cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כלב השמירה
פרק שני
פחות משבוע לאחר שובם לאנגליה מתחילים השניים לחוש בדברים משונים המאתגרים את יכולתם להבדיל בין מציאות לדמיון: רעשי צעדים, צללים המסתובבים בביתם כרצונם, וקול נביחות מרוחק. בליל ה-24 בספטמבר מתעורר המספר למשמע רעש נקישה על דלת חדרו, אך עם פתיחתה הוא מוצא את המסדרון ריק מאדם, ורק שומע צחוק רם. כאשר הוא הולך לחדרו של סנט ג'ון בכדי לבדוק האם התבדח על חשבונו, מכחיש הלה כל ידע למאורע, בדיוק כאשר הנביחות המרוחקות חוזרות שוב.
כעבור מספר ימים מגיעים השניים למוזיאון, בו הניחו את הקמע שמצאו במסעם האחרון, כאשר דבר-מה מתחיל לשרוט לפתע את דלת הכניסה. מחשש שפעילותם הסודית התגלתה בידי תושבי המקום או גרוע מכך, המשטרה, מכבים השניים את האורות ופותחים את הדלת בזהירות, אך שוב מוצאים את עצמם עומדים בפני מסדרון ריק. משב רוח פתאומי הפורץ פנימה מביא יחד איתו קולות רפאים המשוחחים זה עם זה בשפה ההולנדית.
חוויותיהם האחרונות מובילות את המספר וסנט ג'ון למסקנה כי איבדו את דעתם לחלוטין כתוצאה מפעילויותיהם הליליות היוצאות מגדר הרגיל. נוכחות מרושעת כלשהי מתחילה לרדוף את ביתם באופן תמידי, יחד עם קול הנביחות המרוחק אשר חוזר על עצמו מדי לילה, עד שב-18 בנובמבר מגיע הטירוף לכדי שיא, וג'ון סנט נאכל בעודו בחיים בשובו מתחנת הרכבת. צרחותיו של הלה מגיעות עד לביתם, והמספר מספיק להגיע לזירה על מנת לראות ענן שחור ממריא מעל גופת חברו השמימה. ברגעים האחרונים לחייו לוחש לו סנט ג'ון,, לפני שהוא קורס לכדי ערמה מעוותת של שאריות אדם.
מפוחד ואחוז טירוף, שורף המספר את המוזיאון האפל שבנה עם חברו המנוח, ונמלט ללונדון כשהקמע המקולל בידיו. במהלך שהותו בעיר הוא ממשיך לשמוע את הנביחות, ובמקרה אחד אף חוזה באותה צורה שחורה אשר טרפה את סנט ג'ון, דבר המוביל אותו להפליג להולנד בניסיון להציל את מה שנותר מחייו.
לרוע מזלו הוא נשדד בידי עדת גנבים במהלך שהותו בפונדק ברוטרדם, והקמע נלקח מידיו. למחרת בבוקר מופיעה כתבה בעיתון העיר על טבח המוני שהתרחש באחד הרבעים הקרובים, ובו נרצחה משפחה שלמה של פורעי חוק בידי יצור לא מזוהה אשר לא הותיר כל עקבות אחריו.
המספר שב לקבר בו מצאו את התליון בניסיון נואש לבקש מחילה ולהתחנן על חייו, אך לאחר שהוא חופר אותו מחדש נתקלות עיניו במחזה כה מזוויע עד שהוא מאבד את שפיותו אחת ולתמיד: השלד של שודד הקברים הנודע שוכב על האדמה הלחה כאשר הוא מוכתם בדם טרי, נושא חתיכות תלושות של עור ושיער, ועטוף בעשרות עטלפים שחורים המתאגדים סביבו כמו בגד. כאשר ידיו אוחזות בקמע האבוד, פוער השלד את לסתו ופולט נביחה רמה אשר מבריחה את המספר מהמקום בצרחות אימים המתפוגגות לכדי צחוק אחוז טירוף.
עדותו של המספר תמה במסקנה כי השתגע לחלוטין, בנוסף לכמה משפטים לא קוהרנטים,, ,.
בכל יום שעובר מתחזקים צלילי הנביחות ורעש מעוף העטלפים, והופכים קרובים יותר ויותר. המספר מצהיר על כוונתו לגאול את עצמו מייסוריו בעזרת האקדח שלו, אשר לדבריו, יעזור לו.
השראה
הסיפור נולד, ככל הנראה, בעקבות ביקורו של לאבקרפט ב בברוקלין ב-16 בספטמבר 1922, אותו תיאר במכתב ששלח באותה העת לחברו ריינהרט קליינר, אשר היה מכונה בפיו גם סנט ג'ון :.
ייתכן כי המוזיאון המתואר בסיפור הושפע מאוספו האמיתי של אחד ממכריו של לאבקרפט,, אשר הכיל שונים וממנו התרשם הלה בעת ביקורו בו בספטמבר 1922.
עדות
העלילה נפתחת באמצעות טכניקה אופיינית ללאבקרפט, קרי מסירת עדות בגוף ראשון מידי מספר מעונה המגולל את חוויותיו הנוראיות שגרמו לו לאבד את דעתו,. בשונה מסיפוריו האחרים של לאבקרפט, הנפתחים באותה צורה אך לרוב מביע בהם המספר את חששותיו מפני רוע קדום כלשהו אשר עתיד לשים סוף לחייו או לחיי האנושות, לוקח הסיפור תפנית הרבה יותר קיצונית ומצהיר על כוונתו המפורשת של הפרוטגוניסט להתאבד באמצעות יריית אקדח.
ספרים
זו היצירה הראשונה בה הוזכר הגרימואר הבדיוני הנקרונומיקון (על אף שמחברו, עבדול אלהזרד, הוזכר לראשונה בסיפור מ-1921, העיר חסרת השם), אשר הפך בשנים הבאות למוטיב חוזר ברבים מסיפוריו של לאבקראפט וכן של סופרים אחרים, ואף זכה לתהודה עולמית כה גדולה עד ליצירת ספק בנוגע לעצם קיומו. המספר וסנט ג'ון מזהים את הקמע שהם מוצאים בקברו של השודד המפורסם מאחר שקראו עליו קודם לכן בספר:.
מפלצות
המספר אינו מציין באופן מפורש מפלצות כלשהן האופייניות לעולמו הספרותי של לאבקרפט, אולם המילה האנגלית Ghoul מוזכרת מספר פעמים, ועל אף שבהקשר הנוכחי פירושה המדויק הוא שודד קברים, כלומר תחום העיסוק של שתי הדמויות הראשיות, בסיפורים אחרים כמו המודל של פיקמן היא באה לייצג שדים אוכלי בשר המכונים ע'ולים.
ביקורת
מבקרי הספרות ודייוויד שולץ טענו כי הסיפור הוא מעין פרודיה עצמית הרומזת ליצירות של סופרים אחרים מהם הושפע לאבקרפט כגון אמברוז בירס, אדגר אלן פו, וארתור קונאן דויל. בנוסף, הסופר סטיבן ג'יי. מריקונדה טען כי ניכרת גם השפעה מסוימת מעבודותיו של הסופר ז'וריס-קרל הויסמנס,. המבקר לין קרטר תיאר את הסיפור בתור ובעל.
הקלאש
הקלאש (באנגלית: The Clash) הייתה להקת פאנק בריטית משפיעה שפעלה מאמצע שנות השבעים ועד אמצע שנות השמונים. הלהקה, שחרגה מהכיוון הראשוני של הפאנק, הן בפן המוזיקלי ששילב גם השפעות של סקא, פאנק (Funk), דאב, רגאיי, רוקבילי והן בפן המילולי שהיה פוליטי מאוד, הייתה ועודנה אחת הלהקות המשפיעות ביותר מאז עליית מוזיקת הרוק בשנות החמישים.
הרכב הלהקה והשנים הראשונות
ההרכב הראשון של הקלאש כלל את ג'ו סטראמר (שירה וגיטרה), מיק ג'ונס (גיטרה), פול סימונון (שירה וגיטרה בס) וטרי צ'יימס (תופים). הלהקה הוקמה ב-1976 בלונדון כחלק מהגל הראשון של הפאנק. סטראמר היה חלק מלהקת פאבים וגויס ללהקה החדשה על ידי ג'ונס וסימונון שהיו חברים בלהקה שהקדימה את הפאנק ונקראה לונדון SS.
סימונון בחר את שם הלהקה (שפירושה התנגשות, עימות) בהתאם לכותרות העיתונים באמצע 1976, שעסקו במהומות על רקע המצוקה הכלכלית והאבטלה ששררו אז בבריטניה, שנשלטה על ידי הלייבור. מנהל הלהקה ברנרד רודז שעבד עם מלקולם מקלארן (מפיק הסקס פיסטולס) סידר להם סיבוב הופעות ראשון כלהקת חימום של הסקס פיסטולס ובסתיו של אותה שנה הוחתמה הלהקה על חוזה הקלטות על ידי חברת CBS.
ב-1977 הם יצאו לסיבוב הופעות עצמאי שנקרא כשם הסינגל הראשון שלהם - "White Riot". בהמשך אותה שנה הם הוציאו את האלבום הראשון שלהם שנשא את שם הלהקה. גם מסע ההופעות וגם האלבום זכו להצלחה לא רעה בבריטניה אך חברת התקליטים חשבה שהחומר אינו מתאים לארצות הברית ולא הפיצה שם את התקליט הראשון. החומר בתקליט הראשון היה אופייני ללהקות הפאנק באותה תקופה עם שירים קצרים, קצב תזזיתי ותמלילים תוקפניים. אבל, כבר בתקליט זה אפשר לראות את כישרונם של סטראמר כתמלילן של הלהקה ושל ג'ונס כמלחין שהתבלט מעל רוב הלהקות החדשות שהוקמו בשנים אלו. כבר בתקליט זה הם הדגימו חלק מהייחוד שלהם בכך שלקחו שיר רגאיי קלאסי "Police and Thieves" והפכו אותו בעיבוד המיוחד שלהם לשיר "חדש" ובעל אופי אחר.
ב-1978 יצא אלבומם השני של הקלאש - "Give 'em Enough Rope". באלבום זה הוחלף המתופף ועתה היה זה ניקי "טופר" הידון שניגן בתופים והפך לחלק מהרביעייה שהרכיבה את הלהקה בשנותיה החשובות ביותר. האלבום הגיע למקום השני במצעד המכירות הבריטי אך לא זכה לאותה הצלחה בארצות הברית ולא נכנס שם ל-100 האלבומים המובילים במכירות.
מסרים פוליטיים וחברתיים
כמו להקות פאנק רבות אחרות, גם הקלאש תקפו בשיריהם את המונארכיה ואת האריסטוקרטיה באנגליה ובעולם. אך בניגוד לפאנקיסטים האחרים שדגלו בניהיליזם ובאנרכיזם, הקלאש הטיפו בשיריהם, שהכילו טקסטים פוליטיים בעלי מסר ברור, לסולידריות עם תנועות לשחרור עמים, עם תנועות נגד גזענות ובאופן כללי, סולידריות עם המעמדות הנמוכים ובמאבקם בממסד. בקונצרט שנערך ב-1977 על ידי הליגה האנטי נאצית בבריטניה עורר ג'ו סטראמר סערה כשלבש חולצה עם סמל סיעת הצבא האדום (תנועת באדר מיינהוף) שנחשבה כתנועת טרור. הוא טען בראיון שנערך עמו כי אינו תומך בפלגי הטרור האיטלקיים והגרמניים, אלא מעוניין ביצירת מודעות לקיומם של הארגונים. נראה שכדי להוכיח את סלידתו מהטרור כתב את השיר "Tommy Gun" המגנה את השימוש באלימות ככלי מחאה. הקלאש הציעו גם תמיכה לתנועות כמו הצבא האירי הרפובליקני והארגון לשחרור פלסטין ותמכו בתנועות שחרור מרקסיסטיות בדרום ומרכז אמריקה. שם אלבומם הרביעי "!Sandinista" הוא כשם תנועת השחרור המרקסיסטית שפעלה בניקרגואה, החזית הסנדיניסטית. הקלאש היו מעורבים ישירות בתנועות שעוררו מחלוקת בבריטניה כמו: "הליגה האנטי נאצית" ו"רוק נגד הגזענות". לאורך כל הקריירה שלהם הם הירבו להשתתף במופעים שאורגנו לקידום מטרות חברתיות ופוליטיות.
הכסף מעולם לא היה מניע עיקרי אצל הקלאש. אמנם, בדרך כלל, הם לא הופיעו חינם, אבל גם כשהיו בשיא הצלחתם הכרטיסים להופעותיהם ומחירי המזכרות נשארו במחירים סבירים. ככל שגדלה הצלחתם נעשו הקלאש מודאגים מהניגוד בין הצלחתם המסחרית ובין התמיכה האידאולוגית שלהם בשכבות הנמוכות וניגוד נוסף שהיה קיים בין האנרגיה שלהם כלהקת פאנק ובין רצונם לשלב סגנונות מוזיקליים שונים ביצירה שלהם. הם ניסו לפתור את הבעיה הראשונה בכך שהאלבומים שהוציאו שהיו כפולים ומשולשים נמכרו במחיר של אלבום רגיל. וזאת, על חשבון התמלוגים שהיו מגיעים להם. כמו כן, הם נהגו בשנים הראשונות להצלחתם להזמין את מעריציהם אל מאחורי הקלעים כדי להימנע מתדמית הכוכבים האופפת להקות מצליחות.
London Calling
בדצמבר 1979 יצא בבריטניה אלבומם השלישי "London Calling". אלבום זה נחשב על ידי רבים כפסגת היצירה של הקלאש ונחשב גם כאחד מאלבומי הרוק הטובים ביותר בהיסטוריה של הרוק. מגזין הרוק האמריקאי רולינג סטון בחר בסוף שנת 1989 באלבום, כטוב ביותר בשנות השמונים (למרות שכאמור האלבום יצא בדצמבר 1979. המגזין נאחז בעובדה שבארצות הברית יצא האלבום בינואר 1980). שמו של האלבום ושל שיר הנושא באלבום נלקחו ממילות הפתיחה בתוכנית של ה-BBC והזכירו את פתיחת שידוריו של שדר הרדיו האמריקאי אדוארד מורו ששידר לארצות הברית מלונדון המופצצת במלחמת העולם השנייה. בהתאם לכך, שיר הנושא הוא בעל אופי אפוקליפטי ומנבא שואה גרעינית, עידן קרח חדש, שיטפון ורעב. האלבום היה כפול, וכאמור, נמכר במחיר של אלבום רגיל. חברת התקליטים של הקלאש רצתה שיהיה זה אלבום רגיל כדי שיהיה אפשר להוציאו מהר לשוק, אך הלהקה והמפיק דרשו להמשיך לעבוד ובסופו של דבר ניצחו בוויכוח.
באלבום ניכרות השפעות חזקות של הרוק האמריקאי הבסיסי (עיצוב עטיפת האלבום היה מחווה למלך הרוק אלביס פרסלי, שתקליטו הראשון עוצב באופן דומה). הקלאש נחשפו ביתר שאת למוזיקה הזו בשני סיבובי הופעות שערכו בארצות הברית במהלך שנת 1979. סיבוב ההופעות הראשון שלהם בארצות הברית שהיה קצר ונערך במשך שלושה שבועות בפברואר 1979 נקרא פרל הארבור והלהקה אירחה בכל הופעותיה את אומן הרוק הוותיק בו דידלי. שיאו של מסע ההופעות היה באולם הפלאדיום בניו יורק שבו נכחו כל "המי ומי" של הרוק האמריקאי וכל המבקרים החשובים שיצאו מגדרם בתשבחות להופעה האנרגטית של הקלאש. הסיבוב השני היה בחודשים ספטמבר ואוקטובר באותה שנה וגם הוא היה מוצלח מאוד. בעקבות הופעות אלו הכניסה הלהקה לאלבום גרסאות כיסוי לשירים אמריקאים ישנים כמו: "Brand New Cadillac" ,"Revolution Rock" ו-"I Fought the Law" (רק בגרסה האמריקאית של האלבום). כמו כן, ניכרות באלבום גם השפעות חזקות של רגאיי וסקא. כל השירים המקוריים באלבום נכתבו, כמו בשני האלבומים הראשונים, על ידי הצמד הקבוע סטראמר וג'ונס חוץ משיר אחד - "The Guns of Brixton" שהיה אחד מלהיטי האלבום ונכתב על ידי סימונון. מילות השיר תוקפניות במיוחד והשיר מתחיל במילים:
When they kick at your front door
How you gonna come
With your hands on your head
Or on the trigger of your gun עוד להיטים גדולים באלבום היו השירים "Train in Vain" ו-"Clampdown". למרות הפרסום הרב שזכה לו האלבום, הצלחתו המסחרית לא הייתה כה גדולה. בבריטניה הוא הגיע למקום התשיעי במצעדי המכירות ובארצות הברית רק למקום ה-27.
ההצלחה בארצות הברית
לאחר יציאת "London Calling" ערכה הלהקה במרץ 1980 סיבוב הופעות נוסף בארצות הברית שזכה להצלחה גדולה. בהמשך השנה יצא אלבום אוסף של הלהקה שהופץ רק בארצות הברית (ובאנגליה בשנת 1991) ונקרא "Black Market Clash". האלבום הבא של הלהקה היה "Sandinista" שהיה אלבום משולש ויצא בדצמבר 1980. אלבום זה היה הראשון שבו המכירות בארצות הברית היו גבוהות יותר מאלו בבריטניה, אך גם בארצות הברית הוא הגיע רק למקום ה-19. השבועון הניו יורקי בעל האורינטציה השמאלנית - "וילג' ווייס", בחר בו כאלבום השנה של 1980. האלבום זכה להערכה גבוהה של המבקרים, אבל הקהל הרחב לא קיבל אותו בהתלהבות רבה. גם באלבום זה המשיכו הקלאש לניסיונות בסגנונות מוזיקליים חדשים מבחינתם כמו ג'אז, היפ הופ, מוזיקה קאמרית ולופ של סרט הקלטה בדומה ל-"Revolution 9" של הביטלס. מסעי ההופעות של הלהקה הפכו לארוכים יותר והיא הופיעה גם באסיה ובאוסטרליה.
מתחים, התפוררות ופירוק
אחרי מסע ההופעות של "Sandinista" החלו להתעורר בעיות בתוך הלהקה והיא התחילה להתפורר. תחילה, פוטר המתופף טופר הידון בשל שימוש בסמים. במקומו הוחזר לתפקיד המתופף הראשון של הלהקה (שניגן לעיתים עם הלהקה בהופעות גם לפני עזיבת הידון) טרי צ'יימס. שני חברי הלהקה המרכזיים, סטראמר וג'ונס החלו להסתכסך. לבעיות הללו לא היה בתחילה ביטוי חיצוני ובחודש מאי 1982 הלהקה הוציאה את האלבום המצליח ביותר שלה מבחינה מסחרית "Combat Rock". באלבום בלטו שני הלהיטים "Rock the Casbah" ו-"Should I Stay or Should I Go". שני השירים זכו לקליפים ששודרו בתדירות גבוהה בערוץ MTV דבר שהגביר את הפופולריות ואת המכירות של האלבום. כמו כן, הופיעו באלבום השירים "Ghetto Defendant" שבו הופיע המשורר אלן גינסברג ו- "Red Angel Dragnet" אשר מתייחס לסרט נהג מונית. האלבום הגיע למקום השביעי במצעד המכירות האמריקאי וקיבל אלבום פלטינה. באנגליה הגיע האלבום למקום השני במצעד המכירות. עם סיום מסע ההופעות שבא בעקבות האלבום, ושבחלקו היו הקלאש להקת החימום של להקת המי, עזב את הלהקה טרי צ'יימס שהיה משוכנע שהלהקה אינה יכולה להמשיך ולהתקיים עם העימותים הפנימיים הקיימים בה. הלהקה צרפה אליה כמתופף חדש את פיט הווארד שניגן איתה במסע הופעות קצר בארצות הברית שהסתיים ב-28 במאי 1983 בהופעה בפסטיבל סן ברנרדינו לפני קהל של 150,000 צופים. הייתה זו הופעתו האחרונה של מיק ג'ונס בלהקה.
מבחינה מוזיקלית היה קיים בלהקה באותו זמן הפוטנציאל לחזור לימים הטובים שלה, בייחוד מהבחינה של האנרגיות החדשות שהביאו חברי הלהקה החדשים. אבל, הכימיה והאמון בין שני הדורות בלהקה לא עלו יפה. בתחילת 1985 נכנסו חברי הלהקה לאולפן כדי להקליט אלבום חדש. ההקלטות באולפן היו מלוות באי סדר ובבעיות בין חברי הלהקה ובין מנהלם – ברנרד רודז שהעדיף מכונות תופים וסינטסייזרים על הנגינה הרגילה של הלהקה, בישל מחדש שירים והשמיט חלק משיריהם החדשים שנוגנו במסע ההופעות שקדם לאלבום. סטראמר שהבין שכך לא יוכלו להמשיך לעבוד, לקח את הלהקה ויצא איתה למסע הופעות מאולתר בצפון אנגליה ובסקוטלנד כאשר חלק מההופעות היו חינם והתקיימו בפינות רחוב ובברים. הלהקה הופיעה גם במספר פסטיבלים באירופה וב-27 ביולי 1985 התקיימה הופעתה האחרונה, כחלק מפסטיבל רוק שנערך באתונה, לעיני 40,000 צופים באצטדיון פאנאתינאיקו. בנובמבר 1985 יצא לאור אלבומה האחרון של הלהקה "Cut the Crap". האלבום היה כישלון מבחינה מסחרית וגם קיבל ביקורות גרועות וב-1986 פרק סטראמר את הלהקה באופן רשמי.
ג'ו סטראמר
ג'ו סטראמר הופיע במספר סרטים, הקליט פסקולים לסרטים (בין היתר את "Love Kills" לסרט "סיד וננסי" העוסק בסיד וישס – כוכב להקת הסקס פיסטולס) והופיע עם להקות ליווי שונות בהצלחה מוגבלת. ב-1991/2 סטראמר הצטרף ללהקת הפוגס, לסדרת הופעות ברחבי אירופה, לאחר שסולן הלהקה – שיין מקגואן עזב את הלהקה.
לבסוף, באמצע-סוף שנות התשעים, סטראמר אסף מספר מוזיקאי צמרת ללהקת ליווי שנקראה המסקלרוס. סטראמר חתם עם חברת התקליטים הקליפורנית הלקאט רקורדס והוציא אלבום מרתק שנכתב יחד עם אנתוני גן ונקרא "Rock Art and the X-Ray Style". בעקבות האלבום הם יצאו למסע הופעות באנגליה ובצפון אמריקה ונגנו בהופעות גם קטעים של הקלאש. גן עזב את המסקלרוס באמצע הקלטת אלבומם השני "Global A Go-Go", אך עזיבה זו לא עצרה את הלהקה והם יצאו למסע הופעות נוסף בצפון אמריקה, בבריטניה ובאירלנד. גם כאן, ההופעות כללו חלק מלהיטי הקלאש ("London Calling", "Rudie Can't Fail"), כמו גם גרסאות כיסוי קלאסיות ללהיטי רגאיי ("The Harder They Come" ,"A Message To You, Rudie") ובדרך כלל סיימו את ההופעות בהצדעה לג'ואי ראמון כשניגנו את להיטם של הראמונס "Blitzkrieg Bop". בדצמבר 2002, כשהוא בן 50, נפטר סטראמר במפתיע כתוצאה ממום לב מולד. האלבום השלישי של המסקלרוס, שעליו עבד לפני מותו, יצא לשוק ב-2003 וזכה לשבחי המבקרים.
מיק ג'ונס
מיק ג'ונס הקים ב-1984 יחד עם במאי הקולנוע דון לטס את להקת ביג אודיו דינמיט (BAD). הלהקה הוציאה את תקליטה הראשון שנה מאוחר יותר ונכלל בו להיט רחבות הריקודים "E=MC2". ב-1987 התלוו BAD למסע ההופעות של להקת U2 כלהקת החימום. הלהקה החליפה הרכבים מספר פעמים והוציאה עוד מספר אלבומים, אך אלו לא זכו להצלחה שזכה לה אלבומם הראשון.
פול סימונון
פול סימונון הצטרף, מיד עם פירוק הקלאש, להרכב בשם Havana 3AM שהקליט אלבום בודד ביפן ומיד התפרק. לאחר מכן הוא עבר לעסוק בציור והצליח בכך מאוד. הוא הציג במספר תערוכות ויצר את עטיפת אלבומה השלישי של להקת BAD – להקתו של מיק ג'ונס (שהופק על ידי ג'ו סטראמר). התנגדותו המתמשכת של סימונון לחזור להופיע ולנגן נחשבת כסיבה העיקרית לכך שהקלאש היו אחת מלהקות הפאנק (Punk) הוותיקות הבודדות שלא התאחדו מחדש כדי להרוויח כסף בזמן שיגעון הנוסטלגיה לפאנק שהתרחש בסוף שנות התשעים.
טופר הידון
לאחר שפוטר מהלהקה, זמן קצר לאחר הוצאת "Combat Rock", נדד טופר הידון חסר מטרה כשהוא מכור להרואין. הוא הקים להקת ג'אז שלא האריכה ימים ונעלם שנית מהזירה המוזיקלית. הוא חזר להראות בציבור בזמן העבודה על סרטו הדוקומנטרי של המפיק דון לטס - "Westway to The World" שיצר רטרוספקטיבה של להקת הקלאש וכן, מאוחר יותר בעת הענקת פרס על "מפעל חיים במוזיקה הבריטית" שניתן לחברי הלהקה. תרומתו של הידון ללהקה נחשבת כמוגבלת לעומת תרומתם של חבריה האחרים של הלהקה. הידון הוא זה שחיבר את קטע הפסנתר המופיע בלהיט "Rock The Casbah".
השפעות
ניתן לייחס חלק גדול מהצלחת הקלאש לכך שהם הצליחו להעביר את המסרים החברתיים שלהם בצורה אמינה. הם נחשבו ללהקת הופעות מצוינת והצליחו לשמר בהופעותיהם את הלהט הראשוני ואת רוח הקרב שחלק מלהקות הרוק והפאנק איבדו לאחר שהצליחו מסחרית ולאחר שצברו קצת ותק. גם השינויים בסגנונות המוזיקליים של הלהקה לאורך הקריירה, אפשרו ללהקה לשמור על רעננות ולא להישחק גם כאשר המלל נשאר דומה לתחילת הדרך.
כשנשאלו מיק ג'ונס וג'ו סטראמר בראיון בשנת 1982 "האם רוק פוליטי יכול להשיג שינוי כלשהו?" ענה ג'ונס: "הקלאש מנסים להיות ריאליים, גם אם איננו אופטימיים. אולי זה לא ישנה כלום, אבל, אני בכל זאת מאמין במה שאנו עושים כדבר שראוי לעשותו. אולי אנו להקה שאפתנית מדי. הייתי אומר שרוק'נ'רול יכול לתרום לשינוי כלשהו. אבל זה לא יגיד לפוליטיקאים מה לעשות. זה לא יציל אנשים ממלחמות", וג'ו סטראמר הוסיף: "אבל בכל זאת ננסה".
דיקור סיני
דיקור סיני או אקופונקטורה (מלטינית: acus = מחט, pungere = לדקור) היא צורה של רפואה אלטרנטיבית המתבססת על דקירת המטופל בסיכות דקות במיוחד במקומות מסוימים בגוף. מתרגלי השיטה טוענים כי הדיקור מסייע בהקלת כאבים, מונע מחלות ומסייע בטיפול בהן, משפר את מערכת החיסון ועוד. מחקרים קליניים בנושא מצאו שדיקור סיני הוא טיפול דמה והשפעותיו אינן שונות מאפקט הפלסבו. במחקרים שמצאו אפקט שאינו פלסבו נמצאו בעיות מתודולוגיות, בעיות שנובעות ממדגם קטן חסר משמעות סטטיסטית, ואיכות ירודה של מחקר.
האקופונקטורה היא חלק מהרפואה הסינית, ונעשה בה שימוש בסין עוד בטרם המאה ה-2 לפנה"ס. מסין התפשטה תורת הדיקור לחלקים נוספים באסיה, ובמאה ה-20 הפכה פופולרית גם בשאר העולם. מספר מחקרים מדעיים מצאו כי דיקור סיני אכן מעורר הפרשה של משככי כאבים טבעיים בגוף, וכך מספק תועלת מסוימת בהקלת כאבים ובחילות, וכן מסייע לסובלים מדלקת מפרקים, כאשר אלו נוטלים במקביל גם תרופות רגילות. מחקרים רבים, לעומת זאת, מראים כי תועלת הדיקור הסיני קצרת טווח וחסרת משמעות, ובדרך כלל ניתן להסבירה באפקט הפלצבו בלבד.
אופן הטיפול
טיפול בדיקור סיני כולל מספר שלבים: הראשון הוא אבחון, לרוב באמצעות שיחה ובדיקת דופק ולשון; בחירת נקודות הדיקור בהתאם לאבחון; החדרת המחטים — המחטים קטנות, עדינות וגמישות, כשהן גורמות לתחושת עקצוץ רגעית, במקרים מסוימים - ושלב שכיבה בו על המטופל למעט בתנועה; והוצאת המחטים בסיום הטיפול. בתום הוצאת המחטים נערכת בדיקת דופק נוספת, כדי לבדוק את השפעת הדיקור על הגוף. מספר טיפולי הדיקור אינו קבוע, הוא תלוי במחלה/דלקת/ או כל דבר אחר שיש למטופל בהתאם לאבחון ולחומרת הבעיה המאובחנת.
תומכים
הרפואה הסינית אינה עולה בקנה אחד עם תוצאות המחקר המדעי בתחום הרפואה במאות השנים האחרונות. המרכיבים השונים עליהם מסתמכת הרפואה הסינית, ובהם מרידיאנים, צ'י, נקודות דיקור, תעלות וכדומה לא זוהו במחקר כלשהו. לטענת חסידי הרפואה הסינית, בשל חוסר היכולת של המחקר המדעי לאתר מרכיבים אלו, לא ניתן לאמת או לסתור את הרפואה הסינית באמצעות מחקר מדעי.
על אף המחלוקת על מונחי היסוד והמרכיבים, נערכו מחקרים רבים שכוונו ללמוד אם הדיקור הסיני יכול להניב תוצאות מובהקות מבחינה סטטיסטית, מעבר לאפקט הפלצבו. רוב המחקרים בתחום התבססו על חלוקת הנבדקים למספר קבוצות, בהן אחת שזכתה לטיפול בדיקור; אחרת שלא זכתה לטיפול, שלישית שטופלה באמצעות מחטים מתקפלות, הנראות כמחטים רגילות למטופל; ולעיתים אף קבוצות נוספות. הקושי המתודולוגי העיקרי במחקרים אלו טמון בהיעדר סמיות כפולה, שכן המטפלים במחטים יודעים אם המחטים שבידיהם אמיתיות או מתקפלות.
מחקרים מעטים בלבד הניבו תוצאות המצביעות על השפעה רפואית כלשהי לדיקור הסיני, מעבר לטווח המיידי ובאופן החורג מהשפעת אפקט הפלצבו. עם המחקרים ניתן למנות מחקר שהצביע על הקלה בכאבי פרקים בברכיים, הפחתה בבחילות ובכאבים אחרי ניתוח, הקלה על כאבי גב בהריון, שיפור בבעיות זקפה.
לטענת חסידי הדיקור הסיני, ניתן להצביע על מספר גורמים שבגללם רק מחקרים מעטים תומכים בהשפעת הטיפול, ובראש ובראשונה מיומנות לקויה של המטפלים. לפי גישה זו, מימוש הפוטנציאל של רפואה סינית תובע רכישת מיומנות שאינה אקדמית, ולטעמם המטפלים בניסויים הרבים שלא עלו יפה כנראה לא היו מיומנים דיים.
מתנגדים
רוב מכריע של המחקרים שבחנו את השפעת הדיקור הסיני הצביעו על כך שאין לה השפעה כלשהי החורגת מטיפול דמה. כך לדוגמה, במחקר שנערך ב-220 נשים בשנת 2004, טופלו חלק מהנשים בדיקור סיני רגיל, ואחרות טופלו במחטים "מזויפות": המחט המזויפת "מתקפלת" פנימה ולא חודרת אל עורו של המטופל. לא נתגלה הבדל בעל משמעות סטטיסטית בהשפעת הטיפול על הקבוצות השונות, או במילים אחרות, הטיפול בדיקור סיני לא היה יעיל יותר מטיפול דמה. מחקר אחר (מטא-אנליזה) בחן את השפעת הדיקור על חולי אסתמה, ואף הוא הראה כי לדיקור הסיני לא הייתה כל השפעה. מחקרים נוספים הראו היעדר כל השפעה לדיקור גם ביחס לתסמונת המעי הרגיז, דאבת השרירים, ועוד.
חוקרים שבחנו את קומץ המחקרים המצביעים על השפעה חיובית לדיקור סיני גורסים כי ממצאי אותו קומץ נובעים בדרך כלל מבעיות מתודולוגיות ומעניין מובהק שיש לעורכי אותם מחקרים להראות כי טיפול בשיטה זו מצליח. אפילו מסמכים כמו הצהרת הקונצנזוס של ארגון ה-NIH האמריקאי, בה נטען שלדיקור סיני יש השפעות חיוביות בתחומים מסוימים, ניצבו תחת מתקפה בשל פגמים קשים בשיטת המחקר. בין הכשלים הנפוצים בניסויים המעידים על הצלחת הטיפול ניתן למצוא אי-הקפדה על סמיות כפולה ושימוש במדגם קטן מדי וחסר משמעות סטטיסטית.
התפרצות שלבקת חוגרת
קיימים מספר אירועים רפואיים מתועדים של התפרצות של שלבקת חוגרת לאחר דיקור סיני. בתיאור מקרה שהתרחש בשנת 2011 נכתב שהדיקור היווה טריגר להפעלת נגיף ה-VZV שהוביל להתפרצות שלבקת חוגרת.
BBC Radio 1's Live Lounge 2017
BBC Radio 1's Live Lounge 2017 הוא אלבום אוסף, המורכב הן מגרסאות כיסוי והן משירים מקוריים, שבוצעו בתוכנית הלייב לאונג' של קלרה אמפו. האלבום יצא ב-17 בנובמבר 2017, והוא ה-13 בסדרת אלבומי לייב לאונג'. בסמוך ליציאתו, הגיע האלבום למקום השישי במצעד האייטונס הבריטי ובהמשך, עלה למקום השלישי.
הוצאת רהב
הוצאת רהב (באנגלית: Vanity Press) היא הוצאה לאור בה המחבר נדרש לשלם על מנת להוציא לאור את יצירתו. בניגוד להוצאות מסחריות, ששואפות לכסות את עלות ההוצאה לאור באמצעות מכירת כמות עותקים מספיקה ולכן דוחות רבים מכתבי היד המוגשים להן, הוצאת רהב תפרסם את יצירתו של כל מחבר המוכן לשלם את עמלת ההוצאה. מוציאים לאור מבדילים בין הוצאות רהב לבין הוצאה עצמית.
בשל היעדר תהליך סינון בהוצאות רהב, להוצאת ספר בהוצאת רהב אין את היוקרה כבהוצאה מסחרית.
הוצאות רהב נחשבות לגורם שלילי ובלתי רצוי בעולם ההוצאה לאור, ושיטת הפעולה שלהן נחשבת כגובלת בנוכלות. הן אף תוארו כ"נבל של עולם ההוצאה לאור".
האקדמיה ללשון העברית הציעה את המונח מו"ל קבלן.
השתלת מח עצם
השתלת מח עצם הוא תהליך בו מושתלים תאי גזע המטופויאטיים, שמקורם ממח העצם, איסוף מדם פריפריאלי או מחבל הטבור. השתלת מח עצם יכולה להיות אוטולוגית, שזו השתלה בה משתמשים תאי מח העצם של האדם עצמו, השתלת מח עצם אלוגנאית, בה מקור השתל הוא מתורם וכן השתלת מח עצם סינגנאית, מתאום זהה של המטופל, שבמקרה זה ההרכב הגנטי של השתל זהה לזה של המקבל.
הליך זה הוא עתיר סיכונים עבור החולה והוא מבוצע עבור חולים הנמצאים בסכנת חיים כגון מחלות סרטניות בדם ובמח העצם, כמו מיאלומה נפוצה או לוקמיה, במקרים של מחלות גנטיות מסכנות חיים כמו אוסטאופטרוזיס או כשל חיסוני משולב חמור (SCID) ואף מחלות אוטואימוניות. טרם ההשתלה מח העצם של החולה מושמד על ידי כימותרפיה או קרינה והוא מוחלף על ידי מח העצם של התורם. הסיכונים השכיחים בהשתלת מח עצם מתורם זר הם זיהומים ומחלת השתל נגד המאכסן.
תרומת מח עצם מתבצעת בבנק הדם שבבתי החולים. לעיתים מח העצם המשמש להשתלה, מתקבל מהחולה עצמו ולאחר תהליך רפואי שעובר החולה, מח העצם מוחזר אליו. בשאר המקרים נדרש תורם לצורך השגת מח העצם עבור ההשתלה. תורמי מח עצם חייבים להיות זהים למושתל, מבחינת מאפיין סיווג הרקמות, הידוע בשם 'חלבוני HLA’. בשל המספר הכמעט בלתי מוגבל של צירופי HLA אפשריים, הסיכויים להתאמה בין נתרם לתורם, שאינו בן משפחתו, הם נמוכים. בנוסף, בפועל רק 30% מהחולים מצליחים למצוא תורם מתאים מקרב בני משפחתם (סיכוי ההתאמה עם אחים הוא 25%). בשאר המקרים מתאפשרות ההשתלות הודות לקיום מאגרי תורמים ממחשבים בינלאומיים גדולים, המאפשרים לבדוק התאמה למיליונים רבים של אנשים אחרים. הסיכוי למצוא תורם במאגרים נאמד היום ב-55%. בקרב האוכלוסייה האירופאית קיימים 80% סיכויי התאמה.
השתלת מח עצם החלה בסוף שנות ה-70.
תהליך תרומת מח עצם
על תורם תאי מח העצם להתחייב לביצוע התהליך לפחות שבועיים לפני מועד התרומה וההשתלה, משום שאז מתחיל החולה את ההכנות הנדרשות של כימותרפיה אינטנסיבית והקרנות כדי להשמיד את תאי הסרטן ולהכין את גופו להשתלה.
בעבר התבצע איסוף התרומה באופן כירורגי, מעצם האגן של התורם. התהליך התבצע בחדר ניתוח, תחת הרדמה מלאה או חלקית (אפידורל), ונמשך כשעה. לאחר התאוששות קלה שוחרר התורם לביתו.
כיום, הודות להתפתחויות טכנולוגיות, ניתן לבצע איסוף תאי מח עצם מווריד היד. לשם ביצוע התהליך מקבל התורם במשך ארבעה ימים זריקות המעודדות את ייצור תאי האב במח העצם בכמות מוגברת, ו”זריקתם” לזרם הדם ההיקפי (שזורם בגוף). זריקות אלו נקראות נויפוגן והן עלולות לגרום לתורם להרגשה של "שפעת", כלומר ייתכנו כאבי עצמות כדוגמת כאבי גב, או כאבים בעצמות הארוכות של הגפיים, עליהם ניתן להקל על ידי לקיחת משככי כאבים. ביום החמישי מתבצע האיסוף.
המשך תהליך התרומה זהה לתרומת טסיות דם והוא מתבצע באמצעות מחט המוחדרת לווריד הזרוע שואבים דם מהתורם. הדם עובר דרך מכונה מיוחדת שמפרידה ממנו את התאים הצעירים ש”נזרקו” ממח העצם הודות לזריקות שקיבל. תאים אלו נאספים בשקית פלסטיק קטנה (300 סמ”ק) וכל יתר הדם חוזר אל התורם באמצעות מחט המוחדרת לווריד הזרוע השנייה. ההליך מתבצע ללא הרדמה ולא צפויות לו תופעות לוואי. המכונה המשמשת לתהליך מבוססת על צנטריפוגה וסטרילית לחלוטין, שכן כל הצינוריות והמכלים שבהם עובר דם הם חד-פעמיים.
השתלות מח עצם בישראל
השתלות מח עצם בישראל החלו בתחילת שנות ה-80 בבית החולים הדסה בירושלים.
בישראל קיים מאגר תורמי מח עצם בעל חשיבות מיוחדת למציאת תורמים מתאימים למציאת מתאם ליהודים שחיו במשך הדורות בקהילות סגורות, ובכך שימרו את הדמיון הגנטי ביניהם.
הארגונים זיכרון מנחם, עזר מציון ומאבק לחיים נוהגים לקיים מדי פעם מבצעי הצטרפות למאגר. כמו כן, עזר מציון, מתרים גם בשרשרת החיול שבבסיס צה"ל בתל השומר. ההצטרפות למאגר אינה כרוכה בתשלום מצד התורם, והיא כוללת דגימת דם או רוק. במקרה בו ההצטרפות היא באמצעות דגימת דם- כמות קטנה של דם (5CC) נלקחת מווריד בזרועו של התורם הפוטנציאלי. דגימת דם זו נשלחת לבדיקת סיווג רקמות (חלבוני HLA) ותוצאותיה מצורפות למאגר. דגימות נלקחות מתורמים בגילאי 18–50 בעלי בריאות תקינה. מעל גיל 50 התרבות התאים היא אטית יותר ולכן תרומה עשויה להיות מסוכנת הן לתורם והן לנתרם. ההצטרפות למאגר נעשית פעם אחת ותקפה לכל הזמן בו המצטרף כשיר לתרומה.
מאגר מח עצם הדסה הוא המאגר הראשון שהוקם בישראל בשנת 1995, המאגר מייצג את כלל האוכלוסיות במדינת ישראל,בשנת 2016 הוקם המאגר הדרוזי הראשון בעולם במבצע מח עצם מקיף שכלל את כל הכפרים הדרוזים בארץ, בנוסף התקיימו מבצעים להקמת מאגר לקבוצות מיעוטים נוספות כמו בדואים וצ'רקסים.
כיום מאגר מח עצם מייצג את כלל האוכלוסיות במדינת ישראל מתוך הכרה בשיויון זכויות להצלת חיים.
כיום מאגר מח עצם הדסה מנוהל על ידי גב' עפרה אלקובי.
ב-2008 הוקם מאגר גנטי בבית החולים הדסה עין כרם עבור האוכלוסייה הערבית והוא הכיל נכון לנובמבר 2010 דגימות של כ-9,000 תורמים. בראיון עמה אמרה, ד"ר אמאל בשארה, כי רק ל-10% מהפונים למאגר זה נמצאת התאמה גנטית.
בישראל, מפגש בין תורם מח עצם והחולה שהתרומה ניתנה לו הוא אפשרי, אם שני הצדדים מעוניינים בכך, ומתבצע לאחר שנה, באמצעות מתאמת ההשתלות של מאגר מח העצם. במרכזים רפואיים מסוימים המפגש יכול להתבצע רק לאחר שנתיים או שהוא אינו אפשרי כלל.
החל משנת 1999 עמותת מאבק לחיים פעולת לקידום הנושא ומציאת תורמים מתאימים.
הרוגם הארוך של מערב קנט
הרוגם הארוך של מערב קנט (באנגלית: West Kennet Long Barrow) הוא קבר או רוגם נאוליתי, השוכן על רכס קירטון בולט, בסמוך לגבעת סילברי, כ-2 קילומטרים דרומית לאייווברי במחוז וילטשייר באנגליה. האתר שייך לקרן המורשת האנגלית ומנוהל על ידי קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי. הרוגם הוא חלק מאתר המורשת העולמית סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים של ארגון אונסק"ו. האתר תואר במאה ה-17 על ידי האנטיקוואר והארכאולוג החובב ג'ון אוברי (John Aubrey; 1697-1626), ובמאה ה-18 על ידי הכומר והאנטיקוואר ויליאם סטקלי (William Stukeley; 1765-1687).
הארכאולוגים מסווגים אתר זה כרוגם ארוך המחולק לתאים ואחד מקברי סוורן-קוטסוולד. ברוגם יש מעבר שלאורכו שני זוגות של תאים מנוגדים והוא מסתיים בתא אחרון שכולם שימשו לקבורה. תאי הקבורה העשויים מאבן שוכנים בקצה המזרחי של רוגם. צורתו טרפזית ואורכו 100 מטרים, אחד הרגמים הארוכים ביותר בבריטניה. החומר לבניית הרוגם נלקח מהחפיר הרדוד המקיף את התלולית שבינתיים התמלא בקרקע. הכניסה בנויה מחצר קדמית חצי מעגלית עם חזית בנויה מלוחות אבני סארסן גדולות שהוצבו על מנת להסתיר את הכניסה. סקר גאופיזי שנערך ב-1992 גילה כי הרוגם נבנה בלפחות שני שלבים, דבר המסביר את צורתו. מעריכים כי נדרשו 15,700 שעות אדם על מנת לבנות את הרוגם.
בניית הרוגם הארוך של מערב קנט התבצעה סביב שנת 3,600 לפני הספירה, כ-400 שנים לפני השלב הראשון בהקמת סטונהנג', והוא היה בשימוש עד סביב שנת 2,500 לפני הספירה. התל ניזוק מחפירות חסרות הבחנה, אבל חפירות ארכאולוגיות שנערכו בשנת 1859 ובשנים 1955–56 גילו לפחות 46 שלדים, שגילם נע מתינוקות ועד זקנים. העצמות הופרדו במפרקים כשחלק מהגולגולות והעצמות הארוכות חסרים. ההשערה היא שהעצמות נלקחו מהקברים מדי פעם לצורך תצוגה או שהועברו למקום אחר כאשר כל פעם הוזזו אבני החזית שחסמו את הכניסה והוחזרו אחר כך למקומם. תיארוך מחודש של העדויות העלה שכל 46 האנשים ברוגם מתו בתוך 20–30 שנים האחד מהשני, וכי הקבר היה פתוח במשך כ-1,000 שנים.
החפירות הראשונות באתר נערכו על ידי ג'ון תורנם (John Thurnam) ב-1859. הוא חשף את הפרוזדור וחלק מהתא המערבי. התאים האחרים נחשפו ב-1955 על ידי הארכאולוגים סטיוארט פיגוט (Stuart Ernest Piggott; 1910–1996) וריצ'רד אטקינסון (Richard John Copland Atkinson; 1994-1920). הכניסה שוחזרה לאחר חפירות אלו.
החפירות האחרונות ביותר חשפו גם שהתאים הצדדים שוכנים על צלעות של משולש שווה-שוקיים מדויק, שגובהו כפול מבסיסו. ממצאים ארכאולוגיים הקשורים לקברים כוללים כלים מחורצים דומים לאלו שנתגלו בגבעת וינדמיל הסמוכה.
משערים שהקבר היה בשימוש במשך כ-1,000 שנים ובסיומה של תקופה זו מילאו בני תרבות ביקר את המעבר והתאים עד לתקרה באדמה ואבנים, שבהם נתגלו שברים של כלים מחורצים, של כלי פיטרבורו ושל חרסים של תרבות ביקר, פחם עץ, כלי עצם וחרוזים. הארכאולוג סטיוארט פיגוט, שחפר תערובת של חומר משני זה, משער שהוא נאסף ממתחם קבורה מגודר מה שמוכיח שאתר זה שימש לפעילות פולחנית זמן רב אחרי שהוא שימש לקבורה. הממצאים מאתר זה מוצגים במוזיאון וילטשייר בדוויזס (Devizes), כולל כמה מגביעי הפעמון (ביקר) המרשימים ביותר שנתגלו בבריטניה.
הסופר, האמן וחוקר הפרהיסטוריה מייקל דיימס (Michael Dames) העלה תאוריה מורכבת של טקסים עונתיים, בניסיון להסביר את המטרה של הרוגם הארוך של מערב קנט והאתרים הנלווים אליו (גבעת סילברי, מעגל האבנים של אייווברי, המשכן וגבעת וינדמיל).
פטר לקס
פטר לקס (בשמו המלא: פטר דוד לקס, בארצות הברית: פיטר ד. לקס; בהונגרית: Lax Péter; נולד ב-1 במאי 1926 בבודפשט) הוא מתמטיקאי יהודי-אמריקאי יליד הונגריה. לדברי ג'רג' מרקס הוא היה אחד מן המדענים מאנשי-המאדים.
שדה מחקר
לקס עוסק בעיקר במתמטיקה יישומית, תחומי המחקר שלו הם: תורת משוואות דיפרנציאליות חלקיות, דינמיקת נוזלים, מדעי המחשב.
קורות חיים
לקס נולד במשפחה יהודית בבודפשט לאביו הנריק לקס ולאמו קלרה קורנפלד. פטר לאקס עבר לארצות הברית בשנת 1941 עם הוריו, שנתיים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת ניו יורק. בהמשך קיבל את הדוקטורט שם ב-1949. המנחה שלו היה קורט או. פרידריכס. כותרת עבודת הדוקטורט שלו הייתה: "מערכת לא ליניארית של משוואות דיפרנציאל חלקיות היפרבוליות בשני משתנים עצמאיים" (Nonlinear System of Hyperbolic Partial Differential Equations in Two Independent Variables). כיום הוא פרופסור אמריטוס של מכון קוראנט למדעי המתמטיקה באוניברסיטה. לדבריו השפה והתרבות ההונגרית, כמו גם היחסים עם מתמטיקאים הונגרים, חשובים בעיניו, לכן השתתף גם בפיתוח תוכנית הדוקטורט במתמטיקה של האוניברסיטה המרכז-אירופית.
שמעון דוד יפה
שמעון דוד יפה (לעיתים דוד יפה) (כ"ח בשבט תרמ"ט, ינואר 1889 – 29 בספטמבר 1957) איש העלייה השנייה, עורך כתב העת החקלאי "השדה" (1923–1957), סופר ועורך, מראשוני המפקדים בארגון "ההגנה".
תולדותיו
שמעון דוד בן ראובן יפה נולד בכפר יאנואוצי שבמחוז חוטין, בבסרביה (רוסיה). אחיו הצעיר של איש תנועת העבודה אליעזר יפה. בילדותו למד ב"חדר" ובישיבה. אחר כך עבד בבית חרושת כפועל. עלה לארץ ישראל בשנת 1908, בתקופת העלייה השנייה. עבד כשומר במושבות העבריות בשפלת יהודה ובגליל. כאשר עלה אליעזר אחיו לארץ, לאחר השתלמות בחקלאות בארצות הברית, עברו השניים יחדיו להתגורר ולעבוד בפרדסים בעין גנים ואחר כך עבדו לעבוד בכפר תבור. במלחמת העולם הראשונה גויס לעבודות כפייה שהטילו השלטונות העות'מאניים על אוכלוסיית הארץ. בשלהי תקופת המלחמה התנדב לשרת בגדודים העבריים, בגדוד הארצישראלי, שאליו התנדבו רבים מצעירי היישוב.בשנת 1920, לאחר שפרש מהגדודים, הצטרף לארגון "ההגנה" שהוקם בקיץ אותה שנה. שימש כמפקד בכיר ב"ההגנה" במחוז תל אביב, והיה ידוע בכינויו "החקלאי". בשנת 1921 נישא למרים ברדיצ'בסקי מניקולאייב. בראשית שנות הארבעים, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, נתמנה יפה לאחד משלושת השופטים ב"בית דין גבוה" חשאי שהקימה "ההגנה" (שופט נוסף היה הרב אברהם יעקב שפירא). המינוי נקבע על ידי מפקדת "ההגנה" והיה ביטוי לאימון ולהערכה הרבה שרכשו לשיקול דעתו. במשפט נתבעו לדין פנימי חברי "ההגנה" אחדים ובהם יוסף הכט מפקד ב"הגנה". הליכי המשפט החלו ב-22 במרץ 1942, והסתיימו ב-2 באוגוסט 1943. לאחר הקמת המדינה, בשנות החמישים, תרם יפה עדויות רבות להקמת המחקר על תולדות כוח המגן העברי בארץ ישראל; מחקר תקדימי בהיקפו שנערך על ידי פרופ' בן-ציון דינור עם צוות חוקרים ואנשי ההגנה; עדויותיו נמצאות בארכיון בית גולומב בתל אביב.
מאז שנות החמישים, התגורר ברח' בארי 30 בתל אביב.
נפטר בסתיו 1957. נקבר בנהלל, לצד קברו של אחיו אליעזר, בהלוויה רבת משתתפים. הניח את אשתו.
מחקריו ויצירתו
לצד עבודתו בחקר החקלאות, חיבר ותרגם שירים אחדים שהולחנו ונעשו אהודים, בהם שיר הילדים "בין הרים ובין סלעים", תרגם מיידיש את שיר האהבה "הרכבת" שכתב יוסף רולניק והלחינה ברטה קלינג, וחיבר את השיר העממי "ידידי החלוץ", שהלחין יצחק פירוז'ניקוב.
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 17
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 17 (נקראת "נבחרת הנערים", ונקראת על ידי ההתאחדות גם בשם נבחרת נערים א') מייצגת את ישראל בטורנירי כדורגל בינלאומיים לשחקנים עד גיל 17. הנבחרת מנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל ומשתייכת לאופ"א ולפיפ"א, ובמסגרת זו מתחרה בקביעות במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 17. עד שנת 2001 הנבחרת העיקרית הייתה נבחרת ישראל עד גיל 16.
מאז 2002, עת הפכה הנבחרת עד גיל 17 לנבחרת המשתתפת בטורנירים הבינלאומיים הבכירים, השתתפה הנבחרת ארבע פעמים בטורניר הגמר של אליפות אירופה בכדורגל (היורו) עד גיל 17 (ב-2003, ב-2005, ב-2018, וב-2022 בישראל), ובכולן סיימה במקום השלישי בשלב הבתים.
היסטוריה
נבחרת ישראל עד גיל 17, הוקמה עוד בשנים מוקדמות. בשנת 1990 קיימה הנבחרת לגיל זה את משחקה הראשון במסגרת סדרת משחקי ידידות. המשחק היה נגד נבחרת טורקיה, משחק שהסתיים בתוצאה 1-1. ב-2002 הפכה אליפות אירופה עד גיל 16 להיות אליפות אירופה עד גיל 17. באליפות הראשונה שנערכה לגיל זה פגשה ישראל בטורניר המוקדמות את גאורגיה ובוסניה והרצגובינה. גאורגיה גברה בקלות על ישראל ובוסניה, והעפילה לטורניר הגמר עם 5 נקודות יותר משתיהן.
באליפות של 2003 השתנה פורמט האליפות: טורניר הגמר כלל 8 נבחרות במקום 16, ובמשחקי המוקדמות נוסף גם "שלב העלית" לאחר טורניר המוקדמות הרגיל, שכעת כלל ארבע נבחרות בכל בית. באליפות הראשונה בפורמט החדש ישראל פגשה את שווייץ, איסלנד וארמניה בטורניר המוקדמות, וסיימה ראשונה בבית עם 7 נקודות. בשלב העלית היא סיימה גם כן במקום הראשון בביתה. בטורניר הגמר, ישראל הוגרלה לבית קשה מול ספרד, אנגליה ואיטליה, וסיימה במקום האחרון בלי אף נקודה. ב-2004 הנבחרת העפילה שוב לשלב העלית, אך כשלה בו והפסידה בכל משחקיה. באליפות אירופה של 2005, לעומת זאת, היא הצליחה להעפיל לטורניר הגמר.
באליפויות אירופה לנערים של 2006 ושל 2008 הצליחה נבחרת ישראל להעפיל לשלב העלית, כשב-2008 אף זכתה במקום הראשון בביתה בטורניר המוקדמות, אך בשתי פעמים אלו לא העפילה לטורניר הגמר. באליפות אירופה של 2009 היא לא הצליחה לעבור את טורניר המוקדמות. ב-2011 לא העפילה הנבחרת לשלב העילית של מוקדמות אליפות אירופה, לאחר שסיימה את שלב המוקדמות עם ניצחון אחד ושני הפסדים.
ב-28 במרץ 2018 העפילה לאליפות אירופה לראשונה מאז 2005 אחרי שניצחה 0–1 את נבחרת הונגריה עד גיל 17.
את טורניר 2022 של אליפות אירופה (היורו) עד גיל 17, נקבע שישראל תארח (ולכן העפילה אוטומטית), החל מ-16 במאי 2022, והיא הוגרלה לבית א' ביחד עם נבחרות גרמניה, איטליה ולוקסמבורג. נבחרת הנערים עד גיל 17 של ישראל סיימה לבסוף בשלב הבתים של היורו במקום השלישי (בפעם הרביעית בתולדותיה), לאחר ניצחון מול לוקסמבורג (3-0), הפסד מול איטליה (0–1) והפסד מול גרמניה (0–3).
שחקנים בולטים
{| width="90%"
חשמל סטטי
חשמל סטטי הוא תופעה פיזיקלית שבה נוצרים על פני חומר כלשהו יונים שליליים או חיוביים כתוצאה ממגע עם חומר אחר. במילים אחרות נוצרים עליו עודף או חוסר של אלקטרונים. כאשר החומר הטעון מטען אלקטרו סטטי נמצא בקרבת חומר נייטרלי או חומר עם מטען הפוך, נוצר ביניהם הפרש מתח שמתפרק בצורת ניצוץ חשמלי.
הסבר פיזיקלי
לחומרים שונים יש דרגה שונה של משיכה לאלקטרונים (האפקט הטריבואלקטרי). לדוגמה, שיער אדם תורם אלקטרונים בקלות, ולעומתו גומי וחומרים פלסטיים הם לוקחי אלקטרונים. כאשר משפשפים בלון על השיער אלקטרונים עוברים מהשיער לבלון, כך נוצר על השערות מטען חיובי שגורם להן להימשך לעצמים עם מטען שלילי (וגם להידחות זו מזו) ולעמוד על קצותיהן.
בדרך כלל עצמים העשויים מחומר מבודד כגון צמר, גומי, פלסטיק או ספוג, הגורם למעבר אלקטרונים מפני השטח של עצם אחד לשני וגורם לעצם אחד להיות טעון בעודף מטען שלילי ולעצם השני להיות בעל עודף במטען חיובי. בניגוד לדעה עממית רווחת, אין צורך בחיכוך לצורך מעבר המטענים אלא די במגע. חיכוך אפקטיבי יותר משום שבמהלך תנועת חיכוך נוצר מגע וניתוק בין שני הגופים המתחככים מספר רב של פעמים.
ניצוצות חשמליים כתוצאה מהתפרקות מטען סטטי גורמים לרוב לאי נוחות בלבד, אבל במקרים מסוימים עלולים לגרום לנזק ממשי. לדוגמה, התקנים אלקטרוניים כגון שבבים עלולים להינזק כתוצאה מהתפרקות של חשמל סטטי דרכם, ולכן רצוי לגעת בחפץ מוארק על מנת לפרוק את המטען הסטטי בגוף, לפני שנוגעים ברכיבים אלקטרוניים או במעגלים מודפסים. סכנה אחרת היא יצירת דליקות בתחנות דלק. סכנות רבות אלה בחיי היום יום אילצו אנשים למצוא דרך כדי שהמטען הזה יתפרק ללא פגיעה בסביבה. למשל במכלית דלק ניצוץ של חשמל סטטי יכול להיות מאוד קטלני ולכן מובנית על המכלית שרשרת הארקה, אשר בעזרתה החשמל הסטטי נפרק ללא פגיעה במכלית.
התפרקות מטען סטטי בקנה מידה גדול יותר היא הגורם לברק.
סימביוזה תעשייתית
סימביוזה תעשייתית עוסקת בשאלה כיצד רשת של ארגונים שונים יכולה לטפח חדשנות אקולוגית ושינוי תרבותי לטווח ארוך, ליצור ולשתף עסקאות רווחיות הדדית, ולשפר תהליכים עסקיים וטכניים. יישומה של סימביוזה תעשייתית הוא בסיס ליצירתה של כלכלה מעגלית.
סימביוזה תעשייתית בישראל
משרד הכלכלה עורך פיילוט להפעלת פלטפורמה לעידוד סימביוזה תעשייתית בישראל, שצפוי להתחיל ברבעון השני או השלישי של שנת 2019. במסגרת הפיילוט נבחרו 4 גופים שיקבלו תמיכה כלכלית להקמה והפעלה של פלטפורמה טכנולוגית לעידוד סימביוזה תעשייתית בישראל. לאחר שנה, הגוף עם הפלטפורמה המוצלחת ביותר יקבל תמיכה להרחבת המיזם לרמה הלאומית.
גם בישראל עוסקים משרדי הממשלה בקידום סימביוזה תעשייתית ומתוכננים מתקני הדגמה באחד הפארקים התעשייתיים.
מעשה בוך
מעשה בוך (נהגה "מַיְיסֶה בּוּך", ביידיש: 'ספר מעשיות') הוא קובץ של כ־257 סיפורים, ומעשיות המבוססים בעיקר על סיפורים מן המדרש והתלמוד והמסורת שבעל-פה של יהודי אשכנז. הסיפורים מסתיימים לעיתים בהבעה של מסר חינוכי ותקווה לביאה מהירה של המשיח.
על הספר
הקובץ נדפס בעברי-טייטש (יידיש מערבית ארכאית) בבזל בשנת 1602, אך הסיפורים הועלו ככל הנראה על הכתב בקבצים שונים (שלא שרדו) כבר במאה ה-15, והתבססו בחלקם על סיפורים שעברו בעל פה מהמאה ה-13 לפחות. הקובץ שהודפס בבזל משך במהרה קהל רב. בעמוד השער שלו נכתב: "איין שוין מעשה בוך: מיט דרייא הונדרט אונ עטליכה מעשים, אויש דיא גמרא, אונ אך אויש רבתה אונ בחיי אונ אך אויש דען ספר חסידים אונ ספר מוסר אונ אויש דען ילקוט". [=ספר מעשיות יפה: ובו שלוש מאות וכמה מעשיות מהגמרא ומרבתא ומבחיי ומספר חסידים ומספר מוסר ומהילקוט].
כמו שם הספר, שבאופן מייצג לעברי-טייטש בכללותה הוא צירוף של הרכיב העברי "מעשה" והרכיב הגרמני "בוך", גם התוכן והשפה בספר עצמו הם תערובת של התרבות היהודית והגרמנית. בניגוד לספרי תרגום מהתקופה שתרגמו בעיקר ספרי תפילה והתנ"ך, ספר זה וספרי המעשיות ביידיש בכלל נועדו כדי לספק תרבות פנאי והדרכה לגברים, וכן לנשים ולנערות, שבניגוד לגברים, על פי רוב לא שלטו בלשון הקודש. בסיפורים שאינם נסובים על נושאים יהודיים נמנעו בדרך כלל עורכי הספר משימוש במילים עבריות. בהתבסס על הכללתם של מספר סיפורים לא-יהודיים בלקט, הסיקו החוקרים כי המהדר חי בשליש האחרון של המאה ה-16 באזור מערב גרמניה של היום.
כ-154 מהסיפורים נלקחו מהתלמוד ומהמדרש. בקובץ ישנם גם כ-40 סיפורי שבחים המביעים כבוד והערצה לחסידי אשכנז מימי הביניים כגון רבי שמואל החסיד, בנו רבי יהודה החסיד ותלמידו של זה, אלעזר מוורמייזא. מלבד היות הספר אוסף חשוב המתעד פולקלור יהודי מימי קדם ועד המאה ה-16, לספר השפעה חשובה על התפתחות היידיש כשפה ספרותית. לספר גם תרומה חשובה להבנת התגבשות שפת היידיש בכלל.
על פי אלשטיין וקרסני יש לחלק את הספר לשבע קבוצות:
הספר תורגם לעברית, מהמקור ביידיש על ידי ד"ר אריאלה קרסני בשנת תשע"ט 2018 עמוד מול עמוד עברית ויידיש.
אל-ואת'ק הראשון
אל-ואת'ק באללה הראשון (מילולית: האדוק באל), אבו ג'עפר הארון בן מחמד אל-מעתצם (בערבית: الواثق بالله, ابو جعفر هارون بن المعتصم بالله) נולד בשנת 816 והיה הח'ליף העבאסי שמשל בסאמרא משנת 842 עד מותו בשנת 847. אל-ואת'ק עלה לח'ליפות ביום מותו של אל-מעתצם אביו, ב-26 בדצמבר 841.
ביוגרפיה
אל-ואת'ק היה בן לשפחה ביזנטית בשם קרטיס, אשר לא האריכה ימים לאחר עלייתו לשלטון ונפטרה ב-16 באוגוסט 842 במהלך העלייה לרגל למכה אליה היא יצאה עם אחיו של אל-ואת'ק, ג'עפר (לימים הח'ליף אל-מתוכל הראשון). היא נקברה בכופה.
בשנת 843 עצר אל-ואת'ק כמה מפקידי החצר הבולטים ועינה אותם בשל חשד שמעלו בכספי האוצר. בשנת 844 שלח אל-ואת'ק גיס בפיקודו של העבד הטורקי בוע'א אל-אכבר לדכא התקוממות שבטית בחצי האי ערב. שבט זה הצליח למחות קודם לכן כוח בראשותו של חמאד בן ג'ריר א-טברי. בוע'א לכד מספר רב של מורדים, והמשיך במסעותיו במדבר גם בשנה העוקבת. כאשר מספר רב של מורדים ניסו להימלט מהשבי, הם נלכדו והוצאו להורג.
בשנת 845 הסכים אל-ואת'ק על פדיון שבויים מוסלמיים מידי הביזנטים. מסופר ש-4,362 נפשות נפדו בעסקה זו, בפעם הראשונה מאז ימי אל-מאמון (809/810). בבגדאד, מרד מאורגן בראשות אחמד בן נאצר בן מאלכ סוכל כשהקריאה אליו הוכרזה בטעות יום קודם למועד המיועד (במקור- ה-4 באפריל 846). אחמד נלכד ונחקר בידי הח'ליף, אשר השתתף גם בהוצאתו להורג.
בשנים 846-847 ניהל בוע'א מערכה כנגד שבט הבַנוּ-נֻמַיְר בערב. ב-4 בפברואר 847 נפלו כוחותיו של בוע'א למארב בקרבת ימאמה אך ניצלו כשכוחות העתודה נחלצו לעזרתם בזמן. בשנים אלו פרצו מספר מרידות מקומיות בסוריה ובארץ ישראל בשל התחזקות השפעתם של הצבאות הטורקיים שגויסו למן ימי אל-מעתצם, אביו של אל-ואת'ק. הניכור בין שתי האוכלוסיות המשיך, ואף התגבר בעשורים הבאים והפך למקור חיכוך מתמשך עת נפלה אף הח'ליפות עצמה להשפעת הטורקים שגויסו במקום להבטיח את ביטחונה כנגד הפיכות פנימיות.
כמו אביו, גם אל-ואת'ק היה ידוע בתור חובב שירה ופטרון של האומנויות וההשכלה. אל-ואת'ק נודע בכישוריו המוזיקליים ונטען שהוא חיבר למעלה מ-100 שירים. אל-ואת'ק היה ידוע גם במראהו: הוא היה בעל גובה בינוני, מבנה מוצק ועור אדמדם. מבחינה חזותית הוא בלט במיוחד בשל עינו השמאלית שהייתה משותקת.
אל-ואת'ק נפטר מקדחת ב-10 באוגוסט 847. ירש אותו אחיו אל-מתוכל הראשון.
ג'ו + בל
ג'ו + בל הוא סרט קולנוע עצמאי ישראלי מסוגת קומדיית פשע שחורה ורומנטית, בבימויה של רוני קידר. הסרט יצא לאקרנים באוגוסט 2011 לאחר שהופק במימון עצמאי של צוות ההפקה (ללא תמיכה של קרן או גוף שידור). הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל "לסבית קטלנית", פסטיבל קולנוע לסבי ישראלי והוגדר שם על ידו כ"פיצ'ר הלסבי הראשון". בסרט מככבות רוני קידר, סיון לוי ורומי אבולעפיה. "ג'ו + בל" היה מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר בשנת 2012.
עלילה
ג'ו (רוני קידר), סוחרת סמים ילידת ניו יורק שבה לישראל מעסקת סמים שעשתה בתאילנד ומוצאת באמבטיה בדירתה את בל (סיון לוי), צרפתייה שזה עתה יצאה מבית משוגעים. השתיים מסתבכות ברצח מתן, האקס של ג'ו (יותם ישי). לאחר שאביגיל (רומי אבולעפיה) מלשינה עליהן, הן נאלצות לברוח מהמשטרה. הן נמלטות לשדרות מוכת הקסאמים בזמן מבצע עופרת יצוקה, שם איש לא יחפש אותן ועל הדרך מתאהבות זו בזו.
הצלחה מסחרית
ביולי 2011 הסרט הוקרן בפסטיבל קולנוע דרום בשדרות שם זכה בפרס הסרט האלטרנטיבי, ביחד עם עוד שלושה סרטים ולאחר מכן הוקרן במשך שלושה חודשים בסינמטקים ברחבי ישראל. הסרט השתתף בפסטיבל Outfest, אחד מחמישים הפסטיבלים לקולנוע עצמאי החשובים ביותר בעולם, שם נרכש להפצה עולמית על ידי חברת ההפצה wolfe. יאיר רוה נתן לסרט את פרס התסריט הטוב ביותר, ביחד עם הסרט "הערת שוליים", בבלוג שלו "סינמסקופ".
רוני קידר זכתה בפרס הבימוי בפסטיבל השמיני לסרטי נשים ברחובות בנובמבר 2011. המגזין אדבוקט כלל אותו ברשימת "אחד מעשרים הסרטים הכי טובים שטרם שראיתם השנה". (The Best Overlooked Films, The Advocate December-January 2011)
הסרט נרכש להפצה בטלוויזיה והוקרן ב-YES וב-HOT ב-VOD. הוא גם נרכש להפצה בארצות הברית ובגרמניה.
ביקורות
יאיר רוה כתב על הסרט
אורון שמיר כתב עליו:
פבלו אוטין כתב עליו:
הפקה
רוני קידר הבמאית והיוצרת הפיקה את הסרט ביחד עם אמיר פישמן. התסריט נכתב בידי רוני קידר ביחד עם סתו דייוויס. המפיק אמיר פישמן והצלם רון חיימוב היו חבריה מהלימודים. הסרט צולם במהלך 15 ימים בנובמבר 2009, שקדמו להם שמונה חודשי הכנות, בהם ערכו חזרות רבות על המשחק. כל פריים צולם במצלמה דיגיטלית בסטילס, כדי שכשהצוות יגיע לסט, הוא ידע בדיוק איזה פריים הם מצלמים ובאיזו צורה הם רוצים שהוא ייראה. עורך הסרט, דניאל קיסרי, היה שותפה של קידר לדירה. דפנה קינן, שהלחינה את המוזיקה היא הסולנית והכותבת של להקת "דפנה והעוגיות", תקציב הסרט היה 110,000 שקלים שגויס מהצוות שהשתתף בהכנתו.
קישורים חיצוניים
מידע נוסף ביקורות ומאמרים
קן
קֵן (ברבים: קִנִּים; בנסמך: קַן־ או קֵן־) הוא מבנה המשמש עופות, דו-חיים וחרקים לשמירה על ביציהם ועל צאצאיהם. לרוב עשוי מחומרים אורגניים כעשב, ענפים ועלים ו/או מבוץ; לעיתים מתווספים לקן (שלא ביודעין) גם חוטי ניילון, כותנה ופיסות מתכת עדינות. לעיתים הקן נבנה מהפרשות של בעל החיים הבונה אותו.
כל מין ומין בונה את קנו בצורה הייחודית לו ומתאימה לצרכיו הנוכחיים, למקום קינונו ולאופן גידול הצאצאים. קנים יימצאו בבתי גידול רבים ושונים זה מזה, וצורתם תהיה שונה.
על פי רוב קינים נבנים על ידי בעלי החיים המשתמשים בהם. עם זאת, קיימים גם קינים אשר נבנים באופן מלאכותי על ידי בני אדם, לרוב אלה העוסקים בצפרות ומעוניינים לחקור אחר אורח החיים של הציפורים. קן מלאכותי לציפורים עשוי על פי רוב מקופסת עץ עם פתח קטן הממוקמת באזור גבוה ומשמשת כמחסה עבור הצאצאים.
עם החרקים הבונים קינים נמנים הצרעות. הביטוי "קן צְרָעות" משמש בהשאלה לציון מקום בו מסתתרים אנשים שליליים או מסוכנים.
דוד איגוס
ד"ר דוד איגוס (באנגלית: David B. Agus; נולד ב-19 בינואר 1965) הוא רופא וסופר יהודי-אמריקאי, המשמש כפרופסור לרפואה והנדסה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא עומד בראש מרכז וסטסייד לחקר הסרטן והמרכז לרפואה מולקולרית יישומית, השייכים גם הם לאוניברסיטה. בנוסף, הוא מייסד ומנכ"ל מכון לורנס ג'יי אליסון של USC לרפואה טרנספורמטיבית והוא נמנה עם מקימיהן של שתי חברות בתחום הרפואה המותאמת-אישית, Navigenics ו-Applied Proteomics. הוא עומד בראש המועצה העולמית לגנטיקה של הפורום הכלכלי העולמי. הוא זכה בפרסים שונים, ביניהם פרס "כוכב הרוק של המדע" מטעם המגזין GQ.
ביוגרפיה
איגוס סיים את לימודיו בהצטיינות בביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1987 וקיבל את התואר הרפואי בבית הספר לרפואה באוניברסיטת פרלמן בשנת 1991.
הוא סיים את הכשרתו למגורים בבית החולים ג'ונס הופקינס וסיים את לימודיו במלגת אונקולוגיה במרכז הסרטן ממוריאל סלואן-קטרינג בניו יורק.
קריירה
במכון לורנס ג'יי אליסון לרפואה טרנספורמטיבית של USC, הוא מוביל את צוות המחקר למניעה וטיפולים בסרטן. במרכז למחלת הסרטן Memorial Sloan-Kettering בניו יורק, הוא היה רופא מטפל במחלקה לאונקולוגיה רפואית וראש המעבדה לביולוגיה של גידולים. הוא היה גם עוזר פרופסור לרפואה במרכז הרפואי של אוניברסיטת קורנל. איגוס שימש בעבר כמנהל המרכז לסרטן הערמונית בקליפורניה וכרופא מטפל במחלקה לאונקולוגיה רפואית במרכז הרפואי ארז-סיני בקליפורניה. הוא היה גם פרופסור חבר לרפואה באוניברסיטת קליפורניה. איגוס זכה בהצטיינות ופרסים רבים, כולל מדליית הכבוד של אליס איילנד (2017), פרס מחקר הרופאים של האגודה האמריקאית לסרטן, פרס מלומד קליני מטעם מכון סלואן-קטרינג ופרס האגודה האמריקאית למלגת אונקולוגיה קלינית. הוא חבר בכמה אגודות מדעיות ורפואיות, כולל המועצה ליחסי חוץ בארצות הברית, האגודה האמריקאית לחקר הסרטן, הקולג' האמריקאי לרופאים והאגודה האמריקאית לאונקולוגיה קלינית. איגוס הפך לתורם לחדשות CBS בשנת 2013 ומופיע באופן קבוע ב- CBS This Morning ובפלטפורמות חדשות של CBS בנושאי בריאות.
סריול אטלנטי
סֶרְיוֹל אַטְלַנְטִי (שם מדעי: Seriola dumerili) הוא מין דג טורף ממשפחת הצניניתיים מהסוג סריול והוא הגדול בבני משפחתו.
שמו העממי המקובל אצל הדייגים בישראל הוא אינטיאס וגם שולה. דג זה נחשב לדג מאכל משובח.
תפוצה ואזורי מחיה
תפוצתו של הסריול האטלנטי בים התיכון, באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי. הוא נפוץ בעומקים של בין 20–70 מטר ועד עומק מקסימלי של 360 מטר. חי בקרבת שוניות, אוניות טבועות, משטחים סלעיים, גרוטאות וכן משטחים חוליים שלאורכם הוא נודד. דייגים מאמינים כי הדג נמשך במיוחד לסביבה מתכתית כגון אוניות טרופות ועצמים מתכתיים אחרים.
בארי גיב
סר בארי אלן קרומפטון גיב (באנגלית: Sir Barry Alan Crompton Gibb; נולד ב-1 בספטמבר 1946) הוא זמר, יוצר, כותב ומלחין בריטי. בארי מוכר כסולן של להקת בי ג'יז.
סריול אטלנטי
תיאור
הוא הדג הגדול ביותר במשפחת הצניניתיים, ומגיע לאורך של עד 1.9 מטרים ולמשקל של כ-80.6 קילוגרם. ממדיו השכיחים של מין זה הם כמטר ובמשקל של כ-18 קילוגרם. צבע גופו העליון כסוף-כחלחל או ירוק כהה, חלקו התחתון בצבע לבן-כסוף וקו צד מוזהב עובר לאורך גופו, רצועה חומה המתחילה מהלסת העליונה חוצה את אזור העין ועד סנפיר הגב, רצועה זו תהפוך לכהה יותר במהלך הציד והתזונה. שם הדג באנגלית הוא AmberJack המתורגם ל'צנינית הענבר' על שם צבע רצועה בצבע חום-זהוב לאורכו של הדג.