cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוזוול, ניו מקסיקו (סדרת טלוויזיה)
צילומים
צילומי הפיילוט התקיימו באלבקרקי ובסנטה פה שבניו מקסיקו. הפקת הפיילוט עצמו החלה ב-14 במרץ 2018 והסתיימה ב-30 במרץ 2018. צילומי שאר הפרקים החלו ב-13 באוגוסט 2018 בלאס וגאס ובסנטה פה והסתיימו ב-21 בדצמבר 2018.
צילומי העונה השנייה החלו בסנטה פה ב-15 באוגוסט 2019. צילומי העונה השלישית החלו ב-13 באוקטובר 2020, בכפוף למגבלות ולהנחיות שניתנו לצורך מניעת הידבקות במגפת הקורונה, והסתיימו בתחילת אפריל 2021.
מקדש מי סון
מי סון (וייטנאמית Mỹ Sơn) הוא מכלול מקדשים הינדים, הנמצא בכפר דוי פו (Duy Phú), במחוז קואנג נאם (Quảng Nam) שבווייטנאם. מי סון שוכנת כ-69 ק"מ מדרום מערב לעיר דא נאנג, וכ-10 ק"מ מהעיר ההיסטורית טרא קיו (Trà Kiệu). בכפר מקדשי צ'אמפה רבים, בעמק שרוחבו כשני קילומטרים, המוקף בשני רכסי הרים. מי סון הייתה אתר לטקסים דתיים של מלכי שושלת צ'אמפה ואתר הקבורה של בני מלוכה ושל גיבורים לאומיים. מכלול המקדשים הוא אחד ממכלולי המקדשים ההינדיים הראשונים במעלה בדרום-מזרח אסיה, והחשוב שבהם בווייטנאם.
היסטוריה
בניית האתר במי סון החלה כנראה במאה ה-4. במשך מאות שנים נוספו לאתר מקדשים ומבנים בגדלים שונים, והאתר היה לאחד מהשרידים הבולטים של תרבות הצ'אמפה בווייטנאם. מעבר לתפקיד הריטואלי כמרכז לטקסים דתיים שנועדו לאפשר לשושלות המלכים ליצור קשר רוחני עם האלים, היה לאתר במי סון גם תפקיד כמרכז תרבותי ודתי, ובו גם נקברו מלכים ומנהיגים דתיים.
השרידים הראשונים שנמצאו במי סון תוארכו לזמנו של המלך בהאדראבארמן הראשון (Bhadravarman) (בשמו הווייטנאמי: Phạm Hồ Đạt) שמלך בין השנים 381 ל-413. הוא בנה אולם לעבודת האלים שיווה ולינגה. באדריכלות שבמי סון ניכרת השפעה הודית חזקה, שניתן לראותה במקדשים ובסטופות וכן בכיתוב על האסטלות, שהוא בשפת פאלי, שפה הודית.
הסטופות והקברים נבנו בין המאה ה-7 למאה ה-14, אך חפירות בקברים גילו שמלכים מאומת הצ'אמפה נקברו במקום כבר במאה ה-4. במכלול כולו נמצאים יותר משבעים מבנים, וכנראה ששימש כמרכז הדתי והתרבותי של אומת הצ'אמפה בעת שבירתה שכנה בטרא קיו (Trà Kiệu) או בדונג דואונג (Đồng Dương).
מחקרים ארכאולוגיים
עם שקיעתה של ממלכת צ'אמפה, בלחץ ג'אי וייט (Đại Việt) מן הצפון, שקע מכלול המקדשים במי סון לשכחה והזנחה. רק בשנת 1885 נתגלה מחדש, ועשר שנים לאחר מכן החלו מסעות חקר אל האתר. משלחת אחת, בראשות החוקרים לואי דה פינו (Louis de Finot) ולונה דהלג'ונקר (Launet de Lajonquere) חקרה בשנים 1898–1899 את הכתובות שעל האסטלות; הנרי פרמנטיה (Henri Parmentier) חקר בשנים 1901–1902 את האומנות באתר, וב-1904 את הקברים במקום. ב-1904 פרסמו פינו ופרמנטיה את ממצאיהם, מהם עולה כי במכלול ישנם 68 אתרים שונים. חוקר האומנות טרן סיווג את אמנות הצ'אמפה לשבעה סגנונות, לפי שלבי התפתחותם, כאשר שניים מהם כנראה נוצרו במקום. המקדש שהוגדר כ-A1 נחשב ליצירת המופת האדריכלית במקום. ככלל, מחולקים האתרים לעשר קבוצות עיקריות: A, A', B, C, D, E, F, G, H ו- K, וזאת כדי ליצור שיטה של תיוג וסיווג.
אדריכלות
בנאי מי סון פיתחו גם סגנון עצמאי משלהם. הם פיתחו טכניקה ייחודית לבנייה, כאשר השתמשו בשרף מעצים הצומחים במרכז וייטנאם; טכניקה זו אבדה במשך השנים. רוב המבנים באתר נבנו מלבנים, שגם הם יוצרו בתהליך ייחודי, שסודו אבד; במכלול נמצאו גם שרידי מקדש אחד מאבן, שבנייתו הושלמה בשנת 1234. על פי העדויות שבאתר, הגיע גובהו של המקדש לכ-30 מטרים, אך הוא לא שרד.
שחזור
שחזור האתר החל בשנת 1937, על ידי מדענים צרפתיים. נזק רב נגרם לאתר במהלך מלחמת וייטנאם, בשנת 1969; באזור קיימים עדיין מוקשים ושרידים אחרים מן המלחמה.
חלקים שונים, כמו אנדרטאות, מושבי תפילה וכדומה, הוצאו מן המכלול והועברו למוזיאונים בצרפת ובווייטנאם. במקום עצמו הוקם מוזיאון זמני, בשני מקדשים, בתרומת נדבנים מפולין וגרמניה, ואל המכלול נסלל כביש חדש בתרומת יפן. עדיין קיים חשש לגבי עמידותם של המקדשים, העלולים לקרוס. משרד התרבות הווייטנאמי הקציב מאות אלפי דולרים לשימור האתר, וארגון אונסק"ו יזם תוכנית, במימון איטלקי ויפני, להשקעת מאות אלפי דולרים נוספים למניעת הידרדרות נוספת.
יחסי זימבבואה–סרביה
יחסי זימבבואה–סרביה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין זימבבואה לבין סרביה. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. לזימבבואה יש שגרירות בבלגרד ולסרביה יש שגרירות בהארארה.
שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו נפגש עם שליט זימבבואה רוברט מוגאבה נפגשו בהוואנה שבקובה בשנת 1979. כשטיטו נפטר בשנת 1980 מוגאבה ומשלחת מזימבבואה השתתפו בהלווייתו. בשנת 2014 מוגאבה הביע את רצונו הנלהב לחדש את היחסים בין המדינות.
ביתו האישי של מוגאבה נבנה על ידי חברה סרבית.
פרשת אמור
תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת אמור יכולה לחול בתשעה תאריכים שונים:
הפטרה
ההפטרה היא ב. ההפטרה מתארת אף היא את דיני הקדושה המיוחדים החלים על הכוהנים הנבחרים שלא נכשלו בעוון עבודה זרה בשלהי תקופת בית ראשון. בנוסח רומניא הפטירו עד.
חוג חלוצי
חוג חלוצי (בגרמנית: Pionier-Kreis) היה קבוצה ציונית-דתית של יהודים במחתרת בגרמניה הנאצית, שעסקה בהתנגדות יהודית בשואה.
הקמה ופעולה
החוג הוקם ב-27 בפברואר 1943 ברחוב בונדסאלה 79 (Bundesallee 79) ברובע פרידנאו (Friedenau) בברלין על ידי המורה יצחק שוורזנץ וחברתו אדית וולף. בפברואר 1943, כשגורשו היהודים האחרונים מברלין ב"Fabrikaktion" (אקציית בתי החרושת), אסף שוורזנץ ילדים ונערים מקבוצות נוער יהודיות שונות בקבוצתו, "חוג חלוצי". מטרת קבוצת הנוער הייתה לחפש דרכי מילוט לחו"ל ולארגן את החיים תחת מסווה חוקי ככל האפשר עד לשחרור על ידי צבאות בעלות הברית: לארגן ואף לייצר מסמכים מזויפים, למצוא מקורות מזון, לארגן מקומות לינה לחברי החוג ולאתר כתובות של יהודים מסתתרים, כדי לסייע להם בדרכים אלה.
לאחר שברח שוורזנץ לשווייץ בינואר 1944, הנהיג את הקבוצה גד בק. כאירועי התנגדות לנאציזם בגרמניה כגון קשר העשרים ביולי, גם את מאבקה של הקבוצה היהודית להישרדות בתוככי הרייך השלישי ניתן להגדיר כהתנגדות. הרוב המכריע של חברי "חוג חלוצי" הצליחו לשרוד בעזרת לא-יהודים, אך גם אנשים מקבוצה זו נשלחו להשמדה. חוג חלוצי, קבוצה שהקנתה תכנים דתיים וציוניים לחבריה הצעירים, הייתה קבוצת ההתנגדות היחידה בתוך גרמניה שפעלה ממניעים יהודיים-דתיים.
הנצחה
לקיר הבית ברחוב בונדסאלה 79 מוצמדת לוחית זיכרון ועליה כתוב:
ערוגה מוגבהת
ערוגה מוגבהת היא טכניקה גננית וחקלאית, העושה שימוש באמצעים טכניים שונים על מנת ליצור חלקת אדמה הגבוהה מסביבתה ולרוב היא משמשת לגידול ירקות ופירות עונתיים. יתרונה של השיטה הוא בכך שהיא מאפשרת שליטה רבה בהרכב ובתכונות הקרקע ועל ידי כך ניתן להגדיל את התנובה החקלאית ביחס ליחידת השטח, להקטין את כמות ההשקיה הדרושה ולצמצם את כמות העשבים השוטים.
בשונה מטכניקות גינון מסורתיות בערוגה מוגבהת הצמחים נשתלים או נזרעים בסמיכות גדולה אחד לשני, כך שברגע שהצמחים מגיעים לשיא גודלם עליהם כמעט ונוגעים אחד בשני. באופן הזה הצמחים מיצרים מיקרו אקלים המצמצם את אידוי המים מהקרקע שנגרם מחשיפה ישירה לשמש ומקטין את היכולת של עשבים שוטים לצמוח.
קורטיס אקסל
ג'וסף קורטיס הניג (באנגלית: Joseph Curtis Hennig; נולד ב-1 באוקטובר 1979) הוא מתאבק אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה, קורטיס אקסל.
הניג חתם על חוזה ב-WWE בשנת 2007 והתאבק במתחם הפיתוח השייך לו Florida Championship Wrestling (FCW), שבו היה פעם אחת אלוף פלורידה במשקל כבד של FCW וארבע פעמים אלוף פלורידה לזוגות של FCW עם ארבעה שותפים שונים. בשנת 2010, לאחר שהשתתף בעונה השנייה של התוכנית NXT תחת שם הבמה מייקל מקגיליקטי, הוא ערך את הבכורה שלו ברוסטר הראשי כחלק מקבוצת הנקסוס. שנה לאחר מכן, הוא זכה פעם אחת באליפות הזוגות של ה-WWE ביחד עם דייוויד אוטונגה. בשנת 2013, הוא הצית מחדש את הקריירה שלו, הפעם תחת שם במה אחר - קורטיס אקסל, כמחווה לאביו, קורט הניג וסביו, לארי "הגרזן" הניג. תחת שם במה זה הוא זכה פעם אחת באליפות הבין יבשתית ומאוחר יותר באליפות הזוגות של Raw ביחד עם בו דאלאס כחלק מצוות The B-Team. תקופתו בארגון הגיעה לקיצה באפריל 2020.
ביוגרפיה
ג'וסף קורטיס הניג נולד ב-1 באוקטובר 1979 בצ'מפלין, מינסוטה להורים לאוניס הניג והמתאבק המקצועי "מיסטר פרפקט" קורט הניג. הוא הנכד של המתאבק המקצועי לארי "הגרזן" הניג. יש לו אחד צעיר ממנו בשם האנק, ושתי אחיות צעירות ממנו בשם קייטי ואיימי, שהאחרונה גם היא מתאבקת מקצועית. הוא סיים את לימודיו במכללה הקהילתית של צפון הנפין עם תואר במערכות מחשב וניהול עסקי.
חיים אישיים
הניג נשוי לברוק הניג מאז שנת 2004.
הרקלס אינקספקטטוס
הרקלס אינקספקטטוס (שם מדעי: Heracles inexpectatus) הוא מין נכחד של תוכי ענק שחי בניו זילנד מתקופת המיוקן שלפני 29 עד 16 מיליון שנה. הוא התגלה ב-2008 בסיינט בתאנס (Saint Bathans) שבאוטגו, האי הדרומי של ניו זילנד. הוא תואר משרידי עצמות שוק ענקיות ונבדק באוניברסיטת פלינדרס שבאוסטרליה הדרומית. התוכי תואר למדע בשנת 2019. הסוג כונה הרקלס על שם הגיבור היווני עם אותו שם, עקב גודלו ונראה שהיה התוכי הגדול בעולם.
מאפיינים
תוכי זה עלה על גובה של 1 מטר ועל משקל של 7 קילוגרם, גדול יותר מהקאקאפו המודרני (גם הוא מניו זילנד) שמגיע למשקל של 3 עד 4 קילוגרם. ההערכה של החוקרים היא שתוכי זה שייך לקבוצה תוכיי ניו זילנד, בה גם הקאקאפו והנסטור המודרניים והתוכים הנכחדים מהסוג Nelepsittacus, אך ייתכן שהוא בעל אבות קדומים אף יותר מהם. גודלו של התוכי נובע מענקיות איים, מאחר שבאי היו פחות טורפים מאשר על היבשות.
תוכי זה היה חסר יכולת תעופה עקב משקלו, אך בדומה לקאקאפו היה יכול להשתמש במקורו העבה והמעוקל כדי לטפס על עצים וכך להגיע לפירות ואגוזים שהוא פיצח עם המקור החזק. לצידו חיו מינים אחרים של עופות ענקיים כמו עופות המואה וכמה אווזאים גדולים מאוד. כולם התמחו בלחיות בגומחות אקולוגיות שבמקומות אחרים חיים בהן יונקים אשר היו חסרים בניו זילנד.
.ht
.ht היא סיומת אינטרנט מדינית, השייכת להאיטי. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1997.
לסיומת זו ניתן להירשם ללא הגבלה, ובחינם, אך ניתן להירשם אליה רק אזרחים או בעלי אזרחות של האיטי
ברטי קארוול
רוברט יו קארוול (באנגלית: Robert Hugh Carvel; נולד ב-6 בספטמבר 1977) הוא שחקן אנגלי המוכר בשם ברטי קארוול וידוע בעיקר מהופעותיו במחזות זמר.
ביוגרפיה
קארוול נולד בשכונת מרילבון שבלונדון. הוא בנם של פסיכולוגית ועיתונאי. הוא למד ב-University College School, וסיים תואר בהצטיינות באוניברסיטת סאסקס. אחר כך התקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, הוא קיבל מלגה עבור שכר הלימוד, וסיים את הלימודים ב-2003.
תיאטרון
קארוול הופיע במחזה "Revelations" בתיאטרון המפסטד, במחזה "רוז ברנד" בתיאטרון ארקולה, בתפקיד אלכסנדר אשברוק בהפקות של התיאטרון המלכותי הלאומי בשנים 2005–2006 וב-2006–2007 למחזה "קוראם בוי" מאת הלן אדמונדסון, במחזה "חיי גלילאו" בתיאטרון הלאומי, במחזה "The Man of Mode" שוב בתיאטרון הלאומי, במחזמר "המצעד" בדונמאר ורהאוס, ובמחזמר "מטילדה" בתיאטרון קיימברידג' בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-2008 היה קארוול מועמד לפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזמר על הופעתו במחזמר "המצעד". ב-2012 זכה בפרס אוליבייה על גילום דמותה של מיס טראנצ'בול במחזמר "מטילדה", הפקה שזכתה בשישה פרסי אוליבייה נוספים. קארוול זכה גם בפרס TMA על ההופעה הטובה ביותר במחזמר, והיה מועמד לפרס איבנינג סטנדרד הלונדוני. הוא גילם את אנריקו במחזה "Damned By Despair" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
במרץ 2013 חזר קארוול להופיע בתפקיד מיס טראנצ'בול במחזמר "מטילדה" בתיאטרון שוברט בברודוויי. על הופעתו זו זכה בפרס דרמה דסק לשחקן המצטיין במחזמר, והיה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר.
מאוגוסט עד אוקטובר 2015 שיחק קארבל בתפקידי פנתאוס ואגאווה במחזה "הבאקכות" בתיאטרון אלמיידה. בנובמבר אותה שנה הופיע בתפקיד יאנק במחזה "הקוף השעיר" בתיאטרון אולד ויק.
בפברואר 2016 הודיע קארוול על עבודתו הראשונה כבמאי. הוא ביים את המחזה "Strife" בתיאטרון מינרווה שבצ'יצ'סטר, שהוצגה לראשונה באוגוסט 2016.
בספטמבר 2017 גילם קארוול את דמותו של רופרט מרדוק במחזה "Ink" מאת ג'יימס גרהאם.
תפקידים נוספים
ב-2015 כיכב קארוול בעיבוד של ערוץ BBC One לרומן "ג'ונתן סטריינג' ומר מורל" מאת סוזאנה קלארק לצדו של אדי מארסן בתפקיד גילברט נורל. הוא גילם את דמותו של ניק קלג בדרמה "קואליציה" של ערוץ 4, ובספטמבר הופיע בתפקיד הבעל הבוגד של סוראן ג'ונס בסדרה "דוקטור פוסטר". צילומי העונה השנייה של הסדרה החלו בספטמבר 2016 והשידור החל בספטמבר 2017.
זולטן באי
זולטן באי (בהונגרית: Bay Zoltán; 24 ביולי 1900, דיולה שבמזרח הונגריה – 4 באוקטובר 1992, וושינגטון הבירה) היה פיזיקאי גרעין וחסיד אומות העולם מהונגריה.
קורות חיים
באי היה המדען הראשי של מעבדות חברת נורות ליבון וחשמל מאוחדת ובשמו המסחרי "טונגסרם", יצרנית נורות חשמל וציוד חשמלי אחר. הוא היה מממציאי הגרסאות הראשונות של הדיודה פולטת האור ומממציאי טכנולוגיית המיקרוגל. בשנת 1938 הקים באי, בסיוע בעל המפעל היהודי ליפוט אשנר, את המרכז הראשון למחקר אטומי בהונגריה. משנת 1930 היה מרצה בכיר לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה ובאוניברסיטת סגד.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
לאחר פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944 נעצר אשנר על ידי הגסטפו וגורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן. באי מונה למנהל החברה ועשה כמיטב יכולתו כדי להגן על עובדי החברה היהודיים ועל בני משפחותיהם. הוא סייע ליהודים רבים מבין עובדיו לקבל מסמכים שהעידו על היותם מוגנים על ידי נציגי מדינות זרות, בתקווה שמסמכים אלה יגנו עליהם מפני גירוש. במעשה שהיה מנוגד לחוק, הוא שילם משכורות ליהודים שבין עובדיו. כשעמדו היהודים להיות מגורשים, אפשר להם באי לברוח מהמפעל ולרדת למחתרת.
בנובמבר 1944, בתקופת שלטון אנשי צלב החץ, הובלו חלק מעובדיו של באי לתחנת הרכבת לשם גירוש. באי הלך לתחנת הרכבת ולמרות התנגדות השומרים, ותוך סיכון חייו, הצליח להוריד את פועליו מהרכבת ולמנוע את שילוחם לשטחי גרמניה.
לאחר המלחמה
באי הפך לאחד מראשי הקהילה המדעית ההונגרית. רבים מהיהודים שהציל הגיעו אף הם לתפקידי מפתח בקהילה המדעית בהונגריה והפכו לחוקרים מצטיינים באוניברסיטאות בהונגריה ומחוצה לה.
ב-1948 עזב באי את הונגריה והיגר לארצות הברית. הוא היה פרופסור באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ומנהל המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה. בין יתר מחקריו סייע ללשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות כשזו התכנסה בשנת 1983 לשם קביעת המידה הרשמית של המטר. הוא התקבל בתור חבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
באי הובא למנוחות בעיר הולדתו, גיולה.
הכרה
בשנת 1998 הוכר באי בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
לאדה וסטה
לאדה וסטה היא מכונית קומפקטית המיוצרת על ידי חברת הרכב הרוסית AvtoVAZ מאז 2015. הרכב עוצב על ידי סטיב מרטין והוצג באוגוסט 2014, במהלך סלון הרכב הבינלאומי במוסקבה. נכנס לייצור המוני ב-25 בספטמבר 2015 במפעלי החברה באיז'בסק. לאדה וסטה הושקה למכירה כבר החל מחודש נובמבר והפכה לאחת המכוניות הנמכרות ביותר בשוק הרוסי. לאדה מציגה גם גרסת סטיישן ו"קרוס", החל מספטמבר 2017. גרסת רכב "קרוס" וגרסת סדאן, מרווחת יותר הוצגה במחצית הראשונה של שנת 2018. רוב המכוניות מיוצרות במפעל לאדה איז'בסק.
בטיחות
הרכב קיבל ציון 14.1 מתוך 16 במבחני התרסקות של ARCAP הרוסי במסגרת תוכנית בטיחות רכב לשנת 2016.
כביש 463
כביש 463 הוא כביש רוחב אזורי בישראל המתחיל בצומת ניל"י במערב, ומסתיים בכביש 466 סמוך לאל בירה במזרח. אורכו של הכביש כ-23 ק"מ והוא עובר בשטח C ו-A. הכביש פתוח לישראלים עד היישוב דולב.
תולדות הכביש
קטע הכביש בין גוש טלמונים לבין בית אל נפתח לתנועת ישראלים לאחר לחץ ושביתת רעב של פנחס ולרשטיין ראש מועצת אזורית מטה בנימין. לאחר פתיחתו קיבל את השם ציר ולרשטיין. בפרוץ האינתפאדה השנייה בשנת 2000 נסגר הציר לתנועה ישראלים. תושבי היישובים מחו כנגד סגירת הכביש שגורם להארכת הדרך בין בית אל לגוש טלמונים ומרכז הארץ. בשנת 2008 אישר מח"ט בנימין אמיר אבולעפיה את פתיחת ציר ולרשטיין באופן מיוחד על מנת שמרוץ הלפיד לזכרם של איטה ואפרים צור יעבור בו.
עמנואל אהרוני
עמנואל אהרוני (לשעבר אהרונוף, 15 בינואר 1926, כ"ט טבת, התרפ"ו - 23 בפברואר 2017, כ"ז שבט, התשע"ז) היה איש ידיעת-הארץ, מורה דרך, מרצה וכותב. ממקימי החברה להגנת הטבע ומייסד סניפיה בחולון ובבת ים, מראשוני החברה לחקר המקרא בישראל ומייסד מפעל המכללות לגמלאים מיסודה של ההסתדרות הכללית.
ראשית חייו
סבו של אהרוני, עמנואל אהרונוף, היה יליד בוכרה והשתקע בירושלים בשנת 1874. אביו, הרב אברהם אהרונוף נולד בירושלים. אהרוני נולד במרסין, טורקיה שם שימש אביו כרב הקהילה היהודית. בשנת 1929 התייתם מאביו ולאחר מכן עלה ארצה עם אמו חנה אהרונוף (לבית יוחננוף) וחמשת אחיו ואחיותיו. המשפחה השתקעה בשכונת הבוכרים בירושלים שם למד בבית היתומים הספרדי ברחוב אגריפס ובבית הספר לבנים.
בנעוריו היה חבר בתנועת הנוער העובד, שמטעמה יצא ב־1940 לחברת הנוער בקבוצת רמת-יוחנן, שם התחנך אצל המלחין מתתיהו שלם. בשנת 1944 עם השלמת לימודיו התיכוניים-החקלאיים, הצטרף לארגון "ההגנה״ שם שירת כאיש חיל השדה (החי"ש 1939-1948) . באותה שנה יצא עם חבריו להשלים את קבוצת אלומות-פוריה.
שירות צבאי
אהרוני שירת בצה"ל מיום הקמתו ביחידת החבלה. במלחמת העצמאות השתתף בפעילות צבאית בחזית 5 (חולון) וכן במבצע "דני" לשחרור רמלה ולוד. הוא נפצע פעמיים במהלך המלחמה: בקרב בעמק איילון ובאימון ליד היישוב שעלבים דהיום.
קריירה
ב־1946 נשלח להדריך בסניף הנוער העובד בתל אביב ומיקד את פעילותו בשכונות ובפרברים, בעיקר בשכונת התקווה, שם גם הכיר את רעייתו אהובה לבית מדר. ב־1954 הקים את משפחתו בחולון והיה מהמשתכנים הראשונים של השיכון העממי. בחולון נבחר לרכז את פעילות התרבות של מועצת הפועלים. בתפקידו זה הקים את החברה לחקר המקרא בחולון, מייסודם של דוד בן-גוריון ופרופ׳ חיים גבריהו, יזם תערוכות וקונצרטים בעיר, יסד מקהלה, חוג דרמה ותזמורת כלי נשיפה, ופרש רשת חוגי השכלה במרכז חולון ובשכונותיה.
אהרוני ייסד בחולון ובת ים את סניף החברה להגנת הטבע, מיסודו של עזריה אלון, ועשרים שנה עמד בראשו. ב־1980 הקים את המכללה לגמלאים וניהל אותה במשך עשר שנים. ב־1985 נמנה עם מקימי המוזיאון ההיסטורי של חולון בבית הרצפלד והיה מיוזמי "יד להגנה" באתר חוסמסה. אהרוני ייסד את מפעל ידיעת-הארץ, סיורים ללא תשלום (סל״ת), שמשך לאורך השנים רבבות מטיילים. מ־1998 ועד מותו ב־2017 עמד בראש ארגון חברי ההגנה בחולון ושימש כחבר בוועד המרכזי של הארגון בתל אביב.
פרסומים
אהרוני פרסם במשך שנים רבות טורים בנושא ידיעת הארץ בעיתונות היומית והמקומית. היה ממחברי החוברת "י"ב אתרי ההגנה בחולון". כן היה ממחברי הספר "חולות ותל – סיפורה של ה'הגנה' בחולון ובמקווה ישראל". בשנת 2015 פרסם אוטוביוגרפיה: ״הדרך בה הלכתי – פרקי חיים״. כמו כן פרסם את הספר "להפוך חול לזהב: סיפורה של חולון".
פרסים והוקרה
ב־1999 הוענק לו מגן ראש העיר חולון כ"יקיר המתנדבים". ב־2001 הוענק לו עיטור ״יקיר העיר חולון״ מידי ראש העיר מוטי ששון. ב־1993 עוטר כיקיר ההסתדרות בחולון ונבחר כ"מתנדב השנה" של ארגון הליונס בישראל. ב־1997 יסד את חוג "מעגל" למרותקים לכיסאות גלגלים והיה להם אב ודואג, מדריך ומנחה.
משפחה
אהרוני היה נשוי לאהובה לבית מדר. לשניים בת ושני בנים, האמנית אורית קורן (ילידת 1955), אברהם (רמי) אהרוני (יליד 1955) הינו חוקר ידיעת הארץ ומרצה במכללה למורי דרך ועידו אהרוני אהרונוף (יליד 1962) ששימש כקונסול הכללי של ישראל בניו יורק (2010-2016).
דודו של אהרוני, שמואל כהן יוחננוף (1867-1952), היה ממקימי העיר תל אביב. אחיו הבכור, דוד אורן (אהרונוף), (1916-2008), היה מראשוני שירות הידיעות של ההגנה וממייסדי קהיליית המודיעין. אחיינתו הפרופ' רות כץ (ילידת 1942) היא חוקרת החברה הישראלית, ששימשה כראש החוג לשירותי אנוש באוניברסיטת חיפה ובמכללה האקדמית עמק יזרעאל.
עמנואל ילן
עמנואל (מנולי) ילן (נולד בשם עמנואל וילנסקי; 1903 - 7 באוקטובר 1981) היה אדריכל ישראלי, מקים הש"י בחיפה ופרופסור בטכניון.
ביוגרפיה
אביו היה ד"ר יהודה ליב ניסן וילֶנסקי פעיל בתנועה הציונית. אמו הייתה הדסה לבית ליפשיץ. אחיו הבכור, שמואל וילנסקי (מולה), נשלח לארץ ישראל כנער כדי ללמוד במחזור השני של גימנסיה הרצליה בתל אביב ונאלץ לעזבה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. אחותו הגדולה היא מרים ילן-שטקליס, מחברת ספרי ילדים ושירי ילדים וכלת פרס ישראל לספרות.
עמנואל לוינסקי נולד בעיר ניקולאייב שבאימפריה הרוסית (היום באוקראינה), שם כיהן אביו כרב העיר. הוא שינה את שמו מווילנסקי לילן, ראשי התיבות של שמותיו הפרטיים של אביו. באוקטובר 1919 עלה לארץ ישראל (ואחריו אביו ואחותו) ונשלח ללמוד בגימנסיה הרצליה, כאחיו לפניו. לאחר מכן למד אדריכלות באנגליה ואחר-כך בגרמניה, ושם הוסמך ב-1926. בשנים 1927 עד 1933 כיהן כאדריכל ראשי במשלחת הארכאולוגית במזרח הקרוב של אוניברסיטת הרווארד והמכון לחקר המזרח בשיקגו בחורבות נוזי שבעיראק. אחר-כך עבד כאדריכל פרטי, תחילה כשותפו של יוחנן רטנר, וב-1935 הצטרף לסגל הטכניון כמרצה בפקולטה לארכיטקטורה.
במאורעות תרפ"א הצטרף ל"הגנה", ובהמשך שירת כמנהל הש"י בחיפה, ולצד דוד הכהן יצר מטעם היישוב את הקשר עם אורד וינגייט. בתחילת שנות ה-30 היה מעורב בחשיפת ארגון הטרור של עז א-דין אל-קסאם, לאחר שחברי ארגון זה רצחו אב ובנו בנהלל. ביוני 1940, בעת מלחמת העולם השנייה, הקים וניהל בחיפה את "המשרד לחקירות מיוחדות" של חיל האוויר הבריטי, שחקר עולים שהגיעו ממדינות הציר בראשית המלחמה במטרה לאתר מטרות להפצצות אסטרטגיות. ערב מלחמת העצמאות יזם שימוש בסקרים כדי לבדוק את מורל ומכונות האוכלוסייה למלחמה הקרבה. במלחמה שירת בצה"ל והופקד על הייצור הביטחוני בצפון. השתחרר בדרגת רב-סרן.
לאחר מכן היה לפרופסור בפקולטה להנדסה חקלאית בטכניון. בשנת 1953 ייסד וניהל את המרכז לחקר בנייה כפרית במסגרת מוסד הטכניון למחקר ולפיתוח, כהמשך לפעילותו בראש המדור לחקר בניה כפרית של הסוכנות היהודית. כן היה ממייסדי המרכז לחקר ההתיישבות ברחובות בראשות רענן ויץ. כיהן במשך כ-16 שנים כאדריכל ראשי בחבל הצפון, ובמסגרת זו תכנן את חבל התענכים.
ילן נישא ליהודית לבית מכליס והיה אב לשתי בנות. בתו נורית נישאה ל, אדריכל ומתכנן ערים (נהרג במלחמת ששת הימים, בעל עיטור המופת). בתו יעל בן משה היא אמנית ומחנכת באמנות.
בסיפורת
ברומן של חיים באר, "חלומותיהם החדשים" מוצג עמנואל וילנסקי כמעסיקהּ של דמות בדיונית מרכזית ברומן, לוטה שטרוק, ומתוארת פעילותו כאדריכל ובעיקר כראש "המשרד לחקירות מיוחדות" בחיפה.
.sr
.sr היא סיומת אינטרנט מדינית, השייכת לסורינאם. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1991. סיומת זו מופעלת על ידי חברת Telesur, חברת הטלקום של סורינאם.
עקב אוכלוסייתה המצומצמת של סורינאם, סיומת זו נמצאת בשימוש מועט.
לסיומת זו ניתן להירשם גם ללא אזרחות בסורינאם.
מעשה מביש
מעשה מביש (מיוונית עתיקה: ἁμαρτία) הידוע גם כמעשה הזוועה הוא מונח ספרותי, שפותח על ידי אריסטו במהלך כתיבת ספרו פואטיקה. בטרגדיה האלמנט מתייחס למעשה המחולל במישרין את החיזיון המרכזי במחזה. הכרחי שיהיה זה מעשה אובייקטיבי. אסור שהמעשה יהיה סתם יחס או מצב רוח סובייקטיבי, או סתם נטייה סבילה של מזג ושל אופי. כדי להיות טרגי באמת, חייב המעשה המביש להיות יציג במובן מיוחד, הוא חייב להיות מעשה שאדם רגיל עלול לעשותו, מעשה המביע את הטבע האנושי היסודי או נובע מגורלו היסודי של האדם, כי מעשים יציגים כאלה יהיו בהכרח גם אוניברסלים. כלומר, בעלי תוקף ומשמעות מפתים ומאלפים תמיד. המבישים ביותר בין המעשים שייכים לתחום הבגידה, רצח, ניאוף וגילוי עריות ובמיוחד רצח של קרוב משפחה.
המטבח האנגלי
המטבח האנגלי (באנגלית: English cuisine) הוא מונח המתאר את תרבות האוכל והבישול של אנגליה. מונח זה מתייחס הן למטבח המסורתי של אנגליה, והן להיותו כיום תת-מטבח של המטבח הבריטי המהווה את המטבח המקומי של אזור זה בבריטניה.
נבחרת מצרים בכדורגל
נבחרת מצרים בכדורגל (בערבית: فريق مصر لكورة القدم), הידועה בכינוייה "הפרעונים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מצרים.
המטבח האנגלי
למטבח האנגלי מאפיינים רבים הדומים למאפייני המטבח הבריטי אך גם מספר מאפיינים הייחודיים לו. מטבח זה הושפע אף הוא, בדומה למטבח הבריטי, מההגירה הרבה לאנגליה מהודו, פקיסטן ודרום-מזרח אסיה בתום מלחמת העולם השנייה.
נבחרת מצרים בכדורגל
נבחרת מצרים היא הנבחרת האפריקאית הראשונה שהשתתפה בגביע העולם בכדורגל. זה היה במונדיאל 1934, היא הגיעה עד לשלב שמינית הגמר כנגד נבחרת הונגריה, אך הודחה לאחר שהפסידה לה 4-2. מאז שיחקה נבחרת מצרים במונדיאל 1990, אך גם הפעם לא עברה את שלב הבתים לאחר שסיימה בתיקו מול הולנד ואירלנד והפסידה לאנגליה, וסיימה במקום האחרון בביתם. מצרים השתתפה בפעם השלישית במונדיאל 2018, אך הפסידה בכל משחקיה בשלב הבתים מול ערב הסעודית, רוסיה ואורוגוואי, כשכמו בפעם הקודמת סיימה במקום האחרון בביתם.
המטבח האנגלי
מאפיינים עיקריים
המאפיין העיקרי של המטבח האנגלי המסורתי הוא פשטות המנות ופשטות אופן הכנתן. מאפיין זה מקורו בהשפעה של המסורות הפוריטניות על אנגליה. המטבח האנגלי המסורתי מבוסס על לחם, גבינה, ובשר שנצלה או בושל, וכן על פשטידות ופאי בשר. את המטבח האנגלי המסורתי ניתן לראות בספר הבישול האנגלי הראשון שנכתב: "Forme of Cury", שנכתב עבור חצרו של המלך ריצ'רד השני.
נבחרת מצרים בכדורגל
בין השנים 1958 ו-1961, עם האיחוד עם סוריה לקע"ם הנבחרת נקראה "נבחרת הרפובליקה הערבית המאוחדת בכדורגל", ושם זה נשמר עד שנת 1970 כאשר בכל השנים הללו שמרה מצרים לבדה על שם זה לאחר שסוריה יצאה מהאיחוד. משנת 1971 ואילך חזר שם הנבחרת ל"נבחרת מצרים בכדורגל".
המטבח האנגלי
מאפיינים עיקריים
המהפכה התעשייתית וההגירה מהכפר אל העיר במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 הביאו להפשטה בהכנת המנות, וביצירת "מזון רחוב" המוגש בפאבים. מנות אלה ובהם פיש אנד צ'יפס ובנגרז אנד מאש הפכו לחלק מהמנות המזוהות ביותר עם המטבח האנגלי.
נבחרת מצרים בכדורגל
נבחרת מצרים זכתה בגביע אפריקה לאומות הראשון בהיסטוריה בשנת 1957 ומאז זכתה בגביע גם בשנים 1959, 1986, 1998, 2006, 2008 ו-2010 והיא המדינה האפריקאית בעלת מספר הגביעים הגבוה ביותר בטורניר.
המטבח האנגלי
צלי של יום ראשון
צלי של יום ראשון נחשב לאחד המאפיינים היודעים ביותר של המטבח האנגלי. המדובר בארוחת צהריים או ארוחת ערב שהוגשה ביום ראשון ואשר כללה צלי בקר, תפוחי אדמה וירקות צלויים המוגשים ברוטב וכן פודינג יורקשייר. סוג הרוטב וסוג הצלי השתנו, כאשר רוטב מנטה הוגש עם בשר כבש, רוטב תפוחים עם בשר חזיר ורוטב לחם הוגש עם בשר עוף. במהלך המאה ה-19 הייתה מקובלת גם גרסה של ארוחה זו עם בשר אווז.
נבחרת מצרים בכדורגל
היסטוריה
נבחרת מצרים הייתה הנבחרת האפריקאית הראשונה שהשתתפה במוקדמות גביע העולם בכדורגל. היה זה במוקדמות מונדיאל 1934. מצרים הביסה פעמיים את נבחרת ישראל והעפילה לראשונה בתולדותיה לטורניר גמר גביע העולם. בכך הייתה מצרים לנבחרת האפריקאית הראשונה המשתתפת בטורניר גמר גביע העולם. בטורניר הגמר הפסידה מצרים בסיבוב הראשון להונגריה 4-2 והודחה.
המטבח האנגלי
צלי של יום ראשון
ארוחה זו הייתה ארוחה משפחתית, שהוכנה שעות רבות ואף יום לפני להגשתה, ושאריותיה נאכלו ביום שני בשבוע - יום הניקיון השבועי בו לא היה לעקרות הבית זמן לבשל.
נבחרת מצרים בכדורגל
היסטוריה
במוקדמות מונדיאל 1938 הייתה אמורה מצרים להתמודד מול רומניה על ההעפלה לטורניר הגמר, אולם המצרים סירבו לעשות כן עקב צום הרמדאן. עם זאת, המצרים הזמינו קבוצה אוסטרית אחרת להתמודד מול הנבחרת המקומית באותו חודש ועל כן הודחה מטורניר המוקדמות על ידי פיפ"א. מצרים שבה להתמודד במוקדמות המונדיאל לקראת מונדיאל 1954, אך הפסידה פעמיים לאיטליה ולא העפילה לטורניר הגמר. מצרים פרשה משלושת טורניר המוקדמות הבאים של גביע העולם ושבה להשתתף בטורניר המוקדמות רק לקראת מונדיאל 1974.
המטבח האנגלי
צלי של יום ראשון
גרסה מפוארת במיוחד ומרובת מנות של ארוחה זו נערכה באופן מסורתי בצהרי חג המולד.
בעקבות המחסור שהיה בבריטניה במהלך ולאחר מלחמת העולם השנייה, הוחלף צלי הבשר בצלי בשר הודו או בשר עוף.
תה של מנחה
מסורת תה של מנחה הגיעה לשיאה במקביל לשיאה של האימפריה הבריטית. בשעות אחר הצהריים נהגו העסקים להיסגר ותושבי אנגליה אכלו בביתם ארוחה זו. שינוי בתנאי העבודה המודרניים הביא לירידה בפופולריות של המנהג, וכיום ארוחה זו פופולרית בעיקר בקרב תיירים. לצד התה הוגש בארוחה זו לחמניות סקונס עם ריבה ושמנת עשירה או שמנת תה. לעיתים הוגשו גם עוגות פרפרים, וכן סנדוויצ'י מלפפונים.
נבחרת מצרים בכדורגל
היסטוריה
במוקדמות מונדיאל 1990 העפילה מצרים אוטומטית לסיבוב השני ובו סיימה ראשונה בבית שכלל גם את ליבריה, מלאווי וקניה. בצמד המשחקים המכריע על ההעפלה לטורניר הגמר, סיימה מצרים בתיקו חוץ 0-0 עם אלג'יריה וניצחה במשחק הגומלין 0-1. בכך שבה מצרים להשתתף במונדיאל לאחר הפסקה של 56 שנים. בשלב הבתים של טורניר הגמר סיימה מצרים בתיקו 1-1 מפתיע עם אלופת אירופה הולנד ובהמשך סיימה בתיקו 0-0 עם אירלנד. במשחקה האחרון בשלב הבתים הפסידה מצרים לאנגליה 1-0 וסיימה במקום האחרון בבית.
המטבח האנגלי
מזון מהיר
המטבח האנגלי מאופיין במזון פשוט ומהיר אשר נמכר בפאבים ובחניות לאחר שעות העבודה, ואשר שימש את החקלאים והפועלים האנגליים.
אחת המנות המסמלות את המטבח האנגלי בפרט והמטבח הבריטי בכלל היא דג וצ'יפס - מנת הטייק אוויי שנמכרת בפאבים ובחנויות ייעודיות.
נבחרת מצרים בכדורגל
היסטוריה
בשנת 2006 אירחה מצרים את אליפות אפריקה בפעם הרביעית וזכתה בתואר בפעם החמישית בתולדותיה לאחר שגברה על סנגל 1-2 בחצי הגמר וניצחה את חוף השנהב במשחק הגמר בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים אחרי 0-0 בתום הארכה. כעבור שנתיים זכתה מצרים בפעם השנייה ברציפות באליפות אפריקה לאחר שגברה על אנגולה 1-2 ברבע הגמר, הביסה את חוף השנהב 1-4 בחצי הגמר וניצחה את קמרון 0-1 במשחק הגמר. בעקבות הזכייה השתתפה מצרים בפעם השנייה בתולדותיה בגביע הקונפדרציות 2009. בשלב הבתים הפסידה מצרים למחזיקת הקופה אמריקה ברזיל 4-3 משער שהובקע בדקה ה-90 בבעיטת 11 מטרים ובהמשך הפתיעה את אלופת העולם איטליה 0-1. במשחקה האחרון בשלב הבתים הובסה מצרים על ידי ארצות הברית 3-0 וסיימה אחרונה בבית כשהיא מסיימת עם מספר נקודות זהה לארצות הברית השנייה ואיטליה השלישית, אך עם הפרש שערים נחות. מצרים הייתה לנבחרת הראשונה שזוכה באליפות אפריקה שלוש פעמים ברציפות, כאשר זכתה בתואר בפעם השביעית בתולדותיה באליפות שנערכה בשנת 2010. מצרים ניצחה בשלושת משחקיה בשלב הבתים את ניגריה, מוזמביק ובנין. בחצי הגמר נצחה מצרים את קמרון 1-3 אחרי הארכה ובחצי הגמר הביסה 0-4 את אלג'יריה. במשחק הגמר ניצחה מצרים את גאנה 0-1. ב-8 באוקטובר 2017 העפילה מצרים למונדיאל 2018 אחרי ניצחון 1-2 על הרפובליקה של קונגו. הייתה זאת הפעם השלישית בתולדותיה שמצרים עולה למונדיאל והפעם הראשונה מאז מונדיאל 1990. בטורניר הגמר הפסידה מצרים בכל משחקיה לאורוגוואי 1-0, רוסיה 3-1 וערב הסעודית 2-1 וסיימה במקום האחרון בבית.
המטבח האנגלי
מזון מהיר
מנות נוספות מסוג מזון מהיר זה הם פאי סטייק וכליות, שהוגש לרוב לצד מחית תפוחי אדמה.
נבחרת מצרים בכדורגל
סגל הנבחרת
סגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2021.
המטבח האנגלי
נקניקיות
מרכיב מרכזי במטבח האנגלי הן הנקניקיות המכונות בשם "בנגרז" (bangers) בשל נטייתן של נקניקיות מאיכות ירודה שיוצרו בראשית ובאמצע המאה ה-20 להתפוצץ בעת חימומן, בשל כמות מים גדולה שהייתה בהן. נקניקיות אלה עשויות מסוגי בשר שונים ומשומן בשר. תבלינים שונים נוספו לנקניקיות באזורים שונים באנגליה. מרבית הנקניקיות מיוצרות מבשר חזיר או בשר בקר אולם לעיתים יש נקניקיות העשויות מבשרים אחרים.
נבחרת מצרים בכדורגל
סגל הנבחרת
מספר ההופעות והשערים נכון ל-4 בפברואר 2022
המטבח האנגלי
נקניקיות
באזורים שונים של אנגליה התפתחו סגנונות שונים של ייצור נקניקיות כגון - נקניקיית לינקולנשייר ונקניקיית קמברלנד. מאופיינים למעלה מ-400 סגנונות שונים של נקניקיות באנגליה.
נבחרת מצרים בכדורגל
סגל הנבחרת
}
המטבח האנגלי
נקניקיות
אחד מסוגי מאכלי הנקניקיות באנגליה הוא פודינג שחור - מאכל מסורתי של אזור לנקשייר, העשוי מדם של חזיר.
נבחרת מצרים בכדורגל
סגל הנבחרת
(קפטן)
המטבח האנגלי
פאי ופשטידה
מאכל בשרי נפוץ נוסף במטבח האנגלי הוא הפאי. מאכל זה נאכל באנגליה כבר בימי הביניים, ואחת הגרסאות הידועות שלו הוא פאי סטייק וכליות.
פאי חזיר נאכל לרוב קר (ושימש מאכל פועלים במהלך עבודתם). דומה לו הוא מאפה קורני ששימש את הכורים במכרות באזור קורנוול. פאי פועלים נוסף הוא פאי רועים בו נעשה שימוש במחית תפוחי אדמה במקום בצק.
נבחרת מצרים בכדורגל
שיאי שחקנים
נכון ל-28 במרץ 2023
המטבח האנגלי
סנדוויץ'
הסנדוויץ' הומצא בבריטניה. הסנדוויץ' נקרא על שם הדוכס הרביעי מסנדוויץ', ג'ון מונטאגיו, אריסטוקרט אנגלי מהמאה ה-18
,למרות שסביר להניח שהכריך לא הומצא על-ידו. האגדה מספרת שהוא אהב כל כך להמר, שלא רצה להפסיק ולהניח את הקלפים - גם לא כדי לאכול. יום אחד, היה שקוע מאוד במשחק קלפים. משרתיו קראו לו לארוחת הערב, אך הוא סירב לבוא וצעק להם: "תשימו בשר בין שתי פרוסות לחם והביאו אותו אליי!". ידוע כי הסנדוויץ' היה קיים באנגליה עוד לפני כן, אך הוא יוחס למעמד הנמוך. הדוכס הוא שנתן לו מראה אצילי.
חמוצים ורטבים
היותה של אנגליה מדינת סחר ימי הביאה לכך שנעשה בה שימוש רב בירקות מוחמצים - מאכל שניתן להובילו בקלות בים. מאכלים כגון צ'טני, מלפפון ברינסטון, פיקלילי ובצל מוחמץ וכן מלפפונים חמוצים. כמו כן עושה המטבח האנגלי שימוש ברטבים כגון קטשופ ורוטב ווסטרשייר.
גבינות
המטבח האנגלי עושה שימוש בגבינות קשות העשויות חלב בקר. ידועות גבינת צ'דר שמוצאה מהכפר צ'דר, וגבינת צ'שייר שמוצאה מאזור צ'שייר, אך גם גבינת קארפילי, גבינת דרבי, גבינת ונסלידייל וגבינת לסטר אדומה. הידועה בגבינות אנגליה היא גבינת סטילטון.
מאכלים אופייניים נוספים
בין המאכלים האופייניים הנוספים נמנים: ג'לי צלופחים, בדפורדשייר קלנגר, פודינג חג המולד, מלאכים על סוסים, שטנים על סוסים, קרפדה במאורה, קרמבל, עוגת שרוסברי, קסטרד, ביצה כבושה, פודינג סמרטוט, פודינג לחם, איטון מס ומלכת הפודינגים, בקר ולינגטון.
זה הגשם
רקע
השיר התפרסם לראשונה בחודש תשרי תשמ"ג (1982) ב"פיוט": דפשיר שבועי לשירה עברית בעריכת דרור גרין; מנויי העלון, שוולך נמנתה עם חברי המערכת שלו, קיבלו בדואר מדי שבוע שיר חדש שטרם פורסם. השיר נכלל בספר שיריה של וולך "אור פרא" (1983). הוא נחשב לשיר פשוט, אישי ואינטימי, נועז פחות משירים אחרים של וולך כמו "תפילין", שעורר באותה תקופה סערה גדולה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ז דורג השיר בגרסתו המקורית, זו של נורית גלרון, במקום ה-39.
תוכן השיר
השיר מתאר את יחסיהם של גבר ואישה מנקודת מבטה של האישה שחשה שהשניים מתעלמים מהרגע, מאחר ששניהם הפכו מוכרים זה לזה עד כדי כך שהכול כבר ידוע ומוכר ביניהם.
בשיר שישה בתים כשכל שני בתים מתייחסים בעצם זה לזה. בבית הראשון מתארת האישה את הגשם היורד על הדשא. בבית השני מתברר שהגשם מדמה את הרגעים העוברים בין בני הזוג ("זה הרגע שעובר כרגע"). בבית השלישי מציינת האישה כי בין בני הזוג נוצר פער, ובבית הרביעי היא מסבירה את הפער בדחייה שנוצרה ביניהם, כשבמקום "לחיות את הרגע" הם נכנסו לשגרה של דחייה ("זה התכף שקורה בדרך").
בבתים החמישי והשישי מביעה האישה את רצונה מבן זוגה שיפסיק להתייחס לקשר ביניהם בשכלתנות ("אז אל תשאל מדוע") ולהתייחס אליה כמוכרת וידועה ("אל תגיד ידוע"). משאלתה היא שהגבר יתייחס לכאן והעכשיו באה לידי ביטוי בעיקר בשורות האחרונות של השיר "ואל תרצה ממני מה שאין לו מין", כשהמין מייצג דבר מה חייתי ועוצמתי המתרחש בכאן והעכשיו, חף משכלתנות ומדחיינות.
גרסאות כיסוי
בשנת 2014 יצאה גרסת כיסוי לשיר, המושרת בפי נעמי לבוב, שלום מיכאלשווילי ואיתמר רוטשילד, שחקני הסרט "יונה" שמבוסס על חייה של המשוררת.
באפריל 2017 הוציאה גלרון גרסה מחודשת לשיר, לרגל ציון 30 שנה לאלבומה "משהו בלבבה" בו השיר נכלל.
קישורים חיצוניים
, ערוץ נורית גלרון , ערוץ NMCUnitedEntertaimen
מונרו (קרוליינה הצפונית)
מונרו (באנגלית: Monroe) היא עיר במחוז יוניון, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית. אוכלוסייתה מונה 26,228 איש לפי מפקד אוכלוסין 2000. מונרו ממוקמת בלב מחוז יוניון. נמל התעופה האזורי של מונרו ממוקם כ-5 ק"מ צפונית-מערבית למונרו.
גאוגרפיה
לפי משרד מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שטחה הכולל של העיר הוא 64.4 קמ"ר, שמתוכה כ-63.6 קמ"ר זה שטח יבשתי וכ-0.7 קמ"ר (שזה 1.13% משטח העיר) שטח ימי.
דמוגרפיה
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 מספר האנשים שבעיר הוא 26,228, ישנם 9,029 משקי בית ו-6,392 משפחות הגרות בעיר. צפיפות האוכלוסין בעיר היא 412.2 לכל קמ"ר. במפקד היו 9,621 יחידות של בתים בממוצע צפיפות של 151.2 יחידות לכל קמ"ר. הגזעים בעיר בזמן המפקד חולקו כך 60.12% לבנים, 27.78% אפרו אמריקאים, 0.65% אסייתים, 0.44% אינדיאנים, 0.03% מהאיים מהאוקיינוס השקט, 9.37% מסוגים אחרים ו-1.60% מעוד 2 אחרים. היספנים ולטינים היוו כ-21.39% מהאוכלוסייה.
אוכלוסיית העיר הייתה בנויה מ-26.9% של אנשים מתחת לגיל 18, 11.6% היו בני 18 עד 24, 32.6% היו בני 25 עד 44, 18.0% היו בני 45 עד 64 ו-10.8% בני 65 ומעלה. הגיל הממוצע היה 31 שנים. על כל 100 נשים היו 102.5 גברים ועל כל 100 נשים מעל לגיל 18 היו 101.1 גברים מתחת לגיל 18.
ההכנסה הממוצעת של משקי הבית הייתה $40,457 וההכנסה הממוצעת למשפחה הייתה $44,953. ההכנסה הממוצעת של הגברים הייתה $30,265 ולעומת זאת ההכנסה הממוצעת של הנשים הייתה $22,889. ההכנסה הממוצעת לבן אדם כולל ילדים הייתה $17,970. 11.7% מהמשפחות ו-17.2% מהאוכלוסייה בעיר היו מתחת לקו העוני, כולל 28.7% מתחת לגיל 18 ו-12.8% מעל גיל 65.
לואי-ז'ורז' טן
לואי-ז'ורז' טן (בצרפתית: Louis-Georges Tin; נולד ב-1974) הוא אקדמאי ופעיל זכויות אדם צרפתי, שנודע בעיקר בזכות מאבקיו נגד הומופוביה ונגד גזענות.
טן נולד באי מרטיניק שבים הקריבי, ובגיל 17 היגר לפריז כדי ללמוד באֶקוֹל נוֹרְמַל סוּפֶּרְיֶיר. הוא בעל תואר דוקטור בלימודי הרנסאנס, ומלמד ספרות ותולדות המיניות באוניברסיטת אורליאן ובבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה. הוא עוסק בחקר התרבות ההטרוסקסואלית, וערך סדרת ספרים בנושאי מיניות בהוצאת הספרים "אוֹטְרְמוֹן" (Autrement, בצרפתית: "אחרת").
פעילות נגד הומופוביה
ב-1997 היה לואי-ז'ורז' טן בין מייסדי "HomoNormaliTé", ארגון להט"ב של סטודנטים ובוגרי האקול נורמל סופרייר, וב-2004 ייסד את "An Nou Allé", ארגון ארצי של להט"ב שחורים בצרפת.
פרסומו העולמי החל בשנת 2003 כאשר ערך והוציא לאור את "מילון ההומופוביה" (Dictionnaire de l'Homophobie), ספר אנציקלופדי שבכתיבתו השתתפו 75 כותבים, ובו מעל 160 ערכים העוסקים בתאוריות שונות מתחומי התאולוגיה, ביולוגיה, פסיכואנליזה ואנתרופולוגיה, במצב החוקי בנושא להט"ב במדינות שונות בעולם, באישים שביטאו הומופוביה, ובקורבנותיה.
ב-2005 יזם טן את היום הבינלאומי נגד הומופוביה (הבנ"ה), אשר מצוין מאז מדי שנה ב-17 במאי בלמעלה מחמישים מדינות. טן מכהן כנשיא הוועד המארגן של יום הבנ"ה, ומתוקף כך ממשיך ליזום פעילויות נגד גילויי הומופביה ברחבי העולם.
ביום הבנ"ה ב-2006 פתח בקמפיין בינלאומי לקריאה לביטול המעמד הלא-חוקי של הומוסקסואליות. על המסמך שבבסיס הקמפיין חתמו כמה מזוכי פרס נובל (דזמונד טוטו, אמרטיה סן, אלפרידה ילינק, דריו פו וז'וזה סאראמאגו) ואישים מפורסמים נוספים מתחומי האמנות, האקדמיה והפוליטיקה. ב-18 בדצמבר 2008 הביא הקמפיין להעלאת הנושא לדיון במליאת העצרת הכללית של האומות המאוחדות בדבר הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית.
בראיון בדצמבר 2009 סיפר כי בכוונת הוועד המארגן של היום הבינלאומי נגד הומופוביה להקדיש את פעילותו בשנים 2010 ו-2011 לנושא דתות והומופוביה:
ב-2011 הגישה קבוצת פעילי זכויות אדם את מועמדותו לפרס נובל לשלום. בראיון עמו בעקבות זאת אמר כי הוא מודע ליוזמה, אולם הוא עסוק בהמשך המאבק לביטול המעמד הלא-חוקי של הומוסקסואליות במדינות רבות.
ב-2012 פנה לנשיא צרפת פרנסואה הולנד, בבקשה שצרפת תיזום הצעת החלטה באו"ם, שתאסור חקיקה נגד הומוסקסואליות. משפנייתו לא נענתה, פתח בשביתת רעב שנמשכה בשלושה שבועות, והפסיק אותה רק לאחר שאושפז במצב קשה, אולם הבטיח להמשיך לפעול למען החלטה כזו, משום שלדבריו "אזרחים של יותר מ-70 מדינות לא יכולים לחכות".
חקר ההטרוסקסואליות
במשך כמה חודשים, בשנים 2008–2009, כתב טן בלוג באתר האינטרנט של העיתון הצרפתי "ליברסיון", בשם L'Observatoire de l'hétérosexualité ("תצפית על ההטרוסקסואליות"), בו עסק בהיבטים שונים של התרבות ההטרוסקסואלית. במאמר האחרון בבלוג, באוקטובר 2009, הסביר כי הפסיק את כתיבתו שם כדי לאפשר לעצמו להמשיך לחקור את ההטרוסקסואליות ולהתרכז בכתיבת ספרי ההמשך של הטרילוגיה: הספר השני אמור להתמקד בהשוואה בין צרפת לארצות הברית מהמאה ה-19 עד ימינו, והשלישי בתקופות קדומות יותר ובהתפתחות הדתות הארכאיות. מאז סגירת הבלוג על ההטרוסקסואליות, משתתף טן בכתיבת בלוג בנושאי מיניות וגזע ב"ליברסיון".
פעילות נגד גזענות
ב-2004 הצטרף טן ל-Capdiv, החוג לפעולה וקידום השוֹנוּת בצרפת, ויחד עם חברו פטריק לוֹזֶה החל לפעול להקמת פדרציה של ארגוני השחורים בצרפת. בעקבות יוזמתו הוקם ב-2006 ארגון CRAN (Conseil représentatif des associations noires de France - המועצה המייצגת של הארגונים השחורים בצרפת), המאגד כ-60 ארגונים שונים של יוצאי אפריקה והאיים הקריביים בצרפת ופועל להשגת שוויון אמיתי ולא תאורטי לכל אזרחי המדינה. לואי-ז'ורז' טן כיהן שנים אחדות בתפקיד דובר הארגון, ובשנת 2011 נבחר לתפקיד נשיא הארגון.
פרסומיו
מרבית ספריו של טן יצאו לאור בצרפתית בלבד, למעט "מילון ההומופוביה", שיצא לאור בתרגום לאנגלית ב-2008, ו"המצאת התרבות ההטרוסקסואלית" שיצא לאור באנגלית ב-2012.
הפארק הלאומי גרחונאי
הפארק הלאומי גרחונאי (בספרדית: Parque nacional de Garajonay) משתרע על פני 40 קמ"ר באי לה גומרה שבאיים הקנריים. הוא הוכרז כפארק לאומי ב-25 במרץ 1981 וב-1986 הכריז עליו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה
כ-70% משטח הפארק מכוסים ביער סובטרופי לח מסוג לאוריסילבה, האופייני לאיים הקנריים, לאיים האזוריים ולאיי מדיירה, ומאופיין במינים שונים של עריים. בתקופת השלישון כיסו יערות מסוג זה את דרום אירופה, אך הם נעלמו כתוצאה משינויי האקלים. שטח היער בלה גומרה הצטמצם אף הוא, בכ-65%, עקב פעילויות של האדם, בהן ברוא יערות לצורכי מרעה, שרפות ונטיעת עצים כגון אורן ואקליפטוס, המהווים מין פולש באי. הנהלת הפארק פועלת כיום לעקירתם של עצים אלה במקומות בהם הם מפריעים להתפתחות היער. באזורים הגבוהים יותר בפארק, החשופים יותר לשמש ולרוח, הצמחייה דלילה יותר. בדרום הפארק מפנים העריים את מקומם לעצי אשור ואברשיים. בסך הכל, יש בפארק כ-450 מיני צמחים, מהם 34 מינים אנדמיים.
מאפיין נוסף של הפארק הוא סלעי הבזלת העצומים שקיימים בו, שריד להרי געש קדומים שעברו תהליכי סחיפה. חלק מהסלעים היו קדושים לתושבים הילידים של האי.
כמה מבעלי החיים בפארק, ובהם לטאת גומרה וחומט הקנריים המערביים הם אנדמיים לאי. כן נפוצים בו שני מיני יונים החיים רק באיים הקנריים, יונת בולה ויונת ער. כן חיים בפארק כאלף מינים של חסרי חוליות, מהם כ-150 אנדמיים.
שמו של הפארק ניתן לו על שם ההר הגבוה ביותר בו, הר גרחונאי, המתנשא לגובה של 1,484 מעל פני הים. ההר עצמו נקרא על שמם של גארה וחונאי, גיבורי פולקלור מקומי, המזכיר את רומיאו ויוליה. השניים היו עתידים להינשא, אך ביום האירוסין שלהם, התפרץ הר געש. משפחותיהם סברו כי מדובר בסימן רע, ולכן אסרו עליהם להינשא. השניים ברחו אל היער, ושמו קץ לחייהם.
ג'ורג' פולמן
ג'ורג' מורטימר פולמן (באנגלית: George Mortimer Pullman; 3 במרץ 1831 - 19 באוקטובר 1897) היה תעשיין, ממציא ויזם אמריקאי. הוא המציא את קרון השינה הקרוי על שמו "פולמן" וייצר אותו במפעליו באופן בלעדי, הפעיל רשת רכבות פאר, הקים את העיר פולמן (כיום פרבר של שיקגו) עבור פועליו וידוע בכך שדיכא בכוח את שביתת פולמן שפרצה בעיר זו ובמפעליו עקב המשבר הכלכלי ב-1894.
שנים ראשונות
פולמן נולד במדינת ניו יורק וחי לצד תעלת אירי, שמן הספינות ששטו בה שאב רעיונות לעיצוב קרונות הרכבת שלו. הוא עזב את בית הספר בגיל 14 ואת השכלתו ההנדסית קיבל בשיקגו, בעת שהשתתף בפעילות שהתקיימה שם לצורך החדרת כלונסאות לביסוס מבני העיר מעל אדמת הביצה החולית עליה הוקמה העיר.
בין 1859 ל-1863 היה סוחר זהב בעיר גולדן בקולורדו והחל לפתח את רעיון קרון השינה.
קרונות השינה של פולמן
העיצוב המקורי של קרונות השנה שאב את השראתו מהספינות ששטו בתעלת אירי. הקרון הראשון יצא מפס הייצור ב-1864. לאחר שנודע כי פולמן הסיע את גופתו של אברהם לינקולן מוושינגטון הבירה לספרינגפילד (אילינוי) בקרון פולמן לאחר רצח לינקולן, קיבל פרסום רב ומספר ההזמנות לקרונות השינה עלה.
פולמן מכר את קרונותיו לכל חברות הרכבת, תוך שהוא מקפיד על שמירת סטנדרט גבוה של תחזוקה ושירות לקרונותיו בכל מקום שבו הופעלו. כתוצאה מכך היה מחיר נסיעה בקרון פולמן גבוה פי חמישה מזה של נסיעה בקרון רגיל, אך הנוחות והיוקרה הפכו את המסע בקרון פולמן לסמל סטטוס.
ב-1867 הציג פולמן את "המלון הנוסע" President, רכבת שהכילה שירותי מסעדה מובחרים, טרקלינים ושירותי חדרניות, משרתים אישיים וסבלים. ב-1868 הציג את ה-Delmonico, רכבת שכללה מסעדת יוקרה של דלמוניקו'ס מניו יורק. השירותים ברכבות פולמן כללו לראשונה העברת מברקים לנוסעים, טיפול בהזמנה ומשלוח כרטיסים, טרקלינים ייעודיים בתחנות הרכבת לנוסעים ולמעשה כל שירות אישי שניתן על ידי דיילים מיוחדים. כמעט כל העובדים היו עבדים משוחררים. פולמן היה למעסיק הגדול ביותר של אפרו-אמריקאים בארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים.
ב-1869 רכש פולמן בית חרושת לייצור קרונות בדטרויט והשתלט על ייצור כל קרונות פולמן. ב-1870 ו-1871 ניסה, יחד עם אנדרו קרנגי ואחרים להציל את רשת הרכבות יוניון פסיפיק ונכנס לדירקטוריון החברה, חברת הרכבות הגדולה באמריקה.
בנוסף, רשם פולמן פטנט על החיבור המאפשר מעבר רציף בין קרונות רכבת נוסעים והופך אותה למסדרון אחד ארוך הפרוש על פני כל הקרונות (vestibuled trains).
עיר תאגיד פולמן
ב-1880 רכש פולמן 4,000 אקר (כ-16,000 דונם) מדרום לשיקגו במטרה לייסד עיר שתיועד כולה לעובדי תאגיד פולמן. העיר הייתה צמודה למפעל הייצור המרכזי של הקרונות. את העיר תכנן האדריכל סולון ספנסר בימן והיא כללה כנסיות, בתי ספר, מרכזי קניות, כיכרות ועוד. היו בה רחובות רחבים, המבנים ציבוריים נבנו בפאר, הותקנו בה תאורת רחוב, אספקת גז ואספקת מים מרכזית (למתקנים מרכזיים, לא לבתים פרטיים). באותה עת הייתה העיר, שתוכננה לכ-10,000 איש, אחת המתקדמות באמריקה.
באותה עת בה הציג פולמן את עירו כדגם לעיר מודרנית ומתוקנת במסגרת התערוכה העולמית של שיקגו (1893) הגיעה התסיסה בעיר הפועלים לשיא.
שביתת פולמן
בחורף של 1893 - 1894 שקעה ארצות הברית במיתון עמוק. מנהיג פועלי הרכבת יוג'ין דבס החל לארגן את איגוד פועלי הרכבת. אך פועליו של פולמן לא היו מאוגדים. עם זאת הם פנו לדבס בקריאה להציל אותם מגורלם ולשבש את הטיפול בקרונות פולמן בכל הסדנאות במדינה. במכתב שכתבו לדבס הם תיארו את החיים בעיר פולמן במילים:
ב-11 במאי 1894 פצחו בין 2,500 ל-3,000 עובדי פולמן בשביתה. ב-26 ביוני הפסיקו כל עובדי הרכבת המאוגדים בארצות הברית לטפל בקרונות פולמן. יוג'ין דבס קרא לשביתה כללית ביולי. במקביל גויסו שוברי שביתה, רובם אפרו-אמריקאים שחרדו שאם ישתתפו בשביתה יהיו אלה שייפגעו ראשונים.
ב-29 ביוני הפכה אספה באילינוי להתפרעות שבמסגרתה הסיטו עובדים שובתים קטר מהפסים בהמשך נחסמו מסילות רכבת על ידי שובתים וחברי איגודים אחרים שהביעו סימפתיה לשובתים. פולמן פנה לתובע הכללי ריצ'רד אולני ובאמצעותו לנשיא גרובר קליבלנד בבקשה שישבור את השביתה בכוח, מתוך הטענה ששיבוש פעולת הרכבות פוגעת בשירות החיוני של הדואר הפדרלי. אולני נענה, הוציא צווי מניעה ובהסכמת הנשיא שלח לאילינוי 12,000 מאנשי שירות המרשלים של ארצות הברית, אנשי מיליציה מאילינוי וחיילים. בקרבות הרחוב שהתנהלו נהרגו 13 פועלי רכבת ו-57 נפצעו. באוגוסט נשלח דבס לכלא ופועליו של פולמן אולצו לחתום על הסכם לפיו לא ישבתו ולא יחברו לעולם לאיגוד. על מנת לפצות את מעמד הפועלים הוכרז "יום העבודה", כיום חג רשמי.
לאחר השביתה
לאחר השביתה היה פולמן לדמות ציבורית שנואה.
כאשר נפטר מהתקף לב נקבר בלילה, בארון עופרת, פן יתנכל הציבור למסע ההלוויה או לגופה.
ב-1898 הכריז בית המשפט העליון של אילינוי שהבעלות הפרטית על העיר פולמן אינה חוקתית, עקב כך הפכה העיר לפרבר בשטח השיפוט של שיקגו.
חברת קרונות פולמן המשיכה להתקיים, תוך מיזוגים שונים, עד שנת 1987, אז נמכרה לחברת בומברדייה.
טוליו דה מלו
טוליו ויניסיוס פרואס דה מלו (בפורטוגזית: Túlio Vinícius Fróes de Melo; נולד ב-31 בינואר 1985) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
טוליו דה מלו החל את הקריירה שלו באתלטיקו מיניירו, ובשנת הושאל לאולבורג מליגת העל הדנית. שנה לאחר מכן חתם לשלוש שנים בלה מאן. בעונת רשם את עונת השיא שלו כאשר כבש 10 שערים.
בקיץ חתם בפלרמו מהסרייה א' תמורת 3.8 מיליון אירו, אך שיחק במדיה רק 45 דקות במשחק הקופה איטליה נגד ראוונה. ב-31 באוגוסט 2008 חתם בליל מליגת העל הצרפתית עמה זכה בדאבל בעונת.
בינואר חתם באוויאן עד לסיום העונה.
ב-29 בינואר 2015 הצטרף לריאל ואיאדוליד מהליגה הספרדית השנייה.
בקיץ חתם בשאפקואנסה בה שיחק עד לסיום העונה. בעונת חתם ברסיפה וכעבור עונה חזר לקדנציה שנייה בשאפקואנסה לאחר שרוב שחקניה ניספו בטיסה 2933 של LaMia.
בעונת הצטרף לאביספה פוקואוקה מליגת העל היפנית ובסיום העונה פרש מכדורגל.
.sz
.sz היא סיומת אינטרנט מדינית, השייכת לאסוואטיני. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-1993. על הקצאת שמות סיומות האינטרנט המשניות של אסוואטיני אחראי איגוד ספקי האינטרנט של אסוואטיני (SISPA).
סיומת זו נקראת כך משום שעבר אסוואטיני נקראה סוויזלנד.
לסיומת זו יכול להירשם רק אנשים המתגוררים באסוואטיני או ארגונים הפועלים באסוואטיני.
לאודיקיאה
לאודיקיאה (ביוונית:Λαοδίκεια, Laodicea) הוא שמן של 10 ערים שנוסדו על ידי מלכי בית סלאוקוס, ונקראו על שמן של לאודיקה הראשונה אשתו של אנטיוכוס השני ולאודיקה השישית בתו של אנטיוכוס אפיפנס.
{{פירושונים| ערים בטורקיה ערים בסוריה ארצות אחרות
ראו גם
}}
נפיחנות נרתיקית
נפיחנות נרתיקית (באנגלית: Vaginal flatulence) היא פליטה או סילוק אוויר מתוך הנרתיק. זה יכול להתרחש במהלך או לאחר קיום יחסי מין, או לאחר פעולות מיניות אחרות, מתיחות או תרגילי התעמלות. הצליל דומה במקצת לנפיחה מפי הטבעת, אך אינו כרוך בפליטת גזי פסולת, ולכן לרוב אין לו ריח ספציפי.
מצבים חמורים יותר
גזים נרתיקיים עם ריח חזק של צואה עלולים להיות תוצאה של נצור חלחולת-נרתיק (Rectovaginal fistula), סיבוך זה נדיר יחסית של פתח המחבר בין החלחולת לנרתיק, שיכול לנבוע מניתוח, לידה, מחלות (כמו מחלת קרוהן) או מסיבות אחרות. מצב זה יכול להוביל לדלקת בדרכי השתן וכן לסיבוכים אחרים. גזים נרתיקיים עלולים להופיע גם כסימפטום של צניחת איברי האגן, מצב הנגרם לרוב עקב לידה.
Love Yourself
Love Yourself (בעברית: תאהבי את עצמך) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, Purpose. השיר יצא לאור כסינגל שיווקי ב-9 בנובמבר 2015, וכסינגל הרשמי השלישי של האלבום ב-7 בדצמבר 2015. הוא נכתב על ידי אד שירן, בנימין לוין וביבר, והופק על ידי לוין.
רקע וכתיבה
מאוחר יותר, במהלך ריאיון של ג'סטין לרשת הרדיו הבריטית "Capital FM", חשף פרטים נוספים על השיר ואמר:. הוא אף שיבח את אד שירן ואמר:.
בריאיון הבא לאותה רשת הרדיו, התייחס ביבר לשיתוף הפעולה שלהם ואמר:.
ב-2017, כשנתיים לאחר צאת השיר, חשף אד שירן ברדיו 97.1 AMP כי "Love Yourself" נכתב במקור עבור האלבום ÷ שלו. כמו כן, במרץ של אותה השנה חשף שירן כי בכוונתו גם היה שהזמרת ריהאנה תבצע את השיר אך לאחר שראה את ביצועיו של ביבר החליט כי הוא זה שמתאים.
יציאה לאור
ב-9 בנובמבר 2015 הושמע "Love Yourself" לראשונה, ברדיו "Beats 1" של אפל מיוזיק יחד עם השיר "The Feeling" מאותו האלבום. השיר היה זמין באותו יום באפל מיוזיק בתור סינגל שיווקי של אלבום האולפן הרביעי של ג'סטין, Purpose, ומאוחר יותר הוא הוכרז כסינגל השלישי של האלבום.
השיר
ממוזער|"Love Yourself" נכתב בעיקר על ידי על ידי הזמר ה[[בריטים|בריטי אד שירן אשר הצהיר כי בתחילה חשב על הזמרת ריהאנה כזאת שתבצע את השיר.
בתמונה, אד שירן מופיע בפסטיבל צ'למספורד, אוגוסט 2014.]] "Love Yourself" נכתב בעיקר על ידי על ידי אד שירן, יחד עם ג'סטין ביבר ובני בלנקו שאף היה המפיק של השיר. הוא שיר פופ אקוסטי, אותו שר ביבר בליווי קולות רקע של אד שירן וכן בליווי גיטרה חשמלית וסולו חצוצרה בסופו. ותואר על ידי הרולינג סטון בתור הרצועה "הכי מאופקת והכי פחות אלקטרונית מהרצועות החדשות של ביבר" וכן תוארה כ"מרעננת" וכ"מחווה גסה".
מבחינה מילולית, השיר מדבר על מאהבת לשעבר אשר גרמה לכותב להרגיש עם עצמו לא בסדר ואף מתוארת כנרקיסיסטית כשביבר אומר: ובפרה-פזמון הוא שר:. וממשיך בפזמון: בעוד ש-"Love Yourself" תואר בהקשר זה על ידי רבים בתור: "fuck yourself" ואכן רבים מהקאברים שבוצעו החליפו בין המילים. ב-7 במרץ 2017, המלחין אד שירן הצהיר בתוכנית הטלוויזיה "המופע של הווארד סטרן" כי בתחילה הוא חשב על ריהאנה כזאת שתבצע את השיר וכי המילים המקוריות אכן היו "fuck yourself".
ביקורת
השיר ספג שבחים ביקורתיים רבים ממבקרי המוזיקה. אנדרו אונטרברגר ממגזין המוזיקה "Spin" תיאר אותו כשיר הכולל "משמעות לירית חסרת תקדים לשירים של ביבר". לאה גרינבלט ממגזין הבידור אנטרטיינמנט ויקלי החמיאה לרצועה כאחת האהובות עליה מהאלבום. איימי דיווידסון מהאתר דיגיטל ספיי כינתה את השיר "בלדה רעילה ומרושעת להפליא". שלדון פירס ממגזין Complex תיאר אותו יחד עם "Sorry" כמציגים את "המיטב של ביבר" ואישר כי "Love Yourself" הוא "עצבני ומרושע" בעוד שבראד נלסון מאתר פיצ'פורק כתב כתב כי, מבחינה מילית, השיר "מרושע ומיותר, לא מצחיק ולא חכם".
מישל גסלני ממגזין Consequence כתבה כי השיר נשמע כפי שמצופה ממפגש בין שני המוחות האלו, בעוד שעורכת המגזין, ג'נין שולטס, כתבה כי הקרדיט ניתן לאד שירן.