cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איציק קלה
רקע והיסטוריה מוזיקלית
במרץ 2005 הוציא את האלבום "תסתכלי לי בעיניים" שכלל את "עד יום מותי", "רפאני" ו-2 רצועות בונוס: חידוש ל"קול קורא במדבר" (מקור: אהובה עוזרי) ורמיקס ללהיט "מחפש את הדרך". אילן לב (מי שבעבר ליווה את קלה בהופעתיו על קלידים) ואלי מלמד עיבדו והפיקו מוזיקלית את שירי האלבום.
בשנת 2008 הוציא קלה את האלבום "מתגעגע", שאופיין בסגנון "פופ-ים תיכוני" לצד בלדות שקטות. האלבום כלל את הלהיט "אישה יפה" (מאמי מאמי) וכן את השיר "רק איתך". אילן לב ואלי מלמד עיבדו את שירי האלבום.
למרות הקריירה הארוכה והעשירה, קלה מעולם לא התפרסם תקשורתית כמו חיים משה, ישי לוי, זוהר ארגוב ואחרים. המוזיקה שלו הגיעה בעיקר לאנשים המתמצאים בתחום, עד שהפתיע כאשר הצליח למלא עד אפס מקום את תיאטרון קיסריה באוגוסט 2009.
קלה נשוי לציונה, אב לארבע בנות וסב לשישה נכדים. מתגורר בירושלים, ב-20 בנובמבר 2012 אשתו נפצעה בפיגוע על ידי 4 זורקי אבנים פלסטינים, ליד ביתר עילית.
הפארק הלאומי מסה ורדה
עימותים עם השבטים המקומיים
נושאים נוספים שאינם קשורים למחלוקות על הקרקע צצו כתוצאה מהפעילויות בפארק. בשנות ה-20 החל הפארק להציע הופעות של "טקס אינדיאני" שזכו לפופולריות בקרב התיירים המבקרים. עם זאת, הטקסים לא באמת שיקפו את הטקסים של בני הפואבלו הקדמונים שחיו במגורי הצוקים וגם לא את הטקסים של בני היוט המודרניים. מי שביצע את הטקסים היו עובדים יומיים מבני אומת הנאוואחו, כשהתוצאה הייתה "האינדיאנים הלא נכונים מבצעים ריקוד לא נכון על ...אדמה לא נכונה". בנוסף לחוסר האותנטיות בטקסים עלתה השאלה האם הרקדנים בני הנאוואחו מקבלים שכר נאות וממנה שאלות מדוע אין העסקה של אינדיאנים מקומיים במתקנים אחרים בפארק. טענות נוספות התייחסו לכך שהפארק הציע מעט מאוד יתרונות כספיים לבני היוט אף על פי שהקרקע שנלקחה מהם אפשרה את הקמת הפארק.
שירותים
הכניסה לפארק הלאומי מסה ורדה היא בכביש 160, כ-14 קילומטרים מזרחית ליישוב קורטז וכ-11 קילומטרים מערבית לעיירה מנקוס. הפארק משתרע על שטח בן 212 קילומטרים רבועים. בפארק מתועדים 4,372 אתרים ובהם למעלה מ-600 מגורי צוקים. זוהי השמורה הארכאולוגית הגדולה ביותר בארצות הברית, והיא מגינה על כמה מהאתרים הארכאולוגיים החשובים ביותר והשמורים ביותר במדינה. הפארק יזם את "תוכנית השימור של האתר הארכאולוגי" (Archaeological Site Conservation Program) ב-1995. הוא מעבד מידע הקשור לבניית האתרים והשימוש בהם.
מרכז המבקרים והמחקר של מסה ורדה שוכן מרחק קצר מכביש 160 ולפני שער הכניסה לפארק. מרכז המבקרים והמחקר נפתח בדצמבר 2012. צ'פין מסה (האזור הפופולרי ביותר) שוכן כ-35 קילומטרים מעבר למרכז המבקרים. הפארק הלאומי מסה ורדה הוא אזור שיפוט פדרלי. משום כך אחראים שוטרי הפארק לכל נושאי אכיפת החוק, שירותי חירום רפואיים וטיפול בשריפות. הגישה למתקני הפארק משתנה על פי העונה. לציבור יש גישה לשלושה מגורי צוקים בצ'פין מסה. המוזיאון הארכאולוגי צ'פין מסה (Chapin Mesa Archeological Museum) פתוח כל השנה. בית עץ האשוחית פתוח גם הוא כל השנה כתלות במזג האוויר. בית המרפסת, הבית הארוך וארמון הצוק מחייבים רכישת כרטיסים לסיורים בהנחיית שומרי הפארק. ניתן לראות מגורי צוקים רבים אחרים מהכביש, אך הם אינם פתוחים לתיירים. הפארק מציע מסלולי הליכה, אתר מחנאות, ובמהלך שיא העונה, מסעדות, תחנות דלק ואכסניה. אלו אינם זמינים בחורף.
שריפות
בשנים 1996 עד 2003 נגרמו בפארק נזקים כתוצאה מכמה שרפות יער. בשריפות, שרובן החלו מברקים בזמנים של בצורת, נשרפו 114 קילומטרים רבועים של יערות, למעלה ממחצית שטח הפארק. השריפות גם גרמו נזקים לאתרים ארכאולוגיים ולמבני הפארק. השריפות כונו צ'פין 5 (Chapin V; 1996), בירצ'ר (Bircher) ופוני (Pony; 2000), לונג מסה (Long Mesa; 2002) ובלקוני האוז קומפלקס (Balcony House Complex; 2003). השריפות צ'פין 5 ופוני הרסו שני אתרי אמנות סלע, ושריפת לונג מסה הרסה כמעט לחלוטין את המוזיאון הראשון שנבנה במערכת הפארקים לאומיים ואת בית עץ האשוחית, מגורי הצוק השלישיים בגודלם בפארק.
קודם לשריפות שהתחוללו בין 1996 ל-2003 סקרו הארכאולוגים כ-90% משטח הפארק. עצים וצמחייה עבותה הסתירו אתרים עתיקים רבים, אבל לאחר שריפות צ'פין 5, בירצ'ר ופוני נתגלו 593 אתרים חדשים נוספים, רובם מתוארכים לתקופת קולעי הסלים III ותקופת פואבלו I. כמו כן נתגלו במהלך השריפות מתקני אגירת מים נרחבים, כולל 1,189 סכרים קטנים, 344 טרסות וחמישה מאגרי מים המתוארכים לתקופות פואבלו 2 ו-3. בפברואר 2008 החליטה החברה ההיסטורית של קולורדו (Colorado Historical Society) להשקיע חלק מתקציבה השנתי בן 7 מיליון הדולרים במיזם "עצים שעברו שינוי מסיבות תרבותיות" בפארק הלאומי.
הפארק השבטי הר יוט
הפארק השבטי הר יוט (Ute Mountain Tribal Park), הצמוד לפארק הלאומי מסה ורדה ממזרח להרים משתרע על שטח בן 510 קילומטרים רבועים לאורך הנהר מנקוס. מאות אתרים ארכאולוגיים, מגורי צוקים, פטרוגליפים וציורי קיר של תרבויות בני הפואבלו הקדמונים והיוט נשמרים בפארק. מדריכי טיולים מבני שבט יוט מספקים מידע על התושבים, התרבות וההיסטוריה של אדמות הפארק. הפארק נבחר על ידי כתב העת לענייני טיולים: National Geographic Traveler כאחד מ-"80 יעדים בעולם לטיולים במאה ה-21", אחד מתשעה בלבד שנבחרו בארצות הברית.
אתרים עיקריים
בנוסף למגורי הצוקים מתהדרת מסה ורדה בכמה אתרי חורבות שעל גבי המסה. דוגמאות הפתוחות לציבור כוללות את מכלול פאר ויו (Far View Complex ) ומגדל סידר טרי (Cedar Tree Tower) על צ'פין מסה ובאדג'ר האוז קומיוניטי (Badger House Community) על ותריל מסה.
מספר ריינולדס
מספר ריינולדס (מסומן Re) הוא גודל חסר ממד, שמבטא את היחס בין כוחות האינרציה של זורם לבין כוחות החיכוך הפועלים בתוכו. ככל שמספר ריינולדס קטן יותר, כך השפעתה של הצמיגות גדולה יותר; וככל שהוא גדול יותר, כך גדלה השפעתו של התמד הזורם. מספר ריינולדס יכול לשמש במכניקת הזורמים על מנת לקבוע אם זרימה היא טורבולנטית או למינרית. מצבי זרימה בהם מספר ריינולדס נמוכים מאוד (Re \ll 1) נקראים לעיתים זרימה זוחלת (Creeping flow). המספר נקרא על שם המדען הבריטי אוסבורן ריינולדס.
כאן:
בגאומטריות שונות, ערכים שונים של מספר ריינולדס יכולים להבדיל בין התחומים שבהם הזרימה היא למינרית או טורבולנטית. ערכים טיפוסיים הם:
ערכים מספריים אלו משתנים במערכות שונות, ותלויים בגורמים רבים (למשל הפרעות לזרימה בכניסה לצינור, חספוס פני שטח הצינור וכדומה).
חישוב לדוגמה
נבחן דוגמה בה מזרימים שמן, שהצמיגות הקינמטית שלו \ \nu היא בטמפרטורת החדר, בצינור עגול שקוטרו 0.1 מטר (שטח חתך של ). עבור זרימה בצינור נהוג להגדיר את מספר ריינולדס תוך שימוש בביטוי הבא -
.
כאשר כאן \ Q היא הספיקה דרך הצינור, ו \ A הוא שטח החתך של הצינור. במצב בו הספיקה שווה לליטר אחד כל שנייה, מספר ריינולדס הוא. ערך זה הוא מעט מעל אזור המעבר, ולכן הזרימה תהיה טורבולנטית. הורדת הספיקה לחצי ליטר בשנייה תהפוך את הזרימה ללמינרית.
שימושים
באווירודינמיקה ובהידרודינמיקה יש למספר ריינולדס חשיבות רבה בגלל חוק הדמיון, שלפיו שתי מערכות בעלות גאומטריה דומה ומספר ריינולדס זהה יתנהגו בצורה דומה. עקרון מנחה זה מאפשר בניית מודלים מוקטנים של מטוסים, לדוגמה, ולבדוק את תפקודם במנהרת רוח. כתלות בבעיה המדוברת ייתכנו מספרים חסרי מימד נוספים עליהם יש לשמור על מנת לקיים את תנאי הדמיות (לדוגמה, מספר מאך, מספר פרוד וכיוצא בזאת). במודל המערכת הנבדקת היא קטנה יותר מהמערכת המקורית (L קטן יותר), ולכן צריך לאזן את מספר ריינולדס על ידי הגדלת המהירות באותו יחס או לחלופין, להשתמש בתווך בעל צמיגות קינמטית קטנה באותו יחס.
ניסוי ריינולדס
הניסוי שעל פיו הגיע ריינולדס לנוסחה ומכאן למספר הקרוי על שמו נקרא ניסוי ריינולדס.
בניסוי זה בשנת 1883 לקח ריינולדס מכל זכוכית גדול כאשר לתוכו כל הזמן זורמים מים (באופן שלא יגרמו למערבולות) וכל הזמן יוצאים ממנו מים דרך צינור זכוכית כאשר לתוך צינור הזכוכית מוכנסת קשית המכילה דיו שהפיה שלה נמצאת במרכז הצינור, כך שהדיו זורם ביחד עם המים היוצאים מן המכל. על ידי שינוי הספיקה חל מעבר בין משטרי הזרימה השונים, כאשר ניתן לחזות בשינויי משטר הזרימה על פי מידת הערבוב של זרם הדיו בזרם המים לאורך הצינור (הדיפוזיה זניחה).
אגן אוקייני
בהידרולוגיה אגן אוקייני הוא כל מקום על פני כדור הארץ המכוסה במי ים, אבל בגאולוגיה, אגנים אוקייניים הם אגנים מבניים גדולים מתחת לגובה פני הים. מבחינת גאולוגית יש מבנים גאומורפולוגיים אחרים מתחת לפני הים כדוגמת מדפים יבשתיים, ורכסים תת-ימיים (לדוגמה הרכס המרכז-אטלנטי) שאינם נחשבים לחלק מהאגנים האוקייניים; בעוד שהידרולוגית, אגנים אוקיניים כוללים את מדפי היבשת הסמוכים ואת  הרדודים.
סקירה
כדור הארץ מורכב מליבה מרכזית מגנטית, מעטפת נוזלית מעטה חיצוני קשיח (או ליתוספירה), המורכב מהקרום הסלעי של כדור הארץ ומהשכבה העמוקה יותר של המעטפת החיצונית, שרובה מוצקה. ביבשה הקרום ידוע כקרום היבשתי ואילו מתחת לים הוא מכונה הקרום הימי. האחרון מורכב מבזלת צפופה יחסית ועוביו כחמישה עד עשרה קילומטרים. הליתוספירה הדקה יחסית צפה על המעטפת החלשה יותר והחמה יותר שמתחתיה והיא נשברת למספר לוחות טקטוניים, באמצע האוקיינוס, מאגמה נדחפת כל הזמן דרך קרקעית הים בין לוחות סמוכים ליצירת רכסים במרכז האוקיינוס וכאן נוטים זרמי הסעה בתוך המעטפת להפריד את שני הלוחות יותר ויותר. במקביל לרכסים אלה וקרוב יותר לחופים, עשוי לוח אוקייני אחד להחליק מתחת ללוח אוקייני אחר בתהליך המכונה הפחתה. כאן נוצרים עמוקים והתהליך מלווה בחיכוך כשהלוחות מתחככים יחד. התנועה מתנהלת בקפיצות שגורמות לרעידות אדמה מייצרות חום ומאגמה נדחפת למעלה ויוצרת הרים תת-מימיים, שחלקם עשויים ליצור שרשראות של איים געשיים בסמוך לשקעים עמוקים. סמוך לחלק מהגבולות בין היבשה לים, הלוחות האוקייניים הצפופים מעט יותר מחליקים מתחת ללוחות היבשתיים ונוצרים שקעי הפחתה נוספים. כשהם מתחככים יחד, הלוחות היבשתיים מתעוותים וקורסים וגורמים לבניית הרים ולפעילות סייסמית.
השקע העמוק ביותר בכדור הארץ הוא שקע מריאנה המשתרע על פני 2,500 קילומטרים על פני קרקעית הים. הוא שוכן ליד איי מריאנה, ארכיפלג געשי במערב האוקיינוס השקט. הנקודה העמוקה ביותר שלו היא בעומק 10,994 מטרים מתחת לפני הים. שקע ארוך עוד יותר עובר לאורך חופי פרו וצ'ילה, ומגיע לעומק של 8,065 מטרים ומשתרע על פני כ-5,900 קילומטרים. הוא נוצר במקום בו לוח נסקה האוקייני מחליק מתחת ללוח הדרום-אמריקאי היבשתי וקשורה לתהליך התרוממות ולפעילות הגעשית של הרי האנדים.
תיאור
תאוריות קדומות יותר ראו את אגני האוקיינוס כהשלמה של היבשות, כאשר הסחיפה שולטת באחרונות, והמשקעים הנגזרים מכך מצטברים באגני האוקיינוס. מקורות מודרניים יותר מתייחסים לאגני האוקיינוס יותר כמישורי בזלת, מאשר כמאגרי משקעים, מכיוון שרוב ההרבדה מתרחשת על מדפי היבשת ולא באגני האוקיינוס.
מבחינה הידרולוגית חלק מהאגנים הגאולוגיים נמצאים מעל ומתחת לפני הים, כמו אגן מארקייבו בוונצואלה, אם כי מבחינה גאולוגית הוא אינו נחשב לאגן אוקייני מכיוון שהוא נמצא על מדף היבשת ועל הקרום היבשתי.
מבחינה גאולוגית, עשוי אגן אוקייני לשנות את גודלו באופן פעיל או להיות לא פעיל מבחינה טקטונית יחסית, תלוי אם קשור אליו גבול נע של טקטוניקת הלוחות. האלמנטים של אגן אוקייני פעיל - וגדל - כוללים רכס מרכז-אוקייני מוגבה, צמוד לגבעות המצולות המובילות מטה אל. האלמנטים של אגן אוקייני פעיל כוללים לרוב את השקע האוקייני הקשורה לאזור הפחתה.
האוקיינוס האטלנטי ואוקיינוס הקרח הצפוני הם דוגמאות טובות לאגנים אוקייניים פעילים וגדלים, ואילו הים התיכון מצטמצם. גם האוקיינוס השקט הוא אגן אוקייני פעיל ומתכווץ, אף על פי שיש בו גם רכס מתפשט וגם שקעים אוקייניים. אולי הדוגמה הטובה ביותר לאגן אוקייני לא פעיל הוא מפרץ מקסיקו, שנוצר בתקופת היורה ולא קרה בו דבר מלבד איסוף משקעים מאז. הוא דוגמה נוספת לאגן אוקייני לא פעיל יחסית. אגן יפן בים יפן שנוצר במיוקן, עדיין פעיל מבחינה טקטונית, אם כי השינויים האחרונים היו מתונים יחסית.
ולטר ראוף
ולטר ראוף (בגרמנית: Walter Rauff; 19 ביוני 1906 – 14 במאי 1984) היה פושע מלחמה נאצי, ממציא שיטת "משאיות הגז" אשר קדמה לשיטת ההמתה בתאי גזים, ויושמה בקנה מידה חלקי בשנת 1941 בזמן השואה.
בגרמניה
ראוף החל את הקריירה שלו בחיל הים, אך פוטר משם בשנת 1937 בעקבות שערורייה בה היה מעורב. הוא גויס על ידי ריינהרד היידריך ל-SD ולאחר מכן הצטרף ל"מנגנון הביטחון הראשי של הרייך", RSHA, מחלקה של ה-SS, שנוסדה על ידי היינריך הימלר בשנת 1939. במסגרת זו היה מעורב בהמצאת "משאיות הגז", משאיות אשר צינור המפלט שלהן חובר לתא אטום, ושימשו מעין תא גזים נייד, אשר שימש להשמדת יהודים, נכים ואחרים שנועדו להשמדה במסגרת המדיניות הנאצית של רצח עם. במשאיות אלו נעשה שימוש חלקי בשנת 1941 ובתחילת שנת 1942 בטרם החל הרצח באמצעות תאים נייחים. מעריכים כי מאתיים אלף אנשים נרצחו בצורה זו.
בשנת 1942 נקרא ראוף לאתונה, שם הועמד בראש קבוצה של 24 אנשים שכונתה "איינזצגרופה אגיפטן" (עוצבת מבצע מצרים) שמטרתה הייתה השמדת יהודי ארץ ישראל, בשיטות המוכרות מפעולת האיינזצגרופן במזרח אירופה, במקרה של כיבוש הארץ על ידי כוחותיו המתקדמים של הגנרל ארווין רומל. עם התבוסה הגרמנית בקרב אל עלמיין השני בא סופה של תוכנית זו. ראוף הועבר לתוניסיה, והועמד שם בראש איינזצקומנדו של ה-SD שמטרתו הייתה רדיפת יהודי צפון אפריקה.
לקראת סוף המלחמה נשא ראוף דרגת שטנדרטנפיהרר (מקביל לאלוף-משנה) של האס אס. משנת 1943 שימש בתפקידים שונים בצפון איטליה וניסה להתחבב על בעלות הברית כאשר היה בעל תפקיד בכניעת הנאצים באיטליה.
לאחר מלחמת העולם השנייה
בדצמבר 1946 נמלט ממחנה שבויים אמריקני, והסתתר במנזרים, כפי הנראה כשהוא זוכה להגנת הבישוף אלויס הודאל. בשנת 1948 גויס למודיעין הסורי ושהה כשנה בדמשק עד שחילופי משטר הסירו את חינו בעיני השלטונות. ישנם דיווחים לפיהם היה מעורב ברדיפת יהודים בסוריה. מסמכי CIA מגלים כי ראוף הועסק, לאחר עזיבתו את סוריה, בסוף שנות ה-40 על ידי המודיעין הישראלי שקיבל ממנו מידע על סוריה וסיפק לו את המסמכים הנחוצים לבריחתו לדרום אמריקה. בשנת 1993 סיפר שלהבת פריאר כי גייס את ראוף ברומא וקיבל ממנו מידע בתמורה לאשרת שהייה באיטליה והסדרת הפלגתו מגנואה
לאחר עזיבתו את סוריה השתקע באקוודור ולאחר מכן בצ'ילה. על פי דו"ח של ה-CIA ייתכן ששירת את המשטר הצ'יליאני. בדצמבר 1962 נעצר לאחר שמערב גרמניה ביקשה להסגירו, אך בית המשפט העליון בצ'ילה שחרר אותו לאחר חמישה חודשים מכיוון שעל פשעיו חלים חוקי ההתיישנות של צ'ילה. בשנת 1972 ענה הנשיא סלבדור איינדה לבקשת שמעון ויזנטל שאינו יכול לשנות את החלטת בית המשפט העליון בצ'ילה. בקיץ 1974 פרסם לה מונד שראוף הוא ראש שירותי המידע בצ'ילה, טענה שהוכחשה על ידי ממשלת צ'ילה.
בעת ביקור של שר החוץ של צ'ילה, וולטרס, בישראל בנובמבר 1983, היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר העלה את סוגיית הסגרתו של ראוף. וולטרס אמר שהוא לא יכול להסגיר את ראוף עקב מגבלות החוק בצ'ילה. בשנת 1984, נשלחה על ידי מנכ"ל משרד החוץ בקשה נוספת להסגרתו של ראוף אל שר החוץ הצ'יליאני חיימה דל-ואייה, אלא שדל-ואייה הצהיר כי יהיה זה "בלתי הולם" לגרש את ראוף. ראוף התגורר אז בפרבר של סנטיאגו וטען בפני עיתונאים שהיה רק טכנאי ולא השתתף ברציחות. מכון ויזנטל הפעיל לחץ פרסומי וציבורי כבד על ממשלת צ'ילה להסגיר את ראוף, אך זו לא נכנעה.
ראוף מת מוות טבעי בשנת 1984. לווייתו כללה סממנים נאצים מובהקים.
יוסף אליהו הנקין
הרב יוסף אליהו הנקין (א' באדר א' תרמ"א - י"ג באב תשל"ג) (1881-1973) היה פוסק בולט בארצות הברית במאה ה-20 ומנהל ארגון 'עזרת תורה'.
תולדות חייו
נולד בקלימוביץ' שבפלך מוהילב (בבלארוס של היום), לאב שהיה ראש ישיבה. עד בר המצווה למד בקלימוביץ' ובעיירה הסמוכה קריטשוב אצל רב העיירה וחותנו לעתיד, חסיד חב"ד הרב יהודה לייב קריינדל. לאחר מכן למד שנה אחת בעיירה קרליץ. בגיל 16, בשנת תרנ"ז (1897), נסע לעיירה סלוצק ונעשה לאחד מראשוני התלמידים בישיבת סלוצק, שהוקמה באותה שנה על ידי הרב איסר זלמן מלצר ו-14 תלמידים שהגיעו איתו מישיבת סלובודקה.
לאחר שש שנות לימוד בסלוצק, שבהן הפך לתלמידו המובהק של הרב מלצר, הוסמך לרבנות על ידיו וכן על ידי הרידב"ז, הרב ברוך בער לייבוביץ שהיה אז רבה של הלוסק הסמוכה, והרב יחיאל מיכל הלוי אפשטין, בעל 'ערוך השלחן'.
רבנותו בגאורגיה
בשנת תרס"ג (1903), בגיל 22, נשא לאשה את פרידה רבקה, בתו של הרב יהודה לייב קריינדל מקריטשוב. לאחר שנה חזר לסלוצק, ובשנת תרס"ה (1904) נתמנה לרב באוני שבגאורגיה, בברכת הרב חיים סולובייצ'יק ובהשתדלותו של 'הרב מטעם' באוּנִי, דוד באזוב, שהכיר במהלך שהייתו בסלוצק. הוא שימש שם כארבע שנים כרב וראש ישיבה. לאחר מכן עבר לצחינוואלי, שם היה ר"מ בישיבתו של הרב אברהם חוולס, ובשנת תר"ע (1910) עבר לכהן כרב העיירה קולאשי, למשך שלוש שנים. לאחר שהשלטונות סירבו לאפשר לו להמשיך לגור שם, עבר לאחלציחה בה כיהן כרב, אך לאחר שממשל המחוז לא אישר את כהונתו עבר שוב לכותאיסי בה שימש מספר חודשים כר"מ. ובסוף שנת תרע"ג חזר לרוסיה הלבנה.
בתשע שנותיו בגאורגיה התמחה הרב הנקין במנהגי יהודי המקום, בפרט בנושאי גיטין וקידושין, ולשם כך עמד בקשר מכתבים עם רבנים ממזרח אירופה ומארץ ישראל, בהם הרב מלכיאל צבי הלוי טננבוים, הרב חיים סולובייצ'יק, הרב יוסף רוזין ואחרים. התפרסם במיוחד ויכוח שניהל עם אחד ממנהיגי היהדות המקומית, הרב מיכאל אליאשווילי, אודות מתנות שהיה נהוג שהחתן נותן לכלה בעת השידוך, אשר הרב הנקין טען שיש בהם קידושין. מכתביו ומאמריו מתקופה זו, שהתפרסמו במשך השנים בבמות שונות, מהווים מקור חשוב לתיאור חיי ומנהגי היהודים בגאורגיה אז.
רבנותו בסמאליאן
בחורף תרע"ד (1914), נתמנה בהשתדלותו של הרב מלצר לראש ישיבה בסטויפץ. באותה שנה הגיע לעיירה זו גם הרב אברהם ישעיה קרליץ ("החזון איש") כדי להחליף את רב העיר, הרב יואל סורוצקין, שאולץ על ידי השלטונות לעזוב את המקום, ובמשך כחצי שנה שהו הרב הנקין וה'חזון איש' זה לצד זה ואף למדו יחד.
אשתו הראשונה, שממנה נולדו ששת ילדיו, נפטרה באלול תר"פ. בסיוון תרפ"א הוא התחתן שנית עם חיה חנה קוזאקוב. לאחר קשיים ולחצים מצד השלטון הקומוניסטי, היגר עם משפחתו לארצות הברית בשנת תרפ"ג (1923) והתיישב ב'איסט סייד' של ניו יורק, שם התמנה לרב בית כנסת. בשנת תרפ"ה (1925) הוציא לאור את ספרו הראשון, פירושי איברא.
"עזרת תורה"
לאחר התייצבות המציאות הכלכלית בעולם המערבי, הוביל הרב הנקין את "עזרת תורה" לפרויקטים נוספים, ובראשם הקמת שיכונים בארץ ישראל עם מאות יחידות דיור מוזלות המיועדות לאברכים צעירים. שיכון אחד נבנה בבני ברק, ושניים נוספים בירושלים. זאת לצד המשך התמיכה המסורתית: בשנת תשל"ג (1973), שנת חייו האחרונה של הרב הנקין, נאמד מספר משפחות תלמידי החכמים שנתמכו מן הארגון בשבעת אלפים. שכרו של הרב הנקין בארגון היה נמוך מאוד והנאמנים היו מכריחים אותו להעלות את משכורתו.
הנצחתו
לאחר פטירתו נבנה בשכונת סנהדריה המורחבת שבירושלים בית כנסת הנקרא על שמו.
פועלו ההלכתי
לצד פעילותו ב"עזרת תורה" נודע הרב הנקין כאחד מגדולי הפוסקים בארצות הברית. בשנות הארבעים והחמישים (בטרם דרך כוכבו של הרב משה פיינשטיין, שהוציא בשנים תשי"ט-תש"כ את שלושת הכרכים הראשונים של שו"ת אגרות משה) רבים אף החשיבו אותו ל"מרא דאתרא של אמריקה" - ביטוי שבו השתמש כלפיו הרב יוסף שלום אלישיב.
לוח הדינים והמנהגים לבית הכנסת המבוסס על פסקיו, היוצא לאור על ידי "עזרת תורה", הוא הנפוץ ביותר בארצות הברית עד היום (לפי הערכות שונות) - בדומה ל'לוח ארץ ישראל' של הרב יחיאל מיכל טיקוצ'ינסקי בארץ ישראל; כמוהו, גם לוח "עזרת תורה" יוצא מדי שנה במהדורה כפולה - פורמט קיר, וחוברת כיס - ומופץ למאות בתי כנסת ברחבי ארצות הברית.
במיוחד נחשב למומחה ול'פוסק אחרון' בדיני גיטין; אופייניים בהקשר זה הם דבריו של הרב יצחק אייזיק ליבס: כמו כן עסק בענייני ציבור והנהגה שונים, ועמד בין השאר בקשרים עם הרבנים הראשיים לישראל לדורותיהם מחד, והרב יצחק זאב סולובייצ'יק מבריסק מאידך, ועוד. בשנת תשכ"ג (1963) נבחר לנשיא הכבוד של "אגודת הרבנים".
הרב הנקין נחשב לידידו של הרב משה פיינשטיין. השניים התגוררו בסמוך זה לזה ב'איסט סייד' של מנהטן, ולאורך עשרות שנות חייהם בניו יורק עמדו בקשרי הלכה מסועפים, כפי שתעיד בין השאר העובדה שהרב הנקין מוזכר בשו"ת אגרות משה עשרות פעמים - הרבה מעבר לכל פוסק אחר בן התקופה. כמו כן ישבו השניים בוועדות הלכתיות של "אגודת הרבנים", כדוגמת ועדת העגונות שפעלה בשנים תש"ו-תש"ח ודנה במאות מקרים, ופעמים רבות ישבו זה לצד זה בהרכב בית דין ("מותב תלתא") לדון בדיני תורה.
מתלמידיו
בשנותיו בארצות הברית הרב הנקין לא שימש ראש ישיבה ולא נתן שיעורים, אך היו רבנים רבים שלמדו אצלו באופן עצמאי ו'שימשו' אותו, בדיני גיטין ובתחומים אחרים, כדוגמת הרב חיים קרייזווירט, הרב יהודה דוד בלייך ואחרים. שלושה מהם, שהרבו ללמוד ממנו יותר מאחרים - הן בכתב והן בצורה בלתי אמצעית - ונחשבים עקב כך לתלמידיו היותר מובהקים בהלכה, הם:
ספריו
החל משנת תשע"ג (2013) החלה לצאת לאור מהדורה חדשה של כתביו, מסודרים מחדש ובצירוף חומרים רבים מכתב יד, תחת השם שו"ת גבורות אליהו (חלק א, אורח חיים, ליקווד תשע"ג; חלק ב יורה דעה, ליקווד תשע"ו).
All of the Lights
All of the Lights (בעברית: כל האורות) הוא שיר של אמן ההיפ הופ האמריקאי, קניה וסט. השיר יצא לאור בינואר 2011 בתור הסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבום הסטודיו החמישי של וסט, My Beautiful Dark Twisted Fantasy. בשיר, שהופק על ידי וסט, משתתפים מספר רב של זמרים, במספר הקלטות שונות כשלבסוף בחר וסט שמי שישתתפו בשיר יהיו הזמרת ריהאנה (פזמון וחלק גדול מהשיר), קיד קאדי (פסקה שלישית), אלטון ג'ון (סוף השיר ותחילת הפזמון), אלישיה קיז (קולות רקע) ופרגי (פסקה רביעית). בין האמנים שהשתתפו בהקלטות לשיר היו ג'ון לג'נד, דרייק, דה דרים ואלי ג'קסון.
השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-2 במצעד "שירי ה-R&B/היפ הופ הלוהטים" בארצות הברית, כשהגיע למקומות מכובדים במצעדים רבים במדינות שונות. השיר זכה לשבחים על ידי מבקרי מוזיקה רבים, אשר החמיאו להפקה המפורטת בשיר ולסגנון בנושא הדרמטי. בנוסף, זכה הסינגל בשני פרסי גראמי
וידאו קליפ
הקליפ לשיר צולם בחודש יציאתו כסינגל בבימויו של הייפ ויליאמס. בקליפ מופיעים וסט וריהאנה תוך כדי הבזקים, וקאדי מופיע בחליפת עור אדומה. בקליפ ישנה התייחסות לסרט Enter the Void מ-2009 של יוצר הסרטים הצרפתי, גספר נואי. הקליפ הופיע בבכורה באתר יוטיוב בערוץ ה-Vevo הרשמי של וסט. לאחר דיווחים כי ההבזקים בקליפ גורמים להתקפי אפילפסיה בקרב הצופים החולים ותגובה ציבורית מן ארגון האפילפסיה הבריטי, הופץ וידאו קליפ חלופי הכולל אזהרה כי לווידאו יש "פוטנציאל לעורר התקפים עבור אנשים הסובלים מאפילפסיה".
אנה קומננה
אנה קוֹמְנֶנֶה (ביוונית: Άννα Κομνηνή; 1 בדצמבר 1083 – 1153 בקירוב) הייתה נסיכה ביזנטית, מחברת ה"אלכסיאדה", שתיאר את ההיסטוריה של שלטונו של אביה, אלכסיוס הראשון והפך למקור בעל ערך פרו-ביזנטי על מסעי הצלב הראשונים. קומננה היא אחת מההיסטוריוניות הראשונות במערב.
חייה
אנה קומננה הייתה בתו הבכורה של הקיסר אלכסיוס הראשון ואיירנה דוקאינה. קומננה הייתה הבכורה משבעה אחים ואחיות והייתה בתו המועדפת של אביהם. באלכסיאדה היא כותבת על אהבתה להוריה ועל כך שמריה מאלניה גידלה אותה. האחרונה הייתה אמו של קונסטנטינוס דוקס שקוממנה התארסה לו בינקותה, כפי שהיה נהוג אז, והוא הוכרז כיורש העצר של אביה. אולם ב-1087 נולד אחיה, יוחנן השני, וכבן הקיסר היה הוא היה ליורש העצר. זמן קצר לאחר מכן מת קונסטנטין דוקס.
קומננה זכתה לחינוך מעולה ולמדה פילוסופיה והכירה לעומק את כתביהם של אריסטו ואפלטון ולמדה גם מדע, היסטוריה, מתמטיקה ושירה. ניקטאס כוניאטס כתב עליה שהיא הייתה מסורה ללימודי הפילוסופיה, מלכת כל המדעים, ומלומדת בכל תחום. מעבר ליכולותיה האינטלקטואליות, קומננה הייתה אחראית על בית יתומים ובית חולים גדול שאביה בנה בקונסטנטינופול.
ב-1097, שהייתה בת 15, נישאה לניקופורוס ברייניוס, גנרל, מדינאי והיסטוריון שהיה מבוגר ממנה בכעשרים שנה. נישואים פוליטיים אלה קישרו אותה למשפחת אצולה, שהייתה מעורבת במאבקי הירושה שקדמו להכתרת אלכסיוס הראשון. לניקופורוס ברייניוס ואנה קומננה נולדו ארבעה ילדים והיא כתבה שאלו לא היו נישואים מאהבה. בשנת 1108 תיעדה קומננה את חוזה דבול שעל תנאיו נשא ונתן בעלה.
יחד עם אמה אירנה דוקאינה, קשרה קומננה קשר בניסיון להדיח את אחיה יוחנן ולזכות בקיסרות עבור בעלה, בעת שהקיסר אלכסיוס היה חולה וחלש. אולם ניסיון זה נכשל וב-1118 ירש יוחנן השני את כס אביו. כשכבר היה אחיה קיסר ביזנטיון, ניסתה שוב להדיחו ונכשלה בשנית, הפעם משום שניקופורוס עצמו סירב לקחת את חלקו בתוכנית ברגע האחרון. על קשר זה נענשה באובדן כל רכושה ומעמדה המלכותי, ועברה להתגורר במנזר מרוחק עם אמה ואחת מאחיותיה אליה, בעוד שבעלה נותר אחד מיועציו הקרובים של יוחנן השני.
היא חיה במנזר עד יום מותה, בהקדישה את זמנה ללימוד ולכתיבה. תאריך מותה המדויק אינו ידוע. היא עוד הייתה בחיים ב-1148, שנת השלמת האלכסיאדה, וככל הנראה נפטרה בין 1148 ל-1154.
כתיבתה ההיסטורית
ביוזמתה של חמותו, החל ניקופורוס ברייניוס לכתוב את הכרוניקה של משפחת קומננוס במאה ה-11, במיוחד של השנים 1070–1079, אך לא הספיק לכתוב הרבה בטרם מת ב-1137. בגיל 55 החליטה אנה קומננה להשלים את מלאכתו הבלתי גמורה. אלכסיאדה, הכתובה ביוונית ביזנטית, מתארת את חייו של אביה לפני שהיה לקיסר וימי שלטונו תוך התייחסות להיסטוריה הפוליטית והצבאית שלו. קומננה מתארת בטקסט גם את המלחמה הביזנטית עם הנורמנים, ומסע הצלב הראשון, שבו השתתף אלכסיוס. אלכסיאדה מתארת היבטים רבים של חיי התקופה, כמו גם קרבות וכלי נשק שהיו בשימוש.
נקודת המבט שספרה מספק על מסע הצלב הראשון היא ייחודית, בכך שהיא מייצגת את מה שחשבו הביזנטים במזרח על מעשיהם של יריביהם הלטינים ממערב, בתקופה חשובה זו. עוד מספק הספר מבט פנימי אל החצר הביזנטית, המתבטא בפרטים כגון מנהגן של נשות הקיסרים ללדת בחדר בארמון המצופה בפורפיר ארגמני.
סגנון הספר בנוי לפי סגנונם של תוקידידס ופוליביוס, אותם קראה אנה קומננה וביקשה לחקות. הכרונולוגיה של האירועים בספר סדורה בדרך כלל, אם כי היא נחלשת ביחס לתקופה שבה הייתה המחברת מבודדת בגלות.
האלכסיאדה היא גם אחד המקורות האירופאיים המוקדמים המזכירים את משחק השחמט, בו נהג אלכסיוס לשחק עם קרוביו. אנה קומננה מייחסת את מקור המשחק העתיק לאשורים.
קייס צ'ויס
קייס צ'ויס (K's Choice) היא להקת רוק מאנטוורפן, בלגיה. את הלהקה מובילים האחים סאם בטנס (שירה וגיטרה) וחרט בטנס (גיטרה, קלידים ושירה), וחבריה הנוספים הם אריק גרוסמן (בס), יאן ון סיכם (גיטרה) וקואן ליקנס (תופים).
היסטוריית הלהקה
בתחילת שנות התשעים ניגנו האחים בטנס בלהקה החובבנית "The Basement Plugs", שם התגלה סאם (שאז עדיין היה ידוע כשרה) על ידי חברת תקליטים. תחת השם "שרה בת'", שנשמע יותר אנגלי, ביצע סאם מספר שירים שהופיעו בפסקולים. הוצע לו חוזה והוא הקים עם חרט להקה בשם "The Choice", ובשנת 1993 הם הקליטו את הדיסק הראשון שלהם, The Great Subconscious Club.
בשנת 1994 מנתה הלהקה חמישה חברים: סאם וחרט בטנס, יאן ון סיכם, קואן ליקנס ואריק ורהיידן. החמישה הופיעו בגרמניה וארצות הברית וחיממו את הלהקה אינדיגו גירלז. כשהגיעו לארצות הברית גילו שקיימת עוד להקה בשם The Choice וכדי להימנע מסיבוכים משפטיים שינו את שמם ל-K's Choice, אחרי שעברו על האלפבית האנגלי והחליטו שהאות K הכי מתאימה לפני המלה Choice. בהתחלה הם סיפרו שהם בחרו להיקרא על שם הדמות יוזף ק. בספר "המשפט" של קפקא, אך יותר מאוחר גילו שהבחירה הייתה שרירותית.
ב-1995 הקליטה הלהקה את הדיסק Paradise in Me. הסינגל הראשון מתוך דיסק זה, "Not an Addict", זכה להצלחה בינלאומית. בתקופה זו ללהקה לא היה בסיסט קבוע, והמתופף קואן ליקנס הוחלף על ידי בארט ון דר זיו. במשך שנה הם חיממו את אלאניס מוריסט, שבחרה בהם אחרי ששמעה אותם בפסטיבל אירופאי.
ב-1998 השלימה הלהקה את הקלטת הדיסק השלישי שלה, Cocoon Crash, אחרי שאריק גרוסמן האמריקאי נהיה הבסיסט הקבוע. מדיסק זה יצא הסינגל "Everything for Free", שהצליח בכל אירופה וגם בישראל. בשנת 2000 הוציאה הלהקה את הדיסק Almost Happy עם המתופף קואן ליקנס, שחזר והחליף את בארט ון דר זיו.
ב-2003 החליטו חברי הלהקה לחדול מפעילות משותפת, והאחים בטנס יצאו לעבוד על קריירות הסולו הנפרדות שלהם. סאם הוציא את הדיסק Scream בשנת 2005, ובעקבותיו יצא למסע הופעות עולמי. חרט הקים להקה בשם Woodface, והוציא את הדיסק הראשון שלו בספטמבר 2005.
בשנים 2007–2008 פתחו חרט ולהקתו Woodface מספר הופעות של סאם. במהלך ההדרן של אותן הופעות ביצעו משיריה של קייס צ'וייס. באוגוסט 2009 התקיימה הופעת איחוד רשמית של הלהקה במסגרת פסטיבל Folk Dranouter, ולאחריה שבה הלהקה לפעילות משותפת. אותה שנה הוציאה Sony Music את אלבום האוסף "The Essential K's Choice".
אלבומה החמישי של הלהקה "Echo Mountain" נקרא על שם האולפנים בהם הוקלט באשוויל, צפון קרולינה. האלבום יצא לאור ב-26 במרץ 2010, כשהשירים "When I Lay Beside You" ו-"Come Live The Life" יצאו כסינגלים מתוכו.
ב-2011, הקליטו סאם וחרט אלבום אקוסטי עוקב ל-"Echo Mountain" שנקרא "Little Echoes". לאלבום זה ולסיבוב ההופעות המוקדש לו, צירפו רק את הקלידן ריינאוט סווינן.
אלבומה השביעי של הלהקה, "The Phatnom Cowboy" יצא לאור ב-24 באפריל 2015. כשהשיר "Private Revolution" יצא כסינגל ב-6 בפברואר 2015. בעקבות האלבום יצאה הלהקה למסע הופעות בינלאומי, במסגרתו הופיעה ב-1 בספטמבר 2015 בפעם השישית בישראל, במועדון הבארבי.
במאי 2019 הודיע סולן הלהקה סאם בטנס (שהיה ידוע עד אז בשם 'שרה') בעמוד ה-YouTube שלו על היותו גבר טראנסג'נדר. בנוסף הודיע שעקב נטילת הורמונים במסגרת התהליך צפוי קולו להשתנות ולהתעבות.
מוזיקה
סגנון המוזיקה של הלהקה ניתן לשיוך לז'אנר הרוק או רוק פולק. השירים מבוצעים על ידי הזמר היוצר ומבוססים על גיטרות. השירים נמצאים בטווח הנע בין שירה עדינה ואישית של הזמר היוצר לבין שירים עזים, נמרצים ורועשים. קולו המעושן והמסתורי של סאם הוא המאפיין הבולט ביותר של הלהקה. בשבע השנים שבין The Great Subconscious Club ו-Almost Happy השתנה סגנון המוזיקה מסגנון גולמי המבוסס על גיטרות לסגנון מעודן יותר. סאם וחרט כותבים ומלחינים את כל שיריהם. רובם נכתבים בנפרד. בשיריו של סאם הוא מנסה בעיקר לבטא את רעיונותיו, ולעיתים כותב שירים שטותיים ואירוניים. הנושא העיקרי שחרט כותב עליו הוא אובדן של אהוב. דבר זה הוביל את חרט להגיב על השיר "Virgin State of Mind" כך: "כשתקשיב למילים בפעם הראשונה, תתקשה להבין את משמעותם. בהאזנה שנייה, מכל מקום, תמצא את האמת הבסיסית במילים הצפונות. אם כך היה, הבא זאת לידיעתי."
פאליווד
פאליווד (באנגלית: Pallywood) הוא הלחם בסיסים של המילים "פלסטינים" ו"הוליווד". המונח משמש גורמים פרו-ישראליים כדי לתאר הטיות פוליטיות בתקשורת, עיוות עובדות וזיוף, הנעשים על ידי פלסטינים וערבים אחרים במסגרת מלחמתם התעמולתית בישראל ויחסי הציבור שהם מנהלים נגדה כדי ליצור תדמית שלילית, לה ולחיילי צה"ל.
את המושג הזה טבע פרופסור ריצ'רד לנדס, חבר סגל אוניברסיטת בוסטון, ככותרת הסרט שהפיק: "על פי מקורות פלסטיניים". הסרט מראה אירועים שכאלה ומתאר כיצד מתבצעת הטעיית התקשורת הזו, על ידי הערבים בכלל ועל ידי הפלסטינים בפרט. בשנים שלאחר הפקת הסרט החל המושג להשתרש ונעשה בו שימוש גם בהקשרים רחבים יותר.
פאליווד: על פי מקורות פלסטיניים
סרטו של פרופסור ריצ'רד לנדס, פאליווד: על פי מקורות פלסטיניים הוא סרט אינטרנט בן 18 דקות. לנדס ואחרים טוענים בו שממשלת ישראל איננה נחרצת דיה במאבקה נגד הדיווחים הפלסטיניים הכוזבים על אירועים שונים בסכסוך.
לנדס מראה בסרט שורת צילומים, שנעשו בעיקר על ידי צלמים עצמאיים פלסטינים ושהיו בגדר זיוף, עיוות עובדות או ביומן. הוא טוען שההטעיה העקבית של התקשורת (שהוא מכנה "פאליווד") הייתה קיימת כבר במלחמת לבנון הראשונה, ושעורכי החדשות אינם בודקים די את אמינות הצילומים הפלסטיניים.
במסגרת זו, לנדס מתמקד בין השאר גם במקרהו של מוחמד א-דורה. בשעתו נטען שהילד הפלסטיני הזה נהרג על ידי צה"ל בתחילת האינתיפאדה השנייה, והטענה קיבלה כביכול גיבוי בסרט מצולם של האירועים. הצילום של מות הילד כביכול שימש כחומר תבערה מובהק לאירועי האינתפאדה בשנים שלאחר מכן.
לנדס קובע בהקשר זה בסרטו שדובר בצילומים מבוימים, ובעקבות תביעת דיבה שהוגשה נגדו עקב כך, קבע בית משפט בצרפת שקביעתו זו איננה בגדר הוצאת דיבה, וזאת על בסיס עדות מומחה שהעיד באותו בית משפט צרפתי. על פי אותה חוות דעת מומחה, יש חשד סביר שהאירוע של מות הילד כביכול בוים, ושאם א-דורה בכל זאת כן נהרג, אזי זה יכול היה לקרות אך ורק מאש פלסטינית ולא מאש ישראלית. עם זאת בשנת 2013, בעקבות קביעה של ערכאה משפטית גבוהה יותר בצרפת, הרשיע בית משפט צרפתי בשנת 2013 את פיליפ קרסנטי בהוצאת דיבה, על הטענה כי הצילומים מבוימים, והשית עליו קנס של 7,000 אירו.
לנדס מסיק בסרטו ש"צלמים פלסטינים, במיוחד כאשר אין זרים בסביבה, עוסקים בביום עקבי של תמונות אירועים".
שימוש רחב יותר במושג
העיתונאית רות בלום, שכתבה ב"ג'רוזלם פוסט", מתארת את "פאליווד" כמושג שנטבע על ידי ריצ'רד לנדס בהתייחס ל"הפקות שבוימו על ידי הפלסטינים לפני (ולעיתים תוך שיתוף פעולה של) צוותי רשתות טלוויזיה מערביות, במטרה לקדם תעמולה אנטי-ישראלית מוסווית כחדשות". לנדס עצמו מתאר מושג זה כ"מושג שטבעתי לתיאור חומר מבוים המוסווה כחדשות". בנוסף למקרה א-דורה, לנדס מספר גם על מקרים רבים אחרים, אותם הוא מתאר כמקרים של פאליווד. על פי בלום, טענותיו הקשות של לנדס יצרו לו מוניטין, בחוגים מסוימים, כ"ימני", ה"תומך בתאוריות קונספירציה".
כנגד מכפישיו של לנדס הועלו על ידי רבים אחרים, לרבות מספר תחקירני תקשורת, טענות דומות לאלה שהוא עצמו העלה, במיוחד לאחר שכמה אירועי הטעיית התקשורת הוכחו במהלך מלחמת לבנון השנייה. ידועה בהקשר זה למשל, פרשת תצלומי עדנאן חאג'.
מכון מקינזי, קבוצת חשיבה ביטחונית קנדית, טען כי "לאחר היסטוריה ארוכה של הצגות לפני המצלמות, המונח הציני "פאליווד", לשירותי החדשות של הפלסטינים, הופך למובן".
לאחר מקרה א-דורה הזכירו פרסומים רבים את המושג פאליווד. היו שכינו פרסומים אלה, בשל כך, פרסומים ימניים. אכן, במושג פאליווד השתמשו גם כמה פרשנים שמרנים כמו דייוויד פרום ומישל מלכין.
פול שניידרייט הקנדי כתב: "ראינו מקרים בהם הרוגים פלסטינים, הנישאים על אלונקות, נופלים, ואז, בכוחות עצמם, מטפסים עליהן. ראינו דו"חות על טבח, כמו בג'נין ב-2002, שהתבררו, לאחר חקירה עצמאית, כהגזמה פראית. אין צורך לומר שמקרים שכאלה אינם יוצרים אמון כלפי טענות פלסטיניות נוספות, לפחות עד שיתבררו כאמיתיות".
אחרי הקרב בג'נין ב-2002, תיעד מזל"ט של צה"ל הלוויה מבוימת, בה נראו פלסטינים סוחבים על אלונקה אדם שהתחזה למת. במהלך ה"הלוויה" הפילו הפלסטינים בטעות את האלונקה וה"מת" קם על רגליו וטיפס שוב על האלונקה.
בנוסף נטען שצילומים רבים שהוצגו בזמן ממלחמת לבנון השנייה בוימו על ידי חזבאללה, תופעה שכונתה לעיתים, על אותו משקל, "חזבוליווד".
במהלך העימותים בגבול ישראל-עזה בשנת 2018 תועדו הפלסטינים מביימים פציעות ונפגעים.
יאן אובלק
יאן אובלק (בסלובנית: Jan Oblak; נולד ב-7 בינואר 1993) הוא כדורגלן סלובני, המשחק בעמדת השוער בקבוצת אתלטיקו מדריד ובנבחרת סלובניה.
קריירת מועדונים
ב-14 ביוני 2010 אובלק חתם בקבוצה הפורטוגזית בנפיקה ליסבון. בתחילת עונת הושאל השוער לביירה מאר, ובפגרת החורף של אותה עונה עבר לאולהאננסה. בשתי הקבוצות לא זכה אובלק להופיע בליגה. בעונה שלאחר מכן הושאל אובלק לאוניאו לייריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-15 בינואר 2012, במשחק התיקו 2-2 מול נסיונאל מדיירה.
לקראת עונת הושאל אובלק לריו אבה. במדי הקבוצה ערך 31 הופעות בכל המסגרות. בשנת 2013 שיחק אובלק שני משחקים בקבוצת המילואים של בנפיקה, בנפיקה ליסבון B.
באוגוסט 2013 האריך אובלק את חוזהו בבנפיקה, עד שנת 2018. במהלך עונת קיבל אובלק מספר הזדמנויות לשחק. באותה עונה, אובלק הופיע ב-16 משחקי ליגה, וב-14 מהם לא ספג שערים. בכך סייע לבנפיקה לזכות באליפות פורטוגל. בנוסף הופיע אובלק בשלושה משחקי הגביע הפורטוגזי ובשלושה משחקי גביע הליגה הפורטוגזית. בשני המפעלים שיחק במשחקי הגמר ולא ספג שערים, ובכך סייע לקבוצתו לזכות בגביעים. בנוסף, באותה עונה הגיעה בנפיקה לגמר הליגה האירופית, בו הפסידה לסביליה בדו-קרב בעיטות עונשין. אובלק עמד בשערה של בנפיקה באותו משחק, וב-120 דקות לא ספג שערים.
בעונת 2020/2021 זכה עם אתלטיקו מדריד באליפות ספרד, ואובלק זכה בתואר שחקן העונה בליגה הספרדית.
נבחרת סלובניה
ב-11 בספטמבר 2012 ערך אובלק את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סלובניה הבוגרת, בהפסד 1–2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
אלכסנדר
{{פירושונים| שם פרטי:
שם משפחה:
אחר:
ראו גם
}}
מעטים מול רבים (סרט)
מעטים מול רבים (תורגם לעברית גם כמבצע בורמה ודם רותח; באנגלית: Never So Few) הוא סרט רומן מלחמתי שהופק באולפני MGM בשנת 1959. את הסרט הפיק וביים ג'ון סטאורגס, הסרט הוא עיבוד לרומן מאת טום צ'מאלס.
עלילה
בשנת 1943 בבורמה, יחידה של אמריקאים ובריטים המשרתים תחת המשרד לשירותים חשאיים, חוברת לקוצ'ינים המקומיים כדי להילחם בצבא היפני. היחידה, הנמצאת תחת הפיקוד המשותף של קפטן טום ריינולדס (פרנק סינטרה) וקפטן דני ד'מורטימר (ריצ'רד ג'ונסון) ובהדרכתו של מנהיג המקומיים, נאוטאונג, מתוסכלת מהשירות הארוך והמייגע, האספקה המועטה, והעדר הטיפול הרפואי. לאחר מארב בו היחידה מחסלת מחלקה יפנית, עוזרו של טום נפצע קשה. ביודעו, כי מכיוון שאזל המורפיום, עוזרו ימות מוות ארוך ומייסר. יורה בו טום, מבהיל את דני במעשהו.
לאחר מכן, מתקשר טום בזעם אל מפקדת הצבא, הנמצאת בכלכותה ודורש להפגש עם מפקדיו. כמה ימים לאחר מכן בכלכותה, נפגשים טום ודני עם טוראי ביל רינגה (סטיב מקווין), שצוות להיות הנהג שלהם. באותו הערב, במהלך ארוחת הערב, השניים נתקלים במפקד האזורי של המשרד לשירותים חשאיים, קולונל פרד פרקסון (רוברט בארי), המציג אותם בפני הסוחר העשיר, ניקו ריגאס (פול הנריד), וחברתו קרלה וסארי (ג'ינה לולובריג'ידה). טום נמשך מיידית לקרלה ומזמין אותה לרקוד, אך היא לועגת למוצאו האמריקאי הממוצע. כאשר השניים מתכוננים לעזוב, ניקו מזמין את השניים לביתו שנמצא בהרי ההימלאיה.
טום והאחרים, חוזרים ליחידתם ומספיקים לחגוג את חג המולד עם החיילים, אך החגיגה נקטעת כשהיפנים תוקפים במפתיע וטום נפצע. רינגה אז לומד מחקירת חייל יפני שבוי, כי ההתקפה הצליחה עקב מידע פנימי שהיה להם. עוזרו של טום מזדעזע כאשר נודע לו, כי האחראים לבגידה היו כמה מחייליו. כאשר טום מורה להוציא להורג שניים מהבוגדים, טרוויס, הרופא, מוחה נחרצות, אך טום מתעקש, כי לוחמת הג'ונגל האכזרית דורשת החלטות נחרצות וקשות. טרוויס אז שולח את טום ואת הפצועים האחרים לבית החולים בכלכותה כדי שיחלימו. בבסיס בית החולים, פרקסון נותן לטום הוראות חדשות, להשמיד את שדה התעופה באובאצ'י, ליד הגבול עם סין. כאשר טום מתנגד, מאחר שליחידתו חסר הציוד כדי שההתקפה תצליח, פרקסון מבטיח לו כי הם יקבלו אספקה מבני בריתם הסינים. מאוחר יותר, קרלה מבקרת את טום ומזמינה אותו לשהות עימה כשיחלים. יום לפני חזרתו ליחידה, טום הולך לבקר את קרלה, אך מתאכזב למצוא אותה במלון מפואר, על חשבונו של ניקו. טום מבקר את קרלה, על חוסר יכולתה לוותר על תשוקתה למותרות ועוזב אותה כועס ופגוע.
טום חובר אל יחידתו והם יוצאים אל המשימה. כאשר שיירת האספקה אינה מגיעה בזמן שנקבע, טום מחליט כי עליהם לתקוף בכל זאת. על אף שהמשימה מצליחה, עוזרו של טום וכמה חיילים אמריקאים נהרגים. כאשר היחידה חוזרת מהמתקפה, הם נתקלים בשרידי שיירת האספקה, ובעדויות לכך שהיא הותקפה מהצד הסיני של הגבול. טום מחליט אז לרדוף אחר הבוגדים הסינים, למרות מחאתו של דני. היחידה מאתרת את המחנה הסיני עם רדת הלילה ומאתרת את אוהל האספקה שלהם. לאחר שהם מוצאים כמה פרטים מזהים של חיילים אמריקאים, טום מבין כי המורדים הרגו כמה מהם. דני מתרגם כמה צווים רשמיים מהממשלה הסינית, המרשה לכוחות עצמאיים להילחם בכוחות זרים בתוך ומחוץ לגבול הסיני הקרוב, כמו כן הצו מאשר כי חלוקת השלל תתבצע שווה בשווה, בין הכוחות המורדים לבין הממשלה הסינית. טום מעיר את הסינים הישנים במחנה ומחזיק אותם תחת משמר. אך כאשר הוא יוצר קשר עם המפקדה, הוא מקבל פקודה לסגת מכיוון שהסינים הגישו תלונה רשמית על חדירתו לשטחה של סין. בזמן שטום מתייעץ עם דני, בנוגע לאסירים, חייל סיני מפתיע אותם והורג את דני. טום אז שולח הודעה למפקדה, בה הוא דוחה את הפקודה לשוב על עקבותיו ומורה לרינגה להוציא להורג את השבויים. כאשר הם חוזרים לבורמה, טום מקדם את רינגה וממנה אותו למפקד היחידה, משם הוא יוצא לכלכותה ומושם במעצר בית. קרלה מבקרת את טום, ומתוודה בפניו כי היא לא יכלה לספר לו זאת קודם, אך ניקו עובד בשירותים החשאיים והיא עוזרת לו. קרלה אז מייעצת לטום שיאמר כי עייפות הקרב, היא שגרמה לו לחדור לתחומי סין, אך הוא מסרב.
מאוחר יותר, פרקסון וצוות הקצונה הגבוהה בראשו של גנרל סלואן, מבקרים את טום המראה להם את הצווים של הסינים. הגנרל מייעץ לטום לא להראות את הצווים הסיניים ומציע לטום להתנצל בפני נציגי הממשלה הסינית. טום מסרב ומציע לגנרל את תגי החיילים האמריקאים שמצא במחנה הסיני. פסיכיאטר מובאה אל טום, כדי שיבדוק את מצבו הנפשי, אך טום מסרב לשתף פעולה. הנציגים הסיניים מגיעים, וסלואן, באופן בלתי צפוי, מצטרף לצד של טום, ודורש כי מפקדי הלוחמים הסיניים שקטלו חיילים אמריקאים ימסרו לאמריקאים ושהסינים יתנצלו בפני הממשל האמריקאי. הסינים עוזבים וסלואן מגלה כי הממשלה הסינית כבר התנצלה בפני האמריקאים והם פותחים בחקירה על הרציחות. טום מזוכה מכל אשם ומתאחד עם קרלה.
ז'רנובייץ
ז'רנובייץ (בפולנית: Żarnowiec) הוא כפר בפרובינציית שלזיה שבפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
מיקום
ז'רנובייץ שוכן בפולין קטן בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה, במחוז זוויירצ'ה, על נהר פיליצה, בין הגבעות של רמת קרקוב-צ'נסטוחובה. הוא נמצא במרחק 32 ק"מ מזרחית מזוויירצ'ה, 50 ק"מ מקרקוב ו-67 ק"מ צפונית-מזרחית מהבירה האזורית קטוביצה. על אף היותו חלק מפרובינציית שלזיה, היישוב לא היה מעולם חלק מחבל שלזיה. עד שנת 1975 היה קשור מנהלית לערים קרקוב וקיילצה מפולין קטן.
תולדות היישוב
היישוב ז'רנובייץ נזכר לראשונה בסוף המאה ה-11, ובראשית המאה ה-14 הוענקו לו זכויות עיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בארמון בעיר הוגלתה רעיתו השנייה של קז'ימייז', אדליידה מהסן. בהמשך, היה היישוב לאחד ממרכזי הקלוויניזם בפולין. באמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בשנת 1869, בעקבות השתתפות היישוב במרד ינואר, ביטלו הרוסים את מעמדו העירוני.
יהודי ז'רנובייץ
קהילה יהודית מאורגנת התקיימה בז'רנובייץ מהמאה ה-18, ובאמצע המאה ה-19 היוו היהודים כמחצית מתושבי היישוב, ורבים מהם היו חסידים.
בשנת 1919 הופצה נגד יהודי הכפר עלילת דם. בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי הכפר ממקרים גוברים והולכים של תקיפות אנטישמיות מצד שכניהם הפולנים.
כמה ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכבש הכפר בידי הגרמנים. בתקופה זו נמנו בו כ-1,000 יהודים, ביניהם עשרות פליטים מקרקוב, ועד מהרה הוטלו עליהם גזירות שונות, ומונה במקום יודנרט, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדים יהודים לעבודות כפייה. מסיבה שאינה ידועה היודנרט שמינו הגרמנים בזרנובייץ' פורק בתחילת 1941 על ידי הגרמני הממונה עליו. מאוחר יותר באותה שנה מינו הגרמנים יודנרט חדש ובראשו מאיר קורנברג. היודנרט פעל רבות למען יהודי זרנובייץ', ובין היתר הוא דאג לחילוק מזון לילדי הקהילה, תרופות בחינם והעמדת צוות תברואה שהשתדל ככל יכולתו למנוע התפרצויות מחלות מידבקות והקפיד על היגיינת חברי הקהילה וכמו כן על היגיינת המגורים. הופעל על ידי נשים יהודיות מטבח ציבורי בו חולקו קרוב ל-200 ארוחות חמות לנזקקים יום-יום. היודנרט אף השיג מהשלטונות הגרמניים הקצבות של מצרכי מזון בסיסיים כמו לחם, תפו"א וסוכר.
באותה שנה פתח הארגון יס"ס (עזרה עצמית ליהודים) סניף בז'רנובייץ שפעל לעזרה סוציאלית לקהילה היהודית. אמנם כוונותיו של הארגון היה לקיים בז'רנובייץ קורסים מקצועיים לאלקטרוניקה, נגרות וכו', אך בקיץ 1942 נלקחו כ-300 מיהודי ז'רנוביץ לעבודות כפייה שונות, מה שפגע בתכנון זה.
ב-5 בספטמבר 1942 נערכה ביישוב אקציה, בה רוכזו היהודים בכיכר השוק בכפר, הועלו לעגלות, והוסעו לתחנת הרכבת בוולברום. למחרת, נערכה בהם סלקציה. הכשירים לעבודה שולחו למחנות עבודה, וכל היתר שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
דוד מאיר דרוקמן
הרב דוד מאיר דרוקמן (נולד בז' באלול תש"ז, אוגוסט 1947) הוא רבה של קריית מוצקין, רב קהילת חב"ד בקריות וסגן יו"ר עמותת הרבנים "פיקוח נפש".
ביוגרפיה
נולד בירושלים למשה ולדבורה (נכדתו של הרב ברוך מנדלבוים, "הרב מטורוב"). בילדותו עבר להתגורר בקריית מוצקין, שם כיהן אביו כנציג המזרחי ופא"י ברשות המקומית.
למד בישיבת פרחי אהרן ובישיבת כפר הרוא"ה, שם החל ללמוד בספר התניא והתקרב לחב"ד. בעקבות כך עבר לישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד ולישיבת תורת אמת בירושלים. בשנת תשכ"ז נסע ללימודים בישיבת חב"ד המרכזית בניו יורק. לאחר חזרתו לישראל המשיך את לימודיו בכפר חב"ד.
בתש"ל נישא לסטרנה, בתם של הרב שניאור זלמן וחיה ברונשטיין, ועבר לגור בכפר חב"ד. בהמשך עבר ללמוד בירושלים והוסמך לרבנות עיר על ידי הרבנים הראשיים לישראל הרב מרדכי אליהו והרב אברהם שפירא. בנוסף עשה 'שימוש' בהוראה אצל חבר הבד"ץ של העדה החרדית, הרב מאיר ברנדסדורפר. במקביל ללימודיו עבד בהוראה ובניהול הסמינר למורות "בית רבקה" בכפר חב"ד. שירת ברבנות הצבאית. בשנים אלה שימש כמזכיר הוועד הרוחני של כפר חב"ד.
בשנת 1982, תשמ"ב החל לכהן כרב שכונה בקריית מוצקין, ובשבט תשמ"ז הוכתר כרב העיר האשכנזי. השלים לימודי דיינות בכולל מוסדות אריאל בראשותו של הרב שאר ישוב כהן.
עם פטירתו של רב העיר הספרדי, הרב יוסף אוחנה, נותר הרב דרוקמן רב העיר היחיד.
דעותיו ופעילותו הציבורית
הרב דרוקמן היה חבר המטה העולמי להצלת העם והארץ, וסגן יו"ר קונגרס הרבנים למען השלום. הוא נמנה עם "הזרם המתון" בחב"ד בסוגיה המשיחית.
לפני המקום
תמצית העלילה
הסופר חיים באר, שהוא המְסַפֵּר, חש שאינו יכול להשלים את הספר שבכתיבתו החל, "מלים ללא ארץ". ספר זה, ששורשיו בחרדתו של באר לעתידה של מדינת ישראל, עוסק במרטין למברג, ההוגה תוכנית להקמת ספרייה מחוץ לישראל, שאוסף הספרים העבריים שלה יהיה עשיר מזה של הספרייה הלאומית, ובכך יאפשר המשך קיומה של התרבות העברית גם ללא הארץ המהווה את מרכזה כעת.
דוד מאיר דרוקמן
דעותיו ופעילותו הציבורית
ב-2004, עם פרסומו של הסכם ז'נבה יצא בקריאה לשרוף את ההסכם, והדבר גרר דרישה להעמידו לדין. הרב דרוקמן התבטא על יאסר ערפאת כי הוא מגלם את דמותם של הנאצים. בעקבות זאת אסר עליו שר החינוך דאז יוסי שריד להיכנס לבתי ספר ולמוסדות חינוך ממלכתיים.
לפני המקום
תמצית העלילה
באר נענה לפנייתו של איל הנדל"ן רפאל זוסמן, המציע לו להגיע לפגישה בת ימים אחדים בברלין, של ועדת היגוי למפגש חצי שנתי שהוא מארגן לזכר בתו המנוחה מרים. בברלין פוגש באר את סוחר ספרי היודאיקה שלמה רפופורט, את מזכירתו הגרמנייה של זוסמן, ד"ר קתרינה זיגל, ואת חוקר הספרות הווינאי, פרופ' פליקס בילקר-בולקר, הזכור לבאר מהתקופה שפעל בתל אביב כמשורר הכנעני נמרוד נמרוד. שיחותיו של באר עם אנשים אלה עוסקות בספרים שנעלמו בשואה ובגורלם של יהודים שנספו בשואה, בכתביה של אלזה לסקר-שילר, שבהם עסקה עבודת הדוקטור של קתרינה זיגל, ובקשייו שלו להתקדם עם כתיבת ספרו.
דוד מאיר דרוקמן
דעותיו ופעילותו הציבורית
במהלך ההכנות לתוכנית ההתנתקות היה הרב דרוקמן מתנגד בולט של התוכנית והוא קרא לסירוב פקודה מטעמים הלכתיים. הרב דרוקמן אף הודיע כי הוא עובר להתגורר בגוש קטיף כאות הזדהות עם מאבק התושבים. בעקבות אמירותיו החליטה השרה ציפי לבני להגיש לבית-הדין המשמעתי לרבני עיר קובלנה משמעתית נגדו. התנועה הרפורמית בישראל הגישה נגדו עתירות שונות לבג"ץ, בסופו של דבר הודיעה לשכת שר המשפטים שאין בסיס חוקי להאשמות נגדו.
לפני המקום
תמצית העלילה
שלמה רפופורט מבטיח לבאר לקחת אותו לביקור בשתי ספריות, שהן "הספריות החשובות ביותר באירופה כיום". מתברר שאחת הספריות, ספרייתו הפרטית של רפופורט, נמצאת בביתו, בחדר שעל דלתו השלט "בית הספר", ובה ספר יחיד, ספרו של אנ-סקי "חורבן היהודים בפולין, גליציה ובוקובינה" (בגרסתו המקורית, ביידיש), ובתוכו דפים שרופים אחדים מהמהדורה הראשונה של סיפורו של קפקא, "הגלגול", שאותם הציל אביו של רפופורט בבוקר שלמחרת שריפתם בכיכר בבל. "הספרייה שלי הייתה הספרייה המושלמת של המאה העשרים עד שקמה הספרייה החדשה שאנו נוסעים אליה וגזלה ממנה את הבכורה" אמר רפופורט לבאר, והוביל אותו אל "ספרייה" - האנדרטה שהקים מיכה אולמן בכיכר בבל לזכר לזכר אירוע שריפת הספרים בכיכר.
דוד מאיר דרוקמן
דעותיו ופעילותו הציבורית
הרב דרוקמן מתנגד חריף לציונות בכלל ולציונות דתית בפרט, והוא מרבה להתבטא בנושאים אלו.
לפני המקום
תמצית העלילה
בדומה לתוכנית של מרטין למברג, עוסק גם בילקר-בולקר בהקמתה של ספרייה בארצות הברית, שתתבסס, בין השאר, על "כמה וכמה ספריות פרטיות של סופרים וחוקרים ישראלים בעלי שם. במסגרת זו הוא מציע לבאר למכור את ספרייתו תמורת סכום גבוה. כאשר באר מספר על הצעה זו לאשתו, היא משכנעת אותו שלא להיענות לה, ומנמקת זאת, בין השאר, במילים: "הספרייה שלך הלוא היא, בעצם, הביוגרפיה שלך".
ועדת ההיגוי מתכנסת בווילה של הקולוקוויום הספרותי של ברלין (LCB), שעל גדות אגם ואנזה, שממנה נשקפת על החוף שממול הווילה שבה התכנסו, בדיוק 63 שנים קודם לכן, משתתפיה של ועידת ואנזה, שבה גובש "הפתרון הסופי", להשמדת יהדות אירופה. בסיום המפגש של ועדת ההיגוי מציע באר שהמפגש החצי שנתי הבא, המתוכנן להתקיים באילת, יעסוק בבארה של מרים.
דוד מאיר דרוקמן
דעותיו ופעילותו הציבורית
ב־2009 האשים הרב דרוקמן את חסידי גור בסדרת הטרדות טלפוניות נגדו, בשל מאמר שפרסם בעיתונות, ובו תקף את תמיכת מפלגת אגודת ישראל בתוכנית ההתנתקות, והתפרש כביקורת כלפי האדמו"ר מגור.
לפני המקום
תמצית העלילה
מסיבה שאינה ידועה למספר, המפגש המתוכנן לא התקיים, אך כעבור שנה וחצי, בעת מלחמת לבנון השנייה, הוא חוזר לברלין, בהזמנת הקולוקוויום הספרותי של ברלין. בתחילתו של ביקור זה עלה במספר "הרעיון לכרוך יחד את הרומן הממאן לגווֹע ואת פרשת ועדת ההיגוי", ובמהלך הביקור עסק בהגשמת רעיון זה. בהמשך ביקור זה הוא נפגש פעם נוספת עם קתרינה זיגל, שסיפרה לו כל ימיו האחרונים של רפופורט, שנפטר שנה קודם לכן, ועל בתה, שולמית, שנולדה לה לאחר שהרתה לזוסמן, ונקראה על שמו של רפופורט.
דוד מאיר דרוקמן
דעותיו ופעילותו הציבורית
ב-2016, עם פרישתו של הרב יוסף אוחנה מתפקיד הרב הספרדי של קריית מוצקין, פורסם כי מועצת הרבנות הראשית זימנה את הרב דרוקמן לעבור מבחן בנושא רישום נישואין. משסירב, העבירה מועצת הרבנות את סמכות החתימה לרב יוסף אברקי, רבה של קריית ים. בתגובה טען הרב דרוקמן שהוא עבר את המבחן בעל פה לפני שנים רבות ושלא נעשתה פנייה רשמית אליו בעניין.
לפני המקום
שם הספר
לשם הספר, "לפני המקום", משמעות כפולה: הראשון בשלושה מקומות אלה, כיכר בבל, מוצג בעטיפת הספר. בתרגומו של הספר לגרמנית, לא ניתן היה לשמור על כפל המשמעות של שם הספר, ונשמר רק חלק מהמשמעות השנייה, בשם "Bebelplatz".
דוד מאיר דרוקמן
דעותיו ופעילותו הציבורית
הרב דרוקמן התבטא על פעילי ארגון ISM הזורקים אבנים על חיילי צה"ל כי יש לקבוע לגביהם בחוק את דברי חז"ל הבא להורגך השכם להורגו. עוד אמר כי לדעתו שמאלניות היא מחלת נפש של שנאה עצמית.
לפני המקום
שם הספר
על המילה "מקום" במשמעותה הבסיסית, הפשוטה, בהקשר של מיקום עלילת הספר בגרמניה סיפר חיים באר:
דוד מאיר דרוקמן
דעותיו ופעילותו הציבורית
בבחירות לכנסת ה-19 תמך ברשימת עוצמה לישראל.
לפני המקום
עטיפת הספר
על עטיפת הספר מופיע תצלום של האנדרטה "ספרייה" שיצר מיכה אולמן בכיכר בבל (Bebelplatz) בברלין, לזכר שריפת הספרים שנערכה במקום ב-10 במאי 1933. בתקרת הזכוכית של האנדרטה משתקפים השמים המעוננים חלקית. במסגרת עלילת הספר לוקח רפופורט את באר לביקור בכיכר בבל.
דוד מאיר דרוקמן
דעותיו ופעילותו הציבורית
ב-2018, עתרה עיריית קריית מוצקין נגדו ונגד שרת המשפטים איילת שקד בדרישה להעמידו לדין משמעתי ולהדיחו מתפקידו, זאת בין היתר בשל התבטאויות שיוחסו לו נגד ערבים וטענות לכשלים בתפקודו. בטבת תשע"ט, 2018 מחק בג"ץ את העתירה לאחר שהצדדים הסכימו שהטענות יתבררו בהליך משמעתי במשרד המשפטים.
לפני המקום
עטיפת הספר
זיוה שמיר מוצאת בצילום העטיפה את ארבעת היסודות: "את המרצפות שעל גבי עפר העולם, את השמים הכחולים כמים, המשתקפים בזגוגית השקופה, וכן את הרוח, רוח האדם, הגלומה בספרים. האש, ששרפה בשעתה את הספרים, ומקץ שנים אחדות גם את היהודים שנשלחו אל המשרפות, מרחפת מעל האתר הברלינאי הסמלי הזה – נוכחת ונפקדת כאחת."
על הזמן והמקום
עלילותיו של המספר, חיים באר, מתרחשות בזמנים אחדים (המוצגים לאו דווקא בסדר כרונולוגי) ובמקומות אחדים, בגרמניה ובישראל. בכל אחד מהזמנים היה באר עסוק בספר אחר מספריו.
דוד מאיר דרוקמן
משפחתו
מבניו חתניו
לפני המקום
בין בידיון למציאות
כברבים מספרי הסיפורת, גם בתחילתו של "לפני המקום" מופיעה ההסתייגות:
להסתייגות זו חשיבות מיוחדת בספר זה, משום שבנוסף לדמויות בדיוניות אלה ועלילותיהן הבדיוניות, הספר מלא וגדוש בדמויות ממשיות, שבמעשיהן הלא בדיוניים דנים גיבוריו הבדיוניים של הספר. בראש הדמויות הממשיות ניצב חיים באר עצמו, המקיים אינטראקציה עם הדמויות הבדיוניות. הספר מזכיר פרטים ביוגרפיים אחדים של באר, ובהם ספריו "נוצות" ו"חבלים" וטורו "מזיכרונותיה של תולעת ספרים", כמו גם מגוריו ברמת גן. דמויות ממשיות שבהן עוסקים גיבורי הספר כוללים את אלזה לסקר-שילר, ש"י עגנון, חיים נחמן ביאליק, פרנציסקה ברוך, אברהם הולץ, נאוה סמל, מישקה בן-דוד, שלמה גולדברג- מנהל מחלקת ההשאלה והמחסנים של הספרייה הלאומית בירושלים והספרן הוותיק ביותר שלה, ורבים אחרים, המוזכרים בלוויית עובדות מחייהם.
נבחרת גביע הפדרציה של קזחסטן
נבחרת גביע הפדרציה של קזחסטן היא נבחרת הטניס של קזחסטן המשחקת בגביע הפדרציה העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.