cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עדינה קמיאן
ביוגרפיה
בשנת 1994 החלה קמיאן לעבוד במחלקה לאמנות מודרנית של מוזיאון ישראל בתור חוקרת בתפקיד פרילנס. במחלקה שימשה בתפקידים רבים לאורך השנים, כגון עוזרת אוצרת ואוצרת משנה, עד שבשנת 2005 קיבלה לידיה את ניהול המחלקה. כיום, קמיאן היא האוצרת האחראית על אוסף ורה וארטורו שוורץ לאמנות הדאדא, הסוריאליזם ומורשתם. קמיאן אחראית גם על הגלריות לאמנות האימפרסיוניסטיות והפוסט-אימפרסיוניסטית ועל הגלריה לאמנות מודרנית. בתוך כך, היא אחראית על פיתוח האוסף, לרבות רכישות של יצירות חשובות כגון היצירה "מתווה לרפואה" מאת גוסטב קלימט (1897–1998), כמו גם יצירות של אמניות שהתגלו מאוחר, כגון "ללא כותרת (קרש גיהוץ)" (1963) של יאיויי קוסמה, "מנקה" (1965) של אלינה שפוצ'ניקוב, "ללא כותרת" (1970) של לוצ'יטה הורטדו, "האם הטובה" (1991) ו"דמות קמורה" (1993) של לואיז בורז'ואה ו"פיתוי" (1982) של קרול רמה. לאחרונה הורחב האוסף של אמנות הדאדא והסוריאליזם עם מבחר יצירות מעיזבונו של מאן ריי.
במסגרת תפקידה במוזיאון, קמיאן אצרה תערוכות רבות וכן, חיברה ספרים, קטלוגים ומאמרים העוסקים בתנועות האמנות דאדא, וסוריאליזם, כמו גם באמנים, תנועות ונושאים אחרים הקשורים באמנות המאה העשרים. תוך שימת דגש מיוחד על הקשר בין אמנות האוונגרד לאמנות העכשווית, קמיאן מציגה אסטרטגיות אוצרותיות חדשניות בתוך המוזיאון האנציקלופדי, תוך הקפדה על רגישות ביחס לשאלות חברתיות-פוליטיות בנות הזמן. כאוצרת במוזיאון ישראל, קמיאן אצרה תערוכות פורצות דרך, כגון "מאן ריי: משוואות אנושיות" (2015, בשותפות עם וונדי גרוסמן, אנדרו שטראוס ואדוואר סבלין), "אין כמו בבית" (2017) ו"נופי גוף" (2020), שזכו לתהודה מקומית ובינלאומית משמעותית. בנוסף, היא מארגנת ומשתתפת באופן קבוע בכנסים, בהרצאות ובדיאלוגים בינלאומיים עם דמויות בולטות בשדה האמנות העולמי, כמו גם מובילה תערוכות ושותפויות בינלאומיות ותורמת באופן מרכזי לקידום אוסף מוזיאון ישראל, בשיתוף פעולה פורה עם המחלקה לניוד תערוכות במוזיאון ישראל.
כמו כן, קמיאן מתנדבת בוועדה לאמנות ציבורית בעיריית ירושלים, ובבית סוטריה בירושלים, שם היא מציעה פעילות אמנותית-טיפולית.
קובי ליאון
קובי ליאון (נולד ב-25 במאי 1976) הוא ספורטאי נכים ישראלי, בעל מדליית כסף פאראלימפית.
ביוגרפיה
ליאון נולד בניר עציון. בשירותו הצבאי ביחידת אגוז בלבנון נפצע ב-1996 כאשר הצוות שלו עלה על מטען צד. ליאון הוגדר כנכה מהחזה ומטה ולאחר שיקום החל להתאמן בבית הלוחם תל אביב ולהוביל בתחום מרוצי אופני יד.
ב-2010 השתתף באליפות העולם לנכים בקנדה וזכה במקום השלישי במרוץ כביש (34.2 ק"מ בזמן של 1:29:10 שעות) ובמקום הרביעי במרוץ נגד השעון. בהמשך אותה שנה השתתף בתחרות בינלאומית באוסטריה וזכה במקום הראשון במרוץ כביש (34 ק"מ בזמן של 1:27:33 שעות) ובמקום השני במרוץ נגד השעון (13 ק"מ בזמן של 28.33 דקות). בתחרות בינלאומית בצרפת (2011) הגיע למקום החמישי.
ב-2011 השתתף באליפות העולם בדנמרק וזכה המקום השני במרוץ נגד השעון ובמקום השלישי במרוץ כביש.
ב-2012 השתתף ליאון בגביע העולמי במרוצי אופני יד שנערך באיטליה. הוא הגיע במקום השני במרוץ נגד השעון (14 ק"מ בזמן של 26.19 דקות) ובמקום השלישי במרוץ הכביש (48.8 ק"מ בזמן של 1:26:25 שעות). באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) זכה במדליית כסף במרוץ נגד השעון. במרוץ הכביש לא סיים את המרוץ עקב תקר בגלגל. באותה שנה השתתף במרוץ סבב עולמי בספרד וזכה במקום הראשון במרוץ נגד השעון ובמקום השלישי במרוץ כביש כקב זאת הוביל את הסבב העולמי.
בדצמבר 2015, זכה בפרס הספורט הישראלי מטעם משרד התרבות והספורט על הצטיינות בתחומו.
ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016).
חיים אישיים
ליאון נשוי ליפית ואב לשלושה ילדים.
מר עגבנייה
יובל המבולבל – מר עגבנייה היא ספין אוף נוסף של הסדרה "יובל המבולבל" שמשודרת בערוץ הופ! משנת 2012, שעובדה מאוחר יותר גם להצגת ילדים על שמה.
עלילת הסדרה
בזמן טיול יובל מוצא הודעה: "דרוש עוזר לדוקטור פרופסור פוקס", והוא מגיע איתה למעבדה. יובל מפעיל בטעות מכונה והופך ל"מר עגבנייה", שאין לו כוחות מיוחדים, אך הוא עוזר לכל מי שנמצא בצרה. בסוף כל פרק נעזר יובל בהמצאות של פוקס לפתירת בעיה אליה נקלעות הדמויות השונות.
העונה השלישית של הסדרה מכונה "הרפתקה בזמן אחר", ובה יובל עוזר למספר דמויות מההיסטוריה באמצעות מכונת זמן שהפרופסור בנה.
בעונה הרביעית מצטרפת ריבי הרובוטית שהפרופסור בנה. במקום המצאות בצורת מכונות, מביאה ריבי ליובל המצאות בדמות עגבניות מיוחדות. יובל נעזר בהן על מנת לסייע למספר דמויות מההיסטוריה אליהן הוא מגיע באמצעות מכונת זמן שהפרופסור בנה.
גביע דייוויס 1983
גביע דייוויס 1983 הייתה התחרות ה-72 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 59 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.
מחזיקת הגביע נבחרת ארצות הברית הפסידה כבר בסיבוב הראשון של הבית העליון לנבחרת ארגנטינה. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת שוודיה במלבורן. הוא הסתיים עם התוצאה 3:2 לטובת אוסטרליה. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם ה-25 בסך הכול.
הבית העליון פלייאוף
בין ה-30 בספטמבר ל-2 באוקטובר
העברות לקראת שנת 1984
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון דנמרק, צ'כוסלובקיה, בריטניה וארצות הברית נותרו בבית העליון. אינדונזיה, צ'ילה, אירלנד וברית המועצות ירדו לבתים אזוריים.
בעקבות משחקי הבתים האזוריים אקוודור, הודו, גרמניה המערבית ויוגוסלביה עלו לבית העליון.
ישראל בגביע דייוויס
בשנת 1983 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה א' ונפגשה עם נבחרת מונקו.
לאחר הניצחון על מונקו, הנבחרת שיחקה נגד גרמניה המערבית והפסידה.
ערן לרמן
ערן לרמן (נולד ב-21 במרץ 1957) הוא סגן נשיא מכון ירושלים לאסטרטגיה וביטחון. לרמן היה סגן למדיניות חוץ ועניינים בינלאומיים במועצה לביטחון לאומי. מילא תפקידים בצה"ל במשך כעשרים שנה והשתחרר בדרגת אלוף משנה. הוא שימש במשך שמונה שנים כמנהל המשרד לישראל והמזרח תיכון של הוועד היהודי האמריקני.
ביוגרפיה
לרמן נולד ב-1957 והתגייס לצה"ל בשנת 1975 לחיל המודיעין. במסגרת שירותו הצבאי, למד תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה כללית והיסטוריה של המזרח התיכון. הוא סיים את לימודיו בשנת 1979 בהצטיינות יתרה.
לרמן מלמד בתוכנית ללימודי המזה"ת במכללת שלם בירושלים, ובתוכניות לתואר שני באוניברסיטת תל אביב, לצד היותו סגן נשיא מכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון (JISS). הוא מומחה ליחסי החוץ של ישראל ולמזרח התיכון.
בשנת 1982 סיים לרמן את עבודת הדוקטורט שלו בבית הספר לכלכלה של לונדון בנושא היחסים האנגלו-מצריים בשנים 1942–1947. מאוחר יותר גם סיים תואר שני במנהל ציבורי בבית הספר על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד במסגרת תוכנית קרן וקסנר.
בשנת 1989 החל להרצות בחוג למדע המדינה באוניברסיטת חיפה ובתום אותה שנה חזר לחטיבת המחקר באגף המודיעין ושירת כחוקר בכיר עד פרישתו ב-2001. בשנים 2001 עד 2009 כיהן כמנהל המשרד לישראל והמזרח תיכון של הוועד היהודי-האמריקאי. בשנים 2009 עד 2015 כיהן כסגן למדיניות חוץ ועניינים בינלאומיים במטה לביטחון לאומי.
במהלך שיחות השלום הרב צדדיות בעקבות ועידת מדריד היה לרמן חבר במשלחת המשא ומתן הישראלית.
עיר מקלט (סרט, 2013)
עיר מקלט הוא סרט קולנוע ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 2013 בכתיבתו ובבימויו של עמיקם קובנר, עם נבו קמחי, לנה אטינגר, אושרי כהן ורותם זיסמן כהן בתפקידים הראשיים.
הצילומים החלו ב-2011 והסרט היה אמור להיקרא בתחילה בשם "הפסקת אש".
העלילה היא על מערכת יחסים מורכבת בין זוג חילוני לזוג דתי החולקים דירה אחת, במהלך מלחמת לבנון השנייה בתל אביב שהפכה עיר מקלט לרבים שהגיעו לשם מהצפון המופגז. דרך הקונפליקטים ומערכות היחסים שנרקמות בין הדמויות, משתקפים המתחים והפערים שקיימים בחברה הישראלית: דתיים - חילונים, ימנים - שמאלנים.
הסרט היה מועמד לפרס ג'ורג' הקדוש בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי במוסקבה (2014).
תקציר העלילה
בועז (נבו קמחי) וילי (לנה אטינגר) הם זוג נשוי הגר בתל אביב. הם מתפרנסים מחנות למכירת ציפורים ומספרת כלבים. אין להם ילדים ולאחר מספר הריון נכנסה ילי להריון אך החליטה לעבור הפלה בשבוע 24 לאחר שנתגלה מום לב מסובך בעובר. עובדה זאת משפיעה על הזוגיות שלהם.
הימים הם ימי מלחמת לבנון השנייה וילי מחליטה להזמין זוג מהצפון המופגז. מגיעים אליהם זוג צעיר - מוטי (אושרי כהן) וקרן (רותם זיסמן כהן). קרן נמצאת בהיריון מתקדם, דבר שמעכיר את מצב רוחם של בועז וילי.
בארוחה מבקש מוטי כלים חד פעמיים בגלל הכשרות. הוא מתחיל להתווכח עם בועז על המלחמה. לבועז יש דעות ליברליות שמאלניות והוא מדבר על הפסקת המלחמה וחתירה לשלום בעוד שמוטי דוגל בדעות ימניות שצריך להחריף את המלחמה כי אין עם מי לדבר.
מוטי מצטרף לילי בריצות והם מתחילים להתקרב. הוא צעיר יותר מבועז וזה מסתכל על שניהם בזעם. בעזרת ידידו אמנון (אייל רוזלס) הוא מוצא למוטי עבודה כנהג הסעות במשרד הביטחון. כל זאת כדי להרחיק אותו מילי.
לבסוף קרן יולדת בן ובועז וילי מסתכלים על הזוג הצעיר והתינוק בקנאה.
חו האנמין
חוּ הָאנְמִין (胡漢民; באנגלית: Hu Hanmin; 9 בדצמבר 1879 – 12 במאי 1936) היה אחד המנהיגים הראשונים של מפלגות הימין השמרני, קוומינטנג במהלך מלחמת האזרחים הסינית.
ביוגרפיה
האנמין היה ממוצא האקה מג'יאן, ג'יאנגשי. אביו עבר לגואנגדונג, כדי לקבל משרה רשמית. אחרי סיום לימודיו בגיל 21 שנים, יצא ללמוד ביפן החל משנת 1902, והצטרף לטונגמנגואי (הברית המהפכנית הסינית) ב-1905 כעורך העיתון "מין באו". בשנים 1907–1910 השתתף במספר מהפכות מזוינות. זמן קצר לאחר מהפכת שינהאי בשנת 1911, הוא התמנה למושל של גואנגדונג וכמזכיר הראשי של הממשלה הזמנית. הוא השתתף במהפכה השנייה בשנת 1913, והצטרף לסון יאט-סן שעבר ליפן לאחר כישלון המהפכה השנייה. שם הם הקימו את הקוומינטנג (המפלגה הלאומנית הסינית). הוא חי בגואנגדונג בין 1917 ו-1921 ועבד עבור סאן יאט-סן, כשר התחבורה ויועץ הראשי מאוחר יותר.
הוא נבחר לוועד הפועל המרכזי בוועידה הראשונה של הקואומינטנג בינואר 1924. בספטמבר הוא פעל כסגן הנשיא, כאשר סון יאט-סן עזב את גואנגג'ואו לשאוגואן. סאן מת בבייג'ינג במרס 1925, וחו היה אחד משלוש הדמויות החזקות ביותר בקוומינטנג. שני האחרים היו וואנג ג'ינגווי וליאו ז'ונגקאי. ליאו נרצח באוגוסט באותה שנה, והו נחשד ונעצר. לאחר ״פיצול נינגהאן״ (=הפסקת שיתוף הפעולה בין הקוומינטנג ובין המפלגה הקומוניסטית) בשנת 1927, הוא תמך בצ'יאנג קאי שק, ומונה לתפקיד שלטוני בכיר בנאנג'ינג.
מאוחר יותר, ב -28 בפברואר 1931, הוא הוכנס למעצר בית על ידי צ'יאנג עקב מחלוקות על החוקה הזמנית החדשה. לחץ פנימי במפלגה אילץ את צ'יאנג לשחרר אותו. לאחר מכן, הוא הפך למנהיג רב עוצמה בדרום סין, שדגל בשלושה עקרונות פוליטיים: התנגדות לפלישה היפנית, התנגדות לקומוניסטים מיליטריסטים, ולבסוף התנגדות למנהיג המוצהר, צ'יאנג קאי-שק.
הפלגים שהתנגדו לצ'יאנג בקואומינטאנג התכנסו בגואנגג'ואו כדי להקים ממשלה יריבה. הם דרשו את התפטרות צ'יאנג מתפקידיו הכפולים כנשיא המדינה וראש הממשלה. מלחמת האזרחים נמנעה על ידי הפלישה היפנית למנצ'וריה. הו המשיך לשלוט בדרום סין, בלב ליבו של הקואומינטאג, בסיוע צ'ן ג'יטנג וחבורת ניו-גואנג-שי. שם הוא ניסה ליצור ממשלה ללא שחיתות כאלטרנטיבה למשטר של צ'יאנג. הו ביקר את צ'אנג שלא נקט מדיניות חזקה ״כלפי הכוח הזר [יפן] שקרע והרס את מולדתנו!"
חו ביקר באירופה והפסיק את ההתקפה הפוליטית שלו על צ'יאנג קאי-שק ביוני 1935. בפגישה הראשונה של הוועידה החמישית של קואומינטאנג בדצמבר 1935 נבחר ליו"ר הוועדה המרכזית. הוא חזר לסין בינואר 1936, חי בגואנגג'ואו עד שמת מדימום במוחו ב -12 במאי 1936.
מותו עורר משבר. צ'יאנג רצה להחליף את חו בחסידיו הנאמנים בדרום סין ולחסל את האוטונומיה שממנה נהנה הדרום תחת חו. כתוצאה מכך, צ'ן והחבורה של גואנגשי קשרו קשר נגד צ'יאנג. במה שקרוי "תקרית ליאנג-גואנג". צ'ן נאלץ להתפטר מתפקידו כמושל גואנג-דונג לאחר שצ'יאנג שיחד רבים מקציניו לערוק והמזימה התמוטטה.
עמנואל אימורו
עמנואל פיליפ אימורו (בצרפתית: Emmanuel Philippe Imorou; ב-16 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן עבר בניני ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים
אימורו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של בורז' ובקיץ, הצטרף לשאטורו ב'. כעבור שנתיים הצטרף לקבוצה הבוגרת. בקיץ, אימורו הושאל לגווניון וכעבור שנה חזר לשאטורו.
ב-24 ביוני 2014, אימורו חתם בקאן, העולה החדשה לליגת העל הצרפתית. בעונת, אימורו הושאל לסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית.
דליבור ברוזוביץ'
דליבור ברוזוביץ'  (בקרואטית: Dalibor Brozović; 28 ביולי 1927, סרייבו – 19 ביוני 2009 זאגרב) הוא בלשן ופוליטיקאי קרואטי. הוא דוד של הבלשן הקרואטי רנקו מטסוביץ'.
עמנואל אימורו
קריירת מועדונים
ב-22 בספטמבר 2019, אימורו חתם באוויאן.
דליבור ברוזוביץ'
דליבור ברוזוביץ' נולד בסרייבו, אז חלק של ממלכת יוגוסלביה. לאחר סיום בית הספר הוא המשיך בלימודים וסיים אוניברסיטת זאגרב. בשנת 1957 הוא סיים את דוקטורט.
עמנואל אימורו
קריירה בינלאומית
אימורו נולד בצרפת להורים ממוצא בניני, דבר המאפשר לו לשחק עבור נבחרת בנין. הוא זומן לראשונה לסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2010.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, ערך ב-6 בינואר 2010 בניצחון 0-1 נגד.
דליבור ברוזוביץ'
בשנת 1975 הוא קיבל דרגת חבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של יוגוסלביה ובשנת 1986 התקבל כחבר.
משנת 1946 דליבור ברוזוביץ' היה חבר של המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא היה בין המייסדים וסגן-נשאי של איגוד הדמוקרטי הקרואטי. מפלגה זו זכתה בבחירות של 1990 והדיחה את הקומוניסטים משלטון לאחר 45 שנים. דליבור ברוזוביץ' מונה לסגן נשיא של קרואטיה והיה חבר הפרלמנט בשנים 1992–1995.
דליבור ברוזוביץ' ידוע בחקר השפה הקרואטית. הוא דוגל בכך שהשפה הקרואטית היא שפה נפרדת מהשפה הסרבית. כבר בשנת 1967 הוא היה בין המחברים עצומה בנושא. הוא תמך בקו לאומני זה במשך שנים וחיזק אותו לאחר שקרואטיה קיבלה את עצמאותה.
דיר קרוח
דיר קרוח - שרידי כפר עתיק הנמצאים בשמורת גמלא שברמת הגולן. שרידי היישוב נמצאים ליד המצוק המשקיף על נחל גמלא ובסמוך ל"שביל הנשרים".
בין המאות 4 וה-5 שכן במקום כפר נוצרי. בתקופה זו, הייתה רמת הגולן מאוכלסת בעשרות יישובים יהודים ונוצרים. מתקופה זאת נמצאים באתר שרידי מנזר (דיר בערבית), כנסייה בסגנון שהיה נפוץ באזורים הבזלתיים בירדן ובסוריה, ובית בד שבו נמצא אגן לריסוק זיתים עגול עשוי בזלת. בכנסייה נמצאו קשתות שתמכו בתקרה העשויה אבני בזלת. מצדה הצפוני של הכנסייה נמצאה חצר שרוצפה באבן. בחצר זאת נמצאה מעל הפתח כתובת ביוונית "האל של גרגוריוס הושע ורחם אמן". כל מבני הכפר בנויים בזלת. באתר נמצא מבנה נוסף מתקופה זו שנמצאו בו קשתות אבן וצלב חקוק על המשקוף. היישוב מהתקופה הביזנטית ננטש במחצית המאה ה-7 בגלל הכיבוש הערבי.
לאחר פער יישובי של כ-600 שנה נושב במקום מחדש במאה ה-13. יישוב זה שרד עד המאה ה-14. המקום נושב מחדש במאה ה-20 על ידי אוכלוסייה סורית. המקום ננטש מיושביו לאחר מלחמת ששת הימים.
רצועניים
רצועניים (שם מדעי: Trichiuridae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים החיים במרבית הימים והאוקיינוסים בעולם, ובעיקר באזור הטרופי. למרות דמיונם לצלופחים הם דווקא קרובי משפחה רחוקים של הקולייסיים.
מאפיינים
אורכם של הרצועניים 18-230 ס"מ והם בעלי גוף בעל קשקשים אפורים עד כהים, לסתות הנראות כמו לסתות ברקודה בעלי שיניים חדות, עין גדולה מחזירת אור וגוף מוארך כמעט חסר קשקשים למעט רעמת סנפירים נמוכים מהגב ועד הזנב, הזנב נגמר בקצה צר וצורתם מתפתלת כמו צלופח.
פרנסיס דיינה
פרנסיס דיינה (באנגלית: Francis Dana; 13 ביוני 1743 – 25 באפריל 1811) היה עורך דין, משפטן ומדינאי אמריקאי ממסצ'וסטס. הוא שימש כציר הקונגרס הקונטיננטלי בשנים 1777–1778 וב-1784. הוא חתם על תקנון הקונפדרציה. אשתו אליזבת הייתה בתם של אן רמינגטון וויליאם אלרי, שחתום על מגילת העצמאות. הוא היה גם חותנו של וושינגטון אלסטון, צייר ומשורר ידוע ושימש כשליח ארצות הברית לרוסיה בשנים 1780–1783.
ביוגרפיה
פרנסיס נולד בצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס, בנו של עורך הדין ריצ'רד דיינה. הוא התחנך בהרווארד שם סיים את לימודיו בשנת 1762, ואז התקבל ללשכת עורכי הדין ולאחר מכן בנה קריירה משפטית מוצלחת בבוסטון.
דיינה עזב את הקונגרס כדי ללוות את ג'ון אדמס לפריז כמזכיר של המשלחת הדיפלומטית. בשנת 1780 הוא מונה לשר האמריקני לאימפריה הרוסית וכשליח רשמי מטעם ארצות הברית ברוסיה, אף שהוא מעולם לא זכה להכרה רשמית מיקטרינה הגדולה, הוא נשאר בפטרבורג עד 1783.
משימתו של דיינה הייתה לחתום בפטרבורג על אמנה להצטרפותה של ארצות הברית למדיינות נייטרלית ולנהל משא ומתן על חוזה ידידות וסחר עם רוסיה. דיינה הגיע לפטרבורג מאמסטרדם, אותה עזב ב-7 ביולי 1780 והגיע לפטרבורג ב-27 באוגוסט 1781. את דיינה ליווה ג'ון אדמס כמזכיר, לימים שגריר ארצות הברית ברוסיה ולאחר מכן נשיא ארצות הברית. במהלך שליחותו ברוסיה, סמך דיינה על תמיכתו של ראש משרד החוץ ניקיטה פנין, אך האחרון בדיוק באותה תקופה לקח חופשה ופרש לאחוזתו, שלאחריה השפעתו בחצר הקיסרית נחלשה באופן משמעותי: התפתחות מדיניות החוץ הושפעה יותר ויותר. אלכסנדר בזבורודקו וגריגורי פוטיומקין השפיעו על מדיניות הקיסרית. בנוסף, שגריר בריטניה ברוסיה ג'יי האריס התנגד באופן פעיל לדיינה. כתוצאה מכך הודיע ​​פרנסיס דיינה רשמית לממשלת האימפריה הרוסית על מינויו לתפקיד השליח האמריקאי בסנקט פטרבורג רק ב-24 בפברואר (7 במרץ) 1783. אך חידוש משימת התיווך הרוסית-אוסטרית במרץ 1783 הביא לסירובה של הקיסרית יקטרינה השנייה לקבל את תעודות השגריר שלו. ב-12 באפריל (23) הודיע סגן קנצלר האימפריה הרוסית אוסטרמן, שעמד באותה עת בראש משרד החוץ, לדיינה כי עד לחתימת חוזה השלום הסופי, הקיסרית אינה יכולה לקבל את השליח האמריקני, מכיוון שהדבר אינו עולה בקנה אחד עם כללי הנייטרליות והצביע על הצורך להציג תעודה חדשה. יקטרינה עצמה לא ייחסה חשיבות לנושא האמריקני ומלחמתם בבריטניה והעניקה עדיפות לבעיות אירופאיות, ומעל לכל – לסיפוח חצי האי קרים. במכתבה לבריאטינסקי ומרקוב בפריס, היא כתבה: "כאשר כיבוש חצי האי קרים הופך לציבורי, ואז לשאלות שהופנו בפניך ובאופן אחר בשיחותיך, אתה יכול, בעקבות הסיבות המתוארות במניפסט, לומר בתמימות שרוסיה לא התערבה בזמנו בענייני אנשים אחרים, כגון כיבוש קורסיקה, הכרה בעצמאות הכפרים האנגלים באמריקה וכדומה..."
לאחר שובו הוא נבחר שוב לקונגרס הלאומי בשנת 1784. ב-1785 מונה דיינה לבית המשפט העליון של מסצ'וסטס, ושימש שם עד 1806, כשופט ראשי לאחר 1791. היה תומך נלהב באימוץ החוקה הפדרלית, הוא היה חבר באמנת המדינה שאשררה אותה בשנת 1788 והיה אחד היועצים המשפיעים ביותר על מנהיגי המפלגה הפדרליסטית.
בשנת 1792 הוקמה חברה לבניית גשר לקאמברידג'פורט מעל נהר צ'ארלס. זה הפך לגשר ווסט בוסטון, לימים האתר של גשר לונגפלו כיום. יחד עם דיינה, חלק מבעלי המניות המקוריים כללו את מונגו מקאי, אוליבר וונדל, ג'יימס סאליבן, הנרי ג'קסון, ויליאם ווטמור, הריסון גריי אוטיס, פרס מורטון, סמואל פרקמן, צ'ארלס בולפינץ', ג'וזף בלייק, הנרי פרנטיס, ג'ון דרבי, כיילב דייוויס, ג'ון ווינטרופ וג'ון אוסטין. הגשר נפתח בנובמבר 1793.
דיינה פרש מהחיים הציבוריים בשנת 1806. הוא היה חבר צ'רטר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 1780 ותמך באופן פעיל בצמיחת אוניברסיטת הרווארד. בנו, ריצ'רד הנרי דיינה האב, היה משורר ומבקר ספרות חשוב וכן עורך דין. נכדו, ריצ'רד הנרי דיינה ג'וניור (1815–1882) היה עורך דין וסופר ידוע שכיהן כפרקליט במסצ'וסטס וכתב את הספר "שנתיים לפני התורן".
דיינה הלך לעולמו בקיימברידג', מסצ'וסטס ונקבר בחלקת הקבורה העתיקה של קיימברידג'.
Privacy Badger
Privacy Badger הוא תוסף דפדפן חופשי בקוד פתוח שנוצר על ידי קרן החזית האלקטרונית, המאפשר חסימת גישתם של אתרי אינטרנט למידע אודות הגולש בהם. התוסף ניתן לשימוש בדפדפנים גוגל כרום, פיירפוקס ואופרה.
על התוסף
מטרת התוסף לקדם גישה מאוזנת לפרטיות באינטרנט בין צרכנים לספקי תוכן על ידי חסימת פרסומות וקובצי עוגיות שאינם מכבדים את הגדרת האפשרות "אל תעקוב". לדבריה של מפתחת התוסף: "אם נראה שמפרסם עוקב אחריך במספר אתרים ללא רשותך, התוסף יחסום באופן אוטומטי את המפרסם מלקחת מידע נוסף מהדפדפן שלך. עבור המפרסם, זה כאילו לפתע נעלמת."
גרסת "אלפא" שוחררה ב-1 במאי 2014, ולאחריה גרסת הבטא ב-21 ביולי 2014. לפי ההודעה של קרן החזית האלקטרונית, בחודש אפריל 2017, הגיע התוסף למיליון משתמשים.
התייחסויות בתקשורת
במגזין PC World נכתב כי התוסף "חוסם רק מעקב של צד שלישי, לא צד ראשון", ומציין כי מניעת תקיפת זיהוי (fingerprinting attacks) של הדפדפן מתוכננת לשחרור עתידי.
אתר החדשות LWN.net, מתאר את התגים הירוקים, הצהובים והאדומים של תפריט התוסף "תוספת יפה להדמיה", מה שהופך אותו קל עבור המשתמש כדי להחליף את העוקבים לסירוגין, אם תרצה בכך המתאר קל יותר מאשר לחסום ממשקים רחבים.
באתר הבלוגים Gigaom נכתב: "הרשימה השחורה של התוסף נוצרת באמצעות חסימה היורסטית, כלומר, התוסף משתפר ככל שמשתמשים בו", ובמאי 2014 כתב כי התוסף "שובר הרבה אתרים", אבל רואה את החשיבות בכך שהיא נוצרת על ידי ארגון ללא כוונות רווח, ומסכם שזה "הרבה יותר ממספיק טוב".
יוסף גרהרד ליבס
חייו
ליבס נולד בשנת 1910 בסאן סלוודור לאיש עסקים יהודי-גרמני. הוא גדל והתחנך בהמבורג, ולמד שם בגימנסיה לטינית ויוונית עתיקה. הוא היה פעיל בתנועת הנוער הציונית "בלאו-וייס" ('כחול-לבן').
בשנת 1928 נסע ללמוד יהדות באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא חזר לגרמניה לאחר שנה, מכיוון שרמת החוג ללימודים קלאסיים לא הייתה גבוהה מספיק לטעמו. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטאות היידלברג וברלין. הוא עבר הכשרה חקלאית בלטביה, ושם נשא לאשה את חברתו הראשונה.
ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, נקטעו לימודיו לדוקטורט והוא סולק מהאוניברסיטה בשל חוקי הגזע. הוא הצליח לקבל סרטיפיקט לפלשתינה לאחר שהוכיח שיש ברשותם הון מספיק. בני הזוג הגיעו לקיבוץ בית אלפא, ולאחר כשנה רכשו פרדס ובית בפרדס חנה ועסקו בחקלאות. לזוג נולדו שתי בנות. מאוחר יותר הם התגרשו.
טרנטון האסל
ראשית חייו וקריירת מכללות
האסל למד בתיכון קלארקסוויל. את לימודיו בתיכון סיים ב-1997, ולצידו בבית הספר התיכון שיחק שחקן ה-NBA לעתיד שון מריון. לאחר מכן למד אוניברסיטת המדינה אוסטין פי, שם סיים בשנת 2001 עם תואר בבריאות האדם ובביצועים. הוא שיחק שלוש עונות כדורסל מכללות בנבחרת הכדורסל של אוסטין פי, לאחר שבשנת לימודיו הראשונה לא שיחק. בינואר 2002, הפרישה אוסטין פי את חולצתו באוניברסיטה, מספר 44, כך שאף אחד משחקניה בעתיד לא יוכל ללבוש אותה.
יוסף גרהרד ליבס
חייו
בשנת 1941 נשא לאשה את מירה ליבוביץ, דודניתו של ישעיהו ליבוביץ. ליבוביץ נולדה בריגה והתחנכה בברלין. בשנת 1933 עלתה ארצה. היא למדה קרמיקה אצל חוה סמואל ולאחר מכן נסעה להשתלם בפריז ובפראג. השניים הכירו עוד בברלין, אבל הקשר ביניהם התהדק רק בארץ. לזוג נולדו שני ילדים, שניהם מרצים באוניברסיטה העברית: תמר ליבס, פרופסור לתקשורת, לשעבר ראש החוג לתקשורת (נשואה לאדריכל אולריק פלסנר ואמו של חבר הכנסת יוחנן פלסנר), ויהודה ליבס, פרופסור אמריטוס למחשבת ישראל.
בשנת 1943 עברו לירושלים והתגוררו בקריית שמואל. שם החל ליבס במפעל חייו: תרגום התרבות הקלאסית לעברית. תרגם שירה גרמנית, יצירות מהספרות היוונית והלטינית וכן מיצירות שייקספיר. מפעלו המפורסם הוא תרגום כל כתבי אפלטון לעברית: ליבס תכנן בתחילה לתרגם רק מספר דיאלוגים, אולם לאור ההתלהבות שבה התקבלו בציבור החליט להמשיך ולתרגם את היתר. כל ספריו של ליבס יצאו לאור בהוצאת שוקן, וכוללים לרוב מבואות פרי עטו.
טרנטון האסל
קריירת משחק מקצוענית
במהלך עונת הרוקי שלו עם הבולס, 2001-02, שיחק ב-78 משחקים, ב-47 מהם פתח, וממוצעיו היו 8.7 נקודות למשחק, 3.3 ריבאונדים למשחק ו-2.2 אסיסטים למשחק. בעונתו השנייה של האסל בשיקגו, שיחק בכל 82 משחקי קבוצתו, פתח ב-53 מהם, ורשם בממוצע 4.2 נקודות למשחק, 3.1 ריבאונדים למשחק ו-1.8 אסיסטים ב-24.4 דקות למשחק.
יוסף גרהרד ליבס
חייו
ליבס לחם במלחמת העצמאות. בשנת 1955 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגום מופת, על תרגום כתבי אפלטון ו"אנשי רומי" לפלוטרכוס.
טרנטון האסל
קריירת משחק מקצוענית
האסל נופה מהבולס ב-23 באוקטובר 2003 וחתם במינסוטה טימברוולבס שישה ימים לאחר מכן. הוא פתח ברוב משחקי הוולבס, ולעיתים קרובות שימש מומחה ההגנה של הקבוצה. הוא הועבר בטרייד על ידי המאבריקס עבור גרג באקנר ב-28 בספטמבר 2007.
יוסף גרהרד ליבס
חייו
משנת 1961 ועד 1964 כיהן כסגן-נשיא האוניברסיטה העברית בצמוד לנשיאים יואל רקח ואליהו אילת, עד שפרש כדי להתמסר לעבודת התרגום. בשנת 1968 פרסם את ספרו "אפלטון: חייו ואישיותו". בהמשך תרגם את "אתיקה ניקומכית" לאריסטו, והשלים את תרגום כתבי אפלטון, ב-5 כרכים.
טרנטון האסל
קריירת משחק מקצוענית
ב-19 בפברואר 2008, הועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס יחד עם קית' ואן הורן, דווין האריס, דה-סגנה דיופ, מוריס אייג'ר, 3 מיליון דולר ובחירות הסיבוב הראשון של הנטס בדראפט 2008 ובדראפט 2010 תמורת ג'ייסון קיד, מאליק אלן ואנטואן רייט.
יוסף גרהרד ליבס
חייו
ליבס נפטר בירושלים בשנת 1988, לאחר שסבל מאלצהיימר. ליבס המשיך לתרגם גם בשנותיו האחרונות ותרגם את הומרוס, אך לא הצליח לסיימו. לאחר מותו החל בנו, יהודה ליבס, לתרגם מהספרות הקלאסית היוונית והלטינית.
טרנטון האסל
קריירת משחק מקצוענית
ב-2011 הצטרף לקלארקסוויל קאבלירס מליגת ה-ABA. הקבוצה התפרקה לאחר משחק אחד.
מנזר השילוש בוונדום
מנזר השילוש בוונדום (Vendôme) הוא מנזר בנדיקטי שנוסד ב-1035 בוונדום, צרפת. המנזר ידוע בכנסיית המנזר שלו, שלה חזית מרשימה בסגנון גותי לוהב (Flamboyant).
היסטוריה
הוא מנזר בנדיקטי שנוסד ב-1035 בוונדום על ידי ז'ופרואה מרטל ואשתו הראשונה, אגנס מבורגון. הוא נחנך ב-31 במאי 1040, כחודש לפני שז'ופרואה נהפך לרוזן אנז'ו. המנזר היה כפוף ישירות לאפיפיור, דבר שזכה להסכמה מצד תיירי משארטר ואנרי הראשון, מלך צרפת. ב-1063 אב המנזר קודם לדרגת קרדינל.
מבני הקלויסטר נהרסו בידי הצבא בתחילת המאה ה-20, אך מה שנותר נהפך למוזיאון. כתבי היד של המנזר שמורים בספרייה העירונית של ונדום. הכנסייה הייתה פעילה עד לאחרונה, למיסה אחת באמצע השבוע.
אדריכלות
הסגנון העיקרי בכנסיית המנזר הוא סגנון גותי לוהב (Flamboyant), תת-סגנון של האדריכלות הגותית המתאפיין בתחרת חלונות דמוית להבות אש וגילופי אבן עשירים ומורכבים. למרות זאת, הכנסייה כוללת יסודות מהכנסייה הראשונה הפשוטה יותר בטרנספט (בית הרוחב) ועמודי מקום המצלב. בשל משך הבנייה הארוך, הספינה הראשית מציגה מספר סגנונות בנייה, כפי שניתן לראות בשינויי הסגנון והגימור כאשר בוחנים את התמיכות והקישוטים במקום המצלב. האפסיס נבנה מחדש בסגנון גותי בשל (High Gothic) בסוף המאה ה-13, בימי השיא של המנזר. שני המפרצים המזרחיים ביותר של הספינה הראשית נבנו באמצע המאה ה-14. אחרי הפסקה ארוכה, שנגרמה עקב מלחמת מאה השנים, העבודות על הכנסייה חודשו. המפרצים השלישי והרביעי של הספינה הראשית הושלמו ב-1492. שאר הכנסייה הושלמה במאה ה-16, כולל החזית המערבית המרשימה בסגנון הגותי הלוהב.
בעוד החזית החיצונית של הכנסייה היא בסגנון גותי לוהב עשיר בקישוטים, מגדל הפעמונים הסמוך מהמאה ה-12 מציג מבנה פשוט, כמעט ללא קישוטים, שנבנה בסגנון רומנסקי מאוחר וסגנון גותי מוקדם.
חלונות הוויטראז' של הכנסייה הם אחד ממאפייניה הבולטים והמיוחדים. ספסלי בית המקהלה מהמאה ה-16 מקושטים באיורי גרוטסקות, מפלצות וחיות מעוותות.
רוברט טלבוט קלי
ראשית חייו
קלי נולד ב, צ'שייר, בנו של צייר הנוף והדיוקנאות האירי, רוברט ג'ורג' קלי. הוא עזב את בית הספר בשנת 1876 כדי להתחיל לעבוד במשרד של סוחרי כותנה, אך קיבל גם חינוך לאמנות מאביו.
במצרים
בתחילת שנות ה-1880, בהשראת המקומות שראה בזמן חופשה על ספינת שייט, החליט טלבוט קלי לאמץ את המקצוע של אביו. הוא עזב את עבודתו ב-1882, נסע לצפון אפריקה, והתיישב במצרים ב-1883, רכש סטודיו בקהיר ולמד את השפה הערבית. הוא הסתובב ברחבי מצרים, כתב וצייר את האנשים והמקומות שעבר. הוא בילה זמן לא מבוטל עם השבטים הבדואים אותם תיאר ואייר בספרו משנת 1902. עם פרסומו הוא גם הרוויח מעבודות פרטיות שקיבל. הוא שהה במצרים עד 1915 ושמסיבות של בריאות וגיל חזר ללונדון - אם כי המשיך לצייר ללא הרף.
כאמור ספר המסעות המאויר הראשון שלו, ראה אור ב-1902 היה תיאור של רשמיו וחוויותיו במהלך שהותו הארוכה במצרים. באותה שנה התקיימה גם תערוכה של רישומיו במצרים ב. ציוריו וכתיבתו גילו אמפתיה וכבוד רב לאנשים ולתרבות המקומיים, במיוחד לזו של הבדואים המדבריים.
לפני פרסום ספרו על מצרים, קלי סיפק איורים לספר "אש וחרב בסודאן" של (1896).
בבורמה
קלי נסע לבורמה, עליה כתב וצייר בשני ספרים בהוצאת, לונדון (1909). הספר הראשון הכיל רפרודוקציות של 73 מציוריו של קלי והשני 12 רפרודוקציות, שכולם הופיעו גם בספר הראשון.
בנסיעה שלו בבורמה ובציורים שהשאיר מהמסע, הייתה השפעה משמעותית לקלי על התפתחות המוקדמת של הציור הבורמזי. מאמינים שהוא פגש ולימד את יסודות הציור המערבי לכמה מציירי בורמה המקומיים, כמו (1890–1942) ובא און (בערך 1877–1924) שמראים השפעה ברורה של סגנונו של קלי ביצירות מסוימות שלהם.
יצירתו
טלבוט קלי עבד בעיקר בצבעי מים ובשחור-לבן. הוא היה חבר ב (RI), ב (RBA), ב (RBC) ובחברה הגאוגרפית המלכותית (RGS).
מותו
קלי נפטר בלונדון בשנת 1934.
הוא היה נשוי והיה לו בן, (1896–1971), שהיה גם אמן, שהתמחה בציור ציפורים ובנושאים היסטוריים והיה מאייר צבאי במלחמת העולם הראשונה.
סאגת רגנאר לודברוק
מעשיות ראגנאר לודברוק (בנורדית עתיקה: Ragnars saga loðbrókar) הוא סאגה איסלנדית מהמאה ה-13 על השליט הוויקינגי רגנאר לודברוק מהמאה ה-9 לספירה. היצירה כתובה לאחר וולסונגה סאגה (Völsunga saga), באותו כתב היד. הסיפור מתאר את מסעותיו של רגנאר, נישואיו לאצילה ת'ורה בתו של מושל אסטרייטלנד, נישואיו המאוחרים עם הנסיכה אסלוג, מעשי בניהם בקרב, ומותו של ראגנאר בידי המלך אלה השני, מלך נורת'מבריה.
סאגת רגנאר מקשרת בין הדמויות האגדיות של סיגורד וברינהילדר לבין האירועים ההיסטוריים של המאה ה-9 עד המאה ה-11, ומספק מקור מרכזי לשושלת בית המלוכה הנורווגי על ידי הצגת סיגורד כאב קדמון.
הסאגה היא חלק מסאגות האיסלנדים (Íslendingasögur), סיפורי גבורה שנכתבו בין המאות ה-12 וה-14 על המשפחות הבולטות של איסלנד, סאגות אלו מתרחשות בתקופה שבין השנים 930–1030, המכונה בתולדות איסלנד "עידן הסאגות"; סאגות אלו נחשבות כפנינת הסאגות האיסלנדיות ונוטות לעסוק בדמויות "גדולות מן החיים" מבין בני ארץ זו, ובראשן ראגנאר לודברוק.
אוליבר ליס
סר אוליבר ויליאם הארגריבס ליס, הברון השלישי (27 באוקטובר 1894 - 22 בינואר 1978), היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה השמינית במהלך מלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
ליס נולד ב-27 באוקטובר 1894, לסר ויליאם הארגריבס ליס, הברון השני, והתחנך באיטון קולג'. בשנת 1914 התגייס ליס לצבא בריטניה, והצטרף לרגימנט משמר קולדסטרים, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה אף נפצע 3 פעמים.
לאחר המלחמה מילא ליס תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1930 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1938 הועלה לדרגת קולונל, והוצב כמדריך בצפון-מערב הודו.
מלחמת העולם השנייה
במרץ 1940 חזר ליס לבריטניה, והיה אמור לקבל פיקוד על חטיבה בבריטניה, אולם בעקבות הפלישה הגרמנית לצרפת, נשלח לצרפת כקצין מטה במטהו של ג'ון גורט, ולאחר מכן הוטל עליו להקים את החטיבה ה-29. בדצמבר 1940 מונה ליס למפקד דיוויזיית מחוז מערב ססקס והועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובינואר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית). ביוני אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת של המשמר, ובספטמבר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-30, עמו לחם בקרב אל-עלמיין השני ובקרבות בתוניסיה, בסיציליה ואיטליה. ב-29 בדצמבר 1943 מונה ליס למפקד הארמייה השמינית במקומו של ברנרד מונטגומרי שחזר לבריטניה לתכנן את מבצע אוברלורד, ופיקד עליה על אוקטובר 1944, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו. בנובמבר אותה שנה מונה ליס למפקד קבוצת הארמיות ה-11, ופיקד עליה במהלך הקרבות בבורמה.
עם סיום המערכה על בורמה הודיע ליס לויליאם סלים, כי הוא לא ימשיך בתפקידו כמפקד הארמייה ה-14 בפלישה המתוכננת למלאיה, אלא יטול את הפיקוד על הארמייה ה-12, עליה הוטלה משימת טיהור בורמה. סלים סירב למינוי זה, באומרו כי הוא מעדיף לפרוש. כשהתפשטה השמועה בארמייה ה-14, זעמו אלן ברוק, ראש המטה הכללי הקיסרי, וקלוד אוקינלק, ראש פיקוד הודו, על שליס לא התייעץ עמם בנושא והחלו להפעיל לחץ לשינוי ההחלטה. בסופו של דבר, הורה לורד לואי מאונטבאטן לליס לבטל את החלטתו. סלים קיבל קידום לדרגת גנרל ב-1 ביולי 1945 ונאמר לו כי יחליף את ליס כמפקד כוחות הקרקע של בעלות הברית בדרום מזרח אסיה, אך עד שנכנס לתפקידו החדש - הסתיימה המלחמה.
אחריתו
בעקבות הסכסוך עם סלים, חזר ליס לבריטניה, אך קידומו נחסם על ידי הפיקוד הבכיר, ובשל כך פרש ליס מהצבא בשנת 1947.
ב-22 בינואר 1978 מת ליס, כתוצאה מהתקף לב.
ויינרוב
וַיינְרוּבּ – שם משפחה יהודי. מקורו במילה Weintraube שפירושה "ענב" בגרמנית.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
סלאפינג
סלאפינג (באנגלית: Slapping) היא טכניקה מוזיקלית להפיק צלילי הקשה-מלודי על כלי מיתר. הטכניקה משמשת בעיקר בסיסטים, הן בנגינה בקונטרבס והן בגיטרה בס. טכניקת הסלאפינג כרוכה בשימוש בקצה מפרק האצבע, היכן שהוא גרמי במיוחד, כדי להכות במהירות את המיתר. בגיטרות בס, זה נעשה בדרך כלל עם האגודל, בעוד שבקונטרבס ניתן להשתמש בקצה היד או באצבע המורה.
פעמים רבות הטכניקה נעשית בשילוב עם טכניקת הפופינג (Popping) שבה מושכים את המיתר הרחק מגוף הגיטרה ומשחררים אותו במהירות (לרוב בעזרת אצבע המורה או אצבע האמה). בגיטרה בס, שתי הטכניקות משמשות בדרך כלל יחד ולסירוגין, אם כי ניתן להשתמש בשתי הטכניקות בנפרד.
סקירה כללית
טכניקת הסלאפינג בקונטרבס פותחה על ידי בסיסטים בהרכבי ג'אז בניו אורלינס בעשור הראשון של המאה ה-20, ומאוחר יותר התפשטה לז'אנרים אחרים, כולל סווינג, רוקבילי ושאר שלוחותיהן של סגנונות אלה.
בגיטרה בס, הטכניקה זכתה לפופולריות בעקבות נגינתו של לארי גראהם, בסיסט גיטרה בס חשמלית, הידוע בין היתר כבסיסט של להקת סליי אנד דה פמילי סטון מסוף שנות ה-60. הטכניקה התפשטה במהירות לז'אנרים של פאנק ודיסקו.
טכניקת הסלאפינג משתמשת לא רק בסיסטים, היא אומצה גם על ידי גיטרסיטים בסגנון פינגר סטייל. ג'ון לנון השתמש בסלאפינג על הגיטרה שלו בפתיחת השיר "Get Back" כפי שנראה בסרט התיעודי של פיטר ג'קסון "The Beatles: Get Back".
קונטרבס
את טכניקת הסלאפינג בקונטרבס ניתן לתאר כפיתוח של טכניקת הצביטה והרמת המיתר בפיציקטו. צליל ההקשה של הסלאפינג יכול להיות מופק גם על ידי לחיצה על המיתרים עם חלק מהאצבעות או כל האצבעות ביד הפורטת.
בין הנגנים המוקדמים שהשתמשו בטכניקת הסלאפינג בקונטרבס ניתן למנות את ביל ג'ונסון, תיאודור "סטיב" בראון , וולמן בראוד , פופס פוסטר, וצ'סטר זרדיס.
סלאפינג שימש את מוזיקאיי הסווינג והבוגי-ווגי. הטכניקה הפכה למרכיב חשוב בצורת רוקנרול מוקדמת ששילבה בלוז ומה שנקרא אז מוזיקת hillbilly - סגנון מוזיקלי המכונה כיום רוקבילי. ביל בלאק, שניגן עם אלביס פרסלי וסקוטי מור השתמש בטכניקת הסלאפינג בקונטרבס. הטכניקה שימשה השראה לשיר "Slap That Bass" של ג'ורג' ואיירה גרשווין.
הבסיסט הישראלי אבישי כהן ידוע בשילוב טכניקות של סלאפינג והקשה על גוף הקונטרבס בעת נגינת קטעי סולו.
גיטרת בס
צליל הסלאפינג מגיע משילוב של שני אלמנטים: סלאפינג, הכוללת מכה במיתר עם צד המפרק הנוקשה באמצע האגודל, אזור קשיח יותר מכריות האצבעות; ולאפשר בכוונה למיתר הרוטט לבוא במגע עם הפרטים המתכתיים של הגיטרה, להפיק טון או זמזום שבדרך כלל נמנעים ממנו בפריטה רגילה.
הבסיסט יכול לנגן תווים רבים במהירות על ידי סיבוב האמה, סלאפינג ופוינג לסירוגין: במהלך הפופ (משיכת המיתרים), היד מתרחקת מגוף הגיטרה, ומתכוננת לקראת הסלאפינג הבאה. שילוב טכניקות הלאפינג והפופינג משמשות בדרך כלל כדי להגביר את מהירות הנגינה. פעמים רבות הטכניקה משולבת בנגינת תווי רפאים, כאשר מיתרי הגיטרה חסומים.
ההמצאה של סלאפינג על בס חשמלי מיוחסת בדרך כלל לבסיסט לארי גראהם. גרהם הצהיר בכמה ראיונות שהוא ניסה לחקות את הסאונד של מערכת תופים לפני שהלהקה שלו מצאה את המתופף שלה. גרהם עצמו מתייחס לטכניקה בתור "'thumpin' and pluckin".
גרסאות שונות
ישנן גרסאות רבות של טכניקת הסלאפינג. בין היתר, ישנם בסיסטים המשתמשים באצבעות אחרות מהאגודל ביד הפורטת, כדי להפיק את צליל טכניקת הסלאפינג.
הנינג פון הולצנדורף
הנינג רודולף אדולף קרל פון הולצנדורף (בגרמנית: Henning Rudolf Adolf Karl von Holtzendorff; 9 בינואר 1853 - 7 ביוני 1919) היה אדמירל גרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה, שהתפרסם בזכות תזכירו בדצמבר 1916 על לוחמת צוללות בלתי מוגבלת נגד בריטניה. הוא קיבל את עיטורי מסדר העיט השחור והפור לה מריט עם עלי אלון והיה אחד מתוך שישה גרוס-אדמירלים של הצי הגרמני הקיסרי.
ביוגרפיה
הולצנדורף נולד למשפחה אצילה בברלין ב-9 בינואר 1853. הוא הצטרף לחיל הים בשנת 1869, שירת במלחמת צרפת–פרוסיה ולאחר מכן כקצין מטה בשייטת מערב אפריקה. הועלה לדרגת קפיטן צור זי בשנת 1897; הוא נכח במהלך מרד הבוקסרים כמפקד סיירת בשייטת מזרח אסיה. הוא שימש כרמטכ"ל בבסיס הצי בים הבלטי והיה מנהל המספנה הקיסרית בדנציג, לפני שהועלה לדרגת ויצה-אדמירל בשנת 1904. שנתיים לאחר מכן מונה למפקד שייטת הקרב I. בשנת 1909 פיקד על צי הים הפתוח, ובשנת 1910 הועלה לדרגת אדמירל. בשנת 1913 נאלץ לפרוש בשל התנגדותו להתרחבות מהירה של הצי הגרמני בתחרות עם הצי המלכותי הבריטי. באותה שנה הפך לחבר בבית הלורדים הפרוסי.
סלאפינג
גרסאות שונות
הבסיסט ויקטור ווטן משתמש בטכניקת סלאפינג כפולה, הכוללת שימוש בשני צידי האגודל עבור כל המיתרים. הוא מבצע את הטכניקה מהר מספיק כדי להפיק את המקבילה הקיצבית של טכניקת הדראם רול בתופים.
הנינג פון הולצנדורף
ביוגרפיה
בשנת 1915, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא מונה לראש מטה האדמירליות הקיסרית. במהלך פרישתו הפך הולצנדורף לתומך חזק בלוחמת צוללות בלתי מוגבלת. הוא פרסם תזכיר בדצמבר 1916 שהוצג בפני הקייזר וילהלם השני ואושר בכנס פלס בינואר 1917. האמונה שמלחמת צוללות בלתי מוגבלת תרעיב את בריטניה ותביא למותה, ניתנה בהצהרה כי בריטניה תיאלץ לתבוע שלום תוך שישה חודשים. הוא גם ציין כי ניתן לקחת את הסיכון להתערבות אמריקאית ולהתעלם ממנה. מדיניותו הצליחה להפריע הן לצי המלכותי והן לצי הסוחר עם הפסדי משלוח של מעל 6 מיליון טון בשנת 1917. הצוללות שלו הפכו פחות מוצלחות עם הפעלת שיטת השיירות, ארצות הברית הצטרפה למלחמה ובריטניה לא נאלצה להיכנע. הוא לא האמין שארצות הברית תוכל להצטרף למלחמה, וחשב שצוללותיו ימנעו את פריסת הכוחות האפקטיבית שלהן לאירופה.
סלאפינג
גרסאות שונות
נגן הרוק המתקדם טוני לוין המציא את "אצבעות הפאנק", זוג מקלות המתחברות לאצבעות הפורטות במיתרים ויוצרות הארכה שלהן, לשם יצירת צליל הדומה להקשה בטכניקת הסלאפינג באגודל בטכניקה המזכירה שימוש במקלות תיפוף.
המוזיקאי היפני מייאבי ידוע ביצירת סגנון סלאפינג ייחודי של נגינה בגיטרות חשמליות. טוסין אבסי, גיטריסט להקת המטאל המתקדם Animals as Leaders, ידוע גם בטכניקות סלאפינג והפופינג בגיטרה חשמלית, שבה הוא משתמש להשפעה מלודית וקצבית כאחד, בעיקר בפריטה על המיתרים הנמוכים של גיטרות בנות 7 או 8 מיתרים המהווים תחליף לשימוש בנגן בס בלהקה.
הנינג פון הולצנדורף
ביוגרפיה
הולצנדורף הועלה לדרגת גרוס-אדמירל ב-31 ביולי 1918; המינוי השישי והאחרון לדרגה זו בצי הקיסרי. הוא פרש שוב לאחר מריבות על מטרות מלחמה עם Oberste Heeresleitung (פיקוד הצבא העליון) באוגוסט 1918 והוחלף על ידי אדמירל ריינהרד שר.
הולצנדורף התחתן עם מרגרטה ציטלמן ואימץ את שתי בנותיה של גיסתו האלמנה. אדמירל הולצנדורף מת במחוז אוקרמארק ב-7 ביוני 1919.
גואייבסזאוריים
גואייבסזאוריים (שם מדעי: Guaibasauridae) היא משפחת דינוזאורים דמויי זאורופודים שהתקיימה במשך הטריאס העליון של אמריקה הדרומית לפני 231.4 עד 208 מיליון שנה מזמננו. הם התגלו בחפירות שונות בברזיל וארגנטינה. המשפחה נקראה ב-1999 בידי החוקר חוסה בונפרטה, לאחר שתיאר את הסוג גואייבסזאורוס.
מיני המשפחה נחשבים לראשונים והקטנים שבקבוצה, ובמראם דומים לכמה מראשוני התרופודים הציידים כמו ההררזאוריים, שהתקיימו לצידם. עם זאת הם כנראה היו אוכלי כל עם צוואר ארוך וזרועות ארוכות שאולי הפכו לגפיים קדמיות תומכות. ככל הנראה הם היו דו-רגליים שהשתמשו בזנבם הארוך ליציבה. הם היו קטנים יחסית ולא עלו על אורך 2 מטר לרבות הזנב.
קבוצה זו פרימיטיבית מאוד, וחלק מהסוגים כמו Chromogisaurus, Saturnalia, Panphagia ו-Pampadromaeus לעיתים נחשבים לחלק ממשפחות אחרות. תת-המשפחה Saturnaliinae לעיתים נחשבת למשפחה עצמאית (Saturnaliidae). כמו כן יש מחלוקת על הכללת הסוג Buriolestes במשפחה.
הייפאא אל-מנסור
הייפאא אל-מנסור (בערבית: هيفاء المنصور; נולדה ב-10 באוגוסט 1974) היא במאית קולנוע סעודית. היא האישה יוצרת הסרטים הראשונה בערב הסעודית, ונחשבת לאחת הבמאיות המוכרות והשנויות במחלוקות ביותר במדינתה.
ביוגרפיה
הייפאא אל-מנסור היא השמינית מתוך תריסר ילדיו של המשורר עבד א-רחמאן מנסור. בילדותה, משפחתה נסעה לבחריין כדי לצפות בסרטים, מכיוון שבערב הסעודית לא היו בתי קולנוע. השחקן האהוב עליה באותה תקופה היה ג'קי צ'אן.
בעידודו של אביה, למדה הייפאא ספרות השוואתית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. לאחר נישואיה לבראדלי ניימן (Bradley Neimann), דיפלומט אמריקאי, ב-2007, למדה תואר שני בקולנוע באוניברסיטת סידני, באוסטרליה.
קריירה
היא החלה את הקריירה שלה כיוצרת סרטים בשלושה סרטים קצרים: "מי?", "מסע מר" ו"הדרך היחידה החוצה" שהאחרון הוא סרט תיעודי. "הדרך היחידה החוצה" זכה במספר פרסים באיחוד האמירויות הערביות ובהולנד.
בשנת 2005 ביימה את הסרט הדוקומנטרי "נשים בלי צל" שעוסק בחייהן של נשים במספר מדינות במזרח התיכון והוצג ב-17 פסטיבלי סרטים בינלאומיים. הסרט זכה בפרס פגיון הזהב לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים במסקט וצוין לשבח בפסטיבל הסרטים הערבי הרביעי ברוטרדם.
את הסרט העלילתי הראשון שלה באורך מלא, "וג'דה", כתבה וביימה. הסרט, הפקה משותפת גרמנית-סעודית, הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2012. סרט זה היה הסרט הראשון באורך-מלא שצולם כולו בערב הסעודית, כמו גם הראשון שבוים בידי במאית אישה. וג'דה מספר את סיפורה של ילדה בת 11 הגדלה בפרוורים של ריאד, וחולמת לרכוב על אופניים ירוקים. וג'דה נבחר לייצג את ערב הסעודית בקטגוריית הסרט הזר בטקס פרסי האוסקר ה-86.
התגוררה מספר שנים בבחריין עם בעלה, ברדלי ניימן דיפלומט אמריקאי ושני ילדיהם, אדם והיילי., ובשנת 2015 עברה עם משפחתה לקליפורניה.
בשנת 2017 יצא סרטה הראשון בארצות הברית "מרי שלי", העוסק באהבתה של הסופרת מרי שלי למשורר פרסי ביש שלי. בשנת 2018 ביימה את הקומדיה הרומנטית "מתעוררת". בשנת 2020 יצא סרטה "המועמדת המושלמת", העוסק באישה המגישה בטעות טופסי התמודדות לראשות העירייה. אל-מנסור ביימה מספר סדרות טלוויזיה טלוויזיה, וביניהם "עולם חדש", "ציפורי אלוהים שבשמים" ו"הפראיות" של פריים וידאו.
איגוד הג'ודו בישראל
איגוד הג'ודו בישראל הוא עמותה המהווה הגוף היציג מול מוסדות בישראל ובעולם בתחום הג'ודו.
היסטוריה
תקציב העמותה בשנת 2019 עמד על כ-23 מיליון ש"ח (מתוכם כ-20 מיליון ש"ח מהמדינה) ועבדו בו כ-163 איש. משרדי העמותה ממוקמים בסמוך למרכז הספורט הלאומי תל אביב. בהנהלת העמותה עומד דירקטוריון נבחר המונה 11 מתנדבים, הנבחרים על ידי האגודות החברות באיגוד.
האיגוד כיום מייצג את ישראל אל מול איגוד הג'ודו האירופי ואיגוד הג'ודו העולמי.
בשנים האחרונות התפתחו עימותים ומתיחויות בין האיגוד לוועד האולימפי בישראל בנוגע לחלוקת תקציבים, מתיחות שהתגברה סביב אולימפיאדת טוקיו (2020).
בשנת 2021 הוחלט כי איגוד הג'ודו בישראל ינהל את אליפות העולם בג'ודו, שתיערך לראשונה בישראל, בשנת 2024 או 2025.
בשארי
בשארי (לפעמים גם: "בושארי") הוא שם משפחה יהודי תימני שפירושו "בנו של בשאר".
הפועל רמלה
הפועל רמלה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר רמלה, אשר הוקמה ב-1949. בשיא כוחה בשנות ה-60 ובשנות ה-70 שיחקה בליגה א', הליגה השנייה דאז, למשך מספר עונות, אך לאחריהן התדרדרה לליגות הנמוכות יותר. החל משנות ה-2000 הקבוצה כונתה כקוריוז בתקשורת ועל ידי אנשיה כ"קבוצה הגרועה בישראל" מפאת הפסדיה האסטרונומיים בליגה ג'.
היסטוריה מוקדמת
הפועל רמלה הוקמה בשנת 1949 ונרשמה לליגה המיוחדת של עונת 1949/1950, העונה הראשונה של ליגת המשנה, שם שובצה ב"בית ירושלים והדרום", אך סיימה במקום השביעי וירדה לליגה השלישית דאז, ליגה ג'. בעונת 1956/1957 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה בשנים אלו ונכנסה למקום הרביעי בליגה ב' (שהפכה להיות הליגה השלישית לאחר הקמת הליגה הלאומית ב-1955). בעונת 1958/1959 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה ב' דרום והעפילה לליגה א' (ליגת המשנה דאז).
בעונתה הראשונה בליגת המשנה 1963/1964 סיימה במקום השישי בבית הדרום (לאחר שנענשה בהפחתת 4 נקודות עקב קטטה אלימה במשחק נגד הפועל באר שבע באותה העונה), ובעונה שלאחר מכן, 1964/1965 סיימה במקום ה-15 וירדה שוב לליגה השלישית, ליגה ב'. בעונת 1969/1970 סיימה הקבוצה בצמרת ליגה ב' דרום ב', אולם לא העפילה לליגה א', עקב חשד של ההתאחדות לכדורגל לשוחד ומכירת משחקים, במשחק נגד מכבי דרור לוד, שהסתיים בתוצאה 13-0. אולם לאחר מכן הועברה הקבוצה לליגה ב' דרום א', שם סיימה פעם נוספת בצמרת הליגה, והעפילה לליגה א', שם נלחמה על חייה וסיימה במשחקי המבחן, אך הצליחה לשרוד עד עונת 1975/1976 בה נעשה שינוי במבנה הליגות והוקמה הליגה הארצית כליגה השנייה בישראל, ואז סיימה הקבוצה במקום ה-14 וירדה לליגה השלישית, שאז הפכה לליגה א'.
בעונת 1979/1980 הקבוצה פספסה את העלייה לליגה הארצית בנקודה אחת בלבד, אחרי שהורדו לה 2 נקודות, ויריבתה העירונית בית"ר רמלה נהנתה מהעונש ועלתה במקומה. בעונה שלאחר מכן (1980/1981) סיימה הקבוצה במקום השני והעפילה לפלייאוף העלייה, אך שם הפסידה בפנדלים ליריבה הפועל תל חנן, ונשארה שוב בליגה א'. בעונת 1983/1984 הפועל רמלה ניצלה מירידה לליגה הרביעית, בעזרת הפרש שערים שהיה עדיף על היורדת שסיימה במקום האחרון, עירוני אשדוד, אך בעונה שלאחר מכן, ירדה לליגה ב' והגיעה לשפל הגדול ביותר שלה עד אז. אולם עונה אחת לאחר מכן חזרה לליגה א'.
בסיום עונת 1988/1989 ירדה הקבוצה לליגה ב', הליגה הרביעית, מאז הספיקה הקבוצה לרדת גם לליגה ג', הליגה החמישית והנמוכה ביותר בישראל.
מאז שנות ה-2000
בעשרות השנים האחרונות נשארה הפועל רמלה בתחתית ליגה ג' והוכתרה כקוריוז בעיתונות המקומית כ"קבוצה הגרועה בישראל", אחרי שספגה תוצאות אסטרונמיות של הפסדים בליגה ג' (18:0 לבאר יעקב, 21:0 מול עירוני מודיעין ויחס שערים של 84:19 בליגה ג'), כאשר המנהל ויו"ר המועדון, משה דבוש תיאר את המצב כך: ""המטרה שלי לא רק להיות קיים, אלא לעשות בושה לעיר רמלה. אני רוצה שיכתבו פעם אחת ש'הפועל רמלה קונוסים', פעם שנייה ש'הפועל רמלה פראיירים'...". כאשר עקב סכסוך כספי מתמשך סירב ראש העיר להעביר כספים לקבוצה ועל כן כמחאה היו"ר דבוש טוען שהוא עושה "בכוונה" לעירייה.
בספטמבר 2021, הפסידה הפועל רמלה במשחק דרבי ראשון, לאחר שנים ארוכות, ליריבה העירונית מכבי סטארס רמלה שהוקמה מחדש, במסגרת גביע המדינה.
בשנים האחרונות השתפרו תוצאותיה של הקבוצה והיא מגיעה לצמרת ליגה ג' כשהיא נכנסת לפלייאוף העליון בליגה ג'.
מישל סיסון
ביוגרפיה
בשנים 1999–2002 הייתה סיסון סגנית ראש המשלחת וממונה על היחסים בשגרירות ארצות הברית באסלאמאבאד שבפקיסטן. קודם לכן — בשנים 1996–1999 — הייתה קונסולית כללית בקונסוליה האמריקאית בצ'נאי, השוכנת בדרום הודו. שליחויותה הדיפלומטיות מעבר לים כללו שורה של תפקידים דיפלומטיים במספר שגרירויות: אביג'אן בחוף השנהב (1993–1996); דואלה בקמרון (1991–1993); קוטונו בבנין (1988–1991); לומה בטוגו (1984–1988); ופורט-או-פרנס בהאיטי (1982–1984). כמו כן, היא מילאה תפקידים אחדים במחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון הבירה.
ב-6 במאי 2004 אשרר הסנאט של ארצות הברית את מינויה לשגרירת מדינתה באיחוד האמירויות הערביות, וב-12 ביולי אותה שנה הושבעה לתפקידה בידי מזכיר המדינה האמריקאי קולין פאוול. טרם הגיעה אל אבו דאבי, שימשה כסגנית ראשית לעוזר מזכיר המדינה בלשכה לענייני דרום אסיה, והופקדה על מתן פיקוח רחב על יחסי ארצות הברית–פקיסטן, נפאל, בנגלדש, סרי לנקה, הודו ואפגניסטן. חודש בלבד טרם פיגועי 11 בספטמבר, נועדה סיסון עם גורמים בארגון הטרור טליבאן כדי לנסות להבטיח את שחרורם של עובדי סיוע חוץ אמריקאים שנעצרו בקאבול בחשד שהציגו סרטון נוצרי למשפחה אפגנית. במרץ שלאחר מכן יצאה סיסון לריצה ונופפה לעובדת השגרירות ברברה גרין ולבתה בת ה-17, קריסטן וורמסלי, שנסעו בדרכן לכנסייה. זמן קצר לאחר מכן נרצחו השתיים בפיגוע שהתחולל בכנסייה באמצעות השלכת רימון.
במשך תקופה קצרה הייתה הממונה על היחסים בביירות, זאת בטרם אישר הסנאט את מינויה לשגרירה בלבנון ב-1 באוגוסט 2008. כעבור שנתיים, באוגוסט 2010, תמה שליחותה הדיפלומטית בלבנון.
ב-29 ביוני 2012 אושר מינויה לשגרירת ארצות הברית בסרי לנקה ובמלדיביים. ב-8 ביולי 2014 הכריז נשיא ארצות הברית ברק אובמה על מינויה של סיסון לסגנית שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות, בדרג שגריר, לצד היותה סגנית נציג ארצות הברית במועצת הביטחון של האו"ם. מינוי זה אושר במליאת הסנאט ביום 19 בנובמבר 2014.
אלבר דדון
אלבר דדון (בצרפתית: Albert Dadon; נולד ב-1957) הוא איש עסקים, פילנתרופ ומוזיקאי יהוד-אוסטרלי. יו"ר קבוצת Ubertas לניהול קרנות ופיתוח נכסים.
קורות חיים
נולד במרוקו, עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1962, כשהיה בן 5 והמשפחה התיישבה בדימונה. בגיל 10 היגר עם משפחתו לצרפת. לימים הכיר שם אישה אוסטרלית, ובשנת 1983 היגר אחריה לאוסטרליה.
קריירה
בין השנים 1991–1993 היה דדון יו"ר לשכת המסחר הצרפתית באוסטרליה (Victorian Chapter). הוא הקים תחרות יין באוסטרליה בשם "Le Concours des Vins du Victoria". בשנים 1994–1996 הוא מונה לדירקטור של קרן צרפתית באוסטרליה על ידי הסנאטור גארת׳ אוונס, אז שר החוץ האוסטרלי. את היסוד הזה יזם ראש ממשלת אוסטרליה, בוב הוק, כמתנה לצרפת לרגל דו המאתיים של המהפכה הצרפתית. בשנת 2001 היה דדון יו"ר United Israel Appeal בוויקטוריה. בשנת 2002 הוא הקים את "לשכת חילופי תרבות אוסטרליה–ישראל" ועמד בראשה. הצהרה משותפת על הקמת הלשכה ניתנה על ידי שר החוץ וחבר הפרלמנט האוסטרלי אלכסנדר דאונר, וחבר הכנסת ושר החוץ הישראלי בנימין נתניהו. טקס התקיים במקביל בבית הפרלמנט בקנברה ובמשרד החוץ בירושלים. בשנת 2009 הקים דדון את פורום המנהיגות אוסטרליה–ישראל. בשנת 2011 הפורום שינה את שמו ל" ל"דיאלוג מנהיגות אוסטרליה–ישראל–הממלכה המאוחדת" לאחר שבריטניה הצטרפה לקבוצה . לימים שונה שמו שוב, ל"מכון הבינלאומי לשיח מנהיגות אסטרטגי". במסגרת אירועים שקיים השתתפו ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר טוני אבוט; שר ההגנה האוסטרלי לשעבר כריסטופר פיין; התובע הכללי של מדינת אוסטרליה כריס פורטר; סגן שר הביטחון אבי דיכטר; וח"כ גדעון סער.
בין השנים 2003–2005 היה דדון יו"ר פסטיבל הג'אז הבינלאומי של מלבורן. בשנת 2005 הוא הביא למלבורן את פסטיבל הג'אז של אומבריה, שקיבל את השם "Umbria Jazz Melbourne 05". הפסטיבל בשנת 2005 משך 135 אלף מבקרים. בשנת 2006 מינה הארגון את דדון להיות המנהל החדש של הפסטיבל וכן גם המנהל האומנותי. מינויו של דדון הביא לשינוי שם הפסטיבל ל"מלבורן ג'אז", וב-2007 השתתפו בו יותר מ-200 אמנים מהעולם, אשר הופיעו ב-10 במות ב-112 הופעות במהלך עשרת ימים. בין האמנים שניגנו בפסטיבל היו הרבי הנקוק, צ'יק קוריאה, גארי ברטון ומק'קוי טיינר.
דדון הוא גיטריסט ומלחין ג'אז המופיע תחת שם הבמה "Albare". הוא הקליט שני אלבומים עם Festival Records באוסטרליה. הוא הפיק את "A History of Standard Time", הקלטת הסולו הראשונה של ג׳ו צ'ינדאמו, ובה מופיע גם ריי בראון. דדון חתום כעת בחברת Enja Records.
Partition
Partition (בעברית: מחיצה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה החמישי, Beyonce. השיר יצא כסינגל השלישי מן האלבום ב-25 בפברואר 2014. השיר הופק עלי ידי ג'סטין טימברלייק, טיברלנד, ג'רום הרמון, מייק דין ודוואן וויר.
בקליפ השיר מראה ביונסה את תמיכתה לחופש ולביטחון בביטוי של מיניות נשית. השיר מורכב משני חלקים, חלקו הראשון נקרא "Yoncé" והשני כשמו "Partition". חלקו הראשון של הקליפ צולם ברחובות ברוקלין, ניו יורק, ואילו חלקו השני Partition צולם במועדון בפריז שם ערכה ביונסה מופע חשפנות עבור בעלה ג'יי זי.
Partition זכה לשבחים רבים בקרב מוזיקאים ואנשי מוזיקה ואף בקרב כוריאוגרפים.
שיר זה נוסף אל רשימת הביצועים של ביונסה בסיבוב ההופעות העולמי שלה "The Mrs. Carter Show World Tour". היא אף ביצעה את השיר בשני חלקיו בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV לשנת 2014. (השיר הועמד בטקס בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר")
השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100. כמו כן, נכון לנובמבר 2015 לקליפ השיר יש יותר מ-100 מיליון צפיות בערוץ ה-vevo של ביונסה ביוטיוב. השיר הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית עם מכירות של מעל ל-1,000,000 עותקים.
סיטרואן סוג 29
סיטרואן סוג 29 (בצרפתית: Citroën Type 29) היא משאית קלה, אשר יוצרה על ידי חברת סיטרואן הצרפתית בין השנים 1933–1934. יוצרה גם גרסת מיניבוס עם 25 מקומות ישיבה.
דגם הסיטרואן סוג 29 התבסס על סיטרואן C6 ויוצרו ממנו 12,531 יחידות.
מאיר קסלר
הרב מאיר קסלר (נולד בא' באדר תשכ"א, 17 בפברואר 1961) הוא רבה של מודיעין עילית.
ביוגרפיה
נולד לרב שמחה וטובה קסלר בבני ברק, למד בישיבת פוניבז' לצעירים ואחר כך למד בישיבות קול תורה ובריסק.
בשנת תשמ"א נשא את רחל, בתו של הרב ישראל קליינר ראש ישיבת בית הכרם. לאחר נישואיו התגורר בירושלים והמשיך את חוק לימודיו בישיבת בריסק בראשותו של הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק. בהמשך התגורר בעיר חדרה.
עם פטירת אביו בכ"ו בסיון תשנ"ו מונה לכהן תחתיו כרבה השני של מודיעין עילית. הרב קסלר אף חבר ופעיל בוועדת הרבנים לענייני חינוך שעל ידי מועצות גדולי התורה.
אשתו היא מחנכת וסופרת. תחת שם העט "רחל בן מנחם" פרסמה מספר ספרים, וכן סיפורים בזרקור.