cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רנה בשארה
עבודותיה
בשנת 1996 השתתפה בתערוכה "אינתיפדה נשית אמנותית: אמניות ערביות בישראל", בבית האמנים, תערוכה שמהווה את החשיפה הראשונה שלה כאמן לקהל יהודי ישראלי השייך ללב התרבותי של תל אביב. בשלוש מעבודותיה שהוצגו בתערוכה שילבה קליגרפיה ערבית בצבעי חינה, אקריליק ומים על בד. באחד מהם כתוב בכתב מסולסל: "לא תרצח!" הקליגרפיה ביצירתה, משמשת ככלי לביטוי אמנותי מעבר למשמעות המילה, ביטוי כמעט רוחני הניתן לראות גם ביצירה "המונה ליזה שלי".
ב-1996 הציגה בשארה בתערוכה משותפת "שתי וערב" שאצרה חנה קופלר, התערוכה התקיימה בוואדי ניסנאס, שבחיפה במסגרת אירוע "החג של החגים". בעבודת המייצג שהציגה בתערוכה "צעקת הוואדי", הוואדי משמש נקודת אחיזה, היצירה נעשתה ישירות בהקשר למקום ולנושא התערוכה. ישירות ובכוונה שתהיה לה אמירה חברתית-פוליטית המתייחסת לשכונות כוואדי ניסנאס או ואדי סליב, שבתיהן נהרסו ונאטמו במהלך השנים. במייצב רנא מציגה קיר, הקיר הוא שריד של בית עתיק שנהרס, עליו נראים מעט שכבות צבע מקולפות כעדים לחיים שהתקלפו. על הקיר עיצבה עלי צבר/גדר חיה השומרת על השריד. עלי קקטוס שהפכו לסמל הכפר הערבי ולדברי האמנית לסמל של "יום הנכבה", סמל הטרגדיה של הפלסטינים ב 48, לצד עלי הקקטוסים שילבה האמנית גם שברי מרצפות שנותרו בשטח, שברים אלו כעדות לבית שעמד שם פעם ולחיים שרחשו בו.
ב-2009 הציגה בתערוכה "הומאז' לפלסטין" בפריז. התערוכה עוררה הדים רבים ומחאה בקרב יהודי צרפת קולות אלו ביטאו את חוסר הבנה לעוצמת הרגשות והתסכול שהביא עמו הכיבוש ובא לידי ביטוי ביצירותיה. בעבודה אותה היא מכנה בשם "רצח העם הפלסטיני" מאשימה האמנית את צה"ל בביצוע טיהור אתני בשטחים. התערוכה נפתחה ב-27 באפריל בפרבר ארקויי שבדרום פריז, והוצגה שם עד 12 במאי. מלבד עבודתה נראה לצידה גם שורה נוספת של יצירות פרובוקטיביות שנועדו לעורר, להכעיס, לזעזע והניע את הצופים להתנגדות ולהציג את חיילי צה"ל בשטחים כפוגעים בנשים ובילדים. בדברי ההסבר לתערוכה כתבה בשארה כי "הזיכרונות מתייחסים לקטסטרופה הפלסטינית, שמתרחשת מאז תקופת סוף המנדט הבריטי בפלסטין מ-1947 ועד ימינו. "מדובר כאן על סבל אנושי, תאמר בפתיחת התערוכה: טיהור אתני ורצח עם, שהם התוצאה של מה שאני קוראת 'האידאולוגיה הציונית שנכפתה בידי בנות הברית של ישראל, כשאני משתמשת במילים 'רצח עם', כמובן שאני יודעת מה המילים האלה רוצות להגיד. המילים האלה לא אומרות שיש בי שנאה או שאני נגד השלום."
ב-2012 הציגה סדרה בשם "היסטוריה עיוורת": תצלומים פוליטיים והיסטוריים, המופיעים על זכוכית עליהם רשמה בשוקולד. הרעיון נולד לאחר שעזבה את ישראל ב-2001, בשנים של האינתיפאדה השנייה.
המנון הרפובליקה הרוסית
המנון הרפובליקה הרוסית המכונה בשם מצעד הפועלים הוא למעשה מנגינת המנון צרפת שאומץ על ידי השלטון הרפובליקני ברוסיה שלאחר נפילת האימפריה הרוסית ולפני פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה.
ההמנון היה למעמד לאומי בשנים 1917-1918.
הלחן נכתב על ידי קלוד-ז'וזף רוז'ה דה ליל והמילים נכתבו על ידי פיוטר לברוב בשנת 1875. יש לציין שהמילים לא היו תרגום של המלל המקורי של קלוד-ז'וזף רוז'ה דה ליל.
מייגן רומנו
מייגן רומנו (באנגלית: Megan Romano; נולדה ב-2 בפברואר 1991) היא שחיינית אמריקאית, אלופת עולם בעלת שתי מדליות זהב ושיאנית ארצות הברית במשחה ל-200 יארד חופשי.
ביוגרפיה
רומנו נולדה בטמפה, פלורידה וגדלה סיינט פיטרסברג, פלורידה. היא בתם של תומאס ורונדה מורנו, אביה רדיולוג. היא החלה לשחות בגיל 6 וכיום, היא מתאמנת בהדרכתו של ג'ק באוורל באוניברסיטת ג'ורג'יה.
באוניברסיאדת שנג'ן (2011) שנערכה בשנג'ן, סין בשנת 2011 זכתה רומנו ב-4 מדליות, מהן 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, מדליות כסף במשחי שליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי (55.38 שניות).
שיאנית ארצות הברית
באליפות החורף בשחייה של המכללות (NCAA) שנערכה באוניברסיטת אובורן, אלבמה במרץ 2012 קבעה רומנו במשחה ל-200 יארד חופשי שיא ארצות הברית חדש של 1:41.21 דקות. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי מליסה פרנקלין (1.40.31 דקות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2012 לא נכללה רומנו במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים לאחר שסיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.56 דקות, 16 מאיות השנייה מהמקום השישי (6 השחייניות הראשונות השתתפו במשחקים) ובמקום 8 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.02 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.72 שניות ובמקום 14 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.62 שניות.
אלופת עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר 2012 זכתה רומנו ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:31.01 דקות, לפני אוסטרליה (3:32.90 דקות) ודנמרק (3:33.51 דקות) כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 52.86 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:39.25 דקות, לפני רוסיה (7:42.77 דקות) וסין (7:43.26 דקות) כשחיינית ראשונה היא שחתה בתוצאה של 1:56.03 דקות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.48 דקות, אחרי בריטה שטפן מגרמניה (52.31 דקות9 ולפני טאנג יי מסין (52.73 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:51.43 דקות, אחרי דנמרק (3:49.87 דקות) ואוסטרליה (3:50.88 דקות), את סגנון החופשי היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 51.90 שניות, התוצאה המהירה באליפות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.46 שניות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.87 דקות ובמקום 21 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.94 שניות.
אלופת עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה רומנו בשתי מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מליסה פרנקלין, נטלי קוגלין ושנון ורילנד בשיא אמריקה חדש של 3:32.31 דקות, לפני אוסטרליה שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 3:32.43 דקות והולנד (3:35.77 דקות), כשחיינית רביעית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.60 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מליסה פרנקלין, ג'סיקה הארדי ודנה ולמר בתוצאה של 3:53.23 דקות, לפני אוסטרליה (3:55.22 דקות) ורוסיה (3:56.47 דקות).
עונת 2001/2002 בלה ליגה
עונת 2001/2002 הייתה העונה ה-71 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-25 באוגוסט 2001 והסתיימה ב-11 במאי 2002.
הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו סביליה, ריאל בטיס וטנריפה.
ולנסיה זכתה בתואר וזאת בפעם החמישית בתולדות המועדון. היא לא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך הפסד לדפורטיבו לה קורוניה בסיכום מפגש כפול - 1:0, 3:0.
ריאל סרגוסה טנריפה ולאס פאלמס ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה: דייגו טריסטן ( ספרד), דפורטיבו לה קורוניה, שכבש 21 שערים. (לפי הנתונים הרשמיים של הליגה הוא כבש 20 שערים).
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
מודל אמגט
מודל אמגט, אשר ידוע גם בתור "חוק הנפחים החלקיים", קובע כי נפח של תערובת גזים אידיאליים שווה לסכום הנפחים החלקיים של כל רכיבי התערובת בנפרד. המודל נקרא על שמו של אמיל אמגט.
אם נתונים לנו N נפחים המאוכלסים ב-N גזים שונים בטמפרטורה T ובלחץ P, אם נרכז את כל הגזים יחד באותו לחץ P ובאותה טמפרטורה T, הנפח הכולל יהיה:
מודל אמגט מתאים לעיתים גם עבור תערובות של גזים לא אידיאלים, בתנאי שאין ביניהם ריאקציה כימית. מודל אמגט הוא מודל ולא חוק מכיוון שאינו מהווה חוק תרמודינמי אוניברסלי, אלא מתאים עבור מקרים מסוימים בלבד.
מודל אחר לתערובות גזים הוא מודל דלטון. עבור גזים אידיאלים, מודל דלטון ומודל אמגט זהים לחלוטין. מעניין לראות כי עבור גזים לא אידיאלים, מודל אמגט מהווה קרוב טוב יותר מאשר מודל דלטון.
נקודת ברנאן (אנטארקטיקה)
נקודת ברנאן (באנגלית: Brennan Point) היא לשון יבשה מכוסה קרח, בחוף ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הכניסה המזרחית למפרץ בלוק, וכמו כן מהווה את נקודת הגבול בין חוף זונדרס לחוף רופרט.
גילוי הנקודה
הנקודה התגלתה מהאוויר, ב-5 בדצמבר 1929, במהלך טיסתו של ריצ'רד בירד מעל האזור, במסגרת משלחת בירד לאנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1928–1930).
מקור השם
הנקודה נקראה על שמו של מייקל ג'י. ברנן (Michael J. Brennan), אשר סייע לריצ'רד בירד בבחירת הצוות של משלחת החקר שלו, ושהיה הסקיפר של האונייה (Chantier), אשר בה הפליג ריצ'רד בירד בדרכו לאוקיינוס הארקטי, במטרה לטוס מעל הקוטב הצפוני.
ברוצ'ינר
ברוצ'ינר היא משפחה יהודית רומנית.
קלינוכלור
קלינוכלור הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) נפוץ המכיל מגנזיום, ברזל, אלומיניום, והידרוקסיל, השייך לקבוצת הכלוריט.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של הקלינוכלור היא Mg,Fe2+)5Al (Si3Al)O10(OH)8). הקלינוכלור יוצר תמיסה מוצקה עם הריפידוליט ((Mg,Fe,Al)6(Al,Si)4O10(OH)8) עשיר בברזל) מצד אחד ועם הפנין (סוג עשיר במגנזיום) מצד שני. כמו כן יוצר הקלינוכלור תמיסה מוצקה עם השמוזיט (Fe2+,Mg,Fe3+)5Al(Si3Al)O10(OH,O)8)), כאשר ההבדלים ביניהם שהקלינכלור בהיר ושקוף יותר.
הקלינוכלור מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" 2/m\, וחבורת סימטריות מרחבית C2/m. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=5.350, b=9.267Å, c=14.27Å, וגודלה של זווית β הוא 96.35°.
המבנה הפנימי של הקלינוכלור, כמו של המינרלים בקבוצת הכלוריט, הוא של לוחיות זעירים ברוחב של אנגסטרמים ספורים (האנגסטרם הוא החלק המאה מיליון של ס"מ וסימנו °A). כל לוח בנוי משלוש שכבות.
שכבת הביניים הם אוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם מגנזיום וברזל או אלומיניום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH). אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. מבנה זה מכונה כריך (סנדוויץ') 2:1 כשנוהגים לסמן את שכבת הטטרהדרונים באות t ואת שכבת האוקטהדרונים באות o וכריך 2:1 הוא t-o-t.
משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי, אלא שלא כמו בקבוצת הנציצים בעלת המבנה הדומה, שבה הפיצוי הוא בא בצורת קטיון אשלגן המחבר בין הלוחיות, בקבוצת הכלוריט הקשר נעשה באמצעות Mg2+, Fe3+)(OH)6). ליחידה Mg2+ Fe3+)(OH)6) זו נוהגים להתייחס כאל "השכבה דמוית הברוסיט" בשל דמיונה למינרל ברוסיט (Mgundefined(OH)2). משום כך, מבנה הכלוריט הוא "t-o-t-ברוסיט-t-o-t-ברוסיט". הפצילות המושלמת של המינרל מתרחשת לאורך שכבת הברוסיט.
תכונות פיזיקליות
המינרל מופיע כמקבץ גרגרי - מקבץ של גבישים בלתי מפותחים בתוך מסת אם, מקבץ לווחי, סיבי, כגבישים שצורתם פסאודו-משושה עד 10 ס"מ אורך או כמסה חסרת צורה. לקלינוכלור יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}). הפתיתים הנוצרים בפצילות גמישים, אבל אינם אלסטיים. הקשיות של המינרל נמוכה, 2.5-2 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.65 גרם לסמ"ק. קיימת תופעת גבישים תאומים.
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הקלינוכלור הם: nα=1.571-1.588, nβ=1.571-1.589 ו-nγ=1.576-1.599. גבישי הקלינוכלור שקופים עד שקופים למחצה, הם חסרי צבע או שהם מופיעים בעיקר בגוונים של ירוק שחרחר או ירוק זית, אבל גם בלבן, אפור, חום, צהבהב, ירקרק, כחלחל, או אדום-סגול. בשקף מנוסר צבע הקלינוכלור הוא ירוק או צהוב חיוור. הברק של הקלינוכלור הוא זגוגי או פנינתי על משטחי הפצילות. הקלינוכלור ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו). מזווית אחת (X) המינרל ירוק צהוב עד ירוק כחלחל, ומשתי הזוויות האחרות (Y ו-Z) צהוב ירקרק עד ירוק כחלחל בהיר.
גילוי ומקור השם
המינרל נתגלה לראשונה ב-1851 במחצבת ברינטון (Brinton's Quarry) שליד העיירה ווסטטאון (Westtown Township) במחוז צ'סטר (Chester) בפנסילבניה שבארצות הברית על ידי המינרלוג והגאולוג האמריקני ויליאם פיפס בלייק (William Phipps Blake; 1910-1826). מקור השם מיוונית "קלינו" - נטוי או רכון - מתייחס לנטיית הצירים של הגביש (מאותו מקור בא המונח מונוקליני) ו"כלורוס" – ירוק – מתייחס לצבעו הנפוץ.
שימושים
לקלינוכלור אין ערך מסחרי מעבר למכירה לאספני מינרלים (בייחוד לסוג בצבע סגול-לילך הקמרריט), ועניין מדעי.
מקור ותפוצה
הקלינוכלור נוצר מהתפרקות הידרותרמית של מינרלים סילקטיים מאפיים כדוגמת אמפיבול, פירוקסן וביוטיט. הקלינוכלור הוא מינרל נפוץ מאוד בסלעים מותמרים, והוא המינרל הכלוריטי העיקרי בצפחות ירוקות הנוצרות בתנאי התמרה אזורית שחלו בה תנאי לחץ בינוני וטמפרטורה נמוכה של 400-500 מעלות צלזיוס. סלעי המקור של צפחות ירוקות הם לרוב בזלת או גברו – הזהים בהרכבם הכימי. כמו כן מצוי הקלינוכלור בסרפנטיניט, בשיש, באמפיבוליט ובעורקים של עפרות.
הקלינוכלור הוא המינרל הנפוץ ביותר בקבוצת הכלוריט. בין המקומות בהם ניתן למצוא את המינרל - מחצבת ברינטון (Brinton's Quarry) שליד העיירה ווסטטאון (Westtown Township) במחוז צ'סטר (Chester) בפנסילבניה (שם נמצא המינרל לראשונה), אתר המינרלים בפרנקלין שבניו ג'רזי, מכרה טילי פוסטר (Tilly Foster) שליד ברוסטר (Brewster) במחוז פטנאם (Putnam) במדינת ניו יורק שבארצות הברית; עמק צילר (Zillertal) במדינת טירול שבאוסטריה;.קופ דלגרי (Kop Daglari) ליד ארזורום שבטורקיה (משם מגיעים גבישים יפהפיים של קמרריט), הרי אילמן במחוז צ'ליאבינסק שברוסיה; סרניה דה רודנה (Serranía_de_Ronda) שבפרובינציית מאלגה, וסיירה דה גוואדרמה (Sierra de Guadarrama ) שבספרד; באונסט (Unst) שבאיי שטלנד שבבריטניה; ובמקומות רבים נוספים בהם מצוי כלוריט.
טקס תה יפני
טקס התה היפני, המכונה "צ'ה דוֹ" (קאנג'י: 茶道, רומאג'י: chadō, מילולית: "טקס התה") או "צ'ה-נוֹ-יוּ" (קאנג'י: 茶の湯, רומאג'י: cha-no-yu, מילולית: חליטת תה) ביפנית, הוא טקס יפני הכולל הכנת תה, הגשתו לאורחים ושתייתו. הטקס נבנה בהשראת טקס תה סיני המכונה גונג-פו צ'ה. ביפן נהוג היסטורית לשתות תה ירוק בלבד, ולכן רק תה ירוק בסגנון יפני משמש לטקס, ובמיוחד תה אבקתי הקרוי מאצ'ה. לעיתים נדירות משתמשים בתה עלים הקרוי סנצ'ה לצורך ביצוע הטקס, ובמקרה זה חולטים אותם בקומקום כפי שנהוג לחלוט עלי תה, ולא בקערה כפי שנהוג לשתות מאצ'ה. טקס התה הושפע ועוצב על ידי הפילוסופיה הזן בודהיסטית, ויש לו מאפיינים מדיטטיביים.
בטקס התה היפני מעניקים תשומת לב מיוחדת לאסתטיקה ולטעם התה, ולעולם לא מבוצע כלאחר יד. זהו טקס אמנותי לכל דבר וכל תנועה בו מחושבת ביותר, כשישנן מספר שיטות נבדלות זו מזו לביצוע הטקס.
טקס התה נחשב לאחד משלוש אמנויות האירוח הקלאסיות, ביחד עם איקבנה והדלקת קטורת (Kōdō). ביחד הן מכונות צ'אדו,
היסטוריה
התיעוד הראשון לשתיית תה ביפן מגיעה מהכרוניקה ניהוֹן קוֹקי שנכתבה בשנת 840. שם מתואר הנזיר הבודהיסטי אֵייצ'וּ (קאנג'י: 永忠, רומאג'י: Eichū) חוזר מסין ומביא איתו עלי תה וחולט אותם עבור הקיסר יפן סאגה בשנת 815. צו קיסרי מהשנה שלאחר מכן מורה להתחיל לגדל תה באזור קנסאי. עם זאת, העניין בתה ביפן ירד לאחר מכן.
ככל הנראה התה אותו הנזיר הביא איתו מסין היה לבנת תה דחוס המכונה ביפנית דאנצ'ה, בדומה לתה הדחוס מיונאן המכונה פו אר, מכיוון שזו הייתה צור צורה בה התה היה נפוץ בסין בתקופתו. באותה תקופה בסין התה נשתה בעיקר למטרות רפואיות, והיה מעורבב עם צמחי מרפא נוספים.
המנהג של שתיית תה התפתח ועבר מן התחום הרפואי אל עבר שתייה למען ההנאה וכך גם התפשט לכל סין. במאה התשיעית לספירה המחבר הסיני לו יו כתב את ה"קלאסיקה של התה", חיבור על תה שהתמקד בשלבי הגידול, הטיפוח וההכנה של התה. חייו של לו יו הושפעו רבות מהבודהיזם ובמיוחד מהזן. רעיונותיו היוו את ההשראה לטקס התה היפני.
הדרך בה הכינו את התה לקראת סוף המאה ה-12 נקראה "tencha" (点茶), אבקת המאצ'ה הושמה בתוך קערה, הוספו מים חמים ואבקת התה והמים הוקצפו ביחד, שיטה זו יובאה ליפן על ידי איסאי, נזיר אחר, בחזרתו מסין. הוא לקח עימו זרעי תה שבמקרה הפיקו את התה שנחשב לאיכותי ביותר בכל יפן.
אבקת התה הירוק שימשה לראשונה בפולחנים דתיים בתוך מנזרים בודהיסטיים. עד המאה ה-13, כאשר קאמאקורה שוגיונייט שלט ביפן, התה, וכל הפינוקים המקושרים אליו הפכו לסוג של סמל סטטוס בין הסמוראים ומכך נוצרה ביניהם סוג של מסורת של טעימות תה (ja:闘茶 tōcha), מסיבות שבהן התחרו על ניחוש איכות התה הטובה ביותר— אלו שגודלה בקיוטו, האלו שאיסאי הביא לסין, המנצח בתחרות היה זוכה בפרס ראוותני.
התקופה המרכזית הבאה בהיסטוריה היפנית הייתה תקופתו של מורומאקי, בעת עלייתה של תרבות הקיטאימה Kitayama Culture (ja:北山文化 Kitayama bunka), שמרכזה בתוך העולם התרבותי של אשיקאגה יושימיטסו והווילה שלו בגבעות הצפוניות של קיוטו (המקדש המוזהב), ומאוחר יותר באותה תקופה, עלייתה של תרבות ההיגאשיאמה, שמרכזה סביב העולם התרבותי האלגנטי של אשיקאגה יושימאסה והווילה הנטושה שלו בגבעות המזרחיות של קיוטו (המקדש של החמלה הזוהרת). התקופה הזו, שהתרחשה בערך בין השנים 1336 עד 1573 היוותה לניצנים למה שכיום מוגדר כהתרבות היפנית המסורתית שאנו מכירים.
קישורים חיצוניים
טקס התה היפני: שלווה גדולה לקוח מתוך אתר מסע
מחלף מסובים
היסטוריה
צומת מסובים שימש במשך שנים את הנוסעים מתל אביב לנמל התעופה בן-גוריון, בכיוון ממערב למזרח ובכיוון מנמל התעופה לתל אביב ממזרח למערב. לאחר פתיחת מחלף גנות והכביש המהיר מתל אביב לנמל התעופה, הצטמצם התנועה בכיוון מזרח-מערב ועומס התנועה העיקרי היה בכיוון צפון-דרום.
במשך שנים היה צומת מסובים אחד הצמתים העמוסים והפקוקים ביותר בישראל. בינואר 1966 הופעל בצומת רמזור. ב-30 באוקטובר 1972 התנגשה משאית בתיבת השליטה של הרמזור בצומת והדבר השבית את פעולת הרמזור בצומת במהלך שבועיים. באותה תקופה אירעו בצומת מספר תאונות דרכים, הקטלנית שבהן גרמה לארבעה הרוגים. הדבר הביא להאשמות נגד מע"צ ודרישה לחקירת העיכוב בתיקון הרמזור. בעיתונות פורסם שלקח למע"צ חמישה ימים להוציא מכרז לתיקון התקלה, חמישה ימים לבחירת זוכה במכרז ועוד כחמישה ימים עד תיקון הרמזור. בעקבות הבקורת הוקמה ועדה ציבורית לבדיקת הפרשה.
מחלף מסובים היה מראשוני המחלפים שתוכננו בישראל והוא הוצע בשנת 1966 לתוכנית החומש של השנים 1967–1972. אולם הגשר לא נבנה, ורק בפברואר 1986 הונחו הקורות של מחלף חדש, בדצמבר 1986 נפתח המחלף לתנועה מצפון לדרום ובתחילת פברואר 1987 נפתח המחלף בטקס רשמי.
בשנת 2002 הושלמה בניית הרחבה למחלף שהכפילה את רוחבו. עבודות ההרחבה כללו העתקת תשתיות שונות שביניהן תוואי המוביל הארצי שעובר תחת המחלף.
המחלף נבנה על חורבות הכפר הערבי אל-ח'ירייה. כפר זה היה אחד ממספר כפרים ערביים ששכנו לאורך כביש 461 ומנו, עד למלחמת העצמאות, כ-3000 תושבים. תושבי הכפרים נהגו לארוב לכלי רכב שנעו על הכביש ופגעו בנוסעיהם. בחודש אפריל 1948, במסגרת מבצע חמץ כבשה חטיבת אלכסנדרוני את הכפרים. תושבי הכפרים ברחו לירדן והרי שומרון ולא הורשו יותר לחזור לאדמותיהם.
יש המזהים את מיקומה של בני ברק הקדומה בתל שנמצא בסמוך למחלף מסובים. שמו של המחלף אף בא מן הקטע הבא בהגדה של פסח:.
השוק הסיטונאי החדש
ב-1998 איתר משרד החקלאות ומינהל מקרקעי ישראל שטח של 350 דונם סמוך למחלף מסובים להקמת השוק החדש, וב-1999 פורסם מכרז לתכנון השוק. חברת "צנובר יועצים" זכתה במכרז לתכנון השוק, יחד עם חברת SEMMARIS הצרפתית, המנהלת את רנז'יס, השוק הסיטונאי של פריז, ומשרד האדריכלים אורבך. התוכנית שהוגשה בשטח כולל של 230 דונם; מהם 80 דונם מיועדים למסחר בירקות ובפירות, 24 דונם מיועדים למסחר בפרחים ובעציצים, 40 דונם מיועדים לשטחי קירור ואחסנה, 55 דונם מיועדים למנהלה, שירותים, מלונית שתשרת את הנהגים וחניה, ו-30 דונם ישמרו לעתודה, להגדלת נפח השוק בעתיד. ב-2001 התקבלה החלטת הממשלה על הקמת השוק הסיטוני החדש, "שנועד להביא להפחתה בפער התיווך ולעלייה באיכות התוצרת החקלאית, לרווחת הצרכנים והחקלאים". ב-2002 הוא אושר בוועדה המחוזית. ראש עיריית תל אביב רון חולדאי יזם מהלך להקמת איגוד ערים בגוש דן לניהול השוק, אך שר החקלאות ישראל כ"ץ הודיע שהוא יוקם על ידי חברה ממשלתית חדשה. הפרויקט לא קודם במשך מספר שנים ולאחר סגירת השוק בתל אביב הוא עבר לצריפין ב"אופן זמני" עד להקמת שוק קבוע.
באוקטובר 2010 שוב התקבלה החלטת ממשלה על הקמת השוק, שיהיה בבעלות המדינה וינוהל בידי חברה ממשלתית שתבחר בקבלן הקמה באמצעות מכרז BOT - בנה-הפעל-העבר. לצורך הקמתו נוסדה בפברואר 2011 החברה הממשלתית, "חברת שוק סיטוני לישראל בע"מ", שפרסמה ביוני 2013 מכרז להקמת השוק. ביולי 2013 מונה אלכס ויסמן למנכ"ל החברה, שהבטיח שהשוק יפעל לקראת סוף 2014 ושקביעת המחירים של הירקות והפירות בשוק תהיה על בסיס נתונים שיוזרמו בזמן אמת לחדר בקרה ממוחשב. ויסמן התפטר מתפקידו לאחר שנה, על רקע טענות לאי-סדרים ובזבוז תקציבי בחברה. לאחר שלא הצליחה לקדם את הפרויקט, הודיע באפריל 2018 משרד החקלאות כי החברה תיסגר עד לסוף שנת 2018.
במאי 2019 פרסם מבקר המדינה דוח על הפרויקט, בו הביע ביקורת על מעשי הגורמים הקשורים לתוכנית להקמת השוק.
פארק סנטרל מסובים
בשנת 2019 החלו לבנות מזרחית למחלף אזור תעשייה להייטק הכולל כ-126 דונם עם 13 מגדלי משרדים שיתפרסו על שטח של כ-350,000 מ"ר למסחר ותעסוקה, וכ-35 דונם שטחים ציבוריים פתוחים.
על פי התכנון, מלבד מגדלי המשרדים יוקמו במקום מתחם מלונאות, מסעדות, מתחם הייטק ואף מתחם שיכלול משרדים של חברות תעופה שעובדות בנמל התעופה בן-גוריון, אשר נמצא בסמוך למתחם.
סיפור פשע אמריקאי: מוניקה לוינסקי
צוות השחקנים כולל את שרה פולסון, אנלי אשפורד וג'ודית לייט (כולם גילמו דמויות אחרות מהעונות הקודמות), יחד עם ביני פלדשטיין, קלייב אוון, מרגו מרטינדייל, בילי אייכנר, קובי סמולדרס, אידי פאלקו, טארן קילאם, קולין הנקס, מירה סורבינו, אליזבת ריזר, ואנתוני גרין. הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות לרוב ממבקרים, אך נחשבה לטובה פחות משתי העונות הקודמות: "המדינה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי" ו"הרצח של ורסצ'ה".
פיתוח
בינואר 2017 פורסם כי עונה רביעית של סיפור פשע אמריקאי נמצאת בפיתוח. העונה נועדה לסקר את פרשת מוניקה לווינסקי ואת האירועים שהתרחשו בתקופת נשיאותו של קלינטון, המבוסס על ספרו של ג'פרי טובין "קונספירציה עצומה: סיפורה האמיתי של שערוריית המין שכמעט הפילה נשיא". עם זאת, באפריל 2018, היוצר ראיין מרפי גילה כי העונה בוטלה ואינה עוד בפיתוח.
ב-6 באוגוסט 2019, נודע כי פרשת השערורייה של קלינטון-לוינסקי חזרה לפיתוח כעונה שלישית של הסדרה, שתיכתב על ידי שרה בורגס ותיקרא בשם "הדחה". הפקת העונה החלה באוקטובר 2020.
ליהוק
בפברואר 2017 חשף מרפי ששרה פולסון אמורה לככב בעונה, אך לא בתור הילרי קלינטון. מאוחר יותר נחשף כי פולסון, ביני פלדשטיין ואנלי אשפורד יככבו בתפקיד לינדה טריפ, מוניקה לווינסקי ופולה ג'ונס, בהתאמה, כאשר לוינסקי עצמה חתומה כמפיקה משותפת. מאוחר יותר באותו החודש פורסם כי דמותה של הילרי קלינטון לא תהיה משמעותית בסדרה. ב-15 בנובמבר 2019 דווח כי קלייב אוון יגלם את ביל קלינטון ואנתוני גרין את אל גור. מאוחר יותר באותו החודש נודע כי מרגו מרטינדייל תגלם את לוסיאן גולדברג. בינואר 2020 נודע כי בילי אייכנר חתם לגלם את מאט דראדג'. במרץ 2021 פורסם כי אידי פאלקו ובטי גילפין יגלמו את הילרי קלינטון ואן קולטר, בהתאמה; מאוחר יותר עזבה גילפין את הסדרה בגלל התנגשויות עם לוח הזמנים שלה והיא הוחלפה על ידי קובי סמולדרס. ידוע גם שג'ודית לייט לוהקה לגלם את סוזן קרפנטר-מקמילן. באוגוסט 2021 פורסם כי מירה סורבינו, בלייר אנדרווד, ג'וזף מאזלו, דן בקדאל, קווין פולאק ופטריק פישלר הצטרפו לצוות בתפקידי משנה.
צילומים
שלב הצילומים אמור היה להתחיל ב-21 במרץ 2020 אך הופסק עקב מגפת הקורונה. ב-13 בנובמבר 2020, שרה פולסון פרסמה תמונה שלה כלינדה טריפ עם הכיתוב "לינדה. "סיפור פשע אמריקאי: מוניקה לווינסקי" החל בצילומים עיקריים". הצילומים הסתיימו באוגוסט 2021.
שיווק והפצה
הטיזר הרשמי לסדרה יצא ב-4 באוגוסט 2021. במקור, הסדרה תוכננה לעלות ב-27 בספטמבר 2020, אך הדבר התעכב עקב המגפה. הפרק הראשון שוחרר לבסוף ב-7 בספטמבר 2021.
בשל הסכם משנת 2016 בין 20th Century Fox Television (20th Television) לבין נטפליקס, שקדם לרכישת FX ו-20 Television על ידי דיסני, מחזיקה נטפליקס בזכויות בלעדיות להזרמה עולמית של זיכיון "סיפור פשע אמריקאי" (למעט בקנדה), כשהעונה צפויה להגיע לשם בשנת 2022. כתוצאה מכך, בניגוד לרוב הסדרות והתוכניות של ה-FX האחרות שזמינות ב-FX on Hulu hub בארצות הברית, העונה השלישית לא זמינה למנויים בשירות הבסיס של Hulu, אך תהיה זמינה לפי דרישה (ובפלטפורמת FXNow TV Everywhere) למנויים לערוץ FX, כולל אלה שנרשמו באמצעות Hulu + Live TV.
קטפרס
קטפרס היא מילה ביוונית שפורשה בספרות חז"ל כמדרון וגם לעניין נתינת מכות.
המילה מורכבת משני חלקים: קָטָ- (Cata), שפירושו ירידה, ופרס.
ככל הנראה, בחרו חז"ל להשתמש במילה זו להבהיר כי מדובר לא בעניין מדרון סתמי אלא במדרון באופן קיצוני; מדרון משופע עד שאין אפשרות לחפץ לנוח בו כלל ועיקר. כך גם פירש הרמב"ם.
פרשת אדם ורטה
פרשת אדם ורטה התרחשה בשנת 2014, והועלה בה לדיון ציבורי חופש הביטוי של מורים בכיתות בתי הספר, בעקבות מקרה פיטוריו של המורה אדם ורטה. הפרשה הובילה לשיח נרחב על המקום להבעת דעות פוליטיות אישיות מצד אנשי חינוך במהלך השיעורים בבתי הספר. בינואר 2022 עלתה לשידור הסדרה "שעת אפס" בערוץ כאן 11, השואבת השראה מהפרשה.
גביע הפדרציה 2014
גביע הפדרציה 2014 הייתה התחרות ה-52 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
קטפרס
ההפך של "קטפרס" הוא "אשבורן", גומא בארץ, שכאשר משקה נוזל ישפך לשם, הוא יתכנס מחמת הגומא.
גביע הפדרציה 2014
תחרויות אזוריות החלו בפברואר 2014 ומשחק הגמר הסתיים ב-9 בנובמבר 2014.
נבחרת צ'כיה ניצחה במשחק הגמר את נבחרת גרמניה וזכתה בגביע בפעם השמינית בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות
מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת.
כל המפגשים כללו 5 משחקים.
קטפרס
לעיתים משמשת המילה "קטפרס" ככינוי למקום שאינו נחשב ל"אשבורן", אך גם אינו "קטפרס", ודינו שווה לקטפרס (לעניין טומאה וטהרה). כך גם רצפה חלקה שאין בה גומא לכינוס המים מכונה ונחשבת כקטפרס לעניין טומאה וטהרה.
בדיני טומאה וטהרה
המילה "קטפרס" מופיעה שלוש פעמים במשנה בסדר טהרות ופעם אחת במסכת גיטין לעניין מסירת גט -. הביטוי קשור לתורת ה"ניצוק" של נוזלים (שלפי דעת חז"ל, כמו קטפרס, אינו חיבור לא לטומאה ולא לטהרה) כמקביל לתיאור "אשבורן", שכן נחשב לחיבור.
גביע הפדרציה 2014
מתכונת התחרות
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2015.
העברות לקראת שנת 2015
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
ישראל בתחרות
בנבחרת השתתפו עופרי לנקרי וקרן שלמה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית ג' של אזור אירופה/אפריקה א'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה א' נערכו בבודפשט. הנבחרת סיימה את הבית במקום השלישי ולא המשיכה לשלבים הבאים.
פרשת אדם ורטה
הפרשה
בשנת 2014 לימד המורה אדם ורטה (נכדה של נתיבה בן-יהודה) פילוסופיה ומחשבת ישראל בתיכון אורט גרינברג שבקריית טבעון. בחודש ינואר פנתה תלמידת י"ב בשם ספיר סבח במכתב לשר החינוך דאז, שי פירון, ובו העלתה טענות כלפי המורה ורטה. לדבריה, "הוא דואג להדגיש את דעותיו הפוליטיות מדי שיעור. הוא מסביר שהוא שמאלני קיצוני, שמבחינתו המדינה היא לא שלנו, היהודים, אלא של הפלסטינים, ושאנו היהודים לא צריכים לחיות בה". כמו כן, ציינה סבח במכתב שורטה טען כי צה"ל הוא צבא אכזרי ולא מוסרי, וכשהיה בכנס מחוץ לישראל קרא "ויוה פלסטין". המכתב נשלח גם לחבר הכנסת לשעבר מיכאל בן ארי, שפרסם אותו בדף הפייסבוק שלו.
בעקבות פרסום המכתב הוזמן ורטה לשיחת שימוע לפני פיטורין בפני הנהלת רשת אורט, כיוון שעבר לכאורה על האיסור להביע דעות פוליטיות בפני תלמידים. בשימוע הכחיש ורטה את הדברים. לאחר ביקורת ציבורית שהושמעה כנגד ההזמנה לשימוע, ומשנטען שהשימוע שבוצע לא היה הוגן, זומן ורטה לשימוע נוסף כעבור שבוע וחצי. השימוע התקיים במשרדי אורט, בנוכחות נציג משרד החינוך ועורך דינו של ורטה, מיכאל ספרד. לאחר השימוע השני נקבע כי ורטה לא יפוטר, לאחר שהתנצל על הפגיעה האישית בתלמידה וחזר בו מחלק מאמירותיו. הוא קיבל התראה לבל יישנה המקרה. כמה חודשים לאחר מכן פוטר ורטה, לטענת בית הספר עקב קיצוצים וביטול המגמה שבה לימד.
כחודש לאחר התפוצצות הפרשה הורה שר החינוך שי פירון להקים ועדה שתבחן את גבולות השיח במערכת החינוך. הוועדה הוקמה על מנת להגדיר את גבולות חופש הביטוי של עובדי הוראה במערכת החינוך. יו"ר הוועדה הייתה יו"ר המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך רחל מתוקי, והיו חברים בה פרופ' אשר כהן, יועז הנדל, מפמ"ר אזרחות לשעבר אדיר כהן, הממונה על החינוך הדרוזי והצ'רקסי במשרד מוהנא פראס, ופרופ' עליאן אלקרינאוי.
ביולי 2015 הוצג המחזה "השימוע", יצירתה של רננה רז, שבו הוקרא תוכן השימוע שנערך לורטה.
בינואר 2022 עלתה לשידור הסדרה "שעת אפס" בערוץ כאן 11, השואבת השראה מהפרשה. בסדרה גילם השחקן דורון בן-דוד את המורה אמיר הלוי בהשראת ורטה, והשחקנית מיה לנדסמן את התלמידה ליאן זרחי בהשראת סבח. באותו חודש אף נערך ריאיון מחודש עם השניים בהנחיית גאולה אבן-סער בשל עליית הסדרה, שבעקבותיו ספגה סבח ביקורת רבה בשל דבריה.
משה יהודה פרנקו
הרב משה יהודה פרנקו (ה'תקצ"ז, 1837 - א' בטבת ה'תרע"ח, 16 בדצמבר 1917) היה רבו הראשי של האי רודוס והראשון לציון ה-33 בארץ ישראל.
ביוגרפיה
נולד בתקצ"ז ברודוס לרב יוסף פרנקו. בילדותו למד תורה מפי אביו שהיה מחכמי העיר ובישיבות שונות שבעיר. בבחרותו עבד לפרנסתו כרוכל והסתובב בכפרים הסמוכים. בהמשך פתח חנות קטנה באי.
בשנת ה'תרס"ו התמנה לרב של האי רודוס. עלה לירושלים בשנת ה'תרע"א באותה שנה גם מונה לכהן בתפקיד הראשון לציון. בעקבות מלחמת העולם הראשונה נאלץ בשלב מסוים לעזוב את התפקיד. נפטר בא' טבת ה'תרע"ח.
רוקו בלאז'ביץ'
ביולי 2017, ניצח בלאז'ביץ בתחרות הריאליטי "Pinkove Zvezdice" המשודרת בסרביה. שנה לאחר מכן, זכה במקום השני בגרסה הקרואטית של התחרות. המנטור שלו בתחרות הקרואטית היה נציג קרואטיה לאירוויזיון 2017, ז'אק הודק, אשר השתתף בכתיבת השיר "The Dream". יחד עימו כתבו את השיר אנדראה צ'וריץ' וצ'ארלי מייסון.
בלאז'ביץ' התמודד בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2019 אשר נערך ב-16 במאי 2019. בלאז'ביץ' הגיע למקום ה-14 בלבד עם 64 נקודות, ולא העפיל לשלב הגמר.
צביקה דהב
צביקה דהב (4 בנובמבר 1933 – 29 באפריל 2021) היה קצין בחיל השריון של צה"ל בדרגת אלוף-משנה. במלחמת סיני שירת כמפקד פלוגת טנקים בגדוד 9 של חטיבה 7, במלחמת ששת הימים שירת כמפקד גדוד 95 בחטיבת הראל, ובמלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד גדס"ר 288 באוגדה 146.
ביוגרפיה
דהב גויס לצה"ל ב-1950 והוצב בחיל השריון, בשנת 1951 עבר קורס קצינים וקיבל דרגת סגן משנה. שנה לאחר מכן היה בין מסיימי המחזור הראשון של קורס קציני שריון. בין השנים 1952–1956 שירת בפלוגת הסיור של חטיבה 7. בשנת 1954 עבר קורס קציני מודיעין ובשנת 1955 נשלח לבית ספר לשריון בצרפת ללמוד את טנקי ה-AMX-13. השתתף במבצע יונה לקליטת טנקי AMX-13, חלפים ותחמושת מצרפת לקראת מלחמת סיני. בשנת 1956 השתתף כמפקד מחלקת טנקים מגדוד 9 של חטיבה 7 בפעולת קלקיליה, פעולת תגמול שנערכה ב-10 באוקטובר 1956 נגד משטרת קלקיליה. כמה שבועות לאחר מכן השתתף במלחמת סיני כמפקד פלוגת טנקים תחת פיקוד חטיבת הצנחנים בפיקודו של אריק שרון בקרב המיתלה. שרון שלח אל תוך מעבר המיתלה כוח שהוגדר "סיור", אך בפועל היה כוח בגודל של גדוד, שכלל את פלוגת הסיור של גדוד 88 בפיקודו של זאב וקס, עם מפקד גדוד 88 רס"ן מרדכי גור, והסמג"ד אפרים מרקוס. אחריהם נעה פלוגת טנקים AMX-13 בפיקוד צביקה דהב, אליהם הצטרף הסמח"ט יצחק חופי (חקה). מיד אחריהם נעה הפלוגה המסייעת של גדוד 88, בפיקודו של מיכה פייקס, ואחריהם סוללת מרגמות כבדות מגדוד 332. בסוף השיירה נעה הסיירת של חטיבה 202, בפיקודו של מיכה קפוסטה (בן ארי), ובמאסף נסעו יחידות הרפואה והאספקה. אל הכוח הצטרף סא"ל אהרן דוידי, שהיה באותה העת מפקד גדוד מילואים של הצנחנים ששהה מחוץ למעבר.
בשנים 1957–1959 שירת דהב כסמג"ד 181 בפיקוד צפון. בשנת 1958 עבר קורס מ"פים, ובשנת 1960 מונה לקצין המבצעים של גייסות השריון, באותה השנה השתחרר מצבא הקבע. בין השנים 1960–1963 שירת כסמג"ד 95 בחטיבת הראל ובשנת 1964 מונה לפקד על הגדוד. במלחמת ששת הימים. חטיבת הראל השתתפה ב, וגדוד 95 שהיה אמור להיות בעתודה קיבל את משימתו החדשה: להגיע לבית חנינא. הגדוד פרץ דרך עמק הארזים והגיע בלילה לנבי סמואל. בשעה 3:30 החלו הטנקים לנוע לכיוון בית חנינא תוך חילופי אש כבדים עם כוחות שריון ירדניים שהתמקמו על הפסגות באזור ובין המבנים בתל אל פול. במשך זמן מה התנהל קרב שריון בשריון בטווחים של 1,000 מטר. 3 טנקים ירדנים נפגעו לבסוף והיתר נסוגו מזרחה והתל נכבש. בזה נותקה ירושלים מאויב ירדני מצפון וממזרח.
במרץ 1973 הקים דהב את גדוד הסיור 288 באוגדה 146, בפיקודו של האלוף משה פלד. הגדוד היה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70, והיו גדודים מעורבים שבהם שירתו טנקים ונגמ"שים והיו תחת פיקודה הישיר של אוגדה. הגדוד כלל טנקי שוט קל, נגמ"שי M-113, וג'יפים. יעוד הגדוד היה להיות גדוד סיור אוגדתי הבנוי לפריסה רחבה כדי לתת תצפיות ומודיעין לאוגדה 146 בזמן לחימה וכן להוות כוח לחימה עצמאי. הגדוד כלל שלוש פלוגות לחימה ותצפיות, כאשר כל פלוגה כללה שבעה טנקים, שמונה נגמשי חרמ"ש, פלוגת ג'יפי סיור שכללה 11 ג'יפים ופלוגת מפקדה. הגדוד עבר אימון הקמה במאי 1973.
גדס"ר 288 במלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים לחם הגדוד בחזית רמת הגולן מול הצבא הסורי. דהב פיקד על הגדוד בתהליך הגיוס במחנה עופר צפונית לירושלים ואז הוביל את הגדוד לרמת הגולן. הגדוד עלה דרך ציר כורסי עם כוחות אוגדה 146 וסופח לחטיבה 205 בפיקוד אל"ם יוסי פלד.
ההיתקלות הראשונה של הגדוד בכוחות סוריים הייתה ברמת מגשימים. הגדוד המשיך לצפון מזרח על ציר "טפה" (כיום כביש 98), וחבר למוצב תל סאקי ומוצב 116 ב-8 באוקטובר. חיילי הגדוד פינו ממוצבים אלה את חיילי גדוד הנח"ל המוצנח 50 של חטיבה 35 שהיו מכותרים שם ולחמו מאז יום הכיפורים. הגדוד נלחם בתל ג'וחדר ב-9 באוקטובר וכבש את תל פרס השולט על פתחת רפיד וכביש הנפט. עם כיבוש התל חזר המוצב שבראשו לפעילות מלאה. חיילי הגדוד שהתמקמו בו העבירו דיווחי תצפיות והכוונת אש לתותחנים. לאחר מכן השתתף הגדוד בקרבות בגזרת חושניה וכבש את צומת רפיד.
הגדוד עבר לחטיבה 4 בפיקוד יעקב הדר באותה הגזרה, ולאחר סיום קרבות הבלימה עבר הגדוד ממזרח לקוניטרה ונפרש בתצפיות על התלים הגעשיים בדרום המובלעת. ב-17 באוקטובר התמקם הגדוד באזור חאן ארנבה, וב-18 באוקטובר התמקם לתצפיות בתל אל מל, תל שער, תל מסחרה ותל קרין. הגדוד השתתף בקרב אום בוטנה ותל-מסחרה, והשתתף בבלימת התקפות הנגד מצד צבא סוריה והכוחות העיראקיים והירדנים (חטיבת השריון הירדנית 40) שהגיעה לתגבור הכוח הסורי מדרום. ב-20 באוקטובר עבר הגדוד לחניון בכפרים נסג' ואטייחה ותצפיות לעבר תל חארה.
לאחר הכרזת הפסקת האש נשלח הגדוד, כחלק מאוגדה 146 ועם כוחות נוספים מפיקוד המרכז, לתגבר את מערכי צה"ל בגדה המערבית של תעלת סואץ. הגדוד צורף ליחידות שהיו ממוקמות מול אסמאעיליה ממערב לתעלת סואץ והשתתף בקרבות ההתשה מול הכוחות מצריים עד להפרדת הכוחות בין צה"ל לבין הצבא המצרי במרץ 1974.
לאחר הפרדת הכוחות, במרץ 1974, פורק הגדוד. דהב השתתף בקורס מח"טים, הקורס הראשון מסוגו שהתקיים בצה"ל, ובשנת 1976 קיבל דרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד תחזוקה 836 באוגדה 194, אז בפיקודו של אמנון ליפקין-שחק. בשנת 1984 מונה לראש מטה אוגדה 194/ 370, בשנת 1993 פרש משירות מילואים.
פרטים אישיים
דהב היה חבר בעמותת יד לשריון ובעמותת גבעת התחמושת. במותו השאיר אשה ו-3 ילדים.
רמי לוי שיווק השקמה
רשת חנויות רמי לוי שיווק השיקמה 2006 בע"מ, המוכרת בשם המקוצר רמי לוי שיווק השקמה או רמי לוי היא חברה המפעילה רשת מרכולים בישראל ונמצאת בשליטתו של איש העסקים רמי לוי, המשמש גם כמנכ"ל החברה. מרדכי ברקוביץ' הוא יו"ר הדירקטוריון שלה. ב-2011 מנתה הרשת כעשרים סניפים ותפסה כ-20% מנתח השוק בירושלים ומקום שלישי במדינת ישראל כולה עם כ-7% מנתח השוק. נכון לאפריל 2020 כוללת הרשת כחמישים סניפים. מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב והן כלולות במדד תל אביב 125.
היסטוריה
ב-1981 פתח חנות נוספת בשכונת רמות אלון בשטח של כ-200 מ"ר, את חנות הענק הראשונה שלו פתח לוי ב-1992 בשכונת תלפיות ובהמשך הרחיב את הפעילות במתכונת זו של חנויות דיסקאונט גדולות.
בשנת 2007 הונפקה "רשת חנויות רמי לוי שיווק השיקמה 2006 בע"מ" בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ורמי לוי ממשיך להיות בעל השליטה בה. הכנסות החברה באותה שנה הסתכמו במעל 689 מיליון ש"ח, ב-2008 צמחו לכ-945 מיליון ש"ח עם רווח נקי של כ-50 מיליון ש"ח. וב-2009 הסתכמו בכ-1.35 מיליארד ש"ח עם רווח נקי של כ-73 מיליון ש"ח. באותה שנה נמכרו 10 אחוזים מהחברה לבית ההשקעות "פסגות". ב-2010 נרשם גידול נוסף בהכנסות לכ-1.7 מיליארד ש"ח. ברבעון השלישי של 2011 הפעילה החברה 20 מרכולים בגדלים שונים.
ביולי 2015 הודיעה הרשת על רכישת 7 סניפים של רשת "מגה", שהועמדו למכירה עקב המשבר הכספי שפקד את "מגה". לפני הרכישה הפעילה הרשת 34 סניפים, 5 מהם נפתחו בשנת 2015.
חברה בת בבעלות מלאה בשם רמי לוי שיווק השקמה תקשורת בע"מ החלה לשווק בחודש דצמבר 2011 שירותי טלפון סלולרי במתכונת של מפעיל רשת סלולרית וירטואלית (MVNO), על פי הסכם עם חברת פלאפון תקשורת בע"מ.
בשנת 2011 החלה החברה בפיילוט של הפעלת סוכנות ביטוח בסניפיה ושל מכירה באמצעות אתר האינטרנט שלה.
בתחילת שנת 2016 מיזגה שיווק השקמה אל תוכה את פעילות חברת הבת שלה ביכורי השקמה, אשר סיפקה לה פירות וירקות. במרץ 2017 פסק בית הדין האזורי לעבודה בבאר שבע כי צעד זה נעשה באופן פיקטיבי במטרה למסמס את התאגדות עובדי ביכורי השיקמה. בית הדין הטיל על לוי והחברות שבשליטתו לשלם להסתדרות החדשה פיצוי בסך 1.5 מיליון ש"ח.
בינואר 2018 רכשה החברה כ-20% מרשת "קופיקס" בעלות של 105 מיליון ש"ח. ביולי 2018 מימשה החברה את אופציית השליטה ב"קופיקס" ועלתה מאחזקה של 20% ל-50.01%.
באוקטובר 2019 רכשה החברה את רשת "שווייצריה הקטנה" בעלות של 18 מיליון ש"ח.
בשנת 2021 הורשעו החברה ושניים מבכיריה במסגרת הסדר טיעון בעבירות של פגיעה בפרטיות ושימוש שלא כחוק במאגרי מידע שהיו בידיה כמפעילת סלולר, נגד מובילי ההתארגנות בביכורי השקמה עיתונאים שפרסמו עליה כתבות שליליות ועוד. על החברה נגזר לשלם קנס בן 600 אלף שקלים ופיצויים בסך 200 אלף שקלים. על המנכ"ל אופיר אטיאס נגזר קנס בסך 75 אלף שקלים ומאסר על תנאי, ועל קצין הביטחון שלמה אדרת ג'וליאן נגזרו קנס של 20 אלף שקלים וחמישה חודשי עבודות שירות.
בשנת 2023 חברת לייפסטייל תבעה את רשת רמי לוי וחברה שבשליטת בתו של לוי בטענה שהעניקה רישיון לייצור והפצת מותג BEVERLY HILLS POLO CLUB לחברה אחרת, וזו סיפקה את המוצרים לרמי לוי, על אף שברישיון היה איסור על הפצת מוצרים בחנויות מזון וכאלה שלא אושרו על ידי התובעת. ביהמ"ש דחה חלק מהטענות אבל הורה לפצות את לייפסטייל.
אודות החברה
אסטרטגיית הפעילות של הרשת הדוגלת בסל מוצרים זול, הביאה את לוי לעימותים מול ספקים כמו זכיינית קוקה-קולה בישראל, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, שסירבה למכור לרשת את מוצריה, עד שנאלצה לחזור בה עם התערבותו של הממונה על ההגבלים העסקיים. עימותים מתוקשרים היו מול רשתות המזון הגדולות, תחרות שהתבטאה במלחמת מחירים אגרסיבית ובמבצעים כמו קילוגרם בשר עוף בפחות משקל אחד (לוס לידר).
בחניות של החברה נמכרות מותגים פרטיים שמיוצרים על ידי חברות שונות בארץ לרבות מיה תעשיות מזון.
בנוסף לפעילות הקמעונאית, עוסקת החברה בשיווק סיטונאי לחנויות מכולת, מינימרקטים ומוסדות באזור ירושלים רבתי ובשיווק סחורה שאינה דורשת הובלה בקירור. חברה בת בשם ביכורי השקמה בע"מ, שבה החברה שותפה בחלקים שווים עם חברת ביכורי השדה דרום שיווק בע"מ, מספקת לרשת את הפירות והירקות הנמכרים בה.
הזדמנות שנייה
הזדמנות שנייה (באנגלית: The Blind Side) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2009. במאי הסרט והתסריטאי הוא ג'ון לי הנקוק, שכתב אותו על בסיס ספרו של מייקל לואיס: The Blind Side: Evolution of a Game. בסרט מככבים סנדרה בולוק שזכתה על תפקידה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, טים מקגרו, קווינטון ארון וקתי בייטס.
הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של מייקל אוֹהר, שחקן פוטבול מקצועני שגדל בשכונת מצוקה ונדד בין משפחות אומנות עד שאומץ על ידי משפחת טיוהי. מייקל זוכה לראשונה בחייו להשכלה נאותה ולבית חם ותומך, והופך לכוכב ספורט.
הסרט הופק בתקציב נמוך יחסית ויצא לאקרנים בנובמבר 2009. הוא זכה להצלחה מיידית, בתחילת 2010 עבר את רף ההכנסות של 200 מיליון דולר בארצות הברית לבדה ולאחר הפצתו בעולם חצה את רף 300 מיליון הדולר.
עלילת הסרט
הסרט נפתח בקטע ידוע ממשחק הפוטבול בין הוושינגטון רדסקינס לניו יורק ג'איינטס במהלכו נפצע הקוורטרבק של הרדסקינס ג'ו תייסמן לאחר תיקול של שחקן ההגנה לורנס טיילור. התיקול, שסיים את הקריירה המקצוענית של טייסמן, זכור כרגע המחריד ביותר בתולדות ה-NFL, והביא לעלייה בחשיבותו של שחקן קו ההתקפה הקדמי המגן על הקוורטרבק. לאחר תיאור התכונות הפיזיות המיוחדות הנדרשות משחקן זה רואים את דמותו של מייקל אוהר, נער מגודל ממוצא אפרו אמריקאי.
מייקל אוֹהר בן ה-16, המכונה ביג מייק, מתקבל ללימודים בבית ספר נוצרי בממפיס לאחר שגודלו ותכונותיו הפיזיות מושכים את עינו של מאמן הספורט המקומי. מייקל, שלא זכה להשכלה מסודרת ונדד בין משפחות אומנות, מתקשה בלימודים, ונאלץ להעביר את ימיו בתיכון ללא מקום שינה מסודר, ללא בגדים להחלפה כשהוא אוסף שאריות מזון מאולם הספורט המקומי. עולמו משתנה לאחר שלי אן טיוהי (סנדרה בולוק) נתקלת בו בערב חג ההודיה כשהוא צועד קופא מקור ברחובות ממפיס. לי אן מזהה את מייקל כמי שלומד בבית הספר של ילדיה, היא אוספת אותו לביתה בו מבלה מייקל עם משפחתה את חג ההודיה. עם התהדקות הקשר עם מייקל, בני הזוג טיוהי הלבנים והעשירים, בעלי עשרות מסעדות מזון מהיר והורים לנערה מתבגרת ובן צעיר, מאמצים באופן רשמי את מייקל למשפחתם. בעקבות תאונת דרכים שעושה מייקל ברכב החדש שקנו לו, מגלה לי אן כי הוא הציל את חיי בנה הקטן, שישב לצידו במושב הקדמי, בכך שעצר בידו את כרית האוויר.
למרות התכונות האתלטיות שלו מתקשה מייקל להסתגל למשחק הפוטבול האלים, רק לאחר סיוע של לי אן, שמבינה מה מניע את רגשותיו, נהיה מייקל לשחקן מצטיין ברמה ארצית ועד מהרה הופך בית משפחת טיוהי למוקד משיכה של מאמנים ומגלי כישרונות מאוניברסיטאות בולטות החברות בליגת ה- SEC. מייקל לא יכול להתקבל לאוניברסיטה משום שממוצע ציוניו נמוך במיוחד, לשם כך שוכרת לי אן את מיס סו (קתי בייטס) מורה פרטית, שמצליחה להביא לשיפור דרמטי בציוניו. למרות הנטייה שלו לשחק באוניברסיטת טנסי, האוניברסיטה המובילה של המדינה בה מתגורר, בוחר מייקל לשחק עבור אוניברסיטת מיסיסיפי, האלמה מאטר של הוריו המאמצים ושל מורתו. בחירתו מביאה לחקירה של ה-NCAA בחשד שבני הזוג טיוהי השפיעו על מייקל באמצעים פסולים על מנת לקדם את רצונם האישי. מייקל חש מאוכזב מהוריו, עוזב את הבית וחוזר לשכונת המצוקה בה גדל, שם הוא חובר לקבוצת חבריו מהילדות, כעת כנופיית עבריינים. לאחר שהעליבו את אימו המאמצת ואחותו, נאבק מייקל בחבורה ועוזב אותה, הוא פוגש בלי אן שיצאה לחפש אותו ומשלים עימה. מייקל מודיע לחוקרת מטעם ה-NCAA כי בחר באוניברסיטת מיסיסיפי משום שזהו המוסד בו למדה משפחתו ולכן גם המקום בו הוא רוצה ללמוד.
הסרט מסתיים בקטע מתוך שידור הטלוויזיה של דראפט ה-NFL בו נבחר מייקל אוהר בסיבוב הראשון על ידי הבולטימור רייבנס ומוקרנות תמונות מתוך חייו האמיתיים של מייקל אוהר ומשפחת טיוהי.
האירועים במציאות
מייקל אוהר נולד ב-1986 לדניס אוהר, אם חד-הורית מכורה לקראק. הוא נשאר כיתה פעמיים ועבר 11 בתי ספר ומספר משפחות אומנות. אביו, אותו לא הכיר, נרצח כשאוהר היה בתיכון. מייקל החל ללמוד בבית ספר נוצרי כשמנת המשכל שלו הוערכה ב-80 בלבד. הוא הצטיין בענפי הפוטבול, כדורסל והדיפת כדור ברזל. באותו בית הספר למדה גם קולינס טיוהי, קופצת במוט מצטיינת שהכירה את מייקל ממגרש האתלטיקה. הוריה של קולינס, שון ולי אן אימצו את מייקל, מימנו לו מורה פרטית שישבה עמו 20 שעות בשבוע, וממוצע ציוניו השתפר מ-0.6 (הציון הממוצע בשנתו הראשונה) ומ-1.56 (מהיום בו עבר לגור עם משפחת טיוהי) ל-2.52, והוא קיבל הצעות למלגה ממספר אוניברסיטאות מובילות בהן אוניברסיטת טנסי ומיסיסיפי. הבחירה שלו במיסיסיפי העלתה חשדות בארגון ה-NCAA, שהתחזקו לאחר שמאמנו מהתיכון התקבל למשרה באוניברסיטה, ה-NCAA פתחה בחקירה וסירבה לאפשר לאוהר להרשם לאוניברסיטה בטענה שציוניו עדיין נמוכים מדי. אוהר נאלץ לקחת קורסים בלימודי חוץ באוניברסיטת בריגהאם יאנג, מה שאיפשר לו לעלות את הממוצע ולהתקבל ללימודים סדירים. אוהר כיכב במדי נבחרת האוניברסיטה וסיים את לימודיו עם תואר ראשון במשפט פלילי (Criminal justice) לאחר שסיים בהצטיינות את שנתו האחרונה. הוא נרשם ב-2009 לדראפט ה-NFL בו נבחר במקום ה-23 בסיבוב הראשון והפך לשחקן מפתח בקבוצת הבולטימור רייבנס לאחר שחתם על חוזה ל-5 שנים בו השתכר כ-14 מיליון דולר. ב-2014 עבר לטנסי טייטאנס והרוויח באותה עונה 6 מיליון דולר.
את סיפורו של מייקל אוהר הציג כבר ב-2006 הסופר והעיתונאי מייקל לואיס, בכתבה בניו יורק טיימס תחת הכותרת The Ballad of Big Mike ובספרו The Blind Side שיצא באותה שנה.
באוגוסט 2023 מייקל אוהר תבע לבטל את אפוטרופסות עליו. לטענת התביעה הוא מעולם לא אומץ על ידי משפחת טיוהי אלה חתם על מסמכים שהעניקו להם אפוטרופסות עליו כבוגר תחת האמונה שמדובר במסמכי אימוץ. משפחת טיוהי ניצלה את האופוטרופוסות כדי למכור את סיפור חייו ושהוא לא קיבל רווחים מהסרט.
דמויות ושחקנים
בסרט מככבים בתפקיד עצמם מספר מאמנים בולטים מליגת ה-NCAA בהם ניק סייבן, לו הולץ, טומי טוברוויל, יוסטון נוט ואד אורגרון.
הפקת הסרט
הסרט הופק על ידי חברת Alcon Entertainment והופץ על ידי חברת האחים וורנר, מרבית הסרט צולם בשני בתי ספר באטלנטה שבג'ורג'יה והתלמידים בהם שימשו כניצבים. את התסריט מספרו של לואיס עיבד במאי הקולנוע ג'ון לי הנקוק, שביים ב-2002 סרט ספורט אחר, The Rookie. תקציב הסרט הסתכם בכ-29 מיליון דולר, כשהכוכבת הראשית, סנדרה בולוק, הסכימה להתפשר על שכר נמוך יותר בתמורה לאחוזים מההכנסות בתחילה הוצע התפקיד לג'וליה רוברטס אך היא לא גילתה בו התעניינות.
לתפקיד בעלה של בולוק בסרט, לוהק טים מקגרו, זמר קאנטרי מצליח, זוכה פרס גראמי. לתפקיד מייקל אוהר לוהק קווינטון ארון, שחקן אלמוני וגדול ממדים, שלא זכה לתפקידים רבים. בסיום מבחן הבד מסר להנקוק כי ידוע לו שסביר שלא ילוהק לתפקיד, אך הוא ישמח אם יעשו בו שימוש על הסט כמאבטח.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית וקנדה ב-20 בנובמבר 2009. בישראל הסרט יצא לאקרנים במרץ 2010 תחת השם "הזדמנות שנייה".
שם הספר והסרט באנגלית מתייחסים לצד בו הקוורטרבק נותר פגיע כיוון שאינו נכלל במרחב הראיה שלו בעת ההכנה לזריקה, על צד זה תפקידו של שחקן קו ההתקפה השמאלי להגן.
תגובות לסרט
הסרט זכה לביקורות אוהדות בדרך כלל מציבור המבקרים, באתר Rotten Tomatoes המרכז את דיווחי המבקרים מארצות הברית דווח כי הממוצע לו זכה הסרט עמד על 72% ומצד קהל הצופים על מעל 90%, בקופות רשם הסרט הצלחה רבה אף יותר, בסוף השבוע הראשון להקרנתו גרף 34.5 מיליון דולר שני רק לסרט דמדומים 2: ירח חדש. בשבוע השני התחזקו ההכנסות והסרט טיפס לראש טבלת ההכנסות, בתחילת 2010 כבר חצה את רף ה-200 מיליון דולר ולאחר הפצתו ברחבי העולם עלו ההכנסות על 300 מיליון דולר.
Black Rainbows
"Black Rainbows" הוא אלבום הסולו הרביעי של הזמר הבריטי ברט אנדרסון. האלבום יצא ב-26 בספטמבר 2011.
אלבומו הרביעי החזיר את אנדרסון לרוק אינדי, ומשקף את חזרתו להופיע עם להקת סווייד לאחר הפסקה ארוכה. האלבום הוא תוצר שני של שיתוף פעולה עם המוזיקאי לאו אברהמס (פלורנס אנד דה מאשין). מיד לאחר הוצאת האלבום, יצא אלבום הופעה כפול שהוקלט זמן קצר קודם לכן באולם קוקו שבלונדון. לאלבום נלוו שני קליפים לשירים Brittle Heart ו-Crash About To Happen, שצולמו שניהם על במה ומייצגים את עשייתו המוזיקלית של אנדרסון כיוצר העובד עם להקה.
נאוויד
נאוויד (בפרסית: نويد, תעתיק מדויק: נויד, "נושא בשורות טובות"), הוא שמו של לוויין מפיתוח איראני עצמאי. הלוויין הוצג פומבית ביום תעשיות החלל של איראן, ב-3 בפברואר 2010. דוברים איראנים שונים התייחסו ללוויין כאל "לוויין סטודנטים", שמטרותיו הן חישה מרחוק של כדור הארץ למשימות מחקר. הלוויין שוגר לחלל ב - 3 בפברואר 2012, כחלק מהאירועים המציינים את "ימי השחר", החגיגות המאורגנות על ידי המשטר מדי שנה לציון המהפכה האיסלמית של 1979. הלוויין נשרף באטמוספירה של כדור הארץ ב-19 במרץ 2012.
מבנה הלוויין
הלוויין בנוי בצורת קובייה שאורך פאתה 50 ס"מ. הוא מזכיר בתצורתו את הלוויין האיראני הראשון מפיתוח עצמי, אומיד, אולם הוא גדול ממנו מעט ובניגוד אליו הוא מכוסה במשטחי תאים פוטו-וולטאיים לייצור חשמל.
יישומים
על פי הפרסומים האיראניים, הלוויין כולל מצלמה שנועדה לצלם את כדור הארץ לשם יישומים מחקריים שונים ובהם מיפוי כדור הארץ, מעקב אחר צמחייה ותהליכי מידבור, סיוע בעת רעידות אדמה (הערכת נזקים) וכן ניטור ימים. הרזולוציה המוצהרת של צילומים מלוויין זה היא 400 מטר והיא נעדרת ערך צבאי-מודיעיני.
הרחק (סדרת טלוויזיה)
הרחק (באנגלית: Away) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מז'אנר מדע בדיוני ודרמה, בכיכובה של הילרי סוונק, שנוצרה על ידי אנדרו הינדרייקר ושודרה בבכורה על ידי נטפליקס ב-4 בספטמבר 2020.
עלילה
אמה גרין, אסטרונאוטית אמריקאית, שעליה להשאיר את בעלה ובתה המתבגרת מאחור כדי לפקד על צוות חלל בינלאומי, יוצאת למשימת חלל בוגדנית בת שלוש שנים. הסדרה העוסקת בתקווה, אנושיות וכיצד בסופו של דבר אנו זקוקים זה לזה כדי להשיג דברים בלתי אפשריים.
פיתוח
ב-10 ביוני 2018 פורסם כי נטפליקס הזמינה סדרת חלל המורכבת מעשרה פרקים. הסדרה אמורה הייתה להיכתב על ידי אנדרו הינדרייקר, בהשראת מאמר של Esquire באותו שם מאת כריס ג'ונס. מפיקים בכירים צפויים היו לכלול את ג'ייסון קטימס, מאט ריבס ואדם קאסן. הינדרייקר אמור היה לשמש כמפיק שותף וראפי קרוהן כמפיק משותף. חברות ההפקה המעורבות בסדרה אמורות לכלול את True Jack Productions, 6th & Idaho ו-Universal Television, חטיבת הטלוויזיה של סרטי יוניברסל. מישל לי, לשעבר ראש הפיתוח בחברת True Jack Productions, שהיה מעורב בפיתוח ובמכירת הפרויקט לנטפליקס, היה צפוי להיות מוזכר כמפיק בפועל בפרק הראשון של הסדרה. לי עזב את True Jack Productions בדצמבר 2017. ג'ני מולין, שהצטרפה לחברת ההפקות כראש הפיתוח החדשה באפריל 2018, הוצמדה כמפיקה שותפה בפרקים השני עד העשירי. ב-19 באוקטובר 2018 דווח כי אד זוויק הצטרף להפקה כמפיק בכיר וכי יביים את הפרק הראשון בסדרה.
ליהוק
ב-8 במאי 2019 לוהקה הילרי סוונק לתפקיד ראשי. ב-17 ביולי 2019, ג'וש צ'ארלס הצטרף לצוות השחקנים וב-8 באוגוסט 2019 הוכרז כי טליתה בייטמן, אטו אסנדו, מארק איווניר, ריי פנתאקי וויויאן וו יגלמו תפקידים ראשיים בסדרה.
צילומים
הצילומים העיקריים לעונה הראשונה החלו ב-26 באוגוסט 2019 והושלמו ב-5 בפברואר 2020 בצפון ונקובר, קנדה.
הפצה
ב-7 ביולי 2020, נטפליקס פרסמה את הטריילר-טיזר הראשון לסדרה. ב-10 באוגוסט 2020 יצא הטריילר הרשמי של הסדרה והסדרה שוחררה על כל עשרת פרקיה ב-4 בספטמבר 2020. ב-19 באוקטובר 2020 הודיעה נטפליקס כי הסדרה לא תחודש לעונה נוספת.
יעקב קוראל
הרב יעקב קוראל (? - כ"ה בשבט ה'תקע"ח, 1 בפברואר 1818) היה הראשון לציון בירושלים.
ביוגרפיה
היה חבר בבית דינו של הראשון לציון הרב יעקב משה עייאש, ובשנת ה'תקע"ז (1817) מונה אחריו לתפקיד זה.
חיבר ספר בשם "זמרת הארץ" שכנראה אבד עוד בהיותו כתב יד.
נפטר בכ"ה בשבט ה'תקע"ח (1818) ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
מוסקו (איידהו)
מוסקו (באנגלית: Moscow, כמו שמה האנגלי של העיר מוסקבה) היא עיר בצפון איידהו, בגבולה עם מדינת וושינגטון. העיר היא מושב המחוז והעיר הגדולה ביותר במחוז לייטה. בעיר, שנוסדה ב-1887, נמצאת אוניברסיטת איידהו, המהווה את המעסיק הגדול ביותר בה ובמחוז כולו.
שם העיר
קיימות מספר גרסאות לקביעת שם העיר. הגרסה המרכזית קובעת שהעיר נקראה בשמה על ידי מתיישב שהיגר לארצות הברית מרוסיה שהקים נקודת מסחר במקום בסביבות 1870 וקרא אותה על שם עיר הולדתו. גרסה אחרת קובעת שהאיש שמילא את מסמכי ההתאגדות של העיר, סמואל נף, קרא אותה על שם עיר הולדתו, מוסקו שבפנסילבניה. גרסה אחרת טוענת ששם המקום נובע משם אמריקאי-ילידי ואין לו קשר לעיר הרוסית.
גאוגרפיה
העיר נמצאת ברמת קולומביה, המאופיינת בקרקעות גרניט ובזלת. בעיר זורם נחל פרדייס קריק (Paradise Creek). מצפון-מזרח לעיר מתנשא הר מוסקו לגובה 1,519 מטרים.
העיר הקרובה ביותר היא פולמן, וושינגטון, ביתה של אוניברסיטת המדינה של וושינגטון והערים חולקות אזור מטרופולין משותף ובכללו נמל התעופה האזורי פולמן-מוסקו.
מיצג מולד
מיצג מולד או סצנת המולד (הידועה גם כסצנת האבוס, סצנת בית לחם או באיטלקית presepio) היא מנהג במסורת הנוצרית הנהוג בעונת חג המולד, שכולל תערוכה של חפצי אמנות המייצגים את לידתו של ישו. התערוכה משחזרת בצורה ויזואלית באמצעות דמויות ותפאורה, קטנים או גדולים, מודל משוחזר של אירוע לידת ישו בבית לחם. לעיתים מתקיימים שחזורים הנקראים "תמונה חיה" (בצרפתית: tableau vivant) שבהם משתתפים בני אדם ובעלי חיים אמיתיים.
לפי המסורת, מקובל כי המיצג לא כולל את ישו התינוק עד לחג המולד, חצות שבין ה־24 ל־25 בדצמבר, ורק מאותה נקודה והלאה, מונחת דמותו של ישו התינוק באבוס במיצג.