cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
פולי מכיר לטום את וינצ'נזו ואת ראלף, ראלף הוא מוסכניק מצחיק ומפגר אך מוצלח, וינצ'נזו הוא חייל מוצלח במיוחד שעובד ביצור נשק ,הם נוסעים לחניון של דון מורלו משמידים את הרכבים הורגים את המאפיונרים ובורחים. יום לאחר מכן הם נוסעים יחד עם סם לעשות עסקת כסף, הם שודדים בנקים ישנים ו נוסעים לוילה בקאונטריסייד, כפר על יד שיקגו, פולי וסם נכנסים לתוך הבית, אך העסקה משתבשת כאשר מאפיונרים שגרים בבית חוטפים את סם ומגרשים את פולי ומאיימים על טום, טום נכנס לבית הורג את המאפיונרים ומתחיל לחלץ את סם אך בריון מעיף את טום, טום שולף רובה והורג אותו ואז פורץ לבית שודד ומזהיר אותם לא לקום ומנסה לברוח, טום הורג אותו ומחלץ את פולי וסם.
שנתיים מאוחר יותר ב-1932 טום מתחתן עם שרה הבת של לואיג'י. לואיג'י מבקש ממנו שיוביל אותה בבטחה לביתה, טום עושה זאת, בדרך הם נתקלים בבריונים שיכורים, טום נאבק איתם הורג אותם ומוביל את שרה בבטחה לביתה.
הם שוכבים וטום מכניס את שרה להיריון, למחרת טום מספר לסליארי על המקרה, סליארי מתעצבן ואומר לו שהם ינקמו בהם ושולח אותו ואת פולי להרוג את המאפיה שעשתה זאת, הם הורגים את המאפיה וראשי המאפיה שהם אופנוענים, בורחים פולי וטום רודפים אחריהם והורגים אותם, לאחר מכן טום נוסע למסלול מרוצים וגונב רכב על מנת לחבל בו ובעזרתו של לוקאס ברטוני מחבל ברכב. למחרת פרנק מבקש מטום שישתתף במרוץ מכוניות, הוא משתתף במרוץ וזוכה במקום הראשון וסליארי כמתנה שולח אותו להכיר את לוקאס ברטוני. טום מכיר את לוקאס ומגלה שהוא חבר במשפחה ושהוא אחיו התאום של ראלף, הוא מדריך אותו איך לפרוץ לרכב מפואר, טום גונב את הרכב ולמחרת פרנק מבקש ממנו להסיע אותו למלון ובדרך הוא מבקש מטום שיתחקר את מישל שחושדים שהיא סוכנת ממשלתית, טום מגיע למלון שמנוהל על ידי מאפיה, הורג את כל המאפיונרים ונכנס לחדר של מישל, פוגש את מישל ונזכר בפלאשבק שהיא אחת הנשים שהחמיאו לו על הניצחון במרוץ, טום חוקר את מישל והיא אומרת לו שהיא לא סוכנת ממשלתית ושהיא רוצה לעזור לאח שלה, טום אומר לה שהוא שמח שהיא לא סוכנת ממשלתית ושהוא יספר שהיא לא סוכנת ממשלתית.
מישל נמלטת וטום מפוצץ את המלון. ה-FBI מגלים שהוא פוצץ את המלון ומתחילים לירות לעברו, טום הורג אותם ונכנס לכנסייה שם מתנהלת ההלוויה של בילי וג'וני, המאפיה מגלה שהוא נכנס ותופסת עמדות, טום הורג את כל המאפיונרים, מדבר עם הכומר ומתנצל על זה שהוא הרג את בילי וג'וני, ומסביר שלא הייתה לו ברירה, הכומר סולח לו וטום בורח מהמשטרה לבר תוך כדי שהוא הורג שוטרים ומאבטחים שרודפים אחריו.
שנה לאחר מכן ב-1933 טום ופולי נוסעים לפגוש את סם בכפר של מאפיה ומגלים שהוא נעלם, טום הולך לברר למה, בזמן שפולי שומר בכניסה לכפר טום מגלה שדון מורלו יצר קשר עם המשטרה ושהוא העסיק צבא של שכירי חרב מהמשטרה ,טום הורג את השוטרים והמאפיונרים שתקפו אותו ומספר לפולי על מה שקרה ,פולי אומר שהם יפרצו את האסם שבו הוא נמצא, הם פורצים את האסם, הורגים כל המאפיונרים ומוצאים את סם. לאחר מכן השניים הורגים שוטרים מושחתים שבאו למקום ומחלצים את סם ומגלים שחייליו של דון מורלו מגיעים למקום, טום ופולי בורחים יחד עם סם ותוך כדי כך טום הורג את המאפיונרים שנמצאים בנסיעה חזרה העירה, השניים לוקחים את סם לרופא ונוסעים הביתה.
למחרת סליארי מבקש מטום שיהרוג את פרנק כי הוא בגד בהם ,טום מגלה שפרנק בשדה תעופה, הוא הורג את השוטרים המושחתים שהובילו אותו לשם, לאחר מכן טום מבקש מפרנק שיסביר לו למה הוא בגד בהם ,פרנק מתנצל ומסביר לו שהוא לא התכוון ומסביר שהוא שכח לספר שיש לו נערה בת 14 ואישה בת 46, טום מבטיח שהוא ימצא אותם וכובל את פרנק.
טום מוצא את המשפחה והם שואלים אותו "איפה פרנק?" טום עונה להם שהוא מחכה להם ושהוא יביא אותו, לאחר מכן טום מביא את פרנק, הוא מביא את המסמכים ופרנק ומישפחתו מהגרים ל ספרינגפילד. טום מזייף את מותו של פרנק ונוסע למסעדה של סליארי, בדרך עובר אצל לוקה ועושה בשבילו משימה שבה הוא הורג בריון שהציק לאח שלו, הוא מספר לסליארי שפרנק מת וסליארי מודה לו על כך.
נאום כיסא הגלגלים
נאום כיסא הגלגלים הוא הכינוי לנאומו של משה שרת שאותו נשא בוועידה העשירית של מפא"י. הנאום היה בעיקרו ביקורת על עמיתו ויריבו הפוליטי, דוד בן-גוריון.
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
כעבור 9 שעות סילארי שולח אותו למצוא את סלווטורי שיוביל אותו לדירה של מורלו, טום וסלווטורי פורצים לדירה של סדון מורלו וגונבים משם מסמכים.
נאום כיסא הגלגלים
רקע
בשנתו האחרונה לחייו, 1965, היה מצבו הבריאותי של משה שרת רעוע, הוא חלה במחלה סופנית ורותק לכיסא גלגלים.
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
כעבור שנה ב-1934 סליארי שולח את טום פולי וסם לעשות הברחת אלכוהול, העסקה משתבשת כאשר המאפיונרים של דון מורלו מגיעים למקום ומתחילים לתקוף, הם הורגים את כולם חוץ מטום סם ופולי, שהורגים את המאפיונרים וחוזרים לבר. לאחר השלמת המשימה עוברת שנה וסליארי וטום הולכים לאכול במסעדה של פאפי שהוא גם חבר טוב של סאלירי אבל אז מגעים חייליו של ג'וניור ומנסים לחסלם וטום וסאלירי הורגים אותם ואת קרלו הנהג של סאלירי שהלשין עליהם אחרי כן טום נשלח להרוג את הקונסילרי של דון מורלו, טום הורג אותו ונמלט יחד עם פולי ,לאחר מכן סליארי אומר לטום שיתנקש בסרג'יו מורלו ג'וניור, סגנו של דון מורלו, אך הניסיונות נכשלים:
נאום כיסא הגלגלים
רקע
בחורף 1965 הייתה מפלגת השלטון דאז, מפא"י, קרועה מבפנים. מצד אחד עמד ראש הממשלה לוי אשכול, ולצידו בכירים נוספים כדוגמת גולדה מאיר ופנחס ספיר. מן העבר השני: ממייסדי המפלגה, דוד בן-גוריון, וסביבו חבורת "צעירים" שבראשם משה דיין ושמעון פרס. הסיבה העיקרית למאבק הייתה פרשה עלומה משנת 1954, שהציבור כלל לא ידע את רוב פרטיה – הפרשה הביטחונית שקיבלה את הכינוי "העסק הביש" (פרשת ריגול שבעקבותה נלכדו במצרים סוכנים יהודים שפעלו בשירות ישראל). בן-גוריון דרש לחקור את הפרשה בוועדת חקירה משפטית בניגוד ל"וועדת השבעה" שהורכבה משבעה שרי ממשלה, ואילו רוב בכירי המפלגה ביקשו להסתפק במסקנות הוועדה הפוליטית ולהניח לעיסוק בעסק הביש.
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
בניסיון הראשון הוא מנסה להרוג אות על ידי כך שהוא יגש לטלפון לדבר איתו ופולי יהרוג אותו אבל הניסיון נכשל בגלל שמורלו לא היה שם באותו יום
בניסיון השני (הטמנת פצצה ברכב של ג'וניור) מכיוון שסרג'יו לא היה במקום באותו הזמן ובמקום זאת בחורה נכנסת לרכב, טום מנסה לעצור אותה אך נכשל והיא נהרגת.
נאום כיסא הגלגלים
רקע
ב-17 בפברואר 1965, התכנסה ועידת מפא"י לישיבתה העשירית, שרת בחר בוועידת מפא״י העשירית כמעמד הולם להתחשבנות אחרונה עם בן-גוריון ועם המפלגה.
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
בניסיון השלישי הוא נוסע עם פולי להרוג את סארג'יו אך גם זה נכשל בגלל שפולי שכח לבדוק אם יש כדורים במחסנית וגילה לרוע המזל שאין.
נאום כיסא הגלגלים
הנאום
הוועידה התקיימה בהיכל התרבות בתל אביב. כתב "ידיעות אחרונות" ישעיהו בן-פורת כינה זאת "ליל הנקם הגדול במי שהנהיג במשך 40 שנה את רובה של תנועה הפועלים הישראלים".
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
בניסיון הרביעי טום ושני אנשים נוספים הולכים לתחנת רכבת שבה ג'וניור יעבור, אך הניסיון נכשל בגלל שסרג'יו מגלה על הניסיון, טום רודף אחריו לנמל שם הוא נלחם במאפיה שלו והורג את כל המאפיונרים, לאחר מכן הוא הורג את סרג'יו מורלו ג'וניור ובורח.
סאם, פולי וטום נוסעים להרוג את דון מורלו, שם הם מגלים שהוא בורח והתחליו במרדף אחריו עד לשדה תעופה, שם הם הורגים אותו ואת שני שומרי ראשו, השלושה חוזרים וחוגגים את הניצחון.
נאום כיסא הגלגלים
הנאום
לפי "ידיעות אחרונות" נאומו של בן-גוריון שקע בתאריכים ובציטוטי מסמכים ודוחות הנוגעים בפרשת העסק הביש. בראשית דבריו טען כי הוא מבין את החרדה הגדולה לאחדות מפא"י ושלמותה, אך חזר ואמר כי טובת המדינה קודמת, וגם לטובתה של מפא"י. וכי מפא"י איננה מטרה בפני עצמה וכי טובת המדינה תובעת כי יעשה אמת וצדק.
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
כעבור 3 שנים ב-1938 נשלח טום להרוג את החבר הבחיר במאפיה של מורלו ואחרי שהוא הורג אותו הוא חוזר לבר.
נאום כיסא הגלגלים
הנאום
בן-גוריון הוסיף לתקוף את אשכול על התפטרותו מראשות הממשלה עקב הדרישה להקים ועדת חקירה לפרשת העסק הביש, ותוך כך שלל באופן כללי את שיטת האיומים והנפנוף בעת משבר ממשלתי לשם השגרת מטרות מפלגתיות או ארגוניות כגון הקמת המערך. בן-גוריון שלל את עמדתו של אשכול, שכבר שמונה ועדות עסקו בחקירת הפרשה. "לא יהיה סוף פסוק, אלא בחקירה משפטית של שלושה או חמישה שופטים... אפילו אם אהיה בודד ומבודד, אלחם על האמת והצדק", הצהיר בן-גוריון.
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
למחרת טום פולי וסם נשלחים להביא סיגריות ובדרך פולי אומר לטום שמחר הם ישדדו בנק, אך בלי לומר לסליארי. טום פולי וסם נוסעים למקום בו נמצאים המסמכים, גונבים אותם הורגים את חיילי האבטחה. הם בורחים וטום נוסע לנמל, גונב את סיגריות ומגיע ליעד.
לאחר מכן טום סם ופולי שורדים התקפה של מאפיה, בהתקפה הם הורגים את כל המאפיה ופולי, טום וסם נוסעים ליעד ומגלים שהסיגריות מזויפות ושזה למעשה יהלומים, הם משמידים אותן ומחליפים אותן באמיתיות ולוקחים לעצמם את היהלומים.
נאום כיסא הגלגלים
הנאום
לאחר שבן-גוריון סיים את דבריו. יו"ר הועידה מסר את רשות הדיבור לשרת. שרת נשא נאום שניסוחו הוגדר כמזהיר. ב"ידיעות אחרונות" נכתב כי "זה היה אולי אחד הנאומים המזהירים ביותר שנשמעו בישראל מיום קיומה".
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
למחרת פולי וטום שודדים בנק מתחת לאפו של סליארי לאחר שהם גילו שהוא צבוע ומנצל אותם בשביל כסף, הם שודדים את הבנק ומתכננים להתחלק בכסף, אך למחרת טום מגלה שפולי נרצח ומקבל טלפון מסם שאומר לו שיפגוש אותו במוזיאון התמונות, שם הם יבררו את מה שקרה אך כשטום מגיע למוזיאון הוא מגלה שסם נשלח כדי להרוג את טום כי סליארי גילה שמאחורי גבו טום ופולי שדדו בנק. טום הורג את כל החיילים של סם ולאחר מכן הוא רודף אחריו ומוצא אותו ויורה בו. סם מספר שמצאו את פרנק ומשפחתו והרגו אותם. טום הורג את סם ובורח.
נאום כיסא הגלגלים
הנאום
בראשית נאומו, הודה שרת על האהדה הרבה שזכה לה בוועידה, והצהיר מיד כי אינו יודע אם האהדה היא ביטוי למצבו – או לעמדה שהוא עתיד להגן עליה. את עמדתו פתח דווקא בשבחים לבן-גוריון על חלקו הייחודי בהקמת המדינה:
Mafia: The City of Lost Heaven
עלילה
טום פורש מעולם הפשע וחי עם משפחתו חיים רגילים, מספר למשטרה על סליארי והמשטרה מוצאת אותו ואת ראלף וויצ'נזו וכל האנשים של המאפיה של סליארי והורגת אותם, לואיג'י ולוקאס ברטוני מתגייסים למשטרה.
ב-1951 פוגשים ויטו סקלטה וג'ו ברברו את טום בחצר ביתו והורגים אותו על מנת להשיג את הכסף שהם חייבים לברונו, הם הורגים אותו על ידי כך שהם יורים בו. כאשר שהם נמלטים, טום אומר את מילותיו האחרונות ומת בזמן שבני משפחתו מבכים את מותו.
נאום כיסא הגלגלים
הנאום
שרת הכריז כי דווקא בגלל מעמדו ההיסטורי הנכבד של בן-גוריון יש לו אחריות גדולה יותר לממלכתיות, ודבריו אינם יכולים להיות עוד "רשות היחיד". מכאן הוא עובר לבקר בחריפות את התעסקותו הבלתי נלאית של בן-גוריון בפרשת עסק הביש אותה הוא מכנה "סיוט":
Mafia: The City of Lost Heaven
המשימות
בין המשימות: הברחת אלכוהול, התנקשויות, פריצות וגנבות, שוד בנק ועוד.
נאום כיסא הגלגלים
השפעתו
שרת נפטר ב-7 ביולי 1965, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
הנאום היה בין הגורמים לפיצול הגדול בפוליטיקה הישראלית ב-20 שנותיה הראשונות. למעלה מחצי שנה לאחר הנאום, ב-2 בנובמבר 1965, פרש בן-גוריון ממפא"י והקים את מפלגת רשימת פועלי ישראל.
בבחירות לכנסת השישית, שהתקיימו בנובמבר אותה שנה, זכתה רשימת המערך לאחדות פועלי א"י בראשות אשכול ל-45 מנדטים. רשימת רפ"י של בן-גוריון - שבה היו חברים בין היתר משה דיין, יצחק נבון ושמעון פרס - זכתה ב-10 מנדטים בלבד ונותרה באופוזיציה. כמה ימים לפני מלחמת ששת הימים ביוני 1967 צורף דיין לממשלת אשכול כשר ביטחון.
Mafia: The City of Lost Heaven
המשימות
משם נצטרך לבחור מכונית מראלף. ברוב המשימות, ראלף מלמד את השחקן לפרוץ לרכב מסוים, ומאותו רגע השחקן יכול לפרוץ לרכב כזה. לקראת סוף המשחק, השחקן יכול לפרוץ לכל מכונית שיחפוץ בה. כמו כן, המוסך שנמצא מאחורי הבר מלא במכוניות שהשחקן אוסף במהלך המשחק.
אחרי בחירת המכונית, יש ללכת לקבל נשק מוינצ'נזו. משם, יוצאים מאזור הבר ונוסעים לכיוון החץ שמופיע במפה. אחרי ביצוע המשימה חוזרים לבר ומקבלים את המשימה הבאה. המשחק מחולק לפרקים: בכל פרק יש מספר משימות שקשורות כולן לנושא של הפרק. ובמשחק יש מד בריאות ואם נפצעים אז יש חבילות שמעלות את הבריאות במשחק ב50 %
נאום כיסא הגלגלים
השפעתו
אשכול, שביקש אשראי ואמון לארבע שנים, נפטר ב-26 בפברואר 1969 (כמה ימים לאחר שחלפו ארבע שנים מאותה ועידה), ומי שהחליפה אותו בתפקיד ראש הממשלה הייתה גולדה מאיר. בן-גוריון עוד התמודד לכנסת בבחירות שנערכו בסוף אותה שנה בראש הרשימה הממלכתית, שזכתה לארבעה מנדטים בלבד. ב-27 במאי 1970 הוא פרש מהכנסת.
Mafia: The City of Lost Heaven
המשימות אצל לוקס ברטוני
לפעמים, בדרך חזרה לבר אחרי השלמת המשימה אפשר לעצור אצל לוקס ברטוני ולקבל משימות. במשימות, נידרש לבצע טובה עבור לוקס, וכשנחזור אחרי ביצוע כהלכה, לוקס יספק לנו מידע על מכונית טובה שחונה בעיר ואם אנחנו לא יודעים לפרוץ אליה הוא ילמד אותנו.
תומאס (טום) אנג'לו
מדובב על ידי מייקל סורבינו. הדמות הראשית שאותה השחקן משחק.
נאום כיסא הגלגלים
השפעתו
ב-15 בפברואר 2019, 54 שנים לאחר הנאום, אמר יעקב שרת, בנו של שרת, כי "אותו נאום כיסא הגלגלים המפורסם היה נאום שבו הוא טען שלא ייתכן שאיש אחד כמו בן-גוריון, שיהיה מנהיג כמה שיהיה חשוב, יכפה את דעתו על רוב של הציבור. רוב הציבור רוצה לשים קץ לכל העיסוקים האלה בפרשה. אין לזה שום שחר. צריך לסיים את הדבר הזה. בן-גוריון לא הסכים ועל זה היה ויכוח. אפשר לומר שבפרשה הזאת בן-גוריון נוצח, הייתה הצבעה וברוב דעות מוחלט התקבלה החלטה נגדו וכעבור זמן לא רב הוא פרש ממפא"י והקים מפלגה קטנה, מפלגת רפ"י. הוא ציפה לקבל 20 מנדטים בבחירות, הוא קיבל רק עשרה ואז החלה למעשה הירידה של בן-גוריון מהבמה הפוליטית".
פיליפ ג'יימס
פיליפ ג'יימס (באנגלית: Philip James 17 במאי 1890 - 1 בנובמבר 1975) היה מלחין, מנצח ומחנך מוזיקה אמריקאי.
Mafia: The City of Lost Heaven
תומאס (טום) אנג'לו
נהג מונית שנקלע בטעות לעימות בין מאפיונרים - הוא נאלץ לסייע לפולי וסאם לברוח ממאפיונרים אחרים. בעקבות כך הוא הצטרף למאפיה של דון סליארי אוהב בעלי חיים. נהרג בסוף המשחק.
פיליפ ג'יימס
לימודים
ג'יימס נולד בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי. בגיל צעיר החל לנגן בפסנתר ובכינור וקיבל שיעורים בתאוריה של המוזיקה. כמו כן שר במקהלת נערים בכמה מכנסיות ניו ג'רזי. משנת 1904 עד 1909 למד נגינה בעוגב אצל ג'. וארן אנדרוז וב-1907 החל ללמוד הרמוניה מתקדמת וקונטרפונקט אצל הומר נוריס. כן למד הלחנה אצל רובין גולדמרק, אליוט שנק ורוסריו סקאלרו והשתלם בנגינה בעוגב אצל ז'וזף בונה ואלכסנדר גילמן בפריז.
Mafia: The City of Lost Heaven
דון אניו סליארי
מדובב על ידי ג'ורג' דיסנזו. הבוס של המאפיה שבה עובד טום. איש קשוח אכזרי סדיסט אלים וכוחני וחסר רחמים/מעצורים/מצפון ושונא בעלי חיים, אך הוגן ונחמד רוב הזמן. נתפס בסוף המשחק ונהרג.
ג'ון נורמן
מדובב על ידי דייוויד או'בריין. בלש המשטרה שאליו פונה טום לעזרה, אחרי שחושש לחייו ולחיי משפחתו עובד במשטרה מ-1935. נורמן נראה אך ורק בקטעי המעבר.
פיליפ ג'יימס
קריירת ניצוח והלחנה
במלחמת העולם הראשונה ניגן ג'יימס בתזמורת הצבאית של חיל המשלוח האמריקאי, ובהמשך היה למנצחה. ויקטור הרברט שמע את עבודתו עם התזמורת ועם שחרורו של ג'יימס מן הצבא, שכר אותו כמנהל מוזיקלי לקומדיה המוזיקלית שלו "נערת הזהב שלי". ג'יימס ניצח על להקת האופרה של הרברט משנת 1919 עד 1922.
Mafia: The City of Lost Heaven
פולי לאמברדו
מדובב על ידי ויליאם דמאו. מאפיונר במאפיה של דון סליארי. חבר טוב של טום ומלווה אותו בהמון משימות. נרצח בסוף המשחק
פיליפ ג'יימס
קריירת ניצוח והלחנה
בשנת 1922 היה ג'יימס שותף להקמתה של התזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי והיה למנצחה הראשון. משנת 1929 עד 1936 ניצח ג'יימס על הסימפונית הקטנה של במברגר, ששידרה מדי שבוע בתחנת הרדיו WOR בניו יורק. בשנת 1932 זכה בפרס של $5000 מרשת NBC על חיבורו הסאטירי "תחנה WGZBX", שתזמורות רבות וחשובות ביצעו אותו בהמשך. יצירותיו האחרות שזכו בפרסים בשנות ה-30' היו האוברטורה "ברט הארט", סוויטה לתזמורת מיתרים ו"שירת הלילה".
Mafia: The City of Lost Heaven
סאם טראפני
מדובב על ידי מאט סרביטו. מאפיונר במפיה של דון סליארי. מתלווה לטום ופולי במס' משימות. ובסיום מתגלה לטום משהו מפתיע עליו. ובמשימה האחרונה הוא רוצח את פולי ואחר כך מנסה לרצוח את טום וטום רודף אחריו, תוך כדי שהוא מנהל קרב יריות עם אנשיו שבמהלך הקרב הוא מצליח לחסל את כל אנשיו ואז הוא מנהל איתו קרב יריות ומצליח לחסל אותו נהרג בסוף המשחק
פרנק קולטי
מדובב על ידי דן גרימלדי. מנהל החשבונות של המפיה ויד ימינו של סליארי. איש משפחה, אב לילדה ובעל אוהב בעלי חיים. נהרג בסוף המשחק
פיליפ ג'יימס
קריירת ניצוח והלחנה
אף כי ג'יימס המשיך להלחין עד מותו ב-1975, יצירותיו רחבות-הממדים הושמעו רק לעיתים רחוקות לאחר אמצע המאה ה-20. עם זאת, כמה מיצירות הקודש המוקדמות שלו, בהן "מדיטציה" לעוגב והמזמור "על נהרות בבל", עודן ברפרטואר הכנסייתי.
Mafia: The City of Lost Heaven
דון מרקו מורלו
מדובב על ידי ג'ון דומן.
פיליפ ג'יימס
קריירת הוראה
ב-1923 החל ג'יימס את קריירת ההוראה הארוכה שלו באוניברסיטת ניו יורק, שם כיהן כראש המחלקה למוזיקה משנת 1934 עד 1956. בין תלמידיו שם היו מילטון בביט, ברנרד הרמן ומרווין דוויד לוי.
Mafia: The City of Lost Heaven
דון מרקו מורלו
בהופעה הראשונה שלו במשחק, במהלך אחד מקטעי המעבר, רואים אותו רוצח אדם שנתקע לו במכונית, בזמן אור יום מול עיניהם של אזרחים ושוטרים שלא עשו שום דבר בעניין(כי חששו מאיך שמורלו יגיב אם הם יתערבו).
ידוע בחליפות הלבנות שהוא תמיד לבוש בהן. נהרג באמצע המשחק
ראלף
מדובב על ידי ג'ף גארנר (מדבב גם את לוקס ברטוני).
בחור מפגר ומגמגם, אך גאון עם מכוניות. נמצא תמיד במוסך שמאחורי הבר של סליארי. מלמד את טום לפרוץ למכוניות. נתפס ונהרג בסוף המשחק.
וינצ'נזו ריצ'י
מדובב על ידי ג'ון טורמי
אמן הנשק של המפיה. נמצא לרוב בדירה קטנה ליד הבר המשמשת כסדנת נשק בה הוא מכין ומספק נשק למאפיונרים של סלארי, ממחבטי בייסבול עד רובי צלפים משוכללים. נתפס ונהרג בסוף המשחק
לוקס ברטוני
מדובב על ידי ג'ף גארנר (מדבב גם את ראלף). יכול להיהרג.
חבר של ראלף. בעל מוסך מכוניות. ראה מידע נוסף במשימות אצל לוקס ברטוני. עבר לכוחות הביטחון בסוף המשחק אך גם יכול להיהרג.
לואיג'י מארינו
מדובב על ידי פול סקנאפיקו.
הברמן בבר של סליארי. אבא של שרה וחבר טוב של טום. הצטרף למשטרה בסוף המשחק.
ויטו סקלטה הגיבור הראשי של מאפיה 2 מופיע במשימה האחרונה ומתגלה שהוא בקשר עם מר סליארי והוא גם מופיע במוד בו טום הורג אותו לאחר שהוא חולם שויטו הורג אותו.
ג'ו ברברו חברו של ויטו מופיע במשימה האחרונה שבה הוא רוצח את טום על ידי כך שהוא יורה בו עם רובה ציד.
סרג'יו מורלו ג'וניור אחיו של דון מורלו ואויב של סליארי אכזרי שחצן גאוותן ומעצבן נהרג באמצע המשחק אחרי מספר ניסיונות התנקשות כושלים.
קטעי המעבר
על מנת להעביר את עלילת המשחק בצורה הטובה ביותר, בחרו יוצריו להשתמש בקטעי מעבר - סרטונים קישור שנעים בין שניות לדקות, שבהם השחקן לא משחק ולא יכול להשפיע על הנעשה.
הכסף במשחק
לכסף במשחק זה אין ערך במצב הראשי. השחקן לא מקבל תשלום על שום עבודה, אלא רק בונה מעמד במשפחת המפיה. אולם במצב Free Ride יש שימוש בכסף: רכישת כלי-נשק (Yellow Pete), קבלת טיפול רפואי (ביה"ח ב-New Ark), טיפול-רכב במוסך (Lucas Bertone) ושמירת המשחק (Don Salieri's Bar). כמו כן, יש צורך לשלם על דלק ודוחו"ת.
העיר
העיר Lost Heaven היא מטרופולין וירטואלי, בגודל של כ-12 מייל מרובע. על פי רבים, העיר היא גרסה וירטואלית לערים ניו יורק ושיקגו. גם העיר נראית בהתאם לשנות ה-30. הבניינים, הגשרים, הכבישים, הריהוט בתוך הבניינים - כולם נראים בהתאמה לשנות ה-30. העיר מחולקת ל-3 איים, המחוברים זה לזה בגשרים.
כמו כן, העיר מחולקת למס' אזורים, המבוססים על אזורים הקיימים במציאות עם אותו שם:
Countryside
אזור הנמצא מחוץ לתחומי העיר. הוא האזור הכפרי של המשחק. האזור מכיל בעיקר שדות, גשרים, נחלים, צוקים בתים חווץ וכבישים החוצים אותם. האזור סגור לכניסה במהלך המשחק, למעט מס' המשימות במשחק שיש צורך להגיע למקום הנמצא בתוך האזור הזה (למשל, ל שדה התעופה של Lost Heaven). ניתן להגיע לאזור זה במצב Free Ride.
המשטרה
כמו בכל סיפור פשע, גם כאן יש משטרה.
המשטרה כאן היא לא כמו המשטרה בת ימינו, וניתנת לשיחוד הרבה יותר מאשר ניתן לשחד את המשטרה כיום.
עם זאת, כשעוברים ברמזור אדום או נוסעים מעל המהירות המותרת (40 מיל) ליד ניידת משטרה, המשטרה תפעיל את הסירנה שלה ותבקש לרשום לך דו"ח (מכיוון שבמשחק לא קיימת הפונקציה של הכסף, הדו"ח לא באמת משפיע) אם תתנגד, השוטרים ינסו לעצור אותך על ידי שימוש באקדחים שלהם (שוטרי סיירות מצוידים באקדח Colt Detective Special). אם הצלחת להתחמק מהניידת המדוברת למשך זמן מספיק, או הרגת את כל השוטרים הנוגעים בדבר, אז שום ניידת אחרת לא תנסה לעצור אותך.
כמו כן, קיימים שוטרים שאינם בתוך מכוניות, וכשאתה עושה עבירה לנגד עיניהם אין ביכולתם לרדוף אחריך אז הם רק מבקשים ממך לעצור. אם אתה ממשיך בנסיעה השוטר "ישכח" מהמקרה.
בניגוד למשחקים אחרים, כשניידת או שוטר מסוים רודף אחריך, לא כל ניידת או שוטר בעיר רודף אחריך. אחרי שאתה במנוסה זמן רב ללא הצלחה (לא הצלחת לאבד את השוטרים) אתה הופך ל"מבוקש" וכל ניידת או שוטר רודפים אחריך. כמו כן, חלקם יוותרו על האקדח וישתמשו ברובה US Rifle M1903 Springfield. כדי לצאת ממצב "מבוקש", עליך להתחבא במקום מסתור כלשהו ולא להיראות על ידי שום שוטר למס' שניות.
המכוניות והנהיגה בהן
מכיוון שזמן המשחק הוא שנות ה-30, המכוניות הן בהתאם. רוב המכוניות הן ישנות ואין להן מבנה אירודינמי (כמו מכוניות בנות ימינו). לרובן יש 3 הילוכים, ולמעטות יש 4.
במשחק קיימים כ-60 מכוניות המבוססות על מכוניות אמתיות. רוב המכוניות יכולות להימצא במספר צבעים. ישנן מכוניות עם גג נפתח, מכוניות עם שתי דלתות, מכוניות משפחתיות וכלי רכב ציבוריים (מוניות, ניידות משטרה ועוד). המכוניות כאן, כמו במציאות, עובדות על דלק, שכמותו במכל מצוינת על ידי מד הדלק הקיים במכונית. כשהדלק נגמר המכונית מפסיקה לנסוע. ברחבי העיר יש מס' תחנות דלק שניתן למלא כל הזמן.
כלי הנשק
לרוב, את כלי הנשק תקבלו מוינצ'נזו, אך גם אפשר להשיג כלי נשק על ידי הריגת שוטרים, או מאפיונרים אחרים שהרגתם.
כלי הנשק רבים מגוונים, החל מאלת בייסבול לרובה צלפים משוכלל:
אקדחים ורובים
פסקול
בזמן הנסיעה או ההליכה בעיר, תתנגן ברקע מנגינה. המנגינה אינה רדיו, והיא תמשיך להישמע גם ביציאה מהמכונית.
לכל חלק בעיר, יש מנגינה משלו וכאשר יוצאים מהאזור מתחלפת המנגינה. אם נשארים באותו אזור למשך זמן מה, המנגינה תחזור על עצמה.
המנגינות שמושמעות בזמן המעבר בעיר, הן בהתאם לזמן המשחק - שנות ה-30, ולכן המנגינות הן מנגינות ג'אז משנות ה-20, שנות ה-30 ושנות ה-40. יש בעיקר מנגינות של ג'אנגו ריינהארדט והמועדון החם של צרפת (Django Reinhardt and The Hot Club de France)
רשימת המנגינות המושמעים בעת נסיעה בעיר מחולקת לפי האמנים (בסוגריים - האזור בעיר שבו מושמעת המנגינה):
כמו כן, בעת נסיעה\הליכה באזור שאינו עירוני יש 4 מנגינות נוספות:
ישנם עוד מס' שירים מהתקופה הנ"ל שניתן לשמוע אותם במהלך משימות שונות:
(השיר האחרון - Latcho Drom - La Verdine, נכתב אמנם בחצי הראשון של המאה ה-20, אך גרסה זו של השיר הוקלטה רק בשנות ה-90 המאוחרות)
מוזיקה מקורית
ישנן מס' מנגינות שהוקלטו במיוחד למשחק. כל המנגינות מבוצעות על ידי Bohemia Symphonic Orchestra - תזמורת שהורכבה במיוחד כדי להקליט את המנגינות למשחק. רוב המנגינות חוזרות על עצמן במהלך המשחק. הן מופיעות תמיד בעת משימה.
המנגינות:
מצב Free Ride
מצב שבו השחקן רשאי לשוטט כרצונו ברחובות העיר, ללא משימות או עלילה, יכול לשמור את המשחק בבר של סליארי. לפני תחילת המצב אפשר לבחור מכונית ואת מקום ההתחלה. במצב זה, בניגוד למצב המשחק הראשי, יש לשלם על דו"חות ודלק.
נשק ניתן לקנות בחנות, או לקבל נשק של מאפיונר הרוג. ניתן לקנות חבילת חיים בבית חולים.
מצב Free Ride Extreme
מצב מתקדם של Free Ride, הנפתח רק כאשר השחקן מסיים את מצב המשחק הראשי.
מצב זה הוא מצב הומוריסטי למשחק המאפיה, בניגוד לרצינות של המשחק הראשי. במצב זה יש לשחקן בית באזור העשיר, Oakwood, ובו יכול לשמור את המשחק ומס' מכוניות. כמו כן, קיימות משימות משונות במיוחד, כמו בריחה מצלחות מעופפות, או רדיפה אחרי איש מהיר במיוחד הלבוש רק בתחתוניו. בסוף כל משימה כזו מתקבלת מכונית פאר ייחודית שלא קיימת במקום אחר.וכאן מראים את ביתו של טום המצב הזה מתרחש אחרי אירועי המשחק הראשון ומתאר את חייו של טום לאחר המשחק
קישורים חיצוניים
אתר רשמי של המשחק
אלעזר הלוי גרינהוט
ביוגרפיה
נולד בכ"ח באייר תר"י בעיירה גֶרֶנדה שבמחוז אויהל שבהונגריה, בנו של רבי משה יהודה גרינהוט. במשך חמש שנים למד בישיבות בהונגריה אצל רבנים חניכי אסכולת החתם סופר. בגיל 18 הוסמך לרבנות. לאחר נישואיו שימש ברבנות בקהילות שונות, ולבסוף שימש כעשר שנים כרב ודיין בעיר טעמשוואר. בגלל התחזקות התנועה הרפורמית בעיר, עזב את הרבנות ונסע ללמוד בבית המדרש לרבנים בברלין והיה מתלמידיו של הרב עזריאל הילדסהיימר. כמו כן, למד פילוסופיה באוניברסיטת ברלין. עבודת הדוקטורט שלו הייתה "מחקר בקורתי על ".
בשנת תרנ"ב/1892 התמנה על ידי ועד היהודים החרדים מפרנקפורט לשמש כמנהל בית היתומים בירושלים (מיסודו של ד"ר זאב וילהלם הרצברג). בעקבות זאת, עלה באותה שנה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. לצד ניהול בית היתומים שימש גם בהוראה במוסד, וכן כרב ודרשן בבית הכנסת של המוסד. בשנת 1903 פרש מהוראה מטעמי בריאות. באותה שנה אכסן בביתו את הרמן שטרוק במסע בארץ ישראל. באותה תקופה שהה בארץ הרב יוסף צבי קרליבך מגרמניה, והוא למד אצל הרב ד"ר גרינהוט וכן אצל הרב שמואל סלנט והרב אברהם יצחק הכהן קוק.
עם יסוד תנועת המזרחי, ייסד סניף של המזרחי בירושלים. שימש ציר של התנועה לאחד הקונגרסים הציוניים.
בהשתדלותו, רכש הד"ר סלבנדי מדירקהיים קרוב ל 800 דונם מאדמת הכפר פג'ה, שליד פתח תקווה ומסר את הקרקע במתנה לוועד היהודי בפרנקפורט, במטרה להעביר לשם את בית היתומים. היוזמה יצאה אל הפועל בתחילת שנת 1913, וגרינהוט עבר לפתח תקווה. אולם, כעבור חודשים ספורים, בי"א באדר תרע"ג, מרס 1913, נפטר.
נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
מחקר
במקביל לעבודתו כמנהל בית היתומים, היה מגדולי חוקרי היהדות והתמחה בחקר המדרשים. ש"י עגנון כינה אותו "החכם הידוע" ("אסתרליין יקירתי" מכתב 31). פרסם שורה של חיבורים מחקריים ומוערים בתחום המדרשים, על פי כתבי יד עתיקים. יצירתו המונומנטלית היא סדרת "ספר הליקוטים", אוסף מדרשים עתיקים מתוך כתבי יד גנוזים, שהוציא בשישה כרכים בשנים 1898–1903. הוא הניח את היסודות לחקר מדרש ילמדנו, וראייתו כסוגה ספרותית, בתחום ספרות חז"ל.
פרסם מאמרים רבים בכתבי עת יהודיים ומדעיים שונים באירופה. כמו כן, הרבה לכתוב מאמרים פובליציסטיים בעיתונים שונים, ובהם "דער איזראעליט", "די יידישה פרסה", "די ולט" ו"פרנקפורטר צייטונג".
מגרפטור
מגרפטור (שם מדעי: Megaraptor; מילולית מלטינית: "טופר ענק" או "שודד ענק") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת המגרפטוריים שחי בסוף הקרטיקון 88–91 מיליון שנה לפני זמננו בארגנטינה. דינוזאור זה היה קרוב לאירוסטאון מאותו אזור ולאוסטרלונטור האוסטרלי. במקור סברו שהוא דמוי-דרומזאור ענק, מה שנתן לו את שמו. בהמשך הוא עבר למשפחת המגרפטוריים וכמה חוקרים חושבים שהוא היה שייך לקבוצת הטירנוזאורים.
טורף זה ידוע בעיקר מטפריו הגדולים שאורכם עד ואורך הגוף המשוקלל הגיע ל- ולמשקל מוערך של 1 טון. הטופר דמתה במראה לטופר של דיינוניכוס והיא הייתה גדולה מאוד, יותר גדולה מטופר של ספינוזאוריים. מבנה הגוף הזכיר מעט אלוזאורוס עם מבנה החוליות, אך לא ברור אם היה קרוב אליו.
הדינוזאור היה צייד גדול שנע במרחבי פטגוניה בחיפוש טרף, אותו שיסע עם טפריו הגדולות. לצידו חיו מיני טורפים גדולים כמו המפוזאורוס.
ז.ט.ס. דובניצה
'''ז.ט.ס. דובניצה''' הוא מועדון כדורגל סלובקי מהעיר דובניצה נד וואהום שבצפון סלובקיה. בעונת 2013/14 משחקת הקבוצה בליגה השנייה בסלובקיה לאחר שירדה מליגת העל הסלובקית בסוף עונת 2010/2011. הקבוצה לא זכתה מעולם בגביע הסלובקי בכדורגל וכן לא זכתה באליפות הליגה הסלובקית הבכירה.
המפלגה הוויגית
המפלגה הוויגית (באנגלית: Whig party) הייתה מפלגה בריטית, אשר במשך שנים רבות הייתה אחת משתי המפלגות העיקריות של הממלכה המאוחדת. המפלגה הוויגית תמכה בסחר חופשי, קדימות הפרלמנט על המלוכה, ביטול העבדות, הרחבת זכות הבחירה ומתן חופש דת לכנסייה הקתולית. המפלגה הוויגית נחשבת כמפלגה הליברלית הראשונה.
היסטוריה
המונח "ויג" מקורו בימי הפולמוס באשר להדחתו מכס המלוכה של המלך ג'יימס השני בשנות השמונים של המאה ה-17. התומכים בהדחה כונו "ויגים" (כינוי גנאי שמשמעותו רועה בקר), והמתנגדים לה כונו "טורים" (כינוי גנאי שמשמעותו פורע חוק). שמות אלו, שהיו בתחילתם כינויי גנאי, דבקו במפלגות עם התגבשותן, ועם התגבשות המערכת הפרלמנטרית האנגלית, כפי שאנו מכירים אותה עד היום.
במשך שנים היו בפוליטיקה הבריטית שתי מפלגות העיקריות: המפלגה הוויגית והמפלגה הטורית. באופן כללי היו הטורים מזוהים עם בעלי האדמות ועם אנשי הכנסייה האנגליקנית, ואילו הוויגים היו מזוהים בתחילה עם האריסטוקרטיה ובשלב מאוחר יותר עם מעמד הסוחרים, התעשיינים והבורגנות. הן הטורים והן הוויגים היו מחנות פוליטיים יותר מאשר מפלגות כפי מובנן המודרני.
בתחילת עידן בית הנובר, היו הוויגים המפלגה הדומיננטית בשלטון, בשל הזיהוי בין הטורים ובין היעקוביטים (תומכי בית סטיוארט). בתקופה זו לא היה לטורים כח פוליטי של ממש. בתקופת מלכותו של המלך ג'ורג' השלישי חפץ המלך לשחרר עצמו מהשפעת אנשי הכוח הוויגים, ועודד יצירת מפלגה טורית חדשה, שהורכבה מוויגים מתונים כגון ויליאם פיט הבן. תמיכתם המסוכנת של הוויגים (בהנהגת צ'ארלס ג'יימס פוקס) במהפכה הצרפתית בשנותיה הראשונות (אם כי אף הם התפכחו כשהתברר מחיר הדמים שגבתה הגיליוטינה) ובחופש דת לקתולים, הביאה לכך שהם נותרו מחוץ למוקדי הכח בין 1783 ו-1830.
ב-1830 חזרו הוויגים לשלטון, וממשלו של לורד גריי השיג רפורמות חשובות - ראויות לציון חוק הרפורמה הפרלמנטרית מ-1832, וביטול העבדות במושבות בריטניה. הוויגים נותרו לרוב מפלגה שמרנית (כמוהם כטורים), והתנגדו לשינויים מבניים במערכת השלטונית הבריטית. בתקופה זו החל ההיסטוריון הוויגי הגדול תומאס בבינגטון מקאולי לכתוב היסטוריה של אנגליה, אשר שיקפה את נקודת הראות הוויגית, בה המאורעות מגיעים לשיא עם חקיקת חוק הרפורמה הפרלמנטרית. זה הוביל לעיוות בתפיסת בני הזמן ההוא את ההיסטוריה, שכן מקאולי ניסה להרכיב עקרונות של המאה ה-19 על המערכת המורכבת של הפוליטיקה של המאה ה-17.
המפלגה הליברלית (מונח זה נטבע לראשונה בשנת 1868, אך היה בשימוש כמה שנים לפני כן), קמה כקואליציה בין ויגים, טורים תומכי רוברט פיל ורדיקלים שמאליים. מפלגה זו, בראשות לורד פלמרסטון, הייתה בתחילה מורכבת מוויגים ברובה, אך במהלך כהונתו של ראש הממשלה ויליאם יוארט גלאדסטון, איבדו הוויגים מכוחם במפלגה. במהלך הוויכוח על השלטון העצמי באירלנד בשנת 1886 פרשו ויגים רבים ממפלגה זו והקימו את המפלגה ה"ליברל-יוניוניסטית" (יוניוניסטים הם מתנגדי השלטון העצמי באירלנד). עם הקמת אירלנד העצמאית בתחילת המאה ה-20 איבדה הוויגיות כל רלוונטיות, ומאז אין מפלגה שתומכיה רואים עצמם כ"וויגים".
À Procura da Anitta Perfeita
À Procura da Anitta Perfeita הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת הברזילאית אניטה. המיני-אלבום יצא לאור ב-30 בנובמבר 2022, בהוצאת חברת התקליטים האחים וורנר.
פרנצ'סקו מריה פיאבה
פרנצ'סקו מריה פיאבה (באיטלקית: Francesco Maria Piave, 18 במאי 1810 - 5 במרץ 1876) היה לבריתן איטלקי, ידידו הוותיק של ורדי ושותף ליצירתו.
חייו
פיאבה נולד באי מוראנו שבלאגונה של ונציה, בתקופת מלכותו קצרת הימים של נפוליאון באיטליה. הוא הלך בעקבות סלבטורה קאמאראנו כלבריתן העיקרי של ורדי באמצע הקריירה של המלחין. פיאבה כתב את הלברית לאופרות של ורדי "ארנאני" (1844), "שני הפוסקארים" (1844), "אטילה" (1846), "מקבת'" (1847), "שודד הים" (1848), "סטיפליו" (1850), "ריגולטו" (1851), "לה טרוויאטה" (1853), "סימון בוקאנגרה" (1857) ו"כוחו של גורל" (1862). פיאבה היה אמור להכין גם את הלברית ל"אאידה", שאת ההזמנה לכתיבתה קיבל ורדי ב-1870, אלמלא פקד אותו אירוע מוחי ששלל ממנו את יכולת הכתיבה.
פיאבה כתב לבריות, הזכורות פחות, גם לג'ובאני פאצ'יני, סבריו מרקאדנטה, פדריקו ריקי ואפילו לברית אחת למייקל באלף.
פיאבה מת במילאנו בשנת 1876, בן 65, ונקבר שם בצ'ימיטרו מונומנטלה.
פטסי ביירן
פטרישה "פטסי" ביירן (באנגלית: Patricia "Patsy" Byrne; 13 ביולי 1933 - 17 ביוני 2014) הייתה שחקנית אנגלייה, ידועה בעיקר מתפקיד המטפלת "נרסי" בעונה השנייה של הסדרה הקומית "הפתן השחור" וכאמו השתלטנית של מלקולם בסדרה "Watching" של ITV.
חיים אישיים
ביירן הייתה נשואה לפטריק ג'ון סקומב מ-1967 ועד מותו בשנת 2000. ב-17 ביוני 2014 נפטרה ביירן בבית האבות לאמנים "דנוויל הול" בנורת'ווד שבלונדון.
רשת ההצלה בפירנצה
רשת ההצלה בפירנצה הייתה ארגון מחתרתי שפעל להצלת יהודי פירנצה בתקופת שואת יהודי איטליה, מספטמבר 1943 ועד סוף מלחמת העולם השנייה. הרשת הושתתה על שיתוף פעולה יהודי- נוצרי בין הארכיבישוף של פירנצה, הקרדינל אליה דלה קוסטה, הרב הראשי של קהילת יהודי פירנצה, ד"ר נתן קאסוטו, והפעיל הציוני רפאל קנטוני, אשר עמדו בראשה.
מספר חברים ברשת ההצלה הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות עולם, בהם אליה דלה קוסטה, ג'ינו ברטלי, צ'יפריאנו ריקוטי, מרטה פולצ'ה, בנדטה וספיניני, וסנדרה בוסנלי.
יהדות פירנצה עד לשואת יהודי איטליה
בעיר פירנצה שבאיטליה התקיימה קהילה יהודית בעלת מוסדות עצמאיים החל מן המאה ה-15, אז קיבלה הכרה רשמית מן השלטון הנוצרי בעיר. בדומה לקהילות יהודיות אחרות ברחבי אירופה, עסקו יהודי פירנצה בתחומי ההלוואות, המשכונות, והמסחר לאורך כל ימי הביניים עד לעת החדשה. אחדים עסקו ברפואה ורוקחות, וביניהם היו בעלי הון שסחרו ביהלומים. עם הקמת ממלכת איטליה, הוכרו היהודים כבעלי זכויות שוות. מעטים מהם התברגו אל צמרת הממשל האזרחי ושירתו בצבא. אקדמאים יהודים כיהנו במשרות מכובדות באוניברסיטאות. האמנציפציה ליהודים השפיעה רבות על חיי הקהילה, במיוחד במישור הדתי. החל תהליך התבוללות בקרב היהודים, תופעה אשר התרחבה מאוד בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
ערב מלחמת העולם השנייה, בשנת 1938 חיו בפירנצה 2,326 יהודים, אשר היו שייכים למעמד הביניים ונחשבו לקהילה מודרנית, מתקדמת ומשכילה. ב-17 בנובמבר 1938, נחקקו באיטליה חוקי הגזע בהשפעת מדיניות המשטר הנאצי בגרמניה, ובוטלו רק בשנת 1944 עקב כיבוש דרום איטליה על ידי בעלות הברית. חוקי הגזע קבעו את דמותו של "הגזע האיטלקי החדש", הנבדל מהגזע היהודי. על פי תפיסה זו, היהודים של המאה ה-20 לא נחשבים יותר כצאצאים הישירים של העם ממנו בא הנוצרי הראשון. ההתבוללות שחלה בקהילה היהודית שימשה כהוכחה לכך שהעם היהודי של המאה העשרים אינו קשור גזעית לעם שהיה בעבר. בעקבות חוקי הגזע, חלו הגבלות רבות על יהודי איטליה, ובכללם יהדות פירנצה.
פעילות רשת ההצלה בפירנצה בזמן השואה
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה פירנצה תחת שלטון גרמני בין השנים 1943–1944, ולא נכללה בתחומי שלטון ממשלת סאלו. בספטמבר 1943 פלש הצבא הגרמני לצפון איטליה, וכבש גם את פירנצה. הצבא הגרמני החזיק בעיר עד לנובמבר 1944. לאחר הכיבוש, הנאצים החרימו את בית הכנסת הגדול של העיר והסבו אותו לשימושם. יהודי פירנצה עברו תקופה קשה שכללה השפלות והרעה משמעותית בתנאי חייהם, אולם רובם לא נשלחו להשמדה. כ-250 איש מתוכם נשלחו על ידי הכוחות הגרמנים למחנות ההשמדה. רוב המשולחים נספו, ביניהם רב הקהילה, נתן קאסוטו.
בספטמבר 1943 לאחר שנכנעה איטליה לבעלות הברית, גירושי היהודים למחנות היו בפתח. עוד באותו חודש פנו הרב הראשי של קהילת יהודי פירנצה, נתן קאסוטו, רפאל קאנטוני ויהודים נוספים שהיו חברים בדלאסם, לארכיבישוף של העיר, הקרדינל אליה דלה קוסטה, בבקשה לעזרה. דלה קוסטה הסכים לסייע להם והפנה אותם לכומר הדומיניקני צ'יפריאנו ריקוטי (Cipriano Ricotti) במנזר סן מרקו ולכומר לטו קזיני. האקציה הראשונה של הגרמנים נגד יהודי פירנצה הייתה ב-6 בנובמבר 1943, ונמשכה כשלושה ימים. דלה קוסטה שיגר מכתב אשר יועד לכל ראשי המנזרים בפירנצה והסביבה, ובו ביקש שיפתחו שעריהם בפני היהודים. כ-21 מוסדות נוצריים נענו למכתבו של הקרדינל, והצילו את חייהם של כ-220 יהודים, ואולי אף יותר. כך החלה לפעול רשת ההצלה בפירנצה בחסות הכנסייה. רשת זו פעלה הודות לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי בין הקרדינל אליה דלה קוסטה, רב הקהילה, נתן קאסוטו ורפאל קנטוני. פעילי הרשת נהגו להחביא יהודים במנזרים ובכנסיות, ולעיתים אף בבתיהם הפרטיים.
ביום שבת, ה-6 בנובמבר 1943, חיילי האס.אס הקיפו את בית הכנסת הגדול בפירנצה ואסרו את היהודים בתוכו. שלושה ימים לאחר מכן, עזבה רכבת הגירוש השנייה את איטליה. רכבת זו כללה לפחות 400 יהודים מפירנצה, סיינה ובולוניה והגיעה אל אושוויץ. איש מהיהודים ברכבת לא שרד. ידועים רק 85 שמות של יהודים אשר היו על הרכבת.
ב-1 בדצמבר 1943, לאחר שכוחות האס.אס. החלו להקים מחנות מעצר, המשטרה האיטלקית החלה לבצע חיפושים בבתים של יהודים, לכדה את אלו שנשארו בבתיהם וחסמה את הגישה לבתים אלו. המעצרים בוצעו על ידי יחידות של המשטרה האיטלקית.
ב-30 בינואר 1944 נשלחה רכבת לאושוויץ ועליה כ-700 איש, 180 מהם ממחוז טוסקנה. מתוך 700 הנוסעים, 97 גברים ו-31 נשים בלבד עברו את הסלקציה באושוויץ. 13 גברים ו-8 נשים מתוכם שרדו את המלחמה, כאשר אנה קאסוטו, אשתו של הרב נתן קאסוטו, הייתה אחת מבין 8 הנשים ששרדו.
פעילות אנשי הכנסייה ברשת ההצלה
המבצע להצלת היהודים הנרדפים נערך בחסות הקרדינל דלה קוסטה בשיתוף פעולה עם אנשי הכנסייה דון לטו קסיני, צ'יפריאנו ריקוטי, דון ג'וליו פאסיבני, דון ג'ובאני סימיוני, דון אנג'לו דלה טורה, ליאונדילדה פנקני, אם המנזר סנדרה בוסנלי, אמא בנדטה וספיניאני ואחרים.
הקרדינל דלה קוסטה יזם את פעולות ההצלה ועודד את אנשי הדת להשתתף בפעילויות מסוכנות להצלת חיים. הוא מילא תפקיד מכריע בארגון ובהפעלה של רשת ההצלה הנרחבת, גייס מצילים מקרב אנשי הכנסייה, כתב לראשי מנזרים ומנזרים שהפגינו אותם במקלט ליהודים, הקימו מקלט לפליטים בסמינר מינורי די מונטוגי (Minore di Montughi). הוא אף הסתיר יהודים נמלטים בארמונו לתקופות קצרות עד שנשלחו למקומות בטוחים. הישיבות של רשת ההצלה התקיימו כמעט תמיד במשרדי הארכיבישוף. פעולות ההצלה מומנו על ידי ארגון דלאסם. בנוסף כדי לסייע במימון הרשת הוחלט שהכספים יגיעו מהקהילה היהודית ומהכמורה באופן שווה, סכומי הכסף שהעבירה הכנסייה גברו בהדרגה. האנשים אשר פעלו כחלק מרשת ההצלה הקדישו את מלוא מרצם לסיוע והצלת היהודים.
דו"ח שנכתב מיד לאחר המלחמה, מפי האב מנג'לו (Mengehello), תיאר את פעילותה של רשת ההצלה, והוסיף כי הארכיבישוף אסר להטביל יהודים בזמן המלחמה, גם אם הביעו את רצונם לעשות כן. ג'ורג'יו לה פירה תיאר את דלה קוסטה כ"כוח המניע של ההתחייבות של האהבה להציל כל כך הרבה אחים", והאב צ'יפריאנו ריקוטי כתב: "אני לא יודע על ערים אחרות, אבל בפירנצה הוקם ארגון הצלה אמיתי על ידי המשאלה של הקרדינל אליה".
לאחר שנעצרו מרבית הפעילים היהודים של רשת ההצלה. מעתה והלאה, היו אלה אנשי הכנסייה אשר נשאו את מרבית האחריות להמשך פעילותה של רשת ההצלה, אף כי כמה מהכמרים נעצרו גם הם על ידי הגרמנים ואף עונו.
פועלו של רב קהילת יהודי פירנצה, נתן קאסוטו, ברשת ההצלה
בשנת 1933 קיבל נתן קאסוטו תואר ברפואה ושירת לתקופה כרופא צבאי. לאחר מכן החל קריירה רפואית שכללה הוראה מחקר ופרקטיקה. הוא פרסם מספר מאמרים חשובים ב-1938 זכה במלגה ללמוד בניו יורק במוסד רוקפלר, אך בשל חוקי הגזע שחוקקו בשנה זו, המשטר הפשיסטי לא סיפק לו דרכון לנסיעה לניו יורק לקבלת המלגה שהייתה יכולה להציל את חייו.
האיסור על הריגת חיות למטרות דתיות (איסור השחיטה הכשרה) גרם ליהודים שומרי מצוות לאכילת בשר, נתן קאסוטו קיבל פנייה מארגון סיוע יהודי לגבי האפשרות של אכילת מזון לא כשר לילדים שסובלים מבעיות בריאותיות. הוא חקר את הנושא והשיב שזה מותר אם יש סכנת חיים או סכנה בריאותית במידה ואין תחליף ראוי כמו כן הוסיף שכל מקרה צריך להיבדק על ידי רופא ופסיקה של רב. החובה לציית להוראות האנטישמיות השפיעו על חיי היום יום של הקהילות היהודיות אבל לא גרם ליהודים שומרי מצוות להפסיק לשמור.
בעקבות חוקי הגזע, אסור היה לו ללמד או לעבוד כרופא מחוץ לקהילה היהודית, ולכן למד קאסוטו בנוסף לבית מדרש לרבנים, צעד שהיה לא שכיח ליהודי שהיה משולב בחברה האיטלקית ועבד כרופא. מאחר שלא היה יכול לקדם את הקריירה הרפואית שלו קיבל על עצמו תפקיד של סגן רב במילאנו. ב-1943 מונה לרב הראשי של פירנצה, ועבר חזרה לפירנצה עם אשתו אנה וילדיו. בעקבות שביתת הנשק ב-8 בספטמבר 1943 בין איטליה לבעלות הברית קאסוטו עודד את יהודי פירנצה לברוח ולהסתתר. אחותו חולדה קמפניינו העידה מאוחר יותר במשפט אייכמן ואמרה "אחי הלך מבית לבית להזהיר את היהודים ולעודד אותם להתחבא במנזרים ובכפרים קטנים תחת שמות בדויים". הוא עשה זאת עוד לפני שהנאצים החלו בפעולות אלימות כלפי היהודים, עוד לפני כניסת הגרמנים לאיטליה בתחילת ביצוע הפתרון הסופי האיטליה). מאות יהודים הקשיבו לעצתו וברחו, כך שבזמן שחבורות אלימות של בריונים ופושעים הגיעו לחפש יהודים בבתיהם, הם מצאו מעט מאוד יהודים.
הרב נתן קאסוטו הצליח להתחמק ממאסר בפשיטות שבוצעו בליל ה-27 בנובמבר 1943. אך נתפס למחרת היום. לו היה ממשיך להסתתר, היה ניצל, אך במקום להסתתר הוא בחר להשתתף בפגישה הסודית של רשת ההצלה, שפשטו עליה חיילי האס.אס. בעקבות ההלשנה.
מרקו אישצ'יה הצליח להציב מלכודת גם לאנה קאסוטו, שהסתתרה עם הוריה וילדיה במנזר קונבנטו דלה קלצה (Calza). הוא אמר לה שאם היא תגיע לפיאצה דלה סניורה היא תוכל לקבל מידע על בעלה, היא הגיעה לפגישה עם גיסה ועם רפאל קנטוני ושם חיכו להם הנאצים. במשך חודשיים הנאצים עינו אותם אבל היא הכחישה שהיא אשתו של נתן קאסוטו, כי היא רצתה להציל את הוריה וילדיה. בסופו של דבר בערב שבו קאסוטו נשלח מפירנצה היא גילתה את זהותה בתקווה שתשלח גם אחריו. שניהם נשלחו לכלא סאן ויטורה במילאנו. ב-30 בינואר 1944 הם נשלחו באותה הרכבת לאושוויץ יחד עם 700 איש, 180 מהם מטוסקנה. מתוך ה-700 רק 97 גברים ו-31 נשים עברו את הסלקציה, 13 גברים ו8 נשים שרדו את המלחמה, אנה קאסוטו הייתה אחת מבין 8 הנשים ששרדו.
היא עבדה במחנה עבודה בבירקנאו עד אוקטובר 1944 ובמפעל תחמושת מאוקטובר ועד פברואר 1945 הועברה מספר מחנות. היא חלתה בטיפוס ונשלחה להסגר בטרזיינשטט, ושוחררה על ידי בעלות הברית ב-9 במאי 1945. היא ראתה את בעלה בפעם האחרונה בסלקציה באושוויץ, כאשר גם הוא עבר את הסלקציה ונשלח לאזור הגברים של המחנה. הוא עבד במחנה כרופא, ואף הצליח לקבל הודעה קצרה מאשתו, וכך למד שהיא עדיין בעודה בחיים. בינואר 1945 כשהצבא האדום התקרב לאושוויץ, נתן קאסוטו נשלח בצעדת מוות של 70 קילומטר למחנה גרוס-רוזן. באמצע פברואר נרצח במחנה, אסיר שפגש אותו במחנה אמר לאחר המלחמה " היה לי הכבוד לזכות בחיבתו וחברותו של נתן קאסוטו, בזכותו היו לי שעות של שקט ושלווה באמצע הגיהנום".
לאחר שמסתור במנזר הפך מסוכן מדי הם הוסתרו במשפחות לא יהודיות נפרדות. הבן דניאל גר עם מריו ולינה סאנטריני, דויד אצל אציו ואנה קאלצי (calzi). ההורים של אנה, וילדיה שרדו את המלחמה, כמו פליטים יהודים איטלקים אחרים.
עדויות על רשת ההצלה
בתיק חסיד אומות העולם ביד ושם של האב צ'יפריאנו ריקוטי נמצאות מספר עדויות הנוגעות לפעולותיה של רשת ההצלה בפירנצה:
חברים מרשת ההצלה שהוכרו כחסידי אומות העולם
ב-10 בדצמבר 1972 הכיר יד ושם באב צ'יפריאנו ריקוטי (Cipriano Ricotti) כחסיד אומות העולם.
ב-13 בדצמבר 1994 הכיר יד ושם באמהות המנזרים מרטה פולצ'ה (Folcia, Marta) ובנדטה וספיניני (Vespignani, Benedetta) כחסידות אומות העולם.
ב-31 ביולי 1995 הכיר יד ושם באם המנזר סנדרה בוסנלי (Sandra Busnelli) כחסידת אומות העולם.
ב-29 בפברואר 2012 הכיר יד ושם בארכיבישוף אליה דלה קוסטה כחסיד אומות העולם.
ב-23 בספטמבר 2013 הכיר יד ושם בג'ינו ברטלי חסיד אומות העולם.
אומבריאל
אומבריאל (באנגלית Umbriel) הוא הירח הכהה ביותר מבין 27 הירחים (הידועים למדע) של אורנוס. הוא נתגלה באוקטובר 1851 על ידי ויליאם לאסל יחד עם הירח אריאל. נכון לשנת 2014, רוב המידע עליו הגיע מהחללית וויאג'ר 2 שחלפה בסמוך אליו בשנת 1986 וצילמה כ-40% משטח הירח.
מאפיינים
אומבריאל מורכב בעיקר מקרח מים וסלע. הוא מכוסה במכתשים, ולא ברור מה התהליך שגרם לפני השטח של המכתשים להתכהות. צילום של החללית ויאג'ר 2 גילה טבעת מחומר בהיר בקוטר 140 ק"מ בתוך מכתש וונדה (Wunda), שמקורה אינו ברור.
מייקל דודיקוף
מייקל דודיקוף (באנגלית: .Michael Joseph Stephen Dudikoff Jr; נולד ב-8 באוקטובר 1954) הוא שחקן קולנוע אמריקאי ואמן לחימה, כוכב סדרת הסרטים "נינג'ה אמריקאי" בהפקת מנחם גולן ויורם גלובוס.
ביוגרפיה
דודיקוף נולד ברדונדו ביץ, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית אורתודוקסית, משפחת אביו היגרה לניו יורק מרוסיה. אמו היא קנדית צרפתית.
למד לתואר בפסיכולוגיה ובמקביל עבד בתור מדריך לנוער במצוקה ואחר כך כדוגמן.
קריירה
דודיקוף החל את דרכו בטלוויזיה, כשחקן משנה בפרק אחד ב"סדרת הטלוויזיה דאלאס" ואחר כך שיחק בשני פרקים בסדרה "ימים מאושרים". בין השנים 1980 ל-1985 השתתף כשחקן משנה במספר סרטי קולנוע, ביניהם הסרט "מסיבת רווקים" בכיכובו של טום הנקס.
בשנת 1985 חיפשה חברת הסרטים קנון גרופ, אז בבעלות מנחם גולן ויורם גלובוס, שחקן ראשי לסרט "נינג'ה אמריקאי", זאת לאחר שצ'אק נוריס דחה את הצעה לככב בסרט. לאחר שערכו אודישן ל-400 שחקנים שונים בחרו בדודיקוף והכריזו שהוא יהיה הג'יימס דין הבא. הסרט זכה להצלחה רבה, ולאחריו צולמו שלושה סרטי המשך.
ב-1991 כיכב בסרט "מגן אנושי" שצולם בישראל על ידי ג.ג. אולפני ישראל. ב-1993 כיכב בסרט נוסף שצולם בישראל, "שרשרת פיקוד".
אוהל (קבר)
אוהל הוא מבנה הבנוי מעל ציון הקבר של הצדיק.
האוהל מוקדש לתפילה ובקשות רחמים בעת ה"השתטחות" על קבר הצדיק, והוא מקום סגולה להתעוררות רחמים רבים.
כתוב בספר הזוהר הקדוש, "צדיקא דאתפטר אשתכח בכולהו עלמין יתיר מבחיוהי". (הצדיק שנפטר, נמצא בכל העולמות יותר מבחייו), הן במילי דשמיא והן במילי דעלמא.
בקבורה יהודית, אוהל הוא מבנה הבנוי מעל קבר (מאוזוליאום), ומשמש לציון חשיבות האישיות הקבורה במקום. לעיתים נבנה "אוהל" אחד עבור כמה אנשים. השימוש הרגיל במושג הוא עבור קברי אדמו"רים, אם כי המסורת של בניית מבנים על קברי צדיקים מצויה הרבה שנים קודם לתנועת החסידות, כמו בקבר רחל או במערת המכפלה. כיום קיימים ארגונים שונים העוסקים בהקמה ושיקום של "אוהלים" על קברי צדיקים באירופה, שחלקם חרבו במהלך השואה.
בספר תהילים מובא הביטוי.
מטרת האוהל היא כסימן כבוד עבור הנקבר, לשמש מחסה מפני פגעי הטבע לקבר, וכמקום תפלה לעולים לרגל. ישנם אוהלים, כגון אוהל האדמו"רים מלובביץ', שמפני סיבות הלכתיות, נבנו ללא גג, כך שהנכנס לתוך האוהל איננו נטמא בטומאת אוהל.
בארץ, בין האוהלים הבולטים הם: קבר רבי שמעון בר יוחאי במירון, מערת המכפלה בחברון, קבר רחל בבית לחם, ואוהל הבאבא סאלי ורבי שלום איפרגן, שניהם בנתיבות.
ההשתטחות בספרות ההלכתית
בתורה נאמר "לא ימצא בך . . דורש אל המתים", וכן נפסק להלכה "הצדיקים אין בונים להם על קברותיהם, שדבריהם הם זכרונם. ולא יפנה אדם לבקר הקברות.
כמו כן מסופר בתורה שיעקב אבינו לא רצה להיקבר במצרים, כדי שהמצרים לא יעשו ממנו עבודה זרה ויעלו להתפלל על קברו.
איסור זה משיק לציווי לבקש רק מה' כל מה שהאדם צריך.
עם זאת, גם בדברי חז"ל ישנם מקורות למנהגי ההליכה לבית הקברות (כגון בעת עצירת גשמים): "כדי שיבקשו עלינו מתים רחמים", וכן בספרות ההלכתית.
לאורך השנים התקבלו מספר מנהגים הקשורים בהשתטחות על קברי הצדיקים, כשרבים מהם התחדשו בתקופת האריז"ל שמצא וציין קברי תנאים ואמורים הפזורים בגליל, וייסד את מנהג העלייה לציונו של רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר.
עם התפשטות תנועת החסידות שביארה את מעלת הצדיק כממוצע המחבר ומקשר בין האדם הפשוט לקב"ה, ומסייע לו לדבוק בקב"ה בצורה נעלית יותר, החל גם להתפשט הנוהג לפקוד את ציוניהם של הצדיקים.
בנוגע לאופי התפילה, ישנם פוסקים שכתבו כי מותר לבקש מהצדיק להמליץ טוב בעבורנו, אך חלקם מחמירים ומתירים רק לבקש מה' ולבקש שישמע לתפילתנו בזכות הצדיק, ובפרט שבמקום בו טמון הצדיק התפילה נאמרת בכוונה גדולה יותר.
בנק אוגנדה
בנק אוגנדה (באנגלית: Bank of Uganda) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של אוגנדה.
הבנק הוקם על פי חוק בשנת 1966 ומצוי בשליטת ממשלת אוגנדה, אם כי הוא עצמאי ואינו כפוף לה. הוראותיו מתקבלות על ידי מועצת המנהלים של הבנק, בראשה עומדים נגיד הבנק ומשנהו. תפקידו ואופן קביעת מדיניותו נקבעו בחוק. נגיד הבנק והמשנה לנגיד ממונים על ידי נשיא אוגנדה בהתאם להחלטת הממשלה, בעוד חברי מועצת המנהלים ממונים על ידי שר האוצר לתקופת כהונה יחידה הנמשכת בין ארבע לשש שנים.
תפקידי הבנק
בהתאם לחוק הבנק של אוגנדה נקבע כי תפקידיו הם:
ננסי פרייזר
ננסי פרייזר (באנגלית: Nancy Fraser ; נולדה ב-20 במאי 1947) היא פילוסופית אמריקאית, תאורטיקנית ביקורתית פמיניסטית. פרייזר היא פרופסור למדעי המדינה והחברה בקתדרה על שם הנרי א. ולואיז לואב ופרופסור לפילוסופיה בניו סקול בניו יורק. פרייזר ידועה בביקורתה על פוליטיקת זהויות ועבודתה הפילוסופית על מושג ה"צדק", ומבקרת של הפמיניזם הליברלי על נטישתו את מושגי הצדק החברתי. פרייזר מחזיקה בתוארי דוקטור לשם כבוד מארבע אוניברסיטאות בשלוש מדינות, וזכתה בפרס אלפרד שוץ לפילוסופיה חברתית לשנת 2010 מהאגודה האמריקאית לפילוסופיה והיא משמשת כנשיאת האגודה המזרחית לפילוסופיה האמריקאית.
קריירה
בשנת 1969 פרייזר קיבלה את התואר הראשון שלה בפילוסופיה בקולג' Bryn Mawr. ב-1980 קיבלה תואר דוקטור לפילסופיה CUNY Graduate Center. היא לימדה במחלקה לפילוסופיה באוניברסית נורת'ווסטרן שעברה לניו סקול ניו יורק. היא שימשה פרופסור אורח באוניברסיטאות בגרמניה, צרפת, ספרד והולנד. בנוסף לפרסומים והרצאותיה הרבים, פרייזר היא עורכת שותפה לשעבר של Constellations, כתב עת בינלאומי לתיאוריה ביקורתית ודמוקרטית, שם היא נותרה חברה פעילה במועצת העורכים. היא הוזמנה להעביר את הרצאות טאנר באוניברסיטת סטנפורד ואת הרצאות שפינוזה באוניברסיטת אמסטרדם.
מחקר
פרייזר כתבה על מגוון רחב של נושאים, אך היא ידועה בעיקר בזכות עבודתה על התפיסות הפילוסופיות של צדק ואי־צדק. פרייזר טוענת שניתן להבין צדק בשתי דרכים נפרדות אך קשורות זו בזו, התואמות שתי צורות של אי צדק:
פרייזר טוענת שתנועות צדק חברתי רבות בשנות ה-60 וה-70 טענו להכרה על בסיס גזע, מגדר, מיניות או אתניות, ושההתמקדות בתיקון העוולה של אי-הכרה האפילה על חשיבותו של האתגר לטפל באי הצדק מהסוג הראשון של חלוקה לא הוגנת. במילים אחרות, פרייזר טוענת כי התמקדות יתרה בפוליטיקת הזהויות מסיטה את תשומת הלב מההשפעות המזיקות של הקפיטליזם, הנאו-ליברלי ואי־השוויון הגובר בעושר המאפיין חברות רבות.
פרייזר מרחיקה לכת עוד יותר בקישור בין המוקד הצר של פוליטיקת זהויות לבין אי-שוויון כלכלי, במיוחד בהתייחס לפמיניזם הליברלי, אותו מכנה פרייזר "השפחה" של הקפיטליזם. במאמרה "כיצד אפשר לשבור את הברית הסמויה בין הפמיניזם לקפיטליזם הפיננסי" (שתורגם לעברית) כתבה פרייזר:
במרץ 2022 היא הייתה בין 151 פמיניסטיות בינלאומיות שחתמו על "התנגדות פמיניסטית נגד מלחמה: מניפסט", בסולידריות עם ההתנגדות הפמיניסטית נגד המלחמה שיזמו פמיניסטיות רוסיות לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה.
Fortunes of Feminism
ספרה "Fortunes of Feminism" ("הון הפמיניזם: מקפיטליזם בניהול המדינה למשבר נאו-ליברלי") הוא אוסף של חיבורים שנכתבו בין השנים 1985 ל-2010 שמטרתו לנתח את "הדרמה בשלוש מערכות" שלפי פרייזר היא חוט המקשר הגל השני של הפמיניזם.