cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הידרולוגיה
במסגרת תכנונים ויישומים בהידרולוגיה, עוסקים המומחים בעולמות המדעיים וההנדסיים הבאים: נגר, ניקוז עילי, הידרו-גאולוגיה, הידרומטריה, הידרודינמיקה, הידרוטכניקה, הידרוליקה, הידרולוגיה הנדסית, הנדסה חקלאית, הנדסת מים, תיעול וגישור, קידוח ושאיבה, מעבירים, מובילים, ספיקה, שיטפונות, הסדרה ושיקום נחלים, הסדרה, חלחול, השבה, החדרה, הולכה, ניצול, השבה, מניעת סחף ועוד.
מקור המונח "הידרולוגיה" מיוונית עתיקה, ומהווה צירוף של המילים "ὕδωρ" (הידרו), שפירושו מים, ו"λόγος" (לוגיה), שפירושו תורה (הידרולוגיה = תורת המים).
בישראל אמונה רשות המים על המחקר והפיקוח ההידרולוגי. הרשות היא פיתוח של השירות ההידרולוגי.
כלכלה עירומה
כלכלה עירומה - מפשיטים את מדע הכלכלה (באנגלית: Naked Economics: Undressing the Dismal Science) הוא ספר מאת הכלכלן צ'ארלס וילן.
הספר מבקש לתרגם ולפשט את מדע הכלכלה לאנשים בעלי ידע מועט או ללא ידע כלל בכלכלה. עיתון השיקגו טריביון כתב בביקורת על הספר: "הספר מתרגם את הז'רגון המקצועי, הקשה ולעיתים סתום של הכלכלה המקצועית לשפה נגישה עבור אנשים בעלי צימאון אינטלקטואלי החווים תסכול כאשר הם ניגשים לתחום".
הכלכלן פרופסור ברטון מלכיאל כתב על הספר, שפורסם על הכריכה האחורית של המהדורה בעברית: "לא פעם חשבתי בעצמי לכתוב מבוא בסיסי לכלכלה... אילו הייתי עושה את זה, זהו הספר שהייתי רוצה לכתוב". חתן פרס נובל לכלכלה הכלכלן היהודי פרופסור גארי בקר בהמלצתו על הספר, שאף היא מופיעה על הכריכה: "אני ממליץ על הספר הזה לכל מי שרוצה להבין כלכלה בסיסית בלי יותר מדי כאב ועם הרבה מאוד הנאה".
לכל אורכו, הספר מציג השקפת עולם כלכלית התומכת בכלכלת שוק חופשי וצמצום ההתערבות הממשלתית.
תא ההדחות (2019)
תא ההדחות (2019) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ טלוויזיה של ה-WWE Network. האירוע כלל את שלושת המותגים (Raw, סמאקדאון ו-205 לייב) ונערך ב-17 בפברואר 2019, באולם הטויוטה סנטר שביוסטון, טקסס. האירוע היה האירוע התשיעי בסדרת אירועי תא ההדחות.
שבעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, דניאל בריאן ניצח את AJ סטיילס, ג'ף הארדי, קופי קינגסטון, רנדי אורטון וסמואה ג'ו בקרב תא ההדחות ושמר על אליפות ה-WWE. עוד ברשימת הקרבות, The Boss 'N' Hug Connection (ביילי וסשה בנקס) ניצחו בקרב תא ההדחות זוגות נשים והפכו לאלופות זוגות הנשים הראשונות בתולדות ה-WWE, פין באלור ניצח את בובי לאשלי וליאו ראש בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 וזכה באליפות הבין יבשתית ורונדה ראוזי ניצחה את רובי ריוט ושמרה על אליפות הנשים של Raw.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכניות השבועיות: Raw, סמאקדאון ו-205 לייב.
ב-24 בדצמבר 2018, בתוכנית Raw, היושב ראש של ה-WWE, וינס מקמהן, הודיע על כך שאליפות זוגות הנשים של ה-WWE תוצג בשנת 2019. ב-14 בינואר 2019 בתוכנית Raw, במהלך התוכנית "רגע של בליס", אלכסה בליס הציגה את חגורות האליפות וחשפה את הידיעה, שבה האלופות הראשונות תקבענה בקרב תא ההדחות באירוע תא ההדחות, כששלושה זוגות מ-Raw ושלושה זוגות מסמאקדאון ייקחו חלק בקרב. אליפות זו לא תהיה בלעדית לאף מותג, אלא מתאבקות משני המותגים יוכלו להתחרות על האליפות. ב-28 בינואר בתוכנית Raw, ניה ג'קס וטמינה וה-Riott Squad (ליב מורגן ושרה לוגאן) ניצחו את אלכסה בליס ומיקי ג'יימס, ונטליה ודנה ברוק, בהתאמה, והעפילו לקרב תא ההדחות זוגות. ב-4 בפברואר בתוכנית Raw, סשה בנקס וביילי ניצחו את אלישיה פוקס וניקי קרוס והעפילו לקרב תא ההדחות כדי לסגור את מכסת שלושת הזוגות מהמותג Raw. במקביל בתוכנית סמאקדאון לא התקיימו קרבות העפלה והזוגות ממותג זה שאישרו את השתתפותן בקרב הן מנדי רוז וסוניה דוויל, The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס), ונעמי וכרמלה. ב-11 וב-12 בפברואר בתוכניות Raw וסמאקדאון, התקיימו שני קרבות זוגות משולשים, שבהן הזוג שהוצמד לניצחון נאלץ להיכנס ראשון לקרב תא ההדחות. ביילי ורוז הן אלו שהוצמדו בקרבות שלהן בהתאמה, מה שגרם לכך שהזוגות של ביילי ובנקס, ורוז ודוויל נאלצו להיכנס ראשונות לקרב תא ההדחות.
באירוע הרויאל ראמבל, המיז ושיין מקמהן ניצחו את הבר (סזארו ושיימוס) וזכו באליפות הזוגות של סמאקדאון. יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, האוסוס ניצחו את Heavy Machinery (אוטיס דוזוביץ' וטאקר נייט), הבר (סזארו ושיימוס) והניו דיי (שיוצגו על ידי ביג אי וקופי קינגסטון) בקרב אשר קבע את זהות המועמדים לאליפות הזוגות של סמאקדאון באירוע תא ההדחות.
באירוע הרויאל ראמבל, דניאל בריאן ניצח את AJ סטיילס ושמר בהצלחה על אליפות ה-WWE. יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, בריאן ורואן זרקו את חגורת האליפות בתוך פח אשפה והציגו את חגורת האליפות החדשה, שהייתה עשויה מחומרים אורגניים. בריאן נקטע על ידי AJ סטיילס, כשלאחר מכן, רנדי אורטון, ג'ף הארדי, מוסטפא עלי וסמואה ג'ו הגיעו גם כן ואיתגרו את בריאן לקרב על התואר. תיגרה פרצה בין הטוענים לכתר, כשטריפל H נראה ברקע מכריז על כך שבאירוע תא ההדחות, בריאן יגן על אליפות ה-WWE נגד כל הטוענים לכתר בקרב תא ההדחות.
במופע המקדים לאירוע הרויאל ראמבל, באדי מרפי הגן בהצלחה על אליפות ה-WWE במשקל קל בקרב מרובע נגד אקירה טוזאווה, הידאו איטמי וקאליסטו. ב-5 בפברואר, טוזאווה גבר על סדריק אלכסנדר, ליאו ראש והומברטו קאריו בקרב הדחות מרובע, ועקב כך קיבל הזדמנות נוספת להתחרות על התואר נגד מרפי באירוע תא ההדחות. ב-14 בפברואר, הקרב הועבר להיות חלק מהמופע המקדים לאירוע.
ב-4 בפברואר, אלופת הנשים של Raw, רונדה ראוזי, הציבה אתגר פתוח לקרב על האליפות. ה-Riott Squad (רובי ריוט, ליב מורגן ושרה לוגאן) יצאו אל עבר הזירה ומורגן היא זו שנענתה לאתגר, אך הפסידה בסופו של דבר בקרב. מיד לאחר מכן, לוגאן התחרתה גם היא מול ראוזי, אך ראוזי גברה גם עליה. ריוט לא ניסתה לאתגר את ראוזי ובמקום נסגה לאחור עם חברותיה לקבוצה. בראיון מאחורי הקלעים, ריוט טענה שחובתה הייתה קודם כל לדאוג למצבן של שותפותיה לקבוצה; עוד טענה, שהיא יכולה לנצח את ראוזי בכל זמן. מאוחר יותר, נודע שראוזי תגן על אליפות הנשים של Raw נגד ריוט באירוע תא ההדחות.
ב-28 בינואר בתוכנית Raw, בזמן שפין באלור סיכם את ההפסד שלו לאלוף האוניברסלי, ברוק לסנר, הוא נקטע על ידי האלוף הבין יבשתי, בובי לאשלי והמנג'ר שלו, ליאו ראש. לאשלי טען שהוא יותר טוב מלסנר ולאחר מכן תקף את באלור. שבוע לאחר מכן, באלור היה אמור להתחרות נגד לאשלי, אך האחרון גרם לכך שבאלור יתחרה מול ראש. לאשלי אמר שהכל תלוי ביכולתו של באלור, ואם הוא ירשים אותו, הוא אולי יקבל הזדמנות להתחרות על האליפות. לפני שהקרב החל, לאשלי תקף את באלור, אך למרות זאת באלור גבר על ראש. לאחר מכן, נודע שבאלור יתחרה מול לאשלי וראש בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 באירוע תא ההדחות, כשתואר האליפות של לאשלי יהיה מונח על הכף.
במחצית השנייה של שנת 2018, ברון קורבין תיפקד כג'נרל מנג'ר של Raw. במהלך תקופה זו, ברון סטרומן סבל מקורבין והסמכות שלו לביצוע הדברים הניהוליים, כמו הפעם שבה הוא הפריע לסטרומן בקרב על האליפות האוניברסלית באירוע היהלום שבכתר. באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, סטרומן ניצח את קורבין בקרב TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות. כתוצאה מכך, עקב התנאי שהוצב טרם הקרב, קורבין איבד את הסמכות הניהולית שלו וסטרומן קיבל הזדמנות נוספת להתאבק על תואר האליפות האוניברסלית נגד ברוק לסנר באירוע הרויאל ראמבל. ב-14 בינואר בתוכנית Raw, קורבין התעמת עם סטרומן והעליב אותו, מה שהוביל לכך שסטרומן ניהל מרדף במגרש החניה נגד קורבין, שהתחבא בתוך לימוזינה. סטרומן ניסה להיכנס אל הלימוזינה, אך בסופו של דבר שבר את חלון הלימוזינה ועקר את דלת הלימוזינה. בזמן שקורבין נמלט וסטרומן התקדם לעברו, היושב ראש של ה-WWE, וינס מקמהן הופיע ונחשף למחזה שזה עתה התרחש. בתגובה, מקמהן קנס את סטרומן ב-100 אלף דולרים. סטרומן התווכח עם מקמהן, דבר שהוביל לתגובה חמורה אף יותר: ביטול הקרב שלו נגד לסנר ברויאל ראמבל. סטרומן שזעם על ההחלטה, הפך את הלימוזינה. סטרומן וקורבין המשיכו להיכנס לתיגרות ביניהם במשך השבועות עד למצב שנקבע קרב בין השניים לאירוע תא ההדחות. כעבור מספר ימים נודע שהקרב ביניהם יהיה קרב ללא פסילות.
מופע מקדים
במהלך המופע המקדים, באדי מרפי הגן על אליפות ה-WWE במשקל קל נגד אקירה טוזאווה. בסיום, מרפי ביצע על טוזאווה את מהלך הסיום שלו, "חוק מרפי", ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון, שהקנה לו הגנה מוצלחת על התואר.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב תא ההדחות זוגות אשר כלל את הזוגות הבאים: The Boss 'N' Hug Connection (ביילי וסשה בנקס), מנדי רוז וסוניה דוויל, The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס), כרמלה ונעמי, ניה ג'קס וטמינה וה-Riott Squad (ליב מורגן ושרה לוגאן). קרב זה קבע את אלופות זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE. הזוגות ביילי ובנקס, ורוז ודוויל החלו את הקרב ראשונים. קיי ורויס ביצעו הצמדה משותפת מוצלחת על נעמי כדי להדיח את נעמי וכרמלה מהקרב. ג'קס וטמינה ביצעו צמד מהלכי סמואן דרופ על קיי ורויס ולאחר מכן הצמידו אותן בו זמנית כדי להדיח אותן מהקרב. לאחר מכן, טמינה ביצעה את מהלך הסופרפליי ספלאש על לוגאן ומורגן כדי להדיח את ה-Riott Squad. ג'קס ניסתה לבצע על ביילי את מהלך הספיר, לעומת זאת, ביילי התחמקה וג'קס התרסקה אל תוך אחד מהתאים, תוך כדי שהיא שברה את מגן הפלסטיק המגן על התא. ביילי ביצעה את מהלך המרפק מהחבל העליון, כשלאחר מכן היא, בנקס, רוז ודוויל הצמידו ביחד את טמינה כדי להדיח אותה ואת ג'קס מהקרב. בסיום, בנקס הכניעה את דוויל במהלך ההכנעה שלה, הבנק סטייטמנט, מה שהפך אותה ואת ביילי לאלופות זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE. לאחר הקרב, ביילי ובנקס הביעו את רגשותיהן בפני הקהל ואמרו שזו היא תוצאה של נחישות ועבודה קשה.
אז, המיז ושיין מקמהן הגנו על אליפות הזוגות של סמאקדאון נגד האוסוס. ברגעי הסיום של הקרב, המיז ביצע על ג'ימי את מהלך הסיום שלו, הסקול קראשינג פינאלי, לעומת זאת בזמן שהמיז הצמיד את ג'ימי, האחרון הצליח להפוך את מהלך זה להצמדה משלו, כשבסופה האוסוס הפכו לאלופי הזוגות של סמאקדאון בפעם הרביעית. לאחר הקרב, המיז שנדהם מתוצאת הקרב, הביע את אכזבתו וצערו בפני שיין, כשהוא עזר לו לקום מאזור שולחן השדרנים אשר קרס שניות ספורות קודם לכן לאחר ששיין קפץ על ג'יי מהחבל העליון של הזירה.
בקרב שבא לאחר מכן, בובי לאשלי וליאו ראש הגנו על האליפות הבין יבשתית נגד פין באלור בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1. בסיום, באלור ביצע על ראש את מהלך הסיום שלו, ה-Coup de Grâce, כדי להצמיד אותו ולזכות באליפות. לאחר הקרב, לאשלי שזעם על כך שהפסיד את התואר מבלי להיות מוצמד בעצמו, תקף את ראש ואז עזב את הזירה.
בקרב הרביעי, רונדה ראוזי הגנה על אליפות הנשים של Raw נגד רובי ריוט. לאחר פחות משתי דקות של קרב, ראוזי הכריחה את ריוט להיכנע עקב ביצוע מהלך נעילת הבריח, ובכך ראוזי רשמה הגנה מוצלחת על התואר. שארלוט פלייר, שישבה מחוץ לזירה וצפתה בקרב, נכנסה בתום הקרב לזירה והביטה בראוזי עד שבקי לינץ' הגיעה מהקהל, כשהיא על קביים, בשל הפציעה בברך אותה היא סחבה. לינץ' תקפה את פלייר עם קב אחד בזמן שראוזי צפתה במתרחש. לאחר מכן, לינץ' הציעה לראוזי להשתמש בקב כדי לתקוף את ראוזי, אך כשגבה של האחרונה הופנתה אל לינץ', היא תקפה את ראוזי עם הקב השני שברשותה. צוות האבטחה הגיע וליווה את לינץ' אל מחוץ לבניין. כתוצאה מתקיפתה של לינץ', ראשה של ראוזי דימם.
בקרב הלפני אחרון, ברון סטרומן התחרה נגד ברון קורבין בקרב ללא פסילות. באמצע הקרב, דרו מקינטייר הגיע כדי לעזור לקורבין, ולאחר מכן בובי לאשלי הגיע ועזר לו גם הוא. סיום הקרב התנהל כך שקורבין, מקינטייר ולאשלי ביצעו על סטרומן את מהלך הפאוורבומב המשולש, כשעמדו על מדרגות הזירה שהונחו בתוך הזירה והטיחו אותו אל תוך שני שולחנות שהיו פתוחים לידם. לאחר מכן, קורבין הצמיד את סטרומן לניצחון בקרב.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי, דניאל בריאן הגן על אליפות ה-WWE בקרב תא ההדחות נגד קופי קינגסטון, AJ סטיילס, ג'ף הארדי, רנדי אורטון וסמואה ג'ו. בריאן וג'ו החלו את הקרב ראשונים. קינגסטון נכנס כמספר השלישי. הרביעי היה סטיילס, שהדיח את ג'ו לאחר שביצע עליו את מהלך הפנומנל פורארם. הארדי נכנס חמישי, אך הודח על ידי בריאן שביצע עליו את מהלך הברך הגבוהה. האחרון שנכנס לקרב היה אורטון, שזכה להיכנס כמספר השישי לאחר שניצח בקרב הגאונטלט בתוכנית סמאקדאון ביום שלישי שקדם לאירוע. כשסטיילס ניסה לבצע על קינגסטון את מהלך הפנומנל פורארם, אורטון הגיע בזמן כדי לבצע עליו את מהלך הסיום שלו, ה-RKO, ולאחר מכן הצמיד את סטיילס והדיח אותו מהקרב. זמן קצר לאחר מכן, קינגסטון ביצע על אורטון את מהלך הסיום שלו, "צרות בגן עדן", כדי להדיח את אורטון. הדחה זו השאירה את קינגסטון ובריאן לאחרונים בקרב. לאחר סדרת הצמדות לא מוצלחות, בריאן הדיח את קינגסטון לאחר מהלך הברך הגבוהה כדי לשמור על האליפות. לאחר הקרב, חברי קבוצת הניו דיי, ביג אי ואקסבייר וודס, הצטרפו לקינגסטון המאוכזב, תוך כדי שהקהל הביע את הערכתו כלפי קינגסטון.
Raw
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, אלופות זוגות הנשים הראשונות של ה-WWE, ביילי וסשה בנקס, ציינו שהן יגנו על חגורות האליפות במותגים Raw, סמאקדאון ו-NXT. הן נקטעו על ידי ניה ג'קס וטמינה, שמצידן רצו להיות הטוענות לכתר הראשונות. לאחר מכן, ג'קס לעגה לבנקס וציינה שכל פעם שבנקס זכתה בתואר כלשהו, היא הפסידה את התואר בקרב ההגנה הראשון שלה עליו.
ברון סטרומן וברון קורבין התחרו בקרב חוזר מסוג קרב שולחנות, שבו סטרומן ניצח.
האלוף הבין יבשתי החדש, פין באלור, סיכם את הניצחון של ובאירוע. ראש קטע את באלור ולאחר מכן האחרון הותקף מאחור על ידי האלוף לשעבר, בובי לאשלי. המתאבק מ-NXT, ריקושט, נחלץ לעזרת באלור, במה שהוביל לקרב זוגות ביניהם, ובו ריקושט ובאלור יצאו עם ידם על העליונה לאחר שריקושט הצמיד לניצחון את ראש.
רובי ריוט קיבלה קרב חוזר על אליפות הנשים של Raw נגד רונדה ראוזי. חרף ההתערבות של ה-Riott Squad (ליב מורגן ושרה לוגאן) בקרב, ריוט הפסידה פעם נוספת.
סמאקדאון
יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, התקיים קרב שלושה נגד שלושה בין אלוף ה-WWE, דניאל בריאן, סמואה ג'ו ורנדי אורטון נגד קופי קינגסטון, AJ סטיילס וג'ף הארדי. קינגסטון ניצח את הקרב לזכות קבוצתו לאחר שהצמיד את בריאן. לפיכך, קינגסטון זיכה את עצמו בקרב יחידים על אליפות ה-WWE נגד בריאן באירוע פאסטליין. לעומת זאת, ב-26 בפברואר בתוכנית סמאקדאון, וינס מקמהן החליף את קינגסטון בקרב זה בקווין אואנס, שביצע את חזרתו לארגון.
המיז התנצל בפני שיין על כך שהפסידו בקרב על אליפות הזוגות של סמאקדאון והתחנן בפניו שיעניק להם קרב חוזר נגד האוסוס, מאחר שיש לשיין את הכוח הסמכותי לבצע צעד זה. האוסוס קטעו את המיז והעליבו אותו, במה שהוביל לכך ששיין הגן עליו ובסופו של דבר קבע קרב חוזר על חגורות האליפות באירוע פאסטליין.
שארלוט פלייר סיכמה את התקיפה של לינץ' עליה והתרברבה על כך שהיא פצעה שוב את הברך של לינץ' במהלך אירוע שלא שודר בטלוויזיה לילה לפני האירוע. פלייר חזרה שוב ושוב על האמירה של טריפל H בלילה לפני כן בתוכנית Raw, שבה לינץ' תיעצר בפעם הבאה שהיא תשבור את תנאי ההשעיה שלה.
205 לייב
יומיים לאחר מכן בתוכנית 205 לייב, הג'נרל מנג'ר של התוכנית, דרייק מאבריק, הכריז על טורניר אשר יקבע את זהות הטוען לכתר לאליפות ה-WWE במשקל קל, שיתחרה נגד באדי מרפי ברסלמניה 35.
עורב (אלבום)
עורב הוא האלבום השני של יובל גורביץ'. האלבום יצא בשנת 2007 בהוצאת הלייבל אירסיי מבית האוזן השלישית ובהפקתו המוזיקלית של ספי אפרתי.
באלבום עשרה שירים ורצועת בונוס. הטקסטים והלחנים של רוב השירים נכתבו על ידי יובל גורביץ', השיר "חול" נכתב על ידי חן קליין ורצועת הבונוס "פעם ב", הולחנה והוקלטה על ידי יגאל כרמל. השיר "חולף עובר" יצא כסינגל והוא מושמע בתחנות הרדיו השונות.
בדיסק ניגנו חברי "המדור לחיפוש קרובים: אסף אנגל (תופים), דרור גלוברמן (קלידים ושירה), טל מרקוס (באס ושירה) ורועי צעדי (גיטרה חשמלית), וכן דודי כהן ורון בונקר (שהיו חברים בו בעבר) ודני אברג'ל (חבר להקת טיפקס), ששימש כטכנאי הקלטה. השיר "לוטו" הוקלט על ידי שלום ויינשטיין.
אליהו בשייצי
אליהו בשייצי (בטורקית: Bašyazi; 1420 (בערך) – 1490, אדירנה) היה חכם קראי בן המאה ה-15. מחבר הספר "אדרת אליהו", הנחשב לספר ההלכה המחייב של היהדות הקראית. מראשי האסכולה שפעלה למען קירוב בין הקראים לרבניים.
הוא תלמידם של אביו, משה בשייצי ושל סבו, מנחם בשייצי – שניהם מנכבדי וחכמי הקהילה הקראית באדירנה. בתקופה מאוחרת יותר בחייו למד אצל החכם הרבני מרדכי כומטיאנו, שעמו התפלמס בספרו מספר פעמים. תלמידו וממשיך דרכו של בשייצי היה החכם הקראי כלב אפנדופולו.
ספרו החשוב הוא ספר המצוות "אדרת אליהו" (יצא לראשונה בקושטא, 1530). ספר זה הקנה לו את מעמדו כפוסק האחרון של היהדות הקראית, והוא מבטל הלכה למעשה את כל ספרות ההלכה הקראית שקדמה לו, למעט ספר "גן עדן" של אהרן בן אליהו ניקומודיאו. נותרו גם מספר פיוטים ותפילות פרי-עטו.
אמנות אפריקאית שבטית
אמנות אפריקאית שבטית היא תחום יצירה המכיל מגוון רב פריטי אמנות בעלי משמעויות דתיות, שבטיות או רגשיות. המגוון האמנותי נע ממסכות, פסלים, בד ים וטקסטיל, כלי בית, כלי פולחן, צילוק, קעקועי גוף ועוד, כלומר מפרטי אמנות מוכרים כמו פיסול ועד לפרטי אמנות בעלי ערך שימוש.
האמנות האפריקאית השבטית היא לתרבות של עמים ילידים שונים. באומנות האפריקאית השבטית מתבטאים מסורותיהם, רוחניותם ומערכתם הפוליטית השבטית של השבטים האפריקאים, מלאכות היצירה נעשות כולן בידי תושבים מקומיים חסרי השכלה אקדמית שבדרך כלל הכשרתם נעשית באופן לא פורמלי, למשל בדרך של העברה מאב לבן..
היצירות האפריקאיות נחשפו בעיקר על ידי אנתרופולוגים וחוקרים מערביים, מתוך סיבות אלה ועל אף מורכבות טכנית וסימבולית ביצירות, יש המכנים את תחום האמנות השבטית באופן מנמיך ומטעה כאמנות "פרימיטיבית". גישה זו הייתה נפוצה בעיקר בעבר וכיום ישנה פתיחות והערכה רבים יותר בעולם היצירה כלפי עבודות שבטיות בכלל ואפריקאיות
מאפייני האמנות האפריקאית השבטית
יש הטוענים כי אין באמנות האפריקנית תפיסת אמנות מערבית מודרנית של אומנות לשם אומנות. שלושה מאפיינים חוזרים בה מחזקים טענה זו; ראשית, הסגנונות האמנותיים של היצירות נקבעים בהתאם למסורות הייצוג השבטיות. שנית, אין חוקים ברורים לגבי קומפוזיציה, צבע או צורה – אין עקרונות ברורים או קווים מנחים. שלישית, ליצירה ומרכיביה בדרך כלל משמעות מאגית או פולחנית כלשהי.
האמנות האפריקאית בעלת מוטיבים רבים מופשטים, אין ניסיון לדייק את המציאות ביצירה אלא להבליט ולהדגיש מאפיינים מסוימים בשל סיבות מאגיות או פולחניות. ההיררכיות השבטיות גם הן באות לידי ביטוי בתחום; האמונה האפריקאית מבוססת על מושגים מופשטים, כאשר במרכזה המושג של "כוח חיוּת". כוח זה הוא יסוד הקיום, כאשר קיימת היררכיה שבה מעל לכל הכוחות עומד האל הנותן חיים לכל שאר הכוחות, אחריו מבחינה היררכית באים אבות השבט הקדומים המשמשים כמתווכים בין האלוהים לאדם, מבין האנשים החיים – זקני השבט הם בעלי החיוּת הרבה מכל חברי השבט ועל כן פעמים רבות הם אלו שיעסקו בפולחן וכן גם ביצירת האמנות. תפיסה נוספת מקובלת בנוגע לאמנות השבטית היא אנימיזם. מה שמאחד בין אמנות שבטית אפריקאית לבין התרבות השבטית האפריקאית היא הדת שנוגעת בכל תחומי החיים, רבות מן היצירות השבטיות האפריקאיות נוצרו לשם טקסי דת ופולחן, יצירת קשר עם אלים מסוימים בהתאם לשלבי החיים, קבלת ברכות שונות ועוד.
המטרה בשימוש האדם בטקסי פולחן מאגיים היא השבת ה"סדר" וחיזוק כוחו. כאמור יש קושי להצביע על סוג אחד של אמנות אפריקאית שבטית שכן זו מבטאת את מאפייניו הייחודיים של כל שבט; היא למעשה מנציחה מיתוסים שבטיים כך שפרטי האמנות הנוצרים מתוכה הם כמו מספרים סיפור. שונות זו מתבטאת גם בחומרי הגלם ליצירות, האמנות השבטית האפריקאית שונה משבט לשבט בהיבט זה שכן כל שבט מתבסס על חומרי הגלם הנגישים לו ביצירת אמנותו, עם זאת ועל אף הייחודיות השבטית ניתן לזהות גם מן המשותף.
גם חלוקה מגדרית קיימת ומשפיעה על התנהלות האומנות השבטית כאשר נהוג כי נשים מתעסקות בעיקר באומנות דו ממידית כגון: בדים, טקסטילים, קליעת סלים, וקדרות בעוד גברים מתעסקים בתחומים הדורשים עבודת כפיים מיומנת יותר כמו גילוף ועבודת מתכת. מאפיין נוסף של האמנות האפריקאית השבטית הוא היותה נוגעת בכל תחומי החיים בשבט, מקישוט עצמי ועד לכלי בית, יחסי אישות, טקסי פולחן ועוד. כאשר מעטות מהיצירות של האומנות השבטית האפריקאית נועדו למעשה להיות פריטי קישוט והמטרה של מרביתן היא להחיות ערכים, רגשות ואמונות של קבוצות אתניות שונות ביבשת.
טרינידד (קובה)
טרינידד (בספרדית: Trinidad) היא עיר במחוז סנקטי ספיריטוס, במרכז קובה. מאז שנת 1988 נכללת, יחד עם ואיה דה לוס אינחניוס הסמוך לה, ברשימת אתרי המורשת העולמיים. נכון לשנת 2004 אוכלוסיית העיר מונה כ-73 אלף תושבים.
אמנות אפריקאית שבטית
מסכה
למסכות תפקיד פולחני ורוחני חשוב באפריקה. בזמן טקסים מהווה המסכה כוח משיכה לכוח החיוּת. כוח החיות יכול להיות טוב או רע, ותפקיד המסכה הוא "לאלף" את הכוח הזה ולקלוט אותו לטובת השבט. האדם העוטה את המסכה רוקד והופך להיות מדיום, פעמים רבות המסכה תלבש דמות של חיה.
טרינידד (קובה)
היסטוריה
דייגו ולאסקס דה קואיאר הקים את העיר בשנת 1514 בשם Villa De la Santísima Trinidad ("עיר השילוש הקדוש"). העיר קמה על מישור בצילם של הרי סיירה דל אסקמבראי (Sierra del Escambray), כחמישה ק"מ מחוף הים הקריבי בדרומה של קובה, בערך במרכזו של האי. טרינידד הייתה העיר השלישית שהקימו הספרדים באי. בתחילה התגוררו בה ארבעים משפחות, והיא הייתה לנקודת מוצא למסעות הכיבושים שערכו הספרדים ביבשת. בין היתר יצאו ממנה פרנסיסקו הרנאנדס דה קורדובה לחצי האי יוקטן ב-1517, והרנאן קורטס הפליג ממנה ב-1518 כשיצא למסעו לכיבוש מקסיקו. בתחילה עסקו תושבי טרינידד בגידול בקר וטבק, אך כלכלתה לא שגשגה. מארבעים המשפחות המקוריות שהקימו את טרינידד נותרו בשנת 1544 שתים עשרה בלבד.
שודדי ים אנגלים בזזו את טרינידד בשנים 1652 ו-1654, אך היא התאוששה ותושביה החלו לעסוק בהברחת סחורה בין קובה וג'מייקה. האנגלים שבו והתקיפו את העיר בעת מלחמת הירושה הספרדית בתחילת המאה ה-18, ושוב במלחמת אוזנו של ג'נקינס בין השנים 1748-1739.
אמנות אפריקאית שבטית
מסכה
החיות מסמלות באפריקה מושגים מופשטים:
טרינידד (קובה)
היסטוריה
מזלה של טרינידד החל להאיר לה פנים לקראת סוף המאה ה-18. בעיר התפתחה תעשיית גידול וייצור סוכר שהתבססה על עבדים שהובאו מג'מייקה. שדות הסוכר השתרעו בוואיה דה לוס אינחניוס בסביבותיה של העיר, וככל שתעשייה זו התפתחה, התעשרה העיר. הדבר ניכר עד היום בכמה ממבניה המפוארים של טרינידד. ב-1779 מנתה אוכלוסיית העיר 6,486 תושבים, וב-1827 כבר התגוררו בה 28,706 איש, מהם קרוב ל-12 אלף עבדים, שהועסקו ב-56 טחנות הסוכר בסביבה. העיר הגיעה לשיאה באמצע המאה ה-19, וב-1863 התגוררו בה 37,509 תושבים.
מרד עבדים שהתחולל באמצע המאה ה-19 והירידה בביקוש לסוכר, הביאו לחיסולה של התעשייה. בעיר ובסביבתה המשיכו לגדל סוכר בהיקפים מצומצמים יותר, לצד טבק ובקר, אך העיר איבדה מזוהרה. רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 חזרה העיר להתפתח עם חיבורה בכביש לסיינפואגוס ולעיר סנקטי ספיריטוס. בשנות ה-60 קמו לאורך החוף הסמוך לעיר מספר אתרי נופש, והעיר עלתה על מפת התיירות.
טוטל הקטר
טוטל הקטר (באנגלית: Tootle the Engine) הוא ספר ילדים מאת גרטרוד קראמפטון שיצא לאור בשנת 1945, והיה לרב-מכר.
עלילה
טוטל הוא קטר קטן הפוקד את "בית הספר לקטרים", כדי ללמוד ולהיות קטר גדול. חלומו הוא לשרת בקו הרכבת ניו יורק — שיקגו. בין היתר, מכשירים את טוטל להוביל קרונות מסעדה בקצב אחיד, על מנת שחלילה לא ישפך המרק החם על הנוסעים. הוא גם מתודרך שלמראה דגלים אדומים מחויב כל קטר לעצור. כמו כן, מורים לו שחייב הוא לנוע אך ורק על המסילה. אל לו לסטות ממנה בשום תנאי.
באחד הימים כשנותר ללא השגחה, מתפתה טוטל לסטות מן המסילה. הוא מבקש להתחרות בסוס שפגש ולהיווכח מי מהם יגיע ראשון ליעד שיקבע. הפרחים הנאים מושכים את לבו, והוא מטייל בשדות וקוטף אותם להנאתו. גם להוט היה לרדוף אחר פרפרים, עד כי את שיעורי הבית שלו הזניח כליל.
על מנת למנוע ממנו לסטות מדרך הישר, מתכנסים כל אנשי העיר והוגים תוכנית מחוכמת, שכולם נוטלים בה חלק. בפעם הבאה, כשהקטר הקטן יורד מהפסים כדי לשוטט בשדות האהובים עליו, חוסמים דגלים אדומים את דרכו בכל אשר יפנה, עד שהוא מבטיח לא לעזוב עוד לעולם את המסילה.
תגובות והשפעה
בתקופה בה יצא הסיפור לאור, מקובלת הייתה בציבור הנורמה של חינוך נוקשה, והספרון נמכר בהמוניו, עד כי המהדורה האנגלית שלו ניצבת במקום השלישי ברשימת ספרי הילדים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. זהו, למעשה, סיפור המדגים שינוי התנהגות באמצעות תמריץ שלילי: למראה הדגלים האדומים חוזר הקטר למוטב, והסיפור מסתיים כשהוא מתקן את דרכיו ומתעתד להיות קטר גדול. שדות המרעה נותרים רק בזיכרונותיו.
בימינו קיימת ביקורת קשה כנגד הקו הבלתי גמיש שמתווה המחברת, משום שהיא אינה מותירה מקום להתבטאות אינדיבידואלית. טוענים המבקרים כי אם לא יתפתו מדי פעם ילדים לעזוב את המסילה, לא תוכל האנושות להתקדם, כי רק מי שחורג מן הדרך בה כולם נעים, צפוי לגלות דברים חדשים שיאיצו את ההתפתחות התרבותית והטכנולוגית.
מנגד, סבורים אחרים כי ראוי שילדים ילמדו את מוסר ההשכל אשר טוותה המחברת. לטוטל יש יעד בחיים: להיות קטר בקו היוקרתי של ניו יורק — שיקגו. לכן נכונה בחירתו לוותר על הנאות קטנות ולהתרכז רק בהגשמת מטרתו, כי במציאות אלו שאינם מתאמצים כדי להשיג את מימוש שאיפותיהם, עלולים לא להגיע אליהן לעולם.
טרינידד (קובה)
אתרי העיר
התוואי העירוני של העיר נקבע במאתיים השנים הראשונות לקיומה, אולם מבני אבן היו נדירים בתקופה זו, ואלה הוקמו במהלך המאות ה-18 וה-19, עם הפריחה הכלכלית שהביאו מטעי הסוכר. לבתי העיר קומה אחת בדרך כלל, ובחזיתותיהם מרפסות הנתמכות בקורות עץ. קירות הבתים צבועים בצבעים שונים, ועל גגותיהם רעפי טרקוטה אדומים. המבנים הקולוניאליים במרכזה הקטן של העיר משומרים היטב, בין היתר בשל הקיפאון בו שקעה העיר משך מאה שנים, מאמצע המאה ה-19 ועד לאמצע המאה ה-20, והם מהווים מוקד משיכה לתיירים. ב-1988 הכריז אונסק"ו על טרינידד ועל אזור גידול הסוכר הסמוך, ואיה דה לוס אינחניוס, כעל אתר מורשת עולמית.
פלאסה מיור
פלאסה מיור (Plaza Mayor) היא מרכזה ההיסטורי של העיר והיא מוקפת מבנים מהמאות ה-18 וה-19, שרובם משמשים כיום כמוזיאונים. במרכז הכיכר רחבה המחולקת לארבע גינות, ורחובותיה מרוצפים באבנים:
נבחרת סין בכדורגל נשים
נבחרת זו נחשבת לאחת מנבחרות הנשים הטובות בעולם, והיא זכתה פעמיים בגביע אלגרב (1999 ו-2002). נבחרת סין הגיעה למקום השני בגביע העולם בכדורגל נשים 1999, בטורניר האולימפי ב-1996, והנבחרת עד גיל 20 הגיעה למקום השני בגביע העולם עד גיל 20 ב-2004.
אמנות אפריקאית שבטית
מסכה
חיות נפוצות המופיעות כמסכות הן: צבוע, נשר, בפלו, קרוקודיל, אנטילופה ועוד. מסכות רבות בעלות קרניים, אלה מסמלות כוח. בדומה לפיסול דמות אדם, אין ניסיון לעצב את החיה כפי שהיא, אלא יש רצון לתאר את כוחה על ידי סימול תכונותיה.
באמצעות המסכה ניתן, בנוסף לתפקידה הפולחני, להעביר ידע מדור לדור, להציג תפיסות עולם חברתיות ופוליטיות. בהיבט של יצירת המסכה, מרבית המסכות האפריקאיות השבטיות עשויות עץ, חלקן מקושטות וצבועות. אמנות יצירת המסכות עוברת מדור לדור ומאב לבן לצד הידע הפולחני על משמעויות הסמלים והצורות. מבחינה דתית משמעות חבישת המסכה הוא לא להסתיר את האדם אלא להתחבר לזהות חדשה – זהותה של המסכה, האמונה הרווחת בשבטים היא שלמסכה כוחות על טבעיים ועל כן הלובש אותה במהלך הטקס מתנתק מזהותו האנושית ומקבל את דמות האב הקדמון השוכנת במסכה. בדומה לכלל תחומי האמנות השבטית, גם למסכות יש ייחודיות בהתאם לשבט. כלומר, שבטים שונים יהיו בעלי עקרונות אמנותיים שונים במסכה.
למשל מסכות מאזור גבון בעלות סנטר ופה גדולים כסמל לסמכות, מסכות מאזור סיירה לאון פה ועיניים קטנות מייצגים ענווה ומצח רחב מסמל חכמה, מסכות מאזור חוף השנהב בעלי עיניים עצומות מעט המסמלות שליטה עצמית ואיפוק ועוד.
מסכת שנהב מבנין
מסכה מוכרת של המלכה אידה מהאימפריה הקדומה של בנין, המסכה עשויה שנהב מה שמצביא על היותה מלכותית, היא נוצרה בצורת פניה של המלכה ועל פי המסורת נעשה בה שימוש על ידי בנה של המלכה אך לא כמסכה אלא כמעין תליון שנהג לענוד בעת מלחמה. שימוש נוסף שנעשה במסכה הוא בעת טקסי פולחן שמטרתם הגנה על אדמות השבט וגירוש רוחות רעות מהאדמה.
פיסול
החומר המוכר ביותר עבור יצירת פסלים שבטיים אפריקאים הוא עץ, שכן זה חומר גלם קל לעיבוד ונפוץ במרבית אזורי היבשת. חומרים נוספים המשמשים עבור פיסול הם ברזל, מתכת, אבן, קרמיקה, נחושת ועוד. הפסלים האפריקאיים המוקדמים שנמצאו מדרום לסהרה היו פסלי טרקוטה, מעין סוג של קרמיקה ומקורם בשבט הנוק בניגריה.
ככל הנראה, מטרת הפסלים האפריקאים היא לבטא או לייצג ערכים או מיתוסים מסוימים, פסלים רבים מייצגים חולי, פריון, אהבה, לחמה וכדומה. אין רצון או כוונה לפסל את דמות האדם באופן ריאליסטי כך שכמעט תמיד נראה בפסלי דמות אדם עיוות פיזי כלשהו או יותר, כאשר לעיוות, כמו לכל חלק אחר באמנות האפריקאית השבטית ישנה סיבה, לרוב רוחנית או מאגית אך לעיתים מדובר גם בסיבות אסתטיות ותפיסת אידיאל יופי השונה מאידיאל היופי המערבי המוכר.
לפיסול האפריקאי השבטי שתי מטרות עיקריות, הראשונה היא להוות מקום משכן לכוחות על טבעיים ולאבות הקדומים של השבט. השנייה היא היותו של הפסל ראי להשקפת העולם בשבט. הפיסול האפריקני מאחד בתוכו יסודות נטורליסטיים יחד עם צורות מופשטות ואקספרסיביות, הוא בדרך כלל סטטי וסימטרי כיוון שהפסלים מגולפים מגזעי עצים או ענפים כאשר צורת העץ הבסיסית העץ נשארת ובאה להדגש את גושיות הפסל. מסיבה זו, רוב הפסלים האפריקנים עשויים בצורת גליל.
האמן האפריקאי חש את תכונות החומר שבידיו ומגלף אותו בהתאם לצורתו הטבעית. לעומת תרבויות אחרות, שבהן עיקר הפסל הוא החזית שלו, באפריקה האמן מעניק תשומת לב לצד האחורי כמו לקדמי עד שנוצרת צורה תלת ממידית יפה. האמנות האפריקאית משתמשת בצורות הטבעיות הראשוניות: כדור, חרוט, גליל ואליפסה ומשלבת בתוכה צורות מנוגדות. כך נוצר מעין שילוב בין הצורות העגולות, המזכירות תכונות נשיות ורכות וצורות זוויתיות ומוארכות המעוררות אסוציאציות של זכריות ואגרסיביות. לפסלים המשמשים לצורך כישוף יש מאפיינים מיוחדים כמו: הוספת ציפורניים, חרוזים ושיני חיות המעניקים להם עצמה.
תרבות שבט הנוק ופסלי טרקוטה
שבט הנוק היו החברה המיושבת הראשונה במערב אפריקה, התרבות התגלתה על ידי אנתרפולוגים לראשונה ב-1928. ישנה הסכמה כי שבט הנוק היו חלוצי ייצור ברזל ביבשת אפריקה. פריט אומנותי מוכר וידוע המגיע משבט הנוק הוא כאמור פסלי טרקוטה, אלו שימשו למטרות דתיות ולהם היו מספר מאפיינים קבועים; ראש גדול, עיניים שקדיות, שפתיים מעט פשוקות.
פרטי לבוש וקישוט על הפסל בדרך כלל סימלו מעמד גבוה של המפוסל.
טקסטילים ולבוש
דוגמאות הטקסטיל האפריקאיות נחשבות לאומנות שבטית שכן בדומה לשאר ענפי האומנות האפריקאית לצבעים והדוגמאות ישנה משמעות סימבולית, שיוכית, אתנית או מאגית.
בנוסף, שבטים שונים יוצרים טקסטיל שונה וייחודי להם. הטקסטיל בשונה מקליעת הסלים והקדרות נחשב למלאכה גברית, מרבית הטווים ביבשת הם גברים, אך באזורים שבטיים מסוימים גם הנשים עוסקות בה.
לצבעי הבדים משמעות מגדרית בעוד גברים נוהגים ללבוש צבעים חזקים וכהים ונשים צבעים עדינים יותר. בדומה לתחומי האמנות הנוספים גם בענף הטקסטילים השימוש הוא בחומרי גלם מסביבת השבט; צמר, כותנה ולעיתים משי משמשים את השבטים בקרבתם נמצאים ליצירת הבדים. דוגמאות שונות של טקסטילים יכולים להעיד על שלבי החיים של חברי השבט, ישנן דוגמאות המסמנות חתונה, מעמד כלכלי או חברתי בשבט ועוד.
כדי לייצר צבע לבדי הטקסטיל משתמשים השבטים במינרלים שונים, ירקות מקומיים וצמחים, הטכניקות בהן משתמשים לטוויית הבד הן מיושנות מאוד וביחס לסטנדרטים של תעשיית הטקסטיל כיום גם נחשבות פרימיטיביות. הבדים האפריקאים נמכרים בעולם המערבי כפרטי אמנות שכן גם כיום הם נעשים כולם בעבודת יד מלאה.
אנשי היורבה והאגונגון
היורובה הם קבוצה אתנית בעלי מספר שבטים במדינות שונות באפריקה. האגונגון הוא כינוי לטקסים בהם בני השבט יוצרים קשר עם אבותיהם הקדמונים. כחלק מהטקס לובשים אנשי היורבה תלבושת ייחודית.
לבדים וביגוד באופן כללי משמעות סמלית אצל אנשי היורבה, מבחינתם עירום הוא סימן לנחיתות – ינקות, חוסר שפיות או חובר אחריות חברתית. על כן תלבושותיהם משקפות את מעמדם החברתי; ככל שהתלבושת בעלת פרטים רבים יותר, מורכבת יותר ומתוכננת יותר כך מזוהה הלובש אותה כבעל מעמד חברתי גבוה יותר.
התלבושת של אנשי היורובה מורכבת ממספר שכבות – שכבה ראשונה דקה וצמודה העוטפת את כל גופו של האדם ובכך שומרת על אנונימיות שלו, מעליה מצורפות פיסות בד נוספות, מעוטרות. את תלבושת האגונגון מורשים ללבוש רק גברים ומשמעות לבישתה יצירת רוחות של ברכה והגנה מפני אויבים.
קדרות וקליעת סלים
קדרות היא אחד מענפי האומנות הנפוצים באפריקה, לרוב נעשית המלאכה בידי נשים. תהליך הכנת הכלים נעשה כולו ביד וכולל את שריפתם לצורך התקשות, לאחר מכן מגיע שלב הקישוט בו מתבטאת הייחודיות השבטית של היוצרת.
במספר שבטים נהוג להוסיף גם לכלים עיטורים וקישוטים של דמות אדם או בעלי חיים. מנהג נוסף בנוגע לקדרות הוא שילוב של אמנות קליעת סלים בה, מה שהופך את הכלי ליותר שימושי ומרשים. עם זאת ובהשוואה לכלים מערביים, לכלים האפריקאים שני חסרונות עיקריים – שבירותם והכובד שלהם.
סלים מסוימים אף אטומים למים ומשמשים לנשיאת ואחסון נוזלים, למשל חלב. רבים מהסלים מקושטים או צבועים, מה שהופך אותם לאומנותיים, על חלקם גם מעוטרים בעלי חיים בצביעה.
צילוק ואמנות גוף
אמנות הגוף האפריקאית היא עשירה ובעלת ייחוס, היא כוללת בתוכה צילוק, עיוות גוף וכתובות קעקע. צילוק היא פעולה של יצירת דוגמאות של צלקות על עוד האדם באמצעות טכניקות של חתך, שרפה, גירוד או צריבה, מטרת הדוגמאות היא להוות מעין קישוט, בהתאם לאידיאל היופי השבטי.
במספר שבטים צילוק משמש כדי לסמן את שייכותם של בני האדם לשבט ואת מוצאם. אחת הסיבות להתפתחות הצילוק האפריקאי קשורה לצבע העור הכהה של מרבית התושבים השבטיים בה, צילוק הוא בעל ניראות בולטת יותר על העור הכהה מאשר כתובות קעקע. מלבד אסתטיקה וסימון סיבות נוספות לצילוק יכולות להיות סיבות דתיות או חברתיות, למשל צילוק כמסמל מעבר בין שלבים בחיים כמו נישואין, בגרות מינית וכן גם סיבות רפואיות כתרופה למחלות כלשהן.
אמנות הצילוק עוברת גם היא מדור לדור. עיוות גוף נעשה בדרכים שונות, התהליך הוא מכוון וכולל עיוות כלשהו של איבר בגוף בדרך כלל באמצעות החדרת חפצים לשם העיוות, למשל בשבטים מסוימים באתיופיה נפוצה אמונה לפיה אישה מעלה את מעמדה על ידי הכנסת צלחת חרס גדולה לפיה, כך שצורת הפה משתנה. דוגמה נוספת היא חידוד שיניים שנעשה במספר שבטים לצרכים שונים, ביניהם אסתטיקה, משמעות מאגית רעה לשיניים או מעבר מילדות לבגרות.
סוג נוסף של אמנות גוף הוא ציור גוף. בשבטים האפריקאיים נהוג היה לצייר על הגוף בצורות וצבעים להם משמעות מאגית וסימבולית. ציור הגוף משמש בעיקר בטקסי פולחן שונים כמו מעבר לבגרות, יציאה לקרב, חתונה, מעמד בשבט ועוד.
צילוק בשבט היורבה
כחלק מהתרבות השבטית האפריקאית של שבט היורובה, הפך צילוק למעין מסורת בין חברי השבט. צילוק זה הוא חלק מן המסורת השבטית ולרוב נוצר בעזרת שרפה או חתך של העור בתקופת הילדות.
אחת מהמטרות העיקריות של צילוק ייחודי זה היא זיהוי חברי השבט והשושלות המשפחתיות, כלומר בסימנים על גופו של האדם מצוינים מקורו וזכויותיו בשבט. מטרה עיקרית נוספת היא צילוק לשם יופי כפי שנתפס באידיאל היופי המקומי. כיום ובהתאם לשינוי היחס כלפי זכויות אדם פחתה אומנות הצילוק בשבט, בנוסף גם נוצרו נורמות ותקנות בנוגע לאיסור צילוק או קעקוע של ילדים.
שבט המורסי וצלחות השפתיים
שבט המורסי הוא שבט מוכר יחסית באתיופיה, אף על פי כן הוא נחשב למבודד ועתיק מאוד. בני השבט ידועים כלוחמים ולהם מסורת מלחמתית ארוכת שנים, כיום עיסוקם העיקרי הוא חקלאות. בנות השבט היו ידועות כנשים יפות מאוד, מה שהפך אותן לפיתיונות עבור גברים שחטפו אותן בשל כך, כדי למנוע חטיפות הוחלט על מנהג של הרחבת שפתיים באמצעות צלחות חרסינה; ההליך בוצע באמצעות ניקוב השפתיים והחדרת צלחת חרס בהן ומטרתו הראשונית הייתה להפוך את בנות השבט לפחות אטרקטיביות. כיום עבור אנשי השבט צלחת החרס בשפתיים היא סמל ליופי ולמעמד, ככל שהצלחת גדולה יותר כך גדול יותר מעמד האישה שעונדת אותה.
תכשיטים
ככל שהתכשיט מורכב יותר ונעשה מחומרי גלם נדירים יותר כך גדל ערכו, גם גברים וגם נשים עונדים את כל סוגי התכשיטים כך שלא קיימת החלוקה המגדרית המערבית בנושא. לשימוש בתכשיטים שתי מטרות עיקריות; הראשונה היא יופי, הדגשת חגיגיות וקישוט והשנייה היא כמגן מפני רוחות רעות, במספר קטן של מקומות התכשיטים משמשים אף כאמצעי סחר.
אנשי הפולאני וענידת תכשיטים
אנשי הפולאני, הנקראים גם אנשי הפולה הם קבוצה אתנית באפריקה, אנשיה הם נוודים וסוחרים. בשל מאפייניהם האתניים נוהגים אנשי השבטים לענוד את כל ממונם ורכושם על גופם כתכשיטי זהב, בהם הם משתמשים כדי לשלם ולסחור במוצרים. דוגמה נוספת לכך היא המנהג עבור נערות צעירות להתקשט במטבעות כסף ואבני ענבר בשיערן.
הקמפיין לזכויות אדם
הקמפיין לזכויות אדם (באנגלית: Human Rights Campaign, בראשי תיבות: HCR) הוא ארגון אמריקאי מסוג קבוצת אינטרס אשר נוסד בשנת 1980, הפועל למען זכויות להט"ב בארצות הברית ובמשך השנים גם ברחבי העולם והוא הגדול והמשמעותי ביותר מסוגו במדינה עם יותר מ-3 מיליון חברים בשטחה ו-9 מיליון תומכים במדינות שונות ברחבי העולם.
לדברי הארגון, "הקמפיין לזכויות אדם רואה בחזונו אמריקה בה מובטחות זכויותיהם של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים, והם מתקבלים בברכה כחברים מלאים במשפחה האמריקאית - בבית, בעבודה, ובכל קהילה". בעודו מתמקד על הרחבת זכויותיהם של אנשי קהילת הלהט"ב, קידום לגליזציית נישואים חד מיניים, חקיקה נגד אפליה ופשעי שנאה והסברה כלפי המאבק נגד מחלת האיידס.
מבנה
"הקמפיין לזכויות אדם" מורכב משלושה ארגונים: הראשון הוא מוסד ללא כוונת רווח המתמקד במחקר, שדלנות וחינוך בנושא להט"ב, השני הוא ארגון פוליטי העוסק בפעילות אל מול הקונגרס של ארצות הברית ורשויות מקומיות בנושא זכויות להט"ב, והשלישי הוא ועדה פוליטית העוסקת בהשקעות בקמפיינים של מועמדים פוליטיים שהתחייבו לתמוך בחקיקה שוויונית.
הנהגה
הנהגת קמפיין זכויות האדם כוללת את הנשיא אלפונסו דייוויד. עבודתו של הארגון נתמכת על ידי שלושה דירקטורים: הדירקטוריון, שהוא הגוף המנהל של הארגון, מועצת קרן HRC המנהלת את כספי הארגון וקובעת מדיניות רשמית המסדירה את הארגון ומועצת הנגידים, המנהלת את ההתפשטות המקומית של הארגון בפריסה ארצית.
הקמה, שנות השמונים (1980)
סטיב אנדין, שעבד עם לובי לאומי לזכויות להט"ב שהוקם בעבר משנת 1978, הקים את ועדת הפעולה הפוליטית של קרן זכויות האדם בשנת 1980 אשר בסופו של דבר שתי הקבוצות התמזגו. בשנת 1983 נבחר ויק בזיל, אז אחד מפעילי זכויות הלהט"ב המובילים בוושינגטון הבירה, כמנהל הראשון. באוקטובר 1986 הוקמה קרן הקמפיין לזכויות האדם (HRCF) כארגון ללא מטרות רווח.
בינואר 1989 הודיע בזיל על עזיבתו, והארגון התארגן מחדש מלשמש בעיקר כוועדת פעולה פוליטית (PAC) להרחבת תפקידו בלובינג, מחקר, חינוך ותקשורת. הארגון החליט על הצהרת מטרה חדשה לפעילותו באומרה כי:
טים מקפלי, בוגר בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, מייסד הברית הפוליטית הגאה בבוסטון, ויו"ר משותף של ועדת הקמפיין בניו אינגלנד, נבחר למנהלו החדש. סך החברים בארגון היה בזמנו (1985) כ-25,000.
שנות התשעים (1990)
ב-1995 הארגון השמיט את המילה "קרן" משמו והפך לקמפיין לזכויות אדם ועבר ארגון פנימי מחדש בעודו מוסיף תוכניות חדשות כגון פרויקט מקום העבודה ופרויקט המשפחה, בעוד שהארגון עצמו העצים באופן נרחב את פונקציות המחקר, התקשורת ושיווק / יחסי ציבור שלו. הארגון חשף לוגו חדש, המציג שלט כחול עם קווים מאונכים בצבעים צהובים.
שנות האלפיים (2000)
כחלק מהפעילות סביב צעדת המילניום בוושינגטון (אירוע להעלאת המודעות והנראות של אנשי קהילת הלהט"ב ונושאי זכויות להט"ב בארצות הברית אשר נערך בין התאריכים 28 באפריל עד 30 באפריל 2000 בוושינגטון הבירה) הארגון נתן חסות למופע התרמה באצטדיון RFK ב-29 באפריל 2000 אשר הוכרז כמופע לסיום פשעי שנאה כלפי הקהילה הגאה בשם, "Equality Rocks" (סלעי שוויון) בעודו מנציח את קורבנות פשעי השנאה ואת משפחותיהם, בהן הדוברים המוצגים דניס וג'ודי שפרד, הוריו של מת'יו שפרד אשר היה סטודנט אמריקאי, פעיל למען זכויות האזרח והומוסקסואל, שהוכה קשות על ידי שני גברים הומופובים ליד העיר לאראמי שבוויומינג, בלילה שבין 6 ל-7 באוקטובר 1998, ומת מפצעיו כעבור ימים אחדים. באירוע לקחו חלק: מליסה אתרידג', גארת' ברוקס, פט שופ בויז, קיי די לאנג, נייתן ליין, רופוס ויינרייט, אלביטה רודריגס וצ'אקה קאן. יורשתה של מנכ"לית הארגון לשעבר, אליזבת ליבנה, שריל ז'אק, התפטרה בנובמבר 2004 לאחר 11 חודשים. ז'אק הגיבה על המעשה כי התפטרה בגלל "הבדל בפילוסופיית הניהול". במרץ 2005 הודיע הארגון על מינויו של ג'ו סולמונזה לנשיאו אשר כיהן בתפקיד זה עד שפרש במאי 2012 כיו"ר שותף בקמפיין הנשיאותי של ברק אובמה. הארגון השיק את תוכנית הדת והאמונה שלו בשנת 2005 לגיוס אנשי דת עבור סיוע לאנשי קהילת הלהט"ב והקמת כוהני דת התומכים בקיום נישואים חד מיניים. ב-10 במרץ 2010 נערכו במטה הקמפיין לזכויות אדם החתונות הראשונות המוכרות באופן חוקי במחוז קולומביה. ב-9 באוגוסט 2007 אירח הארגון בשיתוף עם ערוץ לוגו פורום למועמדים דמוקרטיים לבחירות לנשיאות ארצות הברית לשנת 2008 התומכים במיוחד בנושאי להט"ב.
עשור 2010
בשנת 2010, פעל הקמפיין לזכויות אדם ביטול האיסור של ארצות הברית על כניסתם של אנשים חיוביים ל-HIV למדינה לצורך נסיעות או הגירה. בספטמבר 2011 הוכרז כי ג'ו סולמונזה יפטור מתפקידו כנשיא הארגון לאחר סיום חוזהו בשנת 2012. למרות ההשערות הראשוניות כי נשיאת מועצת העיר אטלנטה לשעבר, קתי וולארד, תמונה, לא הוכרז על כל מחליף אלא ב-2 במרץ 2012, אז הוכרז צ'אד גריפין, מייסדו של הקרן האמריקאית לשוויון זכויות, כיורשו של סולמונזה אשר נכנס לתפקידו ב-11 ביוני 2012. בשנת 2012 הודיע הארגון כי גייס ותרם 20 מיליון דולר לבחירת הנשיא ברק אובמה מחדש ולקידום נישואים חד מיניים. בנוסף למערכת הבחירות המחודשת של אובמה, הארגון הוציא כסף על אמצעי הצבעה הקשורים לנישואים בוושינגטון, מיין, מרילנד ומינסוטה, ובחירת הסנטורית הדמוקרטית תמי בולדווין בוויסקונסין.
בשנת 2013, ערך קמפיין גלויות לתמיכה בחוק אי-הפליה בתעסוקה (ENDA) המוצע בקונגרס ארצות הברית אשר יאסור אפליה בגין העסקה ותעסוקה על רקע נטייה מינית או, בהתאם לגרסת הצעת החוק, זהות מגדרית, על ידי מעסיקים בעלי לפחות 15 עובדים. בשנת 2019 הצטרף הקמפיין לזכויות אדם יחד עם כ-42 ארגונים דתיים ובני ברית נוספים בהוצאת הצהרה נגד פרויקט בליץ, מאמץ של ארגוני ימין נוצרים להשפיע על חקיקת המדינה המבקש "להשיב ולהגדיר כראוי את הנרטיב התומך באמונות דתיות אלו" המתנגדת לקהילת הלהט"ב.
גיוס כספים שנתי
כל שנה מאז 1997, אירח הקמפיין לזכויות אדם ארוחת ערב לאומית המשמשת לגיוס הכספים השנתי הגדול ביותר של הארגון. בשנת 2009 נאם נשיא ארצות הברית ברק אובמה בארוחת הערב הלאומית השנתית ה-13 מטעמו. בנאומו, אישר הנשיא אובמה את התחייבותו לבטל את מדיניות "אל תשאל, אל תספר" אשר אסרה על להט"בים מוצהרים לשרת בצבא ארצות הברית ואת חוק ההגנה על הנישואים (DOMA) אשר הגדיר נישואים למטרות פדרליות כאיחוד של גבר ואישה בלבד, ואפשר למדינות לסרב להכיר בנישואים חד מיניים הניתנים על פי חוקי מדינות אחרות. כמו גם את התחייבותו להעביר את החוק לאי הפליה בעבודה. אובמה נשא את הנאום המרכזי גם בשנת 2011, וחזר על התחייבותו להילחם למען ביטול חוק הנישואים ולמעבר להכרה בנישואים חד מיניים ומאבק בבריונות כלפי בני נוער להט"בים. דוברים אחרים שהוצגו בארוחות ערב כללו את ביל קלינטון, מאיה אנג'לו, כווייסי מפומה, ג'ו ליברמן, הילרי קלינטון, דיק גפהארדט, ג'ון לואיס, רוזי אודונל, ננסי פלוסי, טים גאן, סוזי אורמן, סאלי פילד, קורי בוקר, תמי בולדווין ובטי דג'נרס.
רשומות היסטוריות
התיעוד ההיסטורי של ציר הזמן של הקמפיין לזכויות האדם נשמר באוסף ספריית אוניברסיטת קורנל. כשהגיעו לקורנל בשנת 2004, הרשומות כללו מסמכי תכנון אסטרטגיים, פקסים, פרוטוקולים, דואר אלקטרוני, הודעות לעיתונות, פוסטרים וקמפיינים. הארכיון, שגובהו 84 מ"ק, הוא השני בגודלו באגף לאוספי מיניות אנושיים נדירים וכתבי יד. בפברואר 2007 נפתח הארכיון בפני חוקרים בספרייה, ותקליטים נבחרים אורגנו בתערוכה מקוונת בשם "25 שנים של השפעה פוליטית, הישגי הקמפיין לזכויות אדם".
פעילות
על פי הארגון, קמפיין זכויות האדם "מאורגן למטרות צדקה וקידום החינוך והרווחה הציבורית עבור הקהילה הלסבית, ההומוסקסואלית, הביסקסואלית והטרנסג'נדרית". הארגון מספק משאבים ליציאה מהארון, נושאים טרנסג'נדריים, נושאי בריאות להט"בים, ומידע על נושאים במקומות העבודה העומדים בפני אנשי להט"ב ומציג מדד השוויון התאגידי.
הארגון פעל בלובינג להעברת חוקים נגד אפליה ופשעי שנאה נגד הקהילה הגאה ברחבי העולם. הארגון תמך בהעברת החוק של מתיו שפרד וג'יימס בירד ג'וניור למניעת פשעי שנאה, שהרחיב את חוק פשעי השנאה הפדרלי כדי לאפשר למשרד המשפטים לחקור ולהעמיד לדין פשעים שמקורם במגדר האמיתי או הנתפס של הקורבן, הנטייה המינית, הזהות המגדרית שלו או נכות.
עבודת הארגון בנושאי בריאות התמקדה באופן מסורתי בתגובה למגפת HIV / איידס אשר טיפל באפליה במסגרות הבריאות של עובדי להט"ב, חולים ובני משפחותיהם. מאז 2007 פרסמה הקמפיין את "מדד שוויון הבריאות", המדרג בתי חולים בנושאים כמו מדיניות אי-אפליה בקרב מטופלים ועובדים, הכשרה של יכולת תרבותית של עובדים וזכויות ביקור בבית חולים למשפחות בהן נמצאים חולים להט"בים. לוביסטים מהארגון פעלו יחד עם ממשל אובמה להרחבת זכויות הביקור בבית החולים לבני זוג מאותו המין, ולמען ביטולו של חוק מדיניות "אל תשאל, אל תספר", אשר מנעה מלהט"בים מוצהרים לשרת באופן גלוי בצבא ארצות הברית שבוטלה בשנת 2011.
לוגו נישואים חד מיניים
הארגון שיתף גרסה אדומה של הלוגו שלו שנבחר על ידי מנהלת השיווק אנסטסיה קו בגלל שהצבע (אדום) הפך לשם נרדף לרגש האהבה בשירותי רשתות חברתיות ב-25 במרץ 2013. קו ביקשה מתומכיה לעשות את אותו הדבר כדי להראות תמיכה בנישואין חד מיניים לאור שני תיקים שהוצגו בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. הלוגו הפך לוויראלי, ופייסבוק ראתה עלייה של 120% במספר השינויים בתמונות הפרופיל של משתמשים ב-26 במרץ. אישים מפורסמים כגון ג'ורג' טאקי, ביונסה, סופיה בוש, פדמה לקשמי, מרתה סטיוארט, מאקלמור, ראיין לואיס ואלן דג'נרס שיתפו את הלוגו עם מיליוני העוקבים שלהם בשירותי הרשת החברתית לצד פוליטיקאים בהם קלייר מקסקיל, ג'יי רוקפלר, וקיי הייגן מהמפלגה הדמוקרטית.
מותגים ותאגידים רבים הראו את תמיכתם בנישואים חד מיניים עם יצירת לוגו תמיכה מטעמם בהשראת הארגון בהם: אנהאוזר-בוש, בונובוס, אתר פאב קום, קנת קול הפקות, ל'אוקסיטן אן פרובאנס, מייבלין, אבסולוט וודקה, באד ליט, מארק ג'ייקובס אינטרנשיונל, סמירנוף, חתונות מרתה סטיוארט וסדרת דם אמיתי מטעם הערוץ HBO.
פרסים
קמפיין זכויות האדם מעניק פרסים במשך השנים לאישים, תאגידים וארגונים בולטים אשר פעלו למען קידום זכויות אדם של קהילת הלהט"ב ברחבי העולם בהם:
זוכי פרס בעלי ברית השוויון
זוכי פרס השוויון:
מרינר אקלס
מרינר סטודרד אקלס (באנגלית: Marriner Stoddard Eccles; 9 בספטמבר 1890 - 18 בדצמבר 1977) היה איש עסקים ובנקאי אמריקאי, ששימש כיושב ראש מועצת הנגידים של הבנק הפדרלי (הבנק המרכזי (פדרל ריזרב) של ארצות הברית) בין השנים 1934 ל-1948.
חייו
אקלס נולד בלוגן שביוטה, בנם הבכור מבין תשעה ילדים של הלן ודייוויד אקלס, איש עסקים ובנקאי מצליח מיוטה. אקלס למד בקולג' מורמוני מקומי ושימש כמיסיונר הכנסייה בסקוטלנד. לאחר שובו מהשליחות השתלב בעסקי המשפחה. כשנפטר אביו ב-1912 התחלקו עסקיו בין משפחות שלוש נשותיו, כשאקלס לוקח על עצמו את ניהול החלק שירשה אמו. תוך שנים מעטות הרחיב את עסקי הבנקאות, וביחד עם אחיו ג'ורג' הוביל מהלך איחוד עם משפחת בראונינג, שיצר רשת בנקים גדולה במערב ארצות הברית בשם אקלס-בראונינג.
במהלך השפל הגדול עמד בהצלחה במספר משברי הסתערות משיכות (Bank Run) בעוד בנקים רבים אחרים קרסו. כבנקאי מוביל דחף לרפורמות במערכת הפיננסית האמריקאית, שהובילו לחקיקת חוק החירום של 1933, חוק השיכון של 1934 וחוק גלאס-סטיגל.
במהלך שנותיו כיו"ר הבנק הפדרלי תמך אקלס במתן תמריצים לפרויקטים והשקעות על מנת להניע את הכלכלה האמריקאית ולהוציאה מהמשבר, הוא מזוהה ברעיונותיו עם הכלכלה הקיינסיאנית. כמו כן שותף אקלס בדיונים שהובילו להסכם ברטון-וודס ב-1944.
אקלס פרש מהמועצה בשל סכסוך על סוגיות עצמאות הבנק הפדרלי מול מחלקת האוצר, הוא חזר ליוטה והרחיב את עסקיו הפרטיים. אקלס נודע כנדבן שתרם למוסדות השכלה, ספריות ציבוריות ולהקמת קרן אקלס שתמכה בפעילויות רבות נוספות.
לאחר מותו קבע הקונגרס כי הבניין הראשי של הבנק הפדרלי בבירה ייקרא על שמו של אקלס.
קטוביץ
היסטוריה
שלזיה עילית, בה שוכנת קטוביץ, יושבה על ידי שלזים כבר מהמאות המוקדמות. האזור נשלט לראשונה בידי שושלת פיאסט הפולנית־שלזית עד להכחדתה, אז נפל בידי בית האבסבורג. העיר עצמה נוסדה במאה ה־19, בשעה שהאזור היה תחת שלטון פרוסיה, ונהפכה לעיר ב־1865. העיר אוכלסה בעיקר על ידי שלזים, גרמנים, יהודים ופולנים. ב־1884 התכנסה בה ועידת קטוביץ, שבה נוסדה תנועת "חובבי ציון". ב־1912 התקיימה בעיר ועידה נוספת, בה נוסדה אגודת ישראל. חוזה ורסאי שנחתם בעקבות מלחמת העולם הראשונה קבע כי גורלו של חבל שלזיה עילית יוכרע במשאל עם, שבו יוכרע אם החבל יהיה בשליטת גרמניה או פולין. במשאל הוחלט על סיפוח החבל לגרמניה, אולם מהומות והתקוממויות שהיו לפני המשאל ואחריו הובילו לחלוקת החבל בין שתי המדינות, וקטוביץ נשארה בחלק הפולני.
העיר הייתה תחת כיבוש צבא גרמניה הנאצית בין השנים 1939–1945. רבים מתושבי המקום נרצחו במלחמת העולם השנייה, בהם יהודי המקום. בתום מלחמת העולם השנייה, ובהתאם להחלטות ועידת יאלטה, נמסרו השטחים שממזרח לקו אודר־נייסה לפולין, כולל רוב שטחה של שלזיה, ובה והעיר קטוביץ. התושבים ממוצא גרמני גורשו מהמקום ברובם, וממשלת פולין הקומוניסטית עודדה התיישבות של אזרחים פולנים בחבל.
בין השנים 1956-1953 שונה שם עיר קטוביץ לסטלינגרוד (Stalinogród - "עירו של סטלין") בידי הקומוניסטים הפולנים. בשנת 1957 הוקמה בעיר האוניברסיטה הרפואית של שלזיה.
תחבורה
כבישים, בקטוביץ עוברים 14 כבישים בינלאומיים בין המפורסמים:
רכבות קלות - מערכת הרכבות הקלות של מחוז שלזיה עילית נחשבת לאחת הגדולות ביותר בעולם. המערכת מקיפה את המחוז כולו.
שדה התעופה - שטחה של קטוביץ מקבל שירות מנמל התעופה הבינלאומי של קטוביץ. הנמל מרוחק כ־30 ק"מ ממרכז קטוביצה. לנמל יש שני טרמינלים A ו־B עד שנת 2007 היה רק הטרמינל A.
הנמל משמש בסיס לחברת ויז אייר.
הקהילה היהודית
ידיעות ראשונות על יהודים שישבו בסביבות קאטוביצה מקורן במחצית הראשונה של המאה ה־18. בעיר עצמה גדלה האוכלוסייה היהודית בד בבד עם פיתוח התעשייה, מ־12 יהודים ב־1840 ל־624 ב־1867, קרוב ל־3,000 ב־1910, ו־9,000 ב־1932 (%6 מכלל האוכלוסייה).
בית הכנסת ראשון הוקם ב־1862 וקהילה עצמאית על מוסדותיה התארגנה כעבור ארבע שנים.
בנובמבר 1884 נערכה בקטוביץ הוועידה הראשונה של "חובבי ציון", בהשתתפות 22 צירים מרוסיה ו־10 צירים מארצות אחרות (צרפת, רומניה, בריטניה, גרמניה) ונודעה בשם "ועידת קטוביץ". במרץ 1912 נערכה בקטוביץ הוועידה המייסדת של אגודת ישראל, בהשתתפות 230 עסקנים מאירופה, אמריקה וארץ ישראל.
עיקר התנופה בחיי היהודים בקטוביץ חלה אחרי מלחמת העולם הראשונה, בראש הקהילה עמד אז ברונו אלטמן. ב־1937 נחנך מרכז חדש לפעולות תרבות וחברה, ובתחום החינוך בלטו בית הספר על שם ברק יוסלביץ ובית ספר עברי (משנת 1935).
בעקבות המשבר הכלכלי של שנות השלושים גברה ההסתה האנטישמית בעיר; ארגוני בעלי המלאכה הפולניים גזרו בתקנוניהם על אי־קבלת חברים יהודים, ומערכה עיקשת התנהלה נגד המסחר עם יהודים.
ערב מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939) ישבו בקטוביץ קרוב ל־6,000 יהודים.
ב־3 בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את קאטוביצה. בשלושת החודשים הראשונים לכיבוש הגרמני גורשו היהודים מהעיר, רובם עקרו לסוסנוביץ הסמוכה וגורלם היה כגורל יהודי המקום.
הקהילה היהודית אחרי המלחמה ובמאה ה-21
הקהילה אחראית על בתי הקברות היהודים בקטוביץ, גליביצה, ביטום וערים אחרות באזור.
בעיר מתגוררים בשנות האלפיים כ50 יהודים ישראלים בכל שנה הלומדים רפואה באוניברסיטה בעיר. הם מקיימים פעילות דתית חווייתית לעיתים ביוזמת חב"ד קרקוב.
פרנסיס פורד קופולה
פרנסיס פורד קופולה (באנגלית: Francis Ford Coppola; נולד ב-7 באפריל 1939) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי, מחשובי במאי הקולנוע בארצות הברית ובעולם.
קופולה, כמו בני דורו ג'ורג' לוקאס ומרטין סקורסזה, הוא בוגר בית ספר לקולנוע ונחשב מהבמאים החשובים ביותר שפעלו בארצות הברית בשנות ה-70. הוא יצר סדרה של סרטים מצליחים בשנות ה-70 (בהם "השיחה", "הסנדק" ו"הסנדק חלק שני"), שהביאו אותו למעמד של במאי על ולהקמת אולפן משלו ("אמריקן זואיטרופ"). מאמצע שנות ה-70 היה מעורב בהפקות יקרות ומסובכות שנכשלו מבחינה כלכלית ואמנותית, והביאו אותו אל סף פשיטת רגל. בעוד שהסרט "אפוקליפסה עכשיו", שהפקתו המסובכת והרת האסונות הביאה את קופולה למשבר כלכלי ואישי, הצליח לבסוף להחזיר את ההשקעה הכספית שהשקיע בו קופולה, ונחשב לאחד משיאי יצירתו, הרי שכישלונות נוסח "אחד מהלב" הביאו אותו למשבר פיננסי ויצירתי. גם במהלך שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21 המשיך קופולה ביצירת קולנוע מוערך ואיכותי, וביים סרטים כגון "דרקולה" ו"נעורים ללא נעורים", שזכו להצלחה ולתשבחות המבקרים, אם כי אינם נחשבים יצירות מופת בדומה ליצירותיו משנות ה-70.