cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דלרון באקלי
קריירת מועדונים
עונתו הראשונה של באקלי בבורוסיה דורטמונד, 2005/06, לא הייתה עונה מוצלחת. באקלי שיחק 28 משחקים בעונה זו, ולא הצליח להבקיע ולו שער אחד, על אף ששיתף פעולה עם שחקני התקפה כאבי סמולארק, פלוריאן קרינגה ודוד אודונקור. את עונת 2006/27 החל באקלי בבורוסיה דורטמונד, אך הושאל לקראת סוף חלון ההעברות לפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית. באקלי ובזל סיימו את העונה במקום השני, מרחק נקודה אחת מהאלופה, פ.צ. ציריך, כאשר באקלי מבקיע שער אחד ב-22 הופעות. בתום עונת ההשאלה, חזר באקלי לבורוסיה דורטמונד לשתי עונות נוספות. בעונת 2007/08, תחת המאמן תומאס דול, באקלי היה שחקן הרכב קבוע בבורוסיה דורטמונד, והבקיע שער אחד ב-31 הופעות, אך גם תרם ארבעה בישולים. באותה עונה, הגיע באקלי עם בורוסיה דורטמונד לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידה דורטמונד 2-1 לבאיירן מינכן לאחר הארכה. באקלי נכנס במשחק זה כמחליף בדקה ה-79 במקום אנטוניו רוקאבינה. בעונת 2008/09, חתם בבורוסיה דורטמונד מאמן חדש, יורגן קלופ, ובאקלי נדחק אל קצה הספסל. באותה עונה ערך באקלי שלוש הופעות בלבד, ואף מצא את עצמו בקבוצת המילואים. בפגרת החורף של עונה זו, חתם באקלי במיינץ 05 מליגת הבונדסליגה השנייה, שם הופיע 11 פעמים וסייע לקבוצה להעפיל לבונדסליגה, אך לא נשאר בקבוצה לאחר מכן, ובתום חוזהו בבורוסיה דורטמונד, חתם בליגת העל הקפריסאית, באנורתוסיס פמגוסטה. באקלי שיחק עונה אחת במועדון הקפריסאי, ובתומה, חתם בקרלסרוהה, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. באקלי שיחק בקרלסרוהה שתי עונות, ובעונתו השנייה בקבוצה, הצליחו באקלי וקרלסרוהה להינצל מירידה אל הליגה הגרמנית השלישית. לאחר שתי עונות בקרלסרוהה, עזב באקלי את המועדון לאחר שצבר 34 הופעות והבקיע שני שערים.
ישראל קפלן (פירושונים)
ראו גם
}}
דלרון באקלי
קריירה בינלאומית
באקלי ערך את הופעת הבכורה בנבחרת דרום אפריקה במשחק ידידות מול נבחרת זמביה במאי 1998. באקלי השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1998 ונכנס כמחליף בשני משחקים בשלב הבתים, שבסיומו הודחה דרום אפריקה מהטורניר. בשנת 2000 השתתף באקלי עם הנבחרת באולימפיאדת סידני (2000), ממנה הודחה דרום אפריקה בשלב הבתים.
בשנת 2004 השתתף באקלי עם נבחרת דרום אפריקה בגביע אפריקה לאומות 2004, ממנו הודחה דרום אפריקה בשלב הבתים. זה היה הטורניר הגדול האחרון בו השתתף באקלי, שלמרות זאת, המשיך לשחק בנבחרת דרום אפריקה עד לשנת 2012, אז פרש מהנבחרת כשלזכותו 73 הופעות ועשרה שערים, והוא ממוקם במקום החמישי בטבלת שיאני ההופעות של הנבחרת, בצוותא עם ג'ון מושאו.
ג'ו בראיינט
ג'וזף וושינגטון "ג'ו" בראיינט (באנגלית: Joseph Washington "Joe" Bryant, נודע גם בכינויו ג'ליבין (Jellybean); נולד ב-19 באוקטובר 1954) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי.
קריירה
שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1975–1983, ולאחר מכן שיחק עבור קבוצות שונות באיטליה ובצרפת עד פרישתו בשנת 1992.
מאז שנת 2003 מתפקד כמאמן כדורסל, ובין היתר שימש כמאמן הראשי של קבוצת לוס אנג'לס ספארקס מליגת ה-WNBA. כמו כן אימן בראיינט קבוצות שונות באיטליה, ביפן ובתאילנד.
אביו של כדורסלן העבר קובי בראיינט.
Runnin' (Lose It All)
Runnin' (Lose It All) הוא סינגל של המפיק המוזיקלי הבריטי, Naughty Boy, בשיתוף הזמרת האמריקאית, ביונסה, והזמר הבריטי, ארו בנג'מין, שיצא ב-18 בספטמבר 2015 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השני של Naughty Boy, Bungee Jumping. עם יציאתו, השיר זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה, בעיקר שיבחו את העיבודים לשיר והקולות של ביונסה.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-206 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי צ'רלי רובינס, יצא בערוץ היוטיוב של Naughty Boy ב-18 בספטמבר 2015. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-413 מיליון פעמים.
במדיה
השיר מופיע בטריילר לסרט האמריקאי מ-2017, הכול, הכול. באוגוסט 2017, השיר הופיע ברקע של סרטוני פרסומת של שאנל.
היינריך רוצו, נסיך רויס-פלאואן
היינריך רוצו, נסיך רויס-פלאואן (24 במאי 1950 - 29 באוקטובר 1999) היה נסיך מבית רויס אשר עבד כאדריכל. התפרסם בעיקר בשל נישואיו לזמרת השוודית אנני-פריד לינגסטד, חברת להקת אבבא.
ביוגרפיה
לאחר שהתבגר, עבר היינריך להתגורר בטירה בפריבור שהייתה שייכת למשפחתו. ב-1989 נפטרה אמו והוא ירש חלק מנכסיה בשוודיה. ב-29 באוקטובר 1999 נפטר היינריך מלימפומה.
משפחתו
ב-1974 נישא היינריך לנורווגית מטה רינדי. ב-2 ביוני 1977 היא ילדה לו תאומות: ב-1986 התגרשו היינריך ומטה, והיינריך נישא לזמרת השוודית אנני-פריד לינגסטד, חברת להקת אבבא.
Baba Is You
Baba Is You (בתרגום חופשי לעברית: באבא הוא אתה) הוא משחק חשיבה ממוחשב שנוצר על ידי מפתח משחקי האינדי הפיני ארווי טייקרי (משתמש גם בשם Hempuli), שיצא ב-13 במרץ 2019 למחשב האישי ולנינטנדו סוויץ'. גרסאות של המשחק ל-iOS ולאנדרואיד יצאו ביוני 2021. המשחק מתרכז סביב מניפולציה של "כללים" - המיוצגים על ידי אריחים שמילים כתובות עליהם - על מנת לאפשר לדמות השחקן, שהיא בדרך כלל באבא, להגיע ליעד מוגדר. בנובמבר 2021, הוצא למשחק עדכון חינמי בשם "Baba Make Level" שהוסיף 150 שלבים למשחק וכלי שמאפשר לשחקנים ליצור שלבים בעצמם.
מהלך המשחק
השחקן שולט בדרך כלל בדמות המכונה באבא, למעט כמה שלבים שבהם נעשה שימוש בדמויות אחרות. כל שלב מכיל אריחי מילים שונים שניתן להזיז. חלק מהאריחים הללו מתאימים לסוגים ספציפיים של אובייקטים ומכשולים על המגרש (כגון באבא עצמו, דגל המטרה, קירות, אבנים, ויצורים שאינם באבא), חלקם מהווים אופרטורים מקשרים כגון "IS" ו-"AND", ושאר האריחים מייצגים את המאפיינים של האובייקטים השונים (לדוגמה "YOU", שגורם לאובייקט להיות נשלט על ידי השחקן, "PUSH" שמאפשר לדחוף אובייקטים, "STOP" שהופך אובייקטים לבלתי ניתנים למעבר, "WIN" שמציין את המטרה של כל שלב, "DEFEAT" שמציין שמגע באובייקט מסוים יגרום לדמות השחקן להיעלם, וכן הלאה). המטרה של כל שלב היא שהשחקן יגיע למטרה על ידי מניפולציה של האריחים הללו על מנת ליצור ולשנות "כללים" שלפיהם המשחק פועל. לדוגמה, ניתן לשנות את המטרה של כל שלב על ידי העברה של האריחים "IS" ו-"WIN" לאובייקט אחר, והשחקן יכול לעבור דרך אובייקטים על ידי הסרה של האריח "STOP" מביטויים שמייצגים אותם. שלבים יכולים לכפות כללים ספציפיים בשיטות שונות, כגון הצבת אריחים בפינה כך שלא יהיה ניתן להזיז אותם. המשחק מכיל מעל 200 שלבים.
פיתוח ויציאת המשחק
הנושא של הגיים ג'אם הנורדי בשנת 2017 היה "Not There", מה שגרם לטייקרי (תלמיד באוניברסיטת הלסינקי שפיתח בעבר משחק בסגנון מטרוידווניה בשם Environmental Station Alpha) לדמיין משחק שמבוסס על מניפולציה של אופרטורים לוגיים. הוא הסביר שתהליך היצירה של כל שלב התחיל בדרך כלל במחשבה על פתרון משעשע או מעניין לשלב, ולאחר מכן הוא ניסה להבין איך לאפשר לשחקן להגיע לפתרון הזה. טייקרי ציין כי "הרגעים המספקים ביותר במשחקי חשיבה הם אלו שמציבים בפני השחקן סיטאציות שהן פשוטות אך קשה להפנים ולהבין אותן, כך שהפתירה של הפאזל כולו נובעת מהבנה של טריק או טוויסט אלגנטי אחד." כמו בפרויקטים קודמים שלו, המשחק פותח באמצעות מולטימדיה פיוז'ן 2 ותוסף סקריפטים ללואה.
טייקרי הצהיר בשנת 2017 כי הוא מתכנן להוציא את המשחק המלא בשנת 2018, והעלה גרסת בטא של המשחק להורדה באתר itch.io. לאחר ש-Baba Is You ניצח בפסטיבל המשחקים העצמאיים במרץ 2018, חיקוי של המשחק (עם גרפיקה דומה ושם זהה לזה של המשחק המקורי) שוחרר על ידי מו"ל צרפתי ב-App Store. טייקרי עבד עם החטיבה הצרפתית של אפל כדי להסיר את האפליקציה הלא רשמית מהחנות.
Baba Is You יצא ב-13 במרץ 2019 באמצעות סטים עבור Microsoft Windows, Linux ו-macOS, ויצא גם עבור נינטנדו סוויץ' באותו היום.
עורך שלבים שמאפשר שיתוף שלבים באינטרנט ובין פלטפורמות התווסף לגרסאות המחשב ונינטנדו סוויץ' של המשחק ב-17 בנובמבר 2021, בנוסף ל-150 שלבים חדשים שנוספו באותו עדכון.
גרסאות למכשירי iOS ואנדרואיד יצאו לאור ב-22 ביוני 2021.
טייקרי כתב ב-Reddit כי שם המשחק נבחר בהשראת אפקט בובה/קיקי.
ביקורת
Baba Is You זכה במקום הראשון בגיים ג'אם הנורדי של שנת 2017. הוא זכה בפרסים בקטגוריות "משחק הסטודנטים הטוב ביותר" ו"הצטיינות בעיצוב" בפסטיבל המשחקים העצמאיים 2018. הוא היה מועמד גם לפרס "משחק האינדי הטוב ביותר" בפרסי ג'ויסטיק הזהב לשנת 2019, לפרס "משחק האינדי של השנה" בפרסי טיטניום, ולפרס "המשחק העצמאי הטוב ביותר" בטקס The Game Awards 2019. המשחק זכה גם בפרס על "הישג יוצא דופן בעיצוב משחקים" בטקס פרסי D.I.C.E ה-23. בנוסף, הוא זכה בפרס "העיצוב הטוב ביותר" וב"פרס החדשנות" בטקס Game Developers Choice Awards ה-20. גרסת המחשב של המשחק הייתה בין המשחקים החדשים הנמכרים ביותר בסטים בחודש מרץ 2019.
לפי אתר Metacritic, Baba Is You קיבל "ביקורות חיוביות בדרך כלל", כאשר לגרסה למחשב ניתן ציון משוקלל של 87 מתוך מאה והגרסה לנינטנדו סוויץ' קיבלה ציון משוקלל של 84. המשחק זכה לביקורות חיוביות בקרב מבקרים, כאשר חלקם אף קראו לו אחד מבין משחקי החשיבה הטובים ביותר אי פעם. רמת הקושי של המשחק הייתה נושא מפלג בין המבקרים, כאשר חלקם נהנו מרמת הקושי הגבוהה שלטעמם מוסיפה קסם למשחק, בעוד שאחרים ציינו שרמת הקושי לא אחידה ושלעיתים היא יותר מתסכלת מאשר שהיא מהנה.
ראס טמבלין
ראסל איירווינג "ראס" טמבלין' (אנגלית: Russell Irving "Russ" Tamblyn; נולד ב-30 בדצמבר 1934) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ורקדן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בסרטים "סיפור הפרברים", ו"פייטון פלייס" בתפקיד נורמן פייג' עליו הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1957.
ביוגרפיה
טמבלין נולד בלוס אנג'לס, בנם של זוג השחקנים סאלי טריפלט ואדי טמבלין. אחיו לארי טמבלין הוא חבר ומייסד להקת הרוק "The Standells". התגלה כשחקן כבר בגיל 10 על ידי השחקן לויד ברידג'ס.
קריירת משחק
טמבלין התגלה לראשונה בשנת 1949 באפוס התנכ"י שביים ססיל ב. דה - מיל "שמשון ודלילה", בסרט שיחק בתפקיד שאול המלך בצעירותו. בשנת 1950 שיחק בתפקידים קטנים בקומדיה במוזיקלית "אבי הכלה" ובמותחן הפשע "אקדח משוגע". במשך שנות ה-50 שיחק בקומדיה המוזיקלית של סטנלי דונן "שבע כלות לשבעה אחים" בתור גידון פונטייפי, במערבונים "האקדח המהיר ביותר" ו"המצוד האחרון" ובסרט המלחמה של ריצ'רד ברוקס "כבוש את השטח הגבוה". בשנת 1957 שיחק טמבלין בדרמה של מארק רובסון "פייטון פלייס" בתפקיד תלמיד התיכון נורמן פייג' הלומד ביחד עם גיבורת הסרט אליסון מקנייז (דיאן וארסי), על תפקידו בסרט הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-1958 הופיע טמבלין בתפקיד הראשי בפנטזיה המוזיקלית של ג'ורג' פאל "אצבעוני". ב-1960 השתתף במערבון של אנתוני מאן "סימארון" בתפקיד "הילד" ויליאם הארדי.
הופעותיו אשר הפכו אותו לכוכב קולנוע מבוקש זימנו לטמבלין את תפקיד ריף לורטון מנהיג כנופיית הג'טס בדרמה המוזיקלית זוכת 10 פרסי האוסקר "סיפור הפרברים". מעמדו של טמבלין בהוליווד דעך לאחר הסרט והוא השתתף במספר סרטים כושלים בהמשך שנות ה-60. תפקידיו המעטים שקיבלו הערכה היו בסרט האימה של רוברט וייז "הרדיפה" בתור לוק סנרסון, בדרמה של ג'ק קארדיף "הספינות הארוכות" ובסרט האימה היפני "מלחמת הענקים".
לאחר תקופה של היעדרות שיחק טמבלין בתפקיד משני בסדרת המופת של דייוויד לינץ' "טווין פיקס" בתור הפסיכיאטר ד"ר לורנס ג'ייקובי. בשנים האחרונות מיעט לשחק והופיע בעיקר בתפקידים קטנים לצידה של בתו השחקנית אמבר טמבלין בסדרות "ג'ואן מארקדיה", " The Increasingly Poor Decisions of Todd Margaret" של חתנו דייוויד קרוס ובמערבון "ג'אנגו ללא מעצורים" של קוונטין טרנטינו.
חיים אישיים
טמבלין התחתן שלוש פעמים במהלך חייו והוא אב לשלושה ילדים, אחת מהם היא השחקנית אמבר טמבלין.
אולגה פיינברג
אולגה פיינברג (12 בספטמבר 1889 – 1 בספטמבר 1974) הייתה רופאה ומנהלת של מחנה העולים "חאשד" הראשון שבפרוטקטורט עדן בין פברואר 1947 לפברואר 1949. בתקופה זו החל השלב הראשון של מבצע "על כנפי נשרים".
קורות חיים
נולדה כאולגה פיקמן בניקולאייב שברוסיה. היגרה לארצות הברית בשנת 1916, הפכה לאזרחית שם ולמדה רפואה. עבדה בבית החולים מייקל בול הוספיטל. נישאה לפיינברג והתאלמנה. שירתה בצלב האדום האמריקאי כרופאה.
פועלה ביריחו ובהודו
ב-1927 עלתה לארץ ישראל ועברה להתגורר ביריחו, כיהודייה היחידה שם. היא הקימה בעיר סנטוריום ובית הבראה. רכשה את השפה הערבית וביתה היה לנקודת מפגש לאנשי ציבור יהודים, ערבים ובריטים. איש הצבא הבריטי והמנהיג הציוני פרדריק קיש כתב עליה בספרו, 'יומן ארץ-ישראלי', שהיא "רכשה את האמון המלא של האפנדים והפלחים תושבי יריחו ובנותיה". ב-1938, כחלק מהטרור הערבי של המרד הערבי הגדול ולמרות שירותה את ערביי יריחו, נשרף כל רכושה בשל יהדותה והטיפול שהעניקה גם לאנשי צבא בריטים. פיינברג הספיקה לברוח מבעוד מועד.
פיינברג לא שבה ליריחו ובשנים הבאות סייעה בהודו לפליטים ולקהילות יהדות הודו. היא הפיצה בקרבם את הרעיון הציוני, ועזרה בייסוד מוסדות ויצו לקידום החינוך והבריאות שם. בנוסף סייעה לאשראם נוצרי בלקנאו ויצרה שם קשרים חמים עם אחותו של נהרו ואישים הודים אחרים. בשנות מלחמת העולם השנייה סייעה לכוחות הרפואה הבריטים בהודו.
ניהול מחנה "חאשד" בעדן
בדרכה מהודו לארץ ישראל בדצמבר 1946 עצרה לנחיתת ביניים בפרוטקטורט עדן שבתימן ל-24 שעות. עקב קשריה עם השלטון הבריטי והיותה רופאה בצבא הבריטי ובג'וינט ביקרה במחנה הפליטים "חאשד"-גאולה בניהול הג'וינט, שטיפל במועמדים לעלייה. נאמר לה כי אלפי פליטים מתימן ששהו בתנאים קשים ברובע היהודי בעדן ובמחנה מצעביין עתידים להיות מגורשים חזרה לתימן, משום שהם סובלים ממחלות מידבקות המסכנות את אוכלוסיית העיר. הפליטים התימנים הגיעו לעדן לאחר מסע מפרך של 3 שבועות במדבר חולים במחלות טרופיות וטיפוס.
פיינברג פנתה לד"ר יהודה לייב מאגנס יו"ר האוניברסיטה העברית שהיה פעיל בג'וינט בבקשה שיסייע במשלוח צוותים רפואיים נוספים להצלת התימנים, משום שבתימן כמעט שלא היו רופאים ולפליטים לא היו משאבים כספיים לקבל טיפול רפואי בעדן. מאגנס פנה אליה שתישאר בעדן ותנהל את מחנה חאשד במקום ד"ר דניאל אלקנה, לאחר שמועצת הפליטים התלוננה כי הוא פוגע בכבודם ובבריאותם. עקב ההכנות למלחמת השחרור לא נמצאו רופאים שיגיעו לתקופות ארוכות לעדן.
פיינברג הקימה בית חולים קטן בעדן, מהלך שהקטין את לחץ הבריטים לגירוש הפליטים מהעיר, והעבירה למחנה חאשד מאות פליטים המיועדים לעלייה. שליח הג'וינט הארי ויטלס כתב שהיא זוכה להערכה בקרב הבריטים והאמריקנים במקום.
כמנהלת המחנה יזמה את ביצורו במשך חודשים לקראת הכרזת המדינה באו"ם בכ"ט בנובמבר 1947 עקב החשש לפרעות נגד היהודים בעיר עדן, חשש שהתממש כש-87 מיהודי העיר עדן נרצחו. עם תחילת הפרעות בעדן ברחו כל תושבי הרובע היהודי והפליטים, כ-1,000 במספר, למחנה חאשד-גאולה, ואליהם הצטרפו 1,000 פליטים מבוגרים ששהו בעיירה שייך עותמן הסמוכה. מספר האנשים במחנה עלה תוך לילה מ-1,500 לכמעט 4,000.
העימות עם ראשי מועצת המחנה
בקרב קהילת יהודי תימן, מוצגת פיינברג כמי שנהגה באוכלוסיית העולים ביד קשה.
עמירם פאל
עמירם פָּאל (נולד ב-24 בספטמבר 1956) הוא עורך דין וסופר ישראלי.
קורות חיים
פאל נולד בכפר סבא, בן בכור (מתוך ארבעה), לחיים פאל ותחיה לבית שפירא, אחותו של שלמון שפירא ומצאצאי הרב אריה לייב שפירא מקובנה. גדל וחי עד היום בעיר רמת גן.
אולגה פיינברג
העימות עם ראשי מועצת המחנה
שיאו של המשבר היה כשהרבנים הורו לשחוט 5 פרות שנקנו על ידי הג'וינט כדי להאכיל את הפליטים הרעבים, למרות שאסרה על כך. פיינברג ראתה בכך שבירה מכוונת של סמכותה כמנהלת המחנה. היא הכריזה כי מי שייגע בבשר הפרות יסולק מהמחנה והורתה לראשי מועצת הפליטים לעבור מיד לעדן, הוראה שמשמעותה הייתה הוצאתם מרשימת הטסים לישראל דרך המחנה. הרבנים שכבר המתינו במחנה החל משנת 1945 סירבו לעזוב. פיינברג הזמינה את הצבא הבריטי וזה אסר את המנהיגים וכלא אותם בעדן. מהלך זה הקים עליה את אנשי המחנה. מנהיגי הפליטים שישבו בכלא פנו לבית המשפט הבריטי בעדן ולממשלת המנדט בלונדון בבקשה להכריח אותה להשיבם למחנה. לאחר משפט ממושך הושגה פשרה שלפיה מנהיגי מועצת הפליטים ישובו למחנה אך לא יתערבו במתנהל בו. ארבעה ממארגני המהומות במחנה הוגלו לתימן.
עמירם פאל
קורות חיים
למד בבית ספר תיכון אהל שם. לאחר השירות בצה"ל למד וקיבל תואר ראשון (BSc) במדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן ובמקביל למד וקיבל תואר ראשון (LLb) נוסף, גם במשפטים, באוניברסיטת תל אביב. שנים אחדות אחר כך למד וקיבל מאוניברסיטת תל אביב תואר שני (MA) במדע המדינה.
אולגה פיינברג
לאחר שובה לישראל
בראשית שנות ה-50 ניהלה עבור מלב"ן את "בית הזקנים" בעין שמר שסעד את זקני העולים מתימן.
עמירם פאל
קריירה
פאל הוא עורך דין מאז 1985. היה מפקח במשטרת ישראל (יאח"ה), וחוקר ברשות ניירות ערך. כיהן כדיין ולאחר מכן כאב בית דין בבית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין. כיהן גם כאב בית הדין של אגודת האקדמאים למדעי החברה והרוח.
כתביו
פאל כותב בעיקר ספרי וסיפורי מדע בדיוני. בין ספריו בתחום זה: מסע במרחבי הזמן, שיצא לאור בהוצאת אור-עם בשנת 1980, ומתאר ישראלי החי בהיסטוריה אלטרנטיבית, שבה העולם כולו יהודי, אך ישראל, מקור היהדות העולמית, קטנה מדי לטעמו ואיננה שונה מזו המוכרת כיום; הוא חוזר לעבר, מנסה "לתקן את העיוות" ובתיקונו זה יוצר את עולמנו הנוכחי.
פאל כתב גם את רומן המלחמה נקמה, שיצא לאור בהוצאת בר-תמוז ב-1986. ביולי 2011 יצאה לאור מהדורה מחודשת של רומן זה, מתורגמת לאנגלית בהוצאת אמזון. גם ב"נקמה" יש אלמנט של מדע בדיוני - "היסטוריה אלטרנטיבית", אף שכולו מבוסס על עובדות ידועות של המציאות הקיימת. מדובר ברומן בין שני לוחמי המחתרת העברית בארץ ישראל שלפני קום המדינה, צעיר יהודי ממוצא תימני ויהודייה בריטית, המתגלה כלוחמת עזה לא פחות ממנו. הוא מתנהל על רקע מאבק המחתרת בערביי ארץ ישראל ובבריטים השולטים בארץ, ונותן הסבר אחר לגמרי לדרך שבה הוקמה מדינת ישראל ב-1948.
בשנת 2020 יצא לאור בהוצאת "אופיר", ספרו השלישי אליהו מגיע, אף הוא ספר מדע בדיוני.
רבים מסיפוריו הקצרים של פאל פורסמו בעיתוני נוער (כגון "הארץ שלנו" ו"מעריב לנוער"), עיתוני סטודנטים כגון "יתוש", "סטודנט" ו"בת קול", ובמות נוספות כגון "מעריב", "קוסמוס - המבחר של אסימוב" ועוד.
חיים אישיים
נשוי ואב לשתי בנות.
מרצל קדושה
ביוגרפיה
מור קריסהאבר נולד במשפחה יהודית בורגנית בקישקונהלש. הוא למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). פתח משרד עורכי דין בעיר הולדתו ולאחר מכן בבודפשט. הוא כתב ועסק בפוליטיקה הן בתקופת הדואליזם והן בתקופה בין שתי מלחמות העולם. הוא היה חבר פעיל בחיים הציבוריים של בירת הונגריה. כיהודי גורש למחנה ריכוז ב-1944 ולא שרד שם את השואה.
פעילותו
קדושה הצטרף מוקדם מאוד ל"מפלגה הדמוקרטית האזרחית" של וילמוש ואז'וניי. יחד עם ואז'וני, הוא ערך את העיתון השבועי "אוי סאזאד", כלומר "מאה חדשה" (Új Század), לאחר מכן מ-1905 את "נפ" כלומר "העם" (Nép), ולבסוף מ-1910 עם ינה לאנצי (במקור לווינגר) את כתב העת "סקירת המדיניות החברתית" (Szociálpolitikai Szemle). כתביו הפוליטיים, הספרותיים והסוציולוגיים פורסמו במגוון עיתונים ובכתבי עת מהשורה הראשונה כמו:
ובכתבי עת מיוחדים אחרים.
דרגות הכוחות המזוינים של ברית המועצות
דרגות צבא ברית המועצות יונקות את שורשיהן מצבא הצאר, שהצבא האדום לחם נגדו במסגרת מלחמת האזרחים ברוסיה (1918–1921). מיד לאחר מהפכת אוקטובר בוטלו הדרגות האישיות ולמפקדי הצבא היו רק תפקידים. בשנת 1935 הוחלט להחזיר את הדרגות ובשנת 1943 הוחזרו דרגות גנרלים. החל מאותה שנה ציוני הדרגות הורכבו על הכתף. במשך השנים בוצעו שינויים נוספים והשינוי האחרון היה בשנת 1981.
פוט
פּוּט הוא דמות מקראית הנזכרת בספר בראשית כבנו השלישי מתוך ארבעה של חם בן נח. אחיהם של כוש, מצרים, וכנען. פוט מזוהה בכתובים עם לוב, וכאבי העם הלובי.
דרגות הכוחות המזוינים של ברית המועצות
הבדלים מסורתיים בין שמות הדרגות בצי ובצבא היבשה נשמרו. יחד עם זאת לא הייתה התאמה מלאה עם דרגות צבא הצאר מלפני מהפכת אוקטובר.
פוט
שמו של פוט מופיע במקור העמים שבספר בראשית:
דרגות הכוחות המזוינים של ברית המועצות
במקביל לדרגת "גנרל של ארמייה" שהייתה נהוגה בחיל רגלים במספר זרועות הצבא הייתה דרגת מרשל בהתאם להלן:
פוט
לוחמים
כבר בתיאורי ספר מלכים ודברי הימים על מסע המלחמה והכיבושים לפרעה שישק בארץ ישראל במאה העשירית לפנה"ס מוזכרים לוחמים לוביים שעזרו לפרעה (שנעזר בעמים זרים בצבאו) במלחמתו בממלכת יהודה ובממלכת ישראל (926/5 לפנה"ס, 5 שנים לאחר מות שלמה המלך). לדברי ירמיהו היו צאצאיו של פוט עמים לוחמים. יחזקאל מזכיר אותם בהקשר דומה כמסייעים לצור, למצרים, וגוג.
דרגות הכוחות המזוינים של ברית המועצות
כמו כן, הייתה דרגה "מרשל ראשי" לפי אותן זרועות. דרגה זו הייתה מקבילה לדרגת "מרשל ברית המועצות" ומקבלי דרגה זו כבר לא יכלו לקבל דרגת מרשל ברית המועצות.
פוט
פוט ולוב
בשטחה של לוב זרם נהר פוט. בימיו של הנביא דניאל כבר נעשה שימוש בשם לוב. יוסף בן מתתיהו ציין שלוב נוסדה על ידי פוט, וכינה את הלובים בשם פוטים. גם הנביא נחום מקשר בין פוט ולוב וטוען כי פוט והלובים מסייעים למצרים.
דרגות הכוחות המזוינים של ברית המועצות
דרגות קצינים
Röda armén
פוט
פוט ולוב
תרגום השבעים שינה את השם פוט בספר יחזקאל לשם ליבאוס.
השערות אחרות
ההיסטוריון הפרסי מוחמד אבן ג'ריר א-טברי סיפר על מסורת לפיה פוט נישא לבאכט, נכדתו של תירס וצאצאיהם היו הקופטים.
רקוויאם (אוקכם)
הרקוויאם של אוקכם היא רקוויאם שהולחן על ידי יוהנס אוקכם במחצית השנייה של המאה ה-15. יצירה זו היא הרקוויאם המוקדם ביותר המולחן בסגנון פוליפוני ואחד מהרקוויאמים הקדומים ביותר ששרדו עד היום. זוהי אחת היצירות הידועות של אוקכם והיא ממשיכה להיות מושמעת גם היום.
היצירה
זמן חיבור היצירה המדויק אינו ידוע. יש המשערים שהוא הולחן בשנת 1461, שנת מותו של שארל השביעי, שהיטיב עם אוקכם, והיצירה מבטאת אבל עליו. לעומתם יש המאחרים את זמן חיבור היצירה ל-1483 שנת מותו של לואי האחד עשר, ואף לזמן מאוחר מכך, קרוב למותו של אוקכם עצמו.
היצירה הולחנה לארבע קולות ויש בה חמישה פרקים. הסגנון של היצירה הוא צנוע, כנראה בשל התפיסה שכך יאה למיסת אבל. כל אחד מהפרקים הולחן במנגינה שונה, ובכך שונה המיסה הזו ממיסות אחרות שהלחין אוקכם. כל אחד מהפרקים משתמש בווריאציה על מנגינת המזמור הגרגוריאני המוכר למזמור זה, גם זה חריג ביחס ליצירות אחרות של אוקכם.
העשור השני של המאה ה-15
העשור השני של המאה ה-15 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1410 והסתיים ב-31 בדצמבר 1419.
אופנה
באצולה באירופה הלבוש האופנתי לנשים מתאפיין בלבוש קיצוני ואקסטרווגנדי. כובעים וכיסויי ראש זכו לתשומת לב רבה יותר, ועיצובים שונים של כיסויי ראש שולבו בתכשיטים, בחומרים יקרים ובסגנונות עיצוב מתוחכמים.
גברים אצילים לבשו בדרך כלל חולצה, ז'קט דאבלט וסוג של צמודונים בשם הוס. גברים מכל המעמדות לבשו בגדים תחתונים בסגנון טייטס ועל אזור החזה, שהוחזקו בעזרת חגורה.
צ'ורגו
צ'ורגו (בהונגרית: Csurgó) היא עיר במחוז שומוג' שבדרום מערב הונגריה. מבחינה מנהלית היא מרכז של נפה.
קיימות עדויות על יישוב באזור עוד בתקופה הפרהיסטורית. בתקופת האימפריה הרומית דרכו עבר כביש שמקשר את פאנוניה לים האדריאטי. היישוב הוזכר בכתובים כבר בשנת 1019. תקופה מסוימת הוא היה שייך לצלבנים ואחר כך עבר לשליטת המסדר הריבוני הצבאי של מלטה. לפי המסורת בלה הרביעי, מלך הונגריה נמלט דרך העיירה לאחר הפסד בקרב מוהי. בשנת 1405 זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נתן ליישוב זכויות "עיר שוק". בתקופת הונגריה העות'מאנית היישוב התרוקן מהתושבים.
בתחילת המאה ה-18 העיירה הייתה זניחה והייתה שייכת למשפחת פסטטיקס. הם החליטו לפתח את האזור ועודדו התיישבות באזור. בשנת 1850 צ'ורגו חזרה להיות "עיר שוק". בשנת 1872 היישוב חובר למערכת מסילת ברזל.
הקהילה היהודית
במקום הייתה קיימת קהילה יהודית. בשנת 1753 בה נולד מרדכי בנט.
ערים תאומות
לצ'ורגו הסכמי ערים תאומות עם הערים הבאות:
מושל רוד איילנד
מושל מדינת רוד איילנד (באנגלית: Governor of the State of Rhode Island) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת רוד איילנד בארצות הברית, והמפקד העליון של הכוחות המזוינים במדינה. על המושל מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה, ולרשותו עומדת הסמכות לאשר הצעות חוק שהועברו בבית המחוקקים של רוד איילנד או לחלופין להטיל עליהן וטו. נוסף על כך, ברשותו לכנס את בית המחוקקים ולהעניק חנינה, למעט במקרים בהם מושא החנינה עבר בהצלחה הליך הדחה.
המושל הנוכחי הוא דניאל מקי, חבר המפלגה הדמוקרטית שנכנס לתפקידו ב-2 במרץ 2021.
תנאים
התנאים דלהלן מהווים הכרח לכל המעוניין למלא את תפקיד המושל, לפי החוקה של המדינה:
סמכויות ותחומי אחריות
סעיף 1 בפרק התשיעי לחוקת רוד איילנד מגדיר את סמכויות תחומי האחריות השונים של הרשות המבצעת במדינה. לפי החוקה, הכוח הביצועי העליון נתון למרותו של המושל, שייבחר בבחירות ישירות בידי תושבי המדינה לצד סגן המושל שיהיה עמיתו למירוץ. מושל רוד איילנד נבחר אחת לארבע שנים ומוגבל לשתי תקופות כהונה רצופות. כראש הרשות המבצעת ברוד איילנד, המושל נתמך על ידי מספר פקידי ציבורי נבחרים ומנהלי סוכנויות ממשלתיות הממונים בידיו.
האחריות המוענקת למושל על ידי חוקת רוד איילנד כוללת את תפקיד המפקד העליון של כל מרכיבי המשמר הלאומי ברוד איילנד, כל עוד נשיא ארצות הברית לא הלאים אותם אל הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. בין היתר, על המושל מוטלת האחריות להגיש את תקציב המדינה השנתי לאספה הכללית של רוד איילנד.
למושל ישנו בנוסף הסמכות להעניק חנינות ולהטיל וטו על הצעות חוק, החלטות והצבעות של בית המחוקקים — אלא אם רוב בן שני שלישיים באספה הכללית גבר על הטלת הווטו.
רשימת מושלי רוד איילנד
מאז כינונה של רוד איילנד כמדינה ב-1775 כיהנו בה 70 גברים ואישה אחת כמושלי המדינה ב-76 תקופות כהונה נפרדות. שלושה מושלים כיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות, ומושל אחד כיהן בשלוש תקופות כהונה בלתי רצופות.
יואל לינדפרה
יואל לינדפרה (באסטונית: Joel Lindpere, נולד ב-5 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת הקשר. את מרבית הקריירה שלו העביר בפלורה טאלין בה רשם 130 הופעות.
קריירת מועדונים
לינדפרה התחיל את הקריירה שלו בנומה קאליו ששיחקה אז בליגה הרביעית באסטוניה וכעבור חצי עונה חתם בטרוויס פארנו. בשנת, לינדפרה חתם בפלורה טאלין. במהלך עונת הושאל לואריור ולגה על מנת לצבור דקות משחק. במהלך עונת חזר לפלורה. עם חזרתו לפלורה, לינדפרה ביסס את מעמדו כשחקן מפתח בהרכב הקבוצה וזכה עימה באליפות בסוף העונה וגם בעונת. בפברואר הושאל לצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית. בספטמבר  שוחרר מהמועדון לאחר תקרית עם השופט הרביעי במהלך משחק הגביע נגד לבדיה טאלין.
בתום עונת הסתיים חוזהו בקבוצה ולמרות שאנשי המועדון רצו שיישאר, לינדפרה החליט לעזוב את המועדון. לאחר שבחן הצעות מהאנזה רוסטוק, אנז'י מחצ'קלה וסיביר נובוסיבירסק, ב-25 בינואר 2010 חתם בניו יורק רד בולס מה-MLS לשנתיים עם אופציה לשנתיים נוספות. ב-20 במרץ 2010 הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון במשחק ידידות נגד סנטוס, שהיה גם השער הראשון שהובקע ברד בול ארנה, אצטדיונה הביתי של ניו יורק רד בולס. כשבוע לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה הרשמי שלו במועדון בניצחון 0-1 נגד שיקגו פייר. ב-22 ביולי 2010 בישל לתיירי הנרי את שער הבכורה שלו במועדון. ב-21 באוקטובר 2010 הבקיע בניצחון 0-2 נגד ניו אינגלנד רובולשן, שהכתיר את הרד בולס כאלופי המזרח. ב-30 באוקטובר 2010 הבקיע את השער היחיד נגד סן חוזה ארת'קווייקס במסגרת הסיבוב הראשון של הפלייאוף. לינדפרה נכלל ב"אולסטאר של ה-MLS" לקראת המשחק נגד מנצ'סטר יונייטד. במחזור ה-16 של עונת, לינדפרה נבחר לשחקן המחזור. לינדפרה קבע שיא מועדון בעונה זו כאשר שיחק 34, פתח בכולם ורשם 3,048 דקות. ב-31 בינואר 2012 חתם על חוזה רב-שנתי במועדון.
ב-4 בינואר 2013 חתם בשיקגו פייר.
בינואר חתם לשנתיים וחצי בבאניק אוסטראבה מליגת העל הצ'כית.
ב-5 במרץ 2015 חתם בנומה קאליו, מועדון נעוריו עמו זכה בגביע בתום העונה.
קריירה בינלאומית
ב-1 בנובמבר 1999 לינדפרה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה במשחק ידידות נגד. ב-18 בפברואר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד.
בתחילת שנת פרש מהנבחרת, על מנת שיוכל להתרכז בקריירה שלו. בנובמבר חזר לסגל הנבחרת לקראת צמד המשחקים נגד  במסגרת פלייאוף מוקדמות יורו 2012.
ב-14 ביוני 2015 ערך את הופעתו ה-100 בנבחרת בניצחון 0-2 נגד.
פרויקט אזוריאן
פרויקט אזוריאן (באנגלית: Project Azorian, כונה בטעות גם פרויקט ג'ניפר) היה מבצע חשאי בשנת 1974 של סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית למשיית הצוללת הגרעינית הסובייטית K-129, אשר טבעה באוקיינוס השקט בשנת 1968. אף על פי שהסוכנות הצליחה למשות רק חלק מהצוללת הטבועה נחשב המבצע לאחד משיאי הביון של המלחמה הקרה.
הצוללת
באפריל 1968 הבחינה ארצות הברית בפעילות מוגברת של כלי שיט וכלי טיס סובייטיים בצפון האוקיינוס השקט. הפעילות התמקדה באזור שהיה ידוע כנתיב שיט של צוללות טילים בליסטיים סובייטיות מדגם גולף II. בעקבות זאת עלתה ההשערה שהסובייטים עורכים חיפושים אחרי צוללת משלהם שאבדה באזור זה.
נתונים מציוד האזנה תת-מימי של ארצות הברית שהיה פרוס על קרקעית האוקיינוס השקט נבדקו כדי לנסות ולאתר את רעשי הקריסה הצפויים בעת טביעתה של צוללת (כלומר הקול המתקבל כאשר הצוללת מנמיכה מעבר לעומק הצלילה הבטוח שלה ודפנותיה קורסים תחת לחץ המים). ניתוח הנתונים העלה קול אפשרי שכזה שהתרחש ב-8 במרץ בקרבת קו התאריך הבינלאומי (180 מעלות מערב) וברוחב גאוגרפי של 50 מעלות צפון.
על סמך צילומי הצוללת הטבועה גיבשו מזכיר ההגנה של ארצות הברית מרווין ליירד והיועץ לביטחון לאומי הנרי קיסינג'ר ב-1970 תוכנית למשיית הצוללת. מטרתה הייתה בדיקת רכיבי הטכנולוגיה הגרעינית הסובייטית שנמצאו בצוללת כמו גם טכנולוגיה וחומרי הצפנה שעשויים להימצא בה. נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון אישר את התוכנית וביצועה הוטל על סוכנות הביון המרכזית.
אוניית החילוץ
התוכנית למשיית הצוללת התבססה על בניית אונייה מיוחדת, שתישא את ציוד החילוץ המתאים. האונייה, בעלת הדחק של 50 אלף טון ובאורך של 189 מטרים נבנתה במספנה אזרחית ליד פילדלפיה לפי חוזה שנחתם עם חברת Global Marine Development, שהתמחתה בפעילות כרייה תת-מימית בעומק רב. סיפור הכיסוי שנבנה לפעילות האונייה היה כי היא מיועדת לכרות נודולות מנגן מקרקעית האוקיינוס. המיליארדר הווארד יוז ניאות לתת את שמו לפרויקט על מנת לבסס את סיפור הכיסוי.
האונייה, יוז גלומאר אקספלורר, צוידה במתקן ייעודי דמוי מלקחיים, שנועד להיות מונמך אל קרקעית האוקיינוס, לאחוז בגוף הצוללת ולהעלות אותה אל גובה פני הים ולתוך בטן האונייה. המתקן נועד להיות מונמך עד למטרתו - ולהפך - באמצעות שרשרת של צינורות באורך של 18 מטרים כל אחד, זהים לאלו ששימשו באסדות קידוח לצורך כריית נפט. בדרך זו קיוו המתכננים לבצע את חילוץ הצוללת הטבועה מתחת לפני המים, הרחק מעיני צופים בכלי שיט וכלי טיס וממצלמות לוויני ריגול סובייטיים. האונייה נדרשה לשמור במהלך פעולת המתקן על עמדה קבועה על פני המים, ולצורך כך פותח עבורה ציוד מיוחד.
משיית חלקי הצוללת
הגלומאר אקספלורר הגיעה לאתר המבצע ב-4 ביולי 1974 ועסקה בו במהלך החודש שלאחר מכן. מבחינה טכנית הוכתר המבצע בהצלחה חלקית: מתקן הצבת הצליח לאחוז בחלק הקדמי של הצוללת הטבועה, באורך של 42 מטרים, שניתק מחלקה האחורי. עקב כשל מבני נשברו כמה משיני המתקן וכ-30 מטרים מהחלק שנתפס בו נשמטו ממנו וצללו בחזרה אל קרקעית האוקיינוס. בכל זאת מצאו האמריקאים בחלק שהצליחו למשות שני טורפדות גרעיניים כמו גם פריטי ציוד צוללות אחרים וספרי צופן. האמריקאים מצאו בחלק שמשו את גופותיהם של שישה ימאים סובייטים שנספו. הם נקברו בים בטקס צבאי בתוך ארונות מתכת מחשש לזיהום בקרינה רדיואקטיבית. פעולת החילוץ כולה תועדה על ידי צוות צילום של סוכנות הביון המרכזית.
המבצע נחשב לאבן דרך בתולדות מבצעי החילוץ התת-מימיים. עלותו הגיעה ל-800 מיליון דולר (3.8 מיליארד דולר במחירי 2015). עלות בנייתה של הגלומאר אקספלורר בלבד הגיעה ל-350 מיליון דולר.
ב-1975 נדונה בארצות הברית תוכנית להפעיל שוב את הגלומאר אקספלורר כדי למשות את יתרת שרידי הצוללת בשם מבצע מטדור, אך היא לא הוצאה לפועל.
ברית המועצות הייתה מודעת לפעילות האונייה ולכך שארצות הברית מנסה לערוך מבצע חילוץ של הצוללת הטבועה, אך מומחים צבאיים בה קבעו שהדבר הוא בלתי אפשרי מבחינה טכנית. מאוחר יותר שינו המומחים הסובייטים את הערכתם בעקבות אזהרות רבות ששלח שגריר ברית המועצות בארצות הברית אנטולי דוברינין. כלי שיט סובייטים באזור הצטוו לדווח על כל פעילות יוצאת דופן ושניים מהם גם הגיעו לאזור וצפו בגלומאר אקספלורר. אי ידיעת מיקומה המדויק של הצוללת הטבועה הקשתה אף היא על הסובייטים לסכל פעולת חילוץ שלה.
ב-1992 נמסר לרוסיה חלק קטן מהתיעוד המצולם של הפעולה, שהתייחס למציאת גופות הימאים הסובייטים וקבורתם בים (יתרת הסרט נותרה חסויה עד היום). פעמון הצוללת, שנמשה אף הוא, נמסר גם הוא לרוסיה.
האונייה גלומאר אקספלורר שימשה בשנים שלאחר המבצע לשימושים מסחריים והיא כשירה לשיט עד היום.
חשיפת פרטי המבצע
למרות הרצון לשמור על חשאיות המבצע הוא הגיע לידיעת הציבור כבר ב-1975. פרסום הידיעה הראשונית אודותיו נזקף לזכות העיתונאי ג'ק אנדרסון, אשר סירב לפנייה של מנהל סוכנות הביון המרכזית ויליאם קולבי להימנע מהפרסום. דווח כי מנהל הסוכנות הבא, ג'ורג' בוש, תידרך את הנשיא פורד מספר פעמים אודות הניסיונות לשמור על חשאיות המבצע.
ב-1981 הגישה העיתונאית הרייט אן פיליפי דרישה לסוכנות לפי חוק חופש המידע למסור את המסמכים שברשותה אודות המבצע. הסוכנות סירבה לאשר את קיומם של מסמכים אלו או להכחיש אותו.
ב-1998 שודר בערוץ דיסקברי קטע סרט הצילום שתיעד את מציאתם וקבורתם של הימאים הסובייטים.
ב-2009 שודר סרט תיעודי אודות המבצע, אשר כלל עדויות של אישים שונים שהיו מעורבים בו, לרבות עדויות מצולמות של שלושה מהנדסים שהשתתפו בפיתוח ציוד החילוץ ונמצאו על סיפון הגלומאר אקספלורר.
בשנת 2010 פורסמו שני ספרים אודות המבצע שחשפו מידע נוסף אודותיו. באותה שנה שחררה סוכנות הביון המרכזית לפרסום חלקי מאמר אודות המבצע, שפורסם ב-1985 בכתב עת פנימי של הסוכנות. הוא נכתב על ידי אחד ממשתתפי המבצע, שזהותו לא נמסרה. החשיפה נעשתה אף היא בעקבות דרישה לפי חוק חופש המידע. ב-2010 שוחרר לפרסום גם פרוטוקול של ישיבה שניהל הנשיא פורד במשרדו במרץ 1975 אודות מבצע מטדור בהשתתפות מזכיר ההגנה, מנהל סוכנות הביון המרכזית ואישים נוספים.
התהודה שלה זכה המבצע באה לידי ביטוי במספר רב של ספרי מתח וסרטים שפורסמו והופקו אשר התבססו עליו או אזכרו אותו או את אוניית הגלומאר אקספלורר.
תאוריות קשר
שתי תאוריות קשר פורסמו עם השנים אודות טביעת הצוללת והמבצע למשייתה:
יורה ליבשיץ
ֿֿ יורה ליבשיץ (בצרפתית: Youra Livchitz; 1917, קייב - נרצח על ידי הגרמנים ב-17 בפברואר 1944, שחרבאק - Schaerbeek בלגיה), היה פעיל יהודי במחתרת הבלגית בשנות מלחמת העולם השנייה שהשתתף במבצע העצירה של הטרנספורט העשרים.
קורות חיים
הוריו של יורה, רחל ושלמה ליבשיץ, היגרו מקישינב למינכן ב-1910, שם נולד אחיו הבכור אלכסנדר ב-1911. האב שלמה סיים לימודי רפואה ב-1913. עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה עברה המשפחה לקייב, שם נולד יורה בשנת 1917. בשנת 1928 התגרשו הוריו של ליבשיץ.
רחל ליבשיץ, אמו של יורה, למדה בסורבון והתגוררה עם שני בניה בבריסל. היא הייתה חברה באגודה התאוסופית ובין חבריה היו אמנים ואינטלקטואלים. בעקבותיה החל ליבשיץ לפקוד מסגרות אינטלקטואליות, ובמסגרתן הכיר את רובר מייסטריו וז'אן פרנקלמון, לימים פעילי המחתרת הבלגית ושותפיו למבצע העצירה של הטרנספורט העשרים. ליבשיץ החל ללמוד באתנאום (קבוצה או חברה שהוקמה לשם דיוני השכלה, בעיקר בתחומי המדע והספרות) של אוקלה, ושם התגבשה קבוצה שלימים הפכה למעוז של מחשבה חופשית תחת הכיבוש הנאצי ושל התנגדות. ליבשיץ השתייך לחוגים האינטלקטואליים של השמאל הבלגי. בשנת 1935 החל ליבשיץ ללמוד רפואה באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB). הוא ארגן קבוצה לתמיכה בזכויות הסטודנטים והשתתף בתיאטרון הסטודנטים של האוניברסיטה וכן בקבוצת הכדורסל שלה.
במלחמת העולם השנייה
בתקופת לימודיו באוניברסיטה התיידד ליבשיץ עם ז'אן בורז'ה, שבשנת 1942 ייסד את קבוצת המחתרת הבלגית Groupe G. בנובמבר 1941 החליטה האוניברסיטה בה למד ליבשיץ להפסיק את פעילותה כדי לא לשתף פעולה עם הכובש הגרמני. ביוני 1942 הודיעו הגרמנים כי על רופאים יהודים ייאסר מעתה לעסוק במקצועם. ליבשיץ, אחיו אלכסנדר ואמו רחל פקדו באופן קבוע את האטלייה מרסל הסטיר בבריסל, שהייתה גם מרכז מחתרת, ושאותה פקדו גם האמנים רנה מגריט ופול דלוו  והמדען איליה פריגוז'ין. לאחר שהגרמנים סגרו את הספרייה התיאוסופית, נותרה האטלייה מרכז חשוב של חשיבה אינטלקטואלית והתנגדות בבריסל. פוקדי האטלייה הקשיבו בסתר ל-BBC והפיצו עלוני מחתרת. ליבשיץ, ששלט ברוסית, צרפתית, גרמנית ואנגלית תרגם מידע מרשתות רדיו רוסיות. כינויו המחתרתי היה "ז'ורז'" (Georges). ליבשיץ החל לשתף פעולה בתכנון תקיפה של רכבת טרנספורט. הוא יצר קשר למטרה זו עם אחד מארגוני המחתרת הבלגיים, אך לא זכה לשיתוף פעולה. לאחר מכן גייס באופן עצמאי לשם כך את שני חבריו, רובר מייסטריו וז'אן פרנקלמון. ב-19 באפריל 1943 התקיפו השלושה את הטרנספורט העשרים.
רוברט ויניארד
סר רוברט הנרי ויניארד (באנגלית: Robert Henry Wynyard; 24 בדצמבר 1802 – 6 בינואר 1864) היה פקיד קולוניאלי בריטי שפעל בניו זילנד וכיהן שם במגוון של תפקידים, כסגן המושל של מחוז ניו אלסטר, כמנהלן של הממשלה וכמפקח של מחוז אוקלנד.
ראשית חייו
רוברט הנרי ויניארד נולד בטירת וינדזור שבאנגליה. הוא היה בנם הצעיר של קולונל ויליאם ויניארד, מרגימנט הרגלים החמישי ושליש למלך ג'ורג' השלישי ושל רעייתו, ג'יין גלדווין, שהייתה בת הלוויה (lady-in-waiting) של המלכה שרלוט, רעייתו של המלך ג'ורג' השלישי. לאחר שהתחנך בבית ספר בדנמאו שבמחוז אסקס, הוא המשיך את המסורת המשפחתית ופנה לקריירה צבאית. בפברואר 1819 הוא קיבל דרגת סגן משנה (ensign) ברגימנט ה-85 וב-1826 הוא הועבר לרגימנט ה-58. למרות שהוא שירת במשך כמה שנים באנגליה, הוא נשא במלטה ב-12 באוגוסט 1826 לאישה את קתרין מקדונל, בתו של יו מקדונל, הקונסול הבריטי באלג'יר. לשניים נולדו ארבעה בנים.
שירות באוסטרליה ובניו זילנד
בין השנים 1828–1841 שירת ויניארד באירלנד ובסיום שירותו שם הוא קודם לדרגת מייג'ור. ב-1842 הוא שב לאנגליה ומונה לפקד על הרגימנט ה-58 בדרגת לוטננט קולונל. ב-1844 נשלח הרגימנט בפיקודו לסידני, אוסטרליה, אך זמן קצר לאחר הגעתו לשם נשלח ויניארד בראש כוח של 200 חיילים לניו זילנד כדי לתגבר את הכוח שהיה מוצב במפרץ האיים (Bay of Islands). ויניארד היה חלק מהכוח שהסתער ב-11 בינואר 1846 על רופקפקה.
בדצמבר 1846 הוא שב לניו סאות' ויילס, אך ב-1847 הוא הוצב שוב בניו זילנד. ב-1851, עם מותו של מייג'ור גנרל ג. ד. פיט, הוא מונה לפקד על הכוחות המזוינים של ניו זילנד, שמנו 1,000 חיילים סדירים וכ-500 מתנדבים. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1858 כשב-1854 הוא קודם לדרגת קולונל.
תפקידים מנהליים בניו זילנד
החל מ-26 באפריל 1851 ועד 7 במרץ 1853 שימש ויניארד בתפקיד סגן המושל של ניו אלסטר, שהיה מחוז של ניו זילנד שהקיף את רובו של האי הצפוני. משרה זו בוטלה לאחר שניו זילנד חולקה למחוזות קטנים יותר במסגרת חוקת 1852. ויניארד מונה לתפקיד זה על ידי המושל ג'ורג' גריי שהגביל את סמכויותיו בתפקיד, אך הוא הצליח ליצור את הרשות המקומית הראשונה, אוקלנד. בסיועם של הבישוף ג'ורג' סלווין ושל השופט העליון ויליאם מרטין, הוא הצליח להשיג את הסכמתם של המנהיגים המאורים לכריית זהב שכתוצאה ממנה חלה התפתחות כלכלית משמעותית של המחוז.
מנהלן הממשלה
במשך שתי תקופות: 3 בינואר 1854 עד 6 בספטמבר 1855 ומ-3 באוקטובר 1861 ועד דצמבר 1861, שימש ויניארד בתפקיד מנהלן הממשלה (Administrator of the Government). שתי התקופות הללו היו בין כהונת מושל אחד למשנהו.
ב-8 באוגוסט 1855 התכנס הפרלמנט שוב ובמועד זה כבר היו בידיו של ויניארד הנחיות ממשרד המושבות להקים ממשלה. למזלו של ויניארד, ב-6 בספטמבר הגיע המושל החדש, תומאס גור בראון, ששחרר את ויניארד מתפקידיו. הוא המשיך בקריירה הצבאית שלו במסגרת הרגימנט ה-58. ב-28 בינואר 1858 הוא מונה להיות חבר במועצה המחוקקת של ניו זילנד, אך ב-3 בנובמבר אותה שנה הוא התפטר, שכן הרגימנט ה-58 נקרא בחזרה לאנגליה.
תקופת כהונתו השנייה של ויניארד כמנהלן הממשלה הייתה פחות רצופת מאורעות. כשהוא מכהן בתפקיד לאחר סיום כהונתו של המושל גור בראון ולפני שג'ורג' גריי החל לכהן כמושל בפעם השנייה, הוא משל על ניו זילנד לתקופה קצרה כשהוא נועץ בשרי הממשלה בראשות של ויליאם פוקס.
בשתי תקופות בין השנים 1859–1862 הוא כיהן כמושל בפועל של מושבת הכף.
רב דוסא בן סעדיה
תולדותיו
בשנת ד'תשע"ג (1013) התמנה לראש ישיבת סורא שבתקופה זו הייתה בבגדאד. ישיבת סורא סבלה באותה תקופה מקשיים תפקודיים, ולמעשה חדלה לתפקד זמן קצר אחרי פטירת רס"ג, בשנת 942. אך כדי לאפשר מינויים של תלמידי חכמים שנמנו על בני ישיבת פומבדיתא, פתח רב שרירא גאון מחדש את ישיבת סורא, ובראשה הועמדו בזה אחר זה צאצאי הגאונים הקודמים: רב צמח צדק בן יצחק בן פלטוי בן צמח גאון בן רב פלטוי גאון, רב שמואל בן חפני גאון בן רב כהן צדק גאון, ואחריהם רב דוסא בנו של רס"ג. רב דוסא עמד בראשות ישיבת סורא כחמש שנים, עד לפטירתו בשנת ד'תשע"ז (1017).
מעמדו
התפרסם גם מחוץ לבבל, והשיב לשאלות שנשלחו אליו מקירואן (כיום בתוניס), וליהודי ספרד. חלק מהשאלות עוסקות בבקשה לבאר דברים מכתבי אביו.
חיבוריו וכתביו
מכתביו השתמרו תשובות בודדות בלבד שפורסמו בתשובות הגאונים. בעיקר ידועה תשובתו בעניין כתובת בנין דכרין, בה הוא דן בין היתר בדברי רב האי גאון, בן דורו הצעיר ממנו. כמו כן הובאו מדברי תורתו בכתבי רבי יהודה אלמדארי. יש המייחסים לו גם את הדברים המובאים בשיטה מקובצת למסכת בבא קמא בשם רב דוסא גאון, אך ככל הנראה מדובר בחכם אחר בשם זה.
רבי אברהם אבן דאוד מביא בספרו ספר הקבלה, כי שלח איגרת לרב חסדאי בן יצחק הנשיא ובה מונוגרפיה על קורות אביו הרס"ג, וייתכן שהכוונה לפהרסת הנזכרת, שבה פירט את חיבורי אביו ואת קורות חייו בקצרה.
מלבד תשובותיו, חיבר רב דוסא גם פירושים לתלמוד שלא הגיעו אלינו, וכן ספרים בפילוסופיה שאבדו אף הם, בין חיבוריו היה אחד שדן בבעיית קדמות העולם, והוא נמנה ברשימת חיבורים שמסר הרמב"ם כעוסקים בנושא, לצד חיבוריהם של אביו רס"ג, רב שמואל בן חפני, אהרון בן סרדג'אדו, רב האיי גאון, ויונה אבן ג'נאח.
פאנדיה (ירח)
פאנדיה (לשעבר S/2017 J 4) הוא ירח של כוכב הלכת צדק. פאנדיה התגלה בשנת 2017 על ידי האסטרונום האמריקאי סקוט שפרד וצוותו, אך גילויו פורסם רק ב-18 ביולי 2018. פאנדיה קיבל את שמו בשנת 2019 והוא קרוי על שם פאנדיה, בתם של זאוס וסלנה.
פאנדיה נמצא במרחק ממוצע של 11,525,000 ק"מ מצדק, באינקלינציה של 28.15 מעלות. הוא מסתובב בכיוון התנועה של צדק, ונחשב חלק מקבוצת הירחים הימליה. זמן ההקפה שלו הוא 251.77 ימים. קוטרו של S/2017 J 4 הוא בערך 3 קילומטרים.
סקיפר
סקיפר הוא קברניט של ספינה קטנה, בדרך כלל של ספינת דיג, סירת מנוע (שאינה ספינת דיג) או יאכטה.
רישיון סקיפר בישראל
ישנן מספר דרגות הסמכה לסקיפר, בישראל נדרש סקיפר להיות בעל הכשרה מקצועית ורישיון משיט 30 מטעם רשות הספנות והנמלים אשר במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
רישיון סקיפר (משיט 30) הוא רישיון שיט חופי (המתיר להפליג עד 12 מייל מהחוף) להשטת כל כלי שיט עד לאורך 24 מטר, למעט אופנוע ים. בישראל, תחום מי החופין הורחב.
רישיון סקיפר של משרד התחבורה מותנה במעבר של 4 מבחני תאוריה עיוניים (ימאות, ניווט חופי, מכונה - מנוע, ניווט מכשירים) וטסט מעשי, ואישור רפואי כללי הכולל בדיקת שמיעה וראיה.
כדי להפליג בשייט בינלאומי, כלומר לחצות מים טריטוריאליים ממדינה למדינה, ישנו צורך ברישיון סקיפר משיט 60 אותו ניתן להוציא רק שנה לאחר הוצאת רישיון משיט 30. מגיש הבקשה לרישיון משיט 60 נדרש להוכיח השתתפות בהפלגה או הפלגות בינלאומיות במשך כולל של 8 ימים לפחות. ימים אלה נקראים 'ימי ים' והם נדרשים להיות חתומים על ידי משיט 60 אחר (משיט הסירה במסע הבינלאומי אשר חותם על מסמך מטעם רשות התחבורה והספנות בישראל), קורס עזרה ראשונה בהיקף של 44 שעות וכן תעודת שרת רדיו מוגבל תג"מ או מוגבל תג"מ בזיקה ל - GMDSS מטעם משרד התקשורת.
סרגיי אלכסייב
קריירת מועדונים
אלכסייב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של שריף טירספול, ובגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת. בעונת, אלכסייב הושאל לטירספול, במדיה רשם 8 שערים ב-27 משחקים. בקיץ הושאל בשנית לטירספול ובינואר  הצטרף לאיסקרה-סטאל ריבניצה.
במרץ, אלכסייב סיכם בסטאבק מליגת העל הנורווגית, אך בסופו של דבר עם סיום העונה, הצטרף לאראו מליגת העל השווייצרית, ביחד עם חברו לנבחרת ארתור יוניצה. ב-19 ביולי 2009, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לפ.צ. בזל.
בינואר חתם בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית, אך עזב כעבור זמן קצר וחתם בהוברלה אוז'הורוד האוקראינית. ב-6 במרץ 2010, אלכסייב כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד מטאליסט חרקוב. שער זה, נבחר לשער המחזור באוקראינה. ב-18 באוגוסט 2010, אלכסייב עזב את הוברלה.
בקיץ חתם בקאפושוואר רקוצ'י מליגת העל ההונגרית. ב-1 בפברואר 2012, הושאל למכבי נתניה מליגת העל, עד לסיום העונה.
בהמשך הקריירה, אלכסייב שיחק ביניסיי קרסנויארסק, וריס קישינב, זימברו קישינב, סק"א חברובסק, דינמו-אוטו טירספול, דאוגבפילס, ספינטול גאורגה ופטרוקוב חנצ'שט.
כיום, אלכסייב משחק בזאריה בלץ מהליגה המולדובית השנייה.
קריירה בינלאומית
ב-25 בפברואר 2006, אלכסייב ערך את הופעת הבכורה שלו בננבחרת מולדובה בניצחון 0–2 נגד. יומיים לאחר מכן, אלכסייב הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–5 נגד. אלכסייב, היה חלק מסגל הנבחרת עד שנת.
לזכותו, 6 שערים ב-27 משחקים, והוא מדורג במקום ה-10 ברשימת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
ביורן יונסון
ביורן יונסון (באיסלנדית: Björn Jónsson; 8 באוקטובר 1846 – 14 בנובמבר 1912) היה השר לענייני איסלנד בממשלת דנמרק מ-31 במרץ 1909 ועד 14 במרץ 1911. הוא היה אביו של סוון ביירנסון, היחיד שכיהן כעוצר איסלנד ונשיא איסלנד הראשון. יונסון מונה להיות השר לענייני איסלנד לאחר שהנס הפסטין ותומכיו הפסידו בבחירות של 1908, על רקע התנגדות ציבור הבוחרים לטיוטת החוקה החדשה.
יונסון היה ידוע בציבור האיסלנדי בזכות העיתון Ísafold שהוא עסק בעריכתו בין השנים 1874 – 1909, ושבו היה הסופר לעתיד גוד'מונדור קמבן עוזרו. הוא הסתכסך עם הרשויות הדניות כאשר ב-1909 הוא מינה את אחד מתומכיו לתפקיד חבר מועצת המסחר. הדנים הצהירו שמינוי זה נוגד את ההרמוניה ביחסים בין שתי המדינות. בתקופת כהונתו של יונסון התקבל חוק באלת'ינגי לאיסור צריכת אלכוהול.
הונדה קריידר
"הונדה קריידר (ביפנית: ホンダ・クライダ, באנגלית: Honda Crider, קרויה גם: Běntián Língpài) היא מכונית משפחתית קומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Guangqi Honda (שם רשמי: Guangqi Honda Automobile Co., Ltd) בבעלות יצרנית הרכב הסינית GAC Group  בשותפות של "Joint venture"  עם יצרנית הרכב היפנית הונדה אשר מיוצרת בסין משנת 2013
דגם "הונדה קריידר" מיועד למלא את הפער בין הונדה סיוויק להונדה אקורד
דגם ה-"הונדה קריידר" נמכר אך ורק בסין, אם כי הוא עשוי להיות מיוצר לשווקים אחרים.
מנוע זנד
היסטוריה
הגרסה הראשונה של מנוע הזנד הופיעה ב-1999 יחד עם PHP גרסה 4. הוא נכתב כהתקן back-end מודולרי ומותאם שאפשר, בפעם הראשונה, להשתמש בו גם מחוץ לקוד PHP. הביצועים, יציבות ופרישות של המנוע שיחקו מרכיב עיקרי בפופולריות העולה של קוד PHP.
הגרסה הנוכחית של המכונה הווירטואלית היא מנוע זנד 3 שנמצא בליבו של PHP7. קוד המקור של מנוע הזנד זמין בחופשיות תחת רישיון ה-PHP מאז 2001; זהו פרויקט קוד-פתוח, וישנם כעת מספר מפתחים מכל העולם שמנדבים מזמנם וכישוריהם להרחיב ולשפר את בסיס הקוד. חברת זנד טכנולוגיות מוכרת כלי פיתוח וניהול עבור המנוע, והוא נמצא בשימוש חברות הטכנולוגיה הגדולות בעולם ביניהם IBM ואורקל. למרות ש-PHP היא טכנולוגיה המתחרה בפלטפורמת .NET של חברת מיקרוסופט, מיקרוסופט החליטה לשתף פעולה עם זנד טכנולוגיות, כדי לאפשר למתכנתים ליצור יישומים ב-PHP עבור שרתי מיקרוסופט.
ארכיטקטורה
מנוע זנד משמש באופן פנימי על ידי PHP כמהדר ומנוע Runtime. סקריפטים של PHP נטענים לזיכרון ומורכבים לקודי-נתונים של Zend. אופקודים אלה מבוצעים וה-HTML שנוצר נשלח ללקוח.
דוגמה
כדי ליישם מתורגמן אינטרנט, אתה זקוק לשלושה חלקים:
מנוע זנד אחראי לשלב 1 לחלוטין וקצת משלב 2; קוד ה-PHP לוקח חלקים בשלבים 2 ו-3.
גרמרינג
גרמרינג (בגרמנית: Germering) היא עיירה המונה כ-38,000 איש תושבים, אשר נמצאת במחוז בוואריה, גרמניה. היא צמודה ישירות לעיר מינכן וגובלת אותה במערב.
היסטוריה
על פי ממצאים לעיירה גרמרינג ישנה היסטוריה נרחבה, בין הממצרים שמעידים על כך נמנים ממצאים של תלוליות קבורה מתקופת האבן החדשה ומתקופת הברונזה, וכן "וילה רוסטיקה" (כמו בלוישטטן הסמוכה) שנבנתה על ידי הרומאים. לאחר הגילוים הוחלט להקים גג זכוכית מעל הממצאים. גרמרינג הוזכרה לראשונה בתיעודים מהימנים בערך באזור השנים 859–864 לספירה. באותם הימים העיירה עדיין הייתה ידועה בכינויה "קרמרינגון", אך ככל הנראה היא הוזכרה בעבר בשם Germana vel admonte. במהלך מלחמת העולם השנייה היה בעיירה מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו, ב-1978 אוחדו שתי העיירות העצמאיות אונטרפפפנהופן וגרמרינג ובכך הושלמה יצירת עיירת גרמרינג של ימינו. סמל העיר העירוני החדש נוצר בשנת 1981 על ידי קרל האס, ששילב את סמל העיר של שני הרבעים לשעבר.
הר אודין (הקורדילרה הארקטית)
הר אודין (באנגלית: Mount Odin) הוא הר באזור קיקיקטאלוק בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
ההר הוא חלק מהרי באפין, וממוקם על האי באפין. ההר נמצא דרומית להר אסגארד.
ההר, שגובהו 2,147 מטרים מעל פני הים, הוא ההר הגבוה בהרי באפין, החמישי בגובהו בהרי הקורדילרה הארקטית והשישי בגובהו בהרי נונאווט. ההר מתנשא לגובה של 2,147 מטרים מעל סביבתו, ולכן התנשאותו גדולה יותר מכל הרי באפין וההרים באי באפין, וכן הוא השלישי בהתנשאותו בהרי נונאווט.
ההר נקרא על שם אודין, ראש האלים במיתולוגיה הנורדית.
אליפות ברזיל בכדורגל 1988
אליפות ברזיל בכדורגל 1988  הייתה הפעם ה-32 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב- 2 בספטמבר 1988 והסתיימו ב-19 בפברואר 1989.
אחרי בעיות בארגון התחרות בשנת 1986, בשנת 1987 התווספו גם מאבקי כוח בין הקונפדרציה לבין הקבוצות החזקות של ברזיל. בעקבות כך, לקראת עונת 1988 נערך ארגון מחדש של מתכונת התחרות. לראשונה הוחלט להקים ליגה בכירה וליגת משנה תוך הסדרה ברורה של מעבר הקבוצות בין הליגות.
בתחרות השתתפו 24 קבוצות. זה כלל כל הקבוצות שבעונה הקודמת השתתפו במודול הירוק והקבוצות החזקות שהשתתפו בתחרות של המודול הצהוב של העונה הקודמת.
משחקי רבע הגמר, חצי הגמר והגמר נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ.
במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות. במקרה של תיקו הייתה נערכת סדרת בעיטות עונשין. המנצח היה מקבל שתי נקודות והמפסדי נקודה בודדת. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות.
באהיה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השנייה בתולדות המועדון.
בסיום העונה באנגו, סנטה קרוז, קריסיומה ואמריקה (ריו דה ז'ניירו) ירדו לליגת משנה. בעקבות החלטה לצמצם את הלידה ל-22 קבוצות מליגת משנה העפילו לליגה הבכירה אינטרנסיונל לימיירה ונאוטיקו.
שלבי הגמר
משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס
שחקנים מצטיינים
נילסון, שחקנה של אינטרנסיונל כבש 20 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
קלאודיו טפארל, שחקנה של אינטרנסיונל זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
יחסי גמביה–שווייץ
יחסי גמביה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של גמביה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
הרפובליקה של גמביה והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
שווייץ הכירה בעצמאותה של גמביה בשנת 1965 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים בשנת 1966. בין השנים 1988–1995 שווייץ הייתה אחת מהתורמות העיקריות לגמביה. ההסכם הבילטרלי שבין שתי המדינות המסדיר את התרומות פג תוקפו בשנת 1995 והוא לא חודש.
למרות ההסכמים שבין שווייץ לגמביה בנושאים שונים, היחסים הכלכליים של שתי המדינות נשארו זניחים, המסחר צנח במדינה לאחר ההפיכה הצבאית בשנת 1994. הסחר התחיל להראות סימני התאוששות לאחר עלייתו לשלטון של הנשיא אדאמה בארו בשנת 2018 לאחר זכייתו בבחירות דמוקרטיות במדינה.
בזיליקת ניקולאס הקדוש
בזיליקת ניקולאס הקדוש (הולנדית: Basiliek van de Heilige Nicolaas) היא הכנסייה הקתולית הגדולה ביותר באמסטרדם, הולנד. היא מוקדשת לכבוד ניקולאוס הקדוש.
המבנה
הכנסייה ממוקמת במרכז הישן של אמסטרדם. היא נבנתה על ידי האדריכל אדריאנוס בלייז (Adrianus Bleijs, 1842-1912), ששילב בעיצובו מספר סגנונות, בהם נאו-בארוק ונאו-רנסאנס.
חזית המבנה כוללת שני מגדלים וביניהם חלון רוזטה. מרכז החלון מעוצב כתבליט שטוח המתאר את ישו וארבעת השליחים, פרי יצירתו של ואן דן בוש (Van den Bossche) וצוות העובדים בסדנה שלו, ב-1886. מעל חלון הרוזטה, בחלקו העליון של הגמלון המשולש, הוצב בתוך נישה פסל הקדוש המגן של הכנסייה ושל העיר אמסטרדם, אותו יצר בארט ואן הוב ב-1886. מרכז ההצטלבות של הכנסייה מחובר באמצעות מגדל מתומן גדול עם כיפה בסגנון הבארוק ובראשה צלב. בפינות שנוצרות על ידי קו הרוחב של ההצטלבות, ממוקמות שתי קפלות, המוקדשות באופן מסורתי למרים אם ישו וליוסף הקדוש.
הבזיליקה מעוטרת באוסף של ציורי קיר דתיים. מעל המזבח מוצב כתרו של הקיסר מקסימיליאן הראשון.
הכנסייה קיבלה מעמד של בזיליקה במהלך חגיגות 125 שנה לקיומה, ב-8 בדצמבר 2012.