cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סולדד פסטורוטי
2010: Vivo en Arequito
האלבום, Vivo en Arequito, הוא קיבוץ של כ-15 שירים פופולריים שפסטורוטי תמיד רצתה לשיר; "Esta Vida" של הזמר הקולומביאני חורחה סלדון, "Mi Credo" של אנריקה גוסמן והשיר "Tu Cárcel" של הזמר המקסיקני מרקו אנטוניו סוליס, קלאסיקות פולקלור; השיר "Lucerito del Alba" ו-"Chacarera para mi Vuelta" ושירים מסורתיים ומוכרים שלה כמו "Brindis" ו-"Tren del Cielo". האלבום הכיל, בנוסף, גם גרסה פולקלורית של המנון ארגנטינה ומאחורי הקלעים של הקונצרט ב-DVD.
כמו כן, ב-26 באוגוסט 2013 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב בארגנטינה.
2011–2013: הצלחה בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה
בשנת 2011, בנוסף להופעות וביצועים בארגנטינה וברחבי העולם, להופיע ב-"Festival de Cosquín", להנחות את תוכנית הטלוויזיה הארגנטינאית "Ecos de Mi Tierra" ולהיות אחת מהאורחים הבינלאומיים בהפקתו של האלבום של הזמר והמלחין הונצואלי פרנקו דה ויטה, En primera fila, פסטורוטי המשיכה לקחת חלק בפרויקטים חדשים, חשובים ומוצלחים: פסטורוטי, יחד עם יוצר הקריקטורות הארגנטינאי, מנואל גרסיה פֵרֵה, יצרו את הסרט "Soledad y Larguirucho" בו פסטורוטי משחקת בתפקיד עצמה. הסרט היא שילוב של דמויות אנימציה ודמויות אמיתיות.
הפרויקט השני של פסטורוטי נקרא בשם "Canciones a la carta". רעיונו המהפכני של המופע, שהציבור בוחר אילו שירים הוא רוצה לשמוע אותה שרה, יוצר קרבה יותר אינטימית בינו לבין האמנית המופיעה. כמו כן, על הבמה ישנו סלון קטן ואינטימי, בו פסטורוטי שרה לאדם הנבחר את השיר אותו רצה לשמוע. עם הפורמט המהפכני פסטורוטי הופיעה במספר ערים מרכזיות ברחבי ארגנטינה, ובעזרת המופע ישנה הזדמנות לפגוש אותה בדרך אינטימית ושונה מהמקובל. כמו כן, בכל הופעה לא הוכנסו יותר מ-1000 אנשים וזאת על מנת לשמור על האינטימיות והקרבה הרצויות בינה לבין הקהל.
כמו כן, בשנת 2011, פסטורוטי הוזמנה שוב להופיע בחגיגות יום המהפכה בארגנטינה ב-25 במאי. באותה שנה, היא הייתה אחראית, יחד עם דייגו טורס, לחגיגות טקס פתיחת קופה אמריקה 2011 בעיר לה פלאטה שבארגנטינה, עם תצוגה של יותר מ-250 אנשים שהופיעו על הבמה. הטקס עצמו התחיל בשעה 20:30 (השעון המקומי) עם השיר "Creo en América" שבוצע על ידי דייגו טורס, איווטי סנגלו ולהקת "ChocQuib Town", שהוצג בהאובליסק של בואנוס איירס חודשים מספר טרם קיומו של האירוע. כמו כן, פסטורוטי נבחרה לשיר את המנון ארגנטינה מול קהל של כ-50,000 אנשים ומול קהל של מיליוני צופים בטלוויזיה.
בשנת 2012, פסטורוטי הופיעה יותר מ-30 פעמים בפסטיבלי הקיץ בארגנטינה, כאשר השיא היה כאשר הופיעה בעיר מאר דל פלאטה מול כ-150,000 צופים. כמו כן, בסיבוב הופעותיה ברחבי המדינה היא הציגה את רעיונה המהפכני, "Canciones a la carta".
ערוץ הטלוויזיה הארגנטינאי, "Telefe", הציע לפסטורוטי לקחת חלק בפורמט המוצלח "The Voice" בתור שופטת ומנטורית, יחד עם מירנדה!, אקסל וחוסה לואיס רודריגס, וזאת הסכימה. הזוכה במקום הראשון בתוכנית La Voz Argentina היה גוסטבו קורבלאן, המועמד של פסטורוטי לגמר.
ב-28 ביולי 2013 הופיעו ושרו פסטורוטי ואקסל, יחד עם מרטין ולברדה, בסוף מיסת הסגירה של יום הנוער העולמי 2013, שנערכה בשכונת קופקבנה שבריו דה ז'ניירו. יום הנוער העולמי 2013 היה אירוע מאסיבי שמאורגן על ידי הכנסייה הקתולית מדי מספר שנים, ומספר המבקרים באירוע הוערך בין 2 ל-3 מיליון איש. יום הנוער העולמי באותה שנה נחשב ליום היסטורי על שהתקיים במסגרת הטיול הראשון של האפיפיור פרנציסקוס מחוץ לארצו בחודש החמישי בלבד לכהונתו כאפיפיור, וכמו כן, האפיפיור פרנציסקוס היה העומד בראשו של האירוע. פסטורוטי שרה את השיר "Nadie te ama como yo" של הזמר מרטין ולברדה, על החוף בקופקבנה מול קהל של כ-3 מיליון איש. כמו כן, באירוע המכונן נאמר כי בעת האירוע האפיפיור פרנציסקוס נתן את ברכתו לבתה הקטנה של פסטורוטי, רחינה.
כמו כן, ב-2 באוגוסט של אותה שנה עשתה פסטורוטי רסיטל בעיר מונטריאול ויום למחרת, ב-3 באוגוסט עשתה רסיטל בעיר טורונטו שבקנדה. מספר ימים לאחר הרסיטלים שעשתה במונטריאול וטורונטו, היא שבה למולדתה, ארגנטינה, וב-15 באוגוסט לקחה חלק, יחד עם אבל פינטוס, ב-"Fiesta Nacional del Dorado" אשר התקיים בקוריינטס.
2013–2014: Raíz עם לילה דאונס ונינה פסטורי
באוגוסט 2013 נחתה פסטורוטי במקסיקו על מנת להקליט את אלבום האולפן התשיעי שלה,, יחד עם לילה דאונס ונינה פסטורי. האלבום מיזג את כישרונותיהן של שלוש נציגות גדולות של המוזיקה מהמדינות מקסיקו, ספרד וארגנטינה. האלבום הצליח לבנות את החשיבות של מהותו: שילוב מוזיקה משלוש מדינות שונות, המיוצגות על ידי מבצעות שמרגישות וחיות את מוזיקת הפולקלור. כמו כן, שלוש הזמרות מוערכות ומוכרות מבחינה מקצועית בארץ מוצאן והן ברחבי העולם. על מנת להוציא לאור את אלבום האולפן המשותף שלהן,, כל אחת מהזמרות הציגה רשימה של שיריהן המושרים לאורך הקריירה שלהן בסגנון שקהל המעריצים שלהן מאפיין אותן, והתוצאה הסופית הייתה האלבום המשותף. אם בעבר היו 16 שירים המיצגים אותן בצורה מובהקת, כרגע הם שייכים לשלושתן מבלי להעניק חשיבות למקור השירים. אלבום האולפן המשותף שלהן יצא לאור על ידי תקליטי RCA ב-1 באפריל 2014, כחודש לאחר יציאתו של הסינגל המוביל של האלבום, "La Raíz de Mi Tierra", שיצא לאור ב-25 בפברואר 2014 על ידי Vevo. כמו כן, אלבומן הגיע למקום הראשון במכירות ב-iTunes.
כמו כן, אלבומן המשותף הגיע למקום הראשון בכתב העת בילבורד ברשימת "עשרת האלבומים הלטיניים הטובים ביותר של שנת 2014". בכתב העת נאמר כי "קיבוץ שלוש זמרות גדולות ומפורסמות משלוש מדינות שונות - פסטורוטי מארגנטינה, נינה פסטורי מספרד ולילה דאונס ממקסיקו, היה פרויקט שלקח לו שנים לצמוח. השילוב של שלוש זמרות מפורסמות נראה כאתגר נצחי. התוצאה הסופית, לעומת זאת, מרשימה. היכולת להישאר נאמנות לשורשים שלהן ראויה לשבח. אלבומן כבר זכה בשבחים: הוא זכה בפרס גראמי הלטיני בקטגוריית 'אלבום הפולקלור הטוב ביותר' והיה מועמד לאלבום השנה".
ב-20 בנובמבר 2014 זכה האלבום המשותף של פסטורוטי, לילה דאונס ונינה פסטורי במקום הראשון בטקס פרס גראמי הלטיני בקטגוריית "אלבום הפולקלור הטוב ביותר", תחרות שבה היה מועמד לפרס גם האלבום,, של היוצר והגיטריסט פאקו דה לוסיה, שנפטר מדום לב ב-25 בפברואר 2014, חודשים מספר טרם קיומה של התחרות, בקטגוריית "האלבום הטוב ביותר של השנה". כמו כן, בשנת 2015 היא הייתה מועמדת לזכייה לראשונה בקריירה שלה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הלטיני הטוב ביותר" על אלבומה המשותף עם לילה דאונס ונינה פסטורי,, אולם היא לא זכתה.
פסטורוטי, פסטורי ודאונס היו אחראיות לארגון הקונצרט ומופע מחווה לכבודו של הזמר ז'ואן מנואל סראט, שנבחר לאיש השנה של שנת 2014 בטקס פרס גראמי הלטיני לכבוד כ-50 שנות הקריירה שלו, כשאר בקונצרט הן שרו לכבודו את השיר "La Saeta". הקונצרט נמשך כשעה, כאשר לקחו בו חלק אמנים בינלאומיים השרו את שיריו של סראט: פסטורוטי, פסטורי ודאונס שרו את השיר "La Saeta", חואנס שר את השיר "Hoy puede ser un gran día", להקת "Calle 13" שרה את השיר "Algo personal", דבי נובה שרה את השיר "A usted", חורחה דרקסלר שר את השיר "Tu nombre me sabe a hierba", חואקין סבינה שר את השיר "No hago otra cosa que pensar en ti", נטליה חימנס שרה את השיר "Penélope" ודייגו טורס שר את השיר "Aquellas pequeñas cosas".
באותה שנה, חברות התקליטים RCA ו-Sony Music השיקו עבור קרלוס סנטנה אלבום אולפן חדש, Corazon. בתחילת השנה, קרלוס סנטנה החליט שיעלה קונצרט חדש ב-14 בדצמבר של אותה שנה כמחווה למורשת המוזיקלית הלטינית, כאשר יופיעו בו מספר אמנים אורחים ב"ארנה VFG" בגוודלחרה. ה-DVD, Corazón, Live From Mexico: Live It To Believe It, והפקת האלבום, Corazon, נעשו בשיתוף פעולה עם מספר אמנים דרום אמריקאים ובינלאומיים כגון: פסטורוטי, גלוריה אסטפן, חואנס, להקת "Los Fabulosos Cadillacs", דייגו טורס, זיגי מארלי, פיטבול, ויין שורטר, רומיאו סנטוס, לילה דאונס, נינה פסטורי ובנו של קרלוס סנטנה, סלבדור סנטנה.
2015: Vivir es Hoy
בשנת 2014, לאחר שחלפו כ-6 שנים מבלי שהקליטה אלבום אולפן סולו, פסטורוטי החליטה ליצור את אלבום האולפן העשירי שלה במספר,, עם המפיק המוזיקלי הפרואני גיאן מרקו והמפיק המוזיקלי הארגנטינאי מטיאס זפטה. כמו כן, שיר הנושא של האלבום "Vivir es hoy" מושר על ידה ועל ידי הזמר הבינלאומי וראש להקת "סנטנה", קרלוס סנטנה. האלבום הוקלט לסירוגין בערים לוס אנג'לס ובואנוס איירס.
אלבום האולפן העשירי של פסטורוטי,, יצא לאור ב-10 במרץ 2015 על ידי Sony Music. כמו כן, זמן קצר לאחר יציאתו לאור של האלבום, פסטורוטי החלה ברחבי העולם את סיבוב ההופעות של האלבום,, עמו היא הופיעה בערים רבות ברחבי ארגנטינה כגון: בואנוס איירס, סנטיאגו דל אסטרו, טוקומאן, סן סלבדור דה חוחוי, נאוקן, קורדובה, סנטה קרוס, לה פמפה, מנדוסה, סלטה, רוסאריו, באיה בלנקה, קוריינטס, סנטה פה, קונקורדיה ולה פלאטה. כמו כן, האלבום זכה לשבחים וביקורות חיוביות מצד המבקרים, שהגדירו את האלבום כ"בוגר יותר" וציינו כי "פסטורוטי לא איבדה את שורשיה באלבום הסולו החדש".
ב-19 בינואר 2015 יצא לאור הסינגל "Dame una sonrisa" מאלבום האולפן העשירי שלה,, אותו פסטורוטי שרה יחד עם קרלוס ויוס. כמו כן, השיר הסוגר של האלבום הוא גרסת כיסוי בשפה הספרדית של השיר "Hallelujah" של הזמר היהודי-קנדי, לאונרד כהן.
באותה שנה התגשם אחד מחלומותיה של פסטורוטי: ב-18 בפברואר 2015, כאשר ז'ואן מנואל סראט ציין את יום השנה ה-50 של הקריירה שלו ופרסם שהוא יוצא במסע הופעות ברחבי ארגנטינה בחודשים מרץ -אפריל של אותה שנה, פסטורוטי הוזמנה על ידי ז'ואן מנואל סראט לשיר עמו את השיר "Aquellas Pequeñas Cosas" של סראט עצמו ב"תיאטרו גראן רקס" שבבואנוס איירס, וב-18 באפריל אכן התרחש הדבר.
ב-14 באפריל 2015 החלה פסטורוטי לקחת חלק בתוכנית הארגנטיאית "Elegidos", שהיא הגרסה הארגנטינאית של התוכנית האמריקאית "Rising Star" והתוכנית הישראלית "הכוכב הבא". פסטורוטי היא חלק מצוות השופטים בתוכנית יחד עם אקסל, חוסה לואיס רודריגס ומירנדה!, שהנחו עמה גם את התוכנית הארגנטינאית "La Voz Argentina". התוכנית, שמטרתה הייתה למצוא כוכב מוזיקה חדש, הובילה את שיעורי הרייטינג בפריים טיים ושיתפה את הציבור הרחב בהצבעה באמצעות אפליקציה בשם "Mi Telefe", שניתן להורידה ישירות לסמארטפונים של אנדרואיד ואפל. ב-8 בספטמבר 2015 התחילה העונה השנייה של התוכנית.
באוגוסט 2015 הופיעה פסטורוטי כאורחת מיוחדת בתוכנית הריקודים וההומור הארגנטינאית "ShowMatch" המשודרת החל משנת 2005 בהנחייתו של מרסלו טינלי. בתוכנית היא שרה את שיריה מאלבום האולפן העשירי שלה, שיצא לאור באותה שנה,. היא פתחה את הופעתה בשיר "Vivir es hoy", השיר הפותח של האלבום, כאשר היא מוקפת ברקדנים ובחברתה של אחותה, נטליה פסטורוטי. לאחר מספר שנים מבלי להופיע בתוכניתו, מרסלו טינלי הודה לה על הופעתה המרהיבה בתוכנית, כאשר היא מודה לו בחזרה באדיבות.
בשנת 2015 ציינה פסטורוטי כ-20 שנות קריירה. לכבוד 20 שנות הקריירה שלה היא העניקה מספר ראיונות לאמצעי תקשורת שונים כגון: ערוץ הטלוויזיה הארגנטינאי, "Telefe" וחברת הפקות ארגנטינאית של עיתונים, טלוויזיות ותכנים בידוריים בשם "El Bajo Produccione".
ב-12 בספטמבר של אותה שנה התבקשו שתי נשים להופיע במהדורה ה-43 של "Festival del Lago" (בתרגום חופשי: הפסטיבל של האגם): פסטורוטי ונעמי מירטה. קהל עצום של כ-5,000 איש ליווה את האירוע ב"אצטדיון דל ביסנטנאריו" אשר נמצא בעיר יפקראי שבפרגוואי, על אף הקור. על אף שהאירוע התקיים בערב קר מאוד, הקהל שר והתלהב למראה הופעותיהם של האמנים שהופיעו באירוע, שבנו את דקות הציפייה להופעתה של פסטורוטי. פסטורוטי עלתה על ציפיותיהם של כל המבקרים ועם כשרונה היא לא אכזבה את הקהל. השיר הראשון עמו היא פתחה את הופעתה היה שיר הפתיחה "Vivir es hoy" של אלבום האולפן העשירי שלה, Vivir es hoy. פסטורוטי בירכה וביקשה מהמוזיקאים להכיר תודה לכל אדם שהגיע למופע על אף הטמפרטורות הנמוכות שהיו באותו ערב. היא סגרה את המופע עם זיקוקים ומחיאות כפיים סוערות בשירת השיר "יום הולדת שמח" לאור העובדה שהעיר מציינת כ-128 שנות עצמאות.
לקראת סוף השנה, בחודש אוקטובר, יצא לאור הוידאוקליפ השני לשיר "Eres" מאלבום האולפן העשירי שלה,, אשר מופיעות בו בנותיה, אנטוניה ורחינה.
פילנתרופיה
בשנת 2006, פסטורוטי הצטרפה למאבקם של ארגונים הפועלים למען איכות הסביבה, וביניהם ארגון 'גרינפיס', נגד הקמת מפעל לייצור נייר בפראי בנטוס, עיר אורוגוואית השוכנת על גדות נהר אורוגוואי ומקושרת לפרובינציית אנטרה ריוס, שהגדירו את הקמת המפעל כ"זיהום", "פשע סביבתי" ו-"היסטוריה שחורה". פסטורוטי אמרה כי "אני מעריצה את תושבי אנטרה ריוס הנלחמים על שמירת איכות הסביבה". היא אף תמכה במאבקם של התושבים במהלך הופעתה ב"festival de folklore de Diamante", חיזקה את ידם והפיצה ברבים את המסרים של תושבי המקום.
בדצמבר 2007, פסטורוטי קיבלה את פרס "האישה המצטיינת בבריאות" מטעם משרד הבריאות הארגנטינאי, בעקבות מעורבותה בקמפיינים למניעת מחלות וחינוך למניעת מחלות כגון: אנורקסיה, בולימיה, HIV, השתלת איברים ותת-תזונה, במעמדם של שר הבריאות הארגנטינאי לשעבר, גינס גונסלו גרסיה ונשיאת ארגנטינה, כריסטינה פרננדס דה קירשנר, שציינה כי "זה הוא מעמד היסטורי שמציין את התקדמותן של נשים בתפקידים בכירים". כמו כן, באותה שנה, פסטורוטי קיבלה צלחת של הקרן "FUNDAYT", קרן להשתלת איברים, בעיר ויז'ה מריה שבקורדובה ב"Festival Nacional de Peñas". כמו כן, כאשר התראיינה לעיתון הארגנטינאי "Analisis Digital", היא נשאלה "מה מעציב אותך?" ואמרה כי מה שמעציב אותה הוא "אי צדק. זעקת כעס. אני יכולה לבכות מרגש כאשר אני רואה את מאבקם של אימהות ואבות שיש להם ילדים שיצטרכו אותם ואת עזרתם כל חייהם. אני עושה דברים, אבל הם מתגמדים לעומת מה שאפשר וצריך לעשות. היכן שמזמינים אותי, אני מנסה להגיע. ישנם אירועים שנמצאים בהמתנה. השנה אני מקווה להשיג רבים מחלומותיי עם הקרן".
פסטורוטי הקימה את קרן 'בנק כלי נגינה', קרן אשר מספקת כלי נגינה לנערים וילדים אשר הוריהם ומשפחותיהם הם בעלי הכנסה נמוכה ונמצאים במעמד סוציו-אקונומי נמוך. רעיונה של פסטורוטי הגיע במקור מקהל המעריצים שלה, והיא ציינה כי "החלו להגיע בקשות רבות מנערים וילדים שרצו לנגן על כלי נגינה, אך יש להם ולמשפחותיהם קשיים אישיים לרכוש אותם בעצמם. ישנם כלי נגינה, כמו מערכת תופים, שהם יקרים מאוד, לכן יצרתי את קרן 'בנק כלי נגינה' על מנת לספק מענה לנערים ולילדים שרצו לרכוש כלי נגינה אך אין באפשרותם. כיצד 'בנק כלי נגינה' עובד? הקרן מקבלת ומסווגת כלי נגינה חדשים ומשומשים אשר נמצאים במצב טוב לשימוש ולאחר מכן מספקת ומלווה אותם למתבגרים ולילדים בגילאי 5 עד 18 שרוצים לנגן, אך אין באפשרותם ובהישג ידם לרכוש כלי נגינה. בעקרון, ההלוואה מוגבלת לתקופה של כשישה חודשים, אך ניתן לחדש ולהאריך את תקופת ההלוואה אם הנער מראה שהתקדם בלימודיו בכלי הנגינה". כשנה לאחר פתיחתה של הקרן, 'בנק כלי נגינה', נערכה פגישה ראשונה בין הנערים והילדים בגילאי 9 עד 15 מהערים בארילוצ'ה, פוארטו איגואסו, רפאלה, בואנוס איירס וגראן בואנוס איירס שקיבלו כלי נגינה, לבין פסטורוטי ואחותה, נטליה פסטורוטי, בה הם הציגו להן את כל מה שלמדו בשנה האחרונה בעזרת כלי הנגינה. כמו כן, הילדים ציינו כי המוזיקה מאחדת אותם וכאשר שפסטורוטי ואחותה הגענה הם התחילו להחליף עמן חוויות, הארות והערות. זה היה עניין של דקות עד שהם החלו לנגן עבורן. פסטורוטי ציינה גם כי "'בנק כלי נגינה' מבקש לקדם את חינוך המוזיקה, עידוד הערכה עצמית ופיתוח ערכים של משמעת ואחריות בדורות הבאים. המוזיקה מספקת יתרונות רבים הקשורים להתפתחות אנושית וחברתית. אנחנו רוצים להעניק לאנשים צעירים את ההזדמנות להתקרב לעולם הנפלא של המוזיקה, עולם הגורם לנו להרגיש חופשיים ושווים. תחי המוזיקה!".
בשנת 2009, פסטורוטי קיבלה את פרס "סולידריות חברתית" מטעם הארגון 'CILSA' למחויבות חברתית. מטרותיו של הארגון 'CILSA' למחויבות חברתית הן שיפור רמת החיים של אנשים בעלי מוגבלויות כדי להקל על התניידותם, להקל על ילדים המגיעים ממשפחות בעלות הכנסה נמוכה, לאפשר לאנשים בעלי מוגבלויות להשיג השכלה אקדמית ולקדם את הפיתוח של פעילויות ספורט ופנאי. במעמד הענקת הפרסים נכחו אישים מכובדים וחשובים מתחום הבידור, התרבות והספורט שפועלים לטובת החברה ומשקיעים בפעילויות חברתיות. פסטורוטי קיבלה את פרס "סולידריות חברתית" עקב פעילותה בקרן שלה שפועלת למען ילדים ונוער, 'בנק כלי נגינה'. כמו כן, בשנת 2011, פסטורוטי קיבלה את פרס "הנתיב החברתי" מטעם הארגון 'CILSA' למחויבות חברתית, המדגיש את שיתוף הפעולה שלה והמשך מחויבויותיה לקהילה באמצעות ארגונים או קרנות לטובת הציבור.
פסטורוטי קידמה קמפיין הקורא לתרומת דם ב-31 במאי 2011, ביום השנה ה-20 להקמתה של פרובינציית טיירה דל פואגו שהוקמה לראשונה בשנת 1990. פסטורוטי הופיעה בהתנדבות בחגיגות יום השנה ה-20 בעיר ריו גראנדה שבפרובינציית טיירה דל פואגו. במעמד החגיגות, הוקמו עמדות לתרומת דם מרצון חופשי.
פסטורוטי קידמה מודעות למחלת סרטן השד. בשנת 2014 היא קידמה, יחד עם נשים מפורסמות נוספות, את הקמפיין "Nailfies", שקורא להעלאת מודעות למחלת סרטן השד. הקמפיין קרא לנשים לצבוע את ציפורני אצבעות ידיהן בלק ציפורניים בצבע ורוד, לצלם אותן, לפרסם את התמונה ברשתות חברתיות כגון אינסטגרם וטוויטר יחד עם האשטאג #Nailfies ולבקש מחברות לעשות כמותן.
השפעות מוזיקליות
פסטורוטי ציינה את האמנים מרסדס סוסה, הורסיו גוארני וז'ואן מנואל סראט כאמנים והיוצרים שהשפיעו רבות עליה, אשר מאופיינים בשירת פולק וכתיבת מוזיקה לטינית. אודות מרסדס סוסה היא אמרה כי "עם מרסדס סוסה שרתי יחדיו וזה היה נפלא כאשר היה הזמינה אותי להקליט עמה באלבומה האחרון. פסטורוטי VS מרסדס סוסה תמיד היה מוקד עניין בארגנטינה על אף שמעולם לא היה בינינו עימותים ותמיד התייחסנו בכבוד אחת לשנייה. הקריירה שבנתה מרסדס סוסה הייתה ייחודית. אני מעריצה ומעריכה את מרסדס". בערב מחווה למרסדס סוסה והורסיו גוארני, פסטורוטי אמרה לגוארני כי "אני מודה לך שאהבת אותי כך, בצורה חסרת מנוחה. תודה לך על קבלת שנות העשרים שלי והמתנתך לשנות הבגרות שלי".
סוגה מוזיקלית
פסטורוטי שרה, יוצרת ומלחינה בסגנונות המוזיקה לטינית, פופ לטיני ופולק.
משפחה
פסטורוטי היא בתם הבכורה של גריסלדה היידי זקינו ועומר אלברטו פסטורוטי.
יש לה אחות צעירה בשם נטליה פסטורוטי שנולדה ב-15 באוגוסט 1982, גם היא זמרת ארגנטינאית מפורסמת, ובהכשרתה המקצועית היא עורכת דין וכותבת בקשות.
חתונה
ב-21 באפריל 2007 פסטורוטי נישאה בטקס אזרחי לבן זוגה, חרמיאס אדוגליו בעיר ארקיטו, סנטה פה, ארגנטינה, לאחר כשבע שנות זוגיות.
שבוע לאחר מכן, ב-28 באפריל, הם נישאו בטקס דתי בכנסיית "Nuestra Señora del Rosario" (בתרגום חופשי: גבירתנו מרוסאריו) מול כ-800 אורחים.
ילדים
בסוף שנת 2009 נחשף בתקשורת הארגנטינאית כי פסטורוטי בהריון עם ילדה הראשון.
בשנת 2010, כאשר ארגנטינה ציינה, כמו ברוב מדינות אמריקה הלטינית, 200 שנה לעצמאותה ולעצמאות מדינות שונות ברחבי אמריקה הלטינית מהעול הקולוניאלי הספרדי, נבחרה פסטורוטי, למרות הריונה המתקדם, להופיע מעל הבמה המרכזית של האירועים בשדרת 9 ביולי. פסטורוטי הופיעה ב-25 במאי 2010 מול יותר מ-1.5 מיליון ארגנטינאים, ובהופעה שרה את מיטב להיטיה המצליחים וכן את המנון ארגנטינה.
ב-10 ביוני 2010, בשעה 19:37 (השעון המקומי) בעיר רוסאריו, סנטה פה, ארגנטינה, היא ילדה את בתה הבכורה; אנטוניה אדוגליו פסטורוטי.
ב-10 באוגוסט 2012, פסטורוטי אישרה דרך חשבון הטוויטר שלה כי היא בהריון שני.
ב-19 בפברואר 2013, בשעה 10:30 (השעון המקומי) בעיר רוסאריו, סנטה פה, ארגנטינה, היא ילדה את בתה השנייה; רחינה אדוגליו פסטורוטי.
תאונת דרכים
ב-15 במאי 2015, פסטורוטי עברה תאונת דרכים קשה בעת שנסעה בכביש רוסאריו-קורדובה עם להקתה על מנת להופיע בקונצרט בעיר לה פמפה שבארגנטינה, הקרוון בו נסעה התנגש במשאית.
פסטורוטי, שנסעה בקרוון עם בנותיה וקרובי משפחה נוספים, ביניהם אחותה, נטליה פסטורוטי, נפצעה באורח קל, וכך גם בנותיה, אחותה ושאר בני משפחתה. אחד מהנוסעים בקרוון נפצע באורח קשה; האיש האחראי לתאורה של פסטורוטי על הבמה. לאחר זמן קצר הוא החלים.
עקב התאונה ופציעתו הקשה של האיש האחראי לתאורה, היא נאלצה לדחות את סיבוב הופעותיה "Vivir es hoy" בארגנטינה וברחבי אמריקה הלטינית.
אלבר בארייה
אלבר בארייה (בצרפתית: Albert Barillé; 14 בפברואר 1920 – 16 בפברואר 2009) היה מפיק טלוויזיה צרפתי יליד פולין, תסריטאי, אנימטור ומייסד חברת ההפקות "פרוסידיס".
בארייה הוא היוצר של סדרת ההנפשה על ידי בובות "קולרגול" (1974) וסדרת ההנפשה "" (1978 -2008). בנוסף עסק בכתיבה דוקומנטרית-רפואית, דרמה ופילוסופיה פופולרית.
ראשית חייו
בארייה נולד בשנת 1920 בוורשה, לאיזידור בארייה ובלה לבית וורטרה (Vortret). כשהיה בן חמש היגרו איתו לצרפת. בארייה עבד מנעוריו מכיוון שלהוריו לא היו אמצעים לממן את לימודיו. בשנות ה-1950 התחיל לעבוד בהפקה ובהפצה של סרטי עלילה באמריקה הלטינית. בשנים 1957–1961 עבד בארייה כמנהל שותף לחברה לייצור צעצועים "הלר". בשנת 1962 הקים את חברת "פרוסידיס" להפקה ולהפצה של סרטי טלוויזיה לילדים, הפועלת עד היום.
סדרותיו
בשנות ה-1960 כיוון בארייה את החברה שבניהולו אל זירת הטלוויזיה שנראתה לו מדיית העתיד. תכנן להפיץ סרטי ילדים אבל מעטים מהם היו לטעמו. בעיניו על הצופים הצעירים להנות ובו זמנית לרכוש ידע.
ב־1969 יצר אלבר בארייה את סדרת הטלוויזיה "קולרגול", סדרת אנימציה ובובות לילדים שגיבורה היה הדובון קולרגול "השר בפה וסול". מימן לבד את הסדרה כמפיק עצמאי (אחרי שנתקל בסירוב רשות השידור הצרפתית ORTF) והפקיד את בימויה על צייר אנימציה פולני בשם טדאוש וילקוש ואולפני "סמאפור" בלודז'. במהרה הסדרה קטפה הצלחה רבה בקרב הילדים. הדובון קולרגול הפך לחלק מעולמם המשותף של דור הילדים הצרפתים משנות ה-1970, לצד הדובון מריונטה "נונור" והדינוזאור הכתום "קזימיר"
ב-1978 יצר בארייה וחברת פרוסידיס בניהולו, את סדרת האנימציה הראשונה מסאגה ארוכה עתידית "היה היה... האדם". הסדרה זכתה בהצלחה גדולה מלכתחילה. כל ערב בשעה 19.55 בערוץ הטלוויזיה FR3 שודר פרק ממנה בן חמש דקות, לפני המשחקים של השעה שמונה. בשבת יכלו הצופים לראות את כל פרקי הסדרה ביחד. עשר שנים אחרי ה Shadoks (ששודרה לראשונה ב-1968) ו"אגלאה וסידוני" (1969), הפכה "היה היה..." לאחת מסדרות הטלוויזיה המצוירות הצרפתיות הטובות של כל הזמנים וחלוצת הסוגה הבידורית-חינוכית לילדים. באו אחריה סדרות בעלות שליחות דומה, שבהן כיכבו אותם הגיבורים, כבר ידועים - במיוחד מורה הדרך "מאסטרו", בעל הזקן הלבן, המדובב על ידי השחקן רוז'ה קארל. הסאגה השלמה כללה שבע סדרות: "היה היה":על האדם, החלל, החיים, אמריקה, הממציאים, מגלי הארצות, וכדור הארץ. כל אחת מהן כללו 26 פרקים אותם חיבר, הפיק וביים בארייה עצמו. בתחום האמנותי נעזר בשירותיו של הצייר ז'אן בודור. רוב הפסקולים נוצרו על ידי מישל לגראן. הן הופצו וזכו בהצלחה ב-120 ארצות ברחבי העולם. בארייה שאף להגשים עוד פרויקטים - על המיתולוגיה היוונית וסדרה בכותרת "היה היה... הקדמה", אך לא הספיק.
בנוסף בסוף שנות ה-1980 הפיק בארייה הרבה סרטי תעודה רפואיים על אברי הגוף, חיבר רומנים, מחזה וספר על פילוסופיה.
חייו הפרטיים
אלבר בארייה גדל בדת הנוצרית הפרוטסטנטית. מנישואיו הקודמים נולדו שלושה ילדים - פרנק, ז'ילבר ואלין. בשנת 1997 הוא התחתן עם שחקנית תיאטרון הלן לווק שילדה לו בן נוסף, אנדרה-אלבר.
אלבר בארייה נפטר בשנת 2009 והובא לקבורה בבית הקברות העתיק של ניי-סיר -סן. על מצבתו צוירה דמות ה Maestro מהסדרה "היה היה" ונכתב: "היה היה אלבר בארייה".
מיקולה הרישקו
מיקולה מיקולאיוביץ' הרישקו, ידוע גם ברוסית כניקולאי ניקולאייביץ' גרישקו (באוקראינית: Микола Миколайович Гришко; 6 בינואר 1901, פולטבה – 3 בינואר 1964, קייב) היה בוטנאי וגנטיקאי אוקראיני וסובייטי, חבר באקדמיה למדעים של אוקראינה.
תחילת דרכו
מיקולה הרישקו נולד בשנת 1901 בפולטבה, באוקראינה, בימי האימפריה הרוסית, במשפחה של אנשי צבא. אחרי מות אמו משחפת, גדל יחד עם אחיו בוריס ואחותו אנפיסה, אצל סבו מצד האם. בעת שהיה ילד שירת האב כ"שטאבס-קפיטן" (משנה לסרן) בצבא הרוסי בוולדיקווקז. במסורת משפחתו מיקולה למד בבית ספר צבאי בוולדיקווקז. בשנת 1917 הוא סיים שלב ראשון של לימודי פרחי קצונה (קדטים) והתקבל להשלמת לימודים בגימנסיה. בסיום הגימנסיה, כעבור שנה, החל לימודיו במכון למדעי החקלאות בחרקוב אולם נאלץ להפסיקם מחוסר אמצעים כספיים. רק ב־1923 הצליח לחדש את הלימודים, הפעם במכון למדעי החקלאות בפולטבה. במאי 1925 סיים לימודיו בהצטיינות ובזכות זאת התאפשר לו להמשיך בלימודים בפקולטה לחינוך של המכון למדעי החקלאות בקייב.
פעילותו כחוקר ומורה
הרישקו היה הראשון שתיאר את הצומח התרבותי של ערבות היער הצפוני של אוקראינה ובפרט את התבואה ואת גידולי הירקות. בתחום הביולוגיה הניסויים הוא ערך ניסויים רבים בזני חיטה, תפוחי אדמה ושיבולת-שועל. אחרי הקמתו בעיר הלוחיב של המכון המדעי הכלל-סובייטי לחקר הקנאביס ניהל בו הרישקו את המחלקה לגנטיקה ולברירה מלאכותית. הוא עבד במציאת פתרונות לגידול הקנאביס - יצירת זנים חדשים של הצמח, המתאימים לקצירה ממוכנת. על מחקרים אלה קיבל ב-1936 את העיטור לנין והוענקה לו ללא צורך בהצגת עבודת דוקטורט, את התואר דוקטור במדעי החקלאות. ב-1937 התמנה לפרופסור באוניברסיטת קייב. ב-1939 נבחר לחבר באקדמיה למדעים של אוקראינה הסובייטית והתמנה למנהל המכון לבוטניקה של האקדמיה למדעים של אוקראינה הסובייטית. הוא כיהן בתפקיד זה בשנים 1939–1944. אחר כך התמנה לראש מחלקת מדעי החקלאות שדל האקדמיה.
הגן הבוטני של האקדמיה האוקראינית בקייב
ב-1944 התמנה הרישקו למנהל הגן הבוטני החדש של האקדמיה למדעים האוקראינית, תפקיד שאותו מילא עד 1959. תחת ניהולו הוגשם החלק המדעי של תוכנית הגן בוטני, כשהחלק העיצובי-אדריכלי הופקד על האדריכל א.ו. ולאסוב.
המאבק שהוביל באותן השנים טרופים ליסנקו בתמיכת מנהיג ברית המועצות סטלין פגע קשות בגנטיקה הסובייטית ובמדענים בתחום. עשרות מדענים פוטרו ונשלחו לבתי כלא ומחנות ריכוז של הגולאג. המפורסם ביניהם היה ניקולאי ואווילוב שמת במחנה ריכוז סטליניסטי ב-1943. בישיבה של נשיאות האקדמיה למדעים של אוקראינה ב-6 באוקטובר 1948 הוקיע חבר האקדמיה, פלאדין, את עמיתיו ד.ק. טרטיאקוב והרישקו על "תמיכה בחסידי המגמה האנטי-מיצ'ורינית וייסמניסיטית" שאיפשרה במחלקות שבניהולם "התרכזות של נציגי הגנטיקה המורגניסטית". לפי הצעתו סולק גרישקו מראשות המחלקה למדעי החקלאות של האקדמיה. למרבה מזלו לא סולק מהאקדמיה ולא נעצר ועם התרחקותו מנושא הגנטיקה התאפשר לו להקדיש את עצמו להקמת הגן הבוטני של האקדמיה, עבודה שעסק בה ללא לאות. הגן הבוטני של האקדמיה בקייב נחנך במאי 1964 אולם הרישקו נפטר מספר חדשים קודם לחניכתו. הגן נקרא על שמו.
סודותיי (שיר)
סודותיי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דין דין אביב. את השיר הוציאה לאור בשנת 2006 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה הראשונה והמובילה של אלבום הבכורה של הזמרת, סודותיי.
על השיר
השיר נכתב והולחן על ידי אביב ויעל נעים, והופק על ידי אודי הניס ומשה דעבול. ב-9 במרץ 2006 הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-15. ב-6 באפריל עלה למקום השלישי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-15 ביוני, לאחר אחד-עשר שבועות צעידה, יצא מהמצעד השבועי. במצעד העברי השנתי של ה'תשס"ו באותה התחנה דורג במקום ה-13, ואילו ב לשנת ה'תשס"ו דורג במקום ה-32.
הסגברה
הַסְגַּבְרָה (באנגלית: Mansplaining, הלחם בסיסים של המילים "הסברה" ו"גבר") היא מצב שבו גבר מנסה להסביר לאישה דבר מה באופן מתנשא, ובייחוד בנושא שבו היא מתמצאת יותר ממנו. כך למשל גבר עשוי להסביר לאישה סוגיות הנוגעות באופן בלעדי לחוויותיהן של נשים, או למשל גבר חסר השכלה מתאימה עשוי להסביר לאישה עניינים מתחום המומחיות המקצועית שלה.
המושג הסגברה שונה מהתייחסות למופעים אחרים של התנשאות בכך שהוא מתייחס בפרט למקרים עם הקשר מגדרי. מקרים אלה נטועים בהנחה סקסיסטית שהמצב הנורמלי הוא שגבר יהיה בעל ידע רב יותר ובעל יכולת הבנה גבוהה יותר מאישה.
היסטוריה
מקור התחדיש Mansplaining איננו ידוע, אך הוא זכה לפופולריות בשנת 2008 לאחר פרסום המאמר "גברים מסבירים לי דברים" ("Men Explain Things to Me") מאת המסאית והמחברת רבקה סולניט, המייחסת את התופעה לשילוב של "עודף ביטחון עצמי וחוסר מודעות עצמית" בקרב הגברים המסגבירים.
ההשערה היא שהשימוש הראשון במושג היה ב-2008 או ב-2009, בעקבות פוסט שסולניט פרסמה בבלוג שלה באפריל 2008. בפוסט זה היא אומנם תיארה את התופעה, אך לא השתמשה במילה עצמה. כחודש לאחר מכן, המילה הופיעה בתגובה ברשת החברתית LiveJournal, ומאז השימוש בה גבר. המושג צבר הכרה רחבה וב-2010 הניו יורק טיימס ציין את המילה Mansplainer (בעברית: מסגביר) בתור אחת ממילות השנה.
המונח צבר פופולריות בקרב בלוגריות פמיניסטיות ובהמשך בביקורת תרבותית פופולרית. הוא נכלל, ברשימת מילות השנה של הניו יורק טיימס בשנת 2010, בשנת 2012 הועמד לפרס המילה היצירתית ביותר של האגודה לניב האמריקאי של השפה האנגלית ובשנת 2014 נוסף למילון אוקספורד. המילה גם קידמה את היווצרותן של מילים מקבילות, כמו whitesplaining ו-rightsplaining.
מאוחר יותר פרסמה סולניט ספר באותו שם, אוסף של שבעה חיבורים על תמות זהות. בחיבור סולניט טוענת כי נשים, ובהן מקצועניות ומומחיות, נתפסות בדרך קבע ומקבלות יחס של אמינות פחות מגברים וכן התובנות שלהן ואפילו עדויות משפטיות שלהן מבוטלות, אלא אם כן הן מקבלות אישור מגברים. סולניט טענה גם שהסגברה היא סימפטום של תופעה נרחבת אשר מונעת מנשים לדבר בציבור, או להישמע כאשר הן כבר מעיזות לדבר. הסגברה מעודדת הגבלה עצמית בקרב נשים ובאותה מידה מחזקת את הביטחון העצמי המופרז והבלתי מגובה של גברים המשתמשים בה.
עברות המונח מיוחס לפעילה הפמיניסטית שירי אייזנר.
הסגברה מוסדית
ב-9 באוגוסט 2015 התפרסם מאמר דעה בעיתון הארץ אשר הציג את המושג "הסגברה מוסדית", הנוגע ליחסם של גופים ממלכתיים וכלי תקשורת לנשים. המאמר נותן כמה מקרים כדוגמאות ובהם סגירה של תיקים של אלימות מינית מחוסר עניין לציבור, מקרים של תוקפי מין מורשעים וסרסורים אשר מוצגים בצורה חיובית בכלי התקשורת, הימנעות ועדת האתיקה של הכנסת מלדון ביחסו של חבר כנסת לנשים טרם היבחרו, ובפרסומות בעלות מאפיינים מיזוגיניים.
ביקורת
התועלת של המונח שנויה במחלוקת כיוון שגם אם הוא מסב את תשומת הלב הציבורית לבעיה אין הוא מציע פתרון. כמו כן, עם עליית הפופולריות של המילה, חלק מהמבקרים התלוננו על שימוש שגוי או תדיר מדי במילה, או טענו שנעשה בה שימוש מתלהם כדי להכפיש טענות של יריב מבלי להתמודד עימו ישירות המזוהה כאד הומינם.
שנג'ואו 5
שנג'ואו 5 (בסינית מפושטת: 神舟五号) הייתה החללית הסינית המאוישת הראשונה בחלל.
החללית שוגרה ב-15 באוקטובר 2003 כשעליה הטייקונאוט אלוף-משנה יאנג ליוואי. היא המריאה אל שמיים נקיים בדיוק בשעה תשע בבוקר, לפי שעון בייג'ינג ויצאה לדרכה כמתוכנן ממתקן השיגור שבמדבר גובי בצפון מערב סין.
לפי הודעת הממשלה, החללית נכנסה למסלולה 10 דקות מאוחר יותר. למחרת, בשעה 6:04 בבוקר נפתח המצנח של החללית והיא נחתה בשלום בערבות מונגוליה הפנימית, בתום 14 הקפות של כדור הארץ ובכך הייתה הרפובליקה העממית של סין למדינה השלישית בעולם שהצליחה לשגר אדם לחלל בכוחות עצמה.
בעקבות ניסיון האישי של ליוואי הוכנסו מספר שינויים בתכנון חלליות מאוישות סיניות.
הנסל אנמנואל
הנסל אנמנואל דונאטו דומינגז (באנגלית: Hansel Enmanuel Donato Domínguez) נולד ב-24 אוקטובר 2003 בפרוור לוס מינה של סנטו דומינגו, בירת הרפובליקה הדומיניקנית. אנמנואל הוא כדורסלן קטוע יד המשחק בליגת המכללות האמריקאית.
בקיץ 2021 קיבל אנמנואל את ההצעה הראשונה לשחק בליגת המכללות האמריקאית מאוניברסיטת המדינה של טנסי ומיד אחר כך מאוניברסיטת באטון קוקמאן  מדייטונה ביץ', פלורידה. בסופו של דבר הוא חתם ביולי 2022 בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת נורת'ווסטרן סטייט שבמדינת לואיזיאנה. גם חתימה זו זכתה להדים בתקשורת האמריקאית ובמדינות נוספות בעולם.
אנמנואל זכה במהלך 2022 לחוזי פרסום בחברה הפיננסית הגדולה ביותר ברפובליקה הדומיניקנית, ועם חברת משקאות הספורט האמריקאית גאטורייד - בשני חוזים נפרדים.
ישראל קאנאל
ישראל קאנאל, הידוע גם בשמות מייטק ויהודה, היה חייל התנגדות היהודית בגטו ורשה, השתתף במרד גטו ורשה בשנת 1943.
ביוגרפיה
ישראל קאנאל נולד בבידגושץ' שבפולין. הוא היה חבר בארגון הציוני עקיבא. קאנאל שירת במשטרה היהודית בגטו בפיקודו של יוסף שרינסקי. בתחילת המאבק בגטו החליטו מנהיגי הארגון כי יש להתנקש בבוגדים בגטו ובמשתפי פעולה עם הנאצים. בראש רשימת החיסול הציבו ראשי ההתנגדות את מפקד משטרת הגטו שרינסקי. קאנאל נבחר לביצוע גזר הדין. הוא התאים למשימה בשל ניסיונו כשוטר וכן משום שבמסגרת עבודתו יכול היה להסתובב בגטו ללא חשש.
במהלך מרד הגטו באפריל 1943 היה קאנאל מפקד של לוחמי ה-JCO בגטו המרכזי. עם נפילת בונקר המפקדה במילא 18 בידי הגרמנים, ישראל היה בין המפקדים והלוחמים של אי"ל שיצאו מהגטו דרך תעלות הביוב ברחוב פרוסטה ב-10 במאי 1943. בין המפקדים שיצאו איתו היו מארק אדלמן, צביה לובטקין, טוסיה אלטמן, מיכאל קלפפיש, יהודה ונגרובר, הירש ברלינסקי, אליעזר גלר וטוביה בוז'יקובסקי. הלוחמים הועברו ליערות לומיאנקי, כ-7 ק"מ צפונית לוורשה, במטרה להצטרף לפרטיזנים, באמצעות משאיות שארגן שמחה רותם (קז'יק).
מאוחר יותר הוא נעצר על ידי הגרמנים וככל הנראה נרצח באושוויץ-בירקנאו בשנת 1943.
הנצחה
שמו של ישראל קנאל מופיע על לוח הזיכרון שהוצב באנדרטה לפינוי לוחמי גטו ורשה ברחוב פרוסטה 51 בוורשה.
אליעזר מאיר ליפשיץ
אליעזר מאיר ליפשיץ (רא"ם; יום הכיפורים, ה'תר"ם, 27 בספטמבר 1879, סקולה, גליציה המזרחית – כ"ד בתמוז תש"ו 1946, ירושלים) היה רב, מחנך, חוקר יהדות, ומראשי תנועת המזרחי בארץ ישראל. נחשב אחד ממייסדי ומעצבי החינוך בזרם האורתודוקסיה המודרנית.
ביוגרפיה
בשנת 1906 נשא לאישה את דינה רייצס מלבוב.
בשנת 1908, בדרכו של ש"י עגנון לארץ ישראל, הוא עבר בלבוב, ושם נפגש עם ליפשיץ. ליפשיץ צייד את עגנון במכתב המלצה לר' בנימין, וכן הפגיש אותו עם יוסף חיים ברנר.
בשנת 1909 (ה'תר"ע) עלה ליפשיץ לארץ ישראל. היה מורה בבתי המדרש למורים "עזרה" ו"העברי" בירושלים. היה חבר ועד הלשון העברית. בשנת 1913 החל ללמד בסמינר של דוד ילין (לימים מכללת דוד ילין). בשנת 1917 גורש מהארץ בידי העות'מאנים ועבר לברלין שם השלים את מחקרו.
היה גם מנהל מחלקת החינוך הדתי של ההנהלה הציונית.
בנו היה עו"ד נפתלי ליפשיץ מחיפה, מייסד משרד עורכי הדין "סלומון ליפשיץ"..
נכדו שנקרא על שמו, (בן לרוזלי ונפתלי ליפשיץ), נהרג במלחמת יום הכיפורים ועל שמו הוקם מכון מאיר.
כתביו
לאחר מותו:
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
גדול מספיק
במתמטיקה, בקבוצה סדורה ליניארית, נאמר שטענה P "מתקיימת לכל x גדול מספיק" אם קיים איבר \ r כך שלכל \ x>r הטענה P מתקיימת. האיבר r לא בהכרח ידוע, די בכך שידוע שהוא קיים. המושג הזה מאפשר לנסח טענות בצורה נוחה וקלה להבנה, תוך השמטת הפרטים שאינם מהותיים. לדוגמה, כל פולינום שהמקדם המוביל שלו חיובי הוא חיובי כאשר הארגומנט גדול מספיק.
דוגמה של שימוש במושג להגדרת בעיה היא גרסה קשה של בעיית וארינג העוסקת במציאת הערכים של \ G(k) שהוא המספר המינימלי של חזקות k-יות הנדרשות כדי להציג כל מספר טבעי גדול מספיק.
הביטוי קטן מספיק מתייחס למספרים ממשיים קרובים לאפס. אומרים שטענה P מתקיימת לכל x קטן מספיק אם קיים 0<\epsilon כך שלכל, הטענה P מתקיימת.
אהבת ישראל
אַהֲבַת יִשְׂרָאֵל היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה על כל אחד מבני ישראל לאהוב כל אדם מבני עמו.
בסידורים רבים הכניסו בתחילת תפילת שחרית את הפסקה: "הריני מקבל עלי מצוות עשה של ואהבת לרעך כמוך" כדי שהתפילות יהיו רצויות ויתקבלו. בלשונו של הרב שלמה גאנצפריד בקיצור שולחן ערוך: "כי אם חס ושלום יש פירוד לבבות ישראל למטה, אזי גם למעלה אין התאחדות".
המקור בתורה ובהלכה
המצווה נלמדת מהפסוק.
לדעתו של רבי עקיבא, מצווה זו היא מצווה כללית ויסודית בתורת ישראל:.
וכן אמר הלל הזקן לגר שרצה ללמוד את כל התורה על רגל אחת: ובפירוש מהרש"א שם, נכתב שנלמד ממצוות "ואהבת לרעך כמוך".
הרמב"ם פוסק בספר המצוות:, ובהלכות דעות מפרש:
בנוסף לכך, פסק הרמב"ם דינים נוספים הנובעים ממצווה זו, בהקשר של מצוות אחרות
.
בפרשנות החסידות
מצוות אהבת ישראל היא אחד היסודות החשובים בתנועת החסידות, משנת החסידות עוסקת רבות במשמעות המצווה ובאופני יישומה. הבעש"ט, מקים תנועת החסידות, הצביע על מהותה של מצוות אהבת ישראל כציווי לאהוב כל יהודי מצד נשמתו, מבלי להתחשב בחסרונותיו ומגרעותיו.
הוגה חסידות חב"ד, רבי שניאור זלמן מליאדי, מסביר בספר התניא (פרק לב) שהציווי לאהוב כל יהודי נובע מהגדרת היסוד העיקרי המאחד את כל היהודים. לדבריו, אף שישנה התחלקות הגופנית בין גופי עם ישראל, אך נשמותיהם מאוחדות במקורן האלוקי, שהוא כ"אב לכולנה". מכך הוא מסיק, שרק אדם שמייחס את החשיבות העיקרית בחייו לנפשו ואילו לגופו מתייחס הוא כטפל, יכול לחוש בכנות אהבה לכל יהודי; אך "העושים גופם עיקר ונפשם טפלה", אינם יכולים לחוש אהבת אמת ליהודי שני.
אהבה כלפי כופרים
ביחס ל"פושעים ומורדי ישראל", עליהם נאמר בגמרא שיש לשונאם, מבואר בספר התניא (פרק לב) ששנאה זו אמורה להיות מופנית רק כלפי היסודות הרעים בנפשם שגרמו להם לחטוא, אך בהתייחס לנשמתם הקדושה יש לרחם עליהם, לאוהבם ולקרבם. כאשר נשאל רבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד, כיצד מתייחס הוא בחביבות ובקרבה ליהודים מסוימים הנכללים בקטגוריה ההלכתית "מורידין ולא מעלין" (כלומר, מצבם שפל עד שאין לסייע להם להינצל ממוות), השיב לשואל שילמד תחילה את השולחן ערוך כולו, ולאחר מכן יגיע להלכות אלו, הממוקמות בסופו. כלומר, הגדרת יהודי במצב כזה אינה פשוטה כלל.
בחסידות חב"ד
אחד ממבצעי הרבי מחב"ד, הוא מבצע אהבת ישראל. בו קרא לאהוב כל יהודי ויהודי מישראל, מבלי התחשב על מעמדו ומצבו הפרטי ביהדות. כמו כן קרא לנקוט פעולות שונות על מנת להעמיק את האהבה ההדדית בין עם ישראל, את סיסמה זו חרתה על דיגלה צעירי אגודת חב"ד שסיסמתם היא: "כל הלב לכל אחד". כמו כן קרא הרבי לכלל חסידיו להימנע מכל עניין של מחלוקת ולא להיכנס לוויכוחים ומריבות עם אף אחד. בנוסף הורה לבתי חב"ד ברחבי תבל, לעזור ליהודים ולשאינם יהודים מתוך אהבה, ועל כן נפתחו בבתי חב"ד רבים, מועדונים לנזקקים, בתי תמחוי, וגמ"חים שונים.
צבת (ביולוגיה)
צְבָת (ברבים: צְבָתוֹת) הוא איבר בפרוקי רגליים, המאפשר להם לשאת משאות, להתגונן מפני יצורים אחרים או לתקוף טרף. בחרקים, הצבתות נמצאות בדרך כלל בלסת התחתונה, ולעיתים קרובות משמשות להחדרת ארס או חומצה לגופו של האויב, תוך כדי תקיפה.
לחלק מפרוקי הרגליים, כגון סרטנים קצרי בטן, לובסטרים ועקרבאים יש צבתות בקצות הגפיים הקדמיות (רגלבחנין), כדי לסייע בהאכלה, בהגנה או אפילו בחיזור.
ולדימיר זגורובסקי
ולדימיר זגורובסקי (ברוסית: Владимир Павлович Загоровский; 29 ביוני 1925, רוסיה – 6 בנובמבר 1994) היה שחמטאי רוסי שהצטיין בעיקר בשחמט בהתכתבות. זגורובסקי היה אלוף העולם הרביעי לשחמט בכתב, בין השנים 1965-1962.
בשחמט על גבי הלוח ניצח זגורובסקי באליפות הצבא האדום שהתקיימה במוסקבה בשנת 1951. בתקופה זו מד הכושר שלו נאמד ב-2614.
גביע המדינה בכדורסל 1958/1959
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1958/1959 היא התחרות השלישית מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע השלישי בתולדותיה, לאחר שניצחה במשחק הגמר את הפועל חולון.
הגמר
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה השלישי בתולדותיה.
מכבי תל אביב הודרכה, כמו בכל אותה תקופה, בידי יהושע רוזין; בחולון שימש מרסל חפץ כמאמן-שחקן. תל אביב הוליכה בפתיחה 8-17, אבל חולון, שנהנתה מיום מצוין של עמוס קופפר ודני הדר, צימקה עד ההפסקה ל-24-26 ובמחצית השנייה הפכה במפתיע ל-33-40 ו-37-43. אלא שבין הדקות ה-34 ל-38, קלעה תל אביב, בהנהגתו של הרכז יעקב מילשטיין, 16 נקודות ללא מענה - בדרך לזכייה של מכבי תל אביב בתואר.
די ג'יי שארפ
דריק לאנוריס נתנאל (די ג'יי) שארפ (נולד ב-19 בדצמבר 1996) הוא כדורסלן ישראלי-אמריקאי המשחק בעמדת הקלע במכבי חיפה. גובהו 1.88 מטר.
קריירה
די ג'יי שארפ הוא בנו של שחקן העבר דריק שארפ ואמו הישראלית. נולד בישראל וגדל בהרצליה. בגיל 16 עבר עם אביו לארצות הברית שם למד בתיכון בפלורידה, ארצות הברית. בעונת 2015/16 חזר לישראל והצטרף לעירוני רמת גן מהליגה הלאומית. במשך אותה שנה הוא זכה לדקות בודדות בלבד שלא הותירו חותם כלשהו.
ב-2016 חתם על חוזה לארבע שנים בבני הרצליה. בעונת 2017/18 שיחק בבני הרצליה מליגת העל ובהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית במסגרת הכרטיס הכפול. בעונת 2018/19 שיחק בהפועל גליל עליון תחת המאמן אבישי גורדון.
שארפ השתתף בשנת 2016 באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בהלסינקי, פינלנד בה הגיעה נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל למקום ה-12.
די ג׳יי שארפ חתם בשנת 2020 בהפועל באר שבע עד לסיום העונה. ב-2 באוגוסט 2021 חתם באליצור "איתו" אשקלון.
אליעזר אמיתי
אליעזר אמיתַי (איכט) (5 בינואר 1925 – 30 בנובמבר 2013) היה איש הפלמ"ח ומפקד חטיבת ירושלים בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים.
קורות חייו
נולד בשם אליעזר (לייזר) איכט בביאליסטוק שבפולין, בנם של קלמן ויֶטה איכט. עלה לארץ ישראל בשנת 1935, ולמד בבית הספר אחד העם בתל אביב. בשנת 1944 הצטרף לפלמ"ח. שירת שנה בפלוגה ח' בקיבוץ רמת רחל, עבר קורס מ"כים בג'וערה וקורס מ"כים-סיירים בגבעת עדה, ועבר לפלוגה ז' שם שירת שנה נוספת בקיבוצים שריד וגבעת השלושה. השתתף בליל תקיפת בסיסי "המשטרה הניידת" בפברואר 1946. השתחרר משירות פעיל בפלמ"ח בשנת 1946, ועבר ל"רזרבה". עם פריצת מלחמת העצמאות גויס מחדש והשתתף בליווי השיירות לירושלים. סיים קורס קצינים והתמנה לסגן מפקד פלוגה בגדוד החמישי של חטיבת הראל. בהמשך המלחמה התמנה לתפקיד מפקד פלוגה ולחם ברפיח במבצע חורב. שימש מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בשנים 1954 עד 1956 פיקד על גדוד 12 בחטיבת גולני, לאחר מכן שימש עוזר הנספח הצבאי לענייני חיל היבשה בארצות הברית. בינואר 1967 התמנה למפקד חטיבת ירושלים, פיקד על מצעד צה"ל באותה שנה ("המצעד הקטן"). ופיקד על החטיבה במלחמת ששת הימים.
אמיתי השתחרר מצה"ל באפריל 1969, בדרגת אלוף-משנה. ביולי 1969 מונה למנהל מפעל "מיכלי כרמל" של קונצרן כור.
נפריט
נפריט הוא אחד מסוגי המינרל אקטינוליט חבר בקבוצת האמפיבול - קבוצה של אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה דמוי שרשרות) מאפיים. הנפריט הוא אחד משני סוגים שונים של מינרלים הבונים את אבן החן ירקן.
תכונות ושימושים
הנפריט בנוי משרשרת כפולה שבה שתי שורות של ארבעונים של סיליקט (SiO4) מתחברות אל שתי שורות אחרות דרך קטיונים של מגנזיום, ברזל או סידן. נוסחת המבנה הכימי של הנפריט היא: Ca2(Mg,Fe)5Si8O22(OH)2.
הנפריט מצוי באמצעה של השורה האיזומורפית בין המינרל טרמוליט (Ca2Mg5Si8O22(OH)2) העשיר במגנזיום לפרו-אקטינוליט (אקטינוליט עשיר בברזל). כפי שניתן לראות מנוסחת הנפריט יונים של מגנזיום וברזל מתחלפים בצורה חופשית במבנה הגביש. הצבע הירוק השולט במינרל מקורו בברזל שבו.
מבחינת תכונותיו האופטיות הנפריט הוא דו-צירי, ומקדם השבירה שלו הוא 1.606 - 1.632 (0.09+, 0.06-). הנפריט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) בינוני. באבנים השקופות הוא נראה צהוב חיוור עד חסר צבע או ירוק בהיר מזווית אחת, ירוק צהבהב עד ירוק כחלחל ומזווית שלישית ירוק חיוור, ירוק, ירוק כהה או ירוק כחלחל.
הנפריט הוא אחד משני סוגים שונים של מינרלים הבונים את אבן החן ירקן. המינרל השני הוא ג'יידיט השייך לקבוצת המינרלים פירוקסן. בעוד שלאבן ירקן הבנויה מנפריט יש מבחר גוונים מוגבל, בעיקר אפורים וירוקים (ולעיתים רחוקות צהובים, חומים או לבנים), ירקן מג'יידיט, הנדיר יותר, יכול להופיע בגוונים של שחור, אדום, ורוד וסגול. ירקן מנפריט היא אבן לקישוט, ונעשה בה שימוש לגילוף, ליצירת חרוזים או אבני חן החתוכות בצורת קבושון.
שם המינרל נגזר מהכינוי "lapis nephriticus" (לפיס נפריטיקוס), שפירושו "אבן כליה" והוא הגרסה הלטינית לשם שניתן בספרדית לאבן הירקן "piedra de ijada" בשל האמונה שאבן הירקן מסוגלת לרפא מחלות הקשורות בחלקו התחתון של הגוף, כדוגמת אבנים בכליות ומחלות כליה.
את הנפריט אפשר למצוא בגוון לבן עד צהוב קל שקוף למחצה, המוכר בסין כירקן "שומן הכבש", בגוון לבן עד חום בהיר או אפור בהיר אטום המוכר בסין כירקן "עצם התרנגולת", כמו גם בגוונים שונים של ירוק. המקור העיקרי כיום לאבן ירקן מנפריט באיכות של אבן לעיבוד היא קנדה. לפני המאה ה-19 נעשה שימוש בירקן מנפריט בעיקר בסין כמו גם בניו זילנד, לאורך חופיה של אמריקה הצפונית עם האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי, באירופה של התקופה הנאוליתית, ובדרום-מזרח אסיה.
סין הפרהיסטורית וההיסטורית
המקורות העיקריים הידועים לירקן מנפריט בסין בתקופה הנאוליתית, עבור חפצים שימושיים וחפצי פולחן מירקן, היו המרבצים שנוצלו עד תומם באזור נינגשאו שבאגן הדלתה של היאנגצה (תרבות לְיָאנְגג'וּ 3400 לפנה"ס-2250 לפנה"ס) ובאזור במחוז ליאונינג במונגוליה הפנימית (תרבות הונְגשָׁאן 4700 לפנה"ס-2200 לפנה"ס). בירקן נעשה שימוש להכנת חפצים רבים, החל בחפצי חן ביתיים וכלה בחליפת קבורה מירקן. לירקן התייחסו כאל "אבן חן קיסרית".
מזמנן של שושלות הקיסרים הקדומות ועד ימינו היו מרבצי הירקן שבהם נעשתה עיקר הכרייה באזור חוטאן במחוז שינג'יאנג שבמערב סין (גם לירקן שבמרבצים מאזורים אחרים של סין, כדוגמת מנפת לאנטיין שבשאאנשי היה ביקוש רב). הירקן מאזור חוטאן הוא בגוונים של לבן וירקרק והוא נכרה במחצבות קטנות או שנאסף בנהרות, הזורמים מרכס הרי קונלון צפונה אל מדבר טקלה מקאן, כאבני חצץ וכגושי סלע. איסוף ירקן התרכז בנהרות ירקאנד, נהר "הירקן הלבן" (יורונגקאש) ונהר "הירקן השחור" (קאראקאש). תשלומי מס שנתיים נשלחו מממלכת חוטאן, בקצה הדרומי של דרך המשי, שכללו את הירקן הלבן, שנחשב ליקר הערך מבין כל סוגי הירקן, לחצר הקיסרות הסינית, שם נהגו אומנים מוכשרים לגלף מהאבן חפצי אומנות. בסין נחשב הירקן כיקר ערך יותר מכסף או זהב.
מאורים
במאורית, שפתם של המאורים בניו זילנד, מכונה אבן ירקן מנפריט בשם פאונאמו (pounamu). האבן משחקת תפקיד חשוב בתרבות המאורית ונחשבת יקרת ערך. האבן נחשבת "טאונגה" (taonga), או אוצר, ולכן מוגנת על ידי הסכם ואיטנגי, וניצולה מוגבל ונשמר בקפדנות. האי הדרומי של ניו זילנד קרויה במאורית "טה וואי פאונאמו" (Te Wai Pounamu) כלומר "המים של האבן הירוקה", משום ששם היה מצוי הירקן.
מירקן נהגו ליצור כלי נשק וחפצי חן, בייחוד האלה הקצרה המכונה "מֶרִי" (Mere), כלי הנשק של ראשי השבטים, והתליון לצוואר המכונה "האי-טיקי" (Hei-tiki). המאורים האמינו כי לחפצים אלו יש כוח משלהם (מאנה), ולכן הם עברו בירושה כחפצי ערך, וניתנו לעיתים קרובות כתשורות על מנת לסמל חתימת הסכמים. מכיוון שלמאורים לא היו כלי מתכת נעשה שימוש בירקן במגוון כלים כדוגמת מכושים.
בניב האנגלי של ניו זילנד מכונה האבן Greenstone ("אבן ירוקה"). תכשיטים המכילים את האבן בעיצובים מאוריים פופולריים בין התושבים המקומיים, בלא קשר למוצאם, וכן אצל תיירים, למרות שרוב אבן הירקן עצמה מיובאת כיום מקולומביה הבריטית וממקומות אחרים.
שמות נוספים
מלבד הכינויים שכבר הוזכרו יש לנפריט כינויים רבים נוספים "אוטאה" (aotea), "אבן-גרזן", "ירקן מלפנה"ס", "ביילשטיין" (beilstein), "אבן כליה", "לפיס נפריטיקוס" (lapis nephriticus), "ירקן ניו זילנדי", "ירקן תרד" ו"טלקום נפריטיקוס" (talcum nephriticus). "ירקן קבר" הוא שם שניתן לחפצי קבורה עתיקים מנפריט שפני השטח שלהם קיבלו מרקם חום או לבן.
אנדראה פיזאנו
אנדריאה פיזאנו (באיטלקית:  Andrea Pisano ;1290–1348) הידוע גם כאנדראה דה פונטדרה (באיטלקית: Andrea da Pontedera) היה פסל ואדריכל איטלקי.
ביוגרפיה
פיזאנו, יליד פונטדרה, קיבל את הכשרתו הראשונית בסדנה של מינו די ג'ובאני. בהמשך עבד עם ג'וֹטו וסגנון עבודתו הושפע בעיקר ממנו. ב-1340, לאחר מותו של ג'וטו, מונה אנדראה פיזאנו במקומו כמנהל הבניה של הדואומו של פירנצה. ב-1347 מונה כמנהל הבניה של קתדרלת אורבייטו.
יצירתו המפורסמת ביותר היא תבליטי הנחושת בדלתות הדרומיות של הבפטיסטריום של פירנצה – 1336.
בין תלמידיו היו אנדראה די צ'ונה (Andrea di Cione) ולדעת חלק מהחוקרים גם ג'ובאני די בלדוצ'יו (Giovanni di Balduccio).
אנדראה פיזאנו נפטר באורבייטו בשנת 1348 ממחלת הדבר.
ביוגרפיה של אנדראה פיזאנו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר, מהדורת 1568, כרך שני עמוד 157.
יחסי הולנד–רוסיה
יחסי הולנד ורוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות, ממלכת הולנד והפדרציה הרוסית. לרוסיה יש שגרירות בהאג, ולהולנד יש שגרירות במוסקבה, קונסוליה בסנקט פטרבורג וקונסוליית כבוד ביוז'נו-סחלינסק.
מאז שנת 2013 היחסים הפוליטיים התמתחו בגלל מספר סכסוכים ואירועים, והבולט שבהם הוא סיפוח קרים בשנת 2014, הפלת המטוס המלזי בשנת 2014 שהרגה 193 אזרחים הולנדים, והמלחמה בדונבס.
בתקופת פטר הגדול
פיוטר הגדול בזמן סיורו במערב אירופה (1697–1698) ביקר בהולנד והתאמן כספנה בזאנדאם. במהלך שהותו הצליח לגייס קצת מומחיות ימית הולנדית לחיל הים הרוסי שזה עתה הוקם. אחד הבולטים ההולנדים הבולטים בצי הרוסי היה הקברניט יליד נורווגיה קורנליוס קרויס, שאחרי מספר שנות שירות הגיע לדרגת אדמירל והיה למפקד הראשון של הצי הבלטי.
מהמהפכה ועד המלחמה הקרה
מאז המהפכה הרוסית, לא היו להולנד קשרים דיפלומטיים עם ברית המועצות עד סוף מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה הייתה ממשלת הולנד בגלות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרפו 25,000 מתנדבים הולנדים לוואפן אס אס ונלחמו בחזית המזרחית נגד ברית המועצות, אולם הם לא נתמכו על ידי הממשלה בגלות.
הפדרציה הרוסית
מכיוון שהולנד חברה באיחוד האירופי, הקשר בין רוסיה להולנד קשור קשר הדוק ליחסי רוסיה-אירופה.
באוקטובר 2011 נפגש הנשיא דמיטרי מדבדב בקרמלין עם ראש ממשלת הולנד מארק רוטה כדי לדון בקשרים הדו צדדיים.
מלבד המסחר והפוליטיקה, הייתה השפעה הולנדית מסוימת בולטת על הכדורגל הרוסי, כאשר חוס הידינק ב-2010 ואחריו דיק אדבוקאט בשנים 2010–2012 שימשו כמאמן הראשי של נבחרת רוסיה בכדורגל.
בשנת 2013 התקיימו מספר פעילויות תרבותיות בהולנד וברוסיה כדי לחגוג 400 שנות קשרים דיפלומטיים. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקר באמסטרדם. באוקטובר 2013, הקשרים בין המדינות היו מתוחים כאשר קבוצה של פעילי גרינפיס נעצרה במהלך מחאה על אסדת נפט ארקטית בבעלות גזפרום. ב-9 באוקטובר נעצר יועץ השר דמיטרי בורודין, שעבד בשגרירות רוסיה בהאג, לאחר הטענות על התעללות בילדיו. שר החוץ ההולנדי פרנס טימרמנס התנצל אחר כך על הפרת אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים. בהמשך, ב-15 באוקטובר, הותקף פיזית הדיפלומט ההולנדי אוננו אלדרנבוש בדירתו במוסקבה על ידי שני גברים שהתחזו לחשמלאים. במהלך המשחקים האולימפיים בסוצ'י 2014, ביקר ולדימיר פוטין בבית היינקן ההולנדי ושתה בירה עם המלך וילם אלכסנדר.
מאז מרץ 2014 הולנד השתתפה בסנקציות הכלכליות של האיחוד האירופי נגד רוסיה בגלל משבר אוקראינה. באוגוסט 2014 התקינה רוסיה חרם נגד תגמולים של מוצרים חקלאיים באיחוד האירופי.
מורדי
מורדי (בפולנית: Mordy) היא עיירה במחוז שדליץ שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
יחסי הולנד–רוסיה
הפדרציה הרוסית
היחסים נמתחו עוד יותר כאשר טיסה 17 של מלזיה איירליינס, מטוס הנושא 193 אזרחים הולנדים, הופלה מעל אוקראינה על ידי משגר הטילים של BUK.
מורדי
תולדות היישוב
מורדי נזכרת לראשונה בשנת 1408, ובאמצע המאה ה-16 הפכה לרכושה של משפחת רדזיוויל, שימשה כמרכז אריאניות, וקיבלה זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נהרסה הטירה שהוקמה בעיירה בידי גייסות האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטלו ממורדי זכויותיה העירונית, ואלה הושבו לה בשנת 1919.
יהודי מורדי
בספטמבר 1939 כבשו את העיירה הגרמנים, ואלו מינו בה יודנרט, בראשות משה גרשון לבנברג, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדים יהודים לעבודות כפייה.
בנובמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים רבים מיישובי הסביבה. מעת לעת הוציאו הגרמנים להורג יהודים שנתפסו מבריחים מזון לגטו.
רישומי מלחמה
שמואל בק
הצייר שמואל בק מוכר לקהל הישראלי כאמן הנוטה אל התחום שבין הסוריאליזם ובין הריאליזם הפנטסטי. כשהתבקש על ידי צה"ל לצייר את המלחמה במהלך שירות מילואים פעיל.
כמה ימים אחרי המלחמה סייר בק בשדות הקרב, אך את רישומי הפחם שלו עיבד על פי צילומים. הכול נרשם בצילום עד הפרטים הקטנים ביותר. בק תרגם את הצילומים והעניק להם מידה גדולה של אובייקטיביות, סילק את הספציפי ונתן למקומות ולדמויות צורה אוניברסלית יותר. הוא הצליח להביא תעתיק נאמן של מראות וחזיונות מלחמת ששת הימים.
ראו גם
לאופולד גוטליב
תוכנית דג הפוגו
תוכנית דג הפוגו הייתה תוכנית של הממשל היפני לפיתוח הכלכלה היפנית על ידי הבאת יהודים ליישוב השטחים הסיניים הכבושים. מקור השם בדג הפוגו, הנחשב דג יוקרתי ביפן, אך במקרה שאינו מטופל כהלכה – קטלני. התוכנית לא יושמה מעולם.