cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לב סטרינקובסקי
ביוגרפיה
כיום (2021) עוסק סטרינקובסקי בעיקר בבנייה, שימור ותיקון של כלי קשת. (ביניהם טיפול בסדקים, החלפת שיערות בקשת, החלפת גשרים ועוד). הוא בנה עשרות רבות של כלי קשת (כינורות, ויולות וצ'לי).
בנוסף לנ"ל, סטרינקובסקי גם משחזר כלים עתיקים, מעריך כלים מבחינת שוויים ומוכר אותם (כולל אביזרים נלווים כמו מיתרים, שרף, כריות, תיקים וכדומה).
קישורים חיצוניים
האתר הרשמי של לב סטרינקובסקי
מגלן (סוג)
מגלן או איביס (שם מדעי: Eudocimus) הוא סוג של עופות מים בעלי מקור, צוואר ורגליים ארוכים, החיים באזורי ביצות. הם שייכים למשפחת הכפניים ומקורם מזכיר מגל, מה שנתן להם את שמם.
אספנות
אספנות היא סוג של תחביב או עיסוק פנאי בו האספן עוסק באגירת פריטים שונים, בדרך כלל תוך התמקדות בתחום ואף בתת-תחום מסוים. איסוף מתבצע לשם מחקר, הפקעת רווח או למטרות הנאה ובידור. העיסוק כולל חיפוש, איתור, רכישה, ארגון, קטלוג, הצגה, אחסון ותחזוקה של פריטים המעניינים אספן בודד. האוספים נבדלים זה מזה במגוון רחב של היבטים, בעיקר באופי ובהיקף של החפצים הכלולים, אך גם במטרה, באופן התצוגה וכדומה. מגוון הנושאים האפשריים לאוסף הוא כמעט בלתי מוגבל.
מגלן (סוג)
מגלנים אלה חיים באזורים הטרופיים של אמריקה. האחד לבן עם מקור אדום והשני אדום עם מקור שחור. הגוון האדמוני מגיע מהרכב מזונו.
אספנות
באוספים של פריטים מיוצרים, החפצים עשויים להיות עתיקים או פשוט ניתנים לאיסוף. עתיקות הן פריטי אספנות בני 100 שנה לפחות, בעוד שאר פריטי אספנות הם עדכניים באופן שרירותי. המילה "וינטג'" מתארת ​​פריטי אספנות ישנים יחסית שעדיין אינם עתיקות.
מגלן (סוג)
מיון
בסוג זה שני מינים:
אספנות
איסוף הוא תחביב ילדות עבור אנשים מסוימים, אבל עבור אחרים עיסוק לכל החיים או משהו שהתחיל בבגרות. אספנים שמתחילים מוקדם בחייהם לעיתים קרובות משנים את מטרותיהם כשהם מתבגרים. יש אספנים מתחילים שמתחילים לרכוש פריטים שמושכים אותם ואז לאט לאט בונים אוסף, בעוד שאחרים מעדיפים לפתח קצת רקע בתחום לפני שמתחילים לקנות פריטים. הופעת האינטרנט כפורום גלובלי לאספנים שונים הביאה לכך שחובבים בודדים רבים מצאו זה את זה.
קיימות חנויות ייעודיות המוכרות פרטי אספנות, כמו גם חנויות קומיקס שמוכרות בין היתר מהדורות מיוחדות ומוגבלות, הנחשבות לרוב כפריטי אספנות נדירים.
תחומי אספנות
תחומי אספנות נפוצים הם איסוף בולים, איסוף מטבעות, איסוף כלי רכב, איסוף חתימות, וכן איסוף שטרות, מיניאטורות, כרטיסי חיוג, עטים, עתיקות, ספרים, חוברות קומיקס, כלי נשק, יצירות אמנות, ספרים, בעלי חיים נדירים, קונכיות, סמלים וסיכות.
סוג נוסף של אספנות הוא איסוף מזכרות ממקומות ביקור או צילום תמונות, למשל תמונות כלי רכב או צילום כלי טיס על ידי ספוטרים (חובבי תעופה העוקבים אחרי כלי טיס, המראות ונחיתות). גם בצילום טבע יכולה להיות מעין אספנות כאשר הצלם מנסה לצלם כמה שיותר מינים של בעלי חיים ופרחים, ובפרט מינים נדירים.
איסוף בולים
איסוף בולים הוא אחד מסוגי האספנות הפופולריים בעולם. רשויות דואר של מדינות שונות מעדכנות את עיצוב הבולים מדי תקופה, דבר שמספק חומר חדש לאספנים. האספנים לרוב אוספים את בוליהם לאלבום בולים. ישנם חנויות המוכרות בולים עכשוויים ממדינות שונות בעולם לצד בולים היסטוריים. מתקיימות תערוכת בולים ואף קיים איגוד בינלאומי לבולאות. בולאות הוא תחום הכולל חקר בולים ואיסופם.
קיימים בולים נדירים למדי המוכרים בזכות טעויות הדפסה, למשל ברבור הפוך וג'ני ההפוכה, שמהווים כיום פרטי אספנות יקרים ביותר. בנוסף קיימים בולים בעלי ערך היסטורי כגון הפני השחור והבולים של רג'פיפלה.
מחיר
פריטי אספנות יכולים להיות רבי ערך (כדגומת כלי רכב ותכשיטים) או חסרי ערך כללי ממשי (כגון פקקי בקבוקים ומחזיקי מפתחות), לעיתים מדובר בפרטים עתיקי יומין. לעיתים נאספים עצמים שנכחו או היו בשימוש באירועים היסטוריים חשובים. כאשר מדובר באוספים של פריטים נדירים, כגון כלי נשק היסטוריים או פרטי לבוש של ידוענים, עשויים אלו להימכר מכירות פומביות בסכומי עתק.
לאחר רכישת פריט אספנות, המחיר הקמעונאי שלו אינו חל עוד וערכו צמוד למה שנקרא השוק המשני. אין שוק משני לפריט אלא אם מישהו מוכן לקנות אותו, וערך החפץ הוא מה שהקונה מוכן לשלם. בהתאם לגיל, מצב, היצע, ביקוש וגורמים אחרים, אנשים פרטיים, מכירות פומביות וקמעונאים משניים עשויים למכור פריט אספנות עבור יותר או פחות ממה ששילמו עבורו במקור. פריטי אספנות במהדורה מיוחדת או מוגבלת נוצרים במטרה להגדיל את הביקוש והערך של פריט בשל נדירותו. מדריך מחירים הוא משאב כגון ספר או אתר המפרט מחירי מכירה אופייניים.
מוצרים לרוב הופכים לבעלי יותר ערך עם הגיל. המונח עתיק מתייחס בדרך כלל לפריטים שיוצרו לפני למעלה מ-100 שנה, אם כי בתחומים מסוימים, כגון מכוניות עתיקות, מסגרת הזמן פחות מחמירה. עבור ריהוט עתיק, הגבול נקבע באופן מסורתי בשנות ה-30 של המאה ה-20. אספנים וסוחרים עשויים להשתמש במילה "וינטג'" כדי לתאר פריטי אספנות ישנים יותר, צעירים מכדי להיקרא עתיקות, כולל פריטי ארט דקו וארט נובו, זכוכית קרנבל ודיכאון וכו'. פריטים שהיו פעם חפצים יומיומיים אך עשויים כעת להיות ניתנים לאיסוף, מכיוון שכמעט כל הדוגמאות שהופקו הושמדו או הושלכו, נקראות אפמרה.
המניעים לאיסוף
גורמים פסיכולוגיים יכולים לשחק תפקיד הן במוטיבציה לשמירת אוסף והן בהשפעה שיש לה על חיי האספן. גורמים אלו יכולים להיות חיוביים או שליליים.
תחביב האיסוף הולך לרוב יד ביד עם עניין בחפצים שנאספו ובמה שהם מייצגים, למשל איסוף גלויות עשוי לשקף עניין במקומות ותרבויות שונות. מסיבה זו, לאיסוף יכולות להיות יתרונות חינוכיים, וחלק מהאספנים אף הופכים למומחים בתחומם. שמירה על אוסף יכולה להיות פעילות מרגיעה המונעת את הלחץ של החיים, תוך מתן עיסוק מכוון שמונע שעמום. התחביב יכול להוביל לקשרים חברתיים בין אנשים בעלי תחומי עניין דומים ולפיתוח חברויות חדשות.
איסוף עבור רוב האנשים הוא בחירה, אבל עבור חלק זה יכול להיות כפייה, על ידי שיתוף מאפיינים של אגרנות אובססיבית. כאשר האיסוף עובר בין דורות, יכול להיות לפעמים שלילדים יש סימפטומים של הפרעה טורדנית כפייתית. איסוף יכול לפעמים לשקף פחד ממחסור, או לזרוק משהו ואז להתחרט עליו מאוחר יותר. קרל יונג שיער שהמשיכה הנרחבת של האיסוף קשורה לציד ולאיסוף שהיו נחוצים בעבר להישרדות האדם. איסוף קשור גם לזיכרון על ידי אסוציאציה והצורך של המוח האנושי לקטלג ולארגן מידע ולתת משמעות לפעולותיו.
לאספנות יכולים להיות מספר מניעים, כגון:
היסטוריה
איסוף הוא מנהג עם היסטוריה תרבותית ארוכה מאוד. במסופוטמיה תועדו שיטות איסוף בקרב בני מלוכה ואליטות עוד ב. שושלת בית תלמי המצרית אספה ספרים מכל העולם הידוע בספריית אלכסנדריה. משפחת מדיצ'י, בפירנצה בתקופת הרנסאנס, עשתה את המאמץ הראשון לאסוף אמנות בחסות פרטית, כך יכלו אמנים להשתחרר בפעם הראשונה מהכסף שנתנו הכנסייה והמלכים; מסורת אזרחית זו נמשכת מאז עם יצירותיהם של אספני אמנות פרטיים. לרבים מהמוזיאונים הפופולריים בעולם, מהמטרופוליטן בניו יורק ועד לתיסן במדריד או לפרנץ מאייר במקסיקו סיטי, יש אוספים שנוצרו על ידי האספנים שתרמו אותם כדי שיוצגו לציבור הרחב.
תחביב האספנות הוא צאצא מודרני של "חדר פלאות", שהיה נפוץ בקרב חוקרים בעלי אמצעים והזדמנויות לרכוש פריטים יוצאי דופן מהמאה ה-16 ואילך. איסוף מתוכנן של פרסומים ארעיים חוזר לפחות לג'ורג' תומסון בתקופת שלטונם של צ'ארלס הראשון וסמואל פפיס בזו של צ'ארלס השני. גם איסוף תחריטים והדפסים אחרים על ידי מי שאמצעיו לא אפשרו להם לקנות יצירות אמנות מקוריות הוא תחביב בן מאות שנים.
מעורבותם של מספר גדול יותר של אנשים בפעילויות איסוף באה עם השגשוג והגברת הפנאי עבור חלקם במאה ה-19 המאוחרת במדינות תעשייתיות. זה היה כאשר איסוף פריטים כגון חרסינה עתיקה, רהיטים ופריטי נוי ממדינות מזרחיות הפך פופולרי. מדריך המחירים הראשון היה קטלוג סטנלי גיבונס שהונפק בנובמבר 1865.
תקלה בירח הדבש
תקלה בירח הדבש (באנגלית: The Family Way) הוא סרט קולנוע בריטי מסוגת דרמה קומית משנת 1966, בבימויו של רוי בולטינג, עם היילי מילס, הייוול בנט וג'ון מילס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "All in Good Time" של ביל נוטון (1963) שנכתב בעקבות המחזה שלו בטלוויזיה "Honeymoon Postponed " (1961).
היילי מילס מופיעה בסרט בקטע עירום קצר ולפיכך הגבילה המועצה לביקורת סרטים ומחזות את הצפייה בו רק מגיל 13.
הסרט הצליח מאוד בבריטניה ובמהלכו התיידדו היילי מילס ורוי בולטין אף על פי שהיה נשוי ומבוגר ממנה ב-33 שנים. הם התחתנו ב-1971 והתגרשו ב-1977.
ג'ון מילס זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בסן סבסטיאן.
צילומי החוץ נעשו בולטון בלנקשייר.
תקציר העלילה
לאחר הטקס בכנסייה מגיעים האורחים לבית פיטון ומרבים בשתיית אלכוהול ובשירה, בעיקר האב עזרא פיטון (ג'ון מילס). ג'ו תומפסון (בארי פוסטר) מתגנב לחדר של הזוג ומשחרר את ברגי המיטה.
לאחר שהאורחים עוזבים עולה הזוג לחדר, ארתור עצבני וכאשר הוא מנסה לקיים יחסים המיטה מתפרקת וג'ני צוחקת וארתור לא מסוגל לממש את הנישואים. בנוסף לזה מתברר שהסוכן שמכר להם כרטיסים פשט את הרגל וברח והם נאלצים לוותר על ירח הדבש.
המצב ממשיך במשך שבועות וג'ני עדיין בתולה ההורים מבחינים שמשהו לא תקין. אחיו של ארתור, ג'פרי (מארי הד) יותר נמרץ ממנו ומנסה להתחיל עם ג'ני אך היא מתנגדת. עזרא פיטון לא אוהב את התכונות הרכות של ארתור שמעדיף מוזיקה קלאסית ואמנות וחושב שהוא "נשי".
לבסוף מגלה ג'ני את המצב לאימה ושני זוגות ההורים מטקסים עיצה מה לעשות.
ארתור מחליט ללכת ליועצת נישואים אך זה מתגלה בעיירה והשמועה פורחת כאש בשדה קוצים. ג'ני מבקשת עצה מדוד פרד (וילפרד פיקלס) אך גם זה לא עוזר. כאשר ג'ון תומפסון מתגרה בארתור ואומר שהוא מוכן לעשות לו טובה ולהתחלף אתו במיטה עם ג'ני, הם רבים וארתור מכה אותו מכות נמרצות. הקטטה נגמרת כאשר אשתו של ג'ו מפרידה ביניהם ומזכירה לבעלה כי גם אצלם החלבן ממלא לפעמים את תפקידו.
ארתור חוזר הביתה נסער ומתחיל לארוז. ג'ני מגיעה ומנסה לשכנע אותו לא לעזוב. הם רבים ואז כל העכבות נעלמות וארתור מסוגל לממש את נישואיו. לבסוף מבטיח להם עזרא לעזור בקניית בית והם מקבלים החזר על הכרטיסים ששילמו ויוצאים בשמחה לירח דבש מאוחר.
אקטיניד
חלק ניכר מהיסודות האקטינידים מאופיינים ברדיואקטיביות ומשך חיים קצר למדי; רובם נוצרו באופן מלאכותי בכורים גרעיניים ובמעבדות מחקר, והם מוצקים בטמפרטורת החדר.
בשם "אקטינידים" משתמשים לעיתים כדי לציין יסודות כבדים מאוד, בעיקר בהקשר של אנרגיה גרעינית - כל היסודות המתאימים לשימוש כדלק גרעיני הם אקטינידים.
דמי מור
דמי ג'ין מור (באנגלית: Demi Gene Moore; נולדה ב-11 בנובמבר 1962) היא שחקנית ומפיקת קולנוע אמריקאית.
בשנת 2019, פרסמה מור ספר זיכרונות בשם "Inside Out" (אנ'), שהפך לרב מכר של הניו יורק טיימס. מור הייתה נשואה שלוש פעמים, למוזיקאי פרדי מור (אנ') ולשחקני הקולנוע ברוס ויליס ואשטון קוצ'ר. יש לה שלוש בנות עם ויליס.
ביוגרפיה
נולדה בשם דמי ג'ין הרמון ברוזוול, ניו מקסיקו, בתם של צ'ארלס הרמון האב, טייס בחיל האוויר האמריקאי, אשר נטש את אמה בת ה-18 דאז, וירג'יניה קינג, לאחר חודשיים של נישואים, עוד טרם נולדה מור. כשהייתה בת שלושה חודשים, נישאה אמה לדן גיינס, איש מכירות, שהחליף מקומות עבודה לעיתים קרובות וכתוצאה מכך עברה המשפחה מקומות רבים. ב-20 באוקטובר 1980, התאבד דן בגיל 37, שנתיים לאחר שנפרד מאמה של מור. אמה נעצרה רבות עקב פשעים רבים בהם הצתות ונהיגה בשכרות. מור ניתקה קשר עם אמה בשנת 1990. אביה הביולוגי צ'ארלס הרמון נפטר בשנת 1997 מסרטן הכבד. מור ואימה התפייסו זמן קצר זמן לפני שהיא נפטרה מגידול מוחי ב-2 ביולי 1998.
למור אח-למחצה מנישואי אמה לגיינס, בשם מורגן, ושלושה אחים-למחצה מנישואי אביה הביולוגי.
מור בילתה את ילדותה המוקדמת בניו מקסיקו, ומאוחר יותר בקנונסבורג (אנ'), פנסילבניה. היא סבלה בילדותה מפזילה, שתוקנה בשני ניתוחים שעברה בגיל 10; מור סבלה גם מתפקוד לקוי של הכליות.
בגיל 14 חזרה מור לעיר הולדתה רוזוול והתגוררה עם סבתה במשך שישה חודשים לפני שעברה למדינת וושינגטון, שם התגוררו אמה ואחיה ליד סיאטל. מספר חודשים לאחר מכן, המשפחה עברה שוב למערב הוליווד, קליפורניה, שם לקחה אמה של מור עבודה בחברת הפצת מגזינים. מור למדה בתיכון פיירפקס (אנ') בלוס אנג'לס, ונזכרה, "עברתי מבית משפחתי כשהייתי בת 16 ועזבתי את התיכון באותה שנה."
בשנת 2019 חשפה שבגיל 15 אמה מכרה אותה לגבר בן 49 עבור 500 דולר.
קריירה
חבר שכנע את מור לעזוב את התיכון בגיל 16 ולנסות לשחק. לאחר שנטשה את בית הספר היא חתמה בסוכנות הדוגמנות עלית וטסה לאירופה לדגמן. מאוחר יותר, היא נרשמה לשיעורי דרמה לאחר שהושפעה משכנתה, השחקנית הגרמניה נסטסיה קינסקי.
ממשכורותיה הראשונות מימנה מור מסיבות קוקאין. בעיית הסמים שלה נמשכה למעלה משלוש שנים, עד שהבמאי ג'ואל שומאכר פיטר אותה מהסרט "חברים" (שם שיחקה דמות מכורה לקוקאין) כאשר הגיעה מסוממת לצילומים. היא חויבה לחתום על חוזה בו צוין שעליה לפתור את בעיית האלכוהוליזם והסמים שלה. בשנת 1990, פרצה מור לתודעה עם כיכובה בסרט "רוח רפאים" שזכה להצלחה רבה. באותה שנה היא התארחה בפרק בסדרה "אגדות מעולם המסתורין".
במהלך שנות ה-90 הייתה מור השחקנית שהרוויחה את השכר הגבוה ביותר בהוליווד, כאשר קיבלה סכום של 10 מיליון דולר לסרט, בעקבות הצלחת סרטיה "בחורים טובים" ו"הצעה מגונה". למרות זאת, חלה נסיגה בקריירה שלה, כאשר סרטים כמו "אות קלון", "המושבעת", "סטריפטיז" ו"ג'י איי ג'יין" (סרט שבו אף גילחה את ראשה), נכשלו וגררו ביקורות שליליות.
בשנת 2006 כיכבה מור בסרטים "דמדומים" (Half Light) ו"בובי" על ההתנקשות במועמד לנשיאות רוברט קנדי. ב-2007 שיחקה בסרט "מיסטר ברוקס", וב-2008, כיכבה בסרט "השוד המלוטש" לצידו של מייקל קיין. בשנת 2009 שיחקה בסרט "משפחת ג'ונס". ב-2011, כיכבה בסרט "התמוטטות" לצד קווין ספייסי. בשנת 2012 שיחקה בסרט "LOL" את אמה של מיילי סיירוס, ובשנת 2013 שיחקה בדרמה "בחורות טובות" בכיכובן של דקוטה פנינג ואליזבת אולסן.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומי "לחגוג את החיים" לצידן של שירלי מקליין וג'סיקה לאנג. בשנת 2017 שיחקה בקומדיה השחורה "לילה קשוח" לצד סקרלט ג'והנסון וזואי קרביץ.
בשנת 2017 הצטרפה לקאסט העונה הרביעית של סדרת הדרמה "אימפריה" ברשת פוקס בתפקיד קלאודיה. בשנת 2018 דיבבה בסדרת ההנפשה "אנימלס" ברשת HBO.
ב-24 בספטמבר 2019, פרסמה מור את הספר הזיכרונות שלה "Inside Out" על ידי ההוצאה Harper, מבית הרפר קולינס. בספר הזיכרונות, מור מדברת על ילדותה, על מערכות יחסים שהיו לה ועל מאבקים אישיים שחוותה.
בשנת 2023 תגלם את אשת החברה האמריקאית אן וודוורד (אנ') בעונה השנייה של הסדרה "אויבות" שיצר ראיין מרפי עבור רשת FX Networks.
חיים אישיים
ב-8 בפברואר 1980, בגיל 18, נישאה מור למוזיקאי פרדי מור (אנ') אשר היה מבוגר ממנה ב-12 שנה. במהלך נישואיהם החלה דמי להשתמש בשם המשפחה של מור כשם הבמה שלה. בספטמבר 1984, החלו השניים בהליך גירושין שהסתיים באוגוסט 1985. באותה תקופה יצאה עם עמיתה מחבורת הפרחחים (אנ'), אמיליו אסטבז. השניים התארסו ולאחר מכן נפרדו.
ב-21 בנובמבר 1987 התחתנה עם השחקן ברוס ויליס. לזוג שלוש בנות: השחקנית רומר ויליס (אנ') (נולדה ב-1988), סקאוט (נולדה ב-1991) וטלולה סל (נולדה ב-1994). ב-1991 כשהיא בחודש השביעי להריונה השני, הופיעה בעירום על שער המגזין "ואניטי פייר" ותמונתה זכתה לפרסום עצום. ב-18 באוקטובר 2000 התגרשה מברוס ויליס לאחר 13 שנות נישואים.
בשנת 2003, החלה לצאת עם השחקן אשטון קוצ'ר, הצעיר ממנה ב-15 שנים. השניים נישאו ב-24 בספטמבר 2005 בטקס פרטי שנוהל על ידי רב מ"מרכז הקבלה" בלוס אנג'לס. לאחר 6 שנות נישואים, בנובמבר 2011 הודיעו קוצ'ר ומור כי הם מתגרשים. למור הייתה גם מערכת יחסים עם הנסיך אנדרו מבריטניה.
מור היא טבעונית.
בית הקברות הצבאי הבריטי בבאר שבע
בית הקברות הצבאי הבריטי בבאר שבע הוקם בשלהי מלחמת העולם הראשונה בבאר שבע, ונטמנו בו 1,240 חללי האימפריה הבריטית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה שנהרגו באזור בעת כיבוש ארץ ישראל מידי האימפריה העות'מאנית, מהם 206 מאנזא"ק - חיל המשלוח האוסטרלי והניו זילנדי.
במקום נקברו תחילה 139 מחללי קרב באר שבע ביניהם קצין בדרגת קפטן (סרן) ממוצא יהודי, סימור ואן דן ברג שעל מצבתו חקוק מגן דוד. לאחר הקמת בית העלמין הועברו אליו גם חללים מתשעה בתי קברות ארעיים אחרים.
ליד שער הכניסה מופיעה הכתובת הבאה בשלוש השפות הרשמיות של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל:
מצבת הטייסים
בבית הקברות ניצבת מצבה, שהקימו הטורקים ואשר שוקמה בידי הבריטים, כאות הוקרה לשמונה הטייסים הבריטים שנהרגו בקרב נגדם. לאחר המלחמה גילו הבריטים את המצבה והציבו אותה בבית הקברות הצבאי הבריטי. למצבה צורת פירמידה קטומה, בראשה נחקק סמל חיל האוויר המלכותי ומתחתיה רשומים שמות הנופלים ותאריך נפילתם. לרגלי המצבה מופיע הכיתוב:
בוני בית הקברות
במקום בו עומד היום בית יציב היה בשנת 1921 מחנה אוהלים של חלוצים יהודים. הוא הוקם בתום מלחמת העולם הראשונה. ועד הצירים של ההסתדרות הציונית, שנחשב אצל הממשלה הבריטית לבא כוחו של היישוב היהודי בארץ ישראל, זכה במכרז לבניית בתי הקברות הצבאיים בארץ. מטעמו, זכו שלוש קבוצות של חלוצים בעבודת הבנייה של בית הקברות הצבאי בבאר שבע. הקבוצה הגדולה הייתה של גדוד העבודה. בית הקברות הוא מבין הגדולים מסוגו. עבודת הבנייה של החלוצים זכתה לאישור רשמי של ממשלת המנדט: "העבודה בוצעה בידכם בדרך משביע רצון. העבודה בכללותה טובה" עבודת החלוצים הייתה הישג לעבודה העברית.
הנצחת הנופלים
עיריית באר שבע מקיימת מדי שנה, ב-31 באוקטובר, יום כיבוש העיר על ידי הדיוויזיה האנז"קית, אזכרה שנתית בבית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה בעיר זו. נציגי בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד, טורקיה, גרמניה ודרום אפריקה מיוצגים בטקס על ידי שגריר או נציג בכיר אחר. גם נציגי כוח המשקיפים הבינלאומי בסיני (MFO) לוקח חלק פעיל בטקס כמשמר כבוד וחצוצרן. הציבור הישראלי, רבים מהם חברי "העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בישראל", משתתפים כל שנה בטקס, בו מועלה זכרם של חללי הצבא הבריטי שנהרגו במהלך כיבוש באר שבע ובקרבות שהיו בסביבתה.
בשנת 2002 נחנכה סמוך לתחנת הרכבת הטורקית אנדרטה יחידה במינה לזכר חללי צבא טורקיה שנהרגו על הגנת העיר ומוצבי הסביבה. בשנת 2008 הוקדשה הרחבה בה נמצאת האנדרטה כ"רחבת מוצטפה כמאל אתה-תורכ" לכבודו של מייסד הרפובליקה הטורקית החדשה, שהיה קצין בצבא העות'מאני, ושהה גם בארץ ישראל. באפריל 2008 הוקם ונפתח לקהל פארק החייל האוסטרלי, בשכונה י"א בעיר. הפארק, שהוקם בתרומת "קרן פראט" האוסטרלית, כולל מדשאות, מתחם סגור, שלטי הסברה ופסל מרשים של לוחם אוסטרלי על סוסו, ספק פצוע או שמא גוחן על הסוס תוך ההסתערות לכיבוש העיר.
במסגרת אירועי 100 שנים לקרב כיבוש באר שבע נחנך בקצה הדרומי של בית העלמין, המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע.
תל בית שמש
תֵּל בֵּית שֶׁמֶש הוא תל קדום הממוקם ממערב לעיר בית שמש של ימינו, צמוד לכביש 38, בין צומת הכניסה הצפוני לצומת הכניסה הדרומי לבית שמש. התל מזוהה עם היישוב המקראי בֵּית שֶׁמֶש. במאמר המסכם את החפירות הממושכות המתנהלות בתל, קבעו חוקרי אוניברסיטת תל אביב פרופ' שלמה בונימוביץ וד"ר צבי לדרמן כי "תל בית-שמש הוא אתר מפתח ללימוד קצה גבול ההתפשטות הפלישתית והדינמיקה התרבותית והחברתית באזורי המפגש והחיכוך בתקופת הברזל א'". תל בית שמש שימש כמרכז מִנהלי וכלכלי חשוב של ממלכת יהודה.
תולדות היישוב העתיק
באתר התקיימה עיר עוד בתקופה הכנענית הקדומה, אולם רק בתקופה הכנענית המאוחרת החלה לשגשג ולקיים קשרי מסחר ענפים עם הארצות השכנות (ככל הנראה ממלכת מצרים בדרום). תושבי המקום קיימו כנראה את פולחן אל השמש כפי שמרמז שמו של היישוב שהיה מושבה של האלה הכנענית שפש. בתקופה זו הייתה העיר יישוב קטן יחסית ששכן בצל ערי המדינה האזוריות ירושלים וגזר.
בין מכתבי אל-עמארנה מהמאה ה-14 לפנה"ס, נמצאים שני מכתבים שנכתבו אל פרעה מאת "בעלת הלביאות", שהיתה ככל הנראה שליטת בית שמש, לפי מיקומם של המאורעות האלימים שהיא מתארת בקרבת מקום מושבה, בעמק איילון ובעמק שורק, הקשורים לפעילות העפירו.
על פי הממצאים הארכאולוגים הרבים בתל, ניכר שבית שמש נחרבה מספר פעמים, בין היתר על ידי מסע העונשין של סנחריב בשנת 701 לפנה"ס. בפעם הזו כאשר שוקמה העיר, היא שגשגה והגיעה לשיאה, עם תעשייה מפותחת של ייצור שמן זית, וכלים המתאימים לריסוק המוני של זיתים ואחסנת כמות רבה של שמן - בכמות שככל הנראה עלתה על הצורך המקומי, מה שהוביל את החוקרים למסקנה שהייתה יישוב משמעותי בכלכלה המקומית ואולי אף ייצאה לאימפריה האשורית את השמן.
כאשר בית שמש נחרבה בשנת 586 לפנה"ס, הפעם בידי נבוכדנצר מלך בבל, היא שוקמה ונבנתה מחדש מעט מזרחה ממיקומה הקודם, אולם ירדה ממעמדה, ואילו בימי שיבת ציון חזרו אליה משפחות הכהנים שגלו על ידו. באתר נמצאו ממצאים של ישוב יהודי ימי בית שני . היא מוזכרת בתלמוד כמקום יישוב קטן וזניח. רק במאה ה-5 לספירה, נבנה במקום מנזר ביזנטי גדול.
זיהוי התל
על פי הטקסט התנכי שכנה בית שמש בסמוך לצרעה, אשתאול ועקרון. על פי כתבי אוסביוס, היסטוריון נוצרי מהמאה השלישית, נמצאת בית שמש באתר הנמצא 10 מיל מבית גוברין ובסמוך לאמאוס. על סמך מידע זה הצביע החוקר אדוארד רובינסון על תל רמיילה שניצב סמוך לכפר הערבי עין שמס שבשמו נשתמר זכר העיר הקדומה.
התל ששטחו כ-30 דונם, יושב על פסגה בגובה 250 מטר מעל פני הים בנקודה אסטרטגית על ערוץ נחל שורק מצפון ונחל שמש ממערב עובדה שאפשרה אספקת מים סדירה ליישוב, אוכף מחבר את הפסגה לרכס ההרים הנמצא ממזרח.
החפירות שבוצעו באתר
החפירות הארכאולוגיות הראשונות בתל נערכו בין השנים 1911–1912 במימון הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל בראשותו של דנקן מקנזי, וכבר אלו חשפו ממצאים חשובים שהתמקדו בשלוש ערים מתקופות שונות.
בין השנים 1928–1935 בוצעה חפירה נוספת במימון קולג' הוורפורד בפנסילבניה בראשותו של אליהו גראנט, וזו חשפה את מירב שטחי התל ובעיקר חלקו המערבי והנקרופוליס שמחוץ לתחומים המבוצרים. ממצאי חפירות אלו פורסמו בשנת 1939 ובפסקת הסיכום ציין העורך כי יש צורך בחפירות שיטתיות ובקנה מידה גדול על מנת להגיע לתמונה מלאה של האתר.
בשנת 1967, במסגרת עבודות דחק לתושבי בית שמש התקיימו בתל עבודות שיקום. מאז שנת 1990 נערכות במקום חפירות נוספות בניהול אוניברסיטת תל אביב בראשותם של צבי לדרמן ושלמה בונימוביץ. החפירה בוצעה מתוך כוונה לענות על מספר שאלות שנותרו פתוחות במבנה השכבות של התל ולמפות את ההקשר התרבותי של תל בית שמש "במסגרת ארכאולוגית רחבה של אזור נחל שורק". החפירות התמקדו בצד הצפון מזרחי של התל שלא נחפר כלל, אולם שפכו אור רב גם על ממצאים קודמים.
החל מעונת החפירות של שנת 2008 הופעלו באתר שיטות הדמיה דיגיטלית במטרה לשחזר את מראה השרידים והממצאים בעתות קדם, במאמר שתקציר שלו פורסם באתר רשות העתיקות מתארים החוקרים את הפעלת הכלים החדשניים: "אגף אחד מתוך מבנה גדול אשר קבור כולו תחת מפולות הלבנים. במהלך החשיפה הורחבה פלטפורמת התיעוד הדיגיטלי-מבוסס GIS, שמשלחת תל בית-שמש הייתה חלוצה בשימוש בה. בעזרת שיטה זו נאסף מידע רב ומפורט באשר למיקומן ולתנוחתן המרחבית של לבני הבוץ בעיי המפולת. המידע שנאסף ומוחשב אפשר בניית מודלים ויזואליים דו- ותלת-ממדיים של האגף שנחפר. בניתוח שנערך על מודלים אלו, בשילוב עם המידע הרב שנאסף, התגלתה המכניקה של החורבן וניתן לשחזר את מבנהו של החדר לפני חורבנו. יתרה מזו, מודל ה- GIS מאפשר לנו “לחפור” שוב ושוב את החדר ולהבין את תהליכי החורבן אשר התחוללו בו".
בין השנים 2020-2019 התנהלו במזרח התל חפירות הצלה שנוהלו על ידי בועז גרוס מטעם מכון ישראלי לארכיאולוגיה (ע"ר) והמכון לארכיאולוגיה באוניברסיטת תל אביב ומטעם רשות העתיקות, ומשלחת נוספת בראשותם של צבי לדרמן ויהודה גוברין מטעם ההיברו יוניון קולג'. בחפירות, שהיקפן עמד על 940 ריבועי חפירה התגלו מערכת צפופה של בנייני ציבור, חדרי אחסון ומתקני תעשייה חקלאיים וחללים תת-קרקעיים. חפירות ההצלה נערכו, לאחר שכבר הוסכם בין רשות העתיקות לחברת נתיבי ישראל, שבתום החפירות האתר יהרס לטובת הרחבת כביש 38. בשל הממצא החשוב שנתגלה בתל בית שמש, החל מינואר 2019 נעשים ניסיונות לעיצוב דעת קהל על מנת להפוך את האתר לגן לאומי וחברת נתיבי ישראל הסכימה לצמצם את הרחבת כביש 38 באזור התל.
שילוב המיזמים המקבילים של חפירות ההצלה ברמת בית שמש, החפירות המתמשכות של אוניברסיטת תל אביב משנות ה-90 והמחקר הסביבתי שנערך בתחום העיר הם דוגמה ייחודית לסינתזה במחקר ארכאולוגי אזורי, שהביאה להרחבת יריעת המחקר והתארכות תקופת החפירות.
פיתוח האתר
במרץ 2021, הכריזה עיריית בית שמש על תוכנית להקמת מרכז מבקרים באתר ושימור התל כולו כפארק ארכאולוגי, בהשקעה של עשרות מיליוני שקלים.
מהתקופה ההלניסטית והלאה
בצד הדרום מזרחי של התל חשף מקינזי כבר בשנים 1911–1912 מבנה מהתקופה הביזנטית. מקנזי סבר כי מבנה זה שימש כמנזר אף על פי שלא נמצא בו בית תפילה.
בחפירות ההמשך ברחבי התל נמצאו שרידי מבנים אחדים נוספים שיוחסו לתקופה הרומית והביזנטית וכן נחשפו ממצאים קרמיים ומטבעות מהתקופה ההלניסטית עד לימי הביניים המוקדמים.
בחפירות ההצלה באתר נתגלה גם בית כנסת מימי בית שני. בית הכנסת אמור להיות מועתק למקום אחר כדי לפנות את השטח לכביש 38, המתוכנן להיסלל באזור. בועז גרוס, ראש משלחת חפירות ההצלה בתל מטעם מכון ישראלי לארכאולוגיה, סבר כי המבנה איננו חשמונאי אלא ככל הנראה מהתקופה ההרודיאנית. הכפר שסביבו, הוא מאמין, ננטש בימי מרד בר־כוכבא. לדבריו,מקוואות טהרה שנמצאו סמוך למבנה, תכנונו האדריכלי וכן ספסל שזוהה בתוכו, מחזקים את ההנחה שזהו בית כנסת.
בחפירות שהתייקמו בשנים 2016–2017 נתגלו מגוון מבנים, חרסים, כלי עבודה ובורות אשפה, שמוינו למספר שכבות יישוב בתקופה זו :
שלושה שלבים מתקופת הברזל II
השכבה נחשפה עוד על ידי מקנזי ב-1911–1912, ובהמשך מיינה הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל את ממצאיה לשלושה שלבי התיישבות בתקופת הברזל II. שלבים אלו מתפרסים לאורך זמן נרחב, שתוארך בסך הכל בין המאה ה-10 לפנה"ס ועד שנת 586 לפנה"ס, וכונו על ידי הארכאולוגים IIB, IIA ו-IIC. החוקרים ציינו כי מבני העיר שופצו במעבר משכבה לשכבה אך ברור כי חומת העיר נהרסה ולא הייתה בשימוש החל משכבה IIC ובתי מגורים נבנו על חורבותיה.
העיר בשכבה IIA, התקיימה בערך בין השנים 950-1000 לפנה"ס, העיר והתל הוקפו בחומת סוגרים שלאורכה בצד הפנימי נצמדו בתי מגורים שפנו אל מרכז התל ורחוב היקפי. במרכז התל נבנו בתי מגורים נוספים, ובהם עמודים רבים בחדרים ובחללים הצמודים אליהם. בשכבה זו נחשפו מבנים ציבוריים ובהם מחסנים.
החופרים מהקרן הבריטית ייחסו את הרס שכבה IIB שאופיין בשכבת שרפה, למסעו של שישק הראשון לכיבוש יהודה, ושיערו כי עבר פרק זמן לא ידוע עד ליישוב העיר. מאז הועלו עוד השערות לגורם שהרס את בית שמש ובהן הקרב בין יואש לאמציה או כיבוש פלשתי של בית שמש בתקופת אחז.
בשכבה IIC, המאוחרת יותר, נמצאו שרידים לתעשייה מפותחת שפעלה בבית שמש ובהם מתקנים ובתי בד לייצור שמן זית ואולי גם מתקנים לייצור יין, ואלו מתוארכים בעיקר למאה ה-7 לפנה"ס. בחפירתו הראשונית של מקינזי, כאשר חשף עיר משכבה זו, העריך שהיא נחרבה על ידי סנחריב במסע העונשין שערך המלך האשורי ליהודה המורדת בשנת 701 לפנה"ס, אולם חפירות מאוחרות יותר של אוניברסיטת תל אביב העלו שלמעשה העיר שוקמה לאחר מכן, ואף חוותה העיר את תקופת הזוהר שלה.
חורבנה של בית שמש משכבה זו מיוחס למסעו של נבוכדנצר השני בשנת 586 לפנה"ס, ונראה שלאחר מכן כבר לא חידשה את זוהרה.
בממצאי שכבה זו נמצאו פריטים מעניינים שונים, ביניהם שברי צלמיות חרס בדמויות של נשים ובעלי חיים, ובעיקר סוסים. חלק מהצלמיות מזוהות עם אתרים נוספים של ממלכת יהודה, דוגמת צלמיות נשים גליליות בהן ידיהן אוחזות בשדיהן, וקשורות במחקר בהשערות סביב פולחן פריון עממי, ויש חוקרים שמקשרים את הצלמית לאלה הכנענית, אשרה. צלמית חריגה שנמצאה היא פסל אבן בדמות האל המצרי בס. אופן שבירת הצלמיות עשוי להצביע על השחתה מכוונת, ייתכן שכחלק רפורמה דתית דוגמת רפורמת יאשיהו.
תקופת ברזל I
בשכבה זו, שתוארכה לתקופת הברזל I, נמצאה עיר שאופיינה בתחילה על ידי מקנזי בשנים 1911–1912 כעיר פלשתית, בעקבות כלי חרס פלשתים המתאפיינים בקישוטים בשני צבעים (ביכרומטי). בחפירות שנערכו בסוף המאה על ידי אוניברסיטת תל אביב, תיארכו ואפיינו מחדש את האתר. במאמרם "בית-שמש בגבול פלשת", מציינים צבי לדרמן ושלמה בונימוביץ כי "בחפירות המחודשות בתל בית-שמש, הנערכות ברציפות משנת 1990, הוכיחה הגישה הכמותית כי להתרשמות החופרים הקודמים ופרשנותם אין, למעשה, תימוכין. ברצף סטרטיגרפי צפוף ועשיר נתגלה כי כמות הקרמיקה הדו-גונית הפלישתית אינה עולה על 5% מן המכלול". החוקרים מסתמכים גם על ממצא מעניין של עצמות בעלי חיים. מתוך השוואה עם יישובים פלישתיים מאותה תקופה ואזור (למשל: עקרון) עולה שבעוד שבישובים פלישתיים וכנעניים אחוז עצמות החזיר הוא כ-20% מהממצא, בתל בית שמש אחוז עצמות החזיר נמוך מ-1%. עובדה אותם מפרשים החוקרים כתומכת במסקנה כי באתר יש סימנים מועטים לתרבות פלשתית.
חפירות אוניברסיטת תל אביב חשפו מקטעים נוספים של החומה המסיבית שחשף מקינזי ועדכנו את התיארוך של מקינזי לגבי החומה שהיה בתחילה מוקדם יותר. בנוסף נחשפו גם קטעי ביצורים נוספים בנויים מגושי אבן מסיביים, מעין מבצר נוסף שנבנה במקביל ומעל לחומה, ושער נוסף בצד הצפוני של התל.
מסקנת החוקרים, לפיכך, הייתה שבית שמש הייתה בין האתרים הכנענים שהייתה להם מספיק עוצמה כדי לעמוד בפני הגעתם של הפלשתים. החוקרים הערכיו שהבידול המכוון שנוצר מהתנגדות רציפה לתרבות הפלשתית ההגמונית הביא גם לשינויים פנימיים במבנה התרבותי והחברתי הכנעני וליצירת ישות תרבותית חדשה. מיקום בין-תרבותי זה עשוי להיות הסיבה לכך שנמצא בשכבה זו מכלול ממצאים פולחניים חריגים וייחודיים, שונים במאפייניהם מממצאים אחרים שנחפרו באתרי ישראל. חלק מהממצאים הייחודיים היו אולם פולחן, מבנה עגול ששימש כבמת פולחן מוגבהת המוקפת פינות בישול ומעין שולחן שטוח עשוי אבן דולומיט.
מפה שהורכבה על סמך החפירות מתארת כפר שנבנה ללא תכנון, וגם המבנים הפשוטים, נוסף על הקרמיקה, הם בעלי מאפיינים כנעניים מובהקים. מאגר מים תת-קרקעי חצוב בסלע תוארך גם הוא לתקופת הברזל. המאגר מורכב מחלל מרכזי וחללים מלבניים צמודים אליו מכל צד. מערכת מדרגות היורדת דרך פיר מרובע מובילה ממבנה כניסה אל המאגר. קירות תמך של מערכת המדרגות בנויים מאבני ענק מסותתות שמשקלן מאות קילוגרמים. מפעל זה מצביע על יכולת הנדסית גבוהה. נמצאה באתר גם סדנת ברזל הקדומה ביותר שהתגלתה באגן המזרחי של הים התיכון. בסדנת הברזל נתגלו שרידים לפעילות תעשייתית ובהם כבשנים וצינורות ששימשו לייצור כלי קרמיקה וראשי חיצים וגושים של סגסוגת ברונזה שייתכן ומעידים על הפקת המתכת בעיר.
החופרים מראשית המאה ה-20 ייחסו את הרס העיר לפלשתים במהלך המאה ה-11 לפנה"ס. העיר בשכבה זו נחרבה בשרפה גדולה והשכבה בתל נקראה על ידי מקנזי "שכבת השרפה האדומה". על פי מקנזי ההרס כלל את ביצורי העיר שנותרה כיישוב פרזות.
ביולי 2012 חשפו בונימוביץ ולדרמן בחפירות שערכו באזור, חותם, ובו דמות אדם הניצב מול "חיה גדולה עם ראש גדול וזנב מתעקל, מאוד חתולי", ומושיט ידו לעבר ראשה. מכיוון שהחותם נמצא בשכבה המתוארכת למאה ה-11 לפנה"ס, הסמיכות הגאוגרפית והכרונולוגית למקום ולזמן - לפי המסופר במקרא, השופט שמשון אשר שיסע "כפיר אריות" בידיו החשופות - יחד עם העובדה שלא מוכר חותם דומה ממקום אחר, מעלים את האפשרות, לדעת בונימוביץ ולדרמן, לכך שבאזור התרחש האירוע המיתי שמצא את מקומו בחותם ובמקרא.
תקופת הברונזה המאוחרת
בית שמש של תקופת הברונזה המאוחרת הייתה עיר משגשגת. החוקרים זיהו שתי תקופות משנה: IVA ו-IVB כאשר ביניהם מפרידה שכבת שרפה, ההרס מיוחס לתקופה של אי-יציבות פוליטית באזור כפי שמשתקף במכתבי אל עמרנה. בנית מידות מפואר נחשף על התל ודומה מאוד לבתים מפוארים שנחשפו בין היתר בתל גזר ותל בטש. בבניין אחר שנחשב נמצאו כבשנים שהשימוש המקורי בהם לא הוברר, אך ייתכן והיה קשור לכבשן מוארך נוסף שנחשב בקרבת מקום ושימש ככל הנראה להתכת נחושת. בורות מים רבים נחצבו בסלע וצופו בטיח אטום למים עם צוואר צר המגיע עד לקצה השכבה. בחפירות נחשפו מספר ממצאים בעלי עניין מיוחד ובהם טבלה עם כיתוב באלף-בית של אוגרית ואוסטרקון עם כתובת בכתב פרוטו-כנעני.
ברונזה קדומה
שכבה זו נחפרה על ידי המשלחת האמריקאית של גראנט. מתקופה זו זוהו ממצאים בודדים בלבד שנמצאו על מפלס הקרקע המקורי של התל.
מייק פרסון
'''מייקל ל. פרסון (באנגלית: Michael L. Parson'''; נולד ב-17 בספטמבר 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כמושל מיזורי מראשית יוני 2018.
ביוגרפיה
פרסון נולד בספטמבר 1955 בכפר ויטלנד שבמיזורי, וגדל בחווה חקלאית השוכנת במחוז היקורי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון של ויטלנד ב-1973. ב-1975 התגייס פרסון לצבא ארצות הברית, במשך שש שנים שירת שני סבבים בחיל המשטרה הצבאית של צבא ארצות הברית עד הגיעו לדרגת סרג'נט (מקביל לסמל). במקביל למד בשיעורי לילה באוניברסיטת מרילנד ובאוניברסיטת הוואי.
נבחר לראשונה לבית המחוקקים של מדינת מיזורי כנציג המחוז ה-113 בבית הנבחרים של מיזורי ב-2004, ושוב ב-2006 וב-2008. ב-2010 חתם על יוזמה של הארגון "אמריקאים למען רפורמה במיסוי" (Americans for Tax Reform) המתחייבת שלא להעלות מיסים, ובאותה השנה גם נבחר לכהונתו הראשונה בסנאט של המדינה. הוא נבחר מחדש בבחירות 2014. לקראת בחירות 2016, הודיע פרסון על כוונתו להתמודד לתפקיד המושל, אך לבסוף נמלך בדעתו והחליט להתמודד למשרת סגן המושל. לאחר שגבר על שני יריביו בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, גבר על יריבו רוס קרנהאן, מועמד המפלגה הדמוקרטית, בבחירות הכלליות בנובמבר 2016.
פרסון הושבע לתפקידו יחד עם המושל אריק גרייטנס בראשית ינואר 2017. בנימוק כי לשכת סגן המושל לא עברה שדרוג ב-12 השנים האחרונות, אישר פרסון שיפוץ ללשכה בגובה 54,000 דולרים. ב-2017 ביקש פרסון גידול בסך 125 אלף דולרים לתקציבו שנאמד ב-463,000 דולר, מהם 35 אלף הוצאו על החזרות עבור נסיעותיו הרבות במכוניתו הפרטית. פרסון הוסיף לבקש 10,000 דולר עבור נסיעות מחוץ למדינה. ב-2018 דרש סכום של 25,000 דולר נוספים בשביל תשלום עבור נהג אישי במשרה חלקית, אך הוריד את בקשת התקציב הכוללת שלו ל-541 אלף דולר.
ב-22 בפברואר 2018 הועמד גרייטנס לדין באשמת חדירה לפרטיות של מאהבת שלו לשעבר, על ידי חבר מושבעים בסנט לואיס. כתב האישום מתבסס על רומן שהיה לו ב-2015, במסגרתו איים לפי האישום בשחרור תמונה חושפנית של האישה, שצולמה כשהייתה כבולה עם עיניים מכוסות. ב-1 ביוני 2018 הודיע גרייטנס על התפטרותו מהתפקיד, ובאותו היום נשבע פרסון אמונים לתפקיד המושל.
מכתש איגל
מכתש איגל הוא מכתש קטן באזור מישור מרידיאני שבאדמת כוכב הלכת מאדים. השם איגל (באנגלית: עיט) ניתן לכבודה של ארצות הברית אשר סמלה הוא העיט.
רוחבו של המכתש הוא 22 מטרים ועומקו 3 מטרים. הוא נחקר בשנת 2004 על ידי הגשושית אופורטוניטי שנחתה לידו בראשית מסעה על אדמת המאדים. תוצאות המחקר על סלעי המכתש והרכבם הכימי לימדו כי ייתכן ואזור מישור מרידיאני אשר על פני המאדים, היה בעברו קרקעית אוקיינית.
פז (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
נעמי נבו
ביוגרפיה
נעמי בן נון נולדה בלונדון, אנגליה לבלה (לבית פלטצקי) ושמואל בן נון. היא למדה באנגליה וקיבלה תואר אקדמי בסוציולוגיה מבית הספר לכלכלה בלונדון.
עלתה לישראל בשנת 1946 ועברה להתגורר בקיבוץ רמת יוחנן. ב-1947 עברה לירושלים ובמאי 1948 התחתנה עם יוסף נבו (ראש עיריית הרצליה בשנים 1969–1983) בעת המצור על ירושלים. באותה תקופה שירתה בשירות הידיעות של ההגנה (ש"י), בפיקודו של שלהבת פראייר, בתפקיד בקונסוליה הבריטית. במסגרת עבודתה הצליחה להעביר ל"הגנה" מידע רב ובראשו הידיעה החשובה על המועד המדויק של עזיבת הבריטים את ארץ ישראל.
בשנת 1970 החלה להכין את עבודת הדוקטורט שלה בנושא "שינוי חברתי במושב ותיק – נהלל". במהלך הכנת הדוקטורט שהתה באוניברסיטת מנצ'סטר באנגליה והמשיכה וסיימה באוניברסיטת תל אביב בהנחייתו של פרופ' עמנואל מרקס. במהלך הכנתו גם לימדה והרצתה בנושא סוציולוגיה כפרית בבית ספר לעבודה סוציאלית של אוניברסיטת חיפה. את תואר הדוקטור קיבלה בשנת 1979. בשנים שלאחר קבלת הדוקטורט השתתפה והרצתה בקונגרסים שונים ברחבי העולם בין השאר: בדרום אפריקה, במקסיקו, בבודפשט, בווינה ועוד.
נבו הייתה גם ממקימות שדולת הנשים בישראל בדצמבר 1988. במהלך השנים הייתה חברת ההנהלה ושימשה אף כסגנית וממלאת מקום יושבת הראש אליס שלוי. במהלך השנים הייתה פעילה מאוד בשדולה בייחוד בקידום הייצוג הפוליטי של נשים בכנסת.
בג"ץ ד"ר נעמי נבו נ' בית הדין הארצי לעבודה
בשנת 1984 התבקשה נבו לצאת לפנסיה מעבודתה בסוכנות היהודית, על פי החוק התקף באותה עת, בגיל פרישה 60 לנשים ו-65 לגברים. נבו פנתה בתביעה לבית הדין האזורי לעבודה ואחר כך לבית הדין הארצי לעבודה לאפשר לה להמשיך בעבודתה עד גיל 65. בדצמבר 1986 דחה בית הדין הארצי לעבודה את בקשתה. בעקבות זאת עתרה לבג"ץ נגד בית הדין הארצי לעבודה בבקשה לקבוע גיל פרישה אחיד לנשים ולגברים. ב-1990 פסק בג"ץ (בראשות השופט גבריאל בך) שגיל הפרישה השונה יבוטל. עוד לפני פסיקת בג"ץ, אך בעקבות מאבקה של נבו, נחקק חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד, התשמ"ז-1987, שקבע כי עובדת אשר בהסדרה קיבוצית (לא בחוזה אישי), נקבע לה גיל פרישה נמוך מזה שנקבע לגבר עובד, רשאית לפרוש בכל גיל שבין גיל הפרישה שנקבע לעובדת וגיל הפרישה שנקבע לעובד.
נעמי נבו הייתה נשואה ליוסף נבו במשך 53 שנים, עד לפטירתו בשנת 2001. לזוג שני בנים.
מרטן פורקאד
מרטן פורקאד (בצרפתית: Martin Fourcade נולד ב-14 בספטמבר 1988) הוא ביאתלט צרפתי. פורקאד זכה בחמש מדליות זהב ובשתי מדליות כסף אולימפיות והוא הספורטאי האולימפי הצרפתי המצליח ביותר בהיסטוריה. הוא בעל 28 מדליות מאליפויות העולם מהן 13 זהב, ובעל שיא של שבע זכיות במקום הראשון בסיכום סבב גביע העולם.
ביוגרפיה
פורקאד נולד בסרט שבדרום צרפת, בנם של ז'יזל ומרסל. הוא החל להתאמן בביאתלון בגיל 13 בעקבות אחיו הגדול סימון. משנת 2008 הוא חבר בנבחרת הסקי של הצבא, ב-2017 הועלה לדרגת לוטננט.
ב-2008 השתתף לראשונה בתחרויות גביע העולם וב-2009 השיג לראשונה נקודות בתחרות. באליפות העולם ב-2009 סיים רביעי בתחרות השליחים ושמיני במרדף.
ב-2010 נכלל יחד עם אחיו בסגל נבחרת צרפת לאולימפיאדת ונקובר. הוא זכה במדליית כסף במקצה הזינוק ההמוני, סיים במקום ה-14 במרוץ האישי, במקום ה-34 במרדף, במקום ה-35 בספרינט ובמקום השישי עם נבחרת השליחים. באותה שנה סיים חמישי בסבב גביע העולם.
ב-2011 זכה לראשונה בתחרויות גביע העולם (3 פעמים). באליפות העולם שהתקיימה בחנטי-מנסיסק זכה במדליית זהב במרדף 12.5 ק"מ, במדליית כסף בספרינט 10 ק"מ ובמדליית ארד בשליחים מעורב. סיים עשירי במרדף ובמרוץ האישי ל-20 ק"מ. ב-2012 זכה לראשונה בסיכום הכללי של סבב גביע העולם וכן בסיכום של תחרויות הספרינט והמרדף. באליפות העולם ברופרולדין שבגרמניה זכה בשלוש מדליות זהב: בספרינט, מרדף וזינוק המוני ובמדליית כסף בשליחים. ב-2013 זכה שוב בסיכום תחרויות גביע העולם ובמקום הראשון בסיכום כל אחד מסוגי התחרויות בסבב. באליפות העולם בנובו מסטו זכה במדליית זהב במרוץ האישי ובארבע מדליות כסף.
ב-2014 זכה בשתי מדליות זהב באולימפיאדת סוצ'י, מרוץ אישי 20 ק"מ ובמרדף 12.5 ק"מ, כמו כן זכה במדליית כסף בזינוק המוני 15 ק"מ. בספרינט סיים שישי ועם נבחרת השליחים של צרפת סיים במקום השמיני. הוא זכה פעם שלישית ברציפות בסבב גביע העולם.
ב-2015 הגן שוב על תוארו בסבב גביע העולם. באליפות העולם בקונטיניואיטי שבפינלנד זכה בזהב במרוץ אישי בכסף בשליחים מעורב ובארד ב-4x7.5 ק"מ שליחים. ב-2016 זכה בארבע מדליות זהב מתוך חמש התחרויות באליפות העולם באוסלו ובמדליית כסף אחת בזינוק המוני. ב-2017 זכה בפעם השישית ברציפות בסבב גביע העולם, הביאתלט הראשון שמגיע להישג זה בשנים רצופות. באליפות העולם בהוכפילזן שבאוסטריה השיג מדליית זהב אחת במרדף 12.5 ק"מ, שתי מדליות כסף במקצי השליחים ושתי מדליות ארד בספרינט ובמרוץ אישי 20 ק"מ.
בטקס פתיחת המשחקים האולימפיים של אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) נשא את דגל המשלחת הצרפתית. הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב במרדף 12.5 ק"מ, לכך הוסיף גם זכייה במדליית זהב בתחרות הזינוק ההמוני ל-15 ק"מ (ניצחון שנקבע בפוטו פיניש) וזכייה עם נבחרת צרפת בתחרות השליחים המעורבת נשים-גברים. בתחרות ספרינט 10 ק"מ סיים במקום השמיני, במרוץ אישי 20 ק"מ סיים במקום החמישי וכך גם עם נבחרת השליחים 4x7.5 ק"מ.
באליפות העולם שנערכה ב-2020 באסטרסונד שבשוודיה זכה בשתי מדליות זהב (מרוץ אישי 20 ק"מ, וב-4x7.5 ק"מ שליחים) ובמדליית ארד (ספרינט 10 ק"מ). בסבב גביע העולם בעונה זו זכה בשבעה ניצחונות, סיים שני בסבב הכללי לאחר יוהנס תינגס בו הנורווגי, ראשון בסיכום המרוץ האישי והספרינט, שני במרדף ושלישי בזינוק המוני. לאחר העונה הודיע על פרישה מתחרויות.
פורקאד אב לשתי בנות. ב-2014 נבחר לאביר בלגיון הכבוד הצרפתי.
אנקלדוס
אֶנקֶלַדוּס (לעיתים נקרא אנסלדוס לפי אופן ההגייה הלועזי) הוא הירח השישי בגודלו של שבתאי. זהו הגוף הרביעי במערכת השמש שבו נתגלו פעילויות געשיות, אחרי כדור הארץ, הירח איו של צדק והירח טריטון של נפטון. הוא נקרא על שם אנקלדוס, אחד הגיגאנטים מן המיתולוגיה היוונית. הירח נתגלה ב-1789 על ידי ויליאם הרשל.
החללית קאסיני-הויגנס טסה בסמוך לאנקלדוס לראשונה ב-17 בפברואר 2005 ואף ביצעה טיסות קרובות יותר ב-9 במרץ 2005. ב-9 באוקטובר 2008 ביצעה מספר צילומים של ירח זה.
מקור השם
כמו שאר ירחיו של שבתאי, אנקלדוס נקרא על שם דמות הקשורה לסטורן או למקבילו היווני קרונוס. אנקלדוס היה אחד הגיגאנטים (אחיהם למחצה של כרונוס) מן המיתולוגיה היוונית. אנקלדוס מסומן גם כשבתאי II.
השם לירח, כמו גם שמותיהם של שאר ששת הירחים של שבתאי שהיו ידועים באותה עת, הוצעו על ידי בנו של הרשל, ג'ון הרשל, ב-1847 במאמר "תוצאות תצפיות אסטרונומיות שנעשו בכף התקווה הטובה".
אתרים גאולוגיים שונים בירח קרויים על שם אנשים ומקומות מסיפורי אלף לילה ולילה.
תכונות
את הירח מאפיינות שתי תכונות בולטות:
מאפיינים פיזיים
תמונות ראשונות של פני השטח של אנקלדוס הגיעו מהחללית וויאג'ר 2, אשר חלפה על־ידו באוגוסט 1981. החללית קאסיני-הויגנס חלפה על־ידו שלוש פעמים בשנת 2005 וסיפקה פרטים נוספים.
התוצאות מהתצפיות של קאסיני-הויגנס סיפקו מידע רב שנדרש למודלים של מבנהו הפנימי של הירח. בין היתר, כלל המידע החדש שנאסף על ידי החללית הגדרה מדויקת יותר של המסה וצורת אליפסואיד תלת צירי, תצפיות ברזולוציה גבוהה של פני השטח ותובנות חדשות על הגאוכימיה של אנקלדוס.
אומדני מסה ממשימות וויאג'ר הביאו להנחה כי אנקלדוס מורכב כמעט כולו מקרח מים. בהתבסס על השפעות כוח המשיכה של אנקלדוס על קאסיני-הויגנס, התברר כי מסתו של הירח גדולה בהרבה ממה שחשבו בעבר, וצפיפותו הממוצעת 1.61 גרם/סמ"ק. צפיפות זו גבוהה מזו של ירחי קרח בינוניים אחרים של שבתאי, עובדה המצביעה על כך שבאנקלדוס אחוז גדול יותר של סיליקטים וברזל.
לפחות 5 סוגי שטחים זוהו על אנקלדוס. בנוסף למכתשים יש מישורים שטוחים ורכסים ובקעים קווים רחבים. לפחות חלק מפני השטח צעירים באופן יחסי, ככל הנראה בני פחות מ-100 מיליון שנה.
הקרח הנקי שמצוי על פני השטח של אנקלדוס נותן לו את האלבדו (החזרת האור של פני השטח) הגבוה ביותר של כל גוף במערכת השמש. משום שהוא מחזיר אור שמש כה רב, טמפרטורת פני השטח הממוצעת היא 201°C-.
במרץ 2005 נאס"א הודיעה כי מגנטומטר על חללית המחקר קאסיני-הויגנס זיהה אטמוספירה משמעותית, שייתכן ומייננת אדי מים. כיוון שכוח המשיכה של אנקלדוס חלש מכדי להחזיק באטמוספירה, האטמוספירה חייבת להתחדש ממקור כלשהו שנאס"א משערת שהוא הרי געש או גייזרים.
גילוי מים על פני הירח
בתחילת 2006 גילתה החללית קאסיני-הויגנס, שחגה סביב אנקלדוס, סילוני מים שפורצים מפני השטח בקוטב הדרומי שלו ומגיעים לגובה של כמה מאות קילומטרים. מקורם של המים הוא גייזר, סילון מים חמים ואדים, הפורץ בזמנים קבועים מנקב על פני הקרקע, באזור פעיל של הרי געש.
החוקרים סבורים כי אנקלדוס עשיר במאגר תת-קרקעי של מים. נמצאו גם עדויות לקיומם של חומרים אורגניים. המים יכולים, בעיקרון, לאפשר צורות חיים פשוטות. זהו הגוף הרביעי הידוע שבו יש עדויות על קיומם של מים במצב צבירה נוזלי, יחד עם כדור הארץ, הירח אירופה של צדק וכוכב הלכת מאדים בעוד על הירח של כדור הארץ נתגלו עדויות למים קפואים בלבד.
במאי 2011, מדעני נאס"א דיווחו כי אנקלדוס התגלה כנקודה הכי אפשרית ליישוב אנושי, פרט לכדור הארץ, במערכת השמש.
ב-3 באפריל 2014, נאס"א דיווחה על עדויות לאוקיינוס תת-קרקעי גדול על פי נתונים מחללית קאסיני-הויגנס. בעקבות הממצאים נאמר כי אנקלדוס הוא אחד המקומות הכי סבירים להימצאות חיים.
בספטמבר 2015 דווח כי מדידות החללית הוכיחו כי האוקיינוס התת-קרקעי הוא גלובלי ומקיף את כל פני הירח..
באפריל 2017, הודיע נאס"א כי לאחר בחינת המידע שהגיע ממעבר קאסיני-הויגנס ליד הירח, נמצאו עדויות למימן מולקולרי, ואף לפעילות הידרותרמית מתחת לפני השטח. הממצאים מגדילים את הסבירות למציאת חיים.
ב-27 ביוני 2018 דיווח מכון המחקר הדרום-מערבי שמהממצאים של קאסיני-הויגנס נמצא כי סילוני המים שהתגלו בירח מכילים תרכובת אורגנית, תנאי הבסיס להתפתחות חיים ככל הידוע.
חומרים חיוניים לחיים
בשנת 2023 פורסם כי גרגרים קפואים הנפלטים מהרי געש שעל הירח אנקלדוס מכילים זרחן, החיוני לחיים. המרכיבים החיוניים האחרים התגלו שם בעבר: פחמן, מימן, חנקן, חמצן וגופרית (אם כי הזיהוי אינו ודאי).
אחיות (ספר)
אחיות (באנגלית: Sisters) הוא ספר רב מכר מאת הסופרת האמריקאית ריינה טלגמאייר העוסק בה ובמשפחתה. הספר הזה הוא השני של טלגמאייר, וספר המשך ל"חיוך" מ-2010.
טירופטי
טירופטי היא עיר במחוז צ'יטור של המדינה אנדרה פראדש שבדרום הודו. העיר ממוקמת 750 ק"מ דרומית מערבית לבירת ההנהלה הממלכתית ויסאקפאטנם. טירופאטי ממוקמת בין שתי ערים חשובות בדרום הודו, 133 ק"מ צפונית מערבית לצ'נאי, ו-250 ק"מ ממזרח לבנגלור. בסמיכות לעיר, על גבעת טירומלה, שוכן מקדש ונקטסווארה (तिरुपति वेंकटेश्वर मन्दिर) ההינדי, המכונה "הבירה הרוחנית של אנדרה פרדש".
אחיות (ספר)
עלילה
עלילת הספר מתרחשת במהלך המסע של משפחת טלגמאייר מסן פרנסיסקו לבני דודם שגרים בקולורדו.
טירופטי
מקדש ונקטסווארה
את מקדש וונקטסווארה הקדוש לדת ההינדית ושוכן על גבעת טירומלה הסמוכה לעיר, פוקדים עשרות אלפי אנשים מדי יום, ועשרות מיליוני אנשים בשנה. אתר זה נמנה בין האתרים המתויירים ביותר בהודו.
אחיות (ספר)
עלילה
אבא של ריינה לא נוסע עם המשפחה, אלא נשאר בבית וטס לבני הדודים מאוחר יותר. ריינה חושבת שאביה לא נוסע איתם בכלל ושיש לו קשיים בעבודה, אך בסוף הספר היא מגלה שאביה ואמה התחילו תהליך גירושים.
טירופטי
מקדש ונקטסווארה
רבים מהפוקדים את המקדש נוהגים לנדור נדרים שונים לכבוד האליל וישנו שפסלו שוכן במקדש זה. הנדרים הנפוצים הם: צומות, טיפוס במעלה גבעת טירומלה, גילוח השיער, וישנם נדרים נוספים.
אחיות (ספר)
עלילה
במהלך הנסיעה ריינה ואחותה אמרה רבות. בדרך חזרה המכונית נתקעת, אמא של ריינה הולכת לעיר עם האח הקטן וויל להביא גרר, וריינה ואחותה נשארות במכונית. במהלך השהייה, ריינה ואמרה מוצאות במכונית את נחש המחמד של אמרה, מנגו, שהלך לאיבוד כמה שבועות קודם לכן. ביחד, אחרי שהן משתפות פעולה, הן מצליחות לתפוס את הנחש. נרמז שהחוויה עוזרת מאוד לחיזוק הקשר ביניהן.
טירופטי
פולמוס הפאות
בשנת התשס"ד, 2004, התעורר פולמוס נרחב בקרב חלקים בציבור החרדי בישראל, סביב כשרותן של פאות נוכריות המיוצרות משיער שבחלקו מיובא מהמקדש בטירומלה. יש פוסקים שאסרו את השימוש בפאות אלו בטענה שזו תקרובת עבודה זרה שאסורה בהנאה, ויש שהתירו משום שאין מדובר בתקרובת אלא במעשה סמלי של הכנעה לפני האליל, ומטעמים נוספים.
פדרו סנצ'ס
פדרו סנצ'ס פרס-קסטחון (בספרדית: Pedro Sánchez Pérez-Castejón; נולד ב-29 בפברואר 1972) הוא מנהיג מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, וראש ממשלת ספרד.
ביוגרפיה
פדרו סנצ'ס נולד ברובע טטואן במדריד. למד כלכלה עסקים ופוליטיקה באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד, האוניברסיטה החופשית של בריסל ואוניברסיטת נווארה, ב-2012 סיים דוקטורט בכלכלה באוניברסיטת קמילו חוסה סלה ,
ב-1993 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית (מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית). היה יועץ פוליטי בפרלמנט האירופי ובאומות המאוחדות. בשנים 2004–2009 כיהן מטעם המפלגה כחבר במועצת עיריית מדריד.
התמודד ב-2008 לפרלמנט הספרדי ברשימת המפלגה הסוציאליסטית במחוז מדריד, אבל נכנס לפרלמנט רק ב-2009 אחרי שאחד מהנציגים פרש. אחרי הבחירות של-2011 שוב נשאר מחוץ לפרלמנט, וחזר אליו בצורה דומה בתחילת 2013.
החלטה 695 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 695 של מועצת הביטחון של האו"ם הייתה החלטה שהתקבלה פה אחד ב-30 במאי 1991, על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, לאחר סקירה של מזכ"ל האו"ם על כח התצפית של האו"ם באזור רמת הגולן.
פדרו סנצ'ס
ביוגרפיה
ביולי 2014 ניצח בפריימריז על ראשות המפלגה הסוציאליסטית, מונה למזכיר הכללי שלה, והפך לראש האופוזיציה לממשלת המפלגה העממית של מריאנו רחוי. הוא הוביל קו של תמיכה ברפורמה חוקתית שתגביר את האופי הפדרלי של ספרד, במטרה למנוע את פרישת קטלוניה; הרחבת הזכויות הסוציאליות, וחיזוק הקשר עם ארגוני העובדים; והוצאת אלמנטים דתיים ממערכת החינוך הספרדית.
החלטה 695 של מועצת הביטחון של האו"ם
המועצה ציינה את מאמציה לכונן שלום עמיד וצודק במזרח התיכון.
פדרו סנצ'ס
ביוגרפיה
סנצ'ס עמד בראש המפלגה סוציאליסטית בבחירות שהתקיימו ב-20 בדצמבר 2015 והתאפיינו באובדן אמון הציבור במערכת הפוליטית ובפרט בשתי המפלגות הגדולות. המפלגה הסוציאליסטית שמרה על המקום השני לאחר המפלגה העממית אבל איבדה חלק גדול מכוחה לטובת מפלגת השמאל החדשה פודמוס. אחרי שרחוי לא הצליח להקים ממשלה, ניתן המנדט להקמתה לסנצ'ס, אולם גם הוא לא הצליח להשיג רוב בפרלמנט, וספרד הלכה שוב לבחירות ב-26 ביוני 2016, בה לא היו שינויים רבים. למרות לחצים גוברים בתוך המפלגה, סנצ'ס התנגד להצטרפות לממשלת אחדות בראשות רחוי, וגם להימנעות שתאפשר לרחוי להקים ממשלת מיעוט. בסוף ספטמבר התפטר מתפקידו כמזכ"ל המפלגה, וכאשר המפלגה החליטה להימנע בהצבעת האמון ולאפשר את הקמת ממשלת רחוי (במקום שיוכרזו באופן אוטומטי בחירות נוספות), התפטר מהפרלמנט.
במאי 2017 ניצח שוב בהתמודדות על ראשות המפלגה, וחזר לתפקידו כראש האופוזיציה.
בעת המשבר החוקתי בעקבות הכרזת העצמאות של קטלוניה תמך בצעדי ממשלת רחוי שהשעתה את הממשל העצמי של קטלוניה.
החלטה 695 של מועצת הביטחון של האו"ם
ההחלטה
המועצה החליטה לקרוא לצדדים הנוגעים בדבר ליישם מיידית את החלטה 338 של מועצת הביטחון של האו"ם (1973). היא חידשה את המנדט של כוח התצפית שהיה אמור להסתיים בהתאם להחלטה 679 של מועצת הביטחון של האו"ם למשך שישה חודשים נוספים, עד ל-30 בנובמבר 1991, וביקשה כי המזכ"ל יגיש דו"ח על המצב בסוף אותה תקופה.
פדרו סנצ'ס
ביוגרפיה
בעקבות נפילת ממשלתו של מריאנו רחוי בהצבעת אי אמון קונסטרוקטיבית ב-1 ביוני 2018 מונה למחרת סנצ'ס לתפקיד ראש הממשלה. סנצ'ס האתאיסט הוא הראשון שבהשבעתו היה רק עותק של חוקת ספרד ללא ספר תנ"ך או צלב.
ימים ספורים אחרי כינון הממשלה, הודיע סנצ'ס על נכונות ספרד לקלוט מהגרים מאפריקה שחולצו מסירות בים התיכון על ידי ארגון רופאים ללא גבולות, ושאיטליה לא הייתה מוכנה לתת לספינה שעליה שהו לעגון בחופיה.
בפברואר 2019 נכשל סנצ'ס בניסיונו להעביר את התקציב, בשל דרישות המפלגות הקטלוניות לקיים משאל עם על עצמאות. בעקבות כך הוא הכריז על הקדמת הבחירות ל-28 באפריל. בבחירות קיבלה המפלגה 123 ממתוך 350 המושבים בפרלמנט, אך לא הצליחה להקים ממשלה, אחרי שפודמוס לא הסכימו לתמוך בממשלה מבחוץ, ודרשו שותפות מלאה בקואליציה. בספטמבר, אחרי שנכשל בהצבעת אמון בפרלמנט, הודיע סנצ'ס על בחירות נוספות שיתקיימו ב-10 בנובמבר. בבחירות אלה נחלשו מעט גם המפלגה הסוציאליסטית וגם פודמוס. אך הפעם הם מיהרו להסכים על הקמת ממשלת קואליציה - לראשונה מאז חזרת הדמוקרטיה לספרד. אבל גם ביחד שתי המפלגות לא הגיעו לרוב בפרלמנט, וסנצ'ס הצליח, ב-7 בינואר 2020, לזכות באמון הפרלמנט לממשלתו על חודם של שני קולות בהצבעה השנייה (בה יש צורך רק ברוב רגיל, ולא רוב מוחלט) רק בעזרת תמיכה של מפלגות אזוריות קטנות, והימנעות של המפלגה הקטלונית הגדולה השמאל הרפובליקני של קטלוניה (ERC) ואחת המפלגות הבסקיות (EH Bildu).
ביוני 2021 ממשלתו חננה את 9 פוליטיקאים שנכלאו לאחר משפטם של מנהיגי קטלוניה.
במאי 2023, הכריז על בחירות בזק עקב תבוסת מפלגתו בבחירות האזוריות במדינה. המפלגות המרכיבות את הקואליציה המכהנת איבדו את הרוב אך גם מתנגדיו לא הצליחו להשיג רוב ברור.
חיים אישיים
פדרו סנצ'ס נשוי מאז 2006 לבגוניה פרננדס, ולהם שתי בנות. את חתונתם האזרחים ניהלה טרינידד חימנס.
מלבד ספרדית, סנצ'ס דובר אנגלית וצרפתית שוטפת, והוא ראש הממשלה הספרדי הראשון שדובר אנגלית בתקופת כהונתו.
סנצ'ס הוא אתאיסט מוצהר, ואוהד את קבוצת הכדורגל אתלטיקו מדריד.
לוקיוס אמיליוס פאולוס מקדוניקוס
שימש כקונסול בשנים 182–168 לפנה"ס והתפרסם בזכות ניצחונו המזהיר בקרב פידנה (168 לפנה"ס) אשר הביא לסיום המלחמה המוקדונית השלישית, וזיכה אותו בכינוי "מקדוניקוס". אחד מבניו אומץ על ידי בנו של פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, נקרא מאז על שמו עם התוספת "אמיליאנוס" והתפרסם בזכות החרבתו את קרתגו.
כתובת בנין דכרין
כתובת בנין דכרין (עברית: כתובת בנים זכרים) היא תקנת חז"ל ולפיה, כחלק מהכתובה, על הבעל להבטיח את זכויותיהם של בניה של האשה ולכתוב: - הבנים הזכרים שיוולדו לך ממני, יירשו את כסף הכתובה, מלבד החלק שאותו הם מקבלים יחד עם אחיהם (מאם אחרת). התחייבות זו מוגדרת תנאי בית דין וחלה גם אם לא נכתבה במפורש בכתובה.