cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מים טריטוריאליים
מים פנימיים
מפרצים מוגדרים כאזורים בהם הים מוקף בלשון יבשה המשתרעת על יותר ממחצית העיגול. מתייחסים אל המפרץ כאל מים פנימיים אם המרחק בין שני צידי לשון היבשה קטן מ-24 מיל ימי (44.448 ק"מ). אחרת, האזור הנמצא בתחום 12 מייל ימי לאורך חוף הים נחשב כמים פנימיים. כל הימים הנמצאים בתחום גבולות האיים הקיצוניים ביותר של מדינה ארכיפלגית, כגון אינדונזיה או הפיליפינים, נחשבים גם הם כמים פנימיים.
מים טריטוריאליים
מים טריטוריאליים משתרעים 12 מייל ימי (22.224 ק"מ) כלפי חוץ מקו המוצא.
אזור סמוך
האזור הסמוך (למים הטריטוריאליים; Contiguous zone) מוגדר עד 24 מייל ימי (44.448 ק"מ) מקו המוצא. השליטה על האזור הסמוך מותרת על ידי מדינה חופית על מנת "למנוע הפרה של מנהגיה, חוקיה ותקנותיה הבריאותיים, למנוע הגירה בלתי חוקית ולשמור על כספי הציבור".
אזור כלכלי בלעדי
האזור הכלכלי הבלעדי ("מים כלכליים") מוגדר עד 200 מייל ימי (370.4 ק"מ) מקו המוצא.
לפני 1982, מים טריטוריאליים הורחבו בצורה בלתי מבוקרת פעמים רבות על מנת לספח פעילויות כגון כרייה במים עמוקים, קידוח ימי, זכויות הדיג (ראו מלחמת הבקלה) ולמנוע שידורי רדיו פיראטיים ממתקנים ימיים מלאכותיים ומספינות עוגנות.
לעיתים קרובות, אזור כלכלי בלעדי הנתבע על ידי מדינה מסוימת, נתבע גם כן על ידי מדינה אחרת.
מדף יבשתי
תחום זה מוגדר עד קצה המדף היבשתי, אך לא יותר מ-350 מייל ימי (648.2 ק"מ), ולא יותר מ-100 מייל ימי (185.2 ק"מ) מעבר לקו בו עומק המים מגיע ל-2.5 ק"מ. כאשר המדף היבשתי קצר או לא קיים, הוא מוגדר עד 200 מייל ימי.
באזור זה יש למדינה שליטה בלעדית על המשאבים הכלכליים בקרקעית הים. אין לה זכות בלעדית על הדייג מעבר לאזור הכלכלי.
היסטוריה
לאורך ההיסטוריה השתנה רוחב הרצועה המוגדרת באופן זה.
מהמאה ה-18 עד אמצע המאה ה-20, מימיהן הטריטוריאליים של האימפריה הבריטית, ארצות הברית, צרפת ומדינות רבות נוספות היו ברוחב של 3 מייל ימי (5.556 ק"מ). במקור, היה זה מרחק הפגיעה של תותח חוף, ומכאן גודל הים הנתבע היה המרחק עליו יכולה הייתה מדינה ימית להגן. אולם, נורווגיה תבעה 4 מיל ימי (7.408 ק"מ) וספרד תבעה 6 מיל ימי (11.112 ק"מ) בתקופה זו.
לוב תבעה בעלות על כל מפרץ סידרה, והייתה בסכסוך עם ארצות הברית בנושא זה.
האורל (אזור גאוגרפי)
האורל (ברוסית: Урал) הוא אזור גאוגרפי הממוקם מסביב להרי אורל, בין המישורים המזרח אירופיים למערב סיביר. האזור נחשב לחלק מהערבה האירואסייתית. הגבול בין אירופה לאסיה עובר בצד המזרחי של הרי אורל. אזור האורל שוכן ברובו בתוך רוסיה אך חלק קטן ממנו נמצא גם בחלק הצפון-מערבי של קזחסטן.
המרכז ההיסטורי של אזור האורל היא העיירה צ'רדין אשר במחוז פרם. בעקבות המהפכה הרוסית בשנת 1917 ומלחמת האזרחים שבאה לאחר מכן המרכז המנהלי של אזור האורל הועבר לסברדלובסק (כיום יקטרינבורג).
דקלון
ביוגרפיה
יוסף נולד וגדל בכרם התימנים בתל אביב להורים שעלו מתימן. הוא החל את הקריירה שלו ב-1950, כשהיה בן שש, כאשר הופיע בתוכנית רדיו בקול ישראל שבה שר שיר שבת. כנער, הופיע באירועים שנערכו בבית ספרו ובשכונתו. הוא הפך לזמר חאפלות, וזכה לכינוי "דקלון" (מהמילה "דק") בשל היותו ילד רזה.
השנים הראשונות
אחרי השירות הצבאי פגש את הגיטריסט משה בן-משה (הידוע בכינוי 'בן-מוש'), את נגן המנדולינה משה משומר ואת שלמה מורי (דובל'ה) ויחד הקימו להקה שהופיע בשמחות ואירועים, שבמקביל עבדו לפרנסתם במלטשת יהלומים. ללהקה לא היה שם קבוע, מדי פעם הופיעו בשם "להקת העוד" ו"צלילי הבוזוקי" (מאחר שדקלון נהג לשיר גם מוזיקה יוונית). החל משנת 1972 הלהקה פעלה בשם "צלילי הכרם". ב-1974 הקליטה הלהקה לראשונה תקליט, בהפקת אשר ראובני. שבמקביל הוציא לאור "צלילי העוד" תקליט משלה שכללה שירים שגם "צלילי הכרם" נהגו לבצע. הדבר גרם לסכסוך ארוך בין הלהקות.
בפברואר 1977 השתתפה הלהקה בפסטיבל הזמר התימני. באותה שנה הצטרף חיים משה כסולן נוסף ללהקה. ב-1981 עזב חיים משה את הלהקה, לאחר שהקליט אלבום סולו, ואהרון ירימי החליף אותו. בשנת 1986 יצאה לאור אלבום האוסף "חפלה לכל החברים", שכלל שירים של "צלילי הכרם" ולהיטים שהקליט דקלון לבדו.
שנות ה-80 וה-90
בשנת 1984 שיחק דקלון בסרט "כאסח" ושם שר את הלהיט "לשיר בקול ערב" יחד עם כוכב הסרט חופני כהן.
בסוף 1987 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו (ללא להקת צלילי הכרם) - "מורי". בין שירי האלבום בלטו: שיר הנושא, "אהובת לבבי (בשניהם מילים ולחן: שלומי מחדון) "מצהלות", "סימנים של דרך", "מנוליה" ו"אבי" (מילים ולחן: אביהו מדינה). עיבודי השירים באלבום נחלקו בין חיים חדד ויגאל חרד, ובהקלטות השתתפו יהודה קיסר וחיים רומנו בגיטרות, מיקי שביב בגיטרה בס, איקי לוי בתופים וכלי הקשה, חיים חדד, דריו מלכי בקלידים, ונגנים נוספים. האלבום זכה להצלחה רבה ולאחריו המשיך דקלון בקריירה עצמאית ו"צלילי הכרם" התפרקה.
ב-1989 הוציא בחברת התקליטים של האחים "בן-מוש" את האלבום "יוצא לדרך", בו בלטו שיר הנושא (מילים: יוני רועה ודקלון, לחן: יווני), וגרסה עברית של אברהם לוי בשם "בנתיב מעורפל" לשיר של הזמר הצרפתי אלן ברייר.
ב-1991 הוציא את האלבומים "חפלה עם דקלון ובן-מוש" - חלק א' וחלק ב'. האלבומים כללו בעיקר מחרוזות שירים של זוהר ארגוב, חיים משה, אלי לוזון, ובועז שרעבי, ושיר מקורי יחיד - "ציפור קטנה" (מילים: יוני רועה ודקלון, לחן: יווני). הגיטריסט משה בן-משה ('בן-מוש') ודודו מויאל עיבדו והפיקו מוזיקלית. שני אלבומים אלו הצליחו מעבר למשוער ומכרו עשרות אלפי עותקים.
ב-1992 הוציא את האלבום "זמר מתחדש" בחברת התקליטים של "האחים ראובני". בין שירי האלבום בלטו "גומות של חן", ו"למה השקתינו מיינך". עיבודי השירים נחלקו בין יגאל חרד, אבשלום צוברה, ואלי לוזון.
בסוף 1993 הקליט ביחד עם אביבה אבידן את הדואט "כותל המזרח", למילים של דודו ברק ולחן של יוני רועה. השיר הפך ללהיט, ולאחד השירים המזוהים ביותר עם דקלון.
בקיץ 1996 הוציא את האלבום "שיח רעים", בו בלט הדואט "הייה לי משען" עם שלומי סרנגה, למילים של דקלון עצמו, וללחן יווני. את מרבית שירי האלבום עיבד אבשלום צוברה, לצד עיבודים נוספים של אריה ברקוביץ', זוהר זיו, אבני דרשן, אמיתי צברי, ויועד נבו.
בשנות ה-2000
בשנת 2000 הוציאו דקלון וחיים משה שני אלבומים משותפים תחת הכותרת "סוגרים מעגל" (חלק א' ו-ב') ובהם ביצעו מחדש, ביחד ולחוד, את מיטב להיטי להקת "צלילי הכרם" בעיבודים חדשים של רובי בן-שמעון. הגיטריסט משה בן-מוש לא השתתף באיחוד, ואת מקומו על הגיטרה מילא גיטריסט "הלהקה המתחרה" ('צלילי העוד') יהודה קיסר. עוד באותה תקופה ביצע דואט עם אורנה ומשה דץ בשיר "איילת חן".
לאחר כעשור בו הוציא בעיקר אלבומים שכללו גרסאות חדשות ללהיטים ישנים ושירים מסורתיים בהפקה חדשה, הוציא דקלון ב-2010 את האלבום "ריח בוסתנים", שכלל שירים מקוריים חדשים בעיבוד והפקה מוזיקלית של עופר המרמן. באותה שנה גם השתתף בערב ההצדעה ליהודה קיסר, שכלל שיתוף פעולה נדיר בין "צלילי העוד" ל"צלילי הכרם".
ב-2013 התארח באלבומה של להקת הדג נחש "זמן להתעורר" בשיר "מבסוט".
בשנת 2014 החל דקלון לשתף פעולה עם סגיב כהן, השניים הקליטו אלבום ויצאו לסיבוב הופעות משותף.
בפברואר 2016 יצא אלבום שני משותף לו ולסגיב כהן, בו ביצעו יחדיו חידושים ללהיטיה של אהובה עוזרי. דודו טסה וניר מימון עיבדו את שירי האלבום, כשאהובה עוזרי מלווה בנגינה בבולבול טרנג. ביצועם ל"עמק הפרחים" הצליח וזכה להשמעות רדיו.
במרץ 2017 יצא האלבום המשותף השלישי של דקלון וסגיב "זה לא חלום", שכלל ביצועים מחודשים לקלאסיקות בזמר המזרחי בעיבודים של נדב ביטון.
חיים אישיים
דקלון נשוי ואב לחמישה ילדים. מתגורר בתל אביב.
אלבומים
אלבומים משותפים ביחד עם סגיב כהן :
שעון אטומי אופטי
שעון אטומי אופטי הוא שעון אטומי רגיל, מלבד העובדה שהוא משתמש בלייזר ובמסרק תדרים במקום גלי מיקרו ומונה שבהם משתמשים בשעון אטומי. כמו כל שעון אטומי אחר, הוא מורכב ממתנד (קוורץ), ממונה וממערכת משוב עצמי, העוזרת לשעון לתקן את עצמו במקרה של פגיעה או אי-דיוק מצד אחד המרכיבים שלו.
הפיתוח של מסרק התדרים ושל מעבר מגלי מיקרו לגלי אור בטווח אופטי זיכה את ג'ון הול ותיאודור הנש בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2005.
מרכיבי השעון
השעון מורכב ממספר רכיבים שונים:
הדרך לפיתוח השעון
בשביל לפתח שעון זה היה הצורך בטכנולוגיות חדשות, כמסרק התדרים וסריגים אופטיים. מכשול מרכזי בפיתוח שעון אטומי אופטי היה הקושי שיש במדידה ישירה ומדויקת של תדרים אופטיים. בעיה זו נפתרה בעזרת לייזר פולסים במהוד אופטי שיינעל על התדר של האטום.
נעילה – שינוי תדר המתנד על ידי שינוי הטמפרטורה, יצירת שדה חשמלי ובדיקה של תגובת האטום; אם האטום מגיב ויש מעבר קוונטי באלקטרונים, ניתן לדעת שהתדר נכון.
התדרים שיוצרים התאבכות בונה במהוד צריכים להיות כפולה שלמה של תדר בסיסי. לייזר יכול להציג תחום נרחב של תדרים שונים בבת אחת, שניתן להציגם כמטוטלות, ושכולם כפולה שלמה של תדר בסיסי, ולכן לאחר זמן המחזור של התדר הבסיסי כל ה"מטוטלות" יתנדנדו ביחד, וזה מתבטא כפולס. את התדרים האלו ניתן לייצג כגרף שנראה כמו מסרק, ומכאן השם "מסרק תדרים".
המרחק בין "שיני" המסרק הוא התדר הבסיסי. "גלגל השיניים" יכול לחלק למספרים גבוהים בכל פעם, ולכן אם התדר של אחת מהמטוטלות יינעל לתדר האטום, ניתן יהיה לספור ולחשב אותו ביתר קלות על ידי מסרק תדרים. במקום שהאטומים יתנדנדו בתדר של 9,192,631,770 פעמים בשנייה, שזהו התדר של גלי מיקרו, כמו בשעון אטומי רגיל, האטומים בשעון אטומי אופטי מתנדנדים בקצב של כ-5*10^15 פעמים בשנייה. ככל שטכנולוגיה זו "מפלחת" את השנייה לפרוסות דקות יותר, כך גובר דיוק השעון.
שימושי השעון
צוותי מחקר רבים מנסים להפוך את השעון האטומי האופטי לשמיש במטרה להכניס אותם לתחנות קרקע לווייניות, ובעתיד גם ללוויינים וחלליות. בלוויינים יש שעונים אטומיים, וכל כמה זמן הלוויינים שולחים אותות זמן אחד לשני, ועל ידי הפרשי הזמנים ומיקום הלוויינים ניתן לדעת את המיקום של חפץ כלשהו, כמו בשימוש במערכת ה-GPS. ככל שהשעון יהיה יותר מדויק- כך גם מיקום החפץ יהיה יותר מדויק, עד לרמת דיוק של סנטימטרים ואף מילימטרים.
דריינדרה
דריינדרה (שם מדעי: Dryandra) היא סוג של צמח במשפחת הפרוטאיים שאנדמי לדרום-מערב אוסטרליה וכולל כ-92 מינים. היא תוארה מדעית לראשונה על ידי הבוטנאי הסקוטי רוברט בראון בשנת 1810, אם כי התגלתה זמן רב קודם לכן. בשנת 2007, הדריינדרה מוזגה על כל המינים שבה לקבוצה בתוך הסוג בנקסיה על בסיס ראיות מולקולריות, מורפולוגיות ופילוגנטיות, אם כי יש מחקרים המערערים על כך ורואים בה עדיין סוג נפרד.
טקסונומיה
הדגימות הראשונות של צמח הדריינדרה נאספו על ידי ארצ'יבלד מנזיס, מנתח וחוקר טבע במשלחת ונקובר. לבקשתו של ג'וזף בנקס, מנזיס אסף דגימות של ידיעת הטבע בכל מקום אפשרי שבו עצרו במהלך ההפלגה. בספטמבר ואוקטובר 1791, בזמן שהמשלחת עגנה בדרום-מערב אוסטרליה במפרץ קינג ג'ורג', מנזיס אסף דגימות צמחים רבות, כולל הדגימות הראשונות של הדריינדרה מהמינים D. sessilis ו- D. pellaeifolia. עם שובו של מנזיס לאנגליה, הוא מסר את הדגימות שלו לבנקס; כמו רוב הדגימות האחרות באוסף של בנקס, דגימות הדריינדרה נותרו ללא תיאור מדעי במשך שנים רבות.
דגימות נוספות של הצמח נאספו בסוף 1792 על ידי ז'אק לבילארדייר, אחד מחמישה חוקרי טבע במשלחת של ברוני ד'אנטרקאסטו שהייתה בחיפוש אחר המשלחת האבודה של ז'אן-פרנסואה לה פרוז. בעודו צועד על החוף ממערב למפרץ אספרנס בין ה-11 ל-18 בדצמבר, לבילארדייר אסף את הדגימות הראשונות של המין D. nivea. בשנת 1810, הסוג הוקם על ידי רוברט בראון שהעניק לו את השם דריינדרה; היא נקראה לכבודו של הבוטנאי השוודי ג'ונאס קרלסון דריינדר - מומחה לצמחים אוסטרלים שעבד תחת ג׳וזף בנקס. הדריינדרה משוייכת לתת-משפחת הגרווילאים במשפחת הפרוטאיים, לצד הבנקסיה, המקדמיה ההקיאה ועוד.
תיאור
הדריינדרה צומחת כשיח משתטח, שיח זקוף או עץ קטן והיא ירוקת עד. העלים מסודרים על הגבעול בצורה ספיראלית והם פשוטים או מורכבים; שולי העלים משוננים בדרך כלל ולעיתים נדירות חלקים. התפרחת בדרך כלל בצורת פקעת או קערה ומורכבת מ-15 עד 250 פרחים בודדים דמויי גפרור; בכך ניתן להבדיל בנקל בינה לבין הבנקסיה שהתפרחת שלה דמוית נר ארוך. למעט מינים ספורים, כל הדריינדרות מתאפיינות בתפרחות בהירות שצבען נע בין צהוב ללבן-שמנת, קרם או חום-כתמתם, לעיתים עם גוון כסוף או סגלגל. מרבית המינים מוגנים מפני רעייה של בעלי חיים עקב הקוצים והעלים בעלי המרקם העורי הבלתי אכיל.
תפוצה ואקולוגיה
משמשת כמזון לזחלים של מספר מיני פרפראים, כולל מין אחד שקרוי על שמה - עש הדריינדרה (Carthaea saturnioides). מיני דריינדרה רבים מפיקים כמויות ניכרות של צוף; ההאבקה של הדריינדרות נעשית בעיקר על ידי חרקים ועופות דוגמת הדבשניים, אך גם על ידי יונקי כיס קטנים דוגמת פוסום ננסי מערבי והצופון הייחודי. הדריינדרות מאוימות מצד אובדן בית גידול, והתפשטות מחלת ריקבון שורשים שמופצת על ידי כימשון הקינמון.
מינים
הסוג דריינדרה מכיל בתוכו בסביבות 92 מינים, להלן רשימה שלהם. בטקסונומיות בהם הוא משויך לסוג בנקסיה, השם המדעי Dryandra מוחלף ב-Banksia.
שברולט גרוב
שברולט גרוב (באנגלית: Chevrolet Groove) היא מכונית קונספט בתצורה סופרמיני קומפקטית אשר הוצגה בשנת 2007.
כריסטיאן ורנס
כריסטיאן ורנס (בגרמנית: Christian Wörns; נולד ב-10 במאי 1972 במנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק בעיקר בבאייר לברקוזן ובבורוסיה דורטמונד בעמדת הבלם.
ורנס לבש את מדי נבחרת גרמניה ביורו 1992, מונדיאל 1998, גביע הקונפדרציות 1999 ויורו 2004.
קריירת מועדונים
ורנס גדל בקבוצת הנוער של המועדון וולדהוף מנהיים, ממנה עלה בשנת 1989 לקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה, והיה לשחקן הרביעי בדירוג השחקנים הצעירים ביותר ששיחקו בבונדסליגה. ורנס ירד ליגה עם מנהיים בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, ובעונתו השנייה בקבוצה, בליגת הבונדסליגה השנייה, הפך לשחקן הרכב קבוע.
בשנת 1991, חתם ורנס בבאייר לברקוזן. ורנס שיחק שבע עונות בבאייר לברקוזן, בהן הבקיע 13 שערים ב-211 הופעות בבונדסליגה, והפך לעוגן הגנתי, בצוותא עם ינס נובוטני ומרקוס הפה. ורנס זכה בגביע בשנת 1993 עם באייר לברקוזן, לאחר ניצחון בגמר על הרטה ברלין, ובשנת 1997 הוביל את באייר לברקוזן למקום השני בבונדסליגה, אחרי באיירן מינכן.
בשנת 1998 עזב ורנס את באייר לברקוזן וחתם בפריס סן ז'רמן. במועדון הצרפתי זכה ורנס בגביע האלופות שהוא הסופר קאפ המקומי, אך לא הצליח להתאקלם בקבוצה, ועזב כעבור עונה אחת, בה הבקיע שני שערים ב-28 הופעות.
בקיץ 1999 חתם ורנס בבורוסיה דורטמונד, שם שיחק תשע עונות ברציפות. בעונת 2002 זכה ורנס עם בורוסיה דורטמונד באליפות הבונדסליגה. בארבע עונותיו האחרונות בקבוצה, שימש ורנס כקפטן, תפקיד שנשמר עבורו כסמל וכשחקן ותיק, בתקופה שבה המועדון נקלע לקשיים כלכליים והיה מסובך במאבקי תחתית. ורנס צבר בבורוסיה דורטמונד 240 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש 14 שערים, ופרש ממשחק פעיל בשנת 2008.
קריירה בינלאומית
ורנס ייצג את גרמניה גם בגביע הקונפדרציות 1999. את מונדיאל 2002 החמיץ ורנס בגלל פציעה. ביורו 2004 ורנס חזר לסגל של גרמניה, שהודחה בשלב הבתים. לקראת מונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, ורנס היה מועמד להיכלל בסגל, אך הושעה ממנו לאחר שהעביר ביקורת גלויה על מאמן הנבחרת דאז יורגן קלינסמן. הופעתו האחרונה של ורנס בנבחרת הייתה בשנת 2005, וסך הכל הוא צבר 66 הופעות, בהן לא הבקיע.
לאחר הפרישה
ורנס עסק באימון לאחר הפרישה, בעיקר בקבוצות ילדים ונוער, בין השאר בבוכום, בשאלקה 04 ובאונטרהאכינג.
קטרינה ולנטה
ביוגרפיה
קטרינה ולנטה נולדה בצרפת לאב אקורדיוניסט בעל שורשים ספרדיים ואם שהייתה בלרינה וקומדיאנטית מוזיקלית המפעילה כלים רבים. ב-1952 נישאה קטרינה ללהטוטן Erik van Aro ולזוג נולד בן, מי שנודע כזמר אריק ואן ארו (Eric van Aro). מאוחר יותר הזוג התגרש וולנטה נישאה לפסנתרן הבריטי רוי באד, ולזוג נולד ילד בשם אלכסנדר. בהמשך היא התגרשה גם מבאד. ולנטה, המחזיקה גם באזרחות גרמנית מאז נישואיה הראשונים, פרשה מפעילות ומתגוררת לסירוגין בארצות הברית ובשווייץ.
קטרינה ולנטה הופיעה פעם ראשונה בגיל חמש יחד עם אחיה ואחיותיה בהופעת קרקס בשטוטגרט. לאחר מלחמת העולם השנייה המשפחה נחשדה בריגול (האם דיברה רוסית וגם האב הספיק לבקר ברוסיה עם קרקס) ונכלאה בורוצלב והוגלתה למחנה ליד אודסה. הם שבו לפריז, שם הופיעה ולנטה כזמרת במועדון לילה. ב-1948 נלוותה לז'ילבר בקו לסיבוב הופעות בסקנדינביה.
ולנטה דוברת שש שפות ושרה ב-12 שפות.
ג'ון הרטסון
ג'ון הרטסון (באנגלית: John Hartson; נולד ב-5 באפריל 1975) הוא כדורגלן עבר ולשי, אשר שיחק כחלוץ. להרטסון יותר מ-50 הופעות בנבחרתו הלאומית, נבחרת ויילס.
קריירה
בינואר 1999 עבר הארטסון לוימבלדון תמורת 7.5 מיליון ליש"ט, והיה לרכש היקר ביותר בתולדות המועדון. עם וימבלדון נשר הארטסון לליגת המשנה האנגלית בתום עונת, ובינואר 2001 עבר אל קובנטרי סיטי עד לסיום העונה.
דונרט
דונרט (שם מדעי: Sminthopsis - אטימולוגית: "בעל מראה עכברי") הוא סוג של טורף כיס קטנטן דמוי עכבר ממשפחת נמיות הכיס, הכולל 21 מינים החיים ברחבי יבשת אוסטרליה ובדרום גינאה החדשה. הדונרט הוא הסוג עם מספר המינים הגדול ביותר בסדרת טורפי הכיס, והוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1844 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון גולד אשר סיווג אותו בתחילה בתוך הסוג פסקוגל ושנה לאחר מכן בתור סוג בפני עצמו הקרוי Podabrus (= "רגל עדינה"); ב-1887 הוענק לו שמו המדעי הנוכחי על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס. מקור השם דונרט (dunnart) הוא בשפת נונגאר של הילידים האבוריג'ינים באוסטרליה המערבית ומשמעותו היא "דמוי עכבר".
מאפיינים
הדונרט הוא טורף כיס קטנטן למדי: אורכו נע בין 7 ל-12 סנטימטרים ומשקלו 10 עד 30 גרם (משתנה בין המינים). הפרווה של הדונרט צפופה ורכה, וצבעה משתנה מעט בין המינים. בפלג הגוף העליון צבעה חום, אפרפר, חולי או צהבהב, ובגחון, בסנטר ובמפשעה היא בצבע לבנבן או קרם; למרבית הדונרטים יש סימונים שחרחרים דהויים על הפנים. מבנה הגוף שלו צר וגמיש, ועל אף שהוא דומה לעכבר במבט שטחי, יש ביניהם מספר הבדלים מורפולוגיים ברורים: הדונרט בעל ראש צר וחרטום מחודד באופן בולט, יש לו אוזניים משולשות וגדולות יחסית לראש, מערכת שיניים כשל טורפים, וזנב רחב ושעיר יותר המסתיים בציצה שחורה דקיקה. זנבו של הדונרט אשר אורכו כאורך גופו, מתפקד לעיתים כמאגר שומן לעתות בצורת - בפרט אצל מינים החיים באזורים צחיחים; כאשר יש שפע במזון, הזנב אצל מינים אלו מתרחב ומתעבה ועשוי לקבל צורה של גזר (רחב בעוקץ וצר בקצה). גפיו של הדונרט דקיקות, ובכפות הרגליים נעדרות לרוב הרפידות הבולטות האופייניות לטורפי כיס אחרים. הכיס של נקבת הדונרט מפותח היטב בדומה לקנגוראים.
אקולוגיה
הדונרטים מצויים בכל סוגי בתי הגידול של יבשת אוסטרליה, מיערות טרופיים, דרך סוואנות ושפלות עשב וכלה במדבריות; כ-8 מינים מצויים בעיקר בבתי גידול מדבריים, 4 אנדמיים לבתי גידול טרופיים, 6 מוגבלים לבתי גידול עשבוניים לאורך החופים ו-3 נוספים מצויים בעיקר בערבות עשב. הדונרט הוא יונק קרקעי מובהק, אך טפריו החדים מאפשרים לו לטפס על עצים, גבעולים וענפים במידת הצורך. הוא בעל חיים פעיל לילה אשר תר אחר מזונו לאחר רדת החשיכה, בעוד שאת שעות היום הוא יבלה בנמנום ובשינה בסדקים, מערות, בורות וקינים. הדונרט חי בסביבת מחיה קבועה, אך הוא אינו מפגין התנהגות טריטוריאלית; שטחי המחיה הקבועים של מספר דונרטים עשויים לחפוף זה לזה. לעומת טורפי כיס אחרים שחיים בבדידות, הדונרטים יוצרים לעיתים קבוצות קטנות הפעילות יחדיו לתקופה קצרה עם מבנה חברתי רופף. הדונרט ניזון בעיקר מחרקים, אך גם מלטאות, חסרי חוליות נוספים ועכברים.
הכיס המפותח של הדונרטית מכיל 8 עד 10 פטמות. לאחר תקופת היריון קצרצרה של 11 ימים, היא ממליטה שגר של 7–8 ולדות זעירים. את 40 הימים הראשונים לחייהם הם מבלים בתוך הכיס, ולאחר מכן הם מכבידים עליה והיא מעבירה אותם לקן עשבוני שבנתה; לאחר 20 ימים נוספים בקן, הדונרטים הצעירים הופכים לעצמאיים, והם מגיעים לבגרות בגיל חצי שנה. תוחלת החיים הממוצעת של מיני הדונרטים היא כ-18 חודשים. האיום העיקרי הנשקף לדונרטים הוא מפני מינים פולשים כחתול הבית והשועל האדום, וכן אובדן בית הגידול בדמות שריפות לא מבוקרות של צמחייה.
מינים
המינים בסוג דונרט מתחלקים למספר קבוצות של ענפי קלייד על בסיס קרבה גנטית, אך לא ברמה של סוג נפרד. אחדים מהם בעלי קרבה גנטית מסוימת לסוגים אחרים של טורפי כיס זעירים.
גלעד רמות
גלעד רמות (נולד ב-1950) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כראש כוחות הנ"מ בחיל האוויר.
חייו
רמות התגייס לצה"ל ב-1968. שירת במערך טילי ההוק כעוזר בקר, לאחר קורס קצינים שירת כקצין, מפקד סוללה וסגן מפקד גדוד הוק. לאחר מכן פיקד על קורס קציני נ"מ, היה סגן מפקד אגד נ"מ וקצין אג"ם במפקדת כוחות הנ"מ. כאלוף-משנה פיקד על אגד נ"מ ובשנים 1992 עד 1993 פיקד על בית הספר לנ"מ. בסיום תפקידו היה אחראי על פרויקט העברת בית הספר מהרצליה לצפון הנגב. ב-1994 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד כוחות הנ"מ כיהן בתפקיד עד 1998. בתקופת כהונתו הפך הנ"מ למערך הלחימה השני בצה"ל ששילב בתוכו נשים, לאחר קורס טיס.
משה בהר
משה בהר (באנגלית: Moshe Behar, נולד ב-1963), המכונה "שיקו", הוא סוציולוג, היסטוריון ומזרחן ישראלי, פרופסור במכון ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת מנצ'סטר ופעיל חברתי.
גלעד רמות
חייו
לאחר שחרורו, מכהן במספר תפקידים בקבוצת אינטרגאמא, בהם כמנכ"ל חברת "דל-תה ציוד הנדסי" העוסקת בתחום הציוד הביטחוני, נשיא דל-תה מערכות, נציגת חברת ריית'און בישראל, יו"ר חברת ג'נרל מהנדסים משנת 2004 ומאפריל 2001 ועד מאי 2011 כיו"ר חברת אר.אר מדיה, בתקופתו הונפקה החברה בנאסד"ק..
משה בהר
ביוגרפיה
בהר נולד בירושלים למשפחה ממוצא מצרי, תוניסי והאיים היווניים זקינתוס וקורפו. מספר מבני משפחתו מהאיים היווניים, מצד אמו, נרצחו בשואת יהודי יוון.
גלעד רמות
חייו
רמות בוגר תואר ראשון במדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במנהל מן המכללה הגבוהה ללוחמה אווירית (École de l'air) בצרפת.
משה בהר
קריירה אקדמית
למד לתואר ראשון ושני ב וכתב את דוקטורט בפוליטיקה השוואתית באוניברסיטת קולומביה. היה מורה מן החוץ ב, באוניברסיטה העברית, וב.
חטאת פנימית
חטאת פנימית הוא קורבן חטאת, שדמו נזרק בתוך בניין בית המקדש, ולא על המזבח החיצון כשאר הקרבנות. ישנם מספר קרבנות המוגדרים כחטאת פנימית – שניים מהם קרבים מדי שנה ביום הכיפורים, והאחרים תלויים בחטא. המשותף לכולם הוא שיש בהם ממד ציבורי.
משה בהר
קריירה אקדמית
מאז 2008 משמש כמרצה בכיר בתוכנית ללימודי ישראל/פלסטין, במכון ללימודי המזרח התיכון, באוניברסיטת מנצ'סטר, שבעיר מנצ'סטר ב.
דינופיתקוס
דינופיתקוס (שם מדעי: Dinopithecus; מילולית: "קוף-אדם נוראי") הוא סוג נכחד של קוף דמוי-בבון אשר חי מהפליוקן עד הפליסטוקן בדרום אפריקה. ככל הנראה הוא מין הקוף האמיתי הגדול ביותר שחי מעולם. הוא התגלה ב-1937 בחאוטנג שבדרום אפריקה ותואר בידי החוקר רוברט ברום.
משה בהר
קריירה אקדמית
תחומי המחקר של בהר הם: הסכסוך הערבי-ישראלי; חברה, פוליטיקה ותרבות ישראלית; יהודי המזרח התיכון; הגיבוש היחסי של הלאומיות היהודית והערבית במסגרת השוואתית.
חטאת פנימית
בשונה מכל החטאות, שנאכלות לכהנים עד חצות הלילה שאחרי יום הקרבתן, החטאת הפנימית אינה נאכלת אלא נשרפת בבית הדשן, שנמצא מחוץ לחומת ירושלים, ואליו מוציאים את שאריות האפר מהמזבח. דין זה מבוסס על הפסוק: "וְכָל חַטָּאת אֲשֶׁר יוּבָא מִדָּמָהּ אֶל אֹהֶל מוֹעֵד לְכַפֵּר בַּקֹּדֶשׁ לֹא תֵאָכֵל בָּאֵשׁ תִּשָּׂרֵף" (ויקרא ו, כג).
דינופיתקוס
הדינופיתקוס היה אולי הגדול שבקופים, אך היה קרוב גם למין הנכחד תרופיתקוס ברומטי ותרופיתקוס אוסוולדי. הוא היה גדול פי 2 מבבון חי והגיע למשקל 25 ק"ג בנקבות ו-45 ק"ג בזכרים שהיו בעלי דו-צורתיות זוויגית מופגנת. מראה הגולגולת דמה לזו של בבון אך היא הייתה שקועה יותר ובעלת חוטם פחות בולט. מבנה השיניים המזכיר מבנה שיני בבון מראה שהיה אוכל-כול עם התאמה לתפריט מהחי ומהצומח. ככל הנראה הבבון הנכחד היה חי על הקרקע רוב זמנו, עקב משקלו. הוא היה מחפש מזונות שונים בסוואנה של הפליסטוקן, שם אולי חי עם ראשוני האנשים.
משה בהר
פעילות חברתית
בעת שלמד באוניברסיטה העברית ייסד בהר בשנת 1990 את תא צ"ח — "סטודנטים למען צדק חברתי". בין השאר יזם מאבק להשוואת תנאי הקליטה של העולים מאתיופיה לעולים מרוסיה. לאחר שנחשף כי 650 עולים ששוכנו במלון דיפלומט בירושלים עומדים בפני פינוי לאתר קרוונים בנגב, לטובת שיכון עולים מרוסיה במלון. באותה עת היה גם חבר מערכת בכתב העת "עיתון אחר", לצד העורך דוד חמו, בו פורסמו מאמרים וטורי דעה אקטואליים של אנשי אקדמיה ופעילים חברתיים מזרחים, עם תפיסות סוציאל-דמוקרטיות.
במהלך שנות ה-90 היה פעיל ואחר כך חבר הנהלה עמותת הל"ה למען החינוך בעיירות, בשכונות ובכפרים.
חטאת פנימית
קרבנות יום הכיפורים
ביום הכיפורים יש להביא שני קרבנות שדמם נזרק בפנים: לאחר מכן חוזר הכהן אל ההיכל, ומזה מדם הפר על הפרוכת שבין הקודש לקודש הקדשים – אחת למעלה ושבע למטה, וחוזר ומזה כך גם מדם השעיר. לאחר מכן הוא מערב את הדם של שני הקרבנות ונותן על קרנות מזבח הקטורת, לקיים את הפסוק "וְכִפֶּר אַהֲרֹן עַל קַרְנֹתָיו אַחַת בַּשָּׁנָה מִדַּם חַטַּאת הַכִּפֻּרִים" (שמות ל, י). את שיירי הדם הוא שופך על היסוד המערבי של מזבח העולה. בניגוד לכל המתנות שבתוך המקדש, שאם חיסר אחת מהן צריך לחזור ולעשותה, שפיכת שיירי הדם אינה מעכבת בדיעבד.
את חלבי הפר והשעיר מקריבים על מזבח העולה כדין שאר קרבנות חטאת. את שאר הבשר, העור והעצמות נושאים במוטות ושורפים מחוץ לחומת העזרה.
קרבנות הבאים על חטא
כמו את קרבנות יום הכיפורים, גם את חלבי הקרבנות האלו מקריבים, ואת שאר החלקים נושאים אל מחוץ לעזרה ושורפים אותם שם – ועל כן מכנה אותם המשנה "פרים הנשרפים ושעירים הנשרפים".
משה בהר
פעילות חברתית
בשנים 2003–2005 ניהל את המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית בירושלים ובבית לחם.
מכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי
מכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי (באנגלית: Victorian Gothic and Art Deco Ensembles of Mumbai) הם מקבץ של מבנים בעיר מומבאי (בומביי עד 1996) במדינת מהאראשטרה שבמערב הודו, שהוכרזו אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בשנת 2018. כל הבניינים מתוארכים לתקופת השלטון הבריטי בתת-היבשת ההודית בין המחצית השנייה של המאה ה-19 למחצית הראשונה של המאה ה-20.
משה בהר
פעילות חברתית
בשנת 1996 היה ממייסדי הקשת הדמוקרטית המזרחית.
מכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי
רקע
הרחבה עירונית שנייה במרכז העיר בומביי התרחשה בתחילת המאה ה-20, אז אוחזרו שטחי יבשה גדולים יותר מהים בשנים 1928–1942 כחלק מהתוכנית "Backbay Reclamation Scheme". בסוף 1929 זה היה 5,520 דונם. במקביל, מצא סגנון האדריכלות אר דקו את דרכו אל בומביי. בתחילה נבנו האזורים ממערב ל"אובל מיידן" (Oval Maidan) וצ'רצ'גייט (Churchgate) בסגנון זה, ומשנות ה-40 נבנה גם אזור החוף של מארין דרייב (Marine Drive). השינוי הארכיטקטוני שיקף גם את השינוי החברתי בבומביי, שהיה קשור להופעתו של מעמד ביניים משכיל מערבי, התפיסה החדשה של הפרדת מגורים ועבודה ומגורים בבנייני דירות. לאחר שהודו קיבלה עצמאות בשנת 1947 הגיע סגנון האדריכלות האר דקו בהודו במידה רבה לסופו, מכיוון שראש הממשלה החדש ג'ווהרלל נהרו העדיף את סגנון המודרניזם כאדריכלות מודרנית בהודו.
התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין
התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין, או בקיצור תחרות רובינשטיין, נחשבת לאחת מתחרויות הפסנתר החשובות בעולם. התחרות הראשונה התקיימה ב-1974 ומאז היא מתקיימת אחת לשלוש שנים בתל אביב.
מכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי
תיאור
האזור שהוכרז כאתר מורשת עולמית ממוקם בדרום מומבאי ומשתרע על 663.4 דונם עם אזור חיץ סביבו בשטח של 3,787.8 דונם. הוא מורכב מקבוצה של 94 בניינים היסטוריים ומהשטח הירוק הפתוח של אובל מיידן. המבנים בחלקם בסגנון ויקטוריאני של המאה ה-19 ובחלקם בסגנון אר דקו של המחצית הראשונה של המאה ה-20. חלק מהמבנים, שנבנו סביב תחילת המאה, הם ב"סגנון הודי-סרסני" ואחרים, בעיקר מתחילת המאה, הם מהסגנון המכונה אדוארדיאני.
משה בהר
פעילות חברתית
מאז 2003 כתב מאמרים, ביקורות וטורי דעה באתר "העוקץ".
התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין
ארתור רובינשטיין (1887–1982) היה מגדולי הפסנתרנים במאה ה-20. רובינשטיין, יהודי יליד פולין בעל אזרחות אמריקנית, היה אוהד ישראל. הרעיון לתחרות פסנתרנים עלה כבר ב-1957, וב-1958 התקיימה בהיכל התרבות בתל אביב תחרות פסנתרנים צעירים ע"ש ארתור רובינשטיין, שבה השתתפו פסנתרנים ישראלים בנוכחות רובינשטיין, וזכה מרדכי סימוני.
מכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי
תיאור
בנייני האר דקו נבנו בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20, על שטח לא מפותח שיובש מהים בשנות העשרים. בזמנו, זה היה הבניין הראשון בסגנון אר דקו בהודו. בטון מזוין שימש כחומר בניין, שחלקו היה משולב עם חומרי בניין מסורתיים כגון לבנים ואבני ריצוף. גם כאן נעשה שימוש באלמנטים הודיים עשויים עץ, שיש ואריחים, וכתוצאה מכך נוצר סגנון המכונה "אינדו-דקו". בנייני האר דקו במומבאי נחשבים לאוסף ה"קוהרנטי הגדול ביותר של מבני אר דקו ממזרח לסואץ".
משה בהר
מפרסומיו
באנגלית
התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין
כשפנה יעקב ביסטריצקי ב-1973 אל רובינשטיין עם רעיון לתחרות בינלאומית לפסנתרנים הנושאת את שמו, הסכים בשמחה. רובינשטיין עצמו זכה להיות נוכח רק בשתי התחרויות הראשונות: ב-1974 וב-1977. ב-1982 נפטר כשהוא בן 95.
מכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי
תיאור
סגנון ההודי-סרסני (Indo-Saracen style) היה סגנון שהיה פופולרי סביב תחילת המאה ה-20 ובמקביל ניסיון ליצור סגנון "כל-הודי". נעשה שימוש באלמנטים ארכיטקטוניים הודיים (בעיקר אלה מתקופת האימפריה המוגולית) כגון כיפות, ביתני, זיזים, מינרטים, (סבכות אבן) ו (חלונות בולטים). דוגמה בולטת לסגנון אדריכלי זה הוא מלון מג'סטיק לשעבר.
משה בהר
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
מכלולי האדריכלות הוויקטוריאנית ואדריכלות האר דקו במומבאי
תיאור
הסגנון האדוארדיאני (על שם אדוארד השביעי, שלט בשנים 1901–1910) היה מעין נאו-רנסאנס שהשתמש בחזיתות קלאסיות עם אלמנטים סגנוניים מתאימים (גמלונים מקושטים, עמודים קורינתיים, פילסטרים גבוהים, מוטיבים קלאסיים מעל החלונות). בסגנון זה הוקמו רק כמה בניינים, כולל הסניף במומבאי של הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית של ימינו.
התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין
זכייה בתחרות מקנה לזוכה פרסום רב, הופעות על בימות הקונצרטים הגדולות בעולם, אפשרויות לנגינה כסולן עם התזמורות הבינלאומיות החשובות וכן פרס כספי בשווי עשרות אלפי דולרים.
גרינג (פירושונים)
גרינג (בגרמנית: Göring או Goering) הוא שם משפחה ממקור גרמני. {{פירושונים|
ראו גם
}}
גידור (המשפט המקובל)
גידור (באנגלית: Enclosure) הוא התהליך במשפט המקובל, שיטת המשפט שמקורה בבריטניה, שבו קרקע שבה יש לציבור זכויות הופכת לקרקע בבעלות פרטית מלאה ולשימוש פרטי. קרקע שבה יש לציבור זכויות (באנגלית Common Land) היא קרקע בבעלות פרטית, שלאנשים אחרים יש בה זכויות מסורתיות מסוימות, כמו הזכות לעיבוד חקלאי של הקרקע או לרעיית עדרים. בתהליך הגידור, בונים גדר מסביב לקרקע, וכל הזכויות על הקרקע עוברות לידי הבעלים.
באנגליה ובוויילס, בהן התחולל התהליך תחילה, החל תהליך של גידור כבר במאה ה-12, ומהלכו הואץ במאות ה-15–17 והגיע לשיאו מ-1750 לערך. באמצע המאה ה-19 כבר הושלם התהליך במידה רבה. באדמות הבלתי־מגודרות, היו רצועות נחלה פזורות ברחבי האדמה המנוריאלית, כשבעליהן החזיק בשליטה בלעדית עליהן בעונת הגידול, ואחרי הקציר היו האדמות פתוחות למרעה עבור כלל האיכרים, עד תחילת העונה הבאה. תהליך הגידור בשלביו הראשונים (עד המאה ה-17) הונע בין היתר משאיפתם של בעלי אדמות מנוריאליות להגדיל את שטחי המרעה הקבועים שלהם. מהמאה ה-18 ואילך היה המניע העיקרי לגידור השאיפה לנצל באופן יעיל יותר את האדמה החקלאית.
התהליך הונע בעיקר בפועל על ידי הפרלמנט הבריטי בהוראות הגידור ועם חוקי האיחוד של 1707 התחיל במאה ה-18 גם בסקוטלנד ובין השנים 1604 ל-1914 6.8 מיליון אקר של אדמה חקלאית עברו תהליך של גידור.
מחקרים מוקדמים שעסקו בגידור, ביניהם בולטים אלו של סלייטר, ובייחוד ספרם המשפיע של ג'ון וברברה האמונד, ראו בגידור תופעה שהתרחשה בעיקר החל מ-1740, והשפיעה עמוקות על החקלאים, ובמיוחד על האיכרים הזעירים, עובדים בעלי אדמות (cottager) ונטולי אדמות (squater). האיכרים בכפר אמנם נשאו בעלויות כבדות של מעשר, מס עובד (קורווה) ודימה, אך "היו שייכים לקהילה שיכלה לעמוד בפני הסניור". הגידור דחק את רגליהם של אותם איכרים, נטל מהם את מקור פרנסתם, וגרם להם לנטוש את הכפרים לטובת הערים והעבודה במפעלי התעשייה החדשים שהוקמו בתקופת המהפכה התעשייתית.
עקב ההשפעה המסיבית של המהפכה החקלאית הבריטית ועזיבת חקלאים את האדמות המשותפות בחיפוש אחר חיים בעיר, רבים מצביעים על תהליך הגידור כאחד הגורמים המשמעותיים ביותר להתפתחות המהפכה התעשייתית.
היסטוריונים מאוחרים דחו בחלקם טענה זו, בהצביעם על היעדר קשר סיבתי ברור בין תהליכי הגידור לתיעוש המוקדם. וורדי הראה כי תהליך הגידור התקיים לאורך מאות שנים, וכי עד שנת 1700 כבר גודרה כ-70 אחוז מהאדמה. על תהליכים איטיים וממושכים, שאין להם קשר לתיעוש מצביעים גם ברדלי ותומפקינס, ותפישה דומה עולה גם ממחקריהם של מרטין, ילינג ואחרים לפי גולדסטון סיבה משכנעת יותר להאצה וההאטה בתהליכי עיור ואובדן בעלות על אדמה הייתה שינויים במחירי האדמה ולא תהליכים של גידור.
ג'יי סי אר ליקלידר
ג'וסף קארל רובנט ליקלידר (באנגלית: Joseph Carl Robnett Licklider, 11 במרץ 1915 - 26 ביוני 1990), שנודע בשם "גיי סי אר" או "ליק", היה מדען מחשב אמריקאי הנחשב לאחת הדמויות החשובות ביותר במדעי המחשב בפרט ובהיסטוריה של המחשוב בכלל.
ידוע בעיקר בכך שהיה בין הראשונים שחזה ופיתח את המחשוב האינטראקטיבי והיה הראשון שהגה את הרעיון של קישור בין מחשבים שונים. הוא הקים ועמד בראש המשרד לטכניקות עיבוד נתונים (IPTO) של DARPA, ודרכו הקים קהילת חוקרים והזרים תקציבים למחקר שהוביל לפיתוח ממשק המשתמש הגרפי ו-ARPANET, רשת מיתוג המנות הראשונה, ממנה התפתחה רשת האינטרנט.
ביוגרפיה
ליקליידר נולד ב-11 במרץ 1915 בסנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית. הוא היה הילד היחיד של ג'וזף פארון ליקליידר, כומר בפטיסטי, ומרגרט רובנט ליקליידר. הוא הראה כישרון מוקדם בהנדסה כאשר בנה דגמי מטוסים. הוא המשיך עם התחביב שלו של שיפוץ מכוניות במשך כל חייו.
ליקליידר למד באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, שם קיבל תואר ראשון בשנת 1937, מתמחה בפיזיקה, מתמטיקה ופסיכולוגיה, ותואר שני בפסיכולוגיה ב-1938. קיבל תואר דוקטור בפסיכואקוסטיקה מאוניברסיטת רוצ'סטר ב-1942, ועבד במעבדה לפסיכולוגיה של המוזיקה באוניברסיטת הרווארד מ-1943 עד 1950.
ב-1957 קיבל את פרס פרנקלין וי. טיילור מהחברה של מהנדסים פסיכולוגים. ב-1958 נבחר לנשיא ההתאחדות האקוסטית של אמריקה, וב-1960 קיבל את פרס חבר העמים לשירות מכובד.
ב-1957 מונה לסגן נשיא בבולט ברבנק וניומן, בע"מ, שם קנה את המחשב המיוצר הראשון PDP-1 וערך את ההדגמה הפומבית הראשונה של ריבוי משימות.
ב-1968 ליקליידר מונה למנהל של פרויקט מאק ב-MIT ופרופסור במחלקה להנדסת אלקטרוניקה. פרויקט מאק (Multi Access Computer ) הפיק את המחשב הראשון בעל מערכת ריבוי משימות CTTS, ואחד מהראשונים בעל התקנה און ליין עם הפיתוח של מערכת Multics, עבודה שהתחילה כבר ב-1964. מולטיקס סיפקה את ההשראה לכמה אלמנטים ממערכת ההפעלה Unix שפותחה במעבדות בל על ידי קן תומפסון ודניס ריצ'י ב-1970.
דרק טפסקוט
דרק רוברט טפסקוט (אנגלית: Derek Robert Tapscott; 30 ביוני 1932 - 12 ביוני 2008) היה כדורגלן ולשי.
קריירה
טפסקוט נולד בבארי, ועבד כמניח לבנים במקביל לתחילת הקריירה שלו כשחקן נוער בבארי טאון. באוקטובר 1953 הוא הוחתם בארסנל על ידי טום ויטאקר, תמורת סכום של 4,000 לירות שטרלינג. לאחר תקופה מוצלחת בקבוצת המילואים (13 שערים ב-15 משחקים) הוא ערך את הופעת הבכורה בהרכב הראשון במשחק מול ליברפול ב-10 באפריל 1954, והבקיע בו שני שערים. באותה עונה הבקיע טפסקוט חמישה שערים נוספים.
בעונה שלאחר מכן (1954/1955) הוא הפך לשחקן הרכב קבוע, והחמיץ חמישה משחקים. למרות שלא היה חלוץ מרכזי הוא זכה בתואר מלך השערים של ארסנל בעונות 1955/1956 (21 שערים) ו-1956/1957 (27 שערים).
ב-9 במאי 1954 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ויילס, במשחק מול נבחרת אוסטריה. בסך הכל הוא השתתף ב-14 משחקי נבחרת שבהם הבקיע ארבעה שערים.
הוא איבד את מקומו בהרכב בעונת 1957/1958 כתוצאה מפציעה, ולאחר החלמתו נאלץ להתמודד על מקומו בהרכב עם ויק גרובס. הוא עזב את ארסנל בספטמבר 1958, ועבר לקארדיף סיטי. בסך הכל הוא הבקיע 68 שערים ב-132 משחקים במדי ארסנל.
טפסקוט שיחק בקארדיף במשך שבע עונות, וסייע למועדון להעפיל לליגה הראשונה ב-1960. אחד משיאיו הידועים בקארדיף היה הבקעת שישה שערים בניצחון 16 - 0 על נייטון טאון במסגרת הגביע הוולשי. מספר זה הוא שיא מועדון שעומד בעינו. טפסקוט עזב את קארדיף ב-1965, לאחר שהבקיע 79 ב-194 משחקים. המועדון האחרון שבו שיחק היה ניופורט קאונטי.
לאחר פרישתו הוא החל להיות מעורב בתחום העסקים, ועסק במסחר במוצרי ספורט. הוא גם כתב אוטוביוגרפיה בשם "Tappy" (ISBN 1-904091-09-1).
יעקב אלחאייק
יעקב אלחאייק (אלחאייך; ה' באלול ה'תר"ו - כ"ה בשבט ה'תרע"ד), היה רב, דיין וסופר בישיבת 'עץ חיים' של קהילת הגראנה - קהילה של מגורשי ספרד שהיגרה מליבורנו לתוניסיה במאות ה-17–19. מחבר ועורך של שני פנקסי הקהילה של קהילת הגראנה במהלך תקופת כהונתו כדיין בקהילה זו.
ביוגרפיה
יעקב נולד לרב יוסף אלחאייק (ב' תמוז ה'תקפ"ו - י"א בסיוון ה'תרנ"ב) ולאמו אסתר (טיטא) לבית מימון בתוניסיה.
בשנת ה'תרנ"ב התמנה כחכם בשכר בישיבה של קהילת הגראנה בתוניס, ובהמשך מונה לדיין בבית הדין שלה בראשות הרב ישראל זיתון ולצד הרבנים משה חיים זיתון ודוד נתן ג'אוי.
בי"ד בתמוז ה'תר"ל (1870) נשא לאישה את שמחה, ביתו של הרב אליהו חי גג', רב תוניסאי ששירת כ-20 שנה בקהילות אלג'יריה, מחבר ספרים ופיוטים ותלמידו של הרב שלמה זרקא.
למול הניתוק שהיה נהוג בין קהילת הגראנה לקהילת התוניסאים המקומיים ע"פ רוב, ר' יעקב עצמו, אף על פי שהיה בן לגראנה, היה קרוב בהליכותיו ובכתיבתו למנהגי הקהילה התוניסאית, לצד מאפיינים "גורניים" מובהקים כגון כתיבה תמה וקפדנית. עדות נוספת להיותו גורם מקשר בין הקהילות היא שבעץ המשפחה שצייר, המציג את תולדות משפחתו מתחילת המאה ה-19, הופיעו נשים רבות להן שמות משפחה "תוניסאים" שנישאו לבני המשפחה, דבר שחלק מבני קהילת הגראנה לא נהגו לעשות.
הוא חתום לצד בית דינו של הרב ישראל זיתון על הסכמות למספר ספרים מחכמי תוניס, ביניהם"כג"ן הירק - תיקוני זוהר" שכתב הרב כליפה גג', "שלום דוד" שכתב הרב דוד הכהן גישא, וכן הצטרפו לתשובה בעניין סירכת הריאה בספר "ישיב משה" של הרב משה שתרוג, וכתבו על כך "ראינו כל הכתוב מפי הרב עליו גדול המורים... ואין דבריו צריכים חיזוק ומי כמוהו מורה".
בשנת ה'תרע"ד, שנת פטירתו, מונה לרב קהילת הגראנה.
פנקס הקהילה היהודית הפורטוגזית בתוניס
בשנת תשנ"ז פרסם יצחק אברהמי בהוצאת "אורות יהדות המגרב" את פנקס הקהילה של קהילת הגראנה בין השנים 1710–1944.
כתב היד ממנו פורסם הפנקס היה של הרב יעקב אלחאייק, שליקט וסידר מחדש שני פנקסים הכוללים תעודות הלכתיות וציבוריות מתולדות קהילה זו. ר' יעקב מעיד בעמוד השער של הפנקס המועתק על המוטיבציה להעתקתו: "התחלנו לרשום את הפנקס הזה, ביום ראשון ראש חודש אלול המרוצה שנת חמשת אלפים שש מאות חמישים ושבע המקביל ל-29 באוגוסט 1987 האירופי. לפנים היה לנו פנקס מזמן קדום ובו מכונסים כלל הזכויות והעניינים... של הק"ק [הקהילת קודש]... והנה היום זה קרוב לשנה אבד הפנקס הנז'... ולכן היה לנו להציב פנקס זה... שיהיה מונח בארון הק"ק הי"ו... ברוך מחזיר אבדה לבעליה".
מוציא הפנקס לאור, יצחק אברהמי, מעיד על משמעות פעולתו של אלחאייק בעניין זה: "ברגישותו לתולדות הקהילה, הציל במעשהו זה את המסמכים המשקפים את חיי הקהילה. סגולותיו כעורך וכסופר אומן הקנו להיסטוריה היהודית אוצר חשוב לחקר תולדות יהודי תוניס לעדותיה, במאות הי"ח-י"ט".
בכלל פנקס זה, סידר וערך הרב אלחאייק ב-א' באלול ה'תרנ"ב תעודה בשם "מנוחת צדיקים", בה פירט את כל רבני קהילת הגראנה התוניסאית לתולדותיה: החל מהרב יצחק למברוזו שפעל בתחילת המאה ה-18, ועד הרב יעקב סלוירה, עמיתו בישיבת 'עץ חיים' שנפטר בתחילת המאה ה-20 (ה'תרס"ד - 1904). אחרי המופיעים ברשימה כיהנו לקהילת הגראנה עוד שני דיינים בלבד - הרב אלחאייק עצמו והרב דוד בן בוארון, שבתום תקופת כהונתו התמזגה הקהילה עם קהילת תוניס המקומית.
1981 בברית המועצות
1981 בברית המועצות הייתה השנה בה נחגגה השנה ה-64 למהפכת אוקטובר. בדצמבר 1979 החלה פלישת הכוחות הסובייטיות לאפגניסטן והחלה מלחמה שנמשכה 10 שנים.
We Belong Together
We Belong Together (בעברית: אנחנו שייכים יחד) הוא שיר של הזמרת מריה קארי. השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבומה התשיעי The Emancipation of Mimi, ב-29 במרץ 2005 על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי עצמה, ג'רמיין דופרי, מנואל סיל, ג'ונטה אוסטין, קנת' אדמונדס, דארנל בריסטול, בובי וומאק, פטריק מוטן וסנדרה סולי והופק על ידי השלושה הראשונים. מבחינה מוזיקלית השיר בנוי ממנגינת פסנתר פשוטה עם צלילים שחוזרים על עצמם. מבחינה לירית השיר מדבר על אישה שנואשת לבן זוגה לשעבר.
בעקבות הירידה שלה בפופולריות בין 2001 ל-2005 מבקרי המוזיקה כינו את השיר הזה כשיר הקאמבק שלה.
הצלחה
בעקבות יציאת השיר קארי זכתה והייתה מועמדת למספר פרסים במהלך 2005 ו-2006, ביניהם פרס בחירת הנוער בקטגוריית "שיר אהבה נבחר", פרס שיר השנה של מצעד בילבורד הוט 100, השיר הלוהט של הרדיו, ושיר השנה של מצעד השירים הקצביים בטקס פרסי הבילבורד, שיר ה-R&B הטוב ביותר, והביצוע הנשי הטוב ביותר בשיר R&B בטקס פרסי הגראמי, השיר המנוגן ביותר של השנה בטקס פרסי המוזיקה העולמית וכולי.
בנוסף הוא הביא לשבירת שיא נוסף של הזמרת בכך שהפך לשיר ה-16 שלה שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. הוא שהה 14 שבועות במקום הראשון בארצות הברית מה שהופך אותו לשיר השני ששהה הכי הרבה שבועות במקום הראשון במצעד בהיסטוריה. ואף דורג השיר במקום הראשון במצעד העשור של ארצות הברית, במקום ה-11 במצעד כל הזמנים של ארצות הברית ובמקום ה-9 ברשימת השירים הפופולריים ביותר בכל הזמנים. בנוסף הוא שבר שיא ברדיו בכך שצבר את כמות המאזינים הגדולה ביותר ביום אחד ובשבוע אחד.
הצלחתו האדירה של השיר הביאה לכך שהגיע למקום הראשון גם באוסטרליה, למקום ה-2 בניו זילנד, למקום ה-4 במצעד האירופאי הכללי, ולמקום ה-2 בבריטניה. מכירות השיר עומדות נכון להיום על כ-5 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
וידאו קליפ
הקליפ הוא המשך ל-"It's Like That", בו קארי נראית במסיבת רווקות בסופה היא לוכדת את תשומת לבו של גבר צעיר והוא את שלה. בקליפ של "We Belong Together" היא מתחתנת עם גבר שמבוגר ממנה בעוד הגבר הצעיר מהקליפ הקודם מביט בהם בקנאה. לבסוף, קארי מחליטה להיות עם הגבר הצעיר ולעזוב את הגבר המבוגר והקליפ מסתיים בכך שהשניים בורחים ביחד מהחתונה. עם יציאת הקליפ היו שמועות כי הקליפ למעשה קשור לנישואיה לבעלה לשעבר טומי מוטולה.
הופעה
על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בכמה מקומות שונים: טקס פרסי הסרטים של MTV, טקס ה-VMA, מצעד יום העצמאות האמריקאי, בתוכנית האירוח של אופרה וינפרי, ובטקס פרסי הגראמי. באירופה הופיעה קארי עם השיר בפסטיבל Live 8, באירוע הצדקה "Fashion Rocks" ובטקס פרסי במבי בגרמניה. בנוסף גם היא ביצעה את השיר בשתיים מסיבובי ההופעות שלה.
שלמה צמח
שלמה צֶמַח (2 ביוני 1886 – 6 בנובמבר 1974) היה חלוץ, סופר ומחנך עברי. חברו מנוער של דוד בן-גוריון, ומראשוני העלייה השנייה. חתן פרס ביאליק לספרות יפה (1944) ופרס ישראל לספרות יפה (תשכ"ה-1965).
ביוגרפיה
צמח נולד בעיר פלונסק שבפולין הרוסית בשנת תרמ"ו (1886), נצר לר' אברהם אבלי הלוי גומבינר (בעל ה"מגן אברהם") וצאצאו ר' צבי הירש הלוי מפלונצק (בעל "צמח לאברהם"; מכאן שם משפחתו). הוא בן גילו וחברו של בן-גוריון. קיבל חינוך מסורתי בחדר ובבית המדרש. בהיותם בני 14 ייסדו בן-גוריון וצמח בפלונסק אגודת נוער ציונית בשם "אגודת עזרא", שחבריה החליטו לדבר עברית בלבד.
צמח עלה לארץ ישראל בשנת 1904, בראשית ימי העלייה השנייה. חמש שנים היה פועל חקלאי במושבות העבריות. בספרו "שנה ראשונה" שפורסם בשנת 1952, הביא תיאור של שיחותיו עם האיכרים על בעיות התקופה. צמח היה ממייסדי "הפועל הצעיר" בשנת 1905 וממייסדי "החורש" עם אליעזר שוחט ב-1907.
בשנים 1909–1914 למד צמח חקלאות, ספרות ופילוסופיה בצרפת. בשנת 1914 הוסמך כמהנדס חקלאי, ויצא לבקר את בית הוריו בפלונסק, ועקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נתקע בפולין. עסק בפעילות ספרותית בוורשה ולאחר מכן באודסה. בשנת 1921 חזר לארץ ישראל. שימש כמורה במקווה ישראל, ואחר כך ניהל את המחלקה להדרכה בתחנת הניסיון החקלאית של ההנהלה הציונית. בשנת 1933 היה ממייסדי בית הספר החקלאי כדורי ומנהלו הראשון.
צמח כתב ספרי עיון וספרי עזר חקלאיים והיה מבקר ספרותי. ערך את כתב העת בחינות בבקורת הספרות בהוצאת מוסד ביאליק, מהקמתו בשנת 1952 ועד שנת 1956, כאשר התפטר. בעקבות כך הפסיקה, ב-1957, הופעת כתב העת.
ערך את כתב העת הספרותי "מאזנים". זכה בפרס ברנר ב-1955, והיה חתן פרס ישראל לספרות יפה לשנת ה'תשכ"ה (1965).
שלמה צמח נפטר בשנת 1974. על שמו נקרא רחוב בירושלים בשכונת יפה נוף.
בתו הייתה חוקרת ומתרגמת הספרות עדה צמח ובן-דודו דוד צמח היה מתרגם ופובליציסט באירופה.
בשנת 2006 פרסמה חוקרת הספרות נורית גוברין מאמר בעיתון "הארץ", שבו תיארה את יחסי החברות-יריבות ששררו בין בן-גוריון וצמח מאז ילדותם המשותפת בפלונסק ולכל אורך ימי חייהם. החוקרת ניתחה סיפור של צמח בשם "רזלה ועטרה" שפורסם בשנת 1930, המספר ספורן של שתי פרדות ומצאה בו אלגוריה על פרשת יחסיהם של הסופר ובן-גוריון.
בשנת 2010 יצא לאור ספרו של אריה (בודה) בודנהיימר "בזכות החבר מפלונסק", המגולל את סיפורו של שלמה צמח, ובתוכו גם סיפור הידידות והמחלוקת עם דוד בן-גוריון.
צבי הירש באק
הרב צבי הירש באק (בהונגרית: Bak Hirs; סמניץ, בין 1726 לבין 1786 – סגד, 1842 או 1848) היה רב הונגרי. ישנה גרסה שנולד בשנת 1747.
ביוגרפיה
הרב צבי הירש באק היה רבה הראשון של העיר סגד בהונגריה, העיר השלישית בגודלה במדינה היום (בת כ-160 אלף תושבים נכון לשנת 2020). הוא היה רב הקהילה ושל בית הכנסת משנת 1796. קודמו, הרב יחיאל, לא מילא באופן בלעדי תפקידים רבניים. באק היה תלמיד חכם וגדול בתורה ונחשב ל"hebraist", כלומר חוקר יהדות, מומחה בלימודי יהדות, בעברית, בכתבי בקודש ובספרות עברית. (באופן ספציפי, חוקרים בריטים וגרמנים במאות ה-18 וה-19 שהיו מעורבים בחקר השפה והספרות העברית בתקופה בה העברית הייתה מעט מובנת מחוץ לקהילות היהודיות נקראו הבראיסטים), כפי שמעידות מספר כתובות על מצבות קברים. הרב באק היה שמרן ורחוק לחלוטין ממגמות הרפורמיסטיות של תקופתו. הוא נהג לדווח על חסידיו בשל חילול השבת גם לשלטונות וגם לבישופות הרומית-קתולית של סגד-צ'נאד, אך לא השיג תוצאה בשל קיום היריד השבועי בעיר בשבת. בתקופת כהונתו החלה הבנייה של בית הכנסת החדש (היום הישן) של העיר. בין בניו היה יוסף אליעזר באק (5 באוקטובר 1800–1884) דיין ודרשן שנון וחוקר תלמוד בעל שם, וככזה פעל משנת 1842 ועד מותו.
משפחתו
אביו של צבי הירש באק היה יעקב בן משה באק (בערך 1720) ואמו הייתה בתיה בק.
ילדיו: תרזיה בק, יוסף אליעזר בק וברנאט בק.
דליפת המידע של נינטנדו
דליפת הנתונים של נינטנדו, הידועה גם כ-Nintendo Gigaleak, היא סדרה של הדלפות של נתונים מחברת משחקי הווידאו היפנית נינטנדו באתר ה-imageboard האנונימי 4chan. הדליפה החלה במרץ 2018, אך הפכה לבולטת ביותר ב-2020. עשר גלים עיקריים של נתונים דלפו ב-4chan, החל מקוד מקור של משחק וקונסולות ועד כלי תיעוד וכלי פיתוח פנימיים. השם "Gigaleak" מתייחס בעיקר להדלפה השנייה ב-24 ביולי 2020, שגודלה היה 3 גיגה-בייט. ההדלפות על פי ההערכות הגיעו מחברות שבהן התקשרה נינטנדו בעיצוב הקונסולות הללו, ו/או מאנשים שהורשעו בעבר בחדירה למערכות נינטנדו. דליפה קודמת וקטנה בהרבה התרחשה גם ב-2018, שהכילה את ההדגמות של Nintendo Space World 1997 עבור פוקימון זהב וכסף.
רקע כללי
נינטנדו היא מפתחת ומוציאה לאור של משחקי וידאו יפנית המייצרת תוכנה וחומרה כאחד. מוצרי החומרה שלה כוללים את משפחות .Gameboy ו-Nintendo DS הניידות וקונסולות ביתיות כמו Nintendo Entertainment System (NES), Super NES, Nintendo 64 (N64), GameCube ו- Wii. התוכנה שמייצרת נינטנדו כוללת זיכיונות פופולריים כמו מריו, האגדה של זלדה ופוקימון. מקוטאקו תיאר את נינטנדו כ"סודית לשמצה" לגבי פיתוח.
נינטנדו היא אגרסיבית בהבטחת הקניין הרוחני שלה גם בהגנת בחומרה וגם בהגנת חומרה. במקרה בולט, נינטנדו, בסיוע FBI ביקשה צעדי אכיפה נגד ריאן הרננדז, האקר שחדר לשרתים הפנימים של נינטנדו כדי להדליף תוכניות לגבי המשחקים והחומרה שנינטנדו תכננה להכריז לתערוכות הקרובות כמו ה-E3. בינואר 2020, הרננדז הודה בגניבת המידע מנינטנדו.
דליפות
החל ממרץ 2018, מידע החל להתפשט על שלל נתונים גנובים משרתי נינטנדו שהודלפו על ידי האקרים דרך אתר ה- imageboard האנונימי 4chan. ההדלפות החלו עם מהדורות קטנות יותר, כגון רומים של iQue Player ועיצובי פוקימונים מוקדמים. ההדלפות החלו לצבור פופולריות משמעותית בתחילת מאי 2020, כאשר קוד המקור של הקונסולות של נינטנדו הופיע באינטרנט. מכיוון שהחומר שדלף כלל מפרטים הקשורים ל- Wii, זוהתה חברת BroadOn, שנינטנדו התקשרה אליה כדי לסייע בעיצוב הקונסולה, כמקור פוטנציאלי אחד להדלפות. מקור אפשרי נוסף היה זמיס קלארק, עובד והאקר של Malwarebytes שב-2019 הודה באשמה ונידון ל-15 חודשי מאסר בגין הסתננות לשרתים של מיקרוסופט ונינטנדו בין מרץ למאי 2018. על פי דיווח של העיתונאי ג'רמי קירק מ- Bank Info Security, קלארק שלח את הנתונים שגנב לכמה ממכריו, שהחלו לאחר מכן להדליף את המידע ב-4chan. לדברי קירק, נינטנדו כנראה ידעה שהחומר בסופו של דבר יודלף. ראיות נוספות התומכות במקור שהוא קלארק ניתן למצוא בתאריכי שינוי הקבצים של כמה קבצים שפורסמו, המתוארכים למרץ ומאי 2018, אותו מסגרת זמן שלכאורה הייתה לקלארק גישה.
בסוף יולי 2020 שוחררו שני גלים של נתונים שדלפו בגודל של כמה גיגה-בייט. עיתונאים ומעריצי נינטנדו כינו את ההדלפה הזו "Gigaleak". ההדלפה כללה מידע על קונסולות Super NES  ו- Nintendo 64 ומשחקייהן, כולל אבות טיפוס ונתונים הקשורים ל- Star Fox ו- Star Fox 2 , שאמימותם אושר על ידי מתכנת נינטנדו דילן קאת'ברט. ההדלפה הכילה גם קבצים אישיים של המפתחים, מה שהוביל לחששות לגבי פרטיות בהתאם לאופן שיתוף המידע. maia arson crimew נוצרה אחרי ההדלפה על ידי Bleeping Computer, אך אמרה ל- Tom's Guide שהם לא מקורה.
בשבוע הראשון של ספטמבר 2020, גל שלישי וקטן יותר הודלף ב-4chan. ההדלפות כללו מסמכים עבור שני דגמי GameCube שטרם פורסמו. הדגם הראשון נראה כגרסת קונסולה ניידת של ה-GameCube בדומה ל-Nintendo Switch, מצוידת בתצוגה מובנית ומסוגלת להתחבר לטלוויזיה באמצעות תחנת עגינה. גם גיבוי של מאגר החומרה של ה-Wii (ששם הקוד "טאקו", לימים "Vegas" על ידי ATi), מתאריך 23 במאי 2006, דלף. מאגר זה הכיל דיאגרמת בלוקים עבור גרסה ניידת של ה-Wii, קובצי Verilog עבור גרסאות כמעט סופיות של רכיבי ה-Wii, והצעת ATI משנת 2003 לקונסולה שתציג משחקים ברזולוציות וידאו HD דומות ל- Xbox 360 ול- PlayStation. 3, כולל חריצים לכרטיסי SD וכרטיסי זיכרון כאחד, שתוכנן באופן זמני לשחרור חג המולד 2005. ערכת נתונים זו הכילה גם תמונת דיסק של דיסק ההפעלה של Wii ישן, דיסק שנשלח עם יחידות Wii מוקדמות להתקנת המערכת.
גל רביעי הודלף ב-4chan בשבוע השני של ספטמבר 2020 (כינוי "Gigaleak 3" על פי מעריצי נינטנדו ועיתונאים בשל שגודלו דומה לגל השני של נתונים שדלפו). גל זה מכיל את המסמכים הפנימיים עבור Wii Sports ו- Wii Sports Resort, קוד המקור ל-Nintendo DSi פתיחה ROM וכמה אפליקציות DSi, וROM Lot Game Boy ו-Game Boy Color ROM Lot המכיל משחקים שפורסמו ולא שוחררו עבור Game Boy ו-Game Boy Color יחד עם אב הטיפוס שלהם וגרסאות מקומיות שלא פורסמו. משחק אחד כזה הוא ה- Pokémon Picross עבור Game Boy Color שבוטל, שלפני ההדלפה נראה רק בעבר במגזיניים משחקי מחשב היפניים ב-1999.
גלים רבים הודלפו באוקטובר 2020. הגל השישי הודלף ב-17 באוקטובר 2020 המכילה את מאגר Git עבור פוקימון שמש וירח וההוצאות המחודשות המעודכנות שלו, כמו גם גרסה מוקדמת של תפריט הבית של ה-Wii. הגל השביעי הודלף ב-21 באוקטובר 2020, והכילה שני קובצי zip מוגני סיסמה שנמצאו מאוחר יותר מכילים שני בניית באגים של Pokémon Sword ממרץ 2018 ודצמבר 2017, בהתאמה. נראה שהמבנה התבסס על
!Pokémon: Let's Go, Pikachu! and Let's Go, Eevee, עם קבצים קשורים שנמצאו בתוך המבנה. קבוצת הגל השמיני דלף ב-22 באוקטובר 2020 והכיל עוד שני קובצי zip מפוצלים המוגנים באמצעות סיסמה, אשר מאוחר יותר נמצאו שהם בניית ניפוי באגים של פוקימון חרב מאי 2018.
הגל התשיעי של נתונים הודלף בדצמבר 2020, שהתמקד בעיקר בעיצובי אב טיפוס מוקדמים של ה-Nintendo Switch ו-SDK שחרור קדם עבור היחידה. למרות ששם ה-Nintendo Switch הוכרע סופית עד 2014, העיצוב המוקדם הזה היה קרוב יותר במראה שלו ל-3DS, היה לו תצוגה מעגלית, ומחובר לטלוויזיות באמצעות חיבור אלחוטי, בניגוד לתחנת עגינה. ההדלפה הכילה גם מידע על המעקב של נינטנדו אחר נסיונותיהם לשכור האקר בלגי אחד שהיה פעיל בסצנת ה-3DS הביתית. לצד זה, קוד המקור של ROM האתחול של Switch הודלף, כולל שתי גרסאות החומרה.
הגל העשירי של נתונים הודלף ביולי 2021, המכילה קוד מקור לתוכנית Wii Service, ניפוי באגים ובניית אב טיפוס של פוקימון X ו-Y, פוקימון אמרלד, פוקימון יהלום ופנינה, פוקימון: בוא נלך Eevee!, מאגר הפיתוח המלא עבור iQue Box שבוטל (יורש מבוסס GameCube ל- iQue וקובצי GameCube הקשורים אליו), גיבוי דוא"ל אישי ממנהל Nintendo SPD מ-2002 עד 2006, ומסמכים עבור מערכות כמו ה-Wii וקורא כרטיסי המשחק של Nintendo Switch, כולל עיצובים מוקדמים של השלט ה-Wii . תמונות מוקדמות של אויבים, בוסים, NPCs, פאוור-אפס וחפצים ב- New Super Mario Bros. צילומי מסך מוקדמים אלה כוללים בוב-אומב מוקדם שמסתכל על מריו, ובוו עם פה אחר.