cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (1970–1979)
אמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים במצעד הלועזי השנתי של רשת ג'
להלן האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים אשר נכנסו למצעד במצעד במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20:
יוסף צבי וינר
הרב יוסף צבי וינר (כ"ו בסיוון תרצ"ו, 16 ביוני 1936 – כ"ג באייר תשע"ב, 15 במאי 2012) היה רבן של היישובים גן יבנה ונס ציונה, ומחבר תורני פורה. מחבר סדרת הספרים "ארץ הבחירה" על המשניות של סדר זרעים ועוד ספרות יהודית.
ביוגרפיה
נולד ברחובות, לישעיהו טוביה וצפורה וינר. למד בישיבת חברון. לאחר נישואיו למד בהיכל התלמוד בתל אביב.
בשנת 1990 פרש לגמלאות ועבר להתגורר בשכונת גאולה בירושלים.
בתקופה זו נמנה עם גדולי המקובלים בישיבת אהבת שלום של הרב יעקב משה הלל, וחיבר ספרים נוספים בתורת הנסתר.
חיבר כעשרים וחמישה ספרים על התורה, המשנה והתלמוד, וכן ספרי הלכה, הגות וקבלה. גולת הכותרת של יצירתו התורנית היא סדרת ספרי "ארץ הבחירה" על מסכתות של סדר זרעים הכוללת 10 כרכים.
יחסי אוסטרליה–אירלנד
יחסי אוסטרליה–אירלנד הם היחסים הדיפלומטיים בין חבר העמים של אוסטרליה לרפובליקה של אירלנד. אוסטרליה ואירלנד חולקות קשר היסטורי והיו חלק מהאימפריה הבריטית עד לעצמאותן. למעלה מ-300,000 מתיישבים אירים היגרו לאוסטרליה כדי להימלט מעוני במולדתם ומעל 2 מיליון אזרחים אוסטרלים טוענים למוצא אירי. שתי המדינות הן חברות הדדיות בקבוצת אוסטרליה, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי והאו"ם.
היסטוריה
האירים הידועים הראשונים שהגיעו לאוסטרליה הגיעו עם הצי הראשון בשנת 1791, כאשר בריטניה העבירה 155 מורשעים אירים לאוסטרליה, לאחר שהממשלה הבריטית הקימה מושבה עונשין בניו דרום ויילס. 700 מורשעים איריים נוספים יישלחו לאוסטרליה. בין 1840 ל-1914, יותר מ -300,000 אירים היגרו לאוסטרליה. ושניהם חיילים אירים ואוסטרלים נלחמו זה לצד זה למען האימפריה הבריטית במלחמת הבורים השנייה (1899–1902) ובמלחמת העולם הראשונה (1914–1918), ובמיוחד במהלך מערכת גליפולי. בדצמבר 1922 הפכה אירלנד לאומה עצמאית. בדצמבר 1931, לאחר חתימתו של חוק וסטמינסטר, אוסטרליה הפכה לאומה ריבונית עצמאית.
לאחר העצמאות
בשנת 1941, ראש ממשלת אוסטרליה, רוברט מנזיס, הפך לראש הממשלה האוסטרלי הראשון שביקר באירלנד, והוא נפגש עם הטישך איימון דה ואלירה האירי. שתי המדינות פתחו משלחות דיפלומטיות תושבות בבירותיהן בהתאמה בשנת 1946. במהלך מלחמת העולם השנייה אירלנד נותרה נייטרלית, ואילו אוסטרליה נלחמה לצד הבריטים ובעלות הברית במהלך המלחמה. באפריל 1948 נסע אמון דה ואלרה לאוסטרליה לסיור בן שישה שבועות בחיפוש אחר תמיכה באירלנד המאוחדת, שכן שישה מחוזות של צפון אירלנד רצו להישאר חלק מבריטניה. עם זאת, נסיעתו של דה ואלרה לא הצליחה, מאחר שרבים מהאירים ילידי אוסטרליה ומהגרים לא התעניינו בענייני אירלנד או איבדו קשר עם מדינת מולדתם. במהלך הצרות שהחלו בסוף שנות ה-60 בצפון אירלנד הייתה אהדה רבה מאוסטרליה הן לרפובליקה של אירלנד והן לצפון אירלנד, שהובילה להיווצרות "ארגון סיוע אוסטרלי לאירלנד". בשנת 2000 אירלנד פתחה קונסוליה כללית בסידני. לשתי המדינות יש הסכם אשרת עבודה וחופשה.
ביקורים רשמיים
ביקורי ראש ממשלה מאוסטרליה באירלנד
ביקורי נשיאות וראש ממשלה (Taoiseach) מאירלנד באוסטרליה
יחסי סחר
בשנת 2016 הסתכם המסחר בין אוסטרליה לאירלנד ב-2.4 מיליארד דולר אוסטרלי. אוסטרליה ייצאה לאירלנד כ-71 מיליון דולר אוסטרלי, עם הייצוא העיקרי הכולל: תרופות, משקאות אלכוהוליים, סוכר, מולסה ודבש ומכשירים רפואיים. אירלנד ייצאה סחורות בשווי של 2.384 מיליארד דולר אוסטרלי לאוסטרליה, כאשר הייצוא העיקרי כולל: תרופות, מוצרים מיוצרים, מוצרי תרופות ומחשבים. אוסטרליה היא השותף הגדול ביותר באירלנד של המסחר ביצוא ברחבי העולם, ובאותה עת, אוסטרליה היא מקור היבוא ה-44 הגדול ביותר של אירלנד.
ורוניקה רות'
ורוניקה רות' (באנגלית: Veronica Roth; נולדה ב-19 באוגוסט 1988) היא סופרת אמריקאית הידועה בזכות הטרילוגיה הדיסטופית רבת-המכר שכתבה לנוער בשם "מפוצלים".
ביוגרפיה
את הספר הראשון בטרילוגיה כתבה בהיותה סטודנטית, ספר שזכה לעיבוד קולנועי בדמות הסרט "מפוצלים", שיצא במרץ 2014. רות' בוגרת חוג כתיבה באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
על הספר השני של ורוניקה רות', "מורדים", יצא סרט קולנוע הנושא את שמו במרץ 2015.
סילת א-ד'אהר
התקופה הרומית והביזנטית
בשנת 1949, מערת קבורה מהתקופה הרומית והביזנטית נחשפה בסמוך לסילת א-ד'אהר ונחפרה בידי משלחת מבית הספר האמריקאי לחקר המזרח ומהסמינר התאולוגי של מק'קורמיק. במערה התגלו שלושה חדרים, בכל אחד מהם עשרה כוכים, וכן מגוון רחב של ממצאים. באתר התגלו גם מספר מנורות שמן שלפי מספר חוקרים, אופייניות לסגנון השומרוני. באתר ארכאולוגי סמוך, השוכן ברכס שמעל הכפר ונושא את אותו השם, נתגלו חרסים מהתקופה הביזנטית, חלקי פסיפס וכן גת לייצור יין.
יצחק בן-צבי ציין כי בימיו עדיין התגוררה בכפר משפחה ממוצא שומרוני, בשם בית טאהר (ד'אהר).
ימי הביניים
חרסים שהתגלו במקומה הנוכחי של סילת א-ד'אהר מעלים כי היישוב נוסד בתקופה המוסלמית המוקדמת (המאות ה-9 וה-10 לספירה).
בסקר הר מנשה הוערך כי ניתן לזהות את המבנה המבוצר בכפר עם Sileta אשר בשנת 1178 הוענק על ידי בלדווין הרביעי, מלך ירושלים להוספיטלרים. כמו כן, היישוב נזכר כבר בפסיפס כתובת רחוב כאחת העיירות היהודיות בתחום סבסטיה לעניין מצוות התלויות בארץ, ונקרא שם בשם "שילתא" (התוספת המודרנית "א-ט'אהר" היא על שם השבט ששלט באזור, ונועדה להבחין את הכפר מכפר נוסף בשם "סילת" בשומרון, הלא הוא סילת אל-חארית'יה). היישוב נזכר בכתובת רחוב לצד העיירה "פנטקמוותא" (היא פנדקומיה של ימינו), מה שמחזק זיהוי זה.
המאה ה-20
במרד הערבי הגדול היה הכפר בסיס חשוב לכנופיות הערביות. קרוב אליו, במערה ליד הכפר הערבי ג'בע נתפס השודד המפורסם "אבו ג'ילדה".
המאה ה-21
באינתיפאדה ב-2001 התרחשו בכפר מספר פיגועי ירי, זריקת אבנים וחסימת ציר לישראלים. במסגרת תוכנית ההתנתקות פונו מסביבות הכפר ההתנחלויות שא נור מצפונו וחומש מדרומו. השליטה הביטחונית באזור נשארה ביד ישראל.
נבי לאווין
בסמוך לסילת א-ד'אהר מצפון נמצאת חורבה בשם נבי לאווין (نبي لوين, "נבי לוין"), המכונה במקורות הצלבניים בשמות Loie או Loja. במרכז החורבה עומד קבר שייח'. החורבה כיום מעובדת לצרכי חקלאות, ונבנו עליה טרסות, בהן משובצות אבני בניין קדומות בשימוש משני. באתר נמצאו חרסים מתקופת הברזל II (ימי ממלכת ישראל), התקופה הפרסית, הרומית, הביזנטית, ימי הביניים ומן התקופה העות'מאנית. רוב הממצא במקום מתוארך לתקופה האחרונה. במאה ה-19, מסורת שומרונית תיארה את האתר כמקום קבורתו של לוי בן יעקב.
סמל סקוטלנד
המגן
על המגן מופיע האריה האדום של מלך הסקוטים בתנוחת הזדקפות (rampant), לאריה לשון וטפרים כחולים על רקע זהב ומוקף במסגרת מלכותית פרחונית כפולה (פרחי האירוס מופיעים לסירוגין פנימה והחוצה מהמסגרת). בכמה מקרים תואר האריה אף כמוכתר בכתר מלכותי כמו האריה בסמלה של נורווגיה. סביב המגן מופיע הקולר של המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר, זר של דרדרים. השלט המקורי היה בשימושו של המלך ויליאם הראשון במאה ה-12. רישום בקולג' השלטים בלונדון מתארים את השלט של מלך הסקוטים כ: Or, a lion rampant within a double tressure flory counter-flory Gules.
הקסדה והציצה
מעל המגן מופיעה הקסדה בעלת מסיכת פנים מלאה של שישה פסים. על הקסדה מונח כתר סקוטלנד ומחובר אליה מעטה של זהב ופרוות סמור. על הכתר יושב אריה אדום (גם הוא עם לשון וטפרים בכחול) יושב כאשר פניו לחזית ומחזיק בתכשיטי הכתר של סקוטלנד שרביט סקוטלנד וחרב המדינה, ומוכתר גם הוא בכתר סקוטלנד. בכמה גרסאות מוקדמות מופיע האריה אשר בציצה ללא השרביט והחרב מונפת בזווית ועובר מאחורי ראשו המוכתר.
סלוגן
מעל הציצה מופיע הסלוגן "להגנתי אלוהים הוא מגיני" ( סקוטית: In My Defens God Me Defend). הוא הופיע תמיד בקיצור כ-"In My Defens" או כ-"In Defens" בפשטות ותמיד מעל הציצה בהתאם למסורת ההרלדיקה הסקוטית.
התומכים
התומכים הם זוג חדי קרן זקופים, מוכתרים בכתר סקוטלנד וכבולים בשלשלאות. התומך הדקסטרי אוחז ברומח עליו מונף הנס המלכותי והסיניסטרי אוחז ברומח עליו מונף דגלה הלאומי של סקוטלנד. גרסאות ישנות מציגות את התומכים ללא הכתרים אך תמיד כבולים (שכן חד קרן חופשי נחשב כחיה מסוכנת).
החלקה
שני חדי הקרן עומדים על חלקת דשא עליו מפוזרים דרדרים, הפרח הלאומי של סקוטלנד מאז תקופת שלטונו של המלך אלכסנדר השלישי (1249–1286). בגרסאות מאוחרות של הסמל מופיע על קלף כחול המונח על החלקה מוטו מסדר הדרדר "איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש" ( לטינית: Nemo me impune lacessit).
השילוב עם סמל ממלכת צרפת
לאחר חתונתה של מרי, מלכת הסקוטים עם פרנסואה, דופן צרפת ב-1558, שלט האצולה של מרי שולב יחד עם שלטו של יורש העצר על מנת לציין את נישואיהם. שלטו של פרנסואה חולק לרבעים עם סמל סקוטלנד על מנת לסמל את מעמדו כמלך הבעל של סקוטלנד. כאשר פרנסואה עלה על כס צרפת, בשנת 1559 כפרנסואה השני, מלך צרפת שונה השלט בשנית על מנת לציין את מעמדו החדש כמלך צרפת ושלטה של מרי שונה גם כן על מנת לציין את מעמדה כמלכה הרעיה של צרפת.
לאחר מותו של פרנסואה בשנת 1560, מרי הוסיפה להשתמש בשלט אשר שילב את סקוטלנד וצרפת יחדיו (עם שינוי קל בשלט אשר שיקף את השינוי במעמד שלה ממלכה רעיה למלכה אלמנה) עד נישואיה להנרי סטיוארט, לורד דרנלי ב-1565. בעקבות חתונתה הזו שונה שוב השלט לבלאסון הראשוני טרם נישואיה לפרנסואה.
השילוב עם סמלי ממלכת אנגליה וממלכת אירלנד - איחוד הכתרים
עם מותה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, ירש ג'יימס השישי מלך הסקוטים את כתר ממלכת אנגליה וממלכת אירלנד (אשר היו תחת אוניה פרסונלית) והפך להיות המלך ג'יימס הראשון מלך אנגליה ואירלנד בעודו נשאר ג'יימס הראשון בסקוטלנד. סמל ממלכת סקוטלנד חולק לרבעים עם סמל האצולה המלכותי של אנגליה וסמל ממלכת אירלנד הוסף גם הוא כריבוע לשלט. באותו הזמן למלך אנגליה הייתה תביעה ישנה לכתר הצרפתי ועל כן סמל אנגליה היה אף הוא מחולק לריבועים יחד עם סמל ממלכת צרפת. ג'יימס השתמש בגרסה שונה של שלט האצולה שלו בסקוטלנד והפרוטוקול המלכותי הזה המשיך גם לאחר חוקי האיחוד של שנת 1707. (כיום, שלט האצולה של הממלכה המאוחדת בסקוטלנד שונה מהסמל אשר בשימוש מחוצה לה).
במהלך תקופת שלטונו של צ'ארלס השני צורף לשלט האצולה המלכותי של סקוטלנד המוטו הלטיני של מסדר האבירות הגבוה של סקוטלנד, המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר: "Nemo me impune lacessit" (איש אינו לועג לי מבלי להענש) על קלף כחול על החלקה (טרם לכך רק הקולר של מסדר הדרדר הוסף לשלט). התוספת של המוטו לשלט באה להשוות את התוספת של המוטו של מסדר הבירית למוטו הקיים על שלט האצולה של הממלכה המאוחדת מחוץ לסקוטלנד וכך על שני השלטים הופיעו שני משפטי מוטו, האחד של הממלכה המתאימה מתוך הממלכה המאוחדת והשני של מסדר האבירות של אותה הממלכה.
מאז עליתם של שושלת בית סטוארט לכס השלטון, הוסף לשלט האצולה גם סמל ממלכת אירלנד ברביע השלישי, הסמל כלל נבל זהב על רקע כחול. עיצובו של הנבל גם הוא שונה מעט מאז.
השימוש כיום
הנס המלכותי של סקוטלנד הידוע גם בשם האריה התוקפני הוא כרזה של השלט העתיק. הוא מונף מעל המגורים המלכותיים כאשר המלך אינו במשכן. כמו כן הנס משמש את השר הראשון, הלורד הגבוה הממונה על האספה הכללית של כנסיית סקוטלנד, הלורד ליון, הלורד לוטננט, והרגימנט המלכותי של סקוטלנד.
הנס משמש גם (באופן לא רשמי) כדגלה הלאומי השני של סקוטלנד ונראה בדרך כלל באירועי ספורט אשר בהם מעורבות קבוצות לאומיות סקוטיות (האריה האדום על מגן של זהב מופיע גם על סמל התאחדות הכדורגל הסקוטית והנבחרת הלאומית הסקוטית בכדורגל)
שלט האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת לשימוש בסקוטלנד המודרני מראה את האריה של סקוטלנד ברביעים הראשון והרביעי של המגן, בעוד אלו של אנגליה בשני והנבל האירי ברביע השלישי (סידור זה היה בתוקף מאז איחוד הכתרים). החד-קרן אשר הופיע לשמאלו של המגן מוחלף באריה האנגלי המוכתר בכתר האימפריה ומחזיק ברומח עליו מונף דגל אנגליה (דגל סקוטלנד מחליף את הנס המלכותי אשר אותו החזיק החד-קרן הימני של המגן. המוטו הסקוטי "In Defens" מופיע מעל הציצה כפי שמופיע בשלט המקורי והמוטו הלטיני של מסדר הדרדר "Nemo me impune lacessit" מופיע גם הוא כתוב על קלף כחול המונך על החלקה.
השימוש בשלטים אחרים
שלט האצולה המלכותי של קנדה תואם לשלט האצולה של הממלכה המאוחדת בכך בשניהם הרביע השני מוקדש לאריה הסקוטי כמו גם החד-קרן אשר משמש כתומך הסיניסטרי של השלט. הסמל הקנדי שואב מהסמל הסקוטי גם את הרמחים אותם מחזיקים התומכים עליהם מונפים דגלים או ניסים.
הן הסמל והן הדגל של הפרובינציה הקנדית נובה סקוטיה מציגים אלמנטים השאובים משלט האצולה הסקוטי. אך שלא כמו הסמל הקנדי בסמל הפרובינציה מצויר החד-קרן חובש כתר מלכותי לראשו. ובצד הדסטרי בנוסח הסקוטי. בסמל מוצג מגם בצבעים הופכיים לצבעי דגל סקוטלנד ועליו משובץ מגן שלט האצולה המלכותי של סקוטלנד והמוטו הלטיני "Munit haec et altera vincit" (יד אחת מגינה והאחרת כובשת) מופיע גם הוא בנוסח ההרלדיקה הסקוטית מעל השלט ולא מתחתיו (גם סמל ודגל המשנה למושל של נובה סקוטיה מציגים את סמל האריה).
על נסו המלכותי של דוכס רות'סיי מצוירים ברביעים הראשון והרביעי מיצגים את הסטוארט הגדול של סקוטלנד ואילו השני והשלישי את לורד האיים. במרכזו של הנס מופיע סמל יורש העצר של מלך סקוטלנד - המגן מתוך שלט האצולה ועליו פס שחור עם שלוש תגיות.
פטריות מרפא
חומרי רפואה רבים מקורם בפטריות כדוגמאות פניצילין, הסטטינים, ליסורייד וחומרים נוספים.
סגולתן הרפואיות של פטריות יצרו את האפשרות לשלבן גם בתרופות המבוססות קנאביס ויחד שני החומרים מהווים פתרון למחלות דוגמת סרטן וכבד שומני.
סוגי הפטריות ושימושיהן
בעולם קיימים מיליון וחצי סוגי פטריות, ורובן טרם נחקרו מבחינת סגולותיהן הרפואיות. אולם יש פטריות שידוע כי הן מסייעות למחלות שונות
משמשת ברפואה הסינית ונחשבת כמחזקת את מערכת החיסון, מסייעת בפעילות אנטי-חיידקית ואנטי-נגיפית, מורידה את רמת הכולסטרול בדם, משככת כאבים במחלות פרקים ובעלת תכונות נוגדות חמצון.
נטען כי היא מונעת הצטננות ומחזקת את מערכת החיסון. מסייעת בפעילות אנטי-סרטנית בעיקר לסרטן שד, סרטן ריאות וכבד. ופעילות אנטי-נגיפית חזקה וכן מורידה רמות הסוכר אצל חולי סוכרת.
נחשבות למזינות, עשירות בחלבונים ומכילות תשע חומצות אמינו חיוניות. כמו כן, פטריות השיטאקי נחשבות כבעלות תכונות מרפאות לטיפול ושליטה בלחץ דם, להפחתת רמת הכולסטרול, לחיזוק מערכת החיסון, ולעיכוב ההתפתחות של גידולים, נגיפים וחיידקים.
משמשת ברפואה הסינית, נחשבת לבעלת פעילות אנטי-סרטנית וחומרים המעוררים צמיחה של תאי עצב פגועים. כמו כן ידועה בתור אנטי-דלקתית, בעיקר במערכת העיכול.
נחשבת לבעלת פעילות אנטי-סרטנית חזקה כמו כן יש השפעה על הורדת רמת הסוכר והכולסטרול בדם.
היסטוריה
פטריית השיטקה והמאיטקה (lentils adobes and grifola fronds) בעלות היסטוריה של אלף שנה בחלקים באסיה. ביפן העתיקה מאיטקה הייתה שווה במשקל בשוויו לכסף. ראישי (Ganoderma lucid) אשר היה בשימוש כתה, וידועה בסין תחת השם לינג זהי או צמח הרוח, וביפן כמננטקה או פטריית העשרת אלפים שנה. נקראה גם בשם פטריית חיי הנצח. בשנת 1991 שני מטיילים בהרי האלפים מצאו מומיה בת 5000 שנה אשר נקראת אוצי איש הקרח. על המומיה התגלו כלים ומחרוזת עור עליה פטריות מיובשות רב נקבוביות, פטריות לא אכילות אשר במרקחת נותנות אפקט חיסוני. בשנת 65 לפני הספירה, רופא יווני תיאר פטריית מרפא בספר materia medica כתרופה לטוברקולוסיס. המטריה מדיקה הייתה הקו המנחה של הרפואה 1700 שנה.
פטריית הקורדיספס מתועדת כבר בשנת 200 לספירה לשיפור ביצועים אתלטיים.
היפוקרטס, אבי הרפואה המודרנית, תיאר את השימוש במספר פטריות לטיפול במחלות כרוניות אשר נוגעות לכליות.
מספר שבטי אינדיאנים כגון אנישינאובג, הטווה אירוקואויס היו משתמשים בפטריות בטפול בכוויות, בכאבי מפרקים ועוד.
פעילות אנטי סרטנית ושיפעול המערכת החיסונית
פוליסכרידים, וקומפלקסים של פפטידים ופוליסכרידים אשר מופקים מפטריות מרפא יכולים להגביר פעילות של תאים במערכת החיסון. פולימרים אלה המופקים מפטריות דווחו כבעלי השפעה תרופתית על מערכת החיסון, ועל יכולתם לדכא גידולים ממאירים.
הורדת כולסטרול
פטריית הפלאורוטוס דווח על הורדת הכולסטרול הרע, והורדת כמות הטריגליצרידים בדם והיא מכילה את התרופה להורדת כולסטרול מקבוצת הסטטינים לווסטטין, שייקה מכילה את החומר ארגותיונין, אשר ידוע המוריד את רמת הכולסטרול בדם. סיבים של מאיטקה ואנוקי נחקרו ונמצאו כמורידי כולסטרול בדם על ידי מניעה של ספיגת כולסטרול.
פעילות אנטיבקטריאלית, אנטי ויראלית ואנטי פטרייתית
לפטריות אין מערכת חיסון, ולכן מחויבת בפעילות אנטימיקרוביאלית כדי לשרוד בטבע. במחקר שנעשה על מעל 200 סוגים של פטריות נמצאו במעל 75 אחוז פעילות אנטימיקרוביאלית חזקה.
בין הפטריות מרפא אשר מראות פעילות אנטיבקטריאלית נמנים הסוגים: פלאורוטוס אוסטראטוס עם פעילות נגד hiv וצהבת c, שיטקה (lentinus adobes) הראתה פעילות נגד HIV, ראישי (Ganoderma lucid), אגריקוס בלזיי הנקראת גם פטריית השמש המלכותית, מאיטקה (grifola frondosa), קורדיספס סיננסיס ופטריית זנב תרנגול הודו (trametes versicolor).
פעילות אנטי דלקתית
מספר פטריות מרפא דווחו כי הפגינו פעילות אנטי דלקתית במחקרים כגון, מאיטקה, רישי ואגריקוס בלזיי. חומרים המצויים בהן "מלמדים" את מערכת החיסון לזהות איומים בזריזות, כך שהיא יכולה להגיב מהר כנגד מגוון רחב של פתוגנים.
השפעות על רמת הסוכר בדם
פטריות מרפא אשר דווחו במחקרים כמווסתים את רמת הסוכר בדם כוללים מאיטקה, אשר מכיל חומר המדכא ספיגה של סוכר. עם פטריות המרפא אשר מווסתות את רמות הסוכר בדם נמנות גם פטריות הקורדיספס סיננסיס, ראישי, ואגריקוס בלזיי.
שיפור תפקוד מיני
ישנן פטריות הידועות כמשפרות את הסיבולת הפיזית, היכולת האירובית ותפוקת החמצן לגוף בזמן פעילות, בייחוד ידועה פטריית קורדיספס המסייעת לספורטאים וכן ידוע על שיפור בתפקוד המיני. במחקר עם קבוצת ביקורת, דווחו 64 אחוזים מהמטופלים על שיפור בתפקוד המיני.
שילוב פטריות וקנאביס רפואי
חברות בעולם ובישראל מפתחות תרכובות קנאביס רפואי באמצעות שינוי יחס הרכיבים הפעילים בצמח. בשנת 2019 החל לפתח פרופסור פואד פארס תרכובות קנאביס בשילוב עם פטריות. סגולותיהם של הפטריות נחקרו אלפי שנים אך סגולות הקנאביס הן דבר שהחל להתפתח רק במאה ה-21. פרופסור פארס פיתח קומפלקס שמשלב פטריות מרפא וקנאביס, שתוקף את סרטן המעי הגס שנחשב אלים ומסוכן במיוחד. הפטרייה המזוקקת עובדת במנגנון בו עובדת כימותרפיה והורגת תאים סרטניים. הקנאביס המשולב בתרופה עובד בשלושה מנגנונים, הורג תאים סרטניים, משפעל את מערכת החיסון כדי שתהרוג בעצמה את התאים הסרטניים, ומוריד דרסטית את כמות תופעות הלוואי של הטיפול.
השטויות של מיקי
השטויות של מיקי (באנגלית: Mickey's Follies) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1929, כחלק מסדרת הסרטים הקצרים "מיקי מאוס". הסרט בוים על ידי אב אייוורקס ווילפרד ג'קסון ומכיל מוזיקה מאת קרל סטאלינג. הוא הופק בשחור-לבן על ידי אולפני וולט דיסני והופץ לבתי הקולנוע על ידי "Celebrity Productions". זהו הסרט העשירי של מיקי מאוס שהופק והשביעי באותה שנה.
סרט מצויר זה הוא הראשון שבו מיקי שר, והשיר - "יו-הו של מיני" - שימש כנושא הפתיחה של כל הסרטים המצוירים של מיקי מאוס מ"שוטה הג'אז" (1929) ועד "מכבש הקיטור של מיקי" (1934). את קול השירה של מיקי מספק אחד מעובדי האולפן שזהותו לא ידועה; בימים הראשונים הללו, וולט דיסני עדיין לא היה הקול הבלעדי של מיקי.
עלילה
החיות בחווה צופים בסדרה של שירים קצרים ומופעי ריקוד המבוצעים על ידי חיות אסם אחרות, בדומה ל"שיגיונות זיגפלד" באותם הימים. המופע נפתח עם מיקי שמנגן בפסנתר יחד עם חיות אחרות, נעקב עם סדרה של שירים וריקודים אחרים. הסרט מסתיים במיקי נותן ביצוע סולו לשיר הנושא שלו.
ביקורת
כתב העת "Motion Picture News" ב-14 בספטמבר 1929 פרסם: "היצירה של וולט דיסני, מיקי מאוס הפופולרי, שר ורוקד בחצר אסם טיפוסית ועליזה, זה העשירי בסדרת סרטי מיקי. אם לדבר באופן רציני, הוא לא טוב כמו חלק מקודמיו, אבל הוא בהחלט מכיל הרבה צחוקים, בכל זאת. אחד מנקודות התורפה בסרט הוא הכנסה של שיר נושא שמושר בידי מיקי מאוס; זה נראה די שטוח. דבר נוסף שצריך לשים לב אליו הוא עבודת הציור, שהייתה לא מבוצעת בדיוקים שיש לחלק מהסרטים האחרים. עם זאת, החומר המצחיק עולה בהרבה על החסרונות המעטים. החיות נהנות והכיף משותף לכל הקהל. חלק מאנשי החצר יושבים על בית כיסא, ובהתרגשותם מההופעה של מיקי הם מתרסקים לתוך הגג. מיד הדלת נפתחת וחזיר רץ החוצה עם מכנסיו למטה. אתם יכולים לתאר לעצמכם? קהל הקולנוע מתענג על סוג כזה של כיף על המסך, והשטויות של מיקי מצוידות בכמות מספקת של צחוקים בכדי לגרום להם להתמלא מקרב לב ולמשך זמן ארוך".
איל רדנטורה
איל רנדטורה (באיטלקית: Il Redentore; "הגואל") או בשמה המלא "כנסיית סאנטיסימו רדנטורה (Chiesa del Santissimo Redentore; כנסיית הגואל הקדוש ביותר) היא כנסייה בתכנונו של אנדראה פלדיו הממוקמת באי ג'ודקה שבדרום העיר ונציה שבאיטליה, על גדת תעלת ג'ודקה.
תיאור הכנסייה
הכנסייה נחשבת לשיא יצירתו של פלדיו. חזית המבנה עשויה שיש לבן, ואילו המבנה מלבני ובמרכזו כיפה שבראשו פסלו של ישו.
כיוון שהכנסייה היא אתר עלייה לרגל, פלדיו התבקש ליצור ספינה רחבת ידיים שתכיל את עולי הרגל. דרישה זו הקשתה על פלדיו אשר ניסה לתכנן מבנה בסגנון קלאסי. עמודי פנים המבנה, לאורך אולם התווך, הם מהסדר הקורינתי, ומיקום הכיפה במפגש הספינה והטרנספט מהווים שילוב שאינו מקובל באדריכלות הקלאסית או הנאו-קלאסית.
ויסוצק
ויסוצק (באוקראינית: Висоцьк; בפולנית: Wysock) הוא כפר במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
הכפר, השוכן על הגדה המערבית של נהר הורין, נמצא כ-9 ק"מ ממסילת הברזל בקו רובנו-לוניניץ. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב במחוז ווהלין שבשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי ויסוצק
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא משנת 1623. במהלך פרעות ת"ח ות"ט הצליחו רוב יהודי היישוב להימלט ממנו, ובכך להינצל. לקראת סוף המאה ה-19 היוו היהודים 96.5% מאוכלוסיית הכפר. בראשית המאה ה-20 הוקמה בכפר ספרייה עברית. בזמן הפרעות שנערכו באזור ב-1919, התארגנה בכפר קבוצת הגנה עצמית יהודית.
כתוצאה משרפות גדולות שפרצו ביישוב בשנים 1925 ו-1932 נותרו רבים מיהודיו חסרי קורת גג. בסיוע הג'וינט השתקמה הקהילה, והתגברה ביישוב הפעילות הציונית, תוך הקמת בית ספר עברי, קיום פעילות של תנועות נוער ציוניות ועליית כ-150 מבני היישוב ארצה. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-900 יהודים, כשליש מתושביו.
ב-17 ביולי 1941 נכבש היישוב בידי הגרמנים, לאחר שהסובייטים פינו אותו. על יהודי הכפר הוטלו גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכום כופר גבוה, חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת ענידת סרט זרוע, אשר הוחלף בהמשך בטלאי צהוב.
ב-20 ביולי 1942 רוכזו כ-1,500 יהודי היישוב וכפרי הסביבה בגטו סגור ומוקף גדר תיל שהוקם במקום, בו שררו תנאי תברואה קשים. ב-9 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שוטרים גרמנים ואוקראינים, ורצחו את יושביו בבורות ירי מחוץ לכפר. כ-50 יהודים מהגטו הצליחו להימלט ממנו טרם האקציה, וכמה יהודים שנמלטו בשעת האקציה, וניסו לחצות את נהר הורין, טבעו בו או נורו בעודם במים, אך כמאה מביניהם, היודעים לשחות, הצליחו לברוח והסתתרו ביערות. בראשית 1943 הצטרפו כמה מהם ליחידות פרטיזנים סובייטיות, כגון האוגדה של סאבורוב והגדוד של סטנובסקי.
ויסוצק שוחררה בידי הצבא האדום ב-12 בינואר 1944. כמה ניצולים יהודים, ששבו לעיירה, נרצחו בידי אוקראינים לאומנים (בנדרוביצים), משום כך עברו האחרים לרובנה.
בשנת 1951 ננטעה חורשה על שם קודשי קהילת ויסוצק (ע״י סטולין) ביער הקדושים של הקרן הקיימת לישראל במבואות ירושלים
דובי פריגר
דובי פריגר (נולד ב-2 ביולי 1973) הוא מאפר אומנותי ישראלי, המתמחה בציורי גוף ובאפקטים מיוחדים לקולנוע ולתיאטרון. פריגר נולד וגדל בירושלים למשפחה ממוצא אנגלי. ב-1999 החל לימודי תואר ראשון באיפור לאומנויות הבמה בקולג' לאופנה בלונדון (London College of Fashion). במהלך לימודיו איפר בסדרות טלוויזיה שונות בהפקת ה-BBC ביניהם The Way We Live Now ו-The Lost Prince.
בתום לימודיו עבד במספר תיאטראות בלונדון כולל "Tricycle” וה- “Cockpit” ובאופרה הלאומית האנגלית ה- E.N.O כראש צוות איפור וכמעצב איפור לדמויות. סרטי הקולנוע הבולטים בהם עבד: "לייר קייק" (2004) "האחים גרים: למבוגרים בלבד" (2005) "ברוריה" (2008) ו"מבצע חמניה" (2014) בין השחקנים והבמאים איתם עבד נמנים דניאל קרייג, טרי גיליאם ומתיו וואהן.
בסוף 2005 חזר לישראל ומאז הוא עוסק בהוראה ועובד כפרילאנסר ביצירת אפקטים לסרטים, וידאו קליפים, סדרות טלוויזיה ועוד. בנוסף להכנת פרוסטטיקות הוא מכין מסכות ואביזרים דמויי כלי נשק לצילומים כמו גם להדמיית נפגעים לתרגילי חירום של כוחות הביטחון השונים.
זכיות והישגים:
2017 : קבלת אות כבוד ע"ש פרנס הוטיה על הישגים בתחום ציורי הגוף, מאת איגוד ציירי הגוף (הולנד)
2017 : מקום ראשון באליפות ציורי הגוף "דה מסקרייד" בקטגוריית ניאון (הולנד)
2017 : מקום 7 באליפות העולם בציורי גוף, בקטגוריית ניאון (אוסטריה)
2016 : מקום ראשון באליפות ציורי הגוף "דה מסקרייד" בקטגוריית ניאון (הולנד)
2016 : קבלת תעודת "Aanmoedigingsprijs" לעידוד מצוינות מאת איגוד ציירי הגוף (הולנד)
2016 : מקום ראשון בתחרות ציורי פנים בניאון בחסות אתר Facepaint (ארצות הברית)
2006 : מקום ראשון באליפות ציורי הגוף הארצית (ישראל)
2006 : קבלת "מענק אמן מצטיין" ו"אמן מצטיין במיוחד" מטעם משרד התרבות (ישראל)
יאנקי סטדיום
יאנקי סטדיום (באנגלית: Yankee Stadium) היה אצטדיון בייסבול ברובע הברונקס בעיר ניו יורק, ששימש את קבוצת הניו יורק יאנקיז מאז פתיחתו ב-1923 ועד סיום עונת 2008. היאנקי סטדיום היה אחד האצטדיונים המפורסמים ביותר בארצות הברית ובעולם כולו, אירח קרבות איגרוף מפורסמים, משחקי פוטבול, הופעות ואירועים רבים אחרים.
היסטוריה
החלטה על בניית אצטדיון חדש לקבוצת הניו יורק יאנקיז, התקבלה על ידי בעלי הקבוצה לאחר שהתבקשו לעזוב את מגרשם הביתי במנהטן אותו חלקו עם יריבתם העירונית הניו יורק ג'איינטס. לאחר שגויס סכום המוערך בכ-2.5 מיליון דולר, החלו במאי 1922 עבודות הבנייה, לאצטדיון בן 3 מפלסים וכ-58,000 מקומות ישיבה. באותה עת נחשבה בניית אצטדיון כה גדול לסיכון כלכלי עצום, מרבית המגרשים בליגת הבייסבול היו קטנים יותר, והליגה עדיין סבלה מתדמית שלילית עקב סקנדל של מכירת משחקים בוורלד סיריס של 1919. אף על פי כן האמינו בעלי היאנקיז כי יצליחו למלא את האצטדיון באוהדים, נשענים בעיקר על הצלחתם להעפיל לראשונה לוורלד סיריס ב-1921 ורכישתו של בייב רות', אותו ראו ככוכב שיוביל את הקבוצה בשנים הבאות. ממדי המגרש נבחרו כך שיתאימו לתכונות החבטה של רות' השמאלי, צידו הימני של המגרש היה קצר משמעותית על מנת לסייע לרות' להשיג כמה שיותר הום ראן, בשל כך כונה האצטדיון "הבית שבייב רות' בנה".
האצטדיון נחנך ב-18 באפריל 1923, את זריקת הפתיחה הגיש מושל מדינת ניו יורק אל סמית', וג'ון פיליפ סוזה הוביל את אחד המארשים בהם נודע. במשחק עצמו ניצחו היאנקיז את הבוסטון רד סוקס 4–1, כשרות' חובט להום ראן נגד קבוצתו הקודמת. בעונה זו זכו היאנקיז לראשונה בתולדותיהם באליפות, והאצטדיון זכה לארח את הראשון מבין 37 וורלד סיריס לאורך שנות קיומו.
האצטדיון עבר שיפוץ משמעותי בשנים 1937–1938, יציעי העץ הוחלפו בבטון ובכך צומצם אורכו של השדה המרכזי, אם כי עדיין נותר אחד העמוקים בין כל מגרשי הבייסבול בליגה. ב-1972 הודיע ראש עיריית ניו יורק על רכישת האצטדיון והשכרתו ליאנקיז, לאחר שיעבור שיפוצים נרחבים. לאחר עונת 1973 נסגר היאנקי סטדיום והיאנקיז עברו לשחק באופן זמני באצטדיון שיי יחד עם הניו יורק מטס. חלק ניכר מהאצטדיון נהרס ונבנה מחדש, הוחלפו כל המושבים, הותקנו גג ותאורה חדשים, וצומצמו ממדי המגרש. לאחר סיום ההשקעות שנעמדו בכ-160 מיליון דולר, נפתח מחדש האצטדיון ב-15 באפריל 1976.
בשנת 2006 החלה בנייתו של אצטדיון חדש שנחנך ב-2009. האצטדיון נושא אף הוא את השם יאנקי סטדיום, והוא ממוקם בסמוך להיכן ששכן האצטדיון הישן. המשחק האחרון ביאנקי סטדיום התקיים ב-21 בספטמבר 2008 ובו ניצחה קבוצת הניו יורק יאנקיז את יריבתה הבולטימור אוריולס 7–3, במשחק בו נכחו רבים מכוכבי העבר של הקבוצה, ובתו של בייב רות' הגישה את זריקת הפתיחה.
קרבות איגרוף
לאורך השנים אירח האצטדיון כמה מקרבות האיגרוף המפורסמים בתולדות הענף, ב-22 ביוני 1938 נערך ביאנקי סטדיום הקרב החוזר בין המתאגרף שחום העור ג'ו לואיס לבין יריבו הגרמני מקס שמלינג שניצח אותו שנתיים קודם לכן, ונתמך על ידי השלטון הנאצי. לואיס ניצח את שמלינג בסיבוב הראשון ושמר על תואר אלוף העולם. ב-1 ביולי 1939 נערך קרב האיגרוף הראשון ששודר בטלוויזיה בארצות הברית בין המתאגרף היהודי מקס בר ויריבו לו נובה. ב-1952 נכחו 47,000 צופים בקרב על אליפות העולם במשקל בינוני, בו הפסיד שוגר ריי רובינסון את תוארו, לאחר שקרס מעומס חום בסיבוב ה-14, נגד ג'ואי מקסים. בספטמבר 1976 נערך באצטדיון קרב אליפות העולם במשקל כבד בו ניצח מוחמד עלי את קן נורטון, לאחר 15 סיבובים.
משחקי פוטבול
בין השנים 1956 ל-1973 שימש היאנקי סטדיום כמגרשה הביתי של קבוצת הפוטבול מה-NFL הניו יורק ג'איינטס, ושוחק בו ב-1958 אחד המשחקים הידועים ביותר בתולדות הליגה, גמר חטיבת ה-NFC בין הג'איינטס לבין בולטימור קולטס. לפני כן שימש האצטדיון כמגרשן הביתי של שלוש קבוצות פוטבול מקצועניות שונות, שנקראו כולן הניו יורק יאנקיז.
עד 1947 אירח האצטדיון את המשחק המסורתי בין אוניברסיטת נוטרדאם ונבחרת צבא ארצות הברית, שני משחקים התפרסמו במיוחד, המשחק ב-1928 בו נשא המאמן האגדי של נוטרדאם, ניוט רוקן, נאום מוטיבציה לשחקניו: "נצחו בשביל הגיפר" (Win one for the Gipper), כשהוא מתייחס בכך לכוכב העבר של הקבוצה שנפטר בטרם עת, ג'ורג' גיפ. המשחק הנוסף התרחש ב-1946 ובו נפגשו שתי הקבוצות כשהן בלתי מנוצחות, הוא הסתיים בשוויון 0–0, וכונה "משחק המאה".
אירועי ספורט נוספים
בשנים 1971 ו-1976 שימש האצטדיון כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל ניו יורק קוסמוס.
היאנקי סטדיום אירח 4 משחקי אולסטאר של ליגת ה-MLB, האחרון בהם בשנת סגירתו של האצטדיון, 2008.
מופעים ואירועים בולטים
באצטדיון התקיימו טקסי מיסה של האפיפיורים פאולוס השישי (1965), יוחנן פאולוס השני (1979) ובנדיקטוס השישה עשר (2008). מאמיני עדי יהוה נהגו להתאסף באצטדיון באירוע המוני מסורתי שהתקיים מדי שנה בין 1950 לסוף שנות ה-80.
מופעי רוק בולטים שנערכו ביאנקי סטדיום כוללים את הופעתו של בילי ג'ואל ב-1990 (מופע הרוק הראשון באצטדיון), והופעותיהם של U2 ב-1992 ושל הפינק פלויד ב-1994.
ב-4 ביולי 1939 נערך באצטדיון טקס הפרידה מכוכב הניו יורק יאנקיז לו גריג לאחר שחלה במחלה הסופנית ALS.
רובן סוסה
רובן סוסה ארדאיס (נולד ב-25 באפריל 1966 במונטווידאו) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום עוזר מאמן קבוצת נסיונל.
קריירת המשחק של סוסה החלה בדאנוביו, וממנה המשיך לקריירה בליגות הבכירות בספרד, שם זכה בגביע עם סרגוסה, באיטליה, שם זכה בגביע אופ"א עם אינטר, בגרמניה, שם זכה באליפות עם דורטמונד, ובסין. לזכותו של סוסה 46 הופעות במדי, בהן כבש 19 שערים. הוא זכה עם הנבחרת פעמיים בקופה אמריקה, מתוך ארבעה טורנירים בהם השתתף. כמו כן, ייצג סוסה את נבחרתו במונדיאל 1990 שהתקיים באיטליה.
דאנוביו והמעבר לאירופה
סוסה החל את הקריירה הבוגרת כבר בגיל 16, במדי דאנוביו בליגת העל האורוגוואית בעונת. על אף גילו הצעיר, השתלב סוסה היטב בסגל הקבוצה, וכבש שער ליגה אחד ב-22 הופעות באותה העונה. עונה אחר כך היה שותף ב-19 הופעות ליגה, בהן כבש תשעה שערים, שסייעו לקבוצתו לסיים את העונה כסגנית האלופה. עונה אחר כך, כבר שולב בכל משחקי הליגה של קבוצתו בדרך למקום הרביעי.
סוסה החל את עונת עם מאזן מרשים של שמונה שערים בחמש הופעות ליגה, בטרם החל את הקריירה האירופית ועבר לריאל סרגוסה. בסך הכול כבש סוסה 27 שערי ליגה ב-72 הופעות במדי דאנוביו.
סוסה הצטרף לקבוצה הספרדית לקראת עונת 1985/1986 בלה ליגה, תחת המאמן לואיס קוסטה. כבר בגיל 19 היה סוסה לשחקן הרכב משמעותי במועדון, והיה שותף לעונה מוצלחת שהסתיימה במקום הרביעי בטבלה, מרחק שלוש נקודות בלבד מהמקום השני. סוסה כבש שמונה שערי ליגה ב-33 הופעות, אף הוביל את קבוצתו לזכות בגביע המלך הספרדי באותה העונה, לאחר שכבש שלושער בגומלין רבע הגמר מול ריאל מדריד קסטיליה (7-0 במשחק, 8-2 בסיכום שני המפגשים), כבש צמד בניצחון 2-0 על ריאל מדריד במשחק הראשון של חצי הגמר (הגומלין הסתיים בניצחון 3-2 לריאל מדריד, שלא הספיק), ולבסוף כבש את השער היחיד במשחק הגמר מול ברצלונה.
עונה אחר כך, כאחד משני הזרים היחידים של המועדון וכשחקן ההרכב הצעיר ביותר בסגל, המשיך סוסה לבלוט בשורות קבוצתו עם ארבעה שערים ב-37 הופעות ליגה, שסייעו לקבוצה לסיים את העונה במקום החמישי ולהעפיל עד לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, שם הודחה על ידי אייאקס אמסטרדם שהמשיכה לזכייה בתואר.
בעונתו השלישית במועדון, שיפר סוסה משמעותית את קצב כיבוש השערים שלו. באותה העונה בליגה סיים כסגן מלך השערים עם 18 כיבושים ב-36 הופעות, שני רק להוגו סאנצ'ס. עם זאת, הקבוצה עצמה חוותה עונה חלשה יחסית, במהלכה אף הוחלף המאמן קוסטה, וסיימה את העונה במקום ה-11 בטבלה.
בסך הכול בשלוש עונות במדי סרגוסה ערך סוסה 106 הופעות ליגה, בהן כבש 33 שערים.
מעבר לאיטליה
לקראת עונת 1988/1989, נרכש סוסה על ידי לאציו האיטלקית. הוא הצטרף למועדון שחזר באותה העונה לשחק בסרייה א', לאחר שהורד שתי ליגות בעקבות פרשת הימורים. במשך ארבע העונות של סוסה במועדון (שתיים תחת ג'וזפה מטראצי ושתיים תחת דינו זוף) לא הצליחה לאציו להיאבק בצמרת, והתמודדה במרכז הטבלה באיטליה. סוסה עצמו היה לשחקן הרכב קבוע במועדון, ובארבע עונות כבש ארבעים שערי ליגה ב-124 הופעות.
לאחר שביסס את מעמדו כשחקן הרכב בסרייה א', השלים סוסה את מעברו לאינטר מילאנו, שם הגיע לשיא כושרו ככדורגלן. כבר בעונת הבכורה שלו, עונת 1992/1993, קבע שיא קריירה אישי של עשרים שערי ליגה ב-28 הופעות, והיה למלך שערי הליגה של קבוצתו והכובש הרביעי בטיבו בליגה. אינטר, בעונה מרשימה, סיימה כסגנית אלופת איטליה, ארבע נקודות בלבד מהאלופה מילאן.
עונה אחר כך חוותה אינטר עונה חלשה בסרייה א', החליפה מאמן לאחר כחצי עונה, והייתה קרובה לירידה מפתיעה לסרייה ב', אך ניצלה לאחר שסיימה במקום ה-13, בפער נקודה בלבד. סוסה היה מהגורמים להישרדות של אינטר בליגה, לאחר שבפעם השנייה ברציפות סיים כמלך שערי קבוצתו בליגה עם 16 כיבושים (חמישי בטבלת מלך שערי הליגה). לעומת העונה החלשה בליגה, השיגה אינטר הישג מרשים במסגרת האירופית, לאחר שסיימה את העונה עם זכייה בגביע אופ"א. בניגוד לדומיננטיות בליגה, סוסה כמעט ולא כבש עבור קבוצתו באירופה, וסיים את העונה האירופית עם שער בודד, בחצי הגמר מול קליארי. סוסה פתח בהרכב קבוצתו בצמד משחקי הגמר מול רד בול זלצבורג, שהסתיימו שניהם בתוצאה זהה, 1-0 לאינטר, שזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בתואר.
גם בעונתו השלישית במועדון, שמר סוסה על תואר מלך שערי הליגה של הקבוצה, על אף שכמות הדקות שלו פחתה משמעותית. סוסה כבש שמונה שערי ליגה ב-15 הופעות, מתוכן עשר בלבד בהרכב, וסייע לקבוצתו לסיים שישית בטבלת הליגה. עם זאת, המחנאות שנוצרה בקבוצה בין סוסה לבין הרכש מהקיץ הקודם, דניס ברגקאמפ, הכריעה את הכף והביאה לעזיבתו של סוסה את אינטר בתום שלוש עונות, ואת הסרייה א' לאחר שבע עונות.
מעבר לגרמניה וחזרה לספרד
לאחר שבע עונות באיטליה, עבר סוסה לבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. הוא השתלב ברוטציה של המאמן אוטמר היצפלד, וערך 17 הופעות ליגה, מתוכן שמונה בהרכב, בהן כבש שלושה שערים. בין היתר, כבש בניצחון 3-1 על באיירן מינכן, בדרך לזכייה באליפות גרמניה בפער שש מבאיירן בתום העונה.
לאחר עונה בודדת בגרמניה, שב סוסה לליגה הספרדית, תשע שנים לאחר שעזב את סרגוסה, וחתם ב-CD לוגרונייס. סוסה כבש שבעה שערי ליגה ב-35 הופעות, אך בשישה מתוך שבעת המשחקים בהם כבש נחלה לוגרונייס הפסד. את העונה סיימה CD לוגרונייס במאזן חלש של תשעה ניצחונות ו-27 הפסדים מתוך 42 מחזורים, וירדה ליגה מהמקום ה-22 והאחרון בטבלה.
נסיונל
לאחר עונה אחת בספרד עזב סוסה את אירופה והצטרף לקבוצה אותה אהד בילדותו, נסיונל מליגת העל האורוגוואית לקראת עונת. עד מהרה הפך לאחד מהמובילים בקבוצה ומשחקניה האהודים על ידי הקהל. בעונתו השנייה במועדון תרם 13 שערי ליגה ב-22 הופעות בדרך לזכייה באליפות אורוגוואי ובתואר מלך השערים של הליגה. בעונת 1999 בגביע ליברטדורס היה לאחד מששת מלכי השערים של הטורניר עם שישה כיבושים, על אף שקבוצתו נעצרה כבר בשלב שמינית הגמר. סוסה ונסיונל הוסיפו שתי זכיות נוספות ורצופות בתואר האליפות בעונות ו-, ובסך הכול שלוש אליפויות בחמש עונות, ו-33 שערי ליגה ב-105 הופעות לסוסה.
לאחר הפרישה
סוסה פרש ממשחק פעיל בתום העונה בגיל 40, והתמנה לתפקיד עוזר המאמן של נסיונל, וסייע לה לזכות באליפות נוספת מעבר לקווים. הוא שב לשתי הופעות נוספות במדי ראסינג מונטווידאו בעונת, ושב לתפקיד עוזר המאמן בנסיונל. הוא נותר בצוות המקצועי של המועדון, וב-2009 הצטרף לצוות הניהול המקצועי של נסיונל, ובמקביל החל משנת 2011 מנהל בית ספר לכדורגל לילדים.
נבחרת אורוגוואי
סוסה המשיך להיות חלק חשוב מהרכב הנבחרת גם בטורניר מונדיאל 1990 באיטליה, וזאת לאחר שהיה ממצטייני הנבחרת בטורניר המוקדמות עם ארבעה שערים בארבעה משחקים. סוסה פתח בהרכב של טבארס בכל משחקי שלב הבתים. הוא השלים משחק מלא מול (0-0) ומול  (3-1 לבלגים), והוחלף לאחר כשעה בניצחון 1-0 על. מחליפו של סוסה, דניאל פונסקה, כבש את שער הניצחון בתוספת הזמן שהעלה את אורוגוואי לשלב הבא מהמקום השלישי. בשמינית הגמר מול המארחת פתח סוסה על הספסל, בעוד פונסקה זכה לחולצת ההרכב. הוא עלה כמחליף כעשר דקות בתוך המחצית השנייה, אך ראה את האיטלקים כובשים פעמיים בדרך לניצחון 2-0.
לקראת טורניר קופה אמריקה 1993, זומן סוסה על ידי לואיס קוביז'ה, אך לא שותף כלל במהלך הטורניר, אותו סיימה אורוגוואי כבר לאחר רבע הגמר, עם הפסד בדו-קרב בעיטות עונשין ל. שנתיים אחר כך זומן על ידי הקטור נונייס לטורניר הבינלאומי האחרון בקריירה, קופה אמריקה 1995. סוסה שותף בכל שלושת משחקיה של אורוגוואי בשלב הבתים, פעמיים כמחליף ופעם אחת בהרכב. הוא שוב עלה מהספסל בניצחון על בוליביה ברבע הגמר, מה שהיה למשחקו האחרון בטורניר. אורוגוואי המשיכה לזכייה בתואר עם ניצחון בפנדלים על.
בסך הכול ערך סוסה 46 הופעות במדי אורוגוואי, בהן כבש 19 שערים.
תומאס בורגנטל
תומאס בורגנטל (באנגלית: Thomas Buergenthal; 11 במאי 1934 – 29 במאי 2023) היה עורך דין ומשפטן יהודי-אמריקאי, אשר שימש כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג.
ביוגרפיה
בורגנטל נולד למשפחה יהודית-גרמנית שנמלטה מגרמניה לצ'כוסלובקיה אחרי עליית הנאצים לשלטון. שרד את השואה במחנות אושוויץ וזקסנהאוזן. אחרי השחרור התגורר עם אמו זמן מה בגטינגן, ובשנת 1951 היגר לארצות הברית.
בשנת 1960 קיבל תואר במשפטים (J.D) מאוניברסיטת ניו יורק, וכן היה בעל תואר שני ודוקטורט במשפטים (S.J.D) עם התמחות במשפט בינלאומי מאוניברסיטת הרווארד. בורגנטל נחשב למומחה בתחומי המשפט הבינלאומי וזכויות אדם, בהם כתב חיבורים רבים, כיהן כעמית תוכנית פולברייט וכפרופסור למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין בין 1975 ל-1980 ובאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בין 1980 ל-1985 ובשנים 1989–2000, וכשופט במספר טריבונלים. בשנת 2000 מונה בורגנטל לכהונה כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג. בשנת 2008 זכה בפרס גרובר לצדק.
בפרשת גדר ההפרדה של ישראל שנידונה בבית הדין בהאג היה בורגנטל השופט היחיד שהתנגד לפסק הדין שנתן בית הדין לפיו "חומת ההפרדה" מנוגדת למשפט הבינלאומי, וכי על ישראל לעצור את בניית "החומה בשטחים הפלסטינים הכבושים כולל מזרח ירושלים וסביבתה", לפרק את חלקיה שנבנו על שטחים שמעבר לקו הירוק, ולשלם פיצויים לפלסטינים שנפגעו מהקמתה. ברוגנטל הביע אף הוא ביקורת כלפי מעשי ישראל, אך טען שבפני בית הדין לא עמד בסיס עובדתי מספיק בשביל ממצאיו הגורפים, וכי היה עדיף שהוא היה נמנע מדיון בנושא.
בורגנטל נפטר ב-29 במאי 2023.
הגלריה הלאומית של הונגריה
הגלריה הלאומית ההונגרית (בהונגרית: Magyar Nemzeti Galéria) היא מוזיאון לאמנות הונגרית, הנמצאת בגבעת הטירה בבודפשט ושוכנת בתוך ארמון בודה. הגלריה, שנוסדה ב-1957, מציגה יצירות אמנות הונגרית מכל הסוגים והתקופות. בכך שונה הגלריה מהמוזיאון לאמנות יפה שנמצא בכיכר הגיבורים המציג אמנות מכל רחבי העולם ובפרט מאירופה, אבל לא מתמחה באמנות הונגרית.
בגלריה הלאומית נמצאים אוספים של אמנות ימי הביניים, אמנות גותית, תקופת הבארוק, הרנסאנס, אימפרסיוניזם ואמנות המאה ה-20 שנוצרו במרחבי הונגריה ועל ידי הונגרים. המוצגים כוללים פריטי עץ, מזבחות אבן, ציורים, פסלים ועוד. מלבד יצירות האמנות ההונגריות, יש גם אוסף של יצירות מופת של אמנות בינלאומית בגלריה הלאומית. בדצמבר 2018 היצירות העיקריות מאוסף האמנות הבינלאומית לאחר שנת 1800 עברו לגלריה הלאומית ההונגרית מבניין המוזיאון לאומנות יפה בבודפשט ששופץ לאחרונה. בין היצירות שהועברו מוצגים ציורים של כמה מהאמנים הבינלאומיים הגדולים כמו פול סזאן, קמיל פיסארו, וקלוד מונה.
בין הציירים שציוריהם מוצגים בגלריה ניתן למצוא את מיהאי מונקאצ'י, לאסלו פאל, תיוודאר קוסטקה צ'ונטווארי, פליקס בודוג וידר ואחרים.
וילפריד פאולסן
וילפריד פאולסן (בגרמנית: Wilfried Paulsen; 31 ביולי 1828 - 6 בפברואר 1901), שחמטאי גרמני, אחיו הבכור של לואיס פאולסן.
הישגים בולטים
פאולסן חלק מקום 3–5 בתחרות דיסלדורף 1862 (ניצח: מקס לנגה), הגיע למקום השני, לאחר מקס לנגה בתחרות דיסלדורף 1863, ניצח בתחרות קלן 1867, חלק מקום שלישי בתחרות אאכן 1868 (ניצח: מקס לנגה), הגיע למקום החמישי בתחרות ברמן 1869 (ניצח: אדולף אנדרסן), הגיע שישי בתחרות קרפלד 1871 (ניצח: לואיס פאולסן) וניצח בתחרות דיסלדורף 1876.
פאולסן חלק מקום 11 בתחרות לייפציג 1877 (ניצח: לואיס פאולסן), חלק מקום 5–6 (יחד עם אלכסנדר פריץ) בתחרות פרנקפורט 1878 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום העשירי בתחרות לייפציג 1879 (ניצח: ברטולד אינגליש), הגיע למקום השישי בתחרות בראונשויג 1880 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום ה-11 בתחרות ויסבאדן 1880 (ניצחו: ג'וזף הנרי בלקברן, ברטולד אינגליש ואדולף שוורץ).
פאולסן הגיע למקום ה-11 בתחרות ברלין 1881 (ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן), הגיע למקום ה-15 בתחרות נירנברג 1883 (ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור), חלק מקום 16–17 בתחרות המבורג 1885 (ניצח: איזידור גונסברג), חלק מקום 5–6 בתחרות לייפציג 1888 (ניצחו: קורט פון ברדלבן ופריץ רימן) וחלק מקום 16–17 בתחרות דרזדן 1892 (ניצח: זיגברט טאראש).
מחוזות קוריאה הדרומית
מבחינה מנהלית קוריאה הדרומית מחולקת ל-8 מחוזות (do), מחוז אוטונומי מיוחד (teukbyeol jachido), 6 ערים מטרופולינים (gwangyeoksi) ועיר מיוחדת (teukbyeolsi) ועיר עצמאי (teukbyeol-jachisi). כמו כן, קיימת חלוקה משנית לנפות.
תות (שיר)
תות, המוכר בשורה הפותחת את הפזמון החוזר, תות שדה מרמת השרון, הוא שיר שכתבה והלחינה נעמי שמר בשנת 1986 ופורסם ב-1987.
יצירת השיר ופרסומו
נעמי שמר, שהתרשמה מהזמרה של משה בקר, הזמינה אותו לביתה. כך נולד האלבום "חפצים אישיים", שאת כל שיריו (למעט אחד) כתבה למשה בקר בהתאמה אישית לגוון קולו.
בשנת 1987 הקליט בקר את האלבום "חפצים אישיים", שהורכב כולו משיריה של נעמי שמר. המפיק המוזיקלי של האלבום היה גרי אקשטיין. מתוך שירי האלבום, השיר "תות" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו, אך מכירת האלבום נכשלה באופן יחסי. שמר נטתה לייחס את כישלונו לזיהויה עם הימין הפוליטי בישראל, אך ייתכן שלכישלון תרמה גם מידה של מאומצות בלחנים וביצועיו התיאטרליים יתר על המידה של בקר. בעקבות השם "תות שדה מרמת השרון", נשאל בקר תכופות אם הוא מהעיר רמת השרון.
השיר הפך למזוהה עם רמת השרון והתותים שצומחים בשדותיה שהפכו לסמלה הלא רשמי של העיר. בעקבות כך, ברמת השרון החליטו למנף את השיר ולהציב פחי מחזור בצורת תותים ברחבי העיר.
תוכן השיר
בשיר פונה גבר אל אהובתו, וברוח הפתגם "הדרך ללב הגבר עוברת דרך קיבתו" הוא מציין את ארוחת הבוקר שתכבוש את לבו: תות שדה מרמת השרון, פיתה חמה ממאפיית אבולעפיה, גבינה צפתית, סלט ירקות, מלח ים, שמן זית, בצל ירוק, צנונית ומיץ תפוזים. השיר מסתיים בתפנית פמיניסטית, לפיה הגבר הוא שיגיש את ארוחת הבוקר לגברת שמתפנקת במיטה.
מרצדס-בנץ W108
מרצדס-בנץ W108 ו-W109 הן שורת דגמי מכוניות סלון מפוארות יוקרתיות אשר יוצרו על ידי מרצדס-בנץ בין השנים 1965–1972.
מכוניות ה-W108 וה-W109 החליפו את דגמי ה-W111 וה-W112, ובשנות יצורן היו לגדולות והמפוארות ביותר בהיצע מכוניות הסדאן של חברת מרצדס-בנץ. יצור המכוניות פסק בנובמבר 1972 עת הוחלפו על ידי מכונית המרצדס-בנץ W116 אשר החלה באופן רשמי את שושלת סדרת דגמי המרצדס-בנץ S-קלאס.
המכוניות הוצגו לראשונה בתערוכת הרכב בפרנקפורט בשנת 1965. זכו להצלחה רבה, במיוחד במערב גרמניה, צפון אמריקה ובדרום מזרח אסיה. במהלך שבע שנות ייצור, נמכרו סך של 383,361 יחידות.
סימון המרכבים כ-W108 וכ-W109 התייחס למערכת המתלים של הרכב, כאשר למרכב ה-W109 מערכת מתלי אוויר פניאומטיים (עם כמה חריגים אשר נוצרו בייצור מוקדם), ולמרכב ה-W108 מתלי סלילי קפיצים בכל ארבעת הגלגלים.
המנוע הגדול ביותר היה מנוע V8 בנפח 6.3 ליטרים של דגם ה-300SEL 6.3, והקטן ביותר היה מנוע 6 צילינדרים בנפח 2.5 ליטרים של דגמי ה-250S וה-250SE.
הדגמים היו S כסימון דגם סלון בעל מאייד, SE כסימון דגם סלון בעל מערכת הזרקת דלק ו-SEL כסימון דגם סלון ארוך והזרקת דלק (בגרמנית: Saloon Einspritz Lang).
יואב אבן
יואב אבן (נולד ב-18 בפברואר 1974) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב הבריאות של חברת החדשות של ערוץ קשת 12.
ביוגרפיה
אבן החל את דרכו העיתונאית בשנת 1999 כתחקירן בתוכנית "חמש עם גדי סוקניק", ואחר כך מונה לכתב כללי בתוכנית.
בשנת 2002 יצא לאור ספרו "ברווזים" - קובץ של שש נובלות, בהוצאת "אסטרולוג".
משנת 2005 הוא משמש ככתב הבריאות של חדשות 2 לאחר שהחליף בתפקיד את צ'יקו מנשה.
בשנת 2011 נעצר בחשד לאונס ונחקר במשטרה. התיק נסגר מחוסר ראיות. לבקשת המשטרה ולבקשת אבן, הוטל צו איסור פרסום, על פרטי המקרה, כולל זהות החשוד, עצם החקירה ואף עצם קיומו של הצו, אך גרסת המתלונן (גבר טרנסג'נדר שהזדהה כאישה באותה תקופה), כולל זיהויו של אבן כאנס, פורסמה בבלוג "תיקון עולם". ביוני 2015, ביקש אבן להסיר את צו איסור הפרסום, והוא פרסם ספר אלקטרוני בשם "הצד שלו", שבו גולל את הפרשה מנקודת מבטו. הספר הופץ בחינם, ולמעלה ממאה ושבעים אלף איש הורידו אותו. ריאיון עם המתלונן ובו גרסתו לאירועים פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" ב-26 ביוני 2015.
אבן רווק ומתגורר בתל אביב-יפו.
מחסום הפרדה
מחסום הפרדה או מכשול הפרדה הוא מבנה הנדסי ומערכת ביצורים הנבנים כדי למנוע תנועת בני אדם מעבר לקו מסוים, או כדי להפריד בין שתי אוכלוסיות. מבנים שכאלו נבנים לעיתים קרובות בהתאם לגבולות פוליטיים, גבולות בינלאומיים וטופוגרפיה. אולי הדוגמה המוכרת ביותר בהיסטוריה היא החומה הסינית - סדרה של מחסומים, חומות ומערכת מבצרים שמטרתם הייתה לחצוץ בין האימפריה של סין לבין מונגוליה ומנצ'וריה; דוגמה בולטת בעת האחרונה היא חומת ברלין שהפרידה בין מערב ומזרח ברלין, המאוחדת כיום.
סופי פון לה רוש
מארי סופי פון לה רוש (בגרמנית: Marie Sophie von La Roche; 6 בדצמבר 1730 – 18 בפברואר 1807) הייתה סופרת גרמנייה. היא נחשבת לסופרת המקצועית העצמאית הראשונה בגרמניה.
ביוגרפיה
סופי פון לה רוש נולדה בקאופבורן, גרמניה, ב-6 בדצמבר 1730, כבתם הבכורה של הרופא ג'ורג' פרידריך גוטרמן, ואשתו רג'ינה ברברה גוטרמן (לבית אונולד). גוטרמן היה במקור מביבראך אן דר ריס. לה רוש בילתה את רוב ילדותה באאוגסבורג, בחינוך פייטיסטי קפדני, וביקרה תכופות בביבראך אן דר ריס. היא התחתנה עם ג'ורג' מייקל אנטון פרנק (Georg von La Roche) ב-1753, אף על פי שהיא התארסה לכריסטוף מרטין וילנד לפני כן (באותה תקופה, וילנד התגורר בשווייץ).
ללה רוש, היה 2 ילדים מחוץ לנישואים: קתרינה לה רוש וג'ורג' פון לה רוש. אביה של קתרינה אינו ידוע, ואילו אביו של ג'ורג' היה הרוזן יוהאן פיליפ סטדיון. סטדיון לקח את המשמורת על ג'ורג', וסיפק לו את השכלתו כמזכיר. ללה רוש, יחד עם בעיה, נולדו 8 ילדים, ורק 5 מהם שרדו את גיל ההתבגרות.
ב-1761–1768, סופי לה רוש הייתה גברת בית המשפט בטירת וורת'האוזן, בסמוך לביבראך אן דר ריס. שם שוב נפגשו סופי ווילנד. בטירה הייתה ספרייה מקיפה (1,440 כרכים, 550 עבודות), שנמצאת היום בעיקר בטירת קוזל, ליד פלזן. היא כתבה מכתבים בצרפתית שהוסמכו על ידי בית המשפט, ולעיתים קרובות, ליוותה את הרוזן, לטירת הוחשטיין בבוניגהיים. באמצעות צוואת הרוזן, מונה בעלה של לה רוש כמפקח על טירת הוחשטיין. לה רוש הלכה בעקבות בעלה לטירה ב-1770, ושם השלימה, בעצת חבר כהן, את הרומן שכבר התחילה בוורת'האוזן, Geschichte des Fräuleins von Sternheim. הרומן פורסם על ידי וילנד ב-1771.
ב-1780, הסלון הספרותי של לה רוש נסגר, לאחר שבעלה פוטר מעבודתו על ידי קלמנס ואצלאוס, בשל דעותיו הביקורתיות המוצהרות על הכנסייה. המשפחה עברה לגור לחבר בשפייר. ב-1788, סופי התאלמנה מבעלה. המהפכה הצרפתית גרמה לכך שלה רוש לא קיבלה את קצבת האלמנה, כך שהיא נאלצה לעבוד כסופרת. לאחר מות בעלה, היא בילתה את רוב זמנה בשפייר ובאופנבך, ונסעה לשווייץ, צרפת, הולנד ואנגליה. מסעותיה הניעו אותה לכתוב ולפרסם מדריכי טיולים.
בתה, מקסימיליאן, התחתנה עם איש העסקים והדיפלומט, פיטר אנטון ברנטאנו, ולהם היו 2 ילדים: בטינה פון ארנים וקלמנס ברנטנו. לאחר ש מקסימיליאן נפטרה ב-1793, לה רוש לקחה 3 נכדות, בשביל לגדלן.
לה רוש נפטרה באופנבך, ב-18 בפברואר 1807. היא קבורה בקיר החיצוני של כנסיית סנט פנקראס באופנבך.
בספרו ה-13 של גתה, Dichtung und Wahrheit, כתב גתה על סופי פון לה רוש:
משמעות ספרותית-היסטורית
עבודתה ייצגה את עידן הנאורות, ואת התנועה הסנטימנטאלית, בספרות הגרמנית, והיא הייתה אחת הסופרות הידועות ביותר במאה ה-18. הרומן הראשון שלה, Geschichte des Fräuleins von Sternheim, יכול להיחשב כטקסט הראשון שנכתב על ידי אישה בספרות הגרמנית.
פרידריך גרינאנגר
פרידריך גרינאנגר (בגרמנית: Friedrich Grünanger; 25 בינואר 1856, סיגישוארה, האימפריה האוסטרית – 14 בדצמבר 1929, זלצבורג, הרפובליקה האוסטרית הראשונה) היה אדריכל ממוצא סקסוני טרנסילבני אשר פעל בנסיכות בולגריה משלהי המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20. נודע במבני הציבור הרבים אשר תכנן בבולגריה, אשר עימם נמנים בית הכנסת בסופיה ובית הכנסת בבורגס.
קורות חייו
פרידריך גרינאנגר נולד בסיגישוארה שהייתה תחת שלטון האימפריה האוסטרית. הוא רכש השכלה יסודית ותיכונית בעיר הולדתו. ב-1877 יצא ללימודי אדריכלות באקדמיה לאמנויות היפות בווינה, שם למד אצל פרידריך פון שמידט. הוא אימץ את סגנון האר נובו והיה חבר בתנועת הזצסיון הווינאי. בהמשך תכנן גם באופן אקלקטי כגון בסגנון נאו-בארוק ונאו-מורי. ב-1879 הגיע לבולגריה ומונה לאדריכל העיר ראזגרד. בהמשך היה אדריכל החצר של אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה ושל פרדיננד הראשון, מלך בולגריה.
הוא פעל בבולגריה במשך כשלושה עשורים ותכנן מבני ציבור רבים, בעיקר בבירת בולגריה, סופיה. בנוסף למבנה בית הכנסת בסופיה, תכנן מבני ציבור כגון: הגלריה הלאומית לאמנויות של בולגריה, הפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת סופיה והסמינר התאולוגי בסופיה. ב-1908 סיים את תפקידו ועבר להתגורר בזלצבורג. בין השנים 1911–1914 שב לסופיה כדי להשלים את עבודתו בהקמת הסמינר התאולוגי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ לעזוב את העיר ולשוב לזלצבורג.
הוא נפטר ב-1929. רחוב ברובע אוֹבְצָ'ה קוּפֶּל בסופיה נושא את שמו.
מדיח כלים
מדיח כלים הוא מכונה חשמלית שנועדה לשטוף כלי אוכל ללא מגע יד אדם. קיימים מדיחי כלים לשימוש ביתי ולשימוש מוסדי.
אופן פעולתו של מדיח כלים
מדיחי כלים עובדים על עיקרון של ריסוס מים חמים לשם פעולת הניקיון. לתכנית ניקוי כלים מלאה במדיח כלים ביתי מספר שלבים:
נפח
התקן הבינלאומי לנפחו של מדיח כלים נקבע על פי גודלם של כלי שולחן סטנדרטיים. כלים אשר חורגים מגודל זה או בעלי צורות מיוחדות עלולים לא להתאים לחלל הניקוי של מדיח הכלים.
גודל
למדיחי הכלים המותקנים במטבחים ביתיים סטנדרטיים רוחב ועומק קבועים של 60 סנטימטרים, וגובה המינימלי של 86 סנטימטרים. קיימים גם מדיחי כלים קומפקטיים המותאמים למטבחים קטנים ברוחב של 60 ו-45 סנטימטרים.
תכונות
פנים מדיח הכלים, הנקרא אמבט, עשוי בדרך כלל מפלדת אל-חלד או מפלסטיק. פלדת האל-חלד עמידה בפני מים קשים, מספקת בידוד קולי טוב יותר, ושומרת על טמפרטורת אמבט המאפשרת יבוש מהיר יותר של הכלים. בעבר היו מדיחי כלים מצופים מבפנים באמייל, אך אלה היו מועדים להתפוררות ובליה.
במדיחי כלים סטנדרטיים מותקנים שני מגשים להנחת הכלים. המגשים עשויים בדרך כלל רשת מתכת מצופה בפלסטיק, הכוללת זיזים המאפשרים הנחת הכלים בזווית שתפנה אותם כלפי הממטרות. בדרך כלל לפחות אחד המגשים ניתן להוצאה מהמדיח. בנוסף, מכיל המדיח סלסלת פלסטיק להעמדת סכו"ם.
בידוד קולי
בעזרת שימוש במבודדים, לוחות וחומרים סופגי רעש, ניתן כיום להחליש את רעש המדיח עד לרמה של 44 דציבלים. ללא בידוד זה, משמיע מדיח הכלים צליל בעוצמה של כ-65 עד 70 דציבלים. חברות רבות עושות שימוש בטכנולוגיות שונות לעימעום רעשים במדיחי הכלים שלהן.
חומרי ניקוי
חומרי ניקוי למדיח מכילים בדרך כלל:
מלח מדיח
מטרת השימוש במלח במדיח הכלים היא לרכך את המים המוזרמים דרכו. בניגוד למלח המשמש למאכל, במלח שמשמש למדיח הכלים לא מוסף יוד. חומרי ניקוי רבים למדיחי כלים מוגדרים ככאלה אשר אינם מצריכים שימוש במלח נוסף, והדבר נעשה על ידי הוספת פוספטים לתרכובת חומרי הניקוי. באזורים בהם המים קשים מאוד גם תוספת זו עלולה להיות בלתי מספקת.