cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היער הלאומי סקוויה
המונומנט הלאומי הסקוויה הענקית
בחלקו הצפון-מערבי של היער נמצא חלקו הדרומי של המונומנט הלאומי הסקוויה הענקית (Giant Sequoia National Monument), המשתרע על פני 1,330 קילומטרים רבועים (חלקו האחר והנפרד של המונומנט נמצא צפונה משם, בתחום היער הלאומי סיירה). חלק זה כולל את מרבית עצי הסקוויה שביער, שהם כמחצית מעצי הסקוויה הענקית הקיימים. המונומנט הוקם בשנת 2000 על ידי צו נשיאותי שפרסם הנשיא ביל קלינטון.
פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר
שיאים
הכי הרבה פרסים - אדית הד - 8 פרסים
הכי הרבה מועמדויות - אדית הד - 35 מועמדויות
היער הלאומי סקוויה
המונומנט הלאומי הסקוויה הענקית
בתחומי היער נמצא גם אתר המחטים (Needles) - סדרת תצורות סלע מחודדות מגרניט, המתנשאות על רכס שמעל ערוץ הנהר קרן
איוויצה חורבאט
איוויצה חורבאט (בקרואטית: Ivan "Ivica" Horvat; 16 ביולי 1926 – 27 באוגוסט 2012) היה כדורגלן ומאמן קרואטי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי עבור נבחרת יוגוסלביה.
ביוגרפיה
חורבאט נולד ב-16 ביולי 1926, בעיר סיסאק שנמצאת בקרואטיה, שבעבר הייתה שייכת ליוגוסלביה.
חורבאט שיחק את רוב הקריירה שלו במדי דינמו זאגרב שם ערך 507 הופעות בכל המסגרות. לאחר מכן עבר לאיינטרכט פרנקפורט, שם שיחק עד סוף הקריירה שלו. בשנת 2016 נבחר חורבאט להיות בנבחרת המצטיינת בכל הזמנים של דינמו זאגרב, והיה בהרכב לצד שחקנים גדולים כמו לוקה מודריץ' ודאבור שוקר.
בנבחרת יוגוסלביה שיחק חורבאט במשך 10 שנים, ולקח חלק בנבחרת במונדיאל 1950 ו-1954. בנוסף לכך, שיחק גם באולימפיאדת 1952 שנערכה בהלסינקי בירת פינלנד, וזכה עימה במדליית כסף לאחר הפסד בגמר לנבחרת הכישרונית של הונגריה.
ברבע גמר מונדיאל 1954 נגד גרמניה המערבית, חורבאט כבש שער עצמי שהעלה את הגרמנים ליתרון 1–0. השער נכבש בדקה ה-10 של המשחק, והיה לשער העצמי המהיר ביותר בהיסטוריית המונדיאל, עד שהשחקן הפרגוואי, קרלוס גמארה, ניפץ את השיא כאשר עשה זאת במונדיאל 2006 כעבור 3 דקות בלבד. גרמניה המערבית ניצחה בסוף המשחק בתוצאה 2–0. חורבאט ערך את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים בשנת 1956.
חורבאט נפטר ב-27 באוגוסט 2012, בניוויצה, קרק, שבקרואטיה בגיל 86.
קאזה פיה א.ק.
קאזה פיה אתלטיקו קלוב (בפורטוגזית: Casa Pia Atlético Clube; לעיתים מכונה קאזה פיה א.ק. או בקיצור קאזה פיה), הוא מועדון כדורגל מהעיר ליסבון, פורטוגל שנוסד בשנת 1920. המועדון משחק בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל.
היסטוריה
המועדון הוקם באופן רשמי ביולי 1920 והוא קשור בקשר הדוק לארגון הצדקה קאזה פיה דה ליסבון המקדם זכויות והגנה על ילדים וצעירים, והוא נחשב לאחד מהמעוזים של ספורט, תרבות וסולידריות בפורטוגל.
רב ההצלחות הספורטיביות של המועדון המכונה האווזים (בפורטוגזית: Os Gansos) התרחשו בשני העשורים הראשונים לקיומו, כששנה לאחר הקמתו זכה המועדון באליפות האזורית ובגביע ליסבון כאשר ביולי של אותה שנה זכה המועדון גם ב"גביע ה-27 ביולי" לאחר שניצח את פורטו אלופת הצפון בתוצאה 2–1 במה שנחשב למשחק אליפות לא רשמי.
בעונת 1938/1939 עם שינוי שמה של הליגה הבכירה של פורטוגל לפרימיירה דיביסאו, נמנו האווזים על שמונת המועדונים שהשתתפו בה. את העונה סיימה קאזה פיה במקום השמיני והאחרון ונשרה לליגה השנייה ומאז לא שבה לליגה הבכירה במשך למעלה משמונה עשורים, כשאת רוב שנותיה בילתה בליגות הנמוכות. בעונת 2018/2019 זכו האווזים באליפות הליגה השלישית, והעפילו לסגונדה ליגה, ליגת המשנה הפורטוגלית. העונה הראשונה עונת 2019/2020 לא הייתה מוצלחת עבור האווזים, כאשר ב-12 במרץ 2020 לאחר 24 מחזורים הם איישו את המקום ה-18 והאחרון בליגה עת הופסקה הליגה בעקבות מגפת הקורונה. ב-5 במאי של אותה שנה הודיעה ההתאחדות הפורטוגלית שהעונה לא תחזור לפעילות, ושקאזה פיה יחד עם קובה דה פיאדדה שאיישו את שני המקומות האחרונים בליגה בעת הפסקתה ירדו לליגה השלישית. למזלה של קאזה פיה ב-29 ביולי הודיעה ההתאחדות שבעקבות בעיות בירוקרטיות של המועדונים ויטוריה סטובל וק.ד. אבש הם ירדו לליגה השלישית במקומם של קאזה פיה וקובה דה פיאדדה. בעונת 2020/2021 הצליחה קאזה פיה להשתפר ולסיים במקום ה-9 בליגת המשנה, ובעונה שלאחר מכן עונת 2021/2022 חל כבר שיפור של ממש בביצועיה של הקבוצה, הקבוצה סיימה במקום השני בליגה, מקום המזכה בהעפלה לפרימיירה ליגה, הליגה פורטוגלית הבכירה, בעונת 2022/2023 לראשונה מזה 83 שנה.
סגל הקבוצה
מעודכן ל-4 בפברואר 2023
הקורפוס ה-34 (ורמאכט)
הקורפוס ה-34 (בגרמנית: XXXIV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-13 בנובמבר 1944 ביוגוסלביה על בסיס מפקדת הוורמאכט בכרתים, וכמפקדו מונה פרידריך-וילהלם מילר. ב-8 בדצמבר 1944 מונה הלמוט פלמי למפקד הקורפוס. פלמי נחל תבוסה במסגרת המתקפה הגדולה של הפרטיזנים היוגוסלבים במרץ ובאפריל 1945, וב-8 במאי 1945 נכנע לכוחות הצבא הבריטי.
26 בנובמבר 1944
ב-26 בנובמבר 1944 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הקורפוס ה-59 (ורמאכט)
הקורפוס ה-59 (בגרמנית: LIX. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-20 בינואר 1942 על בסיס הפיקוד המיוחד הגבוה ה-59 (Höheres Kommando z.b.V. LIX), שהיה חלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות D, וכמפקדו מונה קורט פון דר שבאלרי. בפברואר 1942 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, והועמד תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. באוקטובר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחם עמה בקרבות באוקראינה. בהמשך לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-17, והשתתף במבצע ויסלה-אודר. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס שוב תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמה עד סוף המלחמה.
מבצע ויסלה-אודר
במבצע ויסלה-אודר כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הר מקגראת'
{{פירושונים|
קנדה
}}
מנפנפת
"מנפנפת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ביולי 1996, על ידי חברת התקליטים ביג פוט רקורדס, כסינגל השני מתוך מגנונה.
רקע
מילות השיר עוסקות בבחורה שאוהבת את חיי הלילה, הירח והכוכבים. היא מתחברת לאנרגיות חיוביות ו"מנפנפת" ממנה אנרגיות שליליות, דיכאון ולשון הרע. ל"מנפנפת" הופק וידאו קליפ בשחור-לבן, ששודר בערוץ 2.
הצלחה מסחרית
ב-4 באוגוסט 1996 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום החמישי. ב-25 באוגוסט עלה למקום הראשון, שם נשאר שבועיים רצופים. ב-13 באוקטובר יצא "מנפנפת" מהמצעד לאחר שבעה שבועות רצופים. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשנ"ו הגיע השיר למקום ה-22.
עמי אראל
ביוגרפיה
לאראל תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מהטכניון. הוא מתגורר ברמת גן ונשוי לאוסנת.
אל-ח'נקה א-צלאחיה
אל-ח'נקה א-צלאחיה (בערבית: الخانقاه الصلاحيه; מילולית: אכסניית הדרווישים של צלאח א-דין) הוא מתחם מבני דת מוסלמים ברובע הנוצרי בעיר העתיקה בירושלים. המתחם כולל מגורים, מסגד ובתי ספר דתיים לבנים ולבנות. המתחם נמצא מצפון לכנסיית הקבר וצמוד אליה, בפינת רחוב הנוצרים ורחוב הח'נקה, הקרוי על שמו. בלב המתחם חצר פנימית.
עמי אראל
ביוגרפיה
בשנים 1997–1999 כיהן כמנכ"ל בזק. בנובמבר 1999 התמנה לתפקיד יו"ר הדירקטוריון ומנכ"ל אלרון. בשנת 2001 מונה למנכ"ל דסק"ש, במקביל להמשך כהונתו באלרון. בהמשך מונה מנכ"ל אחר לאלרון אך אראל המשיך לכהן בתפקיד יו"ר עד 2007. ביוני 2003 מונה ליו"ר חברת סאיטקס, תפקיד אותו מילאה עד 2005. מחודש מרץ 2007 עד דצמבר של אותה השנה, כיהן אראל בתפקיד מנכ"ל חברת "נטוויז'ן", ומדצמבר כיהן כיו"ר החברה.
אל-ח'נקה א-צלאחיה
היסטוריה
במקורו המבנה הוקם בתקופה הצלבנית כארמונו של הפטריארך הלטיני (קתולי-אירופאי) של ירושלים וכלל מעבר פרטי לכנסיית הקבר. ב-1187 הורה צלאח א-דין להפוך את המקום למשכן דרווישים סופים. בנוסף, אטם את המעבר מהמבנה לכנסיית הקבר. כדי לכלכל את הדרווישים שהקדישו עצמם ללימודי קודש, מסר להם צלאח א-דין את כל שטח האדמה שמדרום-מערב לעיר העתיקה, הידוע בשם שכונת בקעה.
עמי אראל
ביוגרפיה
בשנים 2007–2011 כיהן גם כיו"ר "כור תעשיות" חברת ההחזקות של דסק"ס בתחום התעשייה. בתקופת כהונתו בוצעה השקעה שנויה במחלוקת במניות הבנק השווייצי קרדיט סוויס, ומניית החברה איבדה 63% משוויה. בשנת 2013 פרש מתפקידו כמנכ"ל דסק"ש. במהלך תקופתו כמנכ"ל הוחלט לרכוש את מעריב. בשנת 2009 נבחר ליו"ר מכון היצוא, ובשנת 2011 הוחלף על ידי רמזי גבאי. בשנת 2005 מונה ליו"ר דירקטוריון סלקום, וכיהן בתפקיד עד תחילת 2020.
אל-ח'נקה א-צלאחיה
היסטוריה
ב-1341, בימי הסולטאן מוחמד בן קלאון, הורחב המסגד ונבנו הצריח והמחראב.
עמי אראל
ביוגרפיה
בנוסף כיהן אראל גם בתפקיד יו"ר הדירקטוריון בשורה של חברות, ביניהן "מכתשים אגן תעשיות", "בכור תעשיות", "שופרסל", "חברה לנכסים ובניין" ועוד חברות השייכות לקבוצת אי די בי. כמו כן, בשנת 2005 נבחר לכהן כיושב ראש הוועד המנהל של התאחדות התעשיינים בישראל.
אל-ח'נקה א-צלאחיה
היסטוריה
המבנה מנוהל על ידי הווקף של ירושלים.
עמי אראל
ביוגרפיה
בדצמבר 2013 מונה לדירקטור של רשת מלונות דן.
הר מקגראת' (אנטארקטיקה)
הר מקגראת' (באנגלית: Mount McGrath) הוא הר ברכס אראמיס, בהרי הנסיך צ'ארלס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 2 קילומטרים צפונית מזרחית להר בושר.
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הרכס נקרא על שמו של א. א. מקגראת' (A.E. McGrath), שהיה מכונאי דיזל בתחנת מוסון בשנת 1963.
אסנת לבציון-קורח
אסנת לבציון-קורח (נולדה ב-22 בפברואר 1968) היא רופאה ישראלית, המשמשת כמנהלת המרכז הרפואי יצחק שמיר (לשעבר: "אסף הרופא") בצריפין.
ביוגרפיה
לבציון-קורח נולדה בירושלים, בתם של תרצה ונחמיה לבציון (שהיה מזרחן ונשיא האוניברסיטה הפתוחה). סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה העברית. סיימה את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והתמחתה ברפואת ילדים במרכז הרפואי הדסה. קיבלה תואר מוסמך במנהל רפואי מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2005 יצאה להשתלמות בבית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס בבוסטון שבארצות הברית (בתחום של בטיחות המטופל) ובבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, ושימשה כיועצת לבתי חולים שם בניצול מתקנים רפואיים ושיפור תהליכי עבודה.
לאחר שובה לישראל ב-2008 מונתה לסגנית מנהל בית החולים אסף הרופא.
ב-1 ביוני 2012 נכנסה לתפקידה כמנהלת בית החולים הדסה הר הצופים.
באפריל 2017 נבחרה לתפקיד מנהלת המרכז הרפואי יצחק שמיר (לשעבר אסף הרופא).
לבציון-קורח נשואה לד"ר עמית קורח, מנתח לב בבית החולים הדסה עין כרם, ואם לארבעה בנים.
סמבטיון
הסמבטיון (או סבטיון) הוא נהר אגדי, שלפי התלמוד והמדרשים, אל הארץ שמעבר לו הוגלו עשרת השבטים על ידי מלך אשור, שלמנאסר החמישי.
האגדה
האגדה מספרת, שהסמבטיון משליך אבנים אל גדותיו ועל כן אין איש יכול לחצות אותו, אולם הנהר אינו מחלל את השבת, ומפולת הסלעים בו נפסקת עם כניסתה. מאחורי הנהר צפונים עשרת השבטים, והנהר הזועף שומר עליהם עד בוא הגאולה.
פליניוס הזקן ויוסף בן מתתיהו
הנהר מוזכר בספרות היוונית-רומית כבר במאה ה-1 לספירה, אך בשינויים מסוימים מהתיאור המופיע במדרש: חוקר הטבע הרומי פליניוס הזקן ציין בחיבורו "תולדות הטבע" את קיומו של הנהר, אך לדבריו הוא נמצא בארץ ישראל:. יוסף בן מתתיהו, לעומת זאת, סיפר בחיבורו "מלחמת היהודים", כי טיטוס עצמו ראה בעת מסעו בסוריה נהר בשם סבטיקוס, אלא שהוא פועל בצורה הפוכה - הוא זורם אך ורק בשבת:
בתלמוד, במדרש ובראשונים
בתלמוד ירושלמי נאמר שבני עשרת השבטים גלו לשלושה מקומות: נהר סמבטיון, הרי החושך (לגרסה אחרת: עננים שכסו אותם), ודפני של אנטיוכיה:.
בתלמוד בבלי מסופר כי טורנוסרופוס שאל את רבי עקיבא מנין ליהודים ש"ביום השביעי" המוזכר בתורה חל ביום השבת, ורבי עקיבא השיב לו: "נהר סבטיון יוכיח". במדרש בראשית רבה אומר רבי עקיבא לטורנוסרופוס:.
בשאילתות דרב אחאי (בראשית שאילתא א) מבואר שטורנוסרפוס לא השתכנע מטענה זו מאחר שלא היה יכול לאמתה:
הרמב"ן בפירושו לתורה כותב שמקור שמו של הנהר הוא המילה "שבת": "כי יום השבת בלשון ההוא סבט כאשר הוא בערבי ונהוג בלשונם להוסיף בתארים "יון".
בפיוט היהודי
נהר הסמבטיון מוזכר בשני זמירות שבת, המושרים גם בימינו במסורת יהודי גרמניה. ככל הנראה על פי סגנונן במשקל ובחרוז (המורה על אופן ההגיה) שני פיוטי הזמירות נכתבו באזור אשכנז (גרמניה וצפון מערב אירופה) בסביבות שנת 1300. שמות הפייטנים נמצאים באקרוסטיכון, אך הם אינם מוכרים לחוקרים מעבר לפיוטים אלו.
בזמר "מה יפית" שנכתב בידי מרדכי בר יצחק איש עלבא כתוב:
ובזמר "יום שבת קודש הוא" שנכתב כנראה בידי יהונתן איש שפיירא:
מסורות נוספות
הנוסע היהודי אלדד הדני, שככל הנראה גרם לתפוצה הרחבה לה זכתה האגדה, טען במאה ה-9 כי הנהר מכיל חול ואבנים בלבד ללא טיפת מים, וכי מעבר לנהר נמצאים רק בני משה, ולא כל עשרת השבטים. אולם המקור הראשון שמזכיר נהר של אבנים וחול בהקשר זה מופיע בכתבי האסלאם: בקוראן מוזכרת קבוצה בשם "בני משה" ופרשן הקוראן, המוסלמי מוקאתיל אבן סולימאן (767), מקשר אותם ל"עשרת השבטים האבודים", וטוען שהקבוצה מונה 70,000 איש אשר חיים מעבר לנהר חול בחבש, בדומה לו מספר נוסף של פרשנים אסלמים ממקמים את הנהר בחבש ומוסיפים וכותבים שביום הדין שבטים אלו ילחמו לצד המוסלמים כפי שהיה בעבר במלחמות בין החבש והאסלם שחדר לאזור.
ברומאנס "אלכסנדר מוקדון העברי" מסוף המאה ה–12 מתואר כיצד עברו אלכסנדר מוקדון וצבאו את נהר הסמבטיון כאשר הוא נח בשבת.
ביהדות אשכנז נפוצה מסורת על "רויטע יידאלאך" (יהודים אדמוניים), כינוי לבני משה שמעבר לסמבטיון, שבבוא עת הגאולה יקומו וינקמו בנוצרים.
מיקומו וזיהויו
הרמב"ן מזהה את נהר הסמבטיון עם נהר גוזן הנזכר במקרא, ולדעתו של אלדד הדני הנהר הזה נמצא בסודאן או בחבש. ואילו ר' גרשון ב"ר אליעזר הלוי (1630), ור' מנשה בן ישראל קבעו שהנהר נמצא סמוך לים הכספי. ר' גרשון ור' מנשה גם היו אלו שעוררו עניין ציבורי מחודש באגדה, לאחר שההתעניינות בו פחתה עם הזמן.
פיוט האקדמות
אגדה עממית נפוצה אודות נסיבות חיבור הפיוט אקדמות, שנקרא בקהילות אשכנז בבוקר חג השבועות, מספרת על יהודי אשכנז, שאחד מן הכמרים שם נלחם ביהודי המקום בכוח קסמיו וכישופיו. הכומר דרש מאת היהודים כי יבואו להתווכח עמו בפני המלך, בענייני האמונה. היהודים בקשו מאת המלך לתת להם ארכה כדי שיספיקו להביא אחד מחכמי ישראל המובהקים שידע מה להשיב לכומר. לאחר דין ודברים הוחלט לשלוח אחד מהם שילך על מעבר לנהר הסמבטיון - על אף שאין אפשרות לעבור את הנהר כי אם בשבת תוך כדי חילול שבת, אך פיקוח נפש דוחה שבת - וזאת על מנת להודיע את עשרת השבטים שיושבים שם, שיואילו לשלוח אחד מאיתם להתווכח עם הכומר. אך מאחר שאותו שליח שילך לא יכול לשוב, (מחמת חילול שבת) הטילו גורל על זהות השליח.
בגורל שנערך עלה שמו של רבי מאיר ברבי יצחק שליח צבור נהוראי, שאכן נשלח אל מעבר לנהר, ולאחר שהציע את הסיפור בפני עשרת השבטים הואילו לשלוח אחד מהם לצורך הוויכוח עם הכומר. רבי מאיר שידע שלא יוכל לשוב חזרה למקומו, חיבר את הפיוט אקדמות, שנוהגים לקרוא אותו בחג השבועות. לפי גרסה אחרת, מטרת המסע שלו הייתה הפוכה, לסייע ליהודים מעבר לסמבטיון שסבלו מרדיפות.
במחקר
חוקרים מודרניים ביקורתיים אחדים הציעו הסברים שונים להתפתחות האגדה.
השערת נהר הפרת - ההפוך: חוקר היהדות יצחק שמואל רג'יו טען כי נהר הסמבטיון הוא בעצם נהר פרת, אשר נקרא גם בשם זה משום שלאחר שהיהודים התיישבו מעבר לנהר התאפשר להם לשמור שבת. ניתן למצוא סימוכין לדעה זו, בעובדה שנהר הדון כונה בפי הגאוגרף הערבי מוחמד אל-אדריסי "אל סאבת", והעיר קייב מכונה אצל הקיסר קונסטנטינוס השביעי בשם "סאמבאטס" - כאשר שני הכינויים פירושם מקומות מנוחה היות ששני המקומות היו תחנות סחר, ושמם ניתן להם על ידי הכוזרים. חוקר העתיקות היהודי-גרמני הארכאולוג גאורג שטיינדורף כתב על רישומי תחותמס הראשון (תות-משה) בחזרתו למצרים ממסע הכיבושים בצפון, ובו תיאורו המתפעל של הסופר המצרי מהנהר "ההפוך" נהר הפרת:
השערת נהר הארנת (האורונטס) - חוקרים רבים עסקו בזיהוי הנהר המתואר בכתבי יב"מ (יוסיפוס) וידידיה האלכסנדרוני (פילון) באופן ברור כנהר ליד העיר ערקא והוא נהר הארנת (האורונטס). שמו הערבי הוא המורד (العاصي אלעצי או אלעגּ'י - מלשון מרידה) שמא בגלל זרימתו צפונה בניגוד לשאר הנהרות המצויים באזור, או בגלל פרצי מים גועשים פתאומיים ושוצפים בעונת החורף.
השערת נהר הזב הגדול (באזור חדייב): שמואל יוסף פין זיהה את נהר הסמבטיון עם נהר הזב הגדול שבחדייב, לשם הועברו עשרת השבטים. פין הצביע על העובדה שנהר הזב נקרא על ידי ההיסטוריון האתונאי קסנופון בשם "סאבאטוס", וטען שמאוחר יותר שונה שמו לסמבטיון, שינוי שיצר בלבול עם הנהר "סבטיקוס" שמזכיר יוסף בן מתתיהו. בהמשך התפתחו אגדות רבות על מקום משכנם של עשרת השבטים.
השערת "נהר החול": לפי דוד קאופמן, השם המקורי של הנהר בעברית היה "נהר החול", במובן של עפר (שם שיש לו מקבילה בערבית - Wadi al-Raml), ומאוחר יותר השם הובן בטעות כמתייחס לחול במובן של ימי החול - ששת ימי המעשה, וכך התעוררה האגדה על נהר שנח לסירוגין, ומכאן השם סמבטיון - נהר שבתי. מתוך שם זה אין לדעת אם הנהר זורם בשבת או נח בו, וכך קרה, לדברי קאופמן, שיוסף בן מתתיהו ופליניוס פירשו את השם במשמעויות הפוכות.
השערת גבול השבטים של גלות אשור: החוקר יחיאל שבי הציע הסבר לפיו מדובר בנהר היסטורי ששכן במערב אפגניסטן, לשם הגלתה ממלכת אשור יהודים. לאחר שהתיישבו שם שלטו היהודים על מעברי הסחורות בנהר, ובשבת הם סגרו את המעברים כך שגם הנהר שבת מעבודה. לאזור זה הם קראו 'שמבה', שפירושו שבת בהגייה המקומית, ולכן נקרא הנהר 'שמבתיון' - הנהר של השבת.
דרך כפר
דרך כפר היא שיטת חינוך ישראלית המבוססת על המורשת החינוכית של כפר הנוער הישראלי. היא מציעה שפה חינוכית מקיפה להתמודדות עם מציאות חברתית מורכבת ומרובה במסרים מנוגדים. בבסיס השיטה עומדת התפיסה שגיל ההתבגרות היא חלון הזדמנויות קצר בו ניתן לייצר תהליך חינוכי שאינו קורה מעצמו, אלא דורש תכנון מושכל ומוקפד. מטרת השיטה היא להקנות לבני הנוער מיומנויות וכלים בסיסיים חשובים להגברת תחושת המסוגלות העצמית שלהם וחיזוק חוסנם הרגשי והערכי, כדי שיצמחו להיות ראשי משפחה התורמים לקהילה ומכירים בערך עצמם.
תולדות השיטה
המונח "דרך כפר" נטבע בהשראת הפתגם האפריקאי "דרוש כפר שלם כדי לגדל ילד", מתוך תפיסה שעבודה רציפה ומובנית של כל המבוגרים המקיפים ילדים ובני נוער תוביל אותם לשינוי תודעתי של מעבר מתודעת הישרדות לתודעת מנהיגות. השיטה התפתחה לאורך שנים, החל מתקופת המנדט הבריטי עם הקמת כפרי הנוער בארץ ישראל, במסגרת קליטת עליית הנוער, והסתמכה על הגותם של אנשי רוח ומעשה מתחומי מדעי החברה והחינוך בארץ ובעולם, בהם אהרון אנטונובסקי, אריה סימון, קורט האן, דונלד ויניקוט, ג'רום ס. ברונר וניל פוסטמן. בהמשך התגבשה והתעצבה בעיקר בכפר הנוער ימין אורד במהלך כהונתו של ד"ר חיים פרי כמנהל הכפר.
עקרונות השיטה
"דרך כפר" היא שיטה שבאה להפוך את פרודות סביבת חינוך לחוויה מאחדת, לשתי וערב של רכיבי תוכן במרחב ובזמן, המותכים למרקם של לכידות. מחקרים במדעי ההתנהגות מצביעים על כך שהלכידות (קוהרנטיות) היא משאב בעל משקל מכריע בהתמודדות הפרט עם מטלות החיים. הממצאים מייחסים לחסר בלכידות את רוב התסמינים שבני נוער לוקים בהם: סף תסכול נמוך, היעדר שליטה עצמית, רמה מילולית נמוכה וקשיים בחשיבה מופשטת. גם חוקרי מוח והדמיה עצבית סוברים כי "המוח האנושי מותאם יותר מכל לחוות חוויות מאחדות, מכוח דגם עקרוני שמחווט בו באמצעות הוראות גנטיות". חזון השיטה הוא להציב עבור המתבגר קהילה חינוכית יציבה ומלוכדת שאיתה הוא מזדהה ובה הוא מרגיש חלק. כל קהילה בוחרת לעצמה "שפה מקומית" ומסורת קהילתית המשרתות את התהליך החינוכי כעין מפת דרכים שלה ארבע זוויות ראיה: מזעור המאפיינים המוסדיים, השלמת הסמכות ההורית (הצבת גבולות), הבניית קהילה וכן יצירת דיאלוג בין הפרטים בה.
השיטה ממקדת שישה עיקרי תוכן ערכיים-רגשיים במהלך החינוכי: ציר הזמן המחבר את המתבגר למוקדי כוח בעבר, לצורך עיצוב נרטיב מעצים שישפיע על החלטותיו ומעשיו בעתיד. ציר זה נועד לעצב תמונת עתיד אופטימית וריאלית המשפיעה באופן טבעי על ההתנהלות בהווה; ציר המרחב בין הארץ, כלומר הסביבה הפיזית כמו החדר או הכיתה וערכים כמו אסתטיקה או אקולוגיה, לבין השמיים המבטאים את ערכי היסוד הרוחניים של קהילת החינוך כולה; וציר התיקון שנע בין תיקון הלב המבטא את החוסן הרגשי האישי לבין תיקון עולם שבא לידי ביטוי במעורבות חברתית ולאומית. שישה עיקרים אלו מבוססים ומנומקים בתאוריות פסיכולוגיות, פילוסופיות, סוציולוגיות וחינוכיות, היוצרות שיטת חינוך שלמה וקוהרנטית. התרשים הגרפי של "דרך כפר" נועד להנהיר את הדרך ולהפכה נגישה. התרשים מתכתב עם "תורת השדה" של קורט לוין שעל פי עקרונותיה, הילד וסביבתו הם גורמים - התלויים זה בזה, ומרחב השדה מייצג מרחב חיים, מרחב שמקיף את היחיד על ממדיו הפסיכולוגיים, הביולוגיים, והחברתיים.
יישום השיטה
"דרך כפר" פועלת להעצמת אנשי חינוך על בסיס משנה חינוכית מקורית וסדורה, ומתוקף הפלטפורמה הערכית של ההצהרה הפותחת את חוק החינוך הממלכתי של מדינת ישראל (1953) "מטרת החוק היא לחנך אדם להיות אוהב אדם". ה"דרך" מקנה למורה תובנות, ומסוגלוּת להיות עבור תלמידיו עוגן אנושי של משמעות בעולם, המוצף גרייה חושית, שטף של מידע ואי ודאות.
תפיסת חינוך דרך כפר מאפשרת את הדברים הבאים:
תפיסת דרך כפר מוטמעת בקהילות השונות, בין השאר, באמצעות גיבוש ויישום תוכניות עבודה שנתיות מפורטות על פי עקרונות השיטה ובהתאם לאופי ולרוח של כל קהילה; בתי מדרש (מפגשי למידה של הצוות המוביל בקהילה – מנהלים, רכזים ויועצים); בתי נדרש (מפגשי למידה לכלל הצוות החינוכי); סיורים והשתלמויות. כמו כן מקפיד המכון על מדידה והערכה שוטפים ומפורטים, ע"פ "המודל הלוגי".
עמותת דרך כפר
עמותת "דרך כפר-יוזמות חינוך" נוסדה בשנת 2007 על ידי אנשי חינוך מכפר הנוער ימין אורד בראשותו של ד"ר חיים פרי, זוכה הפרס השנתי של ארגון "עולם הילדים" (World of Children) לשנת 2014. הפרס, שמוענק מדי שנה במטה קרן יוניצ"ף בניו יורק, מכונה "הנובל של זכויות הילד".
גוף הליבה של העמותה הוא "מכון חינוך דרך כפר" הפועל להטמעת תפיסת דרך כפר בקהילות חינוך במגזרים שונים. מכון החינוך שם לו למטרה להכשיר אנשי חינוך וללוות קהילות חינוך שונות ברחבי הארץ - כפרי נוער, בתי ספר, פנימיות רווחה, רשתות חינוך, תנועות נוער, מועצות אזוריות, גופי אקדמיה, יחידות בצה"ל וארגונים חברתיים. זאת מתוך מטרה להציע וליישם שיטת חינוך וטיפול לעבודה עם מתבגרים שבאים ממציאות משברית קיומית ותודעתית. בנוסף מפעילה העמותה שתי מכינות קדם צבאיות: האחת לבנים בחצור הגלילית והשנייה לבנות במגדל העמק. המכינות מחנכות ברוח התפיסה למנהיגות ומצוינות חברתית ומכינות לגיוס לצה"ל נוער מפריפריה גאוגרפית וחברתית.
הקורפוס ה-35 (ורמאכט)
הקורפוס ה-35 (בגרמנית: XXXV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-20 בינואר 1942 על בסיס הפיקוד המיוחד הגבוה ה-35 (Höheres Kommando z.b.V. XXXV),שלחם במהלך מבצע ברברוסה ובמהלך הקרב על מוסקבה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, וכמפקדו מונה רודולף קמפה. הקורפוס לחם בקרבות השונים בגזרה המרכזית, והושמד במהלך מבצע בגרטיון. על בסיס שרידי הקורפוס הוקם קורפוס האס אס ה-13.
מבצע ברברוסה
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע בגרטיון
במבצע בגרטיון כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
לוטו–סודאל
לוטו–סודאל (בהולנדית: Lotto–Soudal) היא קבוצת אופני כביש מקצוענית בלגית, השייכת לדרג UCI Pro Teams של האיגוד הבינלאומי לאופניים (UCI). לוטו נחשבת לאחת הקבוצות הבלגיות הבולטות כיום והיא מצטיינת בעיקר בתחום המרוצים החד יומיים ומרוצי קטעים קצרים. לקבוצה גם קבוצת נשים שנקראת "לוטו–סודאל ליידיז".
שמות
במהלך השנים שינתה הקבוצה פעמים רבות את שמה, אך השם לוטו נשאר איתה כמעט תמיד. בשנת 2015 עד שנת 2018, נקראה קבוצת לוטו אנ.אל יומבו ההולנדית בשם זה, דבר אשר גרם לבלבול מסוים בין הקבוצות, עד בשנת 2019 הקבוצה הזו הורידה את "לוטו" מהשם הזה. במהלך מרוצים מסוימים משנת 2016, כולל ג'ירו ד'איטליה 2018, שם הקבוצה שונה ל"לוטו–פיקס אול"(FixAll) וצבע המדים של הקבוצה שונה לאפור בשביל לקדם חלק ממוצריה של סודאל.
היסטוריה
הקבוצה התחילה את דרכה ב-1985 בתור "לוטו", היא נחשבה בשנותיה הראשונות לקבוצה קטנה ולא צברה הישגים בכירים וגדולים. אך ב-1990 צירפה את הרוכב הבלגי יוהאן מוזיאו שניצח עבורה את E3 פרייס פלנדרן בשנת 1992 והרבה מרוצים נוספים במשך השנים, באותה עונה ניצח הנריק רדאן בפריז–טור.
ב-1994 השיגה את ההישג הגדול ביותר שלה עד עתה, כשניצחה עם אנדריי צ'מיל את מונומנט פריז - רובה. צ'מיל המשיך להיות רוכב דומיננטי במשך השנים, וניצח גם במילאנו - סן רמו ב-1999. ב-2000 צ'מיל ניצח בעוד מונומנט, הפעם ברונדה ון פלנדרן. ב-2001 צ'מיל ניצח ב-E3 פרייס פלנדרן, וחברו לקבוצה, ריק ורברוח ניצח בלה פלש ואלון. מריו ארטס שיחזר את ההישג של ורברוח, וניצח ב-2002 את המרוץ. באותה עונה, פטר ואן פטגם ניצח את האומלופ הט פולק ובשנה הבאה את הרונדה ון פלנדרן.
עוד ניצחון של הקבוצה במרוץ גדול הגיע ב-2008, כשרובי מקיואן ניצח את קלאסיקת ואטנפול. ב-2009, פיליפ ז'ילבר, רוכב הקבוצה, רשם עונה גדולה שבסופה ניצח במונומנט האיטלקי ג'ירו די לומברדיה. ז'ילבר שיחזר את ההישג בעונה הבאה, וגם ניצח במרוץ אמסטל גולד. ז'ילבר המשיך להראות עליונות מוחלטת כשב-2011, ניצח עבור לוטו את לייז'–בסטון–לייז', סטראדה ביאנקה, מרוץ אמסטל גולד, לה פלש ואלון, קלאסיקה סן סבסטיאן וגרנד פרי קוויבק, בעונה שהפכה אותו לרוכב אגדי ואת לוטו לקבוצה מעוטרת בניצחונות.
ב-2015 ניצח טים ולנס את גרנד פרי מונטריאול, באותה עונה נכנסה סודאל כספונסרית הקבוצה, ושם הקבוצה שונה לשמה הנוכחי. ב-2018, ניצח רוכב הקבוצה טיש בנוט בסטראדה ביאנקה. ב-2019, ניצח ילה וואלייס בפריז–טור.
קבוצת הנשים
קבוצת הנשים נוסדה ב-2006. נכון ל-2023 קבוצת Lotto Dstny Ladies מדורגת כ-UCI Women's Continental Teams
תסמונת
תִּסְמוֹנֶת (בלעז סִינְדְרוֹם) היא אוסף תסמינים, הנוטים להופיע יחדיו.
ברפואה ובפסיכולוגיה, תסמונת מתייחסת לאוסף תסמינים המציינים את קיומה של מחלה מסוימת. זוהי תופעה שבה מספר מצבים קליניים מתגלים על ידי סימנים, תסמינים או תופעות בלתי רגילות המתאגדות ביחד, ובכך נותנים לרופא אותות אזהרה על מצבו של המטופל.
למשל, אף סתום, כאב גרון, כאב ראש, עייפות וחום הם תסמינים המופיעים יחדיו לעיתים קרובות כתסמונת שלרוב מכונה שפעת.
גורמים
תסמונת מסוימת יכולה להתפתח מגורם יחיד או משילוב של מספר גורמים.
סוגים שונים של תסמונות
התסמונת יכולה להיות מסווגת כנוירוזה, פסיכוזה, מצב נפש אחר, מחלה פתולוגית הנובעת מפגם גנטי, תמונה קלינית אחרת, או כתופעה חברתית רחבת היקף. בזמן האחרון נעשה ניסיון לתאר תופעות או תגובות חברתיות כתסמונות.
הוביט
הוביט (באנגלית: Hobbits) הוא גזע בדיוני זעיר דמוי אנוש החי בארץ התיכונה בספריו של ג'.ר.ר. טולקין. הם מכונים גם בני מחצית או זוטונים (Halflings). ההוביטים הופיעו לראשונה בספר ההוביט, אשר גיבורו בילבו בגינס הוא הוביט. כמה מן הדמויות המרכזיות בספר ההמשך, שר הטבעות, היו הוביטים גם כן - פרודו בגינס, סמוויז גמג'י, פרגרין טוק ומריאדוק ברנדיבאק. ההוביטים מוזכרים בקצרה בסילמריליון ובסיפורים שלא נשלמו.
לדברי המחבר בפרולוג לשר הטבעות, ההוביטים הם קרובי משפחה של בני האדם. ההוביטים נראים דומה לבני אנוש קטנים, ולכן הם מכונים לפעמים "האנשים הקטנים". עם זאת, הם רואים את עצמם כעם נפרד. במהלך אירועי שר הטבעות ההוביטים חיים בפלך ובברי, בצפון מערב הארץ התיכונה, אך בסוף הסיפור כמה מהם עוברים לגונדור ורוהאן.
פיתוח
טולקין האמין שהוא המציא את המילה הוביט, אם כי שנים לאחר מותו התגלה שהמילה הייתה קיימת כבר, אך עם משמעות שונה. נראה כי את ההשראה להוביטים קיבל טולקין מהספרים "הארץ המופלאה של הסנרגים" (שנכתב בידי אדוארד וויק סמית') והספר "בביט" שנכתב על ידי סינקלר לואיס. הסנרגים היו, במילותיו של טולקין, "גזע של אנשים הגבוהים אך במעט משולחן ממוצע, אך כתפיהם רחבות וכוחם כשל עשרה אנשים". טולקין כתב שהארץ המופלאה של הסנרגים הייתה "ככל הנראה מקור השראה תת-הכרתי להוביטים", ואמר בראיון כי "ייתכן שהמילה הוביט קשורה לספרו של לואיס" (כמו ההוביטים, ג'ורג' בביט נהנה מנוחות הבית שלו). עם זאת, טולקין טוען שהתחיל לכתוב את ההוביט בלי תכנון מראש, באמצע תקופת בחינות, ברשמו על דף נייר: "בתוך חור באדמה חי לו הוביט". רק בשר הטבעות פיתח טולקין את ההיסטוריה והחברה של בני הגזע.
מראה
בפרולוג לשר הטבעות כותב טולקין כי גובהם של ההוביטים הוא בין שניים לארבעה רגל (בין 61 ל-122 סנטימטרים), כשהגובה הממוצע שלוש רגל ושישה אינץ' (107 סנטימטרים), והם מתלבשים בצבעים בהירים, עם עדיפות לצבעי צהוב וירוק. רגליהם מכוסות בשיער (לרוב חום, כמו השיער על ראשם), הם אינם נועלים נעליים ואינם מגדלים זקנים. תוחלת החיים הממוצעת של הוביט היא 100 שנים. הוביט מגיע לפרקו בגיל 33 ולגיל העמידה בגיל 50. הוביטים נוטים להיות מוצקים (אם כי פחות מגמדים).
סגנון חיים
בכתביו, מתאר טולקין את ההוביטים כסולדים מהרפתקאות, ומחבבים חיים כפריים ופשוטים של חקלאות, אכילה ופעילות חברתית. הם נוהגים לאכול שש ארוחות ביום, ואוכלים מאכלים פשוטים כמו עוגות, בשר, תפוחי אדמה ותה. לטענת של ההוביטים, הם ייצרו לראשונה את עשב המקטרת, הנפוץ ברחבי הארץ התיכונה.
ההוביטים של הפלך פיתחו מנהג לתת מתנות ביום ההולדת, במקום המנהג המקובל לקבל מתנות. עם זאת, המנהג לא פשה בקהילות אחרות.
ההוביטים חיים בבתים תת-קרקעיים בתוככי גבעות, לרוב עם דלתות וחלונות עגולים.
להוביטים לוח שנה משלהם, עם שנה הכוללת אחד עשר חודשים של שלושים יום. ישנם כמה ימים בשנה שאינם משתייכים לאף חודש: יום אמצע שנה וימי הליית'. מדי ארבע שנים מעברים את השנה, ככל הנראה כדי לשמור על סנכרון עם עונות השנה.
היסטוריה בדיונית
באותו זמן, ההוביטים התחלקו לשלושה "גזעים": ההרפוטים, היסטוריים והפלוהידים. ההרפוטים היו דומים להוביטים מספרי ההוביט ושר הטבעות. הם חיו במחילות על המדרונות של הרי הערפל. היסטוריים היו נמוכים וחסונים ובעלי זיקה לסירות ושחייה. סמיאגול הוא צאצא של היסטוריים. הפלוהידים היו הרפתקנים וגבוהים, וחיו ביערות ליד הרי הערפל. דמם של בני הפלוהידים זורם בבני משפחת טוק וברנדיבאק, לרבות בילבו, פרודו ועוד.
בסביבות שנת 1050 לעידן השלישי ההוביטים חצו את הרי הערפל מסיבות לא ידועות, שייתכן וקשורות להתעצמות כוחו של סאורון ביער-אופל. ההוביטים התיישבו באזור ברי, וההבדל בין גזעי ההוביטים החל להיטשטש. ההוביטים נשבעו אמונים למלכים האחרונים של ארנור, ולאחר התמוטטות הממלכה הם החלו למשול בעצמם.
סרטים
ההוביטים מופיעים בעיבודים השונים לספריו של טולקין, כגון שר הטבעות וההוביט של פיטר ג'קסון, ההוביט ושר הטבעות של ראלף בקשי.
מדע
ההומו פלורסיינסיס (שם מדעי: Homo floresiensis; "הומו" מלטינית אדם, "פלורסיינסיס": מהאי פלורס) הוא מין נכחד מן הסוג אדם המיוחד בקומתו הנמוכה, כמטר אחד, שבגללה התפרסם בתקשורת בכינוי "הוביט".
עצמות של מספר פרטים ממין זה התגלו החל משנת 2003 באי פלורס שבאינדונזיה, כולל גולגולת ושלד כמעט מושלמים של נקבה אחת, וכן כלי אבן שבהם השתמשו ועצמות חיות נכחדות שאותן כנראה צדו. עצמות פלורסיינסיס תוארכו במספר שיטות שונות של תיארוך רדיומטרי לתקופה של 74 אלף עד 13 אלף שנים בלבד לפני זמננו. תיארוך זה הופך אותם לאדם הקדמון האחרון שחי בעולם לצד האדם המודרני הומו ספיינס, מאוחר אפילו מן האדם הניאנדרטלי שנכחד לפני כ-28 אלף שנה.
מחלוקות מדעיות קשות קיימות סביב פלורסיינסיס, ובפרט ישנם חוקרים הסבורים כי אין מדובר במין נפרד באבולוציה של האדם, אלא באוכלוסיית ספיינס שהייתה חולה בפגם גנטי או התפתחותי כלשהו, אולי צורה של מיקרוצפליה.
משחקים
יחד עם אלפים וגמדים, ההוביטים מופיעים משחקי פנטזיה רבים, בין משחקי תפקידים שולחניים ובין משחקי מחשב. מאחר שעל המילה "הוביט" יש זכויות יוצרים, בחלק מהמשחקים הם מופיעים במונחים אחרים, כגון זוטונים או בני מחצית (למשל במבוכים ודרקונים. ההוביטים מופיעים גם במשחקי לוח וקלפים המבוססים על הספרים שר הטבעות וההוביט.
Stop Making Sense
Stop Making Sense הוא סרט הופעה של להקת "Talking Heads" משנת 1984, אשר בוים בידי ג'ונתן דמי. הסרט צולם במהלך שלוש הופעות של הלהקה במהלך סיבוב ההופעות של האלבום "Speaking in Tongues",אשר בוצעו במיוחד לצורכי צילום הסרט. הוא נחשב עד היום לאחד החשובים בתכנם וסגנונם בז'אנר סרטי הופעות, ובעיניי רבים nמבקרי המוזיקה והקולנוע, הוא מחזיק במעמד של סרט ההופעה הטוב ביותר שנוצר.
שם הסרט מושאל מהשורה החוזרת בשיר הלהקה, "Girlfriend is Better". בשנה ליציאתו, הוציאה הלהקה פסקול העונה על אותו השם.
הסרט
הסרט נפתח בעלייתו לבמה של סולן הלהקה, דייוויד בירן. ללא כל תפאורה או ובתאורה סטנדרטית. ההופעה נפתחת בביצוע סולו ללהיט הראשון של הלהקה, "Psycho Killer", כאשר פרט לנגינת הגיטרה של בירן, המוזיקה היחידה שמלווה אותו היא הקלטת "בום בוקס", המכתיבה את הקצב. בהמשך, עם כל שיר נוסף עולה לבמה חבר להקה נוסף, ראשית שלושת חברי ההרכב הרשמיים, טינה ויימות', כריס פרנץ וג'רי הריסון (בהתאמה), ולאחר מכן שאר הנגנים והזמרות אשר מלווים את הלהקה בסיבוב ההופעות. במקביל, התאורה מתחילה להבנות לאטה. פועלי הבמה מרכיבים במהלך ההופעה את הפודיומים עליהם יצטרפו שאר המוזיקאים במהרה, ובמקביל התאורה והתפאורה מתחילה לתפוס נוכחות, כחלק קונקרטי מכל שיר ושיר. בהמשך אביזרים שונים ילוו את ההופעה בהתאם לשלביה: במהלך הביצוע לשירה מינורי "This Must Be The Place", יופיעו חברי הלהקה לאורה של מנורת קריאה, ובשיר "Girlfriend is Better" יעלה בירן לבמה לבוש בתחפושת של חליפת חייטים הגדולה פי שניים ממידותיו (אשר זכתה למעמד אייקוני עם הזמן).
צילומי הסרט
צילומי ההופעות לסרט בוצעו בתיאטרון "פנטג'ס" שבהוליווד, קליפורניה, במשך שלושה לילות. בתקופה בה אופיים של סרטי הופעה הוכתב על פי סגנון ערוץ MTV, שאופיין במעברי צילום חדים ותזזיתיים ותפיסה כוללת של כל ההתרחשויות, הן של האמנים והן של הקהל, היווה "Stop Making Sense" ניגוד מוחלט לתפיסה זו: הסרט אופיין בצילומים ארוכים בעדשה רחבה של הבמה, לרוב מנקודת מבט חזיתית, וזאת מאחר הלהקה ודמי רצו להתמקד באינטראקציות שבין חברי הלהקה במהלך ההופעה. בנוסף, כמעט ולא קיימים לאורך כל הסרט צילומים של קהל ההופעה, פרט לכמה רגעים בסיומה וכאשר מתקיימים צילומי מירכתי הבמה. בירן טען כי המטרה הייתה לאפשר לצופים בסרט חוויה נייטרלית ואינטימית ככל האפשר, ולחוות את ההופעה מנקודת המבט האישית שלהם בלבד, ללא אינדיקטורים כמו תגובת הקהל שנכח בהופעה עצמה.
לצד הצילום, הן התפאורה, התלבושות והתאורה מהווים חלק מכריע בחוויית הצפייה בסרט. בניגוד לרוב להקות הרוק דאז אשר אופיינו בחזות אקצנטרית ובאמצעי במה מלאי רהב, בירן רצה כמה שפחות הסחות דעת מההופעה עצמה וצילומה. כתוצאה מכך חברי הלהקה והמוזיקאים המלווים אותם מופיעים בסרט לבושים בבגדי חייטים, או בגדי יומיום, שצבעוניותם נייטרלית, התאורה נטולת צבעוניות מוגזמת, וכן גם אביזרי במה כסופים כמו מעמדי מיקרופון נצבעו בשחור מט, כדי למנוע החזר אור מהתאורה.
קורפוס הפאנצר אס אס ה-11
קורפוס הפאנצר אס אס ה-11 (בגרמנית: XI. SS-Panzerkorps) היה קורפוס משוריין של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-24 ביולי 1944 על בסיס הקורפוס ה-5 שהושמד במבצע בגרטיון, ולמפקדו מונה מתיאס קליינהייסטרקאמפ. הקורפוס לחם בגליציה כחלק מהארמייה ה-17, ולאחר מכן לחם עמה במבצע ויסלה-אודר. ב-1 בפברואר 1945 הוסב לקורפוס פאנצר, והועבר תחת פיקוד הארמייה התשיעית. הקורפוס לחם במהלך הקרב על ברלין כחלק מהארמייה התשיעית, ונסוג עמה לעבר האלבה, שם נכנע לאמריקנים ב-8 במאי 1945.
הקרב על ברלין
במהלך הקרב על ברלין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
כוח אכיפת החוק של איראן
כוח אכיפת החוק של איראן (בפרסית: نیروی انتظامی جمهوری اسلامی ایران) הוא כוח המשטרה באיראן, הנוסד בתחילת 1992 על ידי מיזוג של השהרבאני (פרסית: شهربانی) הז'נדרמיה האיראנית (פרסית: ژاندارمری دولتی) וועדות המהפכה האסלאמיות (פרסית: کمیته‌های انقلاب اسلامی) לכדי כוח מאוחד.
17% מאנשי המשטרה האיראנית הן נשים.
היסטוריה
מאז המהפכה האיראנית בשנת 1979, שני ארגוני השיטור המרכזיים, הז'נדרמיה והמשטרה הלאומית (שהרבאני) עברו ארגון מחדש. מנהיגי הרפובליקה האסלאמית שזה עתה קמה מינו במהירות את ז'נדרמריה וקציני משטרה הנאמנים למהפכה להחיות ולארגן מחדש את שני הגופים תחת הרפובליקה האסלאמית. בין 1979 ל-1983 קיבלו לא פחות משבעה קצינים את תיקי המשטרה הלאומית המובילים. אל"ם ח'ליל סמימי, מונה בשנת 1983 על ידי עלי-אכבר נאטק-נורי, אז שר הפנים, אשר נזקף לזכותו בארגון מחדש של המשטרה הלאומית על פי ההנחיות האסלאמיות של ה- IRP. הז'נדרמריה הלכה בדרך דומה. שבעה מינויים נערכו בין 1979 ל -1986, מה שהוביל לארגון מחדש מלא. מלבד תא"ל אחמד מוחקקי, המפקד בתקופה הרפובליקנית המוקדמת שהוצא להורג בסוף קיץ 1980 וחמישה קולונלים טוהרו. אל"ם עלי קוצ'קזאדה מילא תפקיד מרכזי בארגון מחדש וחיזוק הז'נדרמריה לאחר קריסתו הקרובה בתקופה המהפכנית המוקדמת. המפקד בשנת 1987, אל"ם מוחמד סוהראבי, כיהן בתפקיד זה מאז פברואר 1985 והיה הקצין הבכיר הראשון שעלה מהשורות.
החל משנת 1987, המשטרה הלאומית והז'נדרמריה שיקפו את האידאולוגיה של המדינה. למרות פעולות הביטחון הפנימיות היקרות שלהם, תפקידי שני הגופים הוגבלו על ידי ההשפעה הגוברת של הספה והבסיג'. הז'נדרמריה פורקה בשנת 1991 יחד עם ועדות המשטרה הלאומית והמהפכה האיסלאמית. כל שלושת הארגונים הללו מוזגים לכוח אכיפת החוק של ימינו.
המשטרה הלאומית של איראן פעלה עם כ -200,000 שוטרים בשנת 1979. המשטרה הלאומית הייתה גם תחת משרד הפנים, ותחומי האחריות שלה כללו את כל הערים בהן יותר מ -5,000 תושבים, לפחות 20 אחוז מהאוכלוסייה. בנוסף המשטרה הלאומית הייתה אחראית על נוהלי דרכון והגירה, הנפקה ובקרה של תעודות זיהוי של אזרחים, רישוי ורישום נהיגה ורכב, ושיטור ברכבות ושדות תעופה. חלק מתפקידיהם נקלטו במשרד משמרות המהפכה האסלאמית בשנים הראשונות לאחר המהפכה, ושיתוף הפעולה בין שני כוחות אלו נראה נרחב.
ראש כוח אכיפת החוק של איראן מאז שנת 2015 הוא חוסיין אשתר. בעקבות פעילות הדיכוי האלימה של כוח אכיפת החוק של איראן את ההפגנות באיראן (2019–2020) וההפגנות באיראן (2022), ובפרט פרשת מותה של מהסא אמיני הטילו ארצות הברית ובריטניה סנקציות נגד בכירים בכוח אכיפת החוק.
הברית הצפונית
הברית הצפונית (בשמה הרשמי: החזית האסלאמית המאוחדת לשחרור אפגניסטן; בפרסית: جبهه متحد اسلامی ملی برای نجات افغانستان) הייתה חזית צבאית מאוחדת שנוצרה בסוף 1996, לאחר שהאמירות האסלאמית של אפגניסטן (טליבאן) השתלטה על קאבול בירת אפגניסטן. החזית המאוחדת הורכבה על ידי אישי מפתח של המדינה האסלאמית של אפגניסטן, בייחוד הנשיא בורהנודין רבאני ושר ההגנה לשעבר אחמד שאה מסעוד. החזית כללה בתחילה בעיקר טג'יקים, אך בשנת 2000 מנהיגים מקבוצות אתניות אחרות הצטרפו אליה וביניהם עבדול ראשיד דוסטום, מוחמד מוהאקיק, חאג'י עבדול קאדיר, ואסיף מושני. החזית הצפונית לחמה מלחמה הגנתית נגד ממשלת הטליבאן. הם קיבלו תמיכה מאיראן, רוסיה, טורקיה, הודו, טג'יקיסטן ואחרים, בעוד שהטליבאן קיבל סיוע ותמיכה מפקיסטן. עד 2001, הברית הצפונית שלטה על פחות מ-10% משטח אפגניסטן, בקצה הצפון-מזרחי של המדינה במחוז בדח'שאן. פלישת ארצות הברית לאפגניסטן ב-2001 הובילה לתמיכה ישירה לחזית הצפונית במהלך קרבות שארכו חודשיים, שבסיומן הטליבאן הובס, בדצמבר 2001. עם נסיגתו ונפילתו של משטר הטליבאן, הברית פורקה, וחבריה והארגונים שהרכיבו אותה הצטרפו לממשל חאמיד כרזאי.
רקע
לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי הפרו-סובייטי בראשות מוחמד נאג'יבולה ב-1992, הכוחות הפוליטיים באפגניסטן הסכימו על שלום והסכם חלוקת כוח (הסכם פשאוור). ההסכם היווה הבסיס ליצירת המדינה האסלאמית של אפגניסטן (פשטו: دا افغانستان اسلامی دولت) ומינה ממשלת ביניים לתקופה זמנית שהייתה אמורה להיות מוחלפת לאחר בחירות כלליות. כל הכוחות הפוליטיים המרכזיים במדינה היו שותפים בממשלה הזמנית מלבד חיזב-י אסלאמי גולבודין בראשות גולבדין חכמתיאר. תנועתו סירבה להכיר בשלטון החדש וכוחותיה ביצעו מתקפות על כוחות הממשלה בקאבול. חכתיאר ותנועתו קיבלו תמיכה כספית וצבאית מפקיסטן. בנוסף, סעודיה ואיראן התחרו על הגמוניה אזורית ותמכו במיליציות אפגניות שנלחמו אחת בשנייה. דרום אפגניסטן הייתה בשליטת מנהיגים מקומיים שלא סרו למרותה של הממשלה המרכזית בקאבול. בנובמבר 1994 הטליבאן השתלט על קנדהאר והרחיבו את שליטתם למספר מחוזות בדרום ומרכז אפגניסטן. בסוף 1994, רוב המיליציות שנלחמו בקרב השליטה על קאבול הובסו על ידי כוחות הנאמנים לשר ההגנה של הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן בראשות אחמד שאה מסעוד. הפצצות קאבול נפסקו, הממשלה המרכזית החלה בצעדים להשיב הסדר הציבורי ובתי המשפט שבו לעבוד. ואולם טליבאן התחזק וב-27 בספטמבר 1996 כוחותיו של אחמד שאה מסעוד נאלצו לסגת מהעיר עם המתקפה של טליבאן, שבאותו היום הכריז על האמירות האסלאמית של אפגניסטן.
יצירת החזית הצפונית המאוחדת
אחמד שאה מסעוד ועבדול ראשיד דוסטום שהיו אויבים בעבר יצרו את הברית הצפונית נגד הטליבאן.
זבדאני
זבדאני (בערבית: الزبداني) היא עיר בדרום-מערב סוריה, בתחומי מחוז ריף דמשק, הסמוכה לגבול הלבנוני. העיר ממוקמת במרכזו של עמק ירוק המוקף הרים גבוהים, וגובהה כ-1,100 מטר מעל פני הים. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הסורית, מנתה אוכלוסיית העיר 26,285 תושבים בשנת 2004.
העיר מהווה מוקד לחימה מרכזי במלחמת האזרחים המתחוללת במדינה.
אקלים ותיירות
הקייצים בעיר מתונים יחסית, בשל גובהה, עם טמפרטורות הנמוכות בכ-5–8 מעלות צלזיוס מאלו שבבירה דמשק. חודשי החורף, מדצמבר ועד סוף פברואר, קרים יותר ומושלגים, במהלכם צונחת הטמפרטורה לעיתים למינוס 10 מעלות צלזיוס. מזג-האוויר הקייצי המתון ונופיה של העיר, הביאו לפיתוחה כאתר נופש לחודשי הקיץ, עוד בתקופת השלטון הצרפתי במדינה. העיר מהווה מוקד משיכה פופולרי לתיירים ולמבקרים מסוריה, בפרט מדמשק, ולרבבות מבקרים ממדינות חצי האי ערב. גם העיירה הסמוכה בלודאן, המתנשאת לגובה 1,500 מטרים, מהווה מוקד משיכה לאלפי תיירים.
דמוגרפיה
האוכלוסייה בזבדאני היא סונית ברובה. בנוסף קיים מיעוט נוצרי גדול בעיר, המחזיק בה כנסייה ומנזר. האוכלוסייה בעיר גדלה בקצב מהיר.
בעיר קיים מרכז של תנועת הצופים הסורים, ובו נערך ב-1954 אירוע הג'מבורי הערבי הראשון.
מלחמת האזרחים בסוריה
העיר מהווה מוקד לחימה בין כוחות הצבא הסורי ובני בריתו לבין כוחות המורדים במדינה, במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה.
ב-18 בינואר 2012 הייתה לעיר הראשונה ליפול לשליטת הצבא הסורי החופשי, לאחר קרבות קשים שנערכו בה במשך 11 ימי לחימה. ב-11 בפברואר כבש הצבא הסורי בחזרה את העיר.
לעיר חשיבות אסטרטגית רבה עבור המשטר הסורי ועבור איראן. היא שימשה, לפחות עד ליוני 2011, כמרכז לוגיסטי של כוחות משמרות המהפכה להעברת אספקה לחזבאללה.
בקיץ 2012 שימשה העיר כבסיס מבצעים של חזבאללה ושל כוחות איראניים. באוגוסט באותה השנה כבשו מחדש לוחמים מקומיים 70% משטח העיר. ב-28 בפברואר 2014 הושגה הפסקת אש בין כוחות המשטר הסורי ובין המורדים. הפסקת האש התמוטטה זמן קצר לאחר מכן, כאשר כוחות מורדים תקפו עמדות של צבא סוריה, בעוד כוחות הצבא צרים על העיר ומפציצים אותה. ב-26 באפריל 2014, נכנעו כוחות המורדים בעיר לאחר קרבות כבדים, ובכך איבדו את מעוזם האחרון לאורך גבול לבנון. בהמשך השיגו המורדים שליטה מחודשת בעיר.
במהלך 2015 המשיכה העיר להוות מוקד ללחימה אינטנסיבית בין כוחות צבא סוריה ובין כוחות המורדים.
משחק ספורט
משחק ספורט הוא משחק תחרותי המשלב פעילות גופנית, כך שביצועי הצדדים המתחרים ניתנים למדידה. הצדדים עשויים להיות יחידים או קבוצות. משחקי ספורט אופייניים הם כאלה שקיימות תחרויות רשמיות עבורם, לדוגמה: כדורגל, כדורסל וטניס. משחקי ספורט רבים כוללים עזרי משחק נוספים, כדוגמת כדור, רשת, מגרש מסומן או שערים. בתחרויות רשמיות יש במשחק ספורט גם שופט. בדרך כלל ההבדל בין משחק ספורט לספורט שאיננו משחק הוא העובדה שבמשחק ספורט המתחרים מקיימים אינטראקציה ישירה ביניהם ואילו בספורט לא-משחקי (דוגמת אתלטיקה) התחרות היא על התוצאה הטובה ביותר ("נגד השעון") והמתחרים לא משפיעים ישירות זה על זה (למשל: כל אחד קופץ בתורו).
קיימים גם משחקי ספורט שאין תחרויות רשמיות עבורם, כדוגמת הדגל.
למשחקי ספורט יש לעיתים גרסאות רשמיות בעלות חוקים מוגדרים היטב, וגרסאות בלתי רשמיות, המהוות משחקי שכונה, משחקי אימון, או משחקים לגילאים צעירים. לעיתים נוצרות מספר גרסאות רשמיות. לדוגמה: קטסל וקטרגל הן גרסאות רשמיות לצעירים של כדורסל וכדורגל, בהתאמה. מטרת גרסאות לצעירים היא להקל את ההשתלבות במשחק בגיל צעיר ולהתחיל את לימוד הטכניקות הדרושות מוקדם יותר. סטנגה היא גרסה לא רשמית של כדורגל, המיועדת למשחקי שכונה. אחד על אחד הוא ביטוי המשמש לצמצום משחק קבוצתי כך שבכל קבוצה משתתף שחקן יחיד בלבד. בדרך כלל הביטוי מתייחס לגרסה מצומצמת של משחק הכדורסל.
המעבר בין הגרסאות הרשמיות לשאינן רשמיות הוא דו-כיווני. ככל שמשחקי ספורט פופולריים, ותוצאתם הופכת חשובה יותר, הולכים חוקיהם ומוגדרים יותר ויותר. רק משחק ספורט בעל חוקים מוגדרים יכול להפוך לענף אולימפי. מצד שני, משחקי ספורט רשמיים פופולריים גורמים לצופים בהם לרצות לחקותם, ולאלתר גרסאות לא רשמיות למשחק. הסיבות לאלתור רבות: היעדר ציוד, חוסר בשחקנים, היעדר רצון למנות שופט מבין השחקנים (כל המשתתפים רוצים לשחק), או (ובעיקר) משום שחשיבות התוצאה הסופית נמוכה - המשחק עצמו חשוב יותר.
משחקים אלו מפתחים בין היתר את הכושר הגופני, ופיתוח כושר גופני תורם להם. שחקנים מקצועיים במשחקי ספורט עוסקים בפיתוח הכושר הגופני באמצעות סוגי ספורט שאינם משחקים, כגון פעילות בחדר כושר, ריצה וקפיצה. שחקנים חובבניים, המשחקים בגרסאות הלא רשמיות, בדרך כלל אינם מפתחים כושר גופני לצורך המשחקים, אלא להפך - כושרם הגופני יוצא נשכר מן המשחק עצמו, ואם כושרם הגופני טוב יותר מלכתחילה, ביצועיהם במשחק יוצאים נשכרים אף הם.
משה דימנטמן
הרב משה חיים דימנטמן (נולד בשנת תרצ"ב) הוא ראש כולל יד ברודמן ברחובות לשעבר. שימש כר"מ בישיבת כרם ביבנה במשך למעלה מארבעים שנה, ראש ישיבת שילה ומעורכי האנציקלופדיה התלמודית ומכון התלמוד הישראלי השלם.
ביוגרפיה
למד בתיכון יבנה בירושלים. גר בשכנות לרב אברהם שפירא ברחוב עובדיה שם למד איתו חברותא ואף הביאו ללמוד במשך מספר שנים בישיבת מרכז הרב שם קיבל הסמכה לרבנות מהרב יצחק אריאלי. במהלך שנים אלו נתקרב מאוד גם לרב יחזקאל אברמסקי.
בשנת תש"כ החל ללמד בישיבת כרם ביבנה ובשנת תשכ"ב החל לשמש כר"מ בישיבה, בהמשך דרכו נהפך לר"מ הוותיק ביותר ולאחד מראשיה. במשך שנים רבות תחום לימודי העיון בישיבה היה תחת אחריותו, בשנים אלו התפרסמה שיטתו העיונית והלמדנית, שיעוריו מתאפיינים בחקירות, קושיות רבות, פלפולים וירידה לעומק והבנת הסוגיה, הוא דוגל לא רק בהעברת החומר העיוני אלא בשיתוף עם התלמידים ושמיעת דעתם המהווה חלק מרכזי בהעברת השיעור, פעמים רבות נוצר מפגש חי וקרוב עם התלמידים. בחלק מהשיעורים נשען על שיטת בריסק. שיעוריו נתפרסמו בציבור הדתי לאומי ובמהלך השנים הוזמן בקביעות להעביר שיעורים בישיבות רבות ביניהן ישיבת מרכז הרב, ישיבת הכותל, ישיבת בית אל, ישיבת שדרות, ישיבת ההסדר ראשון לציון, ישיבת ירושלים לצעירים, ישיבת בני צבי, כולל דיינות 'אוהל שלמה' בבאר שבע ובמקומות נוספים. כמו כן, העביר באופן קבוע שיעורים בירחי כלה בישיבת פוניבז'. שמע שיעורים רבים מפי הרב שמואל רוזובסקי והרב ישראל זאב גוסטמן ואף הביא תלמידים מישיבת כרם ביבנה שישמעו שיעורים מפיהם.
בשנת תש"מ נשלח על ידי הרב חיים יעקב גולדוויכט לעמוד בראשות ישיבת שילה יחד עם הרב מיכאל ברום כדי לחזקה, בתפקיד זה שימש עד שנת תשמ"ב. לאחר מספר שנים החל במקביל ללמד בישיבת כרם ביבנה לשמש כראש כולל יד ברודמן ללימודי הוראה ודיינות. בשנת תשס"ד הפסיק ללמד בישיבת כרם ביבנה. לאחר מספר שנים צירף אליו לראשות הכולל את תלמידו הרב מאיר ברקוביץ, ר"מ במכון הגבוה לתורה ובוגר הכולל, המשמש כרב קהילת 'אוהל חיים' וכרב בית כנסת בעיר רחובות, בנוסף עמד בראש כולל לבעלי בתים בבית הכנסת "בית היימפלד" בקרית דוד בעיר.
תלמידו הרב מאיר ברקוביץ, החליף אותו כראש כולל יד ברודמן וכראש כולל לבעלי בתים ורב בבית הכנסת "בית היימפלד".
בעבר במשך עשרות שנים שימש כאחד מבכירי העורכים באנציקלופדיה תלמודית ובמכון התלמוד הישראלי השלם.
פרסם עשרות מאמרים בעיקר בכתבי העת 'אבני משפט' ו'קטורת שילה'.
משפחתו
נשוי לעטרה. היה נשוי לרבקה (נפטרה בשנת תש"ס). מתגורר ברחובות. אב לארבעה בנים.
שבט הלוי
שבט הלוי היא סדרת ספרי שאלות ותשובות מאת הרב שמואל הלוי וואזנר, רב שכונת זכרון מאיר בבני ברק ראש ישיבת חכמי לובלין ומגדולי הפוסקים במאה העשרים ואחת. הסדרה מכילה 11 כרכים ועוד כרך מפתחות ונחשבת ליצירתו העיקרית והחשובה ביותר.
הספרים מכילים שאלות ותשובות בנושאים שונים המסודרים לפי סדר ארבעת חלקי השולחן ערוך, בין היתר דן המחבר בשאלות רבות שהתעוררו עקב הקדמה הטכנולוגית, כגון עין אלקטרונית המצלמת או מדליקה אור בעת תזוזה בשבת, בעיית הקלנועית בשבת, השימוש במעלית שבת ועוד, כמו כן הכריע בשאלות אקטואליות כמו תשובתו לרב היישוב כפר דרום שמואל בירן בעניין נסיעה מיישוב ליישוב בגוש קטיף לצורך תפילה במניין.
בחלק מן התשובות מופיעים שמותיהם של נמעני התשובות. על מכתביו נהג לחתום.
יסמין פהלווי
יסמין פהלווי (בפרסית: یاسمین اعتماد امینی پهلوی, תעתיק: יאסמין אעתמאד אמיני פהלוי; נולדה ב-26 ביולי 1968) היא עורכת דין ואשתו של רזא פהלווי, נסיך הכתר האחרון של איראן.
ביוגרפיה
פהלווי תומכת בשינוי שיטת המשטר באיראן לדמוקרטית ואף השתתפה בהפגנות של מתנגדי המשטר הנוכחי.
חיים אישיים
פהלווי נישאה לשאה איראן בגלות, רזא כורש עלי פהלווי, ב-1986 ולזוג נולדו שלוש בנות: נור, אימאן ופארה.
תחרות העל טאטא סטיל 2020
תחרות העל טאטא סטיל 2020 בשחמט, שהתקיימה בפעם ה-82, נערכה ב, שבהולנד, בין התאריכים 10 בינואר לבין ה-26 בינואר 2020. בתחרות השתתפו 14 רבי-אמנים, רובם מהצמרת העולמית, והיא התקיימה בשיטת ליגה, שבה נערכו בה 13 סיבובים. התחרות הייתה בקטגוריה 21 (מד כושר ממוצע 2753). התחרות הסתיימה בניצחונו של סגן אלוף העולם, פביאנו קרואנה, שצבר 10 נקודות מ-13 אפשרויות, בהקדימו בשתי נקודות את אלוף העולם, מגנוס קרלסן, שסיים במקום השני.
בסיבוב הרביעי שבר קרלסן שיא - 111 משחקים רצופים מול הצמרת העולמית בשחמט ללא הפסד. השיא הקודם, מול יריבים חלשים בהרבה, היה של הרוסי סרגיי טיביאקוב, 110 משחקים. בסיום התחרות השיא של משחקים ברצף ללא הפסד הגיע ל-120. בנוסף, במהלך חודש ינואר 2020 הגיע קרלסן לעשר שנים רצופות בהן הוא ממוקם במקום הראשון במד הכושר של פיד"ה.
סיבוב ראשון
המוביל אחר אחרי הסיבוב הראשון היה בלתי צפוי. יורדן ון פורייסט היה המשתתף בעל הדירוג הנמוך ביותר באירוע, אבל המשחק שלו מול מי שהגיע לחצי גמר אליפות העולם יו ינגי מסין הפך במהרה לסיום צריחים בו נאלץ השחור להגן במדויק על החיילים החלשים שלו. המשחק הפך במהירות למסובך ובהחלט נדרש לניתוח מעמיק בהרבה כדי להבין מה באמת קורה. אך דבר אחד ברור - אחרי כמה אי דיוקים הדדיים, יו החמיץ הזדמנות לשוויון (44 ...צה8 45. צ:א7 מז6! 46 צא6+ מז7 או אפילו 44 פשוט ... ה3) עם התמרון 44 ... מז4? 45. ב6 מו3 וזו הייתה נקודת האל חזור עבור שחור.
חמשת המשחקים האחרים הסתיימו בתיקו אך לא ללא קרב. המשחק ללא אירועים מיוחדים שוחק באופן מפתיע על ידי אלוף העולם הקלאסי, השחמט המהיר והבליץ מגנוס קרלסן. מול אניש גירי המקומי, הוא בחר בהסתעפות נדירה ביותר בפתיחה האנגלית (4. מה-ב3) אך גישה זו לא השתלמה - מגנוס לא קיבל ולו יתרון קל; למעשה קרלסן עצמו היה זה שהיה צריך לדייק כדי להגיע לתיקו במהלך ה-25.
אנאנד - ארטמייב וקרב כוכבי העל האמריקאיים קרואנה - סו שהסתיים בתיקו די מהר. לווסלי סו, לכאורה, לא היו שום בעיות להשוות בהגנת גרונפלד בעוד ולדיסלב ארטמייב לא התקשה בהגנת קארו-קאן, שם שני הרצים שלו היו כה חזקים עד שאנאנד החליט להקריב טיב ולכפות תיקו בשלב מסוים.
הצעירים ג'פרי שיונג ודניל דובוב כיוונו לניצחון בפתיחה הסיציליאנית שלהם. כששני הצריחים הלבנים הגיעו לערוגה ה7 ממש במרכז הביצורים ההגנתיים של השחור, היה ברור שזה יהיה קשה עבור דובוב. בהיותו עם רגלי פחות (ולכמה מהלכים אפילו שני רגלים) רב האמן הרוסי חיפש אחר משחק נגדי והצליח. שיונג כנראה החמיץ כמה סיכויים, אך פרס "החמצת היום" מגיע לניקיטה ויטוגוב שהחליף את יאן נפומניאשצ'י שבועיים לפני האירוע.
ויטוגוב שב-2019 הצליח מאוד, היה קרוב מאוד להתחיל את 2020 עם עוד ניצחון, הפעם נגד בכיר השחמטאים הפולנים יאן-קשישטוף דודה. ויטוגוב גבר על יריבו בהגנה בסיציליאנית בהסתעפות ניידורף והיה יכול לנצח באופן ברור עם 30.ג4 - במקום זאת, הוא החליט להקריב טיב ועדיין היה לו יתרון עצום שכן הרצים שלו שלטו לחלוטין מול הפרש השחור, אך לאור דוחק הזמן היתרון שלו נמוג (הסיכוי הטוב ביותר היה ככל הנראה תמרון של רה3-ג5-ה7), איבד את רגלי המפתח שלו ונאלץ לקבל תיקו. הצלה של יאן-קשישטוף דודה!
סיבוב שני
הלבן שלט לחלוטין בסיבוב השני וניצח 4 משחקים מתוך 7. ישנם חמישה מובילים אחרי שני סיבובים כאשר הפייבוריטים הבולטים מגנוס קרלסן ופאביאנו קרואנה עדיין עם 50%.
לסנסציה האיראנית, אלירזה פירוג'ה, היה סיכוי טוב להפוך למוביל היחיד בתחרות מכיוון שהייתה לו עדיפות ברורה אחרי הפתיחה במשחקו נגד יאן-קשישטוף דודה. בגמביט המלכה הנרצה שדודה באופן מפתיע מעט ביצע החלפת מלכות מוקדמת פירוג'ה מצא חידוש יצירתי 9... פז4 והתגובה של דודה ככל הנראה לא הייתה מדויקת. שחור זכה ברגלי, אך נראה כי לבן היה רק קצת יותר גרוע לפני שדודה העמיד את מלכו מול כל הכלים הכבדים של השחור עם 23.מג4 ?! פירוג'ה ביסס את היתרון ויכול היה היה להשיג סיכויי ניצחון ברורים לו היה מסכל את הפעלת הפרש הלבן עם 26 ... ז5! פירוג'ה בחר לבצע מהלך טבעי עם הצריח ודודה הצליח להציל חצי נקודה יום השני ברציפות.
זוכה אחר בסיבוב הראשון, יורדן ון פורייסט, ספג את התבוסה הראשונה שלו במשחק נגד ג'פרי שיונג, אך שוב שיחק ללא פחד. במשחק טיפוסי בהגנה הסיציליאנית, הוא הלך לפריצת דרך והקרבה שאפתנית עם 13 ... ב5 !? ו 15 ... ד5! ון פורייסט העביר את הרץ שלו מסע אחד מאוחר מדי ל-ו6 ומצא את עצמו במצב גרוע יותר. היו לו עדיין סיכויים בעמדה חריפה ומסובכת אחר כך, אך הוא טעה עם 29 ... רו2+ ו-30 ... רח4. שיאנג זכה בכלי ובמשחק.