cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איי קרמדק
האיים הם חלק מ. אף שהם שייכים לניו זילנד האיים אינם אחד מחבלי ניו זילנד או מרשויות אזוריות בניו זילנד, אלא מוגדרים אזור מחוץ לרשות טריטוריאלית (Area Outside Territorial Authority).
האיים קרויים על שם רב החובל הברטאני, שביקר באיים כחלק מהמשלחת שחיפשה את ז'אן-פרנסואה לה פרוז בשנות ה-90 של המאה ה-18.
היסטוריה
ספינות ציד לווייתנים בריטיות, אמריקאיות ואוסטרליות שטו מול חופי האיים במאה ה-19 ופעמים רבות ביקרו באיים בחיפוש אחר מים, עץ להסקה ומזון. הספינה הראשונה המתועדת הייתה ספינת ציד הלווייתנים פאני (Fanny) שביקרה באי ראול בשנת 1823. מתיישבים אירופיים שונים התגוררו באי בפרקי זמן שונים מתחילת המאה התשע עשרה ועד שנת 1937 וגידלו אוכל לציידי הלווייתנים. משפחת תומאס בל (Thomas Bell) התיישבה באי בשנים 1878–1914. אחת מבנות המשפחה, בסי דייק (Bessie Dyke), סיפרה את חוויות המשפחה לסופרת אלזי ק. מורטון (Elsie K. Morton) שפרסמה את סיפורם בשנת 1957 כ"משפחת רובינזון קרוזו מהאי סאנדיי" (שמו הקודם של האי ראול).
תחנת האי ראול
התחנה מורכבת מתחנת מטאורולוגיה ורדיו ממשלתית, ואכסניה לעובדי ומתנדבי מחלקת השימור של ניו זילנד, הפועלת מאז 1937. היא שוכנת על הטרסות הצפוניות של האי ראול, בגובה של כ-50 מטרים, מעל הצוקים של פליטווד בלוף (Fleetwood Bluff). זהו המאחז המיושב הצפוני ביותר של ניו זילנד.
הצעות לניסויים גרעיניים
בשנת 1955 חיפשה ממשלת בריטניה אתר גדול המרוחק ממרכזי אוכלוסייה לבדיקת פצצת המימן החדשה שפיתחה. נבדקו איים שונים בדרום האוקיינוס השקט ובאוקיינוס הדרומי, יחד עם אנטארקטיקה. האדמירליות הציעה שאיי האנטיפודה עשויים להיות מתאימים. במאי 1955 הגיע שר הביטחון סלווין לויד (Selwyn Lloyd) למסקנה כי איי קרמדק יתאימו, על בסיס ההמלצה מדוח האדמירליות. מכיוון שקבוצת האיים היא חלק מניו זילנד, כתב אנתוני אידן, שזה עתה מונה לראש ממשלת בריטניה, לראש ממשלת ניו זילנד, סידני הולנד, בקשה לאשר להשתמש באיים. הולנד סירב מחשש לתגובה ציבורית שלילית בבחירות הכלליות הקרובות בשנת 1957 בניו זילנד. למרות מאמצי ההרגעה והלחץ מצד ממשלת בריטניה, נותר הולנד איתן בדעתו.
אקלים
האקלים של האיים הוא סובטרופי, כשהטמפרטורה חודשית ממוצעת של 22.4 מעלות צלזיוס בפברואר ו-16.0 מעלות צלזיוס באוגוסט. המשקעים הם כ-1,500 מילימטרים גשם בשנה, כשהעונה השחונה יחסית היא מאוקטובר עד ינואר.
האיים
הקבוצה כוללת ארבעה איים עיקריים וכמה שיני סלע מבודדים. האיים הם: הרי מצולה צפונית ודרומית לאיי קרמדק הם הרחבה של הרכס העובר מטונגה לניו זילנד (ראו פסקת הגאולוגיה). סטאר אוף בנגל בנק (Star of Bengal Bank), 103 קילומטרים דרומית-מערבית לסלע ל'אספרנס, הוא הקרוב ביותר לפני השטח בעומק של 48 מטרים.
גאולוגיה
האיים הם קשת איים געשית, שנוצרה בגבול סגירה שבו הלוח הפסיפי נוחת מתחת ללוח ההודי-אוסטרלי. הלוח הפסיפי הנוחת יצר את, בעומק 8 קילומטרים, ממזרח לאיים. האיים שוכנים לאורך רכס קרמדק התת-ימי, שכיוונו דרומית-מערבית מהאיים לכיוון האי הצפוני של ניו זילנד וצפון-מזרח לכיוון טונגה (קשת קרמדק-טונגה).
ארבעת האיים העיקריים הם פסגות הרי געש המתנשאות מספיק גבוה מקרקעית הים כדי לצוץ מעל פני הים. בשרשרת ישנם כמה הרי געש אחרים שאינם מגיעים לגובה פני הים, אך יוצרים הרי מצולה בעומק שבין 65 ל-1,500 מטרים מעל פסגותיהם. , בעומק של 120 מטרים מעל לפסגתו, נמצא באמצע הדרך בין האי ראול לטונגה. 100 קילומטרים מדרום לסלע ל'אספרנס נמצא הר המצולה סטאר אוף בנגל בנק (Star of Bengal Bank), שנחקר מעט, והוא כנראה הר געש תת-ימי.
דרומה יותר נמצאים "הרי המצולה של רכס דרום קרמדק" (South Kermadec Ridge Seamounts), הדרומי שבהם, אי המצולה ראמבל ארבע (Rumble IV Seamount) נמצא רק 150 קילומטרים צפונית לאי הצפוני של ניו זילנד. הרכס מתחבר בסופו של דבר לאי וייט ב בניו זילנד, בקצה הצפוני של ה. האיים חווים רעידות אדמה רבות מתנועת הלוחות ומהגעשיות.
ראול וקרטיס הם הרי געש פעילים. הר הגעש בראול התפרץ 14 פעמים מאז שהחלו לתעד התפרצויות באי. ההתפרצות הרצינית האחרונה הייתה ב-21 בנובמבר 1964, מלוע קרוב לאגם הלוע המכונה "האגם הירוק" (Green Lake). התפרצות קטנה יותר התרחשה ב-16 במרץ 2006, ואילצה לפנות את התחנה באופן זמני. הרי הגעש באיים האחרים אינם פעילים כרגע, והאיים הקטנים יותר הם שרידי סחיפה של הרי געש שכבו.
בין התאריכים 18–21 ביולי 2012, התפרץ הר הגעש התת-ימי "הר המצולה ל'הברה" (Havre Seamount) (ליד סלע ל'הברה), ופרץ את פני האוקיינוס מעומק של יותר מ-1,100 מטרים וייצר רפסודה גדולה של פומיס שצפה צפונית-מערבית להר הגעש. ההתפרצות לא נצפתה באופן ישיר, אך היא אותרה באמצעות נתוני רעידת אדמה וחישה מרחוק לאחר שרפסודת הפומיס נצפתה על ידי מטוסים וספינת חיל הים הניו זילנדי קנטרברי (HMNZS Canterbury).
האיים פעילים סיסמית. רעידת אדמה בעוצמה 8.1 התרחשה בשעות המוקדמות של 5 במרץ 2021, והובילה למספר רעידות משנה חזקות וחשש מצונאמי בחוף הצפוני של האי הצפוני ובאיים אחרים באוקיינוס השקט, כולל האי נורפוק, השייך לאוסטרליה.
צמחייה
האיים מוכרים על ידי אקולוגים כאזור אקולוגי מובחן: "יערות לחים סובטרופיים של איי קרמדק" (Kermadec Islands subtropical moist forests). זהו אזור אקולוגי של, חלק מ. מין העץ השולט ביערות הוא  (באנגלית Kermadec pōhutukawa) בעל הפרחים האדומים שהוא קרוב משפחה של של ניו זילנד. באיים חיים 113 מינים מקומיים של צמחים וסקולריים, מתוכם 23 אנדמיים, יחד עם טחבים (52 מינים מקומיים), חזזיות ופטריות (89 מינים מקומיים). מקורם של מרבית מיני הצמחים המקומיים מניו זילנד, ואחרים מהאוקיינוס השקט הטרופי. 152 מיני צמחים שהוחדרו על ידי האדם התבססו באיים.
אזורים ליד חוף הים הנחשפים לריסוס של מי ים מלוחים מכוסים בקהילה מובחנת של שיחים ושרכים, בעיקר Myoporum obscurum, Coprosma petiolata, Asplenium obtusatum, Cyperus ustulatus, Disphyma australe ו-Ficinia nodosa.
בעלי חיים
באיים אין יונקים יבשתיים מקומיים. תת-מין אנדמי של סוג התוכי ציאנורמפוס הוא Cyanoramphus novaezelandiae cyanurus (באנגלית Kermadec red-crowned parakeet). קבוצת האיים זוהתה על ידי הארגון BirdLife International כ (Important Bird Area, בראשי תיבות IBA) בגלל חשיבותו כאתר רבייה עבור כמה מינים של עופות ימיים, כולל ו,, יסעור קטן, שחפית כהה ו. האזור מכיל גם בתי גידול עשירים ללווייתנאים. נוכחות מוגברת של לווייתן גדול-סנפיר לווייתני גיבנון מעידה על איי קרמדק המתפקדים כמסדרונות נדידה, ומינים של לווייתני מזיפות (לא בכמות גדולה) ולווייתני שיניים, כולל לווייתן מינקי, ראשתן גדול-ראש, לווייתני מקור ידועים פחות, קטלן ודולפינים. נצפו תכופים במים סמוכים. מספר גדול של אובלנה דרומית נראו היסטורית באזורים הדרום-מערביים, אם כי יש רק מעט אישורים להופעתם סביב האי ראול. הנביעות ההידרותרמיות בים העמוק לאורך רכס קרמדק תומכים בקהילות של אקסטרמופילים שונים, כולל מין הסרטן Gandalfus puia (באנגלית New Zealand blind vent crab). שלושה שיאים חדשים של דגי שונית טרופיים תועדו בשמורה הימית של איי קרמדק (Kermadec Islands Marine Reserve) בשנת 2015 לאחר שחוקרים בחנו מאות שעות של סרטים תיעודיים.
שימור
הכנסת חתולים, חולדות ועזים פגעה משמעותית ביערות ועופות הים. רעיית יתר של עזים השמידה את היערות של האי מקאולי, השאירה ערבות דשא פתוחות, ושינתה את תת-היער של האי ראול. טריפה של חולדות וחתולים הפחיתה את מושבות עופות הים באיים המרכזיים ממיליוני ציפורים לעשרות אלפים. ממשלת ניו זילנד פעלה בעשורים האחרונים לשיקום האיים. ניו זילנד הכריזה על האיים כשמורת טבע בשנת 1937, והים סביבם כשמורה ימית בשנת 1990. השמורה הימית מקיפה את כל אחד מהאיים והיא אחת הגדולות בניו זילנד בשטח כולל של 7,480 קילומטרים רבועים.
הביקורים באיים מוגבלים על ידי מחלקת השימור. המחלקה מאפשרת ביקורים בראול על ידי מתנדבים המסייעים בפרויקטים של שיקום סביבתי או ניטור, ומבקרים אחרים העוסקים בחקר הטבע. הביקורים באיים האחרים מוגבלים בדרך כלל לאלה העוסקים במחקר מדעי על האיים.
בית בורגונדיה
בית בורגונדיה (פורטוגזית: Casa de Borgonha, קָזָה דֶה בוֹרגוֹנִיה) היה ענף צעיר של השושלת הקאפטינגית, שמוצאו מרובר הראשון, דוכס בורגונדיה, בנו הצעיר של רובר השני, מלך צרפת.
בית בורגונדיה שלט על דוכסות בורגונדיה בין 1032 ל-1361. השושלת המרכזית של בית בורגונדיה הסתיימה עם מותו של פיליפ הראשון, דוכס בורגונדיה (המכונה פיליפ דה רובר) ב-1361. את הדוכסות ירש ז'אן השני, מלך צרפת, שאימו הייתה בת לבית בורגונדיה.
בין החברים הבולטים בבית בורגונדיה:
דיק פיק
בתרבות האינטרנט דיק פיק (מאנגלית: Dick pic, שפירושו: תמונת זין) הוא ביטוי שגור המתאר צילום של איבר המין הגברי, הנשלח (לרוב על ידי המצולם) דרך מערכת שליחת הודעות, כדוגמת מסנג'ר, וואטסאפ או ברשת חברתית כדוגמת פייסבוק או סנאפצ'ט.
צילום האיבר נעשה על ידי האיש עצמו, לרוב עם כוונות מיניות כלפי הנמען. לעיתים תכופות אין הכרות מעמיקה בין השניים, ומדובר בשלבי היכרות ראשונים, בהם הצד המקבל אינו מעוניין לקבל צילום עם אופי חושפני.
תופעה זו הובילה לביקורת ממספר גורמים ולכן חלק מהרשתות, דוגמת פייסבוק הגבילו שליחת תמונות, ואף הפעילו אלגוריתמים של בינה מלאכותית המזהים איברי מין חשופים.
שליחה ללא הסכמה של תמונות של איברים מוצנעים, נחשבת להטרדה מינית.
רחוב קאו-סאן
רחוב קַאו-סָאן או רחוב קאוסאן (בתאית: ถนนข้าวสาร) הוא רחוב קצר במרכז בנגקוק, תאילנד הממוקם ברובע בַּאנְגְלַאמְפּוּ, במחוז פְּרַא-נַאקוֹן (Phra-Nakhon), כקילומטר מארמון המלך ומווַ'אט פְּרַא-קֶאו וקרוב לנהר צ'או-פראיה.
משמעות הביטוי "קַאו-סַאן" היא "אורז עדין" בשפה התאית, הדבר מרמז על היות הרחוב שוק אורז מרכזי בבנגקוק בימים עברו. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, רחוב קאו-סאן התפתח לרובע תרמילאים. הוא מציע לינה זולה, המשתרעת מאכסניות בסיסיות, עד לבתי מלון סבירים. זהו גם בסיס נוח לטיולים, מאחר שמקאו-סאן יוצאת תחבורה לכל יעדי התיירות העיקריים בתאילנד, החל מצ'יאנג מאי בצפון ועד לקופנגן בדרומה. ברחוב נמצאות סוכנויות תיירות רבות המציעות דילים זולים ויכולות לארגן ויזות ותחבורה לארצות הסמוכות.
החנויות בקאו-סאן מוכרות מוצרים בעבודות יד, ציורים, בגדים, תקליטורים פיראטיים, DVD, וספרים יד שנייה ובנוסף לכך אביזרי תרמילאים רבים.
בשנים האחרונות נהפך הרחוב לפופולרי בקרב מתיישבים מקומיים, במיוחד אמנים וסטודנטים לאמנות. ממוקמים בו הרבה פאבים וברים, המשמשים מקומות מפגש של מטיילים, מסעדות רבות, וכמה מועדוני לילה.
ברחוב המקביל לקאו-סאן מצוי בית חב"ד המהווה מרכז למטיילים הישראלים והיהודים. הוא בן חמש קומות ובו מסעדה כשרה, חנות, בית כנסת, ספריה ואולם אירועים. באזור ממערב לרחוב יושבת קהילה מוסלמית ותיקה ומספר מסגדים. יש גם מקדש בודהיסטי בסוף הרחוב.
סאמאנג'
סאמאנג' (Samanage) היא חברת תוכנה שבסיסה במדינת קרוליינה הצפונית, החברה מפתחת תוכנה המיועדת למחלקת ה-IT בארגון, לניהול השירות בארגונים וניהול נכסי מחשוב. לחברה מעל 1,400 לקוחות ביותר מ-50 מדינות.
באפריל 2019, הודיעה חברת SolarWinds על רכישת סאמאנג' תמורת 350 מיליון דולר.
היסטוריה
החברה נוסדה ב-2007 על ידי דורון גורדון.
תחילת דרכה של החברה היה בתוך החממה הציבורית קסניה, שסיפקה לה את השקעת הסיד ולאחר מכן עברה סבבי גיוס נוספים בשיתוף קרן ההון סיכון Carmel Ventures, וקרן ההון סיכון Gemini Ventures.
המוצר הראשון של החברה היה פתרון לניהול נכסי מחשוב (IT asset management) שהושק ב-2010 לאחר שלוש שנים של פיתוח ובדיקות.
ב-2011 הושק מודול ניהול השירות (service desk) לאחר פיתוח ובדיקות של שנתיים.
הפתרונות של סאמאנג' מיועדים לחברות בגדלים שונים והיא מציעה תוכנות בסיסיות הפונות לחברות קטנות לצד גרסאות משודרגות יותר שפונות לארגונים גדולים (Enterprise).
מטרת התוכנה לנהל את כל הבקשות שמגיעות ללשכת השירות ולהפנות אותן אל האנשים המתאימים תוך ניהול הטיפול בבקשה.
מטה החברה יושב בצפון בצפון קרוליינה ולחברה מרכז פיתוח בנתניה.
הזירה הסיציליאנית במלחמה הפונית השנייה
רקע
תושביה המקוריים של סיציליה כבר מזמן לא היו עצמאיים. מזה מאות שנים כ-80% משטחו של האי היה נתון בשליטתם של מתיישבים יוונים שהגיעו לשם בתנופת הקולוניזציה היוונית במאה ה-8 לפנה"ס. ה-20% הנותרים היו בשליטת קרתגו שהגיעו לאי בתקופה מקבילה להתיישבות היוונית. קרתגו איבדה את החזקותיה לרומא בעקבות תבוסתה במלחמה הפונית הראשונה (264 עד 241 לפנה"ס).
במהלך המלחמה הפונית הראשונה כרתה רומא ברית עם היירון השני, שליט העיר היוונית החשובה ביותר באי - סירקוסאי שמספר תושביה הגיע לפי הערכות מודרניות לכמה מאות אלפי נפשות בתקופה זו. בעקבות המלחמה יסדה רומא פרובינקיה באי והמשיכה לשמור על בריתה עם סירקוסאי. עם מותו של היירון בשנת 215 התערער הסדר בסירקוסאי והיא הסתלקה מבריתה עם רומא.
המצב בסיציליה בכלל ובסירקוסאי בפרט היה מורכב מאוד. ראשית, היו סיעות שהתנגדו לברית עם רומא והיו סיעות אחרות שהתנגדו לברית עם קרתגו. אם לא די בכך, בסירקוסאי הייתה סיעה שלישית שהתנגדה למלוכה וביקשה לכונן שלטון דמוקרטי בעיר. בתחילת המלחמה סיציליה הייתה שקטה למדי. היו פשיטות קטנות של הצי הקרתגי על ליליבאום ופשיטות על החוף האפריקאי על ידי השייטת הרומית בת 50 ספינות (אחר כך תוגברה ב-25 ספינות נוספות) שהייתה מוצבת באי.
סיציליה הייתה בסיס חשוב מאוד לצי הרומי ולדגן שגדל בה הייתה השפעה עצומה על מחייתה של רומא. לכן, השליטה באי ובסירקוסאי, שהייתה כאמור העיר החשובה באי, הייתה חשובה מאוד מבחינת הרומאים. על מנת לשמור על האינטרסים שלהם, שלחו הרומאים את הקונסול מרקוס קלאודיוס מרקלוס בשנת 214 עם כוחות נוספים כדי לשמור אותו בחזקתם.
היירונימוס עולה לשלטון בסירקוסאי
היירון, שליטה של סירקוסאי, העיר החשובה ביותר באי היה בעל ברית נאמן ששמר על קשר אמיץ עם רומא גם אחרי מפלות קשות. המצב השתנה עם מותו בקיץ 215 לפנה"ס. בנו של היירון, גלון, נפטר לפני אביו, ולכן יורשו היה נכדו הצעיר בן ה-15 היירונימוס. לפי טיטוס ליוויוס גלון, החזיק בדעות פרו-קרתגיות ולכן אין זה מפתיע שבנו, היירונימוס, החזיק בדעות דומות. ליוויוס ממשיך וטוען שניסיון התנקשות שבוצע על ידי ראש הסיעה הפרו-רומית בסירקוסאי גרם להיירונימוס לבגוד בבעלי בריתו הרומאים. כשהפרו פרייטור, אפיוס קלאודיוס פולכר ביקש לחדש את הברית, השליט הצעיר גירש את שליחיו וסירב לחדש את הברית.
חניבעל ביקש לנצל את המצב שנוצר ושלח שני סוכנים לסירקוסאי על מנת לחזק את הנטיות הפרו-קרתגיות של תושביה: היפוקרטס ואפיקידס. שניהם היו ממוצא מעורב. הם היו אזרחים קרתגים, אך סביהם היו אזרחי סירקוסאי. בשיחות עם הצדדים נרמז להיירונימוס שהוא יכול לזכות בכל שטחה של סיציליה במידה שקרתגו תנצח.
הנער היה שליט לא אהוד והפכפך בדעותיו. הוא נרצח בעת שניסה לשכנע כמה ערים בסיציליה להסתלק מבריתן עם רומא, מעט יותר משנה לאחר שעלה לשלטון בקיץ 214. לפי ליוויוס הרוצחים שקיבלו את ברכתו של אדרנדורוס, קרוב משפחתו של הנער, ביקשו לרצוח אותו מתוך מגמה להפיל את הטיראניה בסירקוסאי ולכונן דמוקרטיה. נערכו בחירות שבהן אדרנדורוס ומספר קושרים נבחרו למשרות בכירות בסירקוסאי.
מעבר השלטון מידי הטיראן הנרצח לידי הסיעה הדמוקרטית המצב בעיר היה מורכב מאוד מאוד. מצד אחד, אדרנדורוס שנבחר זה עתה ואוהדים אחרים של המשטר הישן נחשדו בכך שהם רוצים להחזיר את שלטון היחיד לעיר. מצד שני, השליחים של חניבעל, היפוקרטס ואפיקידס, שנשלחו מבעוד מועד לסירקוסאי, הצליחו לשכנע סירקוסאים וחיילים רבים, במיוחד עריקים מהצבא הרומי, שנכבדי העיר שזה עתה נבחרו מבקשים, בעצם, לחדש את הברית המסורתית עם רומא ולהחזיר את המצב לקדמותו.
הפיכה דמוקרטית בסירקוסאי
בסופו של דבר, נרצח אדרנדורוס ויחד איתו רבים ממשפחתו של הטיראן. נראה היה שיש עדיין תקווה לחידוש הברית עם רומא והפסקת הלחימה שפרצה בעקבות עלייתו של היירונימוס לשלטון. סירקוסאי שלחה צירים לאפיוס קלאודיוס ששירת עדיין את ארצו באי במשרת פרופראיטור, אף שאחד הפראיטורים הנבחרים של שנת 214/213 מונה לשמש כנציב הרומי באי. הצירים סיכמו על הפסקת אש לעשרה ימים על מנת לאפשר לשלטונות סירקוסאי לארגן משלחת רצינית יותר שבסמכותה לחדש את הברית.
בעת הגעת המשלחת השנייה לאפיוס קלאודיוס נחת באי מרקלוס עם כוחות רומאים נוספים על מנת להבטיח את השליטה הרומית באי. מרקלוס היה אחד מהמצביאים הטובים בצבא הרומי. הוא נבחר כבר לקונסול בשנת 222 ובמהלך שירותו בתפקיד זה היה אחראי על הניצחון הרומאי בקרב קלסטידיום. במהלך המלחמה הפונית השנייה הצליח לשמור על העיר נולה במשך שנתיים שחלפו מתבוסת הרומאים בקרב קאנאי עד הסתלקותו מהזירה האיטלקית והגעתו לסיציליה. בעת שהותו באיטליה, הצליח להדוף שלוש התקפות של חניבעל על נולה. היות שמרקלוס היה המגיסטרט הבכיר ממנו, שלח אפיוס קלאודיוס את המשלחת השנייה של קרתגו אליו.
היפוקרטס ואפיקידס לא ישבו בשילוב ידיים וניצלו את הפופולריות שנהנו ממנה בציבור הסירקוסאי. ראשיתו של דבר הצליחו לגרום לבחירתה של הנהגה קיצונית שהתנגדה לברית עם רומא. בעזרת תעמולה הצליחו למשוך את הקהל לעמדתם וכשהצי הרומי שנשלח על ידי אפיוס קלאודיוס פולכר הופיע בקרבת הנמל של סירקוסאי על מנת לבלום את הצי הקרתגי שידיעותיו אודות הימצאותו ליד כף פאכיון הגיעו לאוזניו של קלאודיוס. סירקוסאיים, המשולהבים על ידי קיצונים, חשבו שהרומאים מתכוונים לנחות על החוף יצאו מהעיר כדי להדוף את הפלישה. בשלב זה אחד האזרחים המתונים בשם אפלונידס הצליח לצנן את האווירה ושכנע את בני עירו שהברית עם רומא טובה להם. סירקוסאים החליטו לשלוח משלחת כדי לדון עם רומא על חידוש הברית.
העניינים התנהלו בצורה טובה מבחינת הסיעה הפרו-רומית בסירקוסאי, אך הם עשו טעות שדחפה סופית את סירקוסאי לעבר המחנה הקרתגי. שכירי החרב והעריקים מהצבא הרומי היו היסודות הקיצוניים ביותר בעיר. הראשונים ביקשו מלחמה כי היא הייתה פרנסתם. האחרונים פחדו שאם ייחתם הסכם עם רומא, השלטונות יסגירו אותם לידי הנציב הרומי והוא יוציא אותם להורג. לכן, הסיעה הפרו-רומית שידה הייתה כרגע על העליונה, חשבה שטוב יהיה אם הקבוצה הזאת תצא את העיר. הם שלחו כ-4,000 מהם בראשותו של היפוקרטס ללאונטיני.
מרקלוס טען שכח זה פגע בטריטוריה רומית ודרש את הסגרתם יחד עם היפוקרטס ואפיקידס, שחמק מהעיר כדי להצטרף לאחיו בלאונטיני. שני האחים הצליחו לשלהב את תושבי לאונטיני והם הכריזו על עצמאות וכשדרישתו של מרקלוס הגיעה לסירקוסאי, רשויות העיר טענו שלאונטיני איננה עוד בשליטתם ואין ביכולתם לעשות דבר. מרקלוס דרש את הסגרת שני הסוכנים הקרתגים, אך שלטונות סירקוסאי טענו שלאונטיני מרדה בסירקוסאי ואין להם שליטה על הנעשה בה. יחד עם זאת, היות שהם עדיין ביקשו לשמור, בשלב זה, על יחסים תקינים עם הרומאים, הבטיחו את סיועם בתפיסתם. בדרך זו ביקשו להשתמש בצבא הרומי גם כדי להחזיר את העיר המורדת לשליטתם.
סירקוסאי כורתת ברית עם קרתגו
בצר להם יצאו אפיקידס והיפוקרטס מהברוס לקראת הכח התוקף ונתקלו ביחידת קשתים מכרתים שגילתה הבנה לעמדתם. אחרי שהצליחו לשכנע את הקשתים לא להסגירם לרומאים הוציא היפוקרטס מכתב משלטונות סירקוסאי למרקלוס, שהוא ירט כביכול. לפי מכתב זה ביקשו שלטונותיה הנבחרים של סירקואסאי לטבוח באנשי לאונטיני ובעריקים הרומאים שגורשו לאונטיני. בגלל שמועות קודמות על מעשי טבח ובגלל היחס האמביבלנטי שחשו חיילי סירקוסאי לברית עם רומא הצליחו הסוכנים הקרתגים במשימתם. בין המכתב היה אמיתי ובין אם היה מזויף, החיילים בשטח האמינו לכתוב בו והקצינים שפיקדו עליהם נאלצו להימלט על נפשם.
החיילים הזועמים חזרו לסירקוסאי ולמרות ניסיונות השלטונות לסגור את השערים, נכנסו לעיר וטבחו בפקידים שנבחרו לאחר רצח הטיראן. שני הסוכנים הקרתגים היפיקדס והיפוקרטס הצליחו להיבחר למשרות הסטרטגוס והפכו בדרך זאת לפקידים הבכירים בסירקוסאי. כמובן שעם בחירתם עזבה סירקוסאי סופית את בריתה עם רומא וכרתה ברית חדשה עם קרתגו.
הלחימה בפנים האי
כתוצאה מעריקת סירקוסאי פרצה מלחמה רבתי באי. סיציליה הייתה חשובה לקרתגו משתי בחינות: ראשית, כיבושה החליש את רומא ושנית הוא היה מונה מהצי הרומי את בסיסיו באי ועל ידי כך מקל מאוד על תגבור צבאו של חניבעל שנלחם באיטליה. האדמירל הקרתגי הימילקו הנחית באי צבא גדול שמנה 25,000 רגלים, 3,000 פרשים ו-12 פילים לעזרת סירקוסאי. המילקו חזר לקרתגו וביקש כוחות נוספים וכשניתנו לו כבש בעזרתם את אגריגנטום.
בינתיים הרומאים הטילו מצור על סירקוסאי, אך התקפתם נבלמה ונפתח מצור על סירקוסאי שנמשך עד 212 לפנה"ס. מרקלוס השאיר שני שלישים מצבאו תחת פיקודו של הפראיטור אפיוס ויצא עם יתרת הכח לפנים האי. הוא לא הצליח להציל את אגריגנטום שנפלה לידי קרתגו לפני שהוא הספיק להגיע אליה. בדרך נתקל מרקלוס בהיפוקרטס שיצא את סירקוסאי במועד מוקדם יותר בראש 10,000 חיילים לתגבר את הצבא הקרתגי. היפוקרטס התרשל בתפקידו, לא הציב שמירה היקפית, והעסיק את צבאו בבניית מחנה, ולכן מרקלוס הצליח להפתיע אותו והשמיד בקרב קצר כמעט את כל חיל הרגלים שלו, אך פרשיו הצליחו להימלט והצטרפו לצבא הקרתגי.
מצור סירקוסאי
ליוויוס טוען שההתקפה על העיר בוצעה מיד עם בחירתם של אפיקידס והיפוקרטס בשנת 214, אך לייזנבי מעריך שנפלה טעות בתיעודו של ליוויוס וההתקפה התחרשה רק בשנת 213.
בינתיים שייטת קרתגית גדולה שמנתה 55 ספינות קרב בפיקודו של בומילקר הגיע לסירקוסאי תוך ניצול היעדרותו הזמנית של הצי הרומי, שיצא ללוות את הלגיון שנחת בפנורמוס. משנודע לו גודל השייטת הרומית שמנתה 75 ספינות, החליט לא להסתכן בקרב נגדה. היות שלא רצה להעמיס על מצבור האספקה של סירקוסאי שהייתה עדיין נתונה למצור מצד היבשה, החליט להרים עוגן ויצא את העיר בלי לעשות דבר. נסיגתו הייתה אחת הדוגמאות המאלפות לחוסר היוזמה של הצי הקרתגי במלחמה זו.
באביב של השנה הבאה (213 לפנה"ס) הבאה הצליח מרקלוס לפרוץ לתוך סירקוסאי אחרי שמגניה השתכרו בחגיגות לכבודה של האלה ארטמיס והזניחו את שמירת החומות וחלק ניכר מהעיר נפל לידי הרומאים. המגנים התבצרו באי אורטיג'ה, בשכונת אכרדינה ובמספר שכונות נוספות שעדיין נותרו בידם. בומילקר שהיה בעיר עם שייטת של 35 ספינות שהביאה אספקה לעיר הצליח לחמוק מהנמל תוך ניצול העובדה שעיני הצדדים היו נשואות לעבר המאבק בשכונות שנתפסו על ידי הרומאים. הוא הצליח לשכנע את קרתגו לשלוח צי גדול שמנה 100 ספינות מלחמה לסירקוסאי וחזר עם השייטת המוגדלת שלו כעבור כמה ימים. עם הגעתו לקרבת האי, חבר עם כוחותיהם של אפיקידס והיפוקרטס. הרומאים הצליחו להחזיק מעמד וגרמו אבדות כבדות לתוקפיהם.
בינתיים הגיע הסתיו ואיתו המחלות. מגפה פרצה בעיר הנצורה. המגפה פגעה גם במחנה הרומאי, אך מרקלוס שיכן את חייליו בבתים שנכבשו מתושבי סירקוסאי וצבאו סבל פחות מהמגפה מתושבי סירקוסאי שנדחסו בכמה שכונות. הצפיפות הגדולה עזרה להתפשטות המגפה שעשתה שמות במגני העיר.
באביב של שנת 212 אספו תומכי קרתגו באי את כל כוחותיהם וקרתגו תגברה את הצי שלה לכדי 130 ספינות מלחמה ו-700 אוניות תובלה שהיו אמורות להביא אספקה לנצורים בסירקוסאי, אך הצי לא הצליח להגיע לסירקוסאי בגלל רוחות שהסיטו אותו להרקליאה. אפיקידס חשש שבומילקר יחליט לזנוח את העיר לרחמי הרומאים ויחזר לאפריקה הצטרף אליו במטרה לפקוח עין על הנעשה. הצי הקרתגי המשיך את דרכו לעבר סירקוסאי כשהשתנו הרוחות. מרקלוס שלח את ציו שהיה בנחיתות מספרית (75 אניות לעומת 130), אך הצי הקרתגי היה עמוס במאות ספינות אספקה ובומילקר לא העז לצאת לקרב, שלח את אניות האספקה לאפריקה ואילו הוא עצמו שט עם צי המלחמה לטרנטום. אפיקידס לא רצה לחזור לעיר הנצורה ונחת באגיגנטום והמתין להתפתחויות.
עזיבתו של אפיקידס ונטישתו של בומילקר סתמה את הגולל על הגנת סירקוסאי. כוחות סיציליים שגויסו למלחמה ברומאים פתחו במשא ומתן וגם מפקדי חיל המצב שהשאיר אפיקידס ביקשו להיכנע. הקיצוניים מנעו זאת מהם, אך כוחם לא עמד להם והעיר נפלה במהרה. לחימה ספורדית נשכה עוד שנה אחת בערך (עד 211), ויורשו של מרקלוס, לאיווינוס השלים את הדברת העיר. כוחות אחרים שהיו לקרתגו הובסו על ידי לאיווינוס באותה שנה.
פפורצהיים
פְּפוֹרְצְהַיְים היא עיר במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה.
גאוגרפיה
פפורצהיים שוכנת בדרום-מערב גרמניה, בשערי היער השחור. פפורצהיים ממוקמת בגב הצפוני של החלק המזרחי של היער השחור, ובשולי האזור ההררי קרייכגאו.
בשל קרבתה ליער השחור העיר מכונה אף "שער ליער השחור" (Pforte zum Schwarzwald).
היסטוריה
ב-23 בפברואר 1945, במהלך מלחמת העולם השנייה, הפציץ חיל האוויר המלכותי את העיר. בהפצצה נהרגו 17,000 מתושבי העיר ו-83% מהמבנים בעיר כולל בית העירייה חרבו. הסיבה המוצהרת להפצצות הייתה שבעיר שכנו מפעלים שייצרו מכשירים מדוייקים עבור הוורמאכט, ושהעיירה הייתה צומת מרכזי לתנועת כוחות גרמניים. ההפצצות על פפורצהיים היו מבין ההכי הרסניות שבהפצצות על גרמניה בשלהי מלחמת העולם השנייה.
נכון לדצמבר 2012, העיר מנתה 116,425 תושבים.
השתייכות דתית
רוב תושבי פפורצהיים הם נוצרים, רובם פרוטסטנטים. נוצרים-קתולים גם מהווים חלק משמעותי באוכלוסייה.
בפפורצהיים קיימות אף קהילות דתיות שונות, הניכרות בהן: אדוונטים, עדי יהוה ונוצרים בפטיסטים.
בפפורצהיים אף קיימת קהילה גדולה של מהגרים ישראלים ומהגרים מוסלמים.
אישים
אישים אשר נולדו בפפורצהיים או הקשורים אליה:
Tears Getting Sober
Tears Getting Sober (בעברית: דמעות מפכחות) הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי ויקטוריה גאורגייבה, בוריסלאב מילאנוב, לוקאס אוסקר, קורנליה וייבולס, ובוצע על ידי ויקטוריה גאורגייבה. ב-4 במרץ 2020 נחשף כי השיר זכה בהליך הבחירה הלאומי הבולגרי, ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד, אך ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020.
Pearl
Pearl (בעברית: פנינה) הוא אלבום האולפן השני והאחרון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניס ג'ופלין כאמנית סולו, אשר יצא לאור לאחר מותה, ב-11 בינואר 1971, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
היה זה האלבום היחיד שהקליטה ג'ופלין עם Full Tilt Boogie Band, להקת ההופעות האחרונה שלה. האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200, ונשאר במקום הזה במשך תשעה שבועות. כמו כן, הוא הגיע למעמד של פלטינה מרובעת מטעם ה-RIAA.
האלבום
לאלבום צליל מלוטש יותר מאלו שג'ופלין הקליטה עם Big Brother and the Holding Company ו-Kozmic Blues Band, בזכות המומחיות של המפיק פול א. רוטשילד ונגני הליווי החדשים שלה. רוטשילד היה ידוע בתור המפיק של The Doors, והוא וג'ופלין עבדו היטב יחד. התוצאה הייתה אלבום שהדגיש את היכולות הווקאליות יוצאות הדופן של ג'ופלין.
Full Tilt Boogie Band היו הנגנים שליוו אותה בסבב ההופעות האחרון שלה, בקנדה, בקיץ 1970. רבים מהשירים באלבום הוקלטו בהופעה חיה, חודשיים לפני שג'ופלין והלהקה התחילו להקליט את האלבום בלוס אנג'לס.
כל תשע הרצועות בהן ג'ופלין שרה אושרו ועובדו על ידה. הם כוללים את הלהיט מספר אחד "Me and Bobby McGee", שבו היא ניגנה גם בגיטרה אקוסטית, ואשר נכתב על ידי קריס קריסטופרסון ופרד פוסטר; "Trust Me", שנכתב על ידי בובי וומאק, במיוחד עבור ג'ופלין; השיר מאת הווארד טייט, "Get It While You Can", המציג את המנעד הרחב שלה; והשירים המקוריים "Move Over" ו-"Mercedes Benz", שאת האחרון כתבו יחד עם ג'ופלין בובי ניוורת ומייקל מקלור.
ג'ופלין שרה בכל הרצועות, מלבד "Buried Alive in the Blues", אשר נותרה כרצועה אינסטרומנטלית של Full Tilt Boogie מאחר שהיא מתה לפני הוספת השירה, אולם היא אישרה את הקטע האינסטרומנטלי. לכותב השיר, ניק גרבניטס, הוצע לשיר אותו כמחווה לג'ופלין, אך הוא סירב. ההקלטות, אשר החלו בתחילת ספטמבר 1970, הסתיימו עם מותה הפתאומי של ג'ופלין ב-4 באוקטובר 1970. בסשן ההקלטות האחרון שלה, שהתקיים ביום חמישי, ה-1 באוקטובר, לאחר הפסקה של מספר ימים, הוקלט שיר הא-קפלה, "Mercedes Benz", השיר האחרון שהקליטה לפני מותה.
את עטיפת האלבום צילם בארי פיינשטיין בלוס אנג'לס, והוא מראה את ג'ופלין כשהיא יושבת על ספה ויקטוריאנית עם משקה ביד.
מורשת
האלבום יצא לאור בפעם השלישית על גבי דיסק ב-2012, בשם The Pearl Sessions. הוא הכיל גרסאות חלופיות לשירים שיצאו במהדורת הוויניל של האלבום המקורי מ-1971. הקלטות של ג'ופלין ופול רוטשילד מדברים בין הטייקים נותנים למאזינים הצצה לתהליך היצירתי המוזיקלי שלהם.
ויליאם גרנוויל
ויליאם וינדהאם גרֵנוויל (באנגלית: William Wyndham Grenville; 25 באוקטובר 1759 – 12 בינואר 1834) היה מדינאי בריטי, ראש ממשלת בריטניה בשנים 1806-1807. בימיו הוטל איסור על סחר עבדים.
חייו
גרנוויל נולד בבאקינגהאמשייר, ילדו השישי מבין תשעה ובנו השלישי של ג'ורג' גרנוויל, שכיהן אף הוא כראש ממשלה. גם אחיו הבכור תומאס היה פוליטיקאי.
התחנך בתיכון היוקרתי איטון ובאוניברסיטת אוקספורד, שם גילה עניין וכישרון בספרות הקלאסית. ב-1780 החל בלימודים לקראת הסמכה כעורך דין, אך הסמכתו לא הושלמה מכיוון שנבחר לפרלמנט הבריטי ב-1782. מיד עם כניסתו לחיים הפוליטיים החל גרנוויל למלא תפקידים בכירים, בכלל זה שר הפנים (1789 עד 1791) ושר החוץ (1791 עד 1801) בממשלתו של בן-דודתו, ויליאם פיט הבן, שכיהן כראש ממשלה בין 1783 ל-1801. מבחינה פוליטית השתייך גרנוויל לוויגים המתונים, ודגל בעמדות ליברליות וברפורמות זהירות. ב-1790 קיבל תואר ברון ונעשה מנהיג בית הלורדים.
ב-1792 נשא גרנוויל לאשה את אן פיט. (בין המשפחות פיט וגרנוויל היו מספר קשרי נישואין). לבני הזוג היו תחומי עניין משותפים, ומכתביהם שנשמרו מעידים על קשר חם ואוהב. לא היו להם ילדים.
עם פרוץ המהפכה הצרפתית ב-1789 ומלחמות צרפת המהפכנית ב-1792 צידד גרנוויל בנייטרליות, אך לאחר הכרזת המלחמה של צרפת על בריטניה ב-1793 פעל לארגון הקואליציה האנטי צרפתית הראשונה, והיה מעורב בארגון רשתות ביון נגד צרפת. בתקופת המלחמה תמך בחקיקה נוקשה שפגעה בחירויות האזרחים, כדי למנוע אפשרות של התפשטות הרעיונות המהפכניים. בתוך הקבינט השתייך גרנוויל לסיעה שדגלה בריכוז המאמץ הצבאי בזירה המרכזית של המערכה באירופה, במאמץ להשיג הכרעה יבשתית, והתנגדה להתמקדות במערכה בים ובזירות צדדיות כאיים הקאריביים. ראש הממשלה פיט הכריע לטובת מאבק בזירות צדדיות ובים, בניגוד לעמדת גרנוויל. ב-1801 התפטר פיט מראשות הממשלה, במחאה על אי-מתן שוויון זכויות לקתולים באירלנד, שאוחדה לישות אחת יחד עם בריטניה הגדולה שנה אחת קודם לכן. מספר שרים ובהם גרנוויל התפטרו יחד עמו. גרנוויל לא בטח ביכולתו של יורשו של פיט בתפקיד, הנרי אדינגטון, לעמוד בראש המדינה בעת מלחמה, וחבר למנהיג הוויגי צ'ארלס ג'יימס פוקס באופוזיציה. כאשר חזר פיט ונעשה ראש ממשלה במאי 1804, סירב גרנוויל להצטרף לממשלה כיוון שפוקס לא נכלל בה. בין שני הדודנים, והשותפים הפוליטיים בעבר, נוצר קרע עמוק שלא אוחה עד מותו של פיט ב-1806.
עם מותו של פיט מונה גרנוויל, ב-11 בפברואר 1806, לעמוד בראש הממשלה - תפקיד שקיבל עליו באי-רצון מסוים. ממשלתו כללה אישים בולטים משני המחנות המרכזיים בפוליטיקה הבריטית, ולכן כונתה בפי אוהדיה "ממשלת כל הכישרונות". עם זאת, חסידי פיט, שהבולט שבהם ג'ורג' קנינג, סירבו לתמוך בממשלה. אדינגטון מונה לשר הפנים, ומנהיג הוויגים פוקס, בתפקיד מינסטריאלי ראשון מאז 1783, כיהן כשר חוץ עד מותו בספטמבר 1806. גרנוויל עצמו כיהן גם כשר אוצר. משימתה העיקרית של הממשלה הייתה להביא לסיום את המלחמה נגד צרפת הנפוליאוניות באמצעות משא ומתן, אך הדבר לא עלה בידה. נפוליאון, שמאחוריו היה רצף של ניצחונות מכריעים נגד בעלות בריתה של בריטניה ביבשת, דחה את גישושי השלום של שר החוץ פוקס. גם במישור הצבאי לא השיגה הממשלה כל הישג.
באוקטובר 1806 ביקש גרנוויל מן המלך לפזר את הפרלמנט, במטרה לחזק את של הממשלה לעומת סיעת חסידי פיט. המלך נעתר לבקשה, והממשלה הגדילה את כוחה במעט. ניצחונה היה סוחף פחות מן המקובל באותה תקופה, שבה לאופוזיציה לא היה סיכוי ממשי מול ממשלה מכהנת, הנהנית מתמיכת הכתר.
גרנוויל היה פעיל בחוגים המתנגדים לעבדות לכל אורך חייו הציבוריים. הישגה העיקרי של ממשלתו היה החוק האוסר על סחר עבדים, פריו של מאבק ארוך שנים. החוק עבר ברוב גדול בבית הנבחרים. לעומת זאת, בבית הלורדים הייתה התנגדות רבה לחוק, בעיקר מטעמם של נציגי משפחות שהחזיקו מטעי סוכר באיים הקריביים, ושני ניסיונות קודמים לאסור על סחר העבדים נבלמו בו. נאומו של גרנוויל לפני ההצבעה על החוק בקריאה שנייה בבית הלורדים נחשב לניצחון גדול:
ב-25 במרץ 1807 אושר החוק בבית הלורדים. הממשלה לא האריכה ימים אחרי הישג זה: ב-30 במרץ הגיש גרנוויל את התפטרותו, בגלל סירובו של המלך ג'ורג' השלישי לאשר חוק שיסיר את המגבלות על שירותם של קתולים בצבא ובצי - בדומה לסיבת נפילתה של ממשלת פיט ב-1801. גרנוויל הביע הקלה על שנפטר מעולהּ של משרת ראש הממשלה. הדוכס מפורטלנד ירש אותו בתפקיד.
לאחר פרישתו מראשות הממשלה עסק גרנוויל בגינון, עיצוב נוף, קריאה ואיסוף חפצי נוי, לצד פעילות פוליטית באופוזיציה. הוא התנגד למערכה בחצי האי האיברי, סירב להצעות להיכנס לממשלה ונשאר באופוזיציה גם לאחר המלחמה, כאשר המשיך לתמוך באמנציפציה לקתולים ובסחר חופשי. כיהן כנגיד אוניברסיטת אוקספורד מ-1809 ועד מותו. ב-1823 הסתיימה הקריירה הציבורית שלו לאחר שלקה בשבץ. הוא סבל מספר אירועי שבץ נוספים ונפטר ב-1834.
אשיותו
ויליאם וינדהאם גרנוויל, היה מוכשר, מלומד לעומק, איש מפלגה שימושי, אבל אדם מרוחק, מכובד אך לא אהוב. הכינוי שלו היה "בוגי", אולי פירושו כינוי זה היה 'מפחיד' או 'הבוגימן'. ויליאם וילברפורס שיבח אותו במלוא המרץ אבל אמר עליו: "מזגו הטבעי אינו של חום".
ג'יג'י דולין
פריסילה לי קלי (באנגלית: Priscilla Lee Kelly; נולדה ב-5 ביוני 1997) הידועה יותר בשם הבמה שלה, ג'יג'י דולין היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכניות NXT וסמאקדאון כחלק מקבוצת טוקסיק אטרקשן. היא פעמיים אלופת זוגות הנשים של NXT עם ג'ייסי ג'יין.
לפני שהוחתמה ב-WWE, קלי הופיעה בארגון ההיאבקות Major League Wrestling (MLW). היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון היאבקות הנשים Shine, שבו הייתה אלופת נובה של Shine.
טוקסיק אטרקשן (2020–2023)
ב-30 ביולי 2018, נודע שקלי תשתתף בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג השני בתולדות ארגון ה-WWE. למרות מאמציה לעבור לשלב הבא, היא הודחה על ידי דיאונה פוראזו כבר בסיבוב הראשון.
ב-20 בינואר 2021, המותג NXT הודיע על החתמתה של קלי, שעתה תתחרה תחת שם הבמה ג'יג'י דולין ועל הבכורה שלה בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס הראשון של הנשים. היא חברה לשורות קורה ג'ייד, שגם היא הייתה החתמה חדשה. לעומת זאת, השתיים הודחו כבר בסיבוב הפותח של הטורניר לאחר שהפסידו ל-The Way (קנדיס לאריי ואינדי הארטוול). ב-27 ביולי בפרק של התוכנית NXT, דולין ביחד עם מנדי רוז כמנהיגה וג'ייסי ג'יין יצרו את קבוצת טוקסיק אטרקשן. בפרק הספיישל NXT Halloween Havoc, שנערך ב-26 באוקטובר, דולין וג'יין ניצחו את איאו שיראי וזואי סטארק ואת אינדי הארטוול ופרסיה פירוטה בקרב זוגות סולם משולש וכתוצאה מכך הפכו לאלופות זוגות הנשים החדשות של NXT. באירוע NXT WarGames, שנערך ב-5 בדצמבר, קבוצת טוקסיק אטרקשן ביחד עם דקוטה קאי הפסידו לקורה ג'ייד, איאו שיראי, קיי לי ריי וראקל גונזלס במסגרת קרב ה-WarGames המסורתי. בפרק הספיישל Vengeance Day, שנערך ב-15 בפברואר, דולין וג'יין הגנו בהצלחה על אליפות הזוגות מול הארטוול ופירוטה. במופע המקדים לאירוע NXT Stand & Deliver, השתיים הפסידו את חגורות האליפות לדקוטה קאי וראקל גונזלס בשל הפרעה מצידה של וונדי צ'ו, הפסד שקטע תקופת כהונה של 158 ימים. לעומת זאת, הן השיבו אליהן את חגורות אליפות הזוגות לאחר שניצחו בקרב החוזר שלושה ימים לאחר מכן בפרק של התוכנית NXT 2.0 לאחר הסחת דעת מצידה של אלופת הנשים. בפרק הספיישל המסיבה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-5 ביולי, דולין וג'יין הפסידו את אליפות הזוגות לרוקסן פרז וקורה ג'ייד.
ב-19 באוגוסט 2022 בפרק של התוכנית סמאקדאון, דולין ערכה את הופעת הבכורה שלה ברוסטר הראשי ביחד עם ג'ייסי ג'יין כמשתתפות בטורניר הזוגות אשר קבע את אלופות זוגות הנשים החדשות של ה-WWE. הן ניצחו בקרב הראשון את נטליה וסוניה דוויל. לעומת זאת, הן הוכרחו לפרוש מהטורניר עקב פציעה שספגה דולין. השתיים חזרו לפעילות ב-9 בספטמבר, כשהפסידו לאלופת זוגות הנשים, אלייה וראקל רודריגז.
בפרק הספיישל NXT New Year's Evil, שנערך ב-10 בינואר 2023, דולין וג'יין הוכתרו כמנצחות בקרב הבאטל רויאל של 20 מתאבקות לאחר שהדיחו זו את זו בו זמנית, דבר שהעניק לכל אחת מהן את ההזדמנות להתמודד על אליפות הנשים של NXT נגד רוקסן פרז בקרב משולש באירוע NXT Vengeance Day. בקרב זה, פרז ניצחה ושמרה על תוארה.
תחרות יחידנית (2023–היום)
ב-7 בפברואר 2023, במהלך פינת האירוח !Ding Dong, Hello של ביילי, ג'יין בגדה בדולין, דבר שהוביל לסיום קבוצת טוקסיק אטרקשן. ג'יין התמודדה מול דולין בקרב יחידים בפרק הספיישל Roadblock, שהתקיים ב-7 במרץ ובו דולין יצאה עם ידה על העליונה.
חיים אישיים
ב-21 בנובמבר 2018, קלי התחתנה עם המתאבק סמואל ראטש, המוכר יותר בשם הבמה שלו, דארבי אלין. לעומת זאת, באוגוסט 2020, היא הודיעה שהם מתגרשים.
ארץ אלזוורת'
ארץ אלזוורת' (באנגלית: Ellsworth Land) היא חלק מיבשת אנטארקטיקה, הגובל ממערב בארץ מרי בירד, מצפון בים בלינגסהאוזן, מצפון-מזרח בבסיס חצי האי האנטארקטי, וממזרח בשוליים המערביים של מדף הקרח רון. היא משתרעת בין '103°24 מערב ל-'79°45 מערב. לאזור ממערב ל-90° מערב אין תביעת חזקה, התביעה לחזקה על האזור שבין 84° מערב ל-90° מערב היא של צ'ילה בלבד, והיתר נמצא בחזקתן של צ'ילה והממלכה המאוחדת כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה. חוף אייטס משתרע בין '103°24 מערב ל-'89°35 מערב וחוף בריאן בין '89°35 מערב ל-'79°45 מערב.
ארץ אלזוורת' היא ברובה רמת קרח נישאה, אבל היא כוללת את הרי אלזוורת' המלכותיים ומספר רב של קבוצות הרים מפוזרות: האדסון, ג'ונס, בהרנדט, האוברג, מריק, סוויני וסקייף.
ארץ זו שוכנת סמוך למרכז האזור שתייר החוקר האמריקאי לינקולן אלזוורת' בטיסת מטוס במהלך נובמבר-דצמבר 1935. הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים קראה לה על שמו ב-1962 לזכר אותה טיסה טראנסקונטיננטלית היסטורית מן האי דאנדי אל מדף הקרח רוס.
ביל פיטו
אבנעזר ויליאם "ביל" פיטו (באנגלית: Ebenezer William "Bill" Peyto; 14 בפברואר 1869 - 23 במרץ 1943) היה מחלוצי המתיישבים בהרי הרוקי, צייד ומדריך שבילים.
קורות חיים
פיטו נולד בולינג, בקנט שבאנגליה. פיטו היגר לקנדה בפברואר 1887. הוא המשיך להרי הרוקי הקנדיים, שם הועסק כעובד בהקמת מסילות הברזל. בשנת 1890 הקים פיטו ביקתת עץ בסמוך לנהר בואו והיה מחלוצי המתיישבים האירופאים בהרי הרוקי הקנדיים.
פיטו שימש כמדריך בהרים, ובין השנים 1913 ועד פרישתו בשנת 1936 שימש כאחד השומרים הראשונים בפארק הלאומי באנף (למעט בשנות שירותו הצבאי במלחמת העולם הראשונה). כמדריך הוביל פיטו את אדוארד וימפר בדרכו למעבר ורמיליון. בשנת 1901, לאחר שובו ממלחמת הבורים, התחתן עם אמילי ווד ( Emily Wood) מקולומביה הבריטית, ושנה לאחר מכן נולד בנו רוברט פיטו (Robert W.F. Peyto). לאחר מות אשתו בשנת 1906, עבר הבן רוברט להתגורר עם משפחתה בקולומביה הבריטית.
פטירתו והנצחתו
פיטו נפטר ב-23 במרץ 1943 בעיר באנף.
על שמו קרוי קרחון פיטו הנמצא על קו פרשת המים של אמריקה, ואגם פיטו.
איתן וירטהיים
איתן וירטהיים הוא רופא ישראלי מומחה ברפואה פנימית, המכהן כמנהל מרכז רפואי רבין.
ביוגרפיה
וירטהיים למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים והוא בעל תואר שני במנהל מערכות בריאות מבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב.
ב-1988 החל לעבוד כסטאז'ר במרכז רפואי קפלן. התמחה ברפואה פנימית במחלקה פנימית א' בבית חולים בילינסון. שימש רופא מומחה וסגן מנהל בית החולים. ב-2003 מונה למנהל בית חולים השרון. ב-2006 מונה לראש אגף הרפואה בחטיבת בתי החולים של שירותי בריאות כללית. ביולי 2011 מונה למנהל מרכז רפואי מאיר בכפר סבא. במהלך כהונתו זכה בית החולים במצטיין של שירותי בריאות כללית בשנים 2016 ו-2018, ובפרס שר הבריאות על מודל חלוצי של שירות והנגשת מידע. במרץ 2019 מונה למנהל המרכז הרפואי רבין בפתח תקווה.
גן אבו נבוט
"גן אבו נבוט" הוא גן פסלים בתל אביב-יפו, המציג מעבודותיו של האמן הישראלי יגאל תומרקין.
תיאור
הגן ממוקם בדרך בן צבי בתל אביב-יפו, בחורשת עצי פיקוס השדרות, בסמוך למבנה סביל אבו נבוט. הוא הוקם באוגוסט 2000 ובו 18 פסלים שתרם האמן. בין העבודות הבולטות בו הפסלים "Macht Arbeit Frei?", "שבת של מכשפות", "מכונת קפקא" ו-"זיכרון העתיד".
הכביש המכושף
הכביש המכושף הוא קטע כביש מפורסם בירושלים, מתחת לארמון הנציב, בתחומי השכונה הערבית ג'בל מוכבר. הכביש זכה לכינויו הייחודי מכיוון שכאשר עוצרים את המכונית באמצע כביש זה, היורד מפסגת ההר לעבר מדבר יהודה, ומשחררים את בלמיה, מבחינים בתופעה מעניינת: המכונית נראית כאילו היא נעה לכיוון מעלה, אף שעליה לנוע מטה בהתאם לכוח הכבידה, אותו הדבר גם כאשר שופכים מים על הכביש והם נראים כעולים במעלה הכביש במקום לרדת. התופעה הפכה חלק מן ההווי של תושבי ירושלים ואטרקציה למבקרים.
תופעה דומה מתרחשת באחד הכבישים בגליל, ליד עמוקה.
הסבר התופעה
למעשה, התופעה אינה אלא אשליה אופטית. הזווית בה נסלל הכביש ביחס לנוף יוצרת את התחושה כי שיפוע הכביש הוא כלפי מעלה, כאשר למעשה הדבר הפוך, ושיפוע הכביש הוא דווקא כלפי מטה. האדם הצופה מן המכונית בנוף, מסיק כי הנוף הוא הישר ולכן רואה את המכונית נוסעת למעלה, אך למעשה, כאשר הוא משחרר את הבלמים, המכונית נעה כלפי מטה, בהשפעת כוח הכבידה.
כבישים "מכושפים" נוספים בארץ ישראל
ישנם מספר כבישים נוספים בארץ ישראל שגם ביחס אליהם נטען כי קיימת אשליה אופטית דומה:
סג'יל 55
סג'יל 55 (בערבית: سجيل 55) היא רקטה ארוכת טווח מייצור עצמי של ארגון החמאס.
הרקטה נכנסה לשימוש מבצעי ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן. הטווח המרבי שלה הוא 55 ק"מ והיא מסוגלת לפגוע במספר ערים בישראל, בהן ראשון לציון, בת ים, חולון, בית שמש ובאר שבע.
חוף נוקס
חוף נוקס (באנגלית: Knox Coast) או ארץ נוקס (באנגלית: Knox Land) הוא אזור בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.
חוף נוקס מוגדר כאזור החוף של אנטארקטיקה, הממוקם בין כף הורדרן ואיי האץ'.
גילוי החוף
החוף התגלה בפברואר 1840 על ידי משלחת החקר של ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס.
מקור השם
שמו של האזור ניתן לו על ידי צ'ארלס וילקס.
וילקס קרא לאזור על שמו של לוטננט סמיואל ר. נוקס (Samuel R. Knox) מצי ארצות הברית, שהיה רב החובל של הספינה פליינג פיש (USS Flying Fish), והיה רב-חובלים (master) של הספינה וינסנס (USS Vincennes), במהלך מסע החקר האנטארקטי של המשלחת.
לקריאה נוספת
• SOUTHWELL, COLIN ; EMMERSON, LOUISE (2017), Adelie penguin occupancy survey of islands along the Knox Coast, 2011, Australian Antarctic Data Centre.dataset, https://doi.org/10.4225/15/58fd6124c2ccc
• A. Maritati, A. R. A. Aitken, D. A. Young, J. L. Roberts, D. D. Blankenship, M. J. Siegert, The tectonic development and erosion of the Knox Subglacial Sedimentary Basin, East Antarctica, Geophysical Research Letters, Volume 43, Issue 20, 28 October 2016, Pages 10,728-10,737, https://doi.org/10.1002/2016GL071063
• Aditya Narayanan, Sarah T. Gille, Matthew R. Mazloff, K. Murali, Water Mass Characteristics of the Antarctic Margins and the Production and Seasonality of Dense Shelf Water, Geophysical Research Letters, Volume 124, Issue 12, December 2019, Pages 9277-9294, https://doi.org/10.1029/2018JC014907
• NICOLA JONES, Polar Warning: Even Antarctica’s Coldest Region Is Starting to Melt, Yale Environment 360
• Shumskiy, P. (1957), Glaciological and Geomorphological Reconnaissance in the Antarctic in 1956, Journal of Glaciology, 3(21), 54-61. https://doi:10.3189/S0022143000024758
In Flames
In Flames (אנגלית: אין פליימס, "בלהבות") היא להקת הבי מטאל משוודיה. הלהקה נוסדה בשנת 1990 על ידי הגיטריסט יספר סטרמבלאד. In Flames, יחד עם At the Gates ו-Dark Tranquillity, נחשבת לחלוצה בז'אנר שמכונה כיום דת' מטאל מלודי, אך בהמשך התנסתה בכיוונים שונים, והוסיפה אלמנטים של סגנונות כמו מטאל אלטרנטיבי, מטאלקור מלודי וגרוב מטאל.
ייסוד ו-Lunar Strain
הלהקה נוסדה בשנת 1990 על ידי הגיטריסט יספר סטרמבלאד, כפרויקט צדדי של להקת הדת' מטאל הנוכחית שלו אז, Ceremonial Oath. מטרתו הייתה לכתוב שירים עם כיוון מוזיקלי מלודי יותר, דבר שלא הורשה לעשות בלהקתו המקורית. בשנת 1993, סטרומבלד החליט לעזוב את להקתו בגלל הבדלים מוזיקליים והחל להתמקד יותר ב-In Flames. באותה שנה גייס סטרמבלאד את גלן לונגסטרום בגיטרה ואת יוהאן לרסון בבס כדי להרכיב את ההרכב הרשמי הראשון של In Flames.
השלישייה הקליטה הדגמה באוגוסט 1993 ושלחה אותה לחברת תקליטים שוב. על מנת להגדיל את סיכוייהם להחתים את הלהקה הם שיקרו ואמרו שכבר הוקלטו שלוש עשרה שירים, כשלמעשה היו להם רק שלושה. בעל החברה נהנה מהמוזיקה, והחתים אותם מיד.
לאחר החתימה החלה העבודה על אלבום הבכורה של הלהקה. האלבום, שכותרתו Lunar Strain, הוקלט באולפן פרדמן ויצא באוגוסט 1994. מכיוון שללהקה עדיין לא היה סולן, סטרומבלד ביקש ממיקאל סטאן מ-Dark Tranquility לספק שירה בהפעלה. בהקלטה השתתפו גם מוזיקאים רבים אחרים, כולל הגיטריסטים אנדרס איוורס, קרל נסלונד ואוסקר דרונייק (האחרון שסיפק שירת רקע), הסולנית ג'ניקה ג'והנסון, והכנרת אילבה ווהלסטדט.
דניאל סטלוואגן
דניאל סטלוואגן (בהולנדית: Daniël Stellwagen) (נולד ב-1 במרץ 1987 בסוסט) הוא שחמטאי יהודי-הולנדי בדרגת רב אמן.
ביוגרפיה
בשנת 1999 דניאל סטילוואגן השתתף באליפות העולם בשחמט עד גיל 12 וזכה במקום השני. באותה שנה הוא זכה באליפות אירופה בשחמט לגילו.
סטלוואגן היה חבר נבחרת הולנד באולימפיאדת השחמט ובאליפות אירופה לנבחרות.
הוא הפסיק להשתתף בתחרויות רשמיות בשנת 2014.
סטלוואגן הוא בעל תואר שלישי בכימיה מאוניברסיטת אוטרכט.
דניאל סטלוואגן באולימפיאדת השחמט
בשנים 2008–2012 השתתף סטלוואגן ב-3 אולימפיאדות שחמט:
ברק
ברק הוא תופעה אקלימית שבמהלכה נפרק חשמל סטטי הנמצא בעננים. הברק נראה כפרץ אור עז, ויחד איתו נוצר הרעם, המגיע אל הצופה זמן מה לאחר הברק, כתוצאה מההבדל הגדול שבין מהירות האור למהירות הקול.
היווצרות
הברק נוצר משום שבתחתית ענני סערה שנקראים קומולונימבוסים נוטה להצטבר מטען חשמלי שלילי גדול מאוד (לפעמים מצטבר מטען חיובי ואז הברק נקרא ברק חיובי). הסיבה לכך איננה ידועה אך ההשערה המקובלת היא שישנו חיכוך בין גראופל ובין חלקיקי קרח בנוכחות טיפות מים בתוך הענן, חיכוך שמשחרר את האלקטרונים מהאטומים וגורם להם להצטבר בתחתית הענן. (חיכוך דומה אחראי לחשמל הסטטי שנוצר כשמסתרקים או כשמשפשפים בלון בנייר). וכשנוצרת בענן כמות גדולה של מטען שלילי, מתפרק המטען אל האדמה שמתחתיה שיש בה מטען חיובי שנמשך אל מתחת לענן בעקבות כוחות חשמליים, ברק זה ייקרא ברק שלילי, אם מטען חיובי בענן יתפרק אל מטען שלילי בקרקע, הברק ייקרא ברק חיובי. כאשר ברק יתקדם לעבר האדמה, גם הברק וגם האדמה שולחים שלוחות (מטען חיובי ושלילי) ומחפשים דרך להיפגש. בזמן חיבור של שתי שלוחות אלו, מועבר המטען במלואו דרך האוויר ומתרחשות תופעות הברק. בנוסף לברקים מהענן לקרקע ישנם גם ברקים בין עננים, אולם רוב הברקים (כ-75%) מתרחשים בתוך העננים בין אזורים עם מטען חיובי לאזורים עם מטען שלילי. קיימים גם ברקים חיוביים שמתפרקים מעל העננים לכיוון היונוספירה, ברקים אלה מהירים מאוד ונקראים שדוני ברקים.
הברק לא פוגע בהכרח במקום הגבוה ביותר, אלא באזור בו המטען מהאדמה יכול לעלות בדרך הקלה ביותר מבחינת התנגדות חשמלית (מוט מתכת גם אם נמוך במעט מעץ שעומד לידו יהיה מקום פגיעת הברק מפני שהוא מוליך טוב יותר). נקודת הפגיעה היא לרוב בקצה של עצם בולט מהקרקע כגון בניין, אנטנה, עמוד מתכתי או עץ.
המתח החשמלי בין תחתית הענן לבין הקרקע נע בין 20 מיליון ל-100 מיליון וולט. עוצמת זרם הברק עשויה להגיע עד 150,000 אמפר. אחת מתוצאות הזרימה החשמלית הזו היא שהאוויר בדרך מתחמם מאוד ומגיע לטמפרטורה של למעלה מ-27,000 מעלות צלזיוס. החום האדיר גורם לשתי תופעות שמלוות ברק:
על ידי מדידת הפרש הזמנים בין הופעת הברק ושמיעת הרעם, ניתן להעריך את המרחק מהנקודה, על פי מהירות הקול. אם, לדוגמה, הרעם נשמע כשלוש שניות לאחר שנצפה הברק, אנו יודעים שבזמן זה עובר הקול כקילומטר, ולכן זה המרחק מהנקודה שבה פגע הברק.
ישנם ברקים חזקים במיוחד הידועים בשם ברקי שבר, הגורמים לשבירה של ענפים, בתים, מכוניות וכדומה. ברקים אלו נגרמים באזורי קו המשווה בעיקר בתקופת המונסונים המאוחרים.
ברקים יכולים להיווצר גם בהתפרצות געשית, ובסופות חול כתוצאה מחיכוך בין גרגירי החול והאבק הרב. גם להבי מסוק עשוים לגרום לברק.
כאשר ברק פוגע בחול, הוא מתיך אותו, ונוצרת אבן פולגורית.
מכת ברק
פגיעה של ברק בגוף חי או דומם על האדמה קרויה מכת ברק. מכת הברק היא למעשה מכת חשמל, שבה מועבר זרם חשמלי בעל מתח גבוה מאוד, מהאוויר אל הגוף שנפגע. כמות הזרם המועבר היא גבוהה ולרוב הפגיעה גורמת לנזק: שריפה, פיצוץ או מוות. מדי שנה נהרגים ברחבי העולם בין 6,000 ל-24,000 בני אדם מפגיעות ברק, ומספר דומה לזה נפצעים.
לאחר שהמטען מגיע לאדמה, הוא מתפרק בסביבה הקרובה. במקרים רבים עוצמת המטען מיד לאחר הפגיעה בסביבה הקרובה של הפגיעה (עד עשרות מטרים) עשויה להיות גם היא קטלנית. רוב הנפגעים מברקים נפגעים מאותה פגיעה משנית.
התרסקות טיסה 214 של פאן אם הייתה האסון הגדול ביותר שאירע בעקבות מכת ברק. בעקבותיה ננקטו אמצעים להגן על מטוסים מפני ברקים.
פגיעה של ברק בבניין גורמת לזרמים חשמליים גבוהים המתפשטים במוליכים המותקנים בו, בעיקר חוטי חשמל וטלפון, ויוצרת בהם מתח גבוה לזמן קצר. רוב הסוגים של ציוד אלקטרוני, ובמיוחד מחשבים, רגישים לשינויים פתאומיים במתח רשת החשמל, וצפויים לנזק זמני או קבוע כתוצאה ממכת ברק. נורות חשמל עלולות גם הן להישרף כתוצאה מכך (בעיקר נורות להט, הלוגן, LED, וכן משנקים אלקטרוניים לנורות פלואורסצנטיות רגילות וקומפקטיות). במקומות ציבוריים כמו בתי חולים, קיימות מערכות להגנה מפני ברקים.
על מנת למנוע נזק מפגיעה ישירה של ברקים בבניינים הומצאו התקני הגנה שונים המיועדים לכליאת השפעתו המזיקה של הברק. אחד מהאמצעים הללו הוא כליא ברק. זהו מוליך חשמלי הנמצא מעל מבנה המועד לסכנה, מוארק בקצהו הנמוך, הפורק מטענים סטטיים מהעננים, וכן מושך אליו את הברקים ופורק אותם אל האדמה. בכך נמנעת פגיעה ישירה במבנה העלולה לגרום לשריפה ולנזקים אחרים. לעומת זאת, כאשר פוגע ברק במכונית הוא אינו מזיק למי שבתוכה, משום ששלדת הרכב משמשת ככלוב פאראדיי (אם כי המנוע [ברכבי בנזין, דיזל והיברידיים], מערכת המיזוג [ברכבים המכילים מערכת מיזוג המבוססת על הקרר איזובוטאן], והמצבר [ברכבים היברידים וחשמליים המבוססים על סוללות ליתיום יון] עלולים להתלקח).
חיזוי ונזקים
ברקים מהווים סיכון משמעותי, ואזהרה מסופת ברקים יכולה להועיל, לדוגמה לתכנון פעילויות או דחייתן בהתאם, או לניתוק זמני של מכשירים רגישים מרשת החשמל.
קיימות מספר שיטות לחיזוי מכת ברק: האחת בודקת על ידי גלאי האם יש הצטברות של מטען חיובי באזור הגלאי (מעל גודל מסוים תהיה פריצת מטען מהענן לאדמה), והשנייה מבוססת על מעקב אזורי על ידי מכ"ם, שמקבל את אותות שברקים יוצרים מסביבו, ועל ידי המידע המצטבר יכול לתת השערה לגבי כיוון תנועת הברקים. שיטה נוספת היא שימוש במודלי חיזוי מזג אוויר ובדיקת התנאים המובילים ליצירת ברקים.
כדור ברק
כדור ברק הוא סוג של ברק המתרחש בתנאים מטאורולוגים מסוימים, בעיקר בעת סופות רעמים וברקים, ומתואר בדרך כלל כגוף חשמלי בכל מיני צורות הזוהר ולוהט, ומרחף באוויר, קרוב יחסית לקרקע, זז כאובייקט חי ומשאיר אחריו שובל בדמות הילה חשמלית, ומסוגל לעבור דרך חומרים אטומים. במשך זמן רב כדורי הברק נחשבו למיתוס ולא הייתה הסכמה לגבי קיומם. גם כשגם בימינו, טבעה של התופעה עדיין אינו ברור ומועלות השערות שונות באשר לה, ישנה הסכמה בקרב הקהילה המדעית שכדורי ברק אכן קיימים ושאינם מיתוס.
ברקים בתרבות
בתרבויות רבות הברק נתפס כמעשה אלוהי או אלוהות בפני עצמה. ביניהם ניתן למנות את האל היווני זאוס, האל האצטקי טלאלוק, אל המאיה ק'אוויל, האל פרון במיתולוגיה הסלאבית, ת'ור במיתולוגיה הנורדית, אוקו במיתולוגיה הפינית, האל ההינדי אינדרה ואל השינטו היפני ראיג'ין. בדת המסורתית של שבטי הבנטו באפריקה, ברק הוא סימן לזעמם של האלים. פסוקים ביהדות ובאסלאם מייחסים גם הם חשיבות על טבעית לקיומו של ברק. בנצרות, ביאתו השנייה של ישו מושווה לברק.
באגף הפוליטי, מפלגות השתמשו בתמונת הברק כסמל לכוח: איגוד הפשיסטים הבריטי במהלך שנות ה-30, מפלגת פעולת האנשים בסינגפור ואחרות. סמל יחידת האס אס - ארגון ההגנה והמודיעין של המפלגה הנאצית הורכב מאותיות גרמניות עתיקות (רונות) הדומות לזוג ברקים. מלחמת הבזק בליצקריג נקראת בגרמנית על שם הברק.
בצרפתית ובאיטלקית הביטוי "אהבה ממבט ראשון" מתורגם ל-Coup de foudre ו- Colpo di fulmine בהתאמה, אשר בתרגום מילולי פירושו "מכת ברק".
כאות לעוצמה ולמהירות, מופיעים ברקים כסמלים של ארגונים ובהרלדיקה בתרבות.
הברק שימש בעבר לייצוג יכולות התקשורת המיידית של מכשירי טלגרף ורדיו המופעלים בחשמל. הוא היה מוטיב נפוץ בעיצוב אר דקו, במיוחד בעיצוב הזיגזג אר דקו של שנות ה-20 המאוחרות. הברק הוא סמל נפוץ של יחידות תקשורת צבאיות ברחבי העולם. מכת ברק היא גם אחד מהסמלים של תקן נאט"ו לסימון כוחות.
ביהדות מוזכר הברק כאחד מהמראות שעליהם נתקנו ברכות הראייה, ולכן נקבע בהלכה כי כאשר רואה אדם ברק עליו לברך ברכת עושה מעשה בראשית.
הרי נייפייר
הרי נייפייר (באנגלית: Napier Mountains) הם רכס הרים בארץ אנדרבי, בטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית, באזור מזרח אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה.
שיא גובהם של ההר בהר אלקינס שגובהו 2,300 מטרים מעל פני הים.