cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראש ממשלת סרי לנקה
מעון רשמי ומשרד ראש הממשלה
משרדו של ראש הממשלה ממוקם ברחוב Sir Ernest de Silva שבקולומבו.
לעיתים הנשיא הוא זה שמתגורר במקדש העצים, כמו צ'נדריקה קומרטונגה. ולעיתים ראש הממשלה בוחר להמשיך להתגורר בביתו האישי, כמו רניל וויקרמסינגה.
משבר החוקה של 2018 בסרי לנקה
ב-26 באוקטובר 2018, הנשיא מייטריפלה סיריסנה הדיח את ראש הממשלה רניל ויקרמסינגה, ומינה במקומו את הנשיא לשעבר מהינדה ראג'פקסה לראש הממשלה. ויקרמסינגה סירב לקבל את ההחלפה בטענה כי היא אינה חוקתית, מה שהוביל למשבר חוקתי.
ב-3 בדצמבר 2018, בית המשפט הוציא צו שאוסר על ראג'פקסה לכהן כראש הממשלה.
ב-16 בדצמבר 2018, ויקרמסינגה מונה מחדש לראש הממשלה, והמשבר הסתיים.
המשבר הכלכלי והפוליטי של 2022 בסרי לנקה
במרץ 2022, סרי לנקים רבים החלו להפגין בגלל הניהול הכושל של כלכלת המדינה, שהוביל למשבר כלכלי הכי גדול בתולדות המדינה. המפגינים האשימו את משפחתו של ראש הממשלה מהינדה ראג'פקסה, שהייתה מעורבת בפוליטיקה הסרי לנקית במשך עשורים, במשבר הכלכלי.
ב-9 במאי 2022, ראג'פקסה הגיש את מכתב התפטרותו לאחיו הצעיר גוטביה ראג'פקסה - נשיא סרי לנקה.
אליזבת גורלי פלין
אליזבת גורלי פלין (באנגלית: Elizabeth Gurley Flynn; 7 באוגוסט 1890 - 5 בספטמבר 1964) הייתה פעילה חברתית, מנהיגת פועלים ופמיניסטית שלקחה חלק משמעותי בפעילות של איגוד פועלי התעשייה של העולם (חבריו היו ידועים גם בשם הסלנג "וובליז") בתור מארגנת פועלים ונואמת ציבורית. תחילת פרסומה הגיע בזכות השתתפותה במאבק לחופש הדיבור שניהל ה-IWW בעיירה ספוקיין, וושינגטון ב-1909. לאחר 7 שנות פעילות, פלין צמצמה את פעילותה בארגון עקב מחלוקת עם ביל הייווד, אחד ממייסדי הארגון. פלין המשיכה לפעול בספירה הציבורית והייתה אחת מהחברים המייסדים של האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות ב-1920, ודמות בולטת במאבקים לקידום מעמד האישה בנושאים כגון זכויות האישה, פיקוח ילודה וקידום זכות בחירה לנשים. ב-1936 הצטרפה פלין למפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ומאוחר יותר ב-1961 נבחרה להיות יו"ר המפלגה עד ל-1964. פלין נפטרה בזמן ביקור בברית המועצות.
ראש ממשלת סרי לנקה
המשבר הכלכלי והפוליטי של 2022 בסרי לנקה
ב-12 במאי 2022 מינה הנשיא גוטביה ראג'פקסה את ראש הממשלה לשעבר רניל ויקרמסינגה לראשות הממשלה.
ב-9 ביולי 2022, לאחר התגברות המהומות והסתערות המונים על בתיהם של הנשיא גוטביה ראג'פקסה וראש הממשלה רניל ויקרמסינגה, הודיעו השניים כי יתפטרו.
קוזמה פודלאס
קוזמה פיוטרוביץ' פודלאס (29 באוקטובר 1893 - 25 במאי 1942) היה גנרל לייטננט בצבא האדום אשר פיקד על ארמיות במלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
פודלאס נולד למשפחה ממוצא אוקראיני ב-29 באוקטובר 1893 במחוז סורסקי שבאימפריה הרוסית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בחזית המזרחית כמש"ק וכמפקד מחלקה. ב-1917 עזב את הצבא הקיסרי, וב-1918 התגייס לצבא האדום. הוא לחם עמו במלחמת האזרחים ברוסיה כמפקד גדוד. ב-1921 מונה למפקד בריגדה, והשתתף עמה בדיכוי מרד טמבוב. הוא למד באקדמיה הצבאית פרונזה, וב-1 בדצמבר 1929 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-27, וב-15 באוגוסט 1936 הועבר לפקד על הקורפוס ה-23. ביולי 1938 הוא התמנה למפקד ארמיית החוף, ולחם עמה בקרב אגם חסן. תפקדו במהלך הקרב זכה לביקורות שליליות ביותר מצד גריגורי שטרן, והוא נשפט ונידון למאסר של חמש שנים במחנה עבודה עם שלילת הזכויות הפוליטיות במשך שלוש שנים. עם זאת, באפריל 1940 הוא זכה לחנינה, ובאוגוסט של אותה שנה חזר לשירות פעיל ומונה למפקד דיוויזיה. בנובמבר של אותה שנה מונה למפקח הכוחות הרגלים במחוז הצבאי קייב.
מלחמת העולם השנייה
עם פתיחת המתקפה הגרמנית ב-22 ביוני 1941 מונה פודלאס לסגן מפקד החזית הדרום-מערבית. ב-5 באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-40, וב-12 באוגוסט הועלה לדרגת גנרל מאיור. יחד עם הארמייה שלו, הוא ניסה ללא הצלחה לבלום את התקדמות קבוצת הפאנצר גודריאן לכיוון מוסקבה. ב-22 באוקטובר הוענק לו עיטור לנין, וב-9 בנובמבר הועלה לדרגת גנרל לייטננט. ב-12 בפברואר 1942 הוא הועבר לפקד על הארמייה ה-57 ולחם עמה בקרב חרקוב השני. לאחר שכוחותיו כותרו, הוא התאבד כדי לא ליפול בשבי. על פי גרסאות אחרות הוא נהרג במהלך פעולה ב-25 במאי 1942. הוא היה בן 48 במותו.
קומבו גארד
קומבו גארד (באנגלית: Combo guard, בתרגום מילולי: גארד משולב) הוא מונח המתאר כדורסלן אשר יכול לשחק הן כרכז (עמדה מספר 1) והן כקלע (עמדה מספר 2), אבל לא מתאים להגדרה המדויקת של אף אחת מהן, בדומה לסווינגמן (שמשלב תכונות של קלע וסמול פורוורד). גובהם של הקומבו-גארדים נע בדרך כלל בין 1.91 מ' ו-1.96 מ', בין רכז לקלע, והגובה השונה משפיע על האופן בו כל שחקן משחק.
קוזמה פודלאס
מלחמת העולם השנייה
בנאום הסודי של ניקיטה חרושצ'וב, מוזכר פודלאס בתור אחד מהגנרלים שסטלין דן על לא עוול בכפם במסגרת הטיהורים הגדולים.
קומבו גארד
חלוצי הקומבו גארדים היו אלן אייברסון ופני הארדוויי בשנות ה-90, שהועברו מעמדת הרכז לעמדת הקלע וההפך כל הזמן, כי הם ידעו להפעיל את חבריהם לקבוצה ולהוביל כדור טוב, כמו רכזים, וגם לקלוע ולחדור טוב, כמו קלעים. אף על פי שלמאמנים קשה לשלב אותם במערך ההתקפי (כי הם לא יכולים באמת למלא מקום של רכז או קלע), קומבו גארדים נהיו חלק חשוב במשחק בעיקר בזכות הכישרון של שחקנים כמו דוויין וייד, שהוביל את מיאמי היט לאליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה בעונת 2005/2006 וזכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. מאז גדל מקומם של הקומבו-גארדים, והפכו לשחקנים מובילים ב-NBA וביורוליג.
שושנה שקופ-פרנקל
ביוגרפיה
נולדה בטורינסק בסיביר לחנה ולאליעזר-זלמן שקופ, בנו של הרב שמעון שקופ, מראשי הישיבות הנודעים באירופה במחצית הראשונה של המאה ה-20. ב-1922 עקרה המשפחה לפולין והתיישבה בגרודנה. ב-1929 צלחה את כל הבחינות והמכשולים שהערימו על היהודים בגלל הנומרוס קלאוזוס והחלה ללמוד רפואה באוניברסיטה על שם סטפן בטורי בווילנה. במהלך לימודיה נצלה את הזמן ללמוד עברית כהכנה לקראת עלייתה לארץ ישראל. ב-19 ביוני 1935 קבלה דיפלומה שהסמיכה אותה לעסוק ברפואה בתחומי פולין. תוך כדי המתנה לאשרת עלייה הספיקה לעבוד בבית החולים העירוני בגרודנה במעמד של "רופאה מתנדבת" במחלקות גינקולוגיה ופנימית.
ב-26 בנובמבר 1935 הגיעה לארץ והתאחדה עם הוריה ואחותה שהקדימו את עלייתם. בתקופה הראשונה לשהותה בארץ לא קיבלה משרה, מאחר שרופאה אישה, ובמיוחד רופאה כירורגית, הייתה תופעה יוצאת דופן בארץ ישראל. ב-3 בינואר 1936 החלה לעבוד כרופאה מתנדבת בבית החולים העירוני הדסה ברחוב בלפור בתל אביב. היא התמחתה בתחילה במחלקה הפנימית של פרופסור שמואל צונדק אך כל הזמן נתקלה בסירוב לבקשותיה להתמחות בכירורגיה, לדבריה - בגלל היותה אשה. לבסוף, ב-13 בינואר 1937 התקבלה להתמחות במחלקה הכירורגית בניהולו של פרופסור מכס מרכוס, רופאה יחידה בתוך 14 רופאים. בסוף ההתמחות זכתה למכתב המלצה נלהב ממנו.
באוגוסט 1938 פתחה הדסה מחלקה כירורגית בבית החולים שווייצר בטבריה וד"ר שקופ-פרנקל נשלחה לשם. פתיחת המחלקה הוכיחה את עצמה כעבור חודשיים כשבוצע הטבח בטבריה ב-2 באוקטובר 1938. כעבור שמונה חודשים הגישה מועמדות למשרת רופאת בית קבועה אך נדחתה בגלל היותה בלתי מתאימה לכירורגיה והוצע לה לעבוד במקצוע נשי כגינקולוגיה. היא נשארה בטבריה עד 1940 ועבדה כממלאת מקום לרופא קופת חולים בקיבוצי הגליל כשהיא עוברת רכובה על סוס בין היישובים. ב-1940 נשלחה כרופאה של גרעין המייסדים של קיבוץ בית אורן ביערות הכרמל.
במרץ 1942 נישאה לשמואל (מולה) פרנקל שהיה רוקח ובקטריולוג והם עברו לפתח תקווה שם עבדה כרופאת בית במשך שבע שנים במחלקה הגינקולוגית בניהולו של פרופסור ארווין רבאו.
בתה הבכורה נולדה ב-1943 ואחר כך נולדו עוד שני בנים בשנים 1946 ו-1953. ב-1948 עברו לתל אביב והיא עבדה במחלקת התאונות במרפאת זמנהוף ולאחר מכן במרפאה הכירורגית של קופת חולים בבני ברק. בין השנים 1950–1958 ניהלה את מחלקת תאונות ואת המחלקה לכירורגיה כללית של קופת חולים הכללית בבני ברק.
בעלה נפטר ב-1956 ותקופה מסוימת פרשה מהעבודה בשל כך.
בדצמבר 1960 החלה בהתמחות במחלקה לכירורגיה פלסטית בתל השומר בניהולו של פרופסור ליאו בורנשטיין (1911–1980) שהיה מחלוצי הכירורגיה הפלסטית. ב-1963 יצאה להשתלמות במספר מרכזים לכירורגיה פלסטית כארצות הברית, אנגליה ודרום אפריקה.
ב-1966 מונתה למנהלת היחידה לכירורגיה פלסטית בבית חולים השרון, האישה הראשונה שמילאה תפקיד כזה בישראל. במסגרת תפקיד זה הייתה אחראית על הטיפול של נפגעי מלחמת ששת הימים בבית חולים זה והצילה רבים בזכות הטיפולים החדשניים שבהם התמחתה בדרום אפריקה.
ב-1969 עזבה את בית החולים והתמנתה למנהלת המחלקה לתאונות, לכירורגיה כללית ופלסטית במרפאת קופת חולים בנתניה והמשיכה לנתח בבית החולים רמת מרפא ברמת גן עד לסגירתו ב-1983.
הייתה בקשר קרוב עם דודניתה, חברת הכנסת לשעבר פייגה אילנית ואמו של החייל אורי אילן. השתיים נפטרו בשנת 2002, בהפרש של שלושה חודשים.
פרופסור חוה טבנקין, שנבחרה תחתיה ליו"ר ארגון הרופאות, ספדה לה: "ד"ר שושנה שקופ-פרנקל הייתה אישיות מיוחדת במינה. בעבודתה כמנתחת ובפעילותה בארגון הרופאות הארצי והבינלאומי הביאה כבוד רב לרופאות ישראל ולהסתדרות הרפואית".
לאחר מותה הוקמה על ידי המשפחה קרן מלגות ופרסי מחקר לסטודנטים באוניברסיטת בר-אילן, על שמם של ד"ר שקופ-פרנקל ואורי אילן, בנה של פייגה אילנית.
ילדיה הם יהודית, דוד ופרופסור רמי פרנקל.
משהו (עיתון)
ירחון הילדים 'משהו' (או בשמו המלא: 'משהו:מגזין צעיר') נוסד בשנת 1986 ופעל עד שנת 1992, תחת חסותה של חברת התה ויסוצקי.
באותה שנה שקלו במערכת 'עולם האישה', גם הוא בבעלות ויסוצקי, להקים מדור לילדים - וקיבלו החלטה להשקיע בהקמת עיתון שלם לילדים.
עפרה גלברט-אבני, סופרת מוערכת, נבחרה לייסד ולערוך את העיתון. "זה קורה רק פעם בחיים שנותנים לך משאבים ואומרים לך 'הנה, לך תקים עיתון'. היינו במערכת רק שלוש עובדות, ונעזרנו בפרילנסרים מבחוץ שהגשימו את המשאלות שלנו. היה פשוט כיף. זה היה העיתון הראשון לנוער שיצא בצבע על נייר כרומו מושקע, עם כל המדבקות והפוסטרים והשטויות. בגללנו 'מעריב לנוער' עבר לצבע, בגללנו 'כולנו' הרחיב את הצבע, ובגללנו יצא 'מעריב לילדים'. ניערנו את כל עיתוני הילדים והנוער של אז. אני זוכרת את הקרבות, את נציגי העיתונים שנכנסו לכיתות והתחרו מי יציע צ'ופרים גדולים יותר למנויים – ברמה של ווקמנים וילקוטים יוקרתיים. זה היה מגעיל בעיני. העתיקו מדורים, העתיקו צ'ופרים. הקושי שלנו היה שלא עמד מאחורינו עיתון, כך שלא קיבלנו פרסום חינם כמו שקיבל למשל 'מעריב לנוער' ב'מעריב'".
'משהו' היה מגזין בוטיק, ביחס למתחרים באותה תקופה. קוראיו זכו לשלל הטבות ייחודיות, כמו מדבקות עם כיתובים בנוסח קבוע ("דיבור חדיש זה משהו!", "דורון מזר זה משהו!") כדי ליצור תחושה של עיתון מפנק, מעבר לתכנים האיכותיים והמוקפדים ("לא רק פופ ויחסים", לדברי העורכת).
מערכת העיתון עודדה את תרבות הקומיקס הישראלית, בהובלתם של מישל קישקה (והדמות 'מיסטר טי', שנולדה כדמות לקידום מכירות של תה ויסוצקי), טלי קריבולט (עם דמויותיהן של המכשפה 'אהבלה' והחתול שלה, ייתכן בהרשאת הדמויות גרגמל וחתחתול מסדרת הדרדסים) ואמנים נוספים שזכו לחשיפה באמצעותו.
"משהו" נסגר בראשית של שנות התשעים בגלל בעיות כלכליות. ניתן לעיין בכרכיו בספריית בית אריאלה.
לקריאה נוספת
פוסט נוסטלגי ב'העיתון של אתמול', פייסבוק, 18 בנובמבר 2021
זורעים רוח
זורעים רוח (באנגלית: Windfall) הוא סרט מתח אמריקאי בבימויו של צ'רלי מקדואל על פי תסריט מאת אנדרו קווין ווקר וג'סטין לדר. בסרט מככבים ג'ייסון סיגל, לילי קולינס וג'סי פלמונס בתפקידים הראשיים.
הסרט עלה לשירות "נטפליקס" ב-18 במרץ 2022.
תקציר העלילה
גבר פורץ לבית הנופש של זוג שהרוויח את הונו מתעשיית ההייטק, אך מסתבך כאשר הוא מגלה שהמיליארדר, שמתגלה כאדם יהיר ומתנשא, ואשתו החליטו לנפוש בבית.
יחסי אוזבקיסטן–אינדונזיה
יחסי אוזבקיסטן–אינדונזיה כוננו רשמית ב־23 ביוני 1992. לאינדונזיה יש שגרירות בעיר טשקנט, ולאוזבקיסטן יש שגרירות בעיר ג'קרטה.
היסטוריה
ב־28 בדצמבר 1991, הכירה אינדונזיה בעצמאותה של רפובליקת אוזבקיסטן. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב־23 ביוני 1992, על יד הסכם שנחתם על ידי נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב, במהלך ביקורו הרשמי באינדונזיה. באפריל 1995 ביקר נשיא אינדונזיה סוהארטו באוזבקיסטן. אינדונזיה פתחה את שגרירותה בטשקנט במאי 1994, לאחר מכן פתחה אוזבקיסטן שגרירות בג'קרטה.
סחר והשקעה
הסחר הדו-צדדי בין אינדונזיה לאוזבקיסטן הוא בטווח שבין 10 ל-30 מיליון דולר בשנה. הייצוא של אוזבקיסטן לאינדונזיה מורכב ממוצרים כגון: ציוד חשמלי, כותנה, צמר ועוד, בעוד שהייצוא האינדונזי לאוזבקיסטן מורכב ממוצרים כגון: קקאו, תה, טבק, שמן מן החי והצומח, צמיגי גומי, מארזים צמיגים, בדי כותנה, טול ארוג, תחרה, רקמה, סרט, קישוטים ועוד.
פול קהר
פול קהר (באנגלית: Paul Kuhr, נולד ב-4 בדצמבר 1971) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר ומעצב גרפי אמריקאי. הוא היה בין המייסדים של להקת Novembers Doom.
ביוגרפיה
פול קהר נולד בשנת 1971 בעיירה ברווינס בפרברי שיקגו שבאילינוי. לדבריו, הוא גדל במשפחה קתולית אדוקה והוא נהג לפקוד את הכנסייה יחד עם אחותו בכל לשבוע. בהיותו נער קהר התחיל לנגן. בשנת 1989 הוא הקים את להקת Novembers Doom. בהמשך הוא הקים מספר להקות נוספות שפעלו בסגנון דום מטאל, מטאל גותי ודום-דת'.
האלבום הראשון של הלהקה יצא בשנת 1995. עד לשנת 2019 הלהקה הוציאה 11 אלבומים.
החל משנת 2004 משתף קהר פעולה עם הלהקה הישראלית Subterranean Masquerade והוא לקח חלק פעיל ב-5 אלבומים שלה.
יחד עם חבר נוסף מ-Novembers Doom הקים קהר את להקת These Are They אשר הקליטה מספר אלבומים.
קהר שר באלבום של להקת Draconian, שיצא שנת 2008, ובאלבום של דווין טאונסנד משנת 2011. כמו כן הוא כתב את המילים לשירים שנכללו באלבום של מוזיקאי שוודי דן סוואנו.
בנוסף לשירה קהר עוסק בעיצוב גרפי. במסגרת עיסוקו כגרפיקאי, הוא מעצב עטיפות, פוסטרים ואתרי אינטרנט. קהר אחראי על תחזוקת אתר של להקתו.
החל משנת 2008 הוא סובל מהיצרות תעלת השדרה. לדבריו, מחלה זו משפיע על סגנון כתיבתו.
U3 (הרכבת התחתית של ברלין)
קו U3 הוא אחד מקווי הרכבת התחתית של ברלין. בקו זה, שאורכו 19.7 קילומטרים (בין ורשאואר־שטראסה לקרומה לאנקה), פועלות 24 תחנות.
מבחינה גאוגרפית מחברת מסילת הרכבת שלך קו זה את צלנדורף ודאהלם עם מרכז העיר המערבית בוויטנברג-פלאץ. מאז 2018 עבור מסלולה של הרכבת במסילת רכבת עילית דרך קרויצברג ועד לרחוב וַרְשָאוּאֶר.
בדומה לקווי הרכבת U1, U2 ו-U4, גם קו U3 נבנה לפני שנת 1914. עד שנה זו, פעלה בברלין רכבת תחתית ראשית אחת בלבד. לאחר שנה זו, נבנו ונפתחו בברלין קווי רכבת תחתית חדשים, שהיוו התפצלויות של מסלול הרכבת התחתית הראשית המקורית. באמצעותם, הורחבה התשתית של רשת הרכבות התחתיות הברלינאית, וניתן היה להגיע באופן פשוט ונגיש הרבה יותר- למגוון רחב של אתרים ויעדים נוספים בברלין, שלא היו נגישים דיים טרם בנייתם ופתיחתם של קווים אלו.
הקווים החדשים נבנו מתוך מחשבה ותכנון עתידי - למזער את השטח הכולל של רשת הרכבות התחתיות הברלינאית. בעקבות השקפה זו, נבנו רכבות צרות יותר, ובהתאם לכך- גם רוחב המנהרות בהן נסעו- פחת באופן משמעותי. השקפה זו יצרה לבסוף את המונח: "רשת רכבות תחתיות בקנה מידה קטן".
מוזיאון החשיש, המריחואנה והקנאביס
מוזיאון החשיש, המריחואנה והקנאביס (בהולנדית: Hash Marihuana & Hemp Museum) הוא מוזיאון ברובע דה ואלן באמסטרדם שבהולנד. לפי פרסומי המוזיאון, ביקרו בו למעלה משני מיליון איש מאז פתיחתו בשנת 1985. המוזיאון מתמקד בשימושיו ההיסטוריים והמודרניים של הקנאביס, ובכלל זה שימושים למטרות רפואיות, רוחניות ותרבותיות. המוזיאון עוסק גם בשימושים חקלאיים ותעשייתיים של קנבוס. בשנת 2010 פתח המוזיאון שלוחה בברצלונה.
מוצגים
המוזיאון כולל גן שבו מוצגים צמחי קנאביס בשלבי התפתחות שונים, אוספים של ג'וינטים ומקטרות, ספר ביבליה משנת 1836 העשוי מסיבי קנבוס תעשייתי, ואביזרים נוספים שיוצרו מקנבוס. המוזיאון מציג גם אומנות חזותית, כגון ציורו של דוד טנירס הבן, "איכרים מעשנים קנאביס בבית עישון". בנוסף, מוצגת במוזיאון אחת מתעודות הזהות המזויפות ששימשו את מבריח הקנאביס המפורסם הווארד מרקס. בסך הכל כולל האוסף של המוזיאון יותר מ-7000 פריטים.
ג'ורדן ור הוב
ג'ורדן ור הוב (באנגלית: Jordan Ver Hoeve;נולד ב-31 בינואר 1996) הוא דוגמן ושחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
ור הוב נולד ב-31 בינואר 1996 בסן דייגו, קליפורניה. הוא ממוצא הולנדי. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון עבר ור הוב לניו יורק, שם החל לדגמן. לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס כדי להתמקד במשחק.
קריירה
ור הוב התגלה על ידי סוכנת שחקנים לאחר שראתה תמונה שלו. תפקידו הראשון היה בשנת 2016 בסרט הטלוויזיה "666: Teen Warlock".
בשנת 2018 הופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Boss Cheer". שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הצרפתית מבית היוצר של גד אלמלח, "גדול בצרפת"..
בשנת 2022 לוהק שיחק לצד ויל פלץ בסרט הקולנוע "Exploited".
בריאנה תרוסל
בריאנה תרוסל (באנגלית: Brianna Throssell; נולדה ב-10 בפברואר 1996) היא שחיינית אוסטרלית, אלופת עולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי ושיאנית עולם בעבר במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה
תרוסל נולדה וגדלה בסאביאקו, אוסטרליה המערבית, פרבר של פרת'.
2015
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיימה תרוסל במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.78 דקות.
2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה תרוסל במקום שמיני במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.87 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:07.76 דקות ועלתה מהמקום העשירי לשלב חצי הגמר שבו קבעה תוצאה של 2:07.19 דקות ועלתה מהמקום השביעי.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה תרוסל במדליית ארד לאחר ששחתה בשלב המוקדמות במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב את סגנון הפרפר היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 58.52 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.21 שניות ובמקום 16 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:10.58 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:08.98 ועלתה לשלב חצי הגמר מהמקום ה-11.
2018
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט 2018 זכתה תרוסל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 7:48.04 דקות, כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:57.60 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.30 שניות.
אלופה ושיאנית עולם
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה תרוסל ב-4 מדליות: 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברונטה קמפבל, אמה מקיאן וקייט קמפבל בשיא אליפות חדש של 3:30.21 דקות, לפני ארצות הברית (3:31.02 דקות) וקנדה (3:31.78 דקות), כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.34 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אריארן טיטמוס, מדיסון וילסון ואמה מקיאן בשיא עולם חדש של 7:41.50 דקות, לפני ארצות הברית (7:41.87 דקות) וקנדה (7:44.35 דקות). כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:55.60 דקות. מדליות כסף, לאחר ששחתה בשלב המקודמות במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 58.28 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר משולב חופשי. היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.09 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 57.02 שניות. נוסף לכך, היא שחתה בשלב המוקדמות 200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.91 דקות ודורגה במקום 11 אך פרשה מהמשך התחרות במשחה זה.
פונקציה מחוללת
בשפות תכנות, פונקציה מחוללת שלרוב נקראת Generator Function (או Generator) היא פונקציה שדרכה ניתן לשלוט באיטרציה של לולאה. למעשה כל פונקציה מחוללת היא איטרטור. קריאה לפונקציה מחוללת מחזירה אובייקט המשמש כאיטרטור. בפונקציות מחוללות הערכים מוחזרים אחד אחד: בכל קריאה לאובייקט מוחזר ערך אחד, ובקריאה נוספת הפונקציה ממשיכה מהמקום בו היא הפסיקה עד שהיא מחזירה ערך נוסף. האיטרציה ממשיכה עד שהפונקציה מפסיקה להחזיר ערכים.
היתרון בפונקציות מחוללות הוא שבניגוד לפונקציה שמחזירה מערך או אוסף של ערכים, אין צורך לחכות שהפונקציה תסיים לרוץ ותחזיר את כל הערכים שחושבו, אלא ניתן להשתמש בערכים שמתקבלים טרם הושלמה פעולתה של הפונקציה המחוללת. דבר זה מעניק את השליטה באיטרציה למי שקורא לפונקציה, וכך ניתן לעצור מוקדם או לעשות חישוב רק בעת הצורך.
דוגמאות לפונקציות מחוללות
להלן דוגמת קוד לפונקציה מחוללת בפייתון המחזירה אובייקט המשמש כאיטרטור לסדרת פיבונאצ'י עד האיבר ה־n. ניתן לשים לב לכך שההבדל בינה לבין פונקציה רגילה המחשבת את האיבר ה־n הוא קטן ביותר: על מנת להדפיס את מספרי פיבונאצ'י הראשון עד ה־15 ניתן להשתמש בלולאת for פשוטה:
הרודיאנוס
הרודיאנוס (ביוונית: Ἡρωδιανός; 170 בערך – 240 בערך), המכונה לעיתים "הרודיאנוס מאנטיוכיה", כתב היסטוריה ביוונית בשמונה ספרים בשם "היסטוריה של האימפריה ממות מרקוס", המכסה את השנים 180–238, משנת מותו של הקיסר מרקוס אורליוס ועד שנת עלייתו לשלטון של הקיסר גורדיאנוס השלישי. לדברי ישראל שצמן, "רטוריקה מופרזת פוגמת בערכו של החיבור ובאמינות המידע".
הרודיאנוס שירת במינהל המדינה הרומאי בדרג נמוך. הוא היה אולי מסוריה, אולי מאנטיוכיה, ונראה כי חי תקופה משמעותית ברומא, אך ייתכן שמבלי להחזיק בתפקיד ציבורי כלשהו. הוא כותב כי האירועים המתוארים בהיסטוריה שלו התרחשו במהלך חייו. מתוך חיבורו ניתן ללמוד שהוא עדיין חי בגיל מתקדם בתקופת שלטונו של גורדיאנוס השלישי. מעבר לכך, לא ידוע דבר על חייו.
חייו
גם הלאום של הרודיאנוס אינו ברור. הוא לא היה מאיטליה, כי הוא אומר שהרי האלפים גדולים יותר מכל דבר "באזור שלנו בעולם". הוצע שהרודיאנוס היה מאלכסנדריה מאחר שהוא שם דגש כה גדול על הטבח של קרקלה בעיר זו ותושביה. ייתכן גם שהוא יכול היה להיות עד ראייה להתקפות הללו. הרודיאנוס אכן מתייחס לאלכסנדריה כעיר השנייה של האימפריה הרומית; עם זאת, הוא משתמש בתואר הזה גם לגבי הערים אנטיוכיה וקרתגו. הוצע שהרודיאנוס היה בנו של איליוס הרודיאנוס, מדקדק אלכסנדרוני. למרות שזה אכן תואם כרונולוגית, אין ראיות אחרות שיתמכו בכך. עם זאת, ההשערה הפופולרית היא שהרודיאנוס היה מאנטיוכיה. הוא מתאר את אופיים של הסורים כמהירי-תפיסה ומזכיר אותם פעמיים נוספות. עם זאת, קיימים גם פערים בידע של הרודיאנוס בענייני סוריה אשר גורמים להאמין שאולי כלל לא היה מהאזור. לדוגמה, הוא מבלבל בין שני מלכים פרתיים, והכרונולוגיה והגאוגרפיה שלו של המערכה הפרתית בשנים 197–198 לקויות מאוד. ניתן להסביר את הלקויות הללו בחוסר ידע לגבי חלק קטן מהאימפריה; עם זאת, אפשר להניח שלתושב סוריה צריכה הייתה להיות גישה לידע זה.
חיבורו
חיבורו של הרודיאנוס נקרא "היסטוריה של האימפריה ממות מרקוס" (τῆς μετὰ Μάρκον βασιλείας ἱστορία). זו "היסטוריה רומית" המספקת תיאור מגוף ראשון של אחת התקופות המגוונות ביותר מבחינה פוליטית של האימפריה הרומית. הספר הראשון מתאר את שלטונו של קומודוס בין השנים 180–192, והשני דן בשנת חמשת הקיסרים (193). הספר השלישי מקיף את תקופת שלטונו של ספטימיוס סוורוס בשנים 193–211, בעוד שהרביעי דן בתקופת שלטונו של קרקלה בין השנים 211–217. הספר החמישי עוסק בתקופת שלטונו של אלאגבאלוס משנת 218 עד 222, והספר השישי עוסק בתקופת שלטונו של סוורוס אלכסנדר בין השנים 222–235. הספר השביעי מספר על תקופת שלטונו של מקסימינוס תראקס בין השנים 235–238, והספר השמיני מתאר את שנת ששת הקיסרים (238). סביר להניח שהרודיאנוס כתב עבור קהל מזרחי, שכן הוא מסביר לעיתים קרובות מנהגים ואמונות רומיות שונות שהיו נראות זרות לתושבי המזרח.
נראה שהרודיאנוס השתמש בתוקידידס כמודל במידה מסוימת, הן עבור סגנון והן עבור הקומפוזיציה הכללית של יצירתו, לעיתים קרובות בהצגת נאומים שבשלמותם או בחלקם הם דמיוניים. למרות אי דיוקים מדי פעם בכרונולוגיה ובגאוגרפיה, התיאור שלו בעיקרו אמין ולא מוטה. עם זאת, יש המאשימים אותו בהפגנת חיבה רבה מדי כלפי פרטינקס.
הרודיאנוס זכה לשבחים אך גם לביקורת מצד מלומדים. האדם הראשון שידוע שכתב ביקורת על הרודיאנוס הוא פוטיוס, הפטריארך של קונסטנטינופוליס במאה ה-9. הוא מספק תיאור כללי של תוכן החיבור של הרודיאנוס ומהלל את הסגנון שלו, אותו הוא מתאר כבהיר, נמרץ ונעים. פוטיוס כתב על הרודיאנוס: "הוא לא מגזים בהפרזה אך גם לא משמיט שום דבר מהותי; בקיצור, בכל סגולות ההיסטוריוגרפיה יש מעט אנשים העולים עליו”. זוסימוס השתמש בו כמקור וכך גם יוחנן מאנטיוכיה כשכתב במאה ה-7 את "הכרוניקה העולמית" שלו. עם זאת, בעוד שמחבר ההיסטוריה אוגוסטה נסמך על הרודיאנוס, הוא גם גינה אותו בגין הטיה, והרודיאנוס גם לא היה בחירתו הראשונה של זוסימוס. באופן דומה, יואנס זונאראס השתמש בהרודיאנוס רק במקום בו ההיסטוריה של קסיוס דיו מסתיימת.
הרודיאנוס זכה מזה זמן רב לביקורת על היעדר דיוק היסטורי, אך מחקרים שנעשו לאחרונה נטו לצדד בו ומעניקים תוקף לעובדותיו ההיסטוריות. בספר השני, הרודיאנוס קובע כי כוונתו היא לכתוב תיאור כרונולוגי ולתעד רק את הפעולות החשובות ביותר. בגלל זה, הרודיאנוס לפעמים מצרף מספר רב של אירועים לכדי אזכור אחד או שניים. לדוגמה, כל מסע המלחמה של קרקלה בצפון במהלך השנים 213–214 מתמצה לשני אזכורים קצרים. באופן דומה, התייחסות אחת לחורף בסירמיום מסכמת את הקרבות של מקסימינוס על הריין והדנובה בשנים 236–238. הורדיאנוס גם שוגה מדי פעם בתיאורי הגאוגרפיה שלו. הוא טוען, למשל, כי איסוס הוא המקום בו התרחש הקרב האחרון ותפיסתו של דריווש השלישי.
אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2021
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-36 נערכה בטורון, פולין בין ה-4 במרץ ל-7 במרץ 2021.
קלינינדורף
קלינינדורף (עד 1927: שדה מנוחה הגדולה, Больша́я Сейдемену́ха. לאחר 1944 מוכר בשם קלינינסוקויה וקליניבסקה, Кали́нинское, Калинівське ומספר הגיות דומות) היה מושב חקלאי יהודי שהוקם במסגרת ההתיישבות החקלאית בדרום אוקראינה בפלך חרסון ורוקן מתושביו היהודים ב-1941 במהלך שואת יהודי אוקראינה. לאחר מלחמת העולם השנייה תושבי הכפר היהודים לא חזרו אליו ושמו שונה מיידיש לרוסית ובהמשך לאוקראינית. נכון למרשם מ-2019 גרו בכפר קליניבסקה 1,142 תושבים אוקראינים.
היסטוריה
המושבה הוקמה ב-1807 בפלך חרסון (מחוז חרסון כיום) על ידי יהודים יוצאי פלך מוהילב, פלך צ'רניגוב ופלך ויטבסק, כחלק מיהדות פלך חרסון, בעקבות תקנת 1804. ההתיישבות כונתה "שדה מנוחה". לפי גרסה אחת המושבה נקראה על שם בתו של דובער שניאורי שנפטרה בצעירותה ועל פי האחרת המקום היה מקום למנוחה אחרי מעבר קשה. בהמשך ב-1842 נוסדה מושבה סמוכה שקיבלה את שם שדה מנוחה הקטנה, והראשונה החלה להיקרא "שדה מנוחה הגדולה". מרבית היהודים במושבה היו עובדים חקלאיים. ב-1835 התגוררו ביישוב 1,288 אנשים, וב-1845 רשמו 1700 עובדי חקלאות ועוד 90 תושבים שתגוררו בשדה מנוחה, אבל עבדו בחרסון. בנוסף ליהודים שהיו למרבית האוכלוסייה, הגיעו לכפר גם מתיישבים גרמנים, רבים מתוכם עם ניסיון עבודה בחקלאות. ב-1858 התגוררו ביישוב 2,081 תושבים, רובם הגדול יהודים.
לפי המרשם מ-1897, התגוררו בשטעטל 1,284 יהודים, שהיו ל-81.78% מהאוכלוסייה. החל מ-1910 פעל בכפר בית ספר להשכלה יסודית ביידיש. נכון ל-1916 פעלו בכפר 3 בתי כנסת, חדר וספריה. ב-1910 כ-73% מתושבי שדה מנוחה ידוע קרוא וכתוב, אחוז גבוהה מאוד לאזור כפרי של האימפריה הרוסית, שסבל לרוב מבערות. האוכלוסייה היהודית נפגעה בתקופת מהפכת 1905, מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים. פוגרומים שונים על ידי פורעים ומחלות גבו מחיר כבד בנפש. ב-1917 נפתחו בשדה מנוחה הגדולה סניפים של צעירי ציון והחלוץ.
ב-1919 השלטון הקומוניסטי כבר התבסס ביישוב וכבר ב-1920 פעל במקום סניף מקומי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בשנים 1923–1924 היישוב שוקם מנזקי המהפכה בשיתוף פעולה של יק"א, אוזט ואגרו-ג'וינט, אשר סיפקו ציוד חקלאי מודרני ושפירו את התשתיות. מסילת ברזל הועברה סמוך ליישוב ונפתחה תחנת רכבת. עקב כך החל מ-1924 ועד לשנות ה-30 מעמדה של השתפר רבות והיא הפכה למושבה מרכזית של האזור. במימון הג'וינט נפתחה בשדה מנחה הגדולה תחנת מכונות וטרקטורים, שהייתה בין הראשונות בברית המועצות. ב-1927 שמה של שדה מנוחה הגדולה שונה ל"קלינינדורף" על שמו של מיכאיל קלינין, שהיה לראש המדינה באותה התקופה. ב-1926 חלק מתושבי המושבה הקימו כפר חקלאי נוסף בשם רוטפלד בסמוך. קלינינדורף הפכה למרכז האזור היהודי האוטונומי הראשון בברית המועצות. היו בה 11 מועצות מחוזיות (8 מתוכם יהודיות), ו-49 מושבות ( 39 מתוכן יהודיות). האזור היה חקלאי בעיקרו והישובים הגדולים ביותר היו קלינינדורף עצמה, בוברובי קוט, לבובה ושטרנדורף.
נכון ל-1927 באזור קלינינדורף התגוררו 15,833 יהודים, שהיו ל-87% מכלל תושבי האזור. בשנות ה-30 הכמות הלכה ירדה עד שב-1939 נרשמו 7,717 יהודים באזור, שהיו ל-40% מהאוכלוסייה. סיבה המרכזית לירידה במספרים הייתה קולקטיביזציה כפויה בשנים 1932–1933 ועזיבה של המתיישבים החקלאיים לטובות הערים במחוז. ב-1930 כאשר התגוררו ביישוב 1,915 תושבים נפתח בקלינינדורף קולחוז בשם "דער וועג צום סוציאליזם" (הדרך לסוציאליזם), שאיחד 250 בתי אב, והרכוש של התושבים הפך למשותף. ב-1932 כ-72,000 הקטר של שטחים חקלאיים הולאמו. כ-30 יהודים הוגדרו כקולאקים ונעצרו בידי הרשויות.
בשנים 1928–1932 הוקמו בקלינינדורף תחנת כוח, בית דפוס ובית חולים. במקביל בתי הכנסת החלו להפוך ל"בתי תרבות" והפעילות הדתית הצטמצמה והוגבלה. ביישוב פעלו לול תרנגולות ותעשיית טקסטיל. יצא עיתון ביידיש, הייתה להקת כליזמרים ופעל תיאטרון מקומי. מוסדות לימוד הכשירו את התלמידים לרמת השכלה תיכונית ומקצועית. בדומה למיעוטים אחרים בברית המועצות של אותה התקופה, היהודים קיבלו עצמאות וחופש פעולה מצומם בניהול המשק, שהיה כפוף להוראות הממשל המרכזי. עם זאת, הקהילה המקומית הייתה אחראית בעצמה על ההכשלה וניהלה מערכת חינוך ביידיש. ביישוב פעלו בית ספר יסודי, בית ספר תיכון וטכניקום. מרבית האוכלוסייה היהודית קיבלה השכלה. שפת הלימוד הרשמית הוחלפה לרוסית רק ב-1939. לפי המרשם מ-1939 התגוררו בקלינינדרוף 1,879 יהודים, שהיו ל-60.1% מכלל אוכלוסיית הישוב.
ב-22 ביוני 1941 כוחות גרמניה הנאצית יחד עם כוחות צבא רומניה פלשו לברית המועצות והחלו בכיבוש מהיר של שטחי מערב אוקראינה ודרום אוקראינה. עם הפלישה יהדות פלך חרסון החלה להתפנות במהירה הרחק אל תוך מעמקי ברית המועצות. ב-27 באוגוסט 1941 כוחות ורמאכט כבשו את קלינינדורף. ב-17 בספטמבר 1941 נרצחו 1,423 יהודים שנשארו בכפר ביום הכיבוש. לאחר ימים ספורים תושבי הכפרים הסמוכים כמו שטנרדורף ויודנדורף הובלו לקלנינידרוף ונורו למוות באותו המקום. במצטבר במהלך שואת יהודי אוקראינה נרצחו באזור קלינינידרוף יותר מ-4,100 יהודים.
קלינינדרוף שוחרר על ידי הצבא האדום ב-14 במרץ 1944. לאחר נסיגתה של גרמניה וסיום מלחמת העולם השנייה הכפר חזר לפעילות באופן חלקי, אבל למעשה סיים את ההיסטוריה היהודית שלו. התושבים המועטים שחזרו לכפר היו ברובם המכריע לא יהודים. שמו של המקום השתנה ל"קלינינסקויה" (Калининское), אבל תחנת הרכבת הסמוכה עדיין נשארה עם השם "קלינינדורף". האזור האוטונומי היהודי במחוז חרסון הפסיק להתקיים. ב-1948 הוקמה בכפר אנדרטה לנספי השואה עם כיתוב ברוסית ויידיש.
בשנות ה-60 הכפר קיבל מעמד של ישוב חקלאי. ב-1991 האנדרטה לנספי השואה חודשה. ב-2016 במהלך דה-קומוניזציה של אוקראינה שמו של היישוב השתנה ל"קליניבסקה" (Калинівське). ב-2022 הוא נכבש על ידי הפדרציה הרוסית במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה וסופח לרוסיה. שוחרר על ידי אוקראינה באותה השנה.
יחסי פינלנד–צרפת
יחסי פינלנד–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין הרפובליקה של פינלנד. בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים מלאים נכון לשנת 2019.
סקירה כללית
המגעים בין שתי המדינות החלו מיד עם הכרתה של צרפת בעצמאותה של פינלנד ב-4 בינואר 1918. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות כוננו ב-24 בינואר באותה השנה.
על פי סקר ה-BBC World Service כמחצית מהפינים סבורים כי לצרפת יש השפעה חיובית בעולם, כרבע מהם סבורים כי לצרפת יש השפעה שלילית בעולם והשאר אינם מחזיקים בדעה ספציפית.
אנו
אנו (Anu או An) היה אל במיתולוגיה השומרית, אביהם של אנכי ואנליל וסבו של מורדוכ. מאוחר יותר מופיע במיתולוגיה הבבלית, בשם מרדוך. נחשב לאל השמים, אל גן העדן, אדון קבוצות הכוכבים ומלך האלים, הרוחות והשדים, שהבולטת שבהם היא השדה למשטו (Lamashtu). מקום מושבו היה באזורים השמימיים הגבוהים ביותר. לפי האמונה היה בכוחו לשפוט את מי שביצע פשעים, והוא יצר את הכוכבים כחייליו, וכל דבר שהוא הביע במילים הפך למציאות.
אנו היה אחד האלים העתיקים ביותר בפנתאון וחלק משלישייה הכוללת את אנליל (אל האוויר) ואנכי (אל המים) השומריים. אנו מתואר בדרך כלל עם כיסוי ראש ועליו קרניים כסימן לכוחו. הוא מופיע במיתולוגיה השומרית לפני 3000 לפני הספירה כשבמקור הוא תואר כשור גדול ועיר הקודש שלו הייתה אוּרוּכּ (ארך), ובדיר היה מרכז נוסף חשוב בפולחנו, אשר כמו אורוכ, החזיקה בתואר "עירו של אנו". בלַגַש הקים גודאה מקדש לכבוד אנו (בערך 2124–2144 לפנה"ס), ובאור הקים לכבודו אור-נמו מקדש וגן (בערך 2095–2112 לפנה"ס).
אנו היה הצאצא של זוג האלים הראשון אן וכי. זוגתו הראשונה הייתה אנתו, אלת הבריאה, ויורשם היה אנונכי, אל השאול, ואוטוכי שהיו שבעה שדים רעים. לאחר שאנטו עזבה את כדור הארץ, החליפה את מקומה אִינַנַ (עשתר), בשמה הוא שלח אחרי גילגמש ואנכידו את "שור השמים", אך לאחר שהם הביסו אותו ואת המפלצת חמבבה, החליט אנו שעל אחד מהם למות ואנכידו חלה לפתע וסיים את חייו.
כיכר אל-הדים
כיכר אל-הדים (בערבית מרוקאית: ساحة الهديم פירוש: כיכר ההרס) היא כיכר מפורסמת בעיר מקנס שבמרוקו. היא נמצאת בסמוך לשער מנסור שהוא השער הכניסה הראשי למתחם הארמון המלכותי ולחומות העיר העתיקה. הכיכר הוקמה בין השנים 1672–1674 לאחר שהסולטאן איסמעיל מלך מרוקו החליט להפוך את מקנס לבירת ממלכת מרוקו, והרס חלק גדול מהעיר העתיקה לצורך הקמת "הארמון המלכותי" המוקף חומות. הכיכר נמצאת בין העיר העתיקה לעיר החדשה, והוקמה כדי להדגיש את יופיו של שער מנסור.
תיאור הכיכר
גודלה של הכיכר הוא 200 מטר אורך ו-90 מטר רוחב. בצידה האחד נמצאים חומות העיר העתיקה כאשר לצידם הוקמו בשנים האחרונות ביתנים מיוחדים בסגנון אדריכלי מרוקאי עבור "השוק העירוני" שנמצא בצידה השני. הכיכר ממוקמת במפגש שבין "העיר העתיקה", "מתחם הארמון המלכותי" ו-"העיר החדשה" כנהוג בערי מרוקו שבהם "מרכז העיר" ממוקם בדרך כלל בחיבור בין ערים עתיקות לצד ערים חדשות שהוקמו בצמוד אליהם. גם ה-"מלאח" היהודי של העיר נמצא בקרבת הכיכר המחולק ל-2 חלקים "הישן" ולצידו "החדש". בצידה הצפוני של הכיכר נמצא: "מוזיאון דאר ג'מאי" שהיה אחד מבתיה של משפחת ג'מאי שהייתה משפחה מעשירי העיר ולאחר מכן בתקופת השלטון הצרפתי שימש בתור בית חולים.
בחלקה המערבי של הכיכר נמצאת מזרקה ולצידה "תחנת כרכרות סוסים".
שיעור תחלופה שולי
שיעור תחלופה שולי (באנגלית: Marginal Rate of Substitution, MRS) הוא מושג בסיסי בכלכלה, המבטא את הכמות ממוצר כלשהו שעליה מוכן פרט לוותר על מנת לקבל יחידה אחת ממוצר אחר. בניסוח אחר, שיעור התחלופה השולי בין X ל-Y הוא היחס שבו הפרט יכול להמיר יחידה אחת של טובין X ב: של טובין Y, תוך שמירה על אותה רמת תועלת.
כיכר אל-הדים
תיאור הכיכר
"המלאח היהודי הישן" נמצא בקצה הצפון-מערבי של הכיכר.
שיעור תחלופה שולי
שיעור התחלופה השולי כיחס הנגזרות החלקיות של עקומת האדישות
שיעור התחלופה השולי הוא השיפוע של עקומת האדישות עליה נמצא הפרט, בנקודה המוגדרת על ידי הסל הנוכחי (בהנחה שהשיפוע בנקודה אכן מוגדר). שיפוע העקומה שווה גם ליחס הנגזרות החלקיות שלה.
כיכר אל-הדים
תיאור הכיכר
שער מנסור הנמצא בחלקה המזרחי של הכיכר משמש כיום בתור "גלריה לאומנות" וגם בתור שער הכניסה הראשי אל מתחם הארמון ואל מגרש המסדרים המלכותי הקרוי כיום בשם: "כיכר לאלה עוודה".
שיעור תחלופה שולי
הוכחה
תחת הנחה שימושית ומקובלת במודלים רבים בכלכלה, לפיה הטובין הם גדלים רציפים, ניתן לנתח את המשמעות של שינויים אינפיטסימליים בכמויות הנצרכות ולכן ניתן להגדיר את הנגזרת של גדלים שונים לפי כמות הטובין. נניח, אם כן, כי בכלכלה ישנם שני סוגי טובין – X ו-Y (רציפים). נניח גם כי לפרט מסוים (למשל צרכן), קיימות העדפות על סלי צריכה שונים, אותן ניתן לתאר באמצעות פונקציית תועלת – U(X,Y).
עקומת אדישות היא אוסף נקודות שוות תועלת במישור X-Y. במילים אחרות: על עקומת אדישות כלשהי.
אם מסמנים את הנגזרות החלקיות של U לפי X ולפי Y כ-MU_X ו-MU_Y בהתאמה, אז גזירה של המשוואה המתארת את עקומת האדישות לפי X נותנת:
ובאמצעות פעולות אלגבריות פשוטות ניתן לקבל את השוויון המבוקש:
כלומר: שיעור התחלופה השולי בין X ל-Y שווה ליחס הנגזרות החלקיות של U(X,Y), והוא מבטא את השיפוע המקומי של עקומת האדישות.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-48
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-48 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1995, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1994.
הסרט "ארבע חתונות ולוויה אחת" בבימוי של מייק ניואל זכה בפרס הסרט הטוב ביותר. עוד זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר (מייק ניואל), השחקן (יו גרנט) ושחקנית המשנה (קריסטין סקוט-תומאס). הסרט "ספרות זולה" זכה בפרסי שחקן המשנה (סמואל ל. ג'קסון) והתסריט המקורי. סוזן סרנדון זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "הלקוח".
השחקן הטוב ביותר
יו גרנט – ארבע חתונות ולוויה אחת
השחקנית הטובה ביותר
סוזן סרנדון – הלקוח
הצילום הטוב ביותר
ראיון עם הערפד
עיצוב התלבושות הטוב ביותר
הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר
הבמאי הטוב ביותר
מייק ניואל – ארבע חתונות ולוויה אחת
העריכה הטובה ביותר
ספיד
הסרט הטוב ביותר
ארבע חתונות ולוויה אחת
הסרט הבריטי הטוב ביותר
חברים לרצח
המוזיקה הטובה ביותר
"Backbeat" – דון ווז
האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר
הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר
עיצוב ההפקה הטוב ביותר
ראיון עם הערפד
התסריט המעובד הטוב ביותר
חידון האשליות – פול אטנסיו
התסריט המקורי הטוב ביותר
ספרות זולה – רוג'ר אייברי וקוונטין טרנטינו
הסאונד הטוב ביותר
ספיד
האפקטים החזותיים הטובים ביותר
פורסט גאמפ
השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה
סמואל ל. ג'קסון – ספרות זולה
השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה
קריסטין סקוט-תומאס – ארבע חתונות ולוויה אחת
עונת 1985/1986 ב-NBA
עונת 1985/1986 היא העונה ה-40 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה ה-16 של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את יוסטון רוקטס בתוצאה 4–2. לארי בירד זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר בפעם השנייה בקריירה, וכן בתואר ה-MVP של העונה הסדירה בעונה השלישית ברציפות. בשנת 1996 נבחרו הסלטיקס של עונה זו לאחת מ-10 הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA.
בתחילת העונה עברה קבוצת "קנזס סיטי קינגס" לסקרמנטו, קליפורניה, ושינתה את שמה לסקרמנטו קינגס.
דראפט 1985
דראפט 1985, שהתקיים ב-18 ביוני 1985 במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק, היה הדראפט הראשון שבו סדר הקבוצות הבוחרות נקבע על פי הגרלה - שיטת הלוטרי. בהגרלה זכו הניו יורק ניקס בבחירה הראשונה, שניצלו אותה כדי לבחור את פטריק יואינג מאוניברסיטת ג'ורג'טאון. יואינג זכה בסיום העונה בתואר רוקי השנה. בסך הכול נבחרו בדראפט 1985 עשרה שחקני אולסטאר: פטריק יואינג, קסביאר מקדניאל (בחירה רביעית), כריס מאלין (7), דטלף שרמפף שהפך לגרמני הראשון ב-NBA (בחירה שמינית), צ'ארלס אוקלי (9), קארל מלון (13), ג'ו דיומרס (18), איי סי גרין (23), טרי פורטר (24) ומייקל אדמס (66). שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט זה כוללים את ויימן טיסדייל (2), מאנוט בול (31), טיירון קורבין (35), ג'ון "הוט רוד" ויליאמס (45), ג'רלד וילקינס (47), סם מיצ'ל (54), ספאד ווב (87) ומריו אלי (160).
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך שבעה סיבובים):
אולסטאר 1986
משחק האולסטאר נערך ב-9 בפברואר 1986 בדאלאס, טקסס. המאמנים במשחק היו קיי סי ג'ונס מבוסטון סלטיקס ופט ריילי מלוס אנג'לס לייקרס. חמישיית המזרח כללה את אייזיאה תומאס שזכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר, סידני מונקריף, ג'וליוס אירווינג, לארי בירד ומוזס מלון, וחמישיית המערב כללה את מג'יק ג'ונסון, אלווין רוברטסון, ג'יימס וורת'י, כרים עבדול-ג'באר ורלף סמפסון. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 139-132.
פלייאוף 1986
סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: לארי בירד, קווין מקהייל, רוברט פאריש, דניס ג'ונסון, דני איינג', ביל וולטון, ג'רי סיסטינג, סקוט ודמן, גרג קייט, דייוויד ת'רדקיל, ריק קרלייל וסם וינסנט.מאמן ראשי: קיי. סי. ג'ונס.
מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA
מוסר האסיסטים המוביל בתולדות ה-NBA הוא גון סטוקטון אשר לאורך 19 עונותיו בליגה מסר 15,806 אסיסטים בסך הכול. מאז הקמת ה-NBA החזיקו בתואר "מוסר האסיסטים המוביל" שישה שחקנים שונים: ארני קלברלי (1946–1949), אנדי פיליפ (1949–1957), בוב קוזי (1957–1968), אוסקר רוברטסון (1968–1990), מג'יק ג'ונסון (1990–1994) וסטוקטון (מאז שנת 1994).
חיי לילה (סדרה)
חיי לילה (באנגלית: Night on Earth) היא סדרת טבע תיעודית בת 6 פרקים של חברת נטפליקס, אשר יצאה ב-29 בינואר 2020 והיא מתעדת בעלי חיים הפעילים במשך הלילה או בשעות בין הערביים, כאשר השמש שוקעת והירח עולה.
הסדרה צולמה בידי מצלמות תאורה נמוכה מיוחדות המופעלות בידי אור אינפרא-אדום ועוד אמצעים טכנולוגים משוכללים לצילום בשעות הלילה והיא תיעדה מספר התנהגויות חדשות שצולמו לראשונה. קריינית הסדרה היא השחקנית סמירה ויילי.
חות יאיר (אתר מקראי)
חַוֹּת יָאִיר היה חבל ארץ בצפון עבר הירדן המזרחי. החבל שימש כחווה חקלאית. באזור הבשן או באזור החלק הצפוני של הגלעד, מדרום לנהר הירמוך, בעבר הירדן המזרחי בתקופת המקרא. נכלל בנחלת שבט מנשה. תחילה התיישבו בו בני משפחת יאיר.
חות יאיר הוזכרו בתנ"ך בהקשרם של מספר אתרים חופפים או סמוכים. על פי המסופר בספר במדבר כבש יאיר בן מנשה את האזור מידי האמורים:
השם חות יאיר, נקבע על שם איש הצבא יאיר בן מנשה, כך משתמע מהפסוקים בספר מדבר; ואילו בספר שופטים משתמע שעל פי שמו של השופט יאיר הגלעדי מהעיר קמון הסמוכה; קמון זוהתה במאה ה־20 ביישוב הערבי קם.
על פי ספר דברי הימים א' פרק ב', יאיר היה נכדו של חצרון, נכד יהודה, ונינו של מכיר בן מנשה. בהמשך תואר כי חות יאיר נלקחו מממלכת ישראל כאשר הובסה במלחמה עם ממלכות ארם וגשור.
בספר יהושע צוין כי חות יאיר הן בבשן. על פי הכתוב ספר מלכים, נכללו חות יאיר באזור הבשן, שבו חבל ארגב, שעליהם הופקד נציבו של שלמה המלך – בֶּן גֶּבֶר:
תורת ארץ ישראל
תורת ארץ ישראל הוא מונח המתאר את התורה הנלמדת בארץ ישראל ומשמש בהשאלה לתיאור העיסוק בסוגיות ובהלכות המצוות התלויות בארץ.
SS-GB
SS-GB היא סדרת דרמה של ה-BBC משנת 2017, המבוססת על רומן בשם זה מאת לן דייטון (1987). העלילה מתרחשת בהיסטוריה חלופית של שנת 1941, לאחר שהממלכה המאוחדת נוצחה בקרב על בריטניה ונכבשה על ידי גרמניה הנאצית.
עלילה
הגיבור הראשי דאגלס ארצ'ר הוא קצין בילוש מצליח בסקוטלנד יארד, שנמנע מעיסוק בפשע פוליטי. לדעתו פעילות המחתרת הבריטית היא חסרת טעם. בכל זאת הוא אינו אוהב את הכיבוש הגרמני, ומקווה שיסתיים בקרוב. ארצ'ר עובד תחת פיקודו של פריץ קלרמן, קצין אס אס גרמני ולאחר מכן גם תחת פיקודו של ד"ר אוסקר הות', קצין אס אס בכיר המגיע במיוחד ללונדון. המשטר הנאצי מעריך אותו מאוד, בין היתר בגלל שליטתו הטובה בגרמנית.
ארצ'ר רצה להתגייס למלחמה, אך לא גויס עקב מקצועו. אשתו נהרגה במלחמה מהפצצת מטוסי קרב גרמניים. בעלת הבית שלו מסייעת לו בגידול בנו היחיד, בעוד בעלה שגויס למלחמה - נמצא עדיין בשבי הגרמני. מזכירתו של ארצ'ר וחברתו סילביה מנינג חברה במחתרת, ונאלצת להסתתר מהגסטפו.
על רקע משטר דיכוי טוטליטרי שנכפה על תושבי בריטניה, ארצ'ר מתמודד מצד אחד מול המנהלים הנאצים שלו, ומצד שני מול בריטים שזועמים עליו שהוא משתף פעולה ואף מנסים לחסל אותו. ואז הוא נקרא לבצע משימה חשובה מאוד לטובת מולדתו.
הפקה
הסדרה הופקה על ידי ה-BBC החל מאוקטובר 2015, והוקרנה לראשונה בערוץ BBC One בחמישה פרקים החל מ-19 בפברואר ועד 19 במרץ 2017.
לב חיים
שו"ת לב חיים הוא ספר שאלות ותשובות העוסק בנושאים השייכים לחלק אורח חיים שחיבר רבי חיים פאלאג'י. בספר חקירות ופלפולים, לרוב בענייני הלכה למעשה. הספר נועד להתפרסם בסגנונו של שו"ת חקרי לב, אך חלק ניכר מכתב היד של הספר נשרף בשרפה הגדולה באזמיר בשנת ה'תר"א. בחיבור תשובות שהשיב הרב פלאג'י למקומות רבים, כמו פאריס בעניין הרפורמים, אמשטרדם מהרב צבי הירש, תשובות בעניין אתרוגי קורפו ותיעוד של הפולמוס ועוד.
סדר ומבנה הספר
חלקי הספר שונים זה מזה באופיים:
חלק א'
חלקו הראשון של הספר, היחיד אשר עמד בחזונו של הרב, מכיל רובו ככולו תשובות וחקירות עמוקות, ארוכות יחסית, ושיטתיות בסדר השולחן ערוך, כאשר בכל תשובה מצוין לאיזה סימן בש"ע היא שייכת. הספר נדפס בשאלוניקי. רבי חיים הלך בכתיבת חלק זה בעקבות רבו, הרב רפאל יוסף חזן, שבספרו חקרי לב כתב תשובות בענייני קדשים בחלק בו כותבים המחבר והרמ"א לומר פרשיות קרבנות בבוקר. הספר נגמר בהלכות ציצית, סימן י"ז בשולחן ערוך.
חלק ב'
חלקו השני, לעומת הראשון, נדפס באזמיר, מתאפיין ברובו בתשובות קצרות יותר שרובם מתמקדות בהלכה למעשה וכן בחוסר סדר לעיתים. זאת משום שכמבואר בהקדמה, השרפה הגדולה שפרצה באזמיר בשנת התר"א, בין הדפסת החלק הראשון לשני (כחמשים שנה) כילתה את הכתבים שהכילו את שאר חלקי הספר שהיה מסודר כמתכונת של חלק א' עד לסוף הש"ע . בחלק זה משתקפות תוצאות השרפה גם בתוכן השאלות הרבות בנושא, כגון ברכת הטוב והמיטיב על מבוי שלא נשרף, שימור החזקות בבתי הכנסת ששוקמו מהשרפה , קבלת צדקה מהגויים בעקבות הדלקה ועוד.
חלק ג'
בחלקו השלישי של הספר, שנדפס באזמיר אחרי פטירת המחבר, ניכר שהוא ליקוט תשובות של הרב ושל בניו אחריו, וכן הערות רבות יחסית של מגיה הספר, רבי אברהם בנו של רבי חיים בנימין פונטרימולי.
מהדורות
חלק א' יצא לראשונה בשאלוניקי בשנת התקפ"ג, וחלקים ב' וג' נדפסו באזמיר בשנת התרכ"ט והתר"ן בהתאמה. לספר נדפסו מהדורת צילום על ידי "הוועד להוצאת ספרי החבי"ף שע"י ר' אברהם אלטלף". בשנת התשנ"ז יצא הספר במהדורה מחודשת בירושלים בארבעה כרכים על ידי הוצאת שיח ישראל.
מוזיאון האמנות של מאלמה
מוזיאון האמנות של מאלמה (בשוודית: Malmö konstmuseum) הוא אחד ממוזיאוני האמנות המובילים בסקנדינביה.
המוזיאון, הממוקם בטירת מאלמה הוקם בשנת 1937. הוא מכיל יצירות אומנות נורדית מודרנית ויצירות של אמנות עכשווית.
מספר היצירות במקום נאמד ב-40,000, מהמאה ה-16 ועד לימינו.
המוזיאון מכיל מספר אוספים היסטוריים וביניהם יצירותיו של האמן קרל פרדריק היל, הוא גם מכיל אוסף ייחודי של ציורים רוסים, ישנו גם אוסף היסטורי של רהיטים בעיקר מדרום שוודיה.
המוזיאון עורך את תערוכה בשם ""From 1500 until Now" המציגה את ההתפתחות ההיסטורית של שוודיה ומדינות צפון אירופה בציור ופיסול.
המקום מוחזק בבעלות עיריית מאלמה.
פונקציות למדא
בשפות תכנות, פונקציית למדא או ביטוי למדא (באנגלית: Lambda Expression) הוא הגדרה של פונקציה שאינה שייכת לשם מזהה, ולכן נקרא גם פונקציה אנונימית.
מכיוון שמדובר בביטוי שהטיפוס שלו הוא פונקציה, ההקשרים שבהם נעשה בו שימוש הם הקשרים שבהם הפונקציה מהווה אובייקט (למשל השמת ערכו למשתנה או שימוש כארגומנט לפונקציה שמקבלת פונקציה כפרמטר), ולכן אופייני מאוד לתכנות פונקציונלי.
מקור
מקור השם "למדא" (על פי האות היוונית) נגזר מ"תחשיב למדא", שהוא מודל חישובי המהווה את הבסיס התאורטי לתכנות פונקציונלי. ביטויי למדא נכללו בשפת התכנות Lisp (1958), שבה  היא מילה שמורה המשמשת אופרטור להגדרת הביטוי. מאז, פונקציות אנונימיות נכללו בשפות תכנות רבות, בהן גם שפות מרובות פרדיגמות (שאינן שפות פונקציונליות טהורות). בחלקן המילה  משמשת גם כן כמילה שמורה להגדרת הביטוי, למשל Python ו-Ruby.
שימושים
בשפות רבות התומכות בפונקציות אנונימיות, היתרון הבולט בהן הוא תחביר מקוצר בהשוואה להגדרת פונקציה רגילה. במצבים שונים עשויים להיות יתרונות נוספים, כגון מניעה מכוונת של שימוש בהגדרת הפונקציה מחוץ להקשר שבו הוגדרה (לטובת כימוס למשל), וכן הימנעות מ"זיהום" של מרחב השם. לכן, השימוש בפונקציות אנונימיות עשוי להועיל כאשר יש צורך בהגדרת פונקציה לשימוש נקודתי וחד-פעמי בקוד המקור, כלומר מקרים שבהם לא צפוי להיעשות שימוש חוזר באותה הגדרה של פונקציה.
דוגמה בפייתון
בשפת התכנות פייתון, התחביר להגדרת פונקציה אנונימית הוא: כאשר  הם הפרמטרים של הפונקציה (שהם אופציונליים, ומופרדים בפסיק אם ישנם יותר מאחד), ו-  הוא ביטוי שבאופן טיפוסי מכיל את אותם הפרמטרים, וערכו הוא תוצאת הפונקציה.
לצורך המחשת ההבדל בין הגדרה כזו לפונקציה רגילה, נדגים שימוש בפונקציה המובנית, שבתיאור פשטני מקבלת שני פרמטרים: פונקציה ואובייקט רב-איברים (כמו רשימה), ומחזירה אובייקט שהוא תוצאה של הפעלת הפונקציה על כל אחד מהאיברים (זהו תיאור גס שהופשט לשם הבהירות). נניח שהמשתנה  הוא רשימת מספרים, והפעולה שהיינו רוצים לבצע על כל איבר היא העלאתו בריבוע. ללא פונקציה אנונימית, ניתן לבצע זאת על ידי הגדרת פונקציה קצרה המעלה מספר נתון בריבוע, ואז להשתמש בה כארגומנט לפונקציה, למשל כך: לעומת זאת, בשימוש בפונקציה אנונימית ניתן לבצע זאת בשורה אחת:
זימנה ברהני
זימנה ברהני (1940 – 21 בפברואר 2015) היה מחלוצי המאבק להעלאת קהילת "ביתא ישראל" למדינת ישראל ולפתיחת שערי הארץ בפניהם. הוא היה איש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים שהקים את התשתית הארגונית במחנות הפליטים בסודאן להעלאת יהודי אתיופיה ארצה.
תולדות חייו
זימנה ברהני נולד כבן חמישי להוריו, בֵּרְהַנוּ לוי ואִמו – אַבַטֶץ' אַיֶנְאוּ, בכפר אזזו הסמוך לעיר גונדר באתיופיה. המשפחה הייתה בעלת מעמד מיוחס בקהילת ביתא ישראל, ובילדותו העתיקה את מגוריה לכפר סרמלה שליד הכפר אמבובר, שהיה מרכז יהודי חשוב למן שנות החמישים של המאה העשרים. להוריו נולדו עשרה בנים ובנות, ואחותו, אלמיתו ברהנו, נישאה לקייס הגדול הדנה (רפאל) טקויה, אביו של רבם הראשי של יהודי אתיופיה, יוסף הדנה. דודתו אסתר לוי נישאה לליקה כהנת ברהן ברוך אביהם של אבבה ברהן ועקיבא ברהן. דודו, מקונן לוי, שהיה מתלמידי ד"ר יעקב פייטלוביץ׳, למד בבריטניה, ובן דודו הוא אברהם קהת, מנערי כפר בתיה הראשונים.
בהיותו כבן 15 הגיע ברהני בקבוצה הראשונה של תריסר נערים יהודים מאתיופיה לכפר בתיה במסגרת תוכנית חינוכית של הסוכנות היהודית. פעיל עליית יהודי אתיופיה, ד"ר יעקב פייטלוביץ', הגה את "תוכנית כפר-בתיה" שנועדה להכשיר את בני הנוער להוראת עברית ולהנחלת החינוך הציוני בקהילותיהם הכפריות באתיופיה. הנערים נפגשו עם נשיא המדינה יצחק בן-צבי שאמר להם: "אתם יוצאים בשליחות לאומית כדי לשמש גשר ראשון. אתם חוזרים [לאתיופיה] להכין את האחים שלכם לעלייה".
בשלהי 1957 שבה הקבוצה לאתיופיה כדי להגשים את ייעודם הציוני. ברהני שימש כמורה בכפרים באזור ווזבה עד שנת 1960, כאשר נאלץ להתפטר בגלל הקיצוצים בתוכנית. הוא עבר לעבוד במשרות ממשלתיות באתיופיה. בעקבות היעדר החלטה חיובית בממסד הישראלי על העלאת יהודי אתיופיה הגיע ברהני בשנת 1965 לישראל בשנית כתייר. כאשר הגיע ארצה הבין שהתגבשה התנגדות נרחבת לעליית יהודי אתיופיה, ושהוועד הציבורי למען הפלאשים בראשות פרופ׳ אריה טרטקובר איבד מכוחו לאחר פטירת פרופסור תאמרת עמנואל והנשיא יצחק בן-צבי, ששימש כנשיא הכבוד של הוועד. ברהני שב לאתיופיה ועבד בחברת סולל בונה שעסקה שם במיזמי בנייה, אולם נקלע לעימות קשה עם יונה בוגלה, שניהל את רשת החינוך של ביתא ישראל באתיופיה.
בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, שב לישראל להכשרה מקצועית במסגרת עבודתו. עם עלייתו הוא נקלט בקיבוץ נצר-סרני, התגייס לצה"ל ונפצע במלחמת ההתשה. ברהני נישא והקים את ביתו בלוד, ומנישואים אלו נולדו לו שלושה ילדים. לימים התחתן בשנית ומנישואים אלה ונולדה לו בת נוספת. ברהני פעל להעלות את הוריו וחלק מאחיו ארצה. מכאן ואילך הקדיש ברהני את חייו למפעל העלאת יהודי אתיופיה ארצה.
זימנה ברהני הלך לעולמו בשבת, ב' באדר תשע"ה, 21 בפברואר 2015, ונטמן בבית העלמין בלוד, כאשר קהל אלפים חלק לו כבוד אחרון. כחודש לפני פטירתו, כשכבר היה חולה מאוד, נערך לכבודו באוניברסיטת בר-אילן טקס הוקרה במעמד אפרים הלוי, ראש המוסד לשעבר, שארגנו העיתונאי דני אדינו אבבה ואיש המוסד דני לימור.
פועלו להעלאת יהודי אתיופיה
בשנת 1971 הצטרף ברהני לקבוצה של כמה עשרות יהודים מאתיופיה שחיו בישראל – לפני שהמדינה הכירה ביהדותה של הקהילה, ולכמה מבוגרי כפר בתיה שחיו בארץ, לשם הקמת התאחדות יהודי אתיופיה בישראל בראשות רס"ר חזי עובדיה. העולים הבודדים שהגיעו בשנים האלו הוגדרו כשוהים לא חוקיים, ונאלצו לברוח מאימת פקחי משרד הפנים בגלל החשש שיגורשו. בשנת 1974 פרש ברהני מההתאחדות לאחר סכסוך עם ראשיה, ויחד עם זכריה יונה והרב הדנה הקים את "ארגון יהודי אתיופיה". הם הפעילו לחץ ציבורי על הממשלה להכיר ביהודי אתיופיה ולהעלותם לישראל וברהני היה מהפעילים המרכזיים.
ברהני הנהיג את המאבק הציבורי למען העלאת יהודי אתיופיה מראשיתו. בשנת 1973 נרשמה הצלחה ראשונה, כשהרב עובדיה יוסף, הראשון לציון, פסק כי יהודי אתיופיה הם צאצאי שבטי ישראל וחייבים להצילם. בשנת 1977 החליט ראש הממשלה מנחם בגין שמדינת ישראל תתגייס להעלאת יהודי אתיופיה ארצה. "ברהני, שהיה מעורב בפעולות עלייה רבות, הוא ששכנע את בגין שהדבר אפשרי. בזכותו בגין נתן את ההוראה להעלות את יהודי אתיופיה", העיד מיכה פלדמן, לשעבר ראש משלחת הסוכנות היהודית באתיופיה.
בשנת 1977 התאחדו שני הארגונים תחת שמו של הראשון, וברהני התמנה ליושב ראש התאחדות יהודי אתיופיה בישראל.