cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זוריטה
חיים אישיים
נולדה לזוריטה בת אחת, בשנת 1939, לה קראה טאני.
מעדן
מעדן (גם מַטְעָם; בלועזית: דֶּלִיקָטֶס) הוא על פי רוב מאכל נדיר או יקר הנחשב נחשק, מתוחכם או מיוחד, ולעיתים קרובות הוא בעל טעמים יוצאי דופן או מאפיינים ייחודיים אחרים.
מזון הנחשב מעדן בארץ, בתרבות ובתקופה מסוימות, לא בהכרח ייחשב כזה גם באחרות. כך לדוגמה, לשון פלמינגו הייתה מנה מבוקשת למדי ברומא העתיקה, אך בעת המודרנית לא נהוג כלל לאוכלה; ולובסטרים נחשבו למזון עניים באמריקה הצפונית עד אמצע המאה ה-19, אז החלו לראות בהם באמריקה, כמו גם באירופה, מעדן. בין המעדנים הרבים המוכרים בתרבות אחת מסוימת – הפוּגוּ ביפן, מרק קני הציפורים בסין, האֶסקָמוֹלֶס (פגיות נמלים) במקסיקו והאיגוּנָאק של האינואיטים.
שרה דניאל מדיסון
שרה דניאל מדיסון (במקור גולדברג; באנגלית: Sarah Danielle Madison; 6 בספטמבר 1974 - 24 בספטמבר 2014) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית.
ביוגרפיה
מדיסון נולדה בספטמבר 1974 בספרינגפילד שבאילינוי ולמדה בשיקגו ובמכללת אמהרסט במסצ'וסטס עד לסיום הלימודים ב-1996. לאחר מכן נסעה לצילומים במערב ארצות הברית.
היא החלה להופיע בשנת 2000 בסרט העצמאי "Ivans Xtc" בתור נאומי. לאחר שנה השתתפה בסרט המדע הבדיוני פארק היורה 3 בתור שירלי לוגן, עובדת בצוות החפירה לצד בילי ברנן (אלסנדרו ניבולה) ושיחקה בסרט הפשע יום אימונים מסוכן.
ב-2002 עד 2004 שיחקה בסדרה המשפט של איימי בתור ד"ר התר לאבונט וגם הופיעה בסדרה הרקיע השביעי בתור ד"ר שרה גלס למשך 5 עונות.
ב-2009 השתתפה בסדרה הרפואית האוס בתור אשה של חולה סופני. באותה שנה השתתפה בסדרה 90210 של רשת The CW בתור קולין סרקוסיאן. לאחר שנתיים השתתפה בסרט המדע הבדיוני "Pig".
מותה
היא נפטרה בשנתה בביקור אצל משפחתה בדרום-מזרח ויסקונסין ב-24 בספטמבר 2014, 21 יום לאחר יום הולדתה ה-40.
אח"י דולפין (סדרת דולפין)
אח"י דולפין היא צוללת דיזל, הראשונה בסדרה דולפין של חיל הים הישראלי. היא קרויה על שם צוללת "אח"י דולפין" קודמת שהייתה בשירות חיל הים בשנים 1968–1975.
אח"י דולפין נבנתה בגרמניה במספנות HDW והגיעה לראשונה לישראל ב-27 ביולי 1999.
הצוללת חמושה בשישה צינורות רב-תכליתיים 533 מ"מ לשיגור טורפדות, וארבעה צינורות רב-תכליתיים 648 מ"מ לשיגור טורפדות גדולים יותר או טילים אחרים שנועדו לשיגור מצוללת כמו הרפון (נגד ספינות). צינורות הטורפדו הגדולים יותר יכולים גם לשגר טורפדו לנשיאת צולל.
פאט קונוטון
פאט ברגין קונוטון (באנגלית: Patrick Bergin Connaughton; נולד ב-6 בינואר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
קריירת תיכונים ומכללות
קונוטון נולד בעיר ארלינגטון שבמסצ'וסטס, ולמד ב"תיכון סנט ג'ון" אשר בדנוורס הסמוכה. במהלך תקופתו בתיכון הצטיין בקבוצות הכדורסל, הפוטבול והבייסבול, ואף קיבל הצעות רבות למלגות מקבוצות בייסבול מליגת המכללות הבכירה. בעונתו האחרונה בסנט ג'ון, 2010/2011, הציג שיפור ניכר דווקא ככדורסלן, ובסיום העונה זכה בפרס שחקן כדורסל התיכונים המצטיין של מסצ'וסטס. בקיץ 2011 נבחר קונוטון על ידי קבוצת סן דייגו פאדרס בסיבוב ה-38 של דראפט ה-MLB, אולם הוא בחר שלא לחתום בקבוצה, לטובת לימודים באוניברסיטת נוטרדאם.
ב-4 שנותיו באוניברסיטת נוטרדאם, 2011–2015, שיחק הן בקבוצת הכדורסל (בעמדת הקלע) והן בקבוצת הבייסבול (בעמדת המגיש). בדראפט ה-MLB לשנת 2014 נבחר קונוטון פעם נוספת, הפעם בסיבוב הרביעי על ידי בולטימור אוריולס. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 2014/2015, הוביל את ה"פייטינג אייריש", לצדם של ג'ריאן גרנט, זאק אוגוסט ודמיטריוס ג'קסון, להעפלתם הראשונה מזה 36 שנים לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight). במשחק רבע הגמר הפסידה נוטרדאם מול אוניברסיטת קנטקי בתוצאה 66–68, לאחר החטאה של גרנט בשנייה האחרונה. לאורך אותה העונה העמיד קונוטון ממוצעים של 12.5 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA‏ 2015 נבחר קונוטון בבחירה ה-41 על ידי ברוקלין נטס, ומיד הועבר יחד עם מייסון פלאמלי בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס עבור סטיב בלייק ורונדיי הוליס-ג'פרסון, וחתם על חוזה לשלוש שנים ב-9 ביולי. ב-30 באוקטובר 2015 ערך קונוטון את הופעת הבכורה שלו עבור הטרייל בלייזרס, וקלע חמש נקודות בהפסד מול פיניקס סאנס. בשתי עונותיו הראשונות בפורטלנד מיעט לשחק, וקלע 1.8 נקודות בממוצע למשחק ב-73 המשחקים בהם שותף. במשחק הראשון של עונת, מול פיניקס סאנס, קלע קונוטון שיא קריירה של 24 נקודות. לאורך אותה העונה שותף בכל 82 משחקי קבוצתו, כמחליפו מהספסל של סי. ג'יי. מקולום, ותרם 5.4 נקודות בממוצע למשחק
לקראת עונת, חתם על חוזה לשתי עונות במילווקי באקס. בפלייאוף 2019 סייע לבאקס להעפיל לגמר המזרח, לראשונה מזה 18 שנים. בסוף שבוע האולסטאר 2020 השתתף בתחרות ההטבעות, וסיים במקום השלישי. בעונת זכה עם הבאקס באליפות ה-NBA עם ממוצעים של 9.2 נקודות למשחק, 5.8 ריבאונדים ו 44.1% לשלוש.
לוזובה
לוזובה (באוקראינית: Лозова) היא עיר במחוז חרקוב אוקראינה.
היישוב הוקם כתחנת רכבת ב-1869 וב-1939 לוזובה קיבלה מעמד של עיר.
בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה התרחשו באזור קרבות קשים בין הצבא האדום לצבא הלבן.
כולסטרולוזיס של כיס המרה
כולסטרולוזיס של כיס המרה (מונח לא רשמי: כיס מרה תותי), הוא שינוי בדופן כיס המרה כתוצאה מעודף כולסטרול במאקרופגים אשר ברירית. השם 'כיס מרה תותי' נטבע בגלל המראה האופייני המפוספס, הדומה לתות שדה, של פני הרירית (בעין בלתי מזוינת). כולסטרולוזיס נגרם משקיעה חריגה של אסטרים של כולסטרול במקרופאגים, המכונים עקב כך תאי קצף.
כולסטרולוזיס נמצא ב 9%-26% מהניתוחים של כיס המרה, והוא בדרך כלל ממצא מיקרי, שאין לו תסמינים, המתגלה בזמן הניתוח. כולסטרולוזיס מאופיין בהיפרפלזיה של רירית. הממצא קשור רק באופן נדיר לתסמינים של דרכי המרה או דלקת לבלב אידיופטית ולא ניתן לזהותו באולטרה סאונד באופן מהימן. רוב המקרים של כולסטרולוזיס אשר מזוהים באמצעות הדמיה אינם דורשים טיפול ספציפי.
ריצ'רד פורטס
ריצ'רד פורטס (באנגלית: Richard Fortus; נולד ב -17 בנובמבר 1966) הוא גיטריסט אמריקאי. הוא ידוע בעיקר כחבר להקת ההארד רוק "Guns N 'Roses", אליה הצטרף ב-2002 ואיתה הקליט אלבום אולפן בשם "Chinese Democracy".
ראשית חייו
פורטס נולד בסנט לואיס, מיזורי. הוא התחיל לנגן בכינור בגיל 4 ובתופים שנה לאחר מכן. פורטס למד בקונסרבטוריון לאמנויות בסנט לואיס ובאוניברסיטת דרום אילינוי. בנוסף ניגן בקונצרטים עם ילדים בגילו.
קריירת מוזיקה
בשנת 1984, הקים פורטס את הלהקה The Eyes, איתה הקליט שני אלבומים. שם הלהקה שונה מאוחר יותר ל- Pale Divine, כאשר חתמו חבריה בחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. פורטס ולהקתו הופיעו עם אלבומם השני כמופע הפתיחה ללהקה The Psychedelic Furs, עד להתפרקותם בשנת 1991.
בשנת 1992, הקים פורטס את להקת הרוק האלטרנטיבי Love Spit Love, יחד עם מתופף גאנז אנד רוזס לעתיד - פרנק פרר. כאשר להקת The Psychedelic Furs התאחדה בשנת 2000, הצטרף פורטס ללהקתם ושימש כגיטריסט ליווי.
Guns N' Roses
פורטס נקרא לאודישן ללהקת Guns N' Roses בשנת 1999 לגיטריסט מחליף, אך לבסוף התפקיד אויש על ידי הגיטריסט באקטהד. במאי 2002, כאשר ניגן בסיבוב הופעות של הזמר אנריקה איגלסיאס, נקרא פורטס בשנית להיבחן ללהקת Guns N' Roses. ביולי 2002, הצטרף רשמית ללהקה.
בלהקת גאנז אנד רוזס, משמש פורטס כגיטריסט ליווי ובשירים מסוימים - גיטריסט מוביל. פורטס הקליט עם הלהקה את האלבום "Chinese Democracy", אשר יצא לאור בשנת 2008. משנת 2016, מנגן פורטס בסיבוב ההופעות המחודש של להקת Guns N' Roses, יחד עם חבריה המקוריים - סלאש ודאף מק'אגן.
פרויקטים אחרים
בשנת 2013, הצטרף פורטס ללהקה "The Dead Daisies", אשר כללה את חבריו ללהקת גאנז אנד רוזס - המתופף פרנק פרר והקלידן דיזי ריד. עם להקה זו, הוציא פורטס אלבום בכורה ב-9 באוגוסט 2013. אלבום נוסף יצא ב-2015. פורטס החליט לעזוב את הלהקה באותה שנה, על מנת להתמקד יותר בלהקה Guns N' Roses.
דיסקוגרפיה
עם The Eyes/ Pale Divine
עם Love Spit Love
עם Tommy Stinson
עם Guns N' Roses:
עם The Dead Daisies:
עם The Compulsions:
קאסל (סדרת טלוויזיה)
קאסל (באנגלית: Castle) היא סדרת דרמה קומית אמריקאית. הסדרה נוצרה על ידי אנדרו מרלו ומגוללת את סיפורם של ריק קאסל, סופר מסתורין מצליח, ובלשית במשטרת העיר ניו יורק, קייט בקט, אשר פותרים יחדיו מקרי רצח חריגים. בקט הפכה לשוטרת לאחר שאמהּ נרצחה והרוצח מעולם לא נתפס (עד העונה השישית שבה נתגלתה זהותו של הרוצח על ידי הצוות). הרצח הלא פתור משמש מקור למספר קווי עלילה שונים.
ב-12 בינואר 2012 הסדרה זכתה בשני פרסים בטקס פרס בחירת הקהל עבור דרמת הפשע הטלוויזיונית הטובה ושחקן הטלוויזיה הטוב ביותר (נייתן פיליון). הסדרה זכתה גם בשלושה פרסים ב-TV Guide Magazine's Fan Favourite Awards לסדרת הדרמה האהובה ביותר והזוג האהוב ביותר במשך שנתיים ברציפות.
הסדרה שודרה ברשת ABC ממרץ 2009 עד מאי 2016. בישראל הסדרה שודרה ב-YES, HOT סלקום tv.
רקע כללי
"קאסל" עוקבת אחר ריצ'רד קאסל (נייתן פיליון), מחבר ספרי מסתורין מפורסם שהרג את הדמות הראשית בסדרת ספריו וכעת סובל ממחסום כתיבה. הוא נלקח לחקירה על ידי משטרת העיר ניו יורק בנוגע לרצח המבוסס על אחד מספריו. הוא מסוקרן מעולם הפשע והרצח אשר נחשף בפניו, ולכן משתמש בקשריו עם ראש העיר כדי לקבל אישור ממפכ"ל המשטרה. רוי מונטגומרי (רובן סנטיאגו האדסון) הקפטן של בקט בתחנה 12 מאשר לו להסתובב ו"לייעץ" למשטרה כטובה לראש העיר המחבב את קאסל, ולעקוב אחר קייט בקט (סטנה קטיק). קאסל מחליט להשתמש בבקט כמודל עבור הדמות הראשית של סדרת הספרים הבאה שלו "ניקי היט". בקט מסתייגת בתחילה מכך שקאסל נצמד אליה בחקירותיה, אבל לאחר זמן מה משנה את דעתה ומבינה שקאסל יכול להיות משאב שימושי בחקירות הצוות שלה. קאסל ובקט פותרים מקרי רצח ביחד עם בלשי ועובדי התחנה ה-12, ובמהלך העונות הם פותרים מקרי רצח שקשורים זה לזה כמו: קו העלילה שקשור ברצח של אמהּ של בקט, קו העלילה של הרוצח הסדרתי שנקרא הרוצח המשולש ועוד.
עונה 1
העונה הראשונה עוסקת בסופר ששמו קאסל שמכיר לראשונה בלשית במחלקת רצח בניו יורק, בשם קייט (קתרין) בקט, כאשר רוצח באחת מחקירותיה של בקט הורג אנשים לפי ספריו של קאסל "דרק סטורם". לאחר שקאסל עוזר לבלשים למצוא את הרוצח, הוא מקבל השראה מבקט ומתחיל להוות לה יועץ (ולתחנת המשטרה 12) למורת רוחה, לאחר שפונה עם בקשה זו לחברו ראש העיר. קאסל בונה ספר חדש, 'ניקי היט', כשהדמות הראשית ('ניקי היט') מבוססת על בקט, דבר שהיא מאוד לא מרוצה ממנו.
עונה 2
במהלך העונה מגלים שאמה של בקט נרצחה, ואף על פי שהחקירה קבעה שזהו רצח אקראי, היא יודעת שזו לא האמת ואף מצליחה להניח את ידיה על הרוצח השכיר שנשכר לעשות זאת, אך נאלצת לירות בו לפני שהיא מגלה מי שכר אותו, והוא מת.
עונה 3
בת 24 פרקים. החלה ב-20 בספטמבר 2010 והסתיימה ב-16 במאי 2011.
בקט מגלה שישנה קנוניה הקשורה לרצח של אמה, אשר כוללת 3 שוטרים מהתקופה ההיא, ביניהם השוטר שהוקצה לחקירת הרצח שלה וקבע שהוא אקראי; וקפטן רוי מונטגומרי, המפקד של בקט ומחלקה 12. מונטגומרי נהרג על ידי מתנקשים ששכרו רוצחי אמה של בקט בסוף העונה השלישית. לפני שנהרג הוא שולח לחבר ותיק את הביטוח שלו, שבאמצעתו הגן על בקט מהאנשים שאחראים למותה של אמה, כל שימשיך לשמור עליה.
עונה 4
בקט מספרת את הכל לקאסל שכבר מעורב, ראיין ואספוסיטו, והם נשבעים שאף אחד חוץ מהם לא ידע שמונטגומרי היה מושחת. בהלוויה של קפטן מונטגומרי, כשנשאה דברים, צלף יורה בבקט קרוב לליבה. קאסל מתוודה על אהבתו כלפיה מיד לאחר הירייה. היא מפונה לבית החולים, שם מצילים אותה והיא מחלימה, אך טוענת ששכחה מה קרה לאחר הירייה. לתחנה מצטרפת קפטן חדשה, ויקטוריה גייטס. בקט חוזרת לחקור את הרצח של אמה למורת רוחו של קאסל. היא מגיעה להתקדמות ובשלב זה קאסל מגלה לה על השיחה שקיבל ועל רגשותיו כלפיה.
עונה 5
לאחר שבסוף העונה הקודמת קאסל ובקט הפכו לזוג, הם מנסים לשמור על מערכת היחסים בסוד, אך לאט לאט מתגלה הסוד לקרוביהם בזה אחרי זה. בני משפחתם, הפתולוגית לייני, הבלשים ריאן ואספוסיטו וקפטן גייטס מגלים על מערכת היחסים ושומרים עליה בסוד כדי שבקט וקאסל יוכלו להמשיך לעבוד יחד בתחנה ה-12. במהלך העונה קורים כמה אירועים משמעותיים, למשל: בקט מגלה שהסנטור ויליאם בראקן אחראי לרצח אמה ושהיה לו שותף, היא מתעמתת איתו וגורמת לו להבטיח שלא יפגע באנשים היקרים לה. קאסל ובקט מתעמתים עם ג'רי טייסון, הרוצח הסדרתי 'הרוצח המשולש', וקאסל יורה בו וגורם לו ליפול מגשר, אך טייסון שורד ונמלט, וקאסל, שיצא לפריז כדי לחלץ את אלקסיס שנחטפה נעזר שם בג'קסון האנט (ג'יימס ברולין), מתנקש ואיש מבצעים העובד באגף לפעולות מיוחדות של סוכנות הביון המרכזית. האנט, כך מתברר הוא אביו של קאסל. בסוף העונה, קאסל מציע לבקט נישואים, והיא מקבלת הצעת עבודה במשרד התובע בוושינגטון.
עונה 7
הפרק הראשון של העונה הוא המשך ישיר של הפרק האחרון בעונה 6, אשר בסופו קאסל, אותו מגלים ש*נעלם* לפני שהספיק להגיע לחתונתו עם קייט בקט. בקט, וכל תחנה 12, חוקרים את היעלמותו, אבל ללא הצלחה במשך חודשיים. בסופו של דבר הוא מתגלה מחדש, אך ללא זיכרון של התקופה שחלפה, ולבסוף הם מתחתנים בפרק השישי של עונה זו. קאסל מנסה לגלות מה קרה לו, ואיך נעלמו זיכרונותיו, במשך רוב העונה. בשלב כלשהו קאסל מקבל שיחת טלפון מאדם הקשור להיעלמותו, הטוען שהוא (קאסל) ביקש שימחקו את זכרונותיו ושזה כל מה שכדאי לו לדעת.
רייטינג
לפי מדד נילסן למדרוג אחוזי הצפייה בארצות הברית:
צוגה הררית
תיאור
צוגה הררית היא עץ מחטני ירוק-עד הגדל לגובה שבין 20 ל-40 מטרים, ובמקרים נדירים עד 59 מטרים, וקוטר של עד 150 סנטימטרים בגובה חזה. בעצים צעירים הנוף צר, חרוטי כשהענפים מוטים כלפי מטה, והוא הופך לגלילי בעצים מבוגרים. בכל גיל העץ מתאפיין בקצוות ענפים מטלטלים. בסמוך לקו העצים באלסקה ובסיירה נבדה נוף העץ קטן והוא דומה לשיח. לעצים בודדים עתיקים מאוד יש נוף בלתי סדיר, גס ולעיתים מפוצל. קליפת הגזע של עצים צעירים חלקה וגונה אפור עד אפור בהיר, כשהעץ מתבגר הופכת קליפת הגזע לקשה, אפורה-חום, עובייה בין 2.5 ל-3.8 סנטימטרים, והיא מתולמת. העצה קשה כאשר עצת הירך כמעט לבנה לגמרי ועצת הגלעין אדומה עד חומה בהירה. מערכת השורשים רדודה ומתפשטת לרוחב.
לנצרים יש גוון חום-אדמדם, ובשנתיים שלוש הראשונות הם מכוסים בשערות באורך מילימטר. הניצנים סגלגלים-מחודדים באורך עד 5 מילימטרים, גונם חום-אדמדם והם מכוסים בקשקשים מחודדים מעט. ניצני הפרחים הנקביים ארוכים ב-3 מילימטרים מניצני העלים, ושניהם מכוסים ב-25 קשקשים. הקשקשים החיצוניים בהירים ומכוסים פלומה, הפנימיים בגוון חום-כהה מבריק. ניצני הפרחים הזכריים הם באורך 2 מילימטרים מכוסים ב-10 קשקשים, החיצוניים בגון חום-בהיר ומעט מעובים, והפנימיים דקים יותר ולבנים.
העלים רכים, דמויי-מחט רחבה, צומחים לאורך הענף, כשהריכוז הגדול ביותר בקצהו. אורכם בין 0.5 ל-2.5 סנטימטרים ורוחבם בין 1 ל-1.2 מילימטרים, כשהמחטים מכופפים מעט כלפי מעלה וקצה המחט קהה. גוון העלים בין ירוק-כחול ללבן-כסוף. בחלק התחתון של המחט יש שני קווי פיוניות. הם שונים ממיני צוגה אחרים בכך שיש להם פיוניות גם בחלק העליון. אורך החיים של המחטים בין שלוש לארבע שנים.
הצוגה היא צמח חד-ביתי שמגיע לבגרות מינית אחרי 20 שנה בערך. האצטרובלים הנקביים גדלים בשליש העליון של נוף העץ והזכריים בחלקו התחתון. גון האצטרובלים הזכריים סגול. האצטרובלים קטנים (אם כי גדולים בהרבה מכל מין אחר של צוגה). האצטרובלים הנקביים גדלים ישרים בקצה ענפים צעירים וקשקשיהם דקים וגמישים באורך בין 8 ל-18 מילימטרים בגוון סגול מבריק, לעיתים רחוקות בגוון ירוק-צהוב וצורתם גלילית מוארכת כשבשני הקצוות הם מחודדים. כאשר האצטרובל מבשיל באמצע ספטמבר צבעו הופך לחום. אורכו אז בין 3 ל-8 סנטימטרים ורוחבם בין 8 ל-10 מילימטרים כשהם סגורים, ונפתחים לרוחב בין 12 ל-35 מילימטרים. האצטרובלים בנויים מ-80 עד 100 קשקשים בצורת מניפה שבכל אחד שתי ביציות. הקצה של הקשקשים דק, משונן או מרופט במקצת. תקופת הפריחה מתחילה ביוני (עד יולי באזורים הצפוניים). ההאבקה מתרחשת בתחילת אוגוסט, כשהאצטרובלים הזכריים הריקים נשארים על העץ עוד כמה חודשים. הקשקשים הקיצוניים ביותר בדרך כלל לא מייצרים זרעים. בדרך כלל נוצרים 70 זרעים לאצטרובל, שמתוכם כ-30 בשלים לנביטה. הם משתחררים מהאצטרובלים באמצע אוקטובר, כאשר הקשקשים מתכופפים אחורה, ואז נסגרים כאשר יורד גשם. אצטרובלים ריקים יכולים להישאר על העץ למשך שנה נוספת. גוון הזרעים חום-אדמדם באורך בן 2 ל-3 מילימטרים כשאליהם צמודה כנף דקה מלבנית בגוון חום-ורוד בהיר באורך 8 מילימטרים. הם מופצים ברוח ונובטים מעל לקרקע.
תפוצה ואקולוגיה
תחום התפוצה הטבעי של צוגה הררית משתרע מצפון לדרום על פני רצועה בת 4,000 קילומטרים החל מדרום אלסקה, דרך קולומביה הבריטית בקנדה וצפון-מערב ארצות הברית עד קליפורניה. תחום התפוצה מוגבל למרחק של פחות מ-100 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט, למעט אוכלוסיות מבודדות בהרי הרוקי בדרום-מזרח קולומביה הבריטית, צפון איידהו ומערב מונטנה. האוכלוסיות בפנים הארץ נוצרו כנראה עם סיום עידן הקרח ונמצאות במרחק של למעלה מ-200 קילומטרים מהאוכלוסיות סמוך לחוף. גבול התפוצה הדרומי שוכן בפארק הלאומי קינגס קניון בדרום רכס סיירה נבדה בקליפורניה. צוגה הררית גדלה לעיתים קרובות ברמות התת-אלפיניות של הרי החוף, רכס קסקייד והרי סיסקיו. חורשות עשירות במיוחד שוכנות בפארק הלאומי קרייטר לייק. בית הגידול של העץ נע מחוף הים באלסקה ועד גובה 3,000 מטרים בסיירה נבדה. בקנדה העץ גדל בגבהים שבין 750 ל-1,800 מטרים.
צוגה הררית גדלה באקלים ימי קריר עד קר כשהחורפים נוחים עד קרים והקיצים קרירים עד חמימים. היא מאכלסת את האזורים המושלגים ביותר באמריקה הצפונית, ולעיתים קרובות היא העץ בקו העצים ויכולה להסתדר בתקופת צמיחה קצרה מאוד. כך למשל, בסיירה נבדה יש רק 50 עד 60 ימים נטולי כפור. עקב כך העץ צומח באיטיות ומגיע לגיל של 800 שנים. טמפרטורת האוויר הממוצעת בתחום התפוצה נעה בין 3°C ל-4°C, הטמפרטורה הממוצעת באלסקה בינואר היא 7°C- ובקולומביה הבריטית היא 3°C-. הטמפרטורה הממוצעת ביולי היא בין 11°C ל-13°C. כמות המשקעים משתנה יותר ונעה בין 1,000 ל-3,000 מילימטרים בשנה. הקרקע יכולה להיות מכוסה בשלג עד אוגוסט ולהגיע עד גובה 7.5 מטרים. רוב השלג בתחום התפוצה כבד ולח ויכול לכופף עצים צעירים לקרקע תחת משקלו מבלי לגרום נזק.
צוגה הררית גדלה על קרקעות ממקור געשי או קרחוני, על סלעים מותמרים ועל אבן חול. היא אינה גדלה על קרקע גירנית. הקרקע האופטימלית היא קרקע טרייה, שגרגיריה גסים ורופפים המנוקזת היטב. ה-pH של הקרקע יכול לנוע בין 3.4 ל-6.2, כשלמשל בקולומביה הבריטית העץ גדל על קרקע חומצית מאוד בשל שכבה עבה של רקב של עצים וצמחים קודמים. הקרקע צריכה להיות לחה בייחוד בקליפורניה ומונטנה שבהן בצורת בקיץ תדירה למדי. מסיבה זו העץ גדל במדרונות הצפוניים בעמקים ובקרקסים קרחוניים שבהם השלג מתאסף ויכול להישמר עד הקיץ. באלסקה ובקולומביה הבריטית ניתן למצוא צוגה הררית גם על קצה אדמת ביצות, שם העץ קטן ומפותל. באיים מול החוף ובסיירה נבדה היא גדלה לעיתים קרובות על סלע חשוף.
הצוגה ההררית גדלה בדרך כלל בחברת עצים אחרים. חורשות של צוגה הררית בלבד קיימות באלסקה וברכס קסקייד. במרחק מהחוף היא גדלה יחד עם אורן לבן מערבי (Pinus monticola) ואשוח אדום (Abies magnifica), במקומות הגבוהים יותר יחד עם אורן מפותל ואורן לבן-קליפה, בקנדה גם עם אשוחית אנגלמן, ארזית תת-אלפינית (Larix lyallii), אשוח תת-אלפיני ואשוח חינני (Abies amabilis).
ברשימה האדומה של ה-IUCN הצוגה ההררית אינה מצויה בסיכון (מצב שימור ללא חשש). עם זאת מצוין שקיים צורך בהערכת מחודשת של מידת הסיכון.
מזיקים וסיכונים
צוגה הררית נדבקת רק לעיתים רחוקות בחרקים מזיקים. את הנזק הגדול ביותר גורמת הפטרייה Phellinus weirii שסימני המחלה שהיא יוצרת קרויים באנגלית Laminated root rot. הפטרייה פוגעת בשורשי העץ ויכולה להשפיע על יער שלם. ברכס הקסקייד גרמה הפטרייה למותם של עצים בשטח של 400 דונם. עם זאת, עצים צעירים שגדלים בשטח מחדש אינם מושפעים מהפטרייה. נזקים גורמות גם הפטריות Heterobasidion annosum (המחלה קרויה Annosus root rot), Fomitopsis pinicola (באנגלית Red belt conk), Phellinus pini (המחלה Red ring rot) ו-Phaeolus schweinitzii (באנגלית Velvet-top fungus). לעיתים רחוקות מותקף העץ על ידי הפטרייה Echinodontium tinctorium (באנגלית Indian paint fungus).
הצמח הטפיל Arceuthobium tsugense (דבקון ננסי של צוגה) גורם לתופעת מטאטא מכשפה, סבך שיח בצמרת העץ. סוג זה של טפיל גדל גם על אשוח חינני (Abies amabilis), אשוח תת-אלפיני ואשוח אציל (Abies procera), אבל אינו תוקף את הצוגה המערבית (Tsuga heterophylla).
סופות גורמות נזקים בשל מערכת שורשים רדודה ושרפות גורמות נזקים בשל הענפים הנמוכים. עם זאת, לאחר שרפה העצים החדשים גדלים בצפיפות גבוהה של בין 1,000 ל-2,500 נבטים לדונם.
טקסונומיה
צוגה הררית (Tsuga mertensiana) היא מין בסוג צוגה (Tsuga) שבו היא המין היחיד של תת-הסוג Hesperopeuce. היא שונה בכמה מאפיינים ממיני צוגה אחרים: משום כך העץ מסווג לתת-סוג משלו Hesperopeuce, כששאר המינים מסווגים לתת-הסוג Tsuga. חלק מהחוקרים מסווגים בשל כך את העץ לסוג משלו וקוראים לו Hesperopeuce mertensiana. בשל המאפיינים השונים משערים שצוגה הררית היא הכלאה בין צוגה מערבית (Tsuga heterophylla) לאשוחית סיטקה (Picea sitchensis), הקרויה Tsuga × jeffreyi. צורות ביניים לכאורה בין צוגה הררית לצוגה מערבית שנתגלו בשטחים שבהם שני המינים גדלים ביחד הוכיחו השערה זו כביכול. עם זאת, מחקר מעמיק יותר הראה שצורות אלו הן בעיקר צוגה מערבית שעברה התאמה לתנאי השלג הקיצוניים. מחקרים אלו לא גילו מין כלאיים. בנוסף, ניסיונות להכלאה מלאכותית בין שני המינים נכשלו.
עם זאת, מחקרים פילוגנטיים של חומצות הגרעין בגרעין התא ובכלורופלסטים הראו שהצוגה ההררית היא קבוצת אחות לצוגה מערבית, ושתי אלו יוצרות קבוצת אחות לעצי צוגה אחרים. מהסיווג של הצוגה ההררית לתת-סוג משלו היינו מצפים שהעץ יהיה קבוצת אחות לכל שאר מיני הצוגה.
לצוגה ההררית מוכרים תת-המינים והזנים הבאים:
היסטוריה של השם המדעי
הצוגה ההררית התגלתה על ידי הבוטנאי הגרמני קרל היינריך מרטנס (Karl Heinrich Mertens; 1796–1830) בסיטקה באלסקה במסגרת משלחת מחקר רוסית בשנים 1826–1829. האוסף של מרטנס נחקר ב-1832 על ידי הבוטנאי הגרמני גוסטב היינריך פון בונגרד (Gustav Heinrich von Bongard; 1786–1839) בסנקט פטרבורג, שזיהה אותו בטעות כשייך לסוג אורן הוא העניק לצוגה ההררית את השם המדעי הראשון Pinus mertensiana במאמר שהתפרסם בכתב העת Memoires de l'Academie Imperiale des Sciences de St.-Petersbourg. הבוטנאי והגנן הצרפתי אלי-אבל קרייר (Élie-Abel Carrière; 1818–1896) הציג את העץ ב-1867 במסגרת המהדורה השנייה של Traite General des Coniferes כ-Tsuga mertensiana בסוג צוגה (Tsuga). שם נרדף נוסף ל-Tsuga mertensiana (Bong.) Carriere הוא Tsuga pattoniana (A.Murray) Engelm.
מקורו של השם המדעי לסוג שנבחר על ידי קרייר (צוגה) הוא מיפנית והתייחס לשם צוגה (栂) שבו מכנים היפנים את המין צוגה יפנית דרומית (Tsuga sieboldii). האפיתט mertensiana מנציח את מי שגילה את העץ, קרל היינריך מרטנס.
שימושים
לצוגה הררית יש ערך כלכלי מועט, שניתן ליחסו גם לאזורים הכמעט בלתי נגישים בהם היא גדלה. העצה יכולה לשמש כמקור לעץ לבוד יחד עם צוגה מערבית, לבנייה בעץ בתוך הבית ולייצור עיסה לנייר. מחוץ לתחום התפוצה הטבעי שלו העץ משמש כצמח נוי בקליפורניה שם הוא גדל במקומות שבהם מציגים את העצים המקומיים, ובייחוד בגני נוי בצפון בריטניה הגדולה וסקנדינביה, שבהם מעריכים את הגוון הכחול-ירוק של עליו ואת העמידות שלו למזג אוויר קשה. בין הזנים התרבותיים הפופולריים נבחרו העצים שבהם העלווה בגוון ירוק-כחול בולט, ובהם הזנים המכונים 'Blue Star' ו-'Glauca'. גידול העץ מוגבל בשל צמיחתו האיטית והרגישות שלו לזיהום אוויר עירוני, וניסיונות לגדל את העץ במרכז אירופה נכשלו. לעץ יש חשיבות מועטה במניעת סחיפה.
צלופח אירופי
צלופח אירופי (שם מדעי: Anguilla anguilla) הוא מין של צלופח שחי במים מתוקים באירופה, צפון אפריקה, והמזרח התיכון.
מאפיינים
הצלופח מגיע בדרך כלל לאורך של 60–80 ס"מ, אך במקרים נדירים הוא יכול להגיע גם לאורך של 1.5 מטר. הצלופחים האירופיים מתרבים בים סרגסו באמצע האוקיינוס האטלנטי, והפגיות נסחפות לחופי אירופה במשך 300 ימים. כשהפגיות מתקרבות לחופי אירופה הן הופכות למה שידוע בשם "צלופחי זכוכית" (הם נקראים כך מפני שבשלב זה הם כמעט שקופים), נכנסים לזרמי נהרות ושוחים במעלה הזרם. בהגיעם למקווי מים מתוקים הם הופכים לגרסאות מוקטנות של צלופחים מבוגרים הידועות כ"צלופחים צהובים", מאחר שבשלב זה נוטה צבעם לצהוב-חום. לאחר 5–20 שנה הם מגיעים לבגרות מינית והופכים ל"צלופחי כסף". בשלב זה, הפרטים בעלי עיניים גדולות, גבם הופך כסוף-כחול, והבטן הופכת להיות לבנה. לאחר הגעה לבגרות מינית, יחל הצלופח בנדידה חזרה לים סרגסו לטובת השלמת מחזור חייו.
הצלופח האירופי הוא צלופח המים המתוקים היחיד שחי בישראל.
גלריה
<Gallery> Glasseelskils.jpg|צלופחי זכוכית European eel in aquarium.JPG|צלופח צהוב BroadJawedEelBottom.jpg|בטן של צלופח כסף Anguilla anguilla 01 by-dpc.jpg|צלופח כסף </Gallery>
אשמון
אשמון (בפיניקית: 𐤀𐤔𐤌𐤍, באשורית: Ia-su-mu-nu, ביוונית: Ἔσμουνος ) הוא אל הרפואה במיתולוגיה הפיניקית.
אשמון היה ידוע לפחות מתקופת הברזל בצידון. משמות תאופוריים בכתובות פיניקיות עולה כי סגדו לו גם בגבל, כתיון, אידליון, מצרים, גוזו, סרדיניה, מרסיי, אביניון, איביזה, קרתחדשת, דוגה, וקונסטנטין. הוא נסגד גם בצור ובבארות. בקרתחדשת שימש אתר מקדש אשמון לאחר זמן כ.
בכתובת נדר שנמצאה בקרתחדשת הזדהה הנודר כ"כהן אשמן־עשתרת", ומכך עולה שבעיר סגדו לזוג אלוהי, אשמון־עשתרת.
האל מוזכר בחוזה שנכרת בין אסרחדון למלך צור בעל הראשון, בין האלים שבשמם מקלל אסרחדון את המלך המורד בו.
השם "אסטרסמון" ("צמח של אשמון") נחשב על ידי פדניוס דיוסקורידס כבעל סגולות רפואיות.
דמסקיוס התייחס בכתביו לאסקלפיוס מבארות הוא אסמונוס (אשמון), וכתב שהוא לא היה יווני ולא מצרי אלא פיניקי, והיה בנו של אל בשם "צדוק".
תכונותיו
אשמון היה אל הרפואה; על כך מעידה כתובת שהקדיש לו אדם לאחר שייחס לאל את רפואתו. פאוסניאס (המאה ה־2) מספר שביקר במקדש אסקלפיוס (המקביל לאשמון) באייגיום שבאכאיה, ובו צלמיות שלו ושל היגיאה. במקדש ההוא פגש איש צידוני, שהכריז שלפיניקים יש יותר מושג על האלים מליוונים, ונתן כדוגמה את אסקלפיוס־אשמון, שאליו הם משייכים כְּאב את אפולו, אך לא משייכים לו אישה בת־תמותה כאם. הצידוני המשיך והסביר שאסקלפיוס־אשמון הוא אוויר, המביא בריאות לאנושות ולכל החי; אפולו הוא השמש, ובצדק הוא נקרא אבי אסקלפיוס־אשמון, כי השמש, בהתאמת מסלול לעונות השנה, מקנה לאוויר את היותו בריא. טענות אלה היו טענות תאולוגיות פיניקיות על האל אסקלפיוס המקביל לאשמון.
באפיגרפיה
בכתובת אשמונעזר מעיד אשמונעזר מלך צידון שבנה מקדש לאשמון בעין־ידלל שנמצא בהר. על בניית בית אשמון מעיד בכתובות בדעשתרת גם נכדו של אשמונעזר, המלך בדעשתרת. בתעלה ליד מקדש אשמן שבצידון נמצאו כמה פסלי נערים, על אחד מהם הידוע כ"נער המקדש של בעלשלם" נמצאה כתובת, שהקדיש בעלשלם ממשפחת המלוכה של צידון לאשמון בעין־ידלל.
בסן ניקולו ג'ריי שבדרום סרדיניה נמצאה כתובת נדר תלת־לשונית לאשמון־אסקלפיוס (כתובת אשמן מארח) מהמאה ה־2 לפנה"ס, המעידה על פולחן מקומי של האל. בכתובת מודה הנודר לאל על שרפאהו.
ממצאים ארכאולוגיים
אחד מהמקדשים לאל אשמון נמצא בקרבת צידון שבדרום לבנון על נהר אל־אוואלי (שמו הערבי של נהר Bostrenus). הבנייה החלה בסוף המאה ה־6 לפנה"ס בתקופת שלטונו של אשמונעזר השני, ותוספות מאוחרות יותר למקדש נוספו בתקופה הרומית. הוא נחפר על ידי הארכאולוג מוריס דננד בשנים 1963–1978. במקדש התגלו ממצאי פולחן רבים בצורת פסלי אנשים שנרפאו על ידי האל, במיוחד תינוקות וילדים צעירים, וכן שני כסי עשתרת.
בסמוך למקדש צידון נמצא גם לוח זהב של אשמון והאלה היגיאה שפירושו בריאות (מקבילה למילה "גהות" בשפה העברית) ובו נראה אשמון מחזיק בידו הימנית מוט שסביבו שזור נחש. מטבע מהמאה ה־3 לספירה שהתגלה בביירות מראה את אשמון עומד בין שני נחשים.
בכפר בטוראם שבלבנון, שוכן מקדש תת־קרקעי עתיק בשם אשמונית, ובו שמונה חדרים (אחד גדול ושבעה קטנים), מגולפים בסלע ונגישים באמצעות מדרגות. מקדש זה מיוחס לבת זוגו של האל אשמון.
נבודאר
נבודאר (ברומנית: Năvodari) היא עיר נמל על חוף הים השחור בחבל דוברוג'ה, רומניה, בקצה התעלה הצפונית של תעלת דנובה–הים השחור.
גאוגרפיה
נבודאר ממוקמת על החוף הדרומי של אגם טאשאול ועל רצועת היבשה המפרידה אותו מאגם טקירגיול, במרחק 15 קילומטרים מקונסטנצה.
במאה ה-15 היה במקום כפר בשם "קאראקויום" (Caracoium), שפירושו בטורקית: "הכבשה השחורה". עם הזמן השם השתנה ל"קאראקיוי" (Carachioi), שמשמעותו בטורקית: "הכפר השחור". ב-1877 היו בכפר 317 משפחות שעסקו בחקלאות. ב-1927 שונה שם הכפר לנבודאר וכעבור חמש שנים, ב-1932, קיבל מעמד של מועצה מקומית. ב-1968, לאחר שהאוכלוסייה עברה 6,500 תושבים, היישוב הוכרז כעיר וזכה להתפתחות מהירה הודות להקמת מרכז פטרוכימי בשם פטרומידיה (Petromidia) הכולל בית זיקוק גדול מאוד ומפעל לעיבוד מוצרים מזוקקים והודות לפתיחת תעלת דנובה–הים השחור.
אוכלוסיית נבודאר, נכון ל-2011, כוללת 32,981 תושבים, כ-90% מהם רומנים. בנבודאר יש פעילות ספורטיבית רבה, בענפי ספורט שונים, בעיקר במועדון AFC Săgeata Năvodari (החץ נבודאר) ובמועדון CS Năvodari.
אגניישקה חילינסקה
אגניישקה ברברה חילינסקה (בפולנית: Agnieszka Barbara Chylińska; נולדה ב-23 במאי 1976 בגדנסק) היא זמרת-יוצרת ושחקנית פולנייה. משנת 1994 עד 2003 הייתה סולנית להקת הרוק הפולנית O.N.A. מאז 2003 היא מופיעה כצ'ילינסקה וב-2004 הוציאה אלבום בשם Winna. מאז 2008 היא שופטת בגרסה הפולנית של זיכיון Got Talent בשם Mam talent!. ב-2009 היא הוציאה אלבום אולפן בשם Modern Rocking, לאחר מכן Forever Child (2016) ו-Pink Punk (2018).
קלאודיו בומבה
קלאודיו ואסילה בוּמבה (ברומנית: Claudiu Vasile Bumba; נולד ב-5 בינואר 1994 בבאיה מארה שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת קישווארדה. לזכותו הופעה בודדת במדי נבחרת רומניה.
קריירה
בומבה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של את'לטיק קלאב סאטו מארה בעיר הולדתו. את הופעת הליגה הראשונה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ב-10 באוקטובר 2009, כשהוא בן 15 בלבד. לאחר פירוק המועדון והקמתו מחדש, סייע בומבה לקבוצה להעפיל לליגה השנייה ברומניה.
בקיץ 2011 חתם בומבה בקבוצת טרגו מורש, וב-22 ביולי 2011, כשהוא בן 17 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרומנית, במשחק נגד דינמו בוקרשט. באוקטובר 2011 כבש בומבה את שער הבכורה שלו בליגה, במשחק מול ספורטול סטודנסק. את עונת הבכורה שלו במדי טרגו מורש סיים בומבה עם 29 הופעות, בהן כבש שלושה שערים שלא מנעו מקבוצתו ירידה לליגת המשנה.
בקיץ 2012 הושאל בומבה לקבוצת רומא מהסרייה א' האיטלקית, תמורת 600 אלף אירו, אך הוא שיחק רק במדי קבוצת הנוער של המועדון. ב-6 בספטמבר 2012, אחרי שהחלים מפציעה, כבש בומבה שער בניצחון 1-2 על אינטר מילאנו בגמר הסופר קאפ לנוער.
לאחר שנה באיטליה חזר בומבה לטרגו מורש, ובעונת כבש חמישה שערים ב-24 הופעות בליגת העל הרומנית. בינואר 2015 חתם לשלוש שנים באסטרה ג'יורג'יו, אך לאחר פחות מחודש חזר לטרגו מורש בעקבות הפרת החוזה. בסך הכל בעונת כבש שבעה שערים ב-29 הופעות.
ב-19 ביוני 2015 הגיע בומבה לישראל וחתם לארבע שנים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק דרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך בומבה ב-24 באוגוסט 2015, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, במסגרת המחזור הראשון של עונת . ב-28 בספטמבר 2015 הבקיע לראשונה במדי הפועל תל אביב, כשכבש צמד שערים בניצחון 1-3 על בני יהודה. בסך הכל ערך בעונתו הראשונה במועדון 27 הופעות בליגה, בהן כבש שני שערים. בתחילת עונת כבש שער אחד בארבע הופעות בליגת העל, אך לאחר שהקבוצה נכנסה להליך של פירוק עזב את המועדון.
בפברואר 2017 חזר בומבה לרומניה וחתם בקבוצת דינמו בוקרשט, ועד תום העונה כבש שני שערים בתשע הופעות בליגה. בתחילת עונת ערך ארבע הופעות במדי הקבוצה, אך ב-21 בספטמבר 2017 עזב את המועדון וחתם בקונקורדיה קיאז'נה, גם היא מהליגה הבכירה ברומניה, ובמדיה כבש שבעה שערים ב-27 הופעות עד תום העונה.
ב-21 ביולי 2018 חתם בומבה בקבוצת אדנאספור מליגת המשנה בטורקיה, ולאחר עונה אחת הצטרף לקישווארדה מליגת העל ההונגרית.
נבחרת רומניה
בומבה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של רומניה, ובינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של רומניה, במשחק נגד נבחרת טורקמניסטן.
ראש העיינשטיין/אינלונימוס
ראש העיינשטיין/אינלונימוס הוא אלבום הבכורה של הראפר רון נשר, האלבום יצא לאור ב-1 במאי 2018, על ידי חברת התקליטים יוניסל.
האלבום מכיל 24 רצועות, שמתחלקות לשני דיסקים. חלק הראשון נקרא "אינלונימוס", שכולל את השירים הגסים, והחלק השני נקרא "ראש העיינשטיין", שכולל את השירים הלא גסים. באלבום מתארחים אמנים כמו: ויק אוחנה, עומרי 69 סגל, מושיק עפיה, דנידין, ג'הבי, יפית אמון, וקייסי.
Show Up Squeeze
Show Up Squeezeהוא סוג של משחק לחץ בברידג'. במשחק לחץ מסוג זה ניסיון עקיפה עשוי להיכשל ולכן מוותרים עליו ובמקום זה משתמשים במשחק לחץ. משחק הלחץ עשוי לאלץ יריב לוותר על קלפים בסדרה בה הייתה מתבצעת עקיפה ועל ידי כך לייתר את העקיפה.
הטכניקה
בדוגמה בתרשים נותרו לכל אחד מהשחקנים שלושה קלפים. הכרוז בדרום צריך לשחק מידו. לשני היריבים נותרו שני קלפים בסדרת ה-. אחד הקלפים החסרים הוא ה-. הכרוז יכול לבצע עקיפה שסיכויי הצלחתה הם 50%. אם במקום זאת ישחק את ה- מערב ייאלץ לשחק קלף מסדרת ה- משום שעליו לשמור על ה-. גם מזרח ייאלץ לשחק קלף מסדרת ה- משום שעליו לשמור על ה-. כתוצאה מכך ייאלצו שני המגנים לוותר על ההגנה על ה-. כשהכרוז ישחק ל- בדומם אחד מהמגנים ייאלץ לשחק את ה-. ה- תבטיח זכייה בכל הלקיחות.
אבנדנה
אַבֶּנְדָנָה או אִבְּן דָנָה הייתה משפחה יהודית מאנוסי ספרד שאחדים מבניה התפרסמו. {{פירושונים|
ראו גם
}}
אבן דנאן
אבן דנאן היא משפחה יהודית שמקרבה יצאו אישים נודעים בספרד, צפון אפריקה וישראל. {{פירושונים|* יצחק אבן דנאן – רב ופוסק בעיר פאס, מחבר שו"ת "ליצחק ריח"
ראו גם
}}
החתונה הגדולה
החתונה הגדולה (באנגלית: The Big Wedding) היא קומדיה רומנטית אודות בני משפחה הנפגשים יחד לרגל חתונת הבן הצעיר. במהלך סוף שבוע אחד כל הסודות והשקרים מתגלים - לטוב ולרע.
דון גריפין (רוברטו דה נירו) ואלי (דיאן קיטון), גרושים זמן רב, נאלצים להעמיד פנים שהם זוג נשוי כאשר בנם הצעיר מתחתן. ההתחזות מתגלגלת ככדור שלג ומייצרת מצבים בלתי אפשריים בעבור אשתו החדשה.
תמצית העלילה
אלחנדרו ומליסה הם זוג צעירים קתולים מניו אינגלנד, העומדים להתחתן. מוצאו של החתן מקולומביה, מה שגורם קצת חוסר נחת לאם הכלה. החתונה מתוכננת להיערך בחצר ביתו של אביו המאמץ של החתן, דון, שהתגרש לפני שנים מאמו המאמצת של החתן, אלי, וחי מאז בבית זה עם ביבי, כידועים בציבור. לקראת החתונה אלי מגיעה לבית, וכן ג'ארד וליילה, שני ילדיהם האחרים של דון ואלי. החתן מופתע לשמוע שגם אמו הביולוגית, שמעולם לא יצאה מגבולות קולומביה, תגיע לחתונה. כיוון שהאם היא קתולית אדוקה, הוא מבקש מדון ואלי שיסתירו את גירושיהם, ולמשך שלושה ימים יציגו עצמם כנשואים זה לזה. דון ואלי מסכימים, אך ביבי נעלבת ועוברת לגור במלון סמוך.
מדונה, אמו הביולוגית של אלחנדרו מגיעה, יחד עם אחותו בת העשרים נוריה. כולם יוצאים לארוחת ערב במסעדה יחד עם הורי הכלה, וביבי מפתיעה אותם כמלצרית המשרתת אותם. בארוחה נוריה מתחילה עם ג'ארד, אך זוכה לשיחת חינוך מאלי, שמסבירה לה שעליה לדרוש רומנטיקה לפני שתסכים ליחסי מין. אלי, שהתארחה בביתו של דון, שוכבת אתו.
במפגש שמתקיים באוהל שהוקם לקראת החתונה, דון מתוודה ששכב עם אלי. ביבי אומרת שהיא סולחת, אך תוקעת אגרוף באפו של דון, וחושפת שאלי שכבה עם בארי, אבי הכלה. מאפין, אם הכלה, אומרת שפרט זה ידוע לה אבל אינו מטריד אותה, משום שהיא מעוניינת ביחסי מין עם אלי וביבי. החתן והכלה מחליטים במבוכתם להתחמק מטקס הנישואים, להינשא לבדם על גדת האגם ולהימלט. הכומר נענה לבקשתם ומשיא אותם. המשפחה ששמה לב לכך רצה לאגם, ולאחר שאחדים נופלים למים הכל חוזרים לאוהל, למסיבת הנישואים.
במהלך המסיבה ג'ארד עולה לחדרה של נוריה והם שוכבים, לראשונה בחייו של ג'ארד. אנדרו, בעלה של ליילה, מגיע למסיבה לפי הזמנת דון, לאחר שהוא שומע שליילה בהריון, והשניים מתפייסים. במסיבה דון מפתיע את ביבי בהצעת נישואים, והכומר משיא גם אותם. מדונה מבינה ששיקרו לה, אך היא מגלה לאלחנדרו שגם היא שיקרה לו, וחייה אינם כה טהורים כפי שחשב.
הסל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
גארי ויקס
גארי ויקס (באנגלית: Gary Weeks; נולד ב-4 ביוני 1972) הוא שחקן קולנוע ומפיק קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה
גארי ויקס נולד בויסבאדן שבמערב גרמניה, גדל בג'ורג'יה ולמד באוניברסיטת ג'ורג'יה.
קריירה
הוא החל לשחק ב-1998 בסרט הספורט "Major League: Back to the Minors". בשנתיים שלאחר מכן שיחק בסרט "הילד" בתור בנו של רוס (ברוס ויליס). לאחר מכן השתתף במגוון סרטים קצרים.
ב-2013 שיחק בסרט הנעורים "לחיות את הרגע" בתור ג'ו ובסרט "חדשות בהפרעה" של אדם מקיי. בשנה לאחר מכן שיחק בסרט "יוצאים לסיבוב" בתור ד"ר קוואן.
בשנת 2015 הופיע בסרט המדע הבדיוני "עולם היורה" של קולין טרוורו בתור אבא לשלושה ילדים. באותה שנה השתתף בסרט "נאמנים" בתור אביה של פרפקסיה ובסרט הקומדיה-פעולה "בלשים בע"מ" בתור הפקיד מקמיליאן.
בשנת 2016 השתתף בסרט הדרמה של קלינט איסטווד "סאלי: נס על ההדסון", ובסרט הביוגרפי "מאחורי המספרים". שיחק גם בתור אדריאן מילר בסדרת הדרמה "גרינליף", שבהפקתה של אופרה וינפרי.
ב-2017 השתתף בסרט "מהיר ועצבני 8" בתור טייס, בסרט הדרמה "טופאק: כל העיניים עליי", וכן בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן: השיבה הביתה" של ג'ון וואטס.
ב-2018 השתתף בסרט "רכבת 15:17 לפריז" של קלינט איסטווד ובסרט הפעולה "פרא", בתור קצין משטרה.
בשנת 2020 החל לגלם את דמותו של לוק מייבאנק בסדרה "חופים של סודות".
לאורך השנים הוא השתתף גם במספר גדול של סדרות טלוויזיה, ביניהן: תשוקות, 24, The O.C., המשרד, ורוניקה מארס, CSI: מיאמי, המתים המהלכים, עוזרות בית נחושות וסוכן מחוק.
גאלפסטרים G100
פיתוח המטוס
תכנונו של G100 מתבסס על ניסיון שרכשה התעשייה האווירית בייצור מטוס הווסטווינד. פיתוח האסטרה החל בשנת 1980 על בסיס ה"וסטווינד 2" (דגם 1124) תוך הכנסת שיפורים רבים, הגדלת טווח הטיסה והמהירות בעיקר על ידי עיצוב חדש של מבנה כנפיים, שיתן ביצועים טובים יותר ויאפשר חסכון בדלק.
המטוס הראשון מייצור סדרתי טס לראשונה ב-20 במרץ 1985 וקיבל את אישור רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית ב-29 באוגוסט 1985.
בשנת 1989 הושק דגם חדש של האסטרה ה-SP, ב-1994 הוחל בפיתוח הדגם המשופר SPX, המסוגל לטוס במהירות של 0.87 מאך, קרוב למהירות הקול, ושטווח הטיסה שלו הוא 2,950 מייל ימי. המטוס קיבל את רישוי רשות התעופה הפדרלית של בדצמבר 1998.
גאלפסטרים G100/G150
בשנת 1996 עבר ייצור המטוס לחברה חדשה - "גלקסי איירוספייס", שותפת של התעשייה האווירית ו"הייאט קורפ", שבשליטת משפחת פריצקר משיקגו. במאי 2001 רכשה גאלפסטרים איירוספייס את חברת "גלקסי איירוספייס". מאז שווקה "האסטרה" בשם "גולפסטרים-G100".
ב-18 בינואר 2005 נערך טקס הגלילה של ה"גאלפסטרים G150", דגם משופר של האסטרה, מטוס מנהלים מקטגוריה בינונית שיכול להטיס עד שמונה נוסעים. ב-3 במאי 2005, בוצעה בהצלחה טיסת הבכורה של המטוס. בשנת 2009 הפכה התעשייה האווירית ההודית ("הינדוסטאן אירונאוטיקס") לספק משנה בייצור המטוס.
מפעילים
בשנת 1997 רכש חיל האוויר של ארצות הברית את "אסטרה" והוא קיבל את הכינוי C-38. המטוס נרכש למטרת הטסת מפקדים, כאמבולנס אווירי ולאימון טייסים.
חיל האוויר של אריתריאה רכש את המטוס כמטוסו הרשמי של נשיא המדינה. בשנת 2012 ערקו שני טייסים יחד עם המטוס לערב הסעודית.
דגל יחידה
דגל יחידה הוא דגל ייחודי ליחידה צבאית מסוימת. השימוש בדגל המוקדש ליחידה צבאית נעשה לראשונה, ככל הנראה, במצרים העתיקה, כשתפקידו היה לרכז את היחידה סביב הדגל בשדה הקרב. בצבאות אירופה בימי הביניים נשאו דגלי היחידה את שלט האצולה של מפקד היחידה או האציל אליו הייתה היחידה שייכת.
כיום בצבאות רבים מונהגת מסורת של שימוש בדגלי יחידות ויש להם מקום של כבוד במורשת ומסורת הצבאית. במקרים רבים דגלים אלו מוצגים רק באירועים פורמליים ויצוגיים.
סוגי דגלי יחידות
סטנדרט (באנגלית: Standard) הוא גרסה מוקטנת של צבעי היחידות אשר היו באופן היסטורי בשימוש יחידות פרשים, זאת משום הצורך לשאת את הדגל רכוב על סוס במהלך הקרב. תרגום נוסף ופשטני יותר למונח 'סטנדרט' לעומת 'צבעים' הוא; דגל צבאי או ימי אשר מונף על חבל או תורן, שלא כמו התרגום הפשטני של 'צבעים' שמתייחס לכל דגל אשר לא מונף על גבי תורן סטטי.
כיום המונחים 'סטנדרט' 'וצבעי יחידה' לעיתים מקבילים ובהרבה מקרים מתארים שניהם את דגלי היחידה, בעיקר משום שהשימוש בפרשים חלף משדה הקרב ודגלי היחידה הם ברוב המקרים דומים בצורתם בכל יחידות הצבא. גם בעבר היה לעיתים עירפול לגבי ההפרדה בין המונחים, כך בצבא הבריטי במאה ה-19 מי שנשא את 'צבעי הרגימנט' בשדה הקרב נקרא דווקא 'נושא סטנדרט' (Standard Bearer), אך קבוצת החיילים שתפקידה היה לשמור עליו ועל הדגל נקראו 'קבוצת הצבעים' (Colour Party).
באנר ווקסילום (באנגלית: Banner, Vexillum) הוקסילום היה צורת דגל של הלגיונות הרומים אשר הורכב ממוט שבראשו העיט האימפריאלי הרומי ומתחתיו נתלה דגל בד אדום. הוקסילום הוא מדגלי היחידה הקדומים ביותר שמוכרים כיום, אך לרוב ההתייחסות הייתה לעיט בראש המוט בעוד שהדגל היה יותר קישוט. הבאנר בהגדרתו הפשוטה ביותר הוא פיסת בד עם סמל או סמלים כל שהם המייצגים את בעל הבאנר, בהגדרה רחבה יותר כיום המונח באנר מתאר לעיתים דגל אשר לא מוצב במקביל לתורן או מוט אלא תלוי כלפי מטה. השימוש בצורה זו של דגלים כדגלי יחידות אינה נפוצה כיום, עם זאת דוגמה מהעת המודרנית ניתן למצוא בשימוש הנרחב לצורה זו של דגלים בגרמניה הנאצית (בעיקר בהשראת האימפריה הרומית).
הממלכה המאוחדת
מלבד אולי ארצות הברית, הכוחות המזוינים של בריטניה הם ככל הנראה הכוח הצבאי בעל המורשת העשירה ביותר שנשתמרה בדבר החשיבות, הגיוון והסמליות של דגלי היחידות. כמו מדינות אירופה האחרות, גם בבריטניה היה שימוש נרחב בדגלים צבאיים בצבאות ימי הביניים, זאת כאמור בעיקר כדי לרכז יחידות בשדה הקרב ובכך לשלוט ביתר קלות במהלך הקרב. בעת החדשה הסדרת השימוש בדגלי יחידות החל בשנת 1747 ולאחר מכן שוב בשנת 1768 כאשר צו מלכותי הסדיר את העיצוב וצורת השימוש של דגלי היחידות.
לפי הקווים המנחים לעיצוב דגלי היחידות, כל רגימנט כלל שני סוגי צבעים: צבע המלך (King's Colour) וצבע הרגימנט (Regimental Colour). צבע המלך היה דגל הממלכה המאוחדת (יוניון ג'ק) אשר במרכזו סמל או מספר הרגימנט, צבע הרגימנט היה דגל בצבע המכפלת (פְייסִינג) של חיילי הרגימנט אשר במרכזו גם הוצב סמל או מספר הרגימנט ובקנטון השמאלי העליון היה דגל הממלכה המאוחדת. יוצאים דופן היו רגימנטים בעלי צבעי פייסינג לבנים, אדומים או שחורים; אלו בעלי צבעי אדום או לבן נשאו צבע רגימנט אשר הורכב מדגל צלב ג'ורג' הקדוש (צלב אדום על רקע לבן) ודגל הממלכה המאוחדת בקנטון השמאלי העליון, רגימנט בעל צבעי פייסינג שחורים הורא לשאת צבע רגימנט דומה, רק שבמקרה זה שלושת הקנטונים האחרים יהיו ריבועים שחורים (בפועל רגימנטים אלו נשאו צבעי רגימנט ללא הקנטונים השחורים).
ישראל
בנוסף לדגלים הרשמיים, רוב היחידות הקטנות יותר לרוב בגודל גדוד ומעלה אך לעיתים גם קטנות יותר, מאמצות לעצמם דגלי יחידה אשר מונפים בשטח היחידה או באירועים מיוחדים. דגלים אלו הם לרוב סמל היחידה על דגלי בד בצבעים שונים או בעלי רקע של צבעי החיל או החטיבה, כך לדוגמה, פלוגה בחטיבת גולני יכולה לאמץ לעצמה דגל לא רשמי שמורכב מסמל הפלוגה במרכזו של דגל חטיבת גולני, לחלופין גדוד שריון מסוים יעטר את דרכי הבסיס שלו בדגלים בצבעים שונים כאשר במרכזם סמל הגדוד.
בשונה מצבאות אחרים, בצה"ל מעולם לא הייתה מסורת של נשיאת דגלי יחידות בשדה הקרב (משום גילו הצעיר), כמו גם שליחידות הלוחמות אין דגלים רשמיים המייחדים אותם (למעט כאמור חטיבות חיל הרגלים). עם זאת, לעיתים בשעת קרב או פעילות מבצעית, כלי רכב קרביים או רק"מים כגון טנקים, עשויים לתלות את דגל החיל או במקרים נדירים יותר את דגל היחידה, על הרכב. כך לדוגמה, טנקים עשויים לשאת את דגל חיל השריון או אף את דגל הגדוד בראש האנטנה, לחלופין יחידות הנדסה עשויים לצאת לפעילות מבצעית כאשר דגל החיל מעטר את דחפורי הדי-9. מנהגים אלו לרוב אינם מקובלים, אך נפוצים במידה מסוימת כחלק 'מגאוות היחידה' של חיילי היחידות.
התקופה הנפוליאונית
ההבדלים בעיצוב הדגל בין היחידות השונות היו בעיקר בקישוטים שעיטרו אותו אשר השתנו בין סוגי היחידות השונות. שם ומספר היחידה נכתבו בצד הקידמי של הדגל במרכז היהלום מבלי שיהיה סמל המייחד את היחידה (כמו בהרבה צבאות אחרים). לרוב בתוך ארבעת המשולשים בפינות הדגל הופיע מספר היחידה כשהוא מעוטר בזר דפנה.
העיט האימפריאלי דגלי היחידות בצרפת הנפוליאונית היו הרבה פחות מרשימים ויחודיים משום שבראש כל דגל יחידה הוצב פסלון של עיט מוזהב, דגל היחידה הצרפתי כונה לרוב 'העיט' גם בפי הבריטים. המסורת והחשיבות שסבבו סביב דגלי היחידות בתקופה זו בקרב צבאות אירופה, הופנו בצרפת כלפי העיט, כאשר הדגלים עצמם היו פשוטים הרבה יותר וזהים בין היחידות השונות.
הרעיון להציב פסלון של עיט בראש דגלי יחידות צרפת הוחלט על ידי נפוליאון עצמו בשנת 1804, יחד עם הכנסת הדגלים החדשים לצבא. הפסלון עוצב בקווים מקבילים לעיט הרומאי שהיה אף הוא נהוג בראשי דגלי הלגיון. הפסלון הורכב ממספר חלקי ברונזה, הוא שקל כ-1,850 גרם, גובהו היה 308–310 מ"מ ורוחבו המקסימלי היה 255 מ"מ.
צרפת כיום
רגימנטים אשר נחשבים באופן מסורתי רגליים (חיל רגלים, הנדסה, נחתים רגליים, צנחנים, לגיון הזרים וכדומה) נושאים דגל יחידה שמכונה 'דגל' (drapeaux). מצד שני, רגימנטים אשר נחשבים באופן מסורתי לרכובים (הזרוע הרכובה המשוריינת, דרגונים מוצנחים, הוסרים מוצנחים, חיל תותחנים וכדומה) נושאים דגלי יחידה שמכונה 'סטנדרט' (standards) בדומה למסורת הרווחת.
דגלי היחידה עוצבו עם צבעי הטריקולור על גבי דגל בצורת ריבוע בגודל 90X90 ס"מ (הסטנדרט בגודל 64X64 ס"מ). הדגל הוצב על סטְייב באורך 2.11 מטרים (בסטנדרט האורך היה מעט קצר יותר) אשר עוטר בראשו בפִינִייַל בצורת ראש חנית עם האותיות 'RF' לציון הרפובליקה הצרפתית, כאשר מהצד השני צוין שם או מספר היחידה. מהפינייל נתלה קרוֶוט באורך 90 ס"מ ורוחב 24 ס"מ עשוי בד בצבעי הטריקולור המעוטר בציצית מוזהבת. על הקרווט מתואר שם היחידה או מספרה המתוחמים בתוך זר דפנה מוזהב. הקרווט משמש גם לתליה של אותות ועיטורים צרפתיים להם זכתה היחידה.
בנוסף לצרפת, מדינות רבות אחרות הושפעו מצרפת וכיום חולקות הרבה מהמסורת הצרפתית, ביניהם מספר מדינות אירופה כמו בלגיה ורומניה ומדינות שבעבר היו קולוניות צרפתיות כגון מספר מדינות באפריקה. מדינות אלו מושפעות מהמסורת הצבאית הצרפתית מה שניכר בסוגי היחידות, מבנה הצבא, מדים וכדומה. בהתייחסות לסגנון דגלי היחידות, עיקר הדמיון עם העיצוב הצרפתי ניתן למצוא בעיקר במדינות אירופה שהושפעו מצרפת כמו בלגיה ורומניה.
כבאית תעופתית
כבאית תעופתית היא רכב רב עוצמה בעל יכולות מיוחדות: האצה מהירה (יחסית לממדיו הגדולים), עבירות גבוהה גם בשטחים לא סלולים (מחוץ למסלולי הסעה והמראה), כושר נשיאת כמות גדולה של מים וקצף כיבוי.
על הכבאיות התעופתיות החדישות ביותר מורכבת מערכת מסוגלות להתמודד עם בעירת דלק סילוני בעזרת חומר כיבוי משלב קצף כיבוי ואבקת כיבוי. בעזרתם ניתן לכבות שריפת דלק סילוני במהירות רבה. כמו כן הכבאיות האלה משתמשות לכיבוי שריפות בגז הלון, המצמצם את הנזק לציוד.
בדגמים מסוימים של כבאיות תעופתיות מותקנת זרוע עם זרנוק כיבוי המתרומם לגובה 10–12 מטר. שגם מאפשר חדירת גוף המטוס (פעולת הנקירה) לצורך כיבוי שרפה בתוכו.
תקנות
הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית קבע סדרת תקנים והמלצות לגבי רכבי כיבוי והצלה בשדות תעופה. בנוסף להם רשויות תעופה בכל מדינה מגדירות דרישות משלהן לנושא. תקנות האלה קובעות לפי קטגוריה של שדה תעופה מה סד"כ כלי רכב וצוותי כיבוי במקום, מה כמות חומר כיבוי מינימלית שאמורה להיות בשדה. כמו כן לפי דרישות האלה רכב כיבוי אמור להיות מסוגל להגיע לכל קצה מסלול טיסה (מסלול המראה/נחיתה) תוך שתי דקות. ולכל נקודה במרחב שדה התעופה תוך שלוש דקות.
סוגי רכבי כיבוי והצלה בשדה תעופה
שרותי כיבוי והצלה בשדות תעופה מפעילים סוגים הבאים של רכבים:
כבאיות תעופתיות בישראל
בישראל כבאיות תעופתיות פועלות בנמלי תעופה אזרחיים (נתב"ג, אילת, חיפה, וראש פינה) ובבסיסי חיל האוויר.
כבאיות תעופתיות שמשרתות בחיל האוויר הן מדגם אמרונית תוצרת Kronenburg, הולנד.
כבאיות תעופתיות שמשרתות בנתב"ג ובאילת הם תוצרת חברת E-One, ארצות הברית.
כמו כן, נמצאות בשירות כבאיות תוצרת חברת אושקוש האמריקאית.
מנחם שלח
קורות חייו
מנחם שלח נולד ב-1933 בזאגרב (שבאותה התקופה הייתה שייכת לממלכת יוגוסלביה) כרָאוּל (מנחם) שְפִּיצֶר, בן לאולגה ואברהם-אלפרד שפיצר. אביו, אברהם שפיצר יליד העיירה דוּגָה רֶסָה הסמוכה לקרלובץ, היגר עם משפחתו לזאגרב. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, נמלטו מנחם ומשפחתו לאיטליה. בהמשך, הועברה המשפחה למחנה הריכוז פרמונטי די טרזיה אשר הופעל על ידי הצבא האיטלקי.
ב-1944 עלה בידי המשפחה לעלות לארץ ישראל המנדטורית. שלח רכש השכלה אקדמית בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב והתמחה בהיסטוריה של יהדות יוגוסלביה, תוך הבלטת חלקה של איטליה בהצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-1995 קיבל תואר פרופסור מאוניברסיטת חיפה. מנחם שלח כתב מספר רב של ספרים ומאמרים בתחום עיסוקו. באותה השנה הלך לעולמו בקיבוץ משמר העמק ממחלת הסרטן.
הוא היה נשוי לד"ר יהודית אכמון, בתו של יעקב חזן. אחד מחמשת ילדיו הוא פרופסור גדעון שלח, ארכאולוג באוניברסיטה העברית.
אסלאם בנפאל
הקהילה האסלאמית בנפאל היא מזערית, ועל פי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2011, עולה כי 4.4% מתושבי נפאל מגדירים את עצמם מוסלמים.
דת האסלאם הוצגה לראשונה בנפאל ככל הנראה על ידי מתיישבים מוסלמים הודים ומוסלמים פקיסטנים. מספר המוסלמים מהפלג האחמדי מונה קהילה קטנה עוד יותר.
יחיאל הילל אלטשולר
ר' יחיאל הילל אַלְטְשוּלֶר (חי בסביבות שנות ה'ת"ק, במחצית המאה השמונה עשרה; נפטר תקנ"ג והלאה), רבן של עמדין ויבוריב, היה מחכמי יהדות אשכנז ופולין במאה השמונה העשרה; נודע במיוחד בשל פעולותיו להשלמתו, ההדרתו והוצאתו לאור של הפירוש הנודע של אביו ר' דוד לנ"ך, ה"מצודות", שנחשב כפירוש הנפוץ והמקובל ביותר לנ"ך בכל הזמנים, בנוסף לפירושי הראשונים.
משפחתו
ר' יחיאל הילל נולד בעיר יאברוב (יבוריב, Jaworów) שבגליציה המערבית לר' דוד אלטשולר, הרד"א בעל ה"מצודות" רבה של פראג, ממשפחת אלטשולר (Aletschueler) שמקורה בפורטוגל, ושמה בא לה לאחר גירוש פורטוגל, במהלכו נשאו עמם אבות המשפחה שגורשו לאשכנז אבנים מבתי הכנסת הישנים של ארצם, וכשהגיעו לפראג קבעום בבית הכנסת "אלטנוי שול" הידוע, ששמו מעיד על המעשה ("בית הכנסת הישן חדש", שנקבעו בו אבנים ישנות).
אביו ר' דוד היה נכדו של ר' מנחם מאניש חיות, רבה של ווילנא, שהיה בנו של ר' יצחק חיות הראשון, רבן של לבוב (למברג), קראקא ופראג; גם סבו של ר' יצחק, ר' פתחיה חיות, היה אב"ד פראג. מאבותיהם היו גם רבי יוסף כ"ץ רבה של קראקא (ה'רע"א, 1510 – ה'שנ"א, 1591) מחבר ה"שארית יוסף", וכן רבי יחיאל מיכל מנמירוב מחבר הספר "שברי לוחות", אשר נרצח בגזירות ת"ח ות"ט (1648), והם התייחסו אף לש"ך (ה'שפ"ב, 1622 – ה'תכ"ג, 1663). מקור המשפחה הוא בפרובאנס שבצרפת. הן אביו והן סבו (ר' אריה ליב אלטשולר בנו של ר' פתחיה מפראג) כיהנו בתפקידים רבניים חשובים ביאברוב.
שנותיו המוקדמות
רבי יחיאל הילל, יליד יאברוב, עבר לעיר עמדין וכיהן שם כרב העיר, ולאחר מכן חזר לעיר מולדתו יאברוב וכיהן בה כרב, דיין ופוסק הלכה. יש המשערים ששהה בעמדין בשנים תקל"ב-תקל"ט, ויש המקדימים את כהונתו בעמדין לשנת תקי"ד והלאה ולכל המאוחר עד תקל"ב.
ה"חכם צבי", ר' צבי אשכנזי, שהה בביתם ביאברוב כאשר נמלט מאמסטרדם.
ר' דוד אלטשולר, אביו של ר' יחיאל הילל, כתב פירוש פשטני בהיר וקל בשם "מצודות דוד" (על שם שצד פירושים מספרי קודמיו) על מנת להנגיש את לימוד התנ"ך אף למלמדי תינוקות וילדים ולחסוך זמן וטרחה לתלמידי החכמים; הפירוש היווה ליקוט אדיר בהיקפו של ביאורי הפשט מפירושי הראשונים, עם עריכה, סִיגְנוּן והוספות רבות על כל הנ"ך, חוץ ממגילות רות, איכה ואסתר.
זאלקווא
האב ובנו הדפיסו את שני כרכי הפירוש הראשונים – על ספרי איוב, משלי ותהילים – בזאלקווא [ז'ולקוב] שבפולין, בשנים תקי"ג (1753) – תקי"ד (1754), כשר' דוד היה כבר ישיש. הפירוש זכה להצלחה מיידית, ועד מהרה אזלו כל העותקים מן השוק; ועל כן, זמן מה לאחר ששב ר' יחיאל ליאברוב, נסע שוב לזאלקווא והדפיס שם מהדורה שנייה של הספר בשנת תקכ"א. על הספר הובאה בין השאר הסכמתו של רבה של דובנא, ר' שאול לווינשטאם, לימים אב"ד אמסטרדם ובעל ה"בנין אריאל". תשע שנים לאחר מכן נפטר ר' דוד אלטשולר בשיבה טובה, ור' יחיאל הילל (שהיה חריף ובקי גדול בספרות הרבנית) נטל על עצמו את המשימה הכבדה של הדפסת פירוש אביו על כעשרים ספרי התנ"ך האחרים, מתוך כתבי ידו של האב.
ברלין
עוד בשנים שקדמו לפטירת אביו, שקד ר' יחיאל על ההדרת פירוש המצודות על הנביאים האחרונים (ישעיהו, ירמיהו, יחזקאל ותרי עשר), וכבר בשנת תקכ"ט החל להדפיסם בשני כרכים, כשהפעם הוא יוצא מפולין מולדתו ובוחר במרכז ספרותי חשוב יותר – ברלין. ר' יחיאל קיבל את הסכמת דייני ברלין בתחילת שנת תק"ל, אז סיים את ההדפסה ככל הנראה; רב העיר לא נתן הסכמה לספר מהסיבה הפשוטה שבאותה העת לא כיהן בברלין אף רב – היו אלו שנות המעבר שקדמו לבואו של ר' צבי הירש לוין לכהן שם.