cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נבחרת גביע הפדרציה של ישראל
נבחרת גביע הפדרציה של ישראל היא נבחרת הטניס של ישראל המשחקת בגביע הפדרציה העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
ישראל משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1972.
נכון לינואר 2011 שיחקה ישראל מאז תחילת השתתפותה בגביע הפדרציה 123 מפגשים בינלאומיים, מהם ניצחה 63.
היסטוריה
בשנת 2007 העפילה הנבחרת לראשונה בתולדותיה לבית העולמי העליון, שבו משחקות שמונה נבחרות טניס הנשים הטובות ביותר בעולם. משחק ההעפלה לבית זה הסתיים בניצחון 4 - 1 על נבחרת אוסטריה. בפברואר 2008 אירחה ישראל את נבחרת רוסיה ברמת השרון במסגרת סיבוב המשחקים הראשון. מריה שרפובה גברה על שחר פאר וציפי אובזילר, והובילה את רוסיה לניצחון 4 - 1. באפריל 2008 הפסידה ישראל 2 - 3 במשחק הפלייאוף מול נבחרת צ'כיה, ובעקבות כך ירדה לבית העליון 2, שבו משחקות הנבחרות המדורגות במקום ה-9 עד ה-16 בעולם.
בתחילת 2009 דורגה ישראל במקום ה-10 בעולם. בפברואר הפסידה ישראל לאוקראינה 2 - 3, לאחר שני ניצחונות של שחר פאר ושני הפסדים של ציפי אובזילר לאחיות בונדרנקו. במשחק הזוגות המכריע הפסידו פאר ואובזילר לשתי האחיות. באפריל הפסידה ישראל בטאלין לאסטוניה בתוצאה 2 - 3, וגם הפעם המשחק המכריע היה משחק הזוגות. משחק זה היה פלייאוף על ההישארות בבית העליון, ובעקבות ההפסד ירדה ישראל לבתים האזוריים.
בפברואר 2010 השתתפו ישראל, ששחקניותיה הבכירות היו שחר פאר ויוליה גלושקו, ו- 15 נבחרות נוספות, במשחקי הבית האזורי האירופי-אפריקאי שנערכו בפורטוגל. ישראל סיימה במקום ה-9 ונותרה בבית האזורי לשנה נוספת.
בשנת 2011 צורפה לסגל הנבחרת ולריה פטיוק, אלופת ישראל לנוער ב-2010, במקום חן אסטרוגו. שאר שחקניות הנבחרת, שחר פאר, יוליה גלושקו וקרן שלמה, נותרו בה מהשנה הקודמת.
בראשית שנת 2011 אירחה ישראל את משחקי הבית האזורי אילת. הנבחרת ניצחה את נבחרות בולגריה, לוקסמבורג ורומניה, אולם בשל הפסד 2-1 לנבחרת פולין בהובלת אגניישקה רדוונסקה לא הצליחה הנבחרת להעפיל לפלייאוף העלייה לבית העליון, סיימה במקום ה-5-6, ונותרה בבית האזורי שנה נוספת.
בפברואר 2016 ארחה ישראל באילת בפעם הרביעית את משחקי הבית האזורי. למאמנת הנבחרת מונתה סנדרה וסרמן טניסאית עבר מבלגיה שדורגה בשיאה במקום ה-48 בעולם, במקומו של תומר דנק. לנבחרת הצטרפה שלי קורליצקי. בשלב הבתים סיימה ישראל במקום הראשון בבית והעפילה למפגש מכריע מול אוקראינה. במפגש על העלייה לפלייאוף הבית העליון הפסידה ישראל 3-0.
בפברואר 2017 השתתפה ישראל במשחקי הבית האזורי שנערכו באסטוניה. לנבחרת הצטרפה אלופת ישראל דניז חזניוק, שהחליפה את שחר פאר שפרשה מטניס. ישראל סיימה במקום האחרון בבית לאחר שהפסידה את כל שלושת המפגשים. בפליאוף הירידה הפסידה ישראל 2-1 לגיאורגיה וירדה לבית האזורי מספר 2 לראשונה מאז 1999.
ב-2018 צורפה לנבחרת, אלופת ישראל הטריה ולדה אקשיברובה במקומה של דניז חזניוק, המדורגת הבכירה בין הישראליות, שלא זומנה לנבחרת בנימוק "שיקולים חברתיים". בטורניר הבית האירופי-אפריקאי מס' 2 שנערך באתונה באפריל 2018 עלתה הנבחרת לשלב ההצלבה. גם ניקול נדל ולינה גלושקו צורפו לנבחרת. בהמשך צורפו לנבחרת שלי ברזניאק אלופת ישראל לשנת 2019, ו אלופת ישראל 2022.
סוציולקט
בבלשנות, סוציולקט, דהיינו דיאלקט סוציאלי, הוא ניב של שפה המדובר על ידי מעמד חברתי מסוים, או קבוצה מקצועית, קבוצת גיל, תת-תרבות, או קבוצה חברתית אחרת בתוך חברה. הוא שונה מניב אזורי/גאוגרפי בהיותו מיוחד לקבוצת אנשים שמבודדת מקבוצות אחרות בנסיבות חברתיות ולא-גאוגרפיות.
לדוגמה, הסוציולקט שבו מדברים ילדים של הורים משכילים יהיה בעל דקדוק קרוב יותר לזה הנחשב תקני, מאשר הסוציולקט שבו מדברים ילדיהם של הורים שאינם משכילים. הוא יכיל גם עוד מאפיינים של הדיאלקט של המשכילים. היצירות "לחנך את ריטה" ו"גברתי הנאוה" עוסקות ב"גמילה" מהסוציולקט של החברה חסרת ההשכלה, ולצד ההומור שבהן, הן מדגימות יפה את ההבדל בין הסוציולקטים.
חלק מהסוציולקטים עשויים להיות ניבים של קבוצה הנחשבת בעלת מעמד רם או נחות, אם כי אין הדבר הכרחי. לדוגמה, החברה החרדית בישראל היא בעלת סוציולקט ייחודי לה. קיימים מספר מחקרים סוציולינגוויסטיים שבדקו היבטים לשוניים וחברתיים של החברה הנשית-חרדית בישראל. דוגמה אחרת לזה היא הסוציולקט של קהילת הלהט"ב בקליפורניה, שעליו מתבדח מדי פעם אדי מרפי (לצד הבדיחות הקבועות שלו, על הסוציולקט של החברה הלבנה והמשכילה).
יש להבדיל בין הסוציולקט לאידיולקט, שהוא אופן השימוש בשפה של פרט מסוים (אדם מסוים נוהג להשתמש הרבה במילה מסוימת או להגות מילים מסוימות באופן ייחודי לו). יש להבדיל את הסוציולקט גם מן המשלב, שהוא אופן שימוש בשפה המתאים לנסיבות מסוימות. זאת משום שמרבית האנשים משתמשים במשלבים שונים בנסיבות שונות. לדוגמה, שופט ידבר באולם בית המשפט – במשלב אחד, עם עוזריו, בלשכתו – במשלב שני, ועם בני משפחתו, בביתו – במשלב שלישי.
טמבוב (מחוז)
היסטוריה
האוכלוסייה המקורית באזור היה מורדבה. התיישבות מסיבית של הרוסים באזור החלה במאה ה-17. המטרה הייתה להגן על האזורים הפנימיים מפלישת הטטרים. לצורך כך, הוקמו מספר מבצרים שתרמו להגדלת התיישבות באזור.
בשנים 1920–1921 בשטח המחוז התרחש מרד טמבוב – מרד איכרים גדול נגד הממשל הסובייטי. דיכוי המרד בוצע באכזריות רבה ותוך שימוש בנשק כימי.
בעיירה שבשטח המחוז במשך עשרות שנים פעל הבוטנאי הרוסי איוואן מיצ'ורין. עוד בחייו, העיירה נקראה על שמו "מיצ'ורינסק". היום בעיירה זו פעולת אקדמיה חקלאית חשובה.
כלכלה
כלכלת המחוז מבוססת בעיקר על חקלאות.
דמוגרפיה
כ-62% מאוכלוסיית האזור מתגוררת בערים, אחוז נמוך יחסית לרוסיה. בעיר הגדולה, טמבוב, מתגוררים כ-280 אלף תושבים. המחוז מתאפיין בקיטון האוכלוסייה כאשר מגמה זו נשמרת משנת 1959. הרוסים מהווים כ-97% מאוכלוסיית המחוז.
יאן מהינמי
יאן מהינמי (צרפתית: Ian Mahinmi; נולד ב-5 בנובמבר 1986 ברואן, צרפת) הוא כדורסלן עבר צרפתי, ששיחק בעמדת הסנטר. היה חבר בנבחרת צרפת.
צרפת
בקיץ של שנת 2006, מהינמי חתם אצל קבוצת הפאר הצרפתית, פו אורטז. בעונת, מהינמי סיים את העונה עם ממוצעים של כ-4.5 נקודות ו-3.2 כדורים חוזרים בכ-13 דקות ועם זכייה בגביע הצרפתי.
סן אנטוניו ספרס
לאחר עונה אחת במדי פו אורטז, עבר אל קבוצת ה-NBA, סן אנטוניו ספרס לאחר שבקיץ 2005 נבחר במקום ה-28, בחירה שהפתיעה אנשי תקשורת ומאמנים רבים. לאחר שמהינמי עזב את צרפת, הוא הצטרף למשחקי ליגת הקיץ במדי הספרס, אך במשחקו השלישי קרע את שריר החזה הקטן. על אף הפציעה הוחתם מהינמי על ידי סן אנטוניו ספרס ב-23 באוגוסט על חוזה לארבע עונות. מהינמי החל לשחק בקבוצת ה-NBDL שנתמכת על ידי הספרס, אוסטין טורוס ובעונתו 2007/2008 קלע 17.1 נקודות והוריד 8.2 כדורים חוזרים ב-21 דקות, שהובילו את הטורוס לסגנות אליפות ה-NBDL, לאחר שהפסידו בגמר לאיידהו סטמפייד.
ב-30 באוקטובר 2007 ערך מהינמי את הופעת הבכורה של ב-NBA מול פורטלנד טרייל בלייזרס, במשחק עצמו שיחק מהינמי במשך כדקה וחצי. בסיום אותה עונה הפסיד עם הספרס בגמר האזור המערבי, מול לוס אנג'לס לייקרס (1–4).
דאלאס מאבריקס
ב-13 ביולי 2010 חתם מהינמי על חוזה בדאלאס מאבריקס, ובסיום אותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA.
וושינגטון ויזארדס
לקראת עונת חתם על חוזה ל-4 עונות בוושינגטון ויזארדס, עבור כ-64 מיליון דולר. לאורך תקופת החוזה שותף ב-180 בלבד מתוך 318 משחקי הקבוצה, והציג יכולת מאכזבת עם ממוצעים של 5.3 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק.
לב (מטבע)
לב (בבולגרית: лев), שפירושו בשפה הבולגרית הקדומה אריה, הוא ההילך החוקי של בולגריה. לב אחד מתחלק ל-100 סטוטינקי.
המטבע הונפק לראשונה בשנת 1881 מגובה בתקן הזהב. בעת יציאתו לשוק היה שוויו של לב אחד שווה ערך לפרנק צרפתי אחד. ב-1928 נקבע שער המרה חדש ללב, 1 לב היה בשווי של 10.86956 מ"ג זהב. במהלך מלחמת העולם השנייה הוצמד הלב לרייכסמארק הגרמני בשער המרה של 32.75 לב לרייכסמארק אחד. עם הכיבוש הסובייטי ב-1944 הוצמד הלב לרובל של ברית המועצות בשער המרה של 15 לב לרובל אחד. בשנת 1943 הופסקה הטבעתן של מטבעות עקב ערכן הנמוך.
רפורמת שנת 1952
בשנת 1952 עקב אינפלציה מצטברת, הונפק לב חדש בשער של 100 לב ישן ללב חדש אחד.
הצעדים הכלכליים של 1999
ב-1999 במסגרת צעדים כלכליים נרחבים ובמטרה לחזק את אמון הציבור במטבע, הונפק לב חדש בשער המרה של 1,000 לב ללב חדש. הלב החדש הוצמד למרק הגרמני בשער של 1:1.
עם הקמת גוש האירו, הוצמד הלב לאירו בשער של 1.95583 לב לאירו.
אידיולקט
בבלשנות, אידיולקט (מיוונית, idio- פרטי ו־ -lect לשון) הוא וריאנט שפה הייחודי לפרט מסוים. האידיולקט בולט בדפוסים של בחירת מילים ודקדוק, או מילים, ביטויים או ניבים לשוניים הייחודיים או אופייניים לפרט מסוים. לכל פרט יש אידיולקט, המאופיין בקיבוצים חוזרים ונשנים של מילים הייחודיים לו. אידיולקט עשוי לעיתים קרובות לכלול גם סוגים של אקולקט – דיאלקט הספציפי לבית או למשפחה מסוימת.
לרוב, האידיולקט של אדם אינו כה בולט בחזרותיו עד כדי כך שאחרים מבחינים בו על נקלה, אך במקרים מסוימים ישנם אנשים המאמצים ביטויים וחוזרים עליהם פעמים רבות עד כדי כך שהם הופכים לחלק מכינוים. דוגמאות:
חגים ניידים (נצרות)
המונח הושאל גם לדתות אחרות וחל לעיתים גם על חגים לא דתיים. ביהדות ובחגיה הלא דתיים של מדינת ישראל קיימים מצבים בהם תאריכיהם של חגים משתנים אולם מסיבות אחרות (בדרך כלל כדי שלא יחולו בשבת או בימי שישי) ובאופן שונה (הזזה של יום או יומיים בלבד). בכל אופן, חגים אלה אינם ניידים בהוויתם והביטוי אינו נוהג לגביהם.
הפסחא
חג הפסחא נחגג ביום ראשון בשבוע, החל אחרי מילואו של הירח שחל אחרי ה-21 במרץ.
ראו גם
Feiertage in Deutschland
סאונדגארדן
הלהקה הייתה מהאבות המייסדים של ז'אנר הגראנג' והרוק האלטרנטיבי בסיאטל, והייתה אחת הלהקות הראשונות מהז'אנר ובכלל, שחתמה על חוזה בחברת סאב פופ. לאחר מכן עברה ללייבל SST ולבסוף חתמה ב-A&M (החל מ-1989).
למרות חוסר הצלחה מסחרית בתחילת שנות ה-90 בהמשך זכתה הלהקה להצלחה עולמית רבה עם עליית הפופולריות של הז'אנר, ביחד עם להקות דומות כמו אליס אין צ'יינס, פרל ג'אם ונירוונה. הלהקה התפרסמה בעיקר בזכות שיריה המשלבים גראנג', רוק אלטרנטיבי, רוק והבי מטאל. האלבום המצליח ביותר של הלהקה הוא "Superunknown" שכיכב במקום הראשון בבילבורד 200 מרגע יציאתו, מתוכו התפרסמו הלהיטים המפורסמים ביותר של הלהקה: "Black Hole Sun" ו-"Spoonman", שאף זכו בפרסי גראמי לשירי הרוק הטובים ביותר בשנה זו. והם אף ביצעו ויצרו שיר מקורי עבור סרט גיבורי-העל של מארוול מ-2012 "הנוקמים", תחת השם "Live to Rise".
נכון ל-2012, מכרה הלהקה בסך הכל מעל ל-10.5 מיליון עותקים מאלבומיה בארצות הברית בלבד, וכמות מוערכת של כ-25 מיליון עותקים ברחבי העולם. במצעד "100 האומנים הגדולים ביותר של הרוק הכבד" בערוץ הטלוויזיה הבינלאומי VH1, דורגה סאונדגארדן במקום ה-14.
התחלה ומקורות (1981 - 1984)
בשנת 1981, לאחר שסיימו את לימודי התיכון, עברו קים ת'איל והירו ימאמוטו מעיר מולדתם שיקגו שבמדינת אילינוי בארצות הברית לסיאטל, במדינת וושינגטון כדי להמשיך את לימודיהם במכללת EverGreen האלטרנטיבית.
לאחר שלא הצליחו למצוא עבודה באולימפיה, ומאחר ובעיר השכנה סיאטל פעלו להקות שהעריצו, החליטו לעבור לשם. ת'איל נרשם לאוניברסיטת וושינגטון, שם סיים תואר ראשון בפילוסופיה.
יחד עם הגיטריסט מאט דנטינו, שותפו לדירה של ת'איל, הם הקימו להקה שביצעה גרסאות כיסוי בשם "The Shemps", בה ניגנו ת'איל ומאט דנטינו כגיטריסטים, ימאמוטו כבסיסט וכריס קורנל, שבזמנו היה מתופף, אך הפעם החליט להיענות להודעת "דרוש זמר" שדנטינו פרסם. ימאמוטו פרש מהלהקה לאחר זמן קצר, ות'איל החליף אותו. הלהקה ניגנה בעיקר שירים של אמנים שנפטרו, כגון ג'ימי הנדריקס, הדלתות ועוד. חברי הלהקה נהגו להפגש לעיתים קרובות עם מאט קמרון, אז המתופף בלהקה "Skin Yard", ובן שפרד, שהיה הבסיסט של להקת "March of Crimes".
בשנת 1984 הלהקה הפסיקה פעולתה וקורנל, שגם רצה להתחמק משותף לדירה בעייתי, עבר לגור עם יאמאמוטו. השניים נהגו לנגן הרבה ביחד, קורנל עדיין בתור מתופף, ויאמאמוטו כבסיסט. הם צרפו אליהם את ת'איל, וקראו ללהקה החדשה סאונדגארדן, על שם פסל הבנוי מצינורות חלולים, המשמיע קולות משונים כאשר הרוח נושבת דרכו. כריס הפך לזמר לאחר שצורף המתופף סקוט סאנדקוויסט. הלהקה נגנה ביחד במשך שנה וב-1986 הקליטו שני שירים שיצאו באוסף "Sub Pop 200" ביחד עם להקות כגון מלווינס וגרין ריבר.
Screaming Life / Fopp
סאנדקוויסט נאלץ לפרוש מהלהקה בגלל התחייבויותיו המשפחתיות (בשלב זה כבר היה נשוי ואב לילדים), והוא הוחלף במאט קמרון, ששוכנע לעזוב את Skin Yard לטובת סאונדגארדן.
סאונדגארדן הייתה הלהקה הראשונה שחתמה על חוזה עם חברת התקליטים סאב פופ (SubPop), וב-1987 הוציאה את ה-EP הראשון שלה, Screaming Life. מאוחר יותר ב-1988 הם הוציאו EP קצר נוסף, Fopp וב-1990 סאב-פופ הוציאה את שני האלבומים כאלבום אחד. על ההקלטות פיקח המפיק ג'ק אנדינו.
Ultramega OK
ב-1988 התחילו נציגי חברת התקליטים הגדולה A&M לחזר אחרי הלהקה, אך חבריה העדיפו לחתום על חוזה עם הלייבל העצמאי SST, שאצלה היו חתומות להקות פוסט-פאנק רבות שחברי הלהקה העריצו. ב-1988 הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, Ultramega OK, שהיה מועמד לפרס גראמי וכלל את הלהיט Flower.
Louder Than Love
סאונדגארדן התחילו לעבוד על אלבום הבכורה הראשון שלהם, "Louder Than Love", בחברת התקליטים A&M. מיד לאחר שיצא האלבום ב-1989, החליט יאמאמוטו שהוא חוזר ללימודים ועזב את הלהקה, לימים לאחר פרידתו מהלהקה ולימודיו הוציא ימאמוטו אלבום עם הרכב בשם Truly. הלהקה הייתה כבר חתומה על סיבוב הופעות וצירפה במקומו את הבסיסט ג'ייסון אברמן.
סיבוב ההופעות היה מוצלח, התפרש על פני ארצות הברית ואירופה, וכלל הופעות משותפות עם פיית' נו מור ו-וויווד (VoiVoid). חלק מההופעות הוקלטו ויצאו אחר כך בקלטות - Louder Than Live בלייבל A&M. עם תום הסיבוב נפרדה הלהקה מג'ייסון אברמן. באותה עת אנדרו ווד, סולן להקת מאת'ר לאב בון, וחבר טוב של חברי הלהקה, נפטר ממנת יתר. שרידי להקת מאת'ר לאב בון הקימו להקה בשם פרל ג'אם. חברי הלהקה חברו לכריס קורנל ומאט קמרון, והקליטו אלבום מחווה לווד. הלהקה והאלבום נקראו "טמפל אוף דה דוג". האלבום היחיד שלהם יצא אף הוא בלייבל A&M ב-1991.
Badmotorfinger
באביב 1991 הלהקה התחילה לעבוד על האלבום הבא שלה, Badmotorfinger, עם המפיק טרי דייט. האלבום נמכר ביותר ממיליון עותקים, וזיכה את הלהקה באלבום הפלטינה הראשון שלה.
האלבום יצא במהדורה מוגבלת גם כאלבום כפול, שכלל שירים שלא התפרסמו וגרסאות כיסוי. מהדורה זו נשאה שם שהוא פלינדרום): Satanoscillatemymetallicsonatas.
לאחר צאת האלבום, יצאה הלהקה למסע הופעות בארצות הברית, קנדה, אירופה. בין היתר הם היו מופע החימום ללהקת גאנז נ' רוזס. אחת מהופעות אלו שודרה בערוץ 2 הישן.
Superunknown
בסוף 1993 הלהקה נערכה להקלטת האלבום Superunknown. עוד קודם לצאת האלבום, התחילה הלהקה בסיבוב ההופעות, במסגרתו הגיעו לראשונה ליבשת אוסטרליה. משם המשיכו ליפן, בה העלו שלוש הופעות. רק לאחר שחזרו לארצות הברית, האלבום יצא במדינה, ב-8 במרץ 1994. מיד לאחר מכן יצאו לסיבוב הופעות נוסף, בארצות הברית ובבריטניה, ולאחר מכן שני סבבים נוספים בארצות הברית. ההופעה האחרונה התקיימה בסיאטל, באמצע אוגוסט. לאחר מכן, בהוראת רופאים, כריס נאלץ להפסיק כל שימוש במיתרי הקול שלו כדי שלא ייגרם להם נזק בלתי הפיך, ולכן ביטלו מספר הופעות בפסטיבלים באירופה.
סאונדגארדן היו אמורים להופיע בישראל בסוף 1994, אך ביטלו את הופעתם.
בסתיו 1995, הלהקה חזרה לאירופה לסיבוב הופעות קצר, בין היתר בפסטיבלים גדולים כגון פסטיבל רדינג ופוקלפופ. בנובמבר 1995 הלהקה הוציאה דיסק מולטימדיה -"Alive In The Superunknown".
Down On The Upside
ב-1996 הוציאה הלהקה סינגל מהאלבום הבא שלה, "Down on the Upside". הקליפ לשיר צונזר חלקית על ידי MTV בשל קטעים מתוכו שנחשבו ל"לא הולמים". הקליפ לשיר "Blow Up The Outside World" מאותו אלבום צונזר אף הוא למספר שבועות בתחנה. גם בעבר, הקליפ לשיר "Jesus Christ Pose" מהאלבום BadMotorFinger עורר מחלוקת. ב-14 במאי 1996, יצא האלבום "Down On The Upside" ונכנס ישירות למקום השני ברשימת מגזין בילבורד.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות כדי לקדם את מכירות האלבום, והייתה ללהקה הראשונה אי פעם שהופיעו פעמים על הבמה הראשית בפסטיבל לולפלוזה. בסיבוב ההופעות נאלצה שוב הלהקה לבטל כמה מהופעות בגלל בעיות במיתרי הקול של קורנל. לאחר מנוחה בחגים, המשיכה הלהקה בסיבוב ההופעות באוסטרליה, ניו זילנד והוואי. בנוסף יצא אלבום האוסף "A-Sides" שכלל גם שיר חדש בשם "Bleed Together".
תקופת הפירוק (1997 - 2010)
בתום סיבוב ההופעות, הודיעה הלהקה שהיא יוצאת לחופשה בקיץ, וב-9 באפריל 1997, הודיעה רשמית על פירוקה. ההודעה הרשמית שנמסרה לעיתונות: "לאחר שתים-עשרה שנות פעילות, חברי סאונדגארדן החליטו בידידות ובהדדיות על פירוק הלהקה להגשמת יעדים אחרים. אין כרגע כל הודעה בקשר לתוכניות העתידיות של חברי הלהקה". הסינגל האחרון שהלהקה הוציאה היה "Ty Cobb", שיצא באוסטרליה בלבד.
האיחוד - Telephantasm ו-King Animal ומותו של קורנל
ב-2010 הודיע סולן הלהקה קורנל כי הלהקה תתאחד בקרוב ותחל בסיבוב הופעות. ב-2011 הוציאה הלהקה אלבום אוסף בשם "Telephantasm" שהוא הראשון לאחר איחודה. ב-2012 הוציאה הלהקה אלבום אולפן בשם "King Animal", לאחר הפסקה של כ-16 שנים ביצירותיה.
ב-18 ביוני 2014, הופיעה הלהקה בישראל, באצטדיון בלומפילד. ב-24 בנובמבר 2014 הוציאה הלהקה את אלבום האוסף המשולש "Echo of Miles: Scattered Tracks Across the Path", הכולל אוסף שירים לא מוכרים מתוך סינגלים, גרסאות נדירות לשירים, קאברים, רמיקסים, הקלטות ועוד מ-1988 ועד לשחרור האלבום. כמו כן כולל האלבום מספר שירים חדשים שהוקלטו ולא שוחררו מעולם. כמו כן הלהקה המשיכה לקיים הופעות לסירוגין במשך מספר שנים.
ב-17 במאי 2017, בגיל 52, התאבד סולן הלהקה קורנל, ככל הנראה בתלייה, בבית מלון בדטרויט לאחר הופעה בעיר. כמחווה לזכרו, החשיכה עיריית סיאטל את מחט החלל ובאצטדיון הבייסבול בעיר הוקדשה לזכרו דקת דומייה. סיום חייו של קורנל הייתה מכה קשה ללהקה שביטלה את סיבובי ההופעות שתוכננו וצמצמה משמעותית את פעילותה.
במשך כשנה בראיונות שהעניקו חברי הלהקה שנשארו, הציגו את לבטיהם והתלבטו לגבי עתיד הלהקה. באוקטובר 2018 הצהיר הגיטריסט קים ת'איל, בריאיון ל"Seattle times" שהלהקה לא תמשיך להתקיים בשם סאונדגארדן.
בינואר 2019, הופיעה הלהקה ביחד עם מספר להקות שונות מהז'אנר - טמפל אוף דה דוג, אודיוסלייב, אליס אין צ'יינס, מלווינס, פו פייטרס ומטאליקה, באירוע התרמה לזכרו של כריס קורנל שאורגן בידי אלמנתו של כריס, ויקי קורנל. הייתה זו ההופעה הראשונה מאז מותו של קורנל, והאחרונה שלה ביחד - לאחריה הפסיקה הלהקה את פעילותה לאלתר, ובעצם התפרקה סופית.
לאחר פירוק הלהקה
ביוני 2019 הוציאה הלהקה בחברת התקליטים UMG אלבום הופעה/וידאו בשם "Live from the Artists Den", שתיעד את הופעת הלהקה בשנת 2013.
בדצמבר 2019 פורסם כי אלמנתו של כריס קורנל, ויקי, תובעת את חברי הלהקה הנותרים של סאונדגארדן עקב סכסוך על זכויות שיריו של כריס. חברי הלהקה היו מעוניינים לפרסם שירים שקורנל כתב ומעולם לא ראו אור, שטענה מצידה שחברי הלהקה מנעו ממנה תמלוגים בגובה מאות אלפי דולרים. בתגובה הגישו חברי הלהקה תביעה נגדית בפברואר 2020.
סגנון מוזיקלי, השפעות ומורשת
סאונדגארדן היו חלק מחלוצי סצנת הגראנג' בעיר סיאטל, וסגנונה שילב אלמנטים של פאנק רוק ומטאל שגרמו לסאונד להישמע "מלוכלך" ו"עכור" על ידי שימוש בדיסטורשן של הגיטרות החשמליות.
בתחילת דרכה הושפעה הלהקה רבות מלהקת לד זפלין שהיוו מקור השראה לז'אנר הגראנג' וההארד רוק.
שם הלהקה ע"פ הגיטריסט קים ת'איל, היה אמור לכלול את מקורותיה המוזיקליים כמו הוולווט אנדרגראונד, ה"Meat Puppets", הקילינג ג'וק, ומטאליקה, אך לבסוף החליטו לקרוא לה על שם פסל מוזיקלי-אומנותי המוצג בעיר סיאטל בשם "A Sound Garden".
הלהקה הושפעה רבות גם מבלאק סבאת' בלחניה ובכיוון הגיטרות. בהמשך החלה לשלב הלהקה השפעות של רוק פסיכדלי באלבומה "Superunkown" (שיצא ב-1994). בכיווני הגיטרות השתמשה רבות הלהקה בעיבוד מיתרים אלטרנטיבי, וביצעה הרבה משיריה בכיוון דרופ די בשיריה, למשל בשירים: "Jesus Christ Pose", "Outshined", "Spoonman", "Black Hole Sun", ו-"Black Rain". חתימות של הלהקה השתנו מעת לעת והיא חרגה מהגבולות המקובלים והמסורתיים: את "Fell on Black Days" ניגנה הלהקה בחתימת זמן של 6/4, "Limo Wreck" נוגן ב-15/8 ו"The Day I Tried to Live" משתנה מ-7/8 וחלקים ממנו מנוגנים כ4/4.
התפתחות ז'אנר הרוק האלטרנטיבי בסיאטל והתפתחות הלייבל המייצג אותה סאב פופ, קשור באופן הדוק להתפתחות סאונדגארדן, מאחר שבעליה של סאב פופ, ג'ונתן פונמן מימן את רוב הוצאותיה של הלהקה באלבומיה הראשונים, והצלחתם גרמו להכנסה כספית לסאב-פופ שהרחיבה את פעילותה והפכה ללייבל גדול. בין היתר דווח כי ככל הנראה הצלחת סאונדגארדן גרמה ללייבל להחתים אומנים אחרים, ביניהם את קורט קוביין ולהקתו נירוונה בלייבל זה, שבעצמו סיפר שהושפע רבות מסאונדגארדן בין היתר.
סאונדגארדן הייתה להקת הגראנג' הראשונה שחתמה בלייבל בינלאומי גדול כדוגמת A&M ב-1989. אולם בתחילה אלבומיה לא הצליחו כמצופה מבחינת נתוני המכירות, ורק ב-1994 חוותה פריצה בתחום זה ונכנסה לתודעה המקומית בארצות הברית עם אלבומה "Superunkown", עד כדי כך שהתחילו לשלב את שיריה במשחקי וידאו של חברת Electronic Arts.
הלהקה שובחה רבות עקב היכולות הטכניות של לחניה המגוונים והיכולות הווקאליות של סולן הלהקה קורנל, ולזכותה נוקפים מוזיקאים רבים את התפתחות ז'אנר המטאל האלטרנטיבי.
מובלעת
מובלעת הוא מונח בגאוגרפיה פוליטית לציון טריטוריה המוכלת כולה בתוך טריטוריה אחרת או שייכת לישות מדינית כלשהי אך מופרדת ממנה.
סאונדגארדן
פרסים ומועמדויות
פרס קליאו פרס גראמי
מובלעת
הגדרה
בעברית אין מונחים נפרדים לשתי ההגדרות השונות, והמונח "מובלעת" משמש לרוב כדי לתאר טריטוריה העונה על שתי ההגדרות גם יחד (כמו במקרה של לייביה), ולעיתים רק על ההגדרה הראשונה (כמו במקרה של לסוטו). טריטוריות העונות על ההגדרה השנייה בלבד מכונות אף הן "מובלעת", אף שאינן תואמות במדויק את משמעותו המילולית של המונח.
סאונדגארדן
פרסים ומועמדויות
פרס MTV אירופה פרס MTV מיוזיק וידאו פרס המוזיקה לNorthwest Area פרס המוזיקה Revolver היכל התהילה של הרוק אנד רול
פיג'ו סוג 28
פיג'ו סוג 28 (בצרפתית: Peugeot Type 28) היא מכונית פתוחה (בתצורת קבריולה), 3 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1899–1900.
מובלעת
הגדרה
המונח "מובלעת" (בפרט Enclave ו-Exclave) אינו משמש רק לתיאור טריטוריות השייכות לשתי מדינות ריבוניות זרות, אלא גם לתיאור שטחי רשויות מקומיות ומחוזות בתוך מדינה או פדרציה יחידה. לדוגמה: באיטליה, חלק מן הרשות המקומית צ'יטה די קאסטלו, המשתייכת למחוז אומבריה, הוא מובלעת (Enclave ו-Exclave) המוקפת במחוז השכן מארקה. רפובליקת אדיגיה היא מובלעת בתוך מחוז קרסנודאר ברוסיה.
פיג'ו סוג 28
יוצרו 8 יחידות בלבד.
מובלעת
הגדרה
אי יכול להיות מובלעת השייכת לטריטוריית-אם (Exclave). כדי שאי יחשב כמובלעת מוכלת (Enclave), עליו להימצא בתוך מים טריטוריאליים של ישות מדינית אחרת. כך למשל, אי החירות הוא מובלעת של מדינת ניו יורק בתוך מדינת ניו ג'רזי (Exclave וגם Enclave), והאי ראוניון הוא מובלעת השייכת לצרפת (Exclave).
הגדרה מצמצמת למובלעת
קיימת הגדרה מחמירה ומצמצמת יותר למובלעת, אשר מתעלמת ממים פנימיים או טריטוריאליים, ומתייחסת אך ורק לגאוגרפיה היבשתית. על פי הגדרה זאת, טריטוריה נחשבת למובלעת מוכלת (Enclave) רק בתנאי שהיא מוקפת כולה ביבשה המצויה בריבונות זרה, ונחשבת למובלעת חוץ (Exclave) רק בתנאי שבינה לבין מדינת האם חוצצת יבשה בריבונות זרה. על פי הגדרה זאת, איים כלל אינם יכולים להיחשב כמובלעות. כך, למשל, אלסקה תיחשב כמובלעת חוץ (Exclave) של ארצות הברית, ואילו הוואי לא תיחשב כלל כמובלעת. המובלעות שיתוארו להלן מוגדרות על פי ההגדרה המרחיבה המופיעה בפסקת הפתיחה.
המוכלות במדינה זרה יחידה (Enclave) ואינן שייכות למדינת אם (לא Exclave)
הערה: כל המובלעות שלעיל הן גם מדינות ללא מוצא לים, אך ההגדרה אינה תקפה בכיוון ההפוך: מדינה ללא מוצא לים המוקפת ביותר מישות מדינית זרה אחת, אינה נחשבת למובלעת-מוכלת (Enclave).
מובלעות בישראל
במדינת ישראל של היום המונח "מובלעת" משמש בעיקר לתיאור השטחים בגבול עם לבנון שנמצאים בתוך התחום הריבוני (מדרום לקו הכחול המסומן בחביות כחולות) אך מחוץ לגדר המערכת.
עד למלחמת ששת הימים לישראל הייתה מובלעת בהר הצופים. השטח היה שייך למדינה אך נקבע בהסכמי רודוס שהשטח יהיה מפורז ושירדן תתיר מעבר של שיירות ללא נשק אל המובלעת וממנה.
ג'רלדין פררו
ג'רלדין אן פרָרו (באנגלית: Geraldine Anne Ferraro; 23 באוגוסט 1935 – 26 במרץ 2011) הייתה משפטנית ופוליטיקאית מהמפלגה הדמוקרטית, חברת בית הנבחרים של ארצות הברית והאישה הראשונה שנבחרה להיות מועמדת לתפקיד סגנית הנשיא מטעם אחת המפלגות הגדולות בארצות הברית.
ביוגרפיה
פררו, שגדלה במדינת ניו יורק, עסקה בהוראה בבית ספר יסודי, ובמקביל למדה משפטים בלימודי ערב באוניברסיטת פורדהאם, אותם סיימה ב-1960. ב-1974, היא החלה לעבוד כעורכת דין במשרד התובע המחוזי של רובע קווינס, היכן שעמדה בראש הלשכה לקורבנות מיוחדים אשר עסקה בפשעי מין, התעללות בילדים ואלימות במשפחה. היא נבחרה לקונגרס ב-1978, שם הלכה והתברגה אט אט בתוככי ההיררכיה המפלגתית, תוך שהיא מתמקדת בחקיקה להבאת שוויון לנשים בתחום השכר, הפנסיה ותוכניות הפרישה.
ב-1984, בחר בה סגן הנשיא לשעבר וולטר מונדייל, באותה העת המועמד לנשיאות ארצות הברית, כעמיתתו למרוץ, כמועמדת לסגנית נשיא, בבחירות הקרבות. בקבלה מועמדות זו היא גם הפכה לאמריקאית הראשונה ממוצא איטלקי המועמדת לתפקיד המינוי לסגן נשיא של אחת המפלגות הגדולות. תגובת הסקרים החיובית בעקבות מינויה של פררו למועמדות לסגנית נשיא לא החזיקו מעמד עד הבחירות הכלליות בנובמבר של אותה שנה והיא ומונדייל הובסו בבחירות על ידי הנשיא המכהן רונלד רייגן וסגנו, ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
פררו התמודדה פעמיים בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, ב-1992 ו-1998, אך הפסידה בשתיהן. כמו כן, כיהנה כשגרירת ארצות הברית לוועדת האו"ם לענייני זכויות אדם בין השנים 1993–1996, בזמן כהונתו של הנשיא ביל קלינטון. בנוסף, היא גם פיתחה קריירה כעיתונאית, סופרת ואשת עסקים והשתתפה בקמפיין למועמדות הדמוקרטית לנשיאות של הילרי קלינטון ב-2008.
בשנותיה האחרונות נאבקה במחלת המיאלומה הנפוצה שנתגלתה בגופה. בתחילת מרץ 2011 אושפזה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס, לטיפול בכאבי המחלה, ושם התפתחה אצלה דלקת ריאות, שגרמה לסיבוכים במחלה. היא נפטרה בבית החולים בתאריך ה-26 במרץ 2011.
אקולקט
אקולקט (הלחם של המילה היוונית oikos, בית, ו"דיאלקט") הוא נאולוגיזם בלשני, המתייחס לווריאנט שפה האופייני למשק בית מסוים. לרוב, מתפתח אקולקט מתוך אידיולקט, שפה הייחודית לפרט מסוים, של אחד החברים במשפחה ומתפשט לפרטים אחרים במשק הבית. האקולקט כולל בדרך כלל מילים וביטויים ייחודיים, או הענקת משמעות ייחודית לביטויים, באופן שאינו שגור בקהילה או במשפחות אחרות.
קומורית
קומורית (בקומורית: shimasiwa (השפה של האיים) או shikomori (השפה של קומורו) היא השפה המדוברת ביותר בקומורו ומדוברת גם במיוט. השפה שייכת לשפות הסוואהיליות אך עם השפעות גדולות יותר מהשפה הערבית מאשר הסוואהילי.
קומורו מורכבת משלושה איים ולכל אי, יש ניב משלו. בגרנד קומור הניב נקרא shingazidja, באנג'ואן הניב נקרא shindzuani, במוהֶלי הניב נקרא shimwali ובמיוט הניב נקרא shimaore.
את השפה נהוג לכתוב באותיות לטיניות או ערביות.
מקדוניה היוונית
שטחה של מקדוניה היוונית הוא 34,231 קמ"ר, והיא חבל הארץ השני בגודלו ביוון מבחינת אוכלוסייתו, שמנתה בשנת 2001 2,492,232 איש. באופן לא רשמי נהוג להתייחס אל מקדוניה היוונית יחד עם תראקיה ותסליה כאל "צפון יוון".
גאוגרפיה ואקלים
מקדוניה היוונית גובלת בטורקיה, בבולגריה וברפובליקה של מקדוניה בצפון, באלבניה ובמחוז אפירוס במערב, ובמחוז תסליה ובים האגאי בדרום. האזור הררי ברובו ומגיע עד לגובה מקסימלי של 2,919 מטר. לאורך חופי הים האגאי משתרעים מישורים מעובדים הנחצים על ידי ארבעה נהרות עיקריים – הליקמון, ורדאר, מסטה וסטרימונאס – החוצים אותם בדרכם מן ההרים שבצפון האזור ובמערבו ונשפכים אל הים האגאי. שני האיים האגאיים תאסוס (Θάσος) וסמותראקי (Σαμοθράκη)  שייכים למחוז מזרח מקדוניה.
אקלימה של מקדוניה הוא אלפיני בהרים ובעיקר בחלקה המערבי המרוחק מן הים, וים תיכוני-ממוזג לאורך חופי הים האגאי, במרכזה ובמזרחה.
כלכלה ותחבורה
למרות פני הקרקע ההרריים, אדמתה של מקדוניה בחלקה הגדול פורייה ומתאימה לחקלאות, שכוללת גידולי אורז, חיטה, שעועית, זית, כותנה, טבק, פירות, ענבים ועוד. ענפי התעשייה החשובים הם עיבוד מזון וטקסטיל, והתיירות נחשבת גם היא למקור הכנסה חשוב, בייחוד לאורך החוף, באי תאסוס, ובדרום מקדוניה, בקרבת הר אולימפוס. סלוניקי היא העיר הגדולה במקדוניה ומהווה את המרכז המסחרי, הכלכלי, השלטוני והעיסקי החשוב ביותר באזור ובצפון יוון.
נמל סלוניקי הוא הנמל החשוב בצפון יוון ושדה התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה שלידה הוא השער האווירי המרכזי למקדוניה הן לטיסות פנים והן לטיסות בינלאומיות. ויה אגנטיה חוצה את מקדוניה לכל אורכה, מדרום-מערב לכיוון מזרח, ומחברת את כל עריה העיקריות. הכביש המהיר הארצי מספר 1 מחבר את סלוניקי צפונה אל הגבול עם הרפובליקה של מקדוניה והלאה לכיוון סקופיה, ומצידו השני מוביל דרומה לכיוון אתונה.
חלוקה מנהלית
עד שנת 1987 הייתה כל מקדוניה מאוגדת במסגרת מחוז אחד ביוון שבירתו בעיר סלוניקי. באותה שנה שונתה חלוקת המחוזות במדינה (Περιφέρειες) שמספרם גדל מ-10 ל-13, ו"מחוז מקדוניה" חולק לשלושה מחוזות - מחוז מערב מקדוניה שבירתו בקוזני, מחוז מרכז מקדוניה שבירתו בסלוניקי, ואילו חלקו המזרחי של המחוז הקודם אוחד עם תראקיה ויצר את מחוז מזרח מקדוניה ותראקיה שבירתו בקוואלה. סלוניקי עדיין נחשבת למרכז השלטוני, הכלכלי והמסחרי החשוב בכל מקדוניה היוונית ובכל צפון יוון.
כל שלושת המחוזות מחולקים למחוזות משנה (יחיד נומי - νομοί; רבים נומוס - νομός), ובקצה הדרום-מזרחי של מחוז מרכז מקדוניה שוכן הר אתוס האוטונומי הנקרא באופן רשמי "מדינת המנזרים האוטונומית של ההר הקדוש" (Αυτόνομη Μοναστική Πολιτεία Αγίου Όρους). הר אתוס אינו כפוף למחוז מרכז מקדוניה אלא ישירות לממשלת יוון, והוא גם אינו חלק מהאיחוד האירופי.
דמוגרפיה
98% מאוכלוסיית האזור היא כיום יוונית, דוברת יוונית ומשתייכת לכנסייה האורתודוקסית היוונית. עד סיפוח מקדוניה ליוון בשנת 1913 התגוררו בה קבוצות אתניות גדולות של טורקים, בולגרים ויהודים, ומיעוטים קטנים יותר של צוענים ועמים סלאבים אחרים. לאחר מלחמת העולם הראשונה נערכו חילופי אוכלוסייה בין יוון ובולגריה, ובעקבות הסכם לוזאן ב-1923 עזבו הטורקים ומוסלמים אחרים את מקדוניה, ואת מקומם תפסו יוונים מאסיה הקטנה.
במהלך השואה, כעשרים שנים לאחר מכן, חוסלה כמעט כל הקהילה היהודית בסלוניקי אשר מנתה כ-50,000 איש, וסך הכל גורשו כ-55,000 יהודים ממקדוניה היוונית, רובם למחנות ההשמדה. מאז התפוררות הגוש הסובייטי, הייתה הגירה של בני לאומים מזרח אירופים שונים אשר הגיעו למקדוניה, וליוון בכלל, במטרה לחפש עבודה, אולם היקף התופעה אינו ידוע במדויק.
סלאבים דוברי השפה המקדונית מהווים מיעוט באוכלוסיית האזור. חלק מנציגי התרבות המקדונית, כמו מרקוס מסקוס יוצרים את היצירות ביוונית.
הנמרים המעופפים
הנמרים המעופפים (באנגלית: Flying Tigers, למעשה: 'הטיגריסים המעופפים') הוא הכינוי של 1st American Volunteer Group ('קבוצת המתנדבים האמריקנית הראשונה', AVG) בחיל האוויר הסיני. קבוצה זו, ובה טייסים ובעלי מקצועות תעופתיים אחרים, בפיקודו של קלייר שנו, לחמה בשנים 1941–1942 בסין ובבורמה וסייעה לממשלה הסינית במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה, אשר התמזגה בסופו של דבר במלחמת העולם השנייה. שנו, בסיוע הממשל של ארצות הברית, החל בארגון הכוח במהלך 1941, עוד בטרם היות ארצות הברית צד לוחם פעיל במלחמת העולם השנייה. הכוח, שגויס מתוך הצבא (שכלל אז את חיל האוויר), הצי וחיל הנחתים האמריקניים, יחד עם מספר אזרחים בתפקידי קרקע, התאמן בבורמה (אז תחת שלטון בריטניה). המגויסים קיבלו שכר גבוה בהרבה מהמקובל ביחידותיהם המקוריות ובמידה מסוימת ניתן לטעון שהיו שכירי חרב. לרשות הכוח עמדו שלוש טייסות של מטוסי קרב, אשר כללו יחדיו כ-60 מטוסים. הפעולה הקרבית הראשונה של 'הנמרים המעופפים' התרחשה ב-20 בדצמבר 1941, ימים ספורים לאחר שארצות הברית ויפן כבר נמצאו במצב מלחמה. במשך החודשים הראשונים של פעילותם הקרבית, היו 'הנמרים המעופפים', שניצחו כמעט בכל קרבות האוויר שערכו, קרן האור הכמעט יחידה, בעיני בעלות הברית שלחמו, ובדרך כלל הובסו, בחזית המזרח הרחוק.
ביולי 1942 הוחלפו הנמרים המעופפים בכוח של חיל האוויר האמריקני.
גיוס באמריקה
האדם המרכזי שעמד מאחרי הקמת הקבוצה, היה קלייר שנו, איש חיל האוויר האמריקני לשעבר שפעל בסין החל מאוגוסט 1937. תחילה סייע שנו לסינים כיועץ אווירי במלחמתם כנגד היפנים, ואחר כך באימון ובהקמת כוח אווירי סיני על פי הדגם האמריקני. באותה תקופה קיבלו הסינים עזרה בתחום זה מהסובייטים, אלא שבקיץ 1940 זו פסקה. אי לכך, שלחו הסינים את שנו לארצות הברית כיועץ לשגריר הסיני שם, וביקשו מהאמריקנים מטוסים, ציוד לאחזקתם וטייסים. שנו הגיע לאמריקה בנובמבר. בקשת הסינים אושרה על ידי הנשיא פרנקלין רוזוולט, אולם מאחר שארצות הברית לא הייתה באותה עת במצב מלחמה עם יפן, היא לא יכלה להיענות לבקשה בגלוי. לכן, האמריקנים והסינים התארגנו כך שמשלוח המטוסים והטייסים ייעשה באופן בלתי רשמי. בינתיים גייס שנו מאה טייסים: 60 מהצי ומהנחתים ו-40 מחיל האוויר. כן גייס שנו צוותי קרקע ואנשי מנהלה לצורך בניית הכוח האווירי האמור. אנשי הצבא שוחררו לצורך המיזם משרותם, והם חתמו על חוזה לפיו הם יועסקו כ'מאמנים ומדריכים', כביכול עבור CAMCO - Central Aircraft Manufacturing Company (החברה המרכזית לייצור מטוסים), חברה אמריקנית שפעלה בסין. השכר שהובטח לטייסים נע בין 600 דולר לקצין טיס ל-675 דולר לחודש למפקד טייסת, כאשר דולר של תחילת שנות ה-40 היה שווה בערך ל-15 דולרים של 2011. מכונאים נשכרו תמורת 250 דולר לחודש. רמות שכר אלה היו משולשות, בקירוב, בהשוואה למקובל ביחידות המוצא של המגויסים. כן הובטח בעל פה בונוס של 500 דולר על כל הפלת מטוס. חוץ מאלה נשכרו עשרה מדריכי טייס לצורך בחינת טייסים סיניים, וכמה מהם הצטרפו לבסוף לכוח.
התבססות במזרח הרחוק
בקיץ ובסתיו 1941 הפליגו המגויסים לבורמה. שם הם התאמנו בשדה התעופה הבריטי בטונגו, כ-220 ק"מ מרנגון. בבורמה התברר שלחלק מן הטייסים אין את הניסיון בהטסת מטוסי קרב עליו הצהירו, והם נזקקו לאימון משלים. בתקופת האימונים נהרגו שישה מהטייסים בתאונות שונות. באותו הזמן הורכבו המטוסים ונבחנו על ידי אנשי חברת CAMCO בשדה התעופה מינגאלאדון שליד רנגון. בנובמבר, עת הטייסים כבר התאמנו, והמטוסים הגיעו, התחלקו ה'נמרים' לשלוש טייסות אשר התבססו בשני קצותיה של 'דרך בורמה'. שתי טייסות התמקמו בקונמינג שבסין, ואחת במינגאלאדון.
דוקטרינת לחימה
את הזמן הרב בו שהה שנו בסין טרם הקמת 'הנמרים המעופפים', הוא ניצל ללמידת אופן הלחימה היפני, על יתרונותיו וחסרונותיו. שנו פיתח עבור ה-AVG שיטות לוחמה השונות מאלו שנלמדו אז בזרועות האוויר האמריקניות או מאלו של הבריטים, אולם מתאימות הן לאויב, הן ליתרונו המספרי המתמיד, והן למחסור המתמיד במטוסים ממנו סבל ה-AVG, שחייב שמירה מקסימלית על המטוסים שבנמצא.
קונמינג
כשהצטרפה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, לאחר התקפת היפנים על פרל הארבור ב-7 בדצמבר, מנו 'הנמרים המעופפים' 82 טייסים ו-79 מטוסים. ב-20 לאותו חודש התקיימה פעולתו הקרבית הראשונה של הכוח. הכוח יירט עשרה מפציצים יפנים שהיו בדרכם לקונמינג ללא ליווי, והפיל ארבעה מהם ללא אבדות לעצמו. יתר המפציצים ויתרו על הפצצת יעדם והיפנים לא תקפו יותר את קונמינג כל עוד ה-AVG שהתה בה.
מינגאלאדון
שלושה ימים לאחר מכן ארעה התנגשות עם היפנים בצידה האחר של דרך בורמה. שלוש טייסות הפצצה יפניות וטייסת תקיפה אחת, מלוות במטוסי קרב תקפו את רנגון וגרמו ליותר מאלף הרוגים. טייסת של ה-AVG, ובה 18 מטוסי קרב, יחד עם חיל האוויר המלכותי (RAF), הפילו שמונה מן המפציצים תוך שהם מאבדים שלושה מטוסים. עוד שני מטוסים של 'הנמרים', ושניים של ה-RAF הושמדו על הקרקע. מטוס נוסף של ה-AVG התרסק כשניסה לנחות על מסלול מופצץ. ב-25 לחודש תקפו היפנים באמצעות 63 מפציצים המלווים ב-25 מטוסי קרב. מולם התייצבו 12 מטוסים של ה-AVG ו-15 של ה-RAF. היפנים איבדו עשרה מטוסים, מהם ארבעה מטוסי קרב, במחיר שלושה של ה-AVG ועוד חמישה של ה-RAF. עוד שמונה מטוסים של ה-RAF הושמדו על הקרקע בהפצצת מינגאלאדון.
בעקבות האבדות שסבלה הטייסת שהגנה על צידה הבורמזי של 'דרך בורמה', היא הוחלפה על ידי אחת משתי הטייסות שהוצבו בקונמינג. זו האחרונה ביצעה סדרת פשיטות על בסיסי חיל האוויר היפני בסיאם. היפנים, ששלחו חלק ניכר מכוחם האווירי למלאיה, לצורך ההתקפה על סינגפור, גמלו מדי פעם בפשיטות משלהם על מינגאלאדון.
ב-12 בינואר 1942 החלו היפנים בכיבוש בורמה. 'הנמרים המעופפים' גרמו אבדות גדולות ליפנים, ללא יחס לכוח שהם הצליחו להעמיד כנגדם, אולם כוחם נשחק במהרה. ב-24 לחודש תקפו שישה מפציצים יפניים, מלווים במטוסי קרב, את מינגאלאדון, וכולם הופלו על ידי ה-AVG וה-RAF. ב-28 לחודש התנגשו 37 מטוסי קרב יפניים ב-16 מטוסים של ה-AVG ובשני מטוסי RAF. שלושה מטוסים יפניים ושני אמריקניים אבדו. למחרת התנגשו 20 מטוסי קרב יפניים בשמונה מטוסים של ה-AVG ועוד שניים של ה-RAF. ארבעה מטוסים יפניים אבדו ללא אבדות למטוסי בעלות הברית.
עם התקדמות היפנים נאלצו 'הנמרים המעופפים', להם נותרו בבורמה עשרה מטוסים, לעסוק במשימות של סיוע לכוחות הקרקע הנסוגים. במקרה אחד, ב-21 בפברואר, הם תקפו בטעות טור בריטי, אותו חשבו ליפני וגרמו לו יותר ממאה הרוגים. עם התקרבות היפנים לבסיסם, ונסיגת הבריטים, עברו 'הנמרים' ב-27 לחודש לבסיס מאגוויי בצפון בורמה.
ל-AVG אבדו עשרים מטוסים ועשרה טייסים בבורמה עד אותה עת. אומדן אבדות היפנים באותה זירה עמד על כחמישים מטוסים.
צפון בורמה
במאגוויי אוחדו למעשה שלוש הטייסות של ה-AVG ליחידה אחת. לבעלות הברית נותרו 38 מטוסים, מהם שמונה של ה-AVG והשאר של הבריטים, מול 271 מטוסים יפניים, מהם 115 מטוסי קרב. בסיס מאגוויי הפך אף הוא ליעד להתקפות יפניות, הכבדה שבהן נערכה ב-21 במרס, ובה השתתפו 151 מפציצים ומטוסי קרב. כיוון שכך, כאשר ל-AVG נותרו ארבעה מטוסים בלבד, העתיקו 'הנמרים המעופפים' את בסיסם אל מאחורי הגבול הסיני.
דרום סין
לאחר שהשלימה יפן את כיבוש בורמה ב-4 במאי, עסקו 'הנמרים המעופפים' בסיוע בהגנה אווירית לסין. במשימתם האחרונה, ב-4 ביולי, הפילו טייסי ה-AVG ארבעה מטוסים יפניים שתקפו בשטח סין בלא שספגו אבדות.
פירוק והחלפה
כעיקרון, AVG נועד לשמש ככיסוי זמני להתערבות אמריקנית לטובת הסינים כנגד יפן. מכיוון שארצות הברית הצטרפה כצד פעיל למלחמה באופן רשמי, ההצדקה המעשית לקיום הכוח חלפה. לכן, החלו מגעים לשילוב ה-AVG בחיל האוויר האמריקני או להחלפתו ביחידה השייכת לחיל האוויר. מתחילת יוני החלו להגיע ניצנים ראשונים של הכוח האווירי שנועד להחליף את ה-AVG, קבוצת מטוסי הקרב ה-23 (23rd Fighter Group). קבוצה זו צורפה לחיל האוויר ה-14 של ארצות הברית, עליו עבר לפקד קלייר שנו.
עד לפירוקה, נהרגו, נישבו או נעדרו 14 טייסים מה-AVG בקרב. עוד שישה נהרגו באימונים ושניים בהפצצות היפנים. על פי מקורות בעלות הברית הם השמידו 297 מטוסים יפניים, מהם 229 באוויר. לעומת זאת, על פי היפנים, המספר היה קטן בהרבה ועמד על 115.
מבין הטייסים, חלקם הקטן הצטרפו לקבוצת מטוסי הקרב ה-23. אחרים נותרו באותה זירה, כטייסי תובלה אשר הטיסו אספקה לסין. היו שעברו לטוס ביחידות אמריקניות אחרות, למשל, ביחידות המוצא שלהם לפני הצטרפותם ל-AVG. אחרים חזרו לארצות הברית והמשיכו לטוס כאזרחים.
החלוקה
החלוקה היא מונח שנטבע בתקופת היישוב הישן, המתייחס לחלוקת כספי המגביות שנוהלו בארצות הגולה במטרת איסוף כסף לשם תמיכה בתלמידי-חכמים ובעניים בארץ ישראל. נוהל זה של חלוקה ננהג למען עניי הארץ בעיקר אך בתפיסה האשכנזית של החלוקה ניתן לכולם.
היסטוריה של החלוקה
מנהג איסוף כספים בגולה למען עניי ארץ ישראל הינו עתיק יומין, ונקרא הסכם יששכר וזבולון. מנהג זה היה קיים כבר בתקופת המשנה והתלמוד, ובצורות שונות, קיים עד היום הזה. מאז ומתמיד נחשבו היושבים בארץ ישראל בעיני יהודי הגולה כשליחים המקיימים את מצוות יישוב ארץ ישראל. היות שיהודי ארץ ישראל מייצגים את כלל העם היהודי וישיבתם בארץ תורמת לקירוב הגאולה, הרי שעל יהודי הגולה חלה החובה לתמוך בהם ולדאוג לצרכיהם.
הכספים שגויסו היו מיועדים בראש ובראשונה לתלמידי-חכמים עניים, שהקדישו את חייהם לתפילה וללימוד תורה, אך למעשה היוו את מטה לחמם של קהילות שלמות. יהודי ארץ ישראל התפללו על התורמים.
עם עליית קרנה של בבל כמרכז תורה, חלה ירידה ניכרת של התמיכה הכספית בארץ ישראל. עם חידוש היישוב היהודי בארץ ישראל בימי הביניים, שהחל עם עלייתו של הרמב"ן לארץ ב-1267, התחדשה אף החלוקה. הצורך בחלוקה גבר היות וחלק גדול מהעולים לישראל היו מבוגרים וקשישים וכן בגלל מיסים כבדים שהוטלו על היהודים על ידי השולטים המוסלמים. המגבית בארצות הגולה בוצעה על ידי שליחים מיוחדים שנקראו בשם "שלוח" או "שד"ר" (שלוח דרבנן). התנאים של ימי הביניים גרמו שהכסף התעכב שנים עד הגיעו לישראל או שנשדד או נגנב בדרך. דבר זה, יחד עם העובדה שהקהילה פטרה תלמידי חכמים מתשלום מיסים, גרמה להגדלת החובות של הקהילה שנאלצה להגדיל את עול המיסים המוטלים על שאר הציבור היהודי (שלא הוגדרו כתלמידי חכמים). בעקבות כך,גברו המתח והסכסוכים בקרב הקהילה היהודית בארץ הקודש ואילץ אותם להגביר יותר ויותר את זרם שליחת השד"רים לחו"ל. מחלוקת נוספת נוצרה בין הקהילה הספרדית והאשכנזית בירושלים בנושא חלוקת כספי החלוקה ביניהם. כתוצאה מכך עזבה רוב הקהילה האשכנזית את ירושלים, בתחילת המאה ה-17 ועקרה לטבריה, צפת וחברון. מאז הוזרמו כספי החלוקה ל-"ארבע ערי הקודש" - ירושלים, טבריה, צפת וחברון.
איסוף הכספים השתכלל והוסדר במאה ה-17, כאשר נערכו מגביות מוסדרות והחלוקה הוגדרה על ידי רבני הארץ כחובה המוטלת על יהדות הגולה ולא כנדבה או מתת-חסד. רבנים אחרים כינו את איסוף הכספים כ"דמי פדיון שבויים" שנועדו להציל את הקהילה היהודית מהעול הכבד של המיסים שהוטלו עליו על ידי השלטון העות'מאני. אחת השיטות הנפוצות לאיסוף כספים הייתה באמצעות התקנת "קופת רבי מאיר בעל הנס" בבתי הכנסת, ואף בבתים. הכספים שנתרמו ונגבו הועברו לארץ ישראל ככל שנאספו. המונח "החלוקה" נטבע בסוף המאה ה-18. היישוב היהודי בארץ היה מחולק ל"כוללים" - קבוצות שנתגבשו לפי ארצות מוצא, ועסקו בגיוס תרומות בין יהודי ארץ המוצא. הכספים שנאספו חולקו בין חברי הכולל, ומכאן השם "כספי החלוקה".
בתחילת המאה ה-18 התיישבו שוב יהודים אשכנזים בירושלים עקב עליית פלג מתלמידיו של רבי יהודה חסיד לארץ. עקב סכסוכים כספיים עם הקהילה הספרדית גם יהודים אלו נאלצו לעזוב את ירושלים בהשאירם חובות כבדים. הקהילה האשכנזית בירושלים קמה מחדש רק כעבור 100 שנה, בסוף שנת 1815, על-ידי הפרושים בהנהגתו של רבי מנחם מנדל משקלוב מתלמידי הגאון מווילנה. בשנת 1809 הוקם באמסטרדם "ועד הפקידים והאמרכלים" כדי לרכז ולתאם את גיוס הכספים וחלוקתם בין הכוללים השונים בצורה מוסדרת יותר.
עד תחילת העליות הציוניות בסוף המאה ה-19 היה רובו ככולו של היישוב בארץ ישראל ("היישוב הישן") סמוך אל שולחן כספי החלוקה, ותלוי בהם לחלוטין לקיומו. במשך רוב המאה ה-19 עסקו רבני ה"ישוב הישן" הספרדי והאשכנזי (המחולק ל"חסידים" ו"מתנגדים") בהפצת שד"ריהם על אזורי השפעה באירופה וצפון אפריקה (ומאוחר יותר גם באמריקה) ובהתקנת תקנות לגבי חלוקת אזורי ההשפעה. מאמצע המאה ה-19 החלוקה הפכה לממוסדת מאוד אך גם נוצרו בעיות חדשות. חלק מהכסף שנאסף על ידי קופות צדקה (ולא השד"רים) באירופה שימש גם לעזרה לקהילות היהודיות המקומיות, בעת הצורך. דבר זה גרם שרבני ירושלים תיקנו תקנה שכל הנוגע בכספי "מעות ארץ הקודש" למטרות אחרות, מתחייב בדיני נפשות. רבני היישוב הישן גם רדפו את תנועת חובבי ציון ורבניה על גיוס כספים למען ההתיישבות בארץ ולא למטרות רבני הכוללים. עקב אי סדרים בחלוקת הכספים, הוקמה באמסטרדם חברה שבראשה עמדו אנשי כספים יהודים שהכניסו סדר, רישום וחלוקה צודקת יותר בתהליך החלוקה. בעקבות הכמות המצומצמת של כספי החלוקה אף נחתם איסור עלייה לארץ ישראל על ידי רבנים שונים לעולים מחוסרי יכולת כלכלית (מלבד תלמידי חכמים זקנים), מחשש שהעולים יהפכו לעול על קופת החלוקה.
מסוף המאה ה-19 ואילך, הלכה וירדה מאוד חשיבותה של החלוקה והיא המשיכה להתקיים רק בקרב קהילה קטנה אנטי-ציונית, רובה בירושלים. במקביל מתקיימות מגביות בחו"ל למען תושבי הארץ על ידי הסוכנות היהודית ובדינרים של ארגון הבונדס.
ימים נוראים (סרט)
ימים נוראים (באנגלית: Incitement, הסתה) הוא סרט דרמה ומותחן פסיכולוגי-פוליטי ישראלי משנת 2019 של הבמאי ירון זילברמן. הסרט עוקב אחר האירועים שהובילו לרצח יצחק רבין מנקודת מבטו של הרוצח יגאל עמיר. הוא נכתב על ידי רון לשם, ביחד עם זילברמן ויאיר היזמי. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל טורונטו. זוכה פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר לשנת 2019.
עלילה
יגאל עמיר (יהודה נהרי) הוא סטודנט אידאולוגי ושאפתן למשפטים משכונת נווה עמל בהרצליה. הסרט עוקב אחר מערכות היחסים שלו עם בני משפחתו - אחיו חגי (יואב לוי), אמו גאולה (ענת רבניצקי) ואביו שלמה (אמיתי יעיש בן אוזיליו), וסוקר את האירועים בחייו במישור החברתי, הפוליטי והדתי - בשנה שקדמה לרצח רבין.
ההפקה
הסרט הופק על ידי דוד זילבר, שרון הראל, תמר סלע, ירון זילברמן, משה אדרי, רות כץ, רון לשם, מפיקים בפועל אבנר פלד ואנג'ליקה ברמן, מטרו תקשורת, ווסטאנד ואופנינג נייט פרודקשן. הסרט יצא בתמיכת Yes הטלוויזיה בלוויין, ערוץ 10 (רשת 13) ומשקיעים פרטיים. בסרט שולבו צילומי ארכיון וביניהם צילומים מההפגנה בכיכר ציון שקדמה לרצח. לסרט קדם תחקיר עיתונאי שנערך על ידי עמיחי אתאלי במשך שש שנים, במהלכו רואיינו חוקרי המשטרה, השב"כ, קרובי משפחה וחברים של יגאל עמיר ואף יגאל עמיר עצמו. דליה רבין, בתו של יצחק רבין, ונכדו יונתן בן ארצי הוזמנו על ידי ההפקה לבכורה העולמית של הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
וולטר דיקס
וולטר דיקס (באנגלית: Walter Dix ; נולד ב-31 בינואר 1986) הוא אתלט אמריקאי, סגן אלוף העולם בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר (טגו 2011), ובעל שתי מדליות ארד מאולימפיאדת בייג'ינג בריצות אלה.
ביוגרפיה
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה דיקס בשתי מדליות ארד בריצת 100 מטר בשיא אישי של 9.91 שניות, אחרי יוסיין בולט מג'מייקה שקבע שיא עולם חדש של 9.69 שניות, וריצ'רד תומפסון מטרינידד וטובגו (9.89 שניות), בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.98 שניות, אחרי בולט שקבע שיא עולם חדש של 19.30 שניות ובן ארצו שון קרופורד (19.96 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית באוגוסט 2011 זכה דיקס בשתי מדליית כסף. בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.08 שניות, אחרי יוהאן בלייק מג'מייקה (9.92 שניות), ולפני קים קולינס מסנט קיטס ונוויס (10.09 שניות). המועמד לניצחון שיאן ואלוף העולם בולט פסל בזינוק. בריצה ל-200 מטר בתוצאה של 19.70 שניות, אחרי בולט שקבע את התוצאה הרביעית בהיסטוריה, 19.40 שניות ולפני כריסטוף למטרה מצרפת שקבע שיא צרפתי חדש של 19.80 שניות.
בתחרות ליגת היהלום שנערכה בבריסל, בלגיה ב-16 בספטמבר 2011 קבע דיקס בריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 19.53 שניות, שמציב אותו במקום הרביעי בהיסטוריה בריצה זו, אחרי בלייק שקבע את התוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה, 19.26 שניות ולפני ניקל אשמיד אף הוא מג'מייקה (19.91 שניות).
סיבוב הופעות
סיבוב הופעות או טור (באנגלית: concert tour או בקיצור tour) הוא סדרת קונצרטים של אמן או קבוצת אמנים בערים, ארצות או מקומות שונים. לעיתים קרובות ניתנים שמות לסיבובי הופעות כדי להבדיל בין סיבובים שונים של אותו אמן וכדי לשייך סיבוב הופעות ספציפי לאלבום או מוצר מסוים (לדוגמה: Courage World Tour של סלין דיון או The Joshua Tree Tour של U2 על שם האלבומים). במיוחד בעולם המוזיקה הפופולרי, סיורים כאלה יכולים להפוך לפרויקטים רחבי היקף שנמשכים מספר חודשים ואף שנים, ונראים על ידי מאות אלפי או מיליוני אנשים, והכנסותיהם מכרטיסים יכולות להגיע למיליוני דולרים. מבצע שיוצא לסיבוב הופעות מכונה באנגלית "touring artist" ("אומן בסיבוב הופעות", "אומן מסייר").
חלקים שונים (גאוגרפיים) של סיבובי הופעות ארוכים יותר מכונים "legs" ("רגליים"). רגלי סיבוב ההופעות נקבעות בדרכים שונות, ותלויות באמן ובסוג הסיור, אך האמצעי הנפוץ ביותר להפרדת רגליים הוא תאריכים (במיוחד אם יש הפסקה ארוכה בשלב מסוים), מדינות ו/או יבשות, או מופעי פתיחה (מופעי חימום) שונים. בסיבובי ההופעות הגדולים, הפך נפוץ יותר לכך שבכל רגל מועסקים צוותי ייצור וציוד נפרדים, מקומיים לכל אזור גאוגרפי. סיבובי הופעות מנוהלים לרוב ברמה המקומית על ידי מקדמי הופעות או על ידי מגישים לאמנויות הבמה. בדרך כלל, סיבובי הופעות קטנים מנוהלים על ידי מנהל דרך ואילו סיבובי הופעות גדולים מנוהלים על ידי מנהל סיור.
לוגיסטיקה
האתגר העיקרי בסיבובי הופעות הוא כיצד להעביר את הלוגיסטיקה של ההופעה ממקום אחד למקום אחר, במיוחד לסיור חוצה-יבשתי. לוגיסטיקה של סיורים צריכה להיות מאוד מסודרת והכל צריך לקרות בזמן ובסדר הנכון כמתוכנן. מגזין אוטוויק העריך כי 30 עד 50 משאיות נדרשו בסיבוב ההופעות של טיילור סוויפט, "The 1989 World Tour" כדי להביא את כל הבמה, ציוד הסאונד, הכלים, האביזרים והבגדים. כשביקרה ביונסה בבריטניה בסיבוב ההופעות שלה, The Formation World Tour ב־2016, נדרשו שבעה מטוסי מטען של בואינג 747 וצי של יותר מ־70 משאיות כדי להעביר את מערך הבמה שלה והציוד הנוסף למקומות שונים. השלב הלוגיסטי של אותו סיבוב הופעות לא כלל הסעות של אנשי הצוות מאחורי הקלעים, מוזיקאים, מבצעים והזמרת עצמה.
Rock-It Cargo היא אחת החברות שסיפקו שילוח מטענים לכמה מהשמות הגדולים במוזיקה, כמו ברוס ספרינגסטין, מדונה והפוליס. לפני תחילת הסיור, Rock-It Cargo נאלץ להעביר ציוד למקום מרכזי – או מקום חזרות או אתר ההתחייבות הראשון. ואז הוא קבע להעביר את כל הציוד שהלהקה דורשת מאולם אחד למשנהו. סגן נשיא החברה, אד באטלר, אמר כי "אנו משתמשים באופני הובלה שונים – הובלות מקומיות, הובלות חוצות־מדינות, הובלה אווירית ומשא בים. אנו מספקים גם ייבוא, ייצוא, שחרור מכס, קרנטס (carnets; מסמך המאפשר לשולח - כולל להקה - להעביר ציוד מעבר לגבולות בינלאומיים ולעבור מכס מבלי לשלם חובות) - כל מה שסיבוב יצטרך."
הכנסות
נכון ל־2019, סיבוב ההופעות המרוויח ביותר בכל הזמנים הוא סיבוב ההופעות Tour ÷ של אד שירן, עם הכנסות ברוטו של 775.6 מיליון דולר. במקום השני הוא סיבוב ההופעות 360° Tour של להקת הרוק האירית U2, עם הכנסות ברוטו של 736,137,344 דולר. סיבוב ההופעות השלישי בהכנסותיו ברוטו, שהרוויח בערך 558 מיליון דולר בין 2005 ו־2007 היה A Bigger Bang Tour של הרולינג סטונז. Sticky & Sweet Tour של מדונה, שהרוויח 408 מיליון דולר ב־2008 ו־2009 היה סיבוב ההופעות של אומנית (אישה) בעל הרווח הגדול ביותר אי פעם. לפי דו"ח משנת 2014 של Billboard Boxscore, 5 מופעים שהרוויחו מעל מיליארד דולר בסיבובי הופעות מאז 1990 היו של הרולינג סטונז, U2, ברוס ספרינגסטין, מדונה ובון ג'ובי.
הכנסות של סיבובי הופעות עולמיים ב־2016 שדווחו ל־Billboard Boxscore עלו על 5.5 מיליארד דולר. עקב התמוטטות מכירות התקליטים במאה ה־21 הפכו סיורי הקונצרטים להכנסה גדולה עבור אומנים המקליטים שירים. מלבד הכרטיסים, הסיור מייצר כסף גם ממכירת מרצ'נדייז וחבילות "לפגוש ולברך" (meet-and-greet).
התמודדות מוזיקאים עם סיבובי ההופעות
הניידות של סיבובי הופעות מצריכה עלויות, זמנים ואנרגיה רבה. הזמרת הבריטית אדל הביעה את אומללותה מסיורי הקונצרטים ואמרה כי "סיבוב זה דבר מוזר, זה לא מתאים לי במיוחד. אני טיפוס ביתי אמיתי ואני מקבלת כל כך הרבה שמחה מהדברים הקטנים." קונספט "מגורי הופעה" (concert residency) מוצע כחלופה למבצעים שצריכים להישאר במקום אחד והמעריצים באים לראות אותם. הזמרת האמריקאית ליידי גאגא, שביטלה את הרגל האירופית לשנת 2018 בסיבוב ההופעות שלה Joanne World Tour, חתמה על מגורים בלאס וגאס כדי לסייע בניהול מחלת הדאבת שלה, שיכולה להחמיר בזמן סיבוב ההופעות.
מחקר שנערך על ידי ארגון הצדקה Help Musicians UK בשנת 2015 מצא כי למעלה מ־60% מהמוזיקאים סבלו מדיכאון או מבעיות פסיכולוגיות אחרות, כאשר 71% מהנשאלים עברו סיבוב הופעות.
פטרו הצעיר
פטרו הצעיר (רומנית: Petru cel Tânăr; 1546 - 19 באוגוסט 1569), שליט ולאכיה בין ספטמבר 1559 ליוני 1568.
חייו
פטרו כונה הצעיר משום שהיה בן 13 בלבד בעלייתו לשלטון. הוא היה הבן של מירצ'ה החמישי (הרועה) ושל קיאז'נה, בתו של פטרו רארש ונכדתו של שטפן הגדול.
אחרי מותו של מירצ'ה הרועה, ב-21 בספטמבר 1559 בויארים גולים ניסו לקחת את השלטון מידי אלמנתו קיאז'נה ובנה. בין התאריכים 25 בספטמבר 1559 ו-24 באוקטובר 1559 התקיימו שלושה קרבות בין צבא הגולים ובין לתומכי המשפחה של מירצ'ה הרועה. בקרב הראשון בכפר רומנשט ניצחו הגולים, אולם בעימות השני בשרפטשט ידם של תומכי השליט המנוח הייתה על העליונה. הקרב המכריע התנהל ביישוב בויאן (Boiani) ובו ניצח פטרו הצעיר, בתמיכת הטורקים. ב-24 באוקטובר 1559 הוא קיבל את האישור להכתרתו מידי הסולטאן.
מתואר כבעל אופי רך ונוטה לאדיקות, פטרו הצעיר היה שונה מאביו. בגלל גילו, רסני המדינה נמצאו בידי אמו, קיאז'נה, שהייתה מיומנת בניטרולן של הקנוניות של הטוענים השונים לכתר ושל הקובלנות שהועלו נגדה בפני הסולטאן על ידי הנסיך של טרנסילבניה, יאנוש ז'יגמונד.
קישורים חיצוניים
Sorin Bulboacă Prerogativele militare ale banilor de Caransebeş în secolele XVI-XVII, Studii de ştiinţă şi cultură, Anul 6, Nr.2 (21), iunie 2010
פרוש זהוב
פרוש זהוב (שם מדעי: Carduelis) הוא סוג ממשפחת הפרושיים בו מצויה החוחית.