cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משפחת שקד
תרומת המשפחה לבנייה בארץ
נמצא כי בתקופה זו שלאחר מלחמת העצמאות בשנות החמישים של המאה העשרים היו במדינת ישראל שטחים רבים, חדשים ריקים מאוכלוסייה יהודית. גלי עליה גדולים, חייבו מתן פתרון התיישבותי ותעסוקתי. בכל חלקי הארץ הוקמו מעברות שקלטו עולים חדשים מאירופה וממדינות ערב. עם חיסול המעברות, ממשלת ישראל החלה לפרסם מיכרז לעבודות בנייה בנגב. משה שקד זכה במיכרז להקמת שדרות בשנת 1951, שם עבד בשיתוף עם דב לוית שהיה מנהל אגף השיכון. עיירות הפיתוח יושבו על ידי עולים חדשים והיוו את המפנה היישובי החשוב ביותר מאז קום המדינה. הבנייה של חברות אלה הורחבה ליישובים נוספים: באר שבע בשנת 1952, אופקים ודימונה בשנת 1955 ונתיבות בשנת 1956. הבנייה בעיירות אלה העסיקה פועלים מקומיים ובכך תרמה למקורות תעסוקה רבים לתושבי עיירות הפיתוח. המשאיות של חברת "האחים שקד" הגיעו לכל אתר בנייה ופרקו את חומרי הבניין שנדרשו למרות קשיי תעבורה רבים למקומות מרוחקים. בעיירות אלו לצד הבנייה הציבורית לעולים, נבנו מרכזים מסחריים וחנויות לאספקה שוטפת של מצרכים, בתי ספר לחינוך הדור החדש ובתי קולנוע לחיי התרבות. פתרונות הדיור לעולים החדשים היוו מוטיבציה להרחבת הבנייה בארץ מצפון לדרום.
אלכסנדר גרין
אלכסנדר גרין (אלכסנדר גרינבסקי) (ברוסית: Александр Грин, Александр Гриневский; 23 באוגוסט (11 באוגוסט לפי הלוח היוליאני שהיה נהוג באותה עת ברוסיה) 1880 - 8 ביולי 1932, סטארי קרים) היה סופר רוסי סובייטי. הוא שייך את עצמו לזרם הסימבוליזם. עלילה של רוב יצירותיו מתרחשת במדינה דמיונית "גרינלנדיה".
משפחת שקד
תרומת המשפחה לבנייה בארץ
הבנייה בדרום הארץ בשדרות ובעזתה-נתיבות הייתה בסביבה ללא חשמל ומים והמשימה הוטלה על חיים סוויד שהיה אחד ממנהלי העבודה הבולטים בחברה. הוקמו צריפים לפועלים ולהחזקת כלי העבודה. הפועלים עבדו מ-5 בבוקר עד 6 בערב כשתושבי המעברה הסמוכה עודדו וציפו ליום שבו יוכלו לעבור למגורי קבע. חיים סוויד נשאר בנגב 14 שנה וזכה לחנוך את מרבית הבתים בשדרות, בעזתה-נתיבות ובאופקים. בשנות השישים של המאה העשרים החלו לצמוח בעיירות הפיתוח גם בתי ארבע קומות ורוב תושבי המעברות שוכנו בבתים. קשר מיוחד נרקם בין אהרן פרץ שהיה אחד מקבלני המשנה משדרות למשה שקד וחיים סוויד, צאצאיו המשיכו בדרכו והקימו את חברת פרץ בוני הנגב.
אלכסנדר גרין
ביוגרפיה
אלכסנדר גרינבסקי נולד בעיירה סלובודסקוי בקרבת ויאטקה. אביו היה אציל פולני שהוגלה לצפון רוסיה בעקבות השתתפות במרד נגד השלטון הרוסי בפולין בשנת 1863. בשנת 1896, לאחר סיום הלימודים בבית הספר בעיר ויאטקה, אלכסנדר גרינבסקי נסע לאודסה ועבד כימאי. לאחר תקופה קצרה הוא עזב את הימאות ועבד בעבודות מזדמנות.
בשנת 1901 הוא התגייס, אך תוך זמן קצר ערק מהצבא, נתפש ונמלט. בתקופה זו הוא התקרב לפעילים במפלגה הסוציאל-רבולוציונרית והם סידרו לו מסמכים מזויפים. בשנת 1903 הוא נעצר פעם נוספת כתוצאה מפעילות מהפכנית בקרב הימאים בבסיס ימי של סבסטופול. הוא היה עצור עד לשנת 1905 כאשר שוחרר בעקבות חנינה.
משפחת שקד
תרומת המשפחה לבנייה בארץ
במלחמת סיני בשנת 1955 ובמלחמת ששת הימים בשנת 1967, התגייסה משפחת שקד למאמץ הלאומי ואפשרה למדינה ולצבא להשתמש במשאיות לצורכי ביטחון.
נותני העבודה לבנייה הרחבה בארץ היו משרדי הממשלה: משרד השיכון, מחלקת עבודות ציבוריות, סולל בונה, שיכון ופיתוח ושיכון עובדים.
אלכסנדר גרין
ביוגרפיה
בשנת 1906 בהיותו בסנקט פטרבורג, אלכסנדר גרינבסקי נעצר פעם נוספת והוגלה לסיביר. הוא היה במקום הגליה רק 3 ימים, נמלט והגיע למוסקבה. בהיותו במוסקבה הוא פרסם את סיפורו הראשון שנחתם בשם עט "אלכסנדר גרין". בעקבות החלטת הצנזורה, הכנת הספר לדפוס הופסקה. בהמשך, תחת שם עט זה הוא פרסם מספר סיפורים נוספים.
משפחת שקד
היקף הבנייה בכל הארץ
"שקד השוקד על בניין ויצירה" "משה שקד - אחד מן ה"בונים עיר" "ממלכת הבנייה":של מ. שקד: מפת ישראל זרועה "שקדים" טובים "הבונה הגדול"
חברת הבנייה וחברת ההובלות של משפחת שקד התפרסה בכל הארץ בבנייה ציבורית למגורים, מבני תעשייה, מבני חינוך ותרבות ביישובים: חיפה, כפר ויתקין, נתניה, קדימה, עין שריד, אבן יהודה, מגדיאל, הרצליה, רמת השרון, רמת גן, רמת אפעל, אור יהודה, חולון, בת ים, תל אביב-יפו, ראשון לציון, גדרה ואשדוד.
אלכסנדר גרין
ביוגרפיה
במהלך השנים 1909–1915 אלכסנדר גרין פרסם מספר יצירות, בהן תיאר את החיים במדינה דמיונית "גרינלנדיה" (מדינה של גרין). הסופר עצמו לא נתן שם למדינה ואת שמו הומצא על ידי קוראיו.
משפחת שקד
היקף הבנייה בכל הארץ
שיתוף הפעולה התקיים עד 1971 כשמשה שקד נפטר. בהלווייתו הייתה נציגות מכובדת של עיירות הפיתוח והיישובים בהם בנה כאות הערכה על פיתוח הבנייה בשנים אלו.
אלכסנדר גרין
ביוגרפיה
בשנת 1916 גרין נמלט לדוכסות הגדולה של פינלנד שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית, אבל נהנתה מאוטונומיה מסוימת. לאחר מהפכת פברואר גרין חזר לפטרוגרד.
משפחת שקד
היקף הבנייה בכל הארץ
עם לכתו של משה שקד, פירקו שלושת האחים את השותפות של חברת ההובלות, יוסף ונתנאל המשיכו כקבלנים עצמאיים בענף הבנייה בנתניה ואריה המשיך לתקופה קצרה את חברת ההובלות. בנו של משה שקד, ישעיהו המשיך את חברת הבנייה של "משה שקד ובניו בע"מ" תוך שיתופי פעולה עם החברות הגדולות בארץ כגון "שיכון ובינוי" ו"שיכון ופיתוח" שנים רבות.
אלכסנדר גרין
ביוגרפיה
בקיץ 1919 גרין גויס לצבא האדום, לאחר שחרור בשנת 1920 הוא חלה בטיפוס והבריא רק כעבור חודש. בעקבות ההבראה הוא הצליח בעזרת מקסים גורקי לקבל מלגה ומקום מגורים.
במהלך כל תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, גרין כתב את היצירה החשובה שלו "מפרשי ארגמן" (Алые паруса) שפורסמה בשנת 1923.
בשנת 1924 גרין עם אשתו עברו להתגורר בחצי האי קרים. המשפחה התגוררה בחצי האי עד לפטירת הסופר בשנת 1932. בתקופה זו גרין המשיך בכתיבת נובלות על החיים במדינה הדמיונית. בשנת 1928 הוא פרסם רומן "הרצה על הגלים" (Бегущая по волнам). סגנון יצירותיו לא תאם לקו המרכזי של הספרות בו דגל השלטון, ולכן על אף שהוא הצליח להוציא לאור את יצירותיו, מצבה הכלכלי של במשפחתו היה קשה.
מורשת
לאחר מלחמת העולם השנייה, אלמנתו של הסופר הואשמה בשיתוף פעולה עם הנאצים ונשפטה ל-10 שנות מחנות עבודה. הפצת ספרים של גרין הופסקה. בשנת 1956 הודות למאמצים של קונסטנטין פאוסטובסקי ויורי אולשה הדפסת והפצת ספריו של גרין חודשה והוא היה פופולרי מאוד. בשנת 1960 אלמנתו הצליחה לקבל אישור לפתיחת מוזיאון בבית בו הזוג התגורר בשנות ה-20.
במהלך שנות ה-60 על בסיס בספריו צולמו מספר סרטים. בסך הכול על בסיס יצירותיו צולמו כ-15 סרטים, סרט מצויר, בלט, אופרה ויצירות מוזיקליות נוספות.
החל משנת 2000 מוענק פרס ספרותי על שמו עבור יצירות ספרותיות לנוער.
בסנקט פטרבורג נהוג ביום חגיגות סיום בית הספר להכניס אונייה עם מפרסי שני למרכז העיר.
ניק יאנג
ניק יאנג (באנגלית: Nick Young; נולד ב-1 ביוני 1985 בלוס אנג'לס, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
קריירה
יאנג הוא בן דודו של הראפר קנדריק לאמאר. שיחק במדי אוניברסיטת דרום קליפורניה בשנים 2004–2007 ואף נבחר לחמישייה המצטיינת של העונה ב-pac-10 (הבית הפסיפי של המכללות) בעונת כשהוא רושם  של 17.3 נקודות, 6.6  ובעונת  עם 17.5 נקודות למשחק ו-4.6 ריבאונדים.
לאחר עונת ה הודיע יאנג כי הוא מתכוון להתמודד בדראפט ה-NBA. הוא נבחר בדראפט על ידי קבוצת הוושינגטון ויזארדס בבחירה ה-16, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק מול סקרמנטו קינגס ב-15 בדצמבר 2007.
את משחק השיא בקריירה שלו קבע יאנג ב-11 בינואר 2011 כשקלע 43 נקודות במשחק מול הקינגס. במרץ 2012 עבר ב בין שלוש קבוצות ללוס אנג'לס קליפרס. ב-4 ביולי 2012 יאנג חתם בפילדלפיה לעונה אחת תמורת 6 מיליון דולר.
לקראת עונת חתם יאנג על חוזה לשנה בלוס אנג'לס לייקרס. בעונת הבכורה שלו בקבוצה רשם יאנג שיא קריירה של 17.9 נקודות למשחק והיה לקלעי המצטיין של קבוצתו, אולם הלייקרס סיימו את העונה עם 27 ניצחונות בלבד מול 55 הפסדים, המאזן הגרוע ביותר של הקבוצה מאז עונת. יאנג, שקבע במהלך השנה שיא מועדון של שבעה מהלכים של ארבע נקודות, חתם בסיום העונה על הארכת חוזהו בלייקרס.
ב-10 בדצמבר 2018 חתם בדנוור נאגטס, אך שוחרר לאחר 20 יום במדי הקבוצה.
סטטיסטיקות קריירה ב-NBA
נכון לסוף
הכנסת העשרים וארבע
הכנסת העשרים וארבע הושבעה ב-6 באפריל 2021, לאחר הבחירות שנערכו ב-23 במרץ 2021. ב-30 ביוני 2022 קיבלה הכנסת את הצעת החוק להתפזרותה ולהקדמת הבחירות, כ-14 חודשים בלבד לאחר כינונה, והיא כיהנה עד לכינוס הכנסת העשרים וחמש ב-15 בנובמבר 2022.
חברי הכנסת
חברי הכנסת שכיהנו בכנסת זו:
החוק הנורווגי
בכנסת זו כיהנו 13 שרים וסגני שרים שלא התפטרו במסגרת החוק הנורווגי. בנוסף, כיהנו 19 חברי כנסת במסגרת החוק הנורווגי, לעומת 12 חברי כנסת בכנסת הקודמת:
חברי כנסת חדשים
בנוסף חזרו לכנסת העשרים וארבע 8 חברי כנסת שכיהנו בכנסת בעבר אך לא כיהנו בכנסת העשרים ושלוש:
נשים
בכנסת זו כיהנו 45 נשים כחברות כנסת. השיא של מספר חברות הכנסת שכיהנו במקביל היה 36:
לא-יהודים
4 נשים לא יהודיות ו-10 גברים לא יהודים כיהנו בכנסת העשרים וארבע:
מבחינה השתייכות עדתית/דתית של חברי כנסת אלו:
זרמים דתיים בקרב חברי הכנסת היהודים
אורתודוקסים (33):
רפורמים (1):
קונסרבטיבים (1):
להט"בים
בכנסת זו כיהנו 5 להט"בים:
יוצאי מערכת הביטחון
בכנסת זו כיהנו 8 חברי כנסת בדרגות אלוף-משנה ומעלה בצה"ל:
דוקטורים ופרופסורים
פרופסורים בכנסת ה-24: דוקטורים בכנסת ה-24:
תושבי יהודה ושומרון
בכנסת זו כיהנו 10 חברי כנסת תושבי יהודה ושומרון
פעולות עיקריות
=== חקיקה בולטת ===
עיליי אשדות
עיליי אשדות (נולד ב-18 במרץ 1998) הוא מוזיקאי, זמר ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
אשדות נולד בתל אביב-יפו, בן למוזיקאי יזהר אשדות והסופרת אלונה קמחי. בילדותו למד בבית הספר הדמוקרטי ביפו ובתיכון א' לאמנויות תל אביב.
קריירה מוזיקלית
בשנת 2021 התחיל לעבוד עם נונו, שאותה הכיר בתיכון. באותה השנה גם הוציא את אלבומו הראשון "חיים מקסימליים" בחברת התקליטים האמריקאית Orange Milk Records, ובו התארחו גון בן ארי ורונה קינן.
בשנת 2022 יצא אלבומה הראשון של נונו, סטטוס, בהפקתו של אשדות, מתוכו יצאו להיטים כגון ליבינג דה דרים וקוביד 19. בהמשך השנה יצא גם אלבום בהפקתו של אשדות לגון בן ארי, ושירים בהפקתו לאמנים כגון אלון עדר ואקו.
בשנת 2023 עתיד לצאת אלבומו השני. ב-10 באוגוסט הוציא את הסינגל "מלאך" עם נונו ואבשה.
חיים אישיים
מתגורר בתל אביב עם זוגתו.
The Quarrymen
היסטוריה
באמצע שנות ה-50 חלה בבריטניה תחייה של סגנון הסקיפל אשר היה פופולרי מאוד במהלך שנות ה-20 וה-30.
בצעירותו, למד לנון לנגן על בנג'ו בעזרת אמו, מה שהוביל אותו לייסד הרכב מוזיקלי בנובמבר 1956.
הקוורימן הופיעו בבתי ספר, בבתי קולנוע ובתחרויות שונות. באוקטובר 1957 הצטרף ללהקה פול מקרטני. הקוורימן התמקדו בתחילה בניגון גרסאות כיסוי לשיריהם של אומני רוקנרול ידועים ובהם אלביס פרסלי, ליטל ריצ'רד וקארל פרקינס. ההשפעה המשמעותית על חברי ההרכב בתקופה זו היה באדי הולי אשר הוביל אותם לכתוב שירים בעצמם.
בתחילת 1958 מקרטני הזמין את ג'ורג' האריסון (אשר למד איתו באותו בית הספר) להצטרף לקוורימן. גילו הצעיר של האריסון (יליד 1943) הדאיגו בתחילה את לנון, אך הוא שוכנע על ידי מקרטני. כך למעשה נוצר ההרכב הבסיסי של הביטלס. ביולי 1958 החלה הלהקה להקליט גרסאות כיסוי לשיריו של באדי הולי. הכיוון האמנותי של הלהקה הוביל את שאר חבריה (מלבד לנון, מקרטני והאריסון) לעזוב. בתחילת 1960 הצטרף ללהקה הנגן סטיוארט סאטקליף וההרכב שינה את שמו לביטלס.
חברי הלהקה המקוריים מתחילתה (מלבד חברי הביטלס) התאחדו בשנות ה-90 וממשיכים להופיע עד היום.
אלכסנדר קאלרי
אלכסנדר קאלרי (ברוסית: Александр Юрьевич Калери; ) הוא קוסמונאוט רוסי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל, תחנת החלל מיר ותחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה
אלכסנדר קאלרי נולד ביורמלה, לטביה הסובייטית שאז הייתה חלק של ברית המועצות. בשנת 1973 הוא סיים לימודי בית ספר ונסע למוסקבה בה התחיל ללמוד הנדסת אווירונאוטיקה במכון לפיזיקה טכנית. הוא סיים לימודי תואר שני בשנת 1979 ובשנת 1983 קיבל תואר שלישי.
בשנת 1992 קאלרי שוגר לחלל בחללית סויוז TM-14 לצד מפקד טיסה אלכסנדר ויקטורנקו. זה הייתה טיסה ראשונה לאחר התפרקות ברית המועצות. הם שהו בתחנת החלל מיר 145 ימים וחזרו לכדור הארץ ב-10 באוגוסט 1992.
בשנת 1996 קאלרי שוגר לחלל בחללית סויוז TM-24 לצד מפקד טיסה ולרי קורזון. הם שהו בתחנת החלל מיר 196 ימים וחזרו לכדור הארץ ב-10 במרץ 1997. במהלך טיסה בוצע פעמיים פעילות חוץ רכבית.
בשנת 2000 קאלרי שוגר לחלל בחללית סויוז TM-30 לצד מפקד טיסה ולרי קורזון. זה היה ביקור אחרון בתחנת החלל מיר. במהלכו נבדקו אפשרויות לחידוש פעילותה ובוצע פעילות חוץ רכבית. הם שהו בתחנת החלל 72 ימים וחזרו לכדור הארץ ב-16 ביוני 2000. פעילות תחנת החלל "מיר" לא חודשה.
בשנת 2004 קאלרי היה חבר משלחת קבועה מס' 8 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא הגיע לתחנת החלל כמפקד טיסה סויוז TMA-3 ביחד עם מייקל פול שהיה מפקד המשלחת. במהלך שהות בתחנת החלל הוא ביצע פעילות חוץ רכבית. המשלחת סיימה את פעילותה ב-20 באוקטובר 2004 לאחר 194 ימים בחלל.
בשנת 2010 קאלרי היה חבר משלחת קובעה מס' 25 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא הגיע לתחנת החלל כמפקד טיסה סויוז TMA-01M. קארלי המשיך לעבוד בתחנת החלל כחבר משלחת קבועה מס' 26. הוא חזר לכדור הארץ ב-16 במרץ 2011 לאחר 159 ימים בחלל.
בסך הכול הוא שהה בחלל 769 ימים ומשך פעילויות חוץ רכביות הינה כ-26 שעות.
לאחר סיום פעילות ביחידת הקוסמונאוטים קארלי חזר לעבודה בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
מרי אן בריטלנד
מרי אן בריטלנד (באנגלית: Mary Ann Britland, נולדה בשם מרי אן האג ; 1847 – 9 באוגוסט 1886) הייתה רוצחת סדרתית בריטית. היא הייתה האישה הראשונה שהוצאה להורג בתלייה במנצ'סטר.
מעשי הרצח
במרץ 1886 מתה בתה הבכורה, אליזבת' האנה. מותה יוחס לנסיבות טבעיות, ומרי אן תבעה את ביטוח החיים של בתה.
ב-3 במאי 1886 מת בעלה, תומאס. מותו יוחס לאפילפסיה, ומרי אן תבעה גם את ביטוח החיים שלו.
לאחר מותו, שכניה תומאס ומרי דיקסון הזמינו אותה לגור זמנית בביתם. ב-14 במאי באותה שנה, מתה מרי דיקסון. בבדיקה הפתולוגית התגלתה בדמה כמות קטלנית של רעל עכברים. מרי אן נחקרה על אודות מותה של שכנתה והודתה כי היא ושכנה תומאס דיקסון ניהלו רומן. היא רצחה את בתה מפני שזו חשדה בכוונותיה הפליליות, ולאחר מכן המשיכה לרצוח גם את בעלה וגם את אשתו של מאהבה.
המשפט וההוצאה להורג
משפטה של מרי אן בריטלנד החל ב-22 ביולי 1886. חבר המושבעים התמהמה זמן מה בהחלטה על פסק הדין, אך בסופו של דבר הם מצאו אותה אשמה בשלושת מעשי הרצח. לאחר פסק הדין היא הצהירה בפני בית המשפט: "אני חפה מפשע לחלוטין, אינני אשמה כלל". בנוגע לתומאס דיקסון קבע חבר המושבעים כי הוא לא נטל חלק במעשי הרצח.
ב-9 באוגוסט 1886 בבוקר הובלה בריטלנד אל הגרדום, כשהיא נתמכת בשתי סוהרות. היא זעקה וביקשה רחמים, אך הוצאה להורג על ידי התליין ג'יימס ברי.
בנתיב הסכנה
בנתיב הסכנה (באנגלית: In Danger's Path), הוא ספר מאת הסופר האמריקאי וא"ב גריפין (שם העט של ויליאם אדמונד באטרוורת'). הספר יצא לאור בעברית בשנת 2000. עלילת הספר עוסקת במבצעי המודיעין האמריקני במלחמת העולם השנייה, על רקע המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט. הספר מבוסס על אירועים אמיתיים, אם כי חלק מן הדמויות והאירועים דמיוניים,
עלילת הספר
עלילת הספר מתרחשת בשנת 1943. זמן קצר לאחר שהסתיים מבצע מוצלח במהלכו יצר קצין חיל הנחתים, סרן קנת מק-קוי (המכונה "רוצח"), מגע עם מנהיג כוח הגרילה באי מינדנאו‎ שבפיליפינים, בריגדיר גנרל ונדל פרטיג, הטיל בריגדיר גנרל פלמינג פיקרינג, סגן מנהל המשרד לשירותים אסטרטגיים בזירת אוקיינוס השקט, על כתפי מק-קוי משימה מורכבת ונועזת נוספת. פיקרינג מטיל על מק-קוי, יוצא גדוד הפושטים השני של חיל הנחתים שבפיקוד לוטננט קולונל אוואנס קרלסון שהשתתף בפשיטה על מקין‎, להסתנן למדבר גובי כדי ליצור קשר ולחלץ קבוצה של חיילים אמריקניים ומשפחותיהם שנמלטו מן הצבא היפני, ואז להקים במקום תחנה מטרולוגית שתסייע להכוונת המפציצים האמריקניים כנגד יפן. פיקרינג, שכרב"ט בנחתים במלחמת העולם הראשונה עוטר בצלב הצי על גבורתו בקרב שאטו תיארי ולחם כקצין מבצעים בשורות דיוויזיית הנחתים הראשונה בקרב גוודלקנל. מגייס למשימה רבים מן הנחתים שעליהם הוא למד לסמוך במלחמה, ביניהם למרבה ההפתעה גם מבנו סגן מלקולם פיקרינג (המכונה "פיק"), טייס קרב מעוטר.
עדני סימקין
עדני סימקין (נולד ב-2 במרץ 1937) הוא איש עסקים ישראלי, מנהל הנציגות הישראלית של חברת הספנות MSC.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב ליהודית ויואל סימקין, גם הם ילידי ישראל, ארבעת סביו נמנים עם מייסדי פתח תקווה, אביו היה חבר בהגנה, חבר מועצה בעיריית פתח תקווה וחבר ברוטרי, אמו הייתה מורה ויש לו שלוש אחיות. הוא למד בבית הספר עממי פיק"א ובתיכון גימנסיה הרצליה.
סימקין התגייס לגולני והשתתף במלחמת סיני. השתחרר מצה"ל כקצין בשנת 1958. לאחר סיום שירותו החל ללמוד מדע המדינה וסוציולוגיה בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה. בה בעת החל לעבוד בחברת ספנות בשם פרדס סינדיקט.
לאחר גמר לימודיו באוניברסיטה שימש מנהל המשרד של חברת הספנות של האחים עופר בתל אביב. לאחר מכן התמזגה החברה עם חברת צים. שימש כנציג צים במדינות שונות במשך כ-12 שנים, עבד בצים בתפקידים שונים במשך 30 שנה, החל מאיש שיווק ומכירות ועד לתפקיד מספר 2 בחברה, ראש מנהל הספנות, האחראי לתפעולן של כל ספינות החברה.
בשנת 1996 עזב את צים לטובת פתיחת נציגות של חברת הספנות גרימאלדי. בשנת 1998 הקים בארץ סוכנות שייצגה את חברת הספנות הגדולה בעולם, חברת מארסק הדנית, וניהל אותה במשך שש שנים. לאחר מכן התמנה כנציג של חברת הספנות MSC בישראל.
במרץ 2009 השיקה חברת MSC את ספינת המטען הגדולה ביותר בעולם, "MSC Danit". הספינה נקראה על שמה של דנית, בתו של סימקין, כאות הוקרה לפעילותו בחברה. בשנת 2015 זכה סימקין, דרך חברת TIL ההולנדית, חברת בת של MSC, במכרז להקמת נמל הדרום באשדוד.
בשנת 2013 הוענק לו אות הוקרה מעיריית חיפה על פועלו ותרומתו להגברת הסחר, הכלכלה והתיירות בעיר.
סימקין נשוי ואב לארבעה. הוא מתגורר בתל אביב, אחותו חיה התחתנה עם מיכה רם, אחות נוספת נאווה התחתנה עם האגרונום עידו אהרונסון (נכדו של צבי אהרנסון).
John the Ripper
John או John The Ripper (באנגלית: John The Ripper, תעתיק עברי: ג'ון דה ריפר) היא תוכנת קוד פתוח, המשמשת לאימות נתונים ופיצוח סיסמאות מוצפנות. התוכנה נכתבה בשפת C ופותחה על ידי חברת Solar Designer.
Sittin' on Top of the World
Sittin' on Top of the World (בעברית: יושבת על גג העולם) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת האמריקאית ליאן ריימס והאלבום השלישי שיצא שלא באופן עצמאי. האלבום יצא על ידי חברת התקליטים קורב רקורדס ב-5 במאי 1998. הוא זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית על מכירות של מיליון עותקים.
John the Ripper
תחילה פותחה במקור עבור מערכות הפעלה דמויות יוניקס, בהמשך הורחבה וכיום תומכת ב-15 מערכות הפעלה שונות, כגון: Linux, Windows, OpenVMS, FreeBSD, OSX ועוד.
Sittin' on Top of the World
גם בקנדה הצליח להגיע למעמד פלטינה ובממלכה המאוחדת ואוסטרליה הגיע למעמד זהב.
John the Ripper
בעלת 3 גרסאות: גרסה הניתנת להורדה בחינם (Free Edition), גרסה בתשלום המותאמת למגוון רחב יותר של מערכות הפעלה (John the Ripper Pro) וגרסה מותאמת למכשירי אנדרואיד (Hash Suite Droid).
Sittin' on Top of the World
סינגלים
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים: "Commitment" אשר יצא לאור ב-23 באפריל 1998 והגיע למקום הרביעי במצעד שירי הקאנטרי, "Nothin' New Under the Moon" אשר יצא לאור ב-10 ביולי 1998 והגיע למקום העשירי במצעד שירי הקאנטרי, "Feels Like Home" אשר יצא לאור בספטמבר 1998 ו-These Arms of Mine" אשר יצא לאור ב-21 בנובמבר 1998.
John the Ripper
לתוכנה יכולת פיצוח סיסמאות מגובבות ומוצפנות בשיטות רבות כגון: DES, MD4, MD5, Blowfish, LM, BSDI, Kerberos. לאחר טעינת הנתונים התוכנה מזהה את שיטת ההצפנה ומפצחת אותה במספר דרכים: בנוסף, לתוכנה יכולת לזיהוי איכות סיסמאות הבודק האם הסיסמה המוזנת מספיק טובה וקשה לפיצוח או שמא יש להחליפה.
Sittin' on Top of the World
ביקורת
סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic נתן לאלבום ציון של 2.5 מתוך 5 כוכבים כאשר כתב: "רק 3 שירים מתוך האלבום אפשר לטעון שהם שירי קאנטרי וגם הם בקושי מתאימים לתיאור. רוב השירים הם שירי מיד-טמפו פופ".
John the Ripper
שימוש
השימוש הסטנדרטי בתוכנה, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
אשרה אלקיים רונן
אשרה אלקיים רונן (24 בספטמבר 1939 – 27 באוקטובר 2022) הייתה רקדנית, כוריאוגרפית, יוצרת רב-תחומית ומורה לכוריאוגרפיה. כלת פרס אריק איינשטיין לשנת 2015.
ביוגרפיה
אושרה אלקיים רונן, מחלוצות תיאטרון התנועה והמחול הרב-תחומי בישראל, נולדה וגדלה בנתניה. הוריה היו עובדיה אלקיים, יליד יבנאל, בוגר מקוה ישראל, שעסק כל חייו בחקלאות, ורחל, בת למשפחת פייקוב. כבר משחר ילדותה, נמשכה אלקיים למחול, ובגיל 12 וחצי החלה ללמוד בבית ספרה של גרטרוד קראוס בתל אביב.
בשנת 1956, בביקורה הראשון של הכוריאוגרפית מרתה גרהם בישראל, צפתה אלקיים בהופעת להקתה. בסיום ההופעה, חיפשה אלקיים אחר גרהם מאחורי הקלעים של תיאטרון הבימה, ושטחה בפניה את רצונה העז ללמוד אצלה. גרהם ביקשה מאלקיים להכין קטע ריקוד ולבוא איתו בתאריך ובשעה שנקבה. לאחר שגרהם צפתה בריקודה של אלקיים, העניקה לאלקיים מלגת לימודים בבית ספרה ובגיל 16 וחצי, הפליגה אלקיים לניו יורק.
במהלך לימודיה נחשפה אלקיים לרזי הכוראוגרפיה ומשום שמצאה עניין כביר בתחום, בחרה בשנת 1959 (לאחר שלוש שנות לימודים בבית ספרה של גרהם) להמשיך את לימודיה בבית הספר למוזיקה ולמחול ג'וליארד, שם למדה בין יתר מקצועות המחול גם כוריאוגרפיה, בהנחייתו של המורה לואיס הורסט.
יצירתה הראשונה "אדם וחוה" הועלתה בשנת 1965, ונבחרה כיצירה הישראלית היחידה ברפרטואר הלהקה בסיורה הראשון באירופה, בשנת 1968. היצירה הופיעה במשך 3 שנים ברפרטואר הלהקה, חודשה לאחר עשור וזכתה לשבחים, בין היתר בפסטיבלים הבין-לאומיים של הולנד, ברגן וסטוקהולם.
בשנת 1967 הקימה את "הבמה לכוריאוגרפיה ישראלית" בחיפה בסיועה של הרקדנית רות אשל. הלהקה מנתה שמונה רקדנים והציגה רפרטואר עשיר שכלל עבודות של כוריאוגרפים ישראלים ויצירות של אלקיים. כשבעלה הטיס הוצב בחצור בנגב עזבה את חיפה ויצרה לרות אשל את הסולו "פסיביות".
בשנת 1970, (לבקשת המועצה האזורית עמק הירדן), ייסדה אלקיים את האולפן האזורי למחול עמק הירדן, אותו ניהלה ובו לימדה במשך 10 שנים, בשיתוף הכוריאוגרפית הדה אורן. האולפן פועל עד היום. עוד באותה השנה לקחה אלקיים חלק בייסוד להקת המחול הקיבוצית והייתה מראשוני הכוריאוגרפים לעבוד עם הלהקה. בבכורה, שהתקיימה בינואר 1971 בקיבוץ יגור, הועלו ארבע מעבודותיה.
בשנת 1972 הוזמנה על ידי שרה לוי-תנאי להיות הכוריאוגרף הזר הראשון להעלות יצירה בתיאטרון מחול ענבל. יצירתה "על מות לוחם" לזכר בעלה שנהרג במלחמת ההתשה, שתוארה - כ"סלילת שביל חדש, מקורי ואוניברסלי ברפרטואר של ענבל". – צלחה את הסיכון בעבודה עם להקה בעלת סגנון וצביון ייחודי כמו זה של ענבל. בין השנים 1967 ועד 2008 שימשה אלקיים יועצת אמנותית של תיאטרון מחול ענבל.
בשנת 1973 הוזמנה על ידי במאי הקולנוע האיטלקי ג'אנפרנקו דה בוזיו, ליצור את הכוריאוגרפיה עבור סדרת הטלוויזיה האיטלקית-בריטית - "Moses The Law Giver". בסדרה, בכיכובו של השחקן ברט לנקסטר, (אשר צולמה ברובה במדבר סיני) יצרה אלקיים שישה מחולות בביצוע רקדנים מהלהקות בת שבע וענבל.
בין השנים 1973–1975 חזרה אלקיים ללהקת בת שבע, אז יצרה את "מסע אל שום מקום" ואת "ליקוי מאורות", בהזמנת פסטיבל ישראל 75 – לציון 30 שנה לזכר השואה. כמו כן חודשה יצירתה "אדם וחווה".
ב-1980 הקימה את "אשרה אלקיים תיאטרון תנועה", שהיה מורכב מחמישה אמנים-מבצעים מתחומי אמנות הבמה השונים (מחול, תיאטרון, פנטומימה, אופרה וקרקס) - במטרה לחפש דרך של מיזוג צורות ביטוי שונות לשפה אחידה. המונח "תיאטרון מחול" – הפך מאז למונח רווח כז'אנר של ביטוי בימתי חדש בלקסיקון ובשדה המחול בישראל - אותו אימצו כוריאוגרפים צעירים רבים. היצירה "טרמינל" שהייתה פרי הבכורים של מפגש זה - הוזמנה להופיע בפסטיבל ישראל (1981), ובאותה שנה הוענק לאלקיים פרס כינור דוד עבור היצירה "טרמינל" - שהוגדרה "פריצת דרך חשובה במחול הישראלי".
ב-1982 היצירה ייצגה את ישראל בפסטיבלי היוקרה הבין-לאומיים של ברלין, אדינבורו פרינג' פסטיבל ופסטיבל הסתיו של פריז. המחזאי והבמאי חנוך לוין, שצפה ב"טרמינל" הזמין את אלקיים ליצור את הכוריאוגרפיה למחזהו "כולם רוצים לחיות" שהועלה לראשונה בשנת 1985 בתיאטרון הקאמרי.
יצירתה "טרמולו בצול וחצי" עלתה בפסטיבל ישראל 1984, וצוינה "גולת הכותרת של התרומה הישראלית בפסטיבל". היצירה זכתה לאות הוקרה בפסטיבל הבין לאומי סרבנטינו שבמקסיקו.
בשנת 1987, הזמין אילן רונן, המנהל האמנותי של תיאטרון הקאמרי, את אלקיים להעלות מופע בבמה 3. בעקבות הזמנה זו יצרה אלקיים את היצירה "סולמות" (1988), שהופיעה בפסטיבלים בישראל ומחוצה לה. מופע זה זיכה את אלקיים בפרס ההסתדרות לאומנויות 1989 על שם גורית קדמן - על תרומתה הרבה לקידום המחול בארץ, ועל חדשנותה היצירתית הבלתי פוסקת.
ביצירתה "אני הלכתי אז" (2001) מגיעה אלקיים לשיא במורכבות ובטוטליות שבשילוב האמנויות – הכולל לראשונה אנימציה וקטעי וידאו-ארט (אותם ביימה בשיתוף הקולנוענית איילת עפרים), באופן שיצרו דיאלוג עם 20 שירים ממבחר השירה העברית (לאה גולדברג, מרים ילן-שטקליס, דליה רביקוביץ, יונה וולך, רחל חלפי, יונתן רטוש, דוד אבידן ועוד). כאן לראשונה ניסתה אלקיים לבנות את התמהיל המורכב באמצעות דמות נשית אחת וזאת מתוך כוונה להגיע למיצוי הקשר בין היוצר, המבצע והיצירה עצמה. המופע הוצג חמש שנים ברחבי הארץ ומשך אליו קהל מתחומי התעניינות מגוונים, ובתוכם תלמידים ממגמות אמנות המחול, התיאטרון, הקולנוע והספרות. המופע הועלה בפסטיבלים בין לאומיים (ברצלונה, מקסיקו, לוס אנג'לס, סלוניקי בחסות אונסקו, ובכנס עולמי של ספרות ושירה עברית שהתקיים באוניברסיטת סטנפורד שבארצות הברית), כל השירים הוקרנו בתרגום סימולטני באנגלית או בספרדית.
משנת 2002 לימדה אלקיים כוריאוגרפיה במסלול למחול של מכללת "אורות ישראל", ומשנת 2003 ניהלה בהתנדבות את הקרן ע"ש גרטרוד קראוס - התומכת במלגות וביצירות מחול של תלמידי האקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים.
חיים אישיים
במלחמת ההתשה, בספטמבר 1969, במהלך מבצע רביב, נפל בעלה, רב-סרן, בפעולה מעל מפרץ סואץ. חודש לאחר מכן, לאחר לידת בתה, נעתרה אלקיים להצעת קיבוץ אפיקים (ביתו של חגי), לבוא ולהתגורר עם ילדיה במחיצת הוריו.
פרסים והוקרה
בשנת 1971, הוענק לאלקיים פרס מטעם המועצה האזורית עמק הירדן על פועלה ותרומתה הרבה לפיתוח המחול וחיי התרבות בעמק.
בשנת 1987, ביום העצמאות ה-39 של מדינת ישראל, בטקס הדלקת המשואות, שהיה בסימן האמנויות, התכבדה אלקיים להדליק משואה, כמייצגת את אמנות המחול בישראל על כל שלוחותיה.
בשנת 2003, זכתה בפרס היצירה של משרד התרבות ליוצרים ולמבצעים בתחום המחול, על יצירתה "אני הלכתי אז".
בשנת 2015, זכתה בפרס אריק איינשטיין שהוענק לאמנים שתרמו להתפתחות התרבות הישראלית לדורותיה.
בדצמבר 2019, זכתה בפרס מפעל חיים של איגוד אמני ישראל.
קישורים חיצוניים
"מחול פורש כנפיים - יצירה ישראלית לבמה 1920-2000" מאת רות אשל. הוצאת יומני מחול.
Once
Once הוא האלבום החמישי של להקת המטאל הסימפוני הפינית נייטוויש. האלבום יצא ב-7 ביוני 2004 באירופה, וב-5 באוקטובר בארצות הברית בהפקת חברת הענק "RoadRunner". זהו אלבום הסטודיו האחרון שבו נטלה חלק הזמרת טאריה טורונן.
אוסטרלופיתקוס סדיבה
אוסטרלופיתקוס סדיבה (שם מדעי: Australopithecus sediba; "פיתקוס" מיוונית: πίθηκος, קוף-אדם, "אוסטרלו" מלטינית: australis, דרומי, "סדיבה" = "מעיין" בשפת ססוטו) הוא מין נכחד מן הסוג אוסטרלופיתקוס, שעצמותיו המאובנות התגלו בדרום אפריקה בשנת 2007. הוא מהווה ממצא מעניין באבולוציה של האדם, ויש המשערים שהוא האב הקדמון של סוג האדם. קיום המין פורסם לראשונה באפריל 2010 במחקר של שני שלדים ברמת שימור טובה למדי ממערת מאלאפה, סמוך לאתר סטרקפונטיין, המפורסם במאות מאובני אוסטרלופיתקוס אפריקנוס ואדם קדום (כנראה הומו ארקטוס או הומו הביליס) שנמצאו בו. שלדי סדיבה תוארכו בשיטות רדיומטריות ופלאומגנטיות לגיל של כ-1.9 מיליון שנה לפני זמננו, תחילת עידן הפליסטוקן. המוח של סדיבה היה קטן יחסית, ודומה לזה של אוסטרלופיתקוס אפריקנוס ושל קופי אדם מודרניים, אך מספר מאפייני שלד שלו, בעיקר הלסת התחתונה והשיניים הקטנות, דומים לאלו של ארקטוס. בדומה לשאר מיני אוסטרלופיתקוס, סדיבה הלך זקוף קומה, וככל הנראה היה אוכל-כול.
גילוי
מאובני סדיבה התגלו בשנת 2007 על ידי צוות בראשות שני חוקרים דרום-אפריקנים, הפליאואנתרופולוג לי ברגר והגאולוג פול דירקס, אשר החליטו לבדוק שוב מספר אתרי מאובנים סמוכים לאתר סטרקפונטיין בתקווה לגלות בהם ממצאים שחמקו מעיניהם של חוקרים קודמים. בעת בדיקת פסולת שהוצאה ממערת מאלאפה זיהה מתיו ברגר, בנו בן התשע של לי ברגר אשר צורף לביקור, מאובן בתוך גוש אבן. המאובן הסתבר כחלקים מתוך עצם הבריח והלסת התחתונה של הומיניד, הפרט אשר יותר מאוחר סומן בסימון הקטלוגי MH1 והפך לממצא המגדיר (type specimen) של המין סדיבה. בבדיקת המקום שממנו הגיעה הפסולת בתוך המערה עצמה נמצאו חלקים נוספים של שלד MH1, כולל גולגולת חלקית במצב שימור טוב, וכן חלקים רבים מתוך שלד נוסף שקיבל את הסימון הקטלוגי MH2. על פי בדיקות השיניים והאגן מוערך ש-MH1 היה צעיר בן 12–13 שנים בעת מותו, וש-MH2 הייתה נקבה בוגרת. שני פרטים אלו תוארו לראשונה בשני מאמרים בכתב-העת המדעי סיינס באפריל 2010 אשר בהם הוגדר המין אוסטרלופיתקוס סדיבה. החוקרים דיווחו כי מצאו באותו מקום מאובנים משני פרטים נוספים לפחות, מבוגר ופעוט כבן שנה וחצי, אך אלו עדיין לא תוארו בפרסום רשמי.
תיארוך
המאובנים בתוך מערת מאלאפה התגלו על גבי מצע סלע אשר תוארך גם בשיטות רדיומטריות על פי איזוטופים של אורניום וגם בשיטות פליאומגנטיות לגיל של כ־2 מיליון שנה. גיל זה מהווה חסם עליון לגיל המאובנים. סביב ומעל המאובנים נמצאו שכבות גאולוגיות ששקעו יותר מאוחר ומתוארכות בשיטות פליאומגנטיות לגיל של 1.95 מיליון עד 1.75 מיליון שנה. גיל זה מהווה חסם תחתון. לכן ניתן לתארך את המאובנים באופן אמין למדי (בעיקר בהשוואה לאתרים אחרים בדרום-אפריקה שהתיארוך שלהם בעייתי יותר) לגיל של בערך 1.9 מיליון שנה. גיל זה דומה לזה של גולגולת הומו רודולפנסיס מאגם טורקאנה בקניה ושל מאובני הומו הביליס העתיקים ביותר מערוץ אולדובאי.
אנטומיה ומורפולוגיה
לא ניתן למדוד במדויק את נפח מוחו של הפרט הצעיר MH1 משום שחלקה האחורי של הגולגולת לא שרד, אך ברור שהוא היה קטן למדי, כ־420 עד 450 סמ"ק, גודל הדומה לזה של מאובני אוסטרלופיתקוס אפריקנוס ושל קופי אדם מודרניים. מאובני סדיבה גם דומים מאוד בתכונות רבות אחרות של השלד והגולוגלת שלהם למאובני אפריקנוס הרבים שנמצאו באתר סטרקפונטיין הסמוך. בדומה לאפריקנוס ושאר האוסטרלופיתקנים, הם מתאפיינים בשילוב של אגן ועצמות הירך המראים בבירור על הליכה זקופה עם זרועות ארוכות (כאורך הרגליים ואף מעט יותר) המראות על התאמה גם לטיפוס על עצים. עם זאת מאפיינים רבים של הפנים, הלסת והשיניים של סדיבה הם מודרניים יחסית ומזכירים את אלו של המינים הקדומים יותר מסוג האדם (הומו). קומתו של MH1 מוערכת על פי אורך עצמות הזרוע והשוק שלו ב-127 ס"מ, וגובהה של הנקבה הבוגרת MH2 היה כנראה דומה.
אבולוציה
בתחום הפלאואנתרופולוגיה יש כיום קונצנזוס מדעי שסוג האדם התפתח באפריקה מן הסוג אוסטרלופיתקוס לפני כשני מיליון שנה, אך עדיין לא ברור היכן באפריקה ומאיזה מין של אוסטרלופיתקוס. עד גילויו של סדיבה, המועמדים הסבירים ביותר היו אוסטרלופיתקוס גרהי במזרח אפריקה ואוסטרלופיתקוס אפריקנוס בדרומה, שניהם מתוארכים לתקופה של כשניים וחצי מיליון שנה לפני זמננו. גילוי המין סדיבה הופך אותו למועמד טבעי נוסף לאב הקדמון של סוג האדם.
מאובני סדיבה התגלו באותו אתר שבו התגלו מאובני אפריקנוס, והם דומים אך פחות עתיקים, מתקופה של כ־1.9 מיליון שנה לפני זמננו. כמעט אין ספק שהמין סדיבה השתלשל ישירות מן המין אפריקנוס הדומה לו מאוד, והם מהווים דוגמה של "מינים עוקבים" (chronospecies). למעשה, מאובני סדיבה שהתגלו בסטרקפונטיין הם ככל הנראה מעט מאוחרים מכדי להיות מאובני מעבר בין הסוג אוסטרלופיתקוס והסוג אדם. זאת משום שכמה מן המאובנים העתיקים ביותר של סוג האדם (אשר המין המדויק שלהם עדיין אינו ברור) מתוארכים לגיל של יותר משני מיליון שנה. עם זאת, פרטי סדיבה שהתגלו עשויים להיות שייכים לאוכלוסייה אשר מתוכה התפצל קודם לכן סוג האדם.
שרה אורה הלר וילנסקי
שרה אורה הלר וילנסקי (2 בדצמבר 1920 - 3 באוגוסט 2022) הייתה חוקרת מחשבת ישראל, פרופסור בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה
הלר וילנסקי נולדה בצפת בשנת 1920. אביה, אברהם זיידה הלר, נינו של רבי שמואל הלר, היה ראש ישיבה ומן הדמויות הבולטות בצפת. היא עשתה תואר ראשון ב בין השנים 1940 ל-1944. היא למדה באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1947 ל-1951, וסיימה בה דוקטורט ב-1951 בהנחיית פרופ' הארי וולפסון.
כתבה ערכים ב ואנציקלופדיה יודאיקה.
בשנת 1994 יצא ספר מאמרים "מנחה לשרה: מחקרים בפילוסופיה יהודית ובקבלה" בהוצאת מאגנס.
משפחתה
היא הייתה נשואה לפרופסור מרדכי ל' וילנסקי – היסטוריון, חוקר החסידות וההתנגדות לה, ואם לאורי יוסף וילנסקי, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת נורתווסטרן, שיקגו, ארצות הברית. הלר וילנסקי הייתה סבתא לשני נכדים וסבתא רבתא לנינים רבים.
אחיותיה הן:
הלר וילנסקי נפטרה ב-3 באוגוסט 2022.
שגרירות אוקראינה במוסקבה
שגרירות אוקראינה במוסקבה היא הנציגות הדיפלומטית הראשית של אוקראינה בפדרציה הרוסית. היא ממוקמת ברחוב ליאונטייבסקי פראולוק 18 במוסקבה.
ב-5 בדצמבר 1991, לאחר שאוקראינה קיבלה עצמאות ב-24 באוגוסט 1991 הכירה רוסיה בעצמאותה של אוקראינה. היחסים הדיפלומטיים בין אוקראינה לרוסיה כוננו ב-14 בפברואר 1992 לאחר ששתי המדינות חתמו על הפרוטוקול לכינון יחסים דיפלומטיים בין אוקראינה לפדרציה הרוסית. באוקטובר 1992 נפתחה שגרירות אוקראינה במוסקבה.
במרץ 2014, בתגובה לסיפוח חצי האי קרים, שהחל בפברואר באותה השנה, החזירה אוקראינה את השגריר וולודימיר ילצ'נקו להתייעצויות, ומאז אוקראינה מיוצגת ברוסיה על ידי הממונה על היחסים שלה.
באוגוסט 2014, כתריסר פעילים נעצרו מחוץ לשגרירות אוקראינה במוסקבה, במסגרת ההפגנות נגד מלחמה באוקראינה בגין מחאה נגד הנשיא ולדימיר פוטין.
בפברואר 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, פונתה השגרירות.
שגרירים
במרץ 2014 החזירה אוקראינה את השגריר, ומאז היא מיוצגת על ידי ממונה על היחסים.
Show & Tell
Show & Tell (בעברית: להציג ולספר) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הקריאה
הקריאה (באנגלית: The Call) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מתח בבימויו של בראד אנדרסון משנת 2013. בסרט משחקות בתפקידים ראשיים האלי ברי ואביגייל ברסלין. למרות הביקורות השליליות הסרט הכניס כ-50 מיליון דולר בארצות הברית בלבד כחודש מהפצתו.
Show & Tell
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-4 באוקטובר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-40 מיליון צפיות.
הקריאה
עלילה
ג'ורדן טרנר (האלי ברי) היא מוקדנית של שיחות חירום במשטרת לוס אנג'לס המקבלת שיחה מליאה טמפלטון (אוי ת'ומפסון), נערה שפורץ חדר לביתה. הוראותיה של ג'ורדן מסייעות לליאה להתחבא מהפורץ. אך כשהטלפון סלולרי של ליאה נכבה וג'ורדן מתקשרת שנית הפורץ שומע את הצלצול. לבסוף הפורץ מוצא את ליאה והוא רוצח אותה.
Show & Tell
רקע
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club) , וכן על השירים "Piggyback", ו-"Gingerbread Man".
הקריאה
עלילה
ג'ורדן מספרת לחברה השוטר פול פיליפס (מוריס צ'סטנוט) שהיא מחליטה להפסיק את עבודתה כמוקדנית. לאחר שישה חודשים היא מאמנת במוקד של שיחות החירום. באותו זמן הרוצח הסדרתי חוטף עוד נערה בשם קייסי וולסון (אביגייל ברסלין) מחניון תת-קרקעי. הוא מכניס אותה לתא המטען. בינתיים במוקד ברוק, מוקדנית חדשה, מקבלת שיחה מקייסי והיא לא מצליחה לנהל את האירוע. ג'ורדן שרואה את מצוקתה של ברוק תופסת פיקוד על האירוע. בגלל שקייסי משתמשת בטלפון סלולרי חד פעמי המוקד לא מצליח לאתר אותה. ג'ורדן מבקשת מקייסי להוציא את הנורה האחורית ברכב כדי לסמן לנוסעים האחרים וכך לצמצם את החיפושים. החוטף הורג עוד אנשים בדרך המנסים להתערב. הוא מחליף רכב עם אחד מקורבנותיו, אלן דאנדו (מייקל אימפריולי). אך הוא משאיר בטעות טביעות DNA במקום החלפת הרכבים והמשטרה מגלה את שמו, מייקל פוסטר (מייקל אקלונד).
Show & Tell
רקע
בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר.
הקריאה
עלילה
לאחר שמייקל מגיע ליעדו הוא מגלה שקייסי התקשרה למוקד החירום. כשהוא נוטל את הפלאפון ג'ורדן אומרת לו שהם זיהו אותו, אך הוא עונה לה "שזה כבר נעשה" והוא מרסק את הפלאפון. ג'ורדן מגלה על פי קולו של מייקל, שהוא אותו אדם שרצח את ליאה טמפלטון. בינתיים פול מחפש בדירתו של מייקל רמזים שיובילו אותו למקום הימצאו של מייקל. פול מוצא תמונה של מייקל עם אחותו ליד בית מסוים. צוות משטרה פושט על אותו בית, אך אינו מוצא את מייקל וקייסי. בזמן החשכה ג'ורדן מחליטה לנסוע לשם בעצמה. בשטח מחוץ לבית היא שומעת צליל, אשר דומה לצליל, שנשמע בסיום שיחת הטלפון האחרונה עם קייסי. היא הולכת בעקבות הצליל, שנוצר ממתכת הקשורה לדגל בחצר. בסביבת הדגל היא מגלה שישנו פתח עם סולם למרתף, ובטעות מפילה בטעות את הפלאפון שלה לשם. היא מחליטה לרדת לשם מבלי לדווח על כך לאף אחד.
Show & Tell
רקע
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-65 מיליון השמעות.
הקריאה
עלילה
במרתף, ג'ורדן מעלעלת באלבומי תמונות, ומגלה שלמייקל הייתה אחות בעלת שיער בלונדיני, אשר חלתה בסרטן. בזמן המחלה היא הקריחה, ולבסוף נפטרה. בהמשך, ג'ורדן מבחינה בחדר בראש מלאכותי ועליו שיער בלונדיני ארוך. מייקל נכנס לפתע לחדר, וג'ורדן מוצאת מחסה בארון הבגדים. בזמן שהייתו בחדר, מייקל מתייחס לראש המלאכותי כאל אחותו שנפטרה ומביע עצב, הוא מסיר את השיער מהראש המלאכותי, ואז ניתן לראות כי השיער מחובר לריקמת קרקפת אנושית. מייקל מביע מורת רוח ותסכול תוך כדי שהוא מחבק את השיער, והוא מבין שהשיער שאותו קירקף אינו יכול להשיב את אחותו לחייו. לפיכך ניתן לומר, כי מייקל היה קשור באופן רגשי לאחותו, ומכיוון שלא יכול היה להתגבר על התקרחותה ופטירתה עקב מחלתה, נגרמה לו טראומה נפשית עקב המקרה של אחותו. כדי להתמודד עם האובדן והטראומה שנוצרה, הוא למעשה היה חוטף נערות בעלות שיער בלונדיני, מקרקף את השיער שלהן, ושם אותו על הראש המלאכותי.
Show & Tell
הצלחה במצעדים
עם יציאתו, נכנס השיר למצעד השירים מתחת להוט 100, כאשר תחילה היה במקום ה-17, ולאחר מכן עלה למקום ה-14, בו שהה שבועיים רצופים. בנוסף, נכנס השיר למצעד המכירות הדיגיטליות של שירים אלטרנטיביים, ושהה במקום ה-21 שבוע אחד בלבד. במצעד הסינגלים הניו זילנדי, הגיע השיר למקום ה-21.
הקריאה
עלילה
ג'ורדן עוקבת אחרי מייקל למקום הימצאהּ של קייסי. בעוד שמייקל מתכנן לקרקף את קייסי ג'ורדן תוקפת אותו בהפתעה, והיא מצליחה לשחרר אותה. הן מצליחות להימלט ממייקל ולשתק אותו. כשהן יוצאת מהמרתף ג'ורדן רוצה להתקשר למוקד, אך קייסי משכנעת אותה לקשור את מייקל, ולהשאירו במרתף בחזקת נעדר.
Show & Tell
הצלחה במצעדים
מלבד מצעדי המדינות, Show & Tell נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי ברחבי העולם באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-158, ובכך הפך לשיר השלישי הכי מצליח של מרטינז ברשימה זו, לאחר "Pity Party", שהגיע למקום ה-82 במאי 2016, ו-"Play Date", שהגיע למקום ה-26 במאי 2020.
באצ'קה פאלאנקה
בָּאצְ'קָה פָּאלָאנְקָה (בסרבית קירילית:  Бачка Паланка, בסרבית בכתב לטיני: Bačka Palanka, בהונגרית:  Palánka) היא עיר ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה.
היסטוריה
יישוב נוסד במקום ככל הנראה במהלך המאה ה-11 עת נשלט על ידי ממלכת הונגריה. ב-1541 נכבש האזור על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. השם פאלאנקה מאוזכר לראשונה בתעודות עות'מאניות מ-1593. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה.
במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה.
הקהילה היהודית
באזור התקיימה קהילה יהודית רומניוטית בתקופת האימפריה הרומית. סמוך לעיירה צֶ'לָארֶבוֹ השוכנת בשטחי הרשות המקומית באצ'קה פאלאנקה, בשטחי אתר קבורה אווארי מהמאה ה-8, נתגלו ב-1966 ממצאים מהתקופה הרומית ובהם חרסים שעליהם מוטבעת מנורת שבעת הקנים. הממצאים תוארכו למאה ה-3.
בשלהי המאה ה-18, התיישבו יהודים בעיירה וייסדו קהילה. ב-1806 הוחל בבנייתו של בית הכנסת בעיירה אשר היה בן שני מפלסים, והוא נחנך ב-1807. ב-1835 הוקם בית ספר יסודי יהודי במקום והוא פעל עד 1900. עוד נחנך בעיירה בית עלמין לקהילה, נבנו: מקווה טהרה, אטליז כשר ובית משרדי הקהילה. ב-1880 התגוררו בבאצ'קה פאלאנקה 493 יהודים שהיוו 4.6 אחוזים מכלל האוכלוסייה. בני הקהילה עסקו ברובם במסחר זעיר ורוכלות.
לקהילה זו השתייכו בנוסף יהודי הכפרים טוֹבָרִישֶבוֹ וסִילְבָּאש. קהילות נוסדה שם במחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1900 הוקמו בתי כנסת בשני הכפרים. הקהילות חרבו בשואה. ב-1948 נהרסו מבני בית הכנסת על ידי השלטונות. גם יהודי הכפר פִּיבְנִיצָה השתייכו לקהילת באצ'קה פאלאנקה. קהילה נוסדה בשלהי המאה ה-19, ב-1900 נחנך בית כנסת. הקהילה חרבה בשואה. ב-1944 הרסו ההונגרים את בית הכנסת.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה הדרגתית במספר בני הקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 279 נפשות רובם השתייכו לזרם הנאולוגי וכ-50 היו אורתודוקסים. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה פאלאנקה הועבר לחזקת הונגריה. במרץ 1944, לאחר פלישת הגרמנים להונגריה הוחל בהשמדה שיטתית של יהדות הונגריה. במאי הובלו מרבית בני הקהילה למחנה ההשמדה אושוויץ ושם נרצחו.
37 מבני הקהילה ניצלו ממחנות ההשמדה וב-1948 עלו כולם לישראל. ב-1955 הוקם בתוך בית העלמין היהודי, גלעד לזכר יהודי העיר שנרצחו במהלך השואה. ב-1956 נהרס מבנה בית הכנסת. במקום בו שכן מבנה בית הכנסת, הוקם ב-2007 שלט הנצחה לקהילה שחרבה. בית העלמין במקום עדיין מתוחזק ומצויות בו כ-500 מצבות.
פביאן קוזר
פביאן קוזר (בצרפתית: Fabien Causeur; נולד ב-16 ביוני 1986 בברסט, צרפת) הוא כדורסלן צרפתי, המשחק בעמדות הקלע בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית והיורוליג.
קריירה
קוזר החל את הקריירה שלו במועדון הכדורסל של לה האבר מהליגה הצרפתית הראשונה. בתחילת עונת 2009/2010 עבר לקבוצת שולה איתה זכה בתואר האליפות הראשון והיחידי עד כה של המועדון. לאחר שלוש עונות נוספות עבר בתחילת 2012/2013 לקבוצת סאסקי בסקוניה ליגת העל הספרדית. ב-3 באוגוסט 2016 עבר לקבוצת ברוזה במברג מליגת העל הגרמנית וזכה בשורותיה באליפות ובנוסף זכה בתואר ה-MVP של משחק הגמר.
ב-25 ביולי 2017 חתם לשנתיים בקבוצת ריאל מדריד בסיומה של אותה עונת זכה בתואר אליפות היורוליג, במשחק הגמר מול פנרבחצ'ה הטורקית נבחר קוזר לשחקן המצטיין כשסיים עם 17 נקודות והוביל את הקבוצה לזכייה העשירית שלה בתואר.
ב-3 ביולי 2019 האריך את חוזהו בריאל כשחתם על חוזה עד לסיום עונת 2021/2022.
כריס פראט
כריסטופר מייקל "כריס" פראט (באנגלית:  Christopher Michael "Chris" Pratt; נולד ב-21 ביוני 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. התפרסם בזכות תפקידיו בסדרות "אוורווד" ו"מחלקת גנים ונוף" ובסרטים "מאניבול", "מלחמת הכלות", "עולם היורה", "עולם היורה: נפילת הממלכה", "הנוסעים" ובדמותו של פיטר קוויל/סטאר לורד ביקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה
פראט נולד בווירג'יניה, מינסוטה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-לותרנית, כבנם הצעיר של קתלין לויס (לבית אינדהל) ודניאל קליפטון פראט. הוא גדל בעיר לייק סטיבנס שבוושינגטון. בתיכון הוא הגיע למקום החמישי בתחרות היאבקות. פראט למד במכללה ציבורית ונשר לאחר סמסטר. הוא עבד כאיש מכירות וכחשפן במאווי, הוואי וישן ברכב ובאוהל על החוף. לאחר מכן, החל לעבוד כמלצר במסעדה, והתגלה על ידי השחקנית וסוכנת השחקנים ריד אן צ'ונג שנתנה לו את התפקיד הראשי לסרטה "מקוללים חלק 3".
קריירה
פראט זכה להכרה ראשונה בשנת 2002 בסדרת הדרמה "אוורווד" בתפקיד הסטודנט הצעיר ברייט אבוט הנדחה על ידי מרבית המכללות אליהם הוא מנסה להתקבל.
בשנת 2006 שיחק בתשעה בפרקים בעונה הרביעית של סדרת דרמת הנעורים "The O.C" בתפקיד צ'ה חברה של הנערה המקובלת סאמר רוברטס (רייצ'ל בילסון). ב-2008 הופיע פראט בסרט הפעולה "מבוקש" בתפקיד בארי חברו הקרוב של עובד המשרד ווסלי גיבסון (ג'יימס מקאבוי).
ב-2011 השתתף פראט בדרמת הספורט המוערכת "מאניבול" בתפקיד סקוט הטברג שחקנה של קבוצת ה-MLB "אוקלנד אתלטיקס" המאייש את עמדת הבסיס הראשון. בשנת 2012 שיחק בקומדיה הרומנטית "עד החתונה זה יעבור". שנה לאחר מכן שיחק בסרט הטעות הגדולה.
ב-2014 הוא דיבב את דמות הלגו של פועל הבנייה אמט, הגיבור הראשי בסרט "לגו: הסרט", ובאותה השנה הופיע בסרט העשירי של היקום הקולנועי של מארוול "שומרי הגלקסיה" בתפקיד סטאר לורד. על השתתפותו בסרט זה היה מועמד לפרסים רבים וזכה בשניים. פראט שב לגלם את דמותו של סטאר לורד בסרטים "שומרי הגלקסיה: חלק 2" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" ועתיד לגלמו שוב בסרט "שומרי הגלקסיה: חלק 3".
בספטמבר 2016 יצא סרט הפעולה "שבעת המופלאים" בו שיחק, בדצמבר 2016 יצא לאקרנים הסרט "הנוסעים" בו הוא מככב. ב-21 באפריל 2017 זכה פראט בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בנובמבר 2021 פורסם שפראט ידבב את גארפילד בסרט ההנפשה "גארפילד" המבוסס על קומיקס באותו שם.
בשנת 2023 דיבב את מריו בסרט ההנפשה הממוחשבת "האחים סופר מריו - הסרט", המבוסס על זיכיון המשחקים "מריו" של חברת נינטנדו.
חיים אישיים
ב-9 ביולי 2009 נישא לשחקנית הקולנוע אנה פריס אותה הכיר ב-2007 על סט הסרט "קח אותי הביתה הלילה", ובאוגוסט 2012 נולד בנם, ג'ק. ביולי 2017 הודיע פראט כי הם נפרדים, והם התגרשו שנה לאחר מכן.
ביוני 2018 החל בזוגיות עם בתו הבכורה של ארנולד שוורצנגר, הסופרת קתרין שוורצנגר, וב-8 ביוני 2019 הם נישאו. ב-10 באוגוסט 2020 נולדה בתם המשותפת, ליילה מריה. דרך נישואיו לשוורצנגר, פראט הוא בן למשפחת קנדי. בדצמבר 2021, כריס וקתרין הודיעו שהם מצפים לילד שני.
פראט מגדיר את עצמו כנוצרי לא אדוק לאחר שגדל בבית נוצרי-לותרני, ואף עבד עבור הארגון המסיונרי "יהודים למען ישוע".
Sprinter
"Sprinter" הוא סינגל של הראפרים הבריטים דייב וסנטרל סי. הוא יצא ב-1 ביוני 2023 תחת הוצאת נייברהוד וליב יורס, ונכלל במיני אלבום המשותף Split Decision, שיצא ארבעה ימים לאחר מכן. הוא הגיע היישר לבמקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל השלישי של דייב ולראשון של סנטרל סי שהגיע להישג זה, והגיע לראש המצעדים באוסטרליה, אירלנד, לוקסמבורג, ניו זילנד ושווייץ.
אלברטו אבלדה
אלברטו אבלדה דיאס (בספרדית: Alberto Abalde Díaz; נולד ב-15 בדצמבר 1995 בלה קורוניה, ספרד) הוא כדורסלן ספרדי, המשחק בעמדות הסמול פורוורד בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית והיורוליג.
קריירה
אבלדה החל את הקריירה שלו חובנטוד בדאלונה בו שיחק בכל מסגרות הגילאים. בעונת 2012/2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בסיום אותה עונה סייע אבלדה לקבוצת הנוער לזכות במקום הראשון בטורניר הנוער של היורוליג שנבחר לשחקן המצטיין במשחק הגמר, בסיומה של אותה עונה הושאל לקבוצת אל פראט למשך עונה אחת.
ב-17 באוגוסט 2016 חתם לארבע עונות בקבוצת ולנסיה. בעונה הראשונה הושאל למועדון נעוריו לחובנטוד בדאלונה, בעונת 2018/2019 זכה אבלדה באליפות יורוקאפ לאחר ניצחון על אלבה ברלין משחק הגמר.
ב-21 ביולי 2020 חתם בשורות ריאל מדריד מליגת העל הספרדית והיורוליג לחוזה ארוך טווח למשך 5 עונות.
The Principal
The Principal (בעברית: המנהל) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-24 באוקטובר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב ל-14 מיליון צפיות.
רקע
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club) , וכן על השירים "Piggyback" , ו-"Gingerbread Man".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-42 מיליון השמעות.
הצלחה במצעדים
עם יציאתו, נכנס השיר למצעד ה-LyricFind Global, בו הגיע למקום ה-12, וכן למצעד ה-LyricFind U.S, בו הגיע למקום ה-24. בנוסף, נכנס השיר נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, בו הגיע למקום ה-175.
המועדון היהודי להתעמלות, קונסטנטינופול
המועדון היהודי להתעמלות, קונסטנטינופול (בגרמנית: Israelitischer Turnverein Konstantinopel) או בשמו המאוחר יותר "מכבי קונסטנטינופול" היה המועדון היהודי הראשון בעולם, לספורט. הוקם ב-7 בינואר 1895 ופעל במשך כ-20 שנה עד מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
האימפריה העות'מאנית של סוף המאה ה-19 התנגדה עקרונית להתאגדויות ספורט למיניהן מחשש שיאפשרו להסוות מאחוריהן הכנות צבאיות למרד נגד השלטון. עם זאת, האירופאים יכלו להקים מועדונים שכאלה בקלות רבה יחסית ובייחוד אזרחי האימפריה האוסטרו-הונגרית והקיסרות הגרמנית, בנות בריתה של טורקיה. בעייתם של היהודים שבקרב אותם אירופאים, בעיקר אזרחי גרמניה הייתה האנטישמיות, שהגבילה מאוד את זכותם להשתתף במועדוני הספורט האירופאים שהוקמו בטורקיה.
ב-7 בינואר 1895 הקימה קבוצת יהודים צעירים, אזרחי גרמניה ואוסטריה בראשות ו. שוורץ, מועדון ספורט ליהודים בלבד, באיסטנבול, ששמה הרשמי, אשר רווח בשפות המערב, היה קונסטנטינופול.
מוסדות המועדון כללו אספה כללית של כל החברים, שהתכנסה פעם בשנה וועד מנהל בן כעשרה חברים, שהתכנס פעמיים בחודש. כמו כן התקיימו שלוש וועדות לענייני נשים, נוער ולעניינים מיוחדים. שוורץ היה יושב הראש עד 1905 ומחליפו לאחר מכן היה ל. שונמן.
את העובדה שהיה זה מועדון ספורט הם הסוו על ידי שיוך לרשת בתי ספר יהודית גרמנית בשם "קרן גולדשמידט" ובשל החשש הזה מהשלטונות הטורקיים הם גם נמנעו מהצגות ציבוריות של יכולותיהם. כתוצאה מכך מספר החברים במועדון בשנותיו הראשונות ועד מהפכת הטורקים הצעירים ב-1908 נע סביב 150 חברים ופחות.
מכבי קונסטנטינופול
ההיבט הלאומי יהודי של המועדון הוסתר או אף לא היה קיים בשנותיו הראשונות, אך הוא הלך וגבר עם השנים. באספה הכללית של מאי 1908 השתתף גם אחד מראשי "מכבי בולגריה", שהיה גם מבעליה של חברת יצוא - יבוא גדולה בשם ה"האחים פררס", חיים אברהם, לימים בעלה של שרה אהרנסון. הוא היה מיועד להיבחר לתפקיד סגן יו"ר המועדון, אך בטרם נבחר הוא הציב מעין אולטימטום לחברים - הוא יסכים לכהן בתפקיד שייעדו לו רק אם יוחלט להציב את החזון הציוני באופן רשמי כחלק ממטרות המועדון. האולטימטום של אברהם התקבל, החזון הציוני הוכנס למטרות המוצהרות וכחלק מכך השתנה גם שם המועדון ל"מכבי קונסטנטינופול".
שמחה לילד
שמחה לילד היא עמותה ללא כוונות רווח שהוקמה בשנת 2004 כדי לעזור לילדים חולים ולמשפחותיהם, כאשר מרכז הפעילות הוא בליווי אישי של הילדים החולים לאורך תהליך האשפוז והשיקום, ובניית סביבה חברתית עבורם.
המועדון היהודי להתעמלות, קונסטנטינופול
מכבי קונסטנטינופול
חודשיים אחר כך פרצה מהפכת הטורקים הצעירים ומצב זכויותיהם של היהודים בכל האימפריה העות'מאנית השתפר דרמטית וכמוהו החל להשתפר גם מצב המועדון. בתוך שנתיים קפץ מספר החברים לכ-1000 איש ויותר ונוספו לו סניפים ברובעי איסטנבול השונים ופרבריה. ב-1910 הפכה שפת האימונים לעברית בלבד, מועדון הספורט היהודי לאומי הראשון בעולם שעשה זאת ומעבר לספורט ניתנו גם הרצאות רבות בנושאים ציוניים.
שמחה לילד
"שמחה לילד" מסייעת לילדים החולים במחלות כרוניות וגנטיות ולילדים הנמצאים בשיקום ממושך. דוגמאות למחלות הקיימות בקרב ילדי העמותה: דיאליזה, דיסאוטונומיה, C.F., טלסמיה, אפילפסיה, ניוון שרירים, תסמונות נדירות. את העמותה הקימו הלל וינר מארצות הברית ואילן גרובמן מירושלים.
המועדון היהודי להתעמלות, קונסטנטינופול
מכבי קונסטנטינופול
ביוני 1914, סמוך לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בפסטיבל ההתעמלות שערכה מכבי קונסטנטינופול (מצעד, משחק כדורגל, התעמלות על מכשירים שונים ועוד) השתתפו לא פחות מ-250 חברים ונכחו כ-2,500 אורחים, בהם שגריר ארצות הברית, קציני צבא ופקידי ממשל טורקים בכירים. עם זאת, שיאו של המועדון היהודי היה גם סופו ועם פרוץ המלחמה הוא נעלם.
שמחה לילד
תחומי הפעילות
העמותה פועלת בארבעה סניפים: ירושלים, מרכז, צפון ודרום. פעילות בבתי החולים: מפעילות העמותה בבתי החולים נהנים בשנה מעל ל-7000 ילדים.