cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי (2021)
חקירת האירוע
בעקבות מעורבות שוטרים באירוע, פתחה המחלקה לחקירות שוטרים בחקירת האירוע. השר לביטחון פנים אמיר אוחנה לקח אחריות על המקרה, אך כתב כי אחריות אין פירושה אשמה. בהמשך, היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, הודיע על מתווה, שבמסגרתו צוות משולב של המחלקה לחקירות שוטרים והמשטרה יחקור את האסון.
ב-3 במאי 2021, הודיע מבקר המדינה מתניהו אנגלמן, כי בכוונתו לפתוח בביקורת מדינה מיוחדת בעקבות האסון במירון.
ועדת נאור
ב-20 ביוני 2021, החליטה ממשלת ישראל ה-36, על הקמת ועדת נאור – ועדת חקירה ממלכתית לחקירת האסון.
ב-22 בנובמבר 2021 פרסמה הוועדה את המלצות הביניים. בין ההמלצות הוועדה העיקריות היו: 1. מינוי שר אחראי, שיישא באחריות הכוללת על ההילולה. 2. שיפור תשתיות האתר והסרת מפגעים. 3. מניעת צפיפות חריגה, פיזור הקהל בהר ומניעת מוקדי צפיפות.
עם פרסום המלצות הביניים, אישרה אותן הממשלה בישיבתה השבועית והחלה ביישומן. ב-16 בדצמבר 2021 אישרה הממשלה את מינויו של השר מתן כהנא לממונה על קיום הילולת הרשב"י במירון. השר מינה את צבי טסלר לפרויקטור ההילולה, וב-10 בינואר 2022 נהרס חלקית 'שביל ר' דֹב' שעליו התרחש האסון.
ההחלטות שהתקבלו לקראת ל"ג בעומר תשפ"ב : 1. תתקיים הדלקה אחת ויחידה של חסידות בויאן. 2. כניסה לאירוע תותנה ברכישת כרטיס נסיעה שיהווה כרטיס שהייה בהר. 3. השהות בהר תוגבל לזמן קצוב בהתאם לכרטיס שנרכש. 4. איסור על חלוקת המזון בהר. 5. איסור הצבת דוכנים ובניית מאהלים סביב הקבר.
במקביל סוכם מתווה פיצויים למשפחות. במסגרת המתווה הוצע להעניק סכום של כחמש מאות אלף ש"ח לכל משפחה כסיוע ראשוני. ככל שיתקיימו הליכים משפטיים, יקוזזו סכומים אלו מהסכומים שיפוצו המשפחות, כאשר ייקבע מי יהיה הגורם המפצה.
ב-24 בינואר 2022 נפטרה יו"ר הוועדה מרים נאור, ובמקומה מונתה נשיאת בית המשפט המחוזי בתל אביב בדימוס, דבורה ברלינר.
תגובות לאירוע
מנהיגים, ממשלות זרות ושגרירויות שיגרו לישראל הודעות תנחומים.
ב-2 במאי התקיים בישראל יום אבל לאומי לזכר קרבנות האסון. הציבור הכללי הביע סולידריות שהתבטאה בתרומת דם נרחבת לצורך הטיפול בפצועים, ובהמשך בהורדת הדגל לחצי התורן ובהימנעות מהשמעת מוזיקה. כמו כן, בערים רבות הודלקו נרות זיכרון במיקומים מרכזיים, וכך גם בבית הנשיא ובכנסת.
כיוון שנהרגו באירוע יהודים רבים, ובפרט היות שמדובר באירוע דתי, רבנים שונים הגיבו על האסון:
בתחילה, ובייחוד ביום האסון עצמו, היו שהגיבו בצידוק הדין. הראשון לציון הרב יצחק יוסף אמר ש"המשכיל בעת ההיא יידום, אין זו עת לחיפוש אשמים". הרבנים שמואל אליהו ויוסף צבי רימון ציינו בהקשר זה את שתיקתו של אהרן הכהן לאחר מות שני בניו – נדב ואביהוא.
לעומתם, הרבנים יעקב עדס, חגי לונדין ושאול אלתר הדגישו את חובת הזהירות מסכנות ובפרט מצפיפות. בדומה כתבו הרבנים יובל שרלו, רצון ערוסי וישראל אריאל נגד כמות הבאים: הרב שרלו הפנה את ביקורתו להנהגה המדינית, והמליץ להגביל את הכמות גם כנגד לְחצי העם ; הרב ערוסי הפנה את ביקורתו להנהגה הרוחנית ויצא נגד המוניות העלייה למירון ביום זה, בציינו את דברי החת"ם סופר שרעידת האדמה בצפת התרחשה בשל ההתיישבות בצפת ובטבריה במקום בירושלים. הרב ישראל אריאל – ראש מכון המקדש – מיקד ביקורת דומה ברבנות הראשית שלא יצאה נגד העלייה ההמונית, והוסיף שקיום המנהג ערב יום שישי היה גורם בהכרח חילול שבת.
האדמו"ר מקרלין רבי ברוך מאיר יעקב שוחט הציע לשפר את התשתיות בהר, והאשים חוגים חרדיים במניעת השיפורים ברמזו למאבקי השליטה במקום.
במקביל, בבוקר וביום לאחר האסון ולאורך כל סוף השבוע וביום האבל שנקבע על האסון תחנות הרדיו השמיעו שירים שקטים ורגועים בעקבות האירוע.
מניתוח תגובותיה של הקהילה החרדית לאסון עולה כי הקהילה התמודדה עם האסון בכמה רמות: התמודדות רגשית, התמודדות דתית-אמונית, והתמודדות אזרחית.
הנצחה
==ראו גם ==
קישורים חיצוניים
ניצב משנה בדימוס אילן מור מעיד בוועדת ל חקירת אסון מירון
האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי (1911)
האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי אירע בליל ל"ג בעומר של שנת ה'תרע"א, 15 במאי 1911, כאשר קהל רב גדש את מתחם קבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון בארץ ישראל העות'מאנית. מעקה שעליו נשענו אנשים רבים התמוטט, וקרוב למאה איש נפלו מגובה של כ־7–8 מטרים אל החצר למטה.
רקע
העלייה השנתית לקברו של רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר בעת החדשה ידועה לראשונה מן המאה ה־17, אז החלו לערוך ביקור והילולה המונית על הקבר.
הילולת רבי שמעון בר יוחאי נערכה מאז מדי שנה ברציפות ומשכה אליה המונים. בשנים שלפני האירוע ולאחריו היה מרכז היישוב היהודי באזור בצפת והחגיגות החלו בתהלוכה מצפת למירון. בסביבת הקבר התגוררו מספר זקנים יהודיים במסגרת מושב זקנים או בית אבות שהחזיק ההקדש הספרדי הצפתי במקום.
האדמו"ר יצחק פרידמן, אבי חסידות בויאן האוקראינית שרכש את חזקת ההדלקה, מינה את הרב רפאל זילברמן (דיין) מצפת לשלוחו בהדלקת האש. קודם ההילולה נשלחו למקום נגר ובנאי שתקנו קירות רעועים בציון. בשנה זו הייתה במתחם הקבר נוכחות משטרתית ובה הפיקוד הבכיר של משטרת צפת העות'מאנית וכן רופא, אך לא היה בידיו ציוד רפואי.
האסון
אותה השנה חלה ההילולה בלילה שבין שני לשלישי – ליל י"ח באייר ה'תרע"א, ה־15–16 במאי 1911. להילולה התקבצו כעשרת אלפים איש, רובם אנשי היישוב הישן אך גם עולי העלייה השנייה. בשעה הרביעית בלילה (בין 22:00 ל־22:30) נמכרה זכות ההדלקה, והרב דיין הדליק עבור הזוכה את המשואה. מייד לאחר מכן נוצר לחץ להתרחק מן האש, לחץ שגרם לקריסת המעקה שעל גג הציון. על אי־תקינות המעקה התריעו אחדים מתושבי המקום הזקנים בערב ההילולה.
כמאה מחמש־מאות העומדים על הגג נפלו לחצר שתחתיו, מגובה שבעה–שמונה מטרים. בנוסף, חלק מהעומדים בחצר נפגעו מהאבנים והאנשים שנפלו עליהם. עם זאת, מספר ההרוגים היה נמוך בהרבה ממאה, מפני שהגופות הראשונות ריככו את המכה לאלו שבאו אחריהם. היו מהנופלים אף כאלו שיצאו בלא פגע: מספר ההרוגים עמד, לדברי עדי ראייה, על כ־20–30 ומספר הפצועים עמד לדבריהם על כ־30–40.
מפקד משטרת צפת, קאימקאם חסין אפנדי אל־אחדב, שצפה בנעשה מגג סמוך, קפץ אל החצר והעמיד את אנשיו לחסום את הכניסה אליה על־מנת לאפשר את הטיפול בפצועים, ובמקביל שלח את אחד החיילים להזעיק עזרה רפואית מצפת. הוא ארגן את פינוי הפצועים לעבר צפת תוך שהוא מגייס לשם כך את תושביו הערביים של כפר מירון שאת חלקם כפה לתרום מיטות וקרשים מבתיהם לטובת מבצע הפינוי.
בית החולים החדש ע"ש רוטשילד בצפת (כיום המרכז הרפואי זיו), שעמד סגור מיום היווסדו ב־1907 משיקולי תקציב, נפתח באותו יום כדי לאפשר השגחה רפואית נאותה.
ארתור רופין, שנכח במקום, תיאר בזיכרונותיו את האירוע ומתח ביקורת על היערכות מארגניו:
.
השלכות
הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, נציג ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם (פקוא"מ) בירושלים שנכח אף הוא במקום, לקח בשם הארגון את מימון פעולות החילוץ וההצלה והטיפול הרפואי, ואף קבע קצבה שבועית קבועה לפרנסת אלמנות ויתומי האסון.
בקרב יהודי האזור רווחה הסברה שהאסון התרחש בשל פגיעה בקדושת האירוע: החלוצים, עולי העלייה השנייה הצעירים החילונים זימרו שירי זמר עברי במקום השירים הנהוגים לכבוד התנא (למשל בר יוחאי), וכמה מהם אף רקדו במעורב לעיני הקהל. בתגובה, בלחץ חסידי צאנז שבצפת, גזרו רבני העיר חרם שלא יבואו נשים כלל להילולה למשך שבע שנים. עם זאת, דעת החכמים הספרדים לא הייתה נוחה מהחרם, שכן הוא הקשה על האבות שנאלצו לטפל בעצמם בילדים שהביאו לתגלחתם הראשונה ומיעט את השמחה, דבר חמור על־פי מסורת הקבלה. מצד שני, רבים הציעו אף לבטל את ההילולה כליל, הצעה שלא התקבלה.
בשנת 1912 פחת מספר המשתתפים מאוד. בשנת 1914, עדה מימון, פעילת הפועל הצעיר דתייה שהקימה אז בית־ספר לבנות בצפת, נכנסה ביחד עם שתי חברותיה להילולה. למרות שהציבור הדתי שנכח במקום הביע אי־נוחות, לא ננקטו כנגדן כל צעדים מעשיים וכך למעשה נפרץ הסכר לשנים הבאות.
אלסנדרה מוסוליני
אלסנדרה מוסוליני (באיטלקית: Alessandra Mussolini; נולדה ב-30 בדצמבר 1962) היא פוליטיקאית איטלקייה, נכדתו של בניטו מוסליני, ששימשה גם כחברת הפרלמנט האירופאי. לשעבר שחקנית, זמרת ודוגמנית.
ביוגרפיה
מוסולני נולדה ברומא כנכדתו של שליט איטליה הפשיסטי בניטו מוסוליני, דודתה, אחות אמה, היא השחקנית סופיה לורן.
היא למדה בבית ספר אמריקאי ברומא, ב-1994 סיימה ללמוד בספיאנצה – אוניברסיטת רומא.
משחק
ב-1972 שיחקה את דמותה הצעירה של סופיה לורן בסרט הקומי "Bianco, rosso e...".
ב-1977 שיחקה תפקיד קטן בסרט יום מיוחד.
ב-1985 הופיעה בסרט האמריקאי "The Assisi Underground".
ב-1990 הופיעה בסרט הישראלי "הדרך לעין חרוד" של דורון ערן המבוסס על ספר של עמוס קינן.
בנוסף למשחק היא שימשה כדוגמנית והופיעה במהדורה האיטלקית והגרמנית של פלייבוי.
פוליטיקה
ב-1992 נבחרה לחברה בפרלמנט של נאפולי כחברה במפלגה הנאו-פאשיסטית "MSI".
איוואן גשפארוביץ'
איוואן גשפארוביץ' (בסלובקית: Ivan Gašparovič; נולד ב-27 במרץ 1941) הוא פוליטיקאי ומשפטן סלובקי, בעל שורשים קרואטיים. נשיא הרפובליקה הסלובקית בשנים 2004–2014. הוא הנשיא הראשון של סלובקיה שנבחר לקדנציה שנייה. בין השנים 1992 - 1998 כיהן כיושב ראש של הפרלמנט הסלובקי - המועצה הלאומית.
אלסנדרה מוסוליני
פוליטיקה
ב-1993 התמודדה על ראשות העיר נאפולי, אך הפסידה בבחירות.
איוואן גשפארוביץ'
רקע משפחתי, שנות צעירותו ולימודיו
איוואן גשפארוביץ' נולד בשנת 1941 בפולטאר, על יד לוצ'נץ ובאנסקה ביסטריצה, באזור הדרום-מרכזי של סלובקיה. אביו, ולדימיר גשפארוביץ', היגר מקרואטיה ללסלובקיה בתום מלחמת העולם הראשונה והיה מורה בבית ספר תיכון.
אלסנדרה מוסוליני
פוליטיקה
ב-2003 הצהירה על כך שכל העולם צריך לבקש סליחה ממדינת ישראל על מעשי הטבח שנעשו בשואה.
איוואן גשפארוביץ'
רקע משפחתי, שנות צעירותו ולימודיו
בין השנים 1959–1964 למד גשפארוביץ' משפטים באוניברסיטת קומניוס בברטיסלאבה. בתום לימודיו עבד במשרד פרקליט המחוז מרטין בין השנים 1965–1966. לאחר מכן היה לפרקליט בברטיסלאבה בין השנים 1966–1968. בשנת 1968 ימי האביב של פראג, הצטרף למפלגה הקומוניסטית הסלובקית כדי לתמוך ברפורמות של אלכסנדר דובצ'ק. אולם אחרי פלישת הכוחות הסובייטיים וכוחות ברית ורשה נוספים לצ'כוסלובקיה באוגוסט 1968, גורש גשפארוביץ' מהמפלגה.
אלסנדרה מוסוליני
פוליטיקה
ב-2004 התמודדה עבור מקום בפרלמנט האירופאי וזכתה כאשר קיבלה 133,000 קולות.
איוואן גשפארוביץ'
הקריירה האקדמית ובמערכת המשפט
למרות סילוקו משורות המפלגה, התאפשר לו, בין 1968 ויולי 1990 ללמד ולהגיע לתפקיד פרופסור בחוג למשפט פלילי, קרימינולוגיה ופרקטיקה קרימינולוגית בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קומניוס בברטיסלאבה. בפברואר 1990 התמנה לפרו-רקטור של האוניברסיטה.
אלסנדרה מוסוליני
חיים אישיים
ב-1989 נישאה ולה שלושה ילדים.
איוואן גשפארוביץ'
הקריירה האקדמית ובמערכת המשפט
אחרי מהפכת הקטיפה בצ'כוסלובקיה ונפילת המשטר הקומוניסטי, נבחר גשפארוביץ' על ידי הנשיא החדש ואצלב האוול לכהן כפרקליט הראשי של צ'כוסלובקיה. אחרי מרץ 1992 היה לפרק זמן קצר סגן יושב ראש המועצה המחוקקת של צ'כוסלובקיה, לפני פירוק המדינה הפדרלית למרכיביה - צ'כיה וסלובקיה בינואר 1993. עוד בשלהי שנת 1992 היה גשפארוביץ' המחבר העיקרי של החוקה הסלובקית. אחרי הצהרת עצמאות סלובקיה, בינואר 1993 חזר זמנית לאוניברסיטת קומניוס. היה חבר בוועדים המדעיים של הפקולטה למשפטים ושל האוניברסיטה.
בכיר בממשל הראשון של סלובקיה העצמאית. יושב ראש הפרלמנט
בשנת 1992 הצטרף פרופ' גשפארוביץ' לתנועה לסלובקיה דמוקרטית (HZDS, Hnutie za demokratické Slovensko שבהנהגתו של ולדימיר מצ'אר, השנוי במחלוקת. גשפארוביץ' הייתה אחת מהדמויות המרכזיות של ממשלו של מצ'אר( 1992 - 1994, 1998-1994), שנתפס כבעל נטיות ריכוזיות. אחרי נצחות המפלגה HZDS בבחירות ביוני 1992, הוא נבחר ליושב ראש המועצה הלאומית - הפרלמנט של הרפובליקה הסלובקית. כיהן בתפקיד זה בין 1992–1998. אחרי שערוריית גילוי מיקרופונים בקונסוליה האמריקאית בברטיסלאבה בנובמבר 1992, גשפארוביץ' עמד בראש ועדה שיקרה את הפרשה אך החקירה הסתיימה ללא מסקנות ברורות. שנה לאחר מכן גשפארוביץ' תמך בהחלטת ממשלת מצ'אר לסגור את אוניברסיטת טרנבה שנשלטה על ידי כוחות האופוזיציה. להערכתו פתיחת אוניברסיטה זו הייתה בלתי חוקית. בגלל חוסר אמון במערב בשיטת הממשל של מצ'אר, סלובקיה הורחקה באותה תקופה מהשיחות להרחבתם של האיחוד האירופי ושל הברית נאט"ו במרכז אירופה.
תקופת ממשלות מצ'אר התאפיינה, בין השאר, במתיחות מתמדת בין הממשלה ובין הנשיא מיכאל קובאץ', שהיה מתנגד בצורה מפורשת לנהנגתו של ולדימיר מצ'אר. הסכסוך בין השניים הגיע לנקודת שיא כשהשירותים החשאיים SIS נחשדו כי חטפו את בנו של הנשיא, מיכאל קובאץ' הבן, שסיממו אותו באלכוהול והשאירו אותו בחזית תחנת משטרה על יד היינבורג באוסטריה, שם היה מבוקש בחשד להונאה. גשפארוביץ' נשמע פעם פולט בפומבי הערה מעליבה על הנשיא ברגע מסוים כששם לב כי דיבור בפני מיקרופון פתוח.
הקרע עם מצ'אר
בין אוקטובר 1998 ובין 15 ביולי 1998 כשמפלגתו HZDS ישבה באופוזיציה, גשפארוביץ' היה חבר בוועדה הפרלמנטרית לפיקוח על השירותים החשאיים. כמו כן היה חבר במשלחת הסלובקית באיחוד הבין-פרלמנטרי. ביולי 2002, אחרי שוולדימיר מצ'אר החליט לא להכלילו ברשימה להצבעה בבחירות המתקרבות לפרלמנט, גשפארוביץ' עזב את המפלגה יחד עם עוד כמה מורדים והקים ב-12 ביולי 2002 מפלגה חדשה בשם התנועה לדמוקרטיה HZD (-Hnutie za demokraciu). כאשר מפלגתו זכתה רק ב-3.3% מהקולות ולא הצליחה לעבור את אחוז החסימה, חזר גשפארוביץ' להוראת משפטים באוניברסיטת קומניוס. בתקופה זו כתב כמה ספרי לימוד, מאמרים ומחקרים בתחום המשפט הפלילי.
בחירתו לנשיא
באפריל 2004 הציג גשפארוביץ' מועמדותו לנשיאות מול ולדימיר מצ'אר ומול המועמד של הקואליציה השלטת, אדוארד קוקאן. במפתיע, הצליח לעלות לסיבוב השני לאחר שלדעת הפרשנים הרבה מהתומכים בקוקאן לא התייצבו בהצבעה בגלל ביטחונם כי המועמד שלהם יעבור ללא בעיות לסיבוב הבא. אחרי שהתעוררו מול המציאות של צורך לבחור בין שני מועמדים של ה"ממשל הקודם", רבים העדיפו את גשפארוביץ' על פני מצ'אר. נבחר לנשיא עם 60% מהקולות. זאת אף על פי שהשמרנים הפרו-אירופים בראשותו של ראש הממשלה מחקולאש דזורינדה קראו לאוהדיהם להימנע מההצבעה.
נשיא סלובקיה
כנשיא גילה גשפארוביץ' גישה מתונה ולא כוחנית וזכה לפופולריות בקרב חוגים רחבים בציבור. זכה בין היתר לתמיכת חברי המפלגה הסציאל דמוקרטית של ראש הממשלה לשעבר רוברט פיצו ושל המפלגה הלאומית הסלובקית, מפלגה ימנית לאומנית בראשותו של יאן סלוטה. בבחירות ב-2009 הגיע לראש הטבלה בסיבוב הראשון עם 46.7% מהקולות בעוד איווטה רדיצ'ובה שצברה 38% מהקולות. בסיבוב השני נבחר פרופ' גשפארוביץ' מחדש עם 55.53% מהקולות.
נושאים במחלוקת
הנשיא גשפארוביץ' נכנס לעימות עם הנהגת הונגריה השכנה, כולל נשיאה - פאל שמיט, כאשר התנגד להקמה בעיר קושיצה של פסל לזכרו של הרוזן יאנוש אסטרהאזי, שבימי השואה היה היחיד במועצה הלאומית הסלובקית שהצביע נגד החוקים נגד היהודים. הוא נפל מאוחר יותר קרבן למשטר הקומוניסטי, נכלא בגולאג ומת בכלא במוראביה בשנת 1957. התנגדותו של גשפארוביץ' נומקה בכך שאסטרהאזי היה חסיד של מיקלוש הורטי, תמך בזמנו בסיפוח קושיצה ושטחי סלובקיה אחרים להונגריה בימי בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה, והוכרז בסלובקיה כפושע מלחמה. לעומת זאת בדעת הקהל ההונגרית נחשב יאנוש אסטרהאזי כהומניסט קתולי.
חייו הפרטיים
איוואן גשפארוביץ' נשוי לסילביה בניקובה, מהנדסת בניין, ולזוג שני ילדים. פרט לסלובקית וצ'כית, פרופ' גשפארוביץ' מדבר רוסית, קרואטית וגרמנית.
Ego Trippin'
'Ego Trippin הוא אלבום האולפן התשיעי של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. האלבום יצא לאור במרץ 2008 והופק בעיקר על ידי QDT. האלבום נקבע במקור להיות ללא אמנים משתתפים ולהיות כ"אלבום ראווה" לסנופ דוג, ומכאן שם האלבום. למרות זאת, סנופ דוג חשב כי זה רעיון לא טוב והחליט שישתתפו בחלק משירי האלבום מספר אמנים. עטיפת האלבום צולמה בתיכון "לונג ביץ", שבו היה סנופ. סנופ דוג אמר כי אלבום זה הוא השתקפות עמוקה על חייו, ועל גדילתו לא רק כאמן, אלא גם כבן אדם. האלבום הניב 5 סינגלים, מהם יצא הלהיט Sexual Eruption (גרסה מצונזרת: Sensual Seduction) האלבום מכר מעל 137,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, והגיע למקום ה-3 במצעד הבילבורד 200. עד כה, מכר האלבום כ-400,000 עותקים ברחבי ארצות הברית, והפך לאלבומו הראשון של סנופ דוג שלא הגיע למעמד אלבום זהב ועבר מעל 500,000 עותקים.
BelAZ
BelAZ (ראשי התיבות בבלארוסית של: Беларускі аўтамабільны завод, מפעל הרכבים של בלארוס) היא יצרנית ציוד מכני הנדסי ומשאיות ענק שבסיסה בז'ודזינה בבלארוס. המפעל הוקם בשנת 1948, בתקופת ברית המועצות.
משאית הכרייה 75710 BelAZ
אחד הדגמים הידועים ביותר של החברה הוא משאית המכרות 75710 BelAZ שנחשב למשאית הגדולה ביותר בעולם. מדובר במשאית המכרות הגדולה בייצור כיום עם יכולת העמסה של 450 טון בארגז המטען, ומשקל כולל של 810 טון. לשם ההשוואה – המשאית הגדולה עד כה הייתה ה-MT 6300AC מתוצרת טרקס, שמסוגלת לשאת מטען מרבי בן 400 טון.
כיחידת כוח משמשים צמד מנועי דיזל עצומים מתוצרת סימנס הגרמנית (מדגם MMT 500), כל אחד בנפח 65 ליטר (65,000 סמ"ק) הבנויים מ-16 צילינדרים והמייצרים כל אחד 2,300 כ"ס. הצמיגים הם מתוצרת מישלן ומערכות הבטיחות, הבלימה וההרתעה בפני שיפועים והעמסות יתר עומדות בסטנדרט המתקדם ביותר כיום.
ממדי המשאית
ממדי המשאית הם: האורך הוא 20.6 מ', הרוחב 9.87 מ' והגובה 8.16 מ'. למרות התצורה הקונבנציונלית הנשענת על צמד סרנים, בשל הממדים כאן כל ארבעת הגלגלים מצוידים בצמיגים כפולים (בסה"כ שמונה, במידה 59/80 R63) כאשר מנוע חשמלי מניע כל גלגל בנפרד. חריג בדגם זה הוא גם ההיגוי, המתבצע על ארבעת הגלגלים ולא רק על הקדמיים. כפועל יוצא מוצע כאן רדיוס סיבוב מינימלי ביחס לממדי הכלי, בן כ-20 מ'. תא המפעיל מתיימר להציע את התנאים הטובים ביותר לשהייה ממושכת, וכולל בין השאר בקרת אקלים, מסכי LCD המעבירים תמונה של הנעשה מסביב למשאית, כיסא מפעיל מתקדם ומתכוונן ורמת רעש מרבית של 80 דציבלים באזור ראש המפעיל. משאית ראשונה כבר נמסרה לאתר כריית הפחם הגדול בעולם בקוזבס שבסיביר.
קדונה (מדינה)
קָדוּנָה (באנגלית: Kaduna) היא אחת ממדינות ניגריה, הממוקמת במרכזה. לרוב היא מכונה "מדינת קדונה", על מנת להבדיל אותה מעיר בירתה, הנקראת אף היא באותו השם. ישנן מחלוקות רבות לגבי מקור השם. השם השתרש בעקבות השלטון הקולוניאליסטי הבריטי. האזור הוקם בשנת 1967. כעשרים שנה לאחר מכן, בשנת 1987, הופרדה מקדונה מדינה חדשה, אשר נקראה קָצִינָה.
בעשורים האחרונים נחשפו באזור עדויות ארכאולוגיות שהעידו על קיומה של אחת הציוויליזציות הקדומות באפריקה.
האזור מיושב בעיקר על ידי בני האוסה, אשר אינם רואים עצמם בהכרח כניגרים. מלבדם מתגוררות במדינה עוד לפחות 60 קבוצות אתניות.
212 (שיר)
212 הוא שיר של הראפרית האמריקאית אזיליה בנקס, הכולל סמפול של השיר "Float My Boat" של המוזיקאי הבלגי לייזי ג'יי. השיר יצא לאור ב-6 בדצמבר 2011 כסינגל הראשון מהמיני אלבום הראשון של בנקס, 1991. השיר נכלל גם באלבום הבכורה של בנקס, Broke with Expensive Taste. שם השיר לקוח מקידומת הטלפון של האזור בו גדלה בנקס, שכונת הארלם שבניו יורק. הקליפ לשיר, שצולם בשחור-לבן, פורסם בערוץ היוטיוב של בנקס ב-12 בספטמבר 2011, ובו רוקדת בנקס ושרה.
השיר נכלל בספר "1001 Songs You Must Hear Before You Die", ובמספר סרטים וסדרות טלוויזיה, בהם "בנות", "בלינג רינג" ו"עצבניות אש".
אימפריות המעמקים
אימפריות המעמקים (אנגלית: Empires of the Deep) הוא סרט קולנוע מסוגת הפנטזיה, קופרודוקציה סינית-אמריקאית בתלת-ממד, בעלת תקציב של 100 מיליון דולר ונחשבת להפקה המשותפת בין ארצות הברית לרפובליקה העממית של סין מן היקרות בהיסטוריה.
הסרט נעשה בבימויו של מייקל פרנץ' ובכיכובם של אולגה קורילנקו ושי יאנפיי, המגלמים גבר צעיר ובתולת ים בסיפור אהבה שחושף עולם תת-מימי, עולם בני הים. עלילת הסרט מתרחשת על רקע הסיפור לפיו במשך אלפי שנים, אגדות על בתולות ים יפהפיות הקסימו אנשים מכל רחבי העולם. עולמן המרתק והמסתורי היה תמיד מקור לדמיונם של בני אדם. הסרט נועד כביכול לחשוף ולחקור את העולם המיסטי של בנות הים היפהפיות המפתות את הגברים.
הסרט זכה לביקורות שליליות, כבר עם פרסום הקדימון הרשמי לסרט, באוקטובר 2012. צילומי הסרט והפקתו החלו כבר בשנת 2010, אך הסרט לא יצא מעולם לאקרנים וייתכן שנגנז.
בלגרדו
בלגרדו (באנגלית: Belgrado) היא להקת פוסט-פאנק ורוק גותי מברצלונה.
היסטוריה
בלגרדו הוקמה ב-2010 על ידי הזמרת Patrycja Proniewska (שהיגרה מפולין) יחד עם המתופף ג'ונתן סירית', הגיטריסט פרננדו מארקס והבסיסט טטה מרין בהשראת המוזיקה של הפוסט-פאנק והאידאולוגיה של להקות אנרכי-פאנק מוקדמות.
חברי הלהקה נפגשו זה בסצנת הסקוואטינג בברצלונה, שם היו כולם חברים בלהקות שונות. הלהקה החלה להקליט את אלבום הבכורה שלה, "בלגדרו" זמן קצר לאחר הקמתה.
אלבום הבכורה זכה לתשומת לב בעיקר על ידי פאנזינים ובלוגים מסצנת הפאנק והרוק הגותי ובעיקר דורג בצורה חיובית.
לאחר יציאת האלבום, החלה הלהקה לערוך סיבובי הופעות ברחבי העולם. כבר בשנת 2012 הופיעה בלגרדו במדינות שונות באירופה ובארצות הברית. הלהקה ערכה סיבובי הופעות בדרום אמריקה ב-2014, טורקיה ויוון, גם ב-2014, ויפן ואוסטרליה ב-2016 לאחר מכן. לקחה גם חלק בפסטיבלי פוסט-פאנק ופאנק שונים בצרפת, גרמניה, ספרד וארצות הברית. בשנת 2016, הופיעה הלקה בפתיחת פסטיבל סן לה מוארטה האמריקאי השלישי.
בינתיים, לקראת יציאת אלבום האולפן השני Siglo XXI ב-2013, מרין עזב את הלהקה והוחלף על ידי רנצו נרוואז. הלהקה, שעדיין קשורה קשר הדוק לסצנת הסקוואטינג, הוציאה בעצמה גם את האלבומים שבאו בעקבות הופעת הבכורה שלה. כל האלבומים נשארו בהפצה של לייבלים עצמאיים. כעת מוכרת הלהקה את מוזיקה משלה גם דרך אתר בנדקמפ. ב-2016 עם יציאת אלבום האולפן השלישי שלהם, Obraz הם הפכו לדמות בולטת בסצנת הפוסט-פאנק הספרדית העכשיות.
סגנון
סגנון הלהקה שואל הרבה מהרוק הגותי והפוסט-פאנק המוקדם, הידוע כיום כפאנק גותי. Siouxsie and the Banshees, Killing Joke ו-Joy Division מוזכרים לעיתים קרובות כהשוואות. לגבי השירה של פרונייבסקה, מוזכרים גם אקסמל דויטשלנד ו-Parálisis Permanente. המוזיקה של הלהקה מתוארת כמהירה ומלודית אך קודרת. הנגנים מכונים יחידה סגורה.
הארי פוטר – מונחים
סדרת ספרי הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג מתאפיינת בשלל מונחים שהומצאו במיוחד עבורה, וכן במונחים המקובלים בספרות הפנטזיה, לעיתים קרובות בשינויים אחדים.
טוהר דם וסוגי קוסמים
בספרי הארי פוטר ניתן דגש רב על מוצא הקוסם או המכשפה, אך גם ליכולות קסומות שבהן הם ניחנים. הגורמים הללו הם הבסיס לחברה המעמדית בספרי הארי פוטר:
שיקויים
שיקוי הוא משקה המיוצר מתמציות צמחים או יצורים קסומים. שיקוי יכול לשמש למגוון מטרות כגון ריפוי, השגת כוחות-על, יצירת אפקטים מיוחדים, יצירת אהבה מדומה וכדומה. הכנת שיקויים נחשבת למלאכה מורכבת שדורשת ריכוז ודיוק. אחדים מהשיקויים המתוארים בספרים הם:
תקשורת
בעולם הקסמים שנוצר על ידי רולינג יש אמצעי תקשורת רבים. העיתונים הקסומים ידועים בכך שהדמויות המופיעות בתמונות שלהם יכולות לנוע. אמצעי התקשורת הבולטים הם:
יצורים קסומים
בסדרת ספרי הארי פוטר מופיעים יצורים רבים השייכים לתחום הפנטזיה. חלקם המצאתה של ג'יי קיי רולינג, מחברת הסדרה, וחלקם שאולים ממיתולוגיות וסיפורים קודמים. הספר "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" מתאר את רוב היצורים המופיעים בספרים (בנוסף ליצורים אחרים), ונכתב על מנת לגייס כספים למטרות צדקה שרולינג תומכת בהן. היצורים העיקריים המתוארים בספרים הם:
קסמים
קסמים הוא שם לפעולות על-טבעיות המבוצעות בעולם הבדיוני שיצרה ג'יי קיי רולינג, ומופעלות על ידי לחשי קסם. הקסמים משמשים את רוב הדמויות על מנת להשיג מטרות מסוימות ללא שימוש בטכנולוגיה מודרנית. דרך הביצוע של קסם היא בדרך כלל עשיית מחווה כלשהי עם היד ואמירת הלחש המתאים (או חשיבה עליו במקרה של קסם שאין צורך לומר את הלחש המשמש לביצועו - לחש אילם). רוב הלחשים נגזרים ממילים בלטינית.
המורה ללחשים בהוגוורטס הוא פרופסור פיליוס פליטיק.
בעולם של הארי פוטר ישנו סיווג של לחשי הקסם למספר סוגים, כאשר בתרגום העברי ישנם שני סוגים כאלו: לחשים, המיועדים לשימוש כללי, וקללות, הבאות ברמות עוצמה משתנות ומיועדות לשימוש לוחמני יותר. הקללות החמורות ביותר מכונות בספרים בשם "קללות שאין-עליהן-מחילה", ועל פי חוקי משרד הקסמים, העונש על הטלתן הוא מאסר עולם בכלא הקוסמים אזקבאן. קללות אלו יצוינו בטבלה שלהלן בכתב נטוי.
מקומות
סדרת הספרים מתרחשת באתרים בדיוניים אחדים. רוב העלילה מתרחשת בבית הספר לקוסמים, הוגוורטס. הרשימה שלהלן כוללת את האתרים העיקריים בסדרה:
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה (צרפתית: Anne Geneviève de Bourbon-Condé; 28 באוגוסט 1619–5 באפריל 1679) דוכסית לוז'נוויל.
אברהם שלוש (כפר סבא)
הרב אברהם שלוש (1929 – כ"ט בכסלו תשפ"ב, 3 בדצמבר 2021) היה רבה של כפר סבא.
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה
ביוגרפיה
אן ז'נבייב הייתה בתם היחידה של אנרי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, ושל שרלוט מרגריט דה מונמורנסי, ואחותו של לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה. היא נולדה בכלא וינסן שבו ריצתה אמה עונש מאסר על שהתנגדה למרשל ד'אנקר, שהיה איש סודה של העוצרת מארי דה מדיצ'י (אמו של לואי השלושה עשר מלך צרפת לעתיד).
אברהם שלוש (כפר סבא)
ביוגרפיה
נולד בעיר העתיקה בירושלים לרב יוסף שלוש שהיה רב עדת המערבים בירושלים. סבו, רבי דוד שלוש, היה ראש ישיבה מפורסם במרקש, במרוקו. אחיו הרב דוד שלוש היה רבה הראשי של נתניה. למד בישיבת פורת יוסף שבעיר העתיקה עד נפילת הרובע, ואז עבר ללמוד בישיבת מרכז הרב. במהלך 1958 התמודד הרב שלוש על משרת רב העיר כפר סבא, והיה למועמד מוביל בין 8 מתמודדים. אולם לקראת הבחירות סירבו נציגי המועצה הדתית להמשיך בהליך הבחירה ונציגי העדה הספרדית בכפר סבא הכתירו את הרב שלוש לרב של כפר סבא, בתחילת ספטמבר 1958. בנובמבר 1958 הגיע הנושא לבירור בפני מועצת הרבנות הראשית ובשנת 1959 התמנה הרב שלוש כרבה הראשי של כפר סבא. במשך יותר מעשור הוא כיהן כרב הראשי היחיד בכפר סבא, עד מינויו של הרב יעקב פנחס שיר לרב אשכנזי לצידו בתחילת שנות ה-70.
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה
ביוגרפיה
אחרי מות רישלייה, שימש אביה כראש מועצת המדינה, ואחיה הביס את צבא ספרד בקרב רוקרואה (1643). היא התלוותה לבעלה במסעו לגרמניה, אליה נשלח ב-1646 כנציגו של הקרדינל מזראן למשא ומתן שהביא לשלום וסטפליה. היא הקסימה את הדיפלומטים הגרמנים וזכתה בכינוי "אלילת השלום וההסכמה". אחרי שובה מגרמניה התאהבה בפרנסואה דה לה רושפוקו (מחבר האמרות הנודע) שניצל אהבה זו כדי להתוודע לאחיה, ולזכות באמצעותו בכבוד ובתהילה.
אברהם שלוש (כפר סבא)
ביוגרפיה
ב-16 באוגוסט 2017 הורה היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט על סיום כהונתו של הרב שלוש, עקב מגוריו בירושלים בניגוד לחוק מגורי רבנים במקום כהונתם, וזאת על רקע ירידה בהיקף פעילותו בגילו המתקדם.
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה
ביוגרפיה
היא הייתה הרוח החיה במרד הפרונד הראשון, והצליחה לגייס לצד המורדים את בעלה ואת אחיה, ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי. אך לא עלה בידיה לגייס לצידה את אחיה הנסיך דה קונדה, שנשאר נאמן לבית המלוכה. במשך תקופה זו התגוררה בבית העירייה בפריז וילדה שם את בנה הראשון. היא לקחה חלק גדול במרד הפרונד השני, ושכנעה תחילה את דה קונדה ואחר כך את מרשאל טורן, לעבור לצד המורדים.
ב-1653, אחרי כישלון מרידות הפרונד, איבדה את השפעתה בחצר המלוכה. היא התגוררה עם בעלה בנורמנדי, והקדישה את זמנה למטרות צדקה. ב-1663 אחרי מות בעלה, שבה לפריז, אימצה לעצמה את היאנסניזם, והפכה לתומכת של אנשי מנזר פור רויאל. המלך לואי הארבעה עשר סלח לה, וכל עוד הייתה בחיים נמנע מלגרש את הנזירות ממנזר פור רויאל שבשדות (ליד ורסאי). כאשר מצב בריאותה התערער שבה למנזר הכרמליתי בפריז, שבו התחנכה בימי ילדותה, ונפטרה שם ב-5 באפריל 1679.
אברהם שלוש (כפר סבא)
חיים אישיים
נשא לאשה את אמיליה מרים שלוש, ממנה צאצאיו בנים נכדים נינים ובני נינים.
ז'אק קתמור
ז'אק מורי קַתמוֹר (4 בספטמבר 1938 – 6 בספטמבר 2001) היה צייר, אמן, במאי קולנוע ואיש בוהמה ישראלי.
ביוגרפיה
במלחמת ששת הימים שירת במילואים יחד עם הצלם אמנון סלומון. לאחר המלחמה החלו השניים במשך כשנתיים בצילום אשתו של קתמור. בעקבות עצתו של אורי זהר, שראה את החומר המצולם, החליטו ליצור סרט קולנוע באורך מלא. במהלך העבודה על הסרט פגש את הדוגמנית אן טוכמאייר, שהייתה מוכרת באותה תקופה כנערת זוהר והופיעה על שערם של מגזינים, ביניהם העולם הזה. קתמור החליט להוסיף את טוכמאייר לצוות השחקנים בסרטו. המפיק אברהם דשא פשנל, מימן את הסרט (לא לפני ששינה את שמו, שהיה "למות לאט", בתקווה שימשוך צופים רבים יותר לאולמות). "מקרה אישה" יצא אל האקרנים ב-1969 ונבחר לייצג את ישראל בפסטיבל ונציה באותה השנה. הסרט - ניסיון נועז וחדשני לשעתו - נחל כישלון מסחרי ולמעשה סתם את הגולל על סיכוייו של קתמור להמשיך בקריירת בימוי סרטים, חרף השתתפות הסרט בפסטיבל הסרטים של ונציה.
בתום הצילומים - התגרש קתמור מהלית ישורון ונשא את טוכמאייר לאישה. טוכמאייר היגרה מישראל לארצות הברית וקתמור יצא גם הוא לחו"ל. השניים הגיעו לאמסטרדם ב-1975, שכרו לעצמם בית-סירה וניסו להחיות בו את הקומונה התל אביבית. קתמור חידש את הקשר עם הצלם אמנון סלומון ובקיץ 1976 צילמו ותיעדו במשך חודש ימים את פסטיבל ה"שוטים" השנתי (הופעות וסדנאות של קבוצות ליצנים מרחבי העולם), שנערך באמסטרדם באותה עת. ב-1977 ביצעו השניים סדרת צילומים נוספת של כ-40 שעות. קתמור סיים את העריכה, והסרט "השוטה" הופץ להקרנה. לאחר מכן התמכרו בני הזוג לסמים, ביניהם קוקאין וקוק פרסי.
קתמור וטוכמאייר חזרו ב-1991 לישראל לתוכנית גמילה אינטנסיבית מסמים. בריאותו של קתמור החלה להתדרדר בקיץ 2001 והוא נפטר כתוצאה מנזקי אלכוהוליזם מתמשכים, כמה חודשים אחר כך. אלמנתו, אן, נפטרה בסוף מאי 2004 באמסטרדם, במהלך חופשה.
ב-2012 הוצגה תערוכת "למות לאט, ז'אק מורי קתמור והעין השלישית" - פרי יצירתו של האמן אוֹרי דרומר, במוזיאון נחום גוטמן בתל אביב.
קבוצת העין השלישית
קבוצת העין השלישית הייתה תנועת אוונגרד שפעלה בישראל החל מסוף שנות השישים ועד למלחמת יום כיפור בשנת 1973. הקבוצה ניסתה ליצור בישראל גרסה מקומית לסצנת "ילדי הפרחים" בארצות הברית. שיתופי פעולה אמנותיים רבים נרקמו בין חברי הקבוצה. בין הפרויקטים היו הופעות מיצג פרובוקטיביות שכללו עירום והתייחסות לסמים מרחיבי התודעה, שהיו חלק מחיי הקבוצה. אחד הפרויקטים השאפתניים ביותר היה הסרט האוונגרדי "מקרה אישה" אותו ביים קתמור ובו כיכבה אשתו דאז, הלית ישורון, וכן אן טוכמאייר. כמו כן הוציאה הקבוצה עיתון מחתרתי בשם "סטריפ".
טלפון לווייני
טלפון לוויני הוא סוג של טלפון סלולרי המתחבר לטלפונים אחרים או לרשת הטלפוניה באמצעות רדיו דרך לוויינים הסובבים סביב כדור הארץ במקום באמצעות אתרים סלולריים יבשתיים. היתרון של טלפון לווייני הוא שהשימוש בו אינו מוגבל לאזורים המכוסים במגדלי סלולר. ניתן להשתמש בו ברוב או בכל המיקומים הגאוגרפיים על פני כדור הארץ.
ז'אק קתמור
קישורים חיצוניים
על מקרה אישה:
טלפון לווייני
למכשירי טלפון לווייני מוקדמים היו גודל ומשקל דומים לאלו של טלפונים סלולריים בסוף שנות השמונים או תחילת שנות התשעים, בדרך כלל הם היו עם אנטנה גדולה נשלפת. טלפונים לווייניים חדשים יותר דומים בגודלם לטלפון סלולרי רגיל בעוד שבחלקם אין הבדל מובחן מטלפון חכם רגיל. טלפונים לווייניים פופולריים במסעות לאזורים מרוחקים שבהם שירות סלולרי יבשתי אינו זמין.
רשת לווייניים
ניתן לסווג מערכות טלפון לווייניות לשני סוגים: מערכות המשתמשות בלוויינים במסלול גאוסטציונרי גבוה, 35,786 קילומטרים מעל פני כדור הארץ, ומערכות המשתמשות בלוויינים במסלול נמוך של כדור הארץ (LEO), 640-1,120 קילומטרים מעל כדור הארץ.
מגבלות חוקיות
במדינות מסוימות, החזקת טלפון לווייני אינה חוקית. אותות הטלפונים הלווייניים יעקפו בדרך כלל מערכות טלקום מקומיות, וימנעו צנזורה וניסיונות האזנת סתר, מה שהוביל כמה סוכנויות ביון להאמין שטלפונים לווייניים מסייעים לפעילות טרור. הגבלות קיימות גם במדינות המנוהלות על ידי משטרים של ממשלות מדכאות כדרך לחשוף סוכנים חתרניים בתוך ארצם וגם למקסם את השליטה במידע שיוצא מהמדינה.
מקלארן GT
מקלארן GT (באנגלית: McLaren GT) היא מכונית ספורט במרכב קופה, שמיוצרת על ידי מקלארן אוטומוטיב משנת 2019. היא הוצגה במאי 2019.
מפרט טכני
המקלארן GT כוללת מנוע טווין טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-620 כוחות סוס ב-7,500 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 64.2 קילוגרם בין 5,500 ל-6,500 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 326 קילומטרים לשעה.
רברסו
רברסו (במקור: Reverso) הוא אתר המתמחה בכלי תרגום מקוונים ובשירותים לשוניים. אלה כוללים מילונים מקוונים, תרגום על בסיס הקשר, וכן כלים לבדיקת איות והטיות. לשם המחשה, בחיפוש מילה בעברית במנוע התרגום בהקשר, יוצגו משפטים המכילים את המילה בעברית, ולצידם תרגומיהם ממגוון מאגרי תרגומים. כך, במקום להגדיר את המילה בפני עצמה, נעשה שימוש במשפטים שתורגמו על ידי מתרגם אנושי, וכך מוצגת המילה בהקשר טבעי במשפט.
היסטוריה
חברת Softissimo, הפעילה משנת 1998, הציבה לה למטרה לספק כלים מקוונים לתרגום לארגונים ולציבור הרחב.
בשנת 2016 רכשה רברסו את פליקס, שירות ללימוד אנגלית באמצעות סרטונים עם כתוביות. השירות משתמש בתוכן מנטפליקס, יוטיוב, ועידת TED, וקובצי וידאו.
בשנת 2018 היא הוציאה אפליקציה סלולרית חדשה, המשלבת תרגומים ופעילויות למידה.
שירותים
חבילת השירותים הלשוניים המקוונים של רברסו כוללת סוגים שונים של אפליקציות אינטרנט לתרגום ולמידה של שפות. הכלים תומכים בשפות: אנגלית, צרפתית, עברית, ספרדית, איטלקית, רוסית ועוד.
Reverso Context הוא יישום מקוון המשלב Big data מקורפוסים רב לשוניים גדולים כדי לאפשר למשתמשים לחפש תרגומים בהקשר. טקסטים אלה מקורם בעיקר בסרטים, ספרים ומסמכים ממשלתיים, המאפשרים למשתמשים לראות שימושים של תרגומים, כמו גם מילים נרדפות ופלט קולי. אפליקציית Reverso Context מספקת גם תכונות של למידת שפה כמו משחקי זיכרון המבוססים על מילים במשפטים לדוגמה. רברסו פרסמה גם הרחבות דפדפן עבור פיירפוקס וגוגל כרום כדי לשלב תכונות של Reverso Context בגלישה באינטרנט.
באתר פועל מילון שיתופי בו לאחר הרשמה ניתן להוסיף מילים ותרגומים וכן להצביע בעד או נגד תוספות של עורכים אחרים.
באתר פועל בודק איות; בשפה האנגלית הוא מופעל על ידי חברת ג'ינג'ר הישראלית, ובשפה הצרפתית הוא מופעל על ידי חברת קורדיאל.
פידל ראמוס
פידל ואלדז ראמוס (באנגלית: Fidel Valdez Ramos; 18 במרץ 1928 – 31 ביולי 2022) היה נשיאה ה-12 של הפיליפינים, בשנים 1992–1998.
ביוגרפיה
אביו של פידל ראמוס היה שר החוץ של הפיליפינים ומייסד המפלגה הליברלית. פידל ראמוס סיים לימודים בווסט פוינט והשתתף במלחמת קוריאה.
הוא תמך בקורסון אקינו ובתקופתה היה ראש המטה הכללי ואחר כך שר הביטחון. בשנת 1992 הוא זכה במערכת הבחירות תוך ניצחון על מרים דפנסור-סנטיגו.
ראמוס זכה לאהדה רבה בארצו בתקופת נשיאותו מכיוון שהביא לשיקום הכלכלה במדינה.
לפני היבחרו לנשיאות, הוא שירת בקבינט של הנשיאה קוראסון אקינו. הוא היה גם מפקד הכוחות המזוינים של הפיליפינים (AFP), לאחר מכן מפקד המשטרה הלאומית ובהמשך המזכיר לביטחון לאומי.
נפטר במקאטי ב-31 ביולי 2022.
פיתיה
פיתיה (ביוונית עתיקה: Πυθία) היא דמות אדם אשר לפי אמונות שונות מקשרת בין האל לבני האדם, כלומר שומעת את בקשות האדם ועונה בשם האל.
דניאל מת'ה
דניאל לואיס מת'ה (באנגלית: Daniel Louis Matha; נולד ב-8 ביוני 1988) הידוע יותר בשם הבמה הוא מתאבק אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT, שבו הופיע תחת שם הבמה דוריאן מאק.
פיתיה
הפיתיה מוכרת כיום בעיקר מהמיתולוגיה היוונית, אם כי גם אפיפיור בנצרות או כהני דת בדתות וכתות שנות בעולם אף הם נכללים בהגדרת ה"פיתיה". במיתולוגיה היוונית הייתה הפיתיה הדמות שקישרה בין האל לבין האדם באורקל. דמות זו הייתה כמעט תמיד אישה, מצויה במקום מרוחק, באווירה מסתורית, לעיתים בסביבת הרים, היוצרת אמון ופחד כאחד.
דניאל מת'ה
החיים שלפני
מת'ה כשחקן פוטבול, שיחק בתפקיד התקפי באוניברסיטת פיטסבורג, שם היה חלק מקבוצת האוניברסיטה של פנסילבניה. לאחר שסיים את לימודיו בקולג', מת'ה נבחן בקבוצת סינסינטי בנגלס, המשחקת בליגת ה-NFL במאי 2013, אך לא התקבל. לאחר מכן בינואר 2014, הוא חתם על חוזה בקבוצת מונטריאול מליגת הפוטבול הקנדית, אך לא ערך הופעה אחת במדי הקבוצה.
פיתיה
כשהאל רוצה להעביר מסר דרך הפיתיה הנתונה בשיכרון, הוא נכנס בגופה ומדבר מפיה. דבריה של הפיתיה בלתי מובנים לעיתים קרובות: מפי הפיתיה נפלטות מילים מסתוריות, הנאמרות כחידה הניתנת לפירוש במספר דרכים. ייתכן אפילו שהמסקנות הנובעות מפירוש דברי הפיתיה יהיו רחוקות זו מזו באופן קיצוני. את הכוונה בדבריה של הפיתיה על האדם להסיק לבדו, ללא עזרתה.
דניאל מת'ה
קריירה מוקדמת
לאחר שעזב את ליגת הפוטבול הקנדית, מת'ה החליט לרדוף אחר חלומו להיות מתאבק והחל להתאבק בארגון הפיתוח Ohio Valley Wrestling בתחילת שנת 2015.
פיתיה
הפיתיה המוכרת ביותר נזכרת במיתוסים בהם מסופר על האורקל מדלפי.
דניאל מת'ה
NXT (2015–2020)
בספטמבר 2015 נודע הוא אחד מ-19 מגויסים חדשים שהחלו את האימונים שלהם במתחם ה-Performance Center. הוא החל להופיע במופעים של NXT שאינם מועברים לטלוויזיה כבר בינואר 2016. ב-21 בספטמבר במסגרת פרק של NXT, פרסומות שודרו על תאריך הופעת הבכורה של מת'ה. ב-5 באוקטובר, מת'ה ערך את הופעת הבכורה שלו, אך הותקף לפני הקרב על ידי סמואה ג'ו, מה שגרם לקרב בכלל לא להתקיים. מת'ה לא הופיע על המרקע לאחר כך, אך עדיין הופיע במופעי NXT לא טלוויזיוניים. ב-27 באפריל 2018, מת'ה ערך הופעה מפתיעה באירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, שנערך בג'דה, ערב הסעודית כחלק מקרב הרויאל ראמבל, שלראשונה הכיל כ-50 משתתפים. בקרב זה נכנס כמספר 40, שהה בקרב כשתי דקות, אך הודח על ידי ברון סטרומן.ב-5 בדצמבר בתוכנית NXT UK, מת'ה הופיע תחת שם במה חדש, דוריאן מאק, כשביחד הצטוות לרידיק מוס בהפסדם בקרב זוגות להאנט (ויילד בור ופריימט). ב-2 בינואר 2020, מאק ורידיק מוס ספגו הפסד נוסף, הפעם לאשטון סמית' ואוליבר קרטר. ב-17 באפריל 2020, מאק שוחרר מהחוזה שלו עקב קיצוצים בתקציב.
פיתיה
ייתכן שמושג הפיתיה קיים גם ביהדות. על הפסוק "אל תפנו אל האבת" (ויקרא יט לא), רש"י מפרש: "אזהרה לבעל אוב וידעוני. בעל אוב זה פיתום המדבר משחיו. וידעוני מכניס עצם חיה ששמה ידוע לתוך פיו והעצם מדבר." וכן הרמב"ם כותב בספר המצוות (מצווה ט) "שהזהירנו מעשות מעשה ידעוני, והוא גם כן מין ממיני עבודה זרה. והוא שייקח עצם עוף ששמו ידוע, וישים און בפיו, ויעשן עשן, ויתהולל הוללות, ויעשה מעשים, עד שיתחבר לו עניין דומה לחולי הנופל, ויקחהו תרדמה וידבר בהזיה..."
קישורים חיצוניים
Oráculo de Delfos
פרץ ויינריך
פרץ ויינריך (Peretz Weinreich; 1925 - 24 בפברואר 2015) היה קריקטוריסט ישראלי יליד פולין. על יצירתו זכה בשנת 2008 בפרס עיפרון הזהב.
ביוגרפיה
לאחר מלחמת העולם השנייה יצר קריקטורות בהן מתוארים מראות מתקופת השואה. כמה מקריקטורות אלו הוצגו בתערוכה בשנת 1945. בשנת 1947 עלה לארץ ישראל כמעפיל, אך נתפש ונשלח למחנות המעצר בקפריסין. בקפריסין יצר תיאורים של חיי העצורים, אותם שלח לפרסום העיתונים כגון "ידיעות אחרונות" ו"דבר השבוע".
לאחר הקמת מדינת ישראל שימש ויינריך כקריקטוריסט בעיתונים "דבר השבוע" (1990-1953) ו"על המשמר" (1992-1973) וכן פרסם מיצירותיו בעיתונים כגון "למרחב", "דבר", "במחנה", "הפועל הצעיר", "תפריט" ועוד. כמו כן פרסם סיפורי קומיקס בהמשכים לילדים בעיתונים "ידיעות אחרונות לתלמיד" ו-"דבר לילדים". בשנת 1959 הוא השתתף בקורס גרפיקה וזכה בפרס בתחרות בינלאומית. בשנת 1969 הוא יצא במסע הרצאות בכל רחבי ישראל ובופיע בטלוויזיה בתוכנית חידונים.
בשנת 2001 הוציא את הספר "הקריקטורה כז'אנר תקשורתי" בהוצאת הטלוויזיה החינוכית ובו סקירה מקיפה על תחום הקריקטורות ובשנת 2005 את הספר "הישרדות, הוצאה עצמית", המתאר את סיפור חייו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2008 זכה ויינריך בפרס עיפרון הזהב. פרץ ויינרייך נפטר ב-24 בפברואר 2015, כחודש לפני יום הולדתו התשעים והשאיר אחריו אלפי תמונות, עשרות אלפי קריקטורות, עשרות ספרים שאייר, מקמות ועוד יצירות מפוארות רבות אחרות.
סאלי-אן פוסט
סאלי-אן פוסט (באנגלית: Sally-Ann Fawcett) היא סופרת בריטית.
ביוגרפיה
פוסט גדלה בסקרבורו ולה אחות גדולה.
במהלך שנות ה-80 השתתפה במספר תחרויות יופי, היא עבדה תקופה במשרדים של חברת MGM.
ב-2014 יצא ספרה "Misdemeanours: Beauty Queen Scandals" העוסק בשערוריות שליוו את תחרויות היופי בהלך ההיסטוריה כמו מין, סמים, צילומי עירום והתנגדות פמיניסטית. ב-2016 יצא ספר ההמשך "More Misdemeanours - And Other Beauty Queen Stories", הספר הכיל בין היתר פרטים אודות "מיס בריטניה הגדולה", תחרות היופי הוותיקה בבריטניה, ועל ההתנגדות הציבורית לבחירת מיס עולם מדרום אפריקה, מדינה בה שלט משטר האפרטהייד ובכך הודגש הקשר בין תחרויות בינלאומיות לפוליטיקה, ב-2017 יצא הסרט השלישי בסדרה "Mis-3-meanours: Second Runner-Up", הספר תיאר בין היתר את התנגודתן של מלכות יופי שהתמודדו במיס תבל לבחירתו של דונלד טראמפ השימש כבעלים של התחרות והיווה את הבוס שלהם, לנשיאות ארצות הברית.
היא שימשה כשופטת במספר תחרויות יופי וביניהן מיס ויילס ומיס בריטניה הגדולה. בנוסף לתחרויות יופי היא גם חובבת אירוויזיון וב-1987 הייתה מבין המייסדים של מועדון מעריצי האירוויזיון הראשון בבריטניה.
ב-2017 נישאה לאנתוני דייוויד וונדט.
טומאת כלי מתכות
בהלכות טומאת כלים, כלי מתכת הם כלים שסווגו בסיווג מיוחד לעניין דיני קבלת הטומאה, וקיימים הבדלים רבים בינם לבין החומרים האחרים בהלכות קבלת הטומאה.
דיני כלי מתכת
כל החומרים הללו מקבלים טומאה רק אם הם כלי קיבול (שניתן לתת בתוכם נוזלים, למשל, ולא ישפכו), פרט למתכת, שמקבלת טומאה גם אם היא כלי שטוח ("פשוטי כלי מתכת"). סיבה אפשרית לדבר: היתרון המרכזי של המתכת הוא בחוזק שלה, ולכן היא משמשת ככלי עבודה, ולאו דווקא ככלי קיבול.
לפי דעה מסוימת, לכלי מתכת יש חומרא נוספת, המבדילה אותם משאר הכלים, בכך שכאשר הם נטמאים ממת או מאדם שנטמא במת, אין טומאתם בדרגה פחותה יותר. לדוגמה: מת, נחשב ל"אבי אבות הטומאה" בעוד שאדם שנטמא ממנו על ידי נגיעה או נשיאתו נחשב כ"אב הטומאה", כלים שנגעו במת יחשבו באותה דרגה כמו המת עצמו - "אבי אבות הטומאה". מסיבה זו, סתם "כלים" בהלכות טומאה וטהרה הכוונה לכלי מתכת, שלהם חומרא מיוחדת. יש אומרים שדין זה קיים גם בשאר סוגי הכלים, פרט לכלי חרס.
בשונה משאר מיני הכלים, פשוטי כלי מתכת יש להם טומאה מהתורה. בגדר כלי הוא כל דבר שנגמרה מלאכתו, ויש לו שם בפני עצמו למשל פטיש, מסמר לעומת זאת חתיכת ברזל המיועדת להרכיבה בבניין או לתשמיש עראי ואין להם שם מיוחד ככלי מסוים אינה נחשבת לכלי. כלים שמיועדים לקביעה בקרקע, כמו דלת ציר או צינור שיוצר לכתחילה כדי לקובעו בקרקע אינו מקבל טומאה כי דינו כקרקע.
גזירת טומאה ישנה
חכמים גזרו שכל כלי המתכת, גם אם ניתכו ועשו מהם כלי שוב, יחזרו לטומאתם הישנה. המקור הראשוני לתקנה זו נמסר על ידי רב יהודה בשם רבו רב:
במשנה הובאו שתי דעות הלכתיות בגדר התקנה, ופרשנויות שונות לסיבת התקנה בהתאם לגדריה:
גדר טומאה ישנה
חקירה למדנית מופיעה באחרונים, האם כאשר הכלים נשברו פקעה מהם הטומאה ונעשו טהורין אלא שזו חוזרת כאשר נעשו מהם כלים חדשים, או שמא התקנה הייתה שהתוצאה תישאר גם כאשר הכלים נשברו למרות שאינם כלים והטומאה אינה חלה למעשה כי אינה נוגעת לשום דבר. יש שכתבו שהתקנה היא שהטומאה תחזור ותחול למרות שנפקעה בשעה שנשברה, כראיה הביאו את המשנה האומרת שכאשר שלומציון המלכה חזרה ותיקנה את כליה תיקנו חז"ל שיחזרו לטומאתם הראשונה, ולמרות שבשעה שהכלים נשברו היה זאה לפני התקנה ואז בוודאי לא חלה טומאה על כלים שנשברו.
דיני טומאה ישנה
מכיוון שכלים של מתכת חוזרים לטומאתן הישנה, נוצרת בעיה כאשר יוצרים כלי מכלים ישנים שלא ידוע אם נטמאו. ההלכה היא כי כמובן שהעושה כלי מחתיכות מתכת שלא היו כלי מעולם טהורות, וכלים שנעשו משברי כלים טמאות. נחלקו בית שמאי ובתי הלל אודות כלים שנעשו ממסמרות, ולא ידוע האם היו כלים לפני כן ונשברו ונעשו כלים או שהיו לפני כן גולמי כלי מתכת שאינם מקבלים טומאה, שבית שמאי מטמאין ובית הלל מטהרין. ברזל טמא שבללו עם ברזל טהור - הולכים לפי רוב החומר אם טמא או טהור, ואם מחצה למחצה הכלי טמא, שכן כאשר אין רוב שיבטלו מטומאתו - משפיעה הטומאה הישנה גם על הכלי החדש שנוצר מהחומר המשותף.
כלי שנשבר אך עדיין ראוי למלאכה אחרת, לא סרה ממנו טומאתו הראשונה. כך למשל "קוליגרפון" הוא כלי מברזל ארוך, שקצהו האחד משמש לגריפת האפר מהתנור וקצהו השני משמש כמזלג להוציא על ידו את הלחם מהתנור, ואם אחד מחלקיו אינו ראוי לשימוש עוד, נחשב עדיין הכלי לכלי שלם מכיוון שקצהו השני השלם מחשיב אותו לכלי. "מכחול" הוא כלי מתכת שקצהו האחד עגול ועשוי לחתוך בו כמו סכין וקצהו השני עשוי להוציא בו את הכחול מהכלי או לנקות בו את האוזן ונקרא "זכר", שגם אם אחד משני חלקיו לא פעיל הוא עדיין נחשב לכלי לא שבור מפני חלקו השני. לעומת זאת נחלקו החכמים אודות כלי שנשבר והשבר ראוי לשמש ככלי אחר, כדוגמת מגריפה, שכאשר ניטלה חלקה הרחב הוא יכולה לשמש כפטיש, שרבי מאיר סובר שגם אז היא עדיין נחשבת לכלי שלם אך חכמים מטהרין כלי כזה.
סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך
סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך (בגרמנית: Sophie Magdalene von Brandenburg-Kulmbach; 28 בנובמבר 1700 – 27 במאי 1770), הייתה אשתו של כריסטיאן השישי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה
סופיה מגדלנה נולדה ב-ארמון שנברג, מרקיזות ברנדנבורג-קולומבך ב-28 בנובמבר 1700, לכריסטיאן היינריך, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית-קולמבך ולסופיה כריסטינה מוולפשטיין, בתם של אלברכט פרידריך, רוזן וולפשטיין וסופיה לואיזה, רוזנת קסטל-רמהילד. בצעירותה היא גדלה בחצרה של כריסטיאנה אברהרדינה מברנדנבורג-ביירוית, שהייתה מלכת פולין ואשתו של אוגוסט השני, מלך פולין.
פרדריק הרביעי, מלך דנמרק שלח את בנו כריסטיאן, נסיך הכתר של דנמרק למסע ברחבי אירופה בלוויית מנהל משק הבית שלו, אולריק אדולף הולשטיין, על מנת למצוא לעצמו כלה, והלה החליט ללא היסוס להינשא לסופיה מגדלנה. השניים נישאו ב-7 באוגוסט 1721, כאשר כריסטיאן היה עדיין נסיך הכתר, וטקס הנישואין התקיים בפרץ' (Pretzsch) שסקסוניה.
כתר חדש נעשה לסופיה מגדלנה, משום שלא רצתה ללבוש את הכתר שהיה למלכה אנה סופיה ראוונטלו השנואה. בשל אהבתו העזה של כריסטיאן השישי לסופיה מגדלנה, הוא בנה לכבודה את הטירות כריסטיאנסבורג, פרידריכרוס, הירשהולם וזופינברג. בעניינים הציבוריים הייתה לסופיה מגדלנה השפעה ניכרת, שנמשכה גם בתקופת שלטונו של בנה, ובין השאר היא הייתה אחראית על פיטוריו של המרשל אדם גוטלוב פון מולטקה.
לאחר מות בתה לואיזה היא שידכה לחתנה ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שעליו הייתה לה השפעה מאוד גדולה, את אחייניתה כריסטינה סופיה שרלוטה מברנדנבורג-ביירוית. באופן כללי, היו לה יחסים קרובים מאוד עם משפחתה, ומאוחר יותר היא הביאה את אמה סופיה כריסטינה מוולפשטיין ואת אחותה סופיה קרולינה מברנדנבורג-קולמבך לדנמרק. נדיבותה של המלכה למשפחתה הכבידה גם על האוצר הדני. בשנת 1766 מת בעלה כריסטיאן השישי, מלך דנמרק, ובנה פרדריק החמישי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בתקופת אלמנותה היא בילתה בעיקר בטירת הירשהולם, וב-27 במאי 1770 היא מתה בארמון כריסטיאנסבורג.
משפחתה
ב-7 באוגוסט 1721 התחתנה סופיה מגדלנה עם כריסטיאן השישי, מלך דנמרק, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
בן בסט (שיר)
בן בסט הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק בהשתפות להקת שפתיים ומיטל טרבלסי. את השיר הוציאה לאור בשנת 1993 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה השלישית באלבום האולפן השלישי של אולארצ'יק, "תגיד לי מה אתה מרגיש".
כתיבה והשמעה
את השיר כתב, הלחין והפיק אולארצ'יק. השיר מתאר מפגש רומנטי בין גבר לבין ירדנה המתגוררת ברחוב הפעמונים תשע ביפו. השיר מתאר את השלבים הראשונים של המפגש בין זוג האוהבים, ורומז להמשכו של המפגש במילות הסיום: "רגע, רגע, רגע כדי להימנע מפגע / לא לשכוח כובע שיגן ולא משמש". על כתיבת השיר סיפר אולארצ'יק:
השיר מורכב משבעה בתים בני שורה אחת כל אחד, שאחריהם שני בתים בני שתי שורות כל אחד. לאחר כל בית מושמע הפזמון החוזר, הכולל את השם "בן בסט" ארבע פעמים. בביצוע השיר מושמע כל בית שלו פעמיים, תחילה בפי אולארצ'יק ואחר כך בפי להקת "שפתיים". כך גם הפזמון החוזר.
השיר הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-6 ביוני 1993. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-12 (הכניסה הגבוהה לשבוע). ב-27 ביוני עלה למקום הרביעי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-15 באוגוסט, לאחר תשעה שבועות צעידה, יצא מהמצעד השבועי. במצעד הפזמונים של שנת ה'תשנ"ג דורג במקום ה-34.
לא תחמוד
לֹא תַחְמֹד הוא מצוות לא תעשה מהתורה שלא לחמוד דבר השייך לאדם אחר או ללחוץ על אדם כדי להוציא מידו דבר השייך לו. מצווה זו היא הדיבר האחרון מבין עשרת הדיברות. בנוסף למצוות לא תחמוד, מופיעה בספר דברים מצוות לֹא תִתְאַוֶּה.
מקור וטעם
מקורה של המצווה הוא בדיבר האחרון בעשרת הדיברות:.
שני טעמים הובאו למצווה זו. הראשון, דעת רבי אברהם בן עזרא, עוסק באיסור התורה על רגש שבלב. בפירושו הוא מציין כי פרשנים רבים טענו כי לא ניתן לאסור רגש שבלב, אך הוא טוען אחרת. לדבריו, לו יחשוב האדם שהדברים אותם הוא חומד (אשה, בית, רכוש חברו) לא ניתנים להשגה, הוא יפסיק לחמוד אותם. בנוסף, הרמב"ם מציין כי הסיבה לאיסור 'לא לחמוד' היא שעל ידי ההתעסקות בתחבולת להשגת רכוש אחרים, קיים חשש שהאדם יפעל להשגתם בדרכים לא חוקיות ואף באלימות. דוגמה לכך מופיעה בסיפור בו המלך אחאב חומד את כרמו של נבות היזרעאלי ואף דואג להמתתו.
לא תחמוד לעומת לא תתאווה
הלאו של לא תחמוד כולל את האיסור להוציא מן הזולת בתחבולות, ואף בתמורה כספית נדיבה, דבר השייך לו. התחבולות האסורות כוללות: הפצרה חוזרת ונישנית, לחץ חברתי וכמובן כח. העסקת המחשבות על תחבולות כאלו, אסורה גם היא, ואפילו עצם ההתאוות לנכסי הזולת או הקנאה בהם נאסרה (וראו להלן את שיטות הראשונים בהגדרת האיסור). איסור דומה לאיסור זה הוא "לא תתאוה", ולדעת הרמב"ם ההבחנה ביניהם היא שבאיסור לא תתאוה נאסרה המחשבה.
העברת בעלות בהסכמה
בתלמוד מובאת ברייתא על מעמדו של החמסן, שהוא אדם הלוקח לעצמו ממון חברו ללא רשות החבר ומשאיר לו תשלום על כך. לפי הברייתא, חמסן נפסל לעדות רק מדרבנן. תוספות מקשים שבמקום אחר בתלמוד מספרים על רב אחא שהתרעם על זיכוי אדם שלקח ללא רשות ושילם, וענו לו חכמים:. כלומר, לאנשים נשמע שעבירה יכולה להתקיים רק כשאדם לא משלם, אך מי שמשלם בוודאי רשאי לקחת. מלשון זו נשמע לכאורה שדעת האנשים שונה מדעת התורה.
תוספות תרצו על כך שני תירוצים. לפי התירוץ הראשון, צורת ההתנסחות של התלמוד לא באה לשלול את נכונותו של דין זה, ואם כן כאשר משלמים עבור החפץ אין איסור לא תחמוד. לפי התירוץ השני, הדבר לא תלוי בתשלום אלא בהשגת הסכמת המוכר – אם נוסף לתשלום הושגה לבסוף גם הסכמת המוכר, אין איסור לא תחמוד, אפילו אם החפץ נלקח ללא ידיעתו והסכמתו. לעומת זאת מדברי הרמב"ם נראה שגם אם הושגה הסכמת המוכר, כל עוד בוצעה העסקה ללא אישורו, עבר הקונה על לא תחמוד. הראב"ד השיג על כך ודעתו היא כדעת התוספות שאם הושגה הסכמה אין איסור לא תחמוד.
אם כן יש כאן שלש דעות: לפי התירוץ הראשון של התוספות, אין איסור לא תחמוד אם שולמה התמורה. לפי התירוץ השני של תוספות ולפי הראב"ד, אין איסור אם הושגה הסכמה. לפי הרמב"ם, גם אם הושגה הסכמה יש איסור לא תחמוד.
הלכה ברורה ובירור הלכה
הלכה ברורה ובירור הלכה היא שיטה ללימוד גמרא שפיתח הרב אברהם יצחק הכהן קוק, במטרה לחדש את הקשר בין התלמוד להלכה, והבנת הדרך בה ההלכה והשתלשלותה, לשיטותיה השונות, נובעות מתוך התלמוד ומפרשיו. בהרצאת הרב הוא יצא בקריאה ליישומה של השיטה.
השיטה מורכבת משני חלקים:
רקע
כתיבת "הלכה ברורה ובירור הלכה" היא אחד המפעלים של יצירת ספרות תורנית שאליהם קרא הראי"ה קוק בהרצאת הרב.
לימוד התלמוד בבלי, שמהווה את החלק המרכזי בתורה שבעל פה. נועד במקורו להביא לידי פסיקת הלכה. אולם במהלך הדורות נפרד לימודו מלימוד ההלכה, ונהפך ללימוד עצמאי בשיטות פלפול שונות, שאינן מובילות להסקת מסקנות הלכתיות. כשההלכה נלמדת כמקצוע נפרד. הראי"ה קוק ראה במצב זה קלקול, המזיק הן לגמרא והן להלכה. וכתב במקומות שונים שיש לחזור לשיטת הלימוד המקורית, המוליכה מהתלמוד אל ההלכה. כשהוא נסמך בין השאר על הגאון מווילנא שהרבה להרחיק מפלפולים ולעסוק בלימוד של הסוגיה לשיטותיה מתוך חתירה להגעה לאמת ההלכתית.
עבודת הראי"ה עצמו
מתחילה תכנן הראי"ה לכתוב הלכה ברורה ובירור הלכה לתלמוד הבבלי ולתלמוד הירושלמי, וכן למשניות שאין עליהם תלמוד, אך בימי חייו הספיק לכתוב רק הלכה ברורה על התלמוד הבבלי ועל חלק מהמשניות שאין עליהם תלמוד, וכן דפים בודדים של בירור הלכה. פרויקט "הלכה ברורה" כולל 35 מחברות בכתב היד של הראי"ה, והוא הושלם ביום ח' באלול תרצ"ב, לאחר עשר שנות עבודה. לפי עדויות תלמידיו, כתב הרב קוק את ה"הלכה ברורה" פעמים רבות ללא ספרים לפניו, ומאוחר יותר העביר את הכתבים לבדיקת התלמידים שמצאו שדייק לחלוטין בכתיבת לשונם של הרמב"ם והשולחן ערוך מהזיכרון.