cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משחק האלמוות
משחק האלמוות הוא משחק שחמט שנערך בלונדון ב-21 ביוני 1851 בין אדולף אנדרסן לליונל קיזריצקי וארך 23 מהלכים, שהסתיימו בניצחון אנדרסן. המשחק מפורסם מאוד בזכות ההקרבות הרבות שהיו בו - אנדרסן ששיחק בלבן הקריב את המלכה, שני הצריחים ורץ והנחית מט עם שלושת הכלים היחידים (מלבד הרגלים) שנותרו לו.
ניתוח המשחק
'''1. ה4 ה5 2. ו4'''
סקאניה סדרה 4
מדגמי "סקאניה סדרה 4"
(בכל דגם מספר תתי-דגמים)
משחק האלמוות
ניתוח המשחק
פתיחה זו מכונה "גמביט המלך" ובה הלבן מקריב רגלי בתמורה להתפתחות מהירה. פתיחה זו הייתה פופולרית במאה ה-19, אך כיום כמעט ולא משתמשים בה, כיוון שטכניקת ההתגוננות מולה השתפרה מאוד.
2...ה:ו4
שחור קיבל את הקורבן. הסתעפות זו מכונה "גמביט המלך הנרצה".
3.רג4 מהח4+
המלכה מאיימת על המלך ומונעת הצרחה, אך הוצאת המלכה מעכבת התפתחות, מאחר שאפשר להרוויח טמפו על ידי התקפתה אגב פיתוח, לדוגמה פו3.
4.מו1 ב5?! זהו גמביט בירן קאונטר, שכיום נראה לא מוצלח לרוב השחקנים.
5.ר:ב5 פו6 6.פו3
6...מהח6 7.ד3
מסע זה מעניק ללבן שליטה על המרכז. רוברט הובנר המליץ על 7.פג3 במקום.
מסע זה מאיים פז3+ ומגן על הרגלי בו4, אולם הוא מביא את הפרש לצד הלוח, מקום בו טווח השפעתו של הפרש מצומצם.
לפי קיזריצקי, עדיף היה 8...ז6.
9.פו5 ג6
המהלך הזה מגן על רגלי המלכה ובו-זמנית תוקף את הצריח. למרות זאת, יש שחושבים ש-9...ז6 טוב יותר, כי הוא מתמודד עם פרש חזק. תשומת לב שבאותם ימים השחקנים היו מפתחים כלי או שניים, ואז מזיזים אותם שוב ושוב.
לדעת הובנר, זוהי הטעות הגורלית של השחור. הוא מרוויח חומר, אך מפסיד התפתחות, כשהלבן יכול לצאת להתקפה מהירה. הובנר המליץ על 11...ח5 במקום.
12.ח4!
הפרש על ו5 מגן על הרגלי, שתוקף את המלכה.
12...מהז6 13.ח5 מהז5 14.מהו3
ללבן יש כעת שני איומים:
14...פז8
המסע הזה מונע את שני האיומים, אך גורם לשחור להיות לא מפותח יותר ויותר - כעת הכלי היחיד שאינו במשבצת ההתחלה הוא המלכה, שצריכה לברוח, בזמן שללבן יש שליטה על חלק גדול מהלוח.
15.ר:ו4 מהו6 16.פג3 רג5
לבן מגיב להתקפת השחור בהתקפת-נגד. המסע מאיים פג7+, שמבצע איום מזלג על המלך והצריח. ריכרד רטי המליץ על 17.ד4 ו-18.פד5, שמביא יתרון ללבן.
17...מה:ב2 שחור מרוויח רגלי, ומאיים להשיג את הצריח על א1 בעזרת איום שח.
18.רד6!
במסע זה לבן מציע בהקרבה את שני צריחיו. הובנר העיר שמהעמדה הזאת, ישנן דרכים רבות לנצח, והאמין שישנם לפחות שלושה מסעים טובים יותר: 18.ד4, 18.רה3, או 18.צה1, מה שמוביל לעמדת ניצחון בלי להקריב כל כך הרבה חומר. גרסת הפרסום של תוכנת השחמט ג'וניור המליצה 18.פג7+, מלווה בצה1. הניתוח של התוכנה chessmaster הסביר ש"המטרה העיקרית (של המסע) היא להסיט את המלכה מהאלכסון א1-ח8. עכשיו שחור לא יכול לשחק 18...ר:ד6? 19.פ:ד6+ מד8 20.פ:ו7+ מה8 21.פד6+ מד8 22.מהו#8." גארי קספרוב אמר שהמשחק היה מאבד את אחד מהפנינים שלו אם המשחק היה ממשיך בצורה שגרתית כזאת. המסע 18.רד6 אינו רגיל, בגלל הקרבת החומר הרבה של הלבן.
18...ר:ז1?
במסע זה תבוסת השחור נהיית סופית. וילהלם שטייניץ הציע ב-1879 את ההמשך 18...מה:א1+. סביר שהמשחק היה ממשיך במקרה כזה 19.מה2 מהב2 20.מד2 ר:ז1.
19.ה5!
לבן ממשיך את הקרבותיו. ההקרבה מונעת מהמלכה השחורה להגן על המלך באופן יעיל, ואף גורמת לאיום של מט בשניים: 19.פ:ז7+ מד8 20.רג7+.
19...מה:א1+ 20.מה2
בנקודה זו, התקפת השחור מאבדת את כוחה: לשחור מלכה ורץ בשורה הראשונה, אבל הוא אינו יכול לתקוף מיד את הלבן, בזמן שלבן מסוגל לנצח במהירות. לפי קיזריצקי, הוא נכנע בנקודה זאת. הובנר ציין שמאמר של פרידריך אמלאנג דווח שקיזרצקי שיחק 20...פא6, ואז אנדרסן הכריז את מסעי המט. בכל מקרה, לא ברור אם המסעים הבאים אכן שוחקו. גארי קספרוב אמר שהשחור נכנע כאן.
20...פא6
הפרש השחור מגן על ג7 בעוד שהלבן איים 21.פ:ז7+ מד8 22.רג#7. הגנה אחרת היא 20...רא6 שנותנת למלך השחור הזדמנות לברוח מג8 ואז מב-7, אף על פי שהלבן יכול להמשיך 21.פג7+ מד8 22.פ:א6 ועל 22.מה:א2 שבא להגן על ו7 מהמסע רג7+, לבן יכול לשחק 23.רג7+ מה8 24.פב4 ד5 25.פד6+ וזוכה או 22...רב6 (מונע רג7+) 23.מהא8 מהג3 24.מה:ב8 מהג8 25.מה:ג8 מ:ג8 26.רו8 ח6 27.פד6+ מד8 29.פ:ח8 מ:ו8 עם עמדת ניצחון בסיום ללבן.
21.פ:ז7+ מד8 מהו6+! הקרבה המלכה מכריחה את השחור לוותר על ההגנה על ה7
22.פ:ו6 רה#7
בסוף המשחק, לשחור יש יתרון חומרי גדול - מלכה, שני צריחים ורץ - אך יתרון זה אינו עוזר לו. לבן משתמש בשלושת הכלים שנותרו לו - שני פרשים ורץ - כדי להנחית מט.
סבלי טרטקובר כינה את המשחק "יפיפה".
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (1996)
הבחירות למושל סנקט פטרבורג 1996 נערכו ב-19 במאי (סיבוב ראשון) וב-2 ביוני (סיבוב שני). בבחירות נבחר לראשונה מושל העיר סנקט פטרבורג, היה זה ולדימיר יאקובלב.
הבחירות החלו בציפייה רבה לכך שראש העיר המכהן אנטולי סובצ'ק ייבחר לקדנציה שנייה בקלות, כך האמינו גם שליש מהמצביעים בסקר שנערך באותו היום, אך כנגדו הוקמה קואליציה שאיחדה את המחנה הדמוקרטי והאליטה העירונית בראשות יאקובלב, ארטמייב ושצ'רבאקוב. שותפי הקואליציה סיכמו ביניהם לשתף פעולה לטובת המועמד הפופולרי מביניהם על מנת להביס את סובצ'ק.
כתוצאה מכך, יאקובלב הצליח לנצח בסיבוב הראשון כשהוא צובר 21.6% מהקולות וסיים שני אחרי סובצ'ק שגרף 29% מהקולות. לפני הסיבוב השני, יאקובלב זכה לתמיכת בליאייב ובליאקוב, כשהם מתאגדים נגד ראש העיר המכהן. בעימותים הטלוויזיוניים סובצ'ק נראה רע מאוד לעומת יאקובלב, שהציג את ידענותו בנושא בעיות העיר.
כף דארנלי (ג'ורג'יה הדרומית)
כף דארנלי (באנגלית: Cape Darnley) היא לשון יבשה בצד הדרום מזרחי של מפרץ ג'ייקובסן במרכז החוף הדרומי של האי ג'ורג'יה הדרומית שבטריטוריה הבריטית שמעבר לים איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים.
מקור השם
לשון היבשה נקראת על שמו של ארנסט רולנד דארנלי (Ernest Rowland Darnley) יושב הראש של הועדה הבין משרדית הבריטית לשטחי החסות של איי פוקלנד של משרד המושבות שישבה בלונדון, וכיהן בשנים 1933–1923.
ראו גם
אתרים נוספים באנטארקטיקה הנקראים על שמו של א. ר. דארנלי:
יהודה בן תימא
שמו מוזכר פעם אחת במשנה וכמה פעמים בברייתות. בכמה מקומות הוא נזכר כ"רבי יהודה בן תימא", ובאחרים ללא התואר "רבי". בכמה מקומות בתלמוד נזכר התנא "בן תימא" וייתכן שהוא רבי יהודה בן תימא לפני שסמכו אותו.
בתלמוד מתוארים רבי יהודה בן תימא וחבריו כ"בעלי משנה". על פי התלמוד בזמנם היו שש מאות או שבע מאות סדרי משנה. הרשב"ץ מביא דעה שמדובר ביהודה בן דמא שהיה אחד מעשרת הרוגי מלכות ומוסיף שמדובר בבן אחותו של רבי ישמעאל.
אמרתו המפורסמת ממסכת אבות: "הווי עז כנמר וקל כנשר, רץ כצבי וגיבור כארי, לעשות רצון אביך שבשמים" פותחת את דברי הטור והשולחן ערוך.
קברו
לפי דעה רווחת מראשית המאה ה-13 קברו שכן סמוך למושב עלמה. האזכור הראשון לכאורה נמצא בספר "מסע דפלסטינא" מאת שמואל בר שמשון (1210). משה טננבוים (1924) בספרו "מסעות משה" טוען כי כי גם תלמידיו נקברו בסביבתו. תיאור תמוה הוא של חיים בן עטר המציין את קברו של יהודה בן תימא בעלמה אך ב"ד' אמותיו" של אלעזר בן ערך.
בשנים האחרונות קברו סומן באזור מושב דלתון. אך בשנת 2007, עקב מחקר מקיף התגלה המקום המדויק אותו תיארו עולי הרגל:
אלכסיי שבד
אלכסיי שבד (ברוסית: Алексей Швед; נולד ב-16 בדצמבר 1988 בבלגורוד, ברית המועצות) הוא כדורסלן רוסי, המשחק עבור צסק"א מוסקבה ונבחרת רוסיה בכדורסל. גובהו 1.98 מטר. משחק בעמדות הרכז והקלע.
קריירה מקצוענית
שבד גדל במחלקת הנוער של צסק"א מוסקבה והביל את קבוצת הנוער לשלוש אליפויות רצופות בליגת העל הרוסית. בעונת 2006/07, הוקפץ לקבוצת הבוגרים השנייה של המועדון, טרינטה ושיחק עימה בליגה השלישית ואף ערך שלושה משחקים במסגרת הקבוצה הבוגרת הראשונה. בעונת 2007/08, שבד תקע יתד בסגל צסק"א מוסקבה ושיחק עימה באופן קבוע בליגה ובגביע המקומי. שבד סיים את העונה עם 3.5 נקודות וריבאונד אחד ב-28 הופעות ליגה ושותף בזכייתה של צסק"א באליפות רוסיה.
בעונת 2008/09, לשבד ניתנו מספר רב של דקות, ואף הוצב מספר פעמים בעמדת הרכז הפותח. שבד שותף בזכייתה של צסק"א מוסקבה באליפות רוסיה, פעם נוספת. וערך את הופעתו הראשונה במסגרת היורוליג, מול פאניוניוס.
בסיום העונה נרשם לדראפט ה-NBA של שנת 2010. ב־8 ביולי 2012 הוא חתם במינסוטה טימברוולבס.
ביולי 2021 חתם בצסק"א מוסקבה, לאחר שעזב את חימקי מוסקבה שנקלעה לקשיים כלכליים ופשטה רגל.
קריירה בינלאומית
שבד היה חבר בסגל נבחרות הנוער של רוסיה ושותף באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בשנת 2006 ובאליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בשנת 2007.
דלקת סימפונות חריפה
דלקת סימפונות חריפה (באנגלית: Acute bronchitis) היא מחלה הנגרמת בעיקר על ידי נגיפים, הגורמים לפגיעה בתאים המפרישים ריר בסמפונות הריאה, וכתוצאה מכך נוצרת דלקת ופגיעה בשעריות (Cilia) של דרכי הנשימה, מה שמקל על התיישבות חיידקים ועל מעורבותם ביצירת המחלה (החיידקים מהווים למעשה גורם משני למחלה).
הביטוי השכיח למחלה הוא שיעול אשר כולל גם את עווית הסימפון וצפצוף במהלך הנשימה, הרעה של הוצאת האוויר, כאבים מאחורי עצם החזה, אשר מתגברים בעת שאיפה עמוקה ובשיעול, קולות נשימה אופייניים, ללא קוצר נשימה או כיחלון.
אבחנה מבדלת
דלקת סימפונות חריפה לעומת דלקת ריאות: בבדיקה קלינית יכול להיות קושי להבדיל בין שתי המחלות אולם בניגוד לדלקת ריאות, בדלקת הסימפונות אין מעורבות פתולוגית של נאדיות הריאה, ואין תסנין (Filtrate) שניתן לזהות בצילום ("ריאות נקיות").
גורמים
הגורמים השכיחים ביותר לדלקת סימפונות חריפה הם נגיפים מסוג Rhinovirus וממשפחת Adenoviridae, Coronaviridae, Orthomyxoviridae ו-Paramyxoviridae.
קישורים חיצוניים
Bronchite
בית הספר וורטון
נכון לשנת 2005, מציע בית הספר תוכניות בלימודי ראיית חשבון, מדיניות ציבורית, מימון, ניהול מערכות בריאות, ביטוח וניהול סיכונים, אתיקה עסקית, ניהול, שיווק, תפעול וניהול מידע, נדל"ן וסטטיסטיקה. בבית הספר לומדים כ-2340 סטודנטים לתואר ראשון וכ-1690 סטודנטים במסלולי תואר מוסמך במנהל עסקים (MBA). לוורטון גם תוכנית לדוקטורט (PhD). בוורטון מועסקים כ-300 חברי סגל במשרה מלאה.
כל הסטודנטים ל-MBA נדרשים לעבור תקופת "טרום-לימודים" על מנת להביאם לרמת ידע מינימלי נדרשת. בתקופה זו לומדים הסטודנטים חשבונאות ומימון, מיקרו-כלכלה, סטטיסטיקה וניתוח פיננסי. כמו כן, נערכים קורסים בהיסטוריה עסקית, שפות וסמינרים בנושא מיומנויות תקשורת, מחשוב, סחר וניהול קריירה. התלמידים במסלול תואר מוסמך במנהל עסקים בוחרים בשנת הלימודים השנייה שלהם אחת מ-18 התמחויות שונות שמציע בית הספר, או אופציה לשלב שתי התמחויות שונות. במשך השנים האחרונות דורג וורטון על ידי גופים שונים במקום הראשון מבין כל תוכניות תואר מוסמך במנהל עסקים המובילות בארצות הברית.
בוגרי בית הספר
לוורטון למעלה מ-81,000 בוגרים מ-140 מדינות והם מקיימים ארגוני בוגרים פעילים
הגיע הזמן
הגיע הזמן היא סדרת קומיקס ציונית-דתית בדיונית שכתב הזוג נתנאל ובת-אל אפשטיין, ויצאה לאור בהוצאת עמותת ראש יהודי.
עלילה
הסדרה מתארת את עלילותיהם של משפחת יום טוב, משפחה דתית לאומית, המתגוררת ביישוב מעלה גרא, יישוב בדיוני בהר חברון (פרודיה על מעלה חבר), שחווה לעיתים מעברים בזמן באמצעות כבש מדבר בשם עזריאל. המשפחה עוברת בתקופות שונות בהיסטוריה של עם ישראל, מהמבול ויציאת מצרים, דרך שלמה המלך, גלות בבל ובית שני, ועד משפט דרייפוס, עליית תלמידי הגר"א ומלחמת ששת הימים. מתוך המסע בזמן לומדת המשפחה תובנות עמוקות סביב נושא מרכזי אחד, כמו חירות ושעבוד, אהבת תורה, מעלת התפילה, מדינת ישראל כהתגשמות אתחלתא דגאולה ועוד, הלקוחות בעיקר מתורת הראי"ה קוק ותורת החסידות.
הספרים משלבים בתוכם הומור ושנינויות רבות.
הספרים בסדרה
2. אהבת תורה: חובב עומד לחגוג בר מצווה, אבל לא מבין את חשיבות התורה והמצוות, ובמקום זאת חולם על המתנות שיקבל. ניסיון של בולמוס להשיג חשמל להכנת תה על ידי כבל מאריך נכשל, וגורם לעזריאל להעביר את כל המשפחה לתקופת מתן תורה, מלבד חגי ושרי הנאלצים לעבוד בשדהו של יהודי פרושי בתקופת בית שני. המסע מלמד את המשפחה על חשיבות התורה והמצוות ומעלת קיומם. 3. הקרב על המקדש: ילדי המשפחה חוזרים בזמן לשושן הבירה על מנת לשכנע את אסתר המלכה לאחד את העם. מחציתם מגיעים ליעדם אל המאורעות ממגילת אסתר, ומחציתם אל עליית עזרא לירושלים, לזמן בו בניית בית המקדש מופסקת. אסתר משתכנעת ומגיעה לדורם, אך נאלצת לחזור בחזרה בטרם עשתה דבר מה, ויחד עימה עוברים גם ההורים בזמן. שם הם לומדים על אהבת ישראל ועוד.
4. רגע האמת: בולמוס מנסה להתפלל ומתעלף מרוב פחד, בזמן שאדוה קופצת לים הסוער מספינתו של יונה הנביא. המשפחה עוברת בזמן על מנת להצילה, מחצית מגיעים ליעדה ולומדים בספינה ובנינווה על מעלת התפילה, ומחציתם נוחתים אצל בני ישראל במדבר בזמן מלחמת מואב, ולומדים על כוחה של התפילה. 5. יוצאים לחופש: באמצע ליל הסדר, המשפחה עוברת בטעות על ידי עזריאל לתקופת השעבוד במצרים. המשפחה מצטרפת לשיעבוד, עד הגיעה למצב של חוסר אונים. עזריאל נלקח לארמון, כתור אליל כבש. בולמוס עובר לתקופת יון ופוגש את ידידיו מהעבר פולמוס וקולמוס, הם חוזרים עימו למצרים, ומכירים יחד באמת האלוקית במכת בכורות. 6. המסע המופלא הביתה: במהלך טקס סיום קורס קציני זרוע היבשה בו שי מצטיין, עזריאל מעביר בטעות את שאר המשפחה יחד עם 24 אורחים נוספים וכתב צבאי אחד לנקודות ציון בציונות: עליית תלמידי הגר"א במאה ה-18, משפט דרייפוס בסיקור הרצל, ומלחמת המחתרות בבריטים, בזמן שבולמוס ושרי מתכננים את חתונתם. בסיום הספר המשפחה נפגשת יחד בטקס הקמת המדינה. הספר מסתיים בחתונתם של בולמוס ושרי. 7. עיר הזהב: עזריאל נחטף על ידי במאי שרוצה לעשות סרט ממסעותיו בזמן. הם עוברים בזמן אל ירושלים בתפארתה בימי שלמה המלך וביקור מלכת שבא, ושחרור ירושלים במלחמת ששת הימים כאשר אודי שנשארת בהווה משעשעת את הפלגה של שי בהיעדרו בסיפורים ממסעותיה בזמן. בסיום הספר הבמאי משתכנע כי הוא יכול לעשות סרט טוב מהמהפיכה הרוחנית בתל אביב בהווה. 8. השלב הבא: שי נענש על שחינך את פקודיו לזהות יהודית, והמשפחה עוברת בזמן למסע של אמונה ומעלת ארץ ישראל בזמן חטא המרגלים, דוד וגוליית, יריחו טרם כיבושה, ועוד. בסיום הספר שי ואודי מתחתנים."" 9. אורות גבוהים: המשפחה עוזבת את החיים המוגנים והשלווים במעלה גרא ועוברת ללב תל אביב כדי לעסוק בקירוב עם ישראל למורשתו, ונפגשת מקרוב עם האתגרים, האכזבות וההצלחות. במהלך הספר הם מבקרים בדור המבול, אצל אברהם ושרה, ועוד.
משפחת יום טוב
חגי - אב המשפחה, איש עסקים.
חגית - אם המשפחה, עקרת בית.
שי - בייניש המשרת בחיל התותחנים במסגרת הסדר, מצטרף לקורס קצינים ונהיה מ"כ. נוהג לשלב בדבריו ציטוטים, מקראיים בעיקר. בספר השמיני נישא לאודי שמע.
שרי - אולפניסטית לחוצת מבחנים. בספר השישי נישאת לבולמוס.
חובב - נער אנרגטי ושובב, רודף הרפתקאות.
תמה - ילדה רגשנית ותמימה.
אדוה - פעוטה בעלת אומץ. שומרת באדיקות על שור הצעצוע שלה, המכונה חומוס (או סומכוס).
דמויות נוספות
בולמוס - חייל מתייוון בתקופת החשמונאים, שבטעות עבר בזמן להווה. הוא חוזר בתשובה, ונשאר בהווה יחד עם פומבדיתא, הפיל שלו, עקב התלהבותו מתקופת 'אתחלתא דגאולה'. בכרך השישי נישא לשרי.
עזריאל - כבש מדבר העובר בזמן כאשר הוא ישן, ומעביר יחד עימו את כל מי שנוגע בו.
פומבדיתא - הפיל של בולמוס. קרוי על שם העיר פומבדיתא.
מתושלח - כלבם הזקן של משפחת יום טוב, פרודיה על מתושלח.
אודיה "אודי" שמע/יום טוב - בחורה פטפטנית וחסרת טקט, חברתה של שרי מהאולפנה. בספר השמיני נישאת לשי.
אחיחפר - דמות נאיבית ופטפטנית מהעבר, שהמשפחה פוגשת בתקופות שונות.
השראה
המן הרשע נראה כמו מחמוד אחמדינז'אד, ועשרת בניו דומים לגמדים של שלגיה; דתן ואבירם מופיעים כמה פעמים כמפריעים לעם; מתיוון בשם "טטנוס" נראה כמו הרשע הג'ינג'י מהיה היה; ומרדכי היהודי מצוייר בדומה לרב מרדכי אליהו.
דמויות בדיוניות שונות מהתרבות הפופולרית מופיעות בספרים: אובליקס בספינה של יונה הנביא, מופאסה, סקאר והחיה במכת ערוב. כשמלכת שבא מופיעה בירושלים אדוה שואלת אם לשיר את השיר "הנסיך עלי". בולמוס עצמו נותן זפטות בסגנון אובליקס וכשעמדו להילחם במדין הוא אמר "יופי טופי" כמו אובליקס כשעמד להילחם ברומאים. הכשפים שמטיל בלעם נלקחו מהארי פוטר: "וינגרדיום לביוסה" להרמת צבא מדין באוויר ו"אציו" לזימון.
החברים של יאנה
החברים של יאנה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של אריק קפלון. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1999. הסרט מציג קונפליקטים בין אהבה ורגישות לזולת לבין פרנסה ובצע הכסף על רקע קשיי העלייה השנייה והגדולה מברית המועצות ומלחמת המפרץ.
פרסים
בשנת יציאתו התמודד הסרט בטקס פרסי אופיר וזכה בעשר קטגוריות, בהן הצילום, הבימוי, העריכה, התסריט, המשחק (עבור אוולין קפלון, ניר לוי, מוסקו אלקלעי ודליה פרידלנד) ועבור הסרט עצמו – פרס הסרט הטוב ביותר לשנת 1999.
הסרט זכה להצלחה עצומה בישראל ובעולם וזכה בפרסים מיוחדים בפסטיבל ירושלים, בפורטוגל, בפרס "קריסטל גלוב" בפסטיבל קרלובי וארי צ'כיה, במונפלייה, בארצות הברית, באיטליה, ברוסיה ובפיליפינים. הוא השתתף בפסטיבלים גם בצרפת, בסין, בקנדה ובגרמניה והופץ לאחר זכיותיו בארצות הברית ובאירופה.
עלילת הסרט
העלילה עוקבת אחר שתי משפחות של עולים חדשים מרוסיה, אשר מתגוררות בבניין של אלי (ניר לוי), סטודנט לקולנוע אשר מתכנן לעזוב את ישראל לטובת לימודים בניו יורק. המשפחה הראשונה הם הזוג יאנה (אוולין קפלון) ופימה (ישראל דמידוב), שותפיו של אלי לדירה. בתחילת העלילה פימה בורח לרוסיה ומשאיר את יאנה עם חובותיו ובהריון ממנו. במהלך הסרט מתפתח סיפור אהבה ייחודי בין אלי ויאנה על רקע מלחמת המפרץ הראשונה. המשפחה השנייה הם אליק ומילה (ולדימיר פרידמן ולנה סחנובה), בנם התינוק והסבא המשותק של מילה, יצחק (מוסקו אלקלעי). אליק ומילה שולחים את יצחק עם עיטורי הגבורה שלו לקבץ נדבות לצד נגן בשם יורי (שמיל בן ארי). אליק מתעקש שיצחק יקבץ נדבות דווקא ליד נגנים כי שם הוא מרוויח טוב יותר – הוא נתפס כאחד מהם ומקבל גם את כספם. סיפור אהבה מן העבר מתפתח מחדש בין יצחק לבעלת הבית רוזה (דליה פרידלנד), ומוביל למרדף חסר עכבות. סיפורי הדמויות, הרחוקים אחד מהשני, מצטלבים באופן מפתיע.
ניקולאוס פון פורמן
גנרל ניקולאוס פון פורמן (בגרמנית: Nikolaus von Vormann; 24 בדצמבר 1895 – 26 באוקטובר 1959) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פון פורמן נולד ב-24 בדצמבר 1895 בנוימארק, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פון פורמן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-26 (מגדבורג ה-2 - לאופולד, נסיך אנהלט-דסאו), ולחם עמו במהלך המלחמה. פון פורמן נפצע כמה פעמים במהלך המלחמה, וב-29 בינואר 1915 הועלה לדרגת לויטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בזהב, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון פורמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-15 באוקטובר 1935 מונה פון פורמן לקצין אג"ם הדיוויזיה ה-20, וב-1 ביוני 1938 מונה לקצין אג"ם הקורפוס ה-10. ב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ובקיץ 1939 מונה לקצין הקישור של הצבא במפקדתו של היטלר.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 באוקטובר 1939 מונה פון פורמן לראש מטה הקורפוס ה-3, וכיהן בתפקידו עד ה-7 במאי 1940. ב-1 ביוני 1940 מונה פון פורמן לראש מטה הקורפוס ה-28, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה השתתף פון פורמן בלחימה עם הקורפוס ה-28 כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-26 בפברואר 1942 פרש פון פורמן מתפקידו. ב-12 במרץ 1942 קיבל פון פורמן את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובאמצע נובמבר מונה לסגן מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-7, וב-26 בדצמבר 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-23, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחם עימה במהלך מבצע סופת חורף. ב-1 בינואר 1943 הועלה פון פורמן לדרגת גנרל מיור, ובמרץ הוכפפה הדיוויזיה לארמייה השישית. ב-1 ביולי 1943 הועלה פון פורמן לדרגת גנרל לוטננט, והדיוויזיה שבפיקודו הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה. באוגוסט הועברה הדיוויזיה שוב תחת פיקוד הארמייה השישית כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24, ובספטמבר הועברה הדיוויזיה שוב לארמיית הפאנצר הראשונה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-40. ב-22 באוגוסט 1943 קיבל פון פורמן על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוקטובר 1943 פרש פון פורמן מתפקידו. ב-31 בדצמבר 1943 מונה פון פורמן למפקד קורפוס הפאנצר ה-47, שהיה חלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-20 בפברואר 1944 נשלח לסייע עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסון-צ'רקאסי. ב-4 במרץ 1944 פרש פון פורמן מתפקידו, וביוני 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון.
ב-27 ביוני 1944 מונה פון פורמן למפקד הארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, במקום הנס יורדן שהודח עקב כישלונו בבלימת המתקפה הרוסית. ב-21 בספטמבר 1944 פרש פון פורמן מתפקידו, ובתחילת אוקטובר 1944 מונה למפקד האזור המבוצר הדרום-המזרחי. ב-4 במאי 1945 מונה פון פורמן למפקד האזור המבוצר בהרי האלפים, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.
לאחר המלחמה
פון פורמן שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו כתב פון פורמן ספר על המערכה בפולין ("Der Feldzug 1939 in Polen"), וספר על קרב קורסון-צ'רקאסי ("Tscherkassy"). פון פורמן התגורר בברכטסגאדן עד למותו ב-26 באוקטובר 1959.
איי חוף דור ומעגן מיכאל
שמורת טבע איי חוף דור-מעגן מיכאל כוללת את חמשת האיים הללו. השמורה הוכרזה ב-26 בנובמבר 1964 ושטחה 21 דונם. העליה על האיים אסורה בהחלט בכל ימות השנה לכל מטרה שהיא, לרבות דיג ושיזוף. איסור זה נובע מחשש לפגיעה בערכי הטבע הנדירים בהם: קינון ציפורים וצמחים ייחודיים. אנשים שנתפסים על האי ביום או בלילה מובאים לדין, ציודם מוחרם והם עשויים להקנס באלפי שקלים.
על האי שחפית שגודלו 120 על 60 מטר לערך, נמצאו שרידים ארכאולוגים הכוללים שרידי רצפת פסיפס, יסודות של מבנים, שמונה גומות שנחצבו בסלע וחרסים מהתקופה הביזנטית.
בנוסף למערכת האקולוגית השלמה שמתקיימת על האיים, סביבתם ידועה גם בממצאים הארכאולוגים שנמצאו מתחת לים. התגלית המפורסמת ביותר הייתה הספינה העתיקה ממעגן מיכאל מלפני כ-2,400 שנים, שהתגלתה בשנת 1985 באקראי על ידי חבר משק מעגן מיכאל שצלל בקרבת אי היונים, במרחק של פחות משבעים מטרים מהחוף. ארבע שנים אחרי שנחשפה, נשלתה הספינה מהים והובאה למכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי שבאוניברסיטת חיפה.
מול האיים על החוף נמצא תל דור, אתר ארכאולוגי שהיה מיושב מתקופת הברונזה התיכונה ועד התקופה הרומית.
מוזיאון המזגגה שבקיבוץ נחשולים מציג רבים מהממצאים של האזור: עוגנים, אילי ניגוח, תותחים וחלקי ספינות שנטרפו במימי המפרצים הרדודים שבקרבת האיים, בנוסף לממצאים מחפירות תל דור.
אי היונים
אי היונים, הגדול מבין חמשת האיים, משמש כאתר קינון ליוני בית ובשנים האחרונות גם לברווזי ברכייה. שטחו של אי היונים הוא כשלושה דונמים והוא מרוחק כ-150 מטרים מהחוף. על האי עצמו נצפו מספר ממצאים ארכאולוגיים, הכוללים בין היתר מחצבה ובסמוך לה מבנה מלבני בעל רצפת פסיפס וגרם מדרגות חצוב שייתכן ושימש ככנסייה. בנוסף למבנים נמצאו במקום כלי חרס ביזנטיים המתוארכים למאות החמישית והשישית ושברי כלי זכוכית מטיפוסים המופיעים בתקופה הביזנטית ובתקופת בית אומיה.
חיים דנון
חיים דנון (נולד ב-31 במרץ 1946) הוא איש עסקים ישראלי, בעלים ויו"ר של חברת קומסקו בע"מ.
ביוגרפיה
דנון נולד בתל אביב. אביו היה איש צבא קבע. בילדותו למד בבית ספר כצנלסון שבגבעתיים, ממנו עבר לבית ספר משה הס בתל אביב, ולתיכון עירוני ט'. בכיתה י' הצטרף ל בחיפה, אותה סיים בשנת 1964.
שירות צבאי
באוגוסט 1964 התגייס דנון לחיל השריון שם עבר מסלול ייחודי והוסמך לקצונה תוך תשעה חודשים מגיוסו. לאחר סיום קורס הקצינים הדריך כשנה בקורס מפקדי טנקים, ולאחר מכן מונה למפקד מחלקה בחטיבה 7, שם בחודשים מרץ – אפריל 1966 עבר את טבילת האש הראשונה שלו במהלך הקרב על המים.
ב-1966 החל דנון קורס מפקדי פלוגות, אולם כחודש לאחר תחילת הקורס נשלח עם עוד שלושה קצינים לאנגליה על מנת ללמוד את מערכות טנק הצ'יפטיין אותו רצה צה"ל לרכוש. הקצינים הוכשרו על הצ'פטיין במשך מספר חודשים, ועם חזרתם הקימו יחידה סודית שכללה ארבעה טנקים, במסגרתה בוצעו שורה של ניסויים.
מלחמת ששת הימים
בתקופת הכוננות שקדמה למלחמת ששת הימים התברר כי הבריטים לא יאפשרו שימוש מבצעי בטנק. חיילי היחידה צוותו לפלוגת צנטוריונים שהוקמה וצורפה לחטיבה 10, כשדנון בתפקיד סגן מפקד הפלוגה. הפלוגה השתתפה בכיבוש נבי סמואל ובהמשך עלתה על תל אל פול כאשר הטנק של דנון מוביל את הכח. לאחר כיבוש תל אל פול המשיכו לכיבוש רמאללה.
בין המלחמות וראשית הקריירה
עם תום המלחמה פוזרה יחידת הניסוי של הצ'יפטיינים ודנון מונה למפקד פלוגה בגדוד 53 שהוקם בסיני בפיקודו של יצחק בן שוהם כחלק מחטיבה 7. בין השנים 1967–1970 הוחזר דנון מספר פעמים להכנות לקליטת הצ'פטיינים בצה"ל, כולל כתיבת חומרי ההדרכה. לקראת סוף 1969 התקבלה הודעה מבריטניה על ביטול עסקת המכירה, ודנון, שאמור היה להתמנות למפקד פלוגת הצ'יפטיינים הראשונה בצה"ל, החליט שלא להאריך את שירותו. דנון השתחרר משירות הקבע ב-15 באוגוסט 1970.
ב-16 באוגוסט 1970, יום לאחר שחרורו, החל לעבוד בחברת בלקווד הודג' ישראל, שיבאה ציוד מכני הנדסי מתוצרת טרקס, כעוזר למנהל המכירות. לאחר כשנה מונה למנהל המכירות. במקביל, החל בלימודי כלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, אותם סיים בשנת 1975.
בדצמבר 1970 צורף להקמת חטיבת מילואים חדשה – חטיבה 679, כסגן מפקד גדוד 57. מפקד הגדוד בהצבת חירום היה אביגדור קהלני, ובעת פעילות בט"ש היה דנון מפקד הגדוד בפועל. בשנת 1972 מונה משה הראל למפקד הגדוד ודנון המשיך כסגנו.
מלחמת יום הכיפורים
ב-6 באוקטובר 1973, עם הישמע האזעקה בשעה 14:00, היה דנון בביתו שבתל אביב. לאחר ששמע בשידורי ה-BBC שפרצה מלחמה, נסע מייד ברכבו הפרטי למחנה יפתח, אליו הגיע לפני השעה 16:00. במחנה יפתח פגש לראשונה את מפקד החטיבה אורי אור שמונה לתפקידו זה מקרוב, ואת שאר סגל הפיקוד הבכיר של החטיבה. סגל החטיבה נאלץ להמתין להגעת חיילי החטיבה לצורך ציוד הטנקים, ובמהלך שעות ההמתנה האזינו לקריאות המצוקה ברשת הקשר של חטיבה 188, תוך תסכול עמוק על שאינם יכולים לשלוח כוחות לעזרתם. בין הקולות אותם זיהה דנון בקשר בלט קולו של עודד ארז חברו למחזור בפנימייה הצבאית וליחידת הניסוי של הצ'יפטיינים.
בסביבות 23:00 החלו להגיע צוותי הטנקים של החטיבה למחנה יפתח. הטנקים צוידו במהירות וב-7 באוקטובר בשעה 02:00 עלתה מחלקת טנקים ראשונה בפיקוד ניצן יוצר, דרך גשר אריק לכיוון ציר הנפט. המחלקה נתקלה בטנקים סוריים אותם בלמה במורדות רמת הגולן באזור קצביה.
בסביבות 04:30 עלה הכוח העיקרי של החטיבה בפיקודו של אורי אור לרמת הגולן. דנון נשאר במחנה יפתח על מנת לפקד על הכנת יתר הטנקים ושילוחם לקרב, תוך שהוא מאיץ את קבלת הציוד מול האפסנאים. עם סיום זיווד כל הטנקים, בסביבות השעה 11:00, יצא דנון ממחנה יפתח בראש כוח בן 5 טנקים, מורכב מאנשי צוות שכלל לא הכיר וללא מערכות קשר, ואחריהם יחידות המנהלה של החטיבה על גבי זחל"מים נעים בשיירה.
דנון זיהה טור של 14 טנקים מפלוגה ב' של גדוד 266 (חט' 179) נעים לכיוונו מדרום על ציר הנפט. לאחר שהבין כי מפקד הפלוגה נהרג, צירף אליו את הטנקים. בהמשך הקרב צירף דנון לכוחו כל טנק שפגש בדרכו והצליח להקים כוח משמעותי. הוא מינה מפקדי פלוגות, ואף על פי שלא מונה רשמית על ידי אורי אור, פיקד על גדוד 57 עד לתום המלחמה.
בליל 7–8 באוקטובר, פקד אור על דנון להגן על ציר נפח – גשר בנות יעקב. הגדוד היה הכוח היחידי שהגן על הציר, אולם הסורים לא תקפו באותו הלילה. עם שחר יום שני ה-8 באוקטובר נעה החטיבה לתפוס עמדות כאשר גדודו של דנון במרכז (באזור הר שיפון), גדוד בפיקוד אמנון רימון מימין וגדוד משה הראל משמאל. עם הגעתם למחצבה, זיהה דנון טנקים סורים מסתערים לעברו בטווחים של 400–500 מטרים. הגדוד בפיקודו ניהל קרב עקוב מדם תחת אש ארטילרית כבדה ואש טילי נ"ט, ובלם את ההסתערות הסורית תוך שהוא סופג אבדות כבדות. הקרב התנהל עד לשעות הצהריים, אז נשברה ההתקפה הסורית והכלים הסורים שנותרו החלו בנסיגה. דנון תפס עמדות בסינדיַנה לכיוון דרום מזרח.
מיד עם ירידתו מהרכב שחילץ אותו, מינה דנון את רמי בן זאב כמפקד פלוגה במקום חגי קוהל שנהרג, ארגן את הגדוד וקיבל משימה מאורי אור להוציא את הגדוד למארב באזור סינדיַאנה, והגדוד החל לנוע בסביבות 20:00, כשמחלקת הסיור מובילה את הגדוד בדממת אלחוט אל העמדות.
בלילה שבין 9–10 באוקטובר התארגן הגדוד על רכס הרמת'ניה. בבוקר יום רביעי ה-10 באוקטובר התבצעה התקפה חטיבתית על הכוחות הסורים שישבו באזור הקלעות, ובכך נהדף הצבא הסורי סופית מכל שטחי רמת הגולן. אחרי הצהריים תפס הגדוד עמדות לחיפוי על חטיבה 179 בפריצה לחאן ארנבה, המתחם שהגן על כביש קונייטרה – דמשק (ציר "אמריקה").
ביום חמישי ה-11 באוקטובר בשעות הצהריים פתחה חטיבה 179 בהתקפה על חאן ארנבה, כאשר גדודו של דנון מחפה עליה. ההתקפה נהדפה על ידי הסורים, ודנון קיבל פקודה לצאת להתקפה. הגדוד בפיקודו החל לנוע במהירות על הציר, כשהתנועה המהירה שוב מטעה את הכוחות הסוריים והם התקשו לפגוע בכלים המסתערים. תוך כדי ההתקפה, נפגע הזחל"מ של אורי אור והוא חולץ על ידי דנון. לקראת החשיכה חצה הגדוד בהובלת דנון את חאן ארנבה ותפס עמדות לכיוון תל שער. בשלב זה זיהו נסיגה של כוחות סורים, אולם בשטח שמאחוריהם עדיין נותרו חיילים סורים ויחידות נ"ט, ואלה טוהרו במהלך הלילה, אך בשל כך לא ניתן היה לתדלק ולחמש את הטנקים מחדש.
ב-12 באוקטובר לפנות בוקר יצא הגדוד לכיוון תל שער, אך האספקה עדיין לא יכלה להגיע עקב התקפות חיל האוויר הסורי, והגדוד המשיך ללא אספקה. עקב המחסור בדלק ובתחמושת, הועברה הובלת החטיבה לכוח נתי – יחידה רעננה שהגיעה זה עתה לחזית. כוח נתי נע לכיוון כפר נסג', ודנון זיהה כי הטנקים של נתי נפגעים והכוח מפסיק לתפקד. דנון קיבל פקודה לקחת את ההובלה, אך הבין כי כוח נתי נקלע למארב. דנון זיהה את תל קרין במרחק של כ-2 ק"מ ממנו, ועל מנת שלא לחשוף את גדודו למארב, צירף אליו טנק נוסף בפיקוד ברק סלע מיגור ויחד הסתערו לכיוון התל תוך נסיעה מהירה ביותר בתנועת זיגזג. במהלך ההסתערות זיהה דנון כוחות סורים נסוגים מהתל. עם העלייה לתל, זיהה דנון טנקים סורים רבים מחופרים במארב בטווחים של 1000–1500 מטר ממנו, וצמד הטנקים שבפיקודו החל לפגוע בהם. לאחר מספר פגיעות מדויקות אזלה לשני הטנקים התחמושת, אולם ההפתעה הובילה למנוסת בהלה של הכוחות הסוריים לכיוון דמשק.
החטיבה התקדמה עד לכפר נסג', שם עצרה להצטיידות. תוך כדי תדלוק והעמסת הטנקים בתחמושת, קיבל דנון הודעה שכוחות עיראקיים נעים לקראתם. צוותי הטנקים הפסיקו מיידית את ההצטיידות, איישו את הטנקים ותפסו עמדות לכיוון הטנקים העיראקיים שהגיעו מכיוון תל ענתר. עם זיהוי הכוח העיראקי פתחו הטנקים באש ותוך דקות ספורות השמידו כ-35 טנקים, ושארית הכוח העיראקי נמלטה במהירות.
אחרי המלחמה
עם ייצוב המובלעת הסורית, הוצב הגדוד של דנון באזור תל ענתר. במהלך שבעת החודשים הבאים התנהלה מלחמת התשה מול הסורים, כשהגדוד בפיקודו תפס גזרות שונות בתל ענתר, תל שמס וחלס. בזמן זה הגדוד שוקם והגיע לתקן של 36 טנקים, תוך אימונים והכשרת חיילי החרמ"ש של החטיבה כטנקיסטים. גדוד 57 בפיקודו של דנון היה גדוד המילואים האחרון שעזב את רמת הגולן. דנון פיקד על הגדוד מיום הלחימה הראשון ועד הירידה מרמת הגולן.
בחופשות אליהן יצא במהלך שהות הגדוד במובלעת עסק דנון בביקורי הפצועים והמשפחות השכולות של חללי הגדוד. בחופשתו הראשונה נודע לו על נפילתו של חברו לחדר בפנימייה הצבאית, עמיחי בוכוול.
ב-1982 מונה לסגן מפקד חטיבה 679, תפקיד אותו מילא עד 1995. השתחרר מצה"ל בדרגת סגן אלוף.
בשנת 1982 מונה למנכ"ל קומסקו. בשנת 1993 רכש את הבעלות על החברה. ב-1996 הוביל בנייה של מרכז לוגיסטי על קרקע שקנתה החברה בצור יגאל. המרכז הופעל ביוני 2003.
פעילות עסקית
מאז 2017 דנון הוא יו"ר חברת קומסקו. החזיק תקופה מסוימת בבעלות על 50% מחברת סמיקום ו-50% מחברת יוניברסל מוטורס ישראל. תקופה מסוימת החזיק גם ב-12% ממניות חברת קרסו מוטורס.
פעילות ציבורית
דנון משמש כיו"ר עמותת חטיבה 679. הוא הוביל את הקמת העמותה והאנדרטה (ביוזמת לוי מן), ארגון עצרות הזיכרון, שמירת הקשר עם משפחות ההרוגים ועם הלוחמים, והנחלת מורשת החטיבה. העמותה יזמה והקימה את מצפור חטיבה 679 על הר שיפון, הצופה על שדה הקרב בו נלחמה את קרבות הבלימה.
הקרב הראשון על האגמים המזוריים
הקרב הראשון על האגמים המזוריים נערך בין כוחות הקיסרות הגרמנית לכוחות האימפריה הרוסית כחלק מהחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. הקרב החל ב-9 בספטמבר 1914 לאחר שהארמייה הגרמנית השמינית תקפו את הארמייה הרוסית הראשונה. שישה ימים לאחר מכן ב-14 בספטמבר הסתיים הקרב בניצחון מוחץ גרמני לאחר שאלה הצליחו לגרום לרוסים לסגת משטחי פרוסיה המזרחית חזרה אל קו הגבול שבין המדינות.
הרקע לקרב
החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה נפתחה ב-13 באוגוסט 1914 עת פלש צבא האימפריה הרוסית אל שטחי פרוסיה המזרחית (שהיו בשליטת הקיסרות הגרמנית) וגליציה (שהיו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית). הארמייה הרוסית הראשונה (בפיקודו של פאול פון רננקמפף) פלשה לפרוסיה המזרחית מכיוון צפון-מערב ואילו הארמייה הרוסית השנייה (בהובלתו של אלכסנדר סמסונוב) פלשה מדרום. אל מול הארמיות הרוסיות ניצבה הארמייה הגרמנית השמינית (עליה פיקד בפרוץ המלחמה מקסימיליאן פון פריטוויץ). הארמייה השמינית הגרמנית הייתה בנחיתות מספרית כבדה אל מול הכוחות הרוסים, ולכן ההוראות שקיבלה היו להגן על שטחי פרוסיה המזרחית בכל מחיר ורק במקרה בו קיימת סכנה ממשית שהארמייה תושמד לחלוטין הותר לארמייה לסגת ולהשאיר את פרוסיה המזרחית לרוסים.
למרות נחיתותם המספרית, הארמייה הגרמנית צוידה בנשק חדיש מזה של הרוסים ותפקודה היה יעיל יותר. כשנכנסו ראשוני הכוחות הרוסים לפרוסיה המזרחית ב-13 באוגוסט, לא נתקלו בהתנגדות כלשהי. ההתנגשויות הראשונות בין הרוסים לגרמנים היו בקרב שטלופנן (17 באוגוסט) ולאחר מכן בקרב גומבינן (20 באוגוסט). בקרב גומבינן נחלו הגרמנים תבוסה קטנה מול הארמייה הרוסית הראשונה, וגנרל פריטוויץ (מפקד הארמייה הגרמנית השמינית) הורה על נסיגה כוללת משטחי פרוסיה המזרחית מתוך החשש שהארמייה הגרמנית תלכד בין שתי הארמיות הרוסיות ותושמד. מטה הפיקוד הגרמני (ובראשו הלמוט פון מולטקה הצעיר) החליט ב-22 באוגוסט להחליף את פריטוויץ בגנרלים מנוסים יותר ובמקומו עמד כעת בראש הארמייה הגרמנית השמינית הגנרל פאול פון הינדנבורג (ביחד עם אריך לודנדורף שהצטיין במהלך קרב לייז' בחזית המערבית).
משלקחו הינדנבורג ולודנדורף את הפיקוד התהפכו היוצרות והגרמנים הם שהחלו לדחוק ברוסים. במהלכים טקטיים אמיצים (בשילוב עם מודיעין שיירט את המסרים שהרוסים העבירו ביניהם) תקפו הגרמנים את הארמייה הרוסית השנייה של סמסונוב ליד העיירה טננברג בניצחון החשוב ביותר במערכה על פרוסיה המזרחית - קרב טננברג. במהלך קרב זה, שהתרחש בין 26 באוגוסט ל-30 באוגוסט, הביסו הגרמנים את הארמייה הרוסית השנייה והשמידו אותה לחלוטין כשמפקדה אלכסנדר סמסונוב החליט להתאבד בעקבות התבוסה ב-29 באוגוסט. ניצחון זה הפך את הינדנבורג לגיבור המלחמה. למרות שקרב טננברג הסתיים רשמית ב-30 באוגוסט, המשיכו הגרמנים להרוג את חיילי הארמייה הרוסית השנייה עד ל-2 בספטמבר.
מהלך הקרב
עוד בטרם הוכרע קרב טננברג, החליט רננקמפף לשלוח את הדיוויזיות הדרומיות שלו אל עבר טננברג על מנת לעזור לארמייה הרוסית השנייה. ב-31 באוגוסט, מכשנודע לרננקמפף שהארמייה השנייה הובסה בקרב הורה לארמייה להתרכז באזור קו אנגרבורג שנפרס מהעיר קניגסברג (כיום קלינינגרד) בצפון ועד האגמים המזוריים שבדרום. הינדנבורג החליט שלאחר שהשמיד את הארמייה הרוסית השנייה עליו להביס גם את הארמייה הרוסית הראשונה. תוכניתו הייתה לאגף את הדיוויזיות הדרומיות שבאזור האגמים המזוריים תוך הדיפת הרוסים מזרחה בעוד שבעיר קניגסברג בצפון (שהייתה מבוצרת היטב) יוחזק כוח קטן שיגן על העיר. לאחר קרב טננברג הגיעו שני קורפוסים חדשים מהחזית המערבית לארמייה השמינית ותרמו לעדיפות המספרית של הגרמנים שהייתה ביחס של 3:1. קניגסברג הייתה מבוצרת היטב ולכן הינדנבורג לא חשש מהתקפה עליה והחליט להתמקד באגמים המזוריים. כמו הארמייה הרוסית, גם הארמייה הגרמנית נפרסה מקניגסברג שבצפון ועד למערבית מהאגמים המזוריים, רק שלא כמו לרננקמפף היו להינדנבורג כוחות "עודפים" אותם יכל לנצל בעת פתיחת הקרב. המתקפה הגרמנית הראשית החלה ב-7 בספטמבר לאורך כל החזית כשעיקר ההתקפה נמצאת בדרום ליד האגמים המזוריים. בשמונה בספטמבר המצב בחזית היה לטובת הגרמנים שדחקו את הרוסים מזרחה. בצפון החזית נחלו הגרמנים ניצחון מוחץ אל מול הדיוויזיות הרוסיות. לעומת זאת בדרום התקשה הקורפוס הגרמני ה-17 אל מול הקורפוס הרוסי ה-2 שנראה תחילה כאילו עומד לאגף את הקורפוס הגרמני. המצב השתנה לאחר שהקורפוס הגרמני ה-1 הגיע לתמוך בקורפוס ה-17 בלילה שבין 8 בספטמבר ל-9 בספטמבר.
ב-9 בספטמבר הורה רננקמפף על מתקפת נגד בצפון על מנת להשיג זמן לארגן מחדש את הארמייה ולסגת. המתקפה בצפון גרמה לקורפוס הגרמני ה-20 לסגת מעט אחורה, אך הגרמנים המשיכו לדחוף את הרוסים מזרחה, מה שהשאיר את החיילים הרוסים המנצחים מבודדים משאר הארמייה. הארמייה הרוסית הראשונה החלה לסגת ב-9 בספטמבר משטחי פרוסיה המזרחית כשהגרמנים רודפים אחריהם. ב-11 בספטמבר נמצאו הרוסים על קו שבין אנגבורג לאינטרסבורג בצפון, מה שאפשר לגרמנים לאגף אותם מדרום ובכך ללכוד אותם ללא אפשרות לברוח. למזלם של הרוסים, שמועה שנפוצה בקרב הגרמנים על התקפת-נגד רוסית גרמה לגרמנים לאבד חצי יום של צעידה ובכך השאירו פתח לארמייה הרוסית הראשונה לברוח. הרוסים הגיעו לגומבינן ב-12 בספטמבר ויום לאחר מכן לשטלופנן (כיום נסטרוב). אחרוני הכוחות הרוסים של הארמייה הראשונה יצאו משטחי פרוסיה המזרחית ב-14 בספטמבר לאחר שחצו את הגבול וחזרו למבצרים שבשטח האימפריה הרוסית.
באותו אזור נערך בין שני הצבאות בפברואר 1915 הקרב השני על האגמים המזוריים.
תוצאות הקרב ואחריתו
משנסוגה הארמייה הרוסית הראשונה משטחי פרוסיה המזרחית, תמו סופית ניסיונותיה של רוסיה לכבוש שטח זה מידי גרמניה. הארמייה הרוסית העשירית שעמדה להיכנס לשטחי פרוסיה המזרחית באמצע ספטמבר קיבלה לבסוף הוראה שלא להיכנס מהחשש שתימחץ גם היא על ידי הארמייה הגרמנית השמינית. הניצחונות של הינדנבורג בקרב טננברג ובקרב הראשון על האגמים המזוריים ביססו את מעמדו כ-"גיבור המלחמה". הארמייה הגרמנית התשיעית שהייתה אמורה לעזור לארמייה הגרמנית השמינית מול הרוסים, התפנתה כעת לעזור לאימפריה האוסטרו-הונגרית במערכה שלה מול רוסיה (המערכה על גליציה). למרות ניצחונם בקרב על האגמים המזוריים, השלכה חשובה אחת הייתה בעוכרם של הגרמנים. הדיוויזיות שהועברו מהחזית המערבית לחזית המזרחית היו חסרות מאוד בחזית המערב, כוח שהיה מאוד חשוב לגרמנים במהלך הקרב הראשון על המארן - הקרב שבו הצליחו מדינות ההסכמה לבלום את הגרמנים מלכבוש את פריז.
איזדדואר
אִיזְדָדוּאַר (או דארא), היא בתו של מלך הסאסאנים (המלך ח'וסרו השני או המלך יזדגרד השלישי - מלכם האחרון), שהייתה שבויה בידי המוסלמים. היא ניתנה על ידי הח'ליף עלי בן אבי טאלב לראש הגולה בבבל - בוסתנאי בן חנינאי, אשר גייר אותה ונשא אותה לאשה. בין צאצאיה לצאצאי שתי נשותיו האחרות של בוסתנאי היו מחלוקות על ראשות הגולה. הפולמוס סביב מעמדם ההלכתי של בני איזדדואר נמשך זמן רב, וגאוני בבל נדרשו לעסוק בפרשה זו פעמים רבות. בדרך כלל נטו גאוני בבל לראות בצאצאיה יהודים כשרים ולא בני שפחה ובסופו של דבר קיבלו צאצאי איזדדואר שוויון זכויות גמור, ואף בא מיוצאי חלציהם ראש גולה.
צאצאיה והפולמוס סביב מעמדם
משמת בוסתנאי, התפרסם הסכסוך על הירושה ועל מעמד הילדים בני הנוכרית. בני איזדדואר טענו שהם יורשים שוים לאחיהם, ואילו בני היהודייה טענו שבניה של איזדדואר הם עבדים בני שפחה - חלק מהרכוש שבני היהודיות יורשים מאביהם בוסתנאי. במשך שנים התייחסו חסדאי ובראדוי, בני אשתו היהודייה של בוסתנאי, לבני איזדדואר כבני שפחה. היחס כלפי בני איזדדואר נמשך גם בימיהם של צאצאי חסדאי ובראדוי.
אלחואלה
היסטוריה
אלחואלה הוקמה על ידי תושבים מהאזור שרצו להקים קהילה חדשה. הקהילה הוכרה רשמית ב-1782.
העיר השתתפה במלחמת האזרחים בקוסטה ריקה ב-1823 לצד הרפובליקנים שניצחו בסופו של דבר. העיר שירתה בתקופה קצרה בין 1834 ל-1835 כעיר הבירה של קוסטה ריקה. בסיום תקופה קצרה זו פרצה מלחמת אזרחים שנייה, מלחמת הליגה, בה העיר וערים אחרות נלחמו נגד סן חוסה והובסו כעבור חודש.
תחבורה
במרחק של כ-3 קילומטרים ממרכז אלחואלה נמצא נמל התעופה הבינלאומי חואן סנטמריה, שקרוי על שם הגיבור הקוסטריקני חואן סנטמריה. הנמל משרת גם את בירת קוסטה ריקה סן חוסה והוא הנמל השני בעומסו במרכז אמריקה.
ספורט
באלחאולה משחקות שתי קבוצות כדורגל מליגת העל של קוסטה ריקה: אלחואלנסה, אחת הקבוצות הגדולות בליגה שזכתה בעשרות אליפויות מקומיות והגיעה פעם אחת לגמר גביע אינטראמריקנה, וקרמליטה שזכתה פעם אחת באליפות המקומית.
אדוארד
מלכי אנגליה שנשאו את השם אדוארד: מלכי בריטניה ונסיכים שנשאו את השם אדוארד, כולם מבית וינדזור / בית סקסה-קובורג-גותה:
ראו גם
}}
ארי גולד (זמר)
אֲרִי גּוֹלְד (נולד ב-כ"ד בניסן ה'תשנ"ד, 15 באפריל 1993) הוא זמר יוצר חרדי ישראלי.
ביוגרפיה
נולד וגדל בבני ברק. למד בבחרותו בישיבת באר התורה בבית שמש. בבחרותו השתתף במקהלות עם אלי לאופר, מוישי רוט, ויעקב שוואקי. נישא בשנת 2016, ולאחר מכן פתח בקריירת סולו.
קריירה מוזיקלית
בפברואר 2019 הוציא את סינגל הבכורה שלו - "הטוב".
במאי 2020 הוציא את הסינגל "רפואה" בהקשר לתקופת נגיף הקורונה, אותו הלחין בעצמו.
באוגוסט 2021 הוציא את הלהיט "אהבת תורה", בדואט עם הזמר מוטי וייס. השיר זכה במקום השביעי במצעד המוזיקה השנתי של רדיו "קול חי מיוזיק", ובמקום השישה עשר במצעד של רדיו "קול פליי".
בספטמבר 2022 יצאה גרסת קולולם לשירו "אהבת תורה", בניצוחו של המוזיקאי ישראל סוסנה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, ביצע את שירו "אהבת תורה" בסרטון קמפיין למפלגת יהדות התורה. בסרטון השתתפו חברי הכנסת של המפלגה - משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר ויצחק פינדרוס.
בפברואר 2023 הוציא את הסינגל-קליפ "חיזוקים". הקליפ צולם בהרי הטטרה באירופה. השיר נכנס לפלייליסט קול חי מיוזיק, וקול פליי, וזכה במקום הראשון במצעד השבועי של קול פליי.
במאי 2023 הוציא את הסינגל ימים טובים.
גולד משמש כזמר בחתונות ובמופעים, וחתום במשרדו של המפיק אביגדור מאיר.
חיים אישיים
נישא לשירה בשנת 2016, אב לשניים ומתגורר בגבעת זאב.
ג'וש שגיא
ג'וש שגיא (נולד ב-21 במרץ 1966) הוא שחקן, מורה למשחק, במאי ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה
ג'וש נולד בעיר עכו. הוא פעיל בתחום התיאטרון מגיל 16 בפסטיבלי עכו השונים. לאחר שירות צבאי כקצין בנח"ל המוצנח למד משחק באוניברסיטת תל אביב וסיים את לימודיו ב-1994.
עם סיום לימודיו השתתף בהצגה "הילד חולם" של חנוך לוין. הוא המשיך שש שנים נוספות בתיאטרון הבימה בהפקות כמו "האב" ו"הר לא זז" בבימויו של חנן שניר, "החייל האמיץ שוויק" בבימויו של אילן רונן ו"זינזאנה" בבימויו של אלי כהן.
ב-1994 זכה בפרס השחקן המצטיין בפסטיבל "שבוע תיאטרון מקורי" שנערך בתיאטרון הסימטה ביפו על תפקידו בהצגה "שמלת גלולות".
שגיא שיחק בהצגות בתיאטרון לילדים ולנוער ובהן: "אורי", "צבע הפנינה" ו"בית משותף", והופיע בפסטיבל עכו בהצגות, ביניהן "מטרבין", שזכתה בפרס ראשון.
שגיא שיחק במספר הצגות נוספות בבתי תיאטרון ברחבי הארץ, ביניהן "על פי", "קצת דם לקינוח הדבש", "הבורג" ו"הצייר".
בעבר בטלוויזיה גילם את ברני הדינוזאור בסדרת הילדים "החברים של ברני", ושיחק בתפקידי אורח בטלנובלות "מיכאלה" ו"האלופה" ובסדרת המדע הבדיוני "הנפילים".
בשנת 2010 יצאה הסדרה של חיים הכט "מה אתם הייתם עושים" ושגיא שיחק בה תפקיד מרכזי.
בשנת 2016 החל לשחק בסדרה "נעלמים" בתפקיד דוד אב הבית, אבא של שירה.
שגיא גילם והפעיל את הבובה "סתם" בקלטת הילדים "דליק וסתם" לצד דליק ווליניץ ולאחר מכן עם שלומי לניאדו ואסף אולשיצקי כצמד "שלומי וסתם".
חיים אישיים
שגיא נשוי ואב לבת ובן.
תיאטרון
2013 פסטיבל עכו, "תג מחיר" כתיבה אלמה וייך בימוי אלמה וייך ונגה אפרת
2011 הצגת בידור, גירושין קטלניים, כתיבה ובימוי אבי פרידמן
2008 מטודלה, צחי, תיאטרון הסמטה, בימוי: יובל זמיר
2008 אלתרמן שלי (מחזה קריאה), ד"ר וישניצר, בית לסין, בימוי: רזי אמיתי
2007 היטלר הרובוט והסכין (זוכה פרס ההצגה), האבא, פסטיבל עכו, בימוי: יעל טילמן
2006 משפטי האמת והפיוס, לוחם מג"ב, התיאטרון הערבי עברי ביפו, בימוי: יגאל עזרתי
2006 משפט הסרבנים, סרבן, התיאטרון הערבי עברי, בימוי: יגאל עזרתי
2005 הבורג, האב (תפקיד ראשי), הסמטה, בימוי: כפיר אזולאי
2001 להיות או לא, נושא ארון הקודש, פסטיבל עכו, בימוי: ינון צפריר/אבי גיבסון בר-אל
1999 גבול הטעם הטוב, מספר דמויות, צוותא 2, בימוי: שפרה האפרתי
1999 בית משותף, מספר דמויות, תיאטרון אורנה פורת, בימוי: רזי אמיתי
1998 מלחמת טרויה לא תתקיים, טרוילוס, הסמטה, בימוי: ניקו ניתאי
1998 המלונה של מלכה, פיני (תפקיד ראשי), הסמטה, בימוי: פירה קנטור
1997 העליונים, פיטר (תפקיד ראשי), הסמטה, בימוי: ניקו ניתאי
1996 החגיגה של ז'וקו, אדריאנו, הסמטה, בימוי: ניקו ניתאי
1996 הר לא זז, עוזרו של טאקדה, הבימה, בימוי: חנן שניר
1996 צבע הפנינה, קרלי, תיאטרון אורנה פורת, בימוי: איציק ויינגרטן
1996 "מטרבין", התליין, תיאטרון אורתודה, בימוי: ינון צפריר
1995 האב, נויד, הבימה, בימוי: חנן שניר
1995 "על פי"/הרקיע התשיעי, העבד, הפקה פרטית, בימוי: אדם לרר
1995 זינזאנה, צ'רלי, הבימה, בימוי: אלי כהן
1994 אורי, עוזי, תיאטרון אורנה פורת, בימוי: חגית רכבי ניקוליבסקי
1993 הילד חולם, מלח פיכח, הבימה /חיפה, בימוי: חנוך לוין
1993 "הוא הלך בשדות", אורי, פסטיבל עכו, בימוי: יגאל עזרתי
תקשורת סלולרית בישראל
בישראל ישנן שש חברות המפעילות מערכת תקשורת סלולרית מלאה: פלאפון, סלקום, פרטנר, הוט מובייל, גולן טלקום ו-Wecom.
מספר חברות נוספות פועלות במודל של מפעיל וירטואלי חלקי או מלא: רמי לוי תקשורת, סלקט תקשורת ו-019 מובייל - ולמספר חברות אחרות נתן משרד התקשורת רישיון דומה אך פעילותן טרם החלה.
השירותים הסלולריים בישראל כוללים שיחות קוליות (פנים ארציות, בינ"ל, משיבון סלולרי ועוד), הודעות SMS ו-MMS, שיחות ווידאו, גלישה מהירה באינטרנט (ובעזרתם גם יישומים נוספים כגון הזרמת מדיה, טלוויזיה ומוזיקה בהתאמה אישית ועוד).
בעשור השני של שנות האלפיים התקיים תהליך להוזלת המחיר בתחום הסלולר על ידי הגברת התחרותיות והפחתת חסמי הכניסה: הכנסת ניידות מספרים, ניתוק הזיקה בין הטלפון הסלולרי למפעיל הסלולרי, הגדלת מספר המפעילים (הן המלאים והן הווירטואליים), והגמשת תנאי הרישוי בייבוא מכשירים סלולריים לישראל. לפי הערכה, בשנת 2013 נמכרו בישראל כ-3 מיליון מכשירים סלולריים, מתוכם כ-2.4 מיליון מכשירים חכמים. ב-2020 היו בישראל כ-10 מיליון מנויים סלולריים.
עד סוף שנת 2025 צפויה להיפסק כליל פעילות כל רשתות דור 2 ודור 3 בישראל. כשנתיים לפני כן, ב-2023 צפויה הפסקת חיבור מכשירים ומנויים לרשתות אלו. בינתיים, החל מ־2022, נאסר ייבוא לישראל של מכשירים שפועלים רק ברשתות אלו.
הסדרה חוקית
השם הרשמי על פי החוק במדינת ישראל לטלפון הסלולרי הוא רט"ן - רדיו טלפון נייד, אך כמעט ולא נעשה בו שימוש מחוץ לחקיקה ולרגולציה. בישראל נפוץ גם השימוש בשם פלאפון כשם גנרי לכל מכשיר טלפון סלולרי. כינוי זה נוצר כתוצאה מהיטמעותו המוצלחת בציבור של המותג של חברת פלאפון תקשורת, שהייתה המשווקת הבלעדית של מכשירים סלולריים מהקמתה בשנת 1986 ועד לשנת 1995 אז נכנסה חברת סלקום לשוק הסלולר הישראלי.
תמיכה בתכונות ושירותים
נכון להיום, לא כל חברות הסלולר תומכות באופן דומה במגוון התכונות שרשת סלולרית יכולה להציע. למשל, לא כולן תומכות ב"שיחת וידאו", או ב"סים כפול" (שני כרטיסי סים עם מספר טלפון זהה, אחד לטלפון הנייד ואחד לטלפון הקבוע ברכב).
תמיכה בשירותי VoLTE ו-Wi-Fi Calling – שיחות על גבי רשת הדור הרביעי ורשת ה-Wi-Fi, בהתאמה – קיימת בחברות פלאפון, פרטנר, סלקום, הוט מובייל ו-012 מובייל.
תמיכה בתקשורת 4x4 MIMO קיימת ברשת פלאפון.
תמיכה בשידור LTE Advanced קיימת ברשת פרטנר, פלאפון, הוט מובייל ו-Wecom.
מפעילות מלאות
חברות ישראליות שהן מפעילות רשתות סלולר מלאות (לא וירטואליים) הן:
פלאפון
התקשורת הסלולרית בישראל החלה עם הקמתה של חברת פלאפון בשנת 1986. החברה, שהייתה שותפות של חברת מוטורולה ישראל ותדיראן, קיבלה רישיון ראשון לאספקת שרותי טלפון סלולרי. לחברה הוקצתה הקידומת 050, ופוטנציאל המכירה שלה הוערך בכאלפי מכשירים בודדים בכל ישראל. הטכנולוגיה הייתה טכנולוגיה אנלוגית, אשר בהשוואה לטכנולוגיה הספרתית שהחליפה אותה, עשתה שימוש מאוד לא יעיל בתדרים שהוקצו לה. מצד שני, כמות תחנות הבסיס שנדרשו על מנת לתמוך ברשת הייתה מועטה והשידור היה בהספקים גבוהים בהשוואה למקובל למשל ב-GSM. המכשירים הראשונים היו כבדים ומגושמים והתאימו להתקנה בכלי רכב בלבד. מאוחר יותר סופקו מזוודות תקשורת, שאפשרו להוציא את המכשירים מהרכב, אך אלה עדיין היו כבדות ומסורבלות.
באוקטובר 1994 נכנסה חברת בזק לשותפות עם מוטורולה בבעלות החברה. ב-2004 הפכה בזק לבעלת המניות היחידה של פלאפון.
'''וואלה! מובייל'''
ב-1 בדצמבר 2014 השיקה פלאפון באמצעות וואלה! תקשורת (חברה-בת של קבוצת בזק) מותג שירותי סלולר חדש בשם וואלה! מובייל. החברה פעלה במתכונת של מפעיל וירטואלי והשתמשה ברשת פלאפון. שיתוף הפעולה בין וואלה! מובייל לפלאפון הסתיים ב-2019.
היי מובייל
ב-11 באפריל 2016 השיקה פלאפון בשיתוף עם חברת לונאמי מותג שירותי סלולר חדש בשם היי מובייל. מותג זה פונה בעיקר לצעירים, חיילים וסטודנטים עם חבילות והצעות אטרקטיביות עבור קהל יעד זה.
סלקום
בתחילת שנות ה-90, הוציא משרד התקשורת מכרז להקמת רשת סלולרית נוספת. בשנת 1994 הוקמה חברת סלקום אשר הציעה לראשונה חלופה לרשת פלאפון. סלקום מיצבה את עצמה כחברה זולה, אשר נותנת שרות להמונים. עם פתיחת חנויותיה, נוצרו בהן תורים ארוכים. הטכנולוגיה שבה השתמשה סלקום הייתה טכנולוגיה דיגיטלית, דבר אשר אפשר לה שימוש יעיל יותר בתדרים שעמדו לרשותה. הטכנולוגיה שנבחרה הייתה TDMA.
בתחילת הדרך, סבלה רשת סלקום מאיכות נמוכה, תקשורת חד כיוונית, קולות מתכתיים ומבעיות אמינות. בחברת פלאפון החליטו בתקופה זו למצב את עצמם כשירות איכותי, המיועד לבעלי היכולת. בדיעבד מסתבר כי החלטה זו של פלאפון, ההבנה המאוחרת שיש לעבור לטכנולוגיה דיגיטלית והוויתור על ההמונים, גרם לחברה לאבד את הבכורה בשוק הסלולרי ועקבותיה ניכרים עד היום.
להתפשטות הטלפון הסלולרי בקרב הציבור, תרמה החלטה של משרד התקשורת, לבטל את החיוב על שיחות נכנסות ולאפשר חיוב של יוזם השיחה בזמן אוויר. עם תחילת הדרך, העיבה על סלקום פרשה של מכשירים תקולים, אך לאחר שבעיה זו נפתרה, המשיכה סלקום בצבירת מנויים ואף שיפרה את איכות השרות. במקביל, העלתה מחירים, עד כי מחיריה השתוו למחירי פלאפון.
פרטנר
לקראת 1998, הגיעה יכולת הרשת האנלוגית של פלאפון לקצה היכולת והיא ביצעה מהלך של שדרוג לטכנולוגיה דיגיטלית. הטכנולוגיה שנבחרה הייתה CDMA. באותו הזמן כמות המנויים הכוללת של סלקום ופלאפון נמדדה במעל מיליון לקוחות ונראה היה כי השוק הסלולרי רווי. אף על פי כן, יצא משרד התקשורת במכרז למפעיל סלולרי שלישי. מסיבה זו, כמות הניגשים למכרז זה הייתה קטנה.
במכרז השלישי זכתה חברת פרטנר, אשר הקימה רשת חדשה בשם אורנג'. הטכנולוגיה שנבחרה הייתה GSM, שהפכה לטכנולוגיה המובילה בעולם, בעיקר בגלל היכולת להפריד בין המכשיר לבין הקו, באמצעות כרטיסון SIM המכיל את הזהות של קו הטלפון ואשר נכנס לתוך המכשיר.
למרות נקודת הפתיחה המאוחרת שלה, הצליחה פרטנר להשיג כמות רבה של לקוחות והשוק הסלולרי, שנראה היה כי הגיע לרוויה, גילה כי יש בו פוטנציאל רב שלא מומש. להצלחתה של פרטנר תרמה שיטת תמחור על פי חבילות, שבאותה תקופה הייתה חידוש בשוק הסלולרי בישראל. מאותה תקופה חברת פלאפון איבדה את הבכורה והגיעה למקום השלישי מבחינת כמות המנויים.
012 מובייל
ביוני 2012 השיקה חברת פרטנר באמצעות 012 סמייל (חברה-בת של פרטנר) מותג שירותי סלולר חדש בשם 012 מובייל. החברה פועלת במתכונת של מפעיל וירטואלי ומשתמשת בתשתית רשת פרטנר.