cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הרטה אוברהויזר
פשעי מלחמה
אוברהויזר פעלה תחת השגחתו של ד״ר קארל גבהרדט, עם קבוצת רופאים נוספים ששמה היה "קבוצת הוהנליכן"(Hohenlychen group). מטרת הניסויים הייתה למצוא טיפולים שיתאימו ללוחמים שחזרו פצועים מהקרבות. 86 נשים פולניות השתתפו בניסויים. הנשים חולקו ל-2 קבוצות ניסוי. בקבוצת ניסוי ראשונה, רצו לבדוק שימוש באנטיביוטיקה מסוג סולפנאמיד כשיטת טיפול בפצעים. היא והצוות שלה פצעו במכוון את הקורבנות וזיהמו את הפצעים באמצעות שימוש בחיידקים ספציפיים והחדרת חפצים שונים כגון זכוכיות, שבבי עץ, נסורת, לכלוך ועוד, על מנת לעורר דלקת וזיהום. במהלך הניסוי הם ניסו לדמות ככל האפשר את פצעי הקרב, ניתחו את הנשים וקשרו את כלי הדם באזורי הגפיים, על מנת לחסום זרימת דם לאזורי הפגיעה. כל זאת על מנת לשחזר את פצעי הקרב שהנפוץ ביותר היה נמק מסוג גנגריאה. בקבוצת ניסוי שנייה, החוקרים רצו לבדוק את יכולת הרגנרציה של העצמות, השרירים והעצבים. במהלך הניסוי הם שברו לקורבנות עצמות, כרתו גפיים וביצעו השתלות עצם מרגל אחת לשנייה. לא התקבלו תוצאות מחקר כלשהן כתוצאה מהניסויים. באותה העת, מחקרים ופרסומים מדעיים קודמים כבר הוכיחו כי שימוש בסולפנאמיד אינו יכול לטפל בפצעים נרחבים ובנמקים מסוג גנגריאה. אוברהויזר הייתה אחראית לטיפול הפוסט אופרטיבי של הקורבנות, אך בפועל לא השגיחה עליהן, לא טיפלה בהן ורק החמירה את הפציעות שלהן.
לאחר מלחמת העולם השנייה
אוברהויזר הייתה האישה היחידה שנתבעה במשפט הרופאים בגרמניה. אוברהויזר הואשמה בביצוע ניסויים רפואיים נתעבים בעלי פוטנציאל קטלני לנחקרים, בנטילת אחראיות והשתתפות בפשעים רפואיים במחנה ראוונסבריק. עדויות סיפרו על כך שכלל לא טיפלה בפצועות לאחר הפרוצדורות שעברו, לא ניתנו להן משככי כאבים, תרופות או משהו להקלה על מצבן. עדות נוספת מאת סטפניה לוקוטה הייתה על כך שאוברהויזר סירבה לתת מים למטופלות, וכשנתנה ערבבה אותם עם חומץ וגרמה להרעלתן. היא נידונה לעשרים שנות מאסר בכלא לנדסברג, שוחררה באפריל 1952 בשל התנהגות טובה, ולאחר מכן הועסקה כרופאת משפחה בגרמניה. היא פוטרה ממקום עבודתה ב-1956, ורישיונה לעסוק ברפואה נשלל ב-1958, בעקבות זיהויה על ידי אחד מקורבנותיה. היא נפטרה בגרמניה בבית אבות בשנת 1978.
לקריאה נוספת
בנות הלילך מאת מרתה הול קלי. מאנגלית: שאול לוין. כנרת זמורה ביתן, 2020
קישורים חיצוניים
https://blogs.kent.ac.uk/kentmedhist/tag/herta-oberheuser/
https://historyandtheholocaust.tumblr.com/post/81901974850/experiments-at-ravensbrück-concentration-camp
https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/19496525/
פיג'ו 4007
פיג'ו 4007 (בצרפתית: Peugeot 4007) היא רכב פנאי (קרוסאובר) שתוכנן בשיתוף פעולה של חברת הרכב פיג'ו הצרפתית עם חברת מיצובישי מיפן. הרכב הוצג לראשונה ביולי 2007, ובדומה לדגמים מסחרים אחרים של חברת פיג'ו גם לרכב זה יש דגם מקביל של חברת סיטרואן שנקרא C-Crosser.
הרכב מוצע עם מנועי דיזל בנפח של 2.0 ו-2.2 ליטר, או מנוע בנזין בנפח של 2.4 ליטר. יעד המכירות של הרכב הוא 30,000 כלי רכב לשנה.
לאסלו מוהולי-נאג'
שנים ראשונות
נולד בשם לאסלו וייס בכפר באצ'בורשוד (Bácsborsód) בדרום הונגריה והתחנך בעיר סגד, בן-דודו היה המנצח גאורג שולטי. אביו נטש את המשפחה בעודו ילד ואם המשפחה נעזרה בעורך דין נוצרי בשם נאג', שנטל על עצמו לסייע לה. את שם משפחתו החדש הרכיב מצירוף שמו של נאג' והעיר ההונגרית מוהול (Mohol; כיום בסרביה), בה היה למשפחה בית בו בילה חלק מילדותו. ב-1914 החל ללמוד משפטים באוניברסיטת בודפשט עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, נפצע, החלים וחזר להילחם. בשנת 1918 התנצר לקלוויניזם והיה מעורב בהפיכה הקומוניסטית קצרת הימים. ב-1919 (הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) החליט שלא לעסוק בדבר פרט לאמנות. בנובמבר עבר לווינה ובראשית 1920 הגיע לברלין.
שנות באוהאוס
בעקבות אווירת בית הספר, הרחיב נאג' את תחומי התעניינותו לשטחי העיצוב כולל טיפוגרפיה, עיצוב תעשייתי, הדפסים ושילובי עיצוב ואמנות. תחום עניין מרכזי שלו היה האור, הן בהשתקפויותיו (כגון השתקפויות האור מיצירתו "פסל ניקל") והן בצילום (ריבוי חשיפה לאור, משחקים באורך זמן החשיפה של האובייקט וכדומה). בין היתר יצר "צילומים ללא מצלמה" באמצעות הנחת חפצים על גבי נייר רגיש לאור ויצר בכך פוטוגרמות. גורם מניע לגיוון ביצירתו היה העוני ששרר ברפובליקת ויימאר בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, בשלו לא ניתן היה להשיג חומרי גלם סטנדרטיים כסרטי צילום. בין היתר יצר נאג' קולאז'ים תוך שימוש בשטרי כסף שהפכו לחסרי-ערך עקב האינפלציה. בנוסף, עסק נאג' גם בצילום קולנוע ויצר מספר סרטים אמנותיים-מופשטים כגון "דומם ברלינאי" (1936) ו"משחק אור, שחור, לבן ואפור" (1933).
יצירה מרכזית מאותה תקופה והיצירה הידועה ביותר שלו, המשלבת עיצוב מוצר עם אמנות, היא המנורה שנקראה "אביזר אור לבמה חשמלית" (בגרמנית: Lichtrequisit einer elektrischen Buehne), כעין זרקור (פרוז'קטור) נע לשם יצירת דגמי הארה והצללה משתנים, שהוא יצר ב-1930. המוצר/פסל נחשב לאחת הדוגמאות הראשונות לפסל קינטי משולב אור.
בבריטניה
עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 עזב להולנד ומשם עבר ללונדון ב-1935. בלונדון חי בהמפסטד יחד עם גרופיוס וגולים אחרים מגרמניה מבין אנשי הבאוהאוס. השניים ניסו להקים סניף של באוהאוס בלונדון, אך לא קיבלו תמיכה כספית. פנייתו של מוהוי-נאג' למשרות הוראה נדחו והא עבד בעיקר כצלם אדריכלות עבור המגזין Architectural Review. בן-ארצו הבמאי אלכסנדר קורדה ביקש ממנו עיצוב לסרט המדע הבדיוני "Things to Come", אולם בסופו של דבר דחה את הצעתו.
בארצות הברית
ב-1937 עבר מוהולי-נאג' לשיקגו, שם ייסד וניהל את "הבאוהאוס החדש". בית הספר נסגר מחוסר מימון שנה לאחר הקמתו, ונפתח מחדש ב-1939 בשם "המכון לעיצוב" (כיום IIT Institute of Design). בשנת 1946 הוא נפטר מלוקמיה בשיקגו. אוניברסיטה לאמנות ועיצוב בבודפשט קרויה על שמו (Moholy-Nagy Művészeti Egyetem).
חוק הנפט
נפט מוגדר בחוק זה: "נפט ניגר, בין נוזלי ובין אדי, לרבות שמן, גז טבעי, גזולין טבעי, קונדנסאטים ופחמימנים (הידרוקרבונים) ניגרים קרובים להם, וכן אספלט ופחמימנים של נפט מוצקים אחרים כשהם מומסים בתוך נפט ניגר וניתנים להפקה יחד אתו".
הממונה
במסגרת החוק נקבע שר ממונה על ענייני הנפט, עם חקיקת החוק היה זה שר הפיתוח, דב יוסף לאחר מכן עבר התפקיד לשר האנרגיה והתשתית ולאחר מכן לשר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים. השר מצידו ממנה את 'הממונה על ענייני הגז והנפט' ולצידו מועצה מייעצת, 'מועצת הנפט', הקובע את עקרונות האסדרה של חיפושי הנפט ואת היקף ההשקעה הכספית המינימלית הנדרשת לקבלת רישיון לחיפוש והפקת נפט או גז טבעי ומוצריהם.
הממונה מנהל "פנקס נפט" פתוח לציבור בו נרשמים כל הרישיונות והשטחים לחיפוש והפקת נפט וגז טבעי.
ביקורת
למרות זכות הציבור לדעת בעקבות מהפכת השקיפות של חוק חופש המידע הציבור יכול להתוודע רק אל נושאי הדיון וההחלטות שהתקבלו בעוד הפרוטוקולים של דיוני הוועדה נותרים חסויים.
Manowar
Manowar היא להקת הבי מטאל ופאוור מטאל אמריקאית, אשר הוקמה ב־1980 בניו יורק. Manowar ידועה כלהקה בעלת מילים מאוד מיליטנטיות, המהללות את המלחמה, שפיכות הדמים, והמטאל. בשיריהם, מתארים חברי הלהקה את עצמם כ"מלכי המטאל". סמלי הלהקה הם לוחם שרירי האוחז כלי נשק מימי הביניים בידיו. נשק אחד הוא פטיש מלחמה והשני הוא חרב. סמל נוסף הוא ה־"סמל של הפטיש" (Sign Of The Hammer).
שירי הקרב שלהם למען המטאל הם למעשה מטפורה לחיי היום-יום בהם האדם נלחם נגד העולם, השחיתות בו ובעיות החיים השונות. כל זאת כדי לשרוד. דוגמה לכך היא אלבום הלהקה הנקרא: Fighting The World.
חוק הנפט
ביקורת
ביולי 2019 המליצה מועצת הנפט לממונה להעניק את הזיכיון במקבץ D לחברות חיפושי הנפט והגז אנרג'יאן ו'הזדמנות ישראלית'.
Manowar
פירוש השם
פירוש המילים Man of War הוא "איש מלחמה" באנגלית או ספינת קרב מסוג אוניית קו בצי הבריטי (ראו אוניות הקו בצי הבריטי). הפירוש "איש מלחמה" מייצג בין השאר את האידאולוגיה המיליטנטית של הלהקה.
חוק הנפט
ביקורת
בדיון במועצת הנפט לא נכחו שני חברי המועצה, נציגי המשרד להגנת הסביבה, האמונים על האינטרסים הסביבתיים. כך לא הובא לידיעת מועצת הנפט עובדת קיומה של תופעת הטבע, הפרעת פלמחים, בליבו של מקבץ D ולא מיקום הקידוח בלב התופעה.
Manowar
תולדות הלהקה
ג'ואי דימאיו עבד בתור הבסיסט ופירוטכנאי עבור להקת בלאק סבאת' כאשר פגש את הגיטריסט המקורי של Manowar, רוס "הבוס" פרידמן, אשר ניגן בזמן ההוא בלהקה בשם Shakin Street (להקת חימום לבלאק סבאת'). יחד הם העלו את הרעיון ל־Manowar. מאוחר יותר הם גייסו את אריק אדמס כסולן הלהקה ואת המתופף דוני האמזיק.
מנוור הקליטו את אלבומם הראשון ,Battle Hymns ("המנוני קרב") בשנת 1982. הסינגל מאלבום זה, 'Dark Avenger, הכיל קטע קריינות של אורסון ולס. לאחר האלבום הזה, Manowar החליפו חברת תקליטים, והוציאו את אלבומם השני ב-1983, Into Glory Ride, שהיה הראשון עם המתופף סקוט קולומבוס (ז"ל). אלבומם השלישי, Hail To England, הוקלט ועבר מיקס בשישה ימים בלבד.
חוק הנפט
חיפוש נפט
חברה מקבלת מן המדינה רישיון לחיפוש נפט בשטח מוגדר מסוים ואין לחפש או לשאוב נפט ללא רישיון כזה. כל זכויותיה של החברה במקרקעין הם לחיפוש נפט והפקתו, במידה ויימצא. החברה יכולה לבצע קידוחים מוגבלים בשולי השטח לגביו קיבלה את הרישוי, בהתאם לאישור הממונה.
Manowar
תולדות הלהקה
הלהקה מרבה להופיע באירופה - בעיקר בגרמניה ובולגריה, בדרום אמריקה (ארגנטינה וברזיל) וביפן.
חוק הנפט
חיפוש נפט
על מנת לקבל רישיון על החברה להציג מקורות מימון ויכולת להתחיל לבצע את הבדיקות תוך ארבעה חודשים מיום קבלתו. תוקף הרישיון שלוש שנים ובגינו משלמת החברה אגרה שנתית למדינה.
Manowar
תולדות הלהקה
הלהקה מחזיקה בשני שיאי גינס. השיא הראשון כ"הלהקה הרועשת ביותר בעולם". בהאנובר, גרמניה 1994, בזמן מסע הופעות לקידום האלבום The Triumph of Steel, הם השתמשו בעשרה טון של מגברים ברוחב של 13 מטרים ו-7 מטרים גובה שקבעו שיא עולמי חדש, 129.5 דציבלים. באותו הטור הופיעה לראשונה הלהקה ברוסיה שם הם נבחרו ללהקה שהמעריצים היו הכי רוצים לראות תוך שהם משאירים מאחור שמות כמו הביטלס ומייקל ג'קסון. השיא השני כ"הופעת המטאל הארוכה מאז ומעולם" שנמשכה 5 שעות בהופעת הלהקה בקווארנה, בולגריה 2008.
הלהקה השפיעה על להקת הבלאק מטאל באת'ורי במעבר מסגנון הבלאק מטאל למטאל ויקינגי.
בתאריך 21 במאי 2014 הופיעה להקת Manowar באולם האנגר 11 בתל אביב במסגרת סיבוב ההופעות לקידום אלבומם החדש Kings of Metal MMXIV, הגרסה המחודשת של אלבום פריצת הדרך שלהם. לקראת סוף ההופעה, בסיסט הלהקה ומקימה, ג'ואי דימאיו אף נשא נאום בעברית לכבוד הקהל, אשר זכה לראות את להקת Manowar בפעם הראשונה בישראל.
חוק הנפט
הפקת נפט
אם נמצא נפט בכמות מסחרית, חייבת החברה להפיקו. הממונה יכול להציב חלק מן הקרקע לתחרות על זכות הפקת נפט בין חברות מתחרות. החברה מקבלת מן המדינה חזקה על השטח לשלושים שנה, בתנאי שהיא מבצעת בשטח פעילות הפקת נפט. החברה יכולה להקים בשטח מתקנים שונים של שדה נפט כולל מבנים ומחנות פועלים ותשתיות שונות. חברה בעלת רישיון יכולה גם לקדוח ולשאוב מים בשטח הרישיון ולהשתמש במים אלה ובמאגרי מים אחרים שבשטח. החברה יכולה לייבא לישראל את כל המכונות והציוד הדרוש ללא מכס.
Manowar
תולדות הלהקה
בתאריך 1 באוגוסט 2015 הצטרף לשורותיה של הלהקה, הצלם ועורך הווידאו הישראלי תמיר ברנר ועבר להתגורר בניו-יורק. בין הקליפים הרבים שתמיר צילם וערך "The Heart Of Steel MMXIV" ,"The Dawn Of Battle Live" ,"Warriors Of The World United Live". תמיר צילם את סיבוב ההופעות העולמי של הלהקה מאז 2009 ועד היום. ההופעה הראשונה שתמיר הפך כצלם רשמי של הלהקה הייתה ב- Magic Circle Festival III אשר התקיימה ב-18 ביולי 2009, לורליי, גרמניה. תמיר צילם הופעות של הלהקה באירופה, דרום אמריקה וישראל.
הלהקה יצאה בהודעה רשמית ב־27 במאי 2016 על סיבוב ההופעות האחרון "The Final Battle World Tour 2017" לפני פירוק Manowar לאחר 37 שנות פעילות.
חוק הנפט
הפקת נפט
על החברה המפיקה לשלם לאוצר המדינה תמלוגים בשיעור שמינית מהכמות שהופקה, אך לפחות הכמות המפורטת להלן לכל אלף דונם שבשטח ההפקה לשנה:
יאשה חפץ
יאשה חפץ (שמו המלא: יוסף רובימוביץ׳ חפץ, ברוסית: Иосиф Рувимович Хейфец, באנגלית: Jascha Heifetz; 2 בפברואר 1901 – 10 בדצמבר 1987) היה כנר יהודי, מגדולי הכנרים במאה העשרים ומן המפורסמים שבהם.
חוק הנפט
הפקת נפט
התמלוגים ישולמו בכסף, לפי עלות חבית נפט בישראל, או בנפט ומוצריו. הממונה יכול גם לדרוש מהחברה לזקק ולמכור כמות מסוימת של נפט ומוצריו במדינת ישראל.
בהתאם לדרישת הממונה, על החברה בעלת הרישיון לפתוח את כל מתקניה וכן את כל פעילותה הכספית לביקורת.
יאשה חפץ
ביוגרפיה
ב-27 באוקטובר 1917 ניגן חפץ לראשונה בארצות הברית; רסיטל זה בקרנגי הול היה לאגדה. הכנר מישה אלמן התלונן, "פיו, כמה חם כאן", ועל כך השיב לו ליאופולד גודובסקי, שישב לצדו, בשלוות נפש, "לא לפסנתרנים".
חוק הנפט
לקריאה נוספת
ועדת ששינסקי (חוק הנפט)
יאשה חפץ
ביוגרפיה
חפץ נשאר בארצות הברית והיה לאזרח אמריקני בשנת 1925. כשאמר להארפו מרקס (שהיה מעריץ גדול שלו), שהוא משתכר למחייתו כמוזיקאי מאז גיל שבע, ענה לו הארפו: "ולפני כן, אני מבין, היית סתם בטלן".
את ההקלטה המסחרית הראשונה שלו עשה חפץ ב-7 בנובמבר 1917 בחברת ויקטור טוקינג משין; כל משך הקריירה שלו כמבצע המשיך להקליט, תמיד לחברת RCA ויקטור.
בשנת 1939 הופיע חפץ בסרט "תנו להם מוזיקה" בו הוא מופיע בתור עצמו, ככנר מפורסם המונע סגירת בית ספר למוזיקה לילדי עניים. בסרט, חפץ מופיע בעיקר בפרקי נגינה. הסרט זכה להצלחה רבה.
נכדו דני חפץ הוא מוזיקאי אמריקאי שהיה המתופף של להקת "מיסטר באנגל".
סגנון
לחפץ הייתה טכניקה ללא דופי וויבראטו אצבעות מהיר. הטכניקה הכמעט-מושלמת שלו והתנהגותו השמרנית על הבמה עוררו מדי פעם טענות שנגינתו מכנית מדי, אפילו קרה. אף על פי כן, רוב המבקרים תמימי דעים שהוא החדיר בנגינתו רגש וייראת כבוד לציפיות המלחין.
חפץ נהנה לנגן מוזיקה קאמרית ועשה זאת לעיתים קרובות. מבקרים שונים גורסים, שעל פי קנה המידה הביצועי של נגינתו כסולן, הצלחתו בהרכבים קאמריים הייתה מוגבלת משהו, כיוון שאישיותו האמנותית נטתה להאפיל על עמיתיו לנגינה. בין ביצועיו הקאמריים היו ההקלטות משנת 1940 של שלישיות מאת בטהובן, שוברט וברהמס עם הצ'לן עמנואל פויירמן והפסנתרן ארתור רובינשטיין, כמו גם הקלטה משותפת מאוחרת יותר עם רובינשטיין ועם הצ'לן גרגור פיאטיגורסקי, עמם הקליט שלישיות של ראוול, צ'ייקובסקי ומנדלסון.
הופעותיו בישראל
חפץ ביקר בארץ ישראל לראשונה באפריל 1926 ובביקור זה תרם כסף לבניית אולם קונצרטים שיישא את שמו. "אולם ישה חפץ" בתל אביב הפך לימים ל"קולנוע מתמיד" ולבסוף נהרס ובמקומו נבנה בנין מגורים. ב-1933 בא לביקורו השני בארץ ישראל, והופיע בבימה מאולתרת בקיבוץ עין חרוד לפני בני הקיבוצים מכל האזור. במאי 1950 הגיע לביקורו השלישי לכבוד מלאת שנתיים למדינה הצעירה. בביקור זה ניגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית את הקונצ'רטו לכינור של יוהנס ברהמס בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין. זו הייתה הפעם היחידה בה הופיעו שניהם בצוותא.
בביקורו הרביעי בישראל, בשנת 1953, כלל חפץ ברסיטלים שלו את הסונאטה לכינור מאת ריכרד שטראוס. באותו זמן ראו רבים בשטראוס מלחין נאצי, ויצירותיו היו אסורות, באופן לא רשמי, להשמעה בישראל, יחד עם אלה של ריכרד וגנר. אם כי עברו אז פחות מעשר שנים מאז השואה ועל אף פנייה של הרגע האחרון מצד שר החינוך הישראלי, חפץ טען כי "המוזיקה עומדת מעל גורמים אלה... לא אשנה את התוכנית שלי. יש לי זכות לקבוע את הרפרטואר שלי." במשך מסע הופעותיו התקבלה הסונאטה של שטראוס בדממת מוות. חפץ הותקף אחרי הרסיטל שלו בירושלים ליד מלון המלך דוד שבו שהה, על ידי אדם שחבט בזרועו הימנית במוט ברזל. כשהתוקף החל לברוח, הזעיק חפץ את מלוויו, שהיו חמושים, "תירו באיש הזה, הוא ניסה להרוג אותי". התוקף נמלט ומעולם לא נמצא. התקרית הגיעה לכותרות העיתונים וחפץ הכריז שהוא לא יפסיק לנגן את שטראוס. איומים המשיכו להגיע, מכל מקום, והוא השמיט את שטראוס מן הרסיטל הבא ללא הסבר. הקונצרט הבא שלו בוטל לאחר שזרועו הימנית החלה לכאוב. הוא עזב את ישראל ולא חזר אליה עד 1970.
במאי 1970 בא חפץ לישראל בפעם האחרונה, ביחד עם הצ'לן גרגור פיאטיגורסקי. הם הופיעו במשותף עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע הקונצ'רטו הכפול של ברהמס, ללא ניצוח.
חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
חיל האוויר המלכותי האוסטרלי (באנגלית: Royal Australian Air Force, בקיצור: RAAF) הוא הזרוע האווירית של כוחות ההגנה של אוסטרליה (Australian Defence Force - ADF). חיל האוויר הוקם במרץ 1921 והוא ההמשך של "כוחות התעופה האוסטרלים" (Australian Flying Corps- AFC) שהוקמו ב 1912. חיל האוויר השתתף ברוב מלחמותיה של אוסטרליה במאה ה-20, כולל מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם. לאחרונה השתתף החיל בפלישה לעיראק ב-2003 ועדיין מעורב במלחמה באפגניסטן. המוטו של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי מבוסס על המשפט הלטיני "Per ardua ad astra" שמשמעותו "Through struggle to the stars" ("אל הכוכבים באמצעות מאבק").
הקמה 1912
שורשיו של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי מגיעים לשנת 1911, כאשר התקיימה בלונדון ועידה אימפריאלית ובה הוחלט כי יש לפתח את תחום הטייס במסגרת הצבאות של האימפריה הבריטית. אוסטרליה הייתה היחידה באותו זמן שיישמה את ההחלטה הזאת בייסדה את "בית הספר המרכזי לטייס" (Central Flying School) בפויינט קוק (Point Cook) בוויקטוריה ב-22 באוקטובר 1912. חיל האוויר המלכותי של אוסטרליה היה השני בסדר ההקמה מבין כל חילות האוויר בעולם.
מלחמת העולם הראשונה
מיד עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נשלחו מטוסים כדי לסייע בכיבוש המושבה הגרמנית גינאה החדשה הגרמנית. אך המושבה נכנעה עוד לפני שהמטוסים הספיקו להגיע. הפעולה המבצעית הראשונה של הכוח לא התרחשה עד ל-27 במאי 1915, כאשר נקראו מטוסיה של טייסת שישבה בעיראק לעזור לבריטים להגן על שדות הנפט שלהם בעיראק. הכוח האווירי השתתף מאוחר יותר בפעולות במצרים, ובארץ ישראל ובחזית המערבית בכל מהלך המלחמה. עד לסוף המלחמה היו כבר 4 טייסות שביצעו פעילות מבצעית והוקמו עוד 4 טייסות שעסקו באימון טייסים. 460 קצינים ו-2234 בעלי דרגות אחרות שירתו בחייל ועד 200 נוספים שירתו בכוחות האוויריים של בריטניה. אבדות החיל במלחמה מנו 175 הרוגים, 111 פצועים, 6 שמתו כתוצאה מהתקפות גזים ו-40 שבויים.
התקופה שבין מלחמות העולם
עד 1919 היה הכוח האווירי האוסטרלי חלק מצבא אוסטרליה ולחם במסגרת הכוח האימפריאלי האוסטרלי. ב-1920 הייתה הפסקה בפעילות הטייס וב-1921 הופרד הכוח האווירי מהצבא והוקם, בהובלת מפקדו הראשון ריצ'רד ויליאמס, כחייל עצמאי בשם חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. התוספת "מלכותי" אושרה ביוני 1921 על ידי המלך ג'ורג' החמישי. בשנת 1919 קיבלה אוסטרליה (יחד עם ממשלות קנדה, ניו זילנד, דרום אפריקה והודו) ממשלת בריטניה 128 מטוסים וציוד נלווה רב מעודפי חיל האוויר המלכותי הבריטי כאות תודה על המאמץ המלחמתי שלה במלחמת העולם הראשונה. משלוח זה נודע בשם המתנה האימפריאלית (Imperial Gift) ואפשרה את הקמתו של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי כחיל עצמאי.
המערכה באירופה ובמזרח התיכון
בספטמבר 1939 עמד סדר הכוחות של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי על כוחות המוצבים בחמישה בסיסים עיקריים (כולל בית הספר לטיסה בפוינט קוק) ובעוד חמישה בסיסים קטנים. מיד עם פרוץ המלחמה, הצטרפה אוסטרליה לתוכנית אימוני האוויר של חבר העמים הבריטי כשטייסי החיל השתתפו באימונים באוסטרליה לפני שעברו לקנדה לקבל אימון מתקדם. 19 טייסות של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי שירתו בבריטניה, בצפון אפריקה ובים התיכון. כ-9% מכוח האדם ששירת במסגרת חיל האוויר המלכותי הבריטי באירופה ובים התיכון היו מקרב חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. עקב היותם של מפעלי התעשייה האווירית הבריטית מטרות להתקפותיו של הלופטוואפה, הקימה ממשלת אוסטרליה את המחלקה הממשלתית לייצור מטוסים כדי לספק את צורכיהם של חילות האוויר של חבר העמים, וחיל האוויר המלכותי של אוסטרליה השתמש בסופו של דבר במספר גדול של כלי טיס שהיו גרסה מקומית של המטוסים מתוצרת בריטניה. במערכה באירופה בלטו צוותי האוויר האוסטרלים בעיקר בכוחות המפציצים של חיל האוויר המלכותי הבריטי. אף על פי שהם היוו רק 2% מכלל המגויסים האוסטרלים במהלך המלחמה, הם היוו כמעט 20% מההרוגים. הדוגמה הבולטת ביותר למספר הרב של ההרוגים מבין צוותי האוויר הייתה טייסת 460 של החיל שהטיסה בעיקר מפציצי לנקסטר ואף על פי שהסד"כ שלה עמד על 200 איש, נהרגו בקרבות 1018 אנשי צוות אוויר. כלומר, כוח האדם של היחידה נמחק חמש פעמים. סך כל ההרוגים והנעדרים של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי במערכה באירופה היה 5488.
המערכה באוקיינוס השקט
תחילתה של המערכה באוקיינוס השקט והתקדמותם המהירה של היפנים, איימו לראשונה על שטחה של אוסטרליה. חיל האוויר המלכותי האוסטרלי לא היה מוכן באופן יחסי למערכה זו וכוחותיו בגזרה היו מצומצמים ביותר. ב-1941 ובתחילת 1942 השתתפו רבים מצוותי האוויר של החיל, יחד עם צוותי האוויר של חיל האוויר המלכותי הבריטי בקרבות במלזיה, בסינגפור ובאיי הודו המזרחיים ההולנדיים וספגו אבדות רבות מקרבות עם מטוסי הזירו היפנים. במהלך קרב רבאול בתחילת 1942 ניהלו הכוחות של חיל האוויר מאבק קצר אך חסר תועלת כאשר נעו היפנים דרומה לכיוון אוסטרליה. המתקפה ההרסנית על דרווין ב-19 בפברואר 1942 העצימה את החשש לאיום שמולו ניצבה אוסטרליה. כמענה לאיום זה הועברו כוחות רבים של החיל מאירופה (על אף שרבים גם נשארו שם עד סוף המלחמה). המחסור במטוסי קרב ובמטוסי הפצצה הובילה לרכישתם של מטוסי הקיטיהוק ולבנייה המהירה של מטוס הקרב האוסטרלי הראשון, הבומרנג (CAC Boomerang). מטוסי הקיטיהוק של החיל השתתפו באופן פעיל מאוד בקרבות במערכה בגינאה החדשה ובמערכה באיי שלמה. כמענה לאפשרות של מתקפה כימית יפנית על אוסטרליה, הצטייד גם חיל האוויר המלכותי האוסטרלי בנשק כימי. בקרב ים ביסמרק מטוסי הבריסטול הוכיחו את עצמם כאפקטיביים ביותר להתקפות הן על הקרקע והן בים. מטוסים אלה יוצרו מאוחר יותר החל מ-1944 במפעלי התעשייה האווירית באוסטרליה. על אף שהיה גדול יותר בממדיו ממטוסי הקרב היפנים, הייתה למטוס זה יכולת לפתח מהירויות גבוהות יותר מהם ולהשיגם. כוח המפציצים הכבדים של החיל היה מבוסס בעיקר על המפציץ הכבד "ליברטור" (B-24 Liberator) ששבע טייסות הצטיידו בו והוא היה מסוגל להמריא מבסיסים באוסטרליה ובגינאה החדשה לעבר מטרות בבורנאו ובפיליפינים. לקראת סוף שנת 1945 קיבל החיל 500 מטוסי קרב-הפצצה מסוג מוסטנג. מטוסים אלה מתוצרת ארצות הברית הורכבו במפעלי התעשייה האווירית האוסטרלית, אך מאוחר יותר יוצרו רוב המטוסים באוסטרליה. "חיל האוויר הטקטי הראשון" (First Tactical Air Force), שכלל מעל 18,000 איש ב-20 טייסות היה הגוף העיקרי במסגרת חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. הוא השתתף בקרבות בפיליפינים ובבורנאו והיה מיועד להשתתף בפלישה ליפן. תוכנית זו הייתה מיועדת גם לכוחות המפציצים שנותרו באירופה, אך התוכנית לא יצאה לפועל עקב סיומה הפתאומי של המלחמה בהטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי. כתוצאה מהשתתפותם של טייסי אוסטרליה בתוכנית אימוני האוויר של חבר העמים הבריטי, 20,000 שירתו יחד עם טייסים ממדינות אחרות של חבר העמים במלחמה באירופה. במלחמת העולם השנייה שירתו 216,900 גברים ונשים בחיל האוויר המלכותי של אוסטרליה., 10,562 מהם נהרגו בקרבות ו-76 טייסות הוקמו במהלך המלחמה.
לאחר המלחמה
במאי 1946 בבהתאם להחלטת הממשלה חיל האוויר ביצע מבצע זיפי חזיר.
הסגר על ברלין
במהלך הסגר על ברלין ב-1948–1949, השתתפו טייסת של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ושני צוותים שאיישו מטוסים של חיל האוויר המלכותי הבריטי ברכבת האווירית לעיר. אף על פי שסיוע זה היה קטן יחסית למאמץ הכללי, הוא היה משמעותי. ב-2062 טיסות, הוטסו 7030 טונות של מטען ו-6964 נוסעים.
מלחמת קוריאה
במלחמת קוריאה בין 1950–1953, מטוסים של החיל שהוצבו ביפן במסגרת כוח הכיבוש הבריטי, היו בין הראשונים להשתתף במשימות סיוע, בסיורי קרב אוויריים ובמשימות ליווי. כאשר למטוסי כוחות האו"ם היה קושי להתמודד עם מטוסי הסילון הסובייטים מיג-15, היו אלה מטוסי המטאור של הטייסת ה-77 של החיל שנחלו הצלחה מול הטייסים הרוסים שנלחמו בשורות חיל האוויר של קוריאה הצפונית. עם זאת, כאשר צברו הטייסים הצפון קוריאנים ניסיון, הועברו מטוסי המטאור למשימות סיוע קרקעי מאחר שמטוסי המיג היו עדיפים עליהם בקרבות אוויר. בנוסף למשימות תובלה רבות שבוצעו במהלך המלחמה, ביצעו הצוותים של הטייסת ה-77 18,872 טיסות, הרסו 3700 בניינים, השמידו 1408 כלי רכב, 16 גשרים, 98 רכבות והרגו מספר לא ידוע של חיילי אויב. 3 מטוסי מיג-15 הופלו ושניים נוספים הופלו כנראה. אבדות חיל האוויר המלכותי האוסטרלי במהלך מלחמת קוריאה הסתכמו ב-41 הרוגים וב-7 שבויים. 22 מטוסי מוסטנג ו-44 מטוסי מטאור הופלו בקרבות.
שינויים במבנה החיל בשנות החמישים
ב-1953 התמנה קצין בכיר מחיל האוויר המלכותי הבריטי, מרשל האוויר סר דונלד הרדמן (Donald Hardman) כמפקד חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. הוא הוביל מהלך של ארגון מחדש של החיל לשלושה פיקודים: פיקוד העורף, פיקוד התחזוקה ופיקוד ההדרכה. חמש שנים לאחר מכן שוב אורגן החיל מחדש לשני פיקודים: הפיקוד המבצעי ופיקוד התמיכה. פיקוד התמיכה היה אחראי על מערך ההדרכה, אספקת ציוד, ניהול צי המטוסים, המחסנים, והציוד, תחזוקה ותיקונים ותפקידי מנהלה אחרים.
מצב החירום במלאיה
במצב החירום המלאי, בין השנים 1950–1960, טייסת של מטוסי לינקולן וגף של דקוטות השתתפו בפעולות כנגד לוחמי הגרילה הקומוניסטים. הדקוטות ביצעו משימות תובלה, תובלת כוחות, הצנחת כוחות ופיזור כרוזים. מטוסי הלינקולן, שהופעלו מבסיסים בסינגפור ובקואלה לומפור היוו את עמוד התווך של הכוח האווירי שפעל נגד המורדים הקומוניסטים בהפציצם את בסיסיהם בג'ונגלים. אף על פי שהיה קשה להעריך מידת ההצלחה של התקפות אלה, הן אפשרו לממשל הבריטי להציק למורדים, להתקיף את הבסיסים שלהם כאשר הם זוהו ולגרום להם להיות בתנועה מתמדת. מאוחר יותר, ב-1958 הצטרפו למשימות ההפצצה הללו מטוסים מסוג "קנברה".
תילו סראצין
תילוֹ סָרָאצין (גרמנית: Thilo Sarrazin; נולד ב-12 בפברואר 1945) הוא פוליטיקאי גרמני מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בין השנים 2002 ל-2009 כיהן כשר האוצר של מדינת ברלין, ובשנת 2009 היה חבר בוועד המנהל של הבונדסבנק, הבנק המרכזי של גרמניה.
חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
מלחמת וייטנאם
במהלך מלחמת וייטנאם החל מ-1964 ועד 1972 העסיק חיל האוויר המלכותי האוסטרלי כוחות תובלה, מסוקים ומפציצים. מפציצי הקנברה יצאו ל-11,963 משימות הפצצה שבמהלכן הופלו שני מטוסים. אחד מהם נעלם במהלך משימת הפצצה ושרידיו ושרידי גופות הטייסים התגלו ב-2009. השני הופל על ידי טיל קרקע אוויר וצוותו חולץ. צוותי האוויר של החיל הטילו 76,389 פצצות, גרמו למותם הוודאי של 786, למותם המשוער של עוד 3390, להריסתם של 8637 מבנים, 15,568 בונקרים, 1267 ספינות נהר ו-74 גשרים. מטוסי התובלה של החיל נתנו סיוע לכוחות קרקע. מסוקי החיל פינו פצועים ונתנו סיוע קרקעי קרוב. אבדותיו של חיל האוויר המלכותי של אוסטרליה במלחמת וייטנאם הסתכמו ב-6 הרוגים בקרבות, בעוד 8 שמתו שלא במהלך הקרבות, וב-60 פצועים.
מלחמת וייטנאם ועד היום
במהלך העשורים הבאים הפעיל חיל האוויר המלכותי של אוסטרלי רכבות אוויריות בהזדמנויות שונות כמו למשימת שמירת השלום במזרח טימור. אחרי מלחמת וייטנאם לא הופעלו מטוסי הקרב של החיל עד למלחמת עיראק ב-2003, כאשר 14 מטוסי F/A-18s פעלו במשימות ליווי ובמשימות הפצצה וביצעו 350 טיסות והפילו 122 פצצות מונחות לייזר. מאז אוגוסט 2007 יחידת בקרה ומעקב אווירית של החיל נמצאת בפעילות מבצעית בקנדהאר שבדרום אפגניסטן.
תילו סראצין
בשנת 2010, פוטר מהנהלת הבנק לאחר שבמהלך קמפיין להשקת ספרו "גרמניה מחסלת את עצמה", העניק ריאיון ליומון "די ולט", בו יצא בהערות כנגד המוסלמים, וכמו כן השיב לשאלת המראיין "האם יש גם זהות גנטית (לכל עם)?" כי "כל היהודים חולקים גן מסוים, לבסקים יש גנים מסוימים, המבדילים אותם מאחרים". בעקבות דבריו קראה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל לסלק אותו מתפקידו, ואליה הצטרף גם שר החוץ, גידו וסטרוולה. סאראצין הגיב למבקריו כי ציטט ממחקר של הגניאולוג גיל עצמון שהתפרסם לאחרונה וממחקרים נוספים, מתוך עניין שזה עורר בו, ולא כהצהרה גזענית.
חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
דרגות החיל
חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ירש את סולם הדרגות שלו מחיל האוויר המלכותי הבריטי. חיל האוויר הבריטי ביסס את דרגות הקצונה שלו על אלה של הצי המלכותי הבריטי ואת שאר הדרגות על אלה של הצבא הבריטי. סימני הדרגות ברובם זהים לאלה של חיל האוויר הבריטי בתוספת הכיתוב "אוסטרליה" (AUSTRALIA). הדרגה הבכירה יותר שניתנת למשרת פעיל, "מרשל אוויר", היא דרגתו של מפקד החיל. במקרים בהם ראש מטה כוחות ההגנה של אוסטרליה הוא קצין חיל האוויר, דרגתו היא "מרשל אוויר ראשי". הדרגה "מרשל של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי" לא מוענקת לקצין בשירות פעיל. היא משמשת כדרגת כבוד ועד למותו ב-2021 החזיק בה הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.
רונדל
במקור השתמש חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ברונדל של חיל האוויר המלכותי הבריטי בצבעים אדום, לבן וכחול. אך במהלך מלחמת העולם השנייה הוסר העיגול האדום הפנימי שהיה דומה לדגל היפני לאחר שצוות מטוס של הצי האמריקני טעה בזיהויו של מטוס אוסטרלי בפעילות בזירת האוקיינוס השקט. לאחר המלחמה הועלו מספר הצעות לרונדל חדש. ביניהן: הצלב הדרומי, בומרנג, ענף של שיטה, וקנגורו אדום. ב-2 ביולי 1956 אומץ העיצוב הנוכחי של הרונדל. העיצוב כולל עיגול פנימי לבן ובתוכו קנגורו אדום והמוקף במעגל כחול. הקנגורו פונה שמאלה למעט מקרים בהם הוא מסומן על גבי מטוס או רכב, שאז עליו לפנות לכוון הנסיעה/טיסה. קיימת גם גרסה בגווני אפור. מסוקים של צבא אוסטרליה מסומנים לפעמים רק בדמות הקנגורו בצבע שחור או בצבעי הסוואה.
סמל החיל
סמלו של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי התקבל בשנת 1939. הוא מורכב מהכתר האיפריאלי על גבי מסגרת עגולה כחולה שעליה המילים "חיל האוויר המלכותי האוסטרלי" (Royal Australian Air Force). העיגול טעון בדמות עיט אוסטרלי מחודד זנב. מתחת לעיגול מופיעה מגילה עם המוטו של חיל האוויר, "Per ardua ad astra" שמשמעותו בלטינית "Through struggle to the stars" ("אל הכוכבים באמצעות מאבק").
כוח אדם
נכון ליוני 2011 מונה חיל האוויר המלכותי האוסטרלי 14,573 איש ואישה בשירות קבע ו-2800 משרתים פעילים במילואים.
כלי הטיס
כלי הטיס של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי נכון ל-2022 הם:
צוות אווירובטיקה
צוות האווירובטיקה של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי מבצע כ-150 תצוגות אוויר בשנה באוסטרליה ובדרום מזרח אסיה והוא חלק מבית הספר המרכזי לטיסה בסייל, ויקטוריה. הצוות משתמש במטוסי Pilatus PC-9 שנבחרו בשל היותם מטוסים קלים להטסה ובעלי יכולת תמרון וכוח מנוע מצוינים. בכל זאת קיימות במטוסים אלה כמה בעיות, כולל תגובה חזקה למערבולות. נכון להיום לא קיימת תוכנית להחלפתם של מטוסים אלה. הצוות מבצע את תצוגותיו במבנה של שישה מטוסים.
חני פירסטנברג
חני פירסטנברג (נולדה ב-14 בספטמבר 1979) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
קריירה
לאחר שסיימה את לימודי המשחק שלה בבית הספר למשחק בית צבי נסעה לניו יורק, ושם למדה בבית הספר למשחק "לה-גווארדיה". לאחר מכן פיתחה קריירה בתיאטרון, וכיכבה בהצגה "אלטלנה" בתיאטרון בית ליסין. נחשפה לראשונה בסדרת הדרמה "הבורגנים", בה שיחקה לצד קרן מור, שי אביבי ורמי הויברגר את לילך, בת-זוגו הצעירה של דמותו של השחקן דב נבון, אשר מנהלת מערכת יחסים אסורה ומסובכת עמו. "הבורגנים" זכתה במשך מספר שנים בפרס מסך הזהב. פירסטנברג הצליחה להרשים את קהל הצופים והמבקרים ושיחקה בסדרה עד עונתה האחרונה ב-2003. במהלך הסדרה ביצעה את שיר הנושא של העונה השנייה "דרכנו" לצד שרית וינו-אלעד ואת שיר הנושא של העונה השלישית "אלוהים נתן לך במתנה" לצד איתי טיראן.
במקביל למשחקה בסדרה, שחקה בשנת 2001 בסרט הטלוויזיה "ראש פינה" לצד אבי קושניר וב-2002 לצד יהודה לוי ואוהד קנולר בסרטו של איתן פוקס "יוסי וג'אגר". באותה שנה התארחה מספר פעמים בתוכנית הבידור "רק בישראל" לצד אורנה בנאי. לאחר מכן החלה להתגורר על קו ישראל-ארצות הברית וככבה בסרט הטלוויזיה "סטרט-אפ". בשנת 2004 ככבה, לצד מיכאלה עשת, מאיה מרון, משה איבגי ואסי דיין בסרטו של יוסף סידר "מדורת השבט". בטקס פרסי אופיר שנערכו לאותה שנה גרפה פירסטנברג, לצד הסרט עצמו, את פרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנת 2005 התארחה במספר פרקים בסדרת המתח האמריקאית "CSI: מיאמי". ב-2007 השתתפה בסרט "נימפות בערפל". בשנת 2008 שיחקה לצד אוהד קנולר בסרט הטלוויזיה של אביגיל שפרבר "חָלָאקה".
פירסטנברג שיחקה בתפקידי צ'ריטי ב"צ'ריטי המתוקה", ג'יל ב"פרפרים הם חופשיים", לינדה ב"אחים בדם", בתיאטרון הספרייה בתפקיד האסופית ב"האסופית", ובתיאטרון הקאמרי בתפקיד נורה בהצגה "יומן חוף ברייטון". ב-2008 שיחקה בהעלאה המחודשת של תיאטרון הקאמרי ב"משחקים בחצר האחורית" את דבורי הנאנסת ואת תפקיד התובעת. באותה שנה שיחקה בתפקיד הודל במחזמר "כנר על הגג". ב-2010 גילמה את בובת הפיתום במחזה "גטו" בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2011 שיחקה בסרט הבינלאומי הראשון שלה, "הפלנטה הבודדה ביותר", הפקה אמריקאית-גרמנית לצד הכוכב המקסיקני גאל גרסיה ברנאל. בשנת 2014 שיחקה בסרט האמריקאי "ניו יורק סיפור אהבה" בתור גב' סקיילר, לצדם של מורגן פרימן ודיאן קיטון. בשנת 2016 שיחקה בסרט האמריקאי "חמישה לילות במיין" בתור פיונה, לצדם של דייוויד אוילאו ודיאן ויסט.
לאחר היעדרות ממושכת מישראל, חזרה פירסטנברג לשחק ב-2018 בטלוויזיה, בסדרה "כפולים" של קשת 12, בה גילמה את ג'ו – עולה חדשה, בת זוגה הלסבית של דקלה לוי (מורן רוזנבלט). באותה שנה החלה לשחק בסדרה "עיר מקלט" מבית yes בתפקיד ענת סיטון, חוקרת את הרצח של מיכל פולג (מלי לוי גרשון). ב-2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט האימה הישראלי "הגולם".
פירסטנברג הופיעה בפרק 5 בעונה השנייה של הסדרה האמריקאית "אלים אמריקאיים" של רשת starz בתפקיד מאמאן בריגיט.
בעונה הרביעית של הסדרה האמריקאית "בול" הופיעה בתפקיד אם הנאבקת על משמורת בנה שנולד לאחר טיפולי הפריה רשלניים.
בשנת 2022 כיכבה בסרט קפקא לילדים (או קפקא לקטנים) של האומן רועי רוזן
חיים אישיים
אמה של חני, ברייני פירסטנברג הייתה חברת להקת פיקוד דרום בשנות השבעים. אביה, דוד פירסטנברג, הוא יזם היי טק. דודתה, אחות אביה היא יעל גבירץ.
באוקטובר 2010 נישאה פירסטנברג לעידו חזקיה, בנו של השחקן יצחק חזקיה. ב-2014 נולדה לבני הזוג בת.
טיילר סטון
טיילר סטון (באנגלית: Tyler Stone; נולד ב-8 בספטמבר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת שימאנה סוסאנו מהליגה היפנית. גובהו 2.03 מטר.
קריירה
סטון נולד בממפיס, טנסי שבארצות הברית. הוא החל לשחק במיזורי מליגת המכללות שבארצות הברית. ב-12 משחקים בהם שותף בעונת 2009/10 הוא קלע 1.8 נקודות למשחק. במהלך העונה עבר לשחק באוניברסיטת סאות' איסט מיזורי סטייט' אך לא שותף במשחקיה עקב חוקי ה-NCAA.
בעונתו השנייה במכללות קלע 14.7 נקודות למשחק ולקח 7.3 ריבאונדים. בעונה הבאה הגיע ל-15.5 נקודות למשחק ו-7.8 ריבאונדים. בעונה הרביעת והאחרונה קלע 19.3 למשחק, והשיג 9.5 כדורים חוזרים.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA לשנת 2014 עבר לבשיקטש הטורקית, אך בתחילת העונה הושאל לדניזלי באסקט מהליגה הטורקית השנייה. במהלך העונה השיג 14.5 נקודות למשחק, ו-7.6 ריבאונדים.
בעונת 2015–2016 שיחק בקבוצת אגו רת'ימנו מהליגה הראשונה ביוון.
בעונת 2016–2017 שיחק בצ'יבה ג'טס מיפן. בעונה זו קלע 17.9 נקודות למשחק והשיג 7.2 ריבאונדים בממוצע.
ב-2017 חתם בהפועל גלבוע גליל. בנובמבר 2017 עבר לשימאנה סוסאנו מג'יק היפנית.
קרב קאסילינום (216 לפנה"ס)
קרב קאסילינום היה קרב שנערך בשנת 216 לפנה"ס במסגרת המלחמה הפונית השנייה. הקרב נערך באזור העיר קאסילינום בין כוח רומאי בפיקודו של מרקוס יוניוס פארה, לבין כוח קרתגי בפיקודו של חניבעל ברקה. הקרב הסתיים בניצחון קרתגי, וחניבעל כבש את העיר.
רקע
באוגוסט 216 לפנה"ס, הביס המצביא הקרתגי חניבעל ברקה, צבא רומאי גדול בקרב קאנאי. הניצחון הקרתגי היה שלם, בין 50,000 ל-70,000 רומאים נהרגו בקרב. חניבעל בחר, מטעמים שאינם ברורים כל צורכם עד ימינו, לא לעלות על רומא עצמה. חניבעל שלח לרומא את אחד מקציניו קרתאלו בניסיון להגיע למשא ומתן. אולם הסנאט סירב אפילו לדון על אפשרות כזו, וסירב אף לפדות את שבוי קאנאי. המערכה באיטליה המשיכה. הרומאים החלו לנקוט בצעדים מעשיים כדי לשקם את העיר, הוגבלו זמני הקינות על הרוגי הקרב גיל הגיוס הונמך ל-17, וגויסו לצבא אפילו פושעים ועבדים. הוחלט לבחור שני דיקטטורים מרקוס יוניוס פארה ומרקוס פאביוס בוטאו, אולם בוטאו התפטר עוד באותו היום שמונה בטענה שלא ייתכן שיהיו שני דיקטטורים ברומא.
למרות זאת, הניצחון בקאנאי היווה את שיא הקריירה של חניבעל ערים כפרים ושבטים רבים הגיעו אליו והציעו את ידידותם. הברית שהוא הציע הייתה מחייבת הרבה פחות מהברית שהציעו הרומאים ועל כן היה קל יותר לקבל אותה. הוא לא נבהל מכך שהרומאים מסרבים להיכנע, וסבר שבקרוב מאוד תבוא הכניעה. חניבעל צעד לאורך החוף האדריאטי ושלח את אחיו מאגו ברקה לקרתגו במטרה לבקש תגבורת. משקרב החורף של אותה שנה התקרב חניבעל לנולה אולם מצא את העיר מוכנה היטב למצור. הוא ידע שמחסור באספקה והחורף המתקרב לא יתנו לו להטיל מצור יעיל על העיר, על כן נסוג וחיפש מקום לחייליו לחורף. העיר העשירה קפואה פתחה בפני הקרתגים את שעריה, חניבעל קבע בה את בסיסו, ומשם תכנן להמריד את כל קמפניה נגד הרומאים.
הקרב
קאסילינום, הייתה עיר חשובה בקמפניה, והיא שכנה בנקודה אסטרטגית בין קמפניה לפוליה. הרומאים היו נחושים למנוע את חבירתה של העיר אל הקרתגים, ופארה הדיקטטור, יצא לשם יחד עם טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס. שניהם פיקדו על צבא חדש שכלל 25,000 חיילים בני רומא, ועוד 1,000 מבעלות הברית. באזור נובמבר, הגיע הכוח הרומאי לקמפניה, ופארה קבע את מחנהו ליד קאסילינום. חניבעל שחשש שנוכחות רומאית מוגברת באזור תעורר מרד אנטי-קרתגי בקפואה, שלח את פרשיו להתקפה לילית על המחנה הרומאי, מכריח בכך את הרומאים לבלות לילה שלם ללא שינה. עם שחר שלח חניבעל את כוחות העתודה הרעננים שלו להתקפה על החיילים הרומאים המותשים. הרומאים נסוגו מותירים את העיר חסרת הגנה וחשופה להתקפה מצד חניבעל.
ההתקפה הראשונה הייתה התקפה של לוחמים גאלים חמושים במגנים גדולים וחרבות ארוכות, עליהם פיקד קצין בשם לסאלקה. הם התקדמו אל העיר בזהירות, אולם התושבים שנעזרו בחיל המצב הרומאי, טמנו להם מלכודת ונותרו בשקט במקום לפתוח מיד בהתקפה. הגאלים סברו שהתושבים נמלטו, והתקדמו אל העיר ללא חשש, כעת פתחו המגנים בהתקפה כוללת. חניבעל שראה את המצב, שילח גל שני של פרשים נומידים וקרתגים בפיקודו של מהרבעל, אולם הרומאים הדפו גם אותו. בלית ברירה פתח חניבעל בהתקפה שלישית שעליה פיקד בעצמו, אולם גם כאן נהדף. על פי המקורות בהתקפה השלישית השתתפו פילי קרב, אולם לא סביר שנותרו לחניבעל פילי קרב בשלב זה. בשל כישלון ההתקפה נאלץ חניבעל להטיל מצור על העיר.
חניבעל הותיר כוח קטן שהטיל מצור על העיר בשיטת ה"כתר", בעוד הוא עצמו עם שאר חייליו חזר למחנהו שבהר טיפאטה סמוך לקפואה. בהדרגה הוא החל להזרים כוחות נוספים למצור. המצב בעיר היה בכי רע, והרעב הורגש. על פי המסופר חלק מהתושבים תלו עצמם על החומות או חשפו עצמם לחיצי האויב. פארה נאלץ לחזור לרומא כדי לפקד על שאר הצבא, והותיר את גרקכוס כמפקד. גרקכוס קיבל הוראה לא לפתוח בקרב עם חניבעל כל עוד אין לו יתרון מספרי, אי לכך תקוותו היחידה הייתה שהכוחות של מרקוס קלאודיוס מרקלוס, החונים בנולה יבואו לעזרתו, אולם מרקלוס נאלץ להגן בו זמנית גם על ערים נוספות ולא יכל להפריש כוחות נוספים.
תוצאות
קאסילינום עצמה נותרה תחת שלטון קרתגי עד שנת 214 לפנה"ס אז היא נכבשה חזרה בידי פאביוס מאקסימוס ומרקוס קלאודיוס מרקלוס.
כ"ו בתשרי
בר מצווה
פרשת הבר מצווה של ילד שנולד בכ"ו תשרי היא פרשת נח, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת בראשית ברוב השנים.
מק מילר
מלקולם ג'יימס מק'קורמיק (באנגלית: Malcolm James McCormick; 19 בינואר 1992–7 בספטמבר 2018) היה ראפר ומפיק מוזיקלי יהודי-אמריקאי, שהיה ידוע בשמות הבמה "מק מילר" (Mac Miller) ו"לארי פישרמן" (Larry Fisherman).
2007–2010: תחילת הקריירה
מלקולם התחיל לשיר ראפ בגיל ארבע עשרה. לפני כן הוא רצה להיות להיות זמר-יוצר. לפני שמלקולם שינה את שם הבמה שלו ל"מק מילר", הוא השתמש בשם הבמה "איזי מק" (EZ Mac) וב-2007 (כשהיה בן חמש עשרה) הוא הוציא לאור את המיקסטייפ "But My Mackin' Ain't Easy". מלקולם היה חלק מהרכב הראפ דה איל ספוקן (The Ill Spoken) יחד עם חברו הראפר בידי. ב-2008 חברי דה איל ספוקן הוציאו לאור יחד את המיקסטייפ "How High". ב-2009 מלקולם הוציא לאור שני מיקסטייפים, "The Jukebox: Prelude to Class Clown" ו-"The High Life".
ב-2010 מלקולם חתם בחברת התקליטים רוסטרום רקורדס. באוגוסט הוא הוציא לאור את המיקסטייפ ".K.I.D.S". מלקולם קיבל השראה מהסרט קידס של לארי קלארק ביצירת המיקסטייפ. פריצת דרך משמעותית התרחשה בסוף 2010, כשמלקולם החל במסע ההופעות הראשון שלו, שנקרא The Incredibly Dope Tour, שבה ההופעות של מלקולם זכו להצלחה רבה. באותה השנה הוא זכה בשני פרסים בפרסי ההיפ הופ של פיטסבורג.
2011–2012: Blue Slide Park ו-פרויקטים נוספים
ב-2011 הוציא מלקולם לאור את המיקסטייפ החמישי שלו, "Best Day Ever", שכלל בתוכו את הסינגלים: "Donald Trump", "Wear My Hat" ו-"All Around The World". המיקסטייפ הופק על ידי ג'אסט בלייז, 9th Wonder וצ'אק אינגליש (מההרכב דה קול קידס). ב-29 במרץ הוא הוציא לאור את המיני אלבום "On And On And Beyond". באוקטובר מלקולם הוציא לאור את המיקסטייפ "I Love Life, Thank You", שכלל הופעות אורח של האומנים: סר מייקל רוקס (מההרכב דה קול קידס), טאליב קוולי ובאן בי.
בפברואר 2011, בזמן שמילר היה במסע ההופעות "Upstate New York", הוא נעצר יחד עם חבריו בגין החזקת מריחואנה. מילר וחבריו נכלאו למשך לילה אחד ושוחררו.
ב-8 בנובמבר 2011 הוא הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, שנקרא "Blue Slide Park". האלבום הגיע למקום ה-1 במצעד בילבורד 200, כשנמכרו כ-145 אלף עותקים של האלבום בשבוע הראשון לצאתו. אלבום זה הוא האלבום הראשון שיצא לאור בהפצה עצמאית והגיע לראש המצעד, מאז האלבום "Dogg Food" של ההרכב דה דוג פאונד ב-1995. באותה השנה מלקולם עשה את ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלו בתוכנית Single Ladies של הערוץ VH1.
ב-23 במרץ 2012 הוציא מלקולם לאור את המיקסטייפ השביעי שלו, "Macadelic", שכלל את הסינגל "Loud" שהגיע למקום ה-53 במצעד בילבורד הוט 100. ב-21 בנובמבר הוא הוציא לאור את המיני אלבום "You" בלעדית לאייטונס. באלבום הוא השתמש בשם הבמה "לארי לאבשטיין ודה ולווט רבייבל" (Larry Lovestein & The Velvet Revival).
ביוני 2012, הגיש המפיק לורד פינס תביעה כנגד מילר על סך 10 מיליון דולר, בטענה שהאחרון השתמש, ללא רשותו של פינס, בסימפול מתוך השיר "Hip 2 Da Game" לשיר שלו "Kool-Aid and Frozen Pizza", שיצא לאור במיקסטייפ בשנת 2010; אף על פי שהשיר לא יצא לאור באופן מסחרי ומלקולם נתן קרדיט לפינס על הסימפול מלכתחילה. בינואר 2013 הם יישבו את התביעה מחוץ לבית המשפט. פרטי ההסכם ביניהם לא פורסמו.
2018–2013: GO:OD AM ,The Divine Feminine
ב-26 בפברואר 2013 עלתה תוכנית מציאות על מלקולם בערוץ MTV2, שנקראת Mac Miller and the Most Dope Family. התוכנית עוקבת אחר חייו של מלקולם בלוס אנג'לס, לאחר שעבר מפיטסבורג יחד עם ארבעת חבריו הטובים. כמו כן, היא עוקבת גם אחר יצירת אלבומו החדש "Watching Movies with the Sound Off".
ב-4 במרץ 2013 הוציא מלקולם לאור את המיקסטייפ "Run-On Sentences Vol. 1", שמכיל קטעי כלי שהוכנו על ידיו. במיקסטייפ מלקולם השתמש בשם הבמה "לארי פישרמן", שבו הוא משתמש בדרך כלל כשהוא מפיק.
ב-18 ביוני 2013 הוציא מלקולם לאור את אלבומו השני, "Watching Movies with the Sound Off", שכלל הופעות אורח של האומנים: ארל סווטשירט, סקולבוי קיו, אב-סול, ג'יי אלקטרוניקה, טיילר, דה קריאייטור ועוד. האלבום הגיע למקום ה-3 במצעד בילבורד 200 ונמכרו כ-101 אלף עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
בתחילת 2013 הקים מלקולם חברת התקליטים ריממבר מיוזיק (REMember Music), שנקראת על שם חברו שנפטר ראובן מיטראני (Reuben Mitrani). באותה השנה מלקולם הפיק את המיקסטייפ "Stolen Youth" של הראפר וינס סטייפלס. ב-17 בדצמבר הוציא מילר לאור את אלבום ההופעה הראשון שלו, שנקרא "Live from Space".
במאי 2014 הוציא באופן עצמאי את מיקסטייפ הסולו העשירי שלו, "Faces". באוקטובר 2014 חתם חוזה בחברת וורנר ברוס הקלטות (חברת בת של וורנר מיוזיק גרופ) תמורת סכום של 10 מיליון דולר. "GO:OD AM", האלבום הראשון שלו דרך חברת הקלטות גדולה, יצא בספטמבר 2015.
בספטמבר 2016 יצא אלבום האולפן הרביעי של מילר, "The Divine Feminine".
באוגוסט 2018 יצא אלבומו החמישי, "Swimming". בפברואר 2019, האלבום היה מועמד לקבלת פרס גראמי לאלבום הראפ של השנה.
אלבום אחרי מותו: Circles
ב-17 בינואר 2020, חברת התקליטים בה מילר היה חתום הוציאה לאור את האלבום "Circles", האלבום כולל 12 שירים חדשים שלא נשמעו לפני כן.
מותו
ב-7 בספטמבר 2018, נמצא מת בדירתו שבסן פרננדו עקב מנת יתר של פנטניל וקוקאין.
צפורה
צִפֹּרָה היא דמות מקראית, בתו של רעואל כהן מדין ואשתו של משה רבנו. לצפורה ומשה נולדו שני בנים: גרשם ואליעזר. היא מוזכרת במקרא פעמים בודדות בלבד, אולם חכמי ישראל ייחדו לה מדרשים שונים שהרחיבו על דמותה.
נישואיה למשה
על פי מדרש רבה, "רצה צפורה אחריו [אחרי משה] והביאה אותו. ולמה נקרא שמה ציפורה? שטיהרה הבית כציפור". על פי מדרש פתרון תורה (פרשת שמות) שמה האמיתי הוא פניני וכונתה ציפורה כי הייתה כרוכה אחרי משה כצפור.
על פי ילקוט שמעוני, יתרו גילה שמשה הוא נמלט מפרעה, ועל כן כלא אותו במשך עשר שנים, וצפורה הביאה לו בחשאי לחם ומים. .
על פי חלק מהמפרשים היא הייתה צעירה מאוד בעת נישואיה. על פי השל"ה היא הייתה גלגול של הבל.
בניה של צפורה
שני בניה של צפורה הם גרשום ואליעזר. באופן יוצא דופן, התנ"ך משייך אותם לאמם צפורה ולא לאביהם משה: "וייקח יתרו את צפורה אשת משה...ואת שני בניה" (שמות יח ג-ד), "..ואשתך ושני בניה עמה" (שם, ו). השיוך של הבנים לאמם נעשה גם על ידי המספר וגם בציטוט ישיר מדברי יתרו, דבר שלא היה נפוץ במקרא, כי הבנים תמיד משויכים לאב המשפחה ויורשים אותו ואת מעמדו. ייתכן שיש כאן רמז מטרים להדחה שלהם מאוחר יותר מן הכהונה הגדולה.
הטקסט מספר מעט מאוד על בניה של צפורה, לעומת ההרחבה בספור על בניו של אהרון וצאצאיהם. שמו של גרשום מופיע ברמז בספור ההתנחלות של שבט דן בצפון כמי שבנו (הנער) היה הכהן בביתו של מיכה (שופטים יז, ז) ואחרי כן כהן לשבט דן בצפון 'עד גלות הארץ' (שופטים יח, ל). הטקסט מדבר על גלות ממלכת ישראל (ב-722 לפני הספירה) אבל מחבר לכאן גם את פרשת עלי בשילה, שהתרחשה מאות שנים קודם לכן. הקישור הזה מרמז שגם עלי היה מצאצאי משה ועם חורבן שילה נחלש גם מעמד הכהונה של צאצאיה של צפורה.
מילת אליעזר
כאשר משה הולך בציווי ה' להראות אותות ומופתים לפני פרעה כדי שיוציא את עם ישראל ממצרים, בא מלאך בכוונה להרוג אותו.
פירוש הדברים: כאשר משה היה בדרך, לעת לילה במקום לינתו (מלון הוא מקום הלינה), בא מלאך ורצה להמיתו ("לפי שלא מל את אליעזר בנו, ועל שנתרשל נענש עונש מיתה").
המלבי"ם מפרש: "חתן דמים אתה לי - "באשר בית יתרו היו אצטגנינים, חשבו שמה שישראל מלים את עצמם הוא מפני ששולט עליהם כוכב מאדים, ועל ידי דם המילה ישכך חמת הכוכב הרע הזה... ובאשר משה הרג את המצרי חשבה מפני שנולד במזל מאדים... ורצתה לבטל זה על ידי דם המילה, ואמרה חתן דמים אתה לי, רוצה לומר שאתה מחותן לי ואתה מחותן גם כן לכוכב של דם, ורצתה לבטל הוראת הכוכב שהוא מחותן אליו".
צפורה ביציאת מצרים
. - מכאן ניתן ללמוד כי משה שילח את צפורה לתקופה מסוימת. בתקופה זו היא חזרה אל אביה יתרו במדיין. מאוחר יותר כאשר בני ישראל מגיעים להר סיני, מצטרף אליהם יתרו ומביא עמו את צפורה וילדיה. הטקסט לא מספר על תגובתו של משה לחזרתה אליו. השתיקה הזאת תופיע שוב כאשר אחותו מרים מדברת בזלזול על אשתו ומשה לא יוצא להגנתה. דווקא האל הוא שנוקט פעולה ומעניש את מרים.
במדרשים מובא שמשה גירש את ציפורה כדת וכדין. הסיבה לכך מובאת אצל רש"י. כאשר משה חזר למצרים כדי לגאול את עמו, הוא נפגש בדרך באחיו אהרן שמבקר אותו על כך שהביא עמו אשה וילדים שעלולים להסתכן במצרים, ומשכנע אותו לשלחם חזרה למדין. בספר העמק דבר נכתב: "אחר שלוחיה - עדיין דבקה דעתה בו, אף על פי שהייתה כמגורשת."
האישה הכושית
לפי הבבלי:
רש"י מבאר שהייתה אישה יפה, ולכן נקראת כושית, כי:
ר' אברהם אבן עזרא מפרש את הדברים כפשוטם ואומר כך:.
קברה
על פי ספר התמונה ופירושו הנלווה, צפורה נקברה במערת המכפלה שבחברון, לצד משה.
אצל יחזקאל הטראגיקן
צפורה היא אחת הדמויות במחזה "יציאת מצרים" מאת יחזקאל הטראגיקן, מחזאי יהודי שחי באלכסנדריה במאה השנייה לפני הספירה. המחזה לא שרד ברובו, אולם שני קטעים שבהם מופיעה צפורה שרדו. בקטע הראשון מתארת צפורה למשה את ארצה, המכונה "לוב": בקטע אחר מתוארת צפורה משוחחת עם דמות לא מזוהה בשם כּוּשׁ ואומרת לו:. סביר להניח שכוש הוא אחיה של צפורה המכונה כאמור "אשה כושית" צפורה עצמה אומרת למשה: כמו כן ייתכן שהשימוש במילה "הזר" כלפי משה לאורך המחזה, מעידה על חוסר שביעות רצון של ציפורה מהנישואים.
אזכורים בתרבות הפופולרית
מקור שמה של חברת הקוסמטיקה "ספורה" (Sephora) הוא הלחם בין שמה של ציפורה לבין המילה היוונית "sephos", שמשמעה "יופי".
דמותה של ציפורה הופיעה במספר עיבודים קולנועיים לסיפורו של משה, ביניהם בסרט "עשרת הדיברות" בגילומה של איבון דה קרלו, בסרט "נסיך מצרים" בדיבובה של מישל פייפר, ובסרט "אקסודוס: אלים ומלכים" בגילומה של מריה ולוורדה.
עקיבא כהן
עקיבא כהן (נולד ב-20 בספטמבר 1944) הוא חוקר תקשורת, פרופסור אמריטוס בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.
רפאל בירדוגו
רבי רפאל בירדוגו (תק"ז, 1747 – הושענא רבא תקפ"ב, 17 באוקטובר 1821), הידוע בכינוי המלאך רפאל היה מגדולי חכמי ופוסקי מרוקו, מקובל ודרשן. משפחתו – משפחת בירדוגו ידועה במרוקו ובייחוד במקנס, כשושלת של רבנים ודיינים פוסקי הלכה, שהחל מהמאה השבע עשרה, כיהנו בעיר.
עקיבא כהן
קריירה אקדמית
עם סיום הדוקטורט, שימש כהן כמרצה בחוג לתקשורת באוניברסיטה העברית בירושלים, שם התקדם בהמשך גם לדרגת מרצה בכיר ופרופסור חבר. בין השנים 1986–1990 כיהן בתפקיד ראש מכון המחקר לקומוניקציה על שם משפחת סמארט ובין 1990–1993 שימש כראש המחלקה לתקשורת ועיתונאות. בשנת 1995 ייסד את החוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב, הועלה לדרגת פרופסור מן המניין ושימש כראש החוג הראשון בין השנים 1995–2000. כהן היה מרצה אורח במספר מוסדות אקדמיים בחו"ל, ביניהם בארצות הברית, אוניברסיטת המדינה של מישיגן, אוניברסיטת קולומביה ניו יורק, אוניברסיטת מרילנד, אוניברסיטת רטגרס, אוניברסיטת פנסילבניה והאוניברסיטה הלאומית צ'נג-צ'י בטאיוואן.
כהן נבחר כעמית (Fellow) של האגודה הבינלאומית לתקשורת ואף כיהן בעבר כנשיאה, הישראלי היחיד שכיהן בתפקיד. הוא פרסם 11 ספרים, פרקים בספרים ערוכים ועשרות מאמרים, בעיקר בתחום חקר החדשות בכלל ובהקשר השוואתי-בינלאומי בפרט. בין ספריו בתחום זה :
רפאל בירדוגו
תולדות חייו
נולד לרבי מרדכי בירדוגו המכונה 'המרבי"ץ' ולאימו בליידא, נינו של רבי משה בירדוגו הנודע בכינויו 'המשבי"ר' בעיר מקנס שבמרוקו. גם 'המרבי"ץ' וגם 'המשבי"ר' כיהנו כאבות בתי דינים בעיר מקנס שבמרוקו. בגיל חמש עשרה התייתם מאביו, ובהספדו ביום השלושים לפטירת אביו התגלתה גדולתו בתורה.
עקיבא כהן
קריירה אקדמית
Foreign News on Television (2013)
News Around the World: Content, Practitioners and the Public (2006)
רפאל בירדוגו
תולדות חייו
בראשית דרכו למד בעוני רב, ומסופר כי בדלותו לא הייתה ידו משגת לקנות נרות ללמוד לאורם ועל כן למד לאורה של הלבנה. העיד על עצמו כי כתב את חיבוריו:. אך בהמשך חייו התעשר.
נפטר בשנת ה'תקפ"ב, 1822 בליל הושענא רבה, בסיום לימוד האידרא מספר הזוהר (תיקון ליל הושעה רבה), והוא בן 75 שנה.
עקיבא כהן
קריירה אקדמית
Media Minorities and Hybrid Identities (2006)
The Holocaust and the Press (2002)
רפאל בירדוגו
תולדות חייו
בצוואתו ציווה לקוברו בתוך ארון, ומסופר עליו כי כעבור שנה שהוצא ארונו בגזירת השלטון, ראו כי גופו שלם והוא נראה כישן על מיטתו.
עקיבא כהן
קריירה אקדמית
Framing the Intifada: People and Media (1993)
Social Conflict and Television News (1990)
כהן היה גם בין החלוצים במחקר אודות הטלפונים הניידים בעולם ואף היה ממחבריו, ביחד פרופ' דפנה למיש ופרופ' עמית שכטר של הספר הראשון שעסק בטלפון הנייד בישראל -
The Wonder Phone in the Land of Miracles: Mobile Telephone in Israel (2008).
רפאל בירדוגו
תקנותיו
תיקן תקנות רבות למען בני קהילתו, בהן תקנות המונעות ראוותנות כגון:
עקיבא כהן
קריירה אקדמית
כהן הוזמן במהלך הקריירה לתת הרצאות וסמינרים רבים במוסדות אקדמיים בעולם, ביניהם ארצות הברית, פולין, פורטוגל, טאיוואן, ברזיל, הונג קונג, סין, הולנד, גרמניה, אוסטרליה, דרום אפריקה ועוד. הוא זכה במענקי מחקר מקרנות שונות, כולל הקרן הלאומית למדע (ISF), הקרן הדו-לאומית ישראל-ארצות הברית (BSF), הקרן הדו-לאומית ישראל-גרמניה (GIF), Ford Foundation, Markle Foundation, Turner Broadcasting (CNN), The Konrad Adenauer Stiftung, וחברת סלקום. הוא שימש כעורך של כתב העת של האגודה הישראלית לתקשורת, "מסגרות מדיה: כתב עת ישראלי לתקשורת".
בין תלמידיו לתארים מתקדמים ניתן למנות בין השאר את פרופ' דפנה למיש, פרופ' נלי אליאס, פרופ' גדעון קוץ, רזי ברקאי; ד"ר נחמן שי, ד"ר מרגלית טולדנו, ד"ר תמר צמח, ד"ר עינת לחובר, ד"ר אורנית קרביץ וד"ר ערגה אטד.
רפאל בירדוגו
תקנותיו
'''א. צמצום הוצאות לסעודת המילה וזבד הבת:'''.
'''ב. צמצום הוצאות לשבתות של שמחה:'''.
עקיבא כהן
קריירה אקדמית
באוקטובר 2012 פרש כהן לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 2015-2012 כיהן כראש החוג לתקשורת וראש רשות המחקר במכללה האקדמית עמק יזרעאל.
תפקידים ציבוריים
לצד תפקידיו האקדמיים, שימש תפקידים שונים, בין השאר: יו"ר הוועדה לתוכנית הלימודים בתקשורת במשרד החינוך, חבר ועדת לבני, חבר מליאת רשות השידור, וכיום הוא חבר בוועדת האיתור למועצה של תאגיד השידור הציבורי.