cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדע וטכנולוגיה
הטכנולוגיה כעיסוק חברתי
על פי האנט, אפשר לראות את הקשר בין המדע לטכנולוגיה בצורה יותר קלה על ידי יצירת משמעות ברורה של הטכנולוגיה על המדע כעיסוק חברתי. עצם ההשקעה הכספית במדע באה מתוך המחשבה בתרומה המשמעותית שלה.
הצבא הסורי
הצבא הערבי הסורי (בערבית: الجيش العربي السوري, תעתיק מדויק: אֶלגִ'יש אֶלעֲרָבִּי אֶלסוּרִי) הוא זרוע היבשה והמרכיב העיקרי של הכוחות המזוינים של סוריה.
הצבא הסורי כולל כ-80% מכוח האדם של הכוחות המזוינים הסורים, מה שהופך אותו למרכיב הגדול ביותר. מאז שנת 1985 מסודר הצבא בשלושה קורפוסים, כל אחד מהם אחראי על מרחב מוגדר וכל אחד מורכב ממספר דיוויזיות בנוסף למספר יחידות עצמאיות. לצד הקורפוסים ישנן מספר יחידות עצמאיות תחת פיקוד הצבא עצמו, בהם רגימנטים של כוחות מיוחדים, חטיבות חיל רגלים, שריון ויחידות ארטילריה.
היסטוריה
שורשי הצבא הסורי המודרני מגיעים מצבא הלבאנט שהוקם בשנת 1920 על ידי שלטון המנדט הצרפתי בשטחי סוריה ולבנון. כוח זה מנה כ-8,000 חיילים, לרוב לא סדירים, אשר שימשו בעיקר בתפקידי סיוע לכוחות הצרפתיים באזור, קצינים מדרגת קפטן ומעלה היו לרוב צרפתים. בשנת 1946, כאשר סוריה קיבלה עצמאות, כוחות אלו הפכו הבסיס לצבא הסורי עם הקמת 'החטיבה הראשונה' אשר הורכבה משני גדודי חיל רגלים וגדוד משוריין אחד. בהמשך הוקמו גם חטיבה 2 וחטיבה 3, החטיבות אורגנו לפי שלושת המחוזות שנקבעו בסוריה עם הקמתה; מחוז דרום שמרכזו דמשק, מחוז צפון שמרכזו חלב ומחוז המזרח שמרכזו דיר א-זור.
במאי 1948 הצטרפה סוריה ללחימה כנגד ישראל לצד מדינות ערב נוספות במלחמת העצמאות. מצב הצבא הסורי שנתיים לאחר הקמתו היה קשה, הצבא סבל מבעיות אספקה, אימון, חימוש ומשמעת. עם זאת, במהלך המלחמה הלך הצבא והתרחב לכדי כוח של כ-12,000 חיילים המאורגנים בשלוש חטיבות חיל רגלים וכוח שריון בסדר גודל של גדוד.
כוחות הצבא הסורי פלשו לישראל ב-15 במאי 1948, בעיקר באזור שמדרום לכנרת בעמק הירדן. ב-18 במאי הם כבשו את תחנת המשטרה בצמח ולאחר מספר ימי קרבות כנגד המגינים הישראלים, נפלו גם קיבוץ מסדה וקיבוץ שער הגולן. ב-20 במאי המשיכו הכוחות הסורים מערבה ותקפו את דגניה א' ודגניה ב'. מגיני דגניה א' הצליחו לעצור את אחד הטנקים בסמוך לשער הקיבוץ. הכוחות הסורים התקדמו בסיוע טנקים והפגזה ארטילרית כנגד המגינים הישראלים. הכוחות הישראלים הצליחו לבלום את ההתקפה ובסיוע אש ארטילרית מאזור פוריה, הביאו לאחר יממה של לחימה את הכוחות הסורים לידי נסיגה מרוב השטחים שנכבשו.
לאחר הכישלון בקרב עמק הירדן, עברו הסורים להתקפות נקודתיות, כאשר הותקפו עין גב בצד המזרחי של הכנרת והמושבה משמר הירדן. הכוחות המגינים בעין גב הצליחו לבלום את ההתקפה, אך משמר הירדן נפלה ב-10 ביוני, תושביה נשבו והיא הוחרבה. המשך הלחימה בין ישראל לסוריה התרכז באזור משמר הירדן שבצד המערבי של נהר הירדן.
סוריה סיימה את המלחמה ללא הישגים משמעותיים והצבא היה זקוק לארגון מחודש, אימונים ושרשרת פיקוד ומטה איכותיים כדי להביא אותו לרמה האזורית. עם זאת, לאחר המלחמה ובמהלך שנות ה-50 וה-60, עברה סוריה סדרה של הפיכות וניסיונות הפיכה שברובם שיחק הצבא תפקיד חשוב; כך היה בהפיכה הצבאית של 1949 ו-1951 כאשר עלה משטר צבאי בהנהגתו של הקולונל אדיב א-שישכלי, עד שנפל בהפיכה נוספת בשנת 1954. משום חוסר היציבות הפוליטית במדינה, בין 1958 ל-1961 למעשה אוחדה סוריה עם מצרים, איחוד שפסק עם הפיכה צבאית נוספת. במרץ 1963 לאחר מספר הפיכות נוספות, עלתה לשלטון מפלגת הבעת' הסורית בהנהגה של מספר קצינים ופקידים אזרחיים, לאחר תקופה של חוסר שקט פנים-מפלגתי, ב-1970 תפס את השלטון שר הביטחון דאז חאפז אל-אסד.
במהלך שנות ה-50 התקרבו סוריה וברית המועצות ונחתמו מספר הסכמי סיוע. בדומה למדינות רבות באזור, בהם מצרים, וכחלק ממדיניות של בניית מדינות "חסות" למען אינטרסים סובייטים באזור, ברית המועצות התקרבה מאוד לסוריה כשהיא מעניקה לה תמיכה דיפלומטית, סיוע צבאי נרחב ותמיכה בתחומים נוספים.
לורד צ'נסלור
לפני הרפורמה של שנת 2005, כיהן הלורד צ'נסלור גם כיושב ראש בית הלורדים, תפקיד שהועבר ללורד יושב הראש, וכראש הרשות השופטת, תפקיד שהועבר לאב בתי הדין. כהונה מורכבת זאת, שכללה תפקידים מהרשות המבצעת (בהיותו חבר ממשלה), מהרשות המחוקקת (בהיותו חבר בבית הלורדים), והרשות השופטת, נגדה את עקרון הפרדת הרשויות, דבר שנחשב בעייתי במיוחד מאז חקיקת חוק זכויות האדם 1998.
הצבא הסורי
מלחמת ששת הימים
ב-19 השנים שבין מלחמת העצמאות ופרוץ מלחמת ששת הימים ביוני 1967, הצבא הסורי לא השכיל לבצע את השינויים ההכרחיים על מנת להיערך למלחמה הבאה. ערב המלחמה, אורגן הצבא לשלוש 'מג'מועות' (יחידה בעלת מספר חטיבות), יחידות אלו לא היו קבועות ולא תיפקדו עדיין כדיוויזיות. כלל כוחות הצבא מנו חמש חטיבות חיל רגלים, שתי חטיבות שריון, חטיבה ממוכנת, חטיבה להגנת החוף ושש חטיבות חיל רגלים מילואים. בנוסף היו 2–3 רגימנטים של כוחות מיוחדים ו-2 רגימנטים סיור. כלומר סך הכול תשע חטיבות סדירות, שש חטיבות מילואים ו-4–5 רגימנטים קלים.
לורד צ'נסלור
היסטוריה
משרת הלורד צ'נסלור מקורה עוד בימי הכיבוש הנורמני של אנגליה בשנת 1066, ויש המשערים שהמשרה מבוססת על משרות שהתקיימו עוד קודם לכן. הלורד צ'נסלור היה התפקיד השלישי בחשיבותו באנגליה, אחרי המלך וראש השרים. עד אמצע המאה ה-16 כמעט תמיד שימש בתפקיד איש דת, שכן רוב המלומדים בימי הביניים היו אנשי דת. תפקידי הלורד צ'נסלור כללו בנוסף לתפקידים דתיים, את שמירת החותם המלכותי וייעוץ למלך בנושאים רוחניים וגשמיים.
הצבא הסורי
מלחמת ששת הימים
למרות הגודל הקטן יחסית של הצבא הסורי ערב המלחמה, הושקע רבות בפיתוח של מערכי ביצורים במספר שכבות לאורך הגבול עם ישראל, מהחרמון ועד הירמוך. מבין ביצורים אלו ניתן למנות את המוצבים באזור צפון רמת הגולן והבניאס, בהם תל פאחר ותל עזזיאת; אזור הביצורים במרכז הרמה בית המכס ומצפה גדות; ומוצבי דרום הרמה לאורך מצוקי און והגדה המזרחית של הכנרת.
מלחמת יום הכיפורים
ב-6 באוקטובר 1973 סמוך לשעה 14:00, החל הצבא הסורי במבצע באדר בתיאום עם צבא מצרים, זאת לאחר מבצע הטעיה נרחב ומוצלח (מבצע ניצוץ). בשנים שבין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים, התפתח הצבא הסורי לכדי גוף מקצועי ומאומן הרבה יותר, בעיקר הודות לסיוע, הכוונה והדרכה של ברית המועצות. כחלק מתהליך זה, הוכנסו מערכות נשק חדשות לצבא והוא אורגן מחדש לכדי שבע דיוויזיות לוחמות, זאת לצד מערך סיוע ויחידות שונות (בהם ראוי לציין את כוחות הקומנדו שהתפתחו גם הם עד מאד).
לואיז, הנסיכה המלכותית
לואיז, הנסיכה המלכותית (באנגלית: Louise, Princess Royal, 20 בפברואר 1867 - 4 בינואר 1931), הייתה בתו של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת אשר החזיקה בתואר הנסיכה המלכותית.
לורד צ'נסלור
היסטוריה
מקור השם במילה הלטינית cancellarius שפירושה "מזכיר" או "פקיד בית הדין"; מקור המילה הוא השְׂבָכָה (cancellus) שישב מאחוריה.
לואיז, הנסיכה המלכותית
ביוגרפיה
לואיז נולדה בבית מרלבורו, לונדון ב-20 בפברואר 1867, לאדוארד, נסיך ויילס ולאלכסנדרה, נסיכת דנמרק, והייתה נכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת וכריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. ויקטוריה התחנכה בבית מרלבורו ובבית סאנדרינגהאם יחד עם אחיותיה, ובשנת 1885 היא שימשה יחד עם אחיותיה מוד וויקטוריה כשושבינה בחתונת דודתם ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת עם הנרי, נסיך בטנברג. באותה שנה קיבלה לואיז את המסדר המלכותי של ויקטוריה ואלברט, בשנת 1887 היא קיבלה את מסדר הכתר של הודו, ובשנת 1888 היא קיבלה את מסדר ג'ון הקדוש.
לורד צ'נסלור
היסטוריה
עם הזמן נוספו ללורד צ'נסלור תפקידים שונים. כאחד מיועצי המלך, היה הלורד צ'נסלור חבר במועצה המלכותית. כאשר המועצה המלכותית הוחלפה על ידי הפרלמנט, קיבל הלורד צ'נסלור את תפקיד יושב ראש הבית העליון, בית הלורדים. על פי חוק מתקופת הנרי השמיני, הלורד צ'נסלור היה יושב ראש בית הלורדים, גם אם הוא עצמו לא היה לורד. בשנת 1280 הנחה אדוארד הראשון את אנשי המועצה המלכותית לבחון בעצמם את בקשות הצדק שהופנו למלך, ולצורך כך הוגדרו כטריבונל שיפוטי (The kings bench). הנחיות המלך היו שבקשות חשובות יופנו ללורד צ'נסלור ובקשות עוד יותר חשובות יופנו אל המלך בעצמו. בתקופת אדוארד השלישי כבר היה ללורד צ'נסלור הרכב שיפוטי (High Court of Chancery) אשר דן לפי עקרונות היושר והיה רשאי לסטות מהמשפט המקובל לשם עשיית צדק. בעקבות זאת נודע הלורד צ'נסלור כשומר המצפון של המלך. תפקיד נוסף של הלורד צ'נסלור היה הוצאת צווי הבאה.
לואיז, הנסיכה המלכותית
ביוגרפיה
ב-27 ביולי 1889 התחתנה לואיז עם אלכסנדר דאף, רוזן פייף, אשר קיבל את התואר דוכס פייף, ונולדו להם 3 ילדים. בשנת 1900 לאחר שהתברר שלא יהיו להם בנים, חתמה סבתה המלכה ויקטוריה על מסמך שאישר את העברת התארים לבנותיהם.
הצבא הסורי
מלחמת יום הכיפורים
עיקר מאמץ ההגנה של צה"ל התרכז בצפון ומרכז רמת הגולן, משום שאזורים אלו הוערכו כנקודות ההבקעה העיקריות משום הקרבה והתנאים הטופוגרפיים שיאפשרו לצבא הסורי להגיע מהר יותר למרכז הרמה וגשרי הירדן. מנגד, הצבא הסורי תכנן כאמור מספר מאמצים מפוזרים על פני כל קו הגבול וגמישות בבחירת נתיבי הבקעה עיקריים על סמך הצלחות בשטח. לפי כך, ההבקעות המוצלחות התרחשו דווקא בדרום רמת הגולן היכן שהוצבו בעיקר טנקי גדוד 53 ו-74 של עוצבת ברק; סך הכול 24 טנקים במרחב הגבול שבין תל סאקי וחושנייה.
מלחמת האזרחים בלבנון (1975–1990)
כחלק מהלקחים שלמד הצבא הסורי במהלך מעורבותו בלבנון, אורגנו בשנת 1985 הדיוויזיות הלוחמות של הצבא לתוך שלושה קורפוסים.
לואיז, הנסיכה המלכותית
ביוגרפיה
בשנת 1901 מתה סבתה המלכה ויקטוריה, ואביה עלה לשלטון במקומה כאדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, וב-9 בנובמבר 1905 העניק לה אביה את התואר הנסיכה המלכותית. בדצמבר 1911 בעת הפלגת המשפחה למצרים, נטרפה ספינתם בים מול חופי מרוקו, ואף על פי שבני המשפחה נחלצו ללא פגע, חלה בעלה אלכסנדר בדלקת אדר החזה, ובינואר 1912 הוא מת באסוואן שבמצרים.
לורד צ'נסלור
היסטוריה
לאחר סירובו של הקרדינל וולזי לאשר את גירושיו של הנרי השמיני, סר חנם של אנשי הדת באנגליה ותפקיד הלורד צ'נסלור ניתן כמעט תמיד לאנשים פשוטים, למעט בתקופתה של מרי הראשונה, מלכת אנגליה.
לואיז, הנסיכה המלכותית
ביוגרפיה
בשנת 1914 היא מונתה לקולונל הכבוד של משמר הדרגונים ה-7 (המלכותי של הנסיכה), אשר אוחד בשנת 1922 לרגימנט משמר הדרגונים ה-4/ה-7 המלכותי. בשנת 1929 היא מונתה לגבירת מסדר ג'ון הקדוש, ובסתיו אותה שנה היא חלתה בדימום קיבה במהלך שהותה במאר לודג' והוחזרה ללונדון. ב-4 בינואר 1931 מתה לואיז בביתה בכיכר פורטמן, ונקברה בקפלת ג'ורג' הקדוש, טירת וינדזור.
לורד צ'נסלור
היסטוריה
בתקופות קדומות, כאשר הלורד צ'נסלור נעדר, מילא את תפקידיו אדם שנשא בתואר "שומר החותם של המלך". בתקופת כהונתה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, הועבר חוק בפרלמנט שהשווה את סמכויותיהם של הלורד צ'נסלור ושומר החותם, כאשר ההבדל היחיד ביניהם היה דרך מינויים הסמלית. באופן כללי, מועמדים חסרי תואר אצולה מונו לתפקיד שומר החותם, בעוד בעלי תואר אצולה מונו לתפקיד לורד צ'נסלור. לעיתים, הוענק תואר אצולה לשומר החותם והוא קודם לתואר לורד צ'נסלור. החל משנת 1760 הפסיקו להבחין בין בעלי וחסרי תואר אצולה וכל המינויים נעשו לתפקיד לורד צ'נסלור. לרוב הוענק תואר אצולה ללורד צ'נסלור זמן קצר לאחר המינוי. היו מקרים לפני 1836 בהם התפקיד הוענק למספר אנשים במשותף.
לואיז, הנסיכה המלכותית
משפחתה
ב-27 ביולי 1889 התחתנה לואיז עם אלכסנדר דאף, דוכס פייף הראשון, אשר קיבל את התואר דוכס פייף, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
הצבא הסורי
מבנה
עד לפרוץ מלחמת האזרחים בסוריה היה הצבא הסורי מחולק לשלושה קורפוסים ומספר יחידות עצמאיות: ניתן למנות גם את דיוויזיית משמר הרפובליקה המשמשת כוח צבאי חשוב בעיקר למשימות שיטור והגנה על מוסדות השלטון. בנוסף, קיים פיקוד הכוחות המיוחדים אשר מכיל שישה רגימנטים עצמאיים של כוחות מיוחדים. יחידות אלו לא נמצאות תחת פיקוד הצבא הסורי אלא פועלות כיחידה עצמאיות הנאמנות לנשיא.
שינוי מבנה הצבא במהלך מלחמת האזרחים
בחודשי הפתיחה של מלחמת האזרחים ב-2011–2012, אלפי חיילים סדירים ערקו משורות הצבא הסורי מה שפגע בכוח הלחימה של יחידות סוריות רבות. בנוסף לכל הלחימה הקשה לאורך מלחמת האזרחים הביאה יחידות רבות להתפרקות של ממש, כדוגמת החטיבה העצמאית ה-61 שהתפרקה למעשה תחת לחץ הלחימה כנגד מורדים באזור הגבול הדרומי של רמת הגולן. נכון לאוקטובר 2015 גודל הכוח הסדיר של הצבא הסורי הוערך בכשליש מגודלו לפני הלחימה – בין 80,000 ל-100,000 חיילים
לורד צ'נסלור
תפקידים לפני הרפורמה
ללורד צ'נסלור גם תפקידים בכנסייה האנגליקנית. הוא אחד ממועצה של שלושים ושלושה אנשים המנהלים את נכסיה של הכנסייה, הוא אחראי על מינוי חלק מאנשי הדת ויש להתייעץ אותו בענייני מינויים לבתי משפט דתיים. בשנת 1829 נקבע בחוק שביטל כל איסור קיים על קתולים לכהן בתפקידי ממשל בממלכה המאוחדת, שהחוק אינו חל על תפקידי הלורד צ'נסלור ושומר החותם. בשנת 1974 שונה החוק כדי לקבוע מפורשות שמותר לקתולים לשאת במשרת הלורד צ'נסלור, אולם נקבע שאם קתולי ימונה לתפקיד, יופקדו התפקידים הדתיים באופן זמני אצל ראש הממשלה או שר אחר.
פקיד הכתר בגנזך הוא אחד מהפקידים הכפופים ללורד צ'נסלור, והוא עומד בראש משרד הכתר, שאחראי על שמירת חותם המדינה, בעוד שהלורד שומר החותם אחראי על שמירת חותמה האישי של המלכה אליזבת השנייה. פקיד הכתר בגנזך מחזיק גם במספר תפקידים ניהוליים הקשורים לבתי המשפט והרשות השופטת, וכן אחראי גם על מספר תפקידים הקשורים למסמכים המלכותיים שצריכים לעבור תחת חתימת המונרך המלכותית, פקודות, אישורי פטנטים וכדומה. מאז 1885 נמצא משרד פקיד הכתר בגנזך תחת אחריות הלורד צ'נסלור. פקיד הכתר בגנזך מבזר את סמכויותיו לגבי השימוש בחותם הגדול והכנת המסמכים השונים תחת הנחיית הלורד צ'נסלור, שאחד מתפקידיו הוא גם שמירת החותם. פקיד הכתר בגנזך מתחיל את הבחירות לפרלמנט הבריטי במחוז בחירה כלשהו באמצעות שליחת פקודת בחירות (Election Writ) למפקד הבחירות האזורי, האחראי על הטיפול בספירת הקולות בקלפיות.
בכירות התפקיד
תפקיד הלורד צ'נסלור נחשב הבכיר בתפקידי שרי המלך, כולל זה של ראש הממשלה, למעט תפקיד ה-Lord High Steward, אשר חדל להתקיים באופן מעשי מאז המאה ה-15. הדבר מתבטא במשכורת הגבוהה שהוא מקבל (227,736 לירה שטרלינג לשנה ופנסיה של 106,868 לירה שטרלינג לשנה), הרבה מעבר לשכרם של שרים אחרים, כולל זה של ראש הממשלה. אי הנוחות מהמשכורת הגבוהה הביאה את הלורד צ'נסלור הקודם, הלורד פלקנור מת'ורותון, לוותר על המשכורת העודפת על שאר השרים. חשיבותה של משרת הלורד צ'נסלור באה לידי ביטוי גם בכך שרציחתו נחשבת מעשה של בגידה חמורה, כמו רצח של שופט בשבתו בדיון משפטי.
הצבא הסורי
אמצעי לחימה
אמצעי הלחימה המשמשים את הצבא הסורי מקורם לרוב ממדינות הגוש הסובייטי לשעבר, כאשר חלקים נרחבים בציוד הלחימה היבשתי מיושן ונמצא בשירות הצבא מתקופת המלחמה הקרה.
אשת קץ הימים
אשת קץ הימים או אשת האפוקליפסה היא דמות המוזכרת בחזון יוחנן (פרק י"ב 11 - 18) בברית החדשה.
תיאור הדמות
בספר ההתגלות (חזון יוחנן) מתוארת אישה, הלבושה בשמש, והירח תחת רגליה, וסביב ראשה כתר העשוי שנים עשר כוכבים. האישה יולדת ילד, ומופיע בשמים דרקון אדום שלו שבעה ראשים ועשר קרניים, ועל הראשים שבע עטרות (דיאדמות), וזנבו פוגע בשליש מכוכבי השמים ומפיל אותם על פני הארץ, והדרקון ניצב לפני האישה במטרה לאכול את בנה שנולד וצפוי לשלוט באנושות. הבן שנולד נלקח על ידי האל והאישה בורחת אל המדבר למקום שהכין לה האל, שם היא תשהה אלף מאתים ושישים ימים, בעת שבשמים מתרחש קרב בין המלאך מיכאל לבין הדרקון. הדרקון מופל אל הארץ ויוצא לרדוף את האישה. האדמה עוזרת לאישה וכאשר הדרקון שולח מפיו נהר להטביע אותה, האדמה פוערת פיה ובולעת את הנהר.
פרשנות
יש פרשנים המזהים את האישה עם הכנסייה הנוצרית, ואת הילד שנולד לה עם הקדושים. אחרים מפרשים את דמותה של האישה כסמל לעם ישראל; פירוש זה מסתמך על לבושה של האישה המזכיר את חלומו של יוסף, וכן את ההתייחסות של הנביאים לעם ישראל כאל אישה ; פרשנות אחרת מציינת כי האישה היא מרים, אם ישו לאחר עלייתה לשמיים; פרשנות אחרת מזהה את האישה עם חווה - ובכך למעשה משלימה מעגל של המאבק בין חווה לבין הנחש בעקבות החטא הקדמון.
קנאביים
קנאביים (שם מדעי: Cannabaceae) היא משפחה של עצים, שיחים ותת-שיחים מכוסי זרע. המשפחה קרובה בוטנית למשפחת התותיים והורדניים וכמו כן שאר המשפחות המצויות בסדרת הורדנאים. המשפחה נכללה בעבר בסדרת Urticales, אולם לפי החלוקה המקובלת כיום (APG II) היא שייכת לורדנאים. במשפחה נכללים 11 סוגים וכ-170 מינים. שלושת הסוגים הבולטים הם:
לקנאביס סיבים חזקים במיוחד וניתן לגדלו בתנאים מינימליים כמעט בכל אקלים. הוא משמש לייצור מספר רב של מוצרים שונים כגון - שמן, חבלים, נייר, בדים, חומרי בנייה ואיטום, תוספי מזון ועוד. בשנים האחרונות פותחו כמה זנים המכילים כמות נמוכה במיוחד של THC שלא ניתן לייצר מהם סם. זנים אלה נקראים קנבוס או המפ ומותר לגדלם באיחוד האירופי ובקנדה. הקנבוס זהה לחלוטין במראהו לצמח הקנאביס סאטיבה.
היקאווה מארו
היקאווה מארו היא ספינה יפנית ששימשה בין השאר להעברת פליטים יהודיים מליטא לצפון אמריקה בין השנים 1940 ל-1941 ובכך עזרה לעשרות יהודים להנצל בתקופת השואה.
שימושיה של הספינה לפני מלחמת העולם השנייה
ב-30 בספטמבר 1929 נבנתה הספינה "היקאווה מארו" כספינת תענוגות עבור חברת הספנות היפנית "ניפון יוסן" ונודעה כ"מלכת האוקיינוס השקט". הספינה הייתה חלק מקבוצה של שלוש ספינות שנבנו באותו דגם והפליגו מספר פעמים בין יוקוהאמה שביפן לוונקובר שבקנדה וסיאטל שבארצות הברית, והיא היחידה ששרדה מביניהן גם לאחר מלחמת העולם השנייה. שתי הספינות האחרות הוטבעו במהלך קרבות מלחמת העולם השנייה בחזית האוקיינוס השקט.
שימושיה של הספינה במהלך מלחמת העולם השנייה
בזמן מלחמת העולם השנייה הספינה השיטה עשרות פליטים יהודיים שרצו להימלט מהנאצים. הפליטים יצאו מקובנה שבליטא והגיעו ליפן בזכות אשרות מעבר שקיבלו מקונסול יפן בקובנה צ'יאונה סמפו סוגיהרה ומהנציג הדיפלומטי ההולנדי בקובנה, יאן זווארטנדיק.
עדויות
בין הפליטים היהודים שהיו על הספינה היו זרח ורהפטיג ומשפחתו. לימים, הפך זרח ורהפטיג לחבר כנסת וחתן פרס ישראל. הוא כתב ספר בשם 'פליט ושריד בימי השואה' שסיפר בין השאר על הפלגתו בספינה כפליט מידי הנאצים. בספרו הוא מתעד את חוויותיו בספינה ומספר על אחד הפליטים שלא הייתה לו ויזה והתגנב לספינה כנוסע סמוי במטרה להגיע לארצות הברית. חלק מהפליטים גילו אותו ועזרו לו, הביאו לו מהאוכל שלהם ואף נתנו לו להתחבא בחדריהם. לפעמים כדי לשמור על הנוסע הסמוי בסתר, הפליטים האחרים לא נתנו לעובדי הניקיון לנקות את החדרים שלהם ואמרו שינקו אותו בעצמם כדי שלא יגלו בטעות את הנוסע מתחבא בחדריהם.
כאשר הספינה הגיעה לסיאטל, ורהפטיג ביקש את עזרתו של רב הקהילה, הרב שאול פנחס וולגלרנטר, בהברחת הנוסע הסמוי בתוך קבוצת הפליטים כשהוא ונכבדי העיר באו לקבל את פני הפליטים. הרב סירב בטענה שאינו רוצה להסתכן ולסכן את מעמד הרבנות בעירו ויעץ לזרח לנסות להציל את הפליט בוונקובר, שם הפיקוח בנמל היה פחות חמור מאשר בארצות הברית. הפליט הוברח לבסוף לוונקובר בעזרת נשות הארגונים הציוניים שעלו על הספינה לקבל את פני הפליטים, וכעבור מספר שנים קיבל מעמד חוקי בקנדה.
ב-21 בנובמבר 1941 הפכה הספינה "היקאווה מארו" לספינת בית חולים בחיל הים של יפן וסיימה את תפקידה כספינת פליטים. לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה היקאווה מארו לאוניית מטען ובשנת 1953 חידשה את שירותה בקו ההפלגה של סיאטל. משנת 1961 האונייה שמורה בפארק יאמאשיטה ביוקוהאמה, יפן, כספינת מוזיאון.
פטומה רובה
פטומה רובה (באנגלית: Fatuma Roba; נולדה ב-18 בדצמבר 1973) היא אתלטית אתיופית בעבר. היא אלופה אולימפית בריצת מרתון (אטלנטה 1996).
ביוגרפיה
רובה נולדה באדיס אבבה.
אלופה אולימפית
בשנת 1996 זכתה רובה במרתון רומא בתוצאה של 2:29:05 שעות. לאחר מכן באולימפיאדת אטלנטה (1996) היא זכתה במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:26:05 שעות, לפני ולנטינה יגורובה מרוסיה (2:28:05 שעות) ויוקו ארימורי מיפן (2:28:39 שעות).
במרתון בוסטון שנערך בשנת 1997 ניצחה רובה בתוצאה של 2:26:23 שעות. באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון אותה שנה היא לא סיימה את ריצת המרתון. שנה לאחר מכן, היא ניצחה שוב במרתון בוסטון בתוצאה של 2:23:21 שעות.
במרתון בוסטון שנערך בשנת 1999 ניצחה רובה פעם שלישית ברציפות, בתוצאה של 2:23:25 שעות. באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד, אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצת מרתון בתוצאה של 2:28:04 שעות.
במרתון בוסטון שנערך בשנת 2000 סיימה רובה במקום שלישי בתוצאה של 2:26:27 שעות. באולימפיאדת סידני (2000), היא סיימה במקום תשיעי בריצת המרתון בתוצאה של 2:27:38 שעות ולא הצליחה להגן על תוארה.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה, בשנת 2001 סיימה רובה במקום 13 בריצת מרתון בתוצאה של 2:31:10 שעות.
במרתון נאגנו, יפן שנערך בשנת 2004 זכתה רובה בתוצאה של 2:28:05 שעות.
פרנץ קורין (איש עסקים)
פרנץ קורין (בהונגרית: Chorin Ferenc; בודפשט, 3 במרץ 1879 – ניו יורק, 5 בנובמבר 1964) היה תעשיין ובעל מכרות יהודי-הונגרי, בנו הבכור של הפוליטיקאי פרנץ קורין. הוא אחד מאנשי העסקים הידועים והמשפיעים ביותר בתקופת שלטונו של עוצר הונגריה האדמירל מיקלוש הורטי.
קורות חיים
פרנץ קורין נולד ב-3 במרץ 1979 בבודפשט כילד למשפחה יהודית אמידה. סבא רבא שלו אהרון חורין היה רבה המפורסם של העיר ארד. הוא למד בבודפשט ובברלין.
סיים את לימודיו בשנת 1901 כדוקטור למשפטים ובשנת 1904 קיבל רישיון כעורך דין. בשנת 1918 השעה את הקריירה שלו כעורך דין ומונה למנכ"ל חברת כריית הפחם שלגוטריאן. לאחר מות אביו בשנת 1925 התמנה לנשיא החברה. בשנת 1919 הוטבל לנצרות.
בשנת 1925 נבחר לסגן נשיא התאחדות התעשיינים של הונגריה, ובשנים 1928 עד 1942 היה נשיאה. הוא הקים את מרכז התעסוקה בשנת 1925 והפך לנשיאו הראשון. בשנת 1927 התמנה לחבר הבית העליון של הפרלמנט ההונגרי כמו התעשיין ההונגרי-היהודי ינה וידה, מעשירי הונגריה.
לאחר הכיבוש הגרמני במרץ 1944 נאלץ למסור את רכושו לגרמנים, ובתמורה הצליח לעזוב את הונגריה בהסכמת הגסטפו. לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא סייע כלכלית לעוצר מיקלוש הורטי, שחי בגלות בפורטוגל.
הוא התיישב בניו יורק בשנת 1947, שם הקים כמה מיזמים עסקיים וכיהן כיו"ר משותף של הנציבות הלאומית ההונגרית. נפטר ב-5 בנובמבר 1964.
קשריו עם מיקלוש הורטי
כמה חוקרים, כולל ההיסטוריון לאסלו קרשאי, חולקים לגבי אמיתות ידידותם של היהודים העשירים בהונגריה עם העוצר מיקלוש הורטי האנטישמי ומאמינים כי היו אלה רק יחסי זהות אינטרסים בינם לבין שליט הונגריה. לדברי ההיסטוריון ד"ר אנטל צטלר, עמדתו של קרשאי מיושנת ומייצגת את היסטוריוגרפיה ההונגרית המרקסיסטית. בכל מקרה, העובדה כי ברור שלא הייתה כל זהות אינטרסים בין קורין לבין הורטי בזמן שהות האחרון בפורטוגל, אלא בכל זאת ידידות.
רון
רוֹן (בצרפתית: Rhône, בגרמנית: Rhone) הוא נהר העובר בשווייץ ובדרום־מזרח צרפת.
אורכו של הרון הוא 812 קילומטר. מקורו באלפים, בהר דאמאשטוק שבשווייץ. הוא זורם לאורך 265 קילומטר בשטח שווייץ עד לאגם ז'נבה. הוא יוצא בצידו המערבי ליד העיר ז'נבה ונכנס לצרפת. לאחר שהוא מתחבר עם יובל הארוו הוא מתפתל מערבה לאורך הרי היורה, עד שאפיקו מגיע לליון.
בליון מתחבר הנהר עם נהר הסון, יובלו העיקרי וממשיך דרומה בבקע הרון, כאשר נהרות האיזר והדיראנס זורמים לתוכו לאורך הדרך.
נהר הרון מתפצל לשתי זרועות בעיר ארל ויוצר את הדלתה של אזור קאמארג. בדלתה זו קיימת שמורת טבע גדולה. הזרוע המזרחית של דלתת רון, הרון הגדול, נשפך לים התיכון באזור מרסיי. שפך זה הוכשר לשמש כאחד מנמליה של העיר. הזרוע המערבית של הדלתה, הרון הקטן, נשפך לקודקוד הצפוני של מפרץ ליון.
איגרת יהודה
איגרת יהודה היא איגרת המהווה את אחד מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.
מחבר האיגרת ותאריך חיבורה
על פי האמור בפסוק הפתיחה של האיגרת (וכמקובל באיגרות מהתקופה ההלניסטית) מצוין בה שם מחברה: "יהודה, משרתו של ישו המשיח ואחיו של יעקב". מכך עולה שהאיגרת משויכת ליהודה, אחי ישו.
כבר בשלהי המאה השנייה הפך הספר לחלק מהברית החדשה. הן קלמנט, הן טרטוליאנוס והן הקנון מוראטוריאן התייחסו לאיגרת כאחד מספרי הברית החדשה. אוסביוס הביע ספקות במקוריות האיגרת, אולם האיגרת הפכה רשמית לחלק מהברית החדשה בעקבות עמדתו של אתנאסיוס וסינוד לאודיקאה בשנת 363 וכן בעקבות מועצות קרתגו בשנת 397. הספקות בדבר מקוריות האיגרת הופיעו מחדש בעקבות הרפורמציה.
תוכן האיגרת
האיגרת קצרה ביותר וכוללת 25 פסוקים בלבד. האיגרת אינה ממוענת לקהילה מסוימת ונועדה להיקרא בכל הקהילות הנוצריות.
האיגרת יוצאת נגד תאוריות דתיות שנראו בעיני מחבר האיגרת ככפירות (הגנוסטיסיזם והמרקיוניזם).
האיגרת מזכירה מחלוקת בין המלאך מיכאל לבין השטן בדבר גופו של משה, וכן מתארת את עלייתו של משה לשמים. כמו כן האיגרת כוללת ציטוט מספר חנוך (פסוקים 14 - 15) ומשייכת את הציטוט לחנוך בנו של אדם. ספר חנוך אינו מהווה חלק מהברית החדשה, אולם מקודש על ידי הכנסייה האורתודוקסית האתיופית.
פרדייס קרוז
פרדייס קרוז (נקרא גם הבלתי נשכחים), הוא סרט קולנוע, קופרודוקציה ישראלית - צרפתית - גרמנית משנת 2013 בכתיבתו ובימויו של מתן גוגנהיים, עם עוז זהבי ווהינה ג'יוקנטה בתפקידים הראשיים.
הסרט הוא סיפור אהבה בלתי אפשרי בין צעיר ישראלי, משוחרר טרי מהצבא וצלמת צרפתייה שסוחבים מטען נפשי קשה הקשור לאירוע קשה שהיה ברמאללה. הם מתאהבים אך סיפור אהבתם מציף סודות כמוסים ופותח פצעים כואבים הגורמים להם להיפרד.
תקציר העלילה
יוסי (עוז זהבי), הוא בחור בן 24 לאחר שחרור מיחידה עלית שפעלה בעיקר בשטחים. הוא נושא בנפשו צלקת מהתקלות של יחידתו ברמאללה, בה הותקפו הוא וחברו רני (גיל דסיאנו ביטון). יוסי נשאר פצוע ליד כרזה בה מצוירת סירה עם כתובת "פרדייס קרוז" (מכאן שם הסרט). הוא תשוש ולקראתו מופיע צלם פלסטיני בשם חאלד (קייס נאשף) ומתחיל לצלם אותו למרות בקשתו של יוסי שיפסיק. יוסי יורה והורג אותו ורני מגיע, לוקח את המצלמה ומחלץ אותו מהמקום בריצה. לשנייה נפגשים מבטיהם של יוסי ושל חברתו של חאלד, קתרין (והינה ג'יוקנטה) שמגיעה למקום וחוזה במות אהובה.
היא נפגשת עם קובי (עודד לאופולד) שמגלה לה שהוא משרת בשטחים. היא מראה לו את תמונת חאלד אך הוא אינו מזהה וכשהוא מתחיל להתקרב אליה היא מסלקת אותו באיומי אקדח.
בינדר (אלי אלטוניו), חבר של יוסי, הוא בעל דעות שמאליות מחליט לעזוב את הארץ. יוסי עובד בסלילת כבישים יחד עם רני ועומאר (ג'וני ערביד).
דורה מכירה את יוסי ומתחיל ביניהם רומן. היא לא מספרת לה על מטרת ביקורה בישראל והוא לא מספר לה על התקרית בה נהרג חאלד.
רני נהרג בהיתקלות בשטחים ואמו עדינה (שלומית טריגר-הגואל) מזמינה את יוסי ונותנת לו מצלמה שמצאה אצל בנה - מצלמתו של חאלד.
יוסי ודורה יוצאים לבלות בים המלח ולשחות בעירום. כאשר דורה מוצאת בין חפציו של יוסי את המצלמה של חאלד, היא מבינה שמצאה את האיש שחיפשה זמן כה רב, אך אהבתה אליו לא מניחה לה לפגוע בו והיא מחליטה לברוח מיד בחזרה לצרפת.
אצל יוסי נשאר צילום של חאלד עם מספר טלפון בעזרתו הוא מאתר את כתובת מגוריו ועומאר מסכים בחוסר רצון להביאו לרמאללה. יוסי נפגש עם אביו של חאלד (סלים דאו) שמספר לו על בנו שנהרג ועל חברתו ששמה הנכון הוא קתרין.
יוסי ועומאר עוזבים במהירות את המקום כשיוסי חוזה בפלאשבקים את התקרית שלא מפסיקה להטריד את נפשו.
מפרץ סנט לורנס
מפרץ סנט לורנס (באנגלית: Gulf of Saint Lawrence) בקנדה, הוא לשון הים החודרת ליבשה הארוכה ביותר בעולם. המפרץ הוא המוצא לים של הימות הגדולות הנמצאים על גבול ארצות הברית וקנדה. נהר סנט לורנס שמנקז את מימיהם של האגמים, נשפך למפרץ, בין העיר קוט-נור (Côte-Nord) בקוויבק ובין האי אנטיקוסטי (Anticosti). משם זורמים המים לאוקיינוס האטלנטי.
המפרץ גובל מצפון בחצי האי לברדור ובקוויבק וממזרח בפרובינציית ניופאונדלנד. מדרום בחצי האי נובה סקוטיה ובאי קייפ ברטון, וממערב בניו ברנזוויק. במפרץ עצמו נמצאים האיים: אונטיקוסטי, הנסיך אדוארד ומגדאלן.
מלבד נהר הסנט לורנס, נשפכים למפרץ נהרות נוספים. הבולטים בהם: מירמיצ'י, רסטיגוש, מרגרי והמבר.
נעמי מאטא'אפה
פיאמה נעמי מאטא'אפה (נולדה ב-29 באפריל 1957) היא פוליטיקאית סמואית וראש שבט (Matai) המכהנת כראש מפלגת Fa'atuatua i le Atua Samoa ua Tasi. היא התמודדה לתפקיד ראש ממשלת סמואה בשנת 2021 וניצחה את ראש הממשלה המכהן טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי.
קודם לכן הייתה מאטא'אפה האישה הראשונה שכיהנה כשרה בממשלת סמואה. בין השנים 2016–2020 כיהנה כסגנית ראש ממשלת סמואה, האישה הראשונה לכהן בתפקיד זה.
ב-24 במאי 2021 השביעה מאטא'אפה את עצמה לתפקיד ראש ממשלת סמואה, כאשר ראש הממשלה המכהן, טוילאפה איונו סייללה מליאלגאוי, סירב להכיר בלגיטימיות של השלטון הנבחר החדש, בטענה שהוא "מונה על ידי אלוהים." ב-27 במאי הפכה פלאו למדינה השנייה להכיר רשמית בממשלתה של מאטא'אפה. איי מרשל הצהירה כי היא "מעריכה ותומכת בהצהרתו של הנשיא פנואלו" (ומכירה בניצחונה של מאטא'אפה), וכי היא, יחד עם מיקרונזיה, "רואה חשיבות רבה בשמירה על שלטון החוק והערכים הדמוקרטים של איי האוקיינוס השקט."
עין פוריה
עֵין פּוֹרִיָּה (ידוע גם בשם עין קדש) הוא מעיין הנובע במדרון המזרחי של רכס פוריה מתחת וכק"מ מזרחית ליישוב פוריה עילית ומצפון מערב למושבת כנרת. שביל ישראל העולה מהמושבה לכיוון רכס פוריה, עובר ליד המעיין.
המעיין
המעיין נובע במספר נקודות. שמו הערבי של המעיין הוא "עין אל מאלחה" שניתן לו בגלל המליחות הקלה של מימיו. מימיו זורמים במורד "נחל שלם" הנשפך לכנרת בקטע שבין מושבת כנרת וחוף צינברי. המים מובלים מהניקבות באמצעות אמות מים צרות לשתי בריכות אגירה לא גדולות, אחת מערבית במעלה הרכס, והשנייה מזרחית יותר במורד הרכס. במתחם נטועים מספר עצי דקל.
אתרים באזור המעיין
אזור מתחם המעיין נמצא באזור המטעים של קבוצת כנרת. מדרום למעיין ובקרבתו, התיישבה בשנות ה-20 של המאה ה-20 קבוצת הר כנרת. התיישבות זאת החלה בשנת 1920 והחזיקה מעמד עד שנת 1930. בעקבות נטישת המקום הועבר השטח לבעלות קבוצת כנרת. אל המעיין עוברת דרך עפר, סלולה בחלקה, המשמשת את חקלאי הקיבוץ. תחילתה מכביש 767 בקטע העולה מצומת מושבת כנרת לצומת אלומות. הדרך עוברת ליד המעיין וממשיכה עד כביש 7677 העולה מכביש 90 דרך יער שווייץ לכיוון פוריה עילית. לאורך הדרך נמצאים קברו הבודד של ישראל לרנר, שהיה ממתיישבי קבוצת הר כנרת ונפטר בל"ג בעומר תרפ"ב, אנדרטה שהונחה בשנת 2007 על ידי קבוצת כנרת לציין את התיישבות הר כנרת במקום ותצפית נוף המשקיפה על נופי עמק הירדן בשם "מצפה התמר", לזכרו של "נח סטולר" בן קבוצת כנרת "אשר נטע בעמק ובהר יובל שנים". בהמשך, כ-500 מטר מצפון לאזור המעיין, נמצאים שרידים של "חרבת קדש".
דינה קסטור
ביוגרפיה
קסטור נולדה בוולת'הם, מסצ'וסטס וגדלה באגורה הילס, קליפורניה. היא למדה באוניברסיטת ארקנסו.
באוניברסיאדה שנערכה בסיציליה, איטליה בשנת 1997 זכתה קסטור במדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 33:45.31 דקות.
באליפות העולם אתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיימה קסטור במקום 11 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:11.14 דקות.
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה קסטור במקום 36 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 34:40.86 דקות.
באליפות העולם אתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 סיימה קסטור במקום 11 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:18.65 דקות.
באליפות העולם אתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיימה קסטור במקום 12 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 31:17.86 דקות.
זכייה במדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה קסטור במדליית ארד בריצת מרתון, בתוצאה של 2:27:20 שעות, אחרי מיזוקי נוגוצ'י מיפן (2:26:20 שעות) וקתרין נדרבה מקניה (2:26:32 שעות).
בשנת 2005, זכתה קסטור במרתון שיקגו, ובשנת 2006 היא זכתה במרתון לונדון בשיא אישי ובתוצאת השנה בעולם 2:19:36 שעות.
באליפות העולם אתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 סיימה קסטור במקום שישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32:24.58 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) לא הצליחה קסטור לסיים את ריצת המרתון.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה בשנת 2013 סיימה קסטור במקום תשיעי בריצת מרתון בתוצאה של 2:36:12 שעות.
עזריה (פירושונים)
{{פירושונים|* עוזיהו – מלך יהודה בתקופת בית המקדש הראשון שם משפחה:
ראו גם
}}
הרפתקאות שלומיאל
הסרט הוקרן בישראל ב-1995 בפסטיבל הקולנוע ירושלים ה-12 וכן בפסטיבל הבינלאומי הראשון "קולנוע יצירתי" בסינמטק תל אביב.
עלילה
הכל התחיל בתקלה- כשאלוהים ברא את העולם הוא נתן שק של חוכמה ושק של טיפשות בידי מלאכיו, כדי שיחלקו אותם בעולם, אבל כל שק הטיפשות נשפך על העיירה חלם.
גיבור הסיפור הוא אהרון היתום, שיחד עם זלטה, העז הזקנה שלו, עובר לגור אצל דודו שלומיאל ודודתו שרה תושבי חלם. אנו לומדים להכיר כמה מתושבי העיירה ואת הרב גרונם. שלומיאל מתבקש לשמור ולהחביא את "ספר הניסים". ספר זה חיוני למכשף שגר בטירה בקרבת הכפר, כיוון שהוא יצר גולם מחומר ומים, ורק בספר הניסים כתוב כיצד ניתן להפיח בגולם חיים. את העניינים מסבכים שלומיאל והרב ב"חוכמתם". עוזר להם בכך גמדון, שרוצה לעזור בקסמים שונים שכמעט אף פעם לא מצליחים כמתוכנן.
פרסים
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סרטי הילדים של אאוגסבורג (Augsburger Kinderfilmfest). בנוסף זכה ב-1996 בשני פרסים - הסרט הטוב ביותר וחביב הקהל בפסטיבל האנימציה לצעירים בבורג-אן-ברס בצרפת (Festival du film d'animation pour la jeunesse de Bourg-en-Bresse).
האחים המוסלמים
תנועת האחים המוסלמים (בערבית: جماعة الإخوان المسلمين, תעתיק: ”ג'מאעת אַלְאִחְ'וָאן אַלְמֻסְלִמִין“) היא תנועה אסלאמיסטית סונית שנוסדה במצרים בשנת 1928 על ידי האימאם חסן אל-בנא. התנועה קוראת להשליט את האסלאם הסוני בחוקה ובחיי החברה באמצעות הפיכת מצרים ומדינות ערב האחרות למדינות הלכה שכל מערכותיהן מתנהלות בכפוף לחוקי השריעה. אחת מסיסמאותיה של התנועה היא "האסלאם הוא הפתרון".
התנועה נוקטת קו רשמי של התנגדות לשימוש באלימות, וגינתה באופן עקבי פעולות טרור אסלאמי, לרבות פיגועי 11 בספטמבר. עם זאת, שאלת קשריה עם ארגוני טרור נוספים נמצאת במחלוקת, והיא מוגדרת כארגון טרור על ידי מספר מדינות, ובהן מצרים, איחוד האמירויות, ערב הסעודית, בחריין, סוריה, רוסיה, טג'יקיסטן וקזחסטן.
האחים המוסלמים נחשב ארגון אנטי יהודי על ידי גורמים רשמיים כגון מרכז שמעון ויזנטל, בין השאר קרא הארגון להשמדת מדינת ישראל.
התנועה ונגזרותיה הצליחו לאחוז בהגה השלטון במספר מדינות, לרבות מצרים, שם זכה נציגה, מוחמד מורסי, בבחירות לנשיאות ב-2012 והיה בשלטון עד להפיכה הצבאית בשנה שלאחר מכן. מאז הארגון ומנהיגיו נמצאים תחת רדיפה מצד שלטונות מצרים.
אידאולוגיה
תנועת האחים המוסלמים מתנגדת לנטיות חילוניות במדינות האסלאם, ושואפת לחזרה אל תפישות האסלאם והתנגדות להשפעה המערבית. אידאולוגיית התנועה מושפעת מתפישת הסלפיה, תנועה מתוך הזרם הסוני בדת האסלאם, המתייחסת אל האבות הצדיקים (السلف, אלסלף) שחיו בשלושת הדורות הראשונים של האסלאם, כדוגמה וכמופת, שעל פיהם יש לפעול. מקור ההשפעה בחסן אל-בנא, מקים התנועה, אשר למד את כתביהם של ההוגים הסלפים המפורסמים מחמד עבדה, ורשיד רידא. בנוסף, בנא לקח גם רעיונות ממחמד א-דין אל-חטיב, שהיה בעל עיתון אל-פאתח, עיתון סלפי לחלוטין, בו פורסמו רעיונות האסלאם כפי שהכירו אותם בימי הנביא מוחמד. אולם, יש לתנועת האחים המוסלמים ביקורת קשה על התנועה הסלפית; הסלפים היו מסוגרים בעצמם, והתנגדו לכל פלג שלא היה בעל השקפה זהה לשלהם, ובשל כך התווכחו רבות עם העולמא והטריקות הסופיות. עניין זה נוגד את עקרונות תנועת האחים, שכן אחד מעקרונותיה החשובים הוא אחידות הכלל מתוך סובלנות והכלה כללית המתעלות מעל השסעים ואי ההסכמות הדתיות והעדתיות.
אחד העקרונות המרכזיים של התנועה הוא הטוטליות של האסלאם (الشاملة, אלשאמלה), לפיו האסלאם הוא רעיון מסדר לכל נדבכי חייו של המוסלמי, המקיף את תחומי הפרט, החברה, הכלכלה, הפוליטיקה, התרבות והספורט. ידועה אימרתו המפורסמת של חסן אלבנא בעניין זה: "האסלאם הוא אמונה ופולחן, מולדת ולאומיות, דת ומדינה, רוחניות ומעשה, ספרא וסייפא".
סמל התנועה כולל את ספר הקוראן, שתי חרבות ואת המילה "והכינו".
מבנה
לאחים המוסלמים סניפים ב־70 מדינות. האחים המוסלמים במצרים הם ארגון עממי, ושמו נקשר בפעולות מחתרתיות פוליטיות שונות, לרבות השתתפות פעילה בהפלת משטרו (2011) של חוסני מובארכ. במדינות אחרות יש לארגוני התנועה המקומיים תפקידים בולטים יותר, ואף מושבים בבתי הפרלמנט. אנשי התנועה תמכו או שהביאו להקמתם של ארגונים שונים, כגון התנועה האסלאמית והג'יהאד האסלאמי במצרים, ותנועת הקהילות המוסלמיות המכונות "מוג'הידין" באירופה ובארצות הברית. לתנועה סניפים מאורגנים ברחבי העולם הערבי ובישראל, המארגנים פעילות חינוכית, חברתית וכלכלית. במסגרת סניפים אלו מאורגנים מפגשים, החל מתפילות בציבור ועד אירועי ספורט, היוצרים התערות חברתית.
האחים המוסלמים במצרים
תנועת האחים המוסלמים נוסדה במצרים בשנת 1928, על ידי מורה צעיר בשם חסן אל-בנא. התנועה החלה את דרכה באסמאעיליה, הסמוכה לתעלת סואץ, הרחק ממוקדי הפוליטיקה המצרית. אסמאעיליה התאימה להקמת תנועת האחים המוסלמים עקב הימצאותם של פקידים אירופיים ממנהלת התעלה שחיו בה חיי רווחה לצד אוכלוסייה מקומית ענייה. מתח כלכלי-לאומי זה היווה כר נוח לשגשוג התנועה. במהלך תקופת השפל העולמי הגדול שהחל בשנת 1929, חדרה התנועה אל שורות האפנדים שהיו בין הנפגעים מהמצב הכלכלי, וגייסה, לאורך הזמן, אלפי חברים. בתקופה, בה עיקר פעילות התנועה התקיימה באסמאעיליה, הצליחו חבריה להביא להתעוררות דתית באומה האסלאמית. כמו כן, בקרב פשוטי העם התנועה חיזקה את היכולת של האסלאם להצליח בתחרות עם התרבות המערבית. בחופשת הקיץ של שנת 1932 ביקש חסן אל-בנא משיח' עבד אלוהאב אלנג'אר לפעול להעברת המרכז הארגוני לקהיר. באוקטובר 1932 החל המעבר, כששיאו הגיע בסוף 1933.
בסוף מאי 1936, הקימו "האחים המוסלמים" ועדה מיוחדת לארגון ולפיקוח על הסיוע לערבים הפלסטינים, שהיו בעיצומה של שביתה כללית בתחילתו של "המרד הערבי הגדול" (1936–1939). בקיץ 1938 אף יצאו "האחים המוסלמים" בקריאה להתנדב לג'יהאד בפלסטין. הפעילות בשאלת ארץ ישראל סייעה לארגון להשיג אחיזה גם בקרב האפנדיה (ולא רק משכבות עממיות ותלמידי אל-אזהר), ולהפוך לארגון שיש לו גם עמדות בנושאים לאומיים הקשורים במדיניות החוץ והאינטרסים הלאומיים של מצרים. פעילות זאת הייתה גורם חשוב בהפיכתו מארגון אידאולוגי וחברתי לארגון פוליטי.
ב־1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, הקים חסן אל-בנא סניפים נוספים של התנועה בעבר הירדן ובארץ ישראל. לאחר מלחמת העולם השנייה, חברים בארגון המצרי נקטו פעילות אלימה נגד ממשלתו של המלך פארוק. בעקבות כך, הארגון המצרי הוצא אל מחוץ לחוק במצרים, ומאות מתומכיו עברו לירדן. רבים מתומכי התנועה לחמו במלחמת העצמאות, חלקם במסגרות עצמאיות תחת צבאות מדינות ערב, נגד ישראל. חבר בארגון התנקש בחייו של ראש הממשלה המצרי מחמוד פהמי נוקראשי ב־28 בדצמבר 1948. אל-בנא נהרג ככל הנראה בידי סוכני ממשלה בפברואר 1949, בקהיר.
לאחר מהפכת הקצינים החופשיים ב-1952, האחים המוסלמים במצרים תמכו בממשלתו החילונית של גמאל עבד אל נאצר ושיתפו עימה פעולה, אולם התנגדו להשפעות משמאל. בהמשך, חבר התנועה עבד אלמנעם עבד אלרא'וף ניסה להתנקש בחיי עבד אלנאצר ב־26 באוקטובר 1954. התנועה הוצאה שוב אל מחוץ לחוק, ומעל 4,000 מחבריה נעצרו, ובהם סייד קוטב, האינטלקטואל המשפיע ביותר מבין חברי התנועה. בעודו בכלא, כתב קוטב ספרים רבי השפעה (המפורסם בהם הוא הפירוש לקוראן "פי ט'לאל אלקראן"). חברי תנועה נוספים עברו לירדן, לבנון, ערב הסעודית וסוריה. בין העצורים באותה תקופה נמנה ד"ר מחג'וב עומאר, שהצטרף מאוחר יותר לפת"ח. הארגון המצרי התנגד לברית בין מצרים וברית המועצות באותה התקופה, והתנגד להשפעת הקומוניזם במצרים, במידה כה רבה עד כי ישנם דיווחים לפיהם הארגון נתמך בידי ה־CIA במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
נאצר השיב לתנועה את מעמדה כתנועה חוקית ב־1964, ושחרר את כל אסירי הארגון המקומי. בהמשך נעשו ניסיונות התנקשות נוספים בחיי נאצר, וגם הם יוחסו לחברי התנועה. בהוראתו הוצאו להורג כמה ממנהיגי האחים המוסלמים ב־1966 ורבים אחרים נעצרו שוב.
אנואר סאדאת, יורשו של נאצר, הבטיח עם עלייתו לשלטון לבצע רפורמות דתיות, וביניהן החלת השריעה (חוקי הדת המוסלמית). אולם הסכם השלום של סאדאת עם ישראל קומם את האחים המוסלמים, וככל הנראה לאנשי הארגון המצרי היה חלק בהתנקשות בחייו של סאדאת ב-1981. ב-1984 התקבל שוב ארגון האחים המוסלמים במצרים, באופן חלקי, כארגון דתי; מאז מקיים הצבא מעקב קפדני אחר פעילות הארגון, שמהווה מוקד התנגדות פוליטי משמעותי במצרים.
בשנת 2005 זכו ב-88 מקומות בפרלמנט המצרי, כמעט פי חמישה יותר מאשר בבחירות הקודמות. בשנת 2008 זכתה התנועה לאהדה עממית כאשר ארגנה שביתה כללית כמחאה על תנאי שכר נמוכים, תנאי עבודה ירודים, ליקויי בטיחות ועלייה במחירי המזון. בשנת 2010 נבחר ד"ר מוחמד בדיע למדריך הכללי של התנועה בשנת 2012 נבחר מוחמד מורסי כנשיא מצרים מטעם המפלגה של האחים המוסלמים, ברוב של 52 אחוז מהקולות בבחירות לנשיאות מצרים. בשנת 2013 הודח מוחמד מורסי במהלך הפיכה צבאית.
בבחירות שנערכו בעקבות ההפיכה במצרים ב-2011, זכתה "מפלגת החופש והצדק" של התנועה ב-36.6% מהקולות, והפכה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט המצרי. בבחירות לנשיאות שנערכו כארבעה חודשים מאוחר יותר, ניצח המתמודד מטעם התנועה מוחמד מורסי והפך ל"נשיא מצרים החדשה", עד הדחתו בידי הצבא המצרי בעת ההפיכה במצרים ב-2013. האחים המוסלמים השתלטו על מצרים בדרך להפיכתה למדינה דתית יותר, זאת בניגוד לתקופת שלטונו של מובארק שבה מצרים נטתה יותר לעולם המערבי והשלטון בה היה בעל אופי חילוני. ב-23 בספטמבר 2013, הוצאה התנועה מחוץ לחוק במצרים וכל כספיה הופקעו בהוראת בית משפט, ועקב כך רבים ממנהיגי התנועה נעצרו ונכלאו. חלק מהמנהיגים המוכרים של התנועה הוכנסו לבית הסוהר באדר, שם, על פי ארגוני זכויות אדם, מוחזקים רבים מאסירי התנועה בתנאים המפרים את זכויותיהם הבסיסיות.
האחים המוסלמים באפגניסטן
בראשית ימי המלחמה הסובייטית באפגניסטן, האחים המוסלמים נחשבו לחלק מרכזי מהאופוזיציה האנטי־סובייטית. תנועת ההתנגדות באפגניסטן הוקמה במחאה על פעילותו השמאלנית של המלך זאהיר שה. לתנועה היה קשר לאחים המוסלמים.
האחים המוסלמים בבנגלדש
האחים המוסלמים בבנגלדש (באורדו: جماعتِ اسلامی), היא התנועה האסלאמית הגדולה בבנגלדש, זהו פלג של התנועה האסלאמית ההודית, "גֻ'מַעאת-א-אסלאמי" שנוסדה ב-1941 על ידי סיד אבו אל-אעלא מודודי.
האחים המוסלמים בהודו
ב-1941 הקים סיד אבו אל-אעלא מודודי תנועה אסלאמית בהודו וקרא לה "ג'מַעאת-א-אסלאמי" (באורדו: جماعتِ اسلامی). אחרי חלוקת הודו ב-1947 התפלגה התנועה לשני פלגים, מקצת החברים נשארו בהודו וקראו למפלגתם, רוב חברי התנועה עברו לפקיסטן וקראו לתנועתם. עם פילוג פקיסטן הפך הסניף בבנגלדש לתנועה עצמאית.
האחים המוסלמים בישראל
החל מסוף 1945 החלו לקום בארץ ישראל סניפים של אגודת "האחים המוסלמים".
התנועה האסלאמית שואפת לעודד את האסלאם בקרב ערביי ישראל, ולמעשה דוגלת באידאולוגיה של האחים המוסלמים. לתנועה זו שני פלגים: הפלג הצפוני, הנחשב לקיצוני, והפלג הדרומי, הנחשב למתון יותר ואף מיוצג בכנסת ובממשלת ישראל ה-36 במפלגת רע"ם - בעבר חלק מסיעת הרשימה המשותפת. השאלה האם מפלגת רע"ם היא למעשה זרוע של האחים המוסלמים עלתה לדיון ציבורי נרחב בשנת 2021 בעקבות האפשרות להקמת ממשלת ימין בתמיכתה של רע"ם ולאחר מכן בהצטרפותה לממשלת בנט לפיד.
האחים המוסלמים ביהודה ושומרון
בשנת 1973 אפשרה ממשלת ישראל למנהיג התנועה המקומי, אחמד יאסין, להקים ארגונים חברתיים ודתיים וארגוני צדקה בקרב המוסלמים הפלסטינים. ב־1983 הוא נעצר בשל אחזקת נשק, ונשלח לכלא. כששוחרר ב־1985 הפך פופולרי; עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה ב־1987, היה יאסין אחד ממקימי החמאס. הוא נידון למאסר עולם ונכלא שוב בשנת 1991 בגין מעורבותו ברצח החיילים אבי סספורטס ואילן סעדון, אך שוחרר ב-1997 במסגרת הסכם בין ישראל לירדן לאחר כישלון ניסיון ההתנקשות בח'אלד משעל. ב־22 במרץ 2004 חוסל יאסין על ידי ישראל באמצעות טילים, שנורו כלפיו ממסוקי קרב של חיל האוויר הישראלי.
האחים המוסלמים בירדן
בשנות החמישים, חברי התנועה בירדן תמכו בחוסיין מלך ירדן במאבקו במתנגדים פוליטיים ובנסיונותיו של נאצר להפילו. כשחוסיין אסר על התארגנויות פוליטיות בירדן ב־1957, המגבלה לא חלה על ארגון האחים המוסלמים. בניגוד למפלגות הפוליטיות כדוגמת המפלגה הקומוניסטית הירדנית, תנועת האחים המוסלמים לא נחשבה על ידי השלטון הירדני למפלגה אלא לארגון חברתי, ומשכך, הצו של המלך חוסיין משנת 1957 בדבר הוצאת כלל המפלגות בירדן מחוץ לחוק לא פגע בפעילות התנועה. למעשה, בין התנועה לבין השלטון הירדני התקיימו למשך תקופה ארוכה קשרים טובים, זאת בעיקר מאחר שחיזוק הלימוד האסלאמי בממלכה, ומכך חיזוק התנועה, אפשר לחזק את מעמדו של המלך חוסיין עצמו, אשר מקור הלגיטימציה שלו נבע מקשרו המשפחתי לנביא מוחמד.
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 איפשר המלך חוסיין לסניף הירדני לקיים אימונים צבאיים בארצו.
האחים המוסלמים בסוריה
נוכח המצוקה הכלכלית של שכבות הביניים העירוניות בסוריה בשנות ה-20 וה-30, החלו לקום אגודות אסלאמיות מקומיות בעריה הגדולות, מרביתן בהנהגת תלמידיו של חסן אל-בנא. עיקר עניינן של אגודות אלו היה פעילות חינוכית וקהילתית. בראשית שנות ה-40 החלו אגודות אלו לתאם את פעילותן ולשתף פעולה בצורה נרחבת יותר. בשנת 1944 הוקמה תנועה האחים המוסלמים הארצית, ולתפקיד המפקח הכללי (المراقب العام) נבחר השיח' מצטפא אל-סבאעי.
הסניף הסורי הוצא אל מחוץ לחוק כשסוריה התאחדה עם מצרים ליצירת הרפובליקה הערבית המאוחדת בשנת 1958. התנועה ירדה למחתרת. כשסוריה פרשה מן הרפובליקה המאוחדת בשנת 1961 הארגון הפך שוב לחוקי, וזכה ב-10 מושבים בפרלמנט (מתוך 172) בבחירות שנערכו בדצמבר 1961. במהפכת הבעת' ב-1963 הוצא שוב הארגון אל מחוץ לחוק, והוא שב למחתרת, לצד תנועות פוליטיות אחרות.
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, התנועה התפרקה לפלגים מתונים וקיצוניים. אלה האחרונים הכריזו על ג'יהאד נגד מנהיגי מפלגת הבעת'.
עלייתו לשלטון של חאפז אל-אסד העלווי בסוריה ב-1970, קוממה את האחים המוסלמים מפני שהם אינם מכירים בעדה העלווית כמוסלמים. אסד ניסה בתחילה לרצותם, אולם ניסיונות אלה נחלו הצלחה מזערית בלבד.
ב-1973 שינה אסד את החוקה וביטל את הסעיף שקבע שהנשיא חייב להיות מוסלמי, בתגובה הכריזו האחים בסוריה שאסד הוא אויב אללה ובמשך כחצי שנה היו התקוממויות נגד השלטון. משטרו של אסד דיכא את ההתקוממות של האחים אבל החזיר את "הסעיף המוסלמי" לחוקה.
תמיכתו של אסד במרונים במלחמת האזרחים בלבנון גרמה לאחים המוסלמים להכריז ב-1976 מחדש על ג'יהאד; הם החלו במסע של התקפות ופעולות טרור. ב-1979, הרגו פעילי התנועה 83 צוערים עלווים בבית-הספר לארטילריה בחלב. נסיונותיו של אסד להרגיעם על ידי החלפת בעלי-תפקידים בממשל, שחרור אסירים פוליטיים וביטול ההגבלות על מוסדות דת לא הועילו. ב־25 ביוני 1980 בוצע ניסיון התנקשות בו, שגרם להקצנת התייחסותו לתנועה. הוא השפיע על הפרלמנט הסורי להכריז על חברות באחים המוסלמים כעל פשע שדינו מוות, ושילח את הצבא נגד חברי התנועה. בפעולה, שנמשכה עד פברואר 1982, מחק הצבא הסורי את התנועה כמעט לחלוטין והרג 10,000 עד 25,000 איש בטבח חמאת, העיר שהייתה מעוזם של האחים המוסלמים ותומכיהם. הסניף הסורי הושמד, והניצולים ברחו, חלקם הקימו בעיראק את תנועת "הברית הלאומית לשחרור סוריה" וחלקם הצטרפו לארגונים אסלאמיים במדינות אחרות.
האחים המוסלמים מהווים האופוזיציה העיקרית בסוריה. התחילה את דרכה כתנועה חברתית והפכה עם הזמן למפלגה פוליטית, מיליטנטית (לוחמנית). זו האופוזיציה היחידה לשלטונו של אסד והיא מהווה התנגדות בעייתית כנגדו (אסד הצליח להפיל את כל המתנגדים בבעת' ורק האחים המוסלמים נשארו). התנגדותם נובעת מכך שעל פי תפיסתם השלטון צריך להיות ביידי אנשי דת מוסלמים והמדינה צריכה להתקיים על פי חוקי השריעה, דבר שלטענתם סוריה אינה מקיימת.
האחים המוסלמים בערב הסעודית
הסניף הסעודי של האחים המוסלמים שכנע את המלך סעוד לאפשר לארגון המקומי להקים אוניברסיטה אסלאמית במדינה ב-1961.
האחים המוסלמים בצ'צ'ניה
ממשלת רוסיה טוענת כי האחים המוסלמים מהווים גורם מהותי במרד המתמשך בצ'צ'ניה. הרוסים גם מאשימים את האחים המוסלמים בתכנון פיגוע הטרור ב־27 בדצמבר 2002, שבו מחבל מתאבד במכונית תופת פוצץ את מטה הממשלה בגרוזני.
האחים המוסלמים במאה ה-21
תנועת האחים המוסלמים נחשבת למתונה יחסית לארגוני טרור אסלאמי הפעילים במזרח התיכון, כגון אל-קאעידה, דאעש או תנועות סלפיות קיצוניות כגון מפלגת א-נור. במדינות בהם הדבר מתאפשר להם, האחים המוסלמים תומכים בבחירות חופשיות ומשתתפים בהן. אמנת התנועה, כפי שהוצגה בשנת 1994, מגנה באופן מוצהר כל גילוי של אלימות וטרור כאמצעי להשגת יעדי התנועה.
ב-23 בספטמבר 2013 הוצאה תנועת האחים המוסלמים במצרים מחוץ לחוק, וזאת על ידי בית המשפט במצרים.
ביולי 2020 הוצאה התנועה מחוץ לחוק בירדן על ידי בית המשפט העליון.
עולמות הגוף
עולמות הגוף (בגרמנית: Körperwelten) היא תערוכה נודדת המציגה לציבור גופות אדם, חלקי גופות ואיברים אנושיים, וחושפת לצופה את המבנה האנטומי של גוף האדם.
התערוכה
"תערוכת הגופות", כפי שהיא מכונה בישראל, עושה שימוש בגופות מקוריות של בני אדם, שעברו שימור בתהליך מיוחד הקרוי פלסטיזציה. על פי מארגני התערוכה, מטרתם היא חשיפת המבנה האנטומי של גוף האדם לצופים בתערוכה למטרות לימודיות על מנת לשפר את מודעותם לבריאותם. לטענתם, כל הגופות וחלקי הגופות בתערוכה נתרמו על ידי תורמים למטרה זו. בתערוכה מוצגים למעלה מ-200 חלקים מקוריים של גוף האדם, וכ-20 גופות בשלמותן מוצגות בתנוחות יומיומיות, כמו ישיבה, משחק ספורטיבי, משחק קלפים ועוד.
בין היתר ניתן לראות בתערוכה את מערכות הגוף השונות, ובהן מערכת השרירים, מערכת כלי הדם, ומערכת העצבים. מוצגת גם השוואה בין ריאות של אדם מעשן לכאלה של לא-מעשן, וכבד של אלכוהוליסט מול כבד של אדם בריא. כמו כן ניתן לראות איברים פנימיים תוך קבלת הסבר על אופי תפקודם. בתערוכה מוצגת גם גופות של בעלי חיים אחרים להשוואה, כיען, ג'ירף ואחרים.
הטכנולוגיה
פלסטיזציה, טכנולוגיית השימור שביסוד התערוכה, היא התהליך הכולל חניטה באמצעות פורמלדהיד, ניסור וחיתוך הגופות, ניתוח אנטומי, הסרת הנוזלים והשומנים והחלפתם באצטון, הספגה מאולצת (החלפת האצטון בחומר פלסטי נוזלי), יציקת חתכים, העמדת המוצג והקשייתו.
השלב הראשון בתהליך הוא שלב עצירת תהליך הריקבון על ידי הזרקת פורמלין לגוף דרך העורקים. הפורמלין הורג את הבקטריות וכימית מפסיק את תהליך הריקבון ברקמות. לאחר מכן מוסר העור, רקמות השומן והרקמות המחברות על מנת לטפל במבנים האנטומיים השונים.
לאחר מכן נערך תהליך הסרת נוזלי גוף ושומן. ראשית, מרחיקים את נוזלי הגוף ואת השומנים המסיסים על ידי שיקוע הגוף בתוך אמבט של חומר ממס, כמו אצטון. תהליך חילוף החומרים השני מהווה את השלב המרכזי בתהליך הפלסטיזציה. בשלב זה פולימר פעיל - גומי סיליקון - מחליף את האצטון. לשם כך משקעים את המוצג בתמיסת פולימר ומכניסים אותו לתא שבו שורר ריק. הריק גורם ליציאת האצטון מתוך רקמות המוצג ומסייע לפולימר לחדור לתוך התאים.
השלב האחרון הוא מיצוב הגוף. לאחר שלב השימור בריק הגוף מוצב בתנוחה הרצויה, כאשר כל אחד מהמבנים האנטומיים מוצב ומיוצב באמצעות עזרים שונים כמו סיכות, חוטים, תפסנים ותמיכות מפלסטיק מוקצף. בשלב הסופי עובר המוצג תהליך של הקשיה. שיטת ההקשיה תלויה בסוג הפולימר, וניתן להשתמש לשם כך בגז, אור או חום.
תהליך הניתוח והפלסטיזציה עצמו אורך כ-1,500 שעות עבודה, והתהליך כולו אורך כשנה. התוצאה היא מוצגים המדמים במדויק את המבנה האנטומי האמיתי של הגוף.
תהליך השימור פותח על ידי המומחה הגרמני לאנטומיה, גונתר פון האגנס, באוניברסיטת היידלברג ב-1977. על התהליך אמר האגנס: "הפלסטיזציה חושפת את היופי החבוי מתחת לעור, ומנציחה אותו במרחב החמקמק שבין המוות לריקבון". פון האגנס גם ערך אירוע של ניתח גופה בשידור בערוץ 4 הבריטי ב-2002
מבקרים
התערוכה הוצגה לראשונה בטוקיו ב-1995. מאז הוצגה ביותר בעש מוזיאונים ברחבי העולם, לעיניהם של יותר מ-50 מיליון מבקרים (נכון לשנת 2019). התערוכה מוצגת בו זמנית במספר אתרים ברחבי העולם. בארצות מסוימות נדרש אישור רגולטורי להצגת גופות בפומבי, או לתרומת גופות לצורכי חינוך.
בישראל
התערוכה הגיעה לישראל באפריל 2009 והוצגה במדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל בחיפה. עד 4 בינואר 2010. שבוע לפני נעילת התערוכה, דיווחה הנהלת המוזיאון כי מספר המבקרים בה חצה את ה-290,000 וכי בשבוע שנותר עד לסיומה, עתיד המספר להגיע לכ-300 אלף. זאת, על אף ההגבלה שנקבעה על מספר האנשים המורשים להיכנס לתערוכה בכל שעה.
עוד לפני הצגתה בארץ, עוררה התערוכה מחאות רמות ובהן מחאה מצד הרב הראשי יונה מצגר וראשי ארגון זק"א, שהודיעו כי בכוונתם להגיש בקשה לצו מניעה נגד התערוכה, וכן תלונה למשטרה בקשר למקורן של הגופות. אנשי זק"א גם פעלו ב-2008 נגד התערוכה בעיר מנצ'סטר (בה קהילה חרדית גדולה), שבה הוצגה התערוכה, כולל הפגנה שארגנו. יו"ר זק"א יהודה משי זהב כינה את התערוכה "שוק קצבים".
ביקורת
התערוכה עוררה ביקורות חריפות מצד מוסדות דת וארגונים לזכויות אדם. בין היתר עלתה הטענה כי מקור הגופות אינו ידוע, וכי ייתכן שחלקן הגיעו ממקורות מפוקפקים. טענות אלו, שנמצאו כנכונות באשר לתערוכות של מארגנים אחרים, למשל "תערוכת הגוף" (שהצגתה בישראל ב-2012 נאסרה), הוכחשו נמרצות על ידי מארגני התערוכה, ולדבריהם, כל הגופות נתרמו על ידי תורמים מרצון. המארגנים אף מקיימים אתר אינטרנט שבו ניתן להצטרף לתוכנית תרומת גופות.
בסוף 2009 עלתה בגרמניה גרסה של התערוכה למבוגרים בלבד, שביקשה להראות את האנטומיה של המין באמצעות הגופות. תערוכה זו עוררה ביקורת על חוסר טעם ופגיעה ברגשות הציבור.
שלזיה החדשה
שלזיה החדשה (בגרמנית: Neuschlesien או Neu-Schlesien) הייתה פרובינציה קטנה של ממלכת פרוסיה מ-1795 עד 1807, שנוצרה לאחר החלוקה השלישית של פולין. היא הייתה ממוקמת צפונית-מערבית לקרקוב ומדרום-מזרח לצ'נסטוחובה, באדמות שהיו חלק מדוכסות סיווייז' והפרובינציה ההיסטורית הפולנית הסמוכה לפולין קטן (מחוז קרקוב), כולל העיירות ז'ארקי, פיליצ'ה, בנדין וסלווקוב.