cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוניברסיטת פיירפילד
סטטיסטיקות
בקרב סטודנטים לתואר ראשון, המלגות הפופולריות ביותר לפי סדר הפופולריות הן סיעוד, פיננסים, שיווק, חשבונאות, תקשורת, פסיכולוגיה, ביולוגיה ואנגלית.
גודל הכיתה הממוצעת הוא 22 סטודנטים בכיתה וב-80% מהכיתות יש פחות מ-30 סטודנטים. נכון לסתיו 2017 ישנם 270 אנשי סגל במשרה מלאה ו-319 במשרה חלקית. מתוך אנשי הסגל בעלי משרה מלאה ישנם 90% דוקטורים.
בסקר שנעשה באוניברסיטה התגלה שכ-96% מהסטודנטים מקבלים סיוע כלכלי כלשהו.
83% מהסטודנטים מסיימים את לימודיהם באוניברסיטה, ו-95% מהסטודנטים מועסקים לפחות שנתיים באוניברסיטה לאחר סיום לימודיהם.
בסתיו 2019 בחנה אוניברסיטת פיירפילד 12,315 סטודנטים, מתוכם 7,035 התקבלו (57.1%), ולבסוף 1,176 נרשמו.
דירוגים
האוניברסיטה נמצאת במקום השלישי לשנת 2021 בקרב האוניברסיטאות האזורית הצפוניות בארצות הברית, במקום השני מבחינת חדשנות בקטגוריה האזורית בארצות הברית.
בשנת 2020, הירחון וושינגטן חודשי דירג את האוניברסיטה במקום ה-39 מתוך 614 אוניברסיטאות מבחינת התרומה הגדולה ביותר לציבור.
האוניברסיטה מדורגת במקום השישי במדינה מבחינת איכות החיים הטובה ביותר, ובמקום ה-13 מבחינת "הסטודנטים המאושרים ביותר".
העיתון "האוצר האישי של קיפלינגר" דירג את האוניברסיטה במקום ה-41 מתוך 177 אוניברסיטאות, מבחינת האוניברסיטה הפרטית הטובה ביותר בארצות הברית.
האוניברסיטה הוצבה ברשימת 18 הקמפוסים הטובים ביותר בארצות הברית במגזין "קוסמופוליטן" וברשימת 25 האוניבריסטאות הבטוחות ביותר בארצות הברית מטעם מגזין "Safewise".
אוניברסיטת פיירפילד הייתה בין 119 אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית שזכתה לסיווג קרנגי למעורבות בקהילה בשנת 2008.
האוניברסיטה מדורגת, נכון ל-2021, במקום ה-34 מתוך 692 מכללות לאחיות בארצות הברית, במקום ה-16 מתוך 164 מכללות קתוליות בארצות הברית ובמקום ה-90 מתוך 789 מכללות לחשבונאות ופיננסים בארצות הברית.
שירות קהילתי
האוניברסיטה מקדמת השתתפות ועזרה בשירותים הקהילתיים, והסטודנטים מעורבים בכך רבות, ועל כך זכתה האוניברסיטה במספר פרסים.
בכל שנה, יום אחד בשנה, הסטודנטים מגייסים כסף למען עניים וחסרי בית.
נוסף על כך, האוניברסיטה פתחה מיזם, בו סטודנטים עוזרים במתן הדרכות פרטניות לגיל הרך, ובינתיים מתנדבים בו 175 סטודנטים.
אגודת הסטודנטים
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת פיירפילד (FUSA) היא אגודת הסטודנטים הרשמית לסטודנטים באוניברסיטה.
האגודה קיימת כדי לייצג נושאים ודאגות לסטודנטים ולתת חסות למגוון תוכניות ופעילויות סטודנטים.
האגודה מחולקת לשלושה ענפים - חקיקה, ביצוע ומשפט (בית המשפט FUSA). ענף החקיקה מורכב מסנאט הסטודנטים, ובו 20 נבחרים. בראש ענף הביצוע עומד נשיא האגודה, המשמש גם כדובר הסטודנטים. נשיא האגודה נבחר בבחירות על ידי הסטודנטים.
בשנת 2002 נבחרה קרן דונוג לאישה הראשונה שמכהנת כנשיאת האגודה.
הרשות השיפוטית, המכונה בית המשפט FUSA, מקלה על בחירות ומשמשת כגוף האחראי על ערעורים ודיונים בנוגע לאוניברסיטה.
תקשורת
לסטודנטים יש מספר דרכי תקשורת וחדשות:
ספורט
אוניברסיטת פיירפילד חברה בוועידת האתלטיקה המטרו אטלנטית (MAAC).
מנהל הספורט באוניברסיטה הוא פול שליקמן.
האוניברסיטה מתחרה בכ-20 ענפי ספורט: בייסבול, כדורסל גברים ונשים, קרוס קאנטרי גברים ונשים, הוקי שדה, גולף גברים ונשים, לקרוס גברים ונשים, כדורגל גברים ונשים, סופטבול, שחייה, צלילה לגברים ונשים, טניס גברים ונשים וכדורעף נשים.
כדורסל
נבחרת הגברים זכתה בטורנירי כדורסל בין אוניברסיטאות בקונטיקט בשנית 1973, 1974, 1978, 1996, 2003 ו-2011 ובטורניר אליפות המכללות בכדורסל בשנים 1986, 1987 ו-1997.
את נבחרת כדורסל הנשים מאמן כיום ג'ו פראגר.
נבחרת הנשים נצחה בשנים 1988, 1991 ו-1998.
לקרוס
נבחרת הלקרוס לגברים מתמודדת כיום באיגוד האתלטיקה הקולוניאלית (CAA).
מאז שנת 1996, הנבחרת זכתה ב-8 עונות וב-2 טורנירים.
נכון לשנת 2021, 14 שחקנים בנבחרת האוניברסיטה זכו בהצטיינות, ו-12 עברו לאחר מכן לשחק בקבוצת הלקרוס הוותיקה ביותר בארצות הברית, מייג'ור ליג לקרוס.
אצטדיון הלקרוס של האוניברסיטה נקרא אצטדיון רפרטי, ויש בו 3,500 מושבים.
נבחרת הלקרוס לנשים זכתה בעשור האחרון ב-8 תארים.
כדורגל
נבחרת הגברים בכדורגל של פיירפילד זכתה באליפות העונה ב-2005, 2006 ו-2011 ובטורנירים בשנים 1999, 2006, 2008, ו-2011.
בשנת 2012, השוער של הנבחרת, מייקל או'קיף, זומן לנבחרת הכדורגל של ניו זילנד.
נבחרת כדורגל הנשים עלתה חמש פעמים לאליפות NCAA בכדורגל נשים וזכתה שבע פעמים באליפות MAAC מאז 1993.
גיימינג
ב-28 בינואר 2020, אוניברסיטת פיירפילד החלה בהליכים ליצירת צוותי משחק אלקטרוני משתנים שייצגו את בית הספר במספר טורנירים ארציים.
מועדוני ספורט
באוניברסיטת פיירפילד ישנם מועדוני ספורט בענפים: הוקי קרח, בייסבול, רכיבה על סוסים גברים ונשים, אמנויות לחימה, רוגבי גברים ונשים, שייט, סקי וסנובורד גברים ונשים, כדורגל גברים ונשים וכדורעף גברים ונשים.
מועדון הרוגבי לגברים, שהוקם בשנת 1963, הוא מועדון הספורט שפועל הכי הרבה זמן ברציפות באוניברסיטת פיירפילד.
מועדון הרכיבה על הסוסים היה אלוף האזור בשנים 1996, 1997, 1999, 2000, 2002 ו-2003, ובשנת 2007 הוזמנו שבעה רוכבים מהאוניברסיטה לטורניר האלופות ברכיבה על סוסים במדינת קונטיקט.
מועדון ההוקי לגברים של האוניברסיטה התמודד במשחק האליפות בשנת 2007 ובטורנירים בשנים 2008, 2015, 2016, 2017 ו-2018.
מועדון הכדורעף לגברים של האוניברסיטה זכו באליפות הליגה של ניו אינגלנד בשנים 2006 ו-2007, והתמודדו בשנים 2001, 2002, 2005, 2006 ו-2008.
המרכז לאמנויות ע"ש רג'ינה א. קוויק
המרכז לאמנויות ע"ש רג'ינה א. קוויק הוא המרכז העיקרי של התיאטרון והאמנות באוניברסיטת פיירפילד. המרכז נפתח בשנת 1990 ומארח אירועים בנושאי מוזיקה, אמנות ותרבות. במרכז ישנם 740 מושבים.
מוזיאון האמנות של אוניברסיטת פיירפילד
מוזיאון האמנות של אוניברסיטת פיירפילד נפתח באוקטובר 2010. המוזיאון כולל ארבע גלריות עם שטח של כ-823 מטר רבוע. הגלריה הראשית שלה, גלריית פרנק וקלרה מדיץ, נקראת לכבוד הורי התורם הראשי לפרויקט, ג'ון מדיץ. בעבר היא נקראה גלריית בלארמין.
תיאטרון פיירפילד
תיאטרון פיירפילד הוא חברת ההפקות האחראית על תוכנית התיאטרון של המחלקה לאמנות חזותית ואמנויות הבמה באוניברסיטה.
התיאטרון אחראי על בימוי ועיצוב מקצועי של התיאטרון, המופעים והצגות שנכתבו על ידי סטודנטים.
ברוס הרבלין-ארל
קריירה
בגיל שש עשרה הרבלין-ארל נבחן לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "לודג" בערוץ דיסני. אף על פי שלא קיבל את התפקיד, הוא חתם על חוזה בסוכנות שחקנים. לאחר מכן הרבלין-ארל נבחן לתפקידו של מרקוס גרינברידג' בסדרת הטלוויזיה "זואי ורייבן" לצד ג'יילן בארון וסלין באקנס. כחלק מהתפקיד הוא נאלץ ללמוד לרכוב על סוס, אותו תיאר כ"מפחיד ". בראיון למגזין "וונדרלנד", הצהיר כי אין לו "מושג" לגבי רכיבה על סוסים, וכי האדם האחר שנבחן לתפקיד היה "נהדר". למחרת נאמר לו שקיבל את התפקיד אותו גילם עד שנת 2019.
בשנת 2018, הרבלין-ארל כיכב ושימש כמפיק בכיר של סרט קצר שכותרתו "Wretched Things". כשדיבר על ההחלטה להיות המפיק הבכיר של הפרויקט, הוא אמר שהוא "רוצה להיות יותר מעורב בפרויקט". מאוחר יותר באותה השנה, הוא גילם את תפקידו של הארי בסרט העלילתי "2 Hrs". אף על פי שהוא נבחן לתפקיד הראשי, הוא הצהיר כי הוא מעריך מאוד את ההזדמנות לקבל תפקיד בסרט בלי קשר.
באותה שנה הוא הופיע בפרק של סדרת הדרמה הרפואית של ה- BBC "נפגעים". בשנת 2019 הוא כיכב במיני סדרה "15 ימים" בתפקיד ג'וש, לצד פרדי קרטר, ששיחק עימו בסדרה "זואי ורייבן". בשנת 2020 הוא שיחק בפרק של סדרת הטלוויזיה "A Series of Light", שהוא משמש כאחד מהתסריטאים שלה.
אוניברסיטת פיירפילד
תיאטרון פיירפילד
התיאטרון ממוקם בבית כרכרות משופץ שנבנה בשנת 1922. בשטח התיאטרון ישנם בית קפה, סטודיו לעיצוב, חנות תחפושות וחדר הלבשה.
מועדון הזמר של אוניברסיטת פיירפילד
באוניברסיטה ישנו מועדון זמר בו שרים מעל 100 סטודנטים באוניברסיטה. המועדון הוקם בשנת 1947.
המנצחת של המועדון היא קרול אן מקסוול, אחת המנצחות של מקהלות הבולטות בארצות הברית.
ג'ורדן רודס
ג'ורדן רודס (באנגלית: Jordan Charles Rudess; נולד ב-4 בנובמבר 1956) הוא קלידן יהודי אמריקאי, חבר בלהקת הפרוג מטאל דרים ת'יאטר ובסופרגרופ הרוק פרוגרסיבי ליקוויד טנשן אקספרימנט.
ביוגרפיה
הכישרון המוזיקלי של רודס התגלה עוד בבית הספר היסודי (בכיתה ב') בשעה שניגן על פסנתר, ובעקבות כך קיבל מלגת לימודים שעזרה לפתח את כישוריו. בגיל 9 התקבל ללימודי פסנתר קלאסי בקונסרבטוריון "ג'וליארד" היוקרתי שבניו יורק. בגיל 19, בעקבות חיבתו ההולכת וגדלה לסינתיסייזרים ולז'אנר הרוק המתקדם ובניגוד לעצת הוריו ומוריו, עבר לנגן כקלידן בלהקות רוק אף על פי שרודס מקליט היום גם יצירות קלאסיות ונחשב לפסנתרן וקלידן גדול בשני התחומים.
במהלך שנות ה-80 השתתף רודס בפרויקטים שונים והקליט את אלבום הבכורה שלו Arrival, אך פרץ לתודעת הציבור רק בשנת 1994, שבה הקליט את אלבום הסולו שלו Listen. כתוצאה מאלבום זה נבחר רודס ל"תגלית השנה" בתחום הקלידנים בסקר קוראים שנערך על ידי ה-Keyboard Magazine. בעקבות האלבום והתואר שהוענק לו רודס הזומן להחליף את קווין מור בלהקת דרים ת'יאטר כחבר קבוע, ובאותו זמן הוזמן להופיע יחד עם הלהקה Dixie Dregs. ג'ורדן העדיף להצטרף ל-Dixie Dregs, בעיקר משום שלא רצה להזניח את משפחתו הצעירה.
במהלך אחת מהופעות הלהקה התחוללה הפסקת חשמל, ובמהלכה אילתרו רודס ומתופף הלהקה רוד מורגנשטיין במשך כרבע שעה עד לחידוש ההופעה. בעקבות ערב זה החליטו השניים להופיע יחד על בסיס קבוע, ואף הקליטו אלבום אולפן ואלבום הופעה חיה בשם "הפרויקט של רודס/מורגנשטיין" (RMP).
בשנת 1997 הצטרף רודס לסופרגרופ האוונגרדי Liquid Tension Experiment. בהרכב אינסטרומנטלי זה חברים ג'ון פטרוצ'י, מייק פורטנוי (דרים ת'יאטר) וטוני לוין (קינג קרימזון). ההרכב הוציא 2 דיסקים בלייבל Magna Carta. במהלך הקלטת האלבומים הבינו פטרוצ'י ופורטנוי שרודס מתאים ללהקתם, והזמינו אותו פעם נוספת להיות חבר בדרים ת'יאטר, והפעם ג'ורדן הסכים.
שנותיו עם דרים ת'יאטר
בשנת 1999 הצטרף רודס ללהקת דרים ת'יאטר במקומו של דרק שריניאן, שהיה קלידן הלהקה באותה תקופה ופוטר סמוך להצטרפותו של רודס. הוא הוציא במקביל את אלבום הסולו השלישי שלו Resonance, אלבום שמורכב מאלתורי פסנתר, שנכתבו עבור חבר קרוב שהיה אמור לעבור ניתוח חשוב.
כבר באותה שנה הוציאה דרים ת'יאטר את אלבום הקונספט המוערך Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory. טביעות אצבעותיו של רודס בלטו באלבום זה במוטיבים הסימפוניים, ברעיונות התזמור, בסולואים מרשימים, וביכולת תיאום בכתיבה ובהלחנה יחד עם ג'ון פטרוצ'י. לאחר הוצאת האלבום יצאה דרים ת'יאטר למסע הופעות עולמי ענק בשם Metropolis 2000, ולאלפי מעריצים ניתנה האופציה לראות את דרים ת'יאטר יחד עם רודס בהופעה חיה. מסע ההופעות הסתיים בהופעה מיוחדת בניו-יורק, אשר צולמה ונערכה ב-DVD (זהו ה-DVD הראשון של הלהקה-Live Scenes from New York). הצטרפותו של רודס ללהקה העלתה את רמתה הטכנית בכמה רמות, כמו גם הפכה את המוזיקה ליותר פרוגרסיבית, עם הרבה מאפיינים השייכים לרוק המתקדם של שנות ה-70 (מוזיקה עליה רודס גדל).
לאחר סיום מסע ההופעות, החל רודס בעבודת ההלחנה של אלבום הסולו Feeding The Wheel, שיצא לאור ב-2001. באלבום משתתפים בין היתר ג'ון פטרוצ'י, טרי בוזיו (פרנק זאפה) וסטיב מורס.
לאחר אירוע הטרור הנורא ב-11 בספטמבר בניו יורק, החליטו רודס ואשתו דניאל על קונצרט מיוחד בעיר, שכל הכנסותיו יתרמו לצדקה. בקונצרט שנערך ב-25 בספטמבר 2002 נאספו 12,000 דולרים, שנתרמו לצלב האדום האמריקאי. לאחר ההופעה רודס הוציא לאור את האלבום 4NYC, הכולל הקלטות אולפן וקטעים מההופעה החיה. בתקופת חג המולד של אותה שנה הוציא רודס אלבום סולו נוסף בשם Christmas Sky. בתחילת 2002 הקליט רודס יחד עם דרים ת'יאטר את אלבום הקונספט הכפול Six Degrees of Inner Turbulence.
בשנת 2003 הוציאה דרים ת'יאטר את אלבומה השביעי Train of Thought, ובו חתום רודס על המילים של אחד השירים, ושותף לכתיבה ולהלחנה של שירים נוספים. בסתיו של אותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי, ובמהלכו הופיעה עם להקת Yes, אחת הלהקות המשפיעות ביותר על סגנונו המוזיקלי של רודס.
בקיץ 2004 הוציא ג'ורדן את אלבומו השמיני- Rhythm of Time בהשתתפותם של ג'ו סאטריאני, גרג האו (Yes), ויני מור, רוד מורגנשטיין, דייב לארו, סטיב מורס וקיפ וינגר. על מנת להספיק ולהוציא את האלבום לפני צאתו לסיבוב ההופעות של דרים ת'יאטר, הסתגר רודס באולפן ההקלטות והתנתק מהעולם החיצוני למשך 14 יום. בשבועיים אלו לא הייתה לו גישה לטלוויזיה, רדיו ומחשב, ואפילו את הקשר עם בני משפחתו ניהל הסוכן האישי שלו.
בתחילת 2005 הופיע עם ההרכב הישראלי-בריטי בלקפילד, בזמן ששהו בחוף המזרחי של ארצות הברית. מאוחר יותר באותה שנה יצא האלבום Octavarium של דרים ת'יאטר, ובעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות לתקופה של אחד עשר חודשים.
בנובמבר 2006 הגיע רודס לישראל לחמישה ימים, ובמהלכם קיים הופעה עם אביב גפן וערך מופע סולו פסנתר.
ג'ורדן נשוי לדניאל, ולהם שתי בנות- קיילה ואריאנה.
הוראת המוזיקה
בנוסף לקריירה של מוזיקאי בתור חבר להקה ואמן סולו, רודס מקדיש מזמנו ללימוד נגינה בקלידים. במסגרת זו פרסם מספר ספרי לימוד, וביניהם ספר המאגד את קטעי הקלידים של דרים ת'יאטר. את רוב מאמצי ההוראה עורך ג'ורדן דרך האינטרנט. באתרו הוא מציג קונסרבטוריון וירטואלי, העוזר ללומדים נגינה ברמות שונות.
מחלף מלא
מחלף מלא הוא מחלף שבו מתאפשר מעבר בין שני כיווני הנסיעה בכביש לשני כיווני הנסיעה בכביש אחר שנמצא במחלף, ללא עצירה וגורמים מעכבי תנועה, כגון רמזורים, מעגלי תנועה וכו'.
מחלפים מלאים הם בדרך כלל מקום מפגשם של כבישים מהירים, והם בנויים למהירויות גבוהות. לכן, מחלפים מלאים חדשים ייבנו בדרך כלל עם כמה שפחות לולאות, על מנת שמהירות הנסיעה ביציאות לא תהיה איטית וכדי לחסוך עלויות ושטח.
מחלפים עם 4 כיווני נסיעה
במחלפים אלו הכבישים נפגשים אך לא מסתיימים בהם.
מחלפים לא משולבים
מחלפים לא משולבים הם מחלפים שיש בהם סוג יציאה אחד (מלבד דרכי השירות). סוג היציאה הוא בדרך כלל ייחודי לסוג המחלף.
מחלף ערימה
במחלף זה כל היציאות הן בדרכי שירות, שמתפצלות ומשתלבות אחת באחרת. מחלף זה תופס שטח גדול אך הוא מאפשר נסיעה רצופה ללא רמזורים במהירות גבוהה ביציאות בדרכי השירות. במחלף זה יש בדרך כלל 4 מפלסים: 2 מפלסים לכבישים ו-2 ליציאות.
מחלפים משולבים
מחלפים משולבים הם מחלפים שמשלבים סוגי יציאה משני סוגי מחלפים שונים (מלבד דרכי השירות).
מחלף משולב ערימה-עלה-תלתן
במחלף זה יש שתי יציאות (מהכביש העליון) כמו במחלף ערימה, ושתי יציאות (מהכביש התחתון) כמו במחלף עלה תלתן.
מחלפים עם 3 כיווני נסיעה
במחלפים אלו מתחילים/מסתיימים כבישים. הכביש שמסתיים/מתחיל במחלף יהיה בדרך כלל הכביש העליון בו.
מחלפים לא משולבים
מחלפים שבהם יש 3 כיווני נסיעה הם בדרך כלל מחלפים משולבים, מחלפים לא משולבים (שבהם יש עוד סוג חיבור חוץ מדרכי שירות) הם נדירים ביותר.
מחלף T
במחלף T כל היציאות הן בדרכי שירות, שמתפצלות ומשתלבות אחת באחרת. במחלף זה יש בדרך כלל 3 מפלסים.
מחלף Y
במחלף Y כל היציאות הן בדרכי שירות, שמתפצלות ומשתלבות אחת באחרת. במחלף זה יש בדרך כלל 2 מפלסים.
מחלף חצי עלה-תלתן
מחלף חצי עלה-תלתן הוא מחלף בעל שתי לולאות ושתי דרכי שירות, בדומה למחלף עלה תלתן. במחלף זה יש בדרך כלל 2 מפלסים.
מחלפים משולבים
מחלפים משולבים מהווים את רוב המחלפים שהם עם 3 כיווני נסיעה.
מחלף חצוצרה
מחלף חצוצרה הוא מחלף שמשלב שתי לולאות ושתי דרכי שירות. במחלף חצוצרה יש בדרך כלל 2 מפלסים.
בורוטה
בורוטה (בהונגרית: Borota) הוא כפר במחוז באץ'-קישקון בנפת יאנושהלמה בהונגריה.
מיקום
הכפר ממוקם בחלק הדרומי של מחוז באץ'-קישקון קרוב לגבול סרביה, 26 ק"מ מבאיה ו-35 ק"מ מקישקונהלש. הוא ממוקם בנקודת המפגש של רכס חול של קישקונשאג ורכס הלס של באצ'קה. 60% משטחה הוא חול ו-40% הם קרקע פורייה. מתוך 81,800 דונם של התחום המוניציפלי של היישוב, 80,340 דונם הם פרברי הכפר, שעדיין מאוכלס רק ב-10% מהאוכלוסייה. כ-30% מהשטח החיצוני הוא יער, 35% הם אדמה חקלאית באיכות טובה, השאר מרעה-אחו, בוסתנים-כרמים.
היסטוריה
שם הכפר הוזכר בראשונה בשנת 1325 בשם בורוט-Boroth. היישוב היה נחלתו של הארכיבישוף של קלוצ'ה. הכפר התרוקן במהלך הפלישה המונגולית לאירופה. בשנת 1325 העביר הארכיבישוף את האחוזה הריקה מאדם למשפחה אצילה ובמקביל נתן לה את הזכות לשפוט את הצמיתים. בשנת 1519 היא הייתה בבעלות פאל לוראנט בורוטי. מאוחר יותר, גם מפקדי אוכלוסייה טורקיים מזכירים את הכפר אף הם. בשנת 1658 הוא נתרם על ידי הרוזן פרנץ ושלני הפלטין, למשפחת סרני. משנת 1750 השתייך בורוטה לכפר רים. משנת 1872 ועד סוף המאה ה-19 הפך לכפר עצמאי ואז שוב חזר לשליטת הכפר רים. משנת 1911 הוא הפך לעצמאי סופית. היו אמנם יהודים במקום, אך אין תיעוד מיוחד עליהם. אחרי השואה לא היו בכפר יהודים.
הקבינט של לוון
הקבינט של לוון (בשוודית: Löfven Cabinet) הוא כינויה הכולל של ממשלות שוודיה ה-53, ה-54 וה-55 במניין (ממשלות מיעוט), בראשותו של חבר הפרלמנט השוודי סטפן לוון. הממשלה ה-53 הושבעה ב-3 באוקטובר 2014, וזכתה לאמון הריקסדאג, שנבחר בבחירות שנערכו ב-14 בספטמבר 2014, בהן זכתה רשימת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה ב-113 מושבים (31%). בהרכבים משתנים, ממשלה זו והשתיים שבאו לאחריה (ה-54 וה-55) כיהנו בין השנים 2014-2021.
בממשלה כיהנו, כולל ראש הממשלה, 24 שרים, שהתחלקו שווה 12 גברים ו-12 נשים. שתי הסיעות שהרכיבו את הקואליציה הן: מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה והירוקים, שלהן יחדיו רק 138 מושבים מתוך 349 (39%). לפיכך, הקבינט של לוון נחשב לאחד מהממשלות החלשות ביותר בהיסטוריה של שוודיה. עם זאת, מאחר שהעקרונות הדמוקרטים מהווים חלק מרכזי בתרבות שלטון החוק של שוודיה בגלגוליה השונים מאז שנות ה-90 של המאה ה-19, ניצחון מפלגתו של לוון יד ביד עם מפלתה של מפלגת השלטון של ראש הממשלה המכהן בבחירות 2014, הקנו לקבינט החדש את זכות קיומו והוא זכה לאמון הריקסדאג ומלך שוודיה.
נתונים סטטיסטיים
הנתונים שלהלן מתייחסים להרכב הממשלה ביום הקמתה, ב-3 באוקטובר 2014:
קאנט 7
קאנט 7 (באיטלקית: CANT 7) היה מטוס ימי דו-כנפי מסוג "ספינה מעופפת" וחד-מנועי שהוגדר כמטוס אימון מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר אב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה ב-25 ביולי 1924.
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti".
מה לא בסדר עם אמא?
הסרט יצא לאור ב-4 בספטמבר 2017, והיה לאחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו במסגרת תחרות "My Annabelle Creation".
עלילה
הסרט מתחיל כאשר הילדה שואלת את אביה אם אמא שלה הולכת למות. אביה עונה לה שלא תוך שהוא מחזיק צלב וספרי קודש מתחת לידיים שלו. בהמשך, אומר האבא אל הילדה שלו כי הוא הולך לכמה רגעים אחדים.
מיד לאחר מכן, הילדה נשארת עם אמה לבד באותו החדר. בסמוך לכך, האור בחדר כבה והאם נעלמת תוך שנשמעים ממנה קולות צורמים. לבסוף, האם מושכת את הילדה אל החדר הסמוך בעזרת כוחות על-טבעיים, תוך שהילדה צורחת ומתחננת שיעזרו לה.
הוצאה
הסרט הקצר הועמד בתחרות "My Annabelle Creation", וב-17 באוגוסט 2017, במאי הסרט "אנאבל: הבריאה" דייוויד פ. סנדברג, הודיע כי הוא אחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו.
דאצ'יה
דאצ'יה (באנגלית: .Automobile Dacia S.A) היא יצרנית רכב רומנית שנוסדה ב-1966. בשנת 2011 הייתה חברת הייצוא הגדולה ברומניה. היא נקראת על שם "דאקיה", חבל ארץ היסטורי במזרח אירופה המכיל את רוב שטחי רומניה של ימינו.
החל מספטמבר 1999, דאצ'יה היא חברת-בת של רנו הצרפתית. בעשור השני של המאה ה-21, נמכרים מותגי החברה ב-44 מדינות באירופה, צפון אפריקה, טורקיה וישראל. בשנת 2016 מכרה החברה למעלה מ-584 אלף כלי רכב.
בישראל, שווקו רכבי דאצ'יה בשנים 1978–1989 תחת המותג "דלתא". מאוחר יותר שווקה לוגאן תחת חברת האם רנו. בשנים 2009–2012 שווקה הלוגאן ובעיקר הלוגאן MCV על ידי קבוצת קרסו (זכיינית רנו) ותחת המותג של רנו, ללא הצלחה רבה. בינואר 2015 חודש השיווק, בהיקף נרחב ותחת המותג דאצ'יה.
ביוני 2021 מעצב המכוניות, מיילס נורנברגר, הצטרף לדאצ'יה לאחר שעבד במשך 4 שנים כמעצב אסטון מרטין.
דגמים נוכחיים
לחלק מהדגמים קיימת גרסת "סטפווי" שמציעה מרווח גחון גדול יותר ועיצוב שטח.
בשנת 2016 עברו רוב דגמי דאצ'יה מתיחת פנים, שבה נעשו שינויים קלים בעיצוב, שעיקרה פנסים שונים במעט שכוללים תאורת לד.
נתוני מכירות
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
קומבינטוריקה אדיטיבית
קומבינטוריקה אדיטיבית היא ענף חדש יחסית בקומבינטוריקה, העוסק בקבוצות בעלות מבנה אלגברי מקורב.
התחום החל להתפתח סביב שנת 2000, כאשר טימותי גוארס מצא הוכחה חדשה ל.
מבנה אלגברי מקורב
לקבוצה, נאמר של איברים בחבורה אבלית, יש מבנה של חבורה, אם היא סגורה תחת הפעולה: לכל \ x,y \in S, הסכום \ x+y \in S. במקרה כזה, לאוסף הסכומים \ S+S אותו גודל כמו לקבוצה המקורית. לעומת זאת, אם הקבוצה S "אקראית", חסרת מבנה, מספר הסכומים יהיה קרוב למספר הזוגות של איברים, כלומר לריבוע \ |S|^2. היחס בין גודלה של קבוצת הסכומים לגודלה של S מודד, אם כך, עד כמה הקבוצה קרובה להיות אלגברית.
אוסקר (כדורגלן)
אוסקר דוס סנטוס אמבואבה ז'וניור (בפורטוגזית: Oscar dos Santos Emboaba Júnior; נולד ב-9 בספטמבר 1991 באמריקנה, ברזיל) הידוע כאוסקר, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת שאנגחאי SIPG ובנבחרת ברזיל.
קריירה
אוסקר גדל באמריקנה, הוא הצטרף למחלקת הנוער של סאו פאולו בשנת 2004 כשהוא בן 13. בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2010 עזב את הקבוצה לאחר טענות מצד סוכנו על אי תשלום משכורתו של אוסקר, והצטרף לאינטרנסיונל כשחקן חופשי. בעקבות טענות מצד סאו פאולו על כך שההעברה אינה חוקית ואוסקר עדיין שייך להם, נמנע ממנו לשחק בגביע הליברטדורס.
בשנת 2012 עבר אוסקר לצ'לסי מהפרמייר ליג האנגלית תמורת 19.35 מיליון שטרלינג ששולמו לאינטרנסיונל. אוסקר רכש לעצמו במהירות מקום בהרכב הקבוצה, ובעונתו הראשונה בצ'לסי, עונת, כבש ארבעה שערי ליגה וזכה עם הקבוצה בליגה האירופית לאחר ניצחון במשחק הגמר, 2-1 על בנפיקה ליסבון. בעונת כבש שמונה שערי ליגה.
ב-23 בדצמבר 2016 חתם בשאנגחאי SIPG הסינית עבור 60 מיליון שטרלינג.
בנבחרת ברזיל
אוסקר החל את דרכו בנבחרת ברזיל עד גיל 20 וזכה איתה באליפות דרום אמריקה ובגביע העולם לנבחרות עד גיל 20 בשנת 2011. בשנה הבאה, השתתף עם נבחרת ברזיל עד גיל 23 באולימפיאדת לונדון וזכה איתה במדליית כסף לאחר שהנבחרת העפילה לגמר אך הפסידה למקסיקו.
בספטמבר 2011, מיד לאחר זכייתו עם הנבחרת עד גיל 20 בגביע העולם ולפני שסיים את חלקו בנבחרת האולימפית, ערך אוסקר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. הוא נמנה עם סגל הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2013 ושותף בכל משחקיה בטורניר עד לזכייתה בגביע. אוסקר נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. בטורניר זה כבש שני שערים, בניצחון נבחרתו 1:3 על במשחק הפתיחה, ובתבוסה 1–7 ל בחצי הגמר.
ג'ון ברבירולי
המחצית הראשונה של חייו, מ-1899 עד 1937
ברבירולי נולד בלונדון, למשפחת מוזיקאים. אביו ודודו, מהגרים מאיטליה, היו כנרים בתזמורות תיאטרון בלונדון, בעיקר "אמפייר" בכיכר לסטר, אם כי ניגנו גם בלה סקאלה, מילאנו, בניצוח טוסקניני. כך נקבע ייעודו של ג'ון הצעיר להיות נגן כלי מיתרים, מומחה במוזיקה בריטית, ולאהוב אופרה איטלקית. אמו הייתה ממוצא צרפתי.
ברבירולי למד באקדמיה המלכותית למוזיקה; כיום נמצא שם "אוסף סר ג'ון ברבירולי" של תצלומים ומזכרות. כצ'לן צעיר השתתף בהקלטת כמה תקליטים אקוסטיים עם התזמורת הסימפונית של לונדון, שהנודע ביותר ביניהם הוא הקונצרט לצ'לו של אלגר, וזמן קצר אחר כך היה הסולן בביצוע השני של יצירה זו. בשנות ה-20 פנה לניצוח והקים תזמורת קאמרית, שהקליטה יצירות חדשות לחברת "גרמופון" הלאומית.
ברבירולי עשה לו שם כמי שיכול להבטיח ביצוע מרשים לאחר חזרות מעטות, ובשנות ה-30 הרבה להקליט עם הסימפונית של לונדון ועם הפילהרמונית של לונדון, בקונצרטים עם סולנים ראשונים במעלה כגון קרייזלר, יאשה חפץ וארתור רובינשטיין. רוב התקליטים האלה נחשבים לקלאסיקה גם כיום.
מנצח הפילהרמונית של ניו יורק מ-1937 עד 1942
בשנת 1937 השיג ברבירולי ניצחון מזהיר כשהוזמן להחליף את טוסקניני כמנצח הפילהרמונית של ניו יורק, מעמד יוקרתי מאין כמותו. אף כי חמש העונות שלו שם היו בגדר ניצחון מוזיקלי, כפי שמלמדות ההקלטות שנעשו במהלכן, הוא פעל תחת התקפה מתמדת מצד העיתונות הניו יורקית הבוטה, בייחוד המבקר האנגלופובי אולין דאונס.
עבודה בשנים הבאות 1942 - 1970
בשנת 1942 הוזמן ברבירולי לחדש את החוזה שלו, אבל לשם כך היה עליו להפוך לאזרח ארצות הברית, ובכך לא רצה. הזמנה שהגיעה אליו בנקודה זו, למשרת המנצח הראשי של תזמורת האלה במנצ'סטר, שינתה את פני הקריירה שלו.
הגידול בהזדמנויות לקונצרטים המריץ את "האלה" לשים קץ להסדר של שיתוף במחצית מנגניה עם ה-BBC, שהציל אותם בשנים חלשות, אך הכביד עליהם יותר ויותר עם חלוף הזמן, ולשכור מנצח מן השורה הראשונה. רק ארבעה מן הנגנים המשותפים בחרו להישאר עם תזמורת האלה, כך שבבואו נדרש ברבירולי להקים מחדש את התזמורת תוך שבועות ספורים, משימה שקיבל על עצמו בהתלהבות. את "תזמורת האלה החדשה" שלו אפשר לשמוע כיום בהקלטות של סימפוניות משל ארנולד באקס וווהן ויליאמס, שנוגנו במנצ'סטר של תקופת המלחמה.
ברבירולי היה נשוי לאבובנית הבריטית אוולין רותוול.
הר פרני
הר פרני (באנגלית: Mount Fernie) הוא הר שגובהו 2,210 מטרים, בהרי הרוקי הקנדיים, צפונית מערבית לעיירה פרני, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר מהווה אתר טיפוס וטיול, וסביבו מסלולי הליכה. הר נמצא בסמוך לפארק הפרובינציאלי הר פרני.
לטאה שטוחת-אף
לטאה שטוחת-אף (שם מדעי: Meroles) היא סוג במשפחת הלטאיים של זוחלים החיים במדבריות של אפריקה, ובעלי הסתגלות לחיים בהם. הם נפוצים בעיקר במדבר נמיב היבש.
לטאות אלה בעלות רצועות על עורם הצהוב בדומה לסביבה החמה. הן בעלות אף שטוח מעט ורגליים ארוכות בעלות טפרים ארוכים ושטוחים. כשלטאה כזו הולכת במדבר היא מרימה חלק מהרגליים למעלה כדי שלא יחטפו כויית חום ומדי פעם מחליפה בין הרגליים. היא פעילת יום ומחפשת יצורים קטנים כמו חיפושיות ליזון מהם.
ביטום
ביטום (בפולנית: Bytom, מבוטא: [ˈbɨtɔm] בגרמנית: Beuthen מבוטא: [boyten]) היא עיר מחוז בשלזיה בדרום פולין, הסמוכה לעיר קטוביץ ושייכת לאיחוד המטרופוליני של שלזיה עילית.
העיר שייכת לפרובינציית שלזיה מאז החלוקה לפרובינציות של 1999, לפני כן הייתה שייכת לפרובינציית קטוביץ. אוכלוסיית העיר מונה כ-165,263 נפש (נכון ל-2019). ב-1742 הפכה העיר לחלק מממלכת פרוסיה ומאז הייתה תחת שלטון גרמני לאורך תקופות הקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר וגרמניה הנאצית עד שב־1945 נכבשה בידי הצבא האדום והועברה לשלטון פולני.
סמל העיר מורכב משני חצאים, כמחצית ממנו הוא העיט הצהוב על רקע כחול של שלזיה עילית ומחציתו השנייה מתארת כורה פחם, אחד ממקורות הפרנסה של העיר.
המאה 11 עד המאה 18
לאחר פיצול פולין ב-1138 היא הוכפפה למחוז הוותיקים (אנ') כיוון שהייתה בשטח פולין זוטא, עד שב - 1177 הועברה למחוז שלזיה ונותרה בו מאז ועד היום.
ב-1254 היא קיבלה לראשונה את הזכויות העירוניות שלה מהנסיך ולאדיסלאב משלזיה, והקימה את כיכר השוק הראשונה שלה. העיר ביטום הרוויחה כלכלית ממיקומה בנתיב סחר המקשר בין קרקוב לבין שלזיה ממזרח למערב, ובין הונגריה לבין מוראביה ופולין רבתי מצפון לדרום. בשנת 1281 הפכה ביטום לדוכסות עצמאית אחרי שהתפצלה מדוכסות אופולה (עד שב-1498 הן אוחדו מחדש), וב-1289 תחת הדוכס קזמיר השני הפכה ביטום לחלק מממלכת בוהמיה.
במאות ה-14 וה-15, בזכות מכרות העופרת והכסף המקומיים, הפכה ביטום למרכז של תעשיית הכרייה, כמו גם למרכז מלאכה ומסחר, מה שתרם להתפתחות מהירה של העיירה ולשינוי דמוגרפי עקב הגעה של גרמנים רבים, והחל מ-1450 ניתן לראות את השימוש בשמה הגרמני של ביטום "בויטן". בשנת 1526 עלתה לשלטון בממלכת בוהמיה שושלת הבסבורג האוסטרית מה שהגביר את השפעתה של השפה הגרמנית בממלכה. במאות ה-16 וה-17 המשיכה העיר להתפתח ובשנת 1697 הפך אזור בויטן יחד עם העיר עצמה למדינה חופשית, עד שב-1742 במהלך המלחמות השלזיות הפכה לחלק מממלכת פרוסיה.
1742 - 1918
לאחר מלחמת שלזיה הראשונה רובה של שלזיה נפל לידי ממלכת פרוסיה, וב־1816 הוקם מחוז בויטן. במחצית הראשונה של המאה ה-19 באמצעות התיעוש והכרייה חוותה העיר תקופה של גאות כלכלית, במקביל הפכה בויטן/ביטום לאחד המרכזים העיקריים להתנגדות הפולנית נגד הגרמניזציה וארגונים חברתיים, פולטיים ותרבותיים פולניים החלו לקום בה בזה אחר זה, במיוחד במהלך אביב העמים. אך למרות ההתעוררות הלאומית הפולנית המשיכה בויטן להיות חלק מהאימפריה הגרמנית גם לאחר איחוד גרמניה ב-1871. במקביל המשיכה העיר להתפתח כשב-1894 נפתח קו החשמלית הראשון, ב-1898 נפתח בעיר גן החיות (שנסגר ב-1957), וב-1899 נפתחה הספרייה העירונית. בתחילת המאה ה-20 היו בבויטן חמש כנסיות קתוליות, כנסייה פרוטסטנטית, בית כנסת, בית ספר תיכון, חטיבת ביניים, פנימייה לבנים, שני בתי יתומים, מכרות פחם וברזל, מחצבות שיש ואבן חול, תעשיית ריהוט, מבשלת בירה ועוד.
1919 - 1945
ב־20 במרץ 1921 בעקבות אמנת ורסאי נערך משאל העם של שלזיה עילית, משאל עם בנושא חלוקת השטח בין גרמניה לפולין, 59.4 אחוזים הצביעו עבור הישארות בגרמניה ו-40.6 אחוזים עבור העברת השליטה לפולין. ובאופן חריג שלא תאם לכתוב באמנת ורסאי, האזור חולק בין שתי המדינות. בויטן, ש-75% אחוז מתושביה הצביעו בעד המשך השתייכות לרפובליקת ויימאר, נותרה בגרמניה, אך הפכה לעיר הגבול הדרום-מזרחית של שלזיה עילית. והמיעוט הפולני בה המשיך להתמיד במאבק למען הזהות הפולנית ועל כן בתקופה שבין מלחמות העולם, הייתה בויטן אחת משתי ערים גרמניות (לצד מריאנוורדר כיום קוודזין), בהן הותרה לפעילות גימנסיה פולנית, ובשנת 1923 אף הוקם בבויטן סניף של מפלגת איחוד הפולנים בגרמניה, מפלגה שייצגה את המיעוט הפולני.
ב-1933 התחלף השלטון בגרמניה והמפלגה הנאצית עלתה לשלטון, באוקטובר 1938 גירשו הגרמנים כ-6,000 יהודים שהיו אזרחים פולנים מרחבי גרמניה דרך בויטן.
1945 - היום
ב-27 בינואר 1945 נכבשה בויטן על ידי הצבא האדום, בניין העירייה נהרס ולאחר תום המלחמה בעקבות תבוסת גרמניה הועברה העיר לפולין כתוצאה מועידת פוטסדאם. אוכלוסייתה הגרמנית גורשה ברובה על ידי הצבא הסובייטי והוחלפה על ידי אוכלוסייה פולנית. עם זאת, מספר גדול של אנשים ממוצא גרמני עדיין חיים בעיר שנקראת מאז "ביטום".
תחת השלטון של הרפובליקה העממית של פולין החלה כריית מרבצי פחם מסיבית מתחת לעיר, ההשלכות של כרייה זו מהוות עד היום אחת מהבעיות המרכזיות של ביטום, כאשר היא מתמודדת עם שקיעת קרקע ובניינים באופן פתאומי וניתן לצפות ברחבי העיר בבניינים רבים שהתפרקו או ששקעו. אירועי השקיעה קשים לחיזוי כיוון שהתיעוד של כריית הפחם לא נעשה בצורה מסודרת, מה שמוביל לסיכון גבוה ולמיעוט משקיעים בעיר ועל כן מספר המובטלים גבוה בהתאמה (בסביבות ה-30%). אך העיר מנסה להמשיך ולהתפתח באמצעות שיפוץ מבנים ובניית מרכזי קניות חדשים.
בשנת 2017 הכריזה אונסק"ו על מכרה הכסף ההיסטורי בטרנובסקיה גורי שחלקו נמצא בביטום כאתר מורשת עולמית.
כלכלה
מסחר הוא עמוד התווך העיקרי במשק של ביטום. בהיותה עיר עם מסורות ארוכת שנים של מסחר, ממלאת ביטום את תפקידה הפוסט-תעשייתי עם הקמה של שטחי מסחר שמרוכזים בעיקר סביב רחוב התחנה וכיכר השוק.
בשנת 2007, ביטום יחד עם 13 ערים שכנות הקימו את האיחוד המטרופוליני של שלזיה עילית, שהוא המרכז העירוני הגדול ביותר בפולין.
תחבורה
בעיר פועלים שירותים סדירים של אוטובוסים וחשמליות המחוברות לרשת החשמליות האזורית של שלזיה עילית, הנסיעה בחשמלית מבויטן לקטוביץ הסמוכה אורכת כ-45 דקות.
בנוסף יש מסילת רכבת שמובילה לקטוביץ ומשם לכל רחבי פולין.
עד 1945
המועדון המצליח של ביטום נקרא בויטן 09 כיוון שנוסד ב-1909, הוא שיחק בליגת הכדורגל הגרמנית הבכירה של שלזיה עד 1941, ובשלזיה עלית לאחר מכן והשתתף שש פעמים בסיבוב הגמר באליפות גרמניה.
מ-1945
מועדון הכדורגל פולוניה ביטום הוא מועדון הכדורגל הבכיר בעיר והוא זכה באליפות פולין בכדורגל בשנים 1954 ו-1962, בפעם האחרונה הופיע בליגת העל הפולנית בשנים 2007 עד 2011.
מועדון הכדורגל שמבורסקי ביטום שמשחק כיום בליגה השלישית זכה באליפות פולין ב-1980.
לעיר יש גם קבוצת הוקי קרח נחשבת שנקראת גם כן פולוניה ביטום שזכתה באליפות הוקי הקרח הפולנית בשנים 1984, 1986, 1988, 1989, 1990 ו-1991, ובאליפות הנשים בהוקי קרח ב-2010, 2011, 2012, 2013, 2016, 2017, 2018, 2019 ו-2020.
מועדון נוסף בולט הוא מועדון הג'ודו של ביטום, ממנו מגיע האלוף האולימפי ולדמר לגיין.
הקהילה היהודית
הקהילה היהודית של בויטן לפני השואה מנתה כ-4,000 נפש. לאחר השואה הוקם בביטום "הקיבוץ העובד" בו התרכזה שארית הפליטה לפני העלייה לארץ ישראל.
בית הכנסת בביטום נחנך ב-2 ביולי 1869 ושירת את הקהילה היהודית עד 1938 אז הועלה באש באירועי ליל הבדולח.
במהלך מלחמת העולם השנייה חוסלה הקהילה היהודית של בויטן כאשר בפברואר 1942 נשלחו יהודי הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.
כיום קיימת בביטום קהילה קטנה שמסונפת לקהילה היהודית בקטוביץ, יש אנדרטה לזכר הקהילה היהודית שהושמדה בשואה במקום בו עמד בית הכנסת שנשרף בליל הבדולח.
לאופולד החמישי, דוכס אוסטריה
ביוגרפיה
לאופולד נולד ב-1157 והיה בנו של היינריך השני, דוכס אוסטריה מנישואיו השניים עם הנסיכה הביזנטית תאודורה, בתו של אנדרוניקוס קומננוס, בנו הבכור השני של הקיסר יוחנן השני קומננוס. רגע לפני לידתו, אביו השיג את העלאת המרקיזות האוסטרית לדוכסות על פי ה-Privilegium Minus משנת 1156, שהוצא על ידי הקיסר פרידריך ברברוסה. בתור בנו הבכור של היינריך השני, לאופולד כבר אושר כיורש הדוכסות האוסטרית על ידי הקיסר בקיץ 1174 ברגנסבורג.
הוא ירש את אביו כדוכס אוסטריה עם מותו ב-13 בינואר 1177. זמן קצר לאחר מכן, לאופולד העניק את תמיכתו לדוכס פרידריך מבוהמיה בזמן שהאחרון היה תקוע בסכסוך עם בן דודו סובבסלב השני משושלת פשמישל, שניהל מערכה בדוכסות האוסטרית. בתורו, לאופולד הגיע להסכם שלום עם דוכסות בוהמיה השכנה, שנקבע על ידי הקיסר פרידריך ברברוסה באיגר ב-1179. שנתיים לאחר מכן, הוא השתתף בדיאט אימפריאלי בארפורט, שם בנו הבכור פרידריך אושר כחלק מהאצולה האוסטרית. בשנת 1182 עלה לאופולד לרגל לארץ הקודש והתקבל בכבוד בחצרותיהם של בלה השלישי, מלך הונגריה ושל הקיסר אלקסיוס השני קומננוס בקונסטנטינופול.
בגרמניה, הוא החל לנהל משא ומתן על הסכם גאורגנברג עם הדוכס האחרון של האוטקרים משטיריה, אוטוקר הרביעי, שקיבל את תואר הדוכס מהקיסר ב-1180. ההסכם נחתם ב-17 באוגוסט 1186, ולאחר מכן אוחדו שטיריה והחלק המרכזי של אוסטריה עילית עם ולס ושטייר לדוכסות אוסטריה עם מותו של אוטוקר ב-1192. בשנה שלאחר מכן, לאופולד אושר בשטיריה על ידי הקיסר; זה היה הצעד הראשון לקראת יצירת אוסטריה המודרנית.
עכו נכנעה ב-12 ביולי, לאחר הגעתם של פיליפ השני, מלך צרפת וריצ'רד הראשון, מלך אנגליה. הדוכס לאופולד, כמפקד הכוח הגרמני, דרש זכויות שוות לאלו של שני המלכים אך נדחה. כאשר הדגלים של ממלכת ירושלים, אנגליה, צרפת ודגל הדוכס של לאופולד הונפו בעיר על ידי בן דודו של לאופולד, המרקיז קונרד ממונפראטו, ריצ'רד הסיר את דגלו של לאופולד והדוכס יצא בזעם לנחלתו האוסטרית, לשם הגיע עד סוף 1191. בינואר 1192 הוא המשיך לחצרו של הקיסר היינריך השישי והתלונן במרירות על ריצ'רד, שגם הוא נחשד במעורבות ברצח קונרד, זמן קצר לאחר בחירתו למלך ירושלים באפריל באותה שנה.
הקיסר כנראה הסכים עם המלך פיליפ, שכבר היה בעימות עם המלך האנגלי, על לכידתו של ריצ'רד. כאשר המלך ריצ'רד עזב את ארץ הקודש בסוף אוקטובר 1192, הוא מצא את הנמלים הצרפתיים סגורים והפליג במעלה הים האדריאטי. הוא לקח את הדרך הכפרית מאקיליה ואז עבר לאוסטריה כדי להגיע לנחלות בוואריה של גיסו הנרי האריה מבית ולף. בזמן שנסע במסווה, הוא עצר בווינה זמן קצר לפני חג המולד 1192, שם הוכר (כנראה בגלל טבעת החותם שלו) ונעצר בארדברג (מחוז לנדשטראסה המודרני). בתחילה הדוכס לאופולד הטיל את המלך לכלא בדירנשטיין, ובמרץ 1193 הובא ריצ'רד בפני הקיסר הנרי השישי בטירת טריפלס, והואשם ברצח קונרד. כופר של 35,000 קילוגרם כסף שולם כדי לשחרר את ריצ'רד. לאופולד דרש מאחייניתו של ריצ'רד, אלינור, להינשא לבנו פרידריך. עקב מותו של לאופולד, נישואים אלה מעולם לא התקיימו. חלקו של לאופולד בכופר הפך לבסיס למטבעה בווינה, ושימש לבניית חומות עיר חדשות לווינה, וכן לייסד את העיירות וינר נוישטאדט ופרידברג בשטיריה. הדוכס נודה על ידי האפיפיור סלסטינוס השלישי על כך שלקח את עמיתו הצלבני בשבי.
כדי לקבל מחילה, לאופולד התכונן למסע צלב נוסף, אך תוכנית זו נכשלה. בשנת 1194, רגלו נמחצה כאשר סוסו נפל עליו בטורניר בגראץ. אף על פי שייעצו לו המנתחים שלו לכרות את כף הרגל, איש לא הודה שהוא מסוגל לעשות זאת. הוא ציווה על משרתיו לכרות את רגלו בגרזן, מה שהם הצליחו לעשות לאחר שלוש ניסיונות. הוא נכנע לגנגרנה ומת ב-31 בדצמבר 1194. כתוצאה מהבטחות ערש דווי להחזיר פיצויים שניתנו לארכיבישוף אדלברט מזצבורג שזומן בחופזה, הוא התפייס וקיבל קבורה נוצרית במנזר הייליגנקרויץ.
משפחתו
בפנטקוסט 1174 נישא לאופולד להלנה (1158–1199), בתו של גזה השני, מלך הונגריה, ממנה היו לו לפחות שני ילדים:
אוייר סראגה
אוייר סראגה אגאנייה (בספרדית: Oier Zarraga Egaña; נולד ב-4 בינואר 1999 בגטסו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אודינזה מהסרייה א'.
קריירת מועדונים
סראגה גדל במחלקות הנוער של רומו ואתלטיק בילבאו. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצות המילואים של אתלטיק בילבאו. ב-18 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2-0 על לבאנטה במסגרת המחזור השישי בלה ליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך 62 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-29 ביוני 2023 חתם על חוזה לארבע שנים באודינזה מהסרייה א'.
מפקדת הצבא (הממלכה המאוחדת)
מפקדת הצבא (באנגלית: Army Headquarters) הוא המטה הכללי של הצבא הבריטי ובראשו ראש המטה הכללי, היא שוכנת במחנה 'קווי מרלבורו' באנדובר, המפשייר.
המפקדה נוסדה באוקטובר 2011 וכוללת תחת פיקודה הישיר את מפקדת צבא היבשה (Field Army), האמונה על הדיוויזיות והכוחות הלוחמים של הצבא, ופיקוד העורף (Home Command) האמון על סיוע, הכשרה, גיוס ואימון הכוחות. בנוסף לאלו, תחת פיקוד המפקדה נמצא גם פיקוד המסוקים המאוחד (Joint Helicopter Command) של זרוע האוויר אשר כולל את חטיבת התקיפה האווירית הראשונה.
מפקדת הצבא מקבילה לפיקוד האוויר בחיל האוויר המלכותי ומפקדת פיקוד הצי ב.
הספרייה האזורית רמת הנגב
ספריית מדרשת שדה בוקר, הנקראת גם ספרייה אזורית רמת הנגב, הייתה הספרייה הציבורית הראשית והמרכזית במועצה האזורית רמת הנגב, הנמצאת במדרשת בן-גוריון. היא הכילה אוספים ייחודיים בארץ בתחומי מדעי הסביבה, גאולוגיה, חינוך סביבתי, ואיכות הסביבה ושימשה גם כמרכז התרבות של המדרשה. הספרייה נסגרה בינואר 2023.
ספריית המדרשה שייכת לתאגיד מדרשת שדה בוקר, והוא המממן את אחזקתה. ישנה תמיכה של משרד התרבות, המועצה האזורית רמת הנגב וועד מקומי מדרשת בן-גוריון.
נוסדה ב-1965 במבנה אשר היום מאכלס את המכון למורשת בן-גוריון, במבנה הנוכחי מאז 1979. אדריכל המבנה היה שמואל מסטצ'קין, כאשר גודלה מהווה כ-700 מ"ר.
שירותי הספרייה
ספריית המדרשה נמצאת בלב העשייה החינוכית, בהיותה משרתת את כל מוסדות החינוך במדרשה (הגיל הרך, בתי הספר היסודי והתיכון לחינוך סביבתי, חברי המכינה ומדריכיה, מדריכי בית-ספר שדה, יחידת ההסברה של צה"ל, מדריכי מחנה הגדנ"ע, חוקרים מהמכון לחקר המדבר) ואת תושבי המדרשה. תושבים מן הסביבה הקרובה, חוות הבודדים, מחנה טלי ואת תושבי רמת הנגב כולה.
בספרייה כ-50,000 כותרים הכוללים: ספרי קריאה, עיון, סרטי DVD, מפות, מדריכי טיולים, ספרים קוליים, ספרים דיגיטליים, מגזינים וחומר לא ספרי אחר. כל החומר מקוטלג. לטובת קהל המשתמשים ישנם מחשבים, סורק, מכונת צילום, פקס, טלוויזיה 50 אינץ', מכונת למינציה, משחקי קופסה, מכשיר DVD ו-VHS ואינטרנט אלחוטי. וכל אלה הם בשימוש מתמיד.
שירותי הספרייה כוללים גם בהדרכה ויעץ לתלמידים, מורים, סטודנטים, מדריכים ומשתמשים אחרים בהתמצאות בספריה ובהדרכה במציאת חומרים לכתיבת עבודות, הרצאות וכו'. בעידוד קריאה, הכנת חומרי למידה על פי בקשת המורים, הכנת עבודות, עזרה בלימודים, בשעורי בית, הדרכה באיתור וחיפוש באינטרנט, שימוש במאגרי מידע, נושאים טכניים, ותוכנות לניהול ציטוטים. הספרייה משמשת גם ככיתת לימוד לתלמידי בית הספר היסודי ולתיכון ומשתלבת באירועים המתקיימים בו.
הספרייה מציעה לקהל הגולשים מגוון מאגרי מידע וכן רשימות של משאבים אלקטרוניים איכותיים אותם ניתן למצוא באתר האינטרנט שלה, בדגש על נושא מדעי הסביבה. יתר על כן, הספרייה מפעילה שירותי נגישות לבעלי מגבוליות, וניתן למצוא בה מכשיר הגדלה טמ"ס נייד, תוכנה להקראה והגדלה של טקסטים בעמדות המחשוב, ספריים קוליים ואוזניות. בנוסף, ספריית הדרשה מפעילה שירותי השאלת ספרים דיגיטליים.
בספרייה שלושה אולמות מרכזיים לרשות הקהל - אולם הכניסה, ההדרכה וההרצאות, אולם הילדים וההקרנה, ואולם עיון שקט.
אוספים ומדורים מיוחדים
ספריית המדרשה ייחודית ללימודים ומחקר בתחומי מדעי הסביבה, החל מגילאים מוקדמים ועד לרמות המחקר המתקדמות ביותר. אוספים נוספים בתחום כוללים:
אוספים כלליים נוספים:
ספרייה אזורית
רשימת הסניפים: ספריית קיבוץ רביבים, קיבוץ משאבי שדה, קיבוץ שדה-בוקר, באר מילכה, שיזף, מרחב עם, קיבוץ טללים, קדש ברנע, רתמים, כמהין, ואשלים.
מרכז תרבות קהילתי-מחקרי
הספרייה מציעה מגוון רחב של פעילויות תרבות, מופעים, סדנאות, הרצאות, מפגשי סופר, הצגות, הרצאות לחוקרים, שעות סיפור בעברית ובאנגלית, תערוכות, ערבי שירה ועוד. עקב אופייה הייחודי, הרצאות רבות במסגרת "בימת הספרייה" מוקדשות לנושאי אקולוגיה, זואולוגיה, איכות הסביבה, ארכאולוגיה, תרבויות, בוטניקה וכדומה. כמו כן, הספרייה מובילה את אירועי פסטיבל ימי שירה במדבר, ואת אירועי חודש הקריאה ושבוע הספר במדרשה ובמועצה.
יתר על כן, הספרייה משמשת כמרכז תרבות של המדרשה ומפעילה את אירועי תרבות ברמה הארצית.
לאון פולק סמית
ליאון פולק סמית (באנגלית: Leon Polk Smith; 1906 – 1996) היה צייר אמריקאי. ציוריו המופשטים באוריינטציה גאומטרית הושפעו מפייט מונדריאן והוא מייסד בית הספר Hard-edge. ציוריו המוכרים מהווים צורות מצומצמות ביותר, המאופיינות בשני צבעים בלבד בפגישת בד בקצה תוחם חד, לרוב על בד לא ממוסגר בעל צורה יוצאת דופן. עבודתיו מוצגות במוזיאונים רבים בארצות הברית, אירופה ודרום אמריקה. הודות למורשת נדיבה של האמן, מוזיאון ברוקלין מציג 27 מציוריו בתצוגה קבועה.
קורות חיים
סמית נולד ליד צ'יקשה, שנה לפני שאוקלהומה הפכה למדינה. הוריו, ויליאם וסמנתה סמית', הגיעו לאוקלהומה של ימינו מטנסי בסוף המאה ה -19 והתיישבו על אדמות עם אומת צ'יקאסאו ואומת צ'וקטאו בשטחי העמים הילידים בארצות הברית. סמית 'היה השמיני מבין תשעה ילדים ועזר בעבודות בית הוריו. לאחר בית הספר התיכון עבד כחווה באוקלהומה, ואז בנה כבישים ובנה מערכות טלפון באריזונה. במהלך תקופה זו סמית שלח כסף הביתה כדי לעזור להוריו עם המשכנתא על אדמתם, אך אפילו סכום הכספים של המשפחה התגלה כלא מספיק כדי למנוע עיקול.
לאחר העיקול, ושוחרר מעול התמיכה הכספית המשפחתית, סמית 'נרשם למכללת אוקלהומה סטייט (כיום אוניברסיטת איסט סנטרל ), בעדה, אוקלהומה, מתוך כוונה להיות מורה. לאחר סיום לימודיו עבר לעיר ניו יורק (1936), שם למד בבית הספר למורים באוניברסיטת קולומביה. התפתחותו האמנותית של מר סמית יצאה לדרך במהלך הסמסטר הראשון שלו בקולומביה, כאשר אחד ממוריו לקח אותו לראות את אוסף גלטין, אז באוניברסיטת ניו יורק. מראה הציורים של מונדריאן ופיסולם של קונסטנטין ברנקווי וז'אן ארפ היה חוויה מכוננת.
אמנות
סמית הציג את המופע הראשון שלו בעיר ניו יורק בגלריית אפטאון בשנת 1941. בעשור שלאחר מכן עבר סמית 'חקירות ראשוניות של נאו-פלסטליזם והחל לצייר בסגנון קשיח יותר, המאופיין על ידי קווים גאומטריים, צורות מעוקלות של צבע ושימוש בבדים טונדו (בצורת דיסק). סקירה של מופע יחיד בשנת 1956 בגלריה קמינו ציינה את סמית כצייר גאומטרי, אשר "הרחיב את עקרונות דה-סטיל כך שיכלול וריאציות טונאליות ואלמנטים לא-ישר." סמית הודה בחובו לתנועת דה סטיל ולמונדריאן, אך הצהיר כי הוא מחפש בעבודתו לקחת את הדרך מעבר: "אנשים אמרו [מונדריאן] פגע במבוי סתום, או בחומת אבן ואני אמרתי שאני לא ' לא חושב כך. "
כבר בשנת 1962 הוא המשיך לקבל התראות על השפעה נגזרת: תבליטי הבסיס "שהוצאו להורג ללא רבב" של תערוכתו לאלינור וורד בגלריית האורווה הוגדרו כ"ארפיש ".
אך בתמיכת גלריסטים בולטים בסוף שנות החמישים, באמצע שנות ה -60 סמית 'מצא קהל לעבודותיו כקול עצמאי. יצירות האמנות שלו נכללו בשתי תערוכות קבוצתיות חשובות, "העין המגיבה במוזיאון לאמנות מודרנית" (1965) וציור מערכתי במוזיאון סולומון ר 'גוגנהיים (1966). שתי הסדרות החשובות שלו בתקופה, התכתבויות וקבוצות כוכבים הרשימו את הסוקרים ביחסי הגומלין שלהם בין צורה, צבע ומרחב.
יאלוק
יאלוק (בליטאית: Ylakiai, בפולנית: Iłoki) היא עיירה במחוז סקודאס (Skuodas), בצפון מערב ליטא. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2011, אוכלוסיית העיירה מונה 950 נפש.
לאון פולק סמית
אמנות
הוא הציג את סדרת הכוכבים שלו ב Galerie Chalette בשנת 1969.
יאלוק
היסטוריה
יאלוק הוזכרה לראשונה בשנת 1568 ברשימת המצאי של קהילת גרוסטה (Grūstė) שערך יוקובאס לאסקובסקיס (Jokūbas Laskovskis). באותה העת שכן הכפר יאלוק בתחומי אחוזת שקוד.
לאון פולק סמית
אמנות
בשנת 1995 אצר מוזיאון ברוקלין את ליאון פולק סמית ': אמריקן פיינטר, תערוכה רטרוספקטיבית בקריירה של סמית'.
הוא היה קשור למספר רב של סוחרים בולטים אחרים, כולל סידני ג'ניס, צ'ארלס איגן, בטי פרסונס, גלרי צ'אלט ודניס רנה.
יאלוק
היסטוריה
ביולי 1941, עם פלישת גרמניה לברית המועצות, נרצחו 300 יהודים ברצח המוני שביצעו ליטאים. אנדרטה הוקמה בשנת 1965 ואנדרטה חדשה הוקמה בשנת 1988 במקום הטבח.
לאון פולק סמית
הוראה
בין השנים 1939 עד 1948, סמית פרנס את עצמו באמצעות הוראה והוראה. הוא היה המפקח הממלכתי על חינוך לאמנות בדלאוור, עוזר פרופסור לאמנות במערכת האוניברסיטאית של TC בג'ורג'יה, וקיבל תפקידים בהוראת אוניברסיטאות במכללת רולינס בפלורידה, אוניברסיטת ניו יורק, ובמכללת מילס לחינוך בניו יורק.
מורשת
סמית נפטר במנהטן בשנת 1996, עם עמדה מוכרת בפיתוח ההפשטה הגאומטרית האמריקאית. הוא הגיע לגאומטריה לפני אחרים ונשאר נאמן בעקביות לעקרונותיה, וטיפח היבטים של קנה מידה ופשטות ששיערו את סגנונות הציור Hard-Edge והמינימלי בסוף שנות ה -50 וה -60. ציירים צעירים כמו אלסוורת 'קלי, ג'ק יאנגרמן ואל הלד ביקרו בסטודיו שלו ויצאו בהשראה. אך הוא טיפח גישה מאבריקה כגורם חיצוני מניו יורק שהתנגד להגדרה כחלק מכל תנועה עכשווית אחת בזירת האמנויות. זה קרא תיגר על סוקריו, מכיוון שחיפשו סאונדס לתאר את מעמדו ואת עבודתו. כשנשאל על השראותיו בשולחן העגול שלאחר תחילתו, ציטט סמית את שני הפרופסורים לאנגלית שפתחו את דעתו ליופיים של האנגלית התיכונה והשירה, במקום להפיל את בני דורו או מורי הדרך האמנותיים.
יאלוק
היסטוריה
בחלקה המרכזי של העיירה ניצבת אנדרטה עירונית.
לאון פולק סמית
מורשת
קרן ליאון פולק סמית 'הוקמה על ידי האמן לפני מותו כדי "לשמר ולקדם את האמנות והמורשת של ליאון פולק סמית'."
החל משנת 2020, אחוזת האמן מיוצגת יחד על ידי גלריית ריצ'רד גריי, גלריית וושבורן וגלריה ליסון.
הצעות מחיר
"חשוב מאוד שהסוחר יבין את עבודתו של האמן ויש לו את היכולת לדבר על זה בצורה מושכלת. שמעתי סוחרים אומרים: 'אני יודע מה אני אוהב ואני חושב שזה מספיק.' מספיק לפרה אבל לא לסוחר. "
חוק הסכמים קיבוציים
חוק הסכמים קיבוציים, תשי"ז-1957 מסדיר את יצירתם של הסכמים קיבוציים במסגרת יחסי העבודה בישראל. החוק אושר בכנסת השלישית בפברואר 1957, ונכנס לתוקף ב-1 במרץ 1957.
הוראות החוק
החוק מגדיר הסכם קיבוצי: "הסכם קיבוצי הוא הסכם בין מעסיק או ארגון מעבידים לבין ארגון עובדים שנעשה והוגש לרישום לפי חוק זה, בענייני קבלת אדם לעבודה או סיום עבודתו, תנאי עבודה, יחסי עבודה, זכויות וחובות של הארגונים בעלי ההסכם, או בחלק מעניינים אלה."
החוק מבחין בין שני סוגים של הסכמים קיבוציים:
ארגון עובדים יציג הוא:
תוך חודשיים מתאריך החתימה על ההסכם הקיבוצי יש להגישו לרישום במשרד הכלכלה והתעשייה. רישום זה הופך את ההסכם לגלוי לכל. כללי הרישום מפורטים בתקנות הסכמים קיבוציים (רישום), תשי"ז-1957.
החוק מפרט בעניין תקופת התוקף של ההסכם:
החוק קובע זיקה בין הוראות אישיות שבהסכם הקיבוצי ובין מקורות אחרים לקביעת תנאי העבודה:
שר הכלכלה והתעשייה (להלן - השר) רשאי להרחיב בצו את האוכלוסייה שעליה חלות הוראותיו הסכם קיבוצי כללי (אך לא הסכם קיבוצי מיוחד), ולהחילו על קבוצות עובדים שאינן כלולות בהסכם. צו ההרחבה מתפרסם ב"רשומות", ומפורטות בו ההוראות שהורחבו וסוגי העובדים והמעסיקים שעליהם חל הצו. ישנם מקרים בהם צווי הרחבה כוללים את כל העובדים בישראל, וישנם מקרים בהם הם חלים רק על עובדים בענפים מסוימים או אפילו רק באזורים מסוימים במדינה. היקף התחולה נקבע על ידי השר, במבוא של כל צו הרחבה. כאשר תם תוקפו של ההסכם הקיבוצי שעל הוראותיו ניתן צו הרחבה, בטל צו ההרחבה. בנוסף רשאי השר לבטל צו הרחבה. הוראות אישיות בצו הרחבה שבוטל ימשיכו לעמוד בתוקפן כחלק מחוזי העבודה שהיו קיימים בהיות הצו בתוקפו, כל עוד לא שונו או לא בוטלו בחוזי עבודה חדשים.
דברי ההסבר להצעת החוק מנמקים את הצורך בצו הרחבה:
השר רשאי לקבוע בתקנות, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, הוראות בדבר חובת מעסיק שחל עליו צו הרחבה לשלם דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון המעבידים שהוא צד להסכם הקיבוצי שהורחב. תקנות אלה הן תקנות הסכמים קיבוציים (תשלום דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון מעבידים), תשל"ז-1977.
החוק קובע את חופש ההתאגדות של העובדים: לכל עובד הזכות לפעול למען התארגנות עובדים בוועד עובדים ובארגון עובדים, להיות חבר בוועד עובדים ובארגון עובדים ולפעול במסגרתם.
היסטוריה חקיקתית
בתיקון מספר 2 לחוק נוסף לו סעיף 33ז, המאפשר לארגון מעבידים, שהוא צד להסכם קיבוצי שהורחב, לגבות דמי טיפול ארגוני-מקצועי ממעסיק שחל עליו צו ההרחבה.
בתיקון מספר 3 נוסף לחוק סעיף 10ב, הקובע שמעסיק בשירות ציבורי המעסיק מאה עובדים או יותר חייב להודיע לשר הכלכלה והתעשייה על כל הסדר בכתב שאינו הכם קיבוצי, שעניינו שכר עבודה או תנאים סוציאליים של כל עובדיו או סוג מהם. דברי ההסבר להצעת החוק נימקו את הצורך בחובה זו:
תיקון מספר 6 הוסיף לחוק את סעיפים 33ט–33טז, העוסקים בחופש ההתאגדות.
בעקבות פסקי דין של בית הדין האזורי לעבודה בירושלים ובית הדין הארצי לעבודה, והמלצת בית הדין הארצי לעבודה לצדדים (ארגון עובדים ומעסיק) לקיים משא ומתן לשם חתימת הסכם קיבוצי, נחקק תיקון מספר 8, שהוסיף לחוק, כהרחבה של חופש ההתאגדות, את סעיף 33ח1, המחייב את המעסיק לקיים משא ומתן עם ארגון העובדים היציג, בהתארגנות ראשונית אצלו. הסעיף אינו מחייב את המעסיק לחתום על הסכם קיבוצי במסגרת משא ומתן זה.
מימוש החוק
באסדרה הנדרשת לפי החוק (רישום הסכמים קיבוציים, הוצאת צווי הרחבה) מטפלת היחידה ליחסי עבודה של משרד הכלכלה והתעשייה.
ההסכם הקיבוצי הוא הדרך העיקרית לקביעת תנאי העבודה במגזר הציבורי, והוא נפוץ גם במגזר הפרטי. לרבים מההסכמים הקיבוציים הכלליים הוצאו צווי הרחבה, מהם החלים על כלל העובדים במדינה ומהם החלים על העובדים בענף הרלוונטי.
חופש ההתאגדות שנקבע בהסכם הביא לתביעות אחדות נגד מעסיקים שניסו למנוע התאגדות של עובדיהם.
אלקאן
אלקאנים (Alkanes) או פחמימנים רוויים הם קבוצה פונקציונלית של תרכובות אורגניות, בעלת הנוסחא CnH2n+2. חומרים ידועים רבים הם אלקאנים; נפט, למשל, מורכב רובו ככולו מאלקאנים.
מאפיינים כלליים
האלקאנים הם קבוצה פונקציונלית, ומורכבים מאטומי פחמן ומימן בלבד (כלומר: הם פחמימנים), הקשורים ביניהם בקשרים בודדים בלבד. נוסחתם הכללית של האלקאנים היא CnH2n+2. בשל העדר קשרים כפולים או משולשים מכונים האלקאנים פחמימנים רוויים, שכן כל "נקודות הקישור" לפחמן תפוסות כבר על ידי מימנים; עובדה זו היא הגורם להיותם של האלקאנים חומרים בלתי-פעילים יחסית לקבוצות חומרים אחרות, שכן הם לא מסוגלים לעבור תגובות סיפוח (Addition), בהן מתווסף אטום או קבוצת אטומים אל המולקולה.