cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנגרה (נהר)
נהר אנגרה הוא אחד המקורות הגדולים בעולם לאנרגיה הידרואלקטרית, והוקמו עליו ארבעה סכרים הידרואלקטריים - באירקוטסק, בבראטסק, באוסט-אילימסק ובבוגוצ'ני - להפקת חשמל המיועד בעיקר לתעשייה הכבדה. אחד מהם, סכר בראטסק, יוצר את האגם המלאכותי הגדול בעולם, אגם בראטסק, ומזין תחנת כוח הידרואלקטרית בעלת תפוקה של כ-4,500 מגאוואט, מהגבוהות בעולם. האגמים המלאכותיים שנוצרו עקב הקמת הסכרים, גרמו להצפת התיישבויות, כפרים ואזורים חקלאיים לאורך הנהר. עקב ההשפעה השלילית על התושבים בסמוך לנהר, ספגה בניית הסכרים ביקורת מכיוונם של מספר אינטלקטואלים סובייטים ובהם הסופר האירקוטסקי וולנטין רספוטין. ניתן להבחין בביקורת זו בספריו: להתראות למטיאורה וסיביר, סיביר. בנוסף, מהווה הנהר מקור חשוב לדיג.
על התיישבות לחוף האנגרה בתקופת סטלין מסופר ברומן "זוליכה פוקחת עיניים" מאת גוזל יכינה.
ספריית פרנקל
ספריית פרנקל הייתה ספרייה עשירה וידועה בעולם של יודאיקה, כתבי יד יהודיים וספרים מראשית ימי הדפוס בווינה שבאוסטריה. הספרייה, שהייתה שייכת לרב דוד פרנקל ונוהלה על ידו, הוחרמה על ידי הנאצים ב-1938 ומאז לא נודעו עקבותיה.
היסטוריה
במשך תקופה של כ-40 שנה, מתחילת המאה ה-20, תרו דוד פרנקל ובני משפחתו אחרי ספרים יהודיים עתיקים. הם נסעו לאיטליה, רוסיה, מצרים, סוריה, ארץ ישראל, אפגניסטן, עיראק, ותוניסיה וקנו ספרים נדירים, כתבי יד וטקסטים שונים ומכרו אותם לספריות ידועות כגון הספריות של אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ייל. חלק מהספרים, בהם ספרים מהמאה ה-15 נותרו בספרייה בווינה, לרבות כתב יד, יחיד במינו, של הרמב"ם.
ב-2 במאי 1938 הגיע אדולף אייכמן לספרייה והודיע למשפחה כי כל הספרייה מוחרמת. הגסטפו הכניס את תוכן הספרייה ל-56 ארגזי ענק והעביר אותם למקום בלתי ידוע. למרות חיפושים אינטנסיביים מאז תום מלחמת העולם השנייה לא נודע מה עלה בגורל הספרים.
נכדתו של דוד פרנקל, פולה פרנקל, לימים הרבנית פולה ריבקין אשתו של הרב הראשי של סנט לואיס שלום ריבקין, ניצלה מהשואה כשהועברה לבריטניה במסגרת הקינדר-טרנספורט. היא התמידה בחיפושים ולפני כמה שנים הצביעו החיפושים על הארכיון הלאומי במוסקבה כיעד אפשרי אליו הועברו הספרים. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הבטיח בביקורו באוסטריה כי רוסיה תחזיר לאוסטריה כל רכוש אוסטרי הנמצא ברשותה. צוות אוסטרי נשלח למוזיאון במוסקבה, אך העלה חרס בחיפושיו אחר הספרים. ואולם, הצוות מצא בארכיון קטלוגים שנתיים והתכתבויות על הספרים בספרייה, מהם ניתן ללמוד על תכולתה העשירה.
לקות שמיעה
לקות שמיעה היא אובדן חלקי או מלא של יכולת השמיעה. לקות כזו תיתכן מלידה, או בשלבים מאוחרים יותר בחיי האדם, לדוגמה, כתוצאה ממחלה או מתאונה.
לקות שמיעה עלולה להיגרם כתוצאה מפגיעה באחד ממרכיבי מערכות השמע. שמיעה נחשבת לאמצעי עיקרי מבין יכולות התקשורת, לכן ללקות במערכת השמע השפעה ניכרת בכל תחומי השפה, בתחום הקוגניטיבי ובתחום החברתי.
מנגנון השמיעה
האוזן מתחלקת לשלושה חלקים: האוזן החיצונית, האוזן התיכונה, והאוזן הפנימית. האוזן החיצונית קולטת גלי לחץ אקוסטי המתורגמים לתנודות מכניות באוזן התיכונה. משם הם עוברים לאוזן הפנימית – מעין מיכל המכונה "השבלול" ומלא בנוזל. הנוזל נע בהתאם לתנודות וגורם לתזוזת ממברנה (הממברנה הבזילרית). תנודות אלה מעבירות מידע לגבי תדירות האות, עוצמת האות ומשך האות. לממברנות צמודים תאי השערה, וכשמועבר הגל בנוזל, משתנה המטען החשמלי של התאים ומועבר גירוי עצבי. גירוי זה גורם לשינוי במערכת העצבים המרכזית, ולהעברת מידע אקוסטי (מידע קולי) למוח.
מיקום הפגיעה במערכת השמיעה
פגיעה באחד מחלקי מערכת השמע תגרום לליקוי שמיעה. השלכה של פגיעה באוזן החיצונית או התיכונה תהיה "ליקוי שמיעה הולכתי", כלומר עצב השמיעה יישאר תקין, אולם מערכת ההגברה של האוזן החיצונית והתיכונה לא תתפקד כראוי, ובשל כך ליקוי השמיעה. אם הפגיעה היא באוזן הפנימית, יהיה ליקוי השמיעה "ליקוי שמיעה סנסורי-נוירלי". פגיעה משולבת הן במנגנון ההולכתי והן באוזן הפנימית תיקרא "ליקוי מעורב".
בליקוי הולכתי מכשיר שמיעה יכול להביא לתיקון מלא או כמעט מלא של הקלט. לעומת זאת, בליקוי סנסורי-נוירלי מכשיר שמיעה ייתן, על פי רוב, פיצוי חלקי לאובדן השמיעה. האדם בעל לקות השמיעה ימשיך שלא לשמוע חלק מהצלילים (לדוגמה, צליל האות ש'), והגברת הצלילים האחרים תעזור לו בהשלמת הצלילים החסרים על פי הקשרם. כאשר אדם עם אבדן שמיעה מסוג זה מתגבר על ההפרעה בניהול שיחות הכרחיות עם אנשים, הוא עדיין עשוי לאבד את ההנאה מניהול שיחות חולין, מהאזנה לרדיו או מצפייה בטלוויזיה, מה שגורם לפגיעה באיכות החיים.
ההתערבות הניתוחית הקיימת ויחסי המחיר והתועלת (מחיר בכסף, במאמץ, בסיכון בריאות, בוויתור על נוחיות, וכיוצא באלה) – שונים בין לקויות השמיעה השונות. עם זאת, במקרים של פגיעה באוזן החיצונית, ההתערבות הניתוחית תהיה פשוטה ביותר.
"חירשות מרכזית"
"חירשות מרכזית" (Cortical deafness) מוגדרת ככזו במקרים בהם מגיעים צלילים למוח אולם המוח עצמו לא מצליח לתת את הפירוש הנכון לצלילים או שהאזור העצבי במוח כלל אינו מתפקד.
פגיעה קורטיקלית יכולה להתרחש גם בחוש הראייה, כאשר תפקוד מבני העיניים העיניים תקין, אך בדרך מעצב הראייה ל-ובקליפת הראייה, משהו משתבש. בצורה כזו, ניתן להמשיל את הרשתית לשבלול.
אבחון הלקות
ניתן לאבחן לקות שמיעה כבר מלידת התינוק על ידי בדיקת הפלט האקוסטי. בדיקה זו היא בדיקה בעלת רגישות גבוהה שמטרתה זיהוי נזק באוזן הפנימית והיא מספקת הערכה על תפקוד השבלול. אין הבדיקה בודקת את איכות השמיעה של הנבדק, אלא את תקינות האוזן הפנימית. קיימת חשיבות רבה לאבחון לקות שמיעה ולהתוויה של תוכניות טיפול מתאימות החל מלידתו של התינוק.
הסיבות ללקות בשמיעה
הגורמים ללקות שמיעה עלולים להיות פשוטים, כגון פקק שעווה החוסם את תעלת השמע, דלקות הגורמות להצרות התעלה, או מחלות אוזן תיכונה כמו דלקות (כולסטאתומה לדוגמה), נוזלים באוזן התיכונה (תופעה שכיחה אצל ילדים), נקבים בעור התוף, מומים מולדים ואף המצאות של גוף זר. ליקוי שמיעה עצבי נגרם מפגיעה באוזן הפנימית או בעצב השמיעה ובמסלול האותות החשמליים אל המוח. הסיבות רבות ומגוונות, החל מחשיפה לרעש או מוזיקה בעוצמה גבוהה (בעיקר בגיל צעיר), חירשות מולדת, חירשות מחמת הגיל, גידול שפיר (אקוסטיק נוירומה), ועד פגיעות רעש, כגון פיצוצים, עבודה בתנאי רעש יתר ושמיעת מוזיקה בעוצמות גבוהות מדי באופן קבוע. עם הגיל חלה ירידת שמיעה, ומעל גיל 60 ליקוי שמיעה קיים אצל שליש מהאנשים ואף יותר.
פגיעות פיזיות
ישנן פגיעות פיזיות שיכולות לגרום גם הן ללקות שמיעה וביניהן: חבלת רעש, מומים מולדים, חומרים מזיקים אנטיביוטיים ותרופות אחרות ועוד, עלולים לגרום לפגיעה בתאי השערה של האוזן הפנימית. אם תאי השערה נפגעים, אין אפשרות למערכת השמיעה להפוך גלי לחץ אקוסטי (צליל) לדחף עצבי, וכך נגרם פגם בשמיעה. למעשה, הצליל לעולם אינו מגיע מהאוזן החיצונית למוח בשל "חוליה חסרה" – תא השערה הפגום. תאי שערה פגומים יכולים, לאחר מכן, להוביל להידרדרות עצבי השמיעה הסמוכים להם, וכאשר מספר גדול של תאי שערה או עצבי שמיעה על פני השבלול נפגעים, מאובחן האדם כסובל מחירשות.
לקות שמיעה גנטית
אחד מן הגורמים העיקריים ללקות בשמיעה הוא הגורם הגנטי אשר אחראי לכ-50% מהמקרים. במצב של ליקוי שמיעה על בסיס פגם גנטי, הליקוי מועבר בתורשה מן האב והאם בשתי צורות תורשה עיקריות שונות. הדנ"א של כל אדם מכיל שני עותקים של אותו הגן, עותק אחד הוא מקבל מהאב ועותק שני מהאם. בתורשה דומיננטית, פגיעה בעותק אחד בלבד של הגן מספיקה כדי שיופיעו סימנים קליניים של המחלה, למרות נוכחותו של העותק האחר התקין. לאדם החולה יש סיכוי של חמישים אחוז להעביר את הגן הפגוע לכל אחד מילדיו.
מחלה המועברת בתורשה רצסיבית, תבוא לידי ביטוי רק אם שני העותקים פגומים, כלומר עותק פגום עבר בתורשה מהאב והעותק הפגום השני מהאם. כששני בני הזוג נשאים של עותק פגום בגן המועבר בתורשה רצסיבית, הסיכון להעביר שני עותקים פגומים לעובר הוא 25% (צירוף אחד מתוך 4 אפשריים). כאשר רק אחד מהעותקים פגום האדם בריא, אך הוא נשא של הגן שגורם למחלה.
לקות שמיעה תסמונתית ולא תסמונתית
ניתן לחלק את ליקוי השמיעה על בסיס גנטי לשני סוגים: ליקוי שמיעה תסמונתי (המהווה כ-30% מהמקרים), וליקוי שמיעה לא תסמונתי (המהווה כ-70% מכלל המקרים).ליקוי שמיעה לא תסמונתי הוא ליקוי חושי שמיעתי בלבד אשר מופיע ללא ליקויים נוספים במערכות אחרות. ליקוי שמיעה תסמונתי הוא ליקוי חושי שמיעתי אשר מופיע עם ליקויים נוספים. לדוגמה: תסמונת אשר (אחת מהתסמונות הנפוצות ביותר), כוללת ליקוי שמיעה, ניוון ברשתית, בעיות בשיווי המשקל, ועוד. תסמונת נפוצה נוספת היא תסמונת פנדרד. תסמונת זו כוללת תפקוד לקוי של בלוטת התריס, ובפגיעה בשיווי המשקל, וזפקת. כמות התסמונות שיכולות להופיע בנוסף לליקוי השמיעה היא גדולה ביותר; ישנן כ-400 תסמונות שונות.
גנים שכיחים בקבוצות אתניות
ישנם גנים ספציפיים אשר מוטציות בהם גורמות לליקוי שמיעה בקרב אוכלוסייה או קבוצה אתנית ספציפית. הנפוץ בהם הוא הגן GJB2 והוא הגורם הגנטי הנפוץ ביותר בקרב כל הקבוצות האתניות בעולם. בקרב האוכלוסייה היהודית הוא אחראי לכ-40% מהמקרים. כמו כן הגן TMC1 הוא הנפוץ ביותר באוכלוסייה היהודית מרוקאית ועוד.
גנים נפוצים נוספים: SLC17A, GJB6, MYO7A.
שיקום השמיעה
קיימים עזרים שונים המאפשרים לשקם את השמיעה כגון מגברים (מכשירי שמיעה) המורכבים על האוזן. מכשירי שמיעה יכולים להתאים לכל דרגות ליקוי השמיעה, מליקוי קל ועד חירשות עמוקה. למקרים קשים של ליקוי שמיעה עמוק מולד או נרכש, קיים פתרון שיקומי-כירורגי מזה 40 שנה, בשם שתל שבלולי, או שתל קוכליארי. כאשר שתל זה מושתל לילד עם לקות שמיעה עמוקה בגיל צעיר. ניתן להשתיל שתל זה החל מגיל שנה. כמו כן דרושה אבחנת הרופא ומסדר בדיקות. בליווי שיקום שפתי-שמיעתי אינטנסיבי וממושך, הוא יכול לאפשר התפתחות שפה תקינה. רופאים מצאו כי הזרקת סטרואידים ישירות לאוזן התיכונה (במקום נטילת כדורים) מביאה לשיפור משמעותי. טיפול זה נמצא יעיל רק במקרים של ירידה פתאומית בשמיעה. כאשר האדם סובל מלקות שמיעה שאינה מולדת אלא מדלקות חוזרות, יומלץ על ניתוח כפתורים לשם תיקון בעיה חוזרת ונשנית של חוסר אוורור האוזן התיכונה כתוצאה מתעלת אוסטכיוס חסומה ולא מתפקדת. ניתוח זה ישולב במקרה הצורך עם ניתוח להסרת שקדים מוגדלים, אם הם מקור ההשפעה לדלקות באוזניים. בעיות שמיעה אשר נובעות ממקור פיזיולוגי כמו זיהומים ומחלות למיניהם יטופלו באמצעות תרופות, לרבות אנטיביוטיקה. ניתן לתת פניצילין, ומי שאלרגי לפניצילין יקבל טיפול באריתרומיצין, קלאסיד, או אזניל. כמו כן, ניתן גם לתת טיפות אנטיביוטיות.
נגישות תקשורת עם בעלי לקות שמיעה
ישנן מספר דרכים עיקריות להנגיש את התקשורת עם אנשים בעלי לקות שמיעה.
השפעות לקות שמיעה בקרב ילדים והוריהם
לקות שמיעה יכולה להוביל למספר השפעות בתחומים שונים בחייו של הילד. ילד מפתח שפה ודיבור הודות ליכולתו המולדת הטבעית לרכישת תקשורת, שפה ודיבור, אך כאשר ישנה לקות שמיעה חל שיבוש ברכישת מבטא טבעי. בנוסף, הורים שומעים רבים מתקשים לקבל את העובדה שלילדיהם יש לקות שמיעה, ופעמים רבות חשים תחושת אשמה ותסכול.
בינואר 2014 בחן המרכז הארצי לבחינות והערכה ביצוע משימות בשפה כתובה על ידי חירשים וכבדי שמיעה. הדו"ח נכתב על ידי יעל מילגרם מהאוניברסיטה העברית, פרופ' טובה מוסט מאוניברסיטת תל אביב וד"ר צור קרליץ מהמרכז הארצי לבחינות והערכה. המחקר נועד לצורך ביצוע התאמות לכבדי שמיעה וחירשים (כו"ח) בבחינות סטנדרטיות. נמצא כי לרוב חברי קהילת כו"ח אין רמת קריאה המתאימה לגילם. תלמיד עם ירידה עמוקה בשמיעה, מסיים בית ספר תיכון עם כישורים בהבנת הנקרא כמו בכיתה ד', כאשר בשלושים השנים עד 2014 לא חל שיפור של ממש בהישגים של קהילת כו"ח. פערים בהבנת הנקרא נמצאו גם בקרב כו"ח שלמדו במוסדות אקדמיים. חוקרים מצאו כי רק חצי מהסטודנטים החירשים זיהו את הרעיון המרכזי בטקסט שקראו, בין אם הטקסט הוצג בכתב ובין אם הטקסט הוצג בשפת הסימנים. הסטודנטים החירשים גם זכרו פחות פרטים מהטקסט מאשר סטודנטים שומעים. המחקר מצא גם כי העיכוב בקריאה אצל ילדים חירשים להורים חירשים, שנחשפו מלידה לשפת הסימנים של ההורים, היה קטן מהעיכוב בקריאה אצל ילדים חירשים להורים שומעים. המחקר גילה ממצאים סותרים בין הישגי ילדים עם מכשירי שמיעה ובין הישגי ילדים עם שתל שבלולי, ובחן הישגי ילדים מושתלים בגיל צעיר. בבית הספר היסודי, הישגיהם היו טובים, והם קראו כמו תלמידים שומעים. בבית הספר התיכון הצטמצמו הישגיהם, והם צברו פער של מספר שנים ביכולת הקריאה. בהערכת סטודנטים בקולג', לא נמצא הבדל בין סטודנטים מושתלים ובין סטודנטים עם מכשירי שמיעה. לפי המחקר, הבינו חירשים שמות עצם מוחשיים והתקשו בשמות עצם מופשטים. בבית הספר התיכון, התקשו תלמידים חירשים במשפטים מורכבים יותר מתלמידים שומעים, והתגלו אצלם קשיים נוספים בתחומים נוספים בתחביר כמו מורפולוגיה, שפה ציורית, אנלוגיות והשלמת משפטים, שצוינו בטבלה בסיכום הדו"ח.
יורוקופטר AS-565 פנתר
יורוקופטר (החל מ-2014 איירבוס הליקופטרס) AS565 פנתר (Panther) הוא הגרסה הצבאית של היורוקופטר AS365 דופין (Dauphin), מסוק בינוני, דו-מנועי רב תכליתי. הפנתר מיועד לבצע מגוון משימות צבאיות, כולל תובלת סער, ניהול אש, לוחמה נגד צוללות, לוחמה נגד כוחות שטח, חיפוש והצלה ופינוי רפואי. בחיל האוויר הישראלי נקרא המסוק עטלף.
פיתוח
חברת סוד אוויאסיון (שמוזגה ב-1970 לתאגיד איירוספסיאל) ייצרה במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 את המסוק הקל איירוספסיאל גאזל ואת המסוק איירוספסיאל SA 330 פומה, הכבד יותר. לקראת סוף העשור זיהתה החברה צורך במסוק תובלה בינוני, שימלא את הנישה שבין הגאזל והפומה. הדגם החדש נקרא SA 360C דופין, כאשר האותיות SA שבסימול המסוק הן שריד לחברת סוד אוויאסיון. אב הטיפוס המריא לראשונה ב-2 ביוני 1972, וסופק ללקוחות בתחילת 1976. לדופין היה רוטור בעל ארבעה להבים, מנור זנב בתצורת פנסטרון, ומנוע אחד. איירוספסיאל ניסתה לפתח דגם צבאי, SA 361H, אך צבא צרפת דחה את המסוק מכיוון שהיה בעל מנוע אחד ונחשב חלש מדי לצרכיו.
דחיית המסוק על ידי צבא צרפת הביאה את חברת איירוספסיאל לחשיבה מחודשת על המסוק, ולייצר דגם חדש שיהיה דו מנועי. המסוק החדש, בעל שני מנועים, נקרא SA 365C2 דופין. הדגם הבא, 365N, היה בעל שני מנועים חזקים יותר, וכן נוסף לו חרטום בולט שבו הותקן מכ"ם. ב-1990, לאחר מספר גרסאות של דגם 365 (365N1 ו-365N2), שונה סימול המסוק ל-AS365. האיירוספסיאל דופין זכה להצלחה משמעותית, ומופעל במשימות שונות ומגוונות, ובהן מסוק מנהלים, שיטור אווירי, משימות סיוע רפואי ופינוי, חילוץ והצלה, ועוד.
מסוק הדופין היה בסיס לכמה גרסאות ייעודיות, ובהן HH/MH-65 דולפין, ששירת בעיקר במשמר החופים של ארצות הברית. שני מסוקים מטיפוס זה שירתו גם בחיל הים הישראלי. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 החליטה איירוספסיאל לפתח גרסה צבאית ייעודית של המסוק, שיהיה מבוסס על דגם N של הדופין. המסוק נועד למלא מגוון משימות, ובהן משימות תובלה כללית, לוחמה נגד טנקים, תובלת סער ופעולות ימיות. אב הטיפוס של המסוק ביצע את טיסת הבכורה ב-28 בפברואר 1984, והדגם החדש סומל AS365M, ומאוחר יותר זכה גם לכינוי פנתר. בסך הכל נבנו 3 אבות טיפוס.
איירוספסיאל החלה רשמית בייצור המסוק במאי 1986, על פי תחזית למכירת 400 מסוקים מדגם זה בטווח הארוך. דגם הייצור ההתחלתי סומל AS365K, אך תוך זמן קצר שונה הסימול ל-AS565 פנתר. המסוקים הראשונים שיוצרו הונעו על ידי שני מנועי טורבו ציר אריאל 1M1 מתוצרת טורבומקה. החל מ-1995 הציעה חברת יורוקופטר מנועים חזקים יותר, מדגם טורבומקה אריאל 2C.
גאיוס אטיליוס רגולוס
גאיוס אטיליוס רגולוס סראנוס (Gaius Atilius Regulus Serranus) היה קונסול ומצביא רומאי במלחמה הפונית הראשונה (241 - 264 לפנה"ס).
יורוקופטר AS-565 פנתר
סקירה
הAS565 פנתר הוא מסוק בינוני, דו-מנועי, רב משימתי. למסוק יכולת לבצע מגוון משימות לסיוע לכוחות ימיים ויבשתיים, ובהם סיור ימי, חיפוש והצלה, פינוי נפגעים, תספוקת אנכית, פיקוח ומעקב, תובלת סער לכוחות מיוחדים, לוחמה נגד צוללות ולוחמה נגד יחידות שטח. לפנתר שני מנועי טורבו-ציר טורבומקה אריאל, המניעים את הרוטור ואת רוטור הזנב, הבנוי בתצורת פנסטרון. המסוק נוח לתמרון ויכול לעמוד בעומסי ג'י משמעותיים ולשמור על רמה גבוהה של יציבות.
גאיוס אטיליוס רגולוס
ב-251 לפנה"ס החליטו הרומאים להקים שוב צי מלחמה ולנסות, זו הפעם השלישית, להעביר את המלחמה מסיקיליה (סיציליה) אל אפריקה, ולהכריעה על אדמת קרתגו. לשם כך בחרו לקונסולים של שנת 250/249 את גאיוס אטיליוס ואת לוקיוס מאנליוס וולסו (Lucius Manlius Vulso), שהיו בעלי ניסיון בקרבות ימיים – אטיליוס בקרב טינדאריס ולוקיוס מנליוס בקרב אקנומוס. מכל מאחזי הקרתגים באי נותרו בידיהם באותו זמן רק ערי הנמל דרפאנה (טרפאני) וליליבאום (מרסלה). הרומאים הכירו בחשיבותה האסטרטגית של ליליבאום להצלחת הפלישה, ועל כן נצטוו הקונסולים לכובשה קודם שיצאו אל אפריקה. אטיליוס ומנליוס הטילו מצור על העיר, אך כל מאמציהם להכריעה עלו בתוהו בשל התנגדותם העיקשת של הקרתגים הנצורים. סופו של דבר, לאחר שרבים מצוותי האוניות הרומיות שהשתתפו במלאכת המצור נהרגו, חדלו הקונסולים מן הניסיון לבקע את חומות העיר. הם הידקו את ההסגר סביבה, ונערכו להכריעה על ידי הרעבתה. שנת הקונסולאט של אטיליוס ועמיתו הסתיימה אפוא ללא הניצחון המקווה.
יורוקופטר AS-565 פנתר
סקירה
בתצורת לוחמה נגד צוללות יכול המסוק לשאת סונאר פעיל ארוך טווח, סונאר טובל בעל יכולת לזהות צוללות עד לעומק של 500 מטרים. על פי איירבוס הליקופטרס, המסוק יכול לפעול מסיפונים של יותר מ-100 סדרות של כלי שיט הנמצאים בשירות נאט"ו, ותואם להסכמי סטנדרטיזציה של הארגון. ממדיו הקומפקטיים של המסוק מאפשרים להפעיל אותו גם מסיפוניהן של אוניות קטנות יחסית, כמו קורבטות. כדי לסייע בנחיתה על אוניות וספינות בתנאי מזג אוויר קשים, מצוידים חלק מדגמי המסוק במערכת הרפון, מערכת הידראולית שבעזרתה מאובטח המסוק לסיפון.
מסוק הפנתר יכול לשאת סוגי חימוש שונים, על פי המשימה אליה יועד. אפשרויות החימוש השונות כוללות פוד תותח 20 מ"מ, פוד רקטות 68 מ"מ, עד 8 טילי אוויר-אוויר מיסטרל (במקור טילי כתף נגד מטוסים, מותקנים במסוק כטילי אוויר-אוויר), ועד שמונה טילי HOT נגד טנקים. ניתן להתקין את הפודים השונים על נקודת תליית חימוש אוניברסלית. כל סוגי החימוש הללו משולבים עם מערכת כינון אלקטרונית ועם מערכת טייס אוטומטי, המספקת לכוונת נתוני טיסה ומייצבת את המסוק בעת שחרור חימוש. חתימת המכ"ם של המסוק מופחתת הודות לשימוש בחומרים מרוכבים בחלקים נרחבים של המסוק, וכן הודות לשימוש ברוטור זנב מסוג פנסטרון במקום רוטור זנב רגיל. בנוסף, המסוק צבוע בצבעים בעלי חתימת אינפרא אדום נמוכה ועל צינורות הפליטה מותקנים אמצעים לצמצום חתימת החום של המנועים. כדי להגדיל את שרידות המסוק מותקנים בו מכלי דלק נאטמים מעצמם וכן שריון על מושבי הטייסים.
מאפיינים
נתונים לדגם MB
מטען חלול
מטען חלול (באנגלית: Shaped Charge),, מכונה לעיתים מטען "לפיד" בחלק מיחידות צה"ל, הוא מטען אשר מעוצב בצורה גאומטרית מוקפדת שבה חומר הנפץ מעוצב כגליל בעל חלל חרוטי (קוני) פנימי, כשלדופנותיו צמוד חרוט מתכת (בדרך-כלל עשוי סגסוגת נחושת) המכונה "ליינר". צורת המטען מביאה בעת יזימתו לניתוב עוצמת הפיצוץ ליצירת גל הדף ממוקד המתיך את ה-"ליינר" ויוצר סילון מתכת נוזלית המותזת בטמפרטורה ובמהירות גבוהים. האנרגיה הקינטית הגבוהה של סילון המתכת מעלה משמעותית את יכולתו לחדור את מיגון המטרה, ביחס למבני מנגנון פיצוץ אחרים (כדוגמת "מטען מעיך"). במידה והפיצוץ הצליח לחדור את מעטה המגן של המטרה, חודר לחלל המטרה הליינר, כשהוא 'מושך' אחריו סילון גזים לוהטים ורסיסי מתכת (ממיגון המטרה עצמו) ומהווה את 'גורם ההרס' בתוך המטרה. גורם ההרס מתפזר בצורה חרוטית בקירוב, החל מנקודת חדירת המיגון ובקו ישר הלאה. מנגנון ההרס העיקרי של גורם ההרס הוא רסיסי המתכת ומנגנוני ההרס המשניים הם גל הלחץ הגבוה והטמפרטורה הגבוהה. מסיבה זו יעילותו של מטען חלול בהשמדת המטרה תלויה במידה רבה בסוג תכולת המטרה (אם מאוחסנת תחמושת בתוך המטרה מנגנון ההרס המשני עשוי ליזום אותה ובכך להעצים את הנזק שהוא גורם) ובמיקום תכולת המטרה (מנגנון ההרס העיקרי נע בקו ישר ולכן לא יפגע במה שאינו נמצא על קו ישר זה).
השימוש במטען חלול נפוץ בעיקר כראש קרבי של רקטות וטילים נגד טנקים ונגמ"שים שמצוידים בשכבת שריון עבה. שמות נוספים למטען הם: מטען הזרקה (פעולתו מזכירה פעולת הזרקה), Hollow charge או HEAT (ראשי תיבות של High Explosive Anti-Tank).
ככלל, המטען החלול מורכב ממעטפת ובתוכה חומר נפץ המסודר סביב חלל חרוטי (ומכאן השם "מטען חלול"), עליו נשענת שכבה דקה של חומר מתכתי ("ליינר") - בדרך כלל נחושת. כאשר חומר הנפץ מתפוצץ, נוצר גל הלם מאונך לדופן החרוט, אשר מתחלק לווקטור למרכז החרוט ווקטור לכיוון פתח החרוט. הווקטורים לכיוון מרכז החרוט מאיינים אחד את השני (בשל הסימטריה הגלילית של המטען), וכך מתקבל גל הלם הנע בכיוון צירו של החרוט. גל הלם זה גורם לקריסת השכבה המתכתית מבפנים החוצה (כעין הפיכת גרב פנים חוץ) ולהפיכתה לסילון לוהט בעל אנרגיה קינטית גבוהה, המיועד לחדירת שריון.
גילוי העיקרון הפיזיקלי שעל פיו בנוי המטען החלול מיוחס לצ'ארלס מונרו, כימאי שעבד בתחנת המחקר לחקר הטורפדו של צי ארצות הברית בניו-פורט, רוד איילנד. במסגרת עבודתו גילה כי כאשר מארז של כותנת נפץ, אשר שם היצרן מוטבע בו, התפוצץ בסמוך ללוח מתכת, האותיות הוטבעו אל תוך המתכת. התופעה נקראה על שמו - "אפקט מונרו".
בתחמושת הנורית אל המטרה, כגון רקטות, מעטפת המטען מעוצבת בצורה אווירודינמית ומכילה את המרעום בחזיתה, שכן לצורך השגת יעילות מרבית, על המטען להיות מופעל במרחק מה מן המטרה, כדי לאפשר מרחק האצה מיטבי לסילון (Stand Off). המרעום בנוי בדרך כלל מגביש פיאזואלקטרי, אשר הופך את מכת הפגיעה למתח חשמלי המצית את חומר הנפץ ומתחיל את תגובת השרשרת של הפיצוץ.
על פי רוב, כושר החדירה של המטען החלול עומד ביחס ישר פחות או יותר לקוטרו של המטען. על כן, נהוג לציין מדדים שונים הקשורים למטען החלול כפונקציות של קוטר המטען. לדוגמה, מרחק ההאצה האופטימלי הוא בסדר גודל של ארבעה קוטרי מטען. דהיינו, כדי לקבל חדירה מיטבית עבור מטען חלול שקוטרו הוא 10 ס"מ, יש להפעיל את המטען כארבעים ס"מ מהמטרה.
גרסה נוספת של המטען החלול היא מטען קלע אשר בו הליינר מעוצב בצורה כיפתית. עיצוב זה מגדיל את טווח החדירה האפקטיבי על חשבון החדירות עצמה.
קיימים גם שימושים אזרחיים למטען חלול, כגון ניקוב חורים בשכבות סלע קשות בהפקת שמן אדמה.
כנגד הרש"ק החלול פותחו שלושה סוגי מיגונים:
טריגון תטידיס
טריגון תטידיס (שם מדעי: Dasyatis thetidis) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטריגוניים, החי בדרום האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט בימים ממוזגים. הוא משויך לסוג טריגון, אך חלק מהחוקרים משייכים אותו לסוג Bathytoshia.
מין טריגון זה נדיר יחסית, והוא נראה בטבע רק במימי החופים של אפריקה הדרומית, אוסטרליה וניו זילנד עד לעומק 440 מטרים מפני הים, לרוב בקרבת החוף באזורי לגונות, מפרצים, שוניות אלמוגים ושפכי נהרות.
הטריגון יכול להגיע לאורך של מעל 1.8 מטרים ולמשקל 214 קילוגרם, מה שהופך אותו לאחד מגדולי הטריגונים. הוא בעל סנפירי חזה דמויי יהלום בצורתם בעלי שוליים מקופלים. החוטם קצר ופונה מעט מעלה ובתוכו שורות של שיניים מחודדות. בקצה הגוף ישנו זנב בעל עוקץ צורב המשמש להגנה. צבעו חום כהה עד אפור כהה או שחור כשהבטן לבנה. הוא מזכיר מעט את המין טריגון קצר-זנב החי באזור, אך בעל גוונים כהים יותר וזנב ארוך יותר.
לא ברור מה מצב השימור של מין זה.
פסטיבל הכדורים הפורחים בלוגראס
פסטיבל הכדורים הפורחים בלוגראס, בעבר נקרא פסטיבל הכדורים הפורחים ע"ש אדם מת'יוס, היה הפסטיבל החמישי בגודלו בארצות הברית, והגדול ביותר במדינת קנטקי. מ-1999 ועד 2009, נערך הפסטיבל מדי שנה בסוף ספטמבר ב-שדה באומן בלואיוויל, קנטאקי.
הפסטיבל מכיל כ-100 כדורים פורחים המשתתפים בשלושה מרוצים בבוקר ושני אירועים בערב. אירועים אחרים כוללים 4 הופעות, 11 פעילויות לילדים ותערוכת מכוניות עם יותר מ-150 דגמים. יש גם מרכז חינוך המלמד את היסודות של כדורים פורחים, כמו גם מזון, גן בירה ופעילויות אחרות. ביום העמוס ביותר של הפסטיבל יש קהל של יותר מ-100,000 אנשים. אירועים רבים מתקיימים במהלך שלושת ימי הפסטיבל. אחת האטרקציות הפופולריות ביותר היא ה-Night Glow, כאשר בלונים מנופחים זוהרים בלילה. אטרקציה אחרת היא מרוץ הבלונים המתקיים בבוקר עם פרס כספי למנצח.
היסטוריה
במשך שנים רבות, טייסים מקומיים התאספו בכל סוף שנה בשדה באומן ונתנו לקהילה מופע לילי זוהר של כדורים פורחים. כאשר האירוע המקומי בוטל בשל חוסר כספים, אדם בורקל, המייסד של חברה לעוגות גבינה ע"ש אדם מת'יוס, בא עם רעיון אשר הוביל לקיום הפסטיבל.
הפסטיבל השני התקיים בשנת 2000 עם 70 כדורים פורחים מרחבי ארצות הברית. האירוע הפך כל כך פופולרי, כך שהגבילו את מספר הבלונים ל-70 והייתה גם רשימת המתנה.
פיגועי 11 בספטמבר על העיר ניו-יורק ו-וושינגטון הטילו קצת ספק על הטיסות של הפסטיבל. טיסות אזרחיות (כולל בלונים) הוגבלו לתקופה לאחר הפיגועים. הפסטיבל עתר למועצת הבטיחות הלאומית ולרשות התעופה הפדרלית כדי לאפשר את הטיסה של הבלונים, אשר אושרה רק יומיים לפני הפסטיבל. כ-75 בלונים נכחו בשנה הזאת, מה שהופך אותו לפסטיבל הכדורים הפורחים הגדול ביותר שנערך בהיסטוריה של קנטאקי.
ב-2002, האירוע גדל ל-85 בלונים. הטייסים הגיעו ממדינות כמו ניו זילנד, קנדה וגם ממערב ארצות הברית, הם גייסו יותר מ-35,000 דולר למען קרן משאלת לב, גן החיות בלואיוויל ועבור WHAS Crusade for Children.
ב-2003, הפסטיבל גדל ל-100 בלונים, עם יותר מ-40,000 דולר בפרסים. היה גם שש שעות של שידור חי בטלוויזיה, ויותר מ-120,000 אנשים נכחו באירוע במהלך שלושה ימים. חלק מכספי דמי החניה נתרמו ל WHAS Crusade for Children, וכן כספים נוספים גויסו לכבוד גן החיות בלואיוויל ועוד כמה ארגונים מקומיים ללא כוונת רווח.
ב-2007 פסטיבל הכדורים הפורחים ע"ש אדם מת'יוס נרכש על ידי הקרן The Spirit of Kentucky עבור $1, והאירוע שינה את שמו לפסטיבל הכדורים הפורחים בלוגראס. הפסטיבל המשיך להיות הגדול ביותר בקנטאקי והחמישי בגודלו בארצות הברית.
הפסטיבל בוטל ב-2010, מסיבות שונות. הפסטיבל היה אמור לחזור ב-2011, עם שם חדש, "פסטיבל הבלונים של הרוח של קנטאקי", אך זה בוטל גם כן. אין זכר  לקיומו של הפסטיבל מאז.
קלסיציזם סטליניסטי
קלסיציזם סטליניסטי (נקרא גם אדריכלות סטליניסטית, קלסיציזם סוציאליסטי) הוא סגנון אדריכלות שהתפתח ורווח בעיקר בברית המועצות משנות ה-30 עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר הוקע רשמית על ידי ניקיטה חרושצ'וב.
היסטוריה
סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי אמור היה לפאר את רוסיה הסובייטית, את רוסיה החדשה, הקומוניסטית. ביולי 1932 כל ארגוני האדריכלות הפרטיים נסגרו ובמקומם הקימה ברית המועצות את "איגוד הארכיטקטים הסובייטים", ארגון ממשלתי שהצנזורה פיקחה עליו. ב-1933 הוקמה "האקדמיה הסובייטית לאדריכלות". כיוון שהוראות המדינה לאדריכלים לא היו ברורות כמו לסופרים, לציירים, לפסלים ולאנשי מקצוע אחרים, השנים הראשונות היו קשות לאדריכלים. כתוצאה מכך במקום לתכנן מבנים בסגנון קונסטרוקטיבי, שרווח לאחר המהפכה הבולשביקית, האדריכלים קבלו השראה מהתקופות העתיקות. האדריכלות המודרניסטית הוקעה על ידי המדינה כ"בורגנית" ו"מנוונת", ובמקומה השתלט הקלסיציזם הסוציאליסטי שקיבל את השראתו מסגנונות כגון נאו-קלסיציזם, נאו-רנסאנס ונאו-גותיקה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נעצרה הבנייה כדי להפנות יותר משאבים למלחמה, אך לאחר שזו הסתיימה (בניצחון ברית המועצות), הגיע סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי לשיאו עם השלמת בנייתם של בניינים רבים בסגנון זה. בין הדוגמאות המרשימות ביותר של הסגנון ניתן למנות את הביתנים של מרכז התערוכה של כל רוסיה שחלקם הוקם בסגנון "עוגות החתונה", חלק מהתחנות של מטרו מוסקבה, מלון מוסקבה, עוגות החתונה של סטלין וארמון הסובייטים שלא הושלם מעולם. בכל כיכר בעיר סובייטית הוצבו פסלים של לנין, סטלין וקרל מרקס.
אחד הפסלים המפורסמים ביותר בתקופת ברית המועצות היה פסל "הפועל ואשת הקולחוז" שעמד מעל הביתן הסובייטי של היריד העולמי בפריז - 1937 מול "הביתן הנאצי" וגם שהופיע תמיד בפתיח של סרטים סובייטיים, בנוסף הוקמו אנדרטאות ענק כגון אתר ההנצחה המרכזי לזכר אנשי החלל הרוסי במוסקבה שבו נמצאים: אנדרטת כובשי החלל ומתחתיה מוזיאון החלל הרוסי יחד עם שדרת הקוסמונאוטים המובילה אליו.
בדרך כלל היה נהוג להקים גורדי שחקים דומים במרחק רב אחד מן השני. בשנות ה-50 נבנו במוסקבה על ידי יוסיף סטלין 7 גורדי שחקים שנקראו בשם "שבע האחיות של סטלין". כמן כן ישנם מבנים סובייטים שהוקמו ועוצבו בצורה של "הכוכב הסובייטי האדום", כגון: "תיאטרון הצבא האדום" במוסקבה, ותחנת רכבת התחתית "ארבטסקייה" במוסקבה, זאת בנוסף לסמלים סובייטיים שהיו על הבניינים כגון תבליטים שונים ומחט ענקית שמעליה הכוכב הסובייטי האדום.
הבית הלבן של רוסיה במוסקבה המשמש בתור בניין הממשלה הרוסי הוקם בסגנון עוגת החתונה ונבנה בין השנים 1965 עד 1981.
גורדי שחקים בסגנון אדריכלי זה אף התאפיינו בחצר פנימית שהיא חצי סגורה וחצי פתוחה בצורה של האות ר' או ח' בעברית.
הקלסיציזם הסטליניסטי במקומות אחרים
סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי הותיר את חותמו גם בחלק ממדינות הגוש הקומוניסטי לשעבר ובסין בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בין הדוגמאות המרשימות ניתן למנות את שדרת קרל מרקס בברלין וארמון התרבות והמדע שבוורשה. ובנוסף גם בקוריאה הצפונית וגם בסין, כגון מרכז התערוכות של בייג'ינג שהוקם בסגנון סיני-סובייטי בסופה של תקופת הסגנון הסטליניסטי.
נאו-קלסיציזם סטליניסטי
ברוסיה ישנה התרפקות על תקופת הפריחה של ברית המועצות וכך גם על סגנון הקלסיציזם הסוציאליסטי. מאז נפילת הגוש הסובייטי, נבנים מבנים ברוסיה שיש בהם מן הסגנון הזה. אחד מן המבנים הוא ארמון הניצחון (נפתח ב-2006), שמחקה במדויק סגנון זה. ארמון הניצחון לעיתים נקרא גם המגדל השמיני, בגלל הדמיון שלו ל"עוגות החתונה של סטלין". זהו בניין בעל 57 קומות בגובה של 264 מטרים הכולל כ-1000 דירות יוקרה.
אברהם אמסטרדם
אברהם (אברומי) אמסטרדם (28 באפריל 1939 – 1 בינואר 2021 ) היה פרופסור לביולוגיה מולקולרית במכון ויצמן למדע.
ביוגרפיה
אברהם אמסטרדם נולד וגדל בחיפה. כשהיה בן חמש רכשו הוריו פסנתר, ולאחר שרכש מיומנות נגינה בסיסית בעצמו, הוריו רשמו אותו לבית-הספר למוזיקה על שם דוניה ויצמן. מכיוון שמשפחתו התקשתה לשלם בעבור השיעורים, הוא מימן את שיעוריו באמצעות לימוד ילדים אחרים שהתקשו בנגינה.
לאחר שסיים את שירותו הצבאי, התקבל ללימודי תואר ראשון בביוכימיה ובמיקרוביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בירושלים רכש אקורדיון ולימד את עצמו לנגן. את שכר הלימוד באוניברסיטה מימן באמצעות הופעות בברים ובאירועים שבהן ניגן באקורדיון. בהמשך למד נגינה אצל יהודה אופנהיימר.
במהלך התואר הראשון שימש כעוזר הוראה של פרופסור אברהם לויטר. את התואר השני ואת הדוקטורט השלים במחלקה לביולוגיה כימית באוניברסיטה העברית. לאחר מכן, בשנת 1971, החל לבצע מחקר פוסט-דוקטורט במחלקה לביולוגיה של התא באוניברסיטת רוקפלר שבניו יורק, בהנחיית פרופסור ג'ורג'ה אמיל פאלאדה ופרוסור ג'יימס ג'יימיסון. במהלך הפוסט-דוקטורט רכש מיומנות שימוש גבוהה במיקרוסקופ אלקטרונים, שהמשיך להיות אמצעי מרכזי גם במחקריו הבאים.
חיים אישיים
בשנת 1968 נישא למיכל ולזוג נולדו ארבעה ילדים, ועשרה נכדים.
במקביל לפעילותו המדעית, עסק אמסטרדם בשני תחומים נוספים - מוזיקה וספורט. במשך חייו הופיע בהתנדבות בנגינה באקורדיון ובפסנתר באירועים חברתיים, בבתי אבות, במועדוני קשישים, בגני ילדים ובמקומות נוספים. כמו כן, הוא עודד את ילדיו ללמוד נגינה בפסנתר ולהתנסות בכלי נגינה נוספים כמו חצוצרה, תופים וטובה. נוסף על המוזיקה עסק אמטרדם בספורט והקפיד על כך שילדיו יכירו את החשיבות של הפעילות הגופנית. הוא נהג לארח בביתו אנשי מדע מרחבי העולם, ולקיים אירועי שירה בציבור.
רווח לפני ריבית, מיסים, פחת והפחתות
רווח לפני ריבית, מיסים, פחת והפחתות (באנגלית Earnings Before Interest, Taxes, Depreciations, Amortizations - EBITDA) הוא מדד פיננסי (מדד רווחיות) לבחינת תוצאותיהם הכספיות של תאגיד, גוף או פעילות.
השימושים במדד
שימוש אפשרי אחד במדד הוא לצורך הערכת שווי של חברה. ה-EBITDA מהווה את הבסיס להערכת השווי של החברה לאור הגדרתו כמדד המשקף רווח תפעולי בהתאמות האמורות לעיל.
הערה לעניין המכפיל בו בוחרים להשתמש לצורך הערכת השווי על בסיס ה-EBITDA: כיוון שב-EBITDA לא נכללות חלק מהוצאות החברה, המכפיל בו נעשה שימוש נמוך ממכפיל הרווח.
יתרונות השימוש במדד
השימוש במדד נותן אינדיקציה טובה לתוצאותיהן של חברות עתירות נכסים בני פחת (לדוגמה חברת סלולר, הרוכשת תשתיות בהשקעה גבוהה בתחילת הפעילות, ואשר הפחת בגינן פוגם ברווח החשבונאי באופן ניכר), וכן לחברות אשר מרכיב המימון החיצוני בהן גבוה במיוחד. כמו כן ישנם גופים עם מנגנוני מס שונים (דוגמת מלכ"רים) וכן מגני מס מהעבר, כך שנטרול מרכיב המס מאפשר קבלת תמונה מאוזנת יותר להשוואה בין גופים מרקע שונה.
חסרונות השימוש במדד
המדד עלול ליצור עיוות מסוים בבואנו להשוות בין חברות מאותו הענף, אשר נבדלות בהרכב הנכסים וההתחייבויות שלהן. כך למשל, הוצאות פחת בדוחותיה הכספיים של חברה א' שהיא עתירת נכסים ינוטרלו על פי מדד זה, אך לעומתה הוצאות שכירות או חכירה הרשומים בדוחותיה הכספיים של חברה ב' שעיקר נכסיה אינם בבעלותה יכללו בתוצאותיה על פי מדד זה ועל כן יש לשים לב להבדלים מסוג זה.
הראל לוקר
ביוגרפיה
לוקר נולד בישראל וגדל בתל אביב. הוא דור תשיעי לילידי הארץ מצד אמו רבקה (לבית הליטובסקי), ילידת הרובע היהודי בירושלים. אביו, מרטין, ניצול שואה ממחנה טרנסניסטריה, חבר תנועת בית"ר והאצ"ל, עלה ארצה על סיפון אניית הנשק של האצ"ל אלטלנה. אחיו הוא האלוף במילואים יוחנן לוקר, מי שהיה סגן מפקד חיל האוויר ומזכירו הצבאי של ראש הממשלה, בנימין נתניהו ואח נוסף הוא מנתח לב, פרופ' חיים לוקר.
למד בתיכון עירוני א' בתל אביב. בצה"ל שירת לוקר בחי"ר ומודיעין קרבי, בלבנון טרם הנסיגה לרצועת הביטחון ובשומרון במהלך האינתיפאדה הראשונה. הוא השתחרר בדרגת סרן מתפקיד קצין מבצעים חטיבתי. הוא בעל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים ותואר ראשון בחשבונאות מבית הספר לניהול באוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בהצטיינות במשפטים עם התמחות במיסים (LL.M. in Taxation) מאוניברסיטת ג'ורג'טאון, בוושינגטון די. סי. בארצות הברית.
לוקר נשוי לעו"ד שירי מילוא לוקר (בת של שלמה מילוא ואחיינית של רוני מילוא), ואב לשלושה ילדים.
קריירה משפטית
את הקריירה המשפטית החל כמתמחה במשרד עורכי הדין של יורם דנציגר ואביגדור קלגסבלד והוסמך כעורך דין ב-1995. לוקר היה שותף במשרד שקל ושות' עד שנת 2000 ובין השנים 2001 עד 2004 עבד בפירמת עורכי הדין Fried Frank בוול סטריט.
לאחר חזרתו לישראל הקים את משרד שוחט, לוקר ושות', ושימש בו שותף מנהל. המשרד התמזג ב-2007 עם משרד ש. פרידמן ושות', אחד המשרדים הוותיקים והגדולים בישראל, ומאז שימש בו לוקר כשותף בכיר וחבר הנהלה.
מנכ"ל משרד ראש הממשלה
בדצמבר 2011 מינה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את לוקר למנכ"ל משרד ראש הממשלה, שם שימש גם כראש המטה הכלכלי-חברתי של ראש הממשלה.
במסגרת פעילותו הוביל את הרפורמה בשירות המדינה, מעבר מחנות צה"ל לנגב ותוכנית הפיתוח האזרחית של הנגב לאור ירידת צה"ל דרומה, הפרטת תע"ש, "מתווה לוקר" שמנע את סגירת ערוץ עשר, "מתווה לוקר בענף החלב" - מתווה להמשך הרפורמה בענף החלב בישראל, אשר החל להיות מיושם במהלך 2013.
לוקר הביא את המלצות "ועדת צמח" לייצוא הגז הטבעי בישראל לאישור הממשלה בקואליציה רחבה של ראש הממשלה, שר האוצר, נגיד בנק ישראל והשר לתשתיות ואנרגיה, לאחר שאלו התעכבו במשך חודשים. באוקטובר 2014 אישרה הממשלה את תוכנית המתאר להקמת מתקני הקליטה של הגז הטבעי אותה קידם לוקר. החלטות אלו איפשרו את המשך פיתוח מאגר לוויתן ואת פיתוח משק הגז הטבעי בישראל.
לוקר הוביל את הוועדה לרפורמה ביבוא מזון לישראל, שבעקבותיה נוצרה "רפורמת הקורנפלקס" לפיה ישראל תאמץ את השיטה האירופאית ליבוא מזון רגיל ללא הגבלה ובלבד שיעמוד בסטנדרטים בריאותיים גבוהים. המהלך נועד להוביל להגדלת התחרותיות ולהוזלת מחירים לצרכן ומהווה צעד מרכזי בהורדת יוקר המחיה בתחום המזון.
לוקר עמד בראשות הוועדה לצמצום השימוש המזומן שגיבשה מתווה לצמצום ההון השחור בישראל. המלצותיה העיקריות של הוועדה הן הגבלת השימוש במזומן תוך עידוד שימוש באמצעים אלקטרוניים מתקדמים במשק הישראלי ובראשם החדרת כרטיס הדביט. לוועדה היו שותפים בכירים במשרד ראש הממשלה, בנק ישראל, רשות המיסים, הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור, היועץ המשפטי לממשלה, פרקליטות המדינה והמשטרה. המלצות הוועדה אושרו פה אחד בממשלה באוקטובר 2014.
במקביל, יזם את הקמת המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית. החלטת ממשלה אותה גיבש בנושא אושרה בדצמבר 2013. יעדיו העיקריים של המיזם הם העברת מדינת ישראל לשימוש בדיגיטציה מתקדמת ואיכותית בכל תחומי החיים תוך הנגשת שירותים ציבוריים ופרטיים מרחוק, ובאמצעות זאת לצמצם את הפער בין הפריפריה למרכז, לרבות בתחומי החינוך, הבריאות, והרווחה; הטמעת כלים טכנולוגיים בעסקים קטנים ובינוניים ועידוד מסחר אלקטרוני; שיתוף מידע וידע ממשלתי לטובת קידום טכנולוגיות ומחקר מדעי; תמיכה בהקמת תעשיית יצוא דיגיטלית והפיכת ישראל למובילה בתחום בעולם, ושימוש באמצעים מקוונים לשיפור וייעול השירות הניתן לאזרח תוך צמצום בירוקרטיה.
הממשלה אישרה בספטמבר 2014 שתי תוכניות ממשלתיות לפיתוח כלכלי חברתי ארוך טווח של עוטף עזה והדרום אותן גיבש לוקר מול כלל שרי הממשלה לאחר מבצע צוק איתן. תוכנית החומש לפיתוח הדרום, בהיקף של 2 מיליארד שקלים. בין עיקרי התוכנית: בית חולים נוסף יוקם בבאר שבע ובית החולים סורוקה יחוזק, יורחבו מענקי ההשקעות בנגב, יקודם חיבור התעשייה לגז הטבעי, ייסללו כבישים ויבוצעו פרויקטי תחבורה בהיקף נרחב ובהשקעה של כחצי מיליארד שקלים. כמו כן יקודמו תשתיות למסחר אלקטרוני לעסקים קטנים ובינוניים ויפותחו מיזמי תיירות באשקלון, במכתש רמון ותיירות כפרית ביישובי הבדואים.
תוכנית חומש נוספת לפיתוח התיישבותי, כלכלי וחברתי של שדרות ויישובי עוטף עזה לשנים 2014–2018. התוכנית, בהיקף של 1.5 מיליארד ש"ח, היא תוכנית הפיתוח הכלכלי הגדולה והמקיפה ביותר שהופעלה באזור זה. ההחלטה החדשה מתמקדת בארבעה תחומים: כלכלה - הרחבה משמעותית של התמריצים והסיוע לעסקים באזור; חקלאות - פיתוח ענף החקלאות, עוגן הפעילות המרכזי ביישובי העוטף ;פיתוח התיישבותי - פעולות לתמיכה בהמשך מגמת הגידול במספר התושבים בעוטף; איכות חיים - השקעה משמעותית בחידוש ובשדרוג תשתיות, לטובת העלאת איכות החיים ורמת השירותים של תושבי האזור. במסגרת הצעדים השונים, ניתנה עדיפות ליישובי הקו-הקדמי, הסמוך לגדר המערכת, וכן לפעולות לחיזוק חברתי-כלכלי של שדרות. התוכנית מצטרפת להחלטה נוספת אותה גיבש המטה הכלכלי-חברתי בראשות לוקר בתחילת מבצע "צוק איתן", במסגרתה הוקצו לעוטף 417 מיליון ש"ח לשנים 2015–2016. בכלל זה כללה ההחלטה זיכוי מס לתושבים בשיעור 20%, הנחות בארנונה הן לתושבים והן לעסקים, הקמת מעונות יום, הקמת מתחם חדשני של מעונות סטודנטים בשדרות ועוד.
בנובמבר 2014 הודיע לוקר על פרישתו מתפקיד מנכ"ל משרד ראש הממשלה, וסיים את תפקידו ביולי 2015. אחרי סיום תפקידו ייסד חברת ייעוץ והשקעות Pitkrai Investments Ltd.
יו"ר דירקטוריון התעשייה האווירית ופז חברת הנפט
בספטמבר 2017 מונה לוקר ליו"ר דירקטוריון התעשייה האווירית לישראל הוא כיהן בתפקיד עד אוגוסט 2021. בספטמבר 2020 נבחר לדירקטור בפז חברת הנפט ובהמשך מונה לכהונה כיושב ראש הדירקטוריון של החברה החל מיום 1 בינואר 2021.
פעילות התנדבותית
לוקר הוא יושב ראש אלין בית נועם.
נסדר מעגל גדול
נסדר מעגל גדול הוא שיר ילדים נפוץ אותו כתבה והלחינה שָׂרָה לֵוִי-תַּנַּאי. השיר בדרך כלל נלמד כבר בגני הילדים. השיר הופיע בספר/חוברת "בזמר ובמחול" בהוצאת הספרייה למוזיקה ע"ש נסימוב בשנת 1977. שרה לוי-תנאי הייתה גם כוריאוגרפית, וכן עבדה כגננת, מה שהביא אותה להוסיף לשיר פן ריתמי, בו לכל כמה מילים יש תנועה ספציפית עליה חוזרים, וכן משחק תוך כדי שירה.
מילות השיר
נְסַדֵּר מַעְגָּל גָּדוֹל
וְנֵצֵאָה בְּמָחוֹל
כַּף נִמְחָא
נִסְתּוֹבֵבָה בְּשִׂמְחָה!
נסדר מעגל גדול
ונצאה במחול
רגל הך! רגל הך!
נסתובבה ונשמח
כפוף הצד, כפוף הצד
רד לאט ואל תרעד
מי עצוב? מי כפוף?
יש להיות גדול, זקוף
מחבט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פאוליניו דה ויולה
פאוליניו דה ויולה (בפורטוגזית: Paulinho da Viola, בשמו המלא פאולו סזאר בטיסטה דה פאריה, נולד ב-12 בנובמבר 1942 בריו דה ז'ניירו) הוא זמר-יוצר ברזילאי, מלחין שירים בסוגות הסמבה ושורו ו"מוזיקת עם ברזילאית" MPB, גיטריסט, נגן קווקיניו ומנדולינה. פאוליניו דה ויולה נודע בהרמוניות המתוחכמות שלו ובקולו הרך והעדין ונחשב לחשוב בין מלחיני אסכולת הסמבה פורטלה שבריו דה ז'ניירו ולאחד מגדולי ה"סמביסטים " של ריו לצידם של קרטולה, זה קטי, נלסון קווקיניו, אלטון מדיירוס וקנדייה. עם להיטיו נמנים "Coração Leviano’, ‘Dança da Solidão’, ‘Foi um Rio que Passou em Minha Vida’ ו- ‘Muidinho’.
אלחנן חפץ
אלחנן חפץ (7 בנובמבר 1877 - 9 במאי 1935) היה כורך ספרים, יליד האימפריה הרוסית, מראשוני הכורכים האמנותיים בארץ ישראל.
פאוליניו דה ויולה
ילדות ונעורים
פאולו סזאר בפטיסטה דה פאריה נולד בשנת 1942 ברובע בוטפוגו של ריו דה ז'ניירו במשפחה מעורה עמוקות בשמירת מסורת הסמבה. גדל לצידם של הוריו, אחיו, סביו והסנדקית שלו ברחוב פיניירו גימראאש. עוד כילד התוודע פאוליניו מקרוב לאליטת מבצעי הסמבה של ריו. אביו, סזאר פאריה (או בשמו המלא - בנדיטו סזאר ראמוס דה פאריה), היה גיטריסט, חבר לשעבר בלהקת השורו "Época de Ouro" ("עידן הזהב"). שהתפרנס כפקיד בבית המשפט. האם נקראה פאולינה בטיסטה דוס סנטוס. מוזיקאים ידועים כמו פישינגיניה, ז'קוב דו בנדולים, טיה אמליה ודינה "סטה קורדס" (דינו "שבעה מתירים") פקדו לעיתים קרובות את ביתו לשם חזרות, בעוד פאוליניו הביט בהם במשך שעות. השתתף גם בערבים מאורגנים על ידי ז'קוב דה בנדולים. אחרי אירועים כאלה היה פאוליניו לוקח בעצמו את הגיטרה של אביו ופורט במיתריה את האקורדים המעטים שידע. בניגוד לרצון אביו, הפך גם הוא לגיטריסט. (אפיזודה המוזכרת בשיר הסמבה Catorze anos "כשהייתי בן 14") שכנע את אביו לקנות לו גיטרה ובגיל 15, בזמן שהיה תלמיד של מכללת ז'ואקים נבוקו, למד אצל מורה פרטי, ידיד של המשפחה, המלחין והנגן זה מריה לפי שיטת ההוראה הקלאסית של מתאו קרקאסי מאוחר יותר הושפע פאוליניו על ידי הגיטריסט שיקו סוארס, שנודע בשם קניוטו דה פראיבה שאותו פגש בשנת 1959 השתתף במפגשי ג'ם אצל אומן המנדולינה ז'קוב דו בנדולים ועקב בעיון רב אחרי נגינתם של המוזיקאים המנוסים. כבר אז החל כותב ומלחין את שיריו. יחד עם קבוצת חברים ארגן חבורת קרנבל (bloco de carnaval) בשם "Foliões on Rua Anália Franco" ("בלייני הרחוב אנליה פרנקו") בשם רחוב שבו גרה דודתו טרינדד, ברובע וילה ואלקיירה שבאזור המערבי של ריו. כשנהג לבקר אצל דודתו בסופי שבוע הרגיש לראשונה חופשי לבלות במסיבות הסמבה הליליות. הצטרף באותה תקופה למלחיני בית הספר לסמבה União de Jacarepaguá. שם פגש יוצרי סמבה כמו קאטוני וז'ורז'ה משאו וניגן בקוואקיניו. בשנת 1962 יצר את "Pode Ser Ilusão", אחד הסמבות הראשונות שלו, שלא הוקלטה מעולם..
המשך הקריירה האמנותית
בשנת 1963 הביא אותו בן דודו, אוסקר ביגודה, אל בית הספר אחר לסמבה, "קונז'ונטו פורטלה". פאוליניו התוודע למלחיני בית הספר פורטלה ב"בר דה נוזיניו" שם בוצעה לראשונה הסבמה "Recado" (מסר) שהושלמה על ידי עמיתו, קסקיניה. בכל זאת לא העז לחשוב על קריירה של אמן מקצועי ומלחין עד שפגש בשנת 1964 את המשורר ארמיניו בליו דה קרוואליו. באותם הימים סיים פאוליניו קורסים לטכנאות ולהנהלת חשבונות ועבד כפקיד בנק בריו.הוא הכיר את ארמיניו במפגשי הג'ם בביתו של ז'קוב דו בנדולים. השניים התיידדו ובקרוב התחילו ליצור שירים יחדיו. שירם המשותף הראשון היה "Duvide-o-dó" שאותו הקליטה הזמרת איזאוריניה גרסיה. פאוליניו התחיל אז להופיע עם שיריו במסעדה-בר "זיקרטולה" בריו, שהייתה בבעלותם של אמן הסמבה המפורסם קרטולה ושל אשתו, דונה זיקה.
אלחנן חפץ
תיאור
אלחנן חפץ נולד בשנת 1877 באימפריה הרוסית. בשנת 1924 עלה עם משפחתו לארץ-ישראל מווינה והתיישב בירושלים. בתחילה פעל חפץ במסגרת "בתי בצלאל" של בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. לאחר מכן הקים בית מלאכה שמוקם ב"בית ניקולה עקל" שבשכונת מוסררה ופעל עד 1930. בנוסף, החזיק חנות ברחוב יפו. הוא עסק בעיקר בכריכת ספרים, לצד עבודות שונות מעור ובהן תיקים, פנקסים ומוצרי עץ זית. הוא השתתף בתערוכה קולוניאלית בפריז (1931), שם קיבל עבור תצוגתו מדליית זהב, ב"תערוכה לאמנות ולמלאכת יד בפלשתינה" (1931) במגדל דוד, וב-"יריד המזרח" (1932), שם הציג כריכות ותיקים שיצר. חפץ נפטר בשנת 1935 בירושלים לאחר מחלה ממושכת.
פאוליניו דה ויולה
המשך הקריירה האמנותית
בשנות ה-1970 היה פאוליניו בשיא הקריירה שלו, כשהוא הציא אלבום אחד מדי שנה. שמו הפך למותג בחוגי הסמבה, השורו ומוזיקת העם הברזילאית "MPB ". תרמו לכך גם סיוריו ברחבי ברזיל והשתתפותו בפסטיבלים באירופה ובארצות הברית. בשנת 1972 ערך סיור הופעות באוסטרליה יחד עם מריה בתניה ועם סבסתיאו טפז'וס.
אלחנן חפץ
תיאור
בין עבודותיו כריכות הספרים של ברוך אגדתי - "ברוך אגדתי: אמן הרקוד העברי" (1925), שהודפס ב"גרפיקה" ירושלים במהדורה ממוספרת בת 100 עותקים; כריכת ספרו של אברהם סוסקין - "אלבום מראות תל אביב" (1926), שהודפס בדפוס Rotophot A. G, ברלין; כריכה לספר זיכרון (1927) עבור ישיבת סלבודקה בחברון והמהדורה הראשונה של "הגדה של פסח" (1930) באיור נחום גוטמן, שהודפס בהוצאת אמנות, תל אביב ונכרך בכריכה המשלבת עור ועץ זית.
קרול אן פורד
קרול אן ליליאן פורד (באנגלית: Carole Ann Lillian Ford; נולדה ב-16 ביוני 1940) היא שחקנית בריטית, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד סוזן פורמן בסדרת המדע בדיוני של ה-BBC "דוקטור הו", ובתפקיד בטינה בסרט "יומו של השלוש-רגל" משנת 1962.
אלחנן חפץ
תיאור
לחפץ ורעייתו שרה היו ארבעה ילדים - אוריאל חפץ, רחל, נחמה וציפורה.
פאוליניו דה ויולה
חייו הפרטיים
פאוליניו דה ויולה חי בריו דה ז'ניירו וממשיך לערוך סיורי הופעות ברחבי ברזיל. הוא ידוע כאוהד קבוצת הכדורגל וסקו דה גמה.
קרול אן פורד
ביוגרפיה
בקולנוע הופיעה פורד בסרט "שרה" אודות חייה של השחקנית הצרפתייה שרה ברנאר, "יומו של השלוש-רגל" בתפקיד הנערה העיוורת בטינה, "Mix Me a Person" (מ-1962), "The Great St Trinian's Train Robbery" (מ-1966), וב-"The Hiding Place" (מ-1975). בנוסף להופעותיה בסדרה "דוקטור הו" שיחקה פורד בטלוויזיה בפרק "Man on a Bicycle" בסדרה "Suspense", בסיטקום "Whatever Happened to the Likely Lads", בסדרות "Public Eye", "Emergency Ward 10", "Attorney General", "Moonstrike", "Compact", "Probation Officer" וב-"Dial M for Murder".
פורד השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "Juke Box Jury", ובמספר שעשועונים. כמו כן עסקה בקריינות ובדיבוב.
דוקטור הו
לפי התוכנית התיעודית "Doctor Who: Origins", הופעה בסדרת הטלוויזיה "Z-Cars" הובילה את פורד למבחן בד לתפקיד סוזן בסדרה "דוקטור הו" משנת 1963. פורד הייתה אחת משלושה המלווים המקוריים שנלוו לדוקטור הראשון בגילומו של ויליאם הארטנל. לדבריה של פורד, הדמות של סוזן הייתה צריכה להיות דומה לזו של הסדרה "The Champions", עם יכולות טלפתיות, כמו גם יכולת להטיס את הטארדיס. אבל לבסוף דמותה הייתה רגילה יותר. הדמות עזבה את הסדרה בסיום הפרק "The Dalek Invasion of Earth" בשנת 1965. ב-1983 היא חזרה להופיע בתוכנית ספיישל לציון עשרים שנה לסדרה בפרק "חמשת הדוקטורים", וב-1993 השתתפה בפרק "Dimensions in Time" לציון שלושים שנה לסדרה. בשנת 1995 הופיעה פורד בתפקיד אחר בספין אוף של "דוקטור הו", הסרט "Shakedown: Return of the Sontarans".
בדוקו-דרמה "הרפתקאה בחלל ובזמן" של ערוץ BBC Two, גילמה את דמותה של פורד השחקנית קלאודיה גרנט. הדרמה מתארת את תהליך יצירת הסדרה "דוקטור הו", והיא שודרה ב-21 בנובמבר 2013 כחלק מספיישל חמישים שנה של הסדרה. פורד עצמה הופיעה בתפקיד קטן בדמות בשם ג'ויס.
בנובמבר 2013 הופיעה פורד בסרט הקומי "The Five(ish) Doctors Reboot" שאף הוא שודר לציון יובל לסדרה. עוד הייתה פורד קריינית בסרטי "מאחורי הקלעים" של "An Adventure In Space And Time" ו-"The Making of Doctor Who".
יחסי בוסניה והרצגובינה–צ'ילה
יחסי בוסניה והרצגובינה–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין בוסניה והרצגובינה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
צ'ילה שלחה בשנת 2003 חיילים לבוסניה כחלק מכוח הייצוב של נאט"ו. החל מהשנה שלאחר מכן, מבצע שלום זה הועבר לידי כוח האיחוד האירופי (EUFOR Althea), במסגרת המנדט של האו"ם. לפיכך, צ'ילה ארגנה מאז שליחת כוחות ומשאבים צבאיים לבוסניה והרצגובינה, ששירתו הן בסרייבו והן בבאניה לוקה, ומילאה תפקידים כמו בניית בתים וכערבה לסדר הציבור. צ'ילה אישרה את תמיכתה בהסכמי דייטון ובריבונותה ובשלמותה הטריטוריאלית של בוסניה והרצגובינה, ודחתה את ניסיונות הניתוק של רפובליקה סרפסקה, והיא דוגלת בשמירה על שלטון החוק ברמה הלאומית והבינלאומית.
ביקורים רשמיים
ביולי 2014 ביקר שר ההגנה הצ'יליאני, חורחה בורגוס, בבוסניה והרצגובינה, שם סקר את משימת שמירת השלום הצ'יליאנית במדינה זו וחתם על הסכם שיתוף פעולה הגנתי בסרייבו עם מקבילו הבוסני, זקרייה אוסמיץ'.
יחסים מסחריים
בשנת 2016, המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-1.9 מיליון דולר. המוצרים העיקריים שיצאה צ'ילה היו עורות ומוצרי עור, מאכלי ים מוכנים או משומרים ושזיפים מיובשים, ואילו המוצרים שיוצאו בעיקר על ידי בוסניה והרצגובינה כללו דפילטורים חשמליים והנעלה.
סכין
סכין היא כלי עבודה המשמש לחיתוך. סכינים מורכבים לרוב מלהב מושחז באורך של עד 30 ס"מ, המחובר לידית אחיזה. סכינים שימשו ככלי עבודה או ככלי נשק מאז תקופת האבן. כן משמש הסכין ככלי אכילה, לחיתוך המזון שבצלחת ולמריחה.
המילה סכין בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה.
הסכינים הראשונים היו עשויים מצור או מסוג אבן קשה אחר שעוצב לצורה מחודדת, לעיתים גם עם ידית אחיזה. עם התפתחות המטלורגיה יוצרו סכינים מארד, מברזל ומפלדה. בעוד שחומרי הגלם השתנו במרוצת השנים, העיצוב הבסיסי של הסכין נותר בעינו. לאורך ההיסטוריה האנושית, סכינים הופקו במספר דרכים בחברות שונות, החל מהאבנים הסדוקות על ידי האדם הקדמון, אז עברו לסכינים העשויים מפיסות מטאוריטים עשירות מברזל, עד הסכינים המיוצרים בימינו על ידי התעשייה המודרנית. במקור שימשה המילה "סכין" לציון כלי נשק, אך מאז ימי הביניים השימוש הנפוץ יותר במילה הוא לצורך ציון כלי אכילה עיקרי במערב (יחד עם המזלג והכף).
סכין כנשק בחוק הישראלי
בישראל, על פי הסוחר, מייצר או מייבא סכין שלא נועדה לשמש במקצוע, במלאכה, בעסק, לצורכי בית או למטרה כשרה אחרת, דינו – מאסר שבע שנים. כן ישנו איסור למכור סכין (מלבד סכין ביתית) לקטין. המחזיק סכין מחוץ לתחום ביתו או חצריו ולא הוכיח כי החזיקם למטרה כשרה, ניתן לגזור עליו מאסר עד חמש שנים. אולר אינו סכין לעניין זה מלבד במוסדות חינוך ומקומות נוספים.
בריג'יט פוסטר-הילטון
ביוגרפיה
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה פוסטר-הילטון במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.49 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכתה פוסטר-הילטון במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.57 שניות, אחרי המנצחת פרדיטה פליסיאן מקנדה (12.53 שניות) ולפני מיישה מקלוי מארצות הברית (12.67 שניות).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית אותה שנה זכתה פוסטר-הילטון במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.67 שניות, לפני פליסיאן (12.70 שניות) ולסנה גולדינג-קלראק בת ארצה (12.79 שניות).
באולימפיאדת אתונה (2004) קבעה פוסטר-הילטון בריצת 100 מטר משוכות תוצאה של 12.83 שניות וניצחה את המקצה המוקדם (התוצאה השמינית בטיבה בשלב המוקדמות), אך היא לא התייצבה לשלב חצי הגמר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה פוסטר-הילטון במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.76 שניות, אחרי מישל פרי מארצות הברית (12.66 שניות) ודלורין אניס-לונדון בת ארצה (12.76 שניות).
במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 זכתה פוסטר-הילטון במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.75 שניות, לפני אנג'לה ווייט מקנדה (12.94 שניות) ואניס-לונדון (13.00 שניות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה פוסטר-הילטון במקום שישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.66 שניות, שתי מאיות השנייה איטי ממדליית כסף וארד. המנצחת הייתה דון הרפר מארצות הברית (12.54 שניות).
אלופת העולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה פוסטר-הילטון במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.51 שניות, לפני פריסילה לופז-שלייפ מקנדה (12.54 שניות) ואניס-לונדון (12.55 שניות).
שיאיה האישיים
אצטדיון פתוח אולם סגור
סטודיבייקר קופה אקספרס
סטודיבייקר קופה אקספרס (באנגלית: Studebaker Coupe Express) הוא טנדר (נהג + 2 נוסעים, במושב הקדמי), אשר יוצר על ידי יצרנית כלי הרכב האמריקאית, סטודיבייקר בין השנים 1937–1939. סך הכול יוצרו כ-5,200 יחידות.
מחיר ה-"סטודיבייקר קופה אקספרס" בשנת 1937 בארצות הברית היה 595 דולר.
הצוללות מסדרת גל
גל הוא השם שניתן בחיל הים הישראלי לסדרת צוללות מדגם 540 של חברת ויקרס (Vickers) הבריטית. שלוש צוללות מדגם זה, אח"י (ראשי תיבות של אוניית חיל הים) גל, אח"י תנין ואח"י רהב, שירתו בחיל הים הישראלי משנות השבעים, עד לסוף התשעים. לאח"י "תנין" ואח"י "רהב" מדגם גל קדמו צוללות באותו שם, אשר היו מסדרה S והיו הצוללות הראשונות בחיל הים, לפני שהוצאו מן השרות בשנות השישים המאוחרות.
שמות הצוללות
מקור שמות שתי הצוללות האחרונות בשמות שתי מפלצות המתוארות בספר ישעיהו – "רהב" ו"תנין":.
היסטוריה
הצוללות הקודמות של חיל הים מסדרת T סיימו את שירותן בשנת 1974, ורק כעבור כשנתיים חודשה פעילות הצוללות, עם כניסתן לשירות של הצוללות מסדרת גל.