cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פתאנים
מסורת הפתאנים על מוצאם מעשרת השבטים
המסורת של הפתאנים עצמם היא כי מוצאם מעשרת השבטים. הפתאנים מייחסים עצמם לצאצאי ממלכת ישראל שהוגלו על ידי אשור. לפי המסורת שלהם בית המלוכה שלהם מיוחס לשאול בן קיש, והם מונים 45 דורות מאברהם אבינו לקיש אביו של שאול. בנוסף ישנם שבטים באפגניסטן ששמם מזכיר במידה מסוימת את שמות שבטי ישראל, והם טוענים כי הם צאצאי גולי אשור. נוסף על כך, יש בקרב הפתאנים מסורות רבות דומות או זהות למסורות של יהודים, כמו שפיכת הדם וכיסויו אחר שחיטה, קבירת ציפורניים, שבירת זכוכית בחתונה, שמות ישראליים (כמו ישראל, ראובן ועוד) ועוד. מספר שבטים פתאנים שחיים בדאשטי יאהוד ("המדבר היהודי" שנזכר עוד במקורות קדומים כך) שבין פקיסטן לאפגניסטן טוענים כי מוצאם היהודי נתמך גם בשמות הגאוגרפיים באזור, כמו הרי סולאיימאן שלדברם נקרא על שם שלמה המלך ושם המדבר היהודי עצמו, או שמות השבטים עצמם: "יוסופזאי" (לטענתם "צאצאי יוסף"), "אפרידי" (לכאורה "צאצאי אפרים") ואפילו שבט שאין שמו מעיד על קשר עברי והוא ה"חאתאק" שמייחס לעצמו מוצא זר בעוד שמסורות אחרות קושרות אותו עם הפתאנים שטוענים למוצא עברי עתיק.
דווח בכמה אתרים ובלוגים שבינואר 2010, מימנה ממשלת ישראל מחקר גנאלוגי בראשותה של ד"ר שאנז עלי מ"המכון ההודי הלאומי למחקר אימונוהמטולוגי" שבמומבאי (Indian National Institute of Immunohaematology), במטרה לבדוק את טענת הפתאנים מאפגניסטן ופקיסטן שהם צאצאי ממלכת ישראל, ובייחוד צאצאי שבט אפרים כפי שהם מכנים את עצמם: "אפרידי פשטון". לשם כך נלקחו דגימות מפתאנים המכונים אפרידי פתאנים החיים במאליבאד (שנמצאת בלאקנאו שבמחוז אוטר פרדש שבהודו) שאותה תכננו לבדוק באמצעות השוואה לדנ"א של יהודים מישראל. אולם, לא נמצא בשום מקום מאמר אקדמי בנושא, וכן הפרופ' מהטכניון שבמעבדתו היה אמור להתבצע המחקר לפי אותם אתרים ובלוגים, מספר ששאנז עלי אכן עבדה איתו במעבדה, אך לא על המחקר הזה. ייתכן שהמחקר מעולם לא יצא לדרך או הופסק באמצע.
חוקר לתעלומת עשרת השבטים בשם ד"ר נברס ג'אאט אאפרידי שמשתייך לקבוצה האתנית "אפרידי פשטון" טוען כי בילדותו נהג דודו לספר לו כי הוא ובני משפחתו הם צאצאים של "באני איסראיל", כלומר: בני ישראל, ולכן כיום מסתובב אאפרידי בעולם במחקרו אחר תעלומת עשרת השבטים.
דיוואלי
דיוואלי, מוכר גם כפסטיבל דיפאוולי (תרגום - שדרת האורות) או חג הטיהאר (בנפאלית), הוא חג דתי הינדי הנחוג בעיקר בהודו ובנפאל ביום מולד הירח בחודש השמיני אשר בלוח השנה ההינדי.
הדיוואלי בהינדואיזם
על פי המיתולוגיה ההודית, כפי שהיא כתובה בראמאיינה, השֵדה שוּרְפָּנַקְהָה מנסה לפתות את המלך האל ראמה, אולם הוא נשאר נאמן לאשתו סיטה. לקשמני, אחיו של ראמה, כועס על השדה וכעונש על בוגדנותה קוצץ את אפה. אחיה של שורפנקהה, רָאוָונָה, שהוא מלך השֵדים חוטף כמעשה נקם את סיטה ולוקח אותה במרכבתו המעופפת לממלכת השדים לָנְקָא (ככל הנראה סרי לנקה של היום). ראמה, המסתייע בהנומן וכן בדובים ובצבא הקופים מנצח בקרב, הורג את ראוונה ומקבל חזרה את סיטה, העוברת את מבחן האש על מנת להוכיח את נאמנותה.
על מנת לסמן לראמה וסיטה את הדרך חזרה לממלכת איודהיה הכינו מאמיני ראמה שביל של פנסים. לזכר פנסים אלו ולזכר ניצחון הטובים (אור) על הרעים (חושך) חוגגים חג מלא אורות. במהלך ימי החג מניחים מנורות חרס ונרות על קירות מקדשים וכן על חלונות, מרפסות וגגות בתים; את הרחובות מקשטים בשרשראות אור ומדליקים זיקוקין די-נור. מנהג נוסף הוא השטת סירות פרחים הכוללות מקור אור על נהרות ומקווי מים.
הדיוואלי בג'ייניזם
גם המאמינים בג'ייניזם חוגגים את הדיוואלי. הם מציינים בו את יום ההארה ויום היום השנה של מאהאווירה, מייסד דתם. הם מפרשים את הדלקת הנרות כתחליף גשמי לאור הנובע מהאמת העליונה.
הדיוואלי בסיקהיזם
גם הסיקים חוגגים את הדיוואלי, פרשנותם לחג היא ציון שחרורו של גורו הר גובינד (או "נאנאק השישי") מהכלא.
ממלכת קסטיליה
ממלכת קסטיליה הייתה אחת מממלכות ימי הביניים בחצי האי האיברי. הופעתה הראשונה כישות פוליטית אוטונומית מתוארכת למאה ה-9 לספירה. היא נקראה בתחילה רוזנות קסטיליה והייתה וסאלית של ממלכת לאון. מקור שמה הוא בטירות (בספרדית Castillos) הרבות שנבנו בשטחה. קסטיליה היא אחת הממלכות אשר מתוכן נוצרו כתר קסטיליה ומאוחר יותר ממלכת ספרד.
מהמאה ה-9 למאה ה-11: ההתחלה
על פי התיעוד של המלך אלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס, העדות הראשונה לשם "קסטיליה" נמצאת במסמך המתוארך לשנת 800 לספירת הנוצרים.
רוזנות קסטיליה יושבה מחדש על ידי תושבים ממוצא קנטברי, אסטורי, בסקי, וויזיגותי. היה לה דיאלקט רומאני וחוקים משלה. הרוזן הראשון של קסטיליה היה רודריגו בשנת 850, תחת אורדוניו הראשון, מלך אסטוריאס ואלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס. בשנת 931 הרוזנות אוחדה על ידי הרוזן פרנאן גונזאלס אשר הפך את אדמותיו לניתנות לירושה מאב לבן, ועצמאיות ממלכי לאון אשר בעבר הייתה להם את הזכות להכתיר את רוזני קסטיליה כראות לבם.
המאות ה-11 וה-12: התרחבות ואיחוד עם ממלכת לאון
בשנת 1028, סנצ'ו השלישי, מלך נווארה נשא לאישה את אחותו של הרוזן גרסיה סאנצ'ז וירש את רוזנות קסטיליה לאחר מות גיסו. בשנת 1035 העביר סנצ'ו השלישי את הרוזנות לידי בנו פרננדו אשר בתורו העלה את הרוזנות לדרגת ממלכה. פרננדו היה נשוי לסאנצ'ה, אחותו של ברמודו הראשון, מלך לאון. פרננדו הראשון כרת ברית עם נווארה נגד ממלכת לאון שבה הוא ניצח, ובקרב טמארון ברמודו הראשון מת ללא יורשים. במצב זה פרננדו, גיסו של ברמודו, תבע לעצמו את הכתר של ממלכת לאון על ידי הדגשת זכות הירושה של אשתו לכתר, ובכך להביא לאיחוד הראשון בין קסטיליה ללאון.
ב-24 בדצמבר 1065 מת פרננדו הראשון, ולאחר מותו פוצלה הממלכה בין בניו: סנצ'ו השני ירש את ממלכת קסטיליה, אלפונסו השישי ירש את ממלכת לאון, גרסיה ירש את ממלכת גליסיה, אוראקה ירשה את העיר סמורה (Zamora) ואלוירה ירשה את טורו (Toro).
בשנת 1069 כרת סנצ'ו השני, מלך קסטיליה ברית עם אלפונסו השישי, ובשנת 1071 כבשו השניים את ממלכת גליסיה. סנצ'ו, אשר לא היה מרוצה מכך שבבעלותו נמצאות ממלכת קסטיליה וחצי מממלכת גליסיה, תקף בשנת 1072 את אלפונסו השישי ופלש לממלכת לאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות הנהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. טורה, עירה של אחותו אלווירה, נפלה במהרה, ונדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. אחותו אוּרַאקַה נתנה לחלק הארי של הצבא הלאונזי למצוא מחסה בעיר שלה, סמורה. סאצ'ו הטיל מצור על העיר, אך ב-7 באוקטובר 1072 נרצח על ידי בלידו דולפוס, אציל גליסיאני, דבר שהוביל לנסיגת הכוחות הקסטיליאנים מן העיר.
אלפונסו חזר כמעט לאלתר מהגלות בטולדו ותפס את מקום אחיו כמלך לאון וקסטיליה. היה זה האיחוד השני בין קסטיליה ללאון, אם כי שתי הממלכות נשארו עדיין שתי ישויות נפרדות המאוחדת יחדיו רק באיחוד פרסונלי. בקסטיליה נחשד אלפונסו בידי רבים, כנראה בצדק, במעורבות ברצח סנצ'ו. האגדה מספרת כי האצילים הקסטיליאנים, בראשות אל סיד ותריסר "עוזרים לשבועה", הכריחו את אלפונסו להישבע בפומבי, מול כנסיית גדיאה הקדושה בבורגוס, שלא היה מעורב בקנוניה לרצח אחיו.
תחת אלפונסו, נעשתה התקרבות לשאר הממלכות האירופיות ובמיוחד לצרפת. הוא השיא את בנותיו אוראקה ותרזה לריימון מבורגונדיה, ואנרי מלורן. בוועידת בורגוס בשנת 1080 הוחלף הפולחן המסורתי המוסערבי, בפולחן הרומי-קתולי. עם מותו של אלפונסו השישי, יורשת אותו בתו אוראקה אשר נישאת בנישואין שניים לאלפונסו הראשון, מלך אראגון. כאשר מתברר כי אלפונסו אינו מסוגל לאחד את שתי הממלכות, הוא מתכחש לאוראקה בשנת 1114 ומביא למתיחות בין שתי הממלכות. אוראקה התמודדה גם עם בנה (מלך גליסיה) מהנישואין הראשונים, וכאשר היא מתה הוא הפך לאלפונסו השביעי, מלך לאון. בזמן שלטונו מצליח אלפונסו לספח שטחים מהממלכות החלשות נווארה וארגון אשר נלחמו לרשת את אלפונסו הראשון, מלך אראגון. אלפונסו השביעי סירב לזכות לכבוש את חוף הים התיכון של האיחוד החדש של ממלכת אראגון עם רוזנות ברצלונה.
המאה ה-12: חיבור בין הנצרות לאסלאם
במהלך המאה ה-12, אירופה נהנתה מהתקדמות עצומה בהישגים אינטלקטואלים אשר סופקו על ידי ממלכת קסטיליה. הכתבים הקלאסיים האבודים של האימפריה המוסלמית בדרום אירופה נמצאו, והחל הקשר לידע ולכתבים של המדענים המוסלמיים.
במחצית הראשונה של המאה החלה תוכנית של תרגומים, הנקראת באופן מסורתי "האסכולה של טולדו", אשר הבטיחה את תרגומם של הרבה כתבים פילוסופיים ומדעיים מיוונית וערבית ללטינית. הרבה מלומדים אירופאיים ובכללם דניאל ממורליי נסעו לספרד כדי להרחיב את ידיעותיהם.
דרך סנטיאגו הרחיבה עוד יותר את החליפין התרבותי בין ממלכות קסטיליה ולאון ובין שאר אירופה.
המאה ה-12 חזתה בהקמתם של הרבה מסדרים דתיים, כפי שהיה צו האופנה אז, כגון מסדר קלטרבה, אלקנטרה, וסנטיאגו; וכן גם את ייסודם של המנזרים הציסטרציאנים.
המאה ה-13: איחוד מקיף בין קסטיליה ללאון
אלפונסו השביעי החזיר את הנוהג הפיאודלי לחלק את ממלכותיו בין בניו. כך, סנצ'ו השלישי ירש את ממלכת קסטיליה, ופרננדו השני ירש את ממלכת לאון.
בשנת 1217 פרננדו השלישי, מלך קסטיליה ירש את ממלכת קסטיליה מאמו בֶּרֶנְגֶלַה, מלכת קסטיליה, אולם נאלץ להיאבק באביו אלפונסו התשיעי, מלך לאון. לאחר מות אביו בשנת 1230 ירש פרננדו אף את ממלכת לאון, ואיחד את שתי הממלכות, דבר אשר נחשב לייסוד הכתר של קסטיליה ואשר כלל בתוכו את ממלכת קסטיליה, ממלכת לאון, טאיפות ושטחים אחרים שנכבשו מהמוסלמים כגון: ממלכת קורדובה, ממלכת מורסיה, ממלכת חַאאֶן, וממלכת סביליה.. בנוסף, ניצל פרננדו את ההתדרדרות בכוחה של ממלכת אל-מוואחידון כדי לכבוש את עמק גואדלכביר, ובנו אלפונסו העשירי כבש את ממלכת מורסיה.
המאות ה-14 וה-15: בית טראסטמרה
בית טראסטמרה הייתה שושלת אשר שלטה בקסטיליה משנת 1369 עד 1504, בממלכת אראגון משנת 1412 עד 1516, בנווארה משנת 1425 עד 1479, ובנאפולי משנת 1442 עד 1501.
מקור השם בא מהתואר רוזן (או דוכס) טראסטמרה אשר שימש את אנריקה השני, מלך קסטיליה מהמרסדס, לפני עלייתו לכס המלוכה ב-1369, במהלך מלחמת אזרחים עם אחיו הלגיטימי פדרו. אנריקה חונך על ידי הרוזן רודריגו אלברס.
המאה ה-16: איחוד פרסונלי בין הכתר של קסטיליה לכתר של אראגון
עם מותו של חואן השני בתו, לאונור, ירשה את נווארה, ואחיה למחצה, פרננדו "הקתולי" (פרדיננד) ירש את אראגון. חתונתם של פרננדו ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה בשנת 1469, בארמון פַּלַאסְיוֹ דֶה לוֹס וִיוֶארוֹ (Palacio de los Vivero), בוואיאדוליד, ייסד את האיחוד בין שני הכתרים. איחוד זה, מכל מקום, איים על כוחם של האצילים בקסטיליה, ומלחמת אזרחים פרצה בעקבות כך. בשנת 1474, כחמש שנים לאחר חתונתם, פרננדו ואיזבלה קיבלו על עצמם את הכתר של קסטיליה. עם נטילת הכתר פרננדו ואיזבלה, ייסדו את הקורטס של קסטיליה, אספה עממית המיועדת לקיים שלום בכל הארץ ולהעניש את אלה המבצעים פשעים כנגד החוקים המתקבלים בה.
שלטון: מועצות עירוניות ופרלמנטים
כבכל הממלכות הימי-ביניימיות, הכוח העליון הובן כשוכן אצל המונרך המושל "בחסד האל", כפי שהנוסחה החוקית הסבירה זאת. עם זאת, קהילות כפריות ועירוניות החלו ליצור אספות כדי להנפיק תקנות המתעסקות בבעיות היום-יום. עם הזמן, אסיפות אלו התפתחו למועצות עירוניות אשר נודעו בשמות "איונטאמיינטוס" (Ayuntamientos) או "קאבּילדוס" (Cabildos), אשר אצל חלק מהמשתתפים, מאלה אשר באו מקרב ראשי בעלי המשקים, נהוג היה לייצג את השאר. עד המאה ה-14, מועצות אלו צברו עוד ועוד כוחות כגון הזכות לבחור שופטי שלום עירוניים, פקידים (אלקאלדה, דוברים ולבלברים), ונציגים לפרלמנטים (הקורטס).
בעקבות הכוח הרב של המועצות העירוניות והצורך בתקשורת ביניהם ובין המלך, הקורטס הוקם בממלכת לאון ב-1188, ובקסטיליה בשנת 1250. בקורטס הלאונזי והקסטיליאני המוקדם ביותר, תושבי הערים יצרו קבוצה קטנה של נציגים וללא כל סמכות חקיקתית, אך הם היו קשר בין המלך ובין האוכלוסייה הכללית, דבר שהיה פורץ דרך בממלכות לאון וקסטיליה. בסופו של דבר, השיגו נציגי הערים את הזכות לחוקק ולהצביע בקורטס, לרוב בברית עם המלך כנגד האצילים הגדולים.
סמל ממלכת קסטיליה
בזמן שלטונו של המלך אלפונסו השמיני, הממלכה החלה להשתמש בשלטי גיבורים וגם בדגלים במבצר בעל שלושה צריחים בצבע זהב/צהוב, קווי מתאר שחורים ושערים וחלונות כחולים.
לב לבייב
תולדות חייו
לבייב נולד בטשקנט, בירת אוזבקיסטן הסובייטית (אז חלק מברית המועצות) לאבנר וחנה לביוב. חסידי חב"ד, מהקהילה הבוכרית המקומית, אשר היוותה דומיננטיות בתוכה. לב הוא חרדי בעל זיקה חזקה לחסידות חב"ד. אביו היה סוחר טקסטיל מצליח ואספן של שטיחים פרסיים. לפני שעלתה המשפחה לישראל ב-1971, המירה את נכסיה ביהלומי גלם בשווי מיליון דולר, ששימשו בסיס ראשוני לעסקי היהלומים שלהם כשהגיעו לישראל. ב-1971, בגיל 15, לאחר שעלה לישראל עם משפחתו השתקעו בעיר נתניה, והוא החל ללמוד בישיבת תומכי תמימים בלוד. בגיל 16 החל לעבוד כשוליה בליטוש יהלומים בנתניה. לאחר שירותו בצה"ל ברבנות הצבאית. עבד כקבלן משנה של חברת סטאר דיאמונד. לאחר תקופה עבר לגור בעיר בני ברק.
לבייב מדגיש את יהדותו, והתייחס לכך בראיון:
בסוף דצמבר 2007 העתיק את מגוריו מבני ברק לשכונת המפסטד בלונדון שבאנגליה, והפך לתושב בריטניה.
בעקבות המשבר העולמי של שנת 2008, הירידה החדה במניות אפריקה-ישראל, והחובות הכבדים שצברו החברות שבבעלותו, הוערך כי הונו ירד ל-1.5 מיליארד דולר (על פי "פורבס").
באפריל 2016 חשפה איילה חסון בערוץ 10 הקלטות שבהן מביע לבייב זלזול בבנקים בישראל.
בספטמבר 2018 עבר לבייב מאנגליה לרוסיה. לפי פרסומים הוא עשה זאת בשל חקירה סמויה נגדו מצד שלטונות המס באנגליה.
עסקי יהלומים
בשנת 1977, פתח לבייב מפעל קטן לליטוש יהלומים. בשנת 1980 רכש באמצעות משפחת חותנו אלישיוב 12 מפעלים מתחרים שסבלו ממצוקת אשראי בשל המיתון בענף. לבייב השתמש בטכנולוגיות לייזר ותוכנות חיתוך חדשות כדי לחלץ שווי רב ככל האפשר ממלאי יהלומי הגלם שלו. בשנת 1987, הזמינה דה בירס את לבייב להפוך ל"סייט-הולדר" (sightholder), אחד מכמה קונים ישירים בלעדיים של יהלומי הגלם. בשנת 1989, ביקשה ממנו אלרוסה (חברת היהלומים הממשלתית הרוסית) לסייע לה להקים מפעלי ליטוש יהלומים עצמאיים משלה, במסגרת מיזם משותף בשם רוס (Ruis). בהמשך רכש לבייב את הבעלות המלאה על רוס, המחזיקה פעילויות ליטוש ברוסיה ובארמניה. באותה תקופה טיפח קשרים עם ואלרי רודאקוב, שניהל את אלרוסה שהעניקה לו נתח מאספקת יהלומי הגלם של רוסיה. וגרם לדה בירס להפסיק לספק לו יהלומים בשנת 1995. בשנות ה-90 של המאה ה-20, בזכות קשריו הפוליטיים, הבטיח לעצמו מלאי יהלומים גולמיים מגוקראן (Gokhran), גנזך האבנים, הזהב של רוסיה. בשנת 1997, השקיע לבייב 56 מיליון דולר במכרה היהלומים הגדול ביותר באנגולה תמורת 18% מהבעלות. בהמשך רכש עוד מכרה באנגולה. לבייב העיד כי בפגישותיו עם נשיא אנגולה שוחח עמו ברוסית וכך הפשיר הקרח ביניהם ויצר את הקשרים העסקיים שם. אך לטענת ארקדי גאידמק הוא שפתח לפניו את דלתות אנגולה מכיוון שהיה ידיד אישי של הנשיא (לתקופה מסוימת השקיע גאידמק בחברת אפריקה-ישראל של לבייב, אבל מכר את החזקותיו אחרי שנה). גאידמק הגיש תביעה נגד לבייב על חלקו בעסקי יהלומים באנגולה.
בסוף שנות ה-90 היה לבייב לקניין הישראלי הבלעדי של יהלומי גלם מרוסיה והחזיק גם זיכיון בלעדי ליצוא יהלומים מאנגולה. עד 1998, היה שותף עם גיסו, דוד אלישיוב, בחברת L.I.D ישראל בע"מ לסחר יהלומים. בשנה זו הקים את חברת LLD - Lev Leviev Diamonds שהייתה בין השנים 2001 ל-2010 יצואן היהלומים הגדול בישראל. בשנת 2005 איבד זיכיון הבלעדי יהלומי גלם מרוסיה ואנגולה. המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008 ריסק את ענף היהלומים בישראל, והיצוא של חברת LLD נחתך בכ-60%, משיא של 611 מיליון דולר בשנת 2004 ל-241 מיליון דולר בלבד ב-2009.
אפריקה ישראל
ב-1996 רכש את גרעין השליטה בחברת ההחזקות אפריקה ישראל להשקעות. עיקר השקעותיה של החברה הם בתחומי נדל"ן, אנרגיה, תקשורת והיי טק. בראיון שהעניק בתחילת 2007 העריך לבייב שעד סוף 2007 יגיע שווי החברה ל-7 מיליארד דולר - כפול משוויה בעת מתן הראיון. בפועל הדברים התגלגלו אחרת, ובשנת 2008 הציגה החברה הפסד של 4.9 מיליארד ש"ח, שבעקבותיו ירד שוויה בצורה תלולה, והיא התקשתה לפרוע את איגרות החוב שלה. לבייב מחזיק בחברת ממורנד הפרטית, דרכה הוא מחזיק בכ-50% ממניותיה של חברת אפריקה ישראל להשקעות.
לבייב מחזיק ב-1.6 אחוז ממניות פז אותן רכש בהנפקה מוסדית בהשקעה של כ-75 מיליון ש"ח. ומבעלי גוטקס, בבעלותו גם שני אחוז מחברת קמור, יבואנית BMW בישראל, והוא אף רכש באמצעות חברה פרטית מניות בשווי כ-50 מיליון שקל בהנפקת סלקום, שהתבצעה בניו יורק בשנת 2007.
לבייב ביחד עם אברהם קוזניצקי פנו לעסקי הכליאה, במיזם משותף להקמת בית סוהר פרטי ראשון ישראל, בדרום הארץ. לימים פסל בג"ץ את החוק שאיפשר הקמת בית סוהר פרטי בישראל ולמקימיו ניתן פיצוי כספי.
פעילות חברתית, יהודית ופילנתרופית
לבייב הוא תורם בולט של חסידות חב"ד. בין היתר סייע בהקמה מחדש של פעילות חב"ד בחבר המדינות: בתי ספר, בתי כנסת, בתי תמחוי, בתי חב"ד ועוד. הוא עומד בראשות קרן אור אבנר על שם אביו שעוסקת בפעילות פילנתרופית וחינוכית במדינות ברית המועצות לשעבר. לבייב גם עומד בראשות פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, ארגון גג המאגד מספר ארגונים יהודיים ומספר רב של קהילות יהודיות. כמו כן הוא עומד בראשות הקונגרס העולמי של יהודי בוכרה, אותו הקים.
חשד לפלילים
בנובמבר 2018, נעצרו בישראל כמה מקורבים ללבייב, בהם בנו זבולון, בחשד להברחת יהלומים בשווי מאות מיליוני שקלים במשך שנים. לבייב עצמו העתיק את מקום מגוריו לרוסיה כמה חודשים קודם, ולכן לא נעצר למרות היותו החשוד המרכזי בפרשה. לפי החשד, במסגרת הפרשה, שכונתה "יהלום שחור", בלדרים הבריחו בגופם יהלומים בשווי מוערך של 300 מיליון שקלים מבלי לדווח לרשויות המס. המשטרה עצרה שישה חשודים וגייסה עד מדינה.
בספטמבר 2022, לאחר ארבע שנים בהן היה דרוש לחקירה, הגיע לבייב לישראל ונלקח לחקירת משטרה.
משפחתו
לבייב נשוי לאולגה, ואב לחמישה בנים ולארבע בנות.
סביון
בסוף 2006, רכש לבייב מגרש ביישוב האמיד סביון ששטחו 23 דונם תמורת כ־61 מיליון שקל. עליו בנה אחוזה שהיא אחת מהגדולות בישראל, בשטח בנוי של 2,324 מ"ר על מגרש של 15 דונם (יתר השטח כולל מגרשים שלבייב מייעד לילדיו) וכוללת, בין היתר, 10 חדרי שינה, ספא ובריכת שחייה. עלות הבנייה הייתה כ־50 מיליון שקל. במרץ 2015 רכש לבייב גם את הווילה של נוני מוזס, בעל השליטה ב"ידיעות אחרונות", ברחוב הגבעה שבסביון תמורת 10.5 מיליון שקל.
לונדון
ב-2008 רכש לבייב באזור היוקרתי המפסטד בלונדון שבאנגליה תמורת כ-70 מיליון דולר, בית, הכולל שבעה חדרי שינה, בריכה המעוטרת באריחי זהב ופסיפסים, מועדון לילה, חדר כושר עם סאונה, ספא ומספרה.
כחובב גולף, הוא מחזיק גם בית בריזורט החוף של פונטה ודרה, פלורידה שבארצות הברית.
שבטן לבן
שבטן לבן (שם מדעי: Osyris alba) הוא שיח טפיל שורש (טפיל למחצה), דו ביתי בצבע ירוק, ממשפחת הסנטליים, הגדל בארצות הים התיכון.
מאפיינים חזותיים
גובהו של השבטן הלבן הוא 40–80 ס"מ, וצבעו ירוק. במהלך הקיץ כשעליו נושרים הוא דומה לשרביטן או לצמח רותמי, אך נבדל ממנו בשרידי צלקות העלים שעל הגבעולים המצולעים. בחורף מלבלבים ענפים חדשים, הנושאים עלים בשרניים מעט, צרים, הדומים לאיזמל ובעלי פטוטרת קצרה. על שיחי הזכר מופיעים הפרחים בצברים הצדדיים, והם בעלי עטיף עשבוני צהבהב, בעל 3–4 עלי עטיף ו- 3–4 אבקנים. מנגד הפרחים הנקביים יחידים, נישאים בקצה הענף, עטופים כמו הזכרים ובהן עמוד עלי יחיד שבקצהו שלוש צלקות. פרי השבטן הוא אדום-מבריק, כדורי, חד זרעי, קוטרו 6–8 מ"מ. הפצתו נעשית על ידי ציפורים, שאוכלות אותו ומפיצות את זרעו קשה הקליפה והבלתי מעוכל למרגלות העצים שעליהן הן מקוננות. הפרחים של השבטן פורחים בחודשים מרץ-אוגוסט.
תפוצה
השבטן הלבן נפוץ בארצות הים התיכון. בארץ הוא נפוץ בגולן, בחרמון, בגליל, בעמק הירדן עליון, בעמקים, בגלבוע, בכרמל, בהרי השומרון, במדבר שומרון, בהרי יהודה, במדבר יהודה ובבקעת ים המלח, בשרון ובשפלה.
מאפיינים טפיליים
השבטן הלבן הוא טפיל למחצה. שורשיו נטפלים לשורשי שיחים ועצים של החורש הים תיכוניים. השבטן הלבן נחשב לטפיל שורש מבחינת תזונתם המינרלית. לשבטן הלבן ושני מיני החלוקה שלו, החיים בארץ אין להם שורשים, המסוגלים לשאוב מהקרקע מים ומינרלים, ולכן הוא נצמד לשורשי הפונדקאי על ידי כפתורי מציצה היונקים מהם מים ומינרלים.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1998
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1998 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-31 באוגוסט והסתיימו ב-13 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-118 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1997 פטריק ראפטר נפגש במשחק הגמר עם הטניסאי הלא מדורג מארק פיליפוסיס  וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1997 מרטינה הינגיס נפגשה במשחק הגמר עם לינדזי דבנפורט  והפסידה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1997 יבגני קפלניקוב ודניאל ואצק  הודחו בסיבוב השני. סנדון סטולי וסיריל סוק  נפגשו במשחק הגמר עם מארק נובלס  ודניאל נסטור  וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מנצחות תחרות 1997 לינדזי דבנפורט ויאנה נובוטנה  השתתפו בתחרות אך עם פרטנריות חדשות. מרטינה הינגיס ויאנה נובוטנה  נפגשו במשחק הגמר עם לינדזי דבנפורט  ונטליה זברבה  וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות צרפת הפתוחה. בנוסף לכך, מרטינה הינגיס ניצחה באליפות אוסטרליה הפתוחה עם מיריאנה לוצ'יץ' ובכך זכתה בגראנד סלאם.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 1997 מנון בולגראף וריק ליץ'  הודחו בסיבוב הראשון. הזוג הלא מדורג סרינה ויליאמס ומקס מירני  נפגשו במשחק הגמר עם ליזה ריימונד  ופטריק גלברייט  וניצחו אותם בשתי מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
ישראל בתחרות
נועם בר שיחק בתחרות הגברים והודח בסיבוב הראשון לאחר הפסד ב-4 מערכות.
איל ארליך היה נציג נוסף בתחרות הגברים וגם הוא הודח בסיבוב הראשון לאחר הפסד למייקל צ'אנג ב-3 מערכות.
אנה סמשנובה הודחה בסיבוב הראשון של תחרות נשים לאחר הפסד ב-3 מערכות.
פירובט דהידרוגנאז
פירובט דהידרוגנאז (E1) הוא האנזים הראשון בקומפלקס של שלושה אנזימים, שתפקידו להפוך פירובט לאצטיל-קואנזים A. הריאקציה המזורזת על ידי אנזים זה היא דהקרבוקסילציה של פירובט. מכיוון שאצטיל-קואנזים A נכנס לתוך מעגל קרבס (לצורך הפקת אנרגיה בתהליכי חמצון), אנזים זה מקשר, למעשה, בין תהליך הגליקוליזה לבין מעגל קרבס.
קומפלקס פירובט דהידרוגנאז
סכום שלוש הריאקציות הוא:
Pyruvate + NAD+ CoA = Acetyl-CoA + H+ + NADH
בתאים אאוקריוטים, הדה-קרבוקסילציה של פירובאט מתרחשת במיטוכונדריה, אחרי כניסתו של הסובסטרט, פירובאט, מהציטוזול ומתקבלים התוצרים של הריאקציה- אצתיל קואנזים A ופחמן דו-חמצני. ראקציה בלתי הפכית זו גורמת לכך שאצתיל קואנזים A ילכד במיטוכונדריה. הפחמן הדו-חמצני מדפז אל מחוץ למיטוכונדריה ומשם אל מחוץ לתא.
בקרת פירובט דהידרוגנאז (E1)
פעילות האנזים פירובט דהידרוגנאז (E1) מעוכבת על ידי זרחון (פוספורילציה) (על ידי האנזים פירובט דהידרוגנאז קינאז, או בקיצור PDK). בקרה זו הפיכה בזכות האנזים פירובט דהידרוגנאז פוספטאז המזרז את הידרוליזת הקשר הפוספואסתרי.
צוות לעניין
צוות לעניין (באנגלית: The A-Team) היא סדרת פעולה והרפתקאות הומוריסטית אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1983–1987. לסדרה יצא סרט המשך ב-11 ביוני 2010 בבימוי ג'ו קראנהן לאחר ליהוק מחדש של השחקנים. ב-1984 יצא ספר שמבוסס על הפיילוט הכפול ("קרוסלה מקסיקנית"), ונקרא "מרדף בשדות המריחואנה". הספר תורגם לעברית.
תקציר העלילה
ארבעה יוצאי יחידת עילית של צבא ארצות הברית נשלחו לכלא צבאי בפורט בראג ב-1972 על פשע שלא ביצעו בתקופת שירותם במלחמת וייטנאם (שוד בנק בהאנוי). הם נמלטו מהכלא וירדו למחתרת בלוס אנג'לס. בעודם נמלטים מהממשל וכדי לכלכל את עצמם, הם שורדים כשכירי חרב, המציעים את שירותיהם למרבה במחיר כ"פותרי בעיות".
הצוות השתמש ברכב ואן אופייני מסוג GMC שהפך לסמל עבור המעריצים. פעמים רבות, כמיטב מסורת ה"אקשן" של התקופה, נראו בסדרה כלי רכב מתהפכים ועולים באש, אך הנוסעים כמעט תמיד יצאו ללא פגיעות קשות.
לאורך כל העונות, המשטרה הצבאית (שהייתה לשעבר בראשותו של קולונל לינץ' אשר נכשל והוחלף בידי קולונל דקר) - רודפת אחר הצוות, אך לרוע מזלה ללא הצלחה. חברי הצוות מוצגים כבעלי מצפון ולב טוב שעל אף היותם שכירי חרב, עובדים פעמים רבות ללא שכר מתוך רצון לעזור לחלשים ושאיבת סיפוק ממאבק ב"רעים".
התוכנית הואשמה כמעודדת אלימות, אך גיבוריה לא פגעו מעולם באויביהם עד גרימת נזק בלתי הפיך. התוכנית זכתה למעמד של סדרת פולחן בקרב קהלים מסוימים ושודרה בשידורים חוזרים רבים ברחבי העולם ובכלל זה בישראל.
הסרט
סרט קולנוע עלילתי בשם "צוות לעניין" יצא לאקרנים ב-11 ביוני 2010 בהפקת פוקס המאה העשרים, כאשר דירק בנדיקט (שגילם את "פייס בסדרה) ודווייט שולץ (מרדוק) הופיעו בו בהופעת קמע.
רוח דרומית (סרט)
רוח דרומית (בסרבית: Južni vetar, Јужни ветар) הוא סרט פשע סרבי משנת 2018 בבימויו של מילוש אברמוביץ' ובכיכובו של מילוש ביקוביץ'. הסרט הופק בתמיכת ממשלת סרביה באמצעות מרכז הקולנוע של סרביה (Филмски центар Србије). הסרט הפך לשובר קופות ואחד הסרטים המכניסים ביותר בתולדות הבלקן כשהכניס 2,365,712 מיליון יורו לעומת תקציב הפקה של 360,000 אירו בלבד.
עלילת הסרט נמשכת גם בסדרת טלוויזיה בשם זה משנת 2020 הכוללת 14 פרקים בעונת הבכורה שהחלה להיות משודרת ב-19 בינואר 2020 בערוץ RTS 1 (РТС 1) של הרדיו והטלוויזיה של סרביה, רשות השידור הציבורי.
עלילה
חבר צעיר בכנופיית פשע בבלגרד, סרביה, מסכן את עצמו ואת משפחתו כשדרכו נפגשת עם ראש מאפיה שעובד בצמוד למפקד המשטרה.
האחיות ברונטה
האחיות ברונטה - שרלוט (1855-1816), אמילי (1848-1818) ואן (1849-1820) - השתייכו למשפחה אנגלית מהמאה ה-19, שהייתה מבורכת בכישרונות ספרותיים. המשפחה עוררה עניין רב, בייחוד מאז שהחלו להתפרסם הרומנים של שלוש האחיות: "ג'יין אייר" מאת שרלוט ברונטה, "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה ו"הדיירת מאחוזת ויילדפיל" מאת אן ברונטה. שני הספרים הראשונים הם מהידועים ברומנים שבספרות האנגלית.
כנהוג באותה תקופה, פרסמו האחיות את ספריהן בשמות בדויים של גברים, כדי להסתיר את זהותן כנשים. הספרים זכו לתשומת לב מיידית של הציבור, בשל מקוריותם ובשל עוצמת הרגשות שהפגינו. "ג'יין אייר" היה הראשון שהצליח מאוד, ולאחר שנים הצטרפו גם שני הספרים האחרים לרשימות ההצלחה, על אף שספריהן של שרלוט ואמילי מפורסמים יותר מספריה של אן.
משפחת ברונטה
שלוש האחיות ברונטה היו בנותיהם של כומר ממוצא אירי, פטריק ברונטה, ואשתו מריה ברנוול ברונטה. למשפחת ברונטה היו חמש בנות ובן אחד, והיא השתקעה בכפר האוורת' שבערבות יורקשייר לאחר שהאב קיבל שם משרה של כומר הקהילה.
לאחר זמן קצר נפטרה אם המשפחה, ובעקבותיה הלכו גם שתי הבנות הבוגרות, מריה ואליזבת. אחותה של האם, אליזבת ברנוול, הגיעה מקורנוול כדי לטפל בארבעת הילדים שנותרו, שרלוט, אמילי, אן, והבן פטריק ברנוול.
כל הילדים במשפחת ברונטה זכו לחינוך בבתי ספר שונים וגם בביתם. פעמים רבות הם נאלצו לשהות לבדם בביתם המבודד, ולהעסיק את עצמם ביצירת עולמות בדויים ובכתיבת סיפורים. שלוש האחיות הועסקו מדי פעם כמורות ואומנות, ובשלב מסוים אף נסעו שרלוט ואמילי לבריסל כדי לשפר את הצרפתית שלהן וללמוד גרמנית. הן תכננו לפתוח בית ספר במימון דודתן, אך נאלצו לחזור באמצע לימודיהם לאחר שזו נפטרה. שרלוט חזרה לבריסל לשנה נוספת, ועל פי מכתביה ניתן להתרשם שהתאהבה באחד המורים בבית הספר, קונסטנטין הגר, שהיה איש בעל תפיסה וניסיון יוצאי דופן. הוא השפיע רבות על שרלוט, אלא שהיה נשוי, והיא ניתבה את השפעתו עליה לכיוון הספרותי.
בשנת 1845 התאחדה המשפחה שוב, אך הבן, פטריק, ששאיפתו להתפרסם כצייר נכזבה, כבר היה אלכוהוליסט שמכור לסמים. בשנת 1846 פרסמו האחיות ספר שירה תחת שמות בדויים, שנוצרו מהאות הראשונה של שמותיהן: קורר, אליס ואקטון בל (Curer, Ellis and Acton Bell). הוצאת הספר עלתה להן 50 לירות שטרלינג, אך הן הצליחו למכור ממנו רק שני עותקים. שרלוט ניסתה ללא הצלחה לפרסם את ספרה הראשון, "הפרופסור", ואז שלחה במקומו את "ג'יין אייר", שהתבסס רבות על ניסיונותיה בחיים, והצלחתו הייתה מיידית.
קשה להצביע על התאריך המדויק שבו יצא לאור ספרה היחיד של אמילי "אנקת גבהים", אך יש לשער שעבדה עליו שנים רבות, והוא אכן שונה לחלוטין מספריהן של אחיותיה. גם אם היא חולקת עימן את אותו דמיון עשיר והומור יבש בריטי, מנותק ספרה של אמילי מחייה האישיים, ונתון כולו תחת השפעת הנוף הפראי של ערבות יורקשייר המתוארות להפליא. זהו ספר עז, פראי ויוצא דופן.
שני הרומנים של אן, הושפעו מניסיונה בעבודתה עם ילדי עשירים מפונקים. ספרה הידוע ביותר, "הדיירת מאחוזת ויילדפיל", נחשב לאחד מהרומנים הפמיניסטיים הראשונים. הוא זכה להצלחה רבה מיד עם הוצאתו לאור, אך באופן מפתיע, לאחר מותה של אן, מנעה אחותה שרלוט את יציאתו המחודשת, משום שסברה שהספר אינו תואם את אופיה העדין של אחותה.
לאחר מות אחיותיה, נותרה שרלוט בבית אביה וכתבה שני רומנים נוספים, "שירלי" ו"וילט".
ב-1854 נישאה שרלוט לסגנו של אביה, הכומר בל ניקולס. במרץ 1855 נפטרה בעודה בהיריון.
מקומן של האחיות ברונטה בתרבות
ייחודן של האחיות ברונטה כרוך גם בהתבדלותן כקבוצה בביתן. השפעתן על הספרות קיימת, אך קשה להצביע מפורשות היכן היא מתרחשת. אצל סופרים כמו תומאס הרדי וג'ורג' אליוט ניתן להבחין בהשפעה של עולם אפלולי ומיוסר. "ג'יין אייר" ו"אנקת גבהים" הם ספרים שנקראים בשקיקה עד היום.
מאז שנת 1857, עת פרסמה אליזבת' גסקל את ספרה המפורסם: "חייה של שרלוט ברונטה" לא חלפה שנה אחת מבלי שיפורסמו פרטים נוספים על ההופעה בספרות של בנות ברונטה. החל ממאמרים בעיתונות, ביוגרפיות, סרטים על פי ספריהם, איורים על מגבות מטבח, משחקים ואף רומנים.
ביתם של משפחת ברונטה הפך למקום עלייה לרגל, ואלמנה של שרלוט סיפר על מאות ואלפים שהיו באים כדי לראות את הבית שבו גדלו האחיות המוכשרות. לעיתים היה האב הכומר נעתר לבקשות המבקרים ומספר על בנותיו.
בשנת 1979, סרט קולנע בכיכובה של השחקנית איזבל אג'אני: האחיות ברונטה.
בשנת 2016, שופץ ושוחזר בית ספר שבו עבדו האחיות כמורות, לאחר מבצע גיוס תרומות שנמשך שמונה שנים.
ספר לימוד
ספר לימוד הוא ספר שמטרתו העיקרית היא לשמש את הקורא בעת לימודיו - לימודים במסגרת בית ספר או לימוד עצמאי. ספרי לימוד נמצאים בשימוש נרחב בכל רמות הלימוד, החל מכיתה א' בבית הספר היסודי ועד לתארים מתקדמים באוניברסיטה. כן משמשים ספרי לימוד בקורסים להכשרה מקצועית ובמסגרות לימוד נוספות.
ספר לימוד הנכתב לשימוש במסגרת פורמלית, כגון בית ספר יסודי, נכתב בהתאם לתוכנית הלימודים שבה נועד להשתלב. פעמים רבות נקבע בספר כזה לאיזה תוכנית לימודים נועד (למשל: לכיתה ב' בבית ספר ממלכתי-דתי). בהתאם לכך, ספרי לימוד לבית הספר היסודי ולבית הספר התיכון נכתבים ויוצאים לאור בכל מדינה בנפרד, בהתאם לשפתה של המדינה ולתוכניות הלימודים בה. באוניברסיטאות יש תפוצה רחבה לספרי לימוד בינלאומיים, כאלה המשמשים במדינות רבות. ספרי לימוד אלה נכתבים באנגלית (או בשפה אחרת בעלת תפוצה רחבה), ולעיתים הם מתורגמים לשפות נוספות.
מאפיינים
לספרי לימוד סגנונות שונים. ישנם ספרים הנכתבים כפרקים עם רשימות של נקודות ואלו נחשבים למיועדים כ"ספרי מיקוד" המיועדים ללמידה לקראת מבחנים. בישראל, ספרים כאלו אינם מאושרים כספרי לימוד ללמידה בכיתה.
ישנם ספרי לימוד המיועדים לכתיבה בתוכם, בעוד ספרים אחרים כוללים שאלות ותרגילים שיש לפתור במחברת.
תרגילים
מאפיין של מרבית ספרי הלימוד הוא קיומם של תרגילים, המאפשרים לקורא לתרגל את שלמד בספר ובבית הספר. חלק מהתרגילים מובאים עם פתרון מלא, על מנת ללמד את דרך הפתרון, וחלק מובאים ללא פתרון, ועל הקורא לפתור אותם בעצמו (משוב על איכות פתרונו יוכל לקבל מהמורה). לעיתים מלווים התרגילים באינדיקציה על מידת הקושי שלהם. בסדרת ספריו במדעי המחשב The Art of Computer Programming נתן דונלד קנות' דירוג קושי בטווח 0–50, שבו תרגיל ברמה 0 הוא תרגיל לפתרון מיידי, ותרגיל ברמה 50 הוא בעיית מחקר שטרם זכתה לפתרון מספק. שלושה סימנים נוספים מציינים לקורא שלפניו תרגיל מומלץ, תרגיל הדורש ידע מתמטי, ותרגיל הדורש מתמטיקה גבוהה.
לעיתים מלווה ספר הלימוד במדריך למורה, ובו פתרונות לכל התרגילים שבספר הלימוד.
היסטוריה
רישומים היסטוריים מלמדים כי ספרי הלימוד (Textbooks) היו קיימים כל עוד היו קיימות מערכות של כתיבה ובתי ספר מסוג זה או אחר. קיימות עדויות על ספרי לימוד ביוון העתיקה, רומא העתיקה, סין, מצרים העתיקה ועוד. עד להמצאת הדפוס במאה ה-15, הספר הופיע בצורות שונות כגון לוחות חימר, מגילות, קלף ופפירוס, והיה זמין למיעוט של אנשים, בדרך כלל המלומדים והמיוחסים.
ספרי לימוד נכתבו כבר ביוון העתיקה. שורשיו של ספר הלימוד המודרני במהפכת הדפוס. כבר יוהאן גוטנברג הדפיס ספר לימוד בשם Ars Minor, ללימוד הדקדוק הלטיני.
ספרי לימוד ראשונים שימשו מדריכים ומורים כעזר לימוד, וכן שימשו אוטודידקטים. תנועת הפילנתרופיניזם שצמחה בתקופת הנאורות בגרמניה (החל משנות ה-70 של המאה ה-18) שמה דגש על ספרי לימוד קריאים ונגישים, עשירים בהמחשות ואיורים (כגון מפות ודיאגרמות), תמונות (בעלי חיים, צמחים, מכשירים וכדומה) והצעות לעבודה דיאלוגית בכיתה. הנהגת חינוך חובה, ובעקבותיו התרחבותה של מערכת בתי הספר, הביאו להדפסתם של ספרי לימוד רבים שנועדו לילדים. במאה ה-19 הפכו ספרי לימוד לאמצעי הוראה עיקרי.
התפתחות המחשוב והאינטרנט הביאה להפצתם של ספרי לימוד שאינם מודפסים על נייר, אלא כקבצים אלקטרוניים, בפורמט PDF, HTML וכדומה.
הוצאה לאור של ספרי לימוד היא ענף התמחות ייחודי בתחום ההוצאה לאור, ורק מעטים מבין המו"לים עוסקים בו. בנוסף למו"לים עסקיים, פעילים בתחום זה גם גופי חינוך, כגון משרד החינוך ואוניברסיטאות. בישראל האוניברסיטה הפתוחה פעילה במיוחד בהוצאה לאור של ספרי לימוד, משום שלספר הלימוד מקום מרכזי ביותר בשיטת ההוראה של אוניברסיטה זו.
שימוש
בלימודים אקדמיים ספרי הלימוד משמשים את הסטודנטים (שבדרך כלל שואלים אותם מהספרייה ורק לעיתים רחוקות קונים אותם), אך גם את המרצים: בעיקר להכנת מערכי שיעור, הרצאות, דוגמאות לתרגילים פתורים ולעיתים קרובות לוקחים מהם תרגילים לעבודות הבית. רבים מהקורסים מתבססים על ספרי לימוד וחלקם עוקבים אחרי ספר לימוד יחיד. אי לכך, ספרי לימוד אקדמיים כוללים חומר תאורטי, כולל הוכחות ופיתוחים מתמטיים, ובסוף כל פרק תרגילים ברמות קושי שונות (לעיתים עם פתרון בסוף הספר ולעיתים ללא פתרון בכלל).
קנייה ומכירה של ספרי לימוד משומשים
ספר לימוד משמש את התלמיד במהלך שנת הלימודים שלה נועד, ובדרך כלל הופך למיותר בסוף שנת הלימודים. עקב כך נפוץ מאוד המסחר בספרי לימוד משומשים, ישירות בין תלמיד מוכר לתלמיד קונה, או באמצעות חנות המתמחה בכך. מובן שמחירו של ספר לימוד משומש נמוך במידה ניכרת מזה של ספר לימוד חדש.
מסחר בספרי לימוד משומשים פוגע בהכנסותיהם של המו"לים והמחברים, ואלה פועלים בשתי דרכים לצמצומו:
השאלת ספרי לימוד
לעיתים בונים בתי ספר תוכנית להשאלת ספרי לימוד לתלמידיהם, על מנת להוזיל את עלויות הלימוד. בשנת 2000 נחקק בישראל חוק השאלת ספרי לימוד, תשס"א-2000, המסדיר את הפעלתן של תוכניות להשאלת ספרי לימוד בבתי ספר בישראל. כניסתו לתוקף של חוק זה נדחתה פעמים אחדות בחוקי ההסדרים, והמועד הנוכחי של כניסתו לתוקף הוא שנת הלימודים ה'תשע"א.
מיזמים לספרי לימוד פתוחים
במסגרת האינטרנט מתקיימים מיזמים לספרי לימוד פתוחים, כאלה שהגישה אליהם חופשית, ללא תשלום.
הסדרת הפיקוח על ספרי לימוד בישראל
עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 לא היה בישראל פיקוח מרכזי על ספרי לימוד לבתי הספר היסודיים והתיכוניים. היו אז שהעלו טענות על רמה לא נאותה וחוסר עדכון של הספרים. כן היו תלונות על מחירם של הספרים, שנבע, בין השאר, ממחסור בנייר ומעלויותיו הגבוהות של המכס שהוטל על יבוא הנייר להדפסת ספרים. מחירי הספרים האמירו, והתבטאו באגרות החינוך העירוניות הגבוהות שנגבו מההורים לשם מימונם.
כבר בדצמבר 1945 הועלתה יוזמה בת"א להקמת הוצאה עירונית של ספרי לימוד שתקפיד על סטנדרטיים מקצועיים. ההצעה ככל הנראה לא יצאה אל הפועל. יוזמה מקומית דומה צמחה במגזר הערבי באוגוסט 1953: פתיחת קרן קבועה להוצאת ספרי לימוד חדשים בשפה הערבית, אותה יממנו כל המורים הערביים מעכו והגליל המערבי בתשלום חודשי של לירה אחת.
ב-1956 עם קביעת תוכנית לימודים חדשה לבתי הספר היסודיים, הוחל גם בפיקוח מימסדי על תחום פרוץ זה. לצורך זה הוקמה ועדה מיוחדת מטעם משרד החינוך, שתפקידה לאשר את ספרי הלימוד המוצעים, ולפקח על תוכניהם. משרד החינוך הסכים שגם להבא ימשיכו המו"לים הפרטיים בהוצאת ספרי הלימוד, אך רק מתוך פיקוח הדוק מצידה.
ב-1968 החל משרד החינוך בבדיקה מחודשת של ספרי הלימוד הנפוצים בבתי הספר, ובקביעת הנחיות פדגוגיות לגבי השינויים הדרושים בספרי הלימוד במקצועות השונים. המשרד הודיע שהוא עובר לפיתוח ועדכון שיטתיים של ספרי הלימוד באמצעות מוסדות קבע מיוחדים כמו "היחידה להכנת תוכניות לימודים" במשרד החינוך.
ב-1999 פרסם מבקר המדינה דו"ח חמור על משרד החינוך, ובו קבע שרק מקצת ספרי הלימוד עוברים את תהליכי הפיקוח הרשמיים. שתי ברירות הותיר מבקר המדינה בידי המשרד: ליצור דפוסי בדיקה ראויים, או לבחון מחדש את מדיניותו, האוסרת על בתי ספר להשתמש בספרים לא מאושרים. בשנת 2000 החליט שר החינוך, יוסי שריד, להסיר את הפיקוח על ספרי הלימוד, וב-2002 חזר בו מהחלטתו.
פיליפ דגן
פיליפ דגן (בגרמנית: Philipp Degen; נולד ב-15 בפברואר 1983) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת המגן ימני. פיליפ הוא אחיו התאום של דוד דגן.
קריירת מועדונים
דגן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פ.צ. בזל, בשנת עלה לקבוצה הבוגרת ובאותה עונה זכה עם הקבוצה בדאבל. בעונת הושאל לאראו ביחד עם אחיו דוד על מנת לצבור דקות משחק. לאחר שחזר מההשאלה הוא זכה עם בזל ב-2 אליפויות נוספות.
בקיץ חתם בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. בשנתיים הראשונות שלו בדורטמונד דגן היה שחקן מוביל במערך של המועדון אך בעונת הוא שיחק רק ב-10 משחקי ליגה. ב-3 ביולי 2008 דגן חתם על חוזה לארבע שנים בליברפול בהעברה חופשית. ב-12 ביולי 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות בניצחון 0–1 נגד טרנמיר רוברס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת תחרותית במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה האנגלי נגד קרו אלכסנדרה. במהלך המשחק הוא שבר שתיים מצלעותיו ונקב את ריאתו בהתנגשות עם סמי הופייה ונעדר לחודשיים מהמגרשים. ב-12 בנובמבר 2008, חזר למגרשים בהפסד 2–4 נגד טוטנהאם הוטספר במסגרת גביע הליגה, ובמשחק זה נפצע כאשר שבר את כף רגלו. בינואר שבר את כף רגלו השנייה בתיקו 2-2 נגד קבוצת המילואים של מנצ'סטר יונייטד. ב-9 במאי 2009, חזר לסגל הקבוצה אחרי 4 חודשים בניצחון 0–3 נגד וסטהאם יונייטד אמנם הוא לא שותף. ב-12 בספטמבר 2009 ערך דגן את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–4 נגד ברנלי.
ב-21 ביולי 2010, שוחרר מליברפול וב -8 באוגוסט 2010 הושאל לשטוטגרט עד לסיום העונה, בה שיחק רק 5 משחקים. ב-31 באוגוסט 2011 שוחרר מליברפול. זמן קצר לאחר מכן, דגן ביקש להתאמן עם פ.צ. בזל על מנת לשמור על כושר. ב-20 בנובמבר 2011 חתם רשמית במועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע השווייצרי נגד פ.צ. ויל, במשחק זה אף כבש את שער הבכורה שלו בקדנציה השנייה שלו במועדון. ב-3 בדצמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–1 נגד לוצרן. בסיום עונת זכה עם המועדון בדאבל. בעונת זכה דגן עם המועדון באליפות והגיע עם בזל לגמר הגביע בו הפסידה בזל בפנדלים לגראסהופרס ציריך, ואף הגיע עם בזל לחצי גמר הליגה האירופית בו הודחה על ידי צ'לסי. בעונת זכה באליפות השישית עם הקבוצה.
תארים
'''פ.צ. בזל'''
וסיל קולארוב
וסיל פטרוב קולארוב (בבולגרית: Васил Петров Коларов; 16 ביולי 1877, שומן, האימפריה העות'מאנית – 23 בינואר 1950, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית), היה פוליטיקאי בולגרי, מנהיג המפלגה הקומוניסטית הבולגרית, אשר כיהן כנשיא וכראש ממשלת בולגריה בשלהי שנות ה-40 של המאה ה-20.
ראשית הקריירה
קולארוב סיים בית ספר תיכון בווארנה ובין 1895 ל-1897 הועסק כמורה בעיר ניקופול. ב-1897 הצטרף למפלגת הפועלים הבולגרית. בהמשך יצא ללימודי משפטים באקס-אן-פרובאנס ובז'נבה. ב-1900, לאחר הסמכתו עבד כעורך דין בעיר שומן וב-1904 עבר לעיר פלובדיב, שם המשיך לעסוק בעריכת דין. ב-1913 נבחר קולארוב לאספה הלאומית הבולגרית ובמקביל היה חבר באינטרנציונל השני. ב-1919 נמנה קולארוב עם מייסדי המפלגה הקומוניסטית הבולגרית ונבחר לתפקיד המזכיר הכללי הראשון שלה. בספטמבר 1923 הוביל ביחד עם גאורגי דימיטרוב את ניסיון ההפיכה שיזמה המפלגה הקומוניסטית, אשר דוכא בכוח רב על ידי הצבא הבולגרי ובמניין נפגעים רב. קולארוב גלה מבולגריה לברית המועצות ובה היה פעיל בקומינטרן.
כהונתו כנשיא מועצת האספה הלאומית וכראש הממשלה
ב-9 בספטמבר 1944 כבש הצבא האדום את סופיה ובמקביל התחוללה ברחבי הממלכה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת. קימון גאורגייב התמנה לראש הממשלה וקולארוב הורשה לחזור לבולגריה. ב-1945 נבחר לאספה הלאומית הבולגרית והפך ליושב הראש שלה. ב-15 בספטמבר 1946 נערך משאל עם בבולגריה שבמסגרתו הוחלט ברוב סוחף של 97 אחוזים, על ביטול מוסד המלוכה. בעקבות ההחלטה מונה קולארוב לנשיא הזמני של מועצת האספה הלאומית של הרפובליקה העממית הבולגרית. בדצמבר 1947 סיים את תפקידו והצטרף לממשלתו של גאורגי דימיטרוב, כסגן ראש הממשלה וכשר החוץ. עם מותו של דימיטרוב התמנה קולארוב לראש הממשלה. ב-23 בינואר 1950 הלך קולארוב לעולמו והוא בן 73 שנים. מחליפו וולקו צ'רבנקוב שינה את שם העיר שומן לקולארובגרד, להנצחתו של קולארוב והיא נותרה בשם זה עד 1965.
קולארוב והקהילה היהודית
קולארוב, כעמיתיו במפלגה הקומוניסטית הבולגרית התנגד לרדיפות היהודים בבולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה. מעצם היותו בגלות, השפעתו על מהלך האירועים בפועל הייתה מצומצמת והתבטאה בנאומי רדיו שנשא מעת לעת בתחנת שידור במוסקבה ונאומים מוקלטים ששודרו בתחנת השידור המחתרתית הבולגרית "חריסטו בוטב", בהם בין השאר שיקף את התנגדות ומחאת מפלגתו נגד רדיפות היהודים שבוצעו על ידי המלך בוריס השלישי וממשלתו.
ב-3 באוגוסט 1947 נפתח היריד הבינלאומי בפלובדיב ובו ביתן ארץ ישראלי. הנשיא קולארוב הגיע לביקור רשמי בביתן עם חברי הממשלה הבולגרית ועם סגל הפיקוד הצבאי הבכיר. קולארוב, שהתקבל על ידי ד"ר אוטו מאנדל - נציג הסוכנות היהודית בבולגריה ומנהל הביתן הישראלי ביריד, ביקר במשך שעה ארוכה בביתן, כאשר חברי הממשלה הבולגרית מגלים עניין ביצירת קשרים מסחריים. קולארוב התעכב ליד תמונת העיר תל אביב וציין שהוא מאחל "לעיר העברית הראשונה שגשוג, התפתחות וצמיחה".
דרך ארץ (אלבום)
דרך ארץ הוא אלבום הסולו הרביעי של גידי גוב, שיצא בשנת 1987.
רקע
לאחר שבמהלך תחילת שנות ה-80 התמחה גוב ברוק רך וכן בשירי ילדים, הסתמן באלבום זה שינוי כיוון מוזיקלי - טקסטים מכוונים לבוגרים יחד עם צליל רוקיסטי כבד ומחוספס. האלבום, שיצא בתקופה פוליטית טעונה על רקע האינתיפאדה הראשונה ומלחמת לבנון הראשונה, השתלב באלבומי מחאה נוספים של התקופה כדוגמת "לונדון" של חוה אלברשטיין ו"אחרינו המבול" של נורית גלרון.
יהודה פוליקר הלחין את רוב השירים, ובכלל זה הלהיט הגדול - "שלל שרב" למילותיו של מאיר אריאל. לואי להב הפיק את האלבום ובדרך כלל נהוג ליחס לגישה התובענית של להב את הצרידות בקול של גוב, אם כי להב עצמו טוען שהצרידות נבעה מעייפות של גוב שהופיע בבקרים בפסטיגל והקליט את האלבום בערבים. נוסף על העיבודים המוזיקליים המחוספסים כלל האלבום טקסטים מחאתיים כגון "פרח" ו"דרך ארץ" שהיו שונים משירי האהבה הליריים של גוב עד כה. את הטקסטים באלבום כתבו המשורר והזמר מאיר אריאל, הפזמונאית צרויה להב והפזמונאי עלי מוהר, היחיד ששיתף פעולה עם גוב קודם לכן. כמו כן כלל האלבום שיר אחד מאת המשורר מאיר ויזלטיר. זהו האלבום היחיד של גוב בו לא משתתף בדרך כלשהי אף אחד מחבריו ללהקת כוורת.
האלבום זכה להצלחה גדולה, נמכר ביותר מ-50,000 עותקים ובכך הפך לאלבום הנמכר ביותר של גוב עד אז. בעקבות ההצלחה יצא גוב לסיבוב הופעות, אשר הוקלט כאלבום נוסף - "דרך ארץ - ההופעה". בהופעות היה אחראי רמי קלינשטיין על העיבודים ואף שר מספר שירים.
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-80
טקס פרס גלובוס הזהב ה-80 הוא טקס פרסים, שבמסגרתו הוענק פרס גלובוס הזהב למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של השנה החולפת. הטקס נערך ב-10 בינואר 2023 במלון בוורלי הילטון בבוורלי הילס, קליפורניה. הפרס יינתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הטקס שודר ברשת NBC והועלה לשירות הסטרימינג Peacock.
את הטקס הנחה הקומיקאי ג'רוד קרמייקל. במהלך הטקס הוענק לאדי מרפי פרס מפעל חיים ע"ש ססיל בי. דה-מיל כמו כן הוענק גם לראיין מרפי פרס מפעל חיים ע"ש קרול ברנט.
מידע על הטקס
ב-20 בספטמבר 2022, מפיק HFPA וגלובוס הזהב, דיק קלארק הפקות, הודיע כי הטקס ישודר על ידי NBC וישודר ב-Peacock בחוזה לשנה. לאחר שהייתה המשדר הקבוע של גלובוס הזהב מאז 1996, NBC סירבה לשדר את הטקס בשנה הקודמת לתמיכה בחרמות על ידי חברות מדיה, שחקנים וקריאייטיבים אחרים על רקע חוסר הפעולה של ה-HFPA להגדלת מגוון החברים בארגון. ה-HFPA אישרה בעבר ארגון מחדש גדול ביולי 2022, במסגרתו הסכים המנכ"ל הזמני של HFPA, טוד בוהלי, להקים ישות למטרות רווח באמצעות חברת האחזקות שלו Eldridge Industries (הבעלים של DCP ופרסום סחר הבידור הוליווד ריפורטר) שתחזיק בפרס הזהב. הקניין הרוחני של פרסי גלובוס הזהב ופיקוח על "התמקצעות ומודרניזציה" של הטקס, כולל "[הגדלת] הגודל והמגוון של הבוחרים הזמינים לפרסים השנתיים". הפעילות הפילנתרופית של ה-HFPA תימשך בנפרד כגוף ללא מטרות רווח.
עם סאנדיי נייט פוטבול מתוכנן לעלות לאוויר ב-8 בינואר 2023 (העונה הסדירה של ה-NFL הוארכה עם משחק נוסף מאז 2021), ואליפות הפלייאוף הלאומית של קולג' פוטבול 2023 ב-9 בינואר באצטדיון SoFi של לוס אנג'לס, הטקס יהיה מתוכנן ל-10 בינואר 2023.
שני הפרסים לשחקן המשנה הטוב ביותר ושחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה חולקו לקטגוריות נפרדות עבור סדרות טלוויזיה/מוזיקלי-קומדיה או דרמה וסדרות מוגבלות/אנתולוגיה או סרטים שנעשו לטלוויזיה.
זוכים ומועמדים
מועמדי הפרסים של הטקס נחשפו ב-12 בדצמבר 2022.
פרס ססיל ב. דה-מיל
פרס ססיל בי דמיל הוא תואר כבוד המוענק למצטיינים שהטביעו חותם משמעותי בתעשיית הקולנוע. הוא נקרא על שם המקבל הראשון שלו, הבמאי ססיל ב. דה-מיל.
פרס קרול ברנט
פרס קרול ברנט הוא תואר כבוד המוענק למצטיינים שהטביעו חותם משמעותי בתעשיית הטלוויזיה. הוא נקרא על שם המקבלת הראשונה שלו, השחקנית קרול ברנט.
פרד דורסט
פרד דורסט (באנגלית: Fred Durst; נולד ב-29 באוגוסט 1970) שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי בנוסף הוא הסולן של להקת הנו מטאל לימפ ביזקיט.
רבים מחשיבים אותו כדמות שנויה במחלוקת, הן בתחום המוזיקה והן בחייו האישיים. פרד דורסט נבחר למקום 71 כסולן המטאל הטוב ביותר בכל הזמנים על ידי היט פארדר.
ביוגרפיה
פרד דורסט נולד בג'קסונוויל, פלורידה. אביו נטש את המשפחה כאשר היה בן כמה שבועות, והוא גדל לבד עם אמו אשר לא עבדה. השניים חיו בעוני רב וגרו בקומה העליונה של הכנסייה המקומית ואף נידבו אוכל. כאשר דורסט היה בן שנתיים, נישאה אימו לביל, שוטר. אמו העידה כי היה ילד תלותי, אהב לשמוע מוזיקה ולרקוד. לדורסט נולד אח למחצה בשם קורי. המשפחה עברה לגזטוניה, צפון קרוליינה כדי להיות קרובים למשפחתה של אמו, אשר גרו בדאלאס, צפון קרוליינה.
בנעוריו, התעניין דורסט בברייקדאנס ובמוזיקת היפ הופ. הוא הקים להקת ברייקדאנס שנקראה "Reckless Crew".הוא החל להתחבר לראפ, כתב שירים רבים, והתאמן כמה שהיה יכול. הוא התחיל להשתתף בתחרויות ראפ, שם היה האדם היחיד שעורו לבן, דבר שעודד אותו להתחבר עם אפרו-אמריקאים. לאחר מכן, דורסט וחבריו התחילו להתעניין בסקייטבורדינג. התעניינות זו הפכה לתרבות שלמה, בה הוא קנה בגדים חדשים והאזין למוזיקה חדשה, פאנק הארדקור.
הוא סיים את לימודיו בתיכון ב-1988 והתגייס לצי האמריקני. לאחר שנתיים, דורסט השתחרר מהצי, בגלל פציעה בפרק כף היד, אשר נגרמה מתאונת סקייטבורד. הוא החל לעבוד בכמה עבודות מזדמנות, כגון: די ג'יי, עבודה במסעדות מזון מהיר, בסקייטפארק וכדומה.
לאחר שהשתחרר מהכלא, חזר לצפון קרולינה. הוא חזר לסצנת ההיפ הופ, והקים צמד ראפ עם חברו שהיה די-ג'י. הם צילמו עצמם עושים קטע ראפ והתגובות היו שליליות. הוא חזר לגור בג'קסונוויל והפך לאומן קעקועים. הוא קיבל מחמאות על עבודתו, ואנשים ייעצו לו לפתח קריירה בתחום, במקום להמשיך בקריירה מוזיקלית. הוא קעקע את סולן להקת קורן, ג'ונתן דייוויס, אשר הציג לו את עולם המוזיקה. דורסט הביא לו דמו של להקתו לימפ ביזקיט, ודייוויס לקח אותו לחברת התקליטים שלו.
קריירה
דורסט היה אחד ממקימי להקת לימפ ביזקיט בשנת 1994. הלהקה פרצה לתודעה עם האלבומים "Significant Other" ו"Chocolate Starfish and the Hot Dog Flavored Water". בעקבות הצלחת הלהקה הפך לאחד מכוכבי הרוק הגדולים של שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. בשנת 2000, הופיע לצידה של כריסטינה אגילרה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV. בשנת 2001, הופיעה הלהקה בפסטיבל בסידני. הקהל הסתער לכיוון הבמה ונערה בשם ג'סיקה מיקליק מתה מחנק.
דורסט כתב את רוב שירי הלהקה, ואף באלבום Results May Vary,היה שותף להלחנה של רוב שירי האלבום, דבר שלא עשה מאז האלבום הראשון של לימפ ביזקיט. בתור מפיק גילה להקות רוק מצליחות כמו פאדל אוף מאד וסטיינד.
בנוסף לפעילותו כסולן הלהקה, דורסט ביים את רוב הקליפים של לימפ ביזקיט, וכן קליפים של הלהקות קורן וסטיינד. באחד מהראיונות שערכו עמו, דורסט אמר ששאף להיות במאי קולנוע לפני שהתחיל בקריירה המוזיקלית שלו, וב-2006 ביים את הסרט The Education of Charlie Banks ("חינוכו של צ'ארלי בנקס"), ובשנה זו גם השתתף בסרט המסתורין "אוכלוסייה 436".
חיים אישיים
ב-1990, בזמן שירותו בצי, התחתן עם אשתו הראשונה. הם עברו לקליפורניה, ונולדה להם בת בשם אדריאנה ב-3 ביוני אותה שנה. הזוג התגרש לאחר שדורסט גילה שאשתו ניהלה רומן. הוא נאסר למשך חודש לאחר שתקף את מאהבה של אשתו. מאוחר יותר יצא עם השחקנית ג'ניפר תאייר ונולד להם בן בשם דאלאס ב-30 באוגוסט 2001. בשנת 2009, נישא לאסתר נזרוב והם התגרשו לאחר שלושה חודשים. ב-2012, נישא למאפרת קסניה בריאזינה והם התגרשו בספטמבר 2018.
במהלך שרפות היער בקליפורניה (2018), ביתו של דורסט נשרף כליל והוא איבד את רוב רכושו.
דורסט הוא טבעוני מאז 2013.
Lords and Ladies
Lords and Ladies (בתרגום מילולי: "אדונים וגבירות") הוא הספר הארבעה עשר בסדרת ספרי "עולם הדיסק" של טרי פראצ'ט. הספר פורסם בשנת 1992 ונכון ל-2016 טרם תורגם לעברית.
הספר מהווה המשך לספרים "אחיות הגורל" ו-"מכשפות בחוץ לארץ", ועל פי פראצ'ט עצמו, הוא אחד מספרי עולם הדיסק הבודדים שאינם עומדים בפני עצמם, אלא יש לקרוא את הקודמים להם כדי להבינם כראוי. בספר מופיעות דמויותיהן של המכשפות משני הספרים הקודמים, והעלילה שלו מתרחשת זמן קצר לאחר סיום "מכשפות בחוץ-לארץ". כמו כן, מבין הדמויות החוזרות של פראצ'ט, מופיעות בספר מספר דמויות של קוסמים מהאוניברסיטה הנעלמת.
בספר זה מופיעים לראשונה האלפים של עולם הדיסק, והם מוצגים כיצורים מרושעים וסאדיסטיים, שכל כוחם ביצירת אשליה כאילו הם יפים ונעלים - וזו הצורה שבה זוכרים אותם יושבי עולם הדיסק. האלפים שמציג פראצ'ט מהווים ניגוד בוטה לאלפים של ג'.ר.ר. טולקין, שהפכו לאב הטיפוס של דמות האלף בספרי הפנטזיה.
הספר אף מכיל התייחסויות למחזות שייקספיר ובעיקר "חלום ליל קיץ", לתופעת מעגלי התבואה, לתאוריית העולמות המקבילים בפרט, ולתורת הקוואנטים בכלל.
פיזיקה חישובית
פיזיקה חישובית (באנגלית: Computational physics) היא ענף מחקר ומימוש של אנליזה נומרית, כדי לפתור בעיות בפיזיקה, עבורן קיימת תאוריה כמותית. היסטורית, פיזיקה חישובית הייתה השימוש הראשון של מחשבים מודרניים במדע, והיום היא ענף של מדע חישובי. יש המתייחסים אליה בתור ענף של פיזיקה תאורטית, ויש המתייחסים אליה בתור ענף הנמצא בין פיזיקה תאורטית ופיזיקה ניסויית, בצורה המשלימה את שתיהן.
סקירה
בפיזיקה, תאוריות פיזיקליות מבוססות על מודלים מתמטיים, אשר יכולות לספק חיזוי מדויק להתנהגות מערכת פיזיקלית כלשהי. לרוע המזל, במקרים רבים לא ניתן לפתור את המודל המתמטי עבור המערכת, בצורה שהפתרון יתן חיזוי יעיל. במקרים כאלה, משתמשים בקירובים נומריים. פיזיקה חישובית היא הענף המדעי, העוסק בפתרון מערכות פיזיקליות בעזרת קירובים מתמטיים. הפתרון למערכת הפיזיקלית יינתן על ידי ביצוע אלגוריתם כלשהו. בהרבה מהאלגוריתמים, יחד עם התוצאה, תהיה גם הערכת שגיאה של התוצאה.
קיים דיון לגבי הסטטוס של חישוב הנעשה על ידי אלגוריתם כזה. יש המתייחסים לתוצאת החישוב כאל תוצאה תאורטית, בעוד אחרים מתייחסים אליו כאל ניסוי שבוצע על ידי מחשב. דעה שלישית מתייחסת לתוצאת הקירוב כאל שילוב של השניים. פיזיקה חישובית אינה מדברת על מקרים בהם מחשבים משמשים למדידת תוצאות ושמירתן.