cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סופר שואו-דאון (2018)
עלילות
ב-29 באוגוסט, קרב בין סדריק אלכסנדר לבאדי מרפי על אליפות ה-WWE במשקל קל נקבע לאירוע.
ב-7 באוגוסט בתוכנית סמאקדאון, הניו דיי (ביג אי וקופי קינגסטון) גברו על סזארו ושיימוס והפכו לטוענים לכתר לאליפות הזוגות של סמאקדאון נגד הבלודג'ן בראדרס (הארפר ורואן) באירוע סאמרסלאם, אך לא הצליחו לנצח ולזכות באליפות באירוע זה. לעומת זאת, יומיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, הניו דיי גברו על הבלודג'ן בראדרס בקרב ללא פסילות וזכו באליפות הזוגות של סמאקדאון. ב-4 בספטמבר, קרב זוגות בין הניו דיי לסזארו ושיימוס נקבע לאירוע הסופר שואו-דאון.
ב-21 באוגוסט בתוכנית סמאקדאון, פייטון רויס ניצחה את נעמי. שבוע לאחר מכן, בילי קיי ניצחה את נעמי. ב-4 בספטמבר בתוכנית סמאקדאון, נעמי גברה על רויס, ולאחר הקרב, The IIconics (רויס וקיי) תקפו את נעמי, עד למצב שבו המתאבקת אסקה ביצעה את חזרתה ובלמה את תקיפה זו. כבר באותו הערב, קרב זוגות בין האייקוניות לבין אסקה ונעמי נקבע לאירוע.
באירוע סאמרסלאם, שארלוט פלייר ניצחה את בקי לינץ' וכרמלה בקרב משולש וזכתה באליפות הנשים של סמאקדאון. לאחר הקרב, לינץ' תקפה את פלייר והפכה לדמות הרעה בפעם הראשונה בקריירה שלה. במשך השבועות הבאים, לינץ' ופלייר התעמתו ותקפו אחת את השנייה. באירוע גיהנום בכלוב, לינץ' ניצחה את פלייר וזכתה באליפות. קרב חוזר נקבע בין השתיים לאירוע הסופר שואו-דאון.
קרבות מקדימים
בקרב השני, בקי לינץ' הגנה על אליפות הנשים של סמאקדאון נגד שארלוט פלייר. האחרונה ביצע על לינץ' את מהלך ההכנעה שלה, הפיגר אייט לג לוק, אך לינץ' תקפה את פלייר בזמן המהלך בעזרת חגורת האליפות, מה שהוביל לפסילת הקרב ולניצחון של פלייר. לעומת זאת, חגורת האליפות לא יכולה להחליף ידיים כתוצאה מפסילה, לכן לינץ' נשארה האלופה. לאחר הקרב, פלייר תקפה את לינץ', אך האחרונה הצליחה לצאת עם ידה על העליונה בתקיפה זו.
הקרב שבא לאחר מכן היה קרב זוגות בין ג'ון סינה ובובי לאשלי לבין קווין אואנס ואליאס. במהלך הקרב, אליאס ואואנס שלטו בקרב לאחר שניטרלו את לאשלי ומנעו ממנו להכניס אל הקרב את סינה. כשלאשלי הצליח להכניס את סינה אל הקרב, סינה ביצע את סדרת המהלכים הידועה שלו וסיים באגרוף לפניו של אליאס. בעזרת אגרוף זה הצליח סינה להצמיד את אליאס לספירת שלוש ולהעניק לו וללאשלי את הניצחון. לאחר הקרב, סינה דיבר במיקרופון והודה לקהל שבא לראות אותם מופיעים.
בקרב הרביעי, צמד האייקוניות (פייטון רויס ובילי קיי) התחרו מול אסקה ונעמי. הקרב הסתיים לאחר שרויס וקיי ביצעו מהלך משותף על נעמי, ורויס הצמידה את נעמי לניצחון.
אז, AJ סטיילס הגן על אליפות ה-WWE נגד סמואה ג'ו בקרב ללא ספירות חוץ וללא פסילות. השניים התקוטטו תחילה מחוץ לזירה לפני שהקרב החל ולאחר מכן נכנסו אל הזירה והשופט הורה לצלצל בפעמון. סטיילס ביצע על ג'ו את מהלך המונסולט תוך כדי מעבר למהלך ה-DDT ההפוך, אך הוא לא הצליח להצמיד את ג'ו לספירה מלאה. ג'ו ניסה לתקוף את סטיילס בעזרת כיסא, אך האחרון הצליח לחמוק מכך, לבצע במקום דרופקיק ולתקוף את ג'ו עם הכיסא. ג'ו ניסה לבצע על סטיילס את מהלך ה-DDT על השולחן, אך סטיילס הוא זה שהצליח לבצע זאת במקום. ג'ו ביצע את מהלך ההכנעה שלו, הקוקינה קלאץ', אך סטיילס הצליח להתחמק מהאחיזה. לאחר מכן, סטיילס ביצע את מהלך ה-450° ספלאש על הברך הפגועה של ג'ו. השניים נגררו שוב אל מחוץ לזירה וסטיילס ביצע את מהלך הפנומנל פורארם ממעקה הבטיחות שמסביב לאזור הזירה. סטיילס ניסה לבצע פעם נוספת את הפנומנל פורארם, אך ג'ו הצליח לחמוק מכך ולהכניס את סטיילס אל מהלך הקוקינה קלאץ'. הקרב הסתיים לאחר שסטיילס הכריח את ג'ו להיכנע הודות למהלך ההכנעה שלו, הקאלף קראשר. באמצעות ניצחון זה סטיילס שמר על תואר האליפות בהצלחה.
בקרב השישי, ה-Riott Squad (רובי ריוט, ליב מורגן ושרה לוגאן) התחרו נגד התאומות בלה (ברי וניקי בלה) ואלופת הנשים של Raw, רונדה ראוזי. הקרב הסתיים לאחר שראוזי ביצעה את נעילת הבריח גם על מורגן וגם על לוגאן בו זמנית, מה שגרם לשתיהן להיכנע באותו הזמן ולהעניק לקבוצתה של ראוזי והתאומות בלה את הניצחון בקרב.
לאחר מכן, סדריק אלכסנדר הגן על אליפות ה-WWE במשקל קל נגד יליד העיר, באדי מרפי. מרפי ביצע סדרה של מתקפות מהירות בתחילת הקרב, אך לא הצליח להצמיד את אלכסנדר לספירת שלוש. אחר כך, אלכסנדר ביצע את מהלך המיצ'ונוקו דרייבר ואת מהלך הסיום שלו, הלאמבר צ'ק, אך גם הוא לא הצליח לנצח בקרב. סיום הקרב התנהל כך שמרפי ביצע על אלכסנדר את מהלך הסיום שלו, "חוק מרפי", ניצח בקרב וזכה באליפות ה-WWE במשקל קל.
אז, "המגן" (דין אמברוז, סת' רולינס ורומן ריינס) התחרו מול ברון סטרומן ואלופי הזוגות של Raw, דולף זיגלר ודרו מקינטייר. המגן ניסו לבצע את הפאוורבומב המשולש על שולחן השדרנים בתחילת הקרב, אך מהלך זה הופסק הודות לזיגלר ומקינטייר. ריינס ניסה לבצע על מקינטייר את "אגרוף הסופרמן", אך בטעות פגע בחברו לקבוצה, אמברוז. המגן ניסו שוב לבצע את הפאוורבומב המשולש, הפעם על מקינטייר, אך סטרומן מנע מהם זאת. הקרב הסתיים לאחר שאמברוז ביצע על זיגלר את מהלך הסיום שלו, דירטי דידס, ובכך העניק לקבוצת המגן את הניצחון בקרב.
בקרב הלפני האחרון, המיז התחרה מול דניאל בריאן על הזדמנות להתחרות על אליפות ה-WWE באירוע היהלום שבכתר. בזמן שהמיז ניסה לבצע על בריאן את מהלך הסיום שלו, הסקול קראשינג פינאלי, בריאן התחמק מכך והצמיד את המיז לניצחון.
הקרב המרכזי
בקרב המרכזי, אנדרטייקר (שלווה לקרב על ידי קיין) התחרה נגד טריפל H (שלווה לקרב על ידי שון מייקלס) בקרב שהוגדר כ"קרב בפעם האחרונה" בין השניים. בעת ההכרזה על המתמודדים, ג'וג'ו הודיעה שסוג הקרב שונה לקרב ללא פסילות, זאת מכיוון שטריפל H נמצא בתפקיד ניהולי והוא יכול לבצע החלטות ניהוליות כמו שינוי סוג הקרב. במהלך הקרב, מייקלס וקיין התערבו כל אחד לצידו הוא. הקרב הסתיים בניצחון של טריפל H לאחר שהוא הכה בעזרת פטיש את אנדרטייקר, שספג לאחר מכן את בעיטת הסוויט צ'יין מיוזיק ממייקלס ואז את מהלך הסיום של טריפל H, הפדיגרי. לאחר הקרב, אייץ' הושיט יד לעבר אנדרטייקר כאות כבוד וביחד הארבעה חגגו בזירה לאור תשואות מהקהל ושלל זיקוקים מסביב לאצטדיון. לאחר זמן מה, אנדרטייקר וקיין תקפו את טריפל H ושון מייקלס והאירוע הסתיים לאחר שאנדרטייקר ביצע את מהלך הטומבסטון על טריפל H ואת מהלך הצ'וקסלאם על מייקלס על שולחן השדרנים.
פטרוצ'יינה
חברת פטרוצ'יינה (nyse: PTR) היא חברת נפט מרכזית בסין.
פטרוצ'יינה נסחרת בבורסה בהונג קונג, בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסה בשאנגחאי. עם הנפקתה בשאנגחאי נסק שוויה והפכה לחברה עם שווי השוק הגדול בעולם. תואר זה לא עמד לה במשך זמן רב ובמהרה נחתך שוויה.
עקב הקשר של החברה עם סודאן דרך חברת האם CNPC, משקיעים אקדמאים כגון אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת הרווארד ניתקו בשנת 2005 את הקשרים עם Sinopec, אחת ממחזיקות המניות העיקריות.
מאז, ארגונים רבים מגבילים את הקשר עם פטרוצ'יינה והחברה נבדקת ביסודיות לגבי הקשר עם ממשלת סודאן אשר בעלת חלק ברצח העם בדארפור.
ברוך רוזנברג
הרב ברוך רוזנברג (תרפ"ב, 1922 \ תרפ"ג, 1923 - א' באדר תשס"ד, 23 בפברואר 2004) היה ראש ישיבת סלבודקה בבני ברק חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה וחבר נשיאות מפעל הש"ס.
קורותיו
נולד בעיר מוהילב שהייתה אז בשליטת רוסיה, לרב גרשון חנוך ובלה ראשא רוזנברג. מיד לאחר לידתו עברו הוריו לעיר בריסק שבליטא, אותה עזבו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. אביו שהיה מנכבדי הקהילה ומעסקניה, היה מקורב לרב יצחק זאב סולוביצ'יק, אביו של הרב גרשון חנוך הרב יחיאל מיכל ראשעס (רוזנברג), גם הוא מראשי הקהל בבריסק, היה בצעירותו תלמידו של הרב יוסף דב סולוביצ'יק, ומקורב לבנו הרב חיים סולוביצ'יק, רב העיר. כמו כן היה אביו קרוב משפחתו של רבי גרשון חנוך הניך ליינר האדמו"ר מראדזין, ועל שמו הוא נקרא, גרשון חנוך.
בהגיעו לבר מצווה בשנת תרצ"ו, החל ללמוד בהכוונת הרב יצחק זאב סולוביצ'יק שהיה רבה של העיר, עם אחד מתלמידיו הרב ברוך רוזנבלום, שעיצב את דמותו כבן ישיבה. בשנת ת"ש (1940) בעיצומה של מלחמת העולם השנייה נמלט לקיידאן עם אביו, לאחר מכן נפרד מאביו ונסע לווילנה, שהייתה אז תחת שלטון עצמאי, והסתפח לתלמידי ישיבת מיר, כאשר הוא נושא עמו מכתב המלצה המיועד לראשי הישיבה, הקורא לקבל את הנער הצעיר לישיבה, לאחר מכן הצטרף ליתר בני ישיבת מיר שמצאו מקלט בשאנגחאי. באותו הזמן התייתם משני הוריו שנרצחו בתחילת החורף של שנת תש"א (1941), בגטו בריסק, שם נרצחה גם אחותו היחידה.
במשך שנות שהותה של הישיבה בשאנגחאי למד עם תלמידי הישיבה, כאשר הוא נמנה עם 2 התלמידים הצעירים ביותר. בין ידידיו מאותה תקופה: הרב שלום צבי שפירא, לימים משגיח בישיבת מיר ובעוד ישיבות, הרב ראובן פיין חתנו של הרב מאיר קרליץ וראש ישיבת תורה ודעת, וכן הרב נחום פרצוביץ לימים חתנו של הרב חיים שמואלביץ וראש ישיבה בישיבת מיר.
בתום מלחמת העולם השנייה ולאחר שגם יפן (בה שהה), נכנעה לכוחות הברית, בשנת תש"ז, היגר יחד עם רוב תלמידי הישיבה לארצות הברית, שם למד במשך למעלה משנתיים בישיבת מיר שהוקמה על ידי הרב אברהם קלמנוביץ, ורבותיו שם היו תלמידי הישיבה המבוגרים, כמו הרב אריה ליב מאלין (לימים ראש ישיבת בית התלמוד). כעבור מספר שנים עלה לארץ ישראל בגפו. כאשר הוא נושא עמו מזוודה ובתוכה ספרי קודש, הגיע לנמל חיפה בכ"ט אלול תש"י (23.09.1949), ונשאר לשהיה קצרה בימי ראש השנה בשכונת הדר הכרמל בעיר, אצל הרב אליעזר אלפא, חתנו של הרב מאיר קרליץ, שקיבל מברק מהנהלת ישיבת מיר לארח אותו בימי החג. מיד למחרת החג בצום גדליה עלה לירושלים לישיבת מיר שם למד במשך שנה, עד לנישואיו בשנת תשי"א.
נישא ללאה גרודזינסקי (נפטרה בט"ו בטבת ה'תשע"ט), בתו של הרב אברהם גרודזינסקי, ששימש המשגיח בישיבת סלבודקה בליטא ונהרג בשואה, אשתו זו גדלה כאמור בסלבודקה שהייתה פרבר בעיר קובנה, בסמוך לבנין הישיבה בה כיהן אביה כמשגיח, ונמסרה בתחילת המלחמה למשפחה נוצרית מקומית, שגידלה אותה תוך כדי שהות במנזר, היא אומצה בסיום מלחמת העולם השנייה על ידי הרב יצחק אייזיק שר ראש ישיבת סלבודקה. השדכן היה רבו הרב יחזקאל לוינשטיין, שמחת הנישואין נערכה בהיכל הכולל של ישיבת סלבודקה ומסדר הקידושין היה ראש ישיבת מיר, הרב אליעזר יהודה פינקל.
לאחר נישואיו החל ללמוד בכולל הנ"ל שע"י ישיבת סלבודקה, כאשר בתחילת שנת תשי"ג (1952), בגיל 30 החל למסור 'חבורות' לתלמידי הישיבה, לאחר מספר חודשים הורה לו המשגיח רבי משה טיקוצינסקי, למסור שיעור בהיכל הישיבה, שיעור חד שבועי שנמשך למעלה מ-50 שנה (עד לפטירתו בשנת תשס"ד).
לאחר פטירת ראש הישיבה, הרב מרדכי שולמן, בשנת תשמ"ב, מונה לכהן כראש הישיבה, לצד עמיתיו: הרב עמרם זקס, הרב דב לנדו והרב משה הלל הירש. בשנת תשס"ג - 2003 מונה לחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה. כן היה חבר נשיאות מפעל הש"ס.
נפטר בראש חודש א' אדר תשס"ד (2004), הלוייתו יצאה מישיבת סלבודקה בבני ברק, ונקבר בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.
בשנת תשס"ה (2005) יצא ספרו "דברי ברוך", הכולל מאמרים ושיחות מוסר, לפי סדר פרשיות התורה.
משפחתו
לרב רוזנברג היה בן יחיד, הרב אברהם, (נפטר במרץ 2019).
ושתי בנות - רחל, הנשואה לחתנו הראשון הרב בן ציון זילבר, בנו של הרב יצחק זילבר, חתנו זה עלה בנערותו מברית המועצות, ולימים בשנות ה-90 עם התחלת גל העלייה משם, התחיל לעסוק בהכוונת ועידוד נערים שעלו ארצה משם, ללימודי יהדות, וכמו כן עמד בראשות ישיבת שבות עמי, המיועדת לבחורים מסוג זה, היום ראש מוסדות תולדות ישורון. וחסיה, הנשואה לחתנו השני הרב אהרון יהושע צוקר, תלמיד חכם בולט בישיבת פוניבז', ומחברי מערכת ההוצאה לאור של מהדורת רמב"ם פרנקל, חתנו של הרב צוקר הוא הרב עמרם פריד, פוסק הלכה בבני ברק. נכדו, הרב יחיאל רוזנברג, עורך בעיתון יתד נאמן, ונכדו הרב חנוך רוזנברג, הוא העורך הראשי של סדרת הספרים 'אוצר מפרשי התורה', בהוצאת מכון ירושלים.
שלושת גיסיו הם: הרב שלמה וולבה, מגדולי המשגיחים בדור האחרון. והרב חיים קרייזווירט, ה"עילוי מקראקא" ורבה של אנטוורפן - חתני הרב אברהם גרודזינסקי. ואח אשתו הרב יצחק גרודזינסקי מבני ברק, העומד בנשיאות הכולל 'תורת אברהם' ע"ש אביו הרב אברהם גרודזינסקי, ואשר בראשותו עומד הרב אריה אברהמ'ס מחוג תלמידי החזון איש בבני ברק.
דודו מצד אשתו הוא הרב יעקב קמינצקי, ראש ישיבת תורה ודעת בארצות הברית, וממנהיגי היהדות החרדית שם, שהיה גיסו של הרב אברהם גרודזינסקי.
צ'אד קולמן
ביוגרפיה
קולמן נולד בעיר ריצ'מונד, וירג'יניה. בילדותו התגורר עם שני אחיו, דונלד וכריס בשכונת המגורים פיירפילד קורט, ולאחר מכן הורחק מהורים זניחים, התגורר זמן מה בבית אומנה ובהמשך הוא גדל על ידי סבתו בצד הדרומי של ריצ'מונד.
בצעירותו, הוא השתתף באתלטיקה, אך הפנה את תשומת לבו לדרמה לאחר פציעה ברגל. הוא למד באוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת' (אנ') עם מלגה לשנת הלימודים הראשונה שלו, אך נשר מהלימודים כדי לשרת מ-1985 עד 1989 בצבא ארצות הברית כצלם וידאו.
הוא בן דודו של מפתח הגוף רוני קולמן.
קריירה
קולמן החל את דרכו כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה והתגלה לראשונה בעונה השלישית של סדרת הדרמה "הסמויה" בה לוהק לתפקיד דניס "קאטי" ווייס, אסיר משוחרר המנסה לשקם את חייו ופותח מכון אגרוף עבור ילדי בולטימור.
ב-2011 השתתף קולמן בסרט "הצרעה הירוקה" ובסיטקום "אני שונאת את הבת שלי". ב-2012 החל לשחק בסדרת האימה "המתים המהלכים" בתור טייריס, בעונתה השלישית.
ב-2016 השתתף קולמן בסדרה "החץ", בה גילם את דמותו של טוביאס צ'ירץ'.
ב-2017 הוא משחק בסדרת המדע הבדיוני הקומית "האורוויל" שיצר סת' מקפרלן.
חיים אישיים
ב-7 ביוני 1999 נישא קולמן לסאלי סטיוארט, ונולדו להם בת ובן, סשה וקיילב. השניים התגרשו ב-2010. בתו סשה, אף היא שחקנית שהופיעה לצדם של דנזל וושינגטון וויולה דייוויס ב-2010 בברודוויי במחזה "גדרות" (אנ') פרי עטו של אוגוסט וילסון (אנ').
ב-1 במאי 2015, קולמן תועד מתקוטט עם זרים בקו 4 של הרכבת התחתית של ניו יורק. הוא הצהיר כי ההתלהמות נבעה מ"תסכול מובנה" שנבע ממותו של פרדי גריי (אנ'). מאוחר יותר באותה שנה, הוא יצר תשדיר שירות עם הארגון ללא מטרות רווח 'Living Advantage' כדי להעלות מודעות לילדים במערכת האומנה.
תחנת אלכסנדרובסקי סאד
תחנת אלכסנדרובסקי סאד (ברוסית: Александровский сад) היא תחנה סופית של הרכבת התחתית של מוסקבה בקו פיליובסקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע ארבאט וקרויה על שם גן אלכסנדר.
תחנת אלכסנדרובסקי סאד נפתחה ב-15 במאי 1935, והיא נפתחה כחלק מהקטע הראשון במטרו של מוסקבה.
עד 24 בדצמבר 1946 התחנה נקראה "אוליצה קומינטרנה", עד 5 בנובמבר 1990 נקראה "קלינינסקאיה", וב-1990 לכמה ימים קיבלה את השם הרשמי "ווזדויז'נקה".
יוהאן פלוגבייל
יוהאן פלוגבייל (בגרמנית: Johann Pflugbeil; 24 באוגוסט 1882 – 21 באוקטובר 1951) היה גנרל בצבא הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פלוגבייל נולד בקניגשטיין שהשתייכה לאימפריה הגרמנית ב-24 באוגוסט 1882, והיה אחיו הבכור של קורט פלוגבייל. בשנת 1904 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-181 (הסקסוני המלכותי ה-15). פלוגבייל לחם עם יחידתו במלחמת העולם הראשונה ואף נפצע כמה פעמים, וב-24 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו במלחמה הוא קיבל עיטורים רבים, וביניהם צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
בין המלחמות
לאחר המלחמה הצטרף פלוגבייל לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1931 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1933 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במרץ 1934 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-10 (הסקסוני), וב-1 באוקטובר 1936 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד הלנדווהר בברסלאו, וב-1 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
ב-26 באוגוסט 1939 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-221, והשתתף עמה במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת. ב-15 במרץ 1941 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית האבטחה ה-221, ובמהלך מבצע ברברוסה הוא כבש עמה את העיר ביאליסטוק, ולאחר מכן ערכו חייליו פוגרום ביהודי העיר, ואף העלו באש את בית הכנסת יחד עם 700 יהודים שנאספו לתוכו. ב-11 באפריל 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-10 בספטמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית ההכשרה ה-388. במאי 1944 שונה שם הדיוויזיה לדיוויזיית ההכשרה ה-155, וב-12 באוגוסט 1944 הוענק לו על פעולותיו בקרב מיטאו בלטביה עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בפברואר 1945 שונה שוב שם הדיוויזיה לדיוויזיית קורלנד, וזמן קצר לפני תום המלחמה הוא חזר לגרמניה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר פפולנגבייל בשטוטגרט, שם חי עד למותו ב-21 באוקטובר 1951.
Nobody
Nobody (בעברית: אף אחד) הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הדני, מרטין ינסן והזמר-יוצר הבריטי, ג'יימס ארתור, שיצא, על ידי וירג'ין רקורדס, ב-1 במרץ 2019. השיר נכתב על ידי מרטין ינסן, סקוט האריס, מאדס דיהרברג, תום ברידג'ס ופיליפ פלסט, והופק על ידי מרטין ינסן ומאדס דיהרברג.
נכון לאוקטובר 2021, השיר הושמע למעלה מ-211 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל הועלה לחשבון היוטיוב של מרטין ינסן ב-26 במרץ 2019. נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-8 מיליון פעמים.
מי הפליל את רוג'ר רביט
מי הפליל את רוג'ר רביט (באנגלית: Who Framed Roger Rabbit) הוא סרט פנטזיה קומי אפל אמריקאי משנת 1988. הסרט בוים על ידי רוברט זמקיס והופץ על ידי "Touchstone Pictures". הסרט משלב לייב אקשן עם אנימציה, והוא מבוסס על הרומן של גארי קיי. וולף "מי צינזר את רוג'ר רביט?", המתאר עולם שבו דמויות מצוירות מתקשרות ישירות עם בני אדם. בסרט מככבים בוב הוסקינס כבלש פרטי החוקר את הרצח המערב דמות מצוירת מפורסמת, רוג'ר רביט, וג'ואנה קסידי כחברתו של הבלש. כריסטופר לויד משחק את הדמות הרעה (השופט דום). צ'ארלס פליישר מדבב את קולו של רוג'ר, קת'לין טרנר מדבבת את ג'סיקה, אשתו המצוירת של רוג'ר.
חברת וולט דיסני רכשה את זכויות הסרט לסיפור בשנת 1981. ג'פרי פרייס ופיטר סימן כתבו שתי טיוטות של התסריט לפני שדיסני הביאו את המפיק בפועל סטיבן ספילברג ו"אמבלין אנטרטיינמנט" לעזור לממן את הסרט. זמקיס נשכר לביים את סצנות הלייב אקשן וריצ'רד ויליאמס פיקח על האנימציה. ההפקה הועברה מלוס אנג'לס לאולפני אלסטרי באנגליה כדי לתאם בין ויליאמס וקבוצה של אנימטורים. בזמן הצילומים, תקציב ההפקה החל להתרחב במהירות, ולוח הזמנים התנהל זמן רב יותר מהצפוי.
כאשר הסרט יצא לאור, הוא זכה להצלחה פיננסית ולשבחי המבקרים. "מי הפליל את רוג'ר רביט" גרם לעניין מחודש בתור הזהב של האנימציה האמריקאית והפך לחזית של העידן המודרני, במיוחד הרנסאנס של דיסני. כמו כן הותיר אחריו השפעה שכוללת זיכיון תקשורת ופריקוול שהתבטל.
עלילה
הסרט מתחיל, באופן תמים ומטעה, עם סרטון של התינוק הרמן ורוג'ר רביט. בסוף הסרטון מתגלה הסט של אותו סרט הכולל צוות, וכי הסרטון היה חלק מהעבודה של הרמן ושל רוג'ר, הארנב. רוג'ר שוגה בשורות שלו, וננזף על ידי במאי הסרטים, ר.ק. מארון (אלן טילברן). כדי לאפס את רוג'ר, שוכר מארון את הבלש הפרטי אדי וליאנט (בוב הוסקינס), כדי שישיג תמונות של ג'סיקה רביט, אשתו של רוג'ר, עם מישהו אחר. וליאנט מהסס בתחילה, אך לבסוף מסכים לבצע את העבודה. תוך זמן קצר נודעת הסיבה להיסוסו: דמות מצוירת הרגה את אחיו.
בשובו הביתה אדי פוגש את התינוק הרמן, המספר לו כי לאקמי הייתה צוואה שבה הבטיח להוריש את עיר המצוירים לדמויות המצוירות. אדי מתקשה להאמין, מאחר שאף אחד לא ראה את הצוואה מעולם, אך כעבור מספר דקות מגלה במקרה תמונה בעיתון עם הצוואה בולטת מכיסו של אקמי. וליאנט נכנס למיטה לנוח, ומוצא בה את רוג'ר מסתתר. תוך ניסיון לסלק אותו, וליאנט מוצא את עצמו קשור לרוג'ר באזיקים חסרי-מפתח, בדיוק כאשר מגיעים עוזריו של דום - חבורת הסמורים.
לאחר שהצליח להסתיר את רוג'ר מן הסמורים, מגניב אותו אדי בחשאי לבר של חברתו דולורס (ג'ואנה קסידי). לאחר שהם משתחררים מהאזיקים, אדי משאיר את רוג'ר נעול בחדר בבר, על מנת שלא יעשה שטויות, והולך למשרד שלו על מנת לחקור את התעלומה. שם אחרי שהוא מתקלח ומתלבש הוא מוצא את ג'סיקה, המבקשת את עזרתו בהוכחת חפותו של בעלה. כאשר היא מתקרבת לנשק אותו, דולורס נכנסת לחדר ותופסת אותם. לאחר מריבה קצרה, דולורס מספרת לאדי כי היא בדקה את אישור הצוואה, וכי חברת קלוברליף עומדת לקנות את עיר המצוירים, אלא אם הצוואה של אקמי תימצא עד חצות.
בשובם לבר, אדי ודולורס מוצאים את רוג'ר עורך מופע בידור ללקוחות, עיוור לחלוטין לסכנה שבחשיפה שלו. אדי זורק את רוג'ר לחדר בו הוא היה נעול, בדיוק כאשר מגיעים למקום השופט דום והסמורים. דום תופס את רוג'ר ומתכונן להכניס אותו למטבל, אך ברגע האחרון אדי מציל אותו כשהוא נותן לו משקה חריף שיגורם לו להשתגע, ושניהם בורחים בעזרת בני, המונית המדברת, אשר מסיע אותם לבית קולנוע בו הם מתחבאים. בסוף הסרט נערך יומן חדשות, דרכו מגלה אדי כי ר.ק. מארון מכר את אולפני מארון ואת מפעל הבדיחות של אקמי לחברת קלוברליף - תוכנית מושחתת להרוס את עיר המצוירים ולהפוך אותה לאזור מסחרי.
אדי נוסע לביתו של מארון, ומשאיר את רוג'ר בחוץ על מנת שישגיח, אך תוך מספר שניות רוג'ר מקבל בראש מכה ומתעלף. מתגלה כי ג'סיקה הכתה בו, והיא מכניסה אותו לתא המטען של מכוניתה. בביתו של מארון, וליאנט חוקר אותו בזעם, ומאשים אותו ברצח של אקמי. בעוד מארון מכחיש, מציץ מן החלון רובה, ויורה בו למוות. אדי מסתכל החוצה, ורואה את ג'סיקה בורחת. הוא לוקח את המכונית, ועוקב אחריה לעיר המצוירים.
בעיר המצוירים הוא פוגש את ג'סיקה, אשר מספרת כי היא חטפה את רוג'ר כדי להצילו, וניסתה לעצור את דום לפני שירה במארון. בני מגיע, ומציע לשניהם טרמפ. הם נוסעים אל מחוץ לעיר המצוירים, שם מחכה להם דום, ששופך מטבל על הכביש, וגורם לסחרור ואיבוד שליטה של המונית. אדי וג'סיקה נעצרים על ידי הסמורים, ונלקחים למפעל אקמי. במפעל, מתגלה דום כבעל המניות היחיד של חברת קלוברליף, והוא מספר על תוכניותיו להרוס את עיר המצוירים ולהפוך אותה למרכז מסחרי.
פתאום רוג'ר מגיח דרך פתחי הביוב (לאחר שנפל לתוך אסלה), ומאיים בנשק על כולם. אחד הסמורים מפיל עליו טון של לבנים, וכשהוא יוצא משם הסמורים תופסים אותו וקושרים אותו יחד עם ג'סיקה. לפתע דום דורך על אחד האביזרים ממפעל הצחוקים של אקמי ומחליק, והסמורים מתחילים לצחוק. אדי נזכר במה שאמר מנהיג הסמורים בביתו כשהם באו לחפש את רוג'ר, על כך ש"יום אחד הם עלולים למות מצחוק", ומחליט לנצל זאת. הוא מפעיל מכונת מוזיקה, ולצלילי "הקרוסלה התקלקלה" (נעימת הפתיחה הקלאסית של סרטוני הלוני טונס), הוא שר ורוקד עד שהסמורים מתפקעים מצחוק ומתים. רגע לפני שאחד מהם מת, הוא מספיק להפעיל את המכונה המתיזה מטבל, ומכוונת כמעט בדיוק לעבר רוג'ר וג'סיקה התלויים באוויר. המכונה מתחילה לנוע לאט בכיוונם, אך אדי מספיק לכבות אותה רגע לפני שהמטבל פוגע בהם.
בינתיים אדי ממשיך להילחם מול השופט דום, ומביא לדריסתו באמצעות מכבש דרכים. כשדום קם לתחייה לאחר מחיצת המכבש, כולם נדהמים לגלות שהוא דמות מצוירת. הוא מנפח את עצמו לאחר המחיצה, ניתז ממנו הכובע ובכך נחשף מעט שיער לבן. שתי עיניו האמיתיות נופלות, ונראות עיניו המצוירות שהן אדומות גדולות ומפחידות. אדי מבין כי דום הוא זה שרצח את אחיו. דום מפעיל מחדש את מכונת המטבל, אך אדי, בעזרת פטיש אגרוף, מכה את פקק המכונה והמטבל נשפך והורג את דום, ואדי מתפנה להציל את רוג'ר ואת ג'סיקה.
לאחר שנותרו מדום רק שאריות, מגיעים בני, דולורס, המשטרה ודמויות מצוירות רבות אל המקום ומגלים את האמת. אדי מבקש מרוג'ר לקרוא את מכתב האהבה שקרא לג'סיקה, ורוג'ר מגלה כי למעשה מדובר בצוואה, אשר נכתבה בעזרת הדיו הנעלם והמופיע מחדש של אקמי. בסוף הסרט, ג'סיקה ורוג'ר חוזרים הביתה, והמצוירים שרים את ההמנון של עיר המצוירים.
יצירת הסרט
הסרט בוים על ידי רוברט זמקיס וצולם באולפן הקולנוע בורהמווד שבהרטפורדשייר, אנגליה. קטעי האנימציה בוימו על ידי ריצ'רד ויליאמס והופקו באולפן ההנפשה שלו בלונדון. התסריט נכתב על ידי ג'פרי פרייס ופיטר ס. סימן, ומבוסס על הספר "מי צינזר את רוג'ר רביט?" של גארי ק. וולף משנת 1981. את המוזיקה הלחין אלן סילבסטרי, המלחין הקבוע של זמקיס, ומבצעת אותה התזמורת הסימפונית של לונדון. שם הסרט הוא שאלה, אך סימן השאלה - "?" לא מופיע בגלל האמונה הטפלה כי זה מביא מזל רע לסרטים.
עלילת הסרט מבוססת על קונספירציית החשמליות של ג'נרל מוטורס, בה ג'נרל מוטורס, חברת הנפט האמריקאית וחברת הצמיגים פיירסטון יצרו לכאורה את חברת הגג National City Lines, אשר קנתה והרסה בכוונה את חברת החשמליות Pacific Electric Railway בשנות הארבעים והחמישים. המקבילה בסרט היא חברת קלוברליף, המנוהלת על ידי השופט דום בלבד. בסרט קיימים גם קווים עלילתיים מקבילים לסרט "צ'יינהטאון" של רומן פולנסקי.
כמאה קטעי סרטים שונים שולבו כדי להכליל את האנימציה עם המשחק החי. הדמויות עצמן צוירו ביד, ללא עזרת אנימציה ממוחשבת. בעזרת אפקטים אופטיים נוספו צללים ותאורה לדמויות המצוירות, כדי להעניק להן חזות יותר ריאליסטית.
בטיוטה מוקדמת של התסריט תוכנן להציג את השופט דום כרוצח של אמא של במבי, וכך להסביר את הגישה הסדיסטית והאכזרית שלו לשאר הדמויות המצוירות. דיסני דחו את הרעיון, בטענה שהוא מציג הריגת יתר אשר עשויה להפחיד את הקהל הצעיר יותר. בספר המצויר "רוג'ר רביט: תחייתו של דום", מגלים כי שמו האמיתי של דום הוא בארון וון רוטן, וכי הוא שיחק את הרעים בסרטים מצוירים ישנים, עד שיום אחד הוא התעלף והתעורר במחשבה שהוא רשע אמיתי.
ניתן בקלות לראות מספר קווים עלילתיים דומים בין "מי הפליל את רוג'ר רביט" לבין סדרת סרטיו של רוברט זמקיס "בחזרה לעתיד". לדוגמה, הסצנה בה הסמורים רודפים אחרי אדי ורוג'ר בתוך בני המונית ובסופה הסמורים מתנגשים במשאית דומה לסצנה ב"בחזרה לעתיד" שבה ביף וחבריו רודפים אחרי מרטי על גלגשת ומתנגשים במשאית זבל. השורה "אני הולך לנגוח בו" ("I'm gonna ram him") מופיעה בשני הסרטים, בשניהם הלחין אלן סילבסטרי את המוזיקה, והמנהרה שמובילה לתוך עיר המצוירים דומה למנהרת ריבר רואד. בנוסף, חלק מן המנגנון לתכנון בני המונית היה בשימוש ב"בחזרה לעתיד 3", כאשר מרטי נסחב על ידי סוס. כמו כן, השחקן כריסטופר לויד הוא אחד מהשחקנים הראשיים בשני הסרטים (השופט דום וד"ר אמט ל. בראון).
תגובת הקהל
הקרנת הניסיון הראשונה של הסרט הייתה לפני בני נוער אשר שנאו אותו. אף על פי שרוב הקהל עזב באמצע, זמקיס החליט שלא לשנות דבר, והסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות עם צאתו לאקרנים. אך אף על פי שהסרט נחשב לקלאסיקה מודרנית, הוא קיבל מספר ביקורות, אשר רובן עסקו בחוסר העקביות של הסרט - השילוב בין דמויות מצוירות ליצניות ובין סיפור סרט אפל בו הן מופיעות. אף על פי ששילוב בין השניים היה הכוונה של היוצרים, יש אנשים שהרגישו כי כך לא ניתן לסווג אותו כסרט ילדים או כסרט למבוגרים. סקס ואלימות לא היו נדירים בשנים הראשונות של האנימציה בהוליווד, אך השימוש הבוטה בשניים בסרט, במיוחד בדמויותיהם של ג'סיקה רביט ושל השופט דום, יצר אי נוחות אצל צופים רבים, במיוחד הורים לילדים צעירים יותר.
סצנת הסיום של הסרט, בה רוג'ר וג'סיקה קשורים מול הצינור, נתפסה כחלשה וחסרת דמיון. אנימציית הסרט "הואשמה" ביותר מדי תנועות מיותרות. בקושי נעשה שימוש בלוחות צלולואיד בסרט, ומסיבות טכניות עקב תנועות המצלמה, רוב האנימציה היא "אחד לאחד" (כל פריים מונפש, בניגוד לשיטה הזולה והמקובלת יותר, של הנפשת כל פריים שני, כלומר "אחד לשניים"). גם כשדמויות עומדות במקום, הן ממשיכות לזוז (במיוחד רוג'ר, אשר תנועות אוזניו מבוססות על תנועות בלט), ומספר אנימטורים טענו כי תזוזות אלו מיותרות ומפריעות.
גם צ'אק ג'ונס, במאי האנימציה הידוע מעבודתו אצל האחים וורנר, לא אהב את הסרט. ג'ונס עצמו תכנן את דו-קרב הפסנתרים בין דונלד דאק לדאפי דאק, אך הרגיש כי הגרסה הסופית של הסצנה בסרט הייתה נוראית. ג'ונס טען גם שרצ'ירד ויליאמס נהיה כפוף יותר מדי לרוברט זמקיס.
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר, לאפקטי הקול הטובים ביותר, לאפקטים, לעריכה, ופרס מיוחד ניתן לריצ'רד ויליאמס על "בימוי הנפשה ויצירת דמויות מצוירות". הסרט היה מועמד גם לאוסקר על תפאורה, צילום וקול.
מעריצי סרטים רבים כינו את ג'סיקה רביט "הפרנקנשטיין של אלילות הסרטים": קול דיבור של לורן באקול, רגליים של בטי גרייבל, בטן וישבן של מרילין מונרו, חזה של ג'יין מנספילד, שיער של ורוניקה לייק, עיניים של מרלן דיטריך, וקול שירה של ג'ודי גרלנד.
השפעת הסרט
"מי הפליל את רוג'ר רביט" נחשב לציון דרך באנימציה המודרנית. התחום הוזנח במהלך שנות השבעים והשמונים, עד כדי כך שאפילו חברת וולט דיסני שקלה לוותר על הפקות אנימציה גדולות. עם תקציב של 70 מיליון דולר (סכום עתק באותה תקופה), הסרט היה סכנה לחברה, אך החזיר את ההשקעה בצורה נאה ביותר, ואף נתן השראה לאולפנים אחרים לשוב לתחום האנימציה, והפך את התחום למקובל בקרב הקהל הרחב. בעקבות הסרט, נוצר עניין רחב בהיסטורית האנימציה, ואגדות בתחום כגון טקס אברי, צ'אק ג'ונס וראלף באקשי נראו באור חדש, וקיבלו קרדיט ושבחים מהקהל ברחבי העולם.
"מי הפליל את רוג'ר רביט" היה לסרט המרכזי האחרון של שני מדבבים ידועים: מל בלאנק (באגס באני, דאפי דאק, טוויטי, סילבסטר החתול ופורקי פיג) ומיי קווסטל (בטי בופ). בלאנק נהג גם לעשות את קולו של יוסמטי סם בסרטונים קודמים, אך ויתר על כך בסרט זה, מכיוון שבשנותיו האחרונות נפגמו מיתרי הקול שלו.
אף על פי שנוצר על ידי חברת וולט דיסני, הסרט הוא הראשון ששילב דמויות מצוירות מאולפני אנימציה שונים, לרבות אולפני יוניברסל, MGM, אולפני רפבליק, טרנר אנטרטיינמט והאחים וורנר. בין דיסני להאחים וורנר נחתם חוזה על פיו שתי הדמויות הידועות ביותר של החברות, מיקי מאוס ובאגס באני, יקבלו בדיוק אותו זמן מסך. בסצנה בה אדי נופל מן הבניין והם צונחים, שניהם אומרים בדיוק אותו מספר הברות. מפגש ראוי לציון נוסף היה בין שני הברווזים של החברות, דונלד ודאפי, אשר ביצעו דו-קרב פסנתרים במועדון ה"דיו וצבע". הסרט מסתיים אף הוא במפגש בין שתי החברות, כאשר פורקי פיג אומר את משפט הסיום הידוע שלו "זה הכל, חברים!", בעוד טינקר בל מפזרת אבק כוכבים בסגנון סוף הסרטים של דיסני.
בשנת 1991 החלה חברת "Walt Disney Imagineering" לפתח אזור חדש בפארק דיסנילנד באנהיים, קליפורניה, המבוסס לגמרי על עיר המצוירים שבסרט. עיר ההנפשה של מיקי נפתחה ב־1993, והובילה לפתיחת עיר המצוירים בדיסנילד בטוקיו. בשני המקומות יש מתקן המבוסס על הרפתקאותיו של רוג'ר רביט, הנקרא "Roger Rabbit's Car Toon Spin".
המשחק "Toontown Online", שפותח על ידי חברת וולט דיסני בשנת 2003, בוסס על העיר המצוירת הדמיונית "טונטאון" מהסרט.
ביצי פסחא וסצינות מחוקות
מספר ביצי פסחא מוסתרות בסרט. קלטות וידאו לא הצליחו לחשוף זאת, אך טכנולוגיות מתקדמות יותר, כגון לייזרדיסק, גילו, בין היתר, את מספר הטלפון של מנכ"ל חברת דיסני מייקל אייזנר. בנוסף, כאשר בני המונית מחליק ואדי וג'סיקה נופלים החוצה, יש שני פריימים נפרדים, במרווח זמן של שתי שניות זה מזה, המראים באופן מטושטש את מפשעתה של ג'סיקה. דיסני ביטלו את הלייזרדיסק והוציאו אחד אחר במקומו, תוך טענה כי מדובר בלוח צלולואיד הצבוע לא נכון.
אנכרוניזם בסרט
הסרט מתרחש בהוליווד בשנת 1947, וכך ניתן להבחין בקלות במספר טעויות תקופתיות. למשל, מספר דמויות אשר נוצרו רק לאחר 1947 מופיעות בסרט, כמו וייל אי. קויוטי ורוד ראנר (הדמויות האהובות על זמקיס). ניתן להסביר את זה בכך שהדמויות המצוירות בסרט הן יצורים בפני עצמן, אשר אולי חיו אז בעיר המצוירים, אך טרם התחילו לעבוד בסרטים.
מספר טעויות שלא ניתן להסביר כל כך בקלות כוללות את הסרט "גופי בהתעמלות" שראו אדי ורוג'ר בבית הקולנוע, ויצא רק בשנת 1949. היוצרים הצדיקו את השימוש בסרטון בכך שזהו הסרט הכי אלים ומצחיק שדיסני ייצרו אי פעם. בנוסף, כאשר אדי נלחם מול דום בסצנת הסיום, הוא שולף חרב מזמרת, אשר שרה את שירו של פרנק סינטרה "Witchcraft" - שיר שהוקלט לראשונה רק ב־1957.
לסיום, פורקי פיג כאילו ממציא באופן ספונטני את השורה "זה הכול חברים!" (!That's all folks) בסוף הסרט, אך למעשה הוא השתמש בה כבר משנת 1937. באותה סצנה ממש, טינקר בל מפזרת אבק כוכבים, אף על פי שגרסת דיסני לסרט פיטר פן יצאה רק בשנת 1953.
התסריטאי פיטר סימן הסביר את כל השגיאות בכך שהסרט הוא "בידור, ולא היסטוריה של אנימציה".
דמויות ראשיות
דמויות אלו הופיעו לראשונה בסרט, ומאז הופיעו גם במקומות אחרים:
דמויות שלא הופיעו בסרט
דמויות אלו נחתכו מהתסריט עקב זכויות יוצרים של האולפנים האחרים.
אלבטרוס צ'טהאם
אלבטרוס צ'טהאם (שם מדעי: Thalassarche eremita) הוא עוף ימי בינוני בגודלו ממשפחת האלבטרוסיים. הוא צבוע בשחור ובלבן. אתר הקינון היחידי שלו הוא אזור סלעי גדול העונה לשם "הפירמידה", שנמצא באיי צ'טהאם, ניו זילנד. לעיתים הוא נחשב לתת-מין של האלבטרוס לבן-הכיפה. אוכלוסייתו הכוללת די יציבה, וגודלה נאמד בכ-11,000 פרטים בלבד. אורכו כ-90 סנטימטרים לערך. הוא ניזון בעיקר מדיונונים ומדגים.
אום אל-קיוין
אום אל-קיוין (בערבית: أمّ القيوين) היא אחת משבע אמירויות המרכיבות את איחוד האמירויות הערביות במפרץ הפרסי. שטח האמירות הוא כ-750 קמ"ר ובשנת 2003 חיו בה כ-62,000 תושבים.
היסטוריה
בסביבת אום אל-קיוין נמצאו עדויות ארכאולוגיות עוד מהאלף ה-5 לפנה"ס והצביעו באופן חד משמעי על קשר עם מסופוטמיה. באלף ה-3 לפנה"ס כבר התפתחה תעשיית קדרות מקומית. בתקופת הברונזה התיישבו שבטי נוודים באזור. שבטים אלו פיתחו תעשיית מתכת מקומית משגשגת. בתקופה זו האקלים כנראה היה מעט יותר נוח, ובכך התפתחה גם חקלאות מקומית.
אום אל-קיוין נוסדה בשנת 1775 על ידי השייח' מאג'יד אל-מועלא, ראש שבט אל-מועלא, והיא מצויה מאז תחת שלטון צאצאיו. במטרה למנוע את סיפוחה לאימפריה העות'מאנית, ב-8 בינואר 1820 חתם השייח' עבדאללה הראשון על אמנה עם הממלכה המאוחדת שהפכה את שטחה למדינת חסות של בריטניה.
בשנת 1971 הצטרפה אום אל-קיוין, בהנהגת השייח' אחמד השני, אל איחוד האמירויות הערביות.
מיכאל מור
מיכאל מור (נולד ב-1979) הוא פושע ישראלי המוגדר על ידי משטרת ישראל כראש ארגון פשיעה ארצי שמרכזו בנהריה, ונחשב יעד מרכזי של משטרת ישראל.
ביוגרפיה
מור נולד בשכונת רגום בנהריה בשם מיכאל מודזגרישוילי.
כניסתו אל עולם הפשע
כבר בנעוריו החל לעסוק בפשע, בין היתר הלוואות בשוק האפור, הימורים, פריצות לבתים וסחר בנשק. בעשור השלישי לחייו הקים עשרות מועדוני הימורים בנהריה, וגרף מיליוני שקלים בהם השתמש כדי לרכוש נדל"ן בעיר הצפונית ומחוצה לה. הוא נעצר מספר פעמים על עבירות רכוש, איומים והחזקת נשק, וישב בכלא מספר חודשים, אך המשיך לנהל את ארגונו מהכלא וחיזק את כוחו באזור הצפון.
עונת 2002/2003 בליגת העל בכדורגל
עונת 2002/2003 בליגת העל הייתה העונה הרביעית של ליגת העל כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
מיכאל מור
פרשת השוטרים הנוקמים
בשנת 2006, בוצעו ניסיונות של משטרת ישראל לגבש נגדו כתב אישום, אך ללא הצלחה. בחודשים לאחר מכן, כתגובת נקמה, אנשיו של מור זרקו רימונים אל ביתם של שוטרים שעסקו בחקירה, ואל ביתו של ראש עיריית נהריה בזמנו, ז'קי סבג. פעולות אלה הובילו לניסיון שלא צלח מצד השוטרים לחסל את מור, במה שנודע כ"פרשת השוטרים הנוקמים".
עונת 2002/2003 בליגת העל בכדורגל
עונת 2002-03 הייתה אמורה להיפתח ב-24 באוגוסט 2002 אך פתיחתה נדחתה ל-14 בספטמבר וזאת עקב מחלוקת סביב מכירת זכויות השידור של משחקי ליגת העל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 12 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 3 סיבובים בני 11 משחקים כל אחד - 33 מחזורים בסך הכל. העולות החדשות שהצטרפו לליגת העל לקראת עונה זו היו הפועל כפר סבא ובני יהודה תל אביב. בתום העונה סיימה מכבי תל אביב במקום הראשון וזכתה באליפות בזכות הפרש שערים עדיף (35+ לעומת 33+) על סגניתה מכבי חיפה שהשיגה מספר נקודות זהה (69), בתום מאבק אליפות משולש שכלל גם את הפועל תל אביב שסיימה במקום השלישי. לכדורגלן העונה בישראל נבחר ברוך דגו, קשר מכבי תל אביב, והמבקיעים המצטיינים של העונה היו יניב אברג'יל (הפועל כפר סבא) ושי הולצמן (שעבר במהלך העונה מעירוני ראשון לציון למועדון ספורט אשדוד) עם 18 שערים כל אחד.
מיכאל מור
עבירות סחר בנשק
ביוני 2007 הורשע בעבירות סחר בנשק, ונגזרו עליו 10 חודשי מאסר. בזמן שהותו בכלא, המשטרה האזינה לשיחות הטלפון שלו. מור ככל הנראה ידע על האזנת הסתר לטלפון שלו, וניצל זאת כדי להעביר מסרים מאיימים לאנשי משטרה, בהם קצינים רבים. דבר זה הוביל את המשטרה להגיש נגדו כתב אישום נוסף בזמן שהותו בכלא, בגין איום על שוטרים. בסופו של דבר, הורשע במסגרת עסקת טיעון בשני מקרים בלבד של איומים. בנובמבר 2009 השתחרר מהכלא, לאחר שריצה במצטבר 29 חודשי מאסר.
עונת 2002/2003 בליגת העל בכדורגל
בסיום העונה עירוני ראשון לציון והפועל כפר סבא ירדו ליגה. הקבוצות שעלו מהליגה הלאומית לליגת העל בתום העונה היו מכבי אחי נצרת ובני סכנין.
מיכאל מור
עבירות סחר בנשק
בהיעדרו של מור מישראל, מי שהיה יד ימינו בארגון, העבריין שמואל הרוש, ניסה להשתלט על ארגון הפשע של מור. כשזה לא צלח, הקים ארגון פשע משלו. הארגונים של הרוש ומור נחשבים ארגונים יריבים, והמשטרה מייחסת ניסיונות חיסול רבים בין שני הארגונים.
עונת 2002/2003 בליגת העל בכדורגל
מהלך העונה
1. מכבי חיפה - 48  2. הפועל תל אביב - 46 3. מכבי תל אביב - 45.
מיכאל מור
עבירות סחר בנשק
באוקטובר 2014 חזר מור לישראל, והחל להרחיב את עסקיו הפליליים למרכז, על ידי התקרבות לעבריינים עמיר מולנר ויניב "ניבי" זגורי.
עונת 2002/2003 בליגת העל בכדורגל
מהלך העונה
משחק העונה הראשון בסיבוב השלישי בין מכבי חיפה להפועל תל אביב הסתיים בתיקו, ומכבי תל אביב שניצחה במחזור זה 0:3 את מ.ס. אשדוד הצליחה לצמצם את הפער מהפסגה ל-3 נקודות בלבד מהראשונה, מכבי חיפה. מחזור אחד לאחר מכן הצליחה מכבי תל אביב לנצח את מכבי חיפה 0:2 מה שהעלה אותה למקום השני בטבלה אחרי הפועל תל אביב. משחק הדרבי התל אביבי כעבור שבוע הסתיים בתיקו 0-0 ששירת את מכבי חיפה שחזרה אל הפסגה. במחזור ה-28 סיימה מכבי חיפה את משחקה בתיקו, והפועל תל אביב בהפסד, ומכבי תל אביב ניצלה את איבוד הנקודות שלהן על מנת להעפיל לפסגה לראשונה בעונה זו - שם נשארה למעשה עד לסיום העונה. מכבי תל אביב איבדה נקודות במחזורים הבאים, ומכבי חיפה גם סיימה רק בתיקו 2:2 מול בני יהודה שכבר הבטיחה את הישארותה בליגה, ובתום המחזור ה-30 בליגה (3 מחזורים לסיום העונה) נוצר מצב של שוויון נקודות 60 בין 3 המוליכות כאשר הפרש השערים ומספר הניצחונות קובע את המיקום והמצב בטבלה נראה כך:
1. מכבי תל אביב - 60 (26+) 2. הפועל תל אביב - 60 (24+) 3. מכבי חיפה - 60 (20+).
השיווין בנקודות נשמר במחזור ה-31. במחזור ה-32 החלו לנצח המועמדות לתואר בהפרשים גבוהים את יריבותיהם כאשר הן יודעות שהאליפות אולי ותוכרע בהפרש שערים: מכבי תל אביב ניצחה 5-0 את בני יהודה, ומכבי חיפה ניצחה אף היא 5-1 את הפועל כפר סבא. הפועל תל אביב מעדה בביתה נגד הפועל פתח תקווה וסיימה בתיקו 1-1, מה שהוציא אותה מעשית ממירוץ האליפות ערב המחזור האחרון.
מיכאל מור
חיים אישיים
אחיו, בדרי מור, שהיה גם הוא עבריין מורשע, נרצח ביולי 2014. אחיינו, רפי בן שלום, שהיה אחד מראשי ארגונו, שהורשע בשני ניסיונות רצח של דמויות המזוהות עם שמוליק הרוש, יריבו המר של מור, נרצח בטירת כרמל בנובמבר 2022
עונת 2002/2003 בליגת העל בכדורגל
מחזור הסיום
לפני מחזור הסיום (המחזור ה-33) המצב בטבלה נראה כך:
1. מכבי תל אביב - 66 (32+) 2. מכבי חיפה - 66 (29+) 3. הפועל תל אביב - 64 (26+)
מבנה כימי
מבנים כימיים הוא כינוי לשלושה סוגי מבנה של מולקולות, שהם קונפיגורציה אלקטרונית, מבנה גבישי ומבנה מולקולרי.
אליפות אירופה בכדוריד 1996
אליפות אירופה בכדוריד 1996 היא אליפות אירופה השנייה והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד האירופאי. הטורניר התקיים בספרד בין ה-24 במאי ל-2 ביוני 1996. המשחקי הגמר נערכו בסביליה בהיכל סן פבלו שמכיל כ-10,200 מקומות.
זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות
המדינה המערכת (ספרד) והאלופה המכהנת (שוודיה) העפילה ישירות, יתר 10 נבחרות העפילו דרך המוקדמות.
הקבוצות חולקו ל-2 בתים. שתי נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב השני שנערך בשיטת פלייאוף.
בית א'
המשחקים נערכו בסיודאד ריאל אולם הספורט "סנטה מריה" שמכיל 2,000 מקומות.
בית ב'
המשחקים נערכו בסביליה בהיכל סן פבלו שמכיל כ-10,200 מקומות.
ישראל באליפות
נבחרת ישראל בכדוריד החלה את השתתפותה בשלב ב' של המוקדמות. היא סיימה את הבית במקום השני ולא העפילה להמשך התחרות.
תומאס הנט מורגן
תומאס הנט מורגן (באנגלית: Thomas Hunt Morgan; 25 בספטמבר 1866 – 4 בדצמבר 1945) היה חוקר אבולוציה, גנטיקאי ואמבריולוג אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1933 על תגליתו כי הגנים, שנמצאים על הכרומוזומים, מהווים את יחידות הבסיס של התורשה, ובכך היה הראשון שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בזכות מחקר בגנטיקה. בנוסף, גילה מורגן את תופעת התאחיזה ועל שמו של מורגן נקראת יחידת המידה "סנטימורגן" (מסומן: cM) המשמשת למדידת התאחיזה בין שני אתרים בכרומוזום.
קורות חייו
מורגן קיבל את התואר הראשון שלו ב-1886 מאוניברסיטת קנטקי, ואת תואר הדוקטור שלו מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בזואולוגיה ב-1890. באותה שנה, הועסק במעבדה לביולוגיה ימית (Marine Biological Laboratory). מאוחר יותר, עבר למעבדה לזואולוגיה ימית בנאפולי, ובהשפעתו של אחד החוקרים שם, הנס דריש, החל לעסוק במחקר בנושא אמבריולוגיה, תחום עליו מאוחר יותר זכה בפרס נובל. בשנים 1891 עד 1904 שימש כפרופסור במכללת ברין מאר לנשים בפילדלפיה, ובין השנים 1904–1928 לימד באוניברסיטת קולומביה. בין השנים 1928–1940 שימש כפרופסור לביולוגיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
לאחר הגילוי מחדש של חוקי התורשה של מנדל ב-1900, עבר מורגן למחקר על מוטציות בדרוזופילה. בחדר גידול הזבובים שלו, הראה מורגן שגנים נמצאים בכרומוזומים והם הבסיס לתורשה, תגלית זו הגדירה את הבסיס למדע הגנטיקה. כמו כן, כתוצאה ממחקריו הפך הדרוזופילה לאורגניזם מודל בגנטיקה המודרנית.
במהלך הקריירה פרסם מורגן 22 ספרים ו-370 מאמרים מדעיים. במחלקה לביולוגיה אותה ייסד במכון הטכנולוגי של קליפורניה הוכשרו שבעה זוכי פרס נובל.
אחר (רומן)
אחר (ביפנית: アナザ; בתעתיק לעברית: אָנַזַה, Anazâ) הוא רומן אימה יפני מאת יוקיטו איאטסוג'י אשר יצא לאור ב-29 באוקטובר 2009 על ידי Kadokawa Shoten. עלילת הרומן מספרת על נער בשם קיוצ'י סאקאקיבארה, אשר עבר לחטיבת הביניים יומיאמה הצפוני, נפגש עם מיי מיסאקי ומוצא את עצמו במרכזה של תעלומה שגורמת למוות אלים ולא הגיוני של תלמידים ואנשים הקשורים לכיתתו.
עיבוד מאנגה בהמשכים מסוג סאינן שנכתב ואויר על ידי הירו קיוהארה יצא לאור בין מאי 2010 עד ינואר 2012 ופורסם במגזין Young Ace. הרומן והמאנגה תורגמו לאנגלית על ידי חברת Yen Press שייבאה אותם לאמריקה הצפונית (קנדה וארצות הברית). כמו כן, עובדה אנימה בת 12 פרקים שהופקה על ידי P.A. Works ושודרה בין 10 בינואר 2012 ל-27 במרץ 2012 ביפן, עם פרק OVA שיצא ב-26 במאי 2012 וסרט ביפנית שיצא לאקרנים ב-4 באוגוסט 2012.
עלילה
בשנת 1972, מיסאקי, תלמיד חטיבת הביניים בבית הספר יומיאמה הצפוני בכיתה 3-3 (מקביל לט'-3) מת בפתאומיות במהלך שנת הלימודים. הרוסים בעקבות האובדן הבלתי צפוי, התלמידים והמורים התנהגו כאילו מיסאקי עדיין חי, דבר אשר מוביל להופעת ישות מוזרה בתמונת המחזור. באביב 1998, קיוצ'י סאקאקיבארה בן ה-15 עובר לכיתה 3-3 בבית הספר, לאחר שעבר מטוקיו ליומיאמה. שם, הוא פוגש את מיי מיסאקי, תלמידה מוזרה שנראה שהמורים והחברים לכיתה מתעלמים ממנה. במהרה מתרחשת בכיתה תופעה מוזרה, אשר גורמת לתלמידים ולקרוביהם למות בדרכים מסתוריות. קיוצ'י מבין כי מקרי המוות המוזרים קשורים איכשהו למיסאקי מ-1972. זה תלוי בקיוצ'י ומיי לגלות את הסיבה מאחורי מקרי המוות הללו ולמצוא דרך לעצור אותם לפני שהתופעה תהרוג אותם גם.
דמויות ראשיות
קיוצ'י סאבאריבארה (榊原 恒) מדובב על ידי אטושי אב (יפנית), גרג אירס (אנגלית), קנטו יאמזאקי (סרט) נער בן 15 אשר עבר לכיתה 3-3 בבית הספר יומיאמה הצפוני מטוקיו ב-1998, אבל אושפז בעקבות חזה אוויר לפני תחילת הלימודים. קיוצ'י גר עם סבו, סבתו ודודתו רייקו, בזמן שאביו נמצא במשלחת בהודו. הוא מתיידד עם מיי מיסאקי, למרות האזהרות לא לעשות זאת, ועובד עם חבריו לכיתה כדי למצוא את האמת מאחורי קללת כיתה 3-3. נרמז כי יש לו רגשות כלפי מיי.
מיי מיסאקי (見崎 鳴) מדובבת על ידי נטסומי טאקאמורי (יפנית), מוניקה ריאל (אנגלית), אי האשימוטו (סרט) ילדה מוזרה שנמצאת בכיתתו של קיוצ'י. היא לובשת רטייה לבנה על עינה השמאלית, בכך מסתירה את העין המלאכותית שאמה המאמצת הכינה. היא טוענת שהעין מאפשר לה לראות את "צבע המוות" - צבע אשר מזהה אם אדם מת או (במקרה של כיתה 3-3) אמור למות. בתחילה, כל חברי הכיתה והמורים מתעלמים ממנה והיא יושבת בפינה השמאלית והרחוקה ביותר מהלוח, על שולחן שרוט ומיושן. קיוצ'י פוגש אותה לראשונה במעלית בית החולים של יומיאמה, כשהיא נושאת בובה אל בת דודתה המתה מיסאקי ואט אט מתקרבים זה לזו. נרמז כי יש לה רגשות כלפי קיוצ'י.
מקורביו של קיוצ'י
יוסוק סאבאקיבארה (榊原 陽介) מדובב על ידי טאקורו קיטגווה (יפנית), כריסטופר אירס (אנגלית) אביו של קיוצ'י. פרופסור באוניברסיטה שבזמן העלילה עוסק במחקר בהודו. הוא מתקשר לעיתים קרובות לבנו וכל הזמן מתלונן על החום.
ריטסוקו סאבאקיבארה (榊原 理津子) מיקאמי (三神) אמו של קיוצ'י, שנפטרה מיד לאחר לידתו, 15 שנים לפני. היא הייתה תלמידה בכיתה 3-3 בבית הספר יומיאמה בשנת 1972 והייתה אחת מהחברות לכיתה של מיסאקי. היא נפטרה בשנת 1983, באותה שנה שבה אחותה רייקו מיקאמי למדה בכיתה 3-3 ולכן הייתה הקורבן של הקללה.
רייקו מיקאמי (三神 怜子) מדובבת על ידי נאקו סאבאקיברה (יפנית), סוניה מדואו/מולי סרסי (אנגלית), אי קטו (סרט)'' דודתו של קיוצ'י מהצד של ריטסוקו וסגנית מחנכת כיתה 3-3. היא נותנת עצות לאחיינה לבית הספר יומיאמה באמצעות סדרה של "כללים". אחד מהם הוא להפריד את חייהם הפרטיים מחייהם בבית הספר, לכן, קיוצ'י מתייחס אליה כרייקו בביתו וכגב' מיקאמי בבית הספר. נחשף כי היא הייתה "המת" של המחזור של 1998; היא במקור טבעה למוות ב-1996 בתור המחנכת של כיתה 3-3.
מקורביה של מיי
יוקיו מיסאקי (見崎 ユキヨ) מדובבת על ידי היטומי האראדה (יפנית), טיפאטני גראנט (אנגלית) אמה המאמצת של מיי מיסאקי. היא גם בעלת מוזיאון/חנות בובות בשם "העיניים הכחולות-חלולות של יומי בדמדומים". היא מזדהה בשם העט שלה קיריקה (霧果). היא ביצעה הפלה לפני 12 שנים, דבר אשר גרם לה להיות אובססיבית לבובות. תחביב זה גרם לה ולמיי להתנהג זו לזו כזרות, דבר שמפתיע את קיוצ'י.
מיסאקי פוג'יוקה (藤岡 未咲) מדובבת על ידי הירומי איגראשי'' תחילה הוצגה בתור החצי השני של מיי ואחר כך כבת דודתה. היא הייתה האדם אליה מיי העבירה מתנה בחדר המתים של בית החולים יומיגאוקה. במציאות, היא הייתה אחותה התאומה של מיי וגודלה בנפרד לאחר לידתן, א, על פי שהן היו נפגשות מדי פעם. אישיותה יותר שמחה משל מיי. שמה של האם הביולוגית של מיסאקי ומיי הוא מיטסויו. מיסאקי נפטרה בבית החולים בעקבות לוקימיה באפריל, דבר ההופך אותה ל-"קורבן של אפריל".
אמן (天根) מדובבת על ידי סייורי סאדאוקה (יפנית), ויקי בארוש (אנגלית) פקידת קבלה בחנות הבובות ואמה של דודתה של מיי.
תלמידי כיתה 3-3
איזומי אקווזה (赤沢 泉美) מדובבת על ידי מאדוקה יונוואזה (יפנית), ג'סיקה בון (אנגלית), מיקה אקיזוקי (סרט) איזומי אחראית על אמצעי הנגד כנגד התופעה, היא מאשימה את מיי בהתעלמות מהחוקים ומרגישה שפעולותיה של מיי גורמות לשבירת אמצעי הנגד, מה שגורם לתופעה להמשיך ולא לעצור. היא מתה במהלך הטיול השנתי של הכיתה בקיץ לאחר שהיא נופלת מהמרפסת ושוברת את צווארה בעוד היא נרדפת על ידי קאיקו נומאטה. היא אחת מין שבעת "המתים של אוגוסט".
נאויה טשיגווארה (敕使河原直哉) מדובב על ידי טומאקי מאנו (יפנית), כריס פאטון (אנגלית), קיוטאקה אוג'י (סרט) חברו של קיוצ'י, מכנה אותו "סאקאקי". חובב ספורט ובעל אישיות שיטחית. הוא היה צריך להסביר לקיוצ'י את המצב של כיתה 3-3 ועל התופעה, אבל לא הצליח להסביר כיוון שכל פעם משהו או מישהו מנע ממנו.
טומוהיקו קאזמי (風見 智彦) מדובב על ידי מיטסשיהירו יצ'יקי (יפנית), ג'וש גרל (אנגלית), טאקשי וואקה (סרט) אחד מנציגי הכיתה ותלמיד מצטיין. חבר ילדות של טשיגווארה.
יוקארי סאקוראגי (桜木 ゆかり) מדובבת על ידי אי נונאקה (יפנית), בריטני קרבווסקי (אנגלית), מאיה אוקאנו (סרט) אחת מנציגי הכיתה וחברתה של אקווזה. היא נהרגה לאחר שהיא החליקה במדרגות והשפיץ של המטרייה שהיא החזיקה בידה נתקע לה בתוך הגרון. כמה שנויות לפני כן היא שמעה על תאונה של אימה, מאיקו, שנהרגה בתאונת דרכים. היא ואמה הן "המתים של מאי".
איקו טקטאביישי (高林郁夫) מדובב על ידי שואו טאקנו (יפנית), בלאק שפארד (אנגלית) לאיקו היה לב חלש שמנע ממנו ללמוד בבית הספר באופן קבוע, כשבדרך ככלל הוא נראה יושב על ספסל בשיעורי חינוך גופני. בסופו של דבר איקו מת מהתקף לב, דבר ההופך אחד לאחד מין "המתים של יוני".
יומי אוגורה (小椋 由美) מדובבת על ידי לורי נומיזו (יפנית), טיפאני גאנט (אנגלית) היא אחותו של ההיקיקומורי אצטושי אוגורה, שמת לאחר שמשאית שנושאת מחפר מתרסקת לתוך ביתו. אצטושי הוא אחד "מהמתים של יולי".
ג'ונטה נאקאו (中尾 順太) מדובב על ידי קאנגו קאסקי (יפנית), הואודסו הייס (אנגלית) היה מאוהב באיזומי, דבר הגרם לו להחליט להשתתף בטיול השנתי. הוא נהרג במהלך הטיול השנתי, דבר ההופך אותו לאחד מין שבעת "המתים של אוגוסט".
מנאבו מאיג'ימה (前島 学) מדובב על ידי קייסוק קואמוטו היה חבר במועדון קנדו. הוא נהרג במהלך הטיול השנתי בקיץ על ידי סבתו של טאקביאשי שדוקרת אותו בגבו, דבר ההופך אותו לאחד מין שבעת "המתים של אוגוסט".
שיקאגי יונמוארה (米村 茂樹) שיקאגי היה תלמיד מצטיין בכיתה 3-3. הוא נהרג במהלך הטיול השנתי בקיץ, דבר ההופך אותו לאחד מין שבעת "המתים של אוגוסט".
אחרים
מיסאקי יומיאמה (夜見山 岬) מיסאקי היה אותו התלמיד בכיתה 3-3 בבית הספר יומיאמה הצפוני שמת בפתאומיות ב-1972. הוא היה תלמיד מאוד פופולרי, חבריו לכיתה והמורים העריצו אותו. הוא מת במהלך שרפה שהתרחשה בביתו, שגם הרגה את אחיו ואת הוריו. חבריו לכיתה היו שבורי לב ממותו הפתאומי ולא יכלו לקבל זאת, והם החליטו להתנהג כאילו מיסאקי עדיין חי, דבר אשר הוביל לתמונת המחזור המסתורית שבה מופיע מיסאקי שלכאורה מת ולתחילת התופעה של כיתה 3-3.
סאנאה מיזונו (水野 沙苗) מדובבת על ידי סייקו יושידה (יפנית), קארלי מוייסר (אנגלית), הירוקו סאטו (סרט) אחות בבית החולים יומיגאוקה ואחותו הגדולה של טאקרו, תלמיד בכיתה 3-3. היא מנסה לעזור לקיוצ'י לחשוף את התעלומה של יומיאמה הצפוני על ידי כך שהיא נותנת לו מידע מדיונים עם עמיתיה לעבודה ואחיה. היא נהרגה לאחר שמהעלית שבה ירדה החלה ליפול ארצה, דבר הגורם לתקרת המעלית למחוץ אותה למוות והופך אותה "למת של יוני".
קאטסומי מאטסונאגה (松永 克己) מדובב על ידי שינייה טקהאשי (יפנית), אילץ גוארדיאולה (אנגלית) היה תלמיד בכיתה 3-3 בשנת 1983 ואחד מין חבריה לכיתה של רייקו. במהלך שנת הלימודים, הוא מצליח לעצור את התופעה של כיתה 3-3 והופך את עצמו לבן אדם היחיד שהצליח לעצור את התופעה אחרי שהחלה חצי שנה לפני. הוא מקליט את עצמו בקלטת שמע מהפחד שהוא ישכח את אשר מצא. בקלטת, הוא מקליט את התאוריות שלו, כדי שהתלמידים של כיתה 3-3 בעתיד ימצאו אותה כדי שגם הם יוכלו לדעת איך עצור את התופעה. לאחר סיום הלימודים, הוא עובר לטוקיו כדי להמשיך את לימודיו. הוא הפך לבנקאי, אבל פרש לאחר מספר שנים וחזר ליומיאמה כדי לעזור עם עסק משפחתי. הוא קליינט קבוע בבית הקפה "אינויה", היכן שטומוקאה אינוז עובדת.
טומוקאה אינוז (猪瀬 知香) מדובבת על ידי מהירו אינואה (יפנית), מאגי פלאנקנו (אנגלית) אחותה-למחצה הבוגרת של יואיה מוצ'יזוקי. מלצרית בקפה אינויה. היא למדה בבית הספר יומיאמה הצפונית בשנת 1983, אבל לא הייתה בכיתה 3-3. אף על פי שהיא הייתה מודעת לשמועות של כיתה 3-3, היא לא האמינה בהם עד שיואיה, מתוך פחד לחייו, הסביר לה את המצב. קאטסומי מאטסונאגה הוא לקוח קבוע בבית הקפה בו היא עובדת.
קאיקו נומאטה (沼田 恵子) מדובבת על ידי רי טאקטהאשי (יפנית), ויקי בארוש (אנגלית) סבתו של איקו טקטאביישי. חמה לב עדינה, אף על פי שהיא הראתה שהיא רוצחת חסרת רחמים לאחר מותו של איקו. היא אחראית לרצחם של מנאבו מאיג'ימה, איזומי אקווזה, טאקאקו שוגיאורה, ג'ונטה נאקאו, שיקאגי יונמוארה ואת בעלה קנסאקו במהלך הטיול השנתי בקיץ. היא לאחר מכן מתאבדת באמצעות חתיכת לשונה, דבר ההפוך אותה ביחד עם בעלה לאחד מין "המתים של אוגוסט".
רומנים
אחר הוא רומן בן 677 עמודים (496 עמודים בתרגום האנגלי) מאת יוקיטו איאטסוג'י.
מאנגה
עיבוד מאנגה שאויר על ידי הירו קיוהארה יצא לאור בין מאי 2010 עד ינואר 2012 במגזין Young Ace. ארבעה כרכים יצאו לאור בין 4 באוקטובר 2010 עד 29 בדצמבר 2011. הכרך החמישי שנקרא "0" יצא לאור ב-26 במאי 2012.
אנימה
עובדה אנימה בת 12 פרקים שמבוססת על המנגה והנובל שהופקה על ידי P.A. Works ושודרה בין 10 בינואר 2012 ל-27 במרץ 2012 ביפן. ריו היגאקי היה התסריטאי, מנהל האנימציה היה יוריקו אישיי שביסס את עיצוב הדמויות שהשתמשו באנימה על הקונספט-ארט המקורי של נואיזי איטו. המוזיקה הופקה על ידי Kow Otani ובמאי הקול היה יושיקאזו איוואנמי. לאנימה יש שני שירי נושא: הראשון הוא שיר הפתיחה "קיומו דנסן" (ביפנית: 凶夢伝染; תרגום חופשי: סיוט מדבק) של הלהקה Ali Project, והשני הוא שיר הסיום "אנמנסיס" (Anamnesis) של הזמרת אנבל. כמו כן שוחררה OVA ב-26 במאי 2012 ביחד עם הכרך "0" (החמישי של המנגה אשר מתאר אירועים שקרו לפני העלילה של המנגה והאנימה. MVM Films הוציאו לאור את סדרת האנימה ואת ה-OVA בבריטניה בסוף שנת 2013.
סרט
הסרט מסוג לייב-אקשן בוים על ידי טקשי פורוסאווה, הופק על ידי Kadokawa Pictures ויצא לאקרנים ב-4 באוגוסט 2012. שיר הנושא שנבחר היה "ראקואן" (ביפנית: 楽園; תרגום חופשי: גן עדן).
ביקורת
הרומן זכה במקום השלישי בפרס Kono Mystery ga Sugoi! 2010 וכן בפרס 2010 Honkaku Mystery Best 10 - שני מגזיני ביקורת יפניים לספרי מסתורין בדיוניים.