cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Foreign Policy
המגזין נוסד בשנות השבעים על ידי פרופסור סמואל הנטינגטון וחברו וורן מנשל בזמן מלחמת וייטנאם. מטרת המגזין הייתה לתת ביטוי לדעות והשקפות שונות בנוגע למדיניות החוץ של ארצות הברית. בשנים 1996–2009, שנים שעורכו הראשי היה מויסס נעים, הפך "Foreign Policy" מרבעון בעל פרופיל אקדמי למגזין דו-שבועי הפונה לקהל הרחב. תחת ניהולו של נעים זכה המגזין שלוש פעמים ב-"National Magazine Awards".
ב-2008 נרכש המגזין בידי "וושינגטון פוסט", ותפוצתו הורחבה. המגזין נמכר כיום בכל רחבי העולם. משרדיו של העיתון שוכנים בוושינגטון. החל משנת 2009 עמדה בראש העיתון סוזן גלאסר ששימשה כעורת הראשית. היא הוחלפה בתפקידה על ידי דייוויד רותקופף ב-2012. רותקופף ערך את המגזין עד 2017. מ-2017 עד 2020 עמד בראש העיתון העורך הראשי ג'ונתן טפרמן. בנובמבר 2020 הוחלף בתפקיד על ידי ראוי אגראוואל.
ארבעת העקרונות
ארבעת העקרונות הם:
פרסום ארבעת העקרונות היווה למעשה ריכוז האידאולוגיה והרפיית השליטה המפלגתית באידאולוגיה הכוללת של החיים בסין. ההכרזה על ארבעת העקרונות כלא ניתנים לדיון יצרה חופש דיון בנוגע לשאר הרעיונות הפוליטיים במדינה.
יתר על כן, בעוד העקרונות לא ניתנים לדיון, הפירושים השונים שלהם ניתנים לדיון ציבורי. כך צמח לדוגמה, דיון ציבורי ער לגבי מהות הסוציאליזם (ולא על האם סוציאליזם היא השיטה הנכונה).
ליברפול
ליברפול (באנגלית: Liverpool, ) היא עיר הנמל השנייה בגודלה ובחשיבותה באנגליה בפרט, ובממלכה המאוחדת בכלל. נכון לשנת 2017, התגוררו בעיר כ-491,500 תושבים. ב-2004, הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, עד להסרתה מרשימה זו, ב-2021.
גאוגרפיה
ליברפול שוכנת בצפון-מערב אנגליה במחוז מרזיסייד, מצפון לשפך הרחב של נהר המרזי לים האירי. מעבר לשפך, מדרום, שוכנת העיר ברקנהד, שהיא חלק מנמלה של ליברפול. בין שתי הערים מקשרת מנהרה ארוכה העוברת בקרקעית הנהר בליברפול.
היסטוריה
בשנת 1699 עבר חוק בפרלמנט שהפך את העיר לקהילה מקומית עצמאית. החל מתקופה זו החלה העיר לגדול, והפכה לעיר השנייה בגודלה בבריטניה. במאה ה-18 המסחר הרב מאיי הודו המערבית עבר דרך העיר וסייע לשגשוגה הכלכלי.
המבדוק הרטוב הראשון נבנה בעיר בשנת 1715 והיה למבדוק הרטוב הראשון בבריטניה. הרווחים מהסחר בעבדים בתקופה זו הביאו לפיתוח העיר וכן לגידול האוכלוסייה השחורה בעיר. בתחילת המאה ה-19 עבר דרך נמל ליברפול 40% מהסחר העולמי. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית נבנו בליברפול ספינות עבור הקונפדרציה. בשנת 1880 הפכה ליברפול לעיר.
בתחילת המאה ה-20 המשיכה אוכלוסיית העיר לגדול, ובשנת 1930 הגיעה לכ-850,000 תושבים.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה העיר כנמל ובסיס ראשי עבור שיירות אוניות הסוחר שחצו את האוקיינוס האטלנטי ויחידות הצי הבריטי שליוו אותן. בהפצצת ליברפול נפגעה העיר בלמעלה מ-80 הפצצות גרמניות, שבהן נהרגו "רק" כ-2,500 תושבים, אולם למעלה ממחצית מהעיר נהרסה וכ-11,000 בתים נהרסו כליל. לאחר המלחמה נבנתה העיר מחדש, אולם החלה לשקוע מבחינה כלכלית. בשנת 1985 ירד מספר התושבים בעיר, בשל האבטלה הגבוהה, לכ-460,000 תושבים.
בשנת 1989 נהרגו 96 מאוהדי קבוצת הכדורגל של ליברפול במהלך משחק כדורגל שנערך באצטדיון הילסבורו בעיר שפילד - אירוע הידוע כאסון הילסבורו. אירוע זה השפיע על העיר וקבוצת הכדורגל בצורה קשה מאוד.
תרבות
בעיר גלריות אומנות רבות. הידועות שבהן הן הגלריה לאמנות וואקר וגלריית טייט ליברפול.
בעיר קיימת אוכלוסייה קתולית הגדולה באנגליה, ברובה ממוצא אירי. השיר האירי הידוע הכתום והירוק (צבעים מסורתיים של קתולים אירים וקתולים ופרוטסטנטים) נכתב על ידי תושב העיר.
בשנות ה-60 התפרסמה העיר כמקום מוצאם של חברי להקת הביטלס, אחת מלהקות הרוק החשובות בהיסטוריה. חברי הלהקה ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר, כולם נולדו בעיר.
בעיר תזמורת פילהרמונית שנקראת התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול.
ב-2008 נבחרה העיר להיות בירת התרבות של אירופה לשנת 2008 והושקעו 750 מיליון ליש"ט על מנת לשפר את פני העיר, בין היתר על ידי שיפוץ מרכז העיר, ובניית מערכת חשמליות.
אירוויזיון 2023 התקיים בעיר ליברפול.
אתר מורשת עולמית
ביולי 2021 הוסרה ליברפול מרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשל בנייה מודרנית ששינתה את קו הרקיע. הפעם השלישית בלבד שאתר כלשהו מוסר מהרשימה.
אתרים בליברפול
בליברפול מצוי חלון הויטראז' הגדול בעולם, בבניין הקתדרלה המטרופולינית של ליברפול, בניין הלבנים הגדול בעולם, ומערכת הרציפים הסגורה האינטגרלית הגדולה בעולם.
בקתדרלה האנגליקנית שבעיר מצוי העוגב הגדול בעולם וכן מערך הפעמונים הכבד בעולם.
בניינים בעלי חשיבות בעיר: מוזיאונים:
חינוך והשכלה
בליברפול 3 אוניברסיטאות, אוניברסיטת ליברפול (הוקמה ב-1881 כשלוחה של אוניברסיטת ויקטוריה, הפכה לאוניברסיטה עצמאית ב-1903), אוניברסיטת ליברפול ג'ון מוריס (הוכרזה כאוניברסיטה ב-1992), ואוניברסיטת הופ ליברפול (הוקמה ב-1844).
תחבורה
תחת הנהר מרזי עוברות שלוש מנהרות - מנהרת רכבת ושתי מנהרות דרכים (מנהרת קווינסוויי ומנהרת קינגסוויי).
בשנת 2001 שונה שמו של "שדה התעופה ספיק", השוכן בקרבת העיר, לשדה התעופה ליברפול ג'ון לנון על שמו של זמר להקת הביטלס. בשנת 2002 השתמשו כ-716,000 נוסעים בנמל ליברפול, המשמש בעיקר כנקודת מוצא למעבורות נוסעים לאי מאן ולאירלנד.
בתוך העיר מצויה מערכת רכבות הנקראת "מרסירייל", שרובה תת-קרקעית.
תקשורת
בעיר היו בעבר שני עיתונים יומיים, הליברפול דיילי פוסט (עיתון בוקר) והליברפול אקו (עיתון ערב), ושניהם פורסמו על ידי אותה הוצאה לאור. מאז 2012 רק האקו ממשיך לפעול בעיר.
כלכלה
כלכלת העיר התבססה במחצית השנייה של המאה ה-20 על התעשייה וכן על הנמל. בשל ירידת כדאיותם של אלה, כשלה כלכלת העיר, ואחוזי האבטלה בה גדלו. רק לאחרונה החלה כלכלת ליברפול להתאושש, ובין השנים 1995 ו-2002 גדל התוצר העירוני ב-6.3% לשנה.
כיום כלכלת העיר מתבססת גם על התיירות, ונעשים ניסיונות להפוך את העיר למרכז תרבות. כן נבנים בעיר מלונות, מסעדות ומועדונים רבים.
ספורט
בליברפול שתי קבוצות כדורגל בולטות, ליברפול, המשחקת באצטדיון אנפילד ואברטון המשחקת בגודיסון פארק. ליברפול נחשבת לאחת הקבוצות הבכירות בכדורגל האנגלי והאירופי וזכתה בתארים רבים, ובהם 19 אליפויות אנגליה ושש זכיות בליגת האלופות. בין הקבוצות מתקיים לעיתים מזומנות הדרבי של ליברפול.
יהדות ליברפול
באמצע המאה ה-18, התיישבו יהודים בעיר. תחילה, מנתה הקהילה כעשרים יהודים בלבד, אך בהמשך הלכה וגדלה עד שהייתה לשנייה בגודלה באנגליה, במאה ה-19, והמשיכה לגדול גם במאה ה-20. בית הכנסת האורתודוקסי, פרינסס רוד, שנחנך בעיר בשנת 1874, נחשב לאחד המרהיבים בעולם, וסימן ההיכר המיוחד שלו היה, שירת מקהלה מעורבת, של גברים ונשים השרים יחדיו. בית הכנסת סגר את שעריו בנובמבר 2021, לאחר 147 שנות פעילות עקב עזיבת היהודים, הנובעת מעלייה למדינת ישראל לצד מעבר ללונדון ולמנצ'סטר, והיחלשותה של התפיסה היהודית המסורתית. בית הכנסת יישמר, וייתכן, שיתקיימו בו אירועים של הקהילה מעת לעת.
ערים תאומות
לעיר ליברפול 6 ערים תאומות:
סקאוט (כטב"ם ישראלי)
סקאוט (Scout, שפרושו מאנגלית: סייר, גשש או צופה) הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) לסיור ואיסוף מודיעין מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, הכטב"ם הראשון פרי פיתוחה. כלי טיס מסוג סקאוט הופעלו על ידי צה"ל וזכו שם לכינוי "זהבן".
ה"סקאוט" הוא כטב"ם בתצורת מנור כפול המונע על ידי מנוע שתי פעימות דו-צילינדרי יחיד בעל מדחף דוחף. הוא יכול להמריא ממסלול המראה או באמצעות מעוט הידראולי ולנחות על מסלול או להתפס ברשת עצירה. הוא נושא מצלמה מיוצבת תחת גוף המטוס ויכול לשדר את המידע הנקלט על ידיו בזמן אמת לתחנה קרקעית.
מפתחי ה"סקאוט", שארלי אטאלי, דוד הררי ומיכאל שפר, קיבלו על כך את פרס ביטחון ישראל לשנת 1981.
היסטורית שירות
כטב"מים מסוג "סקאוט" נרכשו על ידי צה"ל וזכו שם לכינוי "זהבן". ביוני 1979 החלה טייסת 200 לקלוט 20 כטב"מים מסוג זה בגף ייעודי שהוקם לצורך כך בבסיס חצור. ב-21 ביוני 1981 הוכרז גף "זהבן" כגף מבצעי בטייסת. פעילותו המבצעית הראשונה של ה"סקאוט" הייתה בשנת 1981, כשהוזנק "סקאוט" מבסיס בצפון ישראל לאזור מוכה טילים (אמ"ט) בבקעת הלבנון. ה"סקאוט" הצליח לשדר בזמן אמת תמונה חזותית של מערכי טילי הקרקע-אוויר (טק"א) הסוריים באזור.
ה"סקאוט" הופעל גם במלחמת לבנון הראשונה שפרצה ב-1982. בחודשים יוני 1982 - ספטמבר 1982 ביצעו כטב"מים מסוג "סקאוט" 95 גיחות (מבצעים, אימונים וניסויים). ה"סקאוט" שימש לאיסוף מודיעין על סוללות טק"א, איסוף מודיעין להשתתפות, דווח תוצאות תקיפה, הכוונת מטוסים לתקיפת טק"א ורק"ם, איסוף מודיעין לטובת כוחות יבשה, חיפוש מטוסים ומסוקים שהופלו וצילום צירי תנועה לצורך תיעוד. באחד מהמבצעים הצליח "סקאוט" לזהות סוללת SA-8 שהותקפה על ידי מטוסי קרב. כטב"ם "סקאוט" אחד אבד בטיסה מבצעית עקב טעות אנוש. כן נפגעו מספר כטב"מים במהלך המראה ונחיתה אשר תוקנו בשטח.
אליזבת שוורצקופף
אליזבת שוורצקופף (9 בדצמבר 1915 – 3 באוגוסט 2006), זמרת אופרה גרמנייה, שקיבלה בהמשך אזרחות בריטית, והייתה אחת מזמרות הסופרן המובילות בתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה. שוורצקופף זכתה להערכה רבה על שירתה ביצירות מוצרט וריכרד שטראוס.
ביוגרפיה
היא הוטבלה בשם אולגה מריה אליזבת פרדריקה שוורצקופף, ביארוצ'ין שבפרוסיה (כיום חלק מפולין). שוורצקופף גילתה עניין במוזיקה משחר ילדותה. היא הופיעה באופרה הראשונה שלה בשנת 1928, בתפקיד אורידיקה בהפקה בית ספרית של "אורפיאו ואאורידיקה" של גלוק במגדבורג, גרמניה. בשנת 1934 החלה בלימודי מוזיקה בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. היא התחילה את הכשרתה כמצו-סופרן, אך אמה התנגדה ואליזבת עברה אל מורה, שהכשיר אותה כסופרן קולורטורה.
שוורצקופף הופיעה לראשונה כזמרת מקצועית על בימת האופרה של ברלין, ב-15 באפריל 1938, בתפקיד נערת הפרחים השנייה (בקבוצה הראשונה) במערכה השנייה של "פרסיפל" מאת ריכרד וגנר. היא שרה בברלין במשך ארבע שנים, במהלכן הצטרפה כחברה למפלגה הנאצית, החלטה שבעטיה הוחרמה לאחר מכן בארצות הברית ובקול ישראל למשך שנים אחדות, אם כי התקבלה בזרועות פתוחות וזכתה לתהילה ביתר ארצות העולם.
אחרי המלחמה, הצטרפה לאופרה של וינה, שם כללו תפקידיה את מימי ב"לה בוהם" של ג'אקומו פוצ'יני וויולטה בלה טרוויאטה של ג'וזפה ורדי. משנת 1947 עד 1948 ערכה שוורצקופף סיור באירופה עם האופרה של וינה, שם הופיעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ב-16 בספטמבר 1947 בתפקיד דונה אלווירה בדון ג'ובאני של מוצרט ובלה סקאלה ב-28 בדצמבר 1948, בתפקיד המרשלין ב"אביר הוורד" של ריכרד שטראוס, שהיה לאחד התפקידים המסמלים אותה.
בהמשך ערכה שוורצקופף את הופעת הבכורה הרשמית שלה בבית האופרה המלכותית ב-16 בינואר 1948, בתפקיד פאמינה בחליל הקסם של מוצרט ובלה סקאלה ב-29 ביוני 1950 ב"מיסה סולמניס" של בטהובן. ב-11 בספטמבר 1951 הופיעה בתפקיד אן טרולוב בהצגת הבכורה של "התקדמותו של הולל" מאת איגור סטרווינסקי. ב-13 באוקטובר 1964 הופיעה שוורצקופף לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, כמרשלין ב"אביר הוורד".
במרץ 1946 הוזמנה למבחן קול אצל וולטר לג, מפיק מוזיקה קלאסית. היא שרה את שירו של הוגו וולף Wer rief dich denn, ולג חתם איתה על חוזה בלעדי עם EMI. הם החלו שותפות קרובה ובהמשך היה לג למנהל העסקים של שוורצקופף ולבן לווייתה. הם נישאו ב-19 באוקטובר 1953, באפסום, אנגליה. עד סוף הקריירה שלה חילקה שוורצקופף את זמנה בין רסיטלים של לידר לבין הפקות אופרה.
בשנות ה-60, התרכזה שוורצקופף באופן בלעדי כמעט בחמישה תפקידים אופראיים: דונה אלווירה ב"דון ג'ובאני", הרוזנת אלמויוה בנישואי פיגארו, הרוזנת מדליין ב"קפריצ'יו" של שטראוס, והמרשלין. היא הצליחה גם בתפקיד אליס פורד ב"פלסטף" של ורדי. עם חברת EMI, לעומת זאת, הקליטה כמה "אופרטות שמפניה" כמו "האלמנה העליזה" ו"ברון הצוענים".
הופעתה האחרונה של שוורצקופף באופרה הייתה בתפקיד המרשאלין ב"אביר הוורד", ב-31 בדצמבר 1971, בבריסל. במשך השנים הבאות הקדישה את עצמה אך ורק לשירת לידר ברסיטלים, רבים מהם בליווי הפסנתרן ג'רלד מור, שהיה גם המלווה הקבוע של דיטריך פישר-דיסקאו.
ב-17 במרץ 1979 עבר לג התקף לב חמור. הוא התעלם מהוראות הרופא לנוח והלך לרסיטל האחרון של שוורצקופף, שהתקיים יומיים לאחר מכן בציריך. הוא מת כעבור שלושה ימים.
מאז פרישתה, לימדה שוורצקופף והגישה כיתות אמן. היא הייתה ידועה כמורה תובענית וקפדנית ביותר. היו שהגדירו את שיטותיה קשוחות ללא צורך. אחרי שנים רבות של חיים בשווייץ, היא עברה להתגורר בפורארלברג, אוסטריה.
במהלך הקריירה שלה זכתה שוורצקופף להערצה בשל יופייה, שלא הושפע מחלוף השנים, אך חלק מן המבקרים מוצאים את גינוני הנימוס המעושה בשירתה ואת משחקה העוגבני מייגעים.
אליזבת שוורצקופף מתה בשנתה, בגיל 90, בשרונקס, אוסטריה.
פרדראג סטויאקוביץ'
פרדראג "פג'ה" סטויאקוביץ' (סרבית קירילית: Предраг "Пеђа" Стојаковић; נולד ב-9 ביוני 1977 בפוז'גה, הרפובליקה הסוציאליסטית קרואטיה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי.
סטויאקוביץ', מגדולי השחקנים הסרבים בהיסטוריה, נחשב בעבר לאחד מהסמול פורוורדים הטובים בליגת ה-NBA. ב-19 בדצמבר 2011 הודיע על פרישה.
שנים מוקדמות
סטויאקוביץ' נולד להורים סרבים בפוז'גה, קרואטיה אולם ברח עם משפחתו לבלגרד עם תחילת מלחמות הבלקן. בשנת 1993, בגיל 16, הוא עקר ליוון והחל לשחק בקבוצת פאוק סלוניקי בה שיחק במשך ארבע עונות. במהלך תקופה זו רכש אזרחות יוונית, ושם משפחתו היווני הוא קיניס.
השנים בפאוק
פג'ה, כינויו בשנותיו ביוון, הפך במהרה לאחד השחקנים החשובים בקבוצה שנחשבה באותה תקופה לאחת הטובות ביוון, אולם נפלה משמעותית משתי הקבוצות המובילות במדינה, אולימפיאקוס ופנאתינייקוס. בשנת 1996 נבחר בדראפט ה-NBA בסיבוב הראשון במקום ה-14 על ידי הסקרמנטו קינגס. כבחירת סיבוב ראשון סטויאקוביץ' היה זכאי לחתום על חוזה מובטח ל-3 שנים, אולם הוא העדיף להישאר ביוון עוד שנתיים נוספות, בהן ביצר את מעמדו כשחקן החשוב ביותר של פאוק ואחד השחקנים הטובים באירופה בתפקידו. בעונת 98/1997 תחת המאמן הישראלי צביקה שרף הצטיין פג'ה במיוחד, ובמהלך המשחק השלישי של סדרת חצי גמר הפלייאוף בפיראוס מול אולימפיאקוס, אלופת אירופה, האלופה היוונית ומחזיקת הגביע היווני, קלע שלשה שניצחה במשחק בתוצאה 55–58 ושלחה את פאוק לסדרת הגמר מול פנאתינייקוס. בסדרת הגמר, אותה הפסידה פאוק 2–3, סטויאקוביץ' התקשה מול ביירון סקוט ששמר אותו היטב והוא לא הצליח להתעלות מעל ליכולתו הרגילה. למרות זאת הוא נבחר לשחקן המצטיין בליגה היוונית לאותה שנה. בין התארים שזכה בהם בשנותיו בפאוק כלולים גביע קוראץ' (1994) והגביע היווני (1995).
קריירה ב-NBA
סטויאקוביץ' הצטרף לקינגס לפני עונת. בשנתיים הראשונות בקבוצה הוא ראה מעט דקות משחק, אולם בעונת נכנס לחמישייה וסיים את העונה עם ממוצע של 20.4 נקודות למשחק ושני במשאל על תואר השחקן המשתפר של העונה ב-NBA. בעונה הבאה סטויאקוביץ' המשיך להצטיין ונבחר לראשונה למשחק האולסטאר וזכה בתחרות השלשות באירוע. למרות עונה מצוינת גם מבחינה אישית וגם קבוצתית (קבוצתו אשר סיימה את הליגה הסדירה במקום הראשון באזור המערב נחשבה מועמדת לאליפות), פציעה לקראת סיום העונה מנעה ממנו השתתפות רצופה במשחקי הפלייאוף, בהם הפסידה קבוצתו בסדרת גמר אזור המערב 3–4 לאלופה לוס אנג'לס לייקרס, סדרה בה שותף סטויאקוביץ' רק בשלושת המשחקים האחרונים, למשך דקות מעטות.
בעונת ירדה התפוקה ההתקפית שלו מעט וקבוצתו הובסה בפלייאוף 0–4 על ידי האלופה, הלייקרס, אולם סטויאקוביץ' זכה שוב בתחרות השלשות במשחק האול סטארס, בו שוב השתתף כחבר נבחרת המערב, משחק בו שותף גם בעונה הבאה. בעונת הוא שיחק רק 16 משחקים עקב פציעה, ובאמצע העונה הבאה הועבר לאינדיאנה פייסרס תמורת רון ארטסט. לקראת עונת הוא הוחתם מחדש בפייסרס, אולם הוא שוב הועבר באותו קיץ, הפעם לקבוצת ניו אורלינס הורנטס. ב-14 בנובמבר 2006 קבע את שיא הקריירה שלו בנקודות בליגה, 42 במספר, במשחק נגד השארלוט בובקאטס. פציעות חוזרות ונשנות, ביניהן פציעה בגב מנעו מסטויאקוביץ' משחק פעיל רצוף, והוא שותף רק ב-13 משחקים במשך עונה זו.
בשלוש העונות - בהורנטס חזר פג'ה לכושר משחק טוב והשיג בהם ממוצעים דו ספרתיים בנקודות, אם כי גם בעונות אלו סבל פג'ה מפציעות טורדניות שגרמו לו להפסיד כ-20 משחקים בעונה.
בתחילת עונת הועבר פג'ה בטרייד יחד עם ג'ריד ביילס לקבוצת טורונטו ראפטורס עבור ג'רט ג'ק, מרכוס בנקס ודייוויד אנדרסן. ב-20 בינואר 2011 סטויאקוביץ' השתחרר מהראפטורס לאחר שהחמיץ 26 משחקים בעקבות פציעה בברכו ושיחק בשני משחקים בלבד במדי הקבוצה.
תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס
תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס (בהונגרית: Weiss Manfréd Acél- és Fémművek בשפה היומיומית התשלובת נקראת היום: מפעלי צֶ'פֶּל) הייתה תשלובת מפעלים גדולה ובולטת בהונגריה באי צ'פל (כיום חלק מהרובע צ'פל של בודפשט) במהלך המחצית הראשונה של המאה העשרים, המפעל הצבאי השני בגודלו באימפריה האוסטרו-הונגרית במהלך מלחמת העולם הראשונה. מייסדה היה הברון מנפרד וייס, הונגרי-יהודי יליד פשט שהיה האיש העשיר בהונגריה ומשפחתו הייתה הראשונה מבין המשפחות היהודיות העשירות בהונגריה (כולל את אחיו הצעיר ממנו ב-23 שנים הברון ברטולד וייס) במחצית הראשונה של המאה העשרים. בשיא שגשוגה נאמר על התשלובת שהיא מייצרת ממחט ועד קטרי רכבת.
פרדראג סטויאקוביץ'
קריירה ב-NBA
ב-24 בינואר 2011 חתם סטויאקוביץ' בדאלאס מאבריקס כשחקן חופשי. בסוף עונה זו זכה באליפות ה-NBA במדי הקבוצה והפגין יכולת טובה בפלייאוף.
תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס
היסטוריה
מפעל השימורים של ווייס, שקדם למפעלים בצ'פל, הוקם במקור על ידי מנפרד וייס ואחיו ברטולד בכיכר לוולדה ברובע 7 בבודפשט בשנת 1882. כמה חודשים אחר כך עבר המפעל לדרך שורוקשארי בדרום העיר. משנת 1886 ייצר המפעל גם מחסניות ולאחר מכן גם התחמושת. בשנת 1892 עבר "מפעל התחמושת ווייס מנפרד" לצ'פל, בשל פיצוץ שהתרחש במפעל באותה תקופה במיקומו הקודם. ארבע שנים לאחר מכן, ברטולד וייס פרש. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 הוסיף מנפרד למפעל כור היתוך, בית יציקה, ומחלקת ערגול פלדה.
הלקוח העיקרי היה הצבא. במהלך מלחמת העולם הראשונה מספר העובדים במפעל התרחב לכמעט 30,000, אך לאחר המלחמה צנח לפחות מ־6,000. בסוף המלחמה ממש עבדו במפעלים 28,000 עובדים, המפעל השתרע על שטח של 2,500 דונם וכלל 216 בניינים. באותה עת ייוצרו עשרות מיליוני קליעי תחמושת עבור פולין שקיבלה אותם כסיוע צבאי הונגרי והשתמשה בתחמושת במלחמה הפולנית-סובייטית. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הכובשים הרומנים גנבו על רוב ציוד המפעל והייצור נפל.
פרדראג סטויאקוביץ'
בנבחרת יוגוסלביה ונבחרת סרביה ומונטנגרו
סטויאוקוביץ' הוא חבר לשעבר בנבחרת יוגוסלביה ובנבחרת סרביה ומונטנגרו (בשם זה נקראה מ-2003 ומ-2007 נקראת נבחרת סרביה). באליפות אירופה בשנת 1999, שיחק לראשונה בנבחרת הכדורסל של יוגוסלביה וזכה עימה במדליית הארד. ב-2001 זכה עם הנבחרת במדליית הזהב ונבחר למצטיין הטורניר. כמו כן שותף באליפות בשנת 2003 במדי נבחרת סרביה ומונטנגרו.
תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס
היסטוריה
לאחר המלחמה הזו עבר המפעל לבניית מחרטות, מכונות תפירה, כיריים למטבח ואופניים. בהמשך התחיל לייצר גם מכוניות ומטוסים. בתחילת שנות העשרים התחילו מפעלי וייס, בשיתוף עם מפעלי הפלדה וויטקוביץ, לייצר צינורות בצ'פל. לאחר מותו של מנפרד וייס ב -1922, המפעל המשיך להיות מנוהל על ידי בנו וחתנו. עד שנת 1929 הקימו ייצור תנורים, אחים וקמינים. לקראת סוף העשור החל גם ייצורם של מנועי מטוסים, קרונות רכבת, קטרים וטרקטורים. מספר רישיונות נרכשו בחו"ל להשקת קווי ייצור חדשים, כגון: גנום-רון, היינקל, פוקר וקפרוני למטוסים, שטייר דיימלר פוך לאופניים ופפאף למכונות תפירה.
באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20, המפעל העסיק כבר 15,000 עובדים. במהלך מלחמת העולם השנייה יוצרו במפעלים משורייני WM וגם טנקים ורכבי שטח כמו כן מנועי מטוסים DB-605 עבור מטוסי Me 210. המפעל ספג נזקי כבדים עקב הפצצות בעלות הברית.
פרדראג סטויאקוביץ'
בנבחרת יוגוסלביה ונבחרת סרביה ומונטנגרו
זכה עם נבחרת יוגסלביה באליפות העולם שנערכה באינדיאנפוליס בשנת 2002 והשתתף במדיה גם באולימפיאדת סידני בשנת 2000.
תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס
היסטוריה אחרי משפחת וייס
בשנת 1944, במהלך הכיבוש הגרמני, הבעלים היהודים נעצרו על ידי הגרמנים והמפעל נשלט על ידי האס אס. במהלך המלחמה נגרם כאמור נזק עצום למפעל ולציודו, בשל הפצצות בעלות הברית, כדי למנוע ייצור עבור המאמץ המלחמתי הגרמני. רוב הרישומים של סוגי המכונות, התקנים, הנהלים וכוח העבודה המיומן הושמד, התפזר ורבים מהעובדים נהרגו. החלפת המכונות גרמה לקשיים גדולים, אך נעשו מאמצים רבים לא רק בגלל הצורך של השוק המקומי, אלא כיוון שהמפעל היה צריך לייצר עבור הצבא הסובייטי, שגירש את הגרמנים מהונגריה, חלקי רכב להמשך המלחמה. בשנת 1947, 90 אחוז מייצור המפעל היה כפיצויי מלחמה עבור ברית המועצות.
פרדראג סטויאקוביץ'
בנבחרת יוגוסלביה ונבחרת סרביה ומונטנגרו
בשנים האחרונות נמנע פג'ה מלהופיע במדים הלאומיים של נבחרת סרביה.
תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס
היסטוריה אחרי משפחת וייס
המפעל היה משנת 1946 תחת פיקוח המדינה, אך הבעלות עליו של משפחת וייס-קורין לא נפסקה עדיין, אבל בשנת 1948 התשלובת הולאמה לחלוטין והפכה ל WM תשלובת לאומית של מפעלי פלדה ומתכת. בין השנים 1948–1950 מונה פרנץ בירו (1904–2006), אחיו של מתיאש ראקושי, כמנהל הכללי של המפעל. משנת 1950 עד 1956 שם המפעל היה "מתיאש ראקושי מפעלי עבודות ברזל ומתכת", ואז משנת 1956 שונה שוב ל"תשלובת מפעלי פלד ומתכת צ'פל". במהלך שנות התיעוש הכפוי, ייצור מכונות וכלים במפעל המשיך לצמוח, אך כאשר המדיניות התעשייתית השתנתה בשנת 1954, הייצור נפל. במהלך העשורים לאחר מכן צמח שוב הייצור והתגוון כתוצאה משיתוף הפעולה הכלכלי של הגוש הקומוניסטי ה-KGST ועקב יצוא משמעותי למערב. משנות ה-70 של המאה ה-20 כמעט מחצית הייצור היה מיועד ליצוא למערב.
הומוסקסואליות בהלכה
ההלכה היהודית אוסרת על יחסי מין בין שני גברים, אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וכן אוסרת על יחסי מין בין שתי נשים, אם כי ברמה פחותה. ההלכה אינה עוסקת בנטייה המינית עצמה או בזהות ההומוסקסואלית.
יחסי מין בין שני גברים
התורה אוסרת באיסור חמור על שני גברים לקיים יחסי מין אנאליים. מקור האיסור בפסוק מספר ויקרא:, והעונש עליו נלמד מפסוק המופיע שני פרקים לאחר מכן באותו הספר:. העונש בידי אדם לעוברים על איסור זה במזיד, בפני שני עדים ולאחר שהתרו בהם, הוא מיתת בית דין בסקילה, עונש אשר אינו מתבצע בפועל כבר מאות שנים, עקב ביטול ביצוע עונש מוות ביהדות. העונש בידי שמיים הינו כרת. העונשים חלים באופן שווה הן על מבצע המעשה המיני, והן על הגבר אשר המעשה מבוצע בו בהסכמה. האיסור המפורש בתורה הוא על יחסי מין אנאליים בלבד, כפי שמפרש רש"י: "מכניס כמכחול בשפופרת".
חז"ל הוסיפו סייגים לאיסור זה, ואסרו על גבר להעמיד עצמו במצב שעלול להביאו לעבור עבירה.
יחסי מין ללא חדירה בין שני גברים בהם הגיע אחד הגברים לשפיכת זרע, הם בגדר הוצאת זרע לבטלה, ולפיכך אסורים אף הם.
בפניני הלכה פוסק הרב אליעזר מלמד כי איסור משכב זכור בהלכה היהודית אינו נחשב חמור יותר מחילול שבת בפרהסיה. על כן לדעתו, בדורנו אין להרחיק את החוטאים בזה, אלא לקרבם ליהדות, כפי שעושים עם מחללי שבת.
יחסי מין בין שתי נשים
יחסי מין בין שתי נשים אינם מוזכרים כלל בתורה, וייתכן שזה נובע מהעובדה שיחסי מין לסביים אינם נחשבים על פי ההלכה כביאה. בתלמוד הבבלי יחסי מין אלו מכונים "נשים המסוללות זו בזו", והם מוגדרים על ידי רב הונא כ"זנות", ועל ידי רבא כ"פריצותא בעלמא" (סתם פריצות), אך למרות זאת גם שם הם לא נאסרים במפורש. בעקבות הספרא פסקו הרמב"ם והשולחן ערוך שמעשה "נשים המסוללות זו בזו" הוא איסור שנכלל בפסוק "כמעשה ארץ מצרים אשר ישבתם בה לא תעשו", דהיינו שהמצרים היו עושים שאיש נושא איש ואישה נושאת אישה ואישה נישאת לשני אנשים, ונחלקו הפוסקים ביחס לתוקפו של האיסור: יש הסבורים שהאיסור הוא מהתורה והוא לאו שבכללות, יש הסבורים שהאיסור הוא מדרבנן ודרשת הספרא לפסוק היא רק אסמכתא, ויש הסבורים שאם המעשה נעשה בדרך נישואים ובקביעות האיסור מהתורה, אך אם המעשה נעשה בדרך זנות ובאקראי האיסור מדרבנן.
נישואים חד-מיניים
ההלכה לא מכירה במונח נישואים כאשר מדובר בבני זוג מאותו המין. במדרש ההלכה ספרא (תורת כוהנים לויקרא יח ג) נקבע כי זה כלול באיסור "מעשה מצריים":
"כמעשה ארץ מצרים אשר ישבתם בה לא תעשו, מה היו עושים איש נושא איש ואשה נושאה אשה…"
במסכת חולין (צב ב) מובא שאף בני נח נצטוו על כך, והם מצוינים לשבח על כך "שאין כותבין כתובה לזכרים". יחס שלילי נוסף לנישואים חד-מיניים מובא בויקרא רבה (כג ט): "רב הונא בשם רבי יוסי אמר: דור המבול לא נמחו מן העולם אלא על ידי שכתבו גומסיות (שטרות נישואין) לזכר ולנקבה", דהיינו שדור המבול נענש משום שסידרו נישואין בין שני זכרים ובין שתי נקבות.
טרנסג'נדריות
על פי החוק המקראי, קיים איסור לפיו. כתוצאה מפסוק זה נקבע בהלכה איסור על קרוס-דרסר - לבישת בגדי המין השני - במסגרת איסור זה אסור לאישה ללבוש מכנסיים.
חלק מהטרנסג'נדרים עוברים הליכים שונים על מנת להתאים את גופם לזהותם המגדרית. ניתוחים לשינוי מין המשנים את איברי ההולדה אסורים בהלכה משום איסור סירוס. איסור סירוס זכרים הוא איסור דאורייתא, הנלמד מהכתוב. איסור סירוס נקבות הוא מדרבנן.
היחס למינו ההלכתי של טרנסג'נדר מורכב, רוב הפוסקים לא מחשיבים את שינוי המין, ובשל כך, הם מתייחסים לאדם שעבר ניתוח שכזה, על פי מינו לפני הניתוח. אולם ביחס לדיני צניעות, יש פוסקים שהחמירו בגבר שעבר ניתוח לשינוי מין, להחשיבו גם כאישה (בנוסף למעמדו העקרוני כגבר): אסרו לגברים לשמוע קול זמר שלו, מכיוון שקולו נשי, אסרו עליו להתייחד גם עם גברים "משום שהוא קרוב לאיסור", או שחיוו דעתם שאף שאין לגברים איסור נגיעה בהם, הדבר דומה לאיסור ויש להתרחק מכך.
התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית
התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Eighth Amendment), משנת 1787 הוא חלק ממגילת הזכויות הנספחת לחוקת ארצות הברית. התיקון אוסר על הממשלה הפדרלית להשית "עונש אכזרי ובלתי רגיל" וכן לדרוש ערבות או להטיל קנס מופרזים. על אף שהוויכוח על פרשנות התיקון ניטש עד היום בהקשר של מוסריות עונש המוות ובמקרים אחרים (כגון פרשת מורטון ברגר), הביטוי "ענישה אכזרית ובלתי רגילה", נעשה מוכר ומקובל בעולם המערבי.
בייבי בום
משמעויות
המשמעות של גלי הילודה ניכרת בכל תחומי החיים: החל מיצירת עומס על חדרי הלידה ובתי החולים; המשך בעומס על מערכות החינוך והבריאות לילדים, שצריכות להיערך למספרים גדולים מהרגיל של ילדים; וכלה בעומס על מערכות הביטוח הלאומי והפנסיה, הנדרשות להתכונן מראש ולספק שירותים לכל אותם ילדי בייבי בום כאשר הם מגיעים לגיל הפנסיה.
התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית
בפסק דין רובינסון נ' קליפורניה נפסק כי האיסור על ענישה אכזרית ובלתי רגילה חל על מדינות ארצות הברית מכוח התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. פסק הדין התייחס להטלת עונש מאסר על עבירה פחותה בגין שימוש או היות הנאשם תחת השפעת חומרים אסורים, וקבע כי זו מהווה ענישה אכזרית ובלתי רגילה. פסק הדין אינו מתייחס מפורשות להחלת האיסורים על קביעת ערבות וקנס מופרזים על המדינות.
נוסח התיקון לקוח ממגילת הזכויות האנגלית משנת 1689, אשר נחקק לאחר המהפכה המהוללת ונועד לעגן את זכויות היסוד של נתיני אנגליה ולקבוע את סדר הירושה של הכתר האנגלי. הביטוי "ענישה אכזרית ובלתי רגילה" טבע את חותמו גם חוק הטבת העבדות 1798 (באנגלית: Amelioration Act 1798), ונוסחים דומים ברוח זו נכללו בפרק 5 להכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם של האו"ם, בפרק 3 של האמנה האירופאית לזכויות האדם, בצ'רטר הקנדי לזכויות וחירויות משנת 1982, בצ'רטר זכויות היסוד של האיחוד האירופאי משנת 2000, ובסעיף 16 לאמנת האו"ם נגד עינויים, עליה חתומות 146 מדינות.
בייבי בום
דור הבייבי בום וטכנולוגיה
הגרף משמאל מראה את מספר הלידות השנתי ל-1000 תושבים בארצות הברית, בין השנים 1909 ל-2004. כפי שניתן לראות, חוץ מהעלייה הדרמטית בלידות לאחר מלחמת העולם השנייה (בשנים 1945–1964), ניכרות גם עליות קטנות יותר: בשנים 1978–1992 (מכונה לפעמים "הבייבי בום של דור ה-Y") ואת ה"מיני בייבי בום" של שנת 2000.
התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית
מקור
Excessive bail shall not be required, nor excessive fines imposed, nor cruel and unusual punishments inflicted.
בייבי בום
בישראל
בישראל התקיים בייבי בום בשנים שלאחר קום המדינה. בשנות ה-40 ניצולי השואה כמעט לא הביאו ילדים לעולם עקב השואה ומלחמת העולם השנייה. היישוב בארץ ישראל סבל אף הוא ממיעוט לידות כיוון שרבים מהגברים גויסו למלחמה. עם סיום מלחמת העולם השנייה, מלחמת העצמאות ועליית הפליטים, הקימו ניצולי השואה והחיילים המשוחררים משפחות והביאו בכך לעלייה דרמטית בשיעורי הילודה. לאחר מכן, בשנות ה-60, שוב התמעטו הלידות בישראל, כיוון שהיה חסר הדור שלא נולד בראשית שנות ה-40 (וכן חל שינוי בדפוסי היריון של עדות המזרח, שהביא אותם להפחתת ילודה). מאידך, ילידי הבייבי בום של ראשית שנות החמישים הביאו בבגרותם לבייבי בום נוסף בשנות השבעים.
אחרי מלחמת יום הכיפורים, בשנת 1973, הגבירה האוכלוסייה היהודית בישראל את קצב הילודה שלה, תופעה המתועדת בשירו של שמואל הספרי "חורף 73". גם לאחר מלחמת המפרץ, ב-1991, היה גידול בקצב הילודה. לאחר מלחמת לבנון השנייה נרשם גידול בשיעור הילודה אצל תושבי הצפון אולם נרשמה ירידה בשיעור הילודה הכללי במדינה.
דור הבייבי בום ומדיה
במדינות רבות, ילדי הבייבי בום היו הראשונים שנחשפו לעולם השידור והשיווק הטלוויזיוני. בארצות הברית ובאירופה נחשבו שנות הבייבי בום לשנים של שגשוג וביטחון כלכלי, דבר זה יצר ייחודיות אצל מתבגרי הבייבי בום, כי הם גדלו תחת השפעת עולם השיווק המתפתח.
התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית
התיקון השמיני ועונש מוות
מאמצע המאה ה-20 ועד היום נעשה שימוש רב של המתנגדים לעונש מוות בתוכנו של התיקון. לטענת משפטנים רבים, כשהראשון בהם הוא שופט בית המשפט העליון לשעבר ארתור גולדברג, עונש מוות עונה על ההגדרה של "ענישה אכזרית ובלתי רגילה".
בייבי בום
דור הבייבי בום ומדיה
בניגוד לסטריאוטיפים, בראשית המאה ה-21, צרכנים מדור הבייבי בום לא היו טכנופובים, אלא בעלי ניסיון רב בשימוש באינטרנט ובמשלוח הודעות בטלפון הנייד. בתקופת הקורונה בשנת 2020, עסקים רבים העבירו את שירותיהם לעולם האונליין בגלל המגפה. השימוש בשירותי בריאות דיגיטליים בקרב ילדי הבייבי בום גדל מ-10% ל-48%. גם בעלי עסקים מקומיים ששייכים לדור הבייבי בום דאגו לזמינות אונליין של העסקים שלהם.
נתן אביעזר
נתן אביעזר (וייזר) (נולד ב-1938) הוא פיזיקאי והוגה דעות ישראלי.
ביוגרפיה
אביעזר נולד בשווייץ והיגר בילדותו לארצות הברית. הוא קיבל חינוך דתי והיה פעיל כחניך בתנועת בני עקיבא. את התואר הראשון בפיזיקה קיבל מאוניברסיטת הרווארד, ואת הדוקטורט עשה באוניברסיטת שיקגו. לאחר מכן שימש כמנהל חטיבת המחקר ביבמ, ניו יורק. בעקבות פרוץ מלחמת ששת הימים ב-1967 עלה עם רעייתו דבורה לישראל. הוא קבע את מגוריו בפתח תקווה, והצטרף לסגל האקדמי של אוניברסיטת בר-אילן זמן קצר לאחר מכן.
מחקריו של אביעזר עוסקים בפיזיקת מצב מוצק. הוא קיבל משרת פרופסור בשנת 1972 בהמלצתו של פרופסור משה ימר, ולאחר מכן, בשנת 1980, נתמנה לראש המחלקה לפיזיקה וכיהן בתפקיד שלוש קדנציות רצופות. הוא מילא מספר תפקידים נוספים באוניברסיטת בר-אילן, בהם סגן הנשיא למחקר, חבר הסנאט, ויו"ר האגודה לתורה ומדע. משמש כפרופסור אורח באוניברסיטת קיימברידג' וב- The Kovens Convention Center באנגליה. בשנת 1984 נבחר כעמית באגודה האמריקאית לפיזיקה, כאות הוקרה על תרומותיו לחקר התכונות החשמליות של מתכות.
אביעזר משקיע מאמץ בהבנת הקשר בין תורה ומדע והוא נמנה עם ראשי המארגנים של כנס תורה ומדע הנערך מדי שנה. על נושא זה כתב את ספרו "בראשית ברא" שתורגם מאנגלית לעשרות שפות, בהן עברית ויפנית. ספר נוסף שחיבר נקרא "Fossils and Faith"; הספר תורגם לעברית תחת השם "אמונה בעידן המדע". ספר נוסף פרי עטו קרוי "The Anthropic Principle", הספר עוסק באיכות הסביבה.
כיום משמש אביעזר כפרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2011 הוציא סרטון אנימציה באורך כחצי שעה המסביר את הרעיון לפיו אין סתירה בין התורה למדע. הסרט נקרא "בראשית ברא", כשם ספרו.
משה קפשאלי
רבי משה קפשאלי (1420–1495) היה הרב הראשי ליהודי איסטנבול והוכר על ידי הסולטאנים מהמט השני ובאיזיט השני, כסמכות התורנית העליונה בכל האימפריה העות'מאנית.
ביוגרפיה
קפשאלי נולד בשנת 1420 בקנדיה שבאי כרתים לרבי אליהו. הוא היה עשיר, בעל השפעה, מיודד אישית עם הסולטאן מהמט השני ובעל גישה חופשית לחצר הסולטאן, אשר ראה בו את נציג היהודים בממלכתו. הסולטאן העריך מאוד את הרב והעניק לו מושב בדיואן לצידו של המופתי. קפשאלי מילא גם תפקיד של פקיד ממשל, בכך שמונה לאחראי על גביית המיסים מהקהילה היהודית ועל מינוי רבנים אזוריים ברחבי האימפריה. בהמשך מונה אף להיות שופט אזרחי. כך יצר לעצמו קפשאלי עמדת כוח שאין עליה עוררין גם בתוך הקהילה היהודית.
הרב ניהל מלחמת חורמה בניצני ההתבוללות של חלק מצעירי הקהילה, אשר נהגו להתרועע עם היניצ'רים ולחקות את דפוסי התנהגותם. בחסות הסולטאן, הטיל עליהם קפשאלי עונשים חריפים. סמכותו התורנית של הרב לא הוכרה על ידי הקהילות היהודיות בכל האימפריה ופסיקותיו זכו להערכה באיסטנבול ופרבריה ובאזורי הבלקן, בעיקר בקרב הקהילות הספרדיות. הקהילה הרומניוטית הגדולה שהתגוררה בסלוניקי לא ראתה בו סמכות רוחנית.
במהלך חילופי השלטון של 1481, ניצלו צעירים מתבוללים מקרב הקהילה היהודית את המצב ובמהלך מהומות רחוב שהתחוללו באיסטנבול, ניסו להתנקש ללא הצלחה בחייו. קשריו הטובים לא פחות של קפשאלי עם ביאזיט השני סייעו בקליטת מגורשי ספרד ופורטוגל ברחבי האימפריה, בעיקר בחלוקה הוגנת של נטל המיסים בין משפחות עניות לאמידות ובפתרון סוגיות הלכתיות הקשורות בחופש הפולחן.
מרית (סוג)
מרית (שם מדעי: Spatula; מילולית: "ספטולה", כלומר, "מרית"), הוא סוג של עופות מים מתת-משפחת ברווזים מצויים שבמשפחת הברווזיים. חלק מהחוקרים אינם מסכימים על קיומו של סוג זה ומסווגים את המינים שלו בסוג המקורי - ברווז (Anas).
טקסונומיה
סוג זה תואר כבר ב-1822 בידי החוקר הגרמני "פרדריך בואי" (Friedrich Boie) אותו הוא נתן למין מרית צפונית. במשך שנים נחשבו מיני המרית לחלק מהסוג ברווז אך על פי בדיקות מולקולריות שנערכו ב-2009 סיווגו חלק מהחוקרים את המריות לקבוצה נפרדת, שנהפכה בהמשך לסוג נפרד.
דתות אברהמיות
הדתות האברהמיות הן דתות מונותאיסטיות המדגישות ומזהות את מקורן עם אלוהי אברהם או שהמסורת הרוחנית שלהן מזוהה עמו. הדתות האברהמיות הן חטיבה אחת מתוך שלוש החטיבות הדתיות המרכזיות בתחום הדת ההשוואתית, יחד עם דתות דהרמיות ודתות מזרח אסיאתיות.
שלוש הדתות האברהמיות העיקריות, לפי סדר הופעתן, הן היהדות, הנצרות והאסלאם. נוסף על דתות אלו, ישנן עוד דתות אברהמיות רבות אחרות, קטנות יותר, כגון הדת הדרוזית והדת הבהאית (שהתפצלו מהאסלאם השיעי), הדת השומרונית (שהתפצלה מהיהדות), עדי יהוה (שהתפצלו מהנצרות) [ועוד רבות אחרות. היהדות והשומרונות מתייחסות לעצמן כדתם של צאצאי יעקב, נכדו של אברהם. הנצרות החלה כפלג של היהדות במאה הראשונה לספירה (פלג הידוע כנצרות יהודית) והיא התפצלה לזרמים שונים. האסלאם נוסד על ידי מוחמד במאה השביעית לספירה בהתבסס על סיפורים ששמע מפי יהודים ונוצרים בסביבת מגוריו שהובילו אותו לכתוב את גרסתו לדבריהם בתור הקוראן.
מרית (סוג)
טקסונומיה
המאפיין העיקרי של סוג זה הוא צורת המקור הרחבה והארוכה, הדומה לכלי מרית. תפקיד המקור המוזר הוא לסנן מזון מתוך בוץ בצורה יעילה.
דתות אברהמיות
קיים דמיון בין שלוש הדתות והן קשורות זו בזו מבחינה תאולוגית: שלושתן מונותאיסטיות (בלי לפגוע בהסתייגות הרעיונית הקיימת מ"מונותאיזם בנצרות" בשל פיצול האלוהות לאב, הבן ורוח הקודש), ולפי הגותן אלוהים הוא דמות נעלה ומקור חוקי המוסר (אם כי ביהדות, הדבר שנוי במחלוקת אם מקור המוסר הוא רק מאלוהים או גם מבני אדם). סיפר הקדושה בשלוש הדתות כולל דמויות רבות זהות כמו גם מוטיבים היסטוריים ומקומות, על אף שהם מוצגים לעיתים באופן ובמשמעות שונה.
מרית (סוג)
מינים
בסוג זה מסווגים 10 מינים:
דתות אברהמיות
נכון למאה ה-21, מספר המאמינים בדתות האברהמיות עומד על 3.8 מיליארד איש, והוא מוערך בכ-54% מאוכלוסיית העולם. 30 אחוזים נוספים מאמינים בדתות אחרות, ו-16% אינם מאמינים בדת כלשהי.
מאט לוריה
מת'יו לוריה (באנגלית: Matthew Lauria נולד ב-16 באוגוסט 1982) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה
לוריה נולד בווירג'יניה ועבר לאירלנד עם משפחתו כשהיה בן שבע. אביו היה אנימטור ואמן. יש לו שתי אחיות. .המשפחה חזרה לארצות הברית כדי שלוריה יתחיל ללמוד בתיכון.
הוא קיבל את הכשרת המשחק הרשמית שלו מבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת צפון קרולינה (אנ'), שם סיים תואר ראשון בדרמה.
קריירה
לוריה קיבל את תפקידו הראשי הראשון בדרמה עטורת פרסי האמי של NBC "אורות ליל שישי". לאחר שלוהק לתפקיד בסדרה עבר להתגורר בפלוגרוויל, טקסס. לוריה שיחק בסדרה עד לסיומה בשנת 2011. לאחר מכן, לוריה עבר שיקגו לאחר שלוהק לתפקיד קיילב אוורס בדרמת הפשע של פוקס The Chicago Code. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
לוריה שיחק בתפקיד צ'רלי קרנגי בפיילוט לדרמת הטלוויזיה Gilded Lilys שיצרה והפיקה שונדה ריימס. מ-2012 עד 2015, ללוריה היה תפקיד חוזר בתור ריאן יורק, מוותיקי מלחמת אפגניסטן, בעונות הרביעית, החמישית והשישית של הדרמה המשפחתית של "הורים במשרה מלאה" של רשת NBC. הוא גם כיכב בתור ריאן ווילר בסדרת הדרמה ממלכה שהוקרנה לראשונה ברשת Audience בסתיו 2014.
בשנת 2019, הוא הופיע בשני סרטי מתח, לצד ג'ינה רודריגז ואיסמאל קרוז קורדובה בסרט "מיס באלה", בבימויה של קתרין הארדוויק, ובסרט "שאפט", בבימויו של טים סטורי.
אנטולי קרפוב
נכון למאי 2019, מדורג במקום ה-38 ברוסיה, לפי מד כושר. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט.
ילדות
קרפוב נולד ב-23 במאי 1951 בזלטואוסט, עיר תעשיית מתכת, במחוז צ'ליאבינסק, אז חלק מברית המועצות. למד לשחק שח בגיל 4. כישרונו צמח במהירות: בגיל 11 הוא היה מועמד לאמן ובגיל 12 התקבל לאקדמיית השח היוקרתית של מיכאל בוטביניק. הוא התחיל להתאמן אצל סמיון פורמן. ב-1966 קיבל דרגת אמן ובכך היה לאמן הסובייטי הצעיר בהיסטוריה (כשהוא משווה את השיא של בוריס ספאסקי). בשנת 1967 זכה באליפות אירופה לנוער, בשנה שלאחריה התקבל ללימודי מתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה, ובשנת 1969 זכה באליפות העולם לנוער עם תוצאה מרשימה של 10/11 ( ובכך היה לשחקן הסובייטי הראשון שזוכה בתחרות זו מאז בוריס ספאסקי ב-1955). בשנת 1970 סיים במקום רביעי משותף בתחרות בינלאומית גדולה וזכה בתואר רב אמן.
רב אמן
בשנת 1971 זכה קרפוב בתחרות לזכר אלכסנדר אלכין ביחד עם לאוניד שטיין, ובשנתיים הבאות המשיך להתחזק ומד-הכושר שלו עלה ב-120 נקודות. בשנת 1973 סיים במקום שני משותף באליפות ברית המועצות ובמקום ראשון משותף עם ויקטור קורצ'נוי בתחרות הבינאזורית. הזכייה בתחרות הבינאזורית אפשרה לו להשתתף בתחרות "המועמדים" שהייתה עתידה לקבוע מי ישחק נגד בובי פישר על התואר אלוף העולם בשחמט.
מועמד
ברבע גמר תחרות "המועמדים" הביס קרפוב את לב פולוגייבסקי 5.5-2.5 (+3,=5,-0), ובחצי הגמר ניצח את אלוף העולם לשעבר בוריס ספאסקי בתוצאה 4–7 (+4,=6,-1). בגמר שנערך במוסקבה ניצח קרפוב את ויקטור קורצ'נוי בסיומו של מותחן ארוך בתוצאה 12.5-11.5 (+3,=19,-2) והפך לטוען לכתר.
אליפות העולם בשחמט 1975
בעקבות ניצחונו של קרפוב בתחרות "המועמדים" היה אמור להיערך דו-קרב בינו לבין בובי פישר על התואר אלוף העולם, אולם דו-קרב זה לא נערך מעולם. פישר דרש שהדו-קרב יימשך עד שאחד השחקנים ישיג עשרה ניצחונות, בלי להתחשב בתוצאות תיקו, ושבמקרה של שוויון 9-9 הוא יישאר אלוף העולם. פיד"ה סירבה לקבל את דרישותיו בטענה שהן ייתנו יתרון לא הוגן לאלוף העולם על הטוען לכתר, וכתוצאה מכך לא השתתף פישר בדו-קרב וקרפוב זכה בתואר אלוף העולם מבלי לשחק.
אלוף עולם
בעשר השנים שלאחר זכייתו בתואר אלוף העולם השתתף קרפוב כמעט בכל התחרויות החשובות. בשנת 1975 הוא זכה בתחרות בינלאומית חזקה במילאנו וב-1976 באליפות ברית המועצות. בתקופה זו זכה קרפוב בתשעה טורנירים בינלאומיים גדולים ברצף, מה שהיה הרצף הארוך ביותר עד לרצף של גארי קספרוב (שזכה ב-14).
ב-1978 קרפוב הגן על תוארו בפעם הראשונה כנגד ויקטור קורצ'נוי שערק מברית המועצות ב-1976. הדו-קרב נערך באווירה מתוחה ומלאה האשמות ופוליטיקה, ובשלב מסוים הייתה העוינות כה גדולה עד שהשניים סירבו ללחוץ ידיים בתחילת משחקים (מנהג מקובל בשחמט). קרפוב זכה בדו-קרב בתוצאה 16.5-15.5 (+6,=21,-5) ונשאר אלוף העולם.
ב-1981 התמודד קרפוב עם קורצ'נוי פעם נוספת במראנו שבאיטליה על התואר אלוף העולם. הפעם התוצאה הייתה ניצחון מוחץ 7–11 (+6,=10,-2) לקרפוב והדו-קרב זכה לכינוי "הטבח במראנו". בשנים הבאות זכה קרפוב במספר תחרויות חשובות ביניהן "תחרות הכוכבים" במונטריאול, לאס-פאלמס, לינארס ושלוש אליפויות ברית המועצות.
ניתן להעריך את כוחו של קרפוב באותה תקופה על ידי מאזנו נגד עמיתיו לצמרת- +11,=20,-2 נגד ספאסקי, +5,=12,-0 נגד רוברט היבנר, +3,=10,-1 נגד וסילי סמיסלוב, +10,=13,-2 נגד ליובוביץ.
הוא זכה פעמיים באליפות ברית המועצות בשחמט.
היריבות עם קספרוב
בין קרפוב לקספרוב שררה יריבות עמוקה וארוכת שנים. השניים שיחקו לאורך השנים 202 משחקים כשקספרוב מנצח 39, קרפוב 25 ו-138 תוצאות תיקו. המשחקים בין השניים נחשבים לבעלי רמה גבוהה מאוד, ותרמו תרומה רבה להתפתחות התאוריה בפתיחות רבות. בשנת 1984 הם נפגשו בדו-קרב על אליפות העולם במוסקבה שנערכה בשיטה של התעלמות מתוצאות תיקו עד שהראשון מגיע לשישה ניצחונות. קרפוב הוביל 0–5 ואז החל קספרוב לנצח וצימק את התוצאה לכדי 3–5. בשלב זה נמשך הדו-קרב כבר חמישה חודשים והופסק על ידי נשיא פיד"ה בטענה שבריאות השחקנים בסכנה, ונקבע דו-קרב חדש לשנת 1985. שני השחקנים מחו על ההחלטה לעצור את הדו-קרב: קרפוב מכיוון שהוביל וקספרוב מכיוון שהמומנטום היה בידיו. בדו-קרב הגומלין הפסיד קרפוב בקרב צמוד 11–13 ואיבד את התואר אלוף העולם.
הופעות בנבחרת ברית המועצות השחמט
באליפות העולם בשחמט לנבחרות בשנת 1985 וב-1989 קרפוב היה שותף לזכייה באליפות.
פעילות ציבורית
בשנים 2006 ו-2007 היה קרפוב חבר במושב הראשון של הלשכה הציבורית של רוסיה, גוף ממשלתי הממונה על ידי הנשיא, שמטרתו לבחון את החקיקה ודרכי פעולות הממשלה בסובייקטים הפדרליים המרכיבים את הפדרציה הרוסית.
קישורים חיצוניים
הרצאה על קורות חייו וניתוח של מבחר ממשחקיו, ביוטיוב (באנגלית)
האביב של בייג'ינג
האביב של בייג'ינג הוא כינוייה של תקופה קצרה של ליברליזציה פוליטית בסין הקומוניסטית אשר התרחשה בשנים 1978-1977. את שמה קיבלה התקופה מהאביב של פראג, תקופה מקבילה במאפייניה אשר התרחשה בצ'כוסלובקיה ב־1968.
במשך תקופת האביב של בייג'ינג, הורשה הציבור הרחב לבקר את הממשלה בצורה שטרם נודעה כמותה בסין הקומוניסטית. רוב הביקורת שהועלתה הופנתה כלפי התנהגות הממשל במהלך המהפכה התרבותית, והיא פורסמה בציבור על ידי תנועת קיר הדמוקרטיה.
במהלך תקופה זו קמה תנועה דמוקרטית והוכרה כמפלגה על ידי הרשויות. ווי ז'ינגשנג, ממקימי קיר הדמוקרטיה, שוחרר ממאסר וזוכה מאשמה. סין אפילו חתמה על האמנה לזכויות אזרחיות ופוליטיות. נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ביקר במדינה וכן ביקרה בה מרי רובינסון, נציבת האומות המאוחדות לזכויות האדם. לקראת סוף שנת 1998 חזרה הממשלה לפעול נגד ביקורת פוליטית ונגד הפעילים של המפלגה הדמוקרטית בסין.
סילביו מרסוליני
סילביו מרסוליני (בספרדית: Silvio Marzolini; 4 באוקטובר 1940 – 17 ביולי 2020) היה כדורגלן ומאמן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
מרסוליני נחשב למגן השמאלי הארגנטינאי הטוב ביותר בהיסטוריה. הוא שיחק לאורך רובה המוחלט של הקריירה בבוקה ג'וניורס, וזכה עימה בחמש אליפויות ארגנטינה. לאחר פרישתו, הוביל אותה לזכייה באליפות כמאמן. מרסוליני שיחק במדי נבחרת ארגנטינה 28 פעמים, בהן בשני טורנירי מונדיאל.
קריירת משחק
מרסוליני נולד בבואנוס איירס והצטרף לקבוצת הנוער של פרו קאריל אואסטה ב-1955. לאחר השעיה בת שנתיים שספג מהנהלת הקבוצה בשל רצונו לעזוב, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ב-31 במאי 1959. באותה שנה רשם מרסוליני 23 הופעות ליגה במדי הקבוצה, בדרך למקום הרביעי.
בסיום השנה עבר, ביחד עם שוער הקבוצה אנטוניו רומה, לבוקה ג'וניורס, במדיה שיחק עד לסיום הקריירה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-3 באפריל בניצחון 1–2 על אסטודיאנטס לה פלאטה. ב-1962 זכה מרסוליני לראשונה בקריירה בתואר אליפות ארגנטינה, כששותף בכל 28 משחקי הליגה בדרך לזכייה בתואר עם שתי נקודות יותר מהיריבה הגדולה ריבר פלייט. מרסוליני היה חלק מחוליית הגנה חזקה שספגה באותה עונה 18 שערים בלבד, עשרה פחות מיריבתה. ב-1963 השתתפה בוקה לראשונה בגביע ליברטדורס, ומרסוליני רשם בטורניר חמש הופעות בדרך להפסד בגמר הכפול מול סנטוס ופלה. בוקה העדיפה את טורניר הליברטדורס ולא הציבה הרכבים מלאים במשחקי הליגה, מה שהוביל אותה למקום הרביעי בלבד, והגביל את מרסוליני ל-11 הופעות ליגה באותה שנה, הכמות המעטה ביותר לעונה בקריירה שלו.
שנה אחר כך זכה מרסוליני עם בוקה באליפות נוספת, שנייה בקריירה. ההגנה של בוקה, בכיכובו של מרסוליני, שוב הייתה גורם מכריע בזכייה בתואר, כשספגה 15 שערים בלבד ב-30 משחקים. שנה אחר כך השלימה בוקה זכייה באליפות שנייה ברציפות, לאחר קרב צמוד שהסתיים בהפרש נקודה מריבר פלייט. ב-1969, תחת המאמן אלפרדו די סטפנו, זכתה בוקה באליפות הנסיונל, ובאותה שנה זכתה במהדורה הראשונה של גביע ארגנטינה.
ב-1970 זכה מרסוליני עם בוקה בתואר האחרון בקריירת המשחק שלו, אליפות הנסיונל. הייתה זו אליפות חמישית של מרסוליני בקריירה. הוא פרש ממשחק פעיל לאחר טורניר המטרופוליטנו של 1972, בגיל 32. הוא נחשב לאחד מגדולי שחקניה של בוקה ג'וניורס בכל הזמנים.
נבחרת ארגנטינה
מרסוליני החל את דרכו במדי נבחרת ארגנטינה בשנת 1960, ושיחק במדיה לאורך כל שנות ה-60. הוא זומן על ידי חואן חוסה לורנסו לטורניר מונדיאל 1962 בצ'ילה. הוא פתח ושיחק לכל אורך שלושת משחקיה של ארגנטינה בשלב הבתים, שהסתיימו בהדחה מאכזבת.
לורנסו זימן את מרסוליני לטורניר מונדיאל 1966 באנגליה. הוא פתח ושיחק לכל אורך ארבעת משחקיה של ארגנטינה בטורניר. ארגנטינה צלחה את שלב הבתים עם ניצחונות על ו, ותיקו מול, וסיימה את דרכה עם הפסד 0–1 ברבע הגמר מול  המארחת. מרסוליני הרשים מאוד במהלך הטורניר, ואף זכה להיכלל בנבחרת הטורניר.
מרסוליני סיים את דרכו בנבחרת לאחר כישלונה להעפיל ממוקדמות מונדיאל 1970. בסך הכל הוא רשם 28 הופעות במדי ארגנטינה בהן כבש שער אחד.
קריירת אימון
מרסוליני החל את קריירת האימון בשנת 1975, כשאימן את קבוצת אול בויס במשך כשנה.
מרסוליני חזר לבוקה ג'וניורס כמאמן בשנת 1981, כשהוביל סגל מוכשר שכלל בין היתר את דייגו מראדונה, מיגל אנחל ברינדיסי, הוגו גאטי ואוסקר רוג'רי לזכייה באליפות המטרופוליטנו. מרסוליני סיים את דרכו בקבוצה כשנה אחר כך, וחזר אליה ב-1995, שוב עם מראדונה בסגל, אך הפעם לא הצליח להוביל אותה להצלחות.
בין 1998 ל-2008 היה מרסוליני למאמן נוער בקבוצת באנפילד, ותחתיו התפתחו שחקנים מובילים כמו דאריו קביטאניץ', חסוס דטולו, גבריאל פאלטה, מריאנו ברבוסה ודניאל בילוס. לאחר עשר שנים בקבוצה, פרש מרסוליני מאימון בגיל 68.
נפטר ב-17 ביולי 2020.
שדה מספרים
בתורת המספרים ויישומיה המתמטיים, שדה מספרים הוא שדה, המהווה הרחבת שדות מממד סופי של שדה המספרים הרציונליים. כל האיברים של שדה מספרים הם מספרים אלגבריים, וגם להפך: השדה הנוצר על ידי מספר סופי של מספרים אלגבריים הוא שדה מספרים. שדות אלה מהווים אחת משתי המחלקות של שדות גלובליים.
תורת המספרים האלגברית עוסקת, במידה רבה, בהכללת תכונות של מספרים שלמים למספרים אלגבריים כלליים. מנקודת מבט זו, עניינה של תורת המספרים האלגברית הוא הכללת הידוע על שדה המספרים הרציונליים, לשדות מספרים מסובכים יותר. פעמים רבות מופעים כל שדות המספרים כרוכים יחד, בלי שניתן להבדיל באופן מהותי את המספרים הרציונליים משאר המספרים האלגבריים (לדוגמה, המבנה של סריגים אריתמטיים בחבורות לי), ובפעמים אחרות משפטים על מספרים רציונליים נכונים באותה מידה ומאותן סיבות בכל שדה מספרים.
דוגמאות
לאחר שדה המספרים הרציונליים \mathbb{Q} עצמו, שדות המספרים הקטנים ביותר הם השדות הריבועיים, שממדם מעל \mathbb{Q} הוא 2. השדות הציקלוטומיים, הנוצרים על ידי סיפוח של שורשי יחידה מסדר נתון, מהווים מחלקה חשובה אחרת של דוגמאות.
חוג השלמים
אוסף השלמים האלגבריים בשדה מספרים K מהווה תת-חוג, שיחסו ל-K דומה לזה של חוג המספרים השלמים \mathbb{Z} לשדה המספרים הרציונליים \mathbb{Q} (ואמנם ). חוג השלמים הוא חוג דדקינד, ששדה השברים שלו הוא השדה K. האידיאלים הראשוניים (הלא טריוויאליים) של חוג השלמים ממלאים את התפקיד של המספרים הראשוניים בין המספרים השלמים.
השדות המקומיים המכילים את K מוגדרים בעזרת הערכות דיסקרטיות, הנבנות אחת-לאחת מתוך האידיאלים הראשוניים של חוג השלמים.
ההערכות הארכימדיות
אם \ \alpha יוצר של השדה מעל, אז \ r_1 הוא מספר השורשים הממשיים בפולינום המינימלי של \ \alpha, בעוד ש- \ 2r_2 הוא מספר השורשים המרוכבים, שאינם ממשיים. בשפה של המכפלה הטנזורית, השיכונים הארכימדיים מתבטאים בכך ש-.
הדיסקרימיננטה
הדיסקרימיננטה היא כלי מרכזי בתורת המספרים האלגברית. בנוסף לדיסקרימיננטה הרגילה של הרחבת שדות, L/K, שהיא איבר מוגדר היטב של חבורת המנה, בהרחבה של שדות מספרים אפשר לבחור בסיס של L/K, שכל איבריו יבואו מחוג השלמים של L (בסיס כזה נקרא בסיס שלם). לפעמים (למשל, כאשר חוג השלמים של K הוא ראשי),  מהווה מודול חופשי, ואז אפשר לבחור בסיס של L/K שיהיה גם בסיס של. במקרים אלה, הדיסקרימיננטה היא איבר מוגדר היטב של חוג השלמים, מודולו הריבועים של חבורת האיברים ההפיכים בחוג (שהיא נוצרת סופית, על-פי משפט היחידות של דיריכלה, כלומר, קטנה באופן יחסי). בפרט, הדיסקרימיננטה של שדה מעל \mathbb{Q} היא מספר שלם מוגדר היטב, משום שהאיברים ההפיכים היחידים ב- \mathbb{Z} הם \pm 1. במקרה הכללי אינו בהכרח חופשי, ואז הדיסקרימיננטה של L/K מוגדרת כאידיאל הנוצר על ידי כל הדיסקרימיננטות של הבסיסים השלמים.
שארל הרמיט הוכיח שמספר שדות המספרים בעלי דיסקרימיננטה נתונה (מעל \mathbb{Q}) הוא סופי, וקיימות טבלאות מפורטות של שדות מספרים בעלי דיסקרימיננטה קטנה.
אחד השימושים העיקריים של הדיסקרימיננטה היא בהגבלת ההתנהגות של אידיאלים ראשוניים תחת הרחבה: ראשוני (של K) הוא מסועף בהרחבה L/K, אם ורק אם הוא מחלק את הדיסקרימיננטה. הרמן מינקובסקי הוכיח כי בכל הרחבה של שדה המספרים הרציונליים יש לפחות ראשוני מסועף אחד.
אלון הגליל
אַלּוֹן הַגָּלִיל הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון, סמוך למחלף המוביל, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1980 כמושב עובדים חקלאי של תנועת המושבים במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", ונקרא בשם הזמני יפתחאל א'. להקמתו הוקצו 600 דונם שנלקחו מיישובי הסביבה. משבר שפקד את המושב בשנת 1984 הביא את היישוב לחובות גדולים וכמעט לסף פירוק ולעזיבת חלק מתושביו. כמוצא מהמשבר הפך המושב בשנת 1986 ליישוב קהילתי תוך שמירת הסקטור החקלאי. שמו הזמני של היישוב השתמר ביקב יפתחאל הפועל בו.
ביישוב מתגוררות כ 1,200 תושבים יותר ממאה תשעים משפחות. מעטים מהתושבים עוסקים בחקלאות, והשאר במקצועות חופשיים, ביישוב ומחוצה לו. בין ענפי החקלאות הקיימים באלון הגליל: רפת, דיר עזים, דיר כבשים, פרחים, חוות סוסים מכוורת ויקב.
חינוך
ביישוב פועל גן. ילדי היישוב שייכים באופן רשמי לבית הספר היסודי "יחד" בגבעת אלה ולחטיבה ולתיכון ויצו בנהלל אולם חלק מהתלמידים בוחרים בחינוך האנטרפוסופי בהרדוף או בחינוך הדמוקרטי בבית הספר הדמוקרטי בנהלל.
סביבה
את היישוב מקיפה רשת שבילי הולכי רגל ורשת שבילי רכיבה באופניים (סינגלים).
תרבות
על דגלו של היישוב חרוטים מעורבות התושבים וניהול עצמי: ביישוב קיימות כ- 20 וועדות של תושבים מתנדבים אשר מובילות את העשייה בתחומים שונים:נוער, חינוך, תרבות, איכות סביבה, ביטחון, קליטה ועוד
סאליוט 7 (סרט)
סאליוט 7 הוא סרט קולנוע עלילתי רוסי שובר קופות משנת 2017 בבימויו של קלים שיפנקו. הסרט מגולל את מעשיהם יוצאי הדופן של הקוסמונאוטים הסובייטיים במבצע החילוץ של תחנת החלל "סאליוט 7", בעת נפילתה הלא מבוקרת על כדור הארץ בשנת 1985. הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים אך הקשר בין הסרט לאירועים כפי שהתרחשו במציאות קלוש למדי, אם כי הרקע הוא אמין בדרך כלל. בסרט מככבים ולדימיר ודוביצ'נקוב ופאבל דרוויאנקו.
ב-27 ביולי 2017 הוקרן קטע בן 30 דקות מתוך הסרט בפני תושבי בייקונור, אנשי רוסקוסמוס ועובדי מפעלי תעשיית החלל ברוסיה והוקרן לאחר מכן גם במהלך Fantastic Fest בטקסס, ארצות הברית, שם זכה לביקורות מהללות.
אירוע הבכורה של הסרט, באורך השעתיים, נערך בקלינינגרד ב-18 באוגוסט 2017 במסגרת פסטיבל לסרטים קצרים בעיר. הקרנה מסחרית של הסרט תוכננה תחילה ל-4 באוקטובר 2017, במלאת 60 שנה לשיגור ספוטניק 1, אך לבסוף התאריך הוזז ל-12 באוקטובר 2017.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו צפו בו למעלה ממיליון איש והוא הכניס למעלה מ-783 מיליון רובלים ועד מהרה התברג בראש טבלת שוברי הקופות ברוסיה כשהוא מכניס חצי מיליארד רובל בתוך 3 שבועות. בינואר 2018 האקדמיה הרוסית לקולנוע העניקה לסרט את פרס נשר הזהב בטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-16, בקטגוריית הסרט העלילתי הטוב ביותר לצד פרס נוסף על העריכה הטובה ביותר. בפברואר 2018 היה מועמד לפרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בקטגוריית הסרט העלילתי באורך מלא הטוב ביותר.
תקציר עלילת הסרט
11 בפברואר 1985. תחנת החלל הסובייטית "סאליוט 7" נמצאת בחצי השנה האחרונה במצב טיסה אוטומטי כשלפתע היא מתחילה לאבד שליטה ואינה מגיבה לאותות מהמרכז לניהול שיגורים. עד מהרה מהנדסי החלל של ברית המועצות מבינים כי התרסקותה על כדור הארץ הוא עניין של זמן בלבד והיא עלולה לפגוע על פני כל נקודה בכדור הארץ בתקופה של מתיחות בין ברית המועצות למדינות המערב.
6 ביוני 1985. לאחר שלושה חודשי הכנה הוחלט לשלוח את החללית סויוז T-13 עם צוות של שני הקוסמונאוטים המוכשרים ביותר באותה עת — ולדימיר פיודורוב ומהנדס הטיסה ויקטור אליוחין, על שניהם מוטלת המשימה להגיע לתחנת החלל, להשתלט עליה ולמנוע את התרסקותה על כדור הארץ בכל מחיר.
עד מהרה אליוחין ופיודורוב מבינים כי סיכוייהם לחזור לכדור הארץ בחיים הוא מזערי עד אפסי...