cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרשת ההאקר הסעודי
תיאור האירוע
ב-2 בינואר 2012 פרץ עומאר חביב, אשר השתמש בכינוי '0xOmar', לאתר הספורט 'ONE', והפנה את המבקרים באתר לאתר אחר, שבו פורסמו 400 אלף מספרי כרטיסי אשראי של ישראלים, אשר אותם גנב לטענתו מאתרים ושרתים שונים בישראל. לאחר בדיקה, התגלה כי רבים מהשמות ברשימה בדויים, וכי רבים מהם חוזרים על עצמם עשרות פעמים, כך שלמעשה רשימת השמות שנחשפה הייתה מצומצמת יותר והסתכמה על פי ההערכות של חברות האשראי בכ-15,000 שמות בלבד, כולם לקוחות של החברות ישראכרט, לאומי קארד וכ.א.ל. לאחר לילה ארוך של בדיקת האירוע, חברות האשראי ביטלו את כרטיסי האשראי שנחשפו במטרה למנוע פגיעה בלקוחות. כמו כן פרסם בנק ישראל הודעה, כי הלקוחות לא יהיו אחראיים בשום מקרה, אם חלילה נעשה שימוש לרעה כתוצאה מחשיפת פרטי כרטיסי האשראי.
פרשת "ההאקר הסעודי" חשפה את המצב הלקוי ששורר במאגרי מידע מקוונים פרטיים רבים ברחבי ישראל. בעקבות פעילותם של האקרים, התברר כי פרטים אישיים של עשרות אלפי אנשים עלולים להיחשף בקלות יתרה בשל נוהלי אבטחה לקויים הקיימים בארגונים שונים וכי כל חנות מקוונת עלולה להוות נקודת תורפה של גולשים המשתמשים בשירותיה ומוסרים פרטים אישיים, כגון כרטיס אשראי, ותעודת זהות.
תקנות אבטחת מידע
בעקבות הפרשה פורסמו מספר תקנות בידי הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע ומחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים המסדירות את אחריותם של ארגונים על התמודדות עם אבטחת המידע בהתאם לחוק הגנת הפרטיות. התקנות קובעות נהלים שונים לטיפול במידע, החל מקביעת האחראי לטיפול באבטחת המידע - שאמור להיות כפוף רק למנכ"ל או לנושא משרה בכירה אחרת, וכלה בנוהלי האבטחה, הביקורות וההדרכות הדרושים. על פי התקנות הללו, ארגונים שסבלו מפריצה של קראקרים ודליפה של מידע, יחויבו לדווח על הפריצה לרשם מאגרי המידע, אשר יהיו בידיו סמכויות לחייבם למסור הודעה על כך לציבור שנפגע מהפריצה.
הצעות חוק בעקבות הפרשה
ב-20 בפברואר 2012 הועלתה הצעה לתיקון חוק הגנת הפרטיות ביוזמתם של חברי הכנסת: אורי אריאל, יעקב כץ, אורי מקלב ואורית זוארץ, לפיה "מוצע לחייב בעל או מחזיק במאגר מידע לדווח במקרה של פריצה לבעלי המידע שנגנב או נחשף, וכן להסמיך את הרשם לפי חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א 1981, להטיל עיצום כספי לפי מפתח שיקבע שר המשפטים. הרשם יודיע לבעל מאגר המידע על החלטתו ויפרט בה את המידע הנמצא ברשותו אודות הפריצה, סכום העיצום, התקופה לתשלום העיצום ואת זכותו של בעל המאגר לטעון את טענותיו לפני הרשם. בעל מאגר המידע יוכל לערער על החלטת הרשם לבית משפט לעניינים מינהליים.
ב-21 במרץ 2012 הועלתה הצעת חוק לביטול המאגר הביומטרי ביוזמתם של חברי הכנסת: איתן כבל, דב חנין, ניצן הורוביץ, נחמן שי, מירי רגב, רחל אדטו ושלי יחימוביץ'. על פי הכתוב בדברי ההסבר לחוק, "מקרה חשיפת פרטי כרטיסי האשראי שאירע בעת האחרונה על ידי האקר מחוץ לישראל, מחזק את הטענות בדבר הסיכון הרב הטמון בקיום מאגרי מידע. במקרה של מאגר מידע ביומטרי, ההשלכות של חשיפת מידע או שימוש לרעה במידע עלולים להיות חמורים בהרבה עקב רגישותו הרבה של המידע ולאור העובדה כי בשונה מפרטי כרטיס האשראי, זהו מידע שלא ניתן להחליפו. כמו כן, קיום המאגר מעלה שאלות בדבר גנבת זהות וזיוף טביעת אצבע שעשויים להיות להם השלכות בלתי הפיכות. לאור האמור, מוצע לקבוע כי יש לבטל את הקמת מאגר המידע".
מנשה אונגר
ביוגרפיה
נולד בז'אבנו (בין יהודים נקראה: דז'בנה) (גליציה) בן לרבי שלום דוד אונגר, נצר למשפחת אדמו"רים (חסידות דומברובה ענף דז'בנה). למד בישיבה בעיר ברודי וזכה לסמיכה לרבנות בשנת 1917. התגורר בעיר ורשה עד לעלייתו לארץ בשנת 1925. בשנים 1931–1934 חזר לגור בפולין, ומשם היגר בשנת 1935 לארצות הברית. תחילה התפרנס בתור מורה בבית ספר יהודי בעיר ניו יורק, ואחר כך הפך לכותב קבוע ביומון היידי דער טאג שם פרסם בעיקר על החסידות ובייחוד על תולדותיהם של אדמו"רים חסידיים. היומון התמזג (בשנות החמישים) עם היומון האורתודוקסי מארגען זשורנאל ואונגר המשיך לכתוב ולפרסם שם, עד שהפך לעורך העיתון. פרסם גם ב'אייניקייט' (ניו יורק), ביטאונה של אגודת הסופרים והאמנים ביידיש באמריקה. לעיתים קרובות השתמש בשם עט: מ"א טורנער, מ"א גער.
אן-לאור פולי
אן-לאור פולי (בצרפתית: Anne-Laure Folly; נולדה ב-31 במרץ 1954) היא יוצרת סרטים דוקומנטריים מטוגו.
רקע
פולי נולדה בלומה, טוגו, לז'ולייט ריימן ואמה פולי, שהיה מפיק טלוויזיה ורדיו. היא למדה משפטים בפריז, ועבדה בתור יועצת משפטים לאונסק"ו.
היא לא למדה קולנוע, אך שאבה השראה מעבודתן של הבמאית הגוואדלופית-צרפתייה שרה מולדורור, וכן של הבמאית והאתנולוגית הסנגלית סאפי פיי. שתי היוצרות היו חלוצות כנשים בתחום הקולנוע האפריקאי, ופולי הרגישה מחויבות גם היא לתרום לסיפור סיפורים אפריקאים מנקודות מבט של אפריקאים, וסיפורים של נשים מנקודת מבטן של נשים. גם בעבודתה המשפטית היא מתמחה בנושאים אפריקאים. הסרטים שלה עוסקים, בהתאם, בנושאים סוציו-פוליטיים אפריקאים, והיא יצרה עד כה כ-20 סרטים תיעודיים. בין 1997 ל-2006, נבחרה פולי למועצת המנהלים של FEPACI, הפדרציה הפאן-אפריקאית לקולנוענים. היא הצטרפה בספרות הקולנועית-ההיסטורית לשורת הנשים החלוצות בקולנוע אפריקאית בשל גוף עבודתה, אשר נחשב כ"משנה מודעות", בשל הייצוג של נשים אפריקאיות כ"בעלות הכוח לייצר שילובי אישיות... ואידאולוגיה" אשר "אינן מבוססות על אלו של נשים אירופאיות".
סרטה הראשון של פולי, Le Gardien des Forces משנת 1992, מתאר את חייו ועבודתו של כומר וודו בשם סיקאבי, הגישה שלו והסיבות לעבודתו, ושל משפחתו אליו, ומשווה בין המסורתי למודרני בתרבות הטוגולזית. על פי סיקאבי, הוא חושף את "הכוחות של העולם" בוודו שלו, ומשתמש בכך כדי להביא לשינוי. הסרט זכה בפרס סרטי הנשים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במונטריאול.
ב-1994 פולי זכתה במדליית כסף בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו עבור סרטה התיעודי Femmes aux yeux ouverts (נשים עם עיניים פקוחות). הסרט מתעד נשים מבנין, בורקינה פאסו, מאלי, וסנגל המדברות על חייהן. רצף הפתיחה של הסרט, השני שלה, מראה אישה צעירה מסתכלת למצלמה, ומדקלמת את השיר:
את השיר כתבה מוניק איבודו מבורקינה פאסו, אחת הנשים המתוארות בסרט. הנשים בסרט מדברות על הדרכים בהן הן מתמודדות עם בעיות שונות בתרבויות שלהן: בשבעה פרקים, הסרט עוסק בנושאים של כריתת הדגדגן, נישואים כפויים, HIV/איידס, מאבק, הישרדות, כלכלה ופוליטיקה. הסרט מתאר את הפרדוקס שבו לנשים יש אחריות גדולה על הישרדות ורווחת משפחותיהן, ניתנת להן אך מעט יכולת להחליט דברים חשובים.
הסרט של פולי משנת 1996, Les Oubliées (הנשים הנשכחות), הוא סרט תיעודי על אנגולה. אחרי עשר שנים של מאבק לעצמאות, המלחמה באנגולה נמשכה עוד עשרים שנים נוספות. הסרט בוחן את המניעים של הלוחמים, אשר היו מקושרים למלחמה הקרה, התערבות קובנית והמשטר הגזעני בדרום אפריקה. בסרט, פולי שוב מאפשרת לנשים לספר את הסיפורים שלהן, ומאפשרת להן לספק נקודת מבט ייחודית של נשים לגבי הסכסוך.
הסרט שלה משנת 1998,  Sarah Maldoror ou la nostalgie de l'utopie (שרה מלדורור  או נוסטלגיה לאוטופיה) הוא מחווה ליוצרת הקולנוע שרה מלדורור, אשר יצרה את הסרט הקלאסי Sambizanga (1972).
רדיק
רדיק (באנגלית: Redick; Reddick) הוא שם משפחה.
יוז'ף סאבו (כדורגלן)
יוז'ף יוז'פוביץ' סאבו (באוקראינית: Йожеф Йожефович Сабо, בהונגרית: Szabó József; נולד ב-29 בפברואר 1940 באונגוואר) הוא כדורגלן עבר סובייטי ממוצא הונגרי ששיחק בעמדת הקשר בקבוצות צמרת של הליגה הסובייטית דינמו קייב ודינמו מוסקבה, ובנבחרת ברית המועצות. לאחר פרישה ממשחק פעיל הפך למאמן כדורגל ואימן, בין היתר, את נבחרת אוקראינה ואת דינמו קייב.
קריירת שחקן
סאבו החל את הקריירה שלו בקבוצת ספרטק אוז'הורוד, ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה. סאבו שיחק בעמדת החלוץ בקבוצה. לאחר שתי עונות מוצלחות זומן לקבוצת הצמרת דינמו קייב. בדינמו הוא החליף תפקיד – מחלוץ לקשר. מהר מאוד הפך לשחקן מפתח בקבוצה ושולב בהרכב הפותח. סאבו שיחק במדי דינמו 10 שנים, במהלכן זכה עם הקבוצה בארבע אליפויות ובשני גביעי המדינה.
בשנת 1970 עבר לקבוצת זוריה וורושילובגרד וכעבור שנה – לדינמו מוסקבה. בשנת 1972 פרש ממשחק פעיל.
נבחרות
סאבו זומן לראשונה לנבחרת ברית המועצות בשנת 1962, אך עד שנת 1965 לא שותף במשחקי הנבחרת (אף שהיה בסגל הנבחרת למונדיאל 1962). ב-3 באוקטובר 1965 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע כעבור שבועיים במשחק ידידות מול. סאבו לקח חלק במונדיאל 1966, בו הגיעה נבחרת ברית המועצות עד לשלב חצי הגמר (הישג שיא של הנבחרת בכל ההיסטוריה שלה). סאבו השתתף בשני משחקים בשלב הבתים, במשחק רבע הגמר (מול ) ובמשחק חצי הגמר נגד, בו נפצע ולכן נאלץ לפספס את המשחק על המקום השלישי. סאבו לא נכלל בסגל נבחרת ברית המועצות ליורו 1968 (למרות ההופעה המוצלחת במונדיאל 1966). את משחקו האחרון במדי הנבחרת ערך ביוני 1971.
לאחר שחרורו מהנבחרת הלאומית הצטרף אל הנבחרת האולימפית של ברית המועצות. הוא השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת מינכן, בה זכתה ברית המועצות במדליית ארד. סאבו לקח חלק ב-5 מתוך 7 משחקי הנבחרת והבקיע שער אחד.
קריירת אימון
במהלך שנות ה-80 אימן קבוצות חובבים שונות. בתחילת שנות ה-90 זומן לצוות האימון של דינמו קייב על ידי ולרי לובנובסקי. כאשר עזב לובנובסקי את דינמו, לטובת עבודה בחו"ל מונה סאבו למאמן הקבוצה. הוא אימן את דינמו למשך עונה אחת, אחריה הוחלף במיכאילו פומנקו. סאבו שב לתפקיד המאמן של דינמו בשנת 1994 ומילא אותו עד לשנת 1996. במהלך כהונתו זכתה דינמו פעמיים באליפות אוקראינה ופעם אחת - בגביע האוקראיני. בשנת 1996 שב לובנובסקי לדיינמו וסאבו פוטר מתפקיד המאמן. באמצע שנות ה-2000 שב סאבו לתפקיד המאמן הראשי של דינמו. הוא הצליח להוביל את הקבוצה לזכייה בגביע האוקראיני ב-2005, אך לא הצליח לזכות באליפות. בשנת 2007, בעקבות החמרה במצבו הרפואי, פרש סופית מהאימון.
סאבו אימן את הנבחרת הלאומית של אוקראינה פעמיים – תקופה קצרה ב-1994 ומ-1996 עד 1999.
טיארה (פירושונים)
טיארה מערבית: طَيَّارَة - אווירון, עפיפון (בסלנג). בערבית, טיארה פירושו גם מטוס.
טִיאָֿרָה - לפי מילון ספיר:
1. מִצנֶפֶת פַּרסית קדוּמה. הטיאָרה הייתה כיסוי ראש של מלכים ושל כוהנים פרסיים
2. הכתר המשולש של האַפּיפיור
3. קישוט ראש לנשים עם יהלומים
קרב לושונקואו
קרב לושונקואו (ביפנית: 旅順口の戦い) היה קרב במלחמת סין–יפן הראשונה שנערך בלו'שונקואו (לימים תקרא פורט ארתור) שבמנצ'וריה, בין כוחות האימפריה היפנית לכוחות צ'ינג הסיניים. במקורות מערביים מכונה קרב זה לעיתים בשם הקרב על פורט ארתור (אף על פי שהכוונה היא בעיקר לקרב שפתח את מלחמת רוסיה–יפן).
רקע
לאחר הניצחון בקרב ג'יוליאנצ'נג ובמספר תקריות אחרות, הציבו היפנים לעצמם את כיבוש לושונקואו כמטרה אסטרטגית. לעיר הנמל נודעה חשיבות בשל אופייה הגאוגרפי, הביצורים שלה והנמל המוגן שלה, ונחשבה כבלתי ניתנת לכיבוש. בנמל היה גם המבדוק היבש היחיד ברשות צי בייאנג, ציה הקיסרי של סין, וציוד מודרני אחר, ואובדנם פירושו אובדן היכולות לתקן ולצייד את ספינות הצי. בנוסף, מיקומה בקצה חצי האי ליאודונג חולש למעשה על נתיבי השייט לטיינג'ין ולבייג'ינג, ולכך נודעה חשיבות אסטרטגית רבה.
הקרב
הארמייה הראשונה של צבא יפן, תחת פיקודו של גנרל איוואו אויאמה, התחלקה לשתי קבוצות. קבוצה אחת נעה צפונה לכיוון העיר מוקדן, כפעולת הסחה, והקבוצה השנייה צעדה במורד חצי האי ליאודונג לכיוון לושונקואו. הארמייה השנייה נחתה מצפון ללושונקואו וכבשה את העיר ג'ינז'ואו ב-6 בנובמבר, ובכך למעשה בודדה את עיר הנמל. ביום המחרת כבשה הארמייה גם את דאליין ללא התנגדות מרובה, שכן מגיניה נסו דרומה.
צי בייאנג, שעגן באותה עת בלושונקואו, קיבל פקודה מהרשויות הסיניות לסגת לנמל ווייהאיוויי, על מנת להימנע מעימות עם ספינות הצי הקיסרי היפני, שעתידות היו להגיע לאזור על מנת לסייע לכוחות הקרקע. כך נותרו מגיני העיר חשופים למתקפה מהים.
עימותים בפאתי העיר החלו ב-20 בנובמבר, ובשעה 02:00 ב-21 בנובמבר נפתחה המתקפה היפנית. הרעשה ארטילרית הקדימה את ההתקדמות החיילים, ועל אף שהסינים ניסו להעמיד התנגדות, היא לא הספיקה על מנת לעצור את היפנים, ששלטו בקרב. עד שעות הצהריים התמוטטה ההגנה הסינית והיפנים השתלטו על כל עמדות ההגנה מסביב לעיר ועל מתקני הנמל, כולל המבדוק היבש.
טבח
בכניסה לעיר עצמה תלו הסינים את גופותיהם המושחתות של מספר חיילים יפנים שנהרגו, והדבר עורר זעם בקרב היפנים, כשאלה נכנסו לעיר. בנוסף, בעיר עצמה לחמו הסינים מבית לבית, וירו על החיילים היפנים ממחסה. בתגובה, פתחו היפנים במסע טבח חסר הבחנה, במהלכו נרצחו לפחות 2,000 בני אדם חפים מפשע.
אסייג
אסייג הוא שם משפחה יהודי בערבית, שפירושו "תכשיטן" (כמו השם ).
טמרין רעמתי זהוב-ראש
טמרין רעמתי זהוב-ראש (שם מדעי: Leontopithecus chrysomelas) הוא מין של קוף ממשפחת המרמוסטיים. מין זה אנדמי לברזיל ותחום תפוצתו מצומצם מאוד, בצפון מדינת באהיה. בעקבות תפוצתו המצומצמת הוא נתון בסכנת הכחדה ומעריכים כי בטבע נותרו בין 6,000 ל-10,000 פרטים, אך אזור היערות בו הוא חי קטֵן בכ-0.5% בשנה, וכן הוא גם ניצוד בשל מראהו.
איגנץ פורייס
איגנץ פורייס (בהונגרית: Purjesz Ignác; סנטש, 1852 – בודפשט, 8 במאי 1928) היה רופא ברפואת אף אוזן גרון יהודי-הונגרי, אחיו הצעיר של ז'יגמונד פורייס.
טמרין רעמתי זהוב-ראש
לטמרין רעמתי פרווה שחורה בכל הגוף מלבד רעמתו, זנבו ורגליו להם צבע זהוב. אורכו 26 ס"מ, אורך זנבו 38 ס"מ ומשקל הנקבה עד 590 גרם והזכר יכול להגיע עד 700 גרם. לטמרין אצבעות דקות וארוכות שמאפשר להם לתפוס חרקים בצורה יעילה כך שחרקים הוא מזונו העיקרי, בנוסף הוא אוכל עלים ופירות.
איגנץ פורייס
ביוגרפיה
מאמריו הופיעו ב"שבועון הרפואי", בלוח השנה מהדורת כיס של הרופאים, בכתב העת "רפואה", בעיתון Pester medizinische-chirurgische Presse, ב"שבועון העלון הרפואי" של וינה וב-Wiener medizinische Wochenschrift.
טמרין רעמתי זהוב-ראש
הטמרין חי בקבוצות בגודל ממוצע של ארבעה עד שבעה פרטים, בשטח של 660–860 דונם. הוא נע על צמרות עצים ביערות עד לגובה 120 מטר מעל גובה פני הים.
איגנץ פורייס
ביוגרפיה
הוא ערך את ספר השנה של בתי החולים הציבוריים בצד השמאלי של הדנובה של בירת בודפשט בין השנים 1883–1903 (בעצם רוב בתי החולים בבודפשט היו בצד זה, בצד של פשט). את כתב העת לספרות רפואית בשנים 1893–1895; את לוח הכיס של הרופאים בשנים 1897–1899 ואת דפי הבריאות ב-1901 וב-1902.
איגנץ פורייס הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חכמוביץ
חכמוביץ (Hachamovitch) הוא שם משפחה יהודי בשפות סלאביות שפירושו הוא "בנו של חכם".
זבד דקל מסיכתי
זבד הדקל המסיכתי (שם מדעי: Paguma larvata) הוא מין דמוי חתול קטן ממשפחת הגחניים והיחיד בסוגו. הוא חי בן העצים באזור דרום-מזרח אסיה והודו.
מאפיינים
זבד זה מזכיר מינים אחרים במשפחתו, אך בצבעיו הוא קצת יותר אפרפר ללא פסים או נקודות, למעט פסים כהים מצידי עיניו וראשו ומעל אפו פס לבן. גם הלחיים, הסנטר והשפתיים לבנים ואפו ורדרד.
ממדים: אורכו 51–76 ס"מ. משקלו 3.6-6 ק"ג בממוצע.
תפוצה: הזבד נפוץ ביערות טרופיים או הרריים בסין, וייטנאם, לאוס, קמבודיה, מלזיה, תאילנד, מיאנמר והודו וגם בבורנאו, סומטרה, טאיוואן, ועוד איים באינדונזיה.
דדן בתנ"ך
דדן (כיום חלק מאל-עולא, ערב הסעודית) היה נווה מדבר ועיר-מדינה בצפון מערב ערב. שם זה מוזכר מספר פעמים בתנ"ך. תושבי דדן נקראים דדנים.
אנשים בשם דדן
בתנ"ך, השם דדן מיוחס לשני גברים שונים, שניהם חלק מצמד "שבא ודדן":
אזכורים מקראיים
ממלכת נווה המדבר מוזכרת גם בחזון הנבואי של מלחמת גוג ומגוג (יחזקאל, פרק ל"ח; חזון יוחנן, פרק כ', פסוק ח'), ומתוארת כמדינה בעלת משמעות גדולה בנבואה סופנית זו של יחזקאל.
ישעיהו (פרק כ"א, פסוק י"ג) ויחזקאל (פרק כ"ז, פסוק ט"ו) מזכירים את הדדנים ומתארים אותם כעם של סוחרים.
ביחזקאל (פרק ל"ח, פסוק י"ג), דדן מצטרף לשבא ול"וסחרי תרשיש וכל כפיריה": כל האומות הללו מצטרפות יחד ללוות את צבאותיו המתקדמים של גוג: "הלשלל שלל אתה בא הלבז בז הקהלת קהלך לשאת כסף וזהב לקחת מקנה וקנין לשלל שלל גדול".
במחקר
ידוע כיום כאל-עולא בצפון ערב הסעודית, מקום הידוע בקרב היוונים והרומאים הקדומים כהיג'רה, הגרה או אגרה, נמצא במרחק של כ-400 קילומטרים צפונית למדינה, שכן מדינה שוכנת מצפון למכה. המיקום בו נהג לשבת שבט ת'אמוד שנכחד.
בהריסות העיר העתיקה יש כתובות המעידות כי לדדנים קדמו התנחלויות למיניהן. המְעִינַאִים, תושבי ממלכת מע'ין שהייתה ממוקמת בתימן של ימינו, הקימו מרכז בנווה מדבר הזה כדי להגן על דרך הבשמים.
אנה ק.
אנה ק. (ברוסית: Анна К) היא סדרת טלוויזיה רוסית בהפקת נטפליקס המבוססת באופן רופף על הרומן אנה קארנינה מאת לב טולסטוי.
עלילה
הסדרה מהווה פרשנות מודרנית לרומן הקלאסי של טולסטוי. אנה קרנינה, היא אשתו של מושל סנקט פטרבורג העתידי, אך מתאהבת ביורש אימפריית האלומיניום, ורונסקי. הרומן שלהם מהר מאוד מתפרסם בציבור והחיים המשפחתיים והחברתיים של ורונסקי וקארנינה נמצאים תחת איום, אך טיעוני התבונה נותרים חסרי אונים בפני אהבתם ותשוקתם של השניים.
All for Us
"All for Us" הוא שיר של הזמר האנגלי לאברינת' והזמרת האמריקאית זנדאיה, שיצא כסינגל מתוך האלבום של לאברינת', Imagination & the Misfit Kid ב-30 ביוני 2019 דרך סייקו מיוזיק. השיר הופיע בדרמת הנעורים האמריקאית "אופוריה", שם הופיע בפסקול העונה הראשונה וזיכה את לאברינת' בפרס אמי לבידור בפריים-טיים על מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל.
רקע וקומפוזיציה
השיר נכתב והופק אך ורק על ידי לאברינת'. לאברינת' תיאר את השיר כ"רפלקציה על הנישואים הגרועים של הוריו". גרסה מחודשת, הכוללת את השחקנית והזמרת האמריקאית זנדאיה, יצאה באוגוסט. הגרסה המחודשת הופיעה באלבום האולפן השני של לאברינת', Imagination & the Misfit Kid.
הופעות במדיה נוספת
"All for Us" הופיע במהלך סיום העונה הראשונה של סדרת הדרמה האמריקאית "אופוריה". זנדאיה, שמככבת בסדרה, ביצעה את השיר במהלך הפרק. היא מתרחשת בסצנה שבה דמותה "מועברת לעולם אחר", "נשענת על קהל של רקדנים", ו"קמה, ואז נופלת לזרועותיהם". עבור הסצנה הזו, השיר זכה בפרס פרס אמי לבידור בפריים טיים עבור מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל בשנת 2020.
שכנים 2
שכנים 2 (באנגלית: Neighbors 2: Sorority Rising; בתרגום לעברית: שכנים 2: עליית אחוות הבנות) הוא סרט קומדיה אמריקאי שיצא לאקרנים ב-10 במאי 2016. את הסרט ביים ניקולס סטולר וכתבו איתו במשותף אנדרו ג'יי כהן, ברנדן אובריאן, סת' רוגן ואוון גולדברג. זהו סרט המשך ל"שכנים" משנת 2014 ומככבים בו סת' רוגן, זאק אפרון, קלואי גרייס מורץ, רוז ביירן, דייב פרנקו.
תקציר העלילה
מק (סת' רוגן) וקלי (רוז ביירן) מצפים לילדם השני ונערכים לביתם החדש שקנו בפרברים, ומנגד לאנשים שלהם מכרו את הבית הישן יש זכות לחזור בהם במשך 30 יום. יחד עם זאת, מועדון נשים חדש "קאפה נו" שנלחם בזכות לארגן מסיבות בראשות שלבי (קלואי גרייס מורץ), עבר לבית הסמוך. כדי לגרום לקונים להשתכנע לקנות את הבית, מק וקלי נעזרים בטדי (זאק אפרון) ויוצאים למלחמה נגד הבנות.
הפקה
בפברואר 2015 הוכרז כי יצא סרט המשך ב-2016. עם סרט ההמשך המשיכו השחקנים הראשיים, סת' רוגן, זאק אפרון, רוז ביירן ודייב פרנקו. נודע כי בסרט מק וקלי יאחדו כוחות עם טדי ויצאו נגד בנות האחווה שגרות בבית הסמוך, קאפה-נו.
ב-יולי 2015 לוהקה קלואי גרייס מורץ לדמות הנשית המשנית בסרט ההמשך. אחר כך נודע כי הסרט ייקרא "שכנים 2: עליית אחוות הבנות". ב-7 באוגוסט 2015 נוספו השחקניות קירסי סלמונס וביאני פלדשטיין לשחק את בנות האחווה של שלבי. באותו החודש נודע גם כי השחקן דייב פרנקו יחזור לצילומי הסרט השני. לאחר מכן הצטרפה סלינה גומז לצוות השחקנים בתפקיד אורח, בתור מדיסון, נשיאת אחוות הבנות הקודמת.
צילומי הסרט החלו ב-31 באוגוסט 2015 בג'ורג'יה והסתיימו ב-29 בספטמבר אותה השנה. הטריילר לסרט יצא בתחילת ינואר 2016 מלווה עם כרזת הסרט.
יציאת הסרט לאור
בצפון אמריקה, הסרט יצא ב-20 במאי לאקרנים, יחד עם אנגרי בירדס הסרט. הסרט יצא לאור בסך הכל ב-56 מדינות.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
חצי האי דייוויס
חצי האי דייוויס (באנגלית: Davis Peninsula) הוא חצי אי מוארך מכוסה קרח, בארץ המלכה מרי שבאנטארקטיקה.
חצי האי ממוקם בין קרחון רייד, לבין קרחון נורת'קליף.
רוחבו של חצי האי 6 קילומטרים.
היסטוריה
חצי האי התגלה בנובמבר 1912, על ידי משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, שחקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון.
דאגלס מוסון נתן לחצי האי את שמו.
מוסון קרא לחצי האי על שם רב החובל ג'ון קינג דייוויס (John King Davis).
מפה קונפורמית (קרטוגרפיה)
בקרטוגרפיה, מפה קונפורמית היא מפה שבה זוויות (בין מעגלים גדולים) על כדור הארץ (ספירה או אליפסואיד) נשמרות תחת פעולת המיפוי, כלומר המפה היא העתקה קונפורמית במובן המתמטי.
תכונות
ניתן להגדיר הטלה (מיפוי) קונפורמית כהטלה במשמרת-זוויות מקומיות בכל נקודה על כדור הארץ. לכן, כל צורה קטנה על כדור הארץ היא כמעט דומה לדמות שלה על המפה. ההטלה משמרת את היחס בין האורכים של כל שני קטעים בגבולות התחום הקטן; כל מחווני טיסו של ההטלה הם מעגלים.
באופן כללי, הטלות קונפורמיות משמרות רק צורות קטנות. צורות גדולות מתעוותות תחת פעולת המיפוי, אפילו במקרה של מיפוי קונפורמי.
בהטלה קונפורמית, כל צורה קטנה היא דומה לדמותה, אולם יחס הדמיון (קנה מידה או יחס ההגדלה) משתנה ממקום למקום. זה מסביר מדוע הטלות קונפורמיות מייצרות עיוותים בקנה המידה הגלובלי (כלומר ממפות את המשטח במדויק בקנה מידה "קטן" אך לא בקנה מידה "גדול").
בהטלה קונפורמית, מעגלים גדולים וקווי רוחב נחתכים בזוויות ישרות במפה. ההפך אינו בהכרח נכון. דוגמאות הנגד לטענה ההפוכה כוללות הטלות שמעבירות אלמנט שטח על המשטח המיוצג לאלמנט שטח בעל שטח שווה במפה (למשל, היטל למברט אזימוטלי משמר שטח). הטלות כאלו מותחות את קווי הרוחב וקווי האורך ביחסים שונים. לפיכך, קווי האורך והרוחב עדיין נחתכים בזוויות ישרות במפה, אולם הטלות אלו לא משמרות זוויות אחרות, כלומר אינן קונפורמיות.
קנה מידה קטן
מפות שמייצגות כיוונים, כמו מפות ימות או מפות אווירונאוטיות, מיוצגות בעזרת מפות קונפורמיות. מפות שמשתמשים בהן כדי לתאר ערכים אשר הגרדיאנטים (נגזרות כיווניות מרביות) שלהם חשובים, כמו למשל מפות מזג אוויר המציינות לחצים אטמוספיריים, מיוצרות גם הן בעזרת הטלות קונפרמיות.
גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט
גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט (14 בינואר 1831 - 12 במאי 1893), היה נסיך ולדק ופירמונט בין השנים 1845–1893.
ביוגרפיה
גאורג ויקטור נולד ב-14 בינואר 1831 בארולזן לגאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט ואמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, בתם של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג.
בשנת 1845 מת אביו גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט, וגאורג ויקטור עלה לשלטון במקומו, תוך שאמו משמשת כעוצרת הנסיכות בשמו. בשנת 1848 פרצו בנסיכות מרידות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ גאורג ויקטור לתת חוקה חדשה לנסיכות. ב-26 בספטמבר 1853 התחתן פרידריך עם הלנה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים.
בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות גאורג ויקטור לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1868 החלה פרוסיה לנהל את הנסיכות, אולם היא שמרה על מעמדה הריבוני. באותה שנה קיבל גאורג ויקטור שהיה גנרל חיל הפרשים בצבא הפרוסי, את עיטור מסדר העיט השחור. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1888 מתה אשתו הלנה, נסיכת נסאו, וב-29 באפריל 1891 התחתן גאורג ויקטור עם לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואדלהייד, נסיכת שאומבורג-ליפה, ממנה נולד לו ילד אחד.
ב-12 במאי 1893 מת גאורג ויקטור מדלקת ריאות בעת שהותו במארינבאד, ובנו פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו
ב-26 בספטמבר 1853 התחתן גאורג ויקטור עם הלנה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
ב-29 באפריל 1891 התחתן גאורג ויקטור עם לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואדלהייד, נסיכת שאומבורג-ליפה, ממנה נולד לו ילד אחד:
שמעון גליק
שמעון גליק (נולד ב-30 ביוני 1932) הוא רופא ישראלי, פרופסור אמריטוס לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובמסגרת המרכז הישראלי לזכויות אנשים עם מוגבלויות. ממייסדי הפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכיהן בה כדקאן. חבר האקדמיה הלאומית לרפואה בארצות הברית.
ביוגרפיה
גליק נולד במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית, שם גדל יחד עם אחותו בבית הוריו. כבר בצעירותו התעניין בתחומי המדע, כילד חלם להיות פיזיקאי ותמיד היה התלמיד המצטיין בכיתה. בגיל 23, סיים את לימודי הרפואה במרכז הרפואי דאון-סטייט שבניו יורק (Downstate Medical Center) והחל בהתמחות ברפואה פנימית במרכז הרפואי מיימונידיס בברוקלין. משם המשיך למרכז הרפואי של אוניברסיטת ייל ולבית החולים מאונט סיני. מאוחר יותר, השתתף במחקר במעבדה של רוזלין זוסמן יאלו (כלת פרס נובל לשנת 1977) וסולומון ברסון, בבית החולים לחיילים משוחררים ברובע הברונקס. הוא עסק במחקר באנדוקרינולוגיה.
בשנים 1965–1977, כיהן כנשיא אגודת המדענים היהודים האורתודוקסים בארצות הברית, וב-1967 החל לנהל את השירותים הרפואיים בבית החולים קוני איילנד שבברוקלין. בנוסף היה פרופסור לרפואה במרכז הרפואי דאון-סטייט.
בשנת 1974 עלה לישראל עם משפחתו, במטרה לסייע בהקמת בית הספר לרפואה באונ' בן-גוריון בנגב. בהשפעת הרב אברהם סילברט, התיישבו בבאר שבע. באותה שנה ייסד את מחלקה פנימית ג' בבית החולים סורוקה בעיר, אותה ניהל עד 1997. במקביל הצטרף לסגל ההוראה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ייסד את הפקולטה למדעי הבריאות וכיהן כדקאן הפקולטה בשנים 1986–1990. כתוצאה הבין שתפקידו שונה מבעבר ובתנאים הקיימים לא יוכל להמשיך במחקרים מדעיים. גליק המיר את תחומי המחקר שלו לחינוך רפואי. במסגרת זו התווה דרך חדשנית לקבלת סטודנטים לרפואה: שיטה השוקלת לא רק הישגים אקדמיים, אלא גם את אישיות המועמד, מתוך תפיסה והבנה שרופא חייב להיות אדם ערכי. הוא עמד בראש ועדת הקבלה שנים רבות וקלט דורות של סטודנטים. גליק היה הראשון שהנהיג את שיעורי התקשורת בין רופא לחולה, לסטודנטים לרפואה, החל משנת הלימודים הראשונה. תרומתו המשמעותית זו הביאה לזכייתו בפרסים שונים על מפעל חיים.
בשנים 1986–1990 גליק כיהן גם כראש שירותי הבריאות של שירותי בריאות כללית בנגב, ובהמשך כיהן כנציב קבילות הציבור במשרד הבריאות ועורך ראשי של כתב העת "אתיקה רפואית יהודית" (Jewish Medial Ethics and Halacha).
כניסתו לתחום הרפואה
גליק חיפש להתמחות בתחום שיכלול בתוכו כמה שיותר נושאים שונים. לפיכך בחר להתמקד בסוכרת, דרכה למד על נפרולוגיה, קרדיולוגיה ואנדוקרינולוגיה. במשך כשנה, עבד יחד עם דר' מרטין גולדנר מבית החולים היהודי למחלות כרוניות. בתום השנה פנה גליק אל דר' יאלו ודר' ברסון, על מנת להצטרף כחבר במעבדת המחקר שלהם. בין השנים 1963–1964, חקר ופרסם מספר מאמרים העוסקים בהורמון הגדילה. לאחר מכן, ב-1965 החל לחקור גם את האינסולין. משם המשיך וחקר גם את נושאי השינה, השעון הביולוגי, השמנה ועוד.
אודות מחקריו
כאמור, אחד מהתחומים בהם עסק גליק הוא אנדוקרינולוגיה. המערכת האנדוקרינית היא מערכת ההפרשה הפנימית בגוף האדם, המורכבת מבלוטות המייצרות ומפרישות הורמונים אל מחזור הדם. ההורמונים מופרשים בכמויות מזעריות ובזמנים מסוימים, כפי שהתברר במחקרים שנערכו במעבדה בה עבד גליק. כלומר, התוצאות הצביעו על כך שיש עלייה בכמות ההורמנים המופרשים בזמן שינה.
בתקופה זו, ההורמון העיקרי שחקר היה הורמון הגדילה, אך בשלב מסוים גליק החל לחקור את הורמון "וזופרסין". הורמון זה המורכב מ-9 חומצות אמינו המכונה גם הורמון נוגד השתנה, מופרש על ידי בלוטת יותרת המוח ופועל לוויסות הפרשת השתן. גליק פיתח שיטת בדיקה ביוכימית, המודדת את ריכוז ההורמון וזופרסין בדם. למעשה, הוא פיתח את הבדיקה הרגישה והיעילה ביותר מסוגה. בעקבות זאת, כאשר עבר לישראל, הצטוות לאחד מחוקרי השינה הגדולים בעולם, ויחד הם בדקו את שיעור הפרשת הווזופרסין בדם בזמן השינה.
גליק נשוי ואב לשישה. אחד מילדיו הוא יהודה גליק, חבר הכנסת ה-20.
סיטנה
סיטנה או לטאת מניפת-גרון (שם מדעי: Sitana) הוא סוג של לטאות ממשפחת החרדוניים השוכנים בתת-היבשת ההודית, בין השאר בנפאל, פקיסטן, הודו וסרי לנקה באזורים חמים ואף במדבריות.
מאפיינים
בני סוג זה קטנים יחסית לחרדונים, באורך 37–47 מ"מ בזכרים ו-36–52 מ"מ בנקבות. הם בעלי דו-צורתיות זוויגית ולזכרים ישנו צווארון-מפרש הבולט מתחת לכיס הגרון, בדומה לדרקון מצליף או למיני האנוליס. המפרש בעל גוון אדום-כחול ומעט שחור והוא משמש למטרות חיזור ומשיכת נקבות, אך גם להתרעת יריבים. אם הדבר לא עוזר החרדונים ייאבקו בלסתותיהם אחד עם השני, תוך זינוקים אקרובטיים עד שאחד יובס ויברח. הם יכולים לכנס את הצווארון אם טורפים מתקרבים אליהם.
החרדונים הם שוכני קרקע בעיקרם אך יטפסו כדי לתצפת על הסביבה. מזונם העיקרי הוא חרקים ויצורי קרקע קטנים.
מינים
חלק מהמינים בסוג זה עברו לסוג אחר - חרדון סארדה (Sarada).
הלנה, נסיכת נסאו
הלנה, נסיכת נסאו (גרמנית: Helene von Nassau, 18 באוגוסט 1831 - 28 באוקטובר 1888), הייתה אשתו של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט.
ביוגרפיה
הלנה נולדה בביטריך ב-18 באוגוסט 1831, לוילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו.
ב-26 בספטמבר 1853 התחתנה הלנה עם גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים. ב-28 באוקטובר 1888 מתה הלנה בביתה בפירמונט, והיא בת 57 שנים.
משפחתה
ב-26 בספטמבר 1853 התחתנה הלנה עם גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
You Can’t Always Get What You Want
השיר You Can’t Always Get What You Want ראה אור באלבומם של הרולינג סטונס Let It Bleed משנת 1969.
השיר נכתב על ידי מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס, והגיע למקום ה-100 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים בשנת 2004. בשנה לאחר מכן כבר ירד מקום.
הקלטות
השיר היה הראשון שהוקלט לאלבום הנ"ל והופץ בשתי גרסאות, סינגל של 4:51 דק' (אף על פי שמצוין על גבי העטיפה 05:00 דק') ושיר באורך 7:28 דק' בגרסת האלבום. השיר הוקלט ב-16 וב-17 בנובמבר 1968 באולפני סאונד אולימפיק בלונדון (אנ').
את השיר פותחת מקהלת באך לונדון (אנ') (רק בגרסת האלבום) אשר מדגישה לאורך כל הדרך את המוטו שלו. בפסנתר ובאורגן ניגן אל קופר ואילו רוקי דיז'ון (אנ') מנגן בכלי הקשה שונים.
בביקורתו על השיר אמר ריצ'י אונטרברגר מ- AllMusic: "אם אתה מאמץ את השקפתו של ג'ון לנון לפיה הרולינג סטונס העתיקו את החדשניות של הביטלס בתוך כמה חודשים, הרי שהשיר הוא המקביל להיי ג'וד. בתגובה אמר מיק ג’אגר בשנת 1969 "אהבתי את האופן שבו הביטלס ביצעו את היי ג'וד. התזמורת שם נועדה לא רק לתת כיסוי כללי לשיר - היה בזה משהו נוסף. אנו עשויים לעשות משהו כזה באלבום הבא שלנו".
השיר
השיר עוסק בנושאים מרכזיים של שנות השישים: אהבה, פוליטיקה, וסמים. כל בית בו מתאר את מהות האופטימיות הראשונית וההתפכחות שאחריה.
ג'ימי האטמייקר מאקסלסיור, מינסוטה, ארצות הברית, טען שהוא "מר ג'ימי" והוא זה שאמר את המשפט "לא תמיד אתה יכול להשיג את מה שאתה רוצה" לג'אגר במהלך מפגש מקרי בשנת 1964. פרשנות אחרת טוענת כי "מר ג'ימי" מתייחס למילר, שהיה מפיק הרולינג סטונס בין השנים 1968 ל-1973. גם מריאן פיית'פול טענה להשפעתה: "ברור שתרמתי גם לשיר זה, אני יודעת שהשתמשו בי כמוזה לשירי הסמים הקשוחים האלה. הייתי מודעת לכך שהשתמשו בי אך זה היה למטרה ראויה".
הפצת השיר
ביולי 1969 השיר יצא על גבי תקליטון כצד B של "Honky Tonk Women" אך השיר לא נכנס לרשימות כלשהן. בשנת 1973, חברת התקליטים לונדון רקורדס הפיצה אותו שוב ואז הגיע למקום 42 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום 34 במצעד 100 הסינגלים של Cashbox.
השיר הוא אחד מהפופולריים ביותר של הלהקה והופיע ב-8 אלבומי אוסף שלהם, 6 אלבומי הופעות חיות וב-9 סרטים של הופעות חיות. בהופעות של הרולינג סטונס השיר מבוצע כמעט בכל פעם ובהשתתפות הקהל שצועק תשובה לשאלה בשיר: מה הטעם שלך. השיר בוצע בהופעה חיה עם חברי מקהלת Voce קאמרית ומקהלת הנוער הלונדונית במופעי האיחוד של הסטונס ב-25 ו-29 בנובמבר 2012 בלונדון. אותו הליווי הופיע גם בגלסטונברי ובשתי הופעות בהייד פארק בשנת 2013.
Buy My Love
Buy My Love (בעברית: קנה את אהבתי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית וינטר גורדון, מתוך אלבום הבכורה שלה, With the Music I Die. השיר יצא לאור ב-22 באוגוסט 2011, על ידי חברת התקליטים ביט ביט רקורדס, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-18 במצעד הדאנס האוסטרלי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אקסוול, וינטר גורדון וניקול מורייה והופק על ידי אקסוול גם כן. השיר זכה להצלחה רבה בארצות הברית, תוך שהגיע למקום השני במצעד שירי הדאנס קלאב, ואף דורג במקום ה-48 במצעד סוף השנה של בילבורד שפורסם ב-2012.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה ממיליון אלף השמעות.
וידאו קליפ
הקליפ הועלה לראשונה לרשת ב-8 בספטמבר 2011. הוא מראה את גורדון בתקופת שנות ה-80 של המאה העשרים, כשהיא יוצאת לקניות עם החברה שלה.
רבי יהושע הגרסי
רבי יהושע הגרסי הוא תנא בן הדור הרביעי.
במקורות הוא מופיע בעיקר בתור משמשו של רבי עקיבא במהלך מאסרו בכלא הרומאי בעקבות לימוד תורה.
ליווי רבי עקיבא בבית הסוהר
בתלמוד הבבלי מסופר שבכל יום ויום היו מכניסים לרבי עקיבא מים במידה על ידי רבי יהושע הגרסי לתאו בכלא. יום אחד מצאו שומר בית האסורים, אמר לו: "היום מימך מרובים – שמא לחתור בית האסורים אתה צריך!", שפך חציים, ונתן לו חציים. כשבא רבי יהושע הגרסי אצל רבי עקיבא, התפלא רבו: "יהושע, אין אתה יודע שזקן אני וחיי תלויים בחייך?" – מדוע התעכבת לבוא עם המים? סח לו רבי יהושע כל אותו המאורע. אמר לו רבי עקיבא: "תן לי מים שאטול ידיי". תמה התלמיד: "לשתות – המים אינם מספיקים, ואתה רוצה לשופכם על נטילת ידיים?! ומה תשתה?!". ענה לו רבו: "מה אעשה שחייבים עליהם מיתה, מוטב אמות מיתת עצמי – ולא אעבור על דעת חבריי".
עוד מסופר במדרש שרבי עקיבא היה עומד ונדון לפני טורנוסרופוס והיה שם יהושע הגרסי עומד בתפלה עימו. ירד ענן והקיפן. אמר רבי יהושע: "דומה אני שלא ירד ענן והקיף אלא כדי שלא תשמע תפלתו של רבי!".
קבורת רבי עקיבא
במדרש מובא מעשה פלאי. בערב יום הכיפורים קיבל רבי יהושע הגרסי רשות מרבי עקיבא והלך לו לביתו. באותו לילה, בא אליו אליהו הנביא וגילה לו שרבי עקיבא מת. הלכו שניהם כל הלילה עד שהגיעו לבית האסורים ומצאוהו פתוח וכל השומרים ישנים. הוציאו השניים את גופת רבי עקיבא. רבי יהושע התפלא מדוע אליהו אוחז בגופה, והרי הוא כוהן ואסור להיטמא למתים! הסביר אליהו שאין טומאה לצדיקים.
השניים לקחו את גופת רבי עקיבא ל"אפריון של קיסר", "ירדו שלשה מדרגות ועלו שלשה מדרגות ומצאו מערה שהיה בה מטה וכיסא ומנורה, נתנוהו על המטה והיו יוצאין". נשא רבי יהושע את עניו וראה מטה אחרת נאה הימנה ולא הסכים לצאת מהמערה עד שאליהו יגלו לו למי היא מיועדת. ענה לו אליהו שהיא מיועדת לאשתו של טורנוספורוס הרשע, על כל הטובה שעשתה עם רבי עקיבא כשהיה חבוש בבית האסורים. ומסיים המדרש שכשיצאו מן המערה, נסתם פיהו והודו ושבחו למי שאמר והיה העולם. וכששבו, אמר אליהו לרבי יהושע הגרסי: "לך אמור לחכמים שילמדו לתלמידהם כי אין טומאה לצדיקים". המעשה הזה שולב במדרש "אלה אזכרה" על עשרת הרוגי מלכות בקשר למות רבי עקיבא.
מתורתו
בתלמוד הבבלי מסופר ששאל ביתוסי אחד את רבי יהושע הגרסי מדוע כותבים תפילין על גבי עור של נבלות וטרפות. השיב לו במשל משני בני אדם שנתחייבו הריגה למלכות, אחד הרגו מלך ואחד הרגו איספקליטור (-מוציא להורג) - איזה מהן משובח? הוי אומר: זה שהרגו מלך. הקשה השואל שאם כך, מדוע שלא יהיו מותרים באכילה. ענה לו רבי יהושע: "התורה אמרה: 'לא תאכלו כל נבלה' - ואת אמרת יאכלו?!". והבייתוס קיבל את דבריו.
שמו ומשפחתו
משמעות הכינוי "הגרסי" אינה ברורה, אפשר שנקרא כן על שם מקומו או על שם מקצועו, שהיה טוחן גריסים.
רבי יוסי מביא הלכה בשם אחי רבי יהושע הגרסי - נימוס או אונימיס.
Switch (שיר)
Switch (בעברית: החלף) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה בשיתוף הזמרת הברזילאית אניטה. השיר יצא לאור ב-19 במאי 2017, תחת חסותה של חברת התקליטים דאף ג'אם. בשונה מדרך פרסום העטיפה של "Mo Bounce", העלתה אזליה את העטיפה של "Switch" לאינסטגרם שלה במלואה, ללא חלקים או חתיכות אשר היה צריך להרכיב.
וידאו קליפ
לשיר צולם ווידאו קליפ, אך מכיוון שחברת התקליטים של אזליה הקשתה עליה בהוצאת האלבום, היא אסרה על אזליה לעלות את הקליפ לערוץ ה-Vevo שלה, ובעקבות זאת מעריציה העלו מספר פעמים את הקליפ בערוצים שונים ביוטיוב, וחברת ההקלטות של אזליה מחקה כל אחד מהם מסיבה של זכויות יוצרים.
בקליפ ניתן לראות את אזליה ואניטה כשהן מחליפות צבעים כשם השיר "החלף", כשהן שרות את הפזמון. הווידאו קליפ צולם במקום שנראה כמו יער, שם הם נראות כשהן אוחזות בתנינים מזכוכית, משתזפות על מזרנים, לבושות כמו יגוארים וכולי.
כיוון שאזליה לא העלתה את הווידאו קליפ המלא לערוצה, היא העלתה הופעה שצברה כמות רבה של צפיות, וחמישה רמיקסים שזכו גם כן להצלחה מתונה.
מיקומי שיא
השיר נכשל במצעדים, אך בכל זאת הצליח להיכנס אל המקום ה-13 במצעד שבולוניה.
דניאל רקנאטי
דניאל רקנאטי (25 באוקטובר 1921 – 9 בספטמבר 1984) היה בנקאי ואיש עסקים, בנם של מתילדה וליאון רקנאטי. כיהן כמנכ"ל בנק דיסקונט והיה ממקימי כלל ישראל וקבוצת אי די בי אחזקות. במשך למעלה מ-25 שנה, עמד בראש קבוצת בנק דיסקונט (הבנק שנוסד על ידי אביו, ליאון רקנאטי) ותרם רבות לפיתוחו ולקידומו. תרם רבות לכלכלת ישראל בקידום הבנקאות, בפיתוח התעשייה והטכנולוגיה ובטיפוח החינוך הגבוה בישראל.
רקנאטי נולד בסלוניקי ועלה עם משפחתו ארצה בשנת 1935. היה אחיהם של זכריה הארי רקנאטי (1918), רפאל רקנאטי (1924) ויעקב ז'ק רקנאטי (1927), בעלה של מטילדה (לבית קרסו), אביהם של ליאון רקנאטי (1948) ויודי יובל רקנאטי (1951).
מנכ"ל בנק דיסקונט
באוקטובר 1945 נפטר במפתיע אביו ליאון רקנאטי, מייסד בנק דיסקונט ומנהלו. רקנאטי, שהיה באותם ימים חייל בצבא הבריטי, נקרא לשוב ארצה וחבר לאחיו הארי לניהול הבנק. באמצע שנות ה-50 מונה דניאל רקנאטי לתפקיד מנכ"ל הבנק.
בתקופת כהונתו התפתח הבנק באופן מרשים. ההחלטה, אולי המכריעה ביותר שקיבל ואשר העלתה את בנק דיסקונט אל רשימת שלושת הבנקים הגדולים במדינה, הייתה בנושא הסינוף הבנקאי. עד הקמת המדינה ובמרוצת שנותיה הראשונות, היו מעט בנקים שהייתה להם רשת סניפים או שהעניקו שירותים בנקאיים ללקוחותיהם בשעות אחה"צ. החלטתו לפרוס רשת של סניפים בכל רחבי הארץ, הקפיצה את בנק דיסקונט משורת הבנקים הקטנים אל מיקומו כבנק השני בגודלו תוך תקופה קצרה.
במרוצת כהונתו הגה את רעיון הפת"ח - פיקדונות תושבי חוץ בתנאים אטרקטיביים, נושאי ריבית ופטורים ממס.
בנוסף על כך, רקנאטי העלה את הרעיון לאפשר ליהודי העולם להפקיד את כספם בבנקים ישראליים כמקלט בטוח, דבר אשר יגדיל את יתרות מטבע החוץ של המדינה ויהווה לימים את אחד המקורות הפיננסיים העיקריים של מדינת ישראל בתחום מטבע החוץ.
דניאל רקנאטי היה גם אחד החלוצים בזיהוי הפוטנציאל הגלום בעבודה ממוחשבת בעולם הבנקאות והפך את בנק דיסקונט לראשון הבנקים בישראל שהטמיעו כלי עבודה זה ולהפיכתו לבלתי נפרד בניהול הבנק, על כך גם זכה בפרס קפלן בשנת 1964.
דיסקונט השקעות
ההשקעות נעשו בשנות ה-50 ורוכזו תחת ניהולו של דן טולקובסקי וד"ר אוגוסטו לוי באמצעות חברת דיסקונט השקעות (דסק"ש), שהייתה החברה הראשונה לגייס הון בבורסה בת"א.
היו שני מניעים עיקריים להיותו מעורב בהשקעות בישראל – האחד היה הרצון לעזור ולסייע בפיתוח משק מודרני וכמענה לפניות שהופנו אליו משרים כלכליים בממשלות ישראל, במיוחד פנחס ספיר, שראו בשיתוף הבנקים בהשקעות מנוף לפיתוח התעשייה בישראל. דסק"ש הייתה חלוצה בהשקעות בתעשיית האלקטרוניקה, שעשתה באותה עת את צעדיה הראשונים בשנות ה-60, ביניהן: חברות אלרון, אלביט, אלסינט וסאיטקס.
כלל ישראל
בשנת 1964 היה דניאל רקנאטי בין יוזמי הקמת "כלל ישראל" בשותפות עם 2 הבנקים הגדולים בארץ ומשקיעים דרום אמריקאים ופנחס ספיר, בנו גיטר ואהרון דברת. כמעט ולא היה פרויקט גדול בישראל שלא נתמך על ידי קבוצת כלל והוקמו במסגרתו החברות כלל ביטוח, כלל תעשיות, כלל סחר וכלל תיירות.
הקמת IDB - בשנת 1970 הוקמה IDB כחברת החזקות עם שתי זרועות: חברות השקעה ובנקאות. תפיסת העולם של דניאל רקנאטי והתנהלותו הבנקאית הייתה שאסור לבנקאי להשקיע כספי ציבור בעסקים לא-בנקאיים. הוא הגביל את מידת החשיפה הכספית של הבנק כלפי המפעלים שעמם היו קשרים עסקיים. המחשבה הייתה שאין זה ראוי ונכון שמפעל יסתמך על בנק אחד כספק הון עיקרי שלו ושלבנק תהיה אחריות בלעדית לספק אשראי למפעל מבחינת ניהול הסיכונים שלו.
פעילות ציבורית ופילנתרופיה
מסורת הפילנתרופיה רבת השנים, החלה בימי אביו ליאון רקנאטי בסלוניקי והמשיכה עם עליית המשפחה לישראל בשנת 1935. דניאל רקנאטי ואחיו המשיכו ואף הגבירו את הקו שהתווה אביהם בתחום הנתינה לציבור בין היתר, באמצעות פעילויות המכוונות להגשמת יעדים ציוניים מרכזיים כמו סיוע בקליטת עליה וייזום פרויקטים כלכליים והן במימון ארגונים חברתיים בתחומי החינוך, התרבות, והבריאות.
בתקופת כהונתו של דניאל רקנאטי כמנכ"ל בנק דיסקונט, יוסדה קרן תאגידית שייעודה היה להיענות לפניות של אנשים שבאו מחוץ לבנק, לקבלת סיוע כספי. לצד אותה קרן, ייסד בשנות ה-60 את "קרן יהל" (יהודה ליאון רקנאטי) לשמש מסגרת לתרומות המשפחתיות לטובת הכלל, עם דגש על חינוך, בריאות ותרבות. בתקופת כהונתו כמנכ"ל הבנק ובמיוחד משנות ה-60 ואילך, גדל היקף הפילנתרופיה הפרטית של המשפחה במידה ניכרת, כאשר מרבית דמי הניהול ששולמו למשפחה בעבור ניהול הבנק, נתרמו באמצעות קרן יהל.
רקנאטי היה ממקימי בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ת"א בשנת 1964, במטרה לחנך מנהלים בארץ, לצייד אותם בכלים תאורטיים ומקצועיים ולשלבם לאחר מכן בתעשיות המתפתחות במדינת ישראל. אפשרות שהייתה קיימת באותה עת רק בבתי ספר למנע"ס בארצות הברית.
מתוך רצון להנציח את זכרו של אביו ליאון רקנאטי, שהיה נשיאה של קהילת סלוניקי שביוון ומאישיה הבולטים, הקים לצד מנהיגות עולי יוון בשנת 1956 את בית האבות "ליאון רקנאטי" בפ"ת.
דניאל רקנאטי תרם לשורה של מוסדות וקידם פעילויות רבות ובהן הקמת בית הכנסת "היכל יהודה" בת"א, הקמת בית הספר למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בשיתוף קופ"ח כללית, השתתף בהקמת מוזיאון ישראל בי-ם ומוזיאון ת"א, בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית וארגון אלו"ט.
שדה התעופה הבין-לאומי חלב
שדה התעופה הבינלאומי חלב (בערבית: مطار حلب الدولي) (קוד יאט"א: ALP, קוד OSAP: ICAO) הוא שדה תעופה בינלאומי בחלב, סוריה. הוא משמש גם כשדה תעופה משני של חיל האוויר הסורי.
היסטוריה
שדה התעופה החל לפעול בתחילת המאה ה-20. הוא התפתח וגדל עד 1999, אז נחנך הטרמינל החדש.
בדצמבר 2012 נסגר שדה התעופה לטיסות אזרחיות, ובמהלך ינואר 2013 הוא היה סגור גם לטיסות צבאיות, בשל מלחמת האזרחים בסוריה. לאחר שהצבא הסורי התקדם לכיוון העיר, נפתח השדה מחדש באופן זמני לטיסות צבאיות ב-22 בינואר 2014, ולאחר כשנה גם לטיסות אזרחיות. בעקבות השתלטות הממשלה על מזרח העיר, יצאה טיסת ניסוי משדה התעופה ב-6 בינואר 2017, לראשונה מזה 4 שנים, לפני פתיחה מלאה של שדה התעופה.
בחודש ספטמבר 2022 הותקף נמל התעופה פעמיים, בשתי תקיפות המיוחסות לחיל האוויר הישראלי. התקיפות גרמו לנזק לנמל התעופה ואף השביתו אותו.
פעילות
בשדה התעופה יש טרמינל מודרני, אשר משולבת בו אדריכלות אסלאמית מודרנית. השטח הכולל הוא 38,000 מטרים רבועים, הפרוסים על פני ארבע קומות. קיבולת שדה התעופה היא 1.7 מיליון נוסעים בשנה.
חברות תעופה ויעדים
את שדה התעופה משרתת רק חברת התעופה סיריאן איירליינס, והיעדים הם שדה התעופה הבינלאומי של דמשק, ושדה התעופה ונוקובו במוסקבה.
טורף מקוון
טורפים מקוונים הם אנשים המבצעים התעללות מינית בילדים דרך רשת האינטרנט או לפחות מתחילים שם ולאחר מכן עוברים לפגוע בהם מחוץ לעולם המקוון.
הסבר
פשעים המתרחשים באינטרנט נגד קטינים כרוכים בהונאה ומתחילים במבוגרים המתקשרים עם ילדים דרך האינטרנט במטרה לכפות עליהם פעילות מינית בלתי חוקית. לפעמים ההתעללות המינית מתרחשת פנים אל פנים.
לחדרי שיחה, אפליקציות מסרים מיידיים, פורומים מקוונים, רשתות חברתיות, טלפונים סלולריים, ואפילו משחקי רשת, לכולם יש בעיות עם טורפים מקוונים, כיוון שאזורים מקוונים אלה מושכים אליהם טורפים שיוצרים קשר עם קורבנות מבלי למשוך תשומת לב. בנוסף לכך, אין מספיק נתונים מהימנים בנוגע למספר הקטינים אשר חולקים מידע אישי באינטרנט עקב חוקי פרטיות הנוגעים לילדים. כמו כן, האנונימיות של שיחות מקוונות מובילה להפחתת העכבות של קטינים, מה שגורם להם להרגיש יותר בנוח לעסוק בהתנהגויות מסוכנות, מה שמאפשר לטורפים להשתמש במניפולציות שונות כדי להכניס את קורבנותיהם למצבים שבהם הם ייענו לדרישותיהם המיניות. מניפולציה ראשונית כרוכה לרוב בהכנסת הקטינים לפעילות מינית, הצגת פורנוגרפיה בפניהם, ובקשה מהם שיישלחו תמונות מיניות בוטות.
קייסי פראת'ר
קייס פראת'ר (באנגלית: Casey Prather; נולד ב-29 במאי 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע והסמול פורוורד בהפועל אילת.
קריירת תיכונים ומכללות
בעונתו האחורנה בתיכון, פראת'ר היה במועמדים הסופיים לשחקן העונה בטנסי לאחר שהעמיד ממוצעים של 29 נקודות, 13 ריבאונדים, 5 חסימות, 5 חטיפות -3 אסיסטים למשחק. הוא סיים את ארבע השנים שלו בתיכון עם למעלה מ-2,000 נקודות. הוא נבחר לחמישיית העונה ולשחקן המצטיין של הקבוצה בכל ארבע העונות בנורת'סייד. בנוסף, נבחר לחמישיית המחוז בעונתו השנייה, השלישית והאחרונה. הוא נבחר גם לשחקן המצטיין של כל המערב בעונות ו-.
פראתר שיחק ארבע עונות באוניברסיטת פלורידה. במהלך שלוש העונות הראשונות שלו, תופקד פראת'ר בעיקר כשחקן השישי ועלה מהספסל. בעונתו השלישית, שיחק פראת'ר ב-29 משחקים בהם פתח פעמיים, וקלע 6.2 נקודות למשחק. הוא קלע פעמיים את השיא העונתי שלו של 12 נקודות.
בעונתו האחרונה, פראת'ר רשם את עליית המדרגה שלו כשהפך לסוקרר הדומיננטי במכללה ויותר מהכפיל את הממוצעים שלו. בתום העונה נבחר לחמישייה הראשונה של העונה. הוא הפך לשחקן השלישי במכללה תחת המאמן בילי דונובן שרשם שלושה משחקים של 27 נקודות בעונה אחת, והצטרף לניק קלאת'ס וטדי דופאי. פראת'ר הצליח לקלוע בשישה משחקים לפחות 20 נקודות, כולל משחק עם 28 נקודות במחזור הפתיחה מול אוניברסיטת פלורידה הצפונית. השתפרותו של פראת'ר, הייתה גורם מפתח להפיכת פלורידה לאחת הקבוצות המובילות בליגה. בפעם הרביעית ברציפות, מכללתו של פראת'ר הגיעה לגמר האזורי, שם הביסה את אוניברסיטת דייטון והעפילה לפיינל פור. בחצי הגמר הארצי הובסו על ידי אוניברסיטת קונטיקט ומכללתו של פראת'ר לא הצליחה להגיע למשחק האליפות, אף על פי שהוא קלע 15 נקודות. ב-37 משחקים פתח פראת'ר 35 פעמים במכללה והעמיד ממוצעים של 13.8 נקודות, 5.0 ריבאונדים, 1.6 אסיסטים ו-1.0 חטיפות למשחק.
קריירה מקצועית
בשנת 2014, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, החל לשחק פראת'ר באטלנטה הוקס במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA. בחמישה משחקים העמיד ממוצעים של 5.2 נקודות ו-2.2 ריבאונדים בממוצע ב-20.3 דקות למשחק. ב-26 בספטמבר חתם פראת'ר בפיניקס סאנס, אך הוא שוחרר ב-14 באוקטובר לאחר שהופיע במשחק קדם עונה אחד. בנובמבר חתם פראת'ר בבאקרספילד ג'אם מליגת הפיתוח של ה-NBA. בינואר עזר לג'אם לזכות בגביע פתיחת העונה, כשקלע 16 נקודות בגמר מול גרנד ראפידס דרייב. ב-22 במרץ, הוא קלע שיא עונתי של 30 נקודות בניצחון 113–124 על ריו גראנדה ואלי וייפרס. בגמר העונה הסדירה ב-4 באפריל, קלע פראת'ר 25 נקודות בהפסד 99–113 לסנטה קרוז ווריורס. הג'אם סיימו את העונה עם מאזן 16–34 והעפילו לפלייאוף. בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הג'אם התמודד מול אוסטין ספרס, והפסידו בשלושה משחקים. פראת'ר עשה את מירב המאמצים שלו בסדרה כשבמשחק השני קלע 21 נקודות. ב-49 משחקים בג'אם, הוא העמיד ממוצעים של 12.0 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק.
לאחר ששיחק בקבוצה של ליגת הפיתוח במהלך ליגת הקיץ בשנת 2015, פראת'ר קיבל המלצות מחברו לשעבר למכללה, סקוטי וילבקין, לעבור לשחק באוסטרליה.
ב-25 ביולי 2015, חתם פראת'ר לעונה בפרת' ויילדקטס. הוא החמיץ את שלושת המשחקים הראשונים של העונה בגלל פציעה בברך. ב-22 בנובמבר, הוא קלע שיא עונתי של 26 נקודות וקלע את סל הניצחון 1.5 שניות לסיום כדי להוביל את קבוצתו לניצחון 90–91 על קיינרס טאיפנס. בנוסף הוריד פראת'ר 8 ריבאונדים ומסר 5 אסיסטים במשחק, שניהם שיאי עונה. ב-19 בדצמבר, החמיץ את משחקו הרביעי בעונה עקב פציעה בקרסול. ב-15 בינואר 2016, שידרג את השיא העונתי שלו ל-27 נקודות בניצחון 68–95 על סידני קינגס, ועזר לקבוצה לעצור רצף של שלושה הפסדים. בין ה-25 בינואר ל-10 בפברואר, פראת'ר החמיץ שלושה מתוך ארבעה משחקים בגלל לחץ על שריר הירך. הוא חזר ב-14 בפברואר, לגמר העונה הסדירה מול אדלייד 36', ורשם 15 נקודות ו-6 ריבאונדים בניצחון 84–100. הוא המשיך והוביל את הקבוצה לניצחון 1–2 בחצי הגמר על אילוואררה הוקס, כשקלע 15 נקודות במשחק 3. בסדרת הגמר של הליגה, עזר פראת'ר לויילדקטס לנצח את ניו זילנד ברייקרס 1–2 בסדרה וזכה באליפות, כשקלע 19 נקודות בניצחון 52–75 במשחק השלישי בסדרה. הוא הופיע ב-27 מתוך 34 משחקי הקבוצה באותה עונה, כשהוא מעמיד ממוצעים של 16.3 נקודות, 4.5 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק. לאחר מכן הוא נבחר לשחקן המצטיין של הקבוצה באותה עונה.
לאחר עונת, התחייב פראת'ר לחזור לויילדקסט לעונה נוספת. עם זאת, ביוני הוא הודיע לקבוצה כי הוא יבדוק את האפשרויות שלו בליגת ה-NBA. לאחר מכן הצטרף פראת'ר לדאלאס מאבריקס לליגת הקיץ באורלנדו 2016, שם קלע 11.6 נקודות, 4.2 ריבאונדים, 1.2 אסיסטים ו-1.6 חטיפות בחמישה משחקים. ב-18 ביולי הוא שינה את דעתו וחתם לעונה נוספת בפרת' ויילדקטס.
במשחק השלישי של הקבוצה באותה עונה, ב-14 באוקטובר, קלע פראת'ר 29 נקודות בניצחון 73–75 על ניו זילנד ברייקרס. ב-9 בדצמבר הוא קלע שיא קריירה של 39 נקודות בניצחון 89–92 על מלבורן יונייטד. ב-16 בינואר, הוא החמיץ משחק לאחר שירד בכאבים לאחר הפסד קבוצתו מול אדלייד 36' יומיים קודם לכן. ב-10 בפברואר, קלע פראת'ר 29 נקודות בניצחון 74–101 על סידני קינגס. יומיים לאחר מכן, הוא רשם 26 נקודות ושיא קריירה של 11 אסיסטים בניצחון 94–96 על מלבורן יונייטד. הוא עזר לקבוצה לסיים את העונה הסדירה במקום השלישי עם מאזן 13–15. בסדרת חצי הגמר מול קיינרס טאיפנס, פראת'ר קלע 22 נקודות במשחק הראשון ו-24 נקודות במשחק השני כדי להוביל את קבוצתו לסיבוב הבא עם סוויפ 0–2. בסדרת הגמר, קלע פראת'ר 22 נקודות במשחק 1, 18 נקודות במשחק 2 ו-17 נקודות במשחק 3, ובכך הוביל את הקבוצה לאליפות השנייה ברציפות, כשהביסו בסדרה 0–3 את אילוואררה הוקס.
פראת'ר נבחר לחמישייה הראשונה של העונה וסיים שני בהצבעות לשחקן המצטיין של העונה עם 107 קולות, כשמי שזכה הוא ג'רום רנדל מאדלייד 36' עם 147 קולות. פראת'ר נבחר לשחקן המצטיין של הקבוצה בעונה, ובכך הפך לשחקן הראשון בקבוצה מזה תקופה ארוכה שזכה בתואר שנתיים ברציפות ולראשון שזכה בשתי עונות אליפות. הוא גם הפך לשחקן השמיני בקבוצה שזכה לפחות פעמיים בתואר, השחקן הראשון בהיסטוריה שזוכה פעמיים בתואר בשתי העונות הראשונות שלו בליגה והשחקן השני שזכה בשתי העונות הראשונות שלו במועדון אחרי ג'יימס קרופורד ב-1987 ו-1988. פראתר שיחק ב-31 מתוך 33 המשחקים של הקבוצה באותה עונה, והעמיד ממוצעים של 19.5 נקודות, 4.6 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק.
באפריל 2017, חתם פראת'ר עד תום העונה ברטיופארם אולם מהליגה הגרמנית. הוא עזר לקבוצה להגיע עד לחצי גמר הליגה. ב-13 משחקים הוא העמיד ממוצעים של 8.5 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק.