cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סיראז' נסאר
סיראז' נסאר (בערבית: سراج نصار; נולד ב-2 בספטמבר 1990 בטורעאן שבישראל) הוא כדורגלן ערבי ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת שמשון כפר קאסם מליגה א'.
קריירה
נסאר התחיל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי כפר כנא. ב-13 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל בני טמרה בליגה הארצית. שלושה ימים מאוחר יותר שוב נכנס כמחליף, וכבש את שער הבכורה שלו בניצחון 3–1 על עירוני טירת כרמל. בעונה שלאחר מכן כבש שלושה שערי ליגה והגיע עם הקבוצה למבחני העלייה לליגה הלאומית, אך הקבוצה הפסידה להפועל רמת השרון.
בקיץ 2009 הוחתם בקבוצת הפועל באר שבע על ידי המאמן גיא עזורי. ב-13 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל תל אביב. ב-5 בדצמבר 2009 כבש את שער הבכורה שלו בבאר שבע, בניצחון 2–0 על הפועל פתח תקווה. בבאר שבע השתלב עד מהרה וכבר בעונתו הראשונה כבש שלושה שערים ב-23 הופעות. בעונה שלאחר מכן כבש שני שערי ליגה, ובעונת 2011/2012 כבש שישה שערים, כולל צמד בניצחון 3–1 על בני יהודה תל אביב. בעונת 2012/2013 כבש שני שערי ליגה, כולל שער בניצחון 3–0 על מכבי נתניה במחזור האחרון, שהשאיר את הקבוצה בליגת העל. בעונת 2013/2014 כבש שישה שערי ליגה וסיים עם הקבוצה במקום השני בליגת העל. בעונת 2014/2015 כבש שני שערי ליגה, סיים עם הקבוצה במקום השלישי בליגה, והעפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם עלה כמחליף בתבוסתה של קבוצתו 6-2 למכבי תל אביב.
ב-2 בספטמבר 2015 חתם נסאר לארבע שנים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-25 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה של במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד לקבוצתו לשעבר הפועל באר שבע באצטדיון טרנר, ולקראת סיום המשחק כבש את שערו הראשון במדי הפועל תל אביב. עד תום 2015/2016 ערך בסך הכל 15 הופעות בכל המסגרות, בהן כבש שני שערים.
ב-18 ביוני 2016 חתם נסאר לשלוש שנים בבני סכנין. ביוני 2017 חתם בקבוצת קוקסי מליגת העל האלבנית, אך כעבור חודשיים חזר לישראל וחתם בהפועל עכו. נסאר כבש שער אחד בעונת 2017/2018, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-20 בספטמבר 2018 חתם בשמשון כפר קאסם מליגה א'.
ב-10 באוגוסט 2023 נסאר חתם בהפועל כרמיאל.
טוני הייגארת'
אנתוני "טוני" הייגארת' (באנגלית: Anthony "Tony" Haygarth; 4 בפברואר 1945 - 10 במרץ 2017) היה שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אנגלי.
ביוגרפיה
הייגארת' נולד בליברפול. ב-1963 אחרי שסיים את לימודיו בקולג' ליברפול עבד ללא הצלחה כמציל בעיר טורקי. הוא עבד גם בסיעוד פסיכיאטרי והיה שחקן חובב עד שפנה לקריירה מקצועית והופיע בתיאטרון רפרטוארי. אחר כך שיחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית והתיאטרון המלכותי הלאומי.
הופעת הבכורה של הייגארת' בקולנוע הייתה בקומדיה "פרסי", ומאז הרבה לשחק בתפקידים בדרמות משטרתיות והיסטוריות כמו גם בקומדיות מצבים. לרוב הוא מלוהק כדמות סולידית ואמינה וכאדם עם רגליים על הקרקע. מ-1977 עד 1981 הופיע בתפקיד השוטר וילמט בסדרה "רוזי" מאת רוי קלארק. ב-1979 שיחק בתפקיד מילו רנפילד בעיבוד ל"דרקולה" לצדם של פרנק לנגלה, דונלד פלזנס ולורנס אוליבייה.
ב-1981 שיחק הייגארת' בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Kinvig", סדרת מדע בדיוני קומי בהפקת "London Weekend Television". ב-1986 ו-1987 גילם את סאנצ'ז הנוכל האהוב בסדרה הקומית. ב-2005 הופיע בעיבוד טלוויזיוני לרומן "תחת העץ הירוק" מאת תומאס הרדי. בשנים 1997–2002 שיחק בתפקיד ראשי בדמות ויק סנאו בסדרה "Where the Heart Is" של רשת ITV.
בתיאטרון שיחק הייגארת' במחזות "הסערה" וב-"Twelve Angry Men" ב-1996, עליהם היה מועמד לפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. על הופעתו במחזה "Simpatico" ב-1995 זכה הייגארת' בפרס קלרנס דרוונט. הוא כתב מספר מחזות. המחזה הראשון שלו "The Lie" עוסק במותו של כריסטופר מרלו, יריבו של שייקספיר.
בקולנוע השתתף הייגארת' בין השאר בסרט "מרד התרנגולים" ו-"Fakers". בשנת 2008 שיחק בתפקיד אלפרד דוליטל בהפקה של האולד ויק למחזה "פיגמליון". בנובמבר 2008 הצטרף לצוות השחקנים של אופרת הסבון "אמרדייל" בתפקיד מיק ניילור. ב-2010 הופיע בהפקה של המחזה "קול קטן" בתפקיד "מר בו". ב-2011 שיחק בתפקיד אורח בדמות פיטר קופר בפרק "Tiger Tiger" בסדרה "תחבולות חדשות".
הייגארת' הוא חוקר בנושא הדמות הלא מזוהה של "הגברת השחורה"  המופיעה בסונטות של שייקספיר. הוא ניתח את הדיוקן "Mistress Holland" של ניקולס היליארד, והגיע למסקנה שמדובר באמיליה לאנייר. במחזה "Dark Meaning Mouse" שכתב הייגארת' מופיעות הדמויות של אמיליה, שייקספיר וסיימון פורמן.
חיים אישיים
הייגארת' היה נשוי לקרול הייגארת' ולבני הזוג היו שתי בנות, קייטי ובקי. הייגארת' נפטר ממחלת אלצהיימר ב-10 במרץ 2017.
פורצ'ן (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
תורשתיות
תורשתיות באוכלוסייה היא השונות הנצפית בין פרטים הנגרמת מהבדלים גנטיים. גורמים גנטיים, סביבתיים ואקראיים עשויים לתרום לשונות בין פרטים בתכונות הנצפות (פנוטיפים). תורשתיות היא אפוא הניתוח של התרומה היחסית של הגורמים הגנטיים והלא גנטיים לשונות הפנוטיפית באוכלוסייה. לדוגמה אנשים מסוימים גבוהים יותר מאחרים באוכלוסייה, והתורשתיות מנסה לנתח עד כמה הגנטיקה משפיעה על הגובה באוכלוסייה.
פנוטיפ מסוים ניתן להעריך כסכום של השפעות גנטיות וסביבתיות:
השונות בתכונה – – היא הסכום של ההשפעות: בניסוי מבוקר ניתן לשלוט ב- כך שיהיה שווה ל-0. במקרה כזה מוגדרת התורשתיות באופן הבא:
H2 היא תורשתיות במובן הרחב. היא מאפיינת את כל התרומות הגנטיות לשונות הפנוטיפית באוכלוסייה כולל יחסים אדיטיביים, דומיננטיים, אפיסטטים (אינטראקציות של גנים שונים) ואפקטים אימהיים.
לעיתים מתייחסים באופן נפרד לגורמים אלו. דוגמה לכך היא התייחסות לשונות אדיטיבית (אללית) בלבד, ואז ניתן לדבר על תורשתיות במובן הצר המוגדרת כך:
אגר (פירושונים)
{{פירושונים|* אגר – סוכר המופק מאצות. אישים:
ראו גם
}}
קו-אופ צפון
בנובמבר 2001 רכשו אנשי העסקים דדי בורוביץ ויוסי רוזן (רג'ואן) את השליטה ברשת הקלאבמרקט וברשת "ניו פארם" מידי האגודה השיתופית קו-אופ צפון ומחברת מטרו הדרום אפריקאית תמורת 72 מיליון דולר. לאחר שמימשה את רוב נכסיה, בשנת 2002 החל תהליך של פירוק האגודה וחלוקת תקבולי נכסי האגודה בין חבריה ויורשי החברים שמתו.
היסטוריה
בשנת 1995 התמזגה רשת קו-אופ צפון עם רשת "היפרשוק" והפכה לרשת הקמעונאות השלישית בגודלה בישראל בשם "קו-אופ היפר-שוק". רשת היפרשוק נוסדה על ידי חברת תנובה בשנת 1976, לאחר שהפכה מחסן בראשון לציון למרכול ענק וסיפקה את תוצרת תנובה במחירים מוזלים. המקום זכה להצלחה ובהמשך גדלה הרשת תוך שהיא מכניסה לתוכה יצרנים נוספים מלבד תנובה, עד שכללה 40 חנויות ברחבי הארץ. מאחר שברבות השנים גברה הביקורת מצד רשתות שיווק אחרות שטענו שתנובה לא יכולה להיות גם ספקית וגם מתחרה שלהם, מכרה תנובה 50% מרשת ההיפרשוק לחברת "כלל סחר" של קונצרן "כלל", בשנת 1993.
בתחילת שנת 1997 ביקשה "כלל סחר" למכור את חלקה ברשת הממוזגת. אך בהמשך נרכשה "כלל סחר" על ידי איש העסקים גד זאבי, והוא ביקש לרכוש גם את חלקה של תנובה כך שיחזיק 50% מ"קו-אופ היפר-שוק". "קו-אופ צפון" מצידה הפעילה זכות סירוב שהייתה לה ורכשה את מלוא הבעלות על הרשת. באותה שנה גם יישמה תוכנית התרחבות בכל רחבי הארץ, שכללה פתיחת סניפים חדשים של תת-הרשת הזולה שהקימה, תחת השם "קלאבמרקט", כפרזנטורית הרשת נבחרה אורנה בנאי בתפקיד הדמות לימור. בנוסף החלה הרשת בפתיחת סניפים למגזר החרדי. בשנת 1998 נמשכה התרחבות הרשת, נפתחו סניפים נוספים והיא רכשה את רשת "היפרזול" שלה היו 5 סניפים, ומספר הסניפים הכולל הגיעה ל-96.
במרץ 1999 רכשה "קואופ צפון-היפרשוק" את חברת "המשביר מזון", שפעלה בעיקר בהפצת מזון לשוק המוסדי. באוגוסט 1999 רכשה את השליטה ברשת חנויות הדראגסטור "ניו פארם" ו"אפריל", ואחר כך את מלוא הבעלות.
בסוף 1999 התמזגה קבוצת "קו-אופ היפר-שוק" עם רשתות "סופרשוק" ו"גרינברג" שהיו בבעלות איש העסקים אליעזר פישמן. מיזוג שיצר רשת בעלת 140 סניפים, רוב הסניפים מותגו מחדש תחת המותג "קלאבמרקט". פישמן החזיק 30% ממניות הרשת הממוזגת.
בשנת 2000 הפסידה הרשת 92 מיליון שקל ואיבדה נתחי שוק לטובת שתי המתחרות הגדולות של "שופרסל" ו"קו אופ הריבוע הכחול" ורשתות זולות שהחלו לפעול באותה העת. בתחילת 2001 החליטה מינהלת אגודת קו-אופ צפון למכור את חלקה ברשת, והחל משא ומתן עם מספר קונים פוטנציאלים, בהם חברת ההשקעות גרנית הכרמל. בספטמבר 2001 סוכמה מכירת החזקותיה לשותפה "מטרו" תמורת 38 מיליון דולר, ומיד אחר כך חברת "אלרן השקעות" הסכימה לרכוש את מניות החזקותיה של מטרו. לבסוף, בנובמבר רכשו אנשי העסקים דדי בורוביץ ויוסי רוזן את כל בעלי המניות האחרים
בשנת 2005 עם כניסתה של רשת קלאבמרקט לחדלות פרעון, רכשה רשת שופרסל את קלאבמרקט, וחיזקה את מעמדה בשוק כרשת המרכולים הגדולה בישראל.
פירוק האגודה
בשנת 1999 הגיש עורך דין אליעזר לויט תובענה ייצוגית בשם מספר בעלי מניות באגודה השיתופית לאפשר להם לפדות את מניותיהם בערכן הריאלי. לויט הגיש קודם תובענות ייצוגיות דומות נגד "קו אופ הרבוע הכחול" ו"קו-אופ ירושלים" (שהפכה אחר כך לקואופ ישראל). רוב חברי האגודה רכשו את המניות בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, במחיר סמלי של, בדרך כלל 15 ל"י, בכדי לקבל הנחה בחנויות הרשת כחברי האגודה. רבים מהם רכשו את המניות כחלק מרכישת דירות מחברות הבנייה שיכון עובדים וסולל בונה, שתי חברות בנייה הסתדרותיות באותה עת, שמסגרת הרכישה נדרשו הקונים להעביר גם סכומים שונים, עבור "מניה לצרכנייה", עובר עלות הקמת צרכנייה שכונתית. בפברואר 2000 הוגשה בקשה לאישור תובענה ייצוגית נוספת, בהיקף של 140 מיליון שקל, נגד קו-אופ צפון, על ידי בעלי מניה אחת בסכום נקוב של 100 ל"י, שהוציאה האגודה. הם טענו כי לא זכו לקבל את הריבית השנתית על המניה בשיעור של 6%.
בעקבות התביעה מינה רשם האגודות השיתופיות חוקרים לשם עדכון פנקס החברים של האגודה, שבאפריל 2001 דיווחו על כ-23.6 אלף חברים חיים ועדו 12 אלף יורשים של בעלי מניות. באפריל 2002, לאחר שמימשה את רוב נכסיה, ביקשו מספר בעלי מניות מרשם האגודות השיתופיות להורות לאגודה להתפרק, מאחר ששווי הנכסים שבבעלות האגודות הגיע ל-350 מיליון שקל אך היא הייתה ללא פעילות עסקית, כמו כן הועלה חשש שאנשי ההנהלה פועלים לטובת עצמם ולא לטובת 35,769 חברי האגודה בעלי המניות. ביולי 2002 הורה רשם האגודות השיתופיות לשנות את סיווגה של קו-אופ צפון מ"אגודה לצרכנות" ל"אגודה לשירותים". כך שחברי האגודה יוכלו לפדות את מניותיהם תמורת סכום שוויין הריאלי, שהוערך ב-10,000 שקל. עד אותה עת האגודה הסכימה לשלם רק את שוויין הנומינלי שבין שקל לכ-500 שקל. באוגוסט 2002 רשם האגודות מינה את רואה חשבון יחיאל בורוכוף לפקח על תהליך פידיון מניות החברים; שבתגובה עורך דין אליעזר לויט דרש מהרשם לבטל המינוי עד לדיון בתביעות הייצוגיות שהוגשו בפרשה. שבועיים אחר כך מינה בית המשפט המחוזי בחיפה כונסי נכסים במסגרת התובענה הייצוגית.
במקביל החל מימוש הנכנסים האחרונים שנותרו לאגודה, בעיקר נדל"ן - מגרשים, חנויות ומחסנים במקומות שונים, בעיקר באזור חיפה והקריות.
במרץ 2003 מינה בית המשפט את יחיאל בורוכוב גם ככונס נכסים נוסף. ובמהלך קיץ 2003 החל פדיון מניות החברים. עד ספטמבר 2003 כבר כ-3,000 חברים ויורשים פדו 110 מיליון שקל, שכל אחד קיבל כ-40 אלף שקל.
עורך דין אליעזר לויט מצידו דרש שכר טרחה בגובה 36 מיליון שקל, 15% משווי המניות שנפדו וכן שכר בגין פיצוי מיוחד לתובעים בגובה 10%-1.4%. בספטמבר 2005 בית המשפט המחוזי פסק שיקבל 1.2 מיליון שקל, אך הוא הגיש ערעור. עקב כך, 55 מיליון שקל שנותרו בקופת האגודה הוקפאו למקרה וינצח בתביעה. לאחר שהערעור על גובה שכר הטרחה הגיע לדיון עד בית המשפט העליון, נפסק לכונסי הנכסים עורכי הדין הרצל כספי, ואליעזר לויט, ורו"ח יחיאל בורוכוב שכר טרחה של 5.6 מיליון שקל, באפריל 2008.
Quantum Conundrum
Quantum Conundrum הוא משחק יריות בגוף ראשון, שפותח על ידי Airtight Games, והופץ על ידי Square Enix. המשחק עוצב על ידי קים סוויפט, מעצבת לשעבר בחברת Valve, שהנהיגה את עיצוב המשחק Portal בעברה. המשחק הופץ ל-Microsoft Windows ומוצע למכירה באמצעות שירות סטים החל מה-21 ביוני 2012. בנוסף, המשחק צפוי להשתחרר לקונסולת ה-PlayStation 3, ולקונסולת ה-Xbox 360 ב-21 ביולי 2012.
עלילה
העלילה עוקבת אחרי ילד בן 12, הגיבור הראשי במשחק. יום אחד, הילד מבקר במעבדה שנמצאת באחוזה ששייכת לדודו, מדען ששמו פרופסור פיץ קוואדורנגל. זמן קצר לאחר ביקורו, פיצוץ מתרחש לאחר ניסוי כושל, שגורם לדודו להיעלם. הילד מגלה כפפה מיוחדת, אשר באפשרותה לשנות ממדים. הוא מחליט להשתמש בכפפה על-מנת לגלות מה קרה לדודו.
מהלך המשחק
Quagntum Conundrum הוא משחק פאזלים (חידות) מגוף ראשון, שבאמצעות פתירת חידות ואתגרים ניתן להתקדם במשחק ובעלילה.
באמצעות לחיצת כפתור, השחקן יכול לשנות לאחד מארבעת הממדים במשחק, כאשר כל מימד הופך את המשחק לשונה. מימד אחד באפשרותו להאט את הזמן, מימד אחר באפשרותו להפוך את כל האובייקטים שבסביבה לקלים, באמצעות המימד השלישי ניתן להפוך את כל האובייקטים שבסביבה לכבדים, ובאמצעות המימד הרביעי ניתן להפוך את כוח המשיכה.
עם ההתקדמות בעלילת המשחק, החידות נהפכות לקשות יותר, ואף דורשות מהירות מלבד לחשיבה.
יונה חצור
יונה חצור (5 בדצמבר 1920 - 7 באפריל 2015) היה ראש הלשכה של הנשיא הראשון חיים ויצמן, ולאחר מכן קצין הכנסת הראשון אשר בשנת 1958 ארגן את משמר הכנסת והשתתף בדיונים על קביעת מקום המשכן, בתכנון הסמל והתלבושת של אנשי המשמר ובעיצוב כובעי הפונפון. החל משנות ה-60 היה איש מפתח בפיתוח תעשיית היהלומים הישראלית.
שנותיו המוקדמות
יונה חצור (אז: יונס קניגסהופר), נולד בקלן שבגרמניה בשנת 1920 למשפחה דתית אדוקה. למד מ-1927 בבית ספר יסודי "מוריה" ולאחר מכן, משנת 1931, בבית ספר תיכון "יבנה", במתחם הקהילה היהודית במקום. בשנת הלימודים האחרונה היה חבר בתנועת עזרא ועבר ללמוד בישיבה תיכונית "תלמוד תורה", דבר שנדרש כתנאי לעלייה לארץ ישראל. בשנת 1939 עבר להמבורג וסיים בהצלחה את תעודת הבגרות שלו. לאחר ליל הבדולח, בזמן שעבד כמדריך נוער בקהילה היהודית, הצליח להשיג אשרת עלייה שאורגנה על ידי מקס ורבורג.
עלייה ושירות במערכת הביטחון
באותה השנה, כאשר חזר ארצה, הצטרף כנהג אוטובוס לקואופרטיב "משמר המפרץ" באזור הקריות. משנת 1939 התקבל כחבר בארגון ההגנה עד הקמת צה"ל. במלחמת העצמאות שירת כסגן מפקד גדוד חי"ר 24 ב"כרמלי", התמנה למפקד בית הספר לקציני תחבורה ולמפקד בסיס הדרכה. החל משנת 1948 צורף לצה"ל כראש "ענף משמעת, משטר ונוהג" במטכ"ל שהפך מאוחר יותר לענף "ביטחון שדה". באותה התקופה גם עבר קורס מג"דים וקיבל דרגת סגן אלוף. באמצע 1949 הושאל מצה"ל לשירות המדינה והתמנה למנהל לשכת נשיא המדינה, חיים ויצמן.
משמר הכנסת
באוקטובר 1957, לאחר התקרית שבה נזרק רימון בתוך הכנסת הישנה, בבית פרומין בירושלים, נפצעו ראש הממשלה דוד בן-גוריון, והשרים משה שפירא, גולדה מאיר ומשה כרמל, לכן ביקש היו"ר שפרינצק לבטל את טקס ההשבעה של הנשיא המיועד, יצחק בן-צבי, שהיה אמור להיערך למחרת. יונה חצור, בתפקידו כקצין הכנסת, הצליח לשכנעו לקיים את הטקס במועד וההשבעה התקיימה כסדרה. יגאל אלון היה אחראי על חקירת האירוע והפקת לקחים לעתיד. בין היתר, הוא המליץ על הקמת מחיצת זכוכית בין יציע האורחים לבין אולם המליאה. כמו כן, החליט יגאל אלון על הקמת משמר הכנסת ויונה חצור הכין רשימת תפקידים של יחידת המשמר והתוקף החוקתי שלהם.
עד למקרה הרימון, משמר הכנסת הורכב מסדרנים בלבד. לאחר זריקת הרימון, ב-1958 הקים יונה חצור משמר חמוש כלקח מחקירתו של יגאל אלון. כמו כן, עיצב עבור משמר הכנסת מדים וכובעי פונפון שאפשר לראותם בצילומים של אנשי המשמר העומדים לפני בית פרומין. המועמדים למשמר הכנסת עברו מיון ראשוני, נשלחו לבית ספר לשוטרים בשפרעם, כאשר המבחן האחרון שלהם היה בבדיקת תפקודם בצעדת ארבעת הימים שהסתיימה במצעד ססגוני בירושלים.
המשך חייו
במהלך מילוי תפקיד קצין הכנסת, למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ועם סיום לימודיו חיפש תפקיד קרוב לתחום המשפט המסחרי. בחודש אוגוסט 1960 התמנה על ידי שר המסחר והתעשייה, פנחס ספיר, למפקח על תעשיית היהלומים. משנת 1962 ולמשך כ־20 שנה, ניהל את חברת הברוקרים ליהלומים "I.Hennig". החברה הייתה זרוע התיווך הגדולה בעולם בין חברת הכרייה "דה-בירס" מדרום אפריקה לבין היהלומנים הישראלים, ובמהלך השנים עברו במשרדו כל שנה 25% מכלל יהלומי הגלם בעולם. בתקופה זו תרם רבות לחיזוק מעמדה של התעשייה הישראלית וקשר קשרים אישיים וחמים עם ראשי התעשייה העולמית, ביניהם סר הארי אופנהיימר שהפך לידידו האישי ואיש סודו. לאחר מכן בשנת 1983 פרש יונה חצור מניהול החברה ולתקופה מסוימת המשיך לכהן בה כיועץ.
בשנת 1966 לקח את בנו איתמר לשייט בסירת קיאק לאורך נהר הדנובה, ובמשך חודשיים חתרו כ־2500 ק"מ. מאז, שייט הקיאקים הפך לאחד מתחביביו הרבים.
תחביב הצילום ליווה אותו החל מיום הולדתו ה-13, עת קיבל את מצלמתו הראשונה מסוג Box Tengor והמשיך לתעד את ההיסטוריה של מדינת ישראל במצלמת ה-Rolleiflex ובמסרטת חובבים 8 מ"מ. בזכות תיעוד זה הוקמה קבוצת הפייסבוק "היסטוריה ישראלית בתיעוד נדיר - מארכיון יונה ואיתמר חצור".
בשנת 1991 העניקה התאחדות תעשייני היהלומים ליונה חצור את התואר "יקיר תעשיית היהלומים".
נפטר בישראל ב-7 באפריל 2015.
עונת 1969/1970 בפוטבול ליג
עונת 1969/1970 הייתה העונה ה-71 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 באוגוסט 1969 והסתיימה ב-2 במאי 1970. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. דרבי קאונטי וקריסטל פאלאס (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
אברטון זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו סנדרלנד ושפילד וונסדי. במקומן לליגה הבכירה עלו האדרספילד טאון ובלקפול.
כדורגלנים מצטיינים
אסל מוסט ברומיץ' אלביון כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
בילי ברמנר מלידס יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
1866 בצרפת
שנת 1866 בצרפת היא השנה בה ציינה צרפת 879 שנות לאום.
חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית
חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית הוא גוף המתכנס שלוש פעמים בשנה לפחות, ומהווה הגוף המרכזי לקביעת מדיניותה של הסוכנות היהודית. חבר הנאמנים פועל באמצעות ועדות ומנהל את תקציבי הארגון, מתווה מדיניות, וכן מנהל, מכוון ומפקח על הפעולות והפעילויות של הסוכנות היהודית.
מבנה
מבנה חבר הנאמנים מייצג את כלל העם היהודי וחבריו הם נציגי פדרציות מאמריקה הצפונית, מנהיגי זרמים דתיים, ראשי ארגונים יהודיים וציוניים עולמיים, ראשי ערים בישראל, נציגי החברה הישראלית והמערכת הפוליטית בישראל ומנהיגי מגביות קרן היסוד ברחבי העולם. כל הגופים (למעט העצרת), בעלי תפקידים ופקידי הסוכנות היהודית פועלים בהתאם ובמסגרת המדיניות שתיקבע על ידי העצרת וחבר הנאמנים, ואחראים בפני חבר הנאמנים על פעילותם.
בחבר הנאמנים 11 וועדות המתחלקות לוועדות סטטוטוריות (ממשל, אתיקה, מאזן, כספים, מבקר, נכסים) ווועדות משימתיות (עלייה, החברה הישראלית, חיבור יהודים, אחדות העם היהודי, המשימה לאנטישימיות). כיום מכהנים בחבר הנאמנים כ-130 נציגים.
בית הקברות פובונזקי
בית הקברות פובונזקי (בפולנית: Cmentarz Powązkowski) הוא בית קברות היסטורי הממוקם בחלקה המערבי של העיר ורשה, בירת פולין. הוא אחד מבתי הקברות העתיקים בעיר והידוע שבכולם. נקברו בו אישים ידועים רבים מההיסטוריה המודרנית של פולין, שמקצתם נטמנו ב"שדרת הנודעים" (הוקמה ב-1925).
בית הקברות נפתח ב-4 בנובמבר 1790 והשתרע בתחילה על שטח של 25 דונם. בהמשך נבנתה בשטחו כנסיית סנט קארלו בורומאו, שתכנן האדריכל דומניקו מרליני (Domenico Merlini). לימים גדל שטחו של בית הקברות ל-430 דונם ונקברו בו למעלה ממיליון איש.
כמו בבתי קברות אירופיים ותיקים אחרים, הוקמו בו מצבות ומבנים מעשי ידיהם של כמה מהפסלים הידועים ביותר ביבשת, פולנים ואחרים. מקצתם מהווים דוגמאות מצוינות של סגנונות אמנותיים וארכיטקטוניים שונים.
אישים שנקברו בבית הקברות
בין האישים שנקברו בבית הקברות נמנים:
עונת 1998/1999 בליגת כדורגל נשים
עונת 1998/1999 בליגת כדורגל נשים הייתה העונה הראשונה של ליגת כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל.
הליגה כללה 12 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 11 מחזורים כל אחד - 22 מחזורים בסך הכל.
מכבי חיפה זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה ובתולדות התחרות. אחריה בדירוג היו הפועל תל אביב, אס"א תל אביב ומכבי תל אביב.
שחקניות העונה
לשחקניות העונה נבחרו סילבי ז'אן מהפועל תל אביב ונתי חג'ג' ממכבי חיפה.
עונת 2020/2021 בליג 1
עונת 2020/2021 בליג 1 (בצרפתית: Ligue 1 או בשמה המלא Championnat de France de football; מוצגת גם בשם ליג 1 אובר איטס בשל חסויות מסחריות, בצרפתית: Ligue 1 Uber Eats) הייתה העונה ה-83 של התחרות המאורגנת על ידי ההתאחדות הצרפתית לכדורגל (Ligue de Football Professionnel, ובקיצור LFP). העונה החלה ב-21 באוגוסט 2020 והסתיימה ב-23 במאי 2021.
ליל זכתה באליפות ה-4 שלה וקטעה רצף של 3 זכיות של פריז סן-ז'רמן.
בסיום העונה הקבוצות דיז'ון ונים ירדו לליג 2 ליגת המשנה בצרפת לאחר שסיימו ב-2 המקומות האחרונים בטבלה, נאנט שסיימה במקום ה-18 התמודדה מול טולוז שסיימה במקום ה-3 בליג 2, על מקום  בעונת 2021/2022 בליגה הבכירה אך ניצחה ונשארה בליגה לעונה נוספת.
בעקבות מגפת הקורונה ברב משחקי העונה לא נכחו אוהדים במגרשים.
קבוצות
בעונה זו השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון הוענקו שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו הוענקה נקודה אחת.
הקבוצות לוריאן ולאנס הן הקבוצות שעלו מהליג 2 הליגה הצרפתית השנייה בכדורגל, לאחר שבתחילה הועלתה הצעה להתחיל את הליגה עם 22 קבוצות בעקבות הפסקתה של עונת 2019/2020 במרץ 2020 כתוצאה מהתפרצות נגיף הקורונה בצרפת. אך לאחר הצבעה שנערכה ב-23 ביוני 2020 הוחלט שהקבוצות אמיין וטולוז שאיישו את שני המקומות האחרונים בטבלה כשהופסקה עונת 2019/2020 ירדו לליג 2.
אם סי האמר
באמצע שנות התשעים דעכה הצלחתו ויחד עם הוצאות רבות ואורח חיים ראוותני, הגיש ב-1996 בקשה לפשיטת רגל. לאחר מכן חזר להוציא אלבומים.
סטיבן שוורצמן
סטיבן אלן שוורצמן (בשם מלא באנגלית: Stephen Allen Schwarzman; נולד ב-14 בפברואר 1947) הוא איש עסקים יהודי ופילנתרופ מיליארדר אמריקאי. הוא היו"ר והמנכ"ל של The Blackstone Group, חברת פרייבט אקוויטי גלובלית המנהלת נכסים בהיקף של מעל ל-880 מיליארד דולר.
שוורצמן היה לזמן קצר היו"ר של הפורום האסטרטגי והמדיניות של הנשיא דונלד טראמפ.
קורות חיים והשכלה
שוורצמן גדל במשפחה יהודית בהנטינגדון ואלי, פנסילבניה, בנם של ארלין וג'וזף שוורצמן. אביו היה הבעלים של שוורצמנ'ס, חנות ל"מוצרים יבשים" לשעבר בפילדלפיה, והיה בוגר בית הספר וורטון.
שוורצמן למד בבית הספר המחוזי אבינגטון בפרברי פילדלפיה וסיים את לימודיו בתיכון אבינגטון ב-1965. הוא למד באוניברסיטת ייל, שם היה חבר באגודה שנקראה גולגולת ועצמות והקים את אגודת הבלט של דבנפורט. לאחר שסיים את לימודיו ב-1969, שירת במשך זמן קצר במילואים בצבא ארצות הברית לפני שיצא ללמודים בבית הספר לעסקים בהרווארד, שם סיים את לימודיו ב-1972.
קריירה והשקעות
עבודתו הראשונה של שוורצמן בתחום השירותים פיננסיים הייתה עם דונלדסון, לופקין וג'נרט, בבנק השקעות שהתמזג עם קרדיט סוויס בשנת 2000. עם סיום לימודיו בבית הספר למנהל עסקים, שוורצמן עבד בבנק ההשקעות ליהמן ברדרס, הפך למנכ"ל הבנק בגיל 31, ולאחר מכן ראש תחום מיזוגים ורכישות גלובליים. בשנת 1985, שוורצמן והבוס שלו בליהמן ברדרס, פיטר פיטרסון, הקימו את קבוצת The Blackstone Group, שהתמקדה בתחילה במיזוגים ורכישות של חברות. בלקסטון הסתעפה לרכישת עסקים, נדל"ן, הלוואות ישירות, נכסים חלופיים. נכון לשנת 2020 היא ניהלה נכסים בשווי של כ-619 מיליארד דולר.
ביוני 2007 כשבלקסטון יצאה להנפקה, היא חשפה בתצהיר החברה לבורסה לניירות ערך ששוורצמן הרוויח כ-398.3 מיליון דולר בשנת הכספים 2006. לאחר ההנפקה הוא הרוויח 684 מיליון דולר ממכירת חלק מאחזקותיו בבלקסטון שנמכר בהנפקה, תוך שמירה על יתר אחזקותיו בחברה ששוויין עמד על 9.1 מיליארד דולר.
ביוני 2007 תיאר שוורצמן את השקפתו על השווקים הפיננסיים באמירה: "אני רוצה מלחמה, לא סדרה של התכתשויות. . . אני תמיד חושב, מה יהרוג את המציע השני."
בספטמבר 2011, שוורצמן היה רשום כחבר במועצה המייעצת הבינלאומית של קרן ההשקעות הישירות הרוסית.
דעות פוליטיות וכלכליות
שוורצמן הוא רפובליקני. הוא חבר ותיק של הנשיא לשעבר דונלד טראמפ וכיהן כיו"ר הפורום האסטרטגי והמדיניות של טראמפ. בתגובה לביקורת כנגדו על מעורבותו בממשל טראמפ, כתב שוורצמן מכתב, בו טען ש"השפעה ומתן עצות טובות זה דבר טוב, גם אם זה מושך ביקורת או דורש הקרבה מסוימת".
הוא גייס 100,000 דולר עבור מאמציו הפוליטיים של ג'ורג' ווקר בוש (הנשיא ה-43 של ארצות הברית). באוגוסט 2010 השווה שוורצמן את התוכנית של ממשל אובמה להעלאת שיעור המס על הריבית למלחמה ולפלישה של היטלר לפולין ב-1939, הוא אמר, "זו מלחמה. זה כמו כשהיטלר פלש לפולין ב-1939." מאוחר יותר התנצל שוורצמן על האנלוגיה. בשנת 2012, אובמה התקשר לשוורצמן וביקש את עזרתו בתיווך על מנת להגיע להסכם על תקציב ארצות הברית עם הרפובליקנים בקונגרס, כדי להימנע מצוק פיסקאלי. בסופו של דבר הגיעו הצדדים להסכם בעזרת שוורצמן. תוכנית המס החדשה הוסיפה הכנסה נוספת לאוצר ארצות הברית בגובה של 1 טריליון דולר על ידי העלאת מיסים, סגירת פרצות מס וסיום ניכויים. מאוחר יותר ניסח אובמה הודעה רשמית של תמיכה בחוקרים ששוורצמן היה מעורב ויוזמת חינוך שבוצעה על ידי שוורצמן.
בתחילת 2016, שוורצמן אמר שבמרוץ של שני המועמדים לנשיאות במפלגה הרפובלקאית הוא יעדיף את דונלד טראמפ על טד קרוז. הוא אמר שהאומה זקוקה ל"נשיאות מגובשת ומרפאה, לא כזו שמסתובבת ימינה או שמאלה". הוא תרם בעבר למרקו רוביו ב-2014. הוא גם תמך וגייס כספים עבור מיט רומני ב-2012.
בסוף 2016, שוורצמן "עזר להרכיב" צוות של מנהלי תאגידים כדי לייעץ לטראמפ בתחומים של תוספת מקומות עבודה וכלכלה. הקבוצה, הפכה לפורום האסטרטגי והמדיניות של טראמפ. בפברואר 2017 מונה שוורצמן לתפקיד יו"ר הפורום האסטרטגי והמדיניות של הנשיא, המאגד 16 מנכ"לים של התאגידים הגדולים ביותר, בנקים וחברות השקעות בארצות הברית כדי לייעץ לנשיא. ב-16 באוגוסט 2017, בעקבות התפטרותם של חמישה חברים, הנשיא טראמפ הודיע ברשת החברתית טוויטר שהוא מפרק את הפורום.
בדצמבר 2018, שוורצמן ארגן מבצע התרמה ותמיכה בנשיא טראמפ. הדו"ח הפיננסי של המבצע חשף ששוורצמן תרם 344,000 דולר לתמיכה במסע הבחירות מחדש של טראמפ. בעקבות בחירתו מחדש טראמפ מינה את שוורצמן ליושב ראש הפורום האסטרטגי והמדיניות של הבית הלבן.
בשנים 2019 ו-2020, שוורצמן תרם שתי תרומות בסך 500,000 דולר כל אחת כדי לתמוך בבחירתה מחדש של הסנאטורית סוזן קולינס ממיין.
בשנת 2020 תרם שוורצמן 15 מיליון דולר לקרן המנהיגות של הסנאט, הקשורה למיץ' מקונל.
נדבנות
נכון ל־2 באוקטובר 2021 במדד המיליארדרים של בלומברג, נכתב שהשווי הנקי של שוורצמן היה של 34.3 מיליארד דולר. בשנת 2014, שוורצמן נבחר לאחד מ-50 האנשים המשפיעים ביותר של השנה במדד של בלומברג. בשנת 2016, שוורצמן שוב נבחר כאחד מ-50 האנשים המשפיעים ביותר של השנה על ידי בלומברג.
בשנת 2004, שוורצמן תרם אצטדיון כדורגל חדש לתיכון אבינגטון בו למד. האצטדיון נקרא - אצטדיון סטפן א. שוורצמן. בשנת 2007, שוורצמן נמנה בין 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם על פי טיים מגזין.
בתחילת 2008, הודיע שוורצמן כי תרם 100 מיליון דולר להרחבת הספרייה הציבורית של ניו יורק, שהוא שימש כנאמן שלה. שם הבניין המרכזי של הסיפריה ברחוב 42 ובשדרה החמישית שונה ונקרא "בניין סטיבן א. שוורצמן". בשנת 2018 תרם שוורצמן 10 מיליון דולר לספרייה הלאומית של ישראל.
באביב 2015, פיטר סאלוביי, נשיא אוניברסיטת ייל, הודיע כי שוורצמן תרם 150 מיליון דולר למימון מתחם הסעדה באזור ההיסטורי שנקרא "Commons", במרכז הקמפוס של האוניברסיטה.
בתחילת 2018, פורסם כי שוורצמן נתן 25 מיליון דולר לתיכון אבינגטון, בו למד בצעירותו. עם זאת, תרומה זו הייתה מותנית בכמה תנאים, כולל שינוי שמו של בית הספר. לאחר שנודע לציבור על העסקה, נערך הסכם חדש עם שוורצמן והוא הסיר כמה מהתנאים לתרומתו, כולל שינוי שם בית הספר.
באוקטובר 2018, שוורצמן תרם 350 מיליון דולר למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס להקמת מכללת שוורצמן למחשוב.
ביוני 2019, אוניברסיטת אוקספורד הודיעה כי שוורצמן תרם 150 מיליון פאונד להקמת מרכז שוורצמן למדעי הרוח, שבנייתו עתידה להסתיים עד שנת הלימודים האקדמית של האוניברסיטה 25–2024.
שוורצמן הודיע בפברואר 2020 שהוא הצטרף למיזם התחייבות הנתינה, והוא מתחייב לתת את רוב עושרו למטרות פילנתרופיות.
באוקטובר 2020, שוורצמן התחייב לתת 8 מיליון דולר לקרן הספורט של ארצות הברית לקראת אולימפיאדת טוקיו 2021 ופריז 2024.
בדצמבר 2021, שוורצמן ואשתו כריסטין נתנו 25 מיליון דולר למרכז הרפואי לבעלי חיים בניו יורק. שם בית החולים שונה למרכז רפואי לבעלי חיים, סטיבן וכריסטין שוורצמן.
חיים אישיים
שוורצמן התחתן עם אשתו הראשונה אלן פיליפס ב-1971, שהייתה נאמנה של אוניברסיטת נורת'ווסטרן והמרכז הרפואי הר סיני. הם התגרשו ב-1990. יש להם שני ילדים משותפים, אחד מילדיו הוא מפיק הסרטים והסופר טדי שוורצמן
שוורצמן התחתן עם אשתו השנייה כריסטין הרסט ב-1995, היא עורכת דין לקניין רוחני שגדלה בלונג איילנד, ניו יורק. יש לה ילד אחד מנישואים קודמים.
הוא מתגורר בדירת דופלקס שהייתה בבעלותו של ג'ון ד. רוקפלר ג'וניור.
פרסים והוקרה
בשנת 1999 קיבל שוורצמן את פרס צלחת הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים.
שוורצמן שימש פרופסור מורה מן החוץ בבית הספר לניהול באוניברסיטת ייל והיה יו"ר חבר הנאמנים של מרכז ג'ון פ. קנדי לאמנויות הבמה בין השנים 2004 ל-2010.
הכללה (למידה)
הכללה (נקראת גם הרחבה או העברה) היא היכולת להשליך מידע או מיומנות שנלמדו במסגרת מצב מסוים אל תחומים קרובים.
תהליך ההכללה יכול לשחרר את האדם מתלותו במצבים מוחשיים. זאת משום שמושג כוללני הנוצר מתהליך זה הוא בעל אופי שכלי-רוחני, ללא תלות בתוכן מסוים או בשדה התפיסה של האדם. בנוסף, המושג הכוללני מתאים לריבוי של עצמים ומצבים השונים לחלוטין מן המצב המקורי.
ישנם מקרים בהם נעשות הכללות מוטעות או לא מדויקות, כגון הכללות נמהרות על סמך מידע חלקי בלבד.
הכללה בלמידה וחינוך
בתחום החינוך המושג הכללה מתייחס ליכולת של התלמיד ליישם את החומר הנלמד במצבים חדשים. יכולת ההכללה מאפשרת לארגן את תהליך ההוראה באופן שיחבר בין הידע שנרכש במסגרת המקצועות השונים ויאפשר אינטגרציה וחציית תחומים. מסיבה זו ההכללה נחשבת למיומנות למידה שיכולה לעזור לפתח אסטרטגיית למידה טובה יותר ויש לה תפקיד חשוב במסגרת הוראה מתקנת.
במסגרת E-learning, משחקי מחשב מאפשרים להתנסות בלמידה פעילה באופן המסייע להכללה של חומר הלימוד להקשרים נוספים ולמצבים עתידיים.
הכללה במדע ובמחקר
מטרת המחקר היא להגיע למשמעויות החורגות מעבר למקרה או למקרים הבודדים הנחקרים, באופן המאפשר למידה מתופעה מסוימת על תופעות מקבילות בהקשרים אחרים. בהתאם לכך, בתחום המחקר המושג הכללה מתייחס ליכולת להשליך את תוצאות הניסוי לאוכלוסייה המיוצגת על ידי המדגם שנבחר ו/או למצבים כלליים יותר.
יכולת ההכללה של תוצאות המחקר תלויה ממספר גורמים:
אחת השאלות לגבי מחקר איכותני היא האם ניתן להכליל את ממצאיו על סביבות ואוכלוסיות רחבות.
שארל רישה
שארל רובר רישֶה (בצרפתית: Charles Robert Richet, 25 באוגוסט 1850 - 4 בדצמבר 1935) היה רופא ופיזיולוג צרפתי שהיה חלוץ בתחומי מחקר מגוונים כמו הנוירוכימיה, העיכול, כיווצי השרירים, ויסות החום אצל בעלי החיים ההומיאותרמיים והנשימה. בשנת 1913 הוא זכה בפרס נובל לרפואה ולפיזיולוגיה על תגלית האנפילקסיס. רישה כיהן כפרופסור לפיזיולוגיה בפקולטה לרפואה בפריז בשנים 1887–1925. ברוח התקופה הפך רישה לחסיד האאוגניקה ובשנים 1920–1926 היה יושב ראש החברה הצרפתית לאאוגניקה. בנוסף הקדיש שנים מחייו לעיסוק בתופעות הפאראפסיכולוגיה ובספיריטואליזם כשהאמין שיש להן בסיס פיזיולוגי לא ידוע. היה אקלקטי ופרפקציוניסט בעיסוקיו ותחביביו.
מכל האהבות
מכל האהבות הוא פזמון עברי אשר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל, הופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי ובוצע על ידי מאיה אברהם. השיר יצא לאור ב-2005 כסינגל הרביעי מתוך אלבומם השני של הפרויקט של עידן רייכל, ממעמקים, אשר זכה במעמד פלטינה משולשת. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השני במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. כמו כן, זכה במקום ה-19 במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' ובמקום ה-25 במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ. במצעד שירי עידן רייכל שנערך על ידי ynet הגיע השיר אל המקום השישי. באותה שנה זכה הפרויקט של עידן רייכל בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'.
שארל רישה
שנותיו המוקדמות
שארל רובר רישה נולד בפריז בשנת 1850, בנם של האנטומיסט והכירורג אלפרד רישה (1891-1816), פרופסור לכירורגיה קלינית בפקולטה לרפואה בפריז, ושל אז'ני רנואר (Renouard). סבו מצד האם היה המשפטן והפוליטיקאי שארל רנואר (1878-1794), יועץ בבית המשפט העליון של צרפת, שעורר בנכדו את האהבה לספרות, לפילוסופיה ולסוציולוגיה, והרדיפה אחרי החופש, השלום והצדק. סבא רבא שלו היה מהנדס הבניין פייר-סימון ז'יראר (1836-1765). דרך האחרון היה רישה בן דוד של השר ז'וזף קאיו (1944-1863).
מכל האהבות
השיר נכלל גם באלבום הסולו הראשון של אברהם, "רק רצית אהבה", שיצא ב־2007. באלבום "הביתה, הלוך חזור" של הפרויקט של עידן רייכל, שיצא ב־2011, נכלל השיר בשתי גרסאות שונות: גרסת הופעה וגרסה אקוסטית של רייכל ונגן הקמנצ'ה מארק אליהו. גרסת הופעה אחרת של השיר, בליווי פסנתר של עידן רייכל, נכללה באלבום ההופעה הראשון שלו, "רייכל - פסנתר - שירים".
שארל רישה
שנותיו המוקדמות
רישה למד בתיכון "בונפרט" בפריז, בו התלבט האם להמשיך במסלול מדעי או ספרותי. בעת לימודי הרפואה בפריז עבד רישה כסטאז'ר בבית החולים סלפטרייר. עבד כ-interne במחלקה כירורגית בראשות ל. לה-פור (Le Fort) ובאותו זמן הוקסם על ידי הפסיכולוגיה וחקר את תופעות הסהרוריות. בשנת 1869 הוא סיים את לימודי הרפואה עם התואר MD.
תופעות פסיכולוגיות מסוגים שונים -סהרוריות, אנסתזיה עם פיצול אישיות, השראת הזיות מלאכותיות, אותן ראה במחלקה הכירורגית הביאו אותו לוותר על הקריירה כירורגית ולהתמחות בפיזיולוגיה. לצורך התמחותו, בשנים 1873–1875 תוך כדי סטאז' במחלקת נשים למד רישה היפנוזה וערך ניסויים היפנוטיים. ז'אן-מרטן שארקו התחיל בשנת 1878 במחקריו המפורסמים על ההיפנוזה, בין היתר, גם בהשפעת רישה. בשנים 1876–1882 עבד רישה במעבדה של אטיין ז'ול מארה בקולז' דה פראנס על מנת ללמוד את השיטות הגרפיות שמארה השתמש בהן לשם קליטת התנועות. כמו כן השתלם רישה במעבדה הכימית של מרסלן ברטלו ובמעבדה הפיזיולוגית של אלפרד וולפיאן בפקולטה לרפואה. בנוסף עבד גם אצל קלוד ברנאר ואצל וורץ. השתלם גם בבדיקות היסטולוגיות אצל שארל רובן וערך מחקרים על מערכת העיכול של הדגים בתחנה לביולוגיה הימית שבניהולו של פול בר (Paul Bert). ב-1876 עבד לצד המנתח אלפרד ורניי (Verneuil).
הכללה (למידה)
הכללה בהערכה
בארגונים רבים מתבצעת הערכת ביצוע של העובדים למגוון צרכים, המיועדים לרוב לשיפור תפקודו של הארגון. כמו כן, במקרים רבים מועמדים נדרשים לעמוד במבחנים שונים לצורך קבלה לתפקיד או מסלול הכשרה מסוים.
שארל רישה
שנותיו המוקדמות
רישה סיים את עבודת הדוקטור שלו למדעים בתחום הפיזיולוגיה בשנת 1878.נושא העבודה היה "מחקרים ניסויים בקליניקה בנוגע לכושר התחושה" (Études expérimentales en clinique sur la sensibilité), התמנה מיד ל-professeur aggrégé לפיזיולוגיה לצידו של וולפיאן. משנת 1883 לימד בעצמו קורס לפיזיולוגיה במסגרת הפקולטה לרפואה. החל משנת 1887 ועד 1925 כיהן כראש הקתדרה לפיזיולוגיה בפקולטה לרפואה.
קו לנטה
קוֹ לַנְטָה (בתאית: เกาะลันตา) הוא אי בים אנדמן ששייך לתאילנד. מבחינה מנהלית האי מתפקד כנפה במחוז קראבי.
שארל רישה
פעילותו האקדמית והמדעית
בשנת 1887 התמנה פרופסור ראש הקתדרה לפיזיולוגיה בפקולטה לרפואה ובשנת 1898 נבחר לאקדמיה לרפואה.
רישה היה למשך 24 שנה עורך כתב העת המדעי "Revue Scientifique" והחל מ-1917 היה עורך שותף לז'ורנל לפיזיולוגיה ולפתולוגיה כללית (Journal de Physiologie et de Pathologie Générale). על סמך מחקריו במעבדה לפיזיולוגיה הוא פרסם מחקרים בתחום הפיזיולוגיה, הכימיה, הפתולוגיה הניסויית, הפסיכולוגיה הנורמלית והפתולוגית ובתחומים אחרים.
בתחום ויסות החום
רישה ביצע מחקרים בתחום מנגנון ויסות החום אצל בעלי חיים הומיאותרמיים. בשנים 1885–1895 חקר את המנגנונים - באמצעות נישום היתר (פוליפנאה) והצמרמורת - שדרכם בעלי החיים שנמנעת מהם ההזעה העורית, מתגוננים נגד התחממות-יתר.
סרותרפיה וטיפולים אחרים
בניסוייו במישור הטיפולים הניסויים בנובמבר 1888 הראה רישה כי דם בעלי חיים שחוזנו נגד זיהום עשוי לגונן מפני אותו זיהום. תוך יישום עיקרון זה במקרה השחפת, ב-6 בדצמבר 1890 ביצע רישה את ההזרקה הטיפולית הראשונה של נסיוב דם (סרותרפיה) אצל אדם.
בשנת 1900 מצא שארל רישה כי תזונת חלב ובשר נא ("זומותרפיה") יכלה לרפא כלבים חולי שחפת.
קו לנטה
היסטוריה
הקמת הנפה ואכלוס האי החלו בחודש דצמבר 1901, ובשנת 1917 שונה שמו של האי לקו לנטה.
גאוגרפיה
קו לנטה ממוקם בלב ארכיפלג איי החוף בקראבי. האי מסומן כשטח הררי מתון.
הכללה (למידה)
הכללה במתמטיקה
מושג B מהווה הכללה של מושג A כאשר:
שארל רישה
סרותרפיה וטיפולים אחרים
בשנת 1901 מצא שאם הפחית את כמות המלח (נתרן כלוריד) במזון, חולי הכפיוןן יוכלו להוריד את המנות המועילות של אשלגן ברומיד מ-10 גרם ל-2 גרם בלבד.
קו לנטה
גאוגרפיה
חלקו הצפוני של האי ידוע בשם קו לנטה נוי. חלקו הדרומי, הגדול יותר, נקרא קו לנטה יאי.
בשנת 2012 החלה בניית גשר אשר יקשר בין החלק הצפוני לדרומי, כדי להעלות את רמת התיירות באזור. ההערכה היא שבניית הגשר תסתיים בתחילת שנת 2014.
שארל רישה
אנפילקסיס
גילויו את האנפילקסיס זיכתה אותו בפרס נובל בשנת 1913. אנפילקסיס היה המושג שהמציא רישה בשנת 1902 ככינוי לתגובה, לפעמים קטלנית, של הפרט, שעבר סנסיטיזציה על ידי הזרקה בשריר של קולואיד או חלבון או רעלן מסוים, להזרקה שנייה במנה קטנה של אותו חומר. האנפילאקסיס בפרט והיווצרות נוגדנים בכלל תוארו על ידי רישה כ"זיכרון הומורלי של כל ההזרקות ושל כל הזיהומים הקודמים". התגלית אירעה בעת קרוז מדעי לאיים האזורים, במימון הנסיך אלבר של מונקו, כשיחד עם פול פורטייה, הזריק רישה תמצית זרועות של שלפוחן מצוי לכלב. כתוצאה של זריקה ראשונה זו לא קרה כלום. לעומת זאת זריקה שנייה הייתה קטלנית. תוצאה זו נוצרה עקב סנסיטיזציה לאותו חומר בעקבות הזריקה הראשונה. האנפילקסיס היא חלק מתהליך חיסוני.
קו לנטה
גאוגרפיה
מסביב לחופי האי שוכנות שוניות אלמוגים. בלב האי נמצא ג'ונגל טרופי עתיק. האי מתאפיין בעיקר בעצי מנגרובים, וחופיו חוליים. האי הוא יעד תיירות פופולרי, בעיקר בגלל שוניות האלמוגים ויערות העד.
נכון לשנת 2005 מונה אוכלוסיית האי 15,233 תושבים. כ-99% מתושבי האי הם מוסלמים.
שארל רישה
מחקרים אחרים
הבולטים מבין מחקריו האחרים הם: בתחום חקר השרירים והעצבים פרסם רישה בשנת 1879 שני מאמרים על הפיזיולוגיה של השרירים והעצבים אצל סרטנים. תוך כדי ניסוייו על התחושה והשרירים במעבדתו של אטיין מארה הוא גילה כי שרירי הרגליים של הסרטנים מגיבים רק לגרויים חוזרים ונשנים בקצב מסוים ושאם ממשיכים בגרוי היקפם של כיווצי השרירים גדל, תופעה שהוא כינה addition latente (באנגלית latent summation חיבור לטנטי, או יותר מדויק- חיבור של השפעות לטנטיות). אחרי שהתנסה בהיפנוזה וחקר במחלקות בתי החולים תופעות כמו סהרוריות, הזיות מושרות, אנסתזיה עם פיצול אישיות וכו', בשנת 1884 חיבר רישה Essai de Psychologie Générale - (מסה לפסיכולוגיה כללית). ב-1885 הקים עם שארקו, פייר ז'אנה ותאודול ריבו את החברה הצרפתית לפסיכולוגיה פיזיולוגית. ב-1889 היה למזכיר הכללי של הקונגרס הראשון לפסיכולוגיה הפיזיולוגית, לצידו של שארקו שהיה יושב ראש.
ב-1914 נבחר כחבר באקדמיה הצרפתית למדעים.
בזמנו הפנוי
פרט לפעילותו המדעית התעניין רישה בפוליטיקה ובספיריטואליזם, בפסיכולוגיה, בפילוסופיה וסוציולוגיה, מימי לימודי הרפואה כתב מחזות, משלים ושירים בסגנון עתיק.
למען דרייפוס
בפרשת דרייפוס ראה רישה דוגמה לעוות משפטי. הוא תמך בעמדתו של הסופר אמיל זולה שניהל מאבק למען זיכויו של אלפרד דרייפוס.
אאוגניקה ותורת הגזעים
כמו רופאים וביולוגים רבים בתקופתו האמין רישה ב"היגיינה של הגזע" ונמנה עם חסידי האאוגניקה. לפי אידאולוגיה זו תמך בעיקור ובאיסור הנישואים אצל בעלי פיגור שכלי ועידוד ילודה אצל אנשים מחוננים. כפי שציין הפסיכולוג גוסטב יהודה (Jahoda) האמין רישה גם באי שוויון הגזעים, למשל ב"נחיתות" השחורים, השקפות מסוג זה באו לידי ביטוי בספרו "La Sélection Humaine ("ברירת המין האנושי") משנת 1919
פציפיזם
בימי מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870 הקדים רישה את צו הגיוס כדי להילחם למען הגנת ארצו. בהמשך ביטא רעיונות פציפיסטים. הוא ראה בפציפיזם סוג של אאוגניקה, אמצעי לשמירת הפוטנציאל העצום הטמון בבני אדם והעלול להיהרס במלחמות. בשנת 1902 עמד רישה בראש משלחת פציפיסטית צרפתית קבועה כשהמזכיר הכללית שלה היה לוסיין לה פואייה. פריצת מלחמת העולם הראשונה ב-1914 קוממה אותו. כתב מספר מסות נגד המלחמה ולמען השלום, אחד מהם נקרא Coupables "האשמים" (1916).
הציע במקום השימוש במלחמות שבני הפלוגתא יפנו לבית דין לבוררות בינלאומי. סבר שאחד הפתרונות הוא חקיקה משותפת אירופית. בסיכום לספרו שצוטט קודם, בעמוד 265 כתב: .
בעיצומה של המלחמה, בגיל 66 ערך סיור באיטליה, וברומניה, מדינות "אחיות לטיניות", וברוסיה, שבה היו לו תלמידים רבים, כדי לעודד את המאמצים לוותר על מנהג המלחמה. בשובו לצרפת ביקר ביחידות צבאיות וחקר את תופעת ההלם הנפשי אחרי הפגזות. בבית החולים הצבאי בלה קוט סנט אנדרה במחוז איזר יישם את שיטת הזומותרפיה (שימוש באכילת בשר נא) אצל חיילים שלקו בשחפת.
אחד מחלוצי התעופה
בעקבות ניסוייו של מארה על מעוף הצפורים, התחיל רישה להתעניין בתעופה. בסביבות 1895 כידיד של משפחת ברגה, שניהלה מפעל עצמאי לאלקטרוטכניקה בעיר דואה, התחיל רישה לעורר את עניין בני המשפחה, האחים ז'אק ולואי ברגה, בבניית אווירונים. הם אכן פיתחו מאוחר יותר כלי טיס נשלט עם המראה אנכית ומונע במנוע בנזין חזק (45–50 כוח סוס) מסוג "אנטואנט" V8, שהיווה פריצת דרך באותו זמן. בשנת 1907 הצליחו לבנות אוטוג'ירו שהיה אחד המטוסים הניסויים הראשונים שהצליחו להתרומם מעל האדמה בכוחות עצמם. האווירון הניסויי שתוכנן ונבנה על ידי האחים לואי וז'אק ברגה (Breguet) בשיתוף פעולה עם רישה נודע כ "ז'ירופלן ע"ש ברגה-רישה" (Breguet-Richet Gyroplane) ונוסה במגרשים הסמוכים למפעל של משפחת ברגה. ב-24 באוגוסט או אולי ב-19 בספטמבר, לפי מחברים שונים, הוא התעלה לראשונה לגובה של 50 סנטימטר. הז'ירולפן הצליח לאחר מכן להתרומם לגובה של 1.52 מטר ב-29 בספטמבר 1907. לואי ברגה ורישה הציגו אותו בפני האקדמיה למדעים וב-1908 הקימו ביחד חברה לבניית כלי טיס. הז'ירופנים ברגה-רישה נחשבים בין מבשרי המסוקים.
פאראפסיכולוגיה
רישה התעניין מאוד בפסיכולוגיה, לרבות בהיפנוזה. העניין בתחומים אלה הביאו אותו גם לנושא ההתפיסה העל-חושית. כמדען שיער כי קיים הסבר חומרי לתופעות המוגדרות כפאראפסיכולוגיות. הוא סבר ש"ההסבר הפשוט ביותר והרציונלי ביותר ל"מטאפסיכיזם הסובייקטיבי" הוא לשער את קיומו של כושר לקוגניציה על-נורמלית... המאפשר הפעלה של האינטליגנציה האנושית על ידי ויברציות מסוימות שאינן ממשפיעות על החושים הנורמליים".
מאוחר יותר כתב רישה על החוש השישי בו ראה כושר לתפוס ויברציות היפותטיות והוא דן בהשערה הזאת בספרו "חושנו השישי" (1928). אף על פי שהאמין בתפיסה העל-חושית הוא שלל את החיים לאחר המוות או את קיומן של רוחות רפאים. בשנת 1894 המציא את המונח "אקטופלזם" - חומר משוער המושלך מן הגוף של המדיום והיכול להסביר את הכושר העל-נורמלי של מדיומים מסוימים. הוא שלל כבלתי מדעית את ההשערה הספיריטואליסטית כי ההסבר של כישורי המדיומים נוגע לרוחות רפאים. "נראה לי בלתי זהיר, הוא כתב, לאמץ אתץ ההשערה הספיריטואליסטית... היא נראית לי עדיין (לכל הפחות לעת עתה) כלא סבירה., מכיוון שסותרת (לפחות לכאורה) נתונים מדויקים ומוגדרים יותר של הפיזיולוגיה, לעומת זאת השערת החוש השישי שהוא מונח פיזיולוגי חדש, אינה סותרת במאומה את מה שלמדנו מן הפיזיולוגיה. משום כל, אף על פי שבמקרים אחדים נדירים הספיריטואליזם מספק הסבר פשוט לכאורה, אינני מסוגל לקבל אותו. לא היינו מבינים את ההיסטוריה של הוויברציות הבלתי ידועות הללו המיוצאים מן המציאות - מציאות שבעבר, מציאות בהווה או מציאות עתידית -ללא ספק היינו מעניקים להן חשיבות יוצאת דופן. ההיסטוריה של גלי הרץ הוכיחה לנה את נוכחותן של ויברציות אלה בכל מקום בעולם החיצון, בלתי נתפסים לחושינו". בשנת 1905 נבחר רישה ליושב ראש ה"חברה לחקר הנפש". בבריטניה.
מתוך סקרנותו לגבי התופעות הנ"ל נכח רישה בביצועים של מספר "מדיומים" מפורסמים בתקופתו.
בשנת 1884 הוא התוודע ל"מדיום" אוזאפיה פלדינו באמצעותו של אלכסנדר אקסקוב.
בתחילת המאה ה-20 התפרסם, בין השאר, חואקין מריה ארגמסייה, שכונה "הספרדי בעלי עיני הרנטגן" על כי טען שהוא מסוגל לקרוא כתב יד או מספרים על קוביות המוסתרות בקופסאות מתכת. רישה והפאראפסיכולוג גוסטב ז'לה (Geley) נכחו במופעי ארגמסייה והתשכנעו כי היו לו כוחות נפשיים אמיתיים. בסופו של דבר בשנת 1924 חשף הרי הודיני כי היה מדובר בתרמית. ארגמסייה ידע להעיף מבט דרך המחסום בעיניים ולהרים את שולי הקופסאות כך שיוכל להציץ לתוכן מבלי שאחרים ישימו לב.
בשנים 1905–1910 השתתף רישה בסיאנסים של המדיום לינדה גאזרה. הוא טען שגאזרה היה מדיום אמיתי שידע לבצע תרגילי פסיכוקינטיקה - כלומר להזיז חפצים מרחוק. הוא ראה איך חפצים שונים נעים לבד בתוך חדר הסיאנס. עם זאת כבר בשנת 1911 נחשף סוד הצלחותיה של גאזרה גם כן הודות לתרמיות. בעקבות גאזרה חקר רישה גם מדיומים אחרים כמו אווה קרייר, ויליאם אגלינטון, פסקל פורתוני, סטפאן אוסווייצקי ורפאל שרמן. ג'וזף מקקייב סבר שרישה הלך שבי אחרי תרמיות של ה"מדיומים" אווה קרייר ואוזאפיה פאלאבינו (אצל האחרונה בשנת 1906, גם בחברתם של פייר ומרי קירי שהיו גם מרותקים מהנפלאות של המדיומים). ההיסטוריונית רות ברנדון מתחה ביקורת על תמימותו של המדען לגבי המופעים הפאראפסיכולוגיים וטענה הוא טעה מתוך רצון להאמין וסירובו לקבל כל נתונים שסתרו את אמונתו.
רישה הקים בשנת 1890 את כתב העת Annales des Sciences Psychiques ששינה את שמו ב-1920 ל- Revue Métapsychique. בשנת 1919 היה רישה ליושב ראש לשם כבוד של המכון המטאפסיכי הבינלאומי בפריז ובשנת 1930 נבחר ליושב הראש במשרה מלאה של המכון.
כתביו בנושאי הפסיכולוגיה והפאראפסיכולוגיה:
חייו הפרטיים
שארל רישה היה נשוי משנת 1877 לאמלי אוברי. לזוג נולדו חמישה בנים - ז'ורז', ז'אק, שארל, אלבר ואלפרד - ושתי בנות - לואיז, אחרי הנישואים לואיז לנה (Lesné) ואדל, אחרי נישואיה אדל לה בר (le Ber).
שארל רישה הבן היה לימים, בדומה לאביו, פרופסור בפקולטה לרפואה בפריז וכך גם בנו - גבריאל רישה. בימי הכיבוש הנאצי בצרפת נשלח שארל רישה הבן למחנה הריכוז בוכנוואלד. גבריאל רישה (2014-1916) היה נפרולוג וחבר באקדמיה הצרפתית לרפואה.
מקורות
מהדורה ברוסית, Masonstvo v proshlom i nashtoiashchem (Progress, Moskva 1990)
יחסי צ'ילה–קוריאה הדרומית
יחסי צ'ילה–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה של קוריאה. שתי המדינות באגן האוקיינוס השקט הן שותפות סחר חשובות, שתיהן חברות בארגון הסחר העולמי, בפורום לשיתוף פעולה כלכלי באסיה-פסיפיק (APEC) וב (OECD).
היסטוריה
קוריאה הדרומית כוננה יחסים דיפלומטיים עם צ'ילה בשנת 1962. צ'ילה פתחה את שגרירותה בסיאול בשנת 1974. ב-3 בדצמבר 1977 חתמו שתי המדינות על הסכם סחר, שנוהל לאחר ביקור של שר הכלכלה הצ'יליאני פבלו בראונה בקוריאה הדרומית. ההסכם קבע העדפות מכס בין שתי המדינות, שהובילו לקידום יצוא קוריאני של כלי רכב וחלפים, מוצרים אלקטרוניים, טקסטיל, אוניות ודשנים, ואילו צ'ילה קידמה יצוא של מוצרים כמו עיסת עץ, עץ, פירות טריים, עפרות ברזל ופחם.
בשנות ה-80 חתמו צ'ילה וקוריאה הדרומית על הסכמים בנושא שירותי אוויר, הסכם בסיסי לשיתוף פעולה כלכלי וטכני והסכם תרבות. ב-3 ביוני 1990 הוקמה לשכת המסחר הצ'יליאנית-קוריאנית ואילו ב-20 במאי 1992 הוקמה קבוצה בין פרלמנטרית בין שתי המדינות. ב-2 בנובמבר 1993, קוריאה הדרומית תמכה בצירוף צ'ילה ל-APEC, למרות התנגדות מצד ארצות הברית ואוסטרליה, ולבסוף תמכה בנתינת מעמד חברות מלאה של צ'ילה בפורום שנערך ב-1994 באינדונזיה. לאחר מכן נחתם הסכם שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1996), הסכם הסגרה (1997), הסכם לקידום והגנה הדדית של השקעות (1999), הסכם לביטול ויזה לדרכונים דיפלומטיים (2000), הסכם למניעת מיסוי כפול ומניעת העלמת מס (2003). ישנם גם הסכמים שנחתמו בין צ'ילה לקוריאה הדרומית בענייני מכס, שימוש למטרות שלום באנרגיה גרעינית, הכרה הדדית ברישיונות הנהיגה, תוכנית החגים והעבודה, ביטוח לאומי ושיתוף פעולה בתחומי התעשייה הביטחונית. אבן דרך היסטורית במערכת היחסים בין שתי המדינות הייתה חתימת הסכם הסחר החופשי בין צ'ילה לקוריאה הדרומית, שנמצא בתוקף מ-1 באפריל 2004, שהפך לחתימה הראשונה בין מדינה מאמריקה הלטינית למדינה אסייתית.
לרגל חגיגות ה-200 בצ'ילה, קוריאה הדרומית העניקה למדינה העתק של פגודת הדבוטאפ שהותקנה בשנת 2011 בפארק אורוגוואי, במחוז פרובידנסיה. בשנת 2015, שגריר דרום קוריאה בצ'ילה, יו ג'י-און, הביע את תנחומיו על הטרגדיה שהתרחשה בסערה שפקדה את צפון צ'ילה, והודיע גם על תרומת 100,000 דולר לטובת הקורבנות. בשנת 2016 נפתח מרכז שיתוף פעולה אנטארקטי בין המכון הצ'יליאני לאנטארקטיקה והמכון לחקר הקוטב הקוריאני. בסיס המלך Sejong של דרום קוריאה ממוקם באי המלך ג'ורג', המהווה חלק מהטריטוריה הצ'יליאנית האנטארקטית.
ביקורים רשמיים
הנשיאים הבאים של צ'ילה ודרום קוריאה ערכו ביקורים רשמיים הדדיים:
קשרי עסקים
בהסכם הסחר החופשי שנחתם בין צ'ילה לקוריאה הדרומית, הוגדרה מסגרת חוקית המגדירה את התעריף עבור סחורות ושירותים המיוצרים ונסחרים בין שתי המדינות, וכן פרקים על השקעות זרות ורכישות ממשלתיות. ישנו מנגנון לפתרון מחלוקות וועדות טכניות שונות הנפגשות באופן קבוע כדי להעריך סוגיות ספציפיות של פעולת ויישומה של ה-FTA. הם מדווחים על עבודתם לנציבות הסחר החופשי, גוף שנועד להעריך מדי שנה את התקדמות העמידה בהתחייבויות המוסכמות ב-FTA ולהגדיר משימות לוועדות במטרה להעמיק את ההסכם.
בשנת 2016 הסתכם הסחר בין שתי המדינות בכ-5,864 מיליון דולר. המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה היו עפרות נחושת וכסף ועיסת עץ מאקליפטוס, ואילו אלה שיוצאו על ידי קוריאה הדרומית לצ'ילה היו כלי רכב, טנדרים ומנועי סילון. בסוף 2016 הודיעו שתי המדינות על תחילת משא ומתן חדש להרחבת ה-FTA.
כיילב קאשינג
כיילב קאשינג (באנגלית: Caleb Cushing; ) היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס וכתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא פרנקלין פירס. הוא תמך בהתלהבות בהתרחבותה הטריטוריאלית והמסחרית של ארצות הברית, בייחוד בנוגע לסיפוחן של טקסס, אורגון וקובה. קאשינג האמין שהרחבת המרחב האמריקאי יגשים את "הייעוד הגדול שנועד לרפובליקה האמריקאית המופתית הזאת". הוא דאג לחתימת ההסכם הראשון של ארצות הברית עם סין, הסכם וָאנְגְשְׂיָה משנת 1844, שהעניק לסוחרים האמריקאים זכויות סחר בחמישה נמלים סינים. לאחר מלחמת האזרחים ניהל קאשינג את המשא ומתן על ההסכם עם קולומביה שנתן לארצות הברית את זכות המעבר בתעלה בין שני האוקיינוסים שהייתה אמור להכרות. הוא סייע להשגת הסדר מועדף ב וכשגריר בספרד בשנות ה-70 של המאה ה-19 הוא הביא לידי פתרון את פרשת וירג'יניוס המטרידה.
קורות חייו
כיילב קאשינג נולד בסוסלברי, מסצ'וסטס, כבנם של ג'ון ניומרץ' קאשינג, בונה ספינות וסוחר אמיד, ושל לידיה דאו מסיברוק, ניו המפשייר, שנפטרה כאשר הוא היה בן עשר. ב-1802 העתיקה המשפחה את מגוריה אל מעבר לנהר מרימק לעיירת הספנות המשגשגת ניובריפורט. קאשינג התקבל לאוניברסיטת הרווארד בגיל 13 וסיים את לימודיו שם ב-1817. הוא המשיך לשמש כמורה למתמטיקה שם בשנים 1820–1821 ובדצמבר 1821 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעבוד בבית המשפט השלום של מסצ'וסטס. ב-1824 הוא החל לעסוק בעריכת דין בניובריפורט.
ב-23 בנובמבר אותה שנה נשא קאשינג לאישה את קרוליין אליזבת ויילד, בתו של השופט סמואל סאמנר ויילד, שופט בית המשפט העליון של מסצ'וסטס. אליזבת נפטרה כעשר שנים לאחר מכן והותירה אותו חשוך ילדים. הוא לא נישא בשנית.
מחוקק במסצ'וסטס
ב-1825 כיהן קאשינג בבית הנבחרים של מסצ'וסטס מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. ב-1826 הוא נבחר לסנאט של המדינה וב-1828 הוא שב לבית הנבחרים. בשנים 1829–1831 הוא בילה שנתיים באירופה. עם שובו הוא שב לכהן בבית הנבחרים של מסצ'וסטס בשנים 1833–1834. בסוף 1834 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.
חבר הקונגרס
קאשינג כיהן כחבר בית הנבחרים בשנים 1835–1843. בסוף תקופת כהונתו הוא שימש כיושב ראש ועדת החוץ של בית הנבחרים. כאשר היה ג'ון טיילר לנשיא, בעקבות מותו הפתאומי של ויליאם הנרי הריסון, הוא הסתכסך עם הוויגים, והטיל וטו על הצעות חוק שלהם, כולל חוקי מיסוי, שקאשינג הצביע בעדם. בתחילה הצדיק קאשינג את הטלת הווטו של טיילר ולאחר מכן הצביע נגד החוקים. ב-1843 הציג טיילר את מועמדותו של קאשינג כמזכיר האוצר, אך הסנאט של ארצות הברית סירב לאשר את המינוי. מועמדותו הוגשה שלוש פעמים באותו יום, אך נדחתה. במקומו מונה ג'ון קנפילד ספנסר.