cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חואנגלונג
גאולוגיה
מאפיין גאולוגי נוסף בשמורת חואנגלונג הוא מעיינות חמים. באתר חואנגלונג יש מספר מעיינות חמים בטמפרטורה נמוכה שמקורם במי תהום, אבל מרבית המעיינות מרוכזים באתר ערוץ מוֹאוּנִי. באתר זה יש שני אזורים של מעיינות חמים: פֵייצְווֵי קוָאנְג-צְ'וֵ'אן (Feicui Kuang-quan – "מעיין מים מינרליים ג'יידיט") שטמפרטורת המים שלו נעה סביב 9.5°C וג'וּג'וּחוּ (Zhuzhuhu – "אגם הפנינה הרותח") שטמפרטורת המים שלו 21°C, ומימיו נאגרים בבריכה ששטחה 400 מ"ר. מימי שני המעיינים עשירים במינרלים ולכן משמשים לצורכי מרפא.
אקלים
גשמים יורדים כל השנה בשמורת חואנגלונג, כאשר הקיץ חם יחסית וגשום (כ-70% מכלל הגשמים יורדים בין החודשים מאי וספטמבר) והחורף – קר ויבש יחסית (סיווג Cwa לפי שיטת קפן). הטמפרטורה הממוצעת בגשר פֿוּיֵן (Fuyan) שבפתח חְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ בגובה 3,160 מטרים מעל גובה פני הים היא 3°C- והיא נעה בין 24.7°C- ל-30.6°C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת לאזור זה היא 715.4 מילימטרים, כשהממוצע לכלל אתר חואנגלונג הוא 758.9 מילימטרים.
צמחייה
שמורת חואנגלונג שוכנת באזור המעבר שבין אזור היער הלח שממזרח והאזור ההררי המאופיין בצמחיית מחטניים/ערבות השיחים והעשב של רמת צִ'ינְג-דְזָאנְג. היא שוכנת קרוב לנקודת המפגש של ארבעה אזורים פיטוגאוגרפיים: מזרח אסיה, הימלאיה, והאזורים הטרופיים והסובטרופיים של חצי הכדור הצפוני. כ-65.8% מהאתר מכוסה ביערות, כשמרבית יתרת השטח מעל לקו העצים. חלקים באתר הם שטחים מעובדים או משמשים כמרעה, אם כי היקפם של שטחים אלו אינו ידוע במדויק.
אזורי הצמחייה לפי גובה
ההפרש בין המקום הנמוך ביותר בשמורה, בגובה 1,700 מטרים מעל לפני הים, למקום הגבוה ביותר, בגובה 5,588 מטרים מעל פני הים, הוא כ-3,900 מטרים. סוגי הצמחייה בשמורה מושפעים מגורמים רבים, אבל גורם הגובה הוא העיקרי. להלן חלוקה לאזורי צמחייה לפי גובה במטרים מעל פני הים: מלבד המינים שהוזכרו לעיל מזכיר דו"ח על חואנגלונג בהוצאת משרד הבינוי של סין (כיום משרד השיכון ופיתוח הערים והכפרים) מ-1991 101 מינים של צמחים בעלי חשיבות משום נדירותם או שהם אנדמיים, בעלי ערך כצמחי נוי או שיש להם שימוש ברפואה הסינית. בין היתר מוזכרים בדו"ח Fargesia denudata ו-Fargesia scabrida, שני מיני חזרן בעלי חשיבות משום שהם מהווים את עיקר מזונה של אוכלוסיית הפנדות בשמורה.
בעלי חיים
בשמורת חואנגלונג נמנו מעל ל-200 מיני חולייתנים הכוללים: סקר גילה כי דובי הפנדה מרוכזים בארבעה או חמישה אתרים ברחבי השמורה, אבל אין הערכה לכמות דובי הפנדה השוכנים בשמורה. עם זאת, העובדה כי השמורה גובלת בשמורות נוספות (וָאנְגְלָאנְג וג'ואיגָ'איְגוֹאוּ) מאפשרת לדובי הפנדה מרחב מחיה המבטיח את הישרדותם.
תיירות
האזור סביב חְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ נשמר במשך אלפי שנים במצבו הטבעי, אם משום שחלקים רבים בו אינם נגישים או משום שיש לו חשיבות בדת, בתרבות ובפולקלור של התושבים הטיבטים המקומיים. אגדות וסיפורי עם רבים קשורים למקומות שונים בשמורה. בין השאר ייחסו המקומיים ל"מפל רחיצת הגוף" (Xishen Pubu) תכונות מרפא וטיפול בעקרות. המבקרים במקום היו במקור מקומיים שבאו להתרחץ במעיינות החמים או שעלו לרגל לפסטיבל דתי מקומי.
ב-1982 הוכרז האזור "מחוז נוף מדינתי" וחלו עליו חוקי הגנה שמקורם בחוקה הלאומית, בחוק היערות, בחוק להגנת הסביבה ותקנות מחוזיות. הגנה נוספת קיבל האזור בינואר 1987 כאשר הממשל של מחוז סצ'ואן אישר אמצעים להגנת המקום והגדיר בבירור את גבולותיו, וב-1992 זכתה השמורה למעמד של אתר מורשת עולמית. במקביל לצעדים אלו הלך וגדל מספר התיירים (מרביתם סינים) שפקדו את המקום. ב-1989 ביקרו במקום 50,000 תיירים, ב-1990 עלה מספרם ל-70,000 וכמות זאת הוכפלה שנה אחר כך שעה שבמקום ביקרו 160,000 תיירים. ההכרזה על המקום כאתר מורשת עולמית פרסמה את האתר בעולם, ולכך נוספו שבחים רבים בספרי המסע ובאתרי האינטרנט העוסקים בטיולים, ששניים מהם כוללים את חואנגלונג ברשימת עשרת הפארקים הלאומיים הטובים בעולם. ב-1998 כבר ביקרו בשמורה 260,000 תיירים וב-2001 שולש מספר התיירים באתר ל-820,000, כאשר ההערכה שמקסימום הקיבולת של האתר הוא כמיליון תיירים בשנה. עם זאת בגלל הגובה הרב בו מצוי האתר (חלק מהתיירים סובלים ממחלת גבהים ונעזרים בשאיפת בלוני חמצן) ובגלל מחיר הכניסה הגבוה יחסית, מעדיפים חלק מהתיירים המגיעים לסונגפאן להסתפק בביקור באתר המורשת העולמית הסמוך – שמורת גְ'יוֹגָ'איְגוֹאוּ (Jiuzhaigou).
אתרי התיירות
מרבית התיירים מגיעים לטייל רגלית במסלול מעגלי בחְוָאנְגְלונְגְגוֹאוּ וחלקם מצטרף למסעות רכיבה על סוסים. רכבל מוביל לחלק העליון של הערוץ שבו יש זוג פגודות מאבן המתוארכות לתקופת שושלת מינג (1644-1368) והן מציינות את מקום הולדתו של צֶ'נְג שְׁצָ'אנְג (Cheng Shichang) נכדו של מייסד שושלת טאנג. בסמוך שוכן מקדש חואנגלונג הבודהיסטי-טאואיסטי המתוארך לתקופת שושלת מינג. המקדש בנוי משלושה חלקים שנועדו לציין את ראשו, גופו וזנבו של הדרקון. המקדש הקדמי הרוס, ובמקדש האמצעי נותרו חמישה אולמות המוקדשים לאלוהויות בודהיסטיות שונות. המקדש האחורי הוא טאואיסטי ומוקדש לאל הדרקון. בכל 15 לחודש השישי על פי לוח השנה הסיני (סביב חודש יוני), היום שבו על פי המסורת הגיע הדרקון למעמד בודהה, נערך סביב המקדש האחורי יריד גדול, יריד מקדש חואנלונג. עולים לרגל מקבוצות אתניות שונות נוהגים להקים במקום אוהלים, ומטבחים ארעיים. מדי פעם יורדות קבוצות למקדש להבעיר קטורת ולהתפלל למזל וליבולים טובים. היריד מושך למקום גם תיירים רבים. מאחורי המקדש האחורי שוכנת מערת חואנגלונג, שבה, על פי הפולקלור המקומי, התגורר נזיר טאואיסטי. המערה נרחבת ובה נטיפים שאליהם מצטרפים בחורף נטיפי קרח. במערה שלושה פסלי בודהה המתוארכים לשושלת מינג שכוסו עם השנים בשכבת אבן גיר עבה.
עם זאת, הסיבה העיקרית לביקור במקום הם בריכות הטרוורטין ושרטוני אבן הגיר שלאורך הערוץ. לאורך הערוץ מפוזרות 2,400 בריכות, שאצות וחיידקים השוכנים במימיהן צובעים אותן בשלל צבעים: כתום, צהוב, ירוק וכחול. על פי אתר אונסק"ו כמותן ויופיין של הבריכות שווי ערך לבריכות הטרוורטין שבאתר Mammoth Hot Springs ב שבארצות הברית ובאתר המורשת העולמית שמורת הפארק הלאומי נאהאני בקנדה ועולים על אלו שבאגמי פליטביצה שבקרואטיה ובפמוקלה שבטורקיה. על מנת שלא לפגוע בנוף מוגבלת ההליכה לאורך הערוץ לשבילי הליכה מוגבהים מעץ. מסלול ההליכה בערוץ הוא מעגלי, כשהוא מתחיל ומסתיים במקדש חואנגלונג.
משולש (כלי שרטוט)
משולש הוא כלי שרטוט עשוי מפלסטיק (ובעבר עשוי מעץ), בצורת משולש ישר-זווית. מקובלים שני דגמים של משולשים: בצירוף עם סרגל T מאפשר המשולש שרטוט של קווים אנכיים וכן קווים אלכסוניים שהזווית שהם יוצרים עם קו הבסיס שווה לאחת מזוויות המשולש. הצמדת שני משולשים משני הדגמים זה לזה מאפשרת גם שרטוט זוויות של 75 מעלות ו-15 מעלות.
פעמים רבות יש על אחד מניצבי המשולש שנתות של סרגל, לשם מדידה של אורך הקו המשורטט.
דגם נוסף של משולש הוא משולש ישר-זווית שווה-שוקיים, שחלקו הפנימי, לאורך היתר, הוא מד מעלות. דגם זה נוצר לראשונה בשנת 1964 ונמכר בשם המסחרי Geodreieck.
חמור (שרק)
חמור (באנגלית: Donkey) הוא דמות בדיונית של חמור המופיע בספר "שרק!" ובסדרת סרטי "שרק". דמותו של חמור הופיעה לראשונה בשנת 1990 בספר "שרק!", ונוצרה על ידי ויליאם סטייג.
חמור הוא חמור קסום שביכולתו לדבר ולשיר. עקב יכולות הדיבור המיוחדות שלו, חמור מבוקש על ידי המשטר העירוני, שמחפש אחר יצורים קסומים כדי לכלוא אותם. במהלך בריחה משומרים, חמור פוגש בעוג ירוק בשם שרק שמגן עליו, חמור מתחיל לראות בו משפחה, מאחר שאין לו משפחה אחרת. חמור יוצא עם שרק לחלץ את הנסיכה פיונה בהוראת לורד פרקווד, ובמהלך המסע פוגש בדרקונית, והשניים מתאהבים. חמור ודרקונית נישאים, ובהמשך אף נולדים להם שישה ילדים, פינוט, בננס, פרפיט, איקלר, קוקו ודבי, שהם הכלאה בין דרקון לחמור.
שרק
לאחר ריצה ארוכה, חמור נתקל בעוג ירוק בשם שרק, וזה הגן עליו והבריח את השומרים. לאחר שהשומרים ברחו, חמור הלך בעקבות שרק, אך זה התעצבן מכך, וניסה להפחידו, אך ללא הצלחה. שרק הציג בפני חמור את ביתו, ועל אף הגשם החזק שירד והסכנה מפני חזרת השומרים, שרק הורה לחמור להישאר מחוץ לבית, ולא להיכנס אליו.
בהגיעו אל הטירה, שרק התעמת עם לורד פרקווד, שהציע לו לקבל לרשותו את הביצה בחזרה, נקייה מיצורים קסמים, אם הוא יציל עבורו נסיכה בשם פיונה. שרק הסכים להצעה, ויצא לכיוון הטירה בה הנסיכה כלואה, כשהוא מלווה בחמור. בטירה בה הנסיכה כלואה, שרק חיפש אחר הנסיכה, כשחמור נאלץ להתמודד עם דרקון ענק שתקף אותו. הדרקון התגלה כנקבה, שהתאהבה בחמור, ולקחה אותו לחדר האוצרות שלה. במקביל, שרק מצא את פיונה, הוציא אותה מהחדר בה היא הייתה כלואה ולאחר מכן שחרר את חמור מידי הדרקונית.
שרק, חמור ופיונה החלו בדרכם חזרה אל טירתו של לורד פרקווד, כשפיונה מנסה להסתיר מהם את הקללה ממנה היא סובלת, בד בבד כשהיא ושרק מתאהבים זו בזה. בסופו של דבר, השניים מתוודעים לרגשותיהם, ובורחים מלורד פרקווד, שנאכל על ידי הדרקונית, שהתאחדה עם חמור, לאחר שגם הוא התאהב בה.
שרק 2
דרקונית נמצאת במצב רוח עצבני, וחמור לא מבין למה, ולכן הוא השתכן בביתם של שרק ופיונה, בזמן שהם בירח דבש. כאשר שרק ופיונה חזרו, חמור סיפר להם כי הם הוזמנו לממלכת "הרחק הרחק מכאן" על מנת להתחתן באופן רשמי, היות שפיונה היא נסיכה, מבלי שהוריה יודעים כי היא הפכה לעוג.
בהרחק הרחק מכאן, החתונה משתבשת כאשר אביה של פיונה, המלך הרולד, לא מקבל את הפיכתה לעוג ואת שרק כבעלה, בעוד אימה של פיונה, המלכה ליליאן, גוערת בו להתחשב ברגשות ביתם. על מנת לרצות את פיונה, שרק מסכים לצאת עם אביה לציד ביערות, ולוקח איתו את חמור. ביערות, השניים פוגשים בחתול בית בשם החתול במגפיים, שמספר להם כי הוא נשכר על ידי אביה של פיונה להרוג אותם. שרק סולח לחתול, בתנאי שיצטרף אליהם לברר מדוע אביה של פיונה רוצה להרוג אותו, בעוד חמור מתנגד לכך, וממשיך לחשוד בחתול במגפיים.
חמור, שרק והחתול במגפיים גנבו ממשרדה של הפיה הסנדקית שיקוי יופי, אותו חמור ושרק שותים. ביום שלמחרת, שרק וחמור מגלים כי השיקוי עבד, כאשר שרק הפך לאדם וחמור הפך לסוס לבן, ובידי שרק עולה המחשבה כי במראה החדש שלו פיונה תאהב אותו יותר, והוא דוהר על חמור בחזרה להרחק הרחק מכאן. בהרחק הרחק מכאן, שרק מגלה כי פיונה התאהבה במקסים, מתוך מחשבה כי הוא למעשה שרק. שרק, חמור והחתול במגפיים מנסים לפנות לפיונה, אך נעצרים, ונשלחים לכלא.
בכלא, השלושה מחולצים על ידי שלושת החזירונים, פינוקיו וג'ינג'י, ויוצאים לממלכה, על מנת לעצור את נישואיה של פיונה למקסים. בממלכה, שרק וחמור עוצרים את נשיקתם של פיונה ומקסים, וגורמים למותה של הפיה הסנדקית, המתגלה כאימו של מקסים, שנאלץ לברוח. לאחר מכן, פיונה ושרק מתנשקים, ושיקוי היופי פג, מה שגורם לחמור להיות עצוב, אם כי שרק מעודד אותו באומרו כי בשבילו הוא תמיד יהיה סוס יפה תואר.
חמור מופיע יחד עם החתול במגפיים בפני קהל הממלכה, והשניים מתיידדים. לאחר מכן, דרקונית מופיעה, ומספרת לחמור כי מצב הרוח הזועף שהיה לה נבע מהיריון, ומציגה לו את ששת ילדיו הדרקונים-חמורים: פינוט, בננס, פרפיט, איקלר, קוקו ודבי.
שרק השלישי
לאחר שהמלך הרולד מת, שרק מוכתר כיורש הבא, אך מכיוון שאינו רוצה לכהן כמלך, הוא יוצא לחפש את יורשו הבא של הרולד, המתגלה כנער בגיל העשרה שמתגורר בממלכה מרוחקת ושמו ארתור. יחד עם חמור והחתול במגפיים, שרק יוצא להביאו. לאחר צאתם של שרק, חמור והחתול במגפיים לממלכה המרוחקת, מקסים חוזר, משתלט על הרחק הרחק מכאן, ומציף אותה במכשפות.
בינתיים, שרק, חמור והחתול במגפיים אינם מצליחים לשכנע את ארתור להצטרף אליהם במסעם בחזרה להרחק הרחק מכאן, כשהוא מפקפק באמינות דבריהם. בסופו של דבר, ארתור מצטרף אליהם, והם שטים בחזרה להרחק הרחק מכאן, אם כי כעבור זמן מה ספינתם מתנגשת בקרחון ומתרסקת על חוף אי בודד. הארבעה פוגשים בקוסם, וזה מחזיר אותם לממלכה, אם כי במהלך המעבר הקסום חמור והחתול במגפיים מתחלפים בגופים שלהם.
בהרחק הרחק מכאן, הארבעה מגלים כי מקסים השתלט על הממלכה, אך עוד לפני שהם מגבשים תוכנית תקיפה, ארתור עוזב, לאחר שהוא מגלה כי שרק היה הראשון לכתר, ולא הוא. בחסרנו של ארתור אלו מפסידים, נכלאים, ונשלחים להצגה בה מקסים מתכנן להרוג אותם.
רגע לפני שמקסים תוקע את חרבו בגופו של שרק, ארתור מופיע, ולאחר קרב קצר, הוא מביס את מקסים, וחובש את כתר המלכות. הקהל מריע, וחמור והחתול במגפיים עולים לשיר, כשהגופים שלהם עדיין מוחלפים. בסופו של דבר, הקוסם מופיע, ומחזיר כל אחד לגופו.
שרק לנצח
במליאת שנה להולדת ילדיהם של שרק ופיונה, פרגוס, פרקל ופלישיה, חמור, דרקונית וילדיהם מתלויים אליהם לחגיגת יום הולדת בהרחק הרחק מכאן. בעת הדלקת נרות העוגה, ילדיו של חמור הורסים את העוגה וגורמים לבלגן גדול, שמעצבן את שרק. שרק העצבני פונה לעוץ לי גוץ לי, שמעניק לו חיים במציאות חלופית, שבה הוא לא הכיר את חמור ולא נישא לפיונה.
במציאות החלופית, שרק נאסר, ונשלח בכרכרה לכלא. שרק מגלה כי המוביל את הכרכרה הוא חמור, ושרק משכנע אותו לעזור לו לברוח. לאחר שהשניים בורחים, חמור מפקפק באמינותו של שרק, אך לאחר ששרק בוכה על אובדן חייו הקודמים, חמור מופתע מכך שמפלצת בוכה, ומתחיל להתיידד עם שרק. חמור מתגלה כבעל אינטליגנציה גבוהה, והוא אף מוביל את תקיפת ממלכתו של עוץ לי גוץ לי, ועוזר לשרק לגלות כיצד אפשר להפר את הסכם המציאות החלופית שעליו הוא חתם.
כאשר המצב חוזר לקדמותו, שרק אומר לחמור כי הוא מהאנשים החשובים לו בחייו, ומחדש את יום ההולדת של ילדיו.
כיכר הכנסייה
כיכר הכנסייה (באנגלית: Church Square ובאפריקאנס: Kerkplein) אשר במקור נודעה בתור כיכר השוק (באנגלית: Market Square ובאפריקאנס: Marktplein) היא הכיכר הראשית של המרכז ההיסטורי של העיר פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה. המבנים סביב הכיכר נבנו ברובם בשלהי המאה ה-19, והכיכר עצמה היוותה למעשה במשך כעשרות שנים את מרכזה הכלכלי והפוליטי של הרפובליקה הדרום-אפריקאית.
המבנה הבולט ביותר סביב הכיכר הוא משכן מועצת העם, אשר היה בניין הפרלמנט והממשלה של הרפובליקה הדרום-אפריקאית. המבנה החל להיבנות בשנת 1888 ונחנך כעבור שנים אחדות. כעשור לאחר מכן, בשנת 1897, החלה הבנייה של ארמון הצדק, אשר נועד לשמש בתור בית המשפט העליון של הרפובליקה. במשך השנים נבנו סביב הכיכר בנקים חשובים שונים ומבני ציבור נוספים. החל משנת 1956, מעטר את מרכז הכיכר פסלו של מנהיגה הבולט ביותר של הרפובליקה הדרום-אפריקאית, פול קרוגר.
קרמילה (סדרת אינטרנט)
קרמילה היא סדרת רשת קנדית, המהווה עיבוד מודרני של הנובלה הגותית בעלת אותו השם מאת הסופר האירי ג'. שרידן לה פאנו, שפורסמה ב-1871. הסדרה התחילה את שידוריה ב-19 באוגוסט 2014, בערוץ היוטיוב של המגזין הקנדי 'ורבגירל' (שמיתג את עצמו מחדש כ-"KindaTV" בינואר 2016), והיא מופקת על ידי המותג U של קוטקס. הסדרה מתרחשת באוניברסיטת סיילס הבדיונית שבשטיריה, אוסטריה, ומסופרת באמצעות ולוגים (בלוג וידאו, vlog) מנקודת המבט של לורה, סטודנטית שנה א', שמתמודדת עם ההעלמות הפתאומית של שותפתה לחדר, כאשר מוקצת לה שותפה חדשה ומסתורית בשם קרמילה.
הסדרה היא חוויית מדיה דיגיטלית מרובת פלטפורמות, עם אמצעי תקשורת רבים באתרי מדיה חברתית, בהם המעריצים יכולים לעקוב אחרי הדמויות כשהן לא על המסך. עם מעל ל-10 מיליון צפיות, העונה הראשונה כוללת 36 פרקים שאורכם בין 3 ל-7 דקות, וכמו כן פרק מיוחד לחג המולד. ב-9 בדצמבר 2014, הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה לאוויר ב-2 ביוני 2015, וגם היא כללה 36 פרקים. עונה מקוצרת בעלת 12 פרקים בשם "Season Zero" עלתה ב-22 באוקטובר 2015 והסתיימה ב-24 באוקטובר 2015. נכון לינואר 2016, קרמילה נצפתה מעל ל-35 מיליון פעמים באתר יוטיוב ולה יותר מ-150,000 מעריצים מסביב לעולם. העונה השלישית והאחרונה עלתה ליוטיוב ב-15 בספטמבר 2016.
סרט המבוסס על סדרת הרשת, בהפקת החברה הקנדית שפטסברי, יצא בסתיו 2017.
הסדרה קיבלה שבחים על צוות השחקנים הנשי ברובו ועל הייצוג הנרחב של דמויות להט"ביות.
עונה ראשונה
הסדרה מוצגת כבלוג וידאו, ולוג, המשודר על ידי לורה הוליס, סטודנטית לעיתונאות בשנתה הראשונה באוניברסיטה הבדיונית סיילס שבאוסטריה. הולוג משודר מחדר המעונות של לורה. השותפה לחדר של לורה, בטי, נעלמת בפתאומיות, וביום שלמחרת מוקצת לה שותפה חדשה - קרמילה קרנשטיין שאותה היא מכנה "מהורהרת". לורה לוקחת על עצמה לחקור את התעלומה, ומגלה שבאוניברסיטה קיימת היסטוריה של העלמות של בנות. עם התקדמות העונה, קרמילה נחשפת כערפדית שתחת פיקודה של אמה - דיקנית הסטודנטים באוניברסיטה - נאלצת לספק לה קורבנות זה מאות שנים. העונה עוקבת אחרי החקירה של לורה ומערכת היחסים שלה עם קרמילה הופכת מעוינת לרומנטית במהלך הסדרה. בסוף העונה, קרמילה, שהופכת לחתול שחור, נלחמת באמה הערפדית - דיקנית הסטודנטים באוניברסיטה - ומצילה את לורה ואת חבריה.
סיפור בין העונות
בין סוף העונה הראשונה ולפני השנייה, אלן סימפסון, אחד מיוצרי הסדרה, פרסם תוכן נוסף. משתמשי הדמויות באתר טוויטר הוסיפו לספר את מפגשיהם עם סכנות על-טבעיות בעודן מנסות לברוח מהקמפוס.
עונה שנייה
העונה השנייה מתחילה עם חזרתן של הדמויות לאוניברסיטת סיילס. העונה מציגה תפאורה חדשה: לורה משדרת את הולוג ממגוריה הקודמים של הדיקנית באוניברסיטה. לורה מחליטה לחקור את הרצח של מספר מחברי צוות העיתון. התחרשויות מוזרות אחרות בשטח המכללה מושכות את תשומת לבה של אחותה של קרמילה–ערפדית רבת כוח–וחברת הנאמנים של סיילס.
מבין הדמויות החדשות:
תוכן נוסף
במקביל לשידור העונה השלישית, שודרו עשרה פודקאסטים מאת מל וקירש שבעקבות אירועי העונה השנייה, נלכדו במכרה על ידי הדיקנית.
עונה מספר אפס
כרונולוגית, עונה אפס ממוקמת בין העונה השנייה לשלישית. היא בת 12 פרקים. בעוד קרמילה ולורה כלואות בספרייה, הן צופות בקלטות VHS. הקלטות מתעדות אינטראקציות בין קרמילה, פרי ומל המתרחשות קודם לתחילת העונה הראשונה, בנובמבר 2012. הן לכודות בחדר חקירות דמוי צינוק באוניברסיטת סיילס בו מאוחסנים מותגים של קוטקס לצד כלי עינוי היסטוריים. פרי מנסה לחלץ אותן על ידי לחשים וריטואלים שונים, ללא הצלחה. לבסוף, הדיקנית מכשפת את הנשים: היא מורה על מל לחתור להיות מנהיגה ב"אגודה הקיץ", היא מייחלת לקרמילה שתפגוש אישה, בת זוג שתאתגר אותה ועל פרי היא מצווה להצטרף אליה, לזכות בכוח רב ולעצב את העולם כרצונן. כך הן משתחררות מן הצינוק, ודברי הדיקנית מהווים רמז מטרים והסבר למאורעות העתידיים בסדרה. בסוף קלטת הווידאו, לורה נצפית מבקרת בצינוק כחלק מהסיור שלה באוניברסיטת סיילס, מתלהבת מהכלים בו וטוענת שהאוניברסיטה הזו תהיה מדהימה.
באה פידלר
באה פידלר (בגרמנית: Bea Fiedler; נולדה ב-28 ביוני 1957) היא שחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה
פידלר נולדה בנורדריין-וסטפאליה, ב-1977 הייתה נערת השער של פלייבוי גרמניה.
היא הופיעה במספר סרטים במדינתה. בישראל התפרסמה כאשר שיחקה בשלושה סרטים ב"סדרת אסקימו לימון": היא גילמה את אווה בסרט ספיחס. אווה אשת השיכור בתחילת הסרט. כמו כן גילמה סייעת לרופא שיניים בסרט "רומן זעיר", ורוזנת בסרט "הרימו עוגן".
בין היתר, שיחקה בסרט אמריקאי המתבסס על פורמט סדרת "אסקימו לימון", הנקרא "Hot Chili".
בשנות ה-80 טענה פידלר כי אביו הביולוגי של בנה הוא אלבר השני, נסיך מונקו. היא אף הגישה תביעת אבהות, אך לאחר שבוצעה בדיקת רקמות, הדבר התברר כלא נכון.
פלורנס (אריזונה)
היסטוריה
האזור היה מאוכלס על ידי האינדיאנים בני תרבות הוהוקם. לפני הקמת העיר חילה הייתה הגבול בין ארצות הברית לבין מקסיקו. בשנת 1853 בעקבות רכישת גדסדן הגבול התרחק דרומה.
בשנת 1866 לאזור הגיע לוי רגלס, משתתף מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא רכש שטחים באזור ופעל להקמת היישוב החדש. ככל הנראה העיר נקראה על שמה של ביתו של מושל האזור, אך קיימת סברה שהיא נקראה על שם של עיר פירנצה שבאיטליה. בתמיכת המושל ביישוב הוקם משרד דואר. כאשר הוקם מחוז חדש, העיר הפכה למקום מושבו של השלטון המקומי. בשנת 1875 באזור התגלו מרבצי כסף וזה תרם לפיתוח האזור.
בשנת 1870 באזור הוקם יישוב חדש בשם "אדמסוויל". בתחילת המאה ה-20 נחר חילה יצאה מגדותיו ועיירה קטנה נהרסה. כל התושבים עברו לפלורנס.
בעיר ממוקמת באזור אקלים צחיח בחלק הדרומי של מדבר סונורה.
בעיר ממוקמות מספר מתקני כלא השייכים למדינה ומתקנים פרטיים. בסך הכול במתקנים אלו מוחזקים עשרות אלפי אסירים. ביניהם גם אסירים מסוכנים נידונים לתקופות מאסר ארוכות ולמוות. בין האסירים המפורסמים נמנה דאגלס גרצלר. במהלך מלחמת העולם השנייה דרומית לעיר הוקם מחנה שבויים שהיה יכול לאכלס 6000 שבויים גרמנים ואיטלקים. בקרבת מקום הוקם מחנה ליפנים אזרחי ארצות הברית שנאסרו לאחר תחילת המלחמה.
בשנת 1995 בקרבת העיר הוקם מנזר אורתודוקסי בו שוכנים נזירים ממוצא יווני.
זליק אקסלרוד
זֶליק אקסלרוד (ביידיש: זעליק אַקסעלראָד; 1904) – 1941) היה משורר יידי. אחיו של הצייר המפורסם מאיר אקסלרוד.
ביוגרפיה
זליק אקסלרוד נולד בעיירה מולודצ'נו רוסיה (כיום חלק מבלארוס). כשהיה בן 11 גורשה משפחתו מהעיר על ידי הצבא הרוסי בזמן מלחמת העולם הראשונה, והגיעה לטמבוב.
אקסלרוד החל לפרסם את חיבוריו בבשנות ה-20. בשנים 1922–1925 הוא למד במכון לספרות ואמנות במוסקבה, ולאחר סיום לימודיו השתקע בעיר מינסק, שם התגוררה משפחתו. הוא עבד בכתב העת היידי "שטערן" – תחילה כמזכיר ומאוחר יותר בתור עורך. יחד עם איזי חריק היה יושב ראש אגף הסופרים היהודים באגודת הסופרים הבלארוסית.
ב-1937 מונה לעורך הראשי של "שטערן", והיה האחרון שנשא בתפקיד זה לפני סגירתו.
ב-1939 הוא נסע לביאליסטוק כדי לסייע לסופרי יידיש שברחו מפולין, שם פגש את פֶּרל ווייסנברג, בתו של יצחק מאיר וייסנברג, והם נישאו.
במאי 1941 נעצר אקסלרוד על ידי השלטונות הסובייטיים יחד עם אלי קגן והירש בריוזקין. הוא הוצא להורג במינסק זמן קצר לאחר מכן.
רחוב פול קרוגר
רחוב פול קרוגר (באנגלית: Paul Kruger Street ובאפריקאנס: Paul Krugerstraat) הוא הרחוב הראשי של פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה. הוא קרוי על שמו של פול קרוגר.
במרכז הרחוב עומדת כיכר הכנסייה, אשר מהווה את המרכז ההיסטורי של העיר אשר שימש בשלהי המאה ה-19 כמרכז הפוליטי והכלכלי של הרפובליקה הדרום-אפריקאית. עם הקמת איחוד דרום אפריקה בשנת 1910, נקבע מושב הממשלה של המדינה החדשה בפרטוריה, ובשנים הבאות נבנו לאורך רחוב פול קרוגר מצפון ומדרום לכיכר הכנסייה שורה של משדרי ממשלה. במקביל בתי עסק רבים רכשו לעצמם אחיזה סביב הרחוב, והמקום ידע גם את הקמתם של מוסדות פיננסיים שונים ומבני ציבור נוספים. את הקצה הצפוני של הרחוב חותמת תחנת רכבת בינעירונית ולצד הקצה הדרומי שוכנת תחנת רכבת עירונית. אתרים בולטים לאורך הרחוב מלבד כיכר הכנסייה והמבנים הבולטים שסביבה, הם בנייני משרדי הממשלה השונים, הגנים הזואולוגיים הלאומיים, כיכר פרטוריוס ופארק החופש.
בוב איינשטיין
סטיוארט רוברט "בוב" איינשטיין (באנגלית: Stewart Robert "Bob" Einstein; 20 בנובמבר 1942 – 2 בינואר 2019) היה שחקן, תסריטאי וקומיקאי יהודי אמריקאי. זוכה שני פרסי אמי.
ביוגרפיה
נולד בלוס אנג'לס לשחקנית תלמה לידס ולקומיקאי ואיש הרדיו הארי איינשטיין ולו שני אחים, בהם השחקן והקומיקאי אלברט ברוקס. הוריו יהודים ממוצא אשכנזי.
איינשטיין למד באוניברסיטת צ'אפמן והיה חלק מנבחרת הכדורסל של הקולג'.
בינואר 2019 נפטר איינשטיין כתוצאה ממחלת הסרטן, זמן קצר לאחר שהתגלתה אצלו המחלה. הוא היה נשוי לרוברטה והתגורר באינדיאן וולס שבקליפורניה.
קריירה
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בסוכנות פרסום כתסריטאי ובמאי פרסומות. איינשטיין החל לכתוב לתוכנית The Smothers Brothers Comedy Hour בשנים 1968–1969. בתוכנית גם גילם את הדמות Officer Judy.
סופר דייב
בשנת 1972 הופיע לראשונה בדמות "סופר דייב אובורן" בתוכנית the John Byner Comedy Hour. לאורך השנים הופיע איינשטיין בדמות זו שיצר,של פעלולן שנפצע לעיתים קרובות במהלך ביצוע פעלוליו. בשנות ה-80 הופיע עם הדמות בתוכנית Bizarre שהוגשה אף היא על ידי ג'ון ביינר.
בדמות סופר דייב הופיע לעיתים תכופות בתוכנית הלייט נייט של דייוויד לטרמן. בשנים 1987–1991 הגיש את תוכנית הבידור Super Dave בדמותו. התוכנית שודרה בקנדה ובארצות הברית. בשנת 1992 שודרה בארצות הברית סדרת האנימציה Super Dave: Daredevil for Hire לה נתן איינשטיין את קולו. קומדיה קולנועית בכיכובו של איינשטיין The Extreme Adventures of Super Dave עלתה על המסכים בשנת 2000.
תפקידים אחרים
איינשטיין גילם במשך שש עונות את דמותו של מרטי פנקהאוזר בסדרה "תרגיע" שיצר לארי דייוויד ואת "לארי מידלמן" בעונה השלישית של הסדרה "משפחה בהפרעה". כן השתתף בסדרת הבובות "שיחות מלוכלכות".
בשנת 2007 שיחק בסרט "אושן 13" בתפקיד משני, ובעונה השנייה של סדנה לעצבים בתפקיד שכנו העצבני של צ'רלי גודסון (צ'רלי שין). איינשטיין הופיע פעמים בסדרת הרשת של ג'רי סיינפלד "קומיקאים במכוניות שותים קפה":בעונה הראשונה (2012) ובעונה השביעית (2017).
סיודד אוברגון
סיודד אוברגון (בספרדית: Ciudad Obregón) היא בירת המועצה האזורית קחמה במדינת סונורה במקסיקו. בעיר מתגוררים 298,625 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר השנייה מבחינת גודל אוכלוסייתה בסונורה, אחרי הבירה ארמוסיו.
היסטוריה
ב-1906 נסללה באזור מסילת רכבת והוחלט לבנות חנה שלה באזור בו נמצאת העיר של היום. הוחלט לקרוא לחתנה "קחמה" על שם קחמה שהיה מנהיג שבט היקי (Yaqui) המקומי במאה ה-19. תוך זמן קצר החלה להתפתח התיישבות סביב התחנה שנקראה גם היא קחמה.
ב-1924 הפסיד נשיא מקסיקו המכהן אלווארו אוברגון בבחירות לכהונה נוספת. בעקבות כך הוא חזר לסונורה מולדתו והחל להשקיע בפיתוח הערים קחמה ונבוחואה. פעולותיו של אוברגון תרמו לפיתוחה של קחמה וחשיבותה עלתה. ב-1927 היא הפכה לבירת המועצה האזורית במקום קוקוריט. ב-28 ביולי 1928 שונה שמה לסיודד אוברגון (מילולית: "קריית אוברגון") כהוקרה לאוברגון שנרצח עשרה ימים קודם לכן.
כלכלה
כלכלת העיר מסתמכת על חקלאות, תעשייה, מחסר, גידול מקנה ותיירות.
חינוך
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם המכון הטכנולוגי של סונורה.
תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי סיודד אוברגון, הנמצא במרחק של 15 קילומטרים דרום-מזרחית למרכז העיר.
אי-שרדות אולסטארס
אי-שרדות אולסטארס (באנגלית: Total Drama All-Stars) היא סדרת אנימציה קנדית המהווה המשך לסדרות אי-שרדות, אי-שרדות אקשן, אי-שרדות מסביב לעולם ואי-שרדות הנקמה של האי. הסדרה מתרחשת במחנה וואוואנקוואה, לאחר שהאי נוקה מהפסולת הרדיואקטיבית. בסוף העונה האי טבע כי החרב שהמתמודדים היו צריכים להוציא הייתה תקועה על צינור המים של האי וכשהוציאו אותה היה שיטפון והאי נהרס וטבע. רוב מתמודדי העונה עפו לשמש בתוך בלונים בגמר ובסוף הוצלו על ידי לינדזי שפוצצה את הבלון בעזרת הנעליים שלה ופוצצה גם את שאר הבלונים.
דמויות
מתחרים
מקרא צבעים: טבלת הדחות:
האוגרים הגיבורים
במקור כריס רצה לקרוא להם "היפו הגיבורים", אבל החליט על אוגרים לבקשתם של המתמודדים.
הנשרים הפושעים
המתמודדים המקוריים שנמצאים בקבוצת הנשרים הפושעים הם: הת'ר, דנקן, לייטנינג, ג'ו, סקוט, גוון ואלחנדרו.
סרטונים נוספים
בקנדה יצאו סרטונים נוספים שמראים לאן הגיעו המתמודדים אחרי שטיפת הבושה. המקומות היו מקומות שביקרו בהם ב"אי-שרדות מסביב לעולם" כמו מצרים, פריז והיוקון ואזור 51.
תאוריות מעריצים על העונה
בעונה זו היו תאוריות מעריצים רבות ואחת מהן הייתה שבשטיפת הבושה של ג'ו, אחרי שהיא פוגשת בחיפושיות, אז מסתבר שהיא הייתה בביוב כלשהו אז המצלמה עולה למעלה, ושם יש רגליים של אנשים שהולכים. התאוריה הייתה שהרגליים האלה היו של ברידג'ט, של בילי (אחד המתמחים לשעבר של כריס) ושל נואה. עוד תאוריה הייתה איך הילד של לארי שנראה כמו כריס נולד.
שכבת הרשת
במודלים של רשתות תקשורת, שכבת הרשת היא השכבה המטפלת במיפוי לוגי של הרשת והעברת נתונים על פי מיפוי זה.
ניקולאוס היילמן
תחילת דרכו
היילמן נולד ב-20 באפריל 1903 בעיר שליקטרן שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. ב-1 באפריל 1925 הוא התגייס למשטרה, וב-1932 הועלה לדרגת לויטננט. הוא שימש כמפקד מחלקה וכמדריך טקטיקות, עד שבמאי 1939 הצטרף לפלוגות המערכתיות של האס אס (ארגון שקדם לוואפן אס אס). מספר החבר שלו באס אס היה 327324. הוא קיבל דרגת האופטשטורמפירר והוצב בעתודה.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 סופח היילמן לרגימנט הרובאים-משטרה ה-3, שהיה חלק מדיוויזיית האס אס הרביעית, ובשנת 1940 לחם עמו במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. על חלקו במערכה הוענק לו צלב הברזל דרגה שנייה. לאחר המלחמה שרת כחלק מכוח הכיבוש בצרפת. ב-20 באפריל 1941 קודם לדרגת שטורמבאנפיהרר, ובספטמבר הוענק לו צלב הברזל דרגה ראשונה. בתחילת 1942 קודם לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר, וב-3 באוגוסט של אותה שנה קיבל את הצלב הגרמני בזהב. הוא פיקד לזמן מה על רגימנט הרובאים-משטרה ה-1, עד שב-21 ביוני 1943 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר, ומונה לראש מטה קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי. באוקטובר של אותה שנה, הועבר יחד עם כל מטה הקורפוס אל קורפוס האס אס השישי. הוא נשאר בתפקיד זה עד 17 בפברואר 1944 עת הועלה לדרגת אוברפיהרר ומונה למפקד דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-15 ("הלטבית"). הוא לחם עם הדיוויזיה בחזית המזרחית כחלק מקורפוס האס אס השישי, וב-20 ביולי של אותה שנה הועבר לפקד על קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי. הקורפוס לחם בקרבות בפולין כנגד הצבא האדום במסגרת הארמייה התשיעית, והיילמן פיקד עליו גם בתחילת מרד ורשה. ב-23 באוגוסט 1944 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ולאחר מכן סייע בהקמת הלגיון הוולוני. ב-30 בינואר 1945 נתקל הרכב שבו נסע במארב סובייטי באזור אלטדאם (כיום דאביי, פולין). הנהג הצליח להימלט אך היילמן נהרג. במותו הוא היה בן 41. לאחר מותו הועלה לדרגת בריגדפיהרר.
לשחרר את ווילי
לשחרר את ווילי (באנגלית: Free Willy) הוא סרט דרמה משפחתי משנת 1993 בבימויו של סיימון וינסר. בסרט מככב קטלן בשם קייקו לצד שחקנים אנושיים.
עלילה
חבורת ילדי רחוב מתפרעת בפארק סקייטפארק ברנסייד ובפארק ימי שם מציירים הילדים גרפיטי. אחד הילדים ששמו ג'סי נתפס, נשלח למשפחה אומנת ומוטלת עליו המשימה לנקות את הגרפיטי. בביקוריו בפארק המים הוא יוצר קשר עם לויתן קטלן בשם ווילי ומצליח לאלף אותו. הבעלים של המקום מוכן לעשות מופע לווילי. ביום המופע הצופים במפלס התחתון של הפארק מכים במיכל המים, מה שמטריד את ווילי והוא אינו מבצע את המופע. הבעלים מחליט להרוג את ווילי באופן שייראה כתאונה ובכך להרוויח את דמי הביטוח. הדבר נודע לג'סי והוא מגייס את אביו המאמץ שעוזר לו להוביל את ווילי במשאית חזרה לים.
סוגיית שחרורו של קייקו
הקטלן שכיכב בסרט שמו קייקו, נלכד ליד חופי איסלנד בשנת 1979. הסרט עורר דיון ציבורי אצל מעריצים בעניין שחרורו.
המשכים
לסרט יצאו שני סרטי המשך, המסע הביתה (לשחרר את ווילי 2) שיצא לאקרנים בשנת 1995 ומבצע ההצלה (לשחרר את ווילי 3) שיצא לאקרנים בשנת 1997, סרט בעל שם דומה ובסיס רעיוני דומה אבל עם שחקנים אחרים בשם לשחרר את ווילי: הבריחה ממפרץ הפיראטים, הופץ ישירות ל-DVD בשנת 2010 וסדרת טלוויזיה מצוירת ששודרה בערוץ הילדים באמצע שנות ה-90.
פסקול
שיר הנושא של הסרט הוא Will You Be There של מייקל ג'קסון.
הרצל - קריאה חדשה
הרצל - קריאה חדשה הוא ספר מאת רופא השיניים ד"ר יצחק וייס העוסק בזהות היהודית של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל. הספר מבוסס על שמונה שנות עבודה, ווייס טוען בו כי הרצל היה מחובר לשורשיו היהודיים ולא מתבולל כפי שמקובל במחקר. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 2006 בצרפתית, תורגם ויצא לאור בעברית בשנת 2008, ולאנגלית בשנת 2014.
ד"ר יצחק וייס הוא רופא שיניים, יליד צרפת 1938 וניצול שואה. עלה ארצה בשנת 1972 ומתגורר מאז בירושלים. היה נשוי לאמנית איזאבל וייס.
תוכן
הספר עוסק בזהות היהודית של הרצל ובקשר שבין הרצל ליהדות. וייס טוען בספר כי דמותו והגותו של הרצל סולפה עם השנים ותווית המתבולל שהוצמדה לו רחוקה מן האמת. הוא מצטט את עמוס אילון, אחד הביוגרפים הישראלים הראשונים של המנהיג הציוני, שקבע ללא הגזמה כבר ב-1977 "שבישראל של היום, הרצל מציין לא יותר משם של רחוב". הוא מוסיף כי גם הרצל, עוד בעודו בחיים, היה מודע לכך שתוכניתו ורעיונותיו סולפו לא רק על ידי מתנגדיו אלא אפילו על ידי תומכיו. כך, קצת קודם הקונגרס הציוני הראשון בבזל (1897) הוא כותב: "התרגלתי שמעוותים אותי עד כדי כך שאני ממש מופתע כשפעם ועוד במקרה, דברי לא מסולפים". בשנת 1934, כעשר שנים לפני הכרזת המדינה, ברל כצנלסון, אחד מהוגי דעות מהנכבדים של מפלגת הפועלים, כותב גם כן כמין נבואה, ש"במציאות של היום אנו נתקלים לא פעם בסילוף דמותו של הרצל, סילוף בזדון או בחוסר ידיעה". ההיסטוריון פרופסור בן ציון נתניהו ביטא מאוחר יותר את אותו חשש.
וייס מפריך בספרו את הדעה הרווחת לפיה הרצל היה יהודי מתבולל, ומציג בספרו מחקר המבוסס על כתביו של הרצל עצמו, לפיו הרצל היה מחובר לזהות ולשורשיו היהודיים. וייס מוכיח כי מוצאו של הרצל דווקא ממשפחה יהודית בעלת הכרה יהודית איתנה וגאה. סבו היה יהודי אורתודוקסי ובן בית אצל הרב יהודה אלקלעי, אביו היה יהודי שומר מסורת ולהוריו אף היו מקומות קבועים בבית הכנסת. הוריו של הרצל עודדו את בנם בעשייתו הציונית וגם תמכו בה כספית. הרצל עצמו למד בבית ספר יהודי עד גיל 10. על פי וייס, למרות ששמו של ספרו של הרצל שעוסק בשאלה היהודית הוא "מדינת היהודים", (בגרמנית במקור Der Judenstaat) ושהפרשנות הרווחת בעברית היא המדינה של היהודים, בפועל כפי שעולה מתוכן הספר עצמו פעם אחר פעם וכן מתוך כותרת המשנה של הספר "ניסיון לפתרון מודרני לשאלה היהודית" (בגרמנית Der jüdischen Frage), הרצל עוסק במדינה היהודית.
גם בנאומו בפתיחת הקונגרס היהודי הראשון ב-19 באוגוסט 1897, הצהיר הרצל כי "הציונות היא שיבה אל היהודיות (על פי וייס - לא יהדות במובן הדתי, אלא יהודיות במובן הזהות היהודית, שאינה קשורה בהכרח לקיום מצוות ואינה עומדת בסתירה לה) עוד לפני השיבה אל ארץ-היהודים".
המיתוס השני בו עוסק הספר, הוא הטריגר של הרצל לעיסוק בשאלה היהודית. בספרו טוען וייס כי בניגוד למה שנהוג לחשוב, פרשת דרייפוס לא הייתה הטריגר להרצל לעסוק בשאלה היהודית. לטענתו, הבעיה היהודית והאנטישמיות החלה להעסיק את הרצל לפחות 13 שנה לפני שהחלה פרשת דרייפוס, וכבר ב-1882 זועזע מספרו של האידאולוג האנטישמי אויגן דירינג, "השאלה היהודית כשאלת גזע, מנהגים ותרבות". לפי וייס, הבעיה עינתה את הרצל במשך 13 שנה, עד שמצא את פתרונה וניסח אותו בספרו "מדינת היהודים". בין יתר הראיות לכך שלא פרשת דרייפוס היא שהפגישה את הרצל עם השאלה היהודית, מציין וייס את העובדה ששבועיים לפני הרשעתו של דרייפוס (כשהרצל עדיין לא חשש כלל שייתכן כי זוהי עלילה אנטישמית) סיים הרצל לכתוב את מחזהו "הגטו החדש", והעובדה שמספר חודשים קודם לכן תכנן לכתוב כתבה בעיתון על "מצבם של היהודים" בעולם.
באפילוג מספר וייס כי רגע לפני ירידת הספר לדפוס הוא גילה כי אביו, ארתור (אברהם) וייס, אמן יודאיקה שנספה באושויץ ואותו לא זכה להכיר, הוא זה שהכין בשנת 1936 לבקשת ההסתדרות הציונית, באמצעות נשות ויצו באוסטריה, את הפרוכת שעטפה את הארון בו הובאו עצמותיו של הרצל לקבורה בישראל בשנת 1949. היא הוברחה לארץ בשנת 1936, והוצגה עד לשנת 1949 בקרן היסוד. הפרוכת המעוטרת בסמלי מגן דוד, אריה יהודה ושבעה כוכבים נעלמה לאחר טקס הקבורה ולא נמצאה עד היום.
ביקורות על הספר
הספר זכה להדים רבים. משה שרף (הארכיון הציוני המרכזי) כתב כי "ד"ר וייס זורה אור על פן מסוים במרקם ההגותי והציוני של הרצל אשר לא נחקר מעולם"; פרופ' יהושע סילביו ישועה (אוניברסיטת תל אביב) כתב: "הלהט והבקיאות שיצחק וייס השקיע בספרו מעודדים הסתכלות מחודשת בדמותו ובפועלו של הרצל והערכה מחודשת של המפעל הציוני". ד"ר עמנואל נכון (אוניברסיטת תל אביב) כתב: "יצירה שרמתה גבוהה ביותר, מהווה תרומה חשובה להכרת דמותו של הרצל". יוסי אחימאיר (מכון ז'בוטינסקי) כתב שהספר הוא "מסע מרתק, חשוב, מקורי וכתוב היטב". ד"ר יוחנן מנור כתב: "הספר הוא הבהרה חשובה וחיונית של ההיסטוריה היהודית והאנושית". המשורר חיים גורי כתב: "הקריאה בספר עוררה בי פליאה והתרגשות". העיתונאית עדנה קלפר כתבה: "הקריאה מרתקת... אין ספק שממצאי ספר זה יעוררו גלים וישנו את השיח הציבורי בנושא".
בנימין נתניהו ציין את חשיבות המחקר שביצע וייס, בנאומו בכנסת לציון "יום הרצל" בשנת 2009: "השנה אני מבקש להאיר צד בדמותו של הרצל, שאיננו מוכר בציבור. ולא רק שאיננו מוכר בציבור, הוא לדעתי ידוע בהיפוך מן המציאות. ההנחה הרווחת בציבור שהרצל בא ממשפחה מתבוללת ובמידה רבה בעצמו היה יהודי, אם לא מתבולל, בדרך להתבוללות, ושהוא התנער מהמהלך הזה וכך גילה את הציונות. אני עצמי הייתי שבוי בקונספציה הזאת, עד שקראתי את ספרו של יצחק וייס, שהתפרסם לאחרונה - "הרצל - קריאה חדשה". מה שמתברר הוא שההפך הגמור הוא הנכון, שהרצל בא ממשפחה יהודית, חלק ממשפחתו היו בכלל חובבי ציון, אביו היה יהודי משכיל אמנם, בעל דעות חופשיות, אבל הוא מעולם לא עזב את המסורת. הוא היה הולך לבית-הכנסת. כשעברו לעיר הגדולה הוא קנה מקומות בבית-הכנסת לחגים ובנו היה הולך איתו...והרצל, כנער, כתב נגד דיורינג והסביר את גדולתו של העם היהודי ואמר איזה עם כביר זה שהיה יכול לעמוד בסערות הזמן ולשרוד, זה מראה את כוחו של העם היהודי. זה הרצל המתבולל והמתנתק מהיהדות, כביכול".
אמת (סרט)
אמת (באנגלית: Truth) הוא סרט קולנוע אמריקאי ביוגרפי משנת 2015 בבימויו של ג'יימס ואנדרבילט ובכיכובם של רוברט רדפורד וקייט בלאנשט. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-12 בספטמבר 2015.
עלילה
בחודשים שקדמו לבחירות לנשיאות ארה״ב בשנת 2004, מארי מייפס, מפיקת תוכנית התחקירים ״60 דקות״ של רשת CBS וצוותה, חיפשו ראיות לטענה לפיה נשיא ארה״ב דאז, ג׳ורג׳ ווקר בוש, קיבל יחס מועדף בשירות הצבאי שלו במשמר הלאומי בתקופת מלחמת וייטנאם. מייפס וצוות התוכנית איתר אדם בשם ביל בורקט, אשר טען שהוא מחזיק בידיו ראיות מוצקות בדמות טפסים ומזכרים פנימיים, המעידים על כך שבוש אכן קיבל יחס מועדף. מייפס הפיקה תחקיר בהתבסס על החומרים שקיבלה מבורקט, כאשר העיתונאי דן ראד׳ר שידר את התחקיר.
לאחר שידור התוכנית, החלו מייפס, ראד׳ר וצוות 60 דקות להישאל על האותנטיות של המסמכים ששודרו בתוכנית, כאשר חלק מן הצופים טענו שהמסמכים מזויפים. המחלוקת הלכה וגברה כאשר גופי תקשורת נוספים עסקו בסיפור, והחלו להעלות ספקות באשר לאמיתות המסמכים. מאפיינים מסוימים של המזכרים אשר הופיעו בתוכנית, העלו טענה שהמסמכים זויפו תוך שימוש במעבד התמלילים מיקרוסופט וורד, ואין אפשרות שמדובר במסמכים אותנטיים, שהוכנו במכונת כתיבה מן הסוג בו נעשה שימוש בשנות ה-70 המוקדמות. בהמשך, הודה בורקט כי שיקר בנוגע להשגתם של המסמכים.
לאחר השערורייה, מייפס, ראד׳ר, וצוות התוכנית הואשמו בכך שהאג׳נדה הליברלית של מייפס גרמה להם לשדר את התחקיר. הצוות נאלץ להשתתף בוועדת בדיקה פנימית של רשת CBS, שקמה על מנת לבדוק האם השקפה פוליטית גרמה להטיה בשיקול הדעת של מייפס והצוות. צוות התוכנית פוטר לאחר השימוע בוועדה; דן ראד׳ר הודיע על פרישתו משידור לאחר מכן. מייפס השמיעה בפני הוועדה את טענותיה ועמדה על אמיתות התחקיר. עם זאת, היא פוטרה לאחר השימוע. דן ראד׳ר שידר בפעם האחרונה את התוכנית, וציין את האומץ של הצוות בהתמודדות עם הזמנים הקשים.
הסרט הופק בעלות של 9.6 מיליון דולר, אולם מכירות הכרטיסים הגיעו לכדי 5.4 מיליון דולר בלבד.
הגל (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אמזון אקו
Amazon Echo (ידוע גם בקיצור Echo וכן בשם Alexa) הוא מותג רמקולים חכמים שמפותח על ידי חברת אמזון. מכשירי Echo כוללים בתוכם סייענית קולית וירטואלית בשם אמזון אלכסה, שמגיבה לקול המשתמשים כשהם קוראים בשמה. התכונות המרכזיות של המכשירים בקו אמזון אקו כוללים אינטראקציות קוליות, ניגון מוזיקה, תזכורות קוליות, השמעת הסכתים (פודקאסטים) וספרים קוליים ועדכון המשתמשים במידע בזמן אמת כמו מזג אוויר ומצב התנועה. כמו כן ניתן להשתמש במכשירים אלו כבסיס למערכת בית חכם ולהפעלת מכשירים חכמים.
הדור הראשון של המוצר הראשון בסדרת אמזון אקו הושק בתחילה לחברי מועדון אמזון פריים בארצות הברית אך ב-23 ביוני 2015 הפך המוצר לזמין לכלל הציבור.
היסטוריה
מאז יציאת המוצר הראשון לשוק, הוציאה אמזון מספר רב של מכשירים נוספים תחת קו מוצרים זה.
סקירה כללית
במצב ברירת מחדל, המכשיר מאזין כל העת לסביבה וממתין לשמיעת המילה שמעירה אותו, אשר היא לרוב "אלכסה". למשתמש ניתנת האפשרות לכבות את המיקרופונים על ידי לחיצה על כפתור ה-Mute.
מכשירי אקו דורשים חיבור רשת כדי לעבוד, מאחר שיכולת הזיהוי והעיבוד הקולי מבוססת על שירותי האינטרנט של אמזון. עוד נדרש חשבון אמזון ובלעדיו לא ניתן להפעיל את המכשיר.
שירותים
מכשירי אקו מציעים עדכוני מזג אוויר וחדשות ממגוון מקורות שתומכים, וכן להזרים מוזיקה משירותי מוזיקה שונים. מעבר לכך המכשיר יכול להשמיע שעונים מעוררים, טיימרים, רשימות קניות ולקרוא ערכי ויקיפדיה. הוא גם יכול לגשת ליומן של המשתמש ולקרוא עבורו את האירועים המתוכננים עבורו.
נוסף על כך, קיימת האפשרות להוריד "כישורים" למכשיר דרך Alexa Skills Kit. אלו אפליקציות צד-שלישי שמרחיבות את יכולות המכשיר. כך ניתן להוריד כישורים שמאפשרים להזמין מונית, להזמין פיצה או להשמיע רדיו. כמו כן ישנם כישורים המאפשרים למכשיר לשחק עם המשתמש, כמו משחקי טריוויה.
שירות קולי
השירות הקולי של אמזון (AVS) מאפשר למפתחים לחבר מכשירים נוספים שלהם מיקרופון ורמקול. השירות מאפשר זיהוי דיבור וקליטת הוראות.
עדכוני תוכנה
בדומה לכל המכשירים המריצים את אלכסה, גם במקרה של אמזון אקו השימושיות שלהם משתפרת מעת לעת עם עדכוני תוכנה שמוציאה אמזון. גרסות חדשות מגיעות למכשירים באופן מתגלגל, כך שיכולים לעבור כמה ימים עד שיתקבל עדכון תוכנה במכשיר מסוים. מאחר שחלק גדול מהיכולות של אלכסה נמצא בענן, ניתן לבצע שיפורים משמעותיים ללא עדכון גרסה אצל משתמשי הקצה. לדוגמה, באפריל 2015 נוספה האפשרות לקרוא תוצאות ספורט חיות ללא צורך בעדכון תוכנה.
בית חכם
מכשירי אמזון אקו יכולים להתחבר למכשירי בית חכם תומכים. תרמוסטטים, מנורות, שקעים, מכשירי אדים, דלתות ומנעולים, מצלמות, טלוויזיות, מיקרוגלים ועוד, יכולים להתחבר לאמזון אקו ולהישלט על ידי מכשיר אחד המרכז הכל. המשתמש יכול להיעזר באלכסה כדי להפעיל מכשירים מסוימים או לכבותם או לשנות את אופן פעולתם. לדוגמה, המשתמש יכול להורות לאלכסה להפעיל את המיקרוגל למשך שלוש דקות. עוד אפשר ליצור "שגרות" (Routines). לדוגמה, להורות למנורה מסוימת להידלק שלוש פעמים בשבוע בשעה 18:00.
פגיעה בפרטיות
קיימים חששות באשר לפגיעה בפרטיות המשתמשים בשל הגישה של מכשירי אקו לשיחות פרטיות בבית או לאירועים לא-מילוליים אחרים שיכולים לאפשר למכשיר לזהות מי נמצא בבית על סמך קולות כמו צעדים או תוכניות רדיו/טלוויזיה. אמזון הגיבה לטענות אלו בהסבר כי מכשירי אקו מקליטים את הנאמר רק כאשר "מילת ההתעוררות" מזוהה, אם כי המכשיר יכול לשלוח הקלטות בכל עת.
מכשירי אקו משתמשים בין היתר גם במיקום המשתמש, כדי שאמזון ואפליקציות צד שלישי יוכלו להציג שירותים מבוססי מיקום וכן כדי להפעיל שירותים כמו אפליקציית המפות, Find Your Device ואחרים. לדוגמה, המכשיר יכול לענות למשתמש כשהוא שואל על מסעדות סמוכות. אמזון אוספת את המידע הזה בהתאם למדיניות הפרטיות שלה.
אקו כראיה פלילית
במהלך חקירת מקרה הרצח של ויקטור קולינס ב-22 בנובמבר 2015 בביתו של ג'יימס אנדרו בייטס בבונטוויל, ארקנסו, טענה המשטרה שהמידע המאוחסן במכשיר האקו הוא ראיה, אולם באמזון סירבו לאפשר גישה למידע. ויכוח זה נפתר לאחר שבייטס שחרר את המידע במכשיר.
מגבלות
מכשירי אקו מאפשרים למשתמשים לרכוש מוצרים, אם כי ישנן קטגוריות בהן זה לא מתאפשר כמו ביגוד, נעליים, תכשיטים ושעונים.
Echo
הדור הראשון של רמקול אקו בגודל 9.25 אינץ' הוצג ב-6 בנובמבר 2014. על המכשיר היו שני כפתורים: כפתור פעולה להגדרת משתמשים חדשים וכפתור השתקה להפסקת ההקלטה על ידי המיקרופונים.
Echo Dot
במרץ 2016 חשפה אמזון את ה-Echo Dot הראשון בגודל של כדור הוקי קרח, שנועד להיות מחובר לרמקולים חיצוניים או לשימוש כחלופה לאקו הגדול יותר. מעבר לכך, למכשיר פונקציונליות זהות לאקו המקורי. כמו כן, בניגוד לאקו המקורי, ניתן לחבר למכשיר סוללה חיצונית וכך לחסוך את החיבור לחשמל.
מאז יציאת המכשיר המקורי פורסמו עוד שלושה דורות של המכשיר, וכן ה-Echo Dot With Clock, מכשיר דומה ל-Echo Dot שלו תאורה ברמקולים המאפשרת לו להציג את השעה.
Amazon Tap
Amazon Tap הוא גרסה מוקטנת של האקו המקורי ויכול לעשות את כל מה שהרמקול המקורי עושה. עם זאת, הוא מופעל על ידי סוללה, מה שמאפשר למשתמש למקמו בכל מקום. עם זאת, בניגוד למכשירים אחרים, על המשתמש ללחוץ על כפתור ההקלטה כדי לדבר למכשיר. בעיה זו נפתרה עם עדכון תוכנה בפברואר 2017 שנתן למשתמש את האפשרות לומר את מילת ההתעוררות בלבד כדי להעיר את המכשיר. ייצור מכשיר זה הופסק על ידי אמזון.
Echo Look
באפריל 2017 הוצג ה-Echo Look כמצלמה ובה אלכסה מובנית. המכשיר יכול לצלם ולהקליט, לספק המלצות מבוססות בינה מלאכותית ולהשתמש בכל התכונות שמציעים יתר מכשירי ה-Echo. הוא מציע צילום סרטוני 360 מעלות ועצות אופנה על סמך בינה מלאכותית. בנוסף, הוא עוזר למשתמשים לדרג את התלבושות שלהם.
Echo Show
במאי 2017 הציגה אמזון את ה-Echo Show שמציע מסך LCD בגודל 7 אינץ'. המכשיר יכול לשמש להצגת מדיה, עריכת שיחות וידאו (ממוקמת בו מצלמת 5 מגה פיקסל) וכן שימושים אחרים. הדור השני של המוצר הוצג ב-20 בספטמבר 2018.
Echo Spot
אמזון הציגה את מכשיר ה-Echo Spot ב-27 בספטמבר 2017, מכשיר בעל צורה מעוגלת ובעל היכולות של ה-Echo Show. למכשיר מסך מעוגל בגודל 2.5 אינץ' ומצלמה. באוקטובר 2019 הפסיקה אמזון את מכירת המכשיר.
Echo Plus
ה-Echo Plus של אמזון הוצג ב-27 בספטמבר 2017. הוא חולק קווי דמיון עם רמקול האקו הראשון, אך משמש בעיקר כרכז בית חכם. הוא משלב בתוכו מיקרופונים וביטול רעשים. בספטמבר 2018 הוצג הדור השני של Echo Plus. הוא כולל כיסוי בד וחיישן טמפרטורה מובנה.
זמינות
נכון לאוקטובר 2021 ניתן לרכוש חלק מהמוצרים או את כולם ב-71 מדינות וטריטוריות ברחבי העולם.
דוראנט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הופליטודרומוס
הופליטודרומוס (בעברית: מרוץ החייל (הופליט)) היה מרוץ אתלטיקה במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה ובמשחקים הפאן-הלניים. זהו המרוץ האחרון שנוסף לתחרויות, ונערך לראשונה באולימפיאדה ה-65, ב-520 לפנה"ס. מאז, היה זה המרוץ האחרון שנערך בכל תחרות.
בניגוד לשאר התחרויות שנערכו בעירום מלא, מרוץ זה נערך כשהמתחרים חובשים קסדה ומוקיים ונושאים מגן עץ עם ציפוי ברונזה הנקרא "אספיס". המשקל הכולל של הציוד היה כ-25 ק"ג. המירוץ היה קצר יחסית למרוצים אחרים ובניגוד אליהם לא נועד לבחון סיבולת, אלא כוח מתפרץ. באולימפיה ובאתונה אורך המירוץ היה הקפה אחת של האצטדיון, כ-370 עד 400 מטרים. במשחקים הנמאיים אורכו היה עד 2 הקפות, ובפלטאיה ובבויאוטיה, כשבע הקפות.
ניכר שהמירוץ הגיע ממטרות אימונים צבאיים יותר מאשר מאימוני ספורט. עימותים עם הפרסים שהחלו באותה תקופה והמפגש עם קשתים פרסים מיומנים העלו את הצורך לשפר את מהירות החיילים היוונים בשדה הקרב. כמו כן, משערים שמרחק ה-400 מטרים של המירוץ, קשור לטווח האפקטיבי של קשתות הפרסים.
יהודה נוריאל
יהודה נוריאל (14 ביולי 1963 – 1 ביולי 2020) היה עיתונאי ישראלי. החל את דרכו העיתונאית כעורך התרבות בעיתון "ירושלים", ובהמשך בתפקידי עריכה וכתיבה במוסף "סופשבוע" של מעריב, וכן ב-"7 ימים" ו-"7 לילות" של ידיעות אחרונות, שם הוא כתב עד מותו.
ביוגרפיה
נוריאל נולד בשכונת נחלת אחים בירושלים להורים צברים ילידי העיר. חלק ממשפחתו הם יוצאי איראן שעלו לארץ ישראל מהעיר משהד והתיישבו בירושלים. בגיל צעיר עבר עם משפחתו להתגורר במעברת תלפיות. בכיתה ג' שקלו להקפיץ אותו כיתה, אך לאחר שיועצת בית הספר ייעצה לאמו במקום זאת לרשום אותו לבית ספר טוב יותר, עברה המשפחה להתגורר בבית הכרם. הוא למד בתיכון ליד האוניברסיטה ובצבא היה קצין מודיעין. לאחר השחרור למד משפטים באוניברסיטה העברית.
שימש עורך-המשנה של המוסף "סופשבוע" של "מעריב" ומבקר התרבות של השבועון "רייטינג", ערך והגיש את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה מתכופפות" ותסריטים לטלוויזיה, השתתף כחבר פאנל בשנים 2011–2012 בתוכנית "הינשופים" בהנחיית רוגל אלפר בערוץ 8, ובמהלך 2018 בתוכנית הטלוויזיה "ערב ערב" בפינת "יורים בנגמ"ש" בערוץ כאן 11 של תאגיד השידור.
ב-2003 פוטר מהעיתון "מעריב" לאחר שפרסם במקומון "זמן תל אביב" טור סאטירי שמתח ביקורת על המתנגדים לסרבנות. נוריאל חתם על הטור בשם א' שיקלגרובר, שהיה שמו של אביו של אדולף היטלר (עד ששינה אותו להיטלר בגיל מבוגר). הטור הורכב מציטוטים שנלקחו מדבריו של היטלר. למרות זאת, הטור תורגם לאנגלית והופץ באתרי אינטרנט שונים, עד שפנה אליו עורך הירחון האמריקאי "הארפר'ס" וביקש את רשותו לפרסם את הטור בגיליון של המגזין.
נוריאל הרצה בנושאי משפט, מוזיקה וקולנוע. היה גם מומחה לספורט ואוהד של בית"ר ירושלים.
נוריאל היה פעיל במאבק לשיפור מעמדם של בני עדות המזרח.
בשנתו האחרונה לחייו התמודד עם מחלת הסרטן, ב-1 ביולי 2020 נפטר בבית החולים איכילוב בתל אביב בגיל 56. הובא למנוחות בבית העלמין ירקון.
מעט לפני מותו, עוד הספיק נוריאל להתראיין לתוכנית הרדיו "מייבשים את הביצה" ב-19 ביוני 2020, שהיה ראיונו האחרון.
טענות להתעללויות מיניות
עוד ביום מותו פורסמו עדויות ברשתות החברתיות על התעללויות מיניות מצדו.
פרנציסקוס מסאל
פרנציסקוס מסאל, בשמו הצרפתי פרנסואה דה סאל (בצרפתית: François de Sales, בלטינית: Franciscus Salesius; 21 באוגוסט 1567, טירת סאל, טוראן-גלייר – 28 בדצמבר 1622, ליון) היה איש דת קתולי צרפתי, בישוף של ז'נבה. הוכרז לקדוש ומורה של הכנסייה הקתולית וכונה בקרב חסידיו "מורה האהבה". הוא היה בן למשפחת אצילים שבחר בחיי נזירות תוך ויתור על כל תאריו ונודע כדרשן מחונן וכאחד התאולוגים הנוצרים החשובים. השפעתו בכנסייה ומחוצה לה הייתה רבה, לרבות בקרב מונרכים כמו הדוכסים של סבויה, קרלו אמנואלה הראשון וויקטור אמדאו הראשון, וכן מלכי צרפת, אנרי הרביעי ולואי השלושה-עשר. פרסומיו המודפסים בעקבות המצאת הדפוס, היו למעין עיתונים קתולים ראשונים.
יהודה נוריאל
טענות להתעללויות מיניות
בעקבות העדויות שהופיעו ברשתות החברתיות, ב-26 ביולי 2020 פרסמה העיתונאית תמר קפלנסקי בעיתון הארץ תחקיר העוסק במערכות היחסים של נוריאל עם נשים, שבמסגרתו העידו נשים על התעללויות נפשיות ופסיכולוגיות מצדו. על פי העדויות, חלק מהנשים היו נערות צעירות כשהכירו את נוריאל. התחקיר זכה לביקורות מגוונות, חלקן תמכו בגרסאותיהן של המתלוננות, אך היו גם כאלה שמתחו ביקורת עליהן על כך שבחרו לחשוף את ההתעללויות מצדו לאחר מותו, ולא לפני כן.
פרנציסקוס מסאל
חייו
פרנסואה דה סאל נולד בטירת סאל (Château de Sales) על יד טוראן - גלייר (Thorens-Glières) במחוז סבואה עילית (סבויה עליונה) בצרפת. למד באוניברסיטאות בפריז ובפדובה ובשנת 1594 הוסמך ככומר. פעל רבות לשיקום הדת הקתולית באזורי הולדתו והטיף תוך השתדלות רבה ובהצלחה בקרב המאמינים הקלביניסטים מדרום לאגם ז'נבה. בשנת 1602 נבחר לבישוף של ז'נבה, עם מושבו באנסי. תואר כמנהיג רוחני אמיתי ביחס לצאן מרעיתיו ולאנשי הדת, על ידי מתן דוגמה אישית וכתיבת ספרים. כתביו הידועים ביותר הם "פילותיאה" ו"תיאוטימוס".
יחד עם ז'אן דה שנטל, ייסד פרנציסקוס דה סאל את המסדר "ביקור מרים" או מסדר הסלזיאניות. פרנציסקוס מסאל מת בליון בשנת 1622. ב-24 בינואר 1623 גופתו הועברה לאנסי.
הוא הוכר כקדוש על ידי הכנסייה הרומית קתולית והיום 24 בינואר הוכרז כחגו. נחשב לפטרון של סופרים והעיתונאים הקתולים.
אקליפטוס (שיר)
אֵקָלִיפְּטוּס (בכתיב המקורי: אֵיקַלִּפְּטוּס) הוא שיר עברי של המשוררת רחל. השיר התפרסם ב-24 באפריל 1929 (י"ד בניסן תרפ"ט) ב"מוסף העלייה השנייה" שהוציא עיתון "דבר" במלאת 25 שנה לראשית העלייה השנייה. בשנה שלאחר מכן נכלל השיר בשני משלושת קובצי שירתה, "מנגד" (תר"ץ–1930). לימים הולחן השיר ובוצע על ידי שולי נתן.
תכניו של השיר
השיר משולב בחריזה והוא בנוי משלושה בתים.
המשוררת מספרת על עץ חזק וגבוה (אקליפטוס) שנכרת ו"נרצח" על ידי האדם. האדם מצטייר פה כרוצח טבע כי העץ ו.
העץ הוא כמין "עירום" מאחר שכרתו אותו וזה תמיד יראה שהוא יכעס על האדם ולא יגדל שוב אבל בעוד שנה, העץ יגדל ושוב יגדל נוף יפה ושמח.
המשוררת אומרת שצריך להתפלא על זה שהעץ שכח וסלח כי האדם לא פעם כרת את העצים לטובתו מבלי לרחם ולהתחשב בעץ. רחל כועסת על האדם ורואה בעץ תופעת טבע מיוחדת - "טבע טוב מן האדם". השיר משמש פעילים ואקטיביסטים בעת מאבקים נגד כריתת עצים בישראל.
מריאן קיז
מריאן קיז (Marian Keyes), נולדה ב-10 בספטמבר 1963, היא מחברת רומנים וסופרת אירית, ידועה בעיקר בזכות יצירותיה בתחום ספרות הנשים. היא זוכת פרס הספר האירי. מעל 22 מיליון עותקים מספריה נמכרו ברחבי העולם, וספריה תורגמו ל-32 שפות. היא הפכה למפורסמת בעולם בזכות רבי המכר: אבטיח, לוסי סאליבן מתחתנת ואיזה גבר מקסים, עם נושאי כתיבה הכוללים אלימות במשפחה ואלכוהוליזם.
סגנון
על אף החשבות רבים מהרומנים שלה כקומדיה, הם נסובים סביב נושאים אפלים, הלקוחים לעיתים קרובות מחוויותיה האישיות של קיז, כולל אלימות במשפחה, התמכרות לסמים, הפרעה נפשית, גירושים ואלכוהוליזם.
היא נחשבת כחלוצת ז'אנר ספרות צ'יק ליט; סיפוריה סובבים סביב דמות נשית חזקה המתגברת על מספר מכשולים על מנת להשיג לבסוף אושר.
ביוגרפיה
נולדה בלימריק שבאירלנד וגדלה במונקסאון. למדה משפטים באוניברסיטת דבלין. לאחר לימודיה עבדה במשרה אדמיניסטרטיבית, וב-1986 עברה להתגורר בלונדון. בתקופה זו היא פתחה אלכוהוליזם ודיכאון קליני, שהצטברו לכדי ניסיון התאבדות ובעקבותיו, בשנת 1995 שיקום במרכז רת'לנד בדבלין.
קיז החלה לכתוב סיפורים קצרים במהלך השיקום, ולאחריו היא חזרה למשרתה בלונדון ושלחה את סיפוריה הקצרים להוצאת פולברג פרס. המוציא לאור עודד אותה לכתוב רומן באורך מלא, וקיז החלה לכתוב את ספרה הראשון, אבטיח. הרומן פורסם באותה השנה.
קיז חזרה להתגורר באירלנד בשנת 1997, ומתגוררת כעת בדן-לאוגהייר עם בעלה טוני ביינס. מאז 1995 היא פרסמה 12 רומנים ושלושה ספרי עיון. לאחר הפסקה ארוכה בעקבות דיכאון עמוק, היא פרסמה ספר אוכל Saved by Cake בפברואר 2012.
קיז כתבה בכנות על המאבק שלה בדיכאון קליני, שהותיר אותה ללא היכולת לישון, לקרוא, לכתוב או לדבר.
שרה הדלנד
שרה הדלנד (נולדה ב-20 בפברואר 1971) היא שחקנית אנגלייה המוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד סטיבי בסדרה הקומית של ה-BBC "מירנדה" ועבודתה עם דייוויד מיטשל ורוברט וב.