cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבי ניסנקורן
ביוגרפיה
ב-2001 הקים משרד עורכי דין פרטי שעסק ביחסי עבודה, קופות גמל ופנסיה וייצג בעיקר ועדי עובדים גדולים. הוא סגר את המשרד כשמונה בידי יו"ר ההסתדרות, עופר עיני, ליו"ר האגף לאיגוד מקצועי, בפברואר 2010. בתפקידו זה הוביל מהלכי התאגדות עובדים במפעלים בולטים בישראל וטיפל בסכסוכי עבודה.
יו"ר ההסתדרות החדשה
באוקטובר 2013 הודיע יושב ראש ההסתדרות, עופר עיני על כוונתו לפרוש בפברואר 2014, והמליץ לבית נבחרי ההסתדרות למנות את ניסנקורן למחליפו. עתירה שהוגשה לבג"ץ כנגד המינוי, ובדרישה לקיום בחירות כלליות בארגון נדחתה, ובמאי 2014 אישר בית נבחרי ההסתדרות את מינויו של ניסנקורן ליו"ר ההסתדרות במסגרת סיעת עוגן.
בדצמבר 2014 חתמה ההסתדרות על הסכם קיבוצי עם נשיאות הארגונים העסקיים, להעלאת שכר המינימום, בשלוש פעימות, מ4300 ל-5,000 ש"ח, ובאוקטובר אותה שנה הוסכם על פעימה נוספת שתעלה את שכר המינימום ל-5,300 ש"ח. בהתאם להסכם זה תיקנה הכנסת, בחקיקת בזק, את חוק שכר מינימום. הסכמים קיבוציים בולטים נוספים (להם הוצאו צווי הרחבה) שנחתמו בהובלתו:
בפברואר 2016 התפקד למפלגת העבודה.
במרץ 2017 חתמה ההסתדרות בראשותו של ניסנקורן עם נשיאות הארגונים העסקיים על הסכם קיבוצי לקיצור שבוע העבודה ל-42 שעות (כך שחודש עבודה בישראל יעמוד על 182 שעות במקום 186 שעות). ב-15.3.18 נחתם צו הרחבה הקובע כי מה-1.4.2018 שבוע העבודה במשק יקוצר ל-42 שעות ללא הפחתה בשכר. בעקבות מאבקו של ניסנקורן בנושא זה נקבע (בהחלטת צוות ההיגוי לצורך הבהרת סעיפים בהסכם הקיבוצי לעניין קיצור שעות העבודה במשק) כי שכר העבודה השעתי למקבלי שכר מינימום בכל היקפי המשרה (חודשי ושעתי) יחושב באמצעות חלוקת שכר המינימום החודשי (5,300 ש"ח) ב-182 שעות בחודש במקום 186 שעות בחודש ויעמוד על 29.12 ש"ח לשעה, אך חוק שכר מינימום טרם תוקן.
במאי 2017 התמודד ניסנקורן על ראשות ההסתדרות מול חברת הכנסת שלי יחימוביץ' במסגרת סיעת עוגנים וניצח עם 62.42% מקולות הבוחרים. מערכת בחירות זו הייתה יצרית ורווית מתחים, ובמהלכה אף עלו טענות מצד יחימוביץ' ואנשיה לזיופים מצד אנשי ניסנקורן, וספירת הקולות אף נעצרה בשל טענות אלו באמצעה לחצי יממה. יחימוביץ' עתרה לבית המשפט המחוזי בתל אביב בדרישה לבטל את תוצאות הבחירות. באוגוסט 2017 דחה בית המשפט את עתירת יחימוביץ', בנימוק שבית הדין של ההסתדרות אמור להכריע בנושא זה.
הכנסת ה-21 עד ה-23
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, ב-16 בפברואר 2019 לקח חופשה ללא תשלום מתפקידו בהסתדרות והצטרף למפלגת חוסן לישראל שבראשות בני גנץ. בסוף מרץ 2019 הוא פרש סופית מתפקידו כיו"ר ההסתדרות והוחלף בארנון בר-דוד.
ניסנקורן שובץ במקום השלישי ברשימת חוסן לישראל-תל"ם אחרי יו"ר הרשימה בני גנץ ואחרי יו"ר תל"ם משה יעלון, אך בעקבות איחוד המפלגה יחד עם מפלגת יש עתיד להקמת רשימת כחול לבן הוא הוצב במקום החמישי ברשימה. בבחירות קיבלה הרשימה 35 מנדטים וניסנקורן נבחר לחבר הכנסת העשרים ואחת, בה מונה על ידי בני גנץ ליו"ר סיעת כחול לבן.
הוא נבחר לכהן גם בכנסת ה-22 ולאחר שהמנדט להקמת הממשלה עבר לבני גנץ, החל לכהן כיו"ר הוועדה המסדרת. הוא כיהן גם כיו"ר הוועדה המסדרת בכנסת העשרים ושלוש עד שמונה לשר בממשלה.
שר המשפטים
ב-17 במאי 2020 מונה במסגרת ממשלת ישראל השלושים וחמש לשר המשפטים.
ביולי 2020 החל משרד המשפטים לפרסם מדוע אושרו או נדחו הצעות חוק שהובאו לדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה.
באוקטובר 2020 הקים ניסנקורן, יחד עם איציק שמולי, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, צוות בין-משרדי לסיוע לטרנסג'נדרים, שייבחן את הקשיים של האוכלוסייה בישראל מול משרדי הממשלה, במטרה להסיר את החסמים מולם. בראש הצוות עומדים המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, דינה זילבר, והמשנה למנכ"ל משרד העבודה והרווחה, אבי מוטולה. מעבר להיוועצות עם גורמים אזרחיים (פרויקט גילה, ברית הלביאות, טרנסיות ישראל והאגודה למען הלהט"ב) הצוות יכלול גם גורמי מקצוע בכירים ממשרדי המשפטים, הבריאות, הרווחה, החינוך ומשרדי ממשלה נוספים.
בסוף 2020 הודיע עם נשיא המדינה ריבלין על מתווה למחיקת רישום פלילי ועידוד היציאה ממעגל הזנות.
במהלך כהונתו כשר משפטים, ניסנקורן נאבק לשמור על מערכת המשפט מול חברי כנסת וממשלה שניסו לקיים בה מהלכים שונים שבעיניו איימו על עצמאות מערכת המשפט. ביניהם, חוסר מינוי לפרקליט מדינה וניסיונות לקדם את פסקת ההתגברות.
ב-29 בדצמבר 2020 הודיע לגנץ על החלטתו לעזוב את כחול לבן ולהצטרף למפלגת הישראלים. למחרת התפטר מתפקיד שר המשפטים. התפטרותו נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2021. ב-3 בינואר התפטר מהכנסת. ב-31 בינואר, החליט לקחת פסק זמן מהחיים הפוליטיים, ולא להתמודד בבחירות לכנסת ה-24.
לאחר הפוליטיקה
ב-3 במרץ 2021 החל לכהן כעמית מחקר אורח במכון הישראלי לדמוקרטיה.
הוא שותף במשרד עורכי דין המתמחה בייעוץ אסטרטגי ובתחום יחסי עבודה קיבוציים
באוקטובר 2021 נבחר לנשיא התאחדות המלונות בישראל וליו"ר תאגיד המיחזור אל"ה. בינואר 2023 התפטר, לפי דרישת שר התיירות, חיים כץ, מתפקידו כנשיא התאחדות המלונות.
ב-9 במאי 2023 מונה ליושב ראש הוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, לאחר ששימש כחבר הוועד החל מחודש אפריל 2021.
חיים פרטיים
נשוי לאנדראה, רופאה שמנהלת את היחידה לנירולוגיית ילדים ומנהלת שותפה של מרכז מג"ן למחלות נדירות, במרכז הרפואי וולפסון, ואב לשני ילדים. בנם הצעיר רון מתמודד עם מחלה אפילפטית קשה המלווה במוגבלות שכלית התפתחותית, דבר אשר דחף את ניסנקורן לעסוק בנושא זכויות אנשים עם מוגבלויות גם בתפקידו כיו"ר ההסתדרות. המשפחה מתגוררת בהוד השרון.
פורמוזה (פירושונים)
פורמוזה (formosa) פירושו בפורטוגזית "יפה" (מלטינית formosus) {{פירושונים| היסטוריה וגאוגרפיה: אחר:
אישים:
ראו גם
}}
קינאי (עיר)
קינאי (אנגלית: Kenai) היא עיר במדינת אלסקה שבארצות הברית. קינאי היא העיר ה-14 בגודלה מבחינת אוכלוסייה באלסקה. על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, אוכלוסיית קינאי מנתה 7,100 תושבים ב-2010.
ראש עיריית ולדיווסטוק
סמכויות
בהתאם לאמנת העיר וחוקי עזר עירוניים של ולדיווסטוק, ראש העיר הוא ראש הרשות המבצעת בעיר ואחראי על פיתוחה הכלכלי והחברתי של העיר, מנהל את משאבי ותשתיות העיר ותפקידי ביצוע נוספים כדוגמת:
קינאי (עיר)
היישוב נקרא על שמו של חצי האי קינאי שבו נמצא היישוב.
ראש עיריית ולדיווסטוק
סמכויות
אם נשקפת סכנה לחיי תושבי העיר, בסמכות ראש העיר להטיל עוצר.
קינאי (עיר)
היסטוריה
ראיות ארכאולוגיות שונות מצביעות על כך שהאזור היה מיושב עוד ב-1000 לפני הספירה.
הפרכת חומרים
הפרכה (Embrittlement) משמעותה הפיכת חומר לפריך (מתפורר, Brittle). זהו תהליך בו פוחתת האלסטיות או המשיכות של חומר, והוא הופך מחומר משיך לפריך, ולכן לעמיד פחות בפני שבר. זוהי בדרך כלל תוצאה בלתי-רצויה של השפעת הסביבה על החומר. קיימים מנגנוני הפרכה שונים לחומרים שונים. לעיתים גורמים להפרכה מכוונת של חומרים במעבדה על-מנת לחקור את השפעות סביבת העבודה על החומר לאורך זמן, או את תכונות החומר (חומר פלסטי, למשל) לאחר התיישנותו.
קינאי (עיר)
היסטוריה
כאשר סוחרי פרוות רוסים הגיעו לראשונה לאזור ב-1741, התגוררו באזור כ-1,000 תושבים ילידים משבט הדיניינה (Dena'ina). הסוחרים הרוסים קראו לילידים בשם "אנשי קינאי".
ההתיישבות הרוסית באזור הובילה להגברת המתיחות בין הילידים למתיישבים הרוסיים, ולעימותים אלימים שונים ביניהם, כאשר ב-1797 הילידים תקפו את מצודת סנט ניקולאס. באירוע זה נהרגו בסביבות 100 אנשים משני הצדדים. ב-1838 פרצה באזור מחלת אבעבועות שחורות אשר גרמה למותם של כמחצית מאוכלוסיית שבט הדניינה ששהה באזור.
לאחר רכישת אלסקה ב-1869 צבא ארצות הברית הקים באזור מוצב בשם "פורט קינאי" (Fort Kenay). המתקן נסגר במהלך שנות ה-70 ובהמשך הועבר לבעלות מדינת אלסקה. המתקן משמש כיום כמתקן כליאה.
בשנת 1888 מחפש זהב בשם אלכסנדר קינג מצא זהב באזור חצי האי קינאי. כמות הזהב הייתה קטנה בהשוואה לזהב שהתגלה בהמשך בקלונדייק, נום ופיירבנקס.
בתחילת המאה ה-20 ההקמה של חברות ספנות באזור קינאי הפכה את היישוב בהמשך לעיר נמל. בשנת 1937 החלה ההקמה של נמל התעופה של קינאי.
בשנת 1951 החל מיזם יצירת דרך העפר הראשונה שחיברה בין אנקורג' לקינאי. העבודה על הכביש הסתיימה ב-1956.
בשנת 1957 התגלה נפט בנהר סוונסון, 20 קילומטרים צפון-מזרחית לקינאי. זו הייתה תגלית הנפט הגדולה הראשונה באלסקה.
ראש עיריית ולדיווסטוק
תקופת הפדרציה הרוסית
מאז 1990 נערכים בחירות לראשות העיר, למעט הפסקה בשנים 2008–2012.
קינאי (עיר)
דמוגרפיה
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $45,962 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $56,856. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $48,371 לעומת $27,112 לנשים. ההכנסה לנפש הייתה $20,789. בערך 8.2% מהמשפחות ו-9.8% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מהם 12.5% מתחת לגיל 18 ו-4.2% מגיל 65 ומעלה.
גאוגרפיה
קינאי משתרעת על שטח של כ-92 קילומטרים רבועים, מתוכם 77.4 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-14.6 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת 22 מטרים מעל פני הים.
מחלף קישון
מחלף קישון הוא מחלף ראשי באזור הצ'ק פוסט שבמזרח חיפה, הקרוי על שם נחל קישון. חלק מהמחלף הוא צומת "צומת לב המפרץ", הקרוי בשם זה על שם הקניון הסמוך.
מבנה המחלף
מחלף קישון וצומת לב המפרץ מהווה מפגש דרכים המחבר בין:
המחלף מאפשר נסיעה ללא מעבר בצמתים מכביש 22 מערב לכיוון כביש 75 מזרח, ובכיוון ההפוך. בעתיד מתוכנן חיבור של המחלף עם מנהרות הכרמל. המחלף אינו שלם ואינו מאפשר חיבור בכל הכיוונים בין הדרכים השונות. כך למשל אין חיבור בין כביש 4 וכביש 22 (כך שאין אפשרות נסיעה מאזור לב המפרץ לכביש 22 מערב או מזרח), וכן אין חיבור בין כביש 22 מזרח לכביש 75 מזרח, כך שלנוסעים מהקריות לכיוון מחלף יגור (ובכיוון ההפוך) מתחייב סיבוב פרסה דרך מחלף גשר פז.
בשנת 2013 נבנה מעט מדרום לגשר המחלף גשר נוסף, אשר משמש כחלק מ"מסילת העמק".
היסטוריה
עד לפתיחת הצומת, עברה כל התחבורה מזרחה דרך צומת הצ'ק פוסט וכביש 752 המוביל לנשר, שהיה התוואי הקודם של כביש 75. בראשית שנות ה-90 נפתח בסמוך לצומת קניון "לב המפרץ", ונסלל כביש 75 בחלק שבין צומת יגור וצומת לב המפרץ, שחסך את הצורך במעבר דרך נשר ואזור המסחר והתעשייה הסמוך לה. בשנת 2002 נחנכה ליד הקניון תחנת "מרכזית המפרץ".
אל הצומת התנקזה מדרום תחבורה מחיפה, אזור הצ'ק פוסט ונשר, המגיעה מצומת הצ'ק פוסט. עד לסוף 2009 עברה דרך צומת קישון כל תנועת האוטובוסים אל מסוף מרכזית המפרץ וממנו. עקב עומס התחבורה שנוצר, הוחלט לסלול כביש גישה עוקף כמחצית הקילומטר לפני הצומת, אליו מתנקזים כל האוטובוסים המגיעים מהעיר (מדרום) וחלק מהאוטובוסים המגיעים מנשר (ממזרח) דרך צומת הצ'ק פוסט. השימוש בדרך זו נפסק, עם שדרוגה של מרכזית המפרץ בקיץ 2013.
בשנים 2010–2011 נבנה גשר חיבור מעל הצומת, שחיבר בין כביש 75 מזרח וכביש 22 מערב, ואיפשר חיבור ישיר בין אזור העיר התחתית וכביש 75. בכך צמצם מעט את נפח התנועה בצומת.
הילריון
הילריון הקדוש (291–371) היה נזיר מתבודד שבילה את עיקר חייו במדבר, בהתאם לדגם שהתווה אנטוניוס הקדוש ממצרים. מייסד המנזר הראשון בנגב.
הילריון נולד בטוואטה, מדרום לעזה להורים פגנים. הוא למד רטוריקה באלכסנדריה, אך אחרי ששמע את דברי אנטוניוס הקדוש עבר לגור בגיל חמש עשרה במדבר למשך חודשיים ואחר–כך שב לטוואטה ואחרי מות הוריו הוריש את רכושו לאחיו ולעניים ופרש לחיי התבודדות במדבר.
הילריון עבר לאזור דרומית למיומה, נמל עזה, וחי כנווד כשהוא ניזון על דגים מתים שנפלטו מן הים. אחרי שגם תחת תזונה מחמירה זו רדפה אותו תאוות הבשרים, עבר הילריון לאכול עשבים ותאנים והירבה בתפילה, שירה, עדירת האדמה וקליעת סלי קש. למרות צעדים מחמירים אלו, עדיין רדפו אותו חזיונות של נשים עירומות, ארוחות דשנות, מרכבות ותחרויות לודרים ולעיתים קרובות אף שמע קולות של ילדים וחיות בית בהם ראה שדים.
הילריון בנה בקתה מסוף ועשבי ביצה, ושם חי במשך ארבע שנים ולבסוף בנה לעצמו תא קטן, שלפי הירונימוס דמה יותר לקבר מאשר לבית בו ישן על מצע עשבים כשהוא קורא בתנ"ך או מזמר תפילות. הילריון נמנע משטיפת בגדיו, החליף אותם רק כאשר התפוררו וגילח את שיערו רק פעם בשנה.
אחרי ששהה בנגב במשך 22 שנה, החלו נוהרים אנשים לשאול בעצתו ולבקש את עזרתו. נכתב עליו כי הצליח לרפא אישה מאלאותרופוליס שהייתה עקרה במשך חמש עשרה שנה, ריפא עיוורון, הקיץ ילדים מן המתים, ריפא רכב משותק, גירש שדים ואפילו ריפא סוסים וגמל שנטען שהוטל בהם כישוף מרושע.
עם הזמן צמח סביב תאו של הילריון מנזר, שהיו בו מבקרים כה רבים, ובמיוחד נשים, עד שהילריון ביכר לברוח מן המקום. הילריון מת בשנת 371 בקפריסין.
סמארט רודסטר
סמארט רודסטר (בגרמנית: Smart Roadster) היא מכונית ספורט קומפקטית, בתצורת רודסטר מתוצרת "Smart GmbH" חברת בת של תאגיד דיימלר-קרייזלר (דיימלר AG) אשר יוצרה בין השנים 2003–2005 בעיר "Hambach" בצרפת.
סך הכול יוצרו 43,091 יחידות.
דגם ה"סמארט רודסטר" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 1998.
דגם מכונית הקונספט בסגנון רודסטר דודג' סלינגשאט שהוצגה בשנת 2004 בארצות הברית התבססה על דגם "סמארט רודסטר".
רן מרקוביץ'
רן מרקוביץ' (נולד ב-30 בספטמבר 1991), הוא אלוף ישראל לשנת 2011 בטרמפולינה.
ביוגרפיה
מרקוביץ' מתאמן בקבוצת הפועל חולון, בהדרכתם של יעקב לוי שייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בהתעמלות מכשירים, סאן זביאגין ואילן גזית.
באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2010 זכה מרקוביץ' במדליית ארד בתוצאה של 45.1 נק', אחרי קוסטה מירושניקוב מקבוצת הפועל "בגין" חולון (65.6 נק') ואלכס סירוטניקוב מקבוצת הפועל אשקלון (59.7 נק').
באליפות העולם בטרמפולינה שנערכה במץ, צרפת בנובמבר אותה שנה סיים מרקוביץ' במקום ה-76. אלון כץ מישראל דורג במקום גבוה יותר במקום 45.
באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2011 זכה מרקוביץ' לראשונה, במדליית זהב בתוצאה של 62.2 נק', לפני אלון כץ מקבוצת הפועל "בגין" חולון (45.4 נק') ומתן שטיינבוך מקבוצת ספורטאי מודיעין (40.8 נק').
באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה באולם הספורט ע"ש רבין בבאר שבע, ביוני 2012 זכה מרקוביץ' במדליית כסף בתוצאה של 61.6 נק', אחרי אלון כץ (65.7 נק') ולפני ירין כהן מקבוצת אקרוג'ים מודיעין (53.0 נק').
סמרש (סדרת טלוויזיה, 2007)
סמרש היא מיני-סדרת טלוויזיה רוסית משנת 2007 בהפקת הערוץ הראשון ברוסיה.
עלילה
שנת 1945. קבוצה של קציני סמרש יוצאת לחופשה למוסקבה. בדרך הם נעצרים בעיר גרודנו בבלארוס, שם הם פוגשים חבר ותיק שמבקש את עזרתם במאבק נגד כנופיה חסרת רחמים ומנהיגה יוזף ברנאצקי, כשהוא מטיל אימה על העיר. כתוצאה מכך, כולם נמשכים לסדרת אירועים דרמטיים, בהם רגשות אישיים מנוגדים ועבריינים שאינם משחקים לפי הכללים.
כתוצאה מכך, אשתו של המנהיג, קרולינה, נהרגת בידי ביקוב, והמנהיג עצמו מתאבד.
בין שני לבבות
בין שני לבבות הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1970 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה התשיעית באלבום האולפן הרביעי של הצמד, "אילן ואילנית".
על השיר
"בין שני לבבות" נכתב והולחן על ידי שייקה פייקוב ונורית הירש. במרכז מילות השיר הושם דגש על מערכת יחסים רומנטית בין שני צדדים. משכך, הדימויים בשיר כפולים ומתארים את צד הגבר ואת צד האישה: "בין שני עולמות", "שעת בין השמשות לאוהבים". ב-16 בנובמבר 1970 נכנס השיר למצעד הפזמונים השביעי של "קול ישראל" במקום השביעי. ב-7 בדצמבר עלה למקום הראשון, שם שהה שבוע אחד בלבד. ב-4 בינואר 1971, לאחר שבעה שבועות צעידה רצופה, יצא מהמצעד השבועי.
דגל טיבט
דגל טיבט הוצג לראשונה בשנת 1912 על ידי הדלאי לאמה ה-13. הדגל מורכב מדגליהן של פרובינציות שונות בטיבט. עד שנת 1950 הוא שימש כדגל הצבא הטיבטי. נכון ל-2008 הוא משמש כדגלה של הממשלה הטיבטית הגולה היושבת בהודו. מכיוון שהוא משמש כסמל לתנועת העצמאות הטיבטית הוא מוחרם על ידי החוק הסיני ואסור להציגו בפומבי בטיבט ובסין.
משמעות הסמלים בדגל
פירוש הסמלים המופיעים בדגל:
יחסי הודו–לסוטו
יחסי הודו–לסוטו הם היחסים הבילטרליים שמתקיימים בין הרפובליקה של הוֹדוּ לבין ממלכת לסוֹטוֹ.
2 המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. , החליטה לסוטו באופן רשמי להחזיר את מועמדותה של הודו למושב קבע ב-G4. לסוטו הכירה גם במדינת ג'אמו וקשמיר כחלק בלתי-נפרד מהודו, ותומכת בעמדה ההודית בנושא זה. על פי הנציבות העליונה של הודו באתר של פרטוריה,. שרי מאן מוהן בקיה מונה להיות קונסול כבוד של לסוטו בהודו במרץ 2014 בטקס שנערך בבירת לסוטו מאסרו. הטקס בוצע על ידי הנציב העליון של הודו בדרום אפריקה.
קשרים כלכליים
ב-2010–2011, הייצוא מהודו ללסוטו הוערך בסביבות כ-17 מיליון דולר. הייצוא מלסוטו להודו הוערך רק לכ-1 מיליון דולר.
קשרים צבאיים
ב-2001, במסגרת הסכם עם הודו, צוות אימון של הצבא ההודי (IATT) התחיל באימון הצבא בלסוטו (LDF).
קורנליוס ג'ונסון
קורנליוס קופר "קורני" ג'ונסון (באנגלית: Cornelius Cooper "Corny" Johnson; 28 באוגוסט 1913 – 15 בפברואר 1946) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (ברלין 1936), 5 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית (1932–1936) ושיאן עולם בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה.
אלוף ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה בפאלו אלטו באמצע יולי 1932 ושימשה את המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס זכה ג'ונסון במדליית זהב ביחד עם ג'ורג' שפיץ ובוב ואן אסדל בתוצאה של 1.99 מטר. במשחקים עצמם הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר. שלושת הזוכים במדליות קבעו אף הם תוצאה של 1.97 מטר.
1933
באליפות ארצות הברית שנערכה בשיקגו, אילינוי ב-30 ביוני 1933 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אליפות חדש של 2.007 מטר. תוצאה זו דירגה אותו בסוף השנה במקום שני בעולם.
1935
בתחרות שנערכה בסנטה ברברה ב-27 באפריל 1935 הוא קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 2.032 מטר. תוצאה זו דירגה אותו בסוף השנה במקום ראשון בעולם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה בתחילת יולי אותה שנה הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר.
1936
באליפות ארצות הברית שנערכה בפרינסטון, ניו ג'רזי בתחילת יולי 1936 זכה ג'ונסון בפעם החמישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.03 מטר.
שיאן עולם
שבוע לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברלין (1936) שנערכו בניו יורק באמצע יולי הוא זכה במדליית זהב ביחד עם דייב אלבריטון בשיא עולם חדש של 2.076 מטר. תוצאה זו דירגה אותו בסוף השנה במקום ראשון בעולם.
אלוף אולימפי
חודש לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 2.03 מטר, לפני דייב אלבריטון (2.00 מטר) ודלוס ת'רבר (2.00 מטר), שניהם מארצות הברית. עד לאותו טקס חלוקת המדליות שנערך ב-2 באוגוסט, ברך היטלר את כל הזוכות והזוכים. אך לטקס חלוקת המדליות בקפיצה לגובה שבו זכו שלושה אמריקאים ובראשם שני קופצים אפרו אמריקאים, הוא לא הגיע.
1937
באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי בתחילת יולי 1937 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, אחרי דייב אלבריטון.
בתחרות שנערכה בפריז ב-7 בספטמבר אותה שנה הוא קבע תוצאה של 2.01 מטר, שדירגה אותו במקום רביעי בעולם בסוף השנה.
1938
בתחרות באולם שנערכה בברוקלין, ב-8 בינואר 1938 הוא ניצח בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.03 מטר.
חיים אישיים
לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד ג'ונסון בשירות הדואר של ארצות הברית בלוס אנג'לס. בשנת 1945 הצטרף לצי הסוחר האמריקאי.
מותו
בשנת 1946, בזמן שעבד כאופה בספינה "סנטה קרוז", חלה ג'ונסון בדלקת ריאות. בדרך מהאוניה לבית החולים בקליפורניה הוא נפטר בהיותו בן 32 בלבד.
אנדרו טייט
אמורי אנדרו טייט השלישי (באנגלית: Emory Andrew Tate III; נולד ב-1 בדצמבר 1986) הוא אושיית רשת אמריקאי-בריטי וקיקבוקסר מקצועי לשעבר. בעקבות קריירת הקיקבוקסינג שלו, טייט החל לפרסם קורסים בתשלום דרך האתר שלו ובעקבות כך הפך למשפיע רשת. דעותיו ואמירותיו המיזוגניות של טייט הביאו לחסימתו מכמה רשתות חברתיות.
בנעוריו
טייט נולד ב-1 בדצמבר 1986 בוושינגטון די. סי וגדל בלוטון, אנגליה. אביו האפרו-אמריקאי, אמורי טייט, היה אמן בין-לאומי בשחמט. אמו עבדה כעוזרת קייטרינג. הוא רב-גזעי. טייט למד לשחק שחמט בגיל חמש והתחרה בטורנירים למבוגרים בילדותו.
קיקבוקסינג
בשנת 2005, טייט החל לעסוק באגרוף ואמנויות לחימה. בנובמבר 2008, טייט זכה במקום השביעי בקיקבוקסינג במשקל קל-כבד בבריטניה על ידי האיגוד הבינלאומי לספורט קיקבוקסינג (ISKA). ב-2009, בזמן שעסק בפרסומות טלוויזיה ובשיווק, הוא זכה באליפות הבריטית של ISKA Full Contact Cruiserweight בדרבי, אנגליה, ודורג במקום הראשון במחלקה שלו באירופה. הוא שיחק בעוד שלל משחקי ספורט של ISKA וזכה במקום השני בקיקבוקסינג במשקל קל-כבד בעולם. לאחר מספר שנים, הוא פרש ממשחקי ספורט.
האח הגדול ואירועים מקוונים
ב-2016 השתתף בעונה השבע-עשרה של האח הגדול הבריטי, ובמהלכה ספג ביקורת בשל מספר פוסטים הומופוביים וגזעניים ברשת החברתית טוויטר. טייט הוצא מהתוכנית תוך שישה ימים מהצטרפותו אליה לאחר שהתפרסם סרטון שבו הוא נראה מכה אישה בחגורה. גם טייט וגם האישה אמרו שהם חברים ושהפעולות בסרטון היו בהסכמה.
טייט מפעיל את "Hustler's University", פלטפורמה שבה חבריה משלמים דמי חבר על מנת לקבל הדרכה בנושאי מסחר, כגון דרופשיפינג ומסחר במטבעות מבוזרים. הפלטפורמה הפעילה תוכנית שיווק שותפים, שבה חברים קיבלו עמלה עבור גיוס אחרים לפלטפורמה. טייט בלט מאוד ברשתות ובחדשות במהלך 2022 כאשר עידד את חברי Hustler's University לפרסם מספר רב של סרטונים שלו לרשתות חברתית במאמץ למקסם את הפופולריות שלו ושל העסק שלו. נכון לאוגוסט 2022, לאתר שלו רשומים למעלה מ-100,000 מנויים, שאף כללו צעירים בגיל 13. באותו חודש, סטרייפ, החברה שהפעילה את הפלטפורמה של טייט, מנעה ממנויים חדשים להצטרף, ו-Hustler's University סגרה את תוכנית השיווק שלה.
נוכחות ברשתות חברתיות
טייט זכה לתשומת לב רבה מהגולשים ומהתקשורת בשל פוסטים רבים שהעלה לרשת החברתית טוויטר, בהם הוא מתאר את השקפת עולמו על מה שנחשב להטרדה מינית בתוך מקרי ההתעללות המינית של הארווי ויינסטיין, וכמו כן, זכה לתשומת לב רבה על מספר פוסטים שבו הוא מסביר לדעתו למה קורבנות תקיפה מינית הם אשמים. ב-2017, הוא ספג ביקורת על פוסט שהעלה בו הוא טוען שדיכאון קליני "לא אמיתי". שלושה מחשבונות הטוויטר של טייט הושעו, כל אחד בזמן שונה. בשנת 2021, חשבון שהוא יצר כדי להתחמק מהחסימה שקיבל בחשבון הקודם שלו הושעה לצמיתות.
באינטרנט, טייט זכה לפופולריות בקרב חוגי ימין קיצוני כאשר הופיע מספר פעמים בערוץ החדשות הימני קיצוני InfoWars, והכיר ודיבר עם אנשי ימין קיצוני כגון פול ג'וזף ווטסון, ג'ק פוסובייץ' ומייק סרנוביץ'. טייט הפך לפופולרי מאוד במהלך קיץ 2022, ועקף את דונלד טראמפ ו-COVID-19 בחיפושי גוגל ביולי. עד אוגוסט, טייט תואר על ידי הרב סיקדר ב"אינדיפנדנט" כ"דמות דמוית כת" ל"גברים צעירים חסרי כיוון" ונערים שתומכים בדעותיו האנטי-פמיניסטיות. טייט תיאר את עצמו כ"סקסיסט לחלוטין" ו"מיזוגני לחלוטין". הוא טען שנשים "שייכות לבית", שהן "לא יכולות לנהוג", שהן "ניתנות לגבר ושייכות לגבר", וטען שגברים מעדיפים לצאת עם בנות 18 ו-19 בגלל שהן קיימו יחסי מין עם פחות גברים. טייט הצהיר כי החליט לעבור לרומניה, בין השאר, משום שהוא נוטה להיחקר פחות בגין האשמות על תקיפה מינית במזרח אירופה.
קמפיין סרט לבן, מלכ"ר המתנגד לאלימות בין גברים לנשים, טוענים כי טייט ודעותיו "מיזוגניות ביותר" והשפעותיה האפשריות ארוכות הטווח על קהל הגברים הצעיר שלו "מדאיג". "Hope not Hate", קבוצת אינטרס נגד קיצוניות, טענה כי הנוכחות של טייט ברשתות החברתית עלולה להוות "מסלול חלקלק לימין הקיצוני" עבור הקהל שלו. בתגובה לביקורת, טייט הצהיר כי התוכן שלו כולל "סרטונים רבים המשבחים נשים" ומטרתו בעיקר ללמד את הקהל שלו להימנע מ-"אנשים רעילים ובעלי ערך נמוך בכללותם". בנוסף לכך, הצהיר שהוא מגלם "דמות קומית" וטען שאנשים האמינו ב"נרטיבים שקריים לחלוטין" לגביו.
חסימה מהרשתות החברתיות
באוגוסט 2022, טייט נחסם לצמיתות מאינסטגרם, שם היו לו 4.7 מיליון עוקבים, ונחסם גם מפייסבוק בשל הפרת המדיניות שלהם בנושא דברי שטנה. בטיקטוק, סרטונים שמציגים את שמו כהאשטאג נצפו 13 מיליארד פעמים, וגם בטיקטוק חסמו את חשבונו לאחר שהם קבעו שהוא הפר את המדיניות שלהם מפני שהפיץ "תוכן שתוקף, מאיים, מסית לאלימות נגד, או עושה דה-הומניזציה של אדם או קבוצה". זמן קצר לאחר מכן, יוטיוב גם היא חסמה את הערוץ שלו תוך ציון הפרות מרובות, כולל דברי שטנה ומידע מוטעה לגבי מגפת הקורונה, וטייט מחק לאחר מכן את הערוץ שלו ב-Twitch. טייט הגיב לחסימות המרובות ואמר כי בעוד שרוב הערותיו הוצאו מהקשרם, הוא לוקח אחריות על אמירותיו. המתאגרף ואיש הרשת החברתית ג'ייק פול גינה את הסקסיזם של טייט, אך מתח ביקורת על החסימות וטען שהן מהוות צנזורה ופגיעה בחופש הביטוי. על פי הארגון Media Matters for America, התוכן של טייט המשיך להופיע בפייסבוק, באינסטגרם ובטיקטוק גם לאחר החסימות שקיבל, דרך חשבונות השייכים למעריציו.
חקירה פלילית
ב-11 באפריל 2022, המשטרה הרומנית פשטה על ביתו של טייט לאחר ששגרירות ארצות הברית ברומניה התריעה בפניהם שאישה אמריקאית עשויה להיות מוחזקת כנגד רצונה במקום ביתו. מאוחר יותר נפתחה החקירה על ידי המנהלת לחקירת פשע וטרור מאורגן ברומניה והורחבה לכלל האשמות של סחר בבני אדם ואונס. ב-27 באפריל מסרה משטרת רומניה כי אף אדם לא הואשם או נעצר בפרשה. החקירה נמשכת החל מאמצע 2022. טייט הכחיש כל עבירה.
ב-30 בדצמבר 2022, נעצרו טייט, אחיו הקטן טריסטן טייט ועוד שתי אלמוניות ברומניה בחשד לסחר בבני אדם וניהול ארגון פשע.
ב-20 ביוני 2023, הודיעה התביעה הרומנית על הגשת כתבי אישום כנגד טייט, ואחיו טריסטן, ועוד שתי מכרות שלהם, בגין אונס, סחר בבני אדם, והקמת ארגון פשע, במדינות רומניה, אנגליה, וארצות הברית.
חיים אישיים
ב-24 באוקטובר 2022 טייט הכריז בחשבון ה-Gettr שלו כי הוא המיר את דתו לאסלאם. מאוחר יותר התפרסם סרטון של טייט מתפלל במסגד באיחוד האמירויות הערביות.
טכנובאבל
טכנובאבל (באנגלית: Technobabble) – הלחם בסיסים של "טכנולוגיה" ו-"Babble" (פטפוט) – הוא סוג של פרוזה, המבוסס על שפה איזוטרית וכולל מונחים טכניים מיוחדים, באזוורד או סלנג טכני, שאינם מובנים לשומע ההדיוט. לתחומים שונים של תרגול ותעשייה יש אוצר מילים מקצועי ייחודי (ז'רגון), המאפשר תמציתיות בהעברת רעיונות, אך עלול להשמע מבלבל, מטעה, או חסר פשר למאזין מבחוץ. לדוגמה, דיון אודות מחקר עדכני במתמטיקה מתקדמת עשוי להוות טכנובאבל בעבור אלו שאינם מתמטיקאים. כמו כן, ניתן להשתמש בטכנובאבל במכוון, כאמצעי רטורי מניפולטיבי לניצול האחר.
טרקנובאבל
טרקנובאבל (באנגלית: Treknobabble) – הלחם בסיסים של "Star Trek" ("מסע בין כוכבים") ושל "טכנובאבל" – הוא מונח אשר מעריצי הסדרות השונות של "מסע בין כוכבים" משתמשים בו בהומור (בעוד מבקרי הסדרות משתמשים בו בזלזול) כדי לתאר את הכמות הידועה לשימצה של הג'יבריש המדעי, כביכול, הכלול בפרקים הרבים. חלק מכותבי ומתסריטאי סדרת "מסע בין כוכבים: הדור הבא" (ואלו שנוצרו אחריה) נהגו להכניס את התג " " לחלקים מהתסריט, שבו היה צורך להכניס את הז'רגון הטרקי, אשר מאוחר יותר כותבים ותסריטאים אחרים השלימו. "פילר פילר" ("Piller filler") הוא מילה נרדפת, נגזרת משמו של המפיק מייקל פילר.
קונסטנטין בסקוב
קונסטנטין איוואנוביץ' בסקוב (רוסית: Константин Иванович Бесков); 18 בנובמבר 1920, מוסקבה - 6 במאי 2006) היה כדורגלן סובייטי ששיחק בעמדת החלוץ/שחקן כנף. לאחר סיום הקריירה כשחקן, בסקוב היה מאמן מספר מועדוני כדורגל סובייטים ונבחרת ברית המועצות.
קריירת כשחקן
בסקוב החל לשחק כדורגל בשנת 1926 ושיחק בקבוצות ילדים. בשנת 1937 הוא החל לשחק בקבוצת מטאלורג (מוסקבה) שאז השתתפה במשחקי ליגת העל הסובייטית. בשנת 1940 בסקוב גויס למשמר הגבול ובשנת 1941 נכלל בסגל של קבוצת דינמו מוסקבה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת בצבא האדום ביחידה שהייתה מוצבת במוסקבה. בשנת 1944 עם חידוש משחקי הליגה בסקוב חזר לשחק. בסקוב היה בסגל דינמו מוסקבה שזכה באליפות בשנת 1945 וב-1949. בנובמבר 1945 הוא השתתף במשחקי קבוצתו באנגליה והבקיע 5 שערים ב-4 משחקים.
בשנת 1952 בסקוב השתתף באולימפיאדת הלסינקי. במשחק הגמל הנבחרת הסובייטית הפסידה ליוגוסלביה. כתוצאה מכך, הממשל פיזר את הנבחרת ומבסקוב נלקח תואר אמן ספורט מצטיין (הוחזר בשנת 1953).
בשנת 1954 בסקוב סיים הופעות כשחקן ולאחר סיום הלימודים החל לאמן.
קריירת כמאמן
בשנים 1954–1955 בסקוב היה מאמן ראשי של טורפדו מוסקבה. בתקופה זו הוא קלט בקבוצה את ואלרי וורונין שהפך לכוכב הקבוצה אך הוציא מהסגל שחקנים ותיקים רבים. כתוצאה מכך היו בעיות עם אוהדי וספונסורים של הקבוצה. החל משנת 1957 בסקוב אימן קבוצות ילדים.
בשנים 1960–1962 בסקוב היה מאמן של צסק"א מוסקבה הקבוצה פעמיים הגיע למקום ה-4 אך לא זכתה במדליות. בשנים 1963–1964 בסקוב היה מאמן של נבחרת ברית המועצות. בשנת 1964 הנבחרת הגיעה למשחק הגמר של אליפות אירופה אך הפסידה לספרד. ניקיטה חרושצ'וב בהתערב אישית ובסקוב פוטר מהתפקיד. במשך שנתיים בסקוב היה מאמן של קבוצת זריה (לוגנסק) שאז שיחקה בליגת משנה של אליפות ברית המועצות.
בשנת 1967 בסקוב חזר לאמן את דינמו מוסקבה. במשך 5 שנים שהוא אימן את הקבוצה היא פעמים זכתה במקום השני באליפות ברית המועצות, פעמיים זכתה בגביע ברית המועצות בכדורגל ובשנת 1972 הגיעה למשחק הגמר במפעל אירופאי.
בשנת 1976 בסקוב החל לאמן את קבוצת ספרטק מוסקבה שירדה לליגת משנה. בסקוב הצליח להחזיר את הקבוצה לליגת העל ובשנת 1979 הקבוצה זכתה באליפות ברית המועצות בכדורגל. עד לשנת 1987 הקבוצה זכתה עוד פעם באליפות, 5 פעמים הגיע למקום השני ופעמים למקום השלישי. במקביל, בשנים 1979–1982 בסקוב היה גם מאמן הנבחרת. בתקופה זו הנבחרת זכתה במקום השליש באולימפיאדה שנת 1980 והגיע לאליפות העולם בספרד בשנת 1982. ההופעה באליפות לא הייתה מוצלחת ובסקוב פוטר מתפקיד מאמן הנבחרת.
בשנת 1988 ספרטק הגיע באליפות ברית המועצות רק למקום הרביעי ובסקוב פוטר.
בשנת 1993 בסקוב חזר לאמן קבוצה בליגת העל - דינמו מוסקבה. בשנת 1994 היא הגיע למקום הנשי ובשנת 1995 זכתה בגביעה המדינה.
בשנת 1995 בסקוב סיים את לאמן קבוצות כדורגל.
עבור ההישגים בקידום הכדורגל הסובייטי לבסקוב הוענק עיטר לנין ועיטורים נוספים.
בן אישה ישראלית
בן אישה ישראלית או המקלל או בן הישראלית, הוא דמות מקראית הנזכרת בספר ויקרא בפרשת אמור אשר נענש על איסור קללת האל. בתלמוד ובספרות הרבנית הוא מכונה המגדף. שמו אינו מוזכר במקרא, אך התנ"ך מוסר שהיה בנם של אישה ישראלית בשם שלומית בת דברי ואיש מצרי.
במדרש פתרון תורה מובא שם חיצוני לדמות - "חפישתוק".
הסיפור
בחומש ויקרא מופיע סיפור על אודות בן הישראלית שהתקוטט עם איש ישראלי, בהמשך הריב קילל את אלוהים. עדי ראייה הביאו אותו אל משה, משה לא ידע מה דינו, ועד שנפסק הדין השהו אותו במאסר. אלוהים פנה למשה ואמר שהעונש הוא מוות בסקילה. משה אומר לעם והמגדף נסקל מחוץ למחנה לאחר שהעדים מניחים עליו את ידיהם. הסיפור הופך לתקדים לעונש למקלל אלוהיו.
לפי המדרש
על פי המדרש, האיש המצרי שראה משה מכה איש עברי היה בעצם אביו של בן הישראלית. המדרש מוסיף כי משה הרג את המצרי באמצעות אמירת שם אלוהים. על פי ההלכה, נקבעת יהדותו של אדם על פי האם, אך ההשתייכות לשבט היא על פי האב, ובמדבר חנו בני ישראל לפי השבטים השונים.
בן האישה הישראלית ביקש לחנות יחד עם בני שבט דן, אליו השתייכה אמו, אך אחד מבני השבט התנגד לכך שהאיש יחנה עמם. תוך כדי הוויכוח בין השניים, הקניט בן שבט דן את האיש על היותו בן איש מצרי, כינהו ממזר וצחק על כך שאביו נהרג בשמו המפורש של ה'. בן האיש המצרי נפגע מכך והחל לקלל את האלוקים ששמו גרם למות אביו המרושע. בחזקוני הובא כי באותו זמן שנהרג אביו הייתה שלומית (האם) מעוברת ממנו.
זמן האירוע
יש מאחרים את זמן אירוע המגדף עד אחרי מתן תורה. על רקע ריבו למקום חנייה במחנה, יש שהתקשו מדוע לא יצא המגדף לריב על מקום חנייתו קודם לכן, שהרי סיפור הגידוף התרחש כאשר בני ישראל חנו במדבר סיני, לאחר מתן תורה והקמת המשכן.
ויש מקדימים את עת האירוע לאותה תקופה של המקושש שהיה עוד לפני מתן תורה.
בפרשנות המקרא
ברש"י מובא שאמו של בן הישראלית - שלמית בת דברי ממטה דן - הייתה אשה זונה שנהגה לפטפט עם כל אחד, ואילו יש מצדיקים את שולמית באמרם כי אותו איש מצרי התחפש כבעלה ובא עליה בעת שחשבה בתום-לבה שאכן זה בעלה, ובמדרש הובא שאביו המצרי חמד את אימו והטריד את נריה (שהיה בן בנו של דן בן יעקב) בעלה לצאת לעבודת פרך בלילה ומצא ההזדמנות לאנוס את שלומית.
במדרש נכתב שבעלה של שלומית בת דברי היה דתן.
כשרותו לבוא בקהל
יש שהביאו ראיה ממעשה בן הישראלית שמי שאמו יהודיה ואביו גוי נחשב כממזר וכן נכתב בתוספתא וכן בתלמוד הביא דעה דומה בשם רבי יהודה הנשיא, וכן דעתם של רבי יוחנן, וגם ריש לקיש אבל להלכה מותר לו לבוא בקהל, אלא שלפי חלק מהפוסקים לכהן אסור לישא בת שכזו. השולחן ערוך פוסק שהיא 'פגומה לכהונה' ולמעשה נוהגים להימנע מנישואים כאלו לכתחילה.
קרושנייוויצה
קרושנייוויצה (בפולנית: Krośniewice; ידועה גם כקרושנוביץ) היא עיירה במחוז קוטנו שבפרובינציית לודז' בפולין, על קו מסילת הברזל שבין ורשה ופוזנן, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
יהודי קרושנייוויצה
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,300 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של הבונד, של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.
בשואה
ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד על יהודיה גזירות שונות, ובהן איסור ללבוש לבוש מסורתי או לגדל פאות, חובת תשלום סכומי כופר גבוהים וחובת ביצוע עבודות כפייה. בד בבד, נשדד רכוש היהודים בעיירה בידי הפולנים והגרמנים, הוחרמו עסקיהם, ספרי התורה של בית הכנסת המקומי חוללו, ותכולת בית המדרש הועלתה באש. כמו כן, יהודי העיירה הוכו ברחובותיה ובמבנה בית הכנסת בו רוכזו. עם הגעת פליטים יהודים לעיירה, הגיע מספר יהודיה בתחילת הכיבוש לכ-2,000 איש.
ב-10 במאי 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו צפוף שהוקם בה, בו סבלו היהודים מרעב כבד. במהלך שנת 1941 שולחו גברים יהודים רבים מהגטו למחנות עבודה באזור פוזנן, עד שבגטו נותרו בעיקר קשישים, נשים וילדים.
במרץ 1942 דרשו הגרמנים מיהודי הגטו להתרכז עבור גירוש לכאורה לבסרביה. למחרת אותו יום החל חיסול אלים של הגטו, שנמשך מספר ימים, ובמהלכו נרצחו יהודים רבים במקום, תוך השלכת ילדים קטנים מחלונות הבתים. כ-900 היהודים הנותרים הוסעו ברכבים למחנה ההשמדה חלמנו.
לאחר השואה שבו להתגורר בעיירה 8 יהודים.
עדי ביטי
עדי ביטי (נולדה ב-26 במאי 2001) היא זמרת, שחקנית, מדבבת ומנחה ישראלית.
ביוגרפיה
ביטי נולדה לליאת וקסלמן-ביטי, ולרונן ביטי. הוריה ניהלו ביחד חברה פרטית להוצאה לפועל והתגרשו בבגרותה של ביטי. ביטי גדלה בהוד השרון.
מגיל ארבע וחצי הופיעה ושרה בקלטות ילדים רבות כמו "גיגיגיגונת", "חי דק וצ'פצ'ולה" ו"דיג דיג דוג - שלוש, ארבע, לעבודה!", וכן הופיעה בסדרות "יובל המבולבל", "בגן של דודו" ו"הכבשה שושנה". בגיל מאוחר יותר יצאה לסבב הופעות עם "מיכל הקטנה" בהצגה ששמה "ממלכת האהבה", שם גילמה את דמותה של יולי.
בשנת 2011, כשהייתה בת עשר, התמודדה ביטי בתוכנית "בית ספר למוזיקה", בערוץ 2 בזכיינית קשת. המנטור של ביטי במסגרת התוכנית היה יהורם גאון. ביטי ייצגה את ישראל באירוויזיון הילדים 2012 שנערך בהולנד ביחד עם עוד חמישה ילדים, בשיר "תנו למוזיקה לנצח", שהגיע למקום השמיני מתוך 12. ב-2012 שיחקה בסדרה מבית yes "מיכל ינאי בחדר החלומות" בתור שיר. בשנת 2013 גילמה את באנה במחזמר "ספר הג'ונגל".
הסינגל הראשון שלה היה "ביט הביטי", שיצא במאי 2014. הסינגל השני שלה, "חשה", יצא חודש לאחריו. ב-26 ביולי 2015 יצא השיר "משחק מחשב". בשנת 2016 יצאו השירים "רגאביטי", בו התארח הראפר ריצ'י לופ, ו"ירח מלא". בדצמבר 2016 הוציאה את השיר "אחר".
ביטי דיבבה בסדרות הילדים "פט שופ", "הנרי הנורא", "החברים של מרתה", "מטורללים", "כוח פיג'יי", "העולם המופלא של גאמבול" ו"זו", ששודרו בערוץ הילדים, בערוץ לוגי ובערוץ דיסני ג'וניור, וכן מספר דמויות ב"רחוב סומסום". בין השנים 2016–2017 ביטי הנחתה בערוץ ניקלודיאון את השעשועון "צ'מפיונסניק", לצד טל מוסרי. ביולי 2017 הוציאה את הסינגל "לא מקשיב לי". במאי 2018 הוציאה את "קהירו".
ב-2018 שיחקה בסדרות "ג'ינג'י" ו"בית הכלבים".
במרץ 2019 הוציאה ביטי את השיר "הם אומרים לי". ביוני באותה השנה, הוציאה ביטי את השיר "כנפיים". במאי 2019 השתתפה ביטי בהפקה בינלאומית מרובת משתתפים של חברת וולט דיסני לשיר "A Whole New World" לכבוד יציאת סרט הלייב-אקשן "אלאדין". בחנוכה בשנת 2019 שיחקה ביטי במחזמר "בת הים הקטנה" לצד אילנה אביטל ובר גרוצקי.
בפברואר 2020 התגייסה לצה"ל והיא שירתה בלהקה צבאית, על תקן אמנית פעילה. במאי 2020 החל שידורה של תוכנית המציאות "הישרדות VIP עונה 3" ברשת 13, בה ביטי הייתה למודחת השישית בעונה. ביוני 2020 הוציאה את השיר "לא שלך".
בינואר 2022 הוציאה את הדואט "כלום" עם הזמר מאור אדרי. באוקטובר 2020 הוציאה ביטי את השיר "חמסה חמסה" שעורר ביקורת עקב תכנים מיניים שהוצגו בווידאו קליפ. בעקבות תגובותיה לתקשורת ללא אישור מצה"ל, הועמדה לדין משמעתי ונגזרו עליה חמישה ימי מחבוש על תנאי.
בשנת 2023 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה", בתור "הדגה", העפילה לגמר והגיעה למקום השני. באותה השנה, הוציאה ביחד עם מועדון הלימה לימה את שיר הגאווה "גריינדר" שספג ביקורות מעורבות, ולווה בווידאו קליפ.
אליפות וימבלדון 1881
אליפות וימבלדון 1881 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-2 ביולי והסתיימה ב-13 ביולי.
בתחרות השתתפו 49 ספורטאים בריטים.
התחרות
כול המשתתפים חולקו ל-3 קבוצות (16 ספורטאים בכ"א). מנצחי הקבוצה הראשונה והשנייה נפגשו בחצי גמר ומנצח הקבוצה השלישית הגיע ישירות למשחק הגמר.
המנצח של השלב הראשון היה ספורטאי בריטי בשם ויליאם רנשו שניצח את ריצ'רד ריצ'רדסון ב-3 מערכות. המשחק בינו לבין ג'ון הארטלי (מנצח אליפות וימבלדון 1880) הסתיים לאחר 3 מערכות שנמשכו 37 דקות בניצחון של רנשו. קיימת הערכה שהארטלי היה חולה במהלך המשחק. ניצחון זה סימל תחילת עידן רנשו בטניס שזכה בסה"כ ב-7 תוארי אלוף בתחרויות גברים בווימבלדון מהם 6 ברציפות.
אחיו של המנצח, ארנסט רנשו, השתתף גם הוא בתחרות אך הפסיד בסיבוב השלישי.
יהודה בן-כהן
יהודה בן-כהן (במקור עד 1906 קוהן-כהן, לאחר מכן שינה את שמו לליפוֹט קונדור, בהונגרית: Kondor Lipót; ידוע גם בשם לאו קונדור, לאחר עלייתו לישראל יהודה בן-כהן; בודפשט, 31 בדצמבר 1902 – אשדוד, 1976) היה פסנתרן ומלחין יהודי-הונגרי שעלה לישראל בשנת 1956.
קורות חייו
ליפוט כהן נולד כבנם של לאיוש קונדור (קוהן-כהן) (1855–1929), בעל בית קפה, ושל ינקה הורצקי (1871–1947). הוא השלים את לימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, שם למד הלחנה אצל אלברט שיקלוש וזולטאן קודאי, ופסנתר אצל ארנולד סקיי וטיבאדר סאנטו. הוא קיבל את התואר ואת תעודת ההסמכה שלו ב-1921.
עד עלייתו ארצה
בשנת 1931 הושלמה הקומדיה המוזיקלית שלו "טלה ירוק" (Zöld bárány) שהולחנה יחד עם יאנוש וסארי והוצגה על ידי התיאטרון ההונגרי. שנה לאחר מכן הושלם מחזה האגדות "גלימת הקסם" (Varázsköntös). היצירה התזמורתית שלו "הרפסודיה הצבעונית" (A Szines rapszódia) בוצעה ב-1935 על ידי התזמורת הסימפונית של בודפשט. במרץ 1936, הקומדיה "בתי ברחה" (Megszökött a leányom), שנכתבה (לִבְרִית) על ידי יוז'ף לנדייל וקַלְמַן קֶלֶמֶן, הולחנה על ידו, והועלתה בתיאטרון ככר בתלן. מאוחר יותר, בריאותו הרופפת אילצה אותו להפסיק להופיע, ולכן התמקד בהלחנה ובהוראה.
בתקופת השואה הוא התגורר עם אשתו ובתו יהודית, בבית המוגן על ידי שגרירות שוודיה. אולם בסוף 1944 הוא ובתו בת החמש עשרה נתפסו ברחוב והוצעדו לכיוון הגבול המערבי של הונגריה באחת מצעדות מוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944). עם זאת, חברה נוצרייה שלהם, מריה דוברוביץ', עקבה אחריהם במכונית ושחררה אותם ליד גיור קרוב לגבול הונגריה-אוסטריה, החזירה אותם לבודפשט וכך ניצלו. על מעשה האמיץ הזה שלה, הוא זכתה מאוחר יותר בתואר "חסיד אומות העולם".
אחרי מלחמת העולם השנייה, בין 1946 לבין 1949 לימד ב"מוזיקה הלאומית" (National Music) ולאחר מכן מ-1950 במחלקה לפסנתר של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט.
אחרי עלייתו ארצה
הוא עלה לישראל בשנת 1956 ואימץ את השם העברי יהודה בן-כהן. בארץ עסק בהוראה ובהלחנת מוזיקה. בשנת 1965 הקים את הקונסרבטוריון באשדוד ולאחר מכן עבד כראש החוג לפסנתר בקונסרבטוריון תל אביב. בשנת 1969 זכתה רביעיית המיתרים שלו בפרס מטעם קרן ברימר בפילדלפיה כ"רביעיית המיתרים העברית" הטובה ביותר. יצירותיו כוללות בלט, אופרה מהאגדות, מוזיקה קאמרית, מספר שירים ויצירות מקהלה.
אשתו רוז'ה באלינט (1905–1967) הייתה מורה מוסמכת למוזיקה, לה נישא ב-22 באוגוסט 1929 בבודפשט.
יחסי אקוודור–יפן
יחסי אקוודור–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת אקוודור לבין יפן. אקוודור ויפן חברות בארגון לשיתוף פעולה בין מזרח אסיה לבין אמריקה הלטינית.
היסטוריה
במחצית הראשונה של המאה ה-20, בניגוד למדינות אמריקה הדרומית האחרות, ההגירה היפנית לאקוודור הייתה קטנה ואיטית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-26 באוגוסט 1918 בעקבות חתימת חוזה ידידות, סחר וניווט בין אקוודור ליפן. חתימת החוזה נערכה בעיר וושינגטון די.סי, ארצות הברית. באותה השנה, אקוודור פתחה קונסוליה בעיר יוקוהמה ביפן. בשנת 1934 יפן פתחה צירות דיפלומטית באקוודור. כמה שנים לאחר מכן, מינתה אקוודור את הסופר חורחה קררה אנדרדה לקונסול האקוודורי ביפן.
במהלך ראשית מלחמת העולם השנייה, אקוודור שמרה על מדיניות נייטרלית ובדלנית. לאחר המתקפה על פרל הארבור, אקוודור שינתה את עמדתה וניתקה את היחסים הדיפלומטיים שלה עם מעצמות הציר, שכללו גם את יפן בינואר 1942. בעקבות הפעלת לחצים על אקוודור ממדינות אמריקה הדרומית, גירשה אקוודור מהגרים יפנים ואקוודורים ממוצא יפני לארצות הברית, שם הושמו במחנות מעצר. אקוודור חידשה את היחסים הדיפלומטיים שלה עם יפן בשנת 1954.
סחר
בשנת 2017, שוויו של הייצוא האקוודורי ליפן עמד על 88.3 מיליארד ין וכלל בעיקר נפט גולמי, בננות, דגים ועץ. באותה השנה, שוויו של הייצוא היפני לאקוודור עמד על 44.2 מיליארד ין וכלל בעיקר מכונות, רכבים וברזל.
נזיר מג'לי
נזיר מג'לי (בערבית: نظير مجلي; נולד ב-1952) הוא סופר ועיתונאי ערבי ישראלי.
בין השנים 2008 - 2016 הגיש את מגזין החדשות בערבית "השבוע" של חברת החדשות של ערוץ 2.
ביוגרפיה
מג'לי נולד בנצרת לאב בדואי, יליד ביסאן, אשר שירת כגשש במשטרה הבריטית, ולאחר מכן כשוטר במשטרת ישראל, ולאם סורית. מג'לי שהוא מוסלמי, התחנך במוסדות הכנסייה הפרנציסקנית. החל בקריירה עיתונאית בשנת 1974 בעיתון רק"ח בשפה הערבית אל-איתיחאד, ובין השנים 1992 ל-1999 שימש כעורך העיתון. תחת הנהגתו נעשה תהליך של ליברליזציה בעיתון - האוריינטציה המפלגתית הופחתה והוכנס תוכן חדש כגון מדור ספורט, ניסיון זה באה לקיצו ב-1999 כאשר מג'לי פוטר בעקבות פרסום כתבה ביקורתית על מזכ"ל המפלגה מוחמד נפאע וויכוח על הקו האידאולוגי שהעיתון צריך לנקוט.
כיום משמש כמגיש מגזין האקטואליה השבועי בערבית של חברת החדשות בערוץ 2 (أسبوع) הוא משמש כפרשן לענייני ישראל בעיתון הלונדוני "א-שרק אל-אווסט", וברשת אל-ערביה. הוא גם חבר מערכת כתב העת "ארץ אחרת" וכותב לעיתים בהארץ. לימד ניהול קונפליקטים באוניברסיטת בן-גוריון.
במאי 2003 הוא הוביל ביחד עם הכומר אמיל שופאני, מסע של אישי ציבור ערבים ויהודים למחנה אושוויץ.
הוא השתתף בהקמת עמותת מ"זיכרון לשלום", יוזמה המקדמת היכרות של הציבור הערבי בישראל עם ההיסטוריה והפחדים של הציבור היהודי, וכך לשפר את הקשר בין האזרחים הפלסטינים למדינה בה הם חיים. מהצד היהודי מטרתה להעמיק את ההבנה לאירועי הנכבה של העם הפלסטיני על מנת לקרב את החברה היהודית לאזרחים הפלסטינים במדינה. מג׳לי הוא ראש תחום חברה ערבית של מכון שחרית.
בשנת 2022 יצא לאור סיפרו של מג'לי "האחריות של המיעוט" (הוצאת שחרית – בית יוצר ישראלי וספרי חמד) העוסק בסוגיית מעמדו של המיעוט הערבי בישראל.
מג'לי מתגורר בנצרת. נשוי לאבתהאג' ואב לשלושה ילדים.
מפת אברהם בר-יעקב (הגדת אמסטרדם)
מפת אברהם בר-יעקב היא מפה עתיקה של ארץ ישראל, מעשה ידיו של אברהם בר יעקב הגר אשר הודפסה באמסטרדם בשנת 1695 ולאחר מכן בשנת 1712, כחלק מהגדת אמסטרדם. ככל הידוע, היא המפה העברית הראשונה המודפסת.
קיים דמיון רב בין המפה של אברהם בר יוסף לבין המפה של הקרטוגרף והתאולוג ההולנדי כריסטיאן קראוק ואן אדריכום שהודפסה בסוף המאה ה-17, אך יש בה גם אלמנטים חדשים שהוכנסו על מנת להתאימה להגדה של פסח.
בכותרת המפה מסביר אברהם בר יוסף כי: "זאת לדעת לכל בר דעת דרך המסעות ארבעים שנה במדבר והרוחב והאורך של ארץ הקדושה מנהר מצרים עד עיר דמשק ומנחל ארנן עד הים הגדול ובתוכו כל שבת ושבת חלק נחלתו כאשר עיניכם תחזנה במשרם והמשכילים יבינם". במילה "תחזנה" הודגשו במהדורת ההגדה משנת 1695 האותיות ת', נ' ה', רמז לשנת תנ"ה שהיא שנת 1695. במהדורה משנת 1712, שהיא השנה העברית תע"ב, השנה מצוינת על ידי הדגשת האותיות "תחזנה ב". (בגימטרייה ח+ז+נ+ה = ע).
הצד הימני של המפה מוקדש כולו לסיפור יציאת מצרים, מירידת יעקב ובניו מצרימה בהזמנתו של יוסף ועד לחזרתם של בני ישראל לארץ. הדרך בה ירדו יעקב ובניו מצרימה מתחילה בעיר חברון ומסתיימת בארץ גושן. באמצע הדרך ציור קטן של עגלה רתומה לשני סוסים, רמז לעגלות ששלח יוסף כדי להביא את משפחתו למצרים (בראשית, מ"ה).
לאורך הדרך בה הלכו בני ישראל במדבר מסומנות כל ארבעים ואחת התחנות באמצעות מספר ואוהל קטן, לצד המקום בו ירד המן, מעמד הר סיני והמזבח שהוקם ממזרח ליריחו. במקרא שבתחתית המפה רשומים שמות התחנות כפי שפורטו בספר במדבר, פרק ל"ג.
על רקע "הים הגדול" (הים התיכון) מוצגים איורים נוספים בעלי אופי סמלי: אישה ערומה רכובה על תנין המסמלת את יבשת אפריקה ואת מצרים, השלכתו של יונה הנביא מאונייה בלב ים סוער ויציאתו לחוף מבטחים, שיירה של רפסודות המביאות למלך שלמה עצי ארז מלבנון לצורך בניית בית המקדש ופרות, וכוורות דבורים עם הכיתוב חלב ודבש.
מאחר שראש המפה פונה מזרחה לכיוון ירושלים כמנהג הנוצרים בימי הביניים, נוספה למפה שושנת רוחות המראה את כיוון רוחות השמיים.
המפה חתומה על ידי אברהם בר יוסף.
לורנצו מסקרוני
לורנצו מסקרוני (באיטלקית: Lorenzo Mascheroni; 13 במאי 1750, ברגמו, לומברדיה - 14 ביולי 1800, פריז) היה מתמטיקאי איטלקי.
בספרו משנת 1790 הוא פרסם תיאור חישוב של קבוע מסקרוני הקרוי על שמו.
יחסי הרשות הפלסטינית–ישראל
יחסי הרשות הפלסטינית–ישראל הם היחסים המדיניים והכלכליים שבין ישראל לרשות הפלסטינית בהווה (ועם אש"ף לפני כן). בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו להתקיים מפגשים בין ישראל ונציגי אש"ף, אשר בהמשך הובילו לתחילת תהליך השלום הישראלי-פלסטיני, שהגיע לשיאו בהסכמי אוסלו ב-1993, כאשר ישראל הכירה באש"ף כארגון המייצג את העם הפלסטיני. זמן קצר לאחר מכן נוסדה הרשות הפלסטינית, ובמהלך 6 השנים הבאות נוצרה רשת של קשרים כלכליים וביטחוניים עם ישראל. בשנת 2000 החריפו מאוד היחסים עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, אשר היוותה הסלמה מהירה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני. הפעילות הביטחונית, בשילוב בניית גדר ההפרדה ומותו של יאסר ערפאת בסוף 2004, הביאה לדעיכת גל פיגועי התאבדות בישראל וגל הטרור ביהודה ושומרון בסביבות 2005. המצב הפך מורכב במיוחד לאחר ההתנתקות ועימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה בין פת"ח לחמאס שנערכו לאורך השנים 2006 ו-2007, והסתיימו בהשתלטות חמאס על רצועת עזה בשנת 2007. השתלטות חמאס הביאה לקרע מוחלט בין ישראל לפלג הפלסטיני ברצועת עזה, אשר הובילו לכך שאין שום יחסים בין ישראל לבין הפלג הפלסטיני ברצועת עזה, למעט משלוחים של אספקה הומניטארית לרצועת עזה, ומדי פעם משא ומתן עקיף, כפי שאירע במסגרת עסקת שליט.
כלכלה
כלכלת ישראל היא כלכלה מודרנית ותחרותית. נכון ל-2015, התוצר לנפש בישראל עלה על 35 אלף דולרים, ושיעור האבטלה עמד על 5%. המחסור במשאבי טבע גרר השקעה ופיתוח של ענפים חדשים כמו ענף ההיי-טק שצומח בממדים גדולים, ענף המחשבים והטכנולוגיה, ענף הביוטכנולוגיה הצעיר ותחומים שונים שדורשים חשיבה מופשטת ולאו דווקא חומרי גלם. ישראל חברה ב-OECD וידועה גם כ"מדינת היזמות".
בשל סיבות היסטוריות הפלסטינים לא הצליחו לייצר מערכת כלכלית עצמאית לחלוטין. השקעות זרות ישירות ביהודה ושומרון וברצועת עזה כמעט ואינן קיימות. נכון ל-2019, ישראל מדורגת במקום 22 במדד הפיתוח האנושי של האו"ם מתוך 177 מדינות, בעוד שהרשות הפלסטינית מדורגת במקום ה-119. בנוסף לחקלאות, ההכנסה הכלכלית העיקרית של הפלסטינים מתבססת על סיוע כלכלי מהקהילה הבינלאומית ועל עבודה של פלסטינים בישראל או במקומות אחרים בעולם.
הקלעים המובילים במשחק אחד ב-NBA
זוהי רשימה מלאה של כדורסלני ליגת ה-NBA, שקלעו 60 או יותר נקודות במשחק אחד.
יחסי הרשות הפלסטינית–ישראל
פוליטיקה
היחסים הפוליטיים בין ישראל לפלסטינים מושרש בסכסוך הישראלי-פלסטיני. במוקד הסכסוך עומדת בין היתר הדרישה של הפלסטינים להקים מדינה ריבונית על חלק מהטריטוריה שנמצאת כיום בשליטה ישראלית. ארץ ישראל, בתקופה שלפני קום מדינת ישראל ב-1948, הייתה טריטוריה אשר הייתה מוקפת בנהר הירדן, מצרים, הים התיכון, סוריה ולבנון. המאבקים על הטריטוריה עלו עקב דעות מנוגדות לגבי מי יש תביעה תקפה על הקרקע. לפי האוכלוסייה היהודית התנ"ך קובע שארץ ישראל הובטחה ליהודים על ידי אלוהים, ורבים מקרב האוכלוסייה היהודית מאמינים שארץ ישראל המודרנית היא המשך ליישוב היהודי שהיה קיים באזור זה בעת העתיקה. מנגד מרבית האוכלוסייה הערבית-פלסטינית אינה מוכנה להכיר בטענתם על האוכלוסייה הישראלית-יהודית. מרבית האוכלוסייה הפלסטינית סבורה כי מכיוון שלפני 1948 האוכלוסייה הפלסטינית-ערבית היו הרוב באזור ארץ ישראל, אזור ארץ ישראל צריך להיות בריבונות פלסטינית. הקונפליקט המתמשך בין ישראל לפלסטינים על אי יכולתם להכיר בטענותיו של האחר על הטריטוריה הוביל לאורך השנים לגלי אלימות וחוסר יציבות באזור. במהלך שנות ה-70 נוצרו קשרים ראשונים בין אש"ף ותנועות שלום ישראליות, וכבר אז נוצר ביניהם קונצנזוס לא רשמי, שממשלת ישראל סירבה לקבל, כי פתרון לסכסוך יושג עם הקמתה של מדינה פלסטינית בשטחי הגדה המערבית ורצועת עזה, המהווים 22 אחוזים משטח ארץ ישראל המנדטורית לשעבר. ב-1988 הפכה עמדה זו לעמדה רשמית של אש"ף בעקבות החלטות ישיבת המל"פ באלג'יריה. ב-1993 הפכה עמדה זו לבסיס למשא ומתן שהחל בין ממשלת ישראל ואש"ף. ב-1994 הוקמה הרשות הפלסטינית, אך המשא ומתן איתה נקלע לקשיים, וחלק מהממשלות שקמו בישראל לאחר מכן התנערו מהאמונה בפתרון שתי המדינות וגיבשו עמדה הגורסת כי ניתן להביא לפתרון הסכסוך (או לפחות להחלשתו במידה ניכרת) באמצעות הקמת ישות פלסטינית מוחלשת שלא תכיל את כל שטחי הגדה והרצועה, בשעה שחלקים מהגדה יסופחו לישראל וימשיכו להוות שטח להרחבת התנחלויות. כתוצאה מהתחזקות המחנה המתנגד לפתרון שתי המדינות, התחזקה התמיכה בפתרון הגורס ישות פלסטינית מוחלשת.
הקלעים המובילים במשחק אחד ב-NBA
הישג זה נעשה 84 פעמים בהיסטוריה של ה-NBA. שלושים וארבעה שחקנים קלעו 60 נקודות או יותר במשחק, בעוד שרק שמונה שחקנים הצטרפו למועדון 70 הנקודות. רק שישה שחקנים קלעו 60 או יותר נקודות יותר מפעם אחת: וילט צ'מברלין (32 פעמים), קובי בראיינט (6), מייקל ג'ורדן (5), דמיאן לילארד (5), אלג'ין ביילור (4) וג'יימס הארדן (4). צ'מברלין מחזיק בשיא הנקודות למשחק יחיד, לאחר שקלע 100 נקודות במדי פילדלפיה ווריורס נגד ניו יורק ניקס ב-. השחקן הצעיר ביותר שקלע לפחות 60 נקודות במשחק עונה סדירה הוא דווין בוקר (70 נקודות בגיל 20 שנים ו-145 ימים), והמבוגר ביותר הוא בראיינט (60 נקודות בגיל 37 שנים ו-234 ימים).
ג'ורדן (63) וביילור (61) הם השחקנים היחידים שקלעו לפחות 60 נקודות במשחק פלייאוף, כל אחד מהם פעם אחת.
יחסי הרשות הפלסטינית–ישראל
פוליטיקה
הסכסוך הפוליטי בין ישראל לפלסטינים הוביל לאורך השנים לכך שארצות הברית ומדינות בולטות אחרות ניסו לקחת חלק ביישוב הסכסוך. עם זאת, פתרון לסכסוך עדיין לא נמצא.
יחסים כלכליים
לפני הסכסוך האחרון, רבים מהפלסטינים היו מובטלים, ובשל כך הכלכלה הפלסטינית הייתה מדשדשת. נכון ל-2014 המצב של הכלכלה הפלסטינית רק החמיר כאשר 1 מתוך 6 פלסטינים נותרו ללא עבודה. מנכ"ל הבנק העולמי בגדה המערבית ועזה, סטיין לאו יורגנסן, הצהיר כי "ללא פעולה מיידית מצד הרשות הפלסטינית, תורמים, וממשלת ישראל אשר תתמקד בהחייאת הכלכלה ושיפור האקלים העסקי, החזרה לאלימות שראינו בשנים האחרונות, תהווה סכנה ברורה ומיידית".
תיאום ביטחוני
הסכמי אוסלו הקימו את מנגנוני התיאום הביטחוני בין ישראל לרשות הפלסטינית, והתאום המודיעיני החל רשמית בשנת 1996. לאחר מהומות מנהרת הכותל המנהיגות הפלסטינית חדלה באופן מעשי משיתוף פעולה ביטחוני עם ישראל, אך הוא חודש לאחר חתימת הסכם ואי. במהלך האינתיפאדה השנייה הוא נפסק לעיתים, והוא לא פעל ביעילות בשנים 2000 עד 2006. בשנים לאחר מכן התיאום הניב הישגים, והוא מהווה אינטרס חשוב לשני הצדדים, בעזרתו משמרים את השקט הביטחוני באזור יהודה ושומרון. סקירה ביטחונית של השב"כ שהובאה לפני הממשלה שיבחה את התיאום הביטחוני, ועל פי צה"ל גורמי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים היו אחראים לכ–40 אחוזים מהמעצרים של חשודים בטרור ביהודה ושומרון בתחילת 2016. במאי 2020, בעקבות ההצהרה של ישראל על סיפוח חד-צדדי של שטחים, הרשות הפלסטינית ניתקה את היחסים הביטחוניים. באוגוסט 2020 הוקפאו תהליכי הסיפוח בעקבות ההסכם לנרמול היחסים בין ישראל לאיחוד האמירויות, ובנובמבר התיאום הביטחוני הושב.