cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המקדשים המגליתיים במלטה
טרשין
באתר טרשין (35.871°N, 14.51261°W) בכפר הנושא את אותו שם והממוקם בסמוך לוולטה, שוכנים שלושה מקדשים המחוברים זה לזה, ומקדש נפרד מוקדם יותר. המקדש הנפרד שוכן ממזרח לשלושה האחרים, הוא קטן ופשוט יחסית והוא מתוארך לשנת 3250 לפנה"ס. המקדש המזרחי והמקדש המערבי מבין שלושת האחרים מתוארכים לשנת 3000 לערך, ואילו המקדש המרכזי לשנת 2900 לפנה"ס. מקדש זה ייחודי בכך שהוא המקדש היחיד במלטה שבו שלושה זוגות של אפסיסים, והוא נחשב לשיא היצירה של תרבות בוני המקדשים בארכיפלג. האתר התגלה באקראי על ידי חקלאי בשנת 1914, ונחקר על ידי סר טמי זמיט בשנים שלאחר מכן, תוך שהוא מסתייע בחקלאים ובתושבים מקומיים. המחקר גילה כי המקדשים שמשו לפולחן, שכלל, ככל הנראה, גם קורבנות בעלי חיים, ובאחד המקדשים אף התגלו עדויות לשריפת גופות, אך ההערכה היא טקסים אלה נערכו מאוחר יותר, בתקופת הברונזה. ממצא חשוב מחוץ לאתר הוא אבנים עגולות ששימשו לשינוע המגליתים, והמהוות עדות לאופן הקמת המקדשים. באתר התגלו תבליטי דמויות בעלי חיים וכן של ספירלות ודוגמאות גאומטריות אחרות. האתר, ובכלל זה הכניסה המרכזית אל הקומפלקס, שוחזר בשנת 1956, וחלק מהממצאים שנתגלו בו הועברו למוזיאון הארכאולוגי בוולטה. הממצא הידוע ביותר מאתר זה, גם הוא מסוף האלף הרביעי לפנה"ס או מתחילת האלף השלישי לפנה"ס, הוא פסל האישה השמנה שגובהו 2.5 מטר, ואשר ייצג ככל הנראה את האלה האם.
מוסטפא כבהא
מוסטפא כבהא (בערבית: مصطفى كبها; נולד ב-28 בנובמבר 1962) הוא פרופסור מן המניין להיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה ונשיא האקדמיה ללשון הערבית.
חייו ופועלו
מוסטפא דאווד כבהא נולד בכפר אום אל-קוטוף במשולש, בפתחו המערבי של ואדי עארה. בן למשפחת כבהא שלה שושלת יוחסין מן המאה השביעית, שתושבי הכפר כולו משתייכים אליה. למד בבית הספר התיכון החקלאי "ימה".
כבהא עשה את חוק לימודיו באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1981–1984 למד לתואר ראשון במחלקה להיסטוריה של המזרח התיכון וערבית. בין השנים 1984–1987 למד לתואר שני בבית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, נושא התזה שלו היה: "מלחמת ההתשה כפי שהיא משתקפת במקורות המצריים", העבודה יצאה בתור ספר. בשנים 1986–1992 שימש כמורה להיסטוריה ולספרות ערבית בבית הספר התיכון "יפיע". את לימודי הדוקטורט עשה בשנים 1993–1996 בבית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, תחת הנחייתו של פרופסור ישראל גרשוני. נושא התזה היה: "תפקיד העיתונות והשיח העיתונאי במאבק הלאומי הערבי פלסטיני 1939-1929". בין השנים 1996–2002 היה ממעצבי תוכנית הלימודים בהיסטוריה ומתאם בתוכנית אימוני מורי ההיסטוריה במחלקה לתוכניות לימודים של משרד החינוך. הורה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת בית ברל. שימש כמרצה במחלקה לתקשורת של אוניברסיטת בן-גוריון בשנים 2004–2007. מוסטפא כבהא חוקר באוניברסיטה הפתוחה החל משנת 1992 ומשמש חבר סגל בכיר החל משנת 2004. ביוני 2011 התמנה לפרופסור חבר ובשנת 2019 לפרופסור מן המניין.
בספטמבר 2021 מונה לנשיא האקדמיה ללשון הערבית.
חרב אל אסתנזאף: מלחמת ההתשה בראי המקורות המצריים
עבודתו לתואר השני של מוסטפא כבהא שיצאה בתור ספר היא ייחודית מסוגה. כבהא נסע למצרים וראיין עיתונאים בכירים ואת מפקד הצבא במלחמה. ראשוניותה של העבודה נעוצה בכך שמלחמת ההתשה הוצנעה משני הצדדים הן הישראלי והן המצרי, אך בעיקר המצרי. זאת מכיוון שהמלחמה התרחשה בין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים, ארכה שלוש שנים וגבתה אבדות קשות ביותר משני הצדדים.
כבהא ראיין את מפקד הצבא במלחמה מוחמד פאוזי. כמו כן ראיין את מוחמד חסנין הייכל, שהיה ממעצבי דעת הקהל במצרים, ונחשב לעיתונאי המצרי הגדול ביותר בכל הזמנים, שהיה איש סודו ויד ימינו של גמאל עבד אל נאצר, והוא מחזיק כיום ב-600,000 מסמכים מתקופת נאצר.
עיתונות בעין הסערה: העיתונות הפלסטינית כמכשיר לעיצוב דעת קהל 1939-1929
ספר זה, שראה אור הן בעברית והן באנגלית, מבוסס על עבודת הדוקטורט של מוסטפא כבהא. הספר בודק את יכולתה של העיתונות לתפקד ככלי מעצב דעת קהל, במקרה של עם הנאבק למען עצמאות. במקרה הפלסטיני זהו מאבק כפול: גם נגד הבריטים וגם נגד היישוב היהודי. מוסד העיתונות הפלסטינית התחיל להתהוות בסוף המאה ה-19, כשהעיתון הפלסטיני הראשון יצא בשנת 1876. שיא שגשוגה של העיתונות היה בתקופת השביתה הגדולה של אפריל-אוקטובר 1936, היה זה הכלי המשפיע ביותר שהכתיב הלך רוח הן להנהגה והן להמונים. כשישים עיתונים שונים הופיעו בתקופת המנדט, ביניהם 11 יומונים, שישה מהם ביפו לבדה. היום האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל היא במספר דומה ומופיע רק יומון אחד ושבעה שבועונים. ב-1948 נחרבה העיתונות הפלסטינית לחלוטין, עם הריסת המרכזים האורבניים הפלסטינים.
מחקרים נוספים
מוסטפא כבהא חקר את תרומת היהודים המזרחים לשיח בשפה הערבית בארץ. הוא כתב מאמר על תרומתם לאחר 1948 לשימור השפה הערבית כשפה חיה. המזרחים תרמו רבות לתחיית השיח בשפה הערבית.
הוא פרסם מאמר ביחד עם פרופסור חגי ארליך על השיח בין הקבוצות המוסלמיות השונות בעולם, בהקשר של הגדרת האסלאם וראיית האחר. הם לקחו שתי קבוצות: והאביה ואלאחבש, שלהן סניפים בכל רחבי העולם ומנסים לבדוק זאת דרכן.
כמו כן כתב ביחד עם נחום קרלינסקי על הפרדסנות הפלסטינית מ-1850 עד 1948 ועם פרופסור דן כספי על תקשורת ערבית מ-1948 ועד היום.
כבהא עוסק מזה עשר שנים במחקר גנאלוגי של מיפוי המשפחות הערביות בארץ.
גזיר
גָּזִיר (שם מדעי: Torilis) הוא סוג צמחים עשבוניים חד-שנתיים שעירים, המונה 15 מינים ו-6 תת-מינים ממשפחת הסוככיים. תפוצת המינים משתרעת באזור הים תיכוני במערב האזור האירנו-טורני ובדרום האזור האירו-סיבירי. בישראל סוג זה מיוצג על ידי 8 מינים מהם נפוצים מאוד ומהם נדירים מאוד ותפוצתם משתרעת בכל המחוזות (חוץ מאזור המדבר).
צמחים עשבוניים חד-שנתיים שעירים, שעליהם גזורים-מנוצים פעם עד 3 פעמים. הסוככים נישאים על עוקצים ארוכים או כמעט יושבים. עלי המעטפת ספורים או חסרים.
מאפיינים
העלים גזורים-מנוצים פעם עד 3 פעמים, דמוי עלי פטרוזיליה.
הסוככים נישאים על עוקצים ארוכים או כמעט יושבים (אצל גזיר המפרקים). החפים (עלי המעטפת של הסוכך) ספורים או חסרים, אך אם קיימים - אז העלה דמוי מרצע. החפיות של הסוככונים חסרים או דמוי מרצע על פי רוב.
הפרחים דו-מיניים או זכריים (פוליגמיים).
הגביע בעל שינים משולשות עד דמוי אזמל, אינן נושרות לאחר הפריחה.
עלי הכותרת לבנים או ורדרדים, ההיקפיים גדולים מהפנימיים לעיתים קרובות.
הכנית קצרה ועבה.
שני עמודי השחלה משתיירים לאחר הפריחה על הפרי.
מיני הבר בישראל
בישראל הוגדרו 8 מיני בר של גזיר מהם נדירים מאוד ובאזורים מוגבלים (גזיר גירדו, גזיר נדיר, גזיר מגובשש וגזיר דק-פרי), מהם שכיחים כמעט בכל אזורי ישראל (גזר דקיק, גזיר המפרקים, גזיר מזיק וגזיר צר-עלים).
גזיר גירדו
גְּזִיר גָּיַרְדּוֹ (Torilis gaillardotii (Boiss.) Drude) - צמח עשבוני חד-שנתי נדיר מאוד, הגדל על מדרונות אבניים בבקעת החולה, בחרמון ובגולן. לפחות חלק מהסוככים חיקיים. עוקצי התפרחת ארוכים, אורכם כאורך הסוכך על קרנותיו. הסוכך חסר מעטפת או בעל חפה מעטפת אחד.
הפרי מוארך-סרגלי, אורכו עד 10 מ"מ (בשונה מגזיר מזיק). הזיפים אינם מחוספסים ונושאים שיכים, אורכם גדול מפי 4 עד 5 מרוחב גוף הפרי. אורך עמוד השחלה כאורך הכנית. תפוצתו העולמית מצומצמת לישראל, לבנון וסוריה.
הפריחה באפריל ובמאי.
גזיר דקיק
גָּזִיר דָּקִיק (.Torilis tenella (Delile) Rchb) - צמח עשבוני חד-שנתי, נפוץ, גדל בשדות בור ובבתות וגובהו 30 עד 10 ס"מ. העלים גזורים-מנוצים פעמיים לאונות מוארכות. מספר הסוככונים 5 או 12 לעיתים רחוקות 4. כל הסוככים נישאים בראשי הגבעולים ובעלי עוקצים ארוכים שאורכם כאורך הסוכך על קרנותיו. הסוככים חסרי מעטפת והם בעלי 5 עד 12 קרנות בלתי-שוות לעיתים רחוקות 4. הסוככונים נושאים 3 עד 8 פרחים על קרנות קצרות, שבבסיסם חפיות דמוי מרצע. הפרחים בעלי שיני גביע משולשות זעירות. עמוד השחלה קצר מהכנית.
הפרי דמוי סרגל ואורכו 4 עד 7 מ"מ. הזיפים שעל כל אחת מ-4 הצלעות השניוניות והבולטות ערוכים בטור אחד (במבט מקודקוד הפרודה נראים 4 טורים של זיפים מרוחקים ונפרדים זה מזה, בשונה מגזיר צר-עלים וגזיר מזיק). הזיפים מחוספסים ואורכם פי שלוש מרוחב גוף הפרודה. תפוצה עולמית מצומצמת ומשתרעת קפריסין, יוון, טורקיה, טרנס-קווקז, עיראק, צפון מערב איראן, סוריה, לבנון, ישראל, ירדן, סיני, מצרים ולוב. בישראל מין זה גדל ברוב אזורי הארץ, למעט דרום הנגב והערבה.
הפריחה מסוף ינואר ועד תחילת יוני.
גזיר דק-פרי
הפריחה מסוף מרץ ועד תחילת יוני.
גזיר המפרקים
גְּזִיר הַמִּפְרָקִים (.Torilis nodosa (L.) Gaertn) - צמח עשבוני מצוי הגדל בשדות ובתי גידול מופרעים. כל הסוככים ערוכים מול העלים. עוקצי התפרחת חסרים או קצרים, אורכם כס"מ אחד. הסוככונים 2 או 3 בכל סוכך, והם יושבים או על קרנות באורך 5 מ"מ. הפרודה החיצונית בעלת שיכים, הפנימית מכוסה בבליטות בלבד, לעיתים שתי הפרודות שוות ואורכן 3 עד 5 מ"מ . טיפוס תפוצתו אירו-סיבירי, ים-תיכוני, ואירנו-טורני, והיא משתרעת במקרונזיה, בארצות מסביב לאגן הים-התיכון, והלאה לצפון אירופה ומזרחה עד מערב ההימלאיה. בישראל תפוצתו משתרעת בכל המחוזות (חוץ מאזורי המדבר). הפריחה מסוף פברואר ועד תחילת יוני.
גזיר מגובשש
גָּזִיר מְגֻבְשָׁשׁ (Torilis pseudonodosa Bianca) - צמח עשבוני חד-שנתי נדיר מאוד בישראל גדל רק בעמק עכו ובערבות הירדן.
גזיר מזיק
גָּזִיר מַזִּיק (Torilis arvensis (Huds.) Link) - צמח עשבוני חד-שנתי הגדל בשדות ובבתות. הסוככים ערוכים בחיק העלים, עוקצי התפרחת ארוכים, אורכם כאורך הסוכך על קרנותיו. הסוכך חסר מעטפת או בעל חפה מעטפת אחד. הפרי דמוי ביצה או סגלגל ואורכו 3 עד 5 מ"מ (בשונה מגזיר גיארדו). הזיפים של הפרודות מחוספסים וקצרים או שווים לרוחב גוף הפרודה. הם ארוכים בפרודה אחת וקצרים מאוד בשנייה . הצלעות הבולטות של הפרודה הן בעלות 2 או 3 טורים של זיפים, על ידי כך מתכסה כמעט כל גוף הפרודה בזיפים. שני עמודי השחלה ארוכים פי 2 מהכנית שהם יושבים עליה, לעיתים רחוקות שווים לה. בישראל הוא נפוץ בכל החבלים הים-תיכוניים. הפריחה מסוף מרץ ועד תחילת יוני.
גזיר נדיר
גָּזִיר נָדִיר (.Torilis japonica (Houtt.) DC) - צמח עשבוני חד-שנתי נדיר מאוד, וכנראה אזוטרי ואקראי בישראל שאותר בחרמון ובעמון. הסוככים ערוכים בחיק העלים, עוקצי התפרחת ארוכים, אורכם כאורך הסוכך על קרנותיו. הסוכך בעל 5 עד 12 סוככונים ועם 4 עד 6 חפי מעטפת (בשונה משאר בני סוגו). הגבעול בעל זיפים שטוחים, כפופים כלפי מטה. עלי הכותרת של פרחי ההיקף גדולים הרבה מהשאר. הוא גדל במדינות דרום אירופה, אינו גדל בלבנון ובסוריה וכנראה אקראי בישראל. הפריחה מסוף יוני ועד תחילת ספטמבר.
גזיר צר-עלים
גָּזִיר צַר-עָלִים (.Torilis leptophylla (L.) Rchb.f) - צמח עשבוני חד-שנתי זקוף, גובהו 10 עד 60 ס"מ. הגבעולים דקים ושעירים. העלים ארוכים וצרים ושעירים גזורים-מנוצים פעמיים או שלוש לאונות מוארכות, שהקיצוניות שבהן מחודדות. מספר הסוככונים לסוכך הוא 2 או 3 לעיתים רחוקות 4. חלק מהסוככים ערוכים מול העלים והם חסרי מעטפת או בעלי עלה מעטפת אחד. העוקצים של הסוכך ארוכים ואורכם כאורך הסוכך על קרנותיו. מספר הסוככונים 3 עד 10 ועוקצי הפרחים קצרים מאוד. המעטפית בעלת 3 או יותר חפיות דמויות מרצע. עמודי השחלה קצרים מהכנית. הפרודות שוות זו לזו (בשונה מגזיר המפרקים שפרודותיו אינן שוות לפעמים זו לזו). הפרי דמוי סרגל ואורכו 7 עד 8 מ"מ. אורך הזיפים עד פי 3 מרוחב גוף הפרי. הזיפים על 4 הצלעות השניוניות ערוכים ב-2 או 3 טורים (במבט מקודקוד הפרודה נראה גוש של זיפים שאינם נפרדים זה מזה). טיפוס תפוצתו ים-תיכוני, ואירנו-טורני, והיא משתרעת במקרונזיה, בארצות מסביב לאגן הים-התיכון, והלאה לצפון אירופה ומזרחה עד מערב ההימלאיה. בישראל תפוצתו משתרעת בכל המחוזות (חוץ מאזור המדבר) בשדות, בבתות ובבתי גידול מופרעים. הפריחה מסוף פברואר ועד סוף מאי.
ניצן קייקוב
ניצן קייקוב (נולד ב-11 באוקטובר 1987 בבת ים) הידוע גם בשם K-KOV, הוא מפיק מוזיקלי, מעבד ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה
זיקתו למוזיקה החלה בגיל 3 כשהחל לנגן בפסנתר באמצעות שמיעה מוזיקלית בלבד. כשהיה בן 11 השתתף בפסטיגל 1998 ובאותה שנה השתתף בתוכניות זיהוי הכישרונות "להיות כוכב" (ערוץ 1) ו"בראבו" (ערוץ 2).
בשנת 2005 השתתף בתוכנית "כוכב נולד 3".
בשנת 2009 עיבד והפיק את אלבום הבכורה של אביהו שבת, "אביהו". סינגל הבכורה מתוכו, "עדיין שלך", שהה במשך ארבעה שבועות במקום הראשון במצעד הפזמונים של תחנת הרדיו גלגלצ.
בשנת 2010 עיבד והפיק את אלבומו הראשון של חן אהרוני, "חן אהרוני". קייקוב גם הלחין מספר שירים עבור האלבום, ובהם "ברחוב" ו"נשימה", דואט שביצע אהרוני עם אסתי גינזבורג, שהפך לאחד השירים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו בישראל באותה שנה.
בשנת 2011 עיבד והפיק את אלבומו השני של אביהו שבת, "עושה לך טוב". בין שיריו המוכרים היו "אי אפשר איתך", "עושה לך טוב", "את כל כך יפה" והדואט עם שלומי שבת "אמונה", שבו השתתף קייקוב בכתיבת המילים והלחן.
עיבד והפיק את אלבומו השני של חן אהרוני, שיצא לאור באוקטובר 2012. מתוכו יצאו שלושה סינגלים: "הולך לשם", "נוסע רחוק" וגרסת כיסוי לשיר "מאמי", מתוך המחזה "מאחורי הסורגים". בנוסף עיבד והפיק סינגל חדש לאביהו שבת "עכשיו את יודעת" הנמצא ארבעה שבועות ברצף ברשימת השירים המושמעים ביותר ברדיו. הפיק את שיר הנושא בביצועו של אביהו שבת לסדרת הילדים "גאליס". ב-2012 הלחין, עיבד והפיק את השיר "צועקת לך" לזוכת "דה וויס ישראל" קטלין רייטר.
קייקוב השתתף בכתיבת והלחנת להיטים לזמרים רבים ובהם: אייל גולן ("כשתגדל"), שיר לוי ("יום אחד תבקשי", "שאריות מעצמי"), אסתי גינזבורג וחן אהרוני (נשימה), משה פרץ (כל המילים השמחות), שירי מימון (שלג בשרב), שלומי ואביהו שבת (אמונה).
בשנת 2012, עבר עם משפחתו ללוס אנג׳לס במטרה לשתף פעולה עם זמרים בינלאומיים. ב-2016 השתתף בהפקת האלבום "Ripcord" לזמר קית' אורבן. האלבום היה מועמד לפרס גראמי עבור התואר "אלבום הקאנטרי הטוב ביותר", לפרס איגוד מוזיקת הקאנטרי, וזכה בפרס המוזיקה האמריקאית בשנה זו.
קבוצת ארמיות
קבוצת ארמיות היא יחידה צבאית גדולה שקיימת רק בצבאות גדולים. קבוצת ארמיות מוקמת בדרך כלל רק בעימותים גדולים דוגמת מלחמת העולם השנייה. קבוצת ארמיות היא יחידה הכפופה ישירות למטה הכללי של הצבא או למפקדת הזירה. המונח הסובייטי לקבוצת ארמיות הוא חזית.
לרוב, קבוצת ארמיות מורכבת משתיים או שלוש ארמיות וכוללת בין 400,000 ל־1,500,000 חיילים. קבוצת ארמיות היא למעשה צבא עצמאי לכל דבר ובעלת יכולת פעולה עצמאית לחלוטין.
דרגתו של מפקד קבוצת ארמיות היא גנרל או פילדמרשל, תלוי בצבא המדינה.
It's All About You
It's All About You (בעברית: זה הכל עלייך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האלבנית יוליאנה פאשה. השיר יצא לאור ב-24 בדצמבר 2009, כסינגל שלא מתוך אלבום, וכשיר אשר ייצג את אלבניה באירוויזיון 2010.
ישעיהו אילן
ישעיהו אילן (19 באפריל 1931 – 6 במרץ 1999) היה אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה
אילן עסק רבות בנושא הארכיטקטורה בהגות היהודית ("תפיסת החלל הארכיטקטוני במחשבה ההלכתית במשנה ובתלמוד, 1962", "המוחשי והמופשט בארכיטקטורה במשנה ובתלמוד, 1974" ועוד).
It's All About You
אירוויזיון 2010
הקליפ של השיר, אשר הועלה ליוטיוב בשנת 2010, הצליח לצבור קרוב ל-3 מיליון צפיות.
ישעיהו אילן
ביוגרפיה
אילן היה פעיל גם בפעילות ציבורית שאינה אקדמית. בשנת 1970 היה חבר בוועד המנהל של אוניברסיטת בר-אילן, היה חבר בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה במחוז חיפה בשנת 1970, חבר בוועד הארצי של איגוד הארכיטקטים. אילן תכנן מגוון רחב של מבנים, בהם: בתי ספר, בתי תרבות, בתי כנסת, בתי ספר גבוהים, ופרויקטים עבור משרד הביטחון.
נפטר ב-6 במרץ 1999.
שונית פיליפו
עומקה של השונית מתחת לפני הים, בין 60 ל-90 ס"מ, ואורכה 1.6 ק"מ מצפון מערב לדרום מזרח.
השונית התגלתה ב-28 ביוני 1886 על ידי האוניה האיטלקית פיליפו, ועל שמה היא קרויה.
מסרק דיראק
במתמטיקה, מסרק דיראק או מסרק הלמים (או רכבת הלמים) (בעיבוד אותות) סדרה אינסופית, מחזורית של פונקציית דלתא של דיראק המבוטאת כך:
ומאחר והסדרה מחזורית היא ניתנת לייצוג כטור פורייה:
המסרק של דיראק שימושי מאוד בתחומי הנדסת חשמל, עיבוד אותות ומערכות אופטיות.
תכונת ההכפלה
תכונת ההכפלה נגזרת ישירות מתכונות פונקציית דלתא של דיראק:
טור פורייה
ממחזוריות הפונקציה ב T נובע:
טור פורייה מרוכב לפונקציה מחזורית זו:
כאשר קבועי פוריה הם:
והתוצאה :
התמרת פורייה
התמרת פורייה של מסרק דיראק היא גם מסרק דיראק:
דגימה
הכפלה של אות רציף במסרק דיראק היא אות דגום אידיאלי ושימושית מאוד בתורת הדגימה.
אנצאר (סודאן)
האנצאר (בערבית: أنصار; 'תומכים') הם קבוצה פוליטית ותנועת אסלאם סופית סלפית פונדמנטליסטית בסודאן.
מקורות התנועה הם בנאמניו ותומכיו של המהדי מוחמד אחמד אשר שלטו בסודאן בין השנים 1881–1899 ונלחמו באתיופיה, איטליה ובעיקר במצרים תחת השליטה האימפריה הבריטית. המהדי הראשון אחמד נפטר בשנת 1885 ומחליפו עבדאללה אל טאשי נהרג בקרב אומדיוויקרט בשנת 1899 כאשר נפלה סודאן המהדיסטית לידי מצרים ובריטניה ודוכא המרד. תחת השלטון הבריטי הח'ליף השני סייד עבד אל-רחמן אל-מהדי, בנו של המהדי אחמד, זכה לעצמאות פוליטית מסוימת ונחשב למנהיג מתון של תנועת האנצאר.
אל-מהדי הוביל את התנועה בתור האימאם שלה לאורך התקופה הקולוניאלית של סודאן תחת השלטון האנגלו-מצרי ומספר שנים אחרי שקיבלה עצמאות בשנת 1956. לאחר מותו של אל-מהדי צאצאיו המשיכו להוביל את התנועה ואת התנועה הפוליטית שהקימו 'תנועת עומה', נכדו צאדק אל-מהדי אף שימש ראש ממשלת סודאן פעמיים בראש תנועת עומה והיה ראש הממשלה האחרון של הרפובליקה לפני ההפיכה הצבאית.
הסליק במרחביה
הסליק במרחביה היה הסליק המרכזי לאחסנה וטיפול בנשק לא חוקי של קיבוץ מרחביה. נבנה במרתפו של בית הילדים בשנות ה-30. הסליק נחשף ב-1968 והפך לאתר מורשת לאחר תהליך שימור.
רקע
קיבוץ מרחביה הוקם ב-1929. כבר מהקמתו הוכנו בו סליקים פשוטים בהם אוחסן נשק מגן וזאת כחלק מהלקחים של מאורעות תרפ"ט. עם הזמן הגיעו חברי הקיבוץ למסקנה שיש צורך בבניית סליק גדול יותר ומוגן יותר. רצון זה נבע, בין השאר, גם ממאמצי הבריטים לאיתור סליקים ברחבי הארץ, תוך שימוש במגלי מתכות, דבר שהגביר את החשש שפתרונות ההסלקה הקיימים אינם בטוחים עוד וגדולים הסיכויים שייתגלו בחיפוש.
ההיסטוריה של הסליק
בניית הסליק החלה ב-1935 ומספר מצומצם של חברי קיבוץ (5 חברים בראשות משה מן) היה שותף סוד ופעיל בהקמת הסליק. הסליק תוכנן להשתלב בבית הילדים שהיה בתהליך הקמה באותו זמן.
הסליק עצמו נבנה במרתף הבניין והגישה אליו הייתה מארון בחדר האוכל של הילדים בקומת הקרקע. בארון שבחדר האוכל נבנתה רצפה שהותקנה על גבי בורג שחובר למנגנון תופים וכבלים שנלקח ממכונת הדייש של הקיבוץ. כדי להניע את המערכת חוברו התופים והכבלים לידית אותה נדרש לסובב כדי להוריד ולהעלות את הרצפה. הנקודה בקיר, בה הוכנסה הידית הסוותה כנקודת חשמל. במהלך בניית בית הילדים הוכנסו בקירותיו תעלות האוורור של הסליק שהובילו לגג.
החל מ-1936, לאחר השלמתו, שימש הסליק את חברי הקיבוץ לאחסון וטיפול בנשק. הבריטים הגיעו מספר פעמים לקיבוץ לחפש סליקים (כולל בשבת השחורה) אך הסליק לא נתגלה.
אחריתו של הסליק
ב-2014 נוקה הסליק והוצגו בו ציוד אישי של חיילים, מִרכֶזת טלפונים, תחמושת, חוברות הדרכה לאימונים צבאיים וציוד אחר. בנוסף נתלו במקום פלקטים המתארים את המצב הביטחוני באזור שהביא להקמת הסליק, ועל מרחביה בחזית הפעילות הביטחונית בעמק יזרעאל המזרחי. כמו כן נתלו צילומים של כלי נשק שונים שצולמו במוזיאון צה"ל.
אווזים עורבניים
אווזים עורבניים (שם מדעי: Anseranatidae) היא משפחה בסדרת האווזאים הכוללת כיום מין יחיד ששרד: אווז עורבני (Anseranas semipalmata), החי באגמים ובביצות של צפון אוסטרליה וגינאה החדשה.
בעבר כללה הקבוצה עוד שלושה סוגים שהתקיימו החל מתקופת האאוקן לפני 35 מיליון שנה, ואולי אף מהפלאוקן או סוף הקרטיקון, כך שהם מראשוני עופות המים המודרניים.
בני המשפחה דומים במראם לברווזים האמיתיים אך בעלי מקור מוארך יותר עם בליטה מעוקלת בקצהו, בעלי דורבנות בולטים בקצה כנפיהם ורגליהם בעלות מבנה מעט שונה מרגלי הברווזים. הם קרובים בעיקר לאווזים הדרום אמריקאיים, הקמיקיים, המסוגלים להלך על המים. הם קרובים גם למשפחה הנכחדת Vegaviidae שבסדרה עצמאית (Vegaviiformes), בקבוצת העופות דמויי התרנגול.
מייק ג'ונסון
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד בשריבפורט, הבכור מבין ארבעת ילדיהם של ג'ין ג'ונסון וג'יימס פטריק ג'ונסון המנוח, לוחם אש שהקים מוסד ללא כוונת רווח ע"ש שותפו פרסי ג'ונסון שנפל בעת מילוי תפקידו כלוחם אש. אביו גם הוא נכווה באורח אנוש והיה לנכה. לג'ונסון שני אחים. במהלך לימודיו התיכוניים היה חבר בתוכנית מנהיגות המתמקדת בחקר הפוליטיקה של ארצות הברית, וב-1990 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון קפטן שרב שבעיר הולדתו. לאחר מכן קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה שבבאטון רוז'. כמו כן, לג'ונסון תואר שני במשפטים מאותה האוניברסיטה.
טרם היבחרו לקונגרס היה ג'ונסון שותף במשרד עורכי דין ועורך דין בכיר ב"קרן ההגנה של אליאנס", המתארת עצמה כ"ארגון הסברה המוקדש לחופש דת, לערכי משפחה מסורתיים ולערך וקדושת החיים". ג'ונסון סיפק ייעוץ משפטי לנאשמים ממדינת לואיזיאנה בתובענה ייצוגית שהוגשה נגד המדינה בעניין חוקתיות האיסור המדינתי על נישואים של זוגות מאותו המין הן ב-2004 והן ב-2015. ב-21 בפברואר 2015 התמודד ג'ונסון ללא התנגדות בבחירות ביניים לבחירת יורשו של ג'ף ר. תומפסון, רפובליקני שהתפטר מבית הנבחרים של לואיזיאנה לשם תפקידו כשופט. הבחירות בוטלו כאשר ג'ונסון היה היחיד שהגיש טפסי התמודדות לתפקיד. ג'ונסון נבחר מחדש ב-24 באוקטובר 2015, פעם נוספת ללא התנגדות.
ב-10 בפברואר 2016 הודיע ג'ונסון על מועמדותו לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של לואיזיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית, שבמשך שמונה שנים יוצג בידי ג'ון פלמינג, שבחר להתמקד במאמציו להיבחר אל הסנאט של ארצות הברית. בבחירות שנערכו ב-10 בדצמבר אותה שנה גבר ג'ונסון על התובע העירוני של שריבפורט, מועמד המפלגה הדמוקרטית מרשל ג'ונס, משגרף 65% מקולות הבוחרים. ב-3 בינואר 2017, עם התכנסות הקונגרס ה-115 של ארצות הברית, ג'ונסון הושבע לתפקידו כחבר בית הנבחרים האמריקאי.
ג'ונסון מתנגד להפלות, דוחה את פסק דין אוברגפל נגד הודג'ס, ונמנה בין תומכיו הנלהבים של ממשל דונלד טראמפ. ב-19 במאי 2021 הצביע ג'ונסון יחד עם יתר הנהגת הרפובליקנים בקונגרס ה-117 נגד הקמת ועדת חקירה שתחקור את ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר 2021. 35 רפובליקנים חברו לכל 217 הדמוקרטים בבית הנבחרים בתמיכה להקמת ועדה זו.
נבט
נֶבֶט הוא צמח צעיר המתפתח מתוך עובר רדום של צמח, במסגרת הליך הנביטה. במהלך הנביטה, בעקבות היחשפות הזרע לתנאים מתאימים, "מתעורר" העובר המצוי בזרע הרדום ומתפתח לנבט הכולל את האיברים נצרון ושורשון. בהתקיים התנאים המתאימים מתפתח הנבט וגדל לצמח הבוגר.
חלקי הנבט
לנבט שלושה חלקים: השורשון (השורש העוברי), הנצרון (הגבעול העוברי) ופסיגים (העלים של הנבט).
הנבטים נבדלים במספר עליהם. לצמחים חד פסיגיים עלה נבט אחד, לצמחים דו-פסיגיים שני עלי נבט. צמחים ממשפחת חשופי הזרע מספר רב יותר של פסיגים, כך למשל לאורן שמונה פסיגים.
נביטה והתפתחות הנבט
כדי שהזרע יתחיל לנבוט הוא צריך להיחשף לתנאים מסוימים הכוללים: רטיבות, אור, ריכוזי גזים וטמפרטורה.
הורמונים משחררים
הורמונים משחררים הם הורמונים המופרשים ממבנה אחד, וגורמים לשחרור של הורמונים ממבנה אחר. לדוגמה, הורמונים שמופרשים מההיפותלמוס ומשפיעים על האדנוהיפופיזה (חלק של בלוטת יותרת המוח שאחראי בין השאר על הפרשת הורמון הגדילה). המונח מתייחס לחומר שידועה זהותו הכימית, בעוד חומרים שמבנם הכימי אינו ידוע מכונים פקטורים משחררים.
בין ההורמונים המשחררים שמפרישה ההיפותלמוס נהוג למנות את:
עוצבת הגליל
עוצבת הגליל (אוגדה 91) היא אוגדה מרחבית בפיקוד הצפון בצבא ההגנה לישראל. מפקדת העוצבה שוכנת בבירנית. מפקד האוגדה הנוכחי הוא תת-אלוף שי קלפר.
העוצבה אחראית על כל גזרת לבנון, מראש הנקרה במערב ועד להר דב במזרח. העוצבה כוללת את "עוצבת ברעם" שהיא החטיבה המערבית (חטיבה מרחבית 300) ואת "עוצבת חירם" שהיא החטיבה המזרחית (חטיבה מרחבית 769).
מבנה
האוגדה מונה כוחות נוספים, ביניהם:
היסטוריה
האוגדה הוקמה בעקבות מבצע ליטני ב-1978. היא לקחה חלק במלחמת לבנון בגזרה המערבית תחת פיקודו של יצחק מרדכי. כוחות האוגדה כבשו את הערים צור וצידון ואת מחנות הפליטים ראשדיה ועין אל-חילווה. כוחות האוגדה מילאו תפקיד חשוב במיגור חטיבת הקסטל של אש"ף, ובלחימה ובמצור על ביירות.
בזמן מלחמת לבנון השנייה פיקד על האוגדה תא"ל גל הירש. חטיפת החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב, שהובילה לפרוץ המלחמה התרחשה בגזרה (המערבית) שהייתה באחריות האוגדה. במהלך המלחמה כבשה אוגדתו את אזור מרון א-ראס ובהמשך לחמה בבינת ג'בייל, כבשה את ג'בל עמל ופעלה באזור החוף (ראס ביאדה) דרומית לצור, באזור העיר תבנין, קרב עייתא א-שעב ומבצע שינוי כיוון 11.
בדצמבר 2012 זכתה האוגדה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות משום ש"ניכר ביחידה שהיוזמה ורוח המפקד בה מחלחלים עד אחרון החיילים ומשום כך חדוות העשייה ניכרת בכל הדרגים ובכל תחומי הפעילות. כמו כן נבנתה תפישה חדשה של התוכנית המבצעית, המאפשרת בדרך חדשנית ויצירתית העברת הידע והמידע בין היחידות האורגניות לבין היחידות אשר חוברות לאוגדה. בעקבות חיסכון והתייעלות הצליחה האוגדה להוסיף אימונים ליחידותיה.".
יחסי יפן–סוריה
יחסי יפן–סוריה הם היחסים הבילטרליים שבין יפן לבין הרפובליקה הערבית הסורית.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1953, ובשנת 1954 נפתח משרד יפני בדמשק. בשנת 1962 שדרגה יפן את המשרד לדרגת שגרירות, אולם רק בשנת 1978 פתחה סוריה שגרירות בטוקיו.
בין השנים 1996 עד 2013, שלחה יפן חיילים לכוח אונדו"ף שהוצב בגבול רמת הגולן עם ישראל.
סחר
נכון לשנת 2012, יפן ייצאה לסוריה בעיקר כלי רכב ומכונות בשווי 9 מיליארד ין, וייבאה מסוריה סחורות ובהן כותנה וסבון בשווי 210 מיליון ין.
מונוסלו
מונוסלו (בהונגרית: Monoszló) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם במונוסלו מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 158 תושבים, ובשנת 2020 89 תושבים.
יהודי מונוסלו
במונוסלו חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
דוד פרומר
דוד פרומר (9 בדצמבר 1920 – 30 באוקטובר 2000) היה קצין צה"ל ממייסדי החוליה לחבלה ימית ושייטת 13, בעל עיטור העוז.
פרומר נולד בפולין ועלה לארץ ישראל ב-1936. שירת ביחידת הנוטרות ובפו"ם. במלחמת העולם השנייה היה ממתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי, שירת ביחידת המבצעים המשולבים והשתתף בפעולות קומנדו. לאחר שחרורו הפעיל בית מלאכה בחיפה. התמחה בהכנת אמצעי חבלה והיה מייסדי החוליה לחבלה ימית. שהה עם חבריה באימונים באיטליה וב-1948 סייע לפעולת חבלה של פיצוץ מטוסי תובלה מצריים בשדה תעופה בוונציה. שירת כקצין בשייטת 13 ולאחר מכן הצטרף ליחידה 131 בה עסק בפעולות חבלה, ובתכנון שחרור אסירי פרשת עסק הביש ובמבצע תושייה. הוא שב לשייטת ומונה לקצין אג"ם. ב-9 ביולי 1959 פיקד על כוח מהשייטת שחדר לנמל ביירות, על חלקו בפעולה הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל שהומר ב-1973 לעיטור העוז.
ב-1960 מונה לממלא מקום מפקד השייטת, עד כניסתו לתפקיד של דב שפיר.
נפטר בשנת 2000 ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק.
Piece of Me (שיר של MK ובקי היל)
Piece of Me הוא סינגל של התקליטן האמריקאי, MK, והזמרת הבריטית, בקי היל, שיצא, על ידי סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, ב-27 בפברואר 2016. השיר נכתב על ידי MK, מרי לי, בקי היל וטים פאוול, והופק על ידי MK.
נכון לינואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-134 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר יצא בערוץ היוטיוב של MK, ב-15 באפריל 2016. נכון לינואר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-3 מיליון פעמים.
יחסי יפן–לוב
יחסי יפן–לוב הם היחסים הבילטרליים שבין יפן לבין מדינת לוב.
היסטוריה
שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים בשנת 1957. בשנת 1971 פתחה לוב שגרירות בטוקיו, ושנתיים לאחר מכן ייסדה יפן שגרירות בטריפולי.
ב-1992 הצטרפה יפן לסנקציות העולמיות על לוב שהטיל עליה האו"ם, וכחלק מכך יחסיה עם לוב הוקפאו. עם זאת, לאחר שהושעו הסנקציות, שבה יפן לנרמל את היחסים עם המדינה.
בספטמבר 1999 פורסם כי יפן פועלת כדי לשדרג את היחסים עם לוב, וכי תשלח שגריר למדינה.
Law & Social Inquiry
Law & Social Inquiry הוא כתב עת משפטי בשיפוט עמיתים הרואה אור ארבע פעמים בשנה בהוצאת Wiley-Blackwell. זהו הפרסום הרשמי של ה-American Bar Foundation. כתב העת נוסד בשנת 1976. העורכת הראשית היא לורה בת נילסן מאוניברסיטת נורתווסטרן ומה-ABF. כתב העת מפרסם מחקרים אינטרדיסציפלינריים על משפט וסוציולוגיה, כלכלה, מדע המדינה, פסיכולוגיה חברתית, היסטוריה, פילוסופיה ותחומים אחרים המשיקים למשפט.
עינב ברמן
עינב ברמן (נולדה ב-1971) היא שפית ישראלית.
ביוגרפיה
עינב ברמן למדה פיזיקה ופילוסופיה באוניברסיטה, היא לא למדה בישול באופן מסודר. עבדה במסעדת אורנה ואלה בשנים 1995–2006, בהתחלה כברמנית ואחר-כך כקונדיטורית וכשפית ראשית. היא השתלמה בשתי מסעדות מישלן שונות באיטליה : ג'ויה הצמחונית במילאנו ומסעדת קוואטרו פאסי באמלפי. אחרי שנולד בנה עזבה את המסעדה.
בנובמבר 2007 פתחה את מסעדת הביסטרו "אסיף" ברחוב לילנבלום בנווה צדק, שתפריטה התחלף מדי עונה. המסעדה, שנסגרה בתחילת שנת 2012, נבחרה על ידי ז'אנה גור, עורכת כתב העת "על השולחן", כאחת מעשר המסעדות האהובות עליה בתל אביב. ברמן עבדה בקבוצת המסעדות נואר, ובשנת 2016 פתחה יחד עם השפית יהלומה לוי את "יהלומה בנמל" ואת "ביסטרו נח". בשנת 2017 פתחה את מסעדת "איטלקי מקומי" שקצרה שבחים רבים.
בשנת 2006 ראה אור בהוצאת אחוזת בית הספר "אורנה ואלה: ספר המתכונים" אותו כתבה ברמן ביחד עם אלה שיין ואורנה אגמון.
סעאד א-דין השני
סולטאן זה המשיך את המרד כנגד הקיסרים האתיופיים, והגאדלה מארקוראוווס כותב שהוא "הביס בקלות" צבא של קיסר דווית הראשון. האנציקלופד המצרי אחמד אל-קלקשאנדי (שנפטר ב-1418) מהלל גם הוא את סעאד בעקבות ניצחונו על האתיופים. פאנקהארסט מוסיף שסעאד נלחם גם כנגד ממלכת האדייה ועם נוודים הנקראים זלנים שני אלו היו בעלות ברית של אתיופיה. אף על פי כן, טאדסה טמרת כותב שההצלחות היו זמניות, ובתגובה לגידול של הכוח המוסלמי הקיסר דווית הראשון חיזק את ההגנות האתיופיות בגבול והקים את בירתו בעיר טילק שבפטאגר.
סעאד הציג אתגר קשה לקיסר האתיופי של פשיטות לתוך דרום הממלכה האתיופית, והמשיך עד אשר נרדף לתוך שטחה של אדאל על ידי האתיופים. אחרי קרב בין חייליו של סעאד לבין חייליו של הגנרל האתיופי בארווה, שבו הצבא של יפאט הובסו ולא פחות מ-400 חיילים מובחרים של יפאט נהרגו, סעאד א-דין יחד עם קומץ חייליו ששרדו נרדפו עד העיר זילע שבסומליה המודרנית. בזילע הקיסר כיתר את העיר והרג את סעאד א-דין השני.
עם מות של סעאד, שושלת וואלשמה אימצה את התואר "מלכי אדאל". עשרת ילדיו של סעאד נמלטו ומצאו מקלט בתימן שנשלטה על ידי אחמד אל-אסרף.
ישנו וויכוח על שנת מותו של סעאד. ההיסטוריון אל-מקריזי, שמגובה במקורת אתיופים רבים מצהיר שמת ב-1403 על ידי הקיסר האתיופי דווית הראשון. אך בספר ההיסטוריה של וואלשמה נרשם כי מת ב-1415.
קברו של סעאד הפך לאתר עלייה לרגל בזילע. החוקר ריצ'רד פרנסיס ברטון שביקר באזור ב-1854 שתיאר את אתר הקבר "כתל של אבנים מחוספסות מקיפות העומדות זקוף". טרימינאם כתב בספרו שביקר באזור ב-1950 אך הים הרס את אתר הקבורה.
נצרניים
נִצְרָנִיִּים (שם מדעי: Balistidae) היא משפחה במחלקת דגי הגרם. משפחה זו מחולקת ל-12 סוגים ובהם 40 מינים, המצויים בעיקר בימים חמים. יש להם צבעי אזהרה בולטים ושלושה קוצים הדומים בצורתם לנצרה, משם מגיע שמם. רוב מיני הנצרנים חיים במים רדודים.
אנטומיה
הנצרניים הם דגים קטנים עד בינוניים בגודלם והגדולים מביניהם מגיעים לאורך מטר. הם מאופיינים במבנה גוף פחוס. עורם של הנצרניים - מכוסה קשקשים גרמיים גדולים וקשים, המשמשים להם הגנה. לדגים הללו יש שני סנפירי גב, שעל אחד מהם יש שלושה קוצים מהם, הקדמי הוא הגדול ביותר. בדרך הכלל, הקוצים מקופלים בתוך שקע המצוי על הגב. לנצרניים יש שיניים חזקות המשמשות לפיצוח טרפם.
תזונה
הנצרניים ניזונים מסרטנים, רכיכות וקיפודי ים, את שלדיהם מפצח בשיניו. מינים מעטים ניזונים מאצות.
מנגנוני התגוננות
בשעת סכנה, חודרים דגים אלה לסדק צר בין סלעים ואלמוגים וזוקפים את הקוץ העבה, הנתמך על - ידי שני הקוצים האחרים. הקוץ נתפס בתוך נקיק הסלע ואינו מאפשר לשלוף את הנצרן ממחבואו. בשרם של רבים מבני המשפחה רעיל ואינו אכיל. ייתכן שזו הסיבה שלרבים מהם יש צבעים בולטים לעין, שהם אינם אלא צבעי אזהרה.
רבייה
בתקופת הרבייה הזכר חופר גומה והנקבות מטילות בה את ביציהן. ההטלות נשמרות על ידי הזכר בין יום למספר ימים ואחר כך בוקעות ביצי הדגים לים - הפתוח. בזמן השמירה עלול הזכר להיות תוקפני כלפי מי שמתקרב לביצים. תקופת הרבייה היא בתחילת האביב וסוף הקיץ.
מיני נצרניים בארץ ישראל
12 מינים חיים בחופי ישראל, בעיקר במפרץ אילת:
יחידת מצדה
יחידת מצדה היא יחידת השתלטות מיוחדת של שירות בתי הסוהר, אחת מחמש יחידות ההשתלטות במדינת ישראל. ייעודה של היחידה הוא לתת מענה מבצעי איכותי לאירועי קיצון במתקני הכליאה בפריסה ארצית. היחידה היא יחידה נציבותית-ארצית והיא כפופה ישירות לראש אג"מ של השב"ס. היחידה הוכרה בשנת 2006 כיחידה מטכ"לית צה"לית והיא פועלת באירועים בהם צה"ל מבקש להסתייע ביחידה בתחומי מומחיותה במעצרי מבוקשים ופעולות דומות, בכפוף לאישור נציב בתי הסוהר. יחידת מצדה נחשבת למוקד ידע בתחום נשק אל-הרג (נפ"ק), ואנשיה מייעצים ומדריכים בתחום זה את כלל כוחות הביטחון בישראל.
תפקידי היחידה
נוסף על תפקידה העיקרי, לטפל באירועי מיקוח במתקני הכליאה, ישנם ליחידה מספר תפקידים נוספים:
ארגון ומבנה
יחידת מצדה היא יחידה נציבותית-ארצית והיא כפופה ישירות לראש אגף המבצעים של השב"ס. היחידה בנויה מלוחמים יוצאי יחידות קרביות בצה"ל שבגיוס ליחידה הופכים לאנשי קבע בשירות בתי הסוהר.
דרישות הקבלה הן: שירות קרבי (רובאי 08 מינימום), בוגרי קורס פיקודי, כושר גופני גבוה. מסלול הגיבוש ליחידה נערך במשך מספר ימים, במהלכו עוברים המתמודדים מבחנים פיזיים ומנטליים על מנת לבחור את המתאימים ביותר לתפקיד. בסך הכל, אחוז אחד מהפונים מסיים את מסלול ההכשרה והופך ללוחם ביחידה. קורס הלוחמים נמשך כחצי שנה ומועבר על ידי מדריכים מתוך היחידה, בסיום הקורס הבוגרים מחולקים לפלגות.
הלוחמים ביחידה נמצאים כל הזמן באימוני כשירות או פעילות. מדי שבוע הלוחמים מבצעים מגוון אימונים כגון: קרב מגע (אשר מותאם במיוחד לאזורי צפיפות כמו תאים בכלא), אימוני ירי מורכבים, ניווטים, צליפה, גלישה, ירי בנשקים פחות קטלניים, אימוני הפרות סדר, כלבנים וסוגי אימונים נוספים.
הלוחמים בפלגות מתמחים במקצועות הבאים:
לוחמי היחידה חמושים באקדחים, ברובי מיקרו-תבור ו-M4 קרבין, בתת-מקלע עוזי, ברובה צלפים רמינגטון MSR ובנשק אל-הרג.
הקמה
יחידת מצדה הוקמה ב-2003, בהוראת נציב שב"ס יעקב גנות, בעקבות ריבוי אירועים ביטחוניים במתקני הכליאה שכללו תקיפות סגל רבות, ניסיונות חטיפה וחטיפת אנשי סגל.
בתוך שב"ס לא הייתה יחידה שהתמקצעה בתחום ההשתלטות על אירוע חטיפת בני ערובה ולארגון היה צורך להישען על יחידות אחרות, של צה"ל או משטרת ישראל. במקרה של התלקחות הרחוב הפלסטיני עלול להיווצר מצב בו כוחות מיוחדים במשטרה ובצה"ל יצטרכו לתת מענה בשטחים, ורק יחידת מצדה תוכל לטפל באירועים בבית הסוהר.
בשנת 2006 היחידה הוגדרה כיחידת השתלטות מטכ"לית וקיבלה אחריות על מתקני הכליאה הצה"ליים בתחום חילוץ בני ערובה.
פעילות מבצעית (2003- היום)
להלן פעולותיה הידועות של היחידה:
המהפכה הבאדית
אביב העמים בגרמניה החל בחודש מרץ 1848 בדוכסות הגדולה של באדן בהשראת המהפכה בצרפת, המהפכנים הבאדים שאפו להפוך את באדן לדמוקרטיה במסגרת רפובליקה פדרלית פאן-גרמנית ולהפיל את מעמד האצולה שלטענתם דיכא את בני העם הגרמני ופילג אותו לפיאודומים.
חלק מהמהפכנים היו סוציאליסטים וחלק קפיטליסטים, אך כולם היו אנטי-מונרכיסטים. אחרי שפרצה המהפכה בבאדן פרצו התקוממויות דומות במקומות רבים שהיו תחת הקונפדרציה הגרמנית. נקודות השיא של המהפכה היו התקוממות הקר (Heckeraufstand) באפריל 1848 שהייתה ניסיון פשיטה על ארמון הדוכס בהובלת המהפכן פרידריך הקר והפיכת שטרופה (Struve-Putsch) בספטמבר 1848 שבה המהפכן גוסטב שטרופה עמד בראש צבא שכבש את העיר לראך (Lörrach).
המהפכה לוותה לפרקים גם ברדיפת יהודי באדן על ידי חלק מהמהפכנים.
המהפכנים מאזורי גרמניה השונים, כולל באדן, הקימו יחד את הפרלמנט הדמוקרטי של השטחים בשליטתם, האספה הלאומית של פרנקפורט בעיר פרנקפורט אם מיין. אותו אזור בו התחילו מהפכות אביב העמים היה גם המעוז האחרון של המהפכנים, ב-23 ביולי 1849 כוחות צבא פרוסיים כבשו את מעוז המהפכה ראשטאדט בבאדן והמהפכה דוכאה סופית.
בתרבות
המהפכה הבאדית התקבעה כאירוע הרואי בתודעה ההיסטורית של באדן.
השיר המהפכני "Heckerlied", "הקרליד", "שיר הקר", על שם פרידריך הקר, שימש את המהפכנים הבאדים כהמנון בלתי-רשמי ונהיה שיר עם באדי, השיר מבטא התנגדות חריפה ל"סדר הישן" ושאיפות אלימות מאוד נגד כמרים ובני אצולה.
ב-1964 יצא לאור הספר "כתבי אנדריאס לֶנץ" מאת שטפן היים העוסק במהפכן באדי המהגר לארצות הברית. ב-1986 הופק סרט טלוויזיה גרמני בן ארבעה חלקים בבימויו של הבמאי הגרמני דיטר ברנר בשם "לנץ, או החירות", על פי ספרו של היים.
הפורום הגדול למורים וגננות
"הפורום הגדול למורים ולגננות" הוא מערכת של 9 קבוצות דיון שפעלה במשך שנים מספר במסגרות שונות באינטרנט. הפורום היווה נקודת מפגש בה מורים וגננות מרחבי הארץ נפגשים וירטואלית לשיתוף בחומרי למידה אותם יצרו, להחלפת דעות בנושאים שונים ולייעוץ הדדי בתחומים הקשורים לעבודת ההוראה.
הפורום היה פתוח לכל, ומבוסס על העיקרון "תן כפי יכולתך וקח על פי צורכך". הצפייה בתכני הפורום ובמאגריו לא דרשה הזדהות. כתיבה דרשה רישום לקביעת שם משתמש ייחודי וסיסמה.
עצמאות הפורום
"הפורום הגדול למורים ולגננות" הוקם למען העשרת העוסקים בהוראה ובחינוך, ברוח השיתופיות והעזרה ההדדית בין חבריו. הפורום הוא גוף עצמאי שאינו ממומן על ידי גורם כלשהו, והוא מופעל בהתנדבות מלאה על ידי המנהלים שנבחרו לכך, והמשתתפים שנרשמו לפעול במסגרתו.
כל דעה המובעת בפורום הנה לגיטימית והמשתתפים רשאים לפרסמה, בתנאי שאינה כוללת פרסום מסחרי, הבעת דעה פוליטית, התלהמות, פגיעה בחבר/ת פורום, או פגיעה בזכויות יוצרים.
היסטוריה
פורום המורים התגבש לראשונה ב-20 בינואר 1999 במערכת הפורומים של אתר אורט, כאשר חמש מורות הגיעו למסקנה שאם כולן מורות לכיתה א' וכל אחת מהן בונה חומרים לכיתתה, אזי הן יכולות להועיל זו לזו בהוראה על ידי החלפת החומרים. לשם כך הוקם הפורוםששמו: "אלף בית" העיד על אוכלוסיית היעד שלו. תוך זמן קצר, ועקב חשיפה שזכה לה הפורום, בין השאר במרכז להשתלמויות מורים בשלומי, הצטרפו מורות נוספות.
כעבור כשנה, פנו נציגי קהילות IOL להדס אדלר והציעו לה להעביר את הפורום לIOL. הדס פתחה פורום בשם "חינוך בבית ספר יסודי" ב-IOL. הדס עצמה תיארה את התקופה במילים:
אחרי איחוד קהילות IOL לתוך וואלה! ועקב התמרמרות חברי הפורום מהיחס לו זכו בוואלה והטכנולוגיה שלדעתם הייתה נחותה, החליטה מנהלת הפורום דאז, הדס אדלר להעביר את הפורום ממערכת הפורומים של וואלה! לקהילות תפוז אנשים, וזאת החל מה-10 בינואר 2002. עם המעבר לתפוז הצטרף לניהול הפורום אלישע בביוף. הפורום התנהל בתפוז במשך כשנתיים, במהלך השנה הראשונה אורגן המפגש הפיזי הראשון של חברי (ובעיקר חברות) הפורום (בפסח תשס"ב). במהלך השנים 2002 ו-2003 הפך הפורום לפורום מוביל בתחומו, והיה אחד מחמשת הפורומים בעלי מספר הכניסות הגדול ביותר ומספר ההודעות הגדול ביותר במערכת הפורומים של תפוז אנשים. במהלך אותה תקופה התגבש מאגר חומרי הלמידה של הפורום, מאגר שהועלה על ידי חברי הפורום ועמד לרשות כלל המורים. במהלך 2003 פרשה הדס מניהול הפורום ובמקומה נבחרה חיה פנחס אשר הייתה ממנהלות הפורום בתקופת IOL.
בעקבות המפגש הראשון (והמפגשים שבאו אחריו) ועקב הלמידה המשותפת שהתבצעה במפגשים אלה הוחלט לפתוח פורום משנה בשם "אתרים בית ספריים" בו התבצעה למידה שיתופית בתחומי בניית אתר אינטרנט וכן בנושאי חומרה ותוכנה הרלוונטיים להוראה.
בתחילת שנת 2004 עם פתיחת בלוג TV בתפוז וההפניות אליו ממערכת הפורומים הכללית, שכללו הפניות לסרטי זימה, החלה תסיסה הן בפורום המורים, והן בפורום הגננות המקביל. החברים סברו שפורום חינוכי לא יכול לדור בכפיפה אחת עם הקרנת סרטי פורנו ולכן יזמו מעבר לאכסניה חדשה. פורומי המורים והגננות בתפוז המשיכו להתקיים במקביל לפורום הגדול למורים וגננות, אם כי לקח זמן רב (כשנה לפורום הגננות וקרוב לשנתיים לפורום המורים) עד שחזרו לנפח פעילות סביר. הפורום, במשכנו הנוכחי החל לפעול ב-3 במרץ 2004. את פורום הגננות מנהלות ענת לנדאו וגילי חן, את פורום המורים בחינוך היסודי מנהלת חיה פנחס, את פורום המורים בחינוך העל-יסודי מנהל עקיבא א, ועל כל מערכת הפורומים ומאגרי הקבצים מנצח המנהל הכללי של הפורום הגדול למורים ולגננות: אלישע בביוף.
הפורום נסגר לאחר שנים של פעילות ונמחק מרשת האינטרנט.
מפגשי הפורום
לקראת המפגש מופק תקליטור מיוחד, הכולל חומרים מתוקשבים שונים. תקליטור זה מחולק לכל המשתתפים המגיעים למפגש.
מעבר ללמידה האינטנסיבית, משמש המפגש אירוע חברתי והזדמנות להכרות עם האנשים העומדים מאחורי השמות הווירטואליים בפורום.
תג "מלאכים ברשת"
לפורום הוענק תג ההתנדבות מלאכים ברשת לשנים 2005–2006. התג מוענק על ידי איגוד האינטרנט הישראלי והמועצה הלאומית להתנדבות בישראל לאתרים ואישים העוסקים בפעילויות התנדבות ברשת, התורמות רבות לקהילה בישראל.
כחול פרוסי
כחול פּרוּסי (מגרמנית: Preußisch Blau) הוא פיגמנט בלתי מסיס המשמש לייצור צבעים ובעבר שימש לייצור דיו. כחול פרוסי התגלה במקרה על ידי היינריך דיסבאך בשנת 1704 בברלין כשניסה לייצר צבע אדום. החומר נקרא לכן גם "כחול ברלין". שמות אחרים קשורים להרכב הכימי: ברזל פרוציאניד (iron(III) ferrocyanide) או ברזל הקסה-ציאנופראט (iron(III) hexacyanoferrate)
כימיה ותכונות החומר
כחול פרוסי הוא תרכובת של ציאניד וברזל
מספר מולקולות המים x הוא בין 14 ל-16.
ההרכב המדויק והמבנה של כחול פרוסי לא היו ידועים במשך תקופה ארוכה, משום שהחומר אינו מסיס ונוטה לייצור קולואידים במים, המבנה מסובך ואינו ניתן לגילוי באמצעות עקיפת קרני X רגילה (משום שאי אפשר להבחין בעקיפת קרני X בין פחמן לחנקן) והסטויכיומטריה אינה ברורה משום שקשה להפיקו בצורה טהורה.
כיום ידוע כי הציאניד משמש כליגנד מגשר: אטום החנקן נקשר לקטיון של ברזל תלת ערכי והפחמן - לברזל דו ערכי (Fe(II)-CN-Fe(III; כל אטומי הברזל בקואורדינציה 6, כלומר קשורים לשישה בסיסי לואיס: יון ציאניד או מולקולת מים (כל אטום ברזל במרכז אוקטאדר). המרחק בין אטום ברזל דו ערכי לאטום פחמן הוא 1.92Å והמרחק בין אטום ברזל תלת ערכי לאטום החנקן הוא 2.03Å. המבנה הגבישי הוא רשת של אטומי ברזל דו ערכי ותלת ערכי לסירוגין, מקושרים באמצעות אניוני ציאניד. כיוון שיש שלושה אטומי ברזל דו ערכי לכל ארבעה אטומי ברזל תלת ערכי, הרי שרבע מהמקומות של ברזל דו ערכי בסריג הגבישי מוחלפים במולקולות מים, מים מחליפים גם ציאניד כליגנדים מגשרים. מולקולות המים נוספות נמצאות בין יחידות המבנה. כחול פרוסי מופק מתגובה של ברזל כלורי FeCl3 עם אשלגן פרוציאניד. לקבלת דיו מסננים ומרחיפים את התוצר בחומצה אוקסאלית מהולה מחוממת.
הצבע החזק נובע מהעברת מטען מברזל דו ערכי לברזל תלת ערכי בבליעת פוטון. מקסימום הבליעה באורך גל 680nm והאור המועבר או המוחזר נראה, לכן, כחול (צבע משלים).
כחול פרוסי משנה צבעו מכחול ללבן בהפעלת מתח חשמלי (אפקט אלקטרוכרומי) התופעה נגרמת מחמצון ברזל דו ערכי לברזל תלת ערכי.
הכחשת שואה
ריצ'רד גרין, כימאי שיצא כנגד גרמר רודולף ופרד לוכטר, הסביר כי כדי ליצור כחול פרוסי ממימן ציאנידי הנספח לקיר, על הטיח להיות לח ובסיסי (בתנאים חומציים או נייטרליים המימן הציאנידי לא יתפרק ולא ישחרר את אניון הציאניד שיוכל להיקשר לקטיוני ברזל). כחול פרוסי נוצר, לכן, על קירות חדר החיטוי שהטיח בו היה על בסיס סיד (lime) ולא על קירות חדרי הגזים שהיו עשויים בטון.
הצמד המוזיקלי פראשן בלו (כחול פרוסי באנגלית) ידוע בתכנים הגזעניים של שיריו.
Apple II
Apple II (נכתב לעיתים ][ Apple או // Apple) הוא המחשב האישי הפופולרי הראשון שיצרה חברת אפל מחשבים. הוא נחשב למחשב האישי הפופולרי הראשון בעולם. הוא יוצר על ידי סטיב ווזניאק. המחשב הוא שדרוג ישיר של Apple I, שיוצר בייצור מוגבל עבור חובבי אלקטרוניקה. Apple I היה בעל מספר תכונות חלוציות שפותחו ב-Apple II והן אלו שעשו אותו להצלחה מסחרית.
בנוסף למחשב Apple II שתואר לעיל, השם Apple II מתייחס לסדרה של דגמי מחשבים אשר נוצרו ושווקו בעקבותיו והיו מבוססים על ארכיטקטורת חומרה דומה. מהבולטים שבהם ניתן למנות את ה Apple //e הפופולרי, Apple //c הקומפקטי ואת ה-llgs שהצטיין ביכולותיו בתחום הגרפיקה והצליל.
בסוף שנות השבעים ובתחילת שנות השמונים נמכרו תואמי אפל לא פחות משנמכרו מחשבי אפל מקוריים. אפל תבעה את היצרנים של תואמי אפל והוציאה רבים מהם מהשוק. עקב היעלמותם של מספר יצרנים גדולים, עלה מחיר המחשבים ובעקבות זאת הפכו תואמי IBM שהיו זולים ממחשבי אפל מקוריים לסטנדרט החדש של השוק.
ההצלחה של Apple II סייעה ביד אפל להגיע להנפקה לציבור בשנת 1980, והפכה את מנהלי החברה ורבים מעובדיה הראשונים לעשירים.
בשנות השמונים והתשעים היווה המחשב את הסטנדרט לבתי הספר האמריקאיים, וניתן למצוא אותו אף היום במספר מצומצם של כיתות. בנוסף שימש המחשב אנשי עסקים ומשפחות לאחר פרסום גרסה של הגיליון האלקטרוני, VisiCalc, שתמך תחילה רק במחשבי Apple II.
אוניברסיטת ואנדרבילט
אוניברסיטת ואנדרבילט (באנגלית: Vanderbilt University; לא רשמי: Vandy  או VU) היא אוניברסיטת מחקר פרטית שמושבה בנאשוויל, בטנסי שבארצות הברית. נוסדה ב-1873 ונקראת על שמו של איל הספנות והרכבות קומודור קורנליוס ואנדרבילט, שהעניק הון התחלתי של מיליון דולר, חרף העובדה שמעולם לא ביקר בדרום ארצות הברית. ואנדרבילט קיווה שתרומתו ועבודת האוניברסיטה יסייעו לשיקום המדינה ממוראות מלחמת האזרחים האמריקנית.
כיום כוללת אוניברסיטת ואנדרבילט ארבעה בתי ספר לתואר ראשון ושישה לתארים מתקדמים, ולומדים בה כ-13,796 סטודנטים מארצות הברית ומ-90 מדינות זרות. בדירוג האוניברסיטאות של שנת 2019, שערך העיתון U.S. News & World Report הוצבה האוניברסיטה במקום ה-14 ובתי הספר לחינוך, למשפטים, לרפואה, ולסיעוד בין ה-20 הטובים בארצות הברית. בדירוג שאנגחאי לשנת 2020 הוצבה האוניברסיטה במקום 33. האוניברסיטה נמנית בין 25 מקבלי מענקי המחקר החינוכיים הפדרליים. לאוניברסיטת ואנדרבילט מסופחים מספר מוסדות מחקר:, ו, וכן , הכולל מספר בתי חולים, מרפאות ומוסדות מחקר רפואיים. נמצא בה גם מרכז הטראומה היחיד במרכז טנסי.
מתקני האוניברסיטה משתרעים על פני שטח של 1.3 קילומטרים מרובעים (330 אקרים) בליבה של נאשוויל (ללא מצפה הכוכבים הנמצא מחוץ לקמפוס), ובמרחק של 2.4 קילומטרים בלבד ממרכז העיר. אף שהיא נמצאת בסביבה אורבנית, הקמפוס עצמו נראה כפארק ירוק, ובו למעלה מ-300 זנים שונים של עצים ושיחים.
ישיבה תיכונית מצפה רמון
ישיבה תיכונית לחינוך תורני סביבתי מצפה רמון (המוכרת גם בראשי התיבות "יתל"ת סמ"ר") היא ישיבה תיכונית במצפה רמון השוכנת על צוק מכתש רמון, אשר שמה את הדגש החינוכי שלה בחינוך תורני, בהתבסס על הפסוק "חנוך לנער על פי דרכו", ובחינוך דרך טיולים - מתוך תפיסה שדרך הטבע האדם מגלה את עצמו ואת רצינותו. הישיבה מונה כיום כ-240 תלמידים.
הישיבה הוקמה בשנת התשנ"א (1991) על ידי הרב דוד אביחיל, אשר שימש כראש הישיבה עד שנת ה'תשס"ט (2009). בשנת ה'תשס"ט החליף אותו הרב יהונדב עציון. לאחר שש שנים החליף אותו בראשות הישיבה הרב ארי הנדלר.
תפיסת עולם חינוכית
הישיבה דוגלת בשיטת "סמכות ואחריות" הנותנת לתלמידים את הסמכות המלאה למעשיהם תוך לקיחת אחריות על התוצאות. קבלת הסמכות מתבטאת בין השאר בבחירה אם להיכנס לשיעורים או לפנות לעיסוקים אחרים בזמן השיעור ובאחריותם להשלים את החומר הנלמד. בדרך זו התלמידים בונים בעזרת הר"מ את הרצון ללמוד באופן טבעי וללא צורך בכפיית הלמידה עליהם.
האספה המשותפת
האספה המשותפת היא גוף דמוקרטי משותף לתלמידי הישיבה ולצוות הישיבה כאחד. לכל כיתה בישיבה ישנם שני נציגים שנבחרו על ידי הכיתה, שלהם זכות הצבעה כאשר הצעה באספה עולה להצבעה. עם זאת, כל תלמיד ואיש צוות (ר"מ, מדריך, מורה מקצועי) רשאי להביע דעה או להציע הצעה. לכל איש צוות ישנה זכות הצבעה, כך שלמעשה מספר אנשי הצוות ומספר התלמידים מתקרב לשוויון. המגבלה היחידה על אופי ההצעה היא שלא תעמוד בסתירה למסורת היהודית המקובלת (על פי החלטת ראש הישיבה) או לחוקי המדינה. האספה מנוהלת על ידי שני תלמידי כיתה יב שנבחרו, ונציג נוסף רושם את פרוטוקול האספה, המתפרסם לאחר האספה. ההחלטות באספה מתקבלות על סמך רוב בהצבעה. דוגמה לאחת ההחלטות המשמעותיות של האספה היא ההחלטה על ההגשה למבחני הבגרות רק החל מכיתה יא. החלטה זו בוטלה על ידי האספה בשנת ה'תש"ע. החלטות נוספות נוגעות לתדירות הטיולים ואופיים, שעת תפילת שחרית, תקנות הנוגעות להתנהלות בית המדרש, הכנסת מכשיר טלוויזיה לפנימיה, הצטרפות הישיבה לעליית הנוער ועוד.
שלוחות ומוסדות המשך
כמו כן באותה שנה נוסדה גם הישיבה הגבוהה לחינוך תורני סביבתי, על ידי הרב אביחיל. הישיבה ממוקמת בירושלים בשכונת רמות אלון, מונה כ-50 תלמידים, ומהווה מעין מוסד המשך לרוצים להעמיק בלימוד ה'תורני סביבתי'.
חולדה זיפנית אדומה
חולדה זיפנית אדומה (שם מדעי: Lophuromys sikapusi) היא מין של מכרסם מהמשפחת העכבריים, הנפוץ באפריקה שמדרום לסהרה במדינות: אנגולה, בנין, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, גבון, גאנה, גינאה, קניה, ליבריה, ניגריה, סיירה לאון, טנזניה, טוגו ואוגנדה.
מאפיינים
אורכו של המכרסם הוא אחד עשרה עד שלוש עשרה סנטימטרים, ואורך הזנב 6.5 עד 8.2 סנטימטרים ומשקלו 45–90 גרמים. אורך כפות רגליו האחוריות 2.1 עד 2.3 סנטימטרים ואורך האוזניים 1.5 עד 1.7 סנטימטרים.
צבע הפרווה חום עד אדמדם ולנקבות יש שלושה זוגות של פטמות.
המכרסם חי במרבית מדינות אפריקה שמדרום לסהרה במגוון בתי גידול הכוללים סוואנות, ביצות, אדמות חקלאיות, שפלות, הרים עד לגובה 1,600 מטרים ויערות גשם.
המכרסם חי על הקרקע וניזון בעיקר מחרקים, אך אוכל גם צמחים, חוליתנים אחרים ואפילו נבלות.
המכרסם חופר מתחת לקרקע מנהרות. הקן עשוי מעשב, והנקבה ממליטה בעונה הגשומה 2–3 גורים, לאחר הריון של כ-21 יום. הוא מתחיל להתרבות בגיל חודשיים.
בשל תפוצתו הרחבה של המין ובגלל הסיבה שהוא מצוי באזורים מוגנים רבים, המין מוכר על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין שאינו בסיכון.
חרדון צב
חרדון צב (שם מדעי: Uromastix או Uromastyx) הוא סוג לטאה מגושמת וכבדת גוף ממשפחת החרדוניים. הנפוץ בארץ, חרדון צב מצוי (שם מדעי: Uromastyx aegyptia הנפוץ יותר, Uromastyx aegypticus או Uromastix spinipes) נמנה עם אחד הזוחלים המדבריים הגדולים בישראל ואורכו מגיע ל-75 סנטימטרים. נוסף הוא חרדון צב הדור (Uromastyx ornata).
חרדון הצב מגושם, ותנועתו איטית; הוא מגיע למשקל של מספר קילוגרמים, ואורכו של פרט בוגר כ-80 סנטימטרים. כרוב בני משפחת החרדוניים, הוא מעדיף אתרי חיות מדבריים בהם טמפרטורות גבוהות: בדרך כלל מעל 40 מעלות. חרדון הצב המצוי, הנפוץ בארץ, חי בעיקר באזור הנגב וים המלח.
תזונתו של חרדון הצב מתבססת על צמחים בלבד; מן הצמחים המדבריים הוא משיג גם את מרב הנוזלים שהוא נדרש להם. גופו של חרדון זה חום-כתום ברובו. הצוואר ארוך ובו מעין קפלי עור, ואילו הזנב קוצני ומהודר.
מקור השם המדעי ביוונית, ופירושו "זנב השוט". בעבר נהגו הבדואים אשר חיו במדבר לצוד את חרדון הצב ולאכול את בשרו וביציו.
היפותלמוס
ההִיפּוֹתָלָמוּס (Hypothalamus, בעברית: תת־הרמה) הוא אזור במוח חולייתנים שנמצא בקדמת מוח הביניים, מתחת לתלמוס (מכאן שמו הנגזר מהשפה היוונית) ומעל לבלוטת יותרת המוח שאליה הוא מקושר באמצעות מערכת כלי דם ועצבים.
למרות שההיפותלמוס מהווה רק חלק מזערי מגודלו של המוח, הוא אחראי על ויסות של תפקודים חיוניים רבים. הוא מעורב בתהליכים הקשורים לשמירה על הומאוסטזיס ובשפעול של תגובות פיזיולוגיות. ההיפותלמוס לוקח חלק בפעולת כמו אכילה, שתייה, רבייה ותגובות למצבי לחץ.
תפקוד ומבנה
תפקידו של ההיפותלמוס הוא לווסת תהליכים מטבוליים מסוימים, ואת פעולת מערכת העצבים האוטונומית. הוא מורכב ממספר גרעינים המווסתים תהליכים פיזיולוגיים אשר מעורבים בהתנהגות מוטיבציוניות, כמו אכילה, שתייה, עוררות מינית וויסות חום הגוף.
ההיפותלמוס מקבל מידע מעובד מהתלמוס על אודות גירויים בסביבה, דרך האמיגדלה וקליפת המוח הארובתית-מצחית (Orbitofrontal cortex-OFC) המקושרים אליו. הוא שולח מידע לתצורה הרשתית, האחראית על מנגנונים הקשורים לעוררות ולשינה, ומכילה מבנים המעורבים בשליטה מוטורית.
פעילות הורמונלית
ההיפותלמוס שולט במערכת האנדוקרינית וכך שולט על ייצור הורמונים. שליטה זו חשובה במיוחד במצבי חירום, שבהם הגוף חייב לבצע מערך מורכב של תהליכים פיזיולוגיים (הידוע כ"תגובת הילחם או ברח"). בשל תפקיד זה מתואר ההיפותלמוס לעיתים כמרכז הדחק שבמוח.
ההיפותלמוס מחבר את מערכת העצבים למערכת האנדוקרינית על ידי ייצור והפרשה של הורמונים משחררים המועברים באמצעות מערכת הדם הוורידית אל האונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח (אדנוהיפופיזה), כדי לאפשר שחרור הורמונים ונוירוטרנסמיטרים בעת הצורך.
בין ההורמונים המשחררים TRH (הורמון שחרור תירוטרופין), GHRH (הורמון שחרור הורמון גדילה), GnRH (הורמון שחרור גונדוטרופין) ו-CRH (הורמון שחרור קורטיקוטרופין). ההיפותלמוס מפריש גם הורמונים מעכבים ובהם ההורמונים סומטוסטטין ודופמין.