cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הר בורחאן חלדון
היסטוריה
ג'ינגיס חאן (הידוע גם בשם צ'ינגיס חאן) הפסיד במאבקו נגד המרקיטים (אחת הקונפדרציות השבטיות הגדולות של המונגולים), ברח ממוות, וחיפש הגנה באזור הקדוש של הר בורחאן חלדון. אישה זקנה ומספר תושבים אחרים הצילו אותו. כאות ליראת כבוד גדולה, אשר במונגוליה נחשבת להר קדוש בעל משמעות רוחנית, ולשמש שמעל, הוא העניק כבוד לרוחות ההר סביבו, ריסס חלב לאוויר והתיז אותו על האדמה. הוא הסיר את רצועת החגורה, התיר אותה ממלבושו, והניח אותה על צווארו. באופן סמלי, על ידי מעשה זה הוא מסר את גאוותו של האדם המונגולי, והביע את כניעתו לאלים.
ג'ינגיס חאן החל אז במסעו לאיחוד הארץ ואנשי מונגוליה ככוח חזק. הוא העניק לבורחאן חלדון מעמד של הר קדוש ומלכותי. ההיסטוריה מתוארת במסמך ההיסטוריה הסודית של המונגולים, בו הכירה אונסק"ו בשנת 1990 כ"יצירה ספרותית בעלת משמעות אוניברסלית יוצאת מן הכלל". במסמך זה מתואר בפירוט הר בורחאן חלדון, ומוזכר 27 פעמים, מה שמסמל את מעמדו הייחודי של ההר במורשת מונגוליה.
משמעות דתית
לבורחאן חלדון ישנה משמעות רוחנית שאין כמותה לכל הר אחר במונגוליה, והוא זוכה במעמד הסמלי של "ערש" הלאום של מונגוליה המייצג באופן מלא את "המורשת ואורחות החיים המסורתיים של בני נוודים במונגוליה". האמונה המונגולית הסוברת כי ג'ינגיס חאן נולד ונקבר אי שם בהר הוסיפה לקדושתו, במיוחד מאז שחאן הציע פולחן בהר, והכריז עליו כהר כקדוש ביותר במדינה.
האמונה העניקה אותנטיות לטבעו הרוחני של ההר. כתוצאה מכך, נוהג העם לעלות לרגל מדי תקופה קבועה, לשלושת האובות הגדולים או לגל-עד האבן באתרים הקדושים לאורך מסלול מוגדר בו מוצע פולחן שאמאני מונגולי.
מערכת אקולוגית
הצומח הקיים בהר שייך לערבות מרכז אסיה ומורכב מיערות של הטייגה. מיני הצמחים שדווחו ונרשמו בספר האדום המונגולי כוללים 15 מינים נדירים מאוד, ו-28 מינים הרשומים כמינים נדירים. מבין המינים המופיעים ברשימה האדומה של IUCN, נמצאים שני מינים בסכנת הכחדה קריטית, ארבעה מינים בסכנת הכחדה ושמונה מינים פגיעים.
בפרובינציה הגאוגרפית של הר בורחאן חלדון, שבמחוז ח'נטיי, מבין בעלי החיים המדווחים נמנים חמישה מינים של יונקים / אוכלי חרקים, 4 מינים של דבוראים, ארבעה מינים של ארנבאים, 19 מינים של מכרסמים, 13 מינים של טורפים, חמישה מינים של פרסתנים, מין אחד של זוחלים, ו-253 מינים של ציפורים. על פי נתוני הספר האדום המונגולי, מיני היונקים הנדירים ביותר המצויים באזור הם אייל מושק (Moshus moshiferus) ואייל קורא (Alces alces); מיני העופות הנדירים ביותר הם עגורן סיבירי (Grusluecogeranus), נשר מנוקד גדול יותר (Aquila clanga), עיטם עקוד-זנב (Haliaeetus leucoryphus), עגור לבן-עורף (Grus vipio) ועגור הכתם (Grus monacha).
צום מים
צום מים (מוכר גם כצום רפואי או צום ניקוי רעלים) הוא צום בו צורכים מים (לרוב מים מינרליים או מים מטוהרים אחרים) בלבד, ללא שום סוג של מזון. הצורך בצום זה נובע ממספר סיבות, אך הוא לרוב מתרחש מסיבות בריאותיות או דתיות, אם כי לאורך זמן הוא עלול להיות מסוכן ולכן הוא מומלץ לביצוע תוך פיקוח רפואי בלבד. נהוג לצום בין מספר ימים לכמה שבועות, אם כי אצל אנשים עם מאגרי שומן עודף גבוהים ניתן לבצע צומות ממושכים יותר.
הצום הממושך ביותר שתועד, נמשך על פני 382 ימים בהם השיל המשתתף ממשקלו כ-130 ק"ג, ללא שסבל מסיבוכים רפואיים, צום בו המשתתף צרך בנוסף למים גם ויטמינים, אלקטרוליטים, ומשקאות עם אפס קלוריות כמו תה, קפה ומי סודה.
מבחינה בריאותית אנשים מסוימים טוענים כי צום זה עשוי לשפר פלאים את בריאות האדם. וכן נוהגים לצום בין פעם אחת למספר פעמים בשנה לצורך ניקוי רעלים, וחלקם אף עושים זאת למטרות גמילה. ההיגיון מאחורי הדבר מסביר שהצום מעניק מנוחה למערכת העיכול ואז הגוף פנוי להוציא אנרגיה על סילוק רעלים מהגוף באמצעות איברים אחרים, כגון הכליות.
בל אגם
בל אגם (נולדה ב-10 בפברואר 1983) היא שחקנית טרנסג'נדרית ישראלית פעילה למען הקהילה הטרנסג'נדרית.
ביוגרפיה
נולדה כזכר בשם ניסים עג'מי בחולון למשפחה ממוצא טריפוליטאי. אגם התפרסמה בשנת 2004 כאשר השתתפה בעונה השנייה של תוכנית המציאות "פרויקט Y" ששודרה ב-yes, שם קיבלה תשומת לב תקשורתית בשל היותה מתמודדת טרנסג'נדרית.
אגם השתתפה בעונה החמישית של תוכנית הריאליטי "גולסטאר", שנקראת "גולסטאריות" משום שלראשונה השתתפו בה נשים בלבד. בעונה, שעלתה לשידור ב"הוט" ב-18 בפברואר 2018, היא הייתה הקפטן של הקבוצה. הקבוצה שיחקה במשחק הגמר נגד נבחרת חברות הכנסת וניצחה אותה.
בשנת 2018 יזמה והקימה קבוצת תמיכה בנערות טרנסג'נדריות, וזכתה על כך ועל כל פעילותה ההתנדבותית בתואר "מחנכת השנה של ישראל", על פי החלטת ועדה מטעם מועצת ארגוני הילדים והנוער ביחד עם משרד החינוך (יחד עם 20 מחנכים נוספים).
בשנת 2019 הצטרפה אל הקאסט של העונה השלישית של סדרת הנוער "התחנה".
ב-25 ביוני 2020 נבחרה כשחקנית הטלוויזיה של שנת 2020 בטקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE". בטקס זה ייצגה גם את תוכנית הטלוויזיה "התחנה", יחד עם חבריה לסט לירון רביבו, דליה לי שטורך ויוני גרין.
ב-7 ביוני 2021 הנחתה את טקס פרסי הנוער הגאה השני.
ראובן קולישר
ביוגרפיה
נולד למשה קולישר בדובנו, בגיל 20 התקבל לאוניברסיטת פטרבורג והיה הסטודנט היהודי השני שהתקבל לאוניברסיטה זו. הוא השלים את לימודי הרפואה והכירורגיה בשנת 1856.
קולישר פרסם מאמרים בתחום הרפואה, על מחלות עור (מאמר מצוטט שמתייחס גם לצרעת המקראית, פורסם בסביבות ~1860) ועל רעב וצמא (1868). בין השנים 1869–1876 השתלם בהיגיינה ורפואה צבאית במלגה ממשלתית.
בצעירותו היה קולישר מגויס להפצת השכלה בקרב היהודים. הוא נמנה עם מעריציו ומקורביו של יצחק בר לווינזון, והתכתובת ביניהם התפרסמה בשם "אגרות ריב"ל" (1896).
זכרונותיו תחת הכותרת "סיכום התקוות והסיכויים של יהודי רוסיה במשך חמישים השנים 1838 – 1888" פורסמו על גבי גליונות כתב העת "ווסחוד" בשנים 1891–1894.
שנתיים לאחר תום פרסום הסדרה, בשנת 1896, נפטר ד"ר ראובן קולישר בקייב והוא בן 68 שנים.
דומיניק גורי
דומיניק גורי (באנגלית: Dominic Lee Pudwill Gorie; נולד ב-2 במאי 1957, לייק צ'ארלס, לואיזיאנה) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל ובתחנת החלל הבינלאומית לשעבר של נאס"א.
ביוגרפיה
בשנת 1981 גורי סיים קורס טיס וכטייס ווט A-7 קורסייר II הוצב על סיפן נושאת מטוסים USS America (CV-66) עד לשנת 1983. בשנת 1983 הוא עבר למטוס מקדונל דאגלס F/A-18 הורנט ושירת בנושאת מטוסים USS Coral Sea (CV-43) עד לשנת 1986. לאחר הסמכה כטייס ניסוי הוא שירת במרכז בדיקות של הצי עד לשנת 1990. בשנת 1990 הוא עבר לנושאת מטוסים תאודור רוזוולט (CVN-71) והשתתף במלחמת המפרץ.
לאחר סיום הלחימה גורי חזר לארצות הברית. בסך הכול הוא ביצע 6000 שעות טיסה ב-35 מטוסים.
שירות בתחום החלל
בשנת 1994 גורי נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר צוות קרקע במספר משימות. במשימת STS-91 ביוני 1998 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (צ'ארלס פרקורט היה מפקד צוות).המעברות עגנה בתחנת החלל מיר, הביאה אספקה חדשה ובוצע החלפת צוות. בפברואר 2000 הוא היה טייס צוות של משימה STS-99 של מעבורת החלל אנדוור (קווין קרגל היה מפקד צוות). מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה מיפוי טופוגרפי. בשנת 2001 הוא היה מפקד צוות STS-108. מעבורת החלל דיסקברי הביאה לתחנת החלל הבינלאומית צוות קבוע מס' 4. ב-7 במרץ 2008 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור שעגנה בתחנת החלל הבין לאומית במסגרת משימה STS-123. המטרה הייתה להביא ציוד חדש ולהחליף צוות התחנה.
לאחר פרישה מנאס"א
לאחר פרישה מנאס"א בשנת 2010 גורי עוסק בפעילות ציבורית
קייטי לאונג
קייטי ליו לאונג (אנגלית: Katie Liu Leung; נולדה ב-8 באוגוסט 1987) היא שחקנית סקוטית, המוכרת בתפקידה כצ'ו צ'אנג בסדרת הסרטים "הארי פוטר".
ביוגרפיה
לאונג נולדה במאת'רוול שבסקוטלנד להורים סינים. הוריה גרושים והיא מתגוררת אצל אביה, בעל מסעדה סינית בגלאזגו. לקייטי שני אחים ואחות בשם ויולט.
הוגו שטינס
הוגו דיטר שטינֶס (בגרמנית: Hugo Dieter Stinnes; 12 בפברואר 1870 – 10 באפריל 1924) היה פוליטיקאי, תעשיין, איל הון ועיתונות בתקופת הקיסרות הגרמנית ורפובליקת ויימאר.
תולדות חייו
בשנת 1898 נוסדה חברת החשמל של אזור הריין ווסטפאליה (RWE - Rheinisch-Westfälisches Elektrizitätswerk Aktiengesellschaft) ושטינס היה חבר מועצת המנהלים שלה מהקמתה. שטינס חבר לפריץ טיסן ויחדיו רכשו השניים רוב במניות החברה. שטינס, שהיה כהה-עור יחסית, היה בקיא בעסקי כל החברות בבעלותו, התהלך במגפיים כבדים ובבגדי פועלים וניהל את ענייניו באמצעות פתקים.
במלחמת העולם הראשונה גייס אותו אריך לודנדורף כיועץ מיוחד לניצול משאבי הטבע ומפעלי התעשייה של בלגיה לטובת מכונת המלחמה הגרמנית. במהלך המלחמה המשיך שטינס לרכוש קווי ספנות, בהם קו המבורג-אפריקה וקווי הים הבלטי שבסיסם בפלנסבורג ובכך הבטיח קווים פרטיים ליצוא ויבוא סחורותיו.
לאחר המלחמה היה בין מייסדי מפלגת העם הגרמנית (Deutsche Volkspartei - DVP), מפלגה שדגלה בליברליזם כלכלי ושמרנות מדינית. ב-1920 נבחר כחבר הרייכסטאג. בתפקידו הציבורי שימש כנציג המעסיקים במשא ומתן מול נציגי האיגודים המקצועיים. אף שהיה קפיטליסט מושבע, הצליח להגיע עם נציגי האיגודים להבנות חשובות, שהיוו בסיס לשיתופי פעולה בין מעסיקים ועובדים ברפובליקת ויימר, ובראש ובראשונה הנהגת יום עבודה בן 8 שעות. במקביל, רכש מספר עיתונים על מנת שיהוו שופר פוליטי ויטיפו למען השלטת חוק וסדר (Gesetz und Ordnung), יעילות כלכלית ודחייה מוחלטת של חוזה ורסאי. בין העיתונים שרכש היו ה"דויטשה אלגמיינה צייטונג" (Deutsche Allgemeine Zeitung) הברלינאי שנוסד על ידי אוטו פון ביסמרק וה"מינכן-אאוגסבורג צייטונג" (München-Augsburger Zeitung), אחד העיתונים העתיקים ביותר בגרמניה (נוסד ב-1609).
מתאו רטגי
מתאו רטגי (בספרדית ובאיטלקית: Mateo Retegui; נולד ב-29 באפריל 1999 בסן פרננדו דה לה בואנה ויסטה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי-איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גנואה ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים
רטגי גדל במחלקות הנוער של ריבר פלייט ובוקה ג'וניורס. ב-17 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בוקה ג'וניורס, בניצחון 0–1 על פטרונטו במסגרת המחזור ה-13 בליגת העל הארגנטינאית לעונת.
בהמשך הושאל רטגי לאסטודיאנטס לה פלאטה מליגת העל הארגנטינאית, במדיה ערך 21 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים, ולטאז'רס, גם היא מליגת העל הארגנטינאית, במדיה ערך 49 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
ב-8 בפברואר 2022 הושאל רטגי למשך שתי עונות לטיגרה מליגת העל הארגנטינאית. בעונת ערך 40 הופעות ליגה, בהן הבקיע 22 שערים.
ב-26 ביולי 2023 חתם בגנואה מהסרייה א'.
קריירה בינלאומית
ב-17 במרץ 2023 זומן רטגי לראשונה לסגל נבחרת איטליה. ב-23 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 1–2 לנבחרת אנגליה במסגרת מוקדמות יורו 2024. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
מתיו דל נגרו
מתיו דל נגרו (באנגלית: Matthew Del Negro; נולד ב-2 באוגוסט 1972) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
דל נגרו נולד במאונט קיסקו, ניו יורק, כבן הזקונים מבין שלושה ילדים. הוא גדל במחוז ווסטצ'סטר. הוא בוגר בוסטון קולג', שם שיחק בנבחרת הלקרוס.
בשנת 2020 יצא לאור ספרו "10,000NOs: How to Overcome Rejection on the Way to Your Yes". בספר דל נגרו עוזר לקוראים להתמודד עם דחייה.
קריירה
בשנת 2001 הופיע בסרט הקולנוע "חומות צ'לסי". דל נגרו הופיע בסדרות טלוויזיה רבות בהן "טרה", "ג'ואן מארקדיה", "זאב צעיר", "וופי", "לאס וגאס", "מזכירת המדינה" ו"האישה הטובה". בשנת 2001 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס". בשנת 2005 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה "הבית הלבן".
בשנת 2012 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "סקנדל". שנה לאחר מכן החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "מאהבות" לצד אליסה מילאנו.
בשנת 2015 בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "מרדף לוהט" לצד ריס וית'רספון וסופיה ורגרה. בסרט הוא גילם שוטר מושחת הרודף אחר דמויותיהן של וית'רספון וורגרה בסרט.
בשנת 2017 הופיע בסרט הקולנוע "רוחות קרות". שנה לאחר מכן החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "גוליית". הוא שיחק בתפקיד דני לומיס, מפעיל פוליטי כריזמטי אך ערמומי הפועל במסווה בתור "אנליסט פיננסי".
בשנת 2019 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "גדול בצרפת" לצד ג'ורדן ור הוב. באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "העיר על הגבעה".
בשנת 2022 לוהק דל נגרו לתפקיד בסדרת הטלוויזיה של דייוויד אי קלי, "הנעדר". באותה שנה שיחק בפרק במיני-סדרת המתח "הצופה", שיצר ראיין מרפי עבור נטפליקס.
חיים אישיים
דל נגרו נשוי ולו שלושה ילדים. הוא מלמד שיעורי משחק בסנטה מוניקה.
יעקב אזולאי
יעקב אזולאי (1899 – 1986) היה עורך דין ושופט בימי המנדט הבריטי ובמדינת ישראל.
ביוגרפיה
אזולאי נולד בצפת. הוא למד בתלמוד תורה ובבית ספר של כל ישראל חברים. בשנת 1920 החל לעבוד במנגנון ממשלת המנדט במשרד הבריאות בטבריה. לאחר מכן עבד כגזבר וכמתורגמן. בשנת 1927 החל לעבוד כמתורגמן בבית המשפט ביפו ולמד משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים. בשנת 1931 עבר לכהן כמתורגמן ומזכיר בבית המשפט המחוזי בחיפה. במאי 1935 החל לכהן כשופט שלום שלישי בתל אביב. מדי פעם הוא מילא באופן זמני תפקיד של שופט מחוזי.
בשנת 1945 הועלה לדרגת שופט שלום ראשי. ביולי 1947 הועלה אזולאי לדרגת שופט מחוזי. החל מספטמבר 1947 כיהן במינוי רשמי כשופט בית המשפט המחוזי בחיפה.
במסמך השופטים החסוי נכתב עליו: "שופט פלילי טוב. יודע הליכות הערבים". אזולאי היה אחד מששת השופטים המחוזיים הראשונים שמונו במדינת ישראל עם הקמתה. בראשית שנת 1950 הוא מונה לנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה.
בשנת 1961 עמד אזולאי בראש ההרכב שדן את פרופ' קורט סיטה לחמש שנות מאסר על ריגול.
במקביל לעבודתו כשופט כיהן כיו"ר אגודת הערים התאומות חיפה - מרסיי.
הוא המשיך לכהן בבית המשפט עד פרישתו לגמלאות ב-1969.
אזולאי נפטר ב-2 במאי 1986 ונקבר במתחם בתי הקברות בחיפה. על שמו נקרא רחוב בחיפה.
אורי אברהמי
אורי אברהמי (נולד ב-23 באוקטובר 1949) הוא שחקן תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בקריית חיים להורים יוצאי בולגריה. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד בבית הספר למשחק "בית צבי". במלחמת יום הכיפורים גויס ונפצע קשה כאשר הטנק שלו נפגע בחזית רמת הגולן. אברהמי סבל מכוויות בכל גופו ושכב חודשיים בבית החולים רמב"ם. כשהחלים השלים את לימודי המשחק (1974).
קריירה בתיאטרון
בתיאטרון החאן שיחק בשנים 1973–1975 בהצגה משרתם של שני אדונים.
בתיאטרון הבימה שיחק בהצגות: "בגדי המלך" לפי מחזהו של יעקב שבתאי, "כתר בראש" של יעקב שבתאי, "מבקר המדינה" לפי "רביזור" של גוגול, "טירונות", "סנג'ר", "ציד המכשפות", "ההולכים בחושך" על פי חנוך לוין, "כי בנו בחרת" של יוכי ברנדס, "החולה ההודי" מאת רשף לוי, "לבד בברלין" על פי הנס פאלאדה ו"קח את אבא שלך ולך לעזאזל" מאת רמי ורד.
בתיאטרון בית ליסין שיחק ב: "אחד משלנו", "נומה עמק".
בתיאטרון באר שבע: "מהומה רבה על לא מהומה" מחזהו של שייקספיר, "בית ספר למוקיונים", "אצבע אלוהים", "שם המשחק", "קומדיה של טעויות" מחזהו של שייקספיר, "דון ג'ואן".
בתיאטרון לילדים ונוער שיחק ב: "וסרמן" עיבוד לרומן של יורם קניוק, "שמריהו" ו"אהבה במצור" אותו גם ביים.
בתיאטרון קרוב שיחק בקומדיה "שד היער" של צ'כוב.
שיחק גם בהצגה "חופשה בפראג" ב"צוותא" ובתיאטרון גבעתיים.
בתיאטרון תמונע שיחק בהצגת היחיד, אשר אותה גם כתב: "ציפרלקס 20 מ"ג" (בשנים 2011-2012); וכן בהצגה "חופרים" שכתב, בבימוי אלדד זיו, יחד עם השחקנים אבי פניני ודני מוג'ה (מספטמבר 2012).
קריירה בקולנוע
שיחק בסרטים רשימת שינדלר מ-1993 של סטיבן ספילברג, "עץ הדומים תפוס" מ-1994 על פי ספרה של גילה אלמגור ובבימויו של אלי כהן, בסרטים "המהפכה" מ-1995 ו"המהפכה 2" מ-1996 - שניהם בבימויו של רוברט מקארלי, "חובו של אהרון כהן" בבימויה של עמליה מרגולין מ-1999, "כפות רגליה" מ-1999 סרטו של חורחה גורביץ'. ב-2001 שיחק בסרט "אסקימו לימון 9 - החגיגה נמשכת" בבימויו של צבי שיסל, וכן שיחק ב-"אלנבי רומאנס" סרטם מ-2005 של יוני זיכהולץ וינאי גוז ובסרט "כבוד" (2010).
חיים פרטיים
היה נשוי לשחקנית תחיה דנון. לאחר מכן היה נשוי למחזאית סמדר אמיתי עד פטירתה, ולהם בת, הבמאית עידית אברהמי, ובן, יונתן.
פיטר ויספלווי
פיטר ויסְפֶּלְוִוי (בהולנדית: Pieter Wispelwey; נולד ב-25 בספטמבר 1962) הוא צ'לן הולנדי. בשנת 1992 היה הצ'לן הראשון שקיבל את פרס המוזיקה ההולנדי, הניתן לנגן צעיר ומבטיח בהולנד. ויספלווי נחשב לאחד מגדולי הצ'לנים בעולם..
ילדות ולימודים
פיטר ויספלווי נולד בהרלם וגדל בזאנטפורט. מגיל צעיר מאוד נחשף לצלילי רביעיית המיתרים של אביו, שנגניה החובבים התאמנו בבית משפחת ויספלווי. בשנים הבאות החל ללמוד נגינה בצ'לו באמסטרדם והמשיך אצל פול כץ בארצות הברית ואצל ויליאם פלית' בבריטניה.
קריירה מוזיקלית
בעשור השלישי לחייו סווג ויספלווי כצ'לן בארוק. הקלטתו הראשונה בשנת 1990, לסוויטות לצ'לו של באך בחברת צ'אנל קלאסיקס, זכתה לשבח. חברת ההקלטות איפשרה לו לבחור הן ברפרטואר הרצוי לו והן בנגנים ובתזמורות שהעדיף. התוצאה הייתה הקלטות של רפרטואר יוצא דופן, כגון סונאטינות לכינור של שוברט, ואלסים, מזורקות ופרלודים של שופן והסונאטות של באך לויולה דה גמבה, באינסטרומנטאציה אישית משלו.
ויספלווי מרוצה לנגן הן בצ'לו מודרני עם מיתרי מתכת או מעי והן בצ'לו בארוק בעל ארבעה וחמישה מיתרים והודות לכך הרפרטואר שלו מקיף יצירות מבאך עד אליוט קרטר. כמי שהורגל מילדות בכלים תקופתיים גורס ויספלווי, כי בתנאים המתאימים, הרבה מן המוזיקה של המאות ה-18 ה-19 נשמעת טוב יותר בנגינה על מיתרי גיד מאשר על מיתרי מתכת. עם זאת, כנגן מעשי ולא טהרן, הוא מנגן בצ'לו מודרני בנסיבות, שבהן הוא נשמע טוב יותר מכלי תקופתי.
קייסה ברגקוויסט
קייסה מרגרטה ברגקוויסט (בשוודית: Kajsa Margareta Bergqvist; נולדה ב-12 באוקטובר 1976) היא אתלטית שוודית, אלופת עולם, אלופת אירופה, בעלת מדליית ארד אולימפית ושיאנית העולם באולם הנוכחית (2017) בקפיצה לגובה (2.08 מטר).
חייה האישיים
בסילבסטר 2007 התחתנה ברגקוויסט עם שחקן ובמאי שוודי, מאנס הרנגרן. הזוג הודיע על גרושיו בתחילת 2011. בדצמבר 2011 היא הודיעה לתקשורת שהיא נמצאת במערכת יחסים זוגית עם אישה, "כלסבית כמו שאני מרגישה היום, כהטרוסקסואלית כמו שהרגשתי כשהייתי יחד עם מאנס. אבל כשאזדקן ואתבונן אחורה על החיים שלי, אולי יהיה אפשר לחשוב שאני ביסקסואלית."
פליקס אדרקה
פליקס אדרקה (ברומנית: Felix Aderca בשמו האמיתי זליקו פרוים אדרקו ברומנית: Zelicu Froim Adercu ; 13 במרץ 1891 – 12 בדצמבר 1962), היה סופר ופרוזאיקן ועיתונאי, כמו כן משורר, מחזאי ומבקר הספרות יהודי-רומני פליקס אדרקה. הוא נודע כנציג של מודרניזם מרדני בזירה הספרותית הרומנית. הוא היה חבר בחוג הספרותי "Sburătorul" ("זבורטורול", כלומר "המעופף") וידיד קרוב ל מייסדו, אאוג'ן לובינסקו. הוא קידם רעיונות של חדשנות ספרותית, קוסמופוליטיות ואמנות לשם אמנות והתנגד לזרמים הספרותיים הדוגלים במסורת. כתביו כללו עיבודים ברוח האקספרסיוניזם של סיפורים קונבנציונליים, נעו בין רומנים פסיכולוגיים וביוגרפיים אל פנטזיות חלוציות ומדע בדיוני וכן תרומה משמעותית לספרות הארוטית. הדחייה הגלויה של המסורת, העקרונות הסוציאליסטים והפציפיסטים שלו ועיסוקו בסוגיות שנויות במחלוקת, עוררו כמה שערוריות, והפכו אותו למטרה מועדפת להתקפות מעיתונות הימנית קיצונית בתקופה שבין מלחמות העולם. כיהודי ומבקר גלוי של האנטישמיות הסופר נרדף על ידי המשטרים הרודניים מלפני ומימי מלחמת העולם השנייה. אחרי 1944 חידש את הפעילותו כמחבר ומקדם תרבות, אבל לא הצליח להתאים את סגנונו לדרישות המשטר הקומוניסטי ואת שנותיו האחרונות חי בשוליים. אדרקה היה נשוי בנישואים שניים לסופרת והמשוררת הרומנייה סנדה מובילה ונודע בין מלחמות העולם בפעילותו הענפה בקהילה הספרותית ברומניה, כשראיין סופרים אחרים ועמד מאחורי כמה מיזמים עיתונאיים קיבוציים. העיניין בהיבטים שונים של תרומתו הספרותית התעורר מחדש בשלהי המאה העשרים והתחלת המאה ה-21
ילדות וצעירות
פליקס אדרקה נולד ב-1891 בשם זליקו פרוים אדרקו ביישוב פוישט (Puieşti), במחוז טוטובה כיום במחוז וסלוי, ברומניה. הוא היה אחד מחמשת ילדיהם של סוחר הטבק אברם אדרקו, יליד ללשט ושל אשתו, דוברישה דבורה לבית יוסוב (לפי מקורות אחרים לבית פרלמוטר) משפחתו נמנתה עם המיעוט הקטן מקרב היהודים שרומניה העניקה להם אזרחות. אבות המשפחה מצד האב הגיעו משטחי בוהמיה ומורביה. שניים לאחיו של פרוים, לאון וויקטור, הלכו בעקבות אביהם ועבדו במסחר נעליים במילנו, באיטליה בעוד שאח אחר היה למנהל חשבונות בישראל. פליקס אדרקה סיים בית ספר יסודי בפוישט, למד בבית ספר תיכון בעיר קריובה, אך לא סיים. לאחר ניסיון להתיישב בפריז, שב לרומניה ב-1914 כדי לשרת בצבא. השתתף כחייל במלחמת העולם הראשונה, כולל במסע הצבאי של רומניה נגד "הונגריה הוסבייטית" בשנת 1919. קיבל בהמשך משרת פקיד במשרד העבודה. לקח חלק בחוג "המעופף" (Sburătorul) שהונהג על ידי אאוג'ן לובינסקו.
בימי מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט היה בין היהודים שנעצרו ועונו. בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו.
חייו הפרטיים
הוא גם אביו של הסופר והמתרגם מרצ'ל אדרקה (Marcel Aderca).
פורום רצועת הביטחון מלחמה ללא שם
סיכום פעילויות עיקריות
לפורום שתי מטרות עיקריות, מטרת הפורום המרכזית היא לקבוע שמלחמת לבנון הראשונה הסתיימה במאי 2000 (ולא בספטמבר 1982 - לפי אות מלחמת לבנון הראשונה). מטרה שנייה תיעוד של פעילות צה"ל וצד"ל בלבנון בשנים אלו לטובת הדורות הבאים. הפורום פועל לקידום מטרות אלו מול הכנסת, הממשלה צה"ל והתקשורת תוך הדגשה שמדינות רבות בעולם לא מבצעות אפליה מסוג זה, לדוגמה מבחינת צבא ארצות הברית מלחמת העולם השנייה, מלחמת וייטנאם או מלחמת אפגניסטן (2001–2014) מוגדרות כתקופת מלחמה והחיילים שלחמו בתקופות אלו מקבלים אות לחימה. גם הצבא הבריטי העניק אות לחימה לחייליו שלחמו במלחמת העולם הראשונה ולחייליו שלחמו במלחמת פוקלנד.
בינואר 2012 הסכים שר הביטחון אהוד ברק לבדוק מחדש את בקשת הפורום "רצועת הביטחון מלחמה ללא שם" להענקת אות לחימה "ללוחמי רצועת הביטחון".
באוגוסט 2013 בריאיון לפורום "רצועת הביטחון מלחמה ללא שם", הסביר אורי לוברני שכל מי ששירת בלבנון עד מאי 2000 זכאי לקבל את אות מלחמת לבנון הראשונה. במהלך שנים אלו נשלחו שתי שאילתות לשר הביטחון לגבי הענקת אות לחימה, בשנת 2012 ובשנת 2014 על ידי חבר הכנסת איתן כבל ובשנת 2016 על ידי חבר הכנסת אכרם חסון.
באפריל 2020 לאחר מאבק ציבורי בן תשע שנים הסכים שר הביטחון נפתלי בנט להקים ועדה שתבדוק את כיצד ניתן להוקיר את החיילים ששירתו ברצועת הביטחון בלבנון מאמצע שנות ה-80 ועד שנת 2000.
בנובמבר 2020 הרמטכ"ל כוכבי אימץ את המלצת הוועדה שמינה, וקבע כי התקופה שבין 30 בספטמבר 1982 ל-24 במאי 2000 תיחשב באופן רשמי למערכה, שתיקרא "המערכה ברצועת הביטחון בלבנון"..
אקסמו (הוצאת ספרים)
בית ההוצאה לאור "אקסמו" (ברוסית: Издательство «Эксмо́») הוא חברת הוצאת ספרים רוסית שנוסדה על ידי אולג נוביקוב ואנדריי גרדאסוב בשנת 1991. מנכ"ל ההוצאה: יבגני קאפייב.
ההוצאה הפכה במהרה למובילה בשוק הספרים הרוסי בזכות שיתוף פעולה עם סופרים פופולריים כמו אלכסנדרה מרינינה, איליה דרוויאנקו, טטיאנה גרמש-רופה, דריה דונצובה ואחרים. בשנת 2012 הפכה להוצאת הספרים הגדולה ביותר בפדרציה הרוסית לאחר שהשתלטה על מתחרתה העיקרית: AST.
היסטוריה
בשנת 1991 פתחו אולג נוביקוב ואנדריי גרדאסוב חברה שהפיצה ספרים במוסקבה באזורים שונים. לאחר שלמדו את גודל הביקוש, הם פתחו בשנת 1993 הוצאה לאור משלהם. ספריה הראשונים של אקסמו היו רומנים מאת הסופרים ולנטין פיקול, ולדימיר פיודורוב ודמיטרי צ'רקסוב.
כאשר החל תפוצה של ספרים שהודפסו מחדש, אקסמו החלה לחפש סופרים רוסים חדשים, "בעיקר מחברי ספרות עמוסת פעולה". רב המכר הראשון היה הרומן Antikiller מאת דניל קורצקי שעובד בהמשך לקולנוע לזיכיון בכיכובו של גושה קוצנקו. לאחר מכן החברה הוציאה לאור את ספריהם של סופרים רבים ובאמצע שנות התשעים הפכה ההוצאה לאחת המובילות בשוק הספרים.
עד שנת 1998 הרחיבה אקסמו באופן משמעותי את מגוון הספרות שפרסמה, וכבשה כמעט את כל הנישות בשוק הספרים, למעט ספרי לימוד בבתי ספר. בנוסף לסיפורי בלשים, החלה ההוצאה להפיק ספרי פנטזיה, ספרות ילדים ופרוזה מודרנית. בשנת 2005 הוענק לאקסמו תואר הכבוד של "מנהיג הכלכלה הרוסית". מכירותיה של "אקסמו" הסתכמו ב-150 מיליון דולר בשנת 2006 (כאשר בשנה שקדמה לה - 120 מיליון דולר).
בשנת 2007 הוציאה ההוצאה 11,683 כותרי ספרים עם תפוצה כוללת של 93.4 מיליון עותקים. באותה השנה הוצאת הספרים קבלה את הפרס Eurocon (פרסי ESFS) עבור "המדפיס הטוב ביותר". בשנת 2008 הוציא המו"ל את הספר הראשון עם הערות שוליים בתשלום. כדי לברר את המשמעות של מילה זו או אחרת בספרו של וסילי גולובאצ'יוב "דילוג לעתיד", התבקש הקורא לשלוח SMS בתשלום.
על פי לשכת הספרים הרוסיים, בשנת 2008 בית ההוצאה היה המוביל בתעשייה מבחינת כותרים ומחזורי מכירות. על פי הערכתה, בשנת 2008 אקסמו חלשה על 15% משוק הספרים הרוסי. בספטמבר 2008, אקסמו ביצעה מיתוג מחודש כדי לעזור לחברה להתבסס בשוק. חברת ההוצאה הקימה את חברת "אקסמו מדיה" ותכננה להשקיע 30 מיליון דולר בהשקת מגזינים מיוחדים.
בתחילת אוקטובר 2008, השלימה את הרכישה של 25% מהוצאת "מאן, איבנוב ופרבר", המתמחה בספרות עסקית (שווי הערכה של העסקה היה מיליון דולר). החברה מהווה רשת קמעונאית מאוחדת לבעלי מניות של החברה "ספר חדש". בשנת 2009 נרכשה החנות המקוונת של ספרים אלקטרוניים Litres.ru.
מיזוג עם AST
בשנת 2010 מצב בשוק הספרים ברוסיה היה כאשר שתי חברות גדולות, אקסמו ו-AST, היו המובילות בשוק ההוצאה לאור, שרכשו את הזכויות לפרסם ספרים של סופרים פופולריים רבים. בשנת 2012, על פי תוצאות ביקורת המס של רשויות המס הפדרליות, ספגה קבוצת הוצאת AST תביעות בסך כולל של 6.7 מיליארד רובל. כמה חטיבות של החברה הגישו בקשה לפשיטת רגל. מנהל אקסמו אולג נוביקוב הודיע על רכישה אפשרית של AST. ביוני 2012 הוא הודיע על קבלת אופציה לשליטה ב-AST. מנהלי אקסמו מונו לתפקידי מפתח ב-AST, ומתחילת יוני החלה אקסמו לנהל את עסק ההוצאה לאור של AST. למעשה, בוצע מיזוג של שתי חברות ההוצאה לאור הגדולות במדינה.
הפרת זכויות יוצרים
ויקטוריה סולומאטינה, סופרת שכותבת תחת שם הבדוי ויקטוריה פלטובה, הצליחה להשיג פיצויים כספיים מאקסמו בסכום של חמש מאות אלף רובל בגין העובדה שאחרי שהסופרת סיימה את החוזה עם אקסמו, "הוצאה לאור זו המשיכה לשחרר תחת שמה יצירות של אנשים אחרים".
ג'ים רוג'רס
ג'יימס בילנד רוג'רס הבן (אנגלית: .James Beeland Rogers, Jr; נולד ב-19 באוקטובר 1942) הוא "גורו" השקעות אמריקני ופרשן פיננסי, מייסד קרן הגידור "קוונטום" יחד עם ג'ורג' סורוס, וכמו כן מרצה, סופר, נוסע בעולם ומייסד מדד הסחורות הבינלאומי הנושא את שמו. רוג'רס משתייך לאסכולה האוסטרית בכלכלה.
אקסמו (הוצאת ספרים)
הפרת זכויות יוצרים
העיתונאים איליה ברבאנוב ונדז'דה פרוסנקובה האשימו את ולדימיר מרקין, דובר ועדת החקירות הפדרלית, בגנבה ספרותית על כך שטען שכתב את הספר "פשעי הפרופיל של המאה ה-21 ברוסיה". מרקין הודה שהוא עצמו לא כתב את הספר "פשעי הפרופיל של המאה ה-21 ברוסיה"; לדבריו, כל עבודת ההדפסה הופקדה על "אקסמו".
ג'ים רוג'רס
ביוגרפיה
רוג'רס נולד בבולטימור, מרילנד וגדל בדמופוליס, אלבמה. את צעדיו הראשונים בעסקים עשה כבר בגיל חמש, במכירת בוטנים ובאיסוף בקבוקים משומשים ממגרשי כדור בסיס. בשנת 1964 סיים את לימודי התואר הראשון שלו באוניברסיטת ייל וקיבל את עבודתו הראשונה בוול סטריט, בחברת "דומיניק את דומיניק". בשנת 1966 סיים רוג'רס לימודי תואר ראשון נוסף בפילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה מבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד.
אקסמו (הוצאת ספרים)
העלמת מס
בשנת 2003 ננקטו הליכים פליליים נגד הנהלת ההוצאה. עוד בשנת 2002, באזור רוסטוב, הוחרמה הוצאת ספר מוברח שהגיע לדרום רוסיה מטעם חברות מזויפות, בעוד אקסמו עסקה למעשה במכירת מוצרי הספרים. תוכנית כזו אפשרה להתחמק מתשלום מיסים. החקירה נמשכה כשלושה חודשים. לטענת הרשויות, "נמצא ראש הקבוצה הפלילית - עובד לשעבר של "אקסמו".
ג'ים רוג'רס
ביוגרפיה
לאחר סיום לימודיו באוקספורד עזב רוג'רס את בריטניה, חזר לארצות הברית, התגייס לצבא ושירת בו מספר שנים.
אקסמו (הוצאת ספרים)
"סטיליניסט" ו"הרנסאנס של סטלין"
בשנת 2011 ההוצאה ספגה ביקורת על פרסום ספרות שהאדירה את סטלין ומקורביו. בסדרות "סטליניסט" ו"הרנסאנס של סטלין" הואדרו תפקידם של סטלין וחברי שלטונו. כמה מאנשי תרבות במדינה חתמו על מכתב פתוח במחאה על עמדה זו של המו"ל.
ג'ים רוג'רס
ביוגרפיה
בשנת 1970, הצטרף לחברת "Arnhold & S. Bleichroeder" שם הכיר את ג'ורג' סורוס. באותה שנה יסדו רוג'רס וסורוס את הקרן "קוונטום" (Quantum), שהייתה אחת הקרנות הבינלאומיות הראשונות. במהלך 10 השנים הבאות השיג תיק ההשקעות של הקרן תשואה של 4200%, בעוד שמדד ה-S&P, לשם השוואה, השיג תשואה של 47% בלבד.
אקסמו (הוצאת ספרים)
"סטיליניסט" ו"הרנסאנס של סטלין"
בהתייחס למצב אמר מנהל ההוצאה לאור אולג נוביקוב כי "הוא רואה את עצמו מחויב לעמוד בטעמם של קוראיו, ולא לצנזר אותם." בתשובה לשאלת העיתונאית אם יפרסם את מיין קאמפף במקרה כזה, השיב נוביקוב כי לא ראה "פוטנציאל מסחרי בספר זה". אך הוא לא הביע רתיעה תרבותית מעצם הרעיון, תוך התעלמות מכך שיצירה זו של אדולף היטלר אסורה על פי חוק להדפסה ברוסיה.
ג'ים רוג'רס
ביוגרפיה
בשנת 1980, כשהוא בן 38, החליט רוג'רס "לפרוש לגמלאות", ויצא לטיול ארוך ברכיבה על אופנוע ברחבי סין. אז גם החל לשמש פרופסור אורח למימון בבית הספר למינהל עסקים (Columbia Business School) של אוניברסיטת קולומביה.
בשנים 1990-1989 הנחה רוג'רס את התוכנית "השולחן העגול של דרייפוס" (The Dreyfus Roundtable) בערוץ הטלוויזיה WCBS של רשת CBS, ואת התוכנית "מניע הרווח עם ג'ים רוג'רס" ברשת FNN.
בשנים 1992-1990 רוג'רס שב וערך טיולים ארוכים בסין ומסביב לעולם. בסה"כ גמא על גבי אופנועו מרחק של למעלה מ-160,000 ק"מ על פני 6 יבשות, הישג שנכנס לספר השיאים של גינס. רוג'רס כתב על הרפתקאותיו ועל ההשקעותיו חובקות העולם מאותה תקופה בספרו "אופנוען השקעות" (Investment Biker).
בשנת 1998 ייסד את "מדד הסחורות הבינלאומי של רוג'רס" (Rogers International Commodity Index). ב-2007 הונפקו תעודות סל העוקבות אחר המדד, לרבות שלושת מדדי המשנה שלו, תחת השם "אלמנטס" (ELEMENTS, "יסודות").
בין ה-1 בינואר 1999 ל-5 בינואר 2002 קבע רוג'רס שיא גינס נוסף, כאשר ערך עם אשתו פייג' פארקר מסע בן 245,000 ק"מ דרך 116 מדינות, במכונית מרצדס שנבנתה במיוחד על פי דרישותיו. המסע החל באיסלנד אשר עמדה לחגוג את יום השנה ה-1000 למסעו הראשון של לייף איריקסון לצפון אמריקה, וב-5 בינואר 2002 כבר היו השניים בחזרה בעיר ניו יורק. על מסעו זה ניתן ללמוד הן באתר האינטרנט שלו, jimrogers.com, והן מקריאת הספר "קפיטליסט הרפתקאות" (Adventure Capitalist),אותו כתב בעקבות המסע, והוא ספרו הנמכר ביותר עד כה.
לרוג'רס שתי בנות מפֵּייג' פּארקר (Paige Parker): הֶפִּי (Happy) ילידת 2003 ובֵּייבִּי בִּי (Baby Bee) ילידת 2008. ספרו האחרון "מתנה לילדותיי" (A Gift To My Children), שיצא בשנת 2009, מכיל לקחים מהחיים בעבור בנותיו ועצות למשקיעים.
רוג'רס מעריך כי העתיד מצוי באסיה, ופועל בהתאם: בדצמבר 2007 מכר רוג'רס את אחוזתו בעיר ניו יורק בסכום של כ-16 מיליון דולר, ועקר עם משפחתו לסינגפור. זאת, לדבריו, כדי להקדים ולנצל את פוטנציאל ההשקעה בשוקי אסיה המתעוררים. לבתו הבכורה הפי דאג רוג'רס לשיעורים פרטיים במנדרינית, על מנת "להכין אותה לעתיד", כדבריו. רוג'רס צוטט כאומר "אם היית חכם ב-1807 עברת ללונדון, אם היית חכם ב-1907 עברת לעיר ניו יורק, ואם אתה חכם ב-2007 אתה עובר לאסיה". בראיון שנתן למריה ברטירומו מרשת CNBC, אשר שודר ב-5 במאי 2008, אמר רוג'רס כי האנשים בסין מלאי מוטיבציה, וזאת הסביבה שבה הוא רוצה להיות, כדי שגם בנותיו תהיינה כאלה. כמו כן ציין רוג'רס כי כך היו אמריקה ואירופה בשעתן. הוא בחר שלא לעבור לערים כמו הונג קונג או שאנגחאי בשל זיהום האוויר הקשה שהיה עלול לסכן את בריאות משפחתו. לפיכך עבר לסינגפור. בנוסף, המליץ רוג'רס להשקיע בשווקים אסיאתיים קטנים יותר, במדינות כמו סרי לנקה וקמבודיה, והוא עצמו משמש כיום יועץ בקרן ההשקעות "לֶפֶּרְד קַפִּיטַל" (Leopard Capital) בסרי לנקה.
בחודש ינואר 2009, ג'ים רוג'רס אמר כי הכלכלה הגלובלית במצב רע ואף הוסיף כי לונדון "גמורה" (כלכלית). רוג'רס גם דחק במשקיעים למכור כל שטרלינג המצוי ברשותם.
כלא מטרוסקאיה טישינה
"מטרוסקאיה טישינה" (ברוסית: Матро́сская тишина́) הוא שמו הבלתי רשמי של בית הסוהר מספר 1 של שירות בתי הסוהר הפדרלי הרוסי, הממוקם ברחוב מטרוסקאיה טישינה במוסקבה.
השם הרשמי המלא של המוסד הוא מרכז המעצר הזמני מספר 1 של סניף שירות בתי הסוהר הפדרלי במוסקבה (רוסית: "Федеральное казённое учреждение «Следственный изолятор № 1 Управления Федеральной службы исполнения наказаний по г. Москве»", בראשי תיבות — ФКУ «СИЗО-1 УФСИН России по г. Москве).
בשטח בית המעצר פועל מתקן כליאה קטן יותר המכונה "קרמליובסקי צנטראל" ("Кремлёвский централ").
נכון לנובמבר 2018 הוחזקו כ־1,700 בני אדם בכלא.
היסטוריה
במקום הנוכחי של בית הסוהר, בשנת 1775, הוקם בית כלא שהופעל על ידי אגודת רווחה.
בשנת 1870 שונה שם בית הכלא ל"כלא התיקון המוסקבאי" הוחזקו בו 300 גברים ו־150 נשים. בשנת 1912, על פי פרויקט האדריכל בוריס אלברטי הוקמו בנייני הכלא.
בשנת 1918, על בסיס הכלא, נוצר "בית מעצר לקטינים", לאחר מכן נקרא בשם "מושבת התיקון קוז'בניצקאיה"; בשנים 1946–1956 נקרא בשם "כלא מספר 14 של המחלקה של משרד הפנים במוסקבה"; מאז 1956 מכונה בשם "כלא מספר 1 במוסקבה".
בבניין הכלא המקורי היו שני בניינים, שהיו בהם יותר מ־2,000 אסירים. בשנת 1949 מספר בנייני הכלא גדל לשלושה. בשנים 1949–1953 שוכן בבניין השלישי כלא מיוחד, בו הוחזקו פושעים נאצים, כמו גם אסירים שעבדו בלשכה הטכנית המיוחדת של משרד הפנים של ברית המועצות. בשנים 1953–1997 שוכנו בבניין קטינים ומאז 1999 נמצאת בה מחלקה רפואית לטיפול בשחפת.
מאז 1997, הכלא מופעל על ידי מנהל בתי הסוהר הראשי (GUIN) של משרד המשפטים של הפדרציה הרוסית. באותה תקופה הוא הכיל עד 5,000 אסירים שנחקרו או המתינו לפסק דין.
הכלא הוסב ממושבה חינוכית לקטינים בשנת 1945 לכלא של ממש והחל לפעול בשנת 1946.
לאורך שנות קיומו הוחזקו במטרוסקיה טישינה אישים ידועים רבים, במיוחד חברי ועדת החירום הממלכתית דמיטרי יאזוב וגנאדי ינאייב, המחבל אולג קוסטארב, לאומן ממנהיגי הקבוצה הקיצונית "Restrukt" מקסים מרצינקביץ', מייסד הפירמידה הפיננסית "MMM" סרגיי מברודי, הרוצח אלכסנדר סולוניק ומנהיג האופוזיציה הרוסי אלכסיי נבלני.
ג'ק באטלנד
ג'ק באטלנד (באנגלית: Jack Butland; נולד ב-10 במרץ 1993 בבריסטול, אנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בקריסטל פאלאס.
ביוגרפיה
באטלנד התחיל את הקריירה שלו בברמינגהאם סיטי ב-2010, ממנה הושאל לשנתיים לצ'לטנהאם טאון מהליגה השנייה עד אשר עבר לקבוצת סטוק סיטי ב-2013. בשנתיים הראשונות שלו בסטוק סיטי הושאל לברמינגהאם סיטי, ברנסלי, לידס יונייטד ודרבי קאונטי.
ברמינגהאם סיטי
באטלנד הצטרף לאקדמיה של ברמינגהאם סיטי כאשר היה בן 14, בגיל 16 קודם לקבוצת המילואים וחתם לשנתיים וחצי בברמינגהאם סיטי, באטלנד ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ב-17 במרץ 2010.
השאלה לצ'לטנהאם טאון
באטלנד הושאל בסטטמבר 2011 לצ'לטנהאם טאון וערך את הופעת הבכורה שלו ב-10 בספטמבר 2011 בה צ'לטנהאם טאון ניצחה 0–2 את מקלספילד טאון. בפברואר 2012 הושאל שוב מבברמינגהאם סיטי לצ'לטנהאם טאון עד סוף העונה.
סטוק סיטי
ב-31 בינואר 2013 חתם באטלנד על חוזה לארבע וחצי שנים בעלות של 3.5 מיליון פאונד עם סטוק סיטי וכחלק מהעסקה עם ברמינגהאם סיטי ממנה הגיע הוא הושאל אליה עד לסוף העונה. לאחר חזרתו לסטוק סיטי מצא את עצמו כשוער שלישי לאחר אסמיר בגוביץ' ותומאס סורנסן וב-26 בספטמבר 2013 הושאל לברנסלי לשלושה חודשים. הוא ערך במדי ברנסלי 13 הופעות עד שנקרא חזרה ב-26 בדצמבר 2013 בעקבות פציעתו של אסמיר בגוביץ'. ב-1 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג כאשר החליף את השוער הפצוע תומאס סורנסן במחצית המשחק בין סטוק סיטי לאברטון, שהסתיים בתוצאה 1-1. הוא פתח לראשונה בהרכב ב-12 בינואר 2014 מול ליברפול, שהסתיים שהסתיים בתבוסה בתוצאה 3–5.
פלאסה דה רומא
פלאסה דה רומא (באנגלית: Plaza de Roma, המכונה גם פלאסה רומא, או כיכר רומא) היא אחת משלוש הכיכרות הציבוריות הגדולות באינטרמורוס, של מנילה (האינטרמורוס, הוא המרחב הציבורי שבתוך חומות העיר העתיקה של מנילה). פלאסה דה רומא תחומה בשדרת אנדרס סוריאנו (לשעבר קאלה אדואנה) מצפון, רחוב קבילדו ממזרח, רחוב סנטו תומאס מדרום ורחוב אנטוניו לונה (לשעבר קאלה ריאל דל פאלאסיו) ממערב. הכיכר נחשבת למרכז האינטרמורוס.
ג'ק באטלנד
קריסטל פאלאס
ב-16 באוקטובר 2020, לאחר שבע שנים בסטוק סיטי, חתם לשלוש שנים בקריסטל פאלאס. ב-6 בינואר 2023 הושאל למנצ'סטר יונייטד עד לסיום העונה.
פלאסה דה רומא
בפלאסה דה רומא הוקמה ספריית רחוב ציבורית של האינטרמורוס, במסגרת פרויקט אשר בה לבחון כיצד יש להנגיש ספרים וספריות, על מנת למשוך ולקדם קריאה לדורות הצעירים.
היסטוריה
בתקופה הקולוניאלית הספרדית בפיליפינים, פלאסה דה רומא הייתה הכיכר הראשית של מנילה, אז היא נקראה Plaza Mayir כיכר ראש העיר. בזמנו הכיכר נחשבה כמרכז העיר. התנהלו בה קרבות שוורים ואירועים ציבוריים אחרים. עד שהמושל הכללי הספרדי שמשל על הפיליפינים בין השנים 1793–1806 רפאל מריה דה אגילר הסב אותה לגן ציבורי בשנת 1797. לפעמים קראו לכיכר פלאסה דה ארמאס בטעות כי פלאסה דה ארמאס הייתה בתוך מבצר סנטיאגו  באותה תקופה. בשנת 1901, עם תחילת השלטון האמריקני בפיליפנים, שונה שמה של הכיכר, לכיכר מקינלי, על שם נשיא ארצות הברית ויליאם מקינלי, שקבע שהפיליפינים תהיה קולוניה של ארצות הברית. הכיכר קיבלה את שמה הנוכחי פלאסה דה רומא, בשנת 1961, לאחר העלאתו לדרגת קרדינל של רופינו סנטוס על ידי הכנסייה הרומית-קתולית. הוא היה הקרדינל הפיליפיני הראשון. כאות הוכרה על שינוי שם הכיכר לכיכר רומא, העיר רומא בתמורה שינתה את שם אחת מכיכרותיה לשם פיאצלה מנילה Piazzale Manila.
ג'ק באטלנד
נבחרות צעירות
באטלנד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה עד גיל 16 ב-3 באוקטובר 2008 במשחק בה אנגליה הביסה 0–6 את צפון אירלנד.
פלאסה דה רומא
היסטוריה
התצורה הנוכחית של הכיכר כגן כבר לא מאפשרת לפלסה דה רומא לתפקד ככיכר ציבורית כמו פלאסה מירנדה ופלאסה מוריונס. עם זאת, מינהלת האינטרמורוס מתכננת להחזיר את צורת הכיכר כפי שהייתה בעידן הספרדי.
הסביבה
פלאסה דה רומא מוקפת בשלושה ציוני דרך חשובים של אינטרמורוס: קתדרלת מנילה מדרום, פאלאסיו דל גוברנאדור  ממערב, ובניין מועצת העיר, המכונה גם איונטמינטו דה מנילה, ממזרח. האודיאנסיה של מנילה שהיה בית הדין הגבוהה לצדק בו נשפטו כל תושביי האיים הפיליפינים נמצא בסמוך לכיכר.
אנדרטת המלך צ'ארלס הרביעי
במרכז פלאסה דה רומא, נמצאת אנדרטה לזכר שארל הרביעי מספרד שהוקמה בשנת 1824. האנדרטה הוצבה במקום לכבודו, כי הוא שלח את המנה הראשונה של חיסון נגד אבעבועות שחורות לפיליפינים. מאוחר יותר בשנת 1886 הוקמה המזרקה המקיפה את האנדרטה. בשנות השישים של המאה העשרים הוחלפה האנדרטה באנדרטה שהוקדשה לשלושת הכמרים גומבורזה. בשנת 1978 הורה הנשיא פרדיננד מרקוס לשקם את פלאסה דה רומא יחד עם אתרים אחרים באינטרמורוס. העבודות הושלמו על ידי ממשל אינטרמורוס שהוקמה בשנת 1980. במסגרת העבודות בכיכר אנדרטת המלך צ'ארלס הרביעי המקורית הותקנה מחדש בכיכר בשנת 1981. אנדרטת גומבורצה שהייתה במקום הועתקה לאתר מול בניין הגלריה הלאומית לאמנות של המוזיאון הלאומי של הפיליפינים.
פרויקט ספריית הרחוב באינטרמורוס
בפלאסה דה רומא, הוקמה ספריית רחוב של האינטרמורוס. פרויקט ספריית הרחוב מנוהל על ידי מינהלת האינטרמורוס ומשרד התיירות הפיליפיני. מטרת הפרויקט לעודד קריאה והנגשת הספרים לציבור הרחב במיוחד לילדים ובני נוער. הפרויקט מתנהל במספר מקומות בפיליפינים ולא רק באינטרמורוס של מנילה.
קרקרה הררית
קרקרה הררית (שם מדעי: Phalcoboenus) הוא סוג של עופות ממשפחת הבזיים מקבוצת הקרקרים. בסוג ארבעה מינים.
מאפיינים
הקרקרות חיות באקלים ממוזג באזור הרי האנדים, בפטגוניה ובאיי פוקלנד ומותאמות לחיים באזורים קשים. הם מכוסות בנוצות כהות עם מקור בולט צהוב או אדום ועם טפרים נוקשים ברגליהם.
אלו עופות החיים בלהקות ונטפלים לעופות אחרים. הם ניזונים מנבלות אך יטרפו כל חיה קטנה ולא מושגחת שתיפול לידיהם. כמה קרקרות חיות במושבות של עופות ים וטורפות אפרוחים רבים ביחד.
לורנס בראונלי
לורנס בראונלי (אנגלית: Lawrence Brownlee; נולד ב-1972, יאנגסטאון, אוהיו) הוא זמר טנור אמריקאי הקשור במיוחד עם שירת הבל קנטו.
בשנת 2001 הוא זכה בתחרות לזמרים צעירים במטרופוליטן אופרה, בניו יורק. הוא קיבל גם פרסים שונים ביניהם את הפרס על שם ריצ'רד טאקר לזמרי אופרה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במטרופוליטן אופרה בניו-יורק ב -26 באפריל 2007 וזכה לתשואות על קולו, אך גם לביקורת על כישורי המשחק שלו.
הופיע והקליט עם זמרי אופרה מפורסמים בהם רנה פלמינג וג'ניפר למור.
אנשר
החל מימי סרגון השני, החלו האשורים לזהות את אנשר עם אשור בגרסתם למיתוס הבריאה, בגרסה זו בת זוגו היא נינ-ליל (NinLil).
גלאי אקוסטי
גלאי אקוסטי הוא גלאי פסיבי רגיש לתדרי קול ותנודות אוויר חריגות.
הגלאי הוא התקן רגיש לשינויי לחץ. מימוש פשוט וזול לגלאי כזה הוא חריר שלידו תלויה מסת מתכת קטנה. שינויי לחץ בסביבת הגלאי גורמים לאוויר הנכנס לחריר להזיז את מסת המתכת. תזוזה זו משנה את קיבול הגלאי ומאפשרת למדוד את השינוי בלחץ האוויר. גלאים אקוסטיים מורכבים ויקרים יותר מתבססים על אינטרפרומטריה בסיבים אופטיים. רגישותם ומחירים גבוהים יותר.
גלאים אקוסטיים זולים משמשים במערכות אזעקה. קול רם או פתיחת חלון או דלת יגרמו להפעלת הגלאי. חסרונו של הגלאי בכך שהוא אינו ניתן להתקנה במקומות רועשים שבהם נוצרות הרבה התראות שווא.
בלה בריזל
בלה בריזל (1929 – 1 בנובמבר 1982) הייתה ציירת ישראלית. התגוררה עם בעלה, הצייר סיומה ברעם, באי פורמנטרה (Formentera) שבספרד.
ביוגרפיה
בריזל התמקדה בציור דמויות מיסטיות וכן דמויות של אמהות וילדים. הציגה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בגלריות בלונדון, פריז, טוקיו, תל אביב וירושלים.
נפטרה בשנת 1982, ונקברה בהר הזיתים בירושלים. לאחר מותה ומות בעלה הוקמה על שמם גלריה ברעם-בריזל. כמו כן נוסדה "קרן עידוד היצירה לאמן צעיר על שם בלה בריזל וסיומה ברם".
קורפוס האוויר האיטלקי
קורפוס האוויר האיטלקי (באיטלקית: Corpo Aereo Italiano או בראשי תיבות: CAI), היה כינויו של כוח מיוחד בחיל האוויר המלכותי האיטלקי אשר לחם לצד הלופטוואפה במהלך הקרב על בריטניה במלחמת העולם השנייה. הכוח סבל ממחסור בציוד בכל תקופת קיומו והישגיו היו מוגבלים.
היסטוריה
בניטו מוסוליני התעקש שחיל האוויר המלכותי האיטלקי ישתתף גם הוא בקרב על בריטניה, ובעקבות כך הוקם קורפוס האוויר האיטלקי ב-10 בספטמבר 1940, וכלל בתחילה 50 מטוסי פיאט CR 42 ו-45 מטוסי פיאט G.50. המטוסים המריאו מאיטליה ונחתו בשדה תעופה גרמני בבלגיה. חלקם נהרסו בתאונות בדרך. בליל ה-25 באוקטובר ביצע קורפוס האוויר האיטלקי את הפשיטה הראשונה שלו. עד תחילת 1941 ביצעו אנשי הקורפוס 454 גיחות התקפה ו-480 גיחות הגנה. אנשי הקורפוס הטילו 44.87 טון פצצות. בתחילת 1941 צומצם כוחו של קורפוס האוויר באופן משמעותי, ומאז הוא ביצע בעיקר משימות הגנתיות בשמי בלגיה. באפריל 1941 פורק הכוח והמטוסים נשלחו חזרה לאיטליה.
פוקינג (מחוז לינץ)
פוקינג (בגרמנית: Pucking) היא עיירה קטנה במרכז אוסטריה עילית במחוז לינץ. בעיירה מתגוררים 3,740 תושבים (נכון ל-2012).
העיר הוקמה בתקופה הרומית, בסמיכות לדרך הסלולה, אך האזכור הראשון של העיר בכתב הוא משנת 1289. במהלך המלחמות הנפוליאוניות נכבשה העיר מספר פעמים. בשנת 1918, הוקמה אוסטריה עילית, ושטחה כלל גם את העיר. העיר נכבשה באנשלוס ב-13 במרץ 1938, והשתייכה לגאו "דנובה עילית". לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הוקמה שוב אוסטריה עילית, ופוקינג בכללה.
העיר מושכת תיירות אליה, בעיקר בזכות המנזר הבניימי שבה. בעיר כמו כן תחנת כוח הידרו-אלקטרית הגדולה מסוגה באוסטריה. כמו כן בעיר אגם מלאכותי שנוצר במהלך שנות ה-70.
זכרוב (הוצאת ספרים)
הוצאת זכרוב (ברוסית: Издательство «Захаров») היא הוצאת ספרים רוסית, שנוסדה בשנת 1998. זכרוב הוקמה על בסיס הוצאת הספרים Vagrius, שהוקמה בשנת 1992 ופרסמה בין השאר את ספריו של אלכסנדר סולז'ניצין. לאחר תקופה של הפסדים כספיים, ב-1 באפריל 1998, מייסד ההוצאה, איגור ולנטינוביץ' זכרוב, נרשם כמו"ל עצמאי ומינה את אשתו, אירינה יבגנייבנה בוגאט, למנהלת ההוצאה.
כבר בסוף שנות התשעים ההוצאה החלה לפרסם את ספריו של בוריס אקונין והיא מחזיקה בזכויות ההדפסה על ספרי תיבת פנדורין והיא הדפיסה למעלה משמונה מיליון עותקים של ספרי הסדרה.
"זכרוב" מפרסמת ספרים בתחומים רבים: זיכרונות וספרות ביוגרפית (מעל 400 כותרים), ספרות ילדים, סיפורי בלשים ועוד. ההוצאה הוציאה לראשונה ברוסית את קובץ הסיפורים של ויליאם סומרסט מוהם, רואלד דאהל. בין הסופרים המקומיים של ההוצאה הם ולדימיר סורוקין, ונדיקט ירופייב ואנדריי מקרביץ'.
ביקורת
המבקר דמיטרי בווילסקי כינה את הוצאת הספרים זכרוב "בורגנים מכובדים". בנוסף, איגור שבליוב האשים את הוצאת הספרים "זכרוב" שהדפיסה מחדש את ספרה של הסופרת פאינה גרימברג, שנכתב, לדברי שבליוב, מטעם "הסופרת הבדיונית קתלין ווינזור", בצורה מופחתת ומתוקנת מעט תוך קביעה כי מדובר בתרגום חדש. ההוצאה סירבה לשלם לסופרת המקורית תגמולים. עם זאת, קתלין ווינזור היא סופרת אמיתית ולא בדיונית ורומן בשם זה פורסם על ידה בשנת 1944. וזו הייתה טענתה העיקרית של אנשי ההוצאה.
זכויות להט"ב באיים המלדיביים
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באיים המלדיביים מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים.
חוק העונשין והחוק האסלאמי
חוק העונשין של האיים המלדיביים מפליל עוד יותר את ההומוסקסואליות בכמה אופנים. מגע מיני פלילי מוגדר על פי סעיף 131 לחוק העונשין במלדיביים ומתייחס לאיסור מגע מיני ללא כל סיבה אם אינה מותרת על פי החוק האסלאמי בעוד יחסים חד מיניים אינם חוקיים על פי החוק. יחסים חד מיניים נקראים במפורש כעבירה במסגרת סעיף 411 (2) לחוק העונשין ומוגדרים לפי סעיף 411 (ו).
מנגנוני ענישה ואכיפה
העונשים המרביים על מעשים הומוסקסואליים האסורים על פי חוק העונשין של האיים המלדיביים כוללים מאסר של עד שנה בגין נישואים בלתי חוקיים לפי סעיף 410 (א) (8), מאסר של עד 8 שנים בגין התנהגות פלילית לפי סעיף 411 (א) (2) ו-411 (ד) עם תוספת לעונש של 100 הצלפת מלקות נוספות על פי חוקי השריעה ומאסר עד 4 שנים בגין התנהגות מינית בלתי חוקית לפי סעיף 412.
על פי האיגוד הבינלאומי לסביות, הומואים, ביסקסואלים, טרנס ואינטרסקס (ILGA) חוק העונשין במלדיביים (לפני התיקון בשנת 2015) הותיר את הנאשמים הנוגעים להתנהגות מינית בלתי חוקית להסדרת החוק האסלאמי אשר חלים על מוסלמים בלבד. עם זאת, מאז שנכנס לתוקפו, חוק העונשין המתוקן החמיר חוקים הנוגעים לכלל האזרחים המזדהים כאנשי להט"ב.
הכרה בזוגיות חד מינית
סעיף 410 (א) (8) לחוק העונשין במלדיביים (בתוקף מאז 16 ביולי 2015) מפליל קיום נישואים חד-מיניים בקביעה כי מדובר בעבירה כאשר "שני בני זוג מאותו מין נכנסים לנישואים".
הגנה מפני אפליה
נכון לשנת 2021, לא קיים איסור בחוק על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
החלטות האו"ם
בשנת 2008, הצהרה שנוסחה על ידי האומות המאוחדות ביוזמת צרפת, דרום אפריקה, הולנד, ארצות הברית וקולומביה אשר קראה לחקיקת אי-הפללה של הומוסקסואליות והמליצה למדינות העולם "לנקוט בכל האמצעים הדרושים, ובמיוחד בחקיקה או הנהלה, על מנת להבטיח כי נטייה מינית או זהות מגדרית בשום פנים ואופן לא יהיו הבסיס לעונשים פליליים במיוחד הוצאות להורג, מעצרים או מאסרים" הידועה בשם הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית. המלדיביים הייתה אחת מ-57 המדינות (כיום 54) שחתמו על מסמך מנוגד, אותו יזמה סוריה אשר תומכיו תיארו את הצהרת האו"ם כניסיון לכפות עיגון בחוק של איחוד אזרחי או נישואים חד מיניים, אימוץ על ידי זוגות חד מיניים, פדופיליה ושאר "מעשים נתעבים". בנוסף, טענו המתנגדים כי ההצהרה תביא לפגיעה בחופש להתנגדות דתית להומוסקסואליות ובכך לפגיעה בחופש הדת.
כמדינה תחת חוקי השריעה האסלאמיים, המלדיביים עקבה אחר אמונות החוקים במספר נושאים אשר בין היתר קבעו כי הצהרת האו"ם הפריעה לעניינים שצריכים להיות בתחום השיפוט המקומי של מדינות בודדות. יתר על כן, טענה כי המסמך הסורי עליו חתמה הצהיר רצון להימנע מנורמליזציה חברתית של מה שנחשב ל-"מעשים מבישים" על ידי קביעת זכויות וסטנדרטים חדשים שלא הוסכם על ידי כניסה לחברות באו"ם ובהצהרה האוניברסלית לזכויות אדם בשנת 1948. המלדיביים טענה בנוסף כי ההכרזה מהווה "איום על המסגרת הבינלאומית של זכויות אדם".
ביוני 2011 דחו האיים המלדיביים החלטה שהגישה דרום אפריקה באו"ם שביקשה לאשר את זכויותיה של קהילת הלהט"ב ברחבי העולם אשר הייתה להחלטה השנייה אשר התקבלה על ידי מועצת זכויות האדם של האו"ם בספטמבר 2014 אשר התייחסה לנטייה מינית וזהות מגדרית. אולם, זו נדחתה שוב על ידי האיים המלדיביים.
סקירה תקופתית אוניברסלית
בספטמבר 2014, בהגשת הנציבות לזכויות האדם של האיים המלדיביים (HRCM) לסקירה התקופתית האוניברסלית ברחבי המדינה, הודגשו מספר נושאים של זכויות אדם אם כי לא דנו בזכויות להט"ב. "חופש הביטוי" הודגש כאזור דאגה בו צוין, "אין חוקים המבטיחים את חופש הביטוי באיים המלדיביים" אשר התייחס לאיומי המוות הרבים והתנהגות אלימה שקיבלו פעילי זכויות אדם בעוד כי הוועדה ציינה את הצורך "לנקוט באמצעים לטיפול באיומים והפחדות שמופנים לפרלמנטרים, עיתונאים ופעילי חברה אזרחית כדי להבטיח את ביטחונם". בהתייחסות לאחר מכן מדוע לא נכללו זכויות להט"ב בעת הסקירה, ענתה הוועדה בכך שמטרותיה לזכויות האדם במלדיביים נקבעות בחוק ועדת זכויות האדם וכוללות הגנה, קידום ושמירה על זכויות האדם במלדיביים "בהתאם לשריעה האסלאמית וחוקת האיים המלדיביים".
שנה לאחר מכן, מועצת זכויות האדם, המליצה למלדיביים להאיץ את פעולתם עבור חקיקת חקיקה נגד אפליה והבטחה שהינה כוללת איסור אפליה על רקע נטייה מינית, ולהיאבק בסטיגמציה ושוליות של הומוסקסואלים בחברה". דווח כי אלה שנתפשו כהומוסקסואלים או טרנסג'נדרים באיים המלדיביים היו מטרות של פשעי שנאה והפרות של זכויות אדם אשר כתוצאה מכך, קרן האוכלוסין של האו"ם (UNFPA) המליצה למלדיביים להבטחת הגנה של אנשי להט"ב מפני אפליה באמצעות רפורמה בחוק. הוועדה המליצה למדינה בנוסף, "להעביר אי-הפללה של יחסים הומוסקסואלים בהסכמה בין מבוגרים". המלצות אלה צוינו על ידי האיים המלדיביים אך לא התקבלו.
בדו"ח הלאומי של מועצת זכויות האדם לאיים המלדיביים בשנת 2015, צוין כי מאז סקירת המלדיביים בשנת 2010 חלו התפתחויות חשובות רבות מבחינת זכויות האדם ככל שהמדינה עברה לחברה דמוקרטית יותר. אולם, הדו"ח אינו כולל פירוט של נושאים או התפתחויות של חברי קהילת הלהט"ב.
במאי 2015, במאמר תדרוך שהוגש למחזור השני של סקירה תקופתית אוניברסיטאית במלדיביים, אמר השירות הבינלאומי לזכויות אדם (ISHR) כי "חוקי השריעה המוסלמים המתוקנים מפלילים התנהגות הומוסקסואלית ובכך, הפכו את האיים המלדיביים למקום מאוד לא בטוח לתמוך בו לזכויות של אנשים המזהים את עצמם כלהט"ב".
בדו"ח של האו"ם לשנת 2016 של מועצת זכויות האדם בישיבתה ה-30, צוין כי המלדיביים קיבלו 198 המלצות מתוך 258, והותירו 60 המלצות שנדחו. 60 ההמלצות הללו כללו נושאים אשר הציגו סתירה של האמונה האסלאמית וחוקת האיים המלדיביים הנוגעים ל-"חופש דת, לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים, ביסקסואלים וצורות משפחה לא מסורתיות". ארגון זכויות האדם הקנדי "Action Canada for Population and Development" ציין גם כן את דאגתו מדחיית ההמלצות על ידי המלדיביים וקרא למדינה "לאמץ חוק נגד אפליה על רקע נטייה מינית".
דעת קהל
בשנת 2013, דווח כי בלוגר מלדיבי בשם הילת רשיד היה קורבן פיגוע אלים מחוץ לביתו בשל היותו הומוסקסואל גלוי וקריאתו לחופש דת. מאמר שנערך בניו זילנד ב-2014 דיבר על אברהם נעים שקיבל מקלט במדינה בשל רדיפתו שעמדה בפניו בהיותו הומוסקסואל במלדיביים. במהלכו, נאמר כי משרד העסקים, החדשנות והתעסוקה העניק לנעים מעמד של פליט מכיוון שהוגדר כמי שנמצא "בסיכון לפגיעה חמורה מצד סוכני מדינה וסביר להניח שיעמוד לרדיפות נוספות על היותו הומו בגלוי בחזרתו למלדיביים". כך אישר איבראהים מועז, דובר משרד הנשיא, שהעיר כי מבקשי מקלט מחוץ למדינה מסיבות של אפליה על רקע נטייה מינית יעמדו לדין עם חזרתם. אף שהומופוביה ניכרת באיים המלדיביים, המדינה מוגדרת כיעד פופולרי לחופשות בקרב זוגות חד מיניים אשר ממעטים לחוות את המציאות של החוק האסלאמי במדינה בשל ענף התיירות הרב ממדינות מערביות.
בשנת 2015 נעצרו שני גברים מקומיים בביתם הפרטי באחד האיים באשמת הומוסקסואליות בעקבות תלונה של תושב.
אקטיביזם
פעילי ארגון הלהט"ב, "Rainbow Warriors" הצהירו כי תנועת הלהט"ב המקומית במלדיביים מוגבלת ברובה לעולם הווירטואלי הפועלת באינטרנט בשל חוסר ודאות ועוצמת ההומופוביה במדינה.
לעבור את הלילה
לעבור את הלילה היא סדרת קומדיה ישראלית, אשר נכתבה על ידי לאה לב ושי גולדשטיין שגם מגלמים את התפקידים הראשיים בסדרה. הסדרה עלתה לשידור ב-29 בפברואר 2020 בערוץ Yes Comedy.
תקציר עלילה
הסדרה עוקבת אחרי תמיר בן טוב (שי גולדשטיין), שדר רדיו ותיק ומוכר, שעובר לשדר תוכנית רדיו לילית עם נטע ליברמן (לאה לב), קומיקאית וכוכבת רשת בתחילת דרכה.