cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יפן הוט 100
השיר הראשון שניצב בראש המצעד הוא "Step and Go" של להקת "ארשי" בגיליון מספר 3, שיצא לאור במרץ 2008. להקת AKB48 נחשבת לאמן בעל המספר הרב ביותר של שירים שהגיעו לצמרת המצעד, עם 43 שירים. ביוני 2015, מגזין הבילבורד פרסם את המצעד היפני השבועי לאלבומים.
מוחמד-ג'וואד באהונר
מוחמד-ג'וואד באהונר (בפרסית: محمدجواد باهنر; 5 בספטמבר 1933 – 30 באוגוסט 1981) היה פוליטיקאי איראני שכיהן כראש ממשלת איראן בין 4 באוגוסט 1981 ל-30 באוגוסט 1981. קודם לכן כיהן כשר התרבות וההדרכה האסלאמית תחת ממשלתו של מוחמד עלי רג'אי, והיה בתפקיד זה ממרץ 1981 עד אוגוסט 1981, אז נרצח על ידי המוג'אהדין ח'לק. באותו פיגוע התנקשו גם בחייהם של ראש הממשלה עלי רג'אי ושרים אחרים בממשלתו.
בהונאר היה ממייסדי מפלגת הרפובליקה האסלאמית ואף היה חבר במועצת המומחים האיראנית.
ביוגרפיה
ג'וואד בהונאר נולד ב-1933 בכרמאן שבמדינה האימפריאלית של איראן. אביו היה סוחר פשוט שהחזיק בחנות בכרמאן. לג'וואד בהונאר היה אח בכור וחמישה אחים צעירים ממנו.
ב-1953 הוא נסע לסמינר שבקום ושם השתתף בשיעור של רוחולה ח'ומייני, שלימים יהפוך למנהיג העליון של איראן. בהונאר סיים תואר דוקטורט באוניברסיטת טהראן ואף היה חבר בסגל של האוניברסיטה. במסגרת עבודתו שם העביר שיעורי דת ותאולוגיה אסלאמית.
בהונאר היה ממתנגדי השאה מוחמד רזא שאה פהלווי ואף הפגין נגדו כמה פעמים. בעקבות פעילות זו הוא נכלא לראשונה ב-1963, מכיוון שלקח חלק במחאה נגד המהפכה הלבנה אותה קידם השאה פהלווי. הוא שוחרר מיד לאחר מכן, אך תוך שנה נכלא בשנית. ב-1975 נכלא בפעם השלישית.
לאחר שחרורו ב-1975 חדל באהונר לעסוק באקטיביזם עד המהפכה האיראנית שבעקבותיה יצא השאה לגלות בינתיים, ובמקומו עלה לשלטון ח'ומייני, שהפך תוך זמן קצר למנהיג העליון של איראן. בהונאר היה בינתיים חלק מהצוות שאכלס את המשרד לתרבות והכוונה אסלאמית. עם הזמן הועלה לתפקידי צמרת וכבר ב-1981 היה אחראי על הצנזורה באיראן, שבמסגרתה צונזר כל כלי תקשורת שלא אושר על ידי צוות מנהיגים מוסלמים. מלבד זאת, בהונאר "טיהר" כל השפעה של גורמים חילוניים באוניברסיטאות איראניות. יחד עם מוחמד עלי רג'אי טיהרו השניים את האוניברסיטאות האיראניות לא רק מהשפעות של גורמים חילוניים אלא מהשפעות אמריקניות ואירופיות.
באהונר היה ממקימי מפלגת הרפובליקה האסלאמית, יחד עם מוחמד בהשתי, ועלי ח'אמנאי.
לאחר ההתנקשות במוחמד בהשתי, שהתרחשה ב-28 ביוני 1981, מונה בהונאר למזכיר הכללי של מפלגת הרפובליקה האסלאמית. בהונאר כיהן כשר התרבות וההדרכה האסלאמית וזאת עם בחירתו של מוחמד עלי רג'אי לנשיאה השני של איראן, ב־5 באוגוסט 1981. עלי רג'אי בחר בבהונאר לכהן כראש ממשלתו.
בהונאר נרצח ביחד עם רג'אי וחברים נוספים במפלגה הרפובליקנית האסלאמית. הפיגוע התרחש לאחר שהארגון המחתרתי מוג'אהדין ח'לק הטמין מטעני חבלה במשרדי המפלגה שבטהראן. הפיצוץ ב-30 באוגוסט 1981 גרם לרציחתם של כל יושבי המשרדים, בהם בהונאר.
פיט הולמס
פיטר (פיט) בנדיקט הולמס (באנגלית: Peter Benedict Holmes; נולד ב-30 במרץ 1979) הוא קומיקאי, שחקן, מדבב, תסריטאי, מפיק ושדרן פודקאסט אמריקאי.
ביוגרפיה
נולד בבוסטון לאם ילידת ליטא ולו אח אחד. בעת שלמד בגורדון קולג' ניגן בהרכב פאנק רוק. גדל במשפחה אוונגליסטית.
השתתף בסדרה Premium Blend בערוץ קומדי סנטרל. משנת 2010 הופיע שלוש פעמים בתוכנית John Oliver's New York Stand Up Show וגם בתוכנית Late Night with Jimmy Fallon. הוא השתתף בדיבוב בסדרה Ugly Americans בערוץ קומדי סנטרל.
ב-2011 הוציא הולמס אלבום הכולל קטעים שביצע. ב-2013 הוציא אלבום שני.
הולמס כתב פרק אחד לסיטקום Outsourced ופרק לסדרה I Hate My Teenage Daughter. בשנת 2013 החל להגיש את תוכנית הלייט נייט The Pete Holmes Show בערוץ TBS. התוכנית בוטלה ביוני 2014 בשל מספר צופים נמוך.
בשנת 2017 עלתה העונה הראשונה של הסדרה נופל וקם שיצר, בבימוי ג'אד אפאטאו. בסדרה גילם הולמס את עצמו, כקומיקאי מתחיל בסצנת מועדוני הסטנד אפ בניו יורק. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות ברשת HBO. הוא גם הוציא את הספר Comedy Sex God בשנת 2017.
בשנת 2019 השתתף בדיבוב הסרט "החיים הסודיים של חיות המחמד 2".
בשנת 2021 השתתף בסרט "שכחתי שאין כמו בבית"; השישי בסדרת הסרטים המצליחה "שכחו אותי בבית".
בשנת 2023 שיחק בסיטקום "בית דין לילי" ברשת NBC; המהווה חידוש לסדרת הטלוויזיה באותו שם ששודרה ברשת בשנים 1984–1992.
פודקאסט
משנת 2011 הולמס מגיש פודקאסט בשם You Made It Weird with Pete Holmes. בין אורחיו בפודקאסט היו גארי שנדלינג, ג'אד אפאטאו, עזיז אנסרי, ג'ון מולייני ודיינה קארווי. בפודקאסט מביעים האורחים את דעתם על נושאים כגון קומדיה, מיניות ודת.
עד כאן: תנועת השלום האוניברסיטאית
התנועה הוקמה על ידי משה שוקד בעקבות תגובות למכתב למערכת שכתב לעיתון "הארץ" נגד הכיבוש. גרעין התנועה כלל כשלושים מאנשי הסגל האקדמי הבכיר של אוניברסיטת תל אביב, שאליהם הצטרפו אקדמאים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ומהאוניברסיטה הפתוחה.
תה שעורה
תה שעורה (ביפנית: 麦茶, תעתיק mugicha; בסינית: 大麦茶; בפין-יין màichá; בקוריאנית 보리차, תעתיק Boricha) או תה שעורה קלוי הוא משקה ללא קפאין שעשוי מגרעיני שעורה, אשר נפוץ במטבחים הסינים, היפנים, והקוריאנים. הוא משמש גם כתחליף ללא קפאין של קפה אמריקאי. מי שעורה הוא גם משקה הנפוץ בבריטניה.
מריוס גריגוניס
מריוס גריגוניס (בליטאית: Marius Grigonis; נולד ב-26 באפריל 1994) הוא כדורסלן ליטאי המשחק בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
קריירה מקצועית
ב-15 במאי 2013, גריגוניס זומן לסגל של ז'לגיריס למשחק מול ניז'ני נובגורוד בליגת ה-VTB.
בספרד (2013–2017)
בעונת 2013/14, גריגוניס הושאל לקבוצת הליגה הספרדית השנייה וסקה. הוא נבחר לחמישיית העונה של הליגה.
ב-14 באוגוסט 2014, גריגוניס חתם על חוזה לשנתיים עם באסקט מנרסה מליגת ה-ACB. לאחר ששיחק שתי עונות במנרסה, הוא חתם על חוזה לשתי עונות עם אופציה לאחת נוספת עם טנריפה ב-28 ביולי 2016. הוא נבחר ל-MVP של פיינל פור ליגת האלופות בכדורסל 2016/17. ב-13 ביולי 2017, גריגוניס נפרד מהקבוצה.
אלבה ברלין (2017–2018)
ב-13 ביולי 2017, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון הגרמני אלבה ברלין.
חזרה לז'לגיריס (2018–2021)
ב-3 ביולי 2018, גריגוניס חזר לז'לגיריס קובנה וחתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה בה גדל. העונה שלו נקטעה בגלל פציעה בנובמבר 2019. ב-10 המשחקים הראשונים של עונת 2019/20, גריגוניס העמיד ממוצעים של 11.5 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק. ב-8 ביולי 2020, הוא חידש את חוזהו בקבוצה.
צסק"א מוסקבה (2021–2022)
ב-12 ביוני 2021, גריגוניס חתם על חוזה לשלוש שנים באלופת ה-VTB ומעצמת היורוליג הרוסית צסק"א מוסקבה. הוא העמיד ממוצעים של 8.5 נקודות, 1.9 אסיסטים ו-1.4 ריבאונדים למשחק.
ב-28 בפברואר 2022, עם הפלישה הרוסית לאוקראינה, הוא עזב את הקבוצה, כמו ג'ואל בולומבוי, טורניקה שנגליה, דניאל האקט וגבריאל לונדברג. בקבוצה האשימו אותו בהפרת חוזהו.
פנאתינאיקוס
ב-14 ביולי 2022 חתם בפנאתינאיקוס לשנתיים.
קריירה בנבחרת הלאומית
גריגוניס ייצג את ליטא בטורנירי עד גיל 16, עד גיל 18, עד גיל 19 ועד גיל 20. הוא הוביל את קבוצתו לשתי מדליות כסף ומדליית ארד בארבעה טורנירים. בחצי גמר אליפות אירופה עד גיל 18 2012, קלע גריגוניס את סל הניצחון מול סרביה, ובסוף הטורניר הוא נכלל בחמישיית הטורניר. בשנת 2014, המאמן יונאס קזלאוסקאס כלל את גריגוניס בסגל המוקדם, שכלל 24 שחקנים, לנבחרת ליטא הבוגרת. עם זאת, הוא הוזמן למחנה האימונים של הנבחרת בפעם הראשונה רק ב-2016 וזומן לסגל לטורניר האולימפי בריו דה ז'ניירו 2016.
ועדת החוץ של בית הנבחרים של ארצות הברית
מייקל מקאול מטקסס הוא יושב ראש הוועדה מאז ינואר 2023.
בשנים 1975–1978 ובשנים 1995–2007, הוועדה נקראה הוועדה ליחסים בינלאומיים. תחומי האחריות שלה היו זהים תחת שני השמות.
ועדות משנה
בוועדת החוץ פועלות כשש ועדות משנה:
קלאסיקת עשבי המרפא של שנונג
קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג (בסינית מסורתית: 神農本草經; בסינית מפושטת: 神农本草经; בפין-יין: Shénnóng Běncǎo Jīng) הוא ספר סיני על חקלאות וצמחי מרפא, המיוחס לשליט האגדי שֶׁנּוֹנְג, אשר חי באלף ה-3 לפנה"ס. חוקרים משערים כי למעשה מדובר באוסף של מסורות בעל-פה שנכתבו בין 300 לפנה"ס ל-200 לספירה.
תוכן
הכרך הראשון כלל 120 צמחים שאינם מסוכנים לאדם, שהוגדרו "ממריצים", כגון: פטריית הריישי ג'ינסנג, חוחובה, תפוז, קינמון וליקריץ.
הכרך השני הוקדש ל-120 צמחי מרפא, שנועדו לטיפול במחלות, אך יש בהן מידה של רעילות. בקטגוריה הזו נמצאים זנגביל, אדמונית ומלפפונים. הרכיבים המתוארים בכרך זה מוגדרים "אנושיים".
בכרך השלישי ישנם 125 ערכים לצמחים בעלי השפעה הרסנית ורעילות גבוהה, כגון ריבס, אפרסקים ועוד.
גרסאות
הטקסט המקורי אבד בתקופות עתיקות, אך על פי רישומים בקטלוגים עתיקים היו בו שלושה כרכים ובהם 365 ערכים על תרופות.
בתקופת השושלות הדרומיות כתב טָאו חונְגְגִ'ינְג פרשנות לספר, שהגדילה אותו ל-730 ערכים בשבעה כרכים, וכללה גם את הנספח "סיווג רישומי שמות התרופות".
בתקופת שושלת צ'ינג, ביצע סוּן שִׂינְגְיֵן ביקורת ואיסוף יסודיים בנוגע לטקסט, אשר הביאו ליצירת הגרסה המקובלת כיום של הספר. סוּן סבר כי לא מן הנמנע שמקורו של הספר אכן בימיהם של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב, אך מאחר שלא היה כתב בזמנם, עבר הידע על התרופות בעל-פה במהלך הדורות תוך שהוא מקבל שיפורים ותוספות מידי מומחים שונים, וסופג השמטות, כך שהגרסה שהגיעה לימינו אינה גרסה עתיקה.
זיהוי היסטורי
ב"תיעוד הספרות" שבספר הָאן מתועדים שני טקסטים המקושרים לשֶׁנּוֹנְג ועשויים להיות למעשה "קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג": המאכלים האסורים של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב בשבעה כרכים תחת קטגוריית "קלאסיקות", ו"שֶׁנּוֹנְג" ב20 עמודים תחת הקטגוריה "חקלאות".
בָּאן גוּ מתקופת שושלת האן המזרחית הסביר כי "שֶׁנּוֹנְג" בעל 20 הדפים הוא טקסט מימי שש המדינות, שנכתב על ידי אוסף חכמים שחששו מהזנחת השליטים את ענייני החקלאות, ולכן ייחסו את הדברים לשֶׁנּוֹנְג, והטקסט שפורסם שם לפני תקופת האן המערבית אינו עוסק כלל בפירוט תרופות. לפיכך נראה כי "המאכלים האסורים של שֶׁנּוֹנְג והקיסר הצהוב" הוא המקור ל"קלאסיקת עשבי המרפא של שֶׁנּוֹנְג", אולם המקור והעיבוד כבר איבדו דמיון זה לזה.
ליאת בן-ארי שווקי
ליאת בן-ארי שווקי (נולדה ב-1966) היא המשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית.
ביוגרפיה
בן-ארי שווקי נולדה בישראל להורים ניצולי השואה שעלו לישראל מהונגריה. הוריה הכירו במחנה המעצר בקפריסין והתגוררו בנתניה. אביה עבד כמנהל חשבונות ואמה כסייעת לרופא שיניים. הייתה מדריכה ורכזת בתנועת הצופים. שירתה בצה"ל בשכם.
בעלת תואר ראשון בקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן בהצטיינות. במקביל ללימודיה עבדה בטיפול בעבריינים בבתי סוהר. למדה משפטים במכללת רמות משפט והשלימה את התואר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. היא בעלת תואר שני במינהל ציבורי מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1992, בשנה השנייה ללימודיה, החלה לעבוד כטרום-מתמחה במשרד עורכי דין של פנינה דבורין, בשנת 1994 התמחתה בעריכת דין במשרד ולאחר מכן עבדה כעורכת דין במשרד. בין היתר, ייצגה לצד דבורין את עופר נמרודי והאחים משה ואריה ויינברג, שהואשמו בפרשת השוחד של אריה דרעי, וכן בפרשת החשבוניות הפיקטיביות בליכוד. בשנת 1997 החלה בן-ארי לעבוד ברשות המיסים. יחד עם עו"ד מירי כספי, היועצת המשפטית של הרשות, הקימה את המחלקה לתיקים מיוחדים, שמטפלת בתיקי עברייני מס.
החל מאוגוסט 1998, לבקשתו של יעקב כהן, פרקליט מחוז מיסוי וכלכלה בפרקליטות המדינה, החלה בן-ארי לעבוד בפרקליטות. באפריל 2012 מונתה לפרקליטת מחוז תל אביב (מיסוי וכלכלה). בשנת 2015 שיבחה נציבת הביקורת על מערך התביעה ומייצגי המדינה בערכאות הילה גרסטל את מאמצי בן-ארי להשביח את הפיקוח הניהולי, לאכוף נוהלי דיווח ולקצר זמני טיפול. בספטמבר 2019, לאחר עיכובים מצד נציב שירות המדינה דניאל הרשקוביץ, והקמת צוות מיוחד בנציבות לבחינת המכרז שבו זכתה בן-ארי, מונתה לתפקיד המשנה לפרקליט המדינה לאכיפה כלכלית.
בדצמבר 2019 הציג היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, את בן-ארי שווקי כאחת ממועמדיו לתפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה במקום שי ניצן. שר המשפטים אמיר אוחנה בחר בדן אלדד לממלא מקום הזמני של פרקליט המדינה. בן ארי הייתה בין בכירי הפרקליטות אשר מתחו ביקורת חריפה כנגד ממלא המקום, בטענה שבדיקה שפתח בפרשיית מסמך הרפז משמשת "קרדום לחפור בו לצורך הדיפת הביקורת המוצדקת של היועמ"ש" נגד אלדד.
בן-ארי שווקי חברה בצוות לבחינת דרכים לחיזוק שלטון החוק ברשויות המקומיות. בשנת 2018 נבחרה במקום ה-14 ברשימת הנשים החזקות בישראל מטעם מגזין פורבס ישראל, וברשימת 100 המשפיעים של TheMarker. בשנת 2019 נבחרה במקום ה-14 ברשימת 100 המשפיעים של כלכליסט. בשלהי אותה שנה נבחרה לאחת מאנשי העשור של גלובס, ואחת מ-50 הנשים המשפיעות בעמדות המפתח של ליידי גלובס.
נשואה לאביב שווקי, טייס בחיל האוויר ואיש עסקים בתחום התיירות, ואם לבת ולשני בנים. מתגוררים במושב חרות.
תיקים שניהלה
בפרקליטות המדינה שימשה בן-ארי בשורה של תפקידים ניהוליים, וכן ניהלה תיקים רבים במהלך השנים. בין הפרשות שבהן טיפלה תיק המרמה כנגד עודד גולד ושלמה וחניש; תיק השוחד כנגד דוד אפל; ופרשת הולילנד בה שימשה כתובעת הראשית כנגד אהוד אולמרט, אורי לופוליאנסקי ואחרים. ביחס לשלושת התיקים התבטאה בשנת 2015: "החיים שלי מחולקים ל-3 תקופות - תיק גולד-וחניש, תיק אפל ותיק הולילנד. כל החיים שלי התנהלו סביב התיקים האלה".
הנס דה זאלנגרה-דראבה
הנס דה זאלנגרה-דראבה (בגרמנית Hans de Salengre-Drabbe; 21 באוקטובר 1894 – 25 באוגוסט 1944) היה גנרלוטננט בוורמאכט אשר פיקד על דיוויזיה במלחמת העולם השנייה.
ליאת בן-ארי שווקי
משפט נתניהו
החל מאפריל 2017, בהנחיית פרקליט המדינה שי ניצן, החלה ללוות את תיקי ראש הממשלה בנימין נתניהו, והיא התובעת במשפטו. בן-ארי נעדרה מחלק מהליך השימוע של נתניהו, בנימוק שהיא בחופשה משפחתית שנקבעה מראש, ועל כך מתח עליה פרקליט המדינה שי ניצן ביקורת.
הנס דה זאלנגרה-דראבה
תחילת דרכו
זאלנגרה-דראבה נולד ב-21 באוקטובר 1894 בעיר זיגמרינגן שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. ב-7 במרץ 1914 התגייס כצוער לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא הוצב ברגימנט חי"ר ה-28 (הריין ה-2 - פון גייבן), ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לחזית כנהג רכבת צבאית. ב-24 בדצמבר 1914 קודם לדרגת לוטננט, ושימש כמפקד מחלקה ברגימנט. לקראת סוף המלחמה הוא מונה לשליש בבריגדה ה-30, וב-18 באוקטובר 1918 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. במהלך המלחמה הוא נפצע מספר פעמים ולפיכך קיבל פרט לשתי דרגות של צלב הברזל גם את אות הפציעה בכסף. בתחילת 1919 הוא הצטרף לרייכסווהר ומונה לשליש הרגימנט ה-28. הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה, וב-1 ביולי 1927 הועלה לדרגת האופטמן. עם הפיכתו של הרייכסווהר לוורמאכט ב-1934, מונה למפקד גדוד, וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-15 באוגוסט 1938 מונה לשלישו האישי של ראש מחלקת החימוש.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה זאלנגרה-דראבה בעל תפקיד בכיר במחלקת החימוש. ב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת אוברסט. ב-5 באוקטובר של אות שנה מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-457 שהוצב בפולין. במהלך מבצע ברברוסה לחם הרגימנט שלו בדרום רוסיה כחלק מהדיוויזיה ה-257. בקיץ 1942 שונה שם הרגימנט לרגימנט הגרנדירים ה-457 והוא הועבר לצרפת. הוא מילא תפקידי מטה ופיקוד שונים וב-22 בפברואר 1943 הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל, על פעילויותיו כמפקד הרגימנט ועל "הנהגה אמיצה ועמידה איתנה למופת", לנוכח התקפות מתחדשות מצד כוחות משוריינים של הצבא האדום. ב-24 בפברואר של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-384. ב-1 במאי של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-1 בינואר 1944 הועלה לדרגת גנרלוטננט. בנובמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ברומניה, וב-27 בינואר 1944 קיבל זאלנגרה-דראבה את הצלב הגרמני בזהב. ב-25 באוגוסט 1944, במהלך מבצע יאשי-קישינב, הוא נהרג בקרב ליד טירספול.
ליאת בן-ארי שווקי
משפט נתניהו
נגד בן-ארי הוגשו מספר תלונות לנציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות. לאחר בדיקה הודיע הנציב כי הן אינן נשענות על בסיס עובדתי, וכי אין להן תימוכים כלשהם.
בשנת 2020 החלה בן-ארי לקבל איומים על חייה ועל משפחתה. בעקבות מקרים אלו הוגדרה כאישיות מאובטחת בדרגה גבוהה. במשך מספר שבועות התקיימו הפגנות של פעילי ליכוד מול ביתה. בפברואר 2021 הורשע אדם באיומים על בנה של בן-ארי שווקי, ונגזרו עליו מאסר על תנאי וקנס. בדצמבר 2022 הוצא צו מניעה נגד פעילת ליכוד שהטרידה את בן ארי ובני משפחתה.
נועם צוריאלי
נועם יצחק צוריאלי (נולד ב-6 ביולי 1995) הוא זמר, ראפר, מוזיקאי, פסנתרן, ובעברו אלוף הארץ באתלטיקה לנוער.
קריירת ספורט
נועם התאמן וניגש לתחרויות אתלטיות דרך מועדון לידר שבירושלים, ולפני גיוסו לצה"ל היה צוריאלי אלוף ישראל לנוער באתלטיקה. בשנת 2018 היה בין 20 הטובים ביותר בריצת 800 מטר בישראל.
קריירה מוזיקלית
בזמן שהיה בתיכון למד במגמת מוזיקה בצוללת הצהובה והחל לכתוב חומרים מקוריים ולהופיע בבמות מקומיות.
בשנת 2019 ביצע קטעי ספוקן וורד בערבי פואטרי סלאם שהתקיימו במועדון הגולה שבפתח תקווה. חלקם עלו ליוטיוב.
בשנת 2021, על רקע משבר הקורונה, הוציא נועם עם אייל מזיג ושחר נהרי את הסינגל "כשנצא מזה", אשר כמשתמע עסק בתקופה שלאחר המגפה.
בהמשך השנה הוציא את הסינגלים "ובחלומי", "לאט", ו"גרטה" מאלבומו, "מילים, לחן וחזון". השיר "גרטה" נכתב על גרטה טונברי, פעילה בתחום ההתחממות העולמית.
בשנת 2022 הוציא את הסינגלים "מה הייתי עושה", "שרה רוז קלפטון", ו"נוס נוס" מאלבומו "מילים, לחן וחזון".
בשנת 2023 הוציא את הסינגלים "הסיפור הוא לא עלייך" ו"לילו וסטיץ'", אשר נכללו באלבומו הראשון שיצא מאוחר יותר באותה השנה.
חיים אישיים
נועם נולד וגר בירושלים, למשפחה בת 4 אחים.
בצה"ל שירת ביחידת דובדבן, אשר ביצע בה גרסאות פרודיות ברוח הצוות. הוא ציין על עצמו כי שם הייתה ההופעה הראשונה שלו.
התזמורת הסימפונית פיליפס
התזמורת הסימפונית פיליפס (בהולנדית: Philips Symfonie Orkest) נוסדה בשנת 1930 על ידי פריץ פיליפס שהיה גם מנהלה הראשון. מנצחה הקבוע ומנהלה המוזיקלי של התזמורת הוא המנצח הבאסקי טיקסאמי איקסבריה שיתחיל את תפקידו בשנת 2024.
התזמורת החלה את דרכה כקבוצה של נגנים חובבים ולאחר מכן הייתה לאחת התזמורות הנודעות בהולנד. התזמורת מונה יותר מתשעים חברים ובהם נגנים מקצועיים וחובבים המנגנים ברמה גבוהה מאזור איינדהובן רבתי.
חברת פיליפס היא הספונסרית של התזמורת ואף הקימה עבורה בשנת 2010 בניין מוזיקה באיינדהובן, הנושא את שמו של פריץ.
התזמורת מציעה לקהל חמש תוכניות בכל שנה ומופיעה באולמות כמו בניין המוזיקה מוזיקחבאו באיינדהובן ואולם הקונצרטחבאו שבאמסטרדם.
תזמורת פיליפס הופיעה בפסטיבלים שונים בהולנד וכמו כן ניגנה ב"רייקסמוזיאון" באמסטרדם. בין הסולנים שהופיעו עם התזמורת ליזה פרשטמן, רוזאנה פיליפנס, נינו גווטאדזה, בזוד עבדורחימוב ונעה וילדשוט.
כמו כן התזמורת מרבה לנגן יחד עם המקהלה הפילהרמונית פיליפס אשר הוקמה בשנת 1948 על ידי פריץ פיליפס, אשר הקים גם את התזמורת. התזמורת הסימפונית פיליפס מופיעה באופן קבוע מחוץ להולנד. היא יצאה לשני סיורים בסין, בתאילנד, באיטליה, בברזיל, ובמדינות הבלטיות.
בשנת 2017 הופיעה התזמורת בפעם הראשונה בישראל (כאורחת של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון) והיא הופיעה בערים ראשון לציון, תל אביב ורחובות.
בליין (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
ירגזי אפור-ציצה
ירגזי אפור־ציצה (שם מדעי: Lophophanes dichrous) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הירגזיים.
מאפיינים
הירגזי אפור־הציצה הוא עוף קטן (אורכו 13 ס"מ ומסתו 11–14 גרם) בעל ציצה גדולה ואפורה. הראש אפור; הלחיים אפורות בהירות, ומופרדות מהכיפה והעורף על ידי קו דק מאוד בצורת המספר 7, והצווארון לבן. פלג הגוף העליון אפור כהה כמו הציצה, הכיפה והעורף, והגחון צהבהב. פס העין בהיר. הכנפיים אפורות־חומות, ושולי הנוצות אפורים. הגרון צהבהב. הצד התחתון של הכנפיים צהוב בהיר. השרת הנוצות מתבצעת בסתיו. הקשתית כתומה־אדומה כהה, המקור קצר ושחור, וכף הרגל אפורה־כחלחלה. הצעירים דומים לבוגרים, אם כי יש לצעירים ציצה קצרה יותר, ופלג גופם העליון כהה יותר.
לירגזי מספר קריאות אופייניות הנשמעות כ–"זאי" גבוה, "טי–טי–טי–טי", "סיפ–פי–פי", "פי–די" ונשיפה חזקה. קריאת האזהרה מהירה וחזקה בתדר בינוני ונשמעת כמו "צ'יה–צ'יה". השיר מורכב מהברות משתנות ומספר קריאות.
התנהגות
עוף זה שקט וביישן, בניגוד לרבים מבני משפחתו. הירגזי חי בזוגות או בקבוצות קטנות, ולעיתים מצטרף ללהקות מעורבות בחיפוש אחר מזון. הוא מחפש מזון על הקרקע, בענפים ובגזעים בתחתית העץ, ובשיחים. הירגזי ניזון מחרקים וחסרי חוליות אחרים, ובמיוחד מפגיות. ענות הקינון מתרחשת מאפריל עד יוני. הקן מוקם בחלל בעץ, אותו לרוב הציפור חופרת בעצמה. הקן מוקם בגבהים של 3–7 מטרים מהקרקע. הקן עשוי מטחב ומרופד בשיער סוסים, פרווה, ונוצות. הנקבה מטילה 4–5 ביצים לבנות עם נקודות אדמדמות רבות. שני ההורים דוגרים על הביצים. אין מידע על משך הדגירה או גיל הפריחה.
טקסונומיה
הסוג לופופאנס תואר ב-1829 בידי החוקר הגרמני יוהאן יקוב קאופ אך במשך שנים נחשב לתת-סוג של הירגזי. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג לופופאנס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN, ITIS, ו-IOC. טקסון האחות של ירגזי אפור־ציצה הוא ירגזי מצויץ, הדומה לו מאוד וחי באירופה. השם המדעי מורכב ממילים לופוס (ביוונית עתיקה – ציצה), ופאינו (ביוונית עתיקה – לחשוף, להראות).
תת־מינים
תוארו ארבעה תת־מינים של ירגזי אפור־ציצה:
סטניסלבצ'יק
סטניסלבצ'יק (באוקראינית: Станіславчик; ברוסית: Станиславчик) הוא כפר השוכן על גדות נהר מורפה במחוז ויניצה, שבאוקראינה. הוא משתרע על שטח של 6.8 קמ"ר.
היסטוריה
בתחילת מלחמת העולם השנייה היה האזור תחת שלטון ברית המועצות. במהלך יולי 1941, כחלק ממבצע ברברוסה, כבשו כוחות גרמניה הנאצית ורומניה את האזור. בתחילה הוא היה נתון לשליטת הגרמנים, ובספטמבר הוא הועבר לאזור הכיבוש הרומני טרנסניסטריה (אזור הכיבוש הרומני). ב-17 במרץ או ב-18 במרץ 1944 הצבא האדום שחרר את סטניסלבצ'יק.
הקהילה היהודית
קומץ של יהודים חיו בסטניסלבצ'יק כבר בשנת 1765. מושל האזור הזמין בשנת בעלי מלאכה וסוחרים יהודיים מבאר, שרהורוד, קופייהורוד, בראילוב ונמירוב. היהודים פתחו שם סדנאות וחנויות בכפר וכך אוכלוסיית סנטיסלבצ'יק גדלה. ב-1847 נמנו במקום 191 יהודים וב-1897 נמנו במקום 1,207 יהודים מתוך 5,142 תושבים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובעקבות תהליכי עיור ותיעוש, מספר היהודים הצטמצם באופן משמעותי וערב המלחמה ישבו בסטניסלבצ'יק כ-300 יהודים בלבד.
השואה
לפני הכיבוש הנאצי יהודים בודדים הצליחו להימלט לעומק ברית המועצות או שגויסו אל הצבא האדום. עם תחילת השלטון הרומני בספטמבר 1941 הוקם בכפר גטו, ובנוסף גורשו לעיירה כ-250 יהודים מאזור בוקובינה.
במהלך 1942 הועברו מרבית היהודים, למעט מספר בעלי מלאכה שנותרו בגטו, לחווה רעועה ונטושה בכפר הקרוב נוסקיבצי (, ברומנית: Noschiveț, נוסקיבץ; בחלק מהמסמכים הרומניים נודע הכפר בשם "זטישה" או "זטישצ'אה" (Zatișcea)), שם הם חיו בתנאים ירודים ונסמכו על גידולי בר, שאריות יבול שהשאירו מקומיים שנטשו את המקום, ותרומות שהועברו להם מקרובים ברומניה שלא גורשו. חלק גדול מיושבי הגטו מתו בשל הרעב, הקור והמחלות, ובאזור הוקם קבר אחרים. באותו זמן, הנותרים בסטניסלבצ'יק הועבדו בעבודות כפייה שונות.
בפברואר 1944, משהתקרב קו החזית, נטשו הגרמנים את העיירה, ובערך באותו זמן למגורשים מרומניה הותר לחזור אליה. היהודים המקומיים נותרו בגטאות עד שהצבא האדום הגיע כחודש לאחר מכן.
בסוף המאה ה-20, אף יהודי לא נותר בסטניסלבצ'יק.
יעקובובסקי והקולונל
יעקובובסקי והקולונל (באנגלית: Me and the Colonel) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958 המבוסס על המחזה הטרגי - קומי Jacobowsky und der Oberst מאת פרנץ ורפל שהועלה לראשונה בברודוויי ב-1944.
בתפקידים הראשיים משחקים דני קיי בתור היהודי סמואל (שמואל) יעקובובסקי וקורט יורגנס בתור הקולונל הפולני טדיאוש פרוז'ובסקי.
דני קיי זכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 1959 בקטגוריית השחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה. בניגוד לתפקידיו הקומיים הרגילים, הוא משחק כאן יהודי המנסה לברוח מצפרני הנאצים.
התסריט זכה באותה שנה בפרס גילדת הכותבים של ארצות הברית - קומדיה.
המחזה "יעקובובסקי והקולונל" הועלה בארץ לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-1947 בבימויו של יוסף מילוא ובהשתתפות אברהם בן-יוסף, נתן כוגן וחנה מרון.
ורפל מציג את היהודי כטיפוס כנוע ושקט אבל עם מוח חריף שעוזר לו להיחלץ מסכנות. הפולני מוצג כקצין שחצן, מתנשא ואנטישמי שאינו סובל את נוכחותו של היהודי. נסיבות בריחתם המשותפת מהגרמנים גורמת למחיצות ביניהם לקרוס ולבסוף הם הופכים לידידים.
תקציר העלילה
פריז, 1940, הצבא הגרמני מתקרב לעיר. בבית מלון בעיר נמצא שמואל יעקובובסקי (דני קיי), פליט יהודי. הוא בעל ניסיון בבריחה מהנאצים, נולד בפולין, עבר לברלין, ברח מהנאצים לווינה ואחר כך לפראג וכעת הוא מנסה לברוח מהם מפריז ולהגיע לבריטניה.
איתו במלון נמצא טדיאוש פרוז'ובסקי (קורט יורגנס) קולונל פולני שהצליח להימלט מהגרמנים ולהגיע לפריז עם משרתו הצבאי (אקים טמירוף). הקולונל הוא שחצן שאינו נפרד ממדי השרד הצבאיים שלו. הוא אינו מסתיר את תיעובו מהיהודי יעקובובסקי ומשבש בכוונה את שמו. דיפלומט פולני מוסר לקולונל מסמך סודי שעליו להעביר ללונדון וכי עליו להגיע בכוחות עצמו לחוף שם תחכה לו צוללת שתעביר אותו לבריטניה.
יעקובובסקי מגיע לבית משפחת רוטשילד הנטוש ומצליח לרכוש את מכונית הרולס-רויס מהנהג. הקולונל הוא היחיד שמסוגל לנהוג והוא עולה למכונית בחוסר רצון ביחד עם משרתו הקורפורל ויעקובובסקי. בדרך שר יעקובובסקי בעברית "אנו באנו ארצה" בעוד שהקולונל פוצח בשיר לכת פולני.
יעקובובסקי שם לב שהקולונל נוסע צפונה במקום דרומה והקולונל אומר לו שהוא נוסע להביא את חברתו הצרפתייה סוזן (ניקול מוריי). את הקילומטרים האחרונים לביתה של ניקול הם עושים בדחיפה של המכונית לאחר שנגמר להם הדלק.
שיירה של צבא גרמני עוברת במקום ויעקובובסקי נותן להם את בקבוקי הוודקה של הקולונל בתמורה לדלק למורת רוחו של הקצין הפולני. הארבעה ממשיכים דרומה כשהם חולפים אחרי שיירות ארוכות של פליטים ומופצצים מהאוויר על ידי הגרמנים. כל אותו הזמן מסרב הקולונל להיפרד ממדיו העמוסים במדליות העלולים לסכן אותו ולהסגירו לגרמנים, למרות הפצרותיהם של סוזן ויעקובובסקי כי לדבריו קצין פולני לא מוותר על מדיו.
כל הזמן הם מקניטים אחד את השני בהערות עוקצניות, יעקובובסקי בקול דק ומתנצל והקולונל בקול צורם ובפנים זועפות. הם מגיעים לעיר מלאה בפליטים ונחים מיואשים ברחוב. יעקובובסקי מגיע לטירה מלכותית בעיר ומשכנע את בעליה כי דרום צרפת תהפוך למונרכיה וכי הקולונל שיגיע יוכתר למלך. הקולונל וסוזן מתקבלים בטירה בכבוד מלכים ויעקובובסקי מבשל להם געפילטע פיש ובורשט.
הם נתקלים בגרמנים ונעצרים. הגרמנים מוסרים להם שהם מחפשים את הקולונל הפולני פרוז'ובסקי. ידוע להם שהוא ברח מפריז ומתכוון לעבור ללונדון והם רוצים לאסור אותו ולגלות את רשת ההברחה של המחתרת הצרפתית. יעקובובסקי מוסר שסוזן היא אשתו ומציג את הקולונל ומשרתו כבני משפחתו ששמם גם יעקובובסקי ואכן על מעילו של הקולונל תפור השם יעקובובסקי. בנקודה זו משתנה יחסו של הקולונל ליעקובובסקי באופן קיצוני לחיוב. הגרמנים משחררים אותם אך עוקבים אחרי יעקובובסקי לאחר שהזהירו אותו שאם לא יגלה להם את מקומו של הקולונל עד שעה 20.00 הוא יועבר לגסטפו.
יעקובובסקי יושב בבית קפה ומכין רעל להתאבדות. ברגע האחרון מגיע הקולונל, מכניס אותו למכונית והם נוסעים למנזר סמוך כשהגרמנים עוקבים אחריהם. הם נכנסים למנזר וכעבור זמן יוצאת משם מכוניתם והגרמנים נוסעים אחריה וכשהם עוצרים את המכונית מתברר שנוהגת בה נזירה.
בינתיים רוכבים יעקובובסקי והקולונל על אופני טנדם של הנזירות לעבר החוף שם ממתינים להם אנשי המחתרת הצרפתית וסוזן. מתברר שעל הצוללת יש מקום רק לשניים. סוזן מוותרת על מקומה ויעקובובסקי והקולונל עולים על הסירה בדרכם לצוללת.
אלפא (מכ"ם)
האלפא או EL/M-2258 ALPHA, היא מערכת מכ"ם AESA (ראשי תיבות באנגלית: Active Electronically Scanned Array, בעברית: מערך תר אלקטרונית פעיל) רב-תכליתי לשימוש על גבי כלי שיט, המפותח ומיוצר על ידי מפעל אלתא של התעשייה האווירית. המערכת מיועדת לספינות בינוניות כמו קורבטה או פריגטה. ALPHA הוא ראשי תיבות של Advanced & Lightweight PHased Array.
תיאור
המכ"ם פועל בטווח תדרי S-Band, ומייצר מספר רב של אלומות הסורקות בו-זמנית אזורים שונים. המערכת מיועדת למגוון רחב של משימות בו-זמנית: גילוי וסיווג מטרות ימיות ואוויריות, עקיבה אחר מספר רב של מטרות, הנחיית נשק ועוד. המערכת מכסה אזימוט של 360 מעלות.
אלי דפס
אליהו (אלי) דפס (נולד ב-31 ביולי 1953) הוא מנהל ישראלי. כיהן כיושב ראש דירקטוריון חברת אל על וכמנכ"ל שירותי בריאות כללית.
ביוגרפיה
דפס בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה וסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה.
בשנים 1973–1996 שירת בצה"ל, בין השאר שימש ראש מחלקת פרט וראש מחלקת חוגרים בחיל האוויר ובתפקידו האחרון שימש ראש מחלקת תכנון בחיל האוויר בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מונה למנהל מחוז ירושלים בקופת חולים כללית. ב-2005 מונה לסמנכ"ל וראש חטיבת הקהילה בשירותי בריאות כללית. ב-2007 מונה למנכ"ל שירותי בריאות כללית. במרץ 2017 הודיע על פרישתו.
ביוני 2017 החל לכהן כיושב ראש דירקטוריון חברת אל על. הוא התפטר מתפקידו באוגוסט 2020 על רקע רפואי.
נשוי לצילה ואב לשלושה.
אוטו פרנקל
אוטו פרנקל (1919 – מאי 2010) היה רופא פנימאי, פרופסור לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה פנימית בבית חולים שיבא (1964-1985).
בין עיסוקיו הרבים במחלות פנימיות פרנקל התעניין ועסק רבות בפרמקולוגיה קלינית.
ביוגרפיה
פרנקל נולד בבודפשט לאירמה ולשמואל. אביו היה נוירולוג. פרנקל סיים את לימודיו היסודיים בבית ספר יהודי חילוני בעל צביון ציוני. בנעוריו פרנקל זכה בפרס ראשון לאומי בהונגריה במתמטיקה. פרנקל למד רפואה בבית הספר לרפואה של בודפשט סיים בהצטיינות בשנת 1943.
בשנת 1944, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, גורש פרנקל למחנה הריכוז מאוטהאוזן.
פרנקל ניצל בעזרת פרטיזנים סרבים. לאחר השיחרור חזר לבודפשט.
פרנקל התחיל התמחות ברפואה פנימית. בהיותו ציוני נשלח כנציג וציר לקונגרס הציוני בבזל בשנת 1947.
בשנת 1948 פרנקל עלה לארץ ישראל במסגרת עליית האקדמאים.
פרנקל הוצב כרופא צבאי בבית החולים דונולו. בהמשך עבד עם חולי פוליו בבית החולים בפרדס כ"ץ.
בשנת 1953 החל פרנקל את עבודתו כפנימאי בכיר במחלקתו של הפרופסור הרי הלר בבית החולים תל השומר.
בשנת 1963 יצא פרנקל להשתלמות בלונדון. לאחר חזרתו, מונה פרנקל בשנת 1964 כמנהל מחלקה פנימית בבית החולים תל השומר (ביתן 36).
במהלך שנות הששים של המאה העשרים לקח פרנקל חלק פעיל בהקמת החוג לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. בסוף שנות השבעים קיבל פרנקל מינוי כפרופסור חבר לרפואה פנימית וכיהן בתפקידו זה וכן בתפקידו כמנהל מחלקה עד שנת 1985.
עם יציאתו לגמלאות עבד פרנקל שנתיים כיועץ פנימאי למחלקות הכירורגיות ובמקביל כיהן כיושב ראש ועדות רפואיות באגף השיקום  של משרד הביטחון עד פרישתו  בשנת 1995.
פרנקל נפטר בשנת 2010. נטמן בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
רכב מיושן
רכב מיושן (באנגלית: Obsolete vehicle) מוגדר במדינת ישראל ככלי רכב שבמועד חידוש רישיונו מלאו לו 19 שנים מיום ייצורו (למעט טרקטור, גרור ואוטובוס).
אוטובוס - במועד חידוש רישיונו מלאו לו 15 שנה משנת ייצורו.
מונית - במועד חידוש רישיונה מלאו לה 10 שנה משנת ייצורה.
"רכב מיושן" כולל רכב פרטי מכל סוג (משפחתי, סטיישן) רכב מסחרי, רכב שטח, אופנוע.
בארצות הברית ובריטניה
מכונית קלאסית היא מכונית ישנה יותר, ההגדרה המדויקת משתנה ברחבי העולם. הנושא המשותף הוא של מכונית ישנה יותר עם עניין היסטורי מספיק להיות רכב אספנות ושווה שמירה או שחזור.
לאחר מלחמת העולם השנייה "מכוניות קלאסיות" אינן מוגדרות במדויק והמונח מוחל לעיתים קרובות על כל רכב ישן יותר.
מבחינה משפטית, לרוב המדינות יש כללים מבוססי זמן להגדרת רכב "היסטורי" או "קלאסי" למטרות כגון רישום רכב עתיק. לדוגמה, מדינת מרילנד (בארצות הברית) מגדירה כלי רכב היסטוריים כגיל 20 שנה ומעלה, והם "לא השתנו באופן משמעותי, שופצו או יוצרו מחדש מהעיצוב המקורי של היצרנים" ואילו וירג'יניה המערבית מגדירה כלי רכב המיוצרים לפחות 25 שנים.
בבריטניה אין הגדרה קבועה של מכונית קלאסית. המונח קלאסיקה מודרנית (Youngtimer) מתייחס לכלי רכב שגילם בין 15–25 שנה. המונח הגרמני Youngtimer מתאר מכוניות ישנות אשר עדיין לא הפכו למכוניות "עתיקות" קלאסיות.
אליזבת דריימאקר
אליזבת דריימאקר (בהולנדית: Elisabeth Dereymaeker; 23 ביולי 1893 – 30 באוקטובר 1969) הייתה אשה בלגית, אשר החביאה בביתה שתי ילדות יהודיות במהלך הכיבוש הגרמני של בלגיה במלחמת העולם השנייה ועל ידי כך הצילה את חייהן. היא הוכרה כחסידת אומות העולם.
ביוגרפיה
אליזבת דריימאקר, גרמניה במקור, הייתה נשואה לדוור בלגי וילדה לו תשעה ילדים. המשפחה, שהתפרנסה בדוחק, גרה באנדרלכט, פרוור של העיר בריסל. בין שכניה הייתה משפחת אילזיצר (Ilzycer) היהודית, שמוצאה היה מפולין. המשפחה התגוררה בעליית גג של בית לאחר שאולצה לעזוב את ביתה המקורי ועסקו של האב נסגר.
באפריל 1943, במהלך הכיבוש הגרמני של בלגיה, הגיעו אנשי הגסטאפו לעצור את בנות המשפחה היהודית, לאחר שאבי המשפחה יצחק כבר נעצר מוקדם יותר באותו יום במפעל שבו עבד. שתי בנות המשפחה הצעירות, ג'ני ופרנסין (בנות 11 ושנתיים) שיחקו מחוץ לבית ביחד עם אחת מבנותיה של דריימאקר. כשראתה דריימאקר את מכונית הגסטאפו, הורתה מיד לילדות להתרחק כדי שהן לא יחזרו לביתן וייתפסו. היא עצמה מחתה בקול נגד מאסר המשפחה היהודית, אך ללא הועיל. אנשי הגסטאפו עצרו את אם המשפחה פסיה חיה ואת בתה הגדולה מינה, בת 15. הן ויצחק נאסרו במחנה המעבר מכלן ובהמשך שולחו למחנה אושוויץ, שם נרצחו.
לאחר שהסתלקו הגרמנים לקחה דריימאקר את שתי הילדות היהודיות אל ביתה והעבירה הודעה לדודתן רוזה דמברובסקה על אשר קרה. שני בניה הגדולים טיפסו אל דירת עליית הגג החתומה של משפחת אילזיצר כדי להביא בגדים לילדות. דריימאקר הסתירה אותן בביתה ביחד עם ילדיה במשך מספר ימים עד שהגיעה הדודה ולקחה אותן למקומות מסתור אחרים (ג'ני השתכנה עם בני הזוג אופלט). שתי הילדות נשארו בחיים לאחר השואה.
בחודש נובמבר 2013 הכיר מוסד יד ושם באליזבת דריימאקר כחסידת אומות העולם. טקס ההכרה נערך בבלגיה במעמד בני משפחתה.
בשנת 2020 החל נכדה של דריימאקר, ז'אן לוק בודסון (Jean-Luc Bodson), בכהונתו כשגריר בלגיה בישראל.
גרהרד פון שוורין
תחילת דרכו
שוורין עבד בחברה לייבוא קפה בברמן, ולאחר מכן בחברת נפט בברלין. ב-1922 הוא חזר לשרת ברייכסווהר בדרגת לוטננט, והוצב ברגימנט ה-1 (פרוסיה). בקיץ 1925 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 במאי 1933 הועלה לדרגת האופטמן. בין 1933–1935 הוא למד במכללה צבאית, וב-15 באוקטובר 1935 הוצב במטה הדיוויזיה ה-22. ב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת מיור, והחל מ-1 באוקטובר של אותה שנה שימש כמפקד גדוד ברגימנט ה-17. בסתיו 1938 הוצב במשרד האפסנאות, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. שוורין לא היה נאמן למפלגה הנאצית ואף נפגש עם נציגים בריטיים וניסה להזהיר אותם מפני כוונותיו של היטלר לתקוף את פולין.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 באוגוסט 1941 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד הרגימנט ה-76. הרגימנט שלו לקח חלק במצור על לנינגרד, וב-17 בינואר 1942 הוא קיבל את צלב האבירים של צלב הברזל. ב-23 ביולי של אותה שנה קיבל פיקוד על הדיוויזיה השמינית, ובאוקטובר הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-13 בנובמבר קיבל פיקוד על הדיוויזיה הממונעת ה-16. הדיוויזיה שלו השתתפה בקרב סטלינגרד כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, אולם לא כותרה במבצע אורנוס, ופעלה במבצע סופת חורף כחלק מקורפוס הפאנצר ה-57. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה כחלק מפלגת הארמייה הולידט, שהפכה ב-6 במרץ 1943 לארמייה השישית החדשה. במאי של אותה שנה הועברה הדיוויזיה לכוחות המילואים וב-17 במאי הוספו עלי אלון לצלב האבירים של שוורין. ב-20 במאי העביר שוורין את הפיקוד על הדיוויזיה לווילהלם קריזולי, וב-1 ביוני הועלה לדרגת גנרלוטננט. ב-23 ביוני שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-16, וב-27 ביוני חזר שוורין לפקד עליה. הוא הוביל אותה במהלך קרבות הנסיגה הקשים באוקראינה, וב-4 בנובמבר הוספו חרבות לצלב האבירים שלו. הוא פיקד על הדיוויזיה עד 10 בינואר 1944.
ב-30 באפריל 1944 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-116. הדיוויזיה שלו הוצבה בצרפת ולחמה במהלך הפלישה לנורמנדי כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-2 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית. בתחילת הפלישה הוצבה הדיוויזיה יחד עם דיוויזיית הפאנצר ה-9 בעתודת קבוצת ארמיות B, ולא הייתה אפשרות להפעיל אותן כנגד בעלות הברית בטרם יגיע אישור מפורש מהיטלר. ראש המטה של קבוצת הארמיות, הנס שפיידל, התקשר להיטלר וביקש ממנו אישור להפעיל את הדיוויזיות. גנרל אלפרד יודל ענה כי היטלר ישן ואין אפשרות להעירו. כשהוא התעורר ונתן רשות היה כבר מאוחר מידי כי הכוחות הפולשים יצרו כבר ראשי גשר גדולים. שפיידל, וכמוהו ארווין רומל מפקד קבוצת הארמיות, היו שותפים לקשר העשרים ביולי. שוורין היה ידוע כמתנגד למלחמה, ולפיכך גם לאחר שהגיעה ההוראה מהיטלר, החליטו השניים לשמור את הדיוויזיה שלו בעתודה באזור פריז כדי להשתמש בה לניצול הקשר. ב-19 ביולי, יום לפני תחילת הקשר, לא היה יכול יותר שפיידל להתאפק, ושלח את הדיוויזיה לקרב. שוורין פיקד על הדיוויזיה במהלך המערכה בנורמנדי ולאחר מכן במבצע קוברה ובקרב פאלז.
במהלך הקרבות הנ"ל, ספגו הדיוויזיה שלו ודיוויזיית הפאנצר ה-9 אבדות כבדות, וקיבלו פקודות להילחם עד הסוף. שוורין היה המום מכך, ובעצה אחת עם היינריך פון ליטוויץ מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-9, שלח מכתב להיטלר בו הפציר בו לסיים את המלחמה בטרם היא תגיע לגרמניה עצמה. שניהם ניצלו מהעניין ללא עונש רק תודות להישגי העבר המרשימים שלהם. הדיוויזיה שלו הוצבה באאכן, ובשלב זה הצטמצמה ל-6,000 איש, 12 טנקים וללא תותחים כלל. שוורין הבין שקרב נגד הכוחות העדיפים של צבא ארצות הברית שהתקדמו אל העיר, הוא חסר סיכוי, וכי הוא רק יסב נזק רב לאזרחים ולאדריכלות ההיסטורית של אאכן. לפיכך החליט שוורין לבצע נסיגה על דעת עצמו, והותיר בתחנת הדואר של העיר מכתב אל המפקד האמריקני בו הוא מפציר בו להפגין יחס אנושי אל האזרחים. ברגע האחרון לפני נסיגתו קיבל הודעה מוטעית על פיה האמריקנים בלמו את התקדמותם לעיר. שוורין החליט להישאר, אולם ב-1 בספטמבר 1944 הופיע כוח סיור אמריקני בפרברי העיר. שוורין הדף את הכוח החוצה, החל להתכונן לנסיגה, ושלח קצין אל בית הדואר כדי להחזיר אליו את המכתב. הקצין נפל בידיהם של אנשי אס אס שנשלחו למקום כדי לוודא ששוורין לא ינסה לעשות בדיוק את מה שניסה לעשות, והם מיהרו לעצור את שוורין והדיחו אותו מהפיקוד על דיוויזיית הפאנצר ה-116.
נערך לו משפט צבאי ונמנע ממנו עונש מוות רק תודות להפצרותיהם של הגנרל-פלדמרשלים ולטר מודל וגרד פון רונדשטט, שהעריכו אותו מאוד, ולאחר שקיבל נזיפה חמורה הוחזר לחזית. ב-9 בדצמבר 1944 הוא קיבל פיקוד על דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90 באיטליה, וב-27 בדצמבר הועבר לפקד על קורפוס הפאנצר ה-76. הוא לחם עם הקורפוס כנגד הצבא הבריטי באיטליה, וב-1 באפריל 1945 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-26 באפריל הוא נפל בשבי הבריטי.
אחריתו
שוורין שוחרר מהשבי ב-1947, ועד 1949 עבד במטה הכיבוש האמריקני. במאי 1950 מינה אותו הקנצלר קונראד אדנאואר כיועץ שלו לענייני צבא, ובהמשך מינה אותו לראש "המרכז לשירות המולדת" (Zentrale für Heimatdienst), שהיה אחראי על בנייה מחדש של כוחות ביטחון הפנים של גרמניה בתקופת הכיבוש האמריקני. הוא סולק מתפקידו עוד באותה שנה כיוון שלא שמר על החשאיות הנדרשת ושוחח עליו עם העיתונות. הוצע לו להתגייס לבונדסוור, אולם הוא סירב.
ועדת המשפט של בית הנבחרים של ארצות הברית
ועדת המשפט של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Committee on the Judiciary) היא ועדה קבועה של בית הנבחרים של ארצות הברית. הוועדה אחראית על פיקוח על בתי המשפט הפדרליים, תהליכים משפטיים בסוכנויות הממשל ובגורמי אכיפת החוק הפדרליים. ועדת המשפט היא גם הוועדה האחראית להדחת נושאי משרות פדרליות. בגלל האופי המשפטי של הוועדה, לרוב חברי הוועדה הם בעלי רקע משפטי, אם כי רקע בתחום אינו מהווה הכרח לחברות בוועדה.
בקונגרס ה-117, יו"ר הוועדה הוא הדמוקרט ג'רלד נדלר מניו יורק, והחבר הבכיר מטעם סיעת המיעוט הוא ג'ים ג'ורדן מאוהיו.
היסטוריה
הוועדה הוקמה ב-3 ביוני 1813 לצורך בחינת חקיקה הקשורה למערכת המשפט. ועדה זו אישרה פתיחת הליך הדחה נגד נשיא מכהן בארבעה מקרים: אנדרו ג'ונסון (1867, 1868), ריצ'רד ניקסון (1974), ביל קלינטון (1998) ודונלד טראמפ (2019).
בקונגרס 115, יו"ר הוועדה היה הרפובליקני בוב גודלטה מווירג'יניה, והחבר הבכיר היה הדמוקרט ג'ון קוניירס ממישיגן. ב-26 בנובמבר 2017 פרש קוניירס מתפקידו כמוביל המיעוט, כאשר ניצב בפני חקירה אתית . כיום לאחר מכן מונה ג'רלד נדלר מניו יורק כחבר הבכיר מטעם סיעת המיעוט בפועל.
הקונגרס ה-116, אחרי בחירות 2018, עבר הבית לשליטה דמוקרטית. דאג קולינס, רפובליקני ממחוז הקונגרס ה-9 בג'ורג'יה, הפך לחבר הבכיר וכיהן בתפקיד זה בשנים 2019–2020. בראשית 2020, קולינס התפטר מתפקידו זה כאשר התמודד אל הסנאט של ארצות הברית. על פי כללי הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים, על חברי הוועדה לוותר על תפקידי הנהגה אם הם מועמדים לתפקיד אחר. קולינס הוחלף על ידי ג'ים ג'ורדן, המייצג את מחוז הקונגרס הרביעי באוהיו.
מירון גרוס
מירון גרוס (2 בינואר 1948 – 20 במאי 2017) היה חוקר ומרצה בכיר ישראלי בתחומי קבלת החלטות ומשפטים. בעל תואר ד"ר לפיזיקה, ד"ר למנהל עסקים ותואר במשפטים. שלושת התארים מאוניברסיטת תל אביב. גרוס היה גם יזם ואיש עסקים.
ביוגרפיה
מירון גרוס נולד ב-2 בינואר 1948 בתל אביב, כבנם השלישי של יצחק (קבלן ויזם) ושושנה (לבית יפה) גרוס.
גרוס סיים את לימודיו בבית הספר היסודי "הקליר", ובתיכון עירוני ד' בתל אביב. בתום לימודיו התגייס לעתודה האקדמית. בשירותו הצבאי היה קצין לימודים בפנימייה הצבאית בגלילות, ולאחר מכן קצין ביחידת מפא"ת (המינהל למחקר פיתוח אמל"ח ותשתית טכנולוגית). השתחרר ב-1972, בדרגת רב-סרן.
היה איש אשכולות – הרבה לרכוש השכלה בתחומים שונים, היה איש ספר ושפות, היה בוגר בית הספר לשירת מקהלה, שר במקהלות כפר שמריהו וגבעתיים, היה חבר בוועד המנהל של הזמריה.
בגיל 55 חלה במחלת ריאות סופנית פיברוזיס ריאתי אידיופתי (IPF), והתמודד עם השלכותיה הקשות, תוך שהוא ממשיך בתפקוד מלא בהוראה, במשפחה וביזמות.
בשנת 2008, בגיל 60, לאחר שהרצה בכנס מדעי בברצלונה, החמירה מחלתו, ובשובו לישראל נאלץ לעבור השתלת ריאה במרכז הרפואי רבין. בזכות השתלת הריאה המשיך בחיים מלאים במשך 9 שנים נוספות.
גרוס הרבה להרצות בפני קהלים שונים על החשיבות של תרומת איברים, וכן כתב מאמרים אקדמיים על האופן שבו בנה עץ החלטות כדי לשקול באופן מושכל ורציונלי את ההחלטה אם להסכים או לא להסכים להשתלת הריאה. חלק מן המאמרים בנושא זה כתב יחד עם רופא הריאות שטיפל בו, פרופ' מרדכי קרמר, ראש מערך הריאות במרכז רפואי רבין.
גרוס נפטר בתל אביב ב-20 במאי 2017 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
אאוטרייט אקשן אינטרנשיונל
אאוטרייט אקשן אינטרנשיונל (באנגלית: OutRight Action International, לעיתים מוכר כ-OutRight) הוא ארגון לא-ממשלתי שעוסק בהפרות זכויות להט"ב. הארגון מתעד אפליה והפרות זכויות אדם על בסיס נטייתם המינית, זהות המגדרית, הביטוי המגדרי, ומאפייני המין שלהם בשיתוף עם פעילים, עורכי דין, תקשורת, ארגונים לא-ממשלתיים ובעלות ברית ברמה מקומית, אזורית, לאומית ובין-לאומית. הארגון משמש כארגון מייעץ במועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות.
מירון גרוס
ביוגרפיה
מדי שנה מוענקת בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב מלגת לימודים על שמו ועל שם הוריו המנוחים.
אאוטרייט אקשן אינטרנשיונל
היסטוריה
הארגון נוסד על ידי ג'ולי דורף ב-1990 בשם הוועדה הבין-לאומית לזכויות האדם של ההומוסקסואלים והלסביות (באנגלית: International Gay and Lesbian Human Rights Commission; בראשי תיבות: IGLHRC), ונרשם כארגון ללא כוונת רווח ב-7 בנובמבר 1990. על אף שהתמקד בתחילה בהפרות זכויות להט"ב ברוסיה, הארגון פעיל כעת בחלקים רבים של העולם, כולל אמריקה, אפריקה, המזרח התיכון ואסיה. מטה הארגון נמצא בניו יורק. משרדי החברה נמצאים גם בחוף המערבי של ארצות הברית, ספרד ומנילה. לארגון יש ארכיון דיגיטלי של תיעוד זכויות להט"ב למטרות חינוך ומחקר.
מירון גרוס
חיים אישיים ומשפחה
מירון גרוס היה נשוי, עד לפטירתו, לאשת גלי צה"ל, הסופרת והפסיכולוגית ציפי גון-גרוס, ולהם ארבעה ילדים.
אאוטרייט אקשן אינטרנשיונל
היסטוריה
מאז 1994, הארגון מעניק את פרס פליפה דה סוזה לכבוד פעיל או ארגון זכויות אדם.
מירון גרוס
חיים אישיים ומשפחה
גרוס עסק גם בייעוץ וביזמות בתחום הנדל"ן.
אאוטרייט אקשן אינטרנשיונל
היסטוריה
הארגון מעניק מדי פעם, מאז 2001, את פרס Outspoken למצטיינים מיוחדים. פרס Outspoken "מכיר בהנהגה של בעל ברית עולמי לקהילה הגאה אשר הביטוי הבוטה שלה תרמה באופן משמעותי לקידום הזכויות וההבנה של להט"בים בכל מקום".
מירון גרוס
פעילות אקדמית
גרוס היה בעל תואר ראשון, שני ושלישי בפיזיקה מאוניברסיטת תל אביב. בעל תואר שני ושלישי במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, וכן סיים התמחות במשפטים והוסמך כעורך דין.
הוא לימד בפקולטה לניהול בבית הספר למוסמכים במנהל עסקים ע"ש ליאון רקנאטי באוניברסיטת תל אביב, בבית הספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ובבית הספר לניהול וכלכלה במכללה האקדמית של תל אביב-יפו.
אאוטרייט אקשן אינטרנשיונל
היסטוריה
ב-19 ביולי 2010, המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות הסמיכה את הארגון למעמד ארגון מייעץ למועצה. בשל הסמכה זו, הארגון יכול להשתתף בפגישות האו"ם, לתרום הצהרות ולשתף פעולה עם סוכנויות האו"ם.
מירון גרוס
פעילות אקדמית
במחקריו ניתח את החלטות בית המשפט העליון, את דרך קביעת הרכב השופטים לדיון, את אופייה של מדינת ישראל בהסתמך על מסמכי היסוד של המדינה ואת החלטות המפתח האורבני.
אאוטרייט אקשן אינטרנשיונל
היסטוריה
ב-2015, במלאת 25 שנה לארגון, שינה הארגון את שמו לשמו הנוכחי, כדי להפוך אותו למכיל יותר.
מירון גרוס
פעילות אקדמית
הציג את מחקריו בכנסים בינלאומיים, ורבים מהם פורסמו בכתבי עת נחשבים.
עמד בראש ארגון הסגל הזוטר באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2009–2013, כיהן גרוס כנשיא בית הדין לערעורים, במכללה האקדמית תל אביב.
הרצאות בכנסים
1. '''Methods of Bench Selection in the Israeli Supreme Court-Transparency or Ambiguity. a comparative and quantitative analysis throughout the decade 1995-2004''' E.A.L.E –European Association of Law and Economics Stockholm, September 19-22, 2012
2. '''To be or Not to Be (operated)? A quantitative Decision Model for an IPF Patient Facing a transplant Surgery. (INFORMS Healthcare 2011''' Conference, Montreal Canada June 2011) 3.ניתוח כמותי והשוואתי של החלטותיו של בית המשפט העליון בשנים 1995–2004 ביחס לעבר, והשלכות אפשריות על אמון הציבור בביהמ"ש- הכנס ה-15 של האגודה הישראלית לתקשורת, חיפה, אפריל 2011, מושב 8: אמון הציבור במערכת אכיפת החוק והמשפט. 4. "Formal Features, Pluralism and Liberalism in Supreme Court Decisions-Longitudinal and Quantitative Analysis" ISJR (international Society for Justice research) conference,Banff - Canada, August 2010
5.The Endowment Effect in Individual and Team Negotiations (with Amira Galin, Sigal Sapir, and Irit Kela-Egozi), IAMB Conference Las Vegas, Nevada (USA), January 22-25, 2006.
6.The Endowment Effect in Individual and Group Negotiations of Academic Chores Trade-Off (A.C.T.O.),(with Amira Galin, Sigal Sapir, and Irit Kela-Egozi),International Conference on Subjective Probability, Utility and Decision Making(SPUDN20),Stockholm, Sweden,Aug 22-24 2005
7 "The Endowment Effect: One-Shot Negotiations vs. On-Going Negotiations on Academic Chores",( With A. Galin, S. Sapir and I. Kela Egozi) XI-International conference on the foundations and applications of utility, Risk and Decision Theory (FURXI) June 30-Jult 4,Paris.
8 "A New Inventory Model for Cash Management and Investment Planning" (with M. Henig), VIII Symposium Uber Operation Research, Karlsruhe, Germany, August 1983.
9 "Optimal Production in the Presence of Learning" (with A. Dotan and Z. Lieber), VII Syposium Uber Operations Research, st. Gallen, Switzerland, August 1982.
10 "Repayment Default Risk and the Credit Policy of a Monopolistic Bank" (with R. Arad ),VI Symposium Uber Operations Research, Augsburg, Germany, September 1981.
11 "On the Sufficiency Conditions and Uniqueness of the Optimal Path of Depleting an Exhaustible Resource When Demand Depends on the Accumulated Output"  (with Z. Lieber),V. Symposium Uber Operations Research, Koln, Germany, August 1980.
12 "Monopolistic Utilzation of an Exhaustible Resource When Demand Depends on  the Accumulated Output" (with Z. Lieber), V. Symposium Uber Operations Research, Koln, Germany, Aug. 1980.
13 "Competitve Monopolistic and Efficient Utilization of an Exhaustible Resource When Demand and Supply Depend on the Stock of the Resource "(with Z. Lieber and Razin), 4 th World Congress of the Econometric Society, Aix–en–Provence, France, August 1980.
14 "The Urban Developer’s Problem: Analytical and a Simulation Aided Model" (with I. Brosh ), TIMS XXIII – International Meeting – The Institute of Management Science, Athens, July 1977.
15 " Optimal Control of the Urban Developer’s Problem" (with Z. Lieber and A. Razin), TIMS   XXIII - International Meeting – The Institute of Management Science, Athens, July 1977.
16 "Dynamic Simulation Study of Alternative Decisions Policies for an Urban Developer" (with I. Brosh ), 4th World Congress of Engineers and Architects, Tel Aviv, December 1977.
17 "Hypersonic Investigation of the - type phase Transition in Ammonium-Chloride by Brillouin Scattering" ( with D. Gerlich and S. Szapiro), The 8th International Symposium on non-Linear Accoustics, Paris, July 1978.
18 "Investigation of the –type Phase Transition in Ammonium - Chloride by Brillouin Scattering" (with D.Gerlich and S. Szapiro), Bull, Isr, Phys, Soc, 1978.
18A "Investigation of the Lamda-Type Phase Transition in Ammonium-Bromide by Brillouin Scattering" (with D. Gerlich), The International Conference on Lattice-Dynamics, Paris, September 1977
19. Phase Transition in Ammonium-Bromide ( with D. Gerlich),. Isr. Phys. Soc. Conf 1977.
גג הזהב
גג הזהב (בגרמנית: Goldenes Dachl) הוא מבנה במרכז העיר העתיקה של אינסברוק, אוסטריה. שמו של המבנה מגיע ממרפסת בסגנון גותי מאוחר, המכוסה ב-2,657 אריחי נחושת מצופים זהב. הגג נחשב לאחד הסמלים הבולטים של אינסברוק.
1911 בספורט
גביע דייוויס
נבחרת אוסטרלאסיה ( אוסטרלאסיה) זכתה בגביע לאחר ניצחון 4:0 על נבחרת ארצות הברית.
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
שחייניות
29 בספטמבר בליברפול, בריטניה – שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:24.6 דקות
שחיינים
28 במרץ בפיטסבורג, ארצות הברית – שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:25.4 דקות 21 בספטמבר בלונדון, בריטניה – שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:35.8 דקות
Good Times Bad Times
Good Times Bad Times (בתרגום חופשי לעברית: זמנים טובים זמנים רעים) הוא שיר מאת להקת לד זפלין, הפותח באלבום הבכורה שלהם, Led Zeppelin. השיר נכתב על ידי ג'ון בונהם, ג'ימי פייג' וג'ון פול ג'ונס. השיר יצא לאור לראשונה כסינגל בשנת 1969 עם יציאת האלבום ודורג כמעט מיד בצמרת מצעד הבילבורד הוט 100. לשיר בוצעו 27 גרסאות כיסוי בידיי מוזיקאים רבים.