cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחנה הריכוז סרד
מחנה העבודה
המחנה כלל מספר מפעלים לייצור מוצרי נגרות, צעצועים, בגדים וסחורות אחרות. המחנה אובטח על ידי משמר הלינקה. במהלך הגל הראשון של הגירושים מסלובקיה למחנות עבודה וההשמדה בפולין, המחנה שימש למעצר זמני של המגורשים. במחנה פעל בית חולים יהודי שצוותו הורכב מצוות בית החולים היהודי בברטיסלבה ובית החולים היהודי בניטרה, אשר גורשו למחנה. יהודים שנפטרו במחנה, קודם לספטמבר 1944, נקברו בבית הקברות היהודי בסרד. בסך הכל, באביב וקיץ 1942 גורשו ממחנה סרד 4,463 יהודים, בחמישה משלוחי רכבות נפרדים, לצורך ביצוע עבודות כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית בפולין ולהשמדה; רוב המגורשים לא שרדו. שני משלוחי המגורשים האחרונים כללו חולים מבית החולים היהודי שפעל בסרד וכן נכים בגופם ובנפשם ממוסדות רפואיים שונים. לאחר משלוחים אלה השתפרו התנאים במחנה. לאחר פרוץ המרד הסלובקי הועברה השמירה על המחנה לידי המשטרה המקומית, וזו פתחה את השערים ואיפשרה ליהודים שנותרו בו להימלט לאחר תחילת המרד. אסירים רבים במחנה השתתפו במרד, אולם חלק מן הנמלטים לא הצליחו להסתתר וחזרו אל המחנה.
מחנה הריכוז
מחנה סרד הפך למחנה הריכוז הראשי ממנו יצא הגל השני של יהודים שגורשו מסלובקיה. באזור מופרד של המחנה היו כלואים גם אנשי צבא מורדים סלובקים, פרטיזנים, ואנשים שהואשמו בתמיכה במרד. ברונר ארגן 11 רכבות לשילוח האסירים מן המחנה לאושוויץ, זקסנהאוזן, מחנה ראוונסבריק וטרזין. הטרנספורט האחרון יצא מסרד ב-31 במרץ 1945, זמן קצר לפני שחרורו על ידי הצבא האדום.
מוזיאון השואה בסרד
שטח מחנה העבודה והריכוז הוכרז כאנדרטה תרבותית לאומית של הרפובליקה הסלובקית. זהו מחנה הריכוז היחיד שהשתמר בסלובקיה (המחנות שפעלו בנובקי ובויהנה לא השתמרו). בשנת 2016 נפתח בשטח המחנה מוזיאון השואה של סרד, המכיל תערוכות על התרבות היהודית בסלובקיה, חיי המחנה, והשואה. בשנת 2018 העניקה ממשלת סלובקיה תקציב של 850 אלף אירו להשלמת בניית המוזיאון.
נתן קופר ברנוויט
נתן קופר ברנוויט (באנגלית: Nathan Cooper Branwhite; בערך 1775 – 18 במרץ 1857) היה צייר פורטרטים מיניאטוריים אנגלי, צייר בצבעי מים וחרט שהיה חבר באסכולת בריסטול. הוא היה צייר הפורטרטים המיניאטורי המוביל בבריסטול בשנות ה-20 של ה-19.
ביוגרפיה
בראנוויט נולד בסנט אולבנס, הרטפורדשייר, בנו של משורר, פרגרין ברננוויט, והפך לתלמידו של אייזיק טיילור.
הוא הציג 13 מיניאטורות באקדמיה המלכותית לאמנויות בין השנים 1802–1828. הוא היה גם חרט.
בשנת 1824 היה ממארגני התערוכה הראשונה של אמנים מקומיים במוסד בריסטול החדש. בשנת 1832 הציג מספר עבודות בתערוכה הראשונה של אגודת האמנים בבריסטול שזה עתה הוקמה, גם במכון בריסטול.
ברנוויט נפטר ב־18 במרץ 1857 בקליפטון, בריסטול.
נולדו לו לפחות ארבעה ילדים. בניו נתן (1813–1894) וצ'ארלס (1817–1880) היו שניהם אמנים.
1988 בארצות הברית
1988 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 212 שנה מיום היווסדה.
קצויה אוקאדה
ראשית חייו
אודאדה הוא בנו השני של טקויה אוקאדה, מייסד הרשת הקמעונאית AEON. אחיו הבוגר, מוטויה אוקאדה, הוא מנכ"ל ונשיא החברה. לאוקאדה גם אח צעיר ואחות חורגת. הוא נולד בעיר יוקאיצ'י, שבמחוז מיה, והוא בוגר אוניברסיטת טוקיו עם תואר במשפטים. הוא גם למד בבית הספר ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד, ובראשית דרכו הפוליטית עבד במשרד התעשייה והמסחר הבינלאומי.
קריירה פוליטית
אוקאדה התמודד על מושב בבית הנבחרים בבחירות הכלליות של 1990 מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית. אחר כך הוא חבר לצוטומו האטה ולאיצ'ירו אוזאווה בהקמת מפלגת ההתחדשות של יפן ב-1993. לאחר סדרה של מיזוגים והפרדות, בהן היה אוקאדה חבר במפלגת האופק החדש, במפלגת השמש ובמפלגת הממשל הטוב, שנטעמה במפלגה הדמוקרטית ב-1998.
אוקאדה הפך לנשיא המפלגה הדמוקרטית ב-18 במאי 2004 והוביל אותה לאחד הניצחונות הגדולים שלה בבחירות לבית היועצים של יפן באותה שנה. אף על פי כן, אוקאדה התפטר לאחר שמפלגתו ספגה תבוסה בבחירות הכלליות של 2005.
אוקאדה התמודד לנשיאות המפלגה ב-2009 אך הפסיד ליוקיו הטויאמה, ובעקבות הצלחת המפלגה הדמוקרטית בבחירות הכלליות של 2009 מינה הטויאמה את אוקאדה לשר החוץ.
כשהודיע הטויאמה על התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה ומהנהגת המפלגה הדמוקרטית ביוני 2010, נחשב אוקאדה למועמד המוביל להחליפו, אך אוקאדה תמך בשר האוצר נאוטו קאן. לאחר שנבחר קאן לראשות הממשלה, הוא מינה את אוקאדה לתפקיד שר החוץ.
בתור שר החוץ של יפן, מילא אוקאדה תפקיד מרכזי במשא ומתן עם ארצות הברית בנושא העתקת בסיס האוויר של חיל הנחתים פוטנמה, ממקומו שבאוקינאווה. משרד החוץ אישר את קיומו של הסכם סודי בין יפן לארצות הברית המתיר לאחרונה להכניס נשק גרעיני לתחומי יפן, וזאת על אף האמור בסעיף 9 לחוקת יפן.
בספטמבר 2010 עזב אוקאדה את משרד החוץ והפך למזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית. עם היבחרו של יושיהיקו נודה לראשות הממשלה ב-2011, התמנה אוקאדה לתפקיד סגן ראש הממשלה. נוסף על היותו סגן ראש הממשלה, אוקאדה אחראי גם על רפורמה מנהלית, רפורמה כוללת בביטוח הלאומי ובמסים, רפורמה בשירות הציבורי, פיתוח ממשלתי, עניינים ציבוריים חדשים וצעדים נגד שיעור הילודה היורד ולמען שוויון מגדרי.
לנין (שוברת קרח גרעינית)
לנין (ברוסית: Ленин) היא שוברת הקרח וכלי השיט האזרחי הראשון בעל הנעה גרעינית. לצורכי פעילותה כשוברת קרח השתמשה לנין בכוח הדחף שלה, במתקנים אולטרה סאונדיים רבי עוצמה וגם בפצצות טרמיות, שהוטלו ממסוק, שנשלח מהספינה.
לנין פעלה באוקיינוס הארקטי שלוש שנים רצופות ללא קבלת דלק, בהתבססה רק על שלושת הכורים הגרעינים. לפי חישוב שנעשה לנין הייתה יכולה להקיף 8 עד 10 פעמים את כדור הארץ מבלי לחדש דלק לכורים. רק במהלך שנה אחת, 1962, לנין שחררה מהקרח 90 כלי שיט שונים.
במהלך השרות התרחשו שתי תקלות שקשורות עם המערך הגרעיני שהצריכו הוצאת דלק גרעיני. תיקון התקלה השנייה אף דרש החלפה מלאה של הכור. פעילות שוברת הקרח "לנין" הופסקה ב-1985 משום שדפנותיה נשחקו על ידי הקרח. הספינה שופצה והוצבה במורמנסק כספינת מוזיאון.
המשפט ביפן
מערכת המשפט ביפן פועלת מכוחה של חוקת יפן שכוננה בשנת 1947. סעיף 76 לחוקה מפקיד את הסמכות השיפוטית אצל בית המשפט העליון של יפן ואצל בתי משפט נוספים כפי שייקבע בחוק ומבטיח כי סמכות השפיטה העליונה לא תהיה בקרב גוף מהרשות המבצעת. סעיף זה גם קובע כי כל השופטים ייהנו מחופש מצפוני וכי הם יהיו כפופים אך ורק לחוקה ולחוקים.
ביפן נהוג שילוב של המשפט הקונטיננטלי עם שיטות אנגלו-אמריקאיות, תחת השפעות מסורתיות יפניות וסיניות. שישה קודקסים של חוקים, אשר התקבלו לאורך השנים לאחר רסטורציית מייג'י ובהשפעה מערבית, תקפים ביפן. הקודקס המוקדם ביותר התקף היום הוא הקודקס האזרחי משנת 1896.
במערכת המשפטית של לפני מלחמת העולם השנייה הייתה הרשות השופטת מוגבלת הרבה יותר מכפי שהיא תחת החוקה הנוכחית של יפן, ולמעשה לא הייתה לה כל סמכות לערער על חוקים מנהלתיים או חוקתיים. בנוסף, משרד המשפטים החזיק בסמכות מלאה לניהול המנהלי של בתי המשפט. עם זאת, עצמאות הרשות השופטת מהזרועות הפוליטיות נקבעה בחוקת מייג'י של 1889, ומכל זרועות הממשלה, היו בתי המשפט היחידים שפעלו בשמו של הקיסר.
לא ניתן להדיח שופטים מתפקידם אלא אם נקבע באופן משפטי שהם אינם כשירים מבחינה נפשית או פיזית לבצע תפקידים רשמיים, והם חסינים מפני עונש מצד הרשויות האחרות. אולם, ניתן להדיח שופט בית משפט עליון ברוב קולות במשאל עם שנערך עם הבחירות הכלליות הבאות לאחר בחירת השופט, וכל עשור לאחר מכן. עד כה מעולם לא הודח שופט בבית המשפט העליון של יפן.
מקורות החוק
החקיקה המוקדמת ביפן, ריצוריו, הושפעה רבות מהחוק הסיני ומפילוסופיות סיניות דוגמת קונפוציאניזם. בנוסף, החקיקה המוקדמת התבססה על מסורות שבטיות ועל כללים שנהגו בתוך כל שבט בנפרד.
כחלק מהשלכותיה של רסטורציית מייג'י והמודרניזציה ביפן, נחקקה בהשפעה מערבית, במיוחד של הקיסרות הגרמנית ושל צרפת, סדרה של שישה קודקסים של חוקים – "רוֹפּוֹ" – אשר היוו למעשה את החוק הסטטוטורי השלם. הקודקס הראשון שנחקק היה הקודקס הפלילי בשנת 1880, ואחריו נחקקה חוקת מייג'י בשנת 1889, הקודקס המסחרי, קודקס סדר הדין הפלילי וקודקס סדר הדין האזרחי בשנת 1890 והקודקס האזרחי בשנת 1896. ה"רופו" כללו חוקים מנהליים ברמה הלאומית והמקומית וכן אמנות והסכמים בינלאומיים שעליהם חתמה ממשלת הקיסר.
מאז תקופה זו, ובמיוחד בעקבות הכיבוש האמריקאי לאחר מלחמת העולם השנייה, הוחלפו הקודקסים באחרים, על מנת להבטיח זכויות אדם. הקודקסים התקפים כיום הם:
בתי משפט
מערכת השפיטה ביפן מתחלקת לארבע ערכאות: בתי משפט השלום, בתי משפט מחוזיים, בתי משפט גבוהים ובית המשפט העליון.
בערכאה הראשונה נמצאים 438 בתי משפט השלום (簡易裁判所; kani saibansho), שבהם יושבים 806 שופטי שלום. לרוב, שופטי השלום אינם מתכננים קריירה במערכת המשפטית, ותפקיד זה מהווה קרש קפיצה לתפקידים בדיאט. בתי משפט אלה, בהם יושב שופט אחד בכל משפט, עוסקים לרוב בתביעות אזרחיות שלא עולות על 1,400,000 ין ובעבירות פליליות שאינן חמורות. סמכות בתי המשפט לשלום לגזור עונשי מאסר היא מוגבלת. ערעור בתביעות אזרחיות נשלח לבתי המשפט המחוזיים, ואילו ערעור במקרים פליליים נשלח לבתי המשפט הגבוהים.
הערכאה הבאה היא בתי המשפט המחוזיים (地方裁判所; chihō saibansho), שמספרם חמישים והם פזורים ברחבי במדינה. בתי המשפט המחוזיים הם הערכאה הראשונה במקרים של עבירות פליליות חמורות או במקרי תביעות אזרחיות העולות על 1,400,000 ין, וכמו כן גם במקרי שימוע בפשיטת רגל. במשפטים בבתי המשפט המחוזיים יושב ברוב המקרים שופט אחד, אך במקרים מסוימים ייתכן חבר של שלושה שופטים, כתלות בחומרת העבירה. במקרי ערעור המגיע מבית משפט השלום או מבית משפט למשפחה, ובמקרה של משפט פלילי שבו העונש עולה על שנת מאסר, מצורף לשופט הראשי זוג שופטים מסייעים. בבתי המשפט המחוזיים יושבים עורכי הדין משני צדדיו של בית המשפט ופונים אל מרכז החדר. במקרי משפט פלילי, יושב הנאשם בירכתי החדר, ומושב העדים נמצא במרכז החדר, פונה אל השופט.
ישנם שמונה בתי משפט גבוהים (高等裁判所; Kōtō-saiban-sho) ביפן, וכל אחד מהם משמש ערכאה גבוהה יותר עבור מספר מחוזות. לכל בית משפט גבוה יש נשיא שנבחר על ידי הדיאט, ולרוב הוא מתכנס בהרכב של שלושה שופטים. בתי המשפט הגבוהים משמשים בתי דין לערעורים למקרים שנידונו בבית משפט מחוזי, למקרי עבירות פליליות שנידונו בבית משפט השלום ולמקרי ערעור שני של מקרים שהגיעו מבית משפט השלום. בית הדין הגבוה לקניין רוחני מהווה חלק מבית המשפט הגבוה בטוקיו, ומטרתו להאיץ את קצב רישום הפטנטים במדינה, וכן להוזיל את התהליך.
בראש היררכיית הרשות השופטת נמצא בית המשפט העליון (最高裁判所; Saikō saibansho), שבו מכהנים חמישה עשר שופטים. משכנו נמצא בסמוך לבניין הדיאט. שופטי בית המשפט העליון נבחרים על ידי ממשלת יפן ובאישור הקיסר, אף על פי שמבחינה חוקתית אין בסמכותו של הקיסר לדחות את בחירת הממשלה. בקרב השופטים ישנה חלוקת-משנה לשלוש קבוצות, שבכל אחת מהן חברים חמישה שופטים ותפקידן לעיין בערעורים ולהחליט אם להביא את המקרה בפני ההרכב המלא. ערעור לבית המשפט העליון יתקבל אך ורק אם ישנה טעות בפרשנות החוקה, או אם ישנה טעות בפרשנות פסקי דין קודמים של בית המשפט העליון או של בתי הדין הגבוהים.
בנוסף לאלה, ניתן למצוא גם בתי משפט למשפחה (家庭裁判所 ; Katei-saiban-sho) המהווים חלק מבתי המשפט המחוזיים. בתי משפט אלה עוסקים בעיקר בעבירות קטינים ובמקרי גירושים, אף על פי שנתונה להם הסמכות לעסוק בכל נושאי המשפחה. במקרה שבית המשפט לא מצליח לגשר בין הצדדים, עובר המקרה לבית המשפט המחוזי.
אף על פי שביפן לא נהוגה שיטת חבר מושבעים, רפורמה ברשות השופטת שנערכה ב-2009 אפשרה את השתתפותם הפעילה של אזרחים במשפטים, בעיקר במשפט אזרחי, כסייעים לשופטים.
טבח פאזיגי
ב-11 באפריל 2023 טבח חיל האוויר של מיאנמר בלפחות 165 בני אדם בכפר פאזיגי שנמצא 148 קילומטרים צפונית למנדליי, העיר השנייה בגודלה במיאנמר. חיל האוויר השתמש במטוסי קרב ובמסוקים כדי לתקוף אווירית קהל רב של אנשים שהתאספו לפתיחת משרד מקומי של תנועת אופוזיציה. הטבח היה המתקפה הקטלנית ביותר של החונטה הצבאית מאז תפסה את השלטון בהפיכת 2021.
רקע
ב-1 בפברואר 2021 ביצע הטטמדאו (צבא מיאנמר) הפיכה והדיח את הממשלה שנבחרה באופן דמוקרטי בראשות הליגה הלאומית לדמוקרטיה. זמן קצר לאחר מכן הקים הצבא חונטה, מועצת מינהל המדינה, והכריז על מצב חירום לאומי. בתגובה ערכו אזרחים ברחבי המדינה הפגנות רחבות היקף שהתנגדו להפיכה הצבאית.
עד מאי 2021 התדרדרה ההתנגדות האזרחית למלחמת אזרחים נגד ה-SAC. פאזיגי, כפר חקלאי קטן המונה כ-233 משקי בית, ממוקם בלב אזור במאר הבודהיסטי, שהתגלה במהירות כמעוז התנגדות נגד השלטון הצבאי.
בתחילת אפריל 2023, פתחו חיילי צבא מיאנמר במתקפה באזור סאגאינג, בו נמצא פאזיגי, כדי להפחיד ולדכא את ההתנגדות המקומית. צבא מיאנמר שרף ופשט על כפרים, רצח מקומיים והרחיק אלפי אנשים מבתיהם. עד 23 בפברואר, 14 מתוך 50 העיירות שהוגדרו תחת ממשל צבאי היו ממוקמים באזור סאגאינג.
התקרית
ב-11 באפריל 2023 התאספו למעלה מ-800 כפריים בפאזיגי כדי לחגוג את פתיחת משרד הממשל של כוח ההגנה העממי, קבוצה חמושה המתנגדת לממשל הצבאי. האירוע התקיים במקביל ליום השלישי של חגיגות ראש השנה הבורמזית. במהלך החגיגה הפציץ מטוס קרב את האזור, ופוצץ אמצעי לחימה סמוכים. זמן קצר לאחר מכן ירה מסוק ללא הבחנה על מטרות. התקיפה האווירית הביאה למותם של לפחות 165 בני אדם ולפציעתם של 30 נוספים, כאשר רבים מהקורבנות היו נשים וילדים.
מאוחר יותר פתח מסוק Mi-35 בהתקפה שנייה על הכפר.
מאוחר יותר בערב אישר דובר החונטה, מייג'ור גנרל זאו מין טון, את התקיפה, אך לא חשף כמה בני אדם נהרגו.
הקורבנות כללו 34 ילדים, ורבות מהגופות היו מבותרות ונשרפו ללא זיהוי. בתקיפה נהרגו שניים עד ארבעה מבני כל משפחה בכפר, לפי דובר כוח ההגנה העממי.
תגובה בינלאומית
המזכיר הכללי של האומות המאוחדות, אנטוניו גוטרש, פרסם הצהרה ביום התקיפה בה גינה בחריפות את המתקפה ודרש שהאחראים יישא באחריות. המדווח המיוחד של האו"ם על מצב זכויות האדם במיאנמר, טום אנדרוז, הצהיר, "התקפות צבא מיאנמר נגד אנשים חפים מפשע, כולל התקיפה האווירית היום בסאגאינג, מתאפשרות על ידי אדישות עולמית ואלו המספקים להם נשק".
איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה פרסם הצהרה ב-13 באפריל בה גינה את המתקפה, וקבע כי "כל צורות האלימות חייבות להסתיים באופן מיידי, במיוחד השימוש בכוח נגד אזרחים".
מחלקת המדינה של ארצות הברית הביעה דאגה עמוקה מהתקיפות האוויריות וקראה לממשלת מיאנמר לשים קץ לאלימות הנוראה. שר הקבינט הראשי של יפן, הירוקאזו מאטסונו, גינה בחריפות את האלימות, וקרא להפסקת האלימות ולהשבת הדמוקרטיה. משרד החוץ של טייוואן גינה את השימוש של הצבא הבורמזי בכוח, והוסיף כי זה יחמיר את המצב הפנימי, והפציר במשטר להחזיר את הדמוקרטיה. הן סין והן רוסיה סירבו לקבל את הצעת ההחלטה המגנה את התקיפה האווירית.
צרפת הודיעה כי היא מגנה את התקיפה האווירית על הכפר פא זי גי בביטויים החריפים ביותר, ותמשיך לעמוד בתקיפות לצד העם במיאנמר, שאנו מברכים על אומץ ליבו ומחויבותו האיתנה לדמוקרטיה.
קנדה גינתה את "השימוש החוזר, המכוון, הנרחב, חסר ההבחנה והבלתי פרופורציונלי של משטר מיאנמר בכוח נגד אזרחים. פגיעה מכוונת באזרחים היא הפרה של המשפט ההומניטרי הבינלאומי".
אמנסטי אינטרנשיונל קרא להשעיה בינלאומית של יצוא דלק מטוסים למיאנמר.
תגובות מקומיות
ממשלת האחדות הלאומית הורתה להניף את דגל כוחות ההגנה העממיים בחצי התורן כדי להנציח את קורבנות התקיפות האוויריות של הצבא.
הוועדה המייצגת את פיידונגסו לוטאו פרסמה הודעה בה נכתב "אלא אם הקהילה הבין-לאומית תנקוט בפעולה נחרצת נגד צבא הטרור, אינספור אזרחים בורמזים ימשיכו לגווע".
משרד ההגנה של ה-NUG טען שהתקיפה האווירית על הכפר מהווה פשע מלחמה, והתחייב לגרש את המשטר הצבאי ממיאנמר במהירות האפשרית.
שר החוץ של ה-NUG, צין מאר אונג, הודיע כי ישאף להבטיח צדק לכפר.
המועצה המייעצת הממלכתית של קארני (KSCC) הכריזה כי המועצה הצבאית הטרוריסטית עוסקת בטבח אווירי המוני כלפי אזרחים, והדגישה את הצורך במאמץ מרוכז ללחימה נגד הדיקטטורה הצבאית במלוא הכוח כדי להביא לקץ שלטונה במהירות.
אגתה: מעגל הכאוס
אגתה: מעגל הכאוס (באנגלית: Agatha: Coven of Chaos) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה על ידי ג'ק שייפר עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+", המבוססת על דמותה של אגתה הארקנס מבית מארוול קומיקס. הסדרה היא חלק מהיקום הקולנועי של מארוול בהפקת אולפני מארוול, ומשמשת כספין אוף לאירועי המיני-סדרה "וונדה-ויז'ן". שייפר משמשת כתסריטאית הסדרה הראשית, ואת דמותה של הארקנס עתידה לשוב לגלם קתרין האן.
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות "דיסני+" בעונת השידורים של 2023–24.
צוות השחקנים והדמויות
בנוסף, נמסר על ליהוקם של ג'ו לוק ואוברי פלזה לתפקידים שטרם פורסמו.
פיתוח
באוגוסט 2019, בכנס הדו-שנתי של דיסני, ה-D23, נמסר כי קתרין האן תגלם את דמותה של אגנס, שכנתם החטטנית של וונדה מקסימוף וויז'ן במיני-הסדרה "וונדה-ויז'ן". בפרקה השביעי של המיני-סדרה נחשף כי "אגנס" היא למעשה אגתה הארקנס, מכשפה עתיקת-יומין ורבת-עוצמה המעוניינת בקסם הכאוס של וונדה. במאי 2021, שייפר חתמה על הסכם לשלוש שנים עם אולפני מארוול על פיתוח פרויקטים נוספים עבור שירות "דיסני+". באוקטובר 2021, נמסר כי סדרת ספין אוף עבור "וונדה-ויז'ן", שתהיה "קומדיה שחורה" ותתמקד בדמותה של הארקנס נמצא בתהליך פיתוח ראשוני עבור השירות על ידי ג'ק שייפר, שמשמשת כתסריטאית וכמפיקה בפועל. מעורבותה של האן בפרויקט היה חלק מעסקה גדולה יותר שעליה חתמה עם אולפני מארוול במסגרתה היא תגלם את דמותה של הארקנס בסדרות ובסרטים נוספים של היקום הקולנועי. ב-12 בנובמבר 2022, נמסר רשמית על הפקת הסדרה. ביולי 2022, נמסר על שינוי שם הסדרה ל-"Agatha: Coven of Chaos" (בתרגום לחופשי: "אגתה: מעגל הכאוס"). על הפקת הסדרה אמונים קווין פייגי, לואי ד'אספוזיטו ובראד וינדרבאום.
כתיבה
במאי 2022, נמסר כי תסריטאי המיני-סדרה "וונדה-ויז'ן" – פיטר קמרון, קמרון סקווירס, לורה דוני ומייגן מקדונל – ישובו לכתיבת הסדרה.
ליהוק
לצד ההודעה על פיתוח הסדרה באוקטובר 2021, נמסר כי האן עתידה לשוב לגלם את דמותה של הארקנס; ליהוק אשר אושר רשמית עם ההכרזה הרשמית על הפקת הסדרה חודש לאחר מכן. באוקטובר 2022, חשפה אמה קולפילד את שובה לגילום דמותה של שרה פרוקטור / "דוטי ג'ונס", לאחר שגילמה אותה במיני-סדרה "וונדה-ויז'ן". בתחילת נובמבר 2022, נמסר על ליהוקם של ג'ו לוק ואוברי פלזה לתפקידים שטרם פורסמו; מדיווח של "Deadline Hollywood" נמסר כי לוק יגלם את התפקיד הגברי הראשי של הסדרה, "נער הומוסקסואל עם חוש הומור אפל", בעוד שפלזה תגלם דמות אנטגוניסטית.
שידור
הסדרה עתידה לעלות לשידור בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" בחורף של 2023–24.
היכל התלמוד
היכל התלמוד היא ישיבה שהוקמה בתל אביב בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, והייתה המוסד התורני הראשון בתל אביב הקטנה. כיום פועל במקום כולל אברכים.
היסטוריה
באמצע שנות ה-20 עלה לארץ ישראל "הסבא מסלבודקה" הרב נתן צבי פינקל עם קבוצה מתלמידיו והקים בחברון שלוחה של ישיבת סלבודקה. הוא הספיק לשהות בארץ כשנתיים עד שנפטר. בשל מצבו הבריאותי הוא שהה מספר פעמים בחוף הים בתל אביב. כשראה כי בעיר החדשה והמתפתחת אין מוסד תורני הוא עודד את בנו הרב אברהם שמואל פינקל וקבוצה ממקורביו, בהם הרב ישראל זיסל דבורץ, לייסד בה ישיבה. בכך ביקש להשפיע על מצבו הרוחני והתורני של היישוב החדש במרכז הארץ.
בכ"ט בשבט תרפ"ז (1927) נפטר הסבא מסלבודקה, בלי שזכה לראות את חזונו יוצא לפועל. אולם בניו הרב אברהם שמואל פינקל והרב אליעזר יהודה פינקל, יחד עם הרב משה מרדכי אפשטיין וקבוצת תלמידיו של הסבא מסלבודקה, החליטו לפעול להגשמת רעיון הקמת הישיבה בתל אביב. הם נעזרו בעסקניה הדתיים של תל אביב הקטנה, וכמו כן קיבלו המלצות מגדולי הרבנים בארץ ישראל, ובהם הרב יוסף חיים זוננפלד, הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב איסר זלמן מלצר, שקראו לציבור להירתם ולתרום להקמת הישיבה.
בחשוון תרצ"א (1930) נוסדה הישיבה החדשה - "היכל התלמוד". בשנתיים הראשונות פעלה הישיבה בתוך בית הכנסת הגדול שברחוב אלנבי. בשנת תרצ"ג (1933) הונחה אבן הפינה לישיבה ברחוב יהודה הלוי 13 בתל אביב, במעמד הרב הראשי של תל אביב שלמה הכהן אהרונסון וראש העיר מאיר דיזנגוף, וכעבור שנה נחנך הבניין. לימים נקרא הרחוב שבו שוכנת הישיבה על שמה - רחוב היכל התלמוד.
בראשות הישיבה עמדו הרב יוסף פרבר והרב חיים זאב פינקל. נשיא הכבוד היה הרב אליעזר יהודה פינקל. לימים עמד בראשות הישיבה הרב טוביה ליסיצין.
בשונה מישיבות אחרות, נועדה ישיבת "היכל התלמוד" מלכתחילה עבור אברכים נשואים, כדי להכשירם לתפקידי רבנות במושבות וביישובים החדשים שבמרכז הארץ. עשרות בוגרים של ישיבת חברון עברו ללמוד בישיבה ולאחר מספר שנות לימודים מונו לרבני ערים, מושבות, שכונות ועוד.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוקמה במתחם "היכל התלמוד" מסגרת מיוחדת לפליטים שהגיעו מאירופה בשם "ישיבת פליטת סופרים". אחד מאנשי הצוות היה שלמה לורינץ. בשנת תש"א הוקמה במקום ישיבה קטנה, "אור התלמוד", שהייתה מסונפת ל"היכל התלמוד". בין רבניה: הרב חיים אריה ברנשטיין, מחבר הספר "הליכות חיים". בין תלמידיה: הרב ברוך דב פוברסקי. בשנות ה-80 הקימה הנהלת "היכל התלמוד", בראשות הרב טוביה ליסיצין, ישיבה קטנה בבני ברק בשם "אור התלמוד", בראשה עמד הרב חיים אלעזר צוובנר, חתנו של הרב ליסיצין. לאחר פטירת הרב ישי ליסיצין היא נקראה על שמו "היכל טוביה".
עם התפתחות בני ברק הסמוכה והידלדלות האוכלוסייה החרדית בתל אביב ירדה קרנה של "היכל התלמוד" והיא הפכה לכולל אברכים. בראש הכולל עמד הרב טוביה ליסיצין ולאחריו בנו הרב דוד ליסיצין. ולאחר מכן בנו של דוד רונן ליסיצין וללאחר מכן בנו של רונן ישי ליסיצין
יחסי טונגה–ישראל
יחסי טונגה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין ממלכת טונגה לבין מדינת ישראל אשר נכונו לראשונה בשנת 1977.
לישראל אין נציגות דיפלומטית קבועה בטונגה ושגרירות ישראל בניו זילנד אמונה על טונגה. לטונגה אין שגרירות בישראל, אם כי רון קליימן מתפקד כקונסול כבוד מטעם המדינה בישראל.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו ב-1977, שבע שנים לאחר קבלת עצמאותה של טונגה. ביקור רשמי בין שתי המדינות התקיים לראשונה ב-21 בדצמבר 1980, עת הגיע לישראל הנסיך טופואטואה, יורש העצר של טונגה. טופואטואה התקבל בהגיעו לנמל התעופה בן-גוריון בידי נשיא מדינת ישראל יצחק נבון ובהמשך ביקורו נועד עם שר החוץ יצחק שמיר ועם סגן שר הביטחון מרדכי צפורי.
ב-13 בספטמבר 2010 נחתם הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת טונגה בדבר ביטול החיוב באשרת שהייה לבעלי הדרכונים של שתי המדינות.
בשנת 2011, השגריר הישראלי בולינגטון שמי צור הגיש את כתב האמנתו לג'ורג' טופו החמישי, מלך טונגה. באותה השנה ביקר יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין בטונגה במטרה לקידום העזרה שמעניקה ישראל בטיפול במחלת הסוכרת הנפוצה בטונגה. בסוף אותה שנה משלחת פרלמנטרית מטונגה ביקרה בישראל.
בשנת 2012 ביקרה בישראל משלחת רשמית בראשות ראש ממשלת טונגה לורד טואי'ואקאנו. הוא לווה בידי מנכ"ל משרדו ושרי החינוך והבריאות של המדינה. המשלחת הטונגאית נפגשה בין היתר עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. המשלחת ביקרה גם את בבית הספר לרפואה של המרכז הרפואי הדסה.
לאורך השנים, ישראל סייעה לטונגה בעיקר במישורי הבריאות והפיתוח.
תראו מי מדבר
תראו מי מדבר (במקור: Look Who's Talking) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאית משנת 1989 בבימויה של איימי הקרלינג ובכיכובם של ג'ון טרבולטה וקירסטי אלי. עוד משתתפים בסרט: ג'ורג' סיגל, אולימפיה דוקאקיס, טווינק קפלן, ג'וי בושל, אייב ויגודה, ג'ואן ריברס, ג'ייסון שאלר, ג'ייקוב היינס וכן ברוס ויליס, כקולו של התינוק מייקי.
תקציר העלילה
מולי ג'נסן (קירסטי אלי) רואת חשבון שנכנסת להריון מאלברט, גבר נשוי שאיתו ניהלה רומן.
הסרט עוקב בין היתר אחר ניסיונותיה לשכנע את האב, אלברט, לקחת אחריות על הילד ולסייע במזונות.
מולי וג'יימס מתאהבים אך רק לקראת סיום הסרט מולי מבינה כי ג'יימס מהווה דמות אב ראויה יותר עבור מייקי מאשר אלברט.
לאורך הסרט, מייקי משתף את הצופים במחשבותיו ודעותיו על האירועים המתרחשים.
ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות ולציון 59% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 34 ביקורות.
הסרט הכניס $140,088,813 בארצות הברית, וברחבי העולם - סך של $296,999,813, עובדה שהופכת אותו לסרטו המצליח ביותר של ג'ון טרבולטה מזה 11 שנים, מאז "גריז".
סרטי המשך
בעקבות הצלחת הסרט, נוצרו שני סרטי המשך: "תראו מי מדברת" (1990) ו-"תראו מי מדבר עכשיו" (1993). ג'ון טרבולטה, קירסטי אלי, ואולימפיה דוקאקיס הם שלושת השחקנים היחידים, אשר הופיעו בכל שלושת סרטי הסדרה.
בעקבות הצלחתם של שני הסרטים הראשונים, רשת ABC יצרה סיטקום שנקרא "Baby Talk", אשר שודר בשנית 1991–1992, בהשתתפות טוני דנזה כקולו של התינוק מייקי.
לובסטרים קוצניים
לובסטרים קוצניים (שם מדעי: Palinuridae) היא משפחה של מעשירי רגל הדומים ללובסטר והם בעלי זוג מחושים קוצניים. על אף הדמיון ביניהם הם אינם קרובים ביותר.
לובסטרים אלה בעלי זוג מחושים מגודלים, שריון קוצני ו-5 זוגות רגליים חסרות ציפוי שישנו על רגלי הלובסטר. הם בעלי עיניים גדולות ורבים מהם צבעוניים מאוד. הטפרים שלהם כמעט ולא בולטים. אורכם יכול להגיע לאורך 30-45 ס"מ ולשקול עד 5 ק"ג.
הם חיים באזורים טרופיים וממוזגים אך בעיקר בסמוך לחופי אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה ואיי בהאמה שם הם מתקבצים בכמויות גדולות. הם נפוצים גם בעוד ימים כמו הים הקריבי או הים התיכון. הם חיים במשך היום בין הסלעים ויוצאים בלילות לחפש תולעים, חלזונות, קווצי עור, סרטנים אחרים ועוד.
חלקם נודדים בעתות סופות בחבורות גדולות העוקבות אחת אחרי השנייה.
Costumbres
Costumbres (בעברית: מכס) הוא שיר שנכתב והופק על ידי חואן גבריאל ובוצע על ידי הזמרת רוסיו דורקל עבור אלבום הבכורה שלה, Canta A Juan Gabriel Volumen 6. השיר יצא בשנת 1985 תחת חברת התקליטים אריולה כצד ב' של השיר "Jamas Te Prometí un Jardin de Rosas".
גרסתה של סלינה
בשנת 1988 סלינה ולהקתה הלוס דינוס עשו גרסת כיסוי לשיר באלבומם Dulce Amor והשיר יצא כסינגל השלישי מהאלבום. אם כי בשנת 1990 סלינה הקליטה את השיר מחדש עבור אלבומה, . ב-9 במרץ 1996 השיא יצא שוב כסינגל אך הפעם בגרסת רמיקס מתוך אלבומה, Siempre Selena.
גרסתה של לה אינדיה
הזמרת לה אינדיה הקליטה את השיר גם כן, בגרסה שזכתה להצלחה במצעדי הבילבורד הלטיניים.
רמי דמרי
רמי דמרי (נולד ב-27 ביוני 1972) הוא חלק מהבעלים של חברת סמארט אנרגי בע"מ.
בעברו מפיק קולנוע וטלוויזיה, בעלי חברת ההפקה "פרקסיס" (PRAXIS).
ביוגרפיה
רמי דמרי נולד בשנת 1972 וגדל בבאר שבע. למד בבית ספר אמירים שבבאר שבע ולאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון התגייס לצה"ל בשנת 1990 והיה חובש קרבי ביחידת צנחנים. בשנת 1995 התחיל ללמוד קולנוע במכללת ספיר שבשדרות ובמקביל עבד כצלם חדשות בערוץ 2. בין המורים שלו היו אורי סיון ורני בלייר.
משמש כחלק מהבעלים של חברת סמארט אנרגי העוסקת בחיסכון אנרגטי לעסקים.
קריירה
במשך שנים השתתף רמי דמרי בהפקות רבות.
בשנת 2005 הוא הקים את חברת הפקה "פרקסיס" ביחד עם אביתר דותן וישי מור. שותף ואחד מהמשקיעים הגדולים בסרטי חברת "פרקסיס" היה שלמה מוגרבי, אחד מראשוני הקולנוענים בישראל, בנו של יעקב מוגרבי שהקים את בית הקולנוע הראשון בתל אביב – קולנוע מוגרבי.
ב-2006 הפיק "פרקסיס" את הסדרה "כנגד כל הסיכויים" ("Against All Odds"), בבימוי של טום אייבי, 13 פרקים של דוקו-דרמה אמריקאית המספרת על מלחמות ישראל כראי היסטורי של הארץ ובתוכה סיפורי גיבורה וניסים.
ב-2007 נוצר הסרט "סוף שבוע בתל אביב", קופרודוקציה גרמנית-ישראלית בבימויו של דרור זהבי המספר סיפור אהבה בין ישראלית לערבי שמתכנן פיגוע התאבדות. הסרט זכה בפרס "חביב הקהל" בפסטיבל במוסקבה ב-2008 והתמודד בתחרות הרשמית של פסטיבל הקולנוע ירושלים. כמו כן, היה מועמד לשישה פרסי אופיר.
במקביל בשנת 2008 הפיקה "פרקסיס" קופרודקציות רוסיות ויפניות. "דוד וכמאל", בבימוי קיקו קווסאקי העוסק בחברות אמיצה שנרקמת בין ילד יהודי-אמריקני לבין ילד ערבי, שניהם בני 9. גורלם של הילדים מצטלב בסמטאות העיר העתיקה בירושלים, כשכמאל חוטף את הפאוץ’ של דייוויד. באותה שנה הופק הסרט "מיקה ואלפרד", על פי הרומן מאת ולדימיר קונין, בבימוי ולדימיר פאטיאנוב ובכיכובו של מייקל יורק. הסרט מגולל את סיפורו של מיקה פוליאקוב, תלמיד בכיתה ו' שבעקבות פציעה קשה פיתח מיומנות-על: באמצעות המבט בלבד מיקה מסוגל להרוג את כל מי שמתנכל אליו. מיקה פותח בחיים חדשים שבה המציאות והמיסטיקה שלובות יחדיו.
עוד סרט ישראלי אחד יצא באותה השנה - "גחלים לוחשות" בבימויו של עלי נאסר. הסרט מספר על ג'מאל, גבר בן 40, אשר נקרע בין אשתו עביר לבין אהבתו הראשונה. בוקר אחד הוא מחליט לעזוב את עביר ואת הכפר בגליל, ויוצא לעיר הגדולה בעקבות אהובתו לילה. החיפוש העצמי של ג`מאל מאפשר לבמאי להתמודד עם נושאים מורכבים בליבה של החברה הערבית. הפיצ'ר הקולנועי צולם בשפה הערבית.
בשנת 2009 הופק הסרט האמריקאי "רימון הזהב" בבימויו של דן תורג'מן המספר את סיפורה של משפחה העולה מתימן עד מלחמות הקיום בארץ ישראל. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים. ב-2009 בשיתוף עם הקרן הפולנית הלאומית הפיק רמי את הפרויקט, "ניו גייז" - סדנאות משותפות של סטודנטים ישראלים ופולנים שהפיקו יחד 7 סרטים קצרים על ההיסטוריה המשותפת של ישראל ופולין.
ב-2012 הופק הסרט "יותר איטי מלב" של יוני זיכהולץ וינאי גוז המספר את סיפורה של העיר תל אביב. לילי שמחפשת גיבור לספר החדש שלה, פוגשת בנינו, אמן רחוב רומנטיקן ומציצן. העניינים מסתבכים כשהיא מתחילה להתאהב בנינו, והוא מצדו מגלה את מניעיה האמיתיים.
כמו כן הפיק רמי מספר הפקות דוקומנטריות, סדרות ופרויקטים:
ב-2013 יצאה לאקרני טלוויזיה סדרה לילדים ישראליים דוברי רוסית "מקס ומילי" - סדרה, 8 פרקים, ששודרה ב-YesVOD על הבימוי אבי דור. התסריטאי הוא דימה מלינסקי. את מילי מגלמת לודמילה יסינסקה, זמרת ומגישת טלוויזיה. ההפקה בשיתוף עם "אפלג'וס" מבית "עמי אלה תקשורת".
פרויקטים של רמי דמרי וחברתו "פרקסיס" היו מועמדים בקטגוריות שונות לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע במשך השנים והסרטים שלו השתתפו בעשרות פסטיבלים.
החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
לאורך רוב שנותיה התנהלה החזית במלחמת חפירות סטטית בערוצי הנהרות איזונצו ופיאווה בשטחי צפון איטליה, סלובניה וקרואטיה של ימינו. אולם, בניגוד למישורים הבוציים של החזית המערבית, התאפיינה הלחימה בחזית האיטלקית בלוחמה הררית. כמו כן, בנוסף למלחמה סטטית ארוכה הוחלשו צבאות שני הצדדים על ידי מחלות מידבקות כדיזנטריה וטיפוס. התפתחות בחזית הושגה בקרב קפורטו, לאחר התגבורת שקיבלה אוסטרו-הונגריה מן הכוחות הגרמניים שהופנו לחזית לאחר יציאתה של האימפריה הרוסית מהמלחמה. אלא שההתקדמות של מעצמות המרכז נבלמה עקב התארכות קווי האספקה, כשמנגד הגיעו לצדם של האיטלקים תגבורות בריטיות, צרפתיות אמריקאיות ועוד. בקרב ויטוריו ונטו הושגה ההכרעה בחזית לטובת מדינות ההסכמה, ולאחריו נכנעו הכוחות האוסטרו-הונגריים ב-3 בנובמבר 1918.
רקע
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שמרה ממלכת איטליה על נייטרליות בתואנה שהתחייבותה במסגרת הברית המשולשת היא הגנתית וחלה רק במקרה שבנות בריתה תותקפנה, בעוד שגרמניה ואוסטרו-הונגריה היו הצד התוקף במלחמה. במקביל, ניסו מדינות ההסכמה לגייס את איטליה לצדן, מאמצים שנשאו פרי עם החתימה על ברית לונדון הסודית ב-26 באפריל 1915, שבה הובטחו לאיטליה אחרי המלחמה שטחים רבים מאלה שדרשה לעצמה בתמורה לוויתור על התחייבויותיה במסגרת הברית המשולשת והכרזת מלחמה על גרמניה ועל אוסטרו-הונגריה. כחודש לאחר מכן, ב-23 במאי הכריזה איטליה מלחמה על אוסטרו-הונגריה ופתחה במתקפה לאורך הגבול שנודעה בשם הזינוק הראשון (באיטלקית: Primo Sbalzo).
תקופת הלחימה הסטטית
מאז כניסת איטליה למלחמה נגד אוסטרו-הונגריה נערך צבאה במערך הגנתי בעמק איזונצו (נהר סוצ'ה בסלובניה של ימינו). מערך זה בלם את ההתקפה האוסטרו-הונגרית בקרב הראשון על האיזונצו והוביל לעוד אחד-עשר הקרבות על הנהר איזונצו מיוני 1915 עד ספטמבר 1917 בהם לא הושגה הכרעה של ממש, למעט הישגים זעירים. הגנרלים האיטלקים שילחו עוד ועוד התקפות באותו מבנה אחיד, בהם הסתערו חיילים איטלקים מלמטה על עמדות מבוצרות ונקטלו באמצעות אש מקלעים. הקרבות על האיזונצו גבו מהאיטלקים כ-150,000 הרוגים. עם זאת הדיווחים שהועברו על ידי ראש המטה הכללי האיטלקי לואיג'י קאדורנה לעורף (הן למלך והן לציבור) סיפרו רק על הצלחות וניצחונות.
בין 10 עד 15 במאי 1916 התחולל קרב אסיאגו. הייתה זו מתקפה גדולה של צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית נגד הצבא האיטלקי שהצליחה בהתחלה אך נהדפה ובסיום הקרב שבו הכוחות האוסטרים לנקודת ההתחלה. גם הקרב השישי על האיזונצו באוגוסט אותה שנה הסתיים בהישג איטלקי במסגרתו כבשו את העיר גוריציה.
ההתערבות הגרמנית והנסיגה האיטלקית
המתקפה החלה ב-24 באוקטובר 1917 בשעה 02:00 בהפגזה ארטילרית מלווה בהתקפת גזים ומסך עשן. החיילים האיטלקים הופתעו כשמתוך הערפל הגיחו עליהם יחידות המחץ הגרמניות מצוידות בלהביורים ורימוני יד. במהרה נבקעו פרצות גדולות בחזית האיטלקית. הפריצה הגדולה הייתה באזור קפורטו, והגרמנים התקדמו ביום הראשון כ-25 ק"מ. תוך זמן קצר החלה מנוסת בהלה של כל הצבא האיטלקי. ב-30 באוקטובר היה הצבא האיטלקי על סף התמוטטות כללית. הוא נסוג כ-100 קילומטרים והתייצב על גדות הנהר פיאווה, 30 ק"מ בלבד מצפון לוונציה. רק התארכות קווי האספקה הגרמניים-אוסטריים גרמה להפסקת ההתקדמות.
נקודת המפנה והניצחון האיטלקי
האיטלקים הצליחו להתבסס ב"קו הנסיגה האחרון" של גדות הנהר פיאווה. במקביל לשינויי-גברי בצמרת הצבא, בהם מונה ארמנדו דיאז לרמטכ"ל, לאחר שרמטכ"ל הכישלון בקפורטו, לואיג'י קאדורנה הודח מתפקידו, הגיעו לחזית 3 דיווזיות בריטיות, שתי דיוויזיות צרפתיות, כוחות אמריקאים וחיילי הלגיון הצ'כוסלובקי.
לאיטלקים נודע על ידי מודיעין צבאי על כוונת האוסטרים לפתוח במתקפה רחבת-היקף ב-15 ביוני 1918 והם היו מוכנים לה. עד 23 ביוני נחלו הכוחות האיטלקים ניצחון מוחץ והנחילו תבוסה לאוסטרו-הונגרים. מפלת האוסטרו-הונגרים הייתה קשה במיוחד מבחינה מורלית כיוון שמפקדם העליון במתקפה זו היה קרל הראשון, קיסר אוסטריה עצמו.
ארבעה חודשים מאוחר יותר הצליחו האיטלקים ומדינות ההסכמה להשיג ניצחון מוחלט בקרב ויטוריו ונטו. האוסטרו-הונגרים נכנעו ב-3 בנובמבר 1918 לאחר כיבוש טריאסט.
במקביל לקרבות האחרונים על הנהר פיאווה, התקיימו שלושה קרבות על רכס ההרים השולט, קרבות מונטה גראפה היו קרבות הרריים קשים בשל הטופוגרפיה ומזג האוויר, בהם הצליחו הכוחות האיטלקים להגן על צפון איטליה מפני פלישה.
1987 בארצות הברית
1987 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 211 שנה מיום היווסדה.
דוכן נשיקות
דוגמאות בולטות
בכנס ארצי של איגוד הספריות האמריקאי בדאלאס בשנת 1971, פעילת השוויון הלהט"בית ברברה גיטינגס איישה דוכן נשיקות תחת הכרזה "חבק הומוסקסואל", עם צד של "נשים בלבד" וצד של "גברים בלבד". כשאף אחד לא ניצל את זה, היא ואלמה רוטסונג התנשקו מול מצלמות טלוויזיה מתגלגלות. בתיאור הצלחתו, אף על פי שרוב התגובה שלילית, אמרה גיטינגס, "היינו צריכות להשיג קהל. אז החלטנו, בואו נראה אהבה לסבית בשידור חי. הצענו בחינם - שימו לב, בחינם - נשיקות וחיבוקים חד מיניים. הרשו לי לומר לכם, המעברים היו מפוצצים, אבל אף אחד לא הגיע לתא כדי לקבל חיבוק חינם. אז חיבקנו ונישקנו אחת את השנייה. הוא הוצג פעמיים בחדשות הערב, פעם נוספת בבוקר. זה שם אותנו על המפה."
המוזיקאית האמריקאית מארני סטרן ניהלה דוכן נשיקות בכמה מההופעות שלה בשנת 2008.
טיכון ג'יזנבסקי
טיכון איגורביץ' ג'יזנבסקי (ברוסית: Тихон Игоревич Жизневский; נולד ב-30 באוגוסט 1988, זלנוגרדסק, מחוז קלינינגרד) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי.
ביוגרפיה
הוא למד בבית ספר בזלנוגרדסק, שבקלינינגרד. למד בכיתת התיאטרון של הליסאום מס' 49 בעיר קלינינגרד.
בשנת 2005 הוא החל את לימודיו האקדמיים, בשנת 2009 סיים את לימודיו במכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין, אצל מרינה פנטלבה (1937–2009) ו-ואלרי פוקין.
מאז 2009, הוא שחקן בתיאטרון אלכסנדר (שמו הרשמי המלא הוא "תיאטרון הדרמה האקדמי הרוסי על שם אלכסנדר ג. פושקין"). הופעת הבכורה בתיאטרון הייתה בתפקידו כחבר מקהלה במחזה "צאר אדיפוס" מאת סופוקלס (בימוי: ט. טרזופולוס).
קרל ארפ
קרל ארפ (בגרמנית: Carl Arp; 3 בינואר 1867 – 6 בינואר 1913) היה צייר נוף גרמני.
ביוגרפיה ועבודה
קרל ארפ ידוע בעיקר כצייר נוף, חבר מייסד בקואופרטיב האמנות שלזוויג-הולשטיין ונציג בית הספר לציור של ויימאר. משנת 1886 למד ארפ אצל תאודור האגן ולאופולד פון קלקרוט בבית הספר לאמנות בוימאר. לאחר מכן, ואז בילה כמה שנים באיטליה.
הוא נחשב לאחד הנציגים העיקריים של גישת - "plein air", כלומר של ציור בחוץ.
בשנת 1891 הוא חזר ללימודיו בויימאר, אך עזב את בית הספר לאמנות בשנת 1894 ללא תואר לאחר מכן עבד במקומות שונים, כולל בקיל ובויימאר, ערך טיולים רבים. בשנת 1912 הוענק לו תואר פרופסור.
ארפ לימד בקיל ובויימאר והציג תערוכות במינכן, ברלין ודיסלדורף.
עבודותיו של ארפ הן בדרך כלל ציורי שמן וצבעי מים של נופים גרמניים עם מוטיבים מביתו בשלזוויג-הולשטיין - הוא צייר בגוטמונד בשנת 1892 - ופיורד קיל, כמו גם ממסעותיו לדרום גרמניה, האלפים ואיטליה.
ארפ היה בן דודו של הצייר, הפסל והמשורר הנס ארפ, והיו לו קשרי ידידות עם כריסטיאן רולפס.
במהלך מלחמת העולם השנייה נקראה על שמו ספינה, שהוטבעה על ידי חיל האוויר מול דנקירק והפכה שוב לכשירה לשיט.
מגפת הקורונה באירופה
התפרצות נגיף הקורונה באירופה החלה ב-21 בינואר 2020, כאשר תיירים סיניים הנושאים את נגיף הקורונה הגיעו לבורדו, צרפת.
בסוף מרץ היה נראה שהמרכז החדש של המגפה יהיה באירופה, עם קצב הכפלת החולים כל 3–4 ימים.
ב-24 במאי מונטנגרו נהפכה למדינה הראשונה ללא חולים, אך המצב החזיק מעמד כארבעים וארבעה יום בלבד.
אוסטריה
ב-25 בפברואר דיווחו הרשויות במדינה על שני מקרים ראשונים במדינה של הידבקות בקורונה. שני צעירים בני 24 שהגיעו ממחוז לומברדיה שבאיטליה אובחנו כנושאים את הנגיף. הם אושפזו בבית חולים באינסברוק.
ב-12 במרץ דווח מקרה המוות הראשון מקורונה: אדם בן 69 ששב מאיטליה מת בבית החולים בווינה.
ב-16 באפריל, החלה אוסטריה בתוכנית אסטרטגיית היציאה השלה. נפתחו חנויות ששטחן קטן מ־400 מ"ר תוך הקפדה על מגבלות של חבישת מסיכה ושל מספר השוהים בחנות.
ממשלת אוסטריה הכריזה בנובמבר על תוכנית בדיקות המוניות של האוכלוסייה. על פי הטיוטה הפדרלית, המורים והגננות ייבחנו תחילה, ב-5 וב-6 בדצמבר. שוטרים יבדקו אז בשבעה ובשמיני לחודש, כאשר האוכלוסייה הכללית תיבדק ב-19 וב-20 בדצמבר. חלק ממדינות אוסטריה הודיעו על לוח זמנים אחר. השתתפות בתוכנית היא ולנטרית ותשתמש בבדיקות אנטיגן מהירות.
בהמשך הודיע הממשלה שיוטל סגר מלא לאחר חג המולד, 26 בדצמבר, 11 יום אחרי ההקלות. חנויות שאינן חיוניות שנפתחו, ייפתחו מחדש ב-18 בינואר יחד עם מסעדות, בתי ספר, מוזיאונים ותיאטראות. ממוצע הנדבקים לשבוע במדינה צנח בשני שלישים לכ-200 לכל 100,000. לפי קורץ, המטרה הייתה הורדה למאה.
אוקראינה
מגפת הקורונה התפשטה לאוקראינה ב-3 במרץ 2020 כאשר דווח על המקרה המאושר הראשון במחוז צ'רנוביץ. את המאבק בנגיף מרכזים המועצה לביטחון לאומי והגנה, השירות הממלכתי לתברואה ומגפות (Державна санітарно-епідеміологічна служба України), משרד הבריאות של אוקראינה, שירותי הבריאות הלאומיים והמכון לגנטיקה וביולוגיה מולקולרית של האקדמיה האוקראינית למדעים.
ב-25 במרץ, הרשויות באוקראינה הודיעו כי כל גבולות המדינה, היבשתיים והאווירים, ייסגרו החל מ-27 במרץ בעקבות התפשטות הנגיף.
איטליה
המקרים הראשונים של המחלה באיטליה אושרו ב-31 בינואר 2020, כאשר שני תיירים סינים ברומא נבדקו ונמצאו חולים ב-SARS-CoV-2.
עד ל-13 במרץ, בקרב מדינות עם לפחות מיליון אזרחים, באיטליה היה את השיעור הגבוה ביותר בעולם של מקרי הידבקות בקורונה לנפש: 250 מקרים למיליון תושבים, עם יותר מקרים מאושרים מאשר בכל סין היבשתית מחוץ למחוז חוביי; והיא המדינה עם המספר השני בכמות המקרים החיוביים כמו גם מקרי מוות בעולם, אחרי סין היבשתית.
ב-8 במרץ 2020 הרחיב ראש ממשלת איטליה ג'וזפה קונטה את ההסגר לכל לומברדיה ול-14 מחוזות אחרים, ולמחרת איטליה כולה הושמה תחת בידוד, מה שהציב יותר מ-60 מיליון איש בהסגר.
ב-19 במרץ 2020 עלה מניין הקורבנות באיטליה על מניין הקורבנות בסין, מוקד התפרצות מגפת הקורונה, וחצה את ה-3,400 קורבנות. מספר גדול של החולים מקשה על מערכת הבריאות באיטליה לטפל בהם באופן יעיל.
באמצע אוגוסט, אחרי תקופה של הקלות, הוטלו הגבלות בשל עליה בתחלואה. למשל, סגירת מקומות בילוי המוניים.
ב-4 בנובמבר הכריז קונטה על הצבעים במחוזות. לומברדיה, פיימונטה, עמק אוסטה וקלבריה, "אזורים אדומים", היה על התושבים להישאר בתוך היישוב שלהם, והותר להם לצאת רק לעבודה, ללימודים, לבריאות או לסיבות חיוניות. מגבלות פחות חמורות הושמו ב"אזורים הכתומים" של פוליה וסיציליה, בעוד שאר המדינה הוכרזה כ"אזור הצהוב", עם כמה הגבלות. תלמידים הצטרכו ללמוד מרחוק בחטיבת הביניים ומעלה באזורים האדומים, בעוד שרק תיכונים חויבו באזורים אחרים. ב-20 בנובמבר, רשויות הבריאות בדרום טירול הודיעו על מבצע בדיקות המוניות שיימשך שלושה ימים, ובמסגרתו תיבדק לקורונה 70% מהאוכלוסייה (כ-350 אלף בני אדם).
בדצמבר, החל מ-13 לחודש, אף אזור לא הוגדר כ"אזור אדום". אברוצו, קמפניה, טוסקנה, דרום טירול ועמק אוסטה סווגו כ"אזורים כתומי " ושאר 16 האזורים והמחוז האוטונומי טרנטו הוכרזו כ"אזורים צהובים". ב-2 לחודש, הוגבל מעבר בין אזורים מ-21 לחודש עד 6 בינואר 2021. וכן הוגדרה מגבלת נסיעה מחוץ לעיר בימי החגים הנוצריים.
איסלנד
ב-28 בפברואר הודיעה איסלנד על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. על פי הדיווח, מדובר בגבר אזרח איסלנד בשנות ה-40 לחייו, חזר מחופשת סקי באנדאלו שבצפון איטליה ב-22 בפברואר. כאשר פיתח סיפטומים לאחר נחיתתו הוא נכנס לבידוד בבית החולים לנדספיטלי בבירה רייקיאוויק. כתוצאה מכך, הכריזה הנציבות הלאומית של משטרת איסלנד על שלב כוננות להתפשטות של נגיף הקורונה.
ב-6 במרץ הנהלת הבריאות האיסלנדית החליטה לאור גידול המקרים המגיעים מאישגל שבאוסטריה, להכריז גם אזור זה כאזור בסיכון גבוה להדבקה בנגיף הקורונה. בתגובה לכך, הרשויות במדינת טריול שבאוסטריה טענו כי האיסלנדים שחזרו מאישגל כנראה נדבקו בטיסה ממינכן אך זה נחשב ל"סביר מאוד" על ידי רשויות הבריאות האיסלנדיות שכן קבוצה זו הציגה תסמינים זמן קצר לאחר הטיסה.
ב-17 במרץ הודיעה איסלנד על מקרה מוות ראשון מנגיף הקורונה בשטחה. הקורבן, הוא אזרח אוסטרליה בשנות ה-30 לחייו מת זמן קצר לאחר שהגיע לקליניקה בהוסאוויק, עיירת דייג בצפון איסלנד.
ב-23 במרץ הודיעה איסלנד על מקרה מוות ראשון של אחד מאזרחיה, כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, היא אישה בשנות ה-60 לחייה אשר סבלה ממחלה כרונית.
עד 14 באפריל ביצעה איסלנד בדיקות ל-36,000 תושבים – 10 אחוז מהאוכלוסייה שלה. בניגוד למדינות אחרות איסלנד בחרה שלא לסגור את מעונות היום ואת בתי הספר היסודיים. התיכונים והאוניברסיטאות נסגרו ב-16 במרץ. גם בריכות השחייה, היכלי הספורט, בתי הקולנוע, הפאבים והמסעדות נסגרו.
באמצע אפריל, הממשלה אמרה שהיא מאמינה ששיא המגפה כבר מאחוריה.
אירלנד
ב-29 בפברואר הודיעה אירלנד על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באדם שחזר מצפון איטליה למדינה, אחד מאזורי ההידבקות החמורים ביותר באירופה.
ב-13 במרץ שר החוץ האירי, סיימון קובני אמר כי הוא מציע לאזרחי אירלנד להפעיל "מידה גבוהה של זהירות" לפני שהם מחליטים לטוס לאחת ממדינות האיחוד האירופי.
ב-17 במרץ הודיעה אירלנד כי כל תייר מכל רחבי העולם המגיע למדינה יחויב להיכנס לבידוד של 14 יום, מלבד צפון אירלנד השייכת לממלכה המאוחדת.
בתחילת מאי פורסמה אסטרטגית היציאה. ב-18 במאי החלו הקלות ראשונות. התחלואה נשארה מתחת ל-100 עד 15 באוגוסט. ב-12 באוגוסט הוכרזה שיטת הנחיות אזורית.
ב-18 באוגוסט הוחלט להקטין את כמות האנשים בהתקהלויות. זאת במקביל לטיפול האזורי במוקדי תחלואה שנמשך.
אלבניה
ב-8 במרץ 2020, אלבניה אישרה את שני מקרי ההידבקות הראשונים במדינה, בהם חלו אב ובנו, אשר חזרו מטיול מפירנצה, איטליה.
ב-10 במרץ התגלה כי אישה ממרילנד חלתה בנגיף קורונה חדש לאחר ביקורה באלבניה. כמו כן, היא שהתה בשדה תעופה טורקי.
החל מ-13 במרץ, אלבניה הטילה הסגר על כל הערים הגדולות במדינה, כולל גם את טירנה, עד חצות של יום ראשון, 15 במרץ 2020. דרכים המחברות בין ערים מרכזיות סגורות אף הן. ישנם אישורים מיוחדים שמחלקת המשטרה באלבניה לאזרחים זרים בלבד שצריכים להגיע לשדה התעופה. כל המסעדות, ברים והמתקנים הציבוריים למיניהם נסגרו.
ב-17 במרץ פורסם כי במדינה יש 55 אנשים שנדבקו, כש-25 מתוכם מאושפזים וזאת תוך ש-3 מהם נמצאים תחת פיקוח אינטנסיבי של בית החולים המקומי. ביומיים שלאחר מכן, פורסם כי מספר מקרי ההידבקות עלה ל-59, ומספר מקרי המוות עלה לשניים. ב-25 במרץ, דווחה על 146 חולים, חמישה מתים ו-17 מחלימים במדינה.
המדינה חולקה לאזורים ירוקים ואדומים בהתאם לרמת התחלואה. כך נקבע באיזה אזור יהיה הסגר הדוק יותר והיכן פחות. עד 25 באפריל, התאפשרה תנועה במשך 90 דקות ביממה. ב-30 באוקטובר, דווח על 502 מקרי מוות בסך הכול במדינה, תוך שפורסם כי מספר החולים במדינה עומד על 20,634.
אנדורה
ב-2 במרץ הודיעה אנדורה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בגבר בשנות ה-20 לחייו שחזר לאחרונה ממילאנו, שבצפון איטליה, אחד ממוקדי התפרצות הקורונה החמורים ביותר באירופה ובעולם.
ראש ממשלת אנדורה, שאווייר אספוט הודיע כי כל מוסדות הציבור ייסגרו למשך שבועיים מלבד אלה המספקים שירותים חיוניים כמו תחנות דלק וחנויות פארם.
ב-22 במרץ הודיעה אנדורה על מקרה המוות הראשון בשטחה. הקורבן, הוא גבר בן 88.
אסטוניה
ב-27 בפברואר הודיעה אסטוניה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בגבר בן 34 אזרח איראן, שהגיע למדינה באוטובוס מריגה, שבלטביה לטאלין וקרא בעצמו לאמבולנס. הוא המריא מאיראן וטס דרך טורקיה לריגה.
ב-13 במרץ הודיע ראש ממשלת אסטוניה, יורי רטס על מצב חירום לאומי בכל רחבי המדינה עקב התפשטות הנגיף עד 1 במאי. עקב כך, כל האירועים הציבוריים בוטלו כולל אירועי ספורט ותרבות, כל בתי הספר והאוניברסיטאות נסגרו, בקרת הגבולות שוחזרה לקיום בדיקות רפואיות בכל מעבר ונקודת הכניסה. מכירת כרטיסי נוסעים למעבורת הקרוזים על קו טאלין-סטוקהולם נעצרה.
ב-14 במרץ הודיעה אסטוניה כי הכניסה לאיים היומאה, סארמאה, מוהו, וורמסי, קיהנו ורוהנו נסגרת מלבד הכניסה לתושבי האיים.
בנוסף על כך, הודיעה אסטוניה עקב ההכרזה על מצב חירום לאומי על סגירת כל מוסדות הפנאי ביניהם אולמי ספורט, חדרי כושר, בריכות, מעונות יום, סאונות, חדרי משחקים לילדים, מרכזי מים וכל המוסדות המציעים פנאי לאזרחים ולתושבים.
ב-17 במרץ הודיעה לטביה כי היא סוגרת את גבולותיה המשותפים עם אסטוניה.
ב-24 במרץ הודיעה ועדת החירום הממשלתית כי היא החליטה שעל אזרחים ותושבים לשמור על מרחק של לפחות 2 מטר אחד מהשני בכל המקומות הציבוריים, ואסורות התקהלויות של יותר משני אנשים במקום ציבורי.
ב-25 במרץ הודיעה אסטוניה על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהדבקה בנגיף הקורונה. הקורבן, היא אישה בת 83 שסבלה ממחלות כרוניות ואושפזה בבית החולים המרכזי במערב טאלין.
בולגריה
ב-8 במרץ הודיעה בולגריה על ארבעה מקרים ראשונים של הדבקה בנגיף קורונה בשטחה. בכירים במדינה אמרו כי שניים מהנדבקים הם גברים מהעיר פלבן הנמצאת בצפון המדינה, והשניים האחרים הן נשים מהעיר גברובו הנמצאת במרכז המדינה.
ב-11 במרץ הודיעה בולגריה על מקרה מוות ראשון מנגיף הקורונה בשטחה. הקורבן היא אישה בת 66 בעלת היסטוריה של מחלת לב שנפטרה בבית החולים פריאוגוב בבירה סופיה.
ב-12 במרץ הכריזה ממשלת בולגריה על מצב חירום לאומי עקב התפשטות נגיף הקורונה.
ב-20 במרץ הודיעה בולגריה על סגירת גבולותיה עבור כניסתם של אזרחים ממדינות לא אירופאיות ומחלק ממדינות אירופה ביניהן: איטליה, ספרד, צרפת, הממלכה המאוחדת, גרמניה, שווייץ והולנד.
במאי, החלו הקלות שונות.
באוקטובר, ראש הממשלה בויקו בוריסוב נדבק בקורונה. בסוף החודש, בעקבות העלייה בתחלואה יסגרו בתי ספר תיכוניים ומועדוני לילה. בנוסף, אסר על הציבור להשתתף באירועי ספורט והודיע כי תיאטראות ובתי קולנוע צריכים לעבוד ב-30% מיכולתם עד 12 בנובמבר, בעוד שעל המסעדות להגביל את מספר האנשים בשולחן אחד לשישה.
בוסניה והרצגובינה
ב-5 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. לאחר מספר שעות דווח במדינה על מקרה שני של הדבקה. שני הנדבקים הם אבא ובן שחזרו למדינה לאחר ביקור באיטליה.
ב-11 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על סגירת כל בתי הספר, בתי הספר התיכוניים והאוניברסיטאות כדי לבלום את התפשטות הנגיף. אשר הוארך אחר כך על ידי כל הקנטונים במדינה.
ב-15 במרץ פרסמה מועצת השרים של בוסניה והרצגובינה החלטה האוסרת על כניסת אזרחים זרים לבוסניה והרצגובינה להיכנס מאזורים עם העברה אינטנסיבית של הנגיף, ובעיקר ממחוזות הרפובליקה העממית של סין, דרום קוריאה, יפן, איטליה, איראן, צרפת, רומניה, גרמניה, אוסטריה, ספרד, שווייץ ובלגיה.
ב-18 במרץ הודיע מטה איגוד B&H על צו שאסר על כל התכנסויות פומביות, השעיית הפעלת כל מתקני ההסעדה להכנה ומכירה של אוכל ומשקאות, מסעדות, פיצריות, קונדיטוריה, מכוני יופי, בר נרגילה, בר קפה, דיסקוטקים, בתי תה, בתי קפה, רופאי שיניים פרטיים.
ב-21 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, היא אישה מבוגרת אשר אושפזה בבית החולים בביחאץ' במשך יומיים.
בנוסף על כך, הודיעה בוסניה והרצגובינה על עוצר לילי בכל יום משעה 6 בערב עד השעה 5 בבוקר, החל מ-22 במרץ.
ב-24 במרץ פרסמה מועצת השרים של בוסניה והרצגובינה החלטה האוסרת על כניסת אזרחים זרים. כמו כן, החל מ-30 במרץ 2020 כל ושדות תעופה בבוסניה והרצגובינה נסגרו לנוסעים, ומתאריך זה מטוסים יוכלו לנחות רק כדי לספק מטען.
בלארוס
עד ל-30 במרץ, בלארוס לא יזמה מאמץ להסגר כלל ארצי. זאת, לצד הירידה ההדרגתית בשקיפות של הדיווחים הרשמיים על המגפה, הביאו לביקורת מצד העיתונות והאוכלוסייה והדגישו את היעדר המידע המעודכן אודות המחוזות שנפגעו מהנגיף, הפחיתו את תדירות העדכון ועלו עמימות הדיווחים הרשמיים, כמו גם ריסון התקשורת הלא-ממשלתית מתוך ישיבות הממשלה על המצב האפידמיולוגי במדינה.
ב-30 במרץ 2020, בלארוס וקרן המטבע הבינלאומית החלו במשא ומתן על הלוואה של 900 מיליון הדולר שנועדו לפצות על ההפסדים הכלכליים ממגפת הקורונה.
בלגיה
ב-4 בפברואר אישרה בלגיה מקרה הדבקות ראשון. החולה, גבר אסימפטומטי בן 54, היה אחד מתשעה בלגים שהוחזרו מסין. ב-24 בפברואר, לאחר גילוי מקרה הקורונה בו היה אזרח איטלקי, הוכנסו יותר ממאה אזרחים בלגים בהסגר בארמון קוסטה אדחה בטנריף שהוצב בנעילה. 15 אנשים הורשו לחזור ב-28 בפברואר למקום מגוריהם. השאר הורשו לנסוע חזרה לבלגיה רק ב-5 במרץ.
ב-25 באפריל, הודיעו הרשויות על הקלות בסגר החל מתחילת מאי. ב-4 במאי החלו ההקלות. למשל, ב-11 במאי חנויות נפתחו תחת הנחיות (למשל על זמן ביקור). ברים מסעדות ובתי קפה נפתחו מחדש ב-11 ביוני. ההקלות בוצעו לפי שלבים.
הנסיך הבלגי יואכים, אחיינו של המלך פיליפ, הפר את הנחיות, נדבק בקורונה ונקנס.
ב-27 ביולי, הוכרזו שורה של הגבלות חדשות בניסיון למנוע התפשטות של הנגיף. למשל, ראש הממשלה סופי וילמס הודיעה כי מעתה לכל משפחה או לכל דיירי משק בית משותף אחד יותר לפגוש רק חמישה בני אדם אחרים. עד אז הותר לבלגים לפגוש עד 15 איש שאינם משתייכים למשק הבית שלהם. בשבוע האחרון גדל מספר הנדבקים היומי בבלגיה מכ-80 בתחילת החודש ל-279.
בתחילת אוקטובר, החלה עליה חדה בתחלואה שדרשה החמרות. נסגרו ברים ומסעדות בבריסל. הממשלה הורתה לסגור את הברים בכל המדינה החל מ-23:00.
הוטל סגר החל ב-2 בנובמבר. נאסרו מפגשים בבתים, הותר מפגש הדוק רק עם אדם אחד מחוץ לתא המשפחתי וכו'. כמו כן, נקבע שכל בתי הספר יישארו סגורים עד 15 בנובמבר. לאחר מכן, ילדים בגנים ובבתי ספר יסודיים יורשו ללמוד בבית הספר כרגיל. בשכבות הגבוהות חלק ילמדו מרחוק ואחרים ילמדו בבית.
גרמניה
ב-28 בינואר דיווחה גרמניה על מקרה ראשון של הידבקות בנגיף הקורונה בשטחה.
ב-8 במרץ משרד הבריאות בגרמניה הודיע כי הוא ממליץ על ביטול אירועים בהם יש יותר מאלף משתתפים.
ב-9 במרץ דווח על מקרה מוות ראשון של חולה בנגיף הקורונה.