cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הישגים ואבני דרך בבילבורד הוט 100
מרבית המקומות העליונים בו-זמנית
לפני שנת 2000, רק לביטלס, לבי ג'יז ולפאף דאדי היו שבועות בהם הם דורגו שניים משיריהם בשני המקומות העליונים במצעד. יתרה מזאת, שיריה של הביטלס דורגו במקביל בשלושת, ארבעת וחמשת המקומות העליונים בשבועות שונים בתחילת 1964. מאז 2000, מוזיקאים רבים דורגו עם שני שירים במקביל בשני המקומות העליונים במצעד, ביניהם אשר, מריה קארי, הבלאק אייד פיז, דה ויקנד, ג'סטין ביבר ודרייק. ב-23 בפברואר 2019, אריאנה גרנדה הפכה לאמן הראשון מאז הביטלס ששלושה משיריו דורגו במקביל בשלושת המקומות העליונים במצעד.
Catechol-O-methyltransferase
גן ה-COMT
הפעילות הטונית של הדופמין מווסת את קליפת המוח הקדם מצחית ואת התפקודים הקוגניטיביים שהיא אחראית עליהם (כמו: זיכרון העבודה, קשב סלקטיבי ותפקודים ניהוליים) ביחס של צורת U הפוכה, כך שהתפקוד המיטבי הוא ברמות בינוניות או מתונות, בעוד שרמות גבוהות או נמוכות מידי של דופמין טוני מובילות לפגיעה בתפקוד. בהתאם לכך, גן ה-COMT מקושר לתפקודי הקשב ויכולת הוויסות העצמי של האדם. כמו כן, אללים שונים בגן ה-COMT מקושרים להפרעת קשב.
גן ה-COMT משפיע גם על התגובה של אנשים שונים לאמפטמין. עבור חלק מהאנשים אמפטמין יכול להעלות את מצב הרוח ולשפר את התפקוד במטלות קוגניטיביות, עם זאת אצל אנשים אחרים הוא עלול ליצור תגובה הפוכה.
הישגים ואבני דרך בבילבורד הוט 100
הישגים אחרים של אלבומים
הערה: הנתונים שצוינו לעיל, מוצגים לפי חוקי בילבורד בלבד.
צ'ונופליה
צ'וֹנוֹפְּלְיָה (בסרבית קירילית: Чонопља, בסרבית בכתב לטיני: Čonoplja) הוא כפר בסרביה השוכן במחוז באצ'קה המערבי אשר בפרובינציית וויבודינה.
וילהלם אדוארד ובר
וילהלם אדוארד וֶבֶּר (בגרמנית: Wilhelm Eduard Weber; 24 באוקטובר 1804 – 23 ביוני 1891) היה פיזיקאי גרמני, שהמציא יחד עם קרל פרידריך גאוס ב-1833 את הטלגרף האלקטרומגנטי. על שמו קרויה יחידת המידה ובר יחידת המידה לשטף מגנטי.
ביוגרפיה
ובר נולד בוויטנברג. אביו, מיכאל ובר, היה מורה לתאולוגיה באוניברסיטה המקומית. אחיו היה ארנסט היינריך ובר, אף הוא מדען בעל שם.
לאחר קבלת התואר, התמנה לפרופסור באוניברסיטה, ומאוחר יותר, בהמלצת קרל פרידריך גאוס, התמנה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן, בהיותו רק בן 27. הוא התפרסם בזכות שיעוריו המעניינים המלווים בניסוים פרקטיים, ובעידודו את תלמידיו להתנסות אף הם בניסויים המתוארים בשיעור.
ב-1833 המציא יחד עם קרל פרידריך גאוס את הטלגרף האלקטרו-מגנטי הראשון, שקישר בין מצפה הכוכבים אל מכון הפיזיקה בתוך אוניברסיטת גטינגן.
באוקטובר 1837 פוטר ובר מתפקידו באוניברסיטה על ידי ממשלת הנובר, כאחד משביעיית גטינגן (שבעה פרופסורים מהאוניברסיטה שמחו כנגד השינויים בחוקת ממלכת הנובר). ובר יצא לטייל בעולם, וביקר בין השאר באנגליה. ב-1843 התקבל לתפקיד פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת לייפציג. ב-1849 חזר לתפקידו הקודם באוניברסיטת גטינגן. כמו כן היה מנהל מצפה הכוכבים באוניברסיטה. פרש מהוראה ב-1870.
ב-1859 זכה במדליית קופלי "בזכות מחקריו בחשמל, מגנטיות ואקוסטיקה".
כראר
כראר (בפרסית: کرار) הוא כטב"ם תקיפה תוצרת משרד ההגנה האיראני, המשמש את צבא איראן. לפי הדיווחים הוא מסוגל לתקוף מטרות במהירות גבוהה. הוא הכטב"מ ארוך-טווח הראשון המיוצר באיראן.
פיתוח
ברשתות הטלוויזיה האיראניות טענו שהכראר מגיע לטווח של 1,000 ק"מ ויכול לשאת רש"ק של 227 ק"ג או 2 פצצות מנהגות של 115 ק"ג. כמו כן, יכול לשאת 4 פצצות מסוג "כות'ר" נגד אוניות או פצצה אחת מסוג "נאסר-1".
אורכו 4 מטרים והוא מונע במנוע סילון המספק לו מהירות מקסימלית של 900 קמ"ש. הכראר משתמש במאיצים מסוג JATO (ראשי תיבות:jet-assisted take-off) להאצה ראשונית בזמן השיגור.
ישנם מומחים המעריכים כי הכראר דומה למערכת ה-Beechcraft MQM-107 Streaker האמריקאית שפותחה בשנות ה-70.
2K11 קרוג
2K11 קרוג (ברוסית: "Круг" (מעגל), קוד דיווח נאט"ו: SA-4 Ganef) היא סוללת טילי קרקע-אוויר סובייטית ניידת לטווח ארוך, נגד מטוסים הטסים בגובה בינוני עד גבוה.
היסטוריה
פיתוח המערכת החל בשנת 1957. המערכת הוצגה לראשונה במצעד צבאי במוסקבה במאי 1964. המערכת נכנסה לשירות בשנת 1967 והפכה למבצעית לחלוטין בשנת 1969. המערכת שימשה את הצבא הרוסי כטיל קרקע-אוויר לטווח קרוב.
המערכת המבצעית הראשונה שנכנסה לשירות בשנת 1967 נקראה Krug-A, ולאחריה פותחו דגמים משודרגים Krug-M1 ,Krug-M, על מנת לענות על התקלות שהתגלו בשירות המבצעי. הדגמים המשודרגים M ו-M1 נכנסו לשירות בשנים 1971 ו-1974 בהתאמה.
ה-2K11 פעלה לזמן קצר ב-מלחמת אפגניסטן, אך הוחזרה משם לאחר מספר חודשים.
תיאור
המערכת מורכבת מתובה של GM-123 עליה מוצבים 2 טילים. 2 הדגמים העיקריים של הטיל הנמצאים בשימוש הם: 9M8M1 ו-9M8M2, הידועים בתור (SA-4B). לדגם ה-9M8M2 יש טווח וגובה מרבי קצרים יותר, אולם הוא מפצה על זה בביצועים טובים יותר. סוללה טיפוסית מורכבת מ-2 טילי 9M8M1 ו-4 טילי 9M8M2 בנוסף למכ"מים הבאים: ה-"Pat Hand" וה-"Long Track" מותקנים על גבי אותן הפלטפורמות של רכבי השיגור, מכ"ם ה-"Thin Skin" מורכב על גבי משאית.
טיל
הטילים משוגרים בעזרת 4 מנועי דלק מוצק רקטיים המצויים בתוך מאיצים ומחוברים לחלק החיצוני של הטיל. לאחר סיום בעירת הרקטות, הטיל מפעיל מנוע סילוני מבוסס דלק נוזלי. הטיל מגיע למהירות 4 מאך ולטווח אפקטיבי של 50–55 ק"מ (תלוי בדגם). לטיל ראש קרבי במשקל 135–150 ק"ג והוא אפקטיבי מגובה של 100 מטר עד 27,000 מטר.
ואן טאוור
ואן טאוור (בפורטוגזית: One Tower) הוא גורד השחקים הגבוה בברזיל והשני בגובהו באמריקה הדרומית, אחרי גראן טורה סנטיאגו בסנטיאגו, בירת צ'ילה. הוא ממוקם בעיר בלנאריו קמבוריו, במדינת סנטה קטרינה בדרום ברזיל.
בניית המגדל החלה ב־2015 ונמשכה מעט יותר מ־7 שנים. בדצמבר 2022 הושלמה בנייתו והוא נפתח. גובהו 290 מטר, והוא מכיל 77 קומות, מהן 7 קומות טכניות. המגדל כולו משמש למגורים.
בבלנאריו קמבוריו נמצאים עוד מגדלים רבים. 3 מהם היו בעבר הגבוהים בברזיל: מגדלי מועדון התושבים יאכטהאוס, שהחזיקו בתואר משנת 2020 ועד להשלמת בנייתו של ואן טאוור ומגדל חוף האין־סוף , שהחזיק בתואר משנת 2019 עד 2020.
אנה קליין
אנה קליין (בגרמנית: Anna Klein; 16 בפברואר 1883 נירנברג – 25 בנובמבר 1941 קובנה) הייתה ציירת נוף וחיות גרמנייה. היא התמחתה במוטיבים מאזור בוואריה עילית וטירול. היא עיצבה פריטים רבים כמו תוויות, לוחות, שערים לספרים וגלויות בנוסף לציורי הבד שלה. מספר גדול של ציוריה ניתן למצוא ב-"Gemäldegalerie Dachau", שם נערכה רטרוספקטיבה לזכרה בשנת 2008.
ביוגרפיה
היא נולדה לסוחר יין יהודי אשר המיר את דתו לנצרות פרוטסטנטית. אנה עצמה המירה את דתה לקתוליות בגיל צעיר. בשנת 1900 נסעה למושבת האמנים בדכאו, שם הפכה לתלמידה בבית הספר הפרטי של הנס פון האייק. לאחר מכן למדה בבית ספר פרטי בקרלסרוהה וסיימה את לימודיה באקדמיה לנשים במינכן, שהופעל על ידי אגודה של אמניות, שם המדריכים שלה היו מקס פלדבאואר ויוליוס דיץ. בשנת 1906 נסעה להולנד לעבוד עם פון האייק.
שנתיים לאחר מכן השתתפה בקורס אנטומיה שהעביר פרנץ מארק. אחד התצלומים הבודדים שלה צולמה באותה תקופה, עם מארק ואשתו לעתיד ברטה מארי מארק. בשנת 1910 סיימה את לימודיה במינכן.
במשך זמן מה עבדה כמורה פרטית לרישום במינכן, יחד עם חברתה אליזבת טרול הקימה בית ספר משלה. בשנים 1919, 1920 ו-1922 השתתפה בתערוכות ב"גלספלאסט". תערוכת יחיד גדולה שלה הוצגה בברלין בשנת 1927.
בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, היא נאלצה לסגור את בית הספר. אף על פי שסבלה מראומטיזם במשך שנים רבות, הוטל עליה לעבוד במפעל למזרנים. כיהודייה, היא לא הורשתה להשתמש בתחבורה ציבורית, ולכן נאלצה ללכת מביתה בצד המערבי של העיר להיידהאוזן וחזרה מדי יום. היא גורשה לקובנה והוצאה להורג בטבח הפורט התשיעי בנובמבר 1941.
דיוסקורוס (אנטי-אפיפיור)
דיוסקורוס (בלטינית: Dioscorus; נפטר ב-14 באוקטובר 530) כיהן כאפיפיור בין 22 בספטמבר 530 ועד ה-14 באוקטובר באותה שנה.
דיוסקורוס נולד באלכסנדריה שבמצרים. תאריך לידתו אינו ידוע.
דיוסקורוס נבחר על ידי 60 מתוך 67 החשמנים לתפקיד האפיפיור כהתנגדותם למאמציו של האפיפיור פליקס הרביעי למנות את בוניפקיוס השני ליורשו עוד בחייו. מיעוט מהחשמנים תמך ביורש שהוצע על ידי פליקס.
מותו של דיוסקורוס שלושה שבועות לאחר בחירתו הביא לבחירת המועמד שהציע פליקס לתפקיד אפיפיור. בוניפקיוס כפה על החשמנים שבחרו בדיוסקורוס לחזור בהם מהצבעתם ולכן הפכה בחירתו הלגיטימית של דיוסקורוס לתפקיד האפיפיור לבחירה לא לגיטימית, והוא נחשב לאנטי-אפיפיור.
Somos El Mundo 25 Por Haiti
Somos El Mundo 25 Por Haiti (בעברית: אנחנו העולם 25 עבור האיטי) הוא שיר שהוקלט על ידי אמנים למען האיטי, אשר יצא לאור ב-1 במרץ 2010. השיר הוא בעצם גרסה בשפה הספרדית לשיר "We Are the World", שיצא בשנת 1985, אשר זוהה בעיקר עם מייקל ג'קסון וליונל ריצ'י.
בסמוך לצאתה של הגרסה בשפה הספרדית לשיר, יצאה גם הגרסה בשפה האנגלית "We Are the World 25 for Haiti", לאותו השיר, על ידי אמנים שונים השרו אותה. את השיר הזה ביצעו מספר אמנים, ביניהם שאקירה, טליה וגלוריה אסטפן אשר כתבה אותו.
רקע וכתיבה
במקור, השיר נכתב על ידי מייקל ג'קסון וליונל ריצ'י, והופק על ידי קווינסי ג'ונס ומיכאל אומרטיאן, אך לגרסתו הלטינית של השיר, אשר יצאה לרגל ציון 25 שנה מצאתו, הצטרפו שלושת הכותבים הלטיניים גלוריה אסטפן, אמיליו אסטפן ודדי יאנקי אליו במטרה לשכתב אותו לשפה הספרדית. בין היתר את הגרסה הלטינית הפיק אמיליו אסטפן גם כן.
עם השיר הופיעו כולם לראשונה ב-"El Show de Cristina", ב-1 במרץ 2010.
אמנים למען האיטי
{{טורים
מקהלה
}}
הר ברקס
הר ברקס או הר בורקס (באנגלית: Mount Birks) הוא הר בחוף אוסקר השני בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
צורתו של ההר פירמידלית, והוא מתנשא לגובה של 1,035 מטרים מעל פני הים.
ההר ניצב בצידו הצפוני של שפך קרחון קריין.
ההר מהווה חלק של רכס אוסטה, והוא מתנשא מעל פיורד ספיליין שמדרום לו, ומעל קרחון וסלייה שמצפון לו.
גילוי ומיפוי הקרחון
ההר התגלה מהאוויר על ידי סר יוברט וילקינס, אשר צילם מהאוויר את האזור של "ערוץ קריין" בטיסתו בשנת 1928.
האזור מופה בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד. במהלך מיפוי זה נקבע כי "ערוץ קריין" הוא בעצם קרחון קריין. במהלך מיפוי זה לא נמצאו הפסגות שמיפה וילקינס.
מקור השם
וילקינס קרא לשתי פסגות שחורות בולטות מצפון ל"תעלת קריין" בשם "הר נאפייר ברקס" ("Mount Napier Birks") על שמו של נאפייר ברקס מאדלייד שבאוסטרליה, הבעלים של חברת "נאפייר ברקס ושות'" (Charles Birks & Co).
בעקבות המיפוי של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה החליטה בשנת 1950 כי השם "הר ברקס" (צורה מקוצרת של השם שנתן וילקינס) יינתן להר הבולט שמצפון ובסמוך לשפך הקרחון (הר זה).
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 332
רבי אלעזר חסמא
רבי אלעזר חסמא (נקרא גם רבי אלעזר בן חסמא או רבי אלעזר הסמא) היה תנא בדור השלישי, מתלמידיו החשובים של רבי עקיבא. למד גם אצל רבי יהושע בן חנניה ואצל רבן גמליאל דיבנה.
שמו של רבי אלעזר
רבי אלעזר מופיע במשנה ובתלמוד פעמים בשם "אלעזר חסמא" ופעמים בשם "אלעזר בר חסמא". המילה "בר" בשם אלעזר בר חסמא מופיעה בגרסאות שונות, עתים שהיא מופיעה בסוגריים ועתים ללא סוגריים, ולפעמים כתוב "בן" (בעברית) ולא "בר" (בארמית). ריבוי הגרסאות והנוסחאות עורר את השאלה מהו המקור לשם חסמא, ומי נקרא כך – רבי אלעזר או אביו.
חז"ל מסבירים כי שמו של רבי אלעזר בא בעקבות אירוע:
יש המבקשים לומר כי שמו של רבי אלעזר הוא שם עט, וניתן לו על שם הלכה שפסק בקשר להגבלת פועל באכילה מן השדה בו הוא עובד, שלא יאכל יותר מכדי שכרו, והגבלה זאת נקראת חסימה (כמו:.
באשר לתואר "בן" או "בר", יש האומרים (כמו התוי"ט) כי זו טעות, וכי "חסמא" היה שמו של רבי אלעזר ולא של אביו. יש הסוברים כי היה זה דווקא שמו של אביו, ולשיטתם לא מסתדר הסברם של חז"ל הקושר את מקור השם לאירוע שקרה לרבי אלעזר ולא לאביו. הרמב"ם סובר כי היו שני רבי אלעזר – האחד חסמא והשני בן חסמא. שיטה נוספת גורסת כי בר אינו בן במובן המשפחתי אלא חלק מן השם.
ענווה
רבי אלעזר חסמא ורבי יוחנן בן גודגדא, היו עניים מרודים, וכדי לאפשר להם להתפרנס בכבוד, מינה אותם רבן גמליאל למשגיחים בישיבתו. המשיכו השניים לשבת בשורות האחוריות של בית המדרש, ביחד עם התלמידים. אמר להם רבן גמליאל:. רק אז התחילו השניים לשבת במקום המגיע להם על פי תפקידם.
בקיאותו
רבי אלעזר היה גדול בתורה ובנוסף לכך היה בקיא בחישובי חשבונות, עד שרבי יהושע סיפר עליו בגוזמא כי הוא יודע להעריך במדויק כמה טיפות מים יש בים. למרות ידיעותיו הרבות של רבי אלעזר בנושאים אלו, לא החשיבם כגופי תורה, אלא כפרפראות לחכמה, שאין להתייחס אליהם כמו שמתייחסים לדברי הלכה.
אל-מסתכפי הראשון
אל-מסתכפי באללה (מילולית: המבקש מן האל את צרכיו), אבו אל-קאסם עבדאללה בן אל-מכתפי (בערבית: المستكفي بالله, ابو القاسم عبد الله بن المكتفي), היה הח'ליף העבאסי בין השנים 944 ל-946. הוא מונה בידי טוזון, מצביא טורקי אשר הדיח את קודמו בתפקיד, אל-מתקי, ועיוורו.
אל-מסתכפי נולד בשנת 904 או 905 (292 להיג'רה) לאל-מכתפי, שהיה הח'ליף בשנים 902-908. ימי שלטונו הקצרים עמדו בסימן ההתפשטות הבויהית, עמם ניהל סדרת קרבות עם טוזון. בקרב אחד, בקרבת ואסט שבעיראק, נבלמו הבויהים, אך עכבתם הייתה זמנית בלבד. בנוסף לכך, טוזון ואל-מסתכפי נלחמו בשושלת השיעית החמאדנית שבצפון-מזרח סוריה במטרה להכפיף את אזור מוסול מחדש לשליטתם, והדבר עלה בידם. עם זאת, ניצחונותיהם היו ארעיים, ועם מותו של טוזון שררה בבגדאד אנדרלמוסיה, ככל שצבאות האויב סגרו על העיר.
ואסט נפלה לידי הבויהים, ומושלה הצטרף לבויהים במסעם לעבר בגדאד. אל-מסתכפי פתח בפני הבויהים את שערי העיר בקוותו שעל ידי כך הם יחוסו עליו. השליט הבויהי מועיז אל-דין נכנס אל העיר, ונטל לעצמו את הפיקוד העליון תחת התואר "אמיר אל-אומראא'" (שמשמעותו "נסיך הנסיכים"). שמו של מועיז דוקלם עתה בתפילות יום השישי והוטבע על מטבעות לצד שמו של הח'ליף. עד מהרה חש מועיז אל-דין בטוח בעצמו מספיק בשביל להדיח את הח'ליף, ועיוור אותו, תוך שהוא שולח אותו לגלות. עקב כך, מהומות פרצו ברחבי העיר וארמון הח'ליפות נבזז.
הרשות הפלסטינית במשחקים האולימפיים לנוער
הרשות הפלסטינית משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מהרשות הפלסטינית לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער מהרשות הפלסטינית היא בעיקר סמלית.
מהמאדו דיארה
מהמאדו דיארה (בצרפתית: Mahamadou Diarra; נולד ב-18 במאי 1981 בבמאקו שבמאלי) הוא כדורגלן עבר מאלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
ילדותו
דיארה נולד במאלי, מהמדינות העניות בעולם ב-18 במאי 1981 בעיר הבירה במאקו. את הכדורגל הוא גילה ברחובות מאלי כששיחק עם חבריו, עד אשר אחד מהם הציע לו להבחן באקדמיה של סאליף קייטה, שנחשב למועדון האפריקאי הטוב ביותר בשנות השבעים. דיארה התקבל ובגיל 12 החל לשחק באקדמיה, שם למד, בנוסף לאימוני הכדורגל, גם מקצועות כמו חשבון ואנגלית, ובכך ניצל מחיי העוני.
קריירה
בגיל 15 הגיע דיארה לנבחרת מאלי לנערים, שם הבריק באחת התחרויות, ובגיל 16 עזר לסאליף קייטה להעפיל לליגה הראשונה.
דיארה החל את הקריירה האירופית שלו בגיל 17 בקבוצת אופי כרתים היוונית, וכעבור שנה עבר לקבוצה ההולנדית ויטסה ארנהיים. התקדמותו של דיארה הצעיר נקטעה בהולנד קלות; היה לו קשה להסתגל, עד אשר קומאן, מאמנה בעבר של ויסטה, אימן אותו אישית ועזר לו להשתפר.
דיארה זכה עם ריאל מדריד בשתי אליפויות, אחת תחת פאביו קאפלו והשנייה תחת ברנד שוסטר. בעונתו השלישית במועדון נפצע בברכו והושבת עד סוף העונה.
ב-27 בינואר 2011 חתם דיארה בקבוצה הצרפתית מונקו שם שיחק עד תום העונה בה נשרה הקבוצה לליגת המשנה. ב-26 בפברואר 2012 חתם בפולהאם האנגלית שם שיחק עד תום עונת 2012/2013.
המחוז הפדרלי של הוולגה
המחוז הפדרלי של הוולגה (ברוסית: Приво́лжский федера́льный о́круг – פְּרִיווֹלְסְקִי פידירַלְנִי אוֹקרוק; בראשי תיבות: ПФО – פֶּפוֹ) הוא אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. המחוז נמצא בחלק המזרחי של רוסיה האירופאית. אוכלוסיית המחוז, נכון למפקד שנערך ב-2002 עומדת על 31,154,744 נפש ושטחו עומד על כ-400 אלף קמ"ר. נציג הנשיא במחוז הוא גריגורי ראפוטה, שמשרדו בניז'ני נובגורוד.
לן ביאס
לאונרד קווין "לן" ביאס (באנגלית: Leonard Kevin "Len" Bias; 18 בנובמבר 1963 - 19 ביולי 1986) היה כדורסלן מכללות אמריקאי ששיחק בעמדות הפורוורד בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרילנד.
ביאס נבחר בבחירה השנייה בדראפט ה-NBA של שנת 1986 על ידי בוסטון סלטיקס, אך לא הספיק לשחק בליגת ה-NBA. יומיים לאחר בחירתו בדראפט הוא נפטר מהפרעת קצב שנבעה ממנת יתר של קוקאין. ביאס נחשב אחד משחקני הכדורסל הטובים ביותר שלא שיחקו ברמה מקצוענית.
ביוגרפיה
ביאס נולד בלנדובר, מרילנד ושיחק בצעירותו במדי קבוצת הכדורסל בתיכון "נורת'ווסטרן" המקומי. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, נרשם ביאס לאוניברסיטת מרילנד והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה המשחקת בחטיבת החוף האטלנטי (נקראת ה-ACC).
קריירת המכללות
ביאס החל להשתלב בקבוצה, ובעונת ה כבר היה לקלעי השני בטיבו באוניברסיטה עם 15.2 נקודות, שני רק לבן קולמן עם 15.3 נקודות, וסייע לקבוצתו להעפיל עד לשלב שמינית-גמר טורניר אליפות המכללות.
כשהיה, כבר היה ביאס לקלעי המוביל של קבוצתו. הוא רשם לאורך העונה 18.9 נקודות, והוביל את קבוצתו לאליפות החטיבה ולשמינית גמר טורניר אליפות המכללות, ונבחר לשחקן השנה בחטיבה, ולחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות כולה.
בעונתו האחרונה במכללות המשיך ביאס לשמור על יכולתו הגבוהה. הוא קלע לאורך העונה 23.2 נקודות, כולל תצוגה של 35 נקודות מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, המדורגת ראשונה בליגה, ונבחר פעם נוספת לשחקן השנה בחטיבה, ולחמישייה המצטיינת של העונה בליגת המכללות כולה.
דראפט ה-NBA ומותו
לאחר ארבע שנים בליגת המכללות, עמד ביאס לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא נבחר בבחירה השנייה על ידי בוסטון סלטיקס שזכתה באליפות הליגה רק כשבוע קודם לכן. נשיא הקבוצה, רד אאורבך, תכנן שביאס ייקח חלק כ שייתן גיבוי כמחליפו של לארי בירד, ולאחר פרישתו של בירד יהיה השחקן המוביל של הקבוצה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
קלרקסדורפ
קלרקסדורפ (באנגלית: Klerksdorp) היא העיר הגדולה ביותר בפרובינציה הצפון-מערבית שבדרום אפריקה. העיר ממוקמת כ-165 קילומטרים דרום-מזרחית לבירת המחוז. קלרקסדורפ הייתה גם הבירה הראשונה של הרפובליקה הדרום-אפריקאית ובהמשך הפכה למרכז מסחרי המקשר בין קימברלי ליוהנסבורג. כיום יש חקלאים, כורים ומהגרים העובדים בשתי התעשיות.
לפי מפקד האוכלוסין מ-2001, התגוררו בעיר למעלה מ-350,000 תושבים. זהו אחד המוקדים של תעשיית כריית הזהב בדרום אפריקה, אם כי חשיבותו הולכת ופוחתת בשנים האחרונות. רעידת אדמה גדולה במרץ 2005 גרמה נזק משמעותי לפעילות הכרייה. מלבד הכרייה, קלרקסדורפ מתפקדת כמרכז רפואי, קמעונאי וחינוכי בולט בפרובינציה. הייצוא האזורי כולל תירס, דורה, בוטנים וחמניות. נכון לשנת 2012, שיעור הפשע בעיר נחשב לנמוך במיוחד.
כיום קלרקסדורפ ידועה כמקום הולדתו של הארכיבישוף האנגליקני זוכה פרס נובל לשלום דזמונד טוטו, שנולד בעיר ב-7 באוקטובר 1931.
היסטוריה
בנובמבר 1885 התגלה זהב באזור, מה שתרם באופן משמעותי ביותר לפיתוח האזור. קלרקסדורפ חוברה לקו הרכבת ב-1897. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 כריית הזהב הידלדלה. הבורסה שנפתחה לשם כך נסגרה בסופו של דבר, ונהרסה לגמרי ב-1958. במהלך מלחמת הבורים השנייה (1899–1902) התרחשו קרבות רבים וגדולים באזור העיר.
תעשיית כריית הזהב הוקמה לתחייה על ידי חברות כרייה גדולות ב-1932, מה שגרם לעיירה לעבור תחייה כלכלית, שהואצה לאחר מלחמת העולם השנייה.
קימברלי קרנשו
קימברלי ויליאמס קרנשו (בשם מלא באנגלית: Kimberlé Williams Crenshaw; נולדה ב-1959) היא פרופסור למשפטים ב-UCLA ובאוניברסיטת קולומביה, אפרו-אמריקאית, המתמחה בתחומי גזע, גזענות ומגדר, ונחשבת אחת המייסדים ודמות מובילה בתחום התאוריה הביקורתית של גזע.
ביוגרפיה
נולדה בקנטון, אוהיו, ב-1959. סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קורנל ב-1981, קיבלה תואר במשפטים (JD) מ-הרווארד ב-1984, והמשיכה לתואר LLM באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. היא חברת סגל בפקולטה למשפטים ב-UCLA מאז 1986, וכן באוניברסיטת קולומביה, ומרצה בתחומים של משפט חוקתי, זכויות האזרח, מגדר, גזע וגזענות. כתביה מתמקדים בתאוריה פמיניסטית שחורה, משפט וגזענות, וזכויות האזרח.
היא טבעה ב-1989 את המונח "intersectionality" (או הִצטלביוּת), אשר מתאר את התופעה בה תנאים או דיכויים שונים שאדם חווה מצטלבים ומשפיעים באופן מוגבר, או אחר, מאשר כל סטטוס או דיכוי בנפרד, ובעיקר ההצטלבות של גזע, מגדר, ומעמד סוציו-אקונומי. התאוריה הפמיניסטית-סוציולוגית עומדת בבסיסם של זרמים פמיניסטים רבים וכן של פעילות אנטי-גזענית וסוגי אקטיביזם חברתי אחרים. באותה שנה טבעה גם את המושג תאוריה ביקורתית של גזע, תחום שהייתה בין מייסדיו.
קרנשו מרצה וחוקרת בינלאומית פעילה. היא ניהלה מחקר והרצתה בברזיל כנציגת תוכנית פולברייט באמריקה הלטינית, וכן מנהלת, בשיתוף עם קרן רוקפלר, את "פרויקט בלג'ו", רשת אקדמאים מרחבי עולם העובדים בתחום ההכללה החברתית. כתביה השפיעו על כתיבת סעיף השוויון בחוקתה של דרום אפריקה ב-1994, וב-2002 היא כתבה את נייר העמדה של הוועידה העולמית על גזענות של האו"ם, ובזכותה נכלל נושא המגדר בהצהרת הוועידה. היא מעבירה סדנאות בתחום זכויות האזרח בהודו ובברזיל, ומרצה במדינות רבות באירופה, אסיה, ודרום אמריקה.
גם בזירה הביתית זכתה קרנשו בפרסים ומלגות, ופעלה רבות בתחומי העבודה והפעילות שלה. ב-1991 וב-1994 נבחרה קרנשו כ"פרופסור השנה" ב-UCLA. ב-2013 זכתה בפרס "הגיבור האלמוני" של פורום המדיניות האפרו-אמריקאי עבור עבודתה פורצת הדרך על נשים שחורות ומשפט. היא זכתה במענק מחקר על שם איירה גלייזר למען צדק גזעי של ה-ACLU לשנים 2005–2007, ובמענק אלפונס פלצ'ר לשנים 2008–2009 וכן במענק אקדמאי-אורח באוניברסיטת סטנפורד לאותה שנה.
ב-1996, יסדה את פורום המדיניות האפרו-אמריקאי, אשר מקדם פרויקטים רבים במטרה לייצר אסטרטגיות מבוססות מחקר כדי לקדם השתלבות שוויונית חברתית, מדינית וכלכלית של שחורים בארצות הברית. היא אף מונתה לוועד לחקר אלימות נגד נשים בקרן הלאומית למדע, והייתה חברה בצוות המשפטי של אניטה היל, אשר העידה נגד שופט בית המשפט העליון קלרנס תומאס, והאשימה אותו בהטרדה מינית. בתור אחת המייסדות של "יוזמת נשים בתקשורת", קרנשו כותבת קבועה בכתבים כמו Ms. Magazine, The Nation, וכן מופיעה בתוכניות אירוח ב-NPR, MSNBC ועוד, בנוסף לכתיבה האקדמית שלה שמתפרסמת בכתבים כמו Stanford Law Review, Harvard Law Review, National Black Law Journal, ועוד.
נחום איתן
נחום איתן (איתין) (1902 – 25 ביוני 1976), חלוץ ענף תעשיית גלופות ההדפסה (צינקוגרפיות) בתל אביב, מרוכשי השבועון "העולם הזה" בשנות ה-50, והמו"ל והעורך האחראי של הדו-שבועון "כלנוע". היה מצנט (תומך אמנותי) לציירים ישראלים רבים.
ביוגרפיה
איתין נולד בבריאנסק שברוסיה להוריו רבקה ואהרון איתין. אביו היה בעל בית דפוס בעירו, עסקן פעיל בענייני ציבור ומורשה של "חובבי ציון". אמו הייתה בת למשפחת גרבוז מקורסק. רבקה ואהרון איתין היו הורים לשני בנים ושלוש בנות. נחום היה הצעיר שבמשפחה.
נועם בן-צבי
נעם בן צבי (נולד ב-1951 בכפר יהושע) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. פיקד בעבר על יחידת מגלן וחטיבת הגזרה המערבית של יחידת הקישור ללבנון.
נחום איתן
ביוגרפיה
בשנת 1906 מכר אהרון איתין האב את בית הדפוס שבבעלותו ועלה עם כל משפחתו ועם ממון רב לארץ ישראל. תל אביב עדיין לא הייתה קיימת ואיתין פתח בית דפוס ביפו, שהועבר אחר כך לתל אביב והיה בית הדפוס הראשון של העיר. בשנת 1909 נמנתה משפחת איתין עם 66 מייסדי תל אביב ובנתה את ביתה ב"אחוזת בית" ברחוב יהודה הלוי 19. מאוחר יותר עברה המשפחה לבית שני שבנתה בעיר, מרווח וגדול הרבה יותר, ברחוב לוינסקי 69.
נועם בן-צבי
שירות צבאי
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1969 התנדב בן צבי לשרת בחטיבת הצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, והשתתף באימונים ובפעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה. נוסף על כך, עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר בהצטיינות. לאחר סיום הקורס, שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 890.
נחום איתן
ביוגרפיה
נחום איתין אהב אמנות, וכישוריו התמקדו בתחום זה בתוספת תקשורת וניהול עסקים. עם סיום לימודיו ב"גימנסיה הרצליה" נשלח על ידי אביו ללימודים באקדמיה לאמנות בפריז. בתקופת לימודיו בפריז הוא קשר קשרים חברתיים בעיקר עם ציירים ישראלים ששהו שם באותה תקופה, ביניהם הצייר צבי שור שהיה לידידו גם בהמשך חייו בתל אביב. ציירים נוספים שהיו בין ידידיו בארץ היו חברו הקרוב נחום גוטמן, גם הוא בן למשפחה ממייסדי העיר, נעמי סמילנסקי, מרדכי לבנון, יוסף קוסונוגי, אריה נבון, אהרן אבני ורבים אחרים. בין הסופרים והמשוררים שהיו חבריו הקרובים יש למנות במיוחד את אנדה פינקרפלד.
נועם בן-צבי
שירות צבאי
בן צבי הוא בוגר אוניברסיטת חיפה (תואר בלימודים כלליים), ובעל תעודת מורה דרך מוסמך של משרד התיירות.
נחום איתן
ביוגרפיה
עם סיום לימודיו בפריז עבר איתן לגרמניה לבית ספר ייחודי לתעשיית הגלופות על כל היבטיה. בתחום זה הוא מצא אפשרויות למימוש אהבתו לאמנות - בעיקר לציור, ליופי ולאסתטיקה - תוך שילוב המגמה העסקית. גם בגרמניה קשר קשרים חברתיים, ובהמשך היו לקשרים אלה חלק משמעותי בחייו.
באמצע שנות העשרים, משחזר לתל אביב, פתח בבית המשפחה ברחוב לוינסקי 69 צינקוגרפיה בשם נ. איתן. צינקוגרפיה זו הייתה הראשונה שנפתחה בארץ. כעבור מספר שנים נוספו לו שותפים והשם שונה ל"הצינקוגרפיות המאוחדות". בשנת 1937, אחרי מות אימו (אביו נפטר ב-7 שנים קודם לכן) ומכירת בית המשפחה ברחוב לוינסקי, הוא פתח צינקוגרפיה אחרת ברחוב לילינבלום בשם נ. איתן, אותה המיר כעבור מספר שנים לתאגיד, העבירה לרחוב לבנדה ושינה את השם ל"הצינקוגרפיה הישראלית". האחרונה שפתח הייתה צינקוגרפיה "גל אור" ברחוב לילינבלום. משחש עייפות מקצב החיים המסחרר שלו, מכר אותה לעובדיו. לאחר המכירה הוא התכוון להקדיש את זמנו לעולם האמנות, אך ביום העברת הבעלות - 25 ביוני 1976 - נפטר מהתקף לב.
כלנוע והעולם הזה
בשנת 1930, בעת היותו בעל צינקוגרפיה, הוציא לאור דו-שבועון מצויר בשם "כלנוע" אשר סקר את החדשות השוטפות וכלל אף מדור אופנה. ההנהלה ומערכת "כלנוע" מוקמו בבית הוריו ברחוב לוינסקי. השבועון יצא לאור עד שנת 1935.
בשנת 1950 רכשו נחום איתן, אורי אבנרי ושלום כהן את שבועון "העולם הזה" מאורי קיסרי. שותפות זו לא החזיקה מעמד זמן רב בשל הבדלי גישות ובסוף שנת החמישים מכר נחום את חלקו בעיתון. המכירה לוותה בתביעות משפטיות.
חייו האישיים
איתן היה ידוע כחובב נשים, אך מעולם לא נישא ולא העמיד צאצאים. האישה היחידה אותה היה מוכן לשאת הייתה הציירת היהודייה ילידת גרמניה, בעלת הדעות הקומוניסטיות, לאה גרונדיג. הוא נהג לבקר בגרמניה לעיתים קרובות וכך הכיר את לאה, רעייתו של הצייר הגרמני-נוצרי הקומוניסט הנס גרונדיג. במאי 1938, עקב האשמת הזוג בסיוע לחבר מחתרת להסתתר, שולח האנס למחנה הריכוז זקסנהאוזן ולאה למחנה ראוונסבריק, משם שוחררה בדצמבר 1939 וגורשה לברטיסלאבה (בירת סלובקיה). הנאצים אסרו על שובה לגרמניה. גרונדיג העפילה לארץ ישראל על אוניית המעפילים "פאסיפיק" מנמל טולצ'אה שברומניה באוקטובר 1940. היא נעצרה על ידי הבריטים ונכלאה במחנה המעצר בעתלית עד ששוחררה באוקטובר 1941. לאחר מכן הגיעה לתל אביב והתגוררה בביתו של נחום איתן כידוע בציבור.
גרונדיג הייתה בטוחה כי בעלה נספה במחנות והיא חיה עם איתן בדירתו ברחוב בילו בתל אביב. בעזרת קשריו הרבים עם סופרים, משוררים ומוציאים לאור הוא איפשר לגרונדיג למצוא תעסוקה, והיא זכתה לאייר ספרים רבים, ביניהם "עצים מדברים", המפוזר מכפר אז"ר, "בגיא ההריגה" המתאר את זוועות השואה ואחרים. היא המשיכה לצייר גם ציורים אחרים, בעיקר כאלה הנוגעים בשואה. אולם, מאמציו של נחום איתן לשלבה בחיי האומנים בישראל לא צלחו והיא נותרה זרה ולא מקובלת, אולי בשל דעותיה הקומוניסטיות. גרונדיג נהגה לבקר מדי פעם בגרמניה ובאחד מביקוריה פגשה באקראי את בעלה ששרד את המחנות וחזרה לזרועותיו ולגרמניה המזרחית הקומוניסטית. היא הותירה בישראל את נחום שבור הלב ואת כל אוסף ציוריה.
אוסקר מרמורק
אוסקר אדולף מרמורק (בכתיב לועזי: Oskar Adolf Marmorek; 9 באפריל 1863, גליציה – 7 באפריל 1909, וינה), ארכיטקט ופעיל ציוני ממוצא יהודי-אוסטרי-גליציאני.
קורות חיים
מרמורק נולד בשנת 1863 בפייסקובה סקאלה (Pieskowa Skała) שבגליציה כבן בכור בין חמישה ילדים, ובהם הרופא אלכסנדר מרמורק. משפחתו נדדה תכופות ברחבי גליציה, ובשנת 1875 התיישבה בווינה. בשנת 1880 החל בלימודיו בבית הספר להנדסה, וכבר בשנת 1887 זכה (עם פיליפ הרצוג) בתחרות לתכנון בתים.
מרמורק היה חבר אגודת המהנדסים והארכיטקטים של אוסטריה, אך בסמוך לסיום לימודיו בחר לנדוד ברחבי אירופה. בשנת 1889 השתתף בתערוכה העולמית של פריז (1889), ובהשראתה עיצב את מזרקת המים הצבעוניים בווינה. מרמורק, מבוקש בתחומו, ייסד בשנת 1895 את כתב העת המקצועי Neubauten und Concurrenzen in Österreich und Ungarn (גרמנית: "מבנים ובנייה באוסטריה ובהונגריה").
בשנת 1895 פגש מרמורק לראשונה בתיאודור הרצל, התקרב אליו והחל בפעילות במסגרת התנועה הציונית. הרצל ראה במרמורק "ממתכנניה הראשונים של התחייה היהודית", ובספרו "אלטנוילנד" עשה שימוש בדמותו של מרמורק לגיבוש דמותו של האדריכל בספר. אחיו של מרמורק, אלכסנדר, נמנה אף הוא עם חוג מקורביו של הרצל, והשניים לקחו חלק בארגון הקונגרס הציוני הראשון (1897), שבו השתתף אוסקר כציר. בקונגרסים מאוחרים יותר סקר מרמורק בפני המשתתפים את התפתחות הציונות באזורים שונים בעולם. מרמורק גם היה פעיל מאוד בתעמולה הציונית.
בשנת 1898 יסד בווינה את התיאטרון היהודי "המקום" שלהקת הבימה התארחה בו בתחילת המאה ה-20.
בשנת 1899 לקח מרמורק חלק בייסוד חברת "אוצר התיישבות היהודים". ב-1901 התלווה מרמורק, שכיהן באותה העת כיו"ר הוועד הפועל של הקונגרס הציוני, לביקורם של הרצל ודוד וולפסון אצל הסולטאן עבדול חמיד השני באיסטנבול.
לצד פעילותו בתנועה הציונית נמשכה עבודתו המקצועית, ובשנת 1903 השתתף מרמורק בתערוכה עולמית באל עריש, שבמהלכהּ נבדק האזור להתיישבות. בעקבות צעדים אלו הועלתה באותה עת תוכנית אוגנדה.
לאחר מותו של הרצל בשנת 1904 מילא מרמורק את מקומו כנשיא הקונגרס הציוני, עד לבחירתו של וולפסון לתפקיד. על רקע מותו של הרצל, בעיותיו הבריאותיות של מרמורק ומחלוקות מתמשכות בין תומכי ההתיישבות בארץ ישראל לבין תומכי הגשמת הרעיון הלאומי ללא דרישת ארץ ישראל, שלח מרמורק בשנת 1909 יד בנפשו, מעל קבר אביו בווינה.
A Quien Quiera Escuchar
A Quien Quiera Escuchar (בעברית: למי שרוצה להקשיב) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמר הפוארטו ריקני ריקי מרטין. האלבום יצא לאור ב-10 בפברואר 2015 דרך חברת התקליטים Sony Music Latin.
האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני הטוב ביותר בטקס גראמי ה-58, והגיע לפסגת מצעד האלבומים הלטיניים ולפסגת מצעד אלבומי הפופ הלטיניים של מגזין בילבורד האמריקאי.
פלס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
גאי רשנת'לר
גאי לורין רשנת'לר (באנגלית: Guy Lorin Reschenthaler; נולד ב-17 באפריל 1983) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-14 של קהיליית פנסילבניה, מאז 2019. טרם היבחרו לקונגרס האמריקאי היה חבר הסנאט של פנסילבניה מטעם מחוז הבחירה ה-37, ובעבר היה שופט מחוזי ושירת בחיל הפרקליטות הצבאית של צי ארצות הברית במהלך מלחמת עיראק.
ביוגרפיה
רשנת'לר נולד בפיטסבורג ב-17 באפריל 1983. הוא גדל בשכונה סאות' הילס שבעיר הולדתו וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון ע"ש תומאס ג'פרסון בשנת 2001. לאחר מכן, בשנת 2004, השלים באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה באירי לימודי תואר ראשון במדע המדינה. עם סיום לימודיו הגבוהים, למד רשנת'לר בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דוקיין בפיטסבורג (Duquesne University), שם קיבל תואר שני במשפטים ב-2007. כסטודנט בדוקיין, ייסד רשנת'לר את תא הסטודנטים למשפט צבאי לוהתמחה בפרקליטות הפדרלית של ארצות הברית במחוז המערבי של פנסילבניה בפיטסבורג.
לאחר לימודי המשפטים, שירת רשנת'לר בחיל הפרקליטות הצבאית של צי ארצות הברית במהלך מלחמת עיראק. בצי האמריקאי הוצב בבגדאד ב-2009. בשנה העוקבת נמנה בין שלושת הפרקליטים שהגנו על לוחם באריות הים שהואשם בטיוח תקיפתו של המחבל אחמד האשים עבד אל-עיסאווי בשעה שהוחזק במעצר. בסופו של דבר, לוחם אריות הים שייצג רשנת'לר ויתר הלוחמים האחרים שעמדו למשפט זוכו מכל אשמה. לרשנת'לר הוענק "פרס מייקל טיילור שלבי למקצועיות, אתיקה ומסירות בתחום המשפט". הוא עזב את השירות הצבאי ב-2012.
לאחר שירותו בצי, שב רשנת'לר לפטיסבורג והחל באביב 2012 לעסוק בעריכת דין בטרם נבחר ב-2013 לשופט מחוזי בפרוור סאות' הילס. כשופט, שם פעמיו לצמצום היעדרויות תלמידים מבתי הספר. לאחר התפטרותו של מאט סמית', חבר הסנאט המדינתי של פנסילבניה, זכה רשנת'לר במועמדות המפלגה הרפובליקנית לבחירות המיוחדות במחוז הבחירה ה-37 שהתקיימו ביולי 2015. בבחירות הכלליות גבר על הת'ר ארנט, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, כדי למלא את שארית כהונתו של סמית' עד ל-2016. ב-24 בנובמבר 2015 רשנת'לר הושבע לתפקידו בבית המחוקקים של פנסילבניה בהאריסברג.
בראשית אוקטובר 2017 הכריז ראשנת'לר כי יתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות המיוחדות במחוז הקונגרס ה-18 של פנסילבניה. בוועידת המפלגה הרפובליקנית הפסיד לריק סאקון, חבר בית הנבחרים המדינתי. הוא קיבל 75 קולות של פעילים מקומיים וכשל בהשגת רוב במהלך הסיבוב הראשון. הוא הובס בפער של 32 קולות בלבד בסיבוב ההצבעה השני. בבחירות 2018 התמודד פעם נוספת אל בית הנבחרים. לאחר שבית משפט הורה לשנות את מפת מחוזי הקונגרס של פנסילבניה תוך קביעה כי תוצאה גזענית של הטיה בקביעת מחוזות בחירה, מחוז הקונגרס ה-18 סופח לשטחי מחוז הקונגרס ה-14 והפך רפובליקני עוד יותר. נציג המחוז הדמוקרט קונור לאם אמנם ניצח את סאקון בבחירות המיוחדות, אך בעקבות השרטוט מחדש בית מגוריו הועבר למחוז הקונגרס ה-17, ושם התמודד לתקופת כהונה מלאה.
רשנת'לר התמודד בבחירות המקדימות הרפובליקניות במחוז הקונגרס ה-14 החדש, וניצב בשנית מול סאקון. הפעם הוא זכה במועמדות וגרף 55.4% מקולות הבוחרים, וניצח את סאקון בפער בן 10.8%. בבחירות הכלליות הגבר על אשת העסקים והמועמדת הדמוקרטית ביביאנה בואריו עם 58% מהקולות. ב-3 בינואר 2019, עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, הושבע לתפקידו.
מוריס C8
"טרקטור התותחנים" המקורי תוכנן על ידי יצרן הרכב הכבד "גיא מוטורס" Guy Motors על שלדת מוריס C8 4x4, בשנת 1937. ככל שהביקוש עלה על כושר הייצור שלו, יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors באמצעות חטיבת כלי הרכב המסחרים "Morris Commercial Cars" חידשה את הייצור, ואחריהם צורפו יצרנים אחרים.
זלצבורג (מדינה)
מדינת זלצבורג (בגרמנית: Salzburg; מילולית: "טירת המלח") היא אחת מתשע המדינות המרכיבות את אוסטריה. היא ממוקמת במרכז אוסטריה, סמוך לגבולה עם גרמניה. אוכלוסייתה מונה כ-530,000 תושבים, והיא משתרעת על שטח של 7,154 קמ"ר. עיר בירתה היא זלצבורג, שהיא גם מחוז בפני עצמו במדינה. המדינה גובלת במדינות האוסטריות אוסטריה עילית ממזרח, שטיריה ממזרח, קרינתיה מדרום, וטירול ממערב ומדרום, בגרמניה (המדינה הגרמנית בוואריה) מצפון, ובאיטליה (האזור האוטונומי דרום טירול) מדרום.
חלוקה מנהלית
זלצבורג מחולקת לחמישה מחוזות (הנקראים בגרמנית Bezirke ובניב המקומי Gaue), ועיר מחוז אחת.
גאוגרפיה
הנהר הראשי במדינה הוא זלצך, המתחיל בהרי האלפים וזורם מדרום לצפון לכיוון בוואריה, שם הוא מתחבר לנהר אין הזורם לדנובה. בדרום המדינה משתרעים הרי האלפים, ובהם נמצאים גם ההרים דאכשטיין וגרוסגלוקנר.
בשטח מדינת זלצבורג נמצאת העיירה באד הופגאסטיין הידועה באתר סקי שלה ומעיינות המרפא שלה והעיירה פלכאו הידועה באחד מאתרי הסקי הגדולים באירופה.
היסטוריה
זלצבורג הייתה ארכיבישופות עצמאית בקיסרות הרומית הקדושה עד 1803 כשהקיסרות אורגנה מחדש וזלצבורג ניתנה לפרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה, אחיו של הקיסר פרנץ השני כפיצוי. בעקבות תבוסת אוסטריה בקרב אוסטרליץ נגד נפוליאון בונפרטה זלצבורג סופחה כפיצוי לבוואריה ופרדיננד גורש לווירצבורג. ב-1816 בעקבות תבוסתו של נפוליאון קיבלה אוסטריה בחזרה את זלצבורג כפיצוי מידי בוואריה בקונגרס וינה. מאז נהייתה זלצבורג מדינה פדרלית באוסטריה. לאחר צאת הסרט "צלילי המוסיקה" זכתה זלצבורג לפרסום ומבקרים רבים עוד באים לראות את הבית בו צולם הסרט.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה הוכללה זלצבורג באזור הכיבוש האמריקאי.
עודד לבינסון
עודד לבינסון (נולד ב-19 בינואר 1961) הוא עורך דין ומגיש בגלי צה"ל, לשעבר המנהל הכלכלי ונציב תלונות הציבור של גלי צה"ל.
ביוגרפיה
נולד בירושלים, בנם של הצייר והפרסומאי אברהם לבינסון ורות, צ'לנית. הוא בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני בלימודי רדיו וטלוויזיה מאוניברסיטת המדינה של ניו יורק (SUNY).
במשך שנים רבות הוא מגיש את "התוכנית הכלכלית", הרצועה הכלכלית היומית של גלי צה"ל המשודרת בימים א'-ד' בשעה 19:00–19:30. בנוסף, החל משנת 2012 הוא מגיש את התוכנית "יוצאים לאור" בגלי צה"ל בימי שישי ב-6 בבוקר.
בשנות ה-90 שימש כמנהל הכלכלי של גלי צה"ל. בעשור הראשון של המאה ה-21 התמנה לנציב תלונות הציבור של גלי צה"ל. בפברואר 2013 סיים את תפקידו, וממשיך בהנחיית תוכנית הכלכלה של גלי צה"ל. בשנת 2013 החל בהגשת התוכנית "חיות בלילה" ברדיו ירושלים.
לבינסון הוא עורך דין, שותף במשרד "ניומן, לבינסון, הדרי ושות' עורכי דין" בירושלים. ושימש כחבר דירקטוריון בחברת נתיבי הגז הטבעי לישראל.
חיים אישיים
אחיו הם הבמאי מיכה לבינסון, המוזיקאי פרופ' גדעון לבינסון וג'ימי - יועץ שיווק לחברות.
מנצ'סטר (ניו המפשייר)
גאוגרפיה
מנצ'סטר היא מרכז האזור המטרופוליטני הקרוי "New England City and Town Metropolitan Area" (NECTA MA), שאוכלוסייתו הגיעה בשנת 2000 ל-173,663 נפש. העיר משתייכת למגלופוליס של צפון-מזרח ארצות הברית, ונמצאת בקצה הצפוני שלו.
מנצ'סטר שוכנת במחוז הילסבורו, שעל גדת נהר מרימק. ליד העיר נשפכים לנהר מספר פלגים גדולים. במזרח העיר נמצא אגם מסבסיק (Massabesic Lake), המספק לתושבים מי שתייה, ועקב כך נאסרו בו הרחצה ופעילויות המים האחרות.
שטחה של מנצ'סטר, על פי מדידות רשמיות, 90.4 קמ"ר, מתוכם 85.5 קמ"ר יבשה ו-4.9 קמ"ר מים. הנקודה הגבוהה ביותר נמצאת בצפון-מערב העיר, וגובהה הוא 171 מטר מעל פני הים.
חינוך ותרבות
מוסדות החינוך של מנצ'סטר מונים שתי אוניברסיטאות, שש מכללות, שבעה תיכונים (ארבעה מהם מחוזיים ושלושה פרטיים), ארבע חטיבות ביניים ובתי ספר יסודיים רבים.
בעיר מגוון אתרי תרבות:
במנצ'סטר נמצאות גם חמש קבוצות ספורט בענפים הבאים: כדורסל, כדורגל, הוקי קרח, ובייסבול. בעיר קיימים שני אצטדיונים גדולים: "Verizon Wireless Arena" המכיל 10,000 מושבים, ומשמש לאירועי ספורט ולקונצרטים, ו"Merchantsauto.com Stadium", בסמוך לנהר המרימק, המשמש למשחקי בייסבול.
כלכלה ומסחר
מיקומה של מנצ'סטר כעיר הגדולה ביותר בצפון ניו אינגלנד, והעובדה שצמיחתה הכלכלית היא המהירה ביותר בכל ניו אינגלנד, יצרו בה ביקוש רב לעובדים והגבירו מאוד את אפשרויות התעסוקה. כלכלת העיר עברה שינויים משמעותיים ביותר, יחסית לשנות השמונים של המאה העשרים, עת עסקה העיר בעיקר בתעשיית טקסטיל.
כיום יש במנצ'סטר אזור מסחרי משגשג, וחנויות ומסעדות רבות הולכות ונפתחות לרוב. "הקניון של ניו המפשייר" ברחוב סאות' ווילו מכיל 125 חנויות. באזור זה נמצא גורד השחקים "סיטי הול פלאזה", הגבוה ביותר בצפון ניו אינגלנד. בניינים ידועים אחרים הם של המשרדים הראשיים של "בנק סיטיזן" ו"בנק אוף אמריקה".
בשנים האחרונות ניכרת מגמה גוברת של רכישת הבתים העתיקים ששימשו את עובדי טחנת אמוסקיג במאה התשע-עשרה. גם באזור זה הולכות ונפתחות לאחרונה חנויות ומסעדות רבות.
תלתלים מכושפים
"תלתלים מכושפים" הוא ספר מתח פנטסטי לילדים ולבני נוער. הספר הוא ספרה השני של הסופרת סיגלית דיל, יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2002.
הספר מספר על אוֹרום, ילדה שהוריה נטשו אותה ליד ביתם של בני הזוג מילר. מי שמצא את אורום היה פיליפ המשרת. גב’ מילר שנאה את אורום וקינאה בה מאוד. לאורום היו תלתלי זהב קסומים שעזרו לה לעמוד כנגד התעללויות שחוותה מצד אמה המאמצת. פיליפ, המשרת של בני הזוג מילר דאג לה בילדותה. פליפ חלה מחלה נוראית ובני הזוג מילר התנגדו לטפל בו וגירשו אותו מביתם בזמן שאורום הייתה בטוחה שהוא מת. אורום ברחה מהבית לאחר שגברת מילר גזרה את תלתליה ומצאה מקלט בבית יתומים שגילתה כי פיליפ המשרת ששירת במשפחת מילר הוא מנהלה ומייסדה.
אורום התחתנה עם יונתן שהיה גם יתום וילדה ילדה זהובת שיער. זיו היא השליחה החדשה של כוחות הרשע. אולם, קללה רדפה אותם וגרמה לתינוקת להידמות לגברת מילר (שגזרה את תלתליה של אורום). מרוב פחד, אורום נטשה את הבת שלה ליד ביתם של משפחת גולד. הסתבר שגברת גולד (זוהרה) הייתה מרשעת גם כן. גברת גולד עבדה בבית היתומים שבו שהתה אורום והעלילה עליה עלילות. כשאורום פגשה את הבת שלה, בעלת תלתלי הזהב, זיהתה אותה ומנעה ממנה לברוח. שתיהן ביחד הובילו לגירושה של גברת גולד בבושת פנים וחיו באושר עד עצם היום הזה.
מיי (פירושונים)
{{פירושונים|אישים: אתרים:
ראו גם
}}
מהירות אווירית
מהירות אווירית הוא מושג מעולם התעופה, המתאר את מהירותו של כלי טיס ביחס לגוש האוויר שסביבו.
ליגת נשים למען ישראל
היסטוריה
ליגת נשים למען ישראל (לנ"י) נוסדה בשנת 1928 בניו יורק, כארגון ללא כוונת רווח על ידי נשים יהודיות וציוניות. תחילת היא נקראה "ליגת נשים למען פלשתינה" (Women's League for Palestine), אך עם קום המדינה שונה השם ל "ליגת נשים למען ישראל". מטרות הארגון היו סיוע ליישוב העברי במשימות חברתיות, בקליטת עלייה ובחינוך. לצורך כך גייסה לנ"י תרומות להקמת "בתי חלוצות", שנועדו לאפשר לנשים צעירות שעלו בגפן לקבל הכשרה מקצועית וללמוד את התרבות והשפה החדשות. העולות הצעירות ששוכנו בבתי החלוצות עבדו במפעלים קואופרטיביים וקיבלו שיעורים בעברית. בשנת 1932 הוקם בית החלוצות הראשון בחיפה בשכונת הדר הכרמל. ארבע שנים אחריו נפתח בית החלוצות ברחוב המלך ג'ורג' בתל אביב, ובשנת 1943 נחנך בית החלוצות בשכונת רחביה בירושלים. במהלך מלחמת העצמאות השתתפו בתי החלוצות במאמץ המלחמתי: הבית בחיפה שימש כמטבח הצבאי המרכזי בעיר, הבית בתל אביב סייע בהקמת חיל הנשים, ותחנת הרדיו קול ירושלים שידרה מבית החלוצות בירושלים בימי המצור על העיר.
לאחר קום המדינה, בשנת 1950, נוסד על ידי לנ"י בית החלוצות הרביעי בנתניה. במתחם זה הקימה לנ"י שנתיים אחר כך, בשיתוף עם משרד הסעד, את 'אורה' – מפעל שיקומי לאריגת יד של עיוורים. ליד מפעל האריגה הוקמה מתפרה, שהעסיקה נשים עולות ומוגבלות. בשנת 1959 זכה המפעל בפרס קפלן.
עם תום גלי העלייה הגדולים, השתנה מוקד הפעילות של לנ"י: עזרה למשפחות צעירות ולסטודנטים משכבות מצוקה, לקורבנות אלימות במשפחה, הקמת קבוצות לעזרה עצמית ועוד. שמם של בתי החלוצות הוסב בהתאם ל"בתי ליגת נשים".
באמצע שנות ה-50 החלה לנ"י לשתף פעולה עם האוניברסיטה העברית בירושלים ובכספי התרומות שלה נבנו שני בנייני המעונות הראשונים לסטודנטיות, קפיטריה, אולם ספורט ומרכז הסטודנט בקמפוס גבעת רם. לאחר שחרור ירושלים תרמה לנ"י עוד שלושה בנייני מעונות נוספים לסטודנטיות, הקימה את הקתדרה לסוציולוגיה על שם מייסדת הארגון רוז אייזקס, וקרן מלגות לחיילים משוחררים. בבית לנ"י בנתניה פעל 'בית הספר להכשרה מקצועית למבוגרים', שהציע קורסים להכשרה מקצועית ולהסבה מקצועית בתחומים: טבחות, קונדיטוריה, טכנאות שיניים וסייעות לרופאי שיניים, בשיתוף עם משרד התמ"ת. בשנת 1978 החל לפעול במתחם גם תיכון מקצועי. באותה שנה נחנך בשכונת דניה בחיפה רחוב על שם לנ"י.
בשנת 1986 הוקם, בחסות לנ"י, המרכז הישראלי לעזרה עצמית. בהמשך הקימה לנ"י, בשיתוף עם גורמי רווחה, "מרכז אזורי לשלום המשפחה" במגזר הערבי. המרכז העניק שירות לנפגעי אלימות במשפחה ביישובים באזור המשולש. בשנת 2001 החלה לנ"י, בשיתוף עם משרד הרווחה והעבודה, להפעיל את שירותי האומנה במרכז הארץ, במטרה למצוא לילדים במצוקה משפחות אומנה, במקום לשכנם במוסדות. כמו כן הפעילה לנ"י את מערך ההכשרה המקצועית של העובדים הסוציאליים בכל רחבי המדינה. בעשור השני של המאה ה-21 הועבר הבית בנתניה לידי עיריית נתניה והבית בירושלים ליד בן-צבי.
הפעילות כיום
נשיאת לנ"י הנוכחית היא עו"ד ז'אן שכטר, ומנכ"לית הארגון היא עו"ד אסתר פלפל־פז.
פורמולה 1 עונת 2005
במסגרת פורמולה 1 של שנת 2005 נערכו נערכו 19 מרוצים. כאלוף העולם הוכתר פרננדו אלונסו ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת רנו. אלונסו הפך בגיל 24 לאלוף העולם הצעיר ביותר בהיסטוריה של הפורמולה 1.
אירועים חריגים אירעו בגרנד פרי של ארצות הברית בו זינקו למרוץ רק שש מכוניות, עקב סירובן של כל הקבוצות שהשתמשו בצמיגי מישלין להתחרות מסיבות בטיחותיות וכן בגרנד פרי האיטלקי בו הייתה זו הפעם הראשונה בה כל 20 המכוניות שהחלו את המרוץ גם סיימו אותו, ללא פרישות.
בעונה זו, שימש הישראלי חנוך ניסני (אשר התגורר אז בהונגריה) כנהג ניסוי של חברת מינרדי ועקב הפופולריות הרבה שלו בהונגריה שימש כנהג השלישי של הקבוצה במרוץ ההונגרי. אולם תוצאותיו הנמוכות במקצי הדירוג לא איפשרו לו להשתתף במרוץ עצמו.
כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
אליס בארץ הפלאות (משחק מחשב)
תקציר המשחק
המשחק מאפשר לשחקנים להדריך, להגן ולסייע לאליס כשהיא מטיילת דרך ארץ תת, תוך כדי התרת פאזלים מעוותים במשחק. לאורך הדרך, על השחקן, להשתמש בכוחות המגוונים וייחודיים של הדמויות, שלכל אחד יש יכולות ייחודיות שיעזרו לשחקן להתחמק ממלכודות ולפתור חידות מאתגרות. על השחקן, לבחור בחוכמה בכל אחת מיכולותיהם של הדמויות ולשלב את היכולות על מנת לפתור חידות מורכבות יותר
שלבים
המשימה העיקרית במשחק זה להדריך את אליס ולחקור את נפלאות ארץ תת-ולמצוא את חלקי ארץ תת-תוך כדי השלבים: נוסף על כן, בין השלבים, על השחקן להשתמש בדמויות שקיבל על מנת לפתור אתגרים ופאזלים שונים ומאתגרים.
הדמויות ויכולותיהן
הדמויות מופיעות לפי סדר הופעתן: דמויות שלא ניתן לשחק:
בונוסים
במהלך המשחק, השחקן ימצא תיבות "פנדורה" שאם הוא יפתח אותם, הוא ירוויח נקודות. הנקודות שהוא ירוויח, יעזרו לו לקנות חיילי שחמט במהלך שיטוטיו בארץ תת. חיילי השחמט שהשחקן יקנה יעזרו לו לפתוח מהלכי מלחמה חדשים של הדמויות ובין היתר גם אופציות להשתמש בכוחות הדמויות למטרות שונות. ישנן תיבות "פנדורה" מסוימות, שעל מנת לפותחן, השחקן יצטרך להשתמש ביכולות של הדמויות.
קבלה
גרסת ה-PC של המשחק קבלה ביקורות מעורבות, עם ציון ממוצע של 63 מתוך 100 ב-Metacritic מיכאל אפרטי מאתר "GameZone" נתן לגרסת הWii דירוג של 7.6 מתוך 10, ואמר, "שהמשחק הכללי הוא ששום דבר לא קרה קודם, למשחק יש עדיין קצב נחמד אליו. זה מה שזה - התאמת משחק של סרט, מעט בלתי שגרתי, אבל נגיש ". מצד השני, "GameSpot" נתנו למשחק ציון של 6 וחצי מתוך 10 וקבע שזה "דירוג הוגן". האתר ציין שכמה ממכניקות הפאזל של המשחק וכדומה כנקודות טובות, בעוד הקרב החוזר, משחק הקול הגרוע וחוסר אחידות חזותי היוו נקודות רעות. לשם ההשוואה, גרסת DS של המשחק הסתדרה היטב, והרוויח ציון של 8 וחצי מתוך 10 והדירוג נקבע "מצוין".
בנץ פרידן
חייו
פרידן נולד בנורפוק, וירג'יניה שבארצות הברית, למנחם מנדל זיו ורבקה לבית קדישביץ, במשפחה שהיגרה מליטא. אביו היה ציוני נלהב ובשנת 1920 עלתה המשפחה לארץ ישראל, לירושלים המנדטורית, שם גדל בן ציון בשכונת מוסררה, בית מנדלבאום וברחביה. את השכלתו רכש בגימנסיה רחביה ובמוסד מקוה ישראל שם נשבע אמונים לארגון ההגנה. הוא התקדם בארגון זה והחל משנת 1937 הפך לאחד המפקדים בפלוגות השדה לצידו של יצחק שדה.
בראשית מלחמת העולם השנייה נשלח פרידן לארצות הברית על ידי ארגון ההגנה כדי ללמוד טייס, אך הדבר לא צלח בידו בשל עיוורון צבעים. תחת זאת הוא שירת בצוות טכני בחיל האוויר האמריקאי והוצב בבריטניה. עוד לפני כן נישא לדינה, מי שתלווה אותו במשך יותר מיובל שנים.
לאחר המלחמה שירת בן ציון כמפקד חטיבה 8, חטיבת מילואים, ולאחר מכן יצא לשליחות ביטחונית בארצות הברית. בשנת 1957 נפצע באירוע חדירת פדאיון בדרום, דבר שגרם לו לנכות ברגלו. לאחר תקופת החלמה ארוכה עבר לעסקים. הוא ניהל שורה של עסקים ובהם: בית הפנקייק ושירותי הסעדה באזור ים המלח. בשנת 1963 הוא זכה במכרז לניהול בית ההבראה בעין בוקק. בסוף שנות ה-60 נמנה עם ראשוני המתיישבים בעיר אופירה שבחצי האי סיני והיה מבעלי בית מלון שם. יותר מאוחר ביצע פרויקטים שונים בשארם א-שייח'. מסעדת ראנצ'ו באנצ'ו ועוד.
כשפרש מעסקיו הקים יחד עם חבריו את עמותת "אלכסנדרוני", ויחד פעלו למען הנצחת הנופלים, להחדרת רוח תש"ח בקרב בני הנוער ולהקמת אנדרטאות ברחבי הארץ. כמו כן פעלה העמותה לתביעת לשון הרע כנגד תזה שכתב תדי כ"ץ ולפיה בסופו של קרב טנטורה אירע כביכול טבח, בו נהרגו כמאתיים גברים בלתי חמושים. בהסכם פשרה נקבע שכ"ץ יחזור בו מההאשמה על הטבח ויפרסם הודעת התנצלות. בעקבות כך בדקה אוניברסיטת חיפה את העבודה מחדש והחליטה לפסול אותה.
פרידן הלך לעולמו ב-12 באפריל 2014 והובא למנוחות בבית העלמין בשיכון ותיקים בנתניה. בן 97 היה במותו. הותיר אחריו שני בנים (דן וליאור), בת (תמנע) ונכדים.
גן סוטין
גן סוטין (נקרא גם חורשת נהרדעא) הוא גן בצפון החדש של תל אביב הנמצא בין הרחובות נהרדעא וסוטין ומקשר ביניהם.
במסגרת הקמת מגדל סוטין המתוכנן בצמוד לגן במקומו של בית הקיבוץ המאוחד המיועד להריסה, התחייבו מקימי המגדל לשמר את גן סוטין וכן להרחיב אותו בעוד גינה בעלת צמחייה דומה לצמחייה הנוכחית בגן.
אדריכלות נוף
העצים פזורים לכל אורכו בדומה ליער וגולשים גם לתחומי המדרכות של שני הרחובות. כל העצים הם בעלי גזע דק ואין בגן שיחים המסתירים את שדה הראייה למי שעובר בגן או ברחובות הסמוכים. באופן זה מתקבלת חוויה של הליכה בתוך חורשה גם למי שהולך במקביל לגן לאורך הרחוב. פיזור העצים גם גולש במספר מקומות לשביל ההליכה המבוטן. שביל זה חוצה באלכסון ישר ומדויק את הגן ולכל אורכו ספסל עץ אחד ארוך במיוחד. קו ישר זה מנוגד לפיזור האקראי של העצים ושל הצמחייה - ניגוד המדגיש את שני האלמנטים. לאורך השביל גם פס תאורה כחולה הדולק בשעות החשיכה. מצידו השני של רחוב נהרדע, בהמשך קו השביל, נמצא שביל הולכי רגל נוסף העובר דרך מתחם בארי נהרדעא.
בצמוד לצד של רחוב סוטין נמצא גם אזור עגלגל תחום במעקה שבתוכו פרחים וצמחייה נמוכה שגם בו שתולים העצים. אזור זה מעוצב ונתפש כאגם קטן שבו צמחייה צפה, אף על פי שאין בו כלל מים.
ג'ורג' (עיר)
ג'ורג' (באנגלית: George) היא העיר השנייה בגודלה בפרובינציית הכף המערבי בדרום אפריקה. העיר היא מרכז נופש וכנסים פופולרי, ומשמשת כמרכז אדמיניסטרטיבי ומסחרי חשוב. העיר נקראת על שמו של המלך הבריטי ג'ורג' השלישי. העיר ממוקמת בערך באמצע הדרך בין קייפטאון לפורט אליזבת. ג'ורג' ממוקמת על רמה של 10 קילומטרים בין הרי אוטניקה מצפון והאוקיינוס ההודי מדרום.
ויקיפדיה בסבואנו
ויקיפדיה בסבואנו היא המהדורה של ויקיפדיה, מיזם אנציקלופדיית האינטרנט החופשית, בשפת סבואנו. לשפה זו, השפה השנייה המדוברת בפיליפינים, כ-21 מיליון דוברים ברמת שפת אם. נכון ל- ב ישנם בוויקיפדיה זו  ערכים.
ג'ורג' (עיר)
היסטוריה
לפני ההתיישבות האירופית בסוף המאה ה-17 האזור היה מיושב על ידי שבט הקויקוי.
היישוב שעתיד להפוך לג'ורג' הוקם כתוצאה מהביקוש הגובר לעצים. בשנת 1777 הקימה חברת הודו המזרחית ההולנדית נקודה לאספקת עצים. בשנת 1811 הכפר הוכרזה כעצמאית על ידי השלטונות הבריטיים. הרחוב הראשי של העיר, רחוב יורק, נקרא על שמו של בנו השני של המלך ג'ורג', הנסיך פרדריק, דוכס יורק ואלבני. הכפר ג'ורג' קיבל מעמד של עיר ב-24 במרץ 1837.
ויקיפדיה בסבואנו
אופי הוויקיפדיה
נכון ל-8 באוגוסט 2017, בוויקיפדיה למעלה מחמישה מיליון ערכים, והיא מדורגת במקום השני בעולם מבחינת כמות הערכים בה. אולם 99% מהערכים נוצרו אוטומטית על ידי בוטים, בעיקר הבוט Lsjbot, תוכנה אוטומטית שיוצרת ערכים על בעלי חיים על פי תבנית קבועה ותוך הסתמכות על מאגרי נתונים, שראשיתה ועיקר פעילותה בוויקיפדיה השוודית. על כן, רוב הערכים בה קצרים מאוד, ומדד העומק המשמש מדד גס לאיכות הערכים (חלוקה של מספר העריכות באתר במספר הערכים) של הוויקיפדיה בסבואנו עומד על 2 (נכון ליולי 2019), וזאת לעומת מדד עומק של כ-259 עבור ויקיפדיה העברית באותה התקופה, ומדד עומק של כ-964 עבור ויקיפדיה האנגלית. מדד העומק של ויקיפדיה בטגלוג (שפה פיליפינית נוספת) גדול בערך פי 19 לעומת מדד העומק של הוויקיפדיה בסבואנו.
בנוסף, מרבית הערכים בויקיפדיה זו תורגמו מויקיפדיה האנגלית.
היסטוריה
ויקיפדיה בסבואנו החלה את דרכה ב-22 ביוני 2005. נכון לשנת 2011, הייתה זו הוויקיפדיה הגדולה ביותר עבור שפה שמקורה בפיליפינים, ורק לאחריה ויקיפדיה בשפת ואריי-ואריי וויקיפדיה בטגלוג.
באתר מספר גבוה של מפעילי מערכת יחסית למשתמשים רגילים (4.76 אחוזים).
הרף של 1,000,000 ערכים נחצה ביום 16 ביולי 2014.
משתלה
מִשְׁתָּלָה היא מקום לגידול צמחים אשר מנותק מהקרקע, החל מהזרעים או רבייה וגטטיבית הכוללת יחורים, תרבית רקמות, הברכה, פיצול שורש ועד למצב של פרח, שיח או עץ המיועד לשתילה במקום אחר.
סוגי משתלות
ישנן משתלות המתמחות בסוגים שונים של צמחים, פרחים, צמחי תבלין, עצי נוי או עצי פרי, וישנן משתלות המוכרות את כל סוגי הצומח השונים.
ברוב המשתלות ניתן לקנות אף אביזרי נוי (אבנים, סלעים חיפויים שונים, עציצים וכדומה) לגינות, וכן ברבות מהמשתלות ישנם שירותי גינון או ייעוץ לגננות.
ישנן משתלות שאינן מגדלות בעצמן את הצמחים, אלא משווקות לצרכן צמחים שונים ופרחים אשר מיובאים או נקנים על ידם במשתלות האם. וישנן משתלות המבצעות את כל תהליך הגידול בעצמן.
משתלות רבות מתמחות בסוג מסוים בלבד של צמחים, כגון ייחורים לגפן או לעצי הדר, או פרחים לייצוא בלבד, כשבדרך כלל במשתלות אלו ישנו מעקב מחמיר על הזנים השונים שלא יתערבו בזנים אחרים כדי לשמור על ייחודיות הצמח.
המשתלות מתמחות גם בהדברת המזיקים השונים המזיקים לצמח.