cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליה אטקינסון
מקום רביעי באולימפיאדה
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה אטקינסון במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.93 דקות. בשלב חצי הגמר היא סיימה במקום 8 עם עוד שחיינית ונאלצה לשחות נגדה שוב (Swim-Off) על מנת לקבוע את העולה לשלב הגמר, היא ניצחה בתוצאה של 1:06.79 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 27 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:28.77 דקות ובמקום 37 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.98 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול, טורקיה בדצמבר אותה שנה זכתה אטקינסון בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.67 שניות, אחרי רותה מיילוטיטה מליטא שקבעה שיא אליפות חדש של 29.44 שניות ולפני שרה קאצוליס מאוסטרליה (29.94 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.80 דקות, אחרי רותה מיילוטיטה שקבעה שיא אליפות חדש נוסף של 1:03.52 דקות ולפני ריקה מילר פדרסן מדנמרק (1:04.05 דקות חזה).
קרל רודולף זון
קרל פרידריך רודולף זון (בגרמנית: Karl Friedrich Rudolf Sohn; 21 ביולי 1845 – 29 באוגוסט 1908) היה צייר פורטרטים גרמני בסגנון אקדמי.
אליה אטקינסון
אלופת עולם ושיאנית עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחה, קטר בדצמבר 2014 זכתה אטקינסון בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בהשוואת שיא העולם של רותה מיילוטיטה (1:02.36 דקות), לפני מיילוטיטה (1:02.46 דקות) ומוניק ניהאוס מהולנד (1:04.03 דקות) ומדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.91 שניות, אחרי רותה מיילוטיטה (28.84 שניות) ולפני מוניק ניהאוס (29.64 שניות).
סגנית אלופת העולם
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכה בטורונטו, קנדה בתחילת יולי 2015 זכתה אטקינסון במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.59 דקות, אחרי קייטי מיילי מארצות הברית (1:06.26 דקות). שבועיים אלחר מכן, באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בסוף יולי אוהת שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.11 שניות, אחרי יני יוהנסון משוודיה (30.05 שניות) ולפני יוליה יפימובה מרוסיה (30.13 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.42 דקות, אחרי יוליה יפימובה (1:05.66 דקות) ורותה מיילוטיטה מליטא (1:06.36 דקות).
יחסי אלבניה–מונטנגרו
יחסי אלבניה–מונטנגרו מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה ומונטנגרו.
אליה אטקינסון
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה אטקינסון במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.10 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה 1:06.52 דקות ועלתה מהמקום החמישי. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריכת 25 מטר בשארטר, צרפת היא השוותה את שיאה העולמי במשחה ל-100 מטר חזה (1:02.36 דקות).
במסגרת סבב הגביע העולמי בתחרות שנערכה בטוקיו, יפן ב-26 באוקטובר אותה שנה היא קבעה במשחה ל-50 מטר חזה שיא עולם חדש של 28.64 שניות, שיפור לשיר בן ה-7 שנים של ג'סיקה הארדי מארצות הברית (28.80 שניות).
קרל רודולף זון
ביוגרפיה
אביו היה צייר הנוף קרל פרדיננד זון. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה הוא גויס לשירות צבאי, אך נדחה בגלל "חולשות פיזיות". בשנת 1863 החל ללמוד הנדסה בבית הספר ל בקרלסרוהה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1866, אך מעולם לא עסק בהנדסה. הוא חזר לדיסלדורף, זמן קצר לפני מות אביו, החל ללמוד אצלו אמנות.
יחסי אלבניה–מונטנגרו
היסטוריה
אלבניה הכריזה על עצמאותה בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, שבה לחמו ממלכת סרביה, ממלכת מונטנגרו, ממלכת בולגריה וממלכת יוון נגד האימפריה העות'מאנית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה כבשה מונטגרו את העיר שקודרה האלבנית, בשל חששה מאלבניה שאהדה את האימפריה האוסטרו-הונגרית. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה מונטנגרו על ידי הצבא המלכותי האיטלקי, וחלקים ממנה סופחו לאלבניה, שהייתה מדינת חסות איטלקית משנת 1939.
הרפובליקה של אלבניה הכירה רשמית במונטנגרו ב-12 ביולי 2006, והיחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-1 באוגוסט 2006.
נציגויות דיפלומטיות
אלבניה מחזיקה במונטנגרו שגרירות בפודגוריצה בלבד. מאידך, מונטנגרו מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
מראה השנה של עלית
מראה השנה של עלית (Elite Model Look) היא תחרות דוגמנות הנערכת מדי שנה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית. מטרת התחרות היא לגלות דוגמניות חדשות שיעבדו בשוק האופנה הבינלאומי ויהוו פנים חדשות בתעשייה. בתחרות משתתפות מדי שנה בערך 350,000 מתמודדות מבערך 70 מדינות המתמודדות בדרך כלל לפני זה בתחרויות ארציות על מנת לייצג את מדינתן בתחרות.
לראשונה נערכה התחרות בשנת 1983 ומשנת 1985 היא נערכת בכל שנה.
קרל רודולף זון
ביוגרפיה
בין השנים 1867 עד 1870 הוא היה סטודנט באוניברסיטה בדיסלדורף, שם למד ציור היסטוריה אצל קרל מילר וציור דמויות אצל יוליוס רוטינג. לאחר פרוץ המלחמה הצרפתית–פרוסית, התנדב לגדוד קרבי, אך הוצב לכוחות המילואים. הוא החל לימודים פרטיים אצל בן דודו, וילהלם זון, מהלך שבסופו של דבר קבע את בחירתו להיות צייר פורטרטים.
בשנת 1873 הוא התחתן עם אלזה זון-רתל בדרזדן, בתו של הצייר אלפרד רתל. מאוחר יותר היא תהפוך לאמנית ידועה בפני עצמה, וגם לזמרת פופולרית. לאחר ירח הדבש הקים סטודיו קבוע בדיסלדורף. הוא הציג באופן מקומי ומכר את עבודותיו בפריז באמצעות סוכן. בשנה שלאחר מכן, הוא הפך למרצה באוניברסיטת קונסט-אקדמיה. תוך מספר שנים הוא הצליח להרשות לעצמו בית וסטודיו גדולים יותר.
מראה השנה של עלית
נציגות ישראל בתחרות
ישראל שולחת מדי שנה נציגות לתחרות. אלה, נבחרות בטקס "טופ מודל עלית", שעורכת הסוכנות "עלית ישראל" (Elite Models Israel) הסניף הישראלי של הסוכנות העולמית ובשנים מסוימות הזוכה בתחרות תגלית השנה נסעה לייצג את ישראל בתחרות. בין הדוגמניות שייצגו את ישראל בתחרות נמנות, :
קרל רודולף זון
ביוגרפיה
בשנת 1888, הוא מונה לכהן בחבר השופטים בתערוכת האמנות הבינלאומית השלישית בגלאספלאסט במינכן; יחד עם חבריו רוברט דייז, פריץ שפר ואחרים. הוא טייל ברחבי איטליה וצרפת והיה חבר מוקדם באיגוד האמנים הגרמנים והשתתף בתערוכתם בשנת 1906.
שנה לאחר מותו אירחה בעיר דיסלדורף תערוכת זיכרון.
מראה השנה של עלית
עלית מודל 2004
ב-2004 התחרות הונחתה על ידי שירז טל ובין המתמודדות היו השחקנית יעל גרובגלס. הזוכה במקום הראשון ייצגה את ישראל בתחרות שנערכה בסין באותה שנה.
קרל רודולף זון
חייו האישיים
בניו, אלפרד זון-רתל, אוטו זון-רתל וקרלי זון-רתל, הפכו כולם לציירים ידועים, ובתו מירה זון-רתל הוזר התחתנה עם הצייר ורנר הייזר. אחיו, ריצ'רד זון, היה גם אמן בעל רמה מסוימת.
אליה אטקינסון
2016
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר 2016 זכתה אטקינסון ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.03 דקות, לפני לילי קינג (1:03.35 דקות) ומולי האניס (1:03.89 דקות), שתיהן מארצות הברית ובכך הגנה על תוארה, מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.11 שניות, אחרי לילי קינג (28.92 שניות) ולפני מולי האניס (29.58 שניות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 58.04 שניות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (57.24 שניות) ואמילי סיבום מאוסטרליה (57.97 שניות).
2018
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר 2018 זכתה אטקינסון במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.05 שניות, לפני רותה מיילוטיטה (29.38 שניות) ומרטינה קררו מאיטליה (29.59 שניות).
דוד דב לבנון
הרב דוד דב לבנון (נולד ב-12 באוקטובר 1947, כ"ח בתשרי ה'תש"ח) הוא אב"ד בבית הדין הרבני באשקלון ורב בית הכנסת "קהילת נעם" בקריית משה. מכהן גם כאב"ד בבית הדין לממונות שע"י הרבנות הראשית לירושלים.
ביוגרפיה
נולד לישראל לבנון סגן ראש עיריית חיפה וראש המועצה הדתית, ולציפורה, בת האדמו"ר דוד פרידמן מפלוישט לבית רוז'ין.
למד בישיבת פרחי אהרון אצל רבו הרב ברוך אידלשטיין. לאחר מכן בישיבת חברון. למד במשך קרוב לעשור לימודי דיינות במכון אריאל. כיהן כר"מ במכון לב ובבית מדרש לתורה b.m.t.
ב-2 במאי 1995 התמנה לכהן כדיין בבית הדין הרבני באשקלון וב-1 ביולי 2011 התמנה לכהן כאב"ד. פסקיו המרכזים מבית הדין התפרסמו בכתב העת 'שורת הדין'.
כיהן כדיין, במינוי זמני, בבית הדין הרבני הגדול וכיום מכהן כדיין עמית בבית הדין הרבני בירושלים.
מכהן גם כאב"ד בבית הדין לממונות שעל ידי הרבנות הראשית לירושלים. שנים רבות מכהן כרב בית הכנסת "קהילת נעם" בקריית משה.
חיים אישיים
נשוי לעליזה, בת אברהם שלמה פרידמן, מבעלי הוצאת לוין אפשטיין, ונינת הרב חיים זוננפלד. אחיותיה נשואות לרב יונה מצגר, לישראל וורצל ולנתן גרוסמן עורך עיתון הפלס.
מתגורר בשכונת קריית משה בירושלים.
חתניו הם: הרב מרדכי כלאב מנכ"ל הארגון מקווה מים חיים, הרב לין מבית אל, והרב יואב מייזלס ר"מ בישיבת רמות בירושלים.
גביע הטוטו 2008/2009
גביע הטוטו לליגת העל 2008/2009 הייתה המהדורה ה-25 של הגביע השלישי בחשיבותו בכדורגל הישראלי.
התחרות התקיימה בשני שלבים. ראשית, חולקו 12 קבוצות ליגת העל לשלושה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד, בהם שיחקו הקבוצות זו מול זו פעמיים (בית וחוץ). שתי המובילות בכל הבית העפילו לרבע הגמר. שלב רבע הגמר שוחק במתכונת בית חוץ, חצי הגמר והגמר שוחקו במתכונת של משחק בודד, כאשר הביתיות נקבעה בהגרלה. משחקי חצי הגמר והגמר התקיימו באצטדיון רמת גן.
מכבי תל אביב זכתה בתואר בפעם השלישית בתולדותיה, והראשונה מזה 10 שנים, כאשר גברה במשחק הגמר על מ.ס. אשדוד בתוצאה 0–1. בתואר מלך השערים של המפעל בעונה זו התחלקו איליה יברויאן ממכבי תל אביב ויובל אבידור מהפועל עירוני קריית שמונה, שכבשו חמישה שערים כל אחד.
חצי הגמר
שני משחקי חצי הגמר נערכו באצטדיון רמת גן ב-28 בינואר 2009.
סילגיים
סילגיים (שם מדעי: Sillaginidae; באנגלית מכונים סמלטים חוליים) היא משפחה של דגי ים מסדרת הדקראים. במשפחה ישנם 35 מינים ב-5 סוגים.
דגים אלה חיים בהאזור האינדו פסיפי ברחבי העולם מחופי מזרח אפריקה עד ליפן ואוסטרליה. הם חיים בעומקים רדודים על חוליות מימיות בקרבת שוניות אלמוגים וגם בקרבת חופים ולגונות וחלקם אף חיים בשפכי נהרות גדולים.
אלו דגים קטנים ובעלי צבעים בהירים והם מתאפיינים בלסתות מוארכות דמויי-חדק ושיניים גדולות המצויות על לסתם העליונה. הם בעלי שלפוחיות שחייה בולטות ועיניים גדולות. יש להם סנפירי גב ושת גבוהים אך סנפירי חזה קטנים. הגדול שבהם הוא המין Sillaginodes punctatus שאורכו מעל 70 ס"מ והוא שוקל 4.8 ק"ג.
יחסי טונגה–יפן
שגרירות
ב-2009, יפן הפכה למדינה הרביעית שיש לה שגרירות בטונגה (לאחר אוסטרליה, ניו זילנד והרפובליקה העממית של סין). במרץ של אותה השנה, השגריר יאסוו טקסה הפך לשגריר הראשון של יפן בטונגה. בנוסף לכך, הוא גם הפך לשגריר הראשון של יפן בכל מדינות פולינזיה. השגרירות נפתחה כדי להרחיב את הפיתוח היפני באוקיאניה.
ביקורים דיפלומטיים
במאי 2009, ראש הממשלה של טונגה, פלטי סוולה, ביקר ביפן ודן עם אקיהיטו, קיסר יפן בנושא סיוע.
טאופאאהאו טופוו הרביעי, מלך טונגה בין השנים 1965–2006, ביקר ביפן שבע פעמים.
סילגיים
הסילגיים הם דגי מאכל חשובים באזורים הטרופיים.
יחסי טונגה–יפן
מסחר
ב-2013, הייצוא של טונגה ליפן (שכלל בעיקר דלעות וטונה) היה שווה 146 מיליון ין יפני, בעוד שהיבוא שלה (בעיקר מכונות) היה שווה 460 מיליון ין יפני. יפן היא שוק הייצוא הגדול ביותר של טונגה.
מועצת השורא
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אלשוסוהה
אלשוסוהה (בהונגרית: Alsószuha) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
באלשוסוהה התגוררו יהודים בודדים.
אסיסטולה
אסיסטולה (בלועזית: Asystole), הוא מצב בו אין פעילות חשמלית בלב. מצב זה מתבטא בקו ישר במוניטור. המצב נובע מדום לב. אסיסטולה נראית בערך ב-28% מאנשים החווים דום לב.
הטיפול באסיסטולה כולל ביצוע פעולות החייאה, יחד עם מתן ווזופרסורים במתן ורידי דוגמת אדרנלין. לעיתים ניתן לאבחן את סיבת האסיסטולה ולטפל בה בסיבת האירוע הלבבי. אמצעים שבעבר היו ננקטים במקרה כזה, כמו דפיברילציה - ומתן אטרופין - אינם מהווים היום חלק מהפרוטוקול הטיפולי המומלץ על ידי גופים בינלאומיים.
שיעורי הישרדות מחוץ לבית החולים במקרים בדום לב של אסיסטולה נעים בסביבות 2-3%.
בניגוד למה שנראה לעיתים קרובות בסדרות טלוויזיה, שוק חשמלי אינו מהווה חלק מהטיפול באסיסטולה. זאת משום שמטרתו של השוק היא "לאפס" את הפעילות החשמלית של הלב, אולם במצב אסיסטולי - פעילות זו אינה קיימת כלל.
סיבולת לב-ריאה
סיבולת לב-ריאה היא אחד מתוך עשרת מרכיבי הכושר הגופני הנחשב כחיוני ביותר לשמירה על בריאות האדם ועל כושרו הגופני הכללי. היא מהווה את יכולתו של האדם להתמיד בפעילות גופנית לזמן ממושך. אנשים המעוניינים להיות ספורטאים צריכים לשפר מרכיב זה.
סיבולת לב-ריאה היא יכולתו של הגוף לקלוט כמויות גדולות יותר של חמצן מהאוויר במינימום זמן במהלך פעילות מאומצת, ולהעבירו באמצעות הדם לכל התאים הצורכים אותו. בו זמנית התאים מפרישים חומרי פסולת המועברים חזרה על ידי הדם למערכות אחרות בגוף ונפלטים החוצה. במילים אחרות, בזמן פעילות גופנית עובדות מספר מערכות הפועלות בצורה משולבת. חולשה או רפיון של איבר אחד במערכת יגרמו לחולשה גופנית כללית. חולשה גופנית יכולה להתבטא בעייפות, כאבי ראש, סחרחורת, בחילה וסימנים אחרים.
סיבולת לב-ריאה תורמת לגוף: שיפור זרימת הדם, חיזוק שרירי הלב, הנמכת דופק מנוחה, זירוז תהליכי התאוששות, ירידה בלחץ הדם לנורמה, עלייה ברמת ה-HDL במקביל לירידה ברמות ה-LDL, ירידה במשקל ועוד.
בנוסף, הוכח מדעית כי אנשים בעלי סיבולת לב-ריאה גבוהה יותר חולים פחות במחלות לב וכלי הדם מאשר אנשים בעלי סיבולת לב-ריאה נמוכה יותר.
סיבולת לב-ריאה ניתן לשפר על ידי מאמץ גופני מתון לאורך זמן, כמו ריצה מתונה, שחיה, הליכה מהירה, קפיצה בחבל, רכיבה על אופניים (רגילים או נייחים), ירידה ועלייה במדרגות או על גבי שרפרף ועוד.
ויינלנד
ויינלנד (באנגלית: Vineland) היא עיר בניו ג'רזי, ארצות הברית. בשנת 2020 התגוררו בעיר למעלה מ-60,000 תושבים, מה שהופך אותה לעיר ה-24 בגודלה במדינה, וה-636 בגודלה בארצות הברית.
הרומן "Unsheltered" מ-2018 של בברברה קינגסולבר מתרחש בעיר.
היסטוריה
האדמות באזור (כ-200 קמ"ר בתחילה) נקנו על ידי צ'ארלס ק. לנדיס באמצע המאה ה-19. ב-1862 נחנכו הבתים הראשונים וכן קו רכבת לפילדלפיה ולעיר ניו יורק. ב-1865 התגררו בויינלנד כ-5,500 תושבים, ומספר זה הכפיל עצמו תוך עשור. בתחילתה, העיר התאפיינה בתעשיית ענבים, ייונות וביצים ענפה. בויינלנד הוקם בית הספר הראשון בניו ג'רזי לבעלי מוגבלות שכלית-התפתחותית.
עיריית ויינלנד הוקמה ב-1 ביולי 1952, באמצעות מיזוג של שתי עיירות ובהתבסס על תוצאות משאל עם שנערך בהן ב-5 בפברואר באותה השנה.
גאוגרפיה
שטח העיר הוא כ-178.68 קילומטרים רבועים, מה שהופך את ויינלנד לאחת הערים הגדולות בשטחה במדינה. העיר ממוקמת כ- מהאוקיינוס האטלנטי.
דמוגרפיה
וויינלנד מאופיינת בקהילה מגוונת המורכבת ממגוון גזעים.
ההכנסה החציונית לנפש בעיר הייתה 24,512 דולר, לעומת 54,024 דולר למשק בית ו-64,185 דולר למשפחה. ההכנסה החציונית לגברים היא 48,974 דולר, לעומת 35,513 דולר לנשים. כ-11% מהמשפחות ו-12.8% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 19% מאלו שמתחת לגיל 18 ו-9.1% מבני 65 ומעלה.
פוליטיקה וממשל
וויינלנד מנוהלת באמצעות ראש עיר ומועצה בת חמישה חברים. ראש העיר והמועצה נבחרים לכהונה של כארבע שנים בבחירות לא מפלגתיות.
וויינלנד ממוקמת במחוז הקונגרס השני המיוצג על ידי הרפובליקני ג'ף ואן דרו. במרץ 2011, היו כ-37,583 מצביעים רשומים בוויינלנד, מתוכם 10,388 (27.6%) היו דמוקרטים, 6,109 (16.3%) רפובליקנים ו-21,059 (56.0%) לא היו רשומים לאף מפלגה. כ-27 תושבים היו רשומים למפלגות אחרות.
La Modelo
La Modelo (באנגלית: The Model, ובעברית: המודל) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית קארדי בי, ביחד עם הראפר הפוארטו ריקני אוזונה. השיר יצא לאור ב-22 בדצמבר 2017, כסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, Aura.
באותו היום שבו יצא השיר, הוציאה קארדי גם את השיר "Bartier Cardi", שבהמשך יצא כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה שלה, Invasion of Privacy.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום החמישים ושתיים במצעד הבילבורד הוט 100, הראשון במצעד שברפובליקה הדומיניקנית, והשלישי במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארדי בי, אוזונה ומקס קנדי, והופק על ידי גאביי מיוזיק כריס ג'ידאי וכולי. השיר הוא שיר בסגנון הרגאטון, המשלב בתוכו גם את סגנון הדאנסהול. שיר זה הוקלט כבר בשנת 2014, אך הוחלט להוציא אותו כסינגל שלוש שנים מאוחר יותר.
עם השיר הופיעו השניים בפסטיבל "CaliBashLA", שהתקיים בסמוך לצאתו כסינגל.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אוזונה, שלושה ימים לפני שיצא כסינגל. הקליפ צולם בג'מייקה, על ידי נונו גומש. בקליפ, ניתן לראות את אוזונה וקארדי בתוך אחוזה בצבע לבן ורקדנים רבים מסביבם. לאורכו של הקליפ ישנן סצנות אשר צולמו על כבישים.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-380 מיליון צפיות.
שורא
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Songs of Innocence (אלבום של U2)
לאחר הביצוע המסחרי הפושר יחסית של אלבומם הקודם "No Line on the Horizon" מ-2009, הסולן בונו הביע אי ודאות בקשר ליכולת של הלהקה להישאר רלוונטית מבחינה מוזיקלית. במהלך חמש וחצי השנים בין האלבומים, הרווח הגדול ביותר בין אלבומי אולפן בהיסטוריה של U2, הלהקה, על פי הדיווחים, עבדה על כמה פרויקטים עם כמה מפיקים. עם זאת, הם התקשו לסיים אלבום שירצה אותם. לאחר שעבדו עם דיינג'ר מאוס במשך שנתיים, חברי הלהקה שיתפו פעולה עם פלוד, אפרוורת' וטדר כדי לסיים את "Songs of Innocence". האלבום מבקר בילדות של חברי הלהקה באירלנד בשנות ה-70 ונוגע בזיכרונות, אהבות ואבדות ילדות, בעוד שהוא מעניק מחווה להשראות מוזיקליות של הלהקה כמו הראמונס והקלאש. בונו תיאר את האלבום כ"אלבום הכי אישי שכתבנו אי פעם".
הסינגל "The Miracle (of Joey Ramone)" הופיע בפרסומת טלוויזיה של אפל כחלק מקמפיין שיווקי של הלהקה שבו על פי הדיווחים החברה הוציאה 100 מיליון דולר. כ-81 מיליון משתמשים של אייטונס הקשיבו לאלבום בחודש הראשון ליציאתו וכ-26 מיליון מהם הורידו את האלבום. "Songs of Innocence" קיבל ביקורות מעורבות ומשך ביקורת על ההוצאה הדיגיטלית שלו. האלבום התווסף באופן אוטומטי לחשבונות של משתמשי אייטונס. אחרי הפצתו המסחרית, "Songs of Innocence" מכר רק 101,000 עותקים באמריקה הצפונית. מסע הפרסום לאלבום נקטע אחרי שבונו נפצע בתאונת אופניים. האלבום קיבל מועמדות לפרס הגראמי לאלבום הרוק הטוב ביותר. U2 יצאה לסיבוב הופעות מצליח לקידום האלבום בשם "Innocence + Experience Tour" ב-2015.
רקע
בפברואר 2009, U2 הוציאה את אלבום האולפן ה-12 שלה "No Line on the Horizon" האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות והתחיל במקום הראשון ביותר מ-30 מדינות, אבל המכירות של חמישה מיליון עותקים היו נמוכות יחסית למכירות הרגילות של U2. במהלך חמש השנים וחצי בין שני האלבומים, הסולן בונו הביע חוסר ודאות בקשר לאם U2 יכולה להישאר רלוונטית מבחינה מוזיקלית אחרי הביצועים המסחריים הפושרים יחסית של "No Line on the Horizon".
החשיפה של "Songs of Ascent"
בסביבות תאריך היציאה של "No Line on the Horizon", בונו הזכיר תוכניות טנטטיביות של הלהקה להוציא אלבום. הרעיון היה שהאלבום יהיה אלבום-אח של "No Line on the Horizon" (כמו מערכת היחסים של "Zooropa" ל-"Achtung Baby") ובונו תיאר אותו כ"יצירה מדיטטיבית ורפלקטיבית" בנושא עלייה לרגל. הלהקה אמרה שהסינגל הראשון היה אמור להיות "Every Breaking Wave". עם זאת, הפרויקט נדחה כל הזמן מכיוון ש-U2 התקשתה להשלים אלבום שמצא חן בעיניה והם הוגבלו על ידי מחויבויות אחרות.
ביוני 2009, בונו אמר שלמרות שללהקה היו תשעה קטעי מוזיקה שהם אהבו, האלבום יצא רק אם הוא יהיה איכותי יותר מ-"No Line on the Horizon". בספטמבר, הוא טען ש-U2 עובדת על שלושה אלבומים: "אלבום רוק מועדונים" מחומרים שהלהקה כתבה עם המפיק ריק רובין, שירים שהוא והגיטריסט דה אדג' כתבו למחזמר "Spider-Man: Turn Off the Dark" ו-"Songs of Ascent". אחרי שהלהקה הופיעה בשער ברנדנבורג בברלין בנובמבר, בונו ודה אדג' נסעו לדרום צרפת לסשן של שבועיים של כתיבת שירים, ולאחריו סשן באולפן בניו יורק בדצמבר.
בדצמבר 2009 הלהקה אמרה שהיא מקווה להוציא אלבום באמצע 2010. באפריל 2010, המנהל של U2, פול מקגינס, אישר שהלהקה לא תסיים את האלבום עד ליוני, אבל אמר שיציאה של האלבום "לפני סוף השנה היא מאוד סבירה". במאי, בונו היה צריך לעבור ניתוח חירום בגב מכיוון שעצב השת שלו היה דחוס. הלהקה שינתה את תאריכי ההופעות שלה באמריקה הצפונית ובפסטיבל גלסטנבורי, אבל יכלה לבלות זמן בכתיבת והלקטת שירים חדשים.
סשנים עם דיינג'ר מאוס
באוגוסט 2010, צצו דיווחים חדשים על פרויקט האלבומים של U2, עם הטענה שהלהקה עובדת על אלבום רוק מסורתי עם דיינג'ר מאוס, אלבום דאנס עם דייוויד גטה, רדוואן וויל.איי.אם ואלבום מדיטטיבי בשם "Songs of Ascent". בונו ודה אדג' המשיכו להביע עניין בלשחרר את השירים שהם כתבו למחזמר "Spider-Man". כש-U2 חזרו להופיע בסיבוב ההופעות U2 360° באותו החודש, הם ביצעו כמה מהשירים שלא שוחררו, כולל "Every Breaking Wave". באוקטובר, בונו אמר שהאלבום החדש של U2 יופק על ידי דיינג'ר מאוס וש-12 שירים היו מוכנים ומקגינס דיבר על כך שהאלבום ייצא בתחילת 2011. הלהקה המשיכה לעבוד עם דיינג'ר מאוס על האלבום בינואר 2011 בניו יורק. עם זאת, אחרי פגישה יצירתית הם הבינו שהם לא יוכלו לסיים את האלבום באותה השנה.
בפברואר 2011, מקגינס אמר שהאלבום כמעט שלם ושהוא אמור לצאת במאי 2011, למרות שהוא אמר שהאלבום כנראה לא יקרא "Songs of Ascent". בסופו של דבר הפרויקט "Songs of Ascent" לא יצא לפועל. הבסיסט אדם קלייטון אמר: "חשבנו שנשארו חומרים מ-'No Line'... עכשיו אנחנו מרגישים שאנחנו רחוקים מהחומרים האלה." גם אלבום הדאנס בוטל בסופו של דבר. קלייטון אמר: "העבודה שעשינו עם רדוואן הייתה מאוד מרגשת. אבל, שוב, אני לא בטוח שזו הייתה המהות של מה ש-U2 טובה בו... אנחנו צריכים לעשות מה שאנחנו עושים הכי טוב ואנחנו צריכים להתרכז בזה, ומה שעשינו עם דיינג'ר מאוס היה קרוב לזה." גטה הבהיר ביוני שהוא לא היה מעורב בפרויקט הדאנס ורק שוחח עם בונו על שיתוף פעולה אפשרי.
U2 בילתה שלושה חודשים באולפן בסוף 2011. בינואר 2013, חברי הלהקה אמרו שהאלבום החדש שלהם יצא עד ספטמבר ושהשם הזמני שלו הוא "10 Reasons to Exist". מוקדם יותר באותה השנה, בהזמנתו של דיינג'ר מאוס, הזמרת השוודית ליקה לי נסעה ללוס אנג'לס להקליט קולות רקע לשיר "The Troubles" ללא נוכחות U2. במאי, U2 בילתה זמן באולפני אלקטריק ליידי בניו יורק עם דיינג'ר מאוס שעשה מיקסינג לאלבום. לאחר שעבד עם הלהקה במשך שנתיים, דיינג'ר מאוס עזב כדי לחזור לפרויקט הצדדי שלו, "Broken Bells". .
סשנים עם טדר, אפוורת', גפני ופלוד
לאחר מכן, הלהקה גייסה את ראיין טדר, פול אפוורת', דקלן גפני ופלוד לעזור להם לסיים את האלבום. הלהקה עבדה באופן כללי עם כל מפיק בנפרד, חוץ מבכמה מקרים.
בעוד ש-U2 עבדה על האלבום באולפן באמצע 2013 עם רצון להוציא אותו בדצמבר, המפיק הארווי ויינסטין ביקש מהם לתרום שיר לסרט מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש. הלהקה השהתה את העבודה על האלבום כדי לעבור על השיר "Ordinary Love", שנכתב לכבוד נלסון מנדלה. הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. בנובמבר 2013, בילבורד דיווח שהאלבום החדש של U2 אמור לצאת באפריל 2014, ושהם יודיעו על כך בהפסקת הפרסומות של הסופרבול. במקום זאת, עוד שיר חדש של הלהקה, "Invisible", הופיע בהפסקת הפרסומות. השיר שוחרר בחינם באופן דיגיטלי כדי להשיק קמפיין של מלחמה באיידס.
באמצע 2014, ליקה לי נפגשה עם הלהקה בלונדון כדי להקליט מחדש את הקולות שלה ל- "The Troubles".
השותפות של U2 עם אפל להוצאת האלבום בסופו של דבר כפתה דדליין. דיינג'ר מאוס חזר לעזור ללהקה בזמן הסשנים האחרונים.
קומפוזיציה
השיר הפותח את האלבום, "The Miracle (of Joey Ramone)", הוא מחווה לג'ואי ראמון, הסולן של הראמונס שהשפיע במיוחד על בונו. במהלך שנות הנעורים שלהם, חברי U2 התגנבו להופעה של הראמונס, והצפייה בג'ואי מופיע גרמה לבונו להרגיש פחות נבוך מהשירה שלו עצמו. "Every Breaking Wave" הוא על הקושי שבלתת את כל כולך למישהו אחר. "California (There Is No End to Love)" הוא על הביקור הראשון של U2 בלוס אנג'לס. "Song for Someone" הוא שיר אהבה שבונו כתב לאשתו, אלי, שאותה פגש בשנות הנעורים שלהם. "Iris (Hold Me Close)" הוא שיר על אמא של בונו, איריס, שנפטרה כשבונו היה בן 14.
המילים של "Volcano" נכתבו מנקודת המבט של בונו צעיר יותר שכותב לגרסה מודרנית של עצמו. "Raised by Wolves" הוא על הפיגועים בדבלין ובמונגהן ב-1974, אשר בהם נהרגו 33 אנשים. השיר נכתב מנקודת המבט של אנדי רואן (אחיו של חבר הילדות של בונו, גוגי), שהנוכחות שלו בפיגועים דחפה אותו להתמכרות להרואין, נושא ש-U2 כתבו עליו בשיר מ-1984 "Bad". השיר "Cedarwood Road" מדבר על הרחוב בדבלין שבו בונו גר בנעוריו. השיר "This Is Where You Can Reach Me Now" מוקדש לג'ו סטאמר מהקלאש. השיר "The Troubles" נכתב על "אלימות במשפחה".
עטיפה ושם
שם האלבום, ושם האלבום הבא של U2 מ-2017, "Songs of Experience", נלקחו מאוסף שירים של ויליאם בלייק בשם "Songs of Innocence and of Experience".
הוצאה
במהלך אירוע השקה של אפל ב-9 בספטמבר 2014 בקופרטינו, קליפורניה, לאחר השקת אייפון חדש והאפל ווטש, U2 הופיעה עם השיר "The Miracle (of Joey Ramone)". לאחר מכן, מנכ"ל אפל טים קוק הצטרף אליהם כדי להכריז שהאלבום ה-13 של הלהקה, "Songs of Innocence", הושלם וייצא באופן דיגיטלי באותו היום באייטונס ללא עלות. האלבום התווסף באופן אוטומטי לחלק של "נקנה" בספריות המוזיקה של משתמשי אייטונס. ב-13 באוקטובר 2014, האלבום יצא באופן פיזי, וההורדה בחינם באייטונס הסתיימה. "Songs of Innocence" היה זמין ליותר מ-500 מיליון לקוחות אייטונס ב-119 מדינות במה שקוק כינה "הוצאת האלבום הגודלה ביותר בהיסטוריה". בונו אמר שהלהקה לא נתנה את האלבום בחינם אלא שאפל שילמה לה.
יעילות ותגובה
על פי אפל, 33 מיליון אנשים נכנסו לאלבום בשבוע הראשון מאז יציאתו בהורדה או בסטרימינג. בתוך החודש הראשון, 81 מיליון משתמשים הקשיבו לו ו-26 מיליון משתמשים הורידו את כל האלבום.
כמה מוזיקאים הטילו ספק בהחלטה של U2 לאפשר להוריד את "Songs of Innocence", כולל פטריק קרני מה-The Black Keys וניק מייסון מפינק פלויד. קית' נלסון, הגיטריסט של להקת Buckcherry, אמר שהמהלך של U2 הוריד מערכה של המוזיקה. הוא אמר שללהקה עשירה כל כך זה קל לתת מוזיקה בחינם, אבל שיש אנשים שעובדים קשה להרוויח כסף מהמוזיקה שלהם. יושב ראש ה-Entertainment Retailers Association פול קווירק אמר שלתת מוזיקה ככה זה פוגע בערך של המוזיקה כמו פרטיות. לקוחות אייטונס רבים לא שמחו שהאלבום התווסף לספריות המוזיקה שלהם ללא הסכמתם. כתגובה לביקורות, אפל יצרה עמוד באתר שלה שאפשר למשתמשים למחוק את האלבום. למרות שבונו התנצל בפני מעריץ בסשן שאלות ותשובות בפייסבוק, הוא סירב להתנצל פומבית באותו הזמן ואמר שזה היה "אחד הרגעים הכי גאים בהיסטוריה של U2". עם זאת, ב-2022, בספר הזיכרונות שלו "Surrender: 40 Songs, One Story", בונו התנצל על ההוצאה הדיגיטלית של האלבום. הוא כתב: "אני לוקח אחריות מלאה... חשבתי שאם נוכל לשים את המוזיקה שלנו בהישג יד לאנשים, הם אולי יבחרו לקחת אותה. לא בדיוק".
פרויקטים אחרים
ב-8 בדצמבר 2014, נלווה ויזואלי לאלבום, "Films of Innocence", יצא. בהשראת ציורי קיר פוליטיים של צפון אירלנד, U2 גייסה 11 אומנים אורבניים שיצרו סרטים משלהם לכל שיר באלבום.
קידום
הלהקה הופיעה עם השיר "Every Breaking Wave" בפרסי המוזיקה של MTV אירופה 2014. מסע יחסי הציבור נקטע כאשר בונו נפצע בתאונת אופניים בסנטרל פארק. שאר חברי הלהקה הופיעו בכיכר טיימס ביום האיידס העולמי ב-1 בדצמבר 2014 כאשר כריס מרטין מקולדפליי וברוס ספרינגסטין החליפו את בונו כזמרים. U2 הופיעה בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון ב-8 במרץ 2015, לאחר שהם היו אמורים להופיע שם מוקדם יותר.
קבלה
"Songs of Innocence" הופיע בדירוגים של האלבומים הטובים ביותר של השנה של כמה מבקרים. המגזין רולינג סטון דירג אותו כאלבום הטוב ביותר ב-2014. הבחירה הייתה שנויה במחלוקת. מקים המגזין ג'ון וונר הואשם בכך שאמר למגזין לדרג את האלבום במקום הראשון בגלל החברות שלו עם בונו. המגזין דירג את האלבום במקום ה-93 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010.
מגזין מוג'ו דירג את האלבום במקום ה-33 ברשימת 50 האלבומים הטובים ביותר של 2014. הטלגרף דירג את האלבום במקום ה-14 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של השנה, ומגזין Q דירג אותו במקום ה-44. רנדל רוברטס מהלוס אנג'לס טיימס קרא לו האלבום הגרוע ביותר של 2014. "Songs of Innocence" היה מועמד לפרס גראמי לאלבום הרוק הטוב ביותר.
האלבום התחיל במקום השישי במצעד האלבומים הבריטי, הדירוג הכי נמוך של U2 כשאלבום שלהם יצא ב-33 שנים. הוא בילה תשעה שבועות במצעד. בארצות הברית, האלבום התחיל במקום התשיעי במצעד הבילבורד 200 ובילה שמונה שבועות במצעד. האלבום התחיל במקום השני במצעד האלבומים האירי. הוא התחיל במקום החמישי במצעד האלבומים הקנדי. האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים בקרואטיה, צ'כיה, צרפת, איטליה, הולנד, פולין וספרד.
סיבוב ההופעות Innocence + Experience
ב-14 במאי 2015, U2 פתחה בסיבוב הופעות בשם "Innocence + Experience" והופיעה בו 76 פעמים. סיבוב ההופעות הכניס 152.2 מיליון דולר ממכירת 1.29 מיליון כרטיסים. הופעה בפריז נדחתה לאחר פיגועי נובמבר 2015 בעיר. בסופו של דבר, ההופעה האחרונה בסיבוב ההופעות הייתה ההופעה שנדחתה שהתקיימה בפריז וצולמה לסרט ההופעה "Innocence + Experience: Live in Paris".
לעשות רוצח
לעשות רוצח או להפוך אדם לרוצח (באנגלית: Making a Murderer) היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית אמריקאית בת 20 פרקים, בהפקת חברת נטפליקס אותה ביימו לורה ריקרדי ומוירה דמוס, המתארת את סיפורו של סטיבן אייברי, תושב מחוז מניטובק במדינת ויסקונסין בארצות הברית אשר ריצה 18 שנים בכלא בשל תקיפה מינית וניסיון לרצח של תושבת המחוז פני בירנסטן בשנת 1985. לאחר ניתוח בדיקות DNA שהוכיחו כי לא היה לו כל קשר לאירועים, שוחרר אייברי בשנת 2003. שנתיים לאחר מכן, נעצר אייברי בשנית והוגש נגדו כתב אישום בגין רצח הצלמת תרזה הולבק. הוא הורשע ברצח בשנת 2005, ומרצה מאסר עולם עד היום.
במקביל, עוקבת הסדרה אחרי סיפורו של ברנדון דסי, אחיינו של אייברי, שהורשע אף הוא ברצח תרזה הולבק ומרצה מאסר עולם.
העונה הראשונה הועלתה לאתר החברה ב-18 בדצמבר 2015. עם עלייתה, יצרה הסדרה הד תקשורתי וציבורי נרחב בארצות הברית אך גם ברחבי העולם, כאשר מאות אלפי בני אדם חתמו על עצומות הקוראות לנשיא ארצות הברית ברק אובמה לתת חנינה לאייברי ולדסי.
נושא הסדרה
הסדרה מגוללת את סיפורו של סטיבן אייברי, בן למשפחה ענייה של מתבודדים המתגוררת במחוז מניטווק (Manitowoc) בוויסקונסין. בשנת 1985 הואשם אייברי באונס וניסיון לרצח תושבת המחוז פני בירנסטן שהתרחש ביער בסמוך למגרש הגרוטאות שבו מתגוררת משפחתו. על אף העובדה שהראיות במקרה זה היו שנויות במחלוקת, הורשע אייברי על ידי חבר המושבעים ונשלח לכלא ל-18 שנים. בשנת 2003, שוחרר אייברי לאחר שבדיקת DNA שבוצעה ניקתה אותו מאשמה וחשפה כי התוקף האמיתי היה אנס אלים שפעל במשך שנים באזור והיה מוכר למשטרה.
לאחר שחרורו מהכלא, הגיש אייברי תביעה על סך 36 מיליון דולר כנגד משרד השריף המקומי ונגד מחוז מניטווק בשל עוגמת הנפש שנגרמה לו בשל מאסר השווא. בשנת 2005, שבועות ספורים לפי שתביעתו התבררה בבית המשפט, נעצר אייברי בשנית והוגש נגדו כתב אישום בגין אונס, רצח והתעללות בגופתה של צלמת מקומית בשם תרזה הולבק, שנראתה בפעם האחרונה בשטח שסביב ביתו, לאחר שהגיעה לצלם באתר הגרוטאות של המשפחה
החל משלב זה עוקבת הסדרה אחרי ההתנהלות המשפטית בעניינו של אייברי, לרבות צילומים ממושכים מדיוני בית המשפט, בהם עורכי דינו של אייברי מנסים להילחם על חפותו, כשמולם עומדים שוטרים ואנשי המחוז, אותם ביקש אייברי לתבוע על הנזק שנגרם לו בשל תקופת המאסר הממושכת שעבר.
במקביל לסיפורו של אייברי, מתואר ההליך המשפטי של אחיינו ברנדון דסי, אשר בעת האירוע היה בן 16 בלבד. לאחר הרצח נלקח דסי לחקירה במשטרה ולאחר לחץ ממושך מצד החוקרים, כפי שעולה מפרקי הסדרה, הודה במיוחס לו והואשם ברצח מדרגה ראשונה, התעללות בגופה ובתקיפה מינית מדרגה שנייה. הוא נידון למאסר עולם, אותו הוא מרצה כיום.
הפקה
יוצרות הסדרה מוירה דמוס ולורה ריקרדי, שהכירו בלימודי הקולנוע באוניברסיטת קולומביה, התוודעו לפרשה לראשונה בנובמבר 2005 לאחר שקראו מאמר בעיתון "הניו יורק טיימס" אודות סיפור מעצריו של סטיבן אייברי. הן הסתקרנו והחליטו לנסוע לוויסקונסין על מנת לחקור את המקרה. במקור, תכננו השתיים להישאר באזור מספר שבועות ספורים, אך ההשתלשלות הדרמטית של החקירה הובילה לכך שבילו במחוז שנתיים וחצי, תיעדו את כל הדיונים המשפטיים וראיינו את מרבית המעורבים בפרשה.
במהלך עשר השנים עד להעלאת הסדרה לרשת, בהן נעו יוצרות הסדרה הלוך ושוב בין ניו יורק לוויסקונסין, הן ליקטו ראיות ובחנו מחדש את פרטי הפרשה בניסיון להבין האם אייברי הופלל על ידי רשויות האכיפה והתביעה בניסיון להימנע מלהודות בקלונם ולשלם את הפיצויים. במהלך הסדרה, השתיים חושפות את הכשלים במנגנון הפנימי של מערכת המשפט האמריקאית, המאפשרת לאדם חף מפשע להיאסר בעוון פשע שלא ביצע במשך 18 שנה.
הסדרה הוצעה למגוון רשתות (ביניהן HBO) שוויתרו עליה, לפני שנטפליקס רכשה אותה. במקור, הזמינה הרשת עונה של 8 פרקים אך לאחר מכן הגדילה את ההזמנה לעשרה פרקים.
ביקורת
קן קראץ', התובע הראשי במשפטם של אייברי ודאסי יצא בביקורת כנגד הסדרה וטען כי יוצרות הסדרה השאירו על רצפת העריכה מידע רלוונטי שיוכיח את אשמתו של אייברי. לפיו, "באופן מכוון, הן לא מספרות לצופים על לפחות 80% מהראיות שהוצגו בפני חבר המושבעים, ובהן הסלולרי של תרזה הולבק, מצלמתה, מכוניתה ומקומות נוספים שבהם הופיע הדי־אן־איי של אייברי".
בביקורת על הסדרה בעיתון "הניו יורק טיימס", נכתב כי הסדרה ממשיכה מצד אחד את טרנד סדרות ה"דוקו-רצח" דוגמת "The jinx" ו-"Serial", אך מנגד היא מספקת חוויה שונה ומיוחדת, המדמה קריאה של ספר - מותח, אינטנסיבי ורווי תהפוכות, אך מצד שני לעיתים מעייף, אטי וחוזר על עצמו.
במגזין "טיים" ציינו כי הסדרה משכנעת בעוול הקשה שהיא מציגה, אבל מנגד הדגישו כי מדובר בגרסה אחת של האמת. בהקשר זה, צוין במגזין כי מרתון הצפייה האינטנסיבי בסדרה מעניק לכל צופה את התחושה שהוא מומחה לפרשה. ובכך הופך פשע שהתרחש במציאות, לבידור להמונים. בדומה לטענתו של קראץ', פורטו בכתבת המגזין מספר פרטים משמעותיים לפרשה, שלא צוינו במסגרת הסדרה.
במסגרת כתבה במגזין "פיפל", הגיבו יוצרות הסדרה לטענות בנוגע למידע שנשאר על רצפת העריכה וטענו כי הייתה זו משימה בלתי אפשרית לכלול כל עובדה בנוגע לפרשה במסגרת הסדרה.
תגובות לסדרה
בינואר 2016, כחודש לאחר עליית הסדרה לרשת, טענה ארוסתו לשעבר של אייברי ג'ודי סטצ'ובסקי, במסגרת תוכנית אירוח בה הופיעה, כי היא מאמינה שאייברי אשם ברצח הולבק וסיפרה כי נהג כלפיה באלימות והכה אותה פעמים רבות. בתגובה, טענו עורכי דינו של אייברי כי סטצ'ובסקי הייתה נתונה תחת לחץ רב, גם במהלך המשפט, להפסיק לתמוך באייברי.
בחודש זה פרסמה פגי בירנשטן, קורבן האונס במשפטו הראשון של אייברי, כתבה ב"פרויקט מרשל", עיתון תחקירים מכוון, בלתי תלוי וללא כוונת רווח, המתמחה בסיקור מערכת המשפט הפלילי באמריקה, בה סיפרה על תחושותיה לאחר שהבינה כי היא אחראית למאסרו הממושך של אדם חף מפשע. כן סיפרה על הכעס שהציף אותה כשגילתה שנעשים מאמצים להוכיח את חפותו של מי שהאמינה שאנס אותה ועל תסכולה ביחס לשיטות שבהן השתמשו השוטרים כדי לגרום לה להצביע על אייברי במסדר הזיהוי, ולאשר שהוא זה שתקף אותה.
לאחר עליית הסדרה, חתמו מאות אלפים על שתי עצומות מקוונות שדורשות מהנשיא אובמה להעניק חנינה לאייברי ולאחיינו ברנדון דסי. על אף יוזמה זו, בסמכותו של נשיא ארצות הברית להעניק חנינה רק לאנשים שהורשעו בפשעים פדרליים, ועל כן אין ביכולתו להעניק חנינה לאייברי ולדסי, שכן הם הורשעו בבתי משפט של מדינת ויסקונסין. אתר "vox" בו צוין מידע זה יצא בביקורת כנגד יוזמת העצומות, לפיה "העצומות מעידות על בעיה גדולה יותר בהבנת הציבור את מערכת המשפט האמריקאית ובאופן שבו היא מוצגת על ידי התקשורת".
בעקבות ההד התקשורתי סביב הסדרה והעדויות שנחשפו בה, הגיש אייברי ב-7 בינואר 2016 בקשה לעמוד מחדש לדין, בטענה שלא מימש את זכותו להליך הוגן.
משפטו של ברנדון דסי
ב-12 באוגוסט 2016, הורה בית המשפט במילווקי לשחרר את ברנדון דסי ממאסר בתוך 90 יום, לאחר שהתקבלה טענת עורכי דינו כי חקירתו הייתה שלא כדין והפרה את זכויותיו החוקתיות ואת התיקון החמישי לחוקת ארצות הברית, המבטיח את הזכות להליך הוגן. עורכי דינו טענו כי ההודאה הוצאה מדסי בכוח, שהוא היה קטין בעת החקירה, שנחקר ללא נוכחות מבוגר מטעמו וכן קיבל הבטחות שווא מטעם החוקרים. בהחלטתם קבעו השופטים כי: "הבטחות שווא חוזרות ונשנות, שנלקחו בחשבון יחד עם כל הגורמים הרלוונטיים – גילו של דסו, מוגבלות שכלית והיעדר מבוגר תומך בחייו, הובילו להודאה שלא מרצון". עם זאת, ב-17 ביוני 2016, קיבל בית המשפט לערעורים בוויסקונסין את עמדת התביעה וקבע כי דסי יישאר במאסר. ב-22 ביוני 2017, שינה בית המשפט לערעורים את החלטתו וקבע כי יש לשחרר את דסי ממאסר. למרות זאת, ביולי 2017 ביקשה הפרקליטות של וויסקונסין שימוע חוזר ובדצמבר 2017 בית המשפט לערעורים הותיר את הרשעתו של דסי על כנה, ברוב של 4 מול 3 שופטים.
בטקס פרסי האמי ה-68 שנערך בלוס אנג'לס בספטמבר 2016, זכתה הסדרה בארבעה פרסים, בכללם פרס לסדרה התיעודית הטובה ביותר.
פרקי הסדרה
כל עשרת פרקי הסדרה הועלו במלואם לאתר חברת נטפליקס ב-18 בדצמבר 2015
חוליגניות
חוליגניזם או חוליגניות (מאנגלית: Hooligan, על פי האקדמיה ללשון העברית: בִּרְיוֹנוּת) היא התנהגות ציבורית חסרת משמעת והרסנית, בדרך כלל של חבורות צעירים. מקור השם לא ברור, אבל ידוע שנעשה בו שימוש בדו"ח משטרה מלונדון בשנת 1898. תאוריה אחת אומרת שהשם בא מבריון אירי מלונדון בשם פטריק הוליגן, תאוריה אחרת אומרת שהשם בא מכנופיית רחוב מאיסלינגטון שנקראה "הולי", תאוריה שלישית אומרת ש"הולי" היא מילה אירית שמשמעותה פראי. לעברית הגיעה המילה דרך הרוסית, ומכאן צליל החי"ת בתחילתה.
לרוב המילה מקושרת בציבור עם ענפי ספורט, ובראשם הכדורגל, והמילה במשמעותה המקורית, חבורות רחוב של צעירים, לא הייתה בשימוש נרחב מאז שנות ה-80.
טבח קומפלקסו דו אלמאו
טבח קומפלקסו דו אלמאו היה תוצאה של סכסוך מתמשך בין סוחרי סמים למשטרה ברובע בשם זה בריו דה ז'ניירו, שהורכב מקבוצה של פאבלות גדולות בצפון העיר. הטבח התרחש ב־27 ביוני 2007, כאשר במבצע גדול של המשטרה הצבאית והאזרחית נהרגו 19 אנשים ונפצעו כמה אחרים. מסדר עורכי הדין של ברזיל פרסם דו"ח לפיו לפחות אחד-עשר מההרוגים לא היו קשורים לסחר בסמים. עד תום המשחקים הפאן-אמריקאיים ה-XV, הוטל מצור גדול על ידי המשטרה באזור על מנת להבטיח את שלומו של האירוע הבינלאומי. דו"ח שפרסמה הממשלה הפדרלית העלה כי היו הוצאות להורג במבצע.
חוליגניות
האלימות בספורט היא עתיקת יומין. כבר בשנת 532 יריבות בין קבוצות מרוצי סוסים כחולות וירוקות בקונסטנטינופול הובילה ל-30,000 הרוגים בשבוע באירוע שידוע בשם "מהומות ניקה".
טבח קומפלקסו דו אלמאו
הרוגים
על פי רישומים רשמיים החל מסוף יוני 2007, לפחות 44 בני אדם נהרגו על ידי המשטרה במתחם קומפלקסו דו אלמאו מאז 2 במאי 2007. תשעה עשר אנשים נהרגו על ידי המשטרה במבצע 27 ביוני 2007.
חוליגניות
משחק הכדורגל והאלימות הלכו ביחד מאז תחילת המאה ה-13 באנגליה. משחקי כדורגל של ימי הביניים עירבו מאות שחקנים, ופעמים רבות הובילו לקרבות בין הצעירים של כפרים יריבים. רק שתי תקופות בהיסטוריה הבריטית היה נקיות מאלימות בכדורגל: השנים בין שתי מלחמות העולם ולאחר מכן בתקופת מלחמת העולם השנייה.
טבח קומפלקסו דו אלמאו
הממשלה הפדרלית
המזכירות המיוחדת לזכויות אדם, משרד המסונף ללשכת נשיא הרפובליקה, הוציאה דו"ח בטענה כי היו פעולות הוצאה להורג במבצע, לצד העובדה כי לא ניתן מספר מדויק של נפגעים. בהתאם, 19 הרוגים ספגו בממוצע 3.84 יריות כל אחד. 14 נהרגו מירי בחלק העליון של הגוף, שישה מהם בפנים.
חוליגניות
ההתנהגות שידועה בתור "חולגיניזם בכדורגל" מקורה באנגליה בשנות ה-50 המוקדמות, ואילו במדינות אירופאיות אחרות, דפוסים דומים של התנהגות הגיעו בשנות ה-70 המוקדמות. אוהדים איטלקים יצרו סוג של חדשה של אהדה פנאטית לקבוצה שידועה בתור אולטרה. אולטראס הם כח משמעותי במשחקי הכדורגל באיטליה ובמדינות אירופאיות אחרות.
טבח קומפלקסו דו אלמאו
ממשלת ריו דה ז'ניירו
ז'וסה בלטראמה היה האחראי על המחלקה לביטחון פנים במדינת ריו דה ז'ניירו, הגיב לדו"ח הממשל הפדרלי באומרו כי "הדבר נעשה בחיפזון על ידי מי שמייצג באופן שגוי את הסיבה ההוגנת לזכויות האדם. הדו"ח מגלה מעט על העובדות, ויוצר בלבול פשוט ". גם לדבריו, הדו"ח של הממשלה הפדרלית "נפסל" מכיוון שהרופאים לזיהוי פלילי לא נסעו לריו דה ז'ניירו לבצע ניתוח שלאחר המוות.
סוחוי Su-17
פיתוח המטוס
פיתוח המטוס החל בשנות ה-60 במשרד התכנון של פאבל סוחוי, כאשר הסוחוי 17 החל כניסיון לפיתוח גרסה משופרת של הסוחוי 7, והשינוי המשמעותי ביותר היה החלפת הכנף המשוכה בכנף בעלת משיכה משתנה שרק חלקיה החיצוניים נעים. מטוס ניסוי מדגם סוחוי 7 שהוסב לתצורה זו טס לראשונה ב-2 באוגוסט 1965 בכינוי Su-7IG (ברוסית: изменяемой геометрии - גאומטריה משתנה). תוצאות הניסוי היו משביעות רצון, כאשר המטוס נשא מטען במשקל כפול לטווח גדול ב-30% מהסוחוי 7, תוך שימוש במסלול המראה קצר פי שניים. חיל האוויר הסובייטי הצטייד במטוס החל משנת 1972.
שימוש במלחמת האזרחים הסורית
החל מ-2012 הצבא הסורי משתמש במטוס במסגרת הלחימה מול המורדים הסורים. התיעוד הראשון של הפלת המטוס על ידי המורדים התרחש ב-14 בפברואר 2013.
ב-18 ביולי 2018 מטוס F/A-18 סופר הורנט אמריקאי הפיל מטוס Su-22 סורי כתגובה להפצצת כוחות אמריקאים. ב-24 ביולי סוללת MIM-104 פטריוט ישראלית הפילה Su-22 סורי כתגובה לחדירתו לשטח ישראל, עם זאת ישנם דיווחים לא מאומתים כי מדובר היה במטוס Su-24.
ארסן ונגר
ארסן ונגר (בצרפתית: Arsène Wenger; נולד ב-22 באוקטובר 1949 בשטרסבורג שבצרפת) הוא מאמן כדורגל צרפתי הזכור בעיקר כמאמן של קבוצת ארסנל, אותה אימן במשך 22 שנים.
קריירה
קריירת המשחק של ונגר הייתה קצרה. הוא החל לשחק כחובבן בתור מגן או בלם במספר מועדונים צרפתיים, במקביל ללימודיו באוניברסיטת שטרסבורג, שם השלים תואר שני בכלכלה ב-1974. ונגר הפך למקצוען ב-1978, כשחתם בקבוצת שטרסבורג, עמה זכה באליפות צרפת ב-1979, אך ונגר לא היה שחקן מפתח בקבוצה ושיחק בעונה זו רק 3 פעמים. ב-1981 קיבל רישיון אימון ומונה למאמן קבוצת הנוער של שטרסבורג.
אחרי עונה לא מוצלחת כמאמן נאנסי, שבסופה ירד המועדון לליגת המשנה, המריאה קריירת האימון של ונגר, כשהוחתם במונקו ב-1987. בתחילה הצליח מאוד במועדון: זכה באליפות צרפת ב-1988 ובגביע הצרפתי ב-1991, והחתים שחקנים ידועים כגלן הודל ויורגן קלינסמן. למרות זאת, הוא פוטר מהמועדון ב-1994, כשמונקו סיימה במקום התשיעי. ונגר עבר לאמן בקבוצת נאגויה גראמפוס מליגת העל היפנית, ל-18 חודשים.
עם השנים הותיר ונגר את חותמו על ארסנל, שהתברגה דרך קבע בצמרת הפרמייר ליג. הוא הביא למועדון שחקנים ברמה עולמית כתיירי הנרי, פטריק ויירה ורובר פירס. בנוסף להבאת שחקנים וטקטיקות חדשות, הוא גם תכנן מחדש את תוכנית האימונים והיה מעורב ישירות בעיצוב האצטדיון החדש של ה"תותחנים", אצטדיון האמירויות. במהלך התקופה פיתח יריבות ספורטיבית ידועה עם מנג'ר מנצ'סטר יונייטד, אלכס פרגוסון.
בדרך כלל נחשב ונגר למאמן רגוע, אך לעיתים מזגו גובר עליו. ב-10 באוקטובר 2000 הוא נענש בקנס והרחקה ל-12 משחקים מהמגרשים, על "התנהגות מבישה ותקיפה פיזית" לאחר הפסד ארסנל לסנדרלנד.
באוקטובר 2004 חתם על חוזה לאמן בארסנל עד עונת. בספטמבר 2007 האריך ונגר את חוזהו לאמן בארסנל עד שנת 2011.
לאורך שנות עבודתו בארסנל נקט ונגר במדיניות של אי החתמת שחקנים לאחר שעזבו את המועדון. הוא נימק זאת בכך שברגע ששחקן עוזב את ארסנל אזי העזיבה היא סופית ומוחלטת. מדיניות זו הופרה לראשונה לאחר שהבלם סול קמפבל חזר לארסנל בתחילת 2010, לאחר ששיחק בשורות המועדון בין 2001 ל-2006.
בשנת 2014 זכה ונגר עם ארסנל בפעם החמישית בגביע האנגלי, לאחר ניצחון 2:3 על האל סיטי במשחק הגמר.
בשנת 2017 האריך ונגר את חוזהו בארסנל עד 2019.
ב-20 באפריל 2018 ונגר הודיע שיעזוב את ארסנל בסיום עונת 18–2017 לאחר 22 שנים כמאמן הקבוצה.
מחוז גואייס
גואייס (בספרדית: Guayas) הוא אחד ממחוזות אקוודור הממוקם במרכז המדינה. בירת המחוז היא גואיאקיל. עם יותר מ-3 מיליון תושבים, גואייס הוא המחוז המאוכלס ביותר באקוודור. המחוז הוא השביעי בשטחו, עם שטח של כ-15,400 קמ"ר.
היסטוריה
ההתיישבות באזור החלה בשנת 1534 עם כיבושו בידי האימפריה הספרדית.
בעשורים האחרונים ישנו תהליך עיור מאסיבי, אשר גורם לקשיים ביצירת תשתיות מתאימות.
פינץ' (סרט)
טום הנקס מככב בסרט בתור פינץ' ויינברג, ממציא חולה, החי בכדור הארץ הפוסט אפוקליפטי, אשר יוצר רובוט כדי שזה יארח לו ולכלבו חברה ויוצא למסע ברחבי מדינתו.
עלילה
עשור חלף מאז הרסה התפרצות סולארית את שכבת האוזון, העלתה את הטמפרטורות ל-65 מעלות צלזיוס (149 מעלות פרנהייט) והפכה את כדור הארץ לשממה רדיואקטיבית ובלתי ניתנת למגורים. אחד הניצולים הבודדים, פינץ' ויינברג, מהנדס רובוטיקה, חי לבדו עם הכלב שלו, גודייר, במעבדה התת-קרקעית שלו בסנט לואיס, בבעלות החברה בה עבד לפני האסון. כאשר פינץ' מחפש אספקה, הוא לובש חליפת מגן מתוצרת עצמית ונוסע דרך האזור בקרוון נייד.
גוסס מהרעלת קרינה, פינץ' עובד על יצירת בן לוויה רובוט מיוחד עבור הכלב שלו שיטפל בו כשהוא כבר לא יהיה. הוא קורא לו ג'ף ומזין אותו בידע אנציקלופדי, כולל מדריך לאילוף וטיפול בכלבים.
כשסערה קיצונית מתקרבת לסנט לואיס, פינץ', ג'ף וגודייר יוצאים בקרוון הנייד לכיוון סן פרנסיסקו. עם זאת, בגלל העזיבה הנמהרת, רק 72 אחוז מהנתונים המתוכננים יכלו להעלות למוחו של ג'ף ולכן יש לו מוח דומה לזה של ילד. למרות החמרה במצבו, פינץ' עדיין מנסה ללמד את האנדרואיד כמה שיעורים חשובים על החיים וכיצד להגן על גודייר.
הפקה
ב-27 באוקטובר 2017 הוכרז כי טום הנקס יככב בסרט פוסט-אפוקליפטי בשם BIOS העוסק ברובוט שדמותו החולה של הנקס תיצור כדי להגן על חיי כלבו האהוב כאשר הוא מת. הסרט נכתב על ידי קרייג לאק ואיבור פאוול, בבימויו של מיגל ספוצ'ניק והפקתו של רוברט זמקיס וקווין מישר. כמה אולפנים גדולים התמודדו על הזכויות על הסרט, שצפוי היה להתחיל בהפקתו בתחילת 2018. כעבור כמה ימים נודע כי הפרויקט נרכש על ידי אמבלין בידור, וחברת Universal Pictures תפיץ אותו. בינואר 2019 הצטרף קיילב לאנדרי ג'ונס לצוות הסרט לתפקיד בלכידת התנועה של רובוט שיוצר פינץ'. במרץ 2019 הצטרפה סמירה ויילי לצוות השחקנים של הסרט ובמאי 2019 הצטרפו סקיט אולריך ולורה הארייר.
הפקת הסרט התרחשה במדינת ניו מקסיקו, כולל הערים אלבקרקי, סנטה פה, שיפרוק, לוס לונאס, סוקורו והפארק הלאומי חולות לבנים. ההפקה הסתיימה במאי 2019.
הפצה
יציאת הסרט מתוכננת ל-16 באפריל 2021. תאריך השחרור הקודם של הסרט היה 2 באוקטובר 2020, אך מגפת הקורונה אילצה את דחיית ההפצה.
חגורת התנ"ך
לחגורת התנ"ך משתייכים אזורים מדרום ארצות הברית ומדרום מזרח ארצות הברית. בתקופת שלוש עשרה המושבות (1607–1776) היה דרום ארצות הברית מעוז הכנסייה האנגליקנית, והמעבר לשליטתם באזור של זרמים אחרים של הנצרות התרחש בהדרגה במהלך המאה ה-19 עם הגברה בפעילותן של קבוצות שהשתייכו למה שכונה התחייה הנוצרית (Christian revival). רוב קבוצות אלו היו מזוהות עם הבפטיזם, והן הקנו להם אחיזה רחבה באמונה הדתית הרווחת באזור.
השימוש הראשון במונח "חגורת התנ"ך" היה על ידי העיתונאי ה. ל. מנקן בכתבה שפורסמה בשנת 1924 בשיקגו טריביון.
גאוגרפיה
במקור התייחס המונח "חגורת התנ"ך" לדרום המערב התיכון, אך הוא ידוע יותר כמתייחס לדרום ארצות הברית. מחקר שפורסם בשנת 1961 על ידי וילבור זיילינקסקי (Wilbur Zielinkski) תיחם את האזור כזה שיש בו את הבפטיזם מהווה את הזרם השולט. אזור זה כלל את רוב דרום ארצות הברית: ממרבית שטחיהן של טקסס ואוקלהומה בדרום-מערב, דרך המדינות שמדרום לנהר אוהיו, ועד לוירג'יניה ווירג'יניה המערבית, חלקה הדרומי של וירג'יניה וחלקים ממרילנד. בנוסף, בחגורת התנ"ך נמצאים חלקים ממיזורי, אילינוי, אינדיאנה ואוהיו.
סטיבן ו' טווידי בחן במאמרו משנת 1978 את ההשתייכות לחגורת התנ"ך על-פי הרגלי צפייה בתוכניות דת בטלוויזיה. הוא חילק את חגורת התנ"ך לשניים. חלק אחד מזרחי שנמתח ממרכז פלורידה דרך אלבמה, טנסי, קנטקי, ג'ורג'יה, וירג'יניה, קרוליינה הצפונית וקרוליינה הדרומית. החלק השני הוא מערבי ומתחיל במרכז טקסס ובו מרוכזות ארקנסו, לואיזיאנה, אוקלהומה, מיזורי, קנזס ומיסיסיפי.
ישנן ערים שלמרות ההשתייכות הגאוגרפית שלהן, אינן נחשבות מבחינה תרבותית וחברתית לחלק מחגורת התנ"ך וזאת בשל גידול באוכלוסיות כגון יהודים, להט"בים ואוכלוסיות לא-דתיות. על ערים אלו נמנות יוסטון, אוסטין, סנט לואיס, ניו אורלינס, אטלנטה, אשוויל ואזור דרום פלורידה.
אריה צידון
אריה צידון (צימֶל) (נולד ב-15 ביולי 1939 בחיפה) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שכיהן כמפקד סיירת חרוב וכמפקד חטיבת הצנחנים.
קורות חייו ופועלו
צידון נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי ובתיכון בסמ"ת שבעירו. צידון התגייס לצה"ל בשנת 1957 במסגרת גרעין נח"ל, לאחר קורס מ"כים פנה לדני מט וביקש לעבור לחטיבת הצנחנים. לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה בגדוד הנח"ל המוצנח. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד ובשנת 1962 שימש כקצין מבצעים חטיבתי. בשנים 1965-1963 היה צידון מפקד סיירת צנחנים . בשנים 1967-1965 שימש סגן מפקד גדוד 890 ובמלחמת ששת הימים פיקד על סיירת חרוב, אשר לחמה בגזרת לטרון ורמאללה. בספטמבר 1968 מונה צידון למפקד גדוד הנח"ל המוצנח במקומו של משה פלס (סטמפל) שנפל יחד עם 5 חיילים נוספים מהגדוד במהלך מרדף בבקעה, הוא פיקד על הגדוד בין היתר במבצע תרנגול 53. בשנת 1971 שימש כראש ענף מבצעים במטה הכללי. במלחמת יום הכיפורים שימש כסגנו של קצין חי"ר וצנחנים ראשי, תא"ל עמנואל שקד והיה ממתכנני מבצע קינוח לכיבוש החרמון. ב-1973 מונה למפקד חטיבת הצנחנים, מיד לאחר המלחמה, לאחר שהמח"ט עוזי יאירי ביקש לעזוב את התפקיד. ב-1975 מונה לקצין אג"ם פיקוד המרכז. יצא ללימודים באוניברסיטת בר-אילן, בשנת 1978 מונה לסגן מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בהמשך קודם לדרגת תא"ל, מונה להקים אוגדת מילואים בפיקוד המרכז ופיקד עליה עד שחרורו ב-1982.
לאחר שחרורו שימש מנהל בחברה עסקית ויו"ר מושב אורות. היה ממייסדי ארגון "בני אברהם" שפעל לקידום שיתוף פעולה בין ישראל למדינות הסביבה הערביות והפלסטינים.
אריה צידון נשוי לעטרה, חברתו לגרעין "גדיש", והוא אב לארבעה.
שולי גילארדי
שולי גילארדי (נולד ב-24 באוגוסט 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער, ולזכותו חמש הופעות במדי נבחרת ישראל.
קריירה
גילארדי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל רמת גן, ועלה לקבוצת הבוגרים של המועדון בשנת 1982. כחייל הושאל למכבי רמת חן בליגה ג', ולאחר מכן חזר להפועל רמת גן ובשנת 1989 העפיל עמה לליגה הבכירה.
בעונה בה עלתה הפועל רמת גן לליגה הלאומית זומן גילארדי לנבחרת ישראל ואף שיחק במדיה 5 פעמים. ב- 4 בינואר 1989 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת הולנד. את הופעתו האחרונה בנבחרת רשם ב-22 במאי 1990, במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה.
בשנת 1990, לאחר שירדה הפועל רמת גן לליגה השנייה, עזב גילארדי את המועדון ועבר להפועל תל אביב, שעלתה בחזרה לליגה הבכירה. לאחר שנה אחת החל לנדוד בין מספר קבוצות, ושיחק במכבי יבנה, בני יהודה תל אביב ומכבי הרצליה. בשנת 1999 נפצע גילארדי בכתפו, ונאלץ לפרוש ממשחק פעיל.
אח"י רהב (צוללת מסדרת דולפין AIP)
פעילות
הצוללת נחשבת לאחת מהמתקדמות בעולם, והיא כלי המלחמה היקר ביותר של צה"ל, כשעלותה הכוללת היא 400 מיליון יורו (1.6 מיליארד שקל). מערכות הסונאר וההגנה של הצוללת מתקדמות ומשופרות ביחס לקודמותיה. הצוללות מסדרת דולפין AIP יכולות לשאת טילי שיוט בעלי טווח של אלפי קילומטרים, וניתן לציידן בראשי קרב גרעיניים.
אחד השיפורים המרכזיים בצוללת הוא אלמנט טכנולוגי מתקדם שהוצב במרכז הצוללת, הנקרא: Air Independent Propulsion (ר"ת: AIP), שהוא מערכות הנעה לצוללות ללא תלות באוויר חיצון. מערכת זו מבוססת בין היתר על טכנולוגיית תאי דלק, המאפשרת למנוע המשולב דיזל-חשמל להשתמש בחמצן ללא צורך בצריכתו ממקור שמחוץ למים. שדרוג זה הצריך את הארכתה של הצוללת בכעשרה מטרים ומטרתו לאפשר שהייה ממושכת יותר בלב ים. השלמת הרצתן של המערכות והטכנולוגיות החדשות בצוללת זו, יאפשרו במידה מסוימת את התקנתן של חלק מהן גם בצוללות הוותיקות המשמשות כעת את החיל.
הצוללת משתמשת במעגן דרור – מעגן הפולינום בבסיס חיפה שנבנה במיוחד לצורך קליטת צוללת מסוג זה. עלותה מוערכת בכ-600 מיליון אירו, כאשר שליש ממחירה ממומן בידי ממשלת גרמניה. חלק ניכר מהמערכות שמותקנות בצוללות מפותחות ומיוצרות בישראל. בעקבות ההצטיידות בצוללות מקיימת גרמניה רכש גומלין בחברות אזרחיות וביטחוניות בישראל.
השם אח"י "רהב" נבחר על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון עבור אחת הצוללות הראשונות בחיל, אח"י רהב (צ-73), והוא שימש גם את הצוללת אח"י רהב מסדרת גל. השם "רהב" מוזכר בספר ישעיהו:
ב-12 בינואר 2016 התקבלה אח"י רהב בטקס ממלכתי בבסיס חיל הים בחיפה, לאחר הפלגה רצופה (רובה מתחת לפני הים) ממפעל היצרנית HDW בעיר קיל בגרמניה.
שנחרבים
שנחרבים (שם מדעי: Machairodontinae) היא תת-משפחה נכחדת ממשפחת החתוליים. מיניה האחרונים נכחדו זמן קצר לאחר עידן הקרח האחרון. תת-המשפחה נכללת בקבוצת בעלי ניבי החרב.