cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אם עונינו רבו להגדיל
תוכן הפיוט
הפיוט פונה אל הקב"ה, ומבקש ממנו שאף אם עוונות עם ישראל גרמו לריחוק בינו ובין הקב"ה, דבר שגרם לישראל לרדת ממצבו הטוב, ולצאת לגלות, הקב"ה ירחם על עם ישראל. הפיוט מתאר את מצבו הקשה של ישראל בגלות, ומתפלל שהקב"ה יזכור את בריתו לאבות ובזכותם יגאל את עם ישראל.
קרן האמירויות
קרן האמירויות היא קרן פילנתרופית שהוקמה על ידי ממשלת אבו דאבי.
קרן האמירויות הושקה באפריל 2005 כיוזמה של שייח' מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, יורש העצר של אבו דאבי וסגן המפקד העליון של הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות. בשנת 2012, קרן האמירויות הושקה מחדש תחת השם "קרן האמירויות לפיתוח הנוער".
הקרן מבצעת השקעות חברתיות בנוער, באמצעות שש תוכניות מפתח: Takatof, תוכנית התנדבות. כפ"ת, תוכנית להעצמת נוער. Sanid, להכשרת מתנדבים לשעת חירום. תוכנית אוריינות פיננסית, תוכנית לימוד כיצד לנהל את הכספים האישיים ו-Kayani, תוכנית לפיתוח מיזמים חברתיים ברי קיימא, המספקים מקומות עבודה לנוער עם מוגבלות.
קרן האמירויות מנהלת גם את תוכנית מענקי ההשכלה הגבוהה של שייח' מוחמד בין זאיד, שתמכה ב-78 בוגרי אוניברסיטת זאיד, שלמדו יחד 58 תוארי מאסטר ו-15 דוקטורים מאיחוד האמירויות ומאוניברסיטאות בינלאומיות.
ארנלדו פומודורו
ארנלדו פומודורו (Arnaldo Pomodoro; נולד במוֹרצ'אנוֹ שבמחוז אמיליה-רומאניה, איטליה, 23 ביוני 1926) הוא פַּסָּל איטלקי, צורף ומעצב תפאורות מן הבולטים באמני איטליה בדורנו. חי ופועל במילאנו.
חייו ויצירותיו
בתום מלחמת העולם השנייה למד הנדסה והועסק בעיריית פזארו כמודד ויועץ בתחום של שיקום מבנים. בתקופה זו החל להתמחות בצורפות. עבד יחד עם אחיו, ג'ו פומודורו, אף הוא פַּסָּל, צורף ומעצב תפאורות, וב-1954 קבעו את בסיסם במילאנו. בד בבד החל בעבודות הפיסול הגדולות שבהן נודע.
יצירותיו הבולטות מעוצבות כגופים גאומטריים בסיסיים – גליל, קובייה, פירמידה, דיסק וכדור, על פי רוב יצוקים ממתכת. הנודעים מכולם הם כדורי הברונזה הגדולים, "ספֵירה בתוך ספֵירה", והם מוכרים גם בכינויים "הכדור הגדול", או "כדור פומודורו". לכל גרסותיהם משותף דימוי של כדור, שקליפתו המלוטשת סדוקה ומבוקעת וקרביו מסגירים גופים גאומטריים מופשטים, הנדמים במקרים רבים למעין מנגנון מכני. פסלים אלה נתונים לפרשנויות רבות ומגוונות.
יצירותיו כלולות באוסף מוזיאון ישראל ובאוסף הלן וזיגפריד וולוך במוזיאון תל אביב לאמנות. פסל "הכדור" שלו מוצב בבניין הסנאט של אוניברסיטת תל אביב.
ב-1999 נוסדה "קרן ארנלדו פומודורו" במילאנו כמרכז לתיעוד יצירותיו.
ארנלדו פומודורו זכה במשך חייו באותות הוקרה רבים. על מעמדו בזירת האמנות באיטליה מעידה, בין היתר, הצבת דימוי של "כדור פומודורו" בסמליל של המכונים האיטלקיים לתרבות.
אר (כפר)
אֶר (בהונגרית: Őr) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, במזרח הונגריה. הכפר היה מאז ומעולם סמוך לגבול ועל כן נקרא בשם זה, שכן Őr בתרגום לעברית הוא "השומר".
יהודי אר
מתיישבים יהודים החלו להגיע לאזור במאה ה-18. הקהילה היהודית בכפר השתייכה לזרם האורתודוקסי והקימה במקום בית כנסת, בית עלמין יהודי שקיים עד היום, חברה קדישא, חיידר ותלמוד תורה רוב היהודים במקום עסקו בשיווק תוצרת חקלאית ומעט בעלי משקים חקלאיים. בשנת 1930 נמנו בקהילה 70 יהודים.
ב-1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו יהודי הכפר לגטו קישווארדה (KISVARDA) וסמוך לחג השבועות הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה שבו יהודים בודדים לכפר, הם מצאו את בניין בית הכנסת הרוס ושבעת ספרי התורה שהיו בו נעלמו. בשנות השישים של המאה ה-20 כבר לא ישבו יהודים בכפר.
שבירת סימטריית CP
סימטריית CP היא סימטריה מקורבת בין חלקיקים לאנטי-חלקיקים. בעבר חשבו שהסימטריה מדויקת ושעולם שמורכב מחומר יהיה שיקוף מלא בתכונותיו לעולם של אנטי-חומר, אך בשנות ה-60 נתגלתה שבירת הסימטריה הזו בניסוי התפרקות של קאונים. על גילוי זה זכו ג'יימס קרונין וואל פיץ' בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1980.
שבירת סימטריית CP פירושה שכוחות בטבע פועלים באופן שונה על חלקיקים מאשר על אנטי-חלקיקים. התופעה נתגלתה מאוחר יחסית, כי הסימטריה נשמרת תחת מרבית הכוחות: הכח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החזק, כוח הכבידה. רק הכוח הגרעיני החלש שובר את סימטריית CP.
כיום כאמור ידוע ש-CP היא סימטריה לא מדויקת (אם כי עדיין משמשת קירוב טוב לתהליכים רבים) והסימטריה השלמה יותר היא סימטריית CPT, שכל הכוחות בטבע משמרים, עובדה שאושרה בכל הניסויים עד כה.
משמעות
עולם בעל סימטריית CP יכיל כמויות שוות של חומר ואנטי חומר. כפי שידוע לנו מתצפיות אסטרונומיות בכל היקום הנראה, היקום מכיל כמות גדולה בהרבה של חומר מאשר של אנטי-חומר, ולכן אינו סימטרי תחת CP. שבירת הסימטריה נמדדת גם באופן ישיר במאיצי חלקיקים. נכון להיום, השבירה של סימטריית CP במודל הסטנדרטי, שתואמת לתוצאות במאיצים, קטנה מכדי להסביר את כמות החומר ביקום. זו אחת מהבעיות התאורטיות העיקריות של המודל הסטנדרטי, הנקראת גם בעיית הבאריוגנזה (יצירת חומר באריוני).
מחוז 9
מחוז 9 (באנגלית: District 9) הוא סרט מדע בדיוני משנת 2009 בבימויו של ניל בלומקאמפ. הסרט מגולל את סיפורו של "מחוז 9" - מחוז מיוחד שהוקם בפאתי העיר יוהנסבורג שבדרום אפריקה על מנת לשמש מחנה פליטים לגזע חייזרים שהגיעו לכדור הארץ. חלקו הראשון של הסרט מצולם בטכניקת Found Footage ומוצג מפרספקטיבה חדשותית.
פרטי העלילה
במרץ 1982 הופיעה חללית חייזרים ענקית מעל לעיר יוהנסבורג שבדרום אפריקה והתמקמה שם מסיבות לא ברורות. במשך שלושה חודשים ריחפה החללית מעל לעיר ללא ניע. בסופו של דבר, לאחר דיונים רבים, החליטו בני האדם לפרוץ פנימה לחללית. בני האדם מצאו בחללית גזע חייזרים שנראו תשושים, והכריזו עליהם כעל פליטים. בעשור הראשון של המאה ה-21, התקבלה החלטה בידי הממשלה הדרום אפריקנית להעביר את אוכלוסיית החייזרים מהמחוז הקיים בו שוכנו, "מחוז 9", למחוז חדש, "מחוז 10". לשם כך נרכשו שירותיו של הארגון הבינלאומי MNU (ראשי תיבות של Multinational United; "הכוחות המאוחדים"), שהוא בין היתר גם יצרן הנשק השני בגודלו בעולם. "מחוז 9" שוכן בפאתי יוהנסבורג ואוכלוסיית החייזרים שם מונה קצת יותר ממיליון פרטים. "מחוז 9" הוא מחוז גדול המורכב כולו מבתים ארעיים העשויים פח.
בני האדם החלו לכנות את החייזרים "שרצים" עקב דמיונם למעשירי רגל. גזע החייזרים הביא עמו לכדור הארץ כלי נשק מיוחדים ומתקדמים טכנולוגית שאיש מלבדם לא יכול לתפעל, זאת כיוון שהנשק מופעל רק על ידי זיהוי ביולוגי של החייזרים בלבד. ברבות השנים החל גזע החייזרים להבין את השפה האנגלית, אך הם אינם מדברים בה, אלא בשפה הייחודית שלהם. לחייזרים חיבה מיוחדת למזון לחתולים.
ההחלטה להעביר את אוכלוסיית החייזרים הרחק מן העיר יוהנסבורג, למחנה החדש - "מחוז 10", הייתה בעקבות תלונות התושבים. באוגוסט 2010, עובד MNU בשם ויקוס ואן דה מרווה (שרלטו קופלי) מופקד על העברת 1.8 מיליון החייזרים למחוז החדש, ומחליט במבצע מורכב לעבור מדלת לדלת של בתי הפח של החייזרים ולחלק להם צווי פינוי.
במהלך הפינוי, בני האדם מחרימים כלי נשק מיוחדים של גזע החייזרים (נשק מסוכן בעל יכולות טכנולוגיות מתקדמות), כמו גם נשק אנושי שקנו מכנופיות דרום אפריקניות. כנופיות אלו גם קונות מהחייזרים את נשקיהם המתקדמים, על אף שאינן יכולות להפעילם, בתמורה למזון חתולים החביב על החייזרים.
בעת הפינוי, ואן דה מרווה נכנס לאחד הבתים ומוצא מחסן מלא באמצעי לחימה מתקדמים. בשלב מסוים מוצא קפסולה כסופה וגדולה המכילה נוזל שחור. כשהוא מתעסק בה, משפריצה הקפסולה את הנוזל השחור על פניו, והוא מתחיל להקיא.
לאחר התאוששות, חוזר ואן דה מרווה לעבודה במשרדי MNU ומגלה כי ציפורניו מתחילות לנשור וכי נוזל שחור נוזל מאפו. כששב הביתה, עורכים לו קרוביו מסיבת הפתעה לרגל הקידום שזכה לו בעבודה. בעת החגיגה הוא מתחיל להקיא נוזל שחור ומתמוטט. ואן דה מרווה מתעורר בבית חולים, קשור למיטתו ומגלה כי ידו השתנתה ונראית כיד חייזרית. הוא מובהל למקום סודי שם נחשף לניסויים שעורכים בני האדם בחייזרים, ולניסיונות פיצוח אופן התפעול של הנשקים המתקדמים של החייזרים. במקום לנתחו, הוא מובהל למקום בו שוכנים מספר כלי נשק מתקדמים, איתם מורים לו לירות על חייזרים - שפני ניסויים שנחטפו ממחוז 9. מתברר כי גופו ספח אליו תכונות פיזיות המאפיינות את החייזרים, וכי הוא יכול להיות הסוד לפיצוח אופן תפעול הנשק. לאחר שהוא מסרב לשתף פעולה עם מדעני MNU, מחליטים אלו להורגו ולנתחו. ואן דה מרווה מצליח לברוח מהמקום, ומגיע אל "מחוז 9".
בעת החיפושים אחריו בתוך "מחוז 9", הוא מסתתר באחד מבתי הפח של אחד החייזרים, ומגלה כי אותו חייזר השוכן בבית שבו הסתתר מחביא חללית ריחוף קטנה מתחת לצריפו, בתוך האדמה. אותו חייזר, בעל השם האנושי כריסטופר ג'ונסון, מסביר לו (ואן דה מרווה מדבר אנגלית וכריסטופר משתמש בשפה החייזרית, אולם שניהם מבינים זה את זה) כי הוא עובר שינוי גנטי ולמעשה הופך בהדרגה לחייזר, ומציע שאם יעזור לו להשיג דלק (שהיה באותה קפסולה כסופה, וכעת נמצא במטה MNU) לחללית שמתחת לצריפו, יוכל להמריא אל חללית האם שעודנה שוכנת מעל יוהנסבורג, ומשם ימריא איתו אל הכוכב שלו ושם ימצא לו מרפא שיהפוך את השינוי.
ואן דה מרווה, שכעת מודע לכך שארגון ה-MNU רק מחפש את הטכנולוגיה והנשק של החייזרים ולא יבחל בשום דרך להשיגם, מחליט לחדור עם כריסטופר למשרדי MNU, שם יש מספיק דלק לחללית הריחוף. לאחר שחודרים השניים למשרדים נחשף כריסטופר למראות הקשים, תוצאות הניסויים בחייזרים בני גזעו.
כשהם מצליחים לחזור אל הצריף השוכן מעל חללית הריחוף, מודה לו כריסטופר ואומר לו כי תוך שלוש שנים יחזור עם תרופה. ואן דה מרווה כועס על שרק עכשיו אמר לו שייקח זמן רב עד שימצא לו תרופה, חובט בו ומעלף אותו. ואן דה מרווה נכנס לחללית עם בנו של כריסטופר, ומנסה להמריא לחללית האם, אך טילי נ"מ שהותקנו בגבולות "מחוז 9" מיירטים את החללית והיא מתרסקת. ואן דה מרווה נתפס ומובל במשאית אל עבר היציאה מהמחוז, אך ברגע האחרון כנופיות אפריקניות אורבות לכוח ה-MNU ומשחררות אותו. למרות זאת, הכנופיות מבקשות לשחוט את ואן דה מרווה מתוך אמונה כי אם יאכלו את איבריו, גם הם יצליחו להפעיל את נשק החייזרים. ואן דה מרווה מצליח להשתלט על רובוט חייזרי (מעין מכה) ששכן באחד המחסנים של הכנופיות, ולהרוג את כל חברי הכנופיה. את כריסטופר, שגם הובל אל מחוץ למחוז, הוא משחרר מתוך משאית MNU הפוכה, ומחליט כי בכל זאת יעזור לו להגיע לחללית האם. ואן דה מרווה, בעזרת הרובוט החייזרי מחפה על כריסטופר מפני כוחות ה-MNU ומצליח לעזור לו להגיע לחללית האם, ואף מצליח, בעזרת חייזרים נוספים להרוג את אנשי כוחות ה-MNU.
הסרט מסתיים כאשר מצליחים החייזר כריסטופר ובנו להפעיל את חללית האם ולהסתלק מן הכוכב, ונשאלת השאלה מה הן כוונותיו של כריסטופר - להזעיק עזרה ולחזור למען העם שלו? או שמא הסתלק מן הכוכב לבל יחזור, או אף אולי יחזור עם תגבורת ויכריז מלחמה על האנושות? זמן רב לאחר מכן, מתואר בדיווח חדשותי כי אוכלוסיית החייזרים כבר הועברה הרחק מיוהנסבורג, וכעת היא מונה יותר מ-2.5 מיליון פרטים והיא ממשיכה להתרחב. לקראת סוף הסרט, מוצאת אשתו של ואן דה מרווה חתיכת מתכת בצורת פרח על מפתן דלתה. סצנה לאחר מכן, נראה חייזר עם אותו חלקיק מתכת, יושב על תלם ב"מחוז 10" - רמז להפיכתו המלאה של ואן דה מרווה לחייזר.
סיפור רקע
בכנס קומיק-קון התראיין יוצר הסרט ניל בלומקאמפ ושפך קצת אור על הרקע לעלילה. לדבריו החייזרים בעלי מבנה היררכי של כוורת בדומה לדבורי דבש או נמלים. בכל חללית קיימת מלכה השולטת על הפועלים וגורמת להם לעבוד יחדיו. ללא המלכה לפועלים אין הכוונה והם אינם מסוגלים ליזום ולהתארגן יחדיו או לפעול למען מטרה. הספינה שהגיעה לכדור הארץ כנראה אספה וירוס או בקטריה שפגעו במלכה והשאירו את הפועלים ללא שליטה. החללית תוכננה כך שתישא את הפועלים לכוכב הקרוב ביותר בעלי תנאי מחיה מתאימים בו הם יכולים לחיות עד אשר תיוולד מלכה או מלך לכוורת. כפי הנראה הבן של החייזר כריסטופר אמור להיות המנהיג של החללית. כנראה שינויים ביולוגיים טבעיים שהחלו כתוצאה מאבדן המלכה הישנה הפכו את כריסטופר לחכם יותר וגרמו לו להטיל ביצה אחת בניגוד לשאר הפועלים אשר מטילים מספר רב של ביצים.
ביקורות והשפעה
הסרט מתאר את החייזרים כפליטים אומללים, שפניהם היו לשלום. בסרט הם חיים בסוג של גטו, תחת משטרם של בני האדם. על החייזרים נאסר להסתובב ב"מקומות לבני אדם בלבד". סרט זה מציג דווקא את הצד הרע של האנושות, את הדחף להשתלט על נשקיהם של החייזרים. זאת בשונה מסרטי מדע בדיוני מקבילים, המתארים את בני האדם כגיבורים לעומת החייזרים הפולשים. מאחר שהסרט מתרחש בדרום אפריקה בשנת 1982, קשה להתעלם מהדמיון למדיניות האפרטהייד הגזענית שהייתה נהוגה שם עדיין באותו זמן.
הסרט קיבל ביקורות טובות על שהצליח להתמודד עם תקציב נמוך ובכל זאת הפך לשובר קופות. גם האפקטים בסרט והשחקנים ה"אנונימיים" שבו זכו לתשבחות.
סרט המשך
במרץ 2021 הודיע ניל בלומקאמפ שהוא שוקד על פיתוח המשכון, בצוותא עם שרלטו קופלי וטרי טאצ'ל. הסרט ייקרא "מחוז 10", לשם הועברו הפליטים ממחוז 9 בסוף הסרט הקודם.
Old Town Road
Old Town Road הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי ליל נאז X, אשר יצא לאור לראשונה באופן עצמאי בדצמבר 2018. לאחר שצבר פופולריות, הסינגל יצא לאור מחדש על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס בתאריך מרץ 2019. ליל נאז X בנוסף לכך הקליט רמיקס לשיר יחד עם הזמר הקאנטרי האמריקאי בילי ריי סיירוס, אשר יצא לאור בתאריך 5 באפריל 2019. שתי הגרסאות נכללו בתוך המיני אלבום הראשון של ליל נאז X, 7 (2019).
השיר מתואר כשיר ראפ קאנטרי, ז'אנר שלא פרץ למיינסטרים לפני הוצאת השיר. מפיק ההולנדי יאנגקיו חיבר את המנגינה של השיר והעלה אותו לרשת. השיר הפך בן רגע לשיר פופולרי באפליקציית טיקטוק ולמעשה נכנס למצעדים רבים של בילבורד לשנת 2019, במרץ 2019.
השיר קיבל את התואר יהלום על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי באוקטובר 2019, על מכירות המסתכמות על 10 מיליון יחידות שקולות בארצות הברית, מה שהופך את השיר למהיר ביותר שמקבל תואר זה. בטקס פרסי הגראמי ה-62, הרמיקס לשיר עם בילי ריי סיירוס הועמד בתור שיר "תקליט השנה", וזכה בפרס "ביצוע הפופ על ידי צמד/להקה הטוב ביותר", ובפרס "וידאו קליפ השנה". באוקטובר 2019, חברת תקליטיו של ליל נאז X, קולומביה רקורדס, כיום סוני מיוזיק, זכו בפרס בתור "תקליט המוזיקה & סאונד" על ידי SAG-AFTRA עבור "עבודה יוצאת דופן על להט"ב". בינואר 2021, השיר שבר שיא גינס עבור הסינגל עם מספר רב ביותר של פלטינה עם 14 פלטינות, בארצות הברית לפי דביריהם של איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, מה שנאמר שהשיר צבר למעלה מ-14 מיליון יחידות שקולות. השיר נמכר בכ-18 מיליון עותקים ברחבי העולם, כתוצאה מכך, השיר נהפך לאחד מן השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. מגזין רולינג סטון מנה את השיר במקום ה-490 ברשימה "השירים הטובים ביותר בכל הזמנים" גרסת ה-2021.
רקע
השיר נכתב על ידי מונטרו היל, טרנט רזנור, אטיקוס רוס וקלוואה ראוקמה והופק על ידי YoungKio, רזנור ורוס. השיר הוא בסגנון היפ הופ אשר משלב את סגנונות הקאנטרי והראפ. בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
הקליפ של השיר אשר עלה לערוץ היוטיוב של ליל נאז X זכה להצלחה רבה ונכון לדצמבר 2020 צבר הקליפ למעלה מ-587 מיליון צפיות.
בשנת 2020, ביצעה "ארץ נהדרת" פרודיה לשיר בזמן הבחירות לכנסת ה-23.
הרמיקס של בילי ריי סיירוס
"(Old Town Road (Remix" הוא סינגל שהוקלט על ידי ליל נאז X בשיתוף הזמר האמריקאי בילי ריי סיירוס, והוא הרמיקס הראשון לשיר "Old Town Road" שיצא. הרמיקס יצא לאור ב-5 באפריל 2019. הרמיקס נכלל במיני-אלבום הראשון של ליל נאז אקס, "7".
רקע
בדצמבר 2018, יום אחרי יציאת השיר המקורי, ליל נאז X פרסם באתר טוויטר שהוא רוצה את ביילי ריי סיירוס בשיר שלו.
ביילי ריי סיירוס ענה לליל נאז בכך שאמר שהוא אהב את השיר "Old Town Road" בפעם הראשונה ששמע אותו.
הרמיקס היה שישה עשר שבועות ברציפות במקום ה-1 במצעד בילבורד הוט 100. כמו כן, שומש השיר עשרות מיליוני פעמים בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק, מה שהוביל לחלק מהצלחתו הניכרת של השיר.
הרמיקס של יאנג ת'אג ומייסון רמסי
הרמיקס השלישי לשיר "Old Town Road", לאחר הרמיקס של דיפלו מאפריל 2019, הרמיקס יצא לאור ב-12 ביולי 2019. הרמיקס כולל הופעת אורח של הראפר האמריקאי יאנג ת'אג והזמר האמריקאי מייסון רמסי.
רקע
יאנג ת'אג זכה להביא את הקאנטרי ראפ למיינסטרים עם המיקסטייפ שלו Beautiful Thugger Girls.
הרמיקס של דיפלו
הרמיקס הרשמי השני של השיר הוא "Old Town Road (Diplo Remix)", אשר יצא לאור בתאריך - 29 באפריל 2019. עם הפקה נוספת של התקליטן דיפלו. הרמיקס של דיפלו הגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים של ניו זילנד לפי נתוני איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי. הרמיקס נכלל באלבומו השני של דיפלו, Diplo Presents Thomas Wesley, Chapter 1: Snake Oil (2020).
הרמיקס של RM
הרמיקס האחרון "Old Town Road (Seoul Town Road Remix)", יצא לאור בתאריך 24 ביולי 2019, יחד עם הראפר הדרום קוריאני RM מלהקת הבנים הקוריאנים BTS. ליל נאז X ציין שזהו הרמיקס האחרון שישוחרר. זהו רמיקס הראשון שבו בילי ריי סיירוס לא משתתף. הגיע למקום השמיני במצעד של ניו זילנד. הופיעו לראשונה בשידור חי בטקס פרסי הגראמי ה-62.
הרמיקס של קאפקייק
ראפר אמריקאי, קאפקייק הוציא רמיקס לא רשמי ל-"Old Town Road" בשם "Old Town Hoe", ב-17 באפריל 2019. הרמיקס מציג את המילים "I'm gonna ride 'til I can't no more" באופן מיני מפורש. קליפ לרמיקס יצא מאוחר יותר במאי 2019. ליל נאז X הגיב לטובה על הרמיקס.
רמבלינג ג'ק אליוט
רמבלינג ג'ק אליוט (Ramblin' Jack Elliott; נולד ב-1 באוגוסט 1931) הוא זמר פולק יהודי אמריקאי.
ביוגרפיה
ג'ק נולד בשם אליוט אדנופוז בברוקלין. אביו היה רופא יהודי מצליח, ואמו הייתה עקרת בית. למרות לחץ מצד אביו שיהיה רופא, אליוט דווקא התעניין בתחרויות הרודאו. בגיל 15 החליט אליוט לברוח מהבית. הוא הצטרף לרודיאו הנודד, שם נחשף לראשונה לקאובוי מזמר. לאחר שהיה שלושה חודשים ברודאו, מצאו אותו הוריו והחזירו אותו הביתה.
לאחר שחזר הביתה לימד אליוט את עצמו לנגן גיטרה והתחיל להתפרנס מהופעות רחוב. אחר כך התחבר עם הזמר וודי גאת'רי והתגורר אצלו, בתור תלמיד. גאת'רי היה ההשפעה הגדולה ביותר על אליוט. בנו של וודי, ארלו, מספר שלמד לנגן את כל השירים של אביו ממנו, מאחר שאביו מת בגיל צעיר.
אליוט ונגן הבאנג'ו דרול אדמס, בסוף שנות ה-50 לסיבוב הופעות ברחבי אירופה. סיבובי ההופעות שלו השאירו חתם במוזיקה ועד 1961 כבר הספיק להקליט שלושה אלבומי פולק אצל חברת תקליטים בריטית.
כמו גאת'רי גם אליוט היה מספר סיפורים, ולא רק זמר. ג'ק אליוט הוא גם נווד בנשמתו. אומרים עליו ש"לא תמצא את ג'ק אליוט אם תחפש אחריו. כי הוא לא נשאר בשום מקום יותר מדי זמן...", הכינוי "רמבלינג" שדבק לשמו אינו מהפרוש של נווד אלה מהפירוש של בירבור. מספרים שלא היה אפשר לשאול אותו שאלה בלי לשמוע אותו מברבר על איזה סיפור.
בוב דילן העיד שג'ק אליוט היה אחד ההשפעות הגדולות ביותר על תחילת דרכו. דילן הגיע לניו יורק ב-1961 לפגוש את אלילו גאת'רי שהיה במצב קשה בבית חולים, אז פגש את אליוט שחזר לארצות הברית מאירופה והוא סייע לו, הם אף התגוררו באותו בית מלון. בהופעתיו הראשונות של דילן בניו-יורק אליוט הציג את דילן בתואר "בנו של ג'ק אליוט".
ב-1995 זכה בגראמי הראשון שלו וב-2000 יצא סרט עליו "סיפורו של רמבלינ' ג'ק".
ישע שלנו
רקע
הגלגול הראשון של העלון "ישע שלנו" היה העלון "ונטעתים", שיצא על ידי מרכז מורשת גוש קטיף שעל יד ועד מתיישבי גוש קטיף. הגיליון הראשון יצא בי"ט באייר תשס"ה (2005), והגיליונות הראשונים היו חלק מן המאבק בתוכנית ההתנתקות. העלונים המשיכו לצאת גם לאחר הפינוי, ועסקו אז בעיקר בניסיונות של המפונים לשוב אל השיגרה ולמצוא תעסוקה. העלון "ונטעתים" יצא ב-18 גליונות.
בחודש אייר ה'תשס"ו (2006), עם גיבוש קו הפעולה החדש של מועצת יש"ע לאחר ההתנתקות, הוחלט לייצר עלון חדש שיציג את מפעל ההתנחלות כולו ברוח אופטימית וישמש כבמה לדעות מועצת יש"ע בכלל ושל מתיישבי יהודה ושומרון ומפוני חבל עזה בפרט. בעקבות זאת תפס העלון החדש "ישע שלנו" את מקומו של "ונטעתים".
עם השנים עבר העלון מספר גלגולים בעיצובו הגרפי. הוא החל כעלון מלבני וקטן יחסית, וכעבור זמן עבר מתיחת פנים עיצובית - בצורתו ובפורמט שבו העלון מודפס. תוכנו של העלון הועלה מדי שבוע גם לאתר האינטרנט של המועצה, שם היה ניתן להורידו למחשב באופן מקוון. כמו כן, הופץ העלון בניוזלטר לאלפי כתובות דואר אלקטרוני בכל שבוע.
בספטמבר 2019 התמזג העלון יחד עם עלון שבת בשבתו, והפכו לעלון אחד תחת השם "שבת בשבתו" וישע שלנו ירד מהדפוס באופן סופי. עורכו האחרון של העלון היה אלנתן זכריה.
תוכן
מבנהו הקבוע של העלון כלל בעמודו הראשון מאמר מפרי עטו של אחד מרבני הציונות הדתית, כדוגמת הרב אליעזר ולדמן, הרב יגאל קמינצקי והרב חיים דרוקמן. מאמריהם עסקו על פי רוב בענייני השעה תוך התייחסות לפרשת השבוע החלה באותה העת בה יצא הגיליון.
מדורים קבועים נוספים בגיליון: "ישעמדה" המביא את עמדת מועצת יש"ע בנושאים שעל הפרק; "ברשת" - פוסט שבועי מהבלוג הפופולרי מתנחלות ברשת; ובמדור הפופולרי "מה קורה" מקבל הקורא סיכום קצר מהמתרחש ביהודה ושומרון באותו שבוע – בתמונות ובמילים. בשנת 2015 התחיל להתפרסם מדור חדש בשם "מדור המייסדים", הביא מדי שבוע ראיונות עם ראשוני המתיישבים ואנשי מפתח ביהודה ושומרון.
באלול ה'תשע"ט (ספטמבר 2019) התמזג העלון ישע שלנו לתוך "שבת בשבתו".
קבר שיינלינג
קבר שְׂייֵנְלִינְג (בסינית: 显陵, בפין-יין: xiǎnlíng) הוא המאוזוליאום של הנסיך ג'וּ יוּאוּיְוֵּ'אן משושלת מינג ואשתו, השוכן בנפה העירונית ג'ונְגְשְׂיָאנְג (鐘祥, פין-יין Zhōngxiáng) במחוז חוביי, כ-7.5 קילומטרים צפונית מזרחית למושב הנפה וכ-1,000 קילומטרים דרומית מערבית לבייג'ינג בירת סין.
בשנת 2000 הכריז ארגון אונסק"ו על אתר המורשת העולמית קברים קיסריים של שושלות מינג וצ'ינג, שכולל את קבר שיינלינג ואת קברי צ'ינג המזרחיים וקברי צ'ינג המערביים.
היסטוריה
ג'וּ יוּאוּיְוֵּ'אן (朱祐杬, בפין-יין: Zhū Yòuyuán) נולד ב-1476 כבנו הרביעי של הקיסר צ'נגחווה, הקיסר השמיני בשושלת מינג. אביו העניק לו את התואר הנסיך שיאן (獻). ב-1494 הוא קיבל אחוזה פיאודלית באָנְלוּ (ג'ונְגְשְׂיָאנְג של ימינו) שם חי עד יום מותו ב-1519. הוא נקבר כנסיך בהרי סונגלין הסמוכים לג'ונְגְשְׂיָאנְג. מעמדו השתנה לאחר מותו עקב הנסיבות. אביו הקיסר מת בשנת 1487 ובנו הבכור (אחיו החורג של ג'וּ יוּאוּיְוֵּ'אן) הוכתר כקיסר מינג התשיעי בשם חונגג'ה. חונגג'ה מת ב-1505 ובנו היחיד הוכתר כקיסר מינג העשירי בשם ג'נגדה. ג'נגדה מת ב-1521 ומותו גרם למשבר משום שהוא היה נטול ילדים. האדם הבא בסדר הירושה היה ג'וּ חוֹאוּצונְג, בנו בן ה-14 של ג'וּ יוּאוּיְוֵּ'אן שמת כאמור שנתיים לפני כן. הוא נלקח מג'ונְגְשְׂיָאנְג לבייג'ינג והוכתר כקיסר מינג האחד עשר בשם ג'יאג'ינג (שלט מ-1521 ועד 1567).
למרות התנגדות נמרצת של אנשי חצרו הייתה אחת מפעולותיו הראשונות להכריז על אביו המת כקיסר בשם גונְגְזְ'ווֵיְשְׂייֵן וב-1524 הוא הורה לפיכך להפוך את קברו מקבר נסיך לקבר של קיסר, על בסיס המבנה של קברי שושלת מינג ליד בייג'ינג, ושינה את שם הקבר לשְׂייֵנְלִינְג. ב-1532 הושלמה הבנייה מחדש של הקבר. ב-1538 מתה אמו של ג'יאג'ינג והוא הורה לקברה כקיסרית גָ'אנְגְשֶׁנְג יחד עם אביו בתל קבורה נפרד. הקיסר הורה להרחיב את מערך הקברים, עבודה שבוצעה בין 1556 ל-1559 ושיפוצים נוספים בוצעו ב-1566.
אמברוסיו או'היגינס
אמברוסיו או'היגינס, המרקיז מאוסורנו, המרקיז מואיינאר, הברון מבאלינארי (באירית: Ambróis Ó hUigínn; באנגלית: Ambrose O'Higgins, Marquis of Osorno, Baron of Ballynary; בספרדית: Ambrosio O'Higgins, Marqués de Osorno, Marqués de Vallenar, Baron de Ballenary; 1720 - 19 במרץ 1801) היה איש צבא ומנהלן אירי בשירות הכתר הספרדי. או'היגינס שרת באימפריה הספרדית שבאמריקות כמושל צ'ילה (1788–1796) וכמשנה למלך של מלכות המשנה של פרו (1796–1801). ברנרדו או'היגינס, ממנהיגי העצמאות של צ'ילה וראש המדינה הצ'יליאנית הראשון, היה בנו הבלתי חוקי.
קבר שיינלינג
היסטוריה
ב-1642 שרף לִי דְזְה-צֶ'נְג, מורד סיני שעמד בראש צבא איכרים, חלק ממבני העץ של מתחם הקברים. שנתיים אחר-כך הביס לי את הקיסר האחרון של שושלת מינג ונכנס לבייג'ינג, אלא שתקופת שלטונו הייתה קצרה והמאנצ'ו שפלשו ממנצ'וריה הביסו אותו ועלו לשלטון בסין כשושלת צ'ינג. השליטים החדשים דאגו בתקופתם לשמור על המתחם ומצויה בתחומו אסטלת אבן ובה התחייבות הפקידות המקומית לשמור על המקום.
אמברוסיו או'היגינס
ביוגרפיה
או'היגינס היה בנם של צ'ארלס ומרגרט או'היגינס. מצד אביו ירש את התואר הבארון מבאלינארי, אזור בו היו למשפחה בעבר אדמות רבות עד להחרמות רכוש הקתולים בידי אוליבר קרומוול לאחר שכבש את אירלנד. מצד אימו השתייך אמברוסיו לבית או'קונור מטירת באלינטובר (O'Conor of Ballintuber Castle), אשר מלך באירלנד עד לשנת 1000. על אף ייחוס מכובד זה, אובדן הרכוש המשפחתי הביא את צ'ארס אוהיגינס לכדי אריסות, ואמברוסיו נולד למשפחת חקלאים צנועה. בצעירותו קיבל הכשרה במתמטיקה והוכשר להיות שרטט ומודד.
קבר שיינלינג
תיאור
אתר המורשת העולמית משתרע על שטח של 1,830 דונם, כשהוא נסמך על הר סונגלין (松林山) מצפון, כשאתר הקבורה עצמו מכסה 520 דונם, והוא מוקף באזור חיץ המשתרע על שטח של 2.2 קמ"ר. זהו מתחם הקבר הגדול ביותר בין קברי הקיסרים משושלת מינג. הנהר גְ'יוֹצ'וֵּ'ה (九曲河, בפין יין jiǔqǔ hé, מילולית "נהר תשעת הפיתולים") מתפתל דרך המאוזוליאום. מסלולו מלאכותי, לאורכו נבנו תשעה סכרים וגדותיו מחופות בלבנים. את אתר הקבורה מקיפה חומה בגובה 6 מטרים ובעובי 1.6 מטרים והיקפה 4,730 מטרים, שצורתה הכללית דומה לבקבוק. המתחם כלל מעל ל-30 מבנים מפוארים, אלא שמרביתם נשרפו כאמור ב-1642 ומרובם נותרו יסודות או חורבות.
משה גוטל לוין
משה גוטל לוין (1879–1976) היה תעשיין ארץ ישראלי, ממייסדי חברת התרופות "סלומון, לוין ואלשטיין" – לימים הבסיס לחברת "טבע". מראשי הציבור היהודי בחיפה, יושב ראש ועד הקהילה ויקיר העיר. חתנו של יואל משה סלומון.
קבר שיינלינג
תיאור
המבנים הבולטים (מדרום לצפון) הם:
אמברוסיו או'היגינס
ביוגרפיה
בשנת 1751 עבר או'היגינס להתגורר בקדיס שבספרד עם דודו, שהיה איש כנסייה בכיר שם. או'היגינס הפך לסוחר ונציג החברה האירית באטלר (Butler), ועל שום דתו הקתולית ומוצאו האירי הותר לו להגר באופן חוקי לאמריקה הספרדית בשנת 1756. את דרכו באמריקה החל או'היגינס כסוחר באזור ריו דה לה פלטה (לימים ארגנטינה) אולם הצלחה מועטה החזירה אותו לספרד בשנת 1760. בשנת 1761 חזר או'היגינס לאמריקות, לצ'ילה, וקבע את מגוריו בסנטיאגו דה צ'ילה, שם שרת את הכתר הספרדי כשרטט וכמהנדס בדרגת טנינטה, וכעוזרו של אירי אחר, ג'ון גרלנד (Garland), ששימש כמושל הצבאי של ולדיביה. במסגרת תפקידו כונן או'היגינס שירות דואר אמין בין הקפיטניה חנרל של צ'ילה למושבה בריו דה לה פלטה, שחצה ביעילות את הרי האנדים. כאיש צבא קודם או'היגינס במעלה סולם הדרגות ונשא במספר משרות פיקודיות, במסגרתן זכה במספר ניצחונות בספר הצ'יליאני הדרומי בקרבות אל מול בני המפוצ'ה, ונפצע פעמיים. עם החלת שיטת האינטנדנסיות בצ'ילה בשנת 1786 במסגרת הרפורמות הבורבוניות, מונה או'היגינס לאינטנדנטה הראשון של האינטנדנסיה של קונספסיון. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1788, מונה למושל צ'ילה באורח זמני עם מות המושל הקודם, ולאחר מכן מונה לתפקיד באופן רשמי.
משה גוטל לוין
ביוגרפיה
משה גוטל לוין נולד בעיירה ינושק שבליטא, למשפחה יהודית, בנם של יהושע ומלכה לוין. בשנת 1883, בהיותו בן ארבע, עבר עם משפחתו לקורק באירלנד, והם התאזרחו כנתינים בריטים. קיבל חינוך תורני מפי מורים פרטיים יוצאי ליטא.
אמברוסיו או'היגינס
ביוגרפיה
כמושל צ'ילה היה או'היגינס פעיל ביותר. הוא קידם את סלילת הדרך בין סנטיאגו דה צ'ילה ועיר הנמל החשובה ולפראיסו, החל בתכנון ובבניית ארמון המטבעה בסנטיאגו (Palacio de La Moneda), המשמש כיום כמעונו הרשמי של נשיא צ'ילה, העביר מספר רפורמות ארגוניות וכלכליות בתחומי הדיג, חקלאות, כרייה, מסחר (פנימי וחיצוני כאחד), והסדיר את אוצר הקולוניה. אל מול בני המפוצ'ה קידם ושימר את מדיניות שמירת השלום וקיים פרלמנט (מפגש בין נציגי המפוצ'ה לנציגי השלטון הספרדי) להבטחת מדיניות זו בשנת 1793. הודות למדיניות זו בדרום עלה בידו להקים יישובים חדשים בדרום צ'ילה, כגון נואבה בילבאו (Nueva Bilbao, לימים, בשנת 1828, שינתה את שמה לקונסטיטוסיון, Constitución), לינארס (Linares), פראל (Parral) וייסודה מחדש של אוסורנו (Osorno). אלו נוספו ליישובים קודמים שייסד בצפון ובמרכז, כגון אייפל (Illapel), קומבארבלה (Combarbalá), סן אמברוסיו דה באלנארי (San Ambrosio de Ballenary; לימים שובש השם ועבר היספניזציה וכיום נקראת העיר וואיינאר, Vallenar) ולוס אנדס (Los Andes).
משה גוטל לוין
ביוגרפיה
בשנת 1892, נסעה המשפחה לארץ ישראל כדי לחגוג בה את הבר מצווה של משה, אך היא נשארה בארץ ישראל, והתיישבה בירושלים. אביו עסק במסחר והוא למד בישיבת מאה שערים ובישיבת עץ חיים. בשנת 1901, פתח עם גיסו חיים סלומון בית מסחר לשיווק תרופות בירושלים. כעבור שנה נסעו השניים ללבנון לצורכי מסחר. בדרכה מיפו ללבנון עגנה אונייתם בנמל חיפה, לוין התוודע לראשונה לחיפה והחליט לפתוח בה סניף של בית המסחר לתרופות. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1903, עבר לגור בעיר עם משפחתו, כשגיסו חיים סלומון ממשיך לנהל את העסק בירושלים.
אמברוסיו או'היגינס
ביוגרפיה
בשנת 1789 ביטל את מוסד האנקומיינדה והביא לסיומה את עבודת הכפייה של ילידי הארץ האינדיאנים.
משה גוטל לוין
ביוגרפיה
היה מראשי "אגודת אחים" שפעלה בחיפה. בשנת 1907, ייסדה האגודה את השכונה הראשונה בהדר הכרמל - "הרצליה".
אמברוסיו או'היגינס
ביוגרפיה
או'היגינס סיים את תפקידו כמושל צ'ילה במאי 1796, עת מונה למשנה למלך של מלכות המשנה של פרו, תפקיד בו כיהן משך כארבע שנים, עד ליום מותו בלימה ביום 19 במרץ 1801. או'היגינס הובא לקבורה בכנסיית סן פדרו (San Pedro) בלימה.
או'היגינס מעולם לא בא בקשר נישואים, אולם במהלך שירותו בצ'ילה, בהיותו כבן 50, עמד בקשר עם איסבל ריקלמה (Riquelme), קריאולית כבת 18 בת האליטה המקומית. מקשר זה נולד לו בשנת 1778 בנו מחוץ לנישואים, ברנרדו או'היגינס, לימים מגיבורי העצמאות הצ'יליאנית. על אף שאמברוסיו או'היגינס מעולם לא הכיר בבנו באופן רשמי ומעולם לא פגש בו, הוא מימן את חינוכו בלונדון והוריש לו את נכסיו בפרו ובצ'ילה. תאריו לא הועברו לבנו, שכן מלך ספרד לא אישר זאת.
משה גוטל לוין
ביוגרפיה
לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה דרשו ממנו השלטונות הטורקיים לוותר על אזרחותו הבריטית, ואם לא יעשה כן ייאסר. בעקבות זאת נמלט לוין עם אשתו ושבעת ילדיו לאלכסנדריה שבמצרים. לפרנסתו הפך לספק הירקות של הצבא הבריטי באלכסנדריה. מאוחר יותר עברו לפורט סעיד. בתקופת שהותם במצרים מת בנו דניאל בן השמונה ממחלת הטיפוס. אשתו חלתה בדבר, אך הבריאה.
אמברוסיו או'היגינס
ביוגרפיה
הודות לייחוסו, וכהוקרה על שירותו לכתר, העניק לו מלך ספרד את התארים "הברון מבאלינארי" (1788), "המרקיז מאוסורנו" (1796) ו"המרקיז מואיינאר". על שמו קרויים העיר וואיינאר בצ'ילה, מפרץ וואיינאר באלסקה, הדרך בין סנטיאגו לוואלפראיסו (מספר 68) וכמספר נקודות גאוגרפיות נוספות. פסלים בדמותו מוצבים במספר מקומות באירלנד.
משה גוטל לוין
ביוגרפיה
עם תום המלחמה שבה המשפחה לארץ ישראל ולוין נרתם לעבודתו במסחר התרופות. לאחר כמה שנים ייסד עם שותפיו את בית החרושת לתרופות "אסיא" בפתח תקווה, שברבות הימים התרחב והפך למפעל לתרופות "טבע".
פעילות ציבורית
לצד פעילותו התעשייתית הוא היה פעיל ציבור בעירו חיפה. בשל מעמדו ושליטתו בשפה האנגלית פעל לגשר בין הקהילה היהודית לשלטונות המנדט הבריטי. הממשלה הבריטית העניק לו את תואר ה-OBE.
חיים אישיים
בשנת 1898, בהיותו בן תשע עשרה, נישא לציפורה, בתו של יואל משה סלומון. בשנת 1975, נפטרה אשתו בגיל 93, לאחר 76 שנות נישואים. אחד מחתניו הוא נחום חת, אביהם של מאיר חת ושל עדנה גבריאלי. בנו הוא השופט ישראל לוין.
לוין נפטר ב-1976, בגיל 97.
ריצ'רד פרנסיס ברטון
סר ריצ'רד פרנסיס ברטון (באנגלית: Sir Richard Francis Burton; 19 במרץ 1821, דבון, אנגליה – 20 באוקטובר 1890, טרייסט, אוסטרו-הונגריה) היה איש צבא, קונסול בריטי, חוקר ארצות, גאוגרף, מזרחן, בלשן, סופר ומתרגם.
ברטון, מחופש לסוחר אפגני מוסלמי, הסתכן וביקר בעיר מכה. קדמו לו במאה ה-19 בורקהרדט ב-1815 וגאורג אוגוסט ואלין ב-1846. ברטון תרגם את לילות ערב ואת הקאמה סוטרה לאנגלית. ברטון נודע במסעו בלוויית ג'ון הנינג ספיק לגילוי מקורות הנילוס שבמהלכו הגיעו אל האגמים הגדולים של אפריקה, מסע שתועד בספרות ואף בסרט "אל הרי הירח" (Mountains of the Moon) משנת 1990.
ברטון סייר וחקר בארצות שונות וכתב רבות. מאוחר יותר שירת בתפקיד קונסול בפרננדו פו (אי בחוף המערבי של אפריקה), בסנטוס שבברזיל, בדמשק ולבסוף בטריאסטה, שם נפטר.
ברטון היה עמית החברה הגאוגרפית המלכותית שתמכה במסעותיו. בשנת 1866 העניקה לו המלכה ויקטוריה תואר אבירות במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
סאן מנחם
סאן מנחם (נולד ב-7 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן ישראלי שמשחק בעמדת המגן השמאלי במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
מנחם גדל בתל אביב, למד בגימנסיה הרצליה ובעירוני י"א החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של שמשון תל אביב ושיחק גם בקבוצות הילדים של בני יהודה תל אביב. בגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל רמת השרון, ועם קבוצת הנוער של המועדון עלה לליגת העל לנוער בשנתו הראשונה בקבוצה. ב-11 במאי 2013 ערך מנחם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 לבני יהודה, ועד תום עונת 2012/2013 פתח בהרכב במשחק נוסף בליגת העל. בעונת 2013/2014 צורף באופן רשמי לקבוצה הבוגרת, וערך חמש הופעות בליגת העל בנוסף להופעה אחת במסגרת גביע המדינה, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2014/2015 הפך מנחם לשחקן הרכב קבוע, וערך 28 הופעות בליגה הלאומית. ב-13 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 על מכבי יבנה.
ב-21 ביוני 2015 חתם מנחם לארבע שנים במכבי חיפה. ב-5 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין בגביע הטוטו, ובליגת העל שותף בעשרה משחקי ליגה בעונת 2015/2016, בנוסף למשחק אחד במסגרת גביע המדינה, בו זכה עם הקבוצה בתום העונה. בעונת 2016/2017 עזב טאלב טוואטחה את המועדון, ומנחם הפך למגן השמאלי הפותח של הקבוצה. ב-29 באוקטובר 2016 כבש מנחם את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5–0 על הפועל אשקלון. ב-19 במרץ 2017 איבד את ההכרה לאחר היתקלות ראשים עם אובידיו הובאן, במהלך ההפסד 0–4 להפועל באר שבע באצטדיון טרנר. מנחם פונה לבית החולים סורוקה ושוחרר כעבור זמן קצר. מנחם חזר לשחק כעבור חודש, וסיים את העונה עם שני שערים ב-23 הופעות ליגה.
ב-28 בינואר 2023, במהלך משחק מול מכבי בני ריינה, איבד את הכרתו ופונה לבית חולים לאחר שנפגע בראשו. כתוצאה מהפגיעה הושבת לתקופה ארוכה.
נבחרת ישראל
ב-2 באוקטובר 2019 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן האוסטרי אנדי הרצוג. ב-15 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על במסגרת מוקדמות יורו 2020.
ממשלת המעבר הפדרלית של סומליה
ממשלת מעבר פדרלית (בסומלית: Dowladda federaalka kumeelgaarka) הייתה הממשל המוכר על ידי מרבית מדינות העולם כממשלת רפובליקת סומליה בין השנים 2004 ל-2012. הממשלה נוסדה כאחת מן המוסדות הפדרליים הזמניים של הממשלה על בסיס כתב האמנה הפדרלי הזמני, שאושר בנובמבר 2004 על ידי הפרלמנט הפדרלי הזמני.
ממשלת המעבר הפדרלית נוהלה על ידי ראש הממשלה ותחת נשיא המדינה. הממשלה מנהלת את המדינה החל מ-2004 בשל המצב הביטחוני הרגיש במדינה, שמרבית האזורים בה נמצאים בשליטת כנופיות וארגוני טרור שמיוחסים להם קשרים עם ארגון הטרור אל-קאעידה.
הממשלה נאבקה בארגון הטרור א-שבאב, ומגובה על ידי כוחות האו"ם, האיחוד האפריקאי וארצות הברית, זאת בניסיון לשחרר את כל אזור דרום סומליה הנמצא בשליטתו המוחלטת של הארגון.
באוגוסט 2011 ממשלת המעבר הצליחה להשתלט על כל מוגדישו, לאחר קרבות קשים מול ארגוני הטרור והכנופיות השונות. בספרמבר 2012 כוננה מערכת ממשל חדשה המבוססת על משטר נשיאותי למחצה ונבחר נשיא חדש, חסן שייח מחמוד.
ההכרה הבינלאומית
ממשלת המעבר הפדרלית הוכרה על ידי מרבית מדינות העולם בתור הממשלה השלטת במדינה, חרף חוסר יכולתה המעשית לעשות כן. סומליה היא חברה באומות המאוחדות, באיחוד האפריקאי למרות חיכוכים עם הארגון על כוונתו לצרף גם את סומלילנד כחברה מן המניין. סומליה היא ממייסדות ארגון הוועידה האסלאמית.
ממשלת המעבר הפדרלית מחזיקה ב-19 שגרירים במדינות אחרות. אתיופיה מחזיקה בשגרירות משלה במוגדישו וקונסוליות בסומלילנד ובפונטלנד. בדצמבר 2010 ג'יבוטי פתחה מחדש את השגרירות שלה. שנה אחר כך עשתה זאת גם הודו, לאחר 20 שנות שיתוק דיפלומטי בין שתי המדינות עקב המצב הביטחוני. ב-2011 איטליה ובריטניה הודיעו כי יפתחו מחדש את השגרירויות שלהן במדינה.
Toxic
Toxic (בעברית: רעיל) הוא שיר פופ-דאנס מתוך אלבומה הרביעי של הזמרת האמריקאית בריטני ספירס, In the Zone, שנכתב על ידי בלודשי ואוונט, קתי דניס והנריק ג'ונבק. השיר יצא כסינגל השני מתוך האלבום בתחילת שנת 2004. השיר נכתב במקור עבור ג'נט ג'קסון, אחר כך הוצע לקיילי מינוג עבור אלבומה Body Language, אך זו דחתה את ההצעה. הסינגל דוגם את השיר "Tere Mere Beech Mein" שנכלל בסרט "בוליוודי" בשנת 1981. מילות השיר הן מטפורה למערכת יחסים רעילה אך ממכרת, כמו סם.
"Toxic" נהנה מהצלחה בינלאומית, ונכנס לראשי מצעדי הפזמונים במדינות רבות והפך לשיר מפורסם ומוכר ביותר, לאחת ההצלחות הגדולות בקריירה של ספירס. בשנת 2005 זכה השיר בפרס גראמי בקטגוריה "שיר הדאנס הטוב ביותר", הגראמי הראשון והיחיד של ספירס. השיר לווה בווידאו קליפ חושפני ופרובוקטיבי, והוא בין הווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים עם עלות משוערת של כמיליון דולר. בשנת 2010, נבחר על ידי MTV לשיר הפופ הסקסי והמצליח של העשור.
רקע והצלחה
השיר הפך לאחד מהלהיטים הגדולים ביותר של ספירס בארצות הברית מאז "...Baby One More Time", והיה לסינגל הראשון אשר הצליח לחדור אל עשרת הגדולים במצעד הבילבורד, מאז הסינגל "Oops!... I Did It Again".
"Toxic" הגיע לפסגת מצעד הבילבורד האמריקאי ושהה שם 4 שבועות אחר כך הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד. במצעד ההורדות של תוכנת iTunes נכנס השיר למקום הראשון, והגיע למקום הרביעי במצעד ההורדות החוקיות של שנת 2004. במצעד סיכום שנת 2004 הסינגל נכנס למקום ה-48. הסינגל היה גם להצלחה גדולה בבריטניה כשמכר 105,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאה. הסינגל התמקם בראש המצעד הבריטי. "Toxic" מכר 268,000 עותקים בבריטניה והפך לסינגל התשיעי הנמכר ביותר בשנת 2004. בארצות הברית הסינגל קיבל מיליון הורדות וקיבל מעמד פלטינה. הסינגל מכר בכל העולם מעל ל-7,000,000 עותקים.
בשנת 2005 הוציאה הלהקה לוקאל H גרסת כיסוי לשיר. גם הזמרת הישראלית יעל נעים הקליטה גרסה לשיר, עבור אלבומה משנת 2008.
וידאו קליפ
הקליפ לשיר בוים על ידי ג'וזף קאהן, וצולם בלוס אנג'לס, קליפורניה, בדצמבר 2003, והרעיון היה קליפ "עתידני". בקליפ הושקע כ-מיליון דולר אמריקאי והוא נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים.
הקליפ הציג את ספירס כדיילת, אשר מקבלת שיחת טלפון. אחריה, נראית ספירס מתנשקת בשירותי המטוס עם גבר. בנשיקה, מורידה ספירס את מסכת פניו וחושפת אדם שמגולם על ידי הדוגמן מאט פלקר. ספירס גונבת לו את המעיל ואת המפתחות. לאחר מכן, נראית ספירס בפריז, לבושה בחליפה שחורה ועם שיער אדום. בסצנה הבאה, ספירס נוסעת לעבר מפעל "Toxic Industries", לשם היא נכנסת בעזרת המפתח הגנוב וגונבת מבחנה, כנראה רעילה. לאחר שהיא יוצאת מהבניין, נכנסת ספירס לדירתו של בן זוגה לשעבר אשר שוחק על ידי השחקן מרטין הנדרסון, הפעם עם שיער שחור. היא מתחילה לנשקו והורגת אותו בעזרת הנשיקה הרעילה. לאחר שהיא מוודאת שהוא מת, קופצת ספירס מן הבניין. לאחר שהיא קופצת, היא מופיעה פתאום במטוס. סצנות נוספות מתוך הקליפ מראות את ספירס עם חליפת יהלומים שמכסים את איברי המין שלה ואת שדייה.
הקליפ קיבל מספר מועמדויות בטקסי פרסים כמו טקס פרסי הווידאו של ערוץ MTV, אך לא זכה. (בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר") נכון לאפריל 2021 הווידאו קליפ לשיר עומד על כ-514,000,000 צפיות באתר הvevo הרשמי שלה.
פוליקליטוס
פוליקליטוס (ביוונית: Πολύκλειτος) המכונה "פוליקליטוס האב" היה פסל יווני, יליד ארגוס או סיקיון, מן המאה החמישית ותחילת המאה הרביעית לפנה"ס.
יצירתו
על אף כי כל עבודותיו נשמרו רק כהעתקים מאוחרים, תרומתו של פוליקליטוס ליצירתה של האמנות היוונית היא עצומה. עבודתו, לצד עבודתו של הפסל פידיאס גיבשה את נוסח הפיסול של האמנות הקלאסית. תרומה מרכזית אחת הייתה יצירתו של קאנון פיסולי, הנקרא גם "הקאנון של פוליקליטוס" (או "הקאנון הפוליקליטי") ובמסגרתו גובשו מעין כללים לתיאור הגוף ולפרופורציות בין חלקי הגוף השונים באופן המקביל לפילוסופיה של האסכולה הפיתגוראית. הגם שקאנון זה אינו נשמר, מקובל לטעון כי בפרופורציות של קאנון זה התקיים יחס של 1:7 בין מידת הראש לאורכו של בגוף השלם.
תרומה משמעותית נוספת הייתה גיבוש תנוחת ה"קונטרה פוסטו" (באיטלקית: contrapposto), לצד תיאור המשלב בין מתח לרפיון בתנוחת הגוף תנוחה זו איפשרה ליצור מערכת של צירי תנועה היוצרים חלקי הגוף השונים, המנוגדים זה לזה. כל איבר שרוי בתנועה אינדיבידואלית משלו וחיבורם בגוף השלם יצר תיאור הרמוני. עם זאת ניכר ביצירותיו כי הדמויות עוצבו עדיין "בארבע חזיתות" ואין בהן שבירה של הפרונטאליות ("חזיתיות") של הפסל, שבירה אשר תדרוש מן הצופה ראייה "סימולטאנית" (בו-זמנית) של כל צדדי הפסל.
פסליו של פוליקליטוס היו עשויים ברונזה. בין העתקי פסליו אשר שרדו ידועים הפסלים "קושר הסרט", "האמזונה הפצועה", "נושא הרומח". מן הספרות ידועים פסל האלה הרה, העשוי זהב ושנהב ואשר הוצב במקדש בארגוס; פסל האל הרמס אשר הוצב בליסמיקיה (Lysimachia) והפסל "ילדים משחקים באבני ניחוש" (ידוע גם כ-"Astragalizontes"), אשר הוצב על ידי הקיסר הרומי טיטוס במגוריו.
קצבה
קצבה היא תשלום המשולם לאדם כאנונה (סכום כסף המשולם בתדירות קבועה, בדרך כלל מדי חודש), על ידי גוף ממשלתי (ובהכללה גם על ידי אחרים, כגון קרנות פנסיה ומעסיקים שונים) לזכאים לפי קריטריונים שונים. חלק מהקצבאות נרכשות על ידי מקבליהן, למשל באמצעות תשלום פרמיה, ואחרות הן תשלומי העברה, כלומר ניתנות עקב צורך של מקבלן, בהתאם למבחן אמצעים, ללא שרכש זכאות להן.
קצבאות המשולמות על ידי המדינה
קצבאות משמשות לקיום מדיניות רווחה. לרוב מטרתן המוצהרת היא לסייע או לפצות אוכלוסיות מסוימות או לעודד סוגי פעילויות מסוימים.
בישראל קצבאות משולמות על ידי המוסד לביטוח לאומי.
קצבאות פנסיה
הקצבאות הנפוצות ביותר הן קצבאות פנסיה שמטרתן העיקרית היא לאפשר המשך זרם ההכנסות לאדם העובד ולתלויים בו, גם כאשר נפגע זרם זה במקרי נכות, זקנה ומוות. לפיכך, סוגי הפנסיה העיקריים הם: פנסיית זקנה, פנסיית נכות ופנסיית שאירים.
הפנסיות יכולות להיות משולמות באמצעות קרן פנסיה או ישירות על ידי המעביד (בדרך כלל, המדינה לעובדיה, אך קיימים גם מעבידים אחרים המשלמים פנסיות ישירות לעובדיהם). מימון הפנסיה יכול לבוא מכספי המעביד בלבד, מכספי העובד והמעביד או על חשבון העובד בלבד (בעיקר עובדים עצמאיים). הפנסיה יכולה להיות ממומנת על ידי צבירת כסף והשקעתו במשך תקופת העבודה עוד לפני התחלת התשלומים לפנסיונר ("פנסיה צוברת") או שהפנסיה מכוסה על ידי תשלומים הנעשים רק בעת תשלום הפנסיה לזכאים, ללא צבירה של כספים מוקדמת (פנסיה תקציבית).
בישראל נהוגות שתי שיטות עיקריות: פנסיה צוברת במסגרת קרנות פנסיה, הממומנת על ידי המעביד והעובד ופנסיה תקציבית הממומנת על ידי המעביד (בדרך כלל המדינה) בשיטת pay as you go. מתחילת המאה ה-21, נדרשת גם השתתפות של עובדים במימון הפנסיות התקציביות שלהם.
סוגי קצבאות
הקצבאות ניתנות לאורך זמן מסוים, אך קיימת הפרדה בין קצבאות המוענקות ללא הגבלת זמן, ובין כאלה הניתנות באורח זמני בלבד.
קצבאות תמידיות
כמו כן, קיימות קצבאות ייחודיות הניתנות לקבוצות מיוחדות, כגון ניצולי השואה או נפגעי מלחמה ואחרים.
קצבאות זמניות
קצבאות מסוג זה מניתנות לפרק זמן מוגבל, כדי לסייע לאדם בתקופה בה הוא פגיע במיוחד, תקופה שללא סיוע שיקבל, עלולה להוות עבורו נקודת מעבר אל מתחת לקו העוני או הרבה מתחת לרמת החיים אליה הורגל.
דון קישוטיות
דון קישוטיות (באנגלית: Quixotism, בספרדית: Quijotería) הוא ביטוי המתאר אמונה והתלהבות מדברים דמיוניים וניסיון לבצע פעולות בלתי אפשריות למען אמונה זו. בהקשר רחב יותר, דון קישוטיות מתארת רומנטיקה נאיבית ורעיונות אוטופיים המגובים בפעולות חסרות סיכוי.
הביטוי דון קישוטי (באנגלית: Quixotic, בספרדית: Quijotesco) יכול לתאר אדם מנותק מהמציאות שמתעקש להילחם למען רעיונותיו, וגם אדם תמים ואידיאליסט שנלחם למען רעיונות נשגבים במלחמה חסרת סיכוי. אדם המתאפיין בהתנהגות דון קישוטית מכונה לעיתים "דון קישוט". ניתן להשתמש בביטוי "דון קישוטי" גם לתיאור פעולה שיש לה מאפיינים של דון קישוטיות, ולאו דווקא לתיאור התנהגות או תכונה אנושית. בספרדית מוקדשת לפעולה דון קישוטית מילה ייחודית - Quijotada.
מקור
מקור הביטוי "דון קישוטיות" בדמותו של דון קישוט (דון קיחוטה), גיבור ספרו של מיגל דה סרוואנטס הספרדי, שנלחם נגד טחנות רוח בחושבו שהן ענקים. חלקו הראשון של הספר, שיצא לאור ב-1605, תורגם לאנגלית כבר ב-1612, עוד בטרם יצא לאור חלקו השני של הספר בספרדית. בשנים שלאחר מכן תורגם הספר לצרפתית, איטלקית וגרמנית. תוך זמן קצר החלו להשתמש בשפות אירופאיות שונות בשם הגיבור לתיאור דמות אדם הדומה לו בתכונותיה, בדרך כלל במשמעות שלילית. המשורר ג'ון קליבלנד כתב ב-1644:
הביטוי "דון קישוטיות" מוזכר לראשונה ב-1688 בספר ביקורת על הכנסייה הקתולית שבו הופיע המשפט "כל הדמיונות ההרואים של הדון קישוטיות הכנסייתית". השימוש בשם העצם "דון קישוטיות" התרחב במאה ה-18, ושם התואר "דון קישוטי" מוכר היטב מתחילת המאה ה-19.
למטרה דומה משמש הביטוי "מלחמה בטחנות רוח" (באנגלית: Tilting at windmills), הנגזר אף הוא מסיפורו של דון קיחוטה.
הגייה
שמו של גיבור הספר נכתב במקור כ-Don Quixote, ובספרדית של אותה תקופה נהגתה האות x כמו האות שׁין בעברית. עם הזמן, השתנתה הגיית האות בחלק מהמקרים ונהגתה כאות חית בעברית, ובהתפתחות מאוחרת יותר השתנה הכתיב של מקרים אלו מהאות x לאות j, שנהגית בדומה לחית. היצירה תורגמה לשפות אירופאיות עוד לפני השינוי בהגיית האות x בספרדית, וזו הסיבה להגייה השונה של הביטוי "דון קישוטיות" בשפות אירופאיות שונות. כך למשל, באנגלית הביטוי נהגה כ"קוויקסוטיזם".
התרגום המקובל של הספר לעברית, מאת חיים נחמן ביאליק, נקרא "דון קישוט", ועל כן השתרש בעברית הביטוי "דון קישוטיות". כיום, יש נטייה בעברית ובאנגלית לקרוא את שם הספר כ"דון קיחוטה", אולם אין הדבר משפיע על הביטוי "דון קישוטיות" שנגזר ממנו.
שימושים בשפה
לביטוי "דון קישוטיות" קיימות קונוטציות חיוביות ושליליות, ובשני המקרים הן קשורות לאידיאליזם. ברוב המקרים, את כוונת הדובר המשתמש בביטוי ניתן להבין רק מן ההקשר. הקונוטציות החיוביות קשורות, בדרך כלל, ל"אידיאליזם-נאיבי" שנתפס כחיובי, ופעמים רבות מקושר למלחמה חסרת סיכוי למען הצדק.
הקונוטציות השליליות קשורות ל"אידיאליזם-יתר" ואף לפזיזות. דוגמה לכך ניתן למצוא בדבריו של חיים ארלוזורוב על זאב ז'בוטינסקי:
קונוטציה חיובית ביותר לביטוי מופיעה בדברים שאמר יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, שאול יהלום, בטקס הענקת "אות המאבק" לשנת ה'תשס"ד לחברת הכנסת לשעבר תמר גוז'נסקי:
זימים
זימים הם אברי הנשימה של הדגים וייצורים אחרים החיים במים.
הדגים נחשבים לקדומים יותר מבחינה אבולוציונית ולפיכך פרימיטיביים יותר מאשר היונקים. משום כך, תאי הדם האדומים שלהם, בניגוד לתאי הדם של היונקים, מכילים גרעין אשר גורע משטח המגע שלהם עם החמצן ומגדיל באופן ניכר את גודל התא. בנוסף לכך,רמת ריווי החמצן במים עומדת על 0.6%, התפתח מנגנון המגדיל את שטח המגע של תאי הדם האדומים עם המים (ראו גם: החמצן כגורם מגביל). זהו תפקידם של הזימים.
הזימים בנויים מקרומים דקים ועדינים ביותר העשויים משכבות תאים בודדים, עשירים מאוד בנימי דם המובילים תאי דם הפולטים פחמן דו-חמצני וקולטים את החמצן מהמים, והם עוברים דרך הקרומיות, בהן מתבצע חילוף הגזים בין נימי הדם לסביבה המימית החיצונית בתהליך דיפוזיה (מפל ריכוזים). ברוב הזימים יעילות הספיגה מוגברת על ידי מנגנון זרם נגדי (Counter-current Exchange). הנימים המביאים דם עני בחמצן נמצאים במקביל עם הנימים אשר הדם בתוכם כבר הועשר בחמצן, ומאפשרים מעבר חמצן בנקודות החיבור לאורכן. הזרימה בנימים המובילים דם עשיר בחמצן הפוכה לכיוון הזרימה בנימים המובילים דם עני בחמצן, ובכך נשמר מפל ריכוזי חמצן קטן אך אחיד לכל אורך הנימים.
כדי שדג יוכל לקלוט כמות מרבית של חמצן, עליו להניע את המים סביבו כל העת. מיני דגים מסוימים עושים זאת על ידי פתיחה וסגירה של מכסי הזימים. מדובר בעיקר בדגי גרם, שהם הנפוצים ביותר; אצלם מכוסים הזימים בלוחית גרמית ניידת הנקראת "מכסה הזימים". לפיכך אי אפשר לראות את הזימים אלא לאחר שמרימים את מכסה הזימים שנמצא יחד עם מערכת הזימים על ראשו של הדג כדי להיות קרובים למוחו, וראשיתו של צינור העיכול בדפנות הלוע. הדג בולע את המים דרך פיו על ידי תנועה קדימה ופתיחת הלוע ולאחר מכן סגירת פיו ודחיסת המים על פני הזימים; מינים אחרים של דגים, כגון כרישים, עושים זאת על ידי הישארות בתנועה מתמדת גם תוך כדי שינה (הדבר קשור גם לפעילות החשמלית שבגוף הכריש).
אוניברסיטת קטר
אוניברסיטת קטר (בערבית: جامعة قطر) היא אוניברסיטה בדוחה, בירת קטר. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1973.
קטר דואגת לחינוך חינם איכותי, החל מהגן ועד לסיום המסלול האקדמי. ריבוי האוניברסיטאות והמכללות בקטר יוצא דופן. בקרבת עיר הבירה דוחה נבנתה "עיר החינוך", שהיא עיר המיועדת כולה למחקר ולהשכלה, תושביה הם סטודנטים וחוקרים, ונמצאים בה סניפים של אוניברסיטאות מרחבי ארצות הברית. מעבר לכך קיים בדוחה ובמדינה כולה עושר של אוניברסיטאות.
בנייני האוניברסיטה בנויים בסגנון מודרני אך קטרי מסורתי, ומתפרשים על פני אזור של שמונה קמ"ר. ברשות האוניברסיטה גם חוות ניסיונות במרחק 65 ק"מ מהעיר דוחה. משנת 2016 פרופסור מרים אלמעאדיד מכהנה בתפקיד סגנית נשיא אוניברסיטת קטר למחקר ולימודים מתקדמים. אלמעאדיד הייתה מנהלת המרכז לחומרים מתקדמים (CAM).
פואנלברדה
פואנלברדה (ספרדית: Fuenlabrada) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד, במרחק של כ-25 ק"מ מן העיר מדריד. בקצה החיצוני של המטרופולין. העיר היא הרביעית בגודלה באוטונומיה, אחרי הבירה מדריד, מוסטולס ואלקלה דה אנארס. אוכלוסיית העיר מונה 204,838 תושבים (אומדן 2011). העיר היא מרכז תעשייה ושירותים לאזור.
היסטוריה
מקור שמה של העיר הוא מזרקה בשם "לה-בראדה" שנבנתה במקום בסביבות המאה ה-12. בהמשך התקיים במקום כפר קטן שתושביו התעסקו בחקלאות. כיום כלכלת התושבים עברה ברובה מחקלאות לתעשייה. וכך הפכה העיר הזאת להיות המנוע הכלכלי של אוטונומיית מדריד, ובה ממוקמת רבע מתעשיית האוטונומיה.
דמוגרפיה
זוהי אחת הערים עם האוכלוסייה הצעירה ביותר ברחבי המדינה. זאת בשל תהליך ההגירה שהתרחש בתחילת שנות ה-80 עם הגעתם של זוגות צעירים רבים המחפשים דיור. ובתוך זמן קצר יחסית, העיר גדלה מ 18,442 תושבים בשנת 1975, ל-204,838 תושבים בשנת 2011.
חינוך ותרבות
בעיר קיימות מספר מכללות וקמפוס אוניברסיטאי. מאז שנת 2000, הקמפוס של הפקולטה למדעים בבית הספר לתקשורת של התיירות, המשתייך ל"אוניברסיטת המלך חואן קרלוס". ומאז 2005, קיימת בעיר המכללה להנדסת תקשורת (ETSIT).
ספורט
בעיר קיימת קבוצת כדורסל מקצוענית, בלונססטו פואנלברדה. המשחקת בליגה ACB וקבוצת כדורגל מליגת המשנה הספרדית. תמונות מהעיר
פנילטריאזין
פנילטריאזינים (באנגלית: Phenyltriazines) הם סוג של מולקולות המכילות את קבוצת פניל וקבוצת טריאזין. מולקולות אלה חשובות מבחינה פרמקולוגית. למוטריג'ין היא נגזרת של פנילטריאזין ומשתמשים בה כתרופה נוגדת פרכוסים. הוכח שהיא מקלה על אפילפסיה ועל הפרעה דו-קוטבית.
מריצה (נהר)
מָרִיצָה (בבולגרית: Марица; ביוונית: Μαρίτσα; בטורקית: Meriç, מֶרִיץ'), או אֶוורוֹס (מיוונית: Έβρος), הוא נהר בתראקיה שבבלקן, הנובע בהרי רילה במערב בולגריה בגובה של 2,378 מטר, וזורם לאורך 480 ק"מ עד לשפכו בצפון הים האגאי, כ-14.5 ק"מ מזרחית לעיר אלכסנדרופולי בצפון-מזרחה של יוון. המריצה זורם ברובו בתחומי בולגריה, בעמק רחב בין הרי הבלקן מצפון והרי רודופי מדרום, וכיוון זרימתו מזרחה. הנהר זורם לאורך גבול טורקיה ויוון עד הגיעו בסמוך לעיר אדירנה בטורקיה, מקום בו הוא פונה לכיוון דרום, ולאחר שהוא זורם בתחומי טורקיה לאורך כ-8 קילומטרים, הוא ממשיך עד לשפכו לאורך קו הגבול שבין טורקיה ויוון. העיר הגדולה השוכנת על גדות הנהר היא פלובדיב בבולגריה.
עמק נהר המריצה מהווה חלק מנתיב הרכבת סופיה – איסטנבול. קרקעות העמק הפוריות תומכות בגידול פירות וירקות נרחב, במיוחד לייצוא. על יובלים של המריצה פותחו מספר תוכניות הידרואלקטריות גדולות ותוכניות השקיה.
היסטוריה
המריצה עלה על גדותיו וגרם להצפות ולנזקים כבדים במספר הזדמנויות בעשור הראשון של המאה ה-21, ובין היתר בפברואר, מרץ ואוגוסט 2005 ובמרץ 2006.
תקשורת הספורט בישראל
תקשורת ספורט עוסקת בספורט על ענפיו השונים, ובתחומים נוספים הנלווים לעיסוק הליבה כגון תרבות הספורט, כלכלה בספורט, רכילות ועוד.
בישראל פעלה תקשורת ספורט עוד לפני קום המדינה, עת הקדישה העיתונות העברית של היישוב עמודים לסיקור הספורט בישראל. זאת, לצד עיתוני ספורט שהיו מזוהים עם מרכזי הספורט המפלגתיים-תנועתיים ונדפסו באותה עת. עם הזמן, החלו חלק מהיומונים הנפוצים להדפיס מוסף לעיתון המוקדש כולו לסיקור הספורט. בהמשך, עם חדירתה של התקשורת האלקטרונית לישראל החל גם הרדיו בישראל לסקר את הספורט בישראל ולשדר תחרויות ספורט בשידורים חיים. הטלוויזיה בישראל מקדישה אף היא עוד מימי ראשיתה זמן שידור לסיקור חדשותי ולשידור תחרויות ספורט; מ-1990 משדר בישראל ערוץ הספורט, המקדיש את רוב שעות השידור בו ובערוצי הבת שלו לספורט הישראלי ובשנות האלפיים נפתחו לצידו ערוצי ספורט נוספים. בשני העשורים האחרונים של המאה ה-20 התפתחה בישראל תקשורת ספורט ענפה המסקרת באמצעי תקשורת שונים בתקשורת הכתובה ובתקשורת האלקטרונית ענפי ספורט שונים בישראל ובשאר העולם. עם זאת, לאורך כל שנות קיומה עמדו בראש סיקור תקשורת הספורט בישראל הכדורגל והכדורסל, הנחשבים לענפי הספורט הפופולריים במדינה.