cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קאובוי ביבופ (סדרת טלוויזיה, 2021)
נובליזציה וקומיקס
באוגוסט 2021, הוכרז כי נטפליקס משתפת פעולה עם הוצאת "Titan Books" על מנת להוציא לאור מספר ספרים המבוססים על הסדרה, כאשר הספר הראשון, בשם "Cowboy Bebop: A Syndicate Story: Red Planet Requiem", עתיד לצאת לאור בשלהי שנת 2021. בנוסף, בינואר 2022, עתיד לצאת לאור ספר אמנותי שיכיל אמנות קונספט ותמונות מאחורי הקלעים מתוך הסדרה.
בראד וונאמייקר
בראדלי דניאל וונאמייקר (באנגלית: Bradley Daniel Wanamaker, נולד ב-25 ביולי 1989) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז.
קאובוי ביבופ (סדרת טלוויזיה, 2021)
נובליזציה וקומיקס
כמו כן, נמסר כי "Titan Books" תפרסם מיני-סדרת קומיקס בת ארבע גיליונות המבוססת על הסדרה, כאשר הגיליון הראשון שלה עתיד לצאת לאור בדצמבר 2021, ואוגדן מסחרי שיאגוד בתוכו את כל ארבעת הגיליונות עתיד לצאת לאור במאי 2022. מיני-סדרת הקומיקס נכתבה על ידי דן ווטרס, והיא אוירה על ידי למאר מאתורין.
בראד וונאמייקר
ראשית הקריירה
וונאמייקר החל את דרכו באוניברסיטת פיטסבורג, שם שיחק ב'הפנתרים פיטסבורג' תחת הדרכתו של המאמן ג'יימי דיקסון. בפיטסבורג שיחק וונאמייקר כארבע שנים (2010–2014) במהלכן קלע 1,090 נקודות וזכה לאות הצטיינות מטעם סוכנות הידיעות AP. לפני הגעתו למכללה, שיחק וונאמייקר בתיכון בו למד, היה נחשב לשחקן מצטיין וזכה לתואר 'שחקן השנה של פילדלפיה דיילי ניוז'.
המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה
מטרות
מתוך הצהרת הכוונות של הארגון:
בראד וונאמייקר
טראמו ופולגור פורלי
בשנת 2011, לאחר שלא נבחר בדראפט הnba, החל וונאמייקר את הקריירה המקצועית ושיחק במהלך עונת 2011–2012 בשני מועדוני כדורסל איטלקיים: טראמו ופולגור פורלי.
המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה
מטרות
המטרות של הארגון הן להנגיש שירותים משפטיים לאנשים טרנסג'נדרים, אינטרסקס, ובעלי זהויות לא-בינאריות שהכנסתם נמוכה, להציע חינוך ציבורי ולקדם רפורמות משפטיות כדי למגר אפליה ממסדית מטעם המדינה על בסיס זהות ומבע מגדריים. בכוונת הארגון גם להקים קולקטיב לפיתוח כישורי הנהגה בקרב אנשים טרנסג'נדרים, אינטרסקס ובעלי זהויות מגדריות לא-בינאריות שהם אנשים של צבע, תוך כדי השתתפות בתנועה הרחבה יותר לצדק גזעי, חברתי וכלכלי.
בראד וונאמייקר
אוסטין ספרס
לאחר סיום העונה באיטליה, חתם וונאמייקר באוסטין ספרס מליגת הפיתוח של הnba, קבוצת הבת של הספרס. בסיומה של העונה, זכה וונאמייקר עם הקבוצה באליפות ליגת הפיתוח.
המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה
תחומי פעילות
עורכי דין ופעילי שטח מטעם ה-SRLP עובדים במגוון תחומים, כולל אפליה תעסוקתית, פלילים, שירותים ומרחבים מופרדים מגדרית, ורישום במסמכים ומשרדים רשמיים.
בראד וונאמייקר
לימוז' הצרפתית ופיסטויה האיטלקית
לאחר הזכייה באליפות ליגת הפיתוח עם האוסטין ספרס, חתם וונאמייקר בלימוז' מליגת העל הצרפתית בכדורסל. במהלך העונה העמיד ממוצעים של 9.0 נקודות ו3.4 ריבאונדים למשחק. בסיום העונה עזב וונאמייקר את הקבוצה וחתם בקבוצת פיסטויה מליגת העל האיטלקית בכדורסל.
ברוזה באמברג
ב-2 ביולי 2014 חתם וונאמייקר בקבוצת ברוזה באמברג מליגת העל הגרמנית בכדורסל לעונה אחת. בעונתו הראשונה במועדון הוביל וונאמייקר את קבוצתו לאליפות ליגת העל הגרמנית לעונת 2014–2015 ואף זכה בתואר הM.V.P של גמר הפלייאוף. בעקבות זכייתה באליפות, קיבלה באמברג כרטיס חופשי ליורוליג לעונת 2015–2016. בסיום עונתנו הראשונה במועדון, חתם וונאמייקר לעונה נוספת. במהלך עונתנו השנייה המשיך את היכולת הטובה מהעונה הראשונה והוביל את קבוצתו לטופ 16 ביורוליג ולאליפות ליגת העל הגרמנית שנייה ברציפות.
המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה
עקרונות וחזון
פעילים ב-SRLP גורסים ששורש הבעיה בנושא אפליה מגדרית טמונה בשיטה עצמה. הם גורסים שעל אינדיבידואלים החווים דיכוי להתאחד כדי לקדם מטרות של צדק ושוויון; שעל המדוכאים לפעול למען עצמם, כי אין מזור דרך ערוצים רשמיים, שפעמים רבות יוצרים את הפערים בין אנשים על בסיס מגדר או צבע, במקום למנוע או לתקן אותם. ולכן, הפרויקט עובד עם קבוצות מגוונות מבחינת זהות, מתוך אמונה שהדיכויים השונים שלהן מקורם זהה, וכן שאין מזור שיאה רק לקבוצה אחת, אלא שהפתרון עבור כל הקבוצות קשור בקשרים הדוקים. הארגון עצמו מתנהל באופן שוויוני וללא היררכיות.
בראד וונאמייקר
דרושפאקה
ב-23 ביוני 2016 חתם וונאמייקר בקבוצת דרושפאקה מליגת העל הטורקית, ששיחקה באותה עונה גם במפעל היורוליג. וונאמייקר, ששיחק באותה עונה תחת המאמן דייוויד בלאט, היה נחשב לשחקן מפתח בקבוצתו והוביל אותה לרבע גמר היורוליג, חצי גמר הפלייאוף בליגה הטורקית וגמר הגביע הטורקי. את עונת היורוליג סיים וונאמייקר עם ממוצעים של 16.7 נקודות.
פנרבחצ'ה
ב-7 בספטמבר 2017, חתם וונאמייקר בקבוצת פנרבחצ'ה, אלופת היורוליג והליגה הטורקית לעונת 2017–2018. את העונה הסדירה ביורוליג סיים עם ממוצעים של 11.4 נקודות.
בוסטון סלטיקס
בקיץ 2018 חתם על חוזה לעונה אחת בבוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, ובקיץ העוקב חתם על חוזה בקבוצה לעונה נוספת.
גולדן סטייט ווריורס
לקראת עונת חתם וונאמייקר על חוזה בגולדן סטייט ווריורס.
שארלוט הורנטס
ב-25 במרץ 2021 הועבר במסגרת טרייד לשארלוט הורנטס.
אינדיאנה פייסרס
ב-6 באוקטובר 2021 חתם וונאמייקר באינדיאנה פייסרס. לאחר שלושה חודשים שוחרר מהקבוצה.
וושינגטון וויזארדס
ב-29 בדצמבר 2021 חתם על חוזה לעשרה ימים בוושינגטון ויזארדס.
מנקין זהוב-צוואר
מנקין זהוב-צוואר (שם מדעי: Manacus vitellinus) הוא מין של ציפור ממשפחת המנקיניים אשר חיה ביערות הגשם הטרופיים והסובטרופיים של צפון אמריקה הדרומית בין קולומביה לפנמה. תפוצתו ביערות נמוכים שופעי שיחים למורדות הרי האנדים. מין זה נחקר לראשונה בידי החוקר ג'ון גולד ב-1843.
המנקין הוא עוף קטן באורך 11 ס"מ ומשקל 17.1 גרם בנקבות ו-19.3 גרם בזכרים. הזכר בעל נוצות בצבע אפור-זית עם כתפיים וחלק עליון של הכנפיים שחורים וחזה ועורף צהובים עד הפנים. הכיפה והחלק העליון של הראש שחור והמקור קטן וכהה. המנקין מושך נקבות בידי נוצותיו המרשימות וזקירת נוצות הסנטר הגדולות שלו. כמו כן הוא קורא קריאות נעימות ומבצע ריקוד על הענפים במטרה למשוך את הנקבות הפשוטות ודהויות יותר.
בניגוד להרבה ציפורי שיר, המנקין עוזב את בת זוגו לאחר ההזדווגות ומחפש נקבה אחרת בלי לעזור לגוזלים. המנקין ניזון ביער השופע מפירות ומחרקים.
תת-מינים:
זאק סטבלטי-קוק
איזאק "זאק" סטבלטי-קוק (באנגלית: Izaac "Zac" Stubblety-Cook; נולד ב-4 בינואר 1999) הוא שחיין אוסטרלי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020), אלוף העולם (בודפשט 2022) ושיאן העולם במשחה ל-200 מטר חזה.
2018
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד, אוסטרליה באפריל 2018 סיים סטבלטי-קוק במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:15.71 דקות.
סגן אלוף הפאן פסיפיק
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.89 דקות, אחרי איפיי ווטנאבה מיפן (2:07.75 דקות) ולפני בן ארצו מתיו וילסון (2:08.22 דקות).
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.36 דקות.
2021
במבחנים האוסטרלים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באדלייד, אוסטרליה הדרומית ביוני 2021 זכה סטבלטי-קוק בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.69 שניות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 2:06.28 דקות.
אלוף אולימפי
במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:06.38 דקות, לפני ארנו קמינחה מהולנד (2:07.01 דקות) ומטי מטסון מפינלנד (2:07.13 דקות). בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:07.37 דקות ועלה ראשון לשלב חצי הגמר שבוא קבע תוצאה של 2:07.35 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.
שיאן עולם ואלוף עולם
במבחנים האוסטרלים לאליפות העולם שנערכו באדלייד, אוסטרליה ב-19 במאי 2022 קבע במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:05.95 דקות, שיפור לשיאו בן 3 השנים של אנטון צ'ופקוב מרוסיה (2:06.12 דקות). באליפות העולם עצמה שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-23 ביוני הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:07.07 דקות, לפני יו האנאגורומה מיפן ואריק פרסון משוודיה שקבעו תוצאה זהה של 2:08.38 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.65 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 59.51 שניות.
מלחמות האינדיאנים
מלחמות האינדיאנים הוא השם המשמש היסטוריונים לתיאור סדרת קרבות בין ארצות הברית וקנדה לבין האינדיאנים בארצות הברית. מונח זה מתייחס, בדרך כלל, גם לקרבות בין אמריקה הקולוניאלית לבין האינדיאנים.
המלחמות נמשכו מתקופת אמריקה הקולוניאלית ועד טבח ווּנְדֵד נִי וכיבוש כל שטחי רצועת הספר ב-1890. התוצאה הסופית של הקרבות הייתה כיבוש האינדיאנים והטמעתם בחברה או הגלייתם לשמורות. על פי הערכות לשכת מפקד האוכלוסין האמריקאית מ-1894, במהלך למעלה מ-40 הקרבות שנערכו בין 1775 ל-1890 נהרגו כ-45,000 אינדיאנים וכ-19,000 מתיישבים. ההערכה כוללת נשים וילדים שנהרגו לעיתים קרובות למרות חוסר מעורבותם הישירה בקרבות. כאמור, ההערכה מתייחסת רק לאבדות החל מ-1775 ואינה כוללת הרוגים מלפני הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
אף על פי שהשם "מלחמות האינדיאנים" נראה ככולל את כל האינדיאנים תחת מנהיג אחד, לא כך הדבר. האינדיאנים היו, ועדיין, קבוצות נפרדות בעלות היסטוריה נפרדת, בדומה ליחס בין תושבי אירופה מארצות שונות. ההחלטה האם לצאת למלחמה התקבלה בדרך כלל במישור המקומי, אך היו מספר מקרים בהם נאבקו בצורה מאורגנת, לדוגמה תחת התאחדות שבטי האירוקוי או התלכדות זמנית כגון סביב הצ'יף טקומסה בקרב טיפקאנו.
היסטוריונים כיום רואים בדעה שהמלחמה הייתה מאבק בין-גזעי בין אינדיאנים ללבנים כפישוט יתר של המצב ההיסטורי. אינדיאנים ולבנים לחמו זה לצד זה לעיתים קרובות. לדוגמה, אף על פי שקרב הורסשו בנד מתואר לעיתים קרובות כניצחון ארצות הברית על שבט הקריק, היה הכוח המנצח מורכב מלוחמי קריק מאזור אחר, מהצ'ירוקי, ומכוחות מטנסי בהנהגת אנדרו ג'קסון. מזווית ראייה רחבה ניתן לומר שהמלחמה הייתה על טריטוריית האינדיאנים ולא על השמדתם.
התקופה הקולוניאלית (1622–1774)
אלו מלחמות שנערכו בין האינדיאנים לבין כוחות המושבות האירופאיות בטריטוריה שעליה תוקם ארצות הברית, בתקופה שלפני הכרזת העצמאות של ארצות הברית,
דה סוטו דיפלומט
דה סוטו דיפלומט (DeSoto Diplomat) היא מכונית סלון שיוצרה על ידי חטיבת "דה סוטו" בחברת קרייזלר האמריקאית, אשר יועדה לשוקי יצוא מחוץ לארצות הברית למעט קנדה, בין השנים 1946–1962.
דגמי הדה סוטו דיפלומט יוצאו לאירופה, דרום אפריקה, דרום אמריקה, הוואי ואוסטרליה. משנת 1953 דגם הדה סוטו יוצר והורכב באוסטרליה, ומאוחר יותר גם בדרום אפריקה.
בשנת 1957 שונו מרכב ועיצוב הרכב מהקצה אל הקצה.
חטיבת דה סוטו
חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928.
חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם ארננדו דה סוטו - החוקר הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי.
הייצור באוסטרליה
קרייזלר אוסטרליה (Chrysler Australia) ייצר את סדרת SP24 דה סוטו דיפלומט, משנת 1953. הדגם התבסס על דגם הפלימוט P24 שיוצר ב- ארצות הברית.
משנת 1954–1957 נבנה דגם הדה סוטו דיפלומט SP25.
ואגיו
ואגיו (ביפנית: 和牛 Wagyū, "פרה יפנית") הוא שם כולל לארבעה גזעי פרות מבויתות ביפן, ולפעמים שם קולינרי לנתחי בשר בקר מהם.
באזורים מסוימים ביפן, כל נתח ואגיו מכונה לפי שטח הגידול של הפרה כגון בקר מטסוסאקה, בקר קובה (המוכר ביותר), בקר מישימה, בקר אומי ובקר סאנדה. מתחילת המאה ה-21 הלך בשר הוואגיו ונהיה שמן יותר, שכן הפרות כבר לא מגודלות במרעה פתוח ועוברות תהליך של פיטום לכן בשרן נהיה עבה ושמנוני יותר.
יפן
ישנם ארבעה גזעים של פרות שמקורם ביפן: "יפנית שחורה" (黒毛和種 Kuroge Washu), "מוקאקו וואשו" (和種 Mukaku Washu), "פרה יפנית חומה" (赤毛和種 Akage Washu), ו"פרה יפנית קצרת קרניים" (日本短角和種 Nihon Tankaku Washu).
הפרה היפנית השחורה מהווה 90% מן הבשר הבקר המפוטם במדינה. לגזע זה של פרות יש תת-מינים: טוטורי, טאג'ימה, שימאנה ואוקויאמה. הפרה היפנית החומה (לעיתים מכונה גם "פרה אדומה") מהווה אף היא נתח נכבד משוק הבקר ביפן. הפרה היפנית קצרת הקרניים מהווה רק אחוז אחד מכל נתח שוק בשר הבקר ביפן.
אוסטרליה
אגודת הוואגיו האוסטרלית היא אגודת גידול פרות הוואגיו הגדולה ביותר מחוץ ליפן. פרות ואגיו יפניות גזעיות, וכן הכלאות למיניהן, מגודלות באוסטרליה לצריכה בתוך המדינה ולייצוא למספר שווקים מעבר לים כגון טאיוואן, סין, הונג קונג, סינגפור, מלזיה, אינדונזיה, בריטניה, צרפת, גרמניה, דנמרק וארצות הברית. פרות הוואגיו האוסטרלית מפוטמות בזרעים במשך 300 עד 500 הימים האחרונים עד שחיטתן. לפרות המגודלות בחלקה המערבי של אוסטרליה ניתן יין אדום והן מקבלות עיסויים בתפריט באופן קבוע.
דה סוטו דיפלומט
הייצור באוסטרליה
דגם הדה סוטו דיפלומט קופה יוצר משנת 1956.
ואגיו
ארצות הברית
בארצות הברית, גזעי הוואגיו היפני מוכלא עם גזע האנגוס האמריקאי. לפרות המוכלאות קוראים "בקר קובה בנוסח אמריקאי". ישנן פרות ואגיו גזעיות לחלוטין בארצות הברית והן רשומות וגידולן מפוקח על ידי איגוד הוואגיו האמריקאי.
קנדה
גידול פרות ואגיו החל בקנדה בשנת 1991 עת הוקם איגוד הוואגיו הקנדי. פרות מגזע זה נמצאות ברפתות באלברטה, אונטריו ובאי הנסיך אדוארד. בשר הפרות מיוצא לארצות הברית, אוסטרליה, ניו זילנד, הוואי ואירופה.
בריטניה
בשנת 2008, פרות ואגיו גזעיות הובאו לצפון יורקשייר ושחיטתן החלה בשנת 2011. מאז שנת 2011 גזע הפרה מגודל גם בסקוטלנד.
איגוד מגדלי גזע הוואגיו האנגלי הוקם ביולי 2014.
לוקאס ריגר
לוקאס ריגר (בגרמנית: Lukas Rieger; נולד ב-3 ביוני 1999 בלרטה ) הוא זמר פופ גרמני. הוא שר בעיקר באנגלית.
ביוגרפיה
ריגר נולד ב-3 ביוני 1999 למייקל ובירגיט בהנובר שבסקסוניה התחתונה.
בשנת 2014, הוא השתתף בתוכנית "The Voice Kids". בשלב האודישנים העיוורים הוא שר את "Can't Hold Us" של הראפר מאקלמור. הוא לא הצליח להעפיל לגמר.
ריגר צבר את קהל מעריצים דרך הרשתות החברתיות. חשבון האינסטגרם שלו מונה מעל ל-1.9 מיליון עוקבים, נכון לפברואר 2021, וחשבון הטיקטוק שלו מונה מעל ל-3.7 מיליון עוקבים. ערוץ היוטיוב שלו מונה 491 אלף רשומים ומעל ל-31.3 מיליון צפיות.
מפגש חתימות שלו באולם שהתקיים באוקטובר 2016, אחרי יציאתו של אלבומו הראשון, Compass, הופסק על ידי המשטרה לאחר שמספר מעריצים התעלפו. קודם לכן, אירוע דומה בעיר שטוטגרט משך מעל ל-2,000 מעריצות. ההנהלה הודיעה לאחר מכן כי הם לא יוכלו עוד לארגן מפגשים שכאלה.
ב-2018 יצא לאור האלבום השני שלו, "Code", אותו שר בסיבובי הופעות ברחבי גרמניה, אוסטריה, שווייץ וצ'כיה.
ב-2019 הוא השתתף בעונה השנייה של תוכנית הריקודים "Let's Dance" של רשת RTL הגרמנית. הוא היה המפורסם השלישי שלא קיבל מספיק שיחות מהצופים. יחד עם הרקדנית קטיה קלוגינה, הוא הגיע למקום ה-12, ולאחר מכן הם היו בזוגיות, שנמשכה כחודש. באותו היום, הוא גילם את הזמר מרלון בסרט "", המבוסס על סדרת ספרי הילדים המצליחה "Mein Lotta-Leben" מאת אליס פנטרמילר.
חיים אישיים
לריגר יש אחות גדולה, מארי, והוריו הם מייקל ובירגיט.
הוא למד בכיתת המוזיקה בבית הספר היסודי בורגדורף בילדותו.
בשנת 2017, הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, לה קרא "Code", ובה הוא מספר על חייו, חלומותיו ופחדיו האישיים. עוד הוא מדבר על החברים, המשפחה והקריירה האישית.
ריגר מכונה לעיתים "ג'סטין ביבר הגרמני", והוא גם ביצע גרסת כיסוי לשירו של הזמר הקנדי, "Take You".
מלבד שירה, ריגר פעיל רבות ברשת החברתית טיקטוק, בה עוקבים אחריו מעל ל-3.7 מיליון עוקבים (נכון לפברואר 2021), ומפרסם ולוגים בערוץ היוטיוב שלו "Life Of Lukas", המתמקדים בשגרת היומיום שלו.
גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף
גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף הוא החסם העליון עבור הפיכה של כוכב לכוכב נייטרונים והחסם התחתון להפיכה של כוכב לחור שחור.
כלומר, כוכב שמסתו עולה על ערך זה לאחר שהליבה הגרעינית שלו גוועת יהפוך לחור שחור, בעוד כוכב במצב זהה שמסתו קטנה מערך זה (וגדולה מגבול צ'נדראסקאר) יהפוך לכוכב נייטרון. גבול אופנהיימר-וולקוף מציין את המעבר בין מצב שבו דחייה בין הנייטרונים עקב עקרון האיסור של פאולי חזקה מספיק כדי לעצור את הקריסה הכבידתית (ואז נוצר כוכב נייטרון) לבין מצב שבו הכבידה גוברת על כוחות הדחייה והכוכב ממשיך לקרוס לחור שחור.
ערכו של גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף הוא כ 3 מסות שמש, והוא התגלה על ידי הפיזיקאי רוברט אופנהיימר ותלמידו ג'ורג' וולקוף בשנת 1939. הם התבססו על עבודתו של ריצ'רד טולמן והגבול נקרא על שם שלושתם.
יולאדה סואניוט
יולאדה "נוק" סואניוט (בתאית: เกริกก้อง "นก" สวนยศ; נולדה ב-18 ביוני 1983) היא פוליטיקאית טרנסג'נדרית תאילנדית ופעילה לזכויות טרנסג'נדרים.
ביוגרפיה
לסואניוט יש תואר ראשון במדע, תואר שני במדעי המדינה, והיא מועמדת לדוקטורט במדעי החברה. בעבר, ניהלה ערוץ קניות תאילנדי מקומי והקימה את העמותה למען האישה הטרנסג'נדרית בתאילנד, הנאבקת למען זכויות נשים טרנסג'נדריות, מעניקה סיוע משפטי ומגייסת כספים למימון ניתוחים לשינוי מין.
קריירה פוליטית
במאי 2012 נבחרה סואניוט לתפקיד המפקחת הכלכלית של מחוז נאן שבצפון תאילנד, והפכה לפוליטיקאית הטרנסג'נדרית הבכירה ביותר בארצה. סואניוט התמודדה בבחירות כמתמודדת עצמאית, ולא כחלק משום מפלגה.
מסגד מרים
מסגד מרים (באנגלית: Mosque Maryam) בעיר שיקגו שבאילינוי, ארצות הברית הוא המרכז הארצי של ארגון אומת האסלאם ומקום המושב של מטהו.
המסגד
מסגד מרים ממוקם בדרום-מזרח שיקגו, כקילומטר מחוף ימת מישיגן. במקור שימש המבנה את הכנסייה היוונית אורתודוקסית של קונסטנטין והלנה הקדושים, עד אשר הועתק מקום הכנסייה לאחד מפרברי שיקגו. אלייז'ה מוחמד, מנהיג ארגון אומת האסלאם בעבר, רכש את המבנה בשנת 1972. מנהיג הארגון הנוכחי לואיס פרחאן הפך את המבנה למסגד ב-1988. הוא נקרא על שם מרים, אם ישו. לטענת פרחאן הלווה מנהיג לוב מועמר קדאפי לאלייז'ה מוחמד סכום של שלושה מיליון דולר לשם הסבת הכנסייה לשעבר למסגד.
האולם הראשי של המסגד היה בעבר אולם התווך של הכנסייה. כיפה מעטרת את גג הבניין ובמרכזה מופיעה הכתובת Allah is the greatest, היא התכביר. בארבעת עברי הכיפה נרשם חלק מן השהאדה, There is no God but Allah. מסביב לכיפה נרשם חלק מסורת א-נוּר, הפרק העשרים וארבעה בקוראן. במסגד אין מינרט.
הלילה האפל של הדחליל
Dark Night of the Scarecrow (בעברית: הלילה האפל של הדחליל) הוא סרט אימה טלוויזיוני אמריקאי משנת 1981 אשר בוים על ידי הסופר פרנק דה פליטה ונכתב על ידי ג'יי.די פייגלסון. במקור פייגלסון רצה לעשות סרט עצמאי אך בסוף הסרט נקנה על ידי רשת CBS ואף נערכו בו מספר שינויים.
עלילה
בעיירה קטנה בדרום המדינה, צ'ארלס אליוט "בובא" ריטר, אדם מבוגר אך מאותגר נפשית מתיידד עם מרילי ויליאמס. חלק מתושבי העיירה מודאגים מהקרבה בין ויליאמס לריטר, כאשר הדוור המרושע אוטיס האזלריג הוא הגרוע ביותר. כאשר ויליאמס מותקפת על ידי כלב ושוכבת מחוסרת הכרה אצל רופא העיירה האזלריג מיד חושב שריטר ניסה להרוג אותה אף על פי שהוא זה שהציל אותה. כתוצאה מכך האזלריג ועוד מספר חברים נוספים שלו מחליטים לעשות לינץ' על ריטר. בינתיים אמו של ריטר מחפשת אותו לדחליל ומעמידה אותו במרכז החצר. באותו הזמן האזלריג וחבריו מאתרים את ריטר ויורים בו למוות. לאחר מכן הם מבינים שבעצם למעשה ריטר לא תקף את ויליאמס אלא באמת הציל אותה ומתחרטים על מעשיהם (מלבד האזלריג). אך במקום להסגיר את עצמם, האזלריג מניח קלשון של ריטר קלשון כדי שזה ייראה כך כאילו ריטר ניסה לתקוף אותם והם ירו בו כתוצאה מהגנה עצמית. החבורה משקרת גם בחקירה משטרתית ועקב חוסר ראיות נגדם הם משוחררים מהמעצר.
ויליאמס שהתאוששה מהתקיפה, משתחררת מבית החולים ומתגנבת לביתו של ריטר על מנת לחפש אותו. היא פוגשת בבית את אמו של ריטר שמשקרת לה שריטר נעלם. ויליאמס יוצאת מהבית נסערת במטרה לחפש את ריטר בעוד אמו של ריטר רצה בעקבותיה. אך לבסוף ויליאמס מתיישבת במקום בו ריטר נרצח ושרה את השיר האהוב עליהם. היא אומרת לאמו של ריטר כי היא מאמינה שהוא לא נעלם אלא בסך הכל מתחבא.
יום למחרת, הארליס הוקר, אחד המעורבים בפרשה, מוצא בחצר הבית שלו דחליל שנראה כמו הדליל שהתחפש אליו ריטר. הוא מספר את זה לאוטיס שטוען כי זה התובע המחוזי ששם את זה בכוונה בשביל להציק להם. בערב הדחליל נעלם בפתאומיות מהחצר של הארליס ולאחר מכן הוא שומע רעשים מתוך האסם שלו. הוא מתקרב לאסם בחשש ומוצא שם מכונת לחיטוב עצים שפועלת בכוחות עצמה. מהבהלה הארליס נופל לתוך המכונה ונהרג. אף על פי שנהרג בתאונה אוטיס וחבריו חושבים כי המוות של הארליס היה מכוון. הארליס מגיע לביתה של אימו של ריטר ומאשים אותה שהיא זו שהרגה את הארליס אך היא מכחישה את הטענות ורומזת שאוטיס פדופיל בגלל האובססיה שלו לוויליאמס ושבגללו הוא ברח.
עד מהרה הדחליל מופיע שוב בחצר של אחד מחבריו של אוטיס. באותו הלילה אוטיס פורץ לבית של אמו של ריטר על מנת לעצור את המזימה שלה כביכול. אמו של ריטר שרואה את אוטיס בביתה נבהלת ומקבלת דום לב כתוצאה מכך. על מנת שלא יחשדו שיש לו קשר למקרה אוטיס מחליט לגרום לדליפת גז בבית שגורמת לפיצוץ הבית. כתוצאה מכך כולם חושבים שהפיצוץ היה תאונה חוץ מהתובע המחוזי שחושד.
למחרת בלילה, פילבי, אחד מחבריו של אוטיס אשר אצלו הוצב הדחליל בפעם האחרונה שומע המולה בכלוב החזירים שלו והולך לבדוק מה קורה. כתוצאה מכך פילבי נתקל בהתרחשויות מוזרות שגורמות לו לבהלה. מרוב הבהלה פילבי בורח מחצר ביתו ונכנס למכונית שלו שהוא לא מצליח להתניע אותה. כתוצאה מכך הוא בורח מהמכונית ומוצא מקלט בממגורה של תבואה. הוא נועל אחריו את הדלת אך כאשר הוא נכנס לממגורה הוא רואה כי מסוע עם כל התבואה עליו מתחיל להתקדם לעברו. פילבי מנסה לפתוח את הדלת הנעולה אך לא מצליח וכתוצאה מכך כל התבואה שעל המסוע נופלת עליו והוא נקבר בתוכה ונחנק למוות.
סקיטר פותח את הארון ומגלה שהגופה של ריטר עדיין שם. סקיטר המבוהל מחליט לברוח מבית הקברות בעוד אוטיס רודף אחריו ועוצר אותו. אוטיס אומר לסקיטר כי הוא יחליט לתמוך בכל מה שיעשה. הם חוזרים לקבר כדי לכסות אותו מחדש אך בזמן שסקיטר מכסה את הקבר אוטיס מחליט להגן על עצמו וכתוצאה מכך מכה את ראשו עם את חפירה והורג אותו. לאחר מכן אוטיס מכסה את הקבר בעצמו אך הפעם ביחד עם גופתו של סקיטר.
לאחר מכן אוטיס נוסע הביתה ונתקל בוויליאמס בדרך ומתחיל לרדוף אחריה עם האוטו שלו. כתוצאה מכך הרכב שלו מתרסק אך אוטיס לא מוותר ומחליט לרדוף אחריי ויליאמס ברגל. לאחר שהוא משיג אותה הוא מטיח בה האשמות שהיא זו שלמעשה גרמה לרציחות. תוך כדי הוויכוח ביניהם מכונה לחיטוב עצים מתחילה שוב לפעול מעצמה. אוטיס בורח מהמקום תוך כדי שהמכונה רודפת אחריו. בזמן המרדף אוטיס מגיע לדחליל שמחזיק את הקלשון שאיתו הוא הרג את ריטר. אוטיס נופל על הקלשון ונפצע אנושות עד שהוא מתמוטט ומת. ויליאמס שבזמן הזה הסתתרה שומעת צעדים מתקרבים, היא מרימה את מבטה ורואה את הדחליל מביט לעברה והיא מחייכת לעברו. הוא משיט לה פרח ואומר לה "תודה בובא" (בובא היה הכינוי של ריטר) ולאחר מכן ויליאמס אומרת לו שיש לו משחק חדש ללמד אותו וכך הסרט נגמר.
משטרת פינלנד
משטרת פינלנד (בפינית: Suomen Poliisi, בשוודית: Polisen) היא גוף משטרה עיקרי המהווה רשות ממשלתית לאכיפת החוק בפינלנד. משטרת פינלנד כפופה למשרד הפנים וכוללת את מועצת המשטרה הלאומית (בפינית: Poliisihallitus, בשוודית: Polisstyrelsen), שתי יחידות שיטור לאומיות ו־11 תחנות משטרה מקומיות.
ב־1 באוקטובר 2003, חוק הסדר הציבורי נכנס לתוקף ובמסגרתו עוגנו סדרי חוק ותקנים בנושא שמירת הסדר הציבורי בפינלנד.
סמל המשטרה הרשמי מורכב מסמל האריה הפיני כשהוא ממוקם על נדנו של חרב פיפיות.
ראש המשטרה הפינית הוא ספו קולמאינן שמחליף את מיקו פאאטרו שכיהן כראש המשטרה בשנים 2008–2015.
כלי רכב
הרכב הנפוץ ביותר של המשטרה בפינלנד הוא פולקסווגן טרנספורטר, בדרך כלל עם 2.5 מנועי דיזל. המשטרה הצבאית (sotilaspoliisi). בשל האופי הדו-לשוני של המדינה, בצד ימין של הרכב נכתב בשפה פינית (POLIISI), בצד השמאלי נכתב בשפה שוודית (POLIS).
כלי רכב של המשטרה הפינית
אופנועי המשטרה הם בדרך כלל מדגמי ב. מ. וו K1200 RS או ימאהה FJR 1300. כמו גם דגמי ימאהה YZF1000R Thunderace וימאהה YZF-R1.
המשטרה הפינית מפעילה גם אופנועי שלג, אופנועי ים וסירות. למשטרת הלסינקי יש גם יחידת פרשים.
בס מאירסון
בס מאירסון (באנגלית: Bess Myerson; 16 ביולי 1924 – 14 בדצמבר 2014) הייתה דוגמנית יהודייה-אמריקאית, שחקנית טלוויזיה, פוליטיקאית, פעילת זכויות אזרח, והיהודייה הראשונה והיחידה עד כה שהוכתרה כמיס אמריקה, תואר שהוענק לה בשנת 1945.
על רקע מלחמת העולם השנייה שרק הסתיימה ועל רקע פרטים בדבר הפשעים שבוצעו נגד העם היהודי בתקופת השואה שנחשפו במלואם, זכייתה של מאירסון בתואר מיס אמריקה נתפס על ידי הקהילה היהודית כאירוע מכונן וכאישור על קבלתם לתוך החברה האמריקנית.
במהלך שנות ה-50 וה-60, מאירסון הופיעה באופן קבוע בטלוויזיה והייתה אורחת קבועה בתוכנית חידון סלבריטאית "I've got a secret" ("זה הסוד שלי"). היא המירה את תהילתה לקריירה פוליטית והחזיקה בתפקיד הנציב בממשל של ניו יורק במשך שני ממשלים ורצה ללא הצלחה לסנאט האמריקאי מטעם ניו יורק בשנת 1980. במהלך שלהי שנות ה-80 היא נשפטה בבית משפט פדרלי במספר רב של אישומים, אישומים אשר זוכתה מהם מאוחר יותר.
נסטור גורוסיטו
נסטור ראול גורוסיטו (בספרדית: Néstor Raúl Gorosito; נולד ב-14 במאי 1964) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת חימנסיה לה פלאטה מליגת העל הארגנטינאית.
גורוסיטו, שזכה לכינוי "פיפו", החל את הקריירה ככדורגלן בקבוצת ריבר פלייט, במדיה זכה בשלושה תארים וביניהם גביע ליברטדורס, ובהמשך שיחק בקבוצות נוספות בארגנטינה, אוסטריה, צ'ילה ויפן. כשחקן נבחרת ארגנטינה רשם גורוסיטו 19 הופעות, וזכה עמה בקופה אמריקה 1993. לאחר הפרישה המשיך גורוסיטו לקריירת אימון בארגנטינה ובספרד.
קריירת משחק
גורוסיטו החל את קריירת המשחק במדי ריבר פלייט בשנת 1983. בעונת השתלב לראשונה כשחקן הרכב קבוע, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות ארגנטינה. באותה עונה זכה גורוסיטו עם קבוצתו גם בגביע ליברטדורס, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על אמריקה קאלי, ובגביע הביניבשתי לאחר ניצחון על סטיאווה בוקרשט. למרות שהיה שחקן הרכב קבוע בליגה, הוא לא שותף במשחקי גמר הליבטדורס ובמשחק הגביע הביניבשתי. מספר מחזורים לאחר פתיחת עונת, הצטרף גורוסיטו לקבוצת סן לורנסו. באותה עונה רשם שיא קריירה של 21 שערי ליגה ב-37 הופעות, שהקנו לו את תואר מלך השערים של הליגה. בסן לורנסו החל שיתוף הפעולה בין גורוסיטו לחלוץ אלברטו אקוסטה, שחזר על עצמו מספר פעמים במהלך הקריירה של השניים.
זמן קצר לאחר פתיחת עונת, עזב גורוסיטו לראשונה את ארגנטינה כשהצטרף בהשאלה לסברובסקי טירול מהבונדסליגה האוסטרית, בהובלתו של המאמן ארנסט האפל. גורוסיטו שיחק בקבוצה במשך שתי עונות וחצי, במהלכן זכה עם טירול בשתי אליפויות אוסטריה. גורוסיטו הפגין יכולת מצוינת במדי טירול, ואף זכה בתואר כדורגלן השנה באוסטריה לשנת 1991.
ראווינה טנדון
ראווינה טנדון (נולדה ב-26 באוקטובר 1970) היא שחקנית הודית.
נסטור גורוסיטו
קריירת משחק
עם סיום תקופת ההשאלה חזר גורוסיטו לסן לורנסו, במדיה שיחק עד 1994, אז עבר לאוניברסידד קאתוליקה הצ'יליאנית של המאמן מנואל פלגריני. הקבוצה של פלגריני התחזקה משמעותית באותה תקופה, והחתימה בנוסף לגורוסיטו גם את חברו לסן לורנסו אלברטו אקוסטה, ואת הארגנטינאי הבינלאומי סרחיו ואסקס. גורוסיטו זכה עם הקבוצה בתואר הבינלאומי הראשון בתולדותיה, גביע אינטראמריקנה 1994, ובגביע הצ'יליאני שנה אחר כך.
ב-1996 עבר גורוסיטו, ביחד עם חברו לקבוצה אקוסטה, לתינה המשותפת השלישית בקריירה שלהם, יוקוהמה מרינוס מהליגה היפנית. לאחר שנה אחת במדיה חזר גורוסיטו לארגנטינה ולקבוצתו לשעבר סן לורנסו, שם פגש כעבור שנה פעם נוספת את אקוסטה. לאחר שלוש עונות במדי סן לורנסו, חזר גורוסיטו לקדנציה שנייה באוניברסידד קאתוליקה, ופרש במדיה בשנת 2000, בגיל 36.
ראווינה טנדון
טנדון נולדה בעיר מומביי שבהודו. אביה הוא במאי הסרטים ראווי טאנדון. שמה של ראווינה נובע משמותיהם של אביה ואמה - ראווי וווינה.
נסטור גורוסיטו
נבחרת ארגנטינה
גורוסיטו החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה ב-1989, תחת המאמן קרלוס בילארדו. כבר באותה שנה היה חלק מסגל הנבחרת לקופה אמריקה 1989 בברזיל. הוא רשם שלוש הופעות במהלך הטורניר, כשעלה בהרכב במשחקה האחרון של ארגנטינה בשלב הבתים, וכשעלה מהספסל פעמיים במהלך משחקי בית הגמר. ארגנטינה סיימה את הטורניר במקום השלישי.
ראווינה טנדון
סרטה הראשון היה בשנת 1991, עליו היא קיבלה את פרס "תגלית השנה" לאותה שנה. רבים מסרטי היו לצד השחקן אקשאיי קומאר.
נסטור גורוסיטו
נבחרת ארגנטינה
לאחר שלא זומן על ידי אלפיו באסילה לסגל ארגנטינה שזכה בקופה אמריקה 1991, החליט המאמן לזמן אותו לקראת קופה אמריקה 1993 באקוודור. גורוסיטו שותף בכל ששת משחקיה של ארגנטינה בטורניר. בשלב הבתים עלה כמחליף בכל שלושת המשחקים, שהסתיימו בהעפלה לשלב הבא מהמקום השני בבית. גורוסיטו עלה בהרכב לכל אורך שלב הנוקאאוט של הטורניר. ברבע הגמר מול, לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה, בעט גורוסיטו את הפנדל הראשון של נבחרתו במסגרת דו-קרב בעיטות עונשין וכבש בדרך לניצחון 6-5. בחצי הגמר חזר התרחיש על עצמו, כשארגנטינה נפרדה בשוויון 0-0 מ, ושוב גורוסיטו בעט ודייק בבעיטה הראשונה. במשחק הגמר פתח גורוסיטו בהרכב והוחלף בדקה ה-64, כדקה לאחר שער היתרון של גבריאל בטיסטוטה. ארגנטינה ניצחה במשחק 2-1, וזכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות וה-14 בתולדותיה.
ראווינה טנדון
בסוף שנת 1995 הצלחתה של טנדון החלה להתערער, היא סבלה מביקורות עוינות ונראה היה כי לא תשוב עוד לשחק. אך ב-1997 היא חזרה עם הסרט "זידדי". בסרט טנדון שיחקה תפקיד דרמטי השונה מתפקידיה, שהביאה לה הצלחה מחודשת והזדמנות לשחק בסרטים מצליחים נוספים.
נסטור גורוסיטו
נבחרת ארגנטינה
זמן קצר לאחר הטורניר היה שותף לשני משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994, אך לא זומן לטורניר הגמר בארצות הברית. גורוסיטו היה שותף גם לשני משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998, במהלכם אף כבש את שערו היחיד במדי ארגנטינה, אך סיים את דרכו בנבחרת באותה שנה ולא זומן לטורניר הגמר בצרפת.
ראווינה טנדון
בשנת 1998 שיחקה ראווינה את סייטה בסרט סייטה מלכת הטופי.
נסטור גורוסיטו
נבחרת ארגנטינה
בסך הכול רשם גורוסיטו 19 הופעות במדי ארגנטינה, בהן כבש שער אחד.
ראווינה טנדון
טנדון קיבלה שלושה פרסים על משחקה. הפרס הראשון היה בשנת 1991 כתגלית השנה. הפרס השני הוא הפרס הלאומי של הודו שאותו קיבלה בשנת 2001 על הסרט "משועבדת", שמספר על התעללות קשה של האישה במשפחה ועל המלחמה למען שוויון זכויות. סרט זה צולם מטעם ממשלת הודו, ובסרט הוכיחה טנדון את יכולת המשחק הדרמטית שלה. מלבד זאת, היא קיבלה 2 פרסים על אותו סרט בשני טקסים שונים, על תפקיד מיוחד.
נסטור גורוסיטו
קריירת אימון
גורוסיטו החל את דרכו כמאמן במהלך עונת, כשהתמנה לתפקיד מאמן נואבה צ'יקגו מליגת העל הארגנטינאית. הוא הצליח להציל את קבוצה מירידת ליגה לאחר שהשיג ניצחון כפול על ארחנטינוס ג'וניורס בפלייאוף נגד הירידה. מיד לאחר מכן התמנה לתפקיד מאמן קבוצתו לשעבר, סן לורנסו, אותה הוביל לסגנות טורניר האפרטורה של 2003. בעקבות הצניחה ביכולתה של הקבוצה וסדרת תוצאות רעות, הוא פוטר מתפקידו ב-2004. ב-2005 הוא שב לאמן, הפעם את לנוס, אך החזיק מעמד בתפקיד חודשיים בלבד, עד שנאלץ להתפטר בעקבות יכולתה של הקבוצה. משם, המשיך ב-2006 לקדנציה קצרה ברוסאריו סנטראל, ממנה פוטר במרץ 2007.
ראווינה טנדון
מבין סרטיה הבולטים ניתן למנות את "שחקני המשחק" עם אקשאיי קומאר ורקהה, "פרמפרה", "ראקשאח", "זידדי" ו"הפסגה" לצדו של אניל קאפור.
נסטור גורוסיטו
קריירת אימון
בעונת הוביל גורוסיטו את ארחנטינוס ג'וניורס להעפלה לגביע סודאמריקנה 2008, הופעה בינלאומית ראשונה למועדון מאז שהשתתף באותו הטורניר ב-1996. גם בטורניר עצמו רשמה ארחנטינוס ג'וניורס הופעה מרשימה, כשהדיחה בין היתר את סן לורנסו, סן לואיס ופלמיירס בדרך לחצי גמר הטורניר, שם נעצרה על ידי אסטודיאנטס לה פלאטה.
ראווינה טנדון
טנדון נשואה לאיש עסקים, אניל טאדאר. בשנת 2005 נולדה בתם הראשונה.
נסטור גורוסיטו
קריירת אימון
ב-19 בינואר 2010 יצא לראשונה כמאמן מגבולות ארגנטינה, כשהתמנה לתפקיד מאמן חרס מליגת העל הספרדית. גורוסיטו הצטרף לקבוצה לאחר 18 מחזורים, כשהיא נועלת את הטבלה עם ניצחון אחד בלבד. הוא הצליח להשיג שבעה ניצחונות בעשרים משחקים בתפקיד, אך לא הצליח לחלץ את הקבוצה מהמקום האחרון בטבלה. בסיום העונה, לאחר שלא הצליח להגיע להסכם על המשך החוזה, עזב את תפקידו.
בספטמבר 2011 חזר לכדורגל הארגנטינאי ולקבוצתו לשעבר ארחנטינוס ג'וניורס. ב-28 בפברואר 2012, כחצי שנה אחר כך, נאלץ לעזוב את התפקיד לאחר שנפצע בתאונת דרכים מספר שעות לפני משחקה של קבוצתו מול סן לורנסו. כעבור שמונה חודשים מחוץ למגרשים, חזר אל הקווים של קבוצת טיגרה ב-23 באוקטובר 2012. גורוסיטו הוביל את טיגרה לגמר גביע סודאמריקנה לראשונה בתולדותיה, לאחר שהדיחה בין היתר את דפורטיבו קיטו, סרו פורטניו ומיונאריוס, אך נעצר בגמר על ידי סאו פאולו. גורוסיטו התפטר מתפקידו ב-6 ביולי 2013, לאחר חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה. באוקטובר 2014 חזר גורוסיטו לקדנציה שלישית בארחנטינוס ג'וניורס ששיחקה בליגת המשנה, והוביל את הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה.
בדצמבר 2015 חזר גורוסיטו לספרד והחליף את ז'ואן קאריו בתפקיד מאמן אלמריה מהמקום האחרון בליגת המשנה. הוא פוטר מתפקידו ב-16 במאי 2016, כשקבוצתו עדיין בסכנת ירידה.
ב-1 בינואר 2017 שב לארגנטינה והתמנה לתפקיד מאמן סן מרטין דה סן חואן.
מוריץ אולמן
מוריץ אולמן סיטאני, (בהונגרית: Szitányi Ullmann Móric; פוז'ון, 1782 – פשט, 15 בספטמבר 1847) היה סיטונאי יהודי-הונגרי ובנקאי בולט, המייסד והמנהל הכללי הראשון של "הבנק ההונגרי המסחרי של פשט" (Pesti Magyar Kereskedelmi Bank) בקיצור PMKB. זה היה הבנק הראשון של הונגריה במובן המודרני.
ביוגרפיה
מוריץ אולמן עשה את הונו בסחר בצמר, עורות וטבק. לאחר שהמיר את דתו לדת הקתולית, הוא קיבל אצולה ב-1825 ורכש אחוזות אדמה/ ב-1826 אף קיבל זכות לסמל וקדומת אצולה בשם סיטאני. מאוחר יותר ילדיו נטשו לחלוטין את השם אולמן כדי להישמע בשם הונגרי. שנת 1841 הקים אולמן את בנק PMKB, שבו הפך לא רק המנכ"ל אלא גם לנשיא הראשון ולאחר מכן לסגן הנשיא.
אמנציפציה ליהודים
מעמד זכויות האזרח של המספר ההולך וגדל של היהודים נחשב לבעיה מרכזית חדשה בעידן הרפורמות בהונגריה (המחצית הראשונה של המאה ה-19). כתוצאה מהצמיחה הפנימית וההגירה מגליציה, גדל מספר יהודי הונגריה ב-80% בין השנים 1805–1840. לסוחרים היהודים היה תפקיד משמעותי בחיי היום-יום של הכפרים, והם אלה שהבטיחו לחברה החקלאית הכפרית את אספקת מוצרי התעשייה. משקלם גדל עוד יותר מכך שלרובם היה הון, כלומר תמיד יכלו לשלם בכסף, אך יחד עם זאת ניתן היה לקנות מהם באשראי. המחסור הכללי בכסף בזמנו הוקל בכך באופן משמעותי. יחד עם זה ולמרות זאת, לא היו להם זכויות אזרח. השלטונות היו מודעים להגירה ולהתיישבות של היהודים, אבל מאז 1743 (על פי צו של מריה תרזה) היהודים נאלצו לשלם מה שנקרא מס סובלנות, כלומר הם נחשבו רק אנשים נסבלים. הפרלמנט ההונגרי של 1839/1940 רצה לשנות זאת. המפלגה הרפורמית קיוותה שעם האמנציפציה של היהודים, מספר האזרחים יגדל ובכך יתרחב בסיס מאמצי הרפורמה. הקבוצות הפוליטיות האחרות רצו משהו אחר, אפילו המלך. המצב התאפיין בכך שאפילו היהודים היו חלוקים בשאלת היהודים. כנשיא הקהילה היהודית של פשט (לפני שהמיר את דתו), אולמן דרש אמנציפציה מוחלטת, בעוד שהיהודים האורתודוקסים בברטיסלאבה לא ציפו לוויתורים כאלה. בהודעת הבית התחתון של הפרלמנט ההונגרי הוא התבטא נגד מס הסובלנות ונקט עמדה בעד השגת זכויות אזרח מלאות. החלטות הבית העליון הרחיבו זאת גם בזכות לרכישת מקרקעין ובעיקר עבור אולמן ועם אפשרות לקבלת רישיון תעשייתי. אולם התשובה המלכותית כללה סעיפים שלמעשה רק היו מקשים על מצבם של היהודים, לכן, הפרלמנט בחר בתקנות שהיו נוחות ליהודים, וכך נולד החוק שדיבר על זכויות היהודים.
ייסוד הבנק הראשון
כתוצאה מהחלטות ותקנות אלה של הפרלמנט הצליח אולמן לייסד את הבנק המסחרי ההונגרי הראשון ומאוחר יותר את החברה המייסדת של המפעל. סעיף חוק זה הווה אבן דרך חשובה בהתפתחות הכלכלית של הונגריה, כי סוף סוף ניתן היה להשקיע את ההון היהודי הקיים במפעלים ובפיתוחים מתאימים.
לפיכך ב-1844, כיסה אולמן את רוב הון המניות של "החברה המייסדת של המפעל" - בראשות הרוזן אישטוואן סצ'ני, המנהיג הגדול ביותר של הונגריה בכל הזמנים לאיוש קושוט, והרוזן לאיוש בתיאני, שהפך לאחר מכן לראש ממשלת הונגריה החוקתי הראשון - באמצעות הבנק שלו. בשנת 1846, במעורבותו של בית הבנקאות של משפחת רוטשילד, מימן הבנק של אולמן את בניית מסילת הברזל בין פשט לעיר ואץ (היא נבנתה בשנת 1846 בתור רכבת הקיטור הראשונה של הונגריה. אורך המסילה היה 62.9 ק"מ), ואת ייסוד "חברת הרכבות המרכזית ההונגרית". במהלך מהפכת 1848 בהונגריה שמכונה בהונגריה "מלחמת העצמאות", בהיעדר בנק לאומי, קרא לאיוש קושוט, מנהיג המהפיכה, לבנק של מוריץ אולמן להנפיק שטרי כסף (Kossuth-bankó) שרשמית נקראו "פורינט". חלוקת שטרי קושוט טופלה אפוא על ידי בנק זה. זה היה הלם רציני לבנק כשהוא חויב מאוחר יותר (לאחר נפילת המהפכה) לשלם פיצויים עבור ההלוואה שניתנה על ידו לממשלת דברצן (ממשלת קושוט).
הבני צהוב ענק
תיאור
ההבני הוא תוכי קטן בגודל של כ-14.5 סנטימטרים. המצח, הפנים והלחיים חומים ושחורים. החזה וחלק גדול מהעורף צהובים. הזנב ירוק, ועל הנוצות הקיצוניות ישנו פס כתום-צהוב עם קצוות שחורים (מלמטה ומלמעלה). מסביב לעין יש טבעת רחבה בצבע לבן, המקור אדום בוהק, העיניים חומות והרגליים אפורות. הנקבה בדרך כלל גדולה יותר מהזכר וראשה קטן יותר. לצעירים צבעים עמומים יותר והמקור שחור בבסיסו. במהלך השנים התפתחו למין פרטים גם בצבעים שונים: כחול, כחול בהיר (פסטל), טורקיז, סגול, לוטינו, אלבינו, ירוק בהיר (פסטל), שחור, מנוקד, צהוב, לבן
קינון
הביצים לבנות ויש בדרך כלל ארבע עד חמש ביצים בכל הטלה. הנקבה דוגרת על הביצים כ-23 ימים והגוזלים עוזבים את הקן כ-42 ימים לאחר הבקיעה.
תזונה
בטבע ההבני ניזון מזרעים, גרגרים (פירות יער), פירות ונבטים. ובשבי מתערובת זרעים, ניצני דוחן, תירס, שפע מזון ירוק, ירקות ופירות.
פול גרנץ'
קריירה
בשנת 2018 הוא השתתף בתוכנית הטלוויזיה הספרדית "The X Factor" והיה לאחד הפייבוריטים מהאודישן הראשון. לאורך כל התחרות הוא חבר לקבוצה של לאורה פאוזיני וביצע שירים כמו "El sitio de mi recreo" של אנטוניו וגה, "Pausa" של איזאל ו-"La quiero a morir" של פרנסיס קברל. בגמר העונה, זכה גרנץ.
בשנת 2019 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "Late", יחד עם וידאו קליפ נלווה.
בהמשך הקריירה שלו, החל להקליט מוזיקה באולפן הקלטות. ב-26 באפריל 2019, הוא הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Pol Granch. בשנת 2020 הוציא את הסינגל "Tengo que calmarme" שנכלל באלבום הבכורה שלו, Tengo que calmarme, שיצא לאור ב-26 ביוני. באותה השנה הוכרז כי ייקח חלק בעונה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה הפופולרית "אליטה" של נטפליקס, בה הוא מגלם את פיליפ. העונה שודרה לראשונה ביוני 2021 בנטפליקס.
בשנת 2021 הוציא את "Tiroteo", בהשתתפות מארק סגווי. בהמשך, יצא רמיקס רשמי לשיר בו השתתף ראו אלחנדרו. באותה השנה הוציא את "No pegamos" ו-"Lüky Charm".
Psychological refractory period
המונח psychological refractory period (ובקיצור: PRP) מתייחס בנוירופסיכולוגיה לפרק הזמן שבו תגובה לגירוי שני מואטת באופן מובהק משום שהגירוי הראשון עדיין נמצא בשלבי עיבוד. לעיכוב כזה בזמן תגובה, כשאדם נדרש לחלק קשב, יש השפעות שליליות שניכרות בתחומי מחקר רבים. ניתן לעשות שימוש בתופעת ה-PRP כדי לחקור תהליכים הדורשים חלוקת קשב כגון קריאה בקול, שימוש בשפה או נהיגה ודיבור בטלפון בו-זמנית. היחסים שבין תופעת ה-PRP לבין אישיות, גיל וצריכת אלכוהול וקפאין הם מושא למחקר גם כן.
התופעה
תופעת ה-PRP היא תוצר של פרדיגמה בה שני גירויים שונים מוצגים זה אחר זה במהירות, כאשר נדרשת תגובה מהירה לכל אחד מהם. הפרדיגמה שתוצג לשם הדגמה היא של מודל צוואר הבקבוק (central bottleneck model) המסביר את תופעת ה-PRP. ישנם מודלים שונים המסבירים תופעה זו שיוצגו בהמשך.
הפרדיגמה הניסויית
להלן דוגמה לפרדיגמה ניסויית של PRP. בפני הנבדק שתי מטלות. המטלה הראשונה דורשת מהנבדק ללחוץ על מקש האות 'מ' במקלדת באמצעות האצבע הימנית כאשר על המסך מופיע ריבוע ירוק. המטלה השנייה דורשת מהנבדק ללחוץ על מקש האות 'ה' במקלדת באמצעות האצבע השמאלית כאשר על המסך מופיעה הספרה '3', וללחוץ על האות 'ב' באמצעות האמה השמאלית כאשר על המסך מופיעה הספרה '4'.
לאורך מספר ניסיונות, הזמן שבין הופעת הגירוי של המטלה הראשונה לבין הופעת אחד מהגירויים של המטלה השנייה (SOA) משתנה. כך לדוגמה, ערך המשתנה SOA יהיה לעיתים 150 מ"ש ולעיתים 1000 מ"ש. זמן התגובה למטלה השנייה יהיה ארוך יותר כאשר ה-SOA יעמוד על 150 מ"ש מאשר הוא יעמוד על 1000 מ"ש. משתנה העיכוב בעיבוד (Delay) מתאפס דווקא כאשר ה-SOA הוא ארוך ולא קצר.
עזרא וישניא
עזרא וישניא (נולד ב-1948) הוא חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז על לחימתו בקרב אום-כתף במלחמת ששת הימים. וישניא עוטר על כך ששכב על הגדר, על מנת שחבריו לגדוד יוכלו לעבור על גבו.
שירותו בצה"ל
עזרא וישניא נולד בתל אביב בשנת 1948. וישניא התגייס לנח"ל ושירת כחניך צעיר בקורס המ"כים של הנח"ל (שמוקם אז בשבטה) בגדוד "שועלי הנגב".
לחימתו בקרב אום-כתף
כשפרצה המלחמה, הגדוד של וישניא נשלח לכבוש חלק ממתחם התעלות באום כתף - נקודת מפתח הסמוכה לגבול עם מצרים – במטרה לפתוח את הכביש שעבר במרכז המתחם, ובכך לאפשר לכוחות השריון של צה"ל להתקדם על הכביש מערבה.
בליל ה-5 ביוני 1967, בכניסה לקרב התעלות באום-כתף, נמנה וישניא עם חוליית הפריצה של מחלקתו. בשעת הפריצה נפצע בשתי רגליו מ-6 כדורים במספר צרורות. על אף פצעיו הקשים, גרר את עצמו על גדר התיל, שכב על הגדר וצעק לעבר חבריו: "דירכו עלי ועברו". אנשי הפלוגה עברו עליו לתוך המתחם ורק לאחר מכן, נחבש ופונה.
מדובר בתרגולת צה"לית שהייתה קיימת עוד לפני מלחמת ששת הימים, על פיה, בעת פריצה ליעד מבוצר, פורץ הכוח התוקף את הגדרות המקיפות את היעד באמצעות בונגלור. במידה ואין בונגלור, או שהבונגלור לא מתפוצץ, על אחד מחיילי כוח הפריצה להישכב על הגדר ושאר החיילים אמורים לעבור על גבו ולדלג אל תוך המתחם.
על פועלו בקרב העניק לו הרמטכ"ל דוד אלעזר את עיטור העוז באפריל 1973.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה סבל מכאבים ברגליו. וישניא השתתף בראיונות בהם סיפר את סיפורו כלוחם. עזרא וישניא נשוי וגר בתל אביב.
הביטוי לשכב על הגדר הפך נפוץ בעקבות מורשת הקרב שהותיר אחריו וישניא, בתחילה בצה"ל ולאחר מכן בכלל העברית החדשה.
רמת גלינר
רמת גלינר (באנגלית: Gleaner Heights) היא רמה, בחלק המזרחי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
אורכה של הרמה 2 קילומטרים, והיא ממוקמת דרומית - מערבית לגבעת לזלי; בקע אלהובו מפריד בין רמת גלינר לבין גבעת לזלי.
בקע גורב מפריד בין רמת גלינר לבין פסגת חמוס, המהווה את הקצה הצפון-מערבי של רכס בוולז.
רמת גלינר מכוסה ברובה קרח, למעט אזור סלע חשוף קטן, במורדות הצפון-מערביים של הרמה.
רמת גלינר מתנשאת מעל שדה השלג סדינני שמצפון-מערב לה, מעל קרחון קאליאקרה שממזרח לרמה, ומעל קרחון פרוניקה שמדרום-מערב לרמה.
שיא גובהה של הרמה מגיע לגובה של 531 מטרים מעל פני הים; שיא זה ממוקם 5 קילומטרים צפון-מערבית להר בוולז; השיא ממוקם 5.05 קילומטרים צפונית-מערבית לפסגת מלניק ו-1.43 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מגבעת לזלי.
מיפוי הרמה
הרמה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968, ושוב על ידי סוקרים בולגריים בשנים 2005, 2009, ו-2017.
טיפוס לפסגה
הטיפוס הראשון לראש הרמה בוצע ב-25 בדצמבר 2004 באמצע קיץ האנטארקטי, על ידי מטפס ההרים הבולגרי דויצ'ין ואסילב (Doychin Vasilev), כחלק מסקר Tangra 2004/05. ואסליב יצא לטיפוס ממחנה אקדמיה.
ג'יימס קמפבל נובל
ג'יימס קמפבל נובל (באנגלית: James Campbell Noble; 22 ביולי 1845 – 25 בספטמבר 1913) היה צייר סקוטי.
ביוגרפיה
שלושה מבני דודיו היו גם אמנים: רוברט נובל (1857–1917), ג'יימס אינגליס נובל (1853-1912), ודייוויד נובל (1865–1890). ג'יימס קמפל נובל למד אצל רוברט נובל ב-1871 ואולי הוא לימד גם את שני בני הדודים האחרים. הוא למד בבתי הספר של האקדמיה המלכותית הסקוטית בהדרכת ויליאם מקטאגרט וג'ורג' פול צ'למרס.
הוא נסע ברחבי אירופה לצייר - הולנד ואיטליה היו אהובות במיוחד. היה לו סטודיו בפיקארדי פלייס והיה מורה בשיעור האמנות של האקדמיה המלכותית הסקוטית ובאקדמיית הנאמנים בפיקארדי פלייס. בין תלמידיו היו רוברט ג'מל האצ'יסון. בתחילה הוא התחיל לצייר בז'אנר כפרי כמו הקוטג'ים המקומיים והחיים בכפר. ואז כשהפך לחבר ב-ARSA ב-1879 ובאקדמיה הסקוטית המלכותית ב-1892, הוא זנח את הנושא הכפרי והפך לצייר של נוף יבשתי וימי וציורים ימיים של נהרות ונמלים. הוא צייר את הנוף בקלייד, הסן, טיין, מרוויד, והריין.
במשך חלק מחייו הוא חי בהולנד, שם נראה היה שהנמל האהוב עליו לציור היה דורדרכט, דורט בקיצור. יש מספר לא מבוטל מציורי השמן שלו שצוירו בנמל זה, שנראה שגם משך ציירים אחרים. עם זאת הוא צייר גם במקומות אחרים. בתחילת שנות ה-80 הוא צייר את סצנות החוף הסלעיות של ברוויקשייר בזמן שחי בקולדינגהם. עם זאת, הוא חזר להולנד בשנת 1900 וצייר שוב את נתיבי המים ההולנדים.
הוא מת ב-25 בספטמבר 1913, ונקבר בבית הקברות רוזבנק באדינבורו. בן דודו רוברט נובל, קבור לצדו.
King For A Day... Fool For a Lifetime
King For A Day... Fool For a Lifetime ("מלך ליום אחד... טיפש לכל החיים") הוא אלבומה החמישי של להקת פיית' נו מור, והראשון ללא הגיטריסט ג'ים מרטין, שניגן בלהקה מאז אלבומיה הראשונים.
יחסי ארצות הברית–רומניה
יחסי ארצות הברית–רומניה, הם היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות. כיום שתי המדינות חברות בנאט"ו, ושתי המדינות פועלות יחד כדי לבנות דמוקרטיה, להילחם בטרור ולקדם ביטחון ויציבות אזוריים.
היסטוריה
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1880, ויוג'ין סקיילר היה הנציג הדיפלומטי הראשון בבוקרשט. במהלך מלחמת העולם הראשונה היו שתי המדינות בעלות ברית, כחלק ממדינות ההסכמה, וארצות הברית אף תמכה ביצירת רומניה הגדולה בשלום ורסאי לאחר המלחמה. במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה רומניה בגרמניה הנאצית, וב-12 בדצמבר 1941 אף הכריזה מלחמה על ארצות הברית (לבקשת גרמניה, שהכריזה מלחמה על ארצות הברית יום לפני כן). לקראת סוף המלחמה נערכה ברומניה הפיכת 23 באוגוסט 1944, וכתוצאה ממנה עברה רומניה למחנה בעלות הברית, ואף סייעה בהבסת הכוחות הגרמניים במזרח אירופה.
במהלך שנות ה-60 השתפרו היחסים הבילטראליים בין המדינות, בעקבות חתימת הסכם על הסדר חלקי של תביעות רכוש אמריקאיות. בהמשך התקיימו חילופי תרבות, מדע וחינוך, ובשנת 1964 שודרגו הנציגויות הדיפלומטיות בשתי המדינות למעמד שגרירויות.
הסכם סחר שנחתם באפריל 1975 נתן לרומניה מעמד מועדף לפי סעיף 402 לחוק הרפורמה המסחרית משנת 1974 (תיקון ג'קסון-ואניק שהטיל מגבלות על קביעת קשרי סחר מיוחדים עם מדינות המגבילות הגירת אזרחים), לאחר שרומניה ביצעה התקדמות לקראת חופש ההגירה.
באמצע שנות ה-80 בעקבות ביקורת על ההידרדרות בזכויות האדם של רומניה, בעיקר בנוגע להתעללות במיעוטים דתיים ואתניים, גרמה לקונגרס לבטל את המעמד המועדף של רומניה, וצ'אושסקו גינה זאת כהתערבות בענייניה הפנימיים של רומניה.
לאחר המהפכה הרומנית של 1989, הביעה ממשלת ארצות הברית דאגה מכך שמפלגות האופוזיציה ניצבו בפני יחס מפלה בבחירות במאי 1990, כאשר חזית ההצלה הלאומית זכתה בניצחון גורף. בשל ההתקדמות האיטית של הרפורמות הפוליטיות והכלכליות, ובעקבות אירועי דיכוי הכורים את ההפגנות בכיכר האוניברסיטה ביוני 1990, הצטננו בחדות הקשרים עם רומניה. בשל רצונה לשפר את היחסים עם ארצות הברית ואירופה, ואכזבתה מן התוצאות הקלושות של אסטרטגיית הרפורמות הכלכליות ההדרגתיות שלה, ממשלת סטוליאן התחייבה על כמה רפורמות כלכליות, ואף ערכה בחירות חופשיות והוגנות בבחירות לפרלמנט ולנשיאות בספטמבר 1992. בנובמבר 1993 החזיר הקונגרס את המעמד המועדף של רומניה, בשל ההתקדמות בהנהגת רפורמות פוליטיות וכלכליות, ובשנת 1996 האריך הקונגרס האמריקני את תוקף המעמד לרומניה.
ככל שמדיניותה של רומניה הפכה פרו-מערבית חד-משמעית, ארצות הברית העמיקה את היחסים עמה, והנשיא ביל קלינטון ביקר בבוקרשט בשנת 1997. שתי המדינות יזמו שיתוף פעולה על מטרות משותפות, כולל פיתוח כלכלי ופוליטי, רפורמות ביטחוניות ואיומים שונים (כגון פשע מעבר לגבול ואי-הפצה של סמים).
בעקבות האירועים הטרגיים של ה-11 בספטמבר 2001, רומניה תמכה באופן מלא בארצות הברית במלחמה בטרור. רומניה הייתה חלק מהקואליציה שהשתתפה בפלישה לעיראק בשנת 2003. רומניה הוזמנה להצטרף לנאט"ו בנובמבר 2002, והצטרפה רשמית לנאט"ו ב-29 במרץ 2004. בנובמבר 2002 ביקר נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בבוקרשט, ובהזדמנות זו הוא בירך את העם הרומני על בניית מוסדות דמוקרטיים וכלכלת שוק בעקבות נפילת הקומוניזם. חיילים רומנים עדיין משרתים לצד הכוחות האמריקנים באפגניסטן, והיו בין האחרונים לסגת מעיראק.
במרץ 2005 נשיא רומניה טראיאן בססקו ביקר באופן רשמי בוושינגטון, ונפגש עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, מזכירת המדינה קונדוליזה רייס, שר ההגנה דונלד רמספלד, ועוד בכירים אמריקאים. בדצמבר 2005 ביקרה קונדוליזה רייס בבוקרשט, כדי להיפגש עם הנשיא באסקו ולחתום על הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני דו-צדדי, שיאפשר שימוש משותף במתקנים צבאיים רומניים על ידי כוחות אמריקנים.
רומניה השלימה רשמית את משימתה בעיראק ב-4 ביוני 2009 וב-23 ביולי עזבו את עיראק החיילים הרומנים האחרונים. שלושה חיילים רומנים נהרגו במהלך שליחותם, ולפחות שמונה נפצעו. באוקטובר 2013 איפשרה ממשלת רומניה לצבא ארצות הברית להשתמש בבסיס רומני, כסיוע לנסיגת הכוחות האמריקאים מאפגניסטן. שגריר ארצות הברית ברומניה בשנים 2012-2009, מארק גיטנשטיין, ביקר במהלך כהונתו חיילים רומנים ואמריקאים שהוצבו במלחמת אפגניסטן.
חיים בן-שושן
ביוגרפיה
בן שושן נולד ב-1 מרץ 1915 בעיר רוסה בבולגריה, בן לאברהם וחורסי, משפחה מסורתית ובעלת אמצעים אשר עסקה בגידול ומסחר בפירות. כנער נשלח ללמוד בבית ספר מקצועי בו הוכשר כמכונאי. לאחר סיום לימודיו בתיכון התגייס לצבא הבולגרי ושירת כסבל וחובש בחיל הרפואה. בשלהי 1940, בגבור שיתוף הפעולה בין ההנהגה הבולגרית לגרמניה הנאצית, החליט חיים לעלות לארץ באמצעות גרעין מכבי. בינואר 1941 הוא הצטרף ל 300 יהודים בולגרים ועוד כ 500 עולים מרומניה כחלק מההעלייה הבלתי ליגאלית לארץ במסע מפרך שנמשך 45 ימים על גבי האוניה דרייאן 2, במהלכו הכיר את מי שלימים תהפוך לאשתו, כוכבת (סטלה). בשל הדוחק והמחסור במים ומזון עגנה האונייה בנמל חיפה ולא נעשה ניסיון להעפלה לילית. כל נוסעי האונייה נתפסו ונשלחו למחנה המעצר מזרעה שהוקם והופעל על ידי ממשלת המנדט מצפון לעכו, ושימש לכליאתם של אסירים ועצירים מנהליים. במהלך השהייה התיידדו חברי הגרעין הבולגרים עם עצורים מגרעין גינוסר שנכלאו בכלא עכו. לאחר שמונה חודשי מעצר הועברו העצורים למחנה המעצר בעתלית בו שהו במשך 11 חודשים נוספים. לאחר שחרורם, פנו חיים וחבריו להכשרה חקלאית בת שנה במחנה גינוסר ושנה נוספת שהו בקיבוץ גבת והיו ממייסדיו של קיבוץ אייל.
משימת הצניחה באירופה
במהלך שהותו בגבת במאי 1944, התנדב בן שושן להתגייס לשורות הצבא הבריטי ונבחר כאחד מתוך 37 מתנדבים ומתנדבות שנבחרו בקפידה, ביניהם חנה סנש וחביבה רייק להכשרתם כצנחנים, שיועדו לצנוח מעבר לקווי האויב באירופה הכבושה, בכדי להשיג מידע מודיעיני וחילוץ צוותי אוויר של בעלות הברית. בנוסף, הצנחתם הייתה חלק ממאמץ ההטעיה הגדול שנועד לשכנע את גרמניה הנאצית שהפלישה של בעלות הברית תבוא מכיוון דרום אירופה. בן שושן וחברי הקבוצה אומנו בידי הפלמ"ח ועברו קורס צניחה ברמת דוד בידי הצבא הבריטי. בתום הכשרתו נשלח בן שושן וכמה מחבריו לקהיר שבמצרים להתכונן ולהמתין לקראת אישור ביצוע משימת שליחותו בבולגריה.
בקהיר הדריך וליווה את הקבוצה פרץ רוזנברג, ראשון צנחני היישוב. לאור ההתקדמות של הצבא האדום לשטח בולגריה הוחלט על ביטול משימת הצניחה של חיים ובן זוגו, ובפברואר 1945 שוחרר משירות. לאחר שחרורו הוא שב לקיבוץ גבת ושימש בתפקידים שונים במשק. הוא נפטר בקיבוצו במאי 2002 לאחר מחלה.
פליקס ורבורג
פליקס מוריץ וַרבורג (באנגלית: Felix Moritz Warburg; 14 בינואר 1871, המבורג, הקיסרות הגרמנית – 20 בספטמבר 1937, ניו יורק) היה בנקאי, יו"ר ראשון של הסוכנות היהודית המורחבת ומצנט יהודי גרמני-אמריקאי.
חייו ועבודתו
אבות אבותיו הגיעו לגרמניה מאיטליה במאה ה-17 והתיישבו בוורבורג שבווסטפאליה (וממנה לקוח שם משפחתו). במאה ה-18 נדדו בני משפחת ורבורג לאלטונה שליד המבורג. משה מרקוס ורבורג ואחיו גרשון ייסדו ב-1798 בהמבורג את הבנק מ"מ ורבורג ושות' (M. M. Warburg & Co). פליקס ורבורג היה נכדו של מייסד החברה משה מרכוס ורבורג ואחד משבעת ילדיהם של מוריץ ורעייתו שרלוטה לבית אופנהיים. כמו אחיו מקס ופאול, היה גם פליקס בנקאי, ואילו אחיו אבי (Aby) התעניין עוד מילדותו בספרות והיסטוריה ונעשה לחוקר תולדות האמנות.
בשנת 1894 היגר פליקס לארצות הברית והיה לשותף בבנק Kuhn, Loeb & Co (קוהן, לוב ושות') בניו יורק. הוא נשא לאישה את פרידה שיף, בתו של השותף הבכיר יעקב שיף. לזוג נולדה בת בשם קרולה (Carola) שהתחתנה עם ולטר נ' רוטשילד ונולדו להם ארבעה בנים: פרדריק, מרכוס, ג'רלד פליקס, פאול פליקס ואדוארד מורטימר מוריס ורבורג.
ורבורג היה דמות מפתח באליטה הגרמנית-יהודית-אמריקאית של ראשית המאה ה-20. הוא היה חבר מרכזי בג'וינט שלקח על עצמו לתמוך ביהודים הנצרכים באירופה אחרי תום מלחמת העולם הראשונה. כבר ב-1919 הוא יצא לסיור באירופה ודיווח על ממצאיו בדו"ח שבו הסביר, כפי שפורסם בניו יורק טיימס", שהאוכלוסייה היהודית במזרח אירופה סבלה מן המלחמה יותר מכל אוכלוסייה אחרת.