cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרייר אמריקאי חסר שיער
הודות לאינטליגנציה ויכולת פיזית גבוהה כלבים מגזע זה מרבים לקחת חלק בתחרויות שונות כגון: אג'יליטי, ריקודים עם כלבים ועוד.
מבנה גוף
פרופורצית מועדפת אורך-גובה 10:9; גודל הראש פרופורציונלי לגודל הגוף.
אוזניים - עומדות (הסטנדרט מתיר גם ואריאציות אחרות ); שיניים - סט מלא, להבדיל מכל שאר גזעים ללא שיער. עור: לטרייר אמריקאי חסר השיער לא פחות מ-28 גוונים שונים, אשר כוללים בדרך כלל צבע עיקרי (שחור, חום, לבן וכו') וכתמים בצבעים נוספים בגדלים שונים; בנוסף, כלבים אשר נולדים עם הפרווה, מאושרים על ידי הסטנדרט כזגעיים. כל הגורים נולדים כאשר הם מכוסים על ידי פרווה קצרצרה, אותה מאבדים עד גיל 6-8 שבועות.
העור של הכלבים דורש הגנה מפני השמש בדיוק כמו העור של בני אדם, לכן בימי קיץ חובה למרוח את העור של החבר על ארבע בקרם הגנה לפני טיול ארוך.
יכולת פיזית ותנועה
מדובר בכלבים אתלטיים, בעלי יכולת פיזית גבוהה יחסית לגודלם, כולל יכולת קפיצה מרשימה.
טרייר אמריקאי חסר השיער בדרך כלל נע בקלילות, תנועותיו טבעיות וחלקות.
תכונות אופי והתנהגות
כלב אנרגטי, בעל אינטליגנציה גבוהה, זריז וסקרן. טריירים מהסוג הזה ניתנים לאילוף בצורה טובה.
לטריירים חסרי השיער יצר ציד די גבוה, אך העדר פרווה הופך אותו לפגיע יותר ולא מתאים לשמש צייד. יחד עם זאת, אין להתפלא אם כלב כזה יחסל עכבר או חולדה.
הכלבים האלה נהנים להימצא בחברת בני אדם וללוות אותם בעת פעילות גופנית.
היסטורית הגזע
כלבי ה-Rat terrier הובאו לארצות הברית מאנגליה בסוף המאה ה-19 ושימשו לציד חולדות ומכרסמים קטנים אחרים בהצלחה רבה. כלבים מגזע זה "עובדים" גם היום בחוות ברחבי ארצות הברית ומחסלים חולדות ועכברים.
בשנת 1972 כלבת ה-Rat terrier מלואיזיאנה, המליטה, בין השאר, גורה ללא פרווה. משפחה בשם סקוט אימצו את הגורה וקראו לה ג'וזפינה. בני הזוג סקוט החליטה לנסות ולקבל המלטה של גורים חסרי שיער באמצעות סלקציה. ב-1983, לאחר מספר המלטות של גורים עם פרווה, הם הצליחו לקבל גורים "ערומים". הגזע החדש נולד.
American Hairless Terrier Club of America ;ראשי תיבות: AHTCA.
הגזע הוכר על ידי ההתאחדות האמריקאית לכלבנות (אנגלית: American Kennel Club) ב-2016.
עם השנים, הטריירים ה"קרחים" עשו את הדרך לאירופה וליבשות נוספות. נכון להיום, הגזע אינו מוכר על ידי הפדרציה הבינלאומית לכלבנות
(בצרפתית: Fédération Cynologique Internationale; ראשי תיבות: FCI), אך נמצא ברשימת הגזעים המועמדים לכך. לארגונים החברים ב-FCI הזכות להכיר בגזע ברמה של הפדרציה המקומית. נכון להיום, הגזע מוכר ביותר מ-20 מדינות, ביניהן ארצות הברית, קנדה, צ'כיה, פולין, רוסיה, אוקראינה, פינלנד ועוד.
טרייר אמריקאי חסר שיער בישראל
טרייר חסר השיער המתועד הראשון הגיע ארצה ב-2016. באותה השנה הגזע הוכר על ידי ההתאחדות הישראלית לכלבנות;ראשי תיבות: הי"ל. בגלל שהגזע לא מוכר עדיין על ידי ה-FCI, כלבים מהגזע נרשמים בספר גידול חיצוני של ההי"ל.
החל מ-2016 הטריירים ה"קרחים" לוקחים חלק בתערוכות של המועדון הטריירים הישראלי ותערוכות בינלאומיות של ההי"ל.
בתמונה: אלופת ישראל ראשונה מגזע טרייר אמריקאי חסר שיער, Wudnway Daniel Dream.
לב סרגייב
לב אלכסנדרוביץ' סרגייב (ברוסית: Лев Александрович Сергеев; 14 בנובמבר 1906, זגאטלה – 4 בדצמבר 1994, מוסקבה) היה קצין המודיעין הצבאי הסובייטי, ראש תחנת המודיעין הצבאי בוושינגטון די. סי. בשנים 1940–1946. ידוע בשם הבדוי המבצעי "מוריס".
ביוגרפיה
הוא נולד ב-14 בנובמבר 1906 בכפר האזרי זקאטלה במשפחתו של איש צבא.
בשנת 1929 עבר למוסקבה, סיים קורסים שנתיים של חיל הרפואה של הצבא. בשנים 1930–1931 היה מדריך רפואי בגדוד התותחנים השני בבאקו.
בשנים 1931–1933 - מנהל עבודה של חברת הכשרה בטביליסי.
בשנים 1933–1936 למד בבית הספר לשריון באוריול. במהלך השנה הוא שימש כמפקד מחלקת טנקים בבית הספר.
במודיעין - מאז 1937. מאפריל 1937 עד יולי 1938 שירת סרגייב במנהלת המודיעין של הצבא האדום. באוגוסט 1938 התמנה למזכיר מנהלת המודיעין.
במרץ 1940 הגיע לוושינגטון די. סי.. הוא עבד במסווה של נהג לנספח הצבאי הסובייטי בארצות הברית. המשימה הראשונית של סרגייב כללה גיוס מלשינים וסוכנים במטרה לשלוח אותם לאירופה, כולל גרמניה. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה סרגייב פעל ליצור רשת מרגלים רחבה בבירת ארצות הברית (רשת אומגה).
בשנת 1943, מוריס שלח 2,401 מסמכים חסויים למוסקבה, 420 דו"חות דחופים וגייס מקור מידע חשוב. במשך 9 החודשים בשנת 1944, רשת אומגה בראשותו הפיקה בכוחות עצמה 2,420 מסמכים חשאיים יקרי ערך ושלחה למוסקבה 305 דו"חות דחופים יקרי ערך. בחורף 1945 נודע לסרגייב על תכנון המשא ומתן בין אלן דאלס לקארל וולף בנוגע לכניעת קבוצת חיילים גרמנים באיטליה לאמריקנים, עליהם גם דיווח למוסקבה. בסך הכל, לאורך כל תקופת המבצע, הרשת של סרגייב העבירה למוסקבה למעלה מ-20 אלף גיליונות של מסמכים חשאיים.
מינואר 1946 שירת במטה המרכזי של המודיעין הצבאי במוסקבה.
הוא מת ב-4 בדצמבר 1994.
זאמי מוטוקיו
זאמי מוטוקיו (1363 – 1443, ביפנית: 世阿弥 元清; בלטינית: Zeami Motokiyo), ידוע גם כקנזה מוטוקיו (ביפנית: 観世 元清; בלטינית: Kanze Motokiyo) היה פילוסוף מתחום האסתטיקה, שחקן ומחזאי יפני. על שמו של זאמי קרוי מכתש פגיעה שנמצא על כוכב חמה.
ראשית חייו
זאמי נולד ב-1363 בנגויה, יפן לאמא שאביה הוא כומר ולקאנאמי, שהיה שחקן תיאטרון בנו, סופר ומוזיקאי בתקופת האשיקאגה. בילדותו, זאמי היה פעיל בלהקת תיאטרון שניהל אביו, ולאחר מכן הוא עצמו ניהל את הלהקה.
הגלות לאי סאדו ומותו
ב-1434 הוגלה זאמי לאי סאדו. בזמן הגלות, הוא השלים את עבודתו האחרונה שנרשמה כעבור שנתיים, תוך מתן תיאור מפורט על גלותו. בעבודה זו, הוא מעביר גישה סטואית כלפי מזלו הרע בחייו. מעט ידוע על סוף חייו, אבל ידוע כי הוא האמין באופן מסורתי שהוא יקבל חנינה ויחזור ליבשת לפני מותו. זאמי נפטר ב-1443 ונקבר ביאמטו. אשתו מתה זמן קצר לאחר מכן.
המהפכה הדיגיטלית
המונח המהפכה הדיגיטלית מתייחס למעבר מטכנולוגיה אלקטרונית-אנלוגית לטכנולוגיה דיגיטלית אשר החל בשנות ה-80 של המאה ה-20.
בדומה למהפכה החקלאית ולמהפכה התעשייתית, המהפכה הדיגיטלית מסמנת את תחילתו של עידן המידע. מרכז מהפכה זו הוא הייצור ההמוני והשימוש הנרחב במעגלי לוגיקה דיגיטלית והטכנולוגיות הנגזרות ממנה, כולל מחשב, טלפון סלולרי, ופקס.
רקע (1947 עד 1979)
בשנות החמישים והשישים של המאה ה-20 מערכות מחשב נמצאו רק בשימוש של צבאות, אוניברסיטאות, מוסדות ממשל וארגונים מסחריים גדולים. בתחילת שנות ה-70 רשת האינטרנט פותחה על ידי צבא ארצות הברית.
המחשבים האישיים הראשונים יצאו בשנות ה-70, ובמהלך שנות השבעים והשמונים הם הפכו נפוצים יותר ויותר.
שנות השמונים
בשנות ה-80 הושק לראשונה המחשב האישי. במהלך שנות ה-80 חברת מוטורולה השיקה את הטלפון הנייד הראשון.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 מחשבים הפכו לראשונה למכשיר מוכר היטב בקרב הציבור הרחב במדינות המפותחות, ומיליוני אנשים החלו לרכוש מחשבים לשימוש ביתי. בין השנים 1982 ל-1994 נרכשו כ-17 מיליון מחשבי קומודור.
בשנת 1989 הציע לראשונה מדען המחשב האנגלי טים ברנרס-לי את ה-World Wide Web אותה יפתח בשנים הבאות.
עד סוף שנות ה-80 ידע במחשבים הפך הכרחי עבור משרות רבות.
שנות התשעים
בשנת 1992 הושק ה-World Wide Web ועד 1996 האינטרנט הפך למיינסטרים כאשר באותה העת בתי עסק רבים ברחבי העולם החלו לראשונה להקים אתרי בית משלהם. עד שנת 1999 כמעט בכל מדינה בעולם היה חיבור לאינטרנט, ומעל למחצית מהאוכלוסייה האמריקנית השתמשה באינטרנט באופן יומיומי.
בעוד שבשנת 1989 רק 15% ממשקי הבית בארצות הברית החזיקו בבעלותם מחשב אישי, עד שנת 2000 51% ממשקי הבית בארצות הברית החזיקו בבעלותם מחשב אישי.
במהלך שנות ה-90 הטלפונים הסלולריים הפכו לנפוצים במדינות המערב.
העשור הראשון של המאה ה-21
בתחילת העשור הטלפונים הסלולריים הפכו נפוצים בעולם כמו מחשבים אישים. הטלפונים הסלולריים הפכו גם הרבה יותר מתקדמים מאשר הטלפונים הסלולריים שהיו נפוצים בשנות ה-90.
בעוד ששליחת הודעות טקסט הייתה אפשרות קיימת בטלפונים הסלולריים בשנות התשעים פיצ'ר זה הפך נפוץ רק בתחילת שנות ה-2000, כאשר שליחת הודעות טקסט הפכה לתופעה תרבותית.
המהפכה הדיגיטלית הפכה לגלובלית במהלך העשור - בעוד שבשנות ה-90 המהפכה הדיגיטלית השפיעה בעיקר על החברה בעולם המערבי, בעשור הראשון של המאה ה-21 המהפכה הדיגיטלית התפשטה גם להמונים בעולם המתפתח.
העשור השני של המאה ה-21
ב-2012 היו מעל ל-2 מיליארד משתמשי אינטרנט בעולם - פי שניים מכמות משתמשי האינטרנט ב-2007.
ב־2015 כמות משתמשי האינטרנט שמתחברת לאינטרנט באמצעות מחשבי לוח וטלפונים חכמים עלתה על כמות משתמשי האינטרנט שמתחברת לאינטרנט באמצעות מחשבים אישיים. ב-2016 מחצית מאוכלוסיית העולם הייתה מחוברת לאינטרנט.
טכנולוגיות אנלוגיות שהוחלפו בטכנולוגיות דיגיטליות
טכנולוגיות אנלוגיות שהוחלפו בטכנולוגיות דיגיטליות (העשור שמצוין להלן הוא העשור בו הטכנולוגיה הדיגיטלית הפכה לצורה הדומיננטית).
טכנולוגיות אנלוגיות שנמצאות בדעיכה:
טכנולוגיות אחרות שנעלמו בהשפעת המהפכה הדיגיטלית. (הסיווג אנלוגי-דיגיטלי אינו חל על אלה):
גרסאות משודרגות שיצאו לטכנולוגיות הדיגיטליות לאורך השנים
השפעות חברתיות-כלכליות
ההשפעה הכלכלית של המהפכה הדיגיטלית לאורך השנים היא עצומה. ללא ה-World Wide Web (WWW), לדוגמה, הגלובליזציה ומיקור החוץ לא היו ברי ביצוע באופן בו הם מתקיימים כיום. המהפכה הדיגיטלית שינתה באופן מהותי את האינטראקציה בין אינדיבידואלים לחברות/תאגידים. חברות אזוריות קטנות קיבלו לפתע גישה לשווקים גדולים בהרבה. מושגים כגון שירותים וייצור לפי דרישה והירידה הדרסטית בעלויות הטכנולוגיה אפשרה חידושים בכל תחומי התעשייה וחיי היומיום.
היבטים שליליים למהפכה הדיגיטלית כוללים בין היתר היחשפות לעודף מידע, עברייני אינטרנט, עלייה במקרים של בידוד חברתי, וצריכה מוגברת של מדיה. בסקר שנערך בארצות הברית על ידי העיתונים The Atlantic ו-National Journal בו השתתפו אישים בולטים בתקשורת האמריקנית, 65% ציינו שהאינטרנט פוגע בעיתונות יותר מאשר הוא תורם לעיתונות משום שהאינטרנט מאפשר לחובבים רבים במיוחד להפוך לעיתונאים, ומשום שהוא גורם להיווצרות כמות גדולה בהרבה של תאוריית קונספירציה.
שיתוף מידע ופרטיות
המהפכה הדיגיטלית גרמה גם להיווצרות חששות לגבי סוגיית הפרטיות של אינדיבידואלים בעידן הדיגיטלי. היכולת לאחסן כמויות עצומות של מידע מגוון פתחה אפשרויות רבות מבעבר למעקב אחר הפעילויות ותחומי העניין האישיים של אינדיבידואלים.
האינטרנט, ובמיוחד ה-WWW בשנות ה-90, פתח דרכים חדשות לשיתוף תקשורת ומידע. היכולת לשתף מידע בקלות ובמהירות בקנה מידה עולמי הביא עימו סוג חדש של חופש דיבור. לאנשים ולארגונים ניתנה היכולת לפרסם מידע בכל נושא, לקהל גלובלי, במחיר זניח, במיוחד בהשוואה לטכנולוגיות התקשורת שהיו קיימות לפני כן.
המהפכה הדיגיטלית תרמה להייצרות מיזמים שיתופיים בקנה מידה גדול (למשל, מיזמי פיתוח של תוכנות קוד פתוח, ו-SETI@home). בנוסף, המהפכה הדיגיטלית תרמה להייצרות קהילות של אנשים בעלי תחומי עניין משותפים (למשל MySpace, ו-Tribe.net). חברות אזוריות קטנות קיבלו בעקבות המהפכה הדיגיטלית גישה לשוק גדול בהרבה.
בעקבות ההתפתחות של האינטרנט, מוסדות חברתיים ודתיים שונים, וכמו גם הורים מודאגים רבים, נבהלו מכך שבעקבות המהפכה הדיגיטלית ישנה צמיחה עצומה בכמות המידע הזמין בנושאים מעוררי מחלוקת כגון פורנוגרפיה, בניית פצצות, אתרים שעוסקים בנושאים רדיקלים, וכו'. החששות של רבים מהחשיפה של החברה, ובפרט החשיפה של צעירים, לתכנים הללו תרמו לאורך השנים לקריאה להפעיל צנזורה או רגולציה על ה-WWW.
סוגיית זכויות היוצרים בעידן הדיגיטלי
היכולת הנרחבת של הצרכנים לייצר ולהפיץ רפרודוקציות מדויקות ליצירות מוגנות שינתה השפיעה רבות על תעשיית המוזיקה, הקולנוע והטלוויזיה במאה -21.
Who Says
Who Says (בעברית: מי אומר) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ האמריקאית סלינה גומז & הסצנה. השיר יצא לאור ב-14 במרץ 2011, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, When the Sun Goes Down.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים שבפלנדריה.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי עמנואל קירייקו ופריסילה רינה והופק על ידי עמנואל קירייקו לבדו. השיר זכה להצלחה בארצות הברית, תוך שאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הפלטינה המשולשת, על מכירות של למעלה משלושה מיליון עותקים במדינה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-140 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ הרשמי של השיר ביים כריס אפלבאום, והוא צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה, בין התאריכים 12–13 בפברואר 2011. טיזר של שלושים ושש שניות מהקליפ יצא לאור ב-9 במרץ 2011 והקליפ עצמו הוקרן בבכורה עולמית ב-VEVO ב-11 במרץ 2011.
נכון לפברואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-344 מיליון צפיות.
ניקולוז ברתשווילי
ביוגרפיה
ברתשווילי הידוע בכינוי החיבה טאטוֹ (ტატო) נולד בטביליסי שבפלך טביליסי, בירת מלכות המשנה של הקווקז. אביו, הנסיך מליטון ברתשווילי (1795-1860) היה אציל מרושש שעבד במנהלה הרוסית. אימו, אפמיה אורבליאני (1801-1849), הייתה אחותו של המשורר הגאורגי הגנרל גריגול אורבליאני ונצר אחרון של המלך ארקלה השני.
ברתשווילי סיים את חק לימודיו בגימנסית האצילים בטביליסי בשנת 1835. אחד ממוריו היה סולמון דודאשווילי, פילוסוף ליברל ופטריוט גאורגי. האיכות הטרגית של שירתו הייתה תוצאה של חייו הטראומתיים האישיים כמו גם של המצב הפוליטי במולדתו באותם ימים. בהיותו תלמיד בית ספר, נאלץ לחזות בכישלון הקונספירציה האנטי-רוסית בשנת 1835 של אצילי גאורגיה, שאותה אהד. הוא נאלץ לראות את אובדן התקווה האחרונה לעצמאות, כמו רבים מהקושרים, ולהשלים עם האוטוריטה הרוסית. הקינה על העבר האבוד ועל נפילת שושלת הילדים קיבלה את ביטויה בשירתו הרומנטית. המחסור בכסף מנע ממנו מלהמשיך את לימודיו באוניברסיטאות הרוסיות. בנוסף לזה, הצליעה שלו, פגיעה פיזית מוקדמת, מנעה ממנו שירות צבאי כפי שרצה. בסופו של דבר החל ברתשווילי לעבוד בשרות הבירוקרטיה הרוסית ושרת כפקיד מן השורה בעיר גנג'ה מוכת המחלות שבאזרבייג'ן. אהבת חייו, הנסיכה אקתרינה צ'בצ'בדזה, דחתה אותו ונישאה לדוד דאדיאני, נסיך מגרליה.
יצירתו
המפתח להבנת השקפת עולמו של ברתשווילי ניתן למצוא בפואמה ההיסטורית בֶּדי כָּרתליסָה (ბედი ქართლისა, "הגורל של כארתלי" או "הגורל של גאורגיה", 1839). קינה רהוטה ומלאת השראה על ביש המזל של גאורגיה באותם ימים.
קנת' לופטון הבן
קנת' ויין לופטון הבן (באנגלית: Kenneth Wayne Lofton Junior; נולד ב-14 באוגוסט 2002) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בממפיס גריזליס מליגת ה-NBA.
קריירה בתיכון
לופטון שיחק כדורסל בבית הספר התיכון ממוריאל בפורט ארתור, טקסס. הוא היה בתחילה גארד והפך לשחקן פוסט בעקבות קפיצת גדילה. הוא זכה באליפות המדינה בדרג 5A בעונתו השנייה. כ הוא העמיד ממוצעים של 17 נקודות, 10 ריבאונדים ושלושה אסיסטים למשחק, הוביל את קבוצתו לאליפות מחוז 21 ולאליפות המדינה דרג 5A, והיה מועמד למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. הוא חתם על מכתב כוונות לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת לואיזיאנה טק.
קריירת מכללות
ב-28 במרץ 2021 רשם לופטון שיא עונתי של 27 נקודות ו-13 ריבאונדים, כולל סל ניצחון 0.3 שניות לסיום בניצחון 76–74 על קולורדו סטייט במשחק על המקום השלישי בטורניר ההזמנה הלאומי, בו נבחר לחמישיית הטורניר. בתור העמיד לופטון ממוצעים של 12.2 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית העונה השלישית ופרשמן השנה ב-. הוא נבחר תשע פעמים לפרשמן השבוע באזור, מקום שלישי בהיסטוריה של הליגה. לופטון היה הפרשמן הראשון בלואיזיאנה טק שהוביל את הקבוצה בריבאונדים מאז פול מילסאפ ב-2003/04.
כ נבחר לופטון לחמישיית העונה באזור, לאחר שהעמיד ממוצעים של 16.5 נקודות, 10.5 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק. ב-22 במרץ 2022 הכריז לופטון הכריז על מועמדותו לדראפט ה-NBA 2022. הוא לא חתם עם סוכן, מה שאפשר לו את הגמישות לחזור ללואיזיאנה טק.
ממפיס גריזליס (2022–הווה)
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA חתם לופטון על חוזה דו כיווני עם ממפיס גריזליס ב-2 ביולי 2022, ושיחק גם בקבוצת ליגת הפיתוח שלה, ממפיס האסל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-22 באוקטובר 2022, וקלע ארבע נקודות בהפסד 137–96 לדאלאס מאבריקס. לופטון נבחר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA לעונת 2022/23. ב-31 במרץ 2023 זכה לופטון בפרס רוקי השנה של בליגת הפיתוח. ב-9 באפריל 2023 קלע לופטון שיא קריירה של 42 נקודות ו-14 ריבאונדים בהפסד 100–115 לאוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ב-8 באפריל 2023 המירו הגריזליס את החוזה של לופטון לחוזה NBA סטנדרטי רב-שנתי.
קריירה בנבחרת הלאומית
לופטון ייצג את בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2021 בלטביה. הוא העמיד ממוצעים של 13.1 נקודות ו-5.3 ריבאונדים למשחק ועזר לנבחרתו לזכות במדליית הזהב. לופטון הוביל את ארצות הברית למהפך מול בניצחון בגמר, כש-15 מ-16 הנקודות שלו הגיעו במחצית השנייה כדי להבטיח ניצחון 83–81.
חיים אישיים
אביו של לופטון, שנקרא גם הוא קנת', שירת בצבא ארצות הברית ועבד בשירות הדואר של ארצות הברית במשך 18 שנים. אחותו הגדולה, קנדי, שיחקה כדורסל מכללות עבור סאות'רן, וסבו, ג'ין דוהון, היה אתלט באוניברסיטת סאות'רן, שם נבחר להיכל התהילה.
לחנך את ג'ני
לחנך את ג'ני (באנגלית: "An Education") הוא סרט קולנוע בריטי מסוג דרמת התבגרות אשר יצא לאקרנים בשנת 2009. הסרט מתאר את סיפור התאהבותה של נערה בת 16 בגבר יהודי בורגני באנגליה של תחילת שנות ה-60. עלילת הסרט מתבססת על זיכרונותיה של העיתונאית הבריטית לין ברבר והוא בוים על ידי הבמאית הדנית לונה שרפיג. בסרט מככבים קארי מאליגן ופיטר סארסגארד בתפקידים הראשיים, וצוות השחקנים כולל גם את אמה תומפסון ואלפרד מולינה.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס 2009 והוא קיבל ביקורות חיוביות. הוא הוקרן בספטמבר 2009 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפסטיבלים נוספים. הסרט זכה בפרס באפט"א, והיה מועמד לפרסים רבים, בהם שלושה פרסי אוסקר: לסרט הטוב ביותר, לתסריט המעובד הטוב ביותר ולשחקנית הטובה ביותר (קארי מאליגן).
למרות ביקורות חיוביות ושבחים רבים שקיבל הסרט, הופנתה נגדו ביקורת על כך שהעלילה בו אנטישמית, משום שהאנטגוניסט הוא יהודי.
תסריטאי הסרט ניק הורנבי הסביר אלמנט זה של הסרט בכך שביטויי אנטישמיות בבריטניה היו אופייניים בתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה, אך מבקרי הסרט מזווית זו טוענים שהסרט מציג בנוסף לאנטישמיות גלויה גם אג'נדה של אנטישמיות מודרנית נוצרית סמויה המתבטאת במוסר ההשכל של הסרט.
כתיבה
ניק הורנבי כתב את תסריט הסרט בהתבסס על זכרונותיה של לין ברבר, עיתונאית בריטית הכותבת לעיתון סאנדיי טיימס ואשר כתבה בעבר בעיתונים דיילי טלגרף, האובזרבר, דיילי אקספרס והמגזינים וניטי פייר ופנטהאוז. התסריט התבסס על מאמר אוטוביוגרפי שכתבה ברבר על רומן שהיה לה כנערה בתקופת לימודיה בבית ספר תיכון עם מכר בשם סיימון פרוולסקי (Prewalksi) אותו הכירה כסיימון גרין, והתפרסם במגזין הספרותי "Granta". המאמר המלא, בשם "An Education", פורסם כספר עצמאי רק בשנת 2009, לקראת סיום צילומי הסרט.
הורנבי אמר כי מה שמשך אותו בסיפורה של ברבר היה "העובדה שהיא נערה מהפרוורים שהייתה מבוהלת מכך שהיא תחמיץ כל דבר טוב שקורה בעיר. זה, עבורי, סיפור גדול בתרבות הפופולרית. זה פחות או יותר סיפורה של כל להקת רוק אנד רול. למרות שהתסריט נכתב על נערה בגיל ההתבגרות, הורנבי העיד כי הכתיבה על הדמות לא הייתה קשה מכתיבה על כל דמות אחרת: "אני חושב שכל עוד אתה כותב על מישהו שהוא לא בדיוק כמוך, האתגר הוא שווה. אני שמח שכולן סביבי היו נשים ולכן הן יכלו לפקוח עלי עין, אבל אני לא זוכר מעולם שנאמר לי 'לא כך נשים חושבות'".
צילום
על אף שבית משפחתה של ג'ני אמור להיות בפרוורי שכונת טוויקנהאם שבמחוז מידלסקס, סצנות הפנים שבסרט צולמו בגאנרסבורי, אילינג שבמערב לונדון, במאטוק ליין שבמערב רובע אילינג, ובבית הספר היפני לבנות "Haberdashers' Aske's School for Girls", שבו צולמו כל הסצנות המתרחשות בבית הספר. אזור הצילומים הוסב למראה שתואם את תקופת שנות ה-60, כאשר האלמנט המודרני היחיד שנראה לעין הם הרמזורים שברחובות. למרות זאת, ישנן כמה טעויות בנושא זה כגון צלילים של צופרי מכונית כאשר באותה התקופה עדיין נעשה שימוש בפעמון, וכן סגנון לבושן ושיערן של הבנות בבית הספר אשר אינו תואם לחלוטין את הנהוג בתקופה. בנוסף, כיכר סנט ג'ון סמית' בה מתרחש הקונצרט לא נפתחה להופעות עד לשנת 1969, כמה שנים לאחר מועד התרחשות העלילה.
ביקורות ופרסים
באתר ביקורות הסרטים "Rotten Tomatoes" קיבל הסרט ציון של 94% בהתבסס על 164 ביקורות. באתר Metacritic הוא קיבל ציון של 85 בהתבסס על 34 ביקורות. הסרט זכה בפרס בחירת הקהל ובפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס 2009. קארי מאליגן זכתה בפרס הופעת הבכורה ההוליוודית לשחקנית בפסטיבל הסרטים של הוליווד. הסרט נבחר ל"סרט החודש" של מגזין הקולנוע הבריטי הוותיק "Sight & Sound" שבהוצאת מכון הסרטים הבריטי (BFI).
במערכה
במערכה היה ביטאון ליהדות הספרדית שפורסם על ידי ועד העדה הספרדית בירושלים בשנים 1961–1991 בעריכתו של דוד סיטון. במערכה נחשב לממשיכו של "הד-המזרח" שנסגר ב-1951 בשל מחסור במימון.
תל עין הבשור
תל עין הבשור, הוא תל בנגב הצפוני על גדתו של נחל הבשור, בתוך גן לאומי אשכול. יחודו של התל הוא בהיותו עדות לנוכחות של ממלכת מצרים העתיקה באזור כבר מראשיתה באלף ה-3 לפנה"ס, בנוסף נמצאה במקום עדות ארכאולוגית ראשונה למבשלת בירה בארץ ישראל.
מיקום
התל ממוקם על גבעה קטנה כ-50 מטר מדרום מערב למעיין עין הבשור, בסמיכות לשני תלים ארכאולוגיים גדולים באפיק נחל הבשור, תל שרוחן כקילומטר מדרום ותל גמה כחמישה קילומטר מצפון. במהלך מלחמת העולם הראשונה סלל צבא האימפריה העות'מאנית מסילת רכבת מרפיח לבאר שבע, לצורכי אספקה. מסילה זו חצתה את אפיק נחל הבשור בגשר סמוך לתל.
החפירות
התל שנחפר על ידי משלחת מאוניברסיטת תל אביב בשנים 1970–1983 בניהולם של רם גופנא ודן גזית. באתר נמצאו ארבע שכבות יישוב. שלוש שכבות מתקופה הברונזה התיכונה (3,300-2,900 לפנה"ס) ושכבה אחת מהתקופה ההלניסטית (המאה ה-2 לפנה"ס). באחת מהשכבות הקדומות נתגלו שרידי תחנת דרכים מצרית ממלכתית. ממצאים אלו מוכיחים קיום נוכחות מצרית קבועה בדרום כנען בראשית השושלת הראשונה של מצרים. בין הממצאים שנתגלו בתל היו פסל של אל מצרי עשוי מפיאנס מצרי, הקדום ביותר שנמצא בארץ ישראל ומעל מאה גושי טין ששימשו לחתימת כלים, ועליהם טביעות חותמות.
עדות ארכאולוגית למבשלת בירה בארץ ישראל נמצאה לראשונה בתל עין הבשור בתקופת השושלת הראשונה המצרית (3100–2890 לפנה"ס). האתר מאופיין במבני לבנים מיובשות בשמש ובכלי חרס המאפיינים מבשלות מצריות כמו קערות קמח. ניתן לומר שהמבשלה של עין בשור היא תופעה מצרית שקושרה לשלטון המצרי בארץ ישראל בתקופת השושלות הראשונות של הממלכה הקדומה ולא תופעה מקומית עתיקת יומין.
דהרת גיש
דהרת גיש היא טכניקה רטורית שבה מתדיין מנסה להציף יריב במספר מוגזם של טיעונים, ללא התחשבות בדיוקם או בחוזקם של הטיעונים הללו. המונח נטבע על ידי יוג'יני סקוט, אשר קראה לו על שם דויין גיש (Duane Gish). סקוט טענה כי גיש השתמש בטכניקה לעיתים קרובות כאשר ערער את הטענה לפיה האבולוציה היא עובדה מדעית. זאת בדומה לשיטה הנקראת "התפשטות" (spreading) המשמשת בדיבייט.
טכניקה ואמצעי נגד
במהלך דהרת גיש, מתדיין מעמת יריב עם סדרה מהירה של טיעונים מופרכים, חצאי אמיתות ומצגים כוזבים בפרק זמן קצר, מה שלא מאפשר ליריב להפריך את כולם במתכונת של עימות פורמלי. בפועל, עבור כל נקודה שהועלתה בדהרת גיש, נדרש הרבה יותר זמן להפריכה או לבדוק את נכונות הטענות מאשר להעלות את הטענות מלכתחילה, כפי שקובע חוק ברנדוליני. הטכניקה מבזבזת את זמנו של היריב ועלולה להטיל ספק ביכולת הוויכוח של היריב בעיני קהל שאינו מכיר את הטכניקה, במיוחד אם לא מעורבת לצד הדיבייט גם בדיקת עובדות עצמאית או אם לקהל יש ידע מוגבל בנושאים הנדונים.
בדרך כלל, קשה יותר להשתמש בדהרת גיש בוויכוח מובנה מאשר בוויכוח חופשי. אם המתווכח מכיר יריב שידוע שהוא משתמש בדהרת גיש, ניתן להתנגד לטכניקה על ידי הקדמה והפרכת הטיעונים הנפוצים של היריב תחילה, לפני שליריב תהיה הזדמנות לצאת לדהרת גיש.
טובה (נקניק)
טוֹבָּה (ברומנית: Toba) היא מין נקניק רחב מאוד המיוצר מבשר חזיר.
את הטובה מייצרים בעת שחיטת החזיר על ידי מילוי הממברנה של קיבת החזיר עם ג'לטין של חזיר, חתיכות קטנות של בשר חזיר, במיוחד האוזניים, הזנב וחלקים בשר מהרגליים וגם חתיכות שומן וחלקים פנימיים קצוצים, כבד, כליות ותבלינים. באם מוסיפים גם דם של החזיר, לפני שנקרש, תהיה זאת "טובה דמית". את הטובה דוחסים היטב ומבשלים. הנקניק הנוצר כך הוא בעל קוטר של כעשרה סנטימטרים וקשה לפרוס ממנו פרוסות דקות.
הטובה דומה בהרכבה לקלטבוש, אך מכילה יותר בשר. אפשר להכין טובה גם מבשר תרנגול הודו.
מפרץ מגנט (אנטארקטיקה)
מפרץ מגנט (באנגלית: Magnet Bay) הוא מפרץ רדוד, בצידו הצפון מערבי של מישור אדוארד השמיני שבאנטארקטיקה.
המפרץ ממוקם 9 קילומטים מערבית לכף דייוויס.
רוחב פתחו של המפרץ 13 קילומטרים, ואורכו (לכיוון היבשת) 3.7 קילומטרים.
גילוי המפרץ
פיטר קמפ, אשר הפליג על הספינה מגנט (Magnet) בשנת 1833, ראה לראשונה את חוף היבשת באזור זה.
משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929, סברה כי המפרץ משתרע בין כף דייוויס לכף בורלי.
משלחת לארס כריסטנסן אשר חקרה את האזור בין השנים 1937–1936, גילתה כי המפרץ קטן יותר בשטחו (ממה שחשבה משלחתו של מוסון).
מקור השם
מוסון קרא למפרץ על שם הספינה מגנט (ספינתו של קמפ).
עד מחר
"עד מחר" הוא פזמון שנכתב, הולחן ובוצע על-ידי אביתר בנאי. השיר יצא ב-24 במאי 2009 באלבומו של בנאי "לילה כיום יאיר". השיר זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ט.
משמעות השיר
הפזמון, שכולל שלוש מילים בלבד "בוא עד אליי", מספק פתרון רגשי, שאומר כמו שם השיר "עד מחר" אבל שוב, בצורה פחות מפורשת. מי בא אל מי? לא ברור. ככל הנראה זה בנאי שקורא לעצמו.
פרסים
האלבום "לילה כיום יאיר" זכה למעמד של אלבום פלטינה. "עד מחר" זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ט.
גביע המדינה בכדורגל 2001/2002
גביע המדינה בכדורגל 2001/2002 הייתה התחרות ה-64 מאז היווסדה וה-49 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-15 בספטמבר 2001 והסתיימו ב-21 במאי 2002.
מכבי תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-21 שלה. בעקבות כך הקבוצה העפילה לתחרות גביע אופ"א.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני שהתקיים ב-23 בפברואר 2002 לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגת העל.
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
הבחירות לנשיאות אבחזיה 2020
הבחירות לנשיאות אבחזיה נערכו ב-22 במרץ 2020 בעקבות החלטת בית המשפט העליון לבטל את תוצאות הבחירות 2019 ב-10 בינואר, והתפטרותו של הנשיא ראול חג'ימבה בעקבות מחאה נגד נשיאותו.
אסלן בז'ניה נחשב למוביל הבחירות  ונבחר עם כ-59% מהקולות.
לאחר הבחירות
לאחר פרסום תוצאות הבחירות היה בז'ניה במסיבת עיתונאים. הוא הודיע כי רפורמות חוקתיות מתוכננות וכי אלכסנדר אנקבב יהיה ראש הממשלה הבא.
My Gift: A Christmas Special from Carrie Underwood
My Gift: A Christmas Special from Carrie Underwood (בעברית: המתנה שלי: ספיישל חג מולד מקארי אנדרווד) הוא ספיישל חג המולד בכיכובה של קארי אנדרווד.
הספיישל הוקרן בבכורה ב-3 בדצמבר 2020 ב-HBO Max.
רקע ועלילה
באמצע שנת 2020, הודיעה אנדרווד כי היא תוציא אלבום חג מולד בפעם הראשונה במהלך הקריירה שלה. את ההודעה פרסמה ברשתות החברתיות, תוך שפרסמה גם את השם שלו. מאוחר יותר, הוכרז הסינגל הראשון מתוכו שלבסוף יצא לאור ב-13 בנובמבר באותה השנה, יצא במטרה לעזור בקידום הראשוני של האלבום עצמו.
בהמשך, הכריזה כי בהמשך לאלבום My Gift, תנחה ספיישל מוזיקלי המבוסס עליו, "My Gift: A Christmas Special from Carrie Underwood".
מוזיקה
בסמוך ליציאת הספיישל, הוציאה קארי גם את שיר חג המולד "Tears of Gold", בו מתארח זמר הפופ דויד ביסבל.
נידוף באמצעות קרן אלקטרונים
נידוף באמצעות קרן אלקטרונים (באנגלית: Electron-beam physical vapor deposition, EBPVD) הוא תהליך בו אנודת מטרה מופצצת עם קרן אלקטרונים הנפלטת על ידי פילם טונגסטן טעון תחת ואקום גבוה. קרן האלקטרונים גורמת לאטומים מהמטרה לעבור למצב גזי. אטומים אלה מתבדלים לצורה מוצקה, ומצפים את כל תא הוואקום (בהתאם לקווי הראייה) בשכבה דקה של חומר האנודה.
מבוא
ציפוי שכבות דקות הוא תהליך המיושם בתעשיית המוליכים למחצה לגידול חומרים אלקטרוניים, בתעשייה האווירית ליצירת ציפויים תרמיים וכימיים כדי להגן על משטחים מפני תנאי סביבה, באופטיקה כדי להקנות את התכונות הרפלקטיביות והמעבירות הרצויות למצע, ובמקומות נוספים. ניתן לסווג באופן כללי את הנידוף לפיזי (PVD) וכימי (CVD). ב-CVD, גידול השכבה מתרחש בטמפרטורות גבוהות, מה שמוביל ליצירת מוצרים גזיים מאכלים, והוא עלול להותיר זיהומים בשכבה. ניתן לבצע את תהליך ה-PVD בטמפרטורות נמוכות יותר וללא כימיקלים מאכלים, אך קצבי הנידוף בדרך כלל נמוכים יותר. נידוף פיזי של קרן אלקטרונים, לעומת זאת, מניב קצב גבוה שבין 0.1 ל-100 מיקרומטר / דקה בטמפרטורות מצע נמוכות יחסית, עם יעילות גבוהה. התרשים של מערכת EBPVD מוצג באיור 1.
תהליך הציפוי
במערכת EBPVD, יש לפנות את תא הוואקום ללחץ נמוך כדי לאפשר מעבר אלקטרונים מתותח האלקטרונים לחומר המטרה, שיכול להיות בצורה של מטיל או מוט. ניתן להשתמש בו זמנית במספר חומרי אידוי ותותחי אלקטרונים במערכת EBPVD יחידה, שלכל אחד מהם הספק שבין עשרות למאות קילוואט. קרני אלקטרונים יכולות להיווצר על ידי פליטה תרמית, פליטת FEG או בשיטת קשת האנודה. קרן האלקטרונים שנוצרת מואצת לאנרגיה קינטית גבוהה ומופנית כלפי חומר האידוי. עם פגיעה בחומר האידוי, האלקטרונים יאבדו את האנרגיה שלהם במהירות רבה. האנרגיה הקינטית של האלקטרונים מומרת לצורות אנרגיה אחרות באמצעות אינטראקציות עם חומר האידוי. האנרגיה התרמית המופקת מחממת את חומר האידוי וגורם לו להנתך או להמריא. ברגע שהטמפרטורה ורמת הוואקום גבוהים מספיק, ייווצרו אדים. לאחר מכן ניתן להשתמש באדים המתקבלים לציפוי משטחים. מתח ההאצה יכול להיות בין 3 ל-40 קילו וולט. כאשר המתח הוא 20–25 קילו וולט וזרם הקרן הוא כמה אמפר, ניתן להמיר 85% מהאנרגיה הקינטית של האלקטרון לאנרגיה תרמית. חלק מאנרגיית האלקטרונים נאבדת באמצעות ייצור קרני רנטגן ופליטת אלקטרונים משנית.
יתרונות
קצב הנידוף בתהליך זה יכול להיות נמוך מ-1 ננומטר לדקה עד כמה מיקרומטר לדקה. יעילות השימוש בחומרים גבוהה יחסית לשיטות אחרות, והתהליך מציע שליטה מבנית ומורפולוגית בציפויים המתקבלים.
חסרונות
EBPVD הוא תהליך נידוף בקו ראייה כאשר הוא מבוצע בלחץ נמוך מספיק (בערך <10 -4 Torr). תנועות טרנסלציה וסיבוב של הדגם מסייעת לציפוי משטח בעל גאומטריות מורכבות, אך לא ניתן להשתמש בתהליך זה לציפוי משטחים פנימיים של גאומטריות מורכבות. בעיה פוטנציאלית נוספת היא דגרדציה של הפילם באקדח האלקטרונים שמביאה לקצב נידוף לא אחיד.
ניקוטונים
Nicktoons הוא שם כולל המשמש את ניקלודיאון לסדרת האנימציה המקורית שלהם. כל ה-Nicktoons מופקים בחלקם ב-Nickelodeon Animation Studio ומפרטים את חברת האם של Nickelodeon (Viacom, הידועה כיום כפרמאונט גלובל) בשורות זכויות היוצרים שלהם. אין עדיין בישראל יפורסם בהמשך.
מאז השקתו בסוף שנות ה-70, לוח הזמנים של ניקלודיאון כלל אנימציה שהופקה על ידי חברות אחרות, כמו בל וסבסטיאן, בננהמן ודנג'ר מאוס. והערוץ אפילו היה שותף להפקת הרוזן דאקולה, שהחלה לשידור ב-1988. אבל ניקלודיאון לא השקיעה בסדרה מצוירת מקורית משלה עד 1989, כשהמפיקה ונסה קופי ביקרה בלוס אנג'לס כדי לקבל פיצ'רים של אנימטורים מקומיים. ג'רלדין לייבורן, נשיאת הערוץ דאז, האירה שלושה פיצ'רים לסדרות מלאות: החיים על פי דאג, המופע של רן וסטימפי וראגרטס. ב-11 באוגוסט 1991, שלושת הקריקטורות הוצגו לראשונה כחלק מבלוק של 90 דקות, והפכו ל-Nicktoons הממותגים הראשונים. בניגוד לסרטים המצוירים מבוססי הסחורה ששלטו בתעשיית האנימציה של שנות ה-80, ונסה קופי וג'רלדין לייבורן הסכימו שהניקטון צריך להיות מונע על ידי יוצרים: מבוסס על דמויות מקוריות שעוצבו על ידי אנימטורים. עדיין אין בישראל יפורסם בהמשך.
ה-Nicktoons הראשונים הגיעו להצלחה כלכלית, ושכנעו את ויאקום להשקיע בתוכניות אנימציה מקוריות עבור הרשת האחרת שלה MTV. עד 1998, חטיבת האנימציה של ניקלודיאון פעלה מתוך מתחם משרדים שכור בסטודיו סיטי, קליפורניה. הייצור עבר לבניין בודד בברבנק הסמוך ב-4 במרץ 1998. בין התוכניות הראשונות שהופקו במתקן החדש הזה הייתה בובספוג מכנסמרובע, שעד 2004 הפכה לתוכנית הרווחית ביותר בתולדות ניקלודיאון. בשנת 2002 הושק ערוץ כבלים שנקרא גם ניקטונס, ואחריו מספר גרסאות בינלאומיות. מספר תוכניות מקוריות הופיעו בבכורה של פרקים חדשים ברשת Nicktoons. אין עדיין בישראל יפורסם בהמשך.
ניסיון
ניסיון הוא ידע שאדם צובר מתוך פעילותו בתחום מסוים. הניסיון מתייחס לאירועים מודעים, לתפיסות או לידע המעשי ולבקיאות שנוצרת בתחום מסוים.
בתחום התעסוקה מיוחס משקל רב לניסיון של המועמדים לעבודה בזמן תהליך הגיוס למשרה. המונח ניסיון כולל היבטים שונים של נסיון חיים, גם מחוץ לעולם התעסוקה. למשל ניסיון רפואי, ניסיון לימודי, ניסיון אמנותי או ניסיון מיני.
ניסיון בעבודה
מודעות "דרושים" מפרטות פעמים רבות את הניסיון הנדרש ממועמדים לאיוש המשרה המוצעת, לעיתים תוך הפרדה בין ניסיון המהווה תנאי הכרחי לקבלת המשרה וניסיון שאינו הכרחי אך מקנה יתרון למועמד.
במקצועות מסוימים, כגון רפואה או עריכת דין, נדרש ניסיון מינימלי של פעילות במקצוע בהנחייתם של בעלי ניסיון, קודם לקבלת רישיון לעסוק באותו מקצוע. במקצועות אחרים אין חיוב פורמלי בצבירת ניסיון לשם כניסה למקצוע, אך לבעל ניסיון יש יתרון בקבלה לעבודה על-פני חסר ניסיון. מוסדות להכשרה מקצועית משלבים ניסיון מעשי בתוכנית הלימודים, לשם קליטה קלה יותר בעבודה של בוגריהם. לדוגמה: לעובדים בשירות המדינה בישראל מוסדרות דרישות הניסיון בתקשי"ר.
ניסיון בעבודה עלול לאבד מערכו בעקבות שינוי משמעותי של העובד או של סביבת עבודתו. עורך דין או מורה, למשל, המהגרים לארץ אחרת, יגלו שחלק ניכר מהניסיון שצברו בארץ מוצאם אינו מועיל בארץ שאליה היגרו. שינוי טכנולוגי משמעותי עלול אף הוא לפגוע בערכו של הניסיון המבוסס על טכנולוגיה שעבר זמנה.
האקה (קבוצה אתנית)
האקה (בסינית מנדרינית: 客家, בפין-יין: Kèjiā, בניב האקה: האג-גה, ידועה לפעמים גם כ"האקה האן" (ৎᅇ௼࠼)) היא אחת משמונה תת-הקבוצות האתניות מקרב בני האן מסין. היא חיה בעיקר בדרום-מזרח סין באזורים גואנגדונג, פוג'יין, ג'יאנגשי, סיצ'ואן, חונאן, ג'ג'יאנג וגוויג'ואו. לבני האקה ניב סיני משלהם המחולק למספר תת-ניבים ואפיונים תרבותיים מיוחדים נוספים.
המשמעות המילולית של הסימנים הסיניים בשמם "האקה" היא "משפחות אורחות". (היגוי קנטונזי למילה המנדרינית "קג'יה"; אורחים = 客家人 Kejia-ren). בניגוד לבני האקה, הילידים באזורי התיישבותם כונו "בנדי" (בנדי-רן – 本地人 ) או "בונטי" (בונטינגין, "מקומיים").
להבדיל מקבוצות אתניות אחרות בסין, בני האקה אינם קרויים לפי אזור גאוגרפי, כגון חבל ארץ, מחוז או עיר. לפי תאוריות אחדות, שנויות מאוד במחלוקת, מוצאם הקדום של בני האקה יכול להיות בדרום סיביר, באזור מסביב אגם באיקל, למשל בבני אוכלוסיית שיונגנו (המזוהים לפעמים עם ההונים). לפי תאוריות אחרות, מקובלות יותר, מקורם בבני האן שחיו בעיקר באזורים לאורך הנהר הצהוב – המחוזות הצפוניים של ימינו – שאנשי, חנאן וצפון חוביי. בני האקה עצמם מחשיבים את עצמם כצאצאים של בני האן שגורשו מהמחוזות הנ"ל החל מהמאה ה-3. הגירתם דרומה התרחשה בגלים בעת המלחמות שליוו חילופי שושלות באזור שמסביב לערי הבירה העתיקות לוו-יאנג וצ'אנג-אן. אבותיהם של בני האקה התיישבו קודם כל באזור שבגבול בין המחוזות גואנגדונג, פוג'יין, ג'יאנגשי וגואנגשי, ובו קיבלו משכניהם את שמם הנוכחי – האקה.
ביחס לתנועת ההתפשטות של כלל בני האן דרומה, נאלצו תכופות בני האקה להסתפק באדמות פחות טובות, למשל באזורים הרריים, דבר שהשפיע על צביון תרבותי מסוים כמו חיים בצמצום וחריצות בעבודה. אפשרויות הפרנסה המוגבלות מהחקלאות גרמו לחלקם לפנות לקריירה צבאית, לעיסוק במסחר נודד או ללימודים במטרה לקבל משרות פקידות בכירה בממשל. לעומת זאת, על נשותיהם הוטל להמשיך לעסוק בחלק משמעותי מעבודות האדמה.
הודות לנוכחותם המוגברת בצבא ובמנהל ולרמת ההשכלה הממוצעת הגבוהה יותר, בני האקה שיחקו תפקיד משמעותי בתולדות האומה הסינית ובהיסטוריה של הפזורה הסינית. מקרבם קמו בין השאר, מנהיגים רבים, פוליטיים, צבאיים ומהפכניים. מנהגים כמו קשירת הרגליים של הילדות היו בדרך כלל זרים להם.
בחיפושם אחרי אדמות פוריות יותר ופרנסה, חלק מבני האקה היגרו לאיים האינאן וטאיוואן (בטאיוואן הם מהווים כיום כ-20%–25% מהאוכלוסייה) וכן לארצות אחרות בדרום-מזרח אסיה וביבשות אחרות – צפון ומרכז אמריקה ואוסטרליה, איי האוקיינוס השקט (למשל טהיטי) ואיי האוקיינוס ההודי (למשל ראוניון). מספר בני האקה בעולם הוא כ-80 מיליון. רבים מהם אינם מדברים עוד את ניבם.
בני האקה נודעו במבני בתים משותפים עגולים אופייניים – טולואו – (圓樓 או 圆楼, בפין-יין: Yuánlóu) כגון אלו בעיר לונגיאן, שבנפת יונגדינג, במחוז פוג'יין. קיימים גם בתים בצורה מרובעת – פאנגלו (方樓 או 方楼). קירותיהם עשויים חרס וצורת בנייתם המיוחדת נועדה להגן מפני אויבים.
מוצא
בני האקה הם, לפי ההשערה המקובלת, תת-קבוצה של בני האן הסינים, שמקורם בצפון סין. בנוגע למוצאם ה"צפוני", שלוש תאוריות עיקריות נתמכות בקרב האנתרופולוגים, הבלשנים וההיסטוריונים: שתי התאוריות האחרונות נחשבות לסבירות יותר ונתמכות על ידי מחקרים מדעיים מרובים.
קלייד קיאנג טען לעומת זאת כי מקור בני האקה באוכלוסיות שכנות של בני האן בצפון – דונג-י ("הזרים המזרחיים") ושיונגנו. אולם התאוריות של קיאנג ספגו ביקורת ממדענים רבים והן מאוד שנויות במחלוקת.
החוקר סיו-לאונג לי צוטט בספר של צ'ונג יון-נגאן The Hakka Chinese: Their Origin, Folk Songs And Nursery Rhymes ("הסינים [בני] האקה: מוצאם, שירי עם ושירי ילדים"), שמקורם של בני האקה יכול להיות בבני האן מהצפון ובשבטי שיונגו או בילידים מהדרום – שבטי שה ויואה, אך קיימת בעיה עם הפרופילים הגנטיים (DNA Typing) שהופקו במספרים מוגבלים של אנשים מקרב האוכלוסיות הנחקרות – הם אינם יכולים לוודא בביטחון אילו הם סינים דרומיים "מקוריים", מפני שמוצאם של סינים דרומיים רבים הוא גם כן מצפון אסיה: האקה או לא-האקה.
היסטוריה
החל מתקופת שושלת צ'ין (221–206 לפנה"ס), אבותיהם של בני האקה היגרו דרומה בגלים שונים בעקבות אי שקט חברתי, מרידות ופלישות זרות. עם זאת משערים כי גלי ההגירה הגדולים הראשונים של בני האקה נגרמו בעיקר על ידי פלישות "השבטים הזרים" בימי שושלת ג'ין (265–420). מאוחר יותר בסוף שלטונה של שושלת טאנג במאה ה-10 ובשלהי שלטון שושלת סונג הצפונית בשנות ה-1120 התרחשו גלי הגירה נוספים. בשנות ה-1120 גל ענק של מהגרים נהר דרומה בימי מלחמות ג'ין-סונג, אחרי כיבוש ביאנליאנג (קאיפנג של ימינו), שהייתה בירת אימפריית סונג הצפונית, במה שנקראה "תקרית ג'ינקיאנג". אין מידע ברור על תנועות בני האקה במאה ה-14 כששושלת מינג הדיחה מהשלטון את שושלת יואן. אחרי שושלת מינג, במאה ה-17 נפלה ההגמוניה בסין לידי השושלת המנצ'ורית צ'ינג. בימי הקיסר קאנגשי (1661–1722), אזורי החוף פונו מתושביהם למשך עשור על מנת להתגונן מפני שארית כוחותיהם של בני שושלת מינג שנמלטו לאי טאיוואן. כשהאיום פג הורה הקיסר קנגשי לאכלס מחדש את אותם אזורי חוף. כל משפחה שתיישבה בהם קיבלה מאוצר הקיסר תמריצים כספיים על מנת להתחיל שם בחיים חדשים. המתיישבים החדשים נרשמו בשם "המשקים האורחים" (客戶, קֵה-הו).
במהלך המאות-18 וה-19 הובילה הרעת התנאים בדרום סין והמחסור באדמות לסכסוכים בין בני האקה לילידים, ה"בנדי". מעריכים כי סכסוכים אלה היוו גורם התחלתי לפריצת מרד טאיפינג (1850–1864). אומנם מנהיגי המרד היו בעיקר ממוצא האקה, אבל לבסוף גם בני "בנדי" הצטרפו להתקוממות.
השפה
לניב "האקה" זיקה הן לניב הקנטונזי, שפת תושבי גואנגדונג, והן לסינית המנדרינית, המדוברת בחלק גדול מצפון ומרכז סין, אך הוא שונה מהם. הוא נבדל גם מהניב "מין" הדרומי (מין נאן). הצורה התקנית של ניב האקה נקבעה לפי הגרסה המדוברת במחוז מייג'ו. דוברי ניב האקה לגרסאותיו השונות מונים כ-90–100 מיליון תושבים. בטאיוואן משרד החינוך מכיר ב"סינית האקה הטאיוואנית" כאחת משפות טאיוואן.
הזהות
לפי מחקר של ליו ג'אן ג'ון ממכון הגנום בסינגפור משנת 2009, נוטים הגנים של בני האקה (באמצעות DNA שאריתי) לדמות לאלו של בני האן הצפוניים בהשוואה לבני האן דרומיים אחרים. עם זאת המחקר מצביע על קשר גנטי משותף חזק בין כל בני האן הסינים.
הטופונימים (שמות המקומות) של ההאקה רומזים על היסטוריה ארוכה של קשר תרבותי בין בני האקה ולבני האן לינגנאן.
קישורים חיצוניים
Wang, WZ; Wang, CY; Cheng, YT; Xu, AL; Zhu, CL; Wu, SF; Kong, QP; Zhang, YP "Tracing the origins of Hakka and Chaoshanese by mitochondrial DNA analysis.". American Journal of Physical Anthropology 141 (1): 124–30 january 2010, 9.7.2009 online. . Kok-ui lim An interview with Professor Clyde Kiang, Taiwan International Review January - February 1997
דייוויד קיי
דייוויד מקנדרי קיי (באנגלית: David McKendree Key; 27 בינואר 1824 – 3 בפברואר 1900) היה סנאטור אמריקאי מטעם טנסי, המנהל הכללי של דואר ארצות הברית, ושופט פדרלי במחוז המזרחי ובמחוז המרכזי של טנסי.
ראשית חייו
דייוויד קיי נולד בגרינוויל, טנסי. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים וב-1850 סיים את לימודיו בקולג' היוואסי ולמד משפטים באופן עצמאי. הוא קיבל תואר שני מאוניברסיטת מזרח טנסי (כיום אוניברסיטת טנסי). ב-1850 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע בשנתיים הקרובות במדיסונוויל. בשנים 1852–1853 הוא המשיך לעסוק בעריכת דין בקינגסטון ולאחר מכן ועד 1861 בצ'טנוגה. בבחירות לנשיאות של 1856 ובזו של 1860 הוא היה אלקטור מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנים 1861–1865, במהלך מלחמת האזרחים, הוא שירת בצבא הקונפדרציה והגיע לדרגת לוטננט קולונל ברגימנט הרגלים ה-43 של טנסי. לאחר המלחמה הוא המשיך את עיסוקו בעריכת דין בצ'טנוגה עד 1880. ב-1870 הוא היה חבר בוועידה החוקתית של טנסי. בשנים 1870–1875 הוא היה נגיד משרד הרשומות של בית המשפט של המחוז השלישי של טנסי. ב-1873 הוא התמודד ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית.
סנאטור
ב-1875 נבחר קיי לסנאט של ארצות הברית מטעם הדמוקרטים במקומו של הנשיא לשעבר אנדרו ג'ונסון שנפטר באמצע תקופת כהונתו בסנאט. הוא כיהן בסנאט מאוגוסט 1875 ועד ינואר 1877. בבחירות של 1876 לא עלה בידו להיבחר לתקופת כהונה נוספת.
המנהל הכללי של דואר ארצות הברית
בשנים 1877–1880 כיהן קיי כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא רתרפורד הייז. הוא היה הדמוקרט היחידי בקבינט של הייז, זאת על פי תנאי "פשרת 1877".
שופט פדרלי
ב-19 במאי 1880 מינה הנשיא הייז את קיי כשופט בית המשפט הפדרלי במחוז המזרחי של טנסי ובמחוז המרכזי של טנסי, תפקיד שהתפנה בעקבות פטירתו של השופט קונלי פיינדלי טריג. ב-27 במאי אושר מינויו על ידי הסנאט והוא החל לכהן בתפקיד בו ביום. קיי כיהן בתפקיד עד להתפטרותו בינואר 1895.
מותו
דייוויד קיי נפטר בצ'טנוגה ב-3 בפברואר 1900. הוא נטמן בבית הקברות פורסט היל שבעיר.
מישל וו
מישל וו (באנגלית: Michelle Wu; נולדה ב-14 בינואר 1985) היא פוליטיקאית אמריקאית, חברת המפלגה הדמוקרטית המכהנת כראש עיריית בוסטון. וו היא האישה הראשונה שנבחרה בבחירות הכלליות לכהן בתפקיד והראשונה שאינה אדם לבן.
ביוגרפיה
וו עבדה בלשכת ראש עיריית בוסטון טום מנינו. ב-2012 עבדה בקמפיין הבחירות של מועמדת המפלגה הדמוקרטית אליזבת וורן שגברה בבחירות לסנאט על הסנאטור המכהן סקוט בראון.
בנובמבר 2013 נבחרה למועצת העיר בוסטון ומאז נבחרה שוב שלוש פעמים. בנובמבר 2021 התמודדה בבחירות לראשות העיר וזכתה ברוב של 64.2%.
וו נשואה ואם לשניים.
ברטה זאריק
ברטה זאריק-בלאה (בגרמנית: Berta Zahourek-Blaha; 3 בינואר 1896 - 14 ביוני 1967) הייתה שחיינית אוסטרית, בעלת מדליית ארד אולימפית.
ביוגרפיה
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכתה זאריק במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 6:17.0 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 5:52.8 דקות וגרמניה (6:04.6 דקות). ויחד עם מרגרט אדלר, קלרה מילך ויוזפינה שטיקר, הן הפכו לנשים הראשונות מאוסטריה שזכו במדליה אולימפית. בנוסף, היא סיימה במקום 16 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:38.6 דקות.
Hit the Lights
Hit the Lights (בעברית: הכי את האורות) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ רוק האמריקאית סלינה גומז & הסצנה. השיר יצא לאור ב-20 בינואר 2012, כסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום, When the Sun Goes Down.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד השירים מתחת להוט 100.
מדצויה
מדצויה (שם מדעי: Madtsoia) הוא סוג של נחש נכחד ענקי אשר חי במשך הקרטיקון העליון, ושרד לאחר הכחדת הקרטיקון עד תקופת האאוקן בטווח של 89.3-37.3 מיליון שנה. בסוג זה ישנם 5 מינים אשר התגלו בארגנטינה, ברזיל, בספרד, בהודו, במדגסקר ובניז'ר. המאובנים לא שלמים ובדרך כלל נמצאים מהם החוליות שלאורך הגוף. הוא סווג לראשונה ב-1933 בידי החוקר האמריקאי ג'ורג' גיילורד סימפסון.
Hit the Lights
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-35 מיליון השמעות.
מדצויה
המדצויה היה שייך לנחשים הקדומים ממשפחת המדצואידיים (אם כי כמה חוקרים סוברים שהיה שייך למשפחה אחרת) ומהנחשים הגדולים ביותר. אורך המינים הגיע ל-1.8 עד 5 מטרים. הדימוי הרווח של הנחש מדמה לו מראה של רב חנק מצוי אשר השתמש בחוליות הרבות כדי למעוך את קורבנותיו ולאחר מכן לבלוע אותם בשלמותם. עם זאת אין קרבה אמיתית למשפחת החנקיים או בכלל למשפחת נחשים קיימת.
Hit the Lights
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ הרשמי של השיר ביים פיליפ אנדלמן, והוא הופץ בבכורה עולמית בערוץ ה-Vevo של הלהקה, ב-16 בנובמבר 2011. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את גומז כשהיא לובשת משקפי שמש ומאחוריה רקע ירוק. הקליפ צבר למעלה מ-165 מיליון צפיות.
החלק השני של הקליפ, צבר למעלה מ-10 מיליון צפיות.
לה גראן ופור
אוליבר החזיר את המסעדה לימי גדולתה והיא הייתה שוב מוקד משיכה לנכבדי צרפת, עד שאוליבר עזב את המסעדה ב-1983. המסעדה, עם התפאורה הנאוקלאסית שבה מראות גדולות ומסגרות מוזהבות וקירות supraportes מצוירים המשיכה במסורת של הגסטרונומיה באותו מיקום, "מעוז חדור בהיסטוריה של המטבח הצרפתי הקלאסי".
ב-1991 נטל את המושכות כשף גי מארטן (נולד ב-1957, סאבואה עילית) והמסעדה הגיעה לפסגת ההכרה הקולינארית וזכתה בשלושה כוכבים ממדריך מישלן ובתשעה עשר נקודות במדריך הגו מיו. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
כשהמסעדה הפסידה אחד משלושת הכוכבים שלה בשנת 2008
תחת גי מארטן שעבד עבור קבוצת טטינג'ה, התפרסמה הידיעה בכותרות החדשות. ב-2011 מחזיקה המסעדה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום. כעבור עשרים שנה מארטן רכש את המסעדה.
המופע של מר שמח
המופע של מר שמח (באנגלית: The Mr. Men Show) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית-בריטית בת 104 פרקים באורך 11 דקות כל אחד, אשר שודרה לראשונה ב-2 בפברואר 2008. הסדרה מהווה עיבוד לסדרת ספרי הילדים "מר וגברת" שנוצרו בשנות ה-70 וה-80 על ידי הסופר הבריטי רוג'ר הרגריבס ובנו אדם הרגריבס.
הסדרה הופקה על ידי חברות Chorion ו-Renegade Animation ושודרה במקור בערוץ Cartoon Network בארצות הברית וערוץ הטלוויזיה הבריטי Milkshake!.
בישראל הסדרה שודרה בשנת 2008 בדיבוב עברי בערוץ הופ!.
תקציר העלילה
מבוססת על סדרת ספרי הילדים מר וגברת, הסדרה מתרחשת בעיר דילידייל. הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם ההומוריסטיות של דמויות העיר מתוך הספרים (וגם כמה שנוצרו במיוחד לכבוד הסדרה). בניגוד לספרים שם הוצגו הדמויות בתור הדמויות הראשיות ביניהם מר דגדוג, מר נזק, מר שמח וגברת קרן אור, פרקי הסדרה מציגה גם מספר דמויות משנה. הפרקים לא מבוססים על הספרים, אולם כל פרק מספר על נושא אחר.
דילידייל
בניגוד לספרים, שם חיו הדמויות בערים שונות, כל דמויות הסדרה חיות בעיר אחת בשם דילידייל. השם "דילידייל" הומצא על ידי מפיקת הסדרה פגי רייגן. כדי לבטא את השם ההיסטורי פגי הוצגה במלגה בתור "ראש העיר של דילידייל".
מדבבים בעברית
את גרסת הדיבוב לעברית ביימה אפי בן ישראל והפיקה ענבר שטגר עזרא.
הפקה
מספר ציירים עדכנו מהספרים לטלוויזיה. בין השינויים ישנם שינוי שמות, שינוי מבנה גוף ויצירת דמויות חדשות.
צ'אטבוט
צ'טבוט הוא סוג של תוכנה המתמחה בניהול שיחות טקסטואליות עם בני אדם, שנועדו להיחוות כטבעיות ככל האפשר. מטרת השיחה יכולה להיות שיווק, ייעוץ, שירות לקוחות או הדרכה. יש אף צ'טבוטים זדוניים המתוכנתים לשכנע אנשים למסור מידע אישי.
ישנם שני סוגים עיקריים של צ'אטבוטים, הנבדלים במורכבות התוכנה המדמה שיח:
שימוש
בשנים האחרונות גובר השימוש בצ'טבוטים עקב הפופולריות של תוכנות מסרים כגון וואטסאפ, מסרים בפייסבוק ועוד. צ'טבוטים מאפשרים לחברות להציע מידע או הכוונה בדרך תקשורת זו, בצורה שנתפסת כערוץ תקשורת אישי אך מבלי לאייש מוקדי שירות יקרים.
בפלטפורמת המסרים של פייסבוק לבדה קיימים למעלה מ-11,000 צ'טבוטים נכון ל- 2016. בשנת 2017, החברה הישראלית SnatchBot השיקה אתר יצירת Chatbot, אשר על פי הטענה יש לו את היכולת של בניית בוטים עם יכולת ניתוח רגשות.
צ'טבוט כעזר למידה
השינויים הגלובליים, בעידן המידע הטכנולוגי, מחייבים את מערכת החינוך לשנות את הפדגוגיה המסורתית ולפתח בקרב התלמיד מיומנויות של המאה ה-21 כגון: למידה פעילה, למידה קונסטרוקטיבית, שיתופיות, יצירתיות, שיתופי פעולה, המצאתיות, פרודוקטיביות, ביקורתיות ועוד. טכנולוגיות מידע ותקשורת (ICTs) בעלות פוטנציאל לשנות את הגישה הפדגוגית, כך שסביבת ההוראה תהיה אינטראקטיבית, שיתופית וממוקדת לומד.
לצ'טבוטים פוטנציאל לשימוש במגוון רחב של דרכים בסביבות חינוכיות משום שכוללים מנגנון אינטראקטיבי, המאפשר לתלמיד לתקשר באופן רציף עם הבוט בשאילת שאלות בתחום ספציפי ואף יכול לשמש ככלי ללמוד שפה חדשה. בנוסף, צ'אט בוטים מתקדמים, המכילים בינה מלאכותית ובאים לדמות שפה אנושית אינטליגנטית, מאפשרים ליצור סביבה לימודית המקדמת אינטראקציות חברתיות ושיתופי פעולה המתקיימים בין תלמידים לצ'אט, בין התלמידים עצמם ובין תלמידים למומחים בתחום, מה שמאפשר התפתחות קוגניטיבית של הלומד על פי תאוריית הקונסטרוקטיביזם החברתי, ולמעשה לשמש מעין אזור ההתפתחות הקרובה / המשותפת עבור הלומד.
עד כה (2017) לא נעשו מחקרים רבים על השימוש בצ'טבוטים בלמידה ומה התועלות הממשיות של השימוש בטכנולוגיה.
האיגוד הישראלי לכירורגיה פלסטית ואסתטית
האיגוד ישראלי לכירורגיה פלסטית ואסתטית בהסתדרות הרפואית בישראל הוא מסגרת ארגונית מקצועית לכ-200 רופאים מומחים והמתמחים העוסקים בכירורגיה פלסטית בישראל. כן פועל האיגוד לקידום ופיתוח המקצוע בתחום הטיפול, ההוראה והמחקר.
בראש האיגוד עומד ד"ר מאיר כהן, שמשמש כיו"ר האיגוד. מזכיר האיגוד הוא ד"ר רון עזריה.
בית חגלה (מאחז)
בית חגלה, המכונה גם רואה נבו, הוא מאחז בבקעת הירדן ממזרח ליריחו, בסמוך ליישוב המקראי בית חגלה.
היסטוריה
הנסיונות להקמת יישוב החלו בהחלטת ועדת השרים להתיישבות ביוני 1979 להקים יישוב במקום, שאושרה בהחלטות ממשלה במאי 1981 ומרץ 1982. ההתיישבות הראשונית במקום נעשתה לאחר החלטת ועדת השרים להתיישבות בדצמבר 1983 להקים את נח"ל מול נבו ב-1983.
דו"ח טליה ששון מציין את הקמתה כחווה קטנה בשנת 1993.
אחר פינוי הקהילה היהודית מבית הכנסת שלום על ישראל בתחילת האינתיפאדה השנייה ב-2001, עברה ארנה קובוס למקום. במקביל, באותה תקופה נסגרה נח"ל מול נבו, שהפכה לבסיס צבאי.
ביולי 2015 נערך שוד חמוש בבית חגלה, ובעקבות כך הצטרף לחווה בשנת 2016 גרעין בשם רואה נבו. במקום מתגוררות (נכון לנובמבר 2023) כ-30 משפחות.
ביולי 2021 נפתח במקום מרכז מבקרים לתיירות ביריחו.
באלול תשפ"ב (אוגוסט 2022) הוקמה בבית חגלה ישיבת "ירדן יריחו" בנשיאות הרב יצחק גינזבורג, כהמשך לישיבה שפעלה בבית הכנסת שלום על ישראל ביריחו עד לאינתיפאדה השנייה . ראש הישיבה הוא הרב יהודה הרשקוביץ, בנו של הרב מיכאל הרשקוביץ; ומכהנים בה כרמי"ם הרב יוסי פלאי, בנו של הרב מנחם פליקס ועורך ספרי הרב יצחק גינזבורג, הרב דודי שטיינמץ והרב אהרן ברקוביץ'.
ב-13 בפברואר 2023 החליטה ממשלת ישראל להכשיר את בית חגלה לצד שמונה מאחזים נוספים. בעקבות כך נערך ב-22 בפברואר מעמד הנחת אבן הפינה ביישוב.
הערות שוליים
קט:מאחזים ביהודה ושומרון קט:יישובים באזור ים המלח קט:מועצה אזורית מגילות ים המלח