cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הם יגיעו מחר
עלילה
העלילה מתרחשת כולה ב"משלט" ללא שם, בניין נטוש על ראש גבעה שסביבה זרוע שדה מוקשים שהונחו על ידי כוחותינו. פלוגת החיילים נמצאת במקום על מנת להגן עליו, תוך מילוי פקודה להישאר במקום: "כאן מרכז העולם... ואתה אינך קיים אלא כדי לכבוש את הגבעה הזו ולהתבסס בה עד שתקבל פקודה אחרת". אחזקת הגבעה אינה הרואית ולא מעורבים בה לא לחימה ולא מעשי גבורה. המלחמה מוצגת כמצב שברובו הוא סטטי ובעיקר מפחיד מאוד ומאיים. האיום נובע ברובו מהמוקשים סביב ולא מן האויב.
בראשית המחזה נהרג חייל בשם יקי שנע בין מקום כיתתו למפקדה שעל הגבעה ועלה על מוקש. ברקע מתברר כי האוכל במקום יספיק לכל היותר לשלושה ימים ושלפלוגה לא נותרה כמעט תחמושת.
החייל שנבחר לקבור את יקי, שלמה, נשבר ומסרב לחזור לכיתתו מרוב פחד. תמונה זו מציגה ומחדדת את ההבדל בין ג'ונה הקשוח והפורמליסט לבין אבי, האבהי והרך, המסכים ללוות אישית כל חייל דרך שדה המוקשים. הקונפליקט בין השניים מתחדד על רקע חוסר הבהירות מי מהם הסמכות העליונה במקום.
מגיע מברק ובו ידיעה שבומה עומד להגיע למוצב עם תגבורת (מכאן שמו של המחזה: "הם יגיעו מחר").
הגעת התגבורת חיונית, אך ג'ונה חושש שבומה יסרב להגיע לגבעה אם יידע שהשטח זרוע מוקשים. יתרה מזו, כל מוקש שמתפוצץ (תוך הרג חייל) מפחית למעשה את הסכנה מכל השאר. לפיכך מחליט ג'ונה לא לגלות לבומה שהשטח ממוקש. נוגה מגלה שחברהּ לשעבר, אפריים, שהוא גם ידיד-נפש של אבי, הוא חייל בפלוגת בומה והיא חוששת לחייו.
כאשר אלכס, קצין המודיעין, נהרג בסיור תוקף אבי את ג'ונה ודורש לדעת מדוע לא יצא הוא לסיור בעצמו ושלח אחר להיהרג תחתיו. לאחר מכן מגיע מכתב מאשתו של אלכס המבשר שנולדה לו בת.
בסוף המחזה מקבלים החיילים פקודה להתפנות מן הגבעה.
הפקות
ב-1990 עובד המחזה לדרמת טלוויזיה בערוץ הראשון בבימויו של שמואל אימברמן.
לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל ב-2008, הפיק בית הספר לתיאטרון בית צבי גרסה של המחזה בבימויו של אילן שטרום.
כריסטינה שפאציר
כריסטינה שפאציר (בגרמנית: Christine Spatzier) היא דוגמנית אוסטרית.
ביוגרפיה
שפאציר נולדה בווינה. בהיותה בת ארבע עשרה עזבה את הלימודים בבית הספר והחלה לעבוד כמזכירה בחברת ביגוד לנשים. היא החלה לדגמן כאשר בחברה שבה עבדה חיפשו דוגמנית לקו בגדים לנערות.
היא התמודדה בתחרות "מיס וינה" שם הייתה לסגנית הראשונה. לאחר מכן התברר כי הזוכה הייתה מתחת לגיל שמונה עשרה, ובעקבות כך התואר עבר לשפאציר.
כמיס וינה היא התמודדה בתחרות "מיס אוסטריה" ונבחרה למקום הראשון.
היא ייצגה את אוסטריה בתחרות מיס תבל 1959.
בתחרות מיס אירופה 1959 זכתה במקום הראשון.
פולקר בק
בק, חבר מפלגת הירוקים הגרמנית, משמש כיושב-ראש הוועדה הפרלמנטרית ליחסי גרמניה–ישראל בבונדסטאג.
החל את הפעילות הציבורית שלו כדובר ארגון זכויות להט"ב גרמני במשך למעלה מ-10 שנים. בק משמש כדובר מפלגת הירוקים לענייני פנים ודת. הוא מתבלט במאבקו נגד אנטישמיות ושנאת זרים בגרמניה, וכן בתמיכתו במדינת ישראל. על פעילותו זו הוכרז פולקר בק ב-22 ביוני 2015 כזוכה בפרס "ליאו-בק". את הפרס מעניקה מאז 1957 המועצה המרכזית של יהודי גרמניה וזכו בו בעבר אישים כגון קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, נשיא גרמניה לשעבר כריסטיאן וולף ושר החוץ לשעבר, יושקה פישר. בנימוקים להענקת הפרס נכתב שבק משמש כ-"מודל למאבק בשנאה המודרנית כנגד ישראל והיהודים".
בק הוא הומוסקסואל גלוי, ונודע גם בשל פעילותו ארוכת השנים בנושאי זכויות האדם בגרמניה ומחוצה לה – עם דגש על שוויון זכויות מלא לקהילת הלהט"ב. במאי 2006 נפצע במהלך מצעד הגאווה במוסקבה.
יחסי דרום אוסטיה–הרפובליקה העממית של דונצק
יחסי דרום אוסטיה–הרפובליקה העממית של דונצק הם יחסי חוץ בין דרום אוסטיה והרפובליקה העממית של דונצק. שתיהן מדינות לא מוכרות ושטחים שנויים במחלוקת, כאשר הרפובליקה העממית של דונצק נחשבת לשטח אוקראיני, בעוד דרום אוסטיה נחשבת לשטחה של גאורגיה.
היסטוריה
דונצק הייתה מחוז של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית ודרום אוסטיה הייתה מחוז אוטונומי של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הגיאורגית בתקופת ברית המועצות.
באפריל 2014 כבשו בדלנים פרו-רוסים מזרחיים את העיר דונצק והכריזו על עצמאות מאוקראינה. בינתיים, שגריר דרום אוסטיה ברוסיה דמיטרי מדוייב קיבל משלחת של יו"ר הרפובליקה העממית של דונצק דניס פושילין לבקשתו של האחרון. במהלך הפגישה ביקש פושילין ממדוייב להפנות פנייה לנשיא דרום אוסטיה ליאוניד טיבילוב וליו"ר הפרלמנט סטניסלב קוצ'ייב להכיר בעצמאות מדינתו.
ב-27 ביוני החליטה מועצת הביטחון של דרום אוסטיה להכיר ברפובליקה העממית של דונצק. נשיא דרום אוסטיה אמר לתקשורת: "אני מאמין שההכרה ברפובליקה העממית של דונצק היא הצעד הנכון, אנשי דרום אוסטיה תומכים ומשבחים את ההחלטה להכיר בדונצק ובלוהנסק".
ב-13 במאי 2015, משרד החוץ של הרפובליקה העממית של דונצק אמר בהצהרה כי הנשיא אלכסנדר זכרצ'נקו חתם על הצו המכיר באבחזיה ובדרום אוסטיה.
חגיגות נערכו בצחינוואלי כאשר רוסיה הכירה בדונצק ולוהנסק, חגיגות שאורגנו על ידי ממשלת דרום אוסטיה.
סן קריסטובל דה לה לגונה
סן קריסטובל דה לה לגונה (בספרדית: San Cristóbal de La Laguna; לעיתים מקוצר ללה לגונה) היא עיר במחוז סנטה קרוס דה טנריפה בקהילה האוטונומית של האיים הקנריים בספרד. העיר נמצאת בצפון האי טנריפה והיא גובלת בתחום השיפוט של סנטה קרוס דה טנריפה, בירת המחוז ואחת משתי הבירות של הקהילה האוטונומית. בעיר מתגוררים 153,009 תושבים (נכון ל-2014), והיא העיר השלישית מבחינת גודל אוכלוסייתה באיים הקנריים, אחרי לאס פאלמאס דה גראן קנריה וסנטה קרוס דה טנריפה.
העיר נמצאת על מסלול הכביש TF-5, המקשר בין סנטה קרוס דה טנריפה ופוארטו דה לה קרוס בצדו המערבי של האי. כלכלת העיר מתבססת על חקלאות, גידול מקנה, תיירות ותעשייה. בעיר שוכנות אוניברסיטת לה לגונה, והקתדרלה של סן קריסטובל דה לה לגונה.
היסטוריה
עד בואם של הספרדים לאיים הקנריים במאה ה-15 שם העמק בו נמצאת העיר היה אַגֶרֶה והוא השתייך לאנגה, אחת הממלכות של הגואנצ'ים בטנריפה. בעמק היה בעבר מעין לגונה שהתייבשה והוא המקור של השם "לה לגונה".
ב-1494 התרחש במקום קרב אגרה, בו כוחות ספרד בהנהגת הקונקיסטאדור אלונסו פרנאנדס דה לוגו ניצחו את הגואנצ'ים וכיבוש טנריפה הושלם תוך שנים ספורות. בין 1496 ו-1497 פרנאנדס דה לוגו ייסד את העיר ותוך זמן קצר היא הפכה למושב של הקבילדו של טנריפה. בהמשך היא הפכה גם לבירה של כל האיים הקנריים.
במאה ה-18 ובמאה ה-19 אזור הנמל של לה לגונה החל לעלות בחשיבותו עד שהוא פוצל לעיר נפרדת - סנטה קרוס דה טנריפה. חשיבותה של סנטה קרוס עלתה בהדרגה על זו של לה לגונה וב-1833 פרננדו השביעי, מלך ספרד, הורה על העברת הבירה של האיים הקנריים לסנטה קרוס.
נכון לעכשיו זו עיר אוניברסיטאית ובעלת חשיבות דתית מכיוון שהיא היא מקום מושבה של הבישופות הקתולית של טנריפה, הכולל לא רק את האי טנריפה, אלא גם את האיים המערביים של האיים הקנריים (לה פלמה, לה גומרה ואל איירו).
תומאס פורד
תומאס פורד (באנגלית: Thomas Ford; ) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, שכיהן כמושל אילינוי השמיני בשנים 1842–1846. הוא היה מושל אילינוי הראשון שגדל במדינה, ונודע כמי ששיקם את יכולת הפירעון של המדינה וצמצם את הפלגנות האזורית, וכמי שהוביל את בית המחוקקים המדינתי על אף חוסר ניסיונו הפוליטי המוקדם. כמי שכל חייו היה איש המפלגה הדמוקרטית, זכור פורד גם כמתנגד למורמונים וכמי שפעל בהססנות שהובילה למותו של ג'וזף סמית' הבן ול"מלחמת המורמונים של אילינוי" בשנים 1844–1845.
ראשית חייו
תומאס פורד נולד ליד יוניונטאון שבמחוז פאייט, פנסילבניה. אמו, אליזבת לוג פורד דלייני, אישה ממוצא אירי שהתאלמנה פעמיים, עברה יחד עמו ועם אחיו מערבה ב-1804 בתקווה לחצות את נהר המיסיסיפי ולהקים בית על קרקע שרכישתה תהיה בחינם או במחיר נמוך. כאשר הם התקרבו לסנט לואיס, היא שמעה על רכישת לואיזיאנה, ושהקרקעות שם כבר לא יהיו זולות יותר בשל העובדה שהן הפכו לטריטורייה אמריקאית. תחת זאת התיישבה המשפחה בניו דיזיין שבמחוז מונרו, אילינוי.
אחיו למחצה של פורד, ג'ורג' פורקר, שהיה מבוגר ממנו בשש שנים, סייע בגידולו, ולימים כיהן בשני בתי המחוקקים של אילינוי, וכן כתובע הכללי וכמזכיר המדינה שלה, אך כאשר הוא ניסה להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית הוא הפסיד למועמד הוויגים ג'וזף דאנקן. פורקר היה בתחילה סוחר, ולאחר מכן שותף של דניאל פופ קוק, שאיתו הוא הקים את העיירה ווטרלו, גם היא במחוז מונרו. בתמיכתו של פורקר למד פורד משפטים במשך סמסטר אחד באוניברסיטת טרנסילבניה שבלקסינגטון, קנטקי, אך חזר לביתו לאחר שנודע לו על כישלון עסקיו של אחיו למחצה. לאחר מכן הוא עבד בחוות מקומיות, לימד בבית ספר ולמד משפטים בקריאה עצמית בהדרכתו של קוק, שהיה התובע הכללי הראשון של אילינוי, וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. על שמו נקרא לימים מחוז קוק, שם כיהן פורד במשך כמה שנים כשופט.
ב-1828 נשא פורד לאישה את פרנסס המבו בת ה-15. המשפחה מעולם לא הייתה אמידה. אביה של פרנסס, הנרי המבו, היה איש ממוצא גרמני שעבר מווירג'יניה דרך קנטקי ולימד בבית ספר באדוארדסוויל במשך זמן מה עד שרכש ב-1828 חווה בוורסיילס, אילינוי. אחיה, סטיבן המבו, שהיה קתולי אדוק, החזיק בבעלותו עסק לתחבורה בין אדוארדסוויל לבין סנט לואיס עד שעבר לוורסיילס כדי לעסוק בחקלאות. לתומאס ופרנסס פורד נולדו שלוש בנות ושני בנים.
קריירה משפטית
לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין של אילינוי, בערך ב-1820, עבד פורד זמן קצר בעיתון בסנט לואיס שתמך באנדרו ג'קסון. לאחר מכן הוא עבד בעריכת דין בווטרלו, ולאחר בחירתו של קוק לכהונה שנייה בבית הנבחרים ב-1824, הוא עבד בעיר מגוריו של קוק, אדוארדסוויל.
לאחר נישואיו של פורד, עברו הוא ורעייתו יותר צפונה במעלה נהר המיסיסיפי לעיר המכרות המשגשגת שנוסדה אז, גאלנה, שבמחוז החדש, מחוז ג'ו דייוויס. אף על פי כן, הקריירה המשפטית שלו לא שגשגה. פורד נוצח בבחירות למשרת שופט שלום מקומי. תחת זאת הוא היה לחבר בוועדה להגדרת הגבול הצפוני של אילינוי עם ויסקונסין, שהעבודה בה הצריכה זמן מרובה והיא פעלה בבירת המדינה ואנדליה.
פורד גם רכש ידע על בית המחוקקים של המדינה כאשר הוא שימש בו כפקיד בכמה ועדות של הבית, ומאוחר יותר הוא טען שהוא נכח בכל ישיבה של בית המחוקקים בשנים 1825–1847. ב-1829, בסיועו של פורקר, קיבל פורד מינוי של המושל כתובע מטעם המדינה של האזור הצבאי במערב אילינוי, מחוז רחב ממדים בין נהר אילינוי לבין נהר המיסיסיפי. עד מהרה הוא עבר עם משפחתו לחווה של חותנו בוורסיילס.
ב- ב-1832 לא התפטר פורד ממשרתו, והתגייס לגדוד המרגלים של קולונל סמואל וייטסייד. עד 1835 הוא שימש כתובע של החלק הצפון-מערבי של אילינוי, וגם זכה להכרה כאחד מפרקליטי ההגנה של שופט בית המשפט העליון של אילינוי, תאופיליוס סמית', שהיה זה שניהל את טקס הנשואים של פורד ושל רעייתו, ושרד משפט הדחה ב-1833. זמן לא רב לאחר שפורקר נבחר כחבר הסנאט של אילינוי מטעם מחוז סנגמון, בחר בית המחוקקים בפורד כשופט בית המשפט המדינתי של סבב השיפוט התשיעי בצפון המדינה. פורד כיהן שתי תקופות כהונה על כס השיפוט, זאת על אף התפטרותו ב-1837 לצורך טיפול בפורקר שחלה בשחפת ועבר לסינסינטי לצורך טיפול רפואי, שם הוא הלך לעולמו. הוא גם כיהן תקופת כהונה אחת כשופט עירוני בשיקגו, שקיבלה אז מעמד של עיר. פורד ישב בראש ההרכב שקיבל את ההחלטה הראשונית בתביעת הקרקע של ז'אן בפטיסט בוביין, שנגעה לאדמות המבצר פורט דירבורן, שעד מהרה פורק, והחלטתו נגד המעבר של המתיישב והסוחר ליד המבצר, קיבלה בסופו של דבר אישור מבית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק הדין וילקוקס נגד ג'קסון.
בפברואר 1841 הצטרף פורד כשופט בבית המשפט העליון של אילינוי, כאשר בית המחוקקים המדינתי שהיה בשליטת הדמוקרטים הרחיב את מספר השופטים מארבעה לתשעה. שאר השופטים החדשים שמונו יחד איתו היו הסנאטור לשעבר סידני בריז, הסנאטור לעתיד סטיבן דאגלס, וולטר סקייטס וסמואל טריט. בהסכמה עם עמיתיו, מונה פורד לסבבי שיפוט בצפון המדינה ועבר לעיר אורגון, אך בסופו של דבר הוא כיהן בבית המשפט במשך קצת יותר משנה.
מושל אילינוי
במאי 1842, חודשים ספורים לפני הבחירות למשרת מושל אילינוי, הלך לעולמו מועמד המפלגה הדמוקרטית, אדם ו. סניידר. אף על פי שפורד מעולם לא כיהן במשרה נבחרת, הוא קיבל ב-25 במאי את הידיעה שהוא היה למועמד מפלגתו לתפקיד מול מועמד המפלגה הוויגית, המושל לשעבר ג'וזף דאנקן, שהיה יריב פוליטי משכבר הימים של משפחת פורד. אף על פי שהיו כאלו שסברו שדאנקן ינצח בבחירות בשל הרגשות נגד המורמונים שהלכו והתעצמו, ובשל העובדה שמנהיג המורמונים ג'וזף סמית' הבן ביקש מחסידיו להצביע עבור סניידר, זכה פורד ב-57 אחוזים מקולות הבוחרים והיה למושל אילינוי השמיני. בבחירות אלו זכו הדמוקרטים גם ברוב בשני בתי בית המחוקקים המדינתי.
כאשר הושבע פורד, שהיה בלתי מוכר לציבור באופן יחסי, כמושל אילינוי, היה מצבה הפיננסי בכי רע. המושל היוצא, תומאס קרלין, המליץ לבטל את הזיכיונות של הבנק המדינתי של אילינוי, וכן את זה של בנק אילינוי בשוואניטאון. פורד חשש שהוא יפחיד את המשקיעים מהמזרח, שהלוואותיהם היו נחוצות כדי לסיים כמה עבודות ציבוריות, וכן לרכישת פריטים כמו בולי דואר. הבעיות הפיננסיות המתמשכות של המדינה אירעו בשל, וכן בשל עסקנות פוליטית שהובילה לחקיקת חוק עבודות ציבוריות בלתי זהיר בתקופת כהונתו של דאנקן כמושל, בתמורה להעברת בירת המדינה ב-1837 מהעיר ואנדליה, שהייתה קטנה מדי, לספרינגפילד. החובות של תעלת אילינוי ומישיגן לבדם עמדו על יותר מ-15 מיליון דולר, וחובות נוספים היו עבור התחלות בנייה של מסילות ברזל ותעלות אחרות. פורד גם האמין שסכומים של 200,000 עד 300,000 דולר ב"כסף טוב" הסתובבו במדינה לפני שהוא הושבע לתפקידו, זאת בשל שפל כלכלי מתמיד. על כל פנים, בנאום ההשבעה שלו האיץ פורד לשלם את תמורתן של איגרות החוב ואת הריבית עבורן במלואן, ובמושב בית המחוקקים המדינתי של 1842–1843 הגיש פורד הצעת חוק שתאפשר לשני הבנקים לוותר על הזיכיונות שלהם בתמורה לאיגרות חוב מדינתיות, שימחקו 2.3 מיליון דולר מהחוק המדינתי. שלא כמו קרלין, הסכים פורד להליכי קנייה של קרקעות מהממשלה הפדרלית. לאחר מכן הוא העלה את המיסים. מלאכת כרייתה של תעלת אילינוי ומישיגן הושלמה שנה לאחר תום כהונתו של פורד כמושל, אף על פי שהחוב שנוצר עקב החוק שהוא העביר שולם במלואו רק ב-1882. באופן כללי שיפר פורד את מצבה הפיננסי של אילינוי, והשלמת כריית התעלה גרמה לגידול נוסף באוכלוסייה בצפון המדינה בפרט ובכל המדינה בכלל. בעוד שהמתיישבים הראשונים הגיעו מווירג'יניה ומקנטקי דרך נהר אוהיו, או מניו יורק וממדינות צפוניות אחרות דרך, שהסתיים בוואנדליה, ושחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית סלל מחדש בשנות ה-30 של המאה ה-19, אך מימונו הופסק על ידי הקונגרס עד 1840, כרייתה של התעלה גם עודדה את ההגירה מאירופה ומהגרים נוספים הגיעו דרך הימות הגדולות ודרך מסילות הברזל החדשות.
עם סיום כהונתו של פורד כמושל בסוף 1846, הביקורות שהוא מתח על חוקת אילינוי כמיושנת הובילו לכינוס וועידה חוקתית מאוחר יותר באותה שנה, שניסחה חוקה חדשה למדינה שנכנסה לתוקף ב-1848. בין החידושים בחוקה החדשה היו הורדת מספר השופטים בבית המשפט העליון של אילינוי לשלושה והפסקת פעולתם של השופטים בסבבי השיפוט. סעיפים נוספים בחוקה החדשה נתנו סמכויות נוספות למושלים בעתיד. בכל אופן, פורד לא השתתף בוועידת החוקה, שכן כאשר הוא סיים את כהונתו הוא עמד על סף פשיטת רגל. הן הוא והן רעייתו חלו במחלה שממנה הם נפטרו שלוש שנים לאחר מכן.
מותו
לאחר תום כהונתו כמושל, שב פורד בתחילה לחוות משפחת המבו, אך עד מהרה הוא עבר לפאוריה. שם הוא כתב את יצירתו הגדולה על ההיסטוריה המוקדמת של אילינוי, וכן ניסה לטפל ברעייתו, שנפטרה בסרטן הבטן זמן קצר לפניו, בגיל 38, בילדיו הצעירים, ובמחלת השחפת שבה חלה. תומאס פורד נפטר ב-3 בנובמבר 1850, כשישה שבועות לאחר שהוא הצטרף לשורת הכנסייה המתודיסטית. בשל העובדה שהוא נפטר בחוסר כל, גייסו התושבים המקומים כסף לקבורתו בבית הקברות ספרינגדייל שבפאוריה, ודאגו לאימוץ ילדיו אצל כמה משפחות מקומיות.
מחוז פורד באילינוי קרוי על שמו.
ילנה ריבאקינה
ריבקינה זכתה בטורניר גראנד סלאם ביחידות, אליפות וימבלדון (2022) והגיעה למשחק הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה (2023). היא שחקנית הטניס הראשונה מקזחסטן שזכתה בטורניר גראנד סלאם.
2021
באליפות צרפת שנערכה ביוני 2021 היא הגיעה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה לאנסטסיה פבליוצ'נקובה מרוסיה (31 בטורניר) ב-3 מערכות (6-7(2-7), 6-2, 9-7) בשלב שמינית הגמר היא ניצחה את סרינה ויליאמס מארצות הברית (7 בטורניר) בשתי מערכות (3-6, 5-7). באותו טורניר, היא גם הגיעה גם לרבע גמר זוגות נשים ביחד עם אנסטסיה פבליוצ'נקובה.
ב-1 בנובמבר אותה שנה עלתה למקום 14 בעולם, והייתה לשחקנית הקזחית המדורגת עם הדירוג הגבוה ביותר בהיסטוריה.
2022
ב-17 בינואר 2022 היא הגיעה לדירוג שיא בקריירה שלה, במקום 12 בעולם.
באליפות אוסטרליה שנערכה בפברואר אותה שנה היא הפסידה בסיבוב השני לפיונה פרו מצרפת, שחקנית בלתי מדורגת, בשתי מערכות (6-4, 6-4).
באליפות צרפת שנערכה בסוף מאי באותה שנה היא הפסידה בסיבוב השלישי למדיסון קיז מארצות הברית (22 בטורניר) ב-3 מערכות (3-6, 6-1, 7-6(10-3)).
אלופת וימבלדון
באליפות וימבלדון שנערכה בתחילת יולי היא זכתה בתואר לנשים לאחר שניצחה במשחק הגמר את אונס ג'אבור מטוניסיה (3 בטורניר) בשלוש מערכות (6-3, 2-6, 2-6) ובכך הייתה לשחקנית הקזחית הראשונה (גבר או אישה) שזוכה בתואר גראנד סלאם. בשלב רבע הגמר היא ניצחה את איילה טומליאנוביץ' מאוסטרליה ב-3 מערכות (6-4, 2-6, 3-6) ובשלב חצי הגמר היא ניצחה את סימונה האלפ מרומניה (16 בטורניר) בשתי מערכות (3-6, 3-6).
2023
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בסוף ינואר, הפסידה במשחק הגמר לארינה סבלנקה מבלארוס (5 בטורניר) ב-3 מערכות (4-6, 6-3, 6-4). בשלב שמינית הגמר היא ניצחה את איגה שוויונטק מפולין (1 בעולם) ב-2 מערכות (4-6, 4-6), בשלב רבע הגמר היא ניצחה את ילנה אוסטפנקו מלטביה (17 בטורניר) ב-2 מערכות (2-6, 4-6) ובשלב חצי הגמר היא ניצחה ויקטוריה אזרנקה מבלארוס (24 בטורניר) ב-2 מערכות (6-7(4-7), 3-6).
אטיקה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ליאור פאוקר
ליאור פאוקר (נולד ב-26 ביוני 1985) הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי, עורך וידאו, כוכב ילדים ובמאי ישראלי.
קריירה
את תחילת דרכו עשה כשיצר עם דרור טייכנר את צמד הבידור "צמד שיניים", והשתתף כחלק מהצמד באודישנים לכוכב נולד. בשנת 2008 השתתף הצמד ב-DVD לילדים בשם "איני מיני מו מטיילים בספר האנגלית". את דרכו העצמאית החל בשנת 2009 ככותב וכשחקן בסדרה מנדלבאום בלש פרטי, שם גילם את דמותו של פאוקר שלוש לצד גאלה קוגן ויניב פולישוק. "צמד שיניים" הופיעו ליאור פאוקר ודרור טייכנר בנוסף בתוכניות של דוד חיים בתפקידים של צמד כוכבי הילדים פנצ'ר ופופיק השובבים (במקור: פנצ'ר וצ'ופצ'יק השובבים) ובנוסף פאוקר השתתף בסדרת הקומדיה של ערוץ הילדים "הפיג'מות" בתפקידים פאוקר שלוש ואוג'ד - הגרסה האנגלית לעודד פז. בשנת 2013 שיחק את ויזי בסדרה בית ספר למכשפים וגילם דמויות שונות בסדרת המערכונים גן חיות יחד עם דרור טייכנר. לאחר מכן הופיע צמד שיניים בסדרה סופר שטותניק אשר שודרה בערוץ ניקלודיאון. בשנת 2016 שיחקו הצמד בקומדיה ששודרה לכבוד פורים בשם מיסטר צ'יפס. בשנת 2012 החלו הצמד להופיע בתוכנית הצחוקייה.
צמד שיניים
בשנת 2006 הקים יחד עם דרור טייכנר את צמד שיניים והם השתתפו יחד במספר תוכניות כגון: מיסטר צ'יפס, הצחוקייה וחדשות עם שיניים, מטר שבעים ומטר שבעים ושתיים.
מוזיקאי
פאוקר ביצע יחד עם נטע פלוטניק את שיר הפתיחה של הסדרה "בית ספר למכשפים" בכיכובו.
מדבב
בשנת 2007 דיבב בשאולין ווזאנג יחד עם שותפו דרור טייכנר ובשנת 2008 דיבב בסדרה בובספוג דמויות שונות. בשנת 2009 דיבב בסדרה מדברים אנגלית עם נאדי.
קמיל מופה
קמיל מופה (בצרפתית: Camille Muffat; 28 באוקטובר 1989 – 9 במרץ 2015) הייתה שחיינית מצרפת, האלופה האולימפית במשחה ל-400 מטר חופשי (לונדון 2012), בעלת 3 מדליות אולימפיות אחת מכל סוג, שיאנית עולם במשחים ל-400 מטר חופשי ול-800 מטר חופשי (בריכת 25 מטר), בעלת 4 מדליות ארד מאליפויות העולם (שנגחאי 2011 וברצלונה 2013) ואלופת עולם (בריכת 25 מטר) במשחה ל-200 מטר חופשי. נהרגה בתאונת מסוק.
ביוגרפיה
מופה נולדה בניס.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2008 זכתה מופה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.63 דקות, אחרי מיריה בלמונטה מספרד שקבעה שיא תחרות חדש של 2:11.16 דקות ואוולין וראסטו מהונגריה (2:12.93 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 סיימה מופה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.85 דקות ובמקום שיבי במשחה לשליחות 4x200 מטר חופשי בשיא צרפת חדש של 7:48.44 דקות. כשחיינית אחרונה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.82 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2010 זכתה מופה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.69 דקות, אחרי הונגריה (7:52.49 דקות) ובריטניה (7:55.29 דקות). באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 1:52.29 דקות, לפני קייטי הוף מארצות הברית (1:52.91 דקות) וקיילי פלמר מאוסטרליה (1:52.96 דקות). ארבעה ימים קודם לכן, היא זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 7:38.33 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש של 7:35.94 דקות ואוסטרליה (7:37.57 דקות) כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא תחרות חדש בתוצאה של 1:53.17 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 52.41 שניות
שתי מדליות ארד באליפות העולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה מופה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.10 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה (1:55.58 דקות) וקיילי פלמר (1:56.04 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.06 דקות, שוב אחרי פלגריני (4:01.97 דקות) ורבקה אדלינגטון מבריטניה (4:04.01 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x200 מטר בתוצאה של 7:52.22 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:57.83 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.28 שניות.
באליפות צרפת בשחייה שנערכה בדנקרק, בצפון צרפת לחופי הים הצפוני ב-19 במרץ קבעה 2012 קבעה מופה שיא צרפתי חדש של 4:01.13 דקות. במסגרת סבב תחרויות "מאר נוסטרום" בתחרות שנערכה בקנה או רוסיו, בדרום צרפת לחופי הים התיכון ב-6 ביוני אותה שנה היא קבעה במשחה ל-200 מטר חופשי שיא צרפת של 1:54.66 דקות, והוכיחה שהיא מוכנה היטב למשחקים האולימפיים.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה מופה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:01.45 דקות, לפני אליסון שמיט שקבעה שיא אמריקאי חדש של 4:01.77 דקות והאלופה האולימפית היוצאת רבקה אדלינגטון (4:03.01 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.58 דקות, אחרי אליסון שמיט שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:53.61 דקות ולפני ברונט באראט מאוסטרליה (1:55.81 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:47.49 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 7:42.92 דקות ואוסטרליה (7:44.41 דקות). כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:55.51 דקות.
שיאנית עולם
באליפות צרפת בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באנז'ה ב-16 בנובמבר אותה שנה קבעה מופה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:01.06 דקות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של אלסיה פיליפי מאיטליה (8:04.53 דקות). שבוע לאחר מכן, באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר שבצרפת זכתה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.20 דקות במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:54.85 דקות ובמשחה שליחים 4x50 מטר משולב חופשי.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2013 זכתה מופה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.72, אחרי מליסה פרנקלין מארצות הברית (1:54.81 דקות) ופדריקה פלגריני (1:55.14 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:48.43 דקות, אחרי ארצות הברית (7:45.14 דקות) ואוסטרליה (7:47.08 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.67 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:05.53 דקות ועלתה מהמקום החמישי.
מותה
במרץ 2015 השתתפה קמיל מופה בתוכנית המציאות Dropped, יחד עם קבוצה של כוכבי ספורט צרפתים. היא הייתה אחת מעשרה נוסעים ואנשי צוות שנהרגו כאשר שני מסוקים התנגשו באוויר בזמן צילום התוכנית בצפון-מערב ארגנטינה.
עונת 2009 בגביע ליברטדורס
עונת 2009 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-50 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-27 בינואר 2009 והתחרות הסתיימה ב-15 ביולי 2009. בתחרות השתתפו 38 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו.
התחרות הסתיימה בניצחון של אסטודיאנטס לה פלאטה, וזאת בפעם הרביעית בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 38 קבוצות:
בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מאקוודור) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים, ושתי קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.
במידה ומספר קבוצות בבית סיימו עם אותו מספר נקודות, ההכרעה הייתה נקבעת לפי סדר חשיבותם של התנאים הבאים: יתרון בהפרש שערים, יתרון בשערים שנכבשו, חוק שערי חוץ, בעיטות עונשין. בסדרת הגמר חוק שערי חוץ לא בתוקף. במקומו הייתה תוספת זמן ובעיטות עונשין במידת הצורך.
הקבוצות דורגו בהתאם להישגיהן בשלב הבתים: 1-8 מנצחות הבית, 9-16 הקבוצות שסיימו במקום השני.
Drowned World Tour 2001
Drowned World Tour 2001 הוא אלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום הווידאו יצא לאור ב-13 בנובמבר 2001, על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק ויז'ן, וורנר רפרייז וידאו ומאבריק רקורדס.
עם יציאתו נכנס אלבום הווידאו אל המקום הראשון במצעד אלבומי הווידאו של בילבורד.
רקע
רשימת השירים של המופע הזה הייתה שונה מרשימת השירים המקורית, למשל בגרזה זו של המופע מדונה ביצעה את השיר "" בעוד ברשימת השירים המקורית השיר הוצג כקטע מעבר של וידאו. המופע צולם במצלמות מיוחדות ויצא בחלק מהמדינות בפורמט DVD.
אלבום הווידאו כולל הקלטה של סיבוב ההופעות שלה "Drowned World Tour", אשר התקיים במישיגן, ב-26 באוגוסט 2001, ותוכנן במקור להיות משודר על ידי רשת HBO.
ביקורת והצלחה
בנוסף לכך, הוא הגיע למעמד פלטינה במדינה עם מכירות של 144 אלף עותקים ואף הגיע למעמד זה גם באוסטרליה, ברזיל ובריטניה ובצרפת אף הגיע למעמד פלטינה כפולה.
דייוויד ב. סאמאדי
'''דייוויד ב. סאמאדי (באנגלית: David B. Samadi''') הוא אורולוג ואונקולוג, יו"ר המחלקה לאורולוגיה, ראש תחום הכירורגיה הרובוטית בבית החולים "לנוקס היל" ופרופסור לאורולוגיה באוניברסיטת הופסטרה נורט' שור (North Shore-LIJ) – הפקולטה לרפואה בניו יורק. מתמחה באבחון וטיפול של מחלות אורולוגיות, סרטן הערמונית (פרוסטטה), סרטן הכליות וסרטן בשלפוחית השתן, בפלישה מינימלית, כולל ניתוח לפרוסקופי רדיקלי לכריתת בלוטת הערמונית. פיתח את טכניקת הניתוח (SMART - Samadi Modified Advanced Robotic Technique) להסרה רובוטית של פרוסטטות סרטניות.
קורות חיים
סאמאדי נולד וגדל באיראן והיה חלק מהקהילה היהודית הפרסית הענפה באיראן. בגיל 15, לאחר המהפכה האיראנית, סאמאדי ואחיו הצעיר עזבו את איראן. הם המשיכו להתחנך בבלגיה ובלונדון עד שהתיישבו בארצות הברית. שם סאמאדי סיים את לימודי התיכון ברוסלין, ניו יורק. לאחר התיכון, סאמאדי קיבל מלגה מלאה ללימודי ביוכימיה באוניברסיטת סטוני ברוק.
הכשרה וקריירה
לאחר סיום לימודי הרפואה סאמאדי השלים את הכשרתו באורולוגיה במרכז הרפואי מונטיפיורי ובפרוקטולוגיה בפקולטה לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין. הוא ערך השתלמות עמיתים אונקולוגית בתחום הפרוקטולוגיה במרכז לסרטן לזכר סלואן-קטרינג והשתלמות עמיתים ברדיקל פרוסטטקטומי רובוטית בביה"ח הנרי מונדור שבקרטיי, צרפת, תחת הדרכתו של פרופסור קלוד אבו.
מאחר שעשה השתלמות עמיתים בתחום האונקולוגיה האורולוגית ובלפרוסקופיה, הטכניקות של סאמאדי, כפי שמתוארות להלן, מתבססות על עקרונות אונקולוגיים שנלמדו בעזרת ניתוח פרוסטטקטומי רדיקלי פתוח שהועברו לגישה רובוטית. בבית החולים לנוקס היל הוא משתמש בטכניקה שבה הוא משחזר את טכניקת הפתיחה האנטומית בצורה הכי קרובה, בפלטפורמה הרובוטית.
סאמאדי פיתח את טכניקת הניתוח שלו SMART (Samadi Modified Advanced Robotic Technique) לאחר שנים של שיפור שיטת הניתוח הרובוטית שלו, לשיפור התוצאות בתפקוד המיני ושליטה במתן שתן.
סאמאדי מציג את מחקרו הקליני בכנסים רפואיים. סאמאדי היה מעורב באימון ובפיקוח על אורולוגים ברחבי ארצות הברית ומחוץ לה.
סאמאדי חבר באגודת האורולגים האמריקאים ואגודת הרפואה האמריקאית. סאמאדי כלול ברשימת הרופאים המובילים ע"פ חברת Castle Connolly Medical . מגזין "ניו יורק" הכניס את סאמאדי לרשימת הרופאים הטובים ביותר לשנת 2009, 2010 ו-2011.
בנוסף, סאמאדי מנחה את תוכנית "Sunday Housecall" ברשת החדשות פוקס יחד עם ד"ר מארק סיגל.
עמדתו בנושא ביטוחי בריאות
ב-27 באוגוסט 2013 ד"ר סאמאדי הופיע כאורח בתוכנית "פוקס וחברים" שעסקה בתמחור הביטוח לפי מין המבוטח בקרב חברות הביטוח, כאשר הוערך כי נשים שילמו קרוב לביליון דולר אמריקאי לשנה יותר מגברים. אך, תחת הסעיפים החדשים של הרפורמה בשירותי הבריאות בארצות הברית - "אובמהקר" 2014, הנוהל הזה אמור היה להתבטל החל מ-1 בינואר 2014, וסעיף זה נחשב ללא שנוי במחלוקת ברפורמת הבריאות. ד"ר סאמאדי טען כי נשים משלמות יותר עבור ביטוח בריאות מכיוון שהן, נוטות להשתמש במערכת הבריאות יותר מגברים: נשים עוברות יותר בדיקות לגילוי מוקדם, הן יולדות, הן עוברות ממוגרפיה ובדיקת משטח צוואר הרחם (פאפ), וגברים לא ממש אוהבים ללכת לרופא. לפי ד"ר סאמאדי, גברים אמורים להשתמש במערכת הבריאות באותו מידה כמו הנשים, ולעבור בדיקות לגילוי מוקדם של סרטן, במיוחד סרטן הערמונית. גברים מגיל 50 צריכים לעבור בדיקות לאיתור אנטיגנים ספציפיים הגורמים לסרטן הערמונית.
"בשביל לסדר את כל העניין עם ביטוחי הבריאות השונים ומערכת הבריאות בכללי, צריך להוציא מהתמונה את הגורם השלישי שמשלם. אם אתה שילמת על זה, אז זו הדרך ללכת בה. לכולנו צריך להיות ביטוח לבתי חולים במקרים קטסטרופליים, אבל כאשר מדובר בבדיקות טומוגרפיה ממוחשבת (CT), צילומים ורופאים, צריך להגיע עם כרטיס האשראי שלך או מזומן ולומר "אני רוצה בבקשה לראות רופא". זה יפתור את כל הבעיות הללו."
כתומך בעמדה זו, ד"ר סאמאדי אמר "אני פשוט חושב שכל המערכת הזו לא מתפקדת טוב. כלומר, זוהי רק דוגמה אחת שבה גברים ונשים נחשבים לשונים לחלוטין, יש הבדל במין המטופל כאשר מדובר בשימוש בביטוח הבריאות, אך אני באמת חושב שאם תשלם עבור השרות, תוכל לערוך משא ומתן, ולגלות מיהו הרופא הטוב ביותר, איפה תוכל למצוא דיל טוב יותר על הצילומים וכו, וככה בעצם תחסוך כסף.
ההתבטאויות של ד"ר סאמאדי גררו ביקורות שליליות ברשת, בטוויטר, ובבלוגים שונים, לדוגמתSlate, Freak Out Nation, Wonkette, National Women's Law Center, Daily Kos, and Marie Claire.
יצחק אפשטיין (רב)
הרב יצחק הלוי אפשטיין (תרע"ג – כ"ב בשבט תשכ"ה; 1913 - 25 בינואר 1965) היה אב בית דין בתל אביב, ממקימי הרבנות הצבאית ומעורכי האנציקלופדיה התלמודית.
תולדותיו
בתחילת שנות ה-40 נישא לתמה, בתו של נח אימרמן, תלמיד ישיבת סלבודקה (שם למד בחברותא עם הרב שך) ולאחר מכן תלמיד ישיבת חברון, מהרוגי מאורעות תרפ"ט בחברון. אפשטיין התקרב לרב מלצר ועם הזמן נהיה נאמן ביתו ומקבוצת תלמידיו הקרובים, ואף סייע לו בעריכת ספרו אבן האזל. בח' בטבת תש"א (1941) נשלח על ידי הרב מלצר לקבל את פני הרב שך ומשפחתו עם עלותם ארצה, בגבול בראש הנקרה. בשנים ה'תש"ז–ה'תש"ח כיהן כרב ופוסק למתיישבי כפר עציון, בתחילה באופן לא רשמי ובהמשך כמינוי רשמי. בתקופה זו התגורר בירושלים ונסע להעביר שיעורים בכפר מספר פעמים בשבוע.
לאחר קום המדינה היה ממקימי הרבנות הצבאית שימש כרב צבאי והגיע עד לדרגת סגן-אלוף. בשנת תשט"ז (1956) מונה לאב בית דין בתל אביב. היה מעורכי האנציקלופדיה התלמודית, וכן סדרת אוצר הפוסקים. כן היה מעורכי כתביו של הרב הרצוג.
התגורר בשכונת גבעת רוקח בבני ברק, והיה מקורב לרב שך. נפטר בשנת 1965, ונקבר בהר המנוחות, בסמיכות לקברו של רבו הרב מלצר. את חלקת הקבר רכש הרב שך לעצמו, ולאחר פטירת הרב אפשטיין נידב אותה לצורך קבורתו. בזמן מחלתו ולאחר פטירתו, לאורך תקופה ארוכה, נהג הרב שך לבקר בקביעות מדי שבת את אלמנתו וילדיה בביתם.
Hot Shit
Hot Shit (בעברית: חרא לוהט) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית קארדי בי, ביחד עם הראפרים האמריקאים קניה וסט וליל דורק. השיר יצא לאור ב-1 ביולי 2022, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, והופק על ידי טיי קית'.
רקע וכתיבה
על השיר הוכרז לראשונה בתשדיר פרסומת ששודר במהלך טקס פרסי ה-BET לשנת 2022. בריאיון עם זאין לאו, קארדי בי ציינה כי השיר הוא "ישן יותר מ-'WAP'".
ב-26 ביוני 2022, קארדי בי פרסמה בטוויטר הצצה לשיר, והוסיפה כי היא יום לאחר מכן היא תחשוף "הפתעה נוספת" למעריציה. ההפתעה הייתה עטיפת הסינגל של השיר, וכן ההודעה על המשתתפים בו, קניה וסט וליל דורק. על עטיפת הסינגל, קארדי בי מעניקה מחווה לראפרית ליל קים.
הבית של קארדי בי בשיר כולל אזכור למתאבק האמריקאי ג'ימי סנוקה. הדיילי ביסט תיאר את השיר כ"גברי".
שניצל (סרט)
שניצל (באנגלית: Schnitzel) הוא סרט קצר מז'אנר המדע בדיוני-קומדיה ישראלי שכתב, הפיק וביים אסף אפשטיין ובו מככבים נוה צור, אולגה ברדוקוב, אריק משעלי, ניר מליק ועדי פלדמן.
תקציר
חייזר מהחלל החיצון נוחת בסופרמרקט ולובש דמות של שניצל. נער צעיר, קובי צוקר (נוה צור), לוקח על עצמו אתגר שהוצב בפניו על ידי מושא אהבתו, מאיה קפלינסקי (אולגה ברדוקוב), של הבאת כמה פריטים עבורה מתוך הסופרמרקט. השיגעון מתחיל לחגוג כאשר קובי נכנס לסופר ופוגש שם את "שניצל" החייזר.
הפקה
הסרט שניצל הופק בישראל בארבעה מקומות עיקריים. הסצינות בתוך הסופרמרקט צולמו בחצור הגלילית בעוד שהסצינות החיצוניות שלו צולמו במשמר השרון. סצינות אחרות כגון זו של הכביש הכפרי צולמה בגעש. הפקות אולפן התבצעו בתל אביב.
מוזיקה מקורית עבור הסרט נכתבה והופקה על ידי עמית פוזננסקי.
הסרט גם עושה שימוש באנימציה ממוחשבת ליצירת דמותו של "שניצל" החייזר ששולבה ונשזרה ביחד עם הצילומים החיים.
אוקיי בומר
"אוקיי בוּמר" (מאנגלית: OK Boomer) הוא ביטוי אינטרנטי ומם הנאמר לעיתים קרובות על ידי בני נוער וצעירים לצורך לעג כלפי אמירות או גישות המיוחסות לדור הבייבי בום ומשמש גם כביטוי גנאי לזקנים ומתייג אותם כטיפוסים אנכרוניסטיים, בעיקר ביחס לעמדות שמרניות. עם זאת, לאחרונה נעשה בו שימוש ולעג גם בלי קשר לגיל. הביטוי משך תשומת לב נרחבת לראשונה בסרטון באפליקציית טיקטוק בנובמבר 2019 בתגובה לגבר מבוגר, אף על פי שהביטוי נטבע שנים לפני כן.
הביטוי פשט במהלך שנת 2019, נחל פופולריות רבה במהרה בקרב צעירים, ונושא בחובו פער בין-דורי. הוא קנה את פרסומו באותה שנה בעקבות סרטון תגובה ברשת הטיקטוק לאדם מבוגר שטען כי דור המילניום סובל מתסמונת פיטר פן. נכון ליולי 2020, סרטוני טיקטוק עם האשטאג OkBoomer# זכו ליותר מ-3.4 מיליארד צפיות. המונח הפך למם בולט ונעשה בו שימוש מסחרי לפרסום ולמכירת טובין.
מבקרי הביטוי טוענים כי הוא גילני. בדרך כלל נעשה בו שימוש כלפי אנשים שמכחישים את שינוי האקלים או מתנגדים לערכי הדור הצעיר. נעשה שימוש רחב בביטוי גם באופן מסחרי.
מקור
הביטוי "OK Boomer" הופיע לראשונה בתגובה ברשת החברתית רדיט ב-29 בינואר 2009, והופיע באתר הפורומים 4chan בשנת 2015. הביטוי צבר פופולריות רבה בשנת 2019 כתגובה ל"התלהמות" של מבוגר ברשת החברתית טיקטוק, שבה חזר על משפטים של פרשנים שמרנים. הוא טען ש"בני דור המילניום ודור ה-Z סובלים מתסמונת פיטר פן [...] הם לעולם לא רוצים לגדול ו[הם] חושבים שהאידיאלים האוטופיים שיש להם בצעירותם איכשהו יתורגמו לבגרות". אלפי צופים השיבו בביטוי "OK boomer" כ"נקמה מתוחכמת והמונית".
מארסיה
מארסיה הייתה אשתו של המלך האגדי גויתלין, ולאחר מותו, בשנת 363 לפני הספירה, עלתה לכס במלכות במקומו, כיוון שבנם המשותף, סיסיליוס השני, היה רק בן 7 שנים באותה העת. מארסיה שימשה כמלכה העוצרת במשך כחמש שנים, עד מותה. היא הוחלפה על ידי בנה. מתוארת על ידי ג'פרי כאישה משכילה שהתעניינה באומנות ובמשפט. הייתה זו שניסחה את סדרת החוקים לקס מרטיאנה. חוקים אלה תורגמו לאנגלית עתיקה על ידי המלך אלפרד הגדול, ונוספו לחוקי מארסיה (Mercian Laws).
פסטיבל הפולק של ניופורט
פסטיבל הפולק של ניופורט (באנגלית: Newport Folk Festival) הוא פסטיבל המוקדש למוזיקת פולק אמריקאית, המתקיים מדי קיץ (בחודש יולי) בעיר ניופורט שברוד איילנד, ארצות הברית. הפסטיבל נוסד ב-1959 ומתקיים עד היום. זהו אחד מפסטיבלי המוזיקה הפעילים הוותיקים בעולם (פסטיבל הג'אז של ניופורט קדם לו בחמש שנים).
ייסוד הפסטיבל
את הפסטיבל ייסד ג'ורג' ויין, מייסדו של פסטיבל הג'אז של ניופורט. כוונתו המקורית הייתה לייחד במסגרת פסטיבל הג'אז של 1959 אחר-צהריים יחיד שיוקדש לפולק ובו יופיעו אודטה, פיט סיגר והאורגים. לאור התלהבות הקהל מהיוזמה, התברר שלא די באחר-צהריים אחד. כיוון שויין לא היה בקיא מספיק בסצנת הפולק, הזמין את אמרגנה של אודטה, אל גרוסמן, לסייע לו ביצירה ושיבוץ של רשימת משתתפים ("ליינ-אפ") לפסטיבל סוף-שבוע שיתקיים ב-11 ביולי 1959. פיט סיגר צורף אף הוא לצוות ההקמה.
בפסטיבל הופיעו מספר זמרים והרכבים מניו יורק וסן פרנסיסקו; אך ההופעה החשובה ביותר הייתה הופעת הבכורה של זמרת בת 18 - ג'ואן באאז.
הפסטיבל שב ב-1960 לשלושה ימים, והתרכז בהופעות מוזיקת-עם מגוונות מרחבי העולם. את ישראל ייצגה בפסטיבל הזמרת גאולה גיל והתקיימו בו גם הופעות מאירלנד, סקוטלנד, ספרד ואפריקה (בישראל הוא נקרא אז "פסטיבל הפולקלור") מארצות הברית הופיעו תאודור ביקל, ג'ון לי הוקר ואחרים, אך הוא עדיין ניצב בצילו של פסטיבל הג'אז של ניופורט, שריכז קהל רב יותר ואמנים מרכזיים יותר (בראשם מאדי ווטרס).
ב-1961 ו-1962 לא התקיים הפסטיבל.
1965 – 1969
החל מ-1962 נוצר קשר בין פיט סיגר וקהילת הפולק לבין התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. בפסטיבל של 1963 הופיעה במסגרת הפסטיבל להקת גוספל, ה-Freedom Singers, ששרה שירים בעלי מסרים פוליטיים של שחרור ונגד חוקי ג'ים קרואו. ג'ון באאז הצטרפה לזמרי Freedom Singers ויחד עם כ-600 איש מן הקהל צעדו בצעדת מחאה החוצות ניופורט, על מנת לעורר מודעות לקראת המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות. הפסטיבל נחתם בהופעה של בוב דילן, שהוכתר על ידי פיט סיגר כ"קולו של הדור", יחד עם להקת פיטר, פול ומרי. שני השירים שחתמו את הפסטיבל היו המנוני התנועה לזכויות האזרח, Blowin' in the Wind (דילן ופיטר, פול ומרי) ו-We Shall Overcome (כל משתתפי המופע).
באותה שנה התארח בפסטיבל זמר בלוז שנשכח ונחשב לאבוד ואנונימי - מיסיסיפי ג'ון הארט, הופעתו התקבלה בחום רב והובילה להחייאת הקריירה של ג'ון הארט, שלאחר שנמוג מהזיכרון לאחר השפל הגדול, עבד כפועל חקלאי. עוד הופיעו בשנה זו ג'ודי קולינס, רמבלינג ג'ק אליוט, דייב ואן רונק, ג'ון לי הוקר, רברנד גרי דייוויס, לייטנינג הופקינס ועוד.
"מלך הפסטיבל" בשנים אלה היה בוב דילן. הופעתו ב-1963 לבדו וב-1964 עם ג'ואן באאז היו שיאי הפסטיבל. ככל זמרי הפולק באותה עת, שמר דילן על הופעה אקוסטית. ב-1964 הופיעו גם חוזה פליסיאנו, ג'וני קאש והסטייפל סינגרס.
ב-25 ביולי 1965 עלה דילן להופעה המרכזית של הפסטיבל באותה שנה. אלא שהוא עלה עם גיטרה חשמלית ובליווי להקת רוקנ'רול שכללה את מייק בלומפילד, פול באטרפילד ואל קופר. הופעה זו הייתה שנויה במחלוקת. רבים, בהם פיט סיגר, ראו בה "בגידה" של דילן בפולק ודרשו להפסיק אותה לאלתר או לכל הפחות לנתק את זרם החשמל. דילן לא שב לנגן בניופורט עד 2002. ב-1965 הופיעו בפסטיבל דונובן, גורדון לייטפוט, ממפיס סלים, וילי דיקסון ועוד.
ב-1966 הופיעו בפסטיבל אמני רוקנרול כצ'אק ברי וריצ'י הייבנס ודלתא בלוז כבוקה וייט. ב-1967 הופיעו בפסטיבל ג'וני מיטשל ולאונרד כהן, מאדי ווטרס, ארלו גאת'רי, ג'ניס איאן, מייבל סטייפלס ועוד. ב-1968 היה הפסטיבל ברוח רוקנרולית אף יותר עם הופעות של ג'ניס ג'ופלין וה- Big Brother and the Holding Company, באדי גאי, ריצ'י הייבנס, בי בי קינג, טים באקלי והיו גם הופעות של מוזיקה "שורשית" יותר כאמן בלוז נוסף שכמעט נשכח - מיסיסיפי פרד מקדואל. ב-1969 הציג ג'וני קש את ג'ון קרטר וקריס קריסטופרסון; עוד הופיעו באותה שנה קארל פרקינס, ביג מאמא ת'ורנטון, האחים אברלי, ואן מוריסון וג'יימס טיילור שהופעתו הופסקה.
עקב קשיים כלכליים ותחושה של חוסר יכולת להשתלט על הקהל, הפסיק ג'ורג' ויין את קיומם של שני פסטיבלי ניופורט, הן פסטיבל הג'אז (שחודש ב-1981) והן פסטיבל הפולק (שחודש ב-1985).
1985 ואילך
הפסטיבל החל שוב כפסטיבל פולק שורשי והתמקד מחדש בנגינה אקוסטית ושילוב של בלוז, קאנטרי ופולק. בין המופיעים בשנים הראשונות לאחר חידושו נמנו בילי בראג, אודטה, בוני רייט, ארלו גאת'רי, ג'ואן באאז, ד"ר ג'ון, ריי קודר, אמילו האריס ועוד. נוסף על כך שובצו הופעות של מוזיקת עולם כלהקת לוס לובוס והלהקה הדרום אפריקאית Ladysmith Black Mambazo (שליוותה את פול סיימון בתקליטו גרייסלנד).
ב-1991 הופיעו על במת הפסטיבל סוזן וגה ורנדי ניומן. ב-1992 ו-1993 הופיעה להקת הבנד וכן פיטר, פול ומרי וג'ון באאז. ב-1996 הופיעו ג'ואן ארמטריידינג, מישל שוקד וסוזן וגה. ב-1997 שבו ג'יימס טיילור וג'ואן באאז להופיע בפסטיבל וכן הופיעה רוזאנה קאש, בתו של ג'וני קאש. ב-1998 הופיעו לוסינדה ויליאמס וריקי לי ג'ונס.
ב-2002 שב בוב דילן להופיע בפסטיבל, לראשונה מאז 1965, והעניק לפסטיבל תנופה מחודשת לאחר מספר שנים של דשדוש כלכלי. ב-2004 התארחו בפסטיבל קרוסבי, סטילס ונאש וכן לבון הלם. ב-2005 ביצעה להקת הפיקסיז לראשונה הופעה אקוסטית. גם אלביס קוסטלו הופיע בפסטיבל באותה שנה. ב-2007 הופיעו להקת האחים אולמן ולינדה רונסטאדט.
ב-2011 הוחלט לצמצם את הפסטיבל ליומיים, עם תנאים בסיסיים ותשלום נמוך לאמנים המופיעים, פורמט שהוכיח עצמו כמשתלם. הפסטיבל מתמקד בשיתופי פעולה בין-דוריים, ובמתן במה ללהקות מוכרות פחות או בתחילת דרכן ומושך קהל רב.
בשנת 2015, לכבוד חגיגות חמישים שנה ל"התחשמלות" של דילן, בוצעו שירי אותה הופעה על ידי מגוון אמנים בשם 65 Revisited. בשנה זו אף החלה המסורת לשבץ בתוכנית הפסטיבל הופעת הפתעה של אמן שאינו רשום בתוכנית הרשמית. ב-2015 היה זה ג'יימס טיילור, ב-2016 קריס קריסטופרסון, ב-2017 רוג'ר ווטרס, ב-2018 ממפורד אנד סאנז וב-2019 דולי פרטון.
יעקב ידיד
הרב יעקב ידיד (נולד בי"ז בתמוז ה'תשכ"ז, 25 ביולי 1967) הוא רב ישראלי, פוסק וראש ישיבה.
עומד בראש ישיבת כרמיאל, אותה יסד, ורב הגרעין התורני בכרמיאל. ממקימי ישיבת ברכת יוסף שבאלון מורה, בעל תואר יקיר העיר כרמיאל לשנת 2020.
ביוגרפיה
נולד בשכונת קריית שמואל שבחיפה לרב אליהו ידיד, מרצה לתנ"ך ומחבר ספרים ובן למשפחה מיהדות מצרים ולאמו רחל, גננת. גדל בירושלים. בתקופת גיל התיכון, למד בישיבה התיכונית בקריית חינוך שעלבים ושנה אחת בישיבת אופקים. לאחר מכן למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. התגייס לצה"ל ושירת כחובש קרבי.
השתתף ביסודה של ישיבת ברכת יוסף באלון מורה, יחד עם הרב אליקים לבנון והרב שמעון פורטל שם שימש כר"מ מספר שנים. בתקופה זו העביר במקביל שיעורים בתנ"ך בישיבת קדומים ובבתי כנסת בישובי השומרון.
באלול ה'תשס"ג, עבר עם משפחתו לכרמיאל, להקים את ישיבת כרמיאל ולעמוד בראשותה, וכדי לכהן כרב הגרעין התורני בעיר, בתפקידים אלו משמש עד היום.
מלמד בישיבת כרמיאל, שם מעביר שיעורים בגמרא, תנ"ך, מדרש רבה ובנושאים נוספים. בנוסף, מלמד במדרשת עורי צפון בעיר עכו, בבתי כנסת בכרמיאל ובמקומות נוספים.
היה בקשר קרוב עם הרב אלישע וישליצקי שתמך בישיבה ובגרעין התורני והגיע להעביר שיעורים בישיבה בכרמיאל באופן תדיר.
בשנת 2020 הוענק לרב ידיד תואר יקיר העיר כרמיאל.
נשוי לעידית, גר בכרמיאל, אב לשמונה. אחיו, הרב מתניה ידיד, הוא דוקטורנט לחינוך, מרצה ומגשר, מזכ"ל תנועת הבוגרים של בני עקיבא לשעבר. גיסו הוא הרב בן ציון אלגאזי, ראש ישיבת רמת גן.
עמדותיו
תומך בחיזוק ההתיישבות היהודית בגליל, ובחיזוק הגרעינים התורניים באזור זה. במאמר שכתב לערוץ 7 ב-2021 כתב:
מיוריאל באוזר
מיוריאל באוזר (באנגלית: Muriel Bowser; נולדה ב-2 באוגוסט 1972) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית המכהנת כראש עיריית וושינגטון די. סי. מינואר 2015.
ביוגרפיה
ב-2004 נבחרה לוועדה המייעצת למועצת העיר וושינגטון. במאי 2007 נבחרה למועצת העיר כנציגת רובע 4, בבחירות מיוחדות שנערכו בעקבות התפטרותו של חבר המועצה אדריאן פנטי המועמד המשוער לראשות העיר, שתמך פומבית במועמדותה. בנובמבר 2008 נבחרה לכהונה נוספת ובנובמבר 2012 לכהונה שלישית. במועצה כיהנה כיושבת ראש ועדת הפיתוח הכלכלי.
במרץ 2013 הודיעה על כוונתה להתמודד לראשות העיר, באפריל 2014 זכתה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית כשגברה על ראש העיר המכהן וינסנט גריי. בבחירות הכלליות זכתה ברוב של 54.5% ובינואר 2015 הושבעה לתפקידה. ב-2018 נבחרה לתקופת כהונה נוספת ברוב של 80%.
ביוני 2019 ביקרה בישראל ונפגשה עם ראשי שלוש הערים הגדולות - ראש העיר ירושלים משה ליאון, ראש העיר תל אביב רון חולדאי וראש העיר חיפה עינת קליש רותם.
באוזר רווקה ומתגוררת בשכונת ריגס פארק. במאי 2018 הודיעה כי אימצה ילד.
יוהאן וילם פריסו, נסיך אורנז'
יוהאן וילם פריסו, נסיך אורנז' (בהולנדית: Johan Willem Friso van Oranje-Nassau; 14 באוגוסט 1687 – 14 ביולי 1711) היה נסיך אורנז' בין השנים 1702–1711.
ביוגרפיה
וילם נולד בלייוורדן ב-14 באוגוסט 1687, להיינריך קזימיר השני, רוזן נסאו-דיאץ ולהנרייטה אמליה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו והנרייטה שרלוטה, רוזנת נסאו. בשנת 1696 מת אביו היינריך קזימיר השני, רוזן נסאו-דיאץ, ויוהאן וילם פריסו מונה במקומו לנסיך נסאו-דיאץ ולסטאדהאודר של פריסלנד וחרונינגן.
ב-19 במרץ 1702 מת ויליאם השלישי, מלך אנגליה, שהיה בנוסף נסיך אורנז'. מותו של ויליאם היה גם סופו של בית אורנז'-נסאו ההולנדי, ששלט בארצות השפלה מאז ימי וילם השתקן. בכל חמשת המחוזות בהם שלט ויליאם השלישי – הולנד, זיילנד, אוטרכט, חלדרלנד ואוברייסל – הושעה תפקיד הסטאטהולדר לאחר מותו של ויליאם. שני המחוזות הנותרים – פריסלנד וחרוניגן – מעולם לא נשלטו בידי ויליאם השלישי, ובהם המשיך יוהאן וילם פריסו לשלוט. לפי צוואתו של ויליאם, היה יוהאן וילם פריסו אמור גם לרשת את נסיכות אורנז', אך פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה תבע את המחוז הזה לעצמו.
בשנת 1707 התגייס יוהאן וילם פריסו לצבא ההולנדי, ופיקד עליו בקרבות שונים במהלך מלחמת הירושה הספרדית, כחלק מצבאו של ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו.
ב-14 ביולי 1711 טבע יוהאן וילם פריסו, בעת מסעו מהחזית בפלנדריה למפגש עם פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, לדיון על ירושת נסיכות אורנז'. יוהאן וילם פריסו הותיר לבנו וילם שנולד לאחר מותו, את טענתו לשלטון בנסיכות. תחת חוזה אוטרכט, עליו הוסכם בשנת 1713, התיר פרידריך הראשון למלך צרפת, לואי הארבעה עשר, לקחת את מחוזות אוראנז' לרשותו. לוילם הרביעי נותר רק התואר "נסיך אורנז'" הריק מתוכן, בנוסף בשנת 1747 קיבל וילם הרביעי קיבל גם את תפקיד הסטאדהאודר (משנה זו והלאה היה סטאדהאודר אחד לכל הרפובליקה, ולא אחד לכל מחוז כפי שהיה לפני כן).
משפחתו
ב-26 באפריל 1709 התחתן יוהאן וילם פריסו עם מריה לואיזה, רוזנת הסן-קאסל, בתם של קרל, רוזן הסן-קאסל ומריה אמליה מקורלנד, ממנה היו לו 2 ילדים:
אנליזה מתמטית - מונחים
במונחון זה מופיעות לרבים מהמונחים הגדרות אינטואיטיביות. הגדרה פורמלית מופיעה בערך המתאים.
מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה
מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה (בגרמנית: Maximilian I von Bayern; 17 באפריל 1573 - 27 בספטמבר 1651), היה דוכס בוואריה בין השנים 1597–1623, ולאחר מכן הנסיך הבוחר מבוואריה בין השנים 1623–1651, והנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1623–1648.
ביוגרפיה
מקסימיליאן הראשון נולד ב-17 באפריל 1573 לוילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן. מקסימיליאן התחנך על ידי הישועים, ובשנת 1591 החל ליטול חלק בממשלה. בשנת 1595 התחתן מקסימיליאן עם בת דודו אליזבת מלורן, ובשנת 1597 מונה לדוכס בוואריה, לאחר התפטרותו של אביו.
עד לשנת 1607 לא נטל מקסימיליאן חלק במלחמות הדת שהיו באותה עת בגרמניה, אולם, באותה שנה שלח מקסימיליאן את צבאו לכבוש את העיר דונאוורת, ולהשליט בה את הדת הקתולית. בתגובה על כך הקימו הנסיכים הפרוטסטנטים את הברית הפרוטסטנטית, שכנגדה הוקמה בשנת 1609 הליגה הקתולית.
בשנת 1619 סירב מקסימיליאן להציע את מועמדותו לכס הקיסרות של האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1619 פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ מונה למלך בוהמיה, במקום פרדיננד משטיריה, ארכידוכס אוסטריה, שהיה קתולי מובהק. בתגובה על כך שלח מקסימיליאן את צבאו לעזרת בית הבסבורג, ועד מהרה הובס פרידריך על ידי הכוחות האוסטרים והבווארים בקרב ההר הלבן בשנת 1620, ובשנים לאחר מכן נכבשו נחלותיו בפפאלץ עצמה על ידי הכוחות הספרדים. בשנת 1623 הודח פרידריך מתפקידו, ונחלותיו נמסרו למקסימיליאן, שהיה אף הוא מבית ויטלסבאך, ובנוסף, שודרגה דוכסות בוואריה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1632 כבש צבא שוודיה את מינכן, שנכבשה בחזרה רק לאחר שקיבל מקסימיליאן סיוע מאלברכט פון ולנשטיין.
בשלום וסטפליה בשנת 1648, הוחזרה נסיכות הבוחר מפפאלץ מלבד פפאלץ העילית לבנו של פרידריך החמישי קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם, מעמדה היה פחות משאר נסיכויות הבוחר.
ב-27 בספטמבר 1651 מת מקסימיליאן במינכן, ובנו פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-6 בפברואר 1595 התחתן מקסימיליאן עם אליזבת מלורן, בתו של קרל השלישי, דוכס לורן וקלוד דה ולואה, נסיכת צרפת, אך לא היו לו ממנה ילדים.
ב-15 ביולי 1635 התחתן מקסימיליאן עם מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה אנה מבוואריה, ממנה היו לו שני ילדים:
חיים אפשטין
חיים אפשטין (נולד בשנת תשי"ג, 1953) הוא פעיל פוליטי אשכנזי ויושב ראש מפלגת בני תורה. בעבר כיהן כסגן ראש עיריית ירושלים.
ביוגרפיה
נולד וגדל בבני ברק, בנם של תמה והרב יצחק אפשטין. למד בישיבת פוניבז'. בתקופת לימודיו בישיבה היה משמשו של הרב שמואל רוזובסקי. כמו כן היה מקורב לרב אלעזר מנחם מן שך, שהיה רבו ומקורבו של אביו. לאחר לימודיו בישיבה שירת בצה"ל.
פעילות ציבורית
היה מנהל לשכתו של הרב הראשי לירושלים יצחק קוליץ. בסוף שנות ה-80 היה פעיל בהקמת דגל התורה. לאחר הבחירות לכנסת ה-12 שימש מזכיר סיעת דגל התורה בכנסת.
בשנים 1990-1992 כיהן כמנהל לשכתו של אברהם רביץ, שכיהן אז כסגן שר השיכון. בתקופת הקמתה של העיר אלעד, התמנה על ידי שר הפנים אהוד ברק כחבר המועצה. לאחר מכן פרש מהחיים הפוליטיים ועסק בנדל"ן.
קריירה פוליטית
בשנת 2013, לקראת הבחירות לכנסת ה-19, עמד בראש רשימת נצח שייצגה את הפלג הליטאי שבהנהגת הרב שמואל אוירבך, אך הרשימה הסירה את מועמדותה טרם הבחירות.
בבחירות לעיריית ירושלים, שנערכו באוקטובר 2013, הוצב בראש רשימת מפלגת בני תורה ואף התמודד על ראשות העיר. מפלגות ש"ס ויהדות התורה ורובו של הציבור החרדי בעיר תמכו במשה ליאון לראשות העיר. לדברי המפלגה, הסיבה להתמודדותו של אפשטיין היא לא לתמוך במועמד חילוני. מנגד, בתקשורת עלו טענות כי הסיבה להתמודדותו של אפשטיין למרות סיכוייו הזעומים להיבחר, היא כי קיים הסכם בינו לניר ברקת לגרום לפיצול בקולות החרדים בירושלים ובכך להביא לבחירתו של ברקת. אפשטיין וברקת הכחישו את קיומו של ההסכם, אך לטענת העיתונאי יאיר אטינגר גורמים במפלגת בני תורה דרשו את קיום ההתחייבות הקואליציונית למינויו כסגן וכמחזיק תיק חינוך חרדי. בבחירות קיבל אפשטין 3.6% מקולות הבוחרים, ולמרות שרשימתו זכתה רק במנדט אחד הוא מונה לסגן ראש העיר בשכר ולמחזיק תיקי תרבות תורנית וח"ן חרדי.
התמודדותו גרמה למתח וחילוקי דעות בציבור הליטאי בירושלים. הרב אהרן לייב שטיינמן והרב חיים קניבסקי הוציאו נגדו ונגד רשימתו מכתבים ובהם הם מכנים אותם "בעלי מחלוקת" ו"ריקים ופוחזים". אפשטיין השיב כי הוא פועל בשליחותו של הרב שמואל אוירבך.
חיים אישיים
אפשטיין נשוי ואב לארבעה. מתגורר בשכונת הר נוף שבירושלים. אחותו נחמה היא אשת הפיזיקאי פרופסור יעקב גרינהויז, ואחותו רבקה היא אשת הרב נחום נריה.
הטבח בפוסטאוואם
מהלך האירוע
פלוגת שירות העבודה הוצבה בכפר פוסטאוואם, כאשר ב־15 באוקטובר 1944 ניתנה פקודה לצבא ההונגרי על ידי עוצר הונגריה מיקלוש הורטי להשעות את הלחימה בכוחות הסובייטים, חברי פלוגת שירות העבודה פירשו את המצב כסיום המלחמה וחגגו את האירוע. אולם בסופו של אותו יום, פרנץ סלשי ראש מפלגת צלב החץ (המפלגה הפשיסטית-נאצית ההונגרית) הדיח את הורטי ותפס את השלטון במדינה בעזרת גרמניה. השתתפותה של הונגריה במלחמת העולם השנייה נמשכה.