cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערכת קבצים
שירותים
מערכות קבצים מציעות גם בדרך כלל אפשרויות לטיפול במערכת הקבצים עצמה כמו איחוי מידע (Defrag) ואיתור תקלות (למשל קבצים כפולים).
שירותים אלו יכולים להתבצע לרוב על ידי קריאות לתוכניות שירות של מערכת ההפעלה או על ידי קריאה ל־API שלה (לעיתים יש צורך בדרייבר למערכת הקבצים הספציפית).
גישה מאובטחת
גישה מאובטחת לפעולות בסיסיות במערכת הקבצים יכולה להיות מבוססת על רשימות בקרת גישה (ACL) או "capabilities", כאשר מערכות קבצים מסחריות משתמשות כיום ברשימות בקרת גישה.
אפשרויות נוספות
אפשרויות אחרות שלעיתים נתמכות על ידי מערכות קבצים הן:
מערכות קבצים עבור דיסק
מערכת קבצים על דיסק היא מערכת קבצים המיועדת לאחסון של קבצים על התקן אחסון נתונים, לרוב דיסק, אשר עשוי להיות מקושר במישרין (DAS) או בעקיפין (SAN) למחשב. מערכות כאלו נקראות לעיתים גם מערכות קבצים מקומיות (להבדיל מרשתיות) או מערכות קבצים "סתם". במחשב סטנדרטי אתחול מערכת ההפעלה חייב להתבצע ממערכת קבצים כזו (וגם מספר ספריות המשמשות באתחול כמו /tmp‎ ב־Unix), בדרך כלל מתוך רשימה מצומצמת יחסית לרשימת מערכות הקבצים הנתמכות על ידה. מערכות כאלו הן למשל FAT (FAT12, FAT16, FAT32, exFAT), NTFS, HFS, HFS+, HPFS, UFS, ext2, ext3, ext4, btrfs, ISO 9660, ODS-5, VxFS, ZFS ו־UDF.
מערכות קבצים עבור התקני זיכרון הבזק
מערכת קבצים של זיכרון הבזק היא מערכת הקבצים שתוכננה במיוחד לאחסון קבצים על התקני זיכרון הבזק. מערכות כאלו הופכות להיות נפוצות יותר ככל שההתקנים הללו נהיים נפוצים, ויכולותיהם גדלות. דוגמאות למערכות קבצים כאלה כוללות את JFFS2 ו־YAFFS.
מערכת הקבצים עבור דיסק אמנם ניתנת לשימוש בזיכרון הבזק אולם היא לא אופטימלית מכמה סיבות:
למערכות קבצים בעלות יומן יש במובנים רבים את המאפיינים של המערכת הרצויה לזיכרון הבזק ולכן JFFS2 למשל משתמשת בנויה בצורה כזאת.
מערכות קבצים על בסיס מסד נתונים
מערכת הקבצים יכולה להיות מבוססת על מסד נתונים סטנדרטי או ייעודי. במערכת כזו, במקום, או בנוסף, לניהול היררכי מובנה, הקבצים מזוהים על פי המאפיינים שלהם, למשל סוג קובץ, נושא, מחבר, או מטא נתונים דומים. כיום אין שום מערכת הפעלה נפוצה המשתמשת במערכת קבצים מסוג זה אולם מערכות ניהול גרסאות מסוימות כמו ClearCase יכולות להיחשב למערכות מסוג זה.
מערכות קבצים טרנזקצאליות
כל פעולה במערכת הקבצים עשויה לכלול שינויים במספר קבצים שונים ובמבנים שונים בדיסק. במקרים רבים, שינויים אלה קשורים זה לזה, כלומר, חשוב שכולם יצאו לפועל באותו זמן. למשל בזמן שליחה של כסף אלקטרוני מבנק לבנק אחר, המחשב של הבנק ישלח את ההוראה להעביר לבנק אחר וגם יעדכן את הרשומות שלו כדי לציין שההעברה התרחשה. אם מסיבה כלשהי המחשב קורס לפני שהוא הספיק לעדכן את הרשומות שלו, אזי באתחול מחדש של מערכת הקבצים, לא יהיה תיעוד של ההעברה אבל לבנק יהיה חסר כסף.
עיבוד בטרנזקציות מבטיח כי בכל נקודת זמן שהעסקה מעובדת, היא יכולה להיות מבוצעת לגמרי או מבוטלת לגמרי (אם כי לא בהכרח שתי האפשרויות זמינות בכל נקודה נתונה). משמעות הדבר היא שאם יש קריסה (של מערכת הקבצים או של מערכת ההפעלה כולה) או הפסקת חשמל, הרי לאחר התאוששות, המידע המאוחסן יהיה עקבי (את הכסף יעבירו או לא יעבירו, אבל הוא לעולם לא ייעלם באמצע המעבר).
מערכת קבצים טרנזקצאלית מתוכננת להיות חסינת כשל, אבל היא סובלת מההשקעה הדרושה על מנת להבטיח זאת (יש צורך בפעולות כתיבה נוספות, בפעולות קריאה נוספות, בזיכרון נוסף וכיוצא באלו).
מערכות קבצים מתועדות הן אחת הטכניקות בשימוש להשגת עקביות ברמת מבני מערכת הקבצים.
מערכות קבצים כמו MVFS (לניהול גרסאות) ו־Wikifs (לשינוי ויקיפדיה) גם הן משתייכות חלקית לסוג זה וזאת מכיוון שהרישום במערכת הקבצים הבסיסית מתבצע אך ורק על ידי פעולה מיוחדת.
מערכות קבצים רשתיות
מערכת קבצים רשתית היא מערכת קבצים אשר פועלת כלקוח עבור פרוטוקול גישה לקובץ מרוחק ונותנת גישה לקבצים בשרת. דוגמאות לפרוטוקלים עבור מערכות קבצים רשתיות הם NFS, AFS, SMB, ומערכת קבצים המתפקדות כלקוחות של FTP ו־WebDAV.
מערכות קבצים על דיסק משותף
מערכת קבצים על דיסק משותפת היא כזו שבה כמה מחשבים (לרוב שרתים) הם בעלי גישה לאותה מערכת דיסקים חיצוני (בדרך כלל מסוג SAN, הגם שמערכות DAS מסוימות תומכות אף הן ביכולת זו). מערכת הקבצים מתווכת בגישה למערכת הקבצים למניעת התנגשות בזמן כתיבה. דוגמאות למערכות כאלו הן GFS של Red Hat ו־GPFS של IBM, מערכות קבצים אחרות מסוג זה מהוות הרחבה של מערכת קבצים מסוגים אחרים, כמו CFS (Cluster File System) שהיא הרחבה של VxFS.
מערכות קבצים ייעודיות
מערכת קבצים ייעודית היא כל מערכת קבצים שהיא לא מערכת קבצים על דיסק (או זיכרון הבזק) או מערכת קבצים רשתית. קטגוריה זו כוללת מערכות שבהן הקבצים מסודרים באופן דינמי על ידי התוכנה, והן מיועדות למטרות כגון תקשורת בין תהליכים במחשב או שמירת הקבצים הזמניים.
מערכות מחקר מוקדמות לחלל העמוק, כמו וויאג'ר השתמשו בקלטת דיגיטלית עם מערכות קבצים ייעודיות. רוב מערכות חקר החלל המודרניות כמו קאסיני השתמשו במערכת הפעלה מערכות של זמן אמת (RTOS) ובמערכות קבצים שלהם או במערכות המושפעות מסוג זה. הרובוטים שנשלחו למאדים הם דוגמה אחת כזאת של מערכת קבצים RTOS, המיושמות בזיכרון הבזק.
מערכות קבצים שטוחות
במערכות קבצים שטוחות אין תת-תיקיות וכל המידע מאוחסן בתיקיית השורש, בין אם היא נשמרת על דיסק קשיח, תקליטון או כל דבר אחר. גישה זאת אמנם פשוטה, אך הופכת במהירות ללא יעילה ככל שמספר הקבצים גדל, והיא מקשה על המשתמשים לארגן את הנתונים לקבוצות נושאיות.
מקינטוש המקורי, כמו מערכות מחשוב רבות לפניו, השתמש במערכת קבצים שטוחים, שנקראת MFS. אולם מערכת זו הייתה יוצאת דופן משום שתוכנת ניהול הקבצים (ה־Finder) יצרה מעליה אשליה של מערכת תיוק היררכית חלקית, מבנה שחייב שם ייחודי לכל קובץ בדיסק, גם אם הוא נראה בתיקייה נפרדת. מגבלה זו הביאה במהירות להחלפת MFS ב־HFS אשר תומך בספריות אמיתיות.
דוגמה חדשה יותר למערכת מסוג זה היא מערכת Amazon S3 המספקת שירות אחסון מרוחק, שהוא פשטני במכוון כדי לאפשר למשתמשים להתאים אישית את הצורה בה הנתונים שלהם מאוחסנים. מערכת זו מכילה רק תאים המדמים כונן דיסקים בגודל בלתי מוגבל ואובייקטים הדומים, אך לא זהים למושג הסטנדרטי של קובץ. מערכת ניהול מתקדמת מאפשרת את היכולת להשתמש כמעט בכל תו (כולל '/') בשם של האובייקט, ואת היכולת לבחור תת-קבוצות של תוכן המתבססות על תנאים של קידומות זהות.
מערכות קבצים ומערכות הפעלה
מערכת קבצים היא חלק בלתי נפרד של כמעט כל מערכת הפעלה מודרנית (למעט חלק מאלו שבשימוש על ידי מכשירים מוטמעים) ורוב מערכות ההפעלה מספקות מערכת קבצים מותקנת מראש. למעשה המשימה האמיתית היחידה של מערכות הפעלה בראשית המחשוב האישי הייתה ניהול מערכת קבצים, עובדה שבאה לידי ביטוי בשמותיהם (למשל פירוש שמה של DOS הוא Disk Operation System). בכמה ממערכות הפעלה המוקדמות היה דיסקט נפרד לטיפול במערכות קבצים ושאר מערכת ההפעלה הייתה בדיסקט אחר. ברוב ממערכות הפעלה המוקדמות, היה בדרך כלל תמיכה רק במערכת קבצים אחת - המערכת המובנית; למשל, CP/M תומכת רק במערכת הקבצים שלה, העשויה להיקרא במידת הצורך "מערכת הקבצים של CP/M" אבל היא חסרת שם עצמאי.
כמעט תמיד ישנו ממשק תוכנה (API) המסופק על ידי מערכת ההפעלה בין המשתמש לבין מערכת הקבצים (למעט בהתקנים מוטמעים מסוימים בהם למשתמש אין כלל גישה למערכת הקבצים). ממשק זה יכול להיות ממשק טקסטואלי (כגון ממשק שורת הפקודה של חלונות, מעטפת Unix או OpenVMS DCL) או גרפי (כמו זה של Windows Explorer). בממשק גרפי, נעשה שימוש לעיתים קרובות במטפורה של תיקייה, המכילה מסמכים או קבצים אחרים ותיקיות מקוננות.
מערכות קבצים תחת חלונות
חלונות עושה שימוש בעיקר במערכות הקבצים FAT ו־NTFS שמגיעות איתה בתור מערכות הקבצים המקומיות (וכן ב־CDFS עבור תקליטורים), מערכת הקבצים הרשתית המקובלת היא CIFS. שימוש במערכות קבצים אחרות, הן מקומיות כמו VxFS והן רשתיות כמו NFS מחייב התקנת תוכנות נוספות.
מערכת הקבצים FAT (File Allocation Table), נתמכת על ידי כל הגרסאות של חלונות, והיא שיפור של מערכת הקבצים של מערכת ההפעלה הקודמת של מיקרוסופט (MS-DOS אשר הייתה מבוססת על 86-DOS) ושורשיה של FAT מגיעים בסופו של דבר עד הפרויקט קצר הימים M-DOS ו־Standalone disk BASIC לפניו. במהלך השנים נוספו למערכת תכונות שונות, לרוב בהשראת תכונות דומות נמצאו על מערכות קבצים בשימוש במערכות הפעלה אחרות (בעיקר Unix אך גם VMS).
בגרסאות ישנות יותר של מערכת הקבצים FAT (FAT12 ו־FAT16) יש מגבלות על אורך שם הקובץ, על מספר הקבצים בספריית השורש של מערכת הקבצים ומגבלות על גודל מקסימלי של דיסקים או מחיצות בדיסק. ליתר דיוק, ב־FAT12 וב־FAT16 יש מגבלה של 8 תווים עבור שם הקובץ, ועוד 3 תווים עבור הסיומת (כגון Exe), שילוב המכונה 8.3.
במערכת הקבצים NTFS, ששוחררה לראשונה כחלק מחלונות NT, מאפשרת גישה לפי רשימות בקרת גישה. בנוסף נתמכים (אם כי לא כל התכונות הללו מתועדות היטב) גם קישורים קשיחים, stream-ים רבים באותו קובץ (משמש למשל לשמירת מאפייני מסמך ב־Microsoft Office), אינדוקס, מכסת הקצאת מקום, קבצים דלילים, הצפנה, דחיסה, reparse points (בדומה לנקודות mount במערכות קבצים אחרות), קישורים סימבוליים ו־junctions (קישורים לאחסון מרוחק).
חלונות משתמשת באות כונן כהפשטה ברמת המשתמש על מנת להבדיל בין דיסקים או מחיצות. לדוגמה, הנתיב C:\WINDOWS מייצג את הספרייה Windows במחיצה המיוצגת על ידי האות C. כונן C מוגדר בדרך כלל כמחיצת הדיסק הקשיח העיקרי, שעליו מותקן חלונות, וממנו בדרך כלל מתבצע אתחול המחשב. מסורת זו הפכה כל כך מושרשת היטב עד כי ידוע על באגים בגרסאות ישנות יותר של חלונות בשל הנחות כי מערכת ההפעלה הותקנה על C. מסורת זו של שימוש ב־"C" עבור אות הכונן הגיעה מ־MS-DOS, בה האותיות A ו־B שמורות לעד שני כונני תקליטונים. כונני רשת יכולים להיות ממופים גם הם לאותיות כונן (לרוב מסוף ה-ABC).
מערכות קבצים תחת Unix
במערכות הפעלה Unix קיימת מערכת קבצים וירטואלית, כך שכל הקבצים על כל ההתקנים מופיעים תחת היררכיה אחת. קרי, קיימת ספריית שורש אחת וכל קובץ קיים במערכת נמצא היכנשהו מתחתיה. בחלק ממערכות ה־Unix ניתן להשתמש בדיסק זיכרון או במשאב משותף ברשת בתור ספריית השורש.
ארצ'יבלד וילארד
ארצ'יבלד וילארד (באנגלית: Archibald Willard; 22 באוגוסט 1836 – 11 באוקטובר 1918) היה צייר אמריקאי, שנולד וגדל בבדפורד, אוהיו. הוא היה בנו של סמואל וילארד, הכומר של הכנסייה הבפטיסטית של בדפורד.
ביוגרפיה
וילארד התעניין באמנות מאז שהיה ילד ולעיתים קרובות שירבט על אסמים ומבנים אחרים בבית. בצעירותו עבר וילארד לוולינגטון, אוהיו והחל לעבוד אצל יצרני עגלות. הוא החל כצייר עגלות בסיסי, אך בסופו של דבר הורשה לצייר קישוטים משוכללים שהיו פופולריים באותה תקופה. וילארד הצטרף לחיל רגלים באוהיו בשנת 1863 ולחם במלחמת האזרחים האמריקאית, אך לא היה מעורב בהרבה בקרבות. במהלך תקופה זו הוא צייר כמה סצנות מהמלחמה.
מערכת קבצים
מערכות קבצים תחת Unix
במערכות Unix יש להקצות שם התקן לכל התקן, אולם הקצאה זו לא קובעת כיצד ניתן לגשת לקבצים בו. במקום זאת, על מנת לקבל גישה לקבצים בהתקן, חייבים לקבוע היכן בעץ התיקיות תופיע מערכת קבצים השמורה עליו. תהליך זה מכונה mount של מערכת קבצים. לדוגמה, כדי לגשת לקבצים ב־CD-ROM, חייבים להורות למערכת ההפעלה: "קחי את מערכת הקבצים מתוך התקליטור הזה וגרמי לו להופיע בספרייה זו". הספרייה עליה מופיע התוכן של מערכת הקבצים מכונה נקודת mount ויכולה להיות, למשל, להיות ‎/media. ספריית ‎/media קיימת במערכות Unix רבות ומשתמשים בה עבור מדיה נשלפת כגון תקליטורים, DVD ודיסקטים. ספרייה זו יכולה להיות ריקה, או להכיל תת-ספריות לשימוש בהתקנים בודדים.
ארצ'יבלד וילארד
ביוגרפיה
לאחר המלחמה יצר וילארד זוג ציורים עבור אדי, בתו של בעל חברת העגלות, שנקראו פלאק 1 ופלאק 2. הראשון מבין השניים מציג שלושה ילדים שעוקבים אחרי כלב שרודף ארנבת, ואילו בציור השני עגלת הילדים שרדפו, התרסקה בגלל המרדף הפזיז. ציורים אלה, בין שרטוטים קודמים, יצרו מערכת יחסים בינו לבין הצלם ג'יימס פ' ריידר. ריידר עשה הרבה כסף בכרומוליטוגרפיה תוך יצירת תמונות פופולריות ששווקות עבור משק הבית הממוצע. הוא ראה פוטנציאל בוילארד כיצרן ציורים הומוריסטיים ועליזים כדי להשיג רווחים.
וילארד צייר את ציורו המפורסם "רוחה של שנת 76" בערך 1875 בוולינגטון, אוהיו, לאחר שראה מצעד חג עובר בכיכר העיר. וילארד גם צייר שלושה ציורי קיר באולם המרכזי של בית המשפט של מחוז פייט, אוהיו: "רוח החשמל", "רוח הטלגרפיה" ו"רוח הדואר".
מערכת קבצים
מערכות קבצים תחת Unix
בדרך כלל, רק מנהל (כלומר root) רשאי לבצע mount של מערכת קבצים ובכמעט כל המקרים תוכן הספרייה הקודם (לפני ה־mount) מוסתר או שיש שהפעולה ניתנת לביצוע על ספרייה ריקה בלבד.
ארצ'יבלד וילארד
ביוגרפיה
וילארד נקבר בוולינגטון, אוהיו בבית העלמין גרינווד. הוא מונצח על ידי וילארד דרייב במקום הולדתו בדפורד ושדרת וילארד בשכונת גארפילד הייטס הקרויה על שמו.
רוח שנת 76
יצירתו המפורסמת ביותר של וילארד היא רוח שנת 76 (שהייתה ידועה בעבר גם בשם "ינקי דודל"), שהוצגה בתערוכת המאה בפילדלפיה, פנסילבניה בשנת 1876. ישנם סיפורים נפוצים הטוענים שאנשים קיבלו השראה מהציור, ווילארד הוזמן פעמים רבות להציג את ציורו. כבר אז הנשיא גרנט שבח את הציור, אף שלא היה פופולרי בהתחלה.
מערכת קבצים
מערכות קבצים תחת Unix
מערכות הפעלה Unix כוללות לעיתים קרובות תוכנות וכלים המסייעים בתהליך ומספקים פונקציונליות חדשה, כמו תהליך auto-mounting המבצע mount בעליית מערכת ההפעלה.
ארצ'יבלד וילארד
רוח שנת 76
הציור בקושי פורסם. גם המבקרים לא כיבדו אותו, כשאחד מהם מכנה את העבודה "מעיקה". הצלחת הציור נבעה במידה רבה משיווק הכרומוליטוגרפיות של ריידר, שנמכרו תחילה בחמישה דולר ליצירה ובמחיר פחות ככל שהתקדמה התערוכה. לאחר התערוכה זכה הציור לפופולריות מספקת כדי שהיא תנדוד ותוצג ברחבי הארץ.
מערכת קבצים
מערכות קבצים תחת Unix
בכל מערכות Unix יש תוכנה לביצוע mount של מערכות קבצים בזמן האתחול וזאת משום שבמקרים רבים, מערכות קבצים חוץ מהשורש צריכות להיות זמינות בזמן שמערכת ההפעלה עולה (למשל ספריית הקבצים הזמנית ‎/tmp). מנהלי המערכת מגדירים מערכות קבצים יעלו בזמן זה בקובץ התצורה fstab (או vfstab בסביבת Solaris), אשר גם מציין נקודות ו־mount-ים נוספים. לעומת זאת ישנם מצבים מסוימים בהם אין צורך להעלות חלק ממערכות הקבצים בזמן האתחול, אולם השימוש בהם עשוי להיות רצוי לאחר מכן ולשם כך יש כמה כלי שירות עבור מערכות Unix המאפשרים mount של מערכות קבצים מוגדרות מראש לפי דרישה.
עבור מדיה נשלפת (כמו כונני הבזק USB, תקליטורים, ו־DVD) ישנם כלי עזר הבודקים נוכחות וזמינות של מדיום ולאחר מכן מבצעים mount כי ללא התערבות המשתמש. במערכות Unix מתקדמות ישנה גם יכולת supermount, המאפשרת להוציא CD מהמערכת (בתנאי שבוצע סינכרון נתונים מולו לפני כן) ולהחליפו באחר וזאת מבלי שיש צורך בביטול ה־mount וביצועו מחדש, מערכת ההפעלה מבחינה בעצמה בשינוי הדיסק ומשנה את הספרייה המתאימה בהתאם לתוכן החדש (וזאת בדומה לטכנולוגיה דומה הקיימת במערכות חלונות). ישנו גם חידוש דומה המועדף על ידי חלק מהמשתמשים והוא השימוש במערכת AutoFS, שכמו supermount, מבטלת את הצורך בפקודות mount ידניות. ההבדל בינה לבין supermount, מלבד תאימות לטווח גדול יותר של יישומים כגון גישה למערכות קבצים על שרתי רשת, הוא שה־mount של התקנים מבוצע באופן שקוף כאשר ניגשים לקבצים השמורים על מערכות הקבצים (כפי שמתבצע במערכות קבצים רשתיות), ולא מסתמכים על אירועים כגון הוספה של מדיה.
ארצ'יבלד וילארד
רוח שנת 76
וילארד פיתח את הציור מתוך סקיצה, שכללה שלושה גברים רוקדים ושרים. הוא השתמש באביו, סמואל וילארד, כמודל לדמות האמצעית של הציור. הילד היה הנרי דברו. שילוב אביו בציור היה דבר שמייחד את הציור מהסגנון הרגיל וההומוריסטי שלו, שכן וילארד היה סנטימנטלי לגבי עבודתו של אביו ככומר ותפקיד סבו במלחמת העצמאות.
מערכת קבצים
מערכות קבצים תחת Unix
מערכות קבצים המשתמשות בדיסק משותף, כמו גם אשכולות מחשבים משתמשים לרוב בתוכנות הייחודיות להן על מנת לבצע את ה־mount רק בשעת הצורך (למשל כאשר אשכול מסד הנתונים הוא מסוג אקטיבי-פסיבי הרי יש צורך בביצוע mount רק בהפיכת השרת הפסיבי לאקטיבי).
מערכות קבצים תחת לינוקס
לינוקס תומכת במערכות קבצים שונות ורבות, אבל המערכות הנפוצות עבור דיסק המערכת כוללות את משפחת *ext‎ (כגון ext2, ext3, ext4) ואת XFS, JFS, ReiserFS ו־btrfs.
ארצ'יבלד וילארד
רוח שנת 76
הוא גם עשה כמה יצירות אמנות אחרות, כולל "הנערה הכחולה", שאינן מוכרות. לאחר התערוכה הוא החשיב את עצמו כאמן מרכזי למרות השבחים הפושרים של הביקורת. הבולטות שלו כאמן תחזור בקצרה בשנת 1895 כאשר פורסמה "רוח המלחמה של 76" ואולי יצירה אחרת של וילארד בה צועדים בהוואנה, במלחמת ספרד-אמריקה.
מערכת קבצים
מערכות קבצים תחת לינוקס
מערכת ההפעלה הרשתית הנפוצה היא NFS אולם בסביבות מעורבות עם חלונות יש שימוש גם ב־CIFS. ניתן להריץ בלינוקס מערכות קבצים בסביבת המשתמש (userspace), דבר המתאים במיוחד למערכות קבצים וירטואליות (כמו GmailFS הכותבת את הנתונים ל־Gmail ולא לדיסק), מקצת מערכות הקבצים, למשל ZFS חייבות לרוץ במוד זה בשל בעיות של רישיונות.
מערכות קבצים תחת Solaris
ברירת המחדל לגרסאות המוקדמות של מערכת ההפעלה Solaris היא UFS (שאינה מתועדת והפעולות בה אינן נרשמות). תמיכה עבור מערכות קבצים אחרות וכן שיפורים משמעותיים נוספו במשך הזמן, כולל תמיכה ב־VxFS של VERITAS, במערכת QFS (לאשכולות) של סאן עצמה, בתיעוד של UFS ובמערכת ZFS (הכתובה בקוד פתוח, תומכת במאגרי אחסון, תומכת בדחיסה, משתמשת במבנים בגודל 128 סיביות, ותומכת בתיקון שגיאות אוטומטית).
ה־LVM של המערכת מאפשר למערכת קבצים להשתמש במספר התקנים לצורך הוספת יתירות, קיבולת או לצורך הגדלת קצב הקלט/פלט. סביבות ישנות עשויות להשתמש ב־Solaris Solaris Volume Manager (הידוע יותר בשמו הקודם Solstice DiskSuite). כיום משתמשים יותר במערכת Veritas Volume Manager הנתמכת במערכות הפעלה נוספות. מערכות חדשות עשויות להשתמש גם בניהול האחסון הווירטואלי של ZFS.
מערכות קבצים תחת Mac OS X
Mac OS X משתמשת במערכת הקבצים שירשה מ־Mac OS בשם +HFS (המסתמכת על מערכת ישנה יותר הנקראת HFS) המכילה מטא מידע עשיר. שמות הקבצים במערכת זו יכולים להכיל עד 255 תווים מסוג Unicode והמערכת שומרת על אותיות גדולות/קטנות. סוג הקובץ ב־Mac OS X, יכול להיקבע על פי קוד סוג (שנשמר כמו במקינטוש קלאסי במטא המידע של הקובץ) או על פי הסיומת בשם הקובץ.
בעקבות שורשי ה־Unix של Mac OS X נוספו ל+־HFS הרשאות בסגנון הסטנדרטי של Unix. בגרסאות המאוחרות יותר של +HFS התווסף גם תיעוד על מנת למנוע השחתה של מבנה מערכת הקבצים והוצגו מספר אלגוריתמים לאופטימיזציות של הקצאה בניסיון לאפשר איחוי של הקבצים באופן אוטומטי וללא צורך בשימוש במאחה חיצוני.
ב+־HFS יש שלושה סוגים של קישורים: קישורים "קשים" (כלומר מיקום כפול של הקובץ), בסגנון קישורים "רכים" (סיבוליים) וכינויים. כינויים נועדו לשמור על קישור לקובץ המקורי גם אם הם הועברו או שמם שונה והם לא מפוענחים על ידי מערכת הקבצים עצמה, אלא על ידי קוד מנהל הקבצים בסביבת המשתמש.
המערכת תומכת גם ב־UFS, הנגזר מ־BSD Unix Fast File System (כחלק מהקוד שנורש מ־NeXTSTEP). עם זאת, כמו החל מגרסה 10.5 (Leopard), כבר לא ניתן להתקין את מערכת ההפעלה עצמה על UFS, ולא ניתן לשדרג מערכת שכבר מותקנת על UFS ל־10.5.
מערכת הקבצים HFS+ ספגה ביקורת קשה מצד מפתחי תוכנה, במיוחד מצד לינוס טורבלדס (מפתח ליבת לינוקס) שקרא לה "מערכת הקבצים הגרועה ביותר שמשחיתה באופן פעיל ומודע את הקבצים של המשתמש".
החל מגרסה 10.13, מערכת ההפעלה macOS משתמשת במערכת קבצים חדשה בשם Apple File System.
מערכות קבצים תחת OpenVMS
מערכת OpenVMS משתמשת במערכת הקבצים Files-11, שהיא בשימוש (בצורה חלקית) גם במערכת RSX-11 הישנה יותר. Files-11 היא מערכת הקבצים הירארכית, עם תמיכה ברשימות בקרת גישה (ACL), מערכת קלט/פלט באורינטצית רשומות (כלומר הנתונים נקראים ברשומות שלמות ולא כתווים בודדים), בעלת יכולת גישה לקבצים מרוחקים, ובעלת תמיכה בריבוי גרסאות של קובץ. Files-11 דומה למערכות הקבצים של מערכות ההפעלה הקודמות של Digital Equipment כגון TOPS-20 ו־RSTS/E אבל היא מתקדמת יותר במידה משמעותית.
למעשה "Files-11" היא מונח כללי המייצג חמש מערכות קבצים נפרד, המכונה מבנה על דיסק (on-disk structure - ODS) רמות 1 עד 5:
מערכות קבצים תחת MVS (מיינפריים של IBM)
שמות קבוצות מידע (DSNs - Data set names, המונח במיינפריים עבור שמות קבצים) מאורגנים בהיררכיה ברמות אשר מופרדות עם נקודות, למשל "DEPT01.SYSTEM01.FILE01". כל רמה בהיררכיה יכולה להכיל עד שמונה תווים ואורכו הכולל (כולל הנקודות) המרבי של שם קובץ הוא 44 תווים. מקובל להשתמש ברכיבים המופרדים בנקודות בצורה הדומה לארגון הקבצים בספריות במערכות הפעלה אחרות. לדוגמה קיימות תוכניות שירות אשר מבצעות פונקציות דומות לאלו המעטפת של Unix (בדרך כלל העיבוד נעשה במצב אצווה) - הוספה, שינוי שם או מחיקת אלמנטים חדשים ודיווח את כל התוכן של רכיב מסוים. אולם, בניגוד למערכות רבות אחרות, רמות אלו אינן ספריות בפועל אלא רק מוסכמה למתן שמות (כמו במערכת קבצים של מקינטוש המקורי - MFS, שבו היררכית התיקיות הייתה אשליה שנוצרה על ידי Finder). ממשק TSO תומך בקידומת ברירת המחדל עבור קבצים (בדומה להגדרת "הספרייה הנוכחית"), ואילו תת-המערכת RACF תומכת בהגדרת בקרות גישה המבוססות על דפוסי שמות קבצים, יכולת האנלוגית לבקרות גישה על ספריות בפלטפורמות אחרות.
כמו המערכות האחרות מאותה משפחה, MVS היא מערכות נתונים מכוונת רשומות. MVS ירשה שלושה סוגי קבצים עיקריים מקודמותיה:
קבצים סדרתיים ו־ISAM יכולים לאחסן רשומות באורך קבוע או באורך משתנה ומכיוון שכל סוגי הקבצים משתמשים במבנה VTOC על הדיסקים הרי הם יכולים להתפשט על יותר מדיסק אחד. מערכות ניהול מסדי נתונים מוקדמות של IBM השתמשו בשילובים שונים של קובצי BDAM ו־ISAM, בדרך כלל ב־BDAM לאחסון נתונים בפועל וב־ISAM עבור אינדקסים.
בשנות ה-70 המוקדמות מערכות הפעלה של IBM שהשתמשו בזיכרון וירטואלי הציגו רכיב ניהול הקבצים חדש, VSAM, אשר סיפק יכולות דומות אך: תכונות אלו הפכו את VSAM לבסיס של מערכות של IBM לניהול מסדי נתונים, IMS/DB ו־DB2 - שבדרך כלל ESDS משמש לאחסון נתונים עצמם ו־KSDS משמש לאחסון האינדקסים.
VSAM כולל גם רכיב קטלוג ששימש כקטלוג הראשי של MVS.
קובצי נתונים עם מחיצות (Partitioned datasets) הם קבצים רציפים שהיו לחלק לתוך "חברים" אותם ניתן לעבד כמו קבצים רציפים נפרדים. השימוש החשוב ביותר של PDS הוא עבור ספריות תוכניות - מנהלי מערכת משתמשים ב־PDS הראשי כדרך להקצות שטח דיסק לפרויקט ולאחר מכן צוות הפרויקט יוצר ועורך את החברים.
קבוצות נתונים דוריות (Generation Data Groups - GDGs) תוכננו במקור כדי לתמוך בהליכי גיבוי של סבא-אבא-בן - אם קובץ שונה, הגרסה החדשה הפכה ל"בן", ה"בן" הקודם הפך ל"אבא", ה"אבא" הקודם הפך ל"סבא" וה"סבא" הקודם נמחק. אבל משום שניתן להגדיר GDG-ים עם הרבה יותר מ־3 דורות הרי כמה יישומים משתמשים בהם כדי לאסוף נתונים ממקורות שונים ולהכניס את המידע לתוכנית אחת - כל תוכנית איסוף יוצרת דור חדש של הקובץ והתוכנית הסופית קוראת את כל הקבוצה כקובץ אחד רציף (על ידי השמטת ציון הדור ב־JCL).
גרסאות מודרנית של MVS (כלומר z/OS) תומכת בתאימות למערכות קבצים מסוג POSIX (כאלו הדומות ל־Unix ומשתמשות ב-/) יחד עם יכולות לשילוב שני סוגי מערכות הקבצים. כלומר, מערכת ההפעלה יכולה להשתמש במערכי נתונים של MVS כקובץ בתת-מערכת או תוכנית POSIX. מערכות קבצים אלו כוללות מערכת קבצים היררכית חדשה HFS (איננה קשורה לזו של אפל) ו־ZFS (אין קשר ל־ZFS של Sun).
מערכות קבצים תחת Plan 9
מערכת ההפעלה Plan 9 תוכננה במקור כדי להרחיב כמה נקודות מוצלחות ב־Unix, ולהכניס כמה רעיונות חדשים תוך תיקון הליקויים של Unix (שכמו Plan 9 תוכננה במעבדות בל).
לגבי מערכות קבצים, הטיפול של מספר עצמים כדמויי קבצים במערכת Unix נשאר, אבל ב־Plan 9, ההתייחסות לכל העצמים במערכת היא כאל קובץ, וגם הגישה היא כקובץ (כלומר, ללא קריאות ioctl או mmap). רשימת העצמים שלא נחשבים במערכת Unix כקבצים אך כן נחשבים כך ב־Plan 9 כוללת בין השאר: רשתות, גרפיקה, איתור באגים, אימות משתמשים, יכולות, ושירותים אחרים אליהם ניתן לגשת באמצעות פעולות קלט/פלט על מצביעים לקובץ. בנוסף לתכונת האוניברסליות שלו ממשק הקובץ גם מפושט במידה ניכרת, קישורים סימבוליים וקשים, ו־suid לא מומלצים לשימוש, ויצירה ופתיחה אטומיות (כלומר כפעולות שלא ניתנות לחלוקה) נוספו. בנוסף סט הפעולות שניתן להפעיל על קובץ מוגדר היטב ותת גרסאות של קריאות כמו זו של ioctl בוטלו.
יתר על כן, הפרוטוקול הבסיסי של Plan 9 מבטל את ההבדל בין קבצים מקומיים ומרוחקים (למעט הבדל אפשרי בזמן התגובה ותפוקת הקלט/פלט). דבר זה מהווה יתרון כי ניתן להתייחס להתקן או התקנים, המיוצגים על ידי קבצים, במחשב מרוחק כאילו היו של המחשב המקומי עצמו. המשמעות היא כי לפי ה־Plan 9, שרתי קבצים המספקים גישה להתקנים, מסווגים כמערכות קבצים. שרתים עבור מערכות קבצים "סינתטיות" ניתן גם להפעיל במרחב המשתמש וכך לקבל את היתרונות של מערכות המיקרו ליבה תוך שמירה על פשטות של המערכת. מערכות קבצים אלה מאורגנים בעזרת תחום פרטי לכל תהליך, המאפשר לכל תהליך ליצור ייצוג שונה של מערכות קבצים רבות המספקות משאבים במערכת מבוזרת.
דוגמאות לשימושים ביכולות אלו כוללות:
מערכת ההפעלה Inferno חולקת מושגים אלה עם Plan 9.
אויאזד (פרובינציית אופולה)
אוּיָאזְד (בפולנית: Ujazd, בגרמנית: Ujest) היא עיירה בפרובינציית אופולה בדרום-מערב פולין ובה כ-1,650 תושבים (2006). העיירה שוכנת על גדות הנהר קלודניצה (Kłodnica) ובה כנסייה בסגנון הבארוק מהמאה ה-17 וכנסייה נאו-גותית מהמאה ה-19. היישוב הוקם בשנת 1211 על ידי מתיישבים גרמנים שהוזמנו על ידי נסיך פולני ששלט באזור. בהמשך האזור עבר לשליטה גרמנית. במאה ה-19 הייתה אויאזד חלק מדוכסות אוייסט (Ujest) הפרוסית. בשנת 1939 התגוררו בכפר מעל ל-2000 תושבים, רובם גרמנים. במלחמת העולם השנייה נהרס כ-70% משטח העיירה. לאחר מלחמת העולם השנייה האזור עבר לפולין, אוכלוסייה גרמנית נאלצה לעזוב ובמקומם באזור התיישבו פולנים.
אוזורקוב
אוזורקוב (בפולנית: Ozorków) היא עיר בפרובינציית לודז' בפולין ובה כ-20,000 תושבים (2006). אוזורקוב היא מקום הולדתם של הרופא אהרן בראנד-אורבן והשחמטאי שמואל רשבסקי.
תולדות העיר
תיעוד ראשון לגבי קיומה של העיר נמצא במאה ה-15. היא מוזכרת בתור כפר קטן הנמצא בין יערות ובקרב ביצות בלתי עבירות, כפר המשתייך למשפחת שצ'בינסקי. ב-1807 הביאו בעלי הכפר משפחות של אומנים בתחומי ייצור הבגדים מסקסוניה כדי להאיץ את התפתחותו הכלכלית של הכפר. מהגרים מאאכן שבגרמניה פיתחו את תעשיית מוצרי הצמר והכותנה במקום. התוצרת המקומית התפשטה ברחבי המחוז והיישוב הפך למרכז הטקסטיל הגדול ביותר במחוז.
עקב דיכוי "מרד ינואר" של 1863-1864 על ידי הכובש הרוסי נעצרה באופן זמני התפתחותה הכלכלית של העיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה הואצה התפתחותה הכלכלית של העיר בזכות חיבור לרשת החשמל והנחת מסילת ברזל בעיר.
בתקופת הכיבוש הנאצי כונתה העיר "ברונשטט" ("Brunnstadt"). לאחר רצח יהודי העיר ורציחתם של רבים אחרים מתושבי העיר, ירד מספר התושבים בעיר לפחות מ-10,000.
לאחר המלחמה שבה תעשיית הטקסטיל לשגשג. בתקופת השלטון הקומוניסטי הולאמה תעשיית הטקסטיל בעיר. עם נפילת הקומוניזם בפולין התמוטטה תעשיית הטקסטיל המולאמת, אך מפעלי טקסטיל פרטיים החלו לפעול. כיום אוזורקוב היא עיר תעשייה ושירותים.
תולדות הקהילה
בשנת 1823 הוקמה בעיר קהילה עצמאית, כאשר יהודיה השתייכו קודם לכן לקהילת פאז'נצ'ב. ביוזמת רב הקהילה זאב ליפשיץ, נבנו בשנת 1851 בית כנסת ובית מדרש בעיר.
החל מאמצע המאה ה-19 פעלו בעיר חסידויות קוצק, וורקא וגור, ובשלהי המאה ה-19 היוו היהודים חלק מרכזי בתעשיית הכותנה בעיר.
בין מלחמות העולם
לאחר מלחמת העולם הראשונה התגברה הפעילות הפוליטית של יהודי העיר, בבונד, באגודת ישראל ובארגונים ציוניים.
בשנות השלושים גברה האנטישמיות בעיר, והלכו ורבו תקיפות היהודים בה. בשנת 1934 פורסמו שמות פולנים ש"נכשלו" בקנייה אצל יהודים, בשנת 1935 נופצו שמשות בית הכנסת, ובשנת 1936 נותצו מצבות בבית העלמין היהודי. באוקטובר 1937 הוצבו משמרות חרם לפני חנויות ודוכני היהודים בשוק המקומי.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר בין 5,000 ל-5,500 יהודים.
בשואה
הגרמנים כבשו את העיר בספטמבר 1939 לאחר קרב קשה, וביום הראשון לכיבוש ירו למוות ברבים מתושביה, ובהם ב-24 יהודים. בימים הבאים שרפו את בית הכנסת ובית המדרש של העיר. היהודים נצטוו להרוס את קירותיו של בית הכנסת השרוף, והועסקו בעבודתו כפייה, בין היתר בקבורת הגוויות הרבות שבאזור העיר.
בפורים 1940 הובאו משפחות יהודיות רבות לחצר המשטרה בעיר, ושם אולצו לרקוד סביב שרפת ספר תורה. על אף זאת, מספר יהודים בעיר התפללו בחשאי בדירותיהם, והרב יוסף שו"ב אף הנהיג תפילת מניין קבועה בביתו.
בשנת 1941 החלו הגרמנים לשלח מאות עובדים מהגטו למחנות עבודה באזור פוזנן, שם הועבדו בתנאי קיום קשים.
בחודשים הראשונים של 1942 הוצאו להורג בעיר 8 או 10 יהודים, כעונש על בריחת יהודייה מבניין בגטו. כל תושבי הגטו הובאו אל הגרדום, ואולצו להסתכל בתלייה. הגופות נשארו תלויות יומיים.
במרץ או אפריל 1942 שולחו בין 300 ל-500 יהודים "בלתי יעילים" מהעיר, לרבות ילדים רבים, למחנה ההשמדה חלמנו. באפריל 1942 כינסה ועדת רופאים גרמנים את כל יהודי העיר, ולאחר שאולצו להתפשט, הוחתמו כולם בגופיהם, כאשר הצעירים והחזקים סומנו באות A, והיתר באות B.
בסוף מאי 1942 כונסו היהודים במגרש שליד בית הספר בעיר, בו ערכו השוטרים הגרמנים סלקציה, תוך כדי התעללות ביהודים, והפרדת הורים מילדיהם. כ-2,000 יהודים נשלחו לחלמנו, ונרצחו שם. יתר היהודים, כ-2,300 איש, הושבו לעבודות כפייה בגטו שבעיר, ועד סוף אוגוסט 1942 הועברו כולם לגטו לודז' בקרונות חשמליים, רובם ללא רכוש אישי.
לאחר המלחמה שבו לאוזורקוב כ-30 יהודים בלבד, אך אלו עזבו אותה במהרה.
ולרי ביידן אוונס
ראשית חייה
אוונסן היא בתם של קתרין יוג'יניה ביידן (לבית פינגן) וג'וזף רובינט ביידן האב, ואחותו הקטנה של הפוליטיקאי ג'ו ביידן וכן של פרנק ביידן וג'ים ביידן.
אביה של אוונס היה אמיד ובעל אמצעים קודם לכן בחייו, אך סבל מתהפוכות עסקיות עד שנולד בנו. במשך כמה שנים נאלצה המשפחה לחיות אצל הורי אמו. כאשר אזור סקרנטון חווה ירידה בערכו הכלכלי בשנות ה-50 של המאה ה-20, לא הצליח אביה של אוונס למצוא עבודה מספקת מבחינה כלכלית. בשנת 1953 עברה המשפחה לדירה בקליימונט שבדלאוור, שם התגוררו שנים אחדות לפני שעברו להתגורר בווילמינגטון. ג'ו ביידן האב החל להצליח יותר בעבודתו כסוחר מכוניות משומשות, וניתן היה לומר שהמשפחה השתייכה למעמד הביניים.
קריירה
אוונס סיימה את לימודיה באקדמיה לאורסולין בשנת 196 ולאחר מכן המשיכה ללמוד באוניברסיטת דלאוור, הא סיימה את לימודיה במקום ב-1967.
לאחר הלימודים באקדמיה הייתה אוונס מורה בבית הספר לחברים בווילמינגטון, לאחר עבדותה כמורה כיהנה אוונס כסנגית נשיא בחברת ייעוץ תקשורת קרוב ל-20 שנים, בנוסף לכך אוונס לוקחת חלק פעיל בקמפיינים שמועדדים נשים לפתח ולהשתמש בכישוריהן הפוליטיים.
יעל בזואר
יעל בֶּזואר (שם מדעי: Capra aegagrus aegagrus; מוכר גם כעז בר בזוארית או כעז בזואר) הוא אחד מ-6 תת-המינים של עז הבר המצוי ברחבי המזרח התיכון ובאסיה הקטנה - מטורקיה ועד פקיסטן. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1777 על ידי הזואולוג הבריטי ג'והן כריסטיאן ארסלבן. פירוש שמו המדעי (aegagrus) ביוונית הוא "עז פראי". היעל הבזוארי הוא תת-המין הנפוץ ביותר של עז הבר, ובתקופות מוקדמות הוא כנראה היה מצוי גם בישראל. יש הסוברים כי תת-מין זה הוא האב של עז הבית. תת-המין יעל כרתים דומה לו מאוד מבחינה חיצונית, והזיהוי ביניהם קשה למדי בגיל מבוגר. עם זאת, יעל כרתים נוטה לרוב להיות בהיר יותר.
למרות היותו תת-מין של עז הבר, הוא מכונה לעיתים קרובות "יעל" בדומה לתת-מין אחרים בשל הדמיון של הזכרים ליעל מאשר לעז הבית. השם הרשמי של המין - "בזואר", ניתן לו עקב ההימצאות של אבני בזואר בקיבתו לעיתים קרובות (חומר קשה דמוי אבן שנוצר בקיבה משילוב של סידן עם גורם חיצוני כמו שיער), ואשר היו נחשבים בעבר כתרופות טבעיות לניקוי רעלים מהגוף. מקור השם הוא מהמילה הפרסית "פאדזאר" שפירושה אנטי-רעלי. בפרסית היעל גם מכונה "פסנג" שפירושו "רגל סלעים". ליעל הבזוארי יש שמות נוספים על פני תפוצתו, כמו "יעל אנטולי", "יעל פרסי", "יעל טורקי" ו"ג'ייק".
אנטומיה ומראה
זכרי יעל בזואר מתאפיינים בזוג קרניים גדולות וארוכות במיוחד בצורת סהר, עם מבנה אופייני לשאר עיזי הבר: הקרן צומחת לכיוון מעלה תוך כדי זווית אלכסונית לצדדים, ומתעגלת בהדרגה עם הזמן עד שיוצרת 3 רבעי עיגול - בצורת "C" בדרך כלל. הרווח בין הקרניים גדול יותר בקצוות מבבסיס ומוטת הקרן גדולה למדי. הקרניים של יעל בזואר צרות יותר משל היעל "האמיתי", ותחת כפתורים יש להם שידרה בולטת לאורך חזית הקרן עם בליטות ושקעים שמזכירים במעט את קרני היעל. המשטח הקדמי של הקרן מעוגל במעט עם שקע סמוך לשידרה והמשטח האחורי שטוח. צבע הקרניים של היעל הוא ברזל, אפור כהה או שחור. ניתן להבדיל בקלות בין הזכרים לנקבות; קרני הנקבות צרות, דקות וישרות יותר עם קימור קל לצדדים או לאחור כפגיון, ואין להם כלל שידרה בולטת. צבע קרניהן בהיר יותר. אורך הקרניים של הזכרים הוא 100-55 ס"מ, ושל הנקבות 11 ס"מ בלבד. הפרווה של היעל הבזוארי נוטה להיות עבה ושעירה בחורף ודקה ודלילה יותר בקיץ בהתאם לשינויי הטמפרטורה. צבע הפרווה של זכר היעל בקיץ הוא חום אדמדם או צהבהב שנוטה להיות אפרפר יותר בחורף. הפרווה של הזכרים המבוגרים מתבהרת עם הגיל לצבע אפרפר חיוור עד לבנבן בצלעות, בגב, בעורף ובצדדי הצוואר. בנוסף, למבוגרים יש סימונים כהים בצבע שחור, חום מהגוני או חום שוקולד כהה - המנוגדים לצבע הפרווה הבהיר. הסימונים הכהים כוללים פס דק לאורך הגב, פס עבה מעל המותניים, כתם גדול סביב כל בית החזה והכתף, וכתמים כהים סביב כל החלק העליון של הרגליים. הנקבות נוטות להיות במשך כל השנה בצבע חום-זהוב עם גוון אדמוני, ומלבד פסים דקיקים כהים בחזה, בכתף ובמותניים - מרבית הסימונים של הזכרים נעדרים אצלם ועל כן הזיהוי ביניהם קל מאוד. בנוסף הזכרים מתאפיינים בזקן שחור עבה וארוך שנעדר אצל הנקבות. הן לזכרים והן לנקבות יש זנב שחור, מותניים, עכוז וגחון לבנבנים, ורגליים בהירות עם רצועות שחורות בחזית שמופרדות על ידי הברכיים הבהירות. צבע הראש של הזכר הוא שחור מבריק או חום שוקולד כהה. יש להם גבות קרמיות מעל העיניים ופסים דהויים ובהירים על הלחיים. האוזניים שלהם אף הם בצבע צהבהב קרמי עם קצוות שחורות. לנקבות לעומת זאת צבע הראש הוא חום-צהבהב כהה עם שילוב של שערות שחרחרות ואדמדמות, כשהמצח נוטה להיות כהה יותר מהלחיים. יש להן פסים שחורים מהעיניים עד ללוע וגבות קרמיות מעל כל עין. הלוע שלהן לבנבן בניגוד לאף השחור. האוזניים בצבע צהבהב-אדמדם עם פסים שחרחרים דקיקים בקצוות.
מבנה גופו של יעל בזואר ארוך, כבד ומוצק, ויש לו צוואר קצר וראש משולש. אוזניו צרות וארוכות בדומה לעיזים רבות, וזנבו קצרצר. רגליו קצרות יחסית לגופו ומוצקות, וכתפיו שריריות וגבוהות מעט. פרסותיו חזקות וקצרות ומותאמות לטיפוס באזור הררי. יש לו עיניים ואף בינוניים ונחיריים מחורצים. גובה כתף הזכר 94-67 ס"מ ומשקלו 90-45 ק"ג. הנקבות קטנות במעט.
תפוצה ואקולוגיה
יעל בזואר נפוץ ברחבי המזרח התיכון. תפוצתו העיקרית משתרעת לאורך דרום ומערב טורקיה, דרום ארמניה, אזרבייג'ן וגאורגיה, מרבית חלקי איראן (לבד ממרכז מדבר המלח דשתי כוויר), מערב פקיסטן ואולי גם עדיין בצפון עיראק. אוכלוסיות מבודדות נמצאות במרכז ומערב הרי הקווקז הגדול בתחומי אזרבייג'ן, גאורגיה ורוסיה (רפובליקות: דאגסטן וצ'צ'ניה), וכן במרכז אפגניסטן. בעבר יעל בזואר היה מצוי בצורה נרחבת גם ברחבי כורדיסטן, בצפון ומערב סוריה וכן בצפון לבנון. בתקופות מוקדמות יותר היה מצוי כנראה גם בישראל. גבולות התפוצה בין היעל הבזוארי ליעל סינדי וליעל טורקמני אינם ברורים לגמרי. יעל בזואר הובאה גם לאזורים הרריים בניו מקסיקו, בפלורידה ובויומינג, וכן לאזור מורביה בצ'כיה סמוך לגבול האוסטרי.
התפוצה הגאוגרפית ההיסטורית של תת-המין הייתה לאורך רכסי ההרים האסייתים: הרי זגרוס, הרי אלבורז, הרי הינדו-כוש, הרי הקווקז, הרי קלמון, הרי אררט, הרי אמנוס, הרי אכרד, הרי הלבנון, מול הלבנון, הר החרמון, הרי אנסריה (ליד לטקיה), הרי הטאורוס, הרי הפונטוס, הרי נור, ועוד.
בית הגידול של יעל בזואר נמצא בתחומי האקלים הים-תיכוני ומורכב ממדרונות הרריים תלולים וטרשיים עם פסיפס של סלעים, גבעות, שיחים, צוקים, חלוקי נחל, מחשופי סלע, חורש ים תיכוני כרי דשא ויערות נשירים דלילים או עבותים. הוא מצוי גם בבתי גידול צחיחים יחסית ובגבהים של עד 3,250 מטר מעל פני הים. הטמפרטורות בתחומי המחייה שלו משתנות על פני התפוצה שלו ובהתאם לעונה: 20 מעלות חום עד מינוס 8 בחורף, ובסביבות 36-12 מעלות בקיץ. כמות המשקעים הממוצעת היא 2,000-100 מילימטר לשנה. יעלי בזואר הם בעלי חיים חברותיים החיים בקבוצות או בעדרים, אם כי זכרים מבוגרים נוטים לחיות בבדידות בדרך כלל. בעדרי זכרים בוגרים ומתבגרים יש היררכיה דומיננטית המבוססת על גיל, גודל וקרניים. עונת הרבייה של היעלים היא בסוף הסתיו ולאחר תקופת הריון של כ-5 חודשים נולדים בדרך כלל תאומים.
היעל הבזוארי חי בשטח פעילות קבוע קטן יחסית. השטח לרוב יכלול צוקים, גבעות, סלעים ואזור מיוער בבתי גידול שאינם צחיחים. היעל הוא בעל חיים יומי או לילי בהתאם לנוכחות טורפים ופעילות אנושית. זכרים מבוגרים נוטים לנוח במקומות מוגנים כמו מערות במשך היום ולחפש מזון בלילה. היעל הבזוארי ניזון מעשבים ועשבי תיבול, והוא נוהג לעיתים קרובות לטפס על עצים על מנת להגיע לעלים; היעלים נצפו על ענפי עצים בגובה של 6 מטר מהקרקע. כאשר יהיה בסביבתם מקור מים זמין היעלים ישתו באופן קבוע - בדרך כלל בשעות הבוקר והערב או אפילו לאחר רדת החשיכה. לטענת מספר חוקרי טבע יעל בזואר מסוגל להתקיים ללא מים למשך זמן רב מאוד. ליעל בזואר יש חפיפה עם אוכלי עשב רבים בתחומי תפוצתו כמו צבי פרסי, צבי הודי, צפיר האלפים, כבש אוריאל, יחמור פרסי, אייל הכרמל, ואייל אדום, ובהרי הקווקז הוא מצוי במקביל לחלק מהטווח של יעל קווקזי מזרחי. עם זאת הוא אינו נוטה להתחרות עם האחרון על מקורות מזון מכיוון שהוא מאכלס אזורים נמוכים יותר.
היעל הבזוארי זריז מאוד על פני בית הגידול הסלעי והתלול, והוא מנצל זאת כדי להימלט מטורפיו. בנוסף יש לו חושים חדים של ראייה ושמיעה. בין טורפיו העיקריים ניתן למנות נמר פרסי, נמר אנטולי, זאב הודי, ברדלס אסייתי ובעבר אף טיגריס כספי ואריה אסייתי, והגדיים עלולים להיטרף גם על ידי קרקלים, שועלים ותנים זהובים.
איומים ושימור
היעל הבזוארי מסווג על ידי IUCN במצב השימור "פגיע" (VU), בשל ירידת משמעותית של האוכלוסייה ששיעורה הוא בלמעלה מ-30% על פני 21 שנים, כתוצאה מהרס בית הגידול, מהפרעה אנושית ומציד.
האיומים העיקריים כיום ליעל בזואר בטורקיה, איראן ואפגניסטן, הם ציד לא חוקי, תחרות על מזון עם בעלי חיים מקומיים, ואובדן בית גידול על ידי ניצול הקרקע לחקלאות או מרעה של עדרי צאן. באזור הקווקז יש השפעה שלילית על היעל גם בשל המלחמה המתמשכת בין ארמניה לאזרבייג'ן סביב חבל נגורנו קרבאך, או בשל המוג'אהדין הקווקזי הפעיל בגבול רוסיה-גאורגיה וגרורות של מלחמת האזרחים הגאורגית. בלבנון ובסוריה הייתה תוכנית משותפת להחזרת היעל להרי קלמון, אך בשל מלחמת האזרחים בסוריה סביר להניח שהתוכנית אינה ישימה כיום.
יעל בזואר מצוי במספר אזורים מוגנים באיראן, רוסיה, גאורגיה, ארמניה, טורקיה ואזרבייג'ן.
אין אומדן אוכלוסייה עולמי ליעלי בזואר. למרות טווח התפוצה הרחב שלו, הוא כנראה נדיר מאוד או נפוץ בדלילות בחלקים רבים מהטווח ההיסטורי שלו כמו באפגניסטן ועיראק. עם זאת, יש עדויות על התאוששות של האוכלוסייה באזורים מסוימים שבהם יש הגנה נאותה עליו. המספרים גבוהים בוודאות מ-20,000 פרטים.
היעל הבזוארי והאדם
יעל בזואר הוא בין בעלי החיים הפופולרים בציד-חובבים במזרח התיכון ובאמריקה וניצוד במיוחד עבור קרניו הגדולות. עונת הציד של תת-המין היא בדרך כלל מ-1 באוגוסט עד 30 במרץ. מכיוון שהיעל נוטה לחיות גם באזורים סלעיים נגישים, קל יותר לצודו ממיני יעלים אחרים. שיטת הציד העיקרית היא שכיבה במארב וקריאה ליעל באמצעות חיקוי קול של זכר.
ישנם כלאיים בין יעל בזואר לעז הבית (בדומה ליעז) שהוכרו כתת-מינים נפרדים במועדוני ציד בינלאומיים. ניתן למצוא יעלי כלאיים כאלו סביב אזורים מיושבים בטורקיה, ולעיתים הם חיים בעדרים משלהם ולא מתערבבים עם עיזי הבית. הכלאיים נוטה להיות דומה יותר ליעל הבזוארי, אולם יש לו אוזניים ארוכות יותר בדומה לעז והשיער שלו נוטה להיות ארוך ושעיר בהשוואה לפרטי פרא טהורים. ההבדל העיקרי בין פרטי הכלאיים לפרטי הבר הוא הקרניים שצומחות לצדדים בצורה משמעותית.
קרל קונדמן
קרל קונדמן (בגרמנית: Carl Kundmann; 1838, ווינה – 1919, ווינה) היה פסל אוסטרי.
קונדמן למד באקדמיה לאמנויות בווינה ואחרי שש שנים עבר לדרזדן ללמוד אצל ארנסט יוליוס האנל.
חלק מעבודותיו מוצבות ברינגשטראסה.
Ferromex
Ferromex (קיצור הברתי של Ferrocarril Mexicano או "הרכבת המקסיקנית") הוא קונסורציום רכבת פרטית המפעיל את רשת הרכבות הגדולה ביותר (לפי קילומטראז') במקסיקו ואורכן הכולל של מסילות הברזל הוא 12,070 ק"מ והיא חלק ממסילות הברזל של צפון אמריקה.
תיאור
Ferromex החלה לפעול ב-19 בפברואר 1998, לאחר הפרטת מרבית הרכבות בבעלות ממשלתית על ידי נשיא מקסיקו, ארנסטו סדייו פונסה דה לאון. חברת Ferromex מפעילה יותר מ-9,610 קילומטרים של מסילות ברזל המחברות בין חמש ערים מרכזיות במקסיקו היבשתית, חמש ערים לאורך הגבול עם ארצות הברית, ארבעה נמלי ים באוקיינוס השקט ונמל נוסף במפרץ מקסיקו.
שירותי נוסעים
Ferromex כוללת את רכבת "ChePe" Ferrocarril Chihuahua al Pacífico, קו תיירותי שעובר בקניון הנחושת. Ferromex מפעילה גם את טקילה אקספרס, העוברת מגוודלחרה למזקקת טקילה באמיטאן שבחליסקו.
מיזוג עם Ferrosur
בנובמבר 2005 רכשה חברת Grupo México, הבעלים של Ferromex את Infraestructura y Transportes Ferroviarios, חברת האם של Ferrosur, חברת רכבות אחרת במקסיקו, בעסקת מניות בסך 309 מיליון דולר. נציבות התחרות הפדרלית במקסיקו (CFC) דחתה את המיזוג המוצע של Ferromex ו-Ferrosur מ-2002, בעקבות התנגדות המתחרה של Ferromex, חברת Grupo Transportación Ferroviaria Mexicana (TFM).
בעקבות רכישת Ferrosur בנובמבר 2005 על ידי Grupo México, חברת Kansas City Southern de México (KCSM), ממשיכת דרכה של TFM, עתרה לממשלת מקסיקו כדי שזו תחסום את המיזוג בין החברות. נציבות התחרות הפדרלית (CFC) דחתה את המיזוג ביוני 2006 וקבעה כי המיזוג היה מביא לריכוזיות יתר בתעשיית הרכבת לרעת הצרכנים והסוחרים המתחרים. עם זאת, במרץ 2011 פסק בית משפט לטובת Grupo México והמיזוג הותר.
ג'קי ירחי
ג'קי ירחי (נולד ב-1965) הוא אמן, מאייר, קריקטוריסט, קומיקסאי צרפתי-ישראלי אשר עבד עם מספר עיתונים כגון "ידיעות אחרונות", "נקודה", "אותיות", "כולנו", "יום ליום".
לקהל הרחב בישראל הוא מוכר בעיקר בזכות ה"קוקומן", דמות אותה יצר עבור דגני הבוקר של תלמה, דרכה נכנס כמעט לכל בית ישראלי.
לאורך השנים, הוציא לאור מספר רב של ספרי קומיקס כולם בעלי אוריינטציה תנ"כית/דתית או ציונית בשפות עברית, צרפתית ואנגלית אשר חלקם הפכו לרבי מכר בישראל ובחו"ל.
ילדות ותחילת הקריירה
ג'קי ירחי נולד בתוניס והחל לצייר ולהתפרנס מפרי עטו בגיל צעיר בעודו תלמיד תיכון. כבר בשנת 1983 בהיותו בן 18, הוציא לאור יחד עם מרק בן שושן את אלבום הקומיקס הראשון שלו "Les aventures de Supermitsva- on a enlevé rabbi Shlomo" אשר רשם מכירות מרשימות.
במהלך שהותו בארצות הברית, פנו אליו ממארוול קומיקס והציעו לו לעבוד עמם. ירחי דחה את הצעת העבודה בארצות הברית, בחר ללכת אחרי חזונו הציוני ולעלות לישראל ב-1992.
בנו שניאור ירחי בחר להמשיך את דרכו של אביו בציור
ולהקים אתר - אמנות יהודית.
אלבומי הקומיקס על היהדות לילדים
בנוסף, אייר עוד כ-200 ספרים עבור סופרים רבים בישראל, כגון סמדר שיר, בינה אופק וסופרים מחו"ל.
סדרת "עבר-הווה-עתיד"
ב-2011 הוציא לאור את "כדור הרעם" המכניס את הקורא אל תוך דרמת מבצע יונתן ורזיו, אלבום קומיקס הראשון מתוך הסדרה השאפתנית והחדשנית בארץ "עבר-הווה-עתיד".
ב-2013 הוציא לאור את "המצוד", ספר הקומיקס השני בסדרה "עבר-הווה-עתיד" המתעד את לכידתו של אדולף אייכמן ומשפטו.
סדרת "עבר-הווה-עתיד" היא יצירה פורצת דרך בזירת הקומיקס הישראלית בכך שלא מגוללות בה פיקציות אשר נועדו לבדר את הילדים, אלא מדובר בספרי קומיקס בעלי חזון דידקטי המתמקדים באירועים של ההיסטוריה היהודית המודרנית וגיבוריה, הפונה בעיקר לקהל בוגר ובני הנוער.
בשנת 2014 זכה ירחי באות הוקרה מאת האוניברסיטה העברית בירושלים אשר בחרה להוסיף את אלבומי הקומיקס מהסדרה "עבר-הווה-עתיד" למדפיה.
בספטמבר 2016, התווספו לסדרת "עבר-הווה-עתיד" 2 ספרי קומיקס חדשים : "מתוך האפלה" החושף את הקורא לסיפור הצלה אמיתי במהלך מלחמת העולם השנייה וכן "מאבק וזיכרון", פיקציה אשר מתרחשת בתקופה שלאחר השואה, בקרב החלוצים.
פיודור רסקולניקוב
פיודור רסקולניקוב (ברוסית: Фёдор Фёдорович Раскольников; 28 בינואר 1892 - 12 בספטמבר 1939) היה פוליטיקאי סובייטי, מראשי הבולשביקים בתקופת מהפכת אוקטובר. בשנת 1938 סירב לחזור לברית המועצות מחשש לחייו, כתוצאה מהטיהורים הגדולים.
נולד בשם פיודור אילין בסנקט פטרבורג למשפחתו של כומר. בשנת 1909 החל ללמוד הנדסה במכון הפוליטכני בסנקט פטרבורג. בשנת 1910 נרשם למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית לפי המלצת ויאצ'סלב מולוטוב. באותה תקופה החליף את שם משפחתו ל"רסקולניקוב". בשנים 1910–1914 פעל במערכת של עיתון פראבדה.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, רסקולניקוב נרשם לקורסים לקציני ים. הוא סיים את הכשרתו בפברואר 1917. לאחר מהפכת פברואר, נבחר רסקולניקוב לסגן יושב ראש סובייט קרונשטאדט. בתפקיד זה פעל בקרב הימיים לטובת הבולשביקים. היה פעיל מאוד במהלך משבר יולי ונעצר עם סיומו. שוחרר ממעצר באוקטובר 1917 בעקבות פרשת קורנילוב.
מלחמת האזרחים ברוסיה
עם פרוץ מהפכת אוקטובר רסקולניקוב השתתף בקרבות בסנקט פטרבורג ובמוסקבה. הוא נבחר לאספה המכוננת ובישיבתה הראשונה ב-6 בינואר 1918 הודיע שסיעת הבולשביקים עוזבת את האספה. רסקולניקוב מונה לסגן של לאון טרוצקי לענייני צי. ביוני 1918 הוא נשלח לנובורוסיסק כדי להטביע את האוניות הצי שלפי חוזה ברסט-ליטובסק היו צריכות לעבור לגרמניה. במהלך שנת 1918 רסקולניקוב מילא תפקידים שונים בפיקוד הצבא האדום.
ב-10 ביוני רסקולניקוב מונה למפקד כוחות הצי באזור הים הכספי. רסקולניקוב השתתף במספר מבצעים באזור ועל פעילות במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הוענק לו פעמיים עיטור הדגל האדום.
לאחר מלחמת האזרחים
בשנת 1920 רסקולניקוב מונה למפקד הצי הבלטי. זמן קצא לאחר סיום כהונתו התרחש מרד קרונשטאדט. בשנת 1921 רסקולניקוב נשלח לאפגניסטן והיה השגריר הסובייטי הראשון. פעילותו באפגניסטן ספגה ביקורת קשה מצד בריטניה והם לחצו על הממשל הסובייטי להחליף את השגריר. בשנת 1923 רסקולניקוב חזר לברית המועצות. במשך 7 שנים הוא עסק בפעילות ספרותית והיה עורך ראשי של ירחון "מולודאיה גוורדיה".
בשנת 1930 רסקולניקוב חזר לפעילות דיפלומטית. הוא היה שגריר באסטוניה (1930-1933), דנמרק (1933-1934) ובולגריה (1934-1938).
באפריל 1938 הוא קיבל מברק ממשרד החוץ הסובייטי לחזור למוסקבה. בהיותו במעבר רכבות בברלין הוא גילה שכהונתו כשגריר הופסקה. רסקולניקוב הבין שגורלו נחרץ והוא צפוי להיות בין הקורבנות של הטיהורים הגדולים. הוא לקח את משפחתו ועבר לפריז. במקביל התחיל רסקולניקוב להתכתב עם מקסים ליטבינוב ויוסיף סטלין בנושא חזרתו לברית המועצות ודחה אותו מסיבות שונות. ב-17 ביולי 1939 הוא הוכרז כ"אויב העם" בהיותו עובד מדינה בכיר שמסרב לחזור למולדת הסובייטית. ב-17 באוגוסט רסקולניקוב סיים כתיבת מכתב גלוי לסטלין בהקשר למדיניותו.
רסקולניקוב נפטר בניס ב-12 בספטמבר מדלקת ריאות, אך משערים שהוא נרצח על ידי סוכני נ.ק.וו.ד. ב-1 באוקטובר 1939 בעיתונות הרוסית בגולה פורסם מכתבו הגלוי לסטלין.
פטור השתתפות
פטור השתתפות - הטבת מס הניתנת לחברת החזקות, על פי פקודת מס הכנסה.
האן (נהר בסין)
נהר האן (בסינית: 汉江; ידוע גם בשמותיו הסיניים Hanshui, Han Jiang) הוא הגדול ביובלי מערכת היאנגצה במרכז סין. אורכו 1,532 ק"מ, ואגן הניקוז שלו מקיף 174,300 קמ"ר. הנהר נתן את שמו לשושלת האן ומכאן גם ההגדרה העצמית של הסינים כבני האן.
פטור השתתפות
פטור השתתפות בישראל
במסגרת תיקון 147 לפקודת מס הכנסה, שנכנס לתוקף בינואר 2006, נקבעו הוראות שעיקרן פטור ממס לחברות החזקות תושבות ישראל, על הכנסות מסוימות, פטור המכונה "פטור השתתפות".
האן (נהר בסין)
נהר האן יוצא מדרום-מזרח מחוז שאאנשי וזורם דרך מחוז חוביי בכיוון צפון-מערב –דרום-מזרח. בשפכו ליאנגצה שוכנת העיר ווהאן. על אפיקו בצפון-מזרח חוביי הוקם בשנים 1958–1973 סכר הידרואלקטרי דנז'יאנגקו, ומאז עוד הוגבה. האגם שנוצר בעקבותיו הוא הגדול באגמים המלאכותיים בסין.
פטור השתתפות
פטור השתתפות בישראל
משטר המס המכונה "פטור ההשתתפות" הוא תרגום מאנגלית של המונח - participation exemption. מדובר בפטור ממס לחברת החזקות בגין רווחים שקיבלה מהחברות הבנות שלה וכן בגין רווח הון הנצמח ממכירת החברות הבנות. תיקון 147 התבסס על דו"ח הוועדה לתוכנית המיסים הרב-שנתית (דו"ח קפוטא-מצא), אשר ביקשה לשפר את מערכת המס הישראלית כך שתהיה תחרותית ביחס למדינות אחרות. בדוח קפוטא-מצא נאמר כי פטור ההשתתפות לעידוד הקמת מרכזי ניהול בינלאומיים בישראל מתחייב מהטעם שיש הכרח להתאים את מערכת המיסים לתנאי הגלובליזציה. הוועדה סברה כי באמצעות חקיקת פטור ההשתתפות, מדינת ישראל תוכל להתחרות בחקיקה דומה הקיימת זה מספר שנים במדינות אחרות במערב, ובעיקר מדינות אירופה כדוגמת הולנד, בלגיה, לוקסמבורג, אירלנד, שוודיה ועוד.
בשנת 2002 בעת הדיונים בהמלצות על חקיקה דומה, מסר משרד המשפטים באמצעות הגב' דידי לחמן כי החקיקה מנוגדת לנורמות בינלאומיות. ההתנגדות הזאת לא נומקה באופן רציני ונדחתה על ידי ועדת קפוטא-מצא.
המלצות ועדת קפוטא-מצא
ההמלצות גובשו לכלל חקיקה אשר נתקבלה בחודש יולי 2005 במסגרת תיקון 147 לפקודה. בחקיקה נקבע כי "חברת החזקות ישראלית" היא חברה שהתקיימו בה בעיקר אלה:
"חברה מוחזקת" הוגדרה בחקיקה כחבר בני אדם שהתקיימו בו בעיקר אלה:
הטבות המס שנקבעו בחקיקה
פקודת מס הכנסה קבעה כי חברת החזקות ישראלית תהיה פטורה ממס על כל אלה: בנוסף, נקבע כי שר האוצר רשאי לקבוע פטור ממס לריבית שקיבלה חברת החזקות ישראלית מחברה מוחזקת אם הריבית שולמה במהלך תקופה שקבע ובשיעור ריבית שקבע.
פטור השתתפות בעולם
משטר המס המיוחד לחברת החזקות, המכונה גם "פטור השתתפות", מקובל במדינות רבות ומיועד בעיקר למשקיעים זרים. בהולנד, לדוגמה, הוראת "פטור השתתפות" מקנה פטור ממס לחברה הולנדית המחזיקה במניות של חברות זרות, בהתקיים תנאים שנקבעו, בגין דיבידנדים ורווחי הון המתקבלים אצלה. החברות-בנות משלמות מס במדינת מושבן והדיבידנד או רווח ההון המתקבלים בהולנד אינו חייב במס שם כתוצאה מפטור ההשתתפות. במדינות שבהן מקובל השימוש במשטרי מס מיוחדים לחברות אחזקה, קיימים תנאים והגבלות ביחס לזכאות להטבות המס הניתנות לחברות הנהנות ממשטר המס המועדף.
פטור השתתפות בהולנד
חברה תושבת הולנד, המחזיקה בשיעורי השתתפות מזכים במניות של חברה אחרת, תהא פטורה לחלוטין ממס חברות הולנדי בגין דיבידנדים שקבלה מחברה זו או בגין רווח הון שנצמח בידיה ממכירת המניות בחברה האמורה. התנאים אשר חייבים להתקיים על מנת ליהנות מהפטור:
נציין, כי קיימת הצעה לרפורמה בדין ההולנדי שתכנס לתוקף כנראה בשנת 2007.
חן שיפריס
ביוגרפיה
נולד בעין גנים לפסיה ונתן שיפריס, איש העלייה השנייה, ממייסדי עין גנים. בשנת 1956 החל את לימודי מדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1961 סיים תואר מוסמך, והתמחה בבוטניקה. לאחר מכן נסע ללמוד בוטניקה באוניברסיטת קורנל שבאית'קה, ניו יורק. בשנת 1965 הוענק לו תואר דוקטור. עבודת הדוקטורט הייתה בנושא: "עמידות המלפפון לווירוס המוזאיקה".
בשנת 1966 שב לישראל והחל לעבוד כחוקר במחלקה לגנטיקה והשבחת צמחים באגף לגידולי שדה וגן במכון וולקני. עיקר מחקריו עסקו בלימוד התורשה של צמח הפלפל ובהשבחתו. הוא יצר סדרה של זני פלפל חדשים, ובמשך שנים הם היו זנים בלעדיים בשוק המקומי בישראל. כמו כן טיפח זנים ליצוא, וכן יצר זני מכלוא של פלפל, ששווקו בארצות הברית ובמקסיקו. כמו כן יצר זני מכלוא המיועדים למטרות נוי, במגוון צבעים וצורות. הזנים שפיתח עמידים למחלות ויראליות ופטרייתיות.
בשנות ה-70 פעל מטעם המרכז לשיתוף חקלאי בינלאומי כיועץ לענייני טיפוח ירקות במקסיקו וברומניה.
במשך מספר שנים היה חבר הנהלת מינהל המחקר החקלאי.
פרסם עשרות מאמרים בתחומי מחקריו. כמו כן פרסם שני ספרים העוסקים בהשבחת צמחים והשבחת הפלפל.
משפחתו
נשוי לאורה שיפריס ואב לארבעה. בנו הוא ההיסטוריון נתן שיפריס. בשנות ה-90 חן, אורה ונתן שיפריס השתתפו בגל המחאה על פרשת ילדי תימן שעורר הרב עוזי משולם.
אחיו היה הבוטנאי פרופסור עובד שיפריס.
ריאיון
ריאיון הוא שיחה עם אדם שעיקרה שאלות המופנות אליו ותשובותיו לשאלות אלה. במשמעות הנפוצה, מדובר בריאיון לאחד מאמצעי התקשורת.
אבטלה
בכלכלה, אַבְטָלָה היא מצב שבו אדם המסוגל לעבוד ורוצה בכך אינו מצליח למצוא עבודה תמורת שכר. מקובל להבחין בין מובטל, בעל כושר עבודה המעוניין לעבוד ואינו מצליח למצוא עבודה תמורת שכר, לבין בלתי מועסק, בעל כושר עבודה שאינו עובד ואינו מעוניין בעבודה, ומבקש עבודה, המחפש עבודה באופן פעיל.