cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פול ג'וזף ווטסון
עמדותיו
ב-2 במאי 2019 השביתו פייסבוק ואינסטגרם את דפי המשתמש של ווטסון לצמיתות בגלל הפרה של מדיניות התוכן של האתרים בנוגע לדברי שטנה, יחד עם עוד אנשים שסווגו כקיצוניים, כגון לואיס פארחאן, אלכס ג'ונס, מילו ייאנופולוס ועוד.
הפארק הלאומי שפאדה דוס ואדיירוס
גאוגרפיה
הסראדו הוא אזור של סוואנה טרופית המשתרעת על פני שטחים נרחבים במרכז ברזיל ובקצותיהן המזרחיים של בוליביה ופרגוואי. הפארק הלאומי שפאדה דוס ואדיירוס משתרע על פני רמה הנושאת שם זה במרכז הסראדו, שגילה מוערך בכ-1.8 מיליארד שנים. גובה הרמה נע בין כ-600 לכ-1,700 מ' מעל פני הים, וגובהה של הנקודה הגבוהה ביותר, סרה דה סנטנה, הוא 1,691 מ' מעל פני הים. סרה דה סנטנה היא גם הפסגה הגבוהה ביותר במדינת גויאס כולה. תצורות הסלעים בפארק הן מהקדומות בעולם, ואדמתו מכילה קוורץ.
פול ג'וזף ווטסון
עמדותיו
ב-2020 השווה ווטסון את תנועת Black Lives Matter למהפכה התרבותית שהתרחשה בסין תחת שלטות מאו דז'ה טונג בשנות ה-60. באותה שנה השווה את תרבות הביטול לצייד המכשפות שהתקיים בעיירה סיילם בסוף המאה ה-17.
הפארק הלאומי שפאדה דוס ואדיירוס
גאוגרפיה
הנהר המרכזי הזורם בפארק הוא נהר פְּרֶטוֹ, מיובליו של נהר טוקנטינס, היוצר קניונים שקירותיהם מגיעים לגובה של 40 מטרים. בשטח הפארק עשרות מפלים, בהם מפלי ריו פרטו, שגובהם 120 מ'.
פול ג'וזף ווטסון
עמדותיו
במהלך 2022 הוציא וידאו שלדעתו חושף "הנדסת תודעה" בתעשיית הפרסום ברחבי העולם המערבי, בווידאו מצביע ג'וזף-וווטסון על מגמה בה נראים בפרסומות ובשלטי חוצות גברים ממוצא אפריקאי עם נשים לבנות, באופן לא פרופורציונלי לאחוז שלהם באוכלוסייה. וגברים לבנים מוצגים כמגוחכים. ווידאו שמציג נתוני הגירה ולידה בבריטניה וחושף שאחוז גבוה מאוד מהיולדות אינן ילידות המדינה. כמו כן, הוא מתנגד להתערבות הנרחבת של בריטניה במלחמה באוקראינה. לדבריו, הדבר בא בחשבון על מעמד הפועלים הבריטי שסובל ממחסור. כמו כן, הביע תמיכה בג'ורג'ה מלוני באיטליה ובמפלגת "השוודים הדמוקרטים".
הפארק הלאומי שפאדה דוס ואדיירוס
החי והצומח
בשטח הפארק גדלים 25 מיני סחלבים, והעצים הנפוצים בו כוללים בין היתר טבבויה ורודה, קופיבה, פלפלון רך, דקל סיאגרוס רומנזוף ודקל באבאסו.
פול ג'וזף ווטסון
עמדותיו
באותה השנה נחשפה קלטת שבה הוא נשמע אומר דברי נאצה כנגד מיעוטים ובין השאר אומר "אני באמת חושב שצריך ללחוץ על הכפתור שימחוק יהודים מעל פני האדמה".
הפארק הלאומי שפאדה דוס ואדיירוס
החי והצומח
עולם החי בפארק כולל איילי פמפאס, איילי ביצות, זאבי רעמה, יגוארים, ארנבוני יער, ארמדילים ענקיים, דובי נמלים, קפיבארות וטפירים, וכן עופות כננדו, טוקן, אורובו שחור ונשרון מלכותי.
ואט פרה קוו
ואט פרה קוו (בתאית: วัดพระแก้ว, בתרגום לעברית: "מקדש הבודהה מאמרלד") הוא מקדש בודהיסטי (ואט) בבנגקוק הנחשב לקדוש ביותר בתאילנד. פסל בודהה מברקת (אמרלד) ממוקם במבנה המרכזי בתוך מתחם המקדש, והוא נחשב דמות מגינה על החברה התאית, וסמל דתי-פוליטי. המקדש ממוקם במרכז ההיסטורי של בנגקוק, בתוך מתחם הארמון הגדול.
המבנה
המבנה המרכזי במתחם המקדש הוא קודש הקודשים, בו ממוקם פסל הבודהה ובו מתפללים המאמינים. על פי האגדה, מקורה של דמותו של בודהה האמרלד הוא בהודו, בה החכם הבודהיסטי נגסנה (בערך בשנת 150 לפני הספירה), ניבא כי הבודהה מאמרלד יביא שגשוג ודומיננטיות לכל מדינה בה הוא יוצב. כך הפכה דמותו לדמות המגינה על תאילנד, על פי האמונה. עם זאת, על פי ממצאים ועדויות היסטוריות, הפסל התגלה בצ'אנג ראי במאה ה-15, ולאחר מספר מקומות בהם שכן, הוא הועבר במאה ה-18 לבנגקוק, שם מוקם בוואט פרה קוו ב-1782, במהלך תקופת מלכותו של ראמה הראשון, מלך תאילנד.
פסל הבודהה עשוי מברקת ירוקה-כהה, בגובה 66 סנטימטרים, והוא עוצב מאבן ברקת שלמה אחת. הדמות בפסל נמצאת בתנוחת מדיטציה, בסגנון אסכולת "לאנה" מצפון תאילנד. מלבד מלך תאילנד, איש לא רשאי לגעת בפסל. המלך מחליף את הגלימה העוטפת את הפסל שלוש פעמים בשנה, בהתאמה לעונות הקיץ, החורף, והעונה הגשומה, בטקס חשוב שנועד להבטיח מזל טוב למדינה לאורך העונה הקרובה.
לובמבה
לובמבה היא הבירה המסורתית והחוקתית של אסוואטיני, מקום מושב בית המחוקקים של אסוואטיני ומקום מגורי המלכה האם של אסוואטיני.
העיר ממוקמת במערב המדינה, בעמק אזולוויני, 16 ק"מ ממבבנה, במחוז הוהו.
בעיר מתגוררים כ-6,000 תושבים.
תרבות ואתרים בעלי חשיבות
לובמבה מפורסמת בשני טקסים הנערכים בה:
בקרבת העיר מצויים שמורת הטבע מלילוואנה ושדה התעופה מאטסאפה.
יופ טר הול
יופ טר הול (בהולנדית: Joop ter Heul) היא סדרת ספרים לנוער מאת סיסי ואן מרקסוולט, העוסקת בחייה של נערה בשם "יופ טר הול". הסדרה כוללת ארבעה ספרים שפורסמו בין השנים 1919–1923, ועוד אחד שפורסם ב-1946 כספר המשך.
עלילה
הסדרה עוקבת אחרת מהלך חייה של נערה בשם יופ טר הול, בת למשפחה מבוססת מאמסטרדם. הסדרה מתארת את לימודיה בתיכון, התבגרותה, נישואיה, לידת ילדיה ומעורבותה במפעלי צדקה. יופ טר הול היא נערה עקשנית ועליזה כלפי חוץ, אך בעלת עולם פנימי רוחני ועשיר. ב-1946 התפרסם ספר נוסף בסדרה העוסק בבתה של יופ, אשר חברה במחתרת ההולנדית הנלחמת בנאצים במלחמת העולם השנייה (ספר זה הוקדש לבעלה של מרקסוולט אשר היה בעצמו לוחם התנגדות והוצא להורג בידי הנאצים).
הסדרה זכתה לפופולריות עצומה, והפכה את סיסי ואן מרקסוולט לסופרת מפורסמת. ספרי הסדרה אינם נחשבים לספרות מופת הולנדית אך היו פופולריים בקרב נערות ונשים הולנדיות צעירות החל משנות ה-20 של המאה ה-20 ועדיין נמכרים לקהל של נשים צעירות במספרים לא מבוטלים. בין מעריצותיה המפורסמות של ואן מרקסוולט נמנתה אנה פרנק, אשר קראה את כל סדרת יופ טר הויל בטרם נכנסה למחבוא שלה, והמשיכה לקרוא אותה ואת שאר ספריה של ואן מרקסוולט במחבוא. ביומנה המפורסם היא מציינת על אחד מספריה האחרים של מרקסוולט: "נחמד אבל לא מתקרב לקרסוליים של יופ טר הול" וכן: "סיסי ואן מרקסוולט כותבת נהדר. בטוח שאתן גם לילדים שלי לקרוא אותה". מחקרים מראים את השפעת הסדרה על יומנה של אנה פרנק הן במבנה והן בתוכן. הדמות שאליה פונים המכתבים ביומן, "קיטי" מבוססת על דמותה של קיט פרנקן (Kit Franken) אחת מחברותיה הטובות של יופ בסדרה. בגרסה המקורית של היומן (טקסט א') אף היו מכתבים המיועדים לדמויות אחרות בסדרה (למעט יופ עצמה).
ב-1968 יצא לאקרנים בהולנד סרט בשם "יופ טר הול" המבוסס על ספרי הסדרה.
פיירלואיג'י מרזוראטי
קריירת מועדונים
מרזוראטי היה אחד משחקני המפתח של פלקנסטרו קאנטו, בה שיחק מ-1969 עד 1991, וזכה עימה בשתי אליפויות הליגה האיטלקית (1975 ו-1981), שני גביעי אירופה לאלופות ( ו-), ארבע זכיות בגביע ספורטה (,, ו-), ארבע זכיות בגביע קוראץ' (1973, 1974, 1975 ו-1991) ושני גביעים בין-יבשתיים (1975 ו-1982).
ביולי 2006 החליט מרזוראטי לחזור, בגיל 54, למשחק ברמה הגבוהה ביותר עם קאנטו, לרגל חגיגות ה-70 לקבוצה. ב-6 באוקטובר 2006 הוא הופיע במשחק רשמי עבור קאנטו ושיחק שתי דקות במשחק הליגה האיטלקית נגד האלופה בנטון טרוויזו. קאנטו ניצחה 70–69, ומרזוראטי הפך לכדורסלן הראשון (והיחיד) בהיסטוריה ששיחק משחקים רשמיים בחמישה עשורים שונים, כמו גם לשחקן הכדורסל המקצועי המבוגר ביותר שהשתתף אי פעם במשחק רשמי.
קריירה בנבחרת הלאומית
מרזוראטי שיחק ב-278 משחקים במדי נבחרת איטליה בכדורסל, וקלע 2,209 נקודות. הוא זכה עם הנבחרת במדליית הכסף באולימפיאדת 1980 במוסקבה, ובאליפות אירופה ב-1983, לצד שלוש מדליות ארד ב-1971, 1975 ו-1985.
לאחר הפרישה
מרזוראטי שיחק את כל הקריירה שלו במדי קאנטו. הוא הפך לסגן נשיא המועדון, וכיהן בתפקיד זה עד 1996.
למבורגיני
למבורגיני (באיטלקית: Automobili Lamborghini; ) היא יצרנית רכב איטלקית, שמתמחה במכוניות ספורט. בסיסה בכפר סנט'אגתה בולונייזה (Sant'Agata Bolognese) באזור העיר בולוניה. נוסדה בשנת 1963 על ידי פרוציו למבורגיני (1916–1993), שהתחיל את דרכו בתור יצרן טרקטורים עבור הצבא (Lamborghini Trattori). משנת 1998 נמצאת בבעלות קבוצת פולקסווגן הגרמנית (מסונפת לחטיבת אאודי).
במאי 2021 הכריזה החברה כי עד 2024 ישווקו כל דגמי החברה עם מערכת הנעה היברידית פלאג-אין ועד לסוף העשור תציג מכונית חשמלית ראשונה למותג. ביולי 2021 חשפה למבורגיני כי דגם חדש בעל הנעה היברידית פלאג-אין יחליף את למבורגיני אוונטאדור.
היסטוריה
למבורגיני היה אספן נלהב של מכוניות ספורט ובין השאר היו תחת ידיו מספר דגמים של חברת פרארי. בעקבות תקלה במצמד של מכונית הפרארי שלו הוא פנה למפעל ורצה לדבר ולהציע שותפות עם אנצו פרארי, אך נענה בשלילה (גרסה אחרת היא שאנצו פלט לעברו בכעס "מה אתה מבין בייצור מכוניות ספורט"), ולאור זאת החליט שהוא יקים מפעל מתחרה וייצר מכוניות טובות מאלו של אנצו. לחברה הוא בחר בסמל של שור זועם, לאחר שביקר בחוות שוורים המשמשים למלחמת שוורים בספרד והוא אף היה בן מזל שור. במהלך השנים נקראו חלק מדגמי המכוניות של החברה בשמות של שוורים היסטוריים כמו דיאבלו, הורקאן, מורצ'יילאגו ועוד.
אבי בראלי
אבי בראלי (נולד ב- 22 ביולי 1957) הוא היסטוריון ישראלי, פרופ' חוקר ועורך העומד בראש מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חייו
אבי בראלי הוא בנם של אריקה ומאיר בראלי, ונכדו של יצחק בראלי, שהיה מנהל בנק הפועלים בין השנים 1928 - 1956. בראלי נולד וגדל בתל אביב. למד בבית הספר הר נבו ובגימנסיה הרצליה והתגייס לנח"ל ב-1976. למד פילוסופיה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפילוסופיה באוניברסיטה העברית. עבודת הגמר שלו לתואר השני – "השורשים האונטולוגיים לאנטי-אוטופיזם של שפינוזה" – נכתבה בהדרכתו של אלחנן יקירה והוגשה ב-1994. בראלי כתב עבודת דוקטורט באוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר שלישי ב-2001. מדריכו היה פרופסור יוסף גורני. נושא העבודה היה "בין מרות לשיתוף: המאבק על דרך המיסוד הפוליטי במפא"י 1953-1948". לימד באוניברסיטת תל אביב בשנים 2003-1997 בחוג להיסטוריה של עם ישראל ובחוג ללימודים כלליים. החל משנת 2003 הוא מרצה במסלול ללימודי מדינת ישראל שבאוניברסיטת בן-גוריון.
בשנים 1989-1980 שימש בראלי מתרגם, משכתב ומגיה בעיתונים הארץ, 'מבט' ובהוצאת עם עובד, היה מזכיר מערכת העיתון הכלכלי 'מבט', שימש עורך ספרי עיון וספרות בהוצאות 'זמורה ביתן' ו'עם עובד' והיה חוקר ועורך במכללת בית ברל. מ-1990 הוא עורך וחוקר במרכז למורשת בן-גוריון, חבר במערכת כתב העת "עיונים בתקומת ישראל" מאז היווסדו בשנת 1991, ועורכו משנת 2001, וחבר בהנהלת הוצאת הספרים של מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות.
בראלי חבר בתנועת יסו"ד (ישראל סוציאל-דמוקרטית) מאז היווסדה, פרסם מאמרים פובליציסטיים ב'הארץ' וידיעות אחרונות, בכתב העת ארץ אחרת ובכתבי העת 'מקרוב' וחברה (ביטאון יסו"ד).
מפא"י בראשית העצמאות: 1948–1953
ספרו של אבי בראלי שראה אור ב-2007 בהוצאת יד יצחק בן-צבי עוסק במאבקים שהתחוללו בתוך מפא"י בחמש השנים הראשונות לקיומה של מדינת ישראל. הספר הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו. הוא דן בעיצובה של מפלגת השלטון, מפא"י, ומתוך כך בעיצובה של הפוליטיקה הישראלית כולה. המאבקים בתוך מפא"י בתחילת שנות החמישים היו על השאלה מה האיזון הנכון מבחינתם של סוציאליסטים דמוקרטים בין שלטון אפקטיבי לבין חירות חברתית, בין יתרון ההייררכיה ובין כוחם של שיתוף ושוויון. הספר מצביע על צומת היסטורי של הכרעה בשאלה זו – ההכרעה שהפכה את מפא"י לארגון של שליטה באמצעות חלוקת טובות הנאה ולא ארגון להעצמת אזרחים בחברה דמוקרטית.
בראלי מציג את מפא"י בספרו כמפלגה שהשתנתה באותן שנים שינוי מהותי והייתה למפלגה היררכית-חלוקתית שאופיינה בריכוזיות ובצייתנות, בהתברגנות וברכישת נאמנות פוליטית באמצעות חלוקת טובות הנאה. תהליך זה הבדיל אותה מאוד ממפא"י היישובית והוא אחד הגילויים החשובים של המעבר מפוליטיקה וולונטרית לפוליטיקה של חברה ריבונית. אל מול התהליך הזה קמה אופוזיציה רבת פנים בתוך מפא"י. כל הנהגת מפא"י תמכה במיסוד ההיררכיה שלה, ואילו האופוזיציה דרשה דמוקרטיזציה של המפלגה והפיכתה לארגון המייצג את האינטרסים של הציבור כלפי השלטונות. בגרסאותיה הרדיקליות יותר היה לדרישות האופוזיציה נופך של דמוקרטיה השתתפותית. אחד הנושאים המרכזיים שבמחלוקת היה דרכי הקליטה של העולים החדשים ובעיקר העולים המזרחיים: מחנה אחד במפא"י הציג את קליטת המזרחיים כסיבה לכך שהיא תעוצב במתכונת דמוקרטית יותר, והמחנה האחר – כסיבה להפוך אותה למפלגה צייתנית ואחידה שתקל את השליטה בהמונים החדשים.
הוויכוחים הפנימיים הללו בתוך מפא"י התבטאו באופן מובהק בפעולות של שתי קבוצות: 'צעירי מפא"י', שהיו תלמידיו של ברל כצנלסון משנות הארבעים, וחוג 'המעורר'. לחוג 'המעורר' היו מהלכים באינטליגנציה העירונית של מפא"י, בעיתונות שלה ובהתיישבות העובדת. לאחר ניסיון כושל לסגור את "אשמורת", ביטאונם של צעירי מפא"י, הצליחה הנהגת המפלגה לחסום אותם לבסוף. ערב הבחירות לכנסת ב-1951 הם הקימו תנועה להתחדשות המפלגה שנערכה למאבק עם המנגנון המפלגתי, אבל הבחירות טרפו את הקלפים ואילצו אותם לתמוך במפלגתם במערכת הבחירות. בשנים 1952-1953 אסרה הנהגת מפא"י על קיומו של חוג 'המעורר'. המאבקים נשכחו, מכיוון שלא היה לאופוזיציה הזאת ייצוג בקרב הנהגת מפא"י.
בספר מסופר, למשל, כיצד חולקו קרקעות בכיכר המדינה בצפון תל אביב לראשי האוצר ובכירי מפא"י, ביניהם פנחס לבון, זלמן ארן ומרדכי נמיר. עוד נדונות בו תופעות של התברגנות – כמו בתים גדולים שבנו לעצמם מנהיגי המפלגה כמו לוי אשכול, דב יוסף ואליעזר ליבנה. עוד דן הספר בדיכוי הצעירים במפלגה, בשיח הרעיוני שאפיין את המפלגה בשנות החמישים הראשונות, בעימות בינה למפ"ם ובוויכוחים על שיטת הבחירות לכנסת.
ממלכתיות ישראלית
אבי בראלי פרסם שלושה מאמרים על הממלכתיות. האחד, 'הממלכתיות ותנועת העבודה בראשית שנות החמישים: הנחות מבניות', מנתח את הוויכוח בין מפא"י למפ"ם על הממלכתיות וטוען שהוא לא היה ויכוח על עיצובה של מדינת ישראל, אלא מאבק על קבוצת כוח בין שתי קבוצות פוליטיות. המאמר השני, 'Mamlachtiuht, Capitalism and Socialism during the 50's in Israel', מנתח את המאבק על הממלכתיות מנקודת מבט חברתית, כלכלית ותרבותית ודן באפשרות להעמיד את הוויכוח הזה על הציר בין ויכוח על ממלכתיות ימנית לוויכוח על ממלכתיות שמאלית. המאמר השלישי, 'Mapai and the Oriental Jewish Question in the Early Years of the State' בוחן את הממלכתיות השמאלית של תנועת העבודה ביחסה לעולים מארצות האסלאם בשני העשורים הראשונים למדינה..
ספרים שערך
בין הספרים אותם ערך אבי בראלי הם-עכשיו או לעולם לא: 'דיוני מפא"י בשנה האחרונה למנדט הבריטי; מבואות ותעודות'. אותו ערך עם מאיר אביזוהר הוא ספר המביא את דיוני מפא"י בשנה שקדמה להכרזת המדינה, הוא עוסק בתקופה ממאי 1947 עד מאי 1948. הספר 'ציונות: פולמוס בן זמננו: גישות מחקריות ואידאולוגיות', אותו ערך ביחד עם פנחס גינוסר, אחד מהספרים העיקריים שכינסו את בני הפלוגתא בפולמוס הפוסט-ציוניים והוא עוסק בצדדים התאורטיים של אלה. על נושא הוא פרסם גם את המאמר 'לשכוח את אירופה – נקודות ראות לוויכוח על הציונות והקולוניאליזם' שתורגם: ’Forgetting Europe: Perspectives on the Debate about Zionism and Colonialism’; 'Oublier l'Europe – Poins de vue concernant le de'bat sur le sionisme et le colonialisme. ספרו חברה וכלכלה בישראל: מבט היסטורי ועכשווי אותו ערך יחד עם דני גוטוויין וטוביה פרילינג הוא אסופת מאמרים המכונסים בשני כרכים ועוסק בהתגבשות הכלכלית והחברתית של ישראל מנקודות מבט דיסציפלינריות מגוונות.
מחקרו העכשווי
בראלי כתב יחד עם ד"ר אורי כהן ארבעה מאמרים על שביתת האקדמאים של שנות ה-50 של המאה ה-20 ותחילת ההתגבשות של המעמד הבינוני הישראלי. זהו חלק ממחקר רחב יותר שיצא לאור כספר בהוצאת יד-יצחק בן-צבי בשנת 2022. אחד המאמרים התפרסם ברבעון קתדרה לתולדות ארץ ישראל ויישובה 143 (תשעב) עמ' 153-184.
Touch Me
Touch Me (בעברית: גע בי) הוא אלבום האולפן הראשון של זמרת הפופ האמריקאית סמנתה פוקס. האלבום יצא לאור ב-7 ביולי 1986, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס. מתוך האלבום יצא שיר הנושא "" שזכה להצלחה בינלאומית.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-24 במצעד הבילבורד 200.
מאפיית אבולעפיה
מאפיית אבולעפיה היא מאפייה מפורסמת, אשר נוסדה בשנת 1879 על ידי משפחת אבולעפיה ונמצאת בבעלותם עד היום. המאפייה נמנית עם העסקים הוותיקים בארץ ישראל ושוכנות במבנה מעוטר קשתות ברחוב יפת, בסמוך לכיכר השעון ביפו העתיקה. המאפייה מוכרת מגוון מאפים בסגנון ערבי ובהם פיתות, מנאקיש, בייגלה, סמבוסקים, פיצות, וכן דברי מתיקה כגון בקלוואה וכנאפה.
היסטוריה
המאפייה נפתחה לראשונה ב-1879 על ידי מסעוד אבולעפיה ועם השנים צברה מוניטין בעיר יפו ובסביבתה והפכה לאחד הסמלים המוכרים של העיר. החל משנת 1969 החלה המאפייה במנהג של סגירת המאפייה בחגי ישראל לכיבוד הלקוחות היהודים שלה והתפרסמה בזכות מנהג זה ברחבי ישראל. סניפים נוספים נפתחו בשנת 2007 בראשון לציון על ידי ח'מיס אבולעפיה ובנו טארק, ברחוב אבן גבירול בתל אביב בבעלות סעיד אבולעפיה, בנו של אחמד, הבכור שבאחים ובשנת 2000 בטיילת הרברט סמואל שבתל אביב. סניפי המאפייה נשלטים על ידי חמשת האחים ממשפחת אבולעפיה - אחמד, סמי, ח'מיס (עד שהלך לעולמו ב-2020 ממחלת נגיף הקורונה), חאלד וואליד וילדיהם. בשנת 2017 נפתחו מאפיות נוספות ברחוב הסיבים בפתח תקווה ובנמל תל אביב.
בנוסף למאפיות מפעילה המשפחה מסעדה בשרית הממוקמת ממול למאפייה ברחוב יפת, וכן חולשת המשפחה על מסעדות, עסקים ונדל"ן ברחבי תל אביב-יפו.
כמו כן ב-2017 פתחה הרשת סניף כשר למהדרין ללקוחות היהודים המסורתיים והדתיים בפתח תקווה.
מעיין בלום
מעיין בלום (נולד ב-13 באוגוסט 1976) הוא שחקן טלוויזיה, קומיקאי, יוצר ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה
בלום נולד וגדל בתל אביב, בילדותו למד בבית ספר לאומנויות "תלמה ילין" במגמת תיאטרון וסיים את לימודיו ב-1994. לאחר סיום התיכון, למד בסטודיו למשחק ניסן נתיב וסיים שלוש שנות לימודים. בלום לומד לתואר שני בפסיכולוגיה.
בתחילת דרכו כנער, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "תופסים ראש" של ערוץ 1. בשנת 2008 שיחק בלום בסדרה "גם להם מגיע" יחד עם ליאור אשכנזי, ענת מגן-שבו ועוד. באותה השנה יצר את סדרת המערכונים "מקום לדאגה" ושיחק דמויות שונות.
בנוסף גם התארח בתוכנית "הלילה עם ליאור שליין". בשנים 2010–2013 שיחק בסדרת הקומדיה של YES "המשרד",תפקיד ראשי, שם גילם את יריב שאולי, לצד דביר בנדק. באותה שנה שיחק בדרמה הקומית "אבודים באפריקה", שם שיחק את ארון וקסלר, בנו הלא יוצלח של אדי וקסלר (צחי גראד).
החל משנת 2011 מגלם דמויות שונות בתוכנית "קאמבק" של קומדי סנטרל. באותה השנה שיחק גם את זבולון הורביץ בסדרה "השנים הכי יפות" ששודרה בערוץ 2 ובסדרת הרשת "אלוהים והשטן: שותפים".
בשנת 2013 חזר לשחק בעונתה השנייה של "אבודים באסיה" ב-YES.
בשנת 2014 שיחק במספר פרקים בסדרת הדרמה של HOT, "מתים לרגע", שם גילם את יפתח, אח של יסמין שהתחזה לעורך דין. בהמשך השנה, החל לשחק בסדרת הנוער "כוכב הצפון". באותה שנה שיחק בסרטה של תמר ירום, "פנסיון פראכט" לצידו של צחי גראד.
בשנת 2015 שיחק בקומדיית המצבים "שחקן זר" בערוץ 2, בתור הסוכן של הכדורגלן אדיר (מאור שוויצר). בנוסף בשנת 2015 שיחק בסרט הקומדיה "איביזה" לצד מאור שוויצר, דר זוזובסקי ואחרים. בשנה זו גם שיחק את תפקיד הצייר בסדרת האמנות ההומוריסטית של החינוכית "כאן ואומן", לצידו של טל פרידמן.
החל משנת 2014 משתתף בתוכנית המערכונים של הערוץ הראשון ולאחר מכן כאן 11 "היהודים באים", שם מגלם את: אחיו של יוסף, חיים יבין, אבישי רביב, אדוניה, יובל שטייניץ, אריק שרון ועוד שלל דמויות.
בשנת 2016 שיחק בהצגה "חשש לאירוע" של אנסמבל קבוצת עבודה בבימויו של יגאל זקס
בשנת 2017 שיחק בסדרה "צפוף" בתפקיד מנכ"ל גוגל (תפקיד אורח). מאוחר יותר באותה שנה גילם את מרקוס בעיבוד האמריקאי לסדרת הנוער "החממה", הנקראת "Greenhouse Academy".
בשנים 2017-2018 שיחק בסדרה "אקדמית החממה"
בשנת 2018 השתתף בסרטו של הבמאי אבי נשר, "סיפור אחר" ובהצגה "צעצועים" של אנסמבל קבוצת עבודה.
בשנת 2019 השתתף בסדרה "תיק נעדר" בתפקיד זאב אבני המשודרת בערוץ כאן 11. באותה שנה השתתף גם במיני-סדרה "הנערים" של HBO וקשת אינטרנשיונל.
באותה שנה החל לשחק בסדרה שב"ס בתפקיד ניתאי הראל בעלה של מפקדת הכלא
בשנת 2020, החל להשתתף כפאנליסט בעונה החמישית של תוכנית הסאטירה המשודרת בתאגיד השידור הישראלי, "עד כאן! 2020".
בשנת 2020 השתתף באנדרדוגס בתור "ופל", הכלב של שר האוצר.
בשנת 2020 התחיל לשחק בסדרת הנוער "הבאר" את ארנון זימרי.
בשנת 2021 שיחק בעונה השנייה של תוכנית המערכונים "מצולמים", והתחיל לשחק בסדרה "מותק בול באמצע" את לייזי אוח. משחק בסדרה ״ישמח חתני״ בתור ירין. באותה שנה שיחק גם בסרטו של גורי אלפי "עוד סיפור אחד" בתור אדם לפיד, בחור רווק ורומנטיקן המנסה למצוא את אהבת חייו.
בשנת 2022 השתתף בפרק בודד של הסדרה "צומת מילר" בעונה הרביעית.
קריירת כתיבה
בלום היה חלק מכותבים של סדרות טלוויזיה רבות, בהן "המובילים", "מצב האומה", "קומי קומי", "הרצועה" של ערוץ ביפ, ו"מקום לדאגה" ו"גם להם מגיע" ששודרו בערוץ 10.
חיים אישיים
בזוגיות עם תמי גבע.
בלמונטה
גאוגרפיה
העיירה מורכבת מחמישה אזורים מינהליים, במחוז קשטלו ברנקו (Castelo Branco), עד 1976 פרובינציית ביירה ביישה (Beira Baixa). יש בה כ-7,600 תושבים, כ-3,200 מהם מתגוררים במרכז העירוני הראשי.
העיירה על חמשת רובעיה משתרעת על שטח של 118 קמ"ר. האזור כולו מצוי כ-600 מטרים מעל גובה פני הים, ברכס בלמונטה, ליד סרה דה אשטרלה. אפשר להבחין מרחוק במבצר המרובע של הטירה המבוצרת.
הכפר הוא מקום מעניין לביקור, והוא שוכן למרגלותיה של טירה משופצת שנבנתה במאה ה-13. טירה זו היא בית מגוריה של משפחתו ומקום הולדתו של "המגלה", פדרו קרבל, הנווט ומגלה הארצות שגילה לראשונה את ברזיל בשנת 1500. פסלו עומד ברחוב שנושא את שמו.
הפנתיאון של משפחת קברל ממוקם בקפלה, על גבעת הטירה.
בלמונטה היא מקום הולדתו המשוער של פדרו אלוורש קברל, מגלה ורה קרוז (היום ברזיל).
אנוסי בלמונטה
בבלמונטה חיה במשך שנים קהילת אנוסים גדולה, ששמרה על מנהגים יהודיים שונים, ונמנעה מנישואים עם תושבי העיירה הנוצרים מאות בשנים.
בשנת 1917 גילה את הקהילה מהנדס יהודי פולני בשם שמואל שוורץ, והוא שהביא את קיומה לידיעת העולם. בתחילת שנות התשעים של המאה ה-20 קיימה הרבנות הראשית לישראל מבצע "השבה ליהדות", בו גויירו מרבית אנוסי בלמונטה. כיום קיימת שם קהילה יהודית פעילה. בעיירה הוקם גם מוזיאון יהודי המתאר את ההיסטוריה היהודית במקום.
הכתף שק
הכתף שק (באנגלית: Shoulder Arms) הוא סרט שנכתב, ובוים על ידי קולגר, נערך והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק בו את התפקיד הראשי וגם כתב את המוזיקה המקורית שלו. הסרט שיצא לאקרנים ב-1918 הוא קומדיה פטריוטית שעיקרה מתרחש בחלום. צ'פלין מגלם חייל אמריקני שנשלח למלחמת העולם הראשונה וחולם שבמלחמה הוא מנצח לבדו גדודים של גרמנים ושובה את הקייזר הגרמני.
עלילה
הסרט עוקב אחר חייל אמריקאי (צ'פלין) שנשלח למלחמה.
הסרט מתחיל במסדר בו הוא מתקשה ללכת באופן מסודר, ומשם הוא עובר לתעלות בשדה הקרב.
לאחר שהסרט מציג את החיים בתעלה, אנו רואים את החייל כובש את תעלת האויב, ותופס בשבי את 13 החיילים שם (כשהוא נשאל איך הצליח לעשות זאת הוא עונה "כיתרתי אותם").
משם הוא מתנדב לצאת למשימה נועזת בתוך קווי האויב, כשהוא מחופש לעץ. הוא מצליח להציל את חברו שנתפש על ידי הגרמנים, והוא בורח בעזרת נערה מקומית. במהלך בריחתו, הוא מצליח להערים על הקיסר הגרמני, והוא לוקח אותו כשבוי. הוא מתקבל בצעדות ניצחון כשהוא חוזר עם השבוי החשוב.
הסרט מסתיים בבסיס האימונים, כאשר אנו רואים את חבריו של החייל מעירים אותו מחלומו.
משה יעקב רביקוב
הרב משה יעקב הכהן רביקוב (נודע בכינויו: "הסנדלר"; תרל"ג; 1873 - כ"ב בתשרי תשכ"ז; 6 באוקטובר 1966) היה מקובל וצדיק נסתר שהתגורר ביפו.
תולדותיו
תחילת פרסומו בארץ היה על ידי הרב קוק שהעיד עליו כי הוא מל"ו הצדיקים הנסתרים שבדור. בעקבות זאת החלו לפקוד את ביתו יהודים שביקשו את ברכתו, בעיקר בענייני רפואה, עקרות ושידוכים. השתייך לקבוצת מקובלים שלמדו יחד בשנות ה-60 וכונו על שם המקצוע שממנו התפרנסו.
על פי המסופר בתולדותיו שבראש הספר "לקוטי רבי משה יעקב", החזון איש והבית ישראל נהגו לפקוד את ביתו.
עוד מסופר שערב מבצע סיני צפה את המלחמה והודיע על כך למקורביו, והוסיף כי "היהודים ינצחו". לפני מותו הותיר בקבוק יין סגור והורה לפותחו רק לאחר הניצחון על גמאל עבד אל נאצר. חצי שנה לאחר פטירתו נערכה מלחמת ששת הימים ולאחריה נפתח בקבוק היין שלגימה ממנו נחשבה לסגולה.
מדי שבת נהג לדרוש ברבים ואת ראשי הפרקים היה מעלה על הכתב. הרשימות יצאו בתשכ"ט בספר "ליקוטי רבי משה יעקב".
נפטר בשמחת תורה תשכ"ז ונקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.
היה נשוי לרבקה לאה. בנם יוסף רביקוב היה סופר ומתרגם. יוסף ושלוש מאחיותיו - רחל, זהבה ורוחמה רביקוב לא נישאו מעולם.
לוקסוויוס
לוקסוויוס (בלטינית: Luxovios מקלטית: "הבהיר" או "החם") הוא אל המעיינות החמים של לוקסווי-לה-באן (Luxeuil-les-Bains) שבגאליה (בצרפת של ימינו), על פי המיתולוגיה הקלטית והדת הגאלית-רומית. כמו כן, לוקסוויוס הוא האל המגן על שבט לוקסווי שהתגורר באזור.
זוגתו של לוקסוויוס הייתה האלה בריקטה.
באתר המעיינות החמים היה מקדש ללוקסוויוס, לצד אלי מרפא אחרים, ובהם סירונה. באתר התגלו שתי כתובות המוקדשות לאל.
שיווק ויראלי
שיווק ויראלי מתייחס הרבה פעמים לקמפיינים אינטרנטיים מחתרתיים, כלומר תכנים ודימויים שהצופה לא יודע שהם בעצם פרסומות. למשל: שימוש בבלוגים, אתרים שנראים חובבניים, מיילים ספונטניים-לכאורה, שנועדו לייצר שמועות על מוצר חדש. המונח "שיווק ויראלי" מתייחס לתופעה בה אנשים מעבירים ביניהם ומשתפים תוכן מעניין ומבדר. כשהתהליך ממומן בעצם על ידי מותג שמחפש למצב את עצמו. הפרסומות הויראליות הן לרוב סרטוני וידאו מצחיקים או משחקי פלאש אינטראקטיביים, תמונות או טקסט.
המטרה של הווידאו או התמונה הוא ליצור משהו שיעורר תגובה - תגובה ממשית, ותוך כדי כך להעביר את המסר. שזהו התוכן הוויראלי.
הווידאו הוויראלי הפך בעיקרו לכלי שיווק ולפלטפורמה שיווקית מובהקת וכמובן בעל יתרונות עצומים. שיווק ויראלי הוא שיטת שיווק פופולרית בזכות הקלות בה אפשר להוציא לפועל קמפיין, עלותו הנמוכה, עריכה מינימלית, הפילוח המדויק, והתגובה המהירה מהקהל. הכוח של פרסום ויראלי היא היכולת שלו להגיע לכמות רבה של צופים ברשת בעלות נמוכה יחסית.
המשימה הקשה ביותר של כל חברה היא לרכוש ולשמר בסיס צרכנים גדול, באמצעות שימוש באינטרנט ובפרסום באי-מייל. למאמצים ב-B2C (עסקים ללקוחות) יש השפעה גדולה יותר מכל כלי שיווקי אחר. שיווק ויראלי הוא טכניקה שמתחמקת מהמטרד שנקרא דואר זבל, ומעודדת משתמשים במוצר מסוים לספר לחבריהם. זו המלצה חיובית שעוברת ממישהו קרוב שסומכים על דעתו ומניעיו.
מקורות
יש שטוענים שהמונח "שיווק ויראלי" הומצא על ידי טים דראפר ונטבע על ידי סטיב ג'ורבטסון ב-1997 כדי לתאר את המהלך של הוטמייל, בו אנשי הפרסום של הוטמייל הדביקו פרסומות לעצמם במייל ששלחו המשתמשים שלהם. הראשונים לכתוב על שיווק ויראלי היה דאגלס רושקוף, המבקר התקשורתי, בספרו "מדיה וירוס" מ-1994. ההנחה הייתה שאם פרסום כזה יגיע למשתמש "רגיש" המשתמש הזה יהפוך ל"נגוע" ואז ימשיך וידביק משתמשים "רגישים" אחרים. כל עוד משתמש "נגוע" אחד ישלח את המייל ליותר מאדם אחד בממוצע מצביע על כך מספר המשתמשים ה"נגועים" ימשיך לגדול בהתאם לעקומה הלוגיסטית.
אם כל משתמש ישלח מייל ליותר ממשתמש "רגיש" אחד, אז בתאוריה הקמפיין, ימשיך לנצח, או לפחות עד שכל המשתמשים ה"רגישים" יקבלו את המייל. אפילו אם המייל לא מופץ לעיתים קרובות, המייל עדיין יועבר הרבה יותר פעמים מהמספר ההתחלתי אליו הוא הופץ. למשל, קמפיין שהתחיל בשליחה ל-100 משתמשים. אומנם לא כולם יעבירו את המייל, אבל חלקם יעשה זאת. החלק הזה ייבדק על ידי חקר שוק. נניח ש-80 העבירו הלאה לחבר אחד, במקרה הזה 80 אנשים יקבלו מייל "דור ראשון". גם אם הקמפיין ימשיך להידרדר בסדרה חשבונית עקבית, כלומר מ-80 ל-64, מ-64 ל-51 וכו', עדיין לבסוף שלחנו אותו ל-100 איש וראו אותו 457. כלומר, 357 איש קיבלו אותו ויראלית, וזה לא עלה מאום.
הרובע המלכותי קינגסטון שעל התמזה
הרובע המלכותי של קִינְגְסְטוֹן שעל התמזה (באנגלית: Royal Borough of Kingston upon Thames, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בדרום מערב העיר. הרובע נקרא על שם העיר קינגסטון שעל התמזה הנמצאת בו, וגובל ברבעים ריצ'מונד שעל התמזה, מרטון, סאטון ווונדסוורת'.
שכונות
הרובע כולל את השכונות הבאות:
היסטוריה
ההתיישבות באזור קינגסטון שעל התמזה מקורה עוד בתקופה הרומית. בעיר הוכתרו המלכים האנגלים והסקסונים הבאים: במרכז קינגסטון נמצאת אבן ההכתרה עליה נערכו, על פי המסורת, טקסי ההכתרה. מטבע מתקופת שלטונו של כל אחד מהמלכים שהוכתרו עליה הוטבע בבסיס האבן המוצגת כיום למול עיריית הרובע.
הרובע הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של קינגסטון שעל התמזה (שהיה רובע מלכותי), הרובע המוניציפלי של מאלדן וקומב והרובע העירוני של סורביטון שהיו חלק ממחוז סאריי.
שלטון מקומי ופוליטיקה
מאז הקמת הרובע בשנת 1965 ועד שנת 1986 שלטה במועצת הרוב המפלגה השמרנית. בשנת 1986 זכתה מפלגת SDP - הברית הליברלית בשליטה ברובע, אולם זמן קצר לאחר מכן נערכו בחינות משנה (לאור מחלוקת בשאלת שינוי חלוקת בתי הספר ברובע) ובבחירות שנערכו בשנת 1987 זכתה המפלגה השמרנית בשליטה ברובע. בשנת 1990 אף מפלגה לא זכתה ברוב הקולות, אולם המפלגה השמרנית הקימה קואליציה והמשיכה לשלוט במועצת הרובע. בשנת 1994 זכתה המפלגה הליברל-דמוקרטית ברוב מושבי המועצה, ובשנת 1997 אף זכו באזורי הבחירה של הפרלמנט הבריטי שברובע, ואולם בבחירות שנערכו בשנת 1998 אף מפלגה לא השיגה רוב, וקואלציה בראשות המפלגה השמרנית קיבלה את השליטה ברובע. תקופה זו הייתה רצופה זעזועים פוליטיים והתפטרות של חברי המועצה, ובבחירות 2002 הביע הציבור את מחאתו ובחר במפלגה הליברלית הדמוקרטית ברוב של 12 מושבים. בבחירות 2006 זכתה שוב המפלגה הדמוקרטית הליברלית - הפעם ברוב של שני חברי מועצה.
כלכלה
רובע קינגסטון ידוע באזורי הקניות שלו הנחשבים לטובים ביותר מחוץ ללונדון המרכזית. הידועה בחניות הרובע היא חנות הכלבו בנטאלז (Bentalls) שהוקמה על ידי פרנק בנטאל בשנת 1867.
השכלה
ברובע פועלות מכללת קינגסטון ואוניברסיטת קינגסטון.
ארמנד אסנטה
ארמנד אנתוני אסנטה ג'וניור (באנגלית: Armand Anthony Assante, Jr.; נולד ב-4 באוקטובר 1949) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אמי ומועמד לארבעה פרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה
אסנטה נולד בניו יורק וגדל בעיירה קורנוול. בנם של קת'רין, מורה למוזיקה וארמנד אנתוני אסנטה האב, צייר. אסנטה למד משחק ב"אקדמיה האמריקאית לאמנויות דרמה".
קריירת משחק
הופעתו הגדולה הראשונה הייתה לצידו של סילבסטר סטאלון ב"סמטת גן עדן", שהיה גם סרטו הראשון של סטאלון כבמאי. אסנטה הופיע ב-1980 בקומדיה "טוראית בנג'מין" בתפקיד הנרי טרמונט, הרופא הצרפתי אותו פוגשת הטוראית ג'ודי בנג'מין (גולדי הון) במהלך שירותה הצבאי. באותה שנה הופיע גם בסרט "חמודות קטנות". על הופעתו לצד מייקל קיין במיני סדרה "ג'ק המרטש", היה אסנטה מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.
אסטנה שיחק בסרט הפשע של סידני לומט "מבחן האמת" וגילם את בוס המאפיה הפורטו-ריקני רוברטו טקסדור; על הופעתו בסרט קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
אסטנה גילם את הרוצח הפסיכופת ריקו דארד בעיבוד הקולנועי של הקומיקס "השופט דרד". שיחק בקומדיה הארוטית "סטריפטיז" בתפקיד הבלש אל גרסיה. ב-1997 זכה אסנטה בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי, על הופעתו בתור ג'ון גוטי ראש משפחת הפשע גמבינו בהפקת הHBO "גוטי".
אסנטה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בפעם הרביעית בקריירה שלו על תפקידו בתור אודיסאוס, בעיבוד הטלוויזיוני בהפקתו של פרנסיס פורד קופולה למיתולוגיה "אודיסיאה". ב-2005 שיחק במותחן הימורי הספורט "כוח הכסף" וב-2007 בסרט הפשע הביוגרפי "אמריקן גנגסטר" בתור ראש משפחת הפשע לוצ'סי דומיניק קטאנו.
אש כוחותינו
אש כוחותינו (באנגלית: Friendly Fire; בתרגום מילולי: אש ידידותית), או בשמו הרשמי בצה"ל: ירי דו-צדדי (דו"צ), הוא מונח המתאר מצב שבו כוח צבאי, משטרתי או אפילו כנופיית רחוב, פותח בירי על כוח עמית, עקב זיהויו בטעות ככוח עוין. מקרי אש כוחותינו הם חלק מההיסטוריה הצבאית, ומהווים גורם מזיק בלחימה.
אמצעים למניעת מצבים של אש כוחותינו
כחלק מלקחי מלחמת סיני, שבה ירו שני גדודי שריון של צה"ל זה אל זה במשך שעה ארוכה במערכת אום כתף - אבו עגילה, נקבע ערוץ חירום חש"ן 38.00 מגהרץ, שנועד לאפשר קשר מהיר בין כל שתי יחידות לוחמות של צה"ל. כמו כן, הוחל בסימון הכלים ביריעות זיהוי.
זיהוי עמית-טורף הוא מערכת אלקטרונית המאפשרת לזהות כלי טיס ידידותי, ובכך למנוע פתיחה באש עליו. הצורך במערכת זיהוי עמית-טורף גובר ככל שמהירויות הפעולה וטווחי הפעולה של כלי הטיס גדלים, כך שלא ניתן להסתפק בזיהוי באמצעות עיניו של הטייס.
כמו כן נעשה שימוש במערכות שליטה ובקרה המציגות את מיקומי הכוחות בסיוע של מערכת GPS ובכך מקטינות את הסיכויים לירי על כוחות ידידותיים.
הנזל וגרטל (אופרה)
הנזל וגרטל (בגרמנית: Hänsel und Gretel) היא אופרה גרמנית משנת 1893 בשלוש מערכות, באורך של כשעתיים, שכתב המלחין הגרמני אנגלברט הומפרדינק. הלברית נכתבה בידי אחותו, אדלהייד וטה. העלילה מבוססת על המעשיה "עמי ותמי" של האחים גרים. הצגת הבכורה נערכה בוויימאר ב-23 בדצמבר, לקראת חג המולד, בשנת 1893. על האופרה ניצח ריכרד שטראוס. האופרה היא אחת הבולטות בסוגת ה"אופרה לילדים" ופופולרית גם כיום. באירופה היא מועלית בעיקר בתקופת "הציפייה", שהם ארבעת השבועות שלפני חג המולד.
מערכה ראשונה - בבית
בביתו הדל של המטאטאן עסוקים ילדיו, הנזל וגרטל בעבודה. הרעב מייסר את שניהם, משום שבמשך שבועות לא אכלו דבר מלבד לחם יבש. גרטל מגלה להנזל כי הערב, לשם שינוי, יזכו לאכול דייסת אורז, שכן השכנה נתנה להם סיר מלא חלב במתנה. בציפייה נלהבת מתחילים הילדים לרקוד ולשחק. כאשר מגיעה אמם הביתה עייפה ומותשת ומגלה שילדיה לא היו חרוצים מספיק, בכעסה עליהם היא נוטלת מוט ורוצה להכותם. בשגגה היא דוחפת את סיר החלב מן השולחן. מתוך זעם על אובדן החלב, שולחת האם את הנזל וגרטל ליער לאסוף תותי בר, כדי שיהיה להם משהו לאכול. לאחר שהיא מבכה את מר גורלה היא נרדמת. האב פטר מגיע שתוי הביתה. הפעם האיר לו המזל פנים, הוא מכר הרבה מטאטאים ובכסף שהרוויח קנה מלוא הסל מצרכי מזון. לאחר ששאל לשלום הילדים משתנה מצב רוחו והוא חושש לילדיו - הערב מתקרב ואולי יאבדו הילדים את דרכם ביער, יגיעו בטעות לאילזנשטייןויפלו בידיה של המכשפה? המכשפה עלולה לפתותם, לאפות מהם עוגיות זנגביל ולאכול אותן. מלאי חשש יוצאים האב והאם ליער בעקבות ילדיהם.
מערכה שנייה - ביער
פרלוד: "המכשפה רכובה על המטאטא" הילדים הצליחו למלא את הסל בפירות יער. הקוקייה נשמעת ביער והנזל מחקה אותה. השנים אוכלים במהרה את כל הפירות שבסל. הלילה כמעט ירד, חשוך מדי לחפש פירות יער נוספים וגם את הדרך חזרה הביתה השניים לא מוצאים. היער שנראה מוכר ולא הפחיד את הילדים באור היום נראה כעת זר ומפחיד. אורות מוזרים מנצנצים מסביב ואדי ערפל מתמרים. הנזל וגרטל מפוחדים מאוד. איש החול מופיע ומרגיע את השניים. הילדים מתפללים "תפילת הערב" ואחר כך נרדמים. ארבע עשר מלאכים יורדים ממרום כדי לשמור על שנתם.
מערכה שלישית - בית המכשפה
פרלוד: "בוקר של יער בחזית בית הממתקים"
איש הטל מופיע ומעיר את הילדים. כמו מתוך חלום נוצץ לו בית הממתקים בקרני השמש עולה. כל קירות הבית מכוסים בעוגות ודברי מתיקה. כאשר הנזל וגרטל טועמים מן הממתקים יוצאת המכשפה מן הבית ומנסה לפתות אותם להיכנס. אולם השניים לא מתפתים, אלא דווקא מנסים להימלט. המכשפה משתמשת במטה הקסמים שלה לעצור את הילדים. לאחר מכן היא כולאת את הנזל בתוך כלוב ומפילה כישוף על הדלת במטרה לסגרה. על גרטל היא כופה לערוך את השולחן. המכשפה רוצה לפטם את הנזל לבשלו בתנור. לשם כך היא מסיקה את התנור ורוכבת במצב רוח מרומם על המטאטא שלה ברחבי הבית. גרטל, שהצליחה לשנן את הכישוף עמו נעלה המכשפה את הכלוב של הנזל, חוזרת על הכישוף ומשחררת את אחיה. המכשפה רוצה לדחוף את גרטל לתנור הלוהט אולם שני הילדים מתגברים עליה ומשליכים אותה לתוכו. הילדים מתחבקים באושר והתנור, שלתוכו נדחפה המכשפה, קורס ברעש רב ונהרס. מבין ההריסות מוציאים הנזל וגרטל עוגת זנגביל גדולה בדמותה של המכשפה. כעת מבחינים השניים שעוגיות הזנגביל הגדולות, ששימשו כגדר סביב הבית, שבות והופכות לילדים. כאשר גרטל נוגעת בהם, הם פוקחים את עיניהם. בעזרת מטה הקסמים מצליח הנזל להפיח חיים בילדים. מרחוק נשמעים קולותיהם של האבא והאמא של הנזל וגרטל, שעדיין מחפשים את השניים ביחד. כולם יחד שרים את מילותיו של האב: "כשהסבל במאודו, מושיט לנו האל ידו"
האופרה בישראל
האופרה הישראלית העלתה את הנזל וגרטל לראשונה במרץ 1973 ושנית בעונת 1980-1981. בשתי הפעמים הועלתה האופרה בשפה העברית בתרגומו של אפרים דרור. האופרה הישראלית החדשה העלתה את הנזל וגרטל ללברית שכתב אברהם עוז ב-1990 ובבימויה של רנה ירושלמי.
ברנד דורנברגר
ברנהארד "ברנד" דורנברגר (בגרמנית: Bernhard "Bernd" Dürnberger; נולד ב-17 בספטמבר 1953 בקירשנשורינג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק בעמדת הקשר האחורי בבאיירן מינכן.
קריירת מועדונים
דורנברגר העביר בבאיירן מינכן את כל קריירת הבוגרים שלו, שנמשכה 13 עונות. הוא שיחק 375 משחקים והבקיע 38 שערים, ונמצא במקום השביעי ברשימת שיאני ההופעות בבאיירן מינכן בכל הזמנים (נכון ל-2015). דורנברגר היה חלק מבאיירן מינכן שזכתה בשלושה טורנירים רצופים של גביע אירופה לאלופות בין השנים 1974-1976, ולזכותו חמש אליפויות בבונדסליגה ושני גביעים. דורנברגר זכה בנוסף בטורניר הגביע הביניבשתי עם באיירן מינכן בשנת 1976, לאחר ניצחון מצטבר 2-0 במפגש כפול מול קרוזיירו הברזילאית.
אנטוניו ולנסיה
לואיס אנטוניו ולנסיה (בספרדית: Luis Antonio Valencia; נולד ב-4 באוגוסט 1985) הוא כדורגלן עבר אקוודורי.
ולנסיה החל את הקריירה שלו במועדון אל נסיונל. בעונת הוא עבר לוויאריאל מהליגה הספרדית ומשם הושאל לרקראטיבו ולבה. בעונת הוא הושאל לוויגאן אתלטיק. את הופעת הבכורה בוויגאן הוא ערך ב-19 באוגוסט 2006, במשחק הפסד 2-1 לניוקאסל יונייטד. ב-21 באוקטובר 2006, במשחק מול מנצ'סטר סיטי, כבש ולנסיה את שערו הראשון בקבוצה. ב-18 בינואר 2008 נרכש כרטיסו על ידי ויגאן והוא חתם על חוזה לשלוש שנים וחצי בקבוצה.
ב-30 ביוני 2009 עבר ולנסיה למנצ'סטר יונייטד תמורת סכום המוערך ב-16 מיליון ליש"ט, וחתם על חוזה ל-4 שנים.
ההופעה הראשונה של ולנסיה בנבחרת אקוודור הייתה ב-27 במרץ 2005 במשחק מול פרגוואי. ולנסיה הבקיע שני שערים בדרך לניצחון נבחרתו 5-2. הוא שותף עם נבחרתו במונדיאל 2006 ואף היה מועמד מטעם פיפ"א לנבחרת הטורניר וכן היה אחד מ-6 המועמדים לפרס השחקן הצעיר המצטיין של הטורניר.
בשנת 2018 מונה לקפטן קבוצת מנצ'סטר יונייטד ובכך הפך לקפטן הלא אירופי הראשון בתולדות הקבוצה. עוד קודם לכן, ענד את סרט הקפטן במשחק גמר הליגה האירופית 2017, בו גברה קבוצתו 2-0 על אייאקס בדרך לזכייה בתואר.
ב- 28 ביוני 2019 ולנסיה עזב את מנצ'סטר יונייטד לאחר 10 שנים וחזר לאחר 14 שנים באירופה למולדתו אקוודור, כאשר חתם בקבוצה ליגה דה קיטו מליגת העל של אקוודור.
יחזקאל עזרא הלוי
הרב יחזקאל עזרא הלוי (ה'תרי"ב, 1852 - ג' בטבת ה'תש"ב, 23 בדצמבר 1941), היה פוסק, מקובל, משורר וממלא מקום החכם באשי ("וכיל") בבגדאד שבעיראק. התגורר לסירוגין גם בירושלים שם ייסד ישיבה ונפטר.
ביוגרפיה
נולד בבגדאד שבעיראק ליהושע הלוי. למד בישיבת "מדרש בית זלכה", והיה תלמידו של החכם באשי, הרב יצחק מג'לד. נהג לדרוש בבית הכנסת "שכּר" אחר הצהריים בימי שבת.
שנים ספורות אחרי שעלה לארץ ישראל נקרא לחזור לבגדאד על מנת למלא את תפקיד החכם באשי. הוא נענה לקריאה, אך כעבור שנים ספורות החליט לחזור לירושלים. בשנת ה'תרפ"ב (1922) נסע לבגדאד ואסף כספים לתמיכה בעולים מבבל.
נפטר בירושלים בג' בטבת ה'תש"ב (23 בדצמבר 1941) ונקבר בהר הזיתים לצד החברותא שלו, הרב יעקב חיים סופר.
טיוודאר בארשון
טיוודאר בארשון (במקור ברוקנר עד 1902, בהונגרית: Bársony Tivadar; בודפשט, 7 בפברואר 1887 – בודפשט, 23 בנובמבר 1942) היה רופא, רדיולוג יהודי-הונגרי, בארשון הקים בית ספר לרדיולוגי שהיה ידוע ביותר באירופה. בארשון היה אחד ממייסדי אבחון רנטגן גסטרואנטרולוגי בהונגריה. עשרות מחקריו פורסמו בלמעלה מ-200 פרסומיו.
ביוגרפיה
טיוודאר ברוקנר נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ ברוקנר (1852–1905), סוחר, ושל ברתה ואלד (1856–1928). בשנת 1909, קיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בין 1909 לבין 1911 היה מתמחה במרפאה פנימית מס' 1 בבודפשט. בין 1911 לבין 1919 הפך למתמחה במרפאה הכירורגית מס' 2. הוא התמחה תחילה בכירורגיה, אחר כך הפך גם למרצה. באותה עת התחיל להתעניין בבעיות הרנטגנולוגיה. לאחר נפילת הרפובליקת הסובייטית ההונגרית הוא איבד את עבודתו ובמשך כמה שנים עסק בפרקטיקה פרטית. ב-1925 הפך לרדיולוג יועץ בבית חולים פרטי קטן, ה-Charité Polyclinic. בין השנים 1933–1942 עבד כרופא הראשי של בית החולים היהודי בבודפשט והיה גם מנהל מחלקת הרדיולוגיה. שם הקים בהנהגתו בית ספר לרדיולוגיה שהפך למפורסם באירופה. תוארו על ידו תסמיני רנטגן רבים שלא היו ידועים קודם ותלמידיו הפכו מאוחר יותר למומחים המובילים ברדיולוגיה ההונגרית. הוא פיתח שיטה חדשה לבדיקות אבחון בקרני רנטגן של עמוד השדרה ואזור העצה, וכן להדמיית שדה הריאות האפיקי, הבינה ושלפוחית השתן.
לגבי היקף פעילותו המחקרית מעידה העובדה שפרסם כמעט 200 מאמרים במשך שני עשורים. בשנותיו האחרונות הגבילו תנאי המלחמה ויהדותו את הזדמנויותיו, וחלק מפרסומיו יכלו להופיע רק כעבודות מחקר לאחר מותו. מותו נגרם כתוצאה מפקקת העורקים הכליליים. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייו הפרטיים
אשתו הייתה אילמה לאופולדינה, (1892–1944) בתם של שמואל גליק ושל אידה שטריקר, הייתה מורה בבית ספר, לה נישא ב-17 בספטמבר 1921 בבודפשט.
פקודה להרוג
פקודה להרוג (באנגלית: Orders to Kill) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1958, שמתרחש בפריז במהלך מלחמת העולם השנייה. בסרט מככבים פול מסי, אדי אלברט וליליאן גיש, והוא בוים בידי אנתוני אסקווית' (Anthony Asquith), על בסיס סיפור מאת דונלד סי דאונס (Donald C. Downes). דאונס, שהיה סוכן ביון אמריקאי במלחמת העולם השנייה והפך סופר לאחר המלחמה, כתב ספר באותו שם לאחר צאת הסרט לאקרנים.
הסרט זכה בשלושה פרסי באפט"א ואף הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן לשנת 1958.
בארץ הוצג הסרט בקולנוע "ארמון דוד" בתל אביב בהצגת בכורה ארצית, והכניסה אליו הותרה לבני גיל 16 ומעלה.
עלילה
טייס קרב אמריקאי בשם ג'ין סאמרס (פול מסי) נשלח לפריז, הכבושה בידי הנאצים, כדי להרוג פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית שנחשב סוכן כפול. הוא מגיע לצרפת, שם עוזרת לו ליאוני, תופרת הפועלת בתנועת ההתנגדות (איירין וורת'), לאתר את מרסל לאפיט, האדם אותו נשלח להרוג (לסלי פרנץ'). סאמרס אינו בטוח כי יש מן האמת בזיהויו של לאפיט כסוכן כפול, ומתחבט האם אכן להורגו. בסופו של דבר מחליט סאמרס לבצע את משימתו ולהרוג את לאפיט. לאחר ביצוע ההרג, נתקף סאמרס בבהלה וגונב כסף משולחן שבזירת הרצח, כדי שייראה העניין כשוד. סאמרס בורח מהמקום ומחביא את הכסף בבית קברות.
חודשים לאחר הרצח מפקדיו מסיירים בפריז, החופשית כעת, ונתקלים בסאמרס בבית חולים צבאי. הם מגלים כי סאמרס הפך לאלכוהוליסט והוא משתמש בכסף שגנב כדי לממן את התמכרותו לטיפה המרה. סאמרס מגלה כי ליאוני נרצחה בידי הנאצים, ומפקדיו מנסים לשכנעו תחילה כי אכן הייתה אשמה. עם זאת, הוא מגלה לאחר מכן שהיא נהרגה על לא עוול בכפה.
בסצנת הסיום משתחרר סאמרס מבית החולים ומבקר לראשונה את אשתו ובתו של לאפיט, האיש שהרג, שנמצאות כעת במצב כלכלי גרוע. סאמרס, שאינו יכול לגלות להן את האמת, מספר כי לאפיט היה אחד מאנשיהם הטובים ביותר בתנועת ההתנגדות, ומחליט להעניק להן את הכסף שגנב מלאפיט בשעת הרצח.
ליליאן גיש מופיעה בסרט בתור אמו של ג'ין סאמרס, ואדי אלברט מופיע בתור קצין המעביר לסאמרס אימונים לקראת משימתו בצרפת.
מרפאת הפלות
מרפאת הפלות היא מתקן רפואי בו מבצעים הפלה מלאכותית. מרפאה כזו יכולה להיות מרפאה פרטית, מרפאה של עמותה (למשל הורות מתוכננת), או חלק מבית חולים או ממרכז רפואי ציבורי (כמו קופת חולים).
סטטיסטיקה
בשנת 2001 היו בקנדה 197 מרפאות הפלות, מתוכן 167 בבתי חולים.
בשנת 2013 היו בהולנד 14 מרפאות הפלות, בהן בוצעו 92% מההפלות במדינה. 11% מהנשים נסעו להולנד במיוחד לשם כך.
בשנת 2014 היו בארצות הברית 1,671 מרפאות הפלות, כמחציתן במדינות קליפורניה וניו יורק. במדינות מיסיסיפי, מיזורי, דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית וויומינג הייתה רק מרפאה אחת לכל המדינה. ב-90% מהמחוזות בארצות הברית אין אף מרפאת הפלות.
הולנד
בשנת 1911 נאסרו בחוק ההפלות המלאכותיות בהולנד, ונוצר שוק שחור גדול שסיפק הפלות לא-חוקיות. בשנת 1962 בוצעו כ-25,000 הפלות ברחבי הולנד, כולן לא-חוקיות. באותה שנה נשפטו 70 מבצעי הפלות חובבנים על ביצוע הפלות לא-חוקיות. הפלות אלו בוצעו ברובן בשיטות מסוכנות מאוד, והובילו לזיהומים ודימומים פנימיים. כ-20 עד 30 נשים שהפילו מתו מסיבוכים בכל שנה, ועוד רבות אחרות לקו בנכות קשה לכל החיים.
בסוף שנות ה-60 עלה הנושא לדיון ציבורי, ודעת הקהל נטתה להסכים להסדרת הפלות מלאכותיות, מאחר שהפלות מתבצעות ממילא. בשנות ה-70 נפתחו לראשונה מרפאות ייעודיות להפלה מלאכותית. תחילה הן פעלו בהעלמת עין של הרשויות. בשנת 1976 ניסה שר המשפטים, דריס ואן אכט, לסגור מרפאה כזו בצפון הולנד, אך מיד הגיעו אליה מאות פעילים מארגונים לזכויות האישה. לאחר הפגנות שנמשכו שבועיים בית משפט פסק לטובת המרפאה, והיא המשיכה לפעול. בשנת 1984 הפלות מלאכותיות הותרו בחוק על ידי הפרלמנט של הולנד.
ארצות הברית
משנת 2011 עד 2016 נסגרו 162 מרפאות להפלות בארצות הברית, בעיקר בגלל חוקים שנחחקו בידיי מחוקקים רפובליקנים. חוקים אלו החמירו את דרישות הבטיחות לפעילות מרפאת הפלות. רוב המרפאות לא יכולות לעמוד בתנאים אלה ונאלצות לסגור את שעריהן. מתנגדי הרגולציה טוענים שהיא מיותרת ומכנים אותה TRAP Laws (Targeted Regulation of Abortion Provider, רגולציה ממוקדת של מרפאת הפלות). חלק מהרגולציות בוטלו בידי בית המשפט העליון של ארצות הברית.
זמינות מרפאות ההפלה מוגבלת במיוחד באזורים כפריים ושמרניים. על פי מחקר בנושא זה, 74% מתושבות אזורים אלו שהיו מעוניינות בהפלה נסעו למרפאה במרחק של לפחות 80 קילומטר.
מחאה נגד הפלות
מרפאות הפלות הן לעיתים קרובות יעד להפגנות של תנועות נגד הפלות. פעילי התנועות מפגינים מחוץ למרפאה ומנסים להזהיר נשים הנכנסות למרפאה מפני סיכונים של הפלות, או מציגים תמונות של עוברים. בשנת 1985, כ-85% מהמרפאות בארצות הברית סבלו מהפגנות, בהן 16% ליד בתי העובדים, ו-19% מהמרפאות קיבלו איומים על הטמנת פצצה במרפאה. במספר מדינות נקבע בחוק אזור חיץ סביב המרפאות בו המחאה אסורה.
אלימות נגד מרפאות הפלות
מרפאות הפלות בארצות הברית חוות לעיתים קרובות אלימות מצד המפגינים נגד הפלות. משנת 1978 עד 1993 היו מעל ל-100 פיגועים נגד מרפאות, באמצעות פצצה או הצתה; מעל ל-300 אירועי פלישה, ומעל ל-400 תקריות של ונדליזם. מאז שנות התשעים נרצחו 11 עובדי מרפאות, בהם ארבעה רופאים. בשנות התשעים אירעו 7 מקרי רצח, בשנת 2009 נרצח רופא בוויצ'יטה, קנזס, ובשנת 2015 נרצחו שלושה בני אדם במרפאה של הורות מתוכננת בקולורדו ספרינגס.
בתגובה למעשי האלימות נחקק בשנת 1994 "חוק חופש הגישה למרפאת הפלות", האוסר על שימוש בכוח או חסימת הדרך לאדם המגיע למרפאת הפלות.
NOTD
NOTD הוא צמד מפיקים מוזיקליים משוודיה. הם ידועים בעיקר בשל שירם "I Wanna Know" בשיתוף עם בי מילר, ו-"So Close" עם פליקס ין בשיתוף עם קפטין קאטס וג'ורג'יה קו.
קריירה
הצמד נפגש דרך ה-SoundCloud, והחל ליצור יחד רמיקסים, עוד לפני שלמדו יחד באותו בית ספר תיכון. הצמד בחר בשם NOTD על ידי שילוב ההיפוך של שתי האותיות האחרונות של כל אחד משמות המשפחה שלהם.
הרמיקס ל-"Scars to Your Beautiful" של אלסיה קארה יצא ב-2016. הרמיקס ל-"Dark Side" של פיבי ראין יצא ב-2017. הרמיקס שלהם ל-"Romantic" של אלברט סטאנאג', שהגיע בשיאו למקום ה-91 באוסטרליה (בתור "The Preview EP"), יצא ב-27 בינואר 2017. הרמיקס שלהם ל-"There's Nothing Holdin' Me Back" של שון מנדס יצא במאי 2017. הרמיקס שלהם ל-"Shape of You" של אד שירן היה מועמד בקטגוריית רמיקס השנה בפרסי המוזיקה האלקטרונית. בהמשך אותה שנה, הם הוציאו רמיקס ל-"Wild Thoughts" של די ג'יי חאלד וריהאנה, שהופיע מאוחר יותר ברשימת הרמיקסים הטובים ביותר לשיר של בילבורד. הסינגל הראשון שלהם, בשיתוף פעולה עם הזמרת הנורווגית דאגני, "Summer of Love" יצא ב-11 באוגוסט 2017. בדצמבר 2017, הם הוציאו רמיקס ל-"Tell Me You Love Me" של דמי לובאטו. מאוחר יותר, הם גם הוציאו רמיקס ל-"If You're Over Me" של יירס אנד יירס.
הסינגל השני שלהם, בשיתוף פעולה עם בי מילר, "I Wanna Know", יצא ב-16 במרץ 2018. הסינגל הבא שלהם, "Been There Done That", בשיתוף פעולה עם טובה סטירקה, יצא ב-24 באוגוסט 2018.
הצמד ופליקס ין, בשיתוף פעולה עם קפטין קאטס וג'ורג'יה קו, הוציאו את הסינגל "So Close". הווידאו קליפ של השיר היה בכיכובה של ילדת השער של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, קמילה קוסטק. ב-2020, השיר היה מועמד בקטגוריית שיר הדאנס של השנה בפרסי המוזיקה של iHeartRadio.
ב-27 בספומבר 2019, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם דאייה, את הסינגל "Wanted".
גלן א. לארסון
טלוויזיה
בשנות ה-70, לאחר שעזר בהפקת הסדרה "הנמלט" (The Fugitive), לארסון חתם על חוזה הפקות עם אולפני יוניברסל למספר שנים. הסדרה הראשונה שלו הייתה "אליאס סמית' ומשפחת ג'ונס", ובהמשך לארסון היה מעורב בפיתוחה של הסדרה "סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים", שהתבססה על ספרו של מרטין קיידן "Cyborg", ואף שימש כמפיק בפועל.
משנת 1968 לארסון עבד על סדרת מדע בדיוני בשם "בטלסטאר גלקטיקה" ששודרה בסוף שנות ה-70. השואבת הרבה השראה מסרט מלחמת הכוכבים ואלמנטים מהתאולוגיה המורמונית, שלארסון עצמו חבר בקהילה. הסדרה עצמה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד, אך הפכה לסדרת קאלט וגם החביבה של לארסון. לאחר מכן יצר את סדרת מדע בדיוני/הרפתקאות "באק רוג'רס במאה ה-25". התחילה כסרט קולנוע שיצא ב-1979 והפך ללהיט לא צפוי, שכנעה את רשת NBC להביא לה סדרה משלה. למרות שהסדרה נחשבה חביבה לקהל, היא בוטלה לאחר שתי עונות, בשל אחוזי צפייה נמוכים.
בשנות ה-80 לארסון קיבל את הזדמנות לעבוד על גלקטיקה 1980, סדרת ההמשך ל"בטלסטאר גלקטיקה", לאחר לחץ כבד ממעריצי הסדרה. אבל היו שינויים דרמטיים בתהליכי הפקה, שפגע בסדרה וגרם לביטולה אחרי עשרה פרקים. היה גם אחראי על מגוון רחב של סדרות פעולה כ"כל-יכול" (Automan) ו"אדם-חיה" (Manimal) שבטלו לאחר עונה אחת. לאחר רצף של כישלונות ברציפות לארסון מצא הצלחה עם סדרת דרמת בילוש "מגנום, בלש פרטי" (שבה היה שותף לכתיבה יחד עם דונלד בליסריו) וסדרת פעולה "אביר על גלגלים". ב-1987 הפיק את הסדרה "הרפתקאות בדרכים" (The Highwayman) שבוטלה אחרי תשעה פרקים.
בשנות ה-90 לארסון יצר את סדרת פעולה/מדע בדיוני "איש הלילה" (Night Man) שמבוססת על סדרת קומיקס ובוטלה לאחר שתי עונות.
בשנות ה-2000, לארסון שימש כיועץ בסדרת בטלסטאר גלקטיקה המחודשת, גם עבד על עיבוד מחודש לסדרת הטלוויזיה הישנה "אביר על גלגלים". עקב אחוזי צפייה נמוכים הסדרה בוטלה אחרי עונה אחת.
קולין פארל
קולין ג'יימס פארל (באנגלית: Colin James Farrell; נולד ב-31 במאי 1976) הוא שחקן קולנוע אירי, זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי לשנת 2009 על תפקידו בסרט "ברוז'" ומועמד שוב לפרס זה לשנת 2017 על תפקידו בסרט "הלובסטר".
ביוגרפיה
פארל נולד בדבלין שבאירלנד. הוריו הם ריטה (לבית מונהאן) ואימון פארל. אביו היה שחקן כדורגל. לו שתי אחיות, קלאודין וקתרין, ואח בשם אמון ג'וניור. אחותו קלאודין היא העוזרת האישית שלו. דודו הוא שחקן כדורגל אירי לשעבר, טומי פארל. בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 הוא שיחק בנבחרת הצעירה של דבלין כשוער. הוא למד בבית ספר למשחק, ועזב לטובת הסדרה, סדרת דרמה של ה-BBC. הוא השתתף בסדרה משנת 1998 עד 1999. אמו, ריטה, הכריחה אותו לקחת שיעורי ריקוד ברגע שאחיו, אימון פארל ג'וניור, התחיל אותם. אימון ג'וניור גם הכניס אותו למשחק על ידי השתתפות בבית ספר למשחק. יש לו מבטא אירי, אולם ברוב תפקידיו הקולנועיים הוא מדבר במבטא אמריקאי.
קריירה
פארל השתתף במספר קטן של תוכנית טלוויזיה וסרטים עד שנת 2000, שבה הוא לוהק לסרט האמריקאי " Tigerland". באותה שנה, הוא עבר להתגורר בארצות הברית.
בשנת 2001 שיחק בסרט האקשן "הרעים שוב טובים" בבימויו של לס מייפילד, ומיד לאחריו שיחק בסרט "דו"ח מיוחד" של סטיבן ספילברג.
בשנת 2002 כיכב פארל בתפקיד ראשי בסרט המתח "תא טלפון" בבימויו של ג'ואל שומכר.
בשנת 2004 גילם את אלכסנדר הגדול בסרט "אלכסנדר" ואת בובי בסרט "בית בקצה העולם".
בשנת 2005, השתתף פארל בסרט "העולם החדש", שהיה מועמד לפרס האוסקר. באותה שנה השתתף בפרק בסדרה "סקראבס" בעונה הרביעית.
בשנת 2006, השתתף פארל בסרט "מיאמי וייס", שגרף הכנסות רבות ברחבי העולם. ב-2007 כיכב בסרטו של וודי אלן "חלומה של קסנדרה".
בשנת 2008 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "ברוז'", בגינו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מחזמר.
בשנת 2009 שיחק בסרט "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס" בתור אחד המחליפים של הית' לדג'ר, שנפטר במהלך הצילומים. באותה שנה כיכב בתפקיד הראשי בסרט הדרמה הרומנטית "אונדין".
בשנת 2010 שיחק לצד קירה נייטלי בסרט "לונדון בולווארד". בסרט הוא משחק פושע שיצא מהכלא אחרי שלוש שנים ומנסה ללא הצלחה לבנות את חייו מחדש.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנועי "איך להיפטר מהבוס" תפקיד של ספק קוקאין, ובסרט האימה "ליל האימה".
בשנת 2012 הופיע בתפקיד הראשי בסרט "זיכרון גורלי". באוקטובר 2012 שוחרר הסרט "שבעה פסיכופתים" שם הוא משחק תסריטאי שנמצא בקשיים ומסתבך עם העולם התחתון בלוס אנג'לס.