתף פעולה עם איירה גרשווין, לאחר מות אחיו, ג'ורג' גרשווין. השניים יצרו את הסרט המוזיקלי "נערת שער" עם ריטה הייוורת' וג'ין קלי (הזכור בזכות הסצנה שבה ג'ין קלי רוקד עם עצמו בשיר Long Ago and Far Away).
ב-5 בנובמבר 1945 סבל מדימום תוך-גולגולתי, התמוטט במהלך טיול בניו יורק ונלקח מחוסר הכרה לבית חולים. לצדו על ערש דווי ישב אוסקר המרשטיין ששר לו את השיר I've Told Ev'ry Little Star.
עוד לפני מותו עסק בהפקת הסרט עוד תעלה תזרח השמש, שהפך עם מותו לסרט על חייו.
פרס וולף
פרס וולף הוא פרס המוענק בישראל לאנשי מדע ולאמנים נודעים מכל רחבי העולם עבור הישגיהם "לקידום המדע והאמנות לטובת האנושות". .
הפרס מוענק משנת 1975.
פרס וולף
כללי הענקת הפרס קבועים בחוק קרן וולף, התשל"ה-1975, שקובע "מדי שנה יוענקו 5 פרסים למועמדים שהצטיינו ביותר בעבודתם, בהמצאתם או בגילוים שהיה בהם משום תרומה לאנושות בשטחים אלה : פיזיקה, כימיה, רפואה, חקלאות ומתמטיקה ; המועמדים ייבחרו רק על סמך הישגיהם, בלי הבדל אזרחות, גזע, צבע, דת, מין או השקפה פוליטית".
מדי שנה מוענקים שישה פרסים בתחומים הבאים:
הפרס בכל תחום הוא בסך 100,000 דולר, והזוכים נבחרים על ידי ועדות מומחים בינלאומיות, המתמנות מדי שנה בכל אחד מתחומי הפרס. מאז שנת 1978, הוענקו למעלה משלוש מאות פרסים למדענים ואמנים מהעולם. פרס וולף נחשב לשני ביוקרתו לאחר פרס נובל, כאשר למעלה משליש מזוכי הפרס, בתחומים המקבילים, זכו לאחר מכן גם בפרס נובל. בתחומים בהם לא מחולק פרס נובל, פרס וולף הוא מהמובילים בעולם.
את הפרס מעניקה "קרן וולף", שנוסדה בשנת 1975 על ידי ד"ר ריקרדו וולף, ממציא, דיפלומט ונדבן, ואשתו, פרנסיסקה סובירנה-וולף (1900–1981) אשר תרמו 10 מיליון דולר לשם הקמת הקרן. במשך השנים נתרמו סכומים נוספים לקרן. כללי הענקת הפרס קבועים ב, שאושר בכנסת בשנת 1975. לפי החוק, ישמש שר החינוך והתרבות בתפקיד יושב ראש מועצת הקרן, והקרן תהיה נתונה לביקורת מבקר המדינה. הפרס מוענק בשם הקרן, על ידי נשיא מדינת ישראל, בטקס חגיגי במשכן הכנסת
פרסים נוספים של קרן וולף
נוסף לפרס וולף, מעניקה קרן וולף גם פרסי מצוינות למדענים ואמנים ישראליים; מלגות לסטודנטים מצטיינים הלומדים לקראת תואר שלישי במוסדות להשכלה גבוהה בישראל; ומקיימת פעילויות חינוכיות, להנגשת הזוכים ותחומי הזכייה שלהם לקהל הרחב.
ג'ושוע כהן
ג'ושוע ארון כהן (באנגלית: Joshua Aaron Cohen; נולד ב־6 בספטמבר 1980) הוא עיתונאי וסופר יהודי-אמריקאי שנודע בעיקר בזכות ספריו "ויץ" (2010), "ספר המספרים"  (2015) ו"הנתניהוז" (2021), רומן בדיוני המגולל את סיפור המפגש בין מבקר הספרות הרולד בלום לבנציון נתניהו, אביו של בנימין נתניהו, עליו זכה בפרס פוליצר.
ביוגרפיה
כהן גדל באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי, בה למד עברית. אחרי לימודי התיכון למד תואר ראשון בקומפוזיציה בבית הספר מנהטן למוזיקה.
קריירה מקצועית
הוא תרגם לאנגלית מספר יצירות מעברית ומגרמנית. בין השנים 2001 ל-2006 התגורר בערים שונות במזרח אירופה במסגרת עבודתו כעיתונאי למגזין היהודי הוותיק "הפורוורד". כיום מתגורר בברוקלין.
כהן שימש בעבר כמבקר הספרות של כתב העת "הארפרז". מסות מפרי עטו התפרסמו בין היתר ב"ניו יורק טיימס", ב"לונדון רוויו אוף בוקס" ובמגזין "n+1".
ב-2015 כתב את "PCKWCK" בהמשכים באינטרנט במשך חמש שעות מדי יומן, תוך כדי קבלת תגובות מהגולשים.
כהן היה מעורב בכתיבת הספר "תיק אישי", האוטוביוגרפיה של אדוארד סנודן. כהן התגורר ברוסיה כשמונה חודשים, במהלכם סייע לסנודן לכתוב את זיכרונותיו.
פרסים והוקרה על ספריו
הרומנים של כהן זכו להכרה ולפרסים רבים. ב-2017 מגזין "גרנטה" הכתיר את כהן כאחד מהסופרים האמריקניים הצעירים הטובים ביותר של העשור.
בראיון שהעניק ללוס אנג'לס רוויו אוף בוקס, מבקר הספרות הרולד בלום טען כי "ספר המספרים" של כהן הוא אחד מארבעת הספרים הטובים ביותר שנכתבו על ידי יהודים בארצות הברית, יחד עם ספריהם של הנרי רות', נתנאל וסט ופיליפ רות': "ספר המספרים הוא עוצמתי עד כדי זעזוע. אינני יכול לחשוב על שום דבר על ידי אף אחד בדור שלך שהוא עד כדי כך רלוונטי להפחיד וכתוב בכזו רהיטות מתמשכת".
חיים אישיים
בשנת 2023 נישא לעיתונאית הישראלית לי ירון.
מוסצ'ופס
מוסצ'ופס (שם מדעי: Moschops; מיוונית: "פני עגל") הוא סוג של סינאפסיד בן קבוצת הדינוצפאליה, אשר חי בתקופת הפרם לפני 265-260 מיליון שנה וכמו קרוביו לקבוצה הוא נכחד בהכחדת הפרם הגדולה. בסוג זה היו 4 מינים שהראשון שבהם התגלה, Moschops capensis תואר ב-1911 בידי החוקר רוברט ברום. המאובנים נמצאו בדרום אפריקה בחבל הקארו. מאובניו נמצאים כיום במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע.
מאפיינים
המוסצ'ופס היה זוחל קדום מוזר למראה, עם גולגולת גבוהה דמוית "קסדה" ולסתות נמוכות בעלות שיניים קטנות. היה לו צוואר וחזה רחבים וחסונים ורגליים קצרות. באורכו הגיע עד 2.7 מטר והיה יצור איטי שניזון מצמחייה כמו ציקסים ושרכים. יצור זה היה קרובו של הטאפינוצפלוס, הגדול שבדינוצפאלים.
הוא היה קרוב רחוק לאבות היונקים ובדומה להם הרגליים והמפרקים שלו מוקמו מתחת לגוף, מה שעזר לו להלך במהירות יחסית. כנראה שהוא חי כמו היפופוטם מודרני ובילה את מרבית זמנו במים. הקסדות של גולגולתו העבה שימשה להתנגחות אפשרית בין זכרים.
בלאק ריבר
בלאק ריבר (באנגלית: Black River) היא בירת מחוז סנט אליזבט שבדרום ג'מייקה. העיר התפתחה כנמל השוכן על שפך נהר הנושא את אותו שם. כיום העיר היא מרכז לתיירות אקולוגית באזור והשער לאזור החוף הנקרא "חוף האוצר" (Treasure Beach). במאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 הייתה העיר נמל משגשג לייצוא סוכר ולייבוא עבדים אפריקאים.
התפתחות המסחר בסוכר הצריכה את בנייתם של כמה מחסנים במקום. כמה מהם משמשים היום את תעשיית התיירות ומהווים מקום משכנן של כמה מסעדות.
היסטוריה
בלאק ריבר היא אחת הערים האירופאיות העתיקות שבג'מייקה. היא מופיעה כבר על מפה משנת 1685. בנייתה תוכננה על ידי האחים ליידן מאנגליה, שלושה אנשים בעלי קרקעות חשובים באזור.
ב-1773 הועברה בירת המחוז מלאקוביה, השוכנת במרחק של 30 ק"מ מצפון מזרח אל בלאק ריבר. זמן קצר לאחר מכן היא הפכה להיות המרכז המסחרי, הכלכלי והימי של המחוז. בראשית המאה ה-20 היה הייתה שנייה רק לקינגסטון בחשיבותה.
במאות ה-18 וה-19 הייתה בלאק ריבר נמל פעיל ביותר שייצא עצים, רום, עורות ותוצרת חקלאית. העצים היו מושטים במורד הנהר עד לנמל והובלו לאנגליה. עבדים מאפריקה ומאיים אחרים בקריביים הובאו לכאן ונמכרו במכירה פומבית על הרציף שקיים עד היום. ב-2007 ציינה בריטניה 200 שנה לחקיקתו של חוק הסחר בעבדים, ששם קץ לסחר בעבדים אפריקאים במושבות. בבלאק ריבר הוקמה אנדרטה המנציחה את העבדים שנהרגו בטבח בספינת העבדים זונג ב-1781, בו הושלכו לים בקרבת מקום 132 עבדים.
שרת (מקצוע)
שרת או (נקרא גם: אב בית או איש תחזוקה) הוא מקצוע הכולל תחזוקה כללית של מבנה, כדוגמת בית חולים, בית ספר, בניין משרדים, בניין דירות ועוד. שרתים אחראים לרוב על הניקיון, התחזוקה ולעיתים אף על האבטחה.
מטלות המקצוע
עבודות השרת כוללות לרוב את המטלות הבאות או השגחה על ביצוע עבודות אלו:
פוקוס (הוצאה לאור)
פוקוס היא הוצאת ספרים שנוסדה בשנת 1972 והחלה את דרכה כהוצאה לאור של ספרי צילום, אותם כתב מייסדה, ד"ר שאול טל. השם "פוקוס", שמזוהה עם תחום הצילום, נשאר עד היום, למרות שמאז פנתה ההוצאה לאפיקים אחרים. בשנת 1988, עם כניסתו הנרחבת של המחשב האישי לשוק, הרחיבה פוקוס את פעילותה והוציאה לאור למעלה מ-300 ספרי מחשב. בתחילת המאה ה-21, עם קריסת שוק ספרי המחשב התמקדה ההוצאה בספרי בריאות, צמיחה אישית, עזרה עצמית, הורות וזוגיות. מאז שנת 2000 הופיעו בהוצאה למעלה מ-200 ספרי בריאות בתחומים הרפואה המשלימה, כגון תזונה ודיאטה, רפואה מונעת, אורח חיים בריא, ריפוי טבעי ממחלות, חיים בריאים וארוכים, פעילות גופנית, בריאות המוח, איזון גוף-נפש ועוד. ההוצאה מתמקדת בגישות בריאותיות המציעות לעיתים טיפול ברפואה אלטרנטיבית.
מרבית ספרי הבריאות של פוקוס הם ספרים מתורגמים, מאז היווסדה הוציאה פוקוס לאור למעלה מ-600 ספרים, כאשר עשרות מהם זמינים גם בפורמט דיגיטלי.
עד קצה העולם
עלילה
במאי 1990, כריסטופר מקנדלס (אמיל הירש) מסיים בהצטיינות את אוניברסיטת אמורי באטלנטה, ג'ורג'יה. זמן קצר לאחר מכן, מקנדלס דוחה את החיים הקונבנציונליים בכך שהוא משמיד את כל כרטיסי האשראי ומסמכי זיהוי שלו. הוא תורם כמעט את כל חסכונותיו (24,000 דולרים) לאוקספם, ויוצא עם מכוניתו הישנה לחוות את החיים במדבר. עם זאת, מקנדלס לא מספר להוריו וולט (ויליאם הרט) ובילי מקנדלס (מרשה גיי הארדן) או אחותו היחידה (ג'נה מאלון, אשר מקריינת רבות בסרט) על מעשיו ומטרותיו, ומסרב לשמור על קשר איתם לאחר עזיבתו. לאחר עזיבתו, המשפחה הופכת למודאגת ולבסוף נואשת.
מקנדלס יוצא לטיול ארוך באריזונה ובקולורדו עם רכבו, בו נהג לישון בלילות. באחד הלילות מכוניתו נסחפה בשיטפון גדול ומקדנלס מאבד הכרה. כשהוא מתעורר חבול בבוקר, הוא מגלה כי מכוניתו נהרסה. הוא מחליט לשרוף את הכסף שנשאר לו בארנק, כדי להרגיש חופשי מציוויליזציה. הוא ממשיך בטיוליו בכל רחבי ארצות הברית, פוגש אנשים רבים ומחליט להתנתק מהציוויליזציה. בדצמבר 1991 הוא פוגש את רון פרנץ (האל הולברוק, שהיה מועמד לאוסקר), זקן ערירי שאיבד את כל משפחתו בתאונת דרכים. השניים מתחברים ורון מציע לו שיאמץ אותו כנכד, אך כריס מבקש שידברו על כך כשיחזור מאלסקה.
עליית גומולקה
עליית גוֹמוּלְקָה, שנערכה בין השנים 1956–1960, הייתה העלייה החוקית הראשונה מפולין הקומוניסטית למדינת ישראל, לאחר השואה. 35,000 יהודים קיבלו היתר לצאת מפולין, בתנאי שיגיעו למדינת ישראל בלבד, בהסדר חשאי שהוסתר ממדינות ערב, וההנהגה בישראל ייחסה לו חשיבות רבה. עמדת דוד בן-גוריון הייתה ש"בשבילנו זו היא לא רק יהדות פולין, אלא גם סיכוי ליהדות רוסיה".
רקע
בפולין שלפני מלחמת העולם השנייה היו כשלושה מיליון יהודים, רובם נרצחו בשואה. לאחר המלחמה נותרו כ־240,000 בלבד, חלקם יהודים שנמלטו לברית המועצות בזמן המלחמה וחזרו לפולין. רוב ניצולי השואה היהודים בפולין שוכנו בצפיפות במחנות עקורים, שהיו אמורים להגן עליהם מפני הרדיפות והאנטישמיות שהמשיכו להתקיים ברחוב הפולני.
בשנים 1945–1946 התרחשה "הבריחה" של חלק מיהודי פולין, שהתקיימה באופן לא חוקי.
עליית גומולקה
בשנת 1956 עלה ולדיסלב גומולקה (Gomułka) הרפורמיסט להנהגת המפלגה הקומוניסטית בפולין. גומולקה הותיר את המבנה הקומוניסטי במשק הפולני, ואת התלות הפוליטית בברית המועצות, אולם השכיל להעניק לאזרחים שורת רפורמות. יחסית למדינות אחרות באירופה המזרחית הייתה פולין מדינה מתקדמת מבחינת חירויות הפרט. כך הוחזרו על ידי גומולקה שיעורי הדת בבתי הספר הציבוריים. התלמידים היהודים היו פטורים מחובת נוכחות בשיעורים אלה, אבל הסיטואציה הגבירה את האנטישמיות הקתולית המסורתית.
ממשל גומולקה התיר ליהודי פולין לעזוב את המדינה, בתנאי שיעלו לישראל. האנטישמיות המתעוררת וההיתר לעזוב את המדינה גרמו ליהודים רבים לממש זכות זו. כתנאי נוסף לעזיבתם את פולין דרש ממשלו של גומולקה מהיהודים לחתום על מסמך המבטל את האזרחות הפולנית שלהם ושל ילדיהם הקטינים. הם קיבלו מהשלטונות מסמך מעבר (שנקרא בפי העולים "התעודה הכחולה") שלא הייתה דרכון אלא תעודת מעבר זמנית שאפשרה לאותם יהודים (שוויתרו זה מכבר על אזרחותם הפולנית) להזדהות במעברי הגבול. מרבית היהודים עברו בדרך למדינת ישראל דרך איטליה (בעיקר גנואה) ודרך אוסטריה (בעיקר וינה). כך עלו לישראל כ־35 אלף יהודים. רבים מהם התערו היטב בחברה הישראלית, ומספרם של אנשי התרבות הישראלים שהגיעו ארצה בעלייה זו גדול ביותר.
במסגרת הסכם שנחתם בשנת 1956 בין פולין לבין ברית המועצות שבו לגבולותיה של פולין מאות אלפי פולנים. במסגרת זו של מבצע "השיבה למולדת" (Re-patriation) חזרו לפולין גם עשרות אלפי יהודים, אשר נמלטו מאימת הנאצים לשטחי ברית המועצות בזמן מלחמת העולם השנייה ונותרו בה גם לאחר שנסתיימה. רבים מיהודים אלה עלו אף הם לישראל במסגרת עליית גומולקה.
רוב היהודים הנותרים בפולין היגרו למערב ב-1968, כאשר גומולקה הטיל על היהודים את האחריות לתסיסה פוליטית נגד המשטר, והתחיל רדיפות נגדם. הם הורשו לצאת לישראל, אבל רבים העדיפו יעדים אחרים, בעיקר סקנדינביה. בשנות האלפיים החזירה ממשלת פולין את הזכות לאזרחות של עולי גומולקה ומהגרי 68 ורבים ניצלו הזמנה זו להם ולצאצאיהם.
גיור
מאות מהעולים בעליית גומולקה היו נשואים לנשים לא יהודיות ועל כן גם צאצאיהם לא היו יהודים על פי ההלכה. הרב שלמה גורן הקים בצה"ל בית דין לגיור, בראשות הרב דוד כהנא, הרב של חיל האוויר, שגייר עשרות מעולים אלו.
טל בנימין
טל בנימין היא מאחז וחווה חקלאית קהילתית בשומרון, כקילומטר מערבית לכפר תפוח.
היסטוריה
טל בנימין הוקמה על ידי קבוצת מתיישבים מכפר תפוח אשר התיישבו בגבעה קטנה על יד כפר תפוח בשנת תשנ"ט (1999). בתחילה קראו ליישוב "אל-נקם", אך צה"ל קרא לו "תפוח מערב". לאחר כמה שנים החליטו משפחות הגבעה לשנות את שמה ל-"טל בנימין" על שם בנימין כהנא, בנו של הרב מאיר כהנא, ואשתו טליה, שנרצחו בפיגוע ירי ליד עפרה.
במאי 2004 נדחתה עתירת תושבי המאחז, בעתירה ביקשו התושבים שביקשו לקבוע כי יש להם זכות קניינית בקרקע.
בשנת 2015 ארגון "יש דין" עתר לבג"ץ בשם פלסטינים מהכפר הסמוך יאסוף, בטענה שהמאחז יושב על אדמות פרטיות של תושבי הכפר. בג"ץ לא דן בנושא, ומכיוון שהמאחז אינו מוקם על אדמות מדינה, הורה בג"ץ להרוס את 17 המבנים שבו. המבנים נהרסו ב-17 ביוני 2018.
עודד סברדליק
עודד (אנריקה) סברדליק (ספרדית: Enrique Sverdlik; 1938, ארגנטינה - 1996, ישראל), משורר וסופר עברי, מתרגם ועורך. חתן פרס ראש הממשלה לשנת 1988.
ביוגרפיה
במהלך חייו פרסם חמישה ספרי שירה וסיפורת בעברית וחמישה ספרי שירה וסיפורת בספרדית. כמו כן, פרסם שתי אנתולוגיות בספרדית של תרגומיו לשירה העברית. שיריו נכללו באנתולוגיות חשובות של הספרות העברית, ותורגמו לספרדית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, רומנית, הונגרית, סרבו-קרואטית, רוסית, איטלקית ופינית.
עודד סברדליק עבד ללא לאות כדי ליצור גשר בין התרבות הישראלית והעברית לבין התרבות הלטינו-האמריקנית והספרדית, בין השאר באמצעות תרגומיו, עריכת תוכניות שעסקו במשוררים לטינו-אמריקנים וספרדים עבור "קול ישראל", וייצוג ישראל באירועים ספרותיים ותרבותיים רבים באמריקה הלטינית.
ציוני דרך מרכזיים בחייו:
עודד סברדליק נפטר בשנת 1996.
פרסים:
1962 - פרס הכבוד של ארגון הסופרים הארגנטינאי (SADE),על ספרו הראשון" Las Hambers Consumadas"(שירים)
דמוקרטים (גרינלנד)
הדמוקרטים (בגרינלנדית: Demokraatit; בדנית: Demokrater) היא מפלגה ליברלית יוניוניסטית (תומכת באיחוד של גרינלנד ודנמרק) גרינלנדית.
היסטוריה
המפלגה הוקמה בשנת 2002 וזכתה בחמישה מושבים בבחירות באותה השנה. זה הגדיל את מקום מושבה לשבעה בבחירות 2005, אך הוצאה מהשלטון על ידי מה שמכונה "קואליציית הזוהר הצפוני" של סיומוט, אינואיט אטקטיגיט ואטסוט. מספר המושבים בה ירד לארבעה מושבים בבחירות 2009; עם זאת, היא נכנסה לקואליציה ממשלתית עם אינואיט אטקטיגיט ועמותת המועמדים, והוציאה את סיומוט השולט לשעבר מהשלטון לראשונה בתולדותיה. בבחירות 2013 המפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד, אך זכתה בשני מנדטים נוספים בבחירות 2014. ובבחירות 2018 המפלגה קיבלה שני מושבים נוספים וכעת יש לה שישה מושבים בפרלמנט של גרינלנד.
טליה לוגסי
טליה לוגסי היא במאית קולנוע, תסריטאית ומפיקה יהודיה אמריקאית. מוכרת בעיקר בשל סרטיה "Descent" ו-"This Is not a War Story".
ביוגרפיה
לוגסי נולדה בניו יורק, ארצות הברית, להורים יהודים יוצאי מרוקו. סיימה תואר בקולנוע באוניברסיטת ניו יורק. לאחר מכן למדה משחק בבית הספר למשחק של לי סטרסברג.
סרטה "Descent" בו שיתפה פעולה עם חברתה, רוזריו דוסון, הוקרן בהצגת בכורה בפסטיבל טרייבקה בשנת 2007 וזכה כבחירת המבקרים של הניו יורק טיימס.
סרטה השני, "This Is Not a War Story", בו גם שיחקה, הוקרן בבכורה בפסטיבל סן פרנסיסקו לסרטים עצמאיים לשנת 2021 וזכה בפרס הקהל לסרט בעל הנראטיב הטוב ביותר. סרטה זכה גם בפסטיבל Tallgrass בוויצ'יטה כסרט הטוב ביותר של במאית. הסרט היה מועמד לזכייה על עלילתו ב-"Woods Hole Film Festival", וב-John Cassavetes Award בפרס אינדפנדנט ספיריט.
נכון ל-2022, לוגסי מועסקת כמרצה במחלקה לאמנויות המסך ביוג'ין לנג קולג' לאמנויות חופשיות בניו סקול.
מעונוע
מעונוע, וכן RV (ראשי תיבות של Recreational Vehicle באנגלית, בתרגום חופשי ״רכב פנאי״), ובישראל גם קרוואן ולעיתים אוטו-קרוואן, הוא כלי רכב גדול או כלי רכב נגרר בו ניתן לגור.
מעונוע מכיל בדרך כלל מיטה, שולחן, פינת אוכל ואזורי אחסון. המעונועים הגדולים יותר מכילים בדרך כלל גם חדרי אמבטיה, מקררים, סלון, חדרי שינה וכו'. מעונועים מפוארים במיוחד יכולים לעלות בין 100 אלף דולרים עד 3 מיליון דולרים.
בעוד שמעונועים מיועדים בעיקר למשפחות המעוניינות לערוך חופשות קצרות יחד באזורים בהם ניתן לחנות את המעונוע באתר מחנאות, ישנם כיום גם לא מעט אנשים, ובמיוחד גמלאים, אשר בוחרים לגור במעונועים באופן קבוע (לדוגמה, גמלאים בארצות הברית שיכולים באופן זה לגור באקלים נוח יחסית בדרום ארצות הברית במהלך החורף ולהיות בקרבת בני משפחתם באזור צפון ארצות הברית במהלך הקיץ).
היתרונות העיקריים של המעונועים הם שלא צריכים להעביר את הציוד האישי שלוקחים לחופשה פנימה והחוצה מחדרי המלון, לא צריך יותר לשכור חדרים בבתי מלון לאורך הטיול, וניתן להכין ארוחות בתוך המעונוע במקום לאכול כל העת במסעדות לאורך הדרך. במקביל, מעונועים מספקים חדרי מגורים מאורגנים יותר אשר מוגנים יותר מפני תנאי מזג האוויר בהשוואה לאוהלים (שמהווים את החלופה העיקרית למעונועים בקרב מטיילים שבוחרים במחנאות).
החסרונות העיקריים של המעונועים הם צריכת דלק גבוהה למדי, צורך לסדר, לעגן ולנעול את הציוד שברכב לפני כל נסיעה, וקושי מסוים עבור חלק מהנהגים בנהיגה במעונועים הגדולים ביותר.
מעונועים מיוצרים במגוון דגמים כמעט בכל רחבי העולם המערבי, ובמדינות מערביות התפתחה תרבות טיולי המעונועים, ופותחה תשתית תומכת עבורם - חניוני מעונועים המאפשרים עצירה מוסדרת, חיבור לחשמל, למים ולביוב, כמו גם חיבור לטלוויזיה בכבלים ולאינטרנט אלחוטי, שירותי מסחר ואספקה ותחזוקת הרכב.
בישראל
בישראל יש מיעוט קטן של בעלי קרוואנים אך ישראלים רבים נוסעים לטייל בחו"ל עם קרוואן כמשפחות בודדות או בטיולים קבוצתיים. ישנן בישראל היום מספר חברות הפועלות בתחום השכרת הקרוואנים לישראלים בחו"ל.
חיים שרגא פייבל פרנק
ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב זאב וולף פרנק, בנו של הרב יהודה לייב פרנק ואחיו של הרב צבי פסח פרנק. אמו מרים הייתה בת של הרב נחום רוגזניצקי, חתנו של הרב זלמן חיים ריבלין. כיהן במשך שנים רבות כרב ומו"ץ של שכונת ימין משה. כמו כן כיהן כדיין בבית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים.
הרב פרנק עסק רבות בהיבטים הלכתיים של יישוב ארץ ישראל, מצוות התלויות בארץ והלכות בית המקדש. פרסם מאמרים בנושא, בין השאר בכתב העת המעיין. בין הנושאים: "בניין בית המקדש קודם למלכות בית דוד" ו"תקיעה בחצוצרות בזמן הזה".
לדעת הרב פרנק, רבי זירא חזר בו מהאיסור לעלות בחומה. אחד מחידושיו המקוריים הוא שיש לברך ברכה על מצוות יישוב הארץ, כשאר ברכות המצוות. הוא סבר כי הסיבה שלא נקבעה ברכה מיוחדת היא משום שהיא נכללת בברכת המזון, שבה אומרים: "נודה לך ה' אלוהינו על שהנחלת לאבותינו ארץ חמדה טובה ורחבה" וחותמים "ברוך אתה ה' על הארץ ועל המזון". לכן לדעתו יש לכוון באמירת ברכה זו על מצוות יישוב ארץ ישראל.
נמנה עם הרבנים שעסקו באפשרות עלייה לתחומי הר הבית. באחד מדיוני הרבנים, שנערכו מיד לאחר מלחמת ששת הימים, הציע להצניח מזבח, באמצעות מסוק שכור, אל תוך רחבת הר הבית ולהקריב עליו את קורבן פסח.
עודד את הוצאת הספר "קול התור" וצידד בדעה שמחברו הוא זקנו הרב הלל ריבלין, שחיבר את הספר על פי תורת רבו הגר"א.
הרב פרנק הותיר אחריו ארבע בנות, בלי בנים. על פי הידוע, בצוואתו ציווה על בנותיו לומר אחריו קדיש. הוא ואשתו נפטרו בזה אחר זה, בשנת תשל"ג.
חתניו הם: הרב רפאל בנימין לוין – בנו של הרב אריה לוין, הרב משה אהרן רוזנטל – רב שיכון הרבנים, הרב אברהם קופשיץ – רב שכונת נוה צבי בירושלים, הרב משה קרמר- בני ברק.
גאל קלישי
גאל קלישי (צרפתית: Gaël Clichy; נולד ב-26 ביולי 1985 בטולוז) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בסרבט ז'נבה מליגת העל השווייצרית בעמדת המגן השמאלי.
קלישי נולד וגדל בעיר טולוז.
קלישי החל לשחק בקאן מליגת העל הצרפתית. בקיץ 2003 הוחתם קלישי על ידי ארסנל של ארסן ונגר תמורת סכום של רבע מיליון לירות שטרלינג, בהסכם בו קלישי הסכים לשמש כמחליפו של האנגלי הבינלאומי אשלי קול בשלוש עונותיו הראשונות בארסנל. למרות זאת קלישי שותף ב-12 משחקים בעונת האליפות 2003/2004, והיה זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון הזוכה. לאחר שקיבל את המדליה הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר בפרמייר ליג שעושה זאת.
לאחר שאשלי קול נפגע ברגלו באוקטובר 2005 נראה היה שקלישי יהפוך לשחקן הרכב קבוע. ההשערות בנושא זה התחזקו בעקבות הטענות על כך שקול יחתום במועדון מליגת העל הספרדית. אולם, קלישי נפצע באופן זהה לקול, והותיר את ארסן ונגר עם בעיה בעמדת המגן השמאלי.
קלישי חזר לסגל הבכיר ב-25 באפריל 2006 במשחק חצי גמר ליגת האלופות נגד ויאריאל, ועלה כמחליף של מתיו פלמיני שנפצע. קלישי נפצע פעם נוספת באותו מקום והחמיץ את יתר העונה כולל גמר ליגת האלופות. הוא חזר לסגל הבכיר רק ב-14 באוקטובר 2006.
קלישי הפך למגן השמאלי הבכיר של ארסנל לאחר עזיבתו של קול לצ'לסי באוגוסט 2006. כשהיה מחליפו של קול קלישי השתתף ב-62 משחקים (39 בליגה) במשך שלוש עונות. בעונה שלאחר עזיבתו של קול הוא השתתף ב-27 משחקי ליגה מתוך 40, ומאז היה שחקן הרכב קבוע. בעונת קלישי נבחר לנבחרת העונה של התאחדות הכדורגלנים המקצוענים.
בשנת 2007 קלישי זומן לראשונה לסגל של נבחרת צרפת. הוא זומן פעם נוספת בינואר 2008 לקראת המשחק נגד נבחרת ספרד, וב-5 בפברואר 2008 למשחק של נבחרת צרפת ב' נגד נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. משחקו הראשון של קלישי היה ב-10 בספטמבר 2008 נגד נבחרת סרביה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
בעקבות יכולתו הטובה הוא הוחתם ב-20 ביוני 2008 על חוזה חדש לטווח ארוך. בסיום העונה הוא אף הגיע למקום השני במשאל שחקן העונה שנערך בקרב אוהדי ארסנל. קלישי זכה לענוד את סרט הקפטן במשחק הכנה נגד בארנט לקראת עונת. שערו הראשון במדי ארסנל הובקע בהפסד 1 - 2 לסטוק סיטי ב-1 בנובמבר 2008.
בשנת 2011 חתם קלישי במנצ'סטר סיטי.
ביולי 2017 חתם קלישי באיסטנבול בשאקשהיר מהליגה הטורקית.
בדצמבר 2020 חתם קלישי בסרבט ז'נבה השווייצרית לשנה וחצי.
בואינג 2707
בואינג 2707 תוכנן להיות מטוס נוסעים על קולי. הוא פותח בארצות הברית כתגובה למטוס הקונקורד האירופי.
טיסת המבחן תוכננה לשנת 1970, ומסירת המטוסים הראשונים לשנת 1974. העלייה בעלויות הפרויקט והתנגדות של קבוצות לאיכות הסביבה הביאו לביטול הפרויקט כבר בשנת 1971, עוד בטרם נבנה אב הטיפוס הראשון.
פיתוח
ראשיתו של הפרויקט ביוזמה משותפת של בריטניה, צרפת, ארצות הברית, וברית המועצות, בשנות ה-50 המאוחרות, לבנות מטוס נוסעים על קולי לטיסות מסחריות. בהמשך עזבו את הפרויקט ארצות הברית וברית המועצות; צרפת ובריטניה פיתחו את מטוס הקונקורד לבדן.
בשנות ה-60, כשטס הקונקורד לראשונה, חשש הממשל האמריקאי שהמטוס יביא לעידן חדש בתחום התעופה. ביוני 1963 הודיע הנשיא ג'ון קנדי כי תוכנית לבניית מטוס דומה אושרה; הממשלה מימנה 75% מעלויות הפיתוח. רשות התעופה הפדרלית האמריקאית הוציאה מכרז לפיתוח המטוס. החברות לוקהיד, נורת' אמריקן אוויאיישן, בואינג, פראט אנד ויטני, ג'נרל אלקטריק, וקרטיס רייט התמודדו במכרז, בו זכתה בשנת 1966 חברת בואינג.
הדגם אותו הציגה בואינג היה מטוס רחב גוף שיטוס במהירות שבין 2.7 ל-3 מאך, כנפיים בעלות משיכה משתנה, בין 277 ל-300 מושבים (פי שלושה מכמות המושבים בקונקורד), סידור מושבים 2-3-2, מערכת בידור מרכזית, וחלונות 12 אינץ'.
במהלך הפיתוח נזנח העיצוב המקורי של המטוס, הכנפיים בעלות משיכה משתנה בוטלו משום שהצירים הענקיים הפריעו למהלך הטיסה, המנועים מוקמו באחורי הכנפיים, קיבולת הנוסעים ירדה ל-220, והמטוס איבד את צורתו הייחודית.
עם התקדמות הפרויקט, גברה ההתנגדות מצד ארגוני איכות הסביבה ובשנת 1965 יצא לאור ספר שמנה את הבעיות שיגרום המטוס, ביניהן פגיעה בשכבת האוזון בעקבות טיסות בגובה רב, וכן "בומים" על-קוליים בקרבת שדות תעופה שילחיצו ויסכנו אנשים עם בעיות לב ונשים בהריון.
בטיסות מבחן של מטוס על קולי אחר, XB-70, ליד אוקלהומה סיטי, תבעו תושבים באזור את חברת נורת' אמריקן אוויאיישן על סך של 1,284,532 דולר על נזקים ישירים למבנים וחלונות זכוכית.
מספר פוליטיקאים הובילו קמפיין נגד הממשל שמסבסד פיתוח של מטוס מסחרי במפעל פרטי.
במרץ 1971, למרות תמיכתו של הנשיא ריצ'רד ניקסון בפרויקט, דחה הסנאט האמריקאי את המימון הממשלתי. התומכים בפרויקט חששו שביטול הפרויקט יחד עם מלחמת וייטנאם יובילו לאבטלה המונית.
באותה תקופה היו לבואינג 115 הזמנות למטוס, בעוד שלקונקורד היו 74 הזמנות. הפרויקט בוטל עוד לפני שהושלמו שני אבות הטיפוס שלו. בעקבות ביטול הפרויקט, בואינג פיטרה יותר מ-60,000 עובדים, ובשלט חוצות בסיאטל (העיר בה היו ממוקמים משרדיה הראשיים של בואינג) נכתב: "האחרון שיעזוב את סיאטל - שיכבה את האור".
קישורים חיצוניים
* DR. Omar Memon, Why Did Boeing's Proposed Supersonic 2707 Airliner Fail? Simple Flying.com, Dec 18, 2022
נבחרת צ'כיה בכדורסל נשים
נבחרת צ'כיה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של צ'כיה. הישגי השיא של הנבחרת הם זכייתה במדליית הזהב ב-2005 ובמדליית הכסף ב-2003 באליפות אירופה. כמו כן הגיעה הנבחרת למקום השני באליפות העולם 2010.
500 השירים הגדולים בכל הזמנים (רולינג סטון)
את הרשימה דירגו 172 מוזיקאים, מבקרים ומומחי מוזיקה, בהם מספר מוזיקאים נודעים כגון אוזי אוסבורן, בריאן וילסון, סלאש, ארט גרפונקל, אלביס קוסטלו וג'וני מיטשל.
מאה השירים בצמרת הרשימה
להלן מאה השירים בצמרת רשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של המגזין רולינג סטון בגרסה המקורית שפורסמה במהלך שנת 2004:
סטטיסטיקה לפי מדינות המקור
יש רק שיר אחד ברשימה שאינו באנגלית – השיר "La Bamba" מאת ריצ'י ואלנס שנמצא במקום ה-345 (נכון לרשימה המקורית של שנת 2004).
פרסום גרסה מעודכנת של הרשימה בשנת 2010
במאי 2010 רולינג סטון עדכן את הרשימה ופרסם את העדכון בגיליון מיוחד ובמהדורה דיגיטלית עבור מכשירי אייפוד ואייפד. הרשימה שונתה רק במעט מגרסת 2004, כאשר כל התוספות היו שירים חדשים מהעשור הראשון של המאה ה-21 מלבד שני חריגים – "Juicy" מאת הנוטוריוס בי. איי. ג'י. ו-"Big Pimpin'" מאת ג'יי זי אשר יצאו במקור לשווקים בשנים 1994 ו-1999 בהתאמה. מהמקום הראשון עד המקום ה-25 לא היו שינויים כלל בגרסה המעודכנת של 2010 מהמקום ה-25 עד מקום 100 היו שינויים במיקום השירים ברשימה ונוסף רק שיר חדש אחד למאה השירים הראשונים ברשימה – "Crazy" של נארלס בארקלי אשר נכנס למקום ה-100 בגרסה זו.
השירים שנוספו בעדכון הם כדלקמן:
ג'ון פל
ג'ון פל (באנגלית: John Pell; 1 במרץ 1611 - 12 בדצמבר 1685), מתמטיקאי אנגלי.
חייו
פל נולד במחוז סאסקס בה אביו היה כומר. בגיל 5 התייתם מאביו וכשהיה בן 6 התייתם מאמו. בגיל 13 הוא החל ללמוד בקולג' טריניטי באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1628 קיבל תואר ראשון ובשנת 1630 הוא קיבל תואר מאסטר. הוא היה למומחה ביוונית ולטינית וככל הנראה התעניין גם במתמטיקה, שכן ידוע שהתכתב עם הנרי בריגס לגבי לוגריתמים. עם תום לימודיו החל לעבוד כמורה בסאסקס ובשנים 1638 - 1643 היה למורה למתמטיקה בלונדון. בשנת 1632 הוא נשא לאישה את איתומריה ונולדו להם שמונה ילדים.
בשנת 1643 הוא מונה לקתדרה למתמטיקה באמסטרדם ובשנת 1646 הוא עבר לברדה בה כיהן עד שנת 1652. בשנים 1654 - 1658 הוא היה שליחו של אוליבר קרומוול לקנטונים הפרוטסטנטים של שווייץ. כששב לאנגליה מונה על ידי צ'ארלס השני, מלך אנגליה למשרה כנסייתית בפובינג שבמחוז אסקס, בה החזיק עד שנת 1673.
כתביו הגיעו לאחר מותו לארכיון החברה המלכותית. על שמו נקראים משוואת פל וסדרת פל, אולם יש ספק האם הוא תרם לפיתוחן.
מארון 5
מארון 5 (באנגלית: Maroon 5) היא להקת פופ רוק מלוס אנג'לס, זוכת שלושה פרסי גראמי, המשלבת בשיריה אלמנטים של פאנק ומוזיקת נשמה. הפריצה של הלהקה הגיעה בעקבות הלהיט "This Love" משנת 2004.
היסטוריה
שלושה מחברי הלהקה מכירים אחד את השני עוד מימי חטיבת הביניים. השלושה הקימו ביחד עם המתופף ראין דאסיק להקת גראז' רוק/גראנג' בשם "Kara's Flowers", בשנת 1995. הלהקה חתמה על חוזה הקלטות ב"Reprise Records" (השייכת ל"Warner Music Group"), עוד כשהארבעה היו בתיכון, ובשנת 1997 הוציאו את אלבומם היחידי, "The Fourth World". האלבום היה לכישלון מסחרי, ולכן הסתיים החוזה בין חברת התקליטים ל"Kara's Flowers". האלבום "The Fourth World" זכה להתעניינות לאחר שמארון 5 התפרסמו, אז נמכרו מהאלבום יותר עותקים מאשר טרם פריצתם.
לאחר סיום החוזה התפצלו דרכיהם של הארבעה, לאחר שהלכו ללמוד באוניברסיטאות שונות ברחבי ארצות הברית. בתקופה זו גילו סגנונות מוזיקליים חדשים, וגילו התעניינות בפופ, רית'ם אנד בלוז, מוזיקת נשמה וגוספל. תקופת התנסות זו השפיעה רבות על הסגנון והסאונד של חברי הלהקה. ארבעת החברים שמרו כל התקופה על קשר, והחלו לנגן יחד מחדש בשנת 2001. ג'סי קרמייקל עבר מגיטרה לקלידים, ועל כן צורף ללהקה ג'יימס ולנטיין, כנגן הגיטרה. בתחילת דרכם ניגנה הלהקה בלוס אנג'לס וניו-יורק. סולן הלהקה, אדם לוין, חשף שאלו היו תקופות שהשפיעו מאוד על סגנון נגינת הלהקה. "במשך הזמן בין עסקי הקלטותינו שהיתי זמן רב בניו-יורק ושם נחשפתי לסגנון מוזיקה עירוני ולתרבות ההיפ-הופ בדרך שמעולם לא קרתה לי בלוס אנג'לס. דבר זה הפנה אותי לחלוטין לסגנון מוזיקה שונה אשר השפיע על כתיבת השירים שלי".
לאחר צירופו של ולנטיין, שינו החמישה את שם הלהקה ל"מארון 5". הלהקה חתמה על חוזה הקלטות עולמי ב-, והחלה לבסס עצמה בתעשיית המוזיקה האמריקנית.
ב-2013 השיר One More Night נוסף למשחק Gta v
2006–2001: Songs About Jane
ביוני 2002 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "Songs About Jane". הסינגל הראשון מהאלבום היה "Harder to Breathe", שנכנס ל-TOP 20 בארצות הברית ובבריטניה. מכירות האלבום הלכו והתעצמו במשך הזמן, כשהאלבום הגיע למקום השישי במצעד האלבומים האמריקני. הפריצה הגיעה בעקבות יציאתו לרדיו ולחנויות של הסינגל השני, "This Love", אשר נכנס ל-TOP 5 בארצות הברית ובבריטניה ובמדינות רבות נוספות, והיה ללהיט גדול ב-MTV. לאחר מכן הגיע הלהיטים "She Will Be Loved" אשר ביססו את מעמדם החדש כמיינסטרים. בפברואר 2005 זכתה הלהקה בפרס גראמי בקטגוריית תגלית השנה ושנה אחר כך זכו בפרס גראמי נוסף בקטגוריית 'דואט או להקת השנה בפופ'.
לאחר מספר שנים של סיורי הלהקה, המתופף ריאן דאסיק החל לסבול מכאבים בכתף כתוצאה מפגיעת ספורט ישנה. אחרי כמה סיבובי הופעות בהם מתופפים אחרים החליפו את המקום שלו, דאסיק עזב רשמית את מארון 5 בספטמבר 2006 ומאט פליין הוכנס ללהקה בתפקיד המתופף.
2009–2007: It Won't Be Soon Before Long
אלבומם השני, "It Won't Be Soon Before Long", יצא לחנויות ברחבי העולם ב-22 במאי 2007, והגיע היישר למקום הראשון בארצות הברית, עם מכירות של 429,484 עותקים בשבוע הראשון. הסינגל הראשון מתוכו, "Makes Me Wonder", יצא ב-27 במרץ והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד האמריקני, ובכך גם קבע שיא, כשעלה במצעד מהמקום ה-64 היישר למקום הראשון. הסינגל הגיע למקום הראשון בעוד 11 מדינות, וביניהן בישראל במצעד הלהיטים הרשמי של גלגלצ. הסינגל השני "Wake Up Call" זכה גם הוא להצלחה. הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Won't Go Home Without You" יצא בנובמבר וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים בישראל. סינגל רביעי לאלבום נקרא "If I Never See Your Face Again" ובסינגל זה השתתפה הזמרת ריהאנה, ואף הוא זכה להצלחה והגיע למקום ה-3 בישראל. סינגל חמישי לאלבום נקרא "Goodnight Goodnight" ואף על פי שלשיר זה יצא קליפ הוא לא הופץ ברשתות ערוצי המוזיקה בעולם. הלהקה נבחרה פעמיים ללהקת השנה בישראל בשנים 2004 ו-2007, ולפריצת השנה בשנת 2004. הסינגלים "This Love" ו-"She Will Be Loved" הגיעו למקום השני ולמקום הרביעי (בהתאמה) במצעד השירים השנתי של שנת 2004. הסינגלים "Makes Me Wonder" ,"Wake Up Call" ו-"Won't Go Home Without You" הגיעו למקום ה-16, 24 ו-21 (בהתאמה) במצעדי השירים השנתיים של שנת 2007 ו-2008.
2011–2010: Hands All Over
אדם לוין, סולן הלהקה, ציין שהוא מאמין שהלהקה הגיעה לשיאה ויכולה להוציא עוד אלבום לפני הפירוק. הוא הסביר: "בסופו של דבר אני רוצה להתמקד בלהיות בן אדם שונה לגמרי כי אני לא יודע אם אני רוצה לעשות את זה בגיל ארבעים, חמישים ומעבר, כמו הרולינג סטונס".
האלבום השלישי של הלהקה, Hands All Over, יצא ב-21 בספטמבר 2010. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Misery" יצא לאור ב-22 ביוני 2010, השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד. הסינגל השני, "Give a Little More" יצא לאור ב-12 באוקטובר 2010 והגיע למקום העשירי בבילבורד. הסינגל השלישי, "Never Gonna Leave This Bed" יצא ב-5 בפברואר 2011 והגיע למקום השישי במצעד של הבילבורד. בסוף שנת 2011, במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ, הגיע השיר "Never Gonna Leave This Bed" למקום ה-33.
ב-2011 הקליטה הלהקה שיר ביחד עם הזמרת רוזי קריין לפסקול של הסרט משחקי הרעב. השיר נקרא "Come Away To The Water" ויצא לאור ב - 20 במרץ 2012.
במרץ 2011, הלהקה השתתפה בפרויקט ראשון מסוגו של חברת קוקה-קולה בו הם היו סגורים באולפן 24 שעות, ביחד עם המוזיקאי PJ מורטון. בו היו להם 24 שעות לכתוב שיר מקורי משלהם. במשך 24 שעות יכלו המעריצים לראות אותם בשידור חי באתר של קוקה-קולה מתחילת תהליך כתיבת השיר והקלטתו ועד סיום 24 השעות, כשהם השמיעו את היצירה הגמורה. השיר, "Is Anybody Out There", יצא לאור באתר קוקה-קולה לאחר מספר ימים להורדה בחינם. מאז, המשיך PJ מורטון לנגן עם הלהקה בהופעות. במשך 24 השעות יכלו המעריצים להביע את דעתם ולהשתתף בתהליך באמצעות הטוויטר.
ביוני 2011, הוציאה לאור הלהקה סינגל בשיתוף עם הזמרת כריסטינה אגילרה שנקרא "Moves Like Jagger". הסינגל הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד האייטיונס. הם הופיעו איתו לראשונה על במת הריאליטי The Voice, בה לוין ואגילרה משמשים כמנטורים. השיר צורף לאלבום Hands All Over בהפצתו השנייה ב-2011. בסוף שנת 2011, במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ, הגיע השיר "Moves Like Jagger" למקום הרביעי. ב-20 בנובמבר 2011 זכתה הלהקה בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית בפרס 'הלהקה הטובה ביותר'. בנוסף, הופיעה הלהקה באותו הטקס עם הלהיט "Moves Like Jagger" ביחד עם כריסטינה אגילרה, ולוין הופיע בנפרד עם השיר "Stereo Hearts" עם להקת ג'ים קלאס הירוז. ב-11 בינואר 2012, זכתה הלהקה בטקס פרסי ה-People choice בקטגוריה "הלהקה האהובה".
2013–2012: Overexposed
למרות הצהרותיה של הלהקה על פירוק אחרי האלבום השלישי, ב-8 בספטמבר 2011, הצהיר קלידן הלהקה, ג'סי קרמייקל, כי הלהקה צפויה להתחיל בהקלטת האלבום הרביעי שלהם בתוך שנה.
ב-2012, לאחר תלונות מצד מעריצים על כך שקלידן הלהקה, ג'סי קרמייקל, לא נראה מופיע איתם בהופעות, וכן לא הגיע איתם לטקסים האחרונים, פרסמה הלהקה הודעה בה הוכרז שקלידן הלהקה ג'סי עזב זמנית לטובת המשך לימודי מוזיקה ויחזור לנגן עם הלהקה בהמשך. ב-26 במרץ 2012 הודיעה הלהקה ששם האלבום החדש יהיה "Overexposed", ושייצא ב-26 ביוני 2012. ב-16 באפריל 2012 הופיעה הלהקה על במת התוכנית The Voice עם הסינגל הראשון מהאלבום,"Payphone" בשיתוף עם הראפר ויז קאליפה. ב-17 באפריל הסינגל יצא לאור באופן רשמי. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד גלגלצ ולמקום ה-18 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ. ב-19 ביוני 2012 יצא לאור הסינגל השני מתוך האלבום, "One More Night". השיר זכה להצלחה בישראל ונשאר מספר שבועות במקום הראשון במצעד גלגלצ. במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ הגיע השיר למקום העשירי, בנוסף, הלהקה הוכרזה כ"הרכב השנה" לשנת 2012. הסינגל השלישי מהאלבום, Daylight, יצא לאור בתאריך 27 בנובמבר 2012.
ב-14 במאי 2013 יצא לאור הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, "Love Somebody". יום לאחר מכן יצא לאור הקליפ לשיר.
2014–2015: V
ב-18 במאי 2014, הודיעה הלהקה כי אלבום האולפן החמישי שלה, V יצא לאור ב-2 בספטמבר באותה השנה, בחסות חברת התקליטים, אינטרסקופ רקורדס. הסינגל הראשון מהאלבום "Maps" יצא לאור ב-16 ביוני 2014. באוגוסט 2014 הוציאו את הסינגל "Animals", ובינואר 2015 הוציאו את הסינגל "Sugar". במאי 2015 הוציאו את הסינגל "This Summer".
2017–2018: Red Pills Blues
ב-11 באוקטובר 2016, הוציאה הלהקה את הסינגל "Don't Wanna Know" בשיתוף עם הראפר קנדריק לאמאר. בינואר 2017, הכריז לוין כי הלהקה עובדת על אלבום שישי.
בפברואר של אותה השנה יצא הסינגל "Cold" בשיתוף עם הראפר פיוצ'ר, ובאוגוסט יצא הסינגל המוביל מתוך האלבום, "What Lovers Do", בשיתוף עם הזמרת סיזה. ב-6 באוקטובר, הלהקה הוציאה הסינגל השיווקי "Help Me Out" בשיתוף עם ג'וליה מייקלס. ב-3 בנובמבר 2017 יצא האלבום Red Pills Blues באופן רשמי, אשר הגיע למקום השני במצעד בילבורד 200. בינואר 2018, הוציאה הלהקה סינגל נוסף מתוכו ושמו "Wait".