cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NXT TakeOver: In Your House (2021)
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי של הערב הפגיש את אלוף ה-NXT, קאריון קרוס (שלווה לקרב על ידי סקרלט), שהגן על תואר האליפות נגד אדם קול, ג'וני גרגאנו, קייל אוריילי ופיט דאן בקרב מחומש. במהלך הקרב, דאן, גרגאנו, אוריילי וקול ניסו להשבית את האיום העיקרי בקרב, שהיה כמובן האלוף המכהן, לעומת זאת, קרוס השתלט על כל ארבעת יריביו ומנע מהם לעשות זאת. דאן וגרגאנו השליכו את קרוס אל דלת הדירה של הסט אשר היה ממוקם בכניסה, שכתוצאה מכך גרם לקרוס להיעלם מן המתרחש בזירה למספר דקות. לאחר מכן, קרוס חזר, לעומת זאת, אוריילי וקול ביצעו עליו מהלך פאוורבומב משותף על שולחן השדרנים, שלא נשבר עקב המהלך. דאן ביצע על קרוס את מהלך הסיום שלו, ה-Bitter End, שלא הספיק לו כדי לבצע הצמדה מוצלחת לשלוש, גרגאנו מנגד ביצע על דאן את מהלך הסיום שלו, ה-One Final Beat. קול, לעומת זאת, ביצע על גרגאנו את מהלך הפנמה סאנרייס. בסיום, קרוס ביצע על אוריילי את מהלך ה-Kross Jacket, שכתוצאה מהמהלך התעלף, על מנת לשמור על התואר בהצלחה.
ביקורות
העיתונאי של Wrestling Observer Newsletter, דייב מלצר, פרסם את רשימת הציונים לכל אחד מקרבות האירוע, כך שהעניק ציון של 4 כוכבים לקרב שלושה נגד שלושה המנצחים זוכים בהכל, ציון של 2.25 לקרב בין לי למרטינז, ציון של 3.75 לקרב הסולם, ציון של 3 לקרב על אליפות הנשים וציון של 4.25 לקרב המרכזי על אליפות ה-NXT. כמו כן, האירוע קיבל ציון 7.5 "טוב" מהאתר 411Mania. שון רוס מהאתר Fightful העניק ציונים חיוביים לקרבות, כאשר לקרב המרכזי העניק את הציון הגבוה של הערב לקרב המרכזי עם 8.5 מתוך 10, בעוד שהקרב בין לי למרטינז קיבל את הציון הנמוך של הערב עם 5.75 מתוך 10.
תוצאה לאורך זמן
קייל אוריילי פתח את הפרק של התוכנית NXT ב-15 ביוני, כשהוא דיבר על ההיסטוריה שלו במותג ועל תפקידיו הרבים בהם לקח חלק מאז שנת 2014. כשהיה נראה שהוא עומד להגיע להכרעה, הוא נקטע על ידי אלוף ה-NXT, קאריון קרוס, שהתרברב בניצחון שלו באירוע הטייקאובר ואף סימן לריגל לעזוב את הזירה. לפתע, מוזיקת הכניסה של סמואה ג'ו התנגנה והוא הופיע וביצע את החזרה שלו למותג, זאת לאחר שהוא שוחרר מהחוזה שלו חודשיים קודם לכן. ריגל חשף שהוא תכנן להפוך את ג'ו לג'נרל מנג'ר החדש של NXT. ג'ו סירב והציע הצעה הפוכה לשמש כאוכף החוקים המיוחד בהנחה שריגל יישאר בתפקידו. ריגל הודיע לג'ו שהוא יסכים להצעה בשני תנאים: האחד, שג'ו לא ייקח חלק כמתאבק פעיל והאחר, שהוא לא יתערב באופן פיזי במתרחש, אלא אם כן קורה אחרת. ג'ו הסכים לתנאים אלו והחל למלא את תפקיד זה במהלך אותו הערב. בסוף הערב, הוא וריגל לחצו ידיים כדי לציין ערב אחד מוצלח בשותפות ביניהם, כשג'ו הרחיב ואמר שזהו רק אחד מני רבים.
במהלך אירוע הטייקאובר, הוכרז על קיום הספיישל "המסיבה האמריקאית הגדולה" ב-6 ביולי. במהלך הפרק של התוכנית NXT ב-15 ביוני, נודע שקייל אוריילי ואדם קול ימשיכו את הפיוד ביניהם כאשר הם חתמו על חוזה לקרב נוסף בספיישל זה.
עוד ב-15 ביוני, אל. איי. נייט הוצג באופן רשמי כאלוף מיליון הדולר על ידי טד דיביאסי. לאחר פרומו מרגש שבו הוא הודה לדיביאסי על שהיה גיבור ילדותו וכינה את קבלת תואר זה כרגע השיא בקריירה שלו, הוא תקף את דיביאסי, עד שקמרון גריימס נחלץ לעזרתו והציל אותו.
הפיודים בין סנטוס אסקובר לברונסון ריד וזאיה לי למרסדס מרטינז המשיכו, כאשר אסקובר הבטיח להתמודד מול ריד על אליפות צפון אמריקה של NXT בעתיד.
שחמטאי
שחמטאי הוא אדם או מחשב המשחק שחמט, כולל עיסוק בכל סוגי המשחק בשחמט הרגיל, וכן אלו העוסקים בווריאציות שלו, כגון שחמט בהתכתבות, משחק סימולטני ומשחק עיוור.
שחמטאי אנושי המשחק בתחרויות נדרש למספר תכונות:
דירוג השחמטאים
מתן דרגות בשחמט החל במחצית המאה ה-19. עד אז אנשים שיחקו זה עם זה, והמנצחים צברו מוניטין של שחקנים חזקים. הטובים בכל מדינה הוכרו כאמנים, משום יכולתם לנצח כמעט כל שחקן אחר. גרמניה הייתה בין המדינות הראשונות שארגנה תחרות שנקראה Hauptturnier, הזוכה בתחרות קיבל תואר של אמן לאומי. עמנואל לסקר שלימים הפך לאלוף עולם קיבל את תואר האמן בתחרות זו.
לכל שחמטאי נקבע מד כושר בהתאם לנוסחאות הנקבעות על ידי התאחדות השחמט העולמית (פיד"ה). בהתאם למד הכושר של השחקן, נקבעת דרגתו. התנאים יכולים להשתנות בין איגוד לאיגוד אך הם לרוב בעלי התאמה מסוימת לדירוג פיד"ה. האיגוד הישראלי לשחמט מדרג השחמטאים כדלהלן:
על מנת לקבל התארים ברמה הבין-לאומית על השחקנים לעמוד בדירוג פיד"ה ובמספר דרישות נוספות:
דירוגי שחקני שחמט בהתכתבות
במקביל לפיד"ה גם ארגון ICCF, ארגון העל של שחמט בהתכתבות מעניק דרגות של אמן בין-לאומי (IM), אמן בכיר בין-לאומי (SIM) ורב אמן בין-לאומי (GM).
מדי הכושר הבין-לאומיים הנדרשים לצורך קבלת תוארי ICCF הם:
וכן עמידה בתנאים נוספים:
האנציקלופדיה של השואה
האנציקלופדיה של השואה, בעריכת פרופ' ישראל גוטמן, יצאה לאור בשנת 1990 בהוצאת יד ושם, ידיעות ספרים וספרית פועלים בשתי מהדורות במקביל - בעברית ובאנגלית. למהדורה העברית שישה כרכים ולאנגלית ארבעה.
האנציקלופדיה כוללת מאות ערכים, איורים, מפות ורשימות ביבליוגרפיות. כן כוללת האנציקלופדיה מפתח מונחים. במהדורה העברית המפתח (בסוף כרך שש) מכיל רשימות דו-לשוניות של שמות אנשים, מקומות וארגונים. לאנציקלופדיה מצורפים נספחים שונים, ביניהם: נספח כרונולוגי, נספח סטטיסטי של קורבנות השואה, רשימת דרגות צבא ואס אס, רשימת ראשי תיבות וקיצורים לועזיים.
טרם
טרם היא רשת מרפאות לרפואה דחופה המפעילה מרפאות המטפלות בטראומות (חבלות וחתכים) ובמחלות שאינן דורשות אשפוז.
היסטוריה
"טרם" הוקמה על ידי ד"ר דוד אפלבום ושותפיו בשנת 1989. הסניף הראשון הוקם בבניין מגן דוד אדום בשכונת רוממה בירושלים, משם עבר מאז לבניין יהב הנמצא ברחוב ירמיהו הסמוך, עד שעבר לרחוב שרי ישראל בעיר. במשך השנים הוקמו סניפים נוספים במעלה אדומים, מודיעין, בית שמש, כרמיאל, קריית גת, אשדוד ובערים נוספות בישראל. בירושלים ישנם סניפים נוספים בתלפיות הישנה, בפסגת זאב ובקטמון הישנה. סניף זה נקרא על שם המייסד, ד"ר אפלבום, שנרצח בשנת 2003 בפיגוע בקפה הלל בירושלים.
במהלך שנת 2011 הוקם סניף ברחוב ז'בוטינסקי בבני ברק, תוך שיתוף פעולה עם בית החולים איכילוב ועם עיריית בני ברק.
בתחילת שנת 2012 הקימה טרם בשיתוף עם משרד הבריאות מרפאה ציבורית במתחם התחנה המרכזית החדשה בתל אביב בעבור התושבים הזרים, חסרי הביטוח והמעמד, שם הם זוכים לקבל טיפול רפואי מוזל, הכולל מוקד, רפואה ראשונית, בדיקות דם, מעקבי הריון, רפואת מומחים ועוד.
החל משנת 2012 טרם הקימה סניפים נוספים בערים שונות ובהם נהריה, אילת, מודיעין עילית ובאר שבע, וכן התבקשה לאייש מרפאות כגון מרפאת עיר ההדרכה המשטרתית "פוליסיטי" שבסמוך לבית שמש.
פעילות הארגון
"טרם" הוא בית חולים ציבורי העומד ברשות המדינה, הנועד לתת טיפול רפואי מלא לחולים שאינם זקוקים לאשפוז, ובכך לחסוך מהם את המחיר היקר, זמן ההמתנה הרב והחשיפה לחיידקים שנגרמים בחדר מיון.
הטיפולים ב"טרם" ממומנים על ידי כל קופות החולים בישראל, חלקית או כללית, גם ללא הפניה רפואית מקופת החולים, כמו כן מעניקה טרם טיפולים לתיירים בעלי ביטוחים שונים או אף לאנשים ללא ביטוחים בתשלום פרטי.
בנוסף להגשת טיפול רפואי, "טרם" מפעילה פרויקטים רפואיים בהם קורסי החייאה לציבור הרחב, קורס הוצאת דם ורידי באישור משרד הבריאות, המרכז להנקה ושיתוף פעולה מחקרי עם המכון לגנטיקה רפואית במרכז רפואי שערי צדק.
טרם פועלת בשיתוף עם רופאי הקהילה מקופות החולים השונות וזאת על ידי מערכות "רופא עמית טרם", המאפשרות לרופאים לקבל עדכון לדואר האלקטרוני על כל ביקור של מטופלים שהצהירו שהם רופאי המשפחה שלהם, וכך מתאפשרת גישה לצילומי רנטגן, לתוצאות בדיקות מעבדה ולתיקים הרפואיים של המטופלים.
בנוסף לעיל מופעלות במספר סניפי הרשת מרפאות מטיילים בעבור אנשים המעוניינים בחיסונים והדרכה לפני נסיעה לחו"ל.
בשנת 2016 הוקמה עמותת "נאוות דוד" לזכר ד"ר דוד אפלבום ובתו נאוה, שמטרתה קידום הרפואה הדחופה בקהילה, כולל מיזמים, מחקרים, פרישת מרפאות ועוד.
עוזרי הרופא בטרם
כחלק מתוכניותיה מכשירה טרם "עוזרי רופא", שהם פרמדיקים או אחים שעברו הכשרה נוספת למלא חלק מהתפקידים של רופאים.
הרשת הכשירה עד ליום זה כ-50 עוזרי רופא בתחום הרפואה הדחופה וכ-20 עוזרי רופא בתחום האורתופדיה.
הכשרת עוזרי הרופא אורכת כשנה וכוללת הרצאות במגוון תחומים הרלוונטיים לרפואה דחופה בקהילה, תוך כדי ההכשרה עובדים החניכים בצמוד לרופאים בכירים ברשת ומתנסים במגוון מקרים הכוללים תפירות, הדבקות, בדיקות פיזיקליות ועוד.
הדרכות בטרם
בטרם נערכים מספר קורסים נוספים מעבר לקורס עוזרי הרופא, וקורסי ההחייאה לציבור הרחב. בין הקורסים ניתן למנות את קורס TUCS להכשרת רופאים לעבודה בתחום הרפואה הדחופה בקהילה (קורס המכיל דגשים בנושאי צילומי רנטגן, אק"ג, תפירות והדבקות וטיפולים שונים), קורס UMS להכשרת צוות סיעודי לעבודה ברשת, רענוני ACLS ו-PALS לרופאים ולצוות הסיעודי, קורס גיבוס ושליחה לצילום רנטגן וקורסים ורענונים נוספים לצוות המטפל.
מחקרים בטרם
החל משנת 2006 החלה טרם לפרסם מחקרים ומאמרים רבים שאף זכו בפרסים שונים, רובם ככולם עוסקים ברפואת דחופה בקהילה. המחקרים מרוכזים בידי מנהלת המחקרים ד"ר דינה צימרמן.
עקום אליפטי
במתמטיקה, ובמיוחד בגאומטריה אלגברית ותורת המספרים, עקום אליפטי הוא עקום אלגברי פרוייקטיבי חלק מגנוס 1. עקומים אליפטיים הם העקומים הפשוטים ביותר שאינם רציונלים. כמו כן, הם היריעות אבליות הפשוטות ביותר. עקומים אליפטים הם אובייקט מחקר מרכזי במתמטיקה מודרנית ונמצאו להם שימושים רבים בתחומים רבים של המתמטיקה ומדעי המחשב. את שמם, קיבלו העקומים האליפטים מן הקשר שלהם לחישוב אורך הקשת של אליפסות, הכרוך בחישוב אינטגרל אליפטי.
כל העקומים האליפטים הם מישוריים, כלומר ניתנים לשיכון במישור הפרוייקטיבי. אם המאפיין של שדה הבסיס K אינו 2 או 3, כל עקום אליפטי מעל K איזומורפי לאוסף הנקודות במישור הפרוייקטיבי המקיימות משוואה מעוקבת מהצורה: כאשר p ו-q הם איברים של K. אם המאפיין הוא 2 או 3, הצורה הכללית קצת שונה.
עקומים אליפטיים אופייניים מעל השדה של המספרים הממשיים נתונים על ידי המשוואות ו-.
עקומים אליפטיים ניתנים להגדרה מעל כל שדה K; ההגדרה הפורמלית של עקום אליפטי הוא: עקום אלגברי פרויקטיבי, לא סינגולרי, מעל K מגנוס 1, עם נקודה קבועה המוגדרת מעל K. בפרט, עקום אליפטי מעל שדה המספרים המרוכבים הוא משטח רימן קומפקטי.
אם המאפיין של K אינו 2 או 3, הרי שכל עקום אליפטי מעל K אפשר להביא (על ידי העתקה רציונלית) לצורה הבאה: כאשר p ו-q הם איברים של K, כך שלחלק הימני של המשוואה הזו אין אף שורש כפול. אם המאפיין הוא 2 או 3, הצורה הכללית קצת שונה.
לרוב לוקחים את העקום להיות קבוצת כל הנקודות (x,y) אשר מקיימות את המשוואה לעיל, וכך שגם x וגם y הם איברים בסגור האלגברי של K. נקודה של העקום אשר שתי הקואורדינטות שלה שייכות ל-K נקראת נקודה K-רציונלית.
על ידי הוספת נקודה "באינסוף", אנו משיגים את הגרסה הפרויקטיבית של עקום זה. אם P ו-Q הן שתי נקודות על העקום, הרי שקיימת נקודה שלישית אחת ויחידה אשר מהווה את החיתוך בין העקום לבין הקו הישר העובר בין P ל-Q. אם הקו הישר משיק לעקום בנקודה כלשהי, הרי שנקודה זו נספרת פעמיים, ואם הקו הישר מקביל לציר ה-y, אנו מגדירים את הנקודה השלישית "באינסוף". בדיוק אחד מן המצבים הללו מתקיים לכל זוג של נקודות על עקום אליפטי.
ניתן להגדיר פעולה בינארית על העקום, שתסומן ב"+", עם התכונות הבאות: אנו מתייחסים לנקודת האינסוף כאפס, כלומר כאיבר הזהות של הקבוצה; אם קו ישר חוצה את העקום ב-3 נקודות P, Q ו-R, אנו נדרוש כי יתקיים P+Q+R=0. ניתן לבדוק כי הגדרה זו הופכת את העקום לחבורה אבלית, ובכך גם ליריעה אבלית. כמו כן, ניתן להראות שקבוצת הנקודות ה-K-רציונליות, כולל נקודת האינסוף, יוצרים תת חבורה של חבורה זו. אם נסמן את העקום ב-E, הרי שנוהגים לרשום את העקום כ-E(K).
את החבורה הזו ניתן לתאר הן בצורה אלגברית והן בצורה גאומטרית. בהינתן העקום מעל השדה K (אשר המאפיין שלו שונה מ-2 ו-3), ונקודות  ו- על העקום, נניח תחילה כי. יהי. כיוון ש-K שדה, s מוגדר היטב. לכן נוכל להגדיר על ידי:
אם מתקיים, הרי שיש שתי אפשרויות: אם, אז הסכום מוגדר להיות 0. לכן, ההופכי של כל נקודה על העקום הוא הנקודה הסימטרית מעבר לציר ה-x. אם, אז נתון על ידי:
אם, אז.
משפט מורדל-וייל קובע כי אם השדה K הוא השדה של המספרים הרציונליים (או באופן כללי יותר - שדה מספרים, כלומר הרחבה אלגברית סופית של שדה הרציונלים), אז החבורה של הנקודות ה-K-רציונליות היא נוצרת סופית. אף על פי שניתן בקלות יחסית לזהות את תת-הקבוצה של העקום E(K), לא ידוע אלגוריתם כללי לחישוב דרגת החבורה האבלית. עם זאת, נוסחה לחישוב הדרגה נתונה על ידי השערת בירץ' וסווינרטון-דייר.
ההוכחה של המשפט האחרון של פרמה כוללת הוכחה של מקרה פרטי של משפט טניאמה-שימורה (הידוע יותר כ"השערת טניאמה-שימורה"), הקושר עקומים אליפטיים מעל המספרים הרציונליים לבין תבניות מודולריות.
אם השדה K הוא שדה המספרים המרוכבים, הרי שכל עקום אליפטי מעל K אפשר לבטא באופן פרמטרי על ידי פונקציה אליפטית מסוימת והנגזרת שלה. כלומר, באופן מפורש, לכל עקום אליפטי E קיימת תת-קבוצה L ופונקציית ויירשטרס אליפטית תואמת \wp, כך שההעתקה
המוגדרת על ידי היא איזומורפיזם של חבורות ושל משטחי רימן. דבר זה מתבטא במיוחד מבחינה טופולוגית, כיוון ש-E נראה כמו טורוס (כיוון שהקבוצה היא טורוס). אם תת-הקבוצה L קשורה לתת-הקבוצה Lc על ידי כפל במספר מרוכב c השונה מאפס, אז העקומים המתאימים הם איזומורפיים. מחלקות איזומורפיזם של עקומים אליפטיים מתוארות על ידי קבוע j של עקומים אליפטיים.
בזמן שהמספר המדויק של הנקודות הרציונליות של עקום אליפטי E מעל שדות סופיים F_p הוא באופן כללי קשה לחישוב, משפט האסה (Hasse) על עקומים אליפטיים אומר לנו כי: עובדה זו ניתן להוכיח בעזרת הומומורפיזם של פרובניוס המוגדר מעל שדה סופי.
עקומים אליפטיים מעל שדות סופיים נמצאים בשימוש בכמה יישומים קריפטוגרפיים, וכן לצורך פירוק לגורמים של מספרים שלמים. כעקרון, הרעיון הכללי מאחורי יישומים אלה הוא שידוע אלגוריתם אשר לוקח קבוצות סופיות מסוימות וממיר אותם לקבוצות של נקודות רציונליות של עקומים אליפטיים.
יצחק גרשטנקורן
יצחק גרשטנקורן (תרנ"א, 1891 - כ"ה בתשרי תשכ"ב, 4 באוקטובר 1961) היה חלוץ, מייסד בני ברק וראש העירייה הראשון שלה.
ביוגרפיה
נולד בפולין לפתחיה גרשטנקורן, מחסידי האדמו"ר רבי שמעון קאליש מסקרנביץ. בגיל 15 נכנס ללמוד בישיבת לידא של הרב יצחק יעקב ריינס. בהמשך למד בישיבה של החפץ חיים. יחד עם אשתו שרה היה ממייסדי קבוצת בית ונחלה (קבוצה ציונית-חסידית ורשאית). עלה עם הקבוצה לארץ ישראל בתחילת 1924 (תרפ"ד).
קבוצת "בית ונחלה" שאפה לעסוק בחקלאות והקימה את המושבה החרדית שהפכה לעיר בני ברק על אדמות שנקנו באמצעות חברת גאולה מהכפר הערבי הסמוך "אבן איברק" שהחליף את שמו לאל חירייה כדי לבדלו מהמושבה היהודית.
היה ממייסדי ומראשי בנק בני ברק שנועד למימון פיתוח המושבה ופעל רבות בארץ ישראל ובעולם לגיוס כספים עבור הבנק.
בשל משבר בוועד המושבה, התפטר גרשטנקורן מראשות הוועד. והחליף אותו הרב המקומי נחמן שמואל יעקב מיודסר. כאשר קיבלה בני ברק מעמד של מועצה מקומית, בשנת תרצ"ז (1937), מונה לעמוד בראש המועצה יעקב פרבשטיין. בבחירות הראשונות למועצה, שנערכו לאחר שנתיים בתרצ"ט (1939), נבחר יצחק גרשטנקורן לעמוד בראש המועצה. בתפקיד זה כיהן עד לשנת תשי"ד (1954).
גרשטנקורן היה גם סופר ופרשן תורני פורה. בין השאר, חיבר סדרה בת שמונה כרכים על ספר תהילים. זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשי"ג (1953).
נפטר ב-4 באוקטובר 1961 ונקבר בבית הקברות שומרי שבת..
על שמו רחוב במרכז בני ברק - שנקרא רחוב בן פתחיה, ולאחר מותו הוחלט להנציחו ברחוב "שדרות גרשטנקורן". בנו, אלעזר גור, היה רב-סרן בצה"ל, שליח עלייה בצרפת וחבר קיבוץ בית אורן. חתנו ישראל ברוק היה בנו של הרב חיים שאול ברוק. נכדו מבן אחר היה הרב ישראל אריה גרשטנקורן. נכד נוסף הוא ישעיהו ארנרייך, ששימש כראש מועצה מקומית עמנואל וכסגן ראש העיר בית שמש.
מדי שנה עורכת עיריית בני ברק, תחרות לספרות תורנית, ומתוך עשרות ספרים המגיעים למזכיר העירייה זוכים כחמשה במלגה כספית, הפרס נושא את שמו של הרב ומכונה: "פרס הרב גרשטנקורן".
מאגר המידע הלאומי למדעי החלל
מאגר המידע הלאומי למדעי החלל (באנגלית: National Space Science Data Center), או בראשי תיבות NSSDC, היא מחלקה בחטיבת "מחקר מערכת השמש" של נאס"א. המחלקה הוקמה כדי לארכב את ההישגים המדעיים של נאס"א במשימות החלל.
NSSDC ממוקם במרכז טיסות החלל גודרד בגרינבלט שבמרילנד, ליד וושינגטון, והוא מאפשר לחוקרים ולציבור הרחב גישה חופשית לנתונים הגולמיים שנאספו ולצילומים.
קטלוג ראשי
NSSDC אוצר את הנתונים והתוכניות של כל חללית, גשושית, לוויין או כל עצם אחר ששוגר למסלול בחלל, בכל הזמנים ומכל העולם. מידע זה, כולל מידע רקע, זמין לציבור הרחב, וניתן לחפשו באתר המרכז.
גרייס אבון דלאנו
גרייס אבּוּן דלאנו (בשפת היורובה: Grace Ebun Delano; נולדה ב-13 בנובמבר 1935 בקדונה) היא אחות ומיילדת, שמילאה תפקיד מרכזי וחלוצי בתכנון המשפחה ובשירותי הרפואה לפריון בניגריה על פני חמישים שנה. היא הקימה את הארגון לפריון ובריאות המשפחה, שלאורך שנים עמדה בראשו ובמסגרתו שימשה כיועצת לארגונים שונים ברחבי אפריקה, וכתבה ומספר רב של ספרים ומאמרים בנושא בריאות האישה ונושאים דומים. בשנת 1993, קיבלה את פרס ארגון הבריאות העולמי על עבודתה למען פיתוח הבריאות.
ראשית חייה
גרייס אבון דלאנו נולדה להורים נוצרים מקבוצת היורובה בתאריך 13 בנובמבר 1935, בקדונה ניגריה. לדלאנו יש אח אחד הגדול ממנה בעשר שנים, אך היא נולדה לאחר רצף של תמותת תינוקות שחוותה אמה. כגיל 44, שאמה הייתה בהריון איתה, היא הרגישה לא בנוח עם ההריון בגיל מאוחר ולכן נמנעה ללכת לבית חולים. ההפתעה הרבה בעקבות ההיריון המאוחר הובילה אותה ואת אביה של דלאנו להעניק לביתם את השם Ebun-Oluwa שפירושו הוא "מתנה מאלוהים" בשפת היורובה.
הוריה של דלאנו היו מנהיגים של הקהילות המקומיות. אביה היה שופט וממנהיגי קהילת יורובה בקדונה בעוד שאמה הייתה ממנהיגות נשות היורבה. אמה שלא למדה במוסד חינוכי, והייתה מודל להערצה בעיני דלאנו כשלצד עיסוקיה נהגה לטפל בילדים אחרים, עוד טרם היו לה ילדים בעצמה. דלאנו מתארת, כי פיתחה את תכונות המנהיגות שלה והנכונות לעזור לאחרים מאמה, מאי אוליטן. בילדותה, דלאנו דברה ארבע שפות מקומיות באופן שוטף: האוסה (Hausa), איגבו (Igbo), נופיי (Nupe), וקוקורוקו (Kukuruku), אך איבדה את היכולת לדבר את שלושת השפות האחרונות עם מעברה ללאגוס בגיל 13.
השכלתה
בית הספר היסודי הראשון שבו למדה, היה בית ספר מעורב ולאחר מכן עברה לבית ספר ממשלתי בקדונה. דלאנו זכתה במלגה ממשלתית, שאפשרה לה לעזוב את בית הספר הממשלתי ולעבור לבתי ספר טובים יותא. אמה, תמכה בהתלהבותה של בתה לרכוש השכלה, ואפשרה לה להירשם ללימודים בחטיבת ביניים בלאגוס, כשהייתה בת שלוש עשרה ולצורך לימודיה, הורשתה לה לעזוב את הבית ולהתגורר אצל מכרים בלאגוס. לאחר סיום החטיבה, דלאנו למדה בתיכון לבנות שם הייתה מועמדת לתפקיד עוזרת כיתה, המסייעת למורה להדריך את שאר הנערות בכיתה.
בזמן עבודתה הכירה נשים שביקשו לרווח את תדירות ההריונות שלהן ובנשים עם הריון בסיכון והחלה להשתתף בהרצאות, בנושא תכנון המשפחה והשימוש בדיאפרגמה ועוד. היא ביקשה לרכוש כלים, ידע ומיומנות, במטרה להציל נשים ותינוקות במצבי סיבוך הריון. דלאנו קיבלה את הסמכתה בשנת 1960 וחזרה לניגריה בשנת 1961. שנה לאחר חזרתה, קיבלה עבודה ביחידה ליולדות בבית החולים האוניברסיטאי איבאדן, כאשר בזמן זה הייתה כבר נשואה לשופט לעתיד טונדה דלאנו.
מסלול מקצועי
עבודתה של דלאנו, כאחות בצוות היולדות, הובילה אותה להצטרף לפרויקט שהתחיל פרופסור מאוניברסיטת איבדאן, א. לאדיפו, ומאז הפכה לאחות הממונה על תוכנית לתכנון המשפחה, לראשונה בבית חולים בניגריה. בהמשך תוכנית זו שינתה את שמה להורות מתוכננת של הפדרציה הניגרית. במהלך השנים התרחבה התוכנית מאזורים עירוניים לאזורים כפריים, ומשירות בבתי חולים למיזמים קהילתיים ולשווקים מסורתיים. במסגרת זו כללה עבודתה של דלאנו נסיעות רבות מחוץ לניגריה כיועצת לענייני פריון ותכנון משפחה.
בשנות ה-80 הייתה דלאנו קשורה למרכז לפיתוח ולפעילות אוכלוסין (CEDPA), שארגנה הכשרה לפיתוח מנהיגות לנשים, עם דגש על יוזמות בתחום הבריאות והחינוך, שכיום הן חלק מתוכנית אמריקאית. דלאנו החלה לשאת יותר נאומים, השתתפה בכנסים ובסדנאות מקומיות ובינלאומיות, נפגשה עם מנהיגות רבות, והשקיעה בפיתוח אסטרטגיות לעזרה לנשים, במיוחד עם בעיות ילודה ופריון.
במהלך עבודתה באוניברסיטת איבאדן, דלאנו החלה לעבוד עם ארגונים קהילתיים כדי לייסד ארגון לא ממשלתי עצמאי חדש שהפך לארגון לפריון ובריאות המשפחה (ARFH). ארגון זה הרחיב את תחומי עבודתה של דלאנו, והתעסק גם בבריאות מינית של מתבגרים בנושאים נוספים. בנוסף על כך החלה לעבוד עם הממשלה על פרויקטים של מניעת HIV ואיידס בניגריה. התוכנית החינוכית של ARFH וחוברות הייעוץ של הארגון אשר מתעדים את גישות העבודה של הארגון, מידע, חינוך וחומרי ייעוץ נמצאים בשימוש של מדינות רבות באפריקה. אחת התוכניות של מניעת האיידס בניגריה בשם APIN מומנה התוכנית באמצעות אוניברסיטת הרווארד.
פועלה של דלאנו נגע בעיקר לעבודה בארגונים לא ממשלתיים, אך היא שיתפה פעולה גם עם ממשלת ניגריה ואוניברסיטאות בעוד חלק מהפרויקטים עשתה בהתנדבות מתוך תחושת שליחות. דלאנו מספרת כי הממשלה הניגרית של אויו תרמה את הקרקע עבור המשרד של ARFH וסיפקה כסף לשיקום בניין המשרד מאחר שהארגון שבו עבדה דלאנו הצליח למצוא פתרון לבריאות הילודה של בני נוער.
עמיתה המרכזי בעבודה היה פרופסור א. לאדיפו, נשיא ARFH. דלאנו הייתה סגנית נשיא הארגון, אותו ניהלה במשך למעלה מ-25 שנה.
דלאנו מתארת כי הרצון להיות מיילדת היה מבוסס על היסטוריית הילודה של משפחתה, בייחוד זה של אמה. לסבתה מצד אביה היו 13 ילדים, מתוכם רק 4 שרדו ואילו אמה איבדה תינוקות רבים על רצף של 12 שנה, בגלל חוסר מידע, חוסר נגישות לטיפול וייעוץ רפואי ואמונה באביקו, (ייחוס מותם של תינוקותיה לרוח רעה). אירוע זה היווה את אחת הסיבות העיקריות של דלאנו לבחירת תחום המקצוע שלה במטרה לרכוש כלים בלונדון על מנת לעזור לאנשי קהילתה בניגריה. היא מתארת כי רצתה לתרום לירידה בתמותת תינוקות על ידי תיקון תפיסות מוטעות, תוך שימוש בכלים כגון חינוך, ייעוץ, אספקת מזון איכותי לאימהות, שירותי בריאות הילד וטיפולים רפואיים אשר בסופו של דבר נועדו לתרום לצמצום תמותת תינוקות ותחלואה.
החזון של דלאנו היה לשפר את מערכי שירותי הבריאות במדינתה באמצעות שימוש בשפה רפואית פשוטה, הפצת יוזמות לקידום תכנון פריון ובריאות המשפחה בשירותים קהילתיים מבלי להסתמך רק על בתי חולים. כך בשנת 1979, התנדבו 171 עובדי רפואה קהילתיים בתכני תכנון משפחה וטיפול במחלות שכיחות במחוז אויו, דבר שהקל על הפצת הידע באזורים כפריים. מאוחר יותר, בשנת 1985, הוכשרו 264 ספקים, הן גברים ונשים ב-39 שווקים באויו כדי שיוכלו לספק חינוך לתכנון המשפחה, טיפול במחלות שכיחות, אמצעי מניעה, קונדומים ושיטות נוספות אחרות.
כתיבה מקצועית
גרייס אבון דלאנו כתבה מעל חמישה עשר ספרים כסופר יחיד ומאמרים רבים ושיתפה פעולה יחד עם חוקרים וסופרים נוספים בכתיבת ספרים ומאמרים אקדמיים נוספים. להלן מספר מפרסומיה:
מדריך לתכנון המשפחה (Guide to Family Planning 1999). – זהו מדריך לתכנון ובריאות המשפחה, הבא להעשיר את ידע האוכלוסייה ואנשי מקצוע בתחום הבריאות, פריון ומין. הספר נכתב בשפת היורובה ובאנגלית.
בריאות האם והילד (Mother and Child Health: A Handbook for Traditional Birth Attendants and Other Health Workers 1999, ARFH) – מדריך סיוע למטפלים מקצועיים, מטפלים מסורתיים ואנשי מקצוע שאינם מקצועיים, המגישים שירותי בריאות לאם ולילד. מטרת הספר היא הרחבת הידע בנושא לידות, בריאות היולדת והרך הנולד וצמצום שיעור תמותת האימהות. המדריך נכתב בשפת היורובה ובאנגלית
תפקידה של המיילדת בעת הפלה (The Midwife's Role in Abortion Care 1994) – כתבה יחד עם שרלוט א. הורד – במאמר נטען כי הפלה חשאית או לא היגיינית היא אחת מחמשת הסיבות העיקריות לתמותה אימהית, מה שגורם ל-200,000 מקרי מוות בשנה. המאמר מציע שלוש דרכים שבהן מיילדות יכולות לשנות את המגמה הזו באמצעות כלים לשיפור איכות הטיפול לנשים בזמן ההפלה ואחריה, בזיהוי סימני האזהרה בהפלות שלא הושלמו וכמו כן, בסיפוק הנחיות למצבי חרום ותהליכי החייאה, ייעוץ לשירותים משפחתיים, בייחוד לנשים שחוו הפלות ועשויות להיות בסיכון גבוה להריונות בלתי רצויים בעתיד. לאחר שכתבה את המדריך לתכנון המשפחה, קרן האו"ם לאוכלוסיות (UNFPA) שילמה עבורו שיודפס ויופץ בחמש שפות. דלאנו המשיכה לכתוב מספר ספרים נוספים ופרסמה מאמרים אקדמיים רבים הקשורים בנושאי בריאות, שחלקם נכתב על ידיה ואחרים פורסמו על ידיה. בנוסף, UNFPA תמכה בחוברת פורצת הדרך שלה על ההתקן תוך-רחמי.
קידום הגנה כפולה במרפאות לתכנון משפחה באיבדאן, ניגריה (,Promoting Dual Protection in Family Planning Clinics In Ibadan (Nigeria 2002 – במאמר זה המשותף לדלאנו וחוקרים נוספים, הם מתמקדים בפרויקט מתמשך המקדם הגנה כפולה במרפאות לתכנון משפחה באיבדאן. עם ההתפשטות המהירה של HIV ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, התחדדה ההבנה כי יש צורך בגישות חדשות למניעת HIV, במיוחד בקרב נשים צעירות. שירותי תכנון המשפחה התמקדו באופן מסורתי בקידום שיטות יעילות ביותר למניעת הריון, אך לא סיפקו הגנה מפני HIV, מאז אמצע שנות התשעים יושמו אסטרטגיות שונות, בעיקר באפריקה ובאמריקה הלטינית ובאיים הקריביים, כדי לשלב את תכנון המשפחה עם HIV וחשיפת הידע לזיהומים המועברים במגע מיני, עם זאת, הם לא הוכחו כיעילים בהגדלת השימוש בקונדום. בנוסף, הם לא הצליחו לקדם את תפקידו של הקונדום בהגנה כפולה, כלומר במניעת כניסה להריון לא רצוי ומניעת מחלות. תצפיות מובנות על שירותי תכנון המשפחה במספר מדינות באפריקה הראו כי רק רבע מלקוחות היו מודעים ליתרונות ההגנה הכפולה של קונדומים. המאמר מדגיש את הנחיצות של שירותי הבריאות לבצע שינויים במתן שירות, בנהלים ומדיניות, כולל קבלת אפשרויות חדשות למניעת HIV וזיהומים המועברים במגע מיני כמו קונדום נשי וקידום ההגנה הכפולה של הקונדום.
חיים אישיים
דלאנו התחתנה בשנת 1961 לאחר שחזרה לניגריה עם טונדה דלאנו ששימש כבית המשפט העליון. לזוג ילד אחד.
יהונתן ליס
יהונתן ליס (נולד ב-30 במרץ 1977) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב המדיני של עיתון "הארץ".
קריירה
ליס החל לעבוד בעיתון הארץ בשנת 2002. תחילה היה ממונה על כיסוי אזור ירושלים ושימש ככתב לענייני משטרה. ב-2004 עבר לסקר את עבודת המטה הארצי של משטרת ישראל, כולל היחידות המיוחדות כגון יאחב"ל ויאח"ה.
ב-2009 מונה להיות הכתב הפרלמנטרי של העיתון, ב-2021 מונה להיות הכתב המדיני של העיתון, תפקיד שבו הוא משמש עד היום.
ליס מתגורר בשכונת עין חמד במבשרת ציון, נשוי לעיתונאית אילאיל שחר ולהם שני ילדים.
טיליאו
טיליאו פטורסדוטיר (נולדה ב-2001), ידועה בשמה הפרטי טיליאו, היא זמרת איסלנדית. ייצגה את איסלנד באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "Power".
קורות חייה
טיליאו התפרסמה בזכות השתתפותה בתחרות הכישרונות Ísland Got Talent ב-2015. ב-2020 עברה לקופנהגן, והחליפה את לימודיה בפיזיותרפיה בשיעורי שירה ופיתוח קול.
בינואר 2023 אושר כי טיליאו עתידה להשתתף ב-Söngvakeppnin, הקדם האיסלנדי לאירוויזיון 2023, עם עוד תשעה משתתפים. ב-18 בפברואר נחשף שירה לאירוע, "Lifandi inni í mér". הוא לא יצא לאור בחצי הגמר, והעפיל לשלב הגמר, שנערך ב-4 במרץ. בשלב זה שינתה את השיר לגרסה באנגלית בשם "Power", והוכרזה כזוכת האירוע. "Power" דורג במקום ה-11 במצעד הסינגלים במדינה. ב-11 במאי 2023 ביצעה טיליאו את "Power" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי.
שמעון שירזי
שמעון שירזי (נולד ב-1970 בתל אביב) הוא מפיק מסיבות ישראלי שהתפרסם במיוחד הודות למסיבות הנושא ומסיבות הגייז שהפיק ועיצב מאז 1991.
חייו
ב-1991 הוזמן באופן חד פעמי לעצב מסיבה ב"מועדון הפינגווין" בתל אביב שיועדה למשוך אליה את הקהל החד מיני, אותו קהל המהווה גם היום את קהל היעד המרכזי לו מופנות מסיבותיו. מסיבת חוף שהפיק באולם הקטן זכתה להצלחה משמעותית הודות לקונטיינר של חול ים שנשפך ופוזר במועדון וגם איש הארטיק מהחוף שהוזמן. לאחר שעיצב מספר מסיבות נוספות, בחר לעזוב את עולם האופנה והקדיש את זמנו לעיצוב מסיבות.
את הקפיצה הגדולה בהפקות חווה שירזי לאחר שנתקל בחסמים ביורוקרטים שמנעו ממנו לערוך מסיבות בתל אביב, ולכן בחר לנדוד למועדון "האומן 17" בירושלים. המעבר מאולמות בתי הקולנוע והמרתפים האותנטיים והחמים אותם אכלס עד אותה עת בתל אביב, למבנה תעשייתי גדול ומשוכלל היה חד. לראשונה, מצא אולם גדול שיכול היה להכיל אלפי משתתפים ויותר מכל – לאפשר את הקמתן של תפאורות עצומות שטרם נראו במסיבות הישראליות.
בשנת 2011 גייס ארגון בלה דואגת אנשי לילה מובילים למען המאבק להעלאת המודעות ל-HIV והפיק לוח שנה "בלה דואגת" בהשתתפותם. אנשי לילה רבים ומובילים התגייסו למאבק והצטלמו ללוח השנה של "בלה דואגת" לאותה השנה.[5] בין המשתתפים היו: שירזי עצמו, אליוט, טלולה בונט, קיי-לונג ומובילי דעת קהל ואנשי לילה נוספים בקהילה הגאה.
בינואר 2013 נפתחה בבית העיר בתל אביב התערוכה "חותמת לילה" (אוצרת ראשית: איילת ביתן שלונסקי), שהוקדשה ליצירתו של שירזי המעצב לא רק את המסיבות שמפיק, אלא תרבות לילה שלמה שזכתה להציב את ישראל ככוח מוביל בתרבות המועדונים בעולם.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה שירזי להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
אגאסיהורן
אגסיהורן (בגרמנית: Agassizhorn) הוא הר באלפים הברניים המתנשא לגובה 3,946 מטר. הוא ממוקם על הגבול שבין הקנטונים ברן וואלה צפונית מזרחית לפסגה הגבוהה ביותר ברכס, הפינסטרארהורן (Finsteraarhorn).
ההר נקרא על שם המדען והגאולוג יליד שווייץ לואי אגאסי, הידוע גם בשל מחקריו הגזעניים. בשנת 2007, לציון 200 שנה להולדתו, הוצע לשנות את שם ההר ל"הר עבדי קונגו", על שם העבדים שצילם אגאסי בדרום קרוליינה כדי להוכיח את נחיתותם הגזעית.
שמוליקיפוד
שְׁמוּלִיקִפּוֹד הוא ספר ילדים ישראלי נודע שנכתב ואויר על ידי ט. כרמי ואשתו דאז שושנה היימן – בשם העט המשותף "כוש" (ראשי תיבות של "כרמי ושושנה") – וראה אור בהוצאת ספרית פועלים בשנת 1955.
הסיפור מספר על ילד בשם גדי שחלה ונותר לבד בביתו, וזוכה לביקור של קיפוד חביב המתיידד עמו.
הספר זכה לתמיכתה של לאה גולדברג, ששימשה עורכת ספרות הילדים של ספריית פועלים, אולם עם צאתו לאור, לא זכה "שמוליקיפוד" להצלחה ואף הושמעו כנגדו ביקורות נחרצות. מרים רות, שנחשבה באותה עת ל"גננת הראשית של הקיבוץ הארצי", ציינה לגביו כי "כשהופיע קיפוד בסיפור על ילד רגיל ומציאותי, אנו מצפים שיהיה רגיל ומציאותי אף הוא... למה לספר סיפור מעשה טיפשי ומלאכותי כשהסיפור המתאים ביותר הוא האמת? למה לבלבל את ידיעותיהם של הילדים?". ברבות השנים השתנה האופן שבו נתפס הספר והוא הפך לפופולרי מאוד.
ב-1966 עוּבד הספר לתקליט ילדים עם שיריו של כרמי בלחן של מל קלר ובביצועה של דליה פרידלנד (עם תזמורת בניצוחו של קלר) בהוצאת סי בי אס ישראל, וזכה להצלחה רבה. הסיפור גם עוּבד להצגת ילדים. בשנת 2016 עוּבד הסיפור להצגה שבה הקיפוד מדבר עברית וגדי ערבית.
באזור שנות ה-90 יצאה קלטת אודיו של הספר בקריאתו של גידי גוב ובהשתתפות עופרה ויינגרטן. הקלטת יצאה בהפצה מחודשת בשנת 2011 על ידי קלסיקלטת על גבי CD.
בשנת 2002 הופקה קלטת ילדים באנימציה הנקראת "סרטים מהספרים" בהפקת קלסיקלטת ואולפני דיסק-אין, בו הופיע הספר וסיפורים נוספים הופיעו בקלטת הזו "הצב של אורן" ו"הלו, הלו אבא" ושירים כמו, "הקיפוד", "הטיול הקטן" ו"אבא שלי".
ביוני 2019 עלתה הצגת ילדים "שמוליקיפוד וחברים", על פי הספר, בשיתוף עם ההוצאה לאור. הפקה של תיאטרון הילדים הישראלי, מיוצרי מיומנה. ההצגה משלבת מוזיקה, מקצבים ומשחק. את תפקיד שמוליקיפוד מגלמת השחקנית גילי גבל ובניהולה האומנותי של אילון נופר.
גן סיפור שעוצב על ידי האמנית נגה יודקוביק-עציוני הוקם בשכונת קריית רבין בחולון קרוי על שמו.
APL (רישיון תוכנה)
APL (ראשי תיבות של: Adaptive Public License) הוא רישיון קוד פתוח מאוניברסיטת ויקטוריה. הוא בפועל תבנית של רישיון "Copyleft חלש" אשר בנוי להיות זמין להתאמה, ואשר אושר על ידי ה-Open Source Initiative.
התורם הראשוני לפרויקט מגדיר את תנאי הרישיון עבור אותו פרויקט על ידי בחירת האפשרויות הספציפיות שלהם מתבנית הרישיון. האפשרויות כוללות:
יונאס בסנביצ'יוס
יונאס בסנביצ'יוס (בליטאית: Jonas Basanavičius ; 23 בנובמבר 1851 – 16 בפברואר 1927) היה בלשן, אתנוגרף, עיתונאי ורופא ליטאי, ממנהיגי תנועת העצמאות ומקימי ליטא המודרנית. בארצו הוענק לו התואר "אבי האומה".
ביוגרפיה
בסנביצ'יוס נולד בכפר הקטן אוז'קבליאיי, סמוך לוילקבישקי, אז בפולין הקונגרסאית. הוריו היו איכרים שנדרו להקדישו לכמורה. דווקא הרקע הכפרי שלו העניק לו היכרות עם השפה הליטאית, שכן המעמדות המשכילים והעירוניים נטו לדבר פולנית – חיי תרבות ליטאיים התקיימו בעיקר בליטא הפרוסית ("הקטנה"), שהשתייכה מאז המאה ה-13 למדינת המסדר הטווטוני ולפרוסיה אחריה, ולא נכללה באיחוד הפולני-ליטאי – ואילו שפת הממשל הייתה רוסית. שלטון הצאר ניסה להטמיע את האוכלוסייה באמצעות דיכוי תרבותי; לאחר מהפכת 1863 נגד הממשל נאסר להדפיס חיבורים שלא באלפבית קירילי והונהגה מדיניות רוסיפיקציה נוקשה. הילד הכיר את התרבות העממית מהאגדות והשירים של הוריו ושכניו.
הוא למד בגימנסיה במריימפולייה, שבה שפת הלימוד הייתה פולנית אך רוב בוגריה נמשכו לתנועה הלאומית החדשה, ובשעות הפנאי קרא יצירות ליטאיות קלאסיות. בסנביצ'יוס נעשה ספקני כלפי הדת לאחר שקרא את "חיי ישו" מאת ארנסט רנן, וזנח את אמונתו הקתולית. למרות הלחץ של הוריו, סירב לפנות לסמינר לכמרים, וב-1873 החל בלימודי פילוסופיה ובלשנות באוניברסיטת מוסקבה. כעבור שנה עזב את המסלול לאחר שקיבל מלגה מיוחדת לבית-הספר הגבוה לרפואה בבירה, וב-1879 הוסמך לעסוק במקצוע. במהלך שהותו באוניברסיטה הרבה לפקוד את ספריית רומיאנצב כדי לחפש חומרים על ההיסטוריה של ארצו, ובחופשות הקיץ שב הביתה כדי לאסוף שירי-עם ואגדות.
עם סיום לימודיו קיבל הצעה מבית-החולים בעיר לום (בולגריה) לשמש כמנהלו. בעת שהותו שם, מלבד עיסוקיו השוטפים, כתב טורים רבים בעיתונות הליטאית-פרוסית. הוא עזב את בולגריה ב-1882 בעקבות האווירה המתוחה שהשתררה לאחר ההתנקשות באלכסנדר השני, קיסר רוסיה והחשש מצעדי דיכוי נגד ליברלים ומהפכנים, והשתקע בפראג שבקיסרות האוסטרו-הונגרית, שם הוסיף לתמוך בלאומיות הליטאית. באותה שנה היה ממייסדי והעורך הראשי של "אאושרה" (Aušra; "השחר"), העיתון הראשון בשפה הליטאית שהיה בעל אוריינטציה לאומית. הוא הודפס בפרוסיה ועותקים הוברחו אל מעבר לגבול הרוסי. על אף שהעיתון קרס כלכלית כעבור שלוש שנים, בהיסטוריוגרפיה הליטאית מקובל לראות בהדפסת המהדורה הראשונה במרץ 1883 את תחילת התנועה הלאומית שלהם. החוג שפרסם את העיתון גיבש והפיץ את משנת התנועה, שיסודותיה הונחו על ידי ההיסטוריון סימונס דאוקנטס וחלוצים אחרים באמצע המאה ה-19: בראש ובראשונה, הם קידמו בפומבי את הרעיון לפיו רק דוברי הליטאית הם "ליטאים", ובכך מתחו קו היסטורי בין מורשת הדוכסות הגדולה של ליטא – שרבים מצאצאי אציליה דיברו פולנית וראו עצמם מזה מאות שנים "בני האומה הפולנית", ושרוב אוכלוסייתה הייתה סלאבית במקורה – לבין הלאומיות המודרנית שלהם, שאפשר לה בין היתר התנתקות מהשאיפות הפולניות ומסלול עצמאי (דאוקנטס עסק בימיו בהצגת הפולנים כאויב היסטורי). הדיכוי מצד רוסיה, שהיה לו גם מימד דתי של כפייה אורתודוקסית על קתולים, העניק קרקע פורה לקליטת רעיונותיהם. תרומתו לפרסום בלתי-חוקי הפכה את בסנביצ'יוס לעבריין בעיני הרוסים, ונמנע ממנו לבקר במולדתו. ב-1884 נישא לגבריאלה אלאונורה מוהל, גרמנייה בוהמית, וכעבור שנה חזר לבולגריה, בה הושבה לו משרתו בלום.
ב-17 באוגוסט 1887 שרד בסנביצ'יוס ניסיון התנקשות, כשבולגרי בשם אלכסנדר מנואילוב ירה בו שני כדורים מסיבות שלא הובררו מעולם, אם כי הלה נחשד כסוכן רוסי. אחד הכדורים לא הוצא, והוסיף לגרום לו סיבוכים לשארית חייו. ב-1889 מתה אשתו במגפת טיפוס והוא סבל מדיכאון ממושך שהוביל לבעיות בריאות גופניות. על אף שקודם למשרת מנהל בית-החולים בוארנה לאחר שקיבל נתינות בולגרית ב-1891, הוא פרש במהרה והגביל את עיסוקו המקצועי למרפאתו הפרטית. במקביל, שימש כרופא האישי של פרדיננד הראשון, מלך בולגריה. ב-1894 סירבה הממשלה הרוסית לבקשתו לאפשר לו לבקר לליטא. בנוסף לאיסוף פולקלור, אותו פרסם בכתבי-עת ליטאיים שפעלו בגולה, ופעילות לאומית – בין היתר נסע לגרמניה כדי לסייע ליונאס סמלאקיס, המתמודד הליטאי על ייצוג אזור ממל ברייכסטאג – הלך והתקרב לתרבות ארץ בה התגורר. ב-1898 התקבל לאגודת הספרות המקומית, ובאותן שנים עסק בביסוס תאוריה (שלא התקבלה על אף חוקר) לפיה היו הליטאים צאצאי התראקים הקדמונים ולכן קרובים לבולגרים.
לאחר תבוסת הצאר במלחמת רוסיה–יפן פרצה מהפכת 1905, ושטחי ליטא שקעו למהומה ששררה בכל הקיסרות. החוקים נגד השפה בוטלו בבהילות כשהממשל ניסה לרצות את הליברלים והמיעוטים הלאומיים. בסנביצ'יוס שב הביתה, ובאוקטובר היה יושב-ראש הוועדה המארגנת של "הסאימה הגדולה של וילנה", כינוס ארצי של תומכי העצמאות. הוא היה המחבר העיקרי והעורך של ההצהרה שהתקבלה על האספה ב-15 בנובמבר (ה-2 בו לפי הלוח הגרגוריאני שהיה נהוג אז ברוסיה) והוגשה לראש הממשלה, הרוזן סרגיי ויטה. היא תבעה אוטונומיה וחידוש השימוש בתואר "הרוזן הגדול של ליטא" בתכתובת הרשמית של הצאר. המסמך נשא טון לאומני קיצוני, והכריז על שטחים נרחבים – כל גוברניות סובאלק, קובנה, וילנה והורדנה ורוב קורלנד – כשייכים לליטאים, על אף שהיוו מיעוט אתני במרביתם. המחברים תירצו זאת בתואנה שהפולנים והיהודים שהתגוררו שם הם פולשים זרים והבלארוסים אינם אלא "ליטאים שעברו סלאביזציה." הסאימה הגדולה פיזרה ללא שפיכות דמים את הממשל המקומי בנפות רבות וארגנה בחירות בהן ניתנו המשרות לליטאים. אך פעילותה באה לקצה תוך זמן קצר: השלטונות התעשתו תוך זמן קצר ושיגרו כוחות צבא כדי לדכא את המהפכה בכל אזורי רוסיה. על אף תפקידו המרכזי בסאימה, בסנביצ'יוס לא נאסר והוסיף להתגורר בווילנה. כמה מעמיתיו הוגלו לסיביר.
על אף ריסוק המהפכה, הרפורמות לא נזנחו. הוא נסע לסנקט פטרבורג וניסה ליצור בריתות עם הגורמים הליברליים בדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית, בהצלחה מעטה. לאחר מכן ניהל תעמולת בחירות עבור מתמודדים ליטאים לדומה ונאבק להנהגת דרשות בליטאית בכנסיות הקתוליות, בהן נישאה בפולנית. הוא אף ניסה ללא הצלחה לשכנע את האפיפיור פיוס העשירי למנות בישוף ליטאי-אתני לדיוקסיה של וילנה, מהלך שהביא אותו לעימות עם הכמורה שהייתה פולנית ברובה. הוא נמנה עם מייסדי אגודת האמנים ואגודת המדענים הלאומיות של ארצו, ופעל למען קידום השפה והתרבות הליטאית. בימי מלחמת העולם הראשונה, בעת הכיבוש הגרמני, נשא ונתן עם רשויות צבא הרייך על אוטונומיה.
ב-1917, כשלגרמנים הוברר כי רוסיה על סף יציאה מהמלחמה וחתימת שלום, הם ניסו ליצור סדר פוליטי חדש בשטחים הכבושים במזרח. הם חששו מסיפוח ישיר אך גם לא אוו להשיב את הטריטוריות לאויב הישן. הם התירו את כינוסה של "אספת וילנה" בספטמבר, שבסנביצ'יוס היה ממארגניה העיקריים, ומנתה 264 נציגים נבחרים מליטא כולה שפעלו לעצמאות. ההתוועדות נערכה בין ה-18 ל-23 בספטמבר, ובחרה במועצה בת עשרים חברים כוועד פועל. בסנביצ'יוס היה אחד מראשי המועצה, ואף שימש לפרקים כיו"ר זמני. במהלך דיוניה בחודשים הבאים התרחשו מאורעות הרי גורל בעולם: מהפכת אוקטובר, והכרזת ארבע עשרה הנקודות של הנשיא וודרו וילסון. המועצה הייתה מחויבת בתחילה לברית צבאית עם גרמניה ולחסותה, אך על רקע התהפוכות החליטה לפנות לקו נועז יותר. ב-16 בפברואר 1918 אומצה הכרזת העצמאות של ליטא, שבסנביצ'יוס היה ראשון החותמים עליה. הריבונות התקבלה למעשה רק לאחר המהפכה הגרמנית בנובמבר, ובשלוש השנים הבאות התנהלה נגד הסובייטים, הצבא הלבן ופולין העצמאית.
בסנביצ'יוס התרחק מהעשייה הפוליטית לאחר 1918 והתמקד במחקר; בימי חייו פרסם ארבעים מאמרים מדעיים על היסטוריה, פולקלור ותרבות ליטא. הוא בחר להישאר בבירה ההיסטורית וילנה גם כשסופחה בידי פולין ב-1923, ועמד בראש המכון למחקר העם הליטאי בעיר. כשמת ב-1927, באותו תאריך בדיוק בו חתם על ההכרזה ושהפך ליום העצמאות הליטאי, הוכרזו במדינה חמישה ימי אבל לאומי. גם בימי השלטון הסובייטי העדיפו למקד את התאריך בזכירת מורשתו של בסנביצ'יוס, כאמצעי להסיט את תשומת הלב מחגיגות העצמאות האסורות. מוסדות ורחובות רבים קרויים על שמו ברחבי ליטא, והוא מוכר בתואר הכבוד "אבי האומה" (tautos patriarchas).
עמדות כדורגל
בכדורגל, לכל אחד מ-11 השחקנים מיועדת עמדה מוגדרת על המגרש. העמדות הללו מתארות הן את תפקידו של השחקן והן את מיקומו ביחס לחבריו ולשחקני הקבוצה היריבה. לאורך התפתחותו ההיסטורית של הענף השתנו טקטיקות ומבני ההרכבים, ובמקביל התפתחו גם העמדות והתפקידים שיועדו לכדורגלנים.
כיוון שהכדורגל המודרני משתנה ללא הרף, עמדות השחקנים אינן קבועות ומוגדרות רשמית כמו ברוגבי או בפוטבול אמריקני. למרות זאת, רוב השחקנים משחקים במגוון מוגבל של עמדות לאורך הקריירה שלהם, שכן כל עמדה מחייבת כישורים שונים. שחקנים המסוגלים לשחק היטב במספר רב של עמדות מכונים בדרך כלל "שחקני כל-בו".
שוער
מכל העמדות הקיימות, עמדת השוער מחייבת את ההתמחות וההתמקצעות הרבה ביותר. תפקידו הגנתי בלבד: להגן על שער קבוצתו מפני ספיגה, וכדי לעשות זאת הוא הכדורגלן היחיד הרשאי לשחק בכדור בידו (בתוך רחבת ה-16). כדי שיוכלו להבדיל בקלות בינו לבין שחקני השדה, שאינם רשאים לגעת בכדור בידיהם, מדיו שונים ממדי קבוצתו. בנוסף יש לשוער כפפות מיוחדות, כדי שתהיה לו אחיזה טובה יותר בכדור, וגם כדי לרפד את ידיו, ועל ידי כך להגן עליהן מהכדורים שלעיתים באים במהירויות גבוהות. המשמעת הנדרשת מהשוער היא כה גבוהה, עד כמעט ולא נשמע בתולדות הכדורגל על שוער המשחק בתפקיד אחר. במקרים מסוימים, כמו למשל במצב של פיגור בזמן פציעות, השוער עשוי לעזוב את שערו ולהתקדם לכיוון רחבת ה-16 כדי לשמש אופציה התקפית נוספת, לפני בעיטה חופשית או בעיטת קרן. במצב זה, השוער יכול להרשות לעצמו להתעלם מתפקידיו ההגנתיים כיוון שהיתרון שבכיבוש שער שוויון גדול מהסיכון שבספיגת שער נוסף. ישנם שוערים שבחרו להתמחות דווקא בבעיטות חופשיות ובעיטות עונשין (פנדלים), כדוגמת חוסה לואיס צ'ילאברט (44 שערים רשמיים), שוער נבחרת פרגוואי, שקנה בכך את פרסומו. חורחה קמפוס, לשעבר שוער נבחרת מקסיקו, התפרסם בכך ששיחק פעמים רבות כחלוץ. אם השוער נפצע או מורחק מהמשחק, ואין אפשרות לבצע חילופים נוספים, שחקן שדה נאלץ ללבוש את אפודת השוער ולהחליפו.
שוערי הכדורגל המודרני גבוהים למדי, חסונים ובעלי ניתור טוב (חורחה קמפוס הוא חריג ראוי לציון). השוער נדרש ליכולת אווירית טובה, לגמישות ולאומץ. בנוסף, יכולת תגובה מהירה, תפיסה מרחבית ויכולת קבלת החלטות בלחץ הן מדדים לפיהם נקבע טיבו של שוער. השוער נדרש לכישורים מנטליים רבים בנוסף ליכולת אתלטית: חוסן נפשי (לעמוד בלחץ הרב שהתפקיד דורש), מנהיגות, יכולת קבלת החלטות בתנאי לחץ, תגובה מהירה, ביטחון עצמי וניסיון. כיוון ששליטה בכדור, תיקול, מסירות, ריצה וכושר סיבולת אינם נדרשים בדרך כלל משוער, הם מסוגלים לשחק עד גיל מבוגר מאוד. וכך, בעוד שרוב שחקני השדה פורשים מהמשחק לאחר גיל 35, שוערים רבים ממשיכים לשחק גם בשנות הארבעים לחייהם. יצוין, עם זאת, כי נוכח השינוי שהוחל בעשורים האחרונים, לפיו אסור לשוער לקלוט מסירה של שחקן מקבוצתו בידיו, שוערים רבים מתאמנים כיום גם על שליטה רגלית בכדור.
עמדות קישור
אף שישנם שחקנים רבים המחזיקים בעמדת קשר מרכזי קלאסי, העמדה מסווגת בדרך כלל לשתי עמדות נפרדות: קשר אחורי וקשר התקפי.
זכריה הרופא
ביוגרפיה
התגורר ביישוב "בני קיס" הנמצא בין הערים צנעא וד'מאר. מכונה "אלד'מארי", ייתכן שהוא או אחד מאבותיו גרו בד'מאר, ומכאן כינוי זה.
היה מגדולי רבני תימן במחצית הראשונה של המאה ה-15. היה פרשן מקרא והלכה ורופא במקצועו. כמו רבים מחכמי תימן כתב חיבורים הקשורים לכתבי הרמב"ם.
באחד מאזכוריו כותב עליו מהרי"ץ בספרו "זבח תודה" על השולחן ערוך:.
תורתו
רבי זכריה היה בעל הלכה מובהק, כמשתקף מתוך חיבורים שונים שחיבר המוסבים על ספר משנה תורה של הרמב"ם, וחיבורי הלכה נוספים. בנוסף היה לו ידע רב באגדה, וחיבורו מדרש החפץ משובץ במדרשי חז"ל, יחד עם קטעי הלכה, מוסר ומידות טובות, סיפורי עם ופניני חכמה עממיים.
בחיבוריו ניכרת השפעתם של גאוני בבל וארץ ישראל הקדומים וספרות המדרש שלהם, יחד עם משנתו של הרמב"ם, בהלכה ובפילוסופיה. מקורות אלו הם המקורות העיקריים של חיבוריו.
חיבוריו
רבי זכריה היה מחבר פורה וכתב 18 חיבורים:
מלבד מדרש החפץ ופירושו לשיר השירים, להפטרות ולמגילת אסתר, רוב כתביו נמצאים בכתב יד בספריות שונות בישראל ובעולם.
ארכאופוטם
ארכאופוטם (שם מדעי: Archaeopotamus; מילולית: "העתיק מהנהר") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת ההיפופוטמיים אשר חי באפריקה ובמזרח התיכון. הוא היה מאבותיהם של שאר ההיפופוטמים והיה קרוב בעיקר לסוג קניהפוטם.
היפופוטם זה נחקר כבר ב-1977 מהמין A. harvardi שנמצא באבו דאבי ונחשב לעצם של היפופוטם מצוי או של היפופוטם גמדי. עוד שני מינים נמצאו ליד אגם טורקאנה ואגם ויקטוריה בקניה. מחקר מעמיק שבוצע הראה שלבני סוג זה לסתות צרות וארוכות יותר מההיפופוטם המצוי ושיניים חותכות רבות יותר והוא היה קטן מעט מההיפופוטם המצוי. עם זאת קשה להבדיל בין מאובניו לאלה של הקניהפוטם שנמצא גם הוא בקניה.
היפופוטם זה חי בין סוף המיוקן לסוף הפליוקן לפני 7.5 עד 2.58 מיליון שנה, ייתכן מאוד בקרבה למקווי מים טרופיים.
הפדרציה הפלסטינית הכללית של האיגודים המקצועיים
הפדרציה הפלסטינית הכללית של האיגודים המקצועיים (PGFTU - Palestinian General Federation of Trade Unions; בערבית: الاتحاد العام لنقابات عمال فلسطين) היא הסתדרות עובדים לאומית פלסטינית, וארגון העובדים הגדול ביותר הפועל בשטחי הרשות הפלסטינית. על פי ההערכות חברים בה כ-290 אלף חברים, והיא חלק מקונפדרציית האיגודים הבינלאומית. הארגון מזוהה היסטורית עם תנועת הפת"ח, אך תנועות פוליטיות נוספות מיוצגות בו. מזכ"ל הארגון לאורך שנים ארוכות הוא שהאר סעד.
היסטוריה
לאורך השנים היו מספר ארגונים פלסטיניים שעשו שימוש בשם 'הפדרציה הכללית של הארגונים המקצועיים'. ב-1969, פרש סניף הגדה המערבית של פדרציית האיגודים הירדניים והכריז על עצמאותו. ב-1973 נעשו מאמצים גדולים של המפלגה הקומוניסטית לייסד ארגון תחת כותרת זו, אך ב-1981 התארגנות זו התפלגה. בשנות ה-80 שימש השם ארגונים שונים שזוהו עם תנועות פוליטיות יריבות – הפת"ח, החזית העממית לשחרור פלסטין, החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין והקומוניסטים. הפיצול היה גם בין ההתארגנויות בגדה לאלו ברצועת עזה, ואף לאיגודים שהוקמו סביב ההנהגה הגולה של אש"ף. זה היה המצב במהלך תקופת האינטיפדה הראשונה. בשנות ה-90 החלה מגמת האיחוד, בהובלת הפת"ח, אשר חבר לחזית העם (הקומוניסטים לשעבר) ולחזית העממית. החזית הדמוקרטית הצטרפה אף היא בסוף שנת 1993, כשהאיחוד הוסיף להיות מובל על ידי הפת"ח.
בספטמבר 1990 דווח הארגון כי כ-8,500 פלסטינים שהיו בגלות במדינות המפרץ שבו לגדה המערבית דרך עיראק וירדן, לאחר שחוזי העבודה שלהם לא חודשו (בין היתר לאור הצהרת התמיכה של אש"ף בפלישה). הארגון התקשה להתמודד עם האבטלה הגואה, והמזכ"ל שהאר סעד הצביע על כך שעובדים רבים נוספים אשר עבדו בישראל איבדו עבודתם, לאור גלי העלייה הגדולים לישראל ממדינות ברית המועצות לשעבר. הוא קרא למובילי המדיניות לפתח פרויקטים קונסטרוקטיביים ברשות, ולאפשר את חזרתם של עובדים פלסטינים לעבוד במדינות המפרץ. באותה התקופה אישר הארגון מחדש את תמיכתו באש"ף. כשהחלה מלחמת המפרז ב-1991 התלונן סעד כי עובדים פלסטינים רבים התקשו לרכוש מזון לאור מדיניות העוצר הישראלית שמנעה מהם הגעה למקומות עבודתם.
הארגון הביע תמיכה בהסכמי אוסלו ב-1993 וסעד אף שלך מכתב פומבי המגנה את האלימות למזכ"ל ההסתדרות חיים הברפלד. במכתבו, קרא סעד לישראל להחזיר כספי מיסים ופנסיה שנלקחו מעובדים פלסטינים, שלטענתו הגיעו לסכום של כ-27 מיליארד שקלים. בתגובה השיב הברפלד כי אף הוא תומך בתהליך השלום וקרא לסיום האלימות במזרח התיכון.
עם חזרת המנהיגות הפלסטינית הגולה לגדה המערבית ולרצועת עזה, לאחר חתימת הסכמי אוסלו, חל שינוי במבנה הארגון. מינויו של סעד למזכ"ל אושרה מחדש, והוא מונה כאחראי לפעילות הארגון בגדה המערבית. תחתיו מונה ראסם ביארי כמשנה למזכ"ל האחראי לפעילות הארגון ברצועת עזה.
ה-PGFTU וההסתדרות חתמו על מספר מסמכי הבנות בתקופת הסכמי אוסלו. בנובמבר 1994 הסכימה ההסתדרות להעביר 6–7 מיליון שקלים לארגונים הפלסטיניים במהלך שנתיים. בפברואר 1997 ההסתדרות וה-PGFTU חתמו הסכם על פיו יוכלו העובדים הפלסטיניים לתבוע בבתי הדין הישראליים בגין אובדן הכנסות שנגרם כתוצאה מסגרים.
בראשית 1996 הפגין ה-PGFTU כנגד הגברת המצור על רצועת עזה, בטענה כי הוא פוגע בעובדים הפלסטיניים. כשהגבול עם ישראל נסגר בהמשך אותה שנה, לאחר התפרצות אלימה, התריעה הארגון כי האבטלה הגיעה לכ-55% בגדה המערבית ו-70% ברצועת עזה.
בפברואר 2001 קיים הארגון הפגנה במחנה הפליטים אל חליווה שבלבנון, לאור מבוי סתום בתהליך אוסלו – במחאה על זכות השיבה. בינואר בשנה לאחר מכן קרא סעד לאיחוד האירופי להחרים את הטובין הישראליים עד להסגת צה"ל מהשטחים הפלסטינים. לאור האלימות המתמשכת והסגרים, נאלץ הארגון בתקופה זו לצמצם גם את פעילות האיגוד המקצועי שלו לטובת פעילות ליצירת מקומות עבודה ותמיכה בעניים.
בספטמבר 2002 האשים ה-PGFTU את צה"ל בהריגתם של עובדים פלסטינים חפים מפשע ליד היישוב היהודי בחברון. צה"ל טען כי אנשים אלו התכוונו לתקוף את היישוב. בנובמבר 2002 האשים הארגון את ממשלת ישראל בעקירת אלפי עצי זית של משפחות פלסטיניות במסגרת עבודות ההקמה של גדר ההפרדה ברצועה הערבית. הארגון העריך כי כ-52 אלף פלסטינים איבדו בעקבות הקמתה את עבודתם. ב-2005 קרא הארגון לקהילה הבינלאומית להצטרף לקמפיין ה-BDS נגד ישראל. ב-2006 גינה הארגון את פעולותיה הצבאיות של ישראל בעזה ובלבנון. שנתיים לאחר מכן קרא לקהילה הבינלאומית להחרים את חגיגות ה-60 להקמת ישראל.
ב-4 ביולי 2007 פרצה יחידה צה"לית למשרדי הארגון ברמאללה. בריאיון לרשת אל-ג'זירה טען סעד כי לא נמסרה לו הסיבה לפריצה, והתלונן על נזק לארונות ומחשבים. הרשויות הישראליות אמרו כי הפריצה הייתה על מנת להגן על אזרחי ישראל, והכחישה כי ציוד ניזוק.
ב-2007 שלח הארגון מכתב להנהגת ההסתדרות, ובו קרא כי שני הארגונים "חייבים להדגיש את הצורך ההדדי שלנו לשלום בשתי החברות שלנו, לטובת העובדים וגם משום שהשלום ישקף יציבות". קריאה זו הייתה על רקע ההתקרבות בין ישראל לראשות הפלסטינית, בעקבות הפיצול בין ממשלת הגדה לממשלת החמאס בעזה.
במאי 2021, נעצר לחקירה אשרף אל-אוואר, המזכיר הכללי של ה-PGFTU בידי כוחות הביטחון הישראליים. הוא נחקר אודות הפעילות שלו באיגוד המקצועי. בית המשפט הישראלי קבע כי עליו להימנע מפעילות ארגון עובדים או עצרות פוליטיות למשך כחודש. קונפדרצית איגודי העובדים הבינלאומית הגיבה: "זו דוגמה בלתי קבילה לחלוטין להתנכלויות לפקיד איגודים מקצועיים במהלך עבודתו באיגוד המקצועי. מדובר בהפרה ברורה של סעיף 87 באמנת ארגון העבודה הבינלאומי בנושא חופש ההתאגדות. יש לבטל את ההגבלה על פעילויות האיגודים המקצועיים שלו באופן מיידי, והוא אמור לקבל התנצלות על הטיפול הקשה שחווה בידי כוחות הביטחון ובית המשפט הישראליים ".
ברצועת עזה
ה-PGFTU הפך מטרה במסגרת המאבק בין הפת"ח והחמאס ברצועת עזה בראשית 2007. ביתו של משנה המזכ"ל ראסם ביארי נפגע מטיל בינואר אותה שנה, ושהאר סעד אמר לאל-ג'זירה כי החמאס ביצע שלושה ניסיונות התנקשות כנגד ביארי.
חמושים של החמאס השתלטו על משרדי ה-PGFTU בעזה ביולי 2007, כשהם מסירים ממנה את כלל הדגלים והשלטים, ומניפים את דגל החמאס מהבניין. על פי הצהרת ה-PGFTU החמושים הורו לצוות האיגוד לדון כיצד יפעלו תחת פקודת החמאס. סעד קרא לחמאס להשיב את הבניין לשליטת האיגוד והביע דאגה כי העימות ימנע מכ-200 אלף עובדים לממש את ביטוחי הבריאות וההטבות המגיעות להם.
במרץ 2008 נהרס בניין ה-PGFTU בן חמש הקומות בעזה בתקיפת חיל האוויר הישראלי באמצעות מטוס F-16.
השחתת אתר אינטרנט
השחתת אתר אינטרנט היא תקיפה של אתר אינטרנט שמטרתה, על פי רוב, היא החלפת דף הבית של האתר. השחתת האתר יכולה להיעשות רק בהינתן ההרשאות המתאימות לשינוי תוכן האתר, הרשאות המושגות במרבית המקרים על ידי ניצול פרצת אבטחה באתר עצמו או בשרת המריץ אותו. חוקרי אבטחת מידע מונים מספר סיבות הגורמות להאקר להשחית אתרים:
השחתת אתרים בישראל
הסכסוכים השונים שידעה ישראל הציבו את אתרי האינטרנט המזוהים עימה במאבק מול קבוצות האקרים המתנגדות לה, רובן מוסלמיות. ריבוי התקיפות שבוצעו על אתרים בישראל אף נחשב לעיתים לנדבך במערכה שבין ישראל לעולם הערבי, תחת הכינוי ג'יהאד אלקטרוני. ביוני 2006, בעקבות מבצע צה"ל ברצועת עזה, נפתח גל חסר תקדים של פריצות ללמעלה מ-750 אתרים ישראלים תוך יממה והשחתתם בידי האקרים ערבים ומוסלמים מכל רחבי העולם, בייחוד בידי קבוצת Team Evil המרוקנית. באפריל 2008 הושחת אתר בנק ישראל למשך מספר ימים על ידי קבוצת האקרים ערבים.
החל משנת 2013 מבצעים האקרים ערבים ומוסלמיים, שרובם מזהים את עצמם עם קבוצת "אנונימוס", מתקפה שנתית תחת השם "OpIsrael" ובמסגרתה מושחתים אתרי אינטרנט ישראליים ממניעים פוליטיים.
בשנת 2019 קבוצת האקרים פלסטינים מקבוצת אנונימוס, הצליחה להשחית מיליוני דפי אינטרנט ישראליים על ידי פריצה לתוסף נגישות. מטרתם הייתה פוליטית, בעקבות הכרת ארצות הברית בירושלים כבירתה של מדינת ישראל.