cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וייל אי. קויוטי ורוד ראנר
רוד-ראנר (המכונה גם "מיפ-מיפ" בשל הקריאה האופיינית שלו) הוא עוף מסוג קוקייה רצנית (Roadrunner) מתוחכם, מהיר ביותר, בעל יכולת התחמקות וכושר הישרדות מרשימים. בדרך כלל הוא מתחמק מפני זאב הערבות ווייל-אי קויוטי (Wile E. Coyote), המנסה לתפוס ולאכול את רוד-ראנר, בדרכים שונות ומשונות. הסרטים המצוירים הכוללים דמויות אלה זכו להצלחה רבה. במיוחד זכה לחיבת הצופים חוסר המזל התמידי המלווה את וויל-אי-קיוטי בנסיונותיו לתפוס את רוד-ראנר, למרות כל תכסיסיו ומגוון הציוד אותו הוא רוכש מהחברה הבדיונית אקמי. פרט מעניין ומיוחד שאפיין סרטים אלה הוא שלא נעשה כלל שימוש בדיבוב (פרט לשני סרטונים בלבד), ויש רק התמקדות בהצגת העלילה בצורה חזותית ומטורפת, האופיינית ללוני טונס.
עד כה הצמד הופיע ב-45 סרטונים (לא כולל שלושה שנוצרו ב-CGI).
ב-2010 הוחלט להעביר את כל סרטי וייל אי. קויוטי ורוד ראנר לאנימציה ממוחשבת (תלת־ממדית). החלטה זו נהפכה ב-2012, כשהחלו לצאת סרטים חדשים באנימציה דו-ממדית.
דמותו של וויל א. קויוטי הופיעה בחמישה סרטים כאויבו של באגס באני. כאשר בארבעה מהם הוא דיבר. מדבביו בעברית היו במהלך השנים: איציק סיידוף (1992,עלילות טייני טון), יורם יוספסברג (פרק אחד בעלילות טייני טון) ועמי מנדלמן (2000). ב"Operation:Rabbit" היה על כרטיס הביקור שנתן לבאגס את מקצועו כ"גאון".
יחידת המתאבדים
יחידת המתאבדים הוא צוות משימות מיוחדות, אשר נמצא תחת השגחת סוכנות "כוח משימה אקס". הצוות המקורי נקרא "טייסת ההתאבדות" והיה מורכב מריק פלאג האב ומחיילים בצבא ארצות הברית שהורשעו בעבירות שונות. הצוות נקרא כך היות שהוא נשלח למשימות מסכנות חיים אשר נחשבות למשימות התאבדות. כמו כן, מספר צוותים הקשורים לטייסת ההתאבדות נוצרו במהלך מלחמת העולם השנייה בקו-הזמן של יקום DC.
במהלך פלישתו של דארקסייד ונסיונותיו להפנות את האנושות נגד גיבוריה, אמנדה וולר מכוח משימה אקס שלחה את בנו של פלאג להרכיב צוות נגד דארקסייד וכוחותיו. הצוות כלל את דדשוט, טיגריס הארד, מכשפת, בלוקבסטר וקפטן בומרנג. לאחר מותו של בלוקבסטר, וולר פיזרה את הקבוצה, אשר חזרה כדי לחלץ את קפטן בומרנג. הצוות קיבל הרצה משלו, במהלכה ברברה גורדון נראתה לראשונה כאורקל - וזאת לאחר שנורתה על ידי הג'וקר ברומן הגרפי "באטמן הבדיחה ההורגת" - ועזרה לקבוצה. מתגלה כי וולר ופלאג החזיקו את נבלי-העל בשליטה, בהבטחה שיקבלו חנינה על פשעיהם. בין היתר, הצוות נלחם בארגון הטרור הקרוי "הג'יהאד", בפיירסטורם ובפטרול האבדון. בסיס הקבוצה הוא מתקן הכליאה בל ריב אשר שוכן בלואיזיאנה. במשך השנים, הרכב הקבוצה השתנה רבות.
כאשר כדור הארץ הותקף על ידי ציידי האדם, באטמן החל לחקור את בל ריב, אשר נעשה ממטרותיהם של ציידי האדם. יחידת המתאבדים נאלצו להילחם בצבא אנדרואידים וציידי אדם, אך קיבלו עזרה מהספקטר והביסו אותם. בכאוס שהתחולל, סליפנוט איבד את זרועו וקארין גרייס נהרגה. באטמן פינה את יחידת המתאבדים, וקפטן אטום חיפה עליהם. מאוחר יותר הצטרף לצוות קפטן קור, ובהגיעם לאזור האפס, הצטרף לקבוצה גם שייד, האיש המשתנה. הקבוצה הגנה על כדור הארץ בפלישה נוספת בתיאום עם גנרל וייד איילינג. לקבוצה הצטרפו גל חום והחרק האורב, ונשלחו למוסקבה כדי להילחם בפלישה לצד השומרים החדשים בין היתר. הגזע האחראי לפלישה הפעיל פצצת גנום, שגרמה לאסירים בעלי כוחות-על להחל במהומות בבל ריב. בעזרת אטום, הקבוצה גרמה לדיכוי המהומות. מאוחר יותר, וזאת לאחר קרבות נגד קוברה וליגת הצדק, וולר פירקה את הקבוצה.
מאוחר יותר, וולר הרכיבה מחדש את יחידת המתאבדים כדי שהם יפילו את קרטל דרקוני הסיליקון בהוואי. הצוות כלל את דדשוט, קפטן בומרנג, קינג שארק, קנוקאאוט וסיידארם. סופרבוי התנדב לעזור לקבוצה, שנסעה לבסיס תת-ימי. בעקבות כך, ליידי דרגון שלחה את סטינגר להרוג אותם. לאחר שניסה לבגוד בצוות, סיידארם נהרג על ידי קינג שארק. כאשר נחשף כי קפטן בומרנג עובד עבור ליידי דרגון, דדשוט ניסה להרוג אותו אך סופרבוי - אשר במקביל ניהל קרב נגד ליידי דרגון - הציל את בומרנג. יחידת המתאבדים פוצצו את הבסיס, אך ליידי דרגון וסטינגר ברחו. כאשר כדור הארץ אוים על ידי אימפריקס, וולר והמנהל בונס הרכיבו צוות חדש. הצוות הוצב תחת השגחתו של נשיא ארצות הברית לקס לות'ר, וכלל בין היתר את בלאק מנצ'סטר. הצוות נשלח להילחם בסופרמן לאימון, וזה האחרון מזהיר את לות'ר כי ההרכבה המחודשת של הצוות אינה רעיון טוב. בהתעלמות מדבריו, לות'ר מגייס את מונגול וסטיל וממנה את סמל רוק למנהיג שדה. הם נשלחים לשחרר את דומסדיי ממגדל השמירה של ליגת הצדק, אך דומסדיי הורג את רוב חברי הצוות. מאוחר יותר, סמל רוק מרכיב צוות חדש, אשר מתפרק כאשר רוב חברי הצוות נהרגים.
כאשר אדם השחור החל לצבור כוחות פוליטיים במזרח התיכון, הממשל האמריקאי ראה אותו כטרוריסט. וולר ואטום סמאשר הרכיבו צוות חדש של יחידת המתאבדים, אליו צירפו את קפטן בומרנג השני, הרוזן ורטיגו ופלסטיק בין היתר. באומה בדיונית הממוקמת בין ישראל למצרים, יחידת המתאבדים התעמתו נגד אדם השחור ומשפחת מארוול השחורה - איזיס, אוסיריס וסובק. כאשר אחד מחברי הקבוצה איים להרוג את איזיס, אוסיריס המפוחד הרג אותו. לפני ששתי הקבוצות המשיכו בקרב, וולר פקדה על יחידת המתאבדים לסגת בטענה כי יש לה את הדרוש לה. מתגלה כי היא צילמה את הרצח, מה שהספיק כדי להרוס את המוניטין הפוליטי של אדם השחור. במהלך מלחמת העולם השלישית אותה אדם יצר, היחידה נשלחו לחסל אותו. כאשר וולר אמרה לו כי ריק פלאג בחיים, טיגריס הארד חזר לצוות. במהלך הלילה האפל ביותר, היחידה צוותו לששת הסודיים. הם הותקפו על ידי חיל הפקחים השחורים, שבין חבריהם נמנו חברי היחידה לשעבר.
באתחול המחודש שעשתה חברת DC קומיקס ביקום DC לאחר אירועי "פלאשפוינט", נראה צוות של יחידת המתאבדים. הצוות הנוכחי כולל את אמנדה וולר כמפקחת בעוד ריק פלאג משמש כמנהיג בשטח של הקבוצה הראשית, הכוללת את דדשוט, הארלי קווין, קפטן בומרנג, מכשפת, קילר קרוק וקטאנה.
אברהם שלוש (יפו)
הרב אברהם שְלוּש (1812–1858) היה סוחר ומנהיג העדה היהודית ביפו. אבי משפחת שלוש, ממייסדי נווה צדק ואחוזת בית.
ביוגרפיה
אברהם שלוש נולד בפאס שבמרוקו בשנת 1812 (ה'תקע"ב), בן למשפחה ממגורשי ספרד. בהמשך נמנה עם רבני אוראן שבאלג'יריה.
הוא האמין כי יש לשוב לארץ ישראל ולחיות בה מיגיע כפיים, וכך לקרב את הגאולה. בהיותו בן 26, בשנת 1840 לערך ארגן קבוצה בת 150 איש לעלות ארצה. בדרכם לעכו פקדה אותם סערה, אונייתם טולטלה קשות ומצבם הכלכלי הורע. בהגיעם לחיפה שככה מעט הסערה ואף על פי שהים סער החליטו לרדת לחוף בסירות; אחת הסירות התהפכה וכל 18 נוסעיה טבעו בים, בהם שני בניו של שלוש, אליהו בן ה-9 ויוסף בן ה-7. שלוש הגיע לחוף עם אשתו שמחה, בנו אהרן ושתי בנותיו ריקה וחנה.
לאחר כשנה בחיפה, שהייתה אז כפר ללא אפשרויות רבות של פרנסה, עבר עם בני משפחתו לשכם, שנחשבה לעיר מסחר. בעת ששהה בשכם, פשטה הכולרה בקרב העיר, ובהוראת השלטונות בני משפחתו הונחו לא לצאת משכם. לאחר חצי שנה נבלמה התפשטות המחלה, והוא עבר לירושלים, מאחר שלא הייתה בשכם קהילה יהודית. לאחר שגם בירושלים לא מצא תנאי קיום נוחים, עבר עם משפחתו ליפו. האחרונה מצאה חן בעיניו והוא החליט להתיישב בה סופית. יחד עם בני משפחתו הניחו את היסוד להרחבת היישוב היהודי בעיר.
בביתו ביפו ייסד ישיבה, ולצידה בית כנסת. כשצאצאיו, עברו לדירות אחרות, העבירו איתם את בית הכנסת והישיבה. בישיבה זו למדו במהלך השנים בין היתר הרב יעקב שמחון, הרב שלמה בחבוט (אביו של הרב שבתי בחבוט), כלב מירקאדו מאיר (אביו של הרב יעקב מאיר), הרב דוד בן שמעון והרב שלמה חזן (אלכסנדריה) מחבר הספר "המעלות לשלמה"
הידיעות אודות הצלחתו ביפו עודדו יהודים נוספים לעלות לארץ ישראל ולהתנתק מכספי החלוקה בארבע ערי הקודש, לרדת ליפו ולעבוד בה. מספר שנים לאחר הגיעו, כבר נחשב כמנהיג העדה היהודית ביפו.
בתו חנה נישאה לאלתר לוריא, ממוצא אשכנזי ומצאצאי האר"י, בתקופה שבה נישואים בין ספרדים ואשכנזים טרם היו שכיחים. מאז המשיכו רבים מבני משפחת שלוש במסורת של מיזוג עדות.
הלך לעולמו ב-21 במאי 1858 (ח' בסיוון ה'תרי"ח).
היה נשוי לשמחה, ובנו היה הרב אהרן שלוש.
JTA
סוכנות הידיעות היהודית (באנגלית: Jewish Telegraphic Agency, או בראשי-תיבות: JTA; מילולית: סוכנות הטלגרף היהודית) היא סוכנות ידיעות המפיצה ידיעות ברחבי העולם בנושאים בעלי זיקה לחיים היהודיים, לציונות, לתרבות, לחברה, לפוליטיקה ולארגונים יהודיים בעיקר בארצות הברית, ישראל וחבר המדינות.
היסטוריה
הסוכנות נוסדה ב-6 בפברואר 1917 כיט"א (ביידיש: יידישע טלעגראף אגענטור), בעיר האג, בהולנד על ידי יעקב לנדאו (1892–1952), יליד אוסטריה שהיה ממייסדי תנועת-הנוער בלאו-וייס בסייע של תרומות של יהלומנים יהודים מאנטוורפן. במטרה לאסוף ולהפיץ ידיעות הקשורות לעולם היהודי. עד מהרה החלה יט"א לפעול נגד טענות אנטישמיות שלפיהן היהודים אחראים למלחמת העולם הראשונה, פעלה להפיץ את העמדה היהודית בפתרון "השאלה היהודית", שעיקרה זכות ההגדרה העצמית ליהודים. הסוכנות הפיצה ידיעות, תזכירים ומאמרים, בין השאר של מקס נורדאו וישראל זנגוויל, לעיתונות העולמית, מוסדות וארגונים בינלאומיים.
בשנת 1919 עברה הסוכנות לפעול מלונדון והרחיבה את פעילותה עם כתבים בכל רחבי אירופה. לנדאו הקפיד שהסוכנות לא תהיה מזוהה עם ארגון יהודי ספציפי, גישה פוליטית או זרם יהודי-דתי מסוימים, כך שהידיעות יופצו באופן נרחב ולא יעוררו מחלוקת. מטה הסוכנות עברה אחר כך לניו יורק. בארץ ישראל הקימה והפעילה יט"א את סט"א (סוכנות טלגרפית ארץ-ישראלית). בנוסף הקימה ב-1925 את "The Palestine Bulletin" עיתון שהפך אחר כך ל"ג'רוזלם פוסט".
בשנת 1934 החליטה הסוכנות היהודית להקים סוכנות ידיעות מתחרה בשם "פלקור", ראשי-תיבות של סוכנות הכתבים הפלסטינית (Palestinian Correspondence Agency), ביוזמת דוד בן-גוריון שטען שכתבי סט"א מוטים לטובת הרוויזיוניסטים. סוכנות "פלקור" לא הצליחה להתחרות ביט"א ונסגרה כעבור שנים ספורות. ב-1937 אף ניסה משה שרת למזג את פעילותה של "פלקור" עם יט"א, או לכל הפחות להגיע להסכם שיתוף פעולה.
בשנת 1935 מונה ג'ורג' בקר (Backer) לנשיא יט"א בארצות-הברית. בקר היה פעיל יהודי וחבר מועצת העיר ניו-יורק כנציג מפלגת העבודה האמריקאית.
בשנת 1940 הקים לנדאו סוכנות נוספת בשם "אונה-אוברסיז", סוכנות לא־יהודית מבחינת מטרותיה ששמה לה למטרה לקדם ידיעות ונושאים הקשורים למיעוטים בכל העולם. לאחר הקמת המדינה סט"א המשיכה לפעול גם לאחר הקמת המדינה כסוכנות ידיעות ישראלית. במאי 1949 שהה יעקב לנדאו בישראל והכריז שהוא מבקש להעביר את מרכז פעילותה של יט"א מניו-יורק לישראל, ולהפוך אותה לסוכנות הידיעות הרשמית של מדינת ישראל. יעקב לנדאו נפטר מהתקף לב ב-1952, בגיל 58, בניו יורק.
סוכנות סט"א המשיכה לפעול בישראל עד סוף שנות ה-50. אחר כך מוזגה פעילותה לתוך סוכנות "עתי"ם שהקימו העיתונים היומיים בישראל. הידיעות שלה מישראל הופצו אחר כך תחת השם עתי"ם-סט"א או בקיצור עסת"א.
פעילות
יט"א היא מוסד ללא כוונות רווח שמטהו נמצא בניו יורק ושכתביו פרוסים בצפון אמריקה, ישראל, מוסקבה, דרום אמריקה, דרום אפריקה, אירופה ואוסטרליה.
אורי שהם
אורי שהם (נולד ב-3 באוגוסט 1948) הוא נציב תלונות הציבור על שופטים. כיהן כשופט בבית המשפט העליון, בשנים 2012–2018. קודם לכן כיהן כשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובעבר היה הפרקליט הצבאי הראשי.
ביוגרפיה
אורי שהם נולד בשם אורי שהרבני בעיראק, בן בכור ליוסף ועזיזה-עליזה. משפחתו הייתה פעילה במחתרת הציונית בעיראק. בגיל שלוש עלה לישראל עם משפחתו, המשפחה השתקעה בתל אביב בשכונת מחלול. שהם למד בתיכון עירוני ד' בתל אביב. התגייס לצה"ל בשנת 1966 במסגרת העתודה האקדמאית.
צה"ל
משנת 1971 ועד 1974 שירת בחיל ההנדסה, בין היתר כעוזר ראש מדור הדרכה של חיל ההנדסה. ב-1974 עבר לשרת בפרקליטות הצבאית. תחילה כיהן כתובע בפרקליטות פיקוד המרכז. לאחר מכן עבר לכהן כממונה על התביעה בעזה ובסיני. ב-1976 מונה לכהן כתובע הפיקודי של מפקדת חילות השדה ופיקוד הדרום. לאחר מכן מונה לתפקיד סגן פרקליט פיקוד המרכז, כסגן התובע הצבאי הראשי (אז ניהל את התביעה במשפטו של סא"ל שהואשם בהוצאת רכוש מהצבא וזוכה מכל אשמה), וכפרקליט פיקוד המרכז.
שופט בית המשפט המחוזי
בספטמבר 2001 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב. לאחר שגזר עונשי מאסר ממושכים על ראשי ארגון פשיעה, הושמעו איומים על חייו, והוצמדה לו אבטחה כבדה.
שופט בבית המשפט העליון
ב-6 בינואר 2012 נבחר לשופט בבית המשפט העליון, והושבע לכהונה ב-31 במאי 2012. כשופט עליון הוא נחשב לבעל גישה מרכזית, שאינה נוטה באופן מובהק לשמרנות או לליברליות.
כתב על אלימות מילולית: "פרסומים מכפישים ובוטים כלפי עובדי ציבור ומתלוננים אחרים הם בגדר אלימות מילולית הניצבת ברף חומרה גבוה ביותר, ואין להמעיט בחומרת המעשים רק משום שאין מדובר באלימות פיזית".
ב-3 באוגוסט 2018, עם הגיעו לגיל 70, פרש לגמלאות. בפסק דינו האחרון זיכה מאשמת רצח את אלישע חייבטוב, מחמת כשלים בחקירת המשטרה.
נציב תלונות הציבור על השופטים
בנובמבר 2018 מונה לנציב תלונות הציבור על שופטים.
ב-23 בנובמבר 2021 קרא לשר הדתות, מתן כהנא, לנזוף בחומרה ברב יצחק יוסף, הראשון לציון וראש בתי הדין הרבניים, ולבחון את הדחתו מתפקידו כדיין, לאחר שארגן כינוס מחאה נגד תוכניות הממשלה לרפורמה בכשרות ובגיור.
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס (באורדו:  پی آئی اے o پاکستان انٹرنیشنل ایرلاینز, ידועה בשם: PIA, ראשי תיבות של: Pakistan International Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של פקיסטן. בסיסה הראשי בלאהור והיא מפעילה טיסות ל-45 יעדים ב-18 מדינות.
אורי שהם
חיים אישיים
ב-1989 נפל אחיו של שהם, סמ"ר, בעת שירות מילואים ברצועת עזה לאחר שנפגע מאבן שנזרקה עליו.
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס
החברה בבעלות ממשלת פקיסטן (87%) ומשקיעים פרטיים (13%). בחברה מועסקים 18,043 איש.
אורי שהם
חיים אישיים
שהם נשוי לאמי ואב לשתי בנות.
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס
תולדות החברה
בשנת 1946 עוד לפני שהוקמה פקיסטן, מוחמד עלי ג'ינה מייסד פקיסטן, האמין כי במדינה החדשה יהיה צורך בחברת תעופה לאומית, מכיוון שבין פקיסטן ומזרח פקיסטן (כיום בנגלדש), הפרידו 1100 קילומטרים.
באוקטובר 1946 הוקמה חברת אוריינט איירווייס בעיר קולקטה. בפברואר 1947 קיבלה החברה שלושה מטוסי DC-3.
ביוני החברה החלה להפעיל טיסות מקולקטה ליאנגון, לאהור, ופשאוור. חודשיים לאחר מכן הוקמה פקיסטן, והחברה העבירה את פעילותה לקראצ'י.
במרץ 1955 אוריינט איירווייס שינתה את שמה לשמה הנוכחי, באותה שנה רכשה שלושה מטוסי ויקרס ויקונט והחלה להפעיל טיסות ללונדון, קהיר, ורומא.
בשנת 1960, הייתה החברה חברת התעופה האסייתית הראשונה שהפעילה מטוסי סילון, כששכרה מפאן אמריקן מטוסי בואינג 707.
בשנת 1961 החלה בטיסות לניו יורק. בשנת 1962 הוזמנו מספר מטוסי בואינג 720.
בשנת 1964 הייתה PIA חברת תעופה ממדינה לא קומוניסטית הראשונה שטסה לסין.
בדצמבר 1971 סייעה החברה שוב לכוחות המזוינים הפקיסטנים במלחמת הודו פקיסטן 1971, חיל האוויר ההודי הפיל מספר מטוסים של החברה.
בשנת 1979, חברת התעופה רכשה מטוסי בואינג 747-200.
בשנת 1980 נרכשו מטוסי איירבוס A300-200, בשנת 1985 נרכשו חמישה מטוסי בואינג 737-300 ובשנת 1989 החלה להעסיק טייסות.
ביוני 1991 קיבלה שישה מטוסי איירבוס A310-300. בשנת 1992 החלה בטיסות לטשקנט וציריך.
בשנת 1996 החברה שכרה מטוסי טופולב Tu-154 והחלה בטיסות לביירות.
בשנת 2004 הייתה החברה לקוח ההשקה של דגם 777-200ER.
בשנת 2005 הנציבות האירופית אסרה על חברת התעופה לטוס באירופה מסיבות ביטחוניות, אולם היא הורשתה להפעיל את מטוסי הבואינג 777 שלה. בנובמבר 2007 ביטל האיחוד האירופי את ההגבלה.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
חטיבת המטענים
PIA הפעילה משנות השבעים שירות מטענים בשם פקיסטן אינטרנשיונל קרגו (Pakistan International Cargo) החברה הפעילה שני מטוסי בואינג 707-320C, וטסה למזרח התיכון ואירופה. החברה הפסיקה את פעילותה כששני מטוסיה קורקעו בסוף שנות התשעים.
בשנת 2003 השיקה פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס את PIA Speedex, השירותים מופעלים על ידי שני מטוסי איירבוס A300 שכורים מ-MNG Airlines.
הסכמי שותפות קוד
לחברה הסכם שותפות קוד עם החברות הבאות:
שחר סאול
שחר דויד סאול (נולד ב-20 בדצמבר 1995), שנודע גם בשם הבמה "קונגו בוי", הוא זמר-יוצר וראפר ישראלי ממוצא קונגולזי.
ביוגרפיה
סאול (הגייה: סול) נולד בתל אביב להדס, ישראלית מקיבוץ עין דור ופרוספר, יליד-קונגו, שהגיע לישראל בשנות ה-80. בגיל שנתיים, הוריו התגרשו.
בגיל 19 התגייס לנח"ל.
קריירה
ב-2017 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "אני כאן". האלבום הופק על ידי צוקוש, וזמן מה לאחר יציאת האלבום, הפכו השניים לצמד. כחלק מפעילותם כצמד הוציאו מיני-אלבום בשם "CongoKush", ששמו משלב את הכינויים של השניים.
במשך תקופה קצרה בשנת 2018, יצר סרטוני ולוג ופרסמם בערוץ יוטיוב בשם "BFF", אך הסרטונים נמחקו ואינם זמינים לצפייה עוד. בנובמבר 2018 הוציא את השיר "באם באם באם".
ב-2020 שיתף פעולה עם הזמרת נועה קירל בשיר "מיליון דולר". השיר זכה בשיר השנה הישראלי לשנת תש"פ. באותה השנה חתם סאול ברשת ההלבשה הישראלית "פקטורי 54" והפך למייצג הרשמי שלה בליין הסטריט. בנוסף, כיכב בפרסומת של מפעל הפיס שמטרתה הייתה לקדם עסקים ישראלים בתקופת הקורונה. בנוסף התארח באותה השנה בשיר "בומלה" של הראפר איזי, מתוך אלבומו השלישי, "אין בעד מה".
ב-2019 הוחתם על ידי המפיק והבמאי רומן בוצ'אצקי שהפך למנהלו האישי ומיד הוציא את השיר "השחר עולה", "קשר קרקע" ואת השיר "אל תשאל". באותה שנה גם הוחתם סאול בגאגא בוקינג על ידי אורון כלפון ויואב גרוס, שמנהלים את המוזיקאים סטטיק ובן-אל תבורי, מרגי, אגם בוחבוט, אנה זק, סטפן לגר ועוד.
בינואר 2021 הוציא את הסינגל "לאן הולכים" בהפקת ג'ורדי. ובשיתוף הכותב רון ביטון. בקליפ השתתפו טיטי איינאו, דנה גרוצקי, מרגי. באותה שנה, הופיע סאול עם מרגי בפסטיבל התמר.
ביוני 2021 הוציא את הסינגל "תיקו תיקו". באותה שנה חתם סאול בחברת סמסונג ונכנס לנבחרת המשפיענים יחד עם רותם סלע, אלה לי להב, קים אור אזולאי ועוד. באוקטובר 2021 התארח והיה בין כותבי השיר "באתי להציל אותך" של הזמרת אגם בוחבוט.
בינואר 2022 הוציא את הסינגל "דובשנייה" ביחד עם אגם בוחבוט והראפר נורוז. השיר זכה במקום הראשון במצעד העברי השנתי של כאן גימל לשנת תשפ"ב, ובמקום השמיני במצעד העברי השנתי של גלגלצ. בפברואר השתתף בסדרת סרטוני פרסומת למכשיר הסמסונג גלקסי 22 בהובלת משרד הפרסום ליאו ברנט. בשנה זו, שחר היה מועמד לפריצת השנה ולאמן השנה. באוקטובר 2022 הוכרז כי הוא מועמד בפעם הראשונה לפרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הישראלי הטוב ביותר לשנת 2022.
בדצמבר 2022 הוביל קמפיין פרסומות של בזק, לצידה של אגם בוחבוט ולצד הפרזנטור הראשי, גידי גוב. כמו כן השתתף במופע "פסטיגל על פסטיגל".
ביוני 2023 הוציא את השיר "לחגוג ומגוג" יחד עם אלה לי והפשוטע. השיר הגיע למקום ה-18 במצעד השבועי של מדיה פורסט ולמקום ה-56 במצעד היטליסט.
חיים אישיים
מתגורר בתל אביב.
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם
במקור כלל החוק סעיף לפיו אם מצא בית המשפט כי נעשתה עוולה לפי חוק זה בזדון, רשאי הוא לחייב את עושה העוולה בתשלום פיצויים שאינם תלויים בנזק, שגובהם יהיה בהתחשב בנסיבות ביצוע העוולה, חומרתה והיקפה - בכפוף להוראות פקודת הנזיקין, אך סעיף זה נפסל על ידי בג"ץ (שאישר את שאר סעיפי החוק). החוק אינו מאפשר לתאגיד לקבל פיצויים ללא הוכחת נזק, בהתאם סעיף 10 לפקודת הנזיקין הקובע כי תאגיד לא ייפרע פיצויים בשל עוולה אלא אם גרמה לו נזק.
המראה (תעופה)
המראה היא השלב בטיסה בו כלי טיס עוזב את הקרקע ומתרומם לאוויר. עבור מטוסים הממריאים אופקית ההמראה כוללת תנועה על מסלול הטיסה על מנת לצבור את המהירות הדרושה להמראה, המהירות בה כח העילוי כתוצאה מהזרימה סביב הכנף מתגבר על כח הכבידה ומשקל המטוס. מסוקים וכן מטוסים הממריאים ונוחתים אנכית אינם זקוקים למסלול.
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם
החוק מאפשר לשר האוצר להגביל גישה למכרז שנערך על פי חוק חובת המכרזים, ממי שקרא לחרם או השתתף בו, ולמנוע הטבות כלכליות מסוימות.
המראה (תעופה)
גורמים משפיעים
הגורמים המשפיעים על אורך המסלול הנדרש לצורכי המראה:
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם
היסטוריה חקיקתית
ב-5 ביולי 2010 הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק פרטית שאותה יזמו חברי הכנסת זאב אלקין ודליה איציק וקבוצת חברי כנסת מסיעות קדימה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, יהדות התורה והאיחוד הלאומי. ההצעה הבחינה בין שלושה סוגים של חרם: חרם שהוטל על ידי תושב או אזרח ישראל, חרם שהוטל על ידי תושב או אזרח זר, וחרם שהוטל על ידי ישות מדינית זרה באמצעות חוק שחוקקה הישות המדינית הזרה או על פי קביעה של ממשלת ישראל. ההצעה קבעה שחרם כזה הוא בגדר עוולה אזרחית, וגם בגדר עבירה פלילית שעונשה קנס. בדיון בוועדה צומצמה ההצעה להתייחסות רק לחרם שהוטל על ידי תושב או אזרח ישראל, והוסרה ראיית החרם כעבירה פלילית. הצעת החוק המתוקנת פורסמה ב-2 במרץ 2011.
המראה (תעופה)
גורמים משפיעים
משקל המטוס
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם
היסטוריה חקיקתית
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מטרתו:
המראה (תעופה)
גורמים משפיעים
ככל שמשקל המטוס גבוה יותר תהיה ההאצה איטית יותר ומרחק ההמראה ארוך יותר. התקנות מחייבות כי משקל ההמראה של המטוס יהיה כזה, שאם בשלב כלשהו במהלך ההמראה המנוע נכשל, ניתן יהיה לעצור את המטוס על המסלול לפני סופו. במטוסים עם יותר ממנוע אחד, בהם ניתן להמשיך את ההמראה בבטחה, כל המראה דורשת חישוב של משקל אשר יבטיח ביצועי טיפוס מספקים לאחר ההמראה כאשר אחד המנועים אינו פועל. המשמעות היא שיש לחשב משקל המראה מקסימלי לכל המראה. גורמים הקובעים את משקל ההמראה המקסימלי למטוס כוללים אורך מסלול, רוח, מיקום המדפים, פעולת בלימת מסלול, גובה לחץ וטמפרטורה. מגבלות משקל ההמראה ומשקל הטיפוס נבחנות מול משקל ההמראה המבני המרבי. הנמוך מבין שלושת המשקולות הוא מגבלת המשקל להמראה מסוימת. אם משקל המטוס בפועל נמוך משלוש מגבלות המשקל, ניתן להבטיח ביצועי המראה נאותים. אם המשקל בפועל נמצא מעל אחת המגבלות לא ניתן לבצע המראה עד שהמשקל יופחת.
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם
היסטוריה חקיקתית
היועץ המשפטי של הכנסת, עו"ד איל ינון, פרסם חוות דעת בה הוא קובע כי חוק החרם אינו חוקתי ולא יעמוד במבחן בג"ץ. מתנגדי החוק טענו שהחוק פוגע בחופש הביטוי. דוגמה לגישה זו מופיעה בחוות דעת של מרדכי קרמניצר ועמיר פוקס מטעם המכון הישראלי לדמוקרטיה:
תומכי החוק, בהנהגתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, טענו שהחוק איננו פוגע בחופש הביטוי אלא רק שולל מעשים הפוגעים במדינת ישראל או באזרחיה, בדומה לחוק אשר נחקק בשנות ה-70 בארצות הברית, שהפרתו היא עבירה פלילית שעונשה קנס או מאסר 5 שנים. ד"ר עמנואל נבון הצביע על חוק דומה שקיים גם בצרפת.
המראה (תעופה)
גורמים משפיעים
מצב המדפים
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם
היסטוריה חקיקתית
בעת ההצבעה על החוק בקריאה שנייה ושלישית העלו חברי הכנסת מהאופוזיציה שפע הסתייגויות לחוק המוצע, מהן ענייניות (כגון העברת סמכות משר האוצר לנשיא בית המשפט העליון או שינוי הגדרתו של חרם) ומהן בעלות אופי הצהרתי (כגון שינוי שם החוק ל"החוק להעמקת בידודה המדיני של מדינת ישראל ולהאצת תהליך הדה- לגיטימציה העולמי, התשע"א-2011"). כל ההסתייגויות נדחו, והחוק אושר בתמיכת 47 מחברי הכנסת, מסיעות הקואליציה וסיעת האיחוד הלאומי מהאופוזיציה, מול 38 מתנגדים מסיעות האופוזיציה, בהם גם חברי כנסת שפעלו לקידומו של החוק בשלבים המוקדמים. חברי הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ' ועתניאל שנלר ממפלגת קדימה, שסירבו להצביע נגד החוק, הוענשו על ידי מפלגתם בהשעיה. ראש הממשלה נתניהו ועוד 10 שרים, בהם שר הביטחון, אהוד ברק, נעדרו מההצבעה. יו"ר הכנסת, ראובן ריבלין, נכח במליאה אך לא הצביע (את התנגדותו לחוק הביע במאמר ב"הארץ").
המראה (תעופה)
גורמים משפיעים
לכנפיים דקות או משוכות לאחור יש מקדם עילוי מרבי נמוך ולכן נזקקים מטוסים אלו למהירות המראה גבוהה יותר מזו הנדרשת למטוסים בעלי כנף ישרה בעלת פרופיל עבה יותר. השגת העילוי בכנף דקה או משוכה גם איטית יותר, ולכן נדרש מסלול ארוך יותר להמראה. שימוש במדפים מעלה את מקדם העילוי ומאפשר למטוס להיות באוויר במהירות מכשירית נמוכה יותר ולאחר מרחק ריצה קצר יותר. במטוס בעל מהירות ניתוק גבוהה ועומס כנף גבוה יש להשתמש תמיד במדפים כאשר ממריאים עם משקל עצמי גבוה.
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם
העתירה לבג"ץ
ערב ההצבעה על אישור החוק ציינו היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין והיועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, כי החוק הוא בלתי חוקתי אך למרות זאת הם מתכוונים להגן על חוקתיותו בדיון הצפוי בעתירה שהוגשה בעניין זה לבג"ץ.
לאחר אישור החוק, עתרו לבג"ץ ארגונים אחדים, ובהם עדאלה ו"האגודה לזכויות האזרח", בבקשה לבטל את החוק. הרכב מורחב של 9 שופטים דחה את הבקשה וקבע שהחוק הוא חוקתי. בפסק הדין נקבע כי . עם זאת, בג"ץ ביטל את הסעיף 2(ג) לחוק, שאיפשר פסיקת פיצויים ללא הוכחת נזק.
המראה (תעופה)
גורמים משפיעים
ככל שהכח המצוי גבוה יותר תהיה ההאצה גדולה יותר ומרחק ההמראה קצר יותר. במטוסים קלים, בדרך כלל משתמשים בהספק מלא במהלך ההמראה. מטוסי מטען ומטוסי נוסעים גדולים עשויים להשתמש בהספק מופחת מכח להמראה, על מנת להאריך את חיי המנוע, להפחית את עלויות התחזוקה ולהפחית את פליטת הרעש. במקרים מסוימים ניתן להשתמש בכח מלא כדי להגדיל את ביצועי המטוס. לפני ההמראה מריצים את המנועים כדי לבדוק אם יש בעיות הקשורות למנוע.
השפעת הרוח
רוח תשנה את מרחק ההמראה. רוח אף תפחית אותו ורוח גב תגדיל אותו. ברוח אף המהירות הקרקעית בניתוק קטנה יותר, העומס על כן הנסע והצמיגים פוחת, אין נטייה להסחף, שליטה על כיוון המטוס באמצעות ההגאים מושגת בשלב מוקדם יותר, זווית הטיפוס לאחר המראה תלולה יותר וזאת בגלל מהירות קרקעית נמוכה יותר. מאחר שהמהירות הקרקעית נמוכה יותר, מרחק העצירה במקרה של הפסקת המראה יהיה קצר יותר. בעוד רכיב רוח אף או רוח גב משפיע על מגבלת משקל ההמראה, לרוב אין לו השפעה ישירה על מהירות ה- V1 המחושבת. לוחות הביצועים לכמה מטוסים כוללים תיקון קטן ל- V1 לרוחות חזקות מאוד. עבור אותם מטוסים רוח אף תגדיל את V1 ורוח גב תפחית אותו.
שיפוע המסלול
המראה במעלה מסלול תגרום להאצה איטית יותר ומרחק ריצה גדול יותר. המראה במורד מסלול תביא לקיצור מרחק ההמראה הנדרש. שיפוע של 1% במסלול יגרום להגדלת מרחק ההמראה בכ- 10%. שיפוע משמעותי עשוי לדרוש התאמה במהירות V1. המראה במעלה השיפוע תדרוש עלייה ב- V1 וירידה במדרון תדרוש ירידה.
מצב פני המסלול
טמפרטורה
עליה בטמפרטורת האוויר מקטינה את צפיפותו, לכן עולה המהירות האמיתית בזמן הניתוק ועולה אורך ריצת ההמראה. צפיפות אוויר נמוכה מפחיתה גם את כח המנועים המצוי במנועי סילון ובמטוסי בוכנה אשר אינם מצוידים במגברי דחיסה. הכח במנועי סילון יקטן ב -4% עד 5% לכל עליה של 5 מעלות צלזיוס בטמפרטורה החיצונית מעל הטמפרטורה הסטנדרטית.
גובה המסלול מעל פני הים
כאמור, הקטנת צפיפות האוויר גורמת להגדלת מרחק הריצה. כח מנוע הסילון פוחת ב-2%-3% לכל עליה של 1,000 רגל בגובה המסלול מעל פני הים.
מהירויות המראה
מהירות ההמראה נקבעת על פי משקל המטוס והתצורה (מרכז כובד ומטענים). ככל שהמשקל גבוה יותר או מרכז הכובד קדמי יותר, עולה מהירות ההמראה. גורמים נוספים עשויים להכתיב את מהירות ההמראה כגון זווית גוף מרבית (פגיעת זנב במסלול) או יעילות הגה הגובה. באופן כללי לא רצוי להקדים בביצוע הרוטציה בגלל עליית גרר המטוס והקטנת קצב איסוף המהירות. מנגד רוטציה מאוחרת תגרום למהירות המראה גבוהה יותר והגדלת מרחק ריצת ההמראה. במטוסים מסוימים ובמרכזי כובד קדמיים, יעילות הגה הגובה בשלב ההמראה נמוכה ולא ניתן לבצע רוטציה במהירות המתוכננת אלא במהירות גבוהה יותר אשר בה יעילות הגה הגובה גדלה. לעומת זאת, במרכזי כובד אחוריים האף "קל" וקיימת נטייה להרמת יתר של אף המטוס.
לאחר חישוב משקל ההמראה המקסימלי ומשנקבע כי משקל המטוס בפועל נמצא במגבלות, מחושבים V1, VR ו- V2. מגבלות מהירות אלה כלולות בתרשימי הביצועים ובטבלאות של ספר המטוס, ונצפות על גבי מד מהירות האוויר של הקברניט.
מהירות המראה אופיינית למטוסי סילון היא בין 130 עד 155 קשר (150–180 מייל לשעה, 250–290 קמ"ש). מטוסים קלים (כגון ססנה 152/172) לרוב ממריאים בסביבות 60 קשר (63 מייל לשעה, 100 קמ"ש).
מטוסים עם גלגל זנב
חוסר היציבות על הקרקע הקיימת במטוסים בעלי גלגל זנב, דורשת זהירות יתר בתפעול הגה הכיוון בעת ריצת ההמראה. כל סבסוב קל שאינו מתוקן יתגבר. למטוס בוכנה בעל גלגל זנב כמה תכונות הגורמות לו לסבסב בזמן ההמראה:
כל כוחות הסבסוב שהוזכרו פועלים באותו כיוון ומתוקנים באמצעות הגה הכיוון. כאשר המדחף פועל בכיוון השעון נוטים כל הכוחות הללו לסבסב את המטוס שמאלה ולהפך. במטוס רב־מנועי עם גלגל זנב כל הגורמים המשפיעים על הסבסוב פועלים במידה רבה יותר, למעט מקרים בהם המנועים פועלים בכיוונים מנוגדים.
המראה ברוח צולבת
סחיפה על המסלול - עבור מהירות רוח נתונה, תהיה הסחיפה היחסית הפוכה למהירות. ככל שמהירות הטיסה נמוכה יותר כך תהיה הסחיפה גדולה יותר ולהפך. מטוס בעל גלגל אף, בהיותו יציב יותר על הקרקע, נוטה פחות להכניס אף לרוח במקרה של רוח צולבת. בכל המטוסים ובפרט במטוסים בעלי כנף משוכה, תגרום רוח צולבת להרמת הכנף בצד הרוח מיד לפני הניתוק מהמסלול וזמן קצר לאחריו. תופעה זו נגרמת כתוצאה מזרימת האוויר השקולה מעל הכנפיים (של וקטור הרוח ווקטור המטוס). משמעות הדבר היא כי העילוי על הכנף הפנימית גדל בעוד הכנף האחרת מוסתרת על ידי גוף המטוס. זו תופעת מעבר בלבד והיא מסתיימת זמן קצר לאחר הניתוק מהמסלול. בשלב זה גוברת הרוח על התאוצה והמטוס מתחיל להיסחף. במצב זה, כדי לשמור על ציר המסלול לאחר המראה, יש להפנות את המטוס לתוך הרוח.
טכניקת ההמראה - מטוס נוטה לסבסב לתוך הרוח ונטייה זו יש לתקן. בשלב ראשון, יהיו ההגאים במצב קדימה בדומה להמראה רגילה, כאשר תשומת הלב מוקדשת לשמירת הכיוון. במטוסים רב-מנועיים ניתן לשמור כיוון גם על ידי שמירת הפרשיות כח בין המנועים. יש לקחת בחשבון כי שימוש בטכניקה זו יביא להארכת ריצת ההמראה בהתאמה לזמן שיידרש לקבלת כח מלא מן המנועים. כאשר המטוס מגיע למהירות ההמראה יש לנתקו באופן החלטי מן המסלול ולמנוע שקיעה בחזרה ונגיעה במסלול. ניתוק החלטי חשוב במיוחד בהמראה ממסלולי עפר או בתנאים של משיבי רוח חזקים. בתנאים אלה קיימת סכנה שהמטוס "יקפוץ" לאוויר לפני הגעתו לנתוני ההמראה. במקרים אלו מומלץ להחזיק את המטוס על המסלול בצורה חיובית עד מהירות גבוהה במקצת ממהירות ההמראה הרגילה.
המקהלה הקאמרית הישראלית - טבעון
המקהלה הקאמרית הישראלית - טבעון היא מקהלה ישראלית, אשר בסיסה הוא בקריית טבעון. היא נוסדה בשנת 1974 ומונה כ-45 זמרים וזמרות מצפון הארץ.
המנצחת על המקהלה, מאז שנת 1996 הייתה יעל וגנר-אביטל. לאחר פרישתה לגמלאות ב-2019, מונה איתי ברקוביץ למחליפה בתפקיד.
היסטוריה
נוסדה ב-1974 על ידי פרופ' יוסף כצנלסון, תושב קריית טבעון ומונה 45 זמרים, אנשי טבעון וסביבתה. המנצחים על המקהלה, קודם ליעל וגנר-אביטל, היו גידי חצור, יהונתן בר און, מלכה סברדלוב, יואל סיון, לאה סילבר.
המקהלה מוגדרת כעמותה, והועד הנבחר מנהל אותה על בסיס התנדבותי. חזרות שבועיות מתקיימות בקונסרבטוריון בקריית טבעון ונתמכת על ידי המתנ"סים של קריית טבעון ומשרד המדע, התרבות והספורט.
בהופעותיה הרבות המקהלה הופיעה בצוותא עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת הבארוק ירושלים ועם מקהלות ותזמורות זרות.
הרפרטואר כולל א-קפלה ואורטוריות מתקופת הרנסאנס והבארוק, מוזיקה קלאסית, מוזיקה רומנטית, מוזיקה בת-זמננו, מוזיקה ישראלית ושירי עמים.
המקהלה מבצעת מוזיקה אשר עובדה במיוחד עבורה על ידי המלחינים גיל שוחט, דב כרמל וערן דינור.
משנות קיומה, הופיעה המקהלה בפסטיבלים מרכזיים כגון פסטיבל אבו גוש, ב"פסטיבל ווקאליזה" בעכו ובפסטיבל "החג של החגים" בחיפה.
המקהלה שרה עם התזמורת הסימפונית חיפה בהפקה קונצרטית של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", בהפקה של אופרות וקונצרטים עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
המקהלה הקאמרית של קריית טבעון ארחה את מקהלת קאליו מפינלנד, את תזמורת ה"קאמרטה אקדמיקה זלצבורג", את מקהלת "פרייבורגר קנטטה" מפרייבורג גרמניה ואת מקהלת "היינריך שיץ" מבזנסון מצרפת וביצעה עמן סדרת קונצרטים.
Animal Diversity Web
Animal Diversity Web (בקיצור: ADW, בעברית: אתר האינטרנט הבינלאומי למגוון בעלי החיים) הוא מסד נתונים מקוון אשר אוסף את ההיסטוריה הטבעית, סיווג, תכונות המינים, מצב שימור, ואזורי התפוצה של אלפי מינים של בעלי חיים. בנוסף, המסד כולל אלפי תצלומים, מאות קטעי קול ומוזיאון וירטואלי.
סקירה
ADW נוצר על ידי פיליפ מאיירס (פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת מישיגן) בשנת 1995. הדוחות נכתבים על ידי מרצים וסטודנטים ב-30 מכללות ואוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית. לעיתים קרובות, כתיבת דוחות המידע נחשבת פרויקט סטודנט, כל דוח נחקר באמצעות כתבי עת מדעיים ונערך על ידי הפרופסורים והצוות של ADW.
הספרוקיוניים
הספרוקיוניים (שם מדעי: Hesperocyoninae) היא תת-משפחה נכחדת של כלביים אשר חיו בין תקופת האאוקן לאמצע המיוקן באמריקה הצפונית. הם נחשבים לאבות כל הכלביים החיים וכן לבני תת-המשפחה הנכחדת בורופגיים. המאובנים שלהם נמצאו באזורים שונים, בעיקר סביב הרי הרוקי והמישורים הגדולים.
ההספרוקיוניים היו הכלבים העתיקים ביותר והם דמו במראם לגחנים או לסמורים ונראה שחיו בין העצים והיו בעלי זנב. בתפקידם הם דמו לראקוניים והיו אוכלי כל ברובם, אם כי המאוחרים מביניהם הגיעו לגודל של קויוט והיו אוכלי בשר.
בסוף המיוקן בני המשפחה החלו להיעלם לאיטם, כנראה כתוצאה מתחרות עם טורפים מפותחים יותר כמו חתוליים או מקרוביהם הבורופגיים.
צאריצה (נהר)
נהר צאריצה (ברוסית: Царица) הוא נהר בדרום רוסיה, היובל הימני של וולגה. הנהר עובר בחלק המרכזי של וולגוגרד.
מקור השם ככל הנראה ממילה טורקית "סארי-סו" שפירושה "המים הצהובים" או מהמילה "סארי-סין" שפירושה "האי הצהוב".
שמו של הנהר הוא המקור לשם "צאריצין", שמה המקורי של העיר וולגוגרד. העיר הייתה מחולקת לשני חלקים: האזור הצפוני "אזור צאריצה" והאזור הדרומי "מעבר לצאריצה". בתקופה הסובייטית שמו של הנהר שונה ל"פיונרקה", אך לאחר התפרקות ברית המועצות הוחזר השם המקורי.
מוצא הנהר בסביבת הכפר גורקובסקי והוא זורם כשני קילומטר לכיוון וולגוגרד. בתוך העיר הנהר זורם בעמק רחב עם גדות גבוהות. בשנות ה-60 של המאה ה-20 בחלק התחתון נבנתה מערכת צינורות והנהר הוכנס בתוכן.
שושלת וולאשמה
שושלת וולאשמה (וולסמע) הייתה משפחת אצולה מוסלמית אשר שלטה ביפאט - כיום חלקים של מזרח אתיופיה, ג'יבוטי ומערב סומליה. האציל המוקדם ביותר של משפחה זו הידוע לנו היה עומר אבן דונאיה (נפטר ב-1275). בנו, עלי אבן וואלי אסמה, כבש את סולטנות שוואה המוסלמית.
האציל האחרון של השושלת היה אבן ברכאת עומאר דין, שגורש מבירתו הרר על ידי המצביא האתיופי המלמאל (אמלמאל) בשנת 1559.
משה זר
ביוגרפיה
משה זר נולד ב-1937 בירושלים לבנימין זר, יליד איראן וצאצא למשפחת אנוסי משהד, ושרה. בן דודו של אביו, מרדכי זר, שימש כחבר הכנסת מטעם מפא"י. אביו של משה עבד כמכונאי רכב, אך בפרס עבדה המשפחה במשך דורות בעבודות, שכללו שימוש בחוטי זהב. על שם מלאכה זו נקראה המשפחה: 'זַר', שבפרסית פירושו חוטי זהב. בתקופת מלחמת העצמאות, היגרה משפחתו לפנמה, אך שבה כעבור שנה לתל אביב והתגוררה בשכונת מנשייה.
זר למד בבית הספר תחכמוני ובתיכון צייטלין, ובהיותו חניך תנועת בני עקיבא הצטרף לגרעין של שבט "מתנחלים" בתנועה. שימש קומונר בתנועה בסניף תל אביב צפון. באותה תקופה הוציא לאור חוברת שדאות מטעם התנועה. בתחילת 1955 התגייס לנח"ל המוצנח ושירת שירות מלא בצה"ל. הוא לחם במלחמת סיני, והשתתף בקרב המיתלה, בו נפצע קשה מאוד בראשו ואיבד את אחת מעיניו.
מאוחר יותר החלים והצטרף לגרעין "מתנחלים" בקיבוץ בארות יצחק. בשנת 1958 ערך עם חבריו לקיבוץ, יחזקאל דגן (לימים מייסד ויו"ר חברת חישתיל) וד"ר נחום ברוכי (לימים מראשי תנועת הקיבוץ הדתי), מסע רגלי לאורך כל מדינת ישראל, ממטולה ועד אילת (כ-700 קילומטרים ב-22 יום), אשר זכה לכיסוי תקשורתי. בהמשך נשא את יעל, חברת הגרעין, לאשה. בתקופה שבין אירוסיו לנישואיו למד בישיבת מרכז הרב, אצל הרב צבי יהודה קוק. בקיבוץ עסק בהוראת מדעי הטבע, וניהל את החשמלייה ואת חברת הנוער. בשנת 1963 עזב את הקיבוץ, עבר למושב אבן שמואל והחל לעבוד כחשמלאי עצמאי. בהמשך עבר למושב נחלים והתיידד עם הרב משה לוינגר, אשר קירב אותו למפעל ההתנחלויות של גוש אמונים. באותה עת עשה חיל בעיסוקו כחשמלאי וחסך סכומי כסף גדולים.
רכישת קרקעות בשומרון
לאחר מלחמת יום כיפור, ובעקבות הקמת גוש אמונים וההתנחלויות היהודיות בשטחי יהודה ושומרון, החל גם זר לרכוש אדמות באזור והיה לסוחר קרקעות מוכר מאוד בקרב תושבי האזור היהודים והערבים. לצורך רישום הקרקע בטאבו הקים חברה ירדנית לרכישת קרקעות. בין השנים 1979–1982 רכש אלפי דונמים בשלושים כפרים ערביים. בין נקודות היישוב שנבנו על אדמות שרכש – העיר עמנואל, שכונות ביישובים ברקן, מעלה שומרון, קרני שומרון, חוות גלעד ורמת גלעד. בתקופת עבודתו זו היה לידידו הקרוב של אריאל שרון. הקשר ביניהם נותק עם פרסומה של תוכנית ההתנתקות. בשנת 1983 חדל זר מפעילותו זו, לדבריו, בשל כניסת מתווכים זייפנים לשוק הקרקעות, ובשל ביורוקרטיה ממסדית שמנעה ממנו את סיום רישום הקרקעות והפשרתן לבנייה.
ב-1983 ניצל מהתנקשות בחייו כאשר בעל קרקעות ערבי עמו סחר הכה אותו בגרזן בפניו ובגרונו, ירה בו ופצעו קשה. זר אושפז לתקופה ארוכה, אך שב והחלים.
בשנת ה'תשע"ז זכה בתואר איש השנה של העיתון בשבע. בשנת 2021 זכה זר בפרס ירושלים להתיישבות.
המחתרת היהודית
זר היה נהג החוליה שהניחה ב-1980 את מטען החבלה שגרם לקטיעת רגליו של בסאם א-שכעה, ראש עיריית שכם, במסגרת פעילות המחתרת היהודית. ב-1985 הורשע על מעשה זה בבית המשפט המחוזי בירושלים בעבירות של גרימת חבלה חמורה וחברות בארגון טרור. הוא נדון לשלוש שנות מאסר, מתוכם ריצה 4 חודשי מאסר בפועל, לאור נכותו וחוות דעת רפואיות לפיה מצבו אינו מאפשר את שהותו בבית סוהר.
בראיון שמסר בדצמבר 2015 אמר זר:
פרסים והוקרה
בשנת 2021 הוענק לזר פרס ירושלים להתיישבות.
עסקי הקרקעות ומשפטים
זר ובני משפחתו הגישו תביעת פיצויים נגד שני המחבלים שרצחו את בנו, גלעד זר, ונגד הרשות הפלסטינית ואחדים מבכיריה, ובהם יאסר ערפאת ומוחמד דחלאן. בית המשפט דחה את התביעה.
ב-2008 תיאר העיתונאי ופעיל השמאל גדעון ספירו את זר במילים "מגדולי שודדי הקרקעות בשטחים הכבושים". זר תבע את ספירו בתביעת דיבה, וזה השיב כי מדובר במטאפורה. ב-2011 דחתה שופטת בית משפט השלום בתל אביב שושנה אלמגור את תביעת הדיבה בנימוק שלספירו עומדת הגנת תום הלב וכי דבריו לא נועדו להשמיץ אלא לעורר שאלה באשר להתנהגותו של זר.
בינואר, 2009, פסק בית משפט השלום בתל אביב לטובת משה זר ובנו, איתי זר, בתביעת דיבה כנגד עיתון "מעריב" וחייב את העיתון בתשלום פיצוי בסך 40,000 ש"ח. תביעת הדיבה נסובה סביב כתבה שפורסמה ב"מעריב" ב-2005 ובה נטען כי משפחת זר הנהיגה קבוצה מהמאחז "חוות גלעד", שנערכה להתמודדות מול כוחות הביטחון שבאו לפנותם ולצורך כך הכינה שמן רותח וחומרי הדברה כדי לפגוע בהם. בפסק הדין מתח השופט ביקורת קשה על עיתון "מעריב", על תוכן הכתבה ועל הפגיעה בבני משפחת זר.
חיים אישיים
בשנת 1978, עבר זר עם בני משפחתו להתגורר בקראוונים בקרני שומרון. בראשית שנות ה-80 רכש שטח של תשעה דונמים סמוך ליישוב קרני שומרון, על שרידי מערכות ביצורים ירדניות ומערות קבורה קדומות. השטח מוקף בשדות מוקשים ירדנים. בלב האתר, על גבעה הנישאת למרחק, הקים בשנת 1982 מבנה מגורים בן ארבע קומות בו הוא מתגורר, המכונה "מצפה צבאים" ומאוחר יותר הקים לידו גן אירועים.
למשה וליעל זר שמונה ילדים, כולם מתגוררים בהתנחלויות ופעילים בולטים בקרב מתיישבי יהודה ושומרון. בנו גלעד נרצח ב-2001 מירי מחבלים בעת מילוי תפקידו כקב"ט מועצה אזורית שומרון; בנו הרב יונדב משמש כר"מ בישיבת הר ברכה ונשוי לעתיה זר, בתו של הרב משה לוינגר; ביתו ענת, פעילה ביישוב היהודי בחברון, וביתו שלומית הייתה פעילה גם כן, עד שעברה דירה ליישוב בשומרון; וחתנו ההיסטוריון גרשון בר כוכבא ניהל והיה ממקימי מדרשת חברון.
לאחר רצח בנו גלעד רכש זר את השטח עליו נבנתה חוות גלעד, אליו עבר להתגורר בנו איתי ומשפחתו, והיום מתגוררות במקום כ-50 משפחות נוספות ופועלת בו ישיבת "שירו למלך".
הודו - יומן דרכים
הודו - יומן דרכים הוא ספר מסע והתרשמות שחיבר עזריאל קרליבך, פובליציסט והעורך הראשי של "מעריב".
בשנת 1955 ערך קרליבך סיור בן שלושה שבועות בהודו, ואת רשמיו ממנו העלה בספרו "הודו - יומן דרכים" שהופיע בשנת 1956 בהוצאת עיינות. הספר מתאר את הודו מנקודת מבט אישית ובראייה ייחודית והפך לרב מכר מיד עם הופעתו, ובמשך עשרים שנה הופיע במספר מהדורות. ב-1986 יצא לאור פעם נוספת, בספריית מעריב, וב-2014 יצא לאור בהוצאת כתר.
במסעו, קרליבך מתרשם רבות מדרך החיים ההודית, כאשר במשך פסקאות רבות הוא מקדיש תיאורים נרחבים לנושאים רבים בחייהם, מהלבוש, דרך צורת הרחוב, ועד הפוליטיקה הפנימית והיחס המיוחד לחי בכלל ולחיות בפרט. קרליבך שם לב לקווים הבסיסיים המבדילים את מנהגי תרבות הודו ובין תרבות המערב, והדת היהודית, שעל ברכיה גדל. תיאוריו, התרשמויותיו, והכבוד הגדול שחולק קרליבך לתרבות הזרה והלא מוכרת, מצליחים להעלות שאלות רבות בנוגע לערכי הציוויליזציה המערבית, והדת היהודית הבסיסיים ביותר, ובפירוט, לצורה שבה מתייחסים לחיות, לקצב החיים, למשמעותם, ולבסוף גם למוות. קרליבך אף משווה את התרבות ההודית לתרבות המוסלמית ולתרבויות נוספות ומנסה להראות כיצד התרבות ההודית שונה אף מהן בתחומי חיים רבים ובסיסיים כגון אמונה באל, יחסי גוף נפש, זוגיות, נקמה ועוד.
הספר לא מסודר לפי רצף כרונולוגי של ביקורו של קרליבך אלא לפי נושאים, ביניהם: גודל האוכלוסייה, היחס לרכוש, היחס לבהמות, החלוקה לקאסטות, מוות וגלגול נשמות, עבודת אלילים, נישואין וזוגיות, היחס לכוח, יצירה תרבותית, בודהיזם בהודו, אסלאם בהודו, יהודי הודו (במיוחד יהדות קוצ'ין) ופוליטיקה עכשווית.
התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס
התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס (באנגלית: Indianapolis Symphony Orchestra) היא תזמורת אמריקאית שמקום מושבה באינדיאנפוליס, אינדיאנה.
את התזמורת ייסד בשנת 1930 פרדיננד שאפר, פרופסור מקומי לכינור. בשנת 1937 נשכר פאביין סוויצקי כמנהלה המוזיקלי הראשון של התזמורת, נגניה הגיעו לדרגת מקצועיות מלאה וקיבלו משכורת לעונה בת 20 שבועות. תוך זמן קצר נודעה התזמורת ברחבי ארצות הברית, הופיעה בשידורי רדיו מסוף שנות ה-30 והוציאה סדרת תקליטים בחברת תקליטי RCA בשנות ה-40 ובראשית שנות ה-50.
בשנות 1956 התמנה איזלר סולומון למשרת מנהל מוזיקלי. התזמורת סיירה באמריקה והפיקה סדרת קונצרטי "הצדעה" בינלאומיים. סדרה זו זכתה בפרס מחלקת המדינה של ארצות הברית.
בשנת 1976 קיבל עליו ג'ון נלסון את הנהגת התזמורת וקבע את משכנה הנוכחי ב-Hilbert Circle Theatre במרכז אינדינאפוליס. נלסון החזיר את התזמורת לשידורים ברשתות הרדיו והוציא אותה לקונצרטים תכופים בקרנגי הול ובמרכז קנדי. הוא אף לקח את התזמורת לסיור הראשון שלה מחוץ לגבולות אמריקה, בגרמניה בשנת 1987. בשנת 1987 החליף ריימונד לפארד את נלסון. בהנהלתו החלה התזמורת לקיים עונה בת 52 שבועות, ערכה סדרת הקלטות והתחילה לשדר בתוכנית רדיו שבועית.
עיראקי איירווייז
עיראקי איירווייז (באנגלית: Iraqi Airways; בערבית: الخطوط الجوية العراقية) היא חברת התעופה הלאומית של עיראק. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של בגדאד.
תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 1945 והחלה את פעילותה בתחילת שנת 1946 כשצי המטוסים שלה מורכב ממטוסי דרגון ראפיד וויקרס VC.1 והיא מבצעת בעיקר טיסות פנים בעיראק.
בשנות ה-60 קנתה החברה מטוסי טופולב Tu-124 ולאחר מכן את מטוסי הסילון הראשונים שלה מתוצרת חברת הוקר. בעקבות הרכישות פתחה החברה קווים לרחבי המזרח התיכון, לאפריקה ולאירופה. בשנות ה-70 פתחה החברה קו לניו יורק כשהיא משתמשת במטוסי בואינג 707 ובואינג 747.
בשנת 1986 טיסה 163 של עיראקי איירווייז התרסקה עקב פיצוץ רימון במהלך ניסיון חטיפה.
לאחר מלחמת המפרץ הראשונה הורשתה החברה להמשיך בפעילות מצומצמת, ובינואר 1992 החלה לטוס בקו בגדאד - בצרה. פעילות זו לא נמשכה זמן רב, כי לאחר זמן קצר הכריזה קואליציית המדינות על שמי עיראק כאזור אסור לטיסה. לאחר מכן החברה למעשה נסגרה.
מלחמת המפרץ השנייה, שפרצה בשנת 2003 והובילה לנפילת משטרו של סדאם חוסיין, הביאה להסרת רוב הסנקציות שהוטלו על עיראק. בעקבות כך הוחלט כי עיראקי איירווייז תחדש את פעילותה במסגרת חדשה. כל הזכויות על שם החברה ומטוסיה הועברו לחברה חדשה, "אייר עיראק קומפני", שתפקידה היה לשקם את החברה ולמעשה לבנותה מחדש. פעילות החברה חודשה ב-3 באוקטובר 2004 והטיסה הראשונה אז הייתה מבגדאד לעמאן. ביוני 2005 ביצעה החברה את טיסת הפנים הראשונה בין בגדאד לבצרה, ובנובמבר אותה שנה ביצעה לראשונה זה 25 שנה טיסה בין בגדאד לטהראן.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
זרג
הזֵרְג (Zerg) הוא גזע דמיוני של חייזרים דמויי-חרקים ענקיים במשחק המחשב סטארקראפט. חרקים אלו נחלקים לנחילים המזכירים את מושבות הנמלים והטרמיטים. בכל מושבה ישנו תת-מוח (Cerebrate) כל חברי הנחיל מצייתים לו, כאשר הנחיל בנוי מלוחמים שתפקידם להגן על המושבה ופועלים המספקים את צרכיה. הזרג מתאפיינים בטכנולוגיה אורגנית ומסתמכים על מספרם הרב שיביא להם את הניצחון. בראש הזרג עומד "מוח העל" (Overmind), שנעזר במספר תת-מוחות לשלוט על הנחילים העצומים שלו.
לידת הזרג
אחרי הכישלון של הזל-נאגא (Xel-Naga) עם בריאת הפרוטוס, שקמו על יוצריהם, החליטו הזל-נאגא לטוס הרחק מהם. לאחר טיסה שארכה אלפי שנות אור לכיוון מרכז הגלקסיה הם התיישבו בעולם אפר בשם זרוס (Zerus).
למרות הכישלון עם הפרוטוס, החליטו הזל-נאגא להמשיך בתוכנית הניסויים שלהם באבולוציה. הם פעלו לקדם את ההתפתחות של צורת החיים חסרת המשמעות ביותר על פני זרוס, גזע דמוי חרקים אשר היו ידועים בשם "זרג". בזכות הטיפולים הגנטיים שעברו הזרג על ידי הזל-נאגא הצליחו הזרג לשרוד את סופות האש שהתחוללו בזרוס ושגשגו. אף על פי שהיו קטנים מאוד ודמו לתולעים נטולי כל יכולת לשנות את הסביבה הטבעית שלהם הם הסתגלו לסביבתם והצליחו לשרוד. הזרג פיתחו לעצמם יכולת להתחפר בעורם של יצורים פגיעים פחות וניזונו מהחומרים שנמצאו בתוך גופם. הם החלו להטמיע בתוכם את התהליכים והזנים הגנטיים של אותם יצורים, ובתוך כך המבנה הגנטי של הזרג החל להשתנות ונוצרו זנים שונים של זרג.
מוח העל
הזל-נאגא זכרו היטב כי כישלונם עם הפרוטוס היה תוצאה של האצת יתר של פיתוחם וחוסר אחידותם. על כן, למרות יצירת זנים ונחילים חדשים של הזרג, לא היה מאוחר מדי לפעול כדי לאחדם, והם יצרו את "מוח העל" (Overmind) שהיה אחראי על פיתוח ואיחוד של כל זני הזרג שנטמעו בקרב היצורים השונים.
עד מהרה התעצמו הזרג והחלו להתפשט ברחבי הגלקסיה, תוך שהם משתלטים על כוכבים שלמים ומטמיעים בתוכם עשרות מינים. בסופו של דבר הזרג פנו אף כנגד יוצריהם. עלילת משחק המחשב מתארת את הגעתם של הזרג לשטחם של בני האנוש ואת מאבקם בבני האדם ובגזע הפרוטוס.
יחידות
הזרג מורכבים מסוגים שונים של יצורים ששולבו לנחיל על ידי "מוח העל" (אחראי על איחוד כל יצורי הזרג). יצורים אלה התפתחו בהשגחה במטרה להפוך לרוצחים יעילים. הזרג אינם משתמשים בטכנולוגיה במשמעות המקובלת של המונח, אלא בשיריונות ובכלי נשק טבעיים. ההתפתחות הביולוגית שלהם, בשילוב האכזריות והנאמנות למוח העל גרמו לזרג להיות אויב נכבד וקטלני. בניגוד לשאר המינים הזרג אינם מאמנים או יוצרים את צבאם בסגנון שאר המינים, כשכל יחידה מאומנת בבניין משל עצמה, אלא מדגרה משותפת מפיקה זחלים (Larva) אשר בתורם מתפתחים ללהקות של הזרג.
מבני הזרג
המבנים של הזרג הם למעשה איברים ענקיים ההופכים את מושבת הזרג ליצור חי. הזרג מייצרים מרבד חי של חומר ביולוגי שכוחות פולשים (כמו הטראן והפרוטוס) כינו בשם מזחלה, כדי לספק את המזון והתשתית הנדרשים. מזחלה זו מתפשטת במהירות על כל אדמה פורייה שיכולה לספק חיים, מזחלה כזו נהרסת רק כאשר מושבת הזרג נהרסת.
שרמין שחריוואר
שרמין שחריוואר (בגרמנית: Shermine Shahrivar; נולדה ב-17 בספטמבר 1982) היא דוגמנית גרמניה ממוצא פרסי.
שרמין שחריוואר נולדה בטהראן. כאשר היא הייתה בת שנה המשפחתה עברה לגרמניה בה היא התגוררה עם אחיה. שחריוואן גדלה בגרמניה ודוברת חופשי גרמנית ופרסית. היא סיימה לימודי אוניברסיטה במדעי החברה.
בעקבות זכייתה שחריוואר הוזמנה להנחות תוכנית טלוויזיה. היא למדה משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע ושיחקה במספר סרטי קולנוע.
כל זה במקביל לקריירה כדוגמנית.
מרצדס-בנץ
מרצדס-בנץ (בגרמנית: Mercedes-Benz; מוכרת בקיצור "מרצדס") היא חטיבה בתאגיד מרצדס-בנץ AG (לשעבר דיימלר AG) הגרמני העוסקת בייצור מכוניות יוקרה. בנוסף זהו סימן מסחרי רשום של דיימלר בו נעשה שימוש על ידי חטיבות אחרות בתאגיד המייצרות משאיות, אוטובוסים וכלי רכב מסחריים תחת שם המותג מרצדס-בנץ.
היסטוריה
שורשיה של מרצדס-בנץ מתחילים עוד בשנת 1886 כאשר חלוצי תעשיית הרכב קרל בנץ וגוטליב דיימלר היו מהנדסים ויזמים המתחרים זה בזה כאשר בבעלות כל אחד מהם חברת מכוניות אשר עסקה בפיתוח ובייצור מנועים ומכוניות. בעקבות המשבר הכלכלי שפקד את גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בוצע ביוני 1926 מיזוג חברות בין חברת בנץ של קרל בנץ ובין חברת דיימלר-מוטורס שייסד גוטליב דיימלר יחד עם המהנדס וילהלם מייבאך, במסגרתו הוסכם כי השם מרצדס-בנץ יהיה הסימן המסחרי של המכוניות אשר יפותחו מעתה על ידי חברת דיימלר-בנץ החדשה וימותגו תחת שם מותג זה. באותה שנה הוצגה מכונית מרצדס-בנץ הראשונה. לאחר המיזוג של שתי החברות החלו צוותי ההנדסה שלהם לעבוד יחד כדי לעצב את סדרת מרצדס-בנץ S של החברה (לימים מרצדס-בנץ S-קלאס).
קרל בנץ וגוטליב דיימלר לא נפגשו מעולם אף על פי שעבדו במקביל ובמרחק של כמאה ק"מ אחד מן השני, זאת מאחר שדיימלר מת בשנת 1900 כ-26 שנים לפני שבוצע האיחוד.
בשנת 1936 הייתה דיימלר-בנץ החברה הראשונה אשר השתמשה במנועי דיזל במכוניות נוסעים.
החברה, כמו שאר תעשיית הרכב הגרמנית, תמכה במשטר הנאצי (וזאת בדומה לחברות גרמניות רבות אשר שיתפו פעולה עם הממשל הנאצים בתקופת המלחמה והשלטון הנאצי) היא ייצרה מנועים תעופתיים, פיתחה בלון צפלין למטרות צילום צבאי והפצצה, בנתה רכב שטח גדול בעל כושר עבירות יוצא דופן (נקרא בשם יונימוג בגרסה האזרחית), ושימשה כספקית המכוניות הרשמית לבכירי השלטון הנאצי ובראשם הפיהרר אדולף היטלר עצמו, שהיה מעריץ גדול של החברה ועשה שימוש בדגמים שונים ומגוונים של מרצדס גם בעצרות ובמצעדי ניצחון בבירות אירופה אותן כבש. בין השנים 1930–1943, ייצרה החברה את דגם 770, בהתאם לדרישותיהם של מנהיגי גרמניה הנאצית. היטלר נהג במרצדס-בנץ 770 בעלת חלונות חסינים לקליעים.
מיזוג נוסף של דיימלר בוצע בשנת 1998 יחד עם חברת קרייזלר אשר יחד הפכו לתאגיד דיימלר-קרייזלר. בשנת 2007 נמכרה קרייזלר ולאחר מכן שוב הוסב שם התאגיד לדיימלר AG בלבד.
בשנת 2021 הודיעה החברה כי עד 2025 לכל רכביה תהיה גרסה חשמלית.
חברת בנץ (1926—1883)
בשנת 1886 הציג בנץ תלת-אופן ממונע אשר נרשם כפטנט. הוא הצליח לשדרג את הכרכרה הממונעת של זיגפריד מרכוס לכלי רכב של ממש עם מערכת קירור ובלמים, שלדה עמידה וכל מה שצריך כדי לנסוע למרחקים ארוכים. לימים יהיה זה הדגם הראשון של מרצדס-בנץ. מכונית זו מודל מס' 1 הייתה בעלת מנוע בנזין מחזור ארבע פעימות, שהספקו היה 0.9 כ"ס שפיתוחה הפך את חברת בנץ ליצרנית הרכב הראשונה בעולם. דגמים מתקדמים יותר שתכנן בנץ נמכרו בכמויות גדולות (יחסית לתקופה – סוף המאה ה-19). בשנת 1890 פגש את המשקיעים יוליוס גנס ואת פרידריך פון פישר אשר הגיעו במקומם של רוז ואסלינגר והפכו לבעלים שווים בחברה. גנס ופישר העניקו לו ביטחון כלכלי וחופש פעולה כאשר הבינו את פוטנציאל ההצלחה הגלום במודל עסקי של כלי רכב ממונע. בשנת 1892 פיתח בנץ את דגם הבנץ ויקטוריה. בשנת 1901 רשמה חברת בנץ המצאה נוספת כאשר הציגה למכוניותיה ציר היגוי חדש. בשנת 1906 החל קרל בנץ לרכז את מאמציו ולהתמקד רק בפיתוח כלי רכב ופתח באותה שנה חברה חדשה בשם 'קרל בנץ ובניו' (Carl Benz Söhne) בעיירה לדנבורג.
חברת דיימלר-מוטורס (1926–1890)
דיימלר-מוטורס (Daimler-Motoren-Gesellschaft; או בקיצור DMG) הייתה חברה לייצור מנועים ומאוחר יותר חברה לייצור מכוניות אשר נוסדה בנובמבר 1890 על ידי המהנדס גוטליב דיימלר בעיר קאנשטאט (Cannstatt) שבמחוז שטוטגרט. עוד לפני שהקים את החברה שיתף פעולה גוטליב דיימלר ועבד עם המהנדס וילהלם מייבאך.