cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blazin'
רקע וכתיבה
מוקדם יותר בשנת יציאתו של Pink Friday, השתתפה ניקי מינאז' בשירו של קניה וסט "Monster", שנכלל באלבום האולפן שלו, My Beautiful Dark Twisted Fantasy. "" דלף לרשת ב-17 בנובמבר 2010, יחד עם השיר "Fly", בו מתארחת הזמרת-יוצרת הברבדית ריהאנה.
אה"מ אנדוור
"אנדוור" יצאה לדרכה מפלימות באוגוסט 1768, הקיפה את כף הורן והגיעה אל טהיטי במועד המתוכנן, שם ביצעה תצפית אסטרונומית על מעבר כוכב נוגה על פני השמש של שנת 1769. אחר כך המשיכה במסעה דרומה, גילתה את איי הואהינה (Huahine), בורה בורה ורייאטאה (Raiatea), ובספטמבר 1769 הגיעה אל חופי ניו זילנד.
Blazin'
רקע וכתיבה
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות והוא תואר כ-"שילוב קטלני בין מינאז' לווסט", על ידי HipHop-N-More.
אה"מ אנדוור
באפריל 1770 הטילה "אנדוור" עוגן במפרץ הנקרא כיום מפרץ בוטני, ובכך הייתה גם לאונייה האירופית הראשונה שפקדה את חופה המזרחי של אוסטרליה. קוק ירד לחוף כדי להכריז על ריבונותה של בריטניה בחלק זה של היבשת, ואחר כך המשיכה "אנדוור" במסעה צפונה לאורך החוף. במהלך שיוטה במימי שונית המחסום הגדולה עלתה "אנדוור" על שרטון וכמעט שטבעה. קוק פקד להשליך לים את תותחי האונייה כדי להקל על משאה והיא נחלצה מאסון. האונייה הפגועה הועלתה אל חוף קרוב, שם עמלו מלחיה שבעה שבועות בתיקון ארעי של הנזקים. ב-10 באוקטובר 1770 נכנסה "אנדוור" אל נמל בטאוויה (כיום ג'קרטה) באיי הודו המזרחיים ההולנדיים כדי לבצע תיקונים יסודיים יותר, ובטרם ירדו לחוף הושבעו אנשי צוותה לשמור בסוד את זהות המקומות אותם פקדו. ב-26 בדצמבר יצאה האונייה לים כשפניה מערבה, ב-13 במרץ 1771 הקיפה את כף התקווה הטובה, וב-12 ביולי 1771, בחלוף קרוב לשלוש שנים, נכנסה אל נמל דובר באנגליה.
"אנדוור" נשכחה במידה רבה לאחר הפלגתה ההרואית, ובשלוש השנים שלאחריה הובילה חיילים ואספקה מאנגליה לאיי פוקלנד. ב-1775 נמכרה לידיים פרטיות ושמה הוחלף ל"לורד סנדוויץ'". שנה אחר כך, ב-1776, פרצה מלחמת העצמאות האמריקנית; האדמירליות חכרה את האונייה והעסיקה אותה בהובלת חיילים מאנגליה אל זירת הלחימה מעבר לים. ב-1778 הוטבעה האונייה במכוון בפתח מפרץ נרגנסט ברוד איילנד, כדי לחסום בפני האמריקאים המורדים את המוצא לים. מקומה המדויק של הטרופת אינו ידוע; חפצים מן האונייה, ובהם שישה תותחים ועוגן, מוצגים בכמה מוזיאונים ימיים בעולם. בספטמבר 2018 הכריזו ארכאולוגים ימיים כי שרידי אונייה שגילו בחופי רוד איילנד הם של "אנדוור", אך הדבר טעון בירור נוסף.
רפליקה של ה"אנדוור" הושקה ב-1994, והיא רְתוּקָה כיום לרציף המוזיאון הימי הלאומי של אוסטרליה בנמל סידני. על שמה של אוניית המחקר קרויה מעבורת החלל "אנדוור". דיוקנה של "אנדוור" מתנוסס על מטבע חמישים סנט של ניו זילנד.
מבנה האונייה
"אנדוור" הייתה במקורה מובלת-פחם מסחרית בשם "אֶרְל אוֹף פֶּמְבְּרוֹק". היא נבנתה על ידי תומאס פישבֶּרן עבור תומאס מילנֶר, רב-החובל והבעלים, והושקה ביוני 1764 בנמל הפחם וציד הלווייתנים ויטבי בצפון יורקשייר. הייתה זו תלת־תורנית בעלת מערך מעטה של בארק: על תרניה הקדמי והראשי הניפה מפרשים רוחביים (תחתי, עילי ועלעילי), ועל תורנה האחורי מפרש תחתי אורכי ומפרש עילי רוחבי. האונייה התאפיינה במבנה חסון, חרטום פחוס ורחב, ירכתיים מרובעים וגוף תיבָני עם מחסן עמוק למטען הפחם. התחתית השטוחה התאימה לשיט במים רדודים בקרבת החופים, ואיפשרה להעלות את האונייה לחוף מועדי (המתגלה ומתכסה חליפות בגאות ובשפל), לצורך טעינה ופריקה ולשם ביצוע פעולות תחזוקה בסיסיות מבלי להזדקק למבדוק יבש. גוף האונייה והצלעות נבנו כמקובל מעץ אלון לבן, השדרית ומזוזת הירכתיים מבּוֹקִיצָה, והתרנים מאורן ואשוח.
את הפלגת הבכורה שלה ערכה "ארל אוף פמברוק" ביולי 1764, בהובילה פחם מנהר טיין אל לונדון. היא המשיכה לעסוק בהובלת פחם לאורך חופי אנגליה בארבע השנים הבאות.
רכישת האונייה והתקנתה להפלגה
ב-16 בפברואר 1768 פנתה החברה המלכותית למלך ג'ורג' השלישי בבקשה כי יממן את שיגורה של משלחת מדעית לדרום האוקיינוס השקט, כדי לבצע תצפית על מעבר כוכב נוגה על פני השמש של שנת 1769. המלך נעתר לבקשה, והאדמירליות החליטה להטיל על המשלחת משימה נוספת וחשאית: לתור את חופיה הלא מוכרים של יבשת אוסטרליה, ולהכריז ריבונות בריטית על המקומות החדשים אותם תפקוד.
החברה המלכותית הציעה למסור את הפיקוד על המשלחת לידיו של הגאוגרף הסקוטי אלכסנדר דַּלְרִימְפְּל, שהתנה את הסכמתו בקבלת דרגת ייצוג של קפטן בצי המלכותי. הלורד הראשון של האדמירליות אדוארד הוֹק סירב לאשר זאת, באומרו כי מוטב לו לאבד את זרועו הימנית מאשר למסור את הפיקוד על אונייה של הצי לאדם שאינו איש-ים בהכשרתו. החלטת הוֹק הושפעה ממקרה שאירע באה"מ "פאראמוּר" ב-1698, אז סירבו קציני האונייה לקבל הוראות ממפקדה האזרחי – ד"ר אדמונד האלי. כמוצא מן המבוי הסתום הציעה האדמירליות לתפקיד את ג'יימס קוק, קצין הצי המלכותי בעל ידע במתמטיקה ובקרטוגרפיה. שני הצדדים הסכימו על מועמדותו, קוק הועלה ב-25 במאי 1768 לדרגת לוטננט ומונה למפקד המשלחת.
האונייה צוידה בשלוש סירות: "סירה ארוכה" (longboat), סירת שירות (pinnace) ויוֹל (yawl). הסירה הארוכה שופצה קודם העלאתה לאונייה ונצבעה בצבע עופרת לבן. על סירות אלו נוספו שתי דינגיות פרטיות, אחת של רב המלחים ג'ון גֶתְרִי והשנייה של בֶּנְקְס. כמו כן צוידה האונייה במערכת משוטים באורך 28 רגל (8.5 מ') להסעתה בשעת דממת-רוח או אם תאבד חלילה את תרניה בסערה. עם סיום השיפוץ הוכנסה האונייה לשירות פעיל בשם בארק הוד-מלכותו "אנדוור", להבדילה מהקאטר (4 תותחים) אוניית הוד-מלכותו "אנדוור".
ב-21 ביולי 1768 הפליגה "אנדוור" אל גאליאונס ריץ' (Galleon's Reach) כדי להצטייד בתותחים להגנתה. לאונייה הועלו 10 תותחי 4-ליטראות, 6 מהם הוצבו על הסיפון העליון והשאר אוחסנו בבטן האונייה. כמו כן סופקו לה תריסר תותחי סביבול, שהוצבו על כַּנוֹת בסיפון האחרה, לאורך הדפנות ובחרטום. האונייה יצאה ב-30 ביולי כשפניה לפלימות, כדי להצטייד במזון ולהעלות את 85 אנשי צוותה, כולל 12 חיילי־צי. האספקה שנטענה על האונייה כללה 6,000 נתחי חזיר ו-4,000 נתחי בקר מומלחים, 9 טונות של "לחם" (פכסמי מלחים), 5 טונות קמח, 3 טונות כרוב כבוש, טון צימוקים וכמויות שונות של גבינה, מלח, אפונה, שמן, סוכר ושיבולת שועל. אספקת השיכר כללה 250 חביות של בירה, 44 חביות של ברנדי ו-17 חביות של רום. כמו כן הועלו לאונייה חיות משק, שכללו חזירים, עופות, עז חולבת ושני כלבי גרייהאונד.
ההפלגה אל היעד
"אנדוור" יצאה מפלימות ב-26 באוגוסט 1768, כשעל סיפונה 94 אנשים ואספקה ל-18 חודשים. הנמל הראשון אותו פקדה היה פונשל באיי מדיירה, אליו הגיעה ב-12 בספטמבר. התחתית והדפנות נאטמו ונצבעו מחדש, ואל האונייה הובאה אספקה של ירקות טריים, בשר בקר ומים לקטע הבא של ההפלגה. בעודה בנמל ארעה באונייה תאונה, שגבתה את חייו של החובל רוברט וויר; בעת הורדת העוגן הסתבכו רגליו בחבל העוגן והוא נמשך אל המים וטבע. כדי למלא את מקומו, גויס בכפייה לאונייה מלח מסלופ מסחרי אמריקני שעגן בקרבת מקום.
"אנדוור" המשיכה בדרכה דרומה, לאורך חופי אפריקה, חצתה את האוקיינוס האטלנטי אל אמריקה הדרומית, וב-13 בנובמבר 1768 הגיעה אל ריו דה ז'ניירו. לאחר שהצטיידה במזון טרי ובמים, הפליגה אל כף הורן, אליו הגיעה במזג אוויר סוער ב-13 בינואר 1769. במשך יומיים ניסתה "אנדוור" להקיף את הכף, אך בשל הרוחות, הגשם והזרמים הנגדיים הדבר לא עלה בידה. לבסוף, ב-16 בינואר, נחלשה הרוח והאונייה הצליחה לעבור את הכף והשליכה עוגן במפרץ "ההצלחה הטובה" בחוף האוקיינוס השקט. אנשי הצוות נשלחו לחוף כדי לאסוף עצים ולהביא מים טריים, בעוד בנקס ועוזריו עסוקים באיסוף דגימות של מיני צמחים לאורכו של החוף המכוסה קרח. ב-17 בינואר מתו שניים מעוזריו של בנקס מהצטננות, כאשר ניסו לשוב לאונייה בעיצומה של סופת שלגים עזה.
"אנדוור" יצאה שוב לים ב-21 בינואר 1769, כשפניה לכיוון מערב-צפון מערב אל אזור אקלים חם יותר. היא הגיעה לטהיטי ב-10 באפריל, ושם עשתה את שלושת החודשים הבאים. מעבר הכוכב נוגה על פני השמש אירע ב-3 ביוני, והוא נצפה ותועד על ידי האסטרונום צ'ארלס גרין מסיפונה של האונייה.
חקר האוקיינוס השקט
ב-13 ביולי, לאחר שהשלימה את משימת התצפית האסטרונומית, עזבה "אנדוור" את טהיטי והפליגה בכיוון צפון־מזרח אל איי החברה. קוק ירד לחוף עם אנשיו בהוּאַהִינֶה, רַיָטֵיאָה ובּוֹרְבּוֹרָה והכריז עליהם כטריטוריה בריטית. הניסיון לנחות בְּרוּרוּטוּ, אחד מאיי אוֹסְטְרָל, לא צלח בשל גלי החוף הגבוהים והסלעים. ב-15 באוגוסט הפנתה סוף-סוף "אנדוור" את חרטומה דרומה, ויצאה לחקור את מרחבי האוקיינוס בחיפוש אחר "טֶרָה אוֹסְטְרָלִיס אִינְקוֹגְנִיטָה".
באוקטובר 1769 הגיעה "אנדוור" אל חופי ניו זילנד, והייתה לאונייה האירופית הראשונה שעשתה זאת מאז "הֵיימְסְקֶרְק" של אבל טסמן ב-1642. המקום הראשון בו ירדו לחוף היה פּוֹבֶרְטִי בֵּיי, והמאורים בני המקום, שלא ראו מעולם אונייה מערבית, חשבו כי "אנדוור" היא אי צף או ציפור ענקית שהגיעה ממולדתם המיתולוגית בהוואיקי. את ששת החודשים הבאים עשתה "אנדוור" בהפלגה לאורך החוף; קוק מיפה את תוואי החוף והגיע תוך כדי כך למסקנה, כי ניו זילנד כוללת שני איים גדולים ואינה "טֶרָה אוֹסְטְרָלִיס" אותה הוא מחפש. במרץ 1770 ירד קוק לחוף בסירה הארוכה והכריז רשמית על ניו זילנד כטריטוריה של הכתר הבריטי. מכאן המשיכה "אנדוור" בהפלגתה מערבה, וב-19 באפריל נגלה לעיני אנשיה החוף המזרחי של אוסטרליה. ב-29 בחודש ירד קוק לחוף הנושא כיום את השם מפרץ בוטני, ניו סאות' וויילז, ובכך הייתה "אנדוור" לאונייה האירופית הראשונה שפקדה את חופה המזרחי של אוסטרליה.
על שרטון
במהלך ארבעת החודשים הבאים מיפה קפטן קוק את חופי אוסטרליה, כש"אנדוור" עושה דרכה בכיוון צפון בדרך כלל. ב-11 ביוני 1770, קצת לפני השעה 11 בלילה, פגעה האונייה בריף המכונה כיום בשם "ריף אנדוור" ומהווה חלק משונית המחסום הגדולה. מיד ניתנה פקודה לגלול את המפרשים, עוגן נגידה הורד למים בסירה, והצוות ניסה למשוך את האונייה באמצעות חבל העוגן חזרה אל הים הפתוח, אך הדבר לא צלח. ריף אנדוור מתרומם בצורה תלולה מאוד מקרקעית הים, ועל אף שהאונייה ישבה כולה על השרטון, הראו מדידותיו של קוק כי במרחק קצר מהאונייה, פחות מאורכה, מגיע עומק המים ל-70 רגל (21 מטרים).
כדי להקל ממשא האונייה, כך שתצוף ותתרומם מעל הריף, הושלכו הימה בפקודת קוק מטילי הברזל והאבנים ששימשו כנֶטֶל, אספקה מקולקלת וכל תותחי האונייה מלבד ארבעה, וחביות מי השתייה רוקנו לים. מלחי האונייה חיברו לתותחים מצופים מתוך כוונה למשותם מאוחר יותר,, אך הדבר לא היה בר ביצוע. כל אנשי הצוות נרתמו להפעלת משאבות השיפוליים, לרבות קוק ובנקס.
לאחר שהושלכו לים על פי חישוביו של קוק בין 41 ל-51 טונות של ציוד, נעשה ניסיון למשוך את האונייה ממקומה בשעת שיא הגאות, אך ללא הצלחה. בשעות אחר הצהריים של 12 ביוני הורדו למים בסירה הארוכה שני עוגני חרטום גדולים, שחוברו לאונייה באמצעות מערכת חבלים וגלגילות; התוכנית הייתה לנסות שוב למשוך את האונייה עם בוא הגאות בשעות הערב. דרך החור בגוף האונייה חדרו מים, ואף על פי שקפטן קוק ידע היטב כי הדליפה תתגבר ברגע שהאונייה תרד מן הריף, הוא החליט לקחת את הסיכון. בשעה 10:20 בערב האונייה התרוממה עם שטף הגאות ואז נמשכה בחבלי העוגנים ונחלצה. העוגנים הועלו והוחזרו לאונייה, מלבד עוגן אחד, שנתקע בקרקעית הים ונאלצו לנטוש אותו.
כצפוי, גברה חדירת המים לאחר שהאונייה נחלצה מן הריף, והיה צורך לאייש בלא הפסקה את כל שלוש משאבות השיפוליים. טעות ארעה בשעת מדידת עומק המים בסַפְנָה, כאשר מלח לא מנוסה מדד את אורך חבל האנך מנקודה ייחוס גבוהה יותר משעשה קודמו. הקריאה הראתה כי גובה המים בבטן האונייה עלה בכ-18 אינץ' (46 ס"מ), ותחושת פחד שטפה את כל אנשי הצוות. מיד עם גילוי הטעות הכפילו המלחים את מאמציהם, וספיקת המשאבות עלתה על קצב חדירת המים.
הסכנה לטביעת האונייה עדיין לא חלפה. "אנדוור" נמצאה במרחק 24 מיל (39 ק"מ) מן החוף, ושלוש סירות האונייה לא יכלו להכיל את כל אנשי הצוות. ג'וזף בנקס רשם אז ביומנו, כי בשעות גורליות אלו הפגינו אנשי הצוות קור רוח, וזאת בניגוד לסיפורים ששמע כי בנסיבות שכאלה מתמלאים המלחים אימה ומסרבים להישמע לפקודות.
פרח החובלים ג'ונתן מונקהאוס הציע לאטום את החור באמצעות בד מפרשים, כפי שעשו לדבריו בהצלחה באוניית סוחר בה שירת. קוק הפקיד בידיו את ביצוע המשימה, ובהנחייתו תפרו פיסות של נעורת חבלים וצמר למפרש ישן; המפרש הורד למים ונמשך אל מתחת לגוף האונייה, ולחץ המים הידק אותו אל החור. התחבולה הצליחה ובתוך זמן קצר פסקה חדירת המים כמעט לחלוטין, כך שניתן היה להפסיק את הפעלתן של שתיים מתוך שלוש המשאבות.
"אנדוור" חידשה את הפלגתה בקורס צפון-מערב במקביל לריף, והצוות חיפש אחר מעגן בטוח שבו יוכלו לתקן את הנזקים. ב-13 ביוני הגיעה האונייה אל מֵרוֹץ-מים רחב שקוק העניק לו את השם "נהר אנדוור". הניסיון להיכנס אל תוך שפך הנהר נכשל בשל הרוחות העזות והגשם, ורק בבוקר 17 ביוני הצליחה "אנדוור" לחצות את הרְדֵדָה שבפתחו. האונייה התיישבה לזמן קצר על שרטון החול, אך שבה וצפה שעה אחר כך, ובשעות אחר הצהריים המוקדמות נמשכה באמצעות עוגן נְגִידָה אל תוך הנהר עצמו. האונייה הועלתה ללא דיחוי על גדתו הדרומית של הנהר והוטתה על צדה, כדי שאפשר יהיה לתקן את הנזקים שנגרמו לגוף. תוך כדי כך הוחלפו המפרשים והחבלים הבלויים ותחתית הגוף נוקתה מבלוטי-הים שנצמדו אליה.
כאשר בדקו את הגוף נוכחו לדעת, כי חתיכת אלמוג בגודל אגרוף אדם פערה חור בתחתית האונייה ואחר כך ניתקה. שבר אלמוג זה, אליו היו דבוקות פיסות של נעורת פשתן ממזרן ההנצלה, סייע לסתימת החור ומנע את טביעתה של "אנדוור" על הריף.
צפונה אל בטאוויה
לאחר המתנה לרוח נוחה, חידשה "אנדוור" ב-5 באוגוסט 1770 בשעות אחר הצהריים את הפלגתה, ובחלוף חמישה-עשר יום הגיעה אל הנקודה הצפונית ביותר של חצי האי כף-יורק. ב-22 באוגוסט ירד קוק בסירה אל אי קטן בקרבת החוף והכריז על חלקה המזרחי של יבשת אוסטרליה כריבונות בריטית. קוק העניק לאי את השם "פוזשן" (Possession Island), והטקס הסתיים במטחי כבוד מן החוף ומסיפונה של "אנדוור".
"אנדוור" המשיכה בדרכה מערבה לאורך החוף בין השרטונות והריפים, כשסירת המשוטים של האונייה שטה לפניה ומודדת את עומק המים. ב-26 באוגוסט התרחקה מן החוף ונכנסה אל מרחביו הפתוחים של מפרץ טורס, בין אוסטרליה וגינאה החדשה. על מנת לשמור בסוד את נתיבי ההפלגה של "אנדוור" וזהות המקומות שגילתה, החרים קוק את כל היומנים באונייה, ופקד על אנשי הצוות לא לגלות לאיש היכן היו.
מצבה של האונייה לאחר שנחלצה מן השרטון בשונית המחסום הגדולה נותר רעוע. נגר האונייה ג'ון סיטרלי בדק ומצא כי "האונייה דולפת מאוד – היא מקבלת בין 6 ל-12 אינץ' מים מדי שעה, מפני שהשדרית הראשית שלה ניזוקה במקומות רבים ומחציתה האחורית של השדרית המשנית ניתקה ונפלה. נזקים נגרמו גם לצדה השמאלי של האונייה, שם הדליפה היא הגדולה ביותר, אבל לא יכולתי לתקנם כל עוד המים חודרים פנימה." בבדיקת גוף האונייה התגלה, כי בלוחות אחדים העמיקו תולעי האוניות לחדור עד שנותר עובי עץ של 1/8 אינץ' (3 מ"מ). קוק ציין ביומנו, כי "כל מי שראה את תחתית האונייה התפלא איך המשיכה "אנדוור" לצוף על פני המים" בשלושת חודשי הפלגתה עד עתה בים הפתוח.
ב-9 בנובמבר, לאחר שעמדה שבועיים על עוגן, נמשכה "אנדוור" אל החוף והוטתה על צִדָה כדי שניתן יהיה לעשות בה את התיקונים הדרושים. לוחות נגועים בתולעי אוניות פורקו וסולקו, כדי למנוע את התפשטותן. לוחות שבורים תוקנו, והתחתית נוקתה מ"זקן", נאטמה מחדש בנעורת פשתן ונצבעה. חלקי החיבל הבלויים הוחלפו, משאבות השיפוליים שופצו, ואל האונייה הועלתה אספקה טרייה לקראת ההפלגה חזרה לאנגליה. התיקונים וההצטיידות הושלמו בחג המולד 1770, ולמחרת הרימה "אנדוור" עוגן והפליגה מערבה אל עבר האוקיינוס ההודי.
ההפלגה הביתה
מצבה של "אנדוור" היה טוב משקודם, אך לא כך היה מצבם של אנשי צוותה. במהלך השהייה בבטאוויה חלו 84 מתוך 94 אנשיה במלריה ובדיזנטריה. עד היציאה לים ב-26 בדצמבר מתו שבעה אנשי צוות, וארבעים אחרים לא יכלו מפאת חוליים לבצע את תפקידם. במהלך שנים-עשר השבועות הבאים מתו 23 אנשים נוספים ונקברו בים, וביניהם ספורינג, גרין, פרקינסון ורופא האונייה ויליאם מונקהאוס.
קוק סבר כי הגורם למחלה הם מי השתייה המזוהמים ופקד לטהר אותם במיץ לימון, אך הדבר הועיל מעט. ג'ונתן מונקהאוס, שהציל את האונייה מטביעה על הריף באמצעות מזרן ההנצלה, מת ב-6 בפברואר, ושישה ימים אחריו מת נגר האונייה ג'ון סיטרלי. בריאותם של אנשי הצוות ששרדו את המגפה השתפרה לאיטה עם חלוף הזמן, והקורבנות האחרונים של המחלה היו שלושה מלחים כשירים, שמתו ב-27 בפברואר.
ב-13 במרץ 1771 הקיפה "אנדוור" את כף התקווה הטובה, ויומיים אחר כך נכנסה לנמל קייפטאון. אנשי הצוות שעדיין היו חולים הורדו לחוף לקבלת טיפול רפואי. האונייה נשארה בנמל ארבעה שבועות בהמתנה להחלמתם וניצלה את הזמן לביצוע תיקונים קטנים בתרנים. ב-15 באפריל הוחזרו החולים לאונייה ואיתם עשרה אנשי צוות חדשים שגויסו בקייפטאון, ו"אנדוור" יצאה שוב לים בדרכה הביתה. ב-10 ביולי נגלתה לעיני מלחי "אנדוור" אדמת אנגליה, ויומיים לאחר מכן נכנסה האונייה לנמל דובר.
כחודש ימים אחרי שובו הועלה קוק לדרגת קומנדר, ובנובמבר 1771 הופיע שמו בפקודה שהוציאה האדמירליות לקראת שיגורה של משלחת שנייה, הפעם באה"מ "רזולושן". קפטן קוק נהרג במהלך עימות אלים עם בני הוואי במפרץ קאלקאוקה ב-14 בפברואר 1779.
המשך קורות האונייה
בניגוד לקוק, שזכה לפרסום ולאהדה ציבורית בעקבות הפלגתו המוצלחת, "אנדוור" נשכחה מלב. שבוע ימים לאחר שובה לאנגליה נשלחה למספנת וולוויץ', שם הוסבה לאוניית תובלה. תחת פיקודו של לוטננט ג'יימס גורדון ביצעה האונייה שלוש הפלגות סֶבֶב אל איי פוקלנד.
ההפלגה השנייה נועדה להחזיר חלק מחיל המצב ולהחליף את סלוף הוד מלכותו "האונד", בפיקוד ג'ון בר, בכלי שיט קטן יותר – השאלופ "פינגווין" בן 36 הטונות בפיקודו של סמיואל קלייטון. הספינה פורקה לחלקיה ונטענה על "אנדוור". "אנדוור" הפליגה בנובמבר עם הצוות הנוסף של "פינגווין" וארבעה נגרי-אוניות, עליהם הוטל להרכיב את חלקי הספינה המפורקת, והגיעה ליעד ב-28 בינואר 1773. ב-17 באפריל שבו "אנדוור" ו"האונד" לאנגליה. סמיואל קלייטון וכמוהו גם ברנרד פנרוז, אחד מאנשי צוותה של "פינגווין", העלו על הכתב את קורות ההפלגה.
ההפלגה השלישית יצאה לדרכה בינואר 1774, כשמשימתה פינוי מוחלט של איי פוקלנד. באותם ימים הייתה בריטניה טרודה בדיכוי המרד של מושבותיה בצפון אמריקה, והיה חשש כי ספרד אויבתה תנצל זאת, תשתלט על האיים, תיקח בשבי את חיל המצב הקטן בפורט אגמונט ואולי אף תחסלו כליל, מה שיצית מחאה ציבורית נגד הממשלה. "אנדוור" יצאה מאנגליה בינואר 1774 והפליגה חזרה מאיי פוקלנד ב-23 באפריל עם כל תושביהם הבריטיים.
בספטמבר 1774 הוצאה "אנדוור" משירות פעיל, ובמרץ 1775 נמכרה לבעל האוניות ג'יימס מאתר (Mather) במחיר של 645 ליש"ט. בבעלותו היא ערכה הפלגה מסחרית אחת לפחות אל ארכנגלסק שברוסיה.
עם פרוץ מלחמת העצמאות האמריקאית נזקקה הממשלה הבריטית לאוניות כדי להוביל חיילים ואספקה אל מעבר לאוקיינוס. ב-1775 הציע מאתר לצי המלכותי לחכור את "אנדוור" כאנית תובלה, אך הצעתו נדחתה. הוא שינה את שם האונייה ל-"לורד סנדוויץ'", כדי לנסות להערים על מספנת דפטפורד, והגיש שוב את הצעתו. גם הפעם נדחה, בנימוק כי האונייה "אינה תקינה לשירות. הוצאה מן הצי ונמכרה. נקראה הבארק אנדוור. נדחתה כבר". מאתר ביצע את התיקונים הדרושים, ובניסיון השלישי הצעתו נתקבלה. האונייה נרשמה בשם "לורד סנדוויץ' 2", מאחר שהייתה כבר אוניית תובלה אחרת בשם זה.
"לורד סנדוויץ' 2", בפיקודו של רב החובל ויליאם אָוּתוֹר, הפליגה ב-5 במאי 1776 מפורטסמות כחלק מצי של 100 כלי שיט, 68 מהם היו אוניות תובלה. משימתם הייתה לסייע לגנרל האו במערכה לכיבוש ניו יורק. על סיפונה נמצאו 206 חיילים, בעיקר מהרגימנט Hessian du Corps של חילות העזר ההסים. בעת חציית האוקיינוס פרצה סערה עזה ואוניות צי המשלוח התפזרו לכל עבר. הן שבו ונאספו בהָליפקס, ומשם הפליגו אל מקום הכינוס בסֶנְדִי הוּק, אליו הגיעה "לורד סנדוויץ'" ב-15 באוגוסט. באותו צי משלוח נמצאה גם "אדוונצ'ר", שהפליגה עם "רזולושן" במסע השני של קוק, וכעת שימשה אוניית אספקה בפיקודו של קפטן ג'ון הֶלוּם. אונייה אחרת בצי המשלוח הייתה אה"מ "סירן", בפיקודו של טוביאס פֶרְנוֹ, מי שפיקד על "אדוונצ'ר" בהפלגת החקר השנייה של קוק.
מקום מנוחתה האחרונה
בעקבות כניעת הצבא הבריטי בסרטוגה הצטרפה צרפת למלחמה לצד ארצות הברית, ובקיץ 1778 נערכו השתיים לכיבוש בתנועת מלקחיים של ניופורט: הצבא הקונטיננטלי מצד היבשה וצי צרפתי מצד הים. כדי לסכל את ההתקפה הימית, הורה המפקד הבריטי, קפטן ג'ון בריסביין, להטביע בפתח המפרץ אוניות שאין צורך בהן. בין ה-3 ל-6 באוגוסט הוטבעו במכוון במקומות שונים במפרץ מספר לא מבוטל של אוניות-מלחמה ואוניות שכורות של הצי המלכותי. ביניהן הייתה גם "לורד סנדוויץ' 2", שהוטבעה ב-4 באוגוסט 1778.
בעלי האוניות שהוטבעו קיבלו פיצוי מן הממשלה הבריטית. ממסמכי האומדנה של האדמירליות מתברר כי רבים מכלי השיט נבנו ביורקשייר; הפרטים אודות "לורד סנדוויץ" תואמים את נתוניה של "אנדוור" לשעבר, ומציינים כי נבנתה בוויטבי, תפוסתה 71/94 368 טון, וכי הוחזרה לשירות בצי ב-10 בפברואר 1776.
ב-1834 התפרסם מכתב בעיתון "פרובידנס ג'ורנל" ברוד איילנד, אשר הצביע על האפשרות כי "אנדוור" לשעבר נחה על קרקעיתו של המפרץ. הקונסול הבריטי ברוד איילנד מיהר לחלוק על כך, וכתב בתגובה כי הצרפתים קנו את "אנדוור" מידי מַאתר ב-1790 והחליפו את שמה ל-Liberté. מאוחר יותר הודה הקונסול, כי הדבר נודע לו מאמירת אגב של בעליה הקודמים של האונייה הצרפתית ולא מן האדמירליות. לימים הועלתה סברה כי "ליברטה", שטבעה בחופי ניופורט ב-1793, הייתה לאמתו של דבר אונייה אחרת של קוק, אה"מ "רזולושן" לשעבר, או "אנדוור" אחרת, סקונר-מלחמתי שהוצא מן השירות ונמכר ב-1782. במכתב נוסף שנשלח אל "פרובידנס ג'ורנל" נאמר, כי מלח אנגלי בגמלאות ערך סיורים לתיירים באונייה ישנה בתמזה עד 1825 לכל המאוחר, אשר לדבריו הייתה "אנדוור" לשעבר של קוק.
האגודה לארכאולוגיה ימית של רוד איילנד (Rhode Island Marine Archaeology Project, RIMAP) החלה ב-1991 לחקור את זהותן של שלוש-עשרה מובלות-חיילים שהוטבעו במהלך ההסגר הימי על ניופורט ב-1778, וביניהן גם "לורד סנדוויץ'". ב-1999 מצאה RIMAP מסמכים בארכיון הלאומי הבריטי בלונדון (Public Record Office), המאשרים כי שמה של "אנדוור" הוחלף ל"לורד סנדוויץ'", כי שרתה כמובלת-חיילים אל צפון אמריקה, וכי הוטבעה במכוון בניופורט ב-1778 עם מובלות-חיילים נוספות.
צוות מחקר משותף של RIMAP והמוזיאון הימי הלאומי של אוסטרליה בדק ב-1999 מספר טרופות בנמל שמיקומן היה ידוע. ב-2000 חקר הצוות אתר ובו כלי שיט שהוטבע כנראה במכוון, והיה מכוסה חלקית על ידי טרופת של אסדה מן המאה ה-20. השרידים הישנים יותר היו של אוניית עץ שגודלה וכפי הנראה גם מאפייני המבנה שלה היו כשל "לורד סנדוויץ'", היא "אנדוור" לשעבר. הידיעה כי אונייתו הקודמת של קוק אכן נמצאת בנמל ניופורט עוררה את עניין הציבור במציאת הטרופת. ברם, בהמשך פעולות המיפוי של האתר התברר כי בנמל ניופורט מצויות עוד 8 טרופות מן המאה ה-18, שאחדות מהן דומות גם הן בגודלן ובמאפייניהן ל"אנדוור". ב-2006 הודיעה RIMAP כי לא צפוי שהטרופות יימשו מקרקעית הנמל. ב-2016 פרסמה RIMAP ששרידי "אנדוור", ככל הנראה, נמצאו על קרקעית נמל ניופורט, חלק מקבוצה של חמש טרופות נוספות, וכי בכוונתה לגייס כספים ולחקור את האוניות והממצאים שבתוכן.
בספטמבר 2018 פורסם בנשיונל ג'יאוגרפיק, כי ארכאולוגים מ-RIMAP הצליחו לאתר במדויק את מקום קבורתה של האונייה. הידיעה עוררה התלהבות רבה בקרב הציבור באוסטרליה, אבל חוקרים צננו את הרוחות בהדגישם כי קיימים עדיין ספקות באשר לזהות הטרופת שהתגלתה.
חפצים מ"אנדוור" ששרדו לימינו
בנוסף לחיפוש אחר שרידי האונייה עצמה, התעורר באוסטרליה עניין רב במציאת חפצים שהיו שייכים לאונייה בעת הפלגתה לדרום האוקיינוס השקט. ב-1886 תכנן איגוד פועלים בקוקטאון למשות מן הים את ששת התותחים שהושלכו מן האונייה כאשר עלתה על שרטון בשונית המחסום הגדולה. פרס של 300 לירות הובטח למי שיוכל לאתר ולמשות את התותחים, אך החיפושים שנערכו באותה שנה ובזו שלאחריה לא הניבו דבר ואיש לא דרש את הפרס. ב-1913 התגלו פרטי ציוד של האונייה שהושארו בנהר אנדוור, וב-1913 טען צוות של אוניית קיטור מסחרית כי משה תותח של "אנדוור" מהמים הרדודים ליד הריף, אך הדבר התגלה כטעות. הנדבן צ'ארלס וייקפילד, שכיהן כנשיא יד הזיכרון לאדמירל ארתור פיליפ, מסר ב-1937 לממשלת אוסטרליה חלק קטן מן השדרית של "אנדוור".
החיפושים אחר תותחי "אנדוור" בשונית האלמוגים התחדשו, אך המשלחות שיצאו ב-1966, 1967 ו-1968 לא מצאו דבר. הם נמשו לבסוף ב-1969 על ידי צוות מחקר של האקדמיה למדעי הטבע של פילדלפיה,, שהשתמש במגנטומטר מתוחכם, באמצעותו אותרו התותחים, כמות של מטילי ברזל ששימשו כנֶטֶל ועוגן החרטום האבוד. מלאכת השימור נעשתה על ידי המוזיאון הימי הלאומי של אוסטרליה, שני תותחים הוצגו לראווה במשרדי המוזיאון בנמל דרלינג ליד מרכז סידני, ואחר כך הועברו לתצוגה במפרץ בוטני ובמוזיאון הלאומי של אוסטרליה בקנברה (רפליקה אחת נשארה במוזיאון). תותח שלישי ועוגן החרטום הוצגו במוזיאון ג'יימס קוק בקוקטאון, ושלושת הנותרים במוזיאון הימי הלאומי בלונדון, באקדמיה למדעי הטבע בפילדלפיה, ובמוזיאון ניו זילנד טה פאפה טונגרווה בוולינגטון.
הפלגת "אנדוור" לאוקיינוס השקט הונצחה על צדו האחורי של מטבע ניו זילנדי בן 50 סנט, וב-1988 קראו על שמה את מעבורת החלל אנדוור.
רפליקות של "אנדוור"
בינואר 1988, במסגרת הפעולות לציון 200 שנים לראשית ההתיישבות האירופית באוסטרליה, החלו בונים בפרימנטל שבאוסטרליה המערבית רפליקה של "אנדוור". הבנייה הושלמה ב-1993 והאונייה נחנכה באפריל 1994. הרפליקה יצאה להפלגת הבכורה שלה באוקטובר אותה שנה; היא הפליגה אל נמל סידני ומשם בנתיב הפלגתו של קוק ממפרץ בוטני צפונה אל קוקטאון. בין השנים 1996–2002 ביקרה האונייה בנמלים ברחבי העולם אותם פקד קוק במהלך הפלגתו, ואל נמל הבית של "אנדוור" המקורית בוויטבי הגיעה במאי 1997 וביוני 2002. תצלומי הגלים בשעת הקפתה את כף הורן בהפלגה זו שולבו לימים בסרט הקולנוע Master and Commander: The Far Side of the World (2003).
הרפליקה "אנדוור" ביקרה בכמה נמלים באירופה ושבה לנמל סידני ב-8 בנובמבר 2004. בדרכה הביתה עלתה על שרטון, מרחק קצר מן המקום בו הניח קוק לראשונה את רגלו על אדמת אוסטרליה 235 שנים קודם לכן. אל נמל סידני נכנסה הרפליקה "אנדוור" ב-17 באפריל 2005, לאחר שהקיפה פעמיים את העולם וגמאה מרחק של 170,000 מיילים ימיים (310,000 ק"מ). הרפליקה נמסרה לבעלות המוזיאון הימי הלאומי של אוסטרליה ב-2005, והיא עוגנת דרך קבע ופתוחה למבקרים בנמל דרלינג בסידני.
רפליקה נוספת במלוא גודלה של "אנדוור" עוגנת כיום בוויטבי. היא משקפת אמנם את מראה וממדיה החיצוניים של "אנדוור" המקורית, אך בעלת צלעות פלדה במקום צלעות עץ, חסר בה סיפון פנימי אחד והיא אינה מסוגלת להפליג.
במוזיאון ראסל במפרץ האיים בניו זילנד עוגנת רפליקה של "אנדוור" בקנה מידה 1:5 הכשירה לשוט. היא נבנתה באוקלנד ב-1969, הועלתה על משאית והוצגה בכל רחבי ניו זילנד ואוסטרליה, וב-1970 הועברה לידי המוזיאון.
ה"בארק אנדוור ויטבי" בויטבי שבאנגליה היא רפליקה מוקטנת, מעט פחות ממחצית גודלה של "אנדוור" המקורית. היא מצוידת במנועים להנעתה, ועורכת הפלגות לתיירים לאורך החוף אל כפר הדייגים סַנְסֶנְד.
בבט קול
בבט קול (באנגלית: Babette Cole; 10 בספטמבר 1949 – 15 בינואר 2017) הייתה סופרת ילדים ומאיירת בריטית.
ביוגרפיה
בבט קול נולדה בג'רזי ולמדה באוניברסיטה לאמנויות בקנט.
ספרים של בבט קול זכו במספר פרסים:
סמסונג גלקסי
גלקסי S2
המכשיר השני בסדרה הושק באפריל 2011 עם גרסת אנדרואיד 2.3 (Gingerbread) ועודכן עד גרסה 4.1.2 (jelly bean). המכשיר מגיע עם מסך 4.3 אינץ' Super AMOLED ברזולוציה של 480X800 פיקסלים, 1 ג'יגה בייט RAM, מעבד כפול ליבה 1.2 GHz ומצלמת 8 מגה פיקסלים.
גלקסי S3
המכשיר השלישי בסדרה, הושק במאי 2012 עם גרסת אנדרואיד 4 (ועודכן עד לגרסה 4.3), חומרה מתקדמת ועיצוב שונה מקודמו. זהו המכשיר הראשון מבית סמסונג המציע תכונת עוזרת אישית (S Voice) ויכולות מעקב אחרי תנועות העיניים של המשתמש.
גלקסי S4
המכשיר הרביעי בסדרה,. המכשיר הוצג לראשונה ב-14 במרץ 2013, והוצגו בו שיפורים במצלמות, ברזולוצית המסך וגודלו, משקלו וכמו כן הוצגה במכשיר טכנולוגיית 'מעקב-עין' מתקדמת. המצלמה האחורית של המכשיר ברזולוציית 13 מגה פיקסלים והמסך שלו בגודל 4.99 אינץ' (127 מ"מ) ברזולוציה של 1080p.
גלקסי S4 Zoom
ביוני 2013 הכריזה סמסונג על מכשיר גלאקסי S4 זום - המשולב עם זום אופטי X10 מבוסס אנדרואיד בגרסה 4.2. למצלמה יכולות תקשורת אלחוטית באמצעות Wi-Fi ובאמצעות רשתות סלולריות בדור השלישי והרביעי וביצועי צילום משופרים מדגם ה-S4 הרגיל. השקתו בישראל החלה בסוף אוגוסט 2013.
גלקסי S5
בפברואר 2014 הכריזה סמסונג על מכשיר גלאקסי S5 ,המכשיר מגיע עם מערכת ההפעלה Android 4.4.2, ועודכן עד Android 6.0, ותמיכה ברשת הדור הרביעי LTE או בדור 3.5. המכשיר מצויד במצלמה אחורית בעלת 16MP ומצלמה קדמית בעלת 2MP ותמיכה ב-HDR. מסך המכשיר הוא מסך "5.1 AMOLAD FHD Super AMOLED 1920 x 1080 בעל צפיפות פיקסלים של 432ppi. המכשיר בעל תקן ההופך את המכשיר עמיד לאבק ולמים, בעומק של עד מטר למשך חצי שעה לפי נתוני היצרן. המכשיר מגיע בשלל צבעים, למשל כחול, זהב ועוד.
גלקסי S6
ב-1 במרץ 2015 הציגה סמסונג את Galaxy S6 ואת Galaxy S6 Edge. שניהם בעלי מסך 5.1 אינץ' וברזולוציה של 2560X1440 פיקסלים. שניהם בעלי 32 ג'יגה של אחסון פנימי. ב-14 באוגוסט 2015 הציגה סמסונג את Galaxy S6 Edge Plus.
גלקסי S7
גלקסי S7 וגלקסי s7 edge הושקו בפברואר 2016 ומגיעים עם מצלמה אחורית בעלת 12 מגה פיקסלים ובעלי חיישן המאפשר צילום בסביבה חשוכה בבהירות גבוהה. המכשיר חסין בפני מים ואבק בתקן IP68, ועמיד במים למשך כ-5 וחצי שעות לעומק של חצי קילומטר=(500 מטר). בנוסף מצוידים במצלמה קדמית של 5 מגה פיקסלים. בחלק מהדגמים שולבה ערכת השבבים Snapdragon 820 מבית קוואלקום, ובדגמים אחרים שולבה ערכת השבבים Exynos 8890 בייצור הבלעדי של סמסונג עצמה.
גלקסי S9
גלקסי S9 וגלקסי S9 פלוס הוכרזו בפברואר 2018. מכשיר הדגל Samsung Galaxy S9 נחשף באופן רשמי באירוע שערכה סמסונג במסגרת תערוכת MWC 2018 בתאריך ה-25.2, דגם הגלקסי אס 9 ואס 9 פלוס מגיע עם מסך Super AMOLED בגודל 5.8 אינץ’ לאס 9 ו6.2 לדגם הפלוס. דגם ה-Galaxy S9 מגיע עם מצלמת 12 מגה-פיקסל ראשית ובחלקו הקדמי של המכשיר נמצאת מצלמת סלפי בעלת חיישן 8 מגה-פיקסל. דגם ה-+Galaxy S9 מגיע עם אותו מפרט מצלמה רק שהפעם לראשונה סמסונג בחרו להוסיף עוד מצלמה לדגם הפלוס והיא מצלמת 12 מגה-פיקסל בעלת עדשת טלפוטו לשם ביצוע זום ויצירת אפקט טשטוש (בוקה) טוב יותר.
גלקסי S10
גלקסי S10, גלקסי S10 פלוס, גלקסי S10 5G וגלקסי S10e הוכרזו בפברואר 2019. בנוסף הוכרז S10 BTS
גלקסי S20
גלקסי S20, גלקסי S20 פלוס וגלקסי S20 אולטרה הוכרזו בפברואר 2020. הפלאפון כולל עיצוב זכוכית אחוד עם מסגרת אלומיניום, מסך קמור ושוליים דקים במיוחד. ההבדל העיקרי ביניהם הוא גודלי המסכים – Galaxy S20 מגיע עם מסך בגודל 6.2 אינץ', Galaxy S20 Plus מגיע עם מסך בגודל 6.7 אינץ' ו-Galaxy S20 Ultra מגיע עם מסך בגודל 6.9 אינץ'.
גבו של דגם ה-Galaxy S20 נושא מערך צילום משולש: מצלמה ראשית עם חיישן של 12 מגה-פיקסל, חיישן 12 מגה-פיקסל נוסף עם עדשה רחבה בזווית של 120 מעלות וחיישן 64 מגה-פיקסל עם עדשה לצילומי זום אופטי של 3x ועד 30x בשילוב של זום דיגיטלי. דגם ה-S20 Plus כולל מערך צילום זהה, אך עם תוספת של חיישן DepthVision לזיהוי העומק להוספת אפקט טשטוש בצילומי סטילס ווידאו. שני הדגמים מגיעים עם מצלמה קדמית בעלת חיישן של 10 מגה-פיקסל.
לעומתם, דגם ה-Galaxy S20 Ultra מצויד במערך צילום מרובע ומשודרג: מצלמה ראשית עם חיישן של 108 מגה-פיקסל, חיישן 12 מגה-פיקסל עם עדשה רחבה בזווית של 120 מעלות, חיישן 48 מגה-פיקסל עם עדשה לצילומי זום אופטי של 10x ועד 100x בשילוב זום אופטי.
דגמי ה-Galaxy S20 מגיעים עם אנדרואיד 10 וממשק ה-One UI 2 של סמסונג.
גלקסי S21
גלקסי S21, גלקסי S21+ וגלקסי S21 אולטרה הוכרזו בינואר 2021.
הגלקסי S21 הוא הזול מבניהם עם מסך בגודל 6.2 אינץ'. בניגוד לגלקסי S20+, גלקסי +S21 דומה מאוד למפרט S21, למעט גודל המסך – 6.7 אינץ', קיבולת הסוללה וגב מזכוכית במקום פולימר. לגלקסי S21 אולטרה יש מסך גדול עוד יותר – 6.8 אינץ', סוללה גדולה יותר, ושלל שיפורים אחרים ביחס לדגמים האחרים, כולל מערך צילום מתקדם יותר עם מצלמה ראשית של 108 מגה פיקסל עם פוקוס אוטומטי בלייזר, ומסך 1440p ברזולוציה גבוהה יותר.
לסדרת גלקסי S21 עיצוב דומה לסדרה הקודמת, עם מסך בתצורת Infinity-O, ובו חיתוך עגול במרכז העליון בעבור מצלמת הסלפי הקדמית. הפאנל האחורי של ה-S21 מחוזק בפוליקרבונט בדומה ל-S20 FE וגלקסי נוט 20, בעוד ש-גלקסי S21 וגלקסי S21 אולטרה משתמשים בגב מזכוכית. מערך הצילום האחורי שולב בגוף הטלפון עם מעטפת בולטת כלפי חוץ. לגלקסי S21 ולגלקסי +S21 מעטפת מתכתית ולגלקסי S21 אולטרה מעטפת מסיבי פחמן. גלקסי s22
סדרת סמסונג גלקסי נוט
גלקסי נוט הוא שמה של סדרת טלפונים חכמים ומיני מחשבי לוח (המכונים גם פאבלטים) המכוונים לשוק הגבוה שהוצגה לראשונה בספטמבר 2011 בתערוכת IFA בברלין. יחוד המכשירים הוא בגודלם הגדול במיוחד ובעבודתם עם עט חרט מסדרת S-Pen התומך במסך מגע קפסיטיבי, לצד יישומים תואמים שפותחו במיוחד על ידי סמסונג. עט החרט מאפשר פעילות חיצונית על מסך הסמארטפון (כתיבה, ציור, תזכורות וכו'), אשר מסתנכרן עם הפעילות הפנימית.
Galaxy Note 3
הגרסה השלישית, הוכרזה באוקטובר 2013 וכללה מסך 5.7 אינץ' Full HD, מצלמה משופרת וגרסת אנדרואיד אנדרואיד 4.3 Jelly Bean עם ממשק ה-TouchWiz Nature UX.
Galaxy Note 4
הגרסה הרביעית, הוכרזה באוקטובר 2014 וכוללת מסך של 5.7 אינץ' באיכות QHD, מצלמה ראשית בעלת 16 מגה פיקסל, מצלמה קדמית בעלת 3.7 מגה פיקסל ואת גרסת האנדרואיד 4.4.4 KitKat בנוסף לגרסה הרביעית, הושקה גרסת ה-Galaxy Note Edge והיא דומה ל-Note 4 רק בעלת קצוות מסך מקומרות.
Galaxy Note 5
הגרסה החמישית הוכרזה ב-14 באוגוסט 2015 ביחד עם ה-Galaxy S6 Edge+.
Galaxy Note 7
באוגוסט 2016 הציגה סמסונג את נוט 7 בעל סורק קשתית ומסך edge. זמן קצר לאחר מכן התגלתה תקלה במכשיר לאחר שמכשירים רבים התלקחו עקב בעיות בסוללה. בספטמבר 2016 ביקשה סמסונג מלקוחותיה להחזיר את ה-"Galaxy Note 7", ענקית הטכנולוגיה סמסונג שבה וקראה לכל מי שקנו את הטלפון מדגם "Note 7" להחזירו בהקדם לידיה. בהודעת החברה הדרום קוריאנית נאמר כי היא מזרזת את המאמץ להחליף את הטלפונים מסדרה זו שיש חשש כי הסוללה שלהם תידלק בזמן חיבור לחשמל. חברת התעופה הסקנדינבית "סאס" הצטרפה לחברת התעופה של סינגפור והודיעה כי היא אוסרת להעלות את "Note 7" לטיסותיה. רשות התעופה האמריקנית המליצה לנוסעים שלא לטוס עם המכשיר, אך לא אסרה זאת כליל. ב-11 באוקטובר אותה שנה, הופסק ייצור המכשיר. בינואר 2017 פרסמה החברה את ממצאי החקירה אודות התלקחות מכשירי הנוט 7. על פי הממצאים, שני מקרים שונים של תקלות בסוללה הם שהובילו להתלקחות המכשיר. המכשיר הושק מחדש ב-7 ביולי 2017 בשם "Galaxy Note Fan Edition" המגיע עם סוללת 3,200mAh ומערכת ההפעלה אנדרואיד 7 נוגט.
Galaxy note 8
ב-24 באוגוסט 2017 השיקה החברה סמארטפון חדש עם מערכת הפעלה אנדרואיד 7, סורק קשתית, מסך כמעט ללא גבולות ומצלמה כפולה ברזולוציית וידאו של 4K. בנוסף ישנם חידושים של ה- S pen למשל באמצעות הודעות חיות.
Galaxy note 9
הוכרז באוגוסט 2018. הוא הסמארטפון הראשון בסדרת הנוט בגרסת 512 Gb. הוא מגיע עם מסך Super AMOLED בגודל 6.4 אינץ’, מערך צילום כפול בגבו, זיכרון RAM בנפח 6 או 8 גיגה-בייט, אחסון בנפח 128GB,512GB,256GB מערכת ההפעלה אנדרואיד 8 אוראו, עדכונים לעט הסטיילוס S-Pen ובמחיר פתיחה של 999 דולר בארה”ב ו-4,000 שקלים בישראל.
תצוגת המכשיר מציעה רזולוציה המגיעה עד +Quad HD ונפרסת על גבי מסך 6.4 אינץ’, כאשר בחלקו העליון של הטלפון נוכל למצוא את מצלמת הסלפי יחד עם מנגנון ביומטרי מעודכן. בחלקו האחורי של הגלקסי נוט 9 נוכל למצוא מערך צילום כפול בתצורה מאוזנת עם חיישני 12 מגה-פיקסל ותמיכה בייצוב תמונה אופטי (OIS) ואפשרות לצילום וידאו ב-4K ובהילוך איטי במיוחד ב-960 פריימים בשנייה.
מערכת ההפעלה המגיעה יחד עם הטלפון היא אנדרואיד 8 אוראו שעודכנה לגרסת אנדרואיד 9 את ה-Note 9 מניעה סוללת ענק בעלת קיבולת של 4,000mAh התומכת בטכנולוגיית הטעינה המהירה עם אפשרות לטעינה באופן אלחוטי באמצעות מטען תואם. גולת הכותרת במכשיר, עט הסטיילוס S-Pen, מקבל עדכון גם כן, עם דיוק גבוה יותר בתקשורת עם המסך ותמיכה בקישוריות בלוטות’.
Galaxy note 10
הוכרז ב-7 באוגוסט 2019. הוא מגיע עם מסך Super AMOLED בגודל 6.3 אינץ', והדגם +note 10 מגיע עם מסך בגודל 6.8 אינץ'.
הפעם Samsung שיתפו פעולה עם חברת Microsoft והקלו את חיבור ה-DeX למערכת ההפעלה windows.
Galaxy note 20
הוכרז באוגוסט 2020 והוא הסמארטפון הגדול ביותר בסדרת הנוט. ה-note 20 מגיע עם מסך בגודל 6.7 אינץ' ברזולוצית FHD וה-note 20 ultra מגיע עם מסך בגודל של 6.9 אינץ' ברזולוצית QHD.
הפסקת הייצור של Galaxy note
בשנת 2021 לא הוכרז על Galaxy Note, ורק בשנת 2022 הוכרז סופית על ביטול הסדרה, כאשר הגלקסי S22 Ultra שילב בתוכו את ה-S pen ובכך הפך להיות יורש של Galaxy Note.
Galaxy Tab Note 10.1
באוגוסט 2012 מחשב לוח בגודל מלא עם מסך 10.1 אינץ' המשויך לסדרה, ותומך בעבודה עם עט החרט S-Pen.
סדרת סמסונג גלקסי A
סדרת ה-Galaxy A היא סדרת טלפונים חכמים בעלי תכונות פרימיום המיועדת לשוק הביניים. משמעות האות-A היא Alpha (אלפה)
המכשירים שיצאו בגרסת 2018 מגיעים עם מערכת ההפעלה Android 8.0 Oreo, המכשירים שיצאו בגרסת 2019 מגיעים עם מערכת ההפעלה Android 9.0 Pie והמכשירים שיצאו בגרסת 2020 מגיעים עם מערכת ההפעלה Android 10. המכשירים תומכים בטכנולוגיית ה-Always On Display, בנוסף הם תומכים ברשת הדור הרביעי, בעלי טכנולוגיית זיהוי פנים, בעלי חיישן טביעת אצבע ובנוסף 2 מצלמות קדמיות לצילום עצמי.
מכשיר ה־(A8s/A9 Pro (2019 הוא הראשון בעולם עם מסך "Infinity O" שבו המצלמה המגרעת בצורת עיגול ומכשירה הראשון של סמסונג ללא שקע אוזניות.
סדרת סמסונג גלקסי M
סדרת סמסונג גלקסי M היא סדרת טלפונים חכמים מבוססי אנדרואיד, המיוצרים על ידי סמסונג אלקטרוניקה. הסדרה משתמשת כממשיכה של סדרת סמסונג גלקסי J.
סדרת סמסונג גלקסי J
סדרת ה־galaxy J היא סדרת טלפונים חכמים המיועדת לשוק הנמוך וסמסונג הוסיפה להם פלאש (מבזק) במצלמה הקדמית. משמעות האות J היא Joy (שמחה). בשנת 2019 הודיעה סמסונג שסדרת ה־galaxy J תבוטל וסדרת ה־galaxy M שהושקה בשנת 2019 תחליף סדרה אותה.
גלקסי i7500
סמסונג בודי (GT-i7500), הוא המכשיר הראשון שיוצר על ידי חברת סמסונג המתבסס על מערכת ההפעלה אנדרואיד מבית גוגל. המכשיר יצא ביוני 2009 עם גרסת אנדרואיד 1.5 (Cupcake) ועודכן במספר הרצות לגרסה 1.6 (Donut).
המכשיר הושק בישראל באוגוסט 2009 ברשת סלקום, ובכך היה למכשיר האנדרואידי הראשון שהושק בישראל והראשון שקיבל ממשק עברי.
ממשיכו של המכשיר הוא סמסונג גלקסי ספיקה (GT-i5700) שיצא בנובמבר 2009 עם גרסת אנדרואיד 1.5 (Cupcake) ועודכן עד לגרסה 2.1 (Eclair). הושק בישראל ברשת פלאפון.
גלקסי בים
סמסונג גלקסי בִּים (GT-i8520, באנגלית: Samsung Galaxy Beam) הוא טלפון חכם המשלב בתוכו מקרן Pico המאפשר הקרנה של הפלט הוויזואלי מהמכשיר על משטח חיצוני.
גלקסי מיני
סמסונג גלקסי מיני  היא סדרת מכשירים לשוק הנמוך. המכשיר הראשון בסדרה (S5570) יצא בפברואר 2011, פועל על מעבד חד ליבתי במהירות 600MHz, מאיץ גרפי Adreno 200, זיכרון RAM בנפח של 384MB, ונפח אחסון פנימי 160MB. מסך המגע הוא Capacitive מסוג TFT, בגודל 3.1 אינץ' וברזולוציה 240x320 פיקסלים, כאשר צפיפות הפיקסלים עומדת על 127 ppi, ועומק צבע 256,000. מבחינת קישוריות יש למכשיר WiFi, USB, Bluetooth 2.1, GPS. למצלמה רזולוציה של 3.15 מגה פיקסל, פוקוס קבוע וללא מבזק. למכשיר דיבורית מובנית וסוללה בהספק 1200mAh. ממדי המכשיר: אורך: 110.4 מ"מ, רוחב: 60.8 מ"מ, עובי: 12.1 מ"מ, משקל: 105 גרם. רמת קרינה 0.96 W/kg.
גרסה משופרת (S6500) יצאה במרץ 2012, וכללה מסך 3.2 אינץ' ברזולוציה 320X480, מעבד 800MHz, נפח אחסון פנימי 4 ג'יגה בייט, בעובי 11.6 מ"מ, גרסה משופרת שלישית הוכרז באוקטובר 2012 והגרסה האחרונה שיצאה (הרביעית) היא ה-S4 MINI הוכרזה במאי 2013.
גלקסי נקסוס
גלקסי נקסוס (באנגלית: Galaxy Nexus) הוא מכשיר הדגל השלישי של גוגל שיצא עם גרסת אנדרואיד 4, יוצר על ידי סמסונג תחת המותג המשותף נקסוס.
גלקסי טאב
סמסונג גלקסי טאב הוא שמה של סדרת מחשבי לוח, שהראשון שבהם הושק ב-2 בספטמבר 2010 בכנס IFA בברלין.
הגרסה הראשונה כוללת מסך 7 אינץ' ומעבד במהירות 1 ג'יגה הרץ. הטאבלט מצויד גם בשתי מצלמות - מצלמה קדמית של 1.3 מגה פיקסל המיועדת לשיחות וידאו ומצלמה אחורית של 3 מגה פיקסל. המכשיר כולל אפשרויות חיבור לרשתות WiFi, תמיכה בתקן בלוטות' 3.0, וגלישה סלולרית 3G. גרסה זו מתבססת על גרסה 2.2 של אנדרואיד, וכוללת גישה מלאה לשירותי גוגל המקוונים. הדפדפן המובנה מאפשר גלישה מלאה באינטרנט, כולל הרצת סרטים ואפליקציות מבוססות פלאש.
סמסונג הוציאה מספר דגמים נוספים בסדרה ובכללם בעלי מסך בגודל 10.1 אינץ'.
Galaxy Camera
באוגוסט 2012 הכריזה סמסונג על מצלמה מבוססת אנדרואיד בגרסה 4.1. למצלמה יכולות תקשורת אלחוטית באמצעות Wi-Fi ובאמצעות רשתות סלולריות בדור השלישי והרביעי.
Samsung Galaxy Ace 4
מכשיר המיועד לשוק הנמוך-בינוני. המכשיר הוכרז ב-30 ביוני 2014.
Galaxy Folder
מכשיר מתקפל שהוכרז ב-2015.
ממשיכו של המכשיר הגיע ב-2017
המכשיר כולל מעבד עם ליבה כפולה במהירות 1.2 GHz, זיכרון מסוג RAM בנפח 1024MB, מצלמה אחורית ברזולוציית 5 מגה פיקסל, היכולה לצלם וידאו ברזולוציית 1280X720 (רזולוציית 720P HD), מצלמה קדמית 0.3 מגה פיקסל, היכולה לצלם וידאו ברזולוציית VGA, זיכרון פנימי בנפח 4GB, הניתן להרחבה באמצעות כרטיס Micro-SD. מערכת ההפעלה במכשיר היא אנדרואיד בגרסת 4.4 "קיטקט", עם ממשק הטאצ'וויז מבית סמסונג.
שמואל די אבילה
רבי שמואל די אבילה (נולד ב-1688) היה רב ודיין במרוקו בן המאה ה-17, מחבר הספרים אזן שמואל, כתר תורה ומעיל שמואל. רבי שמואל היה גם גיסו של רבי חיים בן עטר.
קורות חיים
רבי שמואל די אבילה, בנו של הרב משה, נולד בשנת 1688 בעיר מקנס שבמרוקו, שם למד תורה אצל רבו המובהק הרב יוסף בן בהתית. בשנת 1705, כשהיה בן שבע-עשרה, נישא לנכדתו של רבי חיים בן עטר הזקן, אחותו של רבי חיים בן עטר בעל פירוש "אור החיים" על התורה, האחרון כתב על סבו בהקדמת ספרו חפץ ה':
לאחר נישואי רבי שמואל עם רעייתו, עברו הם ובני משפחתם לדור בבירת מרוקו – רבאט, יש להעריך שסיבת מעברם הייתה מפני כובד היטלי המס שהוטלו על הציבור ובפרט על האוכלוסייה האמידה, שעליה נמנית גם משפחת די-אבילה.
ב-30 במרץ 1714 ערב פסח, נולד בנם היחיד של הרב שמואל ורעייתו, הרב אליעזר די אבילה. רבי אליעזר גדל ולמד תורה מפי אביו ומפי דודו בעל החיבור "אור החיים".
חיבוריו
רבי שמואל פרסם במהלך חייו שני ספרים:
מלבד שני ספרים אלו, ידוע כי רבי שמואל כתב ספר נוסף הנקרא "מעיל שמואל" המצוי עדיין בכתב יד.
דמות נוספת
יש להבחין בין רבי שמואל זה (הראשון) לבין רבי שמואל די אבילה השני, שהיה נינו. רבי שמואל די אבילה השני הוא מחבר הספר "עוז והדר" המודפס בסוף ספר "תוקפו של יוסף" של הרב יוסף אלמליח.
אז'ן מיטלהאוזר
גנרל אז'ן אנטואן דזירֶה מיטלהאוזר (בצרפתית: Eugene Antoine Désiré Mittelhauser; 7 באוגוסט 1873 - 29 בדצמבר 1949) היה קצין צרפתי ששימש כמפקד צבאות צרפת בלבנט עם תחילת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
מיטלהאוזר נולד בצרפת, וסיים את האקדמיה הצבאית סן-סיר בשנת 1894. את הקריירה שלו התחיל כקצין זוטר בזמן המערכה במרוקו, ולאחר מכן השתתף במשלחת הצרפתית הצבאית שהתערבה במהפכה המקסיקנית בשנת 1910.
בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת בגדודים צפון-אפריקנים שונים שנלחמו בחזית המערב. הוא נפצע קשה בשנת 1915, ובסך הכל נפצע חמש פעמים. את המלחמה סיים בדרגת קולונל, כשהוא מפקד על בריגדת רגלים.
במסגרת ההסכמים שסיימו את מלחמת העולם הראשונה, סוכם על יציאת משלחת צבאית צרפתית לסיוע להקמת צבא צ'כוסלובקיה. בשנת 1919 יצא מיטלהאוזר לצ'כוסלובקיה כחבר המשלחת, שהייתה תחת פיקודו של הגנרל מוריס פלה (Maurice Pellé). במסגרת זו השתתף בלחימה במלחמה כנגד הונגריה בה היו מעורבים גם גייסות צרפתים בפיקודו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה. בינואר 1921 החליף את פלה בפיקוד על צבא צ'כוסלובקיה.
ב-1925 שב מיטלהאוזר לצרפת, והמשיך בעלייה בסולם הפיקוד והדרגות. ב-1937 העניק לו נשיא הרפובליקה אלבר לברן את הצלב הגדול של לגיון הכבוד.
ב-1938 פרש משירות צבאי, אך נקרא שוב לשרת כראש המשלחת הצבאית של צרפת לפולין. לאחר מכן הושם במאגר הקצינים במילואים. ופרש שוב. ב-1940 שירת שוב לתקופה קצרה כראש המשלחת הצבאית של צרפת להולנד.
במלחמת העולם השנייה
ב-17 במאי 1940 נקרא הגנרל מקסים וייגאן, מפקד הכוחות הצרפתים במזרח התיכון, לשוב לצרפת, על מנת לקבל שם את הפיקוד על הצבא הצרפתי לאחר פיטוריו של הגנרל מוריס גמלאן, שכשל בשלביה הראשונים של המערכה על צרפת. מיטלהאוזר הגיע למלא את מקומו. מיטלהאוזר מונה כמפקד צבא הלבאנט, מפקד כל הכוחות הצרפתים בסוריה ובלבנון שהיו תחת מנדט צרפתי, ואף של הכוחות הצרפתים שהיו מוצבים בבלקן. הוא עבד בצוותא עם הגנרל ארצ'יבלד וייוול, מפקד הכוחות הבריטים במזרח התיכון.
כאשר הגיע מיטלהאוזר למזרח התיכון, עמדו כבר צבאות צרפת בצרפת גופא בפני התמוטטות מוחלטת ותבוסה צבאית ניצחת, אך כוחות הצבא הצרפתי במזרח התיכון היו עדיין רבי כוח, לא ניזוקו, לא היו מעורבים בלחימה פעילה, ויכלו לשמש להמשך הלחימה גם לאחר נפילת צרפת. בתחילה דחק מיטלהאוזר במפקדיו בצרפת כי יורו לו להמשיך ולהילחם, ואף שלח מברק ברוח זו לנשיא הרפובליקה לברן. ביחד עם הנציב האזרחי בסוריה ולבנון, גבריאל פואו קרא להמשך הלחימה משטחי סוריה ולבנון, על מנת להגן על כבודה של צרפת, אך לאחר שממשלתו של אנרי פיליפ פטן הכריזה על כניעה, ווייגאן הורה גם לאנשי מיטלהאוזר להניח את נשקם, הודיע מיטלהאוזר, ב-28 ביוני 1940 כי הוא מקבל את תנאי הפסקת האש, וכי הפסקת האש חלה מבחינתו הן כלפי גרמניה ואיטליה, והן כלפי בריטניה. הבריטים קיבלו את ההצהרה, באומרם כי למיטב הבנתם אין פירושה כי אם ייעשה ניסיון גרמני או איטלקי לכבוש את סוריה ולבנון, לא ייתקל ניסיון זה בהתנגדות. מספר מאנשיו של מיטלהאוזר סירבו להיכנע ולהסכים לשביתת הנשק. מפקד הכוחות בחלב, קולונל אדגאר דה לרמינא ארגן בחשאי את יציאתם של אנשי צבא צרפתים מסוריה ולבנון לארץ ישראל. הגנרל ויוול שפיקד על הכוחות הבריטים במזרח התיכון סירב לשתף פעולה עם יזמה זו, והחזיר את אלו שהצליחו לעבור את הגבול וכך התגלו פעולותיו של דה לרמינא על ידי מיטלהאוזר, והוא הורה לכלוא את דה לרמינא בדמשק. דה לרמינא נכלא, אך נמלט, והיה לאחד ממנהיגי צבא צרפת החופשית. ב-3 ביולי 1940 התפטר מיטלהאוזר מתפקידו ושב לצרפת. מחליפו בלבנט היה גנרל פרנסואה-מארי-ז'אק פוז'ר.
ב-1942 הופיע שמו ברשימת העדים במשפט ריום אותו ניהלה ממשלת צרפת של וישי כמשפט תעמולה נגד ראשי הרפובליקה הצרפתית השלישית בניסיון להציגם כאשמים במלחמה. ב-1949 מת בפריז.
אמיל טבקוב
אמיל טבקוב (בבולגרית: Емил Табаков; נולד ב-21 באוגוסט 1947) הוא מנצח, מלחין ונגן קונטרבס בולגרי.
קריירה
אמיל טבקוב נולד ברוסה שבבולגריה. ב-1974 למד באקדמיה למוזיקה של בולגריה עם טודור טושב, מרין גולמינוב וולאדי סימונוב. הוא סיים עם דיפלומה בניהול וקונטרבס בשנת 1974 בהרכב בשנת 1978.
ההתחייבות הראשונה של טבקוב כמנצח הייתה בשנים 1976–1977 עם התזמורת הפילהרמונית של רוסה. בין השנים 1979 ל-1987 שימש כמנהל מוזיקלי וכמנצח של התזמורת הקאמרית "סולני סופיה". הוא מונה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של סופיה ב-1987, וכיהן שוב בתפקיד זה בשנים 1998–2000. בין השנים 1994–2000 שימש כמנהל אמנותי וכמנצח התזמורת הפילהרמונית של בלגרד. בשנת 2014 הוא הפך למנצח של התזמורת הסימפונית הלאומית של בולגריה. בשנת 1997 כיהן כמנהיג התרבות הבולגרי.
טבקוב בעיקר מלחין להרכבים גדולים, כולל סימפוניות וקונצ'רטים אינסטרומנטליים. עבודותיו מוקלטות וזמינות באמצעי התקשורת.
בישראל ניצח על התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. שם ניצח על יצירותיו של דורון טויסטר.
יושה סטראדובסקי
יושה סטראדובסקי (בהולנדית: Josha Stradowski; נולד ב-1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה הולנדי.
קריירה
סטראדובסקי החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2006 עם הפקות תיאטרון מוזיקליות כמו 'Kuifje: De Zonnetempel', 'Ciske de Rat' וצלילי המוסיקה. הוא למד באקדמיה לדרמה לוסיה מרטנס וב-אקדמיה לאומנויות "CodArts". הופעת הבכורה שלו במסך הייתה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה ההולנדית לנוער 'Naranjina en de Kadekapers', ואחריה הופיע בסדרות הטלוויזיה 'Spangas', 'Dokter Tinus' ו'Verborgen Verhalen'. יושה סיים בשנת 2018 את בית הספר לתיאטרון AHK באמסטרדם עם תואר ראשון במשחק.
הוא שיחק במחזות כמו 'מגדר' ו'ברומנס' של קבוצת התיאטרון אוסטפול והבמאי טימותי דה גילדה ובאדיפוס המלך בתיאטרון הבינלאומי אמסטרדם של איבו ואן הוב והבמאי רוברט איקה.
סטראדובסקי שיחק בכמה סרטים קצרים ובסרט הטלוויזיה "Just Friends", שזכה בפרסים בינלאומיים רבים. הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "High-Flyers" משנת 2020, בה גילם את רוטגר דה מן, צוער שמתחיל את קורס ההכשרה שלו לטייס קרב באקדמיה הצבאית המלכותית, לצד סינם קאבוס וסוי קרון. בגרסה בשפה הגרמנית, הוא דובב על ידי טים שוורצמאייר.
החל מ-2021 הוא משחק יחד לצד רוזמונד פייק בסדרת הפנטזיה של פריים וידאו בסדרת הטלוויזיה מחזור כישורי הזמן, המבוססת על סדרת הספרים באותו שם מאת רוברט ג'ורדן.
בשנת 2022 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע "גראן טוריסמו".
Love Story (שיר של אינדילה)
השיר כשמו מדבר על סיפור אהבה, בו אינדלה מציגה בן אדם מבוגר שעוד בצעירותו מצא את אהבתו על יד הנמל. לשיר יצא ווידאו קליפ שממשיך את הקליפ הקודם לסינגל השלישי מן האלבום, "S.O.S".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ שיצא לשיר הוא המשך לקליפ שיצא לסינגל השלישי מן האלבום "S.O.S". הקליפ של הסינגל הקודם מסתיים בכך שניתן לראות שלט חרוך ועליו רשום את שמו של השיר הזה. דבר זה גרם לציפייה רבה מצד מבקריה ומעריציה של הזמרת שחיכו לקליפ שימשיך את הקודם.
הקליפ מספר את סיפור אהבתם של בן אדם מבוגר עם אהבת לבו מהעבר. תחילה, ניתן לראות את אינדילה עומדת על קרחונים במקום קפוא, ואז היא מתחילה לשיר. כשהיא מתחילה לשיר מתחיל הסיפור, ניתן לראות את המבוגר יוצא מביתו, חובש את כובע הכובע צילינדר שהיה נהוג לחבוש פעם, ופונה לכיוון רחוב כלשהו. כשהוא מגיע הוא מרים ורד ומניח אותו על מצבה של אהובתו לשעבר. דבר זה נותן לצופים להבין שהוא נשאר לבד, ללא אהבתו. דבר אשר מחזק ונותן תחושת רגש בשיר.
לאורך כל הקליפ ניתן לראות את סיפורם של המבוגר כשעוד היה נער צעיר, עם אהובתו, ואת אינדילה בין לבין רוקדת על שברי הקרחונים. הקליפ צבר למעלה מ-135 מיליון צפיות.
מיקומי שיא
השיר לא הצליח לשחזר את הצלחת השירים הקודמים מן האלבום, כאשר נכנס לשני מצעדים בלבד.
וון-צ'ינג (וויני) לי
חיים אישיים
לי נולדה בטאיוואן, וגדלה בעיר בינונית בגודלה. כבר בילדותה, הייתה לה חיבה עזה למתמטיקה.
ללי שתי בנות.
לימודים גבוהים וקריירה
לי למדה תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת טאיוואן הלאומית והשלימה אותו בשנת 1970. בכיתתה למדו מתמטיקאיות חשובות נוספות - פאן צ'ונג, וסון-צ'ונג אליס צ'אנג.
ב-1971 עברה להתגורר בארצות הברית, שם למדה והשלימה את הדוקטורט שלה במתמטיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, והשלימה אותו ב-1974.
בין השנים 1974 ו-1977 לי עשתה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד כאישה הראשונה שהחזיקה בתואר של עוזרת פרופסור למתמטיקה על שם בנג'מין פירס. על פי לי, שנותיה בהרווארד היו חשובות מאוד לקריירה שלה. בהרווארד היא הרחיבה את תחום מחקרה מתבניות מודולריות קלאסיות לתבניות מודולריות על שדות פונקציות ולתבניות אוטומורפיות בהקשר אדלי.
ב-1978 למדה לי במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון. מאותה השנה ועד 1979, עבדה כעוזרת פרופסור באוניברסיטת אילינוי בשיקגו. משנת 1979, עבדה לי באוניברסיטת פנסילבניה, כפרופסורית חברה, עד שקיבלה פרופסורה מלאה ב-1984. בשנת 2012, אף קיבלה את התואר של פרופסורית נכבדת באוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת הלימודים 1985–1986 לי גרה בצרפת ועבדה כמרצה באוניברסיטה של פריס. בתה הבכורה של לי נולדה מעט לפני הנסיעה, ולכן היה לה קשה לחלק את זמנה בין בתה ולימוד באוניברסיטה. בנוסף, לי התקשתה בהוראת התלמידים הצרפתים, מפאת הצרפתית המוגבלת שלה. למרות הקשיים שחוותה, לי לימדה בצרפת את שנת הלימודים במלואה.
בין השנים 2009 ו-2014 מונתה לי למנהלת המרכז הלאומי למדעים תאורטיים בטאיוואן. כאשר הגיעה לטאיוואן ב־2009, הופתעה לטובה מאיכות המרכז. בשנות ניהולה עמלה לי לשפר את המוניטין של המרכז. היא הזמינה מתמטיקאים חשובים כדי להעביר בו קורסים, וארגנה כנסים ברמה גבוהה שהתקיימו בו. מאז, המרכז עובד עם פרופסורים ותלמידים מאוניברסיטאות ברחבי העולם.
בשנת 2014, לכבוד מפעל חייה ויום הולדתה של לי, אוניברסיטת מדינת לואיזיאנה אירחה כנס בנושא תורת המספרים ותבניות אוטומורפיות. בכנס הרצו מתמטיקאים חשובים כגון ז'אן-פייר סר וג'ון טייט.