cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חדשות הספנות
תקציר העלילה
קויל ובנותיו עוברים לגור בבית ילדותה של אגניס, מבנה נטוש על צוק "מצפה קויל". הם מייד מתחילים במלאכת שיפוץ הבית, וקויל מוצא עבודה בתור כתב בעיתון המקומי, "ציפור הגאמי". הוא מסקר תאונות דרכים וכן את חדשות הספנות - הוא מתעד את ההפלגות וההגעות של האניות בנמל המקומי. העיתון - הידוע לשמצה בשל התמקדות בסיפורי התעללות מינית, פְּלַגִיאָט, וטעויות דפוס - מנוהל על ידי ארבעה טיפוסים קשים, דייגים ברובם.
במהלך תקופה זו, קויל מחליט לקנות סירה קטנה ולהתמודד עם הפחד שלו ממים. הוא גם פוגש באישה גבוהה ויפה בעיירה, וייבי פראוס, אשר לבנה תסמונת דאון. השניים מפתחים ידידות וקרבה, ופעם אחת כאשר נראה שיתקדמו גם לאינטימיות פיזית, וייבי נזכרת בבעלה המנוח, נבהלת, ובורחת. קויל, לעומת זאת, חווה הארה, ומרגיש שהוא מוצא את מקומו ביקום.
בילי מספר לקויל שישנו עוד נצר אחד למשפחת קויל שעדיין בחיים, בן דוד בשם נולן, הסבור שהבית המשפחתי שייך לו. קויל ומשפחתו מתחילים למצוא חבלים קשורים בפתח הבית, ולראות אדם זר מסתובב בקרבתו, ולילה אחד אף נכנס לחדר השינה של קויל, אבל הם לא מצליחים להתעמת עם הזר שנעלם כפי שהגיע.
בינתיים, בני המקום מתמודדים עם הקונפליקט בין המודרניזציה לאורח חייהם - סירות הדייג מוחלפות בספינות מתועשות ענקיות, וספינות משא לנפט גורמות לשפיכות וזיהומים, והורסים את משאבי הטבע המועטים של האזור. טרט קארד, אחד מעובדי העיתון, מצדד בהתפתחויות אלה, ויום אחד, כאשר קויל כותב מאמר דעה המבכה את ההרס והאובדן, טרט משכתב ומדפיס את הטור כפרופגנדה למען תעשיית הנפט, וקויל כועס ששמו הושם על הכתבה. עורך העיתון, ג'ק באגיט, מצדד בקויל.
יום אחד, קויל יוצא בסירתו הרעועה, אשר מתהפכת כשהוא מנסה להגיע לגופה שראה צפה במים. ג'ק מציל אותו מטביעה, ומסתבר שהגופה שמצא הוא ביונט מלוויל, שאת ראשו גילה קויל יחד עם בילי קודם לכן. זמן קצר לאחר מכן, אגניס מקבלת המחאה בדואר מאשתו, סילבר מלוויל.
כעת, קויל הפך מאיש דיכאוני ובעל הערכה עצמית כמעט אפסית, לאדם בעל שם טוב, ומקצוע, והישגים. וייבי וקויל שניהם מבינים שהעבר לא חייב לשלוט בהווה שלהם, ומשתחררים ממנו. בסוף הסרט, השניים נישאים.
בננות (סרט, 1971)
בננות (במקור: Bananas) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1971 בבימויו של וודי אלן, אשר מככב בסרט לצד לואיז לאסר. את התסריט כתבו אלן ביחד עם מיקי רוז.
תקציר העלילה
העלילה מתארת את הרפתקאותיו של פילדינג מליש (וודי אלן), בודק מוצרים מניו יורק שמנסה להרשים פעילה חברתית בשם ננסי (לואיז לאסר) באמצעות יצירת קשר עם המורדים ברפובליקת בננות דמיונית "סן מרקוס" באמריקה הלטינית. מליש מבקר ברפובליקה ופוגש בדיקטטור השולט בה, גנרל אמיליו מולינה ורגאס (קרלוס מונטלבאן), אשר מורה לכוחותיו להתנקש בחייו של מליש כשהם מחופשים למורדים כדי להטות את מדיניות ארצות הברית לטובתו. מליש ניצל מניסיון ההתנקשות בעזרת הכוחות המורדים, אליהם הוא נאלץ להצטרף עד להצלחת ההפיכה נגד ורגאס. כאשר ההפיכה נגד ורגאס מצליחה, מנהיג המורדים, אספוזיטו (ג'אקובו מוראלס) מאבד את שפיותו והמורדים מציבים את מליש כמנהיג החדש של הרפובליקה. מליש נוסע לארצות הברית, שם זהותו נחשפת. הוא עומד לדין על עבירות של הונאה, ניסיון להפיל את ממשלת ארצות הברית ושימוש במילה "ירכיים" בנוכחות נשים. מליש מורשע ונגזר עליו מאסר אך גזר הדין מושעה בתנאי שלא יעבור לגור בשכונה בה מתגורר השופט. לאחר המשפט מליש מתחתן עם ננסי והשניים מבלים את הלילה הראשון שלהם יחד.
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 88% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 25 ביקורות.
המסלול לשותפות
המסלול לשותפות (באנגלית: Partner Track) היא סדרת טלוויזיה זרימת דרמה משפטית אמריקאית שיצרה ג'ורג'יה לי, המבוססת על רומן באותו שם משנת 2013 מאת הלן וואן. הסדרה אמורה לצאת לאקרנים בנטפליקס ב-26 באוגוסט 2022.
עלילה
אינגריד יון (ארדן צ'ו) היא עו"ד בכירה העובדת קשה כדי להשיג את השותפות הנכספת בחברת עורכי הדין בה היא עובדת לצד עורכי דין גברים דורסניים המנסים אף הם להשיג את התפקיד לעיתים בדרכים לא ישרות. אינגריד מתמרנת בין חייה האישיים והרומנטיים לבין עבודתה.
הפקה
ב-14 בספטמבר 2021, נטפליקס אישרה הפקה של עשרה פרקים. הסדרה נוצרה על ידי ג'ורג'יה לי שצפויה להפיק בפועל לצד שרה גולדפינגר, טוני הרננדז וקריסטן קמפו. הסדרה מבוססת על הרומן The Partner Track משנת 2013 של הלן וואן, שאמורה להיות יועצת לסדרה. ג'ולי אן רובינסון אמורה לביים את שני הפרקים הראשונים של הסדרה. טניה וקסלר, קווין ברלנדי, לילי מארי וצ'ארלס רנדולף-רייט אמורים גם לביים כמה פרקים. "Jax Media" היא חברת ההפקה המעורבת בהפקת הסדרה. הסדרה צולמה בניו יורק. הסדרה אמורה לצאת לאקרנים ב-26 באוגוסט 2022.
ליהוק
עם פרסום הזמנת הסדרה, לוהקו ארדן צ'ו, בראדלי גיבסון, אלכסנדרה טורשן, נולן ג'רארד פאנק, דומיניק שרווד, רוב היפס ומתיו ראוך לתפקידים ראשיים. ב-29 באוקטובר 2021, לוהקו דזמונד צ'יאם ותמינה סאני לתפקידים חוזרים. ב-20 בדצמבר 2021 לוהקה לנה אהן לתפקיד חוזר. הסדרה הוקרנה לראשונה בנטפליקס ב-26 באוגוסט 2022.
חרגולן סיבירי
חרגולן סיבירי (שם מדעי: Locustella certhiola) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הסבכיים, הנפוצה בעיקר במרכז אסיה ובמערב אירופה. לחרגולן הסיבירי מראה מפוספס, המבדיל אותו משלושת החרגולנים הנוספים המצויים בישראל: חרגולן זמירי וחרגולן נחלים בעלי המראה האחיד, וכן החרגולן המנומר. בישראל מקנן החרגולן הסיבירי באזור קיבוץ אילות. שמו האנגלי של החרגולן הסיבירי הוא Pallas's grasshopper warbler, על שם הזואולוג הגרמני פטר סימון פאלאס.
תיאור המין
אורך הגוף של החרגולן הסיבירי הוא 13–14 ס"מ, ומוטת הכנפיים שלו מגיעה ל-16–19 ס"מ. חרגולן זה ניתן לזיהוי על ידי הכיפה האפורה שעל ראשו ועל ידי מראהו המפוספס. חלקיו התחתונים בהירים, זנבו אפור ורחב וקצהו בגוון חום כהה. בחלקים הפנימיים של הכנפיים מופיעות נקודות לבנות.
מאפיינים התנהגותיים
החרגולן הסיבירי נוטה להסתתר, כאופייני לכל החרגולנים הנוטים להתנהגות ביישנית וחששנית. נקבת החרגולן בונה קן העשוי מדשא ומצמחים הסמוכים לקרקע, ויחד עם הזכר היא דוגרת על 5-6 ביצים במשך 12–15 ימים. החרגולן הצעיר עוזב את הקן לאחר 10–15 ימים.
תפוצה
החרגולן הסיבירי נפוץ בעיקר במרכז אסיה, ברוסיה, במונגוליה ובצפון סין, וכן במערב אירופה. בעונת הסתיו אוכלוסיית החרגולן נודדת דרומה, לדרום אסיה ולמזרחה. במהלך ספטמבר ואוקטובר נפוץ החרגולן הסיבירי בעיקר בצפון סקוטלנד, ובחורף הוא נפוץ בצפון מזרח הודו ובאיי סונדרה. בישראל נצפתה הציפור לראשונה בשנת 1983 בעיר אילת, ומאז היא מקננת באזור קיבוץ אילות.
פסטיבל קולנוע דרום
פסטיבל קולנוע דרום הוא פסטיבל קולנוע בינלאומי המתקיים בצפון הנגב. הפסטיבל החל את דרכו כיוזמה משותפת של בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה במכללה האקדמית ספיר, וסינמטק שדרות בשנת 2001. הפסטיבל מתקיים כל שנה בחודש יוני, במשך חמישה ימים מלאים, במוקדים שונים ברחבי הנגב הצפוני והמערבי. הפסטיבל פותח את דלתותיו בפני כל אדם ללא תשלום. פסטיבל קולנוע דרום הוא היחיד שמופק בדרום, על ידי תושבי הדרום, מתוך אג'נדה תרבותית ייחודית הרלוונטית למקום בו הוא נוצר. הפסטיבל שהרחיב פעולותיו עם השנים, הפך לאירוע הקולנוע המשמעותי ביותר בדרום, ובין החשובים ישראל בכלל. "הדרום" הוא תפישת עולם קולנועית הדוגלת בקולנוע עני באמצעים, אך עשיר באנושיות, מטפורה ליצירה שנעשית בפריפריה, ללא רגשי נחיתות, מתוך שאיפה לעורר דיאלוג ביקורתי עם מרכז הארץ, הדומיננטי מבחינה תרבותית.
הפסטיבל מתקיים ברובו בסינמטק שדרות, ואילו אירועים נוספים כמו הקרנות סרטים, סדנות, אירועי פרינג' ועוד מתקיימים ברחבי העיר שדרות. בשנת 2007 בשל הרעה במצב הביטחוני, עבר הפסטיבל לעיר נתיבות. לתקופה קצרה אך חזר מאז למקומו המקורי בסינמטק שדרות וברחבי העיר.
הר ויטני
ההר נקרא על שם פרופסור ג'וסיה דוויט ויטני, שהיה הגאולוג הראשי של קליפורניה ויו"ר סוכנות הסקר הגאולוגי של קליפורניה בין השנים 1860–1874, ופרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת הרווארד מ-1865.
הר ויטני, נמצא במרחק של כשעתיים נסיעה מהמקום הנמוך ביותר בארצות הברית, עמק המוות.
האגודה לשפות מודרניות
האגודה לשפות מודרניות (או האגודה האמריקאית לשפות מודרניות, באנגלית: Modern Language Association of America, בראשי תיבות: MLA) היא אגודה מקצועית לחוקרי ספרות שנוסדה בארצות הברית בשנת 1883.
היסטוריה
האגודה נוסדה בשנת 1883 על ידי אהרון מרשל אליוט בניו יורק. חלוצי האגודה האמינו שראוי שתהיינה פעילות מחקרית והתארגנות אקדמית בספרות ולימודי שפות מדוברות כפי שלטינית ויוונית עתיקה זכו למעמדן האקדמי בלימודים קלסיים.
בשנת 2017 האגודה פסלה הצבעה להחרמת מוסדות אקדמיים בישראל ברוב קולות של 113–79, החרם היה ביוזמת ה־BDS. בשנת 2020 האגודה שינתה את הסמליל והזהות החזותית שלה.
כתבי עת
האגודה מוציאה לאור מספר כתבי עת ידועים בחקר הספרות ולימודי השפות.
דוגלאס סנטוס
נאוטיקו
הוא שיחק בקבוצת הנוער של נאוטיקו משנת 2009. למשך זמן קצר נשלח לקורינתיאנס אך אחרי עונה לא מוצלחת חזר לנאוטיקו ובעונת 2012 צורף לקבוצה הבוגרת.
ב-15 בפברואר 2012 עשה את הופעת הבכורה במועדון, בניצחון הביתי על סנטראל. את שער הבכורה הבקיע ב-26 בפברואר, כשהגיע את השער השני בניצחון 1–3 על בלו ז'ארדים.
ב-18 ביולי 2012 עשה את הופעת הבכורה בליגת העל הברזילאית בכדורגל בניצחון הבייתי 3–0 על אתלטיקו פונטה פרטה. את שער הבכורה בליגת העל הבקיע ב-10 באוקטובר, בניצחון החוץ 1–2 על אותה פונטה פרטה.
גרנדה / אודינזה
ב-12 ביולי 2013, דוגלאס חתם ל-5 שנים בקבוצת גרנדה מהלה ליגה. בספטמבר, השואל לאודינזה. את הופעת הבכורה בליגת העל האיטלקית בכדורגל עשה ב-21 בדצמבר 2013, כשעלה בהרכב הפותח בניצחון החוץ 2–1 על ליבורנו. בינואר 2014 נרכש על ידי אודינזה.
אתלטיקו מיניירו
באוגוסט 2014 הושאל לקבוצת אתלטיקו מיניירו למשך שנה. את הופעת הבכורה בקבוצה עשה בשוויון המאופס נגד קוריטיבה ב-31 באוגוסט.
ב-20 ביולי 2015, הוחתם תמורת 3 מיליון יורו לחוזה של 4 שנים.
קריירה בנבחרת
הוא שיחק בנבחרת האולימפית של ברזיל באולימפיאדה הבייתית בקיץ 2016 וזכה עמה במדליית זהב.
פורניר
בנגרות, פורניר (מגרמנית: Furnier או Wood veneer מאנגלית), הוא ציפוי העשוי משכבת עץ דקה מאוד (פחות מ-1 מ"מ) של עץ משובח, המודבקת על לוחות מעץ נחות או על לוחות עץ מעובד כמו MDF, שבבית, עץ לבוד וכדומה. פורניר נקרא בשוק גם ויניר.
היסטוריה
ציפוי בפיסות עץ דקות היא אומנות המוכרת כבר ממצרים העתיקה, שבה נהגו לצפות ארונות קבורה ופרטי ריהוט של הפרעונים בפיסות עץ דקות במיוחד מעצים יקרי ערך שהובאו ממרכז אפריקה.
שיטות ייצור
כדי לקבל פיסות עץ דקות ויחד עם זאת לנצל את העץ היקר עם פחת מינימלי, מקובלות כיום שיטות ייצור שמשתמשות במסור דק מאוד או בסכין, כשהשיטות העיקריות הן:
סוגי פורניר
קיימים מספר סוגים של פורניר:
מוטראמיט
מוטראמיט הוא מינרל אורתורומבי נדיר שנוסחתו הכימית (PbCu(VO4)(OH השייך לקבוצת הדסקלוזיט, קבוצה של מינרלים נדירים המכילים ונדיום, עופרת ואבץ (המוחלף במוטראמיט בנחושת) השייכים למחלקת הפוספטים. בעבר היה המוטראמיט מכונה גם קופרודסקלוזיט ופסיטאציניט.
המינרל תואר לראשונה ב-1876 על ידי הכימאי האנגלי הנרי אנפילד רוסקו (Henry Enfield Roscoe). מקור שם המינרל במקום בו נהגו לאגור אותו, הכפר מוטראם סנט. אנדרו (Mottram St. Andrew) בצ'שייר אנגליה, כנראה ממכרה פּים היל (Pim Hill) בשרוסבורי שבשרופשייר.
למינרל אין שום ערך כלכלי מלבד כאבן הנמכרת לאספנים. הדוגמאות המבוקשות הן אלו שבהם נוצר קרום ירוק מבריק נוצץ על פני האבן. מחירה של האבן יקר למדי בשל יופייה ונדירותה.
אלדד פריבס
אלדד פריבס (נולד ב-20 בפברואר 1980) הוא מדבב ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה
כמו כן, הופיע פריבס כליצן לצד להקת "לצידיי" בסנט פטרבורג, רוסיה.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
בשנת 2005 קיבל פריבס את תפקידו הראשון והמשמעותי בטלוויזיה, כאשר שיחק בטלנובלה "פיק אפ" בבימויו של עופר וויצמן, ששודרה בערוץ 10, שם גילם את דמותו של "רז סגל", לצדם של בר רפאלי, מקס אולארצ'יק ואחרים. בשנת 2008 שיחק בעונה הראשונה של "תיכון השיר שלנו" בתפקיד דרור קלצ'ניקוב. באותה שנה שיחק בסרטו של רני מגר "כל הזמן שבעולם". בשנת 2009 גילם פריבס את דמותו של "בועז" בסרט הדרמה "7 דקות בגן עדן", בבימויו של עמרי גבעון, הסרט זכה בפסטיבל חיפה. במהלך השנים 2009–2010 שיחק בסדרת הדרמה "גירושים נפלאים", ששודרה ב-Yes ובסדרה "האי" בתפקיד פול. בשנת 2010 עשה את תפקידו בסדרה "מגדלים באוויר", ששודרה ערוץ 10, בבימויו של ניר ברגמן ובסדרה "מתלהבת" בתור בן זוגה של מיה דגן. במהלך השנים 2010–2011 השתתף בסדרת הילדים "המועדון של יובל המבולבל", בכיכובו של יובל שם-טוב, ששודרה בערוץ הופ!.
בשנת 2013 לוהק לשחק בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "הבורר", בה גילם את דמותו של אביחי.
בשנת 2016 שיחק בעונה השנייה של סדרת המתח "בני ערובה".
בשנת 2017 החל לשחק בסדרת הילדים והנוער "כדברא", את דמותו של וולנו, יצור על-טבעי חזק המכונה "גרומל". בנוסף השתתף באותה שנה בתפקיד אורח בסדרה "נופלות על הרגליים".
בשנת 2020 החל לשחק בסדרת הנוער "פלמ"ח" את דמותו של מקס, חייל בצבא הבריטי.
קריירת דיבוב
לאורך השנים, דיבב פריבס בסדרות, וסרטי אנימציה רבים, בחלקם בתפקידים אורחים, ובחלקם בתפקיד ראשי.
בעשור הראשון של המאה ה-21
ב-2005 דיבב את המלך טינג בסרט "טום וג'רי". בשנת 2006 דיבב את וקטור פריים בסדרת האנימציה "רובוטריקים סייברטרון". ב-2007 דיבב את "אייהו" בסדרה "שאולין ווזאנג", ואת "בובובו-בו בו-בובו" בסדרה "בובובו-בו בו-בובו". כמו כן, השתתף בסדרה "ג'וניפר לי", בה דיבב מספר דמויות. במהלך אותה שנה, דיבב את "מקס" ודמויות נוספות בסרט הזר "יצאת כריש". כמו כן, דיבב בתפקיד ראשי בסדרה "ויוטיפול ג'ו". בהמשך דיבב בסרט האנימציה "רובוטריקים", בו דיבב דמויות שונות בהן: "גרימלוק", "אולטרה" "מגנוס", "טירוף", "סלאג'" ועוד.
בין השנים 2004–2008 דיבב פריבס בסדרת האנימציה "בובספוג מכנסמרובע", בה דיבב את "לארי הסרטן", "ההולנדי המעופף", "מאסטר אודון" ו"פאצ'י הפיראט". ב-2008 דיבב את דמותו של "דייוויד פאוול" בסדרת האנימציה "קפטן פלמינגו", את "מר וויספינג", ו"סניור נס" בסרט של "בראץ", את "זידג'ל" בסדרת ההנפשה "שלוש, שתיים, אחת – פינגווינים!" ואת "אנריקה" בסדרה לפעוטות "אנריקה הולך לאכול".
בעשור השני של המאה ה-21
ב-2011 דיבב בסדרת האנימציה של ערוץ הילדים "הדלתונים" בתפקיד "ג'ק דלתון". כמו כן, דיבב בסדרה "המפלצות שלי" ששודרה אף היא בערוץ הילדים, בה גילם פריבס את "האגיס". באותה שנה דיבב את "קוברה" בסדרה "סלאש". בהמשך גילם את "חיה", "סוויטאמס" ו"איש החדשות" בסרט "החבובות", וכן דיבב בסרט האנימציה הקצר של "צעצוע של סיפור", בו תרם את קולו למספר דמויות, בהן: "מיני זורג", "בובת מערכת העצבים", "קואלה-קופטר" ו"איש הקונדור".
בשנת 2012 תרם פריבס את קולו לסרטים ולסדרות האנימציה "כוח מילולית", "רחוב סומסום", "טאטונקה", "סיידקיק". "בן 10", "אלופי הטאי צ'י", "באטל פורס" 5, "פיש וצ'יפס", "אגדות אלף לילה ולילה", "רגולר שואו" ו"טרה דאנקן". באותה שנה תרם את קולו לסרט האנימציה "בן 10 - חייזר תחת התקפה" בתפקיד דוקטור אנימו, דיבב את אלפא בסרט מסדרת סרטי "בן 10" ודיבב בסרט של "צוות הג'ונגל" בתפקיד בוב, מיגל ופרד. כמו כן, דיבב את "מר טרנר", "יוג'יי מגנייט ג'וניור" ו"פוף" בסרט "קסם של הורים - הסרט: טימי טרנר, תתבגר!" ששודר בניקלודיאון, ודיבב את אנטריי בסדרת האנימציה של ערוץ זום, "האי המוטרף". בין השנים 2012–2013 דיבב בתפקיד ראשי את גארפילד, בסדרה "גארפילד שואו". כמו כן, גילם את דמותו של "גנרל" בסדרת האנימציה "לוני טונס".
ב-2013 דיבב בסרטים ובסדרות, "באטמן: הנועזים והאמיצים", "בייבלייד - עידן המתכת", "ג'נרטור רקס", "סקרדי הסנאי", "צוות גיבורי העל", "גרוב היי", "ניקו", "סקובי דו מסתורין בע"מ", "טורבו", "נינה פאטלו", "הממלכה הסודית" ו"לגו מלחמת הכוכבים: סיפורי יודה". כמו כן, דיבב את "סקאולר" ב"ללכת בין דינוזאורים", את "בארי" ב"להציל נסיכה", ואת "דרק ופרנקלין" ב"אוטו טוב". בשנת 2014 תרם פריבס את קולו לסדרות ולסרטי האנימציה "ג'וני טסט", "מונסונו", "האגדה של קורה", "קאיג'ודו", "הנרי הנורא", "סרט לגו", "ריו 2", "פיניאס ופרב - המשימה מארוול, "הסיפור של באטמן", "מר פיבודי ושרמן" ו"הדרקון הראשון שלי 2". באותה שנה דיבב את אנימל, סוויטאמס בסרט "החבובות - מבוקשות", ואת "סקלטור" ב"הי-מן ושליטי היקום", וכן גילם את אותה דמות בסדרה "שי-רה נסיכת הכוח". כמו כן, גילם את לאקי בסרט "שודדי הפיצוחים", ודמויות שונות בסרט "רובוטריקים פריים: עלייתם של הטורפניקים".
כמו כן, דיבב בסרטים ובסדרות "רגולר שואו", "מועדון ווינX", "טרזן", "קסם של הורים", "העולם המופלא של גאמבול", "ספיידרמן - איש העכביש" של ערוץ דיסני, "המומינים", "סנג'אי וקרייג","צוות ג'ונגל - כוח ההצלה", "דני שובבני וגנאשר, "אחים וחיות אחרות", "הצילו! כיווצתי את המורה" ו"מיקי ומכוניות המירוץ".
בשנת 2019 דיבב את דמותו של גארי החזיר בסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2".
קריירה בתיאטרון
פריבס שיחק במספר מחזות, בהם: הצגת היחיד "זה לא רציני", "אני פה בגלל אשתי" ו"איפיגניה באאוליס", שהוצג בתיאטרון באר שבע.
בשנת 2014 החל לשחק במחזה "מסע הדוד מקס", המוצג בתיאטרון חיפה, המחזה הוא עיבוד של רן בכור ועדו קרן לספרו של חנוך לוין.
גלריה לאמנות
גלריה לאמנות היא חלל להצגת יצירות אמנות, במיוחד אוספי ציור או פיסול. מקור המונח במונח האדריכלי "גלריה", המתייחס למרפסת של כנסייה. כיום נעשה שימוש במונח להבחנה בין מוזיאונים לחללים פרטיים או מסחריים, או קטנים יותר. עם זאת, ההבחנה בין מוזיאון לאמנות וגלריה מטושטשת: קיימות גלריות ציבוריות או לא-מסחריות; וקיימים מוזיאונים קטנים ופרטיים.
במקרים רבים מתרכזות גלריות לאמנות עכשווית, המוכרות עבודות של אמנים בני זמננו, באזורים מסוימים בערים גדולות: למשל אזור הרחובות בן-יהודה וגורדון, נווה צדק או אזור קריית המלאכה בתל אביב, אזור צ'לסי בניו יורק, או אזור מיטֶה בברלין.
נהוג שאמנים מיוצגים על ידי גלריה, ובכך משמשת הגלריה לא רק כחלל תצוגה אלא כמעין סוכנות. גלריות מסחריות מתקיימות כלכלית באמצעות עמלות שאותן הן גובות על מכירה של יצירות המוצגות בהן או של יצירות של אמנים המיוצגים על ידיהן. על מנת לקיים תערוכות איכותיות, שוכרות גלריות רבות את שירותיהם של אוצרים.
במונח "גלריה" נעשה שימוש לתיאור ספרייה של קובצי תמונות השמורה באינטרנט. לעיתים קרויה גלריה כזו "גלריה מקוונת".
מוזיאון המחתרת ההולנדית
מוזיאון המחתרת ההולנדית (בהולנדית: Verzeetsmuseum) שבאמסטרדם הוא מוזיאון היסטורי המספר את סיפורו של העם ההולנדי בזמן מלחמת העולם השנייה, מ-14 במאי 1940 עד 5 במאי 1945.
במוזיאון מבקרים כ-15,000 ילדים מדי שנה.
תולדות מוזיאון המחתרת
המוזיאון נוסד ב-1984 ועבר למיקומו הנוכחי בבית פלנסיוס (Gebouw Plancius) ב-1999. ב-2013 הורחב ונוסף לו מוזיאון ילדים מיוחד Verzetsmuseum Junior.
קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג
ביוגרפיה
קרולינה נולדה ב-19 במרץ 1819 בבאד הומבורג, לגוסטב, רוזן הסן-הומבורג וללואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג.
ב-1 באוקטובר 1839 התחתנה קרולינה בבאד הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ, ממנו היו לה חמישה ילדים. בשנת 1859 מת בעלה, ובנה היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ ירש את נחלותיו ותאריו. מכיוון שהיה קטין שלטה קרולינה כעוצרת הנסיכות עד לבגרותו. קרולינה, שהייתה בתו של גנרל אוסטרי ואשתו של קצין אוסטרי, שנאה את פרוסיה, ובשל כך הצטרפה במלחמת אוסטריה–פרוסיה לצד אוסטריה. עד מהרה נכבשה נסיכות רויס-גרייץ על ידי הצבא הפרוסי, ונשארה תחת כוחות כיבוש עד לאחר תשלום של 100,000 טאלרים. בשנת 1867 תפס בנה את השלטון, וב-18 בינואר 1872 מתה קרולינה בגרייץ.
אוטו הראשון, דוכס סקסוניה
אוטו הראשון, דוכס סקסוניה (בגרמנית: Otto I. von Sachsen; 851–30 בנובמבר 912), היה דוכס סקסוניה בין השנים 880–912.
ביוגרפיה
אוטו נולד בשנת 851, לליאודולף, דוכס סקסוניה ולאודה בילונג, בתו של בילונג מפרנקיה ואדה. בשנת 877 השתתף אוטו בחתונת אחותו ליוטגארד מסקסוניה, עם לודוויג הצעיר, מלך פרנקיה המזרחית.
בשנת 880 נהרג אחיו ברונו, דוכס סקסוניה בקרב ערבות לינבורג, ואוטו עלה לשלטון במקומו. אוטו כמעט לא עזב את סקסוניה, ושמר על יחסים טובים עם לודוויג הצעיר וארנולף מקרינתיה, שהיו מלכי פרנקיה המזרחית.
לפי וידוקינד מקורבי, לאחר מותו של לודוויג הילד בשנת 911, הציעו לאוטו את כתר הממלכה, אולם בשל גילו המבוגר הוא סירב, ושלח אותם לקונרד מפרנקוניה.
ב-30 בנובמבר 912 מת אוטו, ובנו היינריך הראשון, דוכס סקסוניה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
אוטו התחתן עם הדוויגה מפרנקוניה, בתם של היינריך, דוכס פרנקוניה ואינגלטרודה מפריולי, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
קפיצת באנג'י
קפיצת בָּאנְגִּ'י היא קפיצה ממקום קבוע ומוגבה כמו צוק או גשר הנבלמת על ידי חבל אלסטי הכרוך סביב קרסוליו של הקופץ (או לחלופין לרתמת סנפלינג אותה הוא חוגר) ומחבר אותו לעצם ממנו קפץ. האלסטיות של החבל יוצרת בלימה הדרגתית ומונעת פציעה, וכן יוצרת תנועה מחזורית מעלה ומטה האופיינית לפעילות זו. אורך החבל בו משתמשים משתנה בהתאם לאתר הקפיצה אך גבהים של 25 מטר עד 200 מטר נפוצים. התאחדות הבאנג'י של ארצות הברית (USBA) מעריכה כי יותר מ-7 מיליון קפיצות באנג'י נערכו מאז סוף שנות ה-80, מה שהופך את קפיצות הבאנג'י לאחד מענפי הספורט האתגרי (Extreme Sports) הפופולריים ביותר. הספורט נחשב לבטוח יחסית לענפי ספורט אתגרי אחרים.
מרבית העוסקים בספורט עושים זאת באמצעות חברות מאורגנות המפעילות אתרי קפיצה.
היסטוריה ומקורות
מקור המילה באנג'י מתואר כ"מונח סלנג ניו זילנדי לרצועה אלסטית".
בשנות ה-50 של המאה ה-20 צילם צוות של ה-BBC באיי ונואטו נערים שהיו קופצים ממבני עץ גבוהים שנבנו לצורך כך אל האדמה שמתחת כשקרסוליהם קשורים לענפי צמח מטפס, כמבחן אומץ וטקס התבגרות. כריס בייקר מבריסטול שבבריטניה ניסה לחקות את שראה בסרט תוך שימוש בחבל אלסטי. קפיצת הבאנג'י המודרנית הראשונה התרחשה ב-1 באפריל 1979 מגשר קליפטון בבריסטול על ידי ארבעה מחברי "המועדון לספורט מסוכן". הקופצים, ובראשם דייוויד קירק נעצרו על ידי המשטרה זמן קצר לאחר הגיעם לקרקע, אך המשיכו לפתח את הספורט בארצות הברית, בין היתר מגשר שער הזהב בסן פרנסיסקו, וכך יצרו מודעות לספורט ברחבי העולם. בשנת 1982 כבר היו מבצעים קפיצות באירועים מסחריים ממנופים או כדורים פורחים.
הניו זילנדי A.J.Hackett, (שקפץ לראשונה מגשר גרינהיית' באוקלנד ב-1986) היה הראשון להציע קפיצות לציבור הרחב באמצעות חברה שהקים. בשל כך, נתפסת ניו זילנד עד היום כ"מולדת הבאנג'י".
הקפיצות הגבוהות בעולם
על פי ספר השיאים של גינס, אתר הקפיצות המסחרי הגבוה ביותר בעולם הוא מגדל מקאו שבמקאו שבסין. הקפיצה נערכת מפלטפורמה במרפסת התצפית בגובה 233 מטרים מהקרקע. האתר מנוהל על ידי א. ג'. האקט המנהל אתרי קפיצת באנג'י רבים.
ליד לוקרנו שבשווייץ יש אתר קפיצות מראש סכר ורצסקה. גובה הקפיצה הוא 220 מטרים.
דוד גלעדי
דוד גלעדי (קליין) (16 בספטמבר 1908, כ' באלול תרס"ח, סילאג'צ'ה, טרנסילבניה, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום רומניה – 18 במאי 2009, תל אביב) היה סופר, עיתונאי, עורך ומתרגם ישראלי.
קורות חיים
גלעדי נולד בשם דוד קליין בעיירה סילאג'צ'ה שבטרנסילבניה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית (מ-1918 צ'הו סילבאניי (Cehu Silvaniei) ברומניה), אביו, הרב שלמה זלמן קליין, שימש רבה של סילאג'צ'ה במשך חמישים שנה והיה נכדו של הר' שמואל שמעלקא קליין, רבן של חוסט וסעליש ומחבר ספר "צרור החיים". לגלעדי היו שבעה-עשר אחים ואחיות. רבים מבני משפחתו נספו בשואה.
למד שלוש שנים בישיבתו של הרב שאול בראך בקרולי. משם עבר ללמוד בעוד ישיבות ולבסוף בגימנסיה היהודית בבודפשט. בגיל 18 גורש לרומניה עקב חוסר באזרחות הונגרית.
החל לכתוב בעיתון בשפה ההונגרית "אוי קלט" בשבועון "עמנו". בהמשך עבד ככתב עבור היומון ההונגרי (לא-יהודי) "מאי וילאג", ושם החל לחתום בשם העט "גלעדי", שלימים היה לשמו.
עלה לארץ ישראל ב-1934 והתגורר תחילה בכפר סבא, שם עסק בחקלאות. בהמשך עבר לגור בתל אביב. עם ייסוד העיתון "הצופה" ב-1937 היה הכתב הראשון שלו, ולאחר מכן היה עורך לילה בעיתון. הצטרף ל"ידיעות אחרונות", וב-1948 נמנה עם מייסדי "מעריב" ושם עמד בראש המערכת בירושלים לאחר מכן שימש שליח "מעריב" בצרפת. בשנת 1975 פרש מ"מעריב".
גלעדי היה איש "תנועת המזרחי", ומונה על ידי השר חיים משה שפירא כאחראי עלייה בשגרירות ישראל בבוקרשט.
דיבר הונגרית, רומנית, צ'כית, יידיש ועברית. תרגם שירה משפות אחדות: שירים מ"ספר התמונות" מאת ריינר מריה רילקה מגרמנית; שירי שארל בודלר מצרפתית; לקט מהשירה הרומנטית הצרפתית; ותרגומים מהשירה ההונגרית.
גלעדי היה נשוי להלן (לאה) עד למותה ב-1974. בתם של הזוג היא הסופרת שולמית לפיד, אשר תיעדה את סיפור חייו של אביה (כמו גם את ימי ילדותה בתל אביב) בספרה "ואולי לא היו" (כתר, 2011). חתנם הוא שר המשפטים לשעבר, יוסף לפיד. נכדם הוא ראש ממשלת ישראל ה-14, יאיר לפיד.
דוד גלעדי נפטר ב-18 במאי 2009 בגיל 100. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
תל שבע
תֶּל שֶׁבַע (בערבית: تل السبع, תעתיק: תֶּל אֶ-סַבַּע) היא מועצה מקומית במחוז הדרום בישראל, והוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1984. היישוב ממוקם כשלושה קילומטר מזרחית לבאר שבע. תל שבע כיום היא מהיישובים הגדולים והחשובים ביותר במגזר הבדואי. כלל תושביו של היישוב הבדואי תל שבע הם ערבים-מוסלמים.
היסטוריה
היישוב תל שבע הוקם בשנת 1968, כראשון היישובים הבדואים באזור הנגב.
הקמת היישוב הייתה חלק מתוכנית להקמת שבעה יישובים באזור הנגב למען הבדואים בנגב והם: רהט, תל שבע, כסייפה, לקייה, חורה, שגב שלום וערערה בנגב.
נתונים סטטיסטיים
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
תל שבע כיום
כיום היישוב מונה 22,543 תושבים כאשר כולם בני דת האסלאם. קרבת באר שבע משפיעה על היישוב בצורה חיובית כי תושביו יכולים להשתמש בתשתית והשירותים של העיר הגדולה - לצורכי לימודים, עבודה, רפואה וכו'. ניתן להגיע לתל שבע בשני קווי האוטובוס של חברת מטרופולין (תחבורה ציבורית) בקווים (10 ו-15) מהתחנה המרכזית בבאר שבע בתדירות של אחת לשעה. היישוב סובל מפשיעה רחבה ונקשר רבות לעבירות סמים וגביית דמי חסות.
תעסוקה
בתל שבע לא קיים אזור תעשייה, ורמת האבטלה בו גבוהה, ועל פי נתוני המוסד לביטוח לאומי מגיעה לכ-40%. רוב העובדים הם שכירים (כ-4,400) שרבים מהם עובדים בבאר שבע הסמוכה בתחומים שונים. כמו כן מציעים אזורי התעשייה בנאות חובב, חורה ורהט גם הם אופציות תעסוקתיות לתושבי תל שבע.
משנת 2013 פועל בתל שבע מרכז הכוון תעסוקתי, שנקרא מרכז "ריאן", ומשימתו מתן סל שירותי תעסוקה ו תוכניות מיוחדות, ביסוס תשתית יישובית ואזורית המפתחת את תחום התעסוקה, וזאת באמצעות מרכזי התעסוקה הפרוסים ביישובי הבדואים בנגב ועוסקים בהכנה לעבודה ופיתוח קריירה בכלל זה רכישת מקצוע (כולל קורסי הכשרה מקצועית פרטני/קבוצתי ושוברים) וקידום להשמה איכותית, קידום יזמות עסקית, פיתוח כלכלי וליווי עסקים קטנים ובינוניים, הכוון לתעסוקה קריירה והשכלה לצעירים ולחיילים משוחררים, הכוונה תעסוקתית ממוקדת לאקדמאים (דגש על השמה בהיי-טק ופיננסים) ועוד.
פרויקטים קהילתיים ויזמים
ישנם מספר פרויקטים קהילתיים המציעים מקומות עבודה לתושבי תל שבע:
השכלה ותנאים ביישוב
ישנם מספר בתי ספר ביישוב, שלושה בתי - ספר תיכון - מקיף, שישה בתי ספר יסודיים וכארבעים וחמישה גנים (כולל טרום חובה). ביישוב ישנם סניפים של קופות החולים כללית ומאוחדת, ומתנ"סים עם חוגים ופעילויות.
ישראל הגר (אהבת ישראל)
רבי ישראל הגר (מכונה ה"אהבת ישראל" על שם ספרו; ב' באלול ה'תר"ך, 20 באוגוסט 1860 - ב' בסיוון ה'תרצ"ו, 22 במאי 1936), היה האדמו"ר השלישי בשושלת חסידות ויז'ניץ. ממנהיגי החסידות ברומניה ובהונגריה בדור שלפני השואה.
קורות חייו
נולד לאדמו"ר מוויז'ניץ, רבי ברוך הגר, בעיירה ויז'ניץ. נקרא על שם חותן סבו, רבי ישראל מרוז'ין. למד אצל סבו רבי מנחם מנדל, ה"צמח צדיק". בשנת ה'תרל"ה נישא להינדא, בת רבי מאיר הורוביץ, ה"אמרי נועם" מדז'יקוב, ועם נישואיו עבר ללמוד בבית חותנו בדז'יקוב. פחות משלוש שנים לאחר חתונתו נפטר חותנו והוא חזר לויז'ניץ.
בי"ג באב ה'תרע"ד, מספר ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה נפטרה אשתו הינדא. על אף חששו מהרוסים, סירב להימלט מהעיירה כדי שלא להפיל פחד על היהודים הנותרים. מקורביו סייעו למשפחתו להימלט לברהומט בתקווה שגם הוא ילך אחריהם, אך הוא נשאר בעיירה. לאחר הכיבוש הרוסי של האזור, בתחילת חורף ה'תרע"ה, חזרה משפחתו לעיר. בסוף חודש כסלו חיפשו אותו הרוסים כדי לגייסו לצבא. הוא נמלט לקוסוב, שם התגורר אצל קרובו, רבי משה הגר, בעל ה"לקט עני". לאחר כחודשיים בקוסוב תפסו אותו הרוסים, והוא שוחרר במאמצי החסידים.
המעבר לגרויסוורדיין
בחודש שבט חצה את הגבול הרוסי-רומני, ובמסע ארוך הגיע עם פמלייתו לגרויסוורדיין (אורדאה) שבטרנסילבניה. עד אז הייתה הקהילה היהודית בעיר זו רחוקה מאווירה חסידית. רבי ישראל נודע כ"בעל מופת" בקרב יהודים וגויים. התפרסם באהבת ישראל ואהבת האדם בכלל. נטה להימנע ממחלוקות ופילוגים.
הרב ישראל נתן הסכמות לעשרות ספרים. הוא היה ממנהיגי אגודת ישראל בתחילת דרכה.
העיתונאי דוד גלעדי מתאר את חסידות ויז'ניץ בתקופה זו: בשנת ה'תרפ"א נישא בשנית, למרים בת הרב יעקב כהנא אב"ד חצי-עמר, אלמנת רבי אלעזר ניסן הורוביץ מדז'יקוב-צפת. שנתיים לאחר נישואיהם נפטרה גם היא. חודש לפני חתונת בתה לרבי ברוך, בנו של רבי ישראל. בשנת ה'תרפ"ז נישא בשלישית, לשיינדל בת רבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק, שנרצחה בשואה.
רבי ישראל נפטר בליל שבת, ב' בסיוון ה'תרצ"ו, ונקבר בגרויסוורדיין. לאחר קום המדינה, בי"ג באדר ה'תש"י, הועלה ארונו מרומניה, במאמצים ששותפו בהם מנהיגי רומניה וישראל. הוא נטמן בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. על קברו הוקם אוהל שבו נטמנו לימים גם רוב צאצאיו, אדמור"י החסידות שהלכו לעולמם, למעט רבי אליעזר הגר שנטמן בהר הזיתים, ורבי מרדכי הגר שנטמן בארצות הברית.
הנצחה
על שמו נקראו שכונות ורחובות בישראל: קריית ויז'ניץ בבני ברק נקראה "שיכון אהבת ישראל ואור החיים" על שמו ועל שם אחיו רבי חיים הגר מאנטניא, ובה רחוב "שדרות האדמו"ר מויז'ניץ" על שמו. רמת ויז'ניץ בחיפה נקראת גם "משכן ישראל", ובה רחוב "אהבת ישראל". קריית דז'יקוב-ויז'ניץ בבית שמש נקראת "קריית אהבת ישראל". בתל ציון נקרא רחוב על שם ספרו "אהבת ישראל".
צאצאיו
בניו: בנותיו:
אילן רמון
אילן רמון (20 ביוני 1954, י"ט בסיוון ה'תשי"ד – 1 בפברואר 2003, כ"ט בשבט ה'תשס"ג) היה טייס החלל הישראלי הראשון. שימש מומחה מטען בצוות מעבורת החלל קולומביה במסגרת משימה STS-107. ב־1 בפברואר 2003 נספה יחד עם צוות המעבורת, שהתפרקה עם חזרתה לאטמוספירה של כדור הארץ. קודם לכן שירת כטייס בחיל האוויר הישראלי והגיע לדרגת אלוף-משנה.
נעוריו ותחילת דרכו
נולד בשם אילן וולפרמן ברמת גן, לטוניה (1927–2003) ולאליעזר וולפרמן (1923–2006). משפחתו של אביו נמלטה מגרמניה הנאצית ב-1935. אמו וסבתו הגיעו מפולין, ניצולי השואה אשר שרדו את אושוויץ, ועלו לישראל ב-1949.
אילן למד בבית הספר היסודי רמת חן (לאחר שנהרג באסון המעבורת 'קולומביה', הוסב שם בית הספר על שמו). בשנת 1962 עברה המשפחה לגור בבאר שבע, שם למד בבית הספר בארי. את לימודיו התיכוניים סיים בתיכון מקיף ג' בעיר בשנת 1972. עם גיוסו לצה"ל, שינה את שם משפחתו לרמון עקב אהבתו למכתש רמון.
שירותו בחיל האוויר
באוגוסט 1972 התגייס רמון לחיל האוויר והחל בקורס טיס, אותו נאלץ לעזוב לאחר שמונה חודשים מאחר ששבר את ידו. במלחמת יום הכיפורים שירת ביחידת לוחמה אלקטרונית בבסיס אום חשיבה שבסיני. הוא חזר לקורס הטיס, ובמהלכו נאלץ, בעקבות תקלה טכנית, לנטוש יחד עם המדריך שהיה עמו, מטוס פוגה מגיסטר (שבו לא הותקנו כיסאות מפלט). במהלך הנטישה נפצע באורח קל. הוא סיים את הקורס בשנת 1974 במגמת קרב, כחניך מצטיין. הוא שירת כטייס קרב, תחילה כטייס סקייהוק בטייסת 102 ולאחר מכן כטייס נשר בטייסת 253 בבסיס איתם בסיני. ב־1980 נמנה עם הטייסים הראשונים שנסעו לארצות הברית כדי ללמוד להטיס את מטוס ה־F-16, והיה בצוות הקליטה של המטוס בחיל האוויר.
ביוני 1981 השתתף רמון בהפצצת הכור שהחל להיבנות בעיראק. הוא היה מהראשונים שנטלו חלק בתכנון המבצע והיה הצעיר בין הטייסים שהשתתפו בתקיפה. רמון היה האחרון במבנה התקיפה, מיקום שנחשב למסוכן במיוחד, משום שבעת שהמטוס האחרון יבצע את התקיפה כבר יאבד גורם ההפתעה והגנת הנ"מ של האויב כבר תהיה פעילה. עם היציאה מיעף ההפצצה לא ענה רמון לקריאות מוביל המבנה, וחבריו חששו לחייו; רמון תיאר לאחר מכן שהיה המום מעומסי כוחות הג'י שהופעלו עליו בעת ההפצצה, אך לאחר כמה שניות התעשת וענה לקריאות מוביל המבנה.
בהמשך השנה מונה לסמ"ט ב' בטייסת הנגב. ב-20 בינואר 1982, במהלך טיסת אימון, התנגש רמון במטוס אחר מהטייסת (מספרי זנב: 276 ו־266). רמון והטייס השני נטשו בשלום והמטוסים התרסקו. חצי שנה לאחר מכן השתתף במלחמת לבנון הראשונה.
ב-1988 חזר רס"ן רמון לחיל האוויר והתמנה לסמ"ט א' בטייסת 119 ("העטלף"), אז טייסת מטוסי קורנס (פנטום). בתפקידו זה הוביל מבצעי צילום מיוחדים ורגישים ברחבי המזרח התיכון ומעבר לו. ב-1990 מונה רמון לפקד על טייסת 117 ("הסילון הראשונה"), אז טייסת מטוסי ברק (F-16) בבסיס רמת דוד. ב-1992 מונה לראש ענף מטוסים במחלקת אמצעי לחימה שבמטה חיל האוויר וב-1994 קודם לדרגת אלוף-משנה ושירת כראש מחלקת אמצעי לחימה, עד 1997.
לאורך שירותו צבר רמון יותר מ־3,000 שעות טיסה על מטוסי סקייהוק, נשר ופנטום, ויותר מ־1,000 שעות טיסה על הדגמים השונים של מטוס הF-16.
טייס החלל הישראלי הראשון
רמון נבחר להיות טייס החלל הישראלי הראשון על ידי חיל האוויר, בעקבות הסכם שנחתם בין ישראל לארצות הברית ב־1995 לשלב ישראלי בטיסה לחלל של נאס"א. סוכנות החלל הישראלית פנתה לחיל האוויר בבקשה שיבחר בעבורה את המשתתף, וב־1997 בחר החיל ברמון. ב־1998 רמון ומשפחתו: אשתו רונה, וארבעת ילדיהם - העתיקו את מושבם אל מתקן האימונים לאסטרונאוטים בארצות הברית. אימוניו של רמון לקראת הטיסה היו אמורים להימשך כשלוש שנים, ובאוגוסט 2001 נקבע מועד הטיסה למאי 2002, אך נאס"א דחתה את שיגור קולומביה מספר פעמים.
בתפקידו במשימת STS-107 במעבורת השתתף רמון בביצוע ניסוי האבק הישראלי, שתוכנן באוניברסיטת תל אביב במטרה לחקור כיצד משפיעות סופות אבק על המזרח התיכון, וכן ניסויים נוספים, בביולוגיה ובפיזיקה, שאחד מהם הוכן על ידי תלמידי כיתה י"א מאורט קריית מוצקין. רמון לקח עמו לחלל חפצים שונים המייצגים את החברה הישראלית, בהם:
רמון התעניין טרם נסיעתו כיצד לקיים מצוות בחלל. בשאלה לגבי שמירת יום השבת בחלל השיבו רבנים כי עליו לספור שישה פרקי זמן שאורכם 24 שעות, ולשמור את השבת בפרק הזמן השביעי, בדומה לנוהג ההלכתי בקטבים בהם השמש אינה זורחת חודשים ארוכים.
לאחר מספר דחיות בשיגור, מעבורת החלל קולומביה שוגרה ב-16 בינואר 2003 (י"ג בשבט, ה'תשס"ג) ממרכז החלל קנדי, למשימה בת 16 ימים בחלל. ב-21 בינואר קיים ראש הממשלה אריאל שרון שיחת טלפון עם רמון.
ב־1 בפברואר 2003 נספה רמון יחד עם ששת חבריו לצוות, כשהמעבורת התפרקה עם חזרתה לאטמוספירה של כדור הארץ. הסיבה לתאונה הייתה חתיכת קצף אטימה שנשברה במהלך השיגור ופגעה ברעפי ההגנה מחום בכנף השמאלית של המעבורת. במהלך הכניסה מחדש הכנף הפגועה התחממה אט-אט ולבסוף התפרקה, דבר אשר גרר פירוק מוחלט של המעבורת.
גופתו של רמון זוהתה ב-5 בפברואר והובאה לישראל חמישה ימים לאחר מכן. עם הגעת הארון נערך טקס ממלכתי בבסיס חיל האוויר שליד נמל התעופה בן-גוריון, בנוכחות המשפחה, נשיא המדינה, ראש הממשלה ונציגי נאס"א. למחרת, ב-11 בפברואר, נקבר רמון בבית העלמין בנהלל בטקס צבאי. אלמנתו רונה ביקשה להשמיע במהלך ההלוויה את השיר "Imagine" של ג'ון לנון, כפי שהושמע במהלך המשימה בחלל. ברקע נשמעו קולותיהם של רמון ועמיתו ווילי מק'קול, המביעים תקווה לעתיד טוב יותר, באנגלית ובעברית. הטקס נחתם במטס מבנה של ארבעה מטוסי אף-16 מעל בית העלמין, כשאחד מהם עזב את המבנה.
לאחר מותו, עוטר רמון באות הערכה מטעם הרמטכ"ל ומדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל.
היומן האישי של רמון (יומן האסטרונאוט)
במהלך שהותו בחלל כתב רמון יומן. היומן התגלה בטקסס שבועות אחדים לאחר האסון, כשהוא חרוך מעט. שמונה עמודים מתוכו שרדו את הפיצוץ שהתחולל כאשר המעבורת טסה בגובה 60 קילומטר. בעמודים שנמצאו תיעד רמון את חוויותיו מאז השיגור ועד היום השישי למסעו בחלל. אחד הדפים ששוחזרו בעזרת המחלקה לזיהוי פלילי של משטרת ישראל, היה דף, שעליו כתב רמון את מילות הקידוש לליל שבת. הוא גם טרח לנקד בכתב ידו את האותיות כדי שלא לטעות בהגייתן.
הנצחתו
במאי 2010, במסגרת משימה STS-132 של מעבורת החלל אטלנטיס, הוטסה סיכת הלוחם של טל רמון, בנו של אילן רמון, ששירת ב"יחידה שבעמק", לתחנת החלל הבינלאומית ושוחררה לחלל בשמו ולזכר אביו. סיכת הלוחם צולמה על רקע החלל החיצון. עותק תמונת הסיכה ותעודת מקוריות מטעם NASA, נמסרו למפקד היחידה, למשמרת בפינת הנצחה בבסיס רמת דוד.
באוגוסט 2020 נחנך אתר הנצחה לאילן, רונה ואסף רמון בפארק הלאומי, רמת גן.
משפחתו
רמון הותיר אחריו אשה, רונה, וארבעה ילדים -, יפתח, טל ונועה.
בנו הבכור אסף התגייס לחיל האוויר וסיים בהצטיינות את קורס הטיס במגמת קרב. במהלך קורס הטיס, ניצל במרץ 2009 מתקלה במטוס סקייהוק שאותו הטיס וזכה לשבחים על היחלצותו מהתרסקות. ב־13 בספטמבר 2009, שבועות אחדים לאחר סיום הקורס, נהרג אסף במהלך אימון מבצעי בהטיסו מטוס F16, לאחר ביצוע תמרון חד בעקבותיו לקה, ככל הנראה, באובדן הכרה זמני (Blackout) כתוצאה מכוח ג'י חזק שפעל על גופו, והוא נהרג בהתרסקות מטוסו בדרום הר חברון. בעקבות מותו, התפתח דיון ציבורי במדיניות הנהוגה בצבא, לפיה שירותם הקרבי של מועמדים לשירות ביטחון בני משפחות שכולות, מותנה באישור הוריהם, מה שמאפשר להם, עקרונית, מסגרות שירות עתירות סיכון. אסף רמון נקבר לצד אביו, בבית העלמין בנהלל.
בשנת 2018, תשע שנים לאחר שנהרג, הונחה לזכרו אבן הפינה למכינה קדם צבאית שתיקרא "בית אסף".
בנו של אילן רמון, טל רמון, הוא מוזיקאי (זמר, פסנתרן, כותב ומלחין).
הארי פוטר והאסיר מאזקבאן
בתמונת השער ניתן לראות את הארי והרמיוני גריינג'ר עפים על גבו של ההיפוגריף בקביק: בגרסה הבריטית - על רקע הירח המלא, ובגרסה האמריקאית (והישראלית) - על רקע המשרד של פרופסור פליטיק מבחוץ, כאשר סיריוס בלק משקיף מאחורי החלון.
הספר זכה בשנת 2000 בפרס לוקוס.
בחופשה
ביום הולדתו של הארי הוא מקבל מתנות ומכתבים מרון ויזלי והרמיוני גריינג'ר, שנמצאים כל אחד לחוד בחופשה בחוץ לארץ. רון אף שולח לו גזיר עיתון המתאר כיצד אביו זכה בהגרלה ולקח את משפחתו לחופשה במצרים - בתמונה נראית משפחתו של רון, וגם עכברוש המחמד שלו, סקאברס.
בזמן שהחדשות עוסקות בסיריוס בלק, רוצח מטורף שנמלט מהכלא, אחות דודו של הארי, הדודה מארג', מגיעה לביקור של שבוע. לאחר שהיא משמיצה שוב ושוב את הארי ואת הוריו, הכעס שהצטבר אצלו במשך השבוע גורם לו לנפח אותה בטעות. בעקבות זאת, הארי הנסער נמלט מהבית ובטוח שיסולק מהוגוורטס על מעשיו.
הארי נתקל באוטונוס הלילה שמביא אותו לסמטת דיאגון, שם הוא פוגש בשר הקסמים קורנליוס פאדג', אשר מודיע לו שדודתו הושבה למצבה הרגיל ומעשיו נסלחו והוא ישוב לשנת לימודים רגילה. בשבוע האחרון של החופשה פוגש הארי את משפחת ויזלי ואת הרמיוני בזמן שהם קונים ציוד לבית הספר. רון חושש לבריאותו של סקאברס, והם הולכים לחנות בעלי חיים כדי לקנות עבורו תרופה. בחנות מזנק על רון חתול ג'ינג'י ענק בשם קרוקשנקס, והרמיוני המוקסמת קונה אותו. בין קרוקשנקס לסקאברס מתפתחים מיד יחסים עכורים, ורון שב ומאשים את קרוקשנקס כי הוא מנסה לטרוף את סקאברס, מה שגורם למתיחות מתמשכת בינו לבין הרמיוני.
בריחתו של בלק מהכלא
במקביל, הארי מגלה שלמעשה סיריוס בלק אינו מוגל, אלא קוסם, אשר נמלט מכלא הקוסמים אזקבאן. בנוסף לכך, הארי מגלה שבלק רצח שלושה עשר איש בעזרת קללה אחת, והיה אחד מתומכיו הגדולים ביותר של וולדמורט. בלילה שלפני הנסיעה להוגוורטס, הארי שומע את הוריו של רון מתווכחים האם יש לגלות להארי כי בלק ככל הנראה רודף אחריו, כדי לנקום בו על שגרם לתבוסתו של וולדמורט. אביו של רון מזהיר את הארי ביום הנסיעה מפני בלק ומתרה בו שלא ייצא וינסה לתפוס אותו בעצמו, להפתעתו של הארי שאינו מבין מדוע ירצה לעשות דבר כזה.
בזמן הנסיעה להוגוורטס על ההוגוורטס אקספרס, עולים עליה יצורים מפחידים, מפיצי קור ושואבי שמחה. כאשר אחד מהיצורים נכנס לתא של הארי, שומע הארי צרחה ומאבד את הכרתו. רמוס לופין, המורה החדש להתגוננות מפני כוחות האופל, מסביר כי היצור שעלה לרכבת הוא סוהרסן - אחד משומרי אזקבאן המפלצתיים, אשר חיפש את סיריוס בלק.
בהוגוורטס
בסעודה החגיגית לכבוד פתיחת השנה, פרופסור דמבלדור מכריז כי אותם הסוהרסנים ישמרו על שערי הוגוורטס כל עוד סיריוס בלק חופשי. בנוסף, הארי מגלה שהחל משנה זו, התלמידים בוחרים מספר מקצועות הרחבה. הרמיוני מחליטה לקחת את כל המקצועות האפשריים, על אף שחלק מהם מתקיימים באותו הזמן.
לאחר סעודת ליל כל הקדושים, מגלים תלמידי גריפינדור שסיריוס בלק ניסה להיכנס לחדרי המעונות שלהם, ונמלט לאחר מכן. הן התלמידים והן המורים מוכים בהלם מכך שבלק הצליח להיכנס לטירה, אך איש אינו מבין כיצד. מספר ימים לאחר מכן הכיתה של הארי מופתעת לגלות שפרופסור סנייפ מחליף את לופין החולה בשיעור בהתגוננות מפני כוחות האופל. סנייפ מתמקד בשיעור בנושא אנשי זאב, ונותן להם לכתוב עבודה על הדרכים השונות לגילויים והריגתם.
פרופסור לופין חוזר ללמד, והארי שואל אותו מדוע הסוהרסנים משפיעים עליו יותר מאשר על אחרים. לופין מסביר להארי שהחולשה שלו נובעת מכך שהוא היה עד לרצח של הוריו, שכן הסוהרסנים שואבים את שמחתו של האדם ומשאירים אותו רק עם זכרונותיו הרעים. הארי מבקש מלופין שילמד אותו קסם להתגוננות בפני הסוהרסנים, ולופין מסכים לעשות זאת בהמשך השנה.
כאשר התלמידים יוצאים לביקור בעיירה הוגסמיד, הארי אינו רשאי לצאת. פרד וג'ורג' ויזלי נותנים לו מפה קסומה המכונה "מפת הקונדסאים" אשר חתומה על ידי "ירחוני, זנב תולע, רך-כף וקרניים". המפה מאפשרת למשתמש בה לראות את כל הוגוורטס, כולל כל המעברים הסודיים שבה, ואת שמם ומיקומם של כל האנשים שנמצאים בה. בעזרת המפה וגלימת ההיעלמות שלו, הארי מצליח להגיע להוגסמיד ולטייל בה עם רון והרמיוני. בהוגסמיד, הארי שומע שיחה בין שר הקסמים קורנליוס פאדג' לבין מספר מורים שלו לגבי הוריו. מסתבר כי סיריוס בלק היה חברם הטוב של בני הזוג פוטר, ואף שימש בתור השושבין של ג'יימס בחתונתם ובתור הסנדק של הארי. עוד מתברר כי בלק היה שומר הסוד של הפוטרים, ורק הוא ידע את מקום מחבואם מפני וולדמורט, אך בלק בגד בהם ומסר לוולדמורט את הסוד. הארי שומע כי פיטר פטיגרו, שהיה חברם של ג'יימס ובלק בבית הספר, יצא לרדוף אחרי בלק, שהרג אותו.
במקביל מתחיל לקחת שיעורים פרטיים אצל פרופסור לופין. לופין מלמד אותו לחש לזימון פטרונוס - יצור קסום שמטרתו להגן מפני סוהרסנים. באחד מהשיעורים הפרטיים, לופין מספר להארי על נשקם הנורא ביותר של הסוהרסנים - ה"נשיקה", בה הם שואבים מהקורבן את רוחו.
באחד הלילות סקאברס, העכברוש של רון, נעלם ומותיר אחריו כתמי דם, רון חושב שקרוקשנס טרף אותו והדבר מקלקל את היחסים בין רון להרמיוני. בהמשך, הארי מתעורר מצעקות של רון, אשר טוען שסיריוס בלק ניסה לרצוח אותו. בעקבות אירועים אלו, עולה רמת האבטחה בבית הספר והחיפושים אחר בלק ממשיכים, אך ללא הועיל.
במסע הבא של תלמידי בית הספר להוגסמיד, הארי ורון מבקרים ליד "הצריף המצווח" - בית נטוש ומסוגר, שעל פי השמועה רדוף רוחות. לאחר תגרה עם מאלפוי, הארי נמלט חזרה אל הוגוורטס, אך נתפס בידי סנייפ. הארי מתרגז על סנייפ, ואומר שדמבלדור סיפר לו כי אביו של הארי הציל את חייו של סנייפ. סנייפ טוען כי אביו של הארי הציל אותו רק לאחר שהוא וחבריו גרמו לסיכון חייו של סנייפ מלכתחילה, וכי אביו של הארי עשה זאת כדי להציל את עורו שלו. סנייפ מוצא את מפת הקונדסאים, אך לופין מצליח לחלץ את הארי ואת המפה.
אירוע הסיום בספר
ביום הבחינות האחרון, 6 ביוני, נבחנים כל תלמידי השכבה בבחינה בגילוי עתידות. כשהגיע תורו של הארי, נתקפת הפרופסור טרלוני בהתקף מוזר ומדקלמת שמשרתו של וולדמורט עומד להשתחרר מכלאו ולעזור לו לחזור לגדולתו. הארי, מוכה הלם, רץ אל מגדל גריפינדור כדי לספר על החדשות לחבריו, אך באותו זמן הם מקבלים מכתב מהאגריד המבשר כי בקביק יוצא להורג בשעת הדימדומים. הם מחליטים לפגוש את האגריד ברגע הקשה ובאים לבקתה שלו. רון מוצא את העכברוש שלו סקאברס, ומשלחת ההוצאה להורג מתקרבת. לאחר שעזבו את הבקתה תוקף את רון כלב שחור וגדול וגורר אותו אל תוך הערבה המפליקה.
הארי והרמיוני נכנסים אל תוך העץ ומגלים מנהרה, אשר בסופו של דבר מובילה לצריף המצווח. הם מוצאים את רון ביחד עם סיריוס בלק, אשר מתגלה כאנימגוס (קוסם המסוגל ללבוש צורה של חיה, במקרה של בלק - כלב). בהמשך, לופין מצטרף אליהם, וכולם מגלים שפיטר פטיגרו אינו מת, והוא גם אנימגוס, אשר הפך לסקאברס. לופין וסיריוס משיבים את פטיגרו לצורתו האנושית, ואז חושפים בפני כולם את האמת: פיטר הוא זה שבגד בפוטרים והצטרף לאוכלי המוות, ולכן מטרתו האמיתית של סיריוס הייתה נקמה בפטיגרו על שהפליל אותו ברצח ג'יימס ולילי פוטר.
ברגע שיוצאים כולם מהמנהרה הישר אל המדשאות, ירח מלא מופיע בשמיים ולופין הופך לאדם זאב. סיריוס משתנה חזרה לכלב ורודף אחריו אל האגם. פטיגרו מנצל את ההזדמנות, חוזר לצורת עכברוש ובורח מהמקום. לאחר מכן באגם הארי הרמיוני וסיריוס מותקפים על ידי הסוהרסנים המנסים לבצע על סיריוס את נשיקת הסוהרסנים. הרמיוני מתעלפת מיד עם הופעתם והארי מנסה להרחיקם מסיריוס באמצעות קסם הפטרונוס, אך הפטרונוס שלו לא מספיק חזק כדי להרחיק את כל הסוהרסנים (משום שהפטרונוס שלו לא היה בצורתו המלאה). אחד הסוהרסנים מסלק את הפטרונוס ואף מנסה לבצע על הארי את הנשיקה, אך דמות מסתורית מעבר לאגם מצליחה לשלוח פטרונוס מלא בצורת אייל אשר מבריח את כל הסוהרסנים מהמקום. הארי בשארית כוחותיו מביט במעורפל בדמות ומאמין שהדמות היא אביו רגע לפני שהוא מתעלף.
הארי והרמיוני מתעוררים במרפאה. הם מגלים כי סיריוס נתפס, אך הם מספרים לאלבוס דמבלדור את האמת אודות בלק. דמבלדור מאמין להם, אך מסביר שלא ניתן לאמת את גרסתו של בלק. הרמיוני מגלה להארי שבעזרת מחולל זמן שקיבלה בתחילת השנה, היא הצליחה להשתתף בכל המקצועות שבחרה במהלך השנה. היא והארי משתמשים במחולל הזמן וחוזרים שלוש שעות אחורנית בהוראת דמבלדור. הארי והרמיוני יוצאים אל המדשאות ומצילים את בקביק מההוצאה להורג, ובהמשך מצילים את סיריוס מנשיקת הסוהרסנים, כאשר הארי, שמצליח ליצור פטרונוס מלא בצורת אייל, מגלה שמי ששלח את הפטרונוס שהציל אותם היה הוא, ולא אביו כפי שחשב לפני כן. הארי והרמיוני עפים על בקביק אל החלון של פליטיק, מצילים את סיריוס הכלוא וצופים בו טס בשמיים על גבו של בקביק.
סוף השנה
למחרת זוכה גריפינדור בגביע הבתים בפעם השלישית ברציפות, ואילו האגריד מאושר מכך שבקביק ניצל במפתיע. בדרך הביתה, מקבל הארי מכתב מסיריוס בו הוא מגלה שהוא ירד למחתרת. סיריוס מבטיח למלא את תפקידו בתור הסנדק של הארי, ומגלה לו שהוא זה שקנה לו את "אש המחץ".
אלמאז
אַלְמָאז (מערבית: اَلْمَاعَزْ (תעתיק: אלמאעז) - התיש) או ε בעגלון הוא כוכב בולט בקבוצת הכוכבים עגלון עם בהירות נראית מדרגה 2.99. שמו מתקשר לכוכב קאפלה - העז ולשני הכוכבים הסמוכים אליו, ζ בעגלון ו-η בעגלון, שמכונים הגדיים.
תכונות
אלמאז הוא כוכב כפול ומשתנה לוקה, בני הזוג מקיפים זה את זה במרחק של כ-18 יחידות אסטרונומיות במחזור של 27 שנים ו-34 ימים, וכאשר הכוכב העמום עובר על פני הבהיר, יורדת הבהירות הכוללת בכמעט דרגת בהירות אחת למשך קרוב לשנתיים. לעומת זאת, כאשר הכוכב הבהיר עובר על פני העמום לא מורגש כל שינוי בבהירות. המרחק של אלמאז ממערכת השמש אינו ידוע בוודאות ומוערך בכ-2,000 שנות אור, אך ייתכן ולמעשה המרחק גדול בהרבה ואם כך, התכונות המיוחסות לכוכבי המערכת אינן נכונות.
אלמאז B
הכוכב העמום המסתיר את אלמאז A לא ניתן לצפייה ישירה וככל הנראה הוא עמום בהרבה. ממדידת השינויים במהירות הרדיאלית של אלמאז A, נראה שכוכב זה מסיבי יותר ומסתו צריכה להיות בין 5.5 ל-6 מסות שמש, אך במקרה זה, הוא היה אמור להתפתח מהר יותר מאלמאז A ולהיות גם כן על-ענק בהיר, בסתירה לכך שלא ניתן לראותו כלל. המסה מתאימה לכוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B4-6 V, אך כוכב כזה כלל לא יכול להסתיר את אלמאז A, שכן רדיוסו הוא פחות מ-4 רדיוסי שמש ומעבר שלו על פני אלמאז A כלל לא יהיה מורגש. מדידות בתחומים התת-אדום והעל-סגול מצביעים על קיומו של כוכב חם (סביב 15,000 קלווין) המוקף בדיסקה עבה של חומר קר עם טמפרטורה של 550 קלווין. ככל הנראה הדיסקה, שקוטרה כ-7.6 יחידות אסטרונומיות ועובייה כחצי יחידה אסטרונומית היא הגוף שמסתיר את אלמאז A וגורם לליקוי הממושך. ייתכן שבעבר היה אלמאז A הכוכב המסיבי מבין השניים, אך איבד את רוב מסתו שהצטברה כדיסקה של חומר קר סביב בן הזוג. כמו במקרה של אלמאז A, אם המרחק אל המערכת גדול יותר, גם תכונותיו של אלמאז B יהיו שונות ובפרט, מסתו חייבת להיות גדולה יותר, מאותו סדר הגודל של מסת אלמאז A, כדי להתאים לזמן ההקפה ולשינויים במהירות הרדיאלית.
עטלפון אירופי
עטלפון אירופי (שם מדעי: Pipistrellus pipistrellus) הוא מין של עטלף ממשפחת העטלפונים הנשפוניים, הניזון מפרפרי עש ומזבובים קטנים. הוא שוקל כארבעה גרמים, ומתגורר בנקיקים או בבניינים, בחורים שבצוקים או בעצים, ובמערות.
תיאור המין
עטלפון אירופי הוא מין עטלף קטן יחסית: אורכו כ-30 מ"מ, משקלו כארבעה גרמים ומראה פרוותו אחיד - גוני חום-כתמתם. העטלפון האירופי נחלק לשני מינים, הנבדלים ביניהם במבנה הקולות ובממצאים הגנטיים.
בשנת 1999 התברר כי תחת השם "עטלפון אירופי" כלולים שני מינים שונים, ולכן באירופה הם הופרדו לשניים:
תנאי מחיה
סביבת מחייתו של העטלפון האירופי מתפרשת על מקומות מגוונים: שולי יער, שדרות עצים, סדקים בעצים גדולים סמוך למים, חוות, גנים, כפרים ואף אזורים עירוניים. בחורף הוא לן בדרך כלל בבניינים או בסדקים או במערות, בהתאם לזמן הרבייה. העטלפון אינו נוהג לנדוד ממקום למקום, אך נצפו תזוזות של מושבות עקב עיור. הוא ניזון מפרפר העש ומזבובים קטנים.
עונת הקיץ היא תקופת הרבייה של העטלפון האירופי, החי במושבות של 25–50 יחידים. יחד עם זאת, נצפו מושבות של כ-200 יחידים.
תפוצה
העטלפון האירופי הוא אחד המינים הנפוצים והשכיחים ביותר. הוא מצוי באזורים נרחבים, כגון: האזור הפלארקטי המערבי (אירופה, המזרח התיכון), צפון מערב אפריקה, מרכז אסיה ומזרחה.
באירופה מוגדר המין בקטגוריית סיכון: ניכרת התמעטות במספרם של העטלפונים בחלק מהארצות באירופה, כמו סרביה ורוסיה. יחד עם זאת, בבריטניה מספרם יציב.
ישראל שוכנת בגבול הדרומי של תחום התפוצה של העטלפון האירופי. העטלפון מצוי בעיקר בגליל העליון, בעמק החוּלה ובחרמון, אך גם באתרים אחדים באזור יהודה ואף במרכז הארץ.
סיכונים ופתרונות
העטלפון הוא חיה המוגנת תחת חוקים בינלאומיים, ברוב המדינות שבהן הוא מצוי.
גורמים המהווים סיכון קיומי לעטלפון האירופי: שימוש בקוטלי חרקים בשטחים חקלאיים לצד כריתת עצי צפצפה גדולים סמוך למקורות מים, וכן הריסת מבנים - כיוון שהמושבות שלו ממוקמות בחלקן בבנייני מגורים.
צעדים להפחתם הסיכונים: הגנה על קבוצות של עצים גדולים (צפצפות, אקליפטוס) ליד מים כדי לשמר את סביבת המחיה של העטלפון, שמירה על מקווי מים נקיים והפחתת כמות קוטלי חרקים בשימוש חקלאי.
אפריקאנרים
אפריקאנרים (באפריקנס: Afrikaners; נקראים גם בורים) הם הדרום-אפריקאים הלבנים הדוברים את שפת האפריקאנס – שפה שהתפתחה מדיאלקט הולנדי. מוצאם בעיקר במהגרים קלוויניסטים מארצות צפון-מערב אירופה (ברובם הולנדים, גרמנים וצרפתים הוגנוטים).
היסטוריה
הבורים החלו ליישב את דרום אפריקה במאה ה-17, כאשר קבוצת מתיישבים הולנדים הקימו מושבה בכף התקווה הטובה (שלימים התפתחה להיות העיר קייפטאון), בשליחות חברת הודו המזרחית ההולנדית. אליהם הצטרפו גם מתיישבים מגרמניה, וכן קבוצה גדולה של צרפתים הוגנוטים שנמלטו מצרפת להולנד על רקע רדיפות דתיות. ההולנדים שלחו אותם לסייע ביישוב מושבת הכף, שנזקקה לחקלאים מיומנים.
עם התפשטות החוואים לאזורים הרחוקים יותר בצפון ובמזרח, החלו רבים מהם לאמץ לעצמם אורח חיים נוודי למחצה, במידה מסוימת דומה לזו של הילידים אותם החליפו. בנוסף לעדרים, למשפחה היו בדרך כלל עגלה, אוהל, תנ"ך וכמה רובים. לאחר שהתיישבו בנו צריף מלבני בוץ, שלעיתים היה ממוקם במרחק כמה ימי נסיעה מהאירופאי הקרוב ביותר. אלה היו ה"טרקבור" (trekboer – איכרים נודדים, מונח שאחר כך קוצר לבורים) הראשונים – מבודדים, עצמאיים לחלוטין משלטון רשמי, ובעלי יכולת לספק את צורכיהם בכוחות עצמם. אורח החיים הקשוח שלהם יצר אינדיבידואליסטים אמיצים, שהכירו את הטבע באופן אינטימי, וביססו את חייהם על מקור ההדרכה העיקרי שלהם – התנ"ך. מוצאם ההולנדי, הגרמני והצרפתי נשכח, והם התגבשו כעם חדש עם תרבות משלו, חדור אמונה חזקה באל ובתנ"ך, שראה עצמו מושרש בערבות אפריקה.