cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הערצת חכמי הקדם (לאונרדו דה וינצ'י)
תיאור התמונה
בירכתי התמונה משמאל הריסותיו של מבנה פגני, שבנאים משפצים אותו. קיימות הערכות שהמבנה מייצג את בזיליקת קונסטנטינוס בפורום הרומאי. בירכתיים מימין מוצג קרב בין פרשים על רקע נוף טרשי. קיימת פרשנות כי החלק האחורי מייצג את העולם הפגאני שהנצרות, שתחילתה מתוארת בחלק הקדמי, דחקה את מקומו.
המתבונן בציורו של ליפי יכול להיווכח בדמיון הרב בין שני הציורים, בעיקר בחלקם הקדמי.
מחקרים חדשים
ב-2002 מינתה גלריה אופיצי את המומחה לטכניקה אמנותית מאוריציו סרקיני להערכת מצב היצירה, לצורך בחינת היתכנות לשיקום. נעשו צילומים בטכניקות תת-אדום, על-סגול ורדיוגרפיה. מסקנתו העיקרית של החוקר מניתוח ממצאיו הייתה שלאונרדו אמנם רשם את הרישומים המקדימים, אך שכבת הצבע נעשתה על ידי אמן אחר.
אליסון שוורץ
אליסון יאנג שוורץ (באנגלית: Allyson Young Schwartz; נולדה ב-3 באוקטובר 1948) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית. כיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית כשהיא מייצגת את המחוז ה-13 של פנסילבניה בשנים 2005–2015.
אליסון תומכת בישראל, שתפיסת עולמה זו עוצבה בשל סיפור השואה של אמה, רנה פרל, ניצולת השואה.
היא היהודיה הנבחרת הראשונה מפנסילבניה בקונגרס והנציגה האישה היחידה מפנסילבניה במושב הקונגרס ה-110. היא חברה בקואליציה הדמוקרטית החדשה, קבוצה של חברי קונגרס משני בתי המחוקקים הטוענים למתינות במפלגתם כולל בנושא הכלכלי של קידום עסקים.
משפחה
נולדה בקווינס, בעיר ניו יורק, אחת מארבעה ילדים.
קיבלה תואר ראשון בסוציולוגיה מסימונס קולג' שבמסצ'וסטס ב-1970 ותואר שני בעבודה סוציאלית ממכללת ברין מאר, פנסילבניה ב-1972. משנת 1975 ועד 1988, שוורץ הייתה מנהלת כללית של מרכז אליזבט בלאקוול, מרכז טיפול רפואי לנשים בפילדלפיה. מ-1988 עד 1990 סגנית בפועל של הממונה על מחלקת שרותי אנוש, כמינוי של ראש העיר לשעבר, ויסון גוד.
רקע אישי
היא תומכת של הארגון ללא מטרת רווח GI-Net. אמה של אליסון היא ניצולת שואה, וכדבריה היוותה לה יחד עם אביה, יוצא מלחמת קוריאה את מקור המחויבות לשירות הציבורי. היא חזרה ואמרה פעמים רבות כי היותה בת לניצולת שואה עיצבה את התמיכה שלה במדינת ישראל. משנבחרה לכהונתה הראשונה לקונגרס, הנאום הראשון שלה במליאה הוקדש לאמה, רנה פרל, בהצעת חוק שמצדיעה למדינות וארגונים על ציון יום השנה ה-60 לשחרור אושוויץ. היא סיפרה כיצד אמה ברחה ממולדתה ונכפה עליה להתחיל בחיים חדשים בגיל 14 מכשעזבה את אוסטרליה לבדה, שהתה בהולנד ואנגליה לפני הגעתה לפילדלפיה בגיל 16 ב-1941. היא חששה, כמו רבים אחרים, לספר את סיפורה ובתקווה כי בהשכחת הזוועות היא תוכל להתקדם הלאה, אך בסופו של דבר, כמו רבים, לא יכלה להסתיר את הכרת התודה למה שהוענק לה באמריקה על רקע עברה.
נשואה לד"ר דייוויד שוורץ, קרדיולוג, מתגוררת ברובע ג'קינגטאוון במחוז מונטגומרי שבפנסילבניה, יש לה שני בנים.
קריירה מוקדמת
ב-1990, שוורץ נבחרה לסנאט המדינתי של פנסילבניה, כשהיא מייצגת מחוז המורכב מצפון-מערב וצפון-מזרח פילדלפיה. היא נבחרה מחדש ב-1994, 1998 ו-2002. המחוז הורחב לתוך מחוז מונטגומרי בחקיקת התיחום מחדש של שנת 1991 ושוורץ עברה להתגורר בבג'קינטאוון שבמחוז מונטוגמרי בתחילת שנת 2004, היכן שהיא עדיין מתגוררת. במהלך ארבעת כהונתיה במשרה ברמה מדינתית, שוורץ נודעה כמובילה בתחום של משפחות עובדות. היא כיהנה כיושבת הראש הדמוקרטית בוועדת החינוך בסנאט של פנסילבניה מ-1995 ועד 2004. היא נועדה שם כחסידה קולנית של מערכת החינוך הציבורית מול מערכת החינוך הפרטית והובילה שם גם את המאמץ ליצירת מערכת ביטוח בריאות לילדים (CHIP), כאשר באמריקה יש קשיים רבים עם מערכת ביטוח הבריאות שכולה פרטית והרבה אזרחים אינם מבוטחים על בריאותם ואינם מסוגלים לממן ללכת לרופא. התוכנית שלה הייתה תוכנית חלוצית ונהייתה למודל לאומי כיצד ליצור תוכנית לכיסויי בריאותי לילדים כמו כן, היא אותתה על תמיכה בחוקים נגד אפליה הכוללים גם איסור על אפליה על רקע נטייה מינית.
בשנת 2000, היא התמודדה בפריימריס הדמוקרטיים על המושב בסנאט הארצי של הסנאטור הטרי ריק סנטורום. היא סיימה במקום השני אחרי חבר הקונגרס מאזור פיטסבורג שבפנסילבניה, אך עם תוצאות מרשימות.
הבחירות לקונגרס
בשנת 2003 חבר הקונגרס ג'ו הופל שייצג את המחוז ה-13 של פנסילבניה החליט שלא לרוץ לכהונה רביעית ב-2004, כשהוא מעדיף במקום לרוץ, למה שהיה בסופו של דבר כישלון, כנגד הסנאטור היהודי הרפובליקני ארלן ספקטר. שוורץ התכוונה במקור לרוץ למשרת החשב הכללי של פנסילבניה, אבל שינתה את תוכניותיה אחרי ההודעה הרשמית של הופל. היא ניצחה בקושי בפריימריס את ג'ו טורסלה, סגן ראש העיר לשעבר של פילדלפיה ומנהל המוזיאון ההיסטורי, "מרכז החוקה". בבחירות הכלליות, היא הביסה את הרפובליקנית, מליסה בראון בהפרש של 56%-41%, הפרש הניצחון הגדול ביותר מזה עשורים במחוז ה-13 של פנסילבניה, שהיה נחשב פעם כבסיס החזק ביותר של רפובליקניות מתונה אשר מזה זמן השתלטה על הפרברים של פילדלפיה.
בשנת 2006, שוורץ שמרה על מקומה במושב בית הנבחרים כשהיא מביסה בבחירות הכלליות את לראג' בהאקטה, שהתפרסם בעיקר בעקבות הופעתו בעונה השנייה של תוכנית הריאליטי המתמחה.
רקורד במליאה
ב-10 בינואר 2005, שוורץ מונתה לוועדת בית הנבחרים לתחבורה ותשתיות. ב-14 בפברואר 2005, היא מונתה לוועדת התקציב. היא קיבלה הרבה קרדיט על שהצליחה להשיג 52.5 מיליון דולר במימון פדרלי ארצי לתשתיות בעדיפות מקומית כחלק מחוק זיכויי התחבורה של שנת 2005. במושב הקונגרס ה-110, היא מונתה כחברה בוועדת הדרכים והאמצעים במקום הוועדה לתחבורה ותשתיות.
הרקורד של חברת בית הנבחרים היחסית חדשה מצביע על כיוון שמאלני-ליברלי בנושאי פנים. היא הצביעה נגד חוק למניעת הפלה, נגד חוק התומך במלחמת עיראק ללא תאריך יעד לנסיגה, נגד הרחבת תוכנית הנשיא בוש לקיצוץ במיסים, נגד חוק המקצץ ומשנה משמעותית תוכניות ממשלתיות למימון סעד, דמי מזונות והלוואות סטודנטים, נגד חוק שחותר לשבור את תופעת ההגירה הלא חוקית ולהדק את ביטחון גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו ממנו צומחת התופעה ואינו כולל את התוכנית הקרויה "הדרך לאזרחות" עבור מהגרים בלתי חוקיים שכבר קיימים, בעד חוק שיכפה על הממשלה לפצות בעלי רכוש אם תוכניות פיתוח סוכלו בניסיון להגן על זנים בסכנת הכחדה ונותנים למינויים פוליטיים יותר כוח להחליט לגבי אלו זנים ואזורים יהיו כפופים להתערבות ממשלתית במטרה להגן על הצומח וחיות הבר, נגד הקלות במס ותמריצים, במה שתומכי החוק הגדירו כדירבון חברות הגז והנפט לספק דרכים יצירתיות להפחית את התלות של אמריקה בנפט מבחוץ, משאבי שימור והפחתת זיהום הסביבה שהם בעצמם יוצרים, נגד מיסוד אזור סחר חופשי בין ארצות הברית, קוסטה ריקה, אל סלוודור, גואטמלה, הונדורס וניקרגואה; כולל נגד הסכם נפרד עם הרפובליקה הדומיניקנית, נגד חוק ביזוי הדגל, האוסר על שריפת הדגל האמריקאי כביטויי פוליטי בהפגנות וכדומה, שהאיסור עליו נחשב כהפרה של זכויות האזרח, בעד ביטול ההגבלות על מימון פדרלי למחקר בתא גזע עוברי, נושא חם אצל השמרנים הדתיים שמתנגדים להפלות עקב אמונה דתית כי החיים קדושים על פי הדת ואין לקטוע אותם בהפלה או במחקרים בתאים עובריים, נגד החוק שנותן סמכות שיפוטית על חייה של פגועת המוח, טרי שייבו, פרשה שהסעירה את אמריקה במריבה משפחתית האם להאריך את חייה או לא ואשר השמרנים הדתיים גם כן התנגדו להתערבות בקדושת החיים, נגד כינון מספר שינויים בכללי האתיקה שמפקחים על התנהלותם של חברי הקונגרס ונגד תיקון לחוקת ארצות הברית האוסר על נישואים חד-מיניים.
בנושאי מלחמת עיראק והמלחמה העולמית בטרור, מצד אחד, היא הצביעה נגד חוק השיפוט הצבאי, לשפוט את שבויי המלחמה, כולל הטרוריסטים במשפט צבאי ולא משפט אזרחי. אולם, היא תמכה בחוק תוספת הקצאה למשרדי ממשלה שונים עבור המלחמה בטרור, אך גם כולל, סיוע באסון הוריקן קתרינה ומתן לוח זמנים להערכות מחדש של צבא ארצות הברית מעיראק. היא הצביעה בעד חוק שדורש ממזכיר ההגנה של ארצות הברית להתחיל בהפחתת מספר כוחות ארצות הברית בעיראק ולהביא לידי נוכחות מוגבלת עד 1 באפריל 2008, בעד הגבלת חוזים ביטחוניים ללא מכרז, נגד לאפשר ציתות לאזרחים אמריקנים ללא צו בית משפט, נגד הפיכת חוק רישיון הנהיגה שיעכב טרוריסטים ונגד ההכרזה של מלחמת כעיראק כחלק מהמלחמה בטרור ללא תאריך יציאה. מצד שני, היא הצביעה בעד הפיכת חוק הפטריוט לקבוע, חוק שמקל על הרשויות האוכפות את החוק במלחמה בטרור ויש שטוענים שהוא כולל הפרה של זכויות אזרח, בעד איסוף מודיעין צבאי ללא פיקוח אזרחי, בעד המשך גיוס דרך הקמפוסים של המכללות ונגד הערכות מחדש של הכוחות האמריקנים מחוץ לעיראק תוך 90 יום.
גיוס תרומות לקמפיין
מומחים במדע המדינה הבחינו בכישרון גיוס הכספים שלה. מחוקקים לשעבר מבתי נבחרים ברמה מדינתית, כאשר הם עוברים למרוץ ברמה ארצית לקונגרס, מגייסים באופן יחסי יותר כסף דרך "הוועדה לפעולה פוליטית" שהם מקימים לעצמם על פי חוק כגוף שאחראי מטעמם על גיוס הכספים לקמפיין של המועמד, יותר מאשר שהם מצליחים לגייס כסף בשיטה של תרומות מיחידים. היא לעומת זאת, הצליחה לגייס כ-4.5 מיליון דולר מתרומות יחידים ויחסית מעט בתרומות דרך הוועדה שלה לפעולה פוליטית בסך של כחצי מיליון דולר.
היחס לישראל
כאמור, סיפור השואה של אימה של שוורץ עיצב את עמדתה כתומכת איתנה של ישראל, לדבריה יש לה מחויבות אישית לישראל בשל כך והיא הובילה מספר מאמצים לחזק את יחסי ארצות הברית–ישראל והצטרפה ליוזמתו של חבר הקונגרס היהודי בראד שרמן בחוק שיתוף האנרגיה ישראל ארצות הברית. היא חברה בצוות העבודה הדמוקרטי למען ישראל ושדולת חברי הקונגרס לביטחון ישראל-ארצות הברית. באפריל 2006, הוענק לה "פרס גולדה מאיר" מטעם הקואליציה היהודית הדמוקרטית על הישגיה הפוליטיים בנושא  היא גם היהודייה היחידה שהצהירה בפומבי כי "כיהודייה, אכן יש לי אינטרס מיוחד כלפי ישראל". בנוסף לכך, היא הייתה מבין יוזמי "חוק מניעת הטרור הפלסטיני", אשר מונע כסף לרשות הנשלטת ביד חמאס או הכרה בממשל כמו זה תחת שליטה של ארגון טרור, אלא אם כן הם יתפרקו מנשקם, יתנערו מהטרור ויכירו בזכותה של ישראל להתקיים.
ב-13 במאי 2005, היא נאמה במליאה בתמיכה בחוק המכבד את יום העצמאות של מדינת ישראל:
היא הוסיפה את דעתה בנוגע לטרור המתאבדים ותוכנית ההתנתקות הקרבה, "כולנו כבר מכירים את המשימה המבהילה של הגנה על אזרחים חפים מפשע מפני מחבלים מתאבדים. למרות המציאות, ראש הממשלה אריאל שרון והעם הישראלי מתכננים להתקדם עם תוכנית [ההתנתקות] היסטורית ואמיצה לסגת מעזה וחלקים מהגדה המערבית בקיץ זה. בעוד ישראל מתקדמת במאמצים לחיות עם שכניה בשלום וביטחון, זה חיוני שאנחנו נמשיך לעמוד לצידה. אנחנו חייבים להגן על הזכות של ישראל לעסוק בפעולות לגיטימיות של הגנה עצמית כדי למנוע התקפות טרוריסטיות בישראל; אנחנו חייבים לעמוד בשביל ישראל כשבנות הברית הבינלאומיות שלנו וחברים אחרים בקהילה הבינלאומית מבקרים אותה בצורה לא הוגנת; אנחנו חייבים להחזיק את סוריה, איראן וכל מדינה אחרת אשר מסייעת ונותנת מחסה לטרוריסטים, כאחראים, ואנחנו חייבים לדחוף את הנשיא [מחמוד] עבאס וההנהגה הפלסטינית להתאים לאומץ של ראש הממשלה אריאל שרון על ידי נקיטת צעדים לסיום השחיתות, לשבור את ארגוני הטרור ולסיים את ההסתה התקשורתית שמעודדת שנאה ואלימות. התמיכה בישראל הייתה נושא אחד שבאופן עקבי הוסכם עליו בידי הן הרפובליקנים והדמוקרטים, באמצעות הרבה ממשלים שונים ובהרבה זמנים שונים. אני גאה שתמיכה זו נשארת כה איתנה היום. אדוני היושב ראש, זה כבוד אמיתי לעמוד לצידה של ישראל ואני יודעת שעמיתיי מצטרפים אליי בהבעת "מאזל טוב" על 57 שנים יוצאות דופן".
ב-28 באוקטובר 2005, לאחר דברי נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד כי "יש למחוק את ישראל מהמפה", בכנס "עולם ללא ציונות" שנערך בטהראן וזכו לגינויים ולתגובות דיפלומטיות חריפות ברוב המדינות, ובייחוד באירופה ובארצות הברית, היא נאמה במליאת בית הנבחרים בתמיכה בהצעת החוק המגנה את דבריו ואמרה בהקשר לתמיכת איראן בחמאס וחזבאללה, "למר' אחמדיניז'ד יש דם על הידיים ואנחנו חייבים לעמוד איתנים כנגד האיום המסוכן הזה בהעברת הצעת החוק. יתרה מזו, אני קוראת לעמיתיי לתמוך בחוק החופש לאיראן, אשר יהדק ויאגד סנקציות כנגד איראן ואני מפצירה במועצת הביטחון של האו"ם לנקוט בפעולה מיידית כדי לסכל את החתירה המתמשכת של איראן לנשק גרעיני". כמה ימים לאחר מכן, ב-4 בנובמבר, היא הובילה את המאמץ, ביחד עם חברי הקונגרס היהודים, רם עמנואל והנרי וקסמן לאומות המאוחדות להוכיח את דבריו של המנהיג האיראני. הם שיגרו מכתב למזכ"ל האו"ם, קופי ענאן כדי להביא לידי לחץ להבאת גינוי חזק של הנשיא האירני בידי האומות המאוחדות על קריאתו זו והאיום כלפי מדינות שמכירות בישראל. מועצת הביטחון של האו"ם שחררה, באותו זמן, הודעה לעיתונות המגנה את דבריו, אך לא היה שום הליך פורמלי לגינוי בנושא. המכתב הדגיש את אחריות של האו"ם, את ההיסטוריה הארוכה של יחס לא הוגן כלפי ישראל ואת הצורך לדבר בגלוי בתמיכה בקיומה של ישראל, "בזמן שהרטוריקה המסוכנת של הנשיא אחמדינז'אד היא סיבה מספקת להפעלת אזעקה, זה אפילו יותר מפחיד שהוא והמשטר האיראני הפגינו רצון להשלים את הצהרותיהם על ידי תמיכה ישירה בקבוצות טרור" היא אמרה והוסיפה: "המילים הסכסכניות וההתנהגות האגרסיבית חייבת לפגוש בתגובה חזקה ומאוחדת מהקהילה הבינלאומית". שישים חברי קונגרס חתמו על המכתב.
במהלך מלחמת לבנון השנייה היא תמכה ללא עוררין בעמדתה של ישראל, אף על פי שקיבלה טלפונים מבוחרים שחלקם הגיבו אחרת היא הצהירה במליאת בית הנבחרים ב-8 באוגוסט 2006, "כמו הבית הלבן, חברי הקונגרס תמכו ברוב גדול במלחמה של ישראל בחזבאללה, אפילו בהתקפת חיל האוויר [הישראלי] ב-30 ביולי בכפר קאנא הלבנוני". היא אמרה והוסיפה, "ישראל תנצח". . בתחילת המלחמה ב-21 ביולי 2006, אחרי חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון (2006) היא הצטרפה לחבריה בבית בחוק בית הנבחרים, המגנה את ההתקפות האחרונות על ישראל, מטיל את האחריות לטרוריסטים, חמאס וחזבאללה ומדינות החסות שלהן סוריה ואיראן בנשיאת האחריות למתקפות שכאלה ותומך בזכות של ישראל להגן על עצמה. בנאום שלה במליאה, היא אמרה, "אני קמה היום כדי לתמוך בהצעת החוק ואני קמה כדי לתמוך בידידינו ובת בריתנו, ישראל, במהלך התקופה הקריטית הזו". היא השוותה בין ההתמודדות של האמריקנים מול פיגועי 11 בספטמבר והיציאה למלחמת אפגניסטן לבין מה שהישראלים מתמודדים במשך כבר כעשרות שנים ובהאשימה את חמאס וחזבאללה באחריות היא אמרה, "הם לא יעצרו בכלום במטרה המשותפת שלהם: החורבן של ישראל" והוסיפה, "כבת של ניצולת שואה, לעולם לא אשכח מה יכולה להיות התוצאה כשהעולם נכשל בהתעמתות רוע וטרור. ההעברה של הצעת חוק זו שולח מסר חד משמעי לעולם--חזבאללה וחמאס הן האחראיות לאלימות הזו, לישראל יש את הזכות להגן על עצמה וארצות הברית תעמוד עם ישראל בעוד היא מתעמתת עם רוע וטרור של חזבאללה וחמאס. אני בטוחה שישראל תגבר בלחימה זו וזו תקוותי כי פעולותיהם החזקות כנגד הטרור יובילו בסופו של דבר לשלום וביטחון אשר רבים באזור חותרים אליו נואשות".
ב-25 בספטמבר 2007, היא הייתה מבין יוזמי הצעת חוק בית הנבחרים 1400 ובשמו, חוק מניעת התפוצה לאיראן, המחזק את האכיפה והיישום של סנקציות כנגד איראן ובאותה הזדמנות הביעה את דעתה על תוכנית הגרעין האיראנית ונאום אחמדיניז'אד באוניברסיטת קולומביה, "המשטר הנוכחי באיראן, המובל בידי הנשיא מחמוד אחמדניז'אד, מהווה את אחד מהאיומים החמורים ביותר אי פעם לביטחון הגלובאלי. החתירה הנמרצת המתמשכת לנשק גרעיני; התמיכה שלהם בארגוני טרור בינלאומיים, כגון חמאס וחזבאללה; והפרקטיות המתועבות שלהם של זכויות אדם דורשות נקיטת פעולה בידי ארצות הברית והקהילה הבינלאומית" היא אמרה והוסיפה, "הנאום של הנשיא אחמדיניז'אד אתמול באוניברסיטת קולומביה היה המשך ההדגמה כמה זה ציווי שארצות הברית חייבת להמשיך לנקוט בקו קשוח כנגד האמביציות הגרעיניות של איראן. חוק מניעת התפוצה לאיראן הוא צעד חזק קדימה ואני מפצירה ביישומו המיידי" נאמר בהודעתה לעיתונות.
במרץ 2007, בעקבות הקמת ממשלת האחדות הפלסטינית עם חברי חמאס, היא חתמה יחד עם 243 חברי קונגרס על היוזמה של היהודים רוברט וקסלר וגארי אקרמן, אשר מפציר בחאבייר סולאנה והאיחוד האירופי שלא לתת סיוע או מענק הכרה לרשות הפלסטינית עד אשר היא תכיר בישראל, תתנער מהטרור ותקבל את כל ההסכמים הישראלים-פלסטיניים הקודמים.
נינטנדו סוויץ'
נינטנדו סוויץ' (באנגלית: Nintendo Switch; ביפנית: ニンテンドースイッチ, Nintendō Suitchi) היא קונסולת משחקים מבית נינטנדו שהגיעה לחנויות במרץ 2017. הקונסולה היא שילוב היברידי בין קונסולה ניידת עם מסך עצמאי לקונסולה נייחת המתחברת למסך חיצוני וכוללת מעבד וכרטיס גרפי חזקים יותר משל הנינטנדו 3DS.
המערכת הושקה ב־3 במרץ 2017 ביחד עם משחק ההשקה של הקונסולה The Legend of Zelda: Breath of the Wild ו־Just Dance 2017 (המשחקים נמכרים בנפרד מהקונסולה).
גרסה ניידת בלבד של הקונסולה, הנקראת נינטנדו סוויץ' לייט, הושקה בספטמבר 2019, ביחד עם גרסה חדשה של הנינטנדו סוויץ', ששופרו בה חיי הסוללה. באוקטובר 2021 יצאה לאור גרסת OLED בעלת מסך מוגדל, מעמד גמיש ביחס למודל המקורי ושטח אחסון גדול יותר.
הקונסולה
הקונסולה עצמה מורכבת מטאבלט עצמאי שניתן לחבר אותו לטלוויזיה בעזרת תחנת עגינה עם ממשק HDMI או לחבר אליו בקרי שליטה למשחק במצב נייד. במצב של משחק בטלוויזיה ניתן להוציא מהקונסולה את שני הבקרים (Joy Cons) ולחבר אותם לשלט, שנקרא Grip. במצב של משחק נייד (לא מהטלוויזיה), ניתן לחבר את ה־Joy Cons בחזרה אל הקונסולה, לקחת אותה ולשחק מכל מקום באותו המשחק ששוחק בטלוויזיה. אפשר לשחק גם במצב שיתופי (co-op) עם שחקנים נוספים באמצעות משחק עם בקר אחד לכל אחד כמו במשחקים NBA2K18 ו-1, 2 Switch.
יש מספר דרכים עיקריות לשחק:
אביזרים נלווים
נינטנדו הכריזה על שלט Pro לסוויץ', בדומה לשלט ה־Pro של ה־Wii U.
את השלט נינטנדו הציגה בטריילר של הקונסולה ומספר חברות צד שלישי הכריזו על מגנים לקונסולה ומעמד למצב משחק Tabletop.
המשחקים עצמם מגיעים על מחסניות משחק שדומות לאלו הקיימות היום לקונסולת ה-3DS אם כי לא אפשרית תאימה לאחור של ה-3DS וה-Wii U לסוויץ'.
כמו כן, הושק ליין המוצרים "נינטנדו לאבו", מספר ערכות של אביזרים מקרטון לבנייה עצמית, בשילוב עם טכנולוגיית הג'ויקונים.
סוגי ערכות: ערכת רובוט, ערכת דייג, ערכת פסנתר, ערכת רכב (עם תמיכה ב-mario kart 8 deluxe).
כמו כן, יש חברות צד שלישי המפתחות אביזרים נלווים, אך ללא תמיכה רשמית של נינטנדו.
הג'וי קון
הג'וי קון הוא השלט העיקרי של קונסולת ה-Switch.
הוא יכול לתפקד כשלט חוטי המחובר ישירות לקונסולה, וכן כשלט אלחוטי. השלט הנוסף הוא שלט ה-pro, אך הוא אינו מגיע עם הקונסולה. לג'ויקון מספר תכונות:
HD rumble אלמנט זה נועד לשפר את חוויית המשחק על ידי רטט ומדמה מצבים שונים באמצעות חוש המישוש.
מספר משחקים תומכים בפונקציה זו, למשל Mario Tennis Aces שבו אפשר לשחק את כל המשחק עם בקר התנועה, מה שמשפר את חוויית המשחק.
כמו כן, בג'ויקון בודד יש ג'ויסטיק אחד, אך ניתן לחבר שני ג'ויקונים באמצעות ™Joy‑Con Grip, וכך הג'ויקון מתפקד בדומה לשלט של קונסולות ה-Xbox וה-Playstation.
בקיץ 2019 החלו להישמע ביקורות קשות על האיכות של הג'וי קונים: הדבק של הג'ויסטיק מתקלקל מהר יותר מהנדרש, וכתוצאה מכך, הג'ויסטיק נוטה לצדדים גם בלי לחיצות של המשתמש. התופעה מכונה "דריפט". בעקבות תביעה מקיפה החליטו המשרדים האמריקאיים של נינטנדו לתקן בחינם בקרים, גם אם נגמרה האחריות עליהם, אך המבצע לא התנהל באף טריטוריה אחרת. ה"דריפט" תועד גם בדגם הסוויץ' לייט כמה ימים אחרי השקתו.
שירותים ותוכנות
שירות אונליין בתשלום (בדומה ל-PS Plus ו-Xbox Live Gold) זמין מספטמבר 2018.
שירות האונליין מאפשר שלושה דברים: גישה לעשרות משחקי NES ו-SNES, אפשרות לשחק אונליין (מול שחקנים אחרים בעולם), שמירת נתונים בענן ואפליקציה לטלפון. בנוסף, בסוויץ' זמינה חנות המשחקים הדיגיטליים של נינטנדו – Nintendo eShop ודפדפן אינטרנט. קיימת אפליקציה (יישומון) לטלפונים חכמים של בקרת הורים לסוויץ'.
כותרים לסוויץ'
מלבד לכותר ההשקה The Legend of Zelda: Breath of the Wild, קיימים עוד מספר כותרים לסוויץ' שעליהם נינטנדו הכריזה.
The Legend of Zelda: Breath of the Wild
כותר ההשקה של הקונסולה, במשחק זה לינק (Link) מתעורר לאחר שינה ארוכה וקם לממלכת Hyrule ההרוסה שנשלטת על ידי המלך גנון (Ganon) שגר בטירת היירול ועל לינק לעצור אותו מלהרוס את העולם. משחק זה בסדרה הוא שונה מכיוון שהמשחק הוא משחק עולם פתוח, כלומר, השחקן יכול לחקור את העולם, לגלות מקומות חדשים ולפגוש באויבים בדרכו.
1, 2, Switch
משחק זה הוא משחק מסיבות שמיועד למספר מרובה של משתתפים, המשחק משתמש בטכנולוגיית התנועה של ה-Joy-cons. זהו משחק מסיבות, הכולל מבחר גדול של מיני-משחקים שמתארים מספר מצבים שונים כמו דו-קרב במערב הפרוע או חליבת פרה ברפת.
המשחק הוא אחד ממשחקי ההשקה של הסוויץ' ויצא לאור ב-3 במרץ 2017.
ARMS
המשחק מיועד למצב שחקן יחיד/2 שחקנים או למצב רב-משתתפים. משחק זה יצא לאור ביוני 2017.
כמו כן, מעבר לשיטת משחק רגילה (1V1), אפשר גם לשחק במצב 2V2.
בנוסף, יש עוד מספר מצבי משחק:
כדורעף (Vball) - משחק הדומה לכדורעף רגיל, עם המכניקה של-arms.
חישוקים (Hoops) - מצב משחק שבו יש לזרוק את היריב שלך לסל.
מיומנות קליעה (skillshot) - מצב בו צריך לפגוע בכמה שיותר מטרות בזמן מוגבל
Snipperclips
משחק זה הוא משחק פאזלים לשני שחקנים שהמטרה היא שיתוף פעולה על מנת לעבור את החידות ואת השלבים במשחק. במשחק ישנם שתי דמויות - Snip ו-Clip שלכל אחת מהם תכונות ייחודיות העוזרות לעבור את השלבים.
המשחק יצא לאור במרץ 2017.
Splatoon 2
המשחק השני בסדרת ה-Splatoon, הוא משחק רב-משתתפים בסגנון יריות בגוף שלישי (Third-Person Shooter). כמו במשחק הראשון, השחקן שולט ביצורים הנקראים "Inklings" ומצוידים ברובי-צבע.
ישנם מספר מצבי משחק:
זאב רווח
זאב (זאביק) נחום רווח (נולד ב-15 באוגוסט 1940) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, קומיקאי, זמר, מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע ותיאטרון ישראלי. זוכה שלושה פרסי אופיר - שניים כשחקן הראשי הטוב ביותר ואחד על מפעל חיים. נמנה בין האישים הבולטים והחשובים בקולנוע הישראלי.
נינטנדו סוויץ'
Splatoon 2
המשחק יצא לאור ביולי 2017.
זאב רווח
ביוגרפיה
רווח נולד ברבאט שבמרוקו הצרפתית, והוא נקרא על שמם של זאב ז'בוטינסקי ונחום סוקולוב, והוא בנם הבכור של חנה ורבי יצחק ריוח מתוך שמונה ילדים. בגיל שמונה בשנת 1948 עלה עם משפחתו לישראל. בתחילה התגוררה המשפחה במעברה בחיפה. מגיל תשע עד גיל 13 התגורר עם משפחתו בשכונת מוסררה, שבירושלים. אביו אף הקים בשכונה זו בית כנסת. מאוחר יותר עברה המשפחה לשכונת קריית היובל, בירושלים.
נינטנדו סוויץ'
Splatoon 2
Luigi's Mansion 3
המשחק, שהושק 31 באוקטובר 2019, מדבר על הרפתקאותיו של לואיג'י לאחר שחבריו נחטפו על ידי האויב המושבע שלו, King Boo.
זאב רווח
ביוגרפיה
מגיל 13 למד בישיבה התיכונית-חקלאית שבכפר חסידים. את שירותו בצה"ל עשה בנח"ל.
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
משחק זה יצא באוקטובר 2017, במשחק זה, מריו, לאחר תבוסה מביכה מול אויבו באוזר, (שקרע לו את הכובע) משתדל לנקום ופוגש בקפי, כובע עם רצונות חופשיים שמחליט לעזור לו.
במשחק פעולות חדשות שלא נראו במשחקים קודמים, עם חוויה של עד 80 שעות משחק ועולמות מגוונים וחדשים. כמו כן, במהלך המשחק אפשר למצוא "ירחים" הניתנים להחלפה תמורת תלבושות, אביזרים לבית, ומדבקות לקיר.
ב-2 במאי 2018 יצא למשחק עדכון ובו התווסף לואיג'י, אחיו הצעיר של מריו.
זאב רווח
ביוגרפיה
באפריל 2018 הדליק משואה ביחד עם השחקנית ליא קניג בטקס הדלקת המשואות של חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, ובירך "שהחיינו".
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
העדכון מציע משחק בו השחקן מחביא בלון תוך פחות מ-30, שניות ומשיג בלונים של אחרים בזמן מוגבל.
זאב רווח
ביוגרפיה
בשנת 2019 עבר אירוע מוחי והחל תהליך שיקום.
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
Super Mario Party
משחק זה הושק ב-5 באוקטובר 2018.
זאב רווח
בתיאטרון
בשנים 1963–1966 שיחק בתיאטרון "אֹהל", בין היתר במחזות: "האידיוטית", "שלושת המלאכים" ו"בלי עין הרע". בשנים 1966–1973 שיחק ב"תיאטרון הקאמרי", שם שיחק בין היתר במחזות, "הכושי עשה את שלו", פרי עטו של יוסף (טומי) לפיד, מחזה שהעלה לאחר שנים בסוף שנות התשעים כשחקן וכבמאי, שיחק בהצגה "מדיאה" לצידה של חנה מרון, את דמותו של לאונרדו ב"חתונת הדמים", את דמותו של אובו ב"אובו המלך" לצידה של דבורה קידר, הנסיך האל ב"הנרי הרביעי", סר לאנסלוט ב"הדרקון", פיגארו ב"נישואי פיגארו" ואת המפקח אזולאי ב"המפקח". בשנת 1988 הועלה בתיאטרון הלאומי הבימה המחזמר המצליח "סאלח שבתי" בכיכובו של רווח ולצדו גאולה נוני, חני נחמיאס ועוד. על הבימוי הופקד אפרים קישון ואת המוזיקה למחזמר כתבה המלחינה נורית הירש. מתוך המחזמר זכור במיוחד הלהיט הגדול של ההצגה "אח יא ראב". ההצגה רצה כ-172 פעמים בהצלחה רבה ברחבי ישראל.
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
המשחק כולל משחקי חברה ומשחקים קטנים (mini-games), ומעין משחק "קופסה" עם מבחר הדמויות של מריו, כגון: מריו, לואיגי, באוזר, פיץ ודמויות נוספות.
זאב רווח
בתיאטרון
בשנת 1997 שיחק רווח במחזמר לילדים "פיטר פן" לצידו של גיל ססובר בתפקיד קפטן הוק. בשנת 2003 שיחק במחזמר "עלי בבא וארבעים השודדים" לצידו של צביקה הדר בתפקיד מנהיג ארבעים השודדים סבאח אל פול.
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
אפשר לשחק את המשחק עם אדם נוסף או Online.
זאב רווח
בתיאטרון
לאחר שנים מחוץ לתיאטרון הרפרטוארי, חזר רווח להופיע בשנת 2010 בתפקיד אלברטו בהצגה "ולנטינו" של תיאטרון בית ליסין, לאחר מכן שיחק את דמותו של שמעון בוסקילה בהצגה "בנים גידלתי ורוממתי" ואת דמותו של יוחנן ב"סוחרי גומי", של המחזאי חנוך לוין. בשנת 2013 עלה המופע "חגיגה בסנוקר" בכיכובו, שהתבסס על הסרט המקורי שאף הוא היה בכיכובו. באותה שנה שיחק בהצגת הבידור "עוד חבר כזה ואבדנו" לצד יוסי וידר. בשנת 2014 ביים ושיחק במופע "מומו שיפוצים". בשנת 2019 הופיע בהצגת הבידור "זקנים חסרי מנוח" לצד אריה מוסקונה ועירית ענבי.
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
Mario Tennis Aces
זאב רווח
בטלוויזיה
בשנת 1978 שיחק רווח בסרט הטלוויזיה "חפיף" לצידם של ליאורה טיקוצקי, יצחק חזקיה וז'אק כהן.
בשנת 1994 שיחק ב"פאפא", סדרת טלוויזיה. בשנים 1999–2000 הנחה את התוכנית "בטברנה" בערוץ הראשון. בשנת 2002 שיחק רווח בסדרת הדרמה "המשאית", ובסוף 2010 שודרה בערוץ הוט 3 ובערוץ הילדים הסדרה "חסמבה דור 3" שם גילם רווח את אלימלך זורקין, תפקיד אותו גילם גם בסרט "חסמבה ונערי ההפקר" משנת 1971. באותה השנה, שיחק רווח תפקיד ראשי בסדרת הפשע שיצר חיים בוזגלו - "הכבוד של מרציאנו".
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
משחק זה הושק ביוני 2018.
זאב רווח
בטלוויזיה
בשנת 2003, עם השקת "ערוץ הקולנוע הישראלי" ב-yes, הנחה רווח מספר תוכניות ספיישל שעסקו בקולנוע הישראלי לדורותיו.
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
במשחק יש שני מצבים עיקריים:
זאב רווח
בטלוויזיה
בשנת 2016 שיחק בסדרה הקומית לילדים "סופשלי", ששודרה בערוץ הילדים.
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
מצב "רגיל"- טורנירים, משחקים אונליין, ומצב 'סווינג'- המשתמש בטכנולוגיית התנועה של הג'ויקונים.
זאב רווח
בטלוויזיה
בשנת 2018 שיחק בסדרה "שלטון הצללים" בתור מני גרציאנו.
בקולנוע
רווח שיחק בלמעלה מארבעים סרטי קולנוע, ואף ששיחק בתפקידים ראשיים בסרטים ובהצגות מסוגות רבות, הוא בולט במיוחד ככוכב של ז'אנר סרטי הבורקס. בסרטים אלה נהג רווח לגלם דמויות סטריאוטיפיות וגרוטסקיות של אנשים בשולי החברה המפלסים את דרכם בהשתלשלות אירועים קומית, המורכבת בדרך כלל מרמאויות קטנות, התחפשויות וחילופי זהויות (אשכנזי/מזרחי, גבר/אישה, עשיר/עני, תאומים ועוד).
נינטנדו סוויץ'
Super Mario Odyssey
בספטמבר 2018, יצאה גרסה 2.0 המאפשרת לשחק את מצב ההרפתקה באופן מקוון, דמויות נוספות, ועוד.
זאב רווח
בקולנוע
סרטו הראשון כבמאי היה "רק היום" משנת 1976. בסרט זה כיכב רווח בתפקיד הראשי לצד אילן דר, ספי ריבלין, אפרת לביא, ז'אק כהן וגדעון זינגר.
בסרט "הגונב מגנב פטור" שאותו ביים ובו השתתף, ניתן למצוא סאטירה בזמן אמת על מאפיינים רבים בחברה הישראלית: עדתיות - השוטר האשכנזי, בועז דוידזון (שמו של במאי סרטי הבורקס בועז דוידזון המגולם על ידי אילן דר), מכניס את הגיבור המזרחי לכלא וגונב ממנו את אשתו; קולנוע "מגויס" - רווח מתחפש לשחקן המגלם את אידי אמין בצילומי הסרט "מבצע יונתן" של מנחם גולן, שנערכו באותה תקופה; הרוחניות המזויפת המיובאת מהודו והמזרח - רווח מתחפש למהרישי יוגי, שביקר בישראל באותה תקופה, ועוד.
בשנת 2010 הוענק לרווח פרס אופיר על מפעל חיים בקולנוע על ידי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
בשנת 2021 השתתף רווח בקליפ של הזמר אייל גולן "ימים טובים", כחידוש לשיר "ימים טובים" של אחיו, הזמר אורי רווח המשמש כשיר פתיחה לסרט "רק היום" בכיכובו ובבימויו של רווח עצמו. השיר הולחן על ידי יאיר רוזנבלום למילים של יורם טהרלב.
משפחתו
אחיו הצעיר אורי רווח היה בעברו זמר. בטרם חזר בתשובה, שר את שירי הפתיחה בסרטיו של אחיו "צ'רלי וחצי" ו"רק היום" (ימים טובים).
בנו של בן דודו, משה רווח, מכהן כמשנה לראש עיריית רמת גן וכיו"ר סיעת הליכוד ברמת גן.
נורמן מיילר
נורמן קינגסלי מיילר (באנגלית: Norman Kingsley Mailer; 31 בינואר 1923 – 10 בנובמבר 2007), היה סופר, מחזאי, עיתונאי ויוצר קולנוע אמריקאי-יהודי. ידוע כמחדש ז'אנר הנובלה התיעודית.
חייו
מיילר נולד בלונג בראנץ' בניו ג'רזי. שמו בלידתו היה מנחם ("נוחם", "נורמן") מלך מיילר. שמו השני, מלך, היווה את המקור לשם קינגסלי שאומץ עבורו (ונכתב כבר בתעודת הלידה). אביו, איזק ברנט מיילר, יליד ליטא שהיגר לארצות הברית מדרום אפריקה, היה מנהל חשבונות, אמו פאני לבית שניידר ניהלה סוכנות למטפלות. אביה שהיה בעל מכולת שימש כעין רב של הקהילה המקומית.
נורמן גדל בברוקלין, ובשנת 1939 החל ללמוד באוניברסיטת הרווארד. במהלך לימודיו החל מתעניין בכתיבה, ופרסם את סיפורו הראשון כשהוא בן 18.
עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בשנת 1941 התגייס מיילר לצבא האמריקאי, ושירת כלוחם בחזית האוקיינוס השקט, בפיליפינים וביפן.
לאחר שחרורו מן הצבא, החל ללמוד באוניברסיטת הסורבון בפריז, עם מלגה מהצבא, ובשנת 1948 פרסם את ספרו הראשון "הערומים והמתים" המתבסס על ניסיונו כחייל. זהו רומן מלחמה ריאליסטי, המתאר בצורה חזקה ואלימה קבוצת חיילים אמריקנים הנלחמת לכיבושו של אי המוחזק בידי היפנים. ספר זה נחשב לאחד הספרים החשובים בסוגו, ולמייצג נאמן של הספרות שנכתבה על ידי דור הצעירים שלחם במלחמת העולם השנייה.
בשנים שלאחר מכן עבד מיילר כתסריטאי בהוליווד. חלק ניכר מעבודתו הספרותית לא התקבל על ידי המוציאים לאור. באמצע שנות החמישים התפרסם מיילר כמסאי המבקר את התרבות האמריקנית בת זמנו. ספרו "פרסומת לעצמי" (1959) המבוסס על קטעי יומן ורשימות, בוחן את האלימות, ההיסטריה, הפשע והבלבול בחברה האמריקנית, והיה בעל השפעה על דור הכותבים הצעירים בשנות השישים.
ב-1981 השתתף בסרטו של מילוש פורמן "רגטיים".
ב-1987 ביים את הסרט הקולנועי "גברים קשוחים אינם רוקדים" על פי תסריט של רוברט טאון. ב-2002 כתב מיילר את התסריט לסרט "מרגל ראשי: הסיפור של רוברט הנסן", אשר מבוסס על חיו של רוברט הנסן.
נמנה עם מייסדי המגזין "Village Voice".
מיילר זכה פעמיים בפרס פוליצר. בפעם הראשונה על ספרו "צבאות הלילה" (1968), ובפעם השנייה על ספרו "שירת התליין" (1979). ספר זה, שהוא מפסגת יצירתו של מיילר, מתאר את הוצאתו להורג של הרוצח גארי גילמור. כן זכה מיילר במדליית אמרסון ת'ורו על מפעל חיים (1989), ושימש כנשיא הסניף האמריקאי של ארגון הסופרים PEN.
מיילר היה גם ביוגרף מוכשר, וכתב את הביוגרפיה (עם הרבה אלמנטים דמיוניים) של מרילין מונרו, פבלו פיקאסו ולי הארווי אוסוואלד. רצח קנדי העסיק אותו אף בספר "רוחו של הארלוט" משנת 1991 העוסק באיש CIA המעורב באירועי תקופתו - המלחמה הקרה, הפלישה למפרץ החזירים ורצח קנדי.
נטייתו של מיילר אל הפוליטיקה הובילה אותו לכתיבת ספרים כ"מדוע אנו בווייטנאם" (1967). בשנת 1969 התמודד על משרת ראש עיריית ניו יורק בתור "שמאלני שמרן" שצידד בהקמת מדינה נפרדת של העיר ניו יורק ונכשל. למרות היותו יהודי, מיילר לא היה אוהד ישראל, לא ביקר בה מעולם, והביע לא פעם תמיכה בפלסטינים.
מיילר היה נשוי שש פעמים ואב לתשעה ילדים (לרבות בן חורג אחד), בהם הבמאי סטיבן מיילר, השחקנית קייט מיילר והעיתונאי (עורך המגזין "היי טיימס") ג'ון בפאלו מיילר. נפטר עקב אי-ספיקת כליות חריפה בבית החולים מאונט סיני במנהטן.
יוסף גליקסברג
הרב יוסף מאיר גליקסברג (נולד בשנת תרצ"ג, 1933) הוא הרב האשכנזי הראשי לגבעתיים, יו"ר חבר הרבנים בישראל וחבר מועצת הרבנות הראשית לשעבר.
ביוגרפיה
נולד בפולין לרב שמואל יעקב גליקסברג, שהיה רב בפולין ולאחר מלחמת העולם השנייה כיהן כרב ראשי בבואנוס איירס. במלחמת העולם השנייה הוגלה לסיביר. בשנת תש"ג (1943) עלה ארצה עם "ילדי טהראן". נמנה עם קבוצת הילדים שאיתם ייסד הרב מפוניבז' את מוסדותיו. המשיך את לימודיו בישיבת חברון בירושלים. הוסמך לרבנות על ידי הרב יחזקאל סרנא, הרב ראובן כ"ץ והרב יחיאל מיכל פיינשטיין.
בשנת תשט"ו (1955), עם נישואיו לאילה פרנקל, עבר לתל אביב, למד בכולל, וכן שימש כרב בית כנסת בעיר. בשנת תשי"ז (1957) הוזמן לייסד ישיבה בסאן פאולו שבברזיל ועסק בחינוך ובהוראה בקהילה היהודית בעיר. בשנת תש"ך (1960) מונה לר"מ בידי הרב צבי יהודה מלצר ולמנהל רוחני בישיבת הדרום ברחובות. כיהן כחבר הרבנות ברחובות ורב שיכוני הפועל המזרחי במזרח העיר, והקים בית כנסת לנוער בעיר.
בתחילת שנת תשכ"ז (1967) נבחר בידי חברי המועצה הדתית בעיר גבעתיים לחבר לשכת הרבנות בעיר, וכעבור כחצי שנה נבחר לרבה הראשי של העיר, לצד הרב הספרדי יהושע משה. ייסד בית מדרש גבוה לתלמוד ולפוסקים, העומד בנשיאותו. בשנת תש"מ (1980) הוסמך לדיינות, ובאותה שנה נבחר לראשונה למועצת הרבנות הראשית לישראל, בה כיהן עד תשע"ט.
לאורך השנים שימש במגוון תפקידים ברבנות הראשית. היה יו"ר ועדת חינוך והסברה, ריכז ועדה שבדקה הסדרי גיור, וכמו כן היה מתאם בין הרבנות הראשית לישראל לבין רבנים בחו"ל בענייני כשרות. כיום הוא יו"ר ועדת הכשרות הארצית, חבר ועדת בחינות לרבני עיר וחבר הוועדה להכנת חוק המועצות הדתיות. יצא לחו"ל פעמים רבות בשליחויות רבניות וציבוריות.
הרב גליקסברג הוא יו"ר חבר הרבנים בישראל. במסגרת זו פעל לשיבוץ רבנים בישראל, יזם וערך השתלמויות לרבנים.
זכה בפרס הסובלנות מטעם התנועה לארץ ישראל טובה. היה ראשון מקבלי אזרחות כבוד של העיר גבעתיים.
רעידת האדמה בביירות (551)
רעידת האדמה של שנת 551 היא רעידת אדמה שהתרחשה באזור העיר ביירות ב-9 ביולי 551 בעוצמה של יותר מ-7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט. רעידת האדמה גרמה לצונאמי הרסני, אשר השפיע על ערי החוף של פיניקיה הביזנטית, גרם הרס רב למבנים ואפילו גרם לשקיעתן של ספינות רבות. ישנן עדויות בדבר מספר גדול במיוחד של אנשים שנהרגו ברעידת האדמה.
רעידת האדמה הורגשה על פני שטח נרחב מאלכסנדריה בחלק הדרום מערבי של מוקד רעידת האדמה, ואנטיוכיה בחלק הצפוני של מוקד רעידת האדמה. ההערכה היא שרעידת האדמה הורגשה במיוחד באזור המשתרע על פני כ-100 ק"מ ואולי אף כ-150 ק"מ.
נזקים
לא קיימים כיום תיאורים מפורטים על הנזק שגרמה רעידת האדמה. מרבית המידע שקיים מתייחס רק לכך שרעידת האדמה גרמה לערי חוף כגון צור וטריפולי להפוך לעיי חורבות עם אלפי נפגעים. הצליין האלמוני מפיאצ'נצה דיווח כי 30,000 איש מתו בבירות לבדה.
אניפט
אניפט היא רשת חנויות ישראלית של מזון וציוד לחיות המחמד שהוקמה בשנת 2008.
על הרשת
הרשת מונה, נכון לשנת 2020, 40 חנויות הממוקמות במרכזי קניות ברחבי הארץ, כמו כן ניתן לקנות מוצרים דרך אתר החברה. לרשת 250 עובדים.
ביום 1.12.2022 רכשה חברת ביופט מקבוצת מעברות את השליטה בחברת אניפט (55%) על פי שווי של 100 מילון ש"ח.
ביום 29.3.2023 התקבל אישור רשמי מהממונה על ההגבלים העסקיים על אישור המיזוג בין חברת אניפט וחברת ביופט.
אברהם פריד בהופעה חיה בישראל
אברהם פריד בהופעה חיה בישראל הוא אלבום הופעה כפול של זמר המוזיקה החסידית אברהם פריד. האלבום יצא ב-2009 והוא כולל מבחר שירים ומחרוזות ממהלך הקריירה של פריד. שירי האלבום הוקלטו במהלך הופעה של פריד ב-2007 בהיכל התרבות תל אביב. המנצח בהופעה הוא יובל סטופל, מנהלו המוזיקלי של פריד. חלק משירי האלבום הוקלטו בנפרד באולפן כמו "רק תפילה אשא", ואף נכנסו לאלבומי אוסף.
הצרצר והנמלה
הצרצר והנמלה, הידוע גם בשמות הנמלה והחרגול והחגב והנמלים, הוא משל המיוחס לאיזופוס ובו מוסר-השכל על עבודה קשה והכנה. בשיטת המספור למשלי איזופוס שבנה ב.א. פרי, מספרו הוא 373. המשל סופר מחדש ועובד פעמים רבות במגוון יצירות לאורך ההיסטוריה ובעת החדשה, הידועות שבגרסאות הן של לה פונטיין וקרילוב.
תקציר המשל
צרצר בילה את חודשי החום בשירה, שעה שהנמלה עבדה באגירת מזון לחורף. משהגיע החורף, הצרצר מוצא את עצמו גווע ברעב, וכשהוא מבקש מהנמלה מזון הוא זוכה לגערה על עצלנותו. בסיפור נעשה שימוש כדי להטיף למעלות של עבודה קשה וחסכון, ונגד סכנות הבזבזנות ואי ההתכוננות לעתיד. גרסאות שונות של המשל מוסיפות מוסר-השכל בסופו, בגרסאות שונות:
גרסאות עתיקות
גרסאות של המשל מצויות בקובץ החרוזים של בארביוס (מס' 140) ואביאנוס (מס' 34), ובכמה אוספי סיפורת אחרים, לרבות אלו המיוחסים לסינטיפאס ואנתוניוס. בגרסת סיפורת שונה במקצת של המשל (פרי 112), החיה העצלה היא חיפושית-זבל, המגלה שגשמי-החורף שטפו את הזבל ממנו היא ניזונה. המקור הקדום ביותר שראה בנמלה סמל לחריצות, הוא ספר משלי, המיוחס לשלמה המלך, שם כתוב: "לֵךְ אֶל נְמָלָה עָצֵל, רְאֵה דְרָכֶיהָ וַחֲכָם, אֲשֶׁר אֵין לָהּ קָצִין שֹׁטֵר וּמֹשֵׁל. תָּכִין בַּקַּיִץ לַחְמָהּ אָגְרָה בַקָּצִיר מַאֲכָלָהּ." (משלי ו, ו).
אפריקה
אפריקה היא היבשת השנייה בשטחה ובגודל אוכלוסייתה אחרי אסיה. היבשת משתרעת על שטח של 30,244,050 קמ"ר (כולל האיים הסמוכים לה), שהם כ-20.4% משטח היבשה של כדור הארץ. באפריקה מתגוררים (נכון ל-2020) יותר מ-1.3 מיליארד תושבים ב-61 טריטוריות ואזורים (כולל האיים), שהם כמעט 16% מאוכלוסיית כדור הארץ. מצפון ליבשת נמצא הים התיכון, צפון מזרחה מוקף על ידי תעלת סואץ, ים סוף וחצי האי סיני, מדרום-מזרחה נמצא האוקיינוס ההודי, וממערבה — האוקיינוס האטלנטי. אם אין מונים את הסהרה המערבית שהיא אזור שנוי במחלוקת, יש באפריקה 54 מדינות, כולל האי מדגסקר ועוד מספר איים שלרוב נחשבים לחלק מהיבשת.
רוב מוחלט של החוקרים כיום סובר שאפריקה היא מקום מוצאם האבולוציוני של ההומינינים, של סוג האדם ושל האנושות בת ימינו. ראיות לכך הן התגליות הרבות, בעיקר במזרחה ובדרומה של היבשת, של מאובני הומינינים קדומים מתקופות של עד 7 מיליון שנים לפני זמננו, כמו סהלאנתרופוס צ'אדנסיס, ארדיפיתקוס רמידוס ומיני אוסטרלופיתקוס; של מאובני מיני אדם מתקופות של עד 2.5 מיליון שנה לפני זמננו, כמו הומו הביליס, הומו רודולפנסיס והומו ארגסטר; ואף מאובני האדם הנבון מתקופה של עד 200 אלף שנה לפני זמננו. גם תגליות גנטיות כמו חוה המיטוכונדרית ואדם כרומוזום Y תומכות במוצאה האפריקאי של האנושות.
שמה של היבשת
השם "אפריקה" מגיע ממקורות רומיים ("ארץ האפרי") והיה השם שניתן לאזור תוניסיה ואלג'יריה בצפון אפריקה (אזור קרתחדשת, פרובינציית אפריקה להלן). הוא איננו מוזכר במקרא בעוד השמות של מקצת חלק מהעמים שמרכיבים את היבשת כן מוזכרים ובראשם כוש בן חם, שעל שמו כל אוכלוסיית היבשת כהת העור נקראת במקורות היהודיים "כושיים". השם "אפריקה" נזכר לראשונה במקורות היהודיים בתלמוד:. מהאזכור הזה מימיו של הלל (המאה הראשונה לפני הספירה) ניתן להבין שהשם ניתן לשבטים שישבו באזור הביצות של היבשת (אולי ביצת סוד) ומשם השם התפשט לכל היבשת.
גאוגרפיה
אפריקה משתרעת משני צידי קו המשווה והיא היבשת היחידה המשתרעת מהאזור הממוזג של חצי הכדור הצפוני (במגרב) לאזור הממוזג הדרומי (במחוז הכף המערבי). בתווך נמצא המדבר החם הגדול בעולם (סהרה), האזור הטרופי ומדבריות דרום-מערב אפריקה.
אפריקה היא הגדולה מהיבשות הנמצאות במחצית הדרומית של כדור הארץ. הים התיכון שמצפון ליבשת, מפריד בינה לבין אירופה. בעקבות בנייתה של תעלת סואץ בשלהי המאה ה-19, אשר הפרידה בין חצי האי סיני לבין מצרים, היא אינה מחוברת באופן ישיר אל יבשת אסיה בצפון-מזרח. מהנקודה הצפונית ביותר באפריקה, ראס בן סאכה (راس بن سكة) שבתוניסיה, ועד לנקודה הדרומית ביותר, כף אגולס שבדרום אפריקה, מפרידים כ-8,000 ק"מ. המרחק מקאפ-ור, הנקודה המערבית ביותר ביבשת, ועד הנקודה המזרחית ביותר, חאפון (Xaafuun) שבסומליה, הוא בערך 7,400 ק"מ. אורכו של קו החוף הוא בערך 26,000 ק"מ.
המדינה הגדולה ביותר באפריקה היא אלג'יריה, בעוד הקטנה ביותר היא סיישל, ארכיפלג בקרבת חופה המזרחי של היבשת. המדינה הקטנה ביותר השייכת ליבשת המרכזית, כלומר כזו שאינה אי, היא גמביה.
לפי הרומאים הקדומים, אפריקה שוכנת ממערב למצרים, בעוד שב"אסיה" כוונתם הייתה לאסיה הקטנה (אנטוליה) ואיים ממזרחה. בין שתי המדינות הללו נמתח קו ברור, על-פי הגאוגרף תלמי. כך הגדיר את הגבול בין היבשות אפריקה ואסיה בתעלת סואץ ובים האדום. רק מאוחר יותר הבינו האירופים את גודלן של שתי היבשות הללו.
מבחינה גאולוגית, אפריקה כוללת גם את חצי האי ערב. הרי זגרוס שבאיראן ורמת אנטוליה שבטורקיה מסמנים את מקום ההתנגשות בין הלוח האפריקאי לבין הלוח האירו-אסיאתי, שעליהם נמצאות אירופה ואסיה.
אקלים
האקלים באפריקה נע בין אקלים טרופי לבין אקלים תת-ארקטי - בפסגות הגבוהות ביותר. המחצית הצפונית של היבשת היא בעיקרה מדברית וצחיחה, בעוד שהחלק הדרומי של היבשת כולל הן אזורי סוואנה והן אזורי יערות גשם. בין שני סוגי האקלים האלה קיים דפוס של אקלים המאפיין את הערבה.
החי של יבשת אפריקה
באפריקה חיים מגוון רב של בעלי חיים, בהם בעלי החיים היבשתיים הגדולים והמפורסמים ביותר: פילים, קרנפים, ג'ירפות, גורילות, שימפנזות, עדרי ענק של גנואים וזברות, היפופוטמים ותאואים ומבין הטורפים: אריות, נמרים, ברדלסים, תנינים, פיתונים, כלבי בר וצבועים. בנוסף יש גם מגוון עופות מרשימים כמו יענים, חסידות מרבו, להקות פלמינגו, חוברה, אורגים, פניניות, כחלים ועופות דורסים כמו עוזניית הנגב, לבלר, רחם, עיט לוחם, עיט הכתר ונשרים וגם עופות ג'ונגלים כמו הקלאו, אפרור ג'קו, טורקו וטווס קונגו. מבין הזוחלים ישנם לטאות כוח, זיקיות, פיתונים, ונחשים אקזוטיים כמו הקוברה, הביטיס והממבה. הזוחלים מותאמים במיוחד לתנאי מדבר. באפריקה 5 מיני תנינאים: תנין היאור, תנין מערב-אפריקני, תנין צר-חרטום מערב-אפריקני, תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני ותנין גמדי. מביניהם, תניני היאור הם הגדולים והנפוצים ביותר, אך גם התוקפניים והמסוכנים ביותר.
אפריקה היא מהאזורים מרובי הפרסתנים בעולם שבולטים מביניהם הם עדרי הגנו והזברות הנודדים שאליהם מתלווים צבאי תומסון, דלגנים, אימפלות ולעיתים גם תאואים. כמו כן ישנם הרבה מכפילי פרסה מתת-משפחת הפרים (הקודו והאילנד), היעלים (עבדקן הרעמה ויעל אתיופי), הצבאיים והראמים (כמעט כל בני הקבוצות) וכל תת-המשפחות: צבאי סוף, צביונים, בובאלים ואנטילופות אייליות. בנוסף ישנם 2 מינים היפופוטמיים, 2 מיני ג'ירפיים, 4 מיני חזיריים, 2 מיני קרנפיים ו-4 מיני סוסיים, מין של אייל, מין אחד של איילון ומין של גמליים.
בנוסף למיני היבשת, ישנם מינים נוספים החיים באי מדגסקר, השוכן בקרבה ליבשת ועליו חיים מינים מיוחדים כמו הלמורים, האיי איי, הפוסה, הטנרק וכמה מיני זיקיות וצבים גדולים.
גלריה:
אקולוגיה
באפריקה מתרחש בירוא יערות בקצב כפול מכל אזור אחר בעולם, כך לפי ה-UNEP (United Nations Environment Programme). מקורות אחרים טוענים כי בירוא היערות באפריקה מחה כבר קרוב ל-90% מהיערות של מערב אפריקה. מאז הגעת בני האדם למדגסקר, לפני כ-2000 שנים, איבד האי יותר מ-90% מעציו המקוריים.
פרהיסטוריה
כמעט כל החוקרים כיום סבורים שיבשת אפריקה היא מקום מוצאם האבולוציוני של ההומינינים, של סוג האדם, ושל האנושות בת ימינו. הראשונים שהעלו השערות אלו, במאה ה-19 עוד בטרם נעשו תגליות כלשהן בתחום זה, היו חלוצי האבולוציה של האדם תומאס הנרי האקסלי וצ'ארלס דרווין, בשל אבחנתם שהשימפנזה והגורילה, החיים באפריקה, הם קופי האדם הקרובים ביותר לאדם בן-ימינו. מאז ראשית המאה ה-20 אוששו השערות אלו בתגליות רבות של מאובנים וכלי אבן, בעיקר במזרחה ובדרומה של היבשת. המאובן העתיק ביותר הנחשב כהומינין, סהלאנתרופוס צ'אדנסיס שהתגלה במדינת צ'אד באפריקה, מתוארך לגיל של 6.5 עד 7 מיליון שנה לפני זמננו. לשם השוואה, המאובנים ההומינינים העתיקים ביותר מחוץ לאפריקה, מן האתר הארכאולוגי של דמניסי שבגאורגיה, המסווגים כהומו גאורגיקוס או הומו ארקטוס, מתוארכים לגיל של כ-1.75 מיליון שנה בלבד.
מאובני הומינינים מרכזיים נוספים מאפריקה הם:
באפריקה גם הופיעו שלוש התרבויות הקדומות ביותר שהתגלו למדע של כלי אבן פרהיסטוריים:
התרבויות האולדובאית והאשלית, או תרבויות דומות להן, התגלו גם באתרים ארכאולוגים מחוץ לאפריקה, אך הקדומים בהם הם מתוארכים לתקופות המאוחרות במאות אלפי שנים מן האתרים המקבילים הקדומים ביותר באפריקה.
גם תגליות גנטיות כמו חוה המיטוכונדרית ואדם כרומוזום Y תומכות במוצאה האפריקאי של האנושות. המעקב אחר שושלות נקביות בלבד של גנום מיטוכונדרי, שושלות זכריות בלבד של כרומוזום Y, ואללים נוספים בגנום האדם, מאפשרים לתארך את התקופה שבה התפשטה האנושות המודרנית מיבשת אפריקה למזרח התיכון ומשם לשאר יבשות העולם, בתקופות של כ-130 עד 70 אלף שנה לפני זמננו.
היסטוריה
על פי הדעה המקובלת כיום במחקר האבולוציה של האדם, מקור המין האנושי (הומו סאפיינס) הוא במזרח אפריקה.
ההיסטוריה של חלקה הצפוני של היבשת קשור בעיקר בהתפתחויות שהתרחשו באסיה ובאירופה. אזור זה הצמיח בעת העתיקה מספר ממלכות וישויות אחרות, שהגיעו לרמת פיתוח גבוהה מאוד, כגון מצרים העתיקה וקרתגו. לעומת זאת ההיסטוריה של חלקה הדרומי של היבשת, מעבר למדבר סהרה, התרחשה במנותק מההיסטוריה של שאר חלקי העולם. בניגוד לצפון אזור זה הצמיח בעיקר חברות שבטיות, כגון הבנטו והבושמנים.
בשנים שלאחר מכן, במאות הראשונות שלפני הספירה, נכבשה צפונה של היבשת בתחילה בידי יוון ולאחר מכן בידי רומא, שהביאה לאזור את הנצרות והרחיקה את הפוליתאיזם לפנים היבשת על-אף שהאימפריה האתיופית קיבלה את הנצרות כדת האימפריה קודם לאימפריה הרומית. אך הנצרות לא נשארה הדת השלטת באזור לאורך זמן, וכבר כמה מאות שנים לאחר מכן (המאות ה-6 וה-7), נכבש האזור בידי האימפריה המוסלמית, והאסלאם הפך לדת השלטת באזור עד ימינו אלה, אם כי עדיין נותרו מיעוטים נוצריים בצפון אפריקה, כשהגדול ביניהם הוא המיעוט הקופטי שבמצרים. ימים אלו היו ימים של פריחה תרבותית באזור, אך עד מהרה, עם התמוטטותה של האימפריה המוסלמית, שקע האזור לסכסוכים בין שושלות מוסלמיות על השליטה באזור. אפריקה שמדרום לסהרה, נשארה נחשלת מבחינה כלכלית ותרבותית, ומנותקת משאר העולם, ואף על-פי כן הצמיח אזור זה מספר ממלכות עצמאיות.
כאלף שנה לאחר כיבוש האזור בידי האימפריה המוסלמית, במהלך המאות ה-16 וה-17, אוחד רוב האזור שוב לידי ישות מדינית אחת תחת האימפריה העות'מאנית. בינתיים החלו האימפריות האירופאיות לבחוש בנעשה באפריקה שמדרום לסהרה, שכמו תמיד סבלה מריק שלטוני. בתחילה עשו זאת הפורטוגזים, לאחר מכן הצרפתים, האנגלים וההולנדים, ולבסוף הצטרפו גם הגרמנים, הבלגים, האיטלקים והספרדים. מעצמות אלו בתחילה חקרו את היבשת, לאחר מכן שלחו מיסיונרים ומתיישבים, ולבסוף כבשו את האזור. עד סוף המאה ה-19, היבשת כולה, למעט אתיופיה וליבריה, הייתה תחת שלטון זר, בין אם אירופאי או עות'מאני. השלטון הזר ניצל את משאבי היבשת לצרכיו. הוא סחר ברבים מאנשי היבשת כעבדים, וביצע כרייה ענפה של משאבי הטבע ביבשת. עם זאת, הוא גם תרם רבות לפיתוחה ולתהליכי המודרניזציה שלה.
במהלך המאה ה-20, החל תהליך הדרגתי נרחב של דה-קולוניזציה. רבים במערב החלו למאוס באימפריאליזם, ותנועות לאומיות רבות קמו ברחבי היבשת. בשתי מלחמות העולם לחמו מדינות אירופה ברחבי היבשת, בעיקר בחלקה הצפוני, ובעשורים שלאחר מכן, החלו להשתחרר רוב ארצות היבשת מהשלטון האירופאי.
מדיניות ממשלתית כושלת, שחיתות פוליטית ומקרי בצורת קשים, הובילו לכך שחלקים ניכרים מאפריקה סובלים מחוסר באספקת מזון ומים, ומקרי רעב המוני אינם נדירים. אחת הסכנות העיקריות המאיימות על אפריקה היא התפשטות מגיפות המוניות, בשל תנאי תברואה גרועים, היעדר חיסונים ומחסור בשירותים רפואיים. במיוחד נפוץ ברחבי היבשת נגיף ה-HIV, המביא למותם של מיליוני תושבים בכל שנה ממחלת האיידס.
פוליטיקה
יבשת אפריקה נחלקת ל-54 מדינות החברות באומות המאוחדות. (לא כולל את סהרה המערבית הנמצאת בשליטת מרוקו). חלוקת היבשת למדינות היא בהתאם לחלוקה שנקבעה על ידי המעצמות בתקופה הקולוניאלית, שלא התחשבה בדרך-כלל בגבולות לשוניים, אתניים ודתיים.
שיטת המשטר ברוב מדינות אפריקה היא באופן רשמי רפובליקה, המסתמכת על שלטון נשיאותי. בחלק מהמדינות מתקיימות ממלכות שבטיות מקומיות לצד מוסדות המדינה, לרוב מעמד המלכים הוא סמלי וייצוגי.
מאז קבלת העצמאות, מדינות רבות באפריקה הידרדרו לחוסר יציבות, שחיתות, אלימות ומשטרים דיקטטוריים. עד לאחרונה, מדינות מעטות בלבד ביבשת הצליחו להחזיק בשלטון דמוקרטי, ובמקום זאת נסחפו לסדרת הפיכות ברוטליות ודיקטטורות צבאיות. בין תחילת שנות השישים לסוף שנות השמונים, היו באפריקה יותר מ-70 הפיכות ו-13 התנקשויות בנשיאים.
רבים ממנהיגי אפריקה בעידן הפוסטקולוניאלי לא זכו לחינוך או שהיו בורים בכל הקשור לניהול מדינה, מה שהוביל את מדינותיהם לחוסר יציבות. מנהיגים רבים אחרים היו מושחתים, וחלק ניכר מהם הפכו את מדינותיהם לדיקטטורות, כשהם מוציאים מחוץ לחוק את האופוזיציה, מבטלים את החוקה ומפזרים את הפרלמנט בארצם.
כמו כן, רבים השתמשו בכוחם כדי להחיות מחדש יריבויות שבטיות ישנות, שדוכאו תחת שלטון קולוניאלי. במדינות רבות, הצבא נתפס כאמצעי היחיד שיכול לשמור על סדר, ובשנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20, חלק ניכר ממדינות אפריקה היו תחת משטר צבאי.
על אף קשיים מרובים, חלה התקדמות של מדינות שונות ביבשת להתנהלות דמוקרטית יותר מבעבר, ומדינות רבות הכירו רשמית בזכויות האדם לכלל האזרחים. עם זאת גם כיום מרבית מדינות אפריקה אינן דמוקרטיות.
ישנם סימנים ברורים לפעילות משותפת גוברת בין ארגונים ומדינות אפריקניות. במלחמת האזרחים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, התערבו בלחימה שש מדינות אפריקניות, הגובלות בקונגו (ראו: מלחמת קונגו השנייה). ארגונים פוליטיים כמו האיחוד האפריקאי מציעים תקווה אף הם לשיתוף פעולה הדוק יותר ולשלום בין מדינות היבשת. ב-2009 הוקם שוק משותף אפריקאי שהמדינות החברות בו הן טנזניה, קניה, אוגנדה, בורונדי ורואנדה. המדינות הדמוקרטיות ביותר ביבשת הן מאוריציוס, גאנה, נמיביה, בוצוואנה, דרום אפריקה, בנין וסנגל. לעומת זאת, ב, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, גינאה המשוונית ואריתריאה שולט שלטון רודני ודיקטטורי.
כלכלה
כלכלת אפריקה מבוססת בעיקר על חקלאות ובאופן מועט יותר גם על תעשייה, כרייה וקידוח, ייצור, השקעות ובנקאות, ותקשורת וטכנולוגיות מידע. אפריקה היא הענייה ביבשות העולם מכל בחינה. עם זאת, אזורים שונים ביבשת (כגון אפריקה הדרומית ומפרץ גינאה), חוו התפתחות כלכלית מהירה ומרשימה במהלך השנים האחרונות. מתוך 187 מדינות הנסקרות בדו"ח של האו"ם על מדד הפיתוח האנושי 2011, 30 המדינות בתחתית הרשימה, כולן אפריקניות, מלבד שלוש. כל זה, נובע במידה רבה מההיסטוריה הסוערת שלה ובעיקר הקולוניאליזם. קודם לכן - עד סביבות המאה ה-15, תחילת הקולוניאליזם, חפפה אפריקה ליבשת אירופה ואסיה מבחינה כלכלית. היסטוריה זו הייתה כרוכה בחוסר יציבות נרחב לצד סכסוכים ומלחמות בקנה מידה נרחב אף הם; ולזה, יש להוסיף את רמת השחיתות הגבוהה.
אפריקה נמצאת זמן רב בתהליך ארוך של קיפאון ואף שקיעה, במונחים של סחר חוץ, השקעות והכנסה לאדם. לעוני זה יש השפעות מרחיקות לכת, הכוללות תוחלת חיים נמוכה, אלימות וחוסר יציבות. לאורך שנים הועלו מספר פתרונות אפשריים למצב, וחלקם אף יושם, אולם אף דרך פעולה לא הראתה עדיין הצלחה ראויה לציון.
תחת לחץ של ארגונים כלכליים בינלאומיים כמו קרן המטבע הבינלאומית, מדינות רבות באפריקה הצליחו לשנות את כלכלתן, ועתה הן מראות צמיחה חיובית לאחר דורות של צמיחה שלילית או אפסית. עם זאת, ארגונים שונים הביעו ביקורת על פעילות המדינות המתועשות באפריקה, בטענה שהן מנציחות את העוני ביבשת על ידי יצירת חובות ענק נושאי ריבית, שהמדינות אינן יכולות לעמוד בהן.
דמוגרפיה
באפריקה חיים כ-1.3 מיליארד תושבים (נכון ל-2020). שיעור גידול האוכלוסייה באפריקה הוא הגבוה בעולם: מעל ל-2% בשנה. הסיבה לכך היא שיעור ילודה גבוה במיוחד, הנובע משיעור פריון גבוה ומגודלה היחסי של האוכלוסייה הצעירה. מספר השבטים והקבוצות האתניות באפריקה הוא הגדול בעולם: כ-200 שבטים שונים בכל מדינה, בממוצע, אך רק שבטים מעטים הם גדולים.
היריבות הבין-שבטית באפריקה היא עזה, וגרמה במשך השנים למלחמות עקובות מדם. מדינות אפריקה אינן מאורגנות בצורה אתנית, עובדה המחריפה את המאבקים. השבטים השונים נחלקים לקבוצות גדולות כמו הבנטו, הנילוטים, הפיגמים, הכושיתים, הסודנים התיכוניים, הסודנים המזרחיים, הסודנים המערביים, המלגשים וההוטנטוטים. שבטי הנילוטים הגדולים הם האוסה, אקאן, וולוף, איבו ופולה (פולאני). שבטי הבנטו הגדולים הם קונגו, לובה, מונגו, טונגה, מקואה, שונה וזולו. שבטי הכושיתים הגדולים הם אורומו, סומאלי וסידמו. ישנם עוד שבטים רבים נוספים. ישנן מדינות שאין בהן קבוצת שבטים שולטת או שבט שולט (כמו צ'אד), ישנן כאלו שיש בהן קבוצת שבטים שולטת אך אין שבט שולט יחיד (כמו טנזניה), יש מדינות שבהן שבט שולט (בוטסואנה), ויש מדינות שבהן כמה שבטים גדולים ועוד רבים קטנים (ניגריה). גם הדת באפריקה מובילה לסכסוכים רבים בין המוסלמים בצפון לנוצרים בדרום ובמרכז, ובין האמונות הפגניות הנפוצות בכל רחבי היבשת. כך למשל ניגריה, בה המוסלמים בצפון, הנוצרים בדרום ואזור מעורב במרכז.
שטחים תלויים
לאחר הקולוניאליזם האירופאי, חלק זעום משטחי האימפריות נשארו שטחים ריבוניים של אותן מדינות.
הצי של קוריאה הדרומית
חיל הים של הרפובליקה של קוריאה או ROKN או ROK Navy (ראשי תיבות של Republic Of Korea Navy, בהנגול: 대한민국 해군, הנג'ה: 大韓民國海軍) הוא ענף הלוחמה הימית של הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה, האחראי על ביצוע פעולות ימיות ולוחמה אמפיבית. חיל הים כולל את כח הנחתים, אשר פועל כמנגנון סמי-אוטונומי. חיל הים, שהוקם בשנת 1945, הוא הענף הוותיק ביותר של הכוחות המזוינים של דרום קוריאה.