cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
STS-120
הארמוני (Node 2)
"הארמוני" מהווה את יחידת החיבור השנייה לתחנת החלל הבינלאומית ותאפשר להרכיב במשימות הבאות את יחידת המחקר האירופאית, "קולומבוס" ואת יחידת המחקר היפנית, "קיבו". שתי יחידות אלו יעוגנו בעתיד ל"הארמוני", שתוחדר בין יחידת המחקר האמריקאית, "דסטני" ליחידת "Pressurized Mating Adapter" (בקיצור "PMA-2"). תהליך הרכבת "הארמוני" תתבצע בשני שלבים. בשלב הראשון תחובר היחידה ליחידת Unity ולאחר שהדיסקברי תעזוב את תחנת החלל, הזרוע הרובוטית של התחנה תנתק את יחידת PMA-2 מיחידת המחקר "דסטני" ותחבר אותה ל"הארמוני". לאחר מכן תזיז הזרוע את "הארמוני" מהמיקום ההתחלתי למיקומה הסופי, כשתחובר ל"דסטני".
מטען נוסף
STS-120 נשאה את חתימותיהן של 500,000 סטודנטים שהשתתפו במיזם "2007 Student Signatures in Space program", שנותני החסות לתוכנית זו הן נאס"א וחברת לוקהיד מרטין. בציון יום החלל בחודש מאי 2007, סטודנטים מלמעלה 500 בתי ספר ברחבי העולם חתמו על פוסטרי ענק. חתימותיהם נסרקו ונצרבו על דיסק, ודיסק זה היה כחלק ממטענה של המעבורת.
במהלך משימה זו, חרב האור ששימשה את השחקן מרק המיל בשנת 1983 בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'די עלתה גם כן על מטענה של המעבורת בדרכה לתחנת החלל הבינלאומית, וחזרה בשלום לכדור הארץ. החרב הייתה מאוחסנת בתא המטען של הדיסקברי במהלך המשימה, לכבוד יום השנה ה-30 לזיכיון של סדרת הסרטים, מלחמת הכוכבים, והבמאי, ג'ורג' לוקאס.
הרקע למשימה
בזמן אסון מעבורת החלל קולומביה, תוארכה משימת STS-120 מחדש לרבע הראשון של שנת 2004. מאז נדחתה שוב ושוב עד ל-20 באוקטובר 2007. בשל צורכי תוכנית הרכבת תחנת החלל הבינלאומית, נדחה השיגור ל-23 באוקטובר 2007.
המשימה היא הטיסה המאוישת ה-151 של תוכנית החלל האמריקאית.
ההכנות לשיגור
בעקבות משימת STS-118, באוגוסט 2007, ערכו בנאס"א שינויים במכל הדלק החיצוני לקראת משימת STS-120, והצמידו את קו ההזנה של החמצן הנוזלי.
השיגור והעגינה
יום שלישי, 23 באוקטובר (היום הראשון למשימה, שיגור):
מעבורת החלל דיסקברי שוגרה בשעה 11:38 בבוקר על פי שעון מזרח ארצות הברית (15:38 על פי זמן אוניברסלי מתואם). כשעתיים לפני השיגור התגלה גוש קרח בגודל של כ-4 אינץ' על 0.5 אינץ' על צנרת המימן הנוזלי ממכל הדלק החיצוני למנועים הראשיים של המעבורת.. צוות הבדיקה נקרא חזרה לכן השיגור כדי להתבונן מקרוב בקרח. בקרי הטיסה העריכו כי הקרח שהצטבר קטן מכדי להוות איום על המעבורת בזמן השיגור והוחלט אפוא להמשיך בספירה לאחור. כעת הוערך השיגור ב-60% סיכוי, בגלל מזג האוויר.
יום רביעי, 24 באוקטובר (היום השני למשימה):
צוות המשימה העביר את היממה המלאה הראשונה שלו במעבורת בביצוע סקר ה-RCC, באמצעות הזרוע הרובוטית של המעבורת (Shuttle Remote Manipulator System) וה-Orbiter Boom Sensor System. בנוסף התבצעו מספר משימות מקדימות לקראת העגינה בתחנת החלל ביום למחרת.
העגינה וחיבור ה"ארמוני"
יום חמישי, 25 באוקטובר (היום השלישי למשימה):
צוות המשימה נערך להכנות האחרונות לקראת העגינה בתחנת החלל הבינלאומית. בשעה 11:36 על פי שעון מזרח ארצות הברית, החל תמרון ההיפוך של המעבורת כדי שגחונה יצולם על ידי תחנת החלל. תמרון זה הוא נוהל בנאס"א מאז אסון מעבורת החלל קולומביה. תמרון זה נועד לאמוד את הנזק של אריחי מגן החום של המעבורת, ולבצע הליכת חלל לתיקונם אם נדרש. העגינה המוצלחת בתחנת החלל התרחשה ב-12:40 על פי שעון מזרח ארצות הברית.
יום שישי, 26 באוקטובר (היום הרביעי למשימה):
שני הצוותים (צוות המעבורת וצוות תחנת החלל) החלו את היום בהכנות לקראת הליכת החלל הראשונה, שהחלה ב-10:02 לפי שעון מזרח ארצות הברית והסתיימה כשש שעות לאחר מכן בשעה 16:16 לפי שעון מזרח ארצות הברית. סקוט פרזינסקי ודאגלס וילוק השלימו בהצלחה את כל הדרישות מהם בהליכת חלל זו, כולל ההכנה להוצאת רכיב "הארמוני" מתא המטען של המעבורת. סטפני וילסון, דניאל טאני וקלייטון אנדרסון שלטו על תזוזת הזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית, הוציאו את "הארמוני" מתא המטען של המעבורת וכיוונו אותו לצד החיבור של החלק הקיים בתחנת החלל ה-Unity node. בשעה 15:38 רכיב ה"הארמוני" חובר באופן רשמי לתחנת החלל. התוספת החדשה של תחנת החלל הוסיפה עוד 75 מטר קוב לתחום המגורים בתחנה, תוספת של 20% (מ-425 מטר קוב ל-500 מטר קוב של חלל מגורים).
יום שבת, 27 באוקטובר (היום החמישי למשימה):
ביום זה התכוננו שני הצוותים לכניסה לרכיב החדש שהותקן יום קודם לכן, הארמוני. התקשורת וכבלי המידע חוברו לרכיב, ובשעה 12:24 נפתחה הדלת והצוות הורשה להיכנס לרכיב החדש. וויטסון, מלנצ'נקו ופאולו נספולי נכנסו ראשונים, לבשו מסכות והתקינו את צינור האוויר הזמני כדי לאפשר לאוויר שבפנים להשתלב במערכת סרקולציית האוויר ובמסנניה. עד שהאוויר התחלף במלואו, הורשו להיכנס בו זמנית לתא רק כמה אסטרונאוטים, וגם הם לא נשארו בפנים לזמן ממושך. העבודה שנעשתה בתוך הרכיב כללה הסרת 700 ברגים שקבעו מספר פנלים וציוד שלא יפגעו בהמראה, אך בחלל אין צורך בהם. לאחר מספר שעות שבהן עבדה מערכת האוורור, השתתפו שני אנשי צוות בכנס עיתונות של CBS, FOX News ו-WHAM-TV מתוך "הארמוני".
חיבור המערך הסולרי
יום ראשון, 28 באוקטובר (היום השישי למשימה):
שני הצוותים השכימו בשעה 5:08 (UTC) והחלו להתכונן להליכת החלל השנייה. סקוט פרזינסקי ודניאל טאני החלו את הליכת החלל השנייה במשימת STS-120 בשעה 9:32 (UTC), כחצי שעה לפני הזמן המתוכנן. צמד האסטרונאוטים פירק את המערך הסולרי של התחנה (P6 Truss) ממקומו, מהלך שאיפשר לווילסון וילוק להשתמש בזרוע הרובוטית של תחנת החלל כדי לאחוז במערך הסולרי במשך הלילה ולחבר אותו למקומו החדש והקבוע בבוקר למחרת. מכאן המשיך פרזינסקי לעבר יחידת "הארמוני" לשם התקנת מעקה, בעוד שטאני נגש למספר פריטים בתחנה לפי בקשתם של מהנדסי נאס"א לשם בדיקות שגרתיות. בדיקות אלו כללו את המעקות ביחידת העזר לתחלופת הציוד והצוות (Crew and Equipment Translation Aid (CETA)), שנחשבה לסיבה שבגללה נגרם הקרע בכפפתו של האסטרונאוט ריצ'רד מסטרקיו במשימת STS-118. טאני ציין כי המעקות נראים שלמים, ללא פגע וללא קצוות חדים שעלולים לגרום לקרעים בחליפות החלל של האסטרונאוטים. משם המשיך טאני אל Solar Alpha Rotary Joint (SARJ), לאחר הזזת הכיסוי של המפרק הבחין כי ישנה שחיקה ודהייה של האזור, יידע בכך את שאר הצוות ולקח דוגמית לבחינה במעבדה ששב לכדור הארץ. לאחר ממצאים אלו, הוסיפו מהנדסי נאס"א משימה נוספת להליכת החלל הבאה, לבדוק את הצד השני כדי להשוות בין ממצאיו של טאני לצד התקין, וזאת על ידי מצלמה ומצלמת וידאו.
יום שני, 29 באוקטובר (היום השביעי למשימה): היום השביעי למשימה נפתח בתזוזת המערך הסולרי, שהופרד יום קודם לכן מ-Z1 Truss, למקומו החדש והקבוע. המערך הסולרי P6 הוזז לכיוון המערך הסולרי P5 כחלק מההכנה לחיבורם. המערכים חוברו זה לזה רק ביום שלישי (למחרת).. מהנדסי נאס"א ערכו ניסוי בעזרתו של וויטסון בממצאיו של טאני יום קודם לכן, בכך שאמרו לו לשים מגנט תחת פיסת נייר ולהבחין אם שברי המפרק נאספים בפיסת הנייר, כדי לאמת אם הוא עשוי ממתכת. הניסוי הוכיח שהחלקיקים שנאספו על ידי טאני מכילים בתוכם ברזל. המידע שהתקבל איפשר למהנדסי נאס"א על הקרקע לשלול מספר אפשרויות למקורם של החלקיקים, כמו הכיסוי התרמי העשוי מתרכובת אלומיניום.
צוות ניהול המשימה התכנס כדי לדבר על ממצאי ה-SARJ עם צוות תחנת החלל הבינלאומית, והוחלט על הוספת יום למשימה, שיכנס ללו"ז בין היום ה-11 ליום ה-12, כלומר מעתה היום ה-12 המתוכנן יהיה למעשה היום ה-13 וסה"כ 16 ימים למשימה במקום 15. התוכנית החדשה גרמה לביטול בדיקת אריחי מגן החום מהליכת החלל הרביעית ובמקומה התבצע ניתוח מעמיק של SARJ. הלו"ז החדש של המשימה קבע שהתנתקות מעבורת החלל דיסקברי מתחנת החלל הבינלאומית תהיה ב-5 בנובמבר והנחיתה ב-7 בנובמבר בשעה 5:11 בבוקר על פי שעון מזרח ארצות הברית.
יום שלישי, 30 בנובמבר (היום השמיני למשימה):
בבוקר היום השמיני למשימה ביצעו שני הצוותים הכנות לקראת הליכת חלל שלישית, שהחלה בשעה 8:45 על פי השעון האוניברסלי (UTC). בהליכת החלל חובר המערך הסולרי P6 למערך הסולרי P5 ושאר הפעילויות בהליכת חלל זו הושלמו גם כן בהצלחה. הליכת החלל הסתיימה בשעה 15:53 UTC. לאחר הרכבת מערך P6 החלה הפריסה של המערך. החלק הראשון של המערך, 2B, נפרס בהצלחה ללא תקלות. בהמשך הפריסה של החלק 4B, גילה הצוות את אי תקינותו של החלק. תמונות ראשונות שצולמו על ידי הצוות, הראו כי ישנו קרע בחלק קטן מ-4B. במהלך תדרוך קצר ביקש המהנדס הראשי של נאס"א, מייק סופרדיני, מהצוות לצלם תמונות באיכות גבוהה כדי שצוות המהנדסים בכדור הארץ ינתח את התמונות במשך הלילה ויחליט על פעולה שבה ינקטו האסטרונאוטים. סופרדיני ציין שבמצב שבו המערך פתוח ב-90%, הוא עדיין מפיק 97% מהצריכה הנדרשת לתחנה.
הליכת החלל הרביעית
יום רביעי, 31 באוקטובר (היום התשיעי למשימה):
הצוות החל את יומו התשיעי במספר מגוון של מטלות, כולל הכנות להליכת חלל רביעית, התקנת Zero Gravity Stowage Rack ביחידת "הארמוני" ועריכת מספר ניסויים. נספולי ומלרוי השתתפו באירוע העוסק בעניינים ציבוריים וקיבלו שיחה מנשיא איטליה, ג'ורג'יו נאפוליטנו. כל הצוות לקח חלק באירוע השני, וקיבלו שיחות ממשרדי חדשות בארצות הברית, אירופה ורוסיה. בסביבות השעה 15:00 UTC, עידכנה בקרת השליטה את הצוות שהליכת החלל ביום חמישי נדחתה ליום שישי או שבת, כדי שזו תכיל גם תיקון במערך הסולרי P6.
יום חמישי, 1 בנובמבר (היום העשירי למשימה):
יום שישי, 2 בנובמבר (היום האחד עשר למשימה):
צוות המעבורת וצוות תחנת החלל העבירו את היום בשיחות עם מהנדסי נאס"א בכדור הארץ, על הליכת החלל הרביעית. האסטרונאוטים סקרו ובחנו את הנהלים, השלימו את ההכנות למכשירי העזר והתכוננו לקראת הליכת הרביעית, שתוארכה ליום שבת. הצוות גם הציב את המוביל הנייד והזרוע הרובוטית של התחנה בסמוך למערך הסולרי P6, כדי לאפשר גישה לשם של אסטרונאוט. הליכת החלל הרביעית הייתה הליכה המבצעית הראשונה שהשתמשו ב-Orbiter Boom Sensor System כדי להגיע לאזור התקלה, אך המערכת נבחנה במהלך משימת STS-121 כדי לראות אם המערכת יכולה לספק סביבת עבודה יציבה לפעילויות של הליכות חלל.
עזיבת הדיסקברי את תחנת החלל
יום ראשון, 4 בנובמבר (היום השלושה עשר למשימה):
שני הצוותים העבירו את היום בהעברת מטען והכנות עבור עזיבת הדיסקברי ביום שני. נספולי ומלרוי השתתפו במהלך הבוקר בראיון עבור התקשורת האיטלקית, ולאחר מכן היה לכל הצוות זמן פנוי. לאחר טקס הפרידה המסורתי מצוות תחנת החלל, נסגרו כל הפתחים בין המעבורת לתחנה בשעה 20:03 UTC.
יום שני, 5 בנובמבר (היום הארבעה עשר למשימה):
יום שלישי, 6 בנובמבר (היום החמישה עשר למשימה): צוות המעבורת התכונן לנחיתה ביום רביעי. בנוסף להכנות האחרונות של האריזה והאחסון, ביצעו מלרוי זמקה בדיקה למערכות המעבורת, כולל מערכות הטיס. בבוקר יום זה הצוות גם דיבר עם התקשורת. לאחר מכן בוצעו מספר תיקוני מסלול בעזרת צוות הקרקע.
יום רביעי, 7 בנובמבר (היום השישה עשר למשימה, נחיתה): צוות הדיסקברי התחיל את יומו בהכנות לקראת הנחיתה הצפויה. תחזית מזג האוויר לאותו יום הייתה ראות טובה כמעט ללא עננים, אך נצפתה רוח נגדית. נאס"א לא הכינה את בסיס חיל האוויר אדוארדס או את "חולות לבנים" ליום זה. כשנראה שמזג האוויר טוב לנחיתה התבצעה הנחיתה במרכז החלל קנדי. שלא בדומה לרוב הכניסות לאטמוספירה, כשהאף של המעבורת מופנה כלפי מעלה, החדירה במשימה זו הייתה אלכסונית צידית, לראשונה מאז משימת STS-107, אסון מעבורת החלל קולומביה. המעבורת עברה מעל ונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה ומשם אל פלורידה. הנחיתה החלה עם הפעולה הראשונה, תיקון מסלול, החלה בשעה 16:59 UTC והסתיימה עם הנחיתה ב-1:01 על פי שעון מזרח ארצות הברית.
סך כל המשימה, 15 יום, שעתיים, 23 דקות ו-55 שניות. היא עברה מרחק של 9,977,933 ק"מ, המשימה הארוכה ביותר של מעבורת החלל דיסקברי, והקיפה 238 פעמים את כדור הארץ.
מקרה חירום
STS-320 היא משימה ייעודית במקרה חירום להצלת צוות משימת STS-120 והענקת תמיכה. המשימה משוגרת רק כאשר ישנה תקלה חמורה המשביתה את הדיסקברי או שפוגעת בבטיחות הטיסה בה וחזרה לאטמוספירה. את המשימה ממלאת המעבורת שתשוגר במשימת STS-122 ותשוגר לא יאוחר מ-5 בינואר 2008. הצוות במשימה זו יהיה מצומצם (4 אנשי צוות מתוך ה-7 במשימת STS-122).
משימת STS-120 עברה בשלום וללא תקלות ולכן משימת STS-320 לא שוגרה מעולם.
גשש
גשש הוא אדם שתפקידו לעקוב אחרי בני אדם או בעלי חיים באמצעות העקבות והשינויים שהם משאירים בשטח. הגשש מומחה בזיהוי טביעות רגליים ובשינויים לא טבעיים בתוואי השטח. תפקידו של הגשש הצבאי כולל גם איתור מטעני חבלה שהושארו בשטח.
הגששים בצבא ההגנה לישראל עוברים טירונות כרובאי 05 ולאחר מכן מקבלים את הכשרתם בבסיס אימונים פיקודי (בא"פ) דרום, רובם ככולם בדואים, פרט לגששים המשתתפים באבטחת הקריה למחקר גרעיני, הנמנים עם קהילת ביתא ישראל (משיקולים של סיווג ביטחוני).
אליפות וימבלדון 1932
אליפות וימבלדון 1932 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-2 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. ביל טילדן, מנצח התחרות בשנה הקודמת לא השתתף. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר אלסוורת' ויינס (ארצות הברית נפגש עם באני אוסטין (בריטניה) וניצח אותו ב-3 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. מנצחת תחרות 1931 סילי אאוסם (גרמניה) לא דורגה והודחה בסיבוב הראשון. כמו בתחרות הגברים, 8 טניסאיות זכו לדירוג:
במשחק הגמר הלן וילס (ארצות הברית) ניצחה את הלן ג'ייקובס (ארצות הברית) בשתי מערכות. בכך היא זכתה בתואר בפעם החמישית.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי תחרות 1931 הזוג האמריקאי ג'ורג' לוט וג'ון ואן רין לא השתתפו. כמו בשנה שעברה 4 זוגות דורגו.
במשחק הגמר ז'ק בריניון וז'אן בורוטרה (צרפת) שיחקו נגד פטריק יוז ופרד פרי (בריטניה) וניצחו אותם ב-5 מערכות. לז'ק בריניון זה היה הניצחון השלישי בתחרות זוגות גברים בווימבלדון.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר דוריס מטקסה (צרפת) וז'וזאן סיגאר (בלגיה) שיחקו נגד הלן ג'ייקובס ואליזבת ריין (ארצות הברית) וניצחו אותן בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 80 זוגות. מנצחי תחרות 1931 ג'ורג' לוט ואנה הרפר (ארצות הברית) לא השתתפו בתחרות. 8 זוגות קיבלו דירוג:
מפל איינג'לס סטיירקייס
מפל איינג'לס סטיירקייס (באנגלית: Angel's Staircase Falls; מילולית - מפל מדרגות המלאך) הוא מפל גבוה הזורם אל יובל של נהר יוהו, בשטח הפארק הלאומי יוהו, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גאוגרפיה
המפל נופל מגובה של כ-305 מטרים אל תוך יובל הנהר. רוחבו של המפל כ-3 מטרים. מסלול הליכה העובר בעמק נהר יוהו (מסלול נהר יוהו - Yoho Valley Trail) מתפצל וממנו מוביל מסלול קצר לנקודת תצפית לעבר המפל.
נרקיס ניירי
נרקיס ניירי (מכונה גם נרקיס מלבין; שם מדעי: Narcissus papyraceus) הוא מין של צמח בסוג נרקיס, גאופיט בעל פקעת. הוא מין רב-שנתי עז ריח, הצומח בר במערב אגן הים התיכון. הנרקיס המלבין פורח בחודשים דצמבר וינואר, ופעמים רבות במדינות נוצריות משווק בחג המולד. יחסית לגאופיטים אחרים, קל מאוד לגדלו באגרטל ביתי ולאלצו לפרוח מוקדם. אחת הבעיות בגידול נרקיס ניירי בגינה הוא חלוקת הבצל לכמה בצלים קטנים יותר אשר אינם פורחים. ניתן להפרידם ולשתלם בנפרד. לאחר שנה שנתיים עם דישון הם יפרחו.
מאפיינים
כשאר הנרקיסים, לפרחים שישה עלי כותרת. עלי הכותרת לבנים, העטרה שטוחה וקטנה יחסית, וצבעה לבן. פרח הנרקיס מתפתח מתוך מתחל (spathe) שהוא המשך של העלה, ובוקע ממנו כשהוא שלם בקבוצה של כחמישה עד שבעה פרחים (לעיתים נדירות יותר, עד 12 פרחים), הפרושים במעגל ומאוחים בבסיסם. העטרה מכילה שלושה אבקנים צהובים בולטים בתצורת משולש.
בישראל
הנרקיס הניירי אינו גדל נחשב כמין מקומי בארץ ישראל, אך מגודל בה כצמח נוי. ניתן למצאו גם כפליט תרבות המשתקע באזורי עזובה, לצד הדרכים ובגנים ציבוריים.
אירוס ארם נהריים
אִירוּס אֲרַם נַהֲרַיִים או אִירִיס אֲרַם נַהֲרַיִים (שם מדעי: Iris mesopotamica) הוא מין של צמח בתת-הסוג אירוס, בסקציה פוגון.
מאפיינים
אירוס ארם נהריים הוא גאופיט עשבוני רב-שנתי, ירוק-עד או נשיר בקיץ. קנה השורש רחב ושטוח - כ-4 ס"מ רוחבו. הוא מתפתח סמוך לפני הקרקע או אף על פניה. העלים צומחים במניפה רחבה וזקופה, צבעם ירוק מכחיל מעט. עמוד הפריחה מסתעף, גובהו כמטר עד מטר וחצי. הפרחים יושבים בחיקו של חפה קרומי, לעיתים יבש בקצותיו. צבע עלי הכותרת תכול-סגול, והם מעורקים בקווים זהובים-חומים או ארגמניים על רקע בהיר. על עלי הכותרת החיצוניים צומחות שערות לבנות שבסיסן זהוב. האבקנים גדולים. ההאבקה נעשית על ידי דבורים. הרבייה באמצעות זרעים ובאמצעות התחלקות של קנה השורש.
המין צומח בכל מערב אסיה, בעיקר במצוקים וסלעים. בארץ הוא צומח בהרים - בחרמון, בגליל, בגולן, בכרמל, בשומרון ובהרי יהודה. המין תואר על ידי חוקר האירוסים הנודע Dykes, והוא שנתן לו את תואר המין.
המין מקובל בתרבות שנים רבות, ופותחו ממנו זנים שונים לגינון. קנה השורש המיובש נטחן לאבקה המשמשת מזה זמן רב - עוד ביוון ורומא לתרופות ותמרוקים. יש המזהים אותו עם האירוס המוזכר בחז"ל (כלאיים פ"ה, מ"ח; אהלות פ"ח מ"א).
בישראל אירוס זה, כיתר מיני האירוס, הוא צמח מוגן על פי חוק.
יעקב (שליח יחיאל מפריז)
תולדות חייו
תולדות חייו וכן שנת לידתו ושנת מותו אינם ידועים. מהעובדה שכונה בכתב יד מסוים "יעקב הנזיר" נראה שנהג מנהגי צניעות ופרישות, אך אין הכרח שהכוונה בכינוי זה לנזירות על כל דקדוקיה ההלכתיים. לאחר הקמת הישיבה בעכו בשנות ה-60 של המאה ה-13, נשלח על ידי רבו, רבי יחיאל מפריז, שהיה באותה העת מנהיג העלייה, לגייס כספים כשד"ר עבור הקהילה של רבו בעיר. במהלך מסע זה הכין יעקב השליח רשימה של קברי צדיקים בארץ ישראל. על פועלו זה של יעקב השליח מסופר בראשית הרשימה:
ישיבת פריז או ישיבת "פריז" בעכו
ההיסטוריונים חלוקים ביניהם האם יעקב השליח נשלח מפריז לארץ ישראל על מנת לגייס תרומות ובביקורו זה הכין את רשימת הקברים (כך סבר למשל יצחק בן-צבי). הבעיה באפשרות זאת היא שתושבי ארץ ישראל היהודים היו עניים מאוד באותה העת. לאור זאת לא ברור כיצד הצליח יעקב השליח לגייס כספים דווקא בארץ ישראל.
אפשרות אחרת היא שיעקב השליח נשלח מעכו לגייס כספים עבור ישיבתו של רבו ששכנה בעיר. את התרומות קיבץ מקהילות יהודיות באירופה ובמזרח התיכון וגם בארץ ישראל גופה. בתוך שליחותו בארץ ישראל הכין רבי יעקב את רשימת הקברים. החוקר אברהם יערי בספרו 'שלוחי ארץ ישראל' אוחז באפשרות השנייה. את רשימת הקברים מסביר אברהם יערי כחומר תעמולה שנועד לסייע לו בגיוס התרומות. הבעיות שמתעוררות לפי פירוש זה הם, א. כינויה של הישיבה מדרש הגדול דפריש המלמד על כך שהישיבה הייתה ממוקמת בפריז, שאותה מיישב יערי בכך שהישיבה בעכו נשאה את שם ישיבת פריז שנסגרה ועברה לארץ ישראל. ב. היישוב היהודי בעכו היה באותה עת קטן מאוד, בוודאי קטן מכדי להכיל ישיבה עם שלוש מאות תלמידים. ניתן להסביר את המספר שלוש מאות כלשון גוזמה.
עם זאת, יש לציין שלשיטת פרופ' תא-שמע, וכן שמחה עמנואל, כי אף שרבינו יחיאל מפריז התחיל את המסע לארץ ישראל, הוא מעולם לא הגיע אליה, ולכן לטענתם הכספים נאספו עבור הישיבה בפריז.
רשימת הקברים
רשימת הקברים מחולקת לפי ערים. ראשית כותב רבי יעקב השליח על העיר עכו ממנה כנראה יצא למסעותיו. לאחר מכן כותב על הדרך מעכו דרומה לחיפה. בחיפה הוא מציין כנראה את מערת אליהו הנביא. מחיפה ממשיכה הדרך אל מגידו וממנה אל העיר שכם. בשכם הוא מציין את הר גריזים והר עיבל וכן את קבר יוסף הצדיק.
לאחר מכן כותב רבי יעקב על ירושלים והקברים הרבים אשר בה. לאחר ירושלים הוא מציין את הקברים מסביב לירושלים, מערת המכפלה אשר בחברון, וכן קברות רחל בבית לחם וקבר שמואל הנביא. כמו כן כותב הוא על קברו של רבי שמעון בר יוחאי וכן על העיר טבריה והקברים המצויים בה. כמו כן כותב רבי יעקב על הערים תדמור שבסוריה ובגדאד שבעיראק.
כתב היד של רשימתו של יעקב השליח היה מצוי במרוקו. הספרייה הלאומית בפריז רכשה אותו. בשנת 1841 (תר"א), פרסם אליקים כרמולי שעבד בספרייה הלאומית בפריז את רשימתו של יעקב השליח בחוברת קצרה בשם "אלה המסעות".
בחוברת זו שני חלקים. לצד תיאורי מסעות בארץ ישראל ישנו גם חלק על קברים הנקרא "סימני הקברים". ישנה טענה שרק חלק זה נכתב על ידי יעקב השליח. רשימת קברי הצדיקים תורגמה לצרפתית על ידי כרמולי. בשנת 1929 (תרפ"ט) פרסם יצחק בן-צבי את החוברת במהדורה חדשה.
לנדאו (עיר)
לנדאו (גרמנית: Landau או Landau in der Pfalz) היא עיר בדרום מדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה. אוכלוסייתה מנתה ב־2005 41,821 תושבים. העיר ממוקמת בלב אזור של כרמים ותעשיית יין. מימי הביניים עד לליל הבדולח הייתה בעיר קהילה יהודית משמעותית, בין הגדולות והעשירות בריינלנד-פפאלץ. (שם המשפחה האשכנזי "לנדאו" נגזר משם העיר). אחד מתושביה היהודים של העיר היה כריה פרנק, סבא–רבא של אנה פרנק.
אחנתון
אחנתון, שנודע כאמנחותפ הרביעי בראשית מלכותו, היה פרעה של השושלת השמונה-עשרה במצרים. ההנחה המקובלת היא, שנולד לאמנחותפ השלישי ולמלכתו הראשית, תיה, בשנת 26 למלכותם (1379/1362 לפנה"ס). אמנחותפ הרביעי ירש את אביו לאחר 38 שנות מלכות, ייתכן שלאחר מלכות משותפת של שניהם לתקופה שנמשכה עד 12 שנה. תאריכים אפשריים למלכותו של אחנתון (התלויים במחלוקות בכרונולוגיה המצרית) הם בין 1367 ל-1350 לפנה"ס או מ-1350/1349 לפנה"ס ועד ל-1334/1333 לפנה"ס. אשתו העיקרית של אחנתון הייתה נפרטיטי, שנעשתה מפורסמת בשל פסלהּ, הנמצא כיום באי המוזיאונים שבברלין, ומוצג בבניין המוזיאון החדש.
היו כאלה שזיהו אותו כ"נפחורוריה מלך מצרים" הנזכר כנמען של חלק ממכתבי אל-עמארנה, והציעו כי זה היה שמו באכדית.
המהפכה האתניסטית
אמנחותפ הרביעי היה מהפכן דתי, ובשנה הרביעית למלכותו הנהיג במצרים את האתניזם, שהעלה את אל השמש, אתון – שקודם לכן היה אל מדרגה שנייה – למעמד של אל עליון, במקומו של האל אמון. המהפכה הדתית הזו החלה כנראה עם החלטתו להצהיר על קיום פסטיבל-סד. פסטיבל-סד, היה ציון יובל מלכותי שהיה אמור לחזק את כוחותיו האלוהיים של מלכותו של פרעה. למרות שהפסטיבל נערך בדרך כלל בשנה השלושים למלכותו של פרעה קיים אותו אמנחותפ הרבעי בשנתו הרביעית כצעד יוצא דופן.
באותה שנה החל לבנות את בירתו החדשה, אחתאתון ('האופק של אתון'), שזוהתה כאל-עמארנה. בשנה החמישית למלכותו, שינה אמנחותפ הרביעי את שמו באופן רשמי לאחנתון (בין הפירושים המקובלים: 'הראוי לעבוד את אתון', 'בחירו של אתון' ו'הרוח המפוארת של אתון'), כעדות לפולחן החדש. התאריך שניתן לאירוע כנראה נפל ב-2 בינואר של אותה שנה. בשנה השביעית הועברה הבירה מנא אמון לאחתאתון במדבר המערבי, אם כי בנייתה של העיר נמשכה עוד שנתיים לאחר מכן. לכבודו של אתון, הוא גם בנה קומפלקס מקדשים מהמסיביים ביותר במצרים העתיקה, כולל המקדשים בכרנך ונוא אמון, ליד המקדש הישן לאל אמון. במקדשים אלה עבדו את אתון בשמש הישירה, בניגוד למקדשים החשוכים שבהם עבדו את האלים הישנים. מקובל, כי אחנתון חיבר גם תפילה לאתון.
במקור, אחנתון הציג את אתון כווריאציה של האל העליון המוכר, אמון-רע (אל שהוא תוצאה של עלייתה לגדולה של כת אמון, שהביאה להתמזגותו של אמון עם אל השמש רע), בניסיון להציב את האמונה החדשה בהקשר מצרי מוכר. אולם בשנה התשיעית למלכותו הצהיר אחנתון על גרסה רדיקלית יותר של הדת החדשה שלו הגורסת כי אתון אינו רק האל העליון, אלא האל היחיד, וכי אחנתון, הוא היחיד שיכול לגשר בין אתון לעמו. הוא אף הציג רצח טקסי של אמון, והורה על הריסה של מקדשיו בכל מצרים. פעולה זו הייתה התקפה חזיתית על הכהונה של אמון, שהייתה בעלת כוח פוליטי וכלכלי רב במצרים.
שמו של אתון גם נכתב אחרת לאחר השנה התשיעית, על מנת להדגיש את הרדיקליות של השלטון החדש. הפולחן כלל איסור על פסלים של אתון, חוץ מאשר העיגול של השמש, כאשר הקרניים צוירו עם ידיים, שכנראה ייצגו את הרוח הלא נראית של אתון, המעניקה חיים לכל, שבאותו זמן נחשב לא רק כאל השמש, אלא כאל אוניברסלי.
השלב הראשון של האתניזם נראה כסוג של הנותאיזם המוכר בדת המצרית, אך הצורה המאוחרת נראית כפרוטו-מונותיאיזם.
סגנונות האמנות שפרחו בתקופה קצרה זו היו שונים באופן מובהק מאמנות מצרית אחרת, והוצגו בהם עיוותים גופניים שונים, כמו ראשים מוארכים ובטן בולטת, כיעור מוגזם ויופיה של נפרטיטי. בפעם היחידה באמנות המצרית המלכותית, משפחתו של אחנתון צוירה באופן נטורליסטי במובהק. נפרטיטי גם נמצאת על יד פרעה בפעולות שבדרך כלל רק פרעה היה יכול לעשות, לדוגמה הכאת אויב זר בעזרת אלה. הדבר מרמז כי היא הגיעה להשפעה בלתי רגילה עבור מלכה. ייצוגים אמנותיים של אחנתון מראים אותו באופן נשי ביותר, עם איברים דקים, בטן בולטת וירכיים רחבות, דבר שהעלה תאוריות קונטרברסליות כי הוא בעצם היה אישה המתחזה לגבר, דבר שידוע כי קרה בפוליטיקה המצרית פעם או פעמיים, או שהוא היה דו-מיני או שהיה במצב בין-מיני אחר. יש שהציעו גם כי משפחתו סבלה מתסמונת מרפן, היוצרת תווי פנים מוארכים, העשוי להסביר את מראהו. אך ממספר מקורות עולה כי ייצוגים פרטיים של אחנתון, בניגוד לאמנות הרשמית, הראו אותו כרגיל למדי; מעבר לכך, דמויות מובילות מתקופת עמארנה, מלכותיות ואחרות, הוצגו גם הן עם המאפיינים האלה, דבר שמעלה אפשרות כי הייתה סיבה דתית כלשהי לייצוג זה.
עדויות חשובות לגבי השלבים המאוחרים של מלוכת אחנתון הגיעו מגילוי מכתבי אל-עמארנה. מכתבים אלה כנראה נזרקו על ידי סופרים לאחר שהועתקו לפפירוס, והם מהווים אוצר בלום של מכתבי טבלאות החמר שנשלחו מהמצפים האימפריאליים ומבעלי הברית הזרים של מצרים. מהמכתבים עולה כי אחנתון היה מרוכז כל כולו בדתו החדשה, וכי הזנחתו את ענייני המדינה הביאה לחוסר סדר ברחבי האימפריה המצרית העצומה. המושלים והמלכים של הארצות הנשלטות שלחו מכתבים שבהם ביקשו זהב, וגם התלוננו כי מתעלמים מהם ומרמים אותם. בשלב מוקדם במלכותו, היה ריב בין אחנתון לבין מלך מיתני, לאחר מכן אחנתון חתם על הסכם עם החיתים בניגוד לעצתו של מלך מיתני, ואלה התקיפו את מיתני וניסו לבנות אימפריה משלהם. קבוצה אחרת של בעלי ברית של מצרים שניסו למרוד בחיתים נוצחו, והם שלחו לאחנתון מכתבים ובהם ביקשו תגבורת חיילים; הוא כנראה לא ענה לבקשתם.
מונותאיזם או הנותאיזם
האגיפטולוג הגרמני יאן אסמן (Jan Assmann) טוען בספרו "משה המצרי" (Moses the Egyptian) שאחנתון היה מבשר המונותאיזם בהצהרתו כי אתון הוא לא רק האל העליון, אלא האל היחיד.
הרעיון של אחנתון כחלוץ המונותאיזם קוּדם על ידי זיגמונד פרויד בספרו משה האיש ואמונת היִחוד וכך נכנס לתודעה הציבורית. הסבר אלטרנטיבי מהעת האחרונה, שמתבסס על פרשנות של ההיסטוריה המקראית והמצרית, מציע כי משה ואחנתון היו אותו אדם. פרופ' יהודה אליצור הציע כי בני ישראל היו אלה שהשפיעו על אחנתון לעבור לאמונה באל אחד. לעומת זאת יש הטוענים שהיו אלה אשתו נפרטיטי ואמו, שהיו שתיהן ממוצא כנעני, מסביבה שבה נפוצו רעיונות מונותאיסטיים-מונולטריים. לפי הפרשנות המקובלת לא הייתה כוונתו של אמנחותפ ליצור דת מונותאיסטית חדשה, אלא דת מונולטרית מהסוג שהיה קיים במקומות מסוימים במסופוטמיה, שמשמעותה הייתה אמונה שקיימים אלים נוספים, אולם המאמינים באותה דת מחויבים לעבוד אל אחד בלבד.
משפחה
שנת נישואיו של אחנתון לנפרטיטי אינה ידועה. אך היו להם שש בנות ידועות: מכל אהבותיו הידועות או האפשריות שלו, הידועות ביותר הן:
ירושה
קיים דיון סביב השאלה האם אמנחותפ הרביעי ירש את הכתר לאחר מות אביו, אמנחותפ השלישי, או שהיה זמן מסוים של מלכות בו זמנית (עד 12 שנים לפי כמה אגיפטולוגים).
ובדומה לכך למרות שמקובל כי סמנחכרע (אחיה של נפרטיטי) ואחנתון מתו בשנה ה-17 למלכותו, לא ברור האם סמנחכרע מלך יחד עמו שנתיים או שלוש לפני מותו, וכן האם סמנחכרע חי לאחר מות אחנתון.
היורש הבא היה בוודאות תות ענח' אמון (בתחילה – תות-ענח' אתון), שעלה לכס המלכות בגיל שמונה, כאשר הארץ נשלטה על ידי השר הראשי (והפרעה הבא), איי (אחיה של תיאי ואביהם של סמנחכרע ונפרטיטי). תות-ענח'-אמון כנראה היה אחיו הצעיר של סמנחכרע ובנו של אמנחותפ השלישי או של אחנתון.
עם מותו של אחנתון, כת האתון שהקים הפסיקה לפעול כמעט מייד. תות-ענח' אתון שינה את שמו לתות-ענח'-אמון בשנה השלישית למלכותו (1348 או 1331 לפנה"ס) ונטש את אחתאתון, והעיר הפכה לעיי חורבות. המקדשים שאחנתון בנה, כולל המקדש בנוא אמון, יצאו משימוש בימי יורשיו איי וחורמחב, שמיחזרו אותם כמקור טוב לחומרי בנייה וכעיטורים למקדשיהם-הם. הכתובות שהוקדשו לאתון הושמדו ונמחקו.
נטישתה של העיר הקלה על הארכאולוגים להשוות את הממצאים שנמצאו בה לממצאים באתרים אחרים, מכיוון שהעיר הייתה מיושבת תקופה קצרה בלבד.
כמו כן, אחנתון, סמנח כא רע, תות ענח' אמון ואיי נמחקו מהרשימות הרשמיות של הפרעונים, שבמקום זה מצהירים כי אמנחותפ השלישי נורש ישירות על ידי חורמחב. דבר זה כנראה מעיד על ניסיון של חורמחב למחוק כל זכר לאתניזם ולפרעונים שהיו קשורים אליו. שמו של אחנתון לא הופיע באף אחת מרשימות הפרעונים שנוסחו בידי הפרעונים המאוחרים, ורק בסוף המאה ה-19 נתגלתה זהותו מחדש, והשרידים של מלכותו נמצאו בידי הארכאולוגים.
גשר סנטאנג'לו
גשר סנטאנג'לו (באיטלקית: Ponte Sant'Angelo), אשר בעבר נקרא גשר איליוס (בלטינית: pons Aelius) או גשר אדריאנוס, הוא גשר מעל נהר הטיבר ברומא המצופה באבן טרוורטין וכולל חמש קשתות מעל הנהר. כיום משמש הולכי רגל בלבד.
היסטוריה
הגשר נבנה בין השנים 134-139 מעל נהר הטיבר ברומא על ידי הקיסר הרומי אדריאנוס, על מנת לקשר בין מרכז העיר למאוזוליאום שבנה - כיום טירת סנטאנג'לו
בעבר השתמשו עולי רגל בגשר זה על מנת להגיע לבזיליקת פטרוס הקדוש ועל כן נקרא הגשר "גשר פטרוס הקדוש" (pons Sancti Petri). בתקופת כהונתו של האפיפיור גרגוריוס הראשון שונה שם הטירה והגשר ל"סנטאנג'לו", בשל האמונה שהמלאך גבריאל הופיע על ראש הטירה והכריז על סופה של מגפת הדבר שפשטה בעיר.
בשנת 1450, בשל המון עולי הרגל, קרסו גדרות הגשר ורבים טבעו בנהר. בעקבות אירוע זה נהרס שער ניצחון רומי שעמד בפתח הגשר על מנת להרחיב את המעבר.
בשנת 1535 הציב האפיפיור קלמנס השביעי פסלים של השליחים פטרוס ופאולוס, ובהמשך נוספו פסלי ארבעה שליחים נוספים, וכן פסלי אדם, נח, אברהם ומשה, מעשי ידי הפסל רפאלו דה מונטלופו.
בשנת 1669, ביוזמת האפיפיור קלמנס התשיעי הוצבו פסלים חדשים עבור הגשר. הפסל ברניני תכנן הצבת עשרה פסלי מלאכים, אולם הספיק להקים שנים בלבד, ואלה לא הוצבו לבסוף על הגשר אלא ממוקמים כיום בכנסיית סנט אנדראה דלה פראטה.
רשימת המלאכים
מבין הפסלים שקדמו לתוכניות השיפוץ של ברניני נותרו רק פסלי השליחים פטרוס ופאולוס
סרט פשע
סרט פשע הוא ז'אנר קולנועי המתמקד בחייהם של עבריינים ופושעים. הגישה הסגנונית של סרט הפשע עשויה להשתנות, החל מתיאורים ריאליסטיים של ביוגרפיות אמיתיות של אנשים שקיימים (או שהיו קיימים) במציאות, וכלה בסיפורים דמיוניים מופרכים אודות מעשי רשע שטניים של נבלים בדיוניים.
סרט מאפיה
"סרט מאפיה" הם סרטים אשר הגיבורים בהם מעורבים בפעילות של המאפיה, או חברים בכנופיות וארגוני פשיעה. סרטים בולטים בז'אנר זה: פני צלקת (1932) ופני צלקת (1983), הסנדק, היו זמנים באמריקה, החבר'ה הטובים, ספרות זולה, לוק, סטוק ושני קנים מעשנים, כנופיות ניו יורק, הבלתי משוחדים, קזינו, האירי, כלבי אשמורת והשתולים.
סרטי יאקוזה
"סרטי יאקוזה" הוא ז'אנר פופולרי בקולנוע היפני המתמקד בפעילותה של המאפיה היפנית, היאקוזה. למשל: איצ'י דה קילר.
נוהלי משטרה
"נוהלי משטרה" (באנגלית: Police procedural) הם תת-סוגה של ספרות בלשית ולרוב בעלי סוף מפתיע. העלילה מתמקדת בפעילותה של המשטרה במהלך פענוח פשע. לדוגמה: החשוד המיידי, רצח מתקתק.
פילם פוליסייר
פילם פוליסייר (פולאר) (בצרפתית: Film policier) הוא מונח המורכב מחיבור בין שתי מילים (פילם-סרט, פוליסייר- משטרה) בהקשר של ז'אנר הפילם נואר הצרפתי. סרטי הפולאר (פילם פוליסייר) הם ז'אנר ספציפי של דרמת פשע בה מעורבת תעלומה עיקרית וגיבור ראשי, בסרטים השייכים לז'אנר מככבים דמויות של גנגסטרים, בריונים, ובלשי משטרה, הלבושים במעיל גשם ארוך וכובע.
סרטי הפולאר התפתחו מוקדם בקולנוע הצרפתי בכוונה לחקות את סרטי הפילם נואר האמריקאי בשנות ה-40. הז'אנר עבר מספר גלגולים הכוללים: פולאר, נאו פולאר, ופוסט נואר.
הקריטריונים לפילם נואר תמיד ניתנים לזיהוי. הן מבחינת התאורה האפלה, זוויות הצילום והסאונד. הפילם נואר (והפולאר) סובב סביב הדמות הראשית שכמעט תמיד אאוטסיידרית ובודדה, גבר שמראהו והתנהגותו קשוחה. איש חוק או פושע בעל מוסריות גבוהה מאוד הנלחם קרב הישרדותי בכוח חזק ממנו. הגיבור המרכזי בדרך כלל אינו ניתן לשבירה (לדוגמה דמויות המשוחקות על ידי ז'אן-פול בלמונדו) הדמות המרכזית בדרך כלל תמות בחמש דקות האחרונות של הסרט.
סרטים המזוהים עם ז'אנר הפולאר: "הסמוראי" של מלוויל. הסרט touchez pas au grisbi של ז'אק באקר (Jacques backer) משנת 1953 שהוא אחד מהסרטים המוקדמים בז'אנר ששלט במשך עשורים רבים בקולנוע הצרפתי.
קומדיית פשע
"קומדיית פשע" היא הצגת נושא הפשיעה באופן הומוריסטי, לרוב בתור גרוטסקה או פארודיה על עולם הפשע, או ניסיונות פשיעה מרושלים. למשל: "ברוז'", "נוכלים בניו יורק", "טעות בסנדק", "הבלש בעל רגלי הקטיפה", "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" וסדרת סרטי "האקדח מת מצחוק".
סרט אפל
"סרט אפל" (פילם נואר) סגנון קולנועי משנות ה-40 ושנות ה-50 הייחודי באווירה, בסגנון, במערכת ערכים מוסרית ובדרך הצגת הדמויות. שורשיו של הסרט האפל הם בסוגת "הבלש הקשוח" (Hard Boiled Detective). דוגמאות: הנץ ממלטה. נאו-נואר מתייחס לסרטים מודרניים שהושפעו מהפילם נואר הקלאסי, כגון עיר החטאים.
סרטי שוד
"סרטי שוד" הם סרטים בהם העלילה נסובה סביב אירוע שוד או גנבה אחד, לרוב על ידי קבוצת אנשים. דוגמאות: אושן 11 והאחד עשר של דני אושן, כלבי אשמורת, אחר צהריים של פורענות והעוקץ.
דרמה משפטית
סרטי "דרמה משפטית" (או "דרמת בית משפט" או "דרמת חוק") הם סרטים שלא עוסקים בפשע עצמו באופן ישיר, אלא בתהליכים המשפטיים המנהלים אחריו. עלילה אופיינית תציג עורך דין בתפקיד הגיבורי הראשי, בין אם כתובע ובין אם כסניגור המנסה להוכיח את חפותו של מרשו. לדוגמה: אל תיגע בזמיר, 12 המושבעים, קרמר נגד קרמר ובחורים טובים.
סרטי פשע פסיכולוגיים
סרטי פשע פסיכולוגיים - סרטים העוקבים אחרי הלך הרוח של אדם שפוי או חולה נפש שמסתבך בפשע. לדוגמה: שתיקת הכבשים או נהג מונית
וסלין טופאלוב
וסלין טופאלוב (בבולגרית: Веселин Топалов; נולד ב-15 במרץ 1975) הוא שחמטאי בולגרי בדרגת רב-אמן.
נכון לפברואר 2020, מדורג במקום ה-18 בעולם והראשון בבולגריה לפי מד כושר.
ביוגרפיה
וסלין טופאלוב למד מאביו לשחק שחמט בגיל 8. ב-1989 ניצח באליפות העולם מתחת לגיל 14. ב-1990 זכה במדליית כסף באליפות העולם מתחת לגיל 16. הפך לרב אמן ב-1992. בשנת 2000 העפיל לגמר של המועמדים לאליפות העולם של פיד"ה.
הפך לאלוף העולם של פיד"ה ב-2005 לאחר שניצח באליפות עם 10 נקודות מ-14 אפשריות. בתחרות זו סירב לשחק קראמניק, שהפסיד לטופאלוב מספר פעמים בשנה שקדמה לה. טופאלוב הוא השחקן הרביעי בעולם שעבר את רף ה-2800 נקודות במד הכושר של פיד"ה (אחרי קספרוב, קראמניק ואנאנד).
בשנת 2008 וסלין טופאלוב ניצח בתחרות העל בבילבאו (קטגוריה 21).
בשנת 2014 בתחרות המועמדים הוא סיים במקום השמיני. בשנת 2016 בתחרות המועמדים הוא סיים במקום השמיני.
הופעות באולימפיאדות
בשנים 1994 ו-2014 הוא זכה במדליית זהב אישית. בשנים 1998 ו-2000 זכה במדליית כסף אישית.
מיכל פיטובסקי
מיכל פיטובסקי (נולדה ב-4 באוגוסט 1984) היא סופרת ישראלית, זוכת מלגת פרדס מטעם הספרייה הלאומית וכלת פרס ע"ש דבורה עומר של משרד התרבות.
ביוגרפיה
מיכל פיטובסקי נולדה בפרובידנס, רוד איילנד, ארצות הברית, וגדלה בירושלים. אביה היה איתמר פיטובסקי, פרופסור לפילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית בירושלים. החל מגיל 19 החלה לתקלט תחת שם הבמה "אלטרנטיב צ'יק", מעל במות שונות בירושלים. היא תקלטה רוק אלטרנטיבי, אייטיז ואלקטרו, משלוח יד שבו עסקה במשך תשע שנים.
פיטובסקי היא בעלת תואר ראשון בספרות כללית והשוואתית ובתולדות האמנות, מן האוניברסיטה העברית בירושלים.
בנוסף לספריה, לסיפורים ולמסות שפרסמה בכתבי עת שונים, פרסמה פיטובסקי גם ביקורות וסקירות על ספרים, מוזיקה וטלוויזיה בוואלה! תרבות.
פיטובסקי מנחה ומלווה כותבים במסגרת "סדנאות הבית", בית הספר לכתיבה של אשכול נבו ואורית גידלי.
ספריה
הספר הראשון שלה, אספלט, הוא רומן שיצא לאור בשנת 2012. הספר זכה במלגת "פרדס". ספרה השני, הקומונה, ראה אור בשנת 2017, והוא פרויקט משותף של אוגנדה והאדסטארט, הרומן מתאר חבורה של צעירים אידיאליסטים, נמרצים וסוערים החיים בקומונה ומבקשים להפר את האיזון החברתי באמצעות רעיון מהפכני: להביא כמה שיותר ילדים שמאלנים לעולם. בשנת 2019 יצא ספרה השלישי, דברים שקורים בשומקום, המיועד לבני נוער ומספר את סיפורה של נטלי, נערה אשר אחיה נחטפו על ידי אביה. "דברים שקורים בשומקום" נכלל במצעד הספרים של משרד החינוך בשנת תש"פ, וזכה בפרס ע"ש דבורה עומר של משרד התרבות. פיטובסקי מרצה על אודותיו במסגרת הרפרטואר של "סל תרבות ארצי" בבתי ספר ברחבי הארץ.
פיטובסקי פרסמה בכתבי העת "הכיוון מזרח" ו"אלכסון".
גדי סבן
גדי סבן (נולד ב-16 בינואר 1975) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה
סבן נולד באשדוד להורים עולים חדשים מלוב ומרוקו ובשלב מאוחר יותר עברו לגור בשיכון ויצמן בהרצליה>.
השתתף בסדרת הטלוויזיה "חלומות נעורים", הגיש את התוכנית "ביפ שואו" והשתתף בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "בלאק ג'ק". הופעותיו התאפיינו בסגנון מוחצן ובוטה תוך שימוש בתכנים ובסלנג מהעולם העברייני. ב-2011 השתתף בסרט "הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן" לצדו של ציון ברוך.
עבירות מין ומעורבות בפלילים
קריירת המשחק שלו נקטעה בשנת 2004 כשהסתבך בפלילים. סבן הורשע בתקיפת שוטרים, ונידון לעשרה חודשי מאסר. הוא נחשד באונס ובשימוש בסמים, אך בעקבות עסקת טיעון הורשע במעשה מגונה, נאסר לשנתיים, ופיצה את המתלוננת בסכום של 15,000 ש"ח. את מאסרו ריצה בכלא ניצן והיה שותפו לתא של חבר הכנסת גונן שגב.
באפריל 2018 נעצר כחלק ממעצר של כנופיה בני הפזורה הבדואית שעסקה בגנבת כלים הנדסיים מאתרי בנייה בחשד שסייע להם כנהג גרר.
.lb
.lb היא סיומת האינטרנט של לבנון באינטרנט (ccTLD). נרשמים בכל אחד מתת-הדומיינים (.com.lb, .edu.lb וכו'). צפויים להציג כישורים המעידים שהם סוג הישות המתאים להירשם באותו תת-דומיין. בנוסף, שמות רשומים נדרשים להיות ייחודיים בכל תחום ה-.lb (למשל, לא ניתן לרשום את example.com.lb ו-example.org.lb) מכיוון שהרישום רוצה לשמור על האפשרות לפתוח את דרישת השלישי.
טופו השישי, מלך טונגה
משפחת המלך
טופו הוא בנו השלישי והצעיר של מלך טונגה טאופאאהאו טופוו הרביעי. אחיו הבוגרים יותר הם המלך ג'ורג' טופו החמישי והנסיכה שלוט. הוא נשוי לבת דודתו מדרגה שנייה, הנסיכה ננסיפאו, ביתו של הברון ויאה, ראש ממשלת טונגה לשעבר, ויש להם 3 ילדים:
תאריו באוניברסיטה
בשנת 1977 סיים לימודים בקיימברידג' שבאנגליה ובשנת 1982 הצטרף לזרוע הימית של שירותי ההגנה של טונגה. הוא התקדם בתפקידי קצונה ותוך כדי שירות למד לימודי אסטרטגיה בארצות הברית ואוסטרליה. בשנים 1990–1995 פיקד על אוניית הסיור VOEA Pangai ועל מבצעי אכיפה בבוגנוויל. לאחר מכן למד באוסטרליה והשלים תואר שני בלימודי הגנה באוניברסיטת ניו סאות' ויילס (1997) ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בונד (1998).
בממשלה
בשנת 1998 פרש משורות הצבא ועד 2004 שימש שר הביטחון והחוץ בממשלת טונגה. בשנת 2000 מונה לתפקיד ראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד 2006, במקביל אליו כיהן בשורת תפקידים ועמד בראש משרדים שונים: משרד התעופה האזרחית, משרד התקשורת, משרד העבודה והרווחה ומשרד לענייני הנמלים. בשנת 2006 הודיע במפתיע על התפטרותו מהממשלה, חודשים אחדים לאחר הפגנות עממיות שדרשו מעורבות פחותה של משפחת המלוכה במוסדות הממשל.
מלכותו
ב-18 במרץ 2012, עם מותו ללא ילדים חוקיים של אחיו ג'ורג' טופו החמישי, מלך טונגה, ירש אותו אהואטו ובחר בשם המלכותי טופו השישי.
קילי הודג'קינסון
קילי ניקול הודג'קינסון (באנגלית: Keely Nicole Hodgkinson; נולדה ב-3 במרץ 2002) היא אתלטית בריטית, סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 2020) וסגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022) בריצת 800 מטר.
אלופת אירופה באולם
באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון, פולין ב-7 במרץ 2021 האי זכהת במדלייתז הב בריצת 800 מרט בתוצאה של 2:03.88 דקות, לפני יואנה יוזביק (2:04.00 דקות) ואנג'ליקה צ'יחוצקה (2:04.15 דקות), שתיהן מפולין.
סגנית אלופה אולימפית
באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא לאומי חדש של 1:55.88 דקות, אחרי אתינג מו הברית (1:55.21 דקות) ורייבן רוג'רס (1:56.81 דקות), שתיהן מארצות הברית.
סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-24 ביולי 2022 היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.38 דקות, אחרי אתינג מו (1:56.30 דקות) ולפני מרי מורה מקניה (1:56.71 דקות).
שבועיים לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בבירמינגהאם, אנגליה ב-6 באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.40 דקות, אחרי מרי מורה (1:57.07 דקות) ולפני לורה מויר מסקוטלנד (1:57.87 דקות).
יוחנן התשיעי
ביוגרפיה
מעט מאוד ידוע על יוחנן התשיעי לפני שהוא הפך לאפיפיור. הוא נולד בטיבולי בתאריך לא ידוע לאדם בשם רמפולדו, והוא הוסמך ככומר בנדיקטיני של האפיפיור פורמוסוס. בתמיכתו של בית ספולטו החזק הוא נבחר לאפיפיור בתחילת 898 לאחר מותו הפתאומי של האפיפיור תאודורוס השני.
כדי לצמצם את האלימות של הפלגים ברומא, יוחנן כינס כמה סינודים ברומא ובמקומות אחרים בשנת 898. הם לא רק אישרו את פסק-דינו של האפיפיור תאודורוס השני בהענקת קבורה נוצרית לפורמוסוס, אלא גם במועצה שהתקיימה ברוונה נקבע כי יש לשרוף את רישומי הסינוד של האפיפיור סטפנוס השישי. תיאורים היו אסורים, ואלה של אנשי הכמורה שהודחו על ידי סטפנוס הוחזרו לתפקידים שמהם הוא דחה אותם. המנהג של גזל ארמונות הבישופים או האפיפיורים עם מותם נצטווה להיפסק גם על ידי השלטונות הרוחניים וגם הזמניים.
כדי לשמור על עצמאותם, שאויימה על ידי הגרמנים, קראו הסלאבים של מוראביה ליוחנן לתת להם היררכיה משלהם. תוך התעלמות מתלונות ההיררכיה הגרמנית, יוחנן אישר את הקידוש של מטרופולין ושלושה בישופים לכנסיית המורבים.
מאחר שמצא כי רצוי לבסס את הקשרים בין האימפריה לבין האפיפיורות, העניק יוחנן התשיעי תמיכה ללמברט מספולטו בהעדפתו של ארנולף מקרינתיה במהלך הסינוד של רומא, וכן גרם למועצה לקבוע כי מעתה ואילך צריך לקדש את האפיפיורים רק בנוכחות הנציגים הקיסריים. מותו הפתאומי של למברט ניפץ את התקווה שהברית הזאת הבטיחה.
יוחנן התשיעי נפטר בשנת 900, ובמקומו נבחר בנדיקטוס הרביעי לאפיפיור.
וישקוב
וישקוב (בפולנית: Wyszków) היא עיר בפרובינציית מזוביה שבפולין. העיר ממוקמת על גדת נהר הבוג המערבי, כ-50 קילומטרים צפונית מזרחית מוורשה, על הכביש המוביל לביאליסטוק.
כפר בשם וישקוב מוזכר לראשונה בכתובים בשנת 1203, וליישוב הוענקו זכויות עיר בשנת 1502. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, סופחה העיר לפרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחומי פולין הקונגרסאית.
יהודי וישקוב
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בווישקוב הוא מהמאה ה-17. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיר, והיווה כ-70% מכלל תושביה, כאשר צביון הקהילה בעיר היה חסידי.
בשנת 1918 פרעו ביהודי העיר יחידות הצבא הפולני שנכנסו אליה. בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיר, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות ובית ספר עברי, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בעיר למעלה מ-5,000 יהודים, רוב תושביה. בשנות השלושים נפגעו יהודי העיר מחרם פולני על עסקי יהודים בה, וממספר תקיפות, שאותן עודד הכומר המקומי.
בשואה
ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, לאחר שהופצצה מספר ימים. עד כניסת הגרמנים לעיר, נמלטו ממנה יהודים רבים מזרחה. עם כניסת הגרמנים ליישוב, רוכזו מאות מיהודיו בבית הכנסת המקומי, ושם נשרפו חיים, לאחר שהגרמנים הציתו עליהם את המבנה. לאחר מכן, נערך מצוד אחר הגברים היהודים בעיר, ובתי היהודים בה הועלו באש. במשך ארבעה ימים רצחו הגרמנים כ-1,000 מיהודי העיר, וקברו אותם בקברי אחים במספר אתרים בעיר ובסביבתה. יתר יהודי העיר שהצליחו להימלט ליישובי הסביבה, נספו לאחר מכן במחנות ההשמדה.
בשנת 1919 נולד בווישקוב מי שהיה לימים מפקד מרד גטו ורשה, מרדכי אנילביץ. על גדת הבוג, במקום בו עמד בית משפחת אמו, ובו נולד, הוצבה בשנת 2003 אנדרטה קטנה לזכרו.
בווישקוב הוקמה ב-1997 אנדרטה לזכר יהודי וישקוב שנרצחו בשואה. האנדרטה בנויה מאבני מצבות שנעקרו מבית העלמין היהודי בעיר עם כיבושה בידי הנאצים בשנת 1939, כדי להפכן לאבני מדרכה וחומרי בניין למפקדת הגסטאפו. בעיר גם קיימים שרידיו של בית העלמין היהודי.
בשנת 2018 הוקם בווישקוב פסל לזכר סטניסלב וולסקי, חסיד אומות העולם אשר כיהן כראש העיר של וישקוב בשנים 1930-1939. וולסקי ואשתו ווינסטינה הוכרזו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם על שהצילו שתי ילדות יהודיות, רחל וברוניה רובינוביץ'.
פארמה
בפארמה נולד ארטורו טוסקניני, מגדולי המנצחים במאה ה-20, וקבור בה המלחין ניקולו פאגאניני. במאה ה-19 חי בעיר המלחין וגדול מחברי האופרות ג'וזפה ורדי. בזכותם נחשבת העיר כמרכז מוזיקלי, ובית האופרה "תיאטרו רג'ו" הוא מקום ידוע לחובבי האופרה. גם מבחינה קולינארית יש לפארמה תרומה נכבדה: מפארמה הגיעה גבינת הפרמזן. זוהי גבינה קשה, העוברת תהליך התיישנות עד לקבלת מרקם מוצק, וידועה בריחה ובטעמה החזקים. הפרושוטו מאזור פארמה נחשב למשובח באיטליה.
בעיר נמצאת קתדרלה עתיקה, שנבנתה במאה ה-11, ובתוכה ציורי קיר פרי מכחולו של קורג'ו (1494-1534), מגדולי ציירי הרנסאנס בתקופה המוקדמת.
אוניברסיטת פארמה, אשר נוסדה עוד במאה ה-11 היא אחת האוניברסיטאות העתיקות בעולם. בעיר גם ממוקמת ספריית פאלאטינה.
ספורט
העיר היא ביתו של מועדון הכדורגל פארמה קאלצ'יו 1913 המשחק כיום בסרייה ב'.
יון דגן
יון לזרביץ' דגן (ברוסית: Ио́н Ла́заревич Де́ген) (4 ביוני 1925 - 28 באפריל 2017) היה רופא ומדען ישראלי, מומחה בתחום האורתופדיה וטראומטולוגיה, סופר ומשורר (כתב 12 ספרים). בימי מלחמת העולם השנייה הצטיין כקצין שריון במסגרת הצבא האדום. במהלך המלחמה צוות הטנק בפיקודו השמיד 16 טנקים ומשחיתי טנקים גרמנים. על גבורתו עוטר בארבעה עיטורים סובייטים ובשלושה עיטורים פולנים.
קורות חיים
יון דגן נולד במוהיליב-פודילסקי בדרום-מערב אוקראינה. שני הוריו עבדו כאחים בבית החולים המקומי. בגיל ארבע התייתם מאביו. בגיל 12 החל לעבוד כשוליית נפח (במקביל ללימודים בבית הספר).
ביוני 1942, לאחר שהחלים מפציעתו, חזר יון דגן לשירות. הוא צורף לצוות של רכבת משוריינת, אשר השתתפה בקרבות עם הגרמנים בצפון קווקז. על אומץ ליבו באחד הקרבות עוטר במדליית העוז. באוקטובר אותה שנה נפצע שוב. לאחר החלמתו נשלח להכשרה ללוחמי שריון ולאחר מכן התקבל לקורס קציני שריון, אותו סיים במרץ 1944. הוא נשלח לחזית, שם צורף אל חטיבת המשמר המשוריינת ה-2, במסגרתה לחם עד לינואר 1945. תחילה היה מפקד מחלקה ולאחר מכן מפקד פלוגה. חטיבתו הייתה יחידת ההבקעה של החזית הביילורוסית הראשונה. בכל מבצע התקפה היא שימשה כחוד החנית בהבקעת קווי ההגנה הגרמנים. מסיבה זו רמת האבדות בחטיבה הייתה גבוהה מאוד ביחס ליחידות שריון אחרות. דגן, אשר הצליח להחזיק מעמד ולהישאר בחיים לאורך זמן בחטיבה, זכה לכינוי "בר מזל".
Secret (שיר של מדונה)
Secret (בעברית: סוד) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Bedtime Stories. השיר יצא כסינגל המוביל מתוך האלבום ב-27 בספטמבר 1994, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר, מאבריק רקורדס וסייר רקורדס.
יון דגן
קורות חיים
במסגרת החטיבה השתתף דגן במבצע בגרטיון, בקרבות בליטא ובחלק הראשון של מבצע פרוסיה המזרחית. במהלך הקרבות צוות הטנק של יון דגן השמיד 12 טנקים וארבעה משחיתי טנקים גרמנים ובנוסף לכך גם מספר תותחים ומרגמות. על אומץ ליבו בקרבות עוטר יון דגן בעיטור הדגל האדום, עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה ובשני עיטורי המלחמה הפטריוטית מדרגה שנייה. ב-21 בינואר 1945, נפצע יון דגן קשה מאוד מרסיסי פגז שחדר לטנק שלו. הרופאים בבית חולים שדה הצליחו להציל את חייו, אך לאחר פציעה זו כבר לא היה מסוגל להמשיך בשירות הצבאי. בקיץ 1945 שוחרר יון דגן מהצבא בדרגת סגן, כאשר בעקבות הפציעה הוכר כנכה מלחמה.
Secret (שיר של מדונה)
על השיר עבד המפיק שפ פטיבון עליו עבד מחדש עם דאלאס אוסטין שאיתה מדונה עבדה על האלבום. בנוסף לכך, לפטיבון, אוסטין ומדונה גם הייתה שותפה לכתיבת השיר והיא הפיקה אותו ביחד עם אוסטין.
יון דגן
קורות חיים
לאחר השחרור מהצבא הוא התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטה לרפואה בעיר צ'רנוביץ. לאחר סיום הלימודים עבד כאורתופד בבתי החולים של קייב. בהמשך התמחה בטראומטולוגיה והיה בין המובילים בתחום זה בברית המועצות. חבב היפנוזה, ויישם אותה באופן נרחב בפרקטיקה הרפואית שלו. במהלך עבודתו פרסם קרוב ל-90 מאמרים מדעיים בנושא טראומטולוגיה.
Secret (שיר של מדונה)
רקע
שיר זה נחשב לסטייה מסגנון המוזיקה הרגיל של מדונה שכן באותה תקופה אפיין שירי דאנס ובלדות מלודיות אך השיר שילב מוזיקת פופ ו-R&B בשילוב של גיטרה אקוסטית ומחרוזת תופים. מבחינה לירית מדונה מספרת בשיר כי יש לה בן זוג אך הוא מסתיר ממנה סוד.
בנוסף לגרסה המקורית של השיר הוא הופץ עם עוד שמונה רמיקסים שונים שנעשו על ידי די ג'יי ג'וניור ואסקז. שלא אופייני לזמרת באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 מדונה דיברה על השיר באינטרנט בהודעת שמע ואף השמיעה קטע קצר מהשיר.
יון דגן
קורות חיים
בשנת 1977 עלה לישראל, התיישב בגבעתיים והמשיך לעבוד כאורתופד במשך למעלה מ-20 שנה.
Secret (שיר של מדונה)
ביקורות והצלחה
השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ששיבחו את השירה של מדונה והשימוש שלה במיד-טמפו ומוזיקת R&B דבר אשר מבקרים ראו אות כ"מפתה" ו"נחמד". בארצות הברית השיר הגיע בשיאו למקום השלישי והגיע למעמד זהב.
בבממלכה המאוחדת, הוא הגיע למקום החמישי ובכך הפך לשיר ה-35 שלה שהגיע לעשרים העליונים במדינה. בנוסף השיר הגיע למקום הראשון בקנדה, פינלנד ושווייץ, ולחמישייה הפותחת באוסטרליה, דנמרק, צרפת, איטליה, ניו זילנד וספרד. באופן כללי השיר זכה להצלחה באירופה כאשר הגיע למקום הרביעי באירופה הוט 100.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר נעשה בהשראת השחקנית ההוליוודית ז'אן הארלו והוא צולם בשחור-לבן. הוא בוים על ידי הצלם מלודי מקדניאל שנבחר על ידי מדונה בשל עבודתיו הקודמות. הקליפ מציג את מדונה כזמרת במועדון לילה בהארלם, ניו יורק ובחיי היומיום בשכונה.
הקליפ מסתיים עם מדונה המתאחדת עם המאהב שלה ועם הילד שלהם. הקליפ עורר דיונים אקדמיים למה שעשוי להיות הסוד המדובר עליו בשיר.
מדונה ביצעה את השיר בפעם הראשונה בסיבוב ההופעות "Drowned World Tour" ובהמשך גם בסיבובי ההופעות "Sticky & Sweet Tour" ו-"Rebel Heart Tour".
ארמון הולירוד
ארמון בית הולירוד (באנגלית: Palace of Holyroodhouse) או בקיצור ארמון הולירוד (Holyrood Palace) הוא ארמון מלכותי בריטי. הארמון נמצא באדינבורו שבסקוטלנד בקצהו התחתון של המייל המלכותי.
היסטוריה
הארמון היה במקורו מנזר שנוסד על ידי המלך דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד, בשנת 1128. המנזר שימש אתר ההכתרה של מלכי סקוטלנד ואתר טקסי הנישואים המלכותיים במשך השנים. גגו של המנזר התמוטט במאה ה-18 ולא שוקם.
החל מהמאה ה-15 פעל צפונית למנזר בית הארחה - במקום בו עומד כיום הארמון. מלכי סקוטלנד נהגו להתגורר בבית הארחה זה בימי הביניים, ובסוף המאה ה-15 רכשו את בית ההארחה לשימושם. המלך ג'יימס השני שנולד בשנת 1430 בהולירוד הפך את המבנה לארמון מלכותי, הוכתר בו, התגורר בו, ואף נקבר במנזר. בין השנים 1498–1501 הרס המלך ג'יימס הרביעי את המבנה ובנה את מבנה הארמון הקבוע ממערבית למנזר. ג'יימס החמישי הוסיף לארמון אגפים בשנים 1528 ו-1536, ובהם המגדל הצפון-מערבי הקיים עד ימינו. במגדל זה התגוררה מרי הראשונה המכונה "מרי מלכת הסקוטים".
החל משנת 1603, כאשר המלך ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד, הפך להיות המלך ג'יימס הראשון מלך אנגליה ועבר ללונדון, ועד מלכותו של המלך ג'ורג' הרביעי בין השנים 1820–1830, כמעט ולא נעשה שימוש בארמון, אך הוא נותר בבעלות בית המלוכה.
בשנת 1650, בעת ביקורו של אוליבר קרומוול בארמון, עלה הארמון באש (לא ברור אם האש הוצתה או מדובר היה בתאונה). קרומוול הורה על שיפוצו, אולם המבנים שבנה נהרסו על ידי המלך צ'ארלס השני אשר שיקם את הארמון בין השנים 1671–1679 בהתאם לתוכניות האדריכל סר ויליאם ברוס, ומבנה זה שרד עד ימינו. המלך ג'יימס השני (ג'יימס השביעי של סקוטלנד) התגורר במבנה בין השנים 1679–1682 במהלך המשבר הפוליטי של שנים אלה. צ'ארלס אדוארד סטיוארט, המכונה "הנסיך היפה צ'ארלי" (Bonnie Prince Charlie), התגורר בארמון במשך מספר שבועות בשנת 1745 במהלך המרד היעקוביני.
בתקופתנו, מתגורר בארמון המלך צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת כאשר הוא עושה בסקוטלנד לרגל אירועים רשמיים, למשך שבוע לפחות מדי שנה, בדרך כלל בחודשי הקיץ. אחת מארבע מסיבות הגן המלכותיות בכל שנה נערכת בארמון הולירוד בשבוע זה. כאשר המלךנופש בסקוטלנד הוא מתגורר בטירת בלמורל.
מאז הקמת הפרלמנט הסקוטי בשנת 1999, הארמון משמש גם למינויו של ראש השרים הסקוטי על ידי המלך. בשנים אלה גם הועלו רעיונות שהארמון ישמש למגורי קבע של אחד מבני המשפחה המלכותית - הנסיכה אן, כנציגי קבע של המלכה בסקוטלנד.
יקב קסטל
יקב קסטל הוא יקב משפחתי ישראלי.
רקע
היקב נוסד במושב רמת רזיאל בהרי יהודה והוא בבעלות משפחת בן זקן. את היקב הקים אלי בן זקן, עולה מצרפת ומסעדן ירושלמי, ויחד עמו עוסקים במלאכה בנו אריאל שהתלמד בצרפת, בנו איתן (בן זוגה של עדי אשכנזי) ובתו אילנה.
יקב קסטל הוא חלק מקבוצת קוורטט הרי יהודה.