cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלחמת האזרחים השנייה בלוב
2019-2020
ב-21 במאי 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית כבשו את Al Asabi'ah בנפת אל-ג'בל אל-ע'רבי וכתרו את כוחות חפתר במערב אל-ג'בל אל-ע'רבי. בו זמנית כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית והכוחות הטורקים הדפו את הכוחות של חפתר מלהיכנס לטריפולי ויצאו למתקפת נגד שבה נכבשו בחזרה שטחים בפרוורים של טריפולי.
ב-3 ביוני 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית כבשו את שדה התעופה הרשמי של טריפולי בסדרת קרבות נגד הכוחות של חליפה חפתר אשר בכולן ניצחו. ב-5 ביוני 2020 כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית הגיעו עד העיר באני ווליד ומרכז נפת אל-ג'בל אל-ע'רבי וכמעט כל מערב הנפה שבה עדיין יש מובלעת של חיילי חפתר ממכותרים. מתקפתו בת השנה וחצי של הגנרל חפתר נהדפה על ידי הממשל בטריפולי. ב-2 ביולי התרחשה מתקפה בטאג'ורה בה נהרגו 53 אנשים.
ב-23 באוקטובר 2020 הצדדים הגיעו להסכמה על הפסקת אש מידית. ב-10 במרץ 2021, הצביעו רוב המחוקקים בעד הקמת ממשלת אחדות זמנית עד הבחירות שהיו אמורות להיות בדצמבר 2021. חרף זאת, התוכניות המקוריות לא יצאו לפועל כאשר הבחירות המתוכננות נדחו על רקע מחלוקות על התקנות והמועמדים. גורמים שונים במחנות היריבים הצהירו כי המנדט של הממשלה פג למעשה.
מאמצי התיווך
במסגרת ניסיונות התיווך של האו"ם, מונה שליח מיוחד ללוב, ברנרדינו לאון. ב-11 בפברואר 2015 נציגים של שני הפרלמנטים היריבים ערכו שיחות בלתי-ישירות בעיר רדאמס, שבדרום לוב. האו"ם הפציר בשני הצדדים להגיע להסכם שיביא לממשלת אחדות ולסוף הלחימה. ב-24 במרץ הציג לאון את תוכנית האו"ם לפיוס במדינה לאחר כמה סבבי שיחות שנערכו בין נציגי הצדדים במרוקו. לפי התוכנית, תוקם מועצה נשיאותית של גורמים עצמאיים וכן הפרלמנט בטוברוק המזוהה על ידי הקהילה הבינלאומית יהיה הזרוע המחוקקת הרשמית של לוב.
נשיאי טורקיה ורוסיה, ארדואן ופוטין ניסו להסדיר הפסקת אש בינואר 2020, אך גם משנקבעה הופרה תוך זמן קצר. במהלך יוני 2020 הסכימו הממשלים היריבים בלוב לחדש את השיחות עם האו"ם על השגת הפסקת אש.
באוקטובר 2020, הצדדים הגיעו להפסקת אש בתיווך סטפני טורקו וויליאמס מהאו"ם . ב-23 בדצמבר 2020 הוכרזה רשמית הפסקת אש בין הצדדים, והוקמה ממשלת אחדות זמנית במדינה, אם כי התוכניות המקוריות לא יצאו לפועל כאשר הבחירות המתוכננות נדחו וריבונותה של הממשלה הזמנית לא התממשה על חלקים משטחי לוב שנותרו בשליטת מחנות יריבים.
תמיכה זרה
כוחות חפתר נתמכו בחשאי, כנראה, על ידי קואליציית כוחות מערבית בראשות צרפת וארצות הברית (ב-15 באפריל 2019 נערכה שיחה טלפונית בין נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לחפתר ובעקבותיה התייצבה המעצמה בגלוי לצידו של הפילדמרשל), יחד עם שורת מדינות ערביות מערביות, בהן מצרים, סעודיה, אלג'יריה, איחוד האמירויות הערביות ומדינות נוספות. ההתקפה על טריפולי החלה זמן קצר בלבד לאחר שחפתר חזר מפגישה עם סלמאן, מלך ערב הסעודית ובנו יורש העצר הסעודי מוחמד בן סלמאן אאל סעוד.
חפתר נתמך בה בעת ובצורה גלויה הרבה יותר, גם על ידי רוסיה. כמו כן, לפי העיתון "אל-ערבי אל-ג'דיד" הלונדוני, המזוהה עם קטר, גם ישראל מסייעת לחפתר. בכתבה בעיתון צוטט "גורם צבאי בכיר בשורות כוחותיו של חפתר", שטען שב-2015 וב-2016 נפגשו אישים מהמוסד הישראלי עם חפתר בירדן וכי איחוד האמירויות הערביות היא זו שתיווכה בין הצדדים. הדיווח בעיתון לא אושר על ידי שום גורם רשמי.
ב-10 ביוני 2020 סגן ראש ממשלת טוברוק אמר למקור ראשון: "מקווים שישראל תתמוך בנו".
ממשלת פאיז א-סראג' זכתה לתמיכת האו"ם, שהקים את ממשלת ההסכמה הלאומית. כוחות אסלאמיים קיצונים ומיליציות מקומיות חזקות, שבסיסן במיסראתה, נעשו יותר ויותר דומיננטיים בממשלת ההסכמה הלאומית, אך האו"ם לא הניח לשינוי זה להפריע לו להמשיך בתמיכתו בה. גורמי תמיכה חשובים נוספים של ממשלת ההסכמה הלאומית הם ארגון האחים המוסלמים, קטאר, סודאן (עד הדחת מנהיגה עומר אל-בשיר ב-11 באפריל 2019) וטורקיה בהנגת רג'פ טאיפ ארדואן.
אחרי המוות עם ארצ'י
אחרי המוות עם ארצ'י (באנגלית: Afterlife with Archie) הוא שמו של קומיקס אמריקאי, שמופץ על ידי חברת הוצאת הקומיקסים "ארצ'י קומיקס" וחברת הבת שלה, "ארצ'י הורור", ויצא לאור לראשונה באוקטובר 2013. הקומיקס נכתב על ידי הכותב רוברטו אגירה-סאקאסה, ואוייר על ידי המאייר פרנצ'סקו פרנקווילה, והוא מתאר אפוקליפסת זומבים שמתחילה להשתולל בעיירת ריברדייל במציאות חלופית.
חוברת #8 של הקומיקס הייתה החוברת הראשונה שהציגה את סמל הרשמי של "ארצ'י הורור", שאחראית גם להפצת ארבע סדרות אחרות שחולקות את אותן הדמויות - "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה", "ג'אגהד: הרעב", "ומפרוניקה" ו"בלוסום 666" - אך לא קשורות ישירות זו לזו.
קשת העלילה
לאחר שהוט דוג, כלבו האהוב של ג'אגהד, נהרג במהלך תאונת פגע וברח על ידי רג'י מנטל, ג'אדהד מבקש מסברינה ספלמן להשיב את הוט דוג לתחייה. סברינה נעתרת לו ומשיבה את הוט דוג, אך שלא במודע, הוט דוג שב לתחייה כזומבי, ונושך את ג'אגהד, שהופך לזומבי בעצמו ומתחיל אפוקליפסת זומבים שמאלצת את תושבי ריברדייל להילחם על חייהם. שבועות אחרי שארצ'י וחבריו עזבו את ריברדייל, הם משוטטים כעת לאורך הכבישים הנטושים של אמריקה, ומנסים להישאר צעד אחד לפני עדר הזומבים ההולך וגדל שמורכב ממי שהיו פעם חבריהם ובני משפחתם, אך מנגד, ישות עתיקת יומין וקטלנית מושכת בחוטים על מנת להשיג את נשמתן של סברינה ובטי קופר, ארוסתו של ארצ'י.
דמויות
כמה מהדמויות שנפטרו או נהפכו לחלק מעדר הזומבים כוללים את הוט דוג, ג'אגהד ג'ונס, המנהל וות'רבי, גברת גראנדי, את'ל מאגס, טרי "פופ" טייט, המאמן קליאטס, פרד אנדרוז, וגאס; כלבו של ארצ'י, ראש העיר מרטינז, פורסיית' וגלדיס ג'ונס, מוס מייסון, מידג' קלאמפ וג'ייסון בלוסום. בהמשך נחשף כי נשמותיהם של אזרחיו המתים של ריברדייל עדיין משוטטים על פני כדור הארץ כרוחות רפאים, ובכך נרמז על כוח גדול וקטלני יותר - שמתגלה כקת'ולהו - ששולט בגוויותיהם.
כמה דמויות אחרות שמתו לפני אירועי הסדרה כוללים את הרמיוני לודג', ג'ליבין ג'ונס, הכלב של שריל, שוגר ואת גנרל קלר.
ביקורת
שמונת החוברות הראשונות של הקומיקס נמכרו עד שאזלו לגמרי מהחנויות. בסקירת החוברת הראשונה, לוני נדלר מ-"Bloody Disgusting" כתב: "עם איזון בין דרמה אמיתית לדרמת הנעורים המתקתקת, אחרי המוות עם ארצ'י לוכדת את רוח נקישות האימה הטובות ביותר בסוף שנות ה-70'". מייקל סנטיאקומו מ-"The Plain Dealer" תיאר את הקומיקס כ"מבריק", וכ"מרתק ונפלא". ג'ודי ארלינגטון מ-"NPR" כינתה אותו "נהדר" ו"יצירת מופת" כי הוא "מפחיד באמת". מארק פיטרס מ-" Salon" אמר ש"אם זה היה רשימה של מיטב הקומיקס של שנת [2013] במקום גיבור קומיקס הטוב ביותר, כנראה הייתי שם את אחרי המוות עם ארצ'י בראש הרשימה."
מנכ"ל "ארצ'י קומיקס", ג'ון גולדווטר, אמר שאביו המנוח, ג'ון ל. גולדווטר, היה "מזועזע מאחרי המוות, (...) אבל מזועזע בצורה נהדרת" בהתייחסו לגלגולים המודרניים של הדמויות והסיפורים.
ליבק-מויסלינג
מויסלינג הוא מחוז של העיר ההנזית ליבק. במחוז מויסלינג נכללים הרבעים: הכפר העתיק מויסליג, ניינדורף, מורגרטן, רייקה וג'נין.
שם המחוז מויסלינג נגזר משם משפחת מויסלינג, שהייתה בעלת אחוזה בפאתי העיר ליבק, אותה קנה בשנת 1376 חבר מועצת עיר המדינה ההנזית ליבק, הרמן פון אוסנברוגה.
מיקום וצירי תנועה
מחוז מויסלינג שוכן בין נהר טרווה לתעלת אלבה-ליבק הזורמת לנהר מדרום-מערב לעיר ליבק. במחוז מויסלינג עובר קו הרכבת ליבק - המבורג, בכפר העתיק מויסלינג עצמו נמצאת תחנת הרכבת ליבק-מויסלינג. במויסלינג מצטלבים הכבישים ה- A 20 ומסילת הרכבת. המנהרה בכביש A 20 עוברת מתחת לשטח של הרובע העירוני ניינדורף, מהווה את הגבול בין הרבעים העירוניים מויסלינג/לנינדורף ומויסלינג/ג'נין. למחוז מויסלינג אין קשר ישיר לכביש המהיר.
ברובע מויסלינג/ג'נין יש מספר גדול של בנייני דירות. שישה מגדלי מגורים גבוהים במיוחד בדרום-מזרח, דומיננטיים מאוד בנוף. אזור הבילוי המקומי מויסלינג/אווה שייך אף הוא למחוז. 10,000 תושבי המחוז מתוך סך כל תושבי המחוז המגיע ל-11,600 גרים ברובע מויסלינג/ג'נין. ברובע נמצאים בריכת השחייה הבלתי מקורה העירונית ובית הקברות היהודי ברחוב נינדרפוף. אחוזת מויסלינג שהעניקה למחוז את שמו נהרסה בשנת 1970. במקום בו עמדה אחוזת משפחת מויסלינג עומד כיום בניין ציבורי בשם מרכז מוסלינגר Moslinger Mitte הנמצא בצומת דרכים סואנת. הפסל גונטר פרדיננד ריס יצר את פסלי הקירות שבחזית הבניין בשנת 1970. לאחר שכבר השתתף לפני כן בתערוכות דוקמנטה השנייה והשלישי ובביאנלה של ונציה. עבודות האמנות העשויות מפלדת אל חלד מומנו על ידי קרן פוסל מליבק.
מדרום מערב לרובע מויסלינג הישנה/ג'נין נמצאים הרבעים העירוניים ניינדורף ומורגרטן אמנם הם הגדולים ביותר בשטחם במחוז אבל גרים בהם רק כ־1400 תושבים. הבנייה ברבעים אלה מאופיינת בבניינים כפריים, צמודי קרקע וחד משפחתיים הבנויים לאורך רחוב Niendorfer Hauptstraße וברחובות המקבילים. אחוזת נינדורף ממוקמת גם היא ברחוב נינדורפר האופטשטראסה. רובע רייקה הוא כפר קטן בצפון-מערב המחוז עם כמאה תושבים.
היסטוריה
דורף וגוט מויסלינג הוזכרו לראשונה יחד עם נינדורף ורייקה בשנת 1265 כנכסיהם של קונרד ופרידריך פון מויסלינגן. מאז 1372 הם היו שייכים לבני משפחת לונברג שונים, כולל לראש העיר ליבק הירונימוס לונבורג ולמשפחה מנכבדי ועשירי העיר ליבק הפטריציאנית הוולן. כיוון שהיה ממוקם בדוכסות הולשטיין, הריבונות באזור הייתה סיבה למחלוקת מספר פעמים. גוטרד פון הוולן, בעל האחוזה מאז 1646, קידם את המחוז באמצעות יישוב בעלי מלאכה בצמוד לשערי העיר ליבק שהתחרו בבעלי העסקים שהיו מאוגדים בגילדות שבעיר. בשנת 1667 התפטר ממועצת העיר כתוצאה ממחלוקת על הרפורמה החוקתית של ליבק בתחום תזרים המזומנים והעמיד את מויסלינג תחת חסות דנית. רק בשנת 1802 רכשה מועצת ליבק את מויסלינג, נינדורף ורייקה בחזרה.
הקהילה היהודית
בשנת 1656, היהודים הראשונים במויסלינג היו סוחרים וצורפים בין בעלי המלאכה שהתיישבו במחוז בחסות גוטהארד פון הוולן במויסלינג. חלקם הגיעו מהמבורג וחלקם היו יהודים שברחו מפולין לאחר מרד חמלניצקי הגיעו לאזור ולא קיבלו את הזכות להתגורר בליבק. בית הכנסת הראשון של קהילת יהודי ליבק - מויסלינג נמצא כאן מאז שנת 1727. בית הקברות היהודי במויסלינג, בו קבורים בני משפחת הרב של ליבק הרב שלמה סולומון קרליבך נמצא במחוז. לאחר שהקהילה היהודית בליבק הושמדה על ידי הנאצים בשואה, בית הקברות נסגר ולא היה בו שימוש עד שהקהילה היהודית בליבק גדלה כתוצאה מההגירה בשנות התשעים מברית המועצות לשעבר ומישראל. אז נפתח שוב בית הקברות וקברים חדשים נחפרו בשולי אזור הקברים הישנים.
בבית הקברות שבמויסלינג נמצא לוח זיכרון ומצבות המנציחות 38 יהודים ממחנה ברגן בלזן שנהרגו בהפצצת חיל האוויר המלכותי הבריטי את האניה הגרמנית הכף ארקונה שהפליגה לשוודיה.
בבית הקברות טמונים גם 3 ילידים של מעפילי אניית המעפילים אקסודוס 1947 שהיו עצורים בחנה המעצר פפנדורף החל מספטמבר 1947. על קברי הילדים הוצבו מצבות ללא שם, עם שלטים שעליהם נכתב ילד מהאקסודוס ללא שם. בזמן מעצר מעפילי האקסודוס בפפנדורף המעפילים נמנעו מלמסור את שמותיהם האמתיים מחשש שהבריטים יחזירו אותם לארצות מוצאם.
בתי ספר
מספרי תלמידים משנת הלימודים 2017/2018
מערות עאבוד
מערות עאבוד הן מערכת של מערות קבורה חצובות מפוארות, השוכנות בקרבת הכפר עאבוד השוכן על כביש חוצה בנימין שבדרום־מערב השומרון. בקרבת המערות, הנקראות "מקטע עאבוד", נתגלתה מערת נטיפים קרסטית גדולה ומסועפת, המערה ממוקמת במדרון טרשי במרחק של כ־800 מ׳ דרומית-ערבית לכפר עאבוד. בשנת 2002 פורסם לראשונה אודות המערה. שני המטיילים די טיילור וטוני הווארד תיארו אותה בקצרה בספרם העוסק בטיולים רגליים בארץ־ישראל.
בשנת 2009 נסקרה המערה בפעילות משותפת של חוקרים מן המרכז לחקר המערות ומן המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר־אילן. במהלך הסקר נתגלה ממצא עשיר של כלי חרס, אבן, מתכת, זכוכית וצור וכן כמה מטבעות ברונזה. הממצא מייצג תקופות רבות אלה: הכלקוליתית, הברזל, הרומית, הביזנטית, המוסלמית המוקדמת ועוד. מרבית הממצאים שנתגלו במערה תוארכו לפרק הזמן שבין שתי המרידות ברומאים והובאו אליה על ידי יהודים שמצאו בה מפלט במהלך מרד בר כוכבא. המערה כולה מוגדרת כשמורת טבע.
מיקום
מערות עאבוד נמצאות בסביבת הכפר עאבוד השוכן על כביש חוצה בנימין, שבדרום-מערב השומרון. המערה ממוקמת במדרון טרשי במרחק של כ־800 מ׳ דרומית־ מערבית לכפר עאבוד.
הנסיעה לאזור זה תהיה מצומת גבעת כ"ח דרך כביש חוצה בנימין. אשר היה הדרך הראשית ממישור החוף לעבר הרי בית אל. כביש זה עובר בתוואי דרך רומית חשובה, שהובילה ממישור החוף לעבר ירושלים. ובימי בית שני שימשה הדרך נתיב עלייה לרגל וציר תנועה מרכזי לכוחות הצבא הרומי, אלו סללו אותה לראשונה במהלך מסעי הכיבושים באזור, במרד החורבן ובמרד בר-כוכבא. בתקופות מאוחרות יותר, שימשה הדרך נתיב צליינות (כביש 465 הישן). עקב בעיות ביטחון נסגר קטע הכביש 465 אשר עבר במרכז עאבוד ונסלל כביש עוקף עאבוד. כיום עובר הכביש את היישוב עופרים וממשיך לכוון נווה צוף.
מערת הנטיפים
מערת עאבוד היא מערת נטיפים גדולת ממדים באורך של כ-600 מטר שנוצרה כתוצאה מפעילות קרסטית שנוצרה בתהליך ארוך של המסת סלע הגיר על ידי מים. תהליך זה הוא שהביא ליצירת הנטיפים והזקיפים הרבים שבמערה. המערה כוללת חלל מרכזי גדול בעומק כעשרים מטרים שבקצהו ברכה קטנה מעשה ידי אדם המתמלאת ממיימי מעיין, ומערות קטנות יותר שמתפצלות מהחלל המרכזי.
היסטוריה
במערה אולם רחב ומוארך אשר ממנו ממשיכות מחילות לכיוונים שונים. במערה נמצאו ריכוזים גדולים של חרסים, כלי זכוכית, כלי אבן, כלי מתכת, מטבעות, סיר בישול וחפצים נוספים ומשקולות פלך, כולם מהתקופה הרומית הקדומה (המאה ה-2 לספירה). המערה התגלתה על ידי שני תיירים בריטיים, ונסקרה בפעילות משותפת של המחלקה לחקר המערות והמחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, בסתיו 2009, בראשותם של בועז זיסו ועמוס פרומקין. במהלך הסקר התגלו במערה ממצאים רבים שכנראה הובאו למקום על ידי פליטים יהודים, כפי הנראה תושבי הכפר עאבוד הסמוך, במהלך מרד בר- כוכבא. לא מן הנמנע שהיו אלו צאצאיהם של המשפחות העשירות שחצבו את הקברים המפוארים במקטע עאבוד ועל כך יעידו כלי הזכוכית המגוונים ומיני תכשיטים שנתגלו בין שאר הממצאים במערה. בין הממצאים מפתחות ארכובה – עדות אילמת לאופטימיות של הנמלטים שהקפידו לנעול את בתיהם תוך כדי בריחתם למערה, כלי חרס הכוללים בעיקר נרות, קנקני אגירה וסירי בישול המלמדים על התארגנות, הבאת מזון והכנה מוקדמת למרד, כלי אבן המלמדים על כך שהמסתתרים במערה היו יהודים וכלי נשק מברזל המלמדים על רוח הלחימה שנשבה בקרב המורדים. אך גולת הכותרת הם המטבעות: שנים עשר מטבעות התגלו במערה, שישה מהם נושאים את אותו הדגם – בצד אחד עץ תמר והכתובת 'שמעון' ובצד השני אשכול גפן והכתובת "שבלחר ישראל" (ראשי תיבות של: שנה ב לחרות ישראל). כיוון שאלו המטבעות המאוחרים ביותר במערה, יש להניח שאזור זה של יהודה חרב כבר בסוף השנה השנייה של המרד, שנת 134. סביר להניח שהפליטים ממערת עאבוד נמלטו אליה מהכפר עאבוד השוכן כקילומטר ק״מ ממזרח למערה. הכפר עאבוד ממוקם במרכז שלוחה רחבה במדרון המערבי של הרי בית אל, בצד הדרך העתיקה שהוליכה מאנטיפטריס לגופנא וממנה ליריחו בתי הכפר מכסים שרידי יישוב עתיק שהתקיים בין השאר בתקופה הרומית הקדומה, בתקופה הביזנטית, בימי הביניים ובתקופה העות׳מאנית. בכפר עאבוד ובסביבתו התקיים יישוב יהודי בשלהי תקופת הבית השני עד ימי מרד בר־כוכבא. יישוב זה נפגע כפי הנראה במהלך שתי המרידות נגד הרומאים ותושביו נאלצו לעזוב את בתיהם ולהימלט על נפשם. על פי הממצאים שהתגלו במערת עאבוד נראה כי עשרות ואולי מאות מתושבי הכפר, מצאו מחסה זמני במערה זו במהלך מרד בר־כוכבא. על פי הממצא הנומיסמטי (במטבעות) שהוצג לעיל, ייתכן שאירוע דומה, אם כי בקנה מידה מצומצם יותר, התרחש גם במהלך המרד הראשון, אולם לפי שעה לא ניתן לקבוע זאת בוודאות. היעדרם של עצמות אדם וממצאים אחרים (דוגמת מטמונים וחפצים יקרי ערך) במערת עאבוד מעיד לכאורה על כך שגורלם של המסתתרים במקום שפר עליהם וכי הם עזבו אותה בשלום.
בחללים עמוקים יותר במערה נמצאו גם ראשי אלה, חנית ברונזה, כלי חרס ונרות חרס צבוטים, כלי צור וזרעי דגנים מפוחמים, כולם מהתקופה הכלקוליתית ומתקופת הברונזה. נראה כי שוכני המערה מתקופת מרד בר-כוכבא לא הכירו את האזורים העמוקים האלה של המערה עקב חסימתה על ידי איתני הטבע עם השנים.
גטו לוברטוב
גטו לוברטוב (בפולנית: Getto w Lubartowie) הוא גטו נאצי אשר הוקם על ידי גרמניה הנאצית בפולין הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה, והתקיים באופן רשמי מ-1941 עד אוקטובר 1942. יהודי פולין של העיירה לוברטוב נכלאו בגטו. אסירי הגטו כללו גם יהודים שגורשו מערים אחרות בסביבה, כולל לובלין, צ'חנוב ושאר אירופה הכבושה על ידי הגרמנים. בסך הכל הכיל הגטו 3,500 יהודים בשלבים הראשונים, כולל 2,000 יהודים מסלובקיה. במאי 1942 הגיע טרנספורט נוסף מסלובקיה עם 2,421 יהודים.
גטו לוברטוב היה אחד ממאות גטאות שהוקמו במהלך השואה בפולין הכבושה. המספר המרבי של אסירים בכל זמן נתון היה 4,500 על פי השטעטל הווירטואלי. הגטו התפרק כאשר כל אסיריו - גברים, נשים וילדים - נשלחו למחנה ההשמדה בלז'ץ ומרכזי הרג המוני חשאיים אחרים, שהקים האס אס, כדי לרצוח במסווה של "יישוב מחדש".
לפני הפלישה
האזכור הראשון אודות קיומה של קהילה יהודית בלוברטוב מגיע משנת 1592. עד 1676 היו בעיירה 80 יהודים, שהפעילו 15 מבשלות בירה. כמו כן הוקם בית דין רבני בעיר. במאות ה-17 וה-18 קיבלו היהודים הרשאות רבות ממיכל קוריבוט וינסניובייצקי (ב-1678), יוזף לובומירסקי (ב-1688) ומשפחת יאנוש אלכסנדר סנגושקו (ב-1780, ו-1796). היו בעיר שלושה בתי כנסת ושני בתי קברות יהודיים, אחד מהם לא היה בשימוש מאז המאה ה-19.
בין שתי מלחמות העולם, התיישבו בלוברטוב כ-3,300 יהודים – יותר ממחצית אוכלוסייתה (53.6%). הם התפרנסו ממלאכה זעירה, בעיקר בענפי ההלבשה, המזון, הבניין והעץ. בעיירה פעלו מוסד הלוואה וחיסכון וקופת גמילות חסדים. רבים מילדי הקהילה למדו בחדר המסורתי ובתלמוד תורה, ובנות למדו בבית ספר של רשת בית יעקב. לצד סניף של אגודת ישראל פעלו בלוברטוב מפלגות ותנועות נוער ציוניות רבות.
אחרי הפלישה
ב-17 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן החרמת רכוש, תשלומי כופר, חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה וגיוס לעבודות כפייה. לאחר הפלישות הגרמניות, יהודים רבים היגרו לערים ומדינות אחרות ואחוז אוכלוסייתם בעיר ירדה ל-42%.
בנובמבר 1939, גורשו כ-2,500 מיהודי לוברטוב לאוסטרוב לובלסקי, פרצ'ב וקוצק. 800 היהודים שנותרו בעיר הועסקו בעבודות חיוניות לגרמנים.
רוב היהודים שגורשו שבו ללוברטוב עד סוף שנת 1940. ב-1940 ו-1941 נשלחו קבוצות יהודים מלוברטוב למחנות עבודה רחוקים מהעיר. בדצמבר 1940 הובאו ללוברטוב כ-1,000 פליטים יהודים שגורשו ממלאווה ומסביבתה. קצתם הועברו ליישובים אחרים בסביבה.
בסוף 1940 או בתחילת 1941 נתמנה בלוברטוב יודנראט של עשרה חברים מנכבדי הקהילה ובראשם י' פלדמן, פעיל ציוני. היודנרט הקים מטבח ציבורי, מחלקת בריאות ובית חולים בסיוע ארגון יס"ס, וסיפק עובדי כפייה לפי דרישות הגרמנים. ליד היודנרט פעל שירות סדר יהודי ובו עשרה חברים.
הקמה
ביוני 1942 ישבו בלוברטוב 3,134 יהודים, כ-2,000 מהם פליטים. באותה תקופה הוקם בלוברטוב גטו.
בתחילת אוקטובר 1942 הועברו יהודי יהודי קמיונקה, אוסטרוב וצ'מיירניקי לגטו לוברטוב.
גירוש
ב-9 באוקטובר 1942 גורשו למחנות השמדה כ-3,000 יהודים מגטו לוברטוב, רובם לבלז'ץ וקצתם לסוביבור. קרוב ל-500 יהודים נוספים נרצחו בבית העלמין היהודי.
הגירוש הראשון למחנה בלז'ץ על גבי רכבות השואה התרחש ב-9 באפריל 1942, היום האחרון של פסח. ביום הראשון נצטוו 800 יהודים שלא היו ברשותם כרטיסי עבודה להגיע לתחנת הרכבת, ממנה נלקחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. האחרון בגירושי הרכבת לבלז'ץ היה ב-11 באוקטובר 1942, בו 3,000 יהודים נשלחו למותם. חלק מהמגורשים הללו נשלחו למחנה הריכוז וההשמדה מיידנק, והאחרים נשלחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודים שנמצאו מסתתרים נורו.
בגטו לוברטוב נותרו כ-300 יהודים, ובהם אנשי היודנראט, אנשי שירות הסדר היהודי ובעלי מקצועות נדרשים; ב-24 באוקטובר 1942 הועברו כ-290 מהם לגטו פיאסקי לוטרסקיה, ובנובמבר 1942 גורשו ממנו עם יהודי המקום למחנה השמדה.
הצלה
רק ארבעים יהודים שרדו את חיסול גטו לוברטוב. חלקם חולצו על ידי הפולנים, אחרים הסתתרו ביערות. יוסק הוניקסבלום ורעייתו בלומה מתו כשהסתתרו בעזרתם של משפחת צ'קנסקי בביתם ברחוב ליפובה 3. דורה ווינברט עם אחותה נומה ותינוקה בן השנה וחצי ניצלו על ידי יאן סינקייביץ' אשר התגורר ברחוב לגיונו 55. בין היהודים שנמלטו מהרצח ההמוני הודות לשכניהם הנוצרים היו ברק טונקילשווארק, דובה אפפלד, שלומה ודויד צינגל, יצחק פוד, יוסק ווינברג עם בתו פראג'דלה, עובדיה טולביאש, גרשון קופה עם אשתו רחלה ובתו סורא קופיין וחנה גולדשטיין ואשתו בלומה. כולם נשארו בלוברטוב. אחרים נהרגו בהסתתרות עם הפולנים בכפרים הסובבים את העיירה.
פרנק בלייכמן, שמשפחתו התגוררה בכפר סמוך ולבסוף גורשה לגטו לוברטוב, נמנע מגורלם, וקיבל סיוע מאלכסנדר וסטניסלבה גלוס, וכן מבולסלאב דוברובסקי ומשפחתו, כולם הוכרו מאוחר יותר כחסידי אומות עולם פולנים. דוברובסקי הוצא להורג על ידי הגרמנים על פשע עזרה ליהודים. בלייכמן לא נרצח והפך לחבר פעיל במחתרת היהודית שפעלה באזור לוברטוב. לא כל ניסיונות החילוץ הצליחו באותה מידה. משפחת החקלאים הפולנית של יאן גלאט ורעייתו מריאנה, שהעניקו מחסה לשני בני משפחת רוזגולד, נתפסו על ידי משטרת הסדר ב-20 בנובמבר 1942. הגרמנים רצחו את היהודים במקום, ויאן גלאט נלקח ללוברטוב שם זמן קצר לאחר מכן. הוא נתלה בפומבי על סיוע ליהודים.
לאורה קסורטאן
ביוגרפיה
קסורטאן נבחרה למיס אוסטרליה 1997 והלכה לייצג את המדינה בתחרות מיס תבל 1997, שם זכתה בתואר המתמודדת בעלת ההתנהגות המנומסת, הסימפתית והחיובית ביותר (Miss Congeniality) ובמיס עולם 1997 שם עלתה לשלב עשר המובילות.
מ-2000 ועד 2008 הנחתה את מגזין הטיולים "The Great Outdoors", ב-2006 שימשה כנערת גלגל המזל בגרסה האוסטרלית של התוכנית, ב-2007 הנחתה את תוכנית הטבע "BBC Massive Nature", היא לקחה חלק בסרטון פרסום יעדי הטיסות של חברת התעופה קוואנטס, ב-2009 שימשה כמגישת חדשות בערוץ ספורט של "Fox Sports" הנמצא בבעלות רופרט מרדוק, בנוסף היא הנחתה מספר טקסים בטלוויזיה.
היא לקחה חלק בקמפיין הפוני הורוד של ראלף לורן הבא לקדם מודעות לסרטן השד ובקמפיין של ארגון רווחת בעלי החיים "RSPCA".
מה זה מוזה
מה זה מוזה היא תוכנית אולפן המשודרת בטלוויזיה החינוכית בהנחיית ירון לונדון. התוכנית החלה לשדר החל מסוף 2013, בה לונדון וקבוצת ילדים אירחו כל יום אמן מוכר שעוסק בתחומי אמנות שונים. העונה השנייה השתנתה קצת והפכה ל"מה זה מוזה במעבדה" בה לונדון וקבוצת ילדים דיברו על תרבות המדע.
סאלי פריסנד
הרַבָּה סאלי ג'יין פְּריסנד (באנגלית: Sally Jane Priesand; נולדה ב-27 ביוני 1946, קליבלנד, אוהיו) היא רבה רפורמית אמריקאית, האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות בארצות הברית, והשנייה בהיסטוריה היהודית כולה.
קורות חייה
סאלי נולדה ב-1946 בקליבלנד. הוריה רוז לבית ולש ואירוינג פריסנד. ההורים לא היו שומרי מצוות, אולם היו חברים בבית כנסת, בתחילה בבית כנסת קונסרבטיבי ובהמשך בבית כנסת רפורמי. הם גם היו פעילים במוסדות היהודיים, האב שימש כנשיא לשכת בני ברית.
השכלה ומסלול מקצועי
לפריסנד תואר ראשון מאוניברסיטת סינסינטי, 1968.
הסמכה לרבנות
בגיל 16 פְּריסנד החליטה שברצונה לבחור ברבנות כדרך חיים. בבקשתה להרשם ללימודים בהיברו יוניון קולג' ציינה שבכוונתה להיות רבה. בתשובה שקיבלה הודגש שהם לא יודעים מה האפשרויות של אשה להיות רב, זאת מאחר שהם מעולם לא הסמיכו אישה לרבנות. הם גם ציינו שאף אישה לא סיימה בעבר מסלול לימודים מלא של הכשרה לרבנות. למרות האזהרות פְּריסנד נרשמה ללימודי הרבנות, והייתה אישה יחידה בין 35 גברים. פריסנד מייחסת את העובדה שהתקבלה לכך שהרב נלסון גליק, בעל הדעות המתקדמות, היה נשיא הקולג' באותה תקופה.
פעילות כרבה
לאחר הסמכתה התקשתה פְּריסנד למצוא משרה כרבת קהילה. לבסוף הועסקה בסגל הרבנים של בית הכנסת ע"ש סטיבן וייז בניו יורק. ב-1979 התפטרה, כשהבינה שאין לה סיכויים להתמנות לרב בית הכנסת. במשך כשנתיים עבדה במשרות חלקיות. רק ב-1981 הוזמנה לשרת כרב בית הכנסת הרפורמי של טינטון פולס, תפקיד בו נשאה עד פרישתה לגמלאות ב-2006.
נען, הצייר עם מודל
"נען, הצייר עם מודל" הוא שמה של סדרת ציורים, המתוארכים לשנת 1952, מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי. הציורים מציגים ייצוג מופשט למחצה של דמות צייר ומודל, ומהווים פיתוח של מוטיבים ארס פואטיים ביצירתו של זריצקי בשנות החמישים של המאה ה-20. שני ציורים, בעלי קומפוזיציה ופורמט זהים, נמצאים באוסף מוזיאון תל אביב ובאוסף מוזיאון ישראל ואילו שני ציורים, בעלי פורמט אופקי, נמצאים באוסף פרטי ובאוסף מוזיאון חיפה לאמנות.
עבודות אלו שייכות לסדרה גדולה יותר, אותה יצר זריצקי בתקופות בהן לימד בסמינר לאמנות בקיבוץ נען, בתחילת שנות החמישים של המאה ה-20. העבודות מציגות הפשטה של דמות צייר אל מול מודל. הציור שבמוזיאון ישראל דומה בקומפוזיציה שלו לזה שבמוזיאון תל אביב לאמנות. הדמויות ניצבות בחלל ומהוות ציר אנכי בקומפוזיציה. הצייר מיוצג על ידי מעין צורה מאורכת שבראשה עיגול. צורה זו מהווה רמז לגוף האמן ולכובע הקש העגול שנהג לחבוש.
המודל מיוצגת על ידי צורות מעוגלות, המשרטטות מעין קו מתאר של גוף, משמאל ל"צייר". משטח הציור מחולק לצורות גאומטריות בגוון ירוק, כחול וחום. בהשוואה בין הגרסה של מוזיאון תל אביב לאמנות בולטת בזו שבמוזיאון ישראל התוספת של משטחי הצבע הלבן, המעניקים לציור אווירה אקספרסיבית יותר.
נושא הסדרה - הצייר היוצר את ציורו - הופיע כבר בעבודות קודמות של זריצקי. כאן, טוען מרדכי עומר, תהליך היצירה מהווה סמל להתבוננות עצמית כעין "עין המתבוננת בעצמה". בעבודות האופקיות, השונות במבנה הקומפוזיציה שלהן, מאבחן עומר אף מוטיבים של הכפלה של דמות האמן המדגישה את היות הציור סימולטניות של זמן. העבודות "מגלמות [...] את מכלול זמן תהליך היצירה, וכמו כן משמרת זיכרון מתמיד של הנצחי החמקמק, שאותו שב האמן ומבקש ללכוד". סימולטניות זו, מהווה לדעתו, ביטוי לחלוקה דיאלקטית בין שאיפה לרוחניות "על-חומרית" לבין קונקרטיות המעוגנת במציאות ומתבטאת בקומפוזיציה.
גני אל מונא
גני אל מונא הוא גן בתחומי היישוב ג'וליס.
רקע
הגן הוקם על ידי נאג'י עבאס, תושב היישוב הדרוזי ג'וליס על אדמות השייכות למשפחתו. הוא הקים אותו לזכר הוריו, ושם הגן מנציח את אמו מונא. אביו, ראשיד עבאס, היה מראשוני החיילים הדרוזים ששירתו בפלמ"ח ובצה"ל בהמשך.
ראשיתו של הגן הוא בבוסתן שניטע על ידי סבו אבו ראשיד.
הגן משתרע על שבעה דונמים. הוא כולל צמחייה, מפלים, גשרי עץ, מזרקות ופסלים במפלסים שונים. סגנונו הוא אדריכלות גנים אירופאית עם שילוב של אלמנטים עותמאניים.
עונת 1966/1968 בליגה א'
עונת 1966/1968 בליגה א' הייתה העונה ה-12 של ליגה א' כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
לוסי קוהו
לוסי אן קוהו (באנגלית: Lucy Ann Cohu; נולדה ב-2 באוקטובר 1968) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע אנגלייה. היא ידועה מהופעותיה בתפקיד הנסיכה מרגרט בסרט "The Queen's Sister", בתפקיד אוולין ברוגן בסדרת הטלוויזיה "Cape Wrath", ובתפקיד אליס קרטר בסדרה "טורצ'ווד: ילדי כדור הארץ".
טלוויזיה וקולנוע
לפני שהתפרנסה ממשחק, קוהו הייתה מופיעה במסיבות לילדים. לדבריה אם היא לא הייתה מצליחה בקריירה של שחקנית היא הייתה עובדת בטיפול בילדים.
עבודתה הראשונה במשחק אחרי סיום הלימודים הייתה בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר בהפקה של "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בפרק בסדרה "חדר מיון". היא המשיכה להופיע בתפקידים רבים בטלוויזיה בהם מייג'ור ג'סיקה ביילי בתוכנית הפופולרית "Soldier Soldier" של ITV. ב-2005 גילמה את דמותה של הנסיכה מרגרט בסרט על חיי הנסיכה שהוא בדיוני בחלקו "The Queen's Sister" עבור ערוץ 4. על הופעתה זו הייתה קוהו מועמדת לפרס אמי ולפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA). היא זכתה לשבחים על הופעתה, לדוגמה במגזין וראייטי היה כתוב על הסרט שהוא "קצת חסר טעם" אבל "בזכות קוהו שווה לצפות בו". קוהו אמרה שהיא גילמה את מרגרט כאישה בעלת אנרגיה אדירה ובלתי נדלית. ושהיא מקווה שההפקה לא פגעה באיש.
קוהו הופיעה בסדרת הטלוויזיה "עיר מקלט", בסרט "נעלי בלט" בתפקיד ת'או דיינס, ובסדרה "טורצ'ווד" בעונה השלישית "ילדי כדור הארץ" בדמות אליס קרטר, בתו של קפטן ג'ק הרקנס.
תיאטרון
אחרי הפסקה של שמונה שנים חזרה קוהו לבמה וכיכבה בהפקה מחודשת של "Speaking in Tongues" בתיאטרון הדוכס מיורק לצדם של ג'ון סים, איאן הארט וקרי פוקס. היא זכתה לביקורות חיוביות על הופעתה. בפברואר 2010 החלה להופיע בתפקיד קטרינה סטוקמן בהפקה של המחזה "אויב העם" במשך חמישה שבועות בתיאטרון קרוסיבל לצדו של סר אנטוני שר. אחר כך שיחקה במחזה "Broken Glass" מאת ארתור מילר בתיאטרון טריסייקל.
פרסים
בנובמבר 2008 זכתה קוהו בפרס אמי הבינלאומי לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בדרמה המבוססת על סיפור אמיתי "Forgiven".
אנה אנדייל
אנה אנדייל (במקור אנגל; בהונגרית: Angyal Anna; וספרם, סתיו 1848 – 1874) הייתה סופרת יהודייה-הונגרייה שתרמה לספרות ההונגרית-יהודית במאה ה-19 עד לפטירתה בגיל 26.
ביוגרפיה
אנה אנגל נולדה במשפחה יהודית ושינתה את שמה אנדייל שפירושו בהונגרית "מלאך" כפירושו של אנגל בגרמנית. ואביה היה מורה בבית ספר היהודי בעיר הודמזוושרהיי. אנה רכשה מיומנות רבה בכתיבה כבר בשלב מוקדם בחייה, לא רק בספרות ההונגרית, אלא גם בספרות הגרמנית והצרפתית. היא כתבה בעיתונים ובכתבי עת כבר בגיל שש עשרה. הרומן שלה "הרפתקאות משפחה הונגרית" ראה אור בעיתון "יומן סגד" (Szegedi Hiradó) בשנת 1865 בהיותה רק בת 17, ברומן שלה "דעות קדומות" (Előítéletek) עסקה בגורלה של יהדות הונגריה ושיפורו. היא כתבה גם רומן היסטורי בשם "אילונקה ואלמר" (Ilonka és Elemér) שהופיעה בבודפשט בשנת 1869.
לאחר השלמת הרומן הזה, היא קיבלה תפקיד של אומנת בפשט, שם כתבה כמה שירים ואוטוביוגרפיה. היא מתה ממחלה בסתיו 1874.
טליה (זמרת)
אריאדנה טליה סודי מירנדה (בספרדית: Ariadna Thalía Sodi Miranda); הידועה בכינויה טליה (נולדה ב-26 באוגוסט 1971). היא זמרת, פזמונאית ושחקנית מקסיקנית. הטלנובלות בהן כיכבה נצפו על ידי קרוב ל-2 מיליארד איש ב-180 מדינות.
במהלך הקריירה שלה זכתה טליה במאות פרסים, שהחשוב בהם הוא פרס גראמי הלטינו-אמריקאי. היא הופיעה בכ-25 ערים בעולם והיא אחת מהזמרות הלטיניות המפורסמות בעולם ומכונה לעיתים קרובות על ידי התקשורת הבינלאומית "מלכת הפופ הלטיני". בנוסף לספרדית היא שרה גם באנגלית, פורטוגזית, טאגאלוג ומעט בצרפתית.
ביוגרפיה
טליה נולדה במקסיקו סיטי שבמקסיקו, לארנסטו סודי ויולנדה מירנדה (ששימשה כמנהלתה האישית בין השנים 1980- 1999) והיא הצעירה מבין ארבע בנות. כשהייתה בת שנה הופיעה בפרסומת בטלוויזיה, ובגיל ארבע החלה לקחת שיעורי בלט ופסנתר. בגיל חמש היא הופיעה בסרט המקסיקני "מלחמת העוגות". כשהייתה טליה בת שש, נפטר אביה של טליה מסוכרת, וכתוצאה מההלם טליה לא דיברה במשך כשנה שלמה. עסקה בילדותה בספורט והמתעמלת נדיה קומנץ' היוותה השראה עבורה.
ב-1981 כשהייתה בת תשע, היא השתתפה כזמרת בלהקת ילדים "פק מן". הלהקה הוקמה כדי להשתתף בתחרות שירה בתוכנית הטלוויזיה "בואו נשחק בשירה". מאוחר יותר, שונה שם הלהקה ל"דין-דין". הלהקה הוציאה 4 אלבומים בין השנים 1983–1982, וב-1984 התפרקה. לאחר מכן, הופיעה טליה פעמיים בתוכנית כזמרת יחידה.
ב-1986, הצטרפה ללהקת "טימבריצ׳ה" כמחליפתה של סשה סוקול. באותה שנה הוצע לה להשתתף בטלנובלה "Pobre señorita Limantour". בסוף היא הופיעה בפרק אחד בלבד. מאוחר יותר הקליטה עם הלהקה את שיר הנושא של טלנובלת הילדים "Quinceanera", ושיחקה את הדמות הראשית בסדרה. ב-1988, זכתה הטלנובלה ל"טלנובלת השנה" וטליה זכתה בפרס השחקנית הטובה של השנה.
טליה הקליטה עם הלהקה 4 אלבומים, ועזבה את הלהקה ב-1989. באותה שנה השתתפה בטלנובלה "אור וצל". מאוחר יותר היא נסעה ללוס אנג'לס כדי ללמוד אנגלית באוניברסיטת קליפורניה. בנוסף, היא לקחה שיעורי משחק שירה וריקוד לפני שהחלה בקריירת הסולו.
ב-1990, טליה שבה למקסיקו והוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה "טליה". בספטמבר 1991, יצאה אלבומה השני "עולם של קריסטל" - מתוך האלבום היא הוציאה ארבעה סינגלים שהצליחו בתחנות הרדיו במקסיקו. באוקטובר 1992, הוציאה את אלבומה השלישי "Love", מתוך האלבום היא הוציאה שישה סינגלים שזכו להצלחה רבה.
ב-1994 כיכבה בטלנובלה "מרימר", ולאחר מכן ב-1995 כיכבה בטלנובלה "מריה מריה" שזכתה להצלחה ברחבי העולם. באותה שנה טליה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים EMI ,חברה למפיק המוזיקלי אמיליו אסטפן והוציאה את אלבומה "En éxtasis" ("באקסטזה") האלבום העניק לה הכרה בינלאומית, והסינגל הראשון מתוכו "Piel Morena" ("עור שחום") זכה לתשבחות רבות.
ביולי 1997 הוציאה את אלבומה - "Amor a la Mexicana" ("אהבה בנוסח מקסיקו") שהפך להצלחה עולמית וכלל סיבוב הופעות במדינות רבות באירופה, הפיליפינים, ארצות הברית ואמריקה הלטינית. לאחר מכן הקליטה גרסאות בספרדית, אנגלית ופורטוגזית לשיר "מסע אל העבר" כחלק מפסקול סרט האנימציה "אנסטסיה" מבית היוצר של אולפני FOX.
ב-1999 כיכבה בסרט העצמאי - הקומדיה האמריקאית "ממבו קפה". באותה שנה, חזרה לשחק בטלנובלה "רוסלינדה".
יצחק בדלי
יצחק בדלי (1938–2017) היה שחקן טניס שולחן ישראלי, שייצג פעמיים את ישראל במשחקים הפאראלימפיים.
טליה (זמרת)
ביוגרפיה
ב-25 באפריל 2000, הוציאה את אלבומה "Arrasando" שזכה לביקורות נלהבות בזכות החדשנות שלו.
יצחק בדלי
בדלי נולד וגדל באיסטנבול, טורקיה, ובשנת 1948 עלו הוריו לישראל. אביו ניהל חנות למכירת תה בנחלת בנימין וכנער בדלי עבד עמו בחנות.
בדליי שירת בצה"ל בחיל הקשר ובשנת 1957 נשלח עם יחידתו לסייע בפינוי חצי האי סיני, שם היה בין נוסעי משאית צבאית שהתהפכה ונפצע קשה. בעקבות פגיעה בעמוד השדרה הוא נותר מרותק לכיסא גלגלים. לאחר תקופת שיקום ארוכה החל להתאמן בבית הלוחם ועסק בשחייה ובטניס שולחן.
טליה (זמרת)
ביוגרפיה
ב־4 במאי 2001, הזמין אותה ג'ורג' ווקר בוש להופיע במסיבת סינקו דה מאיו בבית הלבן. באותה שנה היא הופיעה בפרסומת של ד"ר פפר, ובסמוך לכך ביצעה את השיר "What More Can I Give" ואת "".
ב-21 במאי 2002, הוציאה את אלבומה התשיעי והשיקה קולקציה מטעם חברת "קמרט".
יצחק בדלי
באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) התחרה עם דני בן-משה בטורניר טניס שולחן לזוגות והם סיימו ברבע הגמר.
טליה (זמרת)
ביוגרפיה
ב-25 בפברואר 2003 הוציאה את אלבום הרמיקסים הראשון שלה שכלל רמיקס של להיטים מאלבומיה הקודמים.
יצחק בדלי
באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) התחרה עם יוסף מוגלניצקי בטורניר טניס שולחן לזוגות והם סיימו במקום השמיני. בתחרויות היחידים סיים במקום ה-33.
טליה (זמרת)
ביוגרפיה
ב-2004 חתמה על חוזה עם חברת הרשי והוציאה שוקולד וסוכריות על שמה. באפריל אותה שנה הוציאה מגזין על שמה בארצות הברית המיועד לצעירות לטיניות, וב-2005 יצא אלבומה "El sexto sentido" ("החוש השישי"), את עטיפת האלבום עיטרו צירופי אותיות מהקבלה פרי עטה. באותה שנה הופיעה בפרסומת של ויקטוריה'ס סיקרט.
בפברואר 2011 כיכבה כדוגמנית ראשית של הד אנד שולדרס.
באפריל 2012, היא הקימה בניו יורק מרכז יוגה.
באפריל 2013, זכתה בפרס "קולך מהווה השראה לרבים" מטעם ארגון "אליאנס לחקר מחלת הליים". בסוף אותה שנה היא קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-25 במרץ 2014, הוציאה טליה את אלבום הילדים הראשון שלה "VIVA KIDS Vol. 1". ב-17 בנובמבר 2014, יצא אלבומה ה-15 "Amore Mio". ("אהבה שלי") בדצמבר 2015, הוציאה את "Como Tú No Hay Dos" בהשתתפותה של בקי ג'י. ב-6 במאי 2016 הוציאה את אלבומה ה-13 Latina, ויצאה לסיבוב הופעות, ה-6 בקריירה שלה, "Latina Love Tour" שהחל בארצות הברית.
בשנת 2018, הוציאה ביחד עם נאטי נטשה את השיר "No Me Acuerdo". אחריו ב-27 בספטמבר, הוציאה את הקליפ "Lento" עם חנטה דה סונה. השיר יצא בהמשך כסינגל השני מתוך אלבומה ה-14, Valiente, שיצא לאור ב-9 בנובמבר 2018. באלבום טליה משתפת פעולה עם לאלי אספוסיטו בשיר בשם "Lindo pero bruto". בשנת 2020, הוציאה את "Ya Tú Me Conoces", "Lo Siento Mucho" ו-"Tímida".
חיים אישיים
בין השנים 1995–1996, יצאה טליה עם השחקן פרננדו קולונגה ששיחק לצידה ב"מריה מריה". ב-2 בדצמבר 2000 היא נישאה למנהל המוזיקלי טומי מוטולה בקתדרלת פטריק הקדוש בניו יורק. יש להם 2 ילדים: סברינה-סאקי ומתיו- אלחנדרו. המשפחה מתגוררת בקונטיקט.
ב-2002, החלה טליה ללמוד קבלה. ב-2008, חלתה במחלת ליים, אשר מנעה ממנה מלהופיע לתקופה.
Doxygen
דוקסיג'ן (באנגלית: Doxygen /ד ɒ k s i dʒ ən / DOK -see-jən) הוא מחולל תיעוד,   כלי לכתיבת תיעוד הפניה לשורות קוד בתכנה. התיעוד נכתב על ידי המתכנת (המקודד) בתוך מקטעי שורות הקוד במהלך התכנות, דבר שמאפשר שמירה על עדכניות התיעוד לגבי שינויים/תוספות שנעשו בתוכניות. דוקסיג'ן יכול להצליב תיעוד וקוד (כלומר, התיעוד שיחולץ משורות הקוד יכלול הפניה מדויקת למקור ממנו חולץ), כך שקורא מסמך התיעוד יכול להבין בקלות לאילו שורות קוד בפועל מפנה התיעוד.
הגרסה הראשונה של דוקסיג'ן 'השאילה' קוד מגרסה מוקדמת של ++DOC, חבילת תוכנה שפתחו רולנד וונדרלינג ומלטה זוקלר במכון Zuse Berlin. מאוחר יותר, שוכתב קוד דוקסיג'ן על ידי דימיטרי ואן היץ'.
דוקסיג'ן הוא תוכנה חופשית, המופץ בתנאי הרישיון הציבורי הכללי של גנו GNU GPL, גרסה 2.
עיצוב
דוקסיג'ן (כמו גם Javadoc) מחלץ תיעוד 'מהערות' מלל שנכתבו בקובץ שורות קוד המקור. הוא תומך בתחביר Javadoc וגם בתגי תיעוד המשמשים בערכת הכלים Qt.
דוקסיג'ן יכול להפיק פלט בשפת: HyperText Markup (HTML), Microsoft Compiled HTML Help, תבנית מלל עשיר (RTF), תבנית מסמך נייד (PDF), LaTeX, פוסטסקריפט או דפי man.
שימושים
דוקסיג'ן תומך במספר רב של שפות תכנות וביניהן: C, C ++, C #, D, Fortran, IDL, Java, Objective-C, Perl, PHP, Python ו- VHDL.
מאחר שדוקסיג'ן הוא למעשה חבילת קוד פתוח, המשמעות היא שעל ידי הוספת קוד עצמאי, ניתן להרחיב את התמיכה, על פי הצורך, גם לשפות תכנות נוספות.
דוקסיג'ן פועל ברוב מערכות ההפעלה: כול דמויי היוניקס לסוגיהם, MacOS ו-Windows.
אחת מהתכונות המובנות בדוקסיג'ן היא היכולת להפיק תרשימי תלויות וירושה לשכבות שפת ++C, יכולת זו מאפשרת תצוגה חזותית של תלויות קוד ואובייקטי תכנה אלו באלו. על ידי שימוש בכלי 'dot' ו- Graphviz. ניתן אף להרחיב את היכולות החזותיות של דוקסיג'ן להפקת דיאגרמות ותרשימים מתקדמים ביותר.
דוגמאות קוד
התחביר הגנרי להוספת הערות תיעוד לתוך שורות הקוד, נעשה על ידי הוספת כוכבית נוספת לאחר תו התיחום ולפני תחילת הזנת ההערה '/*': לחלופין, ניתן גם לסמן התחלת שורה ברווח-כוכבית-רווח כדלקמן, אך אין זה הכרחי. תוכניתנים רבים נמנעים מלעשות שימוש בהערות בסגנון C ובמקום זאת משתמשים בהערות בשורה יחידה בסגנון ++C. דוקסיג'ן מזהה ומקבל גם הערות עם לוכסן ימני נוסף, כמו בדומה הבאה: הדוגמה הבאה מציגה את אופן תיעוד הערה בקובץ מקור בשפת ++C. גישה חלופית לתיעוד משתנים בשורות הקוד מוצגת להלן. תוצאת מבנה התיעוד תהיה זהה בשני המקרים. אפשר גם להשתמש בשפת סימון עשירה יותר. לדוגמה, הוספת משוואות באמצעות פקודות LaTeX :
קוד מקור ופיתוח דוקסיג'ן
את קוד המקור של דוקסיג'ן נתן למצוא ב-GitHub, דימיטרי ואן היץ', המפתח הראשי של דוקסיג'ן, תומך בחבילה וממשיך לתורם בהתפתחותה תחת שם המשתמש 'דוקסיג'ן'.
דוקסיג'ן כתוב בשפת ++C, וכולל למעלה מ-300,000 שורות קוד מקור. לניתוח מילולי, מופעל הכלי הסטנדרטי Lex (או מחליפו Flex) על יותר מ-35,000 שורות של תסריטי Lex. כלי ניתוח נוספים בהם נעשה שימוש:
יהלי כהן
יהלי לאה כהן (נולדה ב-28 בינואר 2002) היא כדורגלנית ופסנתרנית ישראלית, המשחקת בעמדת הבלמית והמגינה השמאלית בהפועל קטמון ירושלים מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
כהן החלה לשחק כדורגל בגיל 9, במסגרת ליגת השכונות של הפועל קטמון ירושלים. לאחר שנה במסגרת זו, במהלכה גם אותרה לסגל הזהב של נבחרות ישראל הצעירות, הצטרפה לקבוצת הילדות של המועדון, שם שיחקה בעונות 2012/3-2013/14. בעונות 2014/15-2018/19 שיחקה בקבוצת הנערות של הפועל קטמון ירושלים, עמה זכתה באליפות המדינה לנערות בעונת 2016/17, ובגביע המדינה לנערות בעונת 2018/19.
בעונת 2017/18 הצטרפה לאקדמיה לכדורגל בנות, שבזמנו החזיקה קבוצה בליגת העל לבוגרות. בעונה זו, כאשר היא בת 15-16, השתתפה כהן ב-11 משחקים בליגת העל במסגרת האקדמיה, ובעונה העוקבת ב-13 משחקים. במקביל במשך שתי עונות אלו התאמנה ושיחקה במסגרת גביע המדינה לנערות בקבוצת הנערות של הפועל קטמון ירושלים - שירה בנקי.
בעונת 2019/20, כאשר רצתה להמשיך לשחק כדורגל בוגרות, ובהיעדר קבוצת נשים בוגרות במועדון הבית שלה, עברה כהן לשחק במדי מכבי בנות עמק חפר, שם צברה 13 הופעות בליגת העל, והופעת בכורה בגביע המדינה.
בעונת 2020/21 עברה כהן לאס"א תל אביב, שם שותפה פחות, וצברה 4 הופעות בליגת העל, 3 הופעות בגביע המדינה, ושתי הופעות בגביע אתנה.
בעונת 2021/22 חזרה כהן למכבי בנות עמק חפר, כשהפעם היא זוכה ליותר קרדיט, ומשותפת 23 פעמים במסגרת הליגה, 3 פעמים בגביע המדינה, ופעמיים בגביע אתנה. בסיום העונה זכתה כהן בתואר שחקנית ההגנה של העונה.
לקראת עונת 2022/23, עם עלייתה של הפועל קטמון ירושלים לליגת העל, שבה כהן למועדון בו החלה את דרכה בכדורגל. כהן שיחקה ב-22 משחקים בליגת העל, כבשה שער בכורה בקריירת הבוגרות בפנדל מול הפועל פתח תקווה, והקבוצה הפתיעה וסיימה במקום השני בליגה בעונת הבכורה שלה בליגה. בנוסף צברה כהן 2 הופעות נוספות בגביע המדינה, ושתי הופעות בגביע אתנה.
בנבחרת ישראל
כהן הופיעה 3 פעמים במדי נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 16. היא ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי הנבחרת ב-26 באפריל 2017, בניצחון 1:0 על רומניה, בטורניר הפיתוח לנערות עד גיל 16. בהמשך צברה 5 הופעות במדי נבחרת ישראל עד גיל 17, ו-3 הופעות במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 19.
כהן ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ב-11 באפריל 2023, בהפסד 2:0 מול נבחרת הונגריה במשחק ידידות.
מאניבאג יו
דמריו דוויין וייט ג'וניור (באנגלית: ; נולד ב-22 בספטמבר 1991), ידוע בשם הבמה מאניבאג יו (Moneybagg Yo), הוא ראפר ופזמונאי אמריקאי.
קריירה
ב-2018 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Reset. האלבום כולל הופעות אורח של ג'יי קול, פיוצ'ר, YG, ואמנים נוספים. האלבום הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד 200, ולמקום ה-8 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-2021 יצא אלבומו הרביעי, A Gangsta's Pain. האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
לוקאס קבאליני
לוקאס דניאל קבאליני (נולד ב-28 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן קנדי שמשחק בעמדת החלוץ בקבוצת טיחואנה המקסיקנית ובנבחרת קנדה.
שלוק רוק
היסטוריה
לפי דברי סולומון, בדצמבר 1985 נשכר אולפן ההקלטות ברחוב 39 בניו יורק, למשך שבועיים, בין השעות חצות ל־8:00 כדי לחסוך בהוצאות. זמן קצר לאחר מכן, בינואר 1986 יצא אלבומם הראשון "Learning is Good". ההצלחה המפתיעה של האלבום גרמה לסולמון לעזוב את עבודתו כרואה חשבון ולהתמקד במוזיקה.
האלבום "כמעט בברודוויי" (Almost on Broadway, 2003) כולל שירים המבוססים על מחזמרים, כמו "Soup and Challah" המבוסס על "סופרקאליפרג'ליסטיקאקספיאלידושס" ממרי פופינס ו"Tekiah" המבוסס על השיר "מריה" מסיפור הפרברים. בשנת 2010 יצא לאור האלבום "A Shabbat in Liverpool", הכולל שירי שבת ללחני הביטלס.
חברי הלהקה המקוריים היו: לני סולומון (שירה, קלידים), יונה לויד (גיטרה), גארי וולין (תופים), מארק סקייר (בס), מארק אינפילד (סקסופון, קלידים, כלי הקשה) ודני בלוק (סקסופון, כינור). הלהקה משתמשת בנגנים מקומיים בסיבובים ברחבי העולם.
מאז פרוץ מגפת הקורונה נערך שידורי חי של לני סולמון פעם בשבוע.
סגנון מוזיקלי ושירים בולטים
שלוק רוק יוצרת פרודיות ללהיטים, באמצעות שינוי המילים לכאלו בעלות אופי יהודי־דתי, כדי לחנך ולשעשע באמצעות הפרודיה.
להיטים בולטים כוללים את "We've Got a Strong Desire" (פרודיה על "We Didn't Start the Fire" של בילי ג'ואל), "אברבנאל" (פרודיה על "Barbara Ann" של הביץ' בויז)' "אחשוורוש" (פרודיה על "Rock Me Amadeus" של פאלקו), "My Bekeshe Needs Cleaning" (פרודיה על "California Dreamin'" של The Mamas & the Papas).
בשנת 1987 הוציאה הלהקה את הבלדה "Minyan man", אשר חודש בגרסת אקפלה בשנת 2015 עם להקת המכביטס.
לוקאס קבאליני
קריירה
קאבליני החל את הקריירה שלו ב-2010 בקבוצות הנוער של נסיונל באורוגוואי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של נסיונל ב-2012. ב-2012 הוא הושאל לקבוצת חובנטוד דה לאס פיידראס. ב-2013 הוא חזר לנסיונל. ב-2017 הוא חתם בקבוצת סנטרו אתלטיקו פניקס. ב-2017 הוא הושאל לקבוצת פואבלה המקסיקנית. ב-2018, הוא חתם על חוזה בפואבלה. ב-2020 הוא חתם בקבוצת ונקובר וייטקאפס מליגת ה-MLS. ב-2023 הוא הצטרף לקבוצת טיחואנה המקסיקנית.
נבחרת לאומית
ב-13 באוגוסט 2012, ערך קבאליני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קנדה במשחק ידידות נגד נבחרת טרינידד וטובגו. ב-9 בספטמבר 2018, כבש קבאליני את שערו הבינלאומי הראשון בליגת האומות נגד נבחרת איי הבתולה של ארצות הברית. ב-27 בנובמבר 2022, ערך קבאליני את הופעתו היחידה במונדיאל 2022, במשחק נגד נבחרת קרואטיה.
ירגזי כיפת-אש
ירגזי כיפת-אש (שם מדעי: Cephalopyrus flammiceps) הוא מין יחיד בסוגו של ציפור שיר ממשפחת הירגזיים. הירגזי באורך 8–10 ס"מ ובמשקל 7 גרם ובצבע ירוק-זית צהבהב. הירגזי מצוי ביערות ממוזגים מדרום להימלאיה, מפקיסטן ועד לאוס. במהלך עונת הרבייה, הזכר מזוהה בקלות על ידי ציצה בצבע כתום-אדום.
מאפיינים פיזיים
הירגזי הוא עוף קטן באורך 8–10 ס"מ ובמשקל 7 גרם. אצל הזכר הבוגר, בלבוש חורף (ספטמבר-ינואר), הכיפה בצבע ירוק-זית. הגב ירוק זית צהבהב. השת נע בין צהוב, ירוק-זית וזהב. נוצות הזנב הארוכות ביותר הן אפורות כהות. הזנב חום-זית כהה, כאשר קצה הזנב לבן. הכנפיים זהות לצבע הזנב, אך שולי הסוככות והאברות בצבע ירוק-זית עד צהוב. הגרון לבן, הגחון בצבע צהוב לימוני, ותת השת אפור. הנקבה הבוגרת מאוד דומה לזכר, אם כי הלחיים, הגבות והעורף בצבע ירוק אפרפר, הגרון אפור לבנבן. החזה ירוק-זית צהבהב, הבטן והגב צהובים חיוורים.
בלבוש קיץ (פברואר-יולי), אצל הזכר, הכיפה בצבע שנע בין כתום וארגמן, ואף יש ציצה קטנה. מסביב לעין ובגבה יש נוצות צהובות-זהובות. הלחיים והעורף בצבע ירוק-זית. הסנטר והגרון בצבע כתום, והחזה צהוב. הגב ירוק-זית צהבהב, והבטן צהובה חיוורת. הכנפיים והזנב בצבע ירוק-זית, וקצוות האברות לבנים. אצל הנקבה, המצח נע בין ירק-זית, אפור וצהוב. החזה, הסנטר והגרון בצבע ירוק זית, והבטן ותת השת צהוב לבנבן. הגב ירוק זית צהבהב, הכנפיים והזנב בצבע ירוק-זית, וקצוות האברות לבנים.
לאורך כל השנה, הקשתית חומה כהה, המקור והרגליים בצבע כחול אפרפר כהה. אצל הזכר הצד התחתון של הכנף לבן צהבהב, ואצל הנקבה אפור. הקריאה האופיינית נשמעת כ-"ציט" בקול גבוה, לעיתים קרובות חוזרת על עצמה במרווחים לא סדורים. קריאה נוספת נשמעת כ-"whitoo" בקול חלש. השיר מושמע מענף או תוך כדי תעופה, ונמשך כמה דקות. השיר הוא סדרה של צלילים גבוהים בקצב מהיר נשמעים כמו "פיטסו-פיטסו-פיטסו".
התנהגות
הירגזי ניזון בעיקר מחרקים, אך גם מעלים, ניצנים, פרחים, וככל הנראה גם מצוף ושרף. הוא מחפש מזון על צמרות עצים ובשיחים, נתלה הפוך מענפים ולעיתים אף על הקרקע. כשהירגזי אוכל חרק גדול, הוא נוהג לאכול את החלקים הפנימיים ולהשליך את השלד החיצוני, בדומה למיני הסוג ירגזי.
עונת הקינון חלה בין תחילת אפריל לאמצע יוני. הנקבה בונה את הקן בחור בעץ (לפעמים בקן נטוש של נקרים), מעשב יבש, שורשים, זרדים ונוצות. היא מטילה כארבע ביצים בצבע טורקיז אפרפר. זמן הדגירה לא ידוע. בזמן הדגירה, הזכר שר מחוץ לקן, ומאכיל את הנקבה; שני ההורים משתתפים בהאכלת הגוזלים. אם מפריעים לנקבה במהלך הקינון, היא נושפת ומנפחת את הנוצות ואף תתקוף את הפולש, פעולה שהיא מקור שמם העברי (מהמילה רוגז).
תפוצה
ירגזי כיפת-אש חי ביערות וחורשים של אלון, לוז, בוקיצה, אגוז, אשוח, רודודנדרון, ואשוחית ממוזגים, צלעות הר מיוערות, גנים, מטעים ופארקים. בחורף הוא נמצא ביערות ירוקי עד של בעלי פרחים. בגבהים, הוא חי בחורשי ערבה ושדר קטנים ומקוטעים. ירגזי כיפת־אש הוא מין נודד; אוכלוסיות בפקיסטן מקננות בגבהים של 1,800–2,600 מטר מעל פני הים, בהודו ב–1,800–3,500 מטר, ובנפאל ב–2,135–3,000 מטר. חריפה מתרחשת במישורים של מרכז הודו ודרום מזרח אסיה, בגבהים של 305–1,370 מטר מעל פני הים. טווח התפוצה (כ–4,200,000 קמ"ר) של מין זה גדול מאוד, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. גודל האוכלוסייה לא כומת, אך לא סביר שהוא מתקרב לסף סכנת ההכחדה, ולכן המין לא מתקרב לסכנת הכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. לא ידועה מגמת האוכלוסייה, אך לא סביר הירידה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, ירגזי כיפת-אש מסווג כמין ללא חשש. ירגזי כיפת-אש מצוי במספר אזורי שימור, ביניהם הפארקים הלאומיים חאפטאד, לנגטאנג, שמורת הטבע אנאפורנה, ושמורת הציד דורפאטאן, כולם בנפאל. יש דיווחים לא מאושרים מאפגניסטן.
טקסונומיה
ירגזי כיפת־אש נכלל בעבר במשפחת הרמיזיים, אבל הועבר למשפחת הירגזיים. ירגזי כיפת-אש נמצא בבסיס העץ האבולוציוני של משפחת הירגזיים:
תפוצת תת-מינים
לירגזי כיפת-אש 2 תת-מינים:
נבחרת הונגריה בכדוריד נשים
נבחרת הונגריה בכדוריד נשים היא הנבחרת לאומית של הונגריה. הנבחרת השתתפה ב-21 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה בשנת 1965. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הפדרציה מדורגת במקום הרביעי.
דן ומוזלי
דן ומוזלי היא סדרה קומית לילדים ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 2017-2014 במשך 4 עונות ו-102 פרקים, בכיכובם של חברי "ענן על מקל" - עידן אלתרמן, ירדן בר-כוכבא, טל בלכרוביץ' ודידי שחר.
ב-6 בספטמבר 2016 נודע כי "דן ומוזלי" עלתה לשלב הגמר בתחרות "פרס יפן" אשר התקיימה בסוף אוקטובר של אותה השנה, הסדרה התמודדה מול מועמדות מקנדה, צ'כיה, דנמרק, גרמניה, אקוודור וקוריאה.
במרוצת השנים הסדרה נמכרה למספר מדינות ודובבה אל השפות המדוברות בהן, הסדרה נמכרה בשנת 2014 לקנדה ודובבה לצרפתית, בשנת 2015 נמכרה לצ'כיה ודובבה לצ'כית, בשנת 2016 נמכרה לדנמרק ודובבה לדנית, בשנת 2017 נמכרה לגרמניה ודובבה לגרמנית, בשנת 2018 נמכרה לאקוודור ודובבה לספרדית ובשנת 2019 נמכרה לקוריאה ודובבה לקוריאנית.
ב-15 במאי 2017 שודר הפרק האחרון של הסדרה ומאוגוסט 2018 הסדרה משודרת בערוץ כאן חינוכית בשידורים חוזרים.
רקע
העלילה מספרת על דן-דן (נעם פרנק), ילד שובב, הנוהג לעשות צרות רבות שבעקבותיהן הוריו כועסים עליו. כאשר הוא מתחבא באוהל שבמיטתו הוא מדבר עם מוזלי, בובת המחמד שלו אשר מקשיבה ומנסה לייעץ לו ללא הועיל. בהמשך, מוזלי לוקחת את דן-דן לארץ קונפיטורה (ארץ דמיונית ממנה מגיעה מוזלי, הנורמות החברתיות בה הפוכות לחלוטין מהנורמות בעולמו של דן-דן) שם הקונפיטורים (תושבי המקום) חוגגים ונהנים בדרכים שלהם ובשובבות שלהם. דן-דן נהנה בחברת הקונפיטורים וגם לומד מהם מוסרי השכל הקשורים לפרק. ולבסוף, כשהוא חוזר לחדרו הוא מתפייס עם הוריו.
אוניברסיטת שיאן ג'יאוטונג
אוניברסיטת שיאן ג'יאוטונג (במנדרינית: 西安交通大学, או בראשי תיבות XJTU) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת בשיאן שברפובליקה העממית של סין, אשר הוקמה בשנת 1896. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ-32,000 סטודנטים. אוניברסיטת שיאן ג'יאוטונג ידועה בלימודי התחומים הנדסה, טכנולוגיה, ניהול ומדעי החיים. עשרים בתי הספר של האוניברסיטה כוללים אוניברסיטת מחקר מקיפה המציעה תוכניות בתשעה תחומים: מדע, הנדסה, רפואה, כלכלה, ניהול, אמנות, משפטים, פילוסופיה וחינוך. בנוסף על כך, במוסד פועלות חמש מעבדות לאומיות, שני מרכזי מחקר לאומי להנדסה ושמונה בתי חולים אוניברסיטאיים.
האוניברסיטה חברה בליגת C9.
היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה כבית ספר מקומי בשנת 1896 על פי צו של הקיסר גואנג סו. בשנת 1904 הוסד עבר לאחריות מסחר הסחר הסיני ששינה את שמו למכללה הפוליטכנית הקיסרית של משרד המסחר. בשנת 1906 הושמה המכללה תחת משרד הדואר והטלגרף, ושמה שונה למכללה התעשייתית של משרד הדואר והטלגרף. בשנים שלאחר מכן, הפכה המכללה למכון הטכנולוגי הממשלתי של משרד התקשורת. בשנת 1938 הפכה המכללה לאוניברסיטה. בשנת 1943 החלו לימודים לתארים מתקדמים. לאחר מלחמת האזרחים הסינית חלק מסגל האוניברסיטה ברח לטאיוואן.
אורי גופנא
אוּרי גופנא (נולד ב-18 בספטמבר 1970) הוא מיקרוביולוג ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר שמוניס למחקר ביו רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
את התואר הראשון בהנדסה ביוטכנולוגית עשה בטכניון והשלים אותו בשנת 1996. בשלב זה עבר לאוניברסיטת תל אביב, שם למד לתואר שני בהנדסת מזון וביוטכנולוגיה ולתואר שלישי במיקרוביולוגיה. שני תארים אלה ביצע בהנחיית פרופ' אליאורה רון. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 2003, עסקה ב"גורמים אלימים בזני E. Coli שגורמים לאלח דם".
מיד לאחר מכן, יצא גופנא לקנדה, שם שימש עמית בתר-דוקטורי בפקולטה לרפואה באוניברסיטת דלהוסי בהליפקס. בשנת 2005 שב לישראל לתקופת בתר-דוקטורט נוספת באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2007 מונה למרצה בכיר במחלקה למיקרוביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה.
בשנת 2012 קודם לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 2017, לדרגת פרופסור מן המניין. בשנים 2013–2014 שימש חוקר אורח במרכז הלאומי לסינתזה אבולוציונית בדרהאם שבקרוליינה הצפונית.
גופנא נשוי ואב לשלושה, מתגורר בתל אביב.
מחקר
מחקרו של גופנא מתמקד בהבנת תהליכי אבולוציה בעולם המיקרואורגניזמים שיש להם השלכות הן לתחום הרפואה והן לתורת האבולוציה. המחקר של קבוצתו נסוב על שני נושאים עיקריים הקשורים זה לזה: האחד הוא חקר תפקידיהם של העברה גנטית אופקית ושל דנ"א אנוכיי באבולוציה של מיקרואורגניזמים, והשני הוא חקר יחסי הגומלין בין מארח לחיידק, בדגש מיוחד על המיקרוביום של מערכת העיכול במצב בריאותי תקין ובעת מחלה.
עבודתו מתפרשת על פני הרצף המלא של הביולוגיה האבולוציונית, החל בגנומיקה סביבתית והשוואתית, וכלה בבחינת היפותזות ספציפיות באמצעות שילוב של הנדסה גנטית וניסויי תחרות תחת תנאים אקולוגיים רלוונטיים. מניפולציה גנטית מאפשרת לנתח את תרומתם של רכיבים גנטיים מסוימים, כגון מערכות הגנה (קריספר ומערכות נוספות), מנגנוני רקומבינציה, דנ"א אנוכיי ומגוון גנומי בקרב אוכלוסיות מיקרוביאליות.