cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פריץ לאבנד
ביוגרפיה
לאחר הפרישה עבד כמסעדן ונקלע לקשיים כלכליים. לאחר מכן עבד כחשמלאי וכנהג. לאבנד אובחן בתחילת שנות ה-80 כחולה בסרטן הגרון לאחר שעישן זמן רב. לבסוף הוא נכנע לסרטן בגיל 56 בבית החולים סנט ג'ורג' בהמבורג. לאבנד נקבר בבית הקברות ברגדורף. על מצבתו הוצב כדור כדורגל שהזכיר את הספורטאי שהיה.
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית דצמבר 2021
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית נערכה בבאר שבע ב-24 בדצמבר וב-25 בדצמבר 2021.
מיקלה ז'ירו
מיקלה ז'ירו (באיטלקית: Michela Giraud נולדה ב-28 ביולי 1987) היא שחקנית, קומיקאית וסטנדאפיסטית איטלקייה.
ביוגרפיה
ב-2018 היא השתתפה בתוכניות La TV delle ragazze ו-Il posto giusto בערוץ האיטלקי השלישי, בתוכנית Challenge 4 בערוץ הרביעי ובתוכנית Sbandati בערוץ השני. במקביל היא גם עבדה כשדרנית בתחנת רדיו 2 והגישה שם את התוכניות Radio si serva signora, Selfie ו-Radio due weekend. כמו כן החלה להופיע בתיאטרונים ברחבי איטליה כסטנדאפיסטית וכחלק מהמופע Michela Giraud e altri animali.
ביוני 2020 החלה לנהל את התכנית CCN - Comedy Central News. באפריל 2021 השתתפה בתוכנית LOL - Chi ride è fuori בפריים וידאו. ביוני של אותה שנה שיחקה בסרט Maschile singolare. בספטמבר השתתפה בתוכנית Le Iene. בקיץ 2021 היא השיקה את מופע הסנטדאפ שלה "האמת, שום דבר מלבד האמת, אני נשבעת!" (La verità, nient'altro che la verità, lo giuro!). באותה שנה הוציאה את הסינגל הראשון והיחיד שלה עד כה Mignottone pazzo (טון מטורף). ב-2022 הוקלט המופע שלה ברומא והתפרסם בנטפליקס תחת השם "זאת האמת, בחיי!".
לארי טיילור
לארי "השומה" טיילור (באנגלית: Larry "The Mole" Taylor; 26 ביוני 1942 – 19 באוגוסט 2019) הוא נגן גיטרה בס אמריקאי, הידוע בעיקר בשל השתתפותו בלהקת הבלוז רוק קנד היט. על אף שהיה הבסיסט המקורי וה"קלאסי" של הלהקה, הספיק לשתף פעולה עם אמנים כמו המאנקיז וג'רי לי לואיס. הוא אחיו הצעיר של המוזיקאי מל טיילור, המתופף הוותיק של להקת 'The Ventures'.
ביוגרפיה
טיילור נולד בעיר ניו יורק, ארצות הברית לאם ממוצא יהודי ואב אנגלו-סקסי פרוטסטנטי (WAPS). טיילור ניגן גיטרה בס בלהקת "The Gamblers", אחת מקבוצות הרוק הראשונות שניגנו מוזיקת גלישה אינסטרומנטלית. בין חברי הלהקה היו גם אליוט אינגבר, חבר לעתיד של להקת "אמהות ההמצאה" של פרנק זאפה וברוס ג'ונסטון , שותף בצמד "Bruce & Terry" ואחד החברים בלהקה הידועה "The Beach Boys". להקתו של טיילור, "The Gamblers", היו ללהיט מקומי באזור לוס אנג'לס עם השיר "Moon Dawg". באמצע שנות השישים הכיר טיילור את בוב הייט ואלן וילסון, ובהמשך יצטרף ללהקתם המתגבשת קנד היט. עם הלהקה הזו ניגן מהקמתה ב־1967 ועד 1970, והופיע איתם בפסטיבלים שונים כולל פסטיבל הפופ הבינלאומי של מונטריי ופסטיבל וודסטוק.
כמו שאר חברי קנד היט, גם טיילור זכה לכינוי - "השומה". בנוסף לגיטרת הבס שניגן, ידע טיילור לנגן גם על גיטרה ותופים, והדגים את יכולותיו בגיטרה בשיר "Down in the Gutter, But Free" שבאלבום Hallelujah. במהלך שנת 1969 החל להסתכסך טיילור עם גיטריסט הלהקה הנרי וסטין, וביולי 1969 פרץ ביניהם ריב שהוביל לעזיבתו של וסטין. בהמשך, כשעזב טיילור את הלהקה הצטרף וסטין, ולאחר שזה עזב, נכנס טיילור שוב לתפקיד הבס.
בשנת 1970, כשהגיטריסט ג'ון מאייל עבר ללוס אנג'לס, טיילור והארווי מנדל (הגיטריסט שהחליף את וסטין) עזבו את קנד היט כדי להצטרף אליו ללהקת "the Bluesbreakers".
בשנת 1974 טיילור הפך לחלק מלהקת "השמנים מהוליווד" בהנהגת מייק מאן. טיילור ומנדל חזרו לקנד היט עם עזיבתו של וסטין בפעם השנייה, בשנת 1979. טיילור היה שותף בהקלטות האלבום Reheated בשנת 1988, והמשיך להופיע עם הלהקה עד שנת 1999. בשנת 2007 התאחדו טיילור ומנדל עם מתופף הלהקה הקלאסי אדולפו דה לה פארה ושאר ההרכב הנוכחי של הלהקה לביצוע מספר מופעים. טיילור, מנדל ודה לה פארה היו כולם בהרכב שניגן בפסטיבל וודסטוק. שלושת החברים הופיעו עוד יחד בין השנים 2009–2013.
שמואל אלעלוף
הרב שמואל אלעלוף (ה'תרכ"ח, 1868 - י"ז באלול ה'תרצ"ג, 8 בספטמבר 1933) היה מראשי ועד העדה המערבית בירושלים ועסקן ופעיל ציבורי למען הקהילה היהודית בארץ ישראל ובמדינות נוספות.
ביוגרפיה
נולד בפאס שבמרוקו בשנת 1868 לרב שלמה ב"ר שמואל, ושמחה, בשנת 1883, כשמלאו לו 15 שנים, הוא עלה עם הוריו ומשפחתו לירושלים, שם השתקעו ורכשו שם מספר בתים. כן רכשו בתים בחיפה, והיו מראשי הבונים היהודים בשתי הערים הללו.
פעילות ציבורית
עוד בצעירותו עסק הרב אלעלוף בענייני הציבור, אך את רוב זמנו הקדיש ללימוד תורה ולמעשי חסד וצדקה רבים בירושלים. למרות היותו צעיר, השתלב מהרה בין אנשי ועד העדה המערבית בירושלים ועסק שנים רבות בוועד העדה. הוא נמנה בין המייסדים של תלמוד התורה וחברת ″חסד ואמת″ יחד עם הרב מסעוד חי בן שמעון והרב יעקב בן עטר.
מלבד עבודתו בוועד העדה, הוא סייע רבות בהקמתם של מוסדות רבים, ושנים רבות היה נציגם של עדות הספרדים בטבריה ובצפת.
עוד היה שותף בהדפסת חיבורים רבים בירושלים, ובעיקר של רבני מרוקו, ביניהם הספרים "קרני ראם" ו"פעמוני זהב", של הרב רפאל אנקווה, וכן את הספר "אשר לשלמה" של הרב שלמה אבן דנאן. עוד הדפיס גם את הספר "מנחת כהן", של הרב יוסף חיים הכהן. בנוסף, עסק בהגהת הספרים.
נפטר ב-8 בספטמבר 1933 בירושלים, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. מצבתו ומצבת משפחתו הושחתו בידי הצבא הירדני, אך נוסח מצבתו תועד בספרים.
חיים אישיים
הרב אלעלוף נישא לדבורה בוליסה ולהם נולדו שישה שני בנים וארבע בנות.
טקס פרסי אוסקר ה-93
טקס פרסי האוסקר ה-93 של האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS), התקיים בלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-25 באפריל 2021, ובמסגרתו הוענקו פרסי אוסקר בקטגוריות הפרס השונות עבור סרטי קולנוע שיצאו בין ינואר 2020 לפברואר 2021. עקב מגבלות מגפת הקורונה בארצות הברית, נערך הטקס המרכזי בתחנת יוניון, תחנת הרכבת המרכזית של העיר, וחלק מצומצם התקיים בתיאטרון דולבי בהוליווד, המקום המסורתי של טקסי האוסקר.
במקור, תוכנן הטקס להתקיים ב-28 בפברואר 2021, אך נדחה בחודשיים בשל השפעת מגפת הקורונה על הקולנוע, שגרמה לדחיית הקרנתם של סרטי קולנוע רבים. בהתאם לכך הוארכה תקופת הזכאות להתמודדות על פרסי האוסקר לסרטים עלילתיים עד ל-28 בפברואר. זו הפעם הרביעית שטקס פרסי האוסקר נדחה, והפעם הראשונה מאז טקס פרסי האוסקר ה-6, שסרטים שיצאו בשנתיים קלנדריות עוקבות היו זכאים להתמודד על פרס באותו טקס.
זכיות ומועמדויות
המועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-93 הוכרזו ב-15 במרץ 2021. ההכרזה שודרה בשידור חי באתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה, ברשתות החברתיות ובשידורים מקומיים ברחבי ארצות הברית. את ההכרזה הגישו השחקנים פריאנקה צ'ופרה וניק ג'ונאס. הסרט "מאנק" קיבל את מספר המועמדויות הרב ביותר – 10 פרסים.
פרס מיוחד על פעילות הומניטרית
במסגרת פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית, הוענקו שני פסלוני אוסקר על תרומה הומניטרית למען רווחת אנשי תעשיית הבידור שנפגעו מהשלכות מגפת הקורונה: לקרן האמריקאית לקולנוע וטלוויזיה (MPTF), ולטיילר פרי , שחקן, קולנוען ונדבן. בראיין קראנסטון העניק פיסלון ל-70 אנשי הקרן לקולנוע וטלוויזיה שהתכנסו בתיאטרון "דולבי", בזכות הסיוע החברתי, הכלכלי, הרגשי והסיעודי לאנשי התעשייה ובני משפחותיהם, ולוותיקי עולם הבידור המתגוררים במעון שמפעילה הקרן ב"קמפוס וסרמן" שבוודלנד הילז, לוס אנג'לס. טיילר פרי קיבל את הפרס בזכות תרומתו להעסקת אנשי קולנוע וטלוויזיה בעת השבתת התעשייה, כאשר סיפק להם מקומות עבודה באולפני הקולנוע הפרטיים שלו, שפתח בשנת 2019 במתחם המחנה הצבאי לשעבר "פורט מקפירסון" באטלנטה, ג'ורג'יה. את הפיסלון העניקה לו ויולה דייוויס בטקס המרכזי בתחנת יוניון
לקראת הטקס, אישר חבר נאמני האקדמיה לקולנוע באופן חריג, לחלק את הפרס בין שני זוכים שונים, ולא להעניקו לזוכה יחיד כמקובל לפי התקנון. כמו כן, זו הפעם הראשונה שהפרס מוענק לארגון, ולא רק לאדם יחיד, והפעם הראשונה מאז שנת 2009, שבה מוענק הפרס כחלק מטקס פרסי אוסקר, ולא באירוע נפרד של נאמני האקדמיה.
סרטים עם מספר זכיות ומועמדויות
width="20px"|
מידע על הטקס
במהלך ישיבת חבר הנאמנים שהתקיימה ב-28 באפריל 2020, האקדמיה הצביעה לאחד את הקטגוריה מיקס הסאונד הטוב ופרס עריכת הקול הטובה ביותר לקטגוריית הסאונד הטוב ביותר (והקטנת המספר הכולל של קטגוריות הפרס ל-23). הכללים להענקת פרס הפסקול המקורי הטוב ביותר מחייבים כעת שפסקול הסרט יכלול מינימום של 60% מוזיקה מקורית בעוד זיכיונות וסרטי המשך חייבים לכלול מינימום של 80% מוזיקה חדשה. לראשונה, ההצבעה המקדימה לסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר נפתחה גם לכל חברי ההצבעה באקדמיה.
זו השנה השלישית ברציפות שבה לא מוצגים המועמדים והזוכים על ידי מנחה יחיד, אלא על ההכרזות הופקדו 17 כוכבים מתעשיית הקולנוע, הנכנסים ויוצאים ברוטציה. בתוך כך, נשמרה המסורת שבה ארבעת השחקנים שזכו בשנה שעברה בפרסי השחקנים הטובים ביותר (השחקנית והשחקן; שחקנית המשנה ושחקן המשנה) מציגים את הקטגוריות המקבילות בטקס הנוכחי: חואקין פיניקס, רנה זלווגר, בראד פיט ולורה דרן. לארבעה צורף הבמאי בונג ג'ון-הו, שסרטו "פרזיטים" זכה בארבעה פרסים, והוא הציג את קטגוריית הבימוי הטוב ביותר, בשידור לוויין מתיאטרון "דולבי" בסיאול. שאר המכריזים היו: אנג'לה באסט, האלי ברי, דון צ'ידל, בראיין קראנסטון, האריסון פורד, רג'ינה קינג, מרלי מטלין, ריטה מורנו, ריס וית'רספון, זנדאיה, ויולה דייוויס וריז אחמד. דייוויס ואחמד היו גם מועמדים לפרסים בטקס זה, ולכן התעכבה ההודעה על צירופם למופע עד אחרי סיום הצבעות חברי האקדמיה, כדי לא להשפיע על שיקולי ההצבעה.
חידוש נוסף בטקס זה הוא שידור תוכנית סיכום מאוחרת בשם "פרסי אוסקר: אחרי חשיכה" (באנגלית: Oscars: After Dark) מאולפן ABC, בהגשת השחקנים קולמן דומינגו ואנדרו ראנלס, ומבקרי הקולנוע קלודיה פוויג  ואלוויס מיצ'ל. בתוכנית הוגשו פרשנויות וריאיונות בעקבות הזכיות, והרגעים המרכזיים בטקס.
מן ההיבט המגדרי, בטקס פרסי אוסקר ה-93 נרשם מספר שיא של נשים מועמדות, עם 70 נשים שקיבלו ביחד 76 מועמדויות מסך 235 המועמדויות האישיות ב-23 קטגוריות הפרס, שיעור של 32.3%, עלייה של 1.2% לעומת הטקס ה-92. נתונים אלה לא כוללים את המועמדים בקטגוריית הסרט הבין-לאומי הטוב ביותר, משום שהפרס בקטגוריה זו איננו אישי, אלא מוענק למדינת המקור.
כמחווה לתחנת הרכבת "יוניון" שבה התקיים הטקס המרכזי, ומשמשת מעת לעת כאתר לצילומי סרטים, החליט המפיק סטיבן סודרברג שהטקס לא יצולם כתוכנית טלוויזיה, אלא בטכניקות של צילום סרטי קולנוע, בכלל זה: קצב של 24 פריימים בשנייה, יחס גובה רוחב של מסך רחב, וזווית צילום מעבר לכתף. כמו כן, חלונות התחנה, המעוצבים בסגנון אר דקו בגובה 40 רגל (12.2 מטר), שולבו באמצעי התאורה לצילום הטקס.
השפעת מגפת הקורונה
מגפת הקורונה השפיעה על תעשיית הקולנוע העולמית בכלל, ועל תעשיית הקולנוע האמריקאית בפרט, כולל שיבוש הפקות סרטים, סגירת בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית עקב מגבלות על מסחר ועל התקהלויות בציבור, דבר שמנע הצגת סרטים חדשים. כל אלה השפיעו רבות גם על טקס פרסי האוסקר. בפרט, על הדרישה שסרטים המועמדים לפרסי האוסקר יוצגו בשנה הקלנדרית הקודמת למועד הטקס, לכל הפחות בבית קולנוע אחד במחוז לוס אנג'לס במשך שבעה ימים, שלוש הצגות ביום, על מנת להיות זכאים להתמודד על פרס. כך למשל, בפרס גלובוס הזהב שינו את הקריטריונים להתמודד על פרסי 2021 כדי לאפשר לסרטים שנועדו במקור להפצה בבתי הקולנוע מ-15 במרץ עד ל-30 באפריל 2020 והופצו במקום זאת באמצעות ספק שירותי הזרמת מדיה.
האקדמיה האמריקאית לקולנוע עיכבה את ישיבת הדירקטוריון שלה עד 28 באפריל ובה אישר הדירקטוריון באופן זמני זכאות למועמדות עבור סרטים שהיו מתוכננים להיות מופצים לקולנוע מלכתחילה, אך עקב המגפה התקיימה הצגת הבכורה שלהם באמצעות ספקי הזרמת מדיה ווידאו על פי דרישה שנחשבים מכובדים, ומפעילים חומת תשלום או סיסמה מאובטחת. כל זאת, בתנאי שסרטים אלה הועלו לפלטפורמת ההקרנה הבלעדית לחברי האקדמיה תוך 60 יום ממועד הפצתם לציבור. הדירקטוריון סייג את החלטתו בכך שהדרישה להצגת סרט בקולנוע במשך שבעה ימים, תוחזר לאחר שבתי הקולנוע יחזרו לפעילות מספקת. הקלה נוספת הייתה הכרה בהקרנות של סרטים מועמדים בערים גדולות מלבד לוס אנג'לס, כמו אטלנטה, שיקגו, מיאמי, ניו יורק ואזור מפרץ סן פרנסיסקו. לגבי סרטים שהוצגו במתחמי דרייב אין, באוקטובר 2020 אישרה האקדמיה הסתפקות בהצגה אחת ביום, במקום שלוש הצגות כנדרש בשגרה. באשר לתנאי הזכאות המחייב הצגת סרטים בפסטיבלי קולנוע, הדירקטוריון הכיר גם בזכאותם של סרטים שנרשמו בתוכניות של פסטיבלים שבוטלו עקב המגפה.
בהחלטה מיום 15 ביוני 2020, אישרה האקדמיה הקלות דומות גם לסרטים בין-לאומיים באורך מלא, בתנאי שהאחראים ימציאו מסמכים, מקוריים ומתורגמים לאנגלית, המאשרים שממשלת מדינת המקור הורתה על סגירת בתי קולנוע, אישורים על כך שהסרט יועד להפצה בקולנוע, וכן הסכמי הקרנה עם שירותי הזרמת מדיה ווידאו על פי דרישה.
היו שיחות על דחיית הטקס או אף ביטולו. ב־15 ביוני 2020, האקדמיה הודיעה כי הטקס יידחה בחודשיים מיום 28 בפברואר 2021 ל-25 באפריל 2021 ותקופת הזכאות לסרטים עלילתיים תוארך עד 28 בפברואר 2021. בהצהרה משותפת, הנשיא ומנכ"ל האקדמיה, דייוויד רובין ודון הדסון, הסבירו כי "במשך למעלה ממאה שנים, סרטים מילאו תפקיד חשוב במתן תחושת נוחות, בבידור שלנו בתקופות אפלות. בהחלט יש להם השפעה כזאת השנה. תקוותנו, בהארכת תקופת הזכאות ותאריך טקס הפרסים שלנו, היא לספק גמישות ליוצרים שצריכים לסיים ולהוציא לאור את הסרטים שלהם מבלי להיענש על משהו שלא בשליטתו של אף אחד." פרסי המושלים ופרסי האקדמיה למדע וטכנולוגיה נדחו אף הם ללא הגבלת זמן.
מגבלות מגפת הקורונה השפיעו גם על בחירת מקום עריכת הטקס ואופן הנחייתו, והביאו לביטול אירועים הנלווים אליו בימים כתיקונם. ב-15 במרץ 2021 נמסר רשמית, שעל מנת לעמוד בהנחיות השמירה על הבריאות, חלקו המרכזי של הטקס יתקיים בתחנת יוניון, תחנת הרכבת המרכזית של לוס אנג'לס והתחנה הגדולה ביותר במערב ארצות הברית, ומקצת הטקס יתקיים ב"תיאטרון דולבי". האירוע ייערך באולם הכירטוס ההיסטורי בתחנת יוניון מערב, באולם ההמתנה המרכזי, בפטיו הצפוני ובפטיו הדרומי, ובכניסה הראשית לתחנה ברחוב אלאמדה. נשיא האקדמיה המכהן, דייוויד רובין, מסר שהתחנה נבחרה משום שממדיה מאפשרים למעניקי הפרסים, המועמדים ואורחיהם, להשתתף בטקס תוך אכיפת כללי הריחוק החברתי. כמו כן, רובין הודיע על ביטול הגרלת כרטיסי הכניסה המסורתית, וכן בוטלו אירועים הנלווים לטקס, ומצריכים נוכחות אישית. בכלל אלה: הקרנת סרטוני המועמדויות, ארוחת הצהריים החגיגית למועמדים לפרסי אוסקר, קבלת הפנים למועמדים לפרס בקטגוריית הסרט הבינלאומי הטוב ביותר, והתוכנית הציבורית עבור המועמדים בקטגוריות הסרט הקצר, הסרט התיעודי, הסרט המונפש, הסרט הבינלאומי ואיפור ועיצוב שיער הטובים ביותר. כן בוטלו הנשף לחברי חבר הנאמנים של האקדמיה, ומסיבות הצפייה הרשמיות בטקס, בלונדון ובניו יורק.
בעקבות העברת הטקס המרכזי ועריכתו בסגנון אינטימי בתחנת יוניון, החליטו מפיקי הטקס שהוא יתקיים ללא מנחה יחיד/ה, אלא אישים בולטים בתעשייה יציגו ויעניקו את הפרסים בקטגוריות השונות על בסיס רוטציה ביניהם.
במכתב אל המועמדים לפרסים, הודיעו מפיקי הטקס סטיבן סודרברג, סטייסי שר וג'סי קולינס  שהאירוע בתחנת יוניון יישא אופי אינטימי ואישי, ואילו מופעי הראווה יועברו בשידור ישיר מתיאטרון דולבי. פרוטוקול הקורונה ייאכף בתחנת יוניון כפי שהוא נאכף באתרי צילומי סרטים. בכלל זה, יוצבו ערכות לבדיקות קורונה שיבטיחו תוצאות מיידיות, וכן יוצב בתחנה צוות בטיחות עם יכולת לבצע בדיקות PCR. כמו כן, האקדמיה תמסור הנחיות נפרדות לשוהים בלוס אנג'לס, לעומת אלה שיגיעו מחוץ לעיר. שלושת המפיקים הבהירו במכתבם, שלא תתאפשר השתתפות מקוונת בטקס באמצעות זום, ועל המועמדים לנכוח אישית בטקס לצורך נאומי קבלת הפרסים. עוד קראו המפיקים למועמדים לקיים ריאיונות מקוונים שבהם יספרו את סיפוריהם.
מכתב המפיקים והאיסור על שימוש בזום במהלך הטקס, גרר תרעומת רבה בקרב מועמדים, אולפנים ומפיצים, סוכניהם ואנשי יחסי ציבור שלהם, דבר שעלול להביא להיעדרות מועמדים רבים מהטקס. התלונות נסבו סביב הצורך בסידורים לוגיסטיים הנוגעים להגעה לארצות ברית בכלל וללוס אנג'לס בפרט, לנשיאה בעלויות הלינה וימי הבידוד הכרוכות בכך, ולהבדלים בין מגבלות הקורונה שמטילות המדינות השונות על היוצאים והבאים. זאת לאחר שהאקדמיה מסרה שהיא לא תכסה את העלויות של המלווים, והסתפקה בהבטחה לטפל במועמדים באופן נאות. תלונות אחרות התייחסו לעובדה שרבים מהמועמדים משתתפים בהפקות שונות, וימי הבידוד בעקבות הנסיעות הלוך ושוב, יביאו לסגירה ועיכוב של הפקות, דווקא בתקופה שנחשבת לטובה בחודש אפריל.
בעקבות ריבוי המחאות והתלונות מצד המועמדים מחוץ לארצות הברית, המפיקים הודיעו שהאקדמיה תפתח מוקדי תקשורת באירופה, וייתכן גם באזורים אחרים בעולם, כדי לאפשר השתתפות בטקס עבור מי שאינם יכולים להגיע ללוס אנג'לס עקב מדיניות סגרי הקורונה במדינותיהם, או אי-קבלת אשרה עקב סגר. המוקד המרכזי יפעל בלונדון, שני מוקדים נוספים – בפריז ובפראג, ומוקד מקביל יפעל בתחנת יוניון. כמו כן, האקדמיה באה בדברים עם גורמי השידור הציבורי במדינות שונות, כדי לספק שירותי לוויין לרבים מהמועמדים מחוץ לארצות הברית. לצד אלה, האקדמיה הבהירה כי יכולותיה להפעיל שירותי זום מוגבלות מסיבות טכניות, ובכך תינתן קדימות למועמדים נטולי גישה לאמצעים טכניים אחרים. על אף כל האמור, המפיקים הביעו תקווה שרוב המועמדים יגיעו ללוס אנג'לס, ציינו שהאקדמיה נערכת לעשרה ימי בידוד עבור המועמדים ואורחיהם, והעירו שמשך זמן הבידוד עשוי להתקצר בהתאם לחיסונים, אפשרויות נסיעה וחריגים שונים.
בנוסף לטקסים הנלווים שבוטלו, גם השטיח האדום המסורתי ישתנה, אך בתחנת יוניון תהיה הדמיה של שטיח אדום. אחרי שהמועמדים ייצאו מהמבנה הראשי בתחנת יוניון לאחר סיום הצגת הקטגוריות שלהם, הם יילקחו אל אזור שיותאם לדרישות הריחוק החברתי, משם יוכלו לצפות בהמשך הטקס בתנאים של מסיבת קוקטייל.
על כל המשתתפים בטקס, באשר הם, חלות הנחיות המתחייבות מהמגפה. העיקריות שבהן:
פיגוע הירי בקולורדו (2021)
ב-22 במרץ 2021 אירוע ירי המוני בסופרמרקט קינג סופרס, בולדר, קולורדו, ארצות הברית. עשרה בני אדם נהרגו, כולל שוטר ממשטרת בולדר. היורה, אחמד אל-עליוי אל-עיסא, נפצע והועבר לבית החולים בבולדר.
אירועים
הירי החל מעט אחרי השעה 14:30 כאשר חמוש נכנס לסופרמרקט והחל לירות לעבר ציבור הקונים. משפחה שחיכתה בתור על מנת לקבל חיסון כנגד COVID-19 בבית המרקחת של הסופר ראתה את החמוש יורה באישה בקדמת התור, והסתתרה מפניו. חלק מהלקוחות והעובדים הגיעו למקום מבטחים דרך יציאה אחורית שבסופר. על פי גורם משטרתי בכיר, היורה השתמש ברובה בסגנון AR-15.
בערך באותו זמן שהחל הירי, החלה משטרת בולדר לקבל דיווחים על אדם חשוד עם רובה וקולות ירי. אחד הקצינים הראשונים במקום היה השוטר אריק טלי, שנורה ונהרג על ידי העבריין. שוטרים אחרים הגיעו לאחר מספר רגעים וניהלו קרב יריות עם היורה בשעה 14:40 והיריות נמשכו עד השעה 15:21. בשעה 15:28 נלקח אל-עיסא למעצר.
עדים במקום דיווחו ששמעו בין עשר לשלושים יריות.
החשוד
היורה אחמד אל-עליוי אל-עיסא, בן 21 מארבאדה, קולורדו, הואשם בעשרה סעיפי רצח בכוונה תחילה. אל-עיסא נתפס כשהוא עם פצעים מדממים ברגליים, והועבר לבית החולים בבולדר. יממה לאחר מכן הועבר אל-עיסא לכלא במחוז בולדר. אחיו הבכור של החשוד הצהיר כי לאל-עיסא יש היסטוריה של התנהגות פרנואידית, מופרעת ואנטי-חברתית. בשנת 2018 הוא הואשם בגין תקיפה והודה באשמה. הוא הואשם גם בגין חבטות באגרוף לחברו לכיתה, לאחר שהחבר לכיתה צחק על אל-עיסא והשתמש כלפיו בדיבורי גנאי בשבועות שקדמו לו.
טומיריס (סרט)
טומיריס הוא סרט עלילתי קזחי משנת 2019 בבימויו של אקאן סטאייב, המספר את סיפורה של טומיריס ומלך פרס כורש הגדול. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בנור-סולטן בקזחסטן ב-25 בספטמבר 2019.
תקציר עלילה
הסרט מבוסס על סיפורו של הרודוטוס על מותו של המלך הפרסי כורש הגדול במהלך המלחמה עם מסג'טה, בפיקוד המלכה טומיריס.
שחקנים
אלמירה טורשין, פסיכולוגית, נבחרה מבין 15 אלף איש לגלם את טומיריס. היא למדה שיעורים מקצועיים ברכיבה על סוסים, ירי בחץ וקשת ולמדה גם להשתמש בחרבות ובסכינים.
הפצה
הסרט יצא לאקרנים בקזחסטן ב-1 באוקטובר 2019. זכויות ההפצה של הסרט נמכרו להפצה לאיטליה, צרפת, ספרד, יפן, המזרח התיכון, דרום קוריאה, סינגפור, רומניה, טורקיה, ארצות הברית ולחבר המדינות.
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. הסיבה לכך היא ככל הנראה כי גרסתו של הרודוטוס לאירועים אינה מקובלת בדרך כלל על ידי היסטוריונים וחוקרים, ובניגוד לסרט, מסג'טה אינם נחשבים עם טורקי, אלא אנשים דוברי פרסית. ביקורת הגיעה גם מהציבור הקזחי וגם מהאיראנים.
כמה משקיפים טענו שהסרט נועד לעלות את הפופופולריות של דריגה נזרבייבה, בתו של מנהיג קזחסטן לשעבר נורסולטאן נזרבייב, כדי שהיא תוכל להתמודד לנשיאות בעתיד.
הסרט זכה בפרס הגדול של נובו ז'אנר בפסטיבל L'Étrange בצרפת בשנת 2020.
דייוויד ת'רדקיל
דייוויד ת'רדקיל (באנגלית: David Thirdkill נולד ב-12 באפריל 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעיקר בליגת ה-NBA ובישראל. גובהו 2.01 מטרים.
קריירה
ת'רדקיל נולד בסנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית. שיחק בקולג' סאות'רן איידהו ובמכללת בראדלי, שם זכה בכינוי "השריף" על שום אופן הגנתו הצמודה. שיחק כקלע וכסמול פורוורד. בשנת 1982 הוא נבחר בסיבוב הראשון בדראפט ה-NBA במקום ה-15 על ידי פיניקס סאנס. החל לשחק ב-NBA בשנת 1982 במדי פיניקס סאנס, ועונה לאחר מכן שיחק בדטרויט פיסטונס. בעונת 1985/1986 שיחק במילווקי באקס, סן אנטוניו ספרס בהן מיעט לשחק, ובבוסטון סלטיקס שזכתה באליפות ה-NBA בעונה זו. שיחק בליגת ה-NBA בסך הכל 179 משחקים, בהם קלע 510 נקודות.
ת'רדקיל שיחק בעונת 1986/1987 בקבוצת טנדואיי רום מאסטרס מהפיליפינים. לאחר מכן שיחק עונה בליגת ה-CBA בארצות הברית, ובקבוצת פיורפודס טי.ג'יי הוטדוגס במסגרת טורניר בפיליפינים. בעונת 1988/1989 עבר לשחק בישראל והצטרף לאליצור רמלה. בעונה זו קלע 364 נקודות.
את עונת 1989/1990 פתח בוירטוס רומא בה שיחק 8 משחקים בלבד, ועבר לקוראל רואן באסקט מהליגה הצרפתית. לאחר מכן שב לישראל ושיחק שלוש עונות במדי הפועל תל אביב, וזכה איתה בגביע המדינה בכדורסל בשנת 1993, כאשר הוא קלע בגמר 15 נקודות. כמו כן שיחק עונה אחת בהפועל חולון, ועונה אחת בבני הרצליה. בגיל 36 פרש ממשחק. הוא נחשב לאחד הזרים הטובים ביותר ששיחקו בישראל. בשש שנותיו בישראל קלע 2273 נקודות.
קישוא פטיסון
קישוא פטיסון (או קישוא מזן פטיסון) הוא סוג של קישוא, ירק ממשפחת הדלועיים, מסוג דלעת או קישוא קיץ ( Cucurbita pepo).
צבעו צהוב בוהק או ירוק וצורתו עיגול קטן פחוס ומכוכב. בישראל הוא גדל בדרום הארץ. עשיר בנוגדי חמצון.
קישוא הפטיסון קיים בזנים שונים בצבעי צהוב, ירוק ולבן. הקישואים רכים ביותר כאשר הם טרם הגיעו להבשלה מלאה; בדרך כלל הוא מוגש כאשר הקוטר שלו אינו עולה על 8 סנטימטרים.
מבחינת טעם טעמו של הפטיסון מזכיר את זה של הקישוא, אך הוא עמוק יותר ומרקמו השונה הופך אותו לנוח במיוחד למילוי.
בשנת 2005 הודיע משרד החקלאות ופיתוח הכפר כי מרכז וולקני (מנהל המחקר במשרד החקלאות) פיתח זנים חדשים של קישואים ייחודיים שישווקו בישראל: קישוא פטיסון דו-צבעוני: צורתו פחוסה ומתאים במיוחד למילוי של דברי חלב, וקישוא פטיסון ירוק: צורתו פחוסה בעל מוצקות ומתאים למילוי במתכונים בשריים ואחרים. צבעו ירוק מבריק. זני קישואים אלו פותחו על ידי דוקטור הרי פריס, חוקר במחלקה לדלועיים במרכז הוולקני. שותפים לפיתוח הזנים הם מנהל שרות ההדרכה והמקצוע במשרד החקלאות ומועצת הצמחים.
שימושים
במטבח הפולני נהוג לאכול אותם מוחמצים בחומץ מתוק.
בישראל פטיסון הוא מאכל נפוץ יחסית בקרב עולים מרוסיה שעד שנת 2013 בערך, יכולים היו לקנות אותו רק בגרסתו המוחמצת במרכולים מיוחדים.
תכנות גנרי
תכנות גנרי (באנגלית: Generic Programming, ועל פי האקדמיה ללשון העברית: תכנות סוגני), הוא סגנון פיתוח תוכנה בו אלגוריתמים נכתבים במונחים של טיפוסים שיוגדרו בהמשך, וסוג הטיפוס יוגדר על פי הצורך ואז יתבצע שימוש באלגוריתם עבור הטיפוס המסוים שנקבע. גישה זו, שהשפה שנקטה בה ראשונה הייתה ML בשנת 1973, הרשתה כתיבת פונקציות משותפות או טיפוסים השונים רק בקבוצת הטיפוסים עליהם הם משמשים, ועל ידי כך מופחתת כפילות בקוד.
ישויות תוכנה מסוג זה נקראות:
שפות מונחות עצמים
כאשר יוצרים מחלקה בשפות תכנות בעלות טיפוסים סטטיים, לא נוח לכתוב מימוש עבור כל אחד מהטיפוסים המוכלים. דוגמה ב-++C למחלקה הנמנעת מהכפילות הזו על ידי הגדרת template:
דוגמה למימוש מחסנית גנרית בשפת #C:
שפות אחרות
במשפחת שפות ML, ישנו פולימורפיזם פרמטרי, ומודלים גנריים הנקראים "functors". גם Standard ML וגם OCaml תומכים ב-functors, המתפקדים באופן דומה ל-"class templates" בחבילה הגנרית של Ada. אבסטרקציה סינטקטית ב-Scheme בעלת קשר לגנריות, אלו הם למעשה קבוצה מכילה של templating המצויה ב-++C.
מודול של ורילוג יכול לקבל פרמטר אחד או יותר, אליהם ערך אחד או יותר משויך באתחול המודול. דוגמה לכך היא מערך רגיסטר גנרי, כאשר גודל המערך ניתן כפרמטר.
VHDL הנגזרת מ-Ada מכילה אף היא יכולות גנריות.
בוץ' אוטר
בוץ' אוטר (באנגלית: Clement Leroy "Butch" Otter; נולד ב-3 במאי 1942 כ"קלמנט אוטר") הוא פוליטיקאי אמריקאי ומושל איידהו ה-32. כיהן כסגן מושל איידהו בין השנים 2001–1987 ונציג איידהו בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 2007-2001.
ביוגרפיה
אוטר נולד בעיירה קולדוול שבאיידהו. הוא קיבל את הכינוי בוץ' כשהיה תלמיד בבית ספר תיכון. ב-1967 סיים תואר ראשון במדע המדינה מקולג' איידהו. שירת במשמר הלאומי של איידהו בין השנים 1973–1968.
אוטר נבחר לבית הנבחרים של איידהו בשנת 1972. הוא נבחר מחדש ב-1974 וב-1976.
לאחר בחירתו של רונלד רייגן לתפקיד נשיא ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1980, הוא מונה לעמוד בראש הכוח המשימה של הממשל על היוזמה הפרטית הבינלאומית ובראשות הוועדה המייעצת לחקלאי של הבנק העולמי.
בשנת 1986, חזר אוטר לפוליטיקה ונבחר לתפקיד סגן המושל של איידהו, והושבע לתפקיד ב-5 בינואר 1987. הוא נבחר מחדש ב-1988, 1990, וב־1994. הוא שירת תחת שלושה מושלים שונים. בשנת 1991, כאשר הסנאט של איידהו נחלק בין 21 רפובליקנים ו-21 דמוקרטים, קולו של אוטר שמר את הסנאט תחת שליטה של המפלגה הרפובליקנית. אוטר עזב באמצע כהונתו את התפקיד שבו כיהן 14 שנים ב-3 בינואר 2001 ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג איידהו. הוא סגן המושל שכיהן הכי הרבה שנים בהיסטוריה איידהו.
ב-7 בנובמבר 2006 נבחר למושל איידהו והושבע לתפקיד ב-1 בינואר 2007. הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות ב-2010 וב-2014. ב-6 בינואר 2019 סיים את תפקידו.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הודיע על תמיכה במועמד הרפובליקני ג'ון קייסיק.
גרשון מנדל גרליק
הרב גרשון מנדל גרליק (ח' באייר תרצ"ב, 14 במאי 1932 – א' באדר תשפ"א, 13 בפברואר 2021) היה אב"ד קהילת 'אוהל יעקב' ומרבני מילאנו, ייסד את ועד כשרות רבנות מילאנו EK ועמד בראשו, שליח חב"ד הראשי לאיטליה ומייסד של מרכז רבני אירופה, חבר נשיאות ויו"ר ועד הפועל של המרכז.
תולדות חייו
נולד בח' באייר ה'תרצ"ב בעיר יאלטה שברוסיה, לרבקה לאה ולרב חיים מאיר גרליק ששימש הרב והשוחט של קרים מטעם הממשל הסובייטי.
למד בישיבות המחתרתיות בקרים ובאלמה-אטה, בשנת תש"ז יצאו בני משפחתו מרוסיה, בתחילה שהו בגרמניה, ובהמשך עלו לישראל. בשנת ה'תש"ט עם הקמת היישוב כפר חב"ד עברו לגור במקום, למד בישיבת אחי תמימים בתל אביב ובישיבת תומכי תמימים בלוד, אצל המשפיע הרב שלמה חיים קסלמן, באותו תקופה פעל אצל עולי תימן להפנות אותם למוסדות תורה ולהציל אותם מהמסיון.
בסוף סיון תשט"ו התחיל ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770, שם הוסמך על ידי הרב ישראל יצחק פיקרסקי והרב מרדכי מנטליק.
בד' בתמוז ה'תשי"ח התחתן עם בתיה בת הרב שלום פויזנר בחצר בניין 770 כשמסדר הקידושין היה הרבי מלובביץ'.
בחודש כסלו תשי"ט יצא לשליחות לעיר מילאנו שבאיטליה, והרבי מלובביץ' יצא בעצמו ללוותו. כאשר הגיע למילאנו התחיל לכהן כרבה של הקהילה האשכנזית.
במשך השנים היה אחראי הרב גרליק על הוצאת לאור ותרגום של הירחון שיחות לנוער באיטלקית.
הרב גרליק הקים במשך השנים קהילת חב"ד המורכבת ממשפחות שהתקרבו על ידו ליהדות וחסידי חב"ד. בשנת תשנ"ד הוא חנך במילאנו את בניין "בית מנחם" בצורת מרכז חב"ד העולמי - 770, המשמש גם כמרכז הפעילות של בית חב"ד המרכזי בעיר.
במהלך שנות השבעים יצאו יהודים רבים מברית המועצות ועברו דרך העיר נאפולי, איטליה, והרב גרליק, יחד עם עוד כמה חסידי חב"ד, התמסר להפצת יהדות בקרב העולים, בבניית בית כנסת, מקווה, מסעדה כשרה ועוד, פעילות שזכתה ליחס פומבי מהרבי.
בשנת תש"ס (2000) יסד יחד עם רבנים נוספים את מרכז רבני אירופה ושימש כחבר ועד הנשיאות ויו"ר ועד הפועל של המרכז.
הרב גרליק נפטר בא' באדר תשפ"א, 13 בפברואר 2021, הלווייתו עברה מול מרכז חב"ד העולמי – 770 והמשיכה לירושלים, ונקבר בחלקת חב"ד בהר הזיתים.
משפחתו
אחיו;
לרב גרליק 3 בנים ו-4 בנות.
גביע העולם למועדונים 2019
גביע העולם למועדונים 2019 נערך בדוחה שבקטר מ-11 בדצמבר עד 21 בדצמבר, והוא גביע העולם למועדוני כדורגל ה-16 במספר.
אירוח הטורניר
קטר נבחרה אוטומטית לשמש כמארחת הטורניר, וכן כמארחת גביע העולם למועדונים 2020, וזאת לקראת אירוחה את מונדיאל 2022.
אצטדיונים
שלושה אצטדיונים נבחרו לארח את הטורניר: אצטדיון עיר החינוך, האצטדיון הבינלאומי ח'ליפה ואצטדיון ג'אסם בן חמד.
דינה מויאל
דינה מויאל (1955 - 22 בנובמבר 2006) הייתה שופטת ישראלית. תפקידה האחרון במערכת המשפט של ישראל היה שופטת בבית המשפט המחוזי בנצרת.
ביוגרפיה
מויאל נולדה בישראל. בשנת 1973 סיימה את לימודיה התיכוניים בקיבוץ רשפים שבעמק בית שאן. באותה שנה התגייסה לצבא הגנה לישראל ושירתה שם עד שנת 1975. בין השנים 1975–1981 התגוררה מויאל במושב נביעות ששכן בחצי האי סיני ועבדה שם בתחום התיירות.
בשנת 1987 קבלה תואר במשפטים באוניברסיטת תל אביב והחלה התמחות במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות' שנמשכה עד לשנת 1989. באותה שנה הוסמכה כעורכת דין.
בחודש מאי 1996 נבחרה לכהונת שופטת בבית משפט השלום בנצרת. באוגוסט 2001 מונתה לסגנית נשיא בית משפט השלום בנצרת. באוקטובר 2004 היא מונתה להיות רשמת ושופטת בפועל של בית המשפט המחוזי בנצרת. בחודש ינואר 2006 מונתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בנצרת.
בשנת 2006 קבעה בפסק דין תקדימי כי פטירת חבר קיבוץ אינה מקנה ליורשיו "דמי עזיבה".
מויאל נפטרה ב-22 בנובמבר 2006.
איירליינס יורופ (משחק לוח)
איירליינס יורופ (באנגלית: Airlines Europe) הוא משחק לוח אסטרטגי המיועד ל־2-5 שחקנים, המשלב אסטרטגיה עם צבירת קלפים (מניות) ושליטה בחברות תעופה באירופה. המשחק אשר יצא לאור בשנת 2011 על ידי המעצב אלן ר. מון. זכה בשנת 2012 בפרס Årets Spil Best Family Game וכן במועמדויות לפרסים שונים. על השחקנים במשחק לשלוט על מניות וחברות תעופה, ולקדם את ערכם באמצעות בניית מטוסים על הלוח. קדמו למשחק גרסאות קודמות אשר נוצרו על ידי אותו מעצב: איירליינס (1990), יוניון (1999), כרטיס לנסיעה מ־2004, הדומה מאוד לגרסה זו בעיצוב ובתמה.
תחילת המשחק
המשחק מתאים ל־2-5 שחקנים. כמות חברות הטיסה משתנות לפי כמות השחקנים (שבע בשני שחקנים, שמונה בשלושה שחקנים, תשע בארבעה שחקנים, ועשר בחמישה שחקנים)
תחילת המשחק בפתיחת חמישה קלפי חברות תעופה מערימת קלפי החברות, קלפים אלו יהוו את השוק. את קלפי הניקוד מכניסים אל תוך ערמת קלפי החברות (לפי הוראות מסוימות המצורפות למשחק). כל שחקן מוריד שני קלפי חברות אל שטח המניות הפעילות שלו, משני צבעים שונים.
מהלך המשחק
במהלך המשחק על השחקנים להשיג שליטה במניות חברת התעופה על יד הורדת קלפי חברות אל השטח שלהם, ובמקביל לקדם את החברות על ידי בניית מטוסים.
בכל תור, השחקן יכול לבחור אחת מארבע פעולות:
המשחק אורך שלושה סבבים, כל סבב נגמר כאשר קלף ניקוד מופיע.
ניקוד
כאשר מגיעים לקלף ניקוד, כל שחקן לוקח קלף בתורו מחמשת קלפי השוק ואת השאר מוציאים מחוץ למשחק. את הניקוד מחשבים באופן הבא: למיקומים השונים על הלוח מצוין ערך הניקוד המוענק לו (לדוגמה ארבע לראשון, שניים לשני ואחד לשלישי). מחשבים את הניקוד ששווה כל חברה לפי מיקום הסמן שלה על הלוח מהגבוה לקטן. כל שחקן מקבל את הניקוד לפי מספר הקלפים של אותה חברה הנמצאים בשטח שלו וביחס לכמות של אותה חברה אצל השחקנים האחרים. כאשר מושג שוויון בין שחקנים על חברה מסוימת, מחברים את סכום הנקודות של כל שחקן, מחלקים במספר השחקנים שיש ביניהם שוויון, מעגלים כלפי מעלה, וכל שחקן יקבל את הניקוד שהתקבל.
יוצא מן הכלל היא החברה הנפרדת אשר ערך ניקוד שלה עולה באופן אוטומטי בין סבב לסבב: בסבב הראשון השחקן המחזיק בכמות הגדולה ביותר של קלפי חברה זאת, מקבל ארבע נקודות, בסבב השני שמונה נקודות ובסבב השלישי שש-עשרה.
חישוב הניקוד בגרסה לשני שחקנים
בגרסת שני שחקנים, בשני הסבבים הראשונים מחשבים לפי שני שחקנים, ובסוף הסבב השלישי בלבד, מחשבים כאילו יש שחקן שלישי כאשר קלפי השחקן השלישי הם:
גרסאות קודמות של המשחק
למשחק זה קדמו שני משחקים של אותה הוצאה, אשר דומים בחלק מהפרמטרים ושונים בחלקים אחרים:
ליל הקרנבל
ליל הקרנבל (ברוסית: Карнавальная ночь) הוא סרט מוזיקלי סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים "מוספילם" ובוים על ידי אלדר ריאזנוב. הוא הפך לשובר קופות בברית המועצות (למעלה מ-48.6 מיליון צופים). זה היה הסרט הראשון של הבמאי. בעקבות הסרט לודמילה גורצ'נקו פרצה לתודעה כלל ארצית לאור משחקה ושירה.
באופן מסורתי הסרט הוקרן בטלוויזיה סובייטית ורוסית במהלך סוף דצמבר/תחילת ינואר. בשנות ה-2000 הופקה גרסה על DVD. בשנת 2006 אלדר ריאזנוב ביים סרט "ליל הקרנבל 2".
עלילת הסרט
עובדי מרכז הקהילתי מתכוננים לחגיגות השנה החדשה. מתוכנן נשף מסכות ותוכנית אמנותית שכוללת שירה, הופעת קוסם, בדרנים, להקת ג'אז ועוד. "חבר אוגרצוב" שמונה לממלא מקום של מנהל המרכז לא מסכים עם התוכנית. לדעתו צריך לכלול הרצאה על הישגים של השנה שעברה, הרצאה בנושא אסטרונומיה והופעת להקת מוזיקה קלאסית של הגמלאים. עובדי המרכז מנסים בכול דרך אפשרית לשמור את התוכנית המקורית ובסופו של דבר מצליחים. להפתעת המנהל, פקידי ממשל בכירים שהשתתפו בנשף נתנו מחמאות למארגני הנשף והתוכנית האמנותית.
מיטיב לפסיכולוגיה חיובית ומדע האושר
מיטיב לפסיכולוגיה חיובית ומדע האושר, נוסד בשנת 2010 כמרכז יישומי ומחקרי לקידום תפקוד אנושי מיטבי של יחידים וקבוצות בחברה הישראלית וברחבי העולם, במסגרת בית הספר לפסיכולוגיה ב. המרכז פועל להטמעת פסיכולוגיה חיובית במערכות חינוך בישראל ומחוצה לה.
הקמת מכון המחקר
המרכז הוקם על ידי טל בן שחר, מריו מיקולינסר, ענת שושני (חברת סגל במרכז הבינתחומי) ואריאל קור. עד יוני 2021 שימש כמנכ"ל המרכז עו"ד ערן דוידי.
עבודת המרכז במערכת החינוך הישראלית
בשנים האחרונות ביצע מרכז מיטיב התערבויות בבתי ספר ובגני ילדים ברחבי הארץ. המרכז עוסק בהטמעת פסיכולוגיה חיובית במערכות חינוך בישראל ומחוצה לה.
המרכז עוסק בהכשרת צוותי חינוך וביצירת שינויים בתהליכי ההוראה והלמידה בבתי הספר. בנוסף המורים מצוידים בתוכניות ייעודיות, הממוקדות בחיזוק הדימוי העצמי, מיומנויות חברתיות ורגשיות, תחושת אחריות ונחישות בהשגת מטרות, מוטיבציה ומסוגלות בלמידה ושיפור הישגים לימודיים.
עבודת המרכז מתבססת על מחקרים האמורים לסייע בהעלאת הרווחה הנפשית של האדם. תוכניות ההתערבות במערכת החינוך מפנה זמן ומשאבים לעיסוק במשמעות העשייה החינוכית, ומתמקדות בחשיבה על התפתחותם הרגשית של ילדים. התוכניות תורגמו לאנגלית, ספרדית וערבית ומופעלות במערכות חינוך ברחבי העולם.
קישורים חיצוניים
__לחיפוש__
חפרפרת (סדרת טלוויזיה)
חפרפרת (ברוסית: Крот) היא סדרת טלוויזיה בלשית רוסית משנת 2001–2002, בבימויו של ארנסט יאסן ועל פי תסריט של ויקטור מרז'קו.
עלתה ב-7 באוגוסט 2001 בערוץ 1+1 באוקראינה וב-8 באוקטובר באותה השנה בערוץ TV-6 הרוסי.
תקציר העלילה
שולחים חוקר פלילי לשעבר סרגיי קוזמיצ'וב למוסקבה במטרה להכניס אותו לאחת הכנופיות. המשימה הראשונה שלו לא קשה מאוד. בחור צעיר מהפרובינציה שלכאורה הגיע "לעבודה" מתמודד איתה בהצלחה. עם זאת, במקרה, הוא מוצא את עצמו בעימות של גנגסטרים, וכמו חוקר פלילי אמיתי, עם סיכון לחייו, מחליט להמשיך את "המשחק".
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1952
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1952, הייתה האליפות האזורית השלישית שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה במוסקבה, ברית המועצות בין ה-18 במאי ל-25 במאי 1952.
ברית המועצות ניצחה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
מתכונת האליפות
בתחרות השתתפו 12 נבחרות. הם חולקו ל-3 בתים. הקבוצה המנצחת בכל בית המשיכו התמודדות על המדליות. יתר הקבוצות התמודדו על מקומות 4-6, 7-9 ו-10-12.
הסימפוניה השביעית (סדרת טלוויזיה)
הסימפוניה השביעית (ברוסית: Седьмая симфония) היא סדרת טלוויזיה רוסית, דרמה בכיכובם של אלכסיי גוסקוב ויליזבטה בויארסקאיה.
עלילה
הופעת התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד עם הסימפוניה השביעית באולם הצפוף של הפילהרמונית בלנינגרד ב-9 באוגוסט 1942 ושידורה ברדיו הפכו הן לסמל מוזיקלי של המצור על לנינגרד והן להלם רגשי חזק להפליא שנתן תקווה וחיזק את רוח האנשים. לאירוע זה קדמה עבודה קשה ועמוקה. כאשר החליטה הנהגת העיר כי יש לבצע את הסימפוניה השביעית של דמיטרי שוסטקוביץ' בעיר הנצורה, ביולי מסר מטוס מיוחד מקויבישב, לשם פונה המלחין, את הרכב היצירה. המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של לנינגרד, קארל אליאסברג, קיבל הוראה להרכיב את התזמורת ולהתחיל בחזרות. עם זאת, כמעט ולא היו נגנים בלנינגרד שיכלו לנגן את היצירה המורכבת הזו – זה מת מרעב בעיר, האחר גויס למלחמה ומת בחזית וההוא המשיך להילחם בקו החזית.
שלמה אנגל
שלמה אנגל (2 באוקטובר 1901 – מאי 2002) היה עיתונאי "דבר", סופר, היסטוריון, וחבר מועצת העיר כפר סבא בשנים 1937–1951.
פועלו בכפר סבא
בשנת 1927 החל שלמה אנגל לעבוד בעיתון "דבר". במרץ 1928 עבר לגור בכפר סבא בעקבות עבודתו ככתב דבר בשרון. אנגל מתאר את כפר סבא של אותם ימים בספרו כ-. כשעבר שלמה אנגל לכפר סבא הוא היה מהאנשים הראשונים שהיו צריכים לקנות בית (בניגוד לראשוני העיר שקיבלו חלקות). הוא חילק את העיתון יחד עם מאיר אדיב, צבי ברזובסקיבין וברוך פריבר, בתחילה ברגל ולאחר מכן עם חמור. בצד עבודתו בעיתון, אנגל היה חבר בוועד המושבה, ולאחר מכן היה חבר במועצת כפר סבא בין השנים 1937 – 1951. תפקידיו במועצה כללו יו"ר וועדת חינוך, סגן יו"ר המועצה (אליהו אוסטשינסקי) וממלא מקומו ומנהל לשכת הגיוס בשרון - אך לפי דבריו, תפקידו בוועדת החינוך היה החביב עליו ביותר. בבחירות בשנת 1949 הוא היה יו"ר וועדת הבחירות האזורית, שתפקידה היה לפקח על התנהלות הבחירות.
כתיבת ספר כפר סבא
אחרי התפטרותו מכל התפקידים שמילא בעקבות התפטרותו של אברהם קרן בשנת 1951, אנגל החליט לחקור את גאולת אדמתה של כפר סבא – מתי נגאלה ועל ידי מי – במקביל לעבודתו כעיתונאי. הוא מצא חומר רב ופרסם מאמר גדול על ראשית השרון. לאחר כתיבת מאמר זה וקבלת תגובות רבות ונלהבות לגביו הוא החליט לכתוב ספר מקיף על תולדות כפר סבא.
בשנת 1968 הועלתה הצעה לכתוב ספר על כפר סבא לכבוד חגיגות השבעים. הוקמה ועדה שעניינה כתיבת הספר, אך שלמה אנגל לא היה הכותב בה ולכן הוא סירב לשתף פעולה. אחרי זה התבקש ג. קרסל לכתוב את הספר. קרסל הסכים בתנאי שאנגל יאסוף עבורו את החומר. בעקבות תגובה זאת ביקש זאב גלר מאנגל לכתוב את הספר יחד עם ועדה שפועלת תחתיו. הטיוטה הראשונה של הספר הוגשה בשנת 1971, וב-1973, שנת השבעים של כפר סבא, הסתיימה כתיבתו. על כתיבת ספר זה ועל תרומתו הרבה לעיר ניתן לו אות יקיר העיר כפר סבא בשנת 1977.
נפטר במאי 2002.
נבחרת יוון בכדורסל עד גיל 20
נבחרת יוון בכדורסל עד גיל 20 היא הנציגה של יוון בתחרויות כדורסל בינלאומיות עד גיל 20, והיא מאורגנת ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורסל היוונית. נבחרת יוון בכדורסל עד גיל 20 מייצגת את יוון באליפות אירופה עד גיל 20 של פיב"א. היא הייתה ידועה בעבר כנבחרת יוון בכדורסל עד גיל 22, כשזה היה גיל נבחרות העתודה. היא זכתה 3 פעמים באליפות אירופה (בשנים 2002, 2009 ו-2017), והיא הנבחרת המצליחה ביותר בהיסטוריית התחרות. היא זכתה גם פעמיים במקום השני, ב-1992 וב-2010.
ניקולה פאשיץ'
ניקולה פאשיץ' (בסרבית: Никола Пашић; 18 בדצמבר 1845 - 10 בדצמבר 1926) היה פוליטיקאי ודיפלומט סרבי, הדמות הפוליטית הסרבית החשובה ביותר במשך כמעט 40 שנים, ובכלל זה כיהן כראש ממשלת סרביה במהלך משבר יולי ובפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
ראשית חייו
פאשיץ' נולד ב-18 בדצמבר 1845 בזאייצ'אר, וסיים תיכון בהצלחה בגיל 21. בשנת 1866, הוא נרשם לבית הספר הגבוה בבלגרד, שם הצטיין בלימודיו, ובשנת 1868 הוא קיבל מלגה מהמדינה ללמוד בבית הספר הפוליטכני בציריך עבור התמחות נוספת. פאשיץ' סיים את עבודתו בהנדסה, אך מלבד השתתפותו הקצרה בבניית הרכבת של וינה - בודפשט, הוא מעולם לא עבד בתחום.
פאשיץ' התחתן עם דורדינה דוקוביק, בתו של סוחר חיטה סרבי עשיר בטריאסטה. בני הזוג התחתנו בכנסייה הרוסית בפירנצה ולא בכנסייה הסרבית בטריאסטה, משום שפאשיץ' רצה למנוע את הסרבים הרבים המתגוררים בטריאסטה להגיע לחתונה. נולדו להם בן אחד, זינק רדומיר, ושתי בנות, דארה ופאווה.
קריירה פוליטית
הקריירה הפוליטית של פאשיץ' החלה בשנת 1878, כאשר הוא נבחר כנציג הפרלמנט הסרבי מטעם זאייצ'אר. בשנת 1881 נוסדה מפלגת העם הרדיקלית, ופאשיץ' הפך לנשיא הראשון של הוועד המרכזי של המפלגה. בגלל השתתפותו במרד טימוקר של האיכרים נגד מילאן הראשון, מלך סרביה בשנת 1883, הוא נידון למוות שלא בפניו, ובשל כך ברח לבולגריה. במהלך ההליכים בבית המשפט נגדו, המפלגה הרדיקלית פורקה. לאחר התפטרותו של המלך ב-1889 קיבל פאשיץ' חנינה, חזר לסרביה והשתלט שוב ​​על הנהגת מפלגת העם הרדיקלית שהוקמה מחדש.
פאשיץ' היה ראש העיר בלגרד בין השנים 1889–1891 ושוב בשנת 1897, וארגן בתקופה זו את סוגיית האג"ח לעיר וסלל כמה רחובות ראשיים בעיר.
לאחר התנקשות כושלת של הרדיקלים במלך מילאן בשנת 1899, נשפט פאשיץ' כמנהיג הרדיקלים ל-5 שנות מאסר. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, הוא קיבל חנינה ושוחרר. הממשלה האוסטרו-הונגרית עמדה על כך שהוצאה להורג של פאשיץ' בידי המלך אלכסנדר לא תבוצע. עד ההפיכה במאי 1903 לא מילא פאשיץ' שום תפקיד פוליטי, אולם לאחר ההתנקשות במלך אלכסנדר ובאשתו המלכה דראגה מאסין, חזר פאשיץ' לפוליטיקה.
בשלהי 1904 הוא מונה שוב לראש הממשלה, ונשאר בתפקיד עד מותו, למעט הפסקות קצרות. כמו כן, הוא מילא 5 פעמים את תפקיד יו"ר הפרלמנט, וכן החזיק כמה פעמים בתפקיד שר החוץ.
במהלך מלחמת המכס נגד אוסטרו-הונגריה (1906–1911) הוא שמח על כך שהוביל את החקלאות של סרביה "מקלחת הבלקנים לשוק העולמי". מבחינה פוליטית, הוא שיתף פעולה בתחילה עם רוסיה, ולאחר מהפכת אוקטובר שיתף פעולה עם צרפת. הוא נהג לומר: "אף על פי שהסרבים הם אומה קטנה, אנחנו לא צריכים יותר בין וינה לבין קונסטנטינופול".
המלחמות בבלקן
פאשיץ' הוביל את סרביה בהצלחה במהלך שתי מלחמות הבלקן, והיה ראש המשלחת הסרבית לועידת השלום בבוקרשט בשנת 1913. פאשיץ' התנגד לפעילותם של חברי היד השחורה, אשר סייעו ביוני 1914 לרצח פרנץ פרדיננד, ובכך גרמו למשבר יולי, שבו קיבל פאשיץ' את כל דרישות האוסטרים, למעט מתן היתר למשטרה האוסטרית לנסוע באופן חופשי ברחבי הממלכה, ולפרוץ מלחמת העולם הראשונה. פאשיץ' כיהן כראש הממשלה במהלך המלחמה, שבה חתם על כמה הסכמים חשובים לטובת סרביה. בתחילת 1915 שלח פאשיץ' את הנזיר האורתודוקסי ניקולאי ולדימירוביץ' לבריטניה וארצות הברית, על מנת לייצג את האינטרסים של סרביה ולהילחם בתעמולה האוסטרו-הונגרית נגד סרביה.
אחריתו
לאחר המלחמה סייע פאשיץ' להקמת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, ושימש כיו"ר המשלחת הסרבית בועידת השלום בפריז. פאשיץ' סייע לכתיבת החוקה של ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, וב-10 בדצמבר 1926, מת בגיל 81 בבלגרד, כתוצאה מהתקף לב.
כל משבריך וגליך
כל משבריךָ וגליךָ הוא קובץ שירים של המשוררת הישראלית דליה רביקוביץ, שנקבצו מאסופות שיריה. ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתל אביב, בשנת 1972, ומאז במספר מהדורות.
נושאי הקובץ הם: שאלות על משמעות החיים ועל הימצאותה, אפשריותה או היתכנותה של ישועה בחיים האנושיים, תהיות על מושג המטאפיזיקה, געגועים אל דמות האב, וכן התכתבות עם מבחר פואטיקה עברית ולועזית מהעת העתיקה, למשל ספר תהלים וספרות חז"ל, ועד העת החדשה. המשוררת מבטאת היישרת מבט אל שאלות הקיום האנושיות, ומשלבת בשאלה הפואטית (ובסדר עריכת הקובץ), וירטואוזיות מילולית ואף הומור.
שמו של הספר מרמז לפסוק מתהילים : "תְּהוֹם אֶל תְּהוֹם קוֹרֵא לְקוֹל צִנּוֹרֶיךָ כָּל מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ עָלַי עָבָרוּ", כמו גם לפסוק מיונה : "וַתַּשְׁלִיכֵנִי מְצוּלָה בִּלְבַב יַמִּים, וְנָהָר יְסֹבְבֵנִי; כָּל-מִשְׁבָּרֶיךָ וְגַלֶּיךָ, עָלַי עָבָרוּ".
הספר מלווה באיורים מאת יגאל תומרקין.
אליזבת גארווי
אליזבת גארווי (באנגלית: Elizabeth Garvie; נולדה ב-1957, בריסטול) היא שחקנית אנגלייה, ידועה בזכות תפקידה כאליזבת בנט בעיבוד של ה-BBC לרומן גאווה ודעה קדומה מאת ג'יין אוסטן.
גארווי הייתה נשואה לשחקן אנטון רוג'רס עד מותו ב-1 בדצמבר 2007. הם הופיעו יחד בסדרת הטלוויזיה "בבואות" ('Something In Disguise') שנכתב והומחז על ידי אליזבת ג'יין הווארד.
גארווי היא נאמנה בקרן צדקה של שחקנים (הבאה לעזרת ילדי שחקנים) ושל "דנוויל הול" (בית לטיפול בשחקנים קשישים בבריטניה).
החלטה 1 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 1 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה אשר אושרה, ללא הצבעה, בישיבה מס' 2 של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות שהתקיימה ב-25 בינואר 1946, והורתה לכנס, בפעם הראשונה, את ועד המטה הצבאי.
ועד המטה הצבאי הוא גוף משנה של מועצת הביטחון של האו"ם, המעוגן במגילת האומות המאוחדות:
החלטת מועצת הביטחון הורתה למפקדי הצבאות השייכים לחמש החברות הקבועות, להיפגש בלונדון, בעצמם או באמצעות נציג מטעמם, ב-1 בפברואר 1946. לפי החלטת מועצת הביטחון, משתתפי הפגישה יהיו חברי ועד המטה הצבאי. המשימה הראשונה שהטילה מועצת הביטחון על ועד המטה הצבאי היא לגבש הצעות למבנה של הוועד, לאיוש משרות המזכירות שלו, ולנוהלי העבודה לפיהם הוועד יפעל, ולהגיש את ההצעות למועצת הביטחון.
ההחלטה הראשונה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות התקבלה יום אחד לפני.
דרישת מסתרי רשומות ההיסטוריון
דרישת מסתרי רשומות ההיסטוריון (בסינית מסורתית: 史記索隱; בסינית מפושטת: 史记索隐; בפין-יין: shǐjì suǒyǐn, שְׁה גִ'י סְווֹ יִין) היא מחקר על "רשומות ההיסטוריון" (שְׁה-גִ'י) אשר נעזר בהצלבת מידע ובמחקר טקסטואלי על מנת לאמת את הטקסט. היצירה נכתבה על ידי סְה-מָה גֶ'ן, פקיד בכיר בתקופת שושלת טאנג, כ-800 שנים לאחר "רשומות ההיסטוריון".
מבנה היצירה
היצירה כוללת 30 מגילות.
הרקע לכתיבה
בשל הגלגולים שעברו על העותקים השונים של רשומות ההיסטוריון מימי שושלת האן ועד ימי שושלת ג'ין, נוצרו הבדלים בסימנים ובמשפטים בין הגרסאות. כאשר חקרו את הטקסט בתקופת שושלת ג'ין, נתגלה צורך לפרש אותו, מאחר שמילים וביטויים שהופיעו בו כבר לא היו חלק מן השפה המקובלת. כתוצאה מכך נוצרו גם פרשנויות על שגיאות העתקה, ועד תקופת שושלת טאנג כבר נוצר סבך של חומר מקורי ושגוי, ותילים של פרשנויות אשר בנויים על גבו. כאשר כתב סְה-מָה גֶ'ן את "דרישת מסתרי רשומות ההיסטוריון" כיוון לפתרון העניין הזה, כמו גם למילוי חורים, להוספת מקורות, ולאיתור חומר אבוד.
חשיבות
ביצירת הטקסט השתמש סְה-מָה גֶ'ן ביותר מ-400 מקורות ובכך שימר אוסף עשיר של מסמכים היסטוריים. רשימות הספרים של ה"דרישה" אִפשרו לדורות מאוחרים ללקט ולשחזר יצירות, ולהסתמך עליהן בלימוד מקורות.
הישגיה של "דרישת מסתרי רשומות ההיסטוריון" בתחום חקר הטקסט גם הם מרשימים, וסוקרים שמות, עובדות היסטוריות, ואף פרטים מחייו של סְה-מָה צְ'ייֵן.
סְה-מָה גֶ'ן נחשב לאחד הפרשנים החשובים ביותר של רשומות ההיסטוריון.
גרסאות
הגרסה שנמצאת כיום בספריות האקדמיות, מקורה בסוף שושלת מינג.
ויקיפדיה האינדונזית
ויקיפדיה האינדונזית היא המהדורה של ויקיפדיה בשפה האינדונזית. ויקיפדיה האינדונזית היא בעלת הצמיחה החמישית במהירותה באסיה, לאחר ויקיפדיה היפנית, הסינית, הקוריאנית והטורקית. הערך הראשון בוויקיפדיה האינדונזית נכתב ב-30 במאי 2003, אך העמוד הראשי שלה נוצר חצי שנה מאוחר יותר, ב-29 בנובמבר 2003.
נכון ל- ב ישנם בו  ערכים ו- משתמשים פעילים. עורך פעיל מוגדר כמי שביצע חמש עריכות לפחות בחודש זה.
רקע
אף על פי שהשפה האינדונזית דומה לשפה המלאית ויקיפדיה האינדונזית נותרה נפרדת מוויקיפדיה המלאית. (שהוקמה באוקטובר 2002). ב-2009 כתב יאן צ'י כי "מאחר שקבוצות אתניות אלו משתייכות לגבולות לאומיים, לא צפוי מיזוג".
אינדונזית היא צורה סטנדרטית חצי-מלאכותית של השפה המלאית, שפה ממשפחת השפות האוסטרונזיות. האינדונזית הפכה לשפה רשמית עם עצמאות אינדונזיה בשנת 1945. על אף שהיא השפה הרשמית במדינה, היא מדוברת על ידי 7% (30 מיליון איש) בלבד מאוכלוסיית אינדונזיה כשפת אם ועל ידי 240 מיליון בני אדם שלא ברמת שפת אם.
תורמים
ב-2004 פרסם מגזין "טמפו" כי ויקיפדיה האינדונזית מורחבת על ידי אינדונזים החיים מחוץ לאינדונזיה. המאמר תרם לפופולריזציה של ויקיפדיה, ומאז מספר התורמים בוויקיפדיה האינדונזית צומח בצורה יוצאת דופן.
בפברואר 2009, ויקיפדיה האינדונזית הגיעה ל-100,000 ערכים. באותה שנה היו בוויקיפדיה האינדונזית 50 תורמים פעילים בלבד.
סדנאות וסמינרים
במרץ 2007 אוניברסיטת בינה נוסנטרה הזמינה את ויקיפדיה האינדונזית לקיום הסמינר הראשון של ויקיפדיה בקמפוס בג'קרטה.
בחודש נובמבר 2007 החליטה ממשלת אינדונזיה, באמצעות מחלקת התקשורת והמידע שלה, על הקמת סדנה שנתית לוויקיפדיה האינדונזית בנושא כתיבת מאמרים בוויקיפדיה. איוון לנין, אחד מהדוברים שרואיינו, ציין כי מספר התורמים לוויקיפדיה האינדונזית עלה, והמאמרים החלו להיות מגוונים יותר.
ג'יי האמפריז
ג'ון ג'יי האמפריז (באנגלית: John Jay Humphries; נולד ב-17 באוקטובר 1962) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–1995, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 11.1 נקודות, 5.5 אסיסטים, 2.5 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות למשחק.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1984 נבחר האמפריז בבחירה ה-13, על ידי פיניקס סאנס. ב-3 וחצי עונותיו בפיניקס פתח במרבית המשחקים, ורשם ממוצעים של 10.8 נקודות ו-6.3 אסיסטים למשחק. באפריל 1987, פרקליטות מחוז מריקופה שבאריזונה האשימה את האמפריז ושניים מחבריו לקבוצה – ג'יימס אדוארדס וגרנט גונדרזיק – בשימוש ובסחר בקוקאין. ההאשמות היו מבוססות בחלקן על עדות שמסר שחקן הקבוצה וולטר דייוויס, אשר קיבל חסינות משפטית. בסופו של דבר נשלחו אדוארדס והאמפריז לתוכנית לגמילה מסמים והמשיכו לשחק בקבוצה, בעוד גונדרזיק עבר לשחק בצרפת.
במהלך עונת הועבר האמפריז בטרייד למילווקי באקס, בתמורה לקרייג הודג'ס. ב-4 עונותיו המלאות עם הבאקס שימש כשחקן חמישייה קבוע, תחת המאמנים דל האריס ופרנק האמבלן, ותרם 14.1 נקודות ו-6.2 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת העפילה מילווקי לחצי גמר האזור המזרחי, בין היתר הודות להתעלות של האמפריז בסדרת הסיבוב הראשון מול אטלנטה הוקס, במהלכה קלע 16.4 נקודות ומסר 8.0 אסיסטים למשחק.
ביוני 1992 הועבר עם לארי קריסקוביאק בטרייד ליוטה ג'אז, תמורת בלו אדוארדס ואריק מרדוק. בעונת העפיל עם יוטה לגמר האזור המערבי, כמחליפו מהספסל של ג'ון סטוקטון.
בפברואר 1995 נשלח בטרייד לבוסטון סלטיקס, שוב פעם תמורת בלו אדוארדס. בסיום עונת פרש האמפריז ממשחק, בגיל 32.
קריירת אימון
לקראת עונת 2001/2002 מונה האמפריז למאמן הראשי של קבוצת ג'ילין נורת'רן טייגרס מליגת העל הסינית. באותה עונה הפסידה ג'ילין בחצי גמר אליפות הליגה.
בעונת שימש כעוזרו של מייק ד'אנטוני, מאמן פיניקס סאנס.
בקיץ 2008 מונה למאמן הראשי של רינו ביגהורנס מליגת הפיתוח של ה-NBA, לקראת עונת הבכורה של המועדון. בשתי עונותיו בתפקיד רשמו הביגהורנס מאזן כולל של 53 ניצחונות ו-47 הפסדים.
בין השנים 2014–2016 שימש כעוזר מאמן בברוקלין נטס, תחת ליונל הולינס וטוני בראון.
בית האופרה המלכותי של מסקט
בית האופרה המלכותי שוכן בעיר מסקט בירת עומאן. הוא בית האופרה הראשון בחצי האי ערב.
בית האופרה נבנה בפקודתו של הסולטאן קאבוס בן סעיד אאל סעיד. המבנה והמתחם סביבו, המשתרעים על פני מספר מפלסים, מתוארים כמשלבים אדריכלות איסלאמית וקלאסית. מצויים בהם אולם מופעים בקיבולת של 1,100 צופים וכן אודיטוריום, מרכז אמנות, שטחים מסחריים וגנים.
בניית בית האופרה החלה בשנת 2007 והוא נחנך ב-12 באוקטובר 2011 בהפקת האופרה טורנדוט בכיכובו של הזמר פלסידו דומינגו.
מאז הוקם בית האופרה הופיעו בו אמנים ולהקות מהעולם הערבי ומארצות חוץ שונות, לרבות אנדראה בוצ'לי, רנה פלמינג, יו-יו מה, התזמורת הפילהרמונית של לונדון ולהקת הבלט מרינסקי.