cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קהילת יהודי רווה-רוסקה
בין שתי מלחמות עולם
בשנת 1931 חיו ברווה-רוסקה 5,688 יהודים, כמחצית מתושביה של העיר.
פעילות פוליטית וציונית בעיר
"התקווה" היה הארגון הציוני הראשון שפעל בעיר הוקם בשנת 1910. הארגון נרדף בצורה קשה על ידי דוברי הקהילה והחסידים אף הלשינו עליהם לשלטון. לאחר מלחמת העולם הראשונה התעצמו בעיר זרמים חדשים בהם: ציונים, אגודת ישראל וסוציאליסטים. עד אז, רוב יהודי העיר נמנו על חסידות בעלז והיו נאמנים להוראותיה. לאחר המלחמה, הזרם הציוני הפך למרכזי ונאבק עם חסידות בעלז על השלטון בקהילה. בשנת 1924 הוקמו המזרחי ו"ההתאחדות" ובשנת 1928 הוקמה המפלגה הרוויזיוניסטית.
מוסדות לימוד
רוב הילדים למדו בבתי ספר עממיים ממשלתיים לילדי ישראל שנקראו "שבאבאסובקה" משום שלא למדו בהם בשבת. בין השנים 1788 עד 1806 פעל בעיר בית ספר לילדי ישראל מיסודו של הרץ הומברג. ובשנת 1892 הוקם בית ספר לילדי יהודים מייסודו של הברון הירש. בשנת 1898 למדו בו 200 תלמידים ובשנת 1900 זכה להכרה ממשלתית. בהמשך עבר בית הספר לבניין משלו, שם פעל עד למלחמת העולם הראשונה. בסמוך לו התקיימו קורסים ללימוד עברית למבוגרים.
בשנת 1922 הוקם בית ספר עברי משלים שפעל חרף התנגדות חסידי בעלז שהחרימו מי ששלח ילדיו לשם. ובשנת 1931 הוקם לידו גן ילדים ואגודת ישראל הקימה את בית יעקב שהיה לבית ספר משלים לבנות.
ארגוני קהילה וחסד
לאחר מלחמת העולם הראשונה, בתמיכת הג'וינט והשלטון הפולני, חולקו מנות מזון לנזקקים. שניים מתוך ארבעה מטבחי הסעד שהוקמו נועדו ליהודים. כשבעים אחוזים מיהודי העיר נתמכו על ידי הג'וינט. בנוסף, פעלה בעיר קופת גמ"ח שחילקה כל שנה הלוואות בסכום של 5,000 זלוטי לערך.
פעילויות הווי ופנאי
המפלגות שפעלו ברווה-רוסקה קיימו חוגי משחק ודרמה. בית היתומים שעמד ריק הוסב לאולם הצגות והפך למקום מפגש לתרבות ורוח בו התקיימו החוגים. המפלגה הראשונה שהפעילה חוג דרמה הייתה מפלגת הציונים הכלליים אליה הצטרפו ההתאחדות, הרוויזיוניסטים והבונד. אגודת ישראל הפעילה אף היא חוג משלה. בעיר פעלה ספריה יהודית ובה התקיימו חוגים להשכלה כללית ובראשית שנות ה-30 הוקם איגוד הספורט היהודי הפועל.
השואה
בעקבות הסכם ריבנטרופ-מולוטוב עברה העיר לשלטון הסובייטים. כניסתם הביאה לסגירת הארגונים היהודים הפוליטיים ומוסדות הקהילה. בנוסף, על בתי הכנסת הוטלו מיסים כבדים ובעקבות כך חלקם נסגרו. מפעלים פרטיים הולאמו ומספר משפחות אמידות נאסרו והוגלו לברית המועצות. בעשרים ושמונה ביוני 1941 נכבשה רווה-רוסקה בשנית על ידי הגרמנים. בתחילת יולי נעצרו כ-100 יהודים בהם משכילים רבים על ידי המשטרה האוקראינית והוצאו להורג ביריות ביער סמוך.
הקמת היודנרט
על פי הוראת הגרמנים הוקם יודנראט בעיר ובראשו עמד יהודי בשם שוויצר. ד"ר יוסף מנדל שהיה דמות מרכזית בקהילה השפיע רבות על אופיו של הארגון. מנדל פעל להקלת הסבל של יהודי העיר והתנגד בחריפות למדיניות הגרמנית. אחרי זמן, עצרו אותו הגרמנים ועקבותיו נעלמו. בהוראת הגרמנים ערך היודנראט מפקד של האוכלוסייה היהודית והעביר שמות של אנשים שנשלחו לעבודות כפייה. כמו כן היה עליו למסור לגרמנים דברי ערך וסכומי כסף גדולים. בנוסף, היודנרט סייע לנזקקים ולחולים הרבים שבעיר.
אקציות
האקציה הראשונה התרחשה בעשרים במרץ 1942, יחידות משטרה גרמניות ואוקראיניות חטפו יהודים מן הרחובות והבתים וכ-1500 יהודים שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ, היתר נרצחו בעיר עצמה וביערות הסביבה. למחרת האקציה הורו הגרמנים להרוס את בית הקברות היהודי ששכן במרכז העיר. היהודים צוו להשתמש בשברי המצבות לסלילת כביש במקום. בהמשך רוכזו היהודים בגטו פתוח באחד מרובעי העיר. הצפיפות בו הייתה גדולה ומחלת הטיפוס החלה להתפשט. סך הכל יושבו בגטו 6,700 יהודים כאשר חלקם הגיעו מיישובים סמוכים.
האקציה השנייה התחילה בעשרים ושבע ביולי 1942 ונמשכה מספר ימים, באקציה זו נעשה מאמץ מיוחד לגלות יהודים שהסתתרו ברובע ומי שהתגלה נרצח במקום. 1,200 יהודים גורשו ברכבות למחנה ההשמדה בלז'ץ יחד עם עוד מאות יהודים מיישובי הסביבה. כשישים קפצו מקרונות הרכבת ובכוחות אפסיים הצליחו לחזור לעיר, רבים נהרגו בניסיון הקפיצה.
בספטמבר גורשו לרווה-רוסקה יהודים מעיירות סמוכות ובגטו רוכזו כ-8,000 איש. בתחילת דצמבר נסגרו שערי הגטו כצעד מקדים לחיסולו. מספר ימים לאחר מכן נאספו הזקנים והחולים ושולחו בקרונות הרכבת לבלז'ץ. רבים נפטרו בדרך וחלק נרצחו ביער בסביבות העיר. חיסול הסופי הגטו החל בתשיעי לדצמבר 1942, הגרמנים בסיוע אוקראיני הובילו את שרידי הקהילה במכוניות משא ליער שידלקצי, שם נרצחו ביריות והושלכו לשני בורות שהוכנו מראש. לאחר האקציה נותרו בגטו כ-300 יהודים שטיפלו ברכוש הנרצחים. רובם הועברו מאוחר יותר למחנות עבודה ובגטו נשארו כ-60 איש. בעיר הוקם מחנה עבודה בו רוכזו כמה עשרות מיהודי הקהילה וסביבתה הקרובה. כ-250 יהודים עוד הצליחו להסתתר בתחום הגטו או אצל מכרים נוצרים. כשהדבר נודע לגרמנים הם הודיעו כי מי שייצא ממחבואו יועבר למחנה ולא ייענש. עשרות אכן יצאו והועברו למחנה עבודה סמוך לעיר אך רובם נרצחו כשהמחנה חוסל ביוני 1943. יחידים בלבד הצליחו להסתתר אצל נוצרים או בבונקרים ביערות עד לשחרור העיר בידי הסובייטים בעשרים ביולי 1944. לאחר השואה לא חזרה הקהילה היהודית לפעול בעיר.
פנחס אליהו רוטנברג
הרב פנחס אליהו רוטנברג מפילץ (נכתב ביידיש ראטענבערג, היה מכונה רבי פינטשע), (תק"פ - תרס"ג) היה רבה של פילץ, שבפולין, אחיינו של מייסד חסידות גור, רבי יצחק מאיר אלתר.
ביוגרפיה
נולד לרבי יעקב יוסף, (אחיו הצעיר של רבי יצחק מאיר), בערך בשנת תק"פ בעיר יאנוב, מחוז לובלין. עוד בהיותו נער צעיר יצא שמו כילד חריף וכמתמיד גדול. בהיותו כבן שש הביא אותו אביו לקבל ברכה מרבי שמחה בונים מפשיסחה שכבר לא ראה באותם ימים. החסידים עברו לקבל ברכת שלום עליכם, וכשהגיע הילד לפניו, שאלו רבי בונם: ילד, מדוע אינך נותן לי שלום? אמר הילד: אם הרבי לא רואה, כיצד הוא יודע הוא שלא נתתי לו שלום? הרבי נהנה מחריפותו. לעת זקנותו כשאיבד את ראיתו, תלה את סיבת הדבר בחוצפתו לרבי.
בהגיעו לפרקו נשא לאישה את דבורה בתו של רבי אליעזר פצנובסקי מפיעטרקוב, שהיה נקרא: 'פאטשינובער רב'. (למרות שלא כיהן בפועל ברבנות, היה נקרא כך על שם אביו רבי שלמה, שהיה אב"ד פצאנוב). היה סמוך על שולחן חותנו העשיר ונסע משם לקוצק. היה קרוב מאוד לדודו החידושי הרי"מ ולמד אצלו גם לפני שנהיה לאדמו"ר. נסע עמו לבקר את צדיקי אותו הדור ביניהם רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. היה בעת יציאת הנשמה של דודו שהתייחס אליו כאל בנו. לאחר פטירתו נסע אל רבי חנוך הניך הכהן לוין מאלכסנדר, ולאחר פטירתו (בשנת תר"ל), הפך לחסיד של בנו של בן דודו השפת אמת אף שהיה צעיר ממנו בשנים רבות.
פטירתו וקברו
ביום שלישי של חול המועד פסח בשנת תרס"ג נפטר, ונקבר בעיר בה כיהן כרב במשך עשרים שנה.
שנים רבות לא הצליחו למצוא את קברו בבית הקברות בפילץ. שנה אחת נסעה חבורה של חסידי גור ושוב חיפשו את הקבר, לאחר בירורים אצל תושבי המקום, אודות קברו של ה'ראבין', אמר להם אחד התושבים שהוא יודע היכן המקום ולקחם לשם. המציבה שלו ושל זוגתו היו מונחים על מקום הקבר בצורה הפוכה. המקומי הסביר שבזמן מלחמת העולם השנייה רצו התושבים להציל את הקברים מביזיון והפכו אותם על מנת שאף אחד לא יטרח לנגוע בם וכך זה נשאר. משהפכו את המציבות נתגלה הכיתוב על מצבותיהם והחסידים הקימו מחדש את המציבות.
ראו גם
דוד אברהם מנדלבוים - ספר דברי תורה ותולדות, באוצר החכמה.
כוכבי שמים רחוקים
מלבד שירי המשורר, נכללו בו, ונערכו במעורב, תרגומי שירים ממספר שפות ותרבויות, חלקן שתורגמו מכלי שני: איסלנדית, אנגלית, גרמנית: היינה וגתה, יוונית, פרסית: שמס א-דין מוחמד שירזי. נושאי השירים, הן יצירות המשורר - שנכתבו בעיצומה של מלחמת העולם השנייה והשואה שמידע על עליה הגיע אל היישוב ואל המשורר - והן תרגומיו, נסובים על משמעותם של אירועים בתולדות עם ישראל ומורשתו, ועל תפיסת ההיסטוריה בכללה; ואלו, המורשת והניסיון להבין את משמעות ההיסטוריה, מלוכדים בשיריו על מפעל ההתיישבות היהודי בארץ ישראל.
רייפר ג'ונסון
רייפר לואיס ג'ונסון (באנגלית: Rafer Lewis Johnson; 18 באוגוסט 1935 – 2 בדצמבר 2020) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (רומא 1960), שיאן עולם בקרב עשר ושחקן קולנוע.
ג'ונסון זכה לכבוד לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת רומא (1960) וכן להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד בהילסבורו, טקסס. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ושיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה תחת המאמן ג'ון וודן.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1955 זכה ג'ונסון במדליית זהב בקרב עשר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה ג'ונסון במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 7,587 נקודות (7,422 נקודות), אחרי בן ארצו מילט קמפבל שקבע שיא אולימפי חדש של 7937 נקודות (7565 נקודות) ולפני וסילי קוזנצוב מברית המועצות שקבע תוצאה של 7,465 נקודות (7,330 נקודות).
באולימפיאדת רומא (1960) זכה ג'ונסון לכבוד לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 8,392 נקודות (7,901 נקודות), לפני יאנג צ'ואן-קואנג מהרפובליקה הסינית שקבע תוצאה של 8,334 נקודות (7,820 נקודות) ווסילי קוזנצוב שקבע תוצאה של 7,809 נקודות (7,527 נקודות).
קריירה לאחר הפרישה
ג'ונסון כיהן בוועדה המארגנת לתחרות הספיישל אולימפיקס הראשונה שנערכה בשיקגו ביולי 1968, בהנחיית מייסדת הספיישל אולימפיקס, יוניס קנדי ​​שריבר, ובשנה שלאחר מכן הוא הוביל את ייסוד פיישל אולימפיקס בקליפורניה. ג'ונסון, יחד עם קבוצה קטנה של מתנדבים, הקימו את ארגון "קליפורניה ספיישל אולימפיקס" בשנת 1969 וערכו תחרות עבור 900 אנשים עם מוגבלות שכלית בלוס אנג'לס. לאחר מכן ג'ונסון הפך לאחד החברים המייסדים במועצת המנהלים של ארגון הספיישל אולימפיקס.
ב-1984 זכה בכבוד להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לוס אנג'לס.
נפטר ב-2 בדצמבר 2020.
מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2018
מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2018 הוא רשימת השירים לסיכום שנת 2018 של הבילבורד הוט 100. דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות שנאספו לאורך שנה. כמו כן, הוא מחושב לפי נתוני המכירות שנאספו מ-2 בדצמבר 2017 עד 17 בנובמבר 2018.
אמיר צוקרמן
אמיר צוקרמן (נולד ב־1962) הוא מתרגם ועורך ישראלי, מתרגם מיוונית ומאנגלית לעברית. הוא גם מפרסם רשימות ביקורת על ספרים בעיתונות היומית.
צוקרמן זכה לפרסים על תרגומיו (2002 ו־2004).
פולין הנסון
הנסון ידועה בהתנגדות תקיפה להגירה אסלאמית לאוסטרליה, ואף טענה שמערך הכשרות האסלאמי "חלאל" באוסטרליה מממן טרור. ב-17 באוגוסט 2017 הגיעה לדיון בפרלמנט שיזמה על מנת לאסור את לבוש הבורקה, כשהיא לבושה בבורקה המכסה אותה מכף רגל ועד ראש.
יחסי הפיליפינים–שווייץ
יחסי הפיליפינים–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הפיליפינים לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה
בין רפובליקת הפיליפינים לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הפיליפינים לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים.
מאז אמצע המאה התשע עשרה לספירה החלו יחסי מסחר משמעותיים בין שווייץ לבין הפיליפינים, שהייתה אז קולוניה ספרדית. הקונסוליה השווייצרית הראשונה להיפתח ביבשת אסיה הייתה זו במנילה בשנת 1862. בשנת 1879, חברות ביטוח שווייצריות החלו לפעול בפיליפינים. במהלך השנים של מלחמת העולם השנייה, כ-15 חברות שווייצריות היו פעילות בפיליפינים, בעיקר במגזר הסחר הבינלאומי.
שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של רפובליקת הפיליפינים ב-4 ביולי 1946. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו בשנת 1957.
לאחר נפילתו של הנשיא פרדיננד מרקוס בשנת 1986, מועצת הברית הקפיאה את הנכסים אשר הוחזקו בשווייץ על ידי משפחת מרקוס. הנכסים הוחזרו לרשויות הפיליפיניות בשנת 2004 בהתאם לחוק.
יחסים כלכליים
אף על פי שהיחסים הכלכליים בבין שתי המדינות נותרו צנועים, הפיליפינים מהווה שותפת מסחר חשובה עבור שווייץ באזור דרום מזרח אסיה. שווייץ מייצאת לפיליפינים בעיקר מוצרי פרמצבטיקה, מכונות ושעונים, ומייבאת מהפיליפינים אבני חן, מכונות ומוצרים חקלאיים.
כ-50 חברות שווייצריות פעילות בפיליפינים והן מספקות 13,000 מקומות עבודה לאזרחי הפיליפינים.
הפיליפינים ואיגוד הסחר החופשי האירופי, בו חברה שווייץ לצד נורווגיה, ליכטנשטיין ואיסלנד, חתמו על הסכם סחר חופשי ביניהן באפריל 2016.
ועדה קבועה האחראית על היחסים הכלכליים בין שתי המדינות כוננה לראשונה ביוני 2013 על מנת לחזק את היחסים הכלכליים הקיימים בין שתי המדינות. הוועדה הקבועה קיימה את הפגישה הראשונה שלה ביולי 2014 במנילה ומתכנסת מדי שנתיים לצד עבודה שוטפת.
שווייצרים בפיליפינים
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016, שלושת אלפים שש מאות עשרים ושלושה אזרחים שווייצרים התגוררו בפיליפינים.
עונת 2003 בליגת העל הרוסית בכדורגל
עונת 2003 בליגת העל הרוסית הייתה העונה השנייה של הפרמייר-ליג הרוסי במתכונתו החדשה והעונה ה-12, מאז 1991. העונה שוחקה מה-15 במרץ ועד ה-1 בנובמבר 2003.
צסק"א מוסקבה זכתה לראשונה באליפות הליגה הרוסית, לאחר שהוליכה את טבלת האליפות לאורך כל העונה.
מבנה
העונה נפתחה עם 16 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים, בדומה לאליפויות הקודמות.
בסיכום העונה הודחו אוראלאן אליסטה וצ'רנומורץ נובורוסיסק. במקומן העפילו אמקאר פרם וקובאן קרסנודאר.
הקבוצות
בעונת 2003 של הפרמייר-ליג הרוסי נטלו חלק הקבוצות הבאות:
הסופר קאפ הרוסי
משחק הסופר קאפ הרוסי 2003 הפגיש בין אלופת רוסיה 2001 צסק"א מוסקבה ומחזיקת הגביע הרוסי בכדורגל 2001/2002 לוקומוטיב מוסקבה. המשחק נערך ב-8 במרץ 2003 בRZD ארנה, שאז נקרא אצטדיון לוקומוטיב.
היה זה טורניר הסופר קאפ הרוסי הראשון שנערך אי פעם. הטורניר סימן את פתיחת עונת 2002 וזכתה בו לוקומוטיב מוסקבה לאחר שגברה על יריבתה בתוצאה 3:4 בבעיטות עונשין, לאחר שהמשחק הסתיים בשוויון 1:1.
Joytime
קרדיטים וצוות
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מ-טיידל.
מדינת א-שמאל
מדינת א-שמאל היא עיר בקטר, בירת מחוז א-שמאל. העיר ממוקמת מעל 100 קילומטרים צפונה מדוחה, בירת קטר, היא תוחמה בשנת 1988 והיא גובלת בעיר א-רויס מצפון וממזרח.
היסטוריה
במהלך רוב המאה ה-20 הכפרים אבו דחלוף וא-רויס היו הגדולים ביותר על החוף הצפוני של המדינה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 המוקדמות, הממשלה הקטרית החלה לתכנן את התוכנית לכינון מדינת א-שמאל בין שני הכפרים הללו כדי שתשמש כמרכז אדמיניסטרטיבי לכל הצפון, כחלק מהמדיניות שלה לביזור רוב הסמכויות של דוחה הבירה. במהלך שנות השבעים, נבנתה מערכת כבישים על מנת לחבר בין שלושת הכפרים. כחלק מפרויקט דיור ציבורי, 50 בתים נבנו במדינת א-שמאל בשנת 1976. פיתוח רחב בעיר החל במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 ובשנות ה-90 של המאה ה-20.
בקרבת בניין העירייה נמצא פארק מדינת א-שמאל. אחד מהפארקים הגדולים בקטר בשטח של 56,000 מ"ר. מספר אטרקציות בתוך הפארק כוללות מסעדה, בית קפה, שירותים ואזור משחק לילדים. בפארק קיימים מינים מיוחדים של צמחייה מדברית.
גאוגרפיה
מדינת א-שמאל ממוקמת במרחק של יותר ממאה קילומטרים צפונית מדוחה, 27 קילומטרים מא-זובארה, 24 קילומטרים מפוואירית, 76 קילומטרים מאל ח'ור ו-122 קילומטרים מאל וכרה.
גרנט הארווי
גרנט הארווי (באנגלית: Grant Harvey; נולד ב -30 ביוני 1984) הוא שחקן אמריקאי ודוגמן עבר. הארווי ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור גרנט בסדרה "סודות ההתבגרות" (2013-2010) של רשת ABC, ובזכות הופעתו בתור קולין בסדרה "ממלכת החיות" (2019) ברשת TNT.
ביוגרפיה
הארווי נולד ב -30 ביוני 1984 בהות'ורן, נבדה, בנם של דבי וג'ון הארווי. הוא גדל בבוסטון, מסצ'וסטס. הוא היה דוגמן לפני שהחל לעסוק במשחק ועבד במילאנו, פריז, לונדון וארצות הברית. הארווי הוא בוגר תואר ראשון בעיתונאות מאוניברסיטת נבדה ברינו.
קריירה
תפקידו הראשון של הארווי היה תפקיד זעיר בסדרה "האוס" בשנת 2007. לאחר מכן שיחק במספר סרטים קצרים לפני שלוהק לתפקיד של גרנט בסדרת הטלוויזיה "סודות ההתבגרות" בהפקת רשת ABC. הוא שיחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות בהן, "מצויד", "בונז", "CSI: ניו יורק", "הסקס של מאסטרס", "על טבעי", "לוציפר", "CSI", NCIS" ו"מחשבות פליליות". הארווי שיחק בתפקיד חוזר בסדרה "The Neighbors" של דן פוגלמן.
בשנת 2017 שיחק הארווי בסרט דרמת-הפשע "בילי בוי" ובסרטו של ג'ורדן רוס "Thumper". באפריל 2018 הופיע הארווי בתפקיד החוזר של רוי ארונסון בסדרת המתח והמדע-בדיוני "מעבר לזמן" ברשת ABC.
בשנת 2019 שיחק בדמותו של קולין, בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "ממלכת החיות" המשודרת בערוץ TNT.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה והמשטרה של רשת FOX, "מוקד 911: טקסס" בתור האנק. באותה שנה לוהק למיני-סדרה "דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר"; שנוצרה על ידי היוצרים ראיין מרפי ואיאן ברנן עבור שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ומגוללת את סיפורו של אחד הרוצחים הסדרתיים הידועים לשמצה ביותר באמריקה, ג'פרי דאהמר, שידוע גם בכינוייו "הקניבל ממילווקי". המיני-סדרה עלתה לשידור בספטמבר 2022.
גדליה אבן יחיא
גדליה אבן יחיא היה שמם של אישים שונים בני משפחת אבן יחיא: {{פירושונים|
קישורים חיצוניים
}}
סברינה ספלמן
סברינה ויקטוריה ספלמן (באנגלית: Sabrina Victoria Spellman) היא דמות בדיונית שנוצרה על ידי ג'ורג' גלאדיר והאמן דן דה קרלו, והופיעה לראשונה בחוברת Archie's Mad House #22, מבית היוצר של ארצ'י קומיקס. הפופולריות לה הדמות זכתה הביאה לכך שקיבלה סדרת קומיקס משלה ביקום של "ארצ'י קומיקס" - Sabrina the Teenage Witch - בה היא מככבת בתפקיד ראשי.
יצירה
סברינה המכשפה הצעירה הופיעה לראשונה בחוברת Archie's Madhouse #22 (שמוכר יותר כ-Archie's Mad House), שפורסמה באוקטובר 1962. דמותה של סברינה נוצרה לראשונה על ידי הכותב ג'ורג' גלאדיר והאמן דן דה קרלו עבור סיפור ראשי באנתלוגיית הומור שנכתב עבור "ארצ'י קומיקס", ובסופו של דבר הפכה לאחת הדמויות המרכזיות והפופולריות ביותר ב"ארצ'י קומיקס", וכמו כן זכתה לעיבודים רבים; בהם סדרות אנימציה וסיטקום יומיומי. בשנת 2007, גלאדיר נזכר בדרך בה סברינה נוצרה:
ביוגרפיה בדיונית
במקור, סברינה נוצרה על ידי שתי דודותיה, הילדה וזלדה ספלמן, מתוך שיקוי קסמים שהשתבש. עם זאת, בסדרת הסיטקום "סברינה המכשפה הצעירה" משנת 1996, הוסבר כי סברינה היא "חצי מכשפה" (מכיוון שאמה, דיאנה סוייר, היא אישה רגילה לכל דבר, או "בת תמותה" בלשון המכשפות, בעוד שאביה, אדוארד ספלמן, הוא מכשף). אלמנט זה המציג את דמותה של סברינה כבת תערובת - חצי מכשפה וחצי בת תמותה - נשמר מאז בעיבודים הבאים שנעשו לדמותה. לאורך הופעותיה בקומיקס, סברינה מתגוררת עם הילדה וזלדה (ומכשפות בעצמן) בגרינדייל, עיירה קטנה וטיפוסית הנמצאת סמוך לריברדייל, ביתם של ארצ'י אנדרוז וחבריו - ג'אגהד ג'ונס, בטי קופר וורוניקה לודג', בעוד אביה אינו נמצא בתמונה. הסיטקום משנת 1996 גם נתנה לסברינה ולדודותיה את שם המשפחה "ספלמן". בנוסף, שלוש הנשים חיות יחד עם חתול המחמד המשפחתי, סיילם סאברהאגן, שבקומיקס המקורי היה חתול טיפוסי שלא דיבר, אך הסיטקום נתן לו את היכולת לדבר והרחיב את הרקע לדמותו, במהלכה מתגלה כי בעברו סיילם היה מכשף שקולל לצורת חתול כעונש על ניסיונותיו לכונן שליטה עולמית.
רוב הרפתקאותיה של סברינה בקומיקס נובעים בעיקר בשל ניסיונותיה להשתמש בכוחותיה בחשאי כדי לעזור לחבריה בני התמותה - זאת מכיוון שמכשפות לרוב אינן מורשות לספר לבני תמותה מסביבן על יכולותיהן או על קיומן כמכשפות - או בשל התמודדותיה מול סיטואציות יומיומיות הפוקדות את גיל ההתבגרות. תמה חוזרת בעלילותיה של סברינה הוא חינוכה לשליטה ושימוש נכון בכוחותיה, בין אם באמצעות דודותיה או באמצעות טיולים לממד קסום, שהוא ביתם של יצורים קסומים ומיתולוגיים שונים, כולל מכשפות אחרות. לאורך ההיסטוריה של סברינה בקומיקס וחוצה לו, ניתנו שמות שונים לממד הזה; סדרת קומיקס בכיכובה מאמצע שנות ה-2000, התייחס אל הממד הזה כאל "עולם הקסם", בעוד שבסיטקום, הממד מכונה "הממלכה האחרת".
בכל העיבודים בהם דמותה של סברינה מופיעה, בן זוגה העיקרי של סברינה הוא הארווי קינקל, בן תמותה והתלמיד הפופולרי ביותר בתיכון בקסטר, בו השניים לומדים. בדומה לשאר בני תמותה האחרים הנמצאים בחייה של סברינה, גם הארווי אינו מודע לכך שחברתו היא מכשפה; ועם זאת, בהרפתקאותיה המצמררות של סברינה ובעיבודו הטלוויזיוני, הארווי מגלה על כך שסברינה היא מכשפה, והדבר עולה להם ביחסיהם.
אחרי המוות עם ארצ'י
דמותה של סברינה ספלמן מופיעה בחוברת הראשונה של אחרי המוות עם ארצ'י, במהלכו היא משיבה לתחייה את כלבו האהוב של ג'אגהד, הוט דוג, אך שלא ביודיעין מתחילה אפוקליפסת זומבים בריברדייל. סברינה מופיעה שוב בחוברת השישית, במהלכו היא נאלצת להפוך לכלתו של קת'ולהו, ישות עתיקת יומין.
ארצ'י נגד הטורף
באירוע הקרוס-אובר ארצ'י נגד הטורף, בטי וורוניקה מגיעות אל ביתה של סברינה בבקשת סיוע באיתור רוצחו של פופ (שלמעשה נרצח על ידי הטורף) באמצעות סכין הקשור לרצח שבטי מצאה בחופשת האביב של החבורה. כאשר סברינה מנסה לבצע את לחש האיתור, הטורף מזנק לתוך ביתה ורוצח אותה ואת סיילם. מאוחר יותר, כשהמשטרה באה לסקור את זירת הרצח, הבית נעלם והמשטרה הופכת לקבוצת עזים.
הרפתקאותיה המצמררות של סברינה
עלילתה של הרפתקאותיה המצמררות של סברינה מתמקדת ומעבדת מחדש את חייה של סברינה ספלמן כמכשפה מתבגרת באמצע שנות ה-60, כשהיא חיה בגרינדייל, עיירה הסמוכה לריברדייל, והופכת שלא מודע לפיון בתוכנית הנקמה של מאדאם שטן, לשעבר מאהבתו של אדוארד ספלמן, במשפחתה ובכנס המכשפות אליה משפחתה משתייכת. הרפתקאותיה המצמררות של סברינה האיר מחדש את חייה של סברינה באור אפל ובוגר יותר וכמו כן כלל תכנים "בוגרים" יותר, כולל קניבליזם, מיניות וסגידה לשטן.
אשר פרס
אשר פֶּרֶס (30 בינואר 1934 – 1 בינואר 2005) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור בטכניון, חלוץ בתורת האינפורמציה הקוונטית.
קורות חיים
אשר פרסמן נולד ב-1934 בעיירה בולייה-סיר-דורדון שבצרפת, בנם של שלמה (סלומון) ושולמית (סלומיאה) פרסמן, מהגרים יהודים מלמברג. אביו, מהנדס חשמל, עבד בצרפת בהנחת קווי מתח חשמליים. בזמן מלחמת העולם השנייה הצטרף אביו למחתרת שלחמה בנאצים, בעוד אשר ואמו נדדו מכפר לכפר עד לסיום המלחמה. בשנת 1949, כשהיה בן 15, עלה פרס לישראל בעלייה ההמונית עם משפחתו על סיפון ה"נגבה"; בארץ שינה את שמו הפרטי ל"אשר" ואת שם משפחתו עִברת מ"פרסמן" ל"פרס".
למד בתיכון קלעי בגבעתיים. את תאריו האקדמיים קיבל בטכניון. למרות אהבתו הרבה לפיזיקה, נרשם בשנת 1952 ללימודי תואר ראשון בפקולטה להנדסת מכונות, בעצת אביו, משום שפיזיקה נחשבה כמקצוע שבו לא ניתן למצוא פרנסה. בשנת 1959 קיבל תואר דוקטור מהפקולטה לפיזיקה בטכניון תחת הנחייתו של פרופ' נתן רוזן, תלמידו של אלברט איינשטיין ומייסד הפקולטה (עבודתו הייתה בנושא "קרינה גרביטציונית"). מיד בתום לימודיו הצטרף לסגל הטכניון. ב-1965 נבחר לנשיא האגודה הישראלית לפיזיקה. בשנת 1967, בגיל 33, מונה לפרופסור מן המניין, ובשנת 1988 מונה לפרופסור מחקר. שימש דקאן הפקולטה לפיזיקה בשנים 1966 ו-1982, ודקאן בית הספר ללימודי מוסמכים בטכניון בשנים 1972–1974. פרסם שני ספרים ולמעלה מ-250 מאמרים.
בשנת 2004 זכה בפרס רוטשילד לפיזיקה.
אשר פרס נפטר ב-2005, בגיל 71. נקבר בחיפה. היה נשוי לאביבה ולהם שתי בנות. אחת מהן היא ד"ר לידיה פרס (הרי), מרצה בפקולטה למתמטיקה בטכניון.
בשנת 2006 התפרסמה רשימה אוטוביוגרפית שלו תחת הכותרת "I am the cat who walked by himself".
עבודותיו
פרס פרסם עבודות משמעותיות ופורצות דרך במספר שטחים בפיזיקה, בהם: תורת היחסות הכללית, כאוס קוונטי, יסודות תורת הקוונטים, הצפנה קוונטית, ואינפורמציה קוונטית. חיבר ספר יסודי בתורת הקוונטים, ואחד מששת האבות המייסדים של תורת ה"טלפורטציה קוונטית" שנכתבה בשיתוף צ'ארלס בנט וארבעה מחברים נוספים.
פרס ניסח קריטריון תנאי מספיק פשוט לשזירות של מצב קוונטי המתואר על ידי מטריצת הצפיפות. התנאי הוא תנאי ספקטרלי על השחלוף החלקי של מטריצת הצפיפות. עבור שני קיוביטים התנאי הוא גם תנאי מספיק ובמקרה זה הוא ידוע בשם תנאי פרס-הורודצקי.
רבוע הקסם של פרס ומרמין משמש להדגמת אפקט הפסאודו-טלפתיה של מכניקה קוונטית.
אשר פרס ומנחם בגין
בשנת 1983, במהלך מלחמת שלום הגליל בין ישראל ללבנון ומתוקף תפקידו כדיקן הפקולטה לפיזיקה בטכניון, הציע פרופסור פרס את מועמדותו של ראש ממשלת ישראל מנחם בגין, כמועמד לפרס נובל בפיזיקה. בנימוקים למועמדות כתב כי ראש הממשלה בגין ראוי לפרס נובל בפיזיקה כפי שהוא ראוי לפרס נובל לשלום (שזכה בו יחד עם אנואר אל סאדאת בשנת 1978 בעקבות הסכם השלום עם מצרים). לשכת ראש הממשלה לא העריכה את העקיצה וביקשה מנשיא הטכניון להתנצל בפני האקדמיה השוודית, שמצדה השיבה כי אינה רואה צורך בהתנצלות.
טיסה 7601 של פורמוסה איירליינס
טיסה 7601 של פורמוסה איירליינס הייתה טיסה פנימית בטאיוואן של חברת התעופה פורמוסה איירליינס שהייתה בדרכה מטאיפיי לאיי מאצו. הטיסה התרסקה ב-10 באוגוסט 1997 בנמל התעופה מאצו בייגאן שבבייגאן, כשעליה 14 נוסעים ושני אנשי צוות.
הטיסה
הטיסה יצאה בשעה 07:37 מעיר הבירה של טאיוואן, טאיפיי, לשדה תעופה קטן באיי מאצו, כשעליה 14 נוסעים ושני טייסים.
כקילומטר משדה התעופה פגע המטוס במגדל מים צבאי ישן, התרסק, התלקח וכל נוסעיו נהרגו.
כמה שעות לאחר ההתרסקות, חזאי מזג האוויר האחראי למסירת המידע על מזג האוויר למגדל הפיקוח ניסה להתאבד והובהל לבית החולים במצב קשה.
להתחיל מבראשית
להתחיל מבראשית הוא אלבומו השלישי של הזמר ישי לוי, שיצא במאי 1989.
הפקה
אחרי היציאה של אלבומו השני "הנה בא היום" בשנת 1986 וההצלחה שבאה בעקבותיו, הגיעה גם ההתמכרות לסמים. לקראת סוף שנת 1989, לאחר ניסיונות גמילה, יצא האלבום "להתחיל מבראשית", שאמור היה לבשר על התחלה חדשה, כששיר הנושא מדבר על חייו ומצב הקריירה הנוכחי של הזמר.
אוכף של קוף
במתמטיקה, אוכף של קוף היא משטח תלת־ממדי אשר מוגדר על ידי המשוואה המשטח נקרא כך כיוון שיש לו שלוש "שלוחות", דבר שמתאים להיות כאוכף לקוף כיוון שהקוף צריך אוכף גם לזנבו.
מאפיינים
נקודת האפס (0,0,0) היא הנקודה היחידה בה שיפוע המשטח הוא אפס וגם הנקודה היחידה בה העקמומיות הגאוסיינית של המשטח היא 0. בכל השאר הנקודות העקמומיות היא שלילית. ניתן גם להגדיר את המשטח על ידי הפונקציה המרוכבת התלת־ממדית הבאה: ומכאן ניתן לראות כי: לכל t ≥ 0. מכאן ניתן לראות כי המשטח תלוי ב-z אשר נמצא על מעגל היחידה. אם נסתכל על כל נקודה במעגל היחידה כ-z=eiφ, עבור φ בין 0 ו-2π, אז ניתן להגדיר את הפונקציה כ- z(φ)=cos 3φ. ניתן להכליל את הרעיון של אוכף של קוף לבעל k שלוחות על ידי הנוסחה z(φ)=cos kφ.
להתחיל מבראשית
הפקה
באלבום ביצע לוי גם מחרוזת שכללה שתי קלאסיקות ישראליות משנות ה-70: "אני אוהב אותך לאה" (במקור של צביקה פיק), ו"מי ידע שכך יהיה" (במקור של בועז שרעבי).
השיר "ילדונת" ("אל תסירי אהבה מליבך, אל תשכחי עודני אוהב...") הוא השיר השני שלו תוך מספר שנים הנושא את השם "ילדונת". כאשר ה"ילדונת" הראשון ("ילדונת, ילדונת... אהבתי כל ימי...") יצא באלבומו הראשון של לוי בשנת 1984 "חפלה עם בן מוש". כמו כן חיים משה באותה שנה הקליט גם גרסה משלו לשיר הזה והיא נכנסה לאלבומו המצליח "תן לזמן ללכת".
אלמוג בוקר
אלמוג בוקר (נולד ב-9 בדצמבר 1978) הוא עיתונאי ישראלי, כתב חדשות 13 בדרום ומרצה במחלקה לתקשורת במכללת ספיר. ומגיש את חדשות היום
להתחיל מבראשית
הפקה
האלבום נמכר בכ-60,000 עותקים רשמיים והפך לאלבום פלטינה.
למרות שניסיונות הגמילה לא ממש צלחו, לוי המשיך להוציא אלבומים בתדירות די גבוהה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.
אלמוג בוקר
ביוגרפיה
בוקר נולד וגדל בבאר שבע. את שירותו בצה"ל עשה בחיל השריון. סיים תואר ראשון בתקשורת במכללה האקדמית ספיר.
ב-2003 החל לעבוד בעיתון "זמן הנגב" מרשת מקומוני מעריב. הוא שימש כתב מוניציפלי וכתב חדשות באזור הדרום. ב-2005 עבר לתחנת הרדיו "רדיו דרום", בה שימש כתב ומנהל מחלקת החדשות בתחנה. ב-2007 עבר לשמש כתב במעריב לענייני חבל לכיש. בהמשך אותה שנה, עבר ל"חדשות 10" כ"כתב בדרום". הוא כיסה את העורף בעוטף עזה בתקופת מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן. ב-2015, העלה סדרת כתבות תחקיר בשם "נטושים בעוטף" וסדרת כתבות בשם "הפריפריה - מסע בחצר הזנוחה של ישראל בנגב ובגליל".
ב-2020 התחיל להגיש תוכנית חדשות חדשה ששמה "חדשות 16:00". ב-2 באוגוסט התוכנית עברה לשעה 15:00, ושמה שונה ל"חדשות היום".
בוקר מתגורר בזיקים, נשוי לעו"ד אילת אלון-בוקר ואב לשני בנים ובת.
ג'ק טוויימן
ג'ון קנדי "ג'ק" טוויימן (באנגלית: John Kennedy "Jack" Twyman; 21 במאי 1934 – 30 במאי 2012) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA, כולן במדי הרוצ'סטר/סינסינטי רויאלס.
קריירה ב-NBA
טוויימן נבחר על ידי הרוצ'סטר רויאלס בבחירה השמינית בדראפט 1955, ושיחק בקבוצה שעברה בעונת לסינסינטי, במשך 11 עונות. עונת הייתה עונת השיא בקריירה של טוויימן, במהלכה העמיד  של 31.2 נקודות, 8.9 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק. במשחקה של סינסינטי מול מיניאפוליס לייקרס ב-15 בינואר 1960, קלע טוויימן שיא קריירה של 59 נקודות. הוא נבחר לחמישיית העונה השנייה בעונות ו-, ולמשחק האולסטאר בעונות  עד,  ו-. לאורך הקריירה קלע טוויימן 15,840 נקודות, שבעת פרישתו בשנת 1966 הציבו אותו במקום ה-20 ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA. בשנת 1983 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל כשחקן. ממוצעי הקריירה של טוויימן הם 19.2 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
פעילות הומניטרית
טוויימן היה האפוטרופוס החוקי של חברו לקבוצה מוריס סטוקס, ששותק עקב פגיעת ראש שספג במהלך משחק, כדי לדאוג להוצאות הרפואיות שלו. הוא ארגן את "משחק ההוקרה השנתי למוריס סטוקס" כדי לאסוף תרומות עבור סטוקס ועבור שחקני עבר נוספים שנזקקו לטיפולים רפואיים. משחק הצדקה משך לאורך השנים את כוכבי ה-NBA הגדולים ביותר, כגון ביל ראסל, וילט צ'מברלין, אוסקר רוברטסון, כרים עבדול-ג'באר, נייט ארצ'יבלד ופיט מרוויץ'. בסך הכל, גויסו במשחקים הללו למעלה מ-750 אלף דולר. כמו כן דאג טוויימן שסטוקס יקבל את הפיצויים המגיעים לו ולימד אותו לתקשר בעזרת מצמוצי עיניים. טוויימן המשיך לשמש כאפוטרופוס עד מותו של סטוקס ב-1970.
לאחר הפרישה
בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 שידר טוויימן משחקי NBA עבור רשת הטלוויזיה ESPN. מאוחר יותר הפך למנהל רשת מזון, אותה מכר בשנת 1996 ברווח של מעל ל-3 מיליון דולר. ב-30 במאי 2012 מת טוויימן בסינסינטי עקב סיבוכים במחלת הלוקמיה ממנה סבל.
גשר הרכבת הטורקי על נחל ניצנה
גשר הרכבת הטורקי על נחל ניצנה היה גשר אבן שנבנה מעל נחל ניצנה (ואדי אל עוג'ה), בתקופת מלחמת העולם הראשונה כחלק מהתשתית שהקימו הטורקים עבור מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה. הגשר פוצץ על ידי הבריטים על מנת למנוע מהטורקים העברת כוחות וציוד לסיני.
ההיסטוריה של הגשר
הגשר נבנה על ידי הטורקים במאי 1916 כחלק מפרויקט סלילת מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה שבסיני שנבנתה על מנת לתמוך במאמץ הטורקי לכיבוש תעלת סואץ. פרויקט זה החל בקיץ 1915 ונמשך עד קיץ 1916 אז הגיעה המסילה עד תחנת הרכבת בעוג'ה אל-חפיר שם היה בסיס צבאי גדול. עם סיום הסלילה החלו הטורקים להסיע ציוד וכוחות לכיוון סיני. בעקבות תבוסתם בקרב רומני והתקדמות הבריטים לכוון עזה, ויתרו הטורקים על התוכנית לכיבוש תעלת סואץ ופנו לבצר את קו עזה. עקב כך נפסק המשך הסלילה לכוון סיני אולם הקו המשיך לשרת את הכוחות הטורקיים.
לאחר הכשלונות של הכוחות הבריטים לכבוש את עזה (קרב עזה הראשון וקרב עזה השני) חששו הבריטים שהטורקים ינסו לחדש את המתקפה לכוון תעלת סואץ ולכן ב-22 במאי 1917 יצא כח בריטי גדול מאזור תל שרוחן ויום למחרת חיבל ב-21 ק"מ של מסילה וב-9 גשרים בין ביר עסלוג' לעוג'ה אל-חפיר. אחד מהגשרים שחובל היה הגשר על נחל ניצנה. לאחר פעולה זו לא נבנו הגשרים מחדש ופעילות הרכבת, בקטע מביר עסלוג' דרומה, לא חודשה.
עם השנים נקברו אומנות הגשר תחת סחף של אבנים וחול. בשנת 2010 גרם שיטפון גדול לקריסת הגשר הבריטי וחשיפת אומנות גשר הרכבת.
מבנה הגשר וסביבתו
בעקבות פיצוץ הגשר, מיחזור האבנים, סחף המים, גנבת אבנים וכרייה בערוץ הנחל נותרו רק האומנות כשחלק מהן נעקר ממקומו לאחר שבסיסיהן נחשפו. מדידת אומנות הגשר הראתה שרוחב הערוץ בתקופת הקמתו היה קטן מרוחבו ב-2016 מה שמצביע על התרחבות הערוץ בעקבות השיטפונות והכריה.
כקילומטר מדרום לגשר נבנתה תחנת רכבת שם התפצלה המסילה ל-8 שלוחות ששירתו את המחנה הטורקי הגדול במקום.
שרידי הגשר (כמו גם כל מסילת הרכבת) הוכרזו כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל אולם לא נעשתה שום פעילות שימור.
רמי ורקוט
רמי ורקוט (נולד ב-26 ביוני 1980 בגראנד-סינת'ה) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק כשוער.
קריירת מועדונים
ורקוט שימש כשוער מחליף בקבוצת מונפלייה בין השנים 1996-2002, כאשר בתקופה זו צבר 36 הופעות ליגה בלבד. ב-2002, חתם בקבוצת ליון. בעונת 2004-2005, הושאל ורקוט לשטרסבורג, לתקופה קצרה ביותר בה צבר 8 משחקים בלבד בין קורותיה של שטרסבורג. בעקבות פציעתו של גרגורי קופה ב-2007, ורקוט קיבל את אפודת השוער הראשון של ליון, ושיחק את שארית העונה בשערה של ליון, עד לחזרתו מהפציעה של קופה. במהלך תקופה זו, ורקוט עצר פנדל גורלי במשחק ליגת האלופות מול שטוטגרט הגרמנית, ובכך סייע לליון להעפיל לשלב שמינית גמר המפעל. באוגוסט 2012, ורקוט הפך להיות שוערה הראשון של ליון שנית, זאת לאחר מעברו של הוגו לוריס לטוטנהאם הוטספר. בסיומה של עונת 2012-2013, ורקוט שב לספסל קבוצתו, ואיבד את אפודת השוער פעם נוספת לאנתוני לופש. ביוני 2014, ורקוט עזב את ליון אחרי 12 שנים, כאשר חתם על חוזה לשנתיים בעולה החדשה לליג 1, קון.
מקסים סוקולוב (פוליטיקאי)
מקסים יורייביץ' סוקולוב (ברוסית: Максим Юрьевич Соколов; נולד ב-29 בספטמבר 1968) הוא כלכלן ופוליטיקאי רוסי שכיהן כשר התחבורה, מ-21 במאי 2012 עד 7 במאי 2018 וכיום משמש כנשיא אווטוואז.
L3/33
קרו וולוס 33 (CV33) או L3/33 היה טנקט שנבנה במקור ב־1933 ושימש את הצבא האיטלקי לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. התבסס על הטנקט הבריטי Carden Loyd (נבנה ברישיון על ידי איטליה כ-CV29). כלים רבים הותאמו מחדש כדי לעמוד במפרט L35 בשנת 1935. בשנת 1938 נקרא הטנקט "CV33" או "L3/33" ואילו CV35 הפך ל-"L3/35s".
מקסים סוקולוב (פוליטיקאי)
חיים מוקדמים
סולוקוב נולד ב-29 בספטמבר 1969 בלנינגרד. הוא שירת בצבא הסובייטי בשנים 1987–1989. בשנת 1991 סיים את לימודיו בהצטיינות מאוניברסיטת לנינגרד עם תואר בכלכלה.
L3/33
הטנקט תוכנן לצורך סיור, אבטחה ותמיכה בטנקים גדולים יותר.
מקסים סוקולוב (פוליטיקאי)
קריירה אקדמאית
בשנים 1991–1993 עבד סולוקוב כמרצה במחלקה לכלכלה באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 2008 הגן על עבודת הדוקטורט שלו בכלכלה. על פי בדיקה שערכה דיסנרט, עבודת דוקטורט זו הכילה פלגיאט גס ללא תיעוד משתי תזות דוקטורט אחרות. בשנת 2011 הפך סוקולוב לפרופסור וכיו"ר המחלקה של בית הספר הגבוה לניהול באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
L3/33
L33 המקורי הוביל צוות בן שני אנשים מוגן על ידי שריון 12 מ"מ וחמוש במקלע יחיד בקוטר 6.5 מ"מ.
ה-L3/33 פעל בסין, ספרד, צרפת, הבלקן, צפון אפריקה, מזרח אפריקה האיטלקית, איטליה ורוסיה.
מקסים סוקולוב (פוליטיקאי)
עסקים
בשנת 1992 התמנה ליו"ר חברת "רוסי" (Rossi). בשנת 1999 וב-2004 היה יו"ר "Corporation S", חברת בנייה המתמחה בבניית בתי עילית בפטרבורג. ביוני 2018 מונה למנכ"ל חברת LSR Group, משרה שהחזיק עד דצמבר 2019 עת מונה למשרה פוליטית בסנקט פטרבורג.
L3/33
וריאנטים
בשנת 1935 החל פיתוח L3 נושא להביור "L3 Lf" (Lancia fiamme, באיטלקית), מבוסס על טנקט ה L3. קנה הלהביור החליף את אחד המקלעים, ודלק הלהביור הובל בקרון נגרר משוריין. גרסאות מאוחרות יותר הובילו את הדלק במיכל בצורת תיבה שהותקן מעל תא המנוע של ה- L3. משקל הרכב היה 3.2 טון, והקרון המשוריין נשא 500 ליטר של דלק. ללהבה היה טווח של 40 מטר, ישנם מקורות המדווחים על טווח של 100 מטר. הכלים הוצבו בצפון אפריקה, אין תיעוד שהשתתפו בלחימה.
מקסים סוקולוב (פוליטיקאי)
קריירה פוליטית
בשנת 2004 החל לעבוד במינהל העיר סנקט פטרבורג כראש הוועדה לפרויקטים אסטרטגיים של העירייה. בשנת 2009 היה חבר העירייה, כיהן כיו"ר הוועדה לפיתוח כלכלי, מדיניות תעשייתית וסחר. בשנת 2009 עבר למוסקבה וב-4 בדצמבר באותה שנה הוא הפך למנהל המחלקה לתעשייה ותשתיות של ממשלת רוסיה תחת ממשלת פוטין השנייה ומונה מחדש תחת ממשלת מדבדב הראשונה.
L3/33
וריאנטים
ה-L3 Lf פעל במלחמת איטליה-חבש השנייה, סין, ספרד, צרפת, רוסיה, הבלקן, צפון אפריקה האיטלקית ומזרח אפריקה האיטלקית.
מקסים סוקולוב (פוליטיקאי)
שר התחבורה
במאי 2012 מונה לשר התחבורה על ידי ראש הממשלה דאז, דמיטרי מדבדב. בששת שנות כהונתו כשר התחבורה יצאו לפועל שלל פרויקטים בתחום תשתיות התחבורה בתחבורת הכבישים, האוויר, הימים ומסילות הברזל כשהממשלה הפדרלית הזרימה כספים רבים לפיתוח תשתיות התחבורה. משנת 2012 ועד 2018 פותחה מאוד תחבורת הכבישים וניכרה התקדמות משמעותית בבניית כבישי רוסיה, כאשר שופצו ונבנו למעלה מאלפיים קילומטרים של כבישים פדרליים ולמעלה מ-9,000 כבישים רזוריים ונבנו למעלה מ-530 צמתים חדשים ו-264 גשרים וקישורים תחבורתיים.
L3/33
ה-L3/33 כיום
L3/33 מוצג באנדרטת המלחמה באוסטרליה בקנברה, אוסטרליה. מקובל כי כלי זה נתפס על ידי כוחות חבר העמים בצפון אפריקה ב-1940 או 1941. ישנה גרסה של נושא להבה המוצג במוזיאון הטנקים בבובינגטון. ישנו כלי בבסיס של 305 Corps בשדה התעופה Kandahar, באפגניסטן. כלי שהופעל על ידי סין הלאומנית לשעבר, נתפס על ידי הקומוניסטים בשנת 1949, מוצג במוזיאון הצבאי של המהפכה הסינית בבייג'ינג. אחת הדוגמאות שנתפסו על ידי הפרטיזנים היוגוסלביים במהלך מלחמת העולם השנייה מוצגת בתצוגה פתוחה של המוזיאון הצבאי בבלגרד בסרביה.
מקסים סוקולוב (פוליטיקאי)
שר התחבורה
תחתיו נחנכו פרויקטים חדשים דוגמת גשר רוסקי, פרויקט הקוטר המערבי המהיר, בשנת 2018 נחנך כביש מוסקבה-סנקט פטרבורג באורך 669 קילומטרים ובמאי 2018 נחנך הגשר הארוך באירופה (19 קילומטרים) – גשר קרים. במאי 2017 החלה סלילת הכביש "טאברידה" באורך 237,5 קילומטרים מקרץ' לסימפרופול.
לקראת מינויה של ממשלת מדבדב השנייה במאי 2018 הוא פוטר מתפקיד השר על רקע ביקורת על תפקוד משרתו בתחום התחבורה האווירית והוא חזר לעולם העסקים.
עיריית סנקט פטרבורג
בדצמבר 2019 מונה למשנה למושל העיר סנקט פטרבורג, האחראי על תחום תשתיות התחבורה, מדיניות ההשקעות והתיירות בעיר. באוגוסט 2020 דווח כי שמו הוזכר כמועמד אפשרי להחליף את המושל המכהן, לקראת מינויו של אלכסנדר בגלוב ליושב ראש האיחוד של רוסיה ובלארוס.
חיים אישיים
הוא נשוי ואב לשלושה בנים.
סנדרה קלניאטה
ביוגרפיה
סנדרה קלניאטה נולדה בכפר במחוז טומסק למשפחת מגורשים לסיביר על ידי שלטונות ברית המועצות. בשנת 1957 המשפחה קיבלה אישור לחזור ללטביה הסובייטית. לאחר סיום בית הספר היא למדה עיצוב באקדמיה לאמנויות בריגה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 היא עסקה בעיצוב.
בשנת 1988 סנדרה קלניאטה הצטרפה לאגרון שפעל להוצאת לטביה מברית המועצות. בשנת 1990 היא התחילה לעבוד במשרד החוץ הלטבי ובשנת 1990 נשלחה לשגרירות לטביה בבריטניה. בתקופה זו היא סיימה קורס ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת לידס.
בשנים 1993–1995 סנדרה קלניאטה הייתה שגרירת לטביה באומות המאוחדות ובאונסק"ו. בשנת 1995 היא סיימה השתלמות ביחסים בינלאומיים באוניבריטת ז'נבה. בשנים 1997–2002 היא הייתה שגרירה בצרפת.
בשנת 2011 החליטה ממשלת להציב אותו כמועמד מטעמה ליו"ר ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.
בשנת 2015 היא לא הורשתה להיכנס לרוסיה וגורשה בטענה למדיניות אנטי-רוסית.
מרסל לאנג
מרסל לאנג (בגרמנית: Marcel Lang; 13 ביוני 1956 – 27 ביוני 2009) היה חזן שווייצרי במנעד טנור.
קורות חיים
מרסל לאנג נולד וגדל בבזל למשפחה, שמסורת החזנות המזרח-אירופאית טופחה בה. לאחר שרכש את מקצועו הראשון כאיש מכירות, למד שירה אצל קורט וידמר, באקדמיה למוזיקה בעיר בזל ובבית הספר לאופרה, שבשלוחתה.
לאחר שזכה בתעודת ההוראה בשירה, המשיך בלימודים נוספים במוסד לפסיכולוגיה שימושית בציריך, כפסיכולוג שימש מרסל לאנג כיועץ לחברות וללקוחות שונים. הוא היה היועץ הפסיכולוגי של האקדמיה למוזיקה בבזל ולימד שם גם פסיכולוגיה חינוכית בקונסרבטוריון.
בשנות ה–70 המאוחרות היה מרסל לאנג החזן בקהילה היהודית בציריך וגם במספר בתי כנסת קטנים. מ–1982 עד 1991 הוא היה החזן הראשי של הקהילה היהודית בבזל. לאחר מכן עבד בקביעות בקהילה היהודית בדיסלדורף עד לחזרתו לקהילה היהודית בציריך ב–2004. בנוסף לכך הוא התמסר להופעות בקונצרטים ולעיסוק בהוראה. בהופעותיו כסולן הוא שר שירי תפילה ששרים בבית כנסת, שירים ביידיש וגם שירים למוזיקה קלאסית, אופרה ואורטוריה.
דרך הקונצרטים שלו הוא הגיע לכל חלקי אירופה וגם לצפון אמריקה, לאוסטרליה ולישראל. הוא הפיק תקליטורים שונים עם הקלטות של שירים ביידיש ומוזיקת בתי כנסת בליווי מקהלה, פסנתר, נגינת מוזיקה קאמרית ותזמורות כלייזמר.
במשך יותר מ–30 שנה הכין נערים לטקס בר המצווה שלהם.
כבקי בשירה היהודית, בחזנות ובסדרי התפילה (ליטורגיקה) הוא לימד, ייעץ וליווה קבוצות ובודדים. בין היתר הוא עבד כמרצה לחזנות בבית הספר הגבוה ללימודי יהדות בהיידלברג ומ–1999 הוא לימד את חברי האגודה היהודית הפלורליסטית בבזל את הליטורגיקה של סדרי התפילה.
בנסיעותיו הרבות כמרצה העביר את ידיעותיו הנרחבות בתחום תרבות השירה האשכנזית והשירה היידית. עם הידע שלו ואהבתו ליהדות האורתודוקסית וגם ליהדות הליברלית הרגיש מרסל לאנג שייכות לשני הזרמים האלה ביהדות שהם שונים כל כך, ואת זאת הוא הראה בעבודתו כחזן בשתי הקהילות היהודיות בבזל ובציריך, שתיהן שונות זו מזו במגוון ההטרוגני של החברים שבהן, או בקהילה היהודית בדיסלדורף שאליה הגיעו יהודים מברית המועצות לשעבר, שלא קיבלו חינוך יהודי.
מרסל לאנג היה מעורב גם בדו-שיח הבין-דתי. בזכותו בני נוער רבים, במסגרת ההכנות שלהם לכניסה בברית הדת הנוצרית (קונפרמציה), נעשתה להם הכרה עם היהדות וגם דרך סיוריו לקהל הלא יהודי בבית הכנסת בבזל והרצאותיו לשווייצרים דוברי גרמנית, בהן הציג את היהדות במובנה המעשי.
ז'וזף דה ורדיליאק
גנרל ז'וזף אנטואן סילבן ראול דה ורדיליאק (בצרפתית: Joseph Antoine Sylvain Raoul de Verdilhac - שם המשפחה נכתב לעיתים גם בצורה "de Verdillac"); 1883–1963) היה קצין צרפתי ששימש בזמן מלחמת העולם השנייה כמפקד צבא צרפת של וישי בגזרת הלבנט בזמן המערכה בסוריה ולבנון.
ביוגרפיה
דה ורדיליאק שירת בצבא צרפת בתפקידים שונים, ובשנת 1940 בעת המערכה על צרפת היה מפקד הדיוויזיה הצפון אפריקנית ה-6. הוא נפל בשבי ושוחרר בשנת 1941.
בסוף מאי 1941 נשלח למלא את מקומו של הגנרל פוז'ר (François-Marie-Jacques Fougère) מפקד צבא צרפת של וישי בסוריה ובלבנון שהגיע לגיל הפרישה. עם זאת, כפי הנראה הגיע דה ורדיליאק לאזור מכיוון שנהנה מאמונו של המרשל אנרי פיליפ פטן. בתפקיד זה היה דה ורדיליאק כפוף לנציב גנרל אנרי פרנאן דנץ.
בעת שהגיע דה ורדיליאק אל הלבאנט היה האזור שרוי במשבר ומוכן לתחילת לוחמה פעילה בין אנשי וישי ששלטו בסוריה ובלבנון לבין אנשי בעלות הברית. מדיניותו של דנץ כנציב העלתה בלב בעלות הברית חשש כי הוא יביא לנפילת סוריה ולבנון לידי מדינות הציר. מסיבה זו יצאו למבצע לכיבוש סוריה ולבנון בכוחות צבא צרפת החופשית והצבא הבריטי וצבאות מהמושבות והדומיניונים. המערכה נתקלה בהתנגדות עזה ובלתי צפויה של אנשי וישי, והוכרעה רק כעבור לחימה קשה.
לאחר כיבוש סוריה ולבנון על ידי בעלות הברית, ניהל דה ורדיליאק בשם דנץ את המשא ומתן לכניעה שהסתיים בחתימת הסכם הכניעה ב-14 ביולי בעכו. דנץ עצמו סירב להשתתף במגעים, שכן סירב לשאת ולתת עם אנשי צרפת החופשית, אך דה ורדיליאק מצא שפה משותפת עם מפקד אנשי צרפת החופשית בלבאנט ז'ורז' קאטרו. דה ורדיליאק חתם על הסכם הכניעה לצד המפקד הבריטי הגנרל הנרי מייטלנד וילסון. זמן מה שימש כראש וועדת שביתת הנשק האחראית על יישום תנאי ההסכם. במסגרת תפקיד זה ניהל משא ומתן מסובך, במסגרתו הוחזרו ללבאנט שבויים צרפתים ובריטים שנפלו בידי אנשי וישי במהלך הלחימה והועברו לצרפת. במסגרת זו נעצרו מספר קצינים גבוהים, וביניהם דנץ, והוחזקו כבני ערובה עד לאחר החזרת הקצינים.
לאחר הכניעה שב דה ורדיליאק לצרפת. ב-1942 סייע לגנרל אנרי ז'ירו בבריחתו ממבצר קניגשטיין הסמוכה לדרזדן. נפטר ב-1963.
דה ורדיליאק הוא אביו של הסופר איב דה ורדיליאק, הידוע בשם העט סרז' דאלן.
פייב
פייב (באנגלית: Five, מעוצב בצורה: 5ive) היא להקת בנים בריטית שזכתה לעיקר הצלחתה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. בלהקה חברים שון קונלון, ריצ'י נוויל וסקוט רובינסון. במקור היו חברים בלהקה גם ג'ייסון (ג'יי) בראון ואבז לאב. שמו של ההרכב נגזר ממספר חבריו. הלהקה הוקמה ב-1997 על ידי כריס ובוב הרברט, מייסדיה של להקת הספייס גירלז. חברי הלהקה נבחרו מתוך כ-3,000 נבחנים שנענו למודעת פרסום בעיתון. לאחר הקמתה הוחתמה הלהקה על ידי סיימון קאוול על חוזה ל-6 אלבומים בחברת התקליטים BMG.
בספטמבר 2001, לאחר שהוציאו 3 אלבומים ו-13 סינגלים, ועם מכירות של למעלה מ-10 מיליון אלבומים ברחבי העולם, התפרקה הלהקה. ארבעה מחבריה (רובינסון, לאב, נוויל ובראון) חזרו לפעילות והופעות בספטמבר 2006, תחת הנהלה חדשה, אך התפרקו בשנית בחלוף 8 חודשים, לאחר שכשלו במציאת חברת תקליטים שתחתים אותם. ב-2012 התאחדו בשנית במסגרת תוכנית הריאליטי הבריטית "The Big Reunion", הפעם בהרכב שכלל את קונלון, לאב, נוויל ורובינסון. בעקבות האיחוד יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה. בשנת 2014, לאב עזב את הלהקה בשל חילוקי דעות יצירתיים.
בין הפרסים בהם זכתה הלהקה בשנות פעילותה: הבריט להרכב הפופ הטוב ביותר (2000), פרס המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית MTV Select (1998).
סיבובי הופעות
משותפים
פרסים
הבריט
פרס המוזיקה של MTV אירופה
Silver Clef Awards
Smash Hits Poll Winners Party
TMF Awards (הולנד)
TV Hits Awards
סבו (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
טרי
טרי הוא שם פרטי נפוץ שיכול להיות גם שם משפחה.
AMC מטאדור
AMC מטאדור (באנגלית: AMC Matador, קרוי גם: Rambler Matador (דגמי ייצוא) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית אמריקן מוטורס ("American Motors Corporation" ) אשר יוצרה בין השנים 1970–1978 בארצות הברית בנוסף דגמי "AMC מטאדור" יוצרו בארצות הבאות: במקסיקו יוצר על ידי Vehículos Automotores Mexicanos, בקוסטה ריקה יוצר על ידי Purdy Motor ובאוסטרליה יוצר על ידי Australian Motor Industries.
ניצחון בכחוס (ולאסקס)
ניצחון בכחוס (בספרדית: El triunfo de Baco) הוא ציור שמן של הצייר דייגו ולאסקס, שצויר בין השנים 1628–1629. היצירה מוצגת במוזיאון הפראדו במדריד.
היסטוריה ורקע
ולאסקס צייר את הציור כחמש שנים אחרי שהגיע למדריד מסביליה, וזמן קצר לפני ביקורו הראשון באיטליה. זה היה ניסיונו הראשון לתאר משל מיתולוגי, והוא עשה זאת באמצעות לוח צבעים ושיטות תיאור המזכירים את שנותיו בסביליה, אם כי כאן שולבו חידושים משמעותיים.
ולאסקס הושפע מאמני הרנסאנס שתיארו את בכחוס, למשל טיציאן אשר ציורו בכחוס ואריאדנה היה באותה תקופה באוסף המלך הספרדי. השפעות נוספות היו של קאראווג'ו, שנהג לשלב ביצירותיו הדתיות דמויות ראשיות אשר לבושות בגלימות מסורתיות, עם דמויות משניות הלבושות בלבוש תקופתי, וחוסה דה ריברה שתיאר לעיתים דמויות מהעת העתיקה הלבושות כקבצנים.
פרנסיסקו דה גויה יצר בשנת 1778 תצריב המבוסס על ציורו של ולאסקס, אשר זכה לתפוצה רחבה.
תיאור היצירה
נוכחותו של בכחוס אפשרה לולאסקס לתאר את אחד מציורי העירום הגבריים הראשונים שלו, ודמותו שולטת בקומפוזיציה בזכות גופו ובגדיו הזוהרים. הוא מכתיר דמות צעירה הכורעת לפניו. משמאל, סאטיר עירום מחזיק גביע גבישי משובח ומושך אותנו אל תוך עולמם של היצורים המופלאים. ואילו מימין, קבצן וארבעה גברים עם שכמיות חומות ופנים בלויות ומלאות חיים מהווים ניגודיות לכך מחיי היומיום.
ניתן לחלק את הסצנה לשני חצאים. משמאל, מוצגת דמותו של בכחוס המוארת מאוד, התנוחה הדומיננטית אך הנינוחה שלו מזכירה מעט את זו של ישו בסצינות יום הדין. בכחוס והדמות מאחוריו לבושים בגלימות רפויות המשמשות באופן מסורתי לתיאור מיתוסים קלאסיים. האידיאליזציה של פני האל מודגשת על ידי האור הצלול המאיר אותו. הצד הימני, לעומת זאת, מציג כמה שיכורים באווירה ספרדית, בסגנון הדומה לציוריו של חוסה דה ריברה. אין שום אידיאליזציה בפניהם הגדולות והשחוקות, אם כי הדמות הכורעת מול האל צעירה יותר ולבושה טוב יותר מהאחרות, עם חרב ומגפיים גבוהים. האור שמאיר את בכחוס נעדר בצד זה. הדמויות מוצגות תוך שימוש בקיארוסקורו והן בעלות עור כהה בהרבה.
יש ביצירה זו אלמנטים שונים של ריאליזם. לדוגמה, הבקבוק והכד המופיעים על האדמה לרגלי האל. צנצנות אלו דומות מאוד לאלו המופיעות בציורי טבע דומם של ולאסקס בתחילת דרכו בסביליה.
אייל בורס
אייל בורס (נולד ב-8 ביולי 1975) הוא חוקר ויוצר קולנוע ישראלי, ראש מסלול קולנוע וטלוויזיה בבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת אריאל בשומרון. בשנים 2018-2022 כיהן כיו"ר המועצה הישראלית לקולנוע.
מרצה לתולדות הקולנוע, קולנוע אירופי, צילום וידאו, מבע קולנועי ודימוי היהודי באמנות והשתקפותו בקולנוע.
ביוגרפיה
אייל בורס נולד בירושלים. הוריו עברו להולנד זמן קצר לאחר לידתו, תחילה לליידן ולאחר מכן לאמסטרדם. לאחר שסיים שנה ראשונה בבית הספר היהודי ראש פינה באמסטרדם, חזרו הוריו לישראל והתגוררו ברמת השרון, שם התחנך בבית הספר אמירים ובחטיבת הביניים עלומים. לאחר שסיים שנה שנייה בחטיבה, עברו הוריו לאוסטרליה והתגוררו בסידני, שם סיים את לימודי התיכון בבית הספר היהודי Moriah College.
את שירותו הצבאי עשה בגולני, וסיים כקצין סיורים משותפים במשמר הגבול.
בורס הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, תואר שני מעשי MFA מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני עיוני MA מהתכנית הבין-תחומית לתארים מתקדמים באוניברסיטת תל אביב. הוא בעל תואר דוקטור מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטורט, בהנחייתו של פרופסור אילן אבישר, הגיש בשנת 2020 בנושא "היהודי בקולנוע ההולנדי: דימויים, סטריאוטיפים וזהות לאומית". בין השנים 2013 – 2019 השתתף והעביר בורס הרצאות בנושא עבודת הדוקטורט שלו בכנסים אקדמיים בינלאומיים, בהם בקופנהגן, אמסטרדם, ורשה, אתונה, לונדון, חיפה, אנטוורפן וירושלים.
במקביל ללימודיו האקדמיים, שימש צלם וידאו בין השנים 2004–2010, בין השאר בטלוויזיה הישראלית, ההולנדית ובגלובס TV. הוא היה חבר הפורום הדוקומנטרי בישראל בין השנים 2008–2018 וחבר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בין השנים 2014–2018.
במסגרת לימודיו כתב, הפיק וביים בשנת 2007 את הסרט העלילתי הקצר "חייל בודד" שהוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים בישראל ומחוצה לה. בשנת 2008 הפיק וביים את הסרט התיעודי "חברי הכיתה של אנה פרנק" שהוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים ושודר על ידי הטלוויזיה הישראלית וההולנדית. בשנת 2012 הפיק וביים את הסרט התיעודי "לחיות או למות באנטבה" שהוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים ושודר בטלוויזיה הישראלית והקנדית.
B.F.A. (Best Friend's Ass)
הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית פריס הילטון, ביחד עם צמד התקליטנים דימיטרי וגאס ולייק מייק. השיר יצא לאור ב-10 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים סמאש דה האוס רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום ה-25 במצעד השירי שבפלנדריה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי נעמי אברג'ל, לייק מייק, דימיטרי וגאס, ג'קלין מיסקניק ואו-ביטס והופק על ידי דימיטרי וגאס ולייק מייק. הילטון צייצה תמונה שלה עם קים קרדשיאן ב-3 במאי, תוך שהיא רמזה על כך שהיא עומדת להוציא משהו חדש, וכינתה אותו כ"פרויקט סודי".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
בווידאו קליפ הרשמי שצולם עבור השיר מככבת הידוענית קים קרדשיאן, תוך שמופיעות בו גם הדראג קווין דריק בארי, בדמותה של בריטני ספירס, והטרנסג'נדרית ניקיטה דרגון. חלק מהצילומים של הקליפ הופיעו בפרק של תוכנית הטלוויזיה "משפחת קרדשיאן".
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-51 מיליון צפיות.
עונת 2014/2015 בליגת העל בכדורסל
עונת 2014/2015 בליגת העל בכדורסל  הייתה העונה ה-61 של תחרות ארצית בישראל והעונה ה-15 של ליגת העל. מספר הקבוצות היה 12. לאחר הסיבוב השלישי שמונה קבוצות החלו בסדרות רבע גמר של הטוב מחמישה משחקים, כאשר המנצחות העפילו לסדרות חצי הגמר ומשחקי הגמר (בית וחוץ).
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלתה עירוני נהריה.
העונה הסדירה החלה ב-13 באוקטובר 2014 והסתיימה ב-10 במאי 2015. העונה הסתיימה במשחקי הגמר בהם הפועל ירושלים ניצחה בכך היא זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
עונה זו הייתה הראשונה בהיסטוריה שבמשחקי הגמר לא הייתה קבוצה מתל אביב והפעם השנייה שמכבי תל אביב לא העפילה לגמר הליגה, לראשונה מאז עונת 1993.
בהתאם לתוצאות הפועל גלבוע גליל ירדה ליגה.
צ'וי מיונג-הו
צ'וי מיונג-הו (בקוריאנית: 최명호; נולד ב-3 ביולי 1988) הוא כדורגלן צפון קוריאני, קשר המועדון הקמבודי ויסאקהה.
ביוגרפיה
צ'וי מיונג-הו נולד וגדל בפיונגיאנג. אמו היא מורה לשעבר. אביו מלמד באוניברסיטה. אחותו הצעירה משרתת בצבא העם.
קריירת מועדונים
לפני שהצטרף לקבוצת קריליה סובייטוב סמרה מהליגה הרוסית, הוא שיחק באליפות צפון קוריאה בקבוצת קיונהונגול, המייצגת את משרד התעשייה הקלה במדינה. בשנת 2006 עבר לסמרה.