cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רותם בטאט-גולן
ביוגרפיה
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2006 זכתה בטאט במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.93 מטר, אחרי סבטלנה גנזדילוב 6.24 מטר ולפני ניבה זיו (5.67 מטר) חברותיה לקבוצה.
אלופת ישראל
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2007 זכתה בטאט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.03 מטר, לפני חברתה לקבוצה ניבה זיו (5.52 מטר) ונועה צור מאתלטי לידר ירושלים (5.51 מטר). מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.41 שניות, אחרי ריטה פוגרלוב שקבעה שיא אישי חדש של 11.84 שניות.
בתחרות שנערכה בחיפה ב-5 ביוני 2008 קבעה בטאט בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.25 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.09 מטר, לפני סבטלנה גנזדילוב (5.65 מטר) וטל בן ארצי ממכבי חיפה כרמל (5.52 מטר) ובריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.98 שניות, לפני חברתה לקבוצה אולגה ברונשטיין 15.08 שניות.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2009 זכתה בטאט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר, לפני חברותיה לקבוצה יוליה פושקריוב (5.87 מטר) וניבה זיו (5.75 מטר). מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.25 שניות, אחרי ריטה פוגרלוב מהפועל חולון (12.01 שניות) ולפני אולגה לנסקי (12.46 שניות). שבועיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי היא זכתה במדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר, לפני ניבה זיו (5.74 מטר) ויפעת זליקוביץ' (5.13 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה בשנערכה ביולי 2010 זכתה בטאט במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.76 מטר, לפני שירה איאש השגים מערב ראשון לציון (5.39 מטר) ומיטב רוטפלד מהפועל אתלטי אורן השרון (5.24 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2011 זכתה בטאט במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.24 מטר, לפני ניבה זיו (5.52 מטר) וג'ומאן ג'ובראן מעירוני אחי נצרת (5.34 מטר).
Best of Pandora
Best of Pandora (בעברית: המיטב של פנדורה) הוא אלבום הלהיטים הראשון של הזמרת השוודית פנדורה. הוא כולל שירים מאלבומיה הקודמים של הזמרת, One of a Kind ו-Tell the World. את האלבום הוציאה לאור בפברואר 1997 חברת התקליטים וירג'ין רקורדס.
Thank You Girl
"Thank You Girl" הוא שיר שבוצע על ידי להקת הרוק האנגלית הביטלס. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני (לנון-מקרטני). הסינגל יצא כבי-סייד של הסינגל "From Me to You", שהוקלט באותו היום (5 במרץ 1963). אמנם לא יצא בתקליט בבריטניה עד Rarities בשנת 1978, אך השיר היה השיר השני באלבום השני של הביטלס בארצות הברית.
בתור הבי-סייד של הסינגל "Do You Want to Know a Secret?", השיר הגיע למקום 35 באביב 1964 בבילבורד הוט 100.
עונת 1982/1983 בפוטבול ליג
עונת 1982/1983 הייתה העונה ה-84 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-24 באוגוסט 1982 והסתיימה ב-14 במאי 1983. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. לוטון טאון, נוריץ' סיטי וווטפורד (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
ליברפול זכתה באליפות בפעם ה-14 בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו מנצ'סטר סיטי, סוונסי סיטי וברייטון אנד הוב אלביון. במקומן לליגה הבכירה עלו קווינס פארק ריינג'רס, וולברהמפטון וונדררס ולסטר סיטי.
כדורגלנים מצטיינים
לותר בליסה מווטפורד כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
קני דלגליש מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. זאת בפעם השנייה בקריירה.
קני דלגליש מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
גדוד 932
גדוד גרניט (932) הוקם ביוני 1976 ועד למלחמת שלום הגליל תפקד כגדוד ביטחון שוטף בפיקוד המרכז. עיקר פעילותו לפני המלחמה הייתה באזור בקעת הירדן. הגדוד מצוין בסמלה של חטיבת הנח"ל וכדמותו החץ האדום שבראש הסמל.
מבנה הגדוד
גדוד גרניט (שלא להתבלבל עם גדודי האיחזויות של הנח"ל) הוא גדוד לוחמים, סדיר, בחיל הרגלים אשר פועל בתוך חטיבת הנח"ל תחת פיקודו של צה"ל. הסלוגן או "המשפט המוביל" שמשמש את לוחמי היחידה הוא – גדוד גרניט חוד החנית – זאת בהתייחסות למיקומם בשורות חטיבת הנח '' ל, בחלקם בסמל החטיבתי, ומכיוון שהם מובילי לחימה.
עוד משפט שנתבע על ידי לוחמי היחידה הוא המשפט "מחר מלחמה" כהתייחסות אל מוכנות הגדוד לפעילות מבצעית בכל עת.
מסלול ההכשרה של לוחם בחטיבת הנח"ל מתחיל בבסיס האימון החטיבתי (בא"ח) בתל ערד. שם הוא עובר טירונות (הכשרה בסיסית) במשך 4 חודשים (בבסיס נחל-טוב) ולאחר מכן אימון מתקדם שאורכו כארבעה חודשים וחצי (בבסיס נחל-קריות).
במהלך תקופת ההכשרה הלוחמים לומדים כיצד להילחם בשטח פתוח, בשטחים מדבריים בשטחים מיוערים בערים ובכפרים, וכמו כן כיצד לשתף פעולה עם כוחות חיר אחרים ועם חילות אחרים כדוגמת חיל השריון, חיל התותחנים, וחיל האוויר בתרגילים מוסקים. התרגולות נעשות הן בשטח ובמתקני האימון השונים של החטיבה והן בלשביות מתקדמות (אולמי סימולציות) אשר מדמות מצבי קיצון רבים אשר עשוי להיתקל בהם הלוחם בשדה הקרב כאשר הדגש הוא על זירת מתאר צפוני בהתאם ליעוד המלחמתי של חטיבת הנח"ל שהוא גזרה צפונית. בסוף מסלול הכשרת לוחמי הנח"ל שאורך כ-8 חודשים (והסמכת רובאי 07 כחלק ממערך חיל הרגלים) זוכים טירוני הפלוגה לענוד על מדיהם את סיכת הגדוד לאחר עלייתם אל הפלוגות המבצעיות.
הגדוד כחלק מהמאמץ ומטרת העל של חטיבת הנח"ל, אם כי פועל בכל הגזרות השונות, מיועד ללוחמה בגבולותייה הצפוניים של המדינה (ראו: חזבאללה, סוריה ולבנון). חטיבת הנח"ל המודרנית כשלעצמה "הוקמה" לאור לקחי מלחמת לבנון הראשונה, על מנת לסייע לצבא להתמודד וללמוד טוב יותר את אופי הלחימה במתאר צפוני בעקבות לקחים שהופקו מהמערכות השונות אשר ניהל בלבנון.
גדוד 932 הוא הגדוד המעוטר ביותר (נכון ל-2023) מבין כל הגדודים הסדירים של חטיבת הנח"ל
פלוגת ההכשרה של הגדוד מבוקשת מאוד בשלבי ה"טרום טירונות" בקרב המלש"בים והמתגייסים החדשים (ללא הכללת יוצאי גיבוש יחטיות) של החטיבה בתוך מחזורי הגיוס הקרביים.
גדוד גרניט (932) מורכב משש פלוגות: מפקדה, פלוגת מסלול, פלוגת חוד, מסייעת פלוגת חשיפת תקיפה ומבצעית.
תוצאות תחרות הצליפה הבינלאומית שנערכה במתקן אדם בשנת 2022
בית הגדודים הבינלאומי:
בית חטיבות חי"ר:
מלחמת לבנון הראשונה
במלחמת שלום הגליל היה שטח הלחימה המיועד של הגדוד בדרום הגזרה המזרחית. קרב מפורסם במלחמה זו בו השתתף הגדוד הוא קרב עין זחלתא, בו עמדו חיילי הגדוד אל כוחותיהם המשולבים של גדוד קומנדו ושריון סורים. פרסום אחר קיבל הגדוד בשל שביית שמונת חיילי הנח"ל בלבנון. עד לנסיגה מלבנון בשנת 2000 ביצע הגדוד תעסוקה במוצבים וזכה להצלחות מרובות בהובלת המג״דים דרור פלטין ונדב פדן ביניהן פעולות חודרות מעבר לקו האדום, חיסול 6 מחבלים באזור מוצב רותם וחיסול 4 מחבלים בקרב שאחר כך זכה לכינוי "כרכום 3".
בשלב הראשון של הלחימה פעלו בשטח לבנון מספר מסגרות יחידתיות של הנח"ל.
25-20 ביוני: תנועה מעי-זחלתא לעין-דרה. התקדמות לכיוון אל-מנצוריה ותפיסת כביש ביירות-דמשק באזור עליי, תוך לחימה בצבא הסורי. יולי-אוגוסט: אחזקה ואבטחה של כביש ביירות-דמשק בעליי. תפיסת עמדות באזור ההיפודרום של ביירות. 18-15 בספטמבר: בט"ש באזור עליי. יחידת נח"ל מוצנח (גדוד 50) 12-6 ביוני: נחיתה בשפך נהר האוולי, צפונית לצידון. תנועה בציר המערבי לכיוון דמור ופתיחת ציר דיר אל-קמר. 25-20 ביוני: כניסה לבעבדה שבביירות. יולי-אוגוסט: תפיסת אונברסיטת ריחן, ופעילות בחי-א-סלוס ובבורג' אל ברג'נה. 18-15 בספטמבר: כניסה למערב ביירות וטיהור צירים מכיוון דרום לצפון.
האינתיפאדה השנייה
מִבְצָע חוֹמַת מָגֵן (29 במרץ 2002 – 10 במאי 2002) היה מבצע רחב היקף של צה"ל ושירות הביטחון הכללי בשטחי יהודה ושומרון, שהתרחש בעקבות רצף פיגועים קטלניים כמעט מדי יום, ששיאם הפיגוע במלון פארק בנתניה, בו נרצחו 30 אזרחים ישראלים בעת ליל הסדר. מטרתו העיקרית הייתה לפגוע בתשתיות הטרור הפלסטיני ולעצור את גל הפיגועים, שהתעצם במסגרת האינתיפאדה השנייה. בפועל, הצליח צה"ל להגיע להישג חסר תקדים, שבסופו מיגר את הטרור באופן משמעותי, והרס את רוב התשתית הארגונית של הרשות הפלסטינית וארגון החמאס ביו"ש. המבצע היה נקודת המפנה באינתיפאדה השנייה, נקודה שלאחריה פחתו מאוד פיגועי הטרור, כמו גם מספר האבדות בישראל.
מלחמת לבנון השנייה
במלחמת לבנון השנייה לחם גדוד 932 מול מחבלי החזבאללה בקרבות בכפרים מיס-א-ג'בל, רב-א-תלתין, קנטרה ואף השתתף בקרב העקוב מדם בנחל סלוקי ובכפר ע'נדוריה, לקראת סופה של המלחמה. האירועים הבולטים במלחמה בעבור הגדוד היו הקרבות הקשים בואדי סלוקי ובכפר ע'נדוריה לקראת סופה של המלחמה. הקרב בסלוקי היה קרב במסגרת "מבצע שינוי כיוון 11" שהתנהל בסופה של מלחמת לבנון השנייה בין כוחות המשוריינים של אוגדה 162, חטיבה 401, וכוחות רגלים של חטיבת הנח"ל וחיל ההנדסה הקרבית ובין חמושים מארגון החזבאללה, באזור נחל סלוקי והכפרים ע'נדוריה ופארון. הקרב נחשב לאחד הקרבות הקשים במלחמת לבנון השנייה.
מבצע צוק איתן
במהלך מבצע "צוק איתן" נטל הגדוד כחלק מחטיבת הנח"ל בלחימה בצפון רצועת עזה בערים המרכזיות בית חאנון, ומחנה הפליטים ג'בליה ואל עטעטרה. במהלך המבצע נתקל הגדוד בהרבה אתגרים אל מול כוחות האויב, בהם התנהלות בקרב האזרחים ברצועה.
וכך מספר מג"ד 932 שפיקד בתקופת המבצע: במהלך המבצע, מספר סא"ל שנייד, החפ"ק שלו עידכן אותו כי נשמע קול בכי באזור הלחימה. "חיפשנו ומצאנו פלסטיני מבוגר, בן כ־60, שוכב פצוע על הרצפה, בוכה מכאבים. '''טיפלנו בו על ידי צוותים רפואיים, נתנו לו לשתות מהמים שלנו. כחלק מהטיפול היינו צריכים לגלגל אותו כדי להרים אותו לאלונקה.''' כשגילגלנו אותו ראינו שני רימוני יד מתחת לגב שלו. נתתי לכולם פקודה להתרחק, והזמנו את הסהר האדום כדי שימשיכו לטפל בו. אחרי דקות ספורות הוא הכניס את היד שלו מתחת לגוף, '''צעק אללה אכבר וזרק רימון. רק אז הרגנו אותו. וזו רק דוגמה למה הם ערכי צה"ל".'''
מבצע עלות השחר
מבצע עלות השחר היה מבצע צבאי של צה"ל ברצועת עזה, שהחל ב-5 באוגוסט 2022 ונמשך שלושה ימים, בהם חיסל צה"ל את ראשי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועה. חטיבת הנח"ל וגדוד 932 שתפסו באותה העת את גזרתה הצפונית של רצועת עזה היו לכוחות הראשונים (בשיתוף פעולה עם כוחות מיוחדים) שעמדו אל מול האיום מתוך הרצועה. במהלך המבצע השתתפו הכוחות המשולבים של חיל האוויר חיל השריון חיל הרגלים חטיבת עוז חיל המודיעין ועוד. לאחר תום המבצע הקצר הוענק לגדוד 932 אות הערכה מטעם הרמטכ"ל לאור תרומתו להצלחת המבצע בפעילויות המבצעיות השונות שביצע בגזרתו אל מול כוחות האויב.
He Don't Love Me
He Don't Love Me הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית וינונה אואק. השיר יצא לאור ב-25 באפריל 2019, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס וניאון גולד רקורדס, כסינגל ראשון מתוך המיני-אלבום, Closure.
רקע והפקה
השיר נכתב על ידי וינונה אואק, פליקס פליגה פלודרר, קרל סילברגרן ואוסקר סיקוב והופק על ידי ג'וליאן גילסטרום. השיר הוא בסגנון האינדי, המאפיין את שאר שירי המיני-אלבום.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-14 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אואק ב-25 באפריל 2019, בסמוך לצאתו כסינגל.
הנרי סטנברי
הנרי סטנברי (באנגלית: Henry Stanbery; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, שכיהן כתובע הכללי הראשון של המדינה בשנים 1846–1851 וכתובע הכללי של ארצות הברית בשנים 1866–1868.
ראשית חייו
הנרי סטנברי נולד בניו יורק לג'ונאס סטנברי, רופא וסוחר קרקעות ולאשתו השנייה, לוסי (לבית מקריידי) סימן סטנברי. ב-1814 עברה המשפחה לזיינסוויל, אוהיו והנרי סטנברי, שלמד בבית ספר פרטי, התגלה כתלמיד מחונן. בגיל 12 הוא החל ללמוד בקולג' וושינגטון שבוושינגטון, פנסילבניה (כיום קולג' וושינגטון וג'פרסון), שם הוא היה חבר באגודה הספרותית המאוחדת.
לימודיו
לאחר סיום לימודיו בקולג' ב-1819 למד סטנברי משפטים בזיינסוויל, בתחילה בהדרכתו של עורך הדין אבנעזר גריינג'ר, ולאחר מותו של גריינג'ר הוא המשיך בהדרכתו של צ'ארלס ב. גודרד. ב-1824 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעבוד עם תומאס יואינג במחוז פיירפילד שבאוהיו.
התובע הכללי של אוהיו
ב-1846 בחרה האספה הכללית של אוהיו בסטנברי לתפקיד התובע הכללי של המדינה, האדם הראשון שכיהן בתפקיד זה. הוא העתיק את מקום מגוריו מלנקסטר לבירת המדינה קולומבוס. כמי שהיה הראשון לכהן בתפקידו, בילה סטנברי זמן רב והשקיע מאמצים רבים בהגדרת תפקידיו ותחומי האחריות שלו ובארגון צוותו. עבודתו כללה יצירת מערכת למעקב אחרי תיקים משפטיים ותבנית דיווח אחידה על מעשי פשע עבור התובעים המחוזיים. הוא גם הוביל מערכה להבטחת סמכותו לנהל משא ומתן עם יחידים ותאגידים שחבו כספים למדינה. מרגע שקיבל את הסמכות הזאת ב-1848, צמצם סטנברי את עומס התיקים והתביעות כאשר נכנס להסדרי תשלום עם החייבים.
ב-1850 נבחר סטנברי כנציג לוועידה החוקתית של אוהיו שהתקיימה באותה שנה ובשנה שלאחריה. ב-1853 הוא עבר לסינסינטי וב-1857 הוא עבר לפורט תומאס שבקנטקי, שם הוא החזיק בבעלותו מעון מפואר.
התובע הכללי של ארצות הברית
ב-1866 הציג הנשיא אנדרו ג'ונסון את מועמדותו של סטנברי כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. הרפובליקנים, שהחזיקו את השליטה בקונגרס, היו מסוכסכים עם ג'ונסון בנוגע לתהליך השיקום שלאחר מלחמת האזרחים, ובמקום לאשר את מינויו של סטנברי, הם העבירו חוק להפחתת מספר שופטי בית המשפט העליון. לאחר מכן מינה ג'ונסון את סטנברי כתובע הכללי של ארצות הברית, ומינויו אושר.
סטנברי הוכיח את עצמו כנאמן לג'ונסון, אף על פי שהנשיא איבד מהתמיכה הפוליטית שלו במהלך המאבק הממושך שלו עם הקונגרס על השיקום. הוא סייע לנסח את הווטו של ג'ונסון על חוק השיקום הראשון. לאחר שהקונגרס עקף את הווטו של ג'ונסון על חוק השיקום הראשון והשני, הגיש סטנברי חוות דעת שכללה פירושים צרים שחיזקו את עמדתו של ג'ונסון על הנושא. מבחינתו של ג'ונסון, כנשיא הייתה לו האחריות לשיקום, והוא התכוון להשיב את מדינות הקונפדרציה בחזרה לחיק האיחוד עם ייצוג מלא בקונגרס מוקדם ככל האפשר, מבלי להבטיח את זכויותיהם של העבדים לשעבר ששוחררו במהלך המלחמה. סטנברי הסכים לכך, וטען שלממשלה הפדרלית לא הייתה שום זכות להתערב בניהול הממשל והמערכות המשפטיות של המדינות. הקונגרס היה נחוש בדעתו לקבל על עצמו את השליטה בתהליך השיקום, לכפות על מדינות הקונפדרציה לשעבר להוכיח את נאמנותן לפני קבלתן מחדש לאיחוד, ולהגן על זכויותיהם של האפרו-אמריקאים. בחוק השיקום השלישי, שאליו ג'ונסון וסטנברי התנגדו, הגביל הקונגרס את סמכות הנשיא בנוגע לתהליך השיקום.
משפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון
כאשר החליט הקונגרס לקיים תהליך הדחה לנשיא ג'ונסון כתוצאה מהסכסוך על תהליך השיקום, התפטר סטנברי ב-12 במרץ 1868 והצטרף לצוות ההגנה של הנשיא. מצבו הבריאותי של סטנברי הגביל את השתתפותו במשפט ההדחה, אך הוא הגיש כמה חוות דעת וטיעונים בכתב כדי לסייע לפרקליטים האחרים בצוות ההגנה. רוב מאמציו התמקדו בהבטחת הזכות להליך הוגן של ג'ונסון, שהאטו את ההליכים והפכו את סיכויי ההרשעה של הנשיא לחסרי סיכוי. בעת זיכויו של ג'ונסון במשפט, כבר הצטרף סטנברי מחדש לצוות ההגנה.
לאחר המשפט ביקש ג'ונסון למנות את סטנברי שוב כתובע הכללי, אך הסנאט סירב לאשר את המינוי. סטנברי שב לאוהיו וחידש את עיסוקו בעריכת דין.
שנותיו האחרונות
סטנברי שב לאזור סינסינטי, שם הוא חידש את פעילותו במגזר הפרטי ושימש כנשיא לשכת עורכי הדין של העיר בשנים 1873–1876. מדי פעם הוא כתב מאמרים בסוגיות פוליטיות ומשפטיות, קיים הרצאות ונשא נאומים.
בשנותיו האחרונות החמיר מצב ראייתו, והוא ורעייתו עברו להתגורר בניו יורק כדי למצוא לכך מרפא. הוא עבר ניתוח קטרקט, אך ראייתו המשיכה להיות לקויה, ובששת חודשי חייו האחרונים הוא היה עיוור לחלוטין. הוא המשיך להתגורר בניו יורק.
הנרי סטנברי נפטר ב-26 ביוני 1881, לאחר שדלקת הסימפונות שממנה סבל הותירה אותו חסר נשימה בעת שנסע בכרכרה בסנטרל פארק. הוא נטמן בבית הקברות ספרינג גרוב שבסינסינטי.
חיים אישיים
ב-1829 נשא סטנברי לאישה את פרנסס ביצ'ר מלנקסטר, בתו של פילמון ביצ'ר, שהיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו. לזוג נולדו חמישה ילדים, ששלושת הצעירים מתוכם נותרו בחיים לאחר מותו של סטנברי. פרנסס ביצ'ר נפטרה ב-1840 ושנה לאחר מכן נשא סטנברי לאישה את ססיליה קיי בונד, בתו של ויליאם קיי בונד, גם הוא חבר בית הנבחרים מטעם אוהיו.
אחיו למחצה של סטנברי, ויליאם סטנברי, היה גם הוא עורך דין, וכיהן גם הוא כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו בשנים 1827–1833.
אירוויזיון לרוקדים צעירים 1987
לראשונה אי פעם, תאגיד השידור הקנדי הצטרף לתוכנית עם המשתתף שלה, מה שהפך אותה לאירוויזיון היחיד שמציג מדינה מצפון אמריקה, ולאירוע ה-EBU היחיד שמציג חבר שותף כמשתתף קודם לכן. המדינות המשתתפות יכלו לשלוח רקדן אחד או שניים, שלא יכול להיות מעל גיל 20, בריקוד אחד או שניים ללא חוקים או מגבלות לגבי הסגנון. הריקודים לא יכלו להיות יותר מ-5 דקות (לסולנים) או 10 דקות (לזוגות).
רוז גאד פולסן וניקולאי הוב נציגי דנמרק זכו בתחרות. שווייץ ומערב גרמניה ממוקמות במקום השני והשלישי בהתאמה.
מקום
Schlosstheater Schwetzingen (תיאטרון ארמון Schwetzingen), תיאטרון חצר בשווצינגן, באדן-וירטמברג, גרמניה המקום המארח של האירוויזיון לרקדנים צעירים באותה שנה.
פוּרמָט
הפורמט מורכב מרקדנים שאינם מקצועיים ובין הגילאים 16–21, המתחרים במופע של ריקוד לבחירתם, אותם הכינו לקראת התחרות. לאחר מכן כל הריקודים לוקחים חלק בריקוד קבוצתי כוראוגרפי במהלך 'שבוע הרקדנים הצעירים'.
חברי חבר מושבעים בעלי היבט מקצועי המייצגים את מרכיבי הבלט, סגנונות הריקוד העכשוויים והמודרניים, מבקיעים כל אחת משגרות הריקוד האישיות והקבוצתיות המתחרות. הזוכה הכולל עם סיום הריקודים האחרונים נבחר על ידי חברי המושבעים המקצועיים.
סופי
פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה כאן מציגה את המדינות הללו. תוצאות המיקום של המשתתפים הנותרים אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי.
חברי חבר השופטים
חברי המושבעים כללו את הדברים הבאים:
שידור
תחרות הרקדנים הצעירים ב-1987 שודרה בלפחות 15 מדינות.
ניתוב בצל
פיתוח ויישום
ניתוב בצל פותח באמצע שנות ה-1990 על במעבדות המחקר של חיל הים האמריקאי על ידי פול סיברסון, מייקל ריד, דייוויד גולדשלג כדי להגן על תקשורת מודיעין אמריקאית באינטרנט. לאחר הצלחתה, נמשך פיתוחה על ידי DARPA ונרשם פטנט על ידי חיל הים ב-1998. ב 2002 הצטרפו לסיברסון המדענים רוג'ר דינגלדיין וניק מת'יוסון כדי לפתח את מה שהפך לימים הפרוטוקול הידוע ביותר של ניתוב בצל - TOR, (ראשי תיבות של The Onion Routing project).
לאחר שמעבדת המחקר פרסמה את הקוד של TOR תחת רישיון חופשי, דינגלדיין ומת'יוסון, יחד עם חמישה אחרים ייסדו את פרויקט "The Tor Project" ארגון ללא כוונת רווח בשנת 2006, עם תמיכה כספית של קרן החזית האלקטרונית וארגונים נוספים.
ניתוב שום הוא וריאציה של ניתוב בצל המשויך לרשת  I2P המצפין הודעות מרובות ביחד כדי להקשות על תוקפים לבצע ניתוח תנועה, וכדי להגביר את מהירות העברת הנתונים.
אבי רובין
אבי רובין (נולד בשנת 1971) הוא היסטוריון ישראלי, המתמחה בהיסטוריה חברתית-משפטית של המזרח התיכון. פרופסור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וראש המחלקה ללימודי המזרח התיכון בה.
ביוגרפיה
אבי רובין נולד בבאר שבע. אביו היה דב רובין, עיתונאי, מחזאי ומשורר. אמו, נחמה רובין, הוכרה כיקירת באר שבע בזכות פעילותה בתחום החינוך. לאחר שירות ביחידה 8200 בחיל המודיעין, הוא השלים תואר ראשון ותואר שני במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2006 הוא קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הארוורד. כותרת עבודת הדוקטור שלו, בהנחיית פרופסור רוג'ר אוון ופרופסור ג'מאל קפדאר: "מודרניות עות'מאנית: בתי המשפט הניזאמיים בשלהי המאה התשע עשרה".
בשנת 2007 הצטרף לסגל המחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בין השנים 2007–2010 שימש כראש תוכנית המאסטר הבינלאומית בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטה. מאז 2018 הוא מכהן כראש המחלקה ללימודי המזרח התיכון וכחבר סנאט האוניברסיטה. הוא פרסם שני ספרים ומאמרים רבים בתחום ההיסטוריה החברתית-משפטית של האימפריה העות'מאנית בעת החדשה.
רובין מתגורר בגדרה, נשוי לרונית ואב לשתי בנות ובן.
מחקריו
רובין התמחה בהיסטוריה חברתית-משפטית (סוציו-לגאלית) של האימפריה העות'מאנית במאות ה-19 וה-20. ספריו, וכן מספר רב של מאמרים שפרסם בכתבי עת מובילים, עוסקים בהיבטים סוציו-לגאליים של המעבר למודרניות בחברות העות'מאניות, בשלטון החוק בתקופה העות'מאנית, ובהיסטוריה חברתית של האימפריה העות'מאנית בעת החדשה. במחקריו, רובין מראה שמערכת המשפט העות'מאנית הרפורמית יצרה שילובים ייחודיים ויצירתיים של משפט צרפתי עם משפט שרעי ועות'מאני. הוא מערער על הדימוי השלילי של בתי המשפט העות'מאניים כפי שהשתקף בכתיבה מערבית, אך באותה עת טוען שבמערכת המשפט העות'מאנית המודרנית התגלעו הפגמים האופייניים למערכות משפט מודרניות, למשל עלויות גדלות של ההליך המשפטי בשל התלות הגוברת של בעלי דין בעורכי דין ובשל כך העדפה מובנית לבעלי אמצעים.
בתי המשפט הניזאמיים: מודרניות עות'מאנית
זוהי המונוגרפיה הראשונה בשפה האנגלית שעוסקת בבתי המשפט הניזאמיים מתוך הגישה הסוציו-לגאלית. מערכת המשפט הניזאמית הוקמה באימפריה העות'מאנית במאה התשע עשרה במסגרת רפורמות התנזימאת. בספרו, רובין דן בנסיבות ההקמה של בתי המשפט הניזאמיים, בפרקטיקות שהיו נהוגות בהם ובתרבות המשפטית שהתפתחה במסגרתם. בתוך כך, הספר מציג שורה של טענות ומסקנות המאתגרות תפיסות מקובלות ביחס להתפתחותם של דפוסים מודרניים במרחב המשפטי העות'מאני. בדומה לחוקרים כמו דיפש צ'קרברטי, טלאל אסד והארי הרוטוניאן, רובין יוצא מנקודת הנחה שהמודרניות היא תופעה גלובאלית מראשיתה, ויוצא כנגד גישות לפיהן מגמות של מודרניזציה הן חיקוי עיוור או שאיפה של אליטות מזרח-תיכוניות להעתיק פרקטיקות מערביות. מכאן התנגדותו למונח "התמערבות" והמאמץ להציג מסגרת פרשנית אלטרנטיבית. בשונה מהתיאור המקובל של בתי המשפט הניזאמיים כביטוי של חילון מערכת המשפט העות'מאנית, הספר מציג עדויות לכך שמערכת זו שילבה באופן מודע בין תכנים ופרקטיקות שאומצו ממערכת המשפט הנפוליאונית לבין תכנים משפטיים שרעיים. מיזוג זה בא לידי ביטוי גם בהרכבו של הסגל שכיהן בבתי המשפט. הספר צוטט במחקרים רבים וזכה להכרה כספר יסוד בתחום המחקר החברתי-משפטי של האימפריה העות'מאנית בעת החדשה.
שלטון חוק עות'מאני והמשפט הפוליטי המודרני
מחקר זה עוסק בצמיחתה של התרבות המשפטית הלגאליסטית באימפריה העות'מאנית באמצעות ניתוח מיקרוהיסטורי של פרשת מות הסולטאן המודח אבדילאזיז בשנת 1876 והמשפט הפוליטי המתוקשר שנערך ב-1881 בארמון הסולטאן עבדול חמיד השני. עם הנאשמים במשפט נמנו בכירי המדינה, בהם הרפורמטור המפורסם מידהט פאשא, והם הואשמו בקשירת קשר להדחת עבדולעזיז ולרציחתו. באמצעות שחזור וניתוח היבטים שונים של המשפט ואחריתם של הנאשמים, הספר מתאר את עלייתה של תרבות משפטית שאותה מכנה רובין כ"לגאליזם" (על סמך ההגדרה של התאורטיקנית ג'ודית שקלאר). תרבות משפטית זו הגדירה את האופן שבו האליטה העות'מאנית הבינה את מושג שלטון החוק בשלהי המאה התשע עשרה והשפיעה על האופן שבו הסולטאן ומקורביו התמודדו עם איומים פוליטיים.
קודיפיקציה באימפריה העות'מאנית
קודיפיקציה של חוקים הייתה מרכיב מרכזי ברפורמה המשפטית העות'מאנית במאה התשע עשרה והיא השפיעה על מערכות משפט במדינות שקמו על שטחיה של האימפריה במהלך המאה העשרים. המאמר מציע פרשנות חדשה של מפעל הקודיפיקציה העות'מאני באמצעות מיקומו במסגרת ההקשר של תנועת הקודיפיקציה הגלובאלית. מגמה עולמית זו הייתה כרוכה בעלייתה של תרבות משפטית לגליסטית באזורים רבים בעולם במאה התשע עשרה.
התפתחות מקצוע עריכת הדין באימפריה העות'מאנית
מחקר זה עוסק בהתפתחות הייצוג המשפטי המקצועי על רקע פעילותם של בתי הדין הניזאמיים. תהליך ההתמקצעות בתחום הייצוג המשפטי סימן שינוי משמעותי בתרבות המשפטית העות'מאנית ביחס לתקופות מוקדמות יותר. בתי הדין הניזאמיים התאפיינו בתרבות משפטית פורמליסטית וריבוי פרוצדורות. בעוד שבתי משפט לפני המאה התשע עשרה היו נגישים יחסית לבעלי דין ומעטים עשו שימוש בייצוג משפטי, תהליך הפרוצדורליזציה של ההליכים המשפטיים בבתי המשפט הניזאמיים חייב שימוש בעורכי דין מקצועיים. בנוסף, המדינה יצרה זיקה בין מקצועיות לבין רישוי, וקבעה הבחנה בין באי-כוח מורשים, כלומר כאלה שלא הייתה להם השכלה משפטית רשמית, לבין עורכי דין מורשים מטעם המדינה. בפועל, משפטנים משתי הקבוצות הללו נאלצו להסתגל לתרבות המשפטית הפורמליסטית.
תפיסות בריטיות של הרפורמות המשפטיות באימפריה העות'מאנית
מחקר זה בוחן את תגובותיהם של קונסולים ודיפלומטים בריטים לרפורמות המשפטיות העות'מאניות במחצית השנייה של המאה התשע עשרה. המחקר חושף הטיות, חוסר הבנה ואי-דיוקים רבים באופן שבו קונסולים ודיפלומטים ששהו באימפריה העות'מאנית הציגו את הרפורמות בפני הממונים עליהם. עיוותי דיווח נבעו מבורות באשר לאופייה של מערכת המשפט החדשה ומדעות קדומות. בנוסף, קונסולים ודיפלומטים בריטים חששו מהשלכות הרפורמה על יכולתם להתערב בהליכים משפטיים, כפי שהיה נהוג בעבר.
פלסטין בשנות מלחמת העולם הראשונה: מבט עות'מאני מקומי
מחקר זה עוסק בהשקפת עולמם של רפיק אל-תמימי ומחמד בהג'ת, בני האליטה הערבית-עות'מאנית, באמצעות ניתוח דו"ח מסע שהם הגישו למושל פרובינציית בירות ב-1917, תחת הכותרת "וילאית בירות". הדו"ח מספק מידע עשיר על אורחות חייהן של קבוצות שונות בתקופת המלחמה וכולל ביקורת רבה מנקודת מבטם של שני צעירים משכילים שהפנימו תפיסות אוריינטליסטיות על המזרח התיכון מצד אחד, ולא פקפקו בעתידה של המדינה העות'מאנית מצד שני.
Unlocked
Unlocked (בעברית: לא נעול) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הרומניה, אלכסנדרה סטאן. האלבום יצא לאור ביפן ב-27 באוגוסט 2014 ובעולם האלבום יצא לאור ב-25 בנובמבר 2014, על ידי חברות התקליטים ויקטור רקורדס ופונוגרם רקורדס.
דה סוטו פיירדום
דה סוטו פיירדום (באנגלית : DeSoto Firedome) היא מכונית סלון שיוצרה על ידי חטיבת "דה סוטו" בבעלות יצרנית הרכב האמריקאית קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1959–1952 בארצות הברית
חטיבת דה סוטו
חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928.
חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם ארננדו דה סוטו - החוקר הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי.
This Could Be Heaven
This Could Be Heaven (בעברית: זה יכול להיות גן עדן) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת השוודית פנדורה. את האלבום הוציאה לאור ב-8 בדצמבר 1997 חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ו-EMI. הוא הגיע למקום ה-19 במצעד האלבומים הפיני.
ניתוק (סדרת טלוויזיה)
ניתוק (באנגלית: Severance) היא סדרת טלוויזיה מוזרמת אמריקאית מסוגות הדרמה המשכית ומדע בדיוני שעלתה לשידור באפל TV פלוס ב-18 בפברואר 2022. הסדרה, בכיכובם של צוות אנסמבל הכולל את אדם סקוט וג'ון טורטורו, נוצרה על ידי דן אריקסון. היא מתמקדת בעובדים שעברו הליך שמנתק אותם מהזכרונות האישיים שלהם בעת שהותם במקום עבודתם האֵנִיגְמָטִי.
באפריל 2022 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
תקציר העלילה
רוב העובדים של חברת לומון (Lumon) המסתורית, שדורשת מעובדיה לבצע מלאכות מעוררות תמיהה, הם אנשים שמסיבות אישיות הסכימו לעבור הליך שמאפשר לחברה לנתק אותם מזכרונתיהם בעת הגעתם לעבודה ולחברם מחדש בעת עזיבתם כך שהאישיות מחולקת לשניים: אישיות "חיצונית" שמתקיימת מחוץ למקום העבודה ואישיות "פנימית" שמתקיימת בתוך מקום העבודה. שתי האישיויות שמאוכלסות בגוף אחד מודעות זו לקיומה של זו אך לא חולקות זכרונות ולא יכולות לתקשר זו עם זו באופן ישיר. חוסר שביעות רצון באחת ממחלקות לומון דוחפת את העובדים בה למצב של אי-ציות להנחיות החברה.
הפקה
כחמש שנים לפני יציאת הסדרה, התסריט של פרק הפיילוט הוגש על ידי דן אריקסון לחברת הפקה Red Hour Productions של בן סטילר. בינואר 2017 סטילר הזמין את השחקן אדם סקוט לככב בתפקיד הראשי. בנובמבר 2019 אפל TV פלוס הזמינה את עונתה הראשונה של הסדרה. התפרצות מגפת הקורונה גרמה לדחיית הפקת הסדרה. הסדרה עלתה לשידור באפל TV פלוס ב-18 בפברואר 2022.
דמוגרפיה של אוסטריה
מדינת אוסטריה מנתה לפי מפקד אוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2001 כ-8,032,587 בני אדם כשמתוכם 88.6% הם דוברי גרמנית (ומתוכם 96% דוברים בווארית ו-4% דוברים אלמאנית) בעוד ש-11.4% הנותרים מדברים שפות אחרות. דוברי השפות שאינן גרמניות באוסטריה מתחלקים לשתי קבוצות: אלו שמשתייכים לטריטוריות רשמיות לשעבר של בית הבסבורג ומיעוטים אחרים אשר הגיעו לאוסטריה כתוצאה מהגירה. בתחילת שנת 2017 מנתה אוכלוסיית אוסטריה כ-8,773,686 תושבים.
אוכלוסייה
הנתונים הדמוגרפים הבאים נאספו על ידי ספר העובדות העולמי של ה-CIA והלשכה לסטטיסטיקה של אוסטריה.
אוכלוסייה אוכלוסייה לפי גיל
גיל אמצעי
סטטיסטיקות מאז שנת 1900
נתונים על פי הלשכה לסטטיסטיקה האוסטרית.
קבוצות אתניות וותיקות
באוסטריה קיימות רק שלוש קבוצות מיעוטים אתניות וותיקות במדינה: 14,000 סלובנים לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2001 (ארגונים סלובנים מעריכים את המספר ב-50,000) בקרינתיה, 25,000 קרואטים ו-20,000 הונגרים בבורגנלנד.
קבוצות אתניות חדשות
לפי הלשכה האוסטרית לססטיסטיקה בשנת 2006 היו באוסטריה כ-814,800 תושבים אשר נולדו מחוץ לאוסטריה, הם היוו כ-9.8 אחוז מכלל האוכלוסייה. מתוכם כ-305,100 נולדו ביוגוסלביה ו-110,800 נולדו בטורקיה.
הגירה
בשנת 2011 הודיעה הלשכה האוסטרית לססטיסטיקה ש-81% מאזרחי אוסטריה (6.75 מיליון) אינם בעלי רקע הגירתי. 19% מתושבי אוסטריה (1.6 מיליון) היו בעלי לפחות הורי אחד בעל רקע הגירתי. לפי הלשכה האירופית לססטיסטיקה היו באוסטריה לפחות 1.27 מיליון (15.2% מתושבי אוסטריה) תושבים אשר נולדו מחוץ לגבולות אוסטריה כשמתוכם 764,000 (9.1%) נולדו בתוך מדינות המרכיבות את האיחוד האירופי ו-512,000 (6.1%) מחוצה לו.
350,000 טורקים אתניים מתגוררים באוסטריה הם מהווים כ-3% מהאוכלוסייה והם המיעוט הגדול ביותר באוסטריה.
שפות
גרמנית: 88.8%.
סרבו-קרואטית: 3.7%.
טורקית: 2.3%.
סלובנית: 0.2-0.5%.
צ'כית: 0.2%.
סלובקית: 0.1%.
זיכרון יוסף
זיכרון יוסף היא שכונה בירושלים, שהוקמה בשנת 1927 על ידי עולים יהודים מכורדיסטן, אשר גרו לפני כן בעיר העתיקה בירושלים.
השכונה נקראת על שם יוסף לוי בעל האדמות לשעבר.
מכיוון שנבנתה בתקופת המנדט הבריטי חלו עליה חוקי התכנון והבנייה המנדטוריים הניכרים בבתים הנמוכים יחסית המגיעים לגובה מרבי של שלוש קומות בלבד.
השכונה גובלת ברחובות אגריפס - הירמוך, וכיום היא חלק משכונת נחלאות.
השכונה עברה בשנים האחרונות תהליך שיקום וחידוש הבתים.
נופר
נוּפָר (שם מדעי: Nuphar) הוא סוג של צמחי מים ממשפחת הנופריים הגדל באזורים הממוזגים והסובטרופיים בחצי הכדור הצפוני.
אטימולוגיה
מקור המילה "נוּפר" בסנסקריט (nīlōtpala), והיא מורכבת כנראה משני רכיבים: nīlu – כחול, utpala – פרח, ומשמעותה שם היא פרח הלוטוס. משם הושאלה המילה לפרסית (nīlūfar) וממנה לערבית (نينوفر – nīnūfar), ומערבית ללטינית של ימי הביניים כ-Nuphar.
טקסונומיה ומורפולוגיה
הנופר הוא קרוב משפחה של הנימפאה, אך עלי הכותרת שלו קטנים משמעותית ופירותיו נמצאים מעל המים, בניגוד לפירות הנימפאה. בדומה לנימפאה, עליו צפים על פני המים, והם בעלי חריץ מההיקף ועד נקודת חיבור הפטוטרת.
צורת עליו משתנה בין המינים, ונעה בדרך כלל בין צורה דמוית-לב לעלה עגול עם פטוטרת מחוברת באמצעו בעל צורה דמוית-מגן. למספר מינים יש גרסה שונה של צורת עלים, לדוגמה: למין Nuphar sagittifolia יש עלים מוארכים דמוי-חץ.
עשרות מינים של נופר תועדו. מחקרים מולקולריים הראו הבדלים ניכרים בין המינים האירו-אסייתיים והמינים הגדלים באמריקה (להוציא Nuphar microphylla הגדל בצפון אמריקה, אך משתייך לקבוצה האירו-אסייתית מבחינת מאפייניו המולקולריים).
אקולוגיה
הנופר גדל במקווי מים, באגמים ובנחלים ונהרות עם זרימה איטית, במים בעומק של עד 5 מטרים. מינים שונים מותאמים למים עשירים בחומרי מזון (לדוגמה, נופר צהוב) או עניים בחומרי מזון (לדוגמה, Nuphar pumila). הנופר מסוגל לגדול זמנית גם בסביבה דלת-חמצן, כמו אדמה רוויית מים. העלים החדשים צומחים דרך קני השורש, ויוצאים דרך העלים הישנים יותר. בדומה לסוגים אחרים במשפחת הנופריים, מינים שונים של נופר עשויים לכסות כליל את משטח פני המים, לחסום את מעבר קרני השמש, ובכך להרוג מיני צמחים מתחת לפני המים, וצמחי פני-מים אחרים תחרותיים פחות. עופות שונים, כמו הברווזיים, ניזונים מזרעי הנופר, ויונקים שונים כמו הבונה והנוטרייה ניזונים מהשורשים של חלק ממיני הנופר. צביים ניזונים מעלי הנופר ומפרחיו.
ג'קלין סמית'
תחילת הקריירה של סמית' הייתה ב-1969 בפרסומות טלוויזיה. ב-1976 לוהקה לסדרה "המלאכיות של צ'רלי", לצדן של קייט ג'קסון ופארה פוסט. התוכנית קידמה את הקריירה של שלוש השחקניות לקראת כוכבות, שכלל הופעה שלהן בשער טיים מגזין. ב-1981 הייתה סמית' מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה על הופעתה בסרט הטלוויזיה "ג'קלין בובייה קנדי". במשך עשרים השנים הבאות כיכבה במספר רב של סרטי טלוויזיה ומיני-סדרות בהן "Rage of Angels" (מ-1983), "ג'ורג' וושינגטון" (1984), "קליידוסקופ" (1990) וב"סיוט לאור היום" (1992). בשנים 2002 עד 2004 הופיעה מדי פעם בסדרת הדרמה "המחוז", וב-2012 שיחקה בתפקיד אוליביה הודג'ס בשני פרקים בסדרה "זירת הפשע" (CSI).
ביוגרפיה
אחר הקולג' עברה סמית' לגור בניו יורק בתקווה להיות רקדנית בלט. שאיפותיה השתנו לכיוון הדוגמנות והמשחק כשמצאה עבודה בפרסומות טלוויזיה ובמודעות פרסומת, בהן עבור מותג המוצרים לחיטוי הפה ליסטרין. ב-1968 הוצע לה התפקיד של ויקטוריה וינטרס בסדרת הדרמה לשעות היום "Dark Shadows", אבל היא דחתה אותו. ב-1971 הייתה הדוגמנית (נערת ברק) עבור "שמפו ברק" (Breck Shampoo). לאחר שנים אחדות הצטרפה לשחקנית / דוגמנית פארה פוסט כדוגמנית עבור שמפו Wella Balsam.
המלאכיות של צ'רלי
ב-21 במרץ 1976 שיחקה סמית' לראשונה בתפקיד קלי גארט בסדרה "המלאכיות של צ'רלי". התוכנית שודרה תחילה כסרט טלוויזיה בכיכובן של סמית', קייט ג'קסון ופארה פוסט (שהופיעה בשם פארה פוסט-מייג'ורס) בתפקיד חוקרות פרטיות עבור סוכנות הבילוש טאונסנד אוסשייטס, שמנוהלת בידי המולטי-מיליונר שהנשים לא פגשו מעולם. צ'ארלס טאונסנד (בקולו של ג'ון פורסיית') היה מקצה משימות ונותן עצות בטלפון לצוות הנשים בניהולו אותן כינה בשם "מלאכיות". בצוות היו שני גברים שעזרו להן בעיקר במשרד ולעיתים בשטח, בגילומם של דייוויד דויל ודייוויד אוגדן סטירס. התוכנית זכתה לרייטינג גבוה במדד נילסן, שגרמה לרשת להפיק סדרה שלמה עם כל הדמויות הראשיות מלבד סטירס. הסדרה ששידוריה החלו ב-22 בספטמבר 1976, רצה במשך חמש עונות. הסדרה שזכתה להצלחה גדולה בארצות הברית וברחבי העולם, גרמה להפקת מוצרים הקפיים בעיקר בשלוש העונות הראשונות, בהן קלפי אספנות, בובות אופנתיות, פוסטרים, פאזלים, ציוד לבית הספר, מכוניות צעצוע ומשחקי קופסה, שבכולם מופיעה דמותה של סמית'. "המלאכיות" הופיעו גם בשערים של מגזינים רבים החל ממגזיני מעריצים וכלה ב-"TV Guide" ובמגזין טיים.
פארה פוסט עזבה את הסדרה בסוף העונה הראשונה ושריל לאד החליפה אותה בהצלחה, ונשארה עד סיום הסדרה. ג'קסון עזבה בסוף העונה השלישית, ומחליפותיה היו בתחילה שלי האק ואחר כך טניה רוברטס. סמית' גילמה את הדמות של קלי בכל חמש העונות של הסדרה עד 1981. כמו כן שיחקה בדמות זו בתפקיד אורח בפרק פיילוט של "The San Pedro Beach Bums", ובסרט הקולנוע משנת 2003 "המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה". השחקנית כריסטינה צ'יימברס גילמה את דמותה של סמית' בסרט הטלוויזיה "Behind the Camera: The Unauthorized Story of Charlie's Angels".
קריירה
תפקידה הראשון של סמית' מחוץ ל"המלאכיות של צ'רלי" היה ב-1977 בסרט הטלוויזיה של CBS בשם "Escape from Bogen County". ב-1978 הופיעה בתפקיד ג'ויס חבר בסרט "The Users" יחד עם טוני קרטיס וג'ון פורסיית'. ב-1980 כיכבה סמית' לצדו של רוברט מיצ'ם במותחן "Nightkill". אחרי סיום הסדרה "ל"המלאכיות של צ'רלי" ב-1981 כיכבה סמית' בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה עטור השבחים "ג'קלין בובייה קנדי" והייתה מועמדת על הופעתה בדמות ג'קלין קנדי לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר. ב-1983 כיכבה סמית' בדמות ג'ניפר פרקר בסרט הטלוויזיה "זעם המלאכים" המבוסס על רומן מאת סידני שלדון. ב-1986 גילמה סמית' שוב את אותה דמות בסרט ההמשך "Rage of Angels: The Story Continues".
במהלך שנות השמונים והתשעים של המאה העשרים המשיכה סמית' להופיע בסרטי טלוויזיה ובמיני-סדרות בהן "ג'ורג' וושינגטון", "The Night They Saved Christmas" (מ-1984), "פלורנס נייטינגייל" (1985), "תחנות האלים" (1988) - סרט טלוויזיה נוסף על פי רומן של סידני שלדון, "זהות כפולה" (גם ב-1988), עיבוד לספר באותו שם מאת רוברט לדלום; "Settle the Score" (מ-1989); "נשיקות, שקרים ורצח" ו-"The Rape of Dr. Willis" (מ-1991); "In the Arms of a Killer" (מ-1992). כמו כן שיחקה בעיבודים לרומנים מאת דניאל סטיל כגון "קליידוסקופ" (1990) ו"אלבום משפחתי" (1994).
ב-1985 כיכבה סמית' בסרט הקולנוע "דז'ה וו" שביים בעלה טוני ריצ'מונד. ב-1989 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "כריסטין קרומוול" המתרחשת בסן פרנסיסקו. באותה שנה הוענק לה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנים 2002 עד 2004 שיחקה סמית' בתפקיד ונסה קאוואנה בסדרת הטלוויזיה "המחוז". היא חזרה וגילמה את קלי גארט בתפקיד קמע בסרט הקולנוע "המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה", והייתה "המלאכית" היחידה שהופיעה גם בגרסה הקולנועית. באוגוסט 2006 התאחדה סמית' עם חברותיה המלאכיות, קייט ג'קסון ופארה פוסט, בהופעה בטקס פרסי האמי ה-58 כמחווה למפיק אהרון ספלינג שנפטר באותה שנה. הופעתה זו הובילה את המפיקים של ערוץ בראבו להציע לה להנחות את תוכנית הריאליטי "Shear Genius" ששודרה לראשונה במרץ 2007. סמית' הנחתה את התוכנית בשתי העונות הראשונות.
במרץ 2010 חזרה סמית' לשחק אחרי הפסקה של חמש שנים בתפקיד אורח בסדרת הדרמה של NBC "חוק וסדר: מדור מיוחד". ב-2012 כיכבה סמית' בסדרה "CSI" בתפקיד אוליביה הודג'ס, אמו של דייוויד הודג'ס (בגילומו של וולאס לנגהאם).
עיצוב
ב-1985 נכנסה סמית' לעולם העסקים כשהציגה את הקולקציה שלה של בגדי נשים עבור רשת החנויות Kmart. היא הייתה חלוצת הרעיון של ידוענים המקדמים את המותגים שלהם. בעונה ה-15 של "משפחת סימפסון" הקדישו את הפרק "The Fat and the Furriest" להצלחותיה העסקיות של סמית'. במאי 2009 החל צוות סרטי תעודה לצלם את חייה בבית, תיאור פילוסופיית העיצוב שלה ויחסיה עם Kmart. עסקיה התפרשו לתחום של ריהוט לבית והיא השיקה קו מוצרים של מצעים ואביזרים לאמבטיה.
בספטמבר 2008 השיקה סמית' קולקציית פאות עבור "פאות פולה יאנג" בשם STYLE.
חיים אישיים
סמית' התחתנה ארבע פעמים. בעלה הראשון היה השחקן רוג'ר דייוויס לו הייתה נשואה בין השנים 1968 עד 1974. ב-1978 התחתנה עם דניס קול, שחקן שהופיע פעמים אחדות בסדרה "המלאכיות של צ'רלי". בני הזוג התגרשו ב-1981. באותה שנה נישאה סמית' לאיש הקולנוע טוני ריצ'מונד. לבני הזוג נולדו שני ילדים, גסטון (יליד 1982) וספנסר מרגרט (נולדה ב-1985). הם התגרשו ב-1989. מאז 1997 נשואה סמית' למנתח הלב ברד אלן.
ב-2003 נאבקה סמית' במחלת הסרטן. ב-2010 השתתפה בסרט דוקומנטרי על סרטן השד בשם "1 a Minute".
אקדח מסמרים
אקדח מסמרים הוא כלי עבודה פנאומטי, מבוסס גז, אבק שרפה או חשמלי שמשמש לנעיצת מסמרים מהירה.
סוגי אקדחים
ישנם סוגים שונים של אקדחי מסמרים המתאפיינים בעיקר בצורת ההפעלה שלהם ובגודל המסמרים שהם נועצים.
סוגי האקדחים:
גודל המסמרים משתנה גם הוא החל ממסמרי סיכה דקיקים ועד מסמרי פלדה באורך של 10 ס"מ ויותר.
מחסנית
במחסנית מסודרים המסמרים בקבוצות המאפשרות טעינה אוטומטית של המסמר. סוגי המחסניות:
מתג הפעלה ומשבת
מתג ההפעלה ממוקם בדרך כלל על ידית האחיזה של הכלי באופן שמאפשר אחיזה מלאה של כף היד ולחיצה במקביל על מתג ההפעלה. בכל לחיצה נורה מסמר אחד.
מתג ההפעלה מקושר למשבת הנועד למנוע ירי בשוגג שעשוי להביא לפציעות חמורות. המשבת ממוקם בדרך כלל בנקודת המפגש של האקדח עם משטח העבודה, כך שלחיצה של האקדח אל משטח העבודה משחררת את המשבת ומאפשרת את יריית המסמר.
מקור הזנה אנרגטי
לכל אחד מסוגי האקדחים ישנו מקור אנרגיה שונה שמטרתו לאפשר את יריית המסמר בעוצמה הנדרשת לפי גודל המסמר ומשטח העבודה שבו הוא ננעץ.
האקדחים הנפוצים ביותר הם אקדחים המבוססים על אנגריה המופקת באמצעות מדחס אוויר (קומפרסור) ומחוברים אליו באמצעות צינור של אוויר דחוס. סוג נוסף של אקדחים המשמש לעבודה בחומרים קשים במיוחד הם אקדחים היורים מסמרי פלדה באמצעות תחמישי אבק שרפה (בדומה לכדור רובה). סוג שלישי של אקדחים מופעל באמצעות גז דחוס ואילו באקדחים חשמליים מקור ההזנה הוא חשמל.
פציעות
עוצמתו של אקדח המסמרים ומהירות הפעולה שלו מביאים לא פעם למקרי פציעה חמורים. פציעות נפוצות בשימוש באקדח מסמרים בעקבות ביטול המשבת וירי שגוי שלא כנגד משטח עבודה, אי התאמה של עצמת הירי לרמת ההתנגדות של משטח העבודה - דבר הגורם למעבר של המסמר את משטח העבודה והמשך מעופה שלו. במצב כזה איברי גוף הנמצאים מצידו השני של משטח העבודה עלולים להיפגע מהמסמר
צת המסמר.
מרובע שלם
בגאומטריה, מרובע שלם (באנגלית: complete quadrilateral) הוא מערכת כללית של ארבעה ישרים במישור, אשר אף שלושה מהם לא עוברים דרך אותה נקודה, יחד עם שש נקודות החיתוך של הישרים הללו. באופן דואלי ניתן לחשוב על 4 נקודות במישור ועל 6 הישרים שמחברים את שישה זוגות הנקודות. המונח משמש בעיקר בגאומטריה פרויקטיבית, והוא בעל מספר תכונות מעניינות.
נוקיה C7
נוקיה C7 (באנגלית: Nokia C7) הוא טלפון סלולרי שמיוצר על ידי חברת נוקיה. הטלפון הושק לראשונה בשנת 2010.
מרובע שלם
משפט המרובע השלם
את שש הנקודות ניתן לחבר בזוגות באופן כזה שאף קטע שמחבר זוג נקודות אינו מוכל באחד מארבעת הישרים שיוצרים את המרובע השלם. ל-3 הקטעים הללו נקרא אלכסונים של המרובע השלם. משפט המרובע השלם קובע ששלושת נקודת האמצע של האלכסונים תמיד נחות על ישר אחד. ישר זה נקרא ישר ניוטון על שם אייזק ניוטון שהוכיח את המשפט לראשונה.
יהודה בר-שלום
יהודה בר שלום (נולד ב- 1960) הוא פרופסור לחינוך ישראלי. הוא שימש כרקטור ונשיא של "Universidad Hebraica" במקסיקו סיטי. ב-2020 הקדים את שובו לישראל (בשל מגפת הקורונה) ומשמש כעת כראש התכנית לתואר שני בייעוץ חינוכי במכללה האקדמית רמת גן.
ביוגרפיה
בר שלום בוגר החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, בעל שלשה תארים שניים: בחינוך, בייעוץ חינוכי ובטיפול בהתמכרויות. כמו כן, יש לו דוקטורט בחינוך מטעם הסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק, כאשר את החלק התאורטי בתחומים של פסיכולוגיה אנתרופולוגית, מחקר משפחות והנחיית קבוצות למד בTeachers College של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק. הוא נולד בארגנטינה בשנת 1960, ועלה לישראל ב-1970.
שימש עד יוני 2017 כראש בית הספר לחינוך וחברה בפקולטה למדעי הרוח בקריה האקדמית אונו.
בין השנים 2004 עד 2010 הוא שימש כראש לימודי החינוך במכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין, וסיים את דרכו במכללה כסגן נשיא ודיקן הסטודנטים ויו"ר ועדת המינויים במכללה. בר שלום היה יו"ר שותף עם ד"ר מיכל גולן (מכון מופ"ת) של הכנס הבינלאומי הששי להכשרת מורים: חינוך משנה מציאות.
עשייתו ומחקריו עוסקים לרוב בקו התפר שבין חינוך, יזמות חברתית, ייעוץ וטיפול. בספרו הראשון "אידיאה של תיקון: יזמות חינוכית בחברה רב תרבותית" בר שלום חקר את מעשיהם של מוסדות חינוכיים ייחודיים בישראל העוסקים בתיקון האדם והחברה. בתי הספר שנחקרו מפגישים בין יהודים וערבים, חילוניים ודתיים, מעצימים אוכלוסיות חלשות ומטפחים זהות ביקורתית. הספר תורגם לאנגלית ב-2006 והוצא לאור בארצות הברית על ידי Palgrave MacMillan, תחת השם "Educating Israel: Educational Entrepreneurship in Israel’s multicultural Society."
ב-2007, בר שלום הוציא את ספרו "הפואמה הפדגוגית של לובה אליאב" שעניינו המפעל החינוכי של אליאב מעת היותו מפקד אוניית מעפילים, דרך מפעל הקליטה של שנות החמישים ועבודה אישית ומאומצת עם עולי קוצ'ין.
בספרו "עושים לשם שינוי: על יזמים חברתיים בישראל" שהוא הוציא לאור ב-2011 יחד עם דר' עמירם שראל, פסיכיאטר מבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, בר שלום ניתח את פועלם של יזמים בולטים בישראל בתחומי הרפואה, הטיפול, הארגון הקהילתי והחברתי והחינוך.
ב - 2015 פרסם עם דר' עדנה גרין, עובדת סוציאלית, את הספר "עמם ולמענם: סיפורם של מורים טובים", בהוצאת כרמל
בר שלום נשוי ואב לשלשה. בנוסף לעיסוקיו האקדמיים המגוונים, הוא מורה לקראטה ומקיים מדיטציית ויפאסנה.
שירלי אן ג'קסון
שירלי אן ג'קסון (באנגלית: Shirley Ann Jackson; נולדה ב-5 באוגוסט 1946) היא פיזיקאית תאורטית אפרו-אמריקאית.
מחקרה העיקרי עסק בגורמים המשפיעים על תנועה של אלקטרונים דרך חומרים. ג'קסון הייתה חלוצה לאורך הקריירה שלה. היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה בעלת תואר דוקטור מ-MIT (המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס) והשנייה בארצות הברית שקיבלה תואר דוקטור בפיזיקה. הקריירה שלה כוללת תפקידים בכירים באקדמיה, בממשל, בתעשייה ובמחקר. ג'קסון ערכה מחקרים במספר מעבדות פיזיקה בארצות הברית ובאירופה, ביניהן פרמילב ומעבדות בל. היא כתבה והייתה שותפה לכתיבתם של למעלה מ-100 מאמרים מדעיים. בעקבות מחקריה ומאמריה, הטכנולוגיה התפתחה, התקדמה והתייעלה. בזכות כך, ניתן היה ליצור טרנזיסטורים, שבבים ומכשירים אלקטרונים נוספים, טובים יותר. ג'קסון זכתה בפרסים ותארים רבים והיא חברה בארגונים ומועצות מנהלים רבות.
ביוגרפיה
שירלי אן ג'קסון נולדה בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית, לביאטריס קוסבי ולג'ורג' הייטר. הוריה העריכו מאוד חינוך ותמכו בג'קסון במהלך לימודיה. בבית ספרה "רוזוולט" השתתפה בתוכניות מואצות במתמטיקה ומדעים. אביה עורר את התעניינותה במדע בכך שעזר לה בפרויקטים המדעיים בבית ספרה. אימה הייתה מקריאה לה את הביוגרפיה של בנג'מין בניקר, מדען ומתמטיקאי אפרו-אמריקאי שעזר לבנות את וושינגטון הבירה.
בשנת 1964, סיימה את לימודיה בהצטיינות והחלה ללמוד ב-MIT. היא הייתה אחת מכ-20 סטודנטים אפרו-אמריקאים, האפרו-אמריקאית היחידה שלמדה פיזיקה תאורטית ואחת משתי נשים שלמדו לתואר ראשון.
בשנת 1968, קיבלה את התואר הראשון שלה בפיזיקה של מצב מוצק. אף על פי שג'קסון התקבלה להארוורד, בראון ואוניברסיטת שיקגו, בחרה להישאר ב-MIT לעבודת הדוקטורט שלה, בין היתר כדי לגייס סטודנטים אפרו-אמריקאים למכון.
בשנת 1973, הוענק לה תואר דוקטור בפיזיקה גרעינית על עבודתה בתאוריית חלקיקי היסוד שמחקרה נוהל על ידי ג'יימס יאנג, הפרופסור האפרו-אמריקאי הראשון שהשתתף במחלקה לפיזיקה של MIT. ג'קסון היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה בעלת תואר דוקטור מ-MIT והשנייה בארצות הברית עם תואר דוקטור בפיזיקה.
מתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, ג'קסון ערכה מחקרים במספר מעבדות פיזיקה בארצות הברית ובאירופה מתוכם מעבדת המאיץ הלאומית של פרמי ומעבדות בל.
מעבדת המאיץ הלאומית של פרמי
תפקידה הראשון היה כשותפת מחקר בפרמילב (Fermilab), מעבדת המאיץ הלאומית של פרמי באילינוי, ארצות הברית. בפרמילב, ג'קסון עסקה בחקר בתחום פיזיקת החלקיקים. מחקרה התמקד בהאדרונים, חלקיקים תת-אטומיים המורכבים מקווארקים (חלקיקי יסוד הקטנים מאטומים).
בשנת 1974, הפכה למדענית אורחת של הארגון האירופאי למחקר גרעיני בשווייץ (CERN). מחקרה עסק בתאוריות של אינטראקציה חזקה בין חלקיקי יסוד (בעזרת הכוח החזק) היוצרים חלקיקים שאינם יציבים ולכן לא מופיעים במצבים רגילים בטבע. שנה לאחר מכן חזרה לפרמילב.
מעבדות בל
בשנת 1976, ג'קסון הצטרפה למחלקה לפיזיקה תאורטית במעבדות בל (AT&T Bell Laboratories) ובחנה תכונות בסיסיות של חומרים שונים, בעיקר לשימוש בתעשיית המוליכים למחצה. באותה שנה, מונתה לפרופסור בפיזיקה באוניברסיטת ראטגרס (Rutgers University). היא הרצתה על פיזיקה ב (SLAC National Accelerator Laboratory) והפכה למדענית אורחת במרכז אספן לפיזיקה (Aspen Center for Physics).
בשנת 1978, ג'קסון הפכה לחלק מהמחלקה לפיזיקה ופיזור אנרגיה נמוכה, ולאחר שנה, עברה למחלקת המחקר של מצב מוצק וחקר הפיזיקה הקוונטית. היא חקרה את הגורמים המשפיעים על התנועה של אלקטרונים דרך חומרים והתמקדה בחומרים מוליכים למחצה. במחקריה היא השתמשה בסרטי הליום נוזלי ובחנה את התכונות האופטיות והאלקטרוניות של מוליכים למחצה. היא כתבה והייתה שותפה לכתיבתם של למעלה מ-100 מאמרים מדעיים. בעקבות מחקריה ומאמריה, הטכנולוגיה התפתחה, התקדמה והתייעלה. בזכות כך, ניתן היה ליצור טרנזיסטורים, צ'יפים (מעגל משולב) ומכשירים אלקטרונים נוספים טובים יותר.
בין השנים 1991–1995 ג'קסון לימדה סטודנטים לתואר ראשון ושני בפקולטה של אוניברסיטת ראטגרס, הדריכה סטודנטים לתואר שלישי והמשיכה לייעץ למעבדות בל על תורת המוליכים למחצה. מחקרה בתקופה זו התמקד במאפיינים האלקטרוניים והאופטיים של מערכות דו־ממדיות.
מקורות רבים טוענים בטעות כי תוך כדי עבודתה במעבדות בל, ג'קסון ערכה מחקר מדעי בסיסי שאפשר לאחרים להמציא את הסיבים האופטיים את הטכנולוגיה שהביאה לפיתוח השיחה המזוהה והשיחה הממתינה. ג'קסון עצמה אינה טוענת כך.יתר על כן, המצאות אלו פותחו בין השנים 1954–1970 ובעקבותיהם ג'קסון הגיעה למעבדות בל ב-1976. כתוצאה מכך, לא הייתה חלק מיצירתן והמצאתן.
המכון הפוליטכני רנסלאר
ב -1 ביולי 1999 ג'קסון הפכה לנשיאה ה-18 של המכון הפוליטכני רנסלאר והייתה האישה והאפרו-אמריקאית הראשונה שהחזיקה במעמד זה. מאז מינויה, ג'קסון הצליחה לגייס מעל מיליארד דולר בתרומות למטרות נדבנות. היא הובילה יוזמה אסטרטגית בשם תוכנית ראנסלר (The Rensselaer Plan) והתקדמות רבה נעשתה לקראת השגת מטרות התוכנית. היא ניהלה קמפיין גדול לשיפור ההון הפיננסי של המכון, והיא נהנית מתמיכה מתמשכת של מועצת הנאמנים.
מאז הגעתה למכון, ג'קסון היא אחת מהנשיאים בעלי השכר הגבוה ביותר.
פרסים ותוארי כבוד
ג'קסון קיבלה מלגות רבות כגון מלגת הקרן הלאומית למדע (National Science Foundation Traineeship) ומלגת קרן פורד למחקר מתקדם (Ford Foundation Advanced Study Fellowship).
היא זכתה ב-40 תוארי דוקטור לשם כבוד והישגיה במדע ובחינוך הוכרו במספר פרסים:
חברויות ציבוריות
ג'קסון שימשה כנשיאה וחברה באגודות וארגונים רבים:
בנוסף לכך, היא חברה במועצות מנהלים של תאגידים רבים, ביניהם:
חיים אישיים
ג'קסון נשואה למוריס וושינגטון, פרופסור לפיזיקה במכון הפוליטכני של רנסלאר (Rensselaer Polytechnic Institute).
קרב באוצן (1813)
קרב באוצן (בגרמנית: Schlacht bei Bautzen, בצרפתית: Bataille de Bautzen) היה קרב מכריע במהלך המערכה בגרמניה ב-1813 במסגרת המלחמות הנפוליאוניות. הקרב היווה ניצחון של צבא הקיסרות הצרפתית הראשונה (הגרנד ארמה) תחת פיקודו של נפוליאון בונפרטה, קיסר הצרפתים, על כוח מאוחד של צבאות האימפריה הרוסית וממלכת פרוסיה. הקרב התרחש בין 20 ל-21 במאי 1813 בפרפרי העיר באוצן, הקונפדרציה של הריין.
המערכה בגרמניה
במהלך השלבים המוקדמים של המערכה בגרמניה בשנת 1813, בין האימפריה הרוסית וממלכת פרוסיה (שהיוו חלק מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית) נגד הקיסרות הצרפתית הראשונה, התברר כי לצבאו של נפוליאון בונפרטה בחסור בעייתי באספקה. הצרפתים תכננו לכבוש את לייפציג ולנוע מעבר לאודר בשביל לכבוש את גדנסק (אז נודעה בשם דנציג) ולנתק את הכוחות הרוסים מהפרוסים. הקואליציה פעלה למנוע את ההתקדמות הצרפתית ללייפציג במהלך קרב ליצן, בתחילת מאי 1813. הכוחות הצרפתים היו עדיפים בכוח אדם ובאחידות ההנהגה והצליחו להביס את כוחות הקואליציה אך נכשלו בניסיון לאגף ולהכניע את צבאות הקואליציה הנסוגים עקב המחסור באספקה.
לאחר הקרב שלח נפוליאון הצעה לאלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, לפיה דוכסות ורשה תשוב לידי ממלכת פרוסיה, אשר תיפול להשפעת רוסיה. פרוסיה תעביר שטחים בברנדנבורג (לא כולל ברלין) לידי ממלכת וסטפאליה, מדינת חסות צרפתית שנשלטה בידי אחיו של נפוליאון; ז'רום בונפרטה. אלכסנדר סירב להצעה וחיכה להתפתחות האירועים שתביא את האימפריה האוסטרית עם צבאה הכביר להצטרף לקואליציה נגד הקיסרות הצרפתית.
ההתקדמות לבאוצן
כוחות הקואליציה הרסו את גשרי האלבה בדרזדן אך הצבא הצרפתי היה יכול לעבור בגשרים שבנה בעצמו במהלך 11 במאי. הרוסים הנסוגים, תחת פיקודו של המנהיג העליון של הקואליציה; לואיס אדולף-פטר, נסיך ויטגנשטיין, הפסיקו בנסיגתם וריכזו את כוחותיהם באזור בישופסוורדה בעוד הפרוסים תחת פילדמרשל גבהרד לברכט פון בליכר רוכזו באזור קניגסברוק (אנ'). לפני ההתקדמות של נפוליאון צפונה לבר לייפציג היה עליו להסדיר את הגזה המזרחית ולהתקדם לעברה דרך ממלכת סקסוניה (דאז מדינת חסות צרפתית). נפוליאון כתב למרשל מישל ניי לגבי הערכותיו על האסטרטגיה של כוחות הקואליציה: