cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוקולילי
היסטוריה מקוצרת של היוקולילי
ייצורו הראשוני של כלי זה מיוחס לשלושה מהגרים מפורטוגל שהגיעו להונולולו בהוואי בשנת 1879 ושמותיהם מנואל נונס, חוזה דה אספריטו סנטו ואוגוסטו דיאז. לא ניתן לייחס לשלושתם מקוריות בהמצאת הכלי, מכיוון שהוא הזכיר מאוד גרסה מוקטנת של כלי בשם קווטרו שהיה מעין גיטרה בת ארבעה מיתרים שהייתה נפוצה באמריקה הלטינית מאות שנים לפני שנוצר היוקולילי.
החל מתחילת המאה העשרים החל הכלי להיות נפוץ יותר גם בארצות הברית ואמנים רבים התפרסמו בנגינתם בו. בשלב מאוחר יותר חצה הכלי את האוקיינוס האטלנטי והחל להיות נפוץ גם בבריטניה, לשימוש עיקרי במוזיקת Good time וג'אז.
סוגים והכלאות
ליוקולילי ארבע גרסאות עיקריות שונות בעלות כיוון שונה: באופן כללי הכיוונים המוזכרים לעיל הם המסורתיים והסטנדרטיים, אולם בדומה לגיטרה ישנם אין ספור כיוונים נוספים ואמנים שונים שינו את הכיוון בהתאם לצרכיהם.
הכלאות
מספר כלי נגינה קרובים קרבה משפחתית ליוקולילי, כדוגמת היוקולילי הטהיטי שהוא חסר תיבת תהודה ופופולרי בפולינזיה ובפולינזיה הצרפתית.
אמני יוקולילי
כלי הנגינה הראשון בו ניגן בצעירותו ג'ון לנון, חבר להקת הביטלס לשעבר, היה יוקולילי, וגם חברי הלהקה פול מקרטני וג'ורג' האריסון נהגו לנגן בו. הדבר זכה לאזכור בשיר Free as a bird שהוציאה להקת הביטלס בשנת 1995. כמו כן, מקרטני מנגן לעיתים על יוקולילי בהופעותיו, כמחווה לג'ורג' האריסון עם השיר Something.
מנגינת היוקולילי נשמעת גם בשיר "Hey, Soul Sister" של להקת Train ובשיר "Riptide" של להקת Vance Joy.
הלהקה Twenty One Pilots משתמשת ביוקלילי בהופעות חיות וככלי המרכזי בשירים רבים, מביניהם "House of gold" ו"We dont believe whats on tv", מנוגן על ידי הסולן טיילר ג'וזף.
להקת זושא עירבה את היוקלילי ככלי ראשי בשיריה, הנגן הראשי על היוקללי הוא סולן הלהקה שלמה גיסין. מלבד זאת הלהקה משלבת את היוקלילי עם כלים כמו גיטרה קלאסית, פסנתר, כינור וגיטרה בס שיוצרים את ההרמוניה המוזיקלית של סול משולב עם מוזיקה חסידית.
אדי ודר, סולן להקת Pearl Jam הוציא דיסק סולו הנקרא ukelele songs בו כלי הנגינה היחיד בכל השירים הוא היוקלילה
מעלה (סימן)
מעלות צלזיוס ופרנהייט
כאשר הסימן בא לציין טמפרטורה, נהוג להשאיר רווח בין סימן המעלה למספר, ולציין את סולם הטמפרטורה כאשר האות C מסמלת את סולם צלזיוס והאות F מסמלת את סולם פרנהייט, לדוגמה: 10 °C או 10 °F.
קלווין
כאשר מדובר במדידת טמפרטורה ביחידות קלווין, אין רושמים את סימן המעלה. סימן הקלווין, האות K, מציין כי מדובר ביחידות מידה לטמפרטורה. לדוגמה: 273.15 K.
הלל צרי
הלל צרי (נולד ב-1966 בתל אביב) הוא צ'לן, מנצח ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה
בילדותו למד לנגן בפסנתר אצל המורה חנה שלגי, אך פנה לנגינה על צ'לו.
צרי היה תלמידו של הצ'לן עוזי ויזל באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ולאחר מכן השתלם אצל ברנרד גרינהאוס בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד בבוסטון בארצות הברית. גרינהאוס השווה את כישרונו לזה של הצ'לן המפורסם עמנואל פויירמן.
בשנת 1984 קיים צרי הופעת בכורה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוחו של זובין מהטה.
מאז 2016 משמש צרי כמנצחה של התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער.
החל משנת 2006 מלמד צרי בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב ומכהן שם כראש מחלקת כלי מיתר. הוא נמנה עם מייסדיה של החברה הישראלית לצ'לו ושל הסמינר הבינלאומי השנתי לצ'לו בישראל. הלל צרי לימד בכיתות אמן בארצות רבות בתבל - בהן סין, רוסיה וארצות אירופה, וניגן עם תזמורות כגון תזמורת ה-BBC הסקוטית, התזמורת הסימפונית של דיסלדורף, התזמורת הקאמרית של פילדלפיה, התזמורת הפילהרמונית של חבל הריין, התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הקאמרית הישראלית.
צרי הופיע כסולן ברסיטלים וגם כמבצע מוזיקה קאמרית בשיתוף פעולה עם דייוויד סויר, מייקל טרי, פנינה זלצמן ואחרים. הוא חבר בשלישייה הישראלית יחד עם הפסנתרנית רוגלית ישי והכנר המייסד מנחם ברויאר, וכמו כן הוא חבר במועדון הישראלי למוזיקה קאמרית וחבר בסגל המורים בקשת אילון.
צרי הלחין קונצ'רטו לצ'לו ולכלי קשת, שלישיית כלי קשת, מחרוזת שירי לדינו לכלי קשת, "כרמל" - לקול ולאנסמבל קאמרי וכתב עיבוד וירטואוזי לנושאים מהאופרה "כרמן" מאת ביזה - כרמניאנה - סוויטה בריליאנט.
בשנת 2023 ניגן בארפג'ונה את סונאטת ארפג'ונה במסגרת השוברטיאדה הישראלית של אותה השנה שהתקיים בתל אביב ובראשון לציון.
הלל צרי הוא בנו של צבי צרי, מחנך מוזיקלי וכותב ספרים בתחום המוזיקה. אחיו התאום של הלל, ניתאי צרי, הוא הכנר הראשי של תזמורת סימפונט רעננה. אחותם, רות צרי, היא פסנתרנית ובעבר נגנית קלרינט, ואחות נוספת, כרמית צרי, היא כנרת.
רובן פארדו
רובן פארדו גוטיירס (בספרדית: Rubén Pardo Gutiérrez; נולד ב-22 באוקטובר 1992 בלוגרוניו שבלה ריוחה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ז'ירונדן דה בורדו מהליג 1 בצרפת.
קריירת מועדונים
ב-24 בינואר 2017 הושאל פארדו עד לסיום העונה לריאל בטיס.
מנחם שלמה ראב
הרב מנחם שלמה ראב (אב ה'תרל"ז - י"ב באייר ה'תרע"ו) היה אחד מראשי ישיבת מאה שערים.
ילדותו
נולד בירושלים, ליהודה ראב ולאשתו הראשונה הדס (הודס), אלמנת ר', החלל הראשון למערכות ישראל. בילדותו התגרשו הוריו, ואביו הצטרף למקימי פתח תקווה. בגיל צעיר ראתה אמו שהוא אינו נשמע למלמדיו ועל כן שלחה אותו אל אביו בפתח תקווה. מששמעה אימו שבנה מסתובב יחף ללא כיסוי ראש ולא לומד תורה יצאה לפתח תקווה וחטפה אותו חזרה ללא ידיעת אביו.
כשנפטר המהרי"ל דיסקין בשנת 1898 עמד הרב ראב בראש המתנגדים לרפורמות שתוכננו בבית היתומים דיסקין, ובהן לימודים בעברית ולימוד מקצועות חול. הוא שלח בעניין מכתב לרב חיים סולובייצ'יק מבריסק וביקש את תמיכתו. בעקבות זאת עלה לארץ ישראל בנו של המהרי"ל, יצחק ירוחם דיסקין, כדי לעמוד בראש בית היתומים ולנהלו בדרך שבה נהג אביו.
הרב ראב היה אחראי לחשיפת פרשת שחיתות של אחד מראשי הישיבה שהובילה לרפורמות בהנהלתה.
טג'יקיסטן במשחקים האולימפיים לנוער
טג'יקיסטן משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הטג'יקיסטנים שתי מדליות, מדליית כסף ומדליית ארד. היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של טג'יקיסטן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שישה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט. המשלחת זכתה ב-2 מדליות. המשלחת הגיעה להישגים בענף ההיאבקות עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג נערים בסגנון חופשי, ובטאקוונדו עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 44 ק"ג נערות. הנבחרת לא הגיעה להישגים בענפים איגרוף, אתלטיקה וקשתות.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שמונה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפי ספורט. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור המשלחת לא זכתה במדליות. המשלחת הגיעה להישגים בענף ההיאבקות וסיימה במקום הרביעי. אולם בענפים אתלטיקה, ג'ודו, קליעה, קשתות ושחייה היא לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים.
שער לטינה
שער לטינה (בלטינית: Porta Latina - "פורטה לטינה" - השער הלטיני") היה שער ובו קשת אחת, בחומת אורליאנוס ברומא העתיקה.
מן השער יצאה הדרך ויה לטינה, ועל שמה קרוי השער. בסמוך ניצבת כיום הכנסייה הקרויה על שם השער סן ג'ובני אה פורטה לטינה.
היסטוריה
המבנה הנמצא באתר כיום מקורו בתקופת הקיסר הונוריוס. מבנה זה כולל את השער, ושני מגדלי שמירה משני צדדיו, שצורתם מחצית העיגול. מגדלים אלה עשויים בטון ומצופים לבנים אדומות. ככל הנראה המגדלים נבנו מחדש במהלך המאה השישית.
השער בנוי אבני טרוורטין, ומעליו חמישה חלונות.
גלוחי ראש
גלוחי ראש או סקינהדס (באנגלית: Skinheads) הוא כינוי לתת-תרבות שהחלה בממלכה המאוחדת בסוף שנות ה-60 ומשם התפשטה לחלקים אחרים בעולם. הכינוי נובע מאנגלית ומתייחס לתספורת האופיינית לסקינהדס, גילוח רוב או כל שיער הראש. כיום גלוחי ראש ידועים באלימותם כלפי מיעוטים ובדעותיהם האנטישמיות והקסנופוביות, ולעיתים גם בתמיכתם בתורת הגזע הנאצית, אך תת-התרבות התקיימה שנים רבות לפני ששויכה פוליטית לימין רדיקלי, וגם כיום ישנם גלוחי ראש הפעילים בתנועות אנטי-פאשיסטיות.
תחילת תרבות הסקינהדס
הסקינהדס מראשיתם היו קבוצות של בני נוער ומבוגרים צעירים ממעמד הפועלים באנגליה שאימצו מראה ייחודי החל מאמצע שנות השישים שכלל ראש מגולח או מסופר קצר ביותר, חולצות מכופתרות משובצות ונעלי עבודה כמו נעלי ד"ר מרטינס. הם הושפעו מתת תרבויות ותנועות אחרות שפנו לקהל דומה, לדוגמה פאנק ותרבות ה"Rude Boy" שיובאה לאנגליה מג'מייקה שזוהתה גם היא עם עוני, מרד נעורים ואידאולוגיות קיצוניות בדומה לסצנת הפאנק. במקור, תרבות הסקינהדס התהוותה סביב גאווה של המעמד העובד, מקומות בילוי של מעמד העובדים וחיבה ללהקות מסוימות שפנו לקהל זה.
סוגיות של פוליטיקה וגזע כמעט ולא הורגשו בתרבות עד שנות השמונים. יחסם לפוליטקה התאפיין בסלידה וניכור בשנים אלו לכל גוני הקשת הפוליטית, ממשטר הצנע והשמרנות הבריטית ותנועת ילדי הפרחים האמריקאית כאחד. בשנות השמונים חל שינוי בתת-התרבות כשפאנקיסטים רבים עזבו את סצנת הפאנק שהפכה למיינסטרימית ותעשייתית וחיפשו בית חדש. המפורסם שבהם היה הוקסטון טום מק'ורט מלהקת 4-skins שנחשב דמות מרכזית בחידוש סצנת גלוחי הראש. עם הגל השני של התופעה, תת-התרבות נקרעה בין שני קצוות פוליטיים מנוגדים ששניהם פנו לתחושות הקיפוח של מעמד הפועלים בבריטניה של תאצ'ר- הקיצון הימני פנה לנאו-פשיזם ונאו-נאציזם והקיצון השמאלי פנה לסינדיקליזם ולאנרכיזם ומזוהה היום עם תנועת האנטיפה. מהגל השני צמחה גם סוגת הפאנק רוק "אוי!" המזוהה גם היא עם גורמים נאו-נאציים.
סגנון לבוש ומראה
סגנון לבושם של הסקינהדס שונה ומגוון עוד משנות השישים. מכנסי הג'ינס הפופולריים מלווים לעיתים קרובות בחולצות משובצות ובנעלי עור גבוהות מאוד המזכירות נעלי צבא במראן. פריט אופנה נוסף המזוהה עם הסקינהדס היא חולצת פולו של פרד פרי. תספורות גלוחי הראש שונות בסגנונן לפי טעמם של חברי הסקינהדס, החל מראש מגולח לחלוטין ועד לתספורת קצוצה מאוד. רוב נשות ונערות הסקינהדס אינן מגלחות את ראשן עד הסוף, לעיתים נראה ראשן מסופר תספורת קצוצה מאוד, תוך כדי שהן משאירות מלפנים פוני ארוך ולעיתים קווצת שיער ארוכה מאחור בקצה העורף. לבושן של גלוחות הראש מאופיין בחצאיות מיני קצרות עם חולצות טריקו הכוללות סמלים שונים, ובנעלי עור גבוהות. על פי רוב, ניתן לראות נעליים כהות המודגשות עם גרביים בהירים.
אלכסנדריה (ניו סאות' ויילס)
אלכסנדריה (באנגלית: Alexandria) הוא פרוור בסידני שבמדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
אלכסנדריה מנוהלת על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).
גאוגרפיה
פרוור אלכסנדריה ממוקם כ-4 ק"מ דרומית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור גובל במזרח בדרך בוטאני, בדרום בדרך גרדנרס, במערב בדרך מיטשל ופארק סידני ודרך הנדרסון בצפון. אלכסנדריה הוא מהפרוורים הדרומיים ביותר בשטח שליטת עיריית סידני, כשמדרום מזרח לו מצויים הפרוורים זטלנד ורוסברי, ממזרחו ניוטאון ומצפון רדפרן, אווליי, ארסקינוויל ווטרלו. באלכסנדריה מצוי אזור גרין סקוור (הכיכר הירוקה), אזור מסחרי מתחדש, שזכה גם לתחנת רכבת סמוכה, תחנת הרכבת גרין סקוור.
תרבות
באלכסנדריה מספר פאבים בולטים, כגון מלון אלכסנדריה ומלון בקלנד, והוא קרוב לפארק סידני ולמספר מגרשי טניס וקריקט המצויים בארסקינוויל הסמוכה בצפון מערב.
נאופרוטרוזואיקון
נֶאוֹפּרוֹטֶרוֹזואיקון הוא תור גאולוגי שנמשך כ-450 מיליון שנה, החל מלפני מיליארד שנה ועד לפני כ-542 מיליון שנה. זהו התור האחרון בעידן פרוטרוזואיקון, העידן האחרון שבעל-העידן של הפרקמבריון, ולקראת סופו החלו להופיע החיים הנראים לעין (רב תאיים). עידן הקרח הנרחב ביותר הידוע לגאולוגים התרחש באמצע עידן זה וייתכן גם שהגיע לאזורי קו המשווה והפך את כדור הארץ ל"כדור שלג".
כמאה מיליון שנה לפני עידן זה התגבשה יבשת-העל רודיניה, ולפני 750 מיליון שנה החלו חלקיה להפרד, ומאוחר יותר (בערך לפני 630 מיליון שנה) התאחדו שוב כדי ליצור את פנוטיה שהתקיימה עד סוף הפרקמבריון.
בעידן הנאופרוטרוזואיקון ישנן 3 יחידות זמן:
סנפורד דול
סנפורד באלארד דול (באנגלית: Sanford Ballard Dole; 23 באפריל 1844 – 9 ביוני 1926) היה פוליטיקאי ושופט מהוואי בתקופה שבה עבר השלטון באיים מממלכת הוואי לממשלה זמנית של מהגרים מארצות הברית, לרפובליקה של הוואי ולבסוף לטריטוריית הוואי בשליטת ארצות הברית.
מסורת (יהדות)
המסורת באורחות החיים ובזוגיות
המסורת באורחות החיים כוללת מנהגים רבים, שאין היהדות טוענת שהתקבלו מסיני, אלא שהשתרשו בקהילות שונות במשך הדורות. אף שלמנהגים אלו תוקף הלכתי מחייב, בספרות ההלכה קיים דיון אם תוקפן הוא מהרגל ומכאן מחייב מדין נדר, או מכוחם של דינים אחרים. המסורת באורחות החיים נשמרה בקפדנות עד תקופת התפשטותה של תנועת ההשכלה היהודית, שאימצה את ערכי הנאורות, עודדה השתלבות בחברה הסובבת, ודגלה ברכישת הידע, המנהגים והשאיפות של האומות שביניהן חיו היהודים. תנועה זו פגעה קשות ברציפות המסורת כאורח-חיים, וכתגובות נגד, לצורך שימורה של המסורת, קמה התנועה האורתודוקסית המשמרת את המנהגים. ביטויים בתרבות לעוצמתה של המסורת, הדבקה במנהגי-בית-אבא בלי לחקור על אודות מקורן, מצויים אצל הסופר יצחק בשביס-זינגר בסיפוריו על "טוביה החולב". כמאפיין תרבותי, ישנם יהודים רבים השומרים את המסורת בלי לראות בה דבר מה בעל תוקף מחייב, והם מכונים מסורתיים.
סנפורד דול
שנים ראשונות
דול, בן למשפחת מיסיונרים פרוטסטנטית לבנה מניו אינגלנד שבארצות הברית, נולד בהונולולו שבהוואי. משפחת דול הייתה חלק מהאליטה של קהיליית המהגרים העשירה ממוצא אירופאי באיי הוואי שביססה נוכחות דומיננטית בפוליטיקה המקומית. בן דודו של סנפורד דול היה איל ההון וסוחר האננס ג'יימס דול שהצטרף לקרוביו בהוואי בתקופה מאוחרת יותר.
מסורת (יהדות)
המסורת באורחות החיים ובזוגיות
עיקרי המסורת הזוגית שבעיקרם נשתמרו לאורך השנים הם: קיום חגי ישראל, שמירה על טהרת המשפחה, מצוות הפרשת חלה, מצוות תרומה ומשלוח מנות, שידוכים, חובת הצעת הנישואים על ידי הגבר וזאת בהסכמת משפחת האישה, והחובה להעניק מתנות לבן ולבת הזוג במעמד האירוסין והחתונה. לאחר הנישואים נהגו לערוך סעודות חגיגיות למשך שבעה ימים לאחר הנישואין (המכונה שבע ברכות). בנוסף על בן הזוג מוטלת החובה לפרנס את אשתו ולדאוג לה לכל מזונה וצורכה, לפחות ברמת בית אביה. ועליו לקנות לבת זוגו תכשיטים ומתנות בכל חג, יום הולדת, ולידה של תינוק.
סנפורד דול
שנים ראשונות
דול שרת את המלכים דייוויד קאלאקואה וליליואוקלאני כעורך דין וכידיד כשהוא מקדם ותומך בשילוב התרבות והחברה של הוואי בתרבות המערב. בטרם קיבל בחוסר רצון את תפקיד נשיא הממשלה הזמנית של הוואי שקמה לאחר ביטול המלוכה היה דול אחד משלושה שופטים בבית המשפט העליון של ממלכת הוואיי.
מסורת (יהדות)
התהוות המסורת היהודית
במשנה נאמר:
משנה זו מבטאת את עמדת חז"ל ביחס לרציפות המסורת היהודית, שתחילתה בקבלת חוקי התורה, שעל פי המקרא התרחשה במעמד הר סיני, והיא מועברת מדור לדור עד לדורם שלהם. המשנה הזו עוסקת בעיקר בתורה שבעל פה, בדברים שעברו מפיו של הרב לאזניו של התלמיד. כמו כן על פי גישת חז"ל הועברו והועתקו כתבי הקודש מדור לדור מאז יצירתם בדייקנות, ונוסח כתבי הקודש שהיה בידם הוא הנוסח כפי שהיה בעת יצירתו. ואף התורה שבעל-פה, שהועלתה על הכתב רק בדורות התנאים והאמוראים מעוגנת על פי חז"ל במסורות שהועברו מדור לדור מעת קבלת התורה.
סנפורד דול
סוף עידן המלוכה
המלוכה בהוואי הסתיימה בינואר 1893 כאשר ארגון מהגרים מקומי שכינה עצמו ועדת הביטחון בצע הפיכה ללא שפיכות דמים והכריז על הקמת ממשלה זמנית במקום המלוכה. במהלך ההפיכה נעזרה ועדת הביטחון בפלוגה של חיל הנחתים האמריקני. הסיבה הישירה להפיכה היה ניסיונה של המלכה ליליואוקלאני לבטל את חוקת כידון הרובה, אבל הגורם הראשי הייתה שאיפה בלתי מוסתרת בקרב המהגרים האירופאיים לספח את האיים לארצות הברית. בתוך 48 שעות מההפיכה זכתה הממשלה הזמנית של הוואי להכרה דיפלומטית כממשלה חוקית של האיים, מכל המדינות להם היו קשרים דיפלומטיים עם ממלכת הוואיי.
מסורת (יהדות)
התהוות המסורת היהודית
על אף שעל-פי המשנה המצוטטת המסורת היהודית החלה עם מתן-תורה בהר-סיני, כבר במקרא עצמו מובאים סיפורים על שלושת האבות ושנים עשר השבטים, שתופסים מקום חשוב בסיפור ההתהוות של האומה היהודית, ואף בהלכה. לחלק זה של המקרא - שנסוב על אודות התקופה שקודם מתן תורה - אין מעמד מחייב פורמלי, אך חז"ל למדים ממנו דברים רבים.
סנפורד דול
סוף עידן המלוכה
נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד רצה תחילה להחזיר את המלכה ליליואוקלאני לשלטון. ב-16 בנובמבר 1893 הגיש נציגו, אלברט ויליס, הצעה למלכה על פיה היא תחון את כל המהפכנים בתמורה להחזרתה לשלטון. בתחילה סירבה המלכה ודרשה עונש מוות לכל המעורבים בהפיכה. ב-18 בדצמבר 1893, שינתה המלכה את דעתה בנוגע לענישתם של דול ותורסטון, אך אז כבר העביר קליבלנד את הנושא לקונגרס. ויליס הציג לממשלה הזמנית את דרישתו של קליבלנד שהמלכה תחזור לשלטון, אך הממשלה הזמנית סירבה. שנה אחר־כך ערכה הממשלה הזמנית כנס חוקתי וב-4 ביולי 1894 הקימה את הרפובליקה של הוואי.
נשיא הרפובליקה
לורין תורסטון דחה את ההצעה לכהן כנשיא הרפובליקה של הוואי ובמקומו נבחר דול להוביל את הממשלה. דול שרת כנשיא הראשון והיחיד של הרפובליקה מ-1894 עד 1900. כנשיא מינה דול את תורסטון כאחראי על השדולה שפעלה בוושינגטון הבירה על מנת להבטיח את סיפוח הוואי לארצות הברית.
מסורת (יהדות)
המסורת על התורה שבכתב
ייחודיותה של המסורת על תורה שבכתב, היא עריכתה בצורה של ברית. בשונה מחיבורים וספרי חכמה אחרים שנכתבו בצורה בלתי מחייבת, התורה נוסחה מראש בצורה של ברית מחייבת, ומוקפת בכללים מחמירים של דרכי שמירתה והעברתה מדור לדור.
סנפורד דול
נשיא הרפובליקה
ממשלת הרפובליקה ודול בראשה עמדו מול סדרת ניסיונות להחזיר את המלוכה, כולל ניסיון למרד מזוין שבו השתתף רוברט ויליאם וילקוקס. עונשם של וילקוקס וקושרים אחרים הופחת על ידי דול לאחר שנידונו למוות. דול הצליח גם כדיפלומט – כל המדינות שהכירו בממלכת הוואיי הכירו גם ברפובליקה של הוואי.
מסורת (יהדות)
המסורת על התורה שבכתב
גם התורה ערוכה בצורה של קובץ חוקים מחייבים, שניתנו מאת האל. טופס מן התורה נשמר תמיד במקדש לעדות (דברים לא כד), והיא הייתה נקראת לפני העם לעיתים מזומנים (דברים לא יב); קטעים ממנה היו צריכים להיות מוקראים בהזדמנויות שונות (כמו בהבאת ביכורים, דברים כו ה) או להיכתב במסגרת חוקים שונים (בתוך המזוזה ותפילין - דברים ו ט); הפרה של התורה מביאה קללות נוראות (ויקרא כו, דברים כח, ועוד); אסור בשום אופן להוסיף או לגרוע ממנה (דברים ד ב); נביא המצווה לעבור על דברי התורה דינו מוות (דברים יג א); והמתווכח עם החלטת הזקנים הממונים לדון דינו מוות (דברים יז).
סנפורד דול
מושל ושופט
הנשיא ויליאם מקינלי מינה את דול למושל הראשון של טריטוריית הוואי לאחר שסופחה לארצות הברית. דול קיבל את המינוי ב-1900 אך התפטר ב-1903 על מנת לקבל מינוי כשופט מחוזי של ארצות הברית. הוא שרת במשרה זו עד 1915 ומת לאחר שבץ ב-1926. אפרו הוטמן בבית הקברות של כנסיית קאוויאואה בהוואי.
מסורת (יהדות)
המסורת על התורה שבכתב
כך, באמצעות הברית, הועבר במסורת הטופס שהיה מונח במקדש לעדות, כנוהג כללי לשימור טקסט קאנוני. כפי שמתאר שאול ליברמן:
הספר המקורי שהונח במקדש למשמרת, הוא זה שנמצא, לפי המסורת, על ידי חלקיהו הכהן בימי יאשיהו. גם בימי הבית השני היה טופס שכונה "ספר העזרה" ולפי גרסה אחרת "ספר עזרא", שהיווה עותק עדות. לדברי יוסף בן מתתיהו, הספר הזה יצא לגלות בחורבן הבית (מלחמות היהודים, ספר שביעי פרק חמישי).
בנוסף על השיטה הזו, הוסיפה התורה לקבוע מנגנוני שימור וזיכרון להעברת המסורת. כך ביחס לטקסט של התורה, ציוותה התורה (דברים כז ח) לכתוב את הטקסט של ספר דברים על גבי אבני ענק, ציווי שלפי המסורת שבספר יהושע התקיים:
המיקום של ביצוע הטקס המתואר ביהושע הוא בהר עיבל, בו נתגלה בשנת 1981 "מזבח הר עיבל", המשויך על ידי אדם זרטל כשריד של הטקס הנוכחי, המוזכר ביהושע שנעשה על פי ציווי התורה.
גם ביחס לזכירת אירועי יציאת מצרים ומתן תורה, התורה מצווה כ-32 מצוות שונות שהם זכר ליציאת מצרים או לאירועים שונים הכרוכים בה (למשל: פדיון בכור, לזכר מכת בכורות; התחשבות בעבד, תוך זכירת עבדות ישראל במצרים; הנחת תפילין על הזרוע, לזכר הזרוע הנטויה שהתגלתה במצרים), ובחלק מהם אף ישנה אריכות בתורה, שכאשר ישאל הבן מדוע עושים זאת, יספרו לו את המסורת ההיסטורית של התורה, ועל הברית שה' כרת עם בני ישראל:
גם ביחס לקשר הרוחני והנפשי אל התורה, היהודי מצווה להיות קשור לתורה ולהגות בה יומם ולילה: "והיו הדברים האלה על לבבך ושננתם לבניך ודברת בם בשבתך בביתך ובלכתך בדרך ובשכבך ובקומך" ; "והגית בו יומם ולילה" ; "ולמדתם אותם את בניכם לדבר בם בשבתך בביתך ובלכתך בדרך ובשכבך ובקומך".
המסורת על התורה שבעל-פה
כאמור, המשנה מציגה את המסורת שבעל פה, כעוברת מפי משה לזקנים, לנביאים, ועד התנאים – במאה ה-1 לספירה. הרמב"ם בהקדמתו לפירוש המשנה הרכיב רשימה מפורטת יותר המכונה בשם "שלשלת הקבלה", וקדם לו במעט רבי אברהם אבן דאוד שתיאר אף הוא את המסורת בספרו "ספר הקבלה". רשימתו של הרמב"ם מתבססת על ספרי הנביאים, והוא מונה בה את האישים הדומיננטיים שבכל דור בהיסטוריה היהודית: "משה מסר ליהושע, יהושע לפינחס", וכו'.
המונח "תורה שבעל פה" נמצא לראשונה בספרות חז"ל, אך בעולם העתיק היה מקובל המונח "חוקים בלתי כתובים". תיאור של התורה שבעל פה נמצא בדברי פילון האלכסנדרוני:
התורה (דברים יז ח) מעניקה סמכות למורי התורה, ומכאן סמכותם של כל ההלכות שנקבעו על ידי חכמי ישראל לאורך הדורות. אך מלבד הכרעותיהם של החכמים, ישנו גם בסיס רחב שבא במסורת מדור לדור.
חוקרים מצביעים על סימנים לתושבע"פ בזמן הנביאים: "עקבות תושבע"פ בין בביאורים ובין בחוקים ומנהגים חדשים אנו מוצאים גם בנביאים ובכתובים". כמו כן פרסם יהושע נויסנר מחקר על אי תלותה של התושבע"פ בתושב"כ מבחינת התוכן, מה שמעיד על התגבשות נפרדת של תורה שבעל פה, ולא רק כפרשנות מצטברת של תושב"כ.
סימנים לחוקי תושבע"פ אנו מוצאים בספרים החיצוניים, ובעדויות של היסטוריונים מהתקופה ההלניסטית. לעיתים יש עדויות או רמזים להלכות או מנהגים שונים מהמקובלים בתושבע"פ שלפנינו.
חלק גדול מההלכות נומק על ידי חז"ל בדרשות מיוחדות מן המקרא, שלגביהן התפתח פולמוס מחקרי, האם הן דרשות יוצרות או דרשות סומכות. כלומר, האם הדרשות יצרו את ההלכה שבאה מכוחן, או שבאו רק לסמוך הלכה קיימת.
החוקרים ניסו למצוא עקבות להלכות קדומות במשנה, המחקר החלוצי הוא "מסילות לתורת התנאים" של הרב ד"ר דוד צבי הופמן, ובעקבותיו צעד יצחק אייזיק הלוי בספרו "דורות הראשונים". ביקורת על הנחות המחקר של הלוי העבירו חנוך אלבק, והרב יחיאל יעקב וינברג בספרו "שרידי אש".
ההנחה כי הרבה מיסודות ההלכה היו מקובלים ונוהגים בכל הדורות, נתקלת בתמיהה: כיצד אירע שחכמים נחלקו בכל כך הרבה מקרים, ואף בדברים הנוהגים באופן קבוע ומתמיד, מה שמוכיח לכאורה כי החוקים והמנהגים האלו לא נהגו בפועל. על הטענה הזו השיב רבי דוד ניטו בספרו כוזרי שני (ויכוח ג אות לג), כי המחלוקות האלו נוצרו כתוצאה של מנהגים שונים בקהילות שונות בגלות, והוויכוח בין החכמים היה איזה מנהג הוא הנכון. הרב אליהו דסלר השיב על כך בספרו מכתב מאליהו, כי היו מנהגים לא נכונים שהונהגו כתוצאה משיפוט לקוי של מנהיגים בלתי אחראיים, והמנהיגים שבדור אחר רצו לשנות בחזרה את ההלכה כפי הבנתם (מכתב מאליהו, ח"ד עמ' 56).
ענף בתורה שבעל פה הן ה"הלכות למשה מסיני" המפוזרות בתלמוד. כך למשל הצבע השחור של התפילין מנומק כ"הלכה למשה מסיני". הרמב"ם בהקדמה לפירוש המשניות מונה רשימת חלקית של "הלכות למשה מסיני", וטוען שאי אפשר שתהיה בהן מחלוקת, כיוון שהם נמסרו במסורת באופן דייקני. לעומתו, הרב יאיר חיים בכרך בספרו חוות יאיר, מראה שכמעט ואין "הלכה למשה מסיני" שאין בה מחלוקת. מוסכם שיש הלכות המנויות כ"הלכה למשה מסיני", אבל אין הכוונה ליחוס ההלכה לסיני, כפשוטו של הביטוי, אלא למנהגים עתיקים מאוד (פירוש הרא"ש למקואות א, ועוד).
הגישה הביקורתית
הגישה הביקורתית לתורה שבעל פה, יסודה בתקופת חכמת ישראל. נחמן קרוכמל בספרו "מורה נבוכי הזמן" הציע תפיסה התפתחותית לתושבע"פ, שמקובל לראותה כתפיסה הגליאנית. אם כי יש מערערים על הזהות בין תורות רנ"ק לתורות הגל. הוא אף קבע (בעקבות בעל "חוות יאיר" ואחרים) שהמונח "הלכה למשה מסיני" אינו מציין הלכות שמקורן בסיני אלא הלכות קדומות ומקובלות שאין יודעים מי אמרן (ראו: נחמן קרוכמל, מורה נבוכי הזמן, ערך: יהוידע עמיר, ירושלים, תשע"א, שער יג). זכריה פרנקל בספרו "דרכי המשנה" פיתח עמדה מקפת על התפתחות ההלכה כשלהשקפתו הלכות שונות יסודן באופי החכמים שאמרום. בעניין "הלכה למשה מסיני" הלך בעקבות קרוכמל (בלא לציין ממי לקח עמדה זו) ונתן בכך פרסום רב לעמדה זו, שעוררה פולמוס נרחב. אברהם גייגר חקר את שיטתם של הצדוקים, וגילה, לטענתו, יסודות שלה גם בספרות המסורתית כדוגמת התרגומים, וגם בספרות החיצונית. גייגר השתמש במחקרו זה למינוף הלכי הרוח שהיוו בהמשך את התנועה הרפורמית.
ככלל הגישה הביקורתית אינה מקבלת את ההנחה שמסורת באמת שימרה את הידע והפרשנות האותנטיים לגבי התורה שבכתב, אלא כמורכבת גם משחזורים מאוחרים לפי הבנתם של חז"ל ותנאי חייהם.
ממצאים ארכאולוגיים הקשורים במסורת
לעיתים, משקפים ממצאים ארכאולוגיים את שמירת המסורת או אי שמירת המסורת, במקומות שונים ובתקופות שונות. אחת ההבחנות הארכאולוגיות לשמירת המסורת בקרב הישראלים, היא היעדרם של פסלים. בחפירות תל חצור נמצאו פסלים כרותי ראש שהושלכו אל שכבת השריפה של העיר. והיעדר ציור ופיסול בכלל הוא מאפיין של תקופת הברזל, תקופה המקבילה לתקופת ההתנחלות ולתקופת בית ראשון על פי המקרא. בתקופה ההלניסטית מודגשת התופעה הזו על ידי היסטוריונים יווניים ורומאים, שביהודה אין ציור ופיסול.
בנוסף, בערים ובשכבות של כנענים ופלשתים ישנו ריכוז גבוה של עצמות חזיר (כ-1.5%) ואילו באתרים ובשכבות המיוחסים לישראלים יש ריכוז נמוך מאוד של עצמות חזיר (עד 0.1%). גם ריבוי כלי האבן בתקופות בהם התמעט השימוש בכלים אלו באזורים מקבילים מחוץ לישראל, רומז לקיום דיני הטהרה שגרמו להעדפת כלי אבן שאינם נטמאים. כך גם נוהגי הקבורה משקפים מספר דינים שנאמרו בחז"ל, כך גם מבני המקוואות שנמצאו.
ממצאים אפיגראפים מלמדים אותנו אף הם על נוהגי המסורת באותם ימים. בשנת 1960 התגלה המכתב ממצד חשביהו, ככל הנראה מתקופת יאשיהו, ובה כתוב כי העבודה בשדה הופסקה "לפני שבת" (יש לציין כי הפרשנות המקשרת למנהג השבת שנויה במחלוקת ). באיגרת מתוך מכתבי יב כתוב "שלחו לי אימתי תעשו הפסח", משאלה זו יש ללמוד גם כי הפסח היה תלוי בקידוש החודש או עיבור השנה על ידי בית הדין.
על שמירת ביטול מלאכה בראש חודש (כעדות עמוס ועוד כתובים) מעידה כתובת מערד, המצווה את מפקד המצודה לשלם שכר בראשון לעשירי, אך לכתוב את ביצוע הפעולה לפניו רק בשני לעשירי, לדעתו של שמואל אפרים ליונשטם הסיבה לכך היא מנהג ביטול מלאכה בראש חודש. זכר לעקירת הבעל בימי יהוא רואים חוקרים בעובדה כי בחרסי שומרון אנו מוצאים שמות המורכבים מן השם בעל, ואילו בחרסי לכיש כבר אין זכר לשמות כאלו וכן גם בתעודות יב לא נמצא שם שכזה.
עם זאת, מממצאים אחרים אנו למדים על ריבוי הדעות באותה תקופה, ועל כך שלא הייתה מסורת אחידה כפי שניתן היה להתרשם מספרות חז"ל. תפילין מתקופת בר כוכבא מראים כי היו נוהגים שונים לסידור הפרשיות, חלקם בניגוד מוחלט למסורת שיש בידינו כיום. חיבורים רבים שהיו חשובים בתקופת בית שני לא הועברו אלינו במסורת, כך ספר בן סירא שעל אף שיושבי מצדה נהגו בו כחלק מכתבי הקודש וכך הוא נחשב בתרגום השבעים וככל הנראה נחשב כך גם בקרב אמוראי בבל והגאונים, לא השתמר כיום ונכחד עד שנתגלה בחפירות מצדה. כך גם מספר מזמורי תהילים שנמצאו במגילות מדבר יהודה ושחלקם השתמר בנוסח תרגום השבעים, אולם לא השתמר בנוסח המסורה. כמו כן זרמים חשובים מתקופת בית שני שהתנגדו לפרושים נוהגם נשכח מלב ולא הועברו במסורת, כך לגבי הצדוקים, וכך גם לגבי האיסיים. כשאודות האחרונים התגלה לאחרונה במגילות מדבר יהודה מידע רב, כמו לוח שנה השונה מלוח השנה שביהדות כיום, חגים נוספים שלא נחגגו על ידי הפרושים ושלא הועברו הלאה במסורת היהודית ועוד.
ויכוחים היסטוריים על המסורת
בתקופות שונות לאורך ההיסטוריה היהודית התנהלו ויכוחים בין קבוצות שונות בעם ישראל אודות המסורת. המפורסמת שבהם היא המחלוקת בין הפרושים לצדוקים בתקופת הבית השני. אך בנוסף לאותה מחלוקת היו כתות עצמאיות רבות, שעמהן התנהלו ויכוחים וחילוקי דעות באשר למסורת ולערכה.
אחת הקבוצות החשובות, הקיימת עד ימינו, היא היהדות הקראית, הדבקה במקרא ואינה מקבלת את פירושי התורה שבעל-פה שבמסורת הרבנית. הקראים טוענים לרצף מסורתי היסטורי. יש חוקרים המוצאים את שורשיהם כבר אצל הכהנים בני צדוק; אם כי הקבוצה הקראית הראשונה עליה יש מקורות מוסמכים היא הענניים (על שם מנהיגם, ענן בן דוד הנשיא). הקראות מילאה תפקיד חשוב בהתפתחות המסורה והניקוד העברי, בחקר השפה העברית ובפרשנות המקרא.
בין הכתות הפורשות הידועות לנו: הביתוסים, כת מדבר יהודה. אף השומרונים המגדירים עצמם כ"ישראלים" (לא צאצאי ממלכת יהודה, אולם צאצאים של שבט אפרים ומנשה המקראיים) מקיימים בידיהם מסורת משלהם ביחס לנוסח התורה, האלפבית השומרוני שהוא נכתב בו והדרך לקיום מצוותיו.
ישנה גם את מסורת "ביתא ישראל" (יהודי אתיופיה), מסורת קדומה מאוד ועתיקת יומין שנשמרה בקפדנות החל מתקופת בית המקדש הראשון במשך 2500 שנה, יהודי אתיופיה נוהגים לפי הלכות בית המקדש הראשון, ושומרים את מסורתם אלפי שנים גם במחיר חיי אדם (לפי מסורת ביתא ישראל "פיקוח נפש" אינו דוחה את ההלכה). הטענה המקובלת למוצאם של יהודי אתיופיה על אנתרופולגים והרבנות (חז"ל), היא שיהודי אתיופיה הם משבט יהודה או משבט דן שהוגלה בתקופת בית המקדש הראשון לכוש, והקים ממלכה יהודית באתיופיה. "ביתא ישראל" השפיעו רבות על התרבות האתיופית ועל אופייה הדתי במשך אלפי שנים (הנצרות האתיופית בעלת סממנים יהודים רבים בגלל השפעתה מביתא ישראל). בעקבות הופעת הנצרות התרחשו מלחמות רבות בהם נצחו ביתא ישראל ושמרו על השלטון למרות התנצרות המונית (חלק מהמלכים התנצרו), המלכה יהודית ששלטה בשנת 858 הייתה הצאצאית האחרונה של שושלת הגדעונים (שושלת המלוכה של ביתא ישראל) שלחמה ביד קשה נגד הנצרות באתיופיה, השושלת שלטה סה"כ 1302 שנים עד לתבוסתה בשנת 1627. לאחר שאתיופיה הפכה לנוצרית נושלו ביתא ישראל מאדמותיהם וכונו "פאלשים" - זרים, רובם בחרו לקיים את מסורתם ההלכתית בכפרים יהודיים מנותקים מהעיר והשפעת המיסיון.
המסורת ביהדות ימינו
הדת היהודית שואבת את מקורה בטענה למאורע של מעמד הר סיני, ומגילויו של האל במעמד זה לעיני כל ישראל. את הבטחת רציפות המסורת ביקשה התורה בציווי:
.
רבי יהודה הלוי ב"ספר הכוזרי" והרמב"ן אף רואים ברציפותה של המסורת כאחת ההוכחות למציאות האלוהים. וכך כותב הרמב"ן על הפסוק הנ"ל:
יחסה של המסורת לחידושים ושינויים
כאמור, גם המסורת מכירה בסמכות החכמים, ובזכותם לחדש חידושים הלכתיים, ולא רק להעביר את ההלכות מדור לדור. במקומות רבים אף ביטלו החכמים מצוות מסוימות מן התורה בתנאים מסוימים, כדי לחזק את מערכת שמירת המצוות.
מלבד החידושים בפרטי התורה ומצוותיה, קיימות גם תקנות חז"ל, או תקנות בכלל, שהם חלק מסמכות החכמים.
בואש (אמצעי לפיזור הפגנות)
בּוֹאֵשׁ הוא נשק אל-הרג שפותח על ידי משטרת ישראל ומשמש כאמצעי לפיזור הפגנות והפרות סדר.
הבואש קרוי על שם בעל החיים ממשפחת הבואשיים, המפורסם בתכונתו להפצת ריח רע. נשק הבואש הוא נוזל שמותז ממכלית או ממכל-גב על מפגינים וגורם לריח רע לדבוק בהם. הנוזל הוא תמיסה מימית של שמרים וסודה לשתיה בתנאי pH בהם יוצרים השמרים חומצות אמינו בעלות ריח כבד. פיתוח הנשק הוחל בשנת 2005 על ידי מחלקה לפיתוח אמצעים טכנולוגיים של המשטרה, בראש הפרויקט עמד סנ"צ דוד בן הרוש (בן הראש) המוביל את פיתוח אמצעי אל-הרג ונחשב מומחה בתחומו. הבואש נכנס לשימוש לראשונה בשנת 2008 במהלך הפגנות של פעילי שמאל ופלסטינים כנגד גדר ההפרדה. בשנת 2009 נכנס הבואש לשימוש גם בכוחות צה"ל הפועלים בשטחי יהודה ושומרון.
החומר מיוצר ומשווק על ידי חברת Odortec ממושב אביעזר. על פי פרסומי החברה, החומר בטוח, ידידותי לסביבה ונמצא בשימוש על ידי רשויות אכיפת חוק, ארגוני סביבה וחקלאים בישראל, אירופה ודרום אמריקה. עם זאת גיליון הבטיחות של החומר מציין תופעות לוואי ככאב בטן בעקבות בליעה, גירוי בעור ואדמומיות וכאב בעיניים לאחר חשיפה.
ה"בואש" מוגדר כאמצעי לפיזור הפגנות אך תועדו מקרים בהם נעשה שימוש בבואש כלפי בתים, בתי ספר ועסקים פלסטיניים, לעיתים גם אחרי שההפגנות הסתיימו, כענישה קולקטיבית נגד הישובים או השכונות בהם היו ההפגנות. השימוש בבואש נפוץ בהפגנות של פלסטינים ושל ארגוני זכויות האדם.
באוקטובר 2017 נעשה שימוש בבואש נגד מפגינים חרדים מהפלג הירושלמי, שמחו נגד מעצר עריקים מהציבור החרדי ליד גשר המיתרים בירושלים. מאז נעשה בו שימוש פעמים נוספות בהפגנות נגד מעצר עריקים מהציבור החרדי, בירושלים ובבני ברק.
במאי 2018 החל צה"ל להשתמש בחומר גם באמצעות רחפנים במהלך המהומות האלימות בגבול רצועת עזה.
במספר הפגנות של הפלג הירושלמי בבני ברק שהתקיימו באוגוסט 2018, ציידה משטרת ישראל מספר שוטרים במכלית התזה אישית של בואש להתזה ישירה על פני מפגינים. המכלית מותקנת על גבו של איש משמר הגבול ומתיזה את החומר ישירות על המפגין.
בשנת 2018 עתרו מספר חרדים לבג"ץ נגד השימוש בבואש ובמהלך העתירה נקבעו כללים מחמירים לצורך השימוש בו.
בשנת 2020 בוצע שימוש בבואש בהפגנת חרדים בירושלים, במחאה על מעצר עריק. בראשית 2021 בוצע שימוש בבואש נגד מפגינים מהימין בהפגנה מול משרדי מח"ש בירושלים, בעקבות תקרית בין שוטרים לנערי גבעות ליד כוכב השחר, שבה נהרג אהוביה סנדק. בדצמבר 2021 פנה משה ליאון, ראש עיריית ירושלים, למפכ"ל המשטרה בדרישה להפסיק את השימוש בבואש לפיזור הפגנות בעיר. ראש העיר טען כי "אין מקום להפעלת בואש בתוך שכונות מגורים. זו תגובה לא מידתית... גם אם המפגינים מפרים את החוק, יש דרך לטפל בכך בלי לגרום לנזקים חמורים לתושבי השכונה והאזור". בשנת 2021, במהלך אכיפת הנחיות הסגר בעקבות מגפת הקורונה בישראל, נעשה שימוש נרחב בהתזת בואש בהפגנות בשכונות החרדיות בערים ירושלים ובית שמש. הבואש הותז על רחובות ריקים מאדם וכן על בתים ועל רכבים חונים ונוסעים,כאמצעי אכיפתי וענישתי כלפי כלל האוכלוסיה במקום, וכדי להרתיע אזרחים מהמצאות במרחב הציבורי – ללא כל קשר לפיזור הפרות סדר.
ב-24 ביולי 2023 נעשה שימוש בבואש נגד מוחים במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע בירושלים, אשר חסמו את כביש בגין.
טקדה
טקדה היא חברת תרופות יפנית.
היסטוריה
ב-1781 החל צ'וביי טקדה בפעילות מכירת צמחי מרפא יפניים וסיניים מסורתיים באוסקה. במחצית השנייה של המאה ה-19 החל העסק בייבוא תרופות מהעולם המערבי. ב-1914 נוסדה חטיבת מחקר עצמאית והחברה החלה לשווק את מוצריה גם מחוץ ליפן. לאחר מלחמת העולם השנייה הקימה החברה את המפעל השני שלה על חורבות הבסיס הצבאי הימי היקארי. ב-1949 הונפקו מניות החברה בבורסה בטוקיו ובאוסקה. ב-1985 הוקמה בארצות הברית חברת TAP Pharmaceuticals Inc שיתוף פעולה בין טקדה למעבדות אבוט.
הקבוצה כוללת נכון ל-2020 מעל 150 חברות מאוחדות ומסונפות, בהן חברת שייר שנרכשה ב-2019 תמורת כ-62 מיליארד דולר.
אתרי הייצור של החברה ממוקמים ביפן (טוקיו, אוסקה, שונאן, היקארי), ארצות הברית (פאלו אלטו, סן דייגו, דירפילד, בוסטון, בוזמן, מדיסון, פורט קולינס), ברזיל (ריו דה ז'ניירו), אנגליה (קיימברידג', לונדון), גרמניה (סינגן), שווייץ (ציריך), סין (גואנגג'ואו, שאנגחאי), סינגפור.
אתרי המחקר והפיתוח של החברה ממוקמים ביפן (אוסקה, היקארי), איטליה, אירלנד, גרמניה, אוסטריה, דנמרק, בלגיה, נורווגיה, פולין, רוסיה, סין, אינדונזיה, מקסיקו, ברזיל, ארגנטינה, קולומביה, אסטוניה והודו.
ב-2014 הוקמה שלוחת שיווק ומכירה בישראל (טקדה ישראל בע"מ).
ניצוק
ניצוק הוא כינוי הלכתי למצב בו נוזלים נוגעים זה בזה על ידי שפיכה ("יציקה"), החיבור נחשב כזמני בלבד, ולא ניתן להחשיב את הזרם כמחבר המשקה שבכלי העליון אל המשקים התחתונים או להפך.
במשנה
הדין מופיע כמקביל לדין אשבורן שלפיה, כאשר מים מכונסים יחד בכל מאסף מים (כגון מקווה או שלולית) הם כן נחשבים כגוף אחד. לפי הכלל של "אשבורן", משקה טמא שנגע בטיפת מים אחת נטמאים כל טיפות המים האחרות. לאידך, בעניין טהרה, כאשר מקצת מהמים מושקים למקווה טהורה, נטהרים מקצת המים מטומאתם.. בהקשר זה קובעת המשנה כי "ניצוק אינו חיבור לא לטומאה ולא לטהרה", ונגיעה בטיפה אחת אינה משפיעה על שאר הטיפות.
ניצוק חם
כלל זה נידון במשנה, והיא מחלקת בין שני מיני ניצוק, ובין מידות החום של היוצק והניצק: .
בדיני איסור והיתר
על פי זה חידש הרב מרדכי בן הלל וכן פסק הרמ"א בשולחן ערוך, כי.
ובטעם הדבר ביארו הש"ך והט"ז טעמים שונים: הט"ז כתב שהסיבה לכך היא על פי הכלל של, וכיון שהנר חם מחמת האש הדולקת בו, ותוכנו של הנר אסור באכילה, הוא יאסור את העליון הניצוק לתוכו. אבל הש"ך כתב טעם אחר - משום שההבל עולה מהנר כלפי מעלה ואוסר את השומן הכשר הנשאר בכלי העליון.
להלכה סובר הפרי מגדים שודאי לא חלוקים שני הטעמים ואדרבה - הם משלימים זה את זה, שהסיבה שאנו מתייחסים להבל התחתון העולה לעליון כדבר האוסר, - הוא בגלל הכלל של תתאה גבר ולכן נחשב הנצוק כמחובר,. אבל מדברי המהרש"א שם משמע שיש חילוק להלכה בין שני הטעמים, וכתב שייתכן שלפי הטעם שהוא משום שהמשקה חשוב כחיבור, הרי שבנר שעשנו עולה למעלה ואין בו משקה לא שייך לומר טעם זה.
הצדוקים סברו שגם ניצוק נחשב לחיבור, וזו הייתה אחת מנקודות המחלוקת בהם התגרו עם הפרושים.
יין נסך
במיוחד נידון כלל זה בהלכות איסור והיתר. בתלמוד נידונת שאלה זו בעיקר אודות יהודי המוזג יין כשר לכוס של גוי שיש בה קצת יין אשר נחשב ממילא ליין נסך, והשאלה היא האם נחשב היין הניצוק למחובר ומעורב עם היין נסך, כך שגם הוא ייאסר כמותו. במובן זה, הגדרת ניצוק היא עמוד הקילוח שמקשר בין הבקבוק והכוס. הריטב"א מדגיש שהשאלה אינה שהיין יאסור את היין האחר בנגיעה, מכיוון שדווקא טומאה עוברת בנגיעה, ועיקר השאלה היא מדין חיבור ותערובת:.
בתלמוד מובאות דעות שונות בעניין, כך למשל מובאת דעתו של רב הונא שלמרות שניצוק אינו חיבור לטומאה ולטהרה, הוא נחשב חיבור לעניין יין נסך.
להלכה נחלקו הראשונים: דעתו של רש"י היא שלהלכה נפסק שניצוק הוא חיבור, כשיטת זו פוסקים רוב הגאונים, רבינו חננאל, הרי"ף וחכמי אשכנז עד תקופת רבינו תם. אך רבינו תם עצמו פוסק שניצוק אינו חיבור, ומורה כי יש לסמוך על דבריו במקום הפסד גדול. כך גם פוסק בעל המאור, וכך פוסק הרא"ה (על פי עדותו של הריטב"א).
כך פוסק להלכה השולחן ערוך: "המערה יין לתוך כלי של עובד כוכבים שלא, ואין בו משקה טופח, את שעירה בו אסור בשתייה, ואת שעירה ממנו מותר אפי' בשתייה. הגה: ואם יש בו כדי להטפיח, אסור בנצוק. מיהו אינו אוסר יותר מאילו היה מעורב בו, ואם הוא סתם יינם בטל בשישים".
אלכס האנום
אלכסנדר מארי "אלכס" האנום (באנגלית: Alexander Murray "Alex" Hannum; 19 ביולי 1923 – 18 בינואר 2002) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1949–1957, ושימש כמאמן ראשי בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1956–1974. זכה בשתי אליפויות NBA כמאמן סנט לואיס הוקס ופילדלפיה 76', ובאליפות ה-ABA כמאמן אוקלנד אוקס (1969).
בשנת 1998 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל, כמאמן.
קריירת מכללות
האנום נולד וגדל בלוס אנג'לס שבקליפורניה, והחל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה ("USC") בשנת 1942. בין השנים 1943–1946 עזב את לימודיו לטובת שירות בצבא ארצות הברית, ובשנת 1948 השלים את תארו ב-USC. כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שחקן ה-NBA לעתיד ביל שרמן, וקלע 9.0 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק
על אף שנבחר בדראפט ה-BAA לשנת 1948 על ידי אינדיאנפוליס ג'טס (בחירה 38), בחר האנום לשחק עבור קבוצת אושקוש אול-סטארס מליגת ה-NBL המתחרה. בסיום עונתו היחידה באושקוש, בה קלע 5.7 נקודות למשחק, התמזגו ליגות ה-NBL וה-BAA כדי ליצור את ליגת ה-NBA.
לקראת עונת עבר לשחק בסירקיוז נשיונלס, אשר הייתה זו עונת הבכורה שלה. בפלייאוף 1950 העפיל עם סירקיוז לגמר ה-NBA, בו הודחה על ידי מיניאפוליס לייקרס בתוצאה 2–4.
ב-7 העונות הבאות שיחק עבור בולטימור בולטס, רוצ'סטר רויאלס, סנט לואיס הוקס ופורט ויין פיסטונס, והציג יכולת סולידית עם ממוצעים של 6.0 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק.
קריירת אימון
במהלך עונתו האחרונה בקריירה כשחקן,, מונה למאמן ההוקס במקומו של המאמן הזמני סלייטר מרטין, ונשאר לתפקד כמאמן-שחקן עד סיום העונה. בפלייאוף 1957 העפיל עם סנט לואיס לגמר ה-NBA, אך הפסיד לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4. בעונת הוביל את ההוקס לזכייתם הראשונה באליפות ה-NBA, לאחר שגברו על הסלטיקס בתוצאה 4–2 בשלב הגמר. השחקנים הבולטים באותה קבוצה היו בוב פטיט, קליף הייגן, אד מקאולי וסלייטר מרטין.
בעונת, לאחר שנתיים בהן הפסיק לאמן, מונה למאמן קבוצת סירקיוז נשיונלס. ב-3 עונותיו כמאמן הנשיונלס, העמידה הקבוצה מאזן כולל של 127 ניצחונות ו-112 הפסדים (53.1%), ובשלושתן הודחה באחד משני הסיבובים הראשונים של הפלייאוף.
בעונות – שימש כמאמנה הראשי של סן פרנסיסקו ווריורס. בעונתו הראשונה בקבוצה רשמו הווריורס מאזן ניצחונות חיובי 48–32, אשר היווה שיפור של 17 ניצחונות לעומת העונה הקודמת. בפלייאוף גברו הווריורס על סנט לואיס הוקס (4–3) אך הפסידו לסלטיקס (1–4) בגמר ה-NBA. בסיום העונה זכה האנום בתואר מאמן השנה ב-NBA. במהלך עונת 1964/1965 עזב את הקבוצה שחקנה המוביל, וילט צ'מברלין, והווריורס סיימו עם המאזן הגרוע בליגה (17–63). בעונה העוקבת רשמו מאזן שלילי 35–45, והחמיצו פעם נוספת את העלייה לפלייאוף.
בעונת חזר לאמן את צ'מברלין, כאשר מונה למאמן פילדלפיה 76' בה שיחק הסנטר. פילדלפיה סיימה את אותה עונה עם המאזן הטוב ביותר בתולדות הליגה, 68–13 (84.0%), ובסופה הדיחה את אלופת ה-NBA ב-8 העונות הקודמות, בוסטון סלטיקס, וזכתה באליפות ה-NBA השנייה בתולדותיה. בעת הזכייה הפך האנום למאמן הראשון ב-NBA אשר זוכה באליפות עם שתי קבוצות שונות (מאז השיגו זאת גם פיל ג'קסון ופט ריילי).
בעונת 1968/1969 עבר האנום לאמן את קבוצת אוקלנד אוקס מליגת ה-ABA. בעונתו היחידה בקבוצה זכה עמה באליפות ה-ABA, בהובלת הסמול פורוורד ריק בארי. בסיום העונה זכה בתואר "מאמן השנה ב-ABA".
בעונת חזר ל-NBA כמאמנה של "סן דייגו רוקטס" (שמה הקודם של יוסטון רוקטס), בעונתה השלישית בליגה. בשתי עונותיו כמאמן הרוקטס רשמה הקבוצה מאזן ניצחונות כולל 67–97 (40.9%), ולא העפילה לשלב פלייאוף.
בשנת 1971 מונה לתפקידי הנשיא, הג'נרל מנג'ר והמאמן של קבוצת "דנוור רוקטס" (כיום דנוור נאגטס) מה-ABA. ב-3 עונותיו בקבוצה רשמו הרוקטס מאזן כולל של 118 ניצחונות ו-134 הפסדים (46.8%). בסיום עונת 1973/1974 התפטר מכל תפקידיו בקבוצה, ומאז לא שב לאמן.
מורשת
לאורך קריירת האימון ב-NBA העמידו קבוצותיו מאזן כולל של 471 ניצחונות לעומת 412 הפסדים בעונה הסדירה (53.3%), ו-45 ניצחונות לעומת 34 הפסדים בפלייאוף (57.0%). בעת פרישתו מאימון ב-NBA בשנת 1971, רד אאורבך היה המאמן היחיד בתולדות הליגה שאימן במספר רב יותר של משחקים בעונה הסדירה. כמו כן, אאורבך וג'ון קנדלה היו היחידים שאימנו במספר רב יותר של משחקי פלייאוף. בין העונות – זכתה בוסטון סלטיקס ב-11 אליפויות, כאשר בשתי העונות היחידות בהן לא זכתה היא הודחה מול קבוצותיו של האנום ( ו-).
בשנת 1998 הונצח האנום בהיכל התהילה של הכדורסל, כמאמן.
ב-18 בינואר 2002 נפטר האנום, בגיל 78.
אגוז ברזילאי
אגוז ברזילאי (שם מדעי: Bertholletia excelsa) הוא מין של עץ דרום אמריקאי יחיד בסוגו ממשפחת הלציתידיים. הוא גדל במפוזר ביערות גשם על גדות נהרות האמזונאס, הריו נגרו והאורינוקו. יערות אלה נמצאים בשטחי אזור גויאנה והמדינות ונצואלה, ברזיל, מזרח קולומביה, מזרח פרו ומזרח בוליביה. זהו אחד העצים הגדולים ביער האמזונאס. אורך חייו עשוי לעלות על חמש מאות שנים. זרעי העץ מכונים "אגוזי ברזיל" ולעיתים גם "שקדים ברזילאיים", אך מבחינה בוטנית הם אינם אגוזים או שקדים. סוג העץ נקרא בשמו המדעי על שם קלוד לואי ברטולה, כימאי צרפתי בן דורם של לבואזיה וברצליוס.
מבנה העץ ועלוותו
עץ האגוז הברזילאי מיתמר לגובה 25–45 מטר וקוטר גזעו נע בין 0.7 ל-2 מטרים. בדומה לעצי ענק אחרים במפלס העל של יער הגשם, צמיחת הענפים הצדדיים מתחילה בסמוך לצמרת העץ. קליפתו חלקה וצבעה אפרפר. העץ ירוק-עד, או נשיר בעונה היבשה (בדומה לעץ הבלזה). עליו מסורגים ולעיתים מחורקים, אורכם מגיע לכדי 20–35 ס"מ ורוחבם – 10–15 ס"מ. פרחיו הקטנים מרוכזים במַכְבֵּדים באורך 5–10 ס"מ וצבעם לבן ירקרק. כל פרח מורכב מגביע דו-חלקי נשיר, שישה עלי-כותרת בגוון שמנת וסכך של אבקנים. מבנהו הסבוך של הפרח נועד להבטיח כי רק חרקים המתאימים להאבקתו יגיעו אל הצוף.
הפריה
הפריית העץ תלויה באופן עקיף בקיומם של סחלבים מסוג מתאים. דבורים זכרים קטנים משבט דבורי הסחלבים (Euglossini) מלקטים את ניחוחות הסחלבים במאמץ רב על פי עקרון ההכבדה ואז מפיצים אותם בנוכחות הנקבות כדי להפגין בפניהן את כשירותם. הדבורים הזכרים מאביקים בתוך כך את פרחי הסחלב, בעוד הנקבות נחוצות להאבקת פרחי האגוז הברזילאי. רק חרקים המסוגלים להניף את סכך האבקנים ולהשחיל את לשונם הארוכה יזכו לטעום מהצוף שבתחתית גביע הפרח. נקבות הדבורים מצוידות בממדי הגוף הכבירים ואורך הלשון הנחוצים להאבקת פרחי העץ. בהינתן סחלבים ודבורים, יבשיל הפרי בתוך 14 חודשים ממועד ההאבקה. הפרי הוא הלקט בקוטר 10–15 ס"מ, השוקל עד 2 קילוגרמים ודומה בצורתו לפרי הקוקוס, שגם הוא מכונה בשוגג 'אגוז'. 8–24 זרעים באורך 4–5 ס"מ מסודרים כפלחים של תפוז תחת קליפתו העבה (בעובי 0.8–1.2 ס"מ). הזרעים עטופים במיץ חום שמנוני הניחן בטעם מתוק ומרירות טאנינית. הפרי נופל לקרקעית היער, שם הוא עשוי להתיישן שנה-שנתיים באין דורש לקליפתו הקשה לפיצוח. חור עגול קטן בראש הפרי מאפשר למכרסמים גדולים, בעיקר אגוטי, לכרסם את דרכם אל הזרעים. אותם מכרסמים יאכלו חלק מהזרעים ויטמינו זרעים נוספים לשימוש עתידי. חלק מהזרעים שהוטמנו ינבטו ויצמחו לשתילים. השתילים ימתינו באפלת היער במצב רדום, אף במשך שנים, עד שתאיר עליהם השמש כתוצאה מנפילת עץ סמוך. רק אז תתחדש צמיחת השתיל.
ערך תזונתי
זרעי עץ האגוז הברזילאי, המכונים אגוזי ברזיל, עשירים במיוחד בסלניום, אם כי שיעור הסלניום בהם משתנה באופן ניכר בין אזורי גידול שונים. הם גם מקור טוב למגנזיום (0.225 גרם למאה גרם) ולוויטמין B1 (מיליגרם אחד למאה גרם).
מאה גרם אגוזי ברזיל מכילים 14 גרם חלבון, 13 גרם פחמימות ו-66 גרם שומן. חומצות השומן נחלקות בקירוב ל-25% חומצות שומן רוויות, 41% חומצות שומן חד-בלתי-רוויות ו-34% חומצות שומן רב-בלתי-רוויות. שיעור חומצות השומן הרוויות באגוזי ברזיל גבוה מזה של רוב האגוזים. תכולת השומן הגבוהה גורמת לעיפושם המהיר כאשר אינם מאוחסנים כראוי. בפרט, אגוזי ברזיל קלופים מתעפשים מהר יותר מאשר בקליפתם. ניתן לכבוש מהאגוזים שמן למאכל ולסיכה.
אגוזי ברזיל כמקור קרינה רדיואקטיבית
בשנת 1958 נמצא לראשונה כי אגוזי ברזיל פולטים קרינה רדיואקטיבית במינון של עד 0.25 בקרל לגרם, הודות לריכוזים זעומים של רדיום. מינוני קרינה אלה גבוהים פי אלף לערך ממינון הקרינה הנפלטת ממזונות ופירות אחרים, אך אינם מסוכנים או משמעותיים ביחס למינון קרינת הרקע לה אנו נחשפים. לשם השוואה, הרדיואקטיביות של פחמן-14, איזוטופ רדיואקטיבי הנספג ברקמות הגוף מהאטמוספירה ומהמזון, מוערכת בכ-0.23 בקרל לגרם של פחמן (ראו גם תיארוך פחמן-14).
יוני המתכות הרעילות בריום ורדיום אינם ממלאים תפקיד ביולוגי בצמחים או בעלי חיים, אך הם נצברים ברקמותיהם לאור דמיונם הכימי ליוני סידן ומגנזיום. עץ האגוז הברזילאי נעזר במנגנון הולכה בררני ליונים האלקליים הללו, המצויים במים שיונקים שורשיו מהקרקע. מנגנון הולכה זה גורם לריכוז המוגבר של בריום ורדיום בעלוותו של עץ האגוז הברזילאי ובמידה פחותה יותר גם בזרעיו.
ליקוט אגוזי ברזיל
על אף שמם, היצואנית העיקרית של אגוזי ברזיל אינה ברזיל כי אם בוליביה, שם הם מכונים שקדים (almendras). אגוזים ליצוא מלוקטים מעצים הגדלים פרא ביערות הגשם ולא ממטעים מלאכותיים. מקור הכנסה זה שימש דוגמה ליכולת להפיק רווחים משימור יערות הגשם ולא מבירואם. עם זאת, מחקרים שבוצעו באזורים מיוערים מהם לוקטו אגוזים העלו ממצאים מדאיגים. ראשית, נמצא כי ליקוט האגוזים הביא לצמצום ניכר בשיעור השתילים הצעירים באזורים שנבחנו. שנית, נמצא כי רווחיהם של מלקטי האגוזים אינם מספיקים למחייתם ופרנסותיהם המשלימות כרוכות בפגיעה סביבתית. כך הסתבר שפיתוח ענף ליקוט האגוזים אינו בר קיימא ואף אינו רווחי.
אוכלוסיות מסוימות של קופי קפוצ'ין, הנבונים מבין קופי העולם החדש, למדו לפצח את קליפת הפרי על ידי הטחתו במשטח אבן. ככל הנראה, טביעת הרגל האקולוגית של קופים אלה קטנה מכדי לפגוע באופן משמעותי ברבייתו ותפוצתו של עץ האגוז הברזילאי.
תוצא אגוזי ברזיל
"תוצא אגוזי ברזיל" הוא תוצא (אפקט) הנקרא על שמם (השגוי) של אגוזי ברזיל. התוצא קורה כאשר מנערים תערובת של חלקיקים בעלי צפיפות דומה אך גדלים שונים, החלקיקים הקטנים נוטים להצטבר בתחתית בעוד החלקיקים הגדולים "צפים". זאת בניגוד לאינטואיציה לפיה ניעור של תערובת עושה אותה אחידה (הומוגנית) יותר בהרכבה, כשם שמנערים מיצי פירות או סלטים. ניתן לחזות בתופעה כאשר מנערים חפיסת גרנולה – תחתית החפיסה עשירה יותר בשומשום ומרכיבים גדולים יותר מצטברים מעליו.
אוסריק, מלך סאסקס
אוסריק (באנגלית: Osric) היה מלך ממלכת סאסקס בראשית המאה השמינית. ככל הנראה אוסריק מלך לצד נות'הלם, וייתכן ששניהם היו חברי מועצת זקנים (כל אחד היה אלדרמן), אשר שלטו יחדיו בממלכה.
פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של אוסריק. ידוע כי אוסריק חתום כעד על צו בלתי מתוארך אשר הוציא נות'הלם. שמו של אוסריק (Osricus) מופיע על הצו בלא שימוש בתואר כלשהו, אולם הוא מופיע ברשימה לפני איברט מסיסלי, הבישוף של סיסלי, ולכן תוארו גבוה מתוארו של הבישוף, דבר המעיד על מעמדו כחבר מועצת הזקנים. ההיסטוריונים סבורים כי צו זה הוצא בין השנים 705–717, ובהתאם תקופת שלטונו של אוסריק הייתה בין שנים אלה.
בושקו שוטאלו
בושקו שוטאלו (בקרואטית: Boško Šutalo; נולד ב-1 בינואר 2000) הוא כדורגלן קרואטי, המשחק בעמדת הבלם בדינמו זאגרב.
קריירת מועדונים
בשנת 2015, שוטאלו הצטרף למועדון הכדורגל RNK ספליט לאחר ששיחק בקבוצתו הראשונה בקריירת הנוער, NK נרטבה.
כעבור שנתיים, הוא הצטרף למחלקת הנוער של אוסייק וב-20 באוקטובר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הקרואטית בניצחון 1–4 על רודס.
ב-30 בינואר 2020, שוטאלו חתם בשורות אטאלנטה האיטלקית בסכום של חמישה מיליון אירו. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-2 ביולי בניצחון 0–2 על נאפולי, כאשר הוא נכנס כמחליף של רפאל טולוי בדקה ה-89. שלושה ימים בלבד לאחר מכן, הוא זכה לעלות בהרכב הפותח של הקבוצה בניצחון 0–1 על קליארי, כשבאותו המשחק הוא ירד אל ספסל המחליפים בדקה ה-83 ובמקומו עלה לשחק טולוי.
הימרינג
הימרינג (באנגלית: Himring) הייתה גבעה בצפון מזרח בלריאנד, שעליה נבנה מבצר מיד'רוס, הבכור מבני פאנור. לאחר טביעתה של בלריאנד בסוף העידן הראשון, פסגת הימרינג נותרה מעל הגלים, וכונתה ה"אי הימלינג".
היסטוריה
מבצר הימרינג הוקם כאשר בני פאנור הלכו מזרחה לאחר שתינגול התוודע לרצח העלף-בעלף שבצעו הנולדור בקרוביו מן הטלרי. היה זה המבצר הראשי של מיד'רוס, שממנו שמר על אזור הגבול הצפון-מזרחי שנודע כ"ארץ מיד'רוס".
הימרינג עמדה איתנה במהלך הדגור בראגולך, ועלפים רבים מהאזורים הסובבים, כולל אחיו של מיד'רוס, מגלור, נסוגו לשם. מצב זה נשאר כך מאות שנים, עד לנירנית ארנוידיאד. לאחר הקרב, הימרינג איננה מוזכרת יותר בסילמריליון כפי שפורסם, אך הרושם שנוצר הוא שהמבצר ננטש, מכיוון שבניו של פאנור כבר לא היו מסוגלים לאיישו, אפילו אם רצו.
אחרי מלחמת החרון, עת שקעה בלריאנד בים, פסגת הגבעה נותרה מעל הגלים ונראתה כאי קטן מול החוף הצפון-מערבי של הארץ התיכונה; במפות המקוריות שמלוות את שר הטבעות, האי נקרא "הימלינג".
דהאן
דהאן, דהן או בן-דהן (בצרפתית: dahan) הם גרסאות לאותו שם משפחה הנפוץ בעיקר בקרב יהודים יוצאי מרוקו ולוב. "דהאן" היא מילה ערבית (دهّان) שפירושה "צבע" או "צייר", וכן "סוחר שמנים".
השם מתועד בספרד, לפני גירוש ספרד, כבר במאה ה-13 בכתר אראגון. לאחר הגירוש נפוץ בעיקר בצפון אפריקה אם כי גרסאות אחרות של שם זה נפוצו גם בקהילות ספרדיות באירופה. מקור השם עשוי גם להיות קשור לשם "תחן" המוזכר בתנ"ך כבנו של תלח, מבני אפרים, או למילה הארמית "דנן" שפירושה "ידוע" או "מפורסם".
בשנת 2017 תשע"ז היה "דהן" השם השישי הכי נפוץ בישראל.
{{פירושונים|
הערות שוליים
}}
נורי חביב
נורי חביב (1919 - ?) היה במאי קולנוע ישראלי שפעל בארץ בשנות ה-50 וה-60.
קורות חיים
ב-1954 עלה חביב לישראל ויחד עם שלושה מאחיו הוא הקים אולפן הסרטה בהרצליה בשם "אולפני חביב".
סרטו השני והאחרון שצולם בישראל היה רחל (סרט, 1960)מלודרמת פשע שעסקה בזנות וסמים בשכונת מצוקה. הקרנת הבכורה שלו הייתה ב 17 ביולי 1960 והיה זה הסרט הישראלי הראשון שהוגבל לצפייה, על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות, בגלל סצינות נועזות.
חביב החל לצלם את סרטו השלישי, "בת הפרברים", אך הסרט לא הושלם מעולם וחביב עזב את הארץ לארצות הברית שם המשיך לעבוד כקולנוען.
המלדיביים במשחקים האולימפיים לנוער
המלדיביים משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מהמלדיביים לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער מהמלדיביים היא סמלית.