cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אה"מ אינווינסיבל (1907)
קרב פוקלנד
ספינותיו של סטורדי לא יצאו מהנמל עד השעה 09:50, אם כי יכלו לראות את הספינות הגרמניות הנסוגות באופק הדרום-מערבי. סיירות המערכה, שיצאו מהרציף היבש רעננות, היו עם יתרון מהירות של על הספינות של שפה, שלכולן היו תחתיות פגומות שהגבילו את המהירויות שלהן ללא יותר מ-. הסיירת הקלה לייפציג פיגרה אחרי הספינות האחרות ואינפלקסיבל פתחה באש כשהטווח ירד ל בשעה 12:55. אינבינסיבל פתחה באש זמן קצר לאחר מכן ושתי הספינות החלו לפגוע בלייפציג כשהטווח נסגר ל-. בשעה 13:20 הורה שפה לשייטת שלו להיפרד והורה לסיירות הקלות שלו לפנות לדרום מערב, בעוד שהסיירות המשוריינות שלו פנו לצפון מזרח כדי לחפות על נסיגתם. הספינות הגרמניות פתחו באש ב-13:30 וקלעו את המכה הראשונה שלהן ב-13:44 כאשר שרנהורסט פגעה באינווינסיבל, אם כי הפגז ניתז ללא נזק על חגורת השריון. שני הצדדים ירו במהירות במהלך חצי השעה הראשונה של הקרב, לפני שסטרדי הגדיל את המרחק כדי למקם את ספינותיו מחוץ לטווח היעיל של התותחים הגרמנים. התותחנים הבריטים היו גרועים מאוד, והשיגו רק ארבע מכות מתוך 210 פגזים שנורו. הסיבה העיקרית הייתה העשן מהתותחים והארובות, מכיוון שהבריטים היו מול הרוח מהגרמנים, אם כי תותח אחד של צריח 'A' של אינווינסיבל נתקע בשעה 13:42 והיה מחוסר פעילות למשך שלושים דקות.
שפה פנה לדרום בניסיון לנתק מגע בזמן שהראייה של הבריטים הצטמצמה, אולם הוא רק הגדיל את הטווח ל לפני שהבחינו הבריטים בשינוי המסלול שלו. סיירות המערכה הבריטיות רדפו אחריו במהירות של. ארבעים דקות לאחר מכן, הבריטים פתחו שוב באש לעבר הגרמנים מטווח של. שמונה דקות מאוחר יותר פנה שפה שוב מזרחה כדי לתת קרב. האסטרטגיה שלו הייתה לצמצם את הטווח כדי שיוכל להביא את תותחי של החימוש המשני לידי ביטוי. הוא הצליח ותותחי ה-15 ס"מ הצליחו לפתוח באש בשעה 15:00 בהגבהה מרבית. העשן הפריע לשני הצדדים, אך הם ספגו פגיעות מרובות. אלו מהספינות הגרמניות לא הצליחו להתפוצץ או פגעו באזורים משוריינים. עם זאת, חדר המכונות הימני של גנייזנאו הוצא מכלל פעולה. סטרדי הורה לספינותיו בשעה 15:15 לחצות את השדרות שלהן כדי להשיג את היתרון לרוחב. שפה פנה לצפון-מערב, כאילו כדי לנסות לחצות את ה-T הבריטי, אבל למעשה להביא לידי ביטוי את התותחים הימניים הבלתי פגומים של שרנהורסט, שכן רוב התותחים בצדו הימני היו מחוץ לפעילות. הבריטים המשיכו לפגוע בשרנהורסט וגנייזנאו באופן קבוע ושרנהורסט הפסיקה את האש בשעה 16:00 לפני שהתהפכה בשעה 16:17 ללא ניצולים. גנייזנאו הואטה על ידי נזק מוקדם יותר וספגה פגיעות עוד שעה וחצי על ידי אינפלקסיבל ואינווינסיבל בטווחים של עד . למרות הנזק, הצוות שלה המשיך לירות בחזרה עד שהפסיקה לירות בשעה 16:47, מאחר שהתחמושת שלה נגמרה. סטורדי היה מוכן להורות על 'הפסקת אש' בשעה 17:15 כאשר מנוף תחמושת השתחרר והיא ביצעה את הירייה האחרונה שלה. לאחר מכן חבטו בה הבריטים עד 17:50, לאחר שהקפטן שלה נתן את ההוראה להטביע אותה בשעה 17:40. היא התהפכה באיטיות בשעה 18:00 והבריטים הצליחו לחלץ 176 אנשי צוות מהמים הקפואים. אינווינסיבל ירתה 513 פגזים מהתותחים העיקריים שלה במהלך הקרב, אך נפגעה עשרים ושתיים פעמים. שניים מתאי החרטום שלה הוצפו, ופגיעה אחת בקו המים שלה לצד צריח 'P' הציפה בונקר פחם וגרמה לה נטייה באופן זמני של 15 מעלות. למרות זאת, רק אדם אחד נהרג וחמישה נפצעו על סיפון סיירות המערכה.
לאחר הקרב, אינווינסיבל ביצעה תיקונים זמניים בפורט סטנלי ופנתה לגיברלטר, שם ניתן היה להכניסה למבדוק לתיקונים קבועים יותר. התיקונים לקחו חודש, וההזדמנות נוצלה להאריך את גובה הארובה הקדמית שלה ב כדי להפחית את כמות העשן החוסם את הראות מהגשר ומהחלק העליון. לאחר מכן אינווינסיבל הפליגה לאנגליה ב-15 בפברואר 1915 והצטרפה לצי הגדול. ב-21 בפברואר, כוח סיירות המערכה הבריטי התארגן בשלוש שייטות של צי הקרב, עם שייטת סיירות המערכה השלישית (BCS) שהורכבה משלוש הספינות מסדרת אינווינסיבל ברגע שאינפלקסיבל הגיעה מהים התיכון. היא נשלחה לשיפוץ בין ה-25 באפריל ל-12 במאי לצורך החלפת ארבעה תותחי 12 אינץ' בלויים, הפחתת החימוש המשני והתקנת קזמטים. אדמירל משנה הוראס הוד קיבל את הפיקוד על שייטת סיירות המערכה השלישית ב-27 במאי 1915 והניף את דגלו על אינווינסיבל.
שייטות סיירות המערכה ה-1 וה-3 יצאו לפעולה בתגובה להפגזה הגרמנית על יארמות' ולואסטופט ב-24–25 באפריל 1916, אך לא הצליחו לאתר את הספינות הגרמניות במזג האוויר הסוער. במהלך החזרה הביתה, אינווינסיבל נפגעה על ידי יאכטת הסיור גויסה בשעה 23:07. החרטום של גויסה הוטבע בצד הרוחב של אינווינסיבל אשר נחצב בחלקו. המהירות של אינווינסיבל הופחתה ל- בשל הצפה והיא נאלצה לצאת מהקו ולהמשיך באופן עצמאי לרוזית' לתיקונים שנמשכו עד 22 במאי 1916.
קרב יוטלנד
בסוף מאי 1916, שייטת סיירות המערכה השלישית שובצה זמנית לצי הגדול לצורך אימון ירי. ב-30 במאי, כל הצי הגדול, יחד עם סיירות המערכה של אדמירל ביטי, נצטוו לצאת לים כדי להתכונן להלפגה של צי הים הפתוח הגרמני. כדי לתמוך בביטי, אדמירל הוד הקדים את שלושת סיירות המערכה שלו לפני הצי הגדול. בערך בשעה 14:30 יירטה אינווינסיבל הודעת רדיו מהסיירת הקלה הבריטית גאלאטי, שהוצמדה לכוח הקרב של ביטי, שדיווחה על תצפית על שתי סיירות אויב. הדיווח חוזק על ידי דיווחים אחרים על שבע ספינות אויב שנוטות צפונה. הוד פירש זאת כניסיון לברוח דרך הסקאגרק והורה להעלות את המהירות ל בשעה 15:11 וכיוון מזרח-דרום מזרח כדי לנתק את הספינות הנמלטות. 20 דקות לאחר מכן, אינווינסיבל קיבלה הודעה מביטי שדיווח על 5 סיירות מערכה של האויב, ומאוחר יותר איתות על כך שהוא מתמודד עם האויב במסלול דרום-מזרחי. בשעה 16:06 הורה הוד על מהירות מלאה ועל כיוון דרום-דרום מזרח בניסיון לחבור אל ביטי. בשעה 16:56, ללא ספינות בריטיות באופק, הוד ביקש את המסלול, המיקום והמהירות של ביטי, אך מעולם לא קיבל תשובה.
הוד המשיך במסלול עד 17:40, אז זוהה ירי בכיוון שאליו נשלחה הסיירת הקלה שלו צ'סטר כדי לחקור הבזקי ירי אחרים. צ'סטר נתקלה בארבע סיירות קלות של קבוצת הסיור השנייה של היפר וניזוקה קשות לפני שהוד פנה לכיוונה והצליח להרחיק את הסיירות הגרמניות מצ'סטר. בשעה 17:53, אינווינסיבל פתחה באש על ויסבאדן ושתי סיירות המערכה האחרות פתחו באש שתי דקות לאחר מכן. הספינות הגרמניות פנו דרומה לאחר ירי טורפדו ללא תוצאה בשעה 18:00 וניסו למצוא מחסה בערפל. כשהם הסתובבו, אינווינסיבל פגעה בוויסבאדן בחדר המכונות ודפקה את המנועים שלה בעוד אינפלקסיבל פגעה בפילאו פעם אחת. קבוצת הסיור השנייה לוותה על ידי הסיירת הקלה רגנסבורג ו-31 משחתות של השייטות ה-2 וה-9 וחצי השייטת ה-12 שתקפו את שייטת סיירות המערכה ה-3 ברצף. הם הונסו על ידי הסיירת הקלה שנותרה קנטרברי של הוד וחמשת משחתות הליווי שלו. בפעולה מבולבלת, הגרמנים שיגרו רק 12 טורפדות והשביתו את שארק בירי. לאחר שפנו מערבה כדי לצמצם את הטווח מספינותיו של ביטי, שלושת סיירות המערכה מסדרת אינווינסיבל פנו לכיוון הטורפדות המתקרבות, אך אינווינסיבל פנתה צפונה, בעוד אינפלקסיבל ואינדומיטבל פנו דרומה כדי להציג את הפרופיל הצר ביותר שלהם בפני הטורפדות. כל הטורפדות החמיצו, למרות שאחד חלף מתחת לאינפלקסיבל בלי להתפוצץ. כאשר אינווינסיבל פנתה צפונה, ההגה שלה נתקע והיא נאלצה לעצור כדי לתקן את הבעיה, אבל זה נעשה במהירות והשייטת שינתה מסלול בכיוון מערב.
בשעה 18:21, כשהן ביטי והן הצי הגדול מתכנסים אליו, הוד פנה דרומה כדי להוביל את סיירות המערכה של ביטי. סיירות המערכה של היפר היו משם וסיירות המערכה מסדרת אינווינסיבל כמעט מיד פתחו באש על ספינת הדגל של היפר ליצו ודרפלינגר. אינווינסיבל פגע בדרפלינגר שלוש פעמים ובזיידליץ פעם אחת, בעוד שליצו חטפה במהירות 10 פגיעות מלאיון, אינפלקסיבל ואינווינסיבל, כולל שתי פגיעות מתחת לקו המים בקדמת האונייה מאינבינסיבל שבסופו של דבר הביאו לטביעתה. בשעה 18:30 הופיעה אינווינסיבל בפתאומיות כמטרה ברורה לפני ליצו ודרפלינגר. לאחר מכן ירו שתי הספינות הגרמניות שלושה מטחים כל אחת לעבר אינבינסיבל והטביעו אותה תוך 90 שניות. לפחות פגז 305 מ"מ (12 אינץ') אחד מהמטח השלישי פגע בצריח 'Q' באמצע הספינה. הפגז חדר לחזית צריח 'Q', פוצץ את הגג ופוצץ את מחסני אמצע הספינה, שפוצצו את הספינה לשניים. ייתכן שהפיצוץ הצית את מחסני התחמושת "A" ו-"X". 1,026 קצינים ומלחים נהרגו, כולל אדמירל הוד. היו רק שישה ניצולים שנאספו על ידי המשחתת באדג'ר. חמישה מתוך השישה הוצבו בחלק העליון של הבקרה הקדמית הממוקמת על עמוד החצובה, כולל קצין התותחנים קומנדר הוברט א. דנראוטר; האיש הנוסף הוצב במד הטווח בראש צריח "Q" עצמו. כשהמחסן התפוצץ הוא נזרק איכשהו מהספינה.
מלחם ברכאת
מלחם ברכאת (בערבית: ملحم بركات; 15 באוגוסט 1942 – 28 באוקטובר 2016) היה זמר ומלחין לבנוני נודע. צורת השירה והלחן של ברכאת היו ייחודיות והפכו אותו לאחד הזמרים המפורסמים והמוערכים בלבנון..
ביוגרפיה
נולד בכפר שימא בלבנון וגדל כנוצרי אורתודוקסי שהשתייך לכנסייה האנטיוכית. בילדותו הושפע משיריו של המוזיקאי המצרי מוחמד עבד אל-והאב. בעודו בבית הספר הלחין לראשונה שיר למילים שפורסמו בכתב העת של בית הספר. בתקופה זו נהג לשיר באירועים שנערכו בבית הספר ובמופעי איתור כישרונות שונים. בהמשך הצטרף לתיאטרון המוזיקלי של האחים רחבאני, שם שר במקהלה והיה סולן ראשי בהצגה "האביב השביעי" ב-1984. בשנים אלה החל להפיק שירים לעצמו בניב לבנוני ייחודי, שבו עשה שימוש לאורך כל הקריירה שלו. בתקופה זאת הלחין שירים לזמרים ערבים בולטים במאה ה-20, בהם הזמרות סבאח, סמירה טאופיק, מאג'דה א-רומי והמוזיקאי ודיע א-סאפי.
הוא השתתף כשחקן וזמר במחזות ואופרטות של האחים רחבאני, ובסרטים שונים בשנות ה-80 של המאה ה-20. בין שיריו המפורסמים בשנים אלו היו "כבוש אל טוטי" ו "ווחדי אנא".
ברכאת נישא לראשונה לסועאד, אחותה של הזמרת הלבנונית סבאח. בשנית נישא לראנדה עאזר, וממנה נולדו לו שלושה ילדים. בשלישית נישא לזמרת ולשחקנית הלבנונית מאי חרירי, ויחד נולד לזוג בן.
הלך לעולמו ב-28 באוקטובר 2016 ממחלת הסרטן בבית חולים בביירות.
לחני שיריו בשירת הבקשות הירושלמית
שיריו של ברכאת פופולריים בקרב חובבי שירת הבקשות הירושלמית. חלק מהלחנים של שיריו מבוצעים בידי זמרים, חזנים ופייטנים בשירת הבקשות, בהם יחיאל נהרי, דוד שירו, זיו יחזקאל, יניב בן משיח, חיים ישראל ועוד, בשילוב מילות קודש. כך לדוגמה השיר "עלא באבי" מושר בעברית כ"על לבבי", השיר "כיף" כ"כי אשמרה שבת", השיר "חביבי אינתא" כ"חביבי אתה", ו"וואלה מארה" כ"לך ארנן". גם עופר לוי, איציק קלה, מאור אדרי, זוהיר פרנסיס ושריף הוציאו גרסאות כיסוי לשיריו של ברכאת.
מרדכי הורוויץ
מרדכי (מרקוס) הלוי הורוויץ (י"ד באדר ה'תר"ד, 5 במרץ 1844 ט"ז באדר ב' ה'תר"ע, 27 במרץ 1910) היה רב ואב"ד בפרנקפורט דמיין ובקהילות נוספות בגרמניה. עסק גם בהיסטוריה יהודית.
בהיותו רבם של האורתודוקסים שנותרו חברים בקהילה הכללית בפרנקפורט, והתנגדו לפרישה מהקהילה, הפך למייצג מובהק של זרם "האורתודוקסיה הקהילתית" (Gemeindeorthodoxie) בגרמניה, שהתנגדו באופן עקרוני לניתוק ארגוני בין האורתודקוסים לרפורמים, ודגלו בשיתוף פעולה בין החלקים השונים ביהדות גרמניה כעיקרון.
ביוגרפיה
נולד בטיסלדאן, בורשוד-אבאוי-זמפלן, לאביו הרב יוסף חיים שו"ב באפאגי, אחי הרב שרגא פייבל רבם של פאקש ופאפא ומצאצאי השל"ה, ולמד בישיבות באויהעל אצל הרב ירמיה לעוו, בוורבוי אצל הרב חיים צבי מנהיימר, ובאייזנשטאדט אצל הרב עזריאל הילדסהיימר. למד לבחינות בגרות בגימנסיה בפרשבורג. כאשר עבר הרב הילדסהיימר לברלין עבר עמו תלמידו הרב הורוויץ, והתמנה שם למורה בבית הספר של הקהילה. בשנים 1868–1871 למד פילוסופיה ומזרחנות באוניברסיטאות וינה, בודפשט, ברלין, וטיבינגן, שם קיבל את תואר הדוקטורט שלו. בדצמבר 1871 מונה לכהן כרב בלאונבורג שבפומרניה; לאחר מכן נשא את בתו של הרב יעקב אטלינגר רבה של אלטונה מחבר ספרי ערוך לנר. בשנת 1874, כיהן כרב שלגנייזנו.
רבנות פרנקפורט
ב-1878, בעקבות הפרדת הקהילה בפרנקפורט, והקמתה של עדת ישורון בידי תומכי הפרישה, הוזמן הרב הורוויץ לכהן כרבם של האורתודוקסים מתנגדי הפרישה, שנותרו במסגרת הקהילה הכללית. הרב הורוויץ התנה את בואו בכך שתינתן לו הסמכות על כל מוסדות הקהילה (מלבד בית הכנסת של הליברלים) ולא רק על האורתודוקסים, ובכך שמעמדו יושווה לזה של הרבנים הליברלים שכיהנו לצדו. אף שדרישותיו נענו, רבים מרבני גרמניה לא ראו בעין יפה את הסכמתו לכהן בקהילה הכללית, וחששו שהיא תפגע בקהילה הפורשת שבראשה עמד רש"ר הירש, בהם גם רבו הרב הילדסהיימר. עם זאת, המשיך הרב הילדסהיימר לשמור על קשר עמו, ובדיעבד השלים עם כהונת תלמידו בקהילה הכללית (למורת רוחם של הרב הירש ותומכיו).
רבני הקהילה הפורשת, רש"ר הירש וחתנו רבי שלמה זלמן ברויאר החרימו את הרב הורוויץ בשל כהונתו בקהילה הכללית, שלדעתם הייתה מוסד פסול של כפירה. הם כינו את ישיבתו בקהילה יחד עם הרפורמים "מזוזה על בית עבודה זרה", וראו בה מתן גושפנקה לרפורמים, ומשכך החטאת הרבים. למרות בקשות מצד הרב הורוויץ, הם סירבו להפגש עמו. אף על פי כן, רבים מבני הקהילה הפורשת לא קיבלו עמדה זו ושמרו על יחסי כבוד והערכה לרב הורוויץ, וכאשר נפטר הרב הורוויץ, כתב עליו יעקב רוזנהיים הספד, והצהיר "תלמיד חכם שמת – הכל קרוביו".
בשנת ה'תרנ"ז (1896), הוחלט להרחיב את "איגוד הרבנים הכללי בגרמניה" (Allgemeiner Rabbiner Verband in Deutschland), שעד אז כלל רבנים ליברלים בלבד, כדי שיכלול גם את רבני האורתודוקסיה הגרמנית, וכך יוכל להוות חזית מאוחדת נגד האנטישמיות המתגברת. בין הרבנים האורתודוקסים שהצטרפו לארגון היו הרב הורוויץ, וכן רבו הרב הילדסהיימר. הרב הורוויץ, יחד עם רבי אביעזרי זליג אוירבך מהלברשטט מונה כנציג האורתודוקסים בוועד המנהל של הארגון. במקביל, הקימו הרבנים האורתודוקסים שהצטרפו לארגון הכללי גם ארגון נפרד בשם "התאחדות הרבנים נאמני התורה והמסורת בגרמניה" (Vereinigung traditionell-gesetzestreuer Rabbiner). ארגון זה כלל גם רבנים שסירבו להצטרף בעצמם לארגון הכללי, אך מאידך לא פסלו שיתוף פעולה עם הרבנים שהצטרפו אליו. הרב הורוויץ מונה לחבר ועד ההלכה של הארגון (לצד הרב אוירבך, יו"ר, והרבנים דוד צבי הופמן, זאב פיילכנפלד ואברהם ביברפלד). כחלק מהוועד המנהל של איגוד הרבנים הכללי בגרמניה חתם על כרוז כנגד הציונות, שחותמיו נודעו לימים בשם "רבני המחאה".
מונה לכהן כנשיא בית היתומים היהודי הגרמני בירושלים.
נפטר בפרנקפורט בשנת 1910, ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בפרנקפורט.
משפחתו
ב-1872 נשא את אוגוסטה, בתו של רבי יעקב אטלינגר, רבה של אלטונה ומחבר "ערוך לנר". בשבת שבע הברכות דרש בבית הכנסת הגדול באלטונה. מאשתו זו נולדו לו אחד עשר ילדים, ששנים מתוכם נפטרו בילדותם. בנו הבכור הרב ד"ר יעקב הורוויץ שימש רב בית הכנסת אונטרלינדאו בפרנקפורט וממנהיגי האורתודוקסיה הקהילתית בעיר. בשואה נתפס ועונה למוות על ידי הנאצים ונקבר במוידבורג סמוך לאמסטרדם. בן נוסף הוא המזרחן יוסף הורוביץ, ממייסדי האוניברסיטה העברית. העיתונאי דייוויד הורוביץ, וראש הישיבה הרב ברוך הורוויץ הם צאצאיו.
כתביו
מלבד דרשות רבות ומאמרים על מוצאם של יהודי הונגריה (ב-Izraelita Közlöny, 1869), פרסם את הכתבים הבאים:
מנואל באלדה
מנואל מאמה סמבה באלדה (בפורטוגזית: Manuel Mama Samba Baldé; נולד ב-14 בנובמבר 2002 באלבופיירה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי שמוצאו מגינאה ביסאו המשחק בעמדת השוער בקבוצת פנאפייל מהליגה הפורטוגלית השנייה ובנבחרת גינאה ביסאו.
קריירת מועדונים
באלדה גדל במחלקות הנוער של אימורטל, בנפיקה ליסבון ואווש. בין השנים 2020–2023 שימש כשוער גיבוי בוויזלה במסגרת ליגת העל הפורטוגלית והליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-3 ביולי 2023 חתם באלדה על חוזה לשלוש שנים בפנאפייל מהליגה הפורטוגלית השנייה.
קריירה בינלאומית
באלדה נכלל בסגל נבחרת גינאה ביסאו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022. ב-23 במרץ 2022 ערך באלדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו, בניצחון 3-0 על נבחרת גינאה המשוונית במשחק ידידות.
Scratch
Scratch היא סביבת פיתוח המיועדת להוראת תכנות בעיקר ילדים בגיל שמונה עד 16. בסביבת פיתוח זו יוצרים ממשק משתמש גרפי (GUI) הנעזר בדמויות ובלוגיקה. בסביבה לא כותבים קוד אלא גוררים ומשחררים באופן חזותי "בלוקים", צורות ובהן בדרך כלל הוראה לדמות, ומסדרים אותם זה אחר זה, וכך יוצרים תסריט לדמות. כל בלוק מייצג פקודה או מספר פקודות בתכנות.
סביבת הפיתוח כוללת את האפשרויות לקבל עזרה בנוגע לכל הוראה או פעולה באנגלית, להוסיף הערה ולהצמיד אותה להוראה כלשהי, לצייר, להקליט או לייבא מהמחשב דמות, רקע או צליל באמצעות כלי ציור בסיסיים או מיקרופון, לשנות את הרקע תוך כדי הפעלת התוכנית בעזרת תסריטים, ולשנות את שמות הדמויות. לסביבת הפיתוח עצמה מתלווים גם קובצי תמונות של דמויות ורקעים וגם צלילים.
תסריטים
תסריטים מיוצגים בסביבת העבודה על ידי בלוקים שמזכירים במידת מה תרשים זרימה. גם פסוקיות בשפה מיוצגות בצורה חזותית.
צורות של בלוקים
ישנן מספר צורות של בלוקים, ולכל צורה יש משמעות. אלו הצורות (הקווים התחתיים מסמלים מקום בו בוחרים אפשרות מתוך מאגר אפשרויות מתאים או כותבים באופן חופשי):
קבוצות של בלוקים
הבלוקים מחולקים ל-9 קבוצות. כל בלוק מותאם בצבעו לקבוצה לה הוא שייך. להלן הקבוצות וצבען:
מבנה
במסך העריכה יש 4 חלקים.
ישנן 9 קטגוריות של בלוקים:
התוכנה
סקראץ' נכתבה בעזרת Squeak (מימוש של שפת התכנות Smalltalk). עד שנת 2012 קוד המקור שלה היה זמין, אך ברישיון (Scratch Source Code License) שהגביל שינויים. החל ממרץ 2012 התוכנה זמינה גם לפי תנאי רישיון ה-GPL (גרסה 2).
צנזורה בסין
באגוסט 2020 ממשלת סין חסמה את הגישה לאתר סקראץ', באותה תקופה מעל שלוש מיליון אנשים בסין השתמשו בסקראץ'.
סקראץ' ג'וניור
סקראץ' ג'וניור היא תוכנה דומה לסקראץ' שמאפשרת גם למי שלא יודע לקרוא לתכנת.
סדרות טלוויזיה המבוססות על DC קומיקס
DC קומיקס היא אחת מהוצאות הקומיקס האמריקאיות הגדולות והוותיקות בארצות הברית. מאז אמצע המאה העשרים הופקו סדרות טלוויזיה אנימציה ולייב אקשן רבות המבוססות על דמויותיה.
הנרי וושבורן
הנרי דאנה וושבורן (באנגלית: Henry Dana Washburn; 28 במרץ 1832 - 26 בינואר 1871) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אינדיאנה וגנרל בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית.
נולד בוינדזור, ורמונט, ועבר לאינדיאנה בשנת 1850. למד בניו יורק עריכת דין, והצטרף ללשכת עורכי הדין בשנת 1853, ועבד בכך בניופורט, אינדיאנה, ובמהרה הצטרף למערכת הפוליטית המקומית.
לאחר סיום המלחמה נבחר לבית הנבחרים, בקונגרס ה-39 וה-40. לאחר מכן, בשנת 1869, מונה למשלחת סיור ברחבי מונטנה, במה שיהפוך מאוחר יותר לפארק הלאומי ילוסטון. הר וושבורן, הממוקם בפארק קרוי על שמו.
וושבורן מת בביתו בקלינטון, אינדיאנה ב-26 בינואר 1871.
התקפת המזל"ט על הקרמלין
התקפת המזל"ט על הקרמלין הייתה תקרית שהתרחשה ב-3 במאי 2023. באותו יום פורסמו צילומים של שני מל"טים, שהגיעו לקרמלין במוסקבה והופלו על ידי רוסיה. נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, לא נכח בבניין באותה עת, ואיש לא נפגע באירוע.
היועץ לנשיא אוקראינה, מיכאילו פודוליאק, דחה את הטענות, ואמר כי לקייב אין שום קשר למתקפה על הקרמלין, שפעולות כאלה לא ישיגו דבר עבור קייב בשדה הקרב במלחמת רוסיה-אוקראינה, ורק יגרמו לרוסיה לנקוט בפעולה קיצונית יותר. פודוליאק אמר כי ההאשמות כי קייב עומדת מאחורי התקרית, ומעצר של חבלנים אוקראינים לכאורה בקרים, יכולים להצביע על כך שמוסקבה נערכת להתקפת "טרור" רחבת היקף נגד אוקראינה בימים הקרובים. נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, הצהיר בעת ביקורו בפינלנד כי "אנחנו לא תוקפים את פוטין או מוסקבה. אנחנו נלחמים על השטח שלנו. אנחנו מגנים על הכפרים והערים שלנו".
התקרית
סרטון לא מאומת שפורסם ברשתות החברתיות מראה חפץ עף לכיוון הקרמלין ופיצוץ קטן שהתרחש ליד תורן על גבי כיפת ארמון הסנאט של הקרמלין. בצילומים נראו שני אנשים לא מזוהים מטפסים על הכיפה. בסרטון אחר נראה עשן עולה ליד הבניין.
גורמים רשמיים ברוסיה טענו כי שני המל"טים הושבתו עם מכ"ם אלקטרוני.
רוסיה
ב-3 במאי הכריז ראש עיריית מוסקבה, סרגיי סוביאנין, על אזור ללא רחפנים מעל העיר.
יבגני פריגוז'ין, ראש כוח וגנר, הזהיר מפני שימוש בנשק גרעיני, ואמר כי "אנחנו נראים כמו ליצנים המאיימים להשתמש בנשק גרעיני בתגובה למל"ט של ילד".
דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב טען כי ארצות הברית עומדת מאחורי מתקפת מזל"ט לכאורה על הקרמלין במטרה להרוג את פוטין, ואמר כי "אנחנו יודעים היטב שהחלטות לגבי פעולות כאלה, לגבי התקפות טרור כאלה, מתקבלות לא בקייב אלא בוושינגטון". ולדימיר סולוביוב השווה את התקרית לפיגועי 11 בספטמבר.
דמיטרי מדבדב, ראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה, איים כי "לאחר מתקפת הטרור, לא נותרו אפשרויות מלבד החיסול הפיזי של זלנסקי".
אוקראינה
היועץ לנשיאות אוקראינה, מיכאילו פודוליאק, הביע דאגה שהקרמלין ישתמש בתקרית כתירוץ כדי להצדיק התקפות על ערים ומתקני תשתית באוקראינה בימים הקרובים. ב-3 במאי 2023, תקיפות רוסיות במחוז חרסון באוקראינה הרגו 21 בני אדם.
מדינות אחרות
שר החוץ האמריקני, אנתוני בלינקן, אמר ש"הייתי לוקח כל דבר שיוצא מהקרמלין בערבון מוגבל". גורמים רשמיים אמריקאים היו סקפטיים אם מזל"ט שנשלח מאוקראינה יכול היה לשמש בהתקפה, מכיוון שהוא יצטרך לנסוע מרחק רב כדי להגיע למוסקבה. קארין ז'אן-פייר אמרה כי ארצות הברית "לא מעודדת או מאפשרת לאוקראינה לפגוע מעבר לגבולה".
הורה 79
הורה 79 הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2013 בכתיבה ובימוי של אלי כהן.
העלילה עוסקת במחול והזדקנות. להקת מחול מובחרת שהתפרקה בגלל אירוע טראומטי, מוקמת שוב לאחר 33 שנה כדי להופיע חד-פעמית בפסטיבל כרמיאל. במהלך המפגש צצים ועולים אותם מתחים שהיו מנת חלקם בעבר - מתחים רומנטיים, מתחים מיניים, אהבות, שנאות, קנאות.
כהן בחר ללהק את הסרט ברקדני להקות מחול אותם בחר ממשתתפים בפסטיבל מחול כרמיאל. הוא התלבט בין ליהוק שחקנים מקצועיים שילמדו לרקוד, או רקדנים מנוסים שיודרכו בתחום המשחק. בסופו של דבר בחר באופציה השנייה - ולא רק בגלל ההיבטים התקציביים (הרקדנים הופיעו בהתנדבות).
השחקנים המקצועיים, נתן דטנר, גילה אלמגור ויוסי גרבר, מופיעים בו בתפקידים קטנים כך גם אלי כהן עצמו.
הסרט היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר (פרס חג'ג') בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
תקציר העלילה
להקת ריקודי עם "הורה 79", נחשבה כאחת להקות המחול הטובות בישראל. הלהקה התפרקה בעקבות אירוע טראומטי שקרה בארצות הברית ובו נספו שני חברי הלהקה וחבריה נפוצו לכל עבר. בשנת 2012, יוזמת הנהלת פסטיבל המחולות בכרמיאל מופע חד-פעמי, מחווה ללהקה המצטיינת.
לאחר אימונים בבי"ס אלון בגבעתיים ובכפר הירוק הם מגיעים להופעה בכרמיאל אך נחום הנקמני מבטל את הופעתם באמפיתיאטרון ומעביר אותם לאולם קטן. באולם הריק יושב דורי עם המטפל הסיעודי שלו. הם נותנים הופעה מצוינת ודורי משבח אותם אך הם מתרחקים ממנו ומביעים בשקט את סלידתם ממנו.
ולדימיר דרידה
ולדימיר דרידה (בצ'כית: Vladimír Darida; נולד ב-8 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן צ'כי המשחק כקשר בקבוצת הכדורגל היוונית אריס סלוניקי. בעבר שיחק בנבחרת צ'כיה.
קריירת מועדונים
דרידה נולד בעיר סוקולוב שבצ'כיה. הוא התפתח במערכת הנוער של ויקטוריה פלזן, בה גם ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו. בשנת 2011, הוא הושאל לקבוצת עיר הולדתו באניק סוקולוב. ב-2013, הוא חתם בשורות פרייבורג מהבונדסליגה. ב-2 בנובמבר 2014, הוא כבש לזכות קבוצתו בבעיטת פנדל את השער היחיד במשחק החוץ מול פ.צ. קלן, שער שהיה ליחידי במשחק והוביל לניצחון קבוצתו לאחר 10 משחקים רצופים ללא ניצחון, וכך הוציא את קבוצתו ממאבקי ירידת הליגה.
קריירה בינלאומית
ב-28 במאי 2012, הוכרז רשמית שדרידה נמנה עם סגל הנבחרת הצ'כית לטורניר יורו 2012, הוא החליף את המגן הפצוע דניאל פודיל. במשחק רבע הגמר במסגרת היורו, מול פורטוגל, הוא שיחק בפעם השנייה בלבד במדי נבחרתו, ובפעם הראשונה במשחק רשמי, אחרי שפתח בהרכב במקומו של תומאש רוזיצקי הפצוע. הוא הוחלף בדקה ה-61, על ידי יאן רזק, כאשר נבחרתו הפסידה בתוצאה 0–1 בסיום המשחק.
קרב פורט וושינגטון
לאחר שהובס הצבא הקונטיננטלי תחת פיקודו של גנרל ג'ורג' וושינגטון בקרב וייט פליינס, תכנן הצבא הבריטי תחת פיקודו של לוטננט גנרל ויליאם האו ללכוד את פורט וושינגטון, המעוז האמריקאי האחרון במנהטן. וושינגטון הוציא צו לגנרל נתנאל גרין לנטוש את המבצר, ולהסיג את חיל המצב, שמנה אז כ-1,200 איש, מספר שגדל מאוחר יותר והגיע ל-3,000. קולונל רוברט מאגאו, מפקד המבצר, סירב לנטוש אותו מפני שהאמין שהמבצר יכול לעמוד בפני התקפה בריטית. לפני שוושינגטון הספיק להגיע למקום על מנת לבחון את המצב בעצמו, תקפו כוחותיו של האו את המבצר.
ולדימיר דרידה
תארים
ויקטוריה פלזן:
קרב פורט וושינגטון
האו הוציא לפועל את ההתקפה שלו ב-16 בנובמבר. הוא הוביל הסתערות משלושה צדדים: צפון, מזרח ודרום. הגאות והשפל באזור נהר הארלם מנע מחלק מהכוחות את הנחיתה, וגרמו לעיכוב ההתקפה. בהתקפה הבריטית על הביצורים, נפלו ההגנות האמריקאיות הדרומיות והמערביות במהירות. כוחות אמריקנים בצד הצפוני נאבקו בהתקפה ההסיאנית בעקשנות עזה, אולם בסופו של דבר גם הם הוכנעו. כאשר הייתה המצודה מוקפת בים וביבשה על ידי הבריטים, בחר קולונל מאגאו להיכנע. בקרב נהרגו 59 אמריקאים ו-2,837 חיילים נפלו בשבי הבריטי.
ולדימיר דרידה
תארים
אישי:
קרב פורט וושינגטון
לאחר תבוסה זו, נרדף צבאו של וושינגטון ברחבי ניו ג'רזי, ונסוג בהדרגה לפנסילבניה. הבריטים לעומתם, צרפו לשלטונם בניו יורק את מזרח ניו ג'רזי.
Common Lisp
Common Lisp (בראשי תיבות: CL) היא ניב של שפת התכנות Lisp, שפורסמה לראשונה ב־1984 ועברה תקינה על ידי ANSI בשנת 1994 ופורסמה שוב כ־ANSI Common Lisp.
היסטוריה
Common Lisp פותחה להיות ניב מתוקנן וטוב יותר של MacLisp. בתחילת שנות ה־80 כבר היו מספר קבוצות שעבדו על יורשים מגוונים ל־MacLisp כגון Lisp Machine Lisp, Spice Lisp, NIL ו־S-1 Lisp. מטרתה המרכזית של Common Lisp הייתה לאחד, לתקנן ולהרחיב את התכונות של כל אחד מהניבים האלה בשפה אחת. Common Lisp כשלעצמה אינה יישום של Lisp אלא אפיון בלבד. קיימים מגוון יישומים ל־Common Lisp, ביניהם יישומים קנייניים, חינמיים ובקוד פתוח.
מאפיינים
Common Lisp היא שפה רב־תכליתית שמשלבת מספר פרדיגמות כגון תכנות פרוצדורלי, פונקציונלי, ומונחה־עצמים. מהיותה שפה דינמית, היא מאפשרת פיתוח איטרטיבי והדרגתי נוח יותר שנעשה תוך כדי זמן הריצה של התוכנה מבלי להפריע לה.
השפה מאפשרת ביאור טיפוסים והמרתם עבור שלבי אופטימיזציה מתקדמים בזמן הפיתוח כדי לאפשר למהדר לחולל קוד יעיל יותר בביצועים. בנוסף ניתן להצהיר בעבור כל פונקציה או מרכיב בקוד בנפרד באיזה רמה של תאימות טיפוסית רוצים להשתמש כדי למנוע אי־התאמה בין טיפוסים שונים.
אפיון השפה כולל את CLOS (שם מלא: Common Lisp Object System) מערכת מובנת לתמיכה בתכנות מונחה־עצמים שתומכת במולטי־מתודות, למעשה הן פונקציות שזיהוי התאימות בינן לבין טיפוסיות הפרמטרים נעשה באופן דינמי בזמן ריצה. תכונה שמאפשרת למתודות לא להשתייך לאף טיפוס מלכתחילה ולהישאר סטטיות בהתאם לפרדיגמת הפונקציונליות של השפה Lisp.
Common Lisp היא שפת שניתנת להרחבה בעזרת קוד מאקרו סטנדרטי של Lisp המצוי בכל ניביה, או בעזרת  שמנתח ומפרשן קלט של מחרוזת תווים לקוד ריצה, תכונה המאפשרת למשתמש ליצור תחביר מותאם אישית עם חוקיות חדשה לשפה בכל עת.
Common Lisp תומכת בתאימות לאחור עד רמה מסוימת עבור MacLisp ו־Lisp המקורית של ג'ון מקארתי, וזה מאפשר לשפה לתמוך בקוד Lisp מיושן מאמצע המאה ה־20.
ביטויים סימבולים (Symbolic Expressions)
ביטויים סימבולים (באנגלית: Symbolic Expressions או בקיצור, S-Expression) הם ביטויים אשר נמצאים בתוך סוגריים, מכילים בד״כ הוראה בראש הרשימה, ואז את האופרנדים (האיברים המשתתפים). הביטוי עובר הערכה לאחר השלמת הרשימה.
לדוגמה :  יחבר את 5, 3, ו־2,  ויוערך ל־10.
ביטויים סימבולים יכולים להופיע באופן מקונן, כלומר, בתוך ביטויים סימבולים אחרים. לדוגמה, קוד זה יעריך את הביטוי האריתמטי  וידפיס את התוצאה באמצעות הפעולה המובנית. הפעולה  היא פעולה אונארית (כלומר, מקבלת פרמטר יחיד) אשר תדפיס את הביטוי שניתן לה בשורה חדשה. על מנת לכתוב טקסט ללא מעבר לשורה חדשה, ניתן להשתמש בפעולה  באותו האופן.
פעולות חשבון
ארבע פעולות החשבון המרכזיות ב־Common Lisp, ובניבי Lisp בכלל, הם חיבור, חיסור   , כפל   , וחילוק. אמנם פעולות חשבון בסיסיות אלה קיימות בכלל שפות התכנות, במשפחת Lisp צורת הכתיבה שלהם היא תחילית (דומה לכתיב פולני במתמטיקה) עם מספר אופרנדים מרובה (מספר האיברים המשתתפים בפעולה) בניגוד לכתיב המסורתי במתמטיקה לפיו סימני פעולה מסומנים תמיד באופן בינארי בין שני אופרנדים בלבד המשתתפים בפעולה. הכתיב התחילי משותף גם לפונקציות כשהאיברים בביטוי הם הפרמטרים בהתאמה. בפעולות מובנות רבות אין מגבלה למספר האופרנדים. הפעולות חיבור, חיסור, כפל, וחילוק אינן פעולות בינאריות ב־Lisp. לדוגמה, החישוב נכתב ב־Lisp כך,
פעולות השוואה
פעולות השוואה ב־Lisp, כמו במתמטיקה בדידה, ובמדעי המחשב בכלל, משוות בין שני ביטויים או יותר ומחזירות ערך בוליאני (אמת או שקר). אמת אם הביטוי מתקיים, ושקר אם הביטוי אינו מתקיים. באופן מקביל, בשפות תכנות רבות משתמשים בפעולת השוואה בינארית (בדרך כלל מסומנת כ־ ) על מנת לבדוק האם שני ביטויים שווים זה לזה. מפני שהתחביר בניבי Lisp משתמש בכתיב תחילי, אז פעולת ההשוואה (כמו עם שאר הפעולות) ממוקמת תמיד בתחילת הביטוי ויודעת להתמודד מול מספר אופרנדים מרובה (האיברים המשתתפים בהשוואה יכולים גם הם להיות ביטויי השוואה מקוננים). על מנת לבצע השוואה ב־Common Lisp ניתן להשתמש (בין היתר) בפעולה  בעלת arity אינסופי, וכן בפעולה הבינארית. בין הפעולות הללו ישנם הבדלים אחרים, לדוגמה,
פעולות ו־
הפעולות  ו־  קולטות מספר בלתי מוגבל של ערכים, ופולטות את הערך הכי גדול או הכי קטן בהתאמה. לדוגמה, הביטוי  יפלוט. לעומת זאת  יפלוט.
התניה
בקרת זרימה לפי תנאי נכתבת ב־Common Lisp בעזרת ההוראה.
ניבי Lisp אחרים לעיתים תבוצע התניה באמצעות הוראת ה־ (קיצור ל "condition").
מקומם של הפרמטרים בביטוי  מתארים את מבנה ההוראה, לדוגמה, קטע הקוד הבא ידפיס האם 6+4 שווה ל 3+7,
רשימות
אחד ממבני הנתונים הנפוצים והשימושיים ביותר הוא רשימה מקושרת - אוסף של ערכים. ב־Common Lisp, ובניבי Lisp נוספים, ניתן ליצור רשימה מקושרת בשתי דרכים עיקריות, באמצעות  ובאמצעות.
שימוש במילה השמורה
בשיטה זו, מגדירים את הרשימה המקושרת באופן רקורסיבי. קולט שני אופרנדים: הערך שבחוליה, והפניה לאיבר הבא. הרשימה נגמרת כאשר ההפניה לאיבר הבא היא  - כלום (השקול לערך הבוליאני   בשפות תכנות מסוימות).
דוגמה להגדרה של רשימה מקושרת בעלת איבר אחד, רשימה בעלת שני איברים, או, שתי הרשימות תכילנה.
דוגמה להגדרת רשימה בעלת 6 איברים, הרשימה תכיל.
הדרך הקלה יותר ליצור רשימות מקושרות ב־Common Lisp ובניבי Lisp אחרים היא להשתמש בהוראת ה־.
לדוגמה,
יצירת משתנים
ניתן ליצור משתנים ב־Common Lisp ב־3 דרכים,
להלן השוואה בין הקוד הנדרש ליצירת רשימה זהה בשיטות השונות,
פונקציות
ב־Common Lisp הגדרת פונקציות נעשית באמצעות המילה השמורה  (קיצור ל־"define function")
מבנה הגדרת פונקציה חדשה, דוגמה לפונקציית ריבוע (פרבולה) פשוטה. הפונקציה קולטת ערך ופולטת את הערך הריבועי שלו, דוגמה לפונקציה רקורסיבית אשר סוכמת את המספרים הטבעיים מ־0 עד למספר הטבעי הנתון.
כלומר, עבור הפרמטר n נֵעשָה החישוב. או בכתיב סכימה מסורתי,. על אותו עיקרון, יישום לאלגוריתם נאיבי לפעולת העצרת שקולט מספרים טבעיים בלבד, וכן פונקציה רקורסיבית אשר מצטמצמת (היות שגם היא ביטוי) למספר הגדול ביותר ברשימה הנקלטת אליה,
ילדי הורין
ילדי הורין (בסינדרין: נרן אי כין הורין) הוא רומן מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין אשר לא הושלם במהלך חיי הסופר. הוא מכיל את סיפור חייו של טורין טורמבר (שר הגורל המר) בן הורין תליון (האיתן) איש דור לומין. נוסח הסיפור נועד מראשיתו להיות אחד משלושת סיפורי העלילה והשירה הגדולים של העידן הראשון. לאחר מותו של הסופר ביקשו רבים מקוראי ספרי שר הטבעות וההוביט ללמוד עוד על הארץ התיכונה ויושביה, ההיסטוריה שלה ופרטים הנוגעים ישירות לדמויות המוכרות להם כבר. כל אלה ועוד נמצאו ברשומות שהשאיר אחריו טולקין בערבוביה, ובנו כריסטופר ערך אותן והכניס בהן סדר עד שהוציאן לאור בספרים שונים. הספר הוא חלק מהלגנדריום, המכלול הספרותי המתאר את היקום הדמיוני שיצר טולקין.
רקע
בחבל הארץ בלריאנד הממוקם בצפון-מערב הארץ התיכונה מתחוללת מלחמה מרה בין העלפים ושלושת בתי האדין לבין שר האופל מורגות', יצירי כפיו האורקים והבלרוגים, ושאר עושי דברו. בקרבות הגדולים של התקופה נוטל חלק בית הדור וממיט עליו את שנאתו ואת קללתו של מורגות'.
ילדותו של טורין
את אנשי הדור היושבים בדור לומין אשר בצפון מערב, מנהיג הורין בן גלדור הגבוה תחת שלטונו של מלך הנולדור - פינגון, בנו של פינגולפין בן פינווה. רעייתו היא מורוון אלדוון בת ברגונד מבית באור, שנמלטה מחורבן דורתוניון עם עוד מעט נשים וילדים, והגיעה לדור לומין, שם נישאה להורין וילדה לו את בנו טורין. טורין ירש מאמו את מזגה חמור הסבר, המופנם והגאה, את יפי תוארה, את גון עורה החיוור ועיניה האפורות ואת צבע השיער הכהה - פרטים האופייניים לבית באור; ממשפחת אביו (בית מרך - הדור) ירש טורין קומה גבוהה מאוד ומבנה גוף חסון ואיתן. לאחר שנים מספר ילדה מורוון בת, אורוון, שכעבור שלוש שנים מתה במגפה שבאה מאנגבנד, מעוזו של מורגות'. טורין נפל למשכב אף הוא, אך החלים.
אז התכוננו אנשי הצפון למלחמה, אך ניגפו בפני צבא מורגות' בקרב הגדול נירנית ארנוידיאד ("קרב הדמעות לאין מספר"), בו מצא המלך פינגון את מותו. הורין האיתן ביצע מעשי גבורה מופלאים בקרב, ואף לאחר שנשבה התריס בפניו של מורגות' ולעג לו. לכן הטיל מורגות' קללה על הורין ועל כל משפחתו והציב אותו במקום גבוה בהרי תנגורודרים - מעל אנגבנד - למען יראה בסבלם של בני משפחתו, אותו ימיט עליהם מורגות'. לאחר הקרב גברו הסכנות בצפון, לפיכך שלחה מורוון את בנה טורין הרחק דרומה, אל הממלכה השמורה דוריאת. אז ילדה מורוון בת אחרונה להורין וקראה את שמה ניינור, שפשרו "אבל".
בדוריאת
תינגול מלך דוריאת אימץ את טורין לבן וגידלו כבן בהיכלו. טורין גדל והתחזק והוסיף כוח ולמד חוכמה. בנפשו של טורין תמיד שכן העצב שנחל בילדותו וגבר עם תלאותיו.
כבר בהיותו נער יצא טורין להילחם עם חיילי ושומרי גבולות דוריאת, אז הפך טורין ללוחם אדיר בכוחו וביכולות הלחימה שלו וזכה להערכתם וידידותם של רוב אנשי המלך. הכבוד שנפל בחלקו של בן האדם ההוא בממלכת העלפים, עוררה את קנאתו ואת צרות עינו של אחד מיועצי המלך, סירוס. לאחר התגרויות ומריבות מרות, הסתיים העניין כאשר אותו יועץ קפץ מאימת טורין אל מותו והאשמה הישירה של רציחתו הוטלה בטורין שלא בצדק. גאוותו של טורין מנעה ממנו להצטדק ולספר את פרטי המעשה והוא בחר להסתלק מן הממלכה השמורה.
פורע חוק
בעוד בדוריאת חוקרים אנשי המלך את המקרה ומגלים כי אין האשם בטורין וכי נעשה לו עוול, טורין מתרחק ממקומות ישוב של בני אדם ועלפים ומצטרף לכנופיית שודדים ופורעי חוק תחת שם חדש. מדוריאת יוצא בלג הקשת החזקה (קותליון), ממצביאי המלך, לחפש את טורין ולהשיבו אל בית המלך בכבוד. בינתיים נעשה טורין לראש כנופיית השודדים ומשפוגש אותו בלג, מסרב לחזור לדוריאת, אך נוטל מידיו של בלג את קסדת הדרקון, מורשת בית אביו. טורין מוצא פורקן לעצבונו, זעמו ותחושת העוול שלו, במלחמה בלתי פוסקת באורקים ושליחי מורגות', בסיועו של ידידו בלג. מורגות' שומע על הקסדה ומבין היכן שוכן בן הורין. לבסוף בוצע מעשה בגידה ובלילה שבו רפתה השמירה פלשו כוחות מורגות' אל מעוזו של טורין והרגו את כל אנשיו ולקחו אותו בשבי. בלג רדף אחרי האורקים ובחשכה חילץ את טורין, אך טורין שחשב כי מתקיפים אותו, נלחם בבלג והרגו. כשגילה את מעשיו, אחזה בו הפלצות והיגון העמיק בנפשו. טורין כרה קבר לבלג וטמן עמו את קשת. את חרבו השחורה של בלג, אנגלכל, הוא לוקח עמו.
נרגותרונד
לאחר מכן התגלגל טורין והגיע אל ממלכת העלפים נרגותרונד, הממלכה הגדולה ביותר שבממלכות הנולדור בארץ התיכונה, אותה בנה פינרוד פלגונד (בן דודו של פינגון), ואחיו אורודרת מלך בה. שם הזדהה בשם אחר, אך כונה בשם נוסף, על שם חרבו השחורה: מורמגיל. לאט לאט גדל שם כבודו עד שהפך למצביא הממלכה, וליבה של בת המלך, פינדוילס, נכרך אחריו. שוב הוציא טורין את ימיו בלחימה עד שהבין מורגות' היכן הוא נמצא. בהנהגת גלאורונג אבי הדרקונים, יצא צבא מורגות' למלחמה בנרגותרונד, הביס את צבאה ובזז אותה. טורין נחפז משדה הקרב להציל את פינדוילס מן הביזה והשביה שביצעו האורקים בנשות נרגותרונד, אך כשפיו של גלאורונג לכדו אותו והוא נעטף בשקרים, וכך עמד טורין ולא שת לבו לפינדוילס שזעקה בעוברה לידו, מובלת אל השבי. היא נקטלה זמן מה לאחר מכן.
לבסוף התנער ובהשפעת שקרי גלאורונג הלך לבקש את אמו ואת אחותו ולנסות להציל אותן מאנשי מורגות' שפלשו אל הצפון לאחר קרב הנירנית.
בצפון התבררו לו שקריו של גלאורונג כאשר שמע כי אמו ואחותו עברו מזמן לדוריאת, שם לא נשקפת להן כל סכנה, ודרכן צלחה בזכות הרחקתו את כוחות מורגות' על ידי הלחימה שלו בנרגותרונד. בשובו לנרגותרונד, מצא את אהובתו המתה וקבר אותה, וכינה את תל-הקבר בשם "האוד'-אן-אלת" - תל עלמת העלפים. טורין רדף את מי מהאורקים ומשרתי הזדון שאיימו לפגוע בקבר, ומהר מאוד למדו עושי דברו של מורגות' לשמור מרחק מתל הקבורה.
יער ברתיל
שוב נדד לו טורין דרומה והגיע ליער ברתיל. שם הצטרף לקהילה של אנשי הלדין שחיו שם וכינה עצמו בשם "טורמבר", שמשמעו "שר הגורל המר". בינתיים הגיעה השמועה על מפלת נרגותרונד אל דוריאת. השמועה גם אמרה שעם הסוף נודע שמצביא נרגותרונד היה טורין בן הורין. אז נדאגה מורוון וביקשה לצאת את דוריאת לחפש את בנה. נגד עצת המלך והמלכה יצאה מורוון את דוריאת ובעקבותיה הלכה בתה ניינור. על מנת להגן עליהם, שלח המלך קבוצת חיילים בראשות מבלונג, ראש מצביאי המלך, שהכיר גם את טורין. כשהתקרבה הקבוצה לנרגותרונד, הסתער עליהם גלאורונג והם נפוצו לכל עבר. במרוצתה הגיעה ניינור אל מול הדרקון והוא הפיל עליה שכחה בכשפיו.
ברונטוזאורוס
הברונטוזאורוס חי בתור היורה המאוחר באמריקה הצפונית (154-150 מיליון שנה לפני זמננו) והתקיים מאכילת צמחים. ראשו היה קטן יחסית לגופו ופיו היה מצויד בשיניים דמויות אזמל שהיו טובות לתלישת העלים מהעצים או מהקרקע, אך פחות ללעיסתם, שהתבצעה בקיבה. רגליו הקדמיות היו קצרות יותר מרגליו האחוריות וזנבו היה ארוך ודק. הברונטוזאורוס הוא אחד הזאורופודים הידועים ביותר וקל לזהותו בזכות הקימור דמוי הדבשת של גופו.
גודל
בעת גילויו ב-1879 היה הברונטוזאורוס אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר שהיו ידועים עד אז. במהלך המאה ה-20 נתגלו דינוזאורים שהיו גדולים ממנו באופן ניכר. גם האפטוזאורוס היה ככל הנראה גדול ממנו, אך כדי לקבוע זאת בוודאות יש להסדיר סופית את החלוקה בין המינים ולשייך את המאובנים החדשים שנמצאו לטקסונים המתאימים. משקלו של ברונטוזאורוס נע בין 18 ל-35 טון ואורכו היה כ-.
פלאוביולוגיה
האנטומיה, המראה, המאפיינים וההתנהגות של הברונטוזאורוס היו מאוד דומים לאלה של האפטוזאורוס.
ברונטוזאורוס היה אחד הזאורופודים הנפוצים בתקופתו. הוא היה אוכל צמחים ולפי ניתוח סימני השחיקה על שיניו כנראה שעיקר מזונו היה מגוון צמחים שגדלו על פני הקרקע. הוא השתמש בצווארו הארוך כדי לאכול באופן לא בררני צמחים שונים וכנראה שלעיתים אף זקף אותו כלפי מעלה כדי לאכול עלים מצמרות העצים.
על תנוחת הצוואר של הברונטוזאורוס יש מחלוקת: האם החזיק רוב הזמן את צווארו זקוף או באלכסון כמו ברכיוזאורוס או שהחזיק אותו במקביל לפני הקרקע בגובה הכתפיים או אף שמוט כמו דיפלודוקוס. ניתוח של עצמות הצוואר של ברונטוזאורוס ודיפלודוקיים אחרים הראה שככל הנראה רוב הזמן היה צווארו של ברונטוזאורוס שפוף קמעה כלפי מטה (דבר שמתאים לכך שאכל בעיקר צמחייה נמוכה) ורק לעיתים זקף את ראשו.
זנבו של ברונטוזאורוס היה ארוך במיוחד ודמוי שוט. כנראה ששימש ככלי נשק להגנה עצמית (הצלפה בטורפים כמו אלוזאורוס). סימולציית מחשב הראתה שברונטוזאורוס יכול היה להצליף בזנבו וליצור שריקת קול בעוצמה של 200 דציבלים. נראה שהצלפה בזנב שימשה גם לתקשורת, כגון אזהרה מפני טורפים.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 סברו הפלאונטולוגים שהברונטוזאורוס לא יכל לתמוך בגופו הגדול וכבד ולכן חי בתוך ביצות או אגמים רדודים, כך שצווארו הארוך משמש לו מעין שנורקל. כיום יודעים הפלאונטולוגים שסברה זו שגויה ושהברונטוזאורוס היה בעל חיים יבשתי לחלוטין שעצמותיו ורגליו העבות דמויות העמודים הצליחו לשאת את משקלו הרב.
תולדות המחקר הפלאונטולוגי
ב-1879 גילה מארש שלד כמעט שלם, למעט גולגולת, חלק מעצמות הזנב ועצמות כפות הרגליים. השלד שגילה היה הגדול ביותר שנתגלה עד אז. בשל גודלו הרב מארש קבע כי מדובר בסוג טקסונומי חדש ונתן לו את השם ברונטוזאורוס, "לטאת הרעם", כתיאור יצירתי לגודלו הרב שכן פסיעותיו הכבדות יוצרות רעשי רעם חזקים. השם המלא שנתן מארש לשלד היה Brontosaurus excelsus. ב-1905 הוצב השלד במוזיאון פיבודי לידיעת הטבע, כאשר החלקים החסרים הושלמו בחלקים שנלקחו ממאובנים של זאורופודים אחרים. הגולגולת של השלד נלקחה מקמרזאורוס, דבר שהתברר כטעות מאוחר יותר.
ב-1903 פרסם אלמר ריגס מאמר ובו קבע שהברונטוזאורוס הוא בעצם מין של אפטוזאורוס. דעתו נתקבלה על ידי הקהילה המדעית והשם "ברונטוזאורוס" כשם מדעי בוטל (מאחר שהשם "אפטוזאורוס" ניתן קודם). עם זאת, השם "ברונטוזאורוס" שרד בתרבות הפופולרית זמן רב לאחר מכן, ויש עדיין מספר פלאונטולוגים שטוענים ש-Apatosaurus ajax ו-Brontosaurus excelsus הם סוגים נפרדים ולכן השם "ברונטוזאורוס" תקף.
ב-7 באפריל 2015 פורסם מחקר בכתב העת Nature שמנתח מחדש באופן סיסטמטי את מיני משפחת הדפלודוקיים וזה קבע שהברונטוזאורוס אקסלסוס הוא סוג נפרד מהאפטוזאורוס ולכן ברונטוזאורוס הוא טקסון תקף. לסוג ברונטוזאורוס שויכו המינים Apatosaurus excelsus ו-Apatosaurus yahnahpin, שהפכו ל-Brontosaurus excelsus ו-Brontosaurus yahnahpin וכן המין Brontosaurus parvus.
נייבילץ
נייבילץ (בפולנית: Niebylec) הוא כפר בפּוֹדְקַרְפָּאטִי שבפולין, שנוסד במאה ה-15.
היסטוריה
במאות ה-15 וה-16, הכפר, שהיה ידוע באותה תקופה כיאבורניק, השתייך למשפחת האצילים מחובסקי.
נייבילץ קיבלה מעמד של עיר במאה ה-15 (ואיבדה אותו ב-1919), ובאותם הימים הייתה בבעלות פרטית של האצולה. הכנסייה הראשונה במקום נבנתה ב־1460. תושבי נייבילץ עסקו בחקלאות ובמלאכה, ובמרוצת הזמן הוקמו גילדות של בעלי-מלאכה, בין השאר של סנדלרים ואורגים. בנייבילץ התקיים שוק שבועי, ובו בלט בעיקר הסחר בסוסים ובבקר.
הקהילה היהודית
ראשוני היהודים התיישבו בנייבילץ, כנראה בסוף המאה ה-17. ב־1766 ישבו בנייבילץ ארבע משפחות יהודיות. בתחילה הקהילה הקטנה הייתה חלק מקהילת סטז'יז'וב, אך עם גדילתה התארגנה במקום קהילה עצמאית עם מוסדות משלה (רב, בתי-תפילה, בית-עלמין).
הקהילה צמחה וב-1865 היהודים הפכו לרוב בעיירה, כשהיו בה 259 יהודים ו-238 פולנים; הקהילה הגיעה לשיא בסוף המאה ה-19 כשהעיירה מנתה כ-600 יהודים.
בתחילת המאה ה-20 וביתר שאת בעקבות מלחמת העולם הראשונה הידרדר המצב הכלכלי בנייבילץ ויהודים רבים היגרו ממנה. ב-1919 נרצחו שישה יהודים בפוגרומים שעשו בהם איכרים פולנים ויותר מ-70 יהודים נפצעו. במפקד של 1921 נמנו רק 283 יהודים, כמחצית מהעיירה.
ערב מלחמת העולם השנייה רוב היהודים עסקו בחקלאות ובמסחר. יהודי נייבילץ הסתייעו בתמיכה של הג'וינט ובקופת גמ"ח.
השואה
הגרמנים כבשו את נייבילץ ב-12 בספטמבר 1939. בסוף 1939 נתמנה במקום יודנראט, ולידו פעל סניף יס"ס לסיוע לעניים. בפברואר 1942 תמך סניף זה בכ-100 בני אדם. במהלך השנה שלאחר הכיבוש הגרמני הקהילה קלטה עשרות פליטים מלודז', קאליש וקרקוב והיודנראט דאג למחייתם ולשיכון שלהם, חלקם בכפר הסמוך לוטצ'ה.
ב-14 באפריל 1942 ירו אנשי גסטפו בשבעה או ב-17 יהודים שנקברו לאחר מכן בבית הקברות היהודי בקבר אחים.
הגטו בנייבילץ חוסל ביוני 1942, כאשר תושביו גורשו אל גטו ז'שוב, שם רוכזו כ-22,000 יהודים ששהו בנפה. קרוב לוודאי שהחולים והתשושים שבהם נרצחו בעת הגירוש במקום. בז'שוב היה גורלם של יהודי נייבילץ כגורל היהודים שם; ביולי 1942 שולחו רובם למחנה המוות בלז'ץ.
ב-19 בנובמבר 1943 כוחות של הגסטפו ירו למוות בתשעה יהודים ו-11 פולנים שהתחבאו בכפר הסמוך פולומיה.
אתרים יהודיים
בית העלמין היהודי בנייבילץ נמצא על הגבעה שמצפון לעיר. באזור בית העלמין ביצעו הנאצים הוצאות להורג המוניות של יהודים מקומיים. אין זכר לקיר בית הקברות ולבית הלוויה. בין העצים יש עדיין שתי מצבות.
מבנה בית הכנסת של נייבילץ השתמר בצורה טובה יחסית לאחר המלחמה, ובמיוחד ציורי הקיר שבו; תחילה הוא שימש בתור מחסן לדשן ומאז 1977 הוא משמש כספרייה.
שביל רמות מנשה
שביל רמות מנשה הוא נתיב הליכה ארוך באזור רמות מנשה שבמדינת ישראל. המסלול מתחיל בשדות החקלאיים של מושב עופר ונגמר בחלקו של נחל תנינים הסמוך לעיר בנימינה, ואורכו הכולל הוא כ-62 קילומטרים. צבעי הסימון של המסלול הם כתום ולבן.
על אף עצמאותו, תוואי זה מוצע כחלופה למטיילים בשביל ישראל - במקום הליכה בת יום על חורשות עצים בין עופר לבין בנימינה, ניתנת האפשרות לעבור בנופי אזור רמות מנשה הכוללים יערות, נחלים, מעיינות, שדות חקלאיים, שדות מרעה ומאגרי מים. מומלץ לחלק את ההליכה לשלושה ימים, כשנקודות לינה אפשריות נמצאות בפארקים ובקיבוצים הנמצאים לאורך כל הדרך כמו גם הצטיידות במזון ובשתייה באלו. ההליכה לאורך השביל מספקת נקודות תצפית רבות על העמקים וההרים הירוקים של האזור, ואלו מעניקות מבט נדיר על המסדרון האקולוגי של מחוז המרכז ההולך ומצטמק עם חלוף השנים.
היסטוריה
בסוף שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000, החלו להיסלל כבישים ולהיבנות גשרים ומחלפים בשטחים הפתוחים באזור מחוז המרכז כהמשך להתפתחות העירוניות עם גדילת האוכלוסייה וההתרחבות הטבעית של הערים בבניית שכונות מגורים חדשות. הטבע הלך והצטמצם, אך חלקים מן היערות, שמורות הטבע והגנים הלאומיים נשמרו, כמסדרון האקולוגי האחרון. ב-2011, לאחר עבודה מאומצת של המועצה האזורית מגידו, ארגון אונסק"ו הכיר באזור רמות מנשה כשמורה ביוספרית. מיד לאחר מכן, הוועדה לשבילי ישראל של החברה להגנת הטבע החלה בסימון בשטח של שביל אשר יאגד בו את האתרים המשמעותיים של פארק רמות מנשה, ובהם הר חורשן, עמק השלום, יער הזורע, נחל השופט וגבעת הרקפות. העבודה הושלמה ב-2013, אז נחנך השביל כחלק מפסטיבל יערות מנשה.
ב-2020, חלק ניכר של השביל, בשדות החקלאיים של רמת השניים, עמד בסכנת הריסה, לטובת בנייה של כ-3,000 יחידות דיור עבור הרחבת העיר יקנעם עילית. בין ראש עיריית יקנעם עילית, סימון אלפסי, לבין ראש המועצה האזורית מגידו, איציק חולבסקי, התנהל קרב משפטי וציבורי בעניין זה, שכן כל אחד מהם תבע את השטח לעצמו וייעד לו שימוש שונה. שני הצדדים היו מעוניינים לפתח באזור, אלפסי את עירו וחולבסקי את מושב עין העמק ושאר המושבים והקיבוצים הסמוכים, וההחלטה בעניין ניתנה להכרעתה של שרת הפנים איילת שקד, שהחליטה לבסוף, ב-2022, כי השדות החקלאיים יישמרו ותוכניות הפיתוח של אלפסי וחולבסקי ייעצרו.
ב-2023, לאחר ששביל רמות מנשה לא תוחזק וסומן מחדש במשך כמה שנים, הוכרז על סימונו שביל חדש במסלול דומה, שביל מגידו. השביל החדש עובר בעיקר בתחומי מועצה אזורית מגידו, ומסומן בצבע סגול.
ISO 639-3
תקן ISO 639-3:2007, "קודים לייצוג שמות של שפות – חלק 3: קוד אלפא-3 לכיסוי מקיף של שפות" (במקור: Codes for the representation of names of languages – Part 3: Alpha-3 code for comprehensive coverage of languages), הוא תקן בינלאומי לקודי שפה בסדרת ISO 639. תקן 3–639 מגדיר קודים בני שלוש אותיות לזיהוי שפות. התקן פורסם על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) ב-1 בפברואר 2007.
תקן ISO 639-3 מתווסף על הקודים בתקן "ISO 639-2 אלפא-3" במטרה לכסות את כל השפות הטבעיות המוכרות. הכיסוי המורחב הזה התבסס בעיקר על קודי השפה המשמשים במאגר אתנולוג (כרכים 10–14) שפורסם על ידי הארגון הבלשני הנוצרי SIL International, המשמש כיום כרשות הרישום לתקן ISO 639-3. התקן מספק מִסְפּוּר מלא ככל האפשר של השפות, כולל שפות חיות וכאלה שנכחדו, שפות עתיקות ומתוכננות, שפות נפוצות ושפות מיעוט, שפות כתובות ושפות דבורות חסרות כתב. עם זאת, התקן אינו כולל שפות משוחזרות כגון פרוטו-הודו-אירופית.
קודי שפה
ISO 639-3 כולל את כל השפות בתקן ISO 639-1 ואת כל השפות הפרטניות בתקן ISO 639-2. שני התקנים הראשונים בסדרה, 639-1 ו-2–639, התמקדו בשפות מרובות-הדוברים, המיוצגות רבות בספרות המחקר. מכיוון שתקן 2 כולל גם קבוצות שפות, וחלק 3 לא, הרי ש-ISO 639-3 אינו כולל בתוכו את כל ISO 639-2. במקרים שבהם תקן 2 מציע שני קודים לאותה שפה, האחד "B" ("ביבליוגרפי", השם הזר לשפה) והשני "T" ("טרמינולוגי", המונח הילידי לשפה), קוד 3–639 נוקט באופציית T הילידית (ראו דוגמאות בטבלה להלן). נכון ל-18.2.21, התקן מכיל 7,893 ערכים. מלאי השפות מבוסס על מספר מקורות, כולל: השפות הפרטניות הכלולות בתקן 2–639, שפות מודרניות ממאגר אתנולוג, וריאנטים היסטוריים, שפות עתיקות ושפות מתוכננות מלינגוויסט ליסט, וכן שפות שהציבור ביקש להוסיפן.
רשות הרישום מספקת את קובצי הנתונים הקריאים למכונה. ניתן למפות את הנתונים מתקן 1–639 או 2–639 אל 3–639 באמצעות קבצים אלה.
639-3 מאפשר להניח כהנחת מוצא הבחנות, המבוססות על קריטריונים שאינם אובייקטיביים לחלוטין. הוא לא נועד לתעד או לספק מזהים לניבים או לווריאנטים אחרים שלא הוגדרו כשפות. למרות זאת, הבחנה בין שפות עשויה להיות סובייקטיבית, במיוחד במקרה של וריאנטים לשוניים ללא ביסוס של מסורת כתיבה, שימוש בשפה במערכת החינוך, בתקשורת או גורמים אחרים התורמים להפיכת השפה לשגורה. לכן אין לראות בתקן סמכות בשאלה, אילו שפות מובחנות קיימות בעולם (בנושא זה עשויה להיות מחלוקות מהותיות), אלא פשוט דרך שימושית אחת לקודד במדויק וריאנטים לשוניים.
מרחב/עמדת קוד
מכיוון שהקוד בן שלוש אותיות, תאורטית המספר המקסימלי של שפות הניתנות לייצוג הוא 26 × 26 × 26 = 17,576. עם זאת, מאחר שתקן 2–639 מגדיר קודים מיוחדים (4 כאלה), טווח שמור (ל-520) וקודים שעבורם יש רק סוג B (קיימים 22), 546 קודים לא ניתנים לשימוש בתקן 3–639. על כן, המקסימום המחמיר הוא 17,576 – 546 = 17,030 שפות.
הגבול העליון מחמיר עוד יותר אם מפחיתים את מקבצי השפות שהוגדרו בתקן 2–639 ואת אלה שטרם הוגדרו בתקן הבא, ISO 639-5.
מאקרו-שפות
קיימות 58 שפות בתקן 2–639 הנחשבות, לצורך התקן, כ"מאקרו-שפות" בתקן 3–639.
חלק מהמאקרו-שפות הללו לא כללו שפה פרטנית בהגדרה של תקן 3–639 במערך הקוד של 2–639, למשל "ara" (הקוד לערבית באופן כללי). אחרים פוצלו לשני קודים נפרדים כבר בתקן 2–639, דוגמת "nor" עבור נורווגית, שפוצל ל-"nno" עבור נורווגית חדשה ול-"nob" עבור נורווגית ספרותית.
המשמעות היא שכמה שפות (למשל 'arb', ערבית סטנדרטית) שנחשבו על פי ISO 639-2 לניבים של שפה אחת ('ארה') נמצאות כעת ב-ISO 639-3 בהקשרים מסוימים הנחשבים כשפות בודדות עצמן.
זה נעשה בניסיון להתמודד עם קידוד וריאנטים שעשויים להיות שונים זה מזה מבחינה לשונית, אך בעיני הדוברים שלהם הם שתי צורות של אותה שפה, למשל במקרים של דיגלוסיה.
לדוגמה, ערבית ספרותית/תקנית מתקיימת לצד. תקן 2–639 מספק את קוד "" לערבית באופן כללי, ואילו תקן 3–639 מספק את קוד "" ספציפית לערבית תקנית.
לרשימה מלאה, ראו את מיפוי המאקרו-שפות באתר SIL.
קוד שפה קולקטיבי
ארגון SIL מגדיר אלמנט קוד-שפה קולקטיבי כ"מזהה המייצג קבוצה של שפות פרטניות, שאינן נחשבות שפה אחת בהקשר שימוש כלשהו." קודים קולקטיביים כאלה אינם מייצגים במדויק שפה מסוימת או אף מאקרו-שפה.
בעוד שתקן 2–639 כולל מזהי שפות קולקטיביים בני שלוש אותיות, קודים אלה אינם נכללים בתקן 3–639. מכאן שתקן 3–639 אינו כולל בתוכו את כל קודי 2–639.
תקן ISO 639-5 מגדיר קודים קולקטיביים בני שלוש אותיות למשפחות-שפה ולקבוצות-שפות קטנות יותר, כולל קודי השפה הקולקטיביים מתקן 2–639.
קודים מיוחדים
ארבעה קודים הושארו ללא שימוש בתקנים 2–639 ו-3–639, למקרים שבהם אף אחד מהקודים הספציפיים אינו מתאים. הקודים המיוחדים מיועדים בעיקר ליישומים כמו מסדי נתונים שבהם צריך לייצג קוד ISO שלא בהכרח קיים עדיין.
בנוסף, 520 קודים בטווח – "שמורים לשימוש מקומי". לדוגמה, המתכנתת רבקה בטנקורט מנהלת הקצאת קודים לשפות מתכוננות בטווח זה. לינגוויסט ליסט משתמש בהם לשפות שנכחדו, לדוגמה הם הקצו לאחת מהן ערך גנרי,, פרוטו-שפה תאורטית כלשהי חסרת שם, בכדי שיוכלו לשבץ אותה בתוך עץ משפחה מוּצע תאורטי, עד שיוכרע מעמדה.
הליכי עבודה
טבלת הקודים עבור ISO 639-3 פתוחה לשינויים. כדי להגן על יציבות השימוש הקיים, השינויים המותרים מוגבלים לפעולות האלה:
הקוד המוקצה לשפה אינו משתנה, אלא אם כן ישנו שינוי בזיהוי השפה או בשמה.
השינויים נעשים במועד שנתי קבוע מראש, וכל בקשה פתוחה לפחות שלושה חודשים להערות הציבור טרם קבלתה.
באתר של ISO 639-3 יש תיאורים של "תחומי הגדרה" עבור ישויות לשוניות (לנגואיד) וסוגי שפות, המסבירים אילו מושגים נמצאים בתחום המקודד ובאילו קריטריונים צריך לעמוד. לדוגמה, ניתן לקודד שפות מתוכננות, אך רק אם הן מיועדות לתקשורת אנושית ובעלות גוף ספרותי, ובכך נמנעות בקשות להקצאת קודים עבור המצאות אידיוסינקרטיות.
ביקורת
הבלשנים מורי, פוסט ופרידמן העלו ביקורות שונות על תקן ISO 639 בכלל, ובפרט על 639-3:
מרטין הספלמאת הסכים עם ארבע מנקודות אלה, אך לא עם הנקודה בנושא השתנותה של שפה. הוא חולק על כך, כי לטענתו כל מחקר תיאורי של שפה דורש זיהוי ומיון שלה, ושלבים שונים של שפה ניתנים לזיהוי בקלות. הוא מציע שבלשנים ישתמשו בקידוד כבר בשלב זיהוי הישות הלשונית, בטרם הבנת מעמדן (לנגואיד), שכן "רק לעיתים רחוקות זה משנה לבלשנים אם מה שהם מדברים עליו הוא שפה, ניב או משפחת שפות קרובות זו לזו". הוא גם מעלה את השאלה, האם תקן ISO מתאים לזיהוי שפות, שכן זהו ארגון תעשייתי, בעוד שהספלמאת רואה בתיעוד ובמינוח של השפה עבודה מדעית. הספלמאת מציין את הצורך המקורי במזהי שפה מתוקננים (שעברו סטנדרטיזציה) שכן הן בעלות "משמעות כלכלית לתרגום וללוקליזציה של תוכנות", אשר לשמם נוצרו תקני 1–639 ו-2–639. עם זאת, הוא מעלה ספקות לגבי השאלה, האם התעשייה זקוקה לכיסוי המקיף שמספק תקן 3–639, גם כיוון שהוא מטפל ב"שפות אשר בקושי מוכרות, של קהילות קטנות, שלעולם או כמעט אף פעם אינן נכתבות ולעיתים קרובות נמצאות בסכנת הכחדה".
הערות שוליים
ISO 639