cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האיש הסגול
כנבל-על
אחרי שהגיע לסן פרנסיסקו, קילגרייב החל בבניית אימפריה פלילית אך הובס שוב על ידי דרדוויל. הוא לא נכלא אך כל האימפריה שלו התמוטטה, מה שגרם לו לחזור לניו יורק. הוא גרם לראש תעשיות גלן, מקסוול גלן לבצע פשעים מטעמו וזאת כצעד ראשון להקמת אימפריה פיננסית. גלן הועמד לדין, והתאבד. דרדוויל גילה כי קילגרייב עמד מאחורי פעולותיו, מה שהוביל למאבק באי של רייקר. קילגרייב הבין כי דרדוויל עיוור, וגילה בכך את זהותו הסודית. הוא לכאורה נהרג בטביעה, אך ההפסד גרם לשינוי בהשקפת עולמו. קילגרייב החליט לפרוש מלעסוק כלורד פשע ולהילחם בגיבורי-על, אך המשיך בדרכו הרעה. יום אחד, שניים משליחיו של הקינגפין שהובילו משלוח סמים גדול התנגשו במכוניתו של קילגרייב, ששכנע אותם להילחם זה בזה עד שהמשטרה באה והחרימה את המשלוח. קילגרייב התעמת עם הקינגפין, שהתגלה כחסין להשפעותיו של קילגרייב והכריח אותו לעזור לו בהרכבת מלכודות מוות לגיבורי-על. בעזרת מיקרופון, אפילו דרדוויל לא הצליח להתנגד לקילגרייב. מון נייט השתמש במכשיר שיגרום לו לא לשמוע והביס את קילגרייב, שנלקח למעצר.
ג'סיקה ג'ונס, האוונג'רס החדשים, ת'נדרבולטס ומלחמת אזרחים
קילגרייב צץ שוב, וחטף את ג'סיקה ג'ונס בעת שהיא הייתה גיבורת-העל ג'ול וכלא אותה במלון חמישה כוכבים. היא נשארה בשליטתו שמונה חודשים, במהלכם לא אנס אותה, אלא הראה לה אותו מקיים יחסי מין עם צעירות אחרות - מה שגרם לג'ונס להתחנן שיקיים אתה יחסי מין. קילגרייב שלח את ג'ונס לתקוף את דרדוויל, אך היא טעתה, תקפה את מכשפת השני והובסה בקרב נגד האוונג'רס והדפנדרס. היא נפלה לתרדמת, בה ג'ין גריי אמרה לג'ונס כי דרדוויל הביס את קילגרייב וכלא אותו בכלא הרפסודה. לאחר שהתעוררה במתקן של סוכנות S.H.I.E.L.D, שוחחה עם ניק פיורי וקיבלה הצעה להצטרף לאוונג'רס ול-S.H.I.E.L.D, ג'ונס הגיעה לכלא הרפסודה להתעמת עם קילגרייב. בשיחה, קילגרייב שבר את הקיר הרביעי בכך שאמר לג'ונס כי הוא לא יכול לברוח כי הם רק דמויות קומיקס ושהוא לא הכותב. כאשר ג'ונס הגיעה לביתו של אחד מחבריה, הוא איים להתקשר למשטרה. מתגלה כי לאחר שג'ונס יצאה מהרפסודה, התרחשה בריחה בה קילגרייב ברח. היא הגיעה לדירתו של סקוט לאנג, נרדמה וכאשר התעוררה ראתה את גופתו של לאנג מכוסה בנמלים. הוא התגרה בג'ונס וגילה לה שהוא יצר לה אשליה של לאנג מת, וגרם למהומת רחוב. בעימות עם האוונג'רס. ג'סיקה הביסה את קילגרייב לאחר שג'ין גריי גילתה לה כי היא מנעה מקילגרייב לשלוט בה פעם נוספת. לאחר ההפסד, הוא נשלח לכלא הרפסודה.
כאשר אלקטרו הושכר על ידי סקרול שהתחזתה לאלקטרה לארגן בריחה מהרפסודה, קילגרייב ברח לצד נבלי על רבים אחרים. הוא ניסה לשלוט במוחו של לוק קייג' להרוג את האוונג'רס החדשים לעתיד, ואיים על אשתו - ג'ונס - ועל ילדם שלא נולד. עם זאת, מזון שקילגרייב אכל סומם בסמים שדיכאו את כוחותיו, ואפשרו לקייג' להכות אותו עד זוב דם. קילגרייב שם למטה את קבוצת ת'נדרבולטס, ועזר באימון אמן החרבות חדש אשר התגלה כבנו של ברון סטרוקר, אנדריאס. אנדריאס תקף את אטלס ומכה-4, אך הציל את חייה של סונגבירד ובגד בקילגרייב. בתגובה, קילגרייב השתלט על מספר גיבורי-על והשתמש בהם נגד קבוצת ת'נדרבולטס, אך הוא הובס. במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, קילגרייב השתלט על כיתת סוכני S.H.I.E.L.D וברח לקנדה ברחפת. הוא נעצר בידי סוכן ארצות הברית, שדחף את קילגרייב מהרחפת ופצע אותו. הוא השתלט על קזינו בלאס וגאס, הצטרף לצבא הפשע של הברדס ותרם חלק מכספיו כדי להרחיב את הצבא. הוא השתתף במתקפה על הסנקטום סנטאורום של דוקטור סטריינג', בסופה נכלא ברפסודה.
ברפסודה, הוא שימש כמעין אימון לאקדמיית האוונג'רס. טיגרה הזהירה אותם לא להביט עליו כלל, אך למרות שהאקדמיה הקשיבו להוראותיה, האזמאט גרמה בטעות להפסקת חשמל. קילגרייב ברח לצד כנופיית אסירים שבשליטתו, אך נתקל בלוק קייג' הבודד אשר שימש כמנהיג קבוצת ת'נדרבולטס. קייג' הביס את קילגרייב וכנופייתו, וחשף כי הננוביוטכנולוגיה ששלטו בת'נדרבולטס הושתלו בו כדי להתנגד לקילגריב.
הפחד עצמו ואילך
כאשר ג'אגרנוט נעשה קואורת' שובר האבן, קילגרייב ואחרים ברחו מהרפסודה. לפני שברח, הוא ניסה להרוג את מאסטר הבובות המורדם וגילה כי הוא עומד מאחורי המניפולציה שמאסטר הבובות הפעיל על קבוצת גיבורים להשכרה. אלקטרה והתכריך עצרו בדו מלהרוג את מאסטר הבובות, אך קילגרייב שלח נגדם קבוצת אסירים. כאשר האסירים הובסו, הוא הפנה את הגיבורים אחד נגד השני וברח. הוא יצר את קבוצת נבלים להשכרה, בה חברים בין היתר השוט, טייגר שארק ואדם-קוף. שוקר עזב את הקבוצה, ואילו אוולאנש נהרג.
מאוחר יותר, קילגרייב אסף ילדים שנולדו לו לאורך השנים ושירשו את כוחותיו בכוונה להשתמש בהם, בין היתר, כדי לשלוט באומות שלמות. ילדיו איחדו כוחות נגדו, וכפו עליו ללכת על מסילת רכבת. גופתו נלקחה לחדר מתים, שם יכולת הריפוי שלו החזירה אותו לחיים. כאשר משטרת סן פרנסיסקו נאלצה לטפל בילדיו, קילגרייב נמלט ומצא את דרדוויל וילדיו. הוא הכה את דרדוויל, עד שזה האחרון התאושש ורדף אחריו. הוא איתר את ילדיו במשחקיית וידאו, שם לקח אותם אחד אחד. דרדוויל הופיע, הציל אותם והניח למשטרה להיכנס בכך שהגביר את המוזיקה כדי שקילגרייב לא ישמע. דרדוויל הביס את קילגרייב, שנלקח למשמורת.
זרימת הלה-שו
זרימת הלה-שו (Hele-Shaw flow, על שם הנרי סלבי הלה-שו) מוגדרת כזרימת סטוקס בין שני משטחים שטוחים ומקבילים אשר ביניהם מרווח קטן מאוד. ניתן לקרב מגוון בעיות שונות במכניקת הזורמים לזרימת הלה-שו, ומכאן נובעת חשיבותה.
מכיוון שהמשוואה השלטת של זרימת הלה-שו זהה לזו של זרימה פוטנציאלית בלתי צמיגה ולזו של זרימת נוזל דרך תווך נקבובי (ראו חוק דרסי), ניתן לדמות את שתי הזרימות האחרונות בדו-מימד כזרימות הלה-שו, מה שעלול לפשט את הבעיה בשני המקרים. קירוב לזרימת הלה-שו שימושית גם עבור בעיות במיקרו-זרימה, וזאת בשל טכניקות ייצור במיקרו-זרימה, אשר מתבססות על תצורות מישוריות רדודות ומספר ריינולדס (שהם בדרך כלל נמוכים במיקרו-זרימה).
נגדיר את x ואת y להיות הכיוונים המקבילים למשטחים, את z להיות הכיוון הניצב, עם מרווח של 2H בין המשטחים (z=\pm H). כאשר המרווח בין הצלחות הוא קטן אסימפטוטית, כלומר פרופיל המהירות בכיוון z הוא פרבולי (כלומר פונקציה ריבועית של הקואורדינטה בכיוון זה). המשוואה הנוגעת לשיפוע לחץ למהירות היא: כאשר {u} היא המהירות, p(x,y,t) הוא הלחץ המקומי, ו-\mu מייצג את צמיגות הנוזל. קשר זה והאחידות של הלחץ בכיוון z מאפשרים לנו לבצע אינטגרציה של המהירות ביחס ל-z ובכך להתייחס לשדה מהירות בממדים x ו-y בלבד. אם נציב את המשוואה לעיל במשוואת הרצף ונבצע אינטגרציה ביחס ל-z נקבל את המשוואה השלטת של זרימת הלה-שו: בנוסף למשוואה זו יש גם את תנאי השפה של אי-חדירה דרך הקירות. כאשר \hat n הוא וקטור יחידה הניצב לקיר.
תא הלה-שו
תא הלה-שו הוא מונח המשמש לתיאור מקרים עם הגאומטריה המוגדרת לעיל, כאשר ברוב המקרים יש במצב ההתחלתי נוזל בין שני הלוחות ונוזל אחר מוזרק לתוך התווך. במצב זה הזרימה מוגדרת על ידי תנאי השפה של הלוחות וכן תנאי הגבול בין שני הנוזלים (לחצים ומתח פנים), וג'. א. טיילור מצא כי כאשר מזריקים נוזל פחות צמיג לתוך תווך עם נוזל צמיג יותר, הנוזל הפחות צמיג מתפשט בנוזל השני בצורה של אצבעות.
מיסטיקה נאצית
קוסמוגוניה קרחונית
קוסמוגוניה קרחונית (בגרמנית: Welteislehre) היא תאוריה קוסמולוגית שגובשה על ידי המהנדס האוסטרי הנס הורביגר. לפי התאוריה, קרח הוא המרכיב הבסיסי של כל התהליכים ביקום. הורביגר הגיע לתאוריה דרך חזון שחווה בשנת 1894. התאוריה זכתה לתמיכה של בכירים נאצים, ביניהם היטלר והימלר, שראו בה אנטיתזה הולמת ל-תורת היחסות "היהודית". היטלר טען שהסיבה שהתאוריה לא מקובלת בקרב הקהילה המדעית בגלל: "העובדה היא, אנשים אינם רוצים לדעת". הנאצים אף השתמשו בתאוריה בניסיון לחזות את מזג האוויר ושינויי האקלים.
אריק יאן הנוסן
אריק יאן הנוסן היה קוסם ומיסטיקאי אוסטרי-יהודי. היה ידוע בקרבתו לנאצים, כמדריכו של היטלר לעמידה בפני קהל וכמי שחזה את עלייתו לשלטון. בפרופיל הפסיכולוגי של היטלר שערך הד"ר ולטר לנגר עבור סוכנות הביון האמריקאי OSS בשנת 1943, נאמר: "במהלך שנות העשרים, היטלר לקח שיעורים קבועים בדיבור בפסיכולוגיה של ההמונים מאדם בשם הנוסן, שהיה גם אסטרולוג מתאמן ומגיד עתידות. הוא אדם חכם מאוד שלימד את היטלר רבות לגבי החשיבות של ההיערכות לפגישות, על מנת לקבל את האפקט הדרמטי ביותר". לבסוף נרצח על ידי הנאצים.
אסטרולוגיה וחיזוי עתידות
בכירים נאצים רבים, כמו רודולף הס האמינו בכוחה של האסטרולוגיה. כך למשל, העסיקו הנאצים קבוצה של ארבעים אסטרולוגים וקוראי קלפים בניסיון לאתר את מוסוליני לאחר שנלכד ב-1942. שר התעמולה, יוזף גבלס התעניין בחזיונות של נוסטרדמוס והעסיק אסטרולוגים כדי למצוא פירוש לנבואות שיוכיחו את ניצחון גרמניה במלחמה. עם זאת, היטלר בעצמו לא האמין באסטרלוגיה וחיזוי עתידות. הוא פחד מהיכולת שלהם להשפיע על דעת הציבור ולכן הוא הוציא צו שאסר על אסטרולוגיה, קריאת קלפים וכל סוג אחר של חיזוי נבואות. אפילו קוסמים נדרשו להציג כיצד הקסמים שלהם נעשו.
אננארבה
אננארבה הייתה חברה מדעית שהוקמה על ידי הממסד הנאצי במטרה "לחקור את המדע האינטלקטואלי הבראשיתי של מורשת האבות הגרמנית המודרנית". כלומר, למצוא אישוש לתורת הגזע ולעליונות הגזע הארי. בגלל האובססיה של הימלר עם המיסטיקה ותורת הנסתר, המכון החל להשתמש בפסאודו-מדע בניסיון להוכיח ששבטים נורדים שלטו בעבר בעולם.
התר פרינגל כתבה בספרה "גזע הפורענות: המדענים של הימלר" אודות חברת "אננארבה" ומתארת את מסעותיהם של "המדענים של הימלר" למקומות כטיבט, הארצות הסקנדינביות, עיראק וחצי האי קרים. פרינגל עקבה אחרי הדיווחים והתיאורים מן המסעות, שנועדו לאשש את התזה הארית, אישושים שחוקרי ה"אננארבה" מצאו כמעט בכל מקום. אחדים מהם הגיעו עד להרי ההימלאיה, באזור אשר לדעתם שלט בו גזע אדונים ארי. מדובר במקומות גאוגרפיים מוכרים בהם התגוררו, בימי קדם, שבטים הודיים ממוצא ארי. החוקרים הגיעו עד לאיים הקנריים, שבהם דימו אנשי האננארבה למצוא מומיות בלונדיניות.
לחוקרי החברה היה תפקיד בהוצאה לפועל של הפתרון הסופי לעם היהודי. "המכון למחקר מדעי צבאי" קיבל על עצמו, למשל, לערוך מחקר על הכחדת הרוח היהודית באמצעים ביולוגיים: "דעתי היא שהשמדתם המוחלטת של היהודים באירופה, ואף בעולם כולו במידת האפשר, לא תביא להכחדה מלאה של היסוד הרוחני של היהדות", כתב אחד החוקרים. הפתרון המוצע, כותבת פרינגל, היה מחקר מדעי שיאתר את מקום הרוח היהודית, אם אפשר במסגרת הגוף, ויפעל להשמדתה המוחלטת. לכן נערך המכון במחנה ריכוז קטן, שאליו הביא אסירים מאושוויץ. לאחר רציחתם הוא פעל להסרה שיטתית של רקמות הגוף, לשם מחקר מדעי כביכול על הגולגולת והמוח. בהיותם עורכים ניסויים בבני אדם, בהם: ניסויים בעיקור כפוי, ניסויים בלחץ אוויר, ניסויים בקור מקפיא, ניסויים בצבע. אנשי האננארבה חיפשו דרכים להוכחת התועלת שלהם-עצמם בכל דרך אפשרית ובכל מחיר.
רוברט ארקהרט
רוברט אליוט (רוי) ארקהרט (באנגלית: Robert Elliot "Roy" Urquhart; 28 בנובמבר 1901 – 13 בדצמבר 1988) היה קצין בכיר בצבא הבריטי שהתפרסם בפיקודו על הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה במבצע מרקט גארדן במלחמת העולם השנייה.
ראשית חייו
ארקהרט למד בבית הספר סנט פול ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט וב־1920 הוצב בגדוד היילנד. הוא שירת כ־20 שנים בהודו.
מלחמת העולם השנייה
ב־1941 הועבר לצפון אפריקה והשתתף במערכה בצפון אפריקה תחת פיקודו של ברנרד מונטגומרי. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לקצין המטה של הדיוויזיה ה־51 (היילנד).
ארקהרט השתתף בפלישה לסיציליה ואיטליה כמפקד חטיבת הרגלים הבריטית ה־231. באיטליה נפצע ועוטר באות השירות המצוין. ב־7 בינואר 1944 מונה למפקד הדיוויזיה המוטסת הראשונה והועלה לדרגת מייג'ור גנרל. זה היה מינוי תמוה היות שלא היה לו כל ניסיון בצניחה או בפעולות מוטסות.
מבצע מרקט גארדן
מבצע מרקט גארדן היה רעיונו של גנרל ברנרד מונטגומרי להחיש את סיום המלחמה. שלוש דיוויזיות מוטסות יתפסו גשרים באזור איינדהובן, ניימכן וארנהם (מבצע מרקט) וכוח יבשתי יחבור אליהם (מבצע גארדן) וייצור מסדרון דרכו יפרצו כוחותיו של מונטגומרי לחבל הרוהר וייעקפו בצורה זו את קו זיגפריד. הדיוויזיה בפיקודו של ארקהרט נועדה לנחות באזור ארנהם ולכבוש את גשר ארנהם ליד גבול הולנד־גרמניה. לפי התוכנית עמד לחבור אליהם תוך שלושה ימים הקורפוס ה־30 בפיקודו של לוטננט גנרל בריאן הורוקס.
הדיוויזיה הונחתה ב־17 בספטמבר 1944 12 ק"מ מערבית לארנהם (ארקהרט הגיע למקום בדאון). הגרמנים הופתעו ונסוגו בתחילה (גנרל ולטר מודל חשב בתחילה שזה מבצע שנועד לחטוף אותו). משום שהג'יפים שנועדו להסיע אותם לארנהם ולגשר התרסקו בנחיתה נאלצו הכוחות לנוע ברגל. הגדוד של לוטננט קולונל ג'ון פרוסט הצליח להגיע לגשר ולכבוש את חלקו הצפוני אולם בינתיים התאוששו הגרמנים וקורפוס הפאנצר אס אס ה־2 החל בהתקפה עזה. הם כיתרו את הגדוד של פרוסט ועצרו את כוחות הדיוויזיה בפאתי ארנהם. מערכת הקשר לא פעלה ולארקהרט לא היה מידע על הנעשה בשטח בכוחותיו ובמפקדת המבצע. הוא נסע בגיפ לארנהם ובפאתי העיר גילה שהוא מכותר בכוחות גרמניים. אזרח הולנדי החביא אותו בעליית הגג שלו במשך 24 שעות עד ששוחרר על ידי הצנחנים שלו. הוא קבע את מפקדו בבית המלון הרטנשטיין בעיירה אוסטרבייק (Oosterbeek), כ־5 ק"מ מערבית לארנהם.
ב־21 בספטמבר 1944 נפלו רוב מגיני גשר ארנהם בשבי ובראשם ג'ון פרוסט, או נהרגו. מעטים הצליחו להסתנן דרך קווי הגרמנים ולחבור לכוחות הדיוויזיה באוסטרבייק. הגרמנים התקיפו את הדיוויזיה הנצורה מכל העברים והשטח בשליטתה הלך והצטמצם. הכוחות סבלו ממחסור במזון, בציוד רפואי ובתחמושת. ציוד שהוצנח להם נפל בידי הגרמנים. ב־21 בספטמבר צנחו לוחמי החטיבה הפולנית מדרום לריין אבל לרשותם עמדו רק סירות קטנות והגרמנים כיסו אותם באש עזה ומדויקת וגרמו להם אבדות כבדות. רק פולנים בודדים הצליחו לחצות את הריין ולחבור לכוחותיו של ארקהרט.
ב־25 בספטמבר 1944 התקבל במפקדה באוסטרבייק מברק המודיע על נסיגה. בליל ה־25-26 בספטמבר 1944 התבצע מבצע הפינוי בקוד "מבצע ברלין" (Operation Berlin). בלילה חשוך הצליחו לוחמי הדיוויזיה שעדיין יכלו ללכת, להגיע לגדה הצפונית של הריין שם פונו בסירות לגדה הדרומית וחברו לכוחות הפולנים שהיו שם. מתוך 10,095 איש שנחתו בארנהם פונו רק 2,500. השאר, 75%, נהרגו או נפלו בשבי.
לאחר המלחמה
ארקהרט השתתף ב"מבצע יום הדין" (Operation Doomsday) במאי 1945 ביחד עם כוח מאוגדתו. מטרת המבצע הייתה להשגיח על כניעת הכוחות הגרמנים בנורווגיה ולהבטיח מעבר חלק לשלטון אזרחי. הוא קיבל את אולף החמישי, מלך נורווגיה בשובו מגלות בלונדון.
בשנים 1947–1948 כיהן כמפקד הדיוויזיה המוטסת ה־16, ובשנים 1950–1952 היה מושל מאלאיה והצליח לדכא שם מרד קומוניסטי. ב־1955 פרש מהצבא.
ארקהרט השתתף כיועץ צבאי בסרט על מבצע מרקט גארדן – "גשר אחד רחוק מדי" שהופק ב־1977. את דמותו גילם השחקן שון קונרי.
בית המלון הרטנשטיין הפך ל"מוזיאון הכוחות המוטסים 'הרטנשטיין'" ובו מוצגים והסבר על הקרב מבחינת הבריטים, הגרמנים והאזרחים. ארקהרט התכבד לחנוך את המוזיאון ב־11 במאי 1978. לא רחוק מהמוזיאון נמצא בית הקברות הצבאי ארנהם־אוסטרבייק ובו קבורים 1,759 חללים מקרב זה.
הפועל טייבה
הפועל טייבה הייתה קבוצת הכדורגל שייצגה את העיר טייבה, והייתה הקבוצה הראשונה מן המגזר הערבי ששיחקה בליגה הבכירה בישראל, בעונת 1996/1997, אך לא הצליחה להטביע את חותמה בליגה, וכבר בעונת הבכורה נשרה חזרה לליגה הארצית (אז ליגת המשנה), לאחר מכן התדרדה לליגות נמוכות יותר עד שהתפרקה ב-2003.
היסטוריה
הפועל טייבה נוסדה ב-1961 ושיחקה תחילה בליגה ג'. בשנת 1974 העפילה הקבוצה לליגה ב'. בשנת 1986 עלתה לליגה א', ושבע שנים מאוחר יותר, ב-1993, העפילה לליגה הארצית (ליגת המשנה דאז). את אותה עונה בליגה הארצית סיימה במקום החמישי, מרחק של חמש נקודות בלבד מפלייאוף העלייה ללאומית (הליגה הבכירה). כשתי עונות לאחר מכן בעונת 1995/1996 תחת המאמן הפולני ויצ'יץ' לזארק, טייבה זכתה באליפות הליגה הארצית, רחוקה חמש עשרה נקודות מהפועל בת ים שהייתה במקום השלישי ועלתה לליגה הראשונה בישראל, הליגה הלאומית. היא הייתה הקבוצה הראשונה מן המגזר הערבי שהעפילה לליגה הראשונה בישראל. בשל מצבו הרעוע של האצטדיון העירוני בטייבה, נאלצה הקבוצה לארח את משחקיה בליגה הלאומית באצטדיון הקופסה בנתניה, באצטדיון קריית אליעזר בחיפה ובאצטדיון השלום באום אל פחם. אף על פי שטייבה פתחה טוב את עונתה בליגה הלאומית עם שלושה ניצחונות רצופים, היא ניצחה בהמשך רק עוד משחק אחד בכל העונה. לזארק, המאמן הפולני, הוחלף בינואר של אותה שנה על ידי צבי רוזן ולאחר מכן מונה רפעת טורק למאמן הקבוצה אך למרות השינויים טייבה סיימה במקום האחרון וירדה לליגה הארצית.
אירוע טראגי שהתרחש בעונה זו היה מותו של שחקנה ואהיב ג'אברה, שהתמוטט ומת במהלך משחקה של הקבוצה מול בני יהודה תל אביב שנערך ב-4 באפריל 1997.
בעונת 1997/1998, סיימה טייבה במקום השמיני בליגה הארצית, אך עונה זו זכורה לאחר שמשחקה מול בני סכנין הופסק בעקבות תגרת אוהדים המונית. בעונה שלאחר מכן, 1998/1999, טייבה סיימה בתחתית הליגה הארצית עם שש נקודות בלבד בשלושים משחקים וירדה לליגה א' (שהפכה לליגה הארצית באותה עונה עקב הקמת ליגת העל). בעונת 1999/2000 למרות עונש הפחתת נקודות בעקבות התגרה במשחק מול בני סכנין, הצליחה טייבה לסיים באמצע הטבלה. שתי עונות לאחר מכן, בעקבות עונש הפחתת נקודות נוסף שקיבלה, סיימה הקבוצה במקום הלפני האחרון, נקודה אחת מתחת להפועל מג'ד אל כרום, והשלימה ירידת ליגה נוספת, לליגה השלישית. בשנת 2003, ירדה לליגה ב' והשלימה התדרדרות של 4 ליגות ב-7 שנים. עם ירידתה לליגה החמישית התפוררה ההנהלה והשחקנים עזבו, והקבוצה התפרקה סופית. באותה שנה עלו 2 קבוצות נוספות מן המגזר הערבי לליגה הבכירה (ליגת העל) שלקחו את מקומה בתודעה כקבוצות ערביות בליגה הראשונה: מכבי אחי נצרת ואיחוד בני סכנין.
תארים והישגים
ליגת המשנה (1):
ליגה ב' (כדורגל) (1):
גביע הטוטו לליגת המשנה:
פילאי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מארק רונסון
מארק דניאל רונסון (באנגלית: Mark Daniel Ronson; נולד ב-4 בספטמבר 1975) הוא מפיק מוזיקלי, גיטריסט ו-DJ בריטי-אמריקאי-יהודי, זוכה פרס גראמי ופרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
רונסון נודע בשיתופי פעולה עם אמנים מוכרים אחרים, והפיק בין היתר אלבומים לאמני פופ והיפ הופ שונים ככריסטינה אגילרה, איימי ויינהאוס (עליו זכה בגראמי), ליידי גאגא, לילי אלן, נאז, רובי ויליאמס, דניאל מריווד'ר, מיילי סיירוס, ברונו מארס, דוראן דוראן ואף הפיק כמה שירים לפול מקרטני מלהקת הביטלס.
בדצמבר 2008 ערך רונסון שלוש הופעות במועדון הזאפה בתל אביב כחלק מסיבוב הופעות עולמי, ובאוגוסט 2011 שב להופעה בישראל, הפעם בפני כ-5,000 איש בגני התערוכה.
נעוריו ומשפחתו
רונסון נולד בצפון לונדון למשפחה אמידה ממוצא יהודי (במקור אהרונסון), והתחנך על ברכי היהדות הקונסרבטיבית. לאחר פרידת הוריו, נישאה אמו לגיטריסט להקת פורינר מיק ג'ונס, עובדה שתרמה לסביבה המוזיקלית בה גדל. לרונסון זוג אחיות תאומות, מעצבת האופנה שרלוט רונסון והזמרת וה-DJ סמנתה רונסון. בגיל 8 עבר עם אמו לניו יורק.
1993–2002: ראשית הקריירה
עוד בתקופת התיכון נהג רונסון לשהות בזירות היפ-הופ מוכרות בניו יורק, ועד שנת 1993 כבר בנה לעצמו שם כ-DJ בסצנת המועדונים של העיר. סגנונו המגוון של רונסון הושפע מסצנת ההיפ הופ הניו יורקית, מהפאנק ומהרוק הבריטי, ותרם למשיכתו של קהל מאזינים רחב לתקלוטיו. בחלוף זמן החל מתקלט גם באירועים סגורים לסלבריטאים בלבד.
הפקתו המוזיקלית הראשונה הייתה לשירה של ניקה קוסט "Everybody Got Their Something", וזמן קצר לאחר מכן חתם על חוזה בחברת התקליטים Elektra Records והחל מפיק קטעים בעבור פרסומות של טומי הילפיגר.
2003–2006: Here Comes the Fuzz
אלבומו הראשון יצא בשנת 2003 וזכה לביקורות חיוביות אך להצלחה מועטה במצעדים מוזיקליים. שירי האלבום נכתבו בידי רונסון שגם יצר עבורו את הביטים, ניגן בגיטרה ובבס. על השירה הופקדו אמנים שונים כמוס דף, שון פול, נייט דוג, ג'ק וייט ואחרים. השיר המפורסם באלבום הוא "Ooh wee" המסמפל את גרסתם של בוני אם לשיר Sunny, ושהיה מאוחר יותר חלק מפסקולי הסרטים שחקי אותה מותק והיצ'.
לאחר צאת האלבום החל רונסון מפיק שירים לאלבומים של אמנים שונים כמייסי גריי, כריסטינה אגילרה, איימי ויינהאוס, לילי אלן ורובי ויליאמס. כמו כן, החל מתקלט באופן קבוע במועדון הניו יורקי סוויד, שנהג לארח ידוענים רבים.
בשנת 2004 הקים רונסון בשיתוף עם מנהלו משכבר, לייבל עצמאי בשם Allido Records בחברת התקליטים של תאגיד Sony BMG.
2007–2009: Version
אלבומו השני של רונסון יצא ב-14 באפריל 2007, כשהוא מופץ ראשית בחנות המקוונת iTunes, יומיים לפני צאתו לחנויות בבריטניה. האלבום המורכב מגרסאות כיסוי לשירים מוכרים ושלושה קטעים אינסטרומנטליים שיצר רונסון, נחשב למצליח מבין אלבומיו וזכה לביקורות אוהדות למדי. הוא נכנס למצעד הבילבורד 200 האמריקאי, שהה במשך 65 שבועות במצעד 75 הגדולים בבריטניה, 10 שבועות מתוכם בעשיריה הפותחת, וזכה למעמד אלבום פלטינה כפול בבריטניה (למעלה מ-600,000 עותקים).
השקתו של האלבום עלתה לא פחות מ-870,000 ₤, ובמהלכה יצאו חמישה סינגלים, הראשון מביניהם היה גרסת כיסוי לשירם של הסמית'ס Stop Me If You Think You've Heard This One Before, לו נוסף מלל משירם של הסופרימס You Keep Me Hangin' On. הסינגל העפיל עד סגנות מצעד הלהיטים הבריטי והגיע לחמשת הגדולים במצעד הדאנס האמריקאי.
בפברואר 2008 זכה רונסון בפרס המוזיקה הבריטית למוזיקאי השנה לשנת 2008 והיה מועמד לזכייה בשתי קטגוריות נוספות. בטקס עצמו ביצע מחרוזת של שלושה משיריו. באותה שנה זכה אף בשלושה פרסי גראמי, שניים מהם במשותף עם איימי ויינהאוס ואחד בקטגוריית מפיק השנה.
במהלך שנת 2008 ערך רונסון סיבוב הופעות עולמי במהלכו הופיע גם בישראל. במקור תוכננו שתי הופעות ל-3–4 בדצמבר במועדון הזאפה, אך לאור הביקוש החליט רונסון לקיים הופעה נוספת בערב ה-4 בדצמבר.
2010–הווה: Record Collection
אלבומו השלישי של רונסון יצא תחת שם הבמה ב-28 בספטמבר 2010 בארצות הברית ויום לאחר מכן גם בבריטניה. הסינגל הראשון מתוכו "Bang Bang Bang", שכלל שיתוף פעולה עם הראפר Q-Tip והזמרת MNDR, יצא ב-12 ביולי 2010 והגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל השני מתוך האלבום "The Bike Song" יצא ב-19 בספטמבר 2010 וכלל שיתוף פעולה עם הזמר קייל פלקונר ועם הרכב ההיפ-הופ Spank Rock. הסינגל השלישי שיצא מהאלבום נקרא "Somebody to Love Me" והוא כולל שיתוף פעולה עם הזמר בוי ג'ורג'. האלבום הגיע למקום ה-2 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום 81 בבילבורד 200 האמריקאי.
בעקבות האלבום יצא רונסון לסיבוב הופעות עולמי. במסגרת הסיבוב הופיע באוגוסט 2011 בגני התערוכה מול קהל של כ-5,000 איש. בשנת 2018, השתתף בסרט "Amy Winehouse: Back to Black", שעוסק בעיקר באלבומה ה-2 של איימי ויינהאוס, Back to Black.
חייו האישיים
מרבית זמנו של רונסון מתחלק עוד מילדותו בין ניו יורק ללונדון, מה שהשפיע על המבטא האנגלי המעורב שלו. בשנת 2008 קיבל רונסון אזרחות אמריקאית.
בשנת 2003 התארס לראשידה ג'ונס, אולם הזוג נפרד לפני החתונה. בספטמבר 2011 נישא לדוגמנית הצרפתייה ג'וזפין דה לה באום.
בשנת 2009 השתתף בקמפיין PETA למאבק בלבוש פרוות. אותה שנה גם זכה בתואר הגבר האופנתי בבריטניה מטעם מגזין GQ.
גן ססקי
גן ססקי (בפולנית: Ogród Saski, "הגן הסקסוני", מוכר גם בשם זה) הוא גן ציבורי בוורשה.
היסטוריה
הגן הוקם בשנת 1661 סביב בית אחוזה עשוי עץ שנבנה עבור האציל והמשורר הפולני יאן אנדז'יי מורשטין שהיה גם גזבר המלך. לאחר שנים מעטות נבנה במקום בניין אבן ולו שתי קומות. עם השנים הרחיב מורשטין את הארמון, הוסיף בו אולמות מעוצבים בטעם מערב אירופי, בדומה לארמון ורסאי הצרפתי, והקים גן לארמון ובו ביתנים מקושטים, שהיווה את ראשיתו של הגן הנוכחי. הארמון והגן שימשו לארוח קונצרטים, מסיבות והצגות.
לאחר מות אוגוסט השני השתכן בארמון פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה, נסיך ורשה תחת נפוליאון בונפרטה משנת 1807. אחרי תבוסת נפוליאון עברה ורשה לשליטת הצאר אלכסנדר הראשון. ארמון ססקי הפך למפקדת מטה הכוחות הפולניים בפיקודו של קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, והגן שימש לאימונים ותהלוכות.
אחרי דיכוי מרד נובמבר של שנת 1831 נבנה בכיכר שמול הארמון (שנקראה "הכיכר הסקסונית") צריח ארטילריה ולו ארבע קומות. הוצבו בו תותחים שהופנו לכיוון ורשה. בשנת 1841 הוקמה אנדרטה לזכר שבעה קצינים שנשארו נאמנים לצאר ונהרגו בידי המורדים. בסוף המאה ה-19 נבנה בגן כנסייה אורתודוקסית, כנסיית אלכסנדר נבסקי. עם הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה אחרי מלחמת העולם הראשונה נהרסה הכנסייה ופסל של הנסיך יוזף פוניאטובסקי הועמד בכיכר.
בשנת 1925 נחנך קבר החייל האלמוני בארמון הסקסוני. בשנת 1928 הוחלף שמה של הכיכר הסקסונית ל"כיכר מרשל יוזף פילסודסקי" ובארמון שוכנו מספר משרדי ממשלה, בהם המטה הכללי של הצבא הפולני. משרד החוץ הוקם בארמון בריל ששכן אף הוא בצמוד לגן ססקי.
בספטמבר 1940, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, שונה שמה של כיכר פילסודסקי לכיכר אדולף היטלר. בדצמבר 1944, אחרי תבוסת מרד ורשה הפולני, הרסו הגרמנים את הארמון הסקסוני ואת ארמון בריל אך קבר החייל האלמוני לא נהרס בהפצצת הארמון.
מוסדות שכנים
ברחוב קרקובסקה פשדמיישצ'ה הסמוך, פעל מרכז אמנות. באזור שכנו ארמון קרוננברג מהמאה ה-19, מלון אורופייסקי ותיאטרון וילקי.
לואי ברנדייס
לואי דמביץ ברנדייס (באנגלית: Louis Dembitz Brandeis; 13 בנובמבר 1856 – 5 באוקטובר 1941) היה משפטן יהודי-אמריקאי, היהודי הראשון שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. נוסף על כך, היה ציוני נלהב וממנהיגי ארגון ציוני אמריקה, ראשון ארגוני התנועה הציונית בארצות הברית.
קורות חיים
ברנדייס נולד בלואיוויל שבקנטקי לאדולף ברנדייס ופרדריקה דמביץ, שניהם ממשפחה יהודית אמידה שמוצאה מפראג. סבו ואבי-סבו היו שניהם מנהיגים פרנקיסטים בולטים בעירם, מתומכי הנביאה רייזל איגר. ברנדייס היה בן הזקונים בין ארבעה ילדים, וחלק מחינוכו קיבל בדרזדן, בעת שאביו נקלע לקשיים כספיים ושב לאירופה לזמן מה.
ברנדייס לא קיבל חינוך יהודי פורמלי, אך השפעתו הרבה של דודו, לואי נפתלי דמביץ, סייעה להשכלתו היהודית. בשל חיבתו לדוד זה הוא כינה עצמו "דמביץ" ושינה את שמו האמצעי –שהיה דויד – לדמביץ. דוד זה, שהיה עורך דין, גם תרם להתעניינותו במשפטים.
כישוריו האינטלקטואליים הבלתי רגילים של ברנדייס באו לידי ביטוי בהישגים מזהירים באוניברסיטת הרווארד, שם נבחר כחבר באחוות פי בטא קפא. הציון הממוצע שהשיג היה 97, ציון חסר תקדים בתולדות הפקולטה למשפטים באוניברסיטה זו. משסיים את התואר בגיל 20, צעיר בשנה מהגיל המקובל, אפשרו לו כישוריו להשיג במהירות מוניטין כפרקליט צעיר מצליח בלואיוויל ואחר כך בבוסטון.
ב-1891, בגיל 34, התחתן עם בת דודתו מדרגה שנייה, אליס גולדמארק. לזוג נולדו שתי בנות, סוזן ברנדייס גילברט (1893) ואליזבת ברנדייס ראוסשנבוש (1896).
ברנדייס כמשפטן
ברנדייס התבלט כמגינם של הצרכנים ושל ארגוני פועלים. הייתה לו השפעה רבה על פתיחת שוק ביטוחי החיים. בנוסף היה בורר בשביתות, סייע למנוע מונופולין בשירותי הרכבת התחתית והשתתף בתהליכי המיזוג של חברות החשמל והגז באזור בוסטון. בתיקים חשובים רבים עבד בהתנדבות.
הייתה לו תרומה מכרעת למהפך שחל במשפט האמריקני, שנטש את הקידוש המוחלט של חירויות התאגידים, בהן החירות להשליט מונופול, לעסוק בתחרות בלתי הוגנת ולהעביד בתנאים נצלניים. לשמו הוצמד התואר "פרקליט העם".
המוניטין שלו גם עמד לו לרועץ, שכן קמו לו אויבים מושבעים. אלו הצליחו למנוע את מינויו ליועץ לענייני מסחר בקבינט של וודרו וילסון, אך לא הצליחו לשכנע את הנשיא לסור מכוונתו למנותו לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. וילסון הודיע על המינוי ב-28 בינואר 1916, ולאחר דיונים סוערים אושר בסנאט ב-1 ביוני ברוב של 47 נגד 22 סנאטורים והושבע לתפקיד ב-5 ביוני. ברנדייס היה היהודי הראשון שכיהן בבית המשפט העליון.
כשופט עליון המשיך לבלוט בגישתו הליברלית ובפתיחותו לחקיקה סוציאליסטית. שוב ושוב החזיק בדעות מיעוט, בין השאר כשתמך בחוקים שהגבילו שימוש בהעסקת ילדים. לעיתים קרובות היה שותף לו בדעותיו ידידו השופט אוליבר ונדל הולמס. יחד הם סברו שלא ניתן להגביל את חופש הביטוי אלא במצבים של סכנה ברורה ומיידית.
כבר במאמר ב-1890 עם שותפו סמואל וורן כתב על הזכות לפרטיות, בהקשר של צילומים בעיתונות שהחלו להופיע באותה תקופה. הוא התנגד נחרצות לפסיקה שאפשרה ציתות לטלפונים כדי להאזין למבריחי משקאות חריפים. ברנדייס הזהיר שהיכולת הטכנולוגית לחדור לרשות הפרט צפויה ללכת ולגדול, ופשע נותר פשע גם אם הוא מבוצע מטעם הממשלה. עם זאת היה שותף לדעת השופט הולמס שניתן לעקר מפגרים. אחד ממשפטיו המפורסמים, שצוטטו רבות, היה על "הזכות המוערכת ביותר בידי בני תרבות - הזכות להיעזב לנפשך", שלימים הפכה בפסיקת בית המשפט לזכות לפרטיות.
בשנת 1914 הוא פרסם ספר "כספם של אנשים אחרים וכיצד משתמשים בו הבנקאים".
בשנים 1932–1937 נמנה ברנדייס עם קבוצה שכונתה שלושת המוסקטרים, יחד עם השופטים בנג'מין קרדוזו והרלן סטון. השלושה תמכו בצעדי החקיקה של מדיניות הניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט. מולם ניצבה קבוצת ארבעת הפרשים - השופטים פירס באטלר, ג'יימס קלארק מק'ריינולדס, ג'ורג' סאת'רלנד וויליס ואן דוונטר. נשיא בית המשפט העליון צ'ארלס אוונס יוז והשופט אוון רוברטס היו בתקופה זו לשון המאזניים.
הוא פרש ב-13 בפברואר 1939 בגיל 83, ושנתיים אחר כך נפטר. השפעתו על המשפט האמריקני והעולמי ניכרת עד היום, ורבים הם פסקי הדין בעולם המערבי שבהם הוא מצוטט.
ברנדייס כציוני
ב-1910, בגיל 54, הכריז על עצמו ברנדייס כציוני, הרבה בהשפעת ידידו יעקב דה האז. ייתכן שתהליך הפיכתו לציוני קשור למשטמה שספג מצד יריביו, שחלקה הייתה בבחינת אנטישמיות גלויה.
ב-1914 התמנה ליו"ר הוועד הפועל הציוני בארצות הברית. בכתביו קבע שזכותם של היהודים למדינה היא חלק מזכותם לשוויון. בזכות ידידותו עם הנשיא וילסון השפיע על תמיכת ארצות הברית בהצהרת בלפור. ב-1919 ביקר בארץ ישראל.
על ביקורו בארץ כתב יוסף אליהו שלוש בספרו האוטוביוגרפי "פרשת חיי". כך כתב שלוש:
אלא שדווקא ברנדייס, הסמן השמאלי של המחשבה הכלכלית האמריקנית, נתפס כ"ימני" בידי ההנהגה הציונית. ב-1920 פרץ משבר בינו לבין חיים ויצמן סביב השאלה האם תפקידה של הציונות העולמית הוא הניהול הכלכלי של בניין הארץ או שמא יש להותירו בידיהן של ההסתדרויות המקומיות, שיגייסו תורמים, ובידי הון פרטי. בעקבות המשבר פרשו ברנדייס וחבריו מההנהגה, אך ברנדייס הוסיף לתמוך בתנועה הציונית ולתרום לה עד יום מותו.
ב-1937 לחץ על רוזוולט להתנגד לתוכנית ועדת פיל, שלפיה רק 20% מארץ ישראל יהיו בשליטה יהודית.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
אוברקיל
אוברקיל (באנגלית: Overkill) היא להקת ת'ראש מטאל אמריקנית שנוסדה ב-1980 בניו ג'רזי, והיא פעילה משנת 1984 ועד היום.
הרכב הלהקה עבר שינויים רבים במהלך שנות פעילותה, כאשר הסולן בובי אלסוורת' והבסיסט ד. ד. ורני הם היחידים שנשארו מההרכב המקורי. הרכב הלהקה אף כלל לתקופה קצרה את הגיטריסט דן ספיץ שהיה אחד מהגיטריסטים המוכרים ביותר בלהקת אנתרקס.
הם היו אחת מלהקות הת'ראש מטאל הראשונות שחתמו על חוזה עם חברת תקליטים גדולה (Atlantic Records, ב-1986), אך הם לא זכו להצלחה מסחרית עד הפופולריזציה של הז'אנר בסוף שנות ה-80, עם בני דורם אנתרקס, מגאדת', מטאליקה, סלייר, אקסודוס, וטסטמנט.
ללהקה 18 אלבומי אולפן, 2 מיני אלבומים, 2 אלבומי הופעה חיה ואלבום גרסאות כיסוי.
הלהקה הופיעה בישראל פעם אחת, ב-8 ביוני 2015, ברידינג 3 בתל אביב.
Electronic Arts
Electronic Arts (או EA) היא חברה בינלאומית לפיתוח, שיווק והפצת משחקי וידאו.
החברה נוסדה במאי 1982, והייתה חלוצה בתעשיית משחקי המחשב למחשבים ביתיים. כיום החברה מחזיקה בסטודיו הגדול בעולם לפיתוח משחקי וידאו, EA Canada, אשר בו מועסקים יותר מ-2,000 עובדים מתוך כ-8,000 עובדי EA בעולם. החברה נסחרת בבורסת הנסדא"ק בארצות הברית (סימון: EA).
החברה מפיצה משחקים המבוססים על סרטים מצליחים, כמו הארי פוטר, וסדרות משחקים ותיקות כמו Need for Speed, Medal of Honor, The Sims, והמשחקים החדשים בסדרת Command and Conquer. תחת המותג EA Sports החברה מפיצה את סדרות משחקי הספורט המצליחות FIFA, NBA Live ועוד.
היסטוריה
טריפ הוקינס, שעבד בחברת אפל כמנהל שיווק, התפטר מתפקידו וב-28 במאי 1982 הקים את החברה. החברה הוקמה בהשקעה עצמית של כ-200,000 דולר, תחת השם Amazin' Software. באוקטובר, הוקינס קרא לדיון על שם החברה, שכללה כ-12 עובדים, והוחלט על השם Electronic Arts. בדצמבר אותה השנה הצליח הוקינס לגייס 2 מיליון דולר ממשקיעים. בין המשחקים הראשונים ששוחררו היה "פועל בניין" שהופץ בשנת 1983. הכנסות החברה גדלו בהתמדה, 5 מיליון דולר בשנה הראשונה, 11 ו-15 בשנייה ובשלישית. בדצמבר 1986 פתחה החברה את סניפה הראשון באירופה.
בשנת 2009 החברה קיצצה 1500 משרות. זה כלל בין היתר סגירה של Pandemic studios שנרכשה שנה לפני זה. רק 35 מעובדי Pandemic studios המשיכו ב-EA במטרה ונתנו תמיכה ל-The Saboteur.
ביקורת
סקירות על המשחקים החדשים מצביעות על מגמת ירידה באיכות המשחקים. EA מואשמת בחוסר-חדשנות, במיוחד בכותרים המתפרסמים על בסיס שנתי כדוגמת משחקי הספורט של החברה. משחקים אלה מתפרסמים כמשחקים עצמאיים במחיר מלא, בעוד השינויים בהם מעטים ומתמקדים בגרפיקה ובממשק המשתמש.
DRM
המשחק Spore אשר יצא בספטמבר 2008, היווה אבן דרך בנושא ניהול זכויות דיגיטלי (DRM). המשחק כלל את התוכנה SecuROM למניעת העתקות, שדורשת את אימות המשחק ומגבילה את המשחק על 3 מחשבים בלבד. ביקורת ציבורית רחבה נשמעה כנגד המנגנון החדש. תוכנת ה-DRM שנועדה לעכב את פריצתו של המשחק והפצתו באינטרנט, השפיעה בעיקר על לקוחות שרכשו את המשחק כדין, מכיוון שהמשחק נפרץ כבר לפני שחרורו. בתגובה למהלך השנוי במחלוקת של EA, המשחק שבר שיא הורדות בלתי חוקיות עם יותר מחצי מיליון הורדות בשבוע הראשון לשחרורו.
השימוש ב-SecuRom לא אוזכר במדריך למשתמש, על הקופסה, או ברישיון השימוש בתוכנה. ב-22 בספטמבר 2008, תובענה ייצוגית עולמית הוגשה כנגד EA עקב צורת השימוש במנגנון ה-DRM, ובכך שהסתירה את המנגנון מהמשתמש, ובטענה שלמנגנון זה יש תכונות הדומות לתוכנות של Rootkit, ובכללן העובדה שמנגנון זה נשאר בכונן הקשיח גם לאחר הסרת המשחק.
ב-24 ביוני 2009, EA הכריזה על שינוי בגישתה למניעת ההורדות הפיראטיות. החברה הורידה את מנגנון ה-DRM, ובמקום זה המשחקים יכללו תוכן שאינו על הדיסק, המחייב הורדה במהלך ההפעלה של המשחק. המדיניות החדשה כוללת תוכן רב ועדכונים ברשת, על מנת ליצור תמריץ לרכוש עותק חוקי.
BioWare
BioWare היא חברה קנדית בבעלות אמריקאית לפיתוח משחקי וידאו, אשר נוסדה במקור בפברואר 1995, וכיום בבעלות Electronic Arts. החברה מתמחה בפיתוח משחקי תפקידים, ונודעת בעיקר בזכות השבחים הרבים שלהם זכו משחקיה, כמו באלדורז גייט, נוורווינטר נייטס, ומלחמת הכוכבים: אבירי הרפובליקה הישנה. לאחר מכן, הוציאה החברה מספר משחקים מצליחים אחרים כגון: Mass Effect, Dragon Age: Origins, Mass Effect 2, וDragon Age II.
EA Black Box
EA Black Box היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת בברנבי שבקולומביה הבריטית שבקנדה. החברה היא חברת בת של Electronic Arts. החברה היא גם השותפה של החברה EA Canada.
EA Canada
EA Canada היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת בברנבי שבקולומביה הבריטית שבקנדה. החברה היא חברת בת של Electronic Arts. החברה בעיקר מתעסקת במשחקי ה-EA Sports.
EA Digital Illusions CE
חברת הבת המוכרת ביותר של EA, בזכות סדרת המשחקים המוכרת והנמכרת Battlefield.
Visceral Games
חברת בת המוכרת בזכות טרילוגיית משחקי האימה Dead Space.
EA Sports
חברת בת מוכרת של EA, שאחראית על משחקי הספורט של החברה.
EA Tiburon
החברה הזאת, פחות מוכרת בעולם אלא יותר באמריקה בזכות משחקי הפוטבול שלה.
Maxis
Maxis Software היא חברה אמריקנית השוכנת באמרוויל, קליפורניה. החברה נוסדה ב-1987 על ידי ויל רייט וג'ף בראון כחברה לפיתוח משחקי וידאו, וכיום מוחזקת כחברת בת ומותג על ידי Electronic Arts. החברה התפרסמה לראשונה בזכות הצלחתו של כותרה השני, סים סיטי, משחק אסטרטגיה ממוחשב המדמה פיתוח עיר. משחק הנחשב כיום לאחד מהמשחקים המצליחים ביותר בכל הזמנים. החברה היא גם היוצרת של משחק המחשב הנמכר ביותר אי פעם - הסימס, המשכו הסימס 2 והמשחק ספור שיצא לשוק בספטמבר 2008.
עדן פרטוש
עדן פַּרטוֹש (בהונגרית: Pártos Ödön; 1 באוקטובר 1907 – 6 ביולי 1977) היה מוזיקאי ומלחין ישראלי יליד בודפשט, ויולן, מורה ומנהל הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב. חתן פרס אנגל (1948 ושוב בשנת 1950-51) ופרס ישראל למוזיקה (1954).
קורות חיים
לאחר סיום לימודיו, התקבל ככנר ראשי בתזמורת לוצרן ולאחר מכן בתזמורות נוספות ובהן תזמורת ברלין. בשנת 1934, עם עליית היטלר לשלטון, חזר פרטוש לעיר הולדתו, בודפשט, בה הוא שימש כנר ראשי בתזמורת הסימפונית. בשנת 1936 ייסד ברוניסלב הוברמן את התזמורת הארצישראלית, אליה גויסו נגנים יהודיים שגורשו מתזמורות אירופה. הוברמן ביקש לגייס גם את פרטוש, אולם, הצטרפותו של פרטוש לתזמורת נדחתה בשל חוזה שהיה לו עם ממשלת ברית המועצות, בעקבותיו הגיע לעיר באקו, בה לימד כינור וקומפוזיציה בקונסרבטוריון.
בשנת 1937 עזב את ברית המועצות (לאחר שבתקופת "משפטי מוסקבה" סירב להצטרף למפלגה הקומוניסטית) וחזר לבודפשט, שם הוא שימש כנר ראשי בתזמורת וכן ערך מסעות קונצרטים בארצות אירופה.
בין השנים 1938 ל-1956 היה נגן ראשי בקבוצת הוויולות של התזמורת הפילהרמונית הישראלית וכן סולן בהופעות רבות בישראל ובעולם. בשנת 1946 הקים פרטוש ביחד עם לסלו וינצה את האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב בתל אביב. פרטוש הוביל את הקמת בית הספר תלמה ילין בשנת 1959. בשנת 1951 התמנה פרטוש למנהל האקדמיה למוזיקה, תפקיד בו החזיק עד מותו (אם כי בחמש השנים האחרונות לחייו נבצר ממנו בשל מצב בריאותו לקחת חלק פעיל בניהול, אותו מילא בפועל סגנו ומנהל האקדמיה אחריו, אריה ורדי).
בשנת 1963 חיבר פרטוש את המוזיקה לסרט בירושלים בבימויו של דוד פרלוב.
פרטוש נמנה עם המלחינים הישראלים החשובים; זכה בפרס אנגל בשנת 1948 ושוב בשנת 1950-51, ובשנת 1954 היה לחתן הראשון של פרס ישראל למוזיקה.
עם תלמידיו של פרטוש נמנים גם דבורה ברטונוב, מנחם ברויאר, אילן גרוניך, רבקה גולני, יהושע לקנר ונעה בלאס.
נפטר בקיץ 1977, בשנה ה-70 לחייו, ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אישה, דינה לבית ריזקין. ארכיונו מופקד בארכיון לתולדות אוניברסיטת תל אביב. על שמו רחוב בבאר שבע. כמו כן על שמו פרס לביצוע מצטיין של מוזיקה ישראלית, שמוענק על ידי משרד התרבות.
Perfect World
Perfect World (בעברית: עולם מושלם) הוא אלבום האולפן היפני השלישי (החמישי בסך הכל) של להקת הבנות הדרום-קוריאנית Twice. האלבום יצא לאור ב-28 ביולי 2021 על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק יפן. האלבום כולל 10 רצועות בסך הכל, בהן ארבעה סינגלים: "Fanfare", "Better" ו-"Kura Kura" ו-"Perfect World".
רקע והוצאה
ב-19 במאי 2021, פורסם טיזר תמונות בחשבונות המדיה החברתית היפנית של הלהקה. ב-22 ביוני נחשפה רשימת הרצועות.
גרטרוד דובי בלום
גרטרוד דובי בלום (בגרמנית: Gertrude Duby Blom; 7 ביולי 1901 – 23 בדצמבר 1993) הייתה עיתונאית, צלמת, אנתרופולוגית ופעילה סביבתית שווייצרית. בלום הגיעה מאירופה למקסיקו בשנות ה-40 של המאה ה-20 ובילתה כחמישה עשורים בתיעוד דרך צילום של בני המאיה הילידים, ובמאבק נגד כריתת היערות המאסיבית למען שימור הסביבה הטבעית של בני המאיה, יערות הגשם. ביתה של בלום,, משמש עד היום כמרכז מחקר, כמלון וכמוזיאון.
אירופה
גרטרוד בלום נולדה בשם גרטרוד אליזבת' לורשטר בברן, שווייץ, וגדלה במשפחה שמרנית ממעמד הביניים. אביה, אוטו לורטשטר, היה כומר פרוטסטנטי. בשנת 1918, בלום התחילה ללמוד בבית ספר לעבודה סוציאלית בציריך, הצטרפה למפלגה הסוציאליסטית ופיתחה עניין בפוליטיקה ועיתונאות. בשנת 1924 היא נישאה לקורט דובי, בנו של פקיד איחוד רדיקלי. נישואים אלה לא צלחו, ובסוף שנות ה-20 הפכה בלום לפעילה פוליטית, שהקימה תנועת נוער דמוקרטית והייתה כתבת בעיתון שווייצרי. בלום החלה להיחשף לפשיזם, ואף נאסרה במהלך ביקור באיטליה עקב קריאה של ספרים שהיו לכאורה מרדניים. בלום גורשה מאיטליה ובשנת 1928 עברה לגרמניה, שם פעלה נגד התנועה הנאצית, גם לאחר עלייתם לשלטון, והפסיקה כאשר פעילות זו הפכה לסכנה ממשית לחייה. בלום עברה לפריז, שם המשיכה את מאבקה נגד הנאציזם גם כעיתונאית וגם כאקטיביסטית פוליטית. עם עוד אלפי זרים, בלום נעצרה ובילתה כחמישה חודשים במחנה מעצר צרפתי. בלום הרגישה אכזבה מהמציאות הפוליטית של אירופה, והיגרה לניו יורק, יחד עם אסירים רבים ממחנה המעצר הצרפתי. אחרי תקופה של התאוששות, הגישה בקשה להיכנס למקסיקו, ובקשתה התקבלה.
מקסיקו
עם הגעתה למקסיקו, בלום קיבלה עבודה כעיתונאית ועובדת סוציאלית מטעם משרד העבודה המקסיקני, ועבודתה התמקדה בנשים עובדות מפעל. בשנת 1943 בלום הצטרפה למשלחת ראשונה מטעם ממשלת מקסיקו ליצירת קשר עם בני המאיה משבט הלקנדון. באותה שנה פגשה את, והשניים נישאו לבסוף בשנת 1950. ביתם,, הפך למרכז אנתרופולוגי ומחקרי. בשנות החמישים והשישים ערכה בלום אינספור ביקורים במעבי יערות הגשם, עם ובלי בן זוגה (פרנץ בלום נפטר בשנת 1963) כדי לתעד ולתקשר עם בני המאיה. היא רקמה חברות אמיצה עם מנהיגם האלמותי של, צ'אן קין וייחו. בלום המשיכה את חייה ומסעה לתיעוד ושימור יערות הגשם ובני המאיה עד מותה ממחלת לב בביתה בשנת 1993.
עבודתה
עיקר עבודתה של בלום עסק בצילום ותיעוד של בני הלקנדון (בני המאיה) ושל יערות הגשם. אף על פי שלא הראתה עניין קודם בצילום, הדחף שלה לתעד את בני המאיה התגבר והיא התחילה בעבודת צילום שנפרשה לאורך כמעט חמישה עשורים. בלום תיעדה שינוי קטסטרופלי ביערות הגשם – מצב יערות הגשם במקסיקו הלך והתדרדר במהלך עבודת התיעוד של בלום, והיא החלה לראות בעצמה שליחה להגנה עליהם. משם, פועלה התמקד גם בעשייה סביבתית: היא ניסתה לעשות כל מה שיכלה כדי להגן על יערות הגשם ובני המאיה. בלום הוציאה שני ספרים: ספר אחד על המשלחת שיצאה אליה בשנת 1943, וספר שני המציג את התמונות שהיא צילמה. בלום פרסמה מאמר, וערכה הרצאות והסברים, הכל במטרה להגן על יערות הגשם.
היועץ לביטחון המולדת
היועץ לביטחון המולדת (באנגלית: Homeland Security Advisor) הוא יועצו של נשיא ארצות הברית לענייני ביטחון פנים ולוחמה בטרור. היועץ הוא משרת אמון של הנשיא ומינויו לא נזקק לאישור הסנאט של ארצות הברית. הוא משתייך למשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית.
המשרה נוצרה בתקופת כהונתו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש יחד עם המועצה לביטחון המולדת ב-2001 בעקבות פיגועי 11 בספטמבר. בין פברואר לאפריל 2017, בעת תחילת ממשל טראמפ, שירת היועץ לביטחון המולדת לשווה במעמדו לזה של היועץ לביטחון לאומי וכחבר קבוע במועצה לביטחון לאומי.
ברק בן אבינעם
בָּרָק בֶּן אֲבִינֹעַם הוא דמות מקראית, מנהיג צבאי שנזכר בספר שופטים (פרקים – ) ומי שפעל יחד עם דבורה הנביאה. מוצאו היה מן העיר קדש נפתלי שבשבט נפתלי.
הסיפור המקראי
לאחר מותו של אהוד בן גרא, חזרו בני ישראל לעשות את הרע בעיני ה'. כעונש, השתעבדו ישראל ליבין מלך כנען. בראש צבאו של יבין עמד שר הצבא סיסרא, ובצבאו היו תשע-מאות רכב ברזל. בתקופה זו, שפטה את ישראל דבורה הנביאה ונראה שברק היה מנהיג צבאי בכיר. התנ"ך אינו מכתיר את ברק בתואר שופט.
דבורה הזמינה את ברק לעמוד בראש צבא שבטי נפתלי וזבולון היוצא למלחמה בסיסרא, אולם ברק סירב לצאת להילחם בלעדיה. דבורה נענתה לבקשתו שתחבור אליו, אולם השיבה לו באופן עוקצני כי "אפס כי לא תהיה תפארתך על הדרך אשר אתה הולך כי ביד אישה ימכור ה' את סיסרא".
צבאו, שמנה לפי המקרא עשרת אלפים איש, נערך בהר תבור, והביס את יבין באזור נחל קישון. לפי מה שמספר יוסף בן מתתיהו, סייעו לו גשם זלעפות וסערה גדולה שהתחוללה. למעשה, הדבר מפורש בשירת דבורה: "נחל קישון גרפם, נחל קדומים נחל קישון". הסערה הפריעה לכנענים יותר שכן היא באה כנגד פניהם. כאשר נטש סיסרא את מרכבתו ונמלט ברגליו, הרגה אותו בעורמה יעל אשת חבר הקיני. לאחר מכן היא יצאה לקראת ברק והודיעה לו שאויבו מת.
בעקבות הניצחון, הושרה השירה הקרויה "שירת דבורה" בדומה לשירה שהושרה לאחר הניצחון על המצרים בים סוף. שירה זו אינה מתארת את הניצחון המופלא בלבד אלא גם באה חשבון עם השבטים שלא השתתפו במלחמה: ראובן, מנשה, דן ואשר, ולבסוף מתארת את אכזריות האויבים. בשירת דבורה נאמר כי הושרה על ידי דבורה וברק גם יחד, ונראה שהכוונה היא שדבורה שרה וברק וחייליו השתתפו עימה בשירה.
פרשנים
יוסף בן מתתיהו מוסיף על מה שלגביו מקצר המקרא. הוא מספר שברק הצליח להרוג את המלך יבין עצמו בחצור. אחרי ניצחונו החריב את העיר הכנענית והיה למצביאם של ישראל במשך ארבעים שנה לצד דבורה השופטת.
על פי תרגום הפשיטתא נאמר בשירה:"קום ברק ושבה שוביך" (ולא שביך), והיו שניסו להסיק מכך שברק עצמו היה שבוי בזמן מן הזמנים ורצה לנקום על כך.
לפי תרגום השבעים, כאשר שמואל מתאר את קורות העם ואומר:"וישלח ה' את ירבעל ואת בדן ואת יפתח ואת שמואל ויצל אתכם מיד אויבכם", הוא מתכוון בשם "בדן" לברק, שכן היה מקובל להשתמש לגבי אישים מסוימים בכינוי שהתקבל על שם אופיים או על שם מעשה ייחודי להם.
על שמו
על שמו של ברק בן אבינעם נקרא נחל ברק בן אבינעם בגליל התחתון (להבדיל מנחל ברק שבערבה התיכונה), מושב ברק בחבל תענך שבעמק יזרעאל, יישוב קהילתי בשם אחוזת ברק בעמק יזרעאל וגדוד 12 "ברק" בחטיבת גולני.
מאט אישביה
מת'יו רנדל אישביה (באנגלית: Mathew Randall Ishbia; נולד ב-6 בינואר 1980) הוא איש עסקים ומיליארדר אמריקאי המשמש מנכ"ל ויושב ראש מלווה המשכנתאות . הוא משמש גם כבעל השליטה של קבוצות הכדורסל פיניקס סאנס מה-NBA ופיניקס מרקורי מליגת ה-WNBA לצד אחיו הבכור ג'סטין החל מ-6 בפברואר 2023.
ביוגרפיה
אישביה גדל במשפחה יהודית בברמינגהאם, מישיגן, פרוור של דטרויט. הוא שיחק כדורסל כרכז באוניברסיטת המדינה של מישיגן מ-1999 עד 2002 והיה חבר בקבוצה שזכתה באליפות המכללות ב-2000. בשנת 2013 הוא ירש את אביו, ג'ף אישביה, כמנכ"ל חברת United Wholesale Mortgage, שנוסדה על ידי אביו ב-1986. בינואר 2021, הוא הפך את החברה לציבורית והפך למיליארדר. הוא גם הכריז באופן שנוי במחלוקת ב-2021 ש-UWM לא תעבוד יותר עם אף ברוקר או בנק שעבדו גם עם Rocket Mortgage או עם Fairway Independent Mortgage Group, יריבותיה של UWM בענף המשכנתאות. ההחלטה הובילה ליריבות עם דן גילברט ורוקט מורטגייג', וגילברט, בעלי הקליבלנד קאבלירס, היה הבעלים היחיד ב-NBA שנמנע בהצבעה לאישורו של אישביה כבעלי פיניקס סאנס בפברואר 2023.
לפי פורבס, השווי הנקי שלו נכון לאפריל 2022 מוערך ב-4.9 מיליארד דולר אמריקאי.
פילנתרופיה
ב-4 בפברואר 2021 תרם אישביה 32 מיליון דולר לאוניברסיטת המדינה של מישיגן, ההתחייבות החד-פעמית הגדולה ביותר של אדם בודד. חודש לאחר מכן, ב-12 במרץ, תרם אישביה מיליון דולר לקרן V לחקר הסרטן.
Día Especial
עם יציאתו נכנס השיר היישר אל המקום ה-26 במצעד שירי הפופ הלטיניים שבארצות הברית.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי שאקירה, לואיס פרננדו אוצ'ואה וגוסטבו סראטי, והופק על ידי שאקירה ואוצ'ואה גם כן. השיר הוא בלדה בסגנון פופ לטיני. לשיר יצאה גרסה בשפה האנגלית בשם "The Day and the Time", שנכללה באלבומה השביעי Oral Fixation, Vol. 2, ונכתבה על ידי שאקירה ופדרו אזנר.
כמו כן, צבר השיר למעלה מ-13 מיליון השמעות בספוטיפיי.
איתנה (זמרת)
איתנה אוקאניה מוראלס (באנגלית: Aitana Ocaña Morales; נולדה ב-27 ביוני 1999) היא זמרת-יוצרת ודוגמנית ספרדייה. בשנת 2017, הוציאה את הלהיט "No Puedo Vivir sin Ti", אשר קיבל את תואר הזהב בספרד, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי.
ב-4 בדצמבר 2017 אישר תאגיד השידור הספרדי Televisión Española כי במסגרת תוכנית הטלוויזיה "Operación Triunfo", ייבחר השיר אשר ייצג את ספרד באירוויזיון 2018. מאוחר יותר, ב-20 בדצמבר נחשף כי חמשת הזמרים האחרונים שיישארו בתוכנית, יופיעו ב-"Gala Eurovisión", שם הציבור בספרד יבחר בזוכה. לבסוף, נשארה איתנה כאחת מהמתמודדות האחרונות שנשארו והיה עליה לשיר ביחד עם אנה גרה, את השיר "Lo malo". השתיים סיימו במקום השלישי, אך עם זאת, השיר הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בכל הזמנים בספרד.
בשנת 2019 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Spoiler.
קריירה
בשנת 2017 הוציאה איתנה את סינגל הבכורה שלה "No Puedo Vivir sin Ti", אשר הפך ללהיט בספרד. בהמשך, השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "Operación Triunfo", במסגרתה התחרתה על ההזדמנות לייצג את ספרד באירוויזיון 2018. לבסוף, צוותה לה הזמרת-יוצרת אנה גרה, והשתיים נבחרו לשיר את השיר "Lo malo", אך הפסידו לאלפרד גרסיה ואמייה רומרו עם שירם "Tu Canción". אף על פי שלא נבחר לייצג את ספרד באירוויזיון 2018, הצליח השיר להעפיל על "Tu Canción" במצעדים ובמכירות, תוך שכבש את פסגת מצעד השירים שבספרד במשך חמישה שבועות. בעקבות כך, הפך (ביחד עם "Sin Pijama" של בקי ג'י ונאטי נטשה) לשיר היחיד שהצליח זאת באותה השנה.
בנוסף לכך, בסוף שנת 2018 הוכתר השיר ל-"שיר השנה" של ספרד, תוך שדורג כשיר המצליח ביותר במדינה באותה השנה. באפריל 2018, העניק איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי את תואר הפלטינה המחומשת לשיר, על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים במדינה. בעקבות כך, הפך השיר לאחד מ-15 השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בספרד, תוך שהפך לשיתוף הפעולה הנשי הנמכר ביותר בכל הזמנים במדינה, כשהקודם לכך היה הלהיט "Beautiful Liar", של הזמרות-יוצרות ביונסה ושאקירה. בפנמה זכה השיר להצלחה גם כן, כאשר הגיע אל המקום השישי במצעד שירי הפופ של המדינה. בהמשך, יצא רמיקס מצליח לשיר בהשתתפותן של מרטינה סטואסל וגרייסי רנדון.
בשנת 2019 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Spoiler, אשר זכה להצלחה חסרת תקדים בספרד, כאשר כבש את פסגת מצעד האלבומים שבמדינה, תוך שנמכר שם בעשרות אלפי עותקים עד היום. הסינגל הראשון מתוכו, "Nada Sale Mal", היה ללהיט ענק בספרד, שנמכר בעשרות אלפי עותקים במדינה גם כן. באותה השנה, הוציאה בעקבות מגפת הקורונה את השיר "Si tú la quieres". בקיץ של אותה השנה הודיעה באמצעות האינסטגרם שהיא ומיגל ברנרדו בני זוג.
תוכנית המיליון
תוכנית המיליון הייתה תוכנית אסטרטגית לעלייה וקליטתם של מיליון יהודים מאירופה, המזרח התיכון וצפון אפריקה לארץ ישראל המנדטורית, במסגרת פרק זמן של 18 חודשים, על מנת להקים מדינה בשטח זה. לאחר שהתקבלה על ידי הסוכנות היהודית בשנת 1944, היא הפכה למדיניות הרשמית של ההנהגה הציונית. יישום חלק נכבד מתוכנית המיליון התרחש לאחר הקמת מדינת ישראל בשנת 1948.
כאשר נודע היקף ההשמדה של היהודים בשואה בשנת 1944, תוכנית בילטמור שכיוונה למספר של שני מיליון עולים תוקנה כלפי מטה, ובנוסף עודכנה כך שתכלול לראשונה יהודים מהמזרח התיכון וצפון אפריקה כקטגוריה נפרדת. בשנים 1945-1944 תיאר בן-גוריון את התוכנית בפני גורמים זרים כ"מטרה העיקרית והעדיפות העליונה של התנועה הציונית".
מגבלות ההגירה המתמשכות של הספר הלבן הבריטי משנת 1939 גרמו לכך שלא ניתן היה להוציא לפועל תוכנית כזו לתוקף מיידית. עם הקמת ישראל, ממשלת בן-גוריון הציגה בפני הכנסת תוכנית חדשה - להכפיל את האוכלוסייה היהודית שמנתה כ-600,000 איש, בתוך 4 שנים. ההיסטוריונית הישראלית, דבורה הכהן, מתארת את ההתנגדות למדיניות הגירה זו בממשלת ישראל החדשה: טענה אחת הייתה כי "אין הצדקה לארגן הגירה רחבת היקף בקרב יהודים שחייהם אינם בסכנה, במיוחד כאשר הרצון והמוטיבציה היו לא שלהם". טענה נוספת התייחסה ליכולת הקליטה בהתבסס על כך שתהליך קליטת העולים שכבר הגיעו גרם ל"מצוקה מוגזמת". עם זאת, כוח ההשפעה וההתעקשות של בן-גוריון הבטיח שההגירה הבלתי מוגבלת תימשך. התוכנית תוארה כ"אירוע מכריע" ב"דמיין את המדינה היהודית" ו"הרגע שבו הקטגוריה של יהודים מזרחים במובן הנוכחי של מונח זה, כקבוצה אתנית מובחנת מיהודים ילידי אירופה, הומצא". העלייה בקנה מידה גדול בשנים הראשונות לאחר הכרזת הקמתה של ישראל הייתה תוצר של שינוי מדיניות זה לטובת הגירה המונית שהתמקדה ביהודים ממדינות ערב ומדינות מוסלמיות.
רקע
בועידת בילטמור בשנת 1942 קידם בן-גוריון את הרעיון של עלייתם לארץ-ישראל של 2|שני מיליון יהודים במטרה לבנות את הרוב היהודי הנדרש ליצירת "קהיליה יהודית" ("Jewish Commonwealth") כהחלטת הועידה. ההנחה הייתה עד אז שרוב העולים יהיו יהודים אשכנזים. בן-גוריון תיאר את כוונותיו בפגישת מומחים ומנהיגים יהודים:
ועדת התוכנית
בן-גוריון ביקש ניתוח ראשוני אודות פוטנציאל הקליטה במדינה בתחילת 1941, ובסוף 1942 הזמין "תוכנית אב" להגירה המוצעת. הוא מינה ועדת מומחים, ועדת תכנון, שתחקור כיצד כלכלת ארץ ישראל המנדטורית יכולה לתמוך במיליון מהגרים יהודים חדשים.
ועדת התכנון ("ועדת התיכון", המכונה גם "ועדת הארבעה") הוקמה במטרה לפתח תוכנית ולהחליט על עקרונותיה המנחים, וליצור ועדות משנה של מומחים למגזרים שונים ולפקח על עבודתם. בן-גוריון האמין כי על ידי בחירת חברי הוועדה הוא יוכל לצבור תמיכה הן בהסדרי התכנון והן בהיבטים הפוליטיים שלהם. בן-גוריון היה יו"ר הוועדה שכללה גם את אליעזר קפלן, גזבר הסוכנות היהודית, אליעזר הופיין, יו"ר הבנק האנגלו-פלסטיני, אמיל שמורק, ראש המחלקה למסחר ותעשייה בסוכנות היהודית ומזכירות של שלושה אנשים המורכבת מכלכלנים. .
הוועדה התכנסה לראשונה ב־11 באוקטובר 1943 בביתו של קפלן, שם התקבלה ההחלטה להתכנס מדי שבוע בבניין המוסדות הלאומיים בירושלים. בן-גוריון השתתף באופן קבוע ובחן את דוחות ועדת המשנה בפירוט. הוועדה הקימה ועדות משנה המורכבות ממומחים לבחינת נושאי התכנון בנוגע לפיתוח קרקע, מים, התיישבות, תעשייה, תחבורה, מגורים, כספים ועוד. ועדת התכנון הגישה דוחות לאורך שנת 1944 ותחילת 1945.
שאר חברי הוועדה מצאו כי המטרה הראשונה אינה מציאותית. בסופו של דבר בן-גוריון התרצה והסכים לשתי תוכניות. התוכנית "הגדולה" - התיישבות מהירה של מיליון יהודים ויצירת רוב יהודי ושלטון יהודי, והתוכנית "הקטנה", התיישבות של עוד מיליון יהודים בתוך כמה שנים.
התוכנית
התוכנית, בה צפויה הגעתם של מיליון יהודים במשך 18 חודשים, הושלמה בקיץ 1944, וכללה פירוט על תעבורה, מחנות פליטים והמימון הנדרש.