cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עכשיו 14
מעבר לאפיק 14
גם לאחר המעבר לאפיק 14, הוחלט כי לא יחזרו למדידה הרשמית בוועדת המדרוג. ערב ההשקה מ-28 בנובמבר, שהחל ב-20:00 והסתיים לקראת חצות, הניב כ-4.51% בסך הכל לערוץ, על פי נתון לא רשמי מאחת מפלטפורמות הטלוויזיה.לקראת המעבר לערוץ 14 בנובמבר 2021, מגישי ערוץ 20 בועז גולן וינון מגל החלו בקמפיין מחאה נגד yes בה התנתקו מהחברה, שלטענתם סירבה לשדר את הערוץ ב-HD. ב-yes הכחישו והגיבו כי "איכות השידור תישאר כפי שהיא היתה, קרי רגילה (SD הפרדה סטנדרטית) בממיר הלוויני, והפרדה גבוהה HD בממירי +yes ו-STINGTV", כשבנוסף לכך, טענה כי לצופי הערוץ שמנויים ב-yes אפשרות לקבל ממיר אינטרנטי שישדר את הערוץ ב-HD. ב-16 בדצמבר החלה yes בשידור הערוץ באיכות הפרדה גבוהה HD גם בממיר הלווייני.
נתוני מדרוג
במרץ 2022 פורסמו נתוני מדרוג של הערוץ מאז המעבר ל"עכשיו 14" שנעשו על ידי הוועדה הישראלית למדרוג שנעשו בשעות הצפייה העיקריות בין 20:00–23:00. הבדיקה נעשתה במשך שלושה שבועות ברציפות. הבדיקה הראשונה נעשתה לשבוע שבין 6 ל-12 במרץ. על פי הבדיקה הרייטינג עמד על 1.1% בקרב משקי בית מכלל האוכלוסייה ו-1.3% בקרב משקי בית יהודים. הבדיקה שנעשתה לאחר מכן בשני השבועות שלאחר מכן העלתה תוצאות דומות, אך כעבור חודשיים עלה ל-2%.
ב-30 באוקטובר 2022 הודיע הערוץ על נכונותו לשוב לוועדת המדרוג, לאור הוספת הערוץ הדיגיטלי למדידה. במוצאי הבחירות לכנסת העשרים וחמש ושידור המדגמים, שבר הערוץ שיא הראשון, שהתייצב על ממוצע צפיה של 6.3% לאורך המשדר. ב-5 במרץ 2023, עם הצטרפותו של שרון גל להגשת המהדורה המרכזית, קיבלו נתון גבוה 8.1% רייטינג ו-307 אלף צופים והיה למהדורת החדשות השנייה הנצפית ביותר באותו ערב. ב-14 באפריל הגיע הערוץ לנתון שיא חדש, 9.3 אחוזי רייטינג, שהושג בריאיון של בנימין נתניהו בתוכנית הפטריוטים. ב-24 ביולי, תוכנית הפטריוטים שברה שוב את שיא כל הזמנים של הערוץ, עם 9.8 אחוזי רייטינג.
הדרת הזרמים הרפורמים והקונסרבטיבים משידורי הערוץ
למרות שתנאי הרישיון של הערוץ קובעים שעל שידורי הערוץ לתת ביטוי לכל מרכיביו, זרמיו וגווניו של העם היהודי בישראל ובתפוצות, מאז תחילת שידוריו נמנע הערוץ מהצגת תכנים רפורמיים וקונסרבטיביים ומשיתוף רבנים רפורמיים וקונסרבטיביים בשידורים. ב-8 באוגוסט 2017 הטילה מועצת הכבלים והלוויין על הערוץ עיצום כספי בסך 100,800 ש"ח בגין הייצוג החסר של התנועות הרפורמית והקונסרבטיבית בשידוריו. הערוץ חויב לדווח למועצה מדי חודש על הייצוג וההצגה של הזרמים שאינם אורתודוקסיים בשידוריו. הערוץ מעולם לא קיים את חובת הדיווח החודשית והדרת הזרמים מהשידורים נמשכת. בעניין זה, הגישו התנועות הרפורמית והקונסרבטיבית ביוני 2018 תביעה לפיצוי כנגד הערוץ. בינואר 2023 חייב בית משפט השלום בירושלים את "חברת ערוץ ישראלי יהודי בע"מ", מפעילת ערוץ 20, לשלם לתנועה ליהדות מתקדמת ולתנועה המסורתית פיצוי של 132,480 ש"ח ו-26,624 ש"ח הוצאות משפט, משום שבהיותו ערוץ מורשת הדיר את התנועות משידוריו, ובכך הפר את חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים.
נטייה פוליטית לימין
שידורי עכשיו 14 הם בעלי אוריינטציה ימנית מובהקת. הם משקפים במוצהר תמיכה בבנימין נתניהו. עם השדרנים הבולטים המייצגים קו זה נמנים יעקב ברדוגו, שמעון ריקלין, אראל סג"ל וינון מגל. שדרנים אחרים מעבירים ביקורת על מדיניותם של נתניהו והממשלה, שלדעתם אינה ימנית מספיק, למשל בועז גולן. עם המעבר של הערוץ לאפיק 14, אחדים מחברי הכנסת של הליכוד, ובהם נתניהו, אמיר אוחנה וגלית דיסטל אטבריאן, בצלאל סמוטריץ' ממפלגת הציונות הדתית, ואריה דרעי ממפלגת ש"ס, המליצו על הצפייה בערוץ 14, תוך שחלקם מציינים שזהו ערוץ ימני, או ערוץ הפונה לציבור הימני. נתניהו מרבה להתראיין ב"עכשיו 14" וכמעט שלא מתראיין בערוצים אחרים בישראל.
בדצמבר 2015 עורר הערוץ סערה, כאשר בדף הפייסבוק שלו נכתב על נשיא המדינה, ראובן ריבלין:. בעקבות הפוסט טענו עיתונאים, פוליטיקאים ואנשי שמאל שהערוץ מסית נגד הנשיא. בתגובה, טענו אנשי הערוץ שמדובר בביקורת לגיטימית וכן שכלי תקשורת מרכזיים סיקרו את הסערה באופן שקרי, כחלק מניסיון השתקה מתמשך של הערוץ מסיבות כלכליות ואידאולוגיות. הם ציינו את גלי צה"ל שטען שערוץ 20 יצא בקמפיין בשם "רובי הוא לא הנשיא שלי", וערוץ 10 שציטט טוקבקים מעמוד הפייסבוק של הערוץ תוך שהוא נותן רושם שמדובר בדעתו של הערוץ עצמו.
ב-11 בנובמבר 2018 שידר הערוץ ראיון אוהד עם יצחק גבאי, שהורשע בהצתת בית הספר הדו-לשוני בירושלים וריצה שלוש שנות מאסר. הראיון ספג גינויים, גם מאנשי ימין, ובעקבותיהם הערוץ עצמו והמראיין בועז גולן הסתייגו מתוכן הראיון. בעקבות הראיון פתחה הרשות השנייה בהליך הפרה נגד הערוץ.
ב-16 במרץ 2023, שודר בערוץ סרטון בו כונו חלק מהמפגינים נגד הממשלה ה-37 "אנרכיסטים" והושמעו קריאות למעצרם. בשל כך, הרשות השנייה הורתה לערוץ להסיר את הסרטון ופתחה נגדו בהליך הפרה.
בהתייחסויות לקרן החדשה לישראל, מרבים המגישים בערוץ לכנותה "הקרן לישראל חדשה", כינוי המקובל בחלק ממחנה הימין.
פעמים אחדות פרסם הערוץ התנצלות על הודעות לאומניות של כתביו בעת פעילותם בערוץ:
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הוגשה עתירה על-ידי מפלגת "יש עתיד" ליו"ר ועדת הבחירות המרכזית לקבוע שערוץ 14 הוא "גוף פעיל בבחירות" ולהגבילו בהתאם. זאת משום פינה קבועה בתוכנית "הפטריוטים", המכונה "הלפיד היומי", המציגה קטעים נבחרים של יו"ר המפלגה יאיר לפיד במטרה להגחיכו. באוקטובר 2022 נדחתה העתירה, תוך הבחנה בין עצם קיומה האפשרי של אג'נדה עיתונאית לבין פעילות כ"ערוץ תעמולה" בתקופת בחירות. זאת בנימוק שהוא לא פועל רק במהלכה, ולא פונה במכוון ישירות לבוחרים פוטנציאליים בעלי עמדות פוליטיות מסוימות.
ב-21 בפברואר 2023 אמר שמאי בתוכנית הפטריוטים כי "האנשים האלה שמדברים על אחדות ופילוג העם הם נכדיהם וניניהם של בני הבליעל מגטו ורשה שסירבו להילחם נגד הנאצים". בעקבות דברים אלו הושעה מהשתתפות בתוכנית, אולם ב-30 במרץ חזר להופיע בתוכנית. ב-30 ביולי 2023 השתתף כפאנליסט בתוכנית הפטריוטים. בעקבות החלטת בג"ץ על "חוק טבריה" לפיה לא יהיה תקף בבחירות הקרובות בשל היותו פרסונלי, אמר שמאי כי "אם בג"ץ נגד חוקים פרסונליים, הגיע הזמן לשחרר את יגאל עמיר [מרשו של שמאי], כי גם נגדו חוקקו חוקים פרסונליים". דבריו עוררו ביקורת, והערוץ הודיע על הפסקת הזמנתו להשתתף בתוכניות הערוץ. למחרת גינה שי גולדן בתוכנית ישראל הבוקר את התבטאותו של שמאי, ובנוסף טען כי "הציבור בשמאל לא מכבד את הכרעת הרוב וזה מה שניסה לעשות יגאל עמיר. הוא ניסה להוריד ראש הממשלה באמצעות כדורים ונשק מהשלטון". בעקבות התבטאויות אלו התעוררו בקרב תנועות המחאה קריאות למפרסמים גדולים להפסיק את הפרסום בערוץ. מספר חברות נענו לקריאה והודיעו על הפסקת הפרסום בערוץ.
תביעות משפטיות
באוקטובר 2017 פרסם אלירן טל שאחד עשר רופאים ערבים ישראלים מעמותת "רופאי השיניים הערבים בישראל", ובראשם פח'רי חסן, סירבו לשיר את ההמנון הישראלי "התקווה" בכנס בקולומביה, ושרו את המנון הרשות הפלסטינית במקום. הרופאים הגיבו כי שרו את המנון עיראק, שנכתב בידי המשורר הפלסטיני איברהים טוקאן, והיה מקובל בעבר כהמנון הפלסטיני. ובעקבות כך תבעו את הערוץ בסך של 800 אלף ש"ח. הערוץ הגיב שמדובר בטעות בתום לב, משום שההמנונים היו מוצגים זה ליד זה בוויקיפדיה העברית. בשנת 2019, במסגרת הליך גישור, הגיעו הצדדים לפשרה שבה ישלם הערוץ 90 אלף ש"ח.
בעקבות כתבה של הלל ביטון רוזן שייחסה ליקויים תברואתיים קשים למשחטת "עוף הגליל" בקריית שמונה, הגיש המפעל תביעת לשון הרע נגד ערוץ 20. התביעה הסתיימה בגישור שבו חויב ערוץ 20 לפצות את המפעל ב-18 אלף ש"ח, למחוק את הכתבה, להכחיש את תוכנה ולהתנצל על הפרסום.
חברת ערוץ יהודי ישראלי בע"מ, הבעלים של עכשיו 14, נתבעה על ידי דמיטרי אפרצב, ראש מועצת קצרין על דברים שיוחסו שלו במערכת הבחירות לראשות המועצה בשנת 2018 על ידי הכתב אלירן טל ומגישת המהדורה המרכזית של הערוץ דנה סומברג. בפסק דין שניתן ביוני 2023 חויבה החברה לפצות את אפרצב בסך של 21,000 ש"ח בגין פרסום לשון הרע.
בסוף יולי 2023 הוגשה נגד הערוץ תביעה ייצוגית בשם למעלה מ-3,000 אזרחים, בגין "הסתה פרועה, חסרת תקדים, נגד חיילי צה"ל" והפרה של תנאי הרשיון של הערוץ.
תוכניות ומנחים
ביולי 2014 התרחבו שידורי הניסיון של הערוץ, ושודרו תוכניות כמו "להתעורר בכיף", "מסע לילי", "טעמים" עם אילנית לוי ותום פרנץ, "המשפיעים" ו"אולפן הילדים". נוספה גם רצועת שידורים חיים מדי ערב עם "שרון גל בשבע" (בהמשך בהנחיית אברי גלעד), "הפטריוטים" בהנחיית אראל סג"ל, "התוכנית הכלכלית" ו"20 בלילה". במקביל החלו להופיע בערוץ גם פרסומות. כיום משדר הערוץ תוכניות בשם "חשבון פתוח" בהנחיית שני בן יעיש, "ארבע" בהנחיית בועז גולן, המהדורה המוקדמת בהנחיית ליטל שמש ריקלין ושות" בהנחיית שמעון ריקלין, "בשבע" עם אמיר איבגי, מהדורת חדשות מרכזית עם מגי טביבי ושרון גל, "הפטריוטים" בהנחיית ינון מגל, "הדו"ח" בהנחיית אראל סגל, "האולפן הפתוח" בהנחיית שרה ב"ק. הערוץ אינו משדר בשבתות ובמועדי ישראל.
תוכניות אקטואליה וחדשות
תוכניות ערוץ 14 בימים רגילים לפי סדר שידורן:
בעלי הערוץ ומנהליו
הערוץ הוא בבעלות חברת "ערוץ יהודי ישראלי בע"מ" שבעל השליטה בה הוא המיליארדר יצחק מירילשוילי, לאחר שאיש התקשורת אבי בר יצא מהשקעותיו בערוץ. מנכ"ל הערוץ הוא אריאל אדרי. העורך הראשי הוא יורם כהן (לשעבר העורך הראשי של מחלקת החדשות ברשות השידור).
עכשיו 14 מגזין
ביולי 2021 החל הערוץ להוציא מגזין מודפס חודשי בשם "מגזין 20", שבהמשך שונה שמו ל"עכשיו 14 מגזין". המגזין כולל מאמרים, טורים ומדורים קבועים. עורך המגזין הוא רועי אהרוני.
אקסל קובר
אֵקְסֶל קוֹבֶּר (בגרמנית: Axel Kober; נולד ב-10 בפברואר 1970) הוא מנצח גרמני. מאז 2009 הוא מכהן כמנהלה המוזיקלי של הדויטשה אופר אם ריין.
קריירה
קובר נולד בקרונאך ולמד ניצוח אצל פטר פאלק וגינתר ויך בבית הספר הגבוה למוזיקה בווירצבורג. כהונתו המקצועית הראשונה הייתה בתיאטרון הממלכתי של מקלנבורג-מערב פומרניה ב-1994. מ-1998 עד 2003 היה המנצח הראשי של תיאטר דורטמונד, שם ניצח על כמה אופרות שאין מרבים לבצע, ובכלל זה הבכורה הגרמנית של "ז'וליאן" מאת גוסטב שרפנטייה. לאחר תקופה של 4 שנים בתיאטרון הלאומי של מנהיים (2007-2003) כמנצח הראשי, ושנתיים כמנהל מוזיקלי באופרה של לייפציג (2009-2007), התמנה למנהל מוזיקלי של הדויטשה אופר אם ריין. ב-2013, יובל המאתיים להולדת ריכרד וגנר, הופיע קובר לראשונה בפסטיבל ביירוית, שם ניצח על טנהויזר. הוא חזר לנצח על אופרה זו בפסטיבל של 2014.
אסתר כרמל-חכים
אסתר כרמל-חכים (נולדה ב-1952) היא חוקרת מגדר ונשים בתנועה הציונית וארגוניהן בתקופת היישוב במכון לחקר הקיבוץ של אוניברסיטת חיפה ומרצה באוניברסיטת חיפה ובמכללה האקדמית עמק יזרעאל.
ביוגרפיה
חברת קיבוץ רמת השופט משנת 1979. נשואה ואם לארבעה.
האצ'ינסון (אי, אנטארקטיקה)
האי האצ'ינסון (באנגלית: Hutchinson Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם בארכיפלג מרשל, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 24 קילומטרים.
שיא גובהו של האי 193 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי האי
האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
האי נקרא על שמו של לוטננט פיטר א. האצ'ינסון (Peter A. Hutchinson), מצי ארצות הברית, שהיה קצין המבצעים באוניית צי ארצות הברית גליישר ((USS Glacier (AGB-4), אשר חקרה את אזור חוף זה של אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962.
לקריאה נוספת
• Kelly M. BRUNT, Emile A. OKAL, Douglas R. MacAYEAL, Antarctic ice-shelf calving triggered by the Honshu (Japan) earthquake and tsunami, March 2011, Journal of Glaciology, Vol. 57, No. 205 2011, DOI: https://doi.org/10.3189/002214311798043681
טימבאלו
טימבאלו (איטלקית: Timballo) היא מנה מהמטבח האיטלקי המכילה פסטה אפויה, אורז או תפוחי אדמה וכן תוספות שונות כגון בשר, גבינה, דגים, ירקות או פירות. וריאציה של המנה נקראת טימבאלו אלברוני ("timballo Alberoni") על שם הקרדינל האיטלקי גיולו אלברוני. מנה זו כוללת מקרוני, פטריות, חמאה וגבינה.
אטימולוגיה
מקור שם המנה הוא מהמילה הצרפתית לטימפני ("timbale"). באזורים מסוימים באיטליה יש למנה שם אחר, כגון בומבה, טורטינו, סרטו או פסטיצ'יו. הטימבאלו דומה מאוד לפשטידה ובשפת האנגלית הוא מכונה "עוגה".
הכנה
את המאכל מכינים בכלי בצורת כיפה כאשר הביצים והגבינה משמשות כחומר מאגד. במחוז אמיליה-רומאניה, שם נקרא המאכל "בומבה", נהוג להוסיף למנה אורז, גבינה מקומית ופסטה יבשה. במחוז אברוצו בסיס המאכל הוא יריעות קרפ, בעוד שבאזורים אחרים משתמשים ברביולי או בניוקי. בסיציליה נהוג להכין את המאכל עם פסטה וחצילים.
בחבלים אחרים באיטליה מוסיפים למנה רוטב פטריות, תבשיל גבינה פיימונטית וכן רוטב בשאמל.
הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי
הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי הוא פיגוע טרור משולב שהתרחש ב-26 באוגוסט 2021 בנמל התעופה הבינלאומי חאמיד כרזאי שבקאבול, בירת אפגניסטן. הפיגוע התרחש שעות לאחר פרסום התרעות על פיגוע טרור אפשרי של דאעש בנמל. לפחות 183 בני אדם נרצחו, בהם 13 אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
רקע
לאחר נפילת קאבול לידי ארגון הטרור טליבאן, הפך נמל התעופה הבינלאומי חאמיד כרזאי לנקודת הפינוי היחידה מאפגניסטן. ביום הפיגוע עדיין היו בנמל התעופה ובסביבתו כ-10,000 אנשים.
הפיגוע
ב-26 באוגוסט 2021 פרסמה מחלקת המדינה של ארצות הברית התרעה חמורה על פיגוע טרור אפשרי של מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית "בטווח הזמן המיידי", בשער "אַבּי" המזרחי של נמל התעופה חאמיד כרזאי. בריטניה פרסמה התרעה דומה. בעקבות זאת, ארצות הברית ובעלות בריתה קראו להמונים ולאזרחיהן לעזוב את נמל התעופה.
בסמוך לשעה 17:48 (שעון קאבול) מחבל דאעש הפעיל חגורת נפץ ליד שער אבי, בתעלת ביוב שהובילה לעמדות אמריקאיות ובריטיות. בעקבות הפיצוץ כל שערי נמל התעופה נסגרו, והתפתח קרב יריות במהלכו מחבלים נוספים פתחו באש לעבר חיילים ואזרחים.
בפיגוע נהרגו לפחות 183 איש, בהם מספר ילדים, אפגנים, ו-13 חיילים אמריקאים, ונפצעו לפחות 140, ובהם כוחות טורקיים, 15 חיילים אמריקאים, ולוחמים רבים של הטליבאן.
לאחר הפיגוע
תושבי קאבול דיווחו ששמעו פיצוץ שלישי במרחק מספר קילומטרים משדה התעופה. לטענת דובר הטליבאן, היה מדובר בפיצוץ מבוקר של צבא ארצות הברית שנועד להשמדת תחמושת.
מזכיר ההגנה של ארצות הברית, לויד אוסטין, הצהיר בעקבות האירוע כי נסיגת ארצות הברית מאפגניסטן תימשך, על אף ההערכה כי יהיו התקפות נוספות מצד דאעש, בין השאר באמצעות מכוניות תופת. נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, נשא נאום וענה על שאלות עיתונאים בנוגע לפיגוע ולהמשך הנסיגה. ביידן פנה במסר לטרוריסטים האחראים לפיגוע: "אנו לא נסלח. אנו לא נשכח. אנו נרדוף אתכם ונגבה מכם מחיר".
וסילי ארטמייב
וסילי גריגורייביץ' ארטמייב (ברוסית: Василий Григорьевич Арте́мьев; נולד ב-24 ביולי 1987) הוא שחקן רוגבי רוסי, המשחק כקשר בצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית ברוגבי והוא קפטן נבחרת רוסיה ברוגבי.
ראשית חייו
וסילי נולד בזלנוגרד שבמחוז מוסקבה, בגיל צעיר עברה המשפחה לדבלין והוא למד במכללה האוניברסיטאית בדבלין, בה שיחק בנבחרת ברוגבי. ב-2009 השלים את לימודיו במכללה.
קריירת מועדונים
וסילי שיחק בקבוצת הנוער של לנסטר עד 2009 כשחזר לרוסיה, בה חתם בקבוצת VVA מחוז מוסקבה מליגת העל הרוסית ברוגבי. באמצע פברואר 2011 עבר לאנגליה וחתם בנורת'המפטון סיינטס לשנתיים. ב-2013 חתם לשלוש שנים בקרסני יאר קרסנויארסק הרוסית. ב-2014 הוכתר לשחקן המצטיין של הקבוצה
בנובמבר 2019 חתם בצסק"א מוסקבה.
קריירה בנבחרת
בצעירותו זומן לנבחרת הנוער של אירלנד, אך מאז 2009 משחק במדי נבחרת רוסיה ברוגבי. ב-2010 שיחק בגביע צ'רצ'יל. ב-2011 הופיע עם הנבחרת בגביע העולם ברוגבי, כאשר הנבחרת מעפילה לגביע העולם לראשונה בתולדותיה. ב-2019 הנבחרת העפילה שוב לגביע העולם, כאשר ארטמייב משמש כקפטן הנבחרת.
חייו האישיים
הוא דובר אנגלית טובה, מאחר שאת ילדותו ונעוריו העביר בדבלין שבאירלנד שם התמקצע ברוגבי. אחיו הוא במאי והוא נשוי לסופיה.
על שלושה פשעי דמשק
על שלושה פשעי דמשק הוא שיר של זרובבלה ששונקין ויאיר מילר, שנכתב, הוקלט והושר במלחמת יום הכיפורים. שם השיר מבוסס על הפזמון החוזר שלו, השאול מנבואת הנביא עמוס בתחילת ספר עמוס:.
לששונקין היה רקע בכתיבת שירים ללהקות הצבאיות העוסקים בחיילי צה"ל ובמלחמות ישראל. לאחר מלחמת ששת הימים כתבה את השיר "כנפיים של צנחן", ללחנו של אלדד שרים, בביצוע צוות הווי חטיבת הצנחנים.
במלחמת יום הכיפורים התגייסו ששונקין ומילר לכתיבת שיר שיחזק את הלוחמים וירים את המורל. בתוך יום השיר נכתב, הולחן והוקלט, ולמחרת כבר הושר על ידי צוות הווי של חטיבת גולני, יחד עם הזמר משה הלל.
השיר נפתח במשפט. הטלית המעורבת עם החגור מעידה על הצורך לערב את קדושת יום הכיפורים עם ציוד הקרב, ביציאה למלחמת יום כיפור. שורה בולטת מתוך השיר, שנחרטה בתודעה, היא, שנכתבה כקריאת קרב נגד כוחות הצבא הסורי שלחמו ברמת הגולן. הקריאה מזכירה את הסיסמה האנטי-פשיסטית הם לא יעברו!.
השיר היה מלהיטי תקופת מלחמת יום הכיפורים והושר רבות בהופעות של צוות הווי של חטיבת גולני בפני יחידות צה"ל ברמת הגולן.
השיר הוקלט במספר גרסאות נוספות ויצא באלבומים שונים של שירי מלחמת יום הכיפורים: "מי ידע שכך יהיה" ב-2003 על ידי הד ארצי, "יש פרחים" ב-1999 על ידי הד ארצי, "שירי מלחמת יום הכיפורים" ב-1973 על ידי הד ארצי, "המלחמה האחרונה" ב-1973 על ידי NMC, "אני מבטיח לך" ב-1976 על ידי קוליפון.
לאחר המלחמה שיתפו ששונקין ומילר פעולה בשיר נוסף, "שלום", בביצועה של אילנית.
Amen (שיר של אנה סוקליץ')
Amen (בעברית: אמן) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הסלובנית אנה סוקליץ'. השיר יצג את סלובניה באירוויזיון 2021.
רקע
אנה סוקליץ' נבחרה לייצג את סלובניה בתחרות האירוויזיון 2020 לאחר שזכתה בתחרות ה-EMA 2020 שנערכה ב-22 בפברואר 2020. לאחר שהתחרות בוטלה בעקבות מגפת הקורונה, הודיעה רשות השידור הסלובנית RTVSLO ב-16 במאי 2020 כי סוקליץ' תישאר ותייצג את המדינה באירוויזיון 2021.
ב-27 בפברואר 2021 נודע שם השיר עימו סוקליץ' תייצג את סלובניה באירוויזיון, "Amen", והוא שוחרר באופן רשמי מספר שעות לאחר מכן במסגרת המשדר "EMA 2021" בהנחיית ליאה סירק ונייץ' שמיט. השיר שובץ להופעה בחציו הראשון של חצי הגמר הראשון באירוויזיון 2021.
נכון לאפריל 2021, ישנן מעל מיליון צפיות לביצוע השיר בערוץ היוטיוב הרשמי של הפקת האירוויזיון. ב-29 באפריל 2021 יצאה גרסת א-קפלה של השיר בביצועה של סוקליץ' ובשיתוף הלהקה הסלובנית פרפטום ג'זילה.
באירוויזיון
ב-18 במאי 2021, סוקליץ' ביצעה את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשלה להעפיל לגמר.
נטו (פירושונים)
{{פירושונים|* נטו – החלק המועיל בחפץ אישים:
ראו גם
}}
קוד אפוקליפסה
קוד אפוקליפסה (ברוסית: Код Апокалипсиса) הוא סרט פעולה רוסי משנת 2007. מלבד רוסיה, הצילומים נערכו בצרפת, איטליה, נורווגיה, מלזיה ואוקראינה. בנוסף, נערכו מספר סצנות באיי Alvøen ובפיורדים של אורלנד.
עלילה
המחבל ג'פאד בן זיידי גונב ארבע פצצות גרעין מצוללת אמריקאית ששקעה ומסתיר אותן בארבע ערים מרכזיות ברחבי העולם. את הפצצות ניתן לנטרל באמצעות קוד בן 11 ספרות. זיידי מת ושותפו, שכונה "המוציא להורג", עומד להפעיל את הפצצות. הוא נרדף על ידי שירות הביטחון הפדרלי ועל ידי הסוכנת מארי שחדרה בעבר לארגונו של זיידי.
אקבש
אקבש (בטורקית: Akbaş או בתעתיק לאנגלית: Akbash - צירוף המילים של "ראש" ו"לבן") הוא גזע של כלב רועים ושמירה שמקורו במערב טורקיה. האקבש לצד גזע הקרבש ("ראש שחור") הם כלבי הרועים הטורקיים המוכרים על ידי גופי כלבנות שונים כחלק מהגזעים הרשמיים של טורקיה.
היסטוריה
בשל הדמיון הרב בין שני הגזעים, משערים שהאקבש מוצאו בכלבי פירנאי ענק שיובאו לטורקיה. עם זאת, היו גם חוקרים שניסו להציע כי מקורו של הגזע בכלבים דמויי מסטיף שהתקיימו באימפריה החתית לפני 3000 שנה בשטחי טורקיה המודרנית.
האקבש הוא כלב שמירה אידיאלי בשל אופיו המתנער מזרים, קנאי לגבי הטריטוריה שלו, היותו בעל אינטליגנציה גבוהה, וגילויי אמפתיה מצדו לבני משפחתו ולבעלי החיים שהוא גדל אתם (לרוב, חיות משק). זאת ועוד, בשל העובדה שראייתם של טורפים כגון זאבים ודובים מוגבלת מבחינת ראיית צבעים, צבעו הלבן של האקבש המצוי בין כבשים עשוי לסייע לכלבים מגזע זה שיתקפו את הטורפים במפתיע כאשר אלה ינסו לפגוע בצאן.
במרוצת השנים הוכלאו פרטי אקבש עם פרטי קרבש כדי ליצור את הגזע כלב רועים אנטולי, המוכר כגזע נפרד, נכון ל-2021.
בישראל מגודל הגזע בבית גידול ייעודי במושב קשת שברמת הגולן.
מבנה גוף
האקבש הוא כלב בעל מבנה גוף רזה ובעל פרווה דלה יותר מאשר מקבילו הפירנאי, מה שמקנה לו זריזות וקלות תנועה בעודו על המשמר. אוזניו שמוטות מטה, מה שיעיל כנגד צליל הרוח שנוטה להרדים כלבים עם אוזניים זקופות. הפרווה של האקבש עבה דיו כדי לשמש כהגנה מפני נשיכות יריביו וכחימום הכלב בתנאי קור עזים השוררים בהרי טורקיה. בשל גודלו הכלב זקוק למרחב מחיה גדול כדי שיוכל לנוע בחופשיות על פני מרחקים, שכן יש לו נטייה לעלייה במשקל ובשל כך עצמותיו נוטות להתנוון כתוצאה ממחלת אגן תורשתית השכיחה בגזעי ענק. אם הכלב גדל בסביבה עירונית שאינה מתאימה לו בשל אופיו הכפרי-מרחבי ייתכן שיפתח טמפרמנט חם-מזג ותוקפני לעיתים, אפילו כלפי קרוביו. סביבת גידול חמה עשויה לגרום לנשירת פרווה ניכרת לעין.
אורך חיים
כמו כל גזעי הכלבים הגדולים, תוחלת החיים של גזע האקבש היא 10–11 שנה, אף על פי שישנם מקרים של כלבים מגזע זה שחיו מעבר לגילאים אלה.
המתקפה על שגרירות אזרבייג'ן באיראן
ב-27 בינואר 2023 הותקפה שגרירות אזרבייג'ן בטהראן, איראן בירי. בסביבות השעה 08:30 בבוקר שעון מקומי, עבר הנאשם בתקיפה את עמדת השמירה, חמוש ברובה קלצ'ניקוב ופתח באש לתוך השגרירות. צוות השגרירות נסה לנטרלו. ראש מערך האבטחה של השגרירות, אורחן אסגרוב, נהרג בפיגוע ועוד שני שומרים נפצעו.
זמן קצר לאחר הפיגוע, נעצר המפגע על ידי המשטרה האיראנית. במקביל פתח שירות הביטחון של אזרבייג'ן בחקירת הפיגוע. נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, גינה בחריפות את הפיגוע. אזרבייג'ן התייחסה לתקרית כ"פעולת טרור" ועל כן משרד החוץ של אזרבייג'ן הורה לאנשי השגרירות בטהרן להתפנות מהשגרירות. ב-29 בינואר 2023 פינתה אזרבייג'ן את רוב צוות השגרירות מטהראן, והשעתה את פעילות השגרירות.
רקע כללי
משלחות דיפלומטיות של אזרבייג'ן הותקפו בעבר, אך אף אחת מהמתקפות לא הייתה התקפה קטלנית. המתקפות היו על רקע קשירת היחסים הדיפלומטיים בין איזרביג'ן וישראל ועל רקע החלטת אזרבייג'ן לפתוח שגרירות בתל אביב. באוגוסט 2022, חברי איגוד החברים של המהדי תקפו את שגרירות אזרבייג'ן בלונדון, הסירו את דגל אזרבייג'ן מבניין השגרירות והחליפו אותו בדגל עם סיסמה אסלאמית. הם קראו סיסמאות בערבית וכתבו אותן על קירות וחלונות בניין השגרירות. ב-11 באוקטובר 2022 נורתה אש לעבר מכונית של שגרירות אזרבייג'ן בוושינגטון בירת ארצות הברית. בעקבות האירוע משרד החוץ של אזרבייג'ן זימן את הממונה על היחסים עם ארצות הברית ובקש ממנו להבטיח את ביטחונם של הנציגים הדיפלומטים של אזרבייג'ן.
המתקפה
הפיגוע התרחש ב-27 בינואר 2023, בסביבות השעה 08:30 בבוקר שעון טהראן, בירת הרפובליקה האסלאמית של איראן. בשעה שהמפגע הגיע לשגרירות הוא נגח במכוניתו ביונדאי סונטה של השגרירות. כשאחד העובדים יצא לראות מה קרה למכונית, המפגע פרץ לתוך השגרירות ופתח באש כשהוא יורה בעובדי השגרירות. המפגע, שהיה חמוש ברובה קלצ'ניקוב, עבר את עמדת הביטחון שמחוץ לשגרירות. בזמן שצוות השגרירות ניסה לנטרלו התוקף ירה למוות בראש מערך האבטחה של השגרירות, שהיה דיפלומט בדרגה גבוהה בשגרירות, אורחן אסגרוב, ופצע שניים נוספים. אחד מאנשי צוות האבטחה ניסה להדוף את הקלצ'ניקוב מידיו של המפגע, אך רק הצליח לדחוף את התוקף מהשגרירות ולנעול את הדלת. לאחר מכן המפגע ירה מספר יריות לעבר שער השגרירות וניסה פעמיים להצית את מכונית השגרירות באמצעות בלון גז שהיה בתא המטען של מכוניתו, אך נכשל, וחלק מבגדיו עלו באש במהלך הניסיון האחרון. בשלב זה הוא זרק את הרובה ונכנע לכוח המשטרה שהגיע למקום. תמונות הראו פגיעות כדורי רובה בדלת השגרירות. באותו אחר הצהריים פורסמו צילומי טלוויזיה במעגל סגור מבניין השגרירות, המציגים את רגעי הפיגוע. מצב הפצועים בפיגוע נקבע כיציב.
תוצאות ומניע
בתחקיר הראשוני לא נחשף מניע לתקיפה וכלי התקשורת הממלכתיים באיראן לא דיווחו מיד על התקיפה. ממשלת אזרבייג'ן כינתה את הפיגוע "פעולת טרור". גורמים איראנים הצהירו לאחר הפיגוע שלא היו כל אינדיקציה שהתקיפה הייתה ממניעים פוליטיים.
זמן קצר לאחר הפיגוע הודיעו האיראנים שהם פתחו בחקירת האירוע, בזמן שהצד האזרי פתח בחקירה מיד. דובר משרד החוץ של איראן, נאסיר כנעני, אמר לאחר הפיגוע שהמשטרה וכוחות הביטחון התערבו מידית באירוע והמפגע עוכב, ונחקר. שירות הביטחון הממלכתי של אזרבייג'ן פתח תיק פלילי לפי סעיפים שונים בחוק הפלילי של אזרבייג'ן בהתייחס לפיגוע.
סרדאר חוסיין רחימי מפקד משטרת טהראן, אמר שהחקירה המוקדמת העלתה שהמניע של המפגע הוא על פי החשד אישי, על רקע בעיות משפחתיות. רחימי הוסיף, שהמפגע הגיע תחילה לבניין המנהלה של השגרירות עם ילדה בת 14 וילד בן 7 במכונית קיה פרייד. ראש הפרקליטות הפלילית בטהראן, מוחמד שהריארי, אמר, שהחשוד טען במהלך החקירה הראשונית, שאשתו נסעה לשגרירות באפריל 2022 ולא שבה הביתה. המפגע ציין שהוא ביקר בשגרירות מספר פעמים כדי לברר מה עלה בגורל אשתו ולא קיבל כל תגובה. לדעתו אשתו נמצאת בשגרירות. לפי סוכנות הידיעות של הרפובליקה האסלאמית אירנ"א, המפגע הגיש דו"ח נעדרים למשטרת העיר אורמיה, שבמחוז מערב אזרבייג'ן, על כך שאשתו בת באקו, נעדרת החל מאמצע אפריל 2022. המשטרה סגרה את התיק לאחר שהיא גילתה שהאישה חזרה לאזרבייג'ן. המפגע המשיך בחקירותיו במשרד החוץ האיראני ושגרירות אזרבייג'ן בטהראן. לאחר מכן אמר המפגע כי "החליט ללכת לשגרירות בבוקר עם רובה הקלצ'ניקוב שכבר הכין".
מפקד משטרת טהראן, רחימי, פוטר מתפקידו תוך שעות לאחר שהוצגו צילומי הטלוויזיה במעגל סגור המראים מאבטח איראני בכניסה לשגרירות שלא עושה דבר כדי לעצור את המתקפה. בהתייחס לביקורת על כך שהמשטרה הדיפלומטית האיראנית אינה חמושה, טען אחמד-רזא רדן, ראש כוח אכיפת החוק של איראן, שלא ניתן לחמש את משמר המשטרה בשגרירויות לפי הפרוטוקול והמאבטח מהמשטרה הדיפלומטית האירנית, יכול להתקשר למדור האבטחה במקרה חירום.
ב-29 בינואר 2023 סגן שר החוץ של אזרבייג'ן חלף חלפוב הודיע ש-53 אנשי צוות בשגרירות פונו מטהראן וכי פעילות השגרירות הושעתה. במקום נותרו חמישה אנשים כדי לאבטח את הבניין ורכוש השגרירות.
תגובות רשמיות
ב-28 בינואר התקשר נשיא איראן אבראהים ראיסי בטלפון לנשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב. ראיסי הביע את תנחומיו לאלייב ולמשפחתו של אורחן אסגרוב, ואיחל החלמה מהירה לפצועים. אלייב הביע גינוי החריף לפיגוע, שאותו כינה פעולת טרור, והביע את תקוותו לחקירה יסודית ושקופה ולענישת המפגע במלוא חומרת החוק. אלייב הזכיר גם את אומץ ליבו של אחד השומרים שניסה לפרק את התוקף מנשקו ובכך למנוע נפגעים נוספים. ב-17 בפברואר 2023 אמר אלייב לכתבים: "העובדה שמיד לאחר מעשה הטרור התראיין המחבל לתקשורת האיראנית מוכיחה שהוא נשלח על ידי הממסד האיראני. דבר מוזר נוסף, היה, שיומיים לאחר מכן המפגע הוכרז כחולה נפש. אלייב שאל בקול את העיתונאים איזה מומחיות מיוחדת יש לאירנים שהם הצליחו כל כך מהר לקבוע שהמפגע חולה נפש. לדבריו זהו ניסיון להגן עליו מפני הצדק".
מספר מדינות הגיבו על הפיגוע. נשיא מדינת ישראל, יצחק הרצוג, הביע את תנחומיו בפני הנשיא אלייב, תוך שהוא מזכיר את הפיגוע בבית הכנסת בירושלים. ערב הסעודית הדגישה את הסולידריות שלה עם אזרבייג'ן ואנשיה ונציגיה קראו לכבד את הנציגויות הדיפלומטיות ולהעניש את העבריינים. נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי, ששהה בבאקו למחרת הפיגוע, הביע את תנחומיו בפני הנשיא אלייב באופן אישי. ארצות הברית גינתה את המתקפה ותמכה בקריאה של הנשיא אלייב לחקירה מהירה והזכירה לממשלת איראן את אחריותה על פי אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים להגן על דיפלומטים זרים באיראן. בשיחה עם שר החוץ של אזרבייג'ן, ג'יהון באירמוב, שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב הביע את תנחומיו והציע להעניק כל סיוע שאזרבייג'ן תידרש לו. הצהרות רשמיות שפורסמו באמצעות הטוויטר על ידי נשיאת הונגריה קטלין נובאק ונשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן,  וכן משרדי החוץ של קרואטיה, אסטוניה, מולדובה, סלובקיה, ושוודיה, הביעו גם הם גינוי למתקפה בנוסף לתנחומים. גם משרד החוץ של צרפת גינה את הפיגוע וניחם את משפחות הקורבנות וקרא לאיראן "לשפוך אור" על הפיגוע.
גם גופים על-לאומיים הגיבו. סטפן דוז'ריק, דובר מזכ"ל האו"ם הצהיר כי האו"ם גינה את הפיגוע, הוא הדגיש כי התקפות נגד נציגויות דיפלומטיות אסורות בהחלט על פי החוק הבינלאומי והביע תקווה שהמפגע יישא באחריות. דובר הנציבות האירופית, פיטר סטאנו, הביע תנחומים וקרא לחקירה מלאה ולאחריות. שר החוץ של צפון מקדוניה, גינה בחריפות את הפיגוע.
כביש 66 (ארצות הברית)
כביש 66 (באנגלית: U.S. Route 66) היה כביש מהיר ראשי בארצות הברית משיקגו ללוס אנג'לס.
כאשר הכביש נפתח לראשונה לתנועה בשנת 1926 הוא היה אחד מהכבישים המהירים הראשונים בארצות הברית. נתיבו המקורי של הכביש היה באורך 3,940 ק"מ והוא חצה שלושה אזורי זמן בארצות הברית משיקגו ללוס אנג'לס כאשר הוא עובר דרך שמונה מדינות: אילינוי, מיזורי, קנזס (קילומטרים בודדים), אוקלהומה, טקסס, ניו מקסיקו, אריזונה וקליפורניה. הנתיב המקורי של הכביש קישר במכוון בין עיירות קטנות רבות לאורך המערב התיכון.
לאורך השנים עבר כביש 66 מקצי שיפורים רבים אשר שינו את נתיבו ואורכו הכולל. רבים ממקצי השיפורים העניקו לנוסעים בו נתיבים מהירים יותר ובטוחים יותר או חלקים חדשים שעקפו את הכבישים שעברו דרך מרכזי הערים.
כביש 66 היה הנתיב העיקרי בו עברה במהלך המאה ה-20 תנועה רבה אל עבר מערב ארצות הברית, במיוחד במהלך קערת האבק והשפל הכלכלי הגדול של שנות ה-30. הכביש סייע רבות לצמיחת הכלכלות של היישובים שדרכם הוא עבר. רבים מהאנשים שניהלו עסקים בתוואי הכביש זכו לאורך השנים להצלחה רבה בשל הפופולריות הגוברת לה זכה הכביש - אותם האנשים נלחמו בהמשך לשמר את הכביש כאשר החל לגדול האיום של בניית כבישים מהירים חלופית.
בשנת 1985 הוצא כביש 66 באופן רשמי ממערכת הכבישים הבין-מדינתיים לאחר שהוחלט כי תוואי הכביש לא היה מועיל עוד. רוב התנועה עברה לכבישים מהירים בינעירוניים עוקפים. הכבישים הבין-מדינתיים ה-40, ה-57 וה-15 נסללו על שרידי הנתיב המקורי של כביש 66.
חלק מהנתיב המקורי של הכביש עדיין זמין כאטרקציה תיירותית תחת השם "Historic Route 66" (כביש 66 ההיסטורי).
השיר Route 66 של להקת הרוק הרולינג סטונז עוסק בכביש זה. בשנת 2006, אולפני האנימציה פיקסאר השתמשו בכביש 66 בתור נקודת ההתרחשות של סרטם מכוניות.
כינויים
במהלך השנים קיבל כביש 66 כינויים רבים. ישר אחרי שהוזמן, הוא נודע כ"כביש האלכסוני הגדול" בגלל שהוא נמתח משיקגו בצפון לאוקלהומה סיטי בדרום. לאחר מכן פורסם כביש 66 על ידי אגודת הכביש המהיר 66 כ"רחוב הראשי של אמריקה". השם היה בשימוש גם על ידי תומכי כביש 40, אך קבוצת כביש 66 הצליחה יותר. ברומן ענבי זעם מאת ג'ון סטיינבק, הכביש המהיר נקרא "אם הכבישים" ("The Mother Road") שמו הרווח של הכביש היום. השם האחרון לכביש 66 ניתן על ידי אגודת הכביש המהיר 66 בשנת 1952 כשם הלא רשמי "הכביש המהיר וויל רוג'רס" ("The Will Rogers Highway"), למרות ששלט הוצב בדרך עם שם הכביש בסרט של ג'ון פורד "ענבי זעם" שיצא לאקרנים בשנת 1940, 12 שנים לפני שהארגון קרא לכביש בשם זה.
פין רוברטס
פין רוברטס (באנגלית: Finn Roberts; נולד: 22 באפריל 1996) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בעיקר מתפקידו בתור אלכס וודס בסדרה של נטפליקס "אקדמיית החממה" (2017–2020), שמבוססת על הדרמה הישראלית המצליחה "החממה" שנוצרה ונכתבה על ידי גיורא חמיצר.
ביוגרפיה
יש לו שלושה אחים גדולים, ליאו, פסקול וג'ו.
קריירה
הופעת הבכורה של רוברטס הייתה ב-2013 בסרט הקצר "Nikolai" בו שיחק בתפקיד הראשי. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרט הקצר בקאן באותה שנה. בשנים 2013 - 2015, הוא שיחק בסדרה הדרמה המוזיקלית הקנדית "Side Effects" בתפקיד ג'ייסון קונלי. עוד ב-2015, הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרה "חסרי בושה".
בשנת 2016 שיחק בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "נשות המאה ה-20".
משנת 2017 עד 2020 גילם את אחת הדמויות הראשיות בארבע עונותיה של דרמת הנעורים "אקדמיית החממה" מבית נטפליקס; אשר מבוססת על הדרמה הישראלית המצליחה "החממה" שנוצרה ונכתבה על ידי גיורא חמיצר. בסדרה, גילם רוברטס את דמותו של אלכס וודס, מקבילו האמריקאי של אלפי רשף.
בשנת 2019 ביצע הופעת אורח בסדרת הדרמה המשפטית "גוליית" של פריים וידאו.
סיסטיר
סיסטיר (אחיות), המוכרת גם בשם סיגה, בטה ואלין, היא להקת בנות איסלנדית, המורכבת משלוש האחיות אליסבט, סיגריד'ור ואלין. היא הוקמה בשנת 2011 יחד עם די ג'יי אוקולוס. בשנת 2016 ניגנה בפסטיבל גלסטונברי, שנערך מדי שנה בגלסטונברי שבדרום-מערב אנגליה. לאחר ניצחונה ב-Söngvakeppnin 2022 היא נבחרה לייצג את איסלנד באירוויזיון 2022 עם השיר "Með hækkandi sól". ב-10 במאי 2022 ביצעה סיסטיר את "Með hækkandi sól" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. איסלנד הופיעה כמדינה ה-18, לפני מולדובה ואחרי יוון. לבסוף דורגה במקום ה-23 עם 20 נקודות.
בולרז
בולרז (באנגלית: Bballers) היא סדרת טלוויזיה מסוגת קומדיה-דרמה אמריקאית, שנוצרה על ידי סטיבן לווינסון בכיכובו של דוויין ג'ונסון בתפקיד ספנסר סטרסמור, שחקן NFL בדימוס שחייב לנווט בקריירה החדשה שבחר כסוכן של שחקני NFL אחרים. הסדרה עלתה לראשונה ברשת הטלוויזיה בכבלים האמריקאית HBO ב-21 ביוני 2015, עם פרק פיילוט שכתב סטיבן לווינסון וביים פיטר ברג. העונה החמישית והאחרונה עלתה ב-25 באוגוסט 2019 והסתיימה ב-13 באוקטובר 2019.
הסדרה מתרחשת בעיר מיאמי ומגוללת את קורותיהם של שחקני המיאמי דולפינס מליגת NFL האמריקאית.
בישראל, הסדרה שודרה ב-yes.
שידור
הסדרה שודרה בבכורה בארצות הברית ברשת HBO ב-21 ביוני 2015, בקנדה ב-21 ביוני 2015 ב-HBO קנדה, בממלכה המאוחדת ב-8 בספטמבר 2015 ברשת סקיי אטלנטיק, באוסטרליה ב-15 בספטמבר 2015 ברשת Showcase.
העונה השנייה עלתה לראשונה ב-17 ביולי 2016 והשלישית ב-23 ביולי 2017. ב-8 באוגוסט 2017, HBO הזמינה את הסדרה לעונה הרביעית, שפרק הבכורה שודר ב-12 באוגוסט 2018. ב-6 בספטמבר 2018 חידשה HBO את הסדרה לעונה חמישית. באוגוסט 2019 עלתה העונה החמישית והאחרונה של הסדרה.
פרסים
הועמדה ב-2018 ושוב ב-2019 לפרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציה.
סופי צ'רניאק
סופי צ'רניאק (6 באוקטובר 1889, י"א בתשרי תר"ן, מיינץ, גרמניה – 11 באוקטובר 1978, י' בתשרי תשל"ט, תל אביב, ישראל), הייתה עסקנית ציבורית וחברת אמ"ן ארגון נשים מזרחי בא"י, תל אביב, ממייסדי בית היתומים "אורה" (1938) בשכונת זיכרון מאיר, בני ברק, ממייסדי "אחוזת שרה" בבני ברק (25 בדצמבר 1957, ח' חנוכה, התשי"ח - ), חברת הנהלת "אמונה" עד 1971. נכדתו של ד"ר רב מאיר להמן. גרשון צ'רניאק הוא בנה.
ביוגרפיה
סופי צ'רניאק נולדה ב-6 באוקטובר 1889, בעיר מיינץ שבגרמניה בבית אורתודוקסי. אביה, אשר אוסקר להמן, היה עורך העיתון השבועי "דר איזראליט", שנוסד על ידי אביו, מאיר להמן ב-1860. מאיר להמן, סבה של סופי צ'רניאק, למד באוניברסיטה של ברלין, שם הוענק לו תואר דוקטור לפילוסופיה. הוא למד תורה בפראג ושימש ראש הקהילה האורתודוקסית של מיינץ. מאיר להמן ייסד את כתב העת "דר איזראליט", כתב את פירוש "מאיר נתיב" למסכת אבות ולהגדה של פסח והיה סופר פורה. אביה, אשר להמן, עודד אותה לרכוש השכלה גבוהה והיא למדה ספרנות באוניברסיטה של מיינץ.
בשנת 1913, סופי נישאה לבעלה, שלמה זלקינד (סלי) צ'רניאק ועברה לגור בעירו, סמונלנסק שברוסיה. שם נולדו ארבעת ילדיהם. עם עליית המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות לשלטון ב-7 בנובמבר 1917 ברחו בני המשפחה לגרמניה והתיישבו במיינץ. בשנת 1933 עם עליית המפלגה הנציונל-סוציאליסטית לשלטון בגרמניה, המשפחה עלתה לארץ ישראל. הבן הבכור, גרשון צ'רניאק, נותר זמן מה במיינץ שם סיים את חוק לימודיו בבית הספר התיכון. המשפחה התיישבה בעיר תל אביב. אבי המשפחה, סאלי צ'רניאק (17 במאי 1875 - 2 במאי 1946), היה סוחר עצים אמיד ברוסיה ובהגיעו לארץ ישראל התקשה למצוא פרנסה. לימים הקימה המשפחה בית עסק לייצור אבקת אפיה, סוכר וניל ואורז טחון.
פעילות ציבורית
סופי הצטרפה לקבוצת נשים יוצאות גרמניה, וברַאשותה של אניטה מילר-כהן, הן מיסדו את הסתדרות נשי מזרחי. בתל אביב. ארגון מקומי זה שם לו למטרה לטפל בעולים ובילדיהם, לוודא שיש להם מה לאכול ובעיקר להנחיל להם מורשת יהודית, חינוך ממלכתי-דתי ומקצוע. כמתנדבת בארגון סופי עבדה שכם אחד עם אנשי המזרחי במטרה לפעול למימוש "הרעיון המזרחי". סופי הייתה חדורת תחושת שליחות מאז צעירותה, בעיקר הודות לחינוך הציוני שקיבלה מהוריה והורי הוריה במיינץ שבגרמניה. לפיכך היה זה אך טבעי שסופי תמשיך להתנדב ולפעול בזירה הציבורית במטרה לסייע לפליטים ואחר כך ל"שארית הפליטה". הסניף המקומי בתל אביב היה פעיל מאז שלהי מלחמת העולם הראשונה. מטרת העל של קבוצת הנשים יוצאות גרמניה נותרה בעינה: הגשמת "הרעיון המזרחי".
החברות הוותיקות והקבועות ב"אֹמ"ן" בשנות ה-40 היו ממוצא גרמני-אשכנזי. בד בבד עם "אֹמ"ן" המשיכו הסניפים המקומיים לפעול כסדרם. אחת לשנה התאספו נשי מזרחי מרחבי הארץ לכינוס ארצי שבו קיבלו החלטות לעתיד. באוגוסט 1948, עשור אחד לאחר הקמת בית הילדים "אורה" (1938) בשכונת זיכרון מאיר שבבני ברק ועשור לפני הקמת בית הילדים "אחוזת שרה" (1957) בבני ברק, היו 15,000 חברות ב"אֹמֵ"ן".
סופי צ'רניאק הייתה פעילה בהסתדרות נשי מזרחי בתל אביב, ואחר כך הייתה חברה בהנהלת ארגון "אמונה".
עד תקופת השואה וקליטת שארית הפליטה, היו נשי מזרחי עסוקות בעיקר בקידום יעדי החינוך והקניית ערכי מורשת ומקצוע לעולים. שאיפתן לגדל דור שיבטיח את קיום המדינה לפי מסורת ישראל קיבלה ביטוי בשטח. החל מילדים בגיל הרך, שחונכו ברוח ערכי התנועה וכלה בבוגרים – תוכניות החינוך המוקפדות הקדישו תשומת לב רבה להקניית ערכי המזרחי. ארגון הנשים סייע גם לילדים ולאימהות שבמצוקה. לשם כך פתח הארגון גני ילדים ומעונות יום, מטבחים בבתי ספר, מועדונים לשעות אחת הצהריים וקייטנות. ביוזמת נשי מזרחי מאמריקה הוקמו ב-1933 בתי צעירות מזרחי בירושלים ו ב-1939 בתל אביב. המטרה שלהם הייתה: הקניית חינוך מקצועי ויצירת מרכז חינוכי-רוחני לבנות.
בית הילדים "אורה" בזיכרון מאיר, בני ברק
במהלך מלחמת העולם השנייה עלו לישראל במסגרת עליית הנוער צעירים רבים. הסיוע לילדי עליית הנוער היה חשוב במיוחד מאז עליית היטלר לשלטון ב-1933. היישוב לא היה ערוך לקליטתם. משנת 1934 עלו לארץ צעירים יהודים מגרמניה, ללא הוריהם, על פי רעיון שיזמה רחה פראייר בעידוד אנצו סירני. לצורך קליטתם הוקמה מסגרת מיוחדת בסוכנות בשם "עליית הנוער" בראשותה של הנרייטה סאלד. היו ביניהם צעירים בעלי רקע דתי והציונות הדתית ביקשה לפרוס עליהם את חסותה.
עליית הנוער הפכה למפעל הצלת ילדים פליטים. בחורף 1943 הגיעו לארץ למעלה מ-700 ילדים יתומים מפולין שנמלטו עם שרידי הצבא הפולני דרך ברית המועצות ולאחר שלוש שנות נדודים התרכזו בסביבות טהראן והועלו לישראל. חלק גדול מ"ילדי טהראן" - קבוצה של 278 ילדים - נקלטו במוסדות המזרחי, ביניהם, בית הילדים "אורה" בזיכרון מאיר, שנוסד על ידי נשי המזרחי בתל אביב. בגיליון חגיגי של עיריית בני ברק, שראה אור ביולי 1955 לרגל חגיגות שלושים שנה לעיר, הופיעה הכתבה הבאה אודות בית הילדים אורה:
"המוסד נוסד סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה לצורך קליטתן של נערות מגרמניה ואוסטריה במסגרת עליית הנוער. באביב שנת 1943, נקלטו במוסד שלושים ילדים וילדות מעולי טהראן, במקום הנערות שעברו למקום אחר. חברת ילדי טהראן הטביעה את חותמה על המוסד וקבעה את תוכניתה החינוכית. התוכנית מבוססת על: לימודים, עבודה ונופש. הפעולות בשלושת השטחים האלה משתלבים ומטרתם – חנוך האדם והאזרח הישראלי הדתי. חניכי המוסד מבקרים בבית הספר הממלכתי-דתי בבני ברק, אשר חלקו גדול בקליטה הרוחנית של העולים הצעירים. גיל החניכים הוא מ-6 עד 14. מגמת המוסד לתת לחניכות הרגשת בית ולהאריך את תקופת חינוכם של הילדים במוסד לשם ביצור התפתחותם. הטיפול הוא אינדיבידואלי. למתקשים בלימודים מוגשת עזרה מיוחדת. במשך הזמן נקלטו למוסד ילדים מארצות ומעליות שונות וכיום נמצאים במקום ילדים מ-16 ארצות. בשבתות ובחגים מכינים הילדים בכוחותיהם הם מסיבות. במרוצת השנים גדל מספר הילדים וכיום הוא מגיע לכדי 60. קשיי השיכון המעכבים את התפתחות המוסד הביאו להקמת הבניין החדש, ההולך ונשלם בסביבת שיכון ה' ואשר ייקרא אחוזת שרה. בשלב הראשון תגמר בנינם של 16 חדרי מגורים עם הנוחיות. הבניה מבוססת על רעיון הריכוז וההפרדה. כל 4 חדרים מהווים יחידה עם מועדון ונוחיות. השטח יאפשר גם טפוח חינוך חקלאי. מלבד למוד המקצועות כמו נגרות, תפירה, וכו'. הבניה חדישה ביותר. השנוי בין הבניין הישן והחדש גדול."
בית הילדים "אורה" לווה על ידי סופי צ'רניאק וחברותיה התל אביביות מאז הקמתו ב-1938. הן סייעו, ייעצו ותמכו רגשית במדריכים ובילדים הקטנים.
בית הילדים "אחוזת שרה", בני ברק
מוסד נוסף שהוקם אחריו - אחוזת שרה - הוא המשך של "אורה". בעיתון "הצופה" פורסמה ידיעה קצרה מיד לאחר חנוכת הבית של המוסד (27.12.1957). "אמ"ן – ארגון נשי מזרחי בישראל ונשי מזרחי דרום אפריקה הם שני הגורמים אשר יזמו והקימו את "אחוזת שרה" המהווה חוליה חשובה בשרשרת מוסדות עליית הנוער בישראל. אחוזת שרה היא למעשה המשך ל"בית אורה" אשר נוסד על ידי נשי המזרחי בתל אביב בימי רדיפות הנאצים לקליטת ראשוני הקרבנות הצעירים שהגיעו ארצה עם הוריהם בדרך בלתי לגאלית ונשארו במוסד זה עד אשר ההורים התבססו כלכלית. יחד עם עליית מספר הצעירים שהגיעו ארצה בשנים האחרונות גדל גם הצורך בקליטתם. בית אורה שוב אינו מסוגל לספק את הדרישות ומן ההכרח היה להקים מוסד ילדים גדול בהרבה. ארגון נשי המזרחי דרום אפריקה אימץ את הרעיון הזה והתחייב לגייס את הכספים הדרושים לשם הקמת מוסד מודרני, לחינוך דתי של נוער עולה. קרן הקיימת נענתה לפניית הארגון והעמידה לרשותו שטח של 9 דונם בבני ברק. שתי קבוצות נשי מזרחי תל אביב ודרום אפריקה פעלו למטרת הקמת המוסד. בראש הפעילות בחו"ל עמדו יו"ר נשי מזרחי דרום אפריקה, הרבנית ח. קוסובסקי ושתי סגניות, הרבנית נ. רבינוביץ' והגב' ל. רוה. יזמתן ונאמנותן להחדרת החינוך הדתי בארץ הן אשר צרפו אבן לאבן, הן לא חסו על מאמציהן וזמנן וסיירו בכל קהילות דרום אפריקה על מנת לשתפן במפעל זה. לימינן עמדה כאן קבוצת נשי מזרחי אמ"ן אשר במסירותה והתמדתה השלימה את מאמציהן. בראש קבוצה זאת עומדת יו"ר בניין אחוזת שרה. המוסד הוקם בלי כל עזרה ממשלתית או עירונית, אך בשלב האחרון נתקבל סכום מכובד מעזבונם של הנדבנים הייעודים, דב באדיש ורחל ירוזלימסקי, המיועד לקבלת ילדים ללא הורים. המוסד תוכנן על ידי האדריכל אבני לפי השיטות המודרניות ביותר. הוא כולל 32 חדרי שינה 8 חדרי מגורים, בית כנסת, חדר אוכל מרווח ומטבח עם ציוד מודרני. בזמן הקרוב ביותר יוקמו בתי מלאכה לנגרות ומסגרות. השטח סביב הבית מחולק לגינת נוי, מגרשי ספורט ומשחק וגינת ירקות בה יחנכו את הילדים לחקלאות. אחוזת שרה מיועדת ל-126 ילדים מגיל הגן עד גמר בית הספר. הם יקבלו בין כתליה חינוך דתי מסורתי וגם הכנה למקצוע. הילדים שמוצאם מ-20 ארצות שונות מבקרים בבתי הספר בבני ברק, והמוכשרים מביניהם יישלחו לבתי ספר תיכוניים על חשבון נשי המזרחי. חלק מהילדים מוחזק על ידי עליית הנוער. המטרה החינוכית היא ליצור אווירה משפחתית לילדים בלי הורים או אלה הנמצאים רחוקים מבית הוריהם. לשם כך נוצרו בין הילדים משפחות-משפחות והניסיון עד כה מוכיח כי נבחרה הדרך הנכונה וכי צוות המדריכים מצליח ביצירת אווירה משפחתית טובה באחוזת שרה ממנה יצאו אזרחים נאמנים לתורה ולעם".
גולת הכותרת של פועלה של סופי צ'רניאק וחברותיה הוותיקות הייתה הקמת והפעלת בית הילדים "אחוזת שרה". תכתובת שנמצאה בגנזך של מוסד הרב קוק מתאר את מעורבותה של סופי צ'רניאק באיוש בית הילדים "אחוזת שרה", עוד בטרם החל לקלוט ילדים. צ'רניאק שלחה מכתב למר ברנשטיין, המרכז העולמי של המזרחי (הוועדה לעליית הנוער הדתי). "בקשר לפגישתי עם מר ברנשטיין מיום 24.12.55 הנני להודיע לכם כדלקמן: אנו מוכנות לקבל ילדים מעלית הנוער הדתי למוסד אחוזת שרה, שכונה ה' בני ברק לפי התנאים המוצעים לנו: אנו נקבל 20 ילד תמורת עזרתכם בהשלמת יחידה אחת בת 4 חדרים, אולם 1 ונוחיות. המצב הנוכחי של הבניין מחייב אותנו לדחות את קבלת הילדים לזמן מה, אנו עומדות להשלים את הקמת המטבח וחדר האוכל בעתיד הקרוב ביותר ואז נשמח לקלוט את הילדים לפי המדובר".
טקס חנוכת "אחוזת שרה" התקיים ב-25 בדצמבר 1957 – ח' חנוכה, תשי"ח. נכחו בו נציגות נשי מזרחי דרום אפריקה ונשי מזרחי ישראל. בין הנוכחות היו בתה של הרבנית קוסובסקי מדרום אפריקה, גב' קוסובסקי מדרום אפריקה (יו"ר נשי מזרחי דרום אפריקה), גב' רבינוביץ' וגב' מילנר מדרום אפריקה, גב' הירשוביץ, גב' חנה ריינהולד וגב' קוסובסקי-שחור מישראל, גב' רחל ינאית בן-צבי (אשת נשיא המדינה), גב' סופי צ'רניאק (יו"ר הנציגות מישראל). זמן מה לאחר חנוכת "אחוזת שרה" הוזמנו כל הפעילות שנכחו בטקס, לקבלת פנים חגיגית אצל גב' רחל ינאית בן-צבי.  לדברי הנוכחים בטקס, הנטל הכלכלי לקיום המוסד היה כבד ביותר. לפי חישובים דאז, על מנת לקיים ילד במוסד זה נחוץ היה לשלם סכום של 10 לי"ש לפחות כל חודש!!!
בית אחוזת שרה החל לקלוט פליטים כבר ב-1956. הוסכם שבשלב הראשון המוסד יקבל 20 ילדים בתמורה לכך שהמרכז העולמי יעזור בהשלמת יחידה אחת בת 4 חדרים, אולם 1 ונוחיות. שכן, סופי צ'רניאק בתיאום עם מר ברנשטיין, מהוועדה לעלית הנוער הדתי במרכז העולמי של המזרחי, קבעה ש"המצב הנוכחי של הבניין מחייב אותנו לדחות את קבלת הילדים לזמן מה, עד שנשלים את הקמת המטבח וחדר האוכל ואז נשמח לקלוט את הילדים לפי המדובר". בראיון פרטי עם מנהלה הראשון של אחוזת שרה, בינם וז'ונסקי (אפריל, 2012), הוא סיפר שסופי ידעה להעניק יחס חם לכולם, החל ממנהל המוסד וכלה באחרון הילדים. בכל ביקוריה במקום היא התקבלה בקריאות צהלה של ילדי המוסד שרצו לקראתה ברגע שראו אותה יוצאת מהמונית.
בינם הוסיף וציין שסופי הייתה מעורה בארגון ובחינוך שניתן לילדי "אחוזת שרה" והגנה על זכויות הילדים מול השלטון המקומי. כמו כן, היא עניינה גורמים בחו"ל בעלי רצון לתרום לבית הילדים ובראש דאגתה הציבה השגת מימון להמשך הפרויקט. זאת עשתה עד תחילת שנות ה-70, כחברת הנהלת "אמונה" וכאחראית מטעמה על המוסדות וההכשרה המקצועית משנת 1960, וכן בוועידת "אמונה" 1971 בה השתתפה לצדן של הרבנית שרה הרצוג והרבנית טובה סנהדראי.
לימים, ועדת קליטת עליית הנוער במוסדות אף ציינה ש"אחוזת שרה" היה מפעל של קומץ נשים, שבסיוע תרומות ושיתוף פעולה עם נשי המזרחי, דרום אפריקה, הפך לאחד הטובים בארץ.
קליטת עליית הנוער במוסדות הייתה מפעלן של הנשים. המזרחי, למרות  הכרתו בחשיבות המפעל, לא תמך בו כלכלית. הנשים היו גאות על כי בהפעלת מוסדות לקליטת עליית הנוער הוכיחו את כישוריהן בניהול המוסדות 'הנחשבים על ידי הוועדה לעליית הנוער הטובים בארץ'.
משנתה החינוכית
סופי צ'רניאק וחברותיה היו למודות ניסיון בקליטת נערות וילדים בגיל הרך וחינוכם. בין פעילויותיהן נכללו, ראשית, הקמת בית ספר דתי לבנים בצפון תל אביב - "בזל" - ובית ספר דתי לבנות, בהנהלתה של הגב' שרשבסקי. שנית, הן פעלו למען פתיחת גן ילדים ומעון יום ברחוב רופין בתל אביב ומטבח לעולים חדשים ברחוב פרישמן. בתי הספר החלו להתאכלס בתלמידים שרובם ממשפחות דתיות. בחירת המורים והמחנכים וצוות המדריכים והעובדים היו בין המטלות שלקחו על עצמן החברות מהגרעין הוותיק של הסתדרות נשי מזרחי התל אביבי. המסמכים מראים שחברות הארגון מהגרעין הוותיק של תל אביב יחסו חשיבות לפעילות ספורטיבית של התלמידים ודאגו לפיכך לשבץ בתוכנית הלימודים השבועית חצי יום חופשי שבו יוכלו התלמידים להשתתף בפעילויות ספורט בהנחייתו ובחסותו של ד"ר ברט.
CI/CD
בהנדסת תוכנה, CI/CD הוא מכלול שיטות העבודה, הכלים והאוטומציות המהווים את עמוד השדרה הטכני של פיתוח התוכנה הזריז. כלי CI/CD מאפשרים פיתוח תוכנה רציף, המצמצם ככל האפשר את הזמן העובר בין הוספת תכונה או יצירת שינוי בקוד התוכנה, לבין הגשת גרסה חדשה ויציבה של התוכנה ללקוח.
CI/CD הוא ראשי תיבות של continuous integration/continuous delivery (CD מתפרש לעיתים גם בתור continuous deployment), דהיינו אינטגרציה רציפה של הקוד החדש לקוד המקור הקיים של התוכנה, ומסירה רציפה ללקוח של גרסת התוכנה החדשה.
במתודולוגיית הפיתוח האג'ילי ובתרבות הדבאופס, עקרונות הCI/CD מהווים מרכיב מרכזי, וכוללים תמיכה במערכות המאפשרות פיתוח, בדיקות, אינטגרציה ופריסה רציפים ומתמשכים של התוכנה, לאורך כל מחזור חיי הפיתוח שלה.
רקע ותהליכי CI/CD
במהלך פיתוח תוכנה, ישנם תהליכים מוגדרים רבים שעל קוד המקור של התוכנה לעבור, לפני שתוכל התוכנה להימסר ללקוח.
מטרת כלי ותהליכי CI/CD היא לעשות אוטומטיזציה לתהליכים אלה, ולחבר בין תהליכים שונים, כך שהתוצר של כל תהליך הוא בסיס העבודה של התהליך שלאחריו, וסופו של כל תהליך מניע את הפעלת התהליך הבא. מכלול התהליכים האוטומטיים שעובר קוד המקור של התוכנה נקרא CI/CD pipeline, או הפייפליין.
CI/CD מהווה גשר על הפערים בין צוותים שונים, על ידי אכיפת אוטומציה בבניית, בדיקת ומסירת התוכנה. כך לדוגמה, לאחר שמפתח התוכנה מוסיף שינוי לקוד המקור של התוכנה, תהליך פייפליין מעביר באופן אוטומטי את תוצר השינויים לצוותי בקרת האיכות, המוודאים את תקינות התוכנה לאחר השינוי. תהליך ההעברה לבקרת האיכות עשוי להיות מופעל באופן מיידי עם הכנסת השינוי, או בזמנים מוגדרים, כגון בסיום יום העבודה.
תהליכים אוטומטיים שעשויים להיות חלק מתהליך הפייפליין הם:
כלים המשמשים ליצירת CI/CD pipeline
כלי CI/CD מהווים את התשתית המאפשרת את האוטומציה של תהליכי הפייפליין. על גבי תשתית זו, נכתב הקוד המארגן את עיבוד קוד התוכנה עד למסירתו כמוצר מוגמר. הפייפליין עשוי להיות כתוב בשפות שונות - שפות תסריט כגון bash או python מחד, ושפות ייעודיות כגון תחביר הפייפליין של gitlab או ansible מאידך.
כלי CI/CD נפוצים הם Jenkins, Gitlab pipeline, Zuul וCircle CI. כלים אלה משמשים בדרך כלל מספר רב של מפתחים במקביל, כאשר 'עבודות' עבור מפתחים וצוותים שונים מתבצעות לפי תור, או בהתאם ליכולות העיבוד של השרת. לדוגמה, Job (תהליך פייפליין מוגדר) אחד יכול לשמש מפתח המעוניין להכניס את הקוד שלו למאגר הקוד של התוכנה, כאשר במקביל job אחר עשוי להריץ בדיקות אוטומטיות עבור צוותי בקרת האיכות, על גרסה המיועדת לשחרור ללקוח.
ששון אהרוני
ששון אהרוני הוא ספורטאי ספורט נכים ישראלי. התחרה בחמש תחרויות אולימפיאדת הנכים.
בצעירותו חלה בשיתוק ילדים והחל להתאמן במרכז הספורט לנכים. שנים ארוכות היה אלוף ישראל בסיוף בכיסאות גלגלים ויצא לתחרויות בינלאומיות.
באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) התחרה בשתי תחרויות סיף, באחת זכה במדליית כסף ובשנייה לא העפיל לגמר.
באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) התחרה בשתי תחרויות סיף, אחת מהן סיים במקום החמישי ובשנייה לא העפיל לגמר.
באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) התחרה בסיף ודורג במקום השישי. עם נבחרת כדורסל כיסאות גלגלים היה שותף לזכייה במדליית זהב.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) זכה במדליית כסף בתחרות הסיף.
באולימפיאדת הנכים סיאול (1988) התחרה בטניס כיסאות גלגלים והפסיד בחצי הגמר. באותה שנה היה ממקימי ההתאחדות העולמית לטניס כיסאות גלגלים וכיהן בה כסגן נשיא ההתאחדות.
ששון היה נשוי בעבר לספורטאית ספורט נכים תקווה אהרוני להם שני ילדים משותפים: בנם, הזמר חן אהרוני וביתם, ליאן.
פול לאסנה
פול בסטיאן לאסנה (בצרפתית: Paul Bastien Lasne; נולד ב-16 בינואר 1989) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פריז.
קריירה
לאסנה נולד בסנט קלאוד שבצרפת, וגדל במחלקות הנוער של בורדו. בתחילת עונת 2009/2010 הוא קודם לסגל הקבוצה הבוגרת, אך בינואר 2010 הושאל לשאטורו מהליג 2 עד לתום העונה.
באוגוסט 2010 הושאל לעונה אחת לאז'אקסיו, גם היא מהליגה הצרפתית השנייה. שני הצדדים היו מרוצים מעונת ההשאלה, שהסתיימה בעלייה לליג 1, וב-27 ביוני 2011 חתם לאסנה על חוזה לשלוש עונות באז'אקסיו.
לאחר תום חוזהו הצטרף לאסנה למונפלייה, גם היא מהליגה הצרפתית הבכירה.
באוגוסט 2019 חתם לשנתיים בברסט, העולה הטרייה לליג 1.
קווין קורדס
ביוגרפיה
קורדס נולד וגדל בנייפרוויל, אילינוי, בנם של קריסטין וביל קורדס. למד ושחה באוניברסיטת אריזונה.
2012
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני 2012 הוא סיים במקום שלישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.58 דקות ובמקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.26 דקות ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים אלה.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה איסטנבול, טורקיה בדצמבר 2012 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 57.15 שניות, ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 57.83 שניות, אחרי פביו סקוצולי מאיטליה (57.10 שניות) ודמיר דגוניץ' מסלובניה (57.32 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.79 שניות.
אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2013 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה ול-200 מטר חזה ומדליית כסף במשחה ל-50 מטר חזה.