cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברנהרד ליכטנברג
ביוגרפיה
לאחר ליל הבדולח הנהיג ליכטנברג תפילה למען היהודים הנרדפים והמגורשים בתפילת הערב בקתדרלה. הוא אף מחה כנגד תוכנית האותנסיה של הנאצים. במכתבו ללאונרדו קונטי, הרופא הראשי של הרייך, יצא נגד רצח חולי הנפש והנכים על ידי המדינה.
ב-1965 הובאו עצמותיו לקבורה בקתדרלת הדוויג הקדושה במרכז ברלין. ב-23 ביוני 1996 הכריז האפיפיור יוחנן פאולוס השני בביקורו בברלין עליו כמבורך. תהליך הקאנוניזציה של ליכטנברג כקדוש קתולי נמשך עדיין. ב-7 ביולי 2004 הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם וב-18 במאי 2005 העניק שגריר ישראל בגרמניה שמעון שטיין את תעודת הכבוד והמדליה המוענקות לחסידי אומות העולם לקרדינל גאורג שטרצינסקי, הארכיבישוף של ברלין, שקיבל אותה בשמו של ליכטנברג בטקס שנערך בקתדרלת הדוויג הקדושה.
אמנדה ראיין
אמנדה ראיין (באנגלית: Amanda Ryan; נולדה ב-10 באוקטובר 1971) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה
ראיין נולדה בלונדון. היא למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. תפקידה הידוע ביותר הוא בדמות סרג'נט קרי רוג'רס בסדרת הדרמה קומית הפופולרית "לגדול בלי בושה". היא מוכרת גם מהופעתה בווידאו קליפ "Walk Away" של להקת Funeral for a Friend.
ב-1998 גילמה ראיין את לטיס הווארד, המאהבת הבדיונית של דוכס נורפוק, בסרט הקולנוע זוכה האוסקר "אליזבת" בכיכובה של קייט בלאנשט.
ב-1997 שיחקה ראיין בתפקיד ג'ואנה בסרט "מטרולנד" המבוסס על רומן באותו שם מאת ג'וליאן בארנס שיצא לאור ב-1980. היא כיכבה בפרק "The Daughters of Cain" בסדרה "המפקח מורס בתפקיד קיי ברוקס. עוד הופיעה בהפקות כגון הסדרה "Attachments" בערוץ BBC2, הסרט "בריטניק", והעיבוד הטלוויזיוני של "ההגדה לבית פורסייט". ב-1999 השתתפה בסרט הטלוויזיה "דייוויד קופרפילד" של ה-BBC, עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. ב-2007 שיחקה בתפקיד וריטי רייט באופרת הסבון "איסטאנדרס".
מדיה חברתית
מדיה חברתית (בעברית הרשת החברתית) הוא הכינוי המקובל לשירותי אינטרנט, בהם הגולשים יכולים לתקשר ולשתף תוכן (תמונות, סרטים, הקלטות, מצגות וכדומה) בזהות שהם בוחרים להציג, ולהתקבץ לפי נושאים. כלי הרשת החברתית הם הבסיס לדור 2.0 של המרשתת.
הבלוג
הכלי הבסיסי של המדיה החברתית הוא יומן הרשת (בלוג) – אתר אינטרנט או דף באתר בו בעל היומן מפרסם תוכן, לעיתים יחד עם אפשרות תגובה. בתחילה הבלוגים היו בעיקר טקסטואליים, אך כיום יש יומני וידאו המכונים וולוג Vlog, ויומנים קוליים (אודיו), המכונים פודקאסט, אשר פועלים במתכונת דומה. עם הזמן נוצר גם בלוג מקוצר – מיקרובלוגינג – בו הגולשים כותבים הערות קצרות בלבד, המוגבלות במספר האותיות, המילים או אורך ההודעה המוקלטת.
בעידן דור 2.0 של המרשתת (ווב 2.0) נוצרו כלי רשת חברתית חדשים, ומהבולטים בהם הרשת החברתית המקוונת. ברשתות אלו קיים מנגנון "מעקב" בו גולשים אחרים נרשמים כמנויים אחרי המפרסם ובזאת עוקבים אחרי פעילותו (followers), ומעתה מקבלים הודעה על שינוי או רואים ברשימה את הפרסומים החדשים של אלו שאחריהם הם עוקבים.
אהבתי (לייק) ודירוג
בנוסף לתגובה, ניתן לעיתים "לאהוב" את הפוסט (הכינוי הלועזי המקובל לַפּירסוּם) בלחיצה על כפתור אהבתי (המכונה לייק על פי האנגלית) או לדרג את הפוסט. מאז 2015 מקובל גם לסמן את סוג ה"אהבה" בדרך כלל באמצעות סמליל של לב, צחוק, בכי, שמחה, לעג, הפתעה, ופליאה. תהליך הבעת אהדה זה מכונה על פי האנגלית "לתת לו לייק".
לצד הפוסט מופיע הדירוג הממוצע שלו ומספר האוהדים ("מספר הלייקים שקיבל"), לעיתים מפורט לפי סוג האהדה.
אתרי שיתוף קבצים
עם הזמן נוצרו גם אתרים המתרכזים בנושא שיתוף קבצים. וכך יש אתרי רשת חברתית המוקדשים לשיתוף תמונות בלבד, ואחרים המוקדשים לשיתוף וידאו או לשיתוף קישורים. כמו באתרי רשת חברתית אחרים, לעיתים אפשר לדרג את התוכן, ולאהוב אותו (לסמן אותו ב"אהבתי", כלומר "לתת לו לייק").
השפעות הרשת החברתית
הרשת החברתית היא למעשה אמצעי תקשורת עצמאי, שבאמצעות תשתית המרשתת המאפשר שיחה והודעות לציבור על ידי הציבור, ישירות וללא תיווך של חברת חדשות או חברת תוכן. אפשר באמצעותה לשתף מידע, לשוחח, להתארגן יחדיו בקבוצות עניין למטרות שונות. הרשת החברתית משמשת בין היתר חלופה לרבים מצורות התקשורת שקדמו לה:
מחירו הזול של תיאום ושיתוף תוכן הוא אחד הסיבות העיקריות שהרשת החברתית אומצה גם במגזר העסקי, והחליפה את ההודעות המודפסות, את אמצעי התקשורת האחרים ואפילו את חליפת המכתבים בדואר האלקטרוני.
הרשת החברתית אפשרה התארגנות מהירה וקלה של קבוצות, ללא צורך בחברות מקצועיות, הקמת ארגונים או עמותות.
ישראל ברשת החברתית
על פי נתוני חברת הסקרים הבינלאומית פיו, בשנת 2018 ישראל הובילה בעולם במספר משתמשי הרשת החברתית ובעלי טלפון חכם (סמארטפון), 77% מהאוכלוסייה כולל ילדים בגיל צעיר ביותר. מגמה זו נמשכה בשנת 2019.
לשרוד את אר. קלי
'''לשרוד את אר. קלי (באנגלית: Surviving R. Kelly''') היא סדרת דוקומנטרית, אשר שודרה על ידי רשת Lifetime (ובישראל על ידי רשת yes) בין התאריכים 3 בינואר 2019 ל-5 בינואר 2019 אודות פרשת ההתעללות המינית והפיזית של הזמר האמריקאי אר. קלי בנשים רבות במהלך שני העשורים שקדמו לסדרה. הסדרה נוצרה על ידי ניגל בליס ואסטרל פיני והופקה בין היתר על ידי לאורה הופנר ושרלוט גלובר. בסדרה מופיעים בין היתר גרושתו של קלי אנדראה קלי, צ'אנס הראפר, ג'ון לג'נד וספרקל. פרק הבכורה של הסדרה גרף 1.9 מיליון צופים ובכך הפך לסדרה עם הרייטינג הגבוה ביותר של לייף טיים מזה שנתיים. הסדרה זכתה לביקורות חיוביות רבות כאשר קיבלה ציון של 95 מתוך 100 באתר Rotten Tomatoes. עליית הסדרה הביאה לכך שמוזיקאים כמו ליידי גאגא וסיארה גינו את הזמר והסירו את השירים המשותפים איתו בשירותי המוזיקה.
בנוסף חברת התקליטים שלו RCA, הפסיקה את הפעילות איתו וכחודש לאחר עליית הסדרה הוגש נגדו כתב אישום בגין עשרה סעיפים של התעללות מינית חמורה.
לאור הצלחת הסדרה בדצמבר הוכרז כי לסדרה תהיה עונה שנייה בשם "לשרוד את אר. קלי חלק 2" וב-2 בינואר 2020 החלק השני של הסדרה עלה לאוויר.
הפקה
במאי 2018 התקבל אישור להתחיל בצילומי הסדרה.
ג'ואל קרבסרג אשר היה אחד מהמפיקים בפועל של הסדרה אמר כי הם עבדו למעלה משנה על מנת להביא את הסיפורים בסדרה.
דרים המפטון אשר הייתה גם אחת מהמפיקות בפועל של הסדרה הוזמנה לעבוד על הסדרה על ידי חברת ההפקות "Bunim/Murray Productions". זאת לאחר ששתיים מהמפיקות בפועל הסדרה כבר יצרו קשר עם הניצולות מהפרשה במשך מספר חודשים קודם לכן. לאחר מכן היא עצמה פנתה לניצולות במטרה להבין האם הן יהיו מוכנות לשתף פעולה עם עליית הסדרה. היא הבינה מהן כי כנראה ישנן עוד עשרות אם לא מאות נשים שהיו מעורבות בפרשה.
תמרה סימונס, אחת מהמפיקות בפועל האחרות בסדרה קראה לנשים להתראיין לסדרה בשעות הלילה המאוחרות על מנת לשמור על העניין בסוד. בנוסף לכך היא גם יצרה קשר וניהלה מערכת יחסים תקשורתית גם עם המשפחות של הניצולות בפרשה. כתוצאה מכך היא גילתה כי ישנן שלוש משפחות שבנותיהן נמצאות עם קלי וכי הם עדיין מחכים שבנותיהן יחזרו הביתה. סימונס ומפיקה נוספת בשם ג'סי דנילאס דאגו לשמור על קשר עם המשפחות על מנת לקבל מהם עדכונים אודות הפרשה ולשמוע מהם מידע אודות הפרשה.
אם כי המפיקים ניסו לשכנע גם מוזיקאים שעבדו עם קלי להשתתף בסדרה אך הם סירבו. לטענתה של סימונס הם פנו לליידי גאגא, אריקה באדו, ג'יי זי, דייב שאפל וסלין דיון אך אף אחד מהם לא רצה להשתתף בסדרה.
עלילה
הסדרה מגוללת את פרשת אר קלי אשר כוללת שורה על עשרות עבירות אותם קיים הזמר עוד החל משנות ה-90 בנושאים כמו פדופיליה, התעללות מינית ואלימות במשפחה. הסדרה מתייחסת לאירועים בסדר בהם התרחשו כאשר הפרק הראשון נפתח בפרשה עם הזמרת אליה. אליה וקלי הכירו כאשר הייתה בת 15 במסגרת העבודה על אלבום הבכורה שלה. במהלך העבודה על האלבום השניים התקרבו והפכו לחברים טובים עד שהתפתח ביניהם קשר רומנטי כאשר במסגרת הסדרה התגלה גם כמיני. כתוצאה מכך קלי זייף את תעודת הלידה של אליה וגרם לכך שיהיה רשום בה שהיא בת 18 וחיתן את השניים באופן סודי. לאחר שהוריה של הזמרת גילו את זה הם דרשו מקלי לבטל את הנישואים. במסגרת הסדרה התגלה כי הם רצו להגיש נגדו תלונה במשטרה אך הוא שילם להם כ-400 אלף דולר בתמורה לשתיקתם. בעקבות כך הקשר המקצועי והאישי בין השניים נותק עד למותה.
לאחר מכן קלי המשיך לבצע עבירות נגד קטינות ונשים. הוא היה יוצר קשר עם קטינות שאהבו אותו והיה מבטיח להם שיעזור להן להתפרסם בתחום הבידור, הבטחות שבפועל לעולם לא התממשו. בתמורה לכך הוא היה מנצל אותן לצרכיו המיניים, משפיל אותן ומתעלל בהן. הוא היה מרחיק אותן מהסביבה הקרובה שלהן על מנת שיפתחו תלות כלפיו וכתוצאה מכך היה מנצל את זה על מנת להשפיל אותם, ולנצל אותן מינית. בשנת 2000 אחת הבנות בפרשה הגישה תלונה במשטרה נגד קלי כאשר במסגרת התלונה היא אספה עדויות מנשים אחרות שהיו מעורבות בפרשה כולל מאליה עצמה אך המשטרה דחתה את התלונה לאחר שטענו כי אין להם מספיק ראיות להגשת כתב האישום.
בשנת 2001 הופצה קלטת מין של קלי ובחורה נוספת אשר בקלטת נראים השניים מקיימים יחסי מין ואף קלי הטיל את מימיו בפיה של אותה בחורה. לאחר מכן התברר כי אותה בחורה ככל הנראה הייתה קטינה ולכן הוגש נגד קלי כתב אישום בגין קיום יחסי מין עם קטינה וצילום חומרים פורנוגרפים עם קטינה. בשנת 2008 התקיים המשפט נגדו אך הוריה של הקטינה אשר הופיעה בקלטת דחו את הטענות שזו היא בקלטת מתוך הבושה שיידעו שזו היא ובכך למעשה קלי יצא זכאי מהמשפט. באותן שנים בהם התנהל המשפט נגדו המשיך קלי את מעשיו המגונים בנערות ונשים ואף שיחד חלק מקרבנותיו בכסף על מנת שלא יעידו נגדו במשפט. בנוסף באותן שנים היה נשוי קלי לרקדנית והשחקנית אנדראה קלי אשר גם בה התעלל במהלך השנים ואף לטענתה גם הזניח את ילדיהם עד שבסופו של דבר התגרשה ממנו ב-2009 ועזבה את ביתו ביחד עם שני ילדיהם.
גם לאחר המשפט קלי המשיך במעשיו. הוא היה שוכר אחוזות גדולות בהן היה סוגר ומבודד את כל אותן הנשים. הוא היה מבודד אותן גם אחת מהשנייה כך שלא יכלו לתקשר אחת עם השנייה ולא נתן להם לעשות שום דבר ללא רשותו. ישנן פעמים שאף נעל אותן בתוך חדרים ונתן להם לעשות את צורכיהם בתוך דליים. הוא בודד אותן מהסביבה הקרובה שלהן או ניצל את העובדה כי לא היו להן משפחה וחברים על מנת שיפתחו בו תלות ויישארו עימו. הוא גרם להן לשטיפת מוח וגרם להן להאמין כי הוא פועל לטובתן. כתוצאה מכך הוא היה מנצל אותן כדי לספק את צרכיו המיניים. בשנים 2015–2016 החלו להישמע בתקשורת עדויות מנשים נוספות בפרשה שניתקו קשר עם הזמר והחלו לגנות את מעשיו בתקשורת ואף בשנת 2017 פורסם מאמר גדול בנושא אשר אסף עדויות מנשים רבות ומשפחותיהן אשר היו מעורבות בפרשה. בעקבות כך החלו להיווצר מחאות כנגד הזמר ואף הוקמה נגדו תנועה בשם להשתיק את אר. קלי. בעקבות אותם אירועים ב-2018 הוחלט על צילומי הסדרה שהובילה בסופו של דבר להטלת הסנקציות נגדו וכן למעצרו ולהגשת כתב אישום נגדו עם 26 סעיפים. נכון להיום קלי עדיין יושב במעצר ומשפטו צפוי להיות באוגוסט 2021.
אנדראה קלי
אנדראה הייתה אשתו השנייה של קלי החל מ-1996 ועד 2009. אנדראה הכירה את קלי לראשונה כאשר ביצעה אודישן ריקוד עבור מופע שלו. אנדראה משכה את תשומת ליבו של קלי בזכות כשרונה המיוחד ועברה את האודישן. זמן קצר לאחר מכן קלי הציעה נישואין לאנדראה ולאחר זמן קצר ארגן להם חתונה בהפתעה אך החתונה לא כללה אף אחד מבני משפחתם של השניים, מה שגרם לצער וכעס של אנדראה כלפי קלי. מערכת היחסים של אנדראה וקלי הידרדרה בהדרגה כאשר קלי החל לגעור באנדראה על דברים קטנים שעשתה ולא עשתה ואף גינה אותה, השפיל אותה קילל אותה ואף מספר עימותים שלהם גלשו לפסים פיזים. לאחר זמן מה החלו לעלות חשדות מטעם התקשורת לאחר שאף אחד כמעט ולא ראה את אנדראה יוצאת מהבית המשותף של השניים לאחר נישואיהן מה שהעלה את השמועה שקלי מחזיק את אנדראה בכפייה בתוך הבית. כאשר המראיינת שאלה את אנדראה במהלך צילומי התכנית האם היו מצבים בהם הייתה נעולה בתוך הבית או בתוך חדר בבית היא הנהנה בראשה אך לא הרחיבה בנושא. אנשים נוספים סיפרו שקלי ניהול מערכות יחסים עם קטינות ונשים עוד שהשניים היו נשואים ואף קלי היה מביא את נשותיו הביתה בנוכחותה של אנדראה. אחת הנשים אף אמרה כי הייתה סיטואציה בה אנדראה נאלצה לבקש רשות מקלי לרדת למטה בבית. אנדראה סיפרה כי בכל אותם שנים בהן הייתה נשואה לקלי היא הייתה עצובה ואומללה ואף שקלה לברוח ממנו ולשים קץ לחייה. לשניים יש שני ילדים משותפים כאשר הבת של הזמר, בוקו אבי אמרה כי היא לא בקשר עם קלי במשך שנים וגם לא אחיה וכי היא לא תומכת במעשיו ואף מגנה אותם.
אליה
הזמרת אליה הייתה אחד מהנושאים הבולטים של העונה הראשונה. אליה וקלי הכירו לאחר שקלי נבחר להיות אחד מהמפיקים והכותבים של אלבום הבכורה שלה. בעקבות כך השניים התקרבו אחד לשני והקשר ביניהם הפך ממקצועי לחברי. עם פרסומה של אליה נתפסו פעמים רבות השניים על ידי צלמי פפארצי מבלים יחדיו מה שחיזק את השמועות כי השניים מנהלים מערכת יחסים. השניים הכחישו את הקשר הרומנטי ביניהם וקלי טען כי הסיבה שהוא התקרב לאליה בצורה כזו למרות פער הגילאים ביניהם הייתה בגלל העובדה שאליה הייתה בוגרת בהרבה מבנות בגילה. אך למרות זאת השניים ניהלו מערכת יחסים בהיחבא ואף השניים קיימו יחסי מין. באותה תקופה לאליה היה שיר ואלבום בשם "Age Ain't Nothing But A Number" (גיל זה רק מספר) כאשר השיר דיבר על מערכת יחסים בין שני אנשים עם פערי גילים גדולים. את השיר כתב והפיק קלי עצמו מה שגרם להרבה אנשים לחשוב שהשיר הוא רמז לכך שהשניים מנהלים מערכת יחסים בעצמם. הפרשה הגיעה לשיאה כאשר קלי חיתן את השניים בחתונה סודית וזייף מסמכים בהם רשום שאליה בת 18 על מנת שיוכלו להתחתן (אף על פי שהייתה בת 15). לאחר כמה ימים הוריה של אליה גילו זאת ודרשו מקלי לבטל את הנישואים. הם אף רצו להגיד נגדו תלונה אך קלי שילם להם כ-400 אלף דולר על מנת שלא יעשו זאת. קלי טען כי הוא באמת התאהב באליה ולא ניצל אותה וכי הזמן הרב שבילו ביחד גרם לו להבין כמה היא בוגרת לגילה וגרם לו להתאהב בה. לאחר הפרשה אליה ניתקה את הקשר המקצועי והאישי עם קלי עד למותה. בשנת 2000 אחת הבנות בפרשה הגישה כנגד קלי תלונה במשטרה על מעשיו ואף אספה מספר עדויות מבנות נוספות, ביניהם מאליה עצמה אך התלונה נדחתה בטענה שאין מספיק ראיות בשביל להרשיע את קלי.
ספרקל
הזמרת ספרקל הייתה גם אחת מהדמויות הבולטות בסדרה. ספרקל סיפרה כי אחייניתה הייתה מעריצה של קלי והיא השתוקקה לפגוש אותו. בעקבות כך ספרקל הפגישה בין השניים. לאט לאט קלי החל להישאר עם אחייניתה של ספרקל לבד יותר והשניים התקרבו יותר ויותר. כאשר בשנת 2001 הופצה קלטת המין שלו ספרקל זיהתה כי מי שמופיעה בקלטת היא האחיינית שלה. היא רצתה לספר זו להורים של אחייניתה אך קלי ניסה לשחד אותה בתמורה לשתיקתה. ספרקל סירבה לשוחד אך עדיין לא סיפרה להוריה שהיא זו שמופיעה בקלטת. כאשר ההוכחות על האשמות בפדופיליה וצילום פורנוגרפיית ילדים הלכו ופחתו ספרקל הבינה כי היא חייבת לספר להוריה שהיא זו שמופיעה בקלטת. מפני שהקלטת לא הייתה באיכות ברורה לא היה אפשר לדעת בבירור מי נמצאת בקלטת. אך בעקבות הבושה והמבוכה הוריה אמרו בבית המשפט כי הנערה שמופיעה בקלטת היא לא הבת שלהם ולאור העובדה כי קלי טען שהנערה הייתה בגירה ההאשמות נגדו בוטלו. ספרקל סיפרה כי מאז המשפט ועד לצילומי התכנית אחיה, אביה של הנערה ניתק איתה קשר וכך גם אשתו ואחייניתו.
סיפורים נוספים
סיפורים נוספים היו על כך שקלי היה מגיע למקומות הומי נערות כמו בתי ספר וקניונים ושם הוא היה נפגש עם אותן נערות. הוא היה מבטיח להם שיקדם אותם בתעשיית הבידור ובתמורה לכך הוא שידל אותן לקיים עימו יחסי מין ולעשות כרצונו. הוא היה פוגש את הנערות בביתו והיה עורך להן מאין אודישנים בהם היה בוחן אותן ומנתח אותן פסיכולוגית על מנת לראות את מי הוא יוכל לנצל לטובת הצרכים שלו. בדרך כלל הוא היה לקוח נערות שבאו מבתים של מצוקה כלכלית, הזנחה או התעללות והיה לוקח אותן תחת חסותו. לאט לאט הוא היה מנצל את זה בשביל להתעלל בהם מינית, פיזית ונפשית. הוא היה קונה או שוכר אחוזות גדולות בהן היה מחביא את כל אותן נערות ונשים. בבתים אלו הן היו חיות תחת חוקים נוקשים בהן אסור היה להן לדבר אחת על השנייה, לזוז מחדר לחדר בלי אישור, ללכת לשירותים בלי אישור וכו'... אם הן היו מפרות את החוקים או היו אומרות דברים שלא מצאו חן בעיני קלי הוא היה מעניש אותם באופן פיזי או היה מונע מהם אוכל או שתייה או היה סוגר אותן בתוך חדרים. הוא היה שוטף להן את המוח וגורם להן לחשוב שהוא פועל לטובתן מה שגרם לאותן נשים לא ללכת ממנו או להגיד למשטרה או לתקשורת שהן מוחזקות בניגוד לרצונן. חלק מהבנות הרגישו בו תלות מכיוון שהיה מנתק אותן מהסביבה הקרובה שלהן או מלכתחילה היה לוקח נערות ונשים שלא היה להן אף אחד בחייהם ובכך הן פיתחו בו תלות רגשית וגם כלכלית כי לא היה להן כסף משלהן. למשל מעצבת השיער שלו בעונה השנייה אמרה כי על אף שהתעלל בה מינית והשפיל אותה המשיכה לעבוד אצלו בשביל לפרנס את הבת שלה וגם כי העובדה שעיצבה את שערו גרם לה לקבל קהל לקוחות רב. גם בנות שברחו ממנו לא הגישו נגדו תלונה מאחר ששיחד אותן או כי מלכתחילה וויתרו על ההתמודדות מולו. עם חלקן הוא אף חתם על חוזים של ממש בתמורה לשתיקתם.
השפעה
המוקד הלאומי לתקיפה מינית בארצות הברית, המופעל על ידי הרשת הלאומית לאונס, התעללות וגילוי עריות (RAINN), חווה עלייה של 27% בכמות השיחות הממוצעת שלהם במהלך שידור הסדרה.
בעקבות שידור הסדרה הפרקליט של מדינת אילינוי בארצות הברית טען כי משרדו במחוז קוק קיבל מספר שיחות הטוענות לעדויות נוספות בגין התעללות מינית מצד הזמר. גם הזמרת ליידי גאגא בחרה להגיב לפרשה כאשר אמרה: "אני עומדת מאחורי הנשים האלו ב 1000%, מאמינה להן, יודעת שהן סובלות וכואבות, ומרגישה מאוד שיש צורך לשמוע ולקחת את קולותיהן ברצינות ... אני חושבת שברור עד כמה החשיבה שלי הייתה מעורפלת באותה תקופה [אותה תקופה לה זה קרה] ... אם הייתי יכולה לחזור ולדבר עם עצמי הצעירה הייתי אומרת לה לקבל את העזרה המקצועית שיש לי היום". בנוסף החליטה להסיר את השיר המשותף של השניים מכל פלטפורמות המוזיקה בהן הוא נמצא. גם אמנים נוספים כמו סלין דיון, צ'אנס הראפר וסיארה פעלו באופן דומה.
אם כי לאחר שידור הסדרה ההשמעות של המוזיקה של קלי בשירותי הסטרימינג הכפילה את עצמה. אך למרות זאת הוטלו על קלי סנקציות אחרות. תחנות רדיו מרכזיות אמרו כי יחרימו את השירים שלו וגם תחנות רדיו שלא הצהירו זו בפומבי הפסיקו להשמיע את השירים שלו. בנוסף רשת ספוטיפיי הסירו את השירים שלו מהפלייליסטים שלהם וחברת התקליטים שלו RCA סיימה את עבודתם איתו.
ב-22 בפברואר אותה שנה הוגש נגד הזמר כתב אישום בגין 10 סעיפים הנוגעים להתעללות מינית ובהמשך הוגשו נגדו כתבי אישום נוספים ואף הוא נכנס למעצר. אם כי קלי הכחיש את כל הטענות הנוגעות אליו.
ביקורות
הביקורות על הסדרה היו חיוביות. באתר Rotten Tomatoes הסדרה קיבלה ציון של 95 מתוך 100 בהתבסס על 21 ביקורות וציון של 8.19 מתוך 10 בדירוג הגולשים. באתר Metacritic הסדרה קיבלה ציון של 86 מתוך 100 בהתבסס של תשע ביקורות.
פרסים
הסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי ואף זכתה בפרס פיבודי.
המרכז לניתוח מבצעי (בלארוס)
המרכז לניתוח מבצעי שתחת נשיא בלארוס (בבלארוסית: Аператыўна-аналітычны цэнтр пры Прэзідэнце Рэспублікі Беларусь) אחראי לאבטחת סודות מדינה ואבטחת התקשורת הנשיאותית והממשלתית של בלארוס, הארגון נחשב לארגון תיאום מודיעיני בין זרועות הביון במדינה: הקד"ב והמודיעין הצבאי הבלארוסי, בנושאי מודיעין טכנולוגי ופיתוח תשתיות תקשורת.
המרכז הוקם על ידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו ב-2010 כארגון ביון ממשלתי האחראי על מודיעין אותות, אף שזהו תפקיד המוטל בעיקר על הקד"ב. הארגון נחשב ליורש הוועדה הטכנית הממלכתית של ברית המועצות, שהוקמה ב-18 בדצמבר 1973. הארגון אחראי להסדרת שוק ספקיות האינטרנט בבלארוס ואחראי על השליטה בתשתיות האינטרנט במדינה, תוך אבטחת שרתי האינטרנט הממשלתיים. נוסף לכך, מתפקד הארגון כארגון חקירות הבודק את הרקע של עובדי התעשיות הביטחוניות בבלארוס ואנשי הוועדה הממלכתית לתעשייה צבאית.
טכנולוגיה
היסטוריה
מקור המילה מיוונית: "Τεχνο" (טכנו) – אומנות, "Λογία" (לוגיה) – תורה; כלומר: תורת האומנות.
אפשר להגדיר את ראשית הטכנולוגיה, מאז שהאדם המציא כלים. הכלים הראשונים שנמצאו להם עדויות הם כלי אבן וכלי עצם פרהיסטוריים.
אחד מהגורמים שגרמו לפיתוחה המואץ של הטכנולוגיה מהמאה ה-20 והלאה, היא יכולת המזעור.
ענפים טכנולוגיים
הטכנולוגיה נחלקת לתחומים רבים, בדרכי חלוקה שונות. מידת התחכום הדרושה לייצור טכנולוגיות משמשת גם כמדד לרמת ההתפתחות החברתית. ארכאולוגים מסווגים תקופות התפתחותיות לפי מידת תחכום זו. למשל: תקופת האבן, תקופת הנחושת וכיוצא בזה.
היבטים תרבותיים
חברות מתחלקות בהתייחסותן לטכנולוגיה לשלוש:
חוליי הטכנולוגיה
קיימות כמה בעיות חברתיות ונפשיות הקשורות לשימוש בטכנולוגיה, למשל:
בעלי צרכים מיוחדים
תלמידים עם צרכים מיוחדים משתתפים באופן פעיל בחיי החברה והקהילה, ועל כן הם מתמודדים עם סוגיות מורכבות בתחומי חיים שונים: תחבורה, בריאות, עבודה ועוד. בכל הסוגיות הללו יש היבטים של טכנולוגיה, של מידע ושל תקשורת. לכן יש חשיבות מרובה ליכולתם של התלמידים לזהות תופעות ולהבין את השלכותיהן על החברה ועל הסביבה. נוסף על כך, בשל קשיים הנובעים מלקויות תפקודיות, תוכל היכרות מעמיקה עם מכלול נושאים אלה לסייע ללומדים בהתנהלות יעילה ונאותה בקהילה ובחברה. התמצאות בתחומים אלה תסייע לתלמידים:
ביטחון לאומי
תוכנית המחקר בתחום הטכנולוגיות המתקדמות והביטחון הלאומי מבקשת לחקור לעומקה את השפעת הופעתן של טכנולוגיות מתקדמות על הביטחון הלאומי במובן הרחב, ובתוך כך היבטים אסטרטגיים וטקטיים בממדים חברתיים, כלכליים, צבאיים ואחרים. במסגרת התוכנית מתבצע מחקר על כלים בלתי מאוישים, מערכות נשק אוטונומיות, רובוטים, בינה מלאכותית, רחפנים, האינטרנט של הדברים וטכנולוגיות נוספות. התוכנית עוקבת אחת התפתחותן של הטכנולוגיות, תפוצתן והשפעתן על יכולת של מדינות לעשות בהן שימוש לצורכיהן – וגם על הצורך של המדינות להתגונן בפניהן, בין אם מפני שימוש בהן על ידי אויב מדינתי ובין אם על ידי גורמים תת-מדינתיים שונים. התכנית עוסקת גם בדילמות שונות העולות מן השימוש בטכנולוגיות או הצורך להתגונן מפניהן, ובתוכן סוגיות משפטיות ומוסריות, כאשר מטרתה המרכזית לייצר המלצות למדיניות בתחומים השונים המשפיעים על הטכנולוגיה ומושפעים ממנה.
נוסף על כך, התכנית מייסדת את המחקר במכון בתחום הבינה המלאכותית. נושא זה סומן על ידי המכון למחקרי ביטחון לאומי וגורמים אחרים בישראל ומחוצה לה בתור נושא מרכזי שמשפיע ועתיד להשפיע על ביטחונה הלאומי של ישראל ומדינות רבות נוספות. התכנית מבקשת לפתח ולתרום למחקר בנושא, תוך שיתוף פעולה עם חוקרים וגורמים נוספים על מנת לייצר מחקר אינטרדיסציפלינרי, שעל בסיסו ניתן יהיה להמליץ על מדיניות שתסייע לשמר את החוסן ואף להגבירו.
בינה מלאכותית
קצב השינוי הטכנולוגי המהיר של זמננו, הכולל בתוכו בין היתר קפיצת מדרגה משמעותית בפיתוח של יישומי בינה מלאכותית, נותן אותותיו בתחומי חיים רבים ומשפיע על הצורך לגבש מדיניות בתחום. הדבר הוביל בשנים האחרונות לצמיחה בתחום מחקרי מדיניות בהקשרי טכנולוגיות מחשוב ובינה מלאכותית. המחקרים עוסקים בתחומים מגוונים כמו יחסים בינלאומיים וביטחון, מרוץ חימוש ומאזן כוחות, סייבר, מוסר ועוד. כמה ממכוני המחקר המובילים בעולם כבר פרסמו מחקרים ומסמכי מדיניות בתחום, ולצידם גם אוניברסיטאות, גורמים ממשלתיים ואפילו חברות מסחריות. ישראל מובילה בפיתוח בינה מלאכותית, אך אינה מובילה במחקרי מדיניות בתחום. למרות הקושי של מחקר המדיניות להדביק את קצב ההתפתחות הטכנולוגית המהיר, בין היתר בגלל אתגרי תקציב, ניכר כי מדובר בכר פורה למחקר מתמשך אודות אתגרים והזדמנויות אשר מצריכים היערכות אישית, חברתית, מדינית ובינלאומית.
תקשורת ומידע
התובנות הבאות נוגעות לתקשורת, למערכות תקשורת ולמשמעותן בתור חלק מהעולם הייחודי לאדם.
אל-אווירני אובליגטורי
אל-אווירני אובליגטורי (מאנגלית: Obligate anaerobe) או אל-אווירן הכרחי הוא מושג במיקרוביולוגיה המתאר מיקרואורגניזמים (בעיקר פרוקריוטים) שאינם מסוגלים להתקיים בנוכחות של חמצן אטמוספירי לאורך זמן ומתים בנוכחותו מכיוון שחסרים להם האנזימים סופראוקסיד דיסמוטאז, פרוקסידאז וקטלאז אשר מנטרלים את מולקולות המימן העל-חמצני ויון הסופראוקסיד - תוצרי הלוואי הרעילים שנוצרים בעקבות חשיפה לחמצן. לא כל האל-אווירניים האובליגטוריים מגיבים באופן זהה לנוכחות של חמצן; בעוד שחלקם מסוגלים לסבול ריכוז של עד 8% חמצן, אחרים אינם מסוגלים לסבול ריכוזים שעולים על 0.5%. בהקשר זה אין להתבלבל בין מיקרואורגניזמים אל-אווירניים אובליגטוריים לבין מיקרואירופילים. מיקרואירופילים מזכירים מאוד את האל-אווירניים האובליגטוריים בכך שהם אינם מסוגלים לסבול ריכוז חמצן אטמוספירי (מתקיימים בסביבה בה הריכוז נע בין 2-10% חמצן), אולם בשונה מהם המיקרואירופילים זקוקים לחמצן על מנת להפיק אנרגיה.
תיאור
בשונה מאורגניזמים אווירניים שמשתמשים בתהליך של זרחון חמצוני, בו מהווה החמצן קבל אלקטרונים סופי, על מנת להפיק את האנרגיה הדרושה להם מסוכרים וחומצות שומן, מיקרואורגניזמים אל-אווירניים אובליגטוריים אינם יכולים להתקיים לאורך זמן בנוכחות של חמצן בסביבה, שכן החשיפה גורמת ליצירתם של רדיקלים חופשיים בדמות שני תוצרי לוואי רעילים: מימן על-חמצני ויון סופראוקסיד, שני חומרים מחמצנים חזקים שנוטים להגיב עם חומרים אורגניים רבים ובכך לשנות את הרכבם. שינויים אלה מזיקים לאורגניזמים ועלולים לגרום למותם ולאל-אווירניים אובליגטוריים אין כל דרך להתמודד עימם. פרט לכך חמצן מומס מגדיל את פוטנציאל החמצון-חיזור בתמיסה ונמצא כי פוטנציאל גבוה מעכב את הצמיחה של חלק מהחיידקים האל-אווירניים האובליגטוריים.
בשל הרעילות הגבוהה של חשיפה לחמצן פיתחו אל-אווירניים מסוימים אובליגטוריים, דוגמת הסוג Clostridium, אשר נחשפים לתנאי סביבה עוינים ובין היתר לחמצן, יכולת התנבגות. נבגים מאפשרים את השרדותם של האל-אווירניים שמייצרים אותם בעתות של עקות חיצוניות, עד לשיפור בתנאי הסביבה.
הפקת אנרגיה אל-אווירנית
לצורך הפקת אנרגיה משתמשים מיקרואורגניזמים אל-אווירניים אובליגטוריים בנשימה אל-אווירנית ו/או בתסיסה. בתהליך של נשימה אל-אווירנית משמשים חומרים רבים בתור קבלי אלקטרונים סופיים במקום החמצן: גופרית, סולפט, חנקה, מנגן, פחמן חד-חמצני, ברזל וכן כספית, כרום, סלניום, מוליבדן, ארסן, ונדיום ואף אורניום וטכנציום. הפקת האנרגיה בתהליך של נשימה תאית בנוכחות חמצן גבוהה יותר בהשוואה לזאת האל-אווירנית, ולכן משיקולים אנרגטיים יעדיפו מיקרואורגניזמים אל-אווירניים פקולטטיביים להפיק אנרגיה בנוכחות של חמצן.
תרבית אל-אווירנית אובליגטורית
על מנת לתרבת מיקרואורגניזמים אל-אווירניים אובליגטוריים על מצע אגר מוצק יש להוריד לגמרי את ריכוז החמצן בסביבה. לשם כך יש להשתמש בחומר סופח חמצן שמוכנס יחד עם צלחות הפטרי הזרועות לצנצנת בעלת איטום. החומר שמוכנס לתוך הצנצנת יוצר באופן מלאכותי תנאים אל-אווירניים הולמים. בתוך מצע נוזלי יגדלו האל-אווירניים האובליגטורים בקצה התחתון של המבחנה בלבד, שכן שם ריכוז החמצן אפסי בשל היעדר פעפועו (ראו תמונה להמחשה בראש הערך).
אל-אווירניים אובליגטוריים בטבע וברפואה
מרבית האורגניזמים האל-אווירניים האובליגטוריים הם פרוקריוטים ומיעוטם שמרים, ומתוך הפרוקריוטים הארכאונים הם אלה שמרכיבים את עיקר הקבוצה. את המיקרואורגניזמים הללו ניתן למצוא בטבע במגוון נישות אל-אווירניות שלתוכן החמצן מתקשה לפעפע (שכבות עמוקות של הקרקע וגופי מים, שפכים ועוד). רוב הפטריות הן אווירניות, אך לאל-אווירניות אובליגטוריות שבהן, השייכות למערכת ה-Neocallimastigomycota, תפקיד חשוב בפירוק המזון בכרס (Rumen) של יונקים מעלי גירה, כגון פרות וכבשים.
אל-אווירניים שכיחים ברפואה
הרשימה הבאה כוללת מיקרואורגניזמים אל-אווירניים אובליגטוריים שכיחים שעלולים לגרום לזיהומים בבני אדם:
הושיעה את עמך
הושיעה את עמך הוא ניגון שהולחן על ידי הרב ד"ר אברהם טברסקי. הניגון הפך במשך השנים לאחד מהניגונים המזוהים עם חסידות חב"ד.
אודות הניגון
קצב שירת הניגון הוא שמח. מילות הניגון הם מפרק כ"ח בתהילים, בו מתפלל דוד המלך לאלוקים שיושיע ויגאל את עמו, וירומם אותם "עד העולם" – לנצח.
בשנת 1960 הלחין הרב טברסקי את המילים בתהילים. שבוע לאחר מכן שר את הלחן לראשונה בציבור, בחתונה של אחיו הצעיר.
במהלך התוועדות שמחת תורה תשכ"ב ביקש הרבי מהאורחים שבאו לחודש תשרי שישירו שיר מארץ ישראל, ר' אברהם לידר החל לשיר 'הושיעה את עמך'. במהלך התוועדות ערב ראש השנה תשכ"ג, אמר הרבי שנמצא בהתוועדות "בעל ה'הושיעה את עמך' מכפר חב"ד, אז שינגן לנו ניגון מזמרת הארץ"- ניגון מארץ ישראל, לידר החל לנגן ניגון אחר, אך הרבי ביקש שישיר את הניגון שלימד, והחל לנגן הושיעה את עמך. מאז החל להתנגן הניגון במרכז חב"ד העולמי - 770 כשפעמים רבות הרבי בעצמו היה מתחיל את הניגון בהתוועדויות, לרוב זה היה כשהרבי דיבר על יהודי רוסיה, ובחלוקת כוס של ברכה לקהל במוצאי החגים.
באותה תקופה יצא האלבום השלישי 'ניגוני חב"ד' של ניח"ח ושם ביצוע לשיר, על עטיפת האלבום נכתב כי אמנם ניגון זה מקורו לא בחב"ד, אך תלמידי ליובאוויטש אימצו את המנגינה הזו והיא מושרת לעיתים קרובות בכינוסים ובהתוועדויות של הרבי. המנגינה הוצגה ב"ליובאוויטש" על ידי אחד מקבוצת התלמידים, שהגיע אל האדמו"ר מישראל לימים הנוראים 1961 (תשכ"ב).
בסוף התוועדות פורים תשכ"ד החל הרבי לנגן את הניגון ובמקום המילים "וברך את נחלתך" שינה ל"ורחם על נחלתך".
עיבודים מוזקליים
ב-1962 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 3" של ניח"ח, ב־1969 הופיע באלבום "לכו נרננה" של נירה רבינוביץ' ושלמה ניצן, ב-2011 הופיע באלבום "לחיים טיש" - חב"ד, ב-2021 הופיע בביצוע של שלומי שבת באלבום צמאה 6.
השיר בוצע במהלך השנים גם על ידי שלמה כץ, מנדי ג'רופי, אברהם פריד, יוני שלמה, חיים ישראל, ישי ריבו, בני פרידמן, יצחק מאיר ועוד.
טרזן מלך הקופים
טרזן מלך הקופים (באנגלית: Tarzan of the Apes) הוא רומן הרפתקאות מאת אדגר רייס בורוז. זהו הספר הראשון בסדרת ספרי טרזן. הספר יצא לאור באנגלית לראשונה בשנת 1912 במגזין וב-1914 כספר מלא. מהדורה נוספת שלו יצאה ב-1939.
עלילה
אליס יולדת בן, ושנה אחר כך היא מתה. אל הבקתה שבנה ג'ון נכנס קרצ'אק, מנהיג שבט קופי אדם (במקור לא נכתב גורילות), והורג את ג'ון. את התינוק הוא לא מספיק להרוג, מכיוון שהקופה קאלה, שאיבדה מוקדם יותר באותו היום את תינוקה שלה, לוקחת אותו מן העריסה ומאמצת אותו. התינוק, שנקרא בידי שבטו טרזן ("לבן העור" בשפת הקופים) גדל להיות חזק במיוחד, זריז וחכם יותר מאחיו הקופים. טרזן מגלה את בקתת אביו ומעיין בספרי הלימוד, כך הוא לומד לקרוא ולכתוב, אך הוא אינו יודע לדבר בשפת בני אדם. ככל שהוא מתבגר, טרזן שואף להיות דומה יותר לבני אדם, ופחות לקופים. כאשר שבט לוחמים שחור מקים כפר באזור, טרזן לומד את אורחותיהם ומעולל להם תעלולים שונים. הוא הורג את קרצ'אק, והופך להיות מנהיג שבט הקופים.
יום אחד רואה טרזן משלחת אמריקנית יורדת אל החוף. מתברר שראש המשלחת, פרופסור פורטר, הגיע לאפריקה כדי לחפש תיבת אוצר עתיקה, ביחד עם בתו ג'יין, עוזרו פילאנדר, בחור צעיר בשם קלייטון, נצר למשפחת האצולה של טרזן המאוהב בג'יין, ועוזרת שחורה בשם איזמרלדה. מלחי הספינה שלהם מורדים בהם, משאירים אותם לבד על החוף, ולוקחים את הספינה לחפש את האוצר לבדם. טרזן מגלה עניין מיידי בג'יין ומציל בכמה מקרים את בני החבורה מחיות היער.
ג'יין נחטפת על ידי קוף אדם, וטרזן ממהר להציל אותה. הוא מנשק אותה, והיא מתאהבת בו גם כן. בזמן שטרזן מטפל בג'יין בג'ונגל, מגיעה ספינה צרפתית אל החוף, לאחר שתפסה את ספינת המלחים שמרדו בבני החבורה. הצרפתים שולחים משלחת חילוץ אחרי ג'יין בראשותו של סגן ד'ארנו. בזמן שטרזן מחזיר את ג'יין אל הבקתה, אורבים הלוחמים השחורים למשלחת החילוץ וחוטפים את ד'ארנו. טרזן חוזר אל מעבה הג'ונגל ומציל אותו מידיהם. הם ממהרים לחזור לבקתה, אך מגלים שהחבורה כבר עזבה את החוף בספינה.
טרזן מטפל בד'ארנו הפצוע, וזה מלמד אותו לדבר צרפתית, וכן את הלכות העולם המערבי. טרזן משכנע את ד'ארנו ללכת למקום יישוב, לקחת משם ספינה ולהפליג בה לארצות הברית, כדי להתוודות בפני ג'יין על אהבתו אליה. הוא גם מוצא את האוצר ולוקח אותו איתם. בדרך לארצות הברית ד'ארנו וטרזן מגיעים לפריז, שם הם מאמתים את מוצאו של טרזן כבן אצולה.
טרזן נוסע לארצות הברית כדי לפגוש את ג'יין. בינתיים מתברר כי היא הייתה צריכה להינשא לאדם שלא אהבה בגלל חובות אביה מהמשלחת. טרזן מגיע בזמן גם כדי להציל את ג'יין משריפה שהתחוללה באזור, וגם מהנישואים שלא רצתה בהם. ג'יין מתוודה בפני טרזן שהיא לא אוהבת אותו, וכי התשוקה שחשה כלפיו הייתה רגעית. טרזן מבין שעליו לוותר עליה כדי שהיא תהיה מאושרת. לא רשום למי ג'יין מתחתנת (לפחות לא רשום בספר "טרזן בן הקופים", וטרזן לא מגלה לאיש על מוצאו האמיתי.
קולנוע
לסרט נעשה מספר רב של עיבודים לקולנוע, ביניהם:
פנטקוסט
פֶּנְטֵקוֹסְט (מיוונית: Πεντηκοστή) הוא חג בדת הנוצרית המציין את ירידת רוח הקודש על שליחיו של ישו חמישים ימים לאחר חג הפסחא, ומתקשר לחג השבועות ביהדות. הפנטקוסט מסיים את עונת הפסחא.
החג ומשמעותו
הפנטקוסט נקרא כך כי האירוע שלציונו נקבע חל בחג שבועות, ששמו היווני הוא "פנטקוסט". לפי הברית החדשה, רוח הקודש נחה על שליחי ישו במהלך החג בירושלים, ויום זה נחשב ליום ייסודה של הכנסייה העולמית.
שם החג, "פנטקוסט" בא מהמילה היוונית "פנטקוסטה", שפירושה הוא "החמישים במספר", והוא חל ביום ראשון, שבעה שבועות לאחר יום ראשון של פסחא (או חמישים ימים בסך הכל כולל יום ראשון של פסחא עצמו, בהקבלה לספירת העומר שבין יום הנף העומר לשבועות, החלים ביום ראשון לפי הצדוקים, הבייתוסים, השומרונים ולוח השנה במגילות קומראן). בגרמנית הוא מכונה "Pfingsten" ("חמישים"), ובאנגלית "Whitsunday" או "Whitsun" ("יום ראשון הלבן"), על שם הגלימות הלבנות שנהגו המוטבלים ללבוש בערב החג (להלן).
בדומה לכל חגי עונת הפסחא, גם פנטקוסט הוא חג נע, ומועדו נקבע בכל שנה בהתאם למועדו של הפסחא. במאה ה-21 חל החג בין 10 במאי ל-13 ביוני במערב, ובין 24 במאי ל-27 ביוני במזרח. בחלק מהמדינות נחשב גם יום שני של פנטקוסט לחג רשמי, אם כי מאז ועידת הוותיקן השנייה, הדבר אינו מחויב.
אירוע הפנטקוסט בברית החדשה
ירידת רוח הקודש מתוארת בפרק ב' בספר מעשי השליחים בברית החדשה. האירוע התרחש בהתאספות אחד-עשר השליחים לכבוד חג השבועות:
בעקבות הישמע "קול [זה] מן השמים", התאסף באתר קהל נבוך:
לאחר מכן הופיע קייפא ונשא דרשה בפני הקהל, על היותו של ישוע המשיח שעליו דיברו נביאי ישראל:
משסיים קייפא את דבריו, החליטו רבים להיטבל לנצרות - בשל כך נהגו לטבול בערב פנטקוסט את המתנצרים החדשים בשנה האחרונה:
מנהגי החג
הצבעים האופייניים לחג הם אדום ולבן, המסמלים את לשונות האש שירדו על השליחים ואת רוח הקודש שהתגלתה כאור או כיונה. הכמרים לבושים בגלימות ואדרת אדומה. בארצות שונות, בעיקר ארצות קתוליות מובהקות, נהוג להביא ורדים ולפזרם כזכר לאש שירדה על השליחים. גם מזבח התפילה מקושט בורדים, בלונים ונרות אדומים-לבנים עם סמלי יונה ואש.
ילדים נוהגים לגזור כתרים בצורת להבות וישנן צעדות בהן תוקעים בחצוצרות המסמלות את ירידת רוח הקודש. הקתולים נוהגים לשיר בתפילות הבוקר (Terce) והערב (Vespers) את ההמנון "בוא, רוח בורא" (Veni Creator Spiritus). בכנסיות מכבים את נר הפסחא לציון סוף עונת הפסחא.
בתקופת החג נוהגים לערוך למצטרפים חדשים לדת את טקס הקונפירמציה וכן גם לילדים שהגיעו לגיל 7 בכנסייה הקתולית. בכנסיות אנגליקניות נהוג לערוך גם את טקס הטבילה בחג זה.
מאכל המאפיין את החג הוא עוגת קצפת ותותים, המסמל את שיא האביב ואת צבעי החג.
Vibrio vulnificus
Vibrio vulnificus או ויבריו וולניפיקוס הוא מין פתוגני של חיידקים גראם-שליליים, בצורת מתג, מהסוג Vibrio. החיידק נמצא בעיקר בסביבות ימיות כמו שפכי נהרות, בריכות או אזורי חוף, והוא נמצא באופן טבעי בקשקשי דגים. לחיידק יש קרבה עמוקה לחיידק Vibrio cholerae, החיידק המחולל את מחלת הכולרה.
במקרים חמורים, זיהום ב-V. vulnificus עלול להוביל להתפשטות מהירה של דלקת רקמות תת-עורית (צלוליטיס) ולאלח דם, המוביל לנמק ומוות מהיר של רקמות, ועל כן מכונה בלשון העם גם "החיידק הטורף". החיידק בודד לראשונה כגורם מחלה בשנת 1976.
סימנים ותסמינים
V. vulnificus נחשב לחיידק אלים ביותר, שיכול לגרום לשלושה סוגים של זיהומים:
טיפול
זיהומי פצעים ב-V. vulnificus עשויים ב-25% מהמקרים לגרום למוות. אצל חולים שהגיעו למצב של אלח דם, בדרך כלל בעקבות אכילה, שיעור התמותה עולה ל-50%. רוב האנשים האלה מתים במהלך 48 השעות הראשונות להדבקה. הטיפול האופטימלי אינו ידוע, אולם במחקר רטרוספקטיבי אחד שנערך על 93 אנשים בטייוואן, השימוש בספלוספורין מהדור השלישי וטטרציקלין (למשל, צפטריאקסון ו-דוקסיציקלין, בהתאמה) הוביל לשיפור ניכר. יש צורך במחקרים קליניים עתידיים כדי לאשש ממצא זה, אולם נתונים חוץ גופיים תומכים בהנחה כי שילוב זה הוא יעיל ביותר נגד V. vulnificus. כמו כן, האיגוד הרפואי האמריקני והמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן ממליצים לטפל בחולה באנטיביוטיקות ממשפחת הקינולוניים או בדוקסיציקלין בצורה תוך ורידית עם קפטזידיים. הטיפול המתועד המוצלח הראשון של זיהום חריף בויבריו היה ב-1995. הטיפול שילב צפטאזידים וציפרופלוקסצין בצורה תוך-ורידית ודוקסיצילין IV, שהוכחו כמוצלחים.
פרוגנוזה
V. vulnificus אינו נחשב חיידק נפוץ במיוחד, אך עם זאת, זהו גורם המוות הנפוץ ביותר כתוצאה מאכילת מאכלי ים בארצות הברית. זיהומי V. vulnificus גורמים ליותר מ־95% מקרי המוות בארצות הברית שידוע כי התרחשו בגלל אכילת פירות ים. אולם, אם הרופא מתחיל טיפול בטטרציקלין או אנטיביוטיקה אחרת מסוג צפלוספורין מרגע הופעת התסמין הראשון, ובתנאי שההליך הטיפולי התנהל כשורה, המטופלים לא יסבלו מהשפעות ארוכות טווח, כל עוד ימשיכו לקחת את הטיפול האנטיביוטי המלא לכל אורך הזמן הנדרש - בדרך כלל כשבועיים.
הפרוגנוזה הגרועה ביותר היא בקרב אנשים המגיעים לבית חולים במצב של הלם. התמותה הכוללת בקרב אנשים שטופלו (הן כאשר החיידק חודר ממערכת העיכול והן כאשר החיידק חודר דרך פצע פתוח) היא כ-33%.
קבוצות אוכלוסייה פגיעות במיוחד: חולים הסובלים ממחלות כבד (במיוחד שחמת ודלקת כבד) או מדוכאי מערכת החיסון (סוגים מסוימים של סרטן, דיכוי מח העצם, HIV, סוכרת וכו '). במקרים אלה, V. vulnificus בדרך כלל נכנס לזרם הדם, שם הוא עלול לזיהום סוער המתבטא בחום וצמרמורות, הלם זיהומי ונגעי עור בצורת שלפוחיות. כמחצית מהאנשים שפיתחו אלח דם כתוצאה מהחיידק, מתים.
אפידמיולוגיה
בארצות הברית, V. vulnificus נפוץ בעיקר במפרץ מקסיקו, שם יותר מתריסר אנשים מתו מהזיהום בשנים 1990-2011. מרבית מקרי המוות באותה תקופה התרחשו בגלל התפרצות אלימה של הזיהום שגרר אלח דם, באזורים בהן מתרחש דיג צדפות, בקרב אנשים שאכלו אותן, או בקרב תיירים שחזרו מן האזור. היעדר הכרה במחלות אותן מחולל החיידק, וגם של גורמי הסיכון והגורם להם, היו ועדיין מהווים מכשולים מרכזיים למלחמה בזיהום. עליית טמפרטורת המים ושינויים במקורות הזרימה של נהרות השפיעו על צמיחת החיידק במים.
הפתוגן בודד לראשונה בשנת 1976 מסדרה של דגימות של תרבות דם שהוגשה למרכז לבקרת מחלות ומניעתן באטלנטה. אז תואר כ"ויבריו חיובי ללקטוז". לאחר מכן ניתן לו השם Beneckea vulnifica, ולבסוף Vibrio vulnificus על ידי הרופא ג'. ג'. פארמר בשנת 1979.
גם בישראל תועדו מקרי הדבקה ומוות כתוצאה מזיהום בחיידק. במקרה מ-2003, אשה משדרות נדבקה בחיידק לאחר שנדקרה מקשקש מזוהם של דג אמנון שקנתה בחנות, ולאחר שבוע מתה לאחר שהרופאים ניסו להצילה. במקרה אחר מ-2007, צעיר בן 25 שבילה בחופי הכנרת ונדקר ברגלו לאחר שדרך בטעות על דג נדבק בזיהום המסוכן, וכך גם מקרה מ-2013 בו נדבק גבר בן 64 בחיידק מדג אותו רכש בחנות דגים.
החיידק התגלה כבעל יכולת להשתנות באופן טבעי במהלך גידול על מצע כיטין, חומר שממנו עשוי שריונם של סרטנים. היכולת לבצע כעת ניסויי השתנות של החיידק במעבדה אמורה להקל על ביצוע ניתוח גנטי מולקולרי של הפתוגן, וכך להוביל לטיפול יותר אפקטיבי בזיהום.
צופית גרנט
צופית גרנט (נולדה ב-13 בנובמבר 1964) היא עיתונאית, מנחת טלוויזיה ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשם סופיה אלישיב בפתח תקווה ולה שני אחים. בהיותה בת חמש התגרשו הוריה, והיא עברה להתגורר עם סבה וסבתה. כשהייתה בת תשע, בעודה גרה עם אמה נוצלה מינית על ידי שכן מבוגר. לאחר מכן, בעודה בת 9, עברה להתגורר בפנימייה, ושם נפלה קורבן לפדופיליה, תקיפה מינית ואלימות. את לימודי התיכון סיימה גרנט בבית הספר החקלאי "עיינות". לאחר שירותה הצבאי למדה משחק בבית הספר למשחק "בית צבי", וסיימה את לימודיה בשנת 1989.
גרנט הופיעה בהצגות תיאטרון רבות. ביניהן, "חלום ליל קיץ", "אהבה בצל האיידס", "היערות", "בית העלים הכחולים" והגרסה המחודשת לקומדיה "הזוג המוזר". כמו כן, העלתה הצגת יחיד בשם "הפרס הגדול של דומה'לה" במסגרת פסטיבל תיאטרונטו.
בקולנוע
גרנט הופיעה לראשונה בסרט "אפטר" בשנת 1990, בתפקיד מלי. בשנת 1998, שיחקה בסרט "סופר בוי" בבימויו של חנוך רוזן. בשנת 2004 שיחקה את ג'ודי בסרט "הבשורה על פי אלוהים". ב-2007, שיחקה את דנה גולדשטיין בסרט "מתוק ומר" לצד אייל שכטר. ב-2012, שיחקה את ברכה נחמיאס בסרט "ד"ר פומרנץ". ב-2014, שיחקה את שושנה בסרט "מבצע חמניה". ב-2018, שיחקה את מירב גולדן בסרטו של אריק לובצקי "סדקים". ב-2022 שיחקה בסרטה של שירי נבו פרידנטל "כל מה שאני יכולה".
בטלוויזיה
בטלוויזיה הופיעה גרנט בתוכניות רבות - "בעיטת פתיחה", "הם יגיעו מחר", "כל דיכפין", "רצח בשבת בבוקר", "בועות", "מי מפחד מצופית גרנט?", "כתב פלילי", "שעות אמיתיות" ותוכנית בערוץ בייבי+ ב-yes. בשנת 1998 השתתפה בקלטת הילדים "טמבולינה והפיסטוקים" לצד ציפי שביט וליאור כלפון בתור המורה שבתחילת הקלטת. בשנת 1999 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני". בתחילת שנות ה-90 השתתפה גם במספר פרסומות. ב-1997 השתתפה בסרט הטלוויזיה "אהבה מדרגה ראשונה".
מסוף 2006, הנחתה גרנט, לראשונה מאז הקמתו של ערוץ 10, תוכנית אירוח מקורית ביום שישי בערב. היה בכך אתגר עבורה, כי במקביל שודרה בערוץ 2 התוכנית המצליחה "ארץ נהדרת". באחת מן התוכניות, בדצמבר אותה שנה, הוצג אדם בשם מוטי מורן, לכאורה נכה על כיסא גלגלים שקם מכסאו לאחר ש"טופל" על ידי יוסף אלגזר, מטפל בעל "ידי חשמל". בינואר 2007, שודרה כתבה בתוכנית כלבוטק בערוץ 2 שהוכיחה שמורן, אשר הוצג כנכה בתוכנית, אינו נכה אלא נוכל (במציאות מורן הוא בעל מגבלה רגשית שאמנם קשורה גם להליכה עצמאית, אך היא אינה מסוג הנכות שהוצגה בתוכנית), וכי גרנט וצוות התוכנית ידעו על כך. עם זאת, לאחר שגרנט עברה בדיקת פוליגרף, ותוצאות הבדיקה הראו כי היא דוברת אמת, גרנט טענה כי גם מורן וגם רפי גינת וצוות "כלבוטק" הוליכו אותה שולל (מורן על שהתחזה לנכה, ו"כלבוטק" על שהציגה פרטים לא נכונים על גרנט בהקשר לנכותו המדומה של מורן).
ב-2007, גרנט הופיעה בהופעת אורח בכמה מפרקי העונה השנייה של הטלנובלה "האלופה". בשנת 2008 החלה לככב בטלנובלה "חשופים", בדמותה של מרב בן-בסט, עורכת המהדורה הקשוחה. בשנה זו, גרנט הופיעה יחד עם ילדיה דניאל ורומי בעונה הרביעית של "פעם בחיים", תוכנית המתעדת סלבריטאים במקומות שונים.
במהלך מונדיאל 2010, הנחתה ביחד עם טל ברמן את תוכנית האירוח "נבחרת החלומות" בערוץ הראשון, שזכתה לביקורות חיוביות.
בשנת 2011, החלה להגיש סדרה תיעודית בערוץ 2 בשם "אבודים", בה מאתרת הפקת התוכנית בני משפחה, שאיבדו קשר זה עם זה (ביניהם אנשים שגודלו על ידי הורים מאמצים). בסדרה, טסה גרנט ברחבי העולם כדי לאתר את בני המשפחה האבודים, לעיתים ללא קצה של חוט היכן הם נמצאים. במהלך הסדרה, שבה גרנט ומזכירה גם את סיפורה האישי, בו הופרדה מהוריה בגיל צעיר, מה שהוביל אותה למעשה לרעיון של יצירת הסדרה. נכון לחודש פברואר 2019, משודרת העונה ה-11 של הסדרה.
בשנת 2012, הנחתה תוכנית בשם "למה לא סיפרת לי", העוסקת בנערות צעירות שנכנסו להריון רצוי ולא רצוי, על ההשלכות המלוות אותן והבחירה אם לגדל או להפיל את העובר ברחמן. בתוכנית הוצג סיפור, שעורר סערה קטנה של אחת מהנערות ההרות שהתראיינו בסדרה. הנערה סיפרה על תהליך ההפלה של עוברה, אותו ביצעה באמצעות כדור פוסטינור, למרות הידיעה שהתינוק היה בחודש השישי להריונה. באותה שנה, לקחה חלק בשני פרקים בסדרת התוכניות "הסיפור" ששודרה בערוץ 2. הפרק הראשון דן בתופעת האלימות באינטרנט והשני דן בשאיפה למצוינות. גרנט גם חזרה לשחק את דמותה של מרב בן-בסט בסדרה "תנוחי".
צופית גרנט במופע אישי מרגש בעקבות סיפור חייה.
ב-26 באפריל 2020, החלה להנחות תוכנית אירוח אישית בשם "קרוב עם צופית גרנט" בערוץ 13.
ב-2021, שיחקה בטלנובלה "בעלת החלומות".
בינואר 2022, החלה להגיש את הסדרה "ללא גבולות" בערוץ 13.
ברדיו
בשנת 2010 הגישה את ציפורי לילה משוחחות בגלי צה"ל, שם היא שוחחה עם מאזינים, וסיפרה על חייה.
עשייה ציבורית
לאחר שחשפה בתוכניתה "שעות אמיתיות" את התמודדותה עם מחלת הסכיזופרניה בה לקה אחיה, נענתה לפנייה של עמותת אנוש והחלה בפעילות למען פגועי נפש בישראל, בהמשך מונתה לנשיאת העמותה.
משפחתה
גרנט נשואה לזמר והיוצר שולי רנד. קודם לכן, הייתה נשואה במשך כ-22 שנים למאמן הכדורגל אברהם גרנט, ולהם שני ילדים.
גרנט מתגוררת ברמת גן.
כלכלת מתנה
כלכלת מתנה (כלכלת נתינה או כלכלת מתנות) היא משטר כלכלי בו סחורות ושירותים ניתנים על בסיס יחסים ארוכי טווח של החלפת מתנות ולא על בסיס עסקה חד פעמית בין מוכר מרצון לקונה מרצון. במקרים רבים ערך המתנה אינו מחושב על בסיס מערכת מחירים.
ישנן מספר תאוריות הנוגעות לכלכלת מתנות. אחת מהן תופסת את הכלכלה הזו כאלטרואיזם הדדי, לפי אחרת - באמצעות הנתינה, זוכה הפרט במעמד חברתי בתמורה. כלכלת המתנה התקיימה ככלכלה השלטת לפני התפתחות המדיניות מוניטרית, הכסף או סחר חליפין. היא התבססה בעיקרה על החלפת מתנות ועל חובות, אך הלכה ונעלמה עם הפיכת החברות ליותר מורכבות, אף על פי שחלקן התקיימו אף עד המהפכה התעשייתית. בסופו של דבר השתלטה השיטה הכלכלית שהתבססה על כלכלת שוק וסחורה ועם צמיחתה של עיר-מדינה. לא קיימות כיום חברות אשר מושתתות על כלכלת מתנה. דוגמאות מודרניות לכלכלת מתנה ניתן לזהות בבנק הדם; בטכנולוגיית המידע; בוויקיפדיה; בארגונים הומניטריים; בצדקה (בדומה לזכאה באסלאם) ובשיתוף קבצים.
הרעיון שבבסיסה של ויקיפדיה בפרט ושיטת ויקימדיה בכלל, סותר את כל ההנחות המוקדמות בנוגע לאגואיזם של הפרט. בני האדם לא היו אמורים להשקיע מזמנם, מרצם והידע שלהם על מנת לתרום לאחר, אך כפי שאמר המומחה לחברה בעידן הדיגיטלי, פרופסור יוחאי בנקלר, ההנחות הראשונות מוטעות היו. מסתבר, כפי שההיסטוריה מוכיחה, שוויקיפדיה אכן עובדת. כמובן שיש במקרים הללו גם התבססות על חוכמת ההמונים, אשר יוצרת מערכת תמידית של עריכה הדדית, כך שגם אם עריכות מסוימות בתהליך אינן מדויקות או מפורטות מספיק, או במקרים אחרים - זדוניות, ניתן תמיד לחזור אחורה.
למרות האמור, טענה חוזרת על ידי מדענים מסוימים היא שגם בתחום כלכלת המתנה, מעשי הפרט הם אגואיסטיים. כל פרסום אקדמי, תרומת מידע, תרומת מזון או עזרה לאחר - חוזרים כולם בסופו של דבר אל הצורך האגואיסטי של הפרט להעלות את קרנו בעיני האחרים. דוגמה לכך ניתנת מהאירוח רחב הלב של הבדואים, שכתוצאה ממנו זוכים הם לעליית קרנם ומעמדם, כביכול מבלי לפעול במובן אגואיסטי, אלא דווקא אלטרואיסטי.
כלכלת מתנה בחברות פשוטות ומסורתיות
בחברות ציידים-לקטים מסוימות ישנה נתינה ללא כל ציפייה לתמורה. בחברות אלו החברים בקבוצה החברתית חשים קרבה גדולה אחד לשני, ויחסם הסמלי לסביבה שונה מחברות ציידים-לקטים בהן ישנה ציפייה לתמורה. מרסל מוס מציין שלוש חובות בחברת הציידים-לקטים - החובה לתת, החובה לקבל והחובה להחזיר.
אחת הדוגמאות המרכזיות של מרסל מוס לכלכלת נתינה היא טקס הפוטלאצ' בתרבויות אינדיאניות מסוימות בצפון-מערב אמריקה. במסגרת הטקס, המנהיגים מחלקים כמויות גדולות של מזון לשבט. החלוקה מחזקת את הסולדיריות החברתית ומבססת את מעמד המנהיג. בדומה לטקס הפוטלאצ', נערכות בדרום-מזרח אסיה, בקהילות בודהיסטיות מזרם טהרוואדה, סעודות המשלבות נתינה מסוגים שונים, בדרך כלל לפני העונה הגשומה או אחריה.
מרשל סאלינס כתב על החברה האנושית בתקופת האבן כי הייתה מבוססת על כלכלת מתנות. למרות המצב הדל, יחסית, של כל אחד מהפרטים, לחברה ככלל היה שפע כלכלי וחומרי.
לואיס הייד טוען כי המקור לרעיון כלכלת המתנה הוא בשיתוף מזון. הוא מביא ראייה לטענתו ממערכת קשרי המסחר של תושבי איי הטרובריאנדים הנקראת טבעת הקולה. המקומיים נוהגים לקרוא לכל מתנה שהיא בשם שפירושו "מזון שלא יכולתי לאכול", למרות שלא מדובר בהכרח על אוכל. גם טקס הפוטלאצ' האינדיאני התחיל במקורו כסעודת שיתוף מזון גדולה. לטענתו זהו גם המקור לכך כי בתרבויות שונות מייחסים למתנה תכונה של התכלות.
אמנם, כפי שנראה בדוגמת טבעת הקולה, לא תמיד מדובר בכילוי פיזי של המתנה אלא גם על העברתה הלאה. בתרבויות אחרות ישנה ציפייה להעברת מתנה אחרת לנותן המקורי או לצד שלישי. ישנם אגדות עם וסיפורים על אדם שלא עמד בכללי הנוהג ושמר אצלו מתנה ללא ההעברה הנדרשת. מדובר באיסור בל-יעבור וברוב הסיפורים האדם מוצא את מותו עקב עבריינותו.
כלכלת מתנה היא לרוב יותר מאשר החלפת מתנות הדדית בין שני פרטים. אגדה קשמירית מספרת על שתי נשים ברהמניות שניסו להתחכם ורק להחליף מתנות אחת עם השנייה. לאחר מותן הן הפכו לשתי בארות מורעלות מהן אף אחד לא יכול לשתות, סמל לעקרות החברתית המזוהה עם התחכמות שכזו. רעיון הרחבת מעגל הנתינה כמה שניתן בא לידי ביטוי גם בנוהג הציידים לתת בהמה לכוהני הדת כקורבן לאלים. במקום להקריב לאל באופן ישיר, נתינת הביניים לכהן אפשרה גם לו ליהנות ממעגל הנתינה. הכהן, בתמורה, מקריב את הבהמה לאל, שאף הוא בתמורה אמור לתת הצלחה לציידים בעבודתם.
עד המאה ה-19 החברות באיי האוקיינוס השקט התבססו על כלכלת מתנה. ישנם שרידים שהמשיכו עד ימינו, לדוגמה בחלק מאיי קוק. למרות התרחבות השפעת כלכלת המערב, בטוקלאו השתמר הנוהג, הנקרא 'אינטי', לשתף את כל המזון והמשאבים באופן שוויוני בכל אטול. קהילות של יוצאי האיים הללו בניו זילנד, אוסטרליה וארצות הברית מנסות גם הן לשמר חלק מתפיסה זו בצורת שיתוף משאבים מסוימים, צדקה קהילתית ושליחת כסף חזרה לארץ מוצאם. בדרך החיים הסמואית וכן בזו הטונגית, נתינה הדדית מהווה מרכיב חשוב.
כלכלת מתנה בחברה המודרנית
למרות הדומיננטיות של כלכלת השוק בחברה המערבית, ניתן למצוא בה אלמנטים או מיקרו-מערכות המתנהלות באופן של כלכלת מתנה.
במדינות רבות (בהן ארצות הברית, בריטניה וישראל), מבוסס בנק הדם על תרומות של מתנדבים. בבריטניה, למשל, קיימים מאגרי דם גדולים יותר משמעותית מאלו שקיימים במדינות אשר מתגמלות את תורמי הדם בכסף. בישראל התמורה לתרומה היא ביטוח דם למשך שנה. באופן דומה, ברוב המדינות בעולם, תרומת איברים מתקבלת ללא תמורה ובמקרים מסוימים תשלום עבורה יכול אף להוות עבירה פלילית. בישראל מתגבשת הצעת חוק, שתסדיר תשלום סמלי לתורם, לכיסוי הוצאות רפואיות וסבל שנגרם לו.
יתרונותיה של כלכלת המתנות (אותם היא חולקת עם משטרים כלכליים נוספים) הם שגם חבריה החלשים והמוחלשים של החברה, המתקשים לדאוג לעצמם, יכולים לקבל משאבים מספיקים כדי להתקיים בצורת מתנות, בתנאי שיש מספיק משאבים במאגר הכללי. תופעה מעין זו מתרחשת בזעיר אנפין גם בתוך הכלכלה המערבית במסגרת התא המשפחתי, שבו דואגים ההורים לרווחת ילדיהם עד הגיעם לבגרות ולעיתים אף מעבר לכך.
בזכות יתרונותיה, כלכלת המתנות מוצעת לעיתים כמודל כלכלה אלטרנטיבי שיוכל לשבור את מעגל העוני. הרעיון מזוהה בדרך כלל עם חוגים אנרכו-קומיניסטים. הרעיון מיוחס להוגה הדעות פיוטר קרופוטקין, שראה בחברת הציידים-לקטים את התגלמות אידיאל העזרה ההדדית. המצדדים בכך קוראים להחלפת השיטה הכלכלית למשטר על בסיס נתינה ללא ציפייה לתמורה, בו יבוטלו כל מסגרות ואמצעי הקנייה, ביניהם גם כסף ומסחר, ובאופן כללי כל תכנון כלכלי מרכזי. עם זאת, חשוב להדגיש כי אידיאל זה בא לידי ביטוי גם באינטרנט:
פסטיבל ברנינג מן הנערך מדי שנה בנבדה, ארצות הברית, מתבסס על כלכלת נתינה. בשטח הפסטיבל לא ניתן כמעט לרכוש דבר באמצעות תשלום סטנדרטי, והמשתתפים חולקים מתנות זה עם זה על מנת לסייע זה לקיומו של האחר.
כלכלת מתנה בניתוח כלכלי עדכני
במסחר, היצרן מוכר לסוחר במחיר נמוך ממחיר השוק, מתוך הנחה שבהמשך הסוחר ירכוש ממנו כמות גדולה מספיק - ובסופו של דבר ישלים את פער העלות באמצעות הרכישה המרובה. בשלב הראשון, מערכת היחסים בין היצרן לבין הסוחר היא של כלכלת מתנה - היצרן מפסיד כספים בעבודתו מול הסוחר, אך בהמשך הקשר העסקי ביניהם, היחס מתאזן.
ביקורת על כלכלת מתנה
נטען כי בכלכלת המתנה נוצר מצב בו רק צד אחד (החזק) מעניק לצד השני (החלש), ובכך בעצם מחזק את הבדלי המעמדות ביניהם. למרות שאידיאלית החברה אמורה להיות שוויונית ולהעניק באופן הדדי, מעשית נאמר כי הבדלי המעמדות הראשונים רק משתמרים, והחזקים בחברה משמרים את מעמדם באמצעות הענקת המתנות לחלשים. הרחבת הטענה היא, בעצם, כי כלכלת המתנה היא כלכלה לכל דבר ועניין, כשמערכת היחסים של המדכא-והמדוכא נשמרת גם במקרה זה. בעצם, כאמור, המתנות אינן ניתנות מתוך מניע טהור, אלא, כצפוי לפי הגישה האנתרופולוגית הבסיסית, מתוך מניע אגואיסטי. (סותר את טענתו של יוחאי בנקלר).
Last Dinosaurs
Last Dinosaurs היא להקת אינדי רוק אוסטרלית מבריסביין, קווינסלנד. הלהקה מורכבת מהסולן הראשי והגיטריסט שון קאסקי, הגיטריסט לאקלן קאסקי, נגן הבס מייקל סלואן והמתופף דן קויאמה. קויאמה והאחים קאסקי הם כולם ממוצא יפני, והלהקה עושה סיבובי הופעות וביקורים ביפן לעיתים קרובות.
ב-28 באוגוסט 2015, הלהקה הוציאה את אלבומה השני "Wellness". ליציאת האלבום קדמו הסינגלים "Evie" ו-"Apollo".
ב-5 באוקטובר 2018, הלהקה הוציאה את אלבומה השלישי: "Yumeno Garden".
הלהקה קרויה על שם השיר "Last Dinosaur" של להקת הרוק היפנית The Pillows.
חברי להקה
חברים לשעבר
אמיר השכל
אמיר אברהם הַשְׂכֵּל (נולד ב-9 באוגוסט 1953) הוא תת-אלוף (בדימוס) מצה"ל, חוקר השואה וממובילי המחאה נגד בנימין נתניהו והמחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע.
ראשית חייו
השכל נולד בירושלים, בן בכור להורים שעלו מפולין. משפחותיהם של שני הוריו עלו לארץ ישראל לפני מלחמת העולם השנייה. בילדותו עברה משפחתו לתל אביב-יפו. השכל למד בבית ספר אלחריזי ואת לימודי התיכון עשה בגימנסיה גאולה. הוא היה חבר בקלוב התעופה ובעקבות בן דודו ששירת כטייס התנדב לקורס טיס.