cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליעזר מלמד
שירות צבאי וסירוב פקודה
בפולמוס סביב "שירת נשים בצבא", תומך הרב מלמד, בניגוד לעמדת הרבנות הצבאית, ביציאתם של חיילים דתיים מאירועים שבהם מופיעה זמרת, גם כאשר מדובר בטקס רשמי וממלכתי, ואף אם יקבלו פקודה מפורשת להישאר.
כנגד הטענה שסירוב פקודה יפגע באחדות הצבא ואף עשוי להוביל להתפרקותו, טוען הרב מלמד שההפך הוא הנכון. רוב גדול של עם ישראל – כולל החרדים והמתנחלים – יזדהה הרבה יותר עם הצבא, אם יהיה ברור שפקודותיו אינן סותרות את ההלכה וסמכותו אינה מנסה להתחרות בסמכותה. גם רוב המשרתים בצבא שאינם שומרי מצוות, מזדהים הרבה יותר עם ערכי השמירה על העם והארץ ועם מורשת ישראל שביסודו של הצבא, מאשר עם החובה הפורמלית לציית. רק מיעוט שמאלני קטן איננו מזדהה עם הערכים הללו ואין צריך לחשוש כל כך מתגובתו. אדרבא, סירוב הפקודה ישיב את הצבא לערכיו המקוריים של נאמנות למורשת ישראל והתמקדות במלחמה באויבי ישראל, ולא בניסיון למצוא חן בעיני הגויים. אין צורך לחשוש מ"מדרון חלקלק" בעניין זה, מפני שאין מדובר על סירוב לפקודה בעת לחימה (שאז יש לציית גם במצבים של חוסר הסכמה), אלא לוויכוח עקרוני בין עמדות שהתבררו היטב בזירה הציבורית. כמו כן, הכל מבינים שיש הבדל בין סירוב לפעול כנגד יהודים או כנגד ההלכה, לבין סירוב להילחם באויבי ישראל. כפי שאין דואגים מן הכפיפות של הצבא לבג"ץ אף על פי שהוא מייצג עמדה רחוקה מאוד מזו של מורשת ישראל, ואף שהוא מתערב בפעילותו של הצבא ולא רק בשמירת זכויותיהם של חיילים פרטיים, כך אין צורך לדאוג מ"כפיפות" של הצבא לרבנים".
בתגובה לעמדותיו בנושא סירוב פקודה ביטל שר הביטחון אהוד ברק את מסלול ה"הסדר" מישיבת הר ברכה. בתמוז ה'תשע"ג חידש מחליפו של ברק, משה יעלון, את המסלול בישיבה.
ביקורת כלפי פוליטיקאים וקציני צבא
הרב מלמד מותח לעיתים בטוריו בעיתון "בשבע" ביקורת על חלק מגורמי השלטון במדינת ישראל. כך למשל, לאחר מלחמת לבנון השנייה האשים את הנהגת המדינה ואת ראשי הצבא בשחצנות, בהטעיית הציבור ובהעדפת הקידום האישי, גורמים שהובילו לדבריו למחדל המדיני-צבאי. בטור אחר ציין כי אף על פי שהוא בטוח כי ברמה העקרונית ראש הממשלה ושר הביטחון (נתניהו וברק) חשים מחויבות לביטחונה של מדינת ישראל ואף היו מוכנים למסור את נפשם עבור קיומה של המדינה, יש לחשוש שגם מניעים אישיים מדרבנים אותם לפעול נגד איראן.
ביולי 1994, בהיותו מזכיר ארגון רבני יש"ע, ביקר את ממשלת ישראל בראשות יצחק רבין בשל מדיניות ענישה קולקטיבית שנקטה כלפי האוכלוסייה הפלסטינית.
שירות לאומי
הרב מלמד קורא לחשיבה מחודשת בנושא ההליכה לשירות הלאומי לבנות, שירות שנפוץ מאוד בקרב בנות דתיות כתחליף התנדבותי לשירות צבאי. לדברי הרב מלמד, מול התרומה הציבורית בשירות הלאומי, ישנם גם חסרונות, כגון: פגיעה בבנות למשפחות עניות המתקשות לממן השכלה גבוהה לאחר נישואיהן, הקטנת הסיכויים להשלמת לימודים גבוהים ולמיצוי כישרונות והגשמה עצמית של הבנות וכן דחיית גיל הנישואין ודחיית הולדת ילדים. לדעתו כתוצאה ממשך הזמן של השירות הלאומי, בנות רבות מוותרות על קריירה משמעותית.
נוער הגבעות, פעולות מחאה מרובות מוקדים ותג מחיר
במאמר בעיתון "בשבע" הביע הרב מלמד אהדה לנוער הגבעות:
באדר ב' ה'תשע"א נשאל, באתר ישיבה, האם הביע תמיכה בפגיעה בערבים במסגרת "מדיניות תג המחיר", מושג שכלל באותה תקופה פעולות מחאה מרובות מוקדים. הוא השיב כי הביע תמיכה בהפגנות כאלה שארגנו ועדי המתיישבים בצמתים, שנועדו להעסיק כוחות צבא רבים ככל האפשר, אך אמר כי מעולם לא הביע תמיכה בפגיעה של אנשים פרטיים בערבים או ברכושם.
עלייה להר הבית
הרב מלמד תומך בעלייה להר הבית בטהרה ובמקומות המותרים, בנימוק שיש בכך תועלת לשמירת הריבונות הישראלית במקום. תלמידי הישיבה ותושבי היישוב בראשם הוא עומד עולים בקביעות להר הבית. הוא עצמו עלה להר לראשונה ביום ירושלים ה'תשנ"ז ומאז ביקר בו מספר פעמים.
נושאים נוספים
בשנת התשע"ה, לאחר שמועצת הרבנות הראשית ניסתה להפסיק את כהונתו של הרב שלמה ריסקין, רבה של אפרת, בשל דעותיו, התנגד לכך הרב מלמד. הוא כתב על כך בטורו: "לעיתים רבנים אחרים, ואף אני בכללם, מעדיפים פתרונות אחרים [...] חילוקי הדעות והמנהגים הם בעיקר בשאלות חינוכיות וחברתיות, ולא בשאלות הלכתיות מובהקות. הזמן ילמד אותנו מה המעלה והיתרון שבכל דרך. בכל אופן, אסור לנו לבטל את דרכו של הרב ריסקין, שהיא אחת מהדרכים החשובות לגילוי התורה בדורנו [...] פגיעה ברבנותו של הרב ריסקין כמוה כעקירת פרשיות שלמות בתורה." בטור נוסף הגיב על טענות בדבר יחס לא ראוי של הרב ריסקין לנצרות וקרא לאנשים להזהר מקבלת טענות לא בדוקות נגדו. כך גם קרא שלא להחרים את נציגי הרפורמים.
תלכיד קרקע
תלכיד קרקע (soil aggregate) הוא מקבץ של חלקיקי קרקע משניים הנמשכים אחד לשני בכוח גדול יותר מחלקיקים אחרים בסביבתם כתוצאה מסוכני מלטה (cementing agents) וכוחות תילכוד. כוחות שבירה ותלכוד הפועלים על חלקיקי הקרקע מביאים להקבצות של חלקיקים בקרקע שטח מוגדר המובל מסביבתו, ושניתן להבחין בו בעין בלתי מזוינת.
מאפיינים
מאפיינים חשובים של תלכידי קרקע כוללים גודל, דחיסות, יציבות, מבנה והשפעתם על נוזלים, תמיסות, קולואידים וחום. תהליך האגרגציה הוא בעל חשיבות רבה לתכונות הקרקע, ולכן חקר תלכידי קרקע חשוב למגוון תחומים. חקר תלכידי הקרקע יכול לשפוך אור על יציבות הקרקע באזור מסוים, ולסייע בבחירת שיטות גידול לחקלאות (לדוגמה, חריש או שימוש בתוספים אורגניים). כמו כן, ניתוח והבנת מנגנוני ההיווצרות של תלכידי קרקע והשפעתם על יציבותה חשובים להבנה של בליית ואטימות הקרקע, ולכן בעלי חשיבות תכנונית והנדסית.
כוחות תלכוד
כוחות תלכוד (aggregation forces) מושפעים ממגוון תכונות פיזיקליות, כימיות וביולוגיות של הקרקע וסביבתה).
ישנם שלושה כוחות עיקרים המסייעים בתהליך התלכוד: דחיסה (compression), מתיחה (tensile) וגזירה (shear):
גורמים אנתרפוגניים
להוציא המרכיבים הטבעיים שהוזכרו, ישנה גם חשיבות רבה לפעילות האדם והשפעתו על הקרקע. פעולות כגון חריש, תנועת רכבים ורעייה משפיעים על מבנה הקרקע והפוטנציאל להיווצרות תלכידים. לדוגמה, פעולת חריש מורידות את רמת הנקבוביות של הקרקע ומונעות ממים להצטבר בחללים ובכך לסייע לתלכוד. כמו כן, לחץ מכני כתוצאה מתנועת רכבים ובעלי חיים מפרק את תלכידי הקרקע הקיימים.
חשיבות תלכידי הקרקע לחקלאות ותעשייה
תלכידי הקרקע הם אחד הגורמים החשובים ליציבות קרקע. קרקע בעלת ריכוז תלכידים גבוה תחשב קרקע שאיננה רגישה לבליה, סחיפה ולגלישת קרקע, ולכן בעלת פוטנציאל חקלאי ותעשייתי גבוה.
לקריאה נוספת
Environment: London, Academic Press. Author(s): H. Lavee, P. Sarah and A. C. ImesonSource: Geografiska Annaler. Series A, Physical Geography, Vol. 78, No. 1 (1996), pp. 73-82Published by: Wiley on behalf of the Swedish Society for Anthropology and GeographyStable URL: http://www.jstor.org/stable/521136. Author(s): Rorke B. BryanSource: Transactions of the Institute of British Geographers, No. 54 (Nov., 1971), pp. 71-88Published by: The Royal Geographical Society (with the Institute of British Geographers)Stable URL: http://www.jstor.org/stable/621363.
הערות שוליים
Transactions of the Institute of British Geographers, No. 54 (Nov., 1971), pp. 71-88 Oztas, T., & Fayettorbay, F. (2001, November 30). Effect of freezing and thawing processes on oil aggregate stability. Esevier
ג'ף אמנט
ג'ף אמנט (Jeff Ament, נולד ב-10 במרץ 1963) הוא בסיסט רוק אמריקאי, בעבר חבר בלהקות גרין ריבר, מאת'ר לאב בון וטמפל אוף דה דוג וממייסדיה של להקת פרל ג'אם. אמנט מתייחד בנגינה עמוקה על בס של 12 מיתרים ושל שמונה מיתרים.
שנותיו הראשונות
אמנט גדל בעיר ביג סאנדי, במונטנה. כשהיה נער, החל לנגן בגיטרת בס, תוך האזנה לתקליטים של הפוליס והקלאש. לאחר שפרש מלימודיו באוניברסיטת מונטנה, עבר אמנט בתחילת שנות ה-80 לסיאטל עם להקתו " Deranged Diction". ב-1984, בסיאטל, הכיר אמנט את המוזיקאים מארק ארם, סטון גוסארד וסטיב טורנר שהציעו לו להצטרף ללהקה חדשה בשם גרין ריבר, אמנט הסכים ונשאר בלהקה עד להתפרקותה ב-1987. באותה שנה, אמנט וגוסארד גייסו את אנדרו ווד והקימו את מאת'ר לאב בון. הלהקה חתמה בלייבל ראשי, והקליטה את אלבום הבכורה שלה "Apple". ב-1990 זמן קצר לפני יציאת האלבום, נפטר ווד ממנת יתר של הרואין. לפני שאמנט וגוסארד פירקו את הלהקה, עסקו השניים בפרויקט טמפל אוף דה דוג, שהוא מחרוזת שירים לאנדרו ווד, לפי רעיון של כריס קורנל. לאחר סיום הפרויקט, ב-1990, הוקמה פרל ג'אם.
פרל ג'אם
הרבה משירי הלהקה כתב ג'ף. הוא כתב את הלהיטים: "Jeremy" ו-"Nothingman". בנוסף הוא כתב והלחין את השירים: "Pilate", "Low Light", "Gods' Dice", "Help Help", "Nothing As It Seems", "Other Side" ו-"Sweet Lew".
עבודות נוספות
ב-1992 הופיע אמנט בסרט "Singles". לאמנט יש פרויקט-צד בשם ת'רי פיש וחברת עיצוב גרפי עם אחיו.
חייו האישיים
בנוסף למוזיקה, ג'ף עוסק בעיצוב גרפי, סקייטבורדינג, משחק כדורסל. באוניברסיטת מונטנה הוא למד אומנות ושיחק כדורסל.
התפלה בישראל
בישראל פועלים מתקני התפלה גדולים אחדים, המספקים כמחצית מצריכת מי השתייה במדינה, ומאפשרים להתגבר על המחסור במים ואף לייצא מים לירדן.
היסטוריה
מאזן המים של ישראל הוא שלילי, כלומר המדינה משתמשת ביותר מים מכמות הגשם הנאגרת. מיום הקמתה של מדינת ישראל לא חדלה סוגיית המחסור במים בארץ הצחיחה להטריד את קברניטיה, ועל כן חיפשה המדינה מראשיתה פתרונות לבעיית המים, כשרעיון ההתפלה עומד בבסיס רוב התוכניות.
באמצע שנות ה-60 נעשה ניסיון לקדם הקמת מתקן התפלה בהיקף גדול, אולם הדבר לא יצא אל הפועל.
בתחילת שנות ה-70 הקימה החברה באילת מתקן התפלה שפעל על עקרון הזיקוק הרב-שלבי. מתקן זה פעל בהצלחה מספר שנים כשהקיטור הדרוש להנעתו התקבל מדוד קיטור ייעודי שהיווה חלק ממתקן זה.
בשנת 1973 התאימה חברת "מקורות" את שיטת האוסמוזה ההפוכה לצרכים המיוחדים של אזור ים המלח, הערבה הדרומית ואילת. בנוסף, הוקמו באזור זה 17 מתקנים להתפלת מים מליחים עבור יישובים שאינם מחוברים לרשת המים הארצית.
בשנת 1975 נחתם הסכם בין ממשלת ישראל וממשלת ארצות הברית על הקמה במימון משותף של מתקן התפלה באשדוד, בשיטת זיקוק באידוי רב שלבי, על ידי חברת הנדסת התפלה. הקמת המתקן, שנבנה בצמוד לתחנת הכוח אשכול, הושלמה בשנת 1981 והוא החל לספק מים בתפוקה של 20,000 קוב ליממה. לאחר שנה וחצי של הפעלה החליטה חברת מקורות להשבית את המתקן משיקולי כדאיות כלכלית ולאחר חורף שבו ירדה כמות משקעים גבוהה מהממוצע.
המכרזים הראשונים
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, על רקע מיעוט הגשמים והבצורת באותן שנים. ועל רקע גידול צפוי של כ-300 מיליון מ"ק בתצרוכת המים לשימוש ביתי ולתעשייה, מ-650 מיליון מ"ק ב-1997 ל-850 מיליון מ"ק ב-2005 ולמיליארד מ"ק ב-2010, דבר שהיה מוביל למחסור של כ-200–350 מיליון מ"ק מים, החלו דיונים על הקמת מתקני התפלת מים לאורך מישור החוף. בדצמבר 1999, קיבלה ועדת השרים לכלכלה בראשות שר האוצר, אברהם שוחט, ההחלטה על הקמת מספר מתקני התפלה. בדצמבר 2000, גם הוגשה תוכנית להקמת שישה מתקנים להתפלת מים מליחים בהיקף של 117 מיליון מ"ק.
שטח להקמת המתקן הראשון אותר באתר חברת קו צינור אילת אשקלון בחוף אשקלון, המכרז להקמת מתקן התפלה אשקלון בשיטת בנה-הפעל-העבר (BOT), פורסם בסוף שנת 2000. בפברואר 2001 הודיע שר האוצר שוחט על מכרז שני לשלושה מתקני התפלה נוספים, שיפיקו כ-50 מיליון מ"ק מים בשנה כל אחד. זאת לאחר שנציבות המים התריעה שיש להקים, תוך חמש השנים, לפחות עוד ארבעה מתקנים להתפלת מים, שיפיקו כ-200 מיליון מ"ק מים בשנה, כדי להתמודד עם המחסור הצפוי במים. הוחלט שהמכרז השני יבוצע כשותפות ציבורית-פרטית בשיטת BOO - build–own–operate (הזכיין הפרטי מממן את המיזם ומפעיל אותו והוא גם הבעלים של המיזם). בנוסף על הזכיינים היה לאתר שטח מתאים למתקנים סמוך לחוף הים. בשלב הראשון, באוגוסט 2001, בחר משרד התשתיות ב-17 מבין 21 אתרים שהוצעו על ידי קבוצות יזמים שונות. שש הצעות הוגשו במסגרת מכרז ההתפלה השני.
בספטמבר 2001, זכתה קבוצת VID Desalination להקמת מתקן התפלה אשקלון, לאחר שהציעה את ההצעה הזולה ביותר, מחיר של 52 סנט למ"ק מים. באוגוסט 2002, נבחרה במכרז השני ההצעה של קבוצת "ויה מאריס" להקמת מתקן התפלה פלמחים סמוך לחוף פלמחים, לאחר שהציעה מחיר של 54 סנט למ"ק מים. באוקטובר 2002, זכתה גם במכרז של מקורות להקמת מתקן התפלה אשדוד (מכרז זה בוטל ומקורות הקימה את המתקן בעצמה כעשר שנים אחר כך).
שתי קבוצות זכו בשני מכרזים נוספים. באוגוסט 2002, קבוצת "כרמל התפלה" זכתה במכרז להקמת מתקן להתפלת מי ים והפקת אנרגיה במפרץ חיפה. הקבוצה לא הקימה לבסוף את המתקן, ושילמה למדינה 35 מיליון שקל בגין הפרת ההסכם. באפריל 2003, זכתה קבוצת "יובלים" במכרז להקמת מתקן התפלה בעכו. הקבוצה לא הצליחה להשיג את המימון הדרוש והמתקן לא הוקם.
הגדלת היקף ההתפלה
החלטת הממשלה מיוני 2008 קבעה כי יש להגדיל את היקף התפלת מי הים בישראל ל-505 מלמ"ש (מיליון מטר מעוקב לשנה) עד שנת 2013 ול-750 מלמ"ש עד לשנת 2020.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, לקראת הפעלתם של מתקני התפלה רבים בקרבת הים התיכון, החלה חברת מקורות בבניית המוביל הארצי החדש - מערכת שמחברת למערכת המים הארצית את חמשת מתקני ההתפלה שהוקמו לאורך חוף הים התיכון. עלות הפרויקט הוערכה בלמעלה משני מיליארד ש"ח.
בעשור השני של המאה ה-21 הוקמו שלשה מפעלי התפלה (בחדרה, שורק ואשדוד) בהספק כולל של 377 מלמ"ש.
צריכת המים הכוללת בישראל ב-2013 עמדה על 2,200 מלמ"ש, שמתוכם סיפקה מערכת המים הארצית בממוצע כ-1,150 מלמ"ש מים שפירים. המים המותפלים סיפקו באותה שנה כמחצית מצריכת מי השתייה.
החל מ-2017 פעלו בישראל חמישה מפעלים מרכזיים להתפלת מי ים: באשקלון, באשדוד בפלמחים, בשורק ובחדרה. בנוסף קיים תכנון למפעל שישי בסמוך לקיבוץ שמרת בגליל המערבי המתוכנן לשנת 2025
בשנת 2018 החל תהליך יציאה למכרז להקמת מתקן נוסף בשורק, אשר צפוי להיות בתפוקה של 200 מיליון מטר קוב מים בשנה, המתקן הגדול מסוגו בעולם. ב-2019 פורסם ששתי חברות: הנדסת התפלה (IDE) והאצ'יסון ומפואה עלו לגמר, אך בנובמבר אותה שנה הודיע משרד האוצר על ביטול ההכרזה על הזוכה במכרז עקב אי סדרים שנמצאו במתקן שורק-1 ששתי החברות האלה מפעילות. במאי 2020 זכתה IDE במכרז, בעקבות לחצים אמריקאיים למנוע מחברות סיניות להפעיל אתרי תשתית רגישים בישראל.
בשנת 2021 הופקו בישראל כ-660 מלמ"ש מים מותפלים מכל המפעלים בישראל. למעט מתקן ההתפלה בפלמחים, שהוקם בשיטת BOO - Build Own Operate, כל מתקני ההתפלה נבנו בשיטת BOT (בנה-הפעל-העבר). כל המפעלים המרכזיים מתפילים את המים בשיטת האוסמוזה ההפוכה.
בדצמבר 2022 השיקו חברת מקורות ורשות המים מערכת להולכת מים חדשה שתזרים מי ים מותפלים מהים התיכון ועד לכנרת בהתאם לצרכים, בעלות של כמיליארד שקלים. מטרות המערכת: שמירה על מפלס הכנרת המשתנה בשנות בצורת ועוד, כך שישמר מקור המים הטבעי ומאגר המים הלאומי לשעת חירום. בנוסף שמירת מקור אספקת מים לאורך השנה לצורכי המשק השונים, כולל חקלאות ושמירת היכולת באספקת מים מהכנרת לירדן בהתאם להסכמי השלום שנחתמו בין שתי המדינות.
מתקני התפלת מים מליחים
נכון לשנת 2018, כושר הפקת מים מותפלים בישראל עומד על כ-660 מלמ"ש (מיליון מ"ק לשנה), מתוכם 585 מלמ"ש מחמישה מתקנים להתפלת מי ים – אשקלון, פלמחים, חדרה שורק ואשדוד, וכ־75 מלמ"ש ממתקנים נוספים להתפלת מים מליחים.
תעלת הימים
במסגרת מיזם תעלת הימים תוכננו גם תוכניות אזוריות גדולות להתפלת מים. התוכניות משלבות את האפשרות לייצר אנרגיה באגן ים המלח עם תוכניות להתפלת מים והובלת התמלחת לים המלח. רעיונות נוספים היו להתפלת מים לחופי הים התיכון (אולי בחדרה) או בעמק בית שאן, הובלת המים המותפלים לכנרת, שימוש בכנרת כמאגר מים מרכזי לאזור וחלוקת המים למדינות האזור. מפעל מים זה יקצה כמויות מתאימות של מים שפירים או תמלחת ממפעל ההתפלה בעמק בית שאן, להזרמה לים המלח. התוכנית בגלגוליה השונים נמצאת על הפרק כבר עשרות שנים. היא הוצעה למדינות השכנות אולם נדחתה על ידן.
חלק מהתוכניות שהוצעו היו להשתמש בעומד ההידרוסטטי בבית שאן ובים המלח כדי ליצור ישירות את האנרגיה הדרושה להתפלה. השימוש בעומד ההידרוסטטי להתפלה עשוי לחסוך הוצאות אנרגיה בתהליך ההתפלה. השימוש בתהליך זה היה בבסיס הרעיונות לתעלות הימים של ים סוף ים המלח בשנות ה-90 של המאה ה-20 ופרויקט בית שאן.
התפלה ובריאות הציבור
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 התגלה על ידי חוקרים מהאוניברסיטה העברית והמרכז הרפואי ברזילי, חשד שהעלייה בשימוש במים מותפלים קשורה במחסור יוד ובהפרעות כתוצאה ממחסור היוד. ממחקר ישראלי שבוצע ביוזמתו של ד"ר יניב עובדיה (תזונאי-דיאטן קליני), עולה כי חלה עלייה בעשור האחרון בשימוש בתרופות לטיפול בתחלואת בלוטת התריס, דבר העלול להעיד על עליה בשכיחות של מחסור ביוד. עוד נמצא על ידם כי ערכי תירוגלובולין (thyroglobulin - Tg) מוגברים בדם קשורים במחסור יוד בתזונה ובזפקת.
מנתוני סקר ארצי ראשון שנערך בישראל עלה עוד כי בקרב 62 אחוזים מהילדים בגיל בית הספר ובקרב 85 אחוזים מהנשים ההרות שנבדקו, רמות היוד שנמצאו היו נמוכות מהמינימום המומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי. התוצאה עלולה להיות ירידה של בין 7 ל-12 נקודות ברמות ה-IQ של האוכלוסייה. בשנה שקדמה לעריכת הסקר, כמות המים שהופקה ממתקני ההתפלה היוותה כ-50% מכמות המים השפירים המסופקת לכל הצרכים וכ-80% מכמות המים המסופקת לצרכים הביתיים והתעשייתיים.
הולון
הולון (מהמילה היוונית ὅλος, "שלם") הוא חלק ושלם בו-זמנית. המונח נטבע לראשונה על ידי ארתור קסטלר בספרו "The Ghost in the Machine".
הולון הוא מערכת (או תופעה) ששלמה בפני עצמה ויחד עם זאת חלק ממערכת גדולה יותר. כל מערכת יכולה להיחשב כהולון, החל בחלקיקים תת-אטומים וכלה ביקום כולו. מכיוון שהולון מכיל גם תת-מערכות או חלקים, הוא משפיע ומושפע באופן שווה. מידע זורם באופן דו-כיווני בין מערכות גדולות לקטנות מהן. כאשר מסיבה כלשהי אותה זרימה דו-כיוונית מופרת, המערכת משתבשת. שלמים לא מכירים בתלות שלהם בחלקים המרכיבים אותם, וחלקים לא מכירים בקיום של השלמים המאחדים אותם. סרטן הוא דוגמה טובה לשיבוש שכזה המתרחש במערכת ביולוגית.
הולרכיה
הולרכיה היא היררכיה של הולונים. אם הולון מסוג מסוים מושמד, כל ההולונים בהיררכיה מעליו חייבים להיעלם גם כן. כך שאטום עומד ברמה נמוכה יותר בהיררכיה לעומת מולקולה, מכיוון שאם יושמדו כל המולקולות, אטומים עדיין ימשיכו להתקיים. לעומת זאת, אם כל האטומים יושמדו, מולקולות לא יוכלו להתקיים.
לפטובוס
לפטובוס (שם מדעי: Leptobos) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה ממשפחת הפריים ותת-משפחת הפרים, אשר חי באירואסיה במהלך הפליסטוקן. הוא תואר לראשונה בשנת 1787 בידי החוקר לודוויג רויטימייר על סמך ממצאים מהודו ומסין. בסוג זה נכללים ארבעה מינים.
מאפיינים
הלפטובוס היה יונק דמוי-שור שהגיע למשקל של עד 750 ק"ג, לאורך 2.8 מטרים ולגובה של 1.5 מטר בכתפיו, כשהיו כמה הבדלים בין המינים. הוא היה בעל קרסוליים בולטות שפנו כלפי מעלה והיה לו גולגולת קטנה יחסית אך בעלת קרניים גדולות וארוכות שהזדקרו כמו קרני ראם והשיניים היו ישרות בצורתם. מבנה גופו היה כבד בעל רגליים חזקות ומבנה שיניו הותאם עבור תזונה מצמחייה עשבונית קשה, אשר שגשגה במשך עידן הקרח האחרון לפני מיליון שנה. בתורו הוא נטרף בידי חתולים גדולים שוטטו בערבות הפליסטוקן כמו הסיבפנתר ופנתר פלאוסיננסיס, אשר נמצאו בסמוך וכמה מהעצמות של הפר גם הכילו סימני נשיכה.
הלפטובוס היה מקרובי הפרים משבט הבקר, אך היה בעל קרובים דמויי-אנטילופה כמו הקודו והאיילנד שכמותו בעלי קרניים ארוכות.
שיגדון
שיגדון (וכן צינית; בלועזית: גַאוּט (Gout) או פּוֹדַגְרָה (Podagra)) היא דלקת מפרקים הנובעת מרמות חומצת שתן גבוהות באופן עקבי בדם, מצב הקרוי "היפר-אוּריצֶמִיַה" (Hyperuricemia). לחומצה זו יש נטייה להתגבש ולשקוע ברקמות רכות. הנזק לחולה נגרם כאשר לאורך שנים מצטברת חומצה זו במפרקים, ואז נוצרת שם דלקת המפרקים, או בכליות, שם היא יוצרת אבנים. מחלה זו נפוצה יחסית בקרב גברים, שם מגיעה התחלואה לשיעורים של כאחוז עד 2.5 אחוזים.
חומצת השתן נוצרת בגוף גם באופן תקין. אצל חולי השיגדון יש עלייה בייצור החומצה או ירידה במנגנונים המפנים אותה בכליות או במעי. לחולים הסובלים מהיפר-אוּריצֶמִיַה אך לא מפתחים דלקות, מצב נפוץ מאוד, אין כל תסמינים של המחלה. גורמים המגבירים את הופעת המחלה הם: גיל, השמנת יתר (Obesity), צריכה מוגברת של בשר, ומצבים רפואיים שונים כגון סוכרת והתקף לב. יש עדויות המצביעות על גורם גנטי בתחלואה.
לאורך ההיסטוריה המחלה קושרה לכאלו שחיו ברמת חיים גבוהה, וצרכו מזון איכותי שלא היה זמין לרוב העם. מסיבה זו היא כונתה "מחלת המלכים". מפורסמים שחלו במחלה (על פי ההשערה המקובלת) היו: אסא מלך יהודה, קרל הרביעי, קרל החמישי, קוזימו דה מדיצ'י, הנרי השמיני, מלך אנגליה, וראש ממשלת ישראל לשעבר אריאל שרון.
המחלה ביהדות
בספר מלכים כתוב שהמלך אסא חלה במחלה: "רק לעת זקנתו חלה את רגליו" הגמרא במסכת סוטה דף י כותבת: "ואמר רב יהודה אמר רב שאחזתו פדגרא" על תחושת הסימפטום הרפואי מוסיף: "א"ל מר זוטרא בריה דרב נחמן לרב נחמן היכי דמי פדגרא א"ל כמחט בבשר החי"
מהלך המחלה
למחלה ארבעה שלבים:
אבחון
לרוב, אבחון המחלה הוא בצורה קלינית מצטברת, מראה אופייני של מפרק כואב, אדום, נפוח, עם מגבלה קשה בתפקוד, עם סיפור של התלקחות מהירה, בדרך כלל תוך מספר שעות, מתעוררים עם הכאב בשעות הבוקר, אופי הכאב כשל חבלה אקוטית אך ללא סיפור של חבלה, במטופל עם רקע של היפראוריצמיה, לפעמים גם יש סיפור משפחתי של גאוט.
חלק קטן מהמקרים לא ניתן לאבחן בצורה קלינית ולכן יש צורך בצורת אבחנה יותר מתקדמת:
למרות זאת, חולים רבים מאובחנים רק כאשר הם מגלים תסמינים של המחלה. אצל כ-75% מהחולים התסמין הראשון הוא נפיחות, אודם וכאבים עזים, בדרך כלל במפרק בין עצם המסרק הראשונה עם עצם הגליל המקורב הראשון. גם מפרקי הברכיים, שורש כף היד והאצבעות יכולים להיות מעורבים. במקרים קשים וממושכים מצטברים גבישי חומצת שתן מתחת לעור הנקראים "טופי", מה שהופך את האבחון למאד קל בעוד שהמחלה דווקא קשה.
טיפול
הטיפול בגאוט מתחלק לטיפול בהתקפים ולטיפול שוטף, כרוני.
בישראל הוכנסה התרופה Febuxostat (שם מסחרי - Feburic) לסל התרופות לחולים שרמת חומצת השתן בדמם מעל 6 מ"ג/ד"ל למרות טיפול מקסימלי באלופורינול או שפיתחו תופעות לוואי לאלופורינול (אלרגיה, הפרעה בתפקודי כבד, דיכוי מח העצם) או חולים תחת טיפול באזתיופרין.
טיפול משלים לטיפול התרופתי הוא דיאטה דלת פּוּרינים (המולקולות המשמשות כבסיסי A ו-G ברצפי DNA). בדיאטה זו מומלץ להימנע מאכילת חלבון ממקור חי כמו דגים, בשר בקר, מאכלי ים וחלקים פנימיים. רצוי גם להפחית ככל הניתן שתיית משקאות חריפים. מחקר שפורסם ב-2004 שנערך על אוכלוסייה של יותר מ-40 אלף איש לאורך 12 שנה הראה כי אכילת חלבונים מהחי או מהצומח לא מעלה את הסיכוי לשיגדון, בניגוד לבשר, דגים ופירות ים. לפי מחקר זה, אכילת מוצרי חלב, בייחוד כאלו עם אחוזי שומן נמוכים, מקטינה את הסיכוי להתפרצות התקף. מחקר זה סותר את הדיאטה המסורתית לשיגדון שפסלה גם מוצרים עתירי חלבון מהצומח ומהחי, כגון קטניות (כולל חומוס), דגנים, גבינה צהובה ועוף.
צבי לובצקי
צבי לובצקי (נולד ב-14 באוקטובר 1939) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.90 מטרים, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. לובצקי שיחק 13 עונות בהפועל תל אביב והיה שותף לארבע אליפויות וגביע המדינה אחד. בקיץ 2005 נבחר לאחד מחמישים הכדורסלנים הישראלים הטובים בכל הזמנים ודורג במקום ה-32 ברשימה. בהמשך היה מאמן הפועל רמת גן ועוזר מאמן נבחרת ישראל. כיום איש עסקים, ממייסדי IBI בית השקעות, ויושב ראש ועדת לובצקי להקצאת משאבים בספורט בישראל.
שחקן
בעונת 1956/1957, כשהיה בן 17 הצטרף לובצקי לקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, אשר כללה שחקנים כמו משה בארי ועזרי לובושיץ. בעונתו הראשונה, רשם לובצקי 8 הופעות, בהן קלע בממוצע של 5.1 נקודות למשחק. בעונה זו סיימה הקבוצה במקום השני אחרי האלופה מכבי תל אביב.
גם בשתי העונות הבאות 1957/1958 ו- 1958/1959 נמשך סטטוס הקוו בצמרת הכדורסל הישראלי כאשר הפועל סיימה כסגנית של מכבי. בעונות אלו, שימש לובצקי הצעיר כשחקן רוטציה בקבוצה.
עונת 1959/1960, עונת האליפות ההיסטורית של הפועל תל אביב, הייתה גם שנת הפריצה של לובצקי. הקבוצה סיימה במקום הראשון בטבלה עם יתרון של שתי נקודות על מכבי תל אביב, ולובצקי קלע בממוצע נקודות של 13.5 נקודות למשחק.
בעונה הבאה, קלע לובצקי 126 נקודות ב-16 משחקים והיה שותף לאליפות שנייה ברציפות של הפועל תל אביב, בזכות הפרש סלים טוב יותר מזה של סגניתה מכבי. ב-6 במאי 1961 קלע לובצקי 13 נקודות בניצחון "נבחרת הפועל", על נבחרת הפיליפינים. כן באותה שנה זכה לובצקי עם נבחרת ישראל למכביה בכדורסל במדליית כסף במכביה השישית.
בעונת 1961/1962 אחרי שתי אליפויות רצופות, כשלה הפועל בהגנה על התואר, וסיימה במקום השלישי בלבד, אחרי מכבי תל אביב והפועל חיפה. במהלך העונה קלע לובצקי 211 נקודות ב-20 משחקים. עם זאת, בעונה זו רשמה הפועל היסטוריה כאשר זכתה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה, אחרי ניצחון על מכבי תל אביב, כאשר בגמר לובצקי היה הקלעי המצטיין של הפועל עם 11 נקודות. בשתי העונות הבאות 1962/1963 ו-1963/1964 הפועל תל אביב לא זכתה בתארים, אולם לובצקי הפך לשחקן בכיר בקבוצה, כאשר קלע 264 נקודות (מלך הסלים באותה עונה) ו-308 נקודות (מקום שני בטבלת מלך הסלים של הפועל אחרי אילן זייגר-זוהר), בהתאמה. בשנת 1963 השתתף במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה באותה השנה. בשנת 1964 לקח חלק בנבחרת ישראל בטורניר הקדם אולימפי לאולימפיאדת טוקיו (אשר נערך בז'נבה), במהלכו היה הקלעי המצטיין של ישראל עם 96 נקודות.
בעונת 1964/1965 צירפה הפועל תל אביב לשורותיה שני שחקנים חדשים - דוד קמינסקי ועמי שלף - יחד איתם, היה שותף לובצקי לאליפות השלישית בתולדותיה של הפועל, כאשר הקבוצה רושמה את העונה היחידה בתולדותיה ללא הפסד. לובצקי סיים את העונה בממוצע של 14.7 נקודות למשחק - ממוצע השיא בקריירה שלו. כן באותה עונה קלע לובצקי 5 נקודות בהפסד הקבוצה בגמר הגביע למכבי. בשנת 1965 השתתף לובצקי במשחקי נבחרת ישראל באליפות אירופה בכדורסל.
בעונת 1965/1966 היה שותף לובצקי לזכייתה של הפועל באליפות השנייה ברציפות והרביעית בתולדותיה. לובצקי קלע בממוצע של 12.3 נקודות למשחק. לעומת זאת, בגמר הגביע שוב הפסידה הפועל למכבי, 66-62 כאשר לובצקי קלע 6 נקודות. בשנת 1966 היה שותף לזכיית נבחרת ישראל במדליית זהב במשחקי אסיה. בשתי העונות הבאות - 1966/1967 ו- 1967/1968 - המשיך לובצקי להיות שחקן מרכזי בהפועל תל אביב, אולם הקבוצה לא הצליחה לזכות בתארים.
לקראת עונת 1968/1969 בעקבות הצטרפותם של יהודים מארצות הברית (מרק טורנשיין, אייבן לישינסקי, לארי זולוט, אלן צוקרמן ובארי ליבוביץ') להפועל תל אביב, עזב לובצקי את הקבוצה והצטרף להפועל פתח תקווה ששיחקה בליגה השנייה בתפקיד של מאמן שחקן. בשנת 1969 פרש מנבחרת ישראל. בעונה הבאה, 1969/1970, המשיך לובצקי בהפועל פתח תקווה, ובסיומה העפילה הקבוצה לליגה הבכירה בכדורסל.
לאחר שתי עונות בהפועל פתח תקווה, בעונה הבאה, 1970/1971 חזר לובצקי בן ה-30, לקבוצת נעוריו - הפועל תל אביב. במהלך העונה שותף ב-20 משחקים וקלע 7 נקודות, ובסיומה פרש מכדורסל מקצועני.
לובצקי שחק בהפועל תל אביב במשך 13 עונות בהן קלע 2,275 נקודות ליגה סדירה ב-238 משחקים. תשיעי במלך הסלים של הפועל בכל הזמנים. זכה במדי הקבוצה ב-4 אליפויות וגביע אחד. בנבחרת ישראל קלע 498 נקודות ב-49 משחקים, ממוצע של 10.1 נקודות למשחק. בקיץ 2005 נבחר לובצקי לאחד מחמישים השחקנים הישראלים הטובים בכל הזמנים ודורג במקום ה-32 ברשימה.
בנוסף לכך, לצד דורון שפע, לובצקי הוא השחקן שניצח את מכבי תל אביב יותר מכל שחקן אחר - כל אחד מהם ניצח את הקבוצה ב-13 משחקים.
מאמן
בעונת 1973/1974 אימן לובצקי את הפועל רמת גן והחליף את שמואל יעקובסון בתפקיד. כבר בעונתו הראשונה כמאמן סיים במקום הרביעי, עם 15 ניצחונות מתוך 22 משחקים. בעונת 1974/1975 המשיך בהפועל רמת גן והוביל את הקבוצה לראשונה בתולדותיה לסגנות - מקום שני אחרי מכבי תל אביב, עם 21 ניצחונות ו-5 הפסדים. בסיום העונה עזב לובצקי את הקבוצה. בשנת 1977 היה לובצקי עוזר מאמן הנבחרת, יחד עם המאמן הראשי רלף קליין הובילו את נבחרת ישראל לזכייה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל 1979, אשר נחשב עד היום היום להישג הגדול בתולדות הכדורסל הישראלי. בעונת 1980/1981 חזר לובצקי להפועל רמת גן, והוביל אותה שוב למקום השני בטבלה, עם 19 ניצחונות מתוך 22 משחקים. בסיום העונה עזב את הקבוצה ולא חזר לאמן בליגה הראשונה בישראל.
בשתי הקדנציות שלו בהפועל רמת גן, אימן לובצקי הקבוצה במשך 3 עונות, ב־97 משחקים מתוכם ניצח 75, כולל 55 ניצחונות מתוך 70 משחקי ליגה. אחרי רלף קליין, נחשב למאמן עם אחוזי ההצלחה הגבוהים ביותר - 78.57%.
איש עסקים
בשנת 1982 היה שותף להקמת גחלת (חברה ציבורית המחזיקה בחברות מקבוצת איי.בי.אי) והונפקה בבורסה. קבוצה זו היא הגדולה ביותר בבורסה מבין הברוקרים הפרטיים. לובצקי שימש לסירוגין חבר בדירקטוריון הבורסה ובוועדותיה, וכן יו"ר ועדת החברות בבורסה. השתתף בוועדות ציבוריות שונות, בהן ועדת ברודט. בעל מניות ומנהל בקבוצת אי.בי.אי.
בשנת 1998 מונה לובצקי ליו"ר הוועדה המקצועית של איגוד הכדורסל, ובשנת 2001 התפטר מתפקידו.
בשנת 2012 מונה לראשות ועדה שהקים משרד הספורט לקביעת אמות מידה לתמיכה בגופי הספורט בישראל, היא ועדת לובצקי.
מייק מאיירס
מייקל ג'ון "מייק" מאיירס (באנגלית: Michael John "Mike" Myers; נולד ב-25 במאי 1963) הוא שחקן, קומיקאי ומפיק קולנוע קנדי-אמריקאי. מאיירס קנה את פרסומו בזכות דמויותיו הקומיות שגילם במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, המפורסמות ביותר בהן ויין מ"עולמו של ויין", אוסטין פאוורס בסדרת הסרטים בעלת אותו השם ודיבוב קולו של שרק.
קריירה
כשנהיה בן 16 החל לשחק ב"ידיד לעת צרה". מאיירס סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בשנת 1982 והצטרף לקבוצת בדרנים בטורונטו. במסגרת זו הופיע מספר פעמים בטלוויזיה המקומית של טורונטו, בין היתר כשהוא מגלם את דמותו של ויין קמפבל, שהפכה מאוחר יותר לאחת מהמזוהות איתו ביותר. לאחר מכן כיכב בתוכנית לילדים בטלוויזיה הבריטית, והקים מספר קבוצות קומיקאים שהעלו מופעים שונים.
סטרדיי נייט לייב
מאיירס היה חלק מצוות השחקנים של התוכנית הפופולרית "סטרדיי נייט לייב" ברשת NBC האמריקנית בין השנים 1989–1996. במסגרת תוכנית זו המשיך להופיע בדמותו של ויין קמפבל. כמו כן גילם דמות שזכתה להצלחה רבה בשם לינדה ריצ'מן שהייתה מבוססת על החותנת שלו, ששמה היה זהה.
הסרט עולמו של ויין
בשנת 1992 יצר מאיירס יחד עם הקומיקאי דיינה קארווי את הסרט "עולמו של ויין", שהיה מבוסס על המערכונים בתוכנית סטרדיי נייט לייב. הסרט זכה להצלחה רבה, ושנה מאוחר יותר נוצר לו סרט המשך עולמו של ויין 2.
אוסטין פאוורס
בשנת 1997 יצר מאיירס את הסרט הראשון בסדרת "אוסטין פאוורס", סרטים המהווים פארודיה על ז'אנר סרטי המרגלים של שנות ה-60. מאיירס גילם את התפקיד הראשי וכן דמויות משנה נוספות.
שרק
מאיירס דיבב את שרק בסדרת סרטי "שרק" החל משנת 2001 לצד אדי מרפי, קמרון דיאז, אנטוניו בנדרס (מהסרט השני) וג'סטין טימברלייק (מהסרט השלישי).
תפקידים נוספים בקולנוע ובטלוויזיה
בשנת 1999 שיחק מאיירס לראשונה בתפקיד לא קומי בסרט הקולנוע 54. על אף שמשחקו זכה לשבחי הביקורת, הסרט לא הצליח במיוחד בקופות. מאוחר יותר כלל מאיירס פארודיה על המועדון שעליו נסובה עלילת הסרט בסרט השלישי בסדרת אוסטין פאוורס, שם כונה "סטודיו 69". ב-2008 שיחק מאיירס את תפקיד גורו פיטקה בסרט "לאב גורו". בשנת 2018 שיחק בדרמה הביוגרפית "רפסודיה בוהמית" שביים בריאן סינגר.
בשנת 2022 יצר וכתב את סדרת המערכונים "החמשושויה" עבור נטפליקס בה מאיירס מגלם דמויות רבות.
הסכסוך עם אולפני יוניברסל
ביוני 2000 נתבע מאיירס על ידי אולפני יוניברסל בסכום של 3.8 מיליון דולר על הפרת התחייבות כשבחר לבטל חוזה ליצירת סרט המבוסס על אחת הדמויות האחרות בתוכנית סטרדיי נייט לייב. מאיירס אמר כי אינו מעוניין לעשות את הסרט כיוון שהוא "מסרב להיות שותף לניסיון לרמות את צופי הקולנוע ולגזול את כספם עם תסריט גרוע", אף שהוא עצמו היה בין כותבי התסריט. מאיירס תבע בתביעה נגדית והאירוע הסתיים בפשרה כאשר מאיירס התחייב לככב עבור האולפנים בסרט "חתול תעלול", שיצא לאקרנים בשנת 2003.
מאיירס נבחר לאחד מ-50 הקומיקאים המועדפים בסקר שנערך בקרב קומיקאים מפורסמים בשנת 2005. הוא צפוי להשתתף בקרוב בסרט על חייו של מתופף להקת המי קית' מון.
חיים אישיים
בשנים 1993–2007 היה נשוי לרובין רוזאן. ב-2010 נישא לקלי טיסדייל, ולהם שלושה ילדים.
חבר בלהקה בשם "מינג טי", יחד עם הגיטריסטית והזמרת סוזנה הופס, לשעבר מלהקת הבאנגלס. בין היתר ביצעה הלהקה שירים מתוך הפסקול של סרטי אוסטין פאוורס המאוחרים.
פטרונילה דה מית'
פטרונילה דה מית' (Petronilla de Meath; 1300 לערך – 1324) הייתה משרתת של דיים אליס קייטלר, אצילה מקבוצת הנורמנים ההיברנים (נורמנים שהיגרו לאירלנד מאנגליה ויילס ויסדו שם ממלכות פאודליות). לאחר מותו של בעלה הרביעי, קייטלר הואשמה בכישוף ופטרונילה הואשמה יחד איתה. פטרונילה עונתה, ונאלצה להודות בכישוף ולהאשים את קייטלר. פטרונילה הוצלפה בפומבי, ומאוחר יותר נשרפה על המוקד ב-3 בנובמבר 1324, בקילקני. המקרה שלה הוא הראשון הידוע באירלנד או בבריטניה של הוצאה להורג בשריפה בעוון כפירה.
הודאה והוצאה להורג
ההאשמות כללו בין היתר כישוף, דמונולוגיה ורציחת כמה מבעליה לשעבר של קייטלר; כן נטען שקייטלר צברה את עושרה באופן בלתי חוקי באמצעות כישוף. האשמות אלה באו בעיקר מצד הילדים מנישואים קודמים של בעליה המנוחים. המשפט נערך בטרם חוקק חוק כלשהו כנגד כישוף באירלנד, ולפיכך הסתמך על משפט קאנוני, לפיו כישוף נחשב לכפירה, זאת במקום להחיל את המשפט המקובל האנגלי, שלרוב התייחס לכישוף - באותה תקופה - כאל עבירה קלה. בעוד קייטלר עצמה הצליחה להימלט לאנגליה או לארצות השפלה, לא שפר גורלם של הנאשמים האחרים, ופטרונילה במיוחד. לדרד הורה להפעיל נגדה ונגד עמיתיה הפחות אמידים של קייטלר עינויים בהיותם כלואים בכלא קילקני. הם נחקרו באמצעות הליך אינקוויזיטורי בהיתר האפיפיור - Super illius specula, אשר הגדיר כישוף ככפירה. כל אלה שעברו עינויים הודו באשמה. על פי כתב יד מאת לדרד, A Contemporary Narrative of the Proceedings Against Dame Alice Kyteler: Prosecuted for Sorcery in 1324, פטרונילה הודתה במגוון פשעים:
ייתכן שפטרונילה הייתה אמו של אחד הנאשמים האחרים בשם באזיל. בספרו של סר ג'יימס וייר, History of the Bishops of the Kingdom of Ireland and of Such Matters Ecclesiastical and Civil, המחבר מתייחס לבאזיל כאל עמית נאשם של קייטלר שנמלט יחד איתה.
מורשת
האמנית הפמיניסטית ג'ודי שיקגו הקדישה מקום לפטרונילה ביצירתה מסיבת ארוחת הערב, מיצב בו מוצגות 39 דמויות נשיות מהמיתולוגיה ומההיסטוריה. מאז 2007, העבודה מוצגת בתערוכת קבע במרכז לאמנות פמיניסטית על שם אליזבט א. סאקלר במוזיאון ברוקלין בניו יורק.
יצחק שטייגר
יצחק שטייגר (1904 – 3 בספטמבר 1936) היה מנהיג בתנועת הנוער הציוני.
קורות חיים
שטייגר נולד בטרנופול שבגליציה למשפחה יהודית מתבוללת, ולמד בבית ספר ממשלתי לא-יהודי שרוב תלמידיו היו יהודים. למרות זאת, כבר בגיל צעיר הוא נמשך לציונות והיה חבר בקן של השומר הצעיר בסמבור. באותה תקופה הייתה השומר הצעיר תנועת צופים כלל-אנושית, לאומית וציונית, ולא הזדהתה עם הסוציאליזם; אך לאור מעברהּ של התנועה לכיוון השמאל, עזב שטייגר את התנועה והקים עם חברים תנועת נוער ציונית מקומית שנקראה "הסתדרות הצופה העברי", ולאחר מכן "הנוער העברי". התנועה התרכזה בציונות ללא תוספת סוציאליסטית או דתית. שטייגר פעל לאיחוד תנועתו עם תנועות אחרות ולהקמת תנועת הנוער הציוני, שלה היו סניפים ברחבי אירופה. בהיותו חבר הנהלת התנועה, עבר לוורשה, מקום מושבה של הנהלת התנועה.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והיה חבר בקבוצת הנוער הציוני בפתח תקווה. לקראת סוף 1934 שב לפולין לארגן גרעיני התיישבות שיעלו לארץ ישראל. בשנת 1936 חזר לקבוצתו ששהתה בקריית ענבים, ועבר איתה לכפר אתא, בציפייה לעלייה על הקרקע בכפר אושה. שטייגר פעל רבות לקבלת האישור להתיישב במקום. בתחילת המרד הערבי הגדול, עת הכריזו הערבים על שביתה, יצא לעבוד בניקוי רחובות כדוגמה אישית לכיבוש העבודה מידי הערבים. שטייגר חלה בטיפוס, ומת מהמחלה ב-3 בספטמבר 1936. הוא נקבר בבית הקברות בחיפה.
לקראת ה-30 למותו הוציאו חבריו חוברת לזכרו. על שמו היישוב תל יצחק ורחוב בנתניה. אנשי תל יצחק קיימו אזכרות על קברו בחיפה מדי שנה. לאחר שנים רבות הועברו עצמותיו מחיפה לבית הקברות בתל יצחק.
מאניצוק
מאניצוק (בגרינלנדית: Maniitsoq) בעבר נקראה סוקרטופן (Sukkertoppen) היא עיר השוכנת במערב גרינלנד. מאניצוק היא העיר השישית בגודלה במדינה, בשנת 2013 התגוררו בה 2,670 תושבים.
היסטוריה
העיר המודרנית נוסדה בשנת 1782 בשם סוקרטופן, על ידי מתיישבים דנים. במאה ה-19 שימשה מאניצוק כתחנת מסחר עיקרית לסחר בעורות איילים.
ערים תאומות
למאניצוק הסכם ערים תאומות עם:
My Only Wish (This Year)
(My Only Wish (This Year (בעברית: המשאלה היחידה שלי (השנה הזאת)) הוא סינגל שיווקי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס מתוך האלבום, Platinum Christmas. הסינגל יצא לאור ב-14 בנובמבר 2000.
רקע וכתיבה
את השיר כתבה בריטני ספירס ביחד עם בריאן קירולף וג'וש שוורץ. כמו כן, נכלל השיר באלבום האוסף Platinum Christmas, בו נכללו מגוון שירי חג מולד שונים, אותם שרו זמרים בינלאומיים שונים, כמו ויטני יוסטון וכריסטינה אגילרה.
בדנמרק, זכה השיר למעמד הפלטינה, על מכירות של 90,000 עותקים.
פרפרזה
פרפרזה (מיוונית: Παράφρασις) הוא ניסוח מחודש של משפט מקורי. התרגום המילולי של המונח ביוונית הוא "דרך ביטוי נוספת" ובעברית בת ימינו "במילים אחרות".
במקור פירוש המושג פרפרזה, הוא כתיבת המשפט במשמעותו המקורית אך בניסוח שונה לפישוט המשפט, לעידונו או במקרה שאין גישה למשפט המקורי.
בעגה העברית נוטים להשתמש במושג פרפרזה לגבי משפט הנכתב או נאמר בעל-פה ודומה למשפט או ביטוי מוכרים באמצעות יצירת אסוציאציה להבהרה או להענקת דגש מיוחד. לעיתים עושה הפרפרזה שימוש בציטוט כמעט מדויק של משפט מקורי, תוך הכנסת שינויים מכוונים המדגישים את כוונת הדובר. כמו למשל "כל העולם מגרש כדורגל, וכל האנשים צופים" בפרפרזה על כתבי שייקספיר. ההבדלים בין המשפט המקורי לבין המשפט החדש יוצרים פעמים רבות אפקט קומי.
שימושים
השימוש בפרפרזה נעשה בדרך כלל כדי לפשט את המשפט המקורי ולעשותו נוח לקריאה ולהבנה אם כי בדרך כלל הניסוח החדש חסר מעומקו של המשפט המקורי. שימושים נוספים נעשים כדי לעדן ביטוי חריף או פוגעני לביטוי עדין יותר, וכן במקרה שאין גישה לחומר המקורי כיוון שהוא לא בנמצא או שהוא מוגן על ידי זכויות יוצרים.
דוגמאות:
פטרישיה ווטיג
פטרישיה אן ווטיג (באנגלית: Patricia Anne Wettig; נולדה ב-4 בדצמבר 1951) היא מחזאית ושחקנית אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב ו-3 פרסי אמי על תפקידה בסדרה "שלושים ומשהו".
ביוגרפיה
ווטיג נולדה בעיר סינסינטי שבאוהיו החלה את דרכה כשחקנית אורחת בסדרת הדרמה הרפואית " St. Elsewhere". פרצה לתודעה הציבורית בסוף שנות ה-80 בסדרת הדרמה שיצרו הבמאי המצליח אדוארד זאוויק ושותפו המקצועי המפיק מרשל הרשקוביץ "שלושים ומשהו". היא החלה לשחק בסדרה בתפקיד משני, בתור ננסי ווסטון שזיכה אותה בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1988. עם התקדמות הסדרה והפופולריות הרבה שצברה הדמות, ננסי ווסטון הפכה לדמות ראשית שבזכותה זכתה בשני פרסי אמי נוספים, הפעם בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר. בשנת 1990 זכתה על תפקידה בסדרה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה, את הפרס היא חלקה עם השחקנית שרון גלס.
הצלחתה הגדולה ככוכבת טלוויזיה זימנה לה הזדמנות גם בהוליווד. בשנת 1991 הופיעה במערבון הקומי המצליח בהפקתו של בילי קריסטל "תעצרו את העיר, אני רוצה לרדת" בתפקיד ברברה אשתו של מיץ' רובינס (קריסטל) ובסרטו של המפיק המפורסם ארווינג ווינקלר "אשם על פי חשד". היא לא הצליחה למנף את הקריירה שלה בהוליווד ושיחקה רק בסרט ההמשך ללהיט של בילי קריסטל "תעצרו את העיר, אני רוצה לרדת 2".
לאחר שחזרה לעבוד בטלוויזיה היא כיכבה בעיבוד של טום הולנד לרומן של סטיבן קינג "לנגולירס" בתפקיד המחנכת לוראל סטיבנסון. לאחר תקופת היעדרות חזרה לשחק בסדרות הפופולריות "זהות בדויה" בתור הפסיכותרפית של ה-CIA ד"ר ג'ודי בארנט, וב"נמלטים" בתפקיד סגנית הנשיא ונשיאת ארצות הברית קרוליין ריינולדס. בין 2006 ל-2011 הופיעה בסדרת הדרמה "אחים ואחיות" בתפקיד הולי הרפר.
חיים אישיים
ווטיג נשואה לשחקן והמפיק קן אולין ולהם שני ילדים, קליפורד והשחקנית רוקסי אולין.
צבי ישראל שביד
צבי ישראל שְבַיְד (גם: שבייד, שוייד, שווייד) (3 בנובמבר 1901, קובילה-גורצקה, גליציה – מאי 1954, ירושלים) היה סופר עברי, מתרגם, משורר, ועיתונאי; אביו של הוגה הדעות אליעזר שביד.
ביוגרפיה
שביד נולד בקובילה-גורצקה שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. סיים את לימודיו בעיר נובי סונץ', ובשנת 1920 יצא ללמוד באוניברסיטת ברלין. בשנת 1924 הופסקו לימודיו בשל היעדר אזרחות גרמנית, הוא הוכרח לצאת מגרמניה, החליט לעלות לארץ ישראל והתיישב בירושלים.
בשנותיו הראשונות בארץ עסק שביד, שהיה פוליגלוט, במלאכות מזדמנות, ובעיקר בתרגום, בעריכה ובהבאה לדפוס. לאחר כמה שנות ישיבה בארץ התקבל לעבודה כפקיד בבית המשפט, והתמיד בעבודה זו שנים רבות. בד בבד עם היקלטותו החל גם לפרסם מיצירתו הספרותית בכמה תחומים: שירים, סיפורים, תרגומי שירה, תרגומי סיפורת, ורשימות עיתונאיות.
שביד התפרסם בעיקר בשל סדרת סיפוריו על גרמניה באמצע שנות ה-20, עם עליית התנועה הנאצית. לימים כונסה סדרה זו, בשם "הקאברט הגדול", בספרו "נתיב אל האור". תרגומו הידוע הוא ל"פרומתאוס הכבול" מאת אייסכילוס.
אולדסמוביל Vista Cruiser
אולדסמוביל Vista Cruiser (באנגלית: Oldsmobile Vista Cruiser) - היא מכונית סטיישן, בעלת מנוע בעירה פנימית, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב האמריקאית, "אולדסמוביל" (באנגלית: Oldsmobile), של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בין השנים 1964–1977.
בית דין רבני חב"ד
בית דין רבני חב"ד בארץ-הקודש (או "ועד רבני חב"ד בארץ הקודש") הוא בית דין רבני, שעל פי הוראת הרבי מלובביץ', רבי מנחם מנדל שניאורסון הוא הגוף הסמכותי העליון בקרב חסידי חב"ד בישראל. חסידי חב"ד מעדיפים אותו על פני בתי דין אחרים ומתפקידיו גם ליישב חילוקי דעות בתוך החסידות. משרדי בית הדין שכנו בתחילה בירושלים, לאחר מכן בכפר חב"ד וכיום ברחובות.
היסטוריה והרכב
הגוף הוקם ביוזמת רבי מנחם מנדל שניאורסון בשנת ה'תשל"ו (1976), בעקבות התפתחותה של חסידות חב"ד בארץ והיווצרות קהילות רבות ומערכת מסועפת של מוסדות, דבר שעורר צורך בגוף מתאם ובורר. ההוראה להקמת בית הדין נתקבלה בכ"א באב תשל"ו. המשימה הוטלה על הרב שלמה יוסף זוין, מזקני רבני חב"ד באותם הימים, שגם עמד בראש בית הדין.
בשנת ה'תשל"ח (1978) נפטר הרב זוין והרבי מחב"ד הורה שאת מקומו ימלאו הרבנים מעל גיל שישים: יהודה בוטרשוילי (קולאשער), הרב נחום טרבניק והרב דוד חנזין. כמו כן הצטרפו לבית דין באותה תקופה הרב יעקב לנדא - מרבני בני ברק, הרב שניאור זלמן גרליק - רבו של כפר חב"ד, הרב אלכסנדר סנדר יודסין, הרב דב בער אליעזרוב - אב"ד בירושלים, הרב מרדכי שמואל אשכנזי - רבו של כפר חב"ד, הרב לוי ביסטריצקי - רבה של צפת, הרב בן ציון ליפסקר - רבה של ערד והרב זאב דב סלונים - רב מרכז העיר ירושלים. הרב יהודה בוטרשוילי (קולאשער) כיהן כיו"ר בית הדין ולאחר פטירתו מונה הרב דוד חנזין, רב קהילת חב"ד בפתח תקווה. הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי מונה ל'מזכיר' בית-הדין, והרב מנחם מנדל גלוכובסקי מונה לסגנו.
במשך השנים נפטרו רוב חברי בית הדין, ואילו מהרבנים החדשים שמונו בקהילות חב"ד בארץ צורפו רק מעטים לבית הדין. בשנת תשע"ו, לאחר שני עשורים שבהם לא צורפו חברים חדשים, צורף הרב משה הבלין. בכסלו תש"ף צורף הרב ישראל יוסף הנדל. נכון ל-2022 חברים בבית הדין שבעה רבנים:
רבנים המשמשים כדיינים בבית הדין
פעילות חב"ד בישראל
בראש חודש אייר תשמ"ט, פרסם בית הדין מכתב בחתימת כל חברי בית הדין, ובו הביע את חוות-דעתו כי כל הפעילות של חב"ד בישראל חייבת להיות מעוגנת וכפופה למרותה של צעירי אגודת חב"ד בישראל.
כמו כן פרסם בית הדין תקנון בן 40 עמודים בשם "תקנון הלכתי לבתי חב"ד ומוסדות לפעילות בארץ-הקודש תבנה ותכונן במהרה בימינו אמן". במבוא לתקנון נכתב כי הצורך בתקנון נובע מכך שנפתחו מוסדות חב"דיים חדשים, ולא כל העוסקים בהם מודעים לחובתם לשמור על הכללים הנדרשים ממוסד חב"די הנושא באחריות לייצוג שמו של רבי מנחם מנדל שניאורסון. בתקנון שבעה פרקים הדנים בפתיחת מוסד פעילות, ההנהלה, המנהל, עובדים, ניהול כללי, ניהול קופה ומלאי וגיוס כספים.
לאחר פטירת הרבי מלובביץ'
בי"ח בתמוז תשנ"ד, כשבועיים לאחר פטירת הרבי, פרסם בית הדין כרוז שבו נאמר כי רק החלטות ועד רבני חב"ד, על-פי דעת הרוב, מחייבות את חסידי חב"ד בישראל. לאור זאת הורה בית הדין על פעולות שיש לעשות לאור פטירת הרבי (כגון לימוד ענייני משיח וגאולה, התעסקות במבצעי המצוות ולימוד משניות לזכרו). עוד פסק בית הדין שההכרזות יהיו רק בנוסח המדויק שהזכיר הרבי - "עד מתי" ו"יחי המלך" ולא הכרזות אחרות; שעל כל הפרסומים בענייני משיח וגאולה לקבל אישור בכתב של ועד מרבני חב"ד שקבע בית הדין; ושעל כל בתי חב"ד בישראל להיות כפופים להנהלת צעירי אגודת חב"ד ולא לפרסם שום פרסום ללא אישורהּ.
הצבעה בבחירות בישראל
לקראת בחירות 2006 הורה בית הדין "להצביע אך ורק לרשימות של 'החרדים לדבר ה' זו הלכה אשר כיהנו בעבר בכנסת ואשר נציגיהן ייכנסו אי"ה לכנסת הבאה". ניסוח זה נועד לשלול רשימות חדשות, שסיכוייהן לעבור את אחוז החסימה קטנים, כרשימתו של ברוך מרזל.
לקראת בחירות ספטמבר 2019 הורה בית הדין כי "אין להצביע עבור רשימה אשר יש ספק אם תעבור את אחוז החסימה".
עמדות בית הדין בתחומים נוספים
בית הדין מפרסם מחאות נגד החלטות מדיניות של ממשלת ישראל הכרוכות בנסיגות מחלקי ארץ ישראל, פינוי יישובים יהודיים ומשא ומתן עם ארגוני טרור.
כמו כן פרסם בית הדין איסור על גלישה באינטרנט שלא לצורך, ושלא תחת שירותי חסימה של אינטרנט.
בשאלה אם מותר לקבל כספים מהקרן לידידות, בית הדין קבע כי "אין מקום לבתי חב"ד לקבל כספים מקרן זו" (כ"ה אייר תשס"ט).
לקראת יום העצמאות ה'תש"פ - 2020 אסר בית הדין על שליחת חב"ד בקטמנדו, חני ליפשיץ, להשיא משואה בטקס הממלכתי בהר הרצל.
תחומי פעילות נוספים
בית הדין מקיים ימי עיון לרבנים, המוקדשים לנושאים כמו נישואין ומקוואות. ימי העיון מיועדים לכלל רבני ישראל והנואמים בהם באים מציבורים מגוונים. בית הדין עורך ימי עיון גם לאברכים, בנושאים כמו הבית היהודי ושבת.
בתשע"ח פתח בית הדין מוקד טלפוני לשאלות הלכתיות. בתשע"ט הושקה אפליקציה המשלבת מענה הלכתי ומדריכים הלכתיים.
בית הדין כמעט שלא עוסק במתן הכשרים, חוץ ממקרה אחד. בשנות ה-80, בהוראת הרבי מלובביץ', נתן בית הדין הכשר על יינות 'יקב שמשון' (כיום יקבי ירושלים) שהיה בבעלותו של יונה מנדלסון חסיד חב"ד. בשנת 2018 הופסק ההכשר.
דניאל אורלביץ'
דניאל אורלביץ' הוא מתעמל אקרובטי ישראלי. אלוף העולם (אנטוורפן 2018), ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (2015 ו-2017) בתחרות לרביעיית גברים, ביחד עם לידר דנה, ינאי כלפה ואפי סאץ'.
2014
באליפות העולם לנוער שנערכה בלוולואה פרה, פרבר של פריז שבצרפת בשנת 2014, הוא זכה במדליית כסף בגמר רביעיית בנים לקבוצת גיל 13–19, ביחד עם אייל פלגי צדיק, לידר דנה ואפי סאץ'.
2015
באליפות אירופה שנערכה באותה שנה בגרמניה, זכה ב3 מדליות זהב - עבור כל אחד משלושת התרגילים שביצע ברביעיית גברים.
2016
באליפות העולם שנערכה בפוטיין, סין בשנת 2016, הוא זכה במדליית כסף.
2017
בסבב גביע העולם שנערך בשנת 2017 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
באליפות אירופה שנערכה באותה השנה בזֶ'שוּב שבפולין, זכה במדליית זהב בכל אחת משלוש התחרויות (תרגיל שיווי-משקל, תרגיל דינאמי, וקרב-רב), והגן על תוארו.
במשחקי העולם שנערכו בוורוצלב שבפולין באותה שנה הוא זכה במדליית ארד.
2018
באליפות העולם שנערכה באנטוורפן שבבלגיה באפריל 2018 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב ברביעייה ומדליית כסף נבחרת מעורבת.
2019
אורלביץ' השתתף בעונה השנייה של גוט טאלנט ישראל, כחבר צוות בנבחרת האקרובטיקה, ביחד עם לידר דנה, ינאי כלפה ואפי סאץ'. נבחרת האקרובטיקה העפילה לגמר שהתקיים ב-16 באפריל, וזכתה במקום הראשון.
סטפני דיקסון
סטפני דיקסון (באנגלית: Stéphanie Dixon; נולדה ב-10 בפברואר 1984) היא שחיינית קנדית. דיקסון מתחרה במשחקים הפאראלימפיים ובעלת 19 מדליות, מהן 7 מדליות זהב לזכות המשלחת הקנדית, ונחשבת לאחת השחייניות הפאראלימפיות הטובות בעולם.
סידני 2000
דיקסון השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000), כשהייתה בת 16, והייתה לאחת הספורטאיות הבולטות במשלחת הקנדית כשזכתה בחמש מדליות זהב פאראלימפיות, ושתי מדליות כסף.
במשחה ל-100 מטר בסגנון גב (קטגוריה S9) קבעה דיקסון שיא פאראלימפי של 1:13.11 דקות במקצה המוקדם, אותו שברה במקצה הגמר כשקבעה שיא פאראלימפי חדש של 1:11.04 דקות. במשחה ל-100 מטר בסגנון חופשי היא קבעה שיא עולם חדש של 1:07.12 דקות, לפני האוסטרלית מליסה קרלטון שסיימה עם 1:07.27 דקות ומנדי מינדרינק שעם תוצאה של 1:08.41 דקות הביאה להולנד את מדליית הארד. במשחה ל-400 מטר חופשי שברה שיא עולם נוסף כשעצרה את השעון על 4:53.83 דקות, לפני קרלטון שסיימה עם 4:59.56 דקות ואוסטרלית נוספת, דיאנה ליי שזכתה בארד עם 5:03.92 דקות.
על מדליות אלו, הוסיפה דיקסון שתי מדליות זהב קבוצתיות, ושתי מדליות כסף אישיות. במקצה השליחות ל-4X100 חופשי שברה שיא עולם לצידן של ג'סיקה סלואן, דניאל קמפו ואנדראה קול כשקבעו 4:38.01 דקות, ובמשחה הקבוצתי ל-4X100 מעורב, לצידן של סלואן, אליזבת ווקר ודרדה בייגר סייעה לנבחרתה לקבוע שיא עולם נוסף של 5:07.56 דקות. במשחה האישי ל-50 מטרים חופשי קבעה 31.55 שניות, ונכנעה רק לשיא עולם של השחיינית הדנית ריקה סטנגלר עם 30.82 שניות. במשחה ל-200 מטר מעורב זכתה במדליית כסף נוספת כשעצרה את השעון על 2:47.59 שניות, שנייה רק לסטנגלר שקבעה שיא עולם נוסף של 2:44.89 שניות.
אתונה 2004
באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) זכתה דיקסון במדליית זהב נוספת, עם שיא עולם נוסף במשחה ל-100 מטר גב כשקבעה תוצאה של 1:10.01 דקות, לפני נטלי דו טואה הדרום אפריקאית שזכתה במדליית הכסף עם 1:11.41 דקות, וקלייר קאשמור הבריטית שסיימה עם 1:16.98 דקות.
במקצה ל-100 מטר פרפר שברה דיקסון שיא פאראלימפי כשקבעה 1:13.81 דקות במקצה המוקדם, אותו אף שיפרה במקצה הגמר כשעצרה את השעון על 1:12.01 דקות, אך נכנעה לשיא עולם של 1:07.54 דקות של דו טואה. במשחה ל-100 מטר חופשי היא זכתה במדליית כסף נוספת כשנכנעה לשיא פאראלימפי של דו טואה, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי נכנעה לשיא עולם של הדרום אפריקאית, ובמשחה ל-400 מטר חופשי זכתה במדליית כסף נוספת, שנייה לדו טואה שקבעה שיא עולם של 4:28.09 דקות.
דיקסון הוסיפה גם מדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי כשסיימה את המירוץ בזמן של 30.66 שניות, אחרי אירנה גרז'דנובה הרוסייה שסיימה עם 30.63 שניות, ודו טואה ששברה שיא עולם נוסף של 29.52 שניות. היא הוסיפה גם שתי מדליות כסף קבוצתיות, כשזכתה עם נבחרתה במדליית כסף במשחה ל-4X100 חופשי, ובמשחה ל-4X100 מעורב.
בייג'ינג 2008
במשחקי אולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) שמרה דיקסון על מעמדה כאלופה הפאראלימפית במשחה ל-100 מטר גב כשקבעה שיא עולם של 1:09.30 דקות, לפני אליזבת סטון האמריקאית שזכתה בכסף עם 1:11.16 דקות והאוסטרלית אלי קול שעם תוצאה של 1:11.87 דקות זכתה במדליית הארד.
בשאר המשחים בהם השתתפה נכנעה דיקסון לנטלי דו טואה שלוש פעמים נוספות. במשחה ל-200 מטר מעורב היא קבעה 2:37.54 דקות, אחרי שיא עולם של הדרום אפריקאית שסיימה ב-2:27.83 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי זכתה במדליית כסף נוספת כשנכנעה לשיא עולם נוסף של דו טואה, ובמשחה ל-100 מטר חופשי זכתה במדליית הארד כשסיימה בתוצאה של 1:03.89 דקות.
ההשבעה הראשונה של חסן רוחאני לנשיאות איראן
ההשבעה הראשונה של חסן רוחאני (בפרסית: مراسم تحلیف حسن روحانی) הייתה השבעתו לתפקיד של המנצח בבחירות לנשיאות איראן שנערכו ב-2013, מועמד מפלגת המתינות והפיתוח, חסן רוחאני. ההשבעה בוצעה בשתי פעימות: האירוע הראשון היה ב-3 באוגוסט 2013 כאשר קיבל מהמנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי את צו המינוי שלו; לאחר מכן הוא נכנס למתחם סעדאבאד, המעון הרשמי של נשיא איראן. יום לאחר מכן, ב-4 באוגוסט, הושבע רוחאני לתפקידו כנשיא איראן במשרד הפרלמנט האיראני. האירוע סימן את תחילת כהונתו של חסן רוחאני כנשיא. התלוותה לכך ציפייה רבה לאור העובדה שמאז המהפכה האיראנית הוזמנו מנהיגים זרים לטקס זו הפעם הראשונה.
השופט הראשי, סאדק לאריג'אני, השביע את רוחאני.
היסטוריה
טקס ההשבעה החל ב-3 באוגוסט 2013, בשעה 16:00 והסתיים בשעה 19:00. אורחים זרים התכנסו בשני מקומות, ראשי מדינות התכנסו במתחם סעדאבאד, אורחים אחרים התכנסו במלון הילטון טהראן. רוחאני נסע למעונו של המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי כדאי לקבל ממנו את צו המינוי הנשיאותי שנלקח מהנשיא היוצא, מחמוד אחמדינז'אד. למחרת, ב-4 באוגוסט התקיימה השבעתו הרשמית לתפקיד הנשיא, יו"ר הרשות השופטת באיראן סאדק לאריג'אני השביע את רוחאני לתפקידו, לא לפני שיו"ר המג'לס, עלי לאריג'אני, קיבל את הממשלה והאורחים ונשא נאום בן 30 דקות.
נכבדים זרים שהגיעו לאירוע
המנהיגים הבאים השתתפו בטקס ההשבעה :
נשיא סודאן, עומר אל-בשיר, אישר את השתתפותו בטקס אך לאחר שהסעודים מנעו ממטוסו לטוס מעל המרחב האווירי שלהם בדרכו לטהראן, הוא החליט לוותר על הטיסה.
דגל מונטריאול
דגל מונטריאול הוצג לראשונה במאי 1935, ומבוסס על סמל העיר. הדגל הונף לראשונה לרגל ביקורו של מלך אנגליה ג'ורג' השישי בעיר.
תיאור הדגל
דגל מונטריאול מורכב מצלב המסמל את הדת הנוצרית של מייסדי העיר. הצלב הוא צלב ג'ורג' הקדוש המסמל את מלך אנגליה שלכבודו הונף הדגל לראשונה.