cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Human T-Lymphotropic virus 1
פתוגנזה
בדומה להדבקה בנגיף ה-HIV, הנגיף מדביק בגוף בעיקר תאים מסוג T, רובם תאים המבטאים רצפטורים מסוג CD4 (תאי T מסייעים), אך גם תאים המבטאים רצפטורים מסוג CD8 (תאי T ציטוטוקסיים). בניגוד לנגיף HIV-1 המביא להרס של התאים המודבקים, נגיף זה גורם לשפעול של גנים רבים בתא המודבק, כולל גנים המפקחים על שכפול התא, ויכול להאיץ את קצב השכפול של התא המודבק.
HTLV-1 גורם לשני סוגי מחלות עיקריים:
בנוסף, ל-HTLV-1 תפקיד במחלות דלקתיות נוספות כגון בעיניים (uveitis), בעור (infectious dermatitis) ובשרירים (polymyositis).
אבחנה
נהוג להשתמש במגוון שיטות לזיהוי הנגיף, הן סרולוגיות והן המערבות שיטות מולקולריות:
טיפול
היות שמרבית נשאי הנגיף בריאים ללא סימפטומים, הם לא זקוקים לטיפול תרופתי ולרוב יש צורך במעקב תקופתי בלבד. עבור נשאים עם תסמינים, הטיפול הוא לרוב ספציפי לתסמינים מהם סובלים החולים. מחקרים קליניים לתרופות נגד הנגיף מתקיימים במרכזים רפואיים במדינות רבות ברחבי העולם כולל יפן, בריטניה וארצות הברית.
HAM/TSP
חולים במחלה זו מקבלים טיפול ספציפי לתסמינים מהם הם סובלים (כגון פיזיותרפיה ותרופות להסדרת מתן שתן). קיים מידע חלקי התומך במתן תרופות המווסתות את מערכת החיסון על מנת להחליש את התגובה הדלקתית.
ATLL
הטיפול המועדף במחלה תלוי בסוג ה-ATLL (כרוני, חריף או לימפומה), ויכול לכלול תרופות כימותרפיות (CHOP) או תרופות ספציפיות ל-ATLL כגון שילוב של אינטרפרון עם AZT. אם החולה יכול לעמוד בכך, ונמצא תורם מתאים, הטיפול המועדף על פי רוב הוא השתלת מח עצם.
לקריאה נוספת
* David O.White, Frank J. Fenner, Medical Virology fourth edition, 1994.
פרוטוסטאזיס
פרוטוסטאזיס הוא חיבור של המילים פרוטאין (חלבון) והומאוסטאזיס. המילה מתייחסת לקונספט לפיו יש מסלולים ביולוגים המתחרים ומתלכדים בתוך תאים ששולטים על ביוגנסיס (העיקרון לפיו מקורו של אורגניזם חי חייב להיות אורגניזם-אב הדומה לו), קיפול ותנועה של חלבונים אשר נמצאים בתוך ומחוץ לתאים.
הרעיון של תחזוקת הפרוטוסטאזיס הוא מרכזי להבנת גורמים של מחלות הקשורות לקיפולים שגויים או מוגזמים ולהתנוונות מוגזמת של החלבון. בעיות אלה מובילות לאיבוד פונקצונליות של החלבון ולהפרעות הקשורות להצטברות. מסיבה זו, פרוטוסטאזיס אמור לאפשר שיחזור של פרוטוסטאזיס כאשר איבוד פרוטוסטאזיס מוביל לבעיות פתולוגיות.
פרוטוסטאזיס תאי הוא המפתח להבטחת התפתחות מוצלחת, הזדקנות בריאה, התנגדות ללחצים סביבתיים והקטנת הפרעות הומאוסטאטיות על ידי גורמים פטוגנטים כמו וירוסים. פרוטוסטאזיס בסביבות תת-תאיות עובר ניטור תמידי על ידי מסלולי איתות שמופעלים עקב לחצים. המסלולים ייחודיים לאותם האזורים, דבר שבא בהתאמה עם יכולת הפרוטאוסטזיס לדרוש הפעלת תוכניות שיעתוק ותרגום. בקרת שיעתוק מגבירה יכולות קיפול והתנוונות במקביל, דבר שככל הנראה קריטי לאחזקה שוטפת של ריכוזי חלבונים אשר נדרשים לתפקוד תא נורמלי. באופן זה, שמירה על פרוטוסטאזיס מונעת חולי.
רשת הפרוטוסטאזיס מתייחסת לכ 2000+ גנים ביונקים אשר עובדים ביחד כמערכת על מנת לשלוט על ריכוזי חלבונים, התנוונות חלבונים המגושרת על ידי מערכת חלבוני האוביקוויטין והליזוזום, קונפורמציות דרך אינטראקציות של הפרוטאום (כלל החלבונים המתבטאים בגנום, בתא, ברקמה או באורגניזם השלם) עם מערכות משגיחות ואנזימי קיפול, מיקום תת-תאיים ומאפיינים אחרים של הפרוטאום.
מספר מוסדות אקדמאים ומסחריים חוקרים את ההיפוטזה לפיה ניתן להתאים את רשת הפרוטוסאזיס בעזרת מולקולות קטנות, לשכך ולהרגיע מחלות איבוד-פונקציונליות (כגון סיסטיק פיברוזיס) ומחלות בהן הצטברות עודפת של חלבונים גרמה לכך שהם קיבלו פונקציונליות מזיקה שגורמת לניוון רקמות (כגון אלצהיימר).
הרופא הטוב
הרופא הטוב (באנגלית: The Good Doctor) היא סדרת דרמה רפואית אמריקאית שנוצרה על ידי דייוויד שור ודניאל קיי ריים, ומשודרת ברשת ABC האמריקאית. הסדרה עוקבת אחרי דוקטור שון מרפי, מנתח צעיר ואוטיסט בעל תסמונת סוואנט בתחילת דרכו כמנתח בבית חולים.
הסדרה מבוססת על סדרה קוריאנית בשם זהה משנת 2013.
בשנת 2021, הסדרה עלתה לרשת השידור Netflix. בשנת 2022 חודשה הסדרה לעונה שישית שהחלה בשידוריה ב-3 באוקטובר 2022. באפריל 2023 הסדרה חודשה לעונה שביעית.
תקציר העלילה
דוקטור שון מרפי (פרדי היימור), מנתח צעיר ואוטיסט עם תסמונת סוואנט, עוזב את חיי הכפר השלווים ומצטרף למחלקה הכירורגית בבית חולים יוקרתי. הוא בודד בעולם, והיחיד שתומך בו – דוקטור ארון גלסמן (ריצ'רד שיף) נאבק בספקנות ובדעות הקדומות של חבר המנהלים בבית החולים כדי לצרף אותו לצוות המתמחים. שון מתמודד בקושי ביצירת קשרים אישיים ותקשורת עם הסובבים אותו. הוא צריך לעבוד קשה כדי לשרוד בסביבתו החדשה ובמערכות היחסים עם הקולגות שלו, ולהוכיח להם שהיכולות יוצאות הדופן שלו מצילות חיים.
פרוטליקס
פרוטליקס ביות'רפיוטיקס אינק (באנגלית: .Protalix BioTherapeutics, Inc) היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח תרופות. החברה ידועה במיוחד בזכות תרופה שפיתחה עבור מחלת הגושה.
מניית החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסת תל אביב, שם היא כלולה בת"א טק-עילית.
היסטוריה
פרוטליקס בע"מ נוסדה בשנת 1993 על ידי יוסף שאלתיאל, בעל תואר ד"ר בביוכימיה צמחית ממכון ויצמן ששירת ביחידה הביולוגית של מרכז אב"כ בצה"ל. אחד מגדולי המשקיעים הראשוניים בחברה היה פיליפ פרוסט. בימיה הראשונים פעלה החברה במחסן בקריית שמונה.
בשנת 2006 נכנסה החברה להסכם שותפות עם חברת טבע לפיתוח של שני חלבונים למטרות רפואיות, תוך שימוש בפלטפורמת גידול תאי הצמחים שבידי פרוטליקס. בשנת 2009 חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת פייזר לפיתוח ולשיווק של המוצר שהיה למוצר הדגל של פרוטליקס, ELELYSO.
בדצמבר 2006, הפכה החברה לחברה ציבורית, בעקבות מיזוג משולש הופכי עם חברת Orthodontix, שנסחרה בבורסה באותה עת. לאחר המיזוג שינתה החברה הממוזגת את שמה לשם הנוכחי, פרוטליקס ביות'רפיוטיקס אינק.. במרץ 2007 החלה החברה החדשה שנוצרה בעקבות המיזוג להיסחר בבורסה.
בספטמבר 2010 החלה החברה להיסחר בבורסה בתל אביב כמניה דואלית, במקביל להמשך המסחר בה בבורסה בניו יורק. החברה כלולה במדד ת"א טק-עילית החל מיום היווסדו.
בינואר 2015 הכריזה החברה על אסטרטגיה עסקית חדשה. לפי האסטרטגיה החדשה, החברה תשקיע בעיקר בתרופות משופרות לתרופות קיימות (Bio-better), להן פוטנציאל ליתרון משמעותי על התרופות הקיימות, וכך תוכל להשיג יתרון אסטרטגי.
מוצרים
פרוטליקס משתמשת בתאי צמחים מתורבתים על מנת לייצר תרופות. מוצרים שהחברה פיתחה או מפתחת:
כפר סבא הירוקה
כפר סבא הירוקה או השכונה הירוקה היא השכונה הגדולה בכפר סבא, אשר תוכננה להוות תחליף ירוק (משמע, מופחת זיהום) לנוף העירוני האופייני. השכונה מורכבת ברובה מבניינים בעלי 5–17 קומות אשר מופרדים זה מזה על ידי שבילי הליכה, שבילי אופניים וגינות ציבוריות. לשכונה הירוקה פארק, קניון ובתי ספר הייחודיים לה.
היסטוריה
השכונה נבנתה במשך כמה שנים כפרויקט של עיריית כפר סבא, כאשר אוכלסה לראשונה בשנת 2012. הבנייה המודרנית, הגינות המטופחות והדרכים הבטוחות גם עבור ילדים צעירים משכו לאזור משפחות צעירות עם ילדים. בשנת 2017 היא הייתה השכונה המאוכלסת ביותר בכפר סבא, כאשר התגוררו בה 12,000 תושבים. השכונה היא הראשונה שהוכרה על ידי משרד הפנים כשכונה ירוקה.
מבנה השכונה
השכונה, הגדולה בשכונות כפר סבא ששטחה מעט פחות מקילומטר רבוע, מורכבת משני חלקים, כ"ס 160 וכ"ס 180. השכונה בנויה בצורה המיועדת לחסוך במים, לעודד הליכה רגלית במקום נסיעה ברכב, לנצל אנרגיה מתחדשת, ולעודד מחזור של חומרים שונים. השכונה נבנתה כך שבין קבוצות הבתים מגשרים שבילים וגינות ירוקות, כמו גם שבילי אופניים ופארקים. מספר הכבישים בשכונה מצומצם, ובנוי לטובת הולכי הרגל שעוברים בקלות מעל הכבישים באמצעות גשרים שונים.
כ"ס 160
זהו החלק הקרוב יותר למרכז העיר, והדומה יותר מבחינה עירונית. הוא מכיל שבילי אופניים, גינות ציבוריות רבות ושבילי הליכה, לצד בניינים נמוכים בסגנון אדריכלי מודרני. בשכונה שני בתי ספר יסודיים: הירוק ע״ש שמעון פרס ורחל המשוררת. בנוסף בסוף שנת 2020 נפתחה חטיבה חדשה ליד בית הספר רחל המשוררת. השכונה גובלת בצפון בכ"ס 180 (שדרות מנחם בגין), במזרח בשכונת סביוני הכפר (רח' משה סנה), בדרום בשכונת ותיקים (רח' השומר, הגנה) ובמערב בכביש 4 וברעננה.
כ"ס 180
זהו החלק הגדול והמרכזי יותר של השכונה. הוא מכיל שני בתי ספר יסודיים: שי עגנון ולאה גולדברג. בשכונה קניון כפר סבא הירוקה, הגדול בקניוני העיר. הקניון הוא גם ביתו של מגדל בגובה 17 קומות – הוא המבנה הגבוה ביותר בכפר סבא, ובו משרדים ומתחמי קניות. כ"ס 180 מנותק יותר משאר העיר, ובנוי צפונית מכל שאר אזורי המגורים בכפר סבא, כמין שלוחה של העיר בתוך רעננה. לכן, כ"ס 180, בניגוד למקבילתה שנמצאת בין הבתים הפרטיים של כפר סבא הישנה, גובלת בדרום בכ״ס 160 (שדרות מנחם בגין) ובשכונת שיכון עליה, במערב בכביש 4 וברעננה ובשאר הכיוונים מוקפת בשטחים של מועצה אזורית דרום השרון. בנקודת התפר בין כ"ס 180, כ"ס 160 ורעננה שוכן מחלף כפר סבא רעננה צפון על כביש 4. לחלק זה של השכונה קיים פארק משלו, שנקרא גן מנשה.
גנרל (גרמניה)
דרגת גנרל היא הדרגה הגבוהה ביותר של הצבא הגרמני וחיל האוויר הגרמני. כדרגת ארבעה כוכבים היא שוות ערך לדרגת אדמירל בצי הגרמני.
הדרגה מדורגת כדרגה OF-9 בנאט"ו, והיא מדורגת כ-B8 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי.
סימני הדרגה
על הכותפות (הצבא, הלופטוואפה) ישנם ארבעה מעוינים מוזהבים (כוכבים) לצד עלי אלון מוזהבים.
היסטוריה מוקדמת
במהלך המאה ה-16, עם הקמת צבאות קבע, החלו המדינות הגרמניות למנות גנרלים מהאצולה להוביל צבאות בקרב.
מערכת דרגות סטנדרטית פותחה במהלך מלחמת שלושים השנים, כאשר הדרגה הגבוהה ביותר של גנרל הייתה שמורה בדרך כלל לריבון השולט (למשל הקיסר או האלקטור) ומפקד השדה בפועל החזיק בדרגת גנרל לויטננט. דרגת פלדמרשל הייתה באותה תקופה בדרגה נמוכה, וכך גם גנרלוואכטמייסטר.
במהלך המאות ה-17 וה-18, דרגת הגנרל הייתה קיימת בכל הצבאות של מדינות גרמניה, והשימוש הגדול ביותר היה אצל צבאות בוואריה ופרוסיה. שתי הצבאות הללו הן שיצרו את הרעיון של "המטה הכללי", שאויש לרוב על ידי אנשי האצולה.
המאה ה-19
במהלך מלחמות נפוליאון הונהגו דרגות הגנרלים הגרמנים בארבע דרגות, החל מגנרל מיור, ואחריו גנרל לוטננט, גנרל וגנרלפלדמרשל. המדים וסימני הדרגות הסטנדרטיים, ששימשו למעלה ממאה שנים, התפתחו גם הם בתקופה זו. תואר הגנרל (שלושה כוכבים) כלל את החיל שבו שירת הקצין, מה שהוביל לתארים של גנרל חיל הרגלים, גנרל חיל הפרשים, וגנרל חיל התותחנים.
בשנת 1854, פרוסיה הציגה את דרגת גנרל אוברסט, כך שניתן יהיה לקדם את הקצינים יותר מדרגת גנרל מבלי להפוך לגנרלפלדמרשל, שכן בדרך כלל הוענקה דרגה זו רק להישגים יוצאי דופן במהלך שירות מלחמתי. מאוחר יותר, נוסף לראשונה בבוואריה ציון מיוחד נוסף המכונה גנרל אוברסט בדרגת גנרלפלדמרשל, כדי לציין גנרלים בכירים שקיבלו את סמכותם של פלדמרשלים ללא הדרגה האמיתית.
במהלך הקיסרות הגרמנית הונהגו דרגותיהם של גנרלים גרמנים ככותפת זהובה עם עד ארבעה מעוינים (כוכבים) המציינים ותק ככלל. בדרגת גנרלפלדמרשל הונהגה כותפת שעליה שתי אלות בחוצות זו את זו באלכסון. גנרלים גרמנים החלו גם לובשים עלי אלון מוזהבים על צווארוניהם, בניגוד לטלאי הצווארון שלבשו יחידות עילית, או הצווארונים הרגילים של שאר כוחות הצבא הגרמניים.
דרגת "גנרל אוברסט בדרגת גנרלפלדמרשל" (Generaloberst im Range eines Generalfeldmarschalls) הוצגה בצבא הפרוסי / הקיסרי בשנת 1871. והוענקה לגנרלים בכירים שהחזיקו בדרך כלל מינוי של מפקח צבא ויועדו לשמש כמפקדי ארמיות במקרה של פעולות איבה. הכותפת הוצגה על ידי אלות עם שלושה מעוינים. דרגת גנרל (עם שלושה מעוינים בלבד) נוצרה בשנת 1901. בצבא הפרוסי ניתן היה להעניק דרגת גנרלפלדמרשל רק לקצינים פעילים בזמן מלחמה אם הם ניצחו בקרב או הסתערו על מבצר. בימי שלום הוענקה הדרגה כדרגת כבוד לנסיכים ידידותיים וכתואר כבוד לגנרלים בכירים כשפרשו  - "גנרל בדרגת הכבוד של גנרלפלדמרשל" (General mit dem Charakter eines Generalfeldmarschall) - דרגה שבוטלה בשנת 1911. במקביל, שינויי הדרגה של גנרל אוברסט בדרגת גנרלפלדמרשל שונתה לארבעה מעוינים ללא האלות.
מלחמת העולם השנייה
דרגת הגנרל הגרמנית ראתה את השימוש הרחב ביותר שלה במהלך מלחמת העולם השנייה. בשל התפשטותם האדירה של הכוחות המזוינים הגרמניים (ורמאכט), קודמו בשנות השלושים "גל" של גנרלים חדש שהוביל את גרמניה למלחמה.
גנרלפלדמרשל
בשנת 1936 חידש היטלר את דרגת גנרלפלדמרשל, ובתקופת גרמניה הנאצית הוענקה דרגה זו ל-26 גנרלים.
גנרל אוברסט
דרגת גנרל אוברסט, המתורגמת בדרך כלל כ"קולונל גנרל", אך תרגומה המדויק יותר הוא "גנרל בכיר". גנרל אוברסט היה בדרך כלל מפקד ארמייה.
גנרל חיל
במלחמת העולם השנייה הייתה דרגת גנרל חיל דרגה של כוחות היבשה של הוורמאכט, או של הלופטוואפה, וסימלה את החיל בו שירת הקצין. בין דרגות אלו נכללו: גנרל חיל הפרשים, גנרל חיל התותחנים וגנרל חיל הרגלים, כמו כן היו בוורמאכט גם דרגות גנרל חיל השריון, גנרל הכוחות ההרריים, גנרל חיל ההנדסה, גנרל חיל הצנחנים, גנרל מטוסי הקרב, גנרל חיל הנ"מ, גנרל חיל הקשר וגנרל חיל הקשר האווירי. גנרל חיל היה בדרך כלל מפקד קורפוס.
מכוונות עצמית בלמידה
מכוונות עצמית בלמידה היא יכולת הלומד לכוון את מחשבותיו, רגשותיו והתנהגותו תוך כדי למידה כדי להשיג את המטרה הלימודית שאליה הוא שואף. בהקשר זה, נכללים מאפיינים שונים היכולים לתאר ולהעיד על פעילות הלומד במהלך הלמידה; מאפיינים ברמה המטה-קוגניטיבית, המוטיבציונית וההתנהגותית.
גנרל (גרמניה)
גנרל לוטננט
גנרל לוטננט היה בדרך כלל מפקד דיוויזיה בכיר.
גנרל מיור
גנרל-מיור היה בדרך כלל מפקד דיוויזיה זוטר.
מכוונות עצמית בלמידה
שימושים
חינוך דורש שיטות הוראה וטכניקות המבטיחות יסודות חזקים בלמידה. הצרכים והמגמות המשתנות של המאה ה-21 מאתגרים את המורים לאפשר לתלמידים להשיג את המיומנויות והידע הנחוצים כדי להצליח בעולם משתנה ודיגיטלי. תוכנית הלימודים של בתי ה ספר חייבת לעודד תלמידים לפתח מיומנויות הסתגלות שהן הבסיס ללמידה כדי לקיים אותם בסביבות משתנות עם זאת, הישגי התלמידים נפגעו באופן משמעותי מבחינת שיתוף פעולה ופיתוח כלים. יתר על כן, מדינות מסוימות, כמו אוסטרליה מתמודדות עם ירידה מדאיגה בהישגים אקדמיים במדעים, קריאה ומתמטיקה. ללמידה העצמית יש פוטנציאל לשפר את היכולות הקיימות של התלמידים המאפשרות להם לעסוק בלמידה. מערכות למידה נשענות על עלייתם של דורות חדשים של לומדים עצמאים. חינוך בימינו צריך לעמוד בדרישות רבות כדי לאפשר ללומדים להיות אוטונומיים יותר. שיטות העבודה בכיתה צריכות לתמוך בפיתוח מודעות לויסות עצמי אצל תלמידים, במיוחד תפקיד החינוך כיום. קיימת הסכמה רחבה של ויסות עצמי, יש קשר חיובי חזק ללמידה, ההישגים האקדמיים והניסיון חיים של התלמידים. למורים יש פוטנציאל להיתקל במגוון של אתגרים הנוגעים לשילוב אמצעים דיגיטליים בתוכנית הלימודים. אתגרים אלו מצביעים על כך שכדי להיות לומד מצליח במאה ה-21 כל לומד צריך להיות אסטרטגי וביקורתי בקריאה ובחשיבה שלו.
גנרל (גרמניה)
לופטוואפה
עם הקמת הלופטוואפה החלו הגנרלים של חיל האוויר להשתמש באותן דרגות גנרל כמו הצבא הגרמני. אותות הכתפיים היו זהות לזה ששימש את הצבא, בתוספת טלאי צווארון מיוחדים שנשאו על ידי הגנרלים בלופטוואפה. הדרגה העליונה של רייכסמרשל נוצרה בשנת 1940 עבור הרמן גרינג.
מכוונות עצמית בלמידה
שימושים
יש צורך גובר ברפורמה בחינוך כדי להכין את הדורות הבאים לחברה הלומדת של העולם המורכב מבחינה טכנולוגית ותחרותית באמצעות רכישת חשיבה ביקורתית, פתרון בעיות מורכבות, יצירתיות וויסות הלמידה עצמי. בהתחשב בכך, מכשיר מרכזי לסיוע לתלמידים ברכישת ידע כזה הוא לשפר את ההבנה והמיומנויות של המורים לטיפוח למידה מתמשכת עם ויסות עצמי.
גנרל (גרמניה)
Waffen-SS
דרגת הקולונל הבכירה של אוברפיהרר נחשבה לעיתים כשוות ערך לגנרל. עם זאת, הדרגה (בפרט בקרב הוואפן-אס-אס) לא נחשבה שקולה לדרגת גנרל, לא החזיקה בדש של גנרל, והוצגה עם הכותפות של אוברסט.
שימוש מודרני
לאחר מלחמת העולם השנייה, צבא גרמניה המערבית, הבונדסוור, וצבא גרמניה המזרחית, צבא העם הלאומי, אימצו את מערכת הדרגות של הגושים הצבאיים שלהם.
מכוונות עצמית בלמידה
מאפיינים
על פי הספרות התאורטית הענפה בנושא הזה, סקגר (1984, Skager) מציג ומציע מודל שנעשה במחקר השוואתי בינלאומי. המודל הזה מתבסס על הבחנה עיקרית בין מאפייני הלומד בעל מכוונות עצמית בלמידה לבין מאפייני הסביבה הלימודית המטפחת לומד בעל מכוונות עצמית בלמידה. ההבחנה הזו יכולה להתייחס להיבטים של הסביבה הלימודית שבהם טמון הפוטנציאל של טיפוח לומד בעל מכוונות עצמית בלמידה והיא יכולה גם להצביע ולהעיד על תכונותיו של לומד זה.
גנרל (גרמניה)
שימוש מודרני
הבונדסוור הכניס את דרגת בריגדה-גנרל מתחת לדרגת גנרל מיור, אשר נותרה מתחת לדרגת גנרל-לויטננט וגנרל, וכך כל אחת מהדרגות הללו מציינת כעת דרגה גבוהה יותר מבעבר (למשל גנרל-לויטננט היא עכשיו גנרל שלושה כוכבים).
מכוונות עצמית בלמידה
מיומנויות וכישורים
בירנבוים (1997) ממיינת חמש קטגוריות של מיומנויות וכישורים ספציפיים הנדרשים ללומד בעל מכוונות עצמית בלמידה:
1. כשירויות קוגניטיביות: פתרון בעיות, חשיבה ביקורתית, לוגית, מקורית, יצירתיות, הבעה, בחירת נושא והגדרתו, שאילת שאלות, שימוש מושכל במאגרי מידע והסקת מסקנות.
3. מיומנויות ניהול משאבים: חיפוש מקורות, ארגון הזמן והסביבה הלימודית, שימוש בכלי מחקר וחיפוש סיוע.
4. כשירות חברתית: תקשור עם הסביבה, ניהול שיח או דיון, שכנוע, הנהגה, עבודה בצוות, הקשבה, שיתוף פעולה, ניסוח משוב, קבלת משוב וניסוח ביקורת.
5. איכויות אישיות: מוטיבציה פנימית, נקיטת יוזמה, סקרנות, פתיחות, עמידה במצבי תסכול ונטילת אחריות.
תאוריות
במטרה להסביר את התהליכים העיקריים ברכישת מכוונות עצמית, מוצעות בספרות מספר תאוריות המתמקדות בלומד או הלומדת ובצורה שבה הם משמישים תהליכי למידה מסוימים שאותם הם בוחרים ועורכים בהם שינוי במידת הצורך. השינוי נעשה בהתאם לסביבה החברתית או להבדיל, כל אחד לחוד, גם אם בהקשרים לא פורמליים, לא לימודיים. בהתבסס על התאוריות השונות האלו, ישנה הנחה או מסקנה ש "למידה אינה משהו שקורה ללומדים, אלא משהו שקורה על ידי הלומדים". (Zimmerman, 2001)
התאוריות השונות האלה מציגות במכוונות העצמית בלמידה את התהליכים הסביבתיים, הגלויים והסמויים. (Zimmerman, 2001)
מבין ההמשגות התאורטיות הרבות המתייחסות בעיקר ליכולתו של הלומד לפקח בצורה מודעת על ממחשבותיו, הרגשותיו והתהגויותיו במהלך הלמידה, (Zimmerman, 1986) התייחס להמשגה שהציעו פינטריץ' ועמיתיו(Pintrich, 2000; Pintrich & DeGroot, 1990), שלפיה המבנה של מכוונות עצמית בלמידה כולל בתוכו שני מרכיבי על: מרכיב המוטיבציה ומרכיב המיומנויות ואסטרטגיות הלמידה. התאוריות השונות האלה מציגות במכוונות העצמית בלמידה את התהליכים הסביבתיים, הגלויים והסמויים. (Zimmerman, 2001)
בין המאפיינים המשותפים לתאוריות השונות, צימרמן ושנק (Zimmerman & Schunk, 2001) מונים את המאפיינים הבאים:
תהליכים של מכוונות עצמית בלמידה
בסקירת צימרמן (Zimmerman) לתאוריות השונות של מכוונות עצמית בלמידה, הוא מונה מספר תהליכי מפתח: ויסות עצמי; הוראה עצמית; הערכה עצמית; זהות עצמית; החצנת מידע והמרתו; התבוננות עצמית; שיפוט עצמי; תגובה עצמית; אסטרטגיות לניטור ולפיקוח על הקוגניציה; מוטיבציה; הרגשות דיבור פנימי; בניית סכמות או תאוריות אישיות.
בהתייחסות לתהליכי מפתח אלה, יש בולטת התאוריה הקוגניטיבית-חברתית שפותחה על ידי בנדורה (Bandura, 1986) המצדדים לה, בין השאר, צימרמן ושנק. בתאוריה זו זיהה בנדורה תת-תהליכים במכוונות עצמית: התבוננות עצמית, שיפוט עצמי ותגובה עצמית. לפיו, יש תלות בין המכוונות העצמית לבין הדיוק בהתבוננות העצמית, זאת מכיוון שהיא מספקת את המידע הנדרש להמשכיות השקעת המאמצים.
במקביל, שנק (Schunk, 2001), מדגיש את חשיבותן של המטרות, טוען שמטרות שאינן חשובות או תוצאות שאין להן ייחוס ליכולתם של הלומדים או למאמצם, לא יוכלו להפיק תוצאות של תגובה עצמית.
עוד בהקשר המושגי לממדים השונים של המכוונות עצמית בלמידה, צימרמן (Zimmerman, 1994) מתייחס לארבעה ממדים חשובים:
לפיו מה שמניע את הלומדים בעלי מכוונות עצמית בלמידה לבצע משימה קשור למוטיבציה הפנימית שלהם. הם מציבים מטרות ממוקדות, מייחסים להן ערך ומאמנים ביכולתם האישית לבצע אותה. בעת הצבת המטרה הלומדים מגלים מודעות לתוצאות של הביצוע. ועל פי צימרמן, בממד הזה, התהליכים של המכוונות העצמית כוללים גם: ויסות ושיפוט עצמי, בקרה וכוח רצון.
ובהקשר לסביבה, סביבת הלמידה, צימרמן מתאר לומדים בעלי מכוונות עצמית בתור לומדים אשר מפקחים על מערכה הפיזי והחברתי של הלמידה, כך שהם מגלים רגישות ותושייה כאשר הם מעצבים את הסביבה ועורכים חיפוש מושכל שיכול לקדם אותם כלומדים כדי להשיג את מטרותיהם.
במטא-אנליזה שנערכה על תוכניות התערבות לקידום למידה בהכוונה עצמית, מצאו החוקרים כי במקצועות הקשורים למתמטיקה ישנו שיפור ניכר הרבה יותר מהישגים קריאה או כתיבה במקצועות אחרים. נוסף על כך, נמצא כי קיימים הבדלים בין שכבות גיל ואסטרטגיית הSRL אותה מקדמים- תוכנית התערבות שמתמקדת באסטרטגיות חשיבה מטא-קוגניטיביות וברכישת אסטרטגיות ללמידה משמעותית אצל תלמידי בית ספר יסודי, ואילו אצל תלמידי על-יסודי תוכניות התערבו שעסקו בחשיבה רפלקטיבית ובחשיבה על בחירת אסטרטגיות נכונות היו יעילות יותר.
הערכת לומד בעל מכוונות עצמית
הערכת יכולותיו של הלומד בעל מכוונות עצמית, ובין היתר הערכת יעילות אסטרטגיות הלמידה, חשיבה מטה-קוגניטיבית, יכולת עבודה בצוות מוטיבציה פנימית וכו', מצריכה ומחייבת הערכה על פי הגישה ההקשרית הרואה שישנו קשר ואינטראקציה בין הלומד לסביבה שלו, ומתייחסת למשמעויות הרבות ולגיוון שבמעקב ובקרה והיא אינה עושה הפרדה בין היבטים קוגניטיביים, אפקטיביים וחברתיים. כך שלפיה, ההערכה היא חלק בלתי נפרד מהלמידה והיא כוללת: תהליך מתמשך שבו נעשה תיעוד להתפתחות יכולות הלומד לאורך זמן וזאת בהקשר לימודי ובו בזמן שימוש במשימות הלימוד למטרת הערכה. בהערכה הזו משתלבת בדיקה ליכולת יישום במגוון סיטואציות ולכן היא נחשבת לחלק חשוב מהלמידה גם לצורך הבנה. (בירנבוים,Wolf, 1993 ;1997)
כדי לשלב את ההערכה בתהליך הלמידה, יש צורך שהיא תהיה מתפיסת הלומד למצבו וכן מהערכתו לעצמו. היכולת והמסוגלות לערוך בקרה והערכה אחרי ההתקדמות לעבר המטרות היא היכולת של הערכה עצמית פנימית; הלומד מעריך את הביצועים שלו בהתאם לראיות שאותן הוא אסף (זילברשטיין וגבע,Skager 1984 ;1992). וכדי לפתח את היכולת שלו להערכה עצמית, הוא נדרש גם להערכה חיצונית (בידי מורה, כשמדובר בתלמיד, ועמיתים), הערכה כזו היא בגדר סיוע להבניית תקנים וקריטריונים שבאמצעותם הלומד יערוך בדיקה להערכתו הפנימית ובנוסף, הוא יקבל תמיכה ועידוד להמשך.
ההערכה העצמית תורמת למכוונות עצמית בלמידה, באמצעותה הלומד מקבל מידע על ביצועיו, יכולותיו ומגבלותיו, וזה פותח בפני את האפשרות וההזדמנות לשפר את הלמידה שלו מול המטרות שלה.
זינסהיים
זינסהיים (בגרמנית: Sinsheim,ˈzɪnshaɪ̯m) היא עיר בדרום מערב גרמניה, העיר היא חלק ממדינת באדן-וירטמברג וממוקמת כ-22 ק"מ דרומית-מזרחית להיידלברג וכ-28 ק"מ צפונה מהיילברון אשר במחוז ריין-נקאר.
היסטוריה
האזור סביב זינסהיים יושב כבר כ-700,000 לפני הספירה, כפי שמוצג על ידי מציאת המאובן הומו היידלברגנסיס בכפר מאואר, כ-12 ק"מ צפונית לזינשהיים. הרומאים שלטו באזור בין 90 לספירה עד 260 לספירה. העיר הוקמה ככל הנראה בשנת 550 לספירה על ידי האציל הפרנקי, סנו. דבר זה מוזכר לראשונה באופן היסטורי בשנת 770 לספירה בקודקס של קלוזר קלורש. מאז 1192 קיבלה העיירה זכויות עירוניות, פריווילגיה שניתנה לראשונה על ידי היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
החל משנת 1910 הוכנסו חשמל וצינורות מים ציבוריים לעיר. מלחמות העולם והשפל הגדול מנעו בתחילת המאה הקודמת מהעיר להתפתח, ורק בשנת 1968 התחברה העיר לאוטובאן אשר חיברה אותה לכבישים ארציים ובינלאומיים. באופן מסורתי הייתה זינסהיים עיירה חקלאית, והכביש המהיר הפך אותה למרכז תעשייתי קטן, אך היא נפגעה בשנים האחרונות עקב מיתון וייבוא חוץ.
גאוגרפיה
זינסהיים מורכבת מהעיר עצמה ומ-12 פרוורים עם אוכלוסייה כוללת של 35,442 (נכון לדצמבר 2018). שטחה הכולל 127 קמ"ר. נהר אלזנץ, מוצאו בעיר.
תרבות
האטרקציה התיירותית העיקרית בזינסהיים היא מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים שנמצא בפרבר שטיינספורט, המוזיאון מציג אוסף של כלי רכב היסטוריים, במקום מבקרים למעלה ממיליון מבקרים בשנה. בשנת 1989 הוקם באזור יריד סחר המציג אירועים תעשייתיים ופופולריים.
ספורט
ב-19 בספטמבר 2006 הודיע ​​ראש עיריית זינסהיים על אצטדיון שיוקם לא הרחק ממוזיאון הרכב והטכנולוגיה, אצטדיון שיוקם עבור מועדון הכדורגל המצליח ביותר של העיר, הופנהיים. עלות בניית האצטדיון נעמדה בכ-100 מיליון יורו, ותכולתו היא 30,164 מקומות, בנייתו מומנה ברובה על ידי דייטמר הופ, איש עסקים וכדורגלן עבר במחלקת הנוער של המועדון. המועדון ערך הופעת בכורה באצטדיון, "ריין-נקר ארנה", ב-31 בינואר 2009, עם ניצחון 0–2 על אנרגי קוטבוס.
טוקסיק אטרקשן
טוקסיק אטרקשן (באנגלית: Toxic Attraction; בתרגום לעברית: משיכה רעילה) הייתה קבוצת היאבקות מקצועית נשית המופיעה בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE במותג NXT אשר הורכב ממנדי רוז, ג'יג'י דולין וג'ייסי ג'יין. לאחר שרוז שוחררה מהחוזה שלה בארגון בדצמבר 2022, טוקסיק אטרקשן הפכו לצמד של דולין וג'יין, עד שהשתיים נפרדו בפברואר 2023, צעד שהוביל לקץ הקבוצה.
הקבוצה הוקמה באוגוסט 2021, במהלך תקופת קיומה, רוז החזיקה פעם אחת באליפות הנשים של NXT במשך 413 ימים ואף איחדה את אליפות הנשים של NXT UK לאליפות הנשים של NXT, בעוד שדולין וג'יין החזיקו פעמיים באליפות זוגות הנשים של NXT.
רקע
מנדי רוז חתמה בארגון ההיאבקות ה-WWE בשנת 2015, כשערכה את הבכורה שלה במותג NXT בשנת 2017. לאחר מכן, היא עברה למותג Raw של הרוסטר הראשי והקימה ביחד עם פייג' וסוניה דוויל את קבוצת אבסולושן. תקופת הפעילות של הקבוצה הגיעה לקיצה בשנת 2018, אף על פי שרוז ודוויל המשיכו להתאבק כצמד עד שנת 2020.
ג'יג'י דולין השתתפה בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג של שנת 2018 תחת שם הבמה פריסילה קלי עד שהוחתמה לחוזה בסופו של דבר שלוש שנים מאוחר יותר. ג'ייסי ג'יין חתמה על חוזה בארגון בשנת 2020. שתי הנשים הופיעו קודם לכן בזירות של ארגוני ההיאבקות העצמאיים.
היסטוריה
ב-13 ביולי בפרק של התוכנית NXT, רוז ערכה הופעה מפתיעה במותג NXT, כשהיא נצפתה על הבמה צופה בקרב שהתרחש בין סאראי לג'יג'י דולין, שבסופו סאראי יצאה עם ידה על העליונה. שבוע לאחר מכן בתוכנית, רוז הופיעה מאחורי הקלעים במהלך הקרב בין ג'ייסי ג'יין לפרנקי מונייה, שבסופו מונייה ניצחה. ב-10 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, דולין וג'יין איחדו כוחות, כשג'יין ליוותה את דולין לקרב שלה מול אמארי מילר, שבו דולין ניצחה.
ב-31 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, דולין וג'יין ליוו את רוז לזירה לקרב שלה מול סאראי, קרב שבו רוז נחלה הפסד כתוצאה מספירת חוץ. שבוע לאחר מכן בתוכנית, רוז, דולין וג'יין תקפו את אלופות זוגות הנשים של NXT, איאו שיראי וזואי סטארק, וקייסי קטנזארו וקיידן קרטר, צעד שביסס את דמותן כדמויות הרעות (בשפה המקצועית: "היל"). ב-14 בספטמבר בפרק הבכורה של התוכנית NXT 2.0 אשר שימשה כגרסת התוכנית של המותג המחודש שעבר "מתיחת פנים", דולין וג'יין התמודדו בקרב זוגות מול קטנזארו וקרטר, שהסתיים ללא הכרעה, זאת לאחר שרוז הפריעה תוך כדי שהיא הציגה מראה צבע שיער חדש וכהה, בשונה לגמרי מצבע השיער הבלונדיני שזוהה איתה לאורך השנים. בסופו של דבר, הקרב ביניהן הפך לקרב שלושה נגד שלושה, כאשר טוקסיק אטרקשן התמודדו מול קטנזארו, קרטר וסאראי, קרב שבסופו הסתיים לטובת הדמויות הרעות. שבוע לאחר מכן בתוכנית, שלוש המתאבקות העניקו שם לקבוצתן, שהיה "טוקסיק אטרקשן" (בעברית: "משיכה רעילה") תוך כדי שהן הצהירו שהן העתיד של מחלקת הנשים של NXT.
ב-13 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, רוז הפסידה את התואר לרוקסן פרז. יום לאחר מכן, רוז שוחררה מהחוזה שלה ב-WWE לאחר פרסום תוכן לא מקובל בידי החברה בדף ה-FanTime שלה (שירות מנויים המקביל ל-OnlyFans). בעקבות פיטורה, הקבוצה הצטמצמה לצמד המתאבקות דולין וג'יין.
גארא גאראייב
גארא אבולפז אולו גאראייב (באזרית Qara Əbülfəz oğlu Qarayev, ידוע גם בכתיב Kara Karayev, בכתב קירילי:Кара Абульфаз оглы Караев 5 בפברואר 1918 באקו - 13 במאי 1982 מוסקבה) היה מלחין אזרי של מוזיקה קלאסית שחי ופעל בברית המועצות, הגיע בארצו, אזרבייג'ן, למעמד של מלחין לאומי. זכה לתואר "אמן העם" של ברית המועצות (1959) והיה חבר באקדמיה הלאומית למדעים של אזרבייג'ן. נבחר לחבר בסובייט העליון (הפרלמנט) של ברית המועצות.
רקע משפחתי ושנות צעירותו
גארא גאראייב נולד בשנת 1918 כבן לאבולפז פרג' אולו גאראייב, רופא ילדים ידוע בעיר באקו, בירת האזרבייג'ן הצפונית (שהייתה עד 1917 חלק מהאימפריה הרוסית).אמו, סונה לבית אחונדוב, פסנתרנית חובבת, הייתה אחת מהבוגרות הראשונות של בית הספר למוזיקה שהוקם בבאקו על ידי החברה הרוסית למוזיקה. מקור המשפחה מצד האב היה מן הכפר פטמאי בחצי האי אפשרון, שבה נמצאת גם העיר באקו. הסב של קאראייב מצד האם, איסגנדר ביי אחונדוב, היה אחד ראשי הקהילה האזרית בעיר שמאחי. האזרים אחיו, מורסל גאראייב, היה לכירורג, אך מת בדמי ימיו. .
גארא גאראייב גדל בבית ספוג אוויה תרבותית ומוזיקלית. פרט להוריו, הושפע הילד באהבתו למוזיקה גם מצד אח של אמו, אז'דר, וגם מצד הפסנתרן והמורה ולדימיר קוזלוב. בשנת 1926, בגיל 8, התקבל גארא גאראייב לבית הספר למוזיקה לנוער של האקדמיה (קונסרבטואר) הממלכתית של אזרבייג'ן, הידוע כיום כאקדמיה למוזיקה של באקו. כישוריו המוזיקליים איפשרו לו בגיל 15 להירשם בו זמנית בשתיים מהפקולטות של האקדמיה למוזיקה. למד במוסד זה אצל הפרופסורים גאורגי שארוייב, נכדו של אנטון רובינשטיין (1930-1935) (פסנתר), לאוניד רודולף (הלחנה) ואוזייר חאג'יבייב (האג'יבקוב) (יסודות המוזיקה העממית), שהיה מלחין ידוע. בתקופת הלימודים כתב את היצירות הראשונות שהושפעו על ידי הפולקלור המוזיקלי של האזרים. בגיל 19 כבר התקבל גאראייב כחבר באיגוד המלחינים של אזרבייג'ן.
פעילותו במישור התרבות וההוראה המוזיקלית
בשנת 1938 בגיל 20 הלחין גאראייב את היצירה המוזיקלית הידועה הראשונה, הקנטטה "שירת הלב" על לפי פואמה מאת המשורר רסול רזא. היא בוצעה באותה שנה בתיאטרון בולשוי במוסקבה בנוכחותו של יוסיף סטלין. גאראייב עצמו ניצח את הקנטטה שלו גם בפסטיבל "העשור של האמנות האזרבייג'אנית" שהתקיים גם הוא בתיאטרון בולשוי, שוב בנוכחות סטלין. זאת הייתה השנה שבה נרשם ללימודים בקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1941 חזר לבאקו כדי להיות מנהל אמנותי של התזמורת הפילהרמונית ע"ש מוסלים מגומייב (סניור). בשנת 1944 חזר להשלמת לימודיו במוסקבה, ובשנת 1945 יחד עם ג'ובדט האג'ייב הלחין גארא גאראייב את האופרה "וטן" (מולדת), שבגינה זכה לפרס סטלין הראשון שלו. בשנת 1948, בגיל 30 שוב קיבל פרס סטלין בעד הפואמה הסימפונית "לילי ומג'נון" לפי ניזאמי גנג'אווי.
אחרי מותו של אוזייר האג'יביוב בשנת 1948 היה גאראייב יושב ראש איגוד המלחינים של אזרבייג'ן ורקטור של הקונסרבטוריון בבאקו (1949–1952). בתוקף תפקיד זה שמר גאראייב את גישתו של האג'יבייוב ששמה דגש על מורשת הפולקלור המוזיקלי האזרי, ובו זמנית קידם ז'אנרים בני זמננו כמו, למשל, מוזיקת ג'אז. בשנת 1948 נשלח גאראייב כנציג בקונגרס הראשון של מלחיני ברית המועצות. באותה שנה ניהל את מחלקת המוזיקה של המכון האמנויות והאדריכלות של אזרבייג'ן.
בשנת 1952 בכוריאוגרפיה של פ.א. גוסב, הוצג על במת התיאטרון לאופרה ולבלט של באקו הבלט של גאראייב "שבע יפיפיות", המבוסס גם הוא על פואמה מפורסמת של ניזאמי גנג'אווי "יידי גזל". זה היה הבלט האזרבייג'אני הראשון ופתח פרק חדש בתולדות המוזיקה של ארץ זו. באותה שנה ביקר גאראייב את אסדת הקידוח "נפט דשלאר" ("סלעי הנפט") בים הכספי וחיבר את הפסקול של הסרט התיעודי "סיפור של פועלי הנפט של הים הכספי" בבימויו של רומן כרמן.
הבלט האחר של גאראייב, "שביל הברק" (İldırımlı yollarla) הוצג לראשונה בשנת 1958 בהשראת הרומן של פיטר אברהמס שדן בסכסוכים הבינגזעיים בדרום אפריקה. כמלחין ומורה לקח גארא גארייב חלק פעיל בחיי התרבות של אזרבייג'ן: היה מנהלה האמנותי של התזמורת הפילהרמונית מבאקו ויושב ראש המחלקה האזרבייג'אנית של איגוד המלחינים הסובייטיים (1953–1982). פעל כחבר סגל המורים של האקדמיה למוזיקה המקומית, כאמור, כרקטור של מוסד זה, והחל משנת 1959 כפרופסור. מוזיקאים אזרים רבים נמנו עם תלמידיו:ניאזי, אריף מירזוייב, ראוף האג'ייב, אריף מליקוב, כאיאם מירזה-זאדה, וסיף אדיגזאלוב, אסמעיל האג'יבייוב, תופיק באקיחאנוב, פרנגיז עלי-זאדה.
בשנת 1959 נבחר גארא גאראייב לחבר באקדמיה למדעים של אזרבייג'ן וזכה מידי השלטון הסובייטי לתואר "אמן העם" של ברית המועצות כולה. בשנת 1957 התקבל גם כחבר באיגוד הקולנוענים של ברית המועצות.
ביוני 1961, בימי הנהגתו של ניקיטה חרושצ'וב בברה"ם, בעיצומה של המלחמה הקרה, גארא גאראייב וטיחון חרניקוב היו המלחינים הסובייטים היחידים שהורשו על ידי השלטונות הסובייטים להשתתף בפסטיבל למוזיקה של לוס אנג'לס שהתקיים בקמפוס של UCLA, ב"רויס הול". בפסטיבל זה הציגו יצירותיהם 15 מלחנים משבע ארצות, כולל ארנולד שנברג ואיגור סטרווינסקי. ב-11 ביוני 1961 תחת שרביטו של פרנץ וקסמן התזמורת הסימפונית של הפסטיבל ניגנה את הסוויטה מתוך "שביל הברק" מאת גארא גאראייב. ב-1962 נחבר גארא גאראייב לחבר בסובייט העליון של ברית המועצות וקיבל אישור לבקר בארצות הברית, באתיופיה ובלבנון. בשנת 1972 ביקר בהמשך גם בגרמניה המזרחית, פולין, בפזארו באיטליה, בטורקיה ובצרפת.
שנותיו האחרונות
בשנותיו האחרונות סבל גאראייב ממחלת לב שמנעה ממנו להשתתף לחגיגות מלאת שישים להולדתו שאורגנו במוסקבה, ושבהן הוענק לו התואר של גבור העמל הסוציאליסטי. בהגיעו למוסקבה הצטרך להתאשפז באופן דחוף בבית החולים של הקרמלין. מתוך כוח הנסיבות שהה בחמש שנותיו האחרונות במוסקבה, רחוק מהזרקורים, למרות געגועיו לבאקו.
נפטר בשנת 1982 במוסקבה, בגיל 64, בעיצומה של עשייה מוזיקלית פורייה. גופתו הוטסה לבאקו, שם הובאה לקבורה ב"שדרת הכבוד" (Fakhri Hiyabani) של נכבדי העם.
גארא גאראייב היה נשוי לטטיאנה ניקולאייבנה. בתו נקראה זולפייה. בן שלו, פרג' גארא אולו גאראייב (נ' 1943) ,שהיה תלמידו, הלך בעקבותיו והיה למלחין. הוא הלחין בלטים במערכה אחת כמו "Qobustanın kölgələri" (צללי קובוסטן) ו"קליידוסקופ" והוביל מאוחר יותר את תנועת האוונגרד במוזיקה המשכילה האזרית.
יצירתו
היצירה של גארא גאראייב מקיפה את כל הסוגות של המוזיקה הקלאסית. שורה של עבודות שהלחין בשלהי שנות ה-1940 ובהתחלת שנות -1950, קיבלו השראה משירתו של גדול המשוררים של אזרבייג'ן, ניזאמי: הפואמה הסימפונית "ליילי ומג'נון", הסוויטה "שבע יפהיפיות" ובלט בעל אותו השם, הנחשב לפסגה של הישגיו כמלחין. גם בשנים האחרונות לחייו, כשהמלחין חיבר יצירות תוך שימוש בטכניקות שכלתניות וניסויים דודקפוניים, עדיין מורגשת בהן גם השפעת המסורת המוזיקלית העממית (הסימפוניה שלישית, הקונצ'רטו לכינור)
פרט לפעילותו כמלחין, מנצח ומורה, כתב גאראייב בקורת מוזיקלית. חלק ממאמרי הבקורת שכתב פורסמו בבאקו בשנת 1988.
הנצחה
נקראו בשמו לזכרו:
מבחר יצירות
Haft Peykar
אירמה
פיליפו מריה פנטי (באיטלקית: Filippo Maria Fanti; נולד ב-20 בדצמבר 1995), ידוע בשם הבמה אירמה (Irama), הוא זמר-יוצר איטלקי.
בשנת 2018 הוא זכה להכרה בעקבות זכייתו בעונה ה-17 של תוכנית הכישרונות האיטלקית "Amici di Maria De Filippi". בשנת 2016 הוא השתתף בפסטיבל סן רמו עם השיר "Cosa resterà", ומאז חזר והשתתף ב-2019 עם השיר "La ragazza con il cuore di latta", ב-2021 עם "La genesi del tuo colore", וב-2022 עם "Ovunque sarai".
מאז תחילת הקריירה שלו, הוא מכר למעלה מ-1.1 מיליון עותקים של הסינגלים שלו באיטליה, הגיע פעמיים לראש מצעד האלבומים האיטלקי והוציא מספר סינגלים מצליחים, ביניהם "Nera", "Arrogante" ו-"Mediterranea" שהגיעו למעמד מולטי-פלטינה.
ראשית חייו
אירמה נולד בעיר קרארה, שם גדל עד גיל בית הספר היסודי, ולאחר מכן עבר עם משפחתו למונצה. הוא מספר שהתעניין במוזיקה של זמרים כמו פרנצ'סקו גוצ'יני ופבריציו דה אנדרה מאז שהיה ילד, ואז הלך לז'אנר ההיפ פופ. שם הבמה שלו, אירמה (Irama), הוא ערבוב אותיות שמו השני מריה (Maria), ופירושו "קצב" במלאית.
קריירה
ב-27 בנובמבר 2015, הוא השתתף בתחרות Sanremo Giovani השמינית, עם שירו "Cosa resterà", והיה בין שמונת הזוכים באותה שנה, מה שאפשר לו להתקבל לפסטיבל סן רמו. הסינגל הגיע למקום ה-100 במצעד הסינגלים האיטלקיים. ב-12 בפברואר 2016, יצא לאור אלבום האולפן הראשון של הזמר, Irama, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק איטליה, והגיע למקום ה-51 במצעד האיטלקי. ב-27 במאי 2016 יצא לאור הסינגל השני שלו "Tornerai da me", שהגיע למעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי. השקת הסינגל "Mi drogherò" שנה לאחר מכן סימנה את סופה של השותפות האמנותית בין אירמה לוורנר מיוזיק איטליה, בשל הקידום הנמוך שהלייבל שמר ליוצר.
ב-19 באוקטובר 2018, יצא לאור אלבום האולפן השני של אירמה, Giovani, שהגיע לראש מצעד האלבומים האיטלקי וזכה במעמד פלטינה. האלבום נתמך בהשקה מסחרית של הסינגל "Bella e rovinata" מתוכו, שהגיע למקום ה-21 במצעד הסינגלים המובילים. בינואר 2019, הוכרז כי אירמה ישתתף בפסטיבל סן רמו עם השיר "La ragazza con il cuore di latta", שהגיע לשיאו במקום השלישי במצעד האיטלקי, ומכר למעלה מ-100,000 עותקים. ב-3 ביוני 2019 יצא לאור הסינגל "Arrogante", שנכתב על ידי פדריקה אבט. הוא היה לסינגל השלישי של אירמה שהגיע לעשרת המובילים במצעד האיטלקי וגם מכר 100,000 עותקים.
ב-27 במרץ 2020 יצא לאור הסינגל החדש של אירמה, "Milano", בהשתתפות פרנצ'סקו סרצ'ינה, סולן להקת לה ויברציוני. במאי 2020 לוהק אירמה לספין-אוף "Amici Speciali" עם מתמודדים קודמים אחרים של "Amici di Maria De Filippi", והוציא את הסינגל "Mediterranea". ב-19 במאי 2020 הוא הוציא את "Mediterranea" כסינגל המוביל של אלבום האולפן הרביעי שלו, Crepe. גם הסינגל וגם האלבום הגיעו למקום הראשון במצעדים האיטלקיים.
בשנת 2022 אירמה השתתף שוב בפסטיבל סן רמו, עם השיר "Ovunque sarai". הוא הגיע למקום הרביעי בדירוג הסופי. השיר הגיע למקום ה-32 במצעד הסינגלים האיטלקי.
יחסי קובה–קוריאה הצפונית
יחסי קובה-קוריאה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין קובה וקוריאה הצפונית.
לקובה יש יחסים דיפלומטיים עם קוריאה הצפונית מאז 29 באוגוסט 1960.
היסטוריה
קובה הייתה אחת מבנות הברית העקביות ביותר של קוריאה הצפונית. התקשורת הצפון קוריאנית מציגה את הקובנים כחברים בעניין המשותף של הסוציאליזם. במהלך המלחמה הקרה, קוריאה הצפונית וקובה יצרו קשר של סולידריות על בסיס עמדותיהן המיליטנטיות המתנגדות לכוח האמריקאי.
צ'ה גווארה, אז שר בממשלת קובה, ביקר בקוריאה הצפונית ב-1960 והכריז עליה כמופת לקובה. ב-1968, ראול קסטרו הצהיר שדעותיהם "זהות לחלוטין בכל דבר". מנהיג קובה פידל קסטרו ביקר ב-1986. קובה הייתה אחת המדינות הבודדות שהפגינו סולידריות עם קוריאה הצפונית על ידי החרמת אולימפיאדת סיאול ב-1988.
בשנת 2013, נערך חיפוש בספינה צפון קוריאנית, כנופיית צ'ונג צ'ון, על ידי רשות תעלת פנמה בזמן שנסעה בתעלת פנמה ונמצא שהיא נושאת נשק מקובה, ככל הנראה לתיקון בקוריאה הצפונית ובחזרה. הספינה הועברה מאוחר יותר לממשלת קוריאה הצפונית.
בינואר 2016, קוריאה הצפונית וקובה הקימו מערכת סחר חליפין. כמו כן בשנת 2016, מפלגת הפועלים של קוריאה והמפלגה הקומוניסטית של קובה נפגשו כדי לדון בחיזוק הקשרים. לאחר מותו של פידל קסטרו ב-2016, ממשלת קוריאה הצפונית הכריזה על תקופת אבל של שלושה ימים ושלחה משלחת רשמית להלווייתו. המנהיג העליון של קוריאה הצפונית קים ג'ונג-און ביקר בשגרירות קובה בפיונגיאנג כדי לחלוק כבוד.
אלכסנדר המאושר
אלכסנדר המאושר (בצרפתית: Alexandre le Bienheureux) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1968 בבימויו של איב רובר, עם פיליפ נוארה, פרנסואז בריון ומרלן ז'ובר בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על איכר בעיירה קטנה בצרפת שעובד לבד במשק שלו מהבוקר עד הלילה תחת פיקוח הדוק של אשתו וכאשר היא נהרגת הוא מחליט להפסיק לעבוד ולהישאר במיטה. עם הזמן הוא מתאהב בצעירה יפה ועומד להתחתן אתה עד שברגע האחרון הוא מבין שמחכה לו אותו גורל כמו עם אשתו הראשונה ומצליח לברוח מהכנסייה.
בישראל הופץ הסרט על ידי פורום פילם.
תקציר העלילה
אלכסנדר (פיליפ נוארה) הוא בעל משק חקלאי בכפר קטן בצרפת. הוא גר עם אשתו אריאן (פרנסואז בריון) המכונה "הגדולה" והוריה. אלכסנדר הוא העובד היחיד במשק מבוקר עד ערב תחת פיקוח צמוד של אשתו. מדי בוקר היא כותבת את רשימת המטלות שלו על לוח בסלון ביתם. בלילה נופל אלכסנדר על המיטה מעייפות ואין לו חשק לסקס. הם נשואים עשר שנים ואין להם ילדים. הוא מתקשה לקום ואשתו מעירה אותו כל פעם בנקישת אצבעות ובקריאת "אלכסנדר"!.
אלכסנדר מאמץ כלב אך אריאן מזהירה אותו "או אני או הוא" ומאלצת את הכלב לישון בחוץ. הכלב הופך לידידו היחיד של אלכסנדר והוא מלווה אותו לכל מקום ומבין אותו כמו בן אדם.
יום אחד נהרגים אריאן והוריה בתאונת דרכים ונערכת להם הלוויה בהשתתפות כל אנשי הכפר. אלכסנדר נשאל אם יש לו תוכניות לעתיד והוא מחייך ואומר, "שום דבר".
הוא מוחק מהלוח את כל רשימת המטלות ובמקומן כותב" "לישון, לישון, לישון" (dormir, dormir, dormir), מגרש את האווזים, הארנבות והפרה ונכנס למיטה לתקופה בלתי מוגבלת.
אנשי הכפר מודאגים מההשלכה המוסרית של אלכסנדר על אורח חייהם. בראשם סנגין (פול לה פרסון) שיש לו עשרה ילדים שגם הם לא רוצים לקום בבוקר. הם כורזים לאלכסנדר שיקום מהמיטה והוא יורה באוויר. קוליבר (פייר רישאר) שיש לו עבר צבאי (עוזר טבח בהודו-סין...) מקבל רובה, נפרד מחבריו והולך להיפגש עם אלכסנדר, משימה שאולי לא יחזור ממנה. לבסוף הוא חוזר ומודיע לכולם שאלכסנדר שכנע אותו וכעת גם הוא הולך לישון.
התושבים מגייסים תזמורת כלי נשיפה שמפריעה לאלכסנדר לישון אבל הוא שם אטמי אזנים. יורד גשם ושישה נגנים לוקים בדלקת ריאות.
המאבק עולה מדרגה והם מחליטים לא לספק מזון לאלכסנדר דרך הכלב. הכלב מתחכם - חופר ומוציא תפוחי אדמה ומסלק ביצים מהמדגרה. אלכסנדר מטגן חביתה עם תפוחי אדמה והריח מתפשט לאפם של האנשים המוצבים ליד הכניסה.
אלכסנדר מסדר לו מתקן מעל המיטה שבעזרתו הוא אוכל ומנגן בטובה בלי לצאת ממנה. את הקניות הוא מבצע בעזרת הכלב שנושא בפיו סל מקש למכולת של מאדאם בואיו (צילה צ'לטון) שם עובדת גם העוזרת הצעירה אגאת (מרלן ז'ובר) שמתעניינת באלכסנדר לאחר ששמעה על גודל המשק שלו, ומוסיפה אגס לסל של הכלב.
לבסוף הם חוטפים את הכלב ואלכסנדר נשבר. הוא מבטיח לקום מהמיטה אם יוחזר לו הכלב אבל לא מבטיח לחזור לעבודה.
הוא מבלה את כל זמנו בדייג, ביחד עם הכלב.
תל חוג'יירת אל-ע'וזלאן
תל חוג'יירת אל-ע'וזלאן (בערבית: تل حجيرة الغزلان) הוא אתר ארכאולוגי בערבה מהתקופה הכלקוליתית, השוכן 4 ק"מ מצפון לעיר עקבה בירדן. האתר שוכן כ-30 ק"מ מתמנע. בתל חוג'יירת אל-ע'וזלאן ובתל השכן תל אל-מגאס בעקבה, נמצאו סימנים רבים של ייצור נחושת וסחר באזור והיישוב שימש כמרכז תעשייתי לייצור נחושת.
גאוגרפיה ואקלים
האתר שוכן כחמישה ק"מ מהים האדום בוואדי אל-ייטים (Wadi al-Yitim), אשר מתחיל בהרי אדום וזורם מערבה למישור הערבה. הפרברים הצפון-מערביים של העיר עקבה, כבר מגיעים לאתר במטרה לבנות באזור. הפיתוח של האזור הביא לנחיצות חקירת האתר.
סקרים ארכאולוגים שהתבצעו באזור אילת העלו רשת של דרכים עתיקות, דרכי אורך ורוחב, שתחילתן כבר בתקופה הנאוליתית הקדומה (האלף ה-7 לפנה"ס). דרכים אלו שימשו גם בתקופה הכלקוליתית ובתקופות מאוחרות יותר. הדרכים היו חלק מרשת סחר בינלאומית. הממצאים מהתקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה הקדומה מעידים על קשרי מסחר עם שני הכפרים התעשייתיים ששכנו בתל וחוג'יירת אל-ע'זלאן ותל אל-מאגס.
על פי סקר ארכאולוגי שנעשה בשנים 2013-2011, שחיפש גם מקורות נחושת ומכרות באזור שמצפון לאילת ובערבה, נמצא שהמקור הקרוב ביותר למקור נחושת גדול שיכול היה לספק חומר גלם לשני הכפרים התעשייתיים, היה המכרה הגדול שבתחום נחל עמרם.
מחקרים ארכאובוטניים שנעשו באזור הוכיחו שהאקלים באזור בתקופה הכלקוליתית לא היה שונה מהאקלים של היום, אם כי אזור החוף נשלט על ידי ביצות, התושבים סבלו מחום רב בקיץ והטמפרטורה הגיעה עד 50 מעלות צלזיוס, כמעט ללא צמחייה וסופות חול. כמות הגשם הגיעה ל-10 מ"מ בשנה. מקור המים של היישוב היה שילוב של אגנים ותעלות ששימשו לאיסוף מים והעבירו אותם לשטחים החקלאיים ששכנו כ-300 מטר מדרום-מערב ליישוב. מערכת זאת נבדקה בין השנים 2004–2006.
ארכאולוגיה
האתר נחקר בשיתוף פעולה של המחלקה לארכאלוגיה של אוניברסיטת ירדן, מחלקת העתיקות של ירדן והמכון הארכאולוגי הגרמני  במסגרת פרויקט ASEYM (Archaeological Survey and Excavation in the Yitim and Magass Area). הפרויקט החל ב-1998 בתל אל-מגאס, בשיתוף פעולה עם המוזיאון הארכאולוגי בעקבה, שבו מוצגים חלק מהממצאים באתר.
היישוב באתר היה מבוצר. על פי מחקרים מדעיים, האתר סבל לפחות משתי רעידות אדמה, שהביאו להרס מבנים ולכך שהתושבים נדרשו לבנות קירות תמך במספר גבהים בחדרים. התוכנית האדריכלית של החדרים מזכירה מבנה של לבירינת, ששמר על חוזק הקירות, וגם נתן לאתר את אופיו המיוחד. האדריכלות שנמצאה באתר היא חד שכבתית. בניגוד לתלים אחרים, המבנים לא נהרסו ולכן לא נבנו מעליהם מבנים בתקופה מאוחרת יותר. השרידים הארכאולוגים באתר נשמרו עד לגובה של 4 מטר, ומאפשרים בכך מבט מיוחד לאתר מתחילת האלף ה-4 לפנה"ס. באתר נשמרו לא רק קירות וטיח, אלא גם פתחי חלונות ודלתות וכן את עמודי התווך שפעם נשאו את גג המבנים.
אנה פרומצ'נקו
אנה פרומצ'נקו (נולדה ב-11 בינואר 1954) היא אמנית ישראלית, העוסקת בציור, בפיסול, באומנות מיצב ובצילום.
ביוגרפיה
אנה פרומצ'נקו נולדה ברומניה בשם אנה פיש. אימה, רחל-אלה, הייתה רופאה ואביה, יהודה, היה מהנדס. לאנה אח אחד. בגיל 7 עלתה המשפחה לישראל והתיישבה בגבעתיים.
בגיל 16 החלה ללמוד אומנות בבית הספר לאומנות ״קלישר״ בתל אביב מייסודו של אריה מרגושילסקי. בצה"ל שירתה כספרנית בספריית מטכ"ל. בתום שירותה הצבאי פנתה ללימודי תואר ראשון בתולדות אמנות וקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב והחלה לעסוק באמנות. לאורך השנים הציגה פרומצ'נקו את עבודותיה בגלריות ובמוזיאונים שונים בישראל ומחוצה לה, ביניהם: ״מוזיאון פתח תקווה לאמנות״; ״המוזיאון העירוני״ ברמת גן; גלריה ״מקום לאומנות״ בתל אביב; גלריה ״החללית״ בתל אביב; גלריה "אלפרד״ – מכון שיתופי לאומנות ותרבות בתל אביב; גלריה ״בית האומנים״ בתל אביב ובראשון לציון; גלריה ״הסדנה לאומנות״ ביבנה; SDAI ״המכון לאומנות מודרנית״, סן דייגו; Kyoto Municipal Museum Of Art קיוטו, יפן.
בשנים 1985–1991 הצטרפה למיזם של קורינה הסופרת - מפעל הילא"י - מושבות אומנים בין לאומיות במעלות תרשיחא ובמצפה רמון, שאירחו מאות יוצרים מהארץ ומהעולם במטרה לעודד דו-קיום לאומי באמצעות אומנות. בשנים 1991–2010 כיהנה כחברת הוועד המנהל בעמותת "בימת קדם", שהפעילה תיאטרון והוצאת הספרים בשם זהה. בשנים 2005–2017 כיהנה כחברת הוועד המנהל בעמותת ״הכיוון מזרח״ - כתב עת לספרות, לתרבות ולאומנות. בשנים 1994–2007 כיהנה פרומצ'נקו בתפקיד מנכ"לית מגזין הרכב ""אוטו" וניהלה את ההוצאה לאור של המגזין ואת אתר האינטרנט שלו. נוסף על כך הפיקה את תוכנית הטלוויזיה "אוטו בראש" אשר שודרה בערוץ הספורט בשנים 2001–2002. החל משנת 2007 מכהנת בתפקיד נשיאת קבוצת "אוטו".
בשנת 1979 נישאה אנה לדני פרומצ'נקו ולהם שני ילדים.
על יצירתה
"אנה בוחנת בעבודתה את הקשר בין החזות של דימויים ודמויות למטא-פיזיקה שלהם. העבודות בוחנות את הקשר שבין מסמן למסומן ומבקשות לערער את תבניות הידע המוכרות.
הצבת האובייקטים ופיזורם בקומפוזיציה על גבי הקנבס או הנייר נועדו לשבש את אבחנת והבנת המציאות של הצופה ולהרחיב אותן. האובייקטים מבקשים להסיט את הצופה בעבודה מההיגיון הראשוני שלה.
זוהי שפה ציורית הפועלת במקביל בשני מישורים - מחד, האובייקטים המצוירים מוכרים ומתיישבים על תבניות ידע קודמות המאפשרות זיהוי מיידי, ומאידך, זהו ציור הנושא תחבולה אשר מפירה את עיקרון ההמשכיות והידע ההגיוניים ויוצרת לעצמה מנגנון של קטיעת הרצף. האובייקטים המושאלים מן המציאות משמשים כקטליזטור על מנת להנכיח מצבים מנטליים, להאיר רגע פרוזאי ולהפוך אותו לרוחני, לנשגב. במידה רבה זוהי פנטזיה המכחישה את עצמה.
תערוכות יחיד נבחרות
אוצר: יאיר ברק.
Love for Sale (אלבום)
Love for Sale (בעברית: אהבה למכירה) הוא אלבומם המשותף השני והאחרון של הזמרים האמריקאים טוני בנט (אלבום האולפן השישים ואחד והאחרון שלו ) וליידי גאגא (אלבום האולפן השביעי שלה). האלבום יצא לאור ב-1 באוקטובר 2021, על ידי חברות התקליטים סטרימליין, אינטרסקופ וקולומביה.
ב-3 באוגוסט 2021, הופיעו שלטי חוצות לקידום יציאת האלבום בטיימס סקוור שבנויורק, לפני הכרזתו הרשמית שתתקיים מאוחר יותר הערב במהלך אחת משתי הופעות חיות באולם המוזיקה רדיו סיטי. האלבום הוקלט בין 2018 לתחילת 2020, ומורכב משתים עשרה גרסאות כיסוי לשירים של זמר הג'אז האמריקאי קול פורטר.
האלבום קיבל מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריית אלבום השנה, וזכה בקטגוריות אלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר והאלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר.
האלבום דורג במקום השישי והשביעי ברשימת "10 האלבומים הטובים ביותר של 2021: רשימת הצוות - בחירתו של דוד ארטביה" ו"10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021: רשימת הצוות - בחירתה של בת' גריינפילד", בהתאמה.
רקע והכרזה
טוני בנט וליידי גאגא נפגשו לראשונה בשנת 2011 בחגיגות של קרן רובין הוד בניו יורק. לאחר מכן, בנט ביקש מגאגא לשיר איתו דואט באלבום שלו, Duets II, ולכן הקליטו את השיר "The Lady Is a Tramp". בשנה שלאחר מכן הוא אישר בפני מגזין רולינג סטון שגאגא רוצה להקליט עימו אלבום ג'אז. ההקלטה התרחשה בין יוני 2013 לתחילת 2014. Cheek to Cheek, יצא לאור ב-19 ספטמבר 2014 והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200, עם 131,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון שלו. הוא זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל, וזכה בפרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי ה-57. בנט סיפר למגזין בילבורד כי הם קיבלו השראה מהמחזמר של פורטר, אדום, חם וכחול משנת 1936, להמשך אפשרי של Cheek to Cheek. הוא גם אמר: "אנחנו הולכים להוציא שני אלבומים ברציפות (גאגא ואני). נצטרך לנסות לעשות זאת בהקדם האפשרי". עם ההכרזה על צאת האלבום השני שלהם, Love for Sale, ב-3 באוגוסט 2021, הגיבה גאגא בטוויטר:
הקלטה והלחנה
מפגשי הקלטה לאלבום התקיימו באולפני אלקטריק ליידי בניו יורק, בין 2018 לתחילת 2021. האלבום הוא מחווה לקול פורטר והוא אלבומו האחרון של בנט. ב-Love for Sale, גאגא שרה שירי סולו גם כגון "Do I Love You" ו-"", בעוד שבנט מבצע שירי סולו כדוגמת "So in Love" ו-"Just One of Those Things".
הוצאה
Love for Sale צפוי לצאת ב-1 באוקטובר 2021. המהדורות הסטנדרטיות של האלבום מכילות עשרה שירים, בעוד שהמהדורות הדיגיטליות, המהדורות הבלעדיות של טארגט, ומהדורות הדלוקס הבינלאומיות מכילות שני שירים נוספים, "I've Got You Under My Skin" ו-"You're the Top". תקליטור הדלוקס הבינלאומי כולל שתי חוברות קיפול כרזות, תמונות ואלבום בונוס מהופעה חיה,, המכיל שירים מביצוע חי מהטלוויזיה בעל אותו שם. קלטות אמורות לצאת עם יצירות אמנות שונות בצבעי ורוד ואפור בהיר; עותקי משמש יימכרו אך ורק בבריטניה. מלבד האיטרציה השחורה הרגילה, תקליטי הוויניל של המהדורה הסטנדרטית נקבעים גם יצאו בצבע צהוב ועל דיסק תמונה בגודל 12 אינץ'. הוויניל של מהדורת הדלוקס יהיה זמין כחלק מערך קופסאות ויניל כפול בינלאומי, הכולל גם את האלבום המשותף הקודם של הצמד, Cheek to Cheek, יחד עם משטח פטיפון ומטלית לניקוי ויניל, שניהם עם תמונות של בנט וגאגה המודפסות על אותם. ערכת אספנות במהדורה מוגבלת כוללת את ויניל הסטנדרטי Love for Sale, ספר רישומים מותאם אישית הכולל סקיצות של טוני בנט, סט עיפרון/מחדד, תמונות, ליטוגרפיות, הדפסים בצבעי מים, הדפסים מחודשים של פוסטרים של קונצרטים ומכתב מודפס מחדש.
עטיפה
גרפיקת עטיפות המהדורות הסטנדרטיות והדיגיטליות של האלבום כוללות תצלום של בנט אוחז בפנקס סקיצות המציג סקיצת פרופיל של גאגא, בעוד שהיא נשענת כלפי מטה ומסדרת את הפפיון של בנט. לאנשים שמזמינים מראש את האלבום בכל פורמט מהחנות האינטרנטית של גאגא יש סיכוי לזכות בתקליטור עליו חתמו השניים. גרסת מהדורת הטארגט של התקליטור והתקליט כוללות תמונות חלופיות, המציגות את גאגא כשהיא לובשת חלוק שחור, כשבנט עומד לידה בטוקסידו, אוחז בידה.
קידום
ב-2 ביולי 2021 הופיעה הצמד בניו יורק במסגרת MTV Unplugged, והם ביצעו שני מופעים באולם רדיו סיטי מיוזיק, ב-3 וב-5 באוגוסט, שנקרא Last Time: an Evening with Tony Bennett and Lady Gaga. זמן קצר לאחר שני המופעים, פורסם כי בנט פרש באופן סופי ממופעים עתידיים, בעקבות החלטה שהתקבלה על ידי "צוות הרופאים" שלו.
"I Get a Kick Out of You", יצא לאור כסינגל המוביל מתוך האלבום ב-3 באוגוסט, לרשתות הסטרימינג ולרשתות הדיגיטליות, בעוד שהווידאו קליפ הנלווה שלו הוצג לראשונה ב-MTV ב-6 באוגוסט. הוא מציג את בנט וגאגא מקליטים את השיר, בזמן שהם מחייכים זה לזה ומחבקים זה את זה מספר פעמים. ג'ון בליסטיין ממגזין רולינג סטון תיאר את השיר כ"קלאסי להפליא", וחשב ש"שני הזמרים משדרים שפע של כימיה מותאמת". אתנה סראנו מ-MTV חשבה ש"בנט מצליח לספק את השירה החזקה שלו אפילו בגיל 95".
יחסי קוסובו–קוריאה הצפונית
יחסי קוסובו–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין קוריאה הצפונית לקוסובו.