cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מוגול-א-עזאם
אי דיוקים היסטוריים
הסרט לקח לעצמו חירויות רבות עם עובדות היסטוריות. ההיסטוריון אלכס פון טונצלמן אומר שלמרות שסלים האמיתי היה צרכן כבד של אלכוהול ואופיום מגיל 18, הוא לא היה בהכרח ילד שובב, כפי שמתואר בסרט. כשסלים של הסרט חוזר מתקופתו בצבא, הוא מתואר כגיבור עדין ורומנטי, בניגוד לסלים האמיתי, שתועד כשיכור אכזרי שלעיתים קרובות היה מכה אנשים למוות. סלים האמיתי אמנם הוביל מרד נגד אביו, ניסה להחליף אותו כקיסר, ורצח את חברו של אכבר אבו אל-פאזל ב-1602, אך הסרט מייחס את הפעולות הללו לרצונו להינשא לאנרקלי, דבר שאינו מדויק מבחינה היסטורית. יתרה מכך, היו גם סתירות בתפאורה, בתלבושות ובמוזיקה של הסרט. ה"שיש מאהל", למעשה המרחץ המלכותי של המלכה, הוצג בסרט כאולם ריקודים, וגדול הרבה יותר. תוארו סגנונות מוזיקה וריקוד מהמאה ה-19, אם כי הסיפור מתרחש במאה ה-16. לדוגמה, תומרי, צורת מוזיקה חצי-קלאסית שפותחה במאה ה-19, מאומצת ברצף ריקוד בסגנון קתאק, שהוא צורת ריקוד מהמאה ה-16.
תשבחות
בטקס פרסי הסרט הלאומי לשנת 1961 זכה הסרט בפרס הסרט הלאומי לסרט העלילתי הטוב ביותר בהינדית. בטקס פרסי הקולנוע של 1961, הסרט היה מועמד בשבע קטגוריות: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (אסיף), השחקנית הטובה ביותר (מדהובלה), זמרת ההשמעה הטובה ביותר (מנגשקר), המוזיקה הטובה ביותר (נאושד), הצילום הטוב ביותר (מתור), והדיאלוג הטוב ביותר (אמן, וג'האת מירזה, כמאל אמרהי ואחסן ריזבי), זכו בפרסים לסרט הטוב ביותר, לצילום הטוב ביותר והדיאלוג הטוב ביותר.
D (שפת תכנות)
D (ידועה גם בשם "Dlang") היא שפת תכנות מרובת פרדיגמות, אשר נוצרה על ידי וולטר ברייט ותאגיד התוכנה האמריקני "דיגיטל מארס"  והופצה בשנת 2001.
מטרות עיצוב השפה היו שילוב בין ביצועים ובטיחות של שפות מהודרות (Compiled Languages) ל"כוח האקספרסיבי" (Expressive Power) של שפות דינמיות.
פרדיגמות התכנות ב-D
אחת מהפרדיגמות של שפת התכנות D, היא תכנות מונחה עצמים. בתכנות אנו משתמשים בסוגי נתונים שונים על מנת לייצג מידע, כגון, מספרים, תווים, מחרוזות (אוסף של תווים) וכדומה, אך לעיתים זה לא מספיק. בתכנות מונחה עצמים, המתכנת יוצר "ישויות" אשר עונות על סט חוקים, תכונות ופעולות שהגדיר מראש, סט זה נקרא מחלקה. למשל, מתכנת יכול להגדיר מחלקה ששמה  (בן אדם), ולהזין תכונות שיש לאדם, כגון שם, גיל,גובה, משקל, צבע עיניים, צבע שיער וכו' וגם פעולות : בן אדם יכול לישון,לאכול,לדבר, וכו'. המתכנת אז יוכל ליצור בני אדם נפרדים מתוך המחלקה אשר מכילים אותן תכונות ופעולות, עם ערכים אחרים שמבדילים אותם (אפשר גם ליצור בני אדם עם ערכים זהים, אם כי אין בכך היגיון). בני אדם אלו יקראו אובייקטים, או עצמים (objects) מתוך המחלקה   (ומכאן נובע השם תכנות מונחה עצמים).הדבר דומה להכנת עוגיות שונות (אובייקטים) מאותה תבנית (המחלקה).ניתן ליצור מחלקה לכל דבר: מצולעים, אבנים, חיות, משתמש וכו'.
מגלוהירקס
מגלוהירקס (שם מדעי: Megalohyrax) הוא סוג של שפן פרהיסטורי מהמשפחה הנכחדת פליוהירקיים שחי באפריקה ואסיה בתקופת האוליגוקן שבעידן הקנוזואיקון.
מאפיינים
בעל חיים זה שונה מהשפניים המודרניים והיה גדול מהם, אך קטן מהטיטאנוהירקס. המגלוהירקס הגיע לגודל של טפיר, אורכו של המגלוהירקס היה כ-1.5 מטר. כמו שאר השפניים המגלוהירקס היה אוכל צמחים. גולגולתו הייתה גדולה והיו בה 3 סוגי שיניים: קדם-טוחנות, טוחנות וניבים. המגלוהירקס תואר על ידי החוקר צ'ארלס ויליאם אנדרוס בשנת 1903. המאובנים שלו התגלו באלג'יריה, מצרים, אתיופיה וערב הסעודית.
לצד ממצאי המגלוהירקס נמצאו גם מאובנים של יונקים קדומים אחרים כמו: ארסינואיתריום, מריתריום, בריתריום, פיומיה, פלאומסטודון, הלווייתנים דורודון ובסילוזאורוס והפרימט אגיפטופיתקוס.
ג'רי מורן
'''ג'רלד וו. מורן (באנגלית: Gerald W. Moran'''; נולד ב-29 במאי 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כסנאטור מטעם מדינת קנזס.
ביוגרפיה
מורן גדל בפליינוויל שבקנזס, והוא בוגר בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קנזס. הוא התמחה במשפט פרטי ושימש כעוזר התובע הכללי של מדינת קנזס (1982 - 1985) וסגן פרקליט מחוז רוקס (1987 - 1995). מורן היה חבר בסנאט של קנזס (1989 - 1997), והיה מנהיג הרוב בשנתיים האחרונות לכהונתו. הוא נבחר לבית הנבחרים האמריקאי ב-1996 וכיהן שם בשש תקופות כהונה כשהוא זוכה להתנגדות אלקטורלית מועטה. אל הסנאט האמריקאי נבחר ב-2010 ונבחר מחדש בבחירות 2016 לקונגרס.
מטעם המפלגה הרפובליקנית, כיהן מורן כיושב ראש הוועדה הסנאטוריאלית הרפובליקנית הלאומית (NRSC) בקונגרס ה-113 של ארצות הברית, ובמהלך כהונתו בתפקיד זה הוביל מאמצים מוצלחים לבחירת רפובליקנים לסנאט בבחירות 2014 לקונגרס, ובכך נטלו הרפובליקנים את הרוב בסנאט מן המפלגה הדמוקרטית מאז 2006. מאז פרישתו של הסנאטור ג'וני אייזקסון מג'ורג'יה, מורן מכהן כיו"ר הוועדה לענייני חיילים משוחררים של הסנאט של ארצות הברית.
אנטול (סדרת טלוויזיה)
אנטול (באנגלית: Anatole) היא סדרת הרפתקאות מונפשת צרפתית-קנדית-בריטית, אשר מבוססת על דמות בדיונית בעלת אותו שם שנוצרה על ידי איב טיטוס. הסדרה בוימה על ידי צ'ארלס בסטיאן, נכתבה על ידי אלן סמית'י (שם שמופיע שהיוצר אינו שלם עם התוצאה הסופית) והופקה על ידי .Valentine Productions s.a.r.l, Nelvana ו-STV Studios.
הסדרה שודרה בארצות הברית בערוץ CBS כחלק מרצועת השידור "CBS Kidshow", כאשר פרק הבכורה שודר ב-3 באוקטובר 1998 ופרק הסיום שודר ב-28 ביוני 1999. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בשנת 2000, ומאוחר יותר שודרה בשידורים חוזרים בערוץ לוגי. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 26 פרקים באורך 22 דקות.
תקציר העלילה
הסדרה מתרחשת בפריז ועוקבת אחר אנטול, העכבר הכי טוב בעיר שעובד כשומר לילה במפעל גבינות. בכל פרק אנטול עובר הרפתקאות חדשות יחד עם אשתו, חבריו וששת ילדיו.
דמויות ומדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי אביטל דרור, והופק על ידי נטע בן צבי. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי בתור מדבבים קבועים מיכה אוזין סליאן ועפרון אטקין, ובתור מדבבים אורחים יורם יוספסברג, ערן בוהם, סער בדישי ושמחה ברבירו.
הפקה
סדרת הטלוויזיה מבוססת על אנטול, דמות בדיונית של עכבר שנוצרה על ידי איב טיטוס. הפקת הסדרה נעשתה על ידי .Valentine Productions s.a.r.l, Nelvana ו-STV Studios. הסדרה הוכרזה לראשונה בינואר 1998, כאשר נאמר שהיא תשודר בארצות הברית בערוץ CBS שהחליט לחזור לשדר סדרות מונפשת כחלק מלוח השידורים שלו בשבת בבוקר. ביולי 1998 נאמר שהסדרה תחל את שידוריה ב-19 בספטמבר, אך לבסוף תאריך הבכורה הוזז ל-3 באוקטובר. הסדרה שודרה כחלק מרצועת השידור "CBS Kidshow", כאשר היא הסתיימה לאחר עונה אחת ו-26 פרקים באורך 22 דקות ב-28 ביוני 1999.
נוויד אפכארי
אישום וגזר דין
ב-2018 היה אפכארי בין האלפים אשר יצאו לרחובות במהלך ההפגנות במדינה אשר מטרתן הייתה התנגדות לדיקטטורה שמתקיימת במדינה על ידי עלי ח'אמנאי ולתנאי החיים ההולכים ומחמירים ברחבי איראן.
זמן קצר לאחר ההפגנות נעצר והואשם במספר עבירות, בהן "העלבת המנהיג העליון", "ניהול מלחמה נגד אלוהים (aka moharebeh)", ורצח של מאבטח בשם חסן טורקמן. טורקמן היה סוכן ביטחון חשאי של משמרות המהפכה האסלאמית עליו הוטלה המשימה להשתיק את המחאות. לאחר מותו נקבר כ"שהיד" על ידי המשטר דבר המסמל את מעמדו. טורקמן עבד גם כמאבטח בחברת מים וביוב בעיריית שיראז.
בתחילה הודה אפכארי ברצח, אך לאחר מכן חזר בו וסיפר כי סבל מעינויים קשים מצד המשטר על מנת שיודה ברצח. גזר הדין בבית המשפט הושפע משני מקורות שלטענתם הראו כי אפכארי הוא הרוצח. ראשית, הם השתמשו בצילומי טלוויזיה במעגל סגור אשר היו ברחוב ליד המקום בו נמצא טורקמן מת. הצילומים היו יותר משעתיים לפני מותו של טורקמן. בצילומים לא רואים דבר פסול במעשיו של אפכארי בהם נראה משוחח בטלפון. במהלך הדיונים ביקשו אנשיו של אפכארי להציג את הסרטונים בבית המשפט אולם בקשתם נדחתה.
בנוסף לצילומי טלוויזיה במעגל סגור, השתמש בית המשפט בעדי ראייה כראיות המקשרות את אפכארי לרצח. מאוחר יותר הושמטו העדויות על ידי האנשים שהעידו בתחילה נגד אפכארי. אחד סיפר כי העיד לאחר שהופעל עליו לחץ רב, אחר אמר כי עדותו לא הייתה נכונה או מדויקת ואחר הזכיר כי פגש את אפכארי לראשונה בבית המשפט ומעולם לא ראה אותו קודם. למרות העדויות הרופפות בית המשפט קיבל את אשמתו ברצח.
על מעורבותו בהפגנות, ובהמשך למקרה הרצח לכאורה, גזר בית המשפט בראשות השופט הראשי, מרדד תחמתן, שני עונשי מוות על אפכארי. לדברי פעילי זכויות אדם באיראן, בניגוד לנוויד, אחיו של אפכארי, ואהיד וחביב, נידונו ל-54 ו-27 שנות מאסר וכן 74 מלקות לכל אחד, בגין אישומים דומים.
לאחר הרשעתו, המשיך אפכארי להילחם על חפותו והזהיר מפני השחיתות במדינה הפוגעת גם במערכת המשפט ולוקחת חיים של אנשים ללא כל סיבה מוצדקת.
תגובות
עונש המוות של אפכארי עורר זעם עולמי וקריאות לבטל את הוצאתו להורג.
בין הדמויות הבולטות אשר גינו את מעשי המשטר האיראני כללו את נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ אשר צייץ בטוויטר:
סוכנות הידיעות הטאסנית הרשמית למחצה של איראן דחתה את הציוץ של טראמפ ואמרה כי הסנקציות האמריקניות פגעו בבתי חולים איראנים על רקע התפרצות נגיף הקורונה באיראן: "טראמפ מודאג מחייו של רוצח בזמן שהוא מסכן חיי חולים איראניים רבים על ידי הטלת סנקציות חמורות" נמסר מהסוכנות.
גם הוועד האולימפי הבינלאומי, אליו השתייך אפכארי, הוציא הודעת גינוי על החלטת הממשל האיראני ודחק בו לחזור בו מהחלטתו.
הוצאה להורג זו איננה ההוצאה להורג הראשונה של אתלט איראני, באוגוסט 1988 הוצאה להורג פורוזאן עבדי בכלא אווין.
הג'ודוקא הישראלי, שגיא מוקי, שהוא חברו של סעיד מולאי, מסר: "קיבלתי בתדהמה וצער עמוק את הידיעה על הספורטאי נוויד אפכארי שהוצא להורג הבוקר על אדמת איראן. כל כך עצוב. הגיע הזמן של העולם לפקוח את העיניים ולעזור לעם האיראני מול המשטר הרדיקלי שמשליט טרור שם. נוויד נלחם את המלחמה של העם האיראני. הפגין, הביע את דעתו ושילם על זה מחיר כבד. אני ועוד ספורטאים רבים בעולם מקווים שהמלחמה שלו לא הייתה לשווא. נוויד, נמשיך להילחם את מלחמתך למען הדמוקרטיה, הספורט והרוח האולימפית".
שיחות על הוצאת איראן מהמשחקים האולימפיים
בשל החלטה הקשה של הממשל האיראני כלפי אפכארי, והמצאת ראיות המקשרות אותו לרצח שלא ביצע, התקיימו שיחות לאסור על איראן להשתתף במשחקים האולימפיים. מנכ"ל איגוד השחקנים העולמי המייצג עשרות אלפי ספורטאים ברחבי העולם קבע כי:
מוות וקבורה
ב-12 בספטמבר הוכרז כי אפכארי הוצא להורג. לא דווח כיצד בוצעה. קבורתו נעשתה בלילה בנוכחות כוחות ביטחון רבים ועם מספר מצומצם של בני משפחה.
גורמים רשמיים אומרים כי אפכארי מת מוות בתלייה, עם זאת, ישנן הרבה מחלוקות בנוגע לנרטיב זה בגלל חריגות מרובות. העיקרית שבהן היא כיוון שאפכארי הוצא להורג (כביכול) בחודש מוחרם, אשר במהלכו ההוצאות להורג לעולם אינן מתקיימות מכיוון שהוא חראם ועל פי חוק השריעה אסור להרוג בו וחוק השריעה הוא חלק מחוקת איראן.
יתרה מזאת, על סמך החוק, כל אסיר בשורת המוות יכול לקיים פגישה עם משפחתו יום לפני הוצאתו להורג. כמו כן, יידעו את משפחתם כאשר ילדם נמצא במרחק יום או יומיים ממקום ההוצאה להורג. לא רק שנשללה מאפכארי זכותו לראות את אמו או את אביו, אלא שגם משפחתו לא ידעה כי נוויד עומד לצאת להורג. ההוצאה להורג נעשתה בצורה פתאומית ושיחתו האחרונה בטלפון עם בני משפחתו ארעה מספר שעות קודם לכן כאשר הוא אינו מודע כלל לגורלו.
איראנים רבים מרחבי העולם, בעיקר בטורונטו, פרנקפורט, פריז, ברלין, לונדון, בריסל, קופנהגן, רומא, מאלמה, המבורג ועוד, יצאו לרחובות על מנת להנציח את חיי אפכארי ולגנות את מעשיה של הרפובליקה אסלאמית בנטילת חייו ללא משפט הוגן.
רופרכט, מלך גרמניה
רופרכט, מלך גרמניה (בגרמנית: Ruprecht, Römisch-deutscher König; 5 במאי 1352 - 18 במאי 1410), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1398–1410, ומלך גרמניה בין השנים 1400–1410.
ביוגרפיה
רופרכט נולד ב-5 במאי 1352 באמברג, לרופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולבאטריצ'ה מסיציליה, בתם של פייטרו השני, מלך סיציליה ואליזבת מקרינתיה, מלכת סיציליה. רופרכט גדל במנזר ליבנאו הדומינקני, שם התגוררה סבתו האלמנה אירמנגארד מאטינגן.
בשנת 1398 מת אביו רופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ורופרכט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1400 התכנסו הנסיכים הבוחרים של מיינץ, קלן וטריר יחד עם רופרכט והחליטו על הדחת ונצל, מלך גרמניה מבית לוקסמבורג מהשלטון, ולמחרת חזרו ובחרו ברופרכט כמלך גרמניה הבא.
מכיוון שלא היה לרופרכט בסיס כוח מוצק באימפריה, היה שלטונו נתון במחלוקת עם בית לוקסמבורג, על אף שוונצל לא ניסה להחזיר את שלטונו בכוח. על אף שרופרכט תמך באפיפיור בוניפקיוס התשיעי, לא תמך בו האפיפיור משום שחשש מבית לוקסמבורג. לאחר שהצליח רופרכט לצבור תמיכה בשטונו בדרום גרמניה, הוא החל במסע לאיטליה במטרה לרסק את שלטונו של ג'אן גלאצו ויסקונטי בדוכסות מילאנו, ולהיות מוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בסתיו 1401 חצה צבאו של רופרכט את האלפים, אולם ספג תבוסה בברשה ונאלץ לחזור על עקבותיו.
כישלון המסע הגביר את המרידות נגד רופרכט, אולם מצבו השתפר בשנת 1402 לאחר שוונצל נכלא על ידי אחיו זיגמונד, מלך הונגריה. בשנת 1403 הכיר האפיפיור בשלטונו של רופרכט, ובנוסף זכה רופרכט לתמיכתה של ממלכת אנגליה, לאחר שבנו לודוויג התחתן עם בלאנש מאנגליה, בתו של הנרי הרביעי, מלך אנגליה.
בשנת 1405 פרץ סכסוך בין רופרכט לארכיבישוף מיינץ, אברהרד השלישי, רוזן וירטמברג, ברנהרד הראשון, מרקיז באדן-באדן וכמה ערים בשוואביה, ורופרכט נאלץ לעשות כלפיהם ויתורים מסוימים. בשנים לאחר מכן שוב התעוררו מרידות נגד רופרכט בעקבות הקרע המערבי, אולם רופרכט מת בפתאומיות ב-18 במאי 1410. לפני מותו חילק רופרכט את נחלותיו: לודוויג קיבל את נסיכות הבוחר מפפאלץ, יוהאן קיבל את רוזנות פפאלץ-נוימרקט, שטפן קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואוטו קיבל את רוזנות פפאלץ-מוסבאך.
משפחתו
ב-27 ביוני 1374 התחתן רופרכט עם אליזבת מנירנברג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן, ממנה היו לו 9 ילדים:
לוגר
לוגר (Luger), בשמו הנוסף פרבלום (Parabellum) הוא אקדח חצי אוטומטי בקוטר 9x19 מ"מ פרבלום.
היסטוריה
הוגו בורכארדט עיצב את האקדח "בורכארדט C-93" בשנת 1893, שיוצר על ידי חברת הנשק הגרמנית DWM. לבקשת החברה, גאורג לוגר שיפר את העיצוב של הבורכארדט ויצר את אקדח הלוגר, עליו רשם פטנט ב-1898.
האקדח נקרא תחילה בשם "פרבלום", שמקורו בביטוי הלטיני "סִי וִיס פָּאקֶם פָּרָה בֶּלוּם" (Si vis pacem, para bellum) - הרוצה בשלום ייכון למלחמה. ומאוחר יותר נקרא "לוגר" על שם ממציאו.
דגמים
יוצר בכמה דגמים ומדינות על ידי יצרנים שונים משנת 1898 עד 1948. הדגם הראשון נקרא "Parabellum Modell 1900". דגם משופר בשם "Model 1902" הוצג לאחר כשנתיים. אחריו פותח הדגם "Pistole 04" (P04), אשר היה ידוע גם כ-"Marinepistole 1904" או "Marine Modell 1904", שיוצר עבור הצי הגרמני הקיסרי. גרסאות מאוחרות יותר כללו את "Parabellum Pistole Modell von 1908" או "Pistole Modell 1908" (P08), שיוצר על ידי DWM ויצרנים נוספים, ביניהם מאוזר. דגם P08 זכה להצלחה כשיוצר כוולטר P38.
שימושים
אקדח הפרבלום הראשון אומץ על ידי צבא שווייץ במאי 1900. ב-1904 אומץ האקדח על ידי הצי הקיסרי הגרמני ובתצורה P08, בקוטר 9x19 מ"מ על ידי צבא הקיסרות הגרמנית.
בתרבות
ב-1943 כתב חיים גורי את השיר הפותח במילים ונושא את השם:
בשירו של יוסי גמזו, שהתפרסם בביצועו של יהורם גאון, "איפה הן הבחורות ההן" נכתב:
האקדח מופיע בסדרה אחים לנשק, בפרק 7, כאשר אחד מלוחמי הפלוגה, דונלד ב. הובלר, משיג אקדח כזה, מחזיק אותו בכיס מכנסיו, אך כדור שנפלט לירכו גורם למותו כתוצאה מאיבוד דם.
האקדח שימש דמויות בדיוניות מרושעות רבות בגלל שיוכו לגרמניה הנאצית ולגרמניה המזרחית.
ליאור פרחי
ליאור פרחי (נולד ב-19 בדצמבר 1970) הוא זמר ישראלי השר בסגנון מוזיקה מזרחית.
ביוגרפיה
ליאור פרחי נולד בשנת 1970 ברעננה, בן זקונים אחרי חמישה אחים. הוא החל לשיר בגיל 16. בהצגת סיום השנה בבית הספר שר את "כל הכבוד" של יהורם גאון. את הקריירה שלו כזמר מקצועי החל כשהיה בן 24 עם האלבום "כמו אבן שותקת" שיצא בינואר 1995, וכלל את השירים "מערבולת", "יושבת בפונדק" ו"שניים שניים". האלבום עובד על ידי הגיטריסט יגאל חרד כאשר 2 שירים נוספים עובדו על ידי המעבד מיכי חייק. פרחי, תגליתו ובן טיפוחיו של היוצר מיקי מדר, עבד במקביל בבית אבות "משען" ברעננה והיה ההשקעה הגדולה של "האחים ראובני", חברת ההפקות הוותיקה ביותר בתחום הזמר המזרחי. אף על פי שפרחי אינו מנגן ואינו קורא תווים הוא נחשב למלחין מוכשר. תחת ידיו יצאו להיטים כמו: "כתבתי לך מכתב", "רומיאו ויוליה" והלהיטים של שרית חדד, "ים של אהבה" ו"עולם של חלומות". לזהבה בן כתב את "תגיד לי מותק", לפיני חדד את "חוזר הביתה", ליוסי אזולאי הלחין את הלהיט"אני אקטוף לך את הירח". לאייל גולן כתב והלחין את "בשבילך נוצרתי" והלחין את "רגשות". את שירו הראשון "רומיאו ויוליה", שיצא באלבומו השני "שירת הלב" מ-1995 כתב פרחי כשהיה בן 17.
ליאור פרחי ביצע גם מספר דואטים עם אושיות מחוץ לזמר המזרחי. הוא שר עם יפה ירקוני את "במשעולי הזמר", עם משה דץ את ״גבר משתגע״ ועם שלמה גרוניך שר את "ירושלים – מכל הסיבות שבעולם". רף המכירות של פרחי עלה בהתמדה עם כל אלבום שהוציא. למרות גילו הצעיר, הספיק פרחי להופיע בסינרמה, שלא הייתה ידועה כמקום הופעות בזמר המזרחי.
בדצמבר 1997 הוציא בחברת התקליטים של האחים "בן-מוש" את אלבומו השני "שירת הלב". את שירי האלבום עיבד אריה ברקוביץ', מלבד שיר יחיד שעובד על ידי נחום עושרי. בין שירי האלבום בלטו: "כתבתי לך מכתב", "רומיאו ויוליה", ו"אולי תדעי אחרת".
בשנת 1998, יצא האלבום השלישי "בהופעה", שכלל מחרוזות של שירים ידועים דוגמת "לא אני הוא האיש", "דברים שרציתי לומר", "שרונה", "ילדה של סתיו אחד" וכן מחרוזות להיטים ים תיכוניים ובערבית. את שירי האלבום עיבד משה דנינו.
עוד באותה שנה חידש את "ים של דמעות" של זוהר ארגוב, במסגרת אלבום המחווה "חברים שרים זוהר", שהוקלט לזכרו.
בשנת 1999 הוציא פרחי את אלבומו הרביעי - "את כל חיי" שהגיע למעמד של אלבום זהב. בין שירי האלבום בלטו: "למה את כועסת" (מילים ולחן: ליאורה אושמי), "ילדתי" (מילים ולחן: ליאור פרחי), "אל תעירי לי את החלום" (מילים: אילנה קליין, לחן: שלומי שבת) ו"דומיה" (מילים: אבי קורן, לחן: נורית הירש). עיבודי השירים נחלקו בין שי ראובני ואריה ברקוביץ'.
במאי 2000 השתתף בתחרות "פסטיבל הזמר" עם השיר "מדבר בלי מילים", שנכתב במיוחד לתחרות.
בשנת 2001 הוציא את אלבומו החמישי - "גבר משתגע", בו בלט שיר הנושא - דואט שלו עם משה דץ, שגם הלחין את השיר למילים של יואב גינאי. את שירי האלבום עיבדו רביב בן מנחם והגיטריסט מקס מקסים.
בשנתיים שאחרי, עבר פרחי תהפוכות אישיות, התגרש מאשתו ואם בנו והסתבך עם רשויות המס. עם צאת אלבומו "מת עלייך" בשנת 2003 הודה שהעשייה סביב האלבום סייעה לו להתגבר על משבריו, ושהשיר "אין עוד אהבה כזאת בעולם" מן האלבום מוקדש לאשתו כרמית, אליה ביקש לחזור. באותה שנה, הוציא פרחי את הסינגל "תיזהר ממנה" שזכה להצלחה גדולה ברדיו. ב-2004, הוציא את אלבום החפלה - "סיגליות", בו שר מחרוזות משיריו וחידש את הלהיט של דויד ברוזה הנושא את שם האלבום.
באוגוסט 2010 הוציא את אלבומו התשיעי - "מתנה". בין שירי האלבום בלטו 2 שירים שכתב רמי לב: הבלדה "זה מהלב" (לחן: דורון אלימלך), ו"ילד רע" (לחן: ליאור פרחי), הדואט "כמו ילדה" עם חיים משה וכן "מעבר לגדר" (מילים: אידמית הראל, לחן והפקה מוזיקלית: ירמי קפלן), שיצא קודם, בדצמבר 2009 כסינגל. האלבום קיבל מעמד פלטינה וזכה להצלחה. כמה חודשיים אחרי, יצא הקליפ לשיר "ילד רע" שזכה תוך 5 שבועות למיליון וחצי ציפיות ב"יוטיוב". עוד באותה שנה, חידש באלבום המחווה "עבודה עברית - שרים עוזי חיטמן" את "אחת ויחידה" (שאת גרסתו העברית ביצע במקור ישי לוי).
ביולי 2011 יצא הפרויקט והאלבום "שני צדדים למטבע", בו חידש פרחי את "היא לא דומה", שביצע במקור ארקדי דוכין. בנובמבר אותה שנה הוציא פרחי את "בובה של לילה" (מילים: רמי לב, לחן: ליאור פרחי, עיבוד והפקה מוזיקלית: רביב רם בן-מנחם) כשיר הנושא של התוכנית הסאטירית, ששודרה בערוץ הספורט.
באוגוסט 2014 הוציא את השיר "בריתו של אברהם" למילים ולחן של היוצר הוותיק רמי לב, והפקה מוזיקלית של ערן כרמי.
במרץ 2016 הוציא את האלבום "ישראלי מילדות - חלק א", שכולו היה חידושים לקלאסיקות ישראליות בעיבודיו של ערן כרמי, דוגמת "שומר החומות" (מקור: להקת פיקוד מרכז), "נשל הנחש" (מאיר אריאל), "ואיך שלא" (אריאל זילבר), "פתאום כשלא באת" (שלמה ארצי וגרי אקשטיין), ו"רוני" ("גזוז").
בינואר 2018 הוציא סינגל ראשון מתוך אלבומו הבא, "ישראלי מילדות" - חלק ב", ובו חידש את "ספינת הזיכרונות", שביצעה במקור הזמרת נתנאלה.
בנובמבר 2021 לאחר שתיקה יחסית ארוכה הוציא את השיר "בכיה" שכתב והלחין דודו מתנה לעיבוד והפקה מוזיקלית של הגיטריסט יוני קיסר. בראיון במוסף "7 לילות" לסמדר שיר סיפר פרחי על השנים האחרונות הקשות בחייו, שהחלו עם פטירת אביו, וכלה בסגרי הקורונה בהם איבד את החשק ליצור מוזיקה.
חיים אישיים
פרחי מתגורר ברעננה. הוא גרוש ואב לשלושה.
מצד שער העמקים
מצד שער העמקים, ממוקם מצפון-מערב לקיבוץ שער העמקים הגבעה נמצאת בצומת דרכים בין שני רכסי הר הכרמל, עמק יזרעאל ועמק עכו, אתר ארכאולוגי, שרידיו מהתקופה ההלניסטית. האתר מזוהה גם עם השמות גבע ואל-חרתיה.
היסטוריה
בשנת 1966 נחשף באקראי קטע של קיר גזית בקצהו הצפוני של הקיבוץ. באביב 1984 החלה חפירה בת ארבע עונות באתר מטעם המדור הקלאסי של החוג לארכאולוגיה באוניברסיטת חיפה. בראש המשלחת עמדו ד"ר ארתור סג"ל ומר יהודה נאור. בחפירה התגלה מבצר הלניסטי עם מנהרה שקישרה למקור מים. את החפירה ליווה פרופ' בנימין מזר שהציע לזהות את האתר כשרידי הכפר הערבי הנטוש אל-חרתיה (היום נמצא בשטח קיבוץ שער העמקים) ומכאן לתל החשמונאי, בשם 'גבע'. זאת משום שבשוליו הדרומיים של עמק עכו, נמצאה אבן גבול עליה חרוט ביוונית 'גבע' שקושרה עם מנהרה למבצר ההלניסטי בשער העמקים. האתר בשער העמקים, מזוהה עם גבע ההלניסטית שנכבשה על ידי אלכסנדר ינאי בעת מסעו לעכו. מיקום בניית המצד הוא אסטרטגי, על כן סגנון וטיב בנייתו, מפעל המים התת-קרקעי ומהות הממצא בו- כל אלה מאששים את הזיהוי המוצע.
מבנה מרכזי
האתר המרכזי שנחשף בחפירות של ד"ר ארתור סג"ל ויהודה נאור, הוא מבנה גזית, כמעט ריבועי 17X17 מטר, נמצא בשלמותו. מידותיו: מצפון לדרום 12.30 מטר וממזרח למערב 13.20 מטר. המבנה נשתמר לגובה של 2–3 נדבכים, כלומר, כ-1.60 מטר גובה, והוא זוהה כמגדל שרק יסודותיו שרדו. הנדבכים החיצוניים והתחתונים של המגדל הונחו בתעלות יסוד חצובות, שרוחבן הממוצע היינו 1.80 מטר. ישנם בתוך המגדל קירות המחלקים את החלל הפנימי של המגדל, לחלקים קטנים יותר הבנויים מאבני גזית (מידות בקירות הפנימיים 10.20X9.30 מטר), לעומת הקירות החיצוניים, הקירות הפנימיים מאבני הגזית, הונחו על סלע שפולס וחלקם על מסד של אבני גוויל קטנות.
הקיר החיצוני-מזרחי בנוי כולו בשיטת ראשים, שיטה שכיחה בתקופה ההלניסטית. הכניסה לתוך המבנה הייתה על כבש. הקיר החיצוני-צפוני בנוי בשיטה מעורבת, כלומר, פתינים (ראש ופתין) כלפי פנים, לסירוגין. חוסר אחידות זו אופיינית למבנה כולו. גם צורת הזיזים אינה אחידה: בנדבך אחד הונחו זו בצד זו אבן בעלת זיז בולט שעובדה רק במעט ולידה אבן בעלת זיז שעובד בקפידה. נדמה שלבוני המגדל, היציבות והחוזק של המגדל, חשובים יותר מסיתות האבנים ואחידותם. פינות המגדל בנויים בעיקר מראשים ופתנים.
בנייה זו נועדה לחזק את הקירות ולהעניק יציבות. החללים בין האבנים הגדולות של הקיר, מולאו אבני גוויל קטנות וטיט. ייתכן כי בנייתו של המגדל מעולם לא הושלם וייתכן כי נשדדו אבני המגדל לשימוש משני. בחפירה לא נתגלו סימנים המעידים על הרס מכוון בזמן מלחמה או הרס ברעידת אדמה.
המגדל נבנה בשיטה שכמוה רואים מעט הקבלות שרחבי ארץ ישראל. שיטת הבנייה של נדבכים אחדים מהמגדל, נמצאה עד כה באתרים ספורים בארץ: תל דור, עכו ושומרון. בשלושת האתרים הללו מופיעים קטעי בנייה אלה בהקשר הלניסטי מובהק- המאות 4-2 לפנה"ס.
עיטורים אדריכליים
בעת חשיפת המגדל בחפירות הארכאולוגיות, נמצאו חלקי עיטורים אדריכליים באתרם. העיטורים עשויים מאותה אבן גיר שממנה הותקנו אבני הבנייה. עיטור אדריכלי בולט שנמצא, הוא שבר כותרת קורינתית. למרות מצב השתמרות גרוע, ניתן לייחס אותה בבירור, לתקופה הלניסטית- מאות 1-2 לפנה"ס. כותרות קורינתיות בארץ ישראל, מלפני תקופת הורדוס, היו נדירות וניתן למצוא אותן במספר מועט של אתרים: עיראק אל-אמיר, תל אנפה, שומרון וקבר יאסון בירושלים.
ממצא נומיסמאטי
באתר נחשפו 65 מטבעות, כ- 20 מהם, הן מטבעות הלניסטיים, שנחשפו בחפירה במבנה המרכזי. שחלקן היו מהתקופה התלמית והסלאוקית ונטבעו באנטיוכיה, צידון, צור ועכו. על פני שטח החפירה, נמצאו מטבעות רומאיים מהמאות 2–3 לספירה. על כן, לא נמצאו מטבעות מהמאה ה-1 לפנה"ס.
ממצא קיראמי
הממצא הקרמי נחלק לשתי קבוצות עיקריות: קרמיקה מקומית וקרמיקה מיובאת.
נמצאו גם כלי חרס מיובאים, מתבנית יציקה- מהתקופה ההלניסטית. ניתן לראות לראשונה, כלים המיוצרים בתבנית והם נפוצים בסחר בינלאומי. כלים אלו נמצאו גם ברחבי האימפריה המוקדונית וההלניסטית, ומאוחר יותר באימפריה הסלאוקית- מאות 2–3 לפנה"ס.
מפעל מים תת-קרקעי
באתר נמצא גם מפעל מים תת-קרקעי בשלושה חלקים: פיר כניסה אנכי, מנהרה חצובה ובור שבתחתיתו נבע מעיין. הכניסה למפעל המים הוא דרך פיר אנכי המצוי בחלקו הדרום-מזרחי של המבנה. חלקו העליון של הפיר בנוי אבני גזית וחלקו התחתון חצוב בסלע. זהו פיר מלבני בגודל 0.70X0.80 מטר ועומקו 4 מטר (הירידה אליו מתבצעת אך ורק בסולם).
בתחתית הפיר חצובות 9 מדרגות המובילות אל מנהרה, החצובה בסלע ומטויחת לכל אורכה. אורכה של המנהרה הוא 14 מטר ורוחבה 1.50 מטר. גובהה הממוצע 2 מטר. בקצה הדרום-מערבי של אותה מנהרה, ישנה הסתעפות לצפון (אורכה 2.50 מטר), היא מובילה אל הבור שנחשף בחלקו. קוטר הבור הוא 6 מטרים (פתח עגול 0.80 מטר) ותקרתו חצובה, כנראה נחצבה בשלב מאוחר לקיומו. קירות הבור מטויחים גם כן, כמו המנהרה. ככל הנראה, הפיר והמנהרה יחד, נועדו לאפשר גישה מתוך המגדל אל מקור המים התת-קרקעי, והבור שימש לאגירת מים.
מטמון המחרשות
בקרבה למבנה ההלניסטי, נתגלתה גומחה קטנה ובמרכזה שטח מרוצף באבני גוויל. הגומחה הכילה חלקי ברזל של מחרשות קדומות, שקובצו יחד בכוונה לתפוס מעט מקום לאחסנה זמנית. מצב השתמרותם טוב, ושכבת החלודה שטחית בלבד. הגומחה הכילה 4 יתדות (להבי פליחה) ו-4 טבעות להידוק יתד אל חלקי עץ המחרשה. מחרשות עתיקות דוגמת אלה, נמצאו גם בתל שקמונה ובגמלא. כלים אלה תוארכו למחצית הראשונה של המאה ה-1 לפנה"ס, כלומר שלהי התקופה ההלניסטית.
יחסי בהוטן–ברזיל
היסטוריה
בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין ממלכת בהוטן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות כוננו בשנת 2009. שיתוף הפעולה שבין שתי המדינות הוא זניח, מלבד ביקורים דיפלומטיים אחדים מצד ראש ממשלת בהוטן ושרים - ב-2009 לכבוד כינון היחסים, ב-2012 על מנת להשתתף בוועידה שהתקיימה בריו דה ז'ניירו, וב-2018 להשתתפות בפורום המים העולמי.
יחסי הממלכה המאוחדת–קומורו
יחסי הממלכה המאוחדת–קומורו הם היחסים בין הממלכה המאוחדת לבין קומורו.
סקירה כללית
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קומורו בשנת 1975, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת. שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם. בפברואר 2019 חתמו חמש מדינות אפריקה על הסכם חדש להמשכיות מסחרית עם בריטניה, שיכול לחסוך להן יותר מ-60 מיליון דולר בשנה. ההסכם נחתם עם קומורו, סיישל, מדגסקר, מאוריציוס וזימבבואה, ונועד לאפשר את המשך יחסי הסחר בין חמש מדינות אפריקה ובריטניה, למרות הברקזיט.
אופל קארל
אופל קארל (בגרמנית: Opel Karl) היא מכונית עירונית המוגדרת כמכונית מיני מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס.
דגם "אופל קארל" יוצר בקוריאה הדרומית בין השנים 2014–2019 על ידי "GM Korea" (שם רשמי: "GM Korea Company"), ומיוצר בווייטנאם משנת 2019 על ידי יצרנית הרכב הווייטנאמית "VinFast"  (שם רשמי: "GM Vietnam"), חברת בת של הקונגלומרט "Vingroup"  (שם רשמי: "Vingroup Joint Stock Company").
אלופי
אָלוֹפִי (בניואנית: Alofi) היא עיר הבירה של האי ניואה, הנמצא בדרום האוקיינוס השקט. אלופי מורכבת משני כפרים (אלופי צפון ואלופי דרום), בהם מתגוררים כ-1,611 תושבים. נחשבת בין הקטנות בבירות העולם (יחד עם נגרולמוד, בירת פלאו).
הכפר ממוקם במרכז מפרץ אלופי, שבחוף המערבי של האי, ליד המחשוף היחיד בשונית האלמוגים המקיפה את האי. ליד הכפר ממוקם נמל התעופה הבינלאומי ניואה, המשרת את כל האי.
האוכלוסייה באי היא נוצרית אדוקה, תוצאה של הקולוניאליזם הבריטי. הממשל העצמי באי מסתכם בניהול שוטף לענייני פנים; ענייני חוץ וביטחון נקבעים ומנוהלים על ידי ניו זילנד והריבון העליון של ניו זילנד, שהיא להלכה הריבון העליון של ניואי.
בכפר נמצאת "גדר מברשות השיניים" הארוכה בעולם.
בשנת 2004 פקדה את האי סופת ציקלון עזה שגרמה למותם של שני אנשים, הרסה תשתיות רבות ברחבי האי, ולמעשה מחקה את כל החלק הדרומי של עיר הבירה אלופי.
מערכת הרבייה הזכרית
מערכת הרבייה הגברית מורכבת מאיברים הממוקמים מחוץ לגוף וסביב אזור האגן של זכרים, אשר משתתפים בתהליך הרבייה האנושית. בשעת משגל הפין חודר אל הנרתיק של האישה, ואליו נשפך נוזל הזרע, שנושא את תאי הזרע. הזרע מפרה את הביצית בגוף האישה, והביצית המופרית מתפתחת בהדרגה לעובר, ומאוחר יותר הופך לתינוק.
האשכים
תפקידם של האשכים הוא לדאוג לייצור ואחזקה של תאי הזרע הזכרי המשמשים להפריית הנקבה. האשכים מונחים בתוך שק האשכים המגן עליהם ושק האשכים עצמו ממוקם מחוץ לחלל הגוף ומתחת לפין. מיקומו הבלתי רגיל של שק האשכים נובע מהבדלי הטמפרטורה שבין חלל פנים הגוף לבין הטמפרטורה הרצויה בשק האשכים, הנמוכה יותר. באופן תקין האשכים מתפקדים ללא דופי ומייצרים זרע פורה עד למותו של הפרט.
פין
כאשר זכר מגורה מינית, הפין מזדקף לפני שהוא מוכן לקיום יחסי מין. הזיקפה מושגת משום שהסינוסים בתוך הפין מתמלאים בדם.
שפיכה
כאשר הגירוי המיני הופך אינטנסיבי, הזרע עובר דרך השופכה. במהלך השפיכה שלפוחית השתן נסגרת כך ששתן לא יכנס לשופכה. ההתכווצות המורגשת בעת השפיכה מהווה חלק מהאורגזמה של זכרים. ישנם בסביבות 400 מיליון זרעים ב-3.5 מיליליטר של זרע שיוצאים במהלך השפיכה. עם זאת, הפריה של הביצית עשויה להתרחש גם אם ספירת הזרע נמוכה יותר.
לאחר השפיכה הפין חוזר למצב הרגיל שלו.
יחסי גרמניה–קומורו
סקירה כללית
גרמניה המערבית כוננה יחסים דיפלומטיים עם קומורו ב-2 בפברואר 1978, מעט לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת. שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם.
יחסי סחר
בשנת 2019 ייצאה קומורו לגרמניה סחורות בשווי של כ-7.3 מיליון אירו, בעיקר מוצרי חקלאות כמו וניל, וייבאה סחורות בשווי של יותר מ-823,000 אירו מגרמניה.
יחסי אבחזיה–ונואטו
יחסי אבחזיה–ונואטו החלו כאשר ונואטו הכירה בעצמאותה של אבחזיה ב-23 במאי 2011. באותו יום נחתמה הצהרה משותפת על כינון יחסים דיפלומטיים. עם זאת, האופי המדויק של ההכרה היה שנוי במחלוקת ולא הוסדר עד יולי 2013. עם זאת, במהלך השנים כחלק ממשחקי הכוח המקומיים בממשלת ונואטו, ההכרה נדדה קדימה ואחורה. בשנת 2019 שר החוץ של ונואטו "אישר את תמיכתה של ונואטו בריבונותה של גאורגיה ושלמותה הטריטוריאלית" ולמעשה חזר בו מההכרה באבחזיה.
ונואטו הייתה המדינה החמישית החברה באומות המאוחדות שהכירה באבחזיה והראשונה שלא הכירה גם בעצמאותה של דרום אוסטיה.
כינון יחסים ראשוני (מאי 2011)
ב-23 במאי 2011, נשיא תנועות העם נגריאמל וג'ון פרום, צ'יף העליון, טה מולי ונאוס מול סאקן גויסט, פרסם הודעת הכרה לאנשי אבחזיה. שבוע לאחר מכן, ממשלת ונואטו הביעה את תנחומיה לאבחזיה על פטירתו של הנשיא סרגיי בגאפש. ונואטו הבטיחה לממשלת אבחזיה שהיסודות שהניח הנשיא המנוח בכינון יחסים פוליטיים וכלכליים בין המדינות ימשיכו לשגשג. באותו יום, בראיון לערוץ Russia Today, מקסים גבינג'יה, שר החוץ האבחזי, הודיע כי ונואטו הכירה בעצמאותה של אבחזיה וכי נוצרו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. ההסכם הדיפלומטי נחתם ב-23 במאי 2011 על ידי ראש ממשלת אבחזיה סרגיי שמבה וראש ממשלת ונואטו סאטו קילמן, וכן קבע משטר נסיעות ללא צורך בויזה בין שתי המדינות. לדברי גבינג'יה, המסמך הוחלף באוויר, ונוהל משא ומתן בחשאי במשך תקופה של מספר חודשים.
למרות ההכחשה הראשונית ב-3 ביוני על ידי הנציג הקבוע של ונואטו באומות המאוחדות, דונלד קלפוקאס, הכרה של ונואטו באבחזיה אושרה על ידי ממשלתה ב-7 ביוני ועותק של ההסכם שוחרר.
ניסיון ביטול ההכרה על ידי אדוארד נטפיי (יוני 2011) ואישור מחדש לאחר מכן
ב-16 ביוני, השופט העליון וינסנט לונאבק מונואטו קבע כי מאז בחירתו של סאטו קילמן לראשות הממשלה בדצמבר 2010 לא התרחשו בהצבעה חשאית, היא הפרה את סעיף 41 של החוקה, והוא החזיר את אדוארד נטפיי לתפקיד ראש הממשלה הזמני. ב-17 ביוני הודיע נטפיי כי הוא חוזר בו מההכרה של ונואטו באבחזיה, וכי הוא יבקש לכונן יחסים עם גאורגיה. עם זאת, שבוע לאחר מכן נבחר סאטו קילמן מחדש לראשות ממשלה, ובהודעה מ-1 ביולי 2011, הודיע שר החוץ של ונואטו אלפרד קרלוט לממשלת אבחזיה כי הקבינט של ונואטו "הצביע בעד תמיכה ברפובליקת אבחזיה תוך ייסוד קשרים דיפלומטיים ופיננסיים". הפתק גם חזר על כך שהתזכיר המקורי שנחתם ב-23 במאי על ידי ראשי הממשלה של שתי המדינות "נשאר בתוקף למרות הודעה מוקדמת יותר". ההכרה של ונואטו באבחזיה אושרה שוב ב-12 ביולי על ידי קרלוט, כשהיא מבטאת את "רצונה של ונואטו לכונן יחסים דיפלומטיים עם אבחזיה", וב-7 באוקטובר על ידי ממשלת ונואטו.
חילופי דברים בין אבחזיה לונואטו
טה מולי וונאוס מול סאקן (טי טם) גויסט, אחד התומכים החזקים בהכרה של ונואטו בעצמאות האבחזית, מונה לשגריר ונואטו עבור אבחזיה ומדינות אחרות, כולל רוסיה.
ב-12 ביולי 2011 הצהיר שגריר אבחזיה באזור אסיה-האוקיינוס השקט, יוריס גולביס, כי אבחזיה וונואטו מתכננים לחתום על הסכם מסגרת לשיתוף פעולה בתחום התרבות, הסחר והמגזר הבנקאי. לדבריו, ממשלת ונואטו אישרה פעמיים את כינון היחסים הדיפלומטיים עם אבחזיה ואת כוונתם לתרום לפיתוח קשרי ידידות בין שתי המדינות.
ב-30 ביולי 2011 שלח שר החוץ האבחזי מכתב ברכה לרגל חגיגת יום העצמאות בונואטו, ובו נכתב "בעיקר ברצוני לציין מגמה חיובית שהתגלתה ביחסים בין מדינותינו. אני מקווה שהקשר שלנו ימשיך להתחזק ולהתפתח באותה דרך מועילה".
ב-28 בספטמבר 2011, טה מולי וונאוס מול סאקן גויסט, השגריר המיועד באבחזיה מונואטו, בירך את הנשיא האבחזי החדש אלכסנדר אנקבב על השבעתו.
בינואר 2012 דווח כי אבחזיה מתכננת לייצא יין לונואטו.
כינון יחסים דיפלומטיים עם גאורגיה תחת שלטון קרקסס (שנת 2013)
ב-18 במרץ 2013, ג'וני קואנאפו, מנכ"ל ונואטו לענייני חוץ, הצהיר שמעולם לא כוננו יחסים דיפלומטיים עם אבחזיה. הוא אמר כי "היה בלבול לגבי מה שהממשלה התכוונה לעשות, וזה היה רק מכתב שקבע שאולי יש כוונה ליצור יחסים עם אבחזיה. אבל בנקודת הזמן הזו, אין שום פעולה בנושא ואין החלטה".  משרד החוץ של אבחזיה הגיב בהצהרה וטען כי הם "לא קיבלו שום הודעה רשמית על ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות" וכי "ההכרה ברפובליקת אבחזיה היא בלתי הפיכה".
ב-20 במאי 2013, גאורגיה טענה כי מואנה קרקסיס קלוסיל, ראש הממשלה החדש של ונואטו, אישר כי ונואטו חזרה בה מהכרתה באבחזיה. עם זאת, למחרת הגיב סגן שר החוץ של אבחזיה, אירקלי חינטבה, ואמר כי לא התקבלה החלטה לבטל את היחסים הדיפלומטיים בין אבחזיה לונואטו, וכי הצהרותיו של קלוסיל הן רק נקודת המבט האישית שלו שאינה תוצאה של החלטה רשמית של הממשלה.
ב-12 ביולי 2013 חתמו גאורגיה וונואטו על הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים וקונסולריים. ההסכם, שנחתם במטה האומות המאוחדות, קבע: "רפובליקת ונואטו מכירה בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה בגבולותיה המוכרים בינלאומית, לרבות אזוריה – הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה ואזור צחינבלי/דרום אוסטיה". בעוד נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי הודה לממשלת ונואטו על חזרתה מהכרתה, שר החוץ של אבחזיה, ויאצ'סלב צ'יריקבה, התעקש שונואטו לא חזרה בה באופן רשמי מהכרתה באבחזיה.
מגעים מחודשים בין אבחזיה לונואטו (שנת 2015)
ב-30 במרץ 2015, במהלך ביקורו של שר החוץ של ונואטו, סאטו קילמן, במוסקבה כדי לדון בסיוע בעקבות הציקלון פאם, הוא נפגש עם עמיתו האבחזי ויאצ'סלב צ'יריקבה. שני הפקידים הביעו את רצונם לחזק את היחסים הבילטרליים, וצ'יריקבה הביע את תנחומיו והציע את עזרתה של אבחזיה לסיוע באסון. ב-31 במרץ, קילמן נשאל על ידי סוכנות הידיעות רי"א נובוסטי אם ונואטו עדיין מכירה באבחזיה. הוא השיב כי "שום דבר לא השתנה" ביחס להכרה של ונואטו באבחזיה בשנת 2011, אך ממשלת קרקסס החליטה לכונן יחסים דיפלומטיים עם גאורגיה ולא עם אבחזיה. הוא לא ראה שהיחסים הדיפלומטיים עם אבחזיה וגאורגיה עולים בקנה אחד, וקיווה שהיחסים הדיפלומטיים עם אבחזיה ייקבעו בקרוב. ביוני 2015, קילמן פוטר מתפקיד שר החוץ, בין היתר כתוצאה מפגישה זו, כאשר ראש הממשלה ג'ו נאטומן שב והבהיר את עמדת הממשלה לפיה "אבחזיה היא חלק מגאורגיה". עם זאת, בשבוע שלאחר מכן קילמן החליף את נאטומן כראש ממשלה.
האישור של ונואטו על שלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה (שנת 2019)
ב-14 במרץ 2019, שר החוץ של ונואטו, ראלף רגנבאנו, נפגש עם עמיתו הגאורגי דייוויד זלקליאני בטביליסי. בעוד ששני הצדדים התחייבו להעמיק את הקשרים הדו-צדדיים, רגנבאנו "אישר את תמיכתה של ונואטו בריבונותה ובשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה", לפי משרד החוץ הגאורגי. זלקליאני הגיב "אנו אסירי תודה על כך שרפובליקת ונואטו היא עקבית במדיניות אי-ההכרה של מה שנקרא עצמאות של האזורים הכבושים של גאורגיה, תוך ציות מלא לנורמות ועקרונות היסוד של המשפט הבינלאומי". למחרת ביקר רגנבאנו בקו העימות ונחתם מזכר לשיתוף פעולה בין שני הצדדים.
בזמן שהיה בקו העימות, אמר רגנבאנו: "ונואטו תמיד הכירה בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה. בשנת 2011 היה לנו שר שהביע עמדה אחרת. לדעתי הוא הושפע מאנשים מסוימים והכיר בעצמאותן של דרום אוסטיה ואבחזיה. החלטתו לא הייתה עמדה רשמית של המדינה". במילים אחרות, השר הסיר כל ספק במעמד ההכרה.
החלטות האו"ם על החזרת עקורים גאורגים
מאז הגשתה הראשונה של גאורגיה בשנת 2009 באספה הכללית של האומות המאוחדות של החלטה על "מעמדם של עקורים פנימיים ופליטים מאבחזיה, גאורגיה, ואזור צחינוואלי/דרום אוסטיה, גאורגיה", ונואטו תמכה בהחלטה החוזרת מדי שנה זו, בניגוד לשאר חברי האו"ם המכירים בעצמאותה של אבחזיה.  רק בשנת 2015 היא נמנעה מהצבעה זו, דווקא כאשר היו לה בעיות ממשלתיות בנוגע להכרה (ראו לעיל).
סלובקיה במשחקים האולימפיים לנוער
סלובקיה משתתפת בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הסלובקיים 15 מדליות, מהן שתי מדליות זהב. במשחקי הקיץ צברו ספורטאי הנוער הסלובקיים אחת עשרה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. במשחקי החורף זכו ספורטאי הנוער בארבעה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של סלובקיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 17 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בחמישה מדליות. המשלחת רשמה הישגים נאים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערים במקצה הסלאלום בקיאק, ג'ודו עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 81 ק"ג נערים, וטניס עם זכייה במדליית כסף בטורניר הזוגות לנערות ושתי מדליות ארד בטורנירים זוגות לנערים ויחידים נערות. המשלחת דורגה במקום הרביעי בענף השחייה במשחים 100 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות, 50 מטר ו-100 מטר בסגנון שחיית פרפר לנערות. בענף האתלטיקה המשלחת סיימה במקום השמיני בתחרות הליכה תחרותית לנערות למרחק של 5 ק"מ והעפילה לרבע גמר בענף הסיף בטורניר הרומח לנערות. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים חתירה וקרב חמש מודרני.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שסלובקיה שלחה עד כה. המשלחת מנתה 38 ספורטאים שהתחרו באחת עשרה ענפים. המשלחת זכתה בשלושה מדליות. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה במדליית כסף מקצה הסלאלום לנערים בקיאק ומדליית ארד במקצה הסלאלום לנערים בקאנו, באתלטיקה עם זכייה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות נערות והעפלה לגמר זריקת דיסקוס לנערים אותה סיימו ללא ציון. נבחרת הנערות בכדורגל דורגה בטורניר במקום הרביעי ובענף ההתעמלות המשלחת דורגה במקום האחת עשרה בקרב רב לנערים בהתעמלות מכשירים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים אופניים, איגרוף, טניס, קליעה, קשתות, שחייה ושיט.
אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 33 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית כסף יחידה. בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, נבחרת הנערות סיימה במקום הרביעי בענף ההוקי קרח. בתחרויות הכישורים זכה סבסטיאן סדרל במדליית כסף בטורניר הנערים ומרטינה פדורובה דורגה במקום השביעי בטורניר הנערות. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים לוז' עם דירוג במקום השישי בטורניר הזוגות לנערים ובמקום השמיני בטורניר המעורב, ובבובסלי דורגה במקום העשירי בטורניר הנערים. בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא קצרה הישגים בענף הסקי אלפיני אך גם לא דורגה בין המקומות האחרונים. ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים משמעותיים בענפים ביאתלון, החלקה אמנותית וסקי למרחקים.
אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן הייתה המשלחת הגדולה ביותר שנשלחה עד כה ומנתה 49 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשתי מדליות: כסף וארד.
מדליות לפי משחקים
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
מדליות לפי ענף
משחקי הקיץ width="20px"|
משחקי החורף
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 1998
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 1998, הוא גביע הזהב לנשים הרביעי שארגנה CONCACAF. הטורניר נערך בקנדה והתקיים מ-28 באוגוסט עד ה-6 בספטמבר 1998. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 1999, שנערך שנה לאחר מכן בארצות הברית. זהו גביע הזהב היחיד בו לא השתתפה נבחרת ארצות הברית, וזאת מכיוון שהיא העפילה אוטומטית לגביע העולם כמארחת.
מנוצי-גב
הם חיים באזורים טרופיים ומצויים בקרבה לקרקעית.
פרנסיסקו סאנס קאבוט
פרנסיסקו סאנס קאבוט (בספרדית: Francisco Sans Cabot; 9 באפריל 1828 – 5 במאי 1881) היה צייר קטלוני ששימש כמנהל מוזיאון הפראדו בין השנים 1873 ל-1881.
ביוגרפיה
אביו היה נווט בצי המלכותי הספרדי. הוא למד מ-1850 עד 1855, התחיל בצורפות (בהתאם לרצון משפחתו), אך החליט להמשיך בציור במקום זאת. בשנה שלאחר מכן, הוא נסע לפריז כדי להמשיך את לימודיו אצל תומאס קוטיר והוראס ורנה. בשנת 1858, הוא זכה במדליה בתערוכה ברומא על דמותו של פרנסיסקו דה קוודו כשהוא רואה את מרטין לותר בגיהנום. לאחר מכן, החליט להתמחות בציור סצנות היסטוריות. ב-1865, הוא חזר לספרד והוזמן על ידי סוכנות ממשלתית לצייר את הגנרל חואן פרים בקרב במהלך המלחמה הספרדית-מרוקאית.
לקראת סוף חייו, הוא שינה שוב את סגנונו, הפעם בכיוון של ריאליזם. בשנת 1881, הוא קיבל את מה שתהיה המשימה הגדולה האחרונה שלו מאוניברסיטת ברצלונה לצייר את המלך אלפונסו ה-12 לבוש במדי מסדר גיזת הזהב. הוא גם עיטר כמה תיאטראות, כולל התיאטרון המלכותי, תיאטרון אפולו, ויצר ציורי קיר באלקאזר של טולדו.
על גבורה ואהבה
על גבורה ואהבה (באנגלית: A Distant Trumpet) הוא מערבון אמריקאי משנת 1964 בבימויו של ראול וולש (סרטו האחרון), עם טרוי דונהיו וסוזן פלשט בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן " A Distant Trumpet" של פול הורגן משנת 1960.
הסרט צולם באריזונה ובניו מקסיקו ויש בו סצנות מרהיבות של קרבות בין פרשים אמריקאים לפרשים אינדיאנים משבט האפאצ'י.
זה סרטם המשותף השני והאחרון של דונהיו ופלשט. הם התאהבו בצילומי "הכל אודות אהבה" (1962) ונישאו. בסרט הזה הם היו בשיא הצלחתם אך הם התגרשו בסיום הצילומים ומכאן החלה הקריירה של דונהיו לדעוך.
תקציר העלילה
לוטננט שני מאט האזרד (טרוי דונהיו), בוגר טרי של וסט פוינט, נשלח בשנת 1883 למחנה "פורט דליברי" של צבא ארצות הברית בטריטוריית אריזונה.
המפקד במקום הוא לוטננט ראשון תדי מיינוורינג (ויליאם ריינולדס) ואתו נמצאת במקום גם אשתו היפה קיטי (סוזן פלשט) שכבר בפגישה ראשונה שניהם מתרשמים זה מזה.
האזארד מבחין במשמעת הירודה במקום ובחוסר המיומנות של החיילים ומתחיל מיד באימונים ובהטלת עונשים על מפירי ההוראות. הוא מסלק את סילי ג'ונס (קלוד אקינס) שמביא לחיילים עם עגלתו, משקאות חריפים וזונות.
האפאצ'י תוקפים שיירה ובה קיטי. מאט מציל אותה והם נאלצים להסתתר בלילה מהגשם במערה ומגלים אהבה זה לזה. באחד הפעמים מתקיפים האינדיאנים את שיירתו של תדי מיינוורינג והוא נהרג. קיטי הופכת לאלמנה וקשריה עם מאט מתחזקים.
למקום מגיע כוח גדול של פרשים בפיקודו של גנרל קווינט (ג'יימס גרגורי) במטרה להכניע את האפאצ'י ולסיים את המלחמה. בהתנגשות של הכוחות עם מאות סוסים נהרגים אינדיאנים רבים בפיקודו של "נשר המלחמה" והם נסוגים למקסיקו.
קווינט רוצה לסיים את המלחמה בדרכי שלום. הוא מטיל על מאט לצאת למקסיקו ביחד עם סייר אינדיאני להיפגש עם נשר המלחמה ולהבטיח לו כי יוכלו לחזור לאזור השמורה שלהם באריזונה. הצעתו מתקבלת אך כשהם חוצים את הנהר לאריזונה, הם נעצרים על ידי מייג'ור מילר שמודיע כי הם יועברו לפלורידה ולא לשמורה שלהם באריזונה. מאט חובט במילר ועוזב את המקום.
כעבור זמן מוזמן מאט ביחד עם הגנרל קווינט לוושינגטון לקבל מידי מזכיר המלחמה את מדליית הכבוד של הקונגרס. לאחר שהוא מקבל את המדליה הוא מוחה על הבגידה באינדיאנים ומחזיר את המדליה וגם הגנרל מודיע על התפטרותו. מזכיר המלחמה מתקשר לנשיא צ'סטר ארתור וגם קווינט משוחח אתו והנשיא נותן פקודה להחזיר את האינדיאנים לשמורה באריזה.
מאט חוזר לפורט דליברי ביחד עם אשתו החדשה קיטי. הוא כעת מפקד המחנה בדרגת מייג'ור וכל החיילים מקיפים את הזוג הצעיר ומצדיעים להם.
ליובוב פופובה
ליובוב סרגייבנה פופובה (ברוסית: Любо́вь Серге́евна Попо́ва; באנגלית: Lyubov Popova: 24 באפריל 1889 - 25 במאי 1924) הייתה אמנית אוונגרד רוסית (קוביסטית, סופרמטיסטית וקונסטרוקטיביסטית), ציירת ומעצבת.
ביוגרפיה
פופובה נולדה באיבנובסקו, ליד מוסקבה, למשפחתם העשירה של סרגיי מקסימוביץ' פופוב, סוחר טקסטיל מצליח מאוד ופטרון חשוב של האמנויות, וליובוב וסילייבנה זובובה, שהגיעה ממשפחה מיוחסת מאוד. לליובוב סרגייבנה היו שני אחים ואחות. אחיה פאבל הפך לפילוסוף ולשומר המורשת האמנותית של אחותו.
פופובה גדלה עם עניין רב באמנות, במיוחד בציור הרנסאנס האיטלקי. בגיל אחת עשרה החלה לקבל שיעורי אמנות רשמיים בבית. היא נרשמה לראשונה לגימנסיה לנשים של יאלטינסקאיה, ולאחר מכן לגימנסיה של ארסנבה במוסקבה. עד גיל 18 היא למדה אצל סטניסלב ז'וקובסקי, ובשנת 1908 נכנסה לאולפנים הפרטיים של קונסטנטין יואן ואיבן דודין. בשנים 1912 - 1913, היא החלה ללמוד באולפנים של הציירים הקוביסטים אנרי לה פוקונייה וז'אן מצינגר באקדמיה דה לה פאלט בפריז.
קריירה
פופובה נסעה רבות כדי לחקור וללמוד סגנונות ציור מגוונים, אבל היו אלה האיקונות הרוסיות העתיקות, הציורים של ג'וטו ויצירותיהם של הציירים האיטלקיים מהמאה ה-15 וה-16 שהכי עניינו אותה.
ב-1909 נסעה לקייב, וב-1910 לפסקוב ולנובגורוד. בשנה שלאחר מכן היא ביקרה בערים רוסיות עתיקות אחרות, כולל סנט פטרסבורג, כדי ללמוד על אייקונים עתיקים. ב-1912 עבדה בסטודיו במוסקבה המכונה "המגדל" עם איבן אקסנוב ולדימיר טאטלין, וכן ביקרה באוסף הציורים הצרפתיים המודרניים של סרגיי שצ'וקין.
בשנים 1912–1913 למדה אמנות אצל נדז'דה אודלצובה בפריז, שם פגשה את אלכסנדר ארכפנקו ואוסיפ זאדקין. לאחר שחזרה לרוסיה ב-1913, עבדה עם טטלין, אודלצובה והאחים וסנין.
קובו-פוטוריזם
פופובה הייתה אחת מהחלוצות הראשונות בתחום הקובו-פוטוריזם. באמצעות סינתזה של סגנונות היא עבדה לקראת מה שהיא כינתה ארכיטקטוניקה ציורית. לאחר שחקרה לראשונה את האימפרסיוניזם, ב-1913, בקומפוזיציה עם דמויות, היא התנסתה בפיתוח הרוסי במיוחד של הקובו-פוטוריזם: מיזוג של שתי השפעות מצרפת ואיטליה.
בשנים 1914–1915 הפך ביתה במוסקבה למקום המפגש של אמנים וסופרים. בשנים 1914–1916 פופובה יחד עם אמנים אוונגרדיים אחרים (אלכסנדרה אקסטר, נאדז'דה אודלטסובה, אולגה רוזאנובה) תרמו לשתי תערוכות אומנות במוסקבה. ניתוח של יצירתה הקובו-פוטוריסטית של פופובה מעיד גם על זיקה לעבודתו של פרנאן לז׳ה, שהגיאומטריה של צורות הצינורות והחרוטיות שלו בסדרת ציוריו בשנים 1913–1914 דומה לזו שבציוריה של פופובה.
סופרמטיזם
בשנת 1916 היא הצטרפה לקבוצת "סופרמוס" עם קזימיר מלביץ', מייסד הסופרמטיזם, אלכסנדרה אקסטר, איבן קליאן, נדז'דה אודלטסובה, אולגה רוזאנובה, ז׳אן פוני, נינה גנקה-מלר, קסניה בוגוסלבסקיה ואחרים שעבדו באותו זמן בכפר ורבובקה.
יצירת סוג חדש של ציור הייתה חלק מהדחף המהפכני של האוונגרד הרוסי ליצור מחדש את העולם. המונח 'עליון' מתייחס לעולם 'לא אובייקטיבי' או מופשט מעבר למציאות היומיומית. עם זאת, היה מתח בין אלה שראו באמנות, כמו מלביץ', מסע רוחני, לבין אחרים שהגיבו לצורך של האמן ליצור עולם פיזי חדש. פופובה אימצה את שני האידיאלים הללו אך בסופו של דבר הזדהתה לחלוטין עם מטרות המהפכה בעבודה בפוסטרים, עיצוב ספרים, עיצוב בדים ותיאטרון, כמו גם בהוראה.
ב-1916 היא החלה לצייר קומפוזיציות סופרמטיסטיות מופשטות לחלוטין, אך התואר "אדריכלות ציורית" (שהעניקה לרבים מציוריה) מעידה על כך שגם כסופרמטיסטית, פופובה התעניינה יותר בציור כהשלכה של מציאות חומרית מאשר בתור סופרמטיסטית.
ב-1918 נישאה פופובה להיסטוריון האמנות בוריס פון אדינג, וילדה בן.
פון אדינג מת בשנה שלאחר מכן ממחלת הטיפוס. גם פופובה הייתה חולה קשה אך החלימה.
אלכס קושניר
אלכסנדר (אלכס) קושניר (באוקראינית Алекс Кушнір,נולד ב-2 בנובמבר 1978, ב' בחשוון ה'תשל"ט) הוא חבר כנסת לשעבר מטעם ישראל ביתנו, אשר כיהן גם כיו"ר ועדת הכספים. בנוסף, כיהן גם כמנכ"ל משרד העלייה והקליטה.
ליובוב פופובה
קונסטרוקטיביזם
כבר ב-1917, במקביל לעבודתה הסופרמטיסטית, הכינה האמנית עיצובי בדים ועבדה על ספרים ופוסטרים.
אלכס קושניר
קורות חיים
אלכסנדר קושניר נולד בדרוהוביץ', אוקראינה הסובייטית. בן יחיד. בשנת 1992 עלה לישראל עם אמו לעיר אשקלון.
שירת בצה"ל כלוחם בחטיבת גבעתי. בתפקידו האחרון היה מפקד פלוגה. משרת במילואים בדרגת סרן.
ליובוב פופובה
קונסטרוקטיביזם
מ-1921 עד 1924 הפכה פופובה להיות מעורבת לחלוטין בפרויקטים קונסטרוקטיביסטיים, לפעמים בשיתוף פעולה עם ורווארה סטפנובה, האדריכל אלכסנדר וסנין ואלכסנדר רודצ'נקו.
אלכס קושניר
קורות חיים
עם שחרורו מצה"ל התגייס לשירות הביטחון הכללי, שם מילא מגוון תפקידי שטח במשך תשע שנים.
בוגר תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית ותואר שני במנהל עסקים עם התמחות במימון מהקריה האקדמית אונו.
ליובוב פופובה
מוות
פופובה מתה בשיא כוחותיה האמנותיים יומיים לאחר מות בנה, ממנו נדבקה בקדחת השנית ב-1924 במוסקבה.
אלכס קושניר
קורות חיים
מילא תפקידי ניהול בסקטורים מגוונים כגון אנרגיה, קמעונאות ומימון. כיהן כנציג של ארגון JDC בבלארוס.
ליובוב פופובה
מוות
תערוכה גדולה מעבודותיה התקיימה במוסקבה מ-21 בדצמבר 1924 עד ינואר 1925, במכון סטרוגנוב, מוסקבה. התערוכה כללה שבעים ושבעה ציורים, וכן ספרים, פוסטרים, עיצובי טקסטיל ותחריטים.
אלכס קושניר
קורות חיים
בשנת 2015, לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הוצב במקום ה-17 ברשימת ישראל ביתנו.
ליובוב פופובה
מוות
תערוכה של עבודותיהם של פופובה וקונסטרוקטיביסטים אחרים הוצגה בטייט מודרן, לונדון, בשנת 2009, ולאחר מכן במוזיאון ריינה סופיה, מדריד.
אלכס קושניר
קורות חיים
ביולי 2016 מונה כמנכ"ל משרד העלייה והקליטה תחת השרה סופה לנדבר מאותה מפלגה.תפקיד בו כיהן עד לשנת 2018. במקביל לתפקיד זה שימש גם כמנכ"ל נתיב בשנים 17–2016. עם כניסתו של ח"כ יריב לוין לתפקיד מ"מ שר הקליטה, פוטר מתפקידו ללא התרעה מוקדמת, דבר שעורר את זעם ארגוני העולים.
בפברואר 2019 הוצב במקום השביעי לרשימת ישראל ביתנו לקראת הבחירות לכנסת ה-21, ובאותו מקום גם ברשימה לכנסת ה-22. בספטמבר 2019 נבחר לכהן כח"כ לכנסת ה-22 מטעם מפלגת ישראל ביתנו.
ב 16 ביוני 2021 נבחר ליו"ר ועדת הכספים של הכנסת.
נשוי לאלונה קושניר ואב לילדה, מתגורר באשקלון.
פועלו כחבר כנסת
עם כניסתו לכנסת ה-22 היה שותף במשא ומתן הקואליציוני של ישראל ביתנו. לאחר בחירתו מחדש לכנסת ה-23 מונה לראשות ועדת המשנה לחיילים בודדים בשירות ובשחרור, תת-ועדה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות. במסגרת הוועדה פעול לקידום זכויות של חיילים בודדים משרתים ומשוחחרים.
בכנסת ה-24 נבחר ליו"ר ועדת הכספים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוצב שוב במקום השביעי ברשימת ישראל ביתנו לכנסת ולא נבחר לכנסת, אחרי שמפלגתו קיבלה רק 6 מנדטים.
המטורף מהוולגה
המטורף מהוולגה (ברוסית: Пово́лжский манья́к ידוע גם כ"רוצח הזקנות", Убийца старушек) הוא כינויו של הרוצח הסדרתי הרוסי רדיק טגירוב, שביצע סדרת מעשי רצח של נשים קשישות בכמה אזורים בשנים 2011–2012, ונלכד בשנת 2020.