cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
UCWeb
ביוני 2014 רכשה עליבאבא את שאר מניות UCWeb בעסקה שהייתה המיזוג הגדול ביותר בסין בתחום האינטרנט. לאחר הרכישה, הפכה UCWeb לזרוע האחראית על פעילות מכשירים ניידים של קבוצת עליבאבא, תוך הטמעת החטיבות הקשורות בעליבאבא לתוכה.
UC Browser
UC Browser, הדפדפן המצליח של החברה הוא הפופולרי מסוגו בסין עם נתח שוק של כ-65%. הדפדפן הוא גם הפופולרי ביותר בהודו עם כ-34% (מנתוני StatCounter).
הוא זמין ב-11 שפות (כולל אנגלית, רוסית, אינדונזית, וייטנאמית) ותומך בכל מערכות ההפעלה הניידות המובילות (iOS, Android, Windows Phone Java, Blackberry). לדפדפן מעל 500 מיליון משתמשים.
סולו: סיפור מלחמת הכוכבים
סולו: סיפור מלחמת הכוכבים (באנגלית: Solo: A Star Wars Story) הוא סרט קולנוע אמריקאי, מסוגת אופרת חלל, בסדרת מלחמת הכוכבים בבימויו של רון הווארד ועל פי תסריט מאת ג'ון ולורנס קסדן.
זהו הסרט השני בסדרת האנתולוגיה של מלחמת הכוכבים, אחרי רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים, וכמוהו אינו מהווה חלק מסדרת הסרטים כי אם סרט ספין אוף המתמקד בסיפור המקור של האן סולו. בסרט מככבים אלדן ארנרייך, אמיליה קלארק, דונלד גלובר, וודי הארלסון, וטנדי ניוטון ופול בטאני. עלילת הסרט מתרחשת כעשור לפני אירועי תקווה חדשה ומגולל את הרפתקאותיהם המוקדמות של האן סולו וצ'ובאקה, שמצטרפים לכנופיית גנבים ופוגשים את לאנדרו קלריסיאן הצעיר.
הסרט נעשה בהפקת לוקאס פילם והופץ על ידי אולפני וולט דיסני. הצילומים החלו בינואר 2017 באולפני פיינווד באנגליה ותחילה הסרט בוים על ידי פיל לורד וכריסטופר מילר שפוטרו בחודש יוני 2017 בשל "חילוקי דעות יצירתיים". צילומי הסרט הושלמו באוקטובר 2018 עם רון הווארד כבמאי מחליף. תקציב ההפקה עמד על 275 מיליון דולר שהופכים את הסרט לאחד הסרטים היקרים בהיסטוריה של הקולנוע.
הסרט יצא לאקרנים ב-25 במאי 2018, בגרסאות RealD 3D, IMAX ו-IMAX 3D. הסרט זכה לביקורות משבחות על משחקיהם של ארנרייך וגלובר, סצנות הפעולה והאפקטים הוויזואלים, אך ספג ביקורות שליליות על העלילה הצפויה. הסרט נחשב לסרט מלחמת הכוכבים הראשון שהוגדר ככישלון קופתי לאחר שהכניס 393 מיליון דולר בלבד.
עלילת הסרט
על כוכב הלכת קורליה, היתומים מחונכים לגנוב על מנת לשרוד. הנאהבים האן וק'ירה מנסים להימלט מציפורני כנופיה מקומית. הם משחדים קצינת מעבר של האימפריה באמצעות קואקסיום גנוב, דלק היפר-חללי נפיץ שמחירו רב בשוק השחור, אך רק האן מצליח להימלט בעוד ק'ירה נלקחת על ידי רודפיהם. האן נשבע לחזור אליה ומצטרף לצי האימפריה כטייס. כשהקצין המגייס שואל לשם משפחתו הוא עונה שהוא לבדו וללא משפחה והקצין מעניק לו את שם המשפחה "סולו" (לבד).
בקט חושף שהוא קיבל הוראה לגנוב את הקואקסיום מידי דריידן ווס, עבריין רב-עוצמה בסינדיקט הפשע "שחר אדמדם". האן וצ'ובאקה מתנדבים לעזור לגנוב מטען אחר של קואקסיום על מנת לכסות על המחדל. הם יוצאים לפגוש את דריידן ווס, שם האן פוגש לפתע את ק'ירה, שהמסתבר כי הצטרפה לסינדיקט "שחר אדמדם" ומשמשת כלויטננט בכירה בארגונו של דריידן. האן מציע תוכנית מסוכנת לגנוב קואקסיום לא מזוקק מהמכרות שבכוכב הלכת קסל; ווס מסכים אך מתעקש שק'ירה תצטרף אליהם. היא מובילה אותם אל לאנדו קלריסיאן, מבריחן וטייס שהיא מקווה שישאיל להם את ספינתו, המילניום פלקון, לצורך המסע. האן מאתגר את לאנדו למשחק הימורים בשם "סאבאק", על מנת לזכות בספינתו של לאנדו. לאנדו מרמה ומנצח אך מסכים להצטרף למשימה בתמורה לחלק מהרווחים.
לאחר שהם מגיעים לקסל וחודרים למכרה, הדרואיד של לאנדו, L3-37, מארגנת הפיכה ומרד של העבדים נגד מעסיקיהם במכרה. בבלבול שנוצר, הם גונבים את הקואקסיום אך L3 נהרסת ולאנדו נפצע במהלך בריחתם. בעזרת העלאת מחשב הניווט של L3-37 למערכות הספינה, האן מטיס את המילניום דרך מעבר מסוכן על מנת לעקוף את המצור שהאימפריה מטילה על המכרה בעקבות המרד. הספינה שניזוקה מאוד נוחתת על כוכב הלכת סבארין על מנת לעבד את הקואקסיום.
במהלך עימות עם אנפיס, שעקבה אחרי הצוות מונדור, מתגלה כי היא אישה כאשר לאנדו נמלט עם ספינתו. אנפיס מגלה שהיא והצוות שלה אינם שודדים, אלא מורדים המנסים למנוע מהסינדיקטים והאימפריה מלצבור כוח. האן מזדהה עם מטרותיה ומציע על לעבוד דריידן ווס, אך בקט מזהיר אותו מההשלכות ועוזב. ווס שולח את שומריו להרוג את אנפיס, אך רוכבי הענן מתגברים עליהם, ווס נותר ללא צבא והאן מנסה לקחת עמו את הקואקסיום, אך בקט מופיע והאן מגלה שהלה שיטה בו. בקט לוקח עמו את הקואקסיום ואת צ'ובאקה ונמלט. ק'ירה הורגת את דריידרן ושולחת את האן אחרי בקט. היא עצמה יוצרת קשר עם אדונו של דריידן, מול ומדווחת לו שהמשימה נכשלה ודורשת את מקומו של ווס. היא נמנעת מלדבר על מעורבותו של האן ובמקום זאת מאשימה את בקט.
האן לוכד את בקט ומתעמת איתו, הוא יורה בבקט לפני שזה יורה בו בחזרה. בקט גוסס ומודה שהאן עשה בחירה נבונה. ק'ירה עוזבת את בעוד האן וצ'ובאקה מוסרים את הקואקסיום לידי אנפיס, שמציעה להאן להצטרף למרד נגד האימפריה אך הוא דוחה את ההצעה והיא מעניקה לו קמצוץ מהקואקסיום, מספיק כדי לרכוש לעצמו ספינה משלו. האן וצ'ובאקה מאתרים את לאנדו ומאתגרים אותו לשחק שוב על משחק קלפים ולהמר על המילניום פלקון. האן מנצח לאחר שהוא עולה על התרמית של לאנדו וגונב ממנו את הקלף המנצח משרוולו. יחד עם צ'ובאקה הוא עוזב אל כוכב הלכת טטואין, שם הוא שמע כי יש איזה גנגסטר שמציע עבודה.
קישורים חיצוניים
ביקורות
גביע המדינה בכדורסל 1977/1978
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1977/1978 היא התחרות ה-18 מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-15 בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על הפועל תל אביב.
הגמר
מכבי תל אביב זכתה בתואר ה-15 בתולדותיה, לאחר שניצחה בהארכה (83:83) את הפועל תל אביב.
צ'ארלי קוקס
צ'ארלי תומאס קוקס (באנגלית: Charlie Thomas Cox; נולד ב-15 בדצמבר 1982) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. ידוע בשל גילום הדמות דרדוויל ביקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה
קוקס נולד בלונדון, אנגליה וגדל במזרח סאסקס. הוא בנם של פטרישיה (לבית הארלי) ואנדרו פרדריק סיפורת' קוקס, מוציא לאור.הוא הצעיר מבין חמישה ילדים ובנוסף יש לו עוד ארבעה אחים למחצה מנישואיו הראשונים של אביו.
כשגדל, קוקס לא שקל קריירה במשחק ורק שקל זאת ברצינות במהלך שנותיו האחרונות בבית הספר. לאחר שסיים את לימודיו בשרבורן ב-2001, הוא עבר ללונדון והחל ללמוד ב-2002 בבית הספר למשחק בריסטול אולד ויק (אנ') בבריסטול, אנגליה.
קריירה
בגיל שמונה עשרה, קוקס לוהק לתפקידו המקצועי המשמעותי הראשון במותחן הפסיכולוגי "על נשיקה ותשוקה" שיצא ב-2003. לאחר הצילומים, הוא נרשם לבית הספר למשחק בריסטול אולד ויק. בקיץ שלאחר שנת הלימודים הראשונה שלו, הוא לוהק לתפקיד לורנצו בסרט "הסוחר מוונציה" משנת 2004 המבוסס על מחזהו של שייקספיר באותו שם. קוקס הפר את מדיניות בית הספר שלא אפשרה לתלמידים לעבור אודישנים להפקות חיצוניות, ובעקבות כך החליט לעזוב את בית הספר והמשיך להופיע בהפקות שונות בין היתר בסרט הדרמה ההיסטורי "קזנובה" משנת 2005 ובסרט המדע בדיוני של ה-BBC "A for Andromeda" משנת 2006.
בשנת 2007 גילם קוקס את דמותו של טריסטן ת'ורן בסרט הקולנוע "אבק כוכבים" המבוסס על פי ספרו באותו שם של ניל גיימן. הסרט זכה להצלחה בקרב המבקרים והקהל ברחבי העולם ופרסם את קוקס לקהל נרחב יותר.
בשנים 2011–2012 השתתף בתפקיד משנה כאואן סלייטר בעונה השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "אימפריית הפשע".
בשנת 2019 גילם את ג'רי במחזה "בגידה" מאת הרולד פינטר אשר הוצג לראשונה בוסט אנד ובהמשך עבר לברודוויי.
בשנת 2022 שיחק במיני-סדרת ריגול של ספק שירותי המדיה נטפליקס "הפרת אמונים" לצידן של אולגה קורילנקו ואונה צ'פלין.
חיים אישיים
בספטמבר 2018, קוקס התחתן עם סמנת'ה תומאס, סגנית נשיא בכיר בחברת הפקות הסרטים "Bron Studios", איתה יש לו בת ובן. בזמן נישואיהם, שניהם עבדו באולפני מארוול, שם תומאס הייתה סגנית נשיא לתכנים מקוריים וקוקס כיכב ב"דרדוויל". המשפחה מתגוררת בקונטיקט. קוקס התגורר בעבר בניו יורק, לוס אנג'לס, ובשכונות צ'לסי והייבורי (אנ') בלונדון.
נורה כוכבי
נורה כוכבי (1934 – 28 בפברואר 1999) הייתה פסלת ואמנית קרמיקה ישראלית. בין השנים 1962-1999 פעלה עם נעמי ביטר תחת השם "נורה ונעמי".
ביוגרפיה
נורה כוכבי נולדה בברלין בירת גרמניה הנאצית. בשנת 1936 ברחה המשפחה לצרפת, ובשנת 1939 עלתה לארץ ישראל. בשנת 1954 נישאה למשה כוכבי. בין השנים 1954-1956 הצטרפה לקיבוץ יראון ואחר כך לקיבוץ אייל. בשנת 1957, עברה להתגורר בירושלים בעקבות לימודי הארכאולוגיה של בעלה.
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 החלה ללמוד במחזור הראשון של המחלקה לקדרות בבצלאל. שם, פגשה בנעמי ביטר ופתחה עימה סטודיו בשכונת תלפיות בירושלים. בשנת 1970 עברה להתגורר בתל אביב. בין השנים 1974-1975 שהתה תקופות ממושכות ביפן, שם ביקרה אצל קדרים במאשיקו, באזור גיפו ובקיוטו ובארצות הברית, שם השתתפה בסדנה של פול סולדנר. בשנים 1980-1981 שהתה באחוזת ירנטון באוקספורד, אנגליה.
Musixmatch
אודות
השימוש ב-Musixmatch אפשרי דרך מחשב נייד, ודרך מכשירי iOS ואנדרואיד על ידי התקנת היישום.
Musixmatch מציג מילות שיר בסנכרון עם המוזיקה המתנגנת. דרך האפליקציה הוא יכול לסרוק את כל השירים בספריית המוזיקה של המשתמש (שבמכשיר הטלפון), למצוא את מילות השירים עבורם, ולשמש כנגן מדיה. בגרסת האנדרואיד היא תומכת גם בשירותי סטרימינג כמו ספוטיפיי, Google Play Music, דיזר, Rhapsody ויוטיוב. החברה חתמה על הסכמי שיתוף פעולה עם אפל מיוזיק, אמזון מיוזיק, אינסטגרם, פייסבוק, מנוע החיפוש גוגל וספוטיפיי.
תכונות
מאגר מילות השיר של Musixmatch הוא ציבורי, כלומר כל מילות השירים, התרגומים וסנכרוני המילים הם עבודה של קהילת משתמשים אשר מוסיפים אותם. משתמשים יכולים ליצור חשבון ולהוסיף מילות שירים, תרגומים וסנכרונים של המילים עם השירים, עבורם הם מקבלים נקודות ועולים רמות. לנקודות אין ערך כלשהו, אך הן מראות על רמת התרומה של משתמש לאתר.
משתמשים בולטים זוכים לתפקיד "אוצר מילות שיר" (Lyrics Curator), במסגרתו הם מקבלים תפקיד עריכה. הם יכולים לבצע משימות מסוימות ש-Musixmatch זקוקים לסיוע בהן, ויכולים לקבל גמול על תרומתם. אוצרים המצטיינים בתרומתם יכולים לעלות לרמת מומחה (Specialist), בה הם מקבלים גמול גדול יותר והרשאות דומות לשל מנהל. על מנת לשמור על איכות גבוהה של תוכן באתר, עובדי או מומחי Musixmatch רשאים לנעול עריכה של מילות שיר לפי הצורך, בדומה לנעשה בוויקיפדיה.
היסטוריה
Musixmatch הוקמה בבולוניה ב-21 בינואר 2010, על ידי מאסימו סיוצ'ולה, ג'אנלוקה דלי קארי, פרנצ'סקו דלפינו וג'וזפה קוסטנטינו.
Musixmatch עלתה לפעולה ביולי 2010 ונכון לינואר 2015 גייסה 14.1 מיליון דולר במימון אנג'ל והון סיכון. Musixmatch חתמה על הסכמים עם הוצאות מוזיקה כדוגמת EMI, Warner/Chappell Music, Universal Music Publishing Group, Sony ATV, Kobalt, Peer Music ו-Disney Music.
באוגוסט 2019 החברה השיקה, בשיתוף פעולה עם הרשת החברתית אינסטגרם, אפשרות להוספת מילות שיר בסטורי בשילוב מוזיקה.
החברה הציעה ממשק מילות שיר בגרסת שולחן העבודה של ספוטיפיי עד להפסקת השירות במאי 2016. בנובמבר 2019, Musixmatch וספוטיפיי חידשו את השותפות ביניהן, ואפשרו למשתמשי ספוטיפיי לראות את מילות השיר (עם סנכרון, אם קיים) באזורים מסוימים. נכון לנובמבר 2021, האפשרות זמינה בכל רחבי העולם.
מיהאי ברודי
מיהאי ברודי (בהונגרית: Bródy Mihály; שאטוראליאויהיי, 18 בינואר 1883 – מחנה ההשמדה אושוויץ, 1944) היה עיתונאי, משורר, מורה ועורך עיתון יהודי-הונגרי. אחיו לאסלו ברודי היה משורר, סופר ועורך דין.
ביוגרפיה
מיהאי ברודי נולד במשפחה יהודית בת תשעה ילדים. אביו היה ז'יגמונד ברודי (1851–1917) סוחר ואימו ינקה פרידמן (1853–1922). הוא למד באוניברסיטת בודפשט (לימים אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים ודוקטורט במדעי הרוח. הוא החל את דרכו כעיתונאי ביומון "יומן של בודפשט" (Budapesti Napló). לאחר סגירת העיתון הוא הקים עם רוב עובדיו של ה"יומן של בודפשט" את היומון "היום" (A Nap) שהיה הצהובון המודרני הראשון בהונגריה. בהמשך עבד בוורשאץ כמורה ממלא מקום. בקיץ 1908 החליף את מיהאי באביץ' (שהועבר אז לפוגאראש), בבית הספר הריאלי הראשי בסגד. מאמריו הופיעו ב"חדשות סגד", הוא היה כותב מאמרי המערכת הראשי ומבקר התיאטרון של העיתון "סגד והאזור". בפברואר 1919 נשא הרצאה על סוציאליזם בסנטש ובצ'ונגראד. במרץ נבחר לוועדת התרבות והחינוך בת השלושה חברים בדירקטוריום של סגד. בקיץ של אותה שנה מינה אותו ז'יגמונד קונפי למנהל בית הספר התיכון. הוא נבחר גם לנשיא איגוד המקצועי של עובדי שירות המדינה החדש שהוקם. כאשר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית בחרה הנהגה מקומית בסגד ב-3 בדצמבר 1919, הוא היה חבר בוועדת הבחירות. ברודי ברח ליוגוסלביה בדצמבר 1919, שם נעצר והוחזר בכפייה (הוסגר) להונגריה בשנת 1921. הועבר לבודפשט והוחזק במעצר לפני משפט בכלא ברחוב מרקו. בסופו של דבר, עורך דין מסובוטיצה הצליח לשחרורו וברודי היגר לאוסטריה. כעבור שנה עבר עם משפחתו ליוגוסלביה, שם הפך לעורך הראשי של העיתון "ההונגרים של נובי סאד", אחר כך במחוז סובוטיצה העורך של "העיתון מחוז באץ'" (Bácsmegyei Napló), ולבסוף העורך של "העיתון ההונגרי של יוגוסלביה" (Jugoszláviai Magyar Újság). לפני מלחמת העולם השנייה ברודי שימש גם כמזכיר הקהילה היהודית בסובוטיצה. כאשר השטחים דרומית להונגריה (צפון יוגוסלביה) שוב עברו לשלטון הונגרי, הוא נעצר מספר פעמים בשל דעותיו הקומוניסטיות. בשנת 1941 נכלא בבאצ'קה טופולה במחנה מעצר. בהמשך גורש ונפטר באושוויץ.
אשתו הייתה ארז'בט פירניצר. בתו הייתה קלרה ברודי (1912–?)
הנצחה
רחוב נקרא על שמו בסגד.
אדפו
אדפו (בערבית:  إدفو) היא עיר במצרים השוכנת על הגדה המערבית של הנילוס בין העיר איסנא לאסואן במצרים העליונה 100 ק"מ דרומית ללוקסור. אוכלוסייתה נכון לשנת 2012 מונה 133,772 איש. העיר משמשת מרכז חשוב של תעשיית הסוכר והקרמיקה.
היסטוריה
בעת העתיקה נודעה בשם בח'דת. שם נוסף שבה הייתה ידועה הוא דג'בה (Djeba). היא הייתה הבירה של הנום השני במצרים העליונה.
בתקופה התלמיית-רומית הייתה ידועה בשם "אפולונופוליס מגנה" (Apollonopolis Magna) שניתן לה על שמו של שילוב האלים הורוס-אפולו.
בעת העתיקה הייתה מרכז מסחרי גדול ומקום לגידול תבואה מיקומה הגאוגרפי הפך אותה לחשובה, היא שימשה כנקודת מוצא לשיירות לכיוון נוביה ולמשלחות שיצאו למכרות הזהב במקום היה גם תחנה לצבא ששמר על חלקה הדרומי של מצרים.
מקדש אדפו
העיר ידועה כאתר תיירות בעיקר בגלל מקדש אדפו שהוקדש לאל הורוס, שנבנה בתקופת מצרים התלמיית בין השנים 237–57 לפנה"ס. ייחודו מכל המקדשים ששרדו במצרים הוא בשלמות השרידים הארכאולוגים. המקדש נבנה מלבני אבן חול על שרידי מקדש קדום שכיוונו הכללי היה ממזרח למערב. חזיתו של המקדש היא לכיוון הנהר. המקדש שנבנה מעליו כיוונו הוא צפון דרום.
הרובע היהודי
חפירות בתל אדפו העלו ממצאים של התיישבות יהודים בעיר. קיומו של יישוב יהודי במקום היה ידוע גם לפני החפירות מתוך חרסים יהודים שנרכשו על ידי חוקרים שביקרו באתר. החרסים היו כתובים בארמית ויוונית. החרסים העידו על התיישבות יהודית במקום במאה ה-1 וה-2 לספירה. בשני חרסים הוזכר שם הרובע היהודי, "דלתה". על פי שני פפירוסים יהודים מהמאה ה-3 לפנה"ס, השם העתיק של המקום נקרא "טבה".
בין השנים 1938-1937 התקיימו בתל אדפו חפירות ארכאולוגיות של אוניברסיטת ורשה ושל המכון הצרפתי לארכאולוגיה מזרחית שישב בקהיר. החפירות גילו רובע שנבנה בתקופה התלמיית ובתקופה הרומית היה מיושב על ידי יהודים. הבתים היו בעלי 2-3 קומות עם חדרים מקומרים, ללא מסדרונות ביניהם וללא חלונות כלפי חוץ. בתוך החדרים נמצאו כדים בגדלים שונים לאחסון יין ושמן, קערות נרות, כלי מטבח ועוד. הממצא החשוב היה מספר רב של חרסים כתובים ביוונית, שחשיבותם רבה לחקר תולדות היהודים במצרים בתקופה העתיקה. ממצא חרסים זה העלה באותה עת את מספר החרסים שהיו ידועים על יהודים מ-25 ל-235 ואפשר ליצור מחקר מעמיק בנושא.
בחרסים מוזכרים מיסים שונים: "מס גולגולת" שהוטל בתקופה הרומית על כל יושבי מצרים מלבד אזרחי הערים היווניות והיה בגובה 16 דרכמות לשנה, ומס נוסף שנקרא "מס היהודים" שהוטל על הגברים הנשים וילדים מגיל 3.
על גביית מס היהודים מונו גובים מיוחדים. הממצאים כללו גם שמות של גובים, אחד השמות שנמצאו היה אִיסכילוס בן-יוסף, שם גובה יהודי שאולי נמנה עם הקהילה היהודית באדפו, ששימש כגובה המס. הגבייה נעשתה ישירות על ידי הממשלה בלי תווך הקהילה. על פי שמות המיסים השונים שהוטלו על היהודים, אפשר להעריך את משלח ידם. היו שעסקו בקרקעות, הובלה, גידול בהמות ומסחר.
שליו הר השלג
שליו הר השלג (שם מדעי: monorthonyx Anurophasis) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת הפסיוניים, המין היחיד בסוג זה, ואנדמי לאינדונזיה. הוא גדול באופן יחסי לשליוים, ואורכו מגיע עד ל-28 ס"מ.
מאפיינים
שליו הר השלג חי באדמות אחו אלפיני. צבע נוצותיו חום כהה, המקור קרני וצבעוני, הרגליים צהובות והעיניים חומות. חלק גופו התחתון לבנבן ומפוספס בפסים שחורים עדינים יותר אצל הזכר מאשר אצל הנקבה.
בית גידולו של שליו הר השלג נמצא בהרים הגבוהים של אינדונזיה ובהרי השלג של פפואה המערבית (פרובינציה). ריחוקו של בית הגידול (גובה של 3,000 מטר) ממקום יישוב הוא זה שהציל עוף זה מהכחדה. כיום הציפור מוגנת על פי חוק על ידי הממשלה האינדונזית.
הנקבה מטילה בדרך כלל עד שלוש ביצים בצבע חום בהיר, מנומר בכתמים כהים. הקן ממוקם מתחת לקבוצת עשבים. מזונו של שליו הר השלג מורכב בעיקר מזרעים, פרחים ועלים.
מקצוע
מקצוע הוא תחום פעילות שאדם מתמחה בו ועוסק בו לפרנסתו. גישה מצמצמת מבדילה בין מקצוע לבין עיסוק, כאשר מקצוע דורש הכשרה מקצועית נרחבת, ועיסוק הוא פעילות של אדם לפרנסתו, גם כזו שאינה דורשת הכשרה מקצועית.
מקצועות מוגדרים היטב החלו להיווצר עם המעבר מציד ולקט לחקלאות. בחברות של ציידים-לקטים, מוגדר תפקידו של כל אדם על פי מינו וגילו, ובדרך כלל יודע כל אדם לבצע מגוון של תפקידים. עם התפתחות החקלאות, החלה התמקצעות בתחומים מסוימים, שהלכה וגברה עם הזמן. החקלאות אפשרה למספר קטן יותר של אנשים בכל קהילה לעסוק בייצור מזון, וכן אפשרה יצירת מאגרי מזון שנשמרים לאורך זמן. בתנאים כאלה, התפנו בני אדם לפתח מקצועות שאינם מייצרים מזון באופן ישיר. ככל שהחברה מתקדמת יותר, כך גדל בה שיעור ההתמקצעות. הדחיפה הגדולה ביותר להתמקצעות התרחשה בתהליך העיור. מקצוע שנלמד באורח פורמלי במערכת החינוך או באקדמיה מכונה דיסציפלינה.
שכרו של עובד שיש לו מקצוע (במשמעות המצומצמת של המושג) גדול במידה ניכרת מזה של אדם שאין לו מקצוע. הבדל נוסף ברמות השכר במקצועות השונים נקבע לפי שיקולי היצע וביקוש בשוק העבודה.
סיווג המקצועות
מקובלת חלוקה של המקצועות לשלוש קטגוריות:
הכשרה מקצועית
הכשרה מקצועית, כלומר לימודים המובילים לרכישת מקצוע, נעשית במגוון רחב של בתי ספר: אוניברסיטאות, מכללות, בתי ספר להנדסאים, מוסדות להכשרה מקצועית, וכן בדרך של חניכות - הצטרפות לבעל מקצוע מנוסה ולימוד המקצוע ממנו תוך כדי עבודה.
לעיסוק במקצועות מסוימים נדרש, בנוסף להכשרה מקצועית נאותה, גם רישיון לעסוק בהם, ולעיתים נדרשת גם תקופת התמחות כתנאי לקבלת הרישיון.
הדינמיקה של מגוון המקצועות
מגוון המקצועות בשוק העבודה משתנה במהלך הזמן, בעיקר כתוצאה משינויים טכנולוגיים וחברתיים. התפתחות הטכנולוגיה מביאה ליצירת מקצועות חדשים, של בעלי מקצוע המפעילים ומתחזקים את המכשירים החדשים, ובאותה מידה הופכת מקצועות אחרים למיותרים. המצאת המטוס, למשל, יצרה שלל מקצועות הקשורים בו, אך בהדרגה צמצמה את הצורך במקצועות הקשורים בהפעלתן של אוניות נוסעים, שחלקן הפכו לכמעט מיותרות.
דעיכתו של מקצוע מחייבת את העוסקים בו לעבור הסבה מקצועית על מנת להמשיך ולהתפרנס.
מקצועות קיימים משתנים אף הם במהלך השנים. המקצוע מתכנת, למשל, קיים מראשית ימי המחשב, אך שפות התכנות והמתודולוגיות עברו שינויים רבים במהלך עשרות שנות קיומו של המקצוע. מקצועות המתפתחים ומשתנים במהירות מחייבים את העוסקים בהם להקדיש זמן ניכר להשתלמות, לשם שמירה על הרמה המקצועית שלהם.
הבדלים מגדריים
הפרדת עיסוקים מגדרית במקצוע מסוים משמעה ששיעור העוסקים בו מבני מגדר אחד, גבוה או נמוך באופן משמעותי יחסית לאחוז השתתפותם בכוח העבודה. רק מיעוט קטן של מקצועות הם מאוזנים, כלומר יש בהם שיעור דומה של גברים ונשים. במרביתם נמצא רוב נשי או רוב גברי. המקצועות בעלי רוב נשי ניכר הם "מקצועות נשיים" (מקצועות של "צווארון ורוד"), כגון הוראה וסיעוד, בעוד שהמקצועות שיש בהם רוב גברי הם "מקצועות גבריים", כגון ניהול והנדסה. הפרדה (סֵגְרֵגַצְיָה) כזאת למקצועות ועיסוקים מכונה סגרגציה אופקית, ואילו הפרדה המביאה לאי-שוויון בחלוקה לדרגים מכונה סגרגציה אנכית. במקצועות שונים נמצא כי הנשים מאכלסות את הדרגים הנמוכים בעוד שהדרגים העליונים מאופיינים על ידי רוב גברי.
התאגדות מקצועית
בעלי מקצוע משותף מתאגדים פעמים רבות לשם הגנה על אינטרסים משותפים של כל העוסקים במקצוע. בימי הביניים נקראה התאגדות כזו בשם גילדה. במקצועות חופשיים מסוימים מתקיים רעיון הגילדה עד ימינו. דוגמה לכך היא מקצוע עריכת דין, שהגילדה שלו, לשכת עורכי הדין, עוסקת ברישוי העוסקים בתחום זה, בהסדרת היחסים בין עורכי הדין, בקביעת תעריפי מינימום וכדומה. בישראל, מעוגן מעמדה של גילדה זו בחוק לשכת עורכי הדין.
עם מטרותיה של הגילדה נמנית גם שמירה על כבוד המקצוע - בעל מקצוע שפגע מאוד בכבוד המקצוע, למשל מעל באמון הלקוח, עלול לאבד את רישיונו לעסוק במקצוע.
מריה סיטל
מריה אדוארדובנה סיטל (ברוסית: Мари́я Эдуа́рдовна Си́ттель; נולדה ב-9 בנובמבר 1975, פנזה) היא מגישת חדשות רוסייה. מגישת מהדורת החדשות Vesti בערוץ הטלוויזיה רוסיה, זוכת פרס TEFI.
קריירה
היא החלה את קריירת הטלוויזיה שלה בשנת 1997 בעיר הולדתה בתוכנית "מזכרת מוזיקלית" (בחברת הטלוויזיה והרדיו "ביתנו"). מאז 1998 עבדה ככתבת, לימים מגישת החדשות בערוץ הטלוויזיה של פנזה "אקספרס". בשנת 1999 הצטרפה לחברת הטלוויזיה והרדיו של פנזה, חברה בת של תאגיד VGTRK.
מ-24 בספטמבר 2001 עד 14 במאי 2006, היא הייתה מגישת מבזקי החדשות היומיים של מהדורת וסטי בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. בספטמבר 2003 החליפה את סרגיי בריליוב במהדורת הערב של תוכנית זו.
מאז 2004 הנחתה את התוכנית היומית "חוות דעת מיוחדת" ברדיו רוסיה. מ-15 במאי 2006 עד 29 באוגוסט 2008 החלה להנחות את מהדורת החדשות המרכזית וסטי בשעה 20:00 לצד דמיטרי קיסליוב. יחד עם ניקולאי סוונידזה בשידור חי בערוץ הראשון ובערוץ רוסיה, שימשה כפרשנית טקס האשכבה של נשיא הפדרציה הרוסית הראשון, בוריס ילצין, ב-25 באפריל 2007.
מ-1 בספטמבר 2008 ועד 17 ביוני 2016 היא הגישה את מהדורות הערב של התוכנית וסטי יחד עם אנדריי קונדראשוב וארנסט מצקיאביוס.
יחד עם אנדריי מלכוב, אלנה קיריק ווסילי גולובנוב, הוכרזה שהיא המארחת של תוכנית הטלוויזיה "אנחנו צריכים לדבר" שאורגן על ידי ערוצי הטלוויזיה Russia-1 והערוץ האוקראיני NewsOne ותוכננה ל-12 ביולי 2019. על הפרויקט נמתחה ביקורת על ידי הגופים הרשמיים ורוב הפוליטיקאים האוקראינים בשל האירועים בקרים ובדונבאס, כולל הנשיא ולדימיר זלנסקי (שכינה זאת "מהלך יחסי ציבור זול אך מסוכן לפני הבחירות"). יום לאחר ההכרזה, NewsOne הודיעה על ביטול התוכנית עקב "התקפות מידע המוני" ואיומים על עצמה ועובדיה.
משנת 2018 מרצה ב באוסטנקינו.
השתתפות בפרויקטים אחרים בטלוויזיה
היא השתתפה מספר פעמים במשחק הטלוויזיה פורט בויארד כחלק מצוות ערוץ הטלוויזיה "רוסיה". בשנת 2006, מריה סיטל ו-ולדיסלב בורודינוב השתתפו בעונה הראשונה של הגרסה הרוסית לתחרות הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים", ששודרה בערוץ הטלוויזיה "רוסיה". הזוג תפס את המקום הראשון שהעניק את הזכות להשתתף בתחרות "אירוויזיון לרוקדים 2007". בתחרות עצמה, הזוג סיטל-בורודינוב סיים במקום השביעי.
חיים אישיים
היא נשואה בפעם השנייה ולה 5 ילדים. חובבת צילום, סקי, ספורט, קריאת ספרים.
חיליק בר
יחיאל (חיליק) בר (נולד ב-4 בספטמבר 1975) הוא פוליטיקאי ישראלי, כיהן כחבר הכנסת וכסגן יושב ראש הכנסת מטעם מפלגת העבודה. עד ראשית 2017, שימש כמזכ"ל מפלגת העבודה. בעבר כיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים מטעם סיעת "ירושלים תצליח" של ראש העיר ניר ברקת, והחזיק בתיק התיירות וקשרי החוץ.
קפציאל
בנצרות נחשב קפציאל לאחד משבעת הארכימלאכים.
מתוך עץ חיים-שער פרק ח': "ונבאר עניין החלום והנבואה ומלאכים והשדים דע כי י' גלגלים דאופנים דעשיה הם חומר וצורה והנה הז' גלגלים התחתונים של שצ"ם חנכ"ל הצורה והנפש שלהם הם ז' מלאכים הידועים סמא"ל למאדים קפציאל לשבתאי כו' ויש בהם טוב ורע והנה הרע שבהם הם נקרא אלהים אחרים הנקרא ע"ז ויש עובדים ע"ז גם אל חומר הגלגלים והכוכבים ונקרא צבא השמים ויש עובדין אל השדים כמ"ש..."
חיליק בר
ביוגרפיה
בר היה חניך ומדריך בנוער העובד והלומד בצפת, והיה פעיל בנוער העבודה. למד במכללת בזק בגבעת מרדכי שבירושלים. שירת בצה"ל כקצין שלישות והגיע לדרגת סרן במילואים. למד באוניברסיטה העברית ומאז 1998 כיהן כיו"ר תא הסטודנטים (אופק) של מפלגת העבודה באוניברסיטה. היה יו"ר ארגון הסטודנטים הארצי של מפלגת העבודה, יו"ר המשמרת הצעירה העולמית של תנועת העבודה הציונית העולמית, יועצה של דליה איציק במשרד להגנת הסביבה ובמשרד התעשייה והמסחר, יועץ למ"מ ראש עיריית ירושלים פרופ' שמעון שטרית, מנהל היחידה לפיתוח כלכלה והשכלה גבוהה בעיריית ירושלים, מנהל פרויקט ועידת ירושלים במועצה הציונית לישראל ויועצו של שר התשתיות הלאומיות בנימין בן אליעזר בממשלת אריאל שרון השנייה ובממשלת אהוד אולמרט. כן שימש יועצו של בן אליעזר עת שימש כשר התמ"ת.
קפציאל
ר' משה קורדובירו, בספרו פרדס רימונים, בשער כד' פרק ג', המתאר את מבנה ההיכלות, בפרשנותו לספר הזהר, מסביר שקפציאל נמצא בהיכל השלישי שנקרא נגה. הוא עומד ב "פתח שלישי לצד צפון, בפתח הזה נודע כשגוזרים על אדם במיני ייסורים בין לחלאים, בין לעניות כל גזר דין שאינו למיתה. ועל הפתח הזה ממונה קפציאל, לסגור הפתח על גזרת האיש הנגזר שלא תקובל תשובתו בשום אופן בלתי אם תהיה שלמה וחזקה.
חיליק בר
ביוגרפיה
משמש מאז שנת 2002 כציר בקונגרס הציוני העולמי ובוועד הפועל הציוני העולמי. בנוסף לכך הוא פעיל בזירת ההסברה הישראלית והשתתף במשלחות הסברה ודו-קיום רבות ברחבי העולם, במסגרתן נפגש עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ובכירים נוספים בעולם הערבי והמערבי. ב-2003 היה שותף בהקמה של "הפורום הישראלי הצעיר לשיתוף פעולה" (YIFC), ארגון צעיר הפועל בנושא, ואשר זכה על פעילותו זו בפרס מיוחד של שר החינוך של האיחוד האירופי.
בשנת 2008 התקבל ללימודי תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת הארוורד (Harvard University) בארה״ב, אך בחר לוותר על ההזדמנות לטובת המשך כהונה במועצת העיר ירושלים.
ב-11 בנובמבר 2008 התמודד ברשימת "ירושלים תצליח" של ניר ברקת למועצת העיר ירושלים ונבחר מטעמה למועצת העיר. בה כיהן כחבר הנהלת העיר, וכמחזיק תיקי התיירות וקשרי החוץ בעיריית ירושלים.
באוגוסט 2008 נבחר לכהן כיו"ר (מזכיר) מחוז ירושלים של מפלגת העבודה.
בשנת 2010 נבחר למזכ"ל מפלגת העבודה והיה הצעיר ביותר ששימש כמזכ"ל המפלגה בתולדות מפלגת העבודה, ומהיחידים שנבחר למזכ"ל ולא היה באותה עת חבר הכנסת. לאחר פרישת יו"ר המפלגה אהוד ברק ושותפיו מהמפלגה לשם הקמת מפלגת העצמאות שבה ובחרה ועידת מפלגת העבודה בבר פה אחד למזכ"ל המפלגה, בוועידה שהתקיימה ב-27 במרץ 2011. לאחר הפרישה נטל בר תפקיד מכריע בהובלת ושיקום המפלגה ב"תקופת המעבר" יחד עם היו"ר הזמני מיכה חריש ועד לבחירתה של שלי יחימוביץ' לראשות המפלגה. הוא סיים את תפקידו כמזכ"ל המפלגה בראשית 2017.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) שוריין לו, כמקובל במפלגתו, המקום השביעי ברשימה לכנסת, מתוקף תפקידו כמזכ"ל המפלגה. בעקבות פרישתו של עמיר פרץ ביום הגשת הרשימות, קודם למקום השישי ברשימה. בינואר 2013 נבחר בר מטעם מפלגת העבודה לכהן בכנסת ה-19. כיהן כסגן יו"ר הכנסת עד להתפטרותו במאי 2014, כדי לפנות את התפקיד לחבר הכנסת נחמן שי.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים שובץ במקום השביעי ברשימת המחנה הציוני, ונבחר לכנסת. כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, כחבר ועדת החוץ והביטחון של הכנסת וכחבר בוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול. במסגרת פעילותו בכנסת, בר הוביל את העלאת פתרון שתי המדינות לסדר היום הציבורי, כמי שהקים את השדולה לפתרון הסכסוך היהודי-ערבי ב-2013.
ב-16 בינואר 2019, טרם הבחירות לכנסת ה־21 הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים ובבחירות אלו הוא הוצב במקום ה-105 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-22 שהתקיימו בספטמבר של אותה שנה שוריין בר על ידי יו"ר העבודה החדש עמיר פרץ במקום ה-11 ברשימת העבודה-גשר ולא נבחר לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש במרץ 2020 הוצב במקום ה-20 ברשימת העבודה-גשר-מרצ ולא נבחר. בר לא התמודד בבחירות לכנסת העשרים וארבע ב-2021.
חיים אישיים
בר נשוי לאדית, בכירה במשרד הפנים, ואב לשלושה ילדים: הראל, אוריה ויובל. הוא מתגורר בשכונת ארנונה בירושלים.
ענבל רובינשטיין
ביוגרפיה
באמצע שנות ה-90 הדריכה רובינשטיין תקופה מסוימת סטודנטים בקליניקה לסיוע משפטי פלילי שבפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. עו"ד רובינשטיין היא חברה בצוות הבכיר של הסניגוריה הציבורית למן הקמתה, בשנת 1996. קודם למינויה לתפקידה הנוכחי שימשה במשך כשבע שנים בתפקיד הסניגורית הציבורית של מחוז תל אביב והמרכז. ביולי 2003 מונתה לתפקיד הסניגורית הציבורית הארצית, כשהיא מחליפה בתפקיד את פרופ' קנת מן, מייסד הסניגוריה הציבורית והסניגור הציבורי הארצי הראשון. בפברואר 2012 החליף אותה ד"ר יואב ספיר.
במאי 2003, בכנס השנתי של לשכת עורכי הדין, קבלה רובינשטיין, שבאותה עת שימשה כסניגורית הציבורית של מחוז תל אביב והמרכז, על שופטים המאלצים סניגורים לפעול בניגוד להנחיות לקוחותיהם. בתגובה לדברים, נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב דאז, אורי גורן, ושופטת בית המשפט העליון בדימוס, טובה שטרסברג כהן, מתחו ביקורת על עו"ד רובינשטיין ועל סניגורים שגורמים נזק ללקוחותיהם, לדבריהם.
בראיונות לכלי התקשורת מתחה רובינשטיין ביקורת על פרקליטות המדינה, מערכת בתי המשפט בישראל, משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר. בין היתר יצאה נגד התנאים הפיזיים בבתי הסוהר ונגד כבילת אסירים בידיים וברגליים כענישה. בהתייחס למחאת האוהלים טענה רובינשטיין, כי הפניה של משאבים רבים יותר לחינוך, להשכלה גבוהה ולרווחה, הייתה מביאה להפחתה במספר האסירים ולצורך במתקני כליאה, כמו גם לשיפור בתנאיהם של הכלואים.
ביחס לעבודת המשטרה טענה רובינשטיין כי נעשה שימוש מופרז במעצר חשודים ככלי חקירה וכי רוב החשודים לא מקבלים זכות להיוועץ בסניגור. עוד ביקרה את המשטרה על המשאבים הרבים שהיא מפנה לטובת חקירת אישי ציבור, על חשבון חקירות פליליות אחרות. בהקשר זה אמרה, בין היתר:
רובינשטיין אף מתחה ביקורת על שימוש יתר שעושה המשטרה בכלי של האזנות סתר במהלך חקירה משטרתית. היא התנגדה להצעת החוק לקביעת "עונשי מוצא" - עונשים שייקבעו על ידי ועדה מיוחדת, ומטרתם לשמש קווים מנחים לשופטים בקביעת עונשו של נאשם במקרה הטיפוסי של העבירה, ואשר החריגה מהם תיעשה רק בנסיבות מיוחדות - מקלות או מחמירות. בהקשר זה אמרה רובינשטיין:.
רובינשטיין פעלה לקידום חקיקה אשר תקבע שבמשפטים פליליים יורשע אדם רק אם כל השופטים בהרכב שדן במשפטו הגיעו פה אחד למסקנה שיש להרשיעו. לדבריה, העובדה שלפחות אחד משופטי ההרכב חש שיש לזכות את הנאשם מלמדת על קיומו של ספק סביר. ועדת אנקר שהוקמה, בין היתר, על מנת לבחון הצעה זו, החליטה להותיר את המצב על כנו; ב-17 במאי 2010 הגישה הוועדה את המלצותיה:
חקיקה נוספת שרובינשטיין פעלה לקדם, אוסרת על פרסום חומרים מחקירה משטרתית. רובינשטיין אף הביעה תמיכה בהצעת חוק שתאסור על פרסום שם חשוד בטרם הוגש כתב אישום. במכתבה אל שר המשפטים כתבה כי החוק יאפשר "לאזן באופן מיטבי בין זכותו של חשוד לפרטיות ולשם טוב ובין זכות הציבור לדעת וחופש העיתונות". רובינשטיין הדגישה את הבעייתיות שנוצרה עם חקיקתו בשנת 2002 של סעיף המאפשר לחשוד לבקש מבית המשפט לאסור פרסום פרטיו. לדבריה, הסעיף הפך "אות מתה בספר החוקים" משום שהוא מחייב את הצדדים למירוץ נגד הזמן לבית המשפט, מרוץ "שבו כמעט לעולם יפסיד החשוד".
כיום רובינשטיין היא יו"ר הוועד המנהל של עמותת "תודעה", ומשמשת כמרצה מן החוץ לתלמידי תואר ראשון ושני בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב וכמנחה אקדמית של הקליניקה לזכויות בהליך הפלילי בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן. שימשה בעבר כיו"ר הפורום למשפט חוקתי וזכויות אדם בלשכת עורכי הדין בישראל, כנציגת שר המשפטים בוועדה המייעצת של הרשות לקידום מעמד האישה וכחברה בוועדה המייעצת לסדר דין פלילי וראיות. בשנת 2006 העניקה לה לשכת עורכי הדין את אות "נשים במשפט".
רובינשטיין נשואה ואם לשניים.
לוקאס טדאו אזוודו
לוקאס טדאו אזוודו (בפורטוגזית: Lucas Tadeu Azevedo; נולד ב-4 באוגוסט 1991), המוכר יותר בשם לוקאו (בפורטוגזית: Lucão) הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת ברזיל בכדורגל חופים.
קריירה
לוקאו החל את קריירת כדורגל החופים שלו בקבוצת פורסה וסעודה (בעברית: "כוח ובריאות") מריו דה ז'ניירו, ברזיל, עימה זכה באליפות ריו דה ז'ניירו בשנת 2012. באותה השנה הוא עבר לקבוצת ואסקו דה גאמה. לאחר שזכה באליפויות רבות ורשם תצוגות מרשימות, הוא זומן לסגל נבחרת ברזיל בכדורגל חופים.
בנוסף לכך, לוקאו שיחק בקבוצות רוטור וולגוגרד, ג'וקר, לוקומוטיב מוסקבה וקריליה סובייטוב (רוסיה), קטניה (איטליה) ומכבי נתניה (ישראל), הן במסגרת הליגות והן במסגרת תחרויות בינלאומיות.
יום הדראג הבין-לאומי
יום הדראג הבין-לאומי (באנגלית: International Drag Day) הוא אירוע שנתי שמתקיים ב-16 ביולי, שמטרתו לחגוג ולהכיר באמנות הדראג בכל רחבי העולם.
היסטוריה
החזאי הבריטי, אווין אוין אוונס, של ה-BBC נתן תחזית ב-2017, בנושא דראג קווין כמחווה למלכות הדראג שמשתתפות בהמרוץ לדראג של רו פול, כדרך להראות תמיכה בחגיגה.
פעילויות
בנוסף להופעות הדראג האמנותיות, האירוע מארח פאנלים ודיבייטים לגבי זכויות ומצבם של אמני הדראג ברחבי העולם, תפקידה של אמני הדראג בקהילה הגאה, פמיניזם ונושאים אחרים, על ידי שיתוף חוויות מחיי היומיום.
שותפים
Guidetogay.com היה השותף התקשורתי הראשי לחגיגה השנתית ב-2009, כאחד מהערוצים הגדולים ביותר שהפיץ את הרעיון ברחבי העולם.
הפודקאסט ותוכנית האירוח מסן פרנסיסקו, Feast of Fun, סייעה בקידום האירוע על ידי קיום פודקאסט בו פאוסטו פרנוס, מארק פליון והדראג קווין אליזה ג'ובאני דנו על אותו אירוע.
באוסטרליה, מלון סטונוול היה שותף לוגיסטי גדול באחת מהמהדורות, ואירח אירוע ענק במלון, בשביל לחגוג את היום.
באוסטרליה, המגזין המקוון המקומי, A Modern Gay's Guide, כיסה את הפעילויות המתרחשות ביום הזה, ברחבי האוקיינוס השקט, כולל באירוע של מלון סטונוול.
דניאל ברן
דניאל (דני) ברן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש חטיבת ההתעצמות ומפקד יחידת לוטם באגף התקשוב.
ביוגרפיה
ברן החל את שירותו הצבאי ביחידה 8200 של אגף המודיעין. שירת בתפקידי פיקוד ביחידות המחשוב השונות של אגף התקשוב. ב-2010 מונה למפקד מעו"ף, מחלקת המערכות והפרויקטים של יחידת לוטם. הוא ייסד את מחלקת הגנה בסייבר באגף התקשוב ועמד בראשה. במרץ 2013 מונה למפקד יחידת לוטם. בנובמבר 2015 מונה לראש חטיבת ההתעצמות, חטיבה חדשה שהוקמה באגף התקשוב ובאחריותה יחידת לוטם, מנהלת מעבר צה"ל דרומה ומחלקת אמצעי הלחימה של האגף. שירת בתפקיד עד יוני 2016. בדצמבר 2016 קיבל את פרס הרמטכ"ל לכתיבה צבאית על מאמרו "כך נהגנו תמיד- תובנות אישיות מתהליכי השתנות והסתגלות", שפורסם בכתב העת בין הקטבים בהוצאת מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.
ב-2017 הקים ברן, ביחד עם שלושה שותפים נוספים, את "אוטוריו" (באנגלית: OTORIO), חברת אבטחת מידע המספקת שירותי הגנת סייבר לתשתיות קריטיות, בה הוא משמש כמנכ"ל.
ברן בוגר תואר שני בטכניון, נשוי ואב לשלושה.
קישורים חיצוניים
מכתביו
הורות מתוכננת
הפדרציה להורות מתוכננת באמריקה בע"מ או הורות מתוכננת (באנגלית: , בראשי תיבות PPFA, או Planned Parenthood) הוא ארגון ללא מטרות רווח המספק מגוון שרותי בריאות לנשים השייך לפדרציית ההורות המתוכננת הבינלאומית (IPPF). בשנת 1916, החל הארגון לפעול בראשית דרכו כמרפאה בברוקלין ניו יורק בניהולה של מרגרט סנגר שייסדה בשנת 1921 גם את "הליגה האמריקאית למניעת הריון". בשנת 1942 שינה הארגון את שמו להורות מתוכננת.
הורות מתוכננת מורכבת מ-159 סניפים, המפעילים מעל 600 מרפאות ברחבי ארצות הברית. הפדרציה משתפת פעולה עם ארגונים ב-12 מדינות ברחבי העולם: בישראל, נציגות הפדרציה היא ארגון דלת פתוחה, שם ניתן לקבל עזרה וליווי בתכנון משפחה, שימוש באמצעי מניעה, חינוך מיני, מחלות מין והפסקת הריון. הפדרציה מספקת באופן ישיר מגוון שירותי בריאות רבייה וחינוך מיני, תורמת למחקר בטכנולוגיית הרבייה ודוגלת בהגנה והרחבת זכויות הרבייה.
הורות מתוכננת היא הספקית הגדולה ביותר של שירותי בריאות לנשים ורבייה בארצות הברית, כולל ביצוע הפלות. בדו"ח השנתי של האגודה לשנת 2014, דווח כי הגיעו למרפאות מעל 2.5 מיליון מטופלות, מעל 4 מיליון הגיעו למען ביקור קליניים, ובסך הכל התבצעו כמעט 9.5 מיליון פעולות שונות כולל 324,000 הפלות. הכנסותיה השנתיות, 1.3 מיליארד דולר, מגיעות ממקורות שונים: כ-530 מיליון מימון ממשלתי כדוגמת החזרי ביטוח רפואי ממשלתי. במשך שנות קיומה האגודה והמרפאות שלה נהנו תמיכה ציבורית וממשלתית, אך גם ספגו מחלוקת, מחאות, והתקפות אלימות.
תחילת הדרך
ב-16 באוקטובר 1916 פתחו מרגרט סנגר, אחותה אתל ביירן ופאיה מינדל  את המרפאה הראשונה למניעת היריון בארצות הברית באזור בראונסוויל בברוקלין שבניו יורק. הן חילקו אמצעי מניעה, ייעצו וחילקו מידע על מניעת הריון. שלוש הנשים נעצרו ונכלאו בגין הפרת חוק, והואשמו בהפצת חומרים מגונים במרפאה. המשפטים שנערכו לנשים בברוקלין ניו יורק עוררו תשומת לב לאומית ותמיכה למטרתן. סנגר ושותופתיה הורשעו בעבירות וערערו בשתי ערכאות. אף על פי שהערעור לא התקבל, השופט ששפסק בערעור האחרון שינה את החוק כך שיתיר לרופאים לתת אמצעי מניעה. קמפיין הנשים הוביל לשינויים גדולים בחוקים המתייחסים למניעת הריון וחינוך מיני בארצות הברית.
בשנת 1921 המרפאה התמזגה לליגה האמריקנית למניעת הריון (American Birth Control League), שהיה הארגון הלאומי היחיד בארצות הברית למניעת הריון עד שנות השישים. בשנת 1941 האגודה הפעילה 222 מרכזים ושירתה 49,000 לקוחות. עם זאת, היו כאלו שסברו שהשם אינו ראוי ופוגע במשפחות, ולכן הליגה החלה בדיונים על מציאת שם חדש. בשנת 1938 ארגנה קבוצה של אזרחים פרטיים את "ועדת האזרחים להורות מתוכננת" כדי לסייע לליגה למניעת הריון האמריקאית בהפצת ידע המדעי נושא מניעת הריון לקהל הרחב. בשנת 1942, שינתה הליגה רשמית את שמה לפדרציה להורות מתוכננת באמריקה (Planned Parenthood Federation of America).
מרבית פעילותה של הפדרציה להורות מתוכננת התבססה על מתנדבים, ובשנת 1960 היא העניקה ייעוץ לתכנון המשפחה במאות קהילות ברחבי ארצות הברית. הורות מתוכננת הייתה אחת החברות המייסדות של הפדרציה הבינלאומית להורות מתוכננת שהושקה בכנס במומבאי, הודו, בשנת 1952.
אחרי סנגר
משנת 1962 ועד 1974 כיהן אלן פרנק גוטמכר כנשיא הורות המתוכננת. במהלך כהונתו אישר מינהל המזון והתרופות (FDA) את מכירת הגלולה הראשונה למניעת הריון, דבר שהוביל לשינוי עמדות בנושא זכויות הרבייה של נשים. באותה תקופה הורות מתוכננת הפעילה שדולה במטרה שהממשל הפדרלי יתמוך בזכויות רבייה. הפעילות הגיע לשיאה בתקופת נשיאותו של ריצ'רד ניקסון, שחתם על Title X Family Planning Program שדאג להעניק סובסידיות ממשלתיות לנשים בעלות הכנסה נמוכה כדי לאפשר להן גישה לשירותי תכנון המשפחה. הפדרציה להורות מתוכננת החל לקבל תמיכה פדרלית. הנשיא האמין שלכל אשה ללא קשר למצבה הכלכלי מגיע טיפול רפואי.
במהלך שנות השישים הורות מתוכננת הפך לקול משמעותי ביותר במאבק קידום חוקי הפלות. אקטיביזם זה הגיע לשיאו בקריאה לבטל את כל חוקי ההפלה (במדינות השונות בארצות הברית) בשנת 1969. בשנים שלאחר מכן, הארגון מילא תפקיד מפתח בפסקי הדין פורצי הדרך של בית המשפט העליון כדוגמת פסק דין רו נגד וייד ב-1973 וכמעט עשרים שנה מאוחר יותר בפסק הדין של הורות מתוכננת נ. קייסי (1992). לאחר שההפלה הותרה, בתחילת שנות השבעים, החלו מרפאות הורות מתוכננת לבצע הפלות במסגרת מגוון שרותי הבריאות שהציעו.
בשנת 1978 הפכה פיי ווטלטון לנשיאה האפרו-אמריקאית הראשונה של הורות מתוכננת. ווטלטון, שהייתה גם הנשיאה הצעירה ביותר בתולדות הארגון. היא כיהנה בתפקיד עד 1992, ובמהלך כהונתה, הורות מתוכננת הפך לארגון ללא מטרת רווח, השביעי בגודלו בארצות הברית, סיפק שירותים ל-4 מיליון לקוחות בכל שנה באמצעות 170 סניפים, ב-50 מדינות.
בשנים 1996 - 2006 הייתה גלוריה פלדט הנשיאה של הורות מתוכננת. פלדט התניעה וקידמה פרויקטים ומהלכים אקטיביסטיים שונים לקידום תרומות, פעילות פוליטית לא מפלגתית, פעילות חינוכית פוליטית, וקידום תנועת שטח לקידום מטרות הארגון. פלדט גם השיקה קמפיין בפריסה ארצית להרחבת השירותים למניעת הריונות לא רצויים, שיפור איכות הטיפול בפוריות והבטחת גישה להפלות בטוחות וחוקיות. יוזמה נוספת הייתה חנוכת "תוכנית שותפות גלובלית", במטרה להקים ציבור בוחרים נמרץ ופעיל לקידום נושאי תכנון המשפחה.
ב־15 בפברואר 2006 נבחרה ססיל ריצ'רדס לנשיאת הארגון. ריצ׳רדס, בתה של מושלת טקסס לשעבר, הדמוקרטית אן ריצ'רדס, הייתה בעברה סגנית ראש המטה של מנהיגת הדמוקרטים בבית הנבחרים ננסי פלוסי. בשנת 2012 הייתה ריצ'רדס אחת מרשימת מאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין "טיים".
כהונתה של ריצ'רדס כנשיא הארגון הסתיימה ב-30 באפריל 2018. ב־12 בספטמבר 2018 נבחרה לאנה ון לנשיאה אך ב-16 ביולי 2019 הודחה ון מתפקידה על ידי דירקטוריון הארגון. אלכסיס מקגיל ג'ונסון, חברת הנהלה והיו"ר לשעבר, הפכה לנשיאה בפועל של הארגון.
פרסי מרגרט סנגר
בשנת 1966, החל ארגון "הורות מתוכננת" להעניק את פרס מרגרט סנגר השנתי לאנשים שהוכיחו הצטיינות ומנהיגות בקידום בריאות האישה וזכויות הרבייה. בשנה הראשונה הוענק הפרס לארבעה גברים: קרל ג' הרטמן, ויליאם ה. דרייפר, לינדון ג'ונסון ומרטין לותר קינג. מאוחר יותר הוענק הפרס בין היתר לג'ון. ד. רוקפלר השלישי, לקתרין הפבורן, לג'יין פונדה, להילרי קלינטון ולטד טרנר.
שירותים
השירותים הניתנים על ידי הורות מתוכננת משתנים לפי אזורים, אך במעל 50% מהמרפאות בארצות הברית מתבצעות הפלות. הארגון מספק לפונות מגוון שירותים כגון: אמצעי מניעה, אמצעי מניעה לשעת חירום, בדיקות לגילוי מוקדם של סרטן השד וסרטן צוואר הרחם; בדיקות וטיפול בזיהומים המועברים במגע מיני, חינוך מיני, ניתוח להסרת צינור הזרע, סיוע לקהל הלהט"בי, והפלה. כאמור, הורות מתוכננת עורכת בדיקות סרטן השד אך אינה מספקת ממוגרפיה.
מימון
הורות מתוכננת החל לקבל מימון פדרלי מאז 1970, הנשיא המכהן ריצ'רד ניקסון חתם בחוק על חוק שירותי תכנון המשפחה ומחקר אוכלוסין, ותיקון חוק שירות הבריאות הציבורי. כותרת X לפי חוק זה הממשל הפדרלי מספק מימון לשירותי תכנון המשפחה, כולל אמצעי מניעה ותכנון משפחות. לחוק הייתה תמיכה גורפת מהרפובליקנים והדמוקרטים כאחד. ניקסון תיאר את החוק כמבוסס על ההנחה כי "אין לשלול מאישה אמריקאית גישה לסיוע בתכנון המשפחה בגלל מצבה הכלכלי".
התורמים להורות מתוכננת כוללים את קרן ביל ומלינדה גייטס, קרן באפט, קרן פורד, קרן טרנר, קולמן ועוד. התרומות של קרן ביל ומלינדה גייטס לארגון היו ייעודיים למניעת מימון להפלות. חלק מהתורמים, כמו קרן באפט, תמכו בבריאות הרבייה שיכולים לכלול שירותי הפלות. קבוצות המתנגדות להפלות (ששמן באנגלית "בעד חיים" - pro life) דגלו בחרם תורמים להורות מתוכננת. בין התורמים העסקיים לארגון CREDO מובייל.
קואליציה של קבוצות לאומיות ומקומיות נגד הפלות יצרה שדולות ברמה הפדרלית והמקומית כדי להפסיק לממן את ההורות המתוכננת. כתוצאה מכך, מחוקקים בוושינגטון ובבתי הנבחרים במדינות השונות הציעו חקיקה להפחתת רמות המימון. שמונה מדינות: אלבמה, ארקנסו, אינדיאנה, קנזס, לואיזיאנה, ניו המפשייר, אוהיו, ויוטה חוקקו הצעות כאלה. בחלק מהמקרים, פסקי דין בבתי המשפט לא איפשרו פעולות אלו כיוון שהן מתנגשות עם חוקים פדרליים או של המדינה עצמה. במקרים אחרים הרשות המבצעת הפדרלית סיפקה מימון במקום המדינות. במדינות מסוימות נפסק המימון להורות מתוכננת חלקית או לחלוטין.
באוגוסט 2015 ניסה מושל לואיזיאנה בובי ג'ינדאל לסיים את החוזה של לואיזיאנה עם הורות מתוכננת לטיפול במטופלי הביטוח הרפואי הלאומי (Medicaid) בתקופה שבה הייתה השתוללה מגפה של מחלות מין בלואיזיאנה. הורות מתוכננת ושלושה חולים תבעו את מדינת לואיזיאנה, כאשר משרד המשפטים של ארצות הברית התייצב לצד הורות מתוכננת.
בשלהי 2016 הוציא ממשל אובמה צו החל בינואר 2017 האוסר על מדינות ארצות הברית להפסיק להעניק את הכספים הייעודיים הפדרליים למרפאות שמבצעות הפלות, כולל סניפים של הורות מתוכננות. הצו מחייב שממשלות מקומיות יעניקו כספים פדרליים עבור שירותים הקשורים לזיהומים המועברים במגע מיני, טיפול בהריון, פוריות, אמצעי מניעה, בדיקות סרטן שד וצוואר הרחם לספקי בריאות מוסמכים בלי קשר לעובדה אם הם מבצעים הפלות. עם זאת, כלל זה נחסם על ידי שופט פדרלי יום לפני שהוא היה נכנס לתוקף. בשנת 2017 התבטל הצו על ידי חקיקה חדשה.
החוק המוצע לבריאות אמריקאית (H.R. 1628), שעליו הודיעו הרפובליקנים בקונגרס במרץ 2017, היה הופך את ההורות המתוכננת ללא זכאית להחזרי ביטוח בריאות ממשלתי או מענקים פדרליים הקשורים לתכנון משפחה.
פעילות פוליטית מקדמת מטרה
הורות מתוכננת דוגל בהגנה משפטית ופוליטית על זכויות הרבייה. פעילות מקדמת זאת כוללת עזרה למימון אירועים מקדמים זכויות הפלות וזכויות נשים. הארגון מתנגד להגבלות על שירותי בריאות ורבייה של נשים, לרבות חוקי הסכמת הורים לקטינים. כדי להצדיק עמדה זו, הורות מתוכננת ציטט את המקרה של בקי בל, שנפטרה אחרי שעברה הפלה לא חוקית כי לא הרגישה שיכלה לבקש את הסכמת הוריה למען הפלה חוקית. הורות מתוכננת נוקט בעמדה כי חוקים המחייבים לתת הודעה להורי הקטינה לפני שניתן לבצע הפלה אינם חוקתיים מטעמי פרטיות.
הארגון מתנגד לחוקים המחייבים לבצע אולטרה-סאונד לפני הפלות, וקובעים כי המטרה היחידה בדרישה זאת היא להקשות על ההפלות. הורות מתוכננת התנגד גם ליוזמות המחייבות תקופות המתנה לפני הפלות, ואיסורים על הפלות מאוחרות שלא היו חוקיים בארצות הברית מאז 2003. הורות מתוכננת תומך בנגישות לאמצעי מניעה לשעת חירום בכל רחבי העולם (כמו גלולת היום שאחרי). הארגון מתנגד לחוק שיאפשר לרוקחים לסרב להפיץ תרופות כנגד מצפונם. הוא גם ביקר קשות בתי חולים שבהם לא הייתה נגישות לאמצעי מניעה לשעת חירום לנפגעות אונס. תוך הדגשת הצורך במידע מדויק מבחינה רפואית בחינוך מיני, הורות מתוכננת מתנגד לחינוך להימנעות בלבד בבתי ספר ציבוריים, ומספק ותומך בשעורי חינוך מיני מקיפים שכוללים דיון הן בהימנעות והן באמצעי מניעה.
פעילויות הארגון מתבצעות על ידי "קרן הפעולה של הורות מתוכננת", הרשום כארגון צדקה. הוועדה הוקמה בשנת 1996, על ידי הנשיאה גלוריה פלדט, במטרה לשמור על זכויות הרבייה ותמיכה במועמדים פוליטיים המחויבים למטרה זאת. לקראת בחירות 2012, הוועדה זכתה להוקרה על האפקטיביות שלה בהשקעה במועמדים. אף על פי שיש השקה מסוימת בין קרן הפעולה של הורות מתוכננת (PPAF) והורות מתוכננת, הנשיאה באותה תקופה ססיל ריצ'רדס, העידה בפני הקונגרס בספטמבר 2015 שהיא לא ניהלה את קרן הפעולה. קרן הפעולה של הורות מתוכננת כוללת 58 סניפים פעילים, המאוגדים בנפרד ב-41 מדינות, ומקיימת מטה לאומי בניו יורק ובוושינגטון הבירה. הורות מתוכננת קיבל מענקים מממשל אובמה כדי לסייע בקידום תוכנית הבריאות של אובמה.
הוצאות פוליטיות
הורות מתוכננת מוציא כסף על פוליטיקה ובחירות באמצעות קרן הפעולה שלה, ובאמצעים מגוון דרכים הקשורים למוסדות צדקה. הורות מתוכננת תמך בברק אובמה בבחירות לנשיאות 2008 ו-2012. במחזור הבחירות בשנת 2014, הורות מתוכננת הוציא $6,587,100 על תרומות למועמדים ולמפלגות הפוליטיות (כמעט רק לדמוקרטים) והוצאות אחרות.
ההסכם התלת-צדדי
ההסכם התלת-צדדי, הידוע גם בתור "ההסכם המשולש" או "הסכם הציר", היה ברית צבאית שנחתמה בברלין ב-27 בספטמבר 1940 בין סבורו קורוסו מהאימפריה היפנית, אדולף היטלר, מנהיג גרמניה הנאצית ובניטו מוסוליני מנהיג איטליה הפשיסטית. ההסכם ייסד את הברית המכונה "מדינות הציר", שלחמה נגד בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
הורות מתוכננת
בפני בית המשפט העליון בארצות הברית
סניפים מקומיים של הורות מתוכננת היו פעילים בבתי המשפט האמריקניים. לבית המשפט העליון של ארצות הברית הגיעו מספר תיקים שבהם הורות מתוכננת היה צד בתביעה. בין אלו יש חשיבות רבה לתיק של הורות מתוכננת נגד קייסי בשנת 1992. במקרה זה "הורות מתוכננת" היה סניף דרום מזרח פנסילבניה, ו"קייסי" היה רוברט קייסי, מושל פנסילבניה. בפסק הדין היו חילוקי דעות בין השופטים, הפסיקה המפורסמת של פסק דין רו נגד וייד הצטמצמה אך נותרה על כנה בחוות דעת שנכתבה על ידי סנדרה דיי או'קונור, אנתוני קנדי ודייוויד סוטר. הארי בלקמן וג'ון פול סטיבנס הסכימו עם ההחלטה העיקרית בחוות דעת שכתבו בנפרד. בית המשפט העליון ביטל את דרישות הסכמת בני הזוג לנשים נשואות להפלות, אך לא מצא שום "נטל מוגזם" בבדיקה קפדנית, הבוחנת את המגבלות המותרות בזכויות המוגנות במסגרת החוקה. בין אלו שלא הסכימו היו השופטים ויליאם רנקוויסט, אנטונין סקאליה, קלרנס תומאס וביירון וייט. בלקמן, רנקוויסט ווייט היו השופטים היחידים שהצביעו בזמנו בפסק הדין רו נגד וייד בשנת 1973, והקולות שלהם בתיק זה עלו בקנה אחד עם קולותיהם בהחלטה המקורית שהפכה את ההפלה לחוקית. רק בלקמן הצביע לקיים את פסק דין רו נגד וייד במלואו.
תיקים נוספים:
ההסכם התלת-צדדי
היסטוריה
ההסכם נתן תוקף רשמי לשותפות אסטרטגית שהייתה קיימת בפועל מזה שנים, לאחר שב-1936 נחתם הסכם אנטי-קומינטרן בין גרמניה ליפן וב-1939 נחתמה ברית הפלדה בין איטליה וגרמניה. במאזן האסטרטגי שהיה קיים בעת חתימתו ניתן לראות בו מעין אזהרה לארצות הברית להישאר נייטרלית במלחמת העולם השנייה, פן תהיה מעורבת במלחמה בשתי חזיתות. כן סייע ההסכם להתגבר על החשדנות שחשה יפן כלפי גרמניה לאחר חתימת הסכם ריבנטרופ מולוטוב בשנת 1939 בין הגרמנים לרוסים (שהיו אויבים מרים של היפנים ואף הפסידו ליפנים במלחמת רוסיה–יפן כ-35 שנים לפני חתימת ההסכם).
הורות מתוכננת
תיקי בית משפט אחרים
כמה פרקליטי מדינות דרשו לראות, באמצעות זימון לבית דין, את המסמכים הרפואיים של חולים שטופלו על ידי הורות מתוכננת. הארגון פנה לבית המשפט כדי למנוע את הדרישה הזאת, תוך הבעת דאגה לפרטיות המטופלים וחשש מהמוטיבציה לבקשת המסמכים.
בשנת 2006 פרסם התובע הכללי של קנזס, פיל קליין, רפובליקאי, כמה רשומות חסויות של מטופלות שהושגו מהורות מתוכננת. מעשיו של התובע תוארו, על ידי בית המשפט העליון במדינה, כמדאיגים. ובכל זאת, על אף שבית המשפט דרש אמצעי הגנת הפרטיות מחמירים יותר, הורות מתוכננת נאלץ להעביר תיקים רפואיים.
ההסכם התלת-צדדי
היסטוריה
על פי ההסכם הסכימו המדינות הקשורות בו כי במשך עשר שנים תעמודנה לסיוע זו לזו במטרה הראשונית להקים ולשמור על סדר חדש, "לקדם את השגשוג ההדדי והרווחה של העמים הקשורים בהסכם". ההסכם כלל הכרה ב"מרחב האינטרסים" של כל מדינה והשותפות בו נטלו על עצמן "לסייע זו לזו בכל האמצעים הפוליטיים, הכלכליים והצבאיים כאשר אחד מהצדדים להסכם נמצא תחת מתקפה", ממדינה שאינה קשורה בהסכם, למעט ברית המועצות.
באוקטובר ונובמבר התקיימו המגעים לצירוף ברית המועצות למדינות הציר אך אלו עלו בתהו והגולל עליהם נסתם סופית בעקבות הפלישה הנאצית לברית המועצות.
הורות מתוכננת
תיקי בית משפט אחרים
בשנת 2007 הודיע יורשו של קליין, פול ג'יי מוריסון, דמוקרט, למרפאה כי לא יוגשו כתבי אישום פלילי לאחר חקירה של שלוש שנים, שכן "בדיקה אובייקטיבית, בלתי משוחדת ויסודית" לא הראתה שנעשתה עבירה. מוריסון הצהיר כי הוא מאמין שקליין גרם לפוליטיזציה של משרד פרקליט המדינה. בשנת 2012, פרקליט מחוז קנזס מצא כי שיטות הטיפול בקליניקה להורות מתוכננת של אזור קנזס סיטי היו בתווך של נוהלים מקובלים בקהילה הרפואית וביטל את כל האישומים הפליליים שנותרו.
בסך הכל, מרפאת ההורות המתוכננת בקנזס סיטי התמודדה עם 107 אישומים פליליים מצד קליין ותובעים אחרים במדינת קנזס, שבסופו של דבר הודחו.
ההסכם התלת-צדדי
היסטוריה
בדצמבר 1941 התקיים המשא ומתן של מדינות הציר על חלוקת אסיה שמעולם לא יצא לפועל בעקבות הפסדן של מדינות הציר כבר בסוף 1942 במספר חזיתות. בנוסף לכך, במהלך המשא ומתן עלו סוגיות רבות שלא נמצא להן פתרון.
הורות מתוכננת
תיקי בית משפט אחרים
בשנת 2006 קבע בית המשפט לערעורים באינדיאנה כי הורות מתוכננת אינו מחויב למסור את הרשומות הרפואיות שלו בחקירה של חשד להתעללות בילדים. בשנת 2005 נקנס הארגון ב-$50,000 בגין הפרה של חוק הסכמת הורים במדינות מינסוטה, דרום דקוטה וצפון דקוטה.
בשנת 2012, לא נעתר שופט בית משפט במדינת טקסס, גרי הרגר, לבקשת הורות מתוכננת לקבל צו מניעה זמני נגד מדינת טקסס, וקבע כי למדינה מותר לסרב לתת מימון לרופאים ומרפאות מוסמכים אם הם תומכים בזכויות הפלה.
ההסכם התלת-צדדי
היסטוריה
למרות בקשות חוזרות של גרמניה, סירבה פינלנד להצטרף להסכם, בטענה שמלחמתה בברית המועצות היא מלחמה נפרדת ממלחמת העולם השנייה. דבר זה אפשר לה לשמור על קשרים דיפלומטיים עם ארצות הברית עד 1944.
איטליה הצטרפה לבעלות הברית ב-1943, אירוע שציין את תחילת סופו של ההסכם. בולגריה ורומניה הפכו בשלב מאוחר יותר לבעלות ברית של ברית המועצות, לאחר שהצבא האדום התקרב לשטחן. הונגריה מעולם לא פרשה מהברית. ממשלתו של פרנץ סלשי, מנהיג מפלגת צלב החץ לחמה לצד הגרמנים כנגד הצבא האדום עד לכיבושה של הונגריה בידי ברית המועצות, אך למעשה הייתה זו מעין ממשלת בובות והונגריה הייתה נתונה למעשה תחת כיבוש גרמני מאוקטובר 1944. בנובמבר 1944 דיכאו הגרמנים בכוח התקוממות עממית בסלובקיה נגד משטרו של יוזף טיסו, וכבשו את המדינה. עם כניעת גרמניה במאי 1945 לא נודעה עוד כל משמעות להסכם, על אף שבאופן טכני הוא נותר בתוקף עד לכניעת יפן.