cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דיוויזיית הסקי הראשונה (ורמאכט)
דיוויזיית הסקי הראשונה (בגרמנית: 1. Skijäger-Division) הייתה יחידת חי"ר הררי של הוואפן אס אס / כוחות היבשה של הוורמאכט הגרמני שאומנה להשתמש במגלשיים לתנועה במהלך החורף.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה בחזית המזרחית בסתיו 1943 כהכנה למבצעי החורף הקרובים, והייתה בסדר גודל של חטיבה. היא הורחבה לדיוויזיה מלאה בקיץ 1944. הדיוויזיה לחמה אך ורק בחזית המזרחית כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, כולל בנסיגה לנהר הוויסלה ובמהלך הנסיגה לסלובקיה, דרום פולין וצ'כיה, שם נכנעה לצבא האדום במאי 1945.
רוב בריידון
רוברט בריידון ג'ונס MBE (באנגלית: Robert Brydon Jones; נולד ב-3 במאי 1965) הידוע בשם רוב בריידון, הוא שחקן, קומיקאי, מנחה ברדיו ובטלוויזיה, זמר וחקיין ולשי. הוא שיחק בתפקיד ד"ר פול המילטון בסדרה הקומית "סופרנובה", גילם את ברין וסט בסיטקום "גאווין וסטייסי", והופיע בדמות קית' בארט בסדרה הקומית של ה-BBC "מריון וג'ף" ובסדרת הספין אוף "המופע של קית' בארט".
החל מ-2009 הוא מנחה את התוכנית הקומית של ערוץ BBC One. בריידון הופיע בתפקיד עצמו בסדרה הסאטירת "Rob Brydon's Annually Retentive" ששודרה מ-2006 עד 2007 בערוץ BBC Three. בין השנים 2010 ו-2012 הנחה בריידון תוכנית אירוח משלו בשם "המופע של רוב בריידון". החל מאפריל 2014 הוא מגיש שעשועון בשם "The Guess List" ב-BBC One.
קורות חייו
רוברט בריידון ג'ונס נולד בבאגלן בפורט טלבוט שבויילס. אמו, ג'וי ג'ונס (שם הנעורים בריידון) הייתה מורה, ואביו הווארד ג'ונס היה סוחר מכוניות. הוא גדל בבאגלן עם אחיו הצעיר פיטר (יליד 1973).
בריידון למד בשני בתי ספר עצמאיים, הראשון סנט ג'ונס סקול בפורת'קאול ואחר כך ב"דמברטון האוס סקול" בסוונסי עד גיל 14. בהמשך למד בבית הספר המקיף פורת'קאול שם הכיר את רות ג'ונס (איתה עבד מאוחר יותר בסיטקום "גאווין וסטייסי"). בבית הספר הוא היה חבר בלהקת התיאטרון לנוער. פעם אחת גנב כסף של ארוחת הצהריים מאחת התלמידות שהייתה קתרין זיטה-ג'ונס, על כך התוודה כשהופיע בסדרה "האם אשקר לך?".
בריידון סיפר שהושפע בילדותו מבארי המפריז, פרנקי האוורד ווודי אלן. עוד סיפר שנהג לשנן מערכונים שלמים של פיטר קוק, דאדלי מור ופיטר סלרס.
קריירה
בריידון למד בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה בקארדיף. הוא הפסיק את לימודיו אחרי שנה והצטרף בגיל 20 לרדיו ויילס. הוא היה די ג'יי ברדיו ויילס של ה-BBC, ובימי ראשון הופיע בתוכניתו הסטנדאפיסט פיט פארק-ווקר. ברדיו ויילס עבד בריידון במשך שש שנים, ובין השנים 1992 עד 1994 הגיש את התוכנית "Rave".
בשנים 1994 ו-1995 השתתף בריידון בפרקים רבים בקומדיה הרדיופונית "Satellite City" יחד עם בויד קלאק. על אף שהופיע ברדיו בעיקר בתפקידים קומיים, הוא גם מגיש תוכניות ברדיו 2 של ה-BBC. הוא החליף את השדרן קן ברוס, אחד האנשים אותם הוא מחקה. ב-1 באפריל 2011 הופיע במקומו של קן במתיחה של אחד באפריל.
בספטמבר ואוקטובר 2011 כיכב בריידון לצדם של קנת בראנה במחזה "The Painkiller" מאת פרנסיס ובר בתיאטרון ליריק בבלפסט. במרץ ואפריל 2016 חזר ושיחק באותו מחזה יחד עם בראנה בתיאטרון גריק בווסט אנד הלונדוני.
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן
גשר הרכבת הטורקי על נחל לבן הוא גשר אבן שנבנה מעל נחל לבן, בתקופת מלחמת העולם הראשונה כחלק מהתשתית שהוקמה עבור מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה. הגשר פוצץ על ידי הבריטים ב-1917 על מנת למנוע מהטורקים העברת כוחות וציוד לסיני.
רוב בריידון
קריירה
בריידון נודע בתחילה כשחקן קול. הוא סיפק את קולו במשחקי המחשב של עולם הדיסק, ולהודעות של ערוץ BBC One. עוד מוכר קולו מפרסומות טלוויזיה בהם עבור חברת רנו, טנגו, הטיימס, טסקו, מקדונלד'ס, Toilet Duck, דומינו'ס פיצה, Crunchy Nut Cornflakes, האובזרבר ונוזל הכלים פיירי. הוא דיבב סרטי אנימציה כגון "גראפולו" ו"ילדתו של גראפולו" וכן בסרט "טרמפ על מטאטא".
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן
ההיסטוריה של הגשר
הגשר נבנה על ידי הטורקים במאי 1916 כחלק מפרויקט סלילת מסילת רכבת מתחנת הרכבת נחל שורק למרכז סיני שנבנתה על מנת לתמוך במאמץ הטורקי לכיבוש תעלת סואץ. פרויקט זה החל בקיץ 1915 ונמשך עד קיץ 1916 אז הגיעה המסילה עד תחנת עוג'ה אל-חפיר שם היה בסיס צבאי גדול. עם סיום הסלילה החלו הטורקים להסיע ציוד וכוחות לכיוון סיני. בעקבות תבוסת הטורקים בקרב רומני והתקדמות הבריטים לכוון עזה, ויתרו הטורקים על התוכנית לכיבוש תעלת סואץ ופנו לבצר את קו עזה. עקב כך נפסק המשך הסלילה לכוון סיני אולם הקו המשיך לשרת את הכוחות הטורקיים.
רוב בריידון
קריירה
בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים היה בריידון לתקופה קצרה מגיש בערוץ הקניות. הוא החל להופיע בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה מצליחות. בשנת 2000 טבע את חותמו בתחום הקומדיה בטלוויזיה בשתי סדרות בהן היה שותף לכתיבה וגם שיחק. הסדרה "Human Remains" אותה כתב יחד עם ג'וליה דייוויס, והסדרה "מריון וג'ף" שזכתה להצלחה מסחרית.
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן
ההיסטוריה של הגשר
לאחר הכשלונות של הכוחות הבריטים לכבוש את עזה (קרב עזה הראשון וקרב עזה השני) חששו הבריטים שהטורקים ינסו לחדש את המתקפה לכוון תעלת סואץ ולכן ב-22 במאי 1917 יצא כח בריטי גדול מאזור תל שרוחן ויום למחרת חיבל ב-21 ק"מ של מסילה וב-9 גשרים בין ביר עסלוג' לעוג'ה אל-חפיר. אחד מהגשרים שחובל היה הגשר על נחל לבן. לאחר פעולה זו לא נבנו הגשרים מחדש ופעילות הרכבת, בקטע מביר עסלוג' דרומה לא חודשה.
רוב בריידון
קריירה
מאז התפתחה הקריירה של בריידון כשחקן אופי בתפקידים קומיים ורציניים כאחד. ב-2005 גילם את מבקר התיאטרון קנת' טינן בסרט הטלוויזיה "Kenneth Tynan: In Praise of Hardcore" לצדם של ג'וליאן סנדס ולורנס אוליבייה.
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן
מבנה הגשר וסביבתו
אורך הגשר היה כ-87 מטר. הוא נבנה ממזרח למערב על גבי 11 קשתות. יסודות הגשר (האומנות) נחפרו באפיק הנחל. הקשתות נבנו על ידי שימוש בפיגומי עץ שאיפשרו הנחת אבני הקשת ואבן הראשה בראשם. הגשר מולא באבני גוויל ואדמה ואבני גזית מסותתות בצד החיצוני.
רוב בריידון
קריירה
הדמות ברין וסט שגילם בסיטקום "גאווין וטרייסי", מאת רות ג'ונס וג'יימס קורדן, אפשרה לבריידון לחזור לשורשים הוולשיים שלו. בדמות זו הופיע ב-2009 בתוכנית "קומיק ריליף" יחד עם רות' ג'ונס, שגם הופיעה בדמותה מהסדרה "גאווין וטרייסי", ועם הזמר טום ג'ונס כשהם שרים את השיר "(Barry) Islands in the Stream". ב-15 במרץ 2009 הגיע הסינגל למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-2010 כיכב בריידון לצדו של סטיב קוגן בסדרות הקומיות המאולתרות בחלקן של מייקל וינטרבוטום "The Trip". שני השחקנים גילמו דמויות בדיוניות של הפרסונה הציבורית שלהם. בריידון שיחק אדם אופטימי, וקוגן הופיע בדמות מיזנתרופ ואדם שכועס על כך שאינו הכוכב הבינלאומי כפי שהוא רוצה להיות.
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן
מבנה הגשר וסביבתו
נכון ל-2016 שרדו 3 קשתות בצידו המזרחי של הגשר וכן מספר בסיסי אומנה בצידו המערבי. חלק גדול מאבני הגשית של הגשר נגנב דבר שחשף את המילוי לפגעי מזג האוויר ומסכן את יציבות הקשתות שנותרו.
רוב בריידון
קריירה
בנובמבר 2011 יצא לאור ספרו של בריידון "Small Man in a Book", משחק מילים על החיקוי שלו "small-man-in-a-box".
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן
מבנה הגשר וסביבתו
בסמוך לגשר הרכבת נמצא גשר רכב שבנו הבריטים עבור הכביש הבריטי הישן מבאר שבע ל-ניצנה. הכביש נזנח עם סלילת כביש 211. ממזרח לגשר הוקמה ב-1956 היאחזות נח"ל בשם "שיזף" (נקראה גם "שלח" ו"שדמות") שננטשה ב-1967.
שכר גלובלי
שכר גלובלי הוא שכר הכולל בתוכו תשלום אחיד בעד כל שעות עבודתו של העובד - שעות העבודה הרגילות, שעות נוספות ושעות עבודה במנוחה השבועית.
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן
מבנה הגשר וסביבתו
הגשר (כמו גם כל מסילת הרכבת) הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל אולם לא נעשתה בו שום פעילות שימור.
רוב בריידון
קריירה
ב-2006 הופיע בריידון לראשונה בשעשועון הרדיו "I'm Sorry I Haven't a Clue". אחר כך החליף את המנחה המפרי ליטלטון. בפברואר 2009 פורסם שבריידון יהיה אחד מאלה שיחליפו את ליטלטון בעונה ה-51 של התוכנית. האחרים היו סטיבן פריי וג'ק די. עוד הופיע בריידון בעונה ה-52 כמשתתף אורח בשני פרקים בהנחיית ג'ק די.
שכר גלובלי
עקרונות יסוד
סעיף 16 לחוק שעות עבודה ומנוחה מחייב לשלם לעובד תשלום מוגדל בעד עבודה בשעות נוספות, וסעיף 17 לחוק מחייב לשלם לעובד תשלום מוגדל בעד עבודה בשבת ובחג.
רוב בריידון
קריירה
בנוסף ב-2009 החליף בריידון את אנגוס דייטון כמנחה התוכנית "האם אשקר לך?". בריידון הגיש פרק בסדרה "Have I Got News for You", והופיע בשעשועון הרדיו של ערוץ 4 "Just a Minute". הוא היה המספר בתוכנית הרדיו "The Pain of Laughter: The Last Days of Kenneth Williams", על חייו של השחקן קנת' ויליאמס.
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן
ראו גם
פעולת החבלה במסילת הברזל הטורקית לקסיימה
שכר גלובלי
עקרונות יסוד
סעיף 5 לחוק הגנת השכר מגביל את האפשרות לתשלום שכר כולל, באומרו:
רוב בריידון
קריירה
בריידון הופיע בשעשועון הטלוויזיה "Qi". בפעם הראשונה שלו בתוכנית בא לידי ביטוי כישרון החיקוי שלו, והוא חיקה את סר אלק גינס, ג'יימס דין ומייקל ג'יי פוקס. בתוכנית ספיישל חג המולד של שנת 2008 חיקה את ריצ'רד ברטון ואת הזמר טום ג'ונס.
שכר גלובלי
עובד שחוק שעות עבודה ומנוחה אינו חל עליו
אין איסור לקבוע שכר גלובלי לעובד שחוק שעות עבודה ומנוחה אינו חל עליו. סוגי העובדים הללו מפורטים בסעיף 30(א) לחוק שעות עבודה ומנוחה, שזו לשונו: ארבע הקטגוריות הראשונות חלות על עובדים בענפים מסוימים, ואילו שתי האחרונות רלוונטיות לכל המשק. המגמה בפסקי דין של בית הדין לעבודה היא לצמצם את האוכלוסייה הנמנית עם שתי קטגוריות אלה. שנים רבות עורכי דין נתפסו כנכללים בקטגוריה (5), אבל בעקבות פס"ד אגרון נגד כץ היה תיקון לתקנות האתיקה של לשכת עורכי הדין שקובע שעורכי דין אינם יוצאים מתחולת החוק.
רוב בריידון
קריירה
ב-2009 וב-2010 יצא בריידון לסיבוב הופעות כסטנדאפיסט. ב-23 בנובמבר 2009 יצא לאור המופע על גבי DVD בשם "Rob Brydon: Live". בריידון הופיע בפרק בסדרה של ה-BBC "חי מהאפולו".
שכר גלובלי
עובד שחוק שעות עבודה ומנוחה חל עליו
בהסכם לשכר עבודה כולל, זכאי העובד לשכר מסוים עבור כל עבודתו – ואיננו זכאי לכאורה, לדרוש תוספת תשלום עבור עבודה בשעות נוספות או בשבתות. כאמור בסעיף 5 לחוק הגנת השכר, ניתן לקבוע לעובד שכר כולל רק בהסכם קיבוצי שאושר על ידי שר הכלכלה. דוגמה להסכם קיבוצי בדבר שעות נוספות גלובליות, שאף הוצא לו צו הרחבה, הוא ההסכם הקיבוצי בענף השמירה והאבטחה (סעיף 8 לצו ההרחבה).
רוב בריידון
חיים אישיים
מנישואיו הראשונים יש לבריידון שלושה ילדים. קייטי נולדה באוגוסט 1994, ואיימי נולדה ביולי 1999, ובנו הארי נולד באוקטובר 1996.
שכר גלובלי
עובד שחוק שעות עבודה ומנוחה חל עליו
לפי פסיקה של בית הדין לעבודה, מה שסעיף 5 לחוק הגנת השכר בא לאסור ולמנוע זוהי קביעת שכר עבודה שיכלול גמול שעות נוספות כחלק מסך גלובלי המשולם לעובד, אולם אינו מונע תשלום גלובלי בעד שעות נוספות ברכיב שכר נפרד. עם זאת, כאשר נחתם הסכם לתשלום שעות נוספות גלובליות, כאשר לעובד מגיע, לפי שעות עבודתו, תשלום גבוה מזה שמשולם לו על פי ההסכם, על המעסיק להשלים את החסר.
רוב בריידון
חיים אישיים
בריידון הוא חבר כבוד של הקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה שם למד. ב-2013 מונה בריידון לחבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE) על שירותיו לתחום הקומדיה והשידור ועל פעילות הצדקה שלו.
שכר גלובלי
עובד שחוק שעות עבודה ומנוחה חל עליו
בהתאם לחוק הגנת השכר, על המעסיק לציין בתלוש המשכורת את מספר שעות העבודה התקניות בחודש ואת מספר שעות העבודה בפועל, ובכך מתאפשרת, במידה מסוימת, בדיקה האם העובד קיבל את התשלום המגיע לו.
פייגה
פייגה הוא שם פרטי ושם משפחה יהודי-אשכנזי; פירוש השם ביידיש הוא ציפור (או: ציפורה) {{פירושונים|
ראו גם
}}
אמה מיני בויד
אמה מיני בויד (באנגלית: Emma Minnie Boyd; 23 בנובמבר 1858 – 13 בספטמבר 1936) הייתה אמנית אוסטרלית, חלק ממשפחת אמנים אוסטרלית, שהחלה עם אמה ובעלה ארתור.
סוראט טהאני
סוּרָאט טהָאנִי (בתאית: สุราษฎร์ธานี; בתעתיק לטיני: Surat Thani) היא עיר בדרום תאילנד, העיר השמינית בגודלה בתאילנד והיא משמשת כבירת מחוז סוראט טהאני. בעיר מתגוררים 132,040 תושבים (נכון ל-2019), ושטחה 68.97 קמ"ר.
אמה מיני בויד
ראשית חייה
אמה מיני בויד, לבית בקט נולדה במלבורן ב-23 בנובמבר 1858. היא הייתה ילדתם השנייה של הוריה ויליאם ארתור בבקט ואמה מילס בקט. אמה מיני בויד נודעה בשמה השני "מיני" כדי לא לבלבל עם אמה. בזכות הונה של משפחת אמה, אמה מיני בויד חיה חיים נוחים מאוד עם משפחתה, שגדלה במלבורן. מגיל צעיר גילתה עניין באמנויות, ציור ורישום במיוחד. משפחתה איפשרה לה לצייר את דיוקנותיהם. הוריה היו במצב טוב ואוהדי אומנויות. הם עודדו את כישרונותיה והצליחו לתמוך בה ולהעניק לה ילדות מאושרת ומיוחסת. היא למדה בגלריה הלאומית של בית הספר ויקטוריה והציגה באופן קבוע בזמן הלימודים.
נישואים
היא התחתנה עם ארתור מריק בויד בשנת 1886. הוא נולד בניו זילנד בשנת 1862 והיה בנו של קצין צבאי, הוא היה גם אמן שאפתן. משפחתו עברה למלבורן באמצע שנות השבעים, שם החל ארתור מריק בויד להתאמן כצייר, אך ללא אותה תמיכה משפחתית שקיבלה אשתו ממשפחתה. הם נפגשו בזמן שלמדו יחד בבית הספר לאמנות. למזלו של ארתור מריק בויד הוא התחתן עם בת למשפחה עשירה. הוריו לא היו מסוגלים לפרנס אותו כי קשה היה להתפרנס כאמן. משפחת אשתו הצליחו להעניק לזוג הצעיר וילדיהם את האמצעים להמשיך בקריירה באמנות.
לארתור ומיני נולדו חמישה ילדים, כל הילדים היו מעורבים באמנויות, כולל הלן שהפכה לציירת. לאחר נישואיה המשיכו אמה מיני וארתור מריק בויד לקבל תמיכה ממשפחתה. הם עברו לגור באחד מבתי המשפחה, שם החלו לגדל את משפחתם. כאישה שהייתה במצב טוב, היו לה מטפלות שעזרו לה עם הילדים והמשרתים שעזרו לה עם עבודות הבית. הדבר איפשר לה להמשיך לעבוד גם לאחר הקמת משפחה.
קריירה
אמה מיני בויד הייתה ציירת פורייה והציגה את עבודותיה לעיתים קרובות. היא הייתה אחת האומניות האוסטרליות המגוונות ביותר ועבודתה הייתה עשירה. היא הייתה בת זמנם של אמנים כמו ג'יימס קונדר, ארתור סטריטון, פרדריק מקובין וטום רוברטס ועבודותיה הוצגו לצד עבודתם. שני בני הזוג בויד הכירו את האמנים שעבדו בבית הספר היידלברג, אך לא היו מעורבים בפעילויות שיזם המוסד. עבודתה הוצגה בתערוכות באירופה, שם היא בילתה עם ילדיה תקופה מסוימת בתחילת שנות 1890. אובדן ההשקעות המשפחתיות בהתרסקות הכלכלית במלבורן החזירה את אמה ובעלה למלבורן, שם היא לימדה סטודנטים לאמנות בסטודיו העירוני שלה.
עבודתה "מראה פנים עם דמויות", 1875 מראה את הכישרון שלה בצבעי מים. הציור צויר כשהייתה בת שש עשרה בלבד. זוהי תמונה של החיים באוסטרליה: "חלון מפרץ" גדול מוצל על ידי ברזל מגולוון האופייני לבתי אוסטרליה של התקופה. עיצוב הפנים נינוח, כשהחלון פתוח. צעיר יושב על אדן החלון לא ממש בתוך החדר או מחוצה לו, בת זוגו, צעירה יושבת בפנים ותופרת. מתוארת אווירה נינוחה עם קופסת התפירה המבולגנת ושני חתולים המשחקים ליד הכיסא. מערכת היחסים המרחבית של הגורים מחקה את יחסי הגבר והאישה. הוא מאיר על האווירה הנינוחה והנוהגים החברתיים שהיו חלק מהחברה הקולוניאלית באוסטרליה. אפילו בתקופה הוויקטוריאנית הסטנדרטים החברתיים והעיצוב לא היו קפדניים כמו בבריטניה.
היא ציירה ציורי נוף רבים של הבוש האוסטרלי. עבודות אלה היו פופולריות בקרב הציבור מכיוון שהנוף האוסטרלי הוא ייחודי למדי והוא ייצג תחושה של גאווה לאומית שהובילה להקמת הפדרציה בשנת 1901.
היא נפטרה בסנדררינגהם ב-13 בספטמבר 1936.
נתן כוגן
נתן כּוֹגַן (14 במאי 1914 – 15 באפריל 2009) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי, בעל קריירה בינלאומית.
קורות חייו
נתן כוגן נולד בבאקו שבקווקז. הוא גדל במשפחה ציונית. סבתו עלתה לארץ ישראל בזמן הביל"ויים וקנתה קרקע במושבה ראשון לציון. אביו יוסף כוגן, בא ממשפחה מוזיקלית, במשפחתו הציגו הצגות של אברהם גולדפדן, הוא נהג לשיר. כשאביו שירת בצבא הצאר ושמעו אותו שר, הציעו לו לשיר באופרה בתנאי שהוא יתנצר והוא סירב.
אביו היה מהנדס נפט ובעל בארות נפט ובתי זיקוק בבאקו. אמו, גוסטה, הייתה עקרת בית. נתן כוגן למד עברית בבית ספר עברי בבאקו. המשפחה חיה ברווחה חומרית, אולם משהצבא האדום הגיע לעיר החליט אביו לעלות לארץ ישראל, בלי שהייתה לו אפשרות לקחת עמו כסף או רכוש. ב-1920, בגיל שש, עלה לארץ ישראל עם משפחתו – אביו יוסף, אמו גוסטה, ואחיו באזיק (לימים שחקן הקאמרי אברהם בן-יוסף). המשפחה התגוררה בנווה צדק, כוגן למד בבית ספר לבנים, אביו עבד בכבישים והמשפחה חיה על סף רעב. אביו קיבל עבודה במעיינות נפט ברומניה והם נסעו לעיר פלוישט ברומניה, שם סיים בית-ספר יסודי וגימנסיה והשתתף בהצגות בתיכון. אביו נפטר כשהיה בן שבע.
כוגן החליט להיות שחקן תיאטרון בעקבות אחיו:
הוא למד בבית הספר הגבוה לדרמה בבוקרשט. אחיו שיחק באותה עת בסרטים צרפתיים. באוגוסט 1935 עלה בגפו לישראל, התגורר בתל אביב ועבד בבניין, אחיו עלה כעבור ארבע שנים באוניית מעפילים.
התיאטרון הראשון בו כוגן שיחק היה "קומדיה ארצישראלית". אחיו הכיר מברלין את ג'ניה ברגר, הציירת של התיאטרון והיא ארגנה לו ראיון. הם עשו חזרות ל"המכשפה" והיו זקוקים לסטטיסטים. ב"קומדיה ארצישראלית" הכיר את המוזיקאי מרק לברי והשחקן והרקדן קוליה כוגן, שהקימו את להקת "רמפ"א" (ראשי תיבות של ריקוד, מוזיקה, פנטומימה, אופרטה). בין השאר הם הציגו את "החטיפה מן ההרמון" של מוצרט. כוגן גילם חייל שחוצה את הבמה בריקוד. "רמפ"א" הציגו בכל רחבי ארץ-ישראל, בין הרקדניות היו גם חנה מרון, שהייתה אז ילדה.
אחר-כך שב לישראל הבמאי יצחק משה דניאל והקים ביחד עם קבוצת שחקנים, ביניהם כוגן את תיאטרון "סדן". השחקנים הנוספים היו מרים שינדלר, משה חורגל, אריאלי, יוסף גולנד וקלמן קונסטנטינר (לימים קלמן גלעדי). במרוצת הזמן הצטרפו גם ורוניקה זלצמן ורחל מרכוס. התיאטרון הציג בסך-הכול שלוש הצגות עד שהתפרק, כולן היו בבימויו של דניאל. הם הציגו באולם ההתעמלות של "הפועל", ברחוב נחמני, בו הציגו במרוצת השנים הקאמרי והבימה. ההצגה השנייה אותה הציגו הייתה "השגעון הגדול", עיבוד של דניאל ואביגדור המאירי לרומן פרי עטו של המאירי. התיאטרון לא שילם משכורות לשחקנים וכוגן התפרנס מעבודה בבית חרושת לקרח.
אחר-כך כוגן שיחק בתיאטרון "המטאטא", ביחד איתו הצטרפה מרים שינדלר. הוא שיחק בהצגה "יעקב וכריסטיאן", פרי עטו של סמי גרונמן. בין השחקנים ששיחקו ב"מטאטא" היו שמואל רודנסקי, בצלאל לונדון ויעקב טימן.
י"מ דניאל, ביחד עם נתן כוגן, זרנוב, סוניה ברונקוב ועלינה סטרניצקה ייסדו את קפה סמדר, בית הקפה הראשון בתל אביב. במקום האורחים רקדו לצלילי תזמורת שניגנה והוצג גם קברט. כוגן שר את שירו הידוע "לו הייתי בהמה", פזמון גרמני שנתן אלתרמן תרגם ודניאל הלחין. כעבור זמן קפה סמדר גווע וב-1939 י"מ דניאל הקים את קברט "הרקיע השישי". דניאל עשה זאת בשביל זוגתו דאז, סוניה ברונקוב, ששרה וניגנה בפסנתר. כוגן שר מעט והציג את הקטעים השונים. באותה עת כוגן עבד בחברה לייצוא וייבוא של פירות ירקות במהלך היום ובלילה הופיע בקברט.
ב-1939 הגיע לארץ ישראל אברהם בן-יוסף, אחיו של כוגן והאחים הופיעו יחדיו במחזה "האנייה דנסיטי", שתורגם מצרפתית, בו שיחקו גם שינדלר וקלמן קונסטנטינר. אחר-כך הופיע ביחד האחים בהצגת הילדים "הדובון והזאב הרשע", שאת המוזיקה לה הלחין משה וילנסקי. בהצגה הזו שיחקו גם אהובה קוטאי, קלמן קונסטנטינר וברטה וילנסקי; הבמאי ואמרגנן של שתי ההצגות היה י"מ דניאל. האחים הופיעו יחדיו גם בתוכנית אחת בלהקת "כל הרוחות".
כוגן ואחיו שיחקו בתיאטרון "פפילון", אותו הקימו סטלה קדמון ומרטין רוסט. התיאטרון הופיע בבית הקפה "שלושה כושים", בפינת הרחובות אלנבי וביאליק בתל אביב. "פפילון" הציג מערכונים ושירים וכעבור תוכנית אחת התפרק. אחר-כך שיחק בהצגות שונות. בין השאר עם השחקן אברהם שקלרש. אחת מהן הייתה ערב מערכונים של צ'כוב, בו שיחק יחד עם רחל מרכוס ושקלרש. כמו כן שיחק בהצגה "גסטפו במוסקבה" לצד שקלרש, א"א וולף, איתן פריבר ורחל מרכוס.
ב-1941 שיחק כוגן באופרטה "העטלף" לפי מאילק והלוי ומוזיקה של יוהאן שטראוס הבן, שהציגה ב"אופרה הארצישראלית העממית". הוא החליף את אחיו, שהיה צריך לעבור ניתוח דחוף, בתפקיד גבריאל פון איזנשטין. אחר-כך שיחק שוב ב"העטלף", הפעם כמחליפה של נדיה ליובובסקיה, בתפקיד הרוזן אורלובסקי.
באוגוסט 1942 נתן כוגן התגייס לצבא הבריטי והפך מייד לתושב חוקי, מכיוון שהבריטים נזקקו למתגייסים. הוא הצטרף ל"", אותה ייסד צבי פרידלנד מתיאטרון הבימה. בלהקה היו גם חברים יעקב אורלנד שהופקד על הכתיבה, הצייר אריה ארוך שעיצב את התפאורה, ומשה גורלי (ששמו אז היה משה ברוזנפט) ומרדכי זעירא שהופקדו על המוזיקה. פרט לחזרות הלהקה עברה מדי יום אימונים צבאיים. כעבור אחד עשר חודשים פרידלנד השתחרר מהצבא ובכך פורקה הלהקה. כוגן נשלח לפלוגה שתיים, בה הוצבו המתגייסים החדשים לבריגדה היהודית. כוגן לחם כמקלען, הפלוגה הוצבה במצרים ואחר-כך בחזית האיטלקית.
בשוך הקרבות, בשנים 1943–1944 הוקמה להקת "גיצים וחצים". בין חבריה היו המוזיקאי צבי בן-יוסף, שלמוני שכתב את התוכנית, שמשון לימון, אביגדור בורקצ'וב וישראל טנאי מהבימה. הלהקה הציגה שירים ובמערכונים בפני חיילים. אחר-כך עברה הלהקה ביחד עם הפלוגה להולנד ובלגיה ובשלהי המלחמה סייעה בהצלת יהודים. הם הופיעו במשך שבועיים ביידיש ובעברית בברגן-בלזן. אחר-כך הופיעו באנטוורפן ובפריז בהופעות שרווחיהן הלכו לקרן הקיימת לישראל. בתמורה החיים זכו בחופשה בת חודש בפריז, בה כוגן צפה בסרטי קולנוע והצגות תיאטרון. בתום החופשה החיילים שוחררו וחזרו לארץ-ישראל.
עם שחרורו מהצבא שיחק נתן כוגן כמה חודשים בתיאטרון "האהל". בשנת 1945 הצטרף לתיאטרון הקאמרי, שאחיו אברהם בן-יוסף היה ממקימיו ושהיה אז בראשיתו ושיחק בו עד לפרישתו לפנסיה. נתן כוגן גילם למעלה ממאה דמויות בהצגות שונות. משרדי הקאמרי שכנו אז בדירת חדר ברחוב העלייה מספר אחד, שם נערכו גם החזרות; אחר-כך עברו לרחוב בן יהודה 28, לדירת שלושה חדרים. אנשי התיאטרון בילו יחדיו בשעות הפנאי שלהם ושררו ביניהם שיתוף ושוויון.
ב-1957 הגיע לארצות הברית ושהה בה קרוב לשנה. הוא השתתף כשומע חופשי בבית הספר למשחק של לי שטרסברג בניו יורק. באותו זמן יוסי ידין היה בניו יורק אף הוא ולוהק לתוכנית טלוויזיה אמריקאית. ההפקה חיפשה דובר רוסית לתפקיד קצין ריגול סובייטי וידין המליץ על כוגן לתפקיד. כוגן שהה תקופה מסוימת בהוליווד וגילם את דמותו של אב בסרט Juvenile Delinquency. פעמים בודדות שיחק מחוץ לקאמרי, אחת מהן בתיאטרון האהל, בתפקיד סטנלי קוולסקי, בהצגה "חשמלית ושמה תשוקה, בבימויו של מנחם גולן ב-1959. פעם אחרת שיחק בהצגה "טופז" בתיאטרון השחר, בבימויו של יואל זילברג ב-1969.
בין הצגותיו הבולטות בקאמרי: "עוץ לי גוץ לי" בו גילם את דמותו של שר האוצר במספר הפקות שהשתרעו על פני למעלה משלושים שנה, "רצח", "דודתו של צ'רלי", "השחף", "הם יגיעו מחר" של נתן שחם, "ענבי זעם", "הן לא תיקחהו עימך", "חשיבותה של רצינות", "ענבי זעם", מחזות קלאסיים של שייקספיר, מולייר, צ'כוב, מחזאות ישראלית בת זמננו ועוד. הוא קיבל מלגות והשתלם במשחק בלונדון ובארצות הברית.
כוגן קריין בעשרות תסכיתי רדיו מאז שנת 1960 ועד למותו, בהן הדמות הראשית בתוכנית הבלשית שנחלה הצלחה "אלרי קווין" ובעל הארמון בהצגה "בעלת הארמון" של לאה גולדברג.
הוא הופיע ביותר מ-70 סדרות טלוויזיה ישראליות בערוץ 1, ערוץ 2 וערוצי הכבלים, בהן: "מישל עזרא ספרא ובניו" בבימויו של נסים דיין, "סיטון" בבימויו של אורי ברבש, "כתב פלילי" בבימויו של חיים בוזגלו ו"החיים זה לא הכול" בבימויו של עדי בנימינוב.
ב־1962 שיחק בסרט "חבורה שכזאת" בתור המפקד דודיק. ב-1968 שיחק בסרט "השכונה שלנו" של הגששים, בבימויו של אורי זוהר. ב-1970 שיחק בסרט "התמהוני" של דן וולמן. ב-1974 שיחק במערבון האמריקאי שצולם בישראל "בילי שני כובעים", בבימויו של טד קוטצ'ף, לצידו של גרגורי פק. הוא זכור במיוחד בשל תפקידו בסרטו של בועז דוידזון "צ'רלי וחצי" (1974). בסרט גילם את דמותו של חיים זוהר, אביה של גילה (חיה קציר), אהובתו של צ'רלי (יהודה ברקן). ב-1977 שיחק בסרטו של מנחם גולן "מבצע יונתן". ב-1980 שיחק בסרט האמריקאי "האדומה הגדולה ה-1" בבימויו של סמואל פולר, שצולם בישראל. באותה שנה שיחק בשני סרטי קולנוע בגרמניה. בארצות הברית שיחק בסרט הטלוויזיה בניו-יורק “Top Secret Mission". בערוץ CBS בהוליווד, קליפורניה שיחק ב"Juvenile Delinquency", בבלגיה הופיע ב"שלום ישראל" - בטלוויזיה של בריסל. ב-1982 שיחק בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אישה ושמה גולדה", בה גילם את דמותו של לוי אשכול ושיחק לצידה של אינגריד ברגמן, שגילמה את דמותה של גולדה מאיר. ב-1998 שיחק בסרטה של מיכל בת-אדם "אהבה ממבט שני" לצידה של מיכל זוארץ.
לאחר יציאתו לגמלאות לוהק פחות ופחות לתפקידים בקאמרי, בעיקר בתור מחליף. ב-1997 שיחק נתן כוגן את הצגותיו האחרונות בתיאטרון הקאמרי ובאותה שנה בגיל 83 פתח בקריירת קולנוע בינלאומית והרבה לטוס ולהצטלם במקומות שונים ברחבי תבל כמו בלגיה, מרוקו ועוד. הוא ידע שפות רבות, מה שעזר לו בכך. הוא הוזמן להשתתף בתפקידים ראשיים גם בסרטים צרפתיים שזכו להצלחה רבה בהם:
הסרט זוכה פרס הסזאר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר של שנת 1997 - "מאדאם ז'אק על הטיילת", בבימויו של הבמאי היהודי-צרפתי עמנואל פינקל; כיכב בתפקיד מרכזי לצידו של ז'אן-לואי טרנטיניאן בסרט "אלה האוהבים אותי יסעו אלי ברכבת" (1998); "טנגו רשבסקי" (2003) בתפקיד הראשי של אב המשפחה. בבימויו של סם גרברסקי, הסרט זכה בפרס הסרט המצטיין בפסטיבל הסרטים היהודיים בסינמטק ירושלים ב-2004; בגיל 92, שלוש שנים לפני מותו, שיחק בסרטו האחרון, "לה פרומנד" (2006) בתפקיד הראשי כאב החתן - עליו היה מועמד לפרס הסזאר.
זכה בפרס על מפעל חיים מטעם התיאטרון הקאמרי בספטמבר 2001.
נבחר ליקיר העיר תל אביב-יפו בשנת 2003.
נתן כוגן היה נשוי לדנה כוגן. השניים היו הורים שתי בנות: טלי-חמוטל ואיילת, מלחינה לתיאטרון וטלי וחמישה נכדים. נכדתו, ענת היא שחקנית.
יקטרינה פנצ'נקו
יקטרינה מובצ'אן - פנצ'נקו (באנגלית: Yekaterina Panchenko Movchan; אוקטובר 1930 – נובמבר 2008) נולדה בכפר Kirvaya Ruda אשר במחוז פולטבה שבאוקראינה.
ביוגרפיה
משפחת פנצ'נקו גרו בכפר קריבאיה רודה (חבל סמנובקה, מחוז פולטאבה). האב- מיכאל פנצ'נקו, גויס לצבא האדום עם פרוץ המלחמה בין גרמניה לברית המועצות ונפל בקרב מאוחר יותר. האם- מרינה פנצ'נקו, נשארה לגדל לבד את בנותיהם: גלינה בת ה-19, פולינה בת ה-13 ויקטרינה בת ה-11. יקטרינה עלתה לישראל בשנת 1995 בעקבות בתה לידייה. המשפחה עברה בין מספר מקומות בארץ ולבסוף קבעה את מקום מושבה בירוחם. יקטרינה נאבקה במחלת קשה במהלך חייה. לאחר שהבריאה וניצחה את המחלה, חלתה פעם נוספת לאחר מספר שנים עד שלבסוף נפטרה בשנת 2008 מהמחלה, כיום קבורה בבית הקברות בירוחם (חלקת חסרי דת). יקטרינה קיבלה כאמור הכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם ב־10 בדצמבר 2001 יחד עם אמה ואחיותיה.
סיפור ההצלה
אלכסיי ופאודוסיה קאצ'אן היו מבין השכנים והחברים של מרינה, אמה של יקטרינה. אלכסיי היה אוקראיני ויליד הכפר, ואשתו היהודיה הגיעה למקום בעקבות נישואיהן ב-1934. כל הכפר ידע על יהדותה של פאודוסיה וכאשר המקום נכבש על ידי הנאצים היא גונתה בשל כך.
יום אחד הופיעו שוטרים בכפר, כפו על פאודוסיה להיכנס לעגלה ולקחו אותה לתחנת המשטרה. אלכסיי רץ אחריהם, ירא מלאבד קשר עין עם אשתו ובתו התינוקת, שנצמדה לאמה. הילדים הגדולים יותר, פאבל בן ה-7 ונינה בת שנה וחצי, נשארו עם השכנים. בבוקר למחרת, אביהם אשר חזר מסמנובקה, לקח אותם למשפחת פנצ'נקו, והפקיד אותם בידי מרינה. הוא פחד שיישארו אצלו בגלוי לאחר שאשתו ובתו הצעירה נורו. לאחר מכן הצטרף לפרטיזנים ומשפחת פנצ'נקו לא שמעו ממנו עד לאחר השחרור.
על אף שהשכנים הקרובים היו שותפים לסוד, מרינה ובנותיה השאירו את פאבל ונינה בתוך כותלי ביתם. פעמיים הגיעו השוטרים לבית המשפחה בחיפוש אחר הילדים ה"חצי יהודים", אך הם לא נמצאו: כשהשוטרים הגיעו פאבל ונינה נלקחו לחדר מחבוא במרתף. לאחר השחרור פאבל ונינה התאחדו עם אביהם. הם נשארו בקריבאיה- רודה, התחתנו שם וגידלו את ילדיהם ונכדיהם במקום.
אוקוולי רואץ'
אוקוולי רואץ' (באנגלית: Ukweli Roach; נולד ב-22 בספטמבר 1986) הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד הפסיכיאטר ד"ר רוברט בורדן בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "שטח מת".
ביוגרפיה
רואץ' נולד בעיר דרבי שבדרבישייר באנגליה. בקולנוע שיחק בסרטים "ונוס והשמש", "StreetDance 3D", "רומיאו ויוליה" של השייקספיר גלוב, ו-"StreetDance: The Moves, One Day". בטלוויזיה הופיע בסדרות כגון "Eternal Law", "מונרו", "סטרלינגס", "Drifters", "הגלימה", "גרנטצ'סטר", "The Royals" ו"עלילות דיקנס". הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "שטח מת" בדמות פסיכיאטר של ה-FBI ד"ר רוברט בורדן.
ב-2018 הצטרף רואץ' לעונה השלישית של הסדרה "אנושיים" בתפקיד אנאטול.
מניפסט ה-343
מניפסט ה-343 (בצרפתית: manifeste des 343; מוכר גם כמנפיסט 343 השרמוטות) הוא מניפסט שנכתב בידי הסופרת הפמיניסטית הצרפתיה סימון דה בובואר, ונחתם בידי 343 נשים שהצהירו כי עברו הפלה מלאכותית בתקופה בה הפלות היו לא חוקיות בצרפת, ובכך חשפו עצמן לסכנת מעצר. במניפסט קראו הנשים להפיכת ההפלות המלאכותיות לחוקיות, והוא התפרסם לראשונה ב-5 באפריל 1971 במגזין הצרפתי לה נובל אובזרווטר.
המניפסט נפתח במילים "מדי שנה, כמיליון נשים בצרפת עוברות הפלות. דחיקתן לעשות הפלות בסודיות מובילה אותן לעשות זאת בתנאים מסוכנים, למרות שתחת השגחה רפואית מדובר באחד ההליכים הרפואיים הפשוטים ביותר. אנחנו משתיקים את מיליוני הנשים האלו. אני מצהירה שאני אחת מהן. אני מצהירה שעברתי הפלה. אנו דורשות את הזכות לעבור הפלה, בדיוק כפי שאנו דורשות את הזכות לגישה לאמצעי מניעה".
השפעה
שבוע לאחר פרסום המניפסט, הציג העמוד הראשי של השבועון שרלי הבדו, איור של הקריקטוריסט ז'אן קאבו, תחת הכותרת "מי הכניס את 343 השרמוטות ממניפסט ההפלות להריון?". בהשראת מניפסט ה-343, פורסם ב-3 בפברואר 1973 מניפסט שנחתם בידי 331 רופאים שהצהירו על תמיכתם בזכות להפלות.
בשנת 2013 פורסם "מניפסט 343 המניאקים" הלועג למניפסט 343 השרמוטות, ובו קראו 343 עיתונאים, שחקנים וסלבריטאים, כולם גברים, להגן על מה שהם רואים כזכותם לצרוך מין.
שון פייגה
שון פייגה (נולד ב-12 במרץ 1988 במולדת) הוא שחקן כדורעף ישראלי בכדורעף חופים.
ביוגרפיה
פייגה החל לשחק כדורעף במועדון מכבי תל אביב, וזכה עם המועדון בדאבל שלוש פעמים ברציפות, בעונות, ו-. את עונת פתח בקבוצת ווריקורי הדרום קוריאנית, אך לא השתלב בה, ועבר למועדון אתניקוס אלכסנדרופוליס מליגת העל היוונית. בסיום העונה, שב למכבי תל אביב, שזכתה בדאבל פעם נוספת.
פייגה נשוי למתעמלת האומנותית רחלי ויגדורצ'יק.
פליקס מנדל
פליקס מנדל (8 בינואר 1892 - 15 באוקטובר 1957) היה כירורג פורץ דרך.
ביוגרפיה
מנדל נולד בעיר ברנו שבמוראביה, צ'כיה (אוסטרו-הונגריה) לתעשיין אמיל מנדל וללינדה למשפחת באש.
בשנת 1910 התקבל ללימודי רפואה בווינה, לימודיו נקטעו בגין מלחמת העולם הראשונה בה שירת בחזית ולקראת הסוף כחובש בבית חולים שדה. ב-1919 סיים מנדל את לימודי הרפואה באוניברסיטת וינה. בשנת 1925 ביצע מנדל את הניתוח המתועד הראשון בעולם לכריתת בלוטת יותרת התריס. הוא היה כירורג בולט וחיבר מאמרים רבים.
בעקבות עליית הנאציזם עזב מנדל את אוסטריה לשווייץ ומשם לצרפת. במרץ 1939 עלה לארץ ישראל והצטרף לצוות בית החולים הדסה כמנהל מחלקה כירורגית, ונחשב לאחד הרופאים שתרמו להתקדמות משמעותית של הכירורגיה בישראל. מנדל עסק בכל תחומי הכירורגיה: מערכת העיכול, בית החזה (בעיקר לשם הקלה על כאבים), וכירורגיה אורתופדית. בנוסף עסק בכירורגיה ניסיונית. ב-1940 קיבל את התואר פרופסור לכירורגיה.
באשר למצב הכירורגיה בישראל, עד לעשור השני למנדט היו רוב הניתוחים שבוצעו בארץ ישראל "ניתוחים קטנים". עם הצטרפותם של ד"ר אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף) להדסה ירושלים ב-1928, ד"ר מכס מרכוס לבית החולים הדסה בתל אביב ב-1933 וד"ר פליקס מנדל להדסה ירושלים ב-1939 שונתה רשימת הניתוחים, מספר הניתוחים הגדולים והמורכבים שבוצעו בישראל הלך וגדל.
מתלמידיו המובהקים: פרופ' צבי נוימן, ד"ר נחום קוק, פרופ' נתן רבינוביץ, פרופ' חנוך מילויצקי.
בשנת 1947, שנתיים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, חזר מנדל לווינה עם אמו, לאחר שהוצע לו להצטרף להנהלת בית החולים על שם הקיסר פרנץ יוזף והוא מונה למנהל המחלקה הכירורגית של בית החולים. מנדל שימש גם כפרופסור באוניברסיטת וינה. בשלוש השנים האחרונות לחייו היה מנדל חבר מועצת העיר וינה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית.
מנדל נפטר בווינה שבאוסטריה בשנת 1957.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: דוצ' ד"ר מאנדל: ההסדר העצבי-הורמונלי של מחזור הדם (ישיבה ג', הוזמן לוכוח, 31 במאי)
ג'יימס וילבי
ג'יימס ג'ונתן וילבי (באנגלית: James Jonathon Wilby; נולד ב-20 בפברואר 1958) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
ביוגרפיה
וילבי נולד ברנגון, בורמה. למד בבית הספר סדברג בקאמבריה, בהמשך למד לתואר במתמטיקה ב"גריי קולג'" שבאוניברסיטת דרהאם, ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
הופעת הבכורה של וילבי על המסך הייתה בשנת 1982 בסרט "Privileged" בהפקת "אוקספורד פילם קומפני" לצידו של יו גרנט. לקהל הבינלאומי הוא מוכר מתפקידו בסרט "מוריס" (1987), עליו זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה יחד עם יו גרנט. כמו גרנט, גם וילבי היה משתתף קבוע בסרטים שהפיקו מרצ'נט ואייבורי, בין שאר המשתתפים הקבועים היו רופרט גרייבס, הלנה בונהם-קרטר, אמה תומפסון ואנתוני הופקינס. ב-1988 כיכב בסרט "A Handful of Dust", עליו זכה בפסטיבל הסרטים של בארי בפרס השחקן הטוב ביותר. ב-1989 שיחק בתפקיד הראשי בעיבוד לרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס, ב-1992 השתתף ב"זיכרונות מאחוזת הווארד". עוד שיחק בסרט זוכה השבחים "Regeneration" מ-1997, ב-"Cotton Mary" של איסמעיל מרצ'נט (1999), "פארק גוספורד" (2001) וב-"C'est Gradiva qui vous appelle" של אלן רוב-גרייה (2006) לצידה של אריאל דומבל שהוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה.
על הבמה כיכב וילבי ב-1995 בהפקה מחודשת של "פטריוט שלי" מאת ג'ון אוסבורן עם הרויאל שייקספיר קומפני בתיאטרון ברביקן. ב-2001 הופיע בהצגה "Helping Harry" בתיאטרון ג'רמין סטריט. ב-2001 שיחק בתפקיד הראשי במחזה "דון חואן" בתיאטרון ליריק. עוד שיחק ב-"Less Than Kind" מאת טרנס רטיגן (2012), ב-"On Emotion" בתיאטרון סוהו (2008) וב-"The Consultant" של ניל פלמינג ו-Hydrocracker Theatre Company בתיאטרון 503 בלונדון.
וילבי נשוי לשאנה לואיז ולהם ארבעה ילדים: ברנבי ג'ון לוקסלי, פלורנס האנה מרי, נתניאל ג'רום וג'סי ג'ק.
גלאי AMS02
AMS02 (ראשי תיבות: Alpha Magnetic Spectrometer, ספקטרומטר אלפא מגנטי) הוא גלאי חלקיקים המותקן על תחנת החלל הבינלאומית. חוקרו הראשי של AMS02 הוא סמואל טינג, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1995.
הAMS02 נועד למדוד בעזרת קרניים קוסמיות ראיות לקיומו של  חומר אפל בחלל. בעזרת מידע זה ניתן יהיה להבין טוב יותר את השלבים בהיווצרות היקום. בנוסף למטרה זו, מקווים כי ממצאי הגלאי יעזרו באחת השאלות הפתוחות אותה חוקרים, והיא לאן נעלם האנטי חומר ביקום.
בשנת 1998, לאחר הטיסה של הAMS 01 החל סמואל טינג בפיתוח הAMS02. פיתוח הAMS02 כלל עבודה של 600 פיזיקאים, 56 מוסדות ו16 מדינות מאורגנות תחת מחלקת האנרגיה של ארצות הברית (DOE) (ביניהן דנמרק, צרפת, גרמניה, איטליה, פינלנד, פורטוגל, ספרד, שווייץ, הולנד טורקיה, סין, קוריאה, טיוואן, ארצות הברית ומקסיקו).
הגלאי AMS02 שוגר על גבי מעבורת לתחנת החלל הבינלאומית ב-16 במאי 2011 בטיסת המעבורת STS-134. חדר הבקרה של הגלאי AMS02 נמצא במרכז לחקר פיזיקת חלקיקים- CERN, אשר נמצא בתקשורת ישירה לחדר הבקרה של תחנת החלל הבינלאומית.
מבנה הגלאי AMS02
הספקטרומטר אלפא מגנטי מורכב מסדרה של גלאים, המשמשים כדי לקבוע מאפיינים שונים של קרינה וחלקיקים, כאשר הם עוברים דרכם. מבנה הAMS02 כולל מגנטים, מעקב כוכבים ו-GPS. בנוסף לכל אלו המכשיר כולל את הגלאים הבאים:
איך זה עובד
קרינה קוסמית מורכבת מחלקיקים הנעים ביקום ומקורם בהתפוצצות של כוכבים, גלקסיות ואף השמש שלנו. כאשר קרינה זו מגיעה לגלאי הAMS02 היא עוברת בשכבותיו השונות. בעזרת האינטראקציה עם השכבות נוכל לקבל מידע על כל אחת מהן. מאינטראקציה עם השכבה הראשונה נוכל להסיק את המסה, המהירות והאנרגיה של כל חלקיק העובר בה. מאינטראקציה עם שכבה אחרת נוכל לקבל מידע על איזה מסלול עבר החלקיק בתוך בAMS02. בנוסף לכך בשכבה השנייה קיים מגנט הגורם לחלקיקים לנוע בדרך אחת או אחרת וכך אפשר לזהות אם החלקיק הוא חומר או אנטי חומר.
כל התהליך הזה קורה במהירות של ננו שנייה.
Turn to You (Mother's Day Dedication)
Turn to You (Mother's Day Dedication) (בעברית: פונה אלייך (הקדשה ליום האם)) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר. השיר נכתב על ידי ג'סטין ביבר, אדם מסינג'ר, נאסרי אטווה, ג'ייקוב פנה וטום סטראהל, והופק על ידי ביבר ומסינג'ר. הוא פורסם כסינגל בודד ב-11 במאי 2012 יומיים לפני יום האם.
רקע
ב-7 במאי 2012, הודיע הזמר-יוצר ג'סטין ביבר בחשבון הטוויטר שלו שהוא כתב שיר בשם "Turn To You" (בעברית: "פונה אלייך" - הכוונה לאמו) שמוקדש לאמו, פטי מלט. ביבר גם הודיע כי כל ההכנסות שייצברו ממכירת הסינגל השיווקי ייתרמו לצדקה.
השיר היה אמור לצאת במקור כחלק מאלבום האולפן השלישי של ביבר Believe (2012), אך בסופו של דבר לא היה מוכן בזמן לעריכה הסופית של האלבום. המקום זאת יצא מאוחר יותר כסינגל שיווקי של האלבום בפני עצמו וכמחווה לכבוד יום האם, ב-11 במאי, יומיים לפני יום האם 2012, על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם.
כתיבה ולחן
"Turn To You" הוא שיר בסגנון טין פופ ואר אנד בי, ומילותיו עוסקות בקשיים שחוותה אמו של ביבר במהלך השנים הקשות שבהן גידלה אותו. הוא מזכיר כיצד היא נאלצה לעבוד בשתי עבודות ואת ההערצה שלו אליה בשל כך. בשיר ביבר מודה לה על מעשיה ומודיע שהאומץ וההקרבה היו שווים את הכל. הוא אומר:
אורי
{{פירושונים|
אישים
האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות
הפיקוח על יישום האמנה מופקד בידי הוועדה בדבר זכויות כלכליות, חברתיות ופוליטיות (Committee on Economic, Social and Cultural Rights).
שורשי האמנה בתהליך שהביא להכרזה בדבר זכויות אדם. כבר בוועידת סן פרנסיסקו (שהובילה לייסוד ארגון האומות המאוחדות) בשנת 1945 הוצעה "הצהרה בדבר זכויותיו היסודיות של האדם" ומשימת הניסוח הוטלה על הוועידה לכלכלה וחברה. בשלבים מוקדמים של הכנת המסמך הוא פוצל להצהרה הקובעת עקרונות כלליים שנקבעו בהכרזה בדבר זכויות האדם שפורסמה בשנת 1948 ולחלק הכולל התחייבויות מוגדרות מצד המדינות. ניסוח מסמכי ההתחייבויות נמשך זמן רב בשל חילוקי דעות בין המדינות. בהתדיינות זו פוצל מסמך ההתחייבויות לזכויות "שליליות" (איסורים והגבלות על פעולות שלטוניות הפגיעות בחירויות) שסוכמו באמנה בדבר זכויות אזרחיות ופוליטיות לבין זכויות חיוביות (המחייבות המדינה לפעולה) באמנה בדבר זכויות כלכליות חברתיות ותרבותיות.
האמנה כוללת מבוא ו-31 סעיפים המחולקים ל-5 חלקים.
הזכות להגדרה עצמית
חלק 1 באמנה הכולל סעיף אחד מכיר בזכות כל בני האדם להגדרה עצמית הכוללת את הזכות "לקבוע באורח חופשי את מעמדם הפוליטי" ולפעול להגשמת מטרותיהם הכלכליות, החברתיות והתרבותיות. בחלק זה נכללת הזכות השלילית שלא לשלול מבני אדם אמצעי קיום ומטיל חובה על מדינות המחזיקות טריטוריות לא עצמאיות לפעול ומימוש הגדרתם העצמית.
עקרון המימוש הדרגתי
חלק 2 של האמנה קובע את עקרון המימוש ההדרגתי. העיקרון הוא הכרה בכך שחלק מהזכויות הכלכליות והחברתיות אינו ייתן למימוש מיידי, התחשבות במגבלות המשאבים העומדים לרשות המדינה לשם מימוש הזכויות אך דורש מהמדינות לפעול באופן המיטבי במסגרת המגבלות הללו. "לעשות את המירב במשאבים הזמינים בציפייה להשיג בהדרגה מימוש מלא של הזכויות". כלומר המדינות לא נדרשות למימוש מיידי של כל סעיפי האמנה אך נדרשות לנקוט צעדים מעקביים לקראת מימוש הזכויות. חלק 2 קובע גם שהזכויות צריכות לחול ללא אפליה על רקע גזע, מין, שפה, דת, עמדות פוליטיות ואחרות, מוצא לאומי וחברתי, רכוש או כל מעמד אחר. ניתן להגביל את הזכויות רק בחוק ורק למטרה המקדמת את רווחת הכלל בחברה דמוקרטית.
הזכויות המוגנות באמנה
סעיפים 6–15 מונים את הזכויות עצמן. ברשימה זו נכללות הזכות לעבודה, הזכות לביטחון סוציאלי, זכויות משפחתיות, הזכות לאיכות חיים נאותה, הזכות לבריאות, הזכות לחינוך והזכות לתרבות.
הזכות לעבודה
סעיף 6 לאמנה מכיר בזכות לעבודה – הזדמנות לכל אדם להשתכר למחייתו מעבודה אותה הוא בוחר או מקבל באופן חופשי כלומר מחויבות למניעת העסקה בכפייה ועבודת ילדים. המדינות החתומות מחויבות לנקוט צעדים להגנת זכות זו כולל מתן הכשרה מקצועית ומדיניות כלכלית המכונת לצמיחה ותעסוקה מלאה. על המדינות החתומות להבטיח נגישות שווה לתעסוקה ולהגן מפני מניעה בלתי הוגנת של עבודה. חובה למנוע אפליה במקום העבודה ולהבטיח גישה למעוטי יכולת.
סעיף 7 מגדיר מהם "תנאי עבודה הוגנים ונוחים" – משכורת ראויה שפירושה תשלום שווה לעבודה שווה (איסור אפליה בשכר), ושכר המאפשר קיום בכבוד לעובד ומשפחתו. תנאי העבודה כוללים גם סביבה בטוחה, הזדמנויות קידום שוות והבטחת פנאי הכוללת הגבלת שעות העבודה וחופשה בתשלום.
סעיף 8 מגן על הזכות להקים ולהצטרף לאיגוד מקצועי ועל זכות השביתה. אין להגביל את הזכות להתאגדות מקצועית אלא בחוק ההולם חברה דמוקרטית ושתכליתו שמירה על הביטחון, הסדר הציבורי או הגנה על חירויות אחרות. האמנה מגנה על זכותם של האיגודים המקצועיים לייסד הסתדרויות עובדים ארציות ולהצטרף לפדרציות איגודים בין־לאומיות. האמנה מתירה להחריג מזכות ההתאגדות המקצועית את הכוחות המזוינים, משטרה, או פקידי ממשלה. כמה מדינות הציבו מגבלות על זכויות אלו גם לקבוצות עובדים נוספות כגון כבאים.
הזכות לביטחון סוציאלי
סעיף 9 של האמנה מכיר בזכותו של כל אדם לביטחון חברתי כולל ביטוח סוציאלי (המסופק על ידי מוסדות ביטוח לאומי). הסעיף מחייב את המדינות החתומות לספק תוכנית ביטוח שתספק הגנה במקרי חולי, נכות, תאונת עבודה, לידה, אבטלה וזקנה. וכן לדאוג לרווחתם של מי שאינם מסוגלים להתקיים מהכנסתם. הסיוע לנזקקים חייב להיות מתאים, נגיש לכל וללא אפליה.
זכויות משפחתיות
סעיף 10 לאמנה מכיר במשפחה "כיחידה החברתית הבסיסית והטבעית של החברה" ודורש מהמדינות החתומות לספק לה את ההגנה והתמיכה הרחבה ביותר שניתן לספק. על המדינות החתומות לוודא כי תושביהן חופשיים להקים משפחות וכי הנישואין הם מבחירה ולא בכפייה. על המדינות לספק חופשת לידה בתשלום לאימהות (חופף לסעיף 9). המדינות מחויבות לנקוט "אמצעים מיוחדים" למנוע נצול כלכלי וחברתי של ילדים כולל קביעת גיל מינימום לעבודה ולמנוע מילדים עיסוקים פוגעניים ומסוכנים.
זכות לאיכות חיים נאותה
סעיף 11 מכיר בזכותו של כל אדם לרמת חיים נאותה, זכות זו כוללת את הזכות למזון, לביגוד, לדיור ול"שיפור מתמיד בתנאי המחיה". סעיף זה גם מחייב את הצדדים החתומים לפעול יחד למניעת רעב עולמי.
הזכות למזון ראוי כוללת זכות את הזכות למזון המוגדרת כ"זמינות של מזון בכמות ובאיכות מספיקות לצרכיו התזונתיים של האדם, חופשי מחומרים מזיקים וקביל בתרבותו." הזכות למזון ראוי כוללת גם את הזכות למים. האמנה מחייבת שיפור של שיטות הייצור, השימור וההפצה של מזון כדי למנוע רעב, הקניית ידע בנושאי תזונה ופיתוח חקלאי המכוון לניצול היעיל ביותר של המשאבים הטבעיים.
הזכות לדיור ראוי מוגדרת כ"זכות לגור במקום כלשהו בביטחון, שלום וכבוד". המועצה לזכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות פירטה במסמך מפורט את הזכות לדיור והיא כוללת "פרטיות נאותה, מרחב נאות, ביטחון נאות, תאורה ואוורור נאותים, תשתית בסיסית ראויה ומיקום נאות מבחינת מקום העבודה ושירותים – כל זאת במחיר סביר". המדינות מחויבות לפעולה למניעת חוסר-בית. פינוי דיירים ללא הגנה משפטית היא הפרה של האמנה.
הזכות ללבוש מוגנת באמנה אך אין הגדרה ל"לבוש ראוי".
הזכות לבריאות
סעיף 12 מכיר בזכותו של כל אדם "ליהנות מהרמה הגבוהה ביותר הניתנת להשגה של בריאות גופנית ונפשית" ("the highest attainable standard of physical and mental health"). האמנה מגינה על זכות המטפל לשלוט על בריאותו וגופו חופשי מהתערבות כפויה כולל עינויים וניסויים רפואיים. על המדינות להבטיח לכל תושב בשטחן נגישות לשירותי בריאות וכן למים נקיים. מזון ודיור. חלה חובה לספק את שירותי הבריאות ללא אפליה ובנגישות כלכלית לכל.
סעיף 12.2 מחייב את השותפות לאמנה לצעדים לשיפור מצב הבריאות, הקטנת שיעורי לידת-מת ותמותת התינוקות, שיפור בריאות הילד, שיפור איכות הסביבה ומקום העבודה, מניעה וטיפול במחלות מידבקות, ונקיטת צעדים להבטחת נגישות מהירה ושוויונית לשירותי רפואה. מסמך שניסחה המועצה לזכויות כלכליות חברתיות ותרבותיות של האו"ם (CESCR) בשנת 2000 מציין כי הזכות לבריאות כוללת כיבוד זכות האישה לשליטה בפוריותה – אי הגבלת הגישה לאמצעי מניעה ואיסור צנזורה, מניעת מידע או הצגת מידע מסולף ביחס לבריאות מינית. המדינות מחויבות גם למניעת מילת נשים.
הזכות לחינוך
סעיפים 13 ו-14 מגדירים את הזכות לחינוך הכוללת את הזכות האוניברסלית לחינוך יסודי, חינוך על יסודי זמין וחינוך גבוה נגיש. החינוך צריך להיות מכוון "לפיתוחן מלא של אישיות האדם ותחושת כבודו" ולאפשר לאדם שותפות בחברה חופשית. על החינוך לקדם "הבנה, סובלנות ורעות" בין כל הקבוצות האתניות, הגזעיות והדתיות.
סעיף 13.2 מחייב חינוך יסודי חובה וחינם לכל. החינוך העל יסודי כולל חינוך מקצועי וטכני צריך להיות זמין ונגיש בכל אמצעי מתאים ובפרט באמצעות חינוך חינם.
המדינות החתומות מחויבות על פי סעיף 13.3 לכבד את זכות ההורים לבחור לילדיהם בתי ספר אחרים מאלו המוצעים על ידי הרשויות כדי להבטיח שהחינוך הדתי והמוסרי תואם לאמונתם. בתי ספר אלה צריכים לעמוד בסטנדרטים חינוכיים מינימליים שקובעת המדינה. סעיף 13.4 מגן על הזכות להקים ולהפעיל בתי ספר כאלה.
הזכות לתרבות
סעיף 15 מגן על זכותו של כל אדם לקחת חלק בחיי התרבות, ליהנות מהקדמה המדעית ויישומיה וליהנות מזכויות על יצירה תרבותית או מדעית שכתב.
דיווח ובקרה
חלק 4 של האמנה (סעיפים 16–25) קובע מנגנוני דיווח ופיקוח על הצעדים הננקטים מצד המדינות ליישום הזכויות ואת הגוף הממונה על יישום האמנה המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות. המועצה הכלכלית הקימה גוף משנה (הוועדה לזכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות) והוא זה שמקיים את הפיקוח בפועל.
חלק 5 של האמנה מפרט הליכי אשרור, כניסה לתוקף והכנסת שינויים באמנה.
אוטרופיוס (קונסול)
אֶוטרופיוס (לטינית: Eutropius; מת ב-399) היה קונסול של האימפריה הרומית המזרחית.
חייו
אֶוטרופיוס החל את הקריירה שלו כסריס בארמונו של תאודוסיוס הראשון. לאחר מותו של תאודוסיוס בשנת 395, ארגן אוטרופיוס בהצלחה את נישואיהם של ארקדיוס ואליה אודוקסיה, בסכלו ניסיון של רופינוס, ראש השרים של ארקדיוס, להשיא את בתו לקיסר הצעיר וחלש האופי.
לאחר הירצחו של רופינוס באותה השנה גדלו מעמדו וחשיבותו של אוטרופיוס בארמון, וזמן קצר לאחר מכן הוא נעשה ליועץ הקרוב ביותר לארקדיוס. עליית כוחו של אוטרופיוס הואצה עוד יותר כאשר הוא הצליח לסכל בשנת 398 ניסיון פלישה הוני לאימפריה. בשנה שלאחריה היה אוטרופיוס לסריס הראשון שמונה לקונסול.
אוטרופיוס יצר לעצמו שני אויבים רבי עוצמה: גאינס, מפקדו של צבא שכירי החרב הגותים של האימפריה; ואאודוקסיה, הקיסרית אותה אוטרופיוס עצמו העלה לשלטון. שתי דמויות עוצמתיות אלו תכננו את הדחתו באותה השנה בה הוא מונה לקונסול. לאחר הדחתו, תחינתו של יוחנן כריסוסטומוס להשאיר אותו בחיים הועילה לזמן מה, אך עוד לפני תום השנה הוצא אוטרופיוס להורג.
במהלך עלייתו לתפקיד הקונסול, היה אוטרופיוס דמות שנואה בקרב העם בגלל אכזריותו ותאוות הבצע שלו. כמו כן, הדבר אפשרי שאוטרופיוס היה שותף בהתנקשות בקודמו, רופינוס.
יחסי הפיליפינים–סין
יחסי הפיליפינים–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין סין לבין הפיליפינים.
היסטוריה
מאז יוזמותיו של נשיא הפיליפינים פרדיננד מרקוס בשנות השמונים, שתמך בקומוניזם בסין ובמקביל התנגד לכוח הקומוניסטי בפיליפינים, היחסים בין המדינות השתפרו משמעותית. כתוצאה מכך, סין סיימה את תמיכתה בקומוניסטים בפיליפינים. עם זאת, היחסים התערערו בגלל חיכוך על השייכות הטריטוריאלית של ים סין הדרומי.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים ערכו הצדדים ביקורים רבים רמי דרג. במהלך ביקורו הממלכתי של נשיא סין, ג'יאנג דזה-מין בפיליפינים בשנת 1996, הסכימו מנהיגי שתי המדינות לקיים יחסי בין-מדינות על בסיס שכנות טובה ואמון הדדי, וגם הגיעו להסכמה חשובה על האזורים השנויים במחלוקת בים סין הדרומי.
בשנת 2012 התרחש סכסוך גבולות בין המדינות ליד האטול הקטן של סקרבורו שואל. שמונה ספינות דיג סיניות התגלו על ידי צי הפיליפינים במים שנויים במחלוקת. לאחר החיפוש נמצאו אלמוגים שדגו שלא כדין, צדפות ענקיות וכרישים חיים. ניסיונות לעצור את הדייגים סוכלו על ידי שתי ספינות סיור סיניות. בעקבות כך נערכו מחאות ליד הקונסוליות של שתי המדינות, איסורי דיג, התקפות סייבר. סין הציבה מחסום בכניסה למפרץ האטול והחלה לסייר בים שמסביב, וכן גירשה ספינות פיליפיניות מהמים השנויים במחלוקת.
בינואר 2013 הגישה הפיליפינים תביעה נגד סין לבית הדין הבינלאומי לצדק של האו"ם, אשר בשנת 2016 מצא כי לסין אין זכות לאיים השנויים במחלוקת בים סין הדרומי. ביוני 2013 ניסה הצד הפיליפיני לפתוח בסכסוך בפני בית הדין הבינלאומי לחוק הים, אך סין סירבה רשמית לקחת בו חלק. למרות כל המאמצים של הפיליפינים, הנוכחות הצבאית הסינית בים סין הדרומי נמשכת. באמצע מרץ 2017 נצפו ספינות סיניות במרחק של 250 ק"מ מזרחית לפיליפינים.
נשיא הפיליפינים, רודריגו דוטרטה, שעלה לשלטון ב-30 ביוני 2016, הודיע על תפנית המדינה מברית עם ארצות הברית לעבר ברית עם סין ורוסיה.
ב-8 במרץ 2017, שר החוץ של הרפובליקה העממית של סין, ואנג יי, במהלך פגישה עם העיתונות, הצהיר כי נשיא הפיליפינים, רודריגו דוטרטה, יצר קשרים טובים עם סין והם עסקו במשותף בסכסוך הטריטוריאלי בים סין הדרומי. סין והפיליפינים דנים באופן פעיל בהזדמנויות לשיתוף פעולה בתחום התשתיות, כולל הקמת מסילות ברזל, גשרים וסכרים.
רשימת הסכמים דו-צדדיים
אמנת 2005 על שיתוף פעולה בענייני נוער
יחסים כלכליים
בשנת 2016 680,000 אזרחים סינים ביקרו בפיליפינים למטרות תיירות, ואילו 1.2 מיליון תיירים פיליפינים ביקרו בסין.
החל משנת 2005, הפיליפינים ממוצא סיני היוו כ-1.5 מיליון איש, או 1.6% מאוכלוסיית הפיליפינים, הקבוצה האתנית התשיעית בגודלה.
קרלוס ארווין אריאס
קרלוס ארווין אריאס אגווס (בספרדית: Carlos Erwin Arias Égüez, נולד ב-27 באפריל 1980) הוא כדורגלן עבר בוליביאני ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
אריאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בלומינג עימה לקח אליפות כבר בשנתיים הראשונות שלו בבוגרים. בשנת הושאל לדה סטרונגסט על מנת לצבור דקות משחק. כבר בעונת הבכורה שלו במועדון זכה עמו באליפויות האפרטורה והקלאסורה ולאחר עוד עונה חזר למועדון נעוריו. בשנת חתם בבוליבר עימה זכה באליפות האפרטורה בשנת. במהלך עונת עזב לראשונה את בוליביה וחתם במכבי נתניה מליגת העל, בסיום העונה נבחר לשוער העונה של ספורט 5. בסיום העונה החליט לעזוב את המועדון בשל געגועים למשפחתו וב-4 באוגוסט 2011 חתם בקורדובה מהליגה הספרדית השנייה בה שימש כשוער שני ושותף רק ב-7 משחקי ליגה. בקיץ חזר לבוליביה כאשר חתם באוריינטה פטרולרו.
בשנת אריאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוליביה. הוא השתתף עם הנבחרת פעמיים בקופה אמריקה: 2001 ו-2011.
עונת 1975/1976 בפוטבול ליג
עונת 1975/1976 הייתה העונה ה-77 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-16 באוגוסט 1975 והסתיימה ב-4 במאי 1976. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. מנצ'סטר יונייטד, אסטון וילה ונוריץ' סיטי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ליברפול זכתה באליפות בפעם התשיעית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו וולברהמפטון וונדררס, ברנלי ושפילד יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו סנדרלנד, בריסטול סיטי ווסט ברומיץ' אלביון.
כדורגלנים מצטיינים
טד מקדוגל מנוריץ' סיטי כבש 23 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
קווין קיגן מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
פט ג'נינגס מטוטנהאם הוטספר כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
אברהם אהרן יודלוביץ'
הרב אברהם אהרן יודלוביץ (ה'תר"י - 1850 - ה' בשבט ה'תר"ץ - 1930) שימש כרב במנצ'סטר ובבוסטון ולימים היה רב ואב בית דין לאנשי בית הכנסת קהל עדת ישורון של אנשי לובץ' בניו יורק, רב הכולל לאגודת הקהילות בניו יורק ונשיא אגודת הרבנים המטיפים של ארצות הברית וקנדה. התפרסם רבות בזכות ספריו, אך בעיקר בעקבות פסיקה חדשנית בדיני חליצה.