cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קונדוליזה רייס
קריירה אקדמית
היות שרייס הייתה מאבדת את זכאותה לקבלת קביעות בסטנפורד אילו לא הייתה נוכחת במשך יותר משנתיים, היא חזרה לשם בשנת 1991. כאשר חזרה היא עברה לשרת תחת ג'ורג' שולץ, שהיה מזכיר המדינה בין השנים 1982 ו-1989, בתקופת כהונתו של רונלד רייגן. באותה תקופה שולץ היה עמית מחקר במכון הובר, מכון מחקר יוקרתי למדיניות ציבורית באוניברסיטת סטנפורד. שולץ כלל את רייס במועדון של אינטלקטואלים שנפגשו לארוחות צהריים מעת לעת כדי לדון בענייני חוץ. בשנת 1992 שולץ, שהיה חבר הוועד המנהל של התאגיד שברון, המליץ על רייס בתור מועמדת לוועד המנהל. שברון ניסתה לקבל מכרז לפיתוח של קזחסטן בשווי של עשרה מיליארד דולר. רייס, שהייתה מומחית בברית המועצות, הכירה אישית את נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב. היא נסעה לקזחסטן מטעם שברון ובשנת 1993 לכבוד עבודתה למען החברה, שברון קראו למכלית נפט ענקית במשקל 129,000 על שמה, SS Condoleeza Rice. במהלך תקופה זאת רייס מונתה גם לוועדים המנהלים של טרנס-אמריקה (1991) והיולט פקארד (1992).
בשנת 1992 התנדבה רייס לקחת חלק בוועדה לחיפוש נשיא מחליף לסטנפורד. המחליף שנמצא, ג'ררד קספר, פגש את רייס במהלך תהליך החיפוש וכל כך התרשם מרייס עד כי מינה אותה בשנת 1993 להיות הרקטור של האוניברסיטה כולה. רייס הייתה האישה הראשונה, אמריקאי-אפריקאי הראשונה והרקטור הצעירה ביותר בהיסטוריה של סטנפורד. רייס קיבלה מינוי בתור עמיתת מחקר בכירה במכון הובר.
ב-1992, רייס הקימה את "המרכז לדור החדש". מטרת המרכז הייתה להעלות את מספרם של בוגרי התיכון בעיירות מזרח פאלו אלטו ומנלו פארק, אשר שתיהן נמצאות מדרום לסן פרנסיסקו. לאחר תפקידה כמזכירת המדינה רייס שבה לאוניברסיטת סטנפורד למשרת פרופסור למדע המדינה וכן כעמיתת מחקר בכירה בענייני מדיניות ציבוריות במכון הובר.
בתפקיד הפרובוסט
ג'ררד קספר, נשיאה של סטנפורד בעת כהונתה של רייס בתור רקטור, אמר כי אוניברסיטת סטנפורד "היא בעלת מזל גדול בשכנוע אדם עם הכישורים היוצאים מן הכלל והיכולת המוכחת לתפקד ברגעים קריטיים כגון אלה של פרופסור רייס לקבל את התפקיד. כל דבר שהיא עשתה, היא עשתה מצוין; יש לי ביטחון מלא שהיא תמשיך בכך גם בתור פרובוסט". תוך הכרה באופייה הייחודי של רייס, קספר אמר ל"ניו יורקר" ב-2002 כי "זה יהיה לא כן מצידי להגיד שהעובדה כי היא אישה, העובדה כי היא שחורה והעובדה כי היא צעירה לא היו בראשי".
בתור הפרובוסט של סטנפורד, רייס הייתה אחראית על ניהול תקציב האוניברסיטה המונה מספר מיליארדי דולרים. האוניברסיטה באותה עת הייתה שרויה בגרעון של 20 מיליון דולר. כאשר רייס נכנסה לתפקיד, היא הבטיחה שהתקציב יאוזן בתוך "שנתיים". קויט בלקר, סגן המנהל של המכון ללימודים בינלאומיים בסטנפורד, אמר כי באותה תקופה "הייתה אמונה מקובלת שהדבר לא ניתן לביצוע...שהגרעון היה מבני ושנאלץ ללמוד להתמודד איתו". שנתיים מאוחר יותר רייס הודיעה כי הגרעון חוסל ושהאוניברסיטה מחזיקה כעת עודף של מעל 14.5 מיליון דולר.
רייס משכה ביקורת במהלך כהונתה בתור פרובוסט כאשר ניסתה להפסיק את הנוהל של העדפה מתקנת בהחלטות הנוגעות לקביעות. במסגרת זאת היא ניסתה בחוסר הצלחה לאחד בין המרכזים הקהילתיים האתניים השונים של האוניברסיטה.
קריירה פוליטית מוקדמת
ב-1986 בעת הייתה עמיתה ליחסים בינלאומיים במועצה ליחסי חוץ היא גם שירתה בתור עוזרת מיוחדת למפקד המטות המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
מ-1989 ועד מרץ 1991 (התקופה שבה נפלה חומת ברלין וכן ימיה האחרונים של ברית המועצות) רייס שירתה בממשלתו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש בתור מנהלת המחלקה לעניינים מזרח אירופאים במועצה לביטחון לאומי וכן בתור עוזרת מיוחדת לנשיא לענייני ביטחון לאומי. בתפקיד זה רייס סייעה לפתח את המדיניות של בוש ומזכיר המדינה באותה עת ג'יימס בייקר אשר תמכו באיחוד גרמניה. היא הרשימה את בוש, אשר בשלב מאוחר יותר הציג אותה למנהיג הסובייטי מיכאיל גורבצ'וב בתור זאת "אשר מספרת לי את כל שאני יודע על ברית המועצות".
ב-1991 רייס שבה לתפקידה בתור מרצה בסטנפורד, על אף שהמשיכה לשמש כיועצת בתחום הגוש הסובייטי למספר לקוחות הן במגזר הפרטי והן במגזר העסקי. מאוחר יותר באותה שנה, מושל קליפורניה פיטר וילסון מינה אותה לוועדה דו-מפלגתית שנוצרה כדי לקבוע מחדש את גבולות אזורי ההצבעה במדינה.
ב-1997 רייס ישבה בוועדת ייעוץ פדרלית לממשל ארצות הברית על שילוב מגדרי באימונים צבאיים.
במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2000, רייס לקחה שנת חופשה ללא תשלום מאוניברסיטת סטנפורד כדי לעבוד בתור היועצת של ג'ורג' ווקר בוש למדיניות חוץ. קבוצת יועצי מדיניות החוץ אותם הובילה רייס כינתה את עצמה הוולקנים. שם זה נעשה לכבוד פסל הוולקן, פסל זה מברזל יצוק נמצא בבירמינגהם אלבמה, עיר מולדתה של רייס. במהלך קמפיין זה רייס נתנה נאום מפורסם בוועידה הלאומית של המפלגה הרפובליקאית. במהלך נאום זה היא אמרה כי "...הכוחות המזוינים של ארצות הברית הם אינם כוח משטרה גלובלי. הם אינם מוקד החירום של העולם".
היועצת לביטחון לאומי
לאחר ניצחונו של ג'ורג' ווקר בוש, ב-17 בדצמבר 2000 בוש מינה את רייס להיות היועצת לביטחון לאומי של ארצות הברית. בזאת רייס הפכה לאישה הראשונה לכהן בתפקיד זה. רייס זכתה לכינוי "נסיכה לוחמת" אשר נועד לשקף את החוסן יוצא הדופן שלה לצד נימוסיה העדינים.
ב-18 בינואר 2003, וושינגטון פוסט דיווח כי רייס הייתה מעורבת ביצירת מדיניותו של בוש במיון לפי גזע בקבלה לאוניברסיטאות. רייס התבטאה כי "בעוד שהעדפות ללא התייחסות לגזע היא עדיפה" ניתן לקחת בחשבון את הגזע כ"גורם אחד מני רבים" בתהליך הקבלה לאוניברסיטאות.
טרור
במהלך קיץ 2001 רייס נפגשה עם דירקטור ה-CIA ג'ורג' טנט כדי לדון באפשרויות ובמניעה של מתקפות טרור כנגד מטרות אמריקאיות. ב-10 ביולי 2001 רייס נפגשה עם טנט במה שהוא כינה "פגישת חירום" אשר נערכה בבית הלבן לבקשתו של טנט כדי לעדכן את רייס ואת הוועדה לביטחון לאומי בנוגע לאיום הפוטנציאלי של מתקפה של אל-קאעידה העומדת להתרחש. רייס הגיבה על ידי כך שביקשה מטנט להציג את אותו מידע למזכיר ההגנה באותו הזמן דונלד רמספלד ולתובע הכללי ג'ון אשקרופט. רייס תיארה את העדכון היומי של נשיא ארצות הברית של 6 באוגוסט 2001, הידוע בשם "בן לאדן נחוש בדעתו לתקוף בארצות הברית", כמידע היסטורי. רייס ציינה כי העדכון "היה מבוסס על מידע מיושן". ב-11 בספטמבר 2001, רייס הייתה מתוכננת לפרסם מדיניות לביטחון לאומי חדשה אשר כללה מערכת הגנה מפני טילים בתור אבן יסוד ואשר הקטינה את ההתייחסות לטרור שמקורו לא במדיניות.
כאשר נשאלה ב-2006 על פגישתה עם טנט ב-2001, רייס התבטאה כי אינה זוכרת פגישה מסוימת אך הדגישה כי נפגשה עם טנט מספר פעמים באותו הקיץ עם טנט בנוגע לאיומי טרור. יתרה מכך, היא ציינה כי זה "בלתי נתפס" עבורה שהיא התעלמה מאיומי טרור חודשיים לפני פיגועי 11 בספטמבר.
ב-2003 רייס זכתה בפרס הסנטור ג'ון היינץ לשירות הציבור בידי בעל תפקיד נבחר או ממונה. באוגוסט 2010, רייס זכתה בפרס אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית לשנת 2009 על תרומות לביטחון והגנת ארצות הברית.
זימון לתת עדות
באפריל 2007, רייס סירבה, על בסיס פריבילגיות הנהלה, לזימון מבית הנבחרים של ארצות הברית בנוגע לטענה שקדמה למלחמת עיראק, כי עיראק פעלה לקבל אבקה מרוכזת של אורניום מניז'ר.
עניין עיראק
רייס הייתה מהתומכות הבולטות בממשל בפלישת ארצות הברית לעיראק ב-2003. ב-8 בדצמבר 2002 עיראק פרסמה את הצהרתה אודות נשק להשמדה המונית לאו"ם. בעקבות כך פרסמה רייס מאמר בניו יורק טיימס תחת הכותרת: "כיצד אנו יודעים שעיראק משקרת". במאמר רייס האשימה את עיראק בהחזקת נשק להשמדה המונית. ב-10 בינואר 2003 בריאיון ל-CNN עם וולף בליצר רייס הצהירה בנוגע לסדאם חוסיין כי "הבעיה כאן היא שתמיד תהיה איזשהי חוסר ודאות בנוגע לכמה מהר הוא מסוגל לייצר נשק גרעיני. אבל אנחנו לא רוצים שהאקדח המעשן יהיה פטריית עשן".
באוקטובר 2003, רייס מונתה לניהול "הוועדה לייצוב עיראק", כדי "להשקיט אלימות בעיראק ואפגניסטן וכדי לזרז את הבנייה מחדש של שתי המדינות". עד מאי 2004, הוושינגטון פוסט דיווח כי הוועדה הפכה ללא פעילה לחלוטין.
בקמפיין לבחירות הנשיאותיות ב-2004 רייס הפכה ליועצת לביטחון לאומי הראשונה אשר השתתפה בקמפיין לבחירתו מחדש של נשיא מכהן. היא הצהירה כי בעוד ש"לסדאם לא היה דבר עם ההתקפות עצמן על ארצות הברית, עיראק של סדאם חוסיין הייתה חלק מהמזרח התיכון אשר ביעבע והיה לא יציב וכן היא הייתה חלק מהנסיבות שהובילו לבעיה ב-11 בספטמבר".
לאחר הפלישה האמריקאית, כאשר התברר כי לא היו בידי עיראק כלי נשק גרעיניים להשמדה המונית, מבקרים קראו לטענותיה של רייס "הונאה", "תרמית" ו-"טקטיקת הפחדה דמגוגית". הוושינגטון פוסט הוסיף וכתב כי "ייתכן כי היא פיספסה או התעלמה מספר אזהרות מסוכנויות הביון אשר מחפשות לתת השגות על טענות הנוגעות לתוכנית הנשק הגרעיני העיראקי, או שהיא נתנה הצהרות פומביות אשר היא ידעה כי אינן נכונות".
אישור מתודות חקירה שנויות במחלוקת
ועדת מודיעין של הסנאט של ארצות הברית דיווחה ב-17 ביולי 2002 כי רייס נפגשה עם דירקטור ה-CIA ג'ורג' טנט כדי להעביר באופן אישי את התמיכה של הממשל של בוש בשימוש בטכניקת עינוי במים של מנהיג אל-קאעידה אבו זוביידה. הטלגרף כתב ש"ימים בודדים לאחר שרייס נתנה לטנט את הסכמתה, משרד המשפטים אישר את השימוש בעינוי במים במזכר סודי ב-1 באוגוסט". טכניקה העינוי במים נחשבת לעינוי על ידי מספר רב של גורמים ובהם מומחים משפטיים, בוגרי מלחמות, שופטים צבאיים, ארגוני זכויות אדם וכן פוליטיקאים בכירים רבים ביניהם ברק אובמה.
ב-2003 רייס, סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני, והתובע הכללי של ארצות הברית ג'ון אשקרופט נפגשו עם ה-CIA שוב וקיבלו תדריך על השימוש בטכניקת עינוי במים וכן טכניקות אחרות אשר כוללות מניעת שינה במשך שבוע, עירום כפוי וכן שימוש בתנוחות לחץ. הדו"ח של הסנאט טוען כי בכירים בממשל של בוש "אישרו מחדש ל-CIA כי השימוש בטכניקות היה חוקי ושיקף את המדיניות של הממשל".
הסנאט דיווח גם כי "ישנן עדויות כי רייס שיחקה תפקיד מרכזי יותר מאשר ניתן בעדות הכתובה לתת הוועדה של הסנאט לכוחות מזוינים בסתיו". באותו הזמן, רייס הודתה בנוכחותה בפגישות עם ה-CIA אשר דנו בחקירות, אבל טענה כי לא הייתה יכולה לזכור את הפרטים וכן כי היא "לא כללה את התפקיד שהיה לה באישור הטכניקות בעדות הכתובה שלה בפני הוועדה".
בשיחה שהייתה לרייס עם סטודנט בסטנפורד באפריל 2009, רייס אמרה כי היא לא אישרה ל-CIA לעשות שימוש ב-"טכניקות חקירה מתקדמות". רייס טענה כי "לא אישרתי דבר. העברתי את האישור של הממשל לסוכנות (ה-CIA) כי ישנו אישור למדיניות, בכפוף לאישור של משרד המשפטים. זה מה שעשיתי". היא הוסיפה כי "נאמר לנו כי שום דבר לא מפר את המחויבות שלנו לאמנת האו"ם כנגד עינויים. לכן על פי הגדרה אם זה אושר על ידי הנשיא, זה לא הפר את המחויבות שלנו לאמנה כנגד עינויים."
מזכירת המדינה
עם בחירת בוש לקדנציה שנייה נראה היה שרייס תדחוק את רגליו של מזכיר המדינה קולין פאוול ההססן יותר. אכן ב-16 בנובמבר 2004 בוש מינה את רייס להיות מזכירת המדינה של ארצות הברית למחליפתו של פאוול. ב-26 בינואר 2005 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויה ברוב 85-13. הצבעות הנגד הגיעו ממתנגדים אשר האשימוה באחריות למחדל המודיעיני שהוביל למלחמת עיראק. מספר המתנגדים היה הגדול ביותר למינוי מזכיר מדינה מאז 1825. לטענתם רייס נהגה בחוסר אחריות כאשר השוותה את שלטונו של סדאם חוסיין לטרור אסלאמי. הסנאטור רוברט בירד הצביע נגד בתואנה כי "הנשיא מחזיק ביותר מדי כוח הנוגע ליציאה למלחמה מאשר החוקה מקנה לו."
בתפקידה כמזכירת מדינה, רייס קידמה רבות את הפיתוח של ממשלות דמוקרטיות. רייס הצהירה כי המתקפה ב-11 בספטמבר 2001 מקורן היה ב-"דיכוי וייאוש" ולכן, על ארצות הברית לקדם רפורמה דמוקרטית ולתמוך בזכויות בסיסיות ברחבי המזרח התיכון. היא ארגנה מחדש את מחלקת המדינה, כמו כן את המערך הדיפלומטי האמריקאי בכללותו.
כמזכירת המדינה טבעה רייס את הביטוי "מעוזי עריצות" בהתייחסה לאיראן, קוריאה הצפונית, קובה, זימבבואה, בורמה ובלארוס. היא הביעה דאגה מהנסיגה במצב הדמוקרטיה ברוסיה.
רייס נסעה רבות ויזמה מאמצים דיפלומטים רבים תחת שלטונו של בוש. במסגרת נסיעות אלה רייס מחזיקה בשיא של מספר הקילומטרים הרב ביותר שבו נסע בעל תפקיד מזכיר המדינה. הדיפלומטיה אותה הובילה רייס נשענה במידה רבה על תמיכה נשיאותית ונחשבת להיות המשך של הסגנון אשר אותו הגדירו קודמיה בתפקיד הנרי קיסינג'ר וג'יימס בייקר.
עמדותיה בנושאים נוספים
רייס ביקרה בישראל מספר פעמים והביעה תמיכה בתוכנית ההתנתקות, שאותה כינתה "צעד אמיץ". עוד כשכיהנה כיועצת לביטחון לאומי הייתה לה השפעה גדולה על אריאל שרון. כאשר פעל צה"ל מול הטרור באינתיפאדה השנייה הייתה ההערכה שפעולות הממשלה לא יחרגו מהמסגרת שתתיר רייס. הפרשן נחום ברנע כתב בנימת סרקזם: "עבור שרון אין אלוהים מבלעדי בוש, וקונדוליזה נביאתו" (על משקל השהאדה).
היחסים בין רייס לבין משפחת בוש חורגים מיחסים מקצועיים. רייס מבלה את חופשותיה עם הנשיא ורעייתו וקשורה איתם בידידות אמיצה.
רייס שימשה בעבר כחברת מועצת המנהלים של חברת הנפט האמריקאית "שברון". לאחר שמונתה כיועצת לביטחון לאומי, הוענק השם "קונדוליזה" לאחת ממכליות הנפט של החברה. השם הוחלף, לאחר שהבית הלבן ספג ביקורת על קשריו עם החברה, ובעקבות טענות שהשם חושף את המכלית לסכנת פיגועי טרור.
פעילות לאחר שלטון בוש
לאחר סיום כהונתו של בוש, רייס שבה לאקדמיה והצטרפה למכון המחקר Council on Foreign Relations.
ב-2011 היא השתתפה בפרק בעונה החמישית של הסיטקום רוק 30 כאשר היא מגלמת את עצמה. בפרק היא משתתפת בקרב מוזיקלי עם ג'ק דונאגיי, המגולם על ידי אלק בולדווין. על פי העלילה לדונאגיי הייתה מערכת יחסים עם רייס בנקודה לא ידועה בעבר.
הוועדה לבחירת פלייאוף של פוטבול אמריקאי למכללות
באוקטובר 2013, רייס נבחרה להיות אחת מ-13 חברים קבועים של הוועדה לבחירת הפלייאוף של פוטבול אמריקאי למכללות. באוקטובר 2014, רייס חשפה כי היא צופה ב-"14 או 15 משחקים כל שבוע בטלוויזיה בימי שבת וכן במשחקים מוקלטים בימי ראשון."
ספקולציות בנוגע למרוץ לנשיאות ב-2008 ודעותיה על יורש
היו ספקולציות בעבר כי רייס תשאף לקבל את המינוי למועמדת המפלגה הרפובליקאית בפריימריז ב-2008. רייס שללה את השמועות האלה כאשר הופיעה בתוכנית "פגוש את העיתונות". ב-22 בפברואר 2008 רייס השקיטה שמועות נוספות כי היא עשויה להיות המועמדת הרפובליקאית לסגנית הנשיאה באומרה "תמיד אמרתי שהדבר האחד שאני לא רואה את עצמי עושה הוא להתמודד על תפקיד שאליו יש להיבחר בבחירות בארצות הברית". במהלך ריאיון עם צוות העריכה של הוושינגטון טיימז ב-27 במרץ 2008 רייס הוזכרה על ידי שמונה אחוזים מהמשיבים הרפובליקאים להיות הבחירה הראשונה שלהם להיות השותפה של הסנאטור ג'ון מקיין, זאת מעט מאחור מייק האקבי ומיט רומני.
טרור
מדיניותה של רייס בתור מזכירת המדינה הסתכלה על לוחמה בטרור כעל עניין של מניעה ולא רק של ענישה. בראיון ב-18 בדצמבר 2005 רייס אמרה כי "אנחנו צריכים לזכור כי במלחמה בטרור, אנחנו לא מדברים על פעילות פלילית אשר ניתן לתת למישהו לבצע את הפשע ואז אפשר לאחר מעשה לעצור אותם ולתחקר אותם. אם הם מצליחים לבצע את הפשע, אז מאות או אפילו אלפי אנשים ימות. לכן חייבים למנוע זאת ומודיעין הוא עמוד התווך במניעת המתקפות."
רייס הייתה גם מבקרת תכופה של חוסר יכולתה של קהילת המודיעין לשתף פעולה ולחלוק מידע. היא האמינה כי שיתוף פעולה וחלוקת מידע הם חלק אינטגרלי במניעת טרור. בשנת 2000, כשנה לאחר שאוסאמה בן לאדן אמר לטיים מגזין "תוקפנות כלפי אמריקה היא חובה דתית" ושנה לפני המתקפה של ה-11 בספטמבר, רייס הזהירה בריאיון לרדיו בדטרויט כי:"חייבים לשפר את הארגון של סוכנויות הביון כדי להתמודד עם איום הטרור על ארצות הברית. אחת הבעיות היא חלוקת האחריות בין ה-CIA וביון חוץ לבין ה-FBI וביון פנים". היא הוסיפה על זה כי "יש צורך בשיתוף פעולה טוב יותר מכיוון שאנחנו לא רוצים להתעורר בוקר אחד ולמצוא כי אוסמה בן לאדן הצליח לפגוע בנו על אדמתנו".
רייס קידמה את הרעיון שלוחמה בטרור צריכה להכיל לא רק עימות עם ממשלות וארגונים אשר מקדמים ומגנים טרור, אלא גם עם אידאולוגיות אשר מחזקות טרור. בנאום אשר נתנה ב-29 ביולי 2005, רייס הדגישה כי "הביטחון של אמריקה מהתקפות טרור הוא יותר מאשר עניין של שמירת חוק. אנחנו חייבים להתעמת עם האידאולוגיה של שנאה בחברות זרות על ידי תמיכה בתקוה האוניברסלית לחופש ובקסם המובהק של דמוקרטיה."
בינואר 2005, במהלך טקסי ההשבעה לקדנציה השנייה של בוש, רייס השתמשה לראשונה במושג "מעוזים של עריצות" כדי להתייחס למדינות אשר היא תופסת כמאיימות על השלום וזכויות האדם בעולם. מושג זה כונה בעתיד כצאצא של המושג אותו טבע בוש, "ציר הרשע", אשר תיאר את עיראק, איראן וקוריאה הצפונית. היא זיהתה שישה מעוזים כאלה כאלה שעליהם היא טענה כי על ארצות הברית מוטלת החובה לפתח בהם חופש: קובה, זימבבואה, בורמה ובלארוס כמו גם איראן וקוריאה הצפונית.
הפלות
בראיון ב-2005 רייס אמרה "אם חוזרים לשנת 2000 כאשר עזרתי לנשיא בקמפיין שלו. אמרתי שאני, למעשה, סוג של ליברטריאנית בסוגיה זאת. ובכך הכוונה היא שהייתי מודאגת מפעילות ממשלתית בסוגיה זאת. אני תומכת חזקה בבחירה של הורים – בהודעה של הורים. אני תומכת חזקה באיסור על הפלה בשלב מאוחר. אני חושבת שהדברים האלה הם הדברים שמאחדים אנשים ואני חושבת שזה המקום שאנחנו צריכים להיות בו. לעיתים כיניתי את עצמי תומכת מתונה בבחירה של נשים בנוגע להפלה." בראיון אחר באותה שנה היא הוסיפה כי היא לא רוצה שהממשלה הפדרלית "תדחוף את תפיסותיה לכאן או לכאן."
רייס אמרה כי היא חושבת שהנשיא בוש "היה בדיוק במקום הנכון" בנוגע להפלות", וביארה כי "אנחנו חייבים לכבד את התרבות של החיים ואנחנו צריכים לנסות להביא אנשים לכבד זאת ולהפוך את זה לאירוע נדיר ככל הניתן". לעומת זאת, היא הוסיפה שהיא הייתה "מודאגת מתפקיד הממשלה" אבל "נטתה להסכים עם אלה אשר לא רצו במימון ממשלתי של הפלות, מכיוון שאני מאמינה שאין לחייב את אלה אשר מחזיקים בדעה מוסרית בצד השני לממן" את ההליך.
תודעת העצמת נשים
במרץ 2014 רייס הופיעה בפרסומות וידאו עבור קמפיין Ban Bossy. הקמפיין הופיע ברשתות חברתיות עם המטרה להסיר את המילה Bossy מהשימוש הנרחב שלה בעקבות התפיסה כיא היא פוגענית בנשים וילדות. מספר סרטונים עם דוברים מפורסמים כמו ביונסה, ג'ניפר גארנר לצד אתר אינטרנט אשר מספק חומרי לימוד, עצות מנהיגות ועצומה אינטרנטית אשר מאפשרת למבקרים להבטיח כי לא ישתמשו במילה.
אפליה
רייס חוותה על בשרה את האפליה בבירמינגהם, אלבמה. היא הונחתה לשאת את ראשה בגאווה ולעשות שימוש בשירותים בבית מאשר להכפיף את עצמה לחוסר הכבוד שבשימוש בשירותים של "השחורים" בעיר. רייס משחזרת כיצד הוריה וחבריהם "סירבו להתיר למגבלות ולחוסר הצדק של זמנם להגביל את אופקינו".
במהלך התקופה האלימה במהלך מאבקה של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית אביה של רייס התחמש ושמר על הבית בזמן שקונדוליזה התאמנה בפסנתר. לפי פעילים בתנועה לזכויות האזרח, אביה של רייס כינה מנהיגים בתנועה "כושים בורים וחסרי דרך". אביה של רייס גם הטיף לביתו ולתלמידיו כי על השחורים להוכיח את עצמם ראויים לקדמה ובפשטות יאלצו להיות "טובים כפליים" כדי להתגבר על תופעות של אי צדק שמובנות במערכת. רייס אמרה כי "ההורים שלי היו אסטרטגיים מאוד. הם תכננו שאני אהיה מוכנה מאוד, שאני אהיה כל מה שמעורר כבוד בחברה הלבנה, כך שאהיה מוגנת מגזענות. הם תכננו שאני אוכל להתמודד עם החברה הלבנה בתנאים שלי". בזמן שמשפחת רייס תמכה במטרות של המאבק לזכויות האזרח, הם לא הסכימו עם הרעיון של השמת ביתם בסכנה.
רייס הייתה בת שמונה כאשר חברתה לכיתה דניס מקנייר, שהייתה בת 11, נהרגה בפיגוע בכנסייה הבפטיסטית השחורה ברחוב מספר 16. הפיגוע בוצע על ידי גזענים לבנים ב-15 בספטמבר 1963. רייס העירה על נקודה זאת בחייה כי: רייס העירה כי העובדה שגדלה בתקופה של הפרדה גזעית הנחילה בה נחישות כנגד מצוקה ואת הצורך להיות "טובים כפליים" כנגד אנשים שאינם במיעוט. הפרדה גזעית גם הקשיחה את עמדתה בנוגע לזכות לשאת נשק; רייס אמרה בראיונות כי אם רישום של כלי נשק היה מחויב בחוק, הנשק של אביה היה מוחרם ומשאיר אותם ללא הגנה נגד פושטים של הקו קלוקס קלאן.
מורשת
רייס הופיעה ארבע פעמים ברשימת טיים 100, רשימת מאה האנשים הכי משפיעים בעולם של טיים מגזין. רייס היא רק אחת מתוך תשעה אנשים בעולם שההשפעה שלהם הייתה רבה מספיק כדי להופיע ברשימה באופן כה תדיר. אומנם הרשימה כוללת אנשים שיש להם פוטנציאל לשנות, לטובה ולרעה, את העולם. טיים מגזין האשים את רייס בכך שביזבזה את ההשפעה שלה כאשר ב-1 בפברואר 2007 אמר כי "ההישגים שלה כמזכירת המדינה היו צנועים, ואפילו אלה שהשיגה כבר החלו להתפוגג", כמו כן "היא הייתה איטית בזיהוי הרמה שבה היוקרה של ארצות הברית התדרדרה".
ביקורת
רייס ספגה ביקורת הן בארצות הברית והן מחוצה לה על מעורבותה בממשלו של ג'ורג' ווקר בוש. בפרט הביקורות התמקדו באישור שלה לשימוש בטכניקות עינוי של אסירים במים. כאשר באה לתת הרצאת אורח באוניברסיטת פרינסטון המתינו לה מפגינים. כאשר באה לתת הרצאת אורח בבוסטון קולג' הדבר גרר את התפטרותו של חבר סגל. בעקבות מחאה מקומית רייס ויתרה על הזכות לנאום בטקס סיום הלימודים באוניברסיטת ראטגרס. רייס פגשה במפגינים גם כאשר נסעה לביקור בליברפול שבאנגליה.
ביקורת מצד ברברה בוקסר
ברברה בוקסר, סנאטורית דמוקרטית מקליפורניה ביקרה את רייס פעמים רבות על פעילותה הציבורית סביב המלחמה בעיראק. במהלך הופעתה של רייס בפני הקונגרס בטרם התמנתה לתפקיד מזכירת המדינה בינואר 2005 בוקסר אמרה לרייס כי "אני מאמינה, וזאת מנקודת מבטי האישית, שהנאמנות שלך למשימה שנתנו לך, לשווק את המלחמה, התגברה על הכבוד שנתת לאמת."
ב-11 בינואר 2007 במהלך דיבייט על מלחמת עיראק אמרה בוקסר כי "העניין כאן הוא מי משלם את המחיר, מי משלם את המחיר? אני לא עומדת לשלם מחיר אישי. הילדים שלי מבוגרים מדי והנכד שלי צעיר מדי. את לא עומדת לשלם מחיר אישי, כפי שאני מבינה, בתוך משפחתך המיידית. אז מי עומד לשלם מחיר? הצבא האמריקאי ומשפחותיהם, ואני רק רוצה להחזיר אותנו לנקודה הזאת". דובר הבית הלבן כינה את הצהרתה של בוקסר כ-"קפיצה גדולה לאחור עבור פמיניזם" רייס הגיבה מאוחר יותר להערתה של בוקסר באומרה "ואני חשבתי שמותר לא להביא ילדים לעולם, אני חשבתי שעדיין ניתן לקבל החלטות טובות בעבור המדינה שלך גם אם את רווקה ואין לך ילדים." בוקסר השיבה לתגובות בכך שאמרה "הם מגיבים לדבר לא קיים שלא אמרתי. אני אומר, שהיא כמוני, לשתינו יש משפחות שאינן בצבא."
ביקורת שמרנית
לפי הוושינגטון פוסט בסוף יולי 2008 ג'ון בולטון, מזכיר המדינה ושגריר ארצות הברית באומות המאוחדות לשעבר, התייחס לרייס ולבעלי בריתה בממשלו של בוש ואמר "ברגע שהקריסה מתחילה, למתנגדים יש הזדמנות אמיתית לזכות ביתרון. במושגים של נשיאותו של בוש כל כך הרבה מופעים של הסתייגות כל כך קרוב לסוף הורסים את האמינות...נדמה שאין שפל עמוק מספיק שהממשל הזה לא ישקע אליו בסוף ימיו." לדעתו של בולטון, רייס ובעלי בריתה ויתרו על ערכי יסוד שמרניים אשר החזיקו בהם בעבר.
דונלד רמספלד, מזכיר ההגנה תחת ממשלו של בוש בשנים 2001–2006, ביקר את רייס מספר פעמים לאחר שתקופת כהונתם הסתיימה. בספרו אודות חייו הוא תיאר אותה כאקדמאית צעירה וחסרת ניסיון אשר לא ידעה את מקומה.
דיק צ'ייני, סגן נשיא ארצות הברית, הציע בספרו כי רייס הוליכה את הנשיא שולל בנוגע לדיפלומטיה גרעינית עם קוריאה הצפונית. אודות הנושא צ'ייני אמר כי רייס הייתה תמימה וכינה את אמירותיה בעניין כ-"לחלוטין מוליכים שולל." צ'ייני ביקר את רייס על התנגשויותיה עם יועצים בכירים בבית הלבן בנוגע לטון של הנשיא בנאומיו על עיראק, ואמר שהיא, כמזכירת המדינה, הסכימה כי ממשלו של בוש לא היה צריך להתנצל על אמירה שהנשיא נתן ב-2003 בנאום לקונגרס על החיפוש של סדאם חוסיין של אורניום צהוב. צ'ייני כתב בספר שלו כי "היא נכנסה למשרד שלי, ישבה בכיסא ליד השולחן שלי, ובדמעות הודתה כי אני צדקתי". רייס הגיבה כי "התיאור הזה לא נשמע כמוני" ואמרה שהיא רואה בספר "מתקפה על האמינות שלי."
נקודות מבט מתוך הקהילה השחורה
הפופולריות של רייס צנחה בעקבות המאבק לאשרר אותה לתפקיד מזכירת המדינה לאחר הוריקן קתרינה באוגוסט 2005. צמיחתה של רייס בממשלו של בוש בתחילה משכה גלי אהדה בתוך הקהילה השחורה. בסקר שנערך ב-2002 היועצת לביטחון לאומי רייס קיבלה אחוזי אהדה של 41% בקרב משיבים שחורים אבל 40% נוספים לא הכירו את רייס מספיק טוב כדי לדרג אותה והדמות הציבורית שלה נותרה אנונימית יחסית. ככל שהחשיבות בתפקידה התגברה כך מבקרים בקרב הקהילה השחורה החלו להביע את חששם בנוגע לעמדותיה של רייס. ב-2005 בתור דעה בוושינגטון פוסט נשאלה השאלה "כיצד יש לרייס דעות בפוליטיקה עולמית אשר שונות באופן כל כך קיצוני מאלה של רוב השחורים האמריקאים?"
מספר דמויות בכירות בקהילה השחורה בארצות הברית התבטאו בפומבי והגנו על רייס. ביניהם מייק אספי, שר החקלאות האמריקאית השחור הראשון, אנדרו יאנג חבר קונגרס ושגריר ארצות הברית באו"ם, דלורס טאקר פעילה בתנועה לזכויות האזרח בארצות הברית בשנות ה-50, קלרנס פייג אחד מהעורכים הבכירים של השיקגו טריביון, קולברט קינג עיתונאי זוכה פרס פוליצר מהוושינגטון פוסט ודורותי הייט פעילה חברתית בתנועה לזכויות האזרח בארצות הברית בפרט בתחום של נשים שחורות כמו כן זוכה במדליית החירות הנשיאותית ומדליית הזהב של הקונגרס.
ביקורת על מינויה לדירקטוריון של דרופבוקס
ב-9 באפריל 2014, Dropbox, שירות אינטרנטי חינמי, המאפשר למשתמשים לאחסן קבצים ולשתפם עם משתמשים אחרים ברשת ועם כל המחשבים שברשותם באמצעות מחשוב ענן, הודיע כי הוא ממנה את רייס לדירקטוריון שלה. המייסד ומהמנכ"ל של דרופבוקס דרו יוסטון אמר כי הצטרפותה של רייס תסייע לחברה "להגדיל את טביעת הרגל העולמית שלה". לעומת זאת, המינוי של רייס גרר תגובות כועסות מאקטיביסטים אינטרנטיים אשר ציטטו את תמיכתה של היועצת לביטחון לאומי לשעבר, בהאזנות סתר של הסוכנות לביטחון לאומי במהלך כהונתו של ג'ורג' בוש. פעילים אלה קראו לחרם על Dropbox ובפוסט בבלוג אשר הוביל את הקריאות לחרם בשם Drop-Dropbox.com כתבו "זה מטריד באופן עמוק, וכל אחד, וכל עסק, אשר מעריך אתיקה צריך להיות מוטרד". הפוסט המשיך ואמר "בהינתן כל מה שאנו יודעים כיום על תוכנית האזנות הסתר של הממשל, ותפקידה של רייס בתוכנית זאת, למה שנרצה מישהי כמוה מעורבת ב-Dropbox, ארגון שאנו סומכים עליו עם המידע האישי והעסקי החשוב לנו ביותר?"
חיים אישיים
רייס מעולם לא נישאה ואין לה ילדים. בשנות ה-70 היא יצאה והייתה מאורסת לתקופה קצרה לריק אפצ'רץ', שחקן פוטבול אמריקאי. היא עזבה אותו, לפי הביוגרפיה שלה מכיוון ש-"היא ידעה שמערכת היחסים לא תעבוד". אימה של רייס, אנג'לה רייס, מתה מסרטן השד באוגוסט 1985 בגיל 61. ביולי 1989, אביה ג'ון ווסלי רייס, התחתן עם קלרה ביילי, והוא נשאר נשוי לה עד מותו בדצמבר 2000 בגיל 77.
ב-20 באוגוסט 2012, יצאה ההודעה כי רייס תהיה אחת משתי הנשים הראשונות שתתקבלנה בתור חברות במועדון הגולף הלאומי אוגוסטה (האישה השנייה היא דרלה מור, אשת עסקים אמריקאית). מועדון הגולף נחשב לאחד הטובים בעולם והוא מארח את טורניר המאסטרס בקביעות מאז 1934. הוא המגרש היחיד שמארח את המאסטרס בקביעות באותו מגרש.
ב-2014, רייס זכתה להיות אחת מ-25 מהנשים המשפיעות ביותר בספורט לפי הדירוג של ESPN.
מוזיקה
רייס ניגנה בפסנתר בפני קהלים מאז שהייתה ילדה צעירה. בגיל 15 היא ניגנה יצירות של מוצרט בתזמורת הסימפונית של דנוור. בעת שהייתה מזכירת המדינה של ארצות הברית ניגנה באופן קבוע עם תזמורת קאמרית בוושינגטון. רייס איננה מנגנת באופן מקצועי אך הופיעה באירועים דיפלומטיים בשגרירויות, וביניהם בהופעה מול המלכה אליזבת השנייה. כמו כן רייס הופיעה יחד עם נגן הצ'לו הידוע יו-יו מה וכן עם הזמרת אריתה פרנקלין. רייס ביצעה הופעת קמע בסדרה רוק 30 בפרק בעונה החמישית בתור עצמה. רייס אמרה שהמלחין האהוב עליה הוא יוהאן בראהמס, וזאת מכיוון שהיא חושבת שהמוזיקה שלו היא "מלאת תשוקה אך איננה רגשנית". באופן משלים, ב-10 באפריל 2009 ב-The Tonight Show עם ג'יי לנו רייס אמרה כי הלהקה האהובה עליה היא לד זפלין.
מתוקף תפקידה כמזכירת המדינה רייס כיהנה בתור חברת הדירקטוריון של מרכז קנדי לאומנויות הבמה. לקראת סיום כהונתו בינואר 2009, מינה ג'ורג' ווקר בוש בתור נשיא ארצות הברית את רייס לחברה קבועה בדירקטוריון.
גרלין
גרלין (אנגלית: Ghrelin) הוא הורמון פפטידי בן 28 חומצות אמינו, שנמצא ביונקים, עופות, זוחלים ודגים. משמעות השם הוא מהיותו משחרר (relin) הורמון גדילה (GH). ההורמון נתגלה בשנת 1999 כסובסטרט לרצפטור GHSR, שהיה ידוע כגורם לשחרור הורמון גדילה, אך הופעל עד אז על ידי הקסטרופין, שהוא חומר סינתטי. הכמות הגדולה ביותר של ההורמון מיוצרת בקיבה, ובאדם - בתאי P/D1, אך נמצא גם במוח- בהיפותלמוס ובהיפוקמפוס, בגונדות, בלבלב ועוד. ההורמון מתפקד הן באופן פראקריני, הן באופן אנדוקריני.
לאחר חיתוך הפפטיד מתבצע עיבוד, הכולל למשל, חיבור של חומצת שומן לאחת מחומצות האמינו.
השפעות הגרלין, מלבד הפרשת הורמון הגדילה, קשורות לתיאבון, לספיגת מזון בעיכול, שינה ועוד השפעות שנחקרות.
נמצא כי ההורמון אובסטטין, אשר לו השפעות הפוכות על התיאבון, נוצר מאותו הגן של הגרלין, המייצר פפטיד ארוך, שנחתך לשני ההורמונים. ההורמון לפטין נחשב כאנטגוניסט לגרלין, לפחות בנוגע לתיאבון.
גרלין רצפטור
הקולטן GHSR הוא החלבון המשמש כרצפטור לגרלין. הוא חוצה את ממברנת התא 7 פעמים, והוא מצומד לחלבון G. לגן יש גם צורת שחלוף אלטרנטיבי אשר פעילותו הביולוגית איננה ברורה. הרצף הגנטי של הקולטן שמור יחסית באבולוציה, והשוני בין מינים שונים איננו גדול יחסית.
שפה ילידית
שפה יְלידית, או שפה אוטוכְֿתוֹנית, היא שפה שמקוֹרהּ בַמקום הנידון ואשר מדוברת בפי ילידי המקום. היא מדוברת או דוּבּרה בפי קהילה מובחנת מבחינה לשונית, אשר מקורה באזור זה. שפות ילידיות אינן בהכרח שפות לאומיות, אך הן עשויות להיות כאלה, לדוגמה: איימרה, שפתם של בני איימרה, נחשבת שפה רשמית בבוליביה. כמו כן, השפות הלאומיות אינן בהכרח ילידיות למדינה.
שפותיהם של עמים ילידיים רבים ברחבי העולם נתונות בסכנת הכחדה, שכן הדוברים חדלו מהעברת שפות אבותיהם לדור הבא ובמקום זאת הם משתמשים בשפת הרוב, כחלק מתהליך נרחב יותר של אימוץ תרבות הרוב במרחב המחיה שלהם. יתר על כן, שפות מקומיות רבות היו נתונות לתהליך הכחדת שפה. מתוך הכרה בפגיעותן של השפות הילידיות, האו"ם הכריז על "השנה הבינלאומית של השפות הילידיות", "כדי להפנות את תשומת הלב לאובדן הקריטי של השפות הילידיות ולצורך הדחוף לשמר, להחיות ולקדם שפות ילידיות."
היכחדות שפות ילידיות
שפות ילידיות נעלמות מסיבות שונות, כולל הכחדה המונית של קהילות שלמות שדיברו את השפה, למשל על ידי אסון טבע או רצח עם; קהילות מזדקנות שבהן השפה לא מועברת הלאה לדור הבא; או בשל מדיניות תכנון שפה דכאנית ששמה לה למטרה למגר שפות. באמריקה הצפונית, מאז שנת 1600, נעלמו לפחות 52 שפות ילידיות. יש כיום יותר מ-7,000 שפות בעולם, אך רבות מהן עדיין לא תועדו, כיוון שהן מדוברות בפי שבטים באזורים מרוחקים בעולם או קשים לגישה. ההערכה היא, כי קיימות כיום 6,809 שפות "חיות" בעולם, ומעל 90% מהן בעלות פחות מ-100,000 דוברים. המשמעות היא שכ-6,100 שפות עומדות בסכנת הכחדה בלתי נמנעת. חלק מהשפות קרובות מאוד להיעלמות:"ידוע על 46 שפות אשר להן דובר ילידי בודד, ואילו ל-357 שפות יש פחות מ-50 דוברים [מתוך השפות המתועדות בלבד]. סביר יותר ששפות נדירות יַראו דעיכה מאשר שפות שכיחות יותר."במדינת אוקלהומה בארצות הברית ניתן לחזות בדוגמה לאובדן שפה בעולם המפותח. אוקלהומה מתגאה בצפיפות הגבוהה ביותר של שפות ילידיות בארצות הברית. נתון זה כולל שפות המדוברות במקור בָאזור, כמו גם שפות של שבטים ילידיים מאזורים אחרים בארצות הברית לאחר שהועתקו בכוח לשמורות שם. ממשלת ארצות הברית דחקה את בני שבט היוּצ'י מאדמתם הילידית בטנסי לאוקלהומה בתחילת המאה התשע-עשרה. עד תחילת המאה העשרים, רוב בני היוצ'י דיברו את שפתם באופן שוטף. אז פנימיות ממשלתיות הענישו קשות תלמידים אמריקאים ילידים ("אינדיאנים") שהשתמשו בשפותיהם הילידיות. כדי להימנע ממכות ומעונשים אחרים, ילדי היוצ'י וילדי שבטים אינדיאנים אחרים נטשו את שפות האם שלהם לטובת אנגלית."ב-2005, רק חמישה בני יוצ'י קשישים שלטו בשפה. דוברים אלה דיברו יוצ'י בצורה שוטפת לפני שהלכו לבית הספר, ושמרו על השפה על אף לחץ עז להפסיק להשתמש בה."המצב הזה לא היה רק באוקלהומה: בשפלה הצפון-מערבית של ארצות הברית לא נותרו כיום דוברים משפות השבטים הילידיים מאזור זה וצפונה עד קולומביה הבריטית."שמורת סִילֵץ באורגון, שהוקמה ב-1855, הייתה ביתה של השפה בסכנת הכחדה טוֹלוֹוָּה (סילץ די-ני) . בשמורה הוחזקו בני 27 קבוצות אינדיאניות שונות שדיברו בשפות רבות. על מנת לתקשר, אנשים אימצו את עגת צ'ינוּק, שהיא לשון פידג'ין (שפה היברידית) שנוצרה באופן ספונטני מִרכיבים מהשפות השונות. השימוש בעגת צ'ינוּק ונוכחותה המוגברת של האנגלית הביאו להידלדלות מספר דוברי השפות הילידיות בשמורה."גם שבטים אמריקאים ילידיים אחרים הוכנסו בכוח לבתי ספר ממשלתיים ולשמורות. גם אליהם התאכזרו אם לא נהיו "מתורבתים", כלומר לא הלכו לכנסיות נוצריות ולא דיברו אנגלית. הם אולצו לוותר על האמונות הדתיות ועל השפות שלהם. כיום, אינדיאנים מנסים להשיב חלק ממורשתם האבודה. הם מתכנסים בטקסי "פאו-וואו" ובהם חולקים תרבות, סיפורים, תרופות, ריקודים, מוזיקה, מקצבים, מתכונים ומורשת עם כל מי שרוצה ללמוד."בינואר 2008, באנקורג' שבאלסקה, התכנסו חברים וקרובי משפחה כדי להיפרד ממארי סמית ג'ונס בת ה-89, מנהיגה אהובה בקהילתה. 'כאשר הם נפרדים ממנה, הם נפרדים גם משפת אייק, מכיוון שמארי הייתה הדוברת השוטפת האחרונה של השפה'."
למידת שפות ילידיות
מאות שפות ילידיות ברחבי העולם נלמדות באמצעים קונבנציונליים, כולל אוצר מילים, דקדוק, קריאת טקסטים ושימוש בהקלטות.
עם זאת, את רוב השפות הילידיות האחרות, כ-6,000, ניתן ללמוד עד רמה כלשהי באמצעות האזנה להקלטות שנעשו למטרות אחרות, כגון טקסטים דתיים שעבורם ניתן למצוא תרגומים בשפות ידועות יותר.
"שפת אוצר"
המונח "שפת אוצר" משקף את שאיפתם של הדוברים לקיים את השימוש בשפת אמם גם בעתיד:
לפיכך, המונח "שפת אוצר" יכול להיחשב כנפרד מהמונח "שפה בסכנת הכחדה", שעבורו קיימים קריטריונים אובייקטיביים, או מ"שפת מורשת" המתאר מצב סופי של שפה, אשר דובריה מיומנים בה פחות מאשר בשפה דומיננטית.
מרדכי הכהן (מקובל)
רבי מרדכי הכהן (מכונה בעל הש"ך על התורה) (חי במפנה המאות ה-16 - ה-17) היה מקובל ומחבר הספר שפתי כהן על התורה. התגורר בצפת, ולמד שם מפי רבי ישראל די קוריאל. בהמשך גורש ונדד לארם צובא.
ספרו, "שפתי כהן", הוא פירוש לתורה על דרך רמז וסוד. הספר נדפס בוונציה בשנת ה'שס"ה (1605), בחיי המחבר, ומאז נדפס במספר מהדורות נוספות. דברים מספרו מובאים עשרות פעמים בספרי הרב חיד"א (בהדגשה "הרב שפתי כהן על התורה", כדי להבחין בינו לבין שפתי כהן על השולחן ערוך).
סקומברופידיים
סקומברופידיים (שם מדעי: Scombropidae) היא משפחת של דגים מסדרת הדקראים. במשפחה זו סוג בודד - סקומברופס ובה שלושה מינים. דגי המשפחה מכונים גם "דגי גנום".
מינים אלה הם קרוביהם של הגרזנוניים והם חיים באוקיינוסים הטרופיים בעומק 200 עד 610 מטרים מתחת פני הים. הם מזכירים מעט דגי מקרל רחבים בעלי שני סנפירי גב וסנפירי שת נמוכים ופרוקים והמכוסים בקשקשים. הדגים בעלי עיניים גדולות המתאימות לראייה בחשיכה. הגדול שבמינים אלה הוא Scombrops boops היכול להגיע לאורך 150 ס"מ ומשקל 16.1 ק"ג.
דגים אלה נידוגים למאכל באזורים שונים בעולם.
LoadRunner
LoadRunner היא תוכנה לבדיקות עומס המדמה התחברות של משתמשים רבים למערכת. התוכנה יכולה לבצע בדיקות גם על יישומים וגם על אתרים עם רמות קושי שונות בעזרת חיבור משתמשים וירטואליים המבצעים תסריטים שונים (פעולות), בתרחישים שונים.
היסטוריה
בשנת 2000 הורחבו יכולות התוכנה כך שתוכל לתמוך גם בבדיקה של שרתי יישומים המריצים אפליקציות על רשת האינטרנט. בשנת 2001 שילבה החברה את LoadRunner עם מוצר נוסף שלה - TestCenter כדי לאפשר לארגונים גדולים לנהל מספר רב של פרויקטים בו-זמניים לבדיקת עומס במיקומים גאוגרפיים שונים, וכדי לשלוט בכל היבטיהם, לרבות הקצאת משאבים ותזמון, ממיקום מרכזי שהגישה אליו מתבצעת דרך האינטרנט. הפתרון מאפשר לארגונים להקים מעבדת בדיקה מרכזית עם אוסף של משאבי בדיקה משותפים. בשנת 2002 החלה לתמוך ב-Citrix. במאי 2006 נחתם הסכם הפצה עם חברת SAP.
בנובמבר 2006 נקנתה מרקורי על ידי חברת HP שהמשיכה לפתח ולמכור את התוכנה. בספטמבר 2017 רכשה חברת מיקרו פוקוס הבריטית את חטיבת התוכנה של HP כולל מוצר ה-LoadRunner.
ארכיטקטורה
לאחר התקנת ה-Agent, יוצרת התוכנה משתמשים וירטואליים דרכם מתבצעת הבדיקה.
ז'אק פלטייה די-מאן
ז'אק פלטייה די-מאן (בצרפתית: Jacques Pelletier du Mans; 1517, לה מאן – יולי או אוגוסט, 1582, פריז), היה משורר, מתרגם ומתמטיקאי צרפתי.
ביוגרפיה
די-מאן נולד למשפחה בורגנית בעיר לה מאן (כיום בחבל פיי דה לה לואר) שבצרפת. למד בקולז' דה נאוואר בפריז, שבו אחיו שימש כפרופסור למתמטיקה ולפילוסופיה. אחר כך למד משפטים ורפואה. הוא נמנה עם חוג המחברים שנהנו מתמיכתה של מרגריט מנווארה. ב- 1541 פרסם את התרגום הראשון לצרפתית של חיבורו של הוראטיוס "אמנות הפיוט". בתקופה זו פרסם גם מאמרים בשטחי המדע והמתמטיקה.
ב-1547 כתב הספד על מותו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. באותה שנה פרסם קובץ בשם "יצירות פואטיות" שבו תרגם לצרפתית חלק של היצירה "אודיסיאה" של הומרוס, את הספר הראשון של היצירה "גיאורגיה" של ורגיליוס, שתים עשרה סונטות של פטרארקה, שלושה מזמורים של הוראטיוס ואפיגרמה בסגנונו של מארטיאליס. כמו כן, נכללו בקובץ זה שיריהם הראשונים של ז'ואקן די בלה ושל פייר דה רונסאר.
הוא בילה את זמנו בערים בורדו, פואטייה וליון (שם השתתף בחוג של משוררים ובהם לואיז לבה) ובאזור פיימונטה. ב- 1555 פרסם מדריך לכתיבת שירה בשם "אהבת האהבות" ובו שירים המתארים את השמים ואת הכוכבים. הוא בילה את שנותיו האחרונות במסעות (סבויה, גרמניה, שווייצריה וייתכן שגם איטליה), וביקר באזורים שונים של צרפת. בתקופה זו פרסם יצירות בשטחי האלגברה, הגאומטריה, המתמטיקה והרפואה.
ב-1572 שימש במשך תקופה קצרה כמנהל אוניברסיטת אקוויטניה בבורדו, אך השתעמם והתפטר מתפקידו זה. בתקופה זו היה בקשרי ידידות עם מחבר ספר המסות מישל דה מונטן. ב- 1579 שב לפריז וב- 1581 פרסם את קובץ שיריו האחרון בשם "מזמורים".
מרוט
מרוט (בצרפתית ובאנגלית Marotte), הוא אביזר בדמות שרביט, שבקצהו נמצא ראש מגולף. הוא התפתח במאה ה-14 כהמשך ישיר של אלת הכסיל, ומאוחר יותר הוחלף במראה שסימלה את האהבה העצמית של השוטה. מקורה של המילה מרוט, מהשפה הצרפתית, ומשמעותה המילולית, היא משוגע. המרוט נישא לרוב בידי לצים, והראש המיניאטורי משקף לעיתים קרובות את תלבושת ותחפושת הלץ הנושא אותו. על ראש המרוט הקדום יותר, הוצמדו פעמונים ולעיתים הוא היה מורכב על מספר חוליות שאפשרו לו לנוע בחופשיות לכיוונים שונים. במרוט המודרני, ניתן למצוא גם תיבת מוזיקה ואמצעים מכניים אחרים המספקים אפקטים נוספים.
באופרה ריגולטו של ורדי, מופיע הזמר בתפקיד הראשי, עם מרוט שפרצופו מייצג לפי הצורך, ארשת טראגית או קומית.
תפקיד הלץ
בתקופת ימי הביניים והרנסאנס, נשכרו הלצים על ידי בעלי ממון, מלכים ובתי המשפט. תפקידם היה לבדר אותם באמצעות הומור, שנינות, משחקי מילים, חידות, חרזנות, מלל שטותי וכמו כן, כדי ליעץ בעניינים שונים ולהעביר ביקורת על סביבתם. כיוון שדיבוריהם לא נלקחו ברצינות יתרה, ניתן להם חופש דיבור מלא, שהיה לעיתים רב יותר מזה שניתן ליועצים הרשמיים, שהיוו במקרים מסוימים איום על אדוניהם. המרוט, שימש בידי הלץ ככלי עזר הומוריסטי שסייע לו להעביר את מסריו.
המרוט באמנות
לצים אוחזים במרוט, הופיעו בתקופת ימי הביניים והרנסאנס, כאיורים בכתבי קודש, בציורים ובספרות המתעדת את התקופה. ספרו של סבסטיאן מינסטר, קוסמוגרפיה, הוא דוגמה מובהקת לתיאור מסורות והווי של התקופה באמצעות טקסטים וציורים, כגון ציור לץ האוחז מרוט בידו, שהופיע במהדורה של הספר בשנת 1552.
מטרו 2035
מטרו 2035 הוא רומן מדע בדיוני פוסט-אפוקליפטי בסדרת מטרו של הסופר הרוסי דמיטרי גלוכובסקי. במקור פורסם בשנת 2015, ומהווה המשך לספריו הקודמים של גלוכובסקי מטרו 2033 ומטרו 2034, והוא שואב השראה חלקית ממשחק הווידאו Metro: Last Light.
עלילה
זו שנת 2035 והחברות השונות של מערכת המטרו הפוסט-אפוקליפטית ברכבת התחתית של מוסקבה חווה שינויים רבים. הסיעה הנאו-נאצית, הרייך הרביעי, עברה רפורמה במטרה ליצור תדמית פחות קשה, אך העניינים הסודיים שהיא מסתירה מעיני הציבור מעולם לא היו כה מחרידים. אימפריית המחתרת הסטליניסטית של הקו האדום מתמודדת עם הרעב הגדול ביותר שלה עד כה בשל התפרצות שהופכת את מלאי המזון שלהם לא אכיל. בינתיים, ברית המסחר בין האנזה והמסדר נעשים חשודים זה כלפי זה לאחר שהראשונים סיפקו לאחרונים מגויסים חדשים בעקבות הפסדים כבדים שסבלו בקרב נגד הקו האדום על השליטה בבונקר חשוב.
שנה עברה מאז הגיבור ארטיום עזב ברצון את המסדר, התחתן עם אנה אף על פי שמפקדו (וכעת חמיו) מילר התנגד לרעיון. בני הזוג עוברים לנהל חיים שקטים בתחנת הבית של הצעיר, VDNKh. אבל ארטיום לא מוכן להמשיך כך. כשהוא חוזר במחשבותיו לתקופה בה עמד על ראש מגדל אוסטנקינו, הוא בטוח שהוא הצליח בקושי לשמוע שידור מעיר אחרת. מתודלק על ידי תקווה בלתי פוסקת, ארטיום עוזב את המטרו מספר פעמים בשבוע כדי לעלות על בניין סמוך, מנסה ליצור קשר רדיו עם כל מי שעלול היה לשרוד את המלחמה הגרעינית באזורים אחרים של הפדרציה הרוסית ומחוצה לה. אף על פי שהוא הועלה לדרגת גיבור על השמדת האפלים - שגיאה שרק הוא מודע לה באמת - ארטיום זוכה עתה להתעלמות מתושבי VDNKh ונתפס כמטורף הנאחז בחזונו הלא-מציאותי לכאורה. נסיעותיו המסוכנות מחוץ לרכבת התחתית חושפות אותו לעיתים קרובות למנות קרינה לא בטוחות. גם הנישואים שלו בסכנת הכחדה, מכיוון שאנה רק מבקשת שבעלה יתחיל לתפקד שוב כרגיל; היא חולמת על יום אחד שבו היא תוכל להוליד ילד בריא.
למרות זאת, ארטיום ממשיך בעקשנות בשגרה הבלתי הגיונית לכאורה. נראה כאילו מסירותו זוכה לתשובה עם הגעתו של הומר (אחת הדמויות הראשיות במטרו 2034) לתחנת הבית שלו. השניים מסתבכים במהרה בפרשיות שמתעלות על הידע שלהם. הם יוצאים למסע ברחבי המטרו בחיפוש אחר תשובות ומצטרפים אליהם דמויות חדשות וישנות לאורך הדרך, כולל פרסומות שכבר הופיעו בספריו הקודמים של גלוכובסקי מהזיכיון. המסע הארוך והמסוכן של ארטיום מגיע לשיאו בגילוי הסודות האפלים ביותר של המטרו.
היסטוריה
Joystiq הזכירה לראשונה את שם הספר במאמר שפורסם ב-1 במרץ 2013. במאמר נטען כי הספר ייכתב על ידי דמיטרי גלוכובסקי והוא יהיה זמין גם מחוץ לרוסיה. ב-23 במרץ 2013, במהלך PAX East 2013, גלוכובסקי עצמו פירט כמה מההיבטים הסיפוריים של משחק הווידאו Metro: Last Light וחשף כי הוא כותב ספר חדש שמתרחש ביקום "מטרו", תחת הכותרת מטרו 2035, המאשר את החדשות שפורסמו קודם.
הרומן תואר כמי שמספר את אותו סיפור כמו במשחק Metro: Last Light - ובכך שוב הוצג ארטיום כגיבור ראשי - אך בפירוט ובאורך גדול יותר מהמשחק עצמו. הכותב הצהיר כי תוך כדי כתיבת העלילה והדיאלוגים למשחק, הסיפור צמח מחוץ למסגרת של משחק וידאו ולכן החליט לכתוב עליו ספר. באפריל 2014 הצהיר גלוכובסקי באמצעות טוויטר: "הגיע הזמן להודות: מטרו 2035 נמצא בעבודה וייתכן שייצא בשפה הרוסית בהמשך השנה", אולם הספר לא פורסם בשנת 2014 ותאריך השחרור הסופי אמור היה להיות להיחשף בשנה שלאחר מכן. במארס 2015 פרסם גלוכובסקי תמונה באינסטגרם של כריכת מטרו 2035 ואמר למעריציו כי גרסת הדפוס המלאה של הרומן עתידה להגיע ביוני 2015. חודשיים לאחר מכן פרסם גלוכובסקי את הגרסה הסופית של הכריכה באינסטגרם והודיע שהרומן סוף סוף הושלם.
החל ממרץ 2015 פורסמו מדי יום פרקים של מטרו 2035 בעיתון החינמי Metro המופץ ברכבת התחתית של שבע הערים הרוסיות הגדולות ביותר - תחילה בעיר סנקט פטרבורג.
ב-12 ביוני 2015 (עם פרסום הספר סוף סוף ברוסיה), האתר הרשמי לקוראים הפולנים מטרו יוניברסום 2033 חשף כי העבודה על התרגום הפולני לספר כבר בשלב מתקדם מאוד. אינסיגניס, המו"ל הפולני, כיוון לשחרר את הגרסה המתורגמת בסתיו 2015 והסתפק בהבטחה שמטרו 2035 יגיע למדפי חנויות הספרים הפולניות ב-4 בנובמבר 2015 - כמו פיטר, הרומן שתורגם מרוסית לפולנית מאת פאוול פודמיוטקו. בסוף אותו חודש הודפס תרגום הונגרי מאת יוזף גורטיוט על ידי הוצאת יורופה קוניווקיאדו. זמן קצר לאחר מכן, הכותב הצהיר כי גרסת הספר לאנגלית לא תצא לפני שנת 2016 לכל המוקדם. המהדורה האנגלית הגיעה לבסוף בתחילת דצמבר 2016.
משה בר-תקווה
משה בר-תקווה (מונדק פסטרנק; 1905 - דצמבר 1994) היה מבכירי ההגנה, מראשי פעיליה באירופה, ממקימי צה"ל וקצין שריון ראשי.
משה (מונדק) בר-תקווה נולד בגליציה בשנת 1905, בשם משה פסטרנק. הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון דובר פולנית וגרמנית.
כחניך השומר הצעיר עלה בשנת 1923 לארץ ישראל.
לאחר מכן נסע לאיטליה לשם לימוד מסחר בינלאומי וב-1929, לאחר שגמר את לימודיו, חזר לפולין כדי ללמוד שם בבית הספר לקצינים, ואף שירת בצבא הפולני כקצין.
בראשית שנות השלושים של המאה העשרים חזר לארץ ישראל והחל לפעול במערכת ההדרכה של ארגון ההגנה כמדריך ראשי. בהגנה קיבל את הכינוי המחתרתי קונרד. בשנים 1935 עד 1936 היה מדריך שדאות וטקטיקה במחוז הדרום. בשנות המרד הערבי הגדול היה בר תקווה מראשוני הפו"ש ומונה למפקד אזור נס ציונה ובית חנן.
בשנות הארבעים של המאה העשרים הוא התקדם במערך ההדרכה של ההגנה ושימש כמדריך ואחר כך כמפקד קורסי המ"מים של ההגנה שהתקיימו בג'וערה. במסגרת זו עיצב בר תקווה את סיכת המ"מ (חרב שזורה בענף זית) שהפכה לסמל ההגנה ושולבה לבסוף בסמל צבא הגנה לישראל. אחרי הקמת הפלמ"ח מונה למדריך ראשי של הפלמ"ח.
בשנת 1943 התגייס בר תקווה, בניגוד לרצון מפקדת ההגנה, לצבא הבריטי ושירת בבריגדה היהודית כקורפורל. עם תום המלחמה למד איטלקית והפך לאחד מן הפעילים הבולטים של עלייה ב' באיטליה. יהודה ארזי שריכז בידיו את ההכנות לארגון עלייה ב', נתקל בקשיים בפעולותיו ובר-תקווה, ששלט בשפה האיטלקית, מונה לעוזרו והשכיל לפתח קשרים עם גורמים שונים באיטליה ולסייע רבות ביישור ההדורים שנוצרו עקב הפעולה המחתרתית בתוך ארץ זו. מאוחר יותר עסק בארגון קבוצות פליטים יהודים והכנתם לקראת העלייה לארץ. בתחילת שנת 1947 הוא חזר לארץ ובמהלך אותה שנה שימש כראש לשכת ההדרכה של ההגנה ופיקד על קורס המ"מים האחרון של ארגון ההגנה.
במלחמת העצמאות שימש בר תקווה, לצד סגן-אלוף ישראל בר, כעוזרו של ראש אג"מ והרמטכ"ל בפועל, יגאל ידין והיה אחראי על חזיתות המרכז והדרום.
עם תום המלחמה, בשנת 1950, עבר בר תקווה קורס שריון בצרפת, ובשנת 1951 התמנה לקצין שריון ראשי בצה"ל, הוא הרחיב את החיל וביסס אותו.
בשנת 1955 סיים את בית הספר הצבאי "אקול סופריר דה גר" בצרפת והתמנה לראש מחלקת התכנון במטכ"ל ולאחר מכן לנספח צה"ל באיטליה. הוא פרש מצה"ל בשנת 1959 בדרגת אל"ם. בהמשך היה מראשי רפא"ל.
בר תקווה נפטר ב-1994.
מריו פרניולה
מַרְיוֹ פֶּרנִיּוֹלָה (Mario Perniola; 20 במאי 1941 – 9 בינואר 2018) היה פילוסוף איטלקי הנמנה עם הדמויות הבולטות ביותר בתחום הפילוסופיה המודרנית באיטליה. הוא בלט בניתוחיו אודות תאוריית האמנות, אמנות עכשווית, ואסתטיקה. לעבודותיו קשרים לאוונגרד, אינטרנציונל סיטואציוניסטי (Situationalist International), פוסטמודרניזם, פוסטהומניזם (posthumanism) ותאוריה ביקורתית.
תאוריות של פרניולה
במחקרו הפילוסופי התעסק פרניולה עם ארבעת הנושאים העיקריים תוך כדי שפיתח תאוריות רדיקליות: הגוף כדבר שמרגיש; טקס ללא משמעות; הבדל (différance) כניגוד פוסט-דיאלקטי; ואומנות כקטגוריה היסטורית.
גוף כדבר שמרגיש
למושג הראשון ישנם קשרים הדוקים לכיוונים של מחשבה עכשווית שהתרכזו על ראיפיקציה מבחינה מרקסיסטית, פטישיזם מיני, ורגש לא אישי.
טקס ללא משמעות
המושג השני קשור למחקרים היותר עדכניים בתחומים של אנתרופולוגיה והיסטוריה העוסקים בטקס אשר שמים דגש על עולמה של האימפריה הרומית העתיקה ועל הנצרות הקתולית.
הבדל (différance) כניגוד פוסט-דיאלקטי
המושג השלישי שייך למסורת המחשבה שמתחילה בפרידריך ניטשה (Friedrich Nietzsche), ג'ורג' בטאי (Georges Bataille) ומרטין היידגר (Martin Heidegger) ומובילה לז'אק דרידה (Jacques Derrida) ודקונסטרוקציה.
אומנות כקטגוריה היסטורית
המושג הרביעי ממפה את התנאים ההיסטוריים והחברתיים התורמים להתפתחות חוויות אומנותיות ואסתטיות וההתבוננות בהן. מיפוי זה ניזון מהמגמה המחקרית שבבסיס לימודי תרבות ולימודי תקשורת והוא נושק לנושאים שבהם עסקו גם תיאודור אדורנו (Theodor Adorno) וז'אן בודריאר (Jean Baudrillard).
כוכב כחול
כוכב כחול (אנגלית: Jane's IAF: Israeli Air Force) הוא משחק מחשב ישראלי המדמה הטסת כלי טיס של חיל האוויר של צה"ל. המשחק כולל שחזור של מבצעים אחדים של חיל האוויר במלחמות ישראל. תפקידו של השחקן במשחק הוא הטסת המטוס.
המשחק יצא לחנויות בשנת 1998. הוא פותח על ידי החברה הישראלית "פיקסל" ושווק בחו"ל על ידי Electronic Arts כחלק מסדרת "ג'יינס קומבט סימוליישן". בישראל המשחק שווק על ידי הד ארצי.
המשחק
תקליטור המשחק ומדריך ההתקנה כוללים הסברים על טכניקות שונות ליירוט מטוסי קרב, ומלווים באיורים ובמידע על המבצעים ההיסטוריים של חיל האוויר הישראלי במלחמות ישראל.
המשחק כולל 5 סוגי פעילות:
במשחק 66 משימות: 5 משימות אימון בסיסי, 6 משימות אימון קרבי, 7 משימות הזנקה, 6 משימות של משחק רב משתתפים, ו־7 משימות בכל אחת מהמלחמות (שלוש שהן שיחזור מערכות היסטוריות ושלוש בדיוניות).
את השחקן החדש מדריכה במהלך משימות האימונים דמותו של טייס קרב – רס"ן יהונתן עוז, בהדרכתו לומד השחקן כיצד להמריא, לנחות, לנווט את המטוס, לשגר טילים ולשחרר פצצות.
"סיכת ראש"
מטרת המשימה היא להדריך את הטייס כיצד לשגר נשק מונחה ופצצות חכמות. במשימה זו ניתן להטיס אחד משלושה מטוסים: F-16C ("ברק"), F-4 פנטום ("קורנס 2000") או לביא, המסוגלים לשגר נשק מונחה ופצצות חכמות. מרכיבי המשימה: שלא כמו במשימות אחרות, מדריך הטיסה יכול להכשיל את השחקן לפי שיקול דעתו. אם השחקן יתקרב יתר על המידה אל שתי המטרות הראשונות ויעבור את המרחק המזערי שממנו אפשר לשגר את הנשק המונחה, אפילו אם במטרים ספורים, יהונתן ייתן לו אזהרה אחת ולאחריה יכשילו.
"קרב כנגד הזמן"
משימה זו משחזרת את המתקפה האווירית על בסיס חיל האוויר המצרי אינשאס, שהייתה חלק מ"מבצע מוקד". השחקן מוביל את שלושת מבני התקיפה שהפציצו את הבסיס – כולם מורכבים ממטוסי מיראז' 3. בכל מבנה שני מטוסים, בעלי אותות הקריאה "אלפא", "בראבו" ו"צ'ארלי". על מבנה "אלפא" להפציץ מטוסי מיג־21 שחונים על מסלול ההמראה, ולאחר מכן להפציץ את ההצטלבות המזרחית של מסלולי התעופה. תפקידו של מבנה "בראבו" הוא להפציץ את ההצטלבות המערבית של מסלולי ההמראה, ומבנה "צ'ארלי" – שורה של מטוסי מיג־21 החונים על מסלול ההמראה 03. כמו כן יש להשמיד שני מטוסי תובלה מדגם איליושין Il-76 החונים בבסיס, ומטוס תובלה נוסף שאמור לנחות בבסיס. הזמן המוקצב למשימה הוא 7 דקות בלבד, שכן לאחר פרק זמן זה סוללת טילי נ"מ מדגם SA-2 תתחיל לשגר טילים לעבר המטוסים. המשימה מדגימה את עבודת המודיעין לפני מבצע שנעשתה ואת יכולתו של חיל האוויר לתכנן משימות מורכבות. המשימה מראה גם את הקושי שהיה לחיל האוויר בשנות השישים, כאשר מטוסיו היו מוגבלי טווח, זמן טיסה וכמות חימוש. בשחזור זה אי אפשר לפגוע במכ"מים של סוללת הטילים כי אין מספיק פצצות. על השחקן להימנע מאיומי הקרקע, להימלט מהם על ידי שחרור מוץ או נורים וביצועי תמרוני התחמקות.
"חלום בלהות"
במשימה זו מוטל על השחקן להשתתף בתרחיש בדיוני, במסגרתו עליו להגן על הכור הגרעיני בדימונה מפני ניסיון הפצצה של חיל האוויר העיראקי. ביכולתו להטיס שלושה מבני תקיפה שונים: "אלפא" – המורכב מצמד מטוסי F-16, "בראבו" המורכב מצמד מטוסי "לביא", ו"צ'ארלי" המורכב מצמד מטוסי F-15 ("בז"). צוות "אלפא" צריך לסייר צפונית לכור, "בראבו" ממזרח לו ו"צ'ארלי" מדרום לכור. על השחקן ליירט מטוסי קרב מדגם מיג־29, מיג־25 ומיג־23. מטוסי ההפצצה שנראים בהדמיה הם מהדגמים SU-24, SU-22 ודגמי הפצצה של מיג־23. פגיעה של האויב בכור הגרעיני תיצור נשורת רדיואקטיבית שתפגע בחלק גדול מישראל. המשימה ממחישה את ההכרח בהגנת הכור – אם הכור יפגע, הקרינה הרדיואקטיבית תגיע אל האוכלוסייה האזרחית בתוך דקות. במהלך המשימה, טסים המפציצים העיראקים ישר לעבר המטרה כשהם מלווים במטוסי קרב. מטוסי הקרב ינסו להיכנס לקרב אווירי ארוך עם מטוסי חיל האוויר הישראלי, שבמהלכו המטוסים ינסו להינעל זה על זה. כך השחקן יהיה עסוק במטרה המשנית והפחות חשובה, והמפציץ יוכל להמשיך במשימתו ולתקוף את הכור.
חוויית המשתמש במשחק
זירת המשחק כוללת את שטחי ישראל, סוריה, לבנון, עיראק ומצרים. בשל מגבלות ביצועים ההדמיה אינה כוללת כבישים ובניינים.
השחזורים של משימות העבר ממחישים את הקושי שהיה לחיל האוויר הישראלי וברמת התרחיש הם קרובים במידה רבה למציאות. עם זאת, רמת הקושי אינה מדויקת: ניתנה עליונות רבה מדי לחיל האוויר הישראלי, ויכולות התמרון והביצועים של מטוסי האויב ירודים יחסית, כתוצאה ממנוע האינטליגנציה המלאכותית.
אזור הטיסה מוגבל. שחקן המנסה לטוס לעבר אירופה, אפריקה או אסיה נתקל במערבולת רוחות. כמו כן האזורים שמחוץ לאזור הטיסה אינם ממופים.
השיחות בין הטייסים, ההוראות מממגדלי הפיקוח ושורות הטקסט שמראות את תמליל השיחות כולן באנגלית.
כלי הנשק המוצגים במשחק
במשחק מוצגים גם טנקים, טילי אוויר־אוויר ואוויר־קרקע, סוללות נ"מ, מסוקים, מטוסי תובלה וספינות. על ידי לחיצה על תווית בשם "חומר עיון" יכול השחקן לראות תמונה אמיתית של כלי הנשק, הדמיה תלת־ממדית שלו וכן לקרוא מעט מידע עליו מתוך מאגר החימוש של Jane's. הטבלה מציגה את כל כלי הנשק המופיעים במשחק בהתאם לצדדים הלוחמים.
גרסת הדמו
בשנת 1998 שוחררה גרסת דמו חינמית של "כוכב כחול". גרסת הדמו מאפשרת לשחק רק במטוס הלביא ורק במשימה אחת, על מנת להמחיש את חוויית המשתמש במשחק.
קרחון לוגן (קנדה)
קרחון לוגן (באנגלית: Logan Glacier) הוא קרחון הזורם בשטח מדינת אלסקה שבארצות הברית ובהמשך בשטח פרובינציית יוקון שבקנדה.
הקרחון זורם במורדותיו הצפוניים של הר לוגן שביוקון, לכיוון צפון מערב, דרך הגבול בין קנדה - ארצות הברית והופך למוצאו של נהר צ'יטינה.
מקור השם
הקרחון נקרא בשם זה בשל קרבתו להר לוגן. השם ניתן לו על ידי וועדת הגבולות הבינלאומית של קנדה וארצות הברית בשנת 1912.
לקריאה נוספת
• Chic Scott, Pushing the Limits: The Story of Canadian Mountaineering, P. 97