cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנטי-חומר
אנטי-חומר בטבע
אחת השאלות הבלתי פתורות בפיזיקה של ימינו היא מדוע כמות האנטי חומר ביקום כה קטנה ביחס לכמות החומר הרגיל. לאחר גילוי האנטי-חלקיקים הועלתה השערה לפיה יש ביקום אזורים המאוכלסים באנטי-חומר בלבד, אולם כיום השערה זו אינה מקובלת. ישנן כמה תאוריות לפיהן האנטי-חומר נוצר מיד לאחר המפץ הגדול בשלב הבאריוגנזה ועבר אניהילציה עם החומר שנוצר יחד איתו, אך בשל הפרת סימטריה בשלב כלשהו (בהתאם לאינטראקציות הבין-חלקיקיות שמציעה כל אחת מתאוריות אלה) נשאר יותר חומר מאנטי-חומר. נכון להיום אין אישוש ניסויי להפרת סימטריית CP הנדרשת על פי תאוריות אלה.
עם זאת, אנטי-חלקיקים בודדים נוצרים ביקום כל הזמן, למשל בהתנגשויות בין קרני גמא שמקורן בקרינה הקוסמית לבין אטומים באטמוספירה.
ייצור אנטי-חומר
ייצור אנטי-חלקיקים בודדים הושג עוד בשנות ה-50 וה-60, במהלך ניסויים במאיצי חלקיקים. לעומת זאת, ייצור של אנטי-חומר - קבוצות של אנטי-חלקיקים המאוחדות באמצעות כוחות גרעיניים וחשמליים בדומה לאטומים ה"רגילים" הוא משימה קשה הרבה יותר. פריצת הדרך הראשונה לקראת אפשרות כזאת הושגה בראשית שנות ה-90, כשעובדי מכון פרמילאב גילו שאנטי-פרוטון אנרגטי מאוד העובר בסמוך לגרעין של אטום יכול לגרום ליצירה של אלקטרון ופוזיטרון; אם האנטי-פרוטון יצליח "לחטוף" אליו את הפוזיטרון בהשפעת הכוח האלקטרומגנטי, ייווצר אנטי-מימן, שהוא האטום הכי פחות מורכב של אנטי-חומר.
ב-1995 הצליחו במכון CERN לייצר 9 אטומי אנטי-מימן בשיטה שהציעו עובדי פרמילאב, שמאוחר יותר הצליחו לחקות השיטה וייצרו קרוב ל-100 אטומי אנטי-מימן.
לאחר ניסויים אלה, חיפשו המדענים דרך "לצנן" את האנטי-פרוטונים, כדי שיהיה נוח יותר לחקור אותם. לשם כך נבנה ב-CERN בשנת 1999 מאט האנטי-פרוטונים (Antiproton Decelerator), שבעזרתו יוצר לראשונה אנטי-מימן "קר" בשנת 2002. בשנת 2004 פותחה שיטה נוספת לייצור אנטי-חומר "קר", המבוססת על התנגשויות של חלקיקים חמים עם חלקיקים קרים, שבעקבותיהן מושג שיווי משקל תרמי, וכך מקוררים החלקיקים החמים. משערים כי בשיטה זו ניתן יהיה לייצר 100 אטומי אנטי-חומר בשנייה. ייצור מיליגרם אחד של אנטי-מימן בקצב זה ייארך כ-170 מיליארד שנה. העלויות הכבדות הכרוכות בייצור אנטי חומר וקצב ייצורו הנמוך יחסית לרצוי לצורכי מחקר ולשימושים אפשריים אחרים, הביאו את מכון NIAC של נאס"א לממן מחקרים הבודקים את האפשרות לאסוף ולהביא לכדור הארץ אנטי-חומר מוכן ממקומות במערכת השמש שם הוא נוצר ומצוי, כגון חגורות ואן אלן והמגנטוספרה של צדק.
האטה ואחסון של אנטי-חומר
כאמור, בעת יצירת מרכיבי האנטי-חומר (אנטי-פרוטון, פוזיטרון ואנטי-נייטרון), נדרשים המדענים לצנן את מהירות החלקיקים הנעים במהירות הקרובה למהירות האור עקב היווצרותם במאיצי חלקיקים. על כן, נדרשת שליטה רבה בכיוון תנועת האנטי-חלקיקים בעודם "חמים", וכן שליטה בהם לאחר שהצטננו על-מנת לאחסנם. בשיטה הנפוצה במעבדות CERN מניעים את האנטי-חלקיקים (רק האנטי-פרוטון ופוזיטרון) במעגל העטוף בסלילים מוליכי-על היוצרים שדה מגנטי המקביל לשדה המגנטי של אותו החלקיק (שדה שלילי לפוזיטרון וחיובי לאנטי-פרוטון), ובכך ממרכזים את החלקיקים לנקודת המרכז ומונעים מבעדו להתנגש במעטפת המעגל העשויה חומר רגיל. הסלילים עצמם בנויים כך שחלק מהם מייצרים שדה מגנטי חזק הממרכז את האנטי-חלקיקים לאמצע, ואילו חלק אחר מייצר שדה מגנטי חלש הגורם לזעזועים באנטי-חלקיק הנע בתווך (הדבר דומה לנהג המאיץ ומאט לחלופין), זעזועים אלו מזרזים את האטת האנטי-חלקיק ומסייעים בלכידתו.
לאחר לכידת האנטי-חלקיק הוא מאוחסן לזמן קצר במכלים העטופים סלילי על-מוליך היוצרים שדה מגנטי הדוחה את האנטי-חלקיק למרכז. על שלב זה להיות קצר שכן בניגוד לאנטי-פרוטונים בעלי משך החיים הארוך מאוד, לפוזיטרונים משך חיים קצר בהרבה. לאחר אחסונם מפגישים בין הפוזיטרונים לאנטי-פרוטונים ובכך מביאים ליצירת אנטי-מימן. מרגע זה תמה השליטה על תנועתו של האנטי-חומר שכן במצב זה מטענו החשמלי נייטרלי ולכן אינו מגיב לשדה מגנטי. תוך זמן קצר פוגשים חלקיקי האנטי-חומר בחלקיקי החומר במעטפת, הם מתאיינים הדדית, וכתוצאה מכך, משתחררת אנרגיה בצורה של גלים אלקטרו-מגנטיים (קרני גמא).
דרך צינון ושימור זאת אינה פועלת על האנטי-נייטרון שאינו מגיב לשדות מגנטיים כלל. ניתן אומנם לצנן אותו באמצעות התנגשות באנטי-חומר קר יותר ואולם עדיין ישנם קשיים באחסונו.
ב-2010 הצליחו חוקרים במרכז המחקר CERN ללכוד לראשונה אטומים של אנטי-חומר ולשמר אותם לזמן קצר באמצעות טכניקות חדשניות שפיתחו. ביוני 2011 פורסם כי מדענים במרכז המחקר CERN לכדו חלקיקי אנטי-חומר למשך יותר מ-16 דקות.
בתרבות
בספר "מלאכים ושדים" מאת דן בראון ובסרט בעל אותו שם שהופק על פי הספר משמש מכל אנטי-חומר שנגנב מ-CERN, ומשמש שם כחומר נפץ חדשני ורב עוצמה.
ה"מוח הפוזיטרוני" - טכנולוגיה בדיונית ליצירת מוחות לרובוטים נפוצה במדע הבדיוני, למשל בספריו של אייזק אסימוב, או בסדרה "מסע בין כוכבים - הדור הבא", באנדרואיד דאטה.
תל אל-ואויאת
תל אל-וַאוִיַּאת (שם עברי: תל וָוית) הוא אתר ארכאולוגי בדרום מערב בקעת בית נטופה שבגליל התחתון, כ-12 קילומטר מצפון לנצרת. שטח התל העגול כ-4 דונם וגובהו כ-3.75 מטר מעל סביבתו. המעיינות באזור זה נדירים ומקור המים לאתר זה בנחל קדום שחצה את הבקעה מצפון לתל. לאורך ההיסטריה היה האתר יישוב כפרי פרוז. בסוף תקופת הברונזה וראשית תקופת הברזל התקיים באתר יישוב כפרי ובו עדות לפעילות כלכלית וחברתית מורכבת. במאה ה-11 לפנה"ס הפך היישוב ליישוב דל ופשוט. את התופעה הזאת אפשר לקשור בהתנחלות שבטי ישראל.
זיהוי
האתר אינו זוהה בוודאות. במקרא מתוארת בקעת בית נטופה כחלק מנחלת שבט זבולון, שגבולה הצפוני מתואר בספר יהושע: "חנתן" מזוהה עם תל חנתון, בעוד שיוחנן אהרוני זיהה את "רמון" בכפר רומאנה. מאחר שלא נמצאו אתרים נוספים מהתקופה בבקעה, ניתן לזהות את נעה בתל אל-ואויאת כפי שהציע פליקס-מארי אבל. לעומת זאת ניתן גם לזהות את נעה עם חורבת רג'מה שלמרגלות ההר, בה גם התגלו שרידים מתקופת ההתנחלות.
תולדות האתר
שרידים בודדים של פעילות אנושית מהתקופה הכלכוליתית (4500-3300 לפנה"ס) ותקופת הברונזה הקדומה (3300-2000 לפנה"ס) נתגלו באתר.
תקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת
שכבת היישוב העיקרית הקדומה ביותר באתר היא מתקופת הברונזה התיכונה IIב (בין 1750-1550 לפנה"ס) וכוללת בתוכה מספר שברי חרס כמו גם קבורה של ילדים. הקבורה נעשתה בתוך שני קנקנים. על הקנקן הראשון נמצא סימן חרות ובתוכו נמצאו כלי חרס ושלד של תינוק בן כחצי שנה. בקנקנן השני נמצאו עצמותיהם של ילדים בני שלוש וחמש יחד עם כמות של עצמות בעלי חיים, פכיות, ספל ועלי עשוי בזלת. מספר מצומצם של חרסים מתקופת הברונזה המאוחרת I (בין 1400–1550) נמצא סמוך לשרידי התקופה הקודמת, דבר המעיד אולי על הפסקה בהתיישבות באתר. בתקופת הברונזה II (בין 1400-1200 לפנה"ס) לעומת זאת נמצאה כמות אדירה של כלי חרס בהם כלים מקומיים וזרים. רוב הכלים המיובאים הגיעו מקפריסין. נמצאו גם כלים מיקניים ומינואים. המכלול הגדול של כלים מיובאים מעיד על שגשוגו של האתר באותה התקופה. מתחת למבנה מתקופה מאוחרת נמצאה רצפה מתקופה זו, ובה נמצא פסל חרס של אם וילדה. ייתכן כי המבנה למעשה נבנה בתקופת הברונזה אך לא ניתן לדעת בוודאות על פי תוצאות החפירות.
תקופת הברזל
בסוף המאה ה-13 לפנה"ס התקיים באתר יישוב של חקלאים שהוא המשך ישיר של היישוב בסוף תקופת הברונזה. במכלול ביישוב מראה על פעילות כלכלית וחברתית מורכבת. ממנו נחשפו שני מבנים. המבנה הראשון הוא מבנה מגורים גדול יחסית בעל שני חדרים אשר התקיים עד המאה ה-12 לפנה"ס. במבנה נתגלו פרט לכלי חרס גם אבני רחיים ועליים עשויים בזלת וגיר, כמו גם מחטים ומרצעים עשויים מעצם. המבנה השני נמצא כ-10 מטרים מדרום מזרח למבנה הראשון ולו מספר חדרים. למבנה זה היה שימוש פולחני ככל הנראה. במבנה זה התגלו מספר פריטים כולל טאבון, ראש חנית, תבנית ליציקת תכשיטים העשוי מסטיאטיט, פסל של האלה הכנענית עשתרת וחתיכה של עלה מזהב. מהמאה ה-11 לפנה"ס התקיים באתר יישוב דל וארעי באתר. את התופעה של המעבר מיישוב מורכב ליישוב דל אפשר לקשור בתהנחלות שבטי ישראל באזור כמתואר במקרא.
מוריץ וגנר
ויקטור מוריץ וגנר (בגרמנית: Victor Moritz Wagner; נולד ב-26 באפריל 1997) הוא כדורסלן גרמני המשחק בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. אחיו פרנץ וגנר, משחק גם הוא בליגת ה-NBA במדי האורלנדו מג'יק.
אלבה ברלין
וגנר נולד וגדל בברלין שבגרמניה. בשנת 2013 הצטרף לקבוצת הנוער של מועדון אלבה ברלין, ובעונת 2014/2015 השתתף בשני משחקים של הקבוצה הבוגרת בליגת העל הגרמנית. את העונה סיימה אלבה במקום השלישי בליגה, לאחר שהפסידה מול באיירן מינכן בסדרת חצי הגמר.
קריירת מכללות
בשנת 2015 עבר לארצות הברית לקראת לימודיו באוניברסיטת מישיגן, בה שיחק תחת המאמן ג'ון ביליין. במשחק השני של טורניר אליפות המכללות 2017 קלע וגנר 26 נקודות בניצחון קבוצתו מול אוניברסיטת לואיוויל, אך במשחק העוקב קלע 7 נקודות בלבד, ומישיגן הפסידה מול אוניברסיטת אורגון והודחה מהטורניר.
בעונתו השלישית והאחרונה במישיגן, 2017/2018, רשם וגנר ממוצעים של 14.6 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק, והוביל את קבוצתו לגמר אליפות המכללות בפעם השישית בתולדותיה. במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת לויולה קלע 24 נקודות והוריד שיא קריירה של 15 ריבאונדים בניצחון מישיגן בתוצאה 69–57. במשחק הגמר קלע וגנר 16 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת וילאנובה בתוצאה 62–79. בסיום העונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז ה-Big Ten.
לוס אנג'לס לייקרס
בדראפט ה-NBA 2018 נלקח וגנר בבחירה ה-25, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. לאורך עונת הרוקי שלו שותף ב-43 משחקים עם הלייקרס, וב-6 משחקים עם קבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – סאות' ביי לייקרס. בתקופתו בסאות' ביי קלע 16.5 נקודות ואסף 5.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
וושינגטון ויזארדס
לקראת עונת הועבר יחד עם אייזק בונגה וג'מריו ג'ונס בטרייד לוושינגטון ויזארדס. ב-15 בנובמבר 2019 קבע שיאי קריירה של 30 נקודות ו-15 ריבאונדים כשעלה מהספסל במשחק מול מינסוטה טימברוולבס.
בוסטון סלטיקס
בעונת 2020/2021 עבר יחד עם טרוי ברון ג'וניור לשיקגו בולס, ומיד לאחר מכן עבר לבוסטון בתמורה ללוק קורנט. משחק הבכורה שלו היה ב-26 במרץ בניצחון על מילווקי באקס. ב-16 באפריל שוחרר מהקבוצה.
אורלנדו מג'יק
ב-27 באפריל 2021 חתם באורלנדו מג'יק.
הטור של גואנגשי
מרוץ הנשים
יחד עם מרוץ הגברים הוקם גם מרוץ נשים. אך לעומת הגברים, מרוץ הנשים הוא מרוץ חד יומי.
באיינחונגור (עיר)
באיינחונגור (במונגולית: Баянхонгор) היא בירת איימאג (מחוז) באיינחונגור אשר במונגוליה.
האיימאג הוקם ב-1942, אך העיר הפכה לבירת האיימאג רק ב-1961. בשנות השמונים של המאה ה-20 הוקמו בה מספר מפעלים. ב-1991 נפתח בעיר מקדש בודהיסטי. בבאיינחונגור פועלים מספר מוזיאונים.
תחנת הרכבת קליינה שיידג
קליינה שיידג (בגרמנית: Kleine Scheidegg) תחנת רכבת הממוקמת במעבר קליינה שיידג ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו לפסגת היונגפראו ואת רכבת ונגרנאלפ לגרינדלוולד ולאוטרברונן.
Glory (אלבום של בריטני ספירס)
Glory (בעברית: תהילה) הוא אלבום האולפן התשיעי של זמרת הפופ האמריקנית, בריטני ספירס. האלבום יצא לאור ב-26 באוגוסט 2016, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. עם יציאתו זכה האלבום לביקורות משבחות מצד המעריצים ומצד המבקרים כאחד.
רקע
בתחילת חודש אוגוסט 2014, ספירס אישרה שחידשה חוזה עם חברת התקליטים שלה RCA, ושהיא מתחילה לעבוד על חומרים חדשים. בריאיון לאתר בילבורד בחודש מרץ 2015, ספירס אמרה שהיא עובדת על אלבום חדש "לאט אבל בטוח". בחודש יולי 2015, ספירס צולמה עובדת עם מספר מפיקים.
בחודש מרץ 2016, סיפרה ספירס בראיון ש"היא עושה משהו מיוחד ושונה מכל האלבומים" ו-"זה הדבר הטוב ביותר שעשיתי מזה זמן רב", אם כי היא ציינה כי היא לא יודעת מתי תסיים להקליט את האלבום ואמרה כי היא "לא ממהרת כלל", וכי "המעריצים שלי יעריכו את זה יותר אחרי התוצאה".
ב-3 באוגוסט 2016, ספירס חשפה את עטיפת האלבום ושמו, והאלבום שוחרר להזמנה מוקדמת באתר iTunes. ב-27 באוגוסט, סיפרה ספירס בתוכנית: "Most Requested Live", שבנה בחר את שמו של האלבום: "Glory".
הקלטות האלבום
לאחר כישלון מסחרי וביקורתי של אלבומה השמיני Britney Jean, ספירס התעקשה לשנות כיון מוזיקלי למשהו אחר לגמרי ממה שעשתה עד כה במובן אותו תיארה בראיון כ-"פניה חדה שמאלה". במאי 2015, הופץ הסינגל שלה יחד עם איגי אזליה, "Pretty Girls" שהיה אמור להיות הסינגל הראשון מתוך האלבום התשיעי של ספירס. לאחר שהסינגל התקשה להיכנס למצעדים ונקטל בביקורות, שינתה ספירס בשנית את סגנון האלבום שהיה אמור לצאת ושירים רבים ממנו נגנזו.
במהלך התכתבות באתר טאמבלר ביולי 2016, אמרה ספירס "כשנשאלים על הסגנון של האלבום שלי אגיד דבר אחד, אני אגיד לך רק... אנחנו באמת בחנו כמה דברים חדשים". באלבום עצמו ספירס מבצעת שירים במספר שפות כגון: אנגלית, ספרדית וצרפתית. במהלך חודש אוקטובר, הודיעה ספירס שתוציא גרסה חדשה לסינגל: "Slumber Party" בשיתוף הזמרת טינשיי. ב-16 בנובמבר, יצאה מהדורה מחודשת לאלבום שכוללת את הסינגל החדש.
ב-31 במאי 2017, ספירס הוציאה מהדורה מחודשת של האלבום והוסיפה אלבום נוסף שכולל את להיטיה מתוך סיבוב ההופעות שלה. במאי 2020, בעקבות קמפיין של המעריצים החזרת האלבום למצעדים, הוציאה ספירס מהדורה חלופית לאלבום המכילה עטיפה מקורית של האלבום שטרם פורסמה באמצעוות שירותי הסטרימינג. באותו החודש הוציאה ספירס מחדש שוב את האלבום כאשר הוסיפה לו את השיר "Mood Ring" כרצועת בונוס.
קידום האלבום
בתחילת חודש יולי 2016, ספירס הודיעה כי צפויה להופיע בפסטיבל המוזיקה: "iHeartRadio 2016", שיתקיים ב-23 בספטמבר וב-24 בלאס וגאס.
ב-3 באוגוסט הופיעה ספירס בתוכנית אירוח של ג'ימי קימל ומתחה את ג'ימי בביצוע במיטה עם הסינגל: "...Make Me" לצד הרקדנים שלה.
ב-5 באוגוסט, ספירס התראיינה לתוכנית הרדיו של ראיין סיקרסט.
ב-16 באוגוסט, הודיעה ספירס שתופיע בטקס: "MTV Video Music Awards", בעקבות ההופעה בטקס ספירס ביטלה שתי הופעות מתוך סבב ההופעות שלה: "Britney: Piece of Me". זו הפעם הראשונה מזה 9 שנים שספירס תופיע על בימת ה"VMA" מאז ההופעה האחרונה שלה בשנת 2007 עם הסינגל: "Gimme More".
ב-25 באוגוסט, ספירס הופיעה בתוכנית אירוח של ג'יימס קורדן "Carpool Karoke". ב-27 באוגוסט, ספירס ענתה על שאלות בלייב בתוכנית "Most Requested Live".
ב-2 בספטמבר 2016, הופיעה ספירס בתוכנית אירוח: "Today Show", עם הסינגל: "" ו-?Do You Wanna Come Over, על במת המופע שלה: "Britney: Piece of Me" בלאס וגאס, על מנת לקדם את אלבומה ואת סבב ההופעות הנוכחי שלה. בנוסף ספירס התראיינה בתוכנית ואמרה: "אני לא ממש רואה את זה בתור קאמבק". "אני חושבת שאני אף פעם לא באמת עזבתי. תמיד הייתי כאן... אולי המצאתי את עצמי מחדש, רק בתקופה האחרונה בחיים שלי. זמן טוב באמת בשבילי, אני מרגישה מפוארת".
ב-24 בספטמבר, ספירס הופיעה ב-"2016 iHeartRadio Music Festival" בהופעה ספירס ביצעה מספר שירים מתוך סבב ההופעות שלה: "Britney: Piece of Me".
ב-1 באוקטובר, ספירס הופיעה בתוכנית אירוח: "The Jonathan Ross Show", וביצעה את הסינגל: "...Make Me", והתראינה לראשונה מאז הראיון האחרון שלה בתוכנית מאז 2008.
סינגלים
ב-15 ביולי 2016, יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום, "", בשיתוף G-Eazy. הסינגל הגיע למקום ה-17 במצעד בילבורד הוט 100, בישראל הגיע למקום ה-9 במדיה פורסט, בהונגריה הגיע למקום השישי, ובמצעד שירי הדאנס של בילבורד למקום הראשון. בארצות הברית קיבל תואר פלטינום עבור מכירות של כיותר מ-1,000,000+ עותקים, ובקנדה קיבל גם תואר זהב לאחר מכירה של 40,000+ עותקים.
ב-16 בנובמבר 2016, יצא לאור הסינגל השני, "Slumber Party", בשיתוף Tinashe. הסינגל הגיע למקום ה-86 במצעד בילבורד הוט 100, למקום ה-13 בהונגריה, והפך לשיר ה-11 של ספירס לכבוש את מצעד שירי הדאנס של בילבורד.
סינגלים שיווקיים
"Private Show", יצא בתור הסינגל השיווקי הראשון יחד עם ההזמנה מראש ב-4 באוגוסט 2016. השיר חולק את שמו של הבושם האחרון של ספירס. "Clumsy", יצא בתור הסינגל השיווקי השני ב-11 באוגוסט. ב-18 באוגוסט, יצא הסינגל השיווקי השלישי "?Do You Want to Come Over", כולם היו זמינים להורדה בלעדית דרך ITunes בהזמנה מוקדמת של האלבום, יחד עם הסינגל הראשון של האלבום.
"Mood Ring", יצא בתור הסינגל השיווקי השני מתוך האלבום, ב-29 במאי 2020. השיר עצמו זכה להצלחה כאשר נחת במקום ה-23 במצעד השירים מתחת להוט 100 ובמקום השני במצעד השירים הדיגיטליים.
סיבוב הופעות: "Britney: Live in Concert"
ב-13 בפברואר 2016 הופיעה ספירס לראשונה עם מופע חדש כחלק מסיבוב ההופעות שלה בלאס וגאס, "Britney: Piece of Me", כחלק מקידום אלבומה החדש. בתחילת אוגוסט אותה שנה הוסיפה למופע שירים חדשים מאלבומה התשיעי: "Make Me..." ו"?Do You Wanna Come Over" ובהמשך נוסף למופע גם השיר "Slumber Party".
ב-3 ביוני 2017, יצאה ספירס לסיבוב הופעות לקידום האלבום הנוכחי שלה. היא הופיעה במהלך סיבוב זה ברחבי יבשת אסיה, לרבות יפן, הונג קונג, דרום קוריאה, הפיליפינים וסינגפור וחתמה את הסיבוב ב-3 ביולי בפארק הירקון בתל אביב בהופעה אליה הגיעו כ-56,204 איש.
ביקורות
עם צאתו זכה האלבום לביקורות טובות ברובן ממבקרים וביקורות טובות מהמעריצים.
האלבום זכה לבקורת חיובית ממבקר המוזיקה של "Slant Magazine" נתן ציון להאלבום "B+", וקרא לו האלבום הכי טוב שלה מאז: "Blackout" ו- "In the Zone", וציין כי "ספירס נשמעת יותר כמו בהווה, מעורבבת הרבה יותר״.
המגזין ״רולינג סטון" נתן לאלבום ציון גבוה של 3.5 כוכבים מתוך 5 וציין "בתור זמרת שכולם חשבו שתעלם לאחר האלבום השלישי שלה וכעת זוכה להוציא אלבום תשיעי מוצלח מאוד. בגיל 34 בריטני יכולה להסתכל על עברה ולתפוח לעצמה על השכם על קריירה מרקיעת שחקים שנמשכת כבר כמעט 20 שנים".
מיקומי שיא במצעדים ומכירות
לאחר האלבום השמיני של ספירס: "Britney Jean", שלא זכה להצלחה רבה, ציפיות המעריצים והמבקרים היו נמוכות עבור האלבום החדש. על אף זאת האלבום הוכיח את הצלחתו במצעדים כאשר הצליח לחדור לעשירייה הפותחת ב-23 מצעדים ואף זכה למיקומים גבוהים להם לא זכתה ספירס באלבומיה בלמעלה מעשר שנים. האלבום נכנס היישר אל המקום השלישי במצעד הבילבורד 200, עם מכירות של כ-111,000 עותקים בשבועו הראשון, על אף שזהו אינו הישג מרשים עבור ספירס כאשר היא מחזיקה ב-6 אלבומי אולפן במקום הראשון. האלבום הצליח להערים על מספר עותקים ב-4,000 ומיקום גבוה יותר מאלבומה השמיני. בשבוע השני האלבום ירד למקום ה-12 לשם השוואה לאלבומה השמיני שצנח מהמקום הרביעי אל מחוץ לטופ 20.
בבריטניה הצליח להיכנס למקום השני ולכבוש את המקום הראשון באירלנד. ואלו הם המקומות הגבוהים ביותר אליהם הגיעה ספירס במדינות אלו מאז אלבומה החמישי, תשע שנים לפני אלבום זה.
בגרמניה נכנס האלבום למקום השלישי וזהו ההישג הגבוה ביותר עבורה בגרמניה מאז אלבומה הרביעי In The Zone ב-2003, 13 שנים מוקדם יותר.
האלבום זכה להגיע למקום הראשון ב-4 מדינות כאשר באיטליה היה אלבומה הראשון לכבוש את המצעד. בברזיל האלבום לא נכנס למצעד הברזילאי אך 24 שעות לאחר יציאתו לשוק הצליח למכור מעל ל-25,000+ עותקים והגיע להסמכת תואר זהב.
מכירותיו של האלבום מסתכמות ביותר מ-880,000 עותקים.
מגדל הטלוויזיה של באקו
מגדל הטלוויזיה של באקו (באזרית: eleviziya Qülləsi) הוא מגדל תקשורת שנבנה ב-1996 בבאקו שבאזרבייג'ן. המגדל מתנשא לגובה של 310 מטר, וזהו המבנה הגבוה ביותר באזרבייג'ן ובניין הבטון הגבוה ביותר בקווקז.
המגדל הפך לאחד מציוני הדרך הבולטים של באקו.
היסטוריה
עבודות הבנייה של המגדל החלו בשנת 1979, ועל פי תוכנית הבנייה של הפרויקט, היו אמורות להסתיים בשנת 1985. לאחר חזרתו של היידר אלייב לשלטון בשנת 1993, נמשכה בניית המגדל, ובשנת 1996 הן הסתיימו.
מסעדה בקומה ה-62 של המגדל נפתחה בשנת 2008.
מדי פעם, התאורה של מגדל הטלוויזיה משתנה לסידורים ספציפיים וייחודיים לאירועים מיוחדים. כמה אירועים שנתיים גורמים למגדל להיות מואר במיוחד. כמו חלקים מתחלפים של המגדל היו מוארים בכחול, אדום וירוק כמו בדגל אזרבייג'ן המסורתי בחגיגות יום עצמאות של המדינה.
טמקו בוקרו
טמקו T-35 בוקרו (באנגלית: Temco T-35 Buckaroo, בוקר) היה מטוס אימון שתוכנן בארצות הברית בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי חברת טמקו איירקראפט, במטרה לייצר מטוס אימונים זול במיוחד עבור השוק האזרחי או הצבאי. החברה נכשלה בניסיונה להבטיח לעצמה חוזה עם חיל האוויר של ארצות הברית, ולכן נאלצה לפנות לממשלות זרות כדי לזכות בהזמנות, אולם זכתה בהזמנות בודדות בלבד.
תכנון ופיתוח
מקורו של ה-T-35 במטוס אחר, גלוב סוויפט. מטוס זה היה מטוס קל בעל שני מושבים, שיוצר על ידי חברת גלוב איירקראפט קומפני בשנת 1946, לאחר מלחמת העולם השנייה. גלוב הגיעה לחדלות פרעון בתוך כשנה, לאחר שייצרה יותר מטוסים ממספר ההזמנות שהיו בידיה. חברת "טמקו", שהייתה הנושה העיקרי של "גלוב", רכשה את רישיון הייצור של המטוס, את קווי הייצור, את המטוסים המוכנים ואת החלקים, בתקווה לכסות את הפסדיה על ידי ייצור מטוסים חדשים.
בתחילת 1948 פנתה ממשלת הפיליפינים לנשיא חברת טמקו, וגילתה עניין ברכישת גרסת אימון של הסוויפט. כמענה לכך בנתה החברה את דגם TE-1A, שהיה מטוס סוויפט GC-1B שבו שונתה צורת הישיבה במטוס - במקום ישיבה זה בצד זה ישבו הטייסים בתצורת טנדם, זה מאחורי זה. בשל שינוי זה היו למטוס החדש מגן רוח צר, חופה ארוכה יותר שהייתה מחולקת לשני חלקים, כשהחלק האחורי בנוי בתצורת בועה. נבנה מטוס יחיד מדגם זה, שיוצר בעבודת יד (ולא במתכונת של ייצור המוני) על פי תוכניות כלליות בלבד. מטוס זה הונע על ידי מנוע קונטיננטל בעל 125 כוחות סוס, שהוחלף לאחר טיסות הניסוי הראשונות למנוע בעל 145 כוחות סוס.
למרות הכישלון בתחרות של חיל האוויר גבר העניין במטוס מצד ממשלות זרות, ובפרט ממשלת הפיליפינים (כאמור לעיל). לאחר בחינת תוצאות התחרות החליטה טמקו להמשיך בתוכנית להשבחת המטוס. התוכנית כללה, בין השאר, את הארכת גוף המטוס ב-7.6 ס"מ ושינוי חתך הרוחב של המטוס כך שיתאים יותר לתצורת טנדם. מייצב הגובה הוגבה בכ-23 ס"מ, נוספו חיפויים אווירודינמיים בכנפיים ובגוף, כן הנסע שופר ומיקומו שונה מעט לצורך שיפור תכונות ההסעה על הקרקע, הכנפיים חוזקו כדי שיעמדו בעומסים של 9 ג'י, ונעשו שינויים בציוד האלקטרוני ובהתקנתו במטוס; בין השאר הוחלפה המערכת החשמלית ממתח 12 וולט למתח 24 וולט. במקביל לעריכת שיפורים אלה החליטה טמקו לבנות עשרה אבות טיפוס, שיונעו במנועים בעלי 145 כוחות סוס. המטוס המשופר היה למעשה מטוס חדש, שאמנם דמה בקוויו הכלליים לסוויפט ולדגם הראשון, אך למעשה תוכנן לגמרי מחדש.
בתחילת 1950 שב חיל האוויר של ארצות הברית וחידש את התחרות לבחירת מטוס אימון ראשוני ובסיסי. שלושה אבות טיפוס, מדגם TE-1A סומלו מחדש על ידי חיל האוויר YT-35 לצורך התחרות. טמקו החליטה לשנות את המנועים למנועים משופרים בעלי 165 כוחות סוס, בהסכמת חיל האוויר. המטוס המשופר סומל TE-1B, וניתן להם השם "בוקרו". פיתוח שני הדגמים נמשך במקביל, כאשר דגם TE-1A יועד לייצוא ודגם TE-B יועד לחיל האוויר של ארצות הברית. שלושת אבות הטיפוס המשופרים סופקו לחיל האוויר של ארצות הברית לצורך התחרות ביולי 1950, ולאחר בחינה שהתארכה בשל פרוץ מלחמת קוריאה הושבו למפעל ביולי 1951 לשיפוץ לאחר הניסויים המקיפים. חיל האוויר החליט לבחור במטוס אחר, ושלושת המטוסים שיועדו לניסויים נמכרו כציוד עודף.
שירות מבצעי
רוב המטוסים מדגם TE-1B נמכרו לסעודיה במסגרת תוכנית הסיוע להגנה משותפת של ארצות הברית עם בעלות בריתה. חברת טמקו סיפקה לחיל האוויר הסעודי עשרה מטוסים מדגם זה וחלקי חילוף רבים. המטוסים שסופקו לסעודיה חומשו בשני מקלעים 30 מ"מ ועשר רקטות בקוטר 2.75 אינץ' (6.985 ס"מ), חמש בכל כנף.
חיל האוויר היווני רכש מטוס אחד, וכך גם חיל האוויר האיטלקי. חיל האוויר הישראלי חיפש מטוס אימון בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. הבוקרו היה אחד מהארבעה, שכללו גם את הפוקר S-11 אינסטרוקטור, הדה הבילנד DHC-1 צ'יפמנק והבואינג-סטירמן. טייסי ומהנדסי החיל שבחנו את המטוס התרשמו מביצועי המטוס אך החליטו לבסוף שלא לרכשו בשל מורכבותו, במיוחד זו של כני הנסע ושל המנועים. מטוס אחד אשר נרכש לצורך הבחינה שימש במשך זמן קצר לטיסות קישור, עד שהוצא מן השירות.
נכון ל-2016 מוצג מטוס בוקרו אחד בריאד, בסעודיה. שני מטוסים אותרו במגרש גרוטאות בסעודיה. אלה שוקמו ומופעלים כיום על ידי "אגודת סוויפט הבינלאומית", באתונה טנסי), טנסי, ארצות הברית. נכון ל-2016 רשומים חמישה מטוסי בוקרו בארצות הברית.
גנאדי אייגי
גנאדי ניקולאייביץ' אייגי או אייחי, שמו בלידה גנאדי ניקולאייביץ' ליסין (Ли́син) (ברוסית: Генна́дий Никола́евич Айги́ בצ'ובשית: Геннадий Айхи, 21 באוגוסט 1934 שיימורזינו, צ'ובשיה - 21 בפברואר 2006 מוסקבה) היה משורר ומתרגם צ'ובשי בשפות רוסית וצ'ובשית. היה אחד מראשי תנועת האוונגרד באמנות הסובייטית בשנים 1970-1960, אחד המחדשים הנדירים של השירה הרוסית בשלהי המאה ה-20. תרם תרומה גדולה לשירה הצ'ובשית והרוסית ולהפצת התרבות הצ'ובשית בעולם. בשנת 1994 קיבל בצ'ובשיה את התואר "משורר העם". "שיריו מלודיים, קצביים, עם הד חזק של יום הדין" (אנטולי קורוליוב)
ביוגרפיה
גנאדי אייגי נולד בשנת 1934 בשם גנאדי (בצ'ובשית: הונאצ'י) ניקולאייביץ' ליסין בשיימורזינו (או צ'ניאל), במחוז בטירבו (פטריאל) בצ'ובשיה, במשפחה של מורה שהיה אחד מראשוני המתרגמים של שירי פושקין לצ'ובשית. האב נהרג בחזית בימי המלחמה הגדולה להגנת המולדת נגד הפולשים הגרמנים לברית המועצות בעת מלחמת העולם השנייה.
במקביל לעיסוק ביצירה מקורית ברוסית, תרגם אייגי לשפה הצ'ובשית משירת העולם ופרסם בה אנטולוגיות יחידיות כמו "משוררי צרפת", "משוררי הונגריה", "משוררי פולין". בו זמני עם התרומה להעשרת התרבות הצ'ובשית תרם אייגי הרבה להפצת תרבות עמו ברחבי העולם.
החל מתחית שנות ה-1960 שירי אייגי פורסמו בארצות רבות ברוסית ותרגומים לשפות רבות. לעומת זאת הקובת הראשון לשיריו ברוסיה פורסם רק בשנת 1991. מאז הוא הצטייר כאחד המשוררים הרוסים הוותיקים בעלי נטייה נאו-אוונגרדיסטית ונאו-פוטוריסטית.
מקום מיוחד בחיי אייגי תפס האומן הרוסי ממוצא יהודי איגור וולוך. ידידותם החלה בשנת 1961. בשנת 1988 במבוא למונוגרפיה של טרולס אנדרסן על איגור וולוך פורסמו שירי אייגי - "תריסר מקבילות לאיגור וולוך". בשנים 1997 ו-2001 בתערוכות היחיד של וולוך במוסקבה אורגנה תערוכה משותפת של וולוך ואייגי תחת השם "«Росчерки огня», (משיכות של אש) המוקדשת לחתן הפרס נובל לספרות, המשורר השוודי תומאס טראנסטרמר
גנאדי אייגי הלך לעולמו בגיל 72 בשנת 2006 במוסקבה, בעקבות סיבוכים של מחלת הסרטן. הוא נקבר בבית הקברות של כפר הולדתו שיימורזינו (צ'ניאל) בצ'ובשיה.
יצירתו
למשך עשרים שנה נשארה שירתו של אייגי לא ידועה לקוראים הרוסים. באותו זמן שיריו תורגמו למספר שפות אירופיות וביפנית והמשורר זכה להערכת החוגים הספרותיים במערב. בתקופה זו אייגי נודע בברית המועצות בעיקר כמתרגם של שירה רוסית, צרפתית, פולנית והונגרית לשפה הצ'ובשית. בשנת 1968 הופיע הקובץ "משוררי צרפת" בשפה הצ'ובשית. ב-1974 פרסם את הקובץ "משוררי הונגריה" וב-1987 את "משוררי פולין". בנוסף נודע אייגי במאמציו להכיר את התרבות הצ'ובשית לקוראים בהונגריה, פולין ובייחוד בצרפת. החל משנת 1962 שירים שלו פורסמו במגזינים ספרותיים במערב אירופה והחל משנת 1967 הופיעו גם ספרי שירים בהוצאות לאור זרות: בצ'כוסלובקיה, מערב גרמניה, שווייץ ובארצות נוספות. אנטולוגיה של השירה הצ'ובשית מלווה במקדמה שלו פורסמה בהונגרית, באיטלקית, בצרפתית ובאנגלית. קובצי שירים פורסמו גם ספרו החשוב הראשון «שירים, 1954—1971» פורסם בשנת 1975 במינכן. בשנת 1982 ההוצאה לאור הפריזאית "סינטאקסיס" פרסמה את קובץ שיריו "חורף ראוי לציון".
חדשנותו הבדילה אותו מרוב היוצרים בדורו. רומן יאקובסון ראה בו "משורר יוצא דופן של אוונגרד עכשווי". המשורר נחשב לנאו-אוונגרדיסט ובהקשר זה שמו מוזכר לפעמים יחד עם זה של המשורר הרוסי ויקטור סוסנורה. מבין היוצרים הרוסים הקודמים אייגי ראה את עצמו מקורב לוולימיר חלבניקוב, לוולדימיר מאיאקובסקי ולקזמירי מלביץ' שעוררו בו, כדבריו, את השאיפה לחדד עד לקצה את השפה הפואטית.
"מעולם לא החשבתי את השירה כאופן של שיקוף החיים, אמר אייגי,"בשבילי היא אחד מאופני ביטוי החיים".
חיים פרטיים
גנאדי אייגי הוא אחיה הבכור של הסופרת הצ'ובשית אווה ליסינה. המשורר היה נשוי לגלינה קובורסקאיה, מתרגמת מן השירה הגרמנית בנו, אלקסיי אייגי, הוא מלחין וכנר ובתו - ורוניקה אייגי היא שחקנית ו-.V.J.
שירים
"Отмеченная зима"
במוזיקה
(Lullabies) (לצד שירים מאת תומאס לוקס וגרגורי אור) - בוצע בבכורה באסיזי
לקריאה נוספת
(לאו בוטנרו - "על הדבר שהתגלם בגורל" - גנאדי אייגי, (ברומנית),קישינב (שירים מתרגמים לרומנית על ידי לאו בוטנרו)
קישורים חיצוניים
מאמרים מוקדשים לאייגי באתר הספרות הגרמני ברשת Planet Lyrik, 12.2.2011 ב november 2013 ,Beloit Poetry Journal Poet's Forum Peter France "Gennady Aygi" 36 וריאציות על שירי עם צ'ובשים וטטרים - באתר המגזין "רומניה ליטרארה", גיליון 37, 2002
קולג' אירופה
קולג' אירופה (College of Europe או Collège d'Europe) היא אוניברסיטה פרטית ומכון ללימודים מתקדמים בעיר ברוז' שבבלגיה.
המוסד הוקם בשנת 1949 על ידי דמויות מובילות בייסוד האיחוד האירופאי, בהם וינסטון צ'רצ'יל, פול הנרי ספאק ואלצ'ידה דה גספרי, בעקבות קונגרס האג בשנת 1948, במטרה לקדם "רוח של סולידריות והבנה הדדית בין כל האומות של מערב אירופה ולספק הכשרה מצוינת ליחידים אשר מחזיקים בערכים אלו" וכדי "להכשיר את הדור חדש של מנהלים צעירים מעולים בעבור אירופה". משנת 1993 לקולג' יש קמפוס קטן בעיירה נטולין שבפולין.
מסלולים אקדמיים
בקולג' מתקיימים מסלולים לתואר מוסמך בתחומים שונים :
שרון שלום
הרב ד"ר שרון (זאודה) שלום (באנגלית: Sharon Z. Shalom; נולד ב-13 באוגוסט 1973) הוא ד"ר לפילוסופיה, רב קהילת "קדושי ישראל" בקריית גת, ראש הקתדרה ללימודי יהדות אתיופיה בקריה האקדמית אונו, מרצה סגל פנים בקריה האקדמית אונו, ומרצה מן החוץ באוניברסיטת בר-אילן ובמכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה
שרון נולד בשם זאודה (כתר) טספאי, בכפר קטן בצפון אתיופיה, למשפחה חקלאית בעלת שדות חיטה ותירס, הבכור מבין חמישה ילדים. את המסע לישראל החל בשנת 1981, אז באישון ליל העירו אותו ואת משפחתו והחלה התארגנות מהירה, שקטה וסודית לעבר החלום. במסע השתתפו נשים, גברים, זקנים וילדים ובשקט מופתי הם צעדו במשך כחודשיים עד אשר הגיעו למחנה הפליטים בסודן. בגלל צפיפות האוכלוסייה והתנאים הקשים בהם שהו בהמתנה לעלייה, אנשים רבים מתו ממחלות ורעב.
תחילה חשב כי שהותם היא עניין של כמה ימים עד לעלייתם לארץ, אך שהייתם ארכה כשנה במחנה הפליטים, במשך שנה זו עבד שרון במכירת שקיות בשוק ועזר בפרנסת משפחתו. יום אחד הגיעה אל דודו ההוראה להמתין באמצע הלילה למשאית שתאסוף את משפחתו, אז החליטו הוריו של שרון לשלוח אותו יחד עם דודו והם נפרדו ממנו לשלום ונשארו מאחור. את דרכו לארץ עשה דרך הים בספנית חיל הים, עלייה זו הייתה חלק ממבצע בשם "מבצע אחים" עליו פיקד דני לימור, מבצע אשר נמשך בין השנים 1977–1991.
בהגיעו לארץ התגורר בגבעת המורה ואחר כך הועבר אל פנימיית בית הילד בעפולה בה הודיעו לו כי הוריו נספו בסודן מידע שהתברר כשגוי משום שלאחר שנה הוריו הגיעו לארץ, תחילה אמו אחיותיו ואחיו ולאחר מכן אביו וסבתו. בעקבות האיחוד המשפחתי עבר שרון לגור עם משפחתו באור עקיבא ואחר כך נדדו וקבעו את מקומם בקריית גת, בה הוא מתגורר עד היום, יחד עם אשתו אביטל ילידת שווייץ, וחמשת ילדיהם. אשתו היא בעלת תואר שני בעבודה סוציאלית, הייתה מנהלת המדור לעבודה קהילתית באגף לשירותים חברתיים בקריית גת וכיום מנהלת האגף לשירותי רווחה קהילה וחברה במועצה האזורית חוף אשקלון.
ביקש לשמש רב של קהילה אתיופית בקריית גת וסורב. לאחר מכן, "עזבתי הכול והלכתי ללמוד תואר ראשון בייעוץ חינוכי ותואר שני בתלמוד ופילוסופיה יהודית ומשם המשכתי לדוקטורט, בעזרת מלגות מכובדות. בסופו של דבר קיבלתי הסמכה מאיגוד רבני צוהר ואני עומד היום בראש קהילה של ניצולי שואה. "
כיום שרון עומד בראש הקתדרה הבינלאומית, לחקר יהדות אתיופיה בקריה האקדמית אונו, ד"ר לפילוסופיה, רב קהילת "קדושי ישראל" בקריית גת, מרצה באוניברסיטת בר-אילן ובמכון הגבוה לתורה באוניברסיטה וחבר בוועדת היגוי להרחבת הנגישות ליוצאי אתיופיה של מל"ג/ות"ת.
ספרו "מסיני לאתיופיה: עולמה ההלכתי והרעיוני של יהדות אתיופיה" הכה גלים בעולם ההלכתי וקמו לו מתנגדים רבים. "הרבנות הראשית לא יכלה לשאת את העובדה שרב אורתודוקסי, בהסמכת הרב לאו, מגבה הלכתית אמירת שלום לנשים בדרך האתיופית (נשיקות), או שימוש בכסף מזומן בשבת. " על כך ענה כי "בתרבות האתיופית אומרים שלום בנשיקות, בישראל, בני ישיבה היו חוזרים הביתה ולא אומרים שלום לבנות משפחתם. התרתי את זה כי התורה מבוססת על דרך ארץ וכבוד בין אנשים... המסורת האתיופית היא מקראית, לא תלמודית, וזה עולם אחר לגמרי. יהודי אתיופיה באים לבית הכנסת בשבת ותורמים כסף במזומן במקום. אמרתי שהם יכולים להמשיך במנהגם, מכיוון שבזמן נתינת הכסף הם חושבים על הקדוש ברוך הוא, ולא על המכולת. "
קוטר זוויתי
הקוטר הזוויתי או הגודל הזוויתי של אובייקט, כפי שהוא נראה מנקודת מבט מסוימת, הוא הזווית שקוטר של אובייקט יוצר עם נקודת התצפית. ככל שאובייקט רחוק יותר, הוא נראה קטן יותר ולכן הקוטר הזוויתי לא משקף את הקוטר האמיתי של האובייקט. הסתרה של אובייקט על ידי אובייקט אחר, תלויה בגדלים הזוויתיים שלהם, ולא בגודלם הממשי. כך, בליקוי חמה מלא, מסתיר הירח את השמש בצורה מלאה, על אף שקוטרה של השמש גדול פי כארבע מאות מקוטר הירח, וזאת כיוון שקוטרם הזוויתי דומה.
נוסחה
הקוטר הזוויתי של אובייקט מעגלי שטוח (דיסק) ניתן לחישוב באמצעות הנוסחה הבאה:
כאשר \delta מייצגת את הקוטר הזוויתי, ו-d ו-D הם הקוטר האמיתי והמרחק מהאובייקט, בהתאמה, המבוטאים על ידי אותה יחידת אורך.
כאשר D גדול בהרבה מ- d, \delta יכולה להיות מוערכת בקירוב על ידי הנוסחה, כאשר התוצאה היא הזווית ברדיאנים.
עבור אובייקט ספרי עגול, שקוטרו הממשי שווה, הקוטר הזוויתי ניתן על ידי הנוסחה:
ההבדל נובע מכך שבצפייה בספירה קצוות האובייקט הנראה נמצאות בנקודות ההשקה, של המשיקים היוצאים מנקודת התצפית. נקודות ההשקה נמצאות בחלק הפנימי של מחצית הכדור הפונה לצופה.
לצרכים מעשיים, כאשר האובייקט רחוק מספיק, ניתן להתייחס אליו כאל דיסק במקום ספירה, שכן המרחק בין נקודות ההשקה מתקרב לקוטר הממשי.
כאשר המרחק גדול מאוד, ובפרט כשעוסקים בכוכבים, ניתן להשתמש בקירוב זווית קטנה:
כדי לפשט את הנוסחאות דלעיל לכדי:
שימוש באסטרונומיה
הטבלה להלן מציגה את הגדלים הזוויתיים של לקט גרמי שמים כפי שהם נצפים מכדור הארץ:
הטבלה מראה כי הקוטר הזוויתי של השמש, כאשר צופים מפני כדור הארץ, הוא בערך 32 דקות קשת (1920 שניות שמש או 0.53 מעלות) כפי שהוסבר לעיל.
משמעות הדבר שהקוטר הזוויתי של השמש הוא כ-250,000 פעם קוטרו של סיריוס על אף שלסיריוס קוטר באורך 1.7 קוטרי שמש. זאת כיוון שהמרחק מסיריוס גדול פי כחצי מיליון מהמרחק של כדור הארץ והשמש.
הקוטר הזוויתי של השמש הוא בערך כמו הקוטר הזוויתי של הירח כיוון שהיחס בין המרחקים, כמו גם היחס בין הקטרים הוא כ-400.
אסף שלמון
אסף שלמון (נולד ב-20 באוגוסט 1975) הוא תסריטאי ועורך ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה
שלמון נולד וגדל בנתניה. בתחילת דרכו כתב לצמד אלי ומריאנו. ב-1990 השתתף כילד בקריאת כיוון. ב-2003 ביים וכתב לתוכנית הבידור "המופע המרכזי". ב-2007 התארח כהופעת קמע במסודרים. שלמון משמש כותב ראשי בתוכנית ארץ נהדרת מאז תחילת שידורה, ונמנה עם אחד משלושת יוצרי התוכנית, ביחד עם מולי שגב ודוד ליפשיץ. כמו כן כתב עימם את התסריט לסרט זוהי סדום.
שלמון כתב בעבר תסריטים לתוכניות טלוויזיה רבות, ובהן: אמא'לה, קומי קומי, גור ואוח, החדש של עומרי גורדון ומסודרים.
שיחק במי שמע על חווה ונאווה.
לנסינט סידיבה
לנסינט סידיבה (בצרפתית: Lancinet Sidibe; נולד ב-1 בינואר 1997 בקאנקאן שבגינאה) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת סקציה נס ציונה מליגת העל הישראלית.
קריירת מועדונים
סידיבה שיחק בקבוצות לוזי, בסלידיה לז'ה, פלמורטרי, טאוטה דורס, קיי אף טירנה ודינמו טירנה מאלבניה במסגרת ליגת העל האלבנית והליגה האלבנית השנייה. עם קיי אף טירנה זכה באליפות אלבניה לעונת. כמו כן שיחק בארמיס ארדיפו מליגת העל הקפריסאית.
ב-27 ביוני 2022 חתם סידיבה על חוזה לעונה אחת בסקציה נס ציונה, העולה החדשה לליגת העל הישראלית.
וסט ג'ורדן
וסט ג'ורדן (באנגלית: West Jordan) היא עיר במחוז סולט לייק במדינת יוטה בארצות הברית. העיר נמצאת בין נהר ג'ורדן ובין הרי אוקר (Oquirrh Mountains) בצפון יוטה, והיא חלק מהמטרופולין של סולט לייק סיטי, בירת יוטה. בעיר מתגוררים 103,712 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר הרביעית מבחינת גודל אוכלוסייתה ביוטה, אחרי פרובו, וסט ואלי סיטי וסולט לייק סיטי.
היסטוריה
ההתיישבות באזור החלה ב-1847, כשהמורמונים הגיעו והקימו את סולט לייק סיטי. המורמונים ראו באזור מעין מקבילה של ארץ הקודש ובהתאם לכך השוו את האגם המלוח הגדול לים המלח וקראו לו ימת המלח הגדולה. כמו כן הם קראו לאחד הנהרות הזורם לימה "ג'ורדן", על שם נהר הירדן הזורם אל ים המלח (ג'ורדן הוא השם האנגלי של נהר הירדן). בסביבות 1849 המורמונים הקימו את ההתיישבות "וסט ג'ורדן" (מילולית: "מערב ג'ורדן") על הגדה המערבית של הנהר. בתחילת דרכה כלכלת ההתיישבות התבססה על חקלאות וכרייה.
וסט ג'ורדן נותרה התיישבות קטנה יחסית עם אלפים בודדים של תושבים עד שהיא החלה לגדול באופן משמעותי מ-1970.
חינוך
בעיר נמצאת אוניברסיטת ברודוויו (Broadview).
תחבורה
בעיר נמצא נמל התעופה האזורי סאות' ואלי, המשמש בעיקר לתעופה כללית. כמו כן העיר נמצאת בקרבת נמל התעופה הבינלאומי של סולט לייק סיטי, הגדול והחשוב יותר.
בווסט ג'ורדן עובר הקו האדום של ה-TRAX, הרכבת הקלה של סולט לייק סיטי.
ליגת הקיץ של ה-NBA
ליגת הקיץ של ה-NBA הוא שם כולל לתחרויות של ליגות כדורסל אמריקניות חצי מקצועניות אשר מאורגנות על ידי ליגת ה-NBA לאחר סיום העונה בליגה. הליגות מתחילות לפעול בתחילת יולי, לאחר דראפט ה-NBA, וכוללות שלושה מפעלים רשמיים, שנערכים בשלוש ערים שונות ברחבי ארצות הברית: ליגת הקיץ של יוטה ג'אז שבה משתתפות ארבע קבוצות, ליגת הקיץ של סקרמנטו שבה משתתפות ארבע קבוצות, והמפעל המרכזי, ליגת הקיץ של לאס וגאס, שבה משתתפות כל 30 קבוצות ה-NBA. ליגת הקיץ בלאס וגאס היא היחידה שנקראת באופן מילולי "ליגת הקיץ של ה-NBA", על אף ששלושתן נמצאות תחת פיקוחה של הליגה. מטרתן של הליגות היא לתת במה לשחקנים צעירים מתוך ה-NBA ומחוצה לו, על מנת שיצברו ניסיון וישתפרו לקראת תחילתה של העונה החדשה. בעבור שחקנים רבים מחוץ ל-NBA, מהווה ליגת הקיץ במה המשמשת לחשיפתם בפני סקאוטים מכל רחבי העולם. ליגת הקיץ נחשבת להתחלת הדרך ב-NBA עבור שחקנים שנבחרו בָּדראפט או כאלה המעוניינים להצטרף לליגה מבלי להיבחר בְּדראפט.
מבנה וחוקים
לכל ליגה מספר קבוצות ומספר משחקים שונה. לעומת זאת, ישנם כמה חוקים כלליים החלים על כל הליגות:
מבנה ליגת הקיץ של יוטה ג'אז
בליגה זו משחקות ארבע קבוצות קבועות - יוטה ג'אז, בוסטון סלטיקס, פילדלפיה 76' וסן אנטוניו ספרס. הליגה לא מכתירה אלופה אלא מפגישה בין כל ארבע הקבוצות במשך שלושה ימים פעילים מתוך ארבעה (ישנה הפסקה של יום אחד בין יום המשחקים האחרון לשניים הראשונים), שבהם יש שני משחקים בכל יום.
מבנה ליגת הקיץ המקצוענית של אורלנדו
בליגה זו שיחקו שמונה קבוצות משתנות ושתיים קבועות - אורלנדו מג'יק בצבע כחול ובצבע לבן, שהן מארחות הטורניר. במשך ששת הימים הראשונים של התחרות כל קבוצה שיחקה חמישה משחקים, וביום האחרון, הנקרא "יום האליפות", התקיימו משחקי דירוג על מקומות 1, 3, 5, 7 ו-9 בין הקבוצות שסיימו את ששת הימים הראשונים במיקום שעליו משחקים או מקום אחד מתחתיו. בסופו של יום זה הוכתרו אלופה ו-MVP של הטורניר. הליגה חדלה להתקיים בקיץ 2018.
מבנה ליגת הקיץ של לאס וגאס
בליגה זו משחקות 32 קבוצות NBA משתנות ונבחרת של שחקנים מקבוצות שונות בליגת הפיתוח של ה-NBA. בחמשת הימים הראשונים כל קבוצה משחקת שלושה משחקים במסגרת הטורניר, ואז נערך דירוג לפי שיטה מיוחדת שבה מקבלים נקודה על כל רבע שנוצח על ידי הקבוצה. הקבוצות שמדורגות במקומות 9–24 בסיום שלושת המשחקים הראשונים משחקות בסיבוב הראשון בשיטה שבה הקבוצה המדורגת במקום 9 משחקת נגד מקום 24, 10 משחקת נגד 23 וכן הלאה. לכל סיבוב נוקאאוט שכזה (ישנם חמישה בסך הכל, כולל חצי הגמר והגמר) מוקדש יום אחד.
הקבוצות שמדורגות במקומות 1–8 נכנסות ישר לסיבוב השני, כשנשארות 16 קבוצות שמשחקות באותה שיטה, כשהמנצחות בסיבוב הראשון מדורגות לפי המיקום הגבוה יותר מהדירוג של הקבוצות ששיחקו אחת נגד השנייה בסיבוב הראשון. ברבע הגמר הקבוצות משחקות באותה שיטה, כך גם בחצי הגמר ובגמר. לאחר הגמר מוכרזים האלופה, ה-MVP של הליגה וה-MVP של האליפות. בליגה זו משוחקים גם משחקים שלא במסגרת הטורניר, כדי לממש את מטרתו המקורית של הטורניר – צפייה של סקאוטים ותצוגת יכולות משחק של כל השחקנים.
היסטוריה של המפעלים השונים
ליגות קיץ התקיימו באמריקה במשך שנים רבות, הבולטות שבהן שלא נתייחס אליהן כאן היו בדטרויט, לוס אנג'לס, בוסטון, אטלנטה, ניו יורק וסן אנטוניו. ליגות אלו אף פעם לא התקיימו באופן מסודר וגם לא תחת פיקוחה הרשמי של ליגת ה-NBA, עד הקמת ליגת הקיץ של לאס וגאס, שהייתה הליגה הראשונה הנתמכת על ידי הנהלת ה-NBA והקומישינר שלה וגם מוכרת רשמית על ידי הליגה ומאורגנת על ידה. להלן ההיסטוריה של הליגות אשר משוחקות כיום תחת מסגרת ליגות הקיץ של ה-NBA.
ליגת הקיץ של יוטה ג'אז
ליגה זו היא ליגת הקיץ הראשונה שנוסדה בענף הכדורסל בארצות הברית בהקשר של ה-NBA. הוקמה כמפעל שנקרא טורניר הרי הרוקי (אנגלית: Rocky Mountain Revue) כשהכוונה היא למעין תערוכת כישרונות שמתקיימת בצורת ליגה. מפעל זה התקיים לראשונה בקיץ של 1984, ואורגן על ידי קבוצת יוטה ג'אז מה-NBA. שם המפעל הושפע ממיקומה של יוטה בסמיכות להרי הרוקי במרכז ארצות הברית, שגם הופיעו בסמלה של יוטה ג'אז בין 1996 ל-2016. בשנותיו הראשונות שימש הטורניר כמפעל קשרי קהילה של הקבוצה, שבו השתתפו קבוצות כדורסל של קולג'ים מהאזור. המשחקים התקיימו באולמות של תיכונים וקולג'ים באזור ובאולמה של יוטה, הדלתא סנטר. לקראת עונת 1990 הוזמנו שלוש קבוצות NBA להשתתף במפעל עם סגלים משלהן, יחד עם הג'אז. במהלך כ-20 השנים שלאחר מכן השתתפו בין 4 ל-16 קבוצות NBA בטורניר בכל קיץ, כשמשתתפות בה לעיתים קבוצות מחוץ לליגה, כמו נבחרת הכדורסל של איראן ובורג'יו קבאלגרי, כמו גם נבחרות מליגת הפיתוח של ה-NBA. המפעל המשיך להתקיים עד שנת 2008, שלאחריה נסגר בגלל חוסר במשתתפים. לבסוף המפעל הוקם מחדש בעונת 2015 תחת מסגרת ליגות הקיץ של ה-NBA, כטורניר משני בו משחקות ארבע קבוצות על פני ארבעה ימים הנקרא "ליגת הקיץ של יוטה ג'אז".
ליגת הקיץ המקצוענית של אורלנדו
הליגה הראשונה שהשתתפות קבוצות NBA בה היוותה חלק ממטרתה המקורית הייתה ליגת הקיץ המקצוענית של אורלנדו, שנוסדה בקיץ שלאחר עונת 2000/2001 ב-NBA. הליגה הייתה אחת משלוש הליגות המרכזיות של תחילת שנות ה-2000, כשהשתיים האחרות היו הליגה שביוטה ועוד ליגה בבוסטון. הליגה באורלנדו התחילה להכתיר אלופות רק בעונת 2013, כשהראשונה שבהן הייתה קבוצת ליגת הקיץ של אוקלוהמה סיטי ת'אנדר. בסיום עונת התחרות הופסקה, ובמקומה נוסדה ליגת הקיץ של סקרמנטו, תחת הכותרת "ליגת הקיץ קליפורניה קלאסיק" (באנגלית: California classic summer league).
ליגת הקיץ של לאס וגאס
ליגת הקיץ של לאס וגאס הוקמה ביוזמתו של סוכן השחקנים והמנהלים וורן לגארי, שדחף להקמת ליגת קיץ מרוכזת ורשמית של ה-NBA. לגארי שוחח על הרעיון להקים ליגה בלאס וגאס עם סגן הנשיא של הליגה לענייני כדורסל, שבתורו העביר זאת לקומישינר ה-NBA דאז, דייוויד סטרן, שסירב בתוקף לרעיון. לאחר ארבע שנים של ניסיונות כושלים של לגארי לשכנע את העומד בראש ה-NBA, הוא הצליח להיפגש איתו בפברואר 2004 ולשכנע אותו לתת אור ירוק למיזם, מה שלבסוף אכן קרה, עקב טיעוניו של לגארי בנוגע למס הנמוך בלאס וגאס ובנוגע לפוטנציאל התיירותי והכישרוני שטמון בעיר. סיבה משמעותית נוספת לאשרור קיום הליגה באזור שמהותו כאזור הימורים ושעשועים פוגעת בתדמית הליגה היה סוף-שבוע האולסטאר שהיה מתוכנן להתקיים בעיר בשנת 2007. לעונה הראשונה של הליגה הצליח לגארי לגייס שש קבוצות, שארבעה מהמנהלים הספורטיביים שלהן יוצגו על ידו: בוסטון, קליבלנד, פיניקס, דנבר, וושינגטון ואורלנדו, שהחזיקה בבחירה מספר 1 בדראפט 2004, דווייט הווארד, שאכן שיחק באותה שנה בלאס וגאס - דבר שהעלה את קרנה של הליגה החדשה. החסות הראשונה של הליגה הייתה מחברת ריבוק. המשחקים התקיימו באולם הקוקס פביליון (אנגלית: Cox Pavilion) באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס (UNLV).
בעונה הבאה הליגה העלתה את כמות הצופים שלה מכ-8,000 לכ-20,000, ולליגה נוספו 12 קבוצות נוספות. בעונת 2006 כמות הצופים עלתה לכ-27,000, והליגה חתמה לראשונה על הסכם חסות עם שותפה מסחרית רשמית של ה-NBA, חברת טושיבה. עונת 2007 היוותה קפיצת מדרגה מסחרית מבחינת הליגה, לאחר שכשקבוצת ניו יורק ניקס הצטרפה לליגה נחתם הסכם זכויות שידור של המשחקים עם ערוץ הטלוויזיה שלה, MSG Network. בנוסף ל-MSG גם גוף השידור הרשמי של הליגה, NBA TV, שידר מלאס וגאס באותה עונה. בנוסף, המשחקים התרחבו לאולם המרכזי בקמפוס, מרכז תומאס ומאק (אנגלית: The Thomas & Mack Center). הליגה הלכה והתפתחה, עד שבעונת 2013 מספר הצופים הגיע לכ-62,000, ומספר הקבוצות ל-22. על פי לגארי, נכון לשנת 2014, עלויות התפעול הכוללות של הליגה מגיעות לכמיליון דולרים, וההשפעה הכלכלית שלה על העיר לאס וגאס מסתכמת בכ-30 מיליון דולרים. מאז עונת 2015 משתתפות בליגה 24 קבוצות, שמשחקות 67 משחקים על פני אחד עשר ימים. מאז עונת 2015 מקבלת הליגה חסות מחברת סמסונג. האלופה לעונת 2015 הייתה קבוצת ליגת הקיץ של סן אנטוניו ספרס, שאימנה בקי האמון, שבעונת ה-NBA שקדמה לליגה הפכה לאישה הראשונה שמשמשת בתפקיד עוזרת מאמן ב-NBA.
ישראלים בליגת הקיץ
בליגה השתתפו מספר ישראלים לאורך השנים, הראשון מבניהם היה מאיר טפירו שהופיע במדי המיאמי היט בליגת הקיץ של אורלנדו (2003) ושנה מאוחר יותר גם יניב גרין זכה לכבוד כשהופיע בליגת הקיץ של מינסוטה במדי הדטרויט פיסטונס. אחריהם הופיעו גם יותם הלפרין במדי סיאטל סופרסוניקס (2006, ליגת הקיץ ביוטה) וליאור אליהו (2007 במדי יוסטון רוקטס ו-2012, עם המינסוטה טימברוולבס), שון דאוסן (וושינגטון ויזארדס ב-2016 וברוקלין נטס ב-2018), איגור קולשוב (מינסוטה ב-2018) ויובל זוסמן (קליבלנד קאבלירס ב-2019) שהופיעו כולם בליגת הקיץ של לאס וגאס. עמרי כספי (סקרמנטו קינגס 2009 ו-2010), גל מקל (דאלאס מאבריקס 2013 ו-2014) וטי ג'יי ליף (אינדיאנה פייסרס ב-2017 ו-2018) הופיעו בליגת הקיץ לאחר שחתמו על חוזים מובטחים בקבוצותיהם.
שחקנים ישראלים נוספים שהופיעו בליגות הקיץ השונות: דייוויד בלו בליגת הקיץ של לונג ביץ' במדי סקרמנטו ב-2004 ובמדי ממפיס גריזליס בליגת הקיץ של לאס וגאס ב-2007, סילבן לנדסברג ב-2010 (סקרמנטו) וב-2012 (מינסוטה) וטי ג'יי קליין במדי המילווקי באקס ב-2018 ו-2019.
תחנת הרכבת קרחון אייגר
קרחון אייגר (בגרמנית: Eigergletscher) היא תחנת רכבת הממוקמת בסמוך לרגלי הר האייגר ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו ומקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו.
תחנת הרכבת אייגרוואנט
אייגרוואנט (בגרמנית: Eigerwand) היא תחנת רכבת תחתית הממוקמת בתוככי רכס האייגר ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו ומקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו.
הר דנהאם (אנטארקטיקה)
הר דנהאם או הר דנהם (באנגלית: Mount Denham) הוא הר בחלק המזרחי של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 2 קילומטרים צפונית-מערבית להר קייזר; ההר ממוקם 4 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר ריידר.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1957.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
פרשת ווטרגייט
המונח "פרשת ווטרגייט" מתייחס לשרשרת אירועים שהתחוללו במשך כשנתיים. תחילת הפרשה בגילוין של פעולות בלתי חוקיות שנקטו אנשי ממשל ניקסון נגד מחאת הדמוקרטים על המלחמה בווייטנאם. באוגוסט 1974 נחשפה קלטת ובה ראיות חותכות לפעולות אלו ולמעורבותו של הנשיא ניקסון בהן. חשיפת הקלטת גרמה לסערה ציבורית ומשפטית, שגררה מהלך שנועד להביא להדחת הנשיא ניקסון מכס הנשיאות, אך הוא הקדים את המהלך והתפטר ארבעה ימים מאוחר יותר, ב-9 באוגוסט 1974.
תסיסה חברתית ופוליטית
מלחמת וייטנאם גרמה לתסיסה חזקה בדעת הקהל בארצות הברית. מספר אנשי הצבא שנשלחו לווייטנאם בתקופתו של ג'ונסון עלה מ-16,000 ב-1963 ליותר מ-550,000 ב-1968. מספר האבדות הלך וגדל, והגיע ליותר מ-1,000 בחודש. הוויכוח הציבורי הלך והתלהט, והגיע אף לסירוב פקודה ולהתחמקות מגיוס במעגלים הולכים וגדלים. באוניברסיטאות בארצות הברית רבו ההפגנות והמחאות, שהתרחבו גם לרחוב.
תסיסה זו הייתה קשורה לתסיסה חברתית כוללת ורחבה יותר בארצות הברית. הדרישה לשוויון זכויות לאפרו-אמריקאים הגיעה לשיאה בשנים אלו, וכללה מחאות והפגנות נרחבות. ארצות הברית השמרנית צפתה בהתעוררות של תרבות אלטרנטיבית, שכונתה "ילדי הפרחים". תרבות זו התעוררה כתגובה לשקיעה במלחמת וייטנאם, וערערה על רבים מערכיה המסורתיים של החברה האמריקאית.
פרשת מסמכי הפנטגון
ב-17 ביוני 1967, עוד בזמן ממשלו של הנשיא לינדון ג'ונסון, הטיל מזכיר ההגנה, רוברט מקנמארה, על צוות מיוחד במשרדו לבחון את השתלשלותה של המעורבות האמריקאית בווייטנאם. המסמך שנכתב על פי הנחיה זו נקרא מסמכי הפנטגון (The Pentagon Papers). המסמך הושלם ב-15 בינואר 1969, חמישה ימים לפני כניסתו של ניקסון לנשיאות. אף שהמסמכים סווגו ברמת "סודי ביותר", החליט דניאל אלסברג, אחד מהשותפים לצוות שכתב את המסמכים, להדליפם לעיתון הניו יורק טיימס עקב חשיבותם. המסמכים חשפו שממשל ארצות הברית הטעה את הציבור, שיקר ופעל בסתר בניגוד למדיניותו הרשמית. ב-13 ביוני 1971 פרסם העיתון לראשונה חלקים נרחבים מהמסמכים. הממשל התנגד בחריפות לפרסום וטען כי יש בו סכנה לביטחון הלאומי, ואף האשים את העיתונים בבגידה; בית המשפט הוציא בתחילה צו מניעה שאסר על הניו יורק טיימס לפרסם את הדברים, אך כשבוע לאחר מכן החל גם העיתון וושינגטון פוסט לפרסם קטעים מהמסמכים. בסוף אותו חודש הקריא הסנאטור מייק גראוול קטעים שלמים מהמסמכים בישיבת הקונגרס והכניס כ-4,000 עמודים מתוכם לפרוטוקול הישיבה; בדרך זו לא ניתן היה לתבוע את הסנאטור על דבריו, שכן הייתה לו חסינות פרלמנטרית בדיונים על פי חוקת ארצות הברית, ומעבר לכך סיכומי דיוני הקונגרס פתוחים לציבור. למחרת, ב-30 ביוני, הכריע בית המשפט העליון של ארצות הברית שזכותו של הניו יורק טיימס לפרסם את המסמכים.
הפרשה הביאה לתחושת אי אמון קשה כלפי הממשל, הן בשל מה שהתגלה במסמכים והן בשל ניסיונו לבלום את פרסום המסמכים. מאידך, יום לאחר פסיקת בית המשפט הציעו שניים מאנשי צוותו של הנשיא להקים יחידה שתיקרא "השרברבים", שתהיה אחראית למניעת הדלפות ולבדיקת הדלפות שכבר אירעו. אחת הפעולות הראשונות שעשו השרברבים הייתה פריצה למשרדו של הפסיכיאטר שטיפל באלסברג, בניסיון למצוא את תיקו האישי, ניסיון שנכשל בסופו של דבר.
מדיניות ובחירות 1972
ניקסון הבטיח לבוחריו לסיים את המלחמה בווייטנאם, אך בפועל התרחבה המלחמה עוד בעת שלטונו. במקביל פעל ניקסון במרץ בתחום יחסי החוץ: ב-1972 ביקר לראשונה בסין וחידש את קשרי החוץ עמה, קשרים שנותקו עוד ב-1949. כמו כן פעל רבות יחד עם מזכיר המדינה, ד"ר הנרי קיסינג'ר, וביחד הם יצרו את מדיניות הדטאנט עם ברית המועצות, מדיניות שהביאה להחלשת המתח בין שתי המעצמות.
לבחירות 1972 הגיע ניקסון בעמדת כוח משמעותית. הדמוקרטים העמידו מולו את ג'ורג' מקגוורן, שתואר על ידי הרפובליקנים כבעל עמדות רדיקליות. הבחירות התקיימו ב-7 בנובמבר 1972, וניקסון זכה בהן בהפרש ניכר: מספר הקולות עבורו היה גדול ב-23.2% מזה של מתחרהו, אחד ההפרשים הגדולים בתולדות הבחירות בארצות הברית, וכן זכה ניקסון ב-520 אלקטורים לעומת 17 בלבד למקגוורן, בזכייתו ב-49 מדינות, מלבד מסצ'וסטס ומחוז קולומביה.
הפריצה ותחילת החקירה והסיקור העיתונאי
ב-17 ביוני 1972 הבחין פרנק וילס, איש ביטחון שעבד במתחם ווטרגייט השוכן בוושינגטון די. סי., מקום מושבו של מטה המפלגה הדמוקרטית, בסרט הדבקה שמנע מהדלת המפרידה בין המרתף לחניון המכוניות להיסגר. וילס הזיז את פיסת הסרט מתוך הנחה כי צוות הניקיון הניח אותה בנקודה זו בכוונה תחילה. מאוחר יותר שב וילס לאזור והבחין כי סרט ההדבקה הושב למקומו. וילס הבין שמשהו אינו כשורה, והזעיק את משטרת וושינגטון. השוטרים, שהגיעו למטה המפלגה הדמוקרטית במתחם, גילו חמישה אנשים שפרצו למקום, ועצרו אותם.
אחד מהעצורים היה ג'יימס ו. מקורד ג'וניור, ששימש בתפקיד אחראי הביטחון בעמותה לבחירתו המחודשת של הנשיא ניקסון (שנקראה Committee to Re-elect the President, בראשי תיבות: CRP; מתנגדי הנשיא קראו לוועדה CREEP, "שרץ"). לחוקרים הסתבר שהחמישה פרצו למקום כשלושה שבועות מוקדם יותר, וכעת חזרו כדי לתקן את ציוד ההאזנה שלא פעל כראוי. לפי מקורות נוספים, הייתה להם משימה נוספת – צילום מסמכים.