cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הצי הקיסרי היפני
בין שתי מלחמות העולם
זאת ועוד, כדי להוציא לפועל את מדיניות ההתפשטות של יפן, נדרש הצי היפני להילחם בגדולים שבציי העולם. אמנת וושינגטון מ-1922, שהגבילה את ההתחמשות הימית של חמש המדינות החתומות עליה, קבעה יחס של 5/5/3 לציים של בריטניה, ארצות הברית ויפן. יפן סבלה, אפוא, מנחיתות מספרית ומתשתית תעשייתית מצומצמת, בעיקר בהשוואה לארצות הברית. על כן השעין הצי את טקטיקות הלחימה שלו על עליונות טכנית (אוניות מועטות אך מהירות ובעלות עוצמת אש גדולה יותר), ואימץ טקטיקות אגרסיביות (התקפות מהירות ורבות תעוזה להכרעת האויב, המתכון לניצחון במלחמותיו הקודמות).
במהלך השנים שבין שתי מלחמות העולם הובילה יפן בתחומים רבים של פיתוח אוניות מלחמה:
יפן המשיכה מדי פעם להזמין מומחים זרים בתחומים שבהם הייתה צריכה להדביק את המערב: ב-1921 היא אירחה למשך שנה וחצי את Sempill Mission, קבוצת מדריכי טיס של הצי, שאימנו את הצי הקיסרי היפני בהטסת מספר מטוסים חדשים, כמו "גלוסטר ספארו הוק", בהפצצות טורפדו ובבקרת טיסה.
בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה, התחרו ביניהן שתי אסכולות חשיבה בשאלה האם גרעין הצי צריך להיות אוניות-מערכה כבדות-חימוש, שיוכלו בסופו של דבר לנצח את האוניות האמריקניות במימי יפן, או צי התקפי של נושאות מטוסים. אף אסכולה לא ניצחה, לאמיתו של דבר. היפנים פיתחו את שני טיפוסי האוניות, כשהתוצאה היא שאף אחד מהפתרונות לא הצליח להכריע את היריב האמריקני.
פיתוח אוניית המלחמה היפנית סבל מנקודת תורפה מתמדת, והיא הנטייה לשלב חימוש רב מדי עם עוצמת מנועים גדולה מדי ביחס לממדי האונייה (תוצאת לוואי של אמנת וושינגטון). נטייה זו הובילה לליקויים ביציבות, בעמידות בפני פגיעות אויב ובחוזק המבני.
מלחמת העולם השנייה
הצי הקיסרי היפני במלחמת העולם השנייה נוהל על ידי משרד הצי המלחמתי ונמצא תחת פיקוד ראש המטה הכללי של הצי במפקדה הקיסרית הכללית. כדי להתמודד עם הצי האמריקני בעל העדיפות המספרית, השקיע הצי היפני משאבים רבים בבניית כוח העולה באיכותו על כל צי אחר באותה תקופה. כתוצאה מכך היה ליפן בתחילת מלחמת העולם השנייה הצי המתוחכם ביותר בעולם. יפן הימרה על ניצחונות בזק באמצעות טקטיקות התקפיות ולא השקיעה די בהגנה. היה עליה לגונן על קווי ספנות ארוכים מפני צוללות אויב, דבר שלא הצליחה לעשות מעולם, במיוחד משום שלא השקיעה די באוניות ליווי נגד צוללות ובנושאות מטוסים לליווי (escort carriers).
במהלך החלק הראשון של פעולות האיבה נחל הצי היפני ניצחונות מרהיבים, ובראשם המתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, אך ידם של האמריקנים גברה בסופו של דבר הודות לשדרוג טכנולוגי של כוחותיהם הימיים והאוויריים ולעוצמה תעשייתית גדולה לאין שיעור. סירובה של יפן להשתמש בצי הצוללות שלה לתקיפת אוניות סוחר וחוסר הצלחתה לאבטח את קווי הקשר הימיים שלה תרמו גם הם לתבוסתה. במהלך השלב האחרון של המלחמה פנה הצי הקיסרי היפני לסדרה של צעדים נואשים, כולל התקפות קמיקאזה שביצעו יחידות תקיפה מיוחדות מסוגים שונים, אך ללא הועיל.
אוניות מערכה
יפן המשיכה לייחס יוקרה רבה לאוניות-מערכה, והתאמצה לבנות את האוניות בעלות הממדים ועוצמת האש הגדולים ביותר של התקופה. "יאמטו", אוניית המערכה הגדולה וכבדת-החימוש ביותר בהיסטוריה, הושקה ב-1941.
המחצית השנייה של מלחמת העולם השנייה הייתה עדה לקרבות האחרונים בין אוניות-מערכה. בקרב גוודאלקנל, ב-15 בנובמבר 1942, נלחמו אוניות-המערכה האמריקניות "סאות' דקוטה" (USS South Dakota) ו"וושינגטון" (USS Washington) באוניית-המערכה היפנית "קִירִישִימַה" והשמידוה. בקרב מפרץ לייטה (Leyte), ב-25 באוקטובר 1944, שש אוניות-מערכה בפיקוד אדמירל ג'סי אולדנדורף (Jesse B. Oldendorf) מן הצי האמריקני השביעי ירו על אוניות-המערכה של אדמירל שוג'י "יַאמַאשִירוּ" ו"פוּסוּ" וטענו כי הטביעו אותן; למעשה, שתי אוניות המערכה היפניות ניזוקו קשות על ידי התקפת משחתות קודם שניתכה עליהן אש אוניות-המערכה של אולדנדורף.
למרות זאת הוכיח הקרב מול סאמאר (Samar), ב-25 באוקטובר 1944, במהלך קרב מפרץ לייטה, כי חרף כלי נשקן הלא יעילים עדיין יכולה להיות תועלת באוניות מערכה. רק הססנותו של אדמירל טָקֶאוּ קוּרִיטָה והלחימה של המשחתות האמריקניות ואוניות הליווי הצילה את נושאות המטוסים האמריקניות של "טאפי 3" (Taffy 3) מאש תותחיהן הקטלנית של "יַאמַטוֹ", "קוֹנְגּוֹ" ו"נַאגַּטוֹ" והסיירות שנלוו אליהן. באורח נס אבדו לאמריקאים בקרב העל־מימי רק האונייה "גמבייר ביי" (USS Gambier Bay), שתי משחתות ואוניית ליווי אחת. ה"יאמטו", למרות כל ההשקעה בבנייתה, לא הצליחה לפגוע ולו באונייה אחת.
הופעת המטוסים בזירת הקרב הימי היא שהביאה בסופו של דבר את הקץ על אוניית-המערכה. תפקידן העיקרי האחרון של אוניות-המערכה באוקיינוס השקט היה הפגזת חופים והענקת הגנת נ"מ לנושאות-מטוסים. "יאמטו" ו"מוּסַשִי" הוטבעו בהתקפות מן האוויר זמן רב לפני שיכלו להגיע לטווח פגיעה בצי האמריקני. כתוצאה של הטכנולוגיה המשתנה, בוטלו התוכניות לבניית אוניות-מערכה גדולות יותר מדגם "סופר יאמטו".
נושאות מטוסים
יפן שמה דגש מיוחד על נושאות-מטוסים. הצי הקיסרי היפני החל את המערכה באוקיינוס השקט עם 10 נושאות-מטוסים, שהיוו את צי נושאות-המטוסים הגדול והחדיש ביותר בעולם באותם זמנים. שתי נושאות המטוסים שלה מדגם "שוֹקַאקוּ" עלו על כל נושאת-מטוסים אחרת בעולם עד הופעת נושאות-המטוסים האמריקניות מדגם "אסקס" (Essex) במהלך המלחמה. ברם, מספר רב של נושאות-מטוסים יפניות היו קטנות-ממדים, בהתאם להגבלות שהוטלו על הצי על ידי הוועידות הימיות בלונדון ובוושינגטון. לאמריקנים היו בתחילת פעולות האיבה 7 נושאות מטוסים, 3 מהן בלבד פעלו באוקיינוס השקט, ולבריטים 3, מתוכן רק אחת פעלה במימי האוקיינוס ההודי.
ברם, לאחר קרב מידוויי, שבו הוטבעו ארבע נושאות-מטוסים יפניות, מצא עצמו לפתע הצי היפני ללא כמות מספקת של נושאות-מטוסים גדולות (full carriers). כדי למלא את החסר הוחל בפרויקט שאפתני של הסבת כלי שיט מסחריים ומלחמתיים לנושאות-מטוסים לליווי כגון "הִיוֹ" ו-"שִינַאנוֹ", אשר הפכו לנושאות-המטוסים הגדולות ביותר במלחמת העולם השנייה. הצי גם ניסה לבנות מספר נושאות-מטוסים גדולות, אם כי רוב הפרויקטים לא הושלמו עד סופה של המלחמה.
בנוסף לזה ליפן הייתה תוכנת לצוללות שישמשו כנושאת מטוסים בשם I-400 להתקפה על חופי ארצות הברית לשם הרתעה.
מטוסי קרב של הצי
יפן החלה את המלחמה עם כוח אווירי ימי, שכלל כמה מהמטוסים הטובים ביותר בעולם. המטוס מדגם "זירו" (Zero) נחשב למשובח שבמטוסי הקרב המוּשָטִים בתחילת המלחמה, המפציץ "מִיצוּבִּישִי G3M" הצטיין בטווח ובמהירות הטיסה שלו, והקאוואנישי H8K נחשב למטוס הימי הטוב בעולם. איכות הטייסים היפנים בתחילת המלחמה הייתה גבוהה ביותר בהשוואה לעמיתיהם בשאר העולם הודות למשטר אימונים נמרץ ולניסיון קרבי שנרכש במלחמת סין–יפן השנייה. לצי היה גם כוח הפצצה טקטית מוכשר ביותר, שהיה בנוי סביב המפציצים מדגמי "מיצובישי G3M" ו-G4M. מפציצים אלה הכו את העולם בתדהמה, כאשר היו המטוסים הראשונים בהיסטוריה שהטביעו אוניות-מערכה של האויב: את "פרינס אוף ויילס" (HMS Prince of Wales) ו"ריפאלס" (HMS Repulse).
ככל שנמשכה המלחמה, מצאו בנות הברית נקודות תורפה בכוח האווירי של הצי היפני. אף שרוב המטוסים היפניים הצטיינו בטווחי פעולה גדולים, חולשתם הייתה בשריון ובחימוש המגן. כתוצאה מכך יכולים היו המטוסים האמריקנים כבדי החימוש והשריון והרבים יותר לפתח טכניקות תקיפה שביטלו את יתרונותיהם של יריביהם. חרף עיכובים בפיתוח מנועים, הוכנסו לשימוש במהלך המלחמה מספר דגמי מטוסים חדשים שהיו בני-תחרות עם המטוסים האמריקנים. אך חולשת התעשייה, המחסור בחומרי גלם ואי-הסדר עקב ההפצצות מן האוויר של בנות הברית פגעו בייצורם ההמוני. יתרה מכך, לצי הקיסרי היפני לא היה תהליך אפקטיבי למילוי מהיר של מקום הטייסים שאבדו בקרב, מאחר שנדרשו בדרך כלל מספר שנות הכשרה. לפיכך לא היה ביכולתם להחליף ביעילות את מקום טייסיהם המנוסים, שאבדו לאחר הניצחונות הראשונים במערכה באוקיינוס השקט עקב אפיסת כוחות. חוסר ניסיונם של הטייסים היפניים לאחר מכן נראה בעליל במיוחד בקרב ים הפיליפינים, אז הופלו מטוסיהם בהמוניהם על ידי הטייסים הימיים האמריקנים במה שאלה כינו לימים בשם "Great Marianas Turkey Shoot" (מטווח תרנגולי ההודו הגדול של איי מריאנה). לאחר קרב מפרץ לייטה בחר הצי היפני במידה גוברת והולכת להשתמש במטוסיו להתקפות קמיקאזה.
לקראת סוף המלחמה פותחו מספר דגמי מטוסים בני-תחרות, כגון "שִידֶן" (קַאוַאנִישִי N1K) ב-1943, אך מטוסים אלה יוצרו מאוחר מדי ובכמויות בלתי מספיקות כדי שישפיעו על תוצאת המלחמה. דגמי מטוסים חדישים ומהפכניים גם הם פותחו באותה תקופה, כגון "שִינְדֶן" (קיושו J7W), ובמיוחד מטוסי סילון כדוגמת "נַקַאגִּ'ימַה קִיקַה". מטוסי הסילון התבססו בחלקם על ידע טכנולוגי שהתקבל מגרמניה הנאצית, בדרך כלל בצורת שרטוטים ספורים בלבד, והיצרנים היפנים היו צריכים לעשות את רוב מלאכת התכנון הסופי. גם פיתוחים אלה הושלמו מאוחר מכדי שתהיה להם השפעה כלשהי על תוצאת המערכה. ה"קִיקַה" טס פעם אחת בלבד לפני סוף המלחמה.
צוללות
ליפן היה מגוון הצוללות הגדול ביותר במלחמת העולם השנייה, לרבות צוללות טורפדו מאויש (קַאיטֶן), צוללות ננסיות (קוֹ-הִיאוֹטֶקִי, קַאירִיוּ), צוללות לטווחים בינוניים, צוללות אספקה ייעודיות (רבות מהן בשימוש הצבא), צי צוללות ארוכות-טווח (רבות מהן נשאו כלי טיס), צוללות שמהירותן מתחת למים הייתה הגבוהה ביותר בכל המלחמה (סֶנְקוּ I-200), וצוללות שיכלו לשאת כמה מפציצים (הצוללת הגדולה ביותר במלחמת העולם השנייה, "סֶנְטוֹקוּ I-400"). כלי שיט אלה חומשו גם בטורפדות המתקדמים ביותר, המונעים בחמצן ("רומח ארוך"). מטוס ששוגר מאחת מהצוללות ארוכות-הטווח, I-25, ביצע את מה שנחשב להפצצה האווירית היחידה של אדמת ארצות הברית, כאשר קצין הטיס נוֹבוּאוֹ פוּגִּ'יטַה ניסה להצית דליקת יער ענקית בדרום-מערב הפסיפיק בשולי העיר ברוקינגז, שבמדינת אורגון (Brookings, Oregon) ב-9 בספטמבר 1942. צוללות אחרות יצאו למשימות טרנס-אטלנטיות אל אירופה הכבושה בידי הנאצים, כמו הצוללות Ι-30, I-8, I-34, I-29 ו-I-52, ואחת מהן שיגרה מטוס ים אל שמי צרפת להטלת עלוני תעמולה. במאי 1942 השתתפו צוללות ננסיות מדגם "קו-היאוטקי" בהתקפה על נמל סידני ובקרב על מדגסקר.
למרות עדיפותן הטכנית, הצוללות היפניות נחלו הצלחה מועטה יחסית. לעיתים קרובות הן שימשו להגנה מפני אוניות מלחמה, שהיו מהירות, בעלות כושר תמרון ועמידות יותר בפני פגיעות בהשוואה לאוניות סוחר. ב-1942 הצליחו צוללות יפניות להטביע שתי נושאות-מטוסים גדולות, סיירת אחת וכמה משחתות ואוניות-קרב אחרות ולהסב נזקים לאחרות. לא היה ביכולתן לשחזר את הצלחתן לאחר מכן, משום שציי בנות הברית תוגברו ואורגנו טוב יותר. לקראת סוף המלחמה שימשו לעיתים קרובות הצוללות במקום זאת להובלת אספקה לחילות מצב. במהלך המלחמה יפן הצליחה להטביע אוניות סוחר בתפוסה של 1 מיליון טון (184 אוניות), בהשוואה ל-1.5 מיליון טון (493 אוניות) על ידי בריטניה, 4.65 מיליון טון (1,079 אוניות) על ידי ארצות הברית ו-14.3 מיליון טון (2,840 אוניות) על ידי גרמניה.
הצוללות מן הדגמים הראשונים לקו בכושר התמרון שלהן בעת שיוטן מתחת למים, לא היו יכולות לצלול לעומקים גדולים וחסרו מכ"ם. מאוחר יותר, במהלך המלחמה, הן צוידו במכ"ם, אך כמה מהן הוטבעו בשל היכולת של מערכות המכ"ם האמריקניות לזהות את פליטות מכשירי המכ"ם היפניים. "באטפיש" (USS Batfish), לדוגמה, הטביעה שלוש צוללות יפניות המצוידות במכ"ם בפרק זמן של ארבעה ימים. לאחר המלחמה נשלחו כמה מהצוללות היפניות המקוריות ביותר להוואי לבדיקה במסגרת מבצע "סוף הדרך" (Operation Road's End) (הצוללות "I-400", "I-401", "I-201" ו-"I-203"). הן הוטבעו ב-1946 על ידי הצי האמריקני, לאחר שהסובייטים תבעו כי תינתן גם להם אפשרות לבחון את הצוללות.
כלי תקיפה מיוחדים
בסוף מלחמת העולם השנייה פיתחו היפנים מספר כלי תקיפה מיוחדים למשימות התאבדות, כצעד נואש לפצוי על השמדתו של הצי הראשי. כלים אלה כללו את מפציצי ה"קמיקאזה" ("רוח אלוהית"), סירות נפץ מדגם "שִינְיוֹ" ("רעש אדמה ימי"), צוללות ננסיות מדגם "קַאירִיוּ" ("דרקון הים"), טורפדות מאוישים "קַאיטֶן" ("סיבוב השמיים") וצוללי "פוּקוּרִיוּ" ("הדרקון הרובץ"), שצללו מתחת לאוניות והשתמשו בפצצות המחוברות לכלונסאות במבוק כדי להשמיד את האונייה על עצמם. מטוסי הקמיקאזה היו יעילים במיוחד במהלך ההגנה על אוקינאווה, שבה שוגרו 1,465 מטוסים כדי לפגוע בכ-250 אוניות אמריקניות.
מספר רב של כלי תקיפה מיוחדים נבנו ואוחסנו במקומות מסתור בחופים להגנה עד טיפת הדם האחרונה על איי המולדת, כלים שהיה ביכולתם להשמיד או להסב נזק לאלפי אוניות מלחמה של האויב.
הצי היפני כיום
בסיום מלחמת העולם השנייה, לאחר כניעת יפן וכיבושה על ידי ארצות הברית, פורקו הצבא והצי בהתאם לחוקה החדשה של יפן מ-1947, הקובעת כי "העם היפני שולל לעולמים את המלחמה כזכותה הריבונית של המדינה ואת האיום או השימוש בכוח כאמצעי ליישוב מחלוקות בינלאומיות". הצי היפני בימינו הוא חלק מ"כוחות ההגנה העצמית של יפן" ונקרא "כוח ההגנה-העצמית הימי היפני".
בשנת 2000 קצין הצי שיגהירו האגיסאקי הואשם בריגול לטובת רוסיה.
רותם סיון
ביוגרפיה
סיון הוא בוגר המרכז האקדמי ויצו חיפה. הוא המשיך ללמוד בבית הספר למוזיקה על-שם בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שם סיים את לימודיו בהצטיינות וקיבל תואר BA בהלחנה קלאסית. בשנת 2008 עבר לניו יורק כדי ללמוד ב"ניו-סקול" לג'אז ומוזיקה עכשווית.
סיון הוציא לאור חמישה אלבומי אולפן. בשנת 2013 הוציא את אלבומו הראשון, "Enchanted Sun", בחברת ההקלטות SteepleChase Records.
אלבומו השני, "For Emotional Use Only", יצא לאור בשנת 2014 בחברת ההקלטות Fresh Sound New Talent Records. האלבום קיבל 4.5 כוכבים במגזין "דאון ביט", אשר כינה את סיון "כישרון יוצא דופן וקול חדש ומבורך בשטח". גם מבקר הניו יורק טיימס בן רטליף כתב עליו : "הוא מנגן הרבה תווים. אבל הוא שקט: כמעט תמיד שקט יותר מאשר מישהו עם הכשרה רבה ומוזיקליות נוטה להיות, וזה מה שהופך אותו לנגן גיטרה צעיר טוב מאוד."
בשנת 2015 הוציא סיון את אלבומו השלישי, "A New Dance", שוב בחברת- Fresh Sound New Talent Records. בשנת 2017 הוציא סיון את אלבומו הרביעי, "Antidote", עם Aima Records.
באלבום הופיעה הזמרת גרייסי טרזיאן בגרסת הכיסוי של סיון ל" Over the Rainbow ". לאלבום הייתה גרסה אלטרנטיבית לרצועה "For Emotional Use Only".
סימורידה
סימורידה (שם מדעי: Symmoriida) היא סדרה קטנה של דגי סחוס פרהיסטוריים הקרובים לכימראים המודרניים (מהקבוצה הקדומה כסויי זימים), אף שהמראה שלהם מזכיר כרישים. דגים אלה חיו בימים ובאוקיינוסים של עידן הפלאוזואיקון לפני 382.7–318 מיליון שנה מזמננו ואולי אף שרדו עד הקרטיקון, אך הדבר מצוי במחלוקת מדעית. הסדרה תוארה למדע בשנת 1981.
בני הסדרה היו דגים קטנים יחסית, והיו בעלי סנפירים בולטים דמויי-עוקצים מעל גבם ולעיתים גם ראשם. מבנים אלה עזרו לדגים להילחם ביריבים או שאולי שימשו להרחקת טורפים מאיימים כמו הדנקליאוסטיוס.
המאובנים של מינים אלה התגלו ברוסיה, מחוז גיפו ביפן וברחבי ארצות הברית, בין השאר במונטנה, אינדיאנה ובאלסקה, וייתכן שנמצאו גם בחלק מאירופה. המאובנים מורכבים בעיקר משרידי עצמות לסת ושיניים.
שועל מהיר
שועל מהיר (שם מדעי: Vulpes velox) מין בסוג שועל. השועל נקרא "מהיר" (גם בשפות אחרות) משום שהוא מסוגל לפתח מהירות גבוהה מאוד: מעל 50 קמ"ש ולעתים אף קרוב ל-60 קמ"ש. מהירות זו נחוצה הן משום שתחום מחייתו הטבעי הוא בעמקים הגדולים בארה״ב, והן כדי לחמוק מטורפים מהירים כמו זאבי ערבות ("קויוטים").
השועל המהיר הוא מין קרוב לשועל מקרוטיס (קיימים חוקרים שמתייחסים אליהם כשני תת-מינים של אותו מין), והכינוי "שועל קִיט" (Kit Fox, מ-Kitten, "חתלתול", או מ-Kit, גור שועלים) שימש בעבר לתיאור שניהם, מכיוון ששניהם קטנים (כיום הוא משמש לתיאור שועל מקרוטיס במספר שפות).
מראה חיצוני
השועל המהיר הוא שועל אפור עם פנים קצרות ורחבות. גובהו מגיע ל-30 ס"מ, אורכו 37-53 ס"מ, אורך הזנב 22-35 ס"מ ומשקלו הכולל 2-3 ק"ג. הזכרים גדולים במעט מהנקבות. הפרווה צפופה והזנב קצר ומפואר. בדרך כלל צבע הפרווה אפור בגב, כתום בצדדים וברגליים ובהיר באזור הבטן. בקיץ הוא מקבל גוון כתום יותר. קצה הזנב תמיד שחור, וכך גם שני צדי אפו.
תחום תפוצה
בעבר תחום המחיה של השועל המהיר התפרש מדרום מערב קנדה ועד טקסס, אך כבר בשנות ה-30 הוא נכחד בשטח קנדה. כיום הוא נפוץ בויומינג, קולורדו, קנזס וניו מקסיקו. מצוי גם במנהטן, דקוטה הדרומית והצפונית, נברסקה, אוקלהומה וצפון-מערב טקסס. נדיר אך קיים גם באיידהו ואורגון.
אורח חיים
השועל המהיר מנהל אורח חיים לילי בקיץ, אך בחורף יכול לצאת גם ביום. את שאר הזמן הוא מבלה במחילות תת-קרקעיות ארוכות, אותן לרוב הוא חופר בעצמו, אך לעיתים יורש אותן מבעלי חיים אחרים כמו גיריות. תחת בעלות שועל אחד יכולות להיות עד 13 מחילות.
השועלים המהירים אינם יצורים טריטוריאליים, ולכן תחומי הציד שלהם, שגודלם 1.5-5 קמ"ר, יכולים לחפוף, כאשר שטח המחייה מצומצם.
תזונה
מזונם של שועלים אלו הוא מכרסמים וארנבאים, וכמו כן הם ניזונים מעופות שמקננים באדמה. בחורף הם אוכלים נבלות משאריות ארוחת הטורפים הגדולים, ובקיץ הם מתכלכלים עד 50% מחרקים.
נאורניתיסציה
נאורניתיסציה (שם מדעי: Neornithischia; פירוש השם: "בעלי אגן דמוי עוף חדשים") הוא ענף של דינוזאורים מסדרת בעלי אגן דמוי עוף ובה רוב קבוצות הסדרה שאינם בני קבוצת תיראופורה.
יצורים אלה היו צמחוניים ובעלי גוף מכוסה קשקשים רכים. לעומת האנקילוזאורים והסטגוזאורים היה להם גוף רך יותר אך לחלקם היו קרניים או מעין "קסדות" על ראשם. הם היו מגוונים בגודלם, מממדי כלב ועד לשאנטונגוזאורוס הענקי שאורכו הגיע ל-15 מטר ולמשקל 16 טונות.
יצורים אלה חיו מהיורה העליון עד לסוף תקופת הקרטיקון לפני 65 מיליון שנה.
NCIS: לוס אנג'לס
NCIS: לוס אנג'לס (באנגלית: NCIS: Los Angeles) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, המשלבת אלמנטים מהדרמה הצבאית וז'אנרים משטרתיים, שהוצגה לראשונה ברשת CBS ב-22 בספטמבר 2009. הסדרה עוקבת אחרי ה-NCIS בלוס אנג'לס, חטיבה מובחרת של שירות החקירות הפליליות של הצי המתמחה במשימות סמויות. NCIS: לוס אנג'לס היא הספין-אוף הראשון של הסדרה המצליחה "NCIS" והסדרה השנייה בזיכיון של NCIS.
בסדרה כיכבו במקור כריס אודונל, דניאלה רוח, אל אל קול ג'יי, פיטר קמבור, אדם ג'מאל קרייג, לינדה האנט ובארט פואה. כוכבים נוספים כללו את אריק כריסטיאן אולסן, רנה פליס סמית', מיגל פרר, ניה לונג, מדליון רהימי, קיילב קסטיליה וג'רלד מקרייני. התוכנית זכתה לביקורות מעורבות מהמבקרים, אך הייתה להיט רייטינג קבוע עבור רשת CBS.
ב-31 במרץ 2022, CBS חידשה את הסדרה לעונה ארבע-עשרה שהוצגה לראשונה ב-9 באוקטובר 2022.
ב-20 בינואר 2023, הוכרז כי הסדרה תסתיים לאחר העונה הארבע-עשרה, כאשר סיום הסדרה ישודר ב-14 במאי 2023.
רקע
NCIS: לוס אנג'לס עוקבת אחר הסוכנים המיוחדים סם האנה (אל אל קול ג'יי) וגרישה קאלן (כריס אודונל), סוכנים סמויים שהוקצו למשרד הפרויקטים המיוחדים, סניף מיוחד של שירות החקירות הפליליות הימי שמתמחה במשימות סמויות. סם הוא אפרו-אמריקאי יוצא אריות הים לשעבר וחבר לשעבר בצוות 6 של אריות הים ואיש משפחה מסור. קאלן הוא ילד אומנה לשעבר שהפך ל"אגדה" תחת עינה הפקוחה של מנהלת התפעול הנרייטה "הטי" לאנג (לינדה האנט). בתחילת הסדרה, סאם, קאלן והטי נתמכים על ידי הסוכנת המיוחדת קנזי בליי (דניאלה רוח), מומחית לחימה, צלפית מיומנת ומומחית משפטית, הסוכן הטירון דומיניק וייל (אדם ג'מאל קרייג), הפסיכולוג התפעולי נייט גץ (פיטר קמבור) והמפעיל הטכני אריק ביל (בארט פואה). וייל נחטף על ידי טרוריסטים באמצע עונה 1 ובעקבות החזקתו כבן ערובה, הוא נהרג במהלך משימת החילוץ שלו לקראת סוף העונה.
בעונה 2, בלש משטרת לוס אנג'לס מרטי דיקס (אריק כריסטיאן אולסן), לאחר שעזר במספר מקרים בסוף העונה הקודמת, מצטרף לצוות כמקשר בין המשטרה ל-NCIS, ומחליף את וייל כשותפה של קנזי. הוא מחזיק בתפקיד זה עד שהרפורמות המחלקות בעונה 12 מסיימות אותה, ולאחר מכן הוא מסיים את הכשרת FLETC ומצטרף רשמית ל-NCIS כחוקר. במהלך הסדרה, דיקס וקנזי מתפתחים לאט משותפים לזוג, כשהשניים נישאים בעונה 10. כמו כן, מצטרפת לקבוצה בעונה 2 אנליסטית המודיעין נל ג'ונס (רנה פליס סמית'), סוכנת מבריקה שהטי מקווה שתתפוס את מקומה בסופו של דבר, ואשר יוצרת מערכת יחסים קרובה עם ביל.
במהלך עונה 3, עוזר המנהלת אוון גריינג'ר (מיגל פרר), חבר ותיק של הטי, מוקצה לצוות כמפקח יחד איתה, ומצליח לפתח מערכת יחסים לבבית עם הצוות למרות התחלה כפורה. בעונה 8, גריינג'ר חולה בסרטן, במקביל למאבק האמיתי של פרר במחלה; לאחר מותו של פרר, נכתב על גריינג'ר שנמלט מבית החולים בעודו התאושש מניסיון התנקשות כושל, ומאוחר יותר אושר כי מת ממחלתו במהלך העונה שלאחר מכן.
בעונה 9, עוזרת המנהלת הבכירה לאזור פסיפיק שי מוסלי (ניה לונג) מוקצה לצוות, לאחר שהטי עוזבת במשימה אישית לשחרר עמית ותיק בווייטנאם; הצוות מציל אותה מאוחר יותר כשהמשימה משתבשת. מוסלי, בינתיים, שולחת את הצוות למשימה ללא אישור למקסיקו כדי לחלץ את בנה מבעלה העבריין בסוף העונה; אף על פי שהמשימה הצליחה במטרותיה, המשימה גורמת למותו של העוזר האמין של מוסלי, לפציעת רוב שאר הצוות, וה-יחידה המיוחדת שהייתה "תחת המיקרוסקופ" בתחילת עונה 10; מאוחר יותר מוסלי מקבלת אחריות מלאה, מתפטרת ומתחבאת עם בנה כדי לברוח מקרטל בעל ברית עם בן הזוג לשעבר שלה (אותו היא הרגה במהלך המשימה).
הפקה
בנובמבר 2008, דווח כי סדרת ספין-אוף ראשונה של NCIS המתרחשת בלוס אנג'לס תוצג עם פיילוט שני חלקים במהלך העונה השישית של NCIS. הסוכן המיוחד ג'יי קאלן היה אמור להיות פעיל CIA, דמות שנוצרה על ידי שיין ברנן לסדרה שמעולם לא הופקה. לאחר שהחליף את המפיק דונלד פ. בליסאריו ב-NCIS, הוא ניצל את הפוטנציאל של ספין-אוף כדי להביא את הסיפור שלו לידי מימוש.
ברנן התכוון שהסדרה תהיה באווירה של מיאמי מחלק מוסר באמצעות שני המנהיגים המשותפים שלה, קאלן והסוכן סם האנה. עם זאת, דמותה של לארה מייסי נכתבה כדי לשמש מקבילה לגיבס, המנהיג של צוות ה-NCIS המקורי. מייסי הוצגה על ידי לואיז לומברד בפיילוט, אבל היא לא הופיעה בספין-אוף בפועל, וברנן הצליח להפיק את התוכנית כפי שחזה אותה במקור.
הצילומים החלו בפברואר 2009, כאשר הדמויות הוצגו בפרק בן שני חלקים של NCIS שנקרא "Legend", חלקו הראשון שודר ב-28 באפריל 2009. פרק זה שימש כפיילוט לסדרה, באופן דומה לאופן שבו NCIS הוצגה בסדרה JAG.
במאי 2009, CBS החליטה להפיק את הסדרה.
ביקורות
"Identity", הפרק הראשון של הסדרה, צבר 18.73 מיליון צופים בארצות הברית עם נתח של 4.4/11 בדמוגרפיה של בני 18 עד 49 ולכן זכה במשבצת הזמן שלו. זו הייתה התוכנית השנייה הנצפית ביותר באותו השבוע, מיד אחרי NCIS המקורית.
הביקורות על התוכנית היו מעורבות. לתוכנית יש ציון של 59/100 ב-Metacritic. לדברי מרי מקנמרה מהלוס אנג'לס טיימס, "הפשע הוא מסקרן ורב פנים, הפתרון שלו דורש איזון יפה של חכמת רחוב והרבה ירי. אבל כמו ב-'NCIS' המקורי, הדגש הוא על הדמויות של הצוות... לוס אנג'לס, בינתיים, נראית נפלא, ויש אווירה של יציבות שמנחמת בזמנים לא ודאיים אלה." המבקר של ניו יורק דיילי ניוז, דייוויד הינקלי, היה ביקורתי יותר כלפי התוכנית ואמר כי למרות "הכל מצטבר לשעה של בידור הגון, ויש מקום לפיתוח דמויות מספיק כדי לתת ל-NCIS: לוס אנג'לס" אישיות משלה. ... פרק בכורה לא אמור להרגיש אפילו קצת כמו משהו שכבר ראינו."
יחסי איטליה–סינגפור
יחסי איטליה–סינגפור הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האיטלקית לרפובליקת סינגפור.
היסטוריה
איטליה הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של סינגפור בשנת 1965. במאי 2016 ביקר נשיא סינגפור, טוני טאן, ברומא, ונפגש עם נשיא איטליה סרג'ו מטרלה, ובמהלך ביקורו חתם על כמה הסכמים בין המדינות.
יחסי סחר
סינגפור היא יעד הייצוא הגדול ביותר של איטליה בדרום מזרח אסיה, עם למעלה מ-500 חברות איטלקיות שפועלות שם, כולל מותגים כמו פראדה, פרגאמו ופררו, והסחר וההשקעות הדו-צדדיים זכו לתוספת דחיפה כאשר אושר ההסכם בין האיחוד האירופי לבין סינגפור.
לירן ליאני
לירן ליאני (נולד ב-24 במאי 1977) הוא שופט כדורגל לשעבר ישראלי.
ליאני נולד בנתניה והתחנך בפנימיה צבאית. בעל תואר ראשון בתקשורת ותואר שני במשפטים.
בגיל 16 בעקבות מודעה בעיתון הצטרף לקורס שופטי כדורגל. בשנת 1994 הצטרף לאיגוד השופטים ובשנת 1999 הצטרף לסגל ליגת העל. מהראשונים בארץ שהפך להיות שופט מקצועני.
ליאני שפט במשך 30 שנה בליגת העל בישראל בין היתר שפט בגמר הגביע לעונת 2017/2018 בין בית״ר ירושלים להפועל חיפה.
בשנת 2010 הפך לשופט פיפ"א. הוא שפט בליגה האירופית בשנים 2013/2012, 2015/2016 2017/2018. בשנת 2018 פרש מהשיפוט הבינלאומי.
בשנת 2019 היה חבר בוועדת הפרס במיזם "מגן הכבוד-תקווה ישראלית" של נשיא המדינה. ונבחר על ידי ידיעות אחרונות כאחד מעשרת השופטים הגדולים בכל הזמנים.
ביוני 2023 הפך לחבר הנהלת איגוד שופטי הכדורסל.
ליאני מעביר בין היתר הרצאות בצה"ל, באוניברסיטאות ובבתי ספר בנושאי אלימות וערכים בספורט, ניהול וקבלת החלטות.
ראו גם
גמר גביע המדינה בכדורגל 2018
שופטי כדורגל
כדורגל
A Boy Named Sue
A Boy Named Sue (מילולית: נער בשם סוּ) הוא שיר שנכתב על ידי המשורר היהודי-אמריקאי של סילברסטיין וזכה לפופולריות בזכות ביצועו על ידי הזמר ג'וני קאש. קאש הקליט את השיר בהופעה חיה שקיים ב-24 בפברואר 1969 בבית הכלא סן קוונטין בקליפורניה עבור האלבום שלו "בסן קוונטין" (At San Quentin). הוא גם ביצע את השיר (עם ואריציות קומיות על הביצוע המקורי) בדצמבר אותה שנה במדיסון סקוור גארדן. הביצוע המקורי בהופעה החיה בכלא סן קוונטין הפך לאחד הלהיטים הגדולים ביותר של קאש במצעד הפזמונים בילבורד הוט 100 והיחיד מבין הסינגלים שלו שהגיע למקום השני במשך שלושה שבועות, שני רק ל-Honky Tonk Women של הרולינג סטונז. השיר הגיע באותה שנה גם לראש מצעד ה-Hot Country Songs ובמצעד המוזיקה העכשווית למבוגרים ( Adult Contemporary) וב-14 באוגוסט 1969 זכה לתקליט זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. באותה שנה הקליט גם סילברסטיין גרסה משלו באלבומו שנקרא באותו שם והופק על ידי צ'ט אטקינס ופלטון ג'רוויס.
תוכן השיר
השיר מספר על שאיפתו של בחור צעיר לנקום באביו שנטש אותו בגיל שלוש ושתרומתו היחידה לחייו הייתה השם שקרא לו, סו (Sue), שם הנפוץ בדרך כלל רק לבנות, וכתוצאה מכך הבחור הצעיר סבל מלעג ומהטרדות במשך כל חייו. בשל כך, גדל סו להיות בחור קשוח ומסוכן, אף על פי שהוא משנה את מקום מגוריו בתכיפות גבוהה בשל הבושה ששמו גורם לו. מתוך הזעם על המבוכה וההשפלה שהיו מנת חלקו, הוא נשבע למצוא ולהרוג את אביו על כך שהעניק לו את "השם האיום הזה".
בהמשך מאתר סו את אביו במסבאה בגלטינברג, טנסי, באמצע עונת הקיץ ומתעמת איתו באומרו: "שמי הוא סו! נעים להכיר אותך! אתה הולך למות עכשיו!" (!My name is Sue! How do you do? Now you're gonna die). העימות בין השניים ממשיך לקטטה אלימה שנמשכת מחוץ למסבאה ברחוב בוצי. לאחר שהשניים הכו זה את זה עד שכמעט והגיעו לעלפון חושים, מודה אביו של סו שהוא "הכלב חסר הלב" ("הבן זונה" בגרסתו של קאש), שהעניק לו את השם סו ומסביר שהשם ניתן לו כמחווה של אהבה. בשל העובדה שאביו של סו ידע שהוא לא יתפקד כאביו של הילד, הוא נתן לו את השם הזה, בהאמינו (בצדק) שההשפלה שתהיה מנת חלקו תאלץ אותו "להיות קשוח או למות" (get tough or die). בהבינו זאת, משלים סו עם אביו והם מתפייסים. לאחר שלמד את הלקח, מסיים סו את השיר בהבטחה לקרוא לבנו "ביל או ג'ורג', הכל רק לא סו".
ההשראה לכתיבת השיר
הסיפור שהיווה השראה לכתיבת השיר היה סיפורו של ידידו של סילברסטיין, ההומוריסט ג'ין שפרד, שכילד זכה לעיתים קרובות ללגלוג בשל שמו שנשמע כשם של בת. ייתכן גם שההשראה לשיר הגיעה משמו של עורך הדין סו ק. היקס ממדיסונוויל, טנסי, שעל אף שהיה ידידו של ג'ון סקופס, הוא נמנה עם צוות התביעה נגדו במה שנודע כמשפט הקופים. היקס נקרא על שם אמו שמתה בלידתו.
ביצוע השיר
באוטוביוגרפיה שלו, ציין קאש שהוא רק קיבל את השיר מסילברסטיין. הוא כלל את השיר באותה הופעה בבית הכלא כניסיון. הוא לא ידע את מילות השיר בעל פה ובסרטון של ההופעה ניתן להבחין שהוא נעזר בדף עם מילות השיר. קאש ציין שהוא הופתע מהצלחתו של השיר בקרב קהל האסירים. הביצוע המחוספס והספונטני של השיר עם ליווי נכלל באלבום ההופעה שהופק ונעשה לאחד מלהיטיו הגדולים של קאש. על פי הביוגרף של קאש, רוברט הילברן, הכוונה לבצע את השיר לא הייתה ידועה לצוות הטלוויזיה הבריטי שצילם את ההופעה ואף לא לחברי להקתו של קאש. כאמור, הוא נעזר בדף עם מילות השיר בעוד שהלהקה אלתרה במקום את הליווי. בעוד ששיר אחר, בשם "סן קוונטין" היה אמור להיות הלהיט המרכזי בהופעה ובאלבום שהופק בעקבותיה, הפך השיר "נער בשם סו" לתוצר העיקרי של ההופעה.
קאש ביצע את השיר גם בתוכנית הבידור שלו ששודרה ברשת ABC בין השנים 1969 – 1971 וסיים אותו בשורה "ואם יהיה לי אי פעם בן, אני חושב שאקרא לו... ג'ון קרטר קאש", בהתייחסו לבנו שנולד אז. קאש ביצע את השיר גם בהופעה שקיים בבית הלבן באפריל 1970. בשנים שלאחר מכן הוא חזר למשפט הסיום המקורי, "רק לא סו", אך שינה את תחילתו של משפט הסיום ל"אם יהיה לי עוד בן...". כשהופיע קאש בשנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20 עם להקת The Highwaymen הוא נהג לסיים את השיר באומרו: "אם יהיה לי בן נוסף, אני חושב שאקרא לו ויילון, או וילי, או קריס", בהתייחסו לחבריו ללהקה, ויילון ג'נינגס, וילי נלסון וקריס קריסטופרסון.
על פי הביוגרף של סילברסטיין, מיץ' מאיירס, הייתה זו ג'ון קרטר קאש שעודדה את בן זוגה לבצע את השיר. סילברסטיין הציג להם את השיר בעת אירוע חברתי-מוזיקלי.
ב-1978 כתב סילברסטיין שיר המשך בשם "אביו של הנער בשם סו" ובו הוא סיפר על הסיפור מנקודת מבטו של האב. ההקלטה היחידה הידועה של שיר זה של אומן מהשורה הראשונה היא של סילברסטיין עצמו. בהמשך הקליטו מגוון של אומנים גרסאות כיסוי לשיר זה.
השפעה בתרבות הפופולרית
ההשלכות המגדריות של שם השיר הובילו לקיומם של מחקרים שונים בתחום המין והמגדר. במרכזו של הסרט הדוקומנטרי "נער בשם סו" משנת 2001 מתואר טרנסג'נדר והשיר נכלל בפס הקול של הסרט. ספר משנת 2004 בשם "נער בשם סו: מגדר ומוזיקת הקאנטרי" דן בתפקידי המגדר במוזיקת הקאנטרי האמריקאית.
בשירים One Big Mob ו- Save This Lady של להקת רד הוט צ'ילי פפרז מופיע אזכור לשיר "נער בשם סו".
בפרק מסדרת האנימציה המעבדה של דקסטר הקרוי "נער בשם סו", נזכר מנדארק שבינקותו ובילדותו כינו אותו הוריו ההיפים בשם "סוזן" וכיצד הוא גילה את גבריותו באמצעות המדע.
בגרסה השנייה של השיר Crackerman של להקת סטון טמפל פיילוטס קיימת התייחסות ל"נער בשם סו".
חוזק סיסמאות
שימוש בסיסמה חזקה מקטין את הסיכוי לפריצה ביטחונית, אך אינו מחליף את הצורך בבקרות ביטחון אחרות. יעילותה של סיסמה בעלת חוזק מסוים מושפעת באופן ישיר מהתכנון והיישום של תוכנת מערכת האימות. עוד גורמים משפיעים הם עוצמת האבטחה של המידע (כולל סיסמאות) התלוי באופן האחסון והשידור שלו. ישנן דרכים להשיג סיסמאות ללא כל קשר לחוזקן, כמו למשל האזנות סתר, פישינג, רישום הקשות, הנדסה חברתית, חיטוט באשפה, התקפת הערוץ הצדדי וניצול נקודות תורפה בתוכנות.
קביעת חוזק הסיסמה
ישנם שני גורמים המשפיעים על קביעת חוזק הסיסמה: הקלות בה יכול התוקף לבדוק את תוקפה של סיסמה מנוחשת, והמספר הממוצע של הפעמים שהתוקף יצטרך לנחש סיסמאות עד שימצא את הסיסמה הנכונה. אופן אחסון הסיסמה ושימושה קובע את הגורם הראשון, בעוד הגורם השני נקבע על ידי אורך הסיסמה, מספר סוגי הסמלים הקיימים בה, ואופן היווצרותה.
אימות סיסמה מנוחשת
הדרך הברורה והישירה ביותר לבדוק סיסמה מנוחשת, היא פשוט לנסות להשתמש בה במקום הסיסמה המקורית. עם זאת, דרך זו היא איטית ורוב המערכות יחסמו את הגישה לאחר כמה ניסיונות כושלים להכנסת סיסמה באופן קבוע או זמני כאשר גם עיכוב זמני יכול להאט את כמות הניסיונות במידה שתהפוך את הבדיקה ללא רלוונטית.
מערכות שדורשות ממשתמשיהן סיסמאות, צריכות לשמור את הסיסמאות של המשתמשים במקום כלשהו על מנת שיוכלו לבדוק את אמיתותה של סיסמה שמוזנת. בדרך כלל המערכת מאחסנת רק פונקציית גיבוב קריפטוגרפית של הסיסמה ולא את הסיסמה עצמה. אם פונקציית הגיבוב חזקה מספיק, קשה מאוד לשחזר דרכה את הסיסמה ולכן גם אם תוקף יצליח לקחתה, הוא לא יצליח לשחזר את הסיסמה באופן ישיר. עם זאת, אם קובצי המידע של פונקציית הגיבוב נגנבים, התוקף ידע את ערך הפונקציה, דבר שיאפשר לו לבדוק ניחושים בצורה מהירה. (ראה פיצוח סיסמאות (Password cracking))
Infineon
Infineon (או בשמה המלא: Infineon Technologies AG) היא יצרנית מוליכים למחצה גרמנית שנוסדה בשנת 1999 (כאשר עסקי המוליכים למחצה של חברת האם לשעבר סימנס AG הופסקו). Infineon מעסיקה כ-46,665 עובדים והיא אחת מעשרת יצרניות המוליכים למחצה הגדולות בעולם. בשנת 2020 השיגה החברה מכירות של 8.6 מיליארד אירו.
אלתא מערכות
אלתא מערכות בע"מ היא חברה בת של התעשייה האווירית לישראל, ואחת החברות המובילות בעולם במערכות אלקטרוניות צבאיות בתחום המכ"ם, התקשורת והלוחמה האלקטרונית. השם אלת"א הוא ראשי תיבות של "אלקטרוניקה תעשייה אווירית".
אנדרטת קציני הדת היהודים
אנדרטת קציני הדת היהודים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שליד וושינגטון בירת ארצות הברית מנציחה את שמותיהם של 14 רבנים צבאיים אמריקאים שנהרגו במהלך שירותם הצבאי.
אלתא מערכות
היסטוריה
אלתא הוקמה על ידי פלטיאל מקלף בשנת 1967 כחברת-בת של התעשייה האווירית ופעלה בחצר התעשייה האווירית בנמל התעופה בן-גוריון לוד. בשנת 1969 הועברה החברה לאשדוד במסגרת מדיניות ממשלת ישראל בראשות לוי אשכול לפיזור התעשיות ולתמיכה בערי הפיתוח.
אנדרטת קציני הדת היהודים
הקמה
האנדרטה היא אחת מקבוצה של ארבע אנדרטאות הניצבת בגבעת קציני הדת (Chaplains Hill) שבבית הקברות. הן הוקמו לכבוד קציני דת בכוחות המזוינים של ארצות הברית, שנפלו במלחמותיה, החל ממלחמת העולם הראשונה ואילך. שמות 255 קציני דת, רובם קתולים ופרוטסטנטים, מונצחים באנדרטאות אלו, שהוקמו בהדרגה החל משנת 1926.
אלתא מערכות
היסטוריה
בשנת 2005 זכתה אלתא מערכות בפרס האיכות הלאומי בתעשייה ובפרס האיכות של איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה. נכון לראשית 2013 זכתה אלתא 13 פעמים בפרס ביטחון ישראל.
אנדרטת קציני הדת היהודים
הקמה
אנדרטת קציני הדת היהודים מעוצבת בדומה לאנדרטאות השכנות לה. היא לוח גרניט זקוף שאל פניו הוצמדה טבלת ארד. הטבלה נושאת בראשה איור של מגן דוד ולוחות הברית - סמלם של הרבנים הצבאיים האמריקאים - וגורי אריה יהודה משני צידיהם. על גביה מובאת כתובת הקדשה ומצוינים שמות 14 הרבנים שנפלו. בתחתיתה מובא באנגלית פסוק מקינת דוד: "מִנְּשָׁרִים קַלּוּ מֵאֲרָיוֹת גָּבֵרוּ" (שמואל ב, א, כג).
אלתא מערכות
היסטוריה
ב-2011 הסתכמו מכירות אלתא בכמיליארד דולר, כש-85% מהסכום הגיעו מייצוא. הרווח הנקי של החברה עמד בשנה זו על כ-100 מיליון דולר. צבר ההזמנות של החברה בשנה זו עמד על 2.47 מיליארד דולר. נכון לראשית 2013, 90% ממכירות אלתא הן לייצוא. לקוחות החברה פרושים על פני 69 מדינות. שיעור הצמיחה השנתי של אלתא הוא 7%-8% ובעשור שקדם לשנת 2013 היא שילשה את הכנסותיה.
אנדרטת קציני הדת היהודים
הקמה
הראשון ברשימת הנופלים שעל גבי האנדרטה הוא הרב אלכסנדר גוד, שנהרג ב-3 בפברואר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא היה אחד מארבעת קציני הדת שהקריבו את חייהם למען הצלת חיילים אחרים לאחר שאונייתם טורפדה על ידי צוללת גרמנית באוקיינוס האטלנטי.
אלתא מערכות
היסטוריה
בשנת 2019 רכשה אלתא מחברת מלם תים 50% מחברת אלטל.
אנדרטת קציני הדת היהודים
הקמה
האנדרטה עוצבה על ידי דברה ג'קסון (Deborah Jackson) מניו יורק ומומנה מכספי תרומות פרטיות. היא הוקמה לאחר קבלת אישור הקונגרס והייתה האחרונה שהוצבה בגבעת קציני הדת. היא נחנכה ב-24 באוקטובר 2011.
אלתא מערכות
ארגון
משרדי אלתא הראשיים ממוקמים באשדוד, מזרחית לרובע ג'. החטיבה כוללת מספר מפעלים:
אלתא מעסיקה מעל 3,800 עובדים (בהם מדענים, מהנדסים, תוכניתנים, הנדסאים וטכנאים).
קבוצת אלבטק
קבוצת אלבטק היא חברת בת של אלתא שנמצאת בבעלות משותפת של אלתא ושל חברת אבו יחיאל. הקבוצה הוקמה בשנת 1991 כשותפות בין אלתא לבין חברת טלירן מפתח תקווה. משרדיה נמצאים באשדוד.
הקבוצה כוללת חברות הבאות : לפי התוכנית הקיימת, אמורה אלבטק לבנות קמפוס החדש שלה בפארק תעשייתי העתידי במבואות הדרומיות של אשדוד ליד תחנת הרכבת ומרכז המסחרי "ביג".
אלתא צפון אמריקה (ELTA North America)
בשנת 2011 הקימה אלתא חברת בת בשם אלתא צפון אמריקה, לשם התרחבות לשווקים בארצות הברית, קנדה ומקסיקו. מטרה נוספת הייתה מיצוי כספי הסיוע מארצות הברית, המשולמים בדולרים, ובחלקם הגדול מיועדים לשימוש בשוק האמריקאי. אחד הפרויקטים הייחודים של אלתא צפון-אמריקה ניתן כמענה לתחרות להקמת גדר חכמה בגבול ארצות הברית–מקסיקו. אלתא צפון-אמריקה הייתה אחת מארבע החברות שנבחרו מתוך 200 מועמדות, להקים מקטעי גבול להדגמת היכולת בשנת 2017. פרויקטים אחרים קשורים להגנה מפני רחפנים, ומערכת ליירוט כטב"מים . בסוף שנת 2018 הציגה אלתא צפון אמריקה רווחיות וצבר הזמנות של 200 מיליון דולרים, שהם 20% ממחזור המכירות של אלתא.
לה יורונה
בפולקלור המקסיקני, La Llorona (בעברית: האישה הבוכייה) היא רוח רפאים של אישה אשר הטביעה את ילדיה בנהר. לפי הפולקלור עד היום ניתן לשמוע אותה כשהיא בוכה, תוך שהיא מחפשת את ילדיה. לעיתים קרובות גורמת לה יורונה לאסונות כבדים לכל מי שמתקרב או שומע אותה. עד היום לא נמצאו מקורות מהימן אשר מאששים את סיפורה באופן מובהק ונכון.
האגדה
(האגדה אשר מוצגת להלן לקוחה מן הפולקלור המקסיקני ועלולה להשתנות בהתאם לדמוגרפיה).
תחילה, נודע על סמך האגדה, כי בכפר טיפוסי התגוררה אישה צעירה בשם מריה. היא באה ממשפחה ענייה, אבל הייתה ידועה בכפר שלה בעקבות יופייה יוצא הדופן. יום אחד, אציל עשיר מאוד נסע דרך הכפר שלה. הוא נעצר כשראה את מריה. מריה הייתה מוקסמת ממנו והוא הוקסם מיופייה, ולכן כשהציע לה להינשא לו, היא מיד הסכימה. משפחתה של מריה הייתה נרגשת מכך שהיא נישאה לבחור עשיר, אך עם זאת, אביו של האציל היה מאוכזב מאוד שבנו נישא לאישה ענייה. מריה ובעלה החדש בנו בית בכפר במטרה להתרחק מאביו. בסופו של דבר, היא ילדה שני בנים. בעלה תמיד היה נוסע, עד שהפסיק לבלות עם משפחתו. עם הזמן, כשחזר הביתה, התעלם בעלה של מריה ממנה והעניק את תשומת ליבו אך ורק כלפי שני בניו. יום אחד, הוא חזר לכפר עם אישה צעירה ויפה, והתעלם בשנית ממריה.
מריה, כועסת ופגועה, לקחה את ילדיה אל הנהר והטביעה אותם בזעם עיוור. לאחר שנרגעה, היא הבינה מה מחיר הנזק שעשתה בעת שאיבדה את עשתונותיה. היא תרה אחריהם יומם ולילה, אך ללא הצלחה. כעבור כמה ימים, היא נמצאה מתה על שפת הנהר. לאחר מכן, היא לא הורשתה להיכנס אל העולם הבא, עד שתמצא את נשמות ילדיה. בעקבות כך, הייתה תקועה לה יורונה בין ארץ החיים לבין המתים, עד שתמצא את נשמות ילדיה. שמה "La Llorona" ("האישה הבוכייה") ניתן לה בעקבות הבכי המר והרב שהיא בכתה על ילדיה. בנוסף לכך, נאמר כי כל אשר שומע אותה בוכה, צריך לרוץ בכיוון ההפוך ולברוח. כל אשר שומע את זעקותיה, יוכל להביא על עצמו מזל רע או במקרים קיצוניים גם מוות. הורים רבים באמריקה הלטינית משתמשים בסיפור הזה כדי להפחיד את ילדיהם מלהישאר בחוץ עד שעה מאוחרת.
עוד מספרים, כי לה יורונה חוטפת ילדים בלילות, במטרה לקחת אותם אל חיקה. היא מתחננת למחילה מהשמים תוך שהיא מטביעה למוות את כל הילדים אשר היא חוטפת. אנשים טוענים כי הם ראו אותה בלילה ובשעות הערב המאוחרות על שפות נהרות ואגמים, כשהיא לבושה בחלוק לבן או שחור עם רעלה. יש הסוברים כי מי ששומע את יללות לה יורונה, יחווה תקופה של מזל רע ואפילו ימות. בנוסף לכך, יש האומרים כי בעת שהיא בוכה היא גם צועקת "" (בעברית: "הוי, הילדים שלי"), תוך שהיא מנסה לחפש אותם. מספרים שקולה נשמע רחוק כשהיא קרובה וקרוב כשהיא רחוקה.
סיפורי עם אחרים
לה יורונה מזוהה לעיתים עם לה-מלינצ'ה, אשר הייתה אצילה מקסיקנית משבט באזור מפרץ מקסיקו. מלינצ'ה הייתה דמות מרכזית במהלך כיבוש האימפריה האצטקית על ידי האימפריה הספרדית. זמן קצר לאחר נחיתת הקונקיסטאדורים בראשות הרנאן קורטס בחופים של מה שלימים תהיה מקסיקו המודרנית, ניתנה לו מלינצ'ה כמתנה ביחד עם עוד 20 שפחות. בנוסף לכך, היא שימשה כמתורגמנית, יועצת ומתווכת בין מפקד הקונקיסטאדורים הספרדיים לתושבים והמנהיגים המקומיים. מאוחר יותר, הייתה גם בת זוגו של קורטס ואם בנו מרטין, שהיה אחד מראשוני המסטיסים, ילדים שנולדו להורים ממוצא מעורב אירופי ואינדיאני. הקשר בין השניים ותמיכתה של מלינצ'ה בקורטס היו מהגורמים המרכזיים להצלחת הספרדים בכיבושה של מקסיקו.
מחוץ לאמריקה, סיפורה של לה יורונה נושא דמיון לסיפור של האלה למחצה לאמיה. הרה אשתו של זאוס, גילתה על הרומן שלו עם לאמיה, ואיבדה את עשתונותיה. בעקבות כך, היא הרגה את כל הילדים שהיה לזאוס מלאמיה. מתוך קנאה על אובדן ילדיה, לאמיה גונבת ילדים של נשים אחרות.
בן רדפורד חקר את האגדה של לה יורונה, ופרסם את ממצאי החקירה ב-"Mysterious New Mexico". הוא מצא כי יש קשר בין אגדתה של לה יורונה לפולקלור גרמני משנת 1486.
בתרבות הפופולרית
במרוצת השנים, חקרו את אגדתה של לה יורונה אנשים רבים, תוך שנכתבו עליה ספרים רבים, הוסרטו עליה סרטי קולנוע רבים וכולי. בשנת 1961, יצא הסרט המקסיקני "קללתה של האישה הבוכייה". לה יורונה זכתה בתואר "המפלצת של השבוע" במסגרת תוכנית הטלוויזיה "גרים". בשנת 2005, עלתה תוכנית הטלוויזיה "על טבעי" בו הוזכרה לה יורונה. בשנת 1973, יצא הסרט המקסיקני "Leyendas macabras de la colonia".
בשנת 2015, עלה לאקרנים סרט קצר המבוסס על לה יורונה. במשחק ליג אוף לג'נדס, מופיעה לה יורונה בשם "Ghost Bride". זאת בעקבות השקת המשחק באמריקה הלטינית. בשנת 2019, יצא סרט האימה "מקוללת", המתבסס על סיפורה. הסרט בוים על ידי מיכאל צאבס, הוסרט על ידי ג'יימס ואן, גארי דאוברמן ואמיל גלדסטון ובין שחקניו הראשיים של נמנים לינדה קרדליני, פטרישיה ולאסקז וריימונד קרוז. הסרט הוא הסרט השישי שיצא במסגרת היקום הקולנועי של לזמן את הרוע. לה יורונה הוזכרה גם בסדרה שעה מכושפת, ובסדרה ריברדייל.
Back to Brooklyn
Back to Brooklyn (בעברית: בחזרה לברוקלין) הוא אלבום הופעה חיה של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא ב-25 בנובמבר 2013. האלבום הוקלט במשך שני לילות כאשר בשני הלילות האלו הזמרת הופיעה בברוקלין ארצות הברית במהלך סיבוב ההופעות שלה "Barbra: Live".
האלבום דורג במספר מצומצם של מדינות והן: בריטניה, גרמניה, הולנד ובלגיה אך באף אחד מהן לא הצליח להגיע לעשרים העליונים או לקבל מעמד כלשהו.
SendGrid
סנדגריד (באנגלית: SendGrid) היא חברת תוכנה אמריקאית, המספקת שירותי דיוור אלקטרוני וניוזלטר. סנדגריד מעסיקה כ-500 עובדים ומספקת שירותים ללקוחות ברחבי העולם. משרדיה הראשיים נמצאים בעיר דנבר, קולורדו, ארצות הברית.
היסטוריה
סנדגריד הוקמה בשנת 2009 על ידי אייזק סלדנה (Isaac Saldana), חוסה לופז (Jose Lopez) וטים ג'נקינס (Tim Jenkins).
בתאריך 16 בנובמבר 2017, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 2017, גייסה החברה כ-81 מיליון דולר.
בחודש פברואר 2019, הודיעה חברת טוויליו (Twilio) על רכישת חברת SendGrid תמורת כ-2 מיליארד דולר.
נשירים
המונח נשירים (באנגלית: Deciduous) בדרך כלל מתייחס לעצים ולשיחים המשירים את עליהם בתקופות מסוימות בשנה, בדרך כלל בסתיו, וגם להשרה של חלקים אחרים בצמח, כגון, עלי כותרת אחרי פריחה או פירות אחרי הבשלה. בעצם מדובר על נשירת מה שכבר לא נצרך מהצמח באופן טבעי. מונח זה מתייחס גם לתופעה דומה אצל בעלי החיים, כמו קרניים נשירות (קרני האייליים) או שיניים נשירות (שיני חלב) אצל חלק מהיונקים, כולל בני אדם.
בוטניקה
בבוטניקה ובהורטיקולטורה, צמחים נשירים, כולל עצים, שיחים ועשבים רב-שנתיים, הם אלו שמאבדים את כל עליהם במשך תקופה. תופעה זו נקראת "שלכת". לעיתים התקופה חסרת העלים של צמחים היא בחורף, בדרך כלל באזורי אקלים ממוזג ואקלים קוטבי. בחלקים אחרים בעולם שבהם האקלים טרופי, סובטרופי, או צחיח, צמחים משירים את עליהם בתקופה היבשה השונה ממקום למקום בהתאם לגשם.
יוצאי הדופן הם ירוקי-העד, בהם העלים מושרים בהדרגה ולא בבת אחת כך שנראה שהם נותרים ירוקים במשך כל השנה. יש גם צמחי ביניים, חצי-נשירים, בהם העלים הישנים מושרים לקראת תחילת צמיחה חדשה, או בכיוון ההפוך, חצי-ירוקי עד, שמשמרים חלק מעליהם במשך תקופות היובש או החורף ומשירים את יתר עליהם לפני תקופת הצמיחה החדשה. בחלק מהעצים בעיקר בזני אלון העלים שנותרים על העץ למשך החורף מתייבשים ונופלים באביב עם תחילת הצמיחה של עלים חדשים. צמחים נשירים רבים פורחים בתקופה חסרת העלים שלהם, תופעה זו מגבירה את יעילות ההאבקה. חוסר העלים מקל על הרוח לשאת אבקנים, ומקל על חרקים למצוא את הפרחים. אך בשיטה זו יש גם חסרונות, לדוגמה, הפרחים עלולים להיפגע מקרה, או באזורים הצחיחים לצרוך יותר מים. מנגד ללא עלים יש פחות סיכון של הישברות של ענפים או של הגזע, וכן צמחים מסוגלים להפחית את אובדן המים שלהם בשל חוסר זמינות המים בימות החורף הקרים.
מלאכת צובע
מְלֶאכֶת הַצּוֹבֵעַ היא אחת מל"ט מלאכות שבת. כמו כל הל"ט מלאכות, כל מלאכה שהייתה נעשית במשכן אסור לעשותה בשבת. במשכן היו צובעים חוטי צמר לצורך הכנת יריעות המשכן.
הגדרת המלאכה
הגדרת המלאכה היא צביעת חוט שאורכו ארבעה טפחים לפחות, או לחלופין צביעת דבר שאפשר לטוות ממנו חוט כזה.
צביעה נחשבת כאשר הצבע הוא צבע המתקיים לאורך זמן רב, אבל צבע שאינו מתקיים כגון העברת מברשת צביעה על ברזל או על נחושת אינה נחשבת לצביעה. כך גם יש אומרים שאם הדבר שנצבע הוא דבר שאינו עומד להתקיים, אין הדבר נחשב לצביעה. דוגמה בת-זמננו לכך היא כאשר נשפך על שולחן השבת מיץ ענבים או משקה צבעוני אחר, וכאשר מנגבים אותו במפיונים, הם נצבעים בצבע אדום. על פי רוב הפוסקים, דבר זה אינו נחשב לצביעה.
לעומת זאת, אם אדם מנגב את היין במגבת אדומה, הוא נחשב לצובע למרות שהוא לא מעוניין לצבוע את המגבת, שכן על ידי צבע היין מתחזק צבעה האדום של המגבת. ניגוב היין שנשפך על ידי מגבות אחרות, שאינן בצבע אדום, נחשב לפי פוסקים רבים כצובע למרות שהצבע הנצבע מנוגד לצבע המגבת, ולפי פוסקים אחרים הדבר מותר. המשנה ברורה מתיר את הדבר בשעת הדחק.
איסורים מדברי חכמים
אסור לאשה לצבוע את פניה בשבת, או אפילו חלק מהם כמו עור השפתיים, ואף אסור לה להעביר על פניה דברים שדרכם לצבוע גם אם אין כוונתה לכך. אך איסור זה אינו אלא מדברי חכמים, כי מהתורה אין צביעה על עור האדם.
נשיא מצרים
סמכויות
מאז התיקונים לחוקה ב-1981 הנשיא וראש ממשלת מצרים הם האנשים החזקים ביותר במדינה. אולם לנשיא סמכות למנות ולפטר כל פקיד ממשלתי ולמנות כל אדם שיחפוץ, לרבות אנשים מהמגזר הפרטי, שלא עבדו בשירות המדינה.
הסופר קאפ האירופי 2012
הסופר קאפ האירופי 2012 היה המהדורה ה-37 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק, שנערך באצטדיון לואי השני במונקו ב-31 באוגוסט 2012, בין צ'לסי, הזוכה בליגת האלופות 2011/12 צ'לסי, ואתלטיקו מדריד, הזוכה בליגה האירופית 2011/12.
אתלטיקו מדריד ניצחה 4–1 וזכתה בסופר קאפ האירופי השני שלה. רדאמל פלקאו כבש שלושער במחצית הראשונה ומירנדה הוסיף את הרביעי לאתלטיקו בדקה ה-60', לפני שגארי קייהיל צימק לצ'לסי בדקה ה-75'.
מיקום
אצטדיון לואי השני במונקו היה המיקום של הסופר קאפ האירופי בכל שנה מאז 1998. האצטדיון, שנבנה בשנת 1985, משמש כביתה של קבוצת הכדורגל מונקו, המשחקת בליגה הצרפתית.
הקיבולת נטו של אצטדיון לואי השני הייתה 18,000. למעלה מ-70% מהכרטיסים היו שמורים לקהל הרחב ולאוהדי שני המועדונים. צ'לסי ואתלטיקו חילקו את הכרטיסים שלהם ישירות לאוהדים שלהם.
קבוצות
בעבר היו ארבעה מפגשים בין קבוצות אנגליות לספרדיות בסופר קאפ האירופי (1979, 1980, 1982, 1998), כאשר קבוצות אנגליות ניצחו בשלושה מתוך הארבעה.
משחקי גמדים
משחקי גמדים (באנגלית: Gnome Alone) הוא סרט קולנוע אמריקאי-קנדי בהנפשה ממוחשבת, מסוגת קומדיה ופנטזיה, שהופק על ידי Vanguard Animation, 3QU Media ו-Cinesite. הסרט בוים על ידי פיטר לפניוטיס, ונכתב על ידי מייקל שוורץ וזינה זאפלו, על פי סיפורו של רוברט מורלנד. הסרט מספר על קלואי וליאם המשתפים פעולה כדי להילחם בטרוגים יחד עם גמדי הגינה בשביל להציל את העולם.
הסרט הוקרן לראשונה בקפריסין וביוון ב-2 בנובמבר 2017. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-14 בדצמבר 2017. ב-19 באוקטובר 2018, הסרט הופץ בנטפליקס ארצות הברית. אורך הסרט הוא כ-85 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה
קלואי ואמה עוברות כל שבוע דירה, דבר שמונע מקלואי להכיר חברים. בסרט, קלואי ואמה עוברות לדירה שנמצאת בבית ישן ומוזר מלא בגמדי גינה. כשקלואי מגיעה הביתה לבד אחרי בית ספר, היא והשכן החטטן שלה, ליאם, מגלים שהגמדים הם בעצם יצורים חיים. לגמדים במשך המון שנים הייתה משימה להגן על כדור הארץ מפני יצורים קטנים ומפלצתיים הנקראים "טרוגים", אשר מנסים לפלוש לבית דרך מעבר מיקום אחר. קלואי וליאם משתפים פעולה עם גמדי הגינה, בשביל להילחם באיום הפלישה ולהציל יחד את העולם.
דמויות ומדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי עמיחי בר טוב, והופק על ידי גל לוי.
הפצת הסרט
הסרט היה אמור להתפרסם לראשונה ב-13 באוקטובר 2017, אבל יום לפני תאריך הפרסום הוחלט שיפורסם ב-2 במרץ 2018. בסופו של דבר הסרט הופץ ב-20 באפריל 2018 באמריקה הלטינית, אירופה ואסיה. מאוחר יותר הסרט פורסם בנטפליקס ארצות הברית ב-19 באוקטובר 2018. בקפריסין, יוון, רומניה וישראל הסרט הוקרן לראשונה בחודשי נובמבר ודצמבר בשנת 2017.
תחום תפוצה
תחום תפוצה או תפוצת מין (באנגלית: Range) הוא כל התחום הגאוגרפי שבו חי טקסון מסוים; או סך כל המקומות בהם נמצא הטקסון באופן טבעי. אין לבלבל עם מרכז תפוצה של מינים מבויתים או פראיים שונים או עם פיזור של פרטים מעבר לטווח של אוכלוסייה הצפופה הטבעית.
לעיתים אוכלוסייה של מין מתפצלת באזור חיותו בדרך טבעית בצורה הקרויה התפלגות תפוצה, אשר נוצרת עקב איבוד הקשר של קבוצה של בני המין אל האחרת, מה שגורר היווצרות של מינים חדשים. דבר זה נראה למשל באיי גלאפגוס למינים שונים כמו צבי יבשה ופרושיים.
נסים אברהם אשכנזי
רבי נסים אברהם אשכנזי (תק"ן, 1790 בערך - ט"ו אלול ה'תר"כ, 1860) היה רב באיזמיר, חיבר ספרים רבים.
תחום תפוצה
תחום תפוצה מקוטע
תחום תפוצה מקוטע (באנגלית: Disjunct Distribution) הוא תחום תפוצה שאינו רציף, כלומר, תחום שבתוכו יש שטחים גדולים מאוד בהם לא נוכחים בכלל פרטים של הטקסון המדובר או תחום שבו יש אוכלוסיות של הטקסון המבודדות זו מזו בידוד רבייתי. לאורגניזמים שחיים באיים יש לעיתים קרובות תחום תפוצה מקוטע. תחום תפוצה מקוטע נוצר בדרך כלל בגלל התפוצה הגאוגרפית של בית הגידול או בגלל שינויים במבנה הגאוגרפי של תחום התפוצה (למשל נדידת יבשות) או בתנאים הפיזיים בתחום התפוצה (למשל תקופות קרחוניות), בטווח זמנים בקנה מידה גאולוגי. דוגמה למין בעל תחום תפוצה מקוטע היא השיטה המלבינה, אשר חוקרים מאמינים כי זרעיה צפו והגיעו לארץ ישראל דרך הנילוס הקדום.
נסים אברהם אשכנזי
ביוגרפיה
משפחת אשכנזי היא משפחת רבנים ותיקה באיזמיר. ראשיתה ברבי יוסף בן רבי גרשון אשכנזי, שהיה סוחר באבנים טובות והגיע מבודפשט בירת הונגריה לאיזמיר בסביבות שנת ה'תס"ט (1709), לאחר שמשפחתו גורשה מווינה.
ניסים אברהם נולד באיזמיר שבטורקיה לאימו רחל ולאביו רבי רפאל אשכנזי, מחבר הספרים 'מראה הנוגה' ו'מראה הגדול' ועוד. סבו היה רבי יהודה אשכנזי. נשא לאישה את רחל שרותה, בת הרב חייא פונטרימולי, מחכמי העיר. כיהן כדיין בבית הדין באיזמיר לצד רבי חיים פלאג'י. נפטר בט"ו באלול תר"כ (1860).
לא הותיר אחריו ילדים. גיסו היה רבי חיים פונטרימולי. בני אחיו יהושע חיים אשכנזי (נפטר תקצ"ט), היו הרבנים רפאל יום טוב אשכנזי וגרשון אליה אשכנזי, מחכמי העיר.
משרד החקלאות והמזון (גרמניה)
משרד החקלאות והמזון (בגרמנית: Das Bundesministerium für Ernährung und Landwirtschaft, בקיצור: BMEL) היא רשות פדרלית עליונה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. המטה העיקרי שלה ממוקם בבון עם משרד משני בברלין. בין השנים 1949–2001 נודע כ"משרד המזון, החקלאות והיערות. באמצעות צו ארגוני של הקנצלר הגרמני ב־22 בינואר 2001, הוא הפך ל"משרד הפדרלי להגנת הצרכן, המזון והחקלאות" לאחר שהפונקציה להגנת הצרכן הועברה מ"המשרד הפדרלי לבריאות". השם הפדרלי ל"משרד מזון, חקלאות והגנת הצרכן" אומץ ב־22 בנובמבר 2005. בשל השינויים הפוליטיים של הקבינט הגרמני ה־18, בדצמבר 2013 הועבר האגף "הגנת הצרכן" ל"משרד המשפטים והגנת הצרכן" והמשרד קיבל את שמו הנוכחי "המשרד הפדרלי לחקלאות ולמזון".
שגרירות הרשות הפלסטינית באיראן
שגרירות הרשות הפלסטינית באיראן (בערבית: سفارة دولة فلسطين لدى إيران) היא הנציגות הדיפלומטית של הרשות הפלסטינית באיראן המנוהלת על ידי אש"ף. היא ממוקמת ברחוב פלסטין בטהראן.
משרד החקלאות והמזון (גרמניה)
מחלקות
נכון לספטמבר 2020, המשרד מורכב משמונה מחלקות:
ועדות מיעצות
ועדה מייעצת היא ועדה קבועה הפועלת בתפקיד ייעוץ. למשרד החקלאות והמזון יש כיום שש ועדות מייעצות:
מוסדות
המוסדות הנמצאים באחריות משרד החקלאות והמזון כוללים רשויות פדרליות גבוהות יותר, מוסדות עצמאיים מבחינה חוקית, מרכזי מחקר פדרליים, מוסדות השייכים לאגודת לייבניץ ומקבלי מענקים מוסדיים. להלן רשימת המוסדות:
ארמית גלילית
ארמית גלילית הוא השם הרווח במחקר לניב של הלשון הארמית שדובר בארץ ישראל, בעיקר על ידי יהודים ובעיקר בגליל. הניב היה רווח בתקופה שבין דעיכת הדיבור העברי (במאה השנייה לספירה) ועד הכיבוש הערבי (במאה השביעית).
שם הדיאלקט
חוקרי הארמית של יהודי ארץ־ישראל נחלקו בכינוייה, התלויים בדעותיהם על מוצאם הגאוגרפי של טיפוסי הלשון שלה ובמידת האחידות שהם מייחסים לה. היא כונתה בשמות שונים כגון ארמית גלילית, ארמית יהודית ארץ־ישראלית וארמית התלמוד הארץ־ישראלי. הכינויים מופיעים אצל חוקרים יהודים ונוצרים יחדיו.
עגוראים
עֲגוּרָאִים (שם מדעי: Gruiformes) היא סדרה במחלקת העופות שבתוכה מגוון עופות החיים בקרבת המים או על הקרקע ועפים לעיתים רחוקות. הסדרה אינה קרובה לאף סדרת עופות אחרת, והיא מהפרימיטיביות שבקבוצות הנאואווס. בעבר קיבצו אותה בקבוצה שבוטלה גרואה, לצד ההואצינאים והחופמאים, אך כיום היא נחשבת לסדרה פרימיטיבית בין דמויי יונאים לאקוורליטורניטס, בה מצויים מרבית עופות המים.
ארמית גלילית
המקורות להכרת הניב
המקורות שמהם ידועה לנו הארמית הגלילית הם:
עגוראים
המינים הגדולים בסדרה הם מבין הגדולים שבעופות המעופפים, והגדול שבהם הוא עגור אדום-ראש (Grus antigone) שיכול להגיע למשקל של 7.3 קילוגרם ולמוטת כנפיים של 250 סנטימטרים. הקטן ביותר הוא רלית סווינהו (Coturnicops exquisitus) שמשקלה מגיע ל-24 גרם.