cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ימיקאני צ'סטר
קריירה בינלאומית
ב-6 בספטמבר 2015, צ'סטר ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת מלאווי בתיקו 2–2 מול נבחרת סווזילנד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
רינה בן-שחר
רינה בן-שחר היא בלשנית, סטיליסטיקאית, וסופרת ילדים ישראלית, פרופסור במכללת אורנים, שם שמשה עד סוף שנת הלימודים ה'תשע"א ראש החוג ללשון עברית. כמו כן היא משמשת מרצה בכירה בחוג ללמידה, הוראה והדרכה בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. מחקריה עוסקים בחקר לשון הספרות והתיאטרון, התרגום הספרותי, שפת הדיבור, והוראת העברית בבתי הספר.
ביוגרפיה
בן-שחר נולדה בירושלים ומשם עברה משפחתה לגבעת עדה, ומשם לחיפה. למדה בבית הספר הריאלי בעיר.
לאחר שירותה הצבאי החלה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם קיבלה תואר ראשון מהחוג ללשון העברית ומהחוג לספרות אנגלית, ותואר שני בחוג ללשון העברית. בשנת 1984 קיבלה תואר שלישי בספרות ובלשנות מאוניברסיטת תל אביב, בהנחיית פרופסור איתמר אבן-זהר, ובשנת 2009 הוענקה לה דרגת פרופסור.
בעבר שימשה יועצת מדעית ל"מילון הסלנג המקיף", שכתב רוביק רוזנטל. כיום היא העורכת ראשית של סדרת המחקר “העברית שפה חיה”, בהוצאת הקיבוץ המאוחד והמכון לפואטיקה וסמיוטיקה ע”ש פורטר באוניברסיטת תל אביב, (נכון לפברואר 2015, התפרסמו בסדרה 7 קבצים).
גישות במחקר
חלק נכבד ממחקריה של בן-שחר, עוסקים במגמות סגנוניות בספרות הישראלית, בסיפורת, ובדרמה. היא מטפלת בנושא, מנקודת מבט דיאכרונית: תחנות בהתפתחות הסגנונות בספרות הישראלית ושינויי סגנון בולטים שחלו בספרות במהלך שנות קיומה של המדינה, והן מנקודת מבט סינכרונית: בתקופות ספציפיות בשנות המדינה נבחנים ומעומתים סגנונות שונים בז'אנרים שונים (סיפורת, דרמה), בספרות מקור עברית לעומת ספרות מתורגמת, ובסגנונם האישי של יוצרים בולטים, כגון: נסים אלוני, אפרים קישון, א.ב. יהושע, יעקב שבתאי, ס. יזהר, מאיר שלו, חיים באר, עמוס עוז, יהושע קנז, יורם קניוק, אורלי קסטל-בלום, עוזי וייל, אתגר קרת, דליה רביקוביץ ואחרים. היא עוסקת בהשוואת מאפייני הלשון העשירה בהתייחס ליוצרים הבולטים העושים בה שימוש, לעומת מאפייני הלשון "הרזה" ונציגיה.
מקום מרכזי במחקר מוקדש למעמדה של העברית המדוברת לגווניה בספרות הישראלית, ולשלבי חדירתה לדרמה ולספרות.
מגסתנס
מגסתנס (ביוונית: Μεγασθένης; 290-350 לפנה"ס לערך) היה אתנוגרף וחוקר יווני בתקופה ההלניסטית, מחבר ה"אינדיקה". הוא נולד באסיה הקטנה (כיום טורקיה) והפך לשגרירם של סלאוקוס הראשון והממלכה הסלאוקית, אולי אצל צ'נדרגופטה מאוריה בפטליפוטרה, הודו. זמן שגרירותו אינו ידוע, חוקרים מעריכים שהייתה לפני שנת 298 לפנה"ס, שנת מותו של צ'נדרגופטה.
מסעו
אריאנוס מסביר שמגסתנס התגורר באראכוסיה, עם האחשדרפן סיבירטיוס , ממנה הוא ביקר בהודו. אריאנוס כתב באנבסיס: "מגסתנס התגורר עם סיבירטיוס, האחשדרפן של אראכוסיה, ומדבר לעיתים קרובות על ביקורו את סנדרקוטוס (Sandracottus, צ'נדרגופטה מאוריה), מלך ההודים". מגסתנס שהה בהודו בין השנים 288-302 לפנה"ס. יש בידינו מידע מוחלט יותר בנוגע לחלקים של הודו שבהם מגסתנס ביקר. הוא נכנס לתת היבשת דרך מחוז פנטאפוטמיה (כיום אזור פונג'אב), וסיפק תיאור מלא של הנהרות שנמצאים שם (כנראה חמשת פלגי המים של האינדוס היוצרים את אזור פונג'אב), והמשיך משם בדרך המלך לפטליפוטרה. ישנם דיווחים שמגסתנס ביקר במתורה, בביהאר, אולם נראה שלא ביקר בחלקים אחרים של הודו.
אינדיקה
מגסתנס תיאר את הודו בספרו "אינדיקה". הספר המקורי אבד, אבל חלקים ממנו שרדו בחיבורים יוונים ולטינים מאוחרים יותר. החיבורים המוקדמים ביותר מאלה הם חיבוריהם של דיודורוס סיקולוס, סטראבון ("גאוגרפיקה"), פליניוס הצעיר ואריאנוס ("אינדיקה").
בתחילת האינדיקה שלו, מגסתנס מתייחס להודים הזקנים יותר, היודעים על הגעתם הפרה-היסטורית של דיוניסוס והרקולס להודו, שהיה סיפור פופולרי מאוד בקרב היוונים בתקופה האלכסנדרית. חשובות במיוחד הן הערותיו על דתות ההודים. הוא מזכיר את חסידיהם של הרקולס ודיוניסוס אך לא מזכיר בודהיסטים, מה שתומך בתאוריה שהדת הבודהיסטית לא הייתה ידועה מאוד לפני שלטון אשוקה.
האינדיקה שלו שימש מקור חשוב לסופרים רבים מאוחרים יותר, כמו סטראבון ואריאנוס. הוא מתאר מקומות כמו ההימלאיה והאי סרי לנקה. הוא מתאר גם מערכת קאסטות שונה מזו הקיימת היום.
מורשת
מבין הסופרים המאוחרים  שהמתייחסים לאינדיקה בחיבוריהם, אריאנוס מדבר בהערכה רבה על מגסתנס, בזמן שסטראבון ופליניוס הצעיר מתייחסים אליו בפחות כבוד. האינדיקה עצמו הכיל סיפורים פנטסטיים רבים, למשל על אנשים בעלי רגליים הפוכות, אזניים גדולות מספיק כדי לישון בהן וללא פיות, וסופרים מאוחרים יותר כמו סטראבון סתרו את התיאורים הללו והבטיחו לקוראיהם שסיפוריו של מגסתנס, כמו גם סיפורו על ייסודה של הודו על ידי הרקולס ודיוניסוס, היו מיתולוגיים כמעט ללא בסיס במציאות.
האינדיקה של מגסתנס, כמו האינדיקה של קטסיאס, הוא בין התיאורים המערביים הידועים המוקדמים ביותר של הודו ומגסתנס נחשב אחד המייסדים של לימודי תולדות הודו במערב. הוא גם השגריר הזר הראשון הנזכר בהיסטוריה של הודו.
מגסתנס גם מעיר על קיומן של השקפות פילוסופיות קדם-סוקרטיות בקרב קאסטת הברהמן והיהודים. כחמש מאות שנה מאוחר יותר, קלמנס מאלכסנדריה בחיבורו "סטרומטה", ייתכן שהבין בטעות שמגסתנס הגיב לטענות על ראשוניות או עליונות יוונית, כאשר כתב שמגסתנס כתב בספר השלישי של האינדיקה שלו: "כל הדעות שביטאו הקדמונים על טבע, ניתן למצוא גם אצל הפילוסופים מחוץ ליוון, חלקן אצל הברהמנים ההודים ואחרות בסוריה אצל אלה הנקראים יהודים". מגסתנס, כמו הפילוסוף נומניוס מאפאמיאה, פשוט השווה בין הרעיונות של התרבויות העתיקות.
יוסף בן מתתיהו מזכיר את מגסתנס פעמיים בחיבוריו, כאחד הסופרים היוונים המוקדמים שסיפרו על נבוכדנצר מלך בבל, בספר הרביעי באינדיקה.
איסה ריי
ג'ו-איסה ריי דיופ (באנגלית: Jo-Issa Rae Diop; נולדה ב-12 בינואר 1985), הידועה כאיסה ריי, היא שחקנית, תסריטאית, במאית, מפיקה, ויוצרת סדרות רשת. עבודתה צברה תשומת לב ציבורית תחילה בסדרת הרשת שלה ביוטיוב, Awkward Black Girl. לאחר מכן היא זכתה בהכרה גדולה יותר עבור יצירתה, כתיבתה, וכיכובה בסדרת הטלוויזיה ב-HBO, "לא בטוחה". על הופעתה בסדרה זו, היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב השחקנית הטובה ביותר – סדרת טלוויזיה קומית או מוזיקלית וכן לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית הראשית המצטיינת בסדרת קומדיה.
מאז 2011, ריי ממשיכה לפתח את ערוץ היוטיוב שלה, אשר כולל מגוון סרטים קצרים, סדרות אינטרנט ותוכן אחר שנוצר על ידי אנשים של צבע.
תחילת דרכה
ריי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביה, ד"ר עבדולאיה דיופ, הוא רופא ילדים ונאונטולוג מסנגל, ואמה, דלינה דיופ (לבית הייוורד), היא מורה מלואיזיאנה. הוריה של ריי נפגשו בצרפת, במהלך לימודיהם. היא אחת מחמישה ילדים. המשפחה התגוררה בדקר, סנגל במשך תקופה קצרה במהלך ילדותה.
ב-2007, ריי סיימה תואר ראשון בלימודי אפריקה ואפריקאים-אמריקאים באוניברסיטת סטנפורד. כסטודנטית, היא יצרה קליפים מוזיקליים, כתבה וביימה מחזות, ויצרה סדרת ריאליטי מדומה בשם Dorm Diaries בשביל הכיף. בסטנפורד, ריי פגשה את טרייסי אוליבר, שעזרה לה להפיק את Awkward Black Girl וגם כיכבה בתוכנית בתפקיד נינה.
אחרי סיום התואר, ריי זכתה במלגת תיאטרון ב"תיאטרון הציבורי" בניו יורק. אוליבר וריי התחיל ללמוד ביחד באקדמיה לקולנוע בניו יורק. ריי עבדה בעבודות מזדמנות, ובשלב מסוים התלבטה בין המשך לימודים במשפטים או מנהל עסקים, אך בסופו של דבר נטשה את שני הרעיונות, כאשר Awkward Black Girl התחילה להצליח ב-2011.
Awkward Black Girl
פרק הבכורה של סדרת הרשת של ריי, Awkward Black Girl, עלה ליוטיוב ב-2011. הסדרה עוסקת בחייה של "ג'יי" (באנגלית: J), אותה מגלמת ריי כשהיא באינטראקציה עם עמיתים לעבודה ומושאי אהבה אשר מכניסים אותה לסיטואציות לא נעימות. הסיפור מסופר בגוף ראשון, בנרטיב של ג'יי, שחושפת את רגשותיה בין כמספרת, ובין באמצעות סצנת חלום.
הסדרה הפכה לוויראלית מפה לאוזן, ובאמצעות בלוגים והמדיה החברתית, וכתוצאה מכך זכתה בסיקור בתקשורת המרכזית. כדי לממן את שארית העונה הראשונה, ריי וטרייסי אוליבר, שהפיקה והשתתפה בסדרה עם ריי, החליטו לגייס כסף עבור הסדרה דרך Kickstarter. ב-11 באוגוסט 2011 הן גייסו $56,269 מ-1,960 תרומות, פרסמה את שארית העונה בערוץ היוטיוב של ריי.
ריי בסופו של דבר יצרה שיתוף פעולה עם פארל ויליאמס, והעלתה את פרק הבכורה של העונה השנייה של הסדרה בערוץ היוטיוב שלו, iamOTHER. ריי התחיל גם להעלות תכנים מקוריים אחרים בערוץ שלה, בעיקר תכנים פרי עבודתם ובכיכובם של אנשים של צבע.
ב-2013, Awkward Black Girl זכתה בפרס שורטי לתוכנית הרשת הטובה ביותר. ריי יצרה את Awkward Black Girl כי היא הרגישה שהסטריאוטיפים ההוליוודיים של נשים אפריקאיות-אמריקאיות הם מגבילים, ולא מדברים אליה כאישה שחורה.
על ידי שימוש ב-YouTube בתור הפורום היצירתי שלה, ריי שמרה על אוטונומיה בעבודתה, מכיוון שהיא כותבת, מצלמת, מפיקה, ועורכת בעצמה את רוב עבודתה. סדרות הרשת האחרות של ריי—Ratchet Piece Theater, The "F" Word, Roomieloverfriends, ו-The Choir, בין השאר—גם מתמקדים בחוויות האפריקאיות-אמריקאיות שאינן מיוצגות בתקשורת המיינסטרים.
לא בטוחה
ב-2013, ריי התחילה לעבוד על פיילוט לסדרה קומית עם לארי וילמור, שבה היא תככב. הסדרה, על החוויות המביכות של אישה אפריקאית-אמריקאית, נקראה "לא בטוחה". HBO קנו את הפיילוט בתחילת 2015, ולאחר מכן אישרו את המשך הסדרה. מאז השקתה ב-2016, הסדרה ממשיכה לגרוף את שבחי הביקורת; אריק דגאנס מ-NPR כתב כי "ריי הפיקה סדרה אשר מרגישה מהפכנית רק על ידי כך שהיא צוחקת על חייה של אישה שחורה ממוצעת בת עשרים ומשהו."
ב-2017, מכון הסרטים האמריקאי בחר זה בסדרה בתור אחת מ"10 סדרות הטלוויזיה הטובות של השנה". על הופעתה בסדרה, ריי הייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר – סדרת טלוויזיה קומית או מוזיקלית, ב-2017 ו-2018, ולפרס אמי לבידור בפריים טיים.
ב-14 בנובמבר 2016, HBO חידשה את התוכנית לעונה שנייה. בכורת העונה השנייה שודרה ב-23 ביולי 2017. ב-8 באוגוסט 2017, הוכרז כי הסדרה חודשה לעונה שלישית. ב-6 בספטמבר 2018, חודשה הסדרה לעונה רביעית.
עבודות אחרות
הספר הראשון של ריי, ספר זיכרונות שכותרתו The Misadventures of Awkward Black Girl, יצא לאור ב-2015 והפך לרב-מכר ברשימת ניו יורק טיימס. בספר, היא מתעדת את חייה באמצעות אנקדוטות הומוריסטיות, וחושפת את המאבק האישי שלה עם הקושי להשתלב חברתית, כשהיא לעיתים לא נחשבת "מספיק שחורה".
שמה
שם הלידה של ריי, ג'ו-עיסא, הוא שילוב של שמות הסבתות שלה: ג'ויס ואיסו. השם האמצעי שלה, ריי, הוא על שם דודתה, שהייתה אמנית.
בתקשורת
ב-2012, ריי נכללה ברשימה השנתית של פורבס "30 מתחת לגיל 30" בחלק של עולם הבידור.
ריי הופיעה על שער המגזין Essence במאי 2015, בגיליון "Game Changers" (משנות משחק), לצד שונדה ריימס, אווה דוברני, דבי אלן, ומארה ברוק אקיל. ריי הביעה את משאלתה שיותר אנשים של צבע יעבדו בהפקה מאחורי הקלעים כדי להשפיע על תעשיית הטלוויזיה לטווח הארוך.
יהושע דור
יהושע (שוקי) דור (נולד ב-10 באוקטובר 1945) הוא פרופסור אמריטוס לגינקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, חלוץ טיפולי ההפריה בישראל.
הקים את המעבדה הראשונה בישראל לביצוע הפריה חוץ-גופית בבית החולים שיבא, לשעבר מנהל יחידת הפריון וההפריה החוץ-גופית במרכז הרפואי ע"ש שיבא (1993–2013), מייסד ומנהל לשעבר של היחידה להפריה חוץ-גופית בבית החולים אסותא, יילד את ילדת המבחנה הראשונה בישראל בשנת 1982, ממייסדי פורום ניירות העמדה בתחום הפריון, שימש כיו"ר האגודה הישראלית לחקר הפוריות (איל"ה), כיום משמש כיו"ר הוועדה האתית של האגודה. מפתח הטכניקה להשתלת קטעי שחלה בשחלותיהן של מטופלות אונקולגיות -שיטה שאומצה על ידי מרבית הרופאים ברחבי העולם.
ביוגרפיה
דור נולד בתל אביב לישעיהו ודרורה, ילידי פולין שהיגרו לארץ טרם פרוץ המלחמה. למד בתיכון עירוני ה'. התגייס לצה"ל בשנת 1963 ושירת בתפקיד חובש קרבי. סיים את השירות כרב-סרן (מי"ל) כמפקד פלוגה רפואית בחטיבת חי"ר לוחמת, כולל השתתפות במלחמת לבנון הראשונה. לאחר שירותו הסדיר בצה"ל נסע בשנת 1966 ללמוד רפואה באוניברסיטת ברן, שווייץ, וסיים את לימודיו בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב בתואר דוקטור בשנת 1974. כבר במהלך ההתמחות עסק בחקר תחום הפוריות יחד עם פרופ' ברונו לוננפלד (ממציא תרופת הפרגונל / גונל F) במכון האנדוקריני בשיבא, ופרסם מחקרים רבים שפורסמו במיטב העיתונות המקצועית בחו"ל.
בשנת 1976 שמע על ניסיונות הפריה שמתבצעים באוניברסיטת קיימברידג', אנגליה. אלו עוררו בו עניין רב, ומשנולדה ילדת המבחנה הראשונה בשנת 1978, נסע לאנגליה ללמוד את השיטה. אותם ניסיונות ראשוניים נחשבו באותה תקופה למהפכניים ופורצי דרך בתחום רביית האדם, ודור היה שותף למחקרים שבוצעו בתהליכי הפריה חוץ-גופית וזרע אנוש. מחקרים אלו נועדו לבסס ובעיקר לבחון את בטיחות השיטה להפריה חוץ גופית, ולשלול אפשרויות של פגיעה בילודים שיוולדו בעקבות הטיפולים. משחזר לארץ ב-1980, לאחר קבלת האישור מהוועדה העליונה לענייני ניסויים בבני אדם במשרד הבריאות לבצע טיפולי הפריה חוץ-גופית, הקים את המעבדה הראשונה בישראל לביצוע הפריה חוץ-גופית בביה"ח שיבא בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת תל אביב, החל בטיפולי הפריה חוץ-גופית, והיה הראשון להשיג הריון בטיפולי הפריה שבעקבותם יילד את ילדת המבחנה הראשונה בישראל והחמישית בעולם, רומי נוימרק, בשנת 1982.
במקביל לפעילותו הקלינית, פעל פרופ' דור לקידום טיפולי הפריה בישראל. במסגרת היותו יועץ לוועדת סל הבריאות, הכניס דור את טיפולי ההפריה לסל, כדי לאפשר לזוגות שסובלים מליקויי פוריות לקבל טיפולים כמעט ללא הגבלה ועד ללידת שני ילדים. הוא פעיל עד היום בהסברה גם מול המגזר הדתי-חרדי על-אודות מהות התהליך, לאור החשש הראשוני שהביע הממסד הרבני לכך שהטיפולים מנוגדים להלכה. אישור רבני לתהליך אפשר לזוגות דתיים וחרדים לקבל היתר מפוסקי הלכה לעבור טיפולי הפריה חוץ-גופית ללא חשש. כיום, למעלה מ-4% מכלל הלידות בישראל הם תוצר של טיפולי הפריה חוץ-גופית.
ב-1987 היה ממייסדי ומקימי היחידה להפריה חוץ-גופית בבית החולים אסותא, וב-1993 מונה למנהל יחידת הפריון וההפריה החוץ-גופית במרכז הרפואי ע"ש שיבא. בשנת 1998 זכה בתעודת הוקרה מהאגודה האמריקאית על תרומתו בהבנת המבנה הגנטי של תאי זרע במצב של אי-פריון בגברים. חבר ועד האגודה הישראלית לחקר הפוריות, וכיהן כיושב-ראש האגודה משנת 1999 ועד 2002. דור קיבל את התואר פרופ' חבר מאונברסיטת תל אביב ב-1992, ותואר פרופסור מן המניין ב-2002. בשנת 2008 מונה לראש הקתדרה לחקר הפוריות בבית-הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2005 זכה פרופ' דור להישג ראשוני בעולם בנושא שימור פוריות, בלידת ילדה בריאה לאחר השתלת קטעי שחלה מוקפאים באישה, שחלתה בסרטן, שהטיפולים הכימותרפיים הרסו את שחלותיה. קטעי השחלה נלקחו במהלך הטיפולים אותם עברה, והוקפאו ל-3 שנים. לאחר החלמתה הופשרו קטעי השחלה והוחזרו לגופה, בניתוח חדשני וראשוני, באמצעות טכניקה שאותה פיתח. כעבור תשעה חודשים ממועד ההשתלה, השחלה המושתלת חזרה לפעילות והאישה הרתה וילדה בת בריאה. שיטתו הפכה לשיטה המועדפת ואומצה על ידי מרבית הרופאים ברחבי העולם. מרצה קבוע בכינוסים בינלאומיים בתחום הפריון, טיפולי פוריות והפריה חוץ-גופית, וטיפולי שימור פוריות, רשימת פרסומיו המדעיים כוללת למעלה מ-200 פרסומים של עבודות מחקר במיטב כתבי-העת הרפואיים הבינלאומיים.
דור פרש לגמלאות משירות המדינה ב-2013 לאחר למעלה מ-40 שנות פעילות בביה"ח ציבוריים. עם זאת, הוא ממשיך לקבל זוגות רבים במרפאתו הפרטית בתל אביב ובבתי-החולים אסותא והרצליה מדיקל סנטר, כמו גם פעילות בהתנדבות. משמש כנשיא כבוד לאגודת רחשי לב, המאמצת את מחלקות הילדים החולים בסרטן, ומסייעת להם ולמשפחותיהם.
בשנת 2016 מונה פרופסור דור על ידי האגודה הישראלית לפוריות (איל"ה) לשמש כיושב-ראש הוועדה האתית של האגודה, וועדה אשר משמשת בפועל כשומר-הסף של האתיקה הרפואית בתחום טיפולי הפוריות, שחלקם מעוררים מחלקות חברתיות מורכבות.
פרופ' דור הוא ממייסדי פורום ניירות-העמדה בתחום הפריון, ניירות שביססו את הדיסציפלינה הקלינית של טיפולי הפריון, וביניהם טיפולי ההפריה החוץ-גופית. ניירות העמדה אומצו על ידי ההסתדרות הרפואית ומשרד הבריאות.
מלחמת אלף הימים
מלחמת אלף הימים (בספרדית: Guerra de los Mil Días) היה סכסוך מזוין ברפובליקת קולומביה בין המפלגה השמרנית, המפלגה הליברלית וגורמים קיצוניים אחרים, אשר נערכה בין השנים 1899 ל-1902. הסכסוך החל ב-1899, לאחר שהשלטון השמרני הואשם בכך ששימר את כוחו באמצעות זיוף הבחירות, והאווירה הוחרפה כאשר פקד את הרפובליקה משבר כלכלי כתוצאה מירידה גלובלית במחירי הקפה. במלחמה נהרגו כ-120,000 איש.
מרד ליברלי
התאריך שנקבע לתחילת המרד היה ה-20 באוקטובר 1899, אך כיוון שהיו ספקות והססנות בקרב הליברלים לגבי האפשרות שיצליחו להתעמת בכח עם השמרנים הוא נדחה מעט. בנוסף, המרד התחיל במחוז סוקורו, סנטנדר, שם המורדים חיכו לתגבור צבאי מוונצואלה. המשטר השמרני ידע על המתרחש, והחל להיערך צבאית בבוקרמנגה, בירת סנטנדר, אך הכח שנשלח לשם סירב להגיע לנקודה כיוון שלא הסכים לקבל את שיטת התשלום של המשטר, שנאלץ לחלק תלושים דחויים במקום כסף בשל הבעיות הכלכליות, ובשל כך המשטר נכשל בגדיעת המרד בעודו קטן, והמרידה התפשטה לכדי מלחמת אזרחים שהגיעה לכל מחוז בקולומביה, נמשכה 3 שנים והביאה לקטסטרופה. השמרנים סבלו מפילוג פנימי והתפצלו לשני זרמים, שהביאו לכך שהנשיא סנסלמנטה הוחלף בחוזה מנואל מרוקין. בתגובה, הליברלים מינו את גבריאל ורגס סנטוס לנשיאות מצידם. שני הצדדים זכו בהישגים משמעותיים בקרבות כאלו, והפסדים כואבים בקרבות אחרים.
תחילת הסוף
לאחר הקרב בפלונגרו, בו הדפו השמרנים את הליברלים במתקפת-נגד עקובה מדם, התפצלו גם הליברלים לשני פלגים שונים והשמרנים האמינו שהגיעה ההזדמנות לסיים את המלחמה, שהתרכזה אז במחוז פנמה (שהייתה בשליטת קולומביה דאז) ובחוף הקריבי.
במקביל, דעכה התמיכה מוונצואלה בליברלים, אשר חזתה בתבוסותיהם והאמינה שלא יוכלו לנצח במלחמה, דבר שהוביל להתדרדרות מהירה במצבם.
הסכמי ויסקונסין ונרלנדיה
הסכם שלום נחתם בין שני הצדדים בנרלנדיה ב-1902 וסיים את הלחימה בפנמה.
מאוחר יותר הגיע איום מצד נשיא ארצות הברית, טדי רוזוולט, שהיה מעוניין בהמשך חפירת תעלת פנמה ועצירת הלחימה באותו אזור הייתה אינטרס חשוב מבחינתו. בשל כך נחתם בעידוד אמריקאי הסכם ויסקונסין – שסיים לחלוטין את המלחמה.
איזידור פיס
איזידור פיס, צרפתית: Isidore Pils .(1815–1875) היה צייר  צרפתי בנושאי דת וצבא.
ביוגרפיה
פיס נולד בפריז כבנו של חייל. בגיל שתים עשרה למד אצל במשך ארבע שנים.
ב-1831 הוא הפך לסטודנט באקול דה-בו-ארט ולמד אצל. הוא התמודד על פרס רומא, בו זכה ב-1838 על, "פטרוס הקדוש מרפא פיסח בדלת המקדש". למרות מצב בריאותו הלקוי, פיס בילה שלוש שנים ברומא בווילה מדיצ'י, שבה היה ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר. בזמן שהותו באיטליה ביקר בנאפולי, ונציה ופירנצה.
הציורים של פיס הם בנושאים דתיים. ב-1849 השלים את יצירתו המפורסמת ביותר, "שרים את המנון הצרפתי", השוכנת ב. לאחר חוויותיו בנסיעה עם חיילים צרפתיים בחצי האי קרים, ציוריו קיבלו תפנית לנושאים צבאיים ולאומניים. מאוחר יותר הוא הפיק סצנות צבאיות רבות בזמן המצור על פריז במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה של 1870.
פיס מונה לפרופסור לציור באקול דה-בו-ארט ב-1863 אך עזב באותה שנה לשנתיים לאלג'יריה. בשנת 1868 הוא נבחר לאקדמיה לאמנויות יפות. בין תלמידיו היו אדריאן מורו,, ז'וליאן דופרה, לוק אוליבייה מרסון, לידוביץ פיט, ועוד.
פילס מת בדוארננז ונקבר בחלקה 54 בבית הקברות פר לאשז.
תקציב המדינה (גרמניה)
התקציב הפדרלי של גרמניה התקציב השנתי של הסכומים שיוקצבו למשרדי הקבינט של גרמניה לשנת פעילות. התקציב לשנת 2021 הוא כ-370 מיליארד יורו.
מטרת התקציב
המטרה העיקרית של התקציב היא ליצור סקירה כללית של ההכנסות וההוצאות של המדינה לשנה היוצאת או השנים הבאות. מכיוון שהתקציב מבוסס על הוצאות העבר, הוא בסך הכל חיזוי של העתיד שיכול להוביל לגירעונות תקציביים בלתי צפויים ככל שנת הכספים מתקדמת. בטווח הקצר, גירעונות כאלה ממומנים בדרך כלל על ידי הלוואת כסף שהובילה לחוב משמעותי לטווח ארוך של הקבינט של גרמניה.
תהליך קביעת התקציב
התקציב עובר בבונדסטאג כנספח של תקציב שנתי או דו-שנתי. ההכנסות וההוצאות מופרדות על ידי משרדים וגופים מנהליים אחרים.
הנחיות התקציב
הנחיות ספציפיות שנקבעו בחוק מסדירות את יצירת התקציב. באופן ספציפי, אלה הם:
איסור והיתר הארוך
ישנם שני נוסחים של הספר. נוסח כתבי היד של הספר שונה מנוסח הספר שבדפוס, שכנראה נדפס על פי כתב יד אחר. מספר פעמים הובאו בדברי הרמ"א פסקים מהספר שאינם נמצאים בדפוס ולפעמים נמצאים אך במשמעות אחרת. כבר הרמ"א בעצמו העיר על ההבדל בין שני נוסחי הספר.
מחבר הספר
ישנן כמה השערות בדבר מחבר הספר, יש הסוברים ששמו הוא רבי יונה אשכנזי.
חשיבות הספר
הספר מהווה מקור בסיסי ומשמעותי בפסיקת ההלכה בתחומי איסור והיתר. הוא אחד המקורות המובהקים לפסקי הרמ"א בחלק יורה דעה, והעובדה שרבי יוסף קארו לא השתמש בספר הייתה אחד הגורמים שהניעו את הרמ"א לחיבור ספר דרכי משה. גם בדורות מאוחרים יותר, המשיך הספר לשמש מקור חשוב לפסיקת ההלכה, וכך לדוגמה כתב רבי יהונתן אייבשיץ בהקדמתו לספר כרתי ופלתי:
יצחק פרידמן (בוהוש, השני)
רבי יצחק פרידמן (כ"ו באייר תרס"ג, 23 במאי 1903 – י"ד באב תשנ"ב, 13 באוגוסט 1992) היה האדמו"ר מבוהוש, הרביעי בשושלת. כיהן באדמו"רות גם בתל אביב ובני ברק. עמד בנשיאות כולל רומניה. כיהן גם באדמו"רות שפיקוב.
תולדותיו
נולד בשפיקוב לרבי שלום יוסף פרידמן. אמו הייתה בתו של רבי מרדכי טברסקי, האדמו"ר משפיקוב. לאחר מלחמת העולם הראשונה, נשאר אביו האדמו"ר היחידי לבית רוז'ין תחת השלטון הרוסי וחסידי רוז'ין שחיו תחת השלטון הרוסי נסעו אליו.
בשנת תר"פ קיבל היתר הוראה מהרב יהודה לייב צירלסון. באותה שנה התפרצה מגפת טיפוס באזור, והוריו נפטרו בהפרש של שבועיים, בסוף שבט ובפורים. הוא עצמו גם חלה, ולא יכול לשבת שבעה על הוריו.
נפטר בזמן שהותו בארוזה, שווייץ. גופו הועלה לקבורה לבית הקברות נחלת יצחק בגבעתיים בחלקת אדמו"רי רוז'ין.
בתו היחידה, שיינדל שרה דבורה (1936 - 23 ביולי 2023), נישאה לרב ישראל שלום יוסף פרידמן, בנו של רבי יעקב דוד פרידמן, האדמו"ר מפשקאן ובן דודם של אביו וחותנו של רבי יצחק. להם שני ילדים, רבי יעקב מנדל פרידמן, ממלא מקום סבו באדמו"רות, ויהודית מלכה, אשת רבי צבי רבינוביץ, האדמו"ר מביאלא רמת אהרן ומחבר הספר "עיוני הלכות" (שלושה חלקים).
קרי סטיינר
קרי אנתוני סטיינר (באנגלית: Cary Anthony Stayner; נולד ב-13 באוגוסט 1961), הידוע גם בכינוי "רוצח היוסמיטי פארק" או פשוט "רוצח היוסמיטי", הוא רוצח סדרתי אמריקאי ואחיו הגדול של קורבן החטיפה סטיבן סטיינר. הוא הורשע ברציחותיהן של ארבע נשים בין פברואר ליולי 1999. הרציחות התרחשו ליד הפארק הלאומי יוסמיטי שבקליפורניה ומכאן כינויו. סטיינר נידון למוות בגין ארבעת הרציחות שביצע, והוא ממתין להוצאתו להורג בכלא סן קוונטין.
ביוגרפיה
קרי נולד בקליפורניה בשנת 1961, השלישי מבין חמישה ילדים. היו לו שלוש אחיות ואח צעיר יותר, סטיבן סטיינר. ב-4 בדצמבר 1972, סטיבן בן ה-7 נחטף על ידי הפדופיל קנת פרנל. הוא הוחזק על ידי חוטפו במרחק של 61 קילומטרים מביתו. בהמשך עברו לעיירה אחרת שם התגורר עד גיל 14 כשהצליח להימלט עם קורבן נוסף של פרנל, טימותי וייט. מאוחר יותר קרי סיפר שהוא חש מוזנח בזמן שהוריו התאבלו על אובדנו של סטיבן. כאשר סטיבן ברח וחזר מביתו, הוא זכה לתשומת לב תקשורתית מסיבית שהביאה להוצאת מיני סדרת טלוויזיה אודותיו "קוראים לי סטיבן" (במקור: I Know My First Name is Steven). וקרי שוב הרגיש כי הוא לא מקבל מספיק תשומת לב כמו אחיו.
לאחר שסיים את לימודיו, עבד קרי כמתקין חלונות בחברת זכוכית. בשנת 1997, קרי התקבל לעבודה כשיפוצניק במוטל שנמצא מחוץ לכניסה לכביש המהיר שמוביל לפארק הלאומי יוסמיטי. במוטל זה הוא מצא את כל קורבנותיו ובין פברואר ליולי 1999, הוא רצח לפחות שתי נשים ושתי בנות נוער.
סנאי פרבו
סנאי פרבו (שם מדעי: Callosciurus prevostii) הוא מין של מכרסם ממשפחת הסנאיים ותת־המשפחה סנאים יפים. הוא חי בדרום-מזרח אסיה בחצי האי המלאי, סומטרה ובורנאו, והועבר על ידי האדם גם לאי סולאווסי. הוא נקרא על שמו של הגאולוג הצרפתי.
מאפיינים
אורכו של הסנאי ללא הזנב 20 עד 27 סנטימטרים, ומשקלו 250 עד 500 גרמים. הוא בעל פרווה בצבע שחור, ירכיים ולחיים בצבע לבן ורגליים בצבע אדום. הסנאי שוכן עצים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה וניזון בעיקר מפירות עץ הדוריאן, אגוזים, זרעים, ניצנים, פרחים אך גם מחרקים וביצים.
לאחר היריון שאורכו עד שלושה שבועות נולדים 1 עד 3 צאצאים. הטורפים העיקריים של הסנאי הם עופות דורסים, נחשים וחתוליים. הסנאי נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש עקב תפוצה רחבה ונוכחות במספר רב של אזורים מוגנים אך הוא עלול להיפגע מבירוא יערות וציד.
דיוויזיית האס אס ה-38
דיוויזיית אס אס ה-38 "ניבלונגן" (בגרמנית: 38. SS-Grenadier-Division „Nibelungen“) הייתה דיוויזיה של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. זו הדיוויזיה האחרונה אשר הוקמה בידי האס אס.
נחום גאבו
ראשית חייו
גאבו גדל במשפחה יהודית בת שישה ילדים בעיר המחוז הרוסית בריאנסק, שם עבד אביו בוריס (ברקו) פבזנר כמהנדס. אחיו הגדול היה עמית האמן הקונסטרוקטיביסט אנטואן פבזנר; גאבו שינה את שמו כדי למנוע בלבול איתו. גאבו דיבר וכתב שוטף בגרמנית, צרפתית ואנגלית בנוסף לשפה הרוסית. שליטתו במספר שפות תרמה רבות לניידותו במהלך הקריירה שלו. "כמו במחשבה, כך גם בתחושה, תקשורת מעורפלת אינה תקשורת כלל", העיר פעם גאבו.
לאחר הלימודים בקורסק, גאבו נכנס לאוניברסיטת מינכן ב-1910, תחילה למד רפואה, אחר כך מדעי הטבע, והשתתף בהרצאות לתולדות האמנות של היינריך וולפלין. בשנת 1912 עבר גאבו לבית ספר להנדסה במינכן שם גילה אמנות מופשטת ופגש את וסילי קנדינסקי ובשנים 1913–1914 הצטרף לאחיו אנטואן (שעד אז היה כבר צייר מבוסס) בפריז. ההכשרה ההנדסית של גאבו הייתה המפתח לפיתוח עבודתו הפיסולית שהשתמשה לעיתים קרובות באלמנטים הנדסיים. במהלך תקופה זו הוא זכה לשבחים מצד מבקרים רבים ופרסים.
קונסטרוקטיביזם
לאחר פרוץ המלחמה העולמית הראשונה, עבר גאבו תחילה לקופנהגן ולאחר מכן לאוסלו עם אחיו הבכור אלכסיי, וביצע את הבניינים הראשונים שלו תחת השם נחום גאבו בשנת 1915. הקונסטרוקציות המוקדמות ביותר האלה, היו במקור מקרטון או עץ והיו פיגורטיביות. הוא חזר לרוסיה ב-1917, כדי להיות מעורב בפוליטיקה ובאמנות, בילה חמש שנים במוסקבה עם אחיו אנטואן. העיצובים של גאבו הפכו ליותר ויותר מונומנטליים, אבל לא הייתה לו הרבה הזדמנות ליישם אותם. גאבו כתב והוציא במשותף עם אנטואן פבזנר באוגוסט 1920 "מניפסט ריאליסטי" שהכריז על עיקרי הקונסטרוקטיביזם הטהור - הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במונח. במניפסט גאבו מתח ביקורת על הקוביזם והפוטוריזם ככאלה שאינם הופכים לאמנויות מופשטות לחלוטין וקבע כי החוויה הרוחנית היא שורש היצירה האמנותי. גאבו ופבזנר קידמו את המניפסט על ידי העלאת תערוכה על דוכן תזמורת בשדרות טברסקוי במוסקבה ופרסמו את המניפסט ברחבי העיר.
בגרמניה גאבו לימד בבאוהאוס בשנת 1928. בתקופה זו הוא הגשים עיצוב למזרקה בדרזדן. גאבו ואנטואן פבזנר הציגו תערוכה משותפת בגלריה פרסייר, פריז בשנת 1924, והזוג עיצב את התפאורה והתלבושות לבלט La Chatte של דיאגילב (1926) שסייר בפריז ובלונדון. כדי להימלט מעליית הנאצים בגרמניה, השניים שהו בפריז בשנים 1932–1935 כחברים בקבוצה עם פיט מונדריאן.
גאבו ביקר בלונדון ב-1935, והתיישב ב-1936, שם מצא "רוח של אופטימיות ואהדה למעמדו כאמן מופשט". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא הלך בעקבות חבריו ברברה הפוורת' ובן ניקולסון לסנט איבס בקורנוול, שם שהה בתחילה עם מבקר האמנות אדריאן סטוקס ואשתו מרגרט מליס. בהיותו בקורנוול המשיך לעבוד, אם כי בקנה מידה קטן יותר. השפעתו הייתה חשובה לפיתוח המודרניזם בתוך סנט אייבס, וניתן לראותה בצורה הבולטת ביותר בציורים ובקונסטרוקציות של ג'ון וולס ופיטר לניון, שניהם פיתחו צורה רכה יותר של קונסטרוקטיביזם.
ב-1946 היגרו גאבו ואשתו ובתו לארצות הברית, שם התגוררו תחילה בוודברי, ואחר כך במידלברי, קונטיקט.
גאבו מת בווטרברי, קונטיקט, ב-1977.
יצירה
עבודתו שילבה הפשטה גיאומטרית עם ארגון דינמי של צורה בתבליטים ובקונסטרוקציות קטנות, פיסול ציבורי מונומנטלי ועבודות קינטיות חלוציות שהטמיעו חומרים חדשים כמו ניילון, וחומרים חצי שקופים, זכוכית ומתכת.
בתגובה למהפכות המדעיות והפוליטיות בתקופתו, גאבו ניהל חיים מלאי אירועים, עבר לברלין, פריז, אוסלו, מוסקבה, לונדון ולבסוף לארצות הברית. הוא עבד בתוך המעגלים של תנועות האוונגרד הגדולות כולל קוביזם, פוטוריזם, קונסטרוקטיביזם, הבאוהאוס ואחרות
שני מאפיינים ייחודיים לגאבו - העניין שלו בייצוג מרחב שלילי - "משוחרר מכל נפח סגור" או מסה - וזמן. הוא חקר את הרעיון בעבודות הבנייה הליניארית שלו (1942–1971) - השתמש בניילון ליצירת חללים או חללים פנימיים ואלמנטים של מסה מוצקה. המאפיין השני בעבודתו החלוצית היה פיסול קינטי. (1920) שנחשבת לעיתים קרובות ליצירת האמנות הקינטית הראשונה.
גאבו החזיק באמונה אוטופית בכוחו של פיסול - במיוחד פיסול מופשט, קונסטרוקטיביסטי - לבטא את החוויה האנושית והרוחניות בהתאמה למודרנה, לקידמה חברתית ולהתקדמות במדע ובטכנולוגיה. לאחר שעבד בקנה מידה קטן יותר באנגליה בשנות המלחמה (1936–1946), עבר גאבו לארצות הברית, שם קיבל מספר הזמנות לפיסול ציבורי, שרק את חלקן השלים.
כמו כן יצר עבודה ברוטרדם, ומזרקה גדולה מחוץ לבית החולים סנט תומאס בלונדון.
גלריית טייט, לונדון ערכה רטרוספקטיבה גדולה של יצירתו של גאבו ב-1966 ומחזיקה ביצירות מפתח רבות באוסף שלה, וכך גם המוזיאון לאמנות מודרנית ומוזיאון גוגנהיים בניו יורק. עבודה של גאבו כלולה גם במרכז רוקפלר בניו יורק ובאוסף האמנות של המושל נלסון א. רוקפלר אמפייר סטייט פלאזה באולבני, ניו יורק, ארצות הברית.
האויב שבפנים (סדרת סרטים)
האויב שבפנים (באנגלית: Resident Evil) היא סדרת סרטי קולנוע בלייב אקשן מז'אנר האימה-מדע בדיוני-פעולה המבוססים במידה רופפת על משחקי הווידאו באותו שם של חברת קאפקום. זכויות העיבוד הקולנועי של המשחקים נרכשו על ידי אולפני ההסרטה Constantin Film בתחילת 1997, ובשנת 2001 נרכשו מחדש בידי חברת Screen Gems של סרטי סוני. אולפני ההסרטה שכרו את פול וו.ס. אנדרסון לכתיבת התסריט לסרט הראשון "האויב שבפנים" (2002) ולבימויו. אנדרסון המשיך לכתוב ולהפיק את סרטי ההמשך "האויב שבפנים: אפוקליפסה" (2004), "האויב שבפנים: השמדה" (2007) ושב למלאכת הבימוי לסרטים "האויב שבפנים: החיים שאחרי" (2010), "האויב שבפנים: הגמול" (2012) ו"האויב שבפנים: פרק הסיום" (2016).
הסרט עוקב אחר אליס (בגילומה של מילה יובוביץ') - דמות מקורית שנוצרה עבור סדרת הסרטים, סוכנת חשאית ומומחית לאבטחה שנלחמת בתאגיד אמברלה – חברת טכנולוגיה ותרופות, שכלי הנשק הביולוגיים שיצרה גרמו לאפוקליפסת זומבים. דמויות נוספות מהמשחקים מופיעים גם הם, ביניהן ג'יל ולנטיין (בגילומה של סיינה גילורי), קרלוס אוליברה (בגילומו של עודד פהר), קלייר רדפילד (בגילומה של אלי לרטר), כריס רדפילד (בגילומו של ונטוורת' מילר), ליאון ס. קנדי (בגילומו של יוהאן אורב), אדה וונג (בגילומה של לי בינגבינג) והאנטגוניסטים הראשיים אלברט וסקר (בגילומם של ג'ייסון אומארה ושון רוברטס), ד"ר אלכסנדר אייזקס (בגילומו של איאן גלן) ומייסד תאגיד אמברלה ד"ר ג'יימס מרקוס (בגילומו של מארק סימפסון).
לפי ספר השיאים של גינס לשנת 2012, סדרת סרטי "האויב שבפנים" היא הסדרה בעלת ההכנסות הגבוהות ביותר לעיבוד קולנועי המבוסס על משחק מחשב, עם רף הכנסות של למעלה ממיליארד דולרים.
האויב שבפנים
בינואר 1997, אולפני ההסרטה Constantin Film רכשו את הזכויות להפקת עיבוד קולנועי לזיכיון המשחקים כאשר אלן מק'אלרוי נשכר לכתוב את התסריט. בשנת 2001, הזכויות נקנו מחדש בידי סרטי סוני, והאולפנים תקצבו את הסרט בכ-40 מיליון דולרים. בתחילה נשכר ג'ורג' רומרו לביים אותו, אך התסריט אותו הציע נדחה. האולפנים שכרו את פול וו.ס. אנדרסון לכתוב את התסריט, ובסוף שנת 2000 הוכרז כי הוא יביים את הסרט וישמש כתסריטאי. בהמשך הוא ציין כי "הסרט לא יהיה קשור לסדרת המשחקים משום שסרטים קשורים שכאלה הם שכיחים מדי וסדרת המשחקים Resident Evil ראויה לייצוג הולם". בשנת 2001 לוהקה מילה יובוביץ' לתפקיד הראשי כפרוטגוניסטית הסרט. הסרט יצא לאקרנים ב-15 במרץ 2002 בבימויו של אנדרסון ולקח אלמנטים משני המשחקים הראשונים בסדרה.
בסרט זה, תאגיד אמברלה מפעיל מתקן מחקר גנטי סודי ביותר בשם "הכוורת". המתקן ממוקם עמוק מתחת לפני האדמה בעיר הבדיונית ראקון סיטי, והוא נחסם בפני מסתננים מבחוץ בידי המלכה האדומה, מערכת בינה מלאכותית ששולטת בכוורת, לאחר שנגיף הטי שוחרר בתוך המתקן. המלכה האדומה הורגת כל יצור חי במתקן כדי לוודא שהנגיף לא יגיע לפני השטח, אך נגיף הטי מחייה אותם מחדש - הוא הופך את בני האדם לזומבים רצחניים ואת בעלי החיים למוטציות תוקפניות. אליס הייתה בעברה סוכנת אבטחה שעבדה עבור התאגיד עד שזיכרונה נמחק בידי גז העצבים של המלכה האדומה. כשהצוות מנסה להימלט מהכוורת, מפלצת ענקית שמשמשת כנושא מחקר נמלטת מכלאה ורודפת אחריהם. לבסוף נותרים רק אליס ומאט, אך מאט נשרט בידי המפלצת. כשהשניים מגיעים לפני השטח הם מופרדים. מאט משתנה לתוך המפלצת "נמסיס" ואליס מתעוררת לתוך עיר הנגועה בנגיף הטי.
האויב שבפנים: אפוקליפסה
סרט ההמשך לסרט הראשון החל בשלבי הפקה בשנת 2003 לאחר הצלחת הסרט הראשון. אנדרסון חזר למלאכת הכתיבה, אך בשל מחויבותו לסרט הנוסע השמיני נגד הטורף, הוא לא ביים את הסרט ואלכסנדר וויט נשכר כבמאי. הסרט יצא ב-10 בספטמבר 2004 ולקח אלמנטים מהמשחק Resident Evil 3: Nemesis.
בסרט זה, ההתפרצות הויראלית מגיעה לפני השטח ומתוך מאמץ לבלום את ההתפשטות, מייג'ור טימותי קיין חוסם את כל היציאות מהעיר ראקון סיטי. מבין האנשים הלכודים בעיר נמנים ג'יל ולנטיין ושותפה פייטון וולס. אחרי שאליס מתעוררת מהתרדמת שלה, היא מצילה את ג'יל ואת פייטון מקבוצת מפלצות שנמלטו מהכוורת. הם מקבלים שדר מד"ר צ'ארלס אשפורד שלדבריו יודע את נקודת החילוץ מהעיר ומבקש בתמורה את חילוצה של בתו אנג'לה, שלכודה בראקון סיטי. הקבוצה יודעת שתאגיד אמברלה מתכנן לאייד את ראקון סיטי מעל המפה כדי להשמיד את נגיף הטי אחת ולתמיד. בדרכם להציל את אנג'לה, נמסיס מתקיף אותם אחרי שהוא מקבל פקודה מקיין להרוג את כל חברי יחידת S.T.A.R.S. אחרי חילוצה של אנג'לה, הם עושים את דרכם למסוק החילוץ יחד עם החייל קרלוס אוליברה, שעבד בשירות תאגיד אמברלה אך ננטש בעיר.
אליס מתעמתת עם קיין ועם נמסיס ומביסה אותם, והמסוק מטיס את הקבוצה מהעיר בדיוק כשהיא מופצצת. המסוק מתרסק בהרי ארקלאי ואליס היא היחידה שמתגלית בהריסות. היא נלקחת למתקן אמברלה בדטרויט. כאשר היא מתעוררת, היא נמלטת מהמתקן ומגלה שיש לה כוחות על-אנושיים. היא נחלצת בידי ג'יל וקרלוס, שמחופשים לעובדי התאגיד. לפתע, לוגו תאגיד אמברלה מובזק בעיניה ונשמע קולו של אייזקס שאומר ש"תוכנית אליס מופעלת".
האויב שבפנים: השמדה
אליס, קלייר וקרלוס מאתרים מסוק בבסיס אמברלה ומתכננים לפנות את הניצולים לאלסקה. לפני שהוא הופך לזומבי, קרלוס מקריב את עצמו בכך שמוביל משאית לתוך עדר של זומבים. קלייר ושאר הניצולים עושים את דרכם לאלסקה בעוד אליס נותרת מאחור ומתעמתת עם אייזקס. היא מחפשת אותו ברחבי המתקן ומגלה שהיא שובטה. לאחר שהיא מביסה אותו, היא יוצרת קשר עם תאגיד אמברלה ומזהירה אותם שהיא מגיעה בעקבותיהם ושהיא מביאה איתה "חברים".
האויב שבפנים: החיים שאחרי
לאחר אירועי "השמדה", אליס וכפיליה תוקפים את מפקדת אמברלה בטוקיו. וסקר נמלט ומשמיד את המתקן, עם הכפילים בתוכו. הוא מתעמת עם אליס במסוק שלו ומזריק לה נסיוב שמסיר את כוחותיה. המסוק מתרסק ורק אליס מגיחה מההריסות. אחרי שישה חודשים של חיפושים אוויריים כושלים אחר ניצולים, אליס יוצא לכיוון המשוער של "ארקדיה". היא נוחתת במנחת מסוקים באלסקה ומוצאת את קלייר, אך זו האחרונה נשלטת בידי תאגיד אמברלה וזכרונה נמחק. הן טסות ללוס אנג'לס ובדרך מגיעות לבית כלא בו הן מוצאות את לות'ר ווסט ואת כריס רדפילד, אחיה של קלייר. הם מסבירים שארקדיה היא למעשה אוניית משא מחוץ לאזור החוף אשר משדרת הודעה מוקלטת ומחפשת אחר ניצולים. הם מגיעים לאונייה אך מגלים שהיא נטושה. זכרונה של קלייר מתחיל לחזור והיא נזכרת שעובדי אמברלה תקפו את הניצולים והעבירו אותם לאונייה. הם מגלים שהאונייה היא מתקן מחקר של אמברלה, ובה מתנהלים ניסויים בניצולים. השלושה פוגשים בוסקר, שקיבל כוחות-על מנגיף הטי. אחרי הקרב ביניהם, אליס שולחת שדר לניצולים וקוראת להם להגיע לאונייה מתוך תקווה להפוך אותה למקום מבטחים. עם סיום הסרט, צי מסוקי קרב של תאגיד אמברלה בהנהגת ג'יל ולנטיין מתכונן לצאת לקרב נגד הניצולים.
האויב שבפנים: הגמול
הסרט נכתב ובוים בידי פול וו.ס. אנדרסון ותוכנן להיות מצולם יחד עם הסרט השישי, אך אנדרסון בחר להתמקד בו. צילומי הסרט נערכו בטורונטו, אונטריו. בסרט זה שבו השחקנים מישל רודריגז, קולין סלמון ועודד פהר לגלם את תפקידם משני הסרטים הראשונים בסדרה. בנוסף לכך הצטרפו מספר שחקנים בתפקידים ממשחקי המחשב, ביניהם יוהאן אורב כליאון ס. קנדי, קווין דורנד כברי בורטון ולי בינגבינג כאדה וונג. הסרט יצא לאקרנים ב-14 בספטמבר 2012 ולקח אלמנטים מהמשחקים Resident Evil 4 ו-Resident Evil 5.
בסרט זה, אליס מתעוררת בבסיס אמברלה ונחקרת בידי ג'יל ולנטיין. במהלך הפסקת חשמל שנגרמה בידי אדה וונג, אליס נמלטת מכלאה ונפגשת איתה. וונג מסבירה לה שוסקר מתכנן לעזור לבריחתה של אליס ולהילחם במחשב-העל "המלכה האדומה" וזאת בניסיון להציל את מה שנשאר מהמין האנושי. וסקר ארגן סוכנים עצמאיים להסתנן לבסיס ולעזור לאליס, אדה, ליאון, ברי ולות'ר להימלט. בדרכם, אליס מוצאת כפילה של ילדה בשם בקי. הם גם מוצאים כפילים של קרלוס, אחד וריין - כולם תחת פקודתה של ולנטיין. אחרי שאליס נפגשת עם צוות החילוץ, חייליה של ולנטיין מתעמתים מולם והורגים את ברי, קרלוס ואחד. אליס, לות'ר, ליאון ובקי מגיעים לפני השטח ונתקלים בצוללת, ממנה מגיחות ולנטיין, ריין הכפילה ואדה השבויה. ולנטיין מקבלת פקודות חדשות מהמלכה האדומה להרוג את אליס, והיא נלחמת בה בזמן שריין נלחמת בליאון ובלות'ר. אליס מצליחה להסיר את המתקן ששולט בוולנטיין, שחוזרת לעצמה, ומצטרפת לליאון בקרב נגד ריין. לאחר מכן, החבורה מגיעה לבסיסו של וסקר, וכדי להחיל את תוכניתו הוא מזריק לאליס את נגיף הטי ומחזיר לה את כוחותיה. הוא אומר לה שהיא אחראית להצלת שארית המין האנושי מכליה.
האויב שבפנים: פרק הסיום
אנדרסון כתב וביים את הסרט השישי והאחרון בסדרה, שצולם בדרך דו-ממדית ועבר שינוי דיגיטלי לתלת־ממד. אנדרסון הביע את רצונו לסגור מעגל ולהחזיר דמויות, נושאים ותפאורת הכוורת מהסרט הראשון. צילומי הסרט נערכו בדרום אפריקה בספטמבר 2015 והסרט יצא לאקרנים ב-27 בינואר 2017.
שלושה שבועות לאחר אירועי הסרט הקודם, האנושות נמצאת בסכנת הכחדה לאחר שוסקר בוגד באליס בוושינגטון די.סי.. אליס פוגשת במלכה האדומה, שאומרת לה שעליה לחזור להיכן שכל הסיוט התחיל - ראקון סיטי, משום שתאגיד אמברלה יצר נוגדן הנישא באוויר אשר מיועד לחסל את כל מי שנגוע בנגיף הטי. כשהיא במירוץ נגד הזמן, אליס נלכדת בידי ד"ר אייזקס שנחשב למת, שמגלה שגלגולו הקודם היה למעשה כפיל. אליס נמלטת ומגיעה ראשונה לראקון סיטי, שם היא חוברת לקלייר רדפילד. אחרי שהם הודפים את צבא הזומבים של ד"ר אייזקס, אליס, קלייר ושאר הניצולים עושים את דרכם אל הכוורת. הם פוגשים שוב במלכה האדומה, שמגוללת בפניהם את מקורו של נגיף הטי - הנגיף נוצר בידי מייסד תאגיד אמברלה, הוירולוג ג'יימס מרקוס, כדי להציל את בתו אלישיה ממחלה שגורמת לה להזדקנות מהירה. ג'יימס נבגד בידי שותפו העסקי ד"ר אייזקס ונהרג בידי אלברט וסקר. ד"ר אייזקס וחבר המנהלים של תאגיד אמברלה החליטו לשחרר את נגיף הטי כדי לטהר את העולם, להציל את העשירים ובעלי הכוח בהקפאה קריוגנית בכוורת ומאוחר יותר לבנות מחדש כרצונם.
אליס מתעמתת עם וסקר ועם ד"ר אייזקס האמיתי בתחתית הכוורת, ומגלה לבסוף את מקורה - היא כפילתה של אלישיה מרקוס שעדיין נותרה בחיים ושאינה מסוגלת לחיות חיים רגילים בשל מצבה. כפילו של ד"ר אייזקס מביא עמו צבא אל-מתים לכיוונם של אליס וד"ר אייזקס האמיתי משום שלא האמין שהוא כפיל. הוא דוקר למוות את ד"ר אייזקס האמיתי. אליס משחררת את הנוגדן ומחסלת את כל אלה הנגועים בנגיף הטי. היא שורדת ורוכשת את זכרונותיה של אלישיה מרקוס כתגמול כדי להשיג את הילדות שמעולם לא הייתה לה. סדרת הסרטים מסתיימת כאשר אליס רוכבת על אופנוע לכיוון ניו יורק בזמן שהיא נרדפת בידי אורגניזמים ענקיים מעופפים המשמשים כנשק ביולוגי. היא מציינת שעבודתה לא הושלמה ושייקח לנוגדן מספר שנים כדי להגיע לכל קצוות העולם.
אתחול
בשנת 2021 מתוכננת יציאתו לאקרנים של סרט אתחול בשם "Resident Evil".
הכנסות הסרטים
בעוד שהמבקרים קטלו את כל הסרטים במיוחד את השני, מעריצי המשחקים קיבלו אותם בתגובות מעורבות. חלקם שיבח את מעבר הז'אנר למסך הגדול, בעוד שחלקם לא אהבו את העובדה שמדובר בעיבוד חלקי למשחקים וכמעט ללא הגיבורים המקוריים ממשחק הווידאו. אולם, סדרת הסרטים זכתה להצלחה רבה בקופות, כאשר הסרט הראשון הניב הכנסות של קרוב ל-102.5 מיליון דולר; הסרט השני למעלה מ-129 מיליון דולר והסרט השלישי קרוב ל-148 מיליון דולר. סך הכל סדרת סרטי האויב שבפנים הפכה לאחת הרווחיות ביותר ועד כה גרפו הסרטים 1.233 מיליארד דולרים מהכנסות ברחבי העולם.
עיצור כפוף, מקיש
עיצור כפוף, מקיש הוא צליל עיצורי המצוי בשפות מדוברות מעטות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ɽ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-`r. דוברי יפנית ידועים בשימושם בו (ובאלופונים נוספים), דבר הגורם לאי־הבחנה בין עיצורים מסוג רי"ש ולמ"ד.
שטחי בסיס ריבוניים
שטחי בסיס ריבוניים (אנגלית: Sovereign Base Areas) הם בסיסים צבאיים השוכנים בטריטוריה שבה הריבון הוא הממלכה המאוחדת, אך הם נפרדים מהאיים הבריטיים. שטחים אלה הם שריד של השלטון הקולוניאלי הבריטי שהתקיים באזורים רחבים סביב שטחי הבסיס הריבוניים.
אקרוטירי ודקליה בקפריסין
הכוחות הבריטיים בקפריסין מוצבים באקרוטירי ודקליה על מנת לתפעל בסיסים אלה ולהגן עליהם, ויש בהם תחנת האזנה בריטית וכן הנציגות השלמה היחידה של חיל האוויר המלכותי בים התיכון, בבסיס אקרוטירי. בנוסף לכוחות שבאקרוטירי ודקליה תורמת הממלכה המאוחדת לכוח הפועל בקפריסין מטעם האומות המאוחדות. בסך הכל מוצבים בקפריסין כ-3,500 אנשי צבא בריטים.
החוקים האזרחיים נאכפים על ידי הרשויות הבריטיות האזרחיות, והם בעלי תוקף גבוה יותר בהשוואה לאלו של קפריסין. קפריסאים רבים עובדים בשטחי הבסיס הריבוניים, בעיקר עבור הרשויות הבריטיות, כחוואים או עבור בעלי עסקים מקומיים. רק קפריסאים בעלי קשר למקום מורשים להתגורר בו, כגון אלו המתגוררים בכפר אקרוטירי או בשולי הכפרים הסמוכים לבסיסים. הכפרים קסילוטימבו ואורמידיה, תחנת הכוח דקליה וישוב הפליטים שבבעלותה הם מובלעות קפריסאיות המוקפות על ידי שטח הבסיס הריבוני דקליה.
שטחי הבסיס הריבוניים הם טריטוריה שמעבר לים, אך במקום לפעול תחת מושל, בדומה לשאר הטריטוריות, יש להם מנהל שממונה על ידי המלך צ'ארלס השלישי, והם נמצאים תחת סמכות משרד ההגנה הבריטי ולא תחת סמכות משרד החוץ וחבר העמים. מנהל השטחים הוא גם מפקד הכוחות הבריטיים בקפריסין. לשטחי הבסיס הריבוניים יש תחילית אות קריאה, ZC4, הנפרדת לחלוטין מזו של קפריסין, המשתמשת בדרך כלל ב-5B.
במדינת אירלנד החופשית
בעבר היו שלושה שטחי בסיס ריבוניים במדינת אירלנד החופשית, שבעבר הייתה חלק מהממלכה המאוחדת. כיום שוכנים שלושת הנמלים הללו באירלנד. לאחר קבלת העצמאות האירית ב-1922 שמרה הממלכה המאוחדת ברשותה את נמלי המים העמוקים ליד ברהייבן, קווינסטאון ולוך סווילי, לפי תנאי האמנה האנגלו-אירית מ-1921. הנמלים נותרו בשליטה בריטית עד החתימה על הסכם הסחר החופשי בין אנגליה לאירלנד ב-1938, שלאחריה הועברו לריבונות אירית.
ברו
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דניאל קיז
דניאל קיז (באנגלית: Daniel Keyes; 9 באוגוסט 1927 – 15 ביוני 2014) היה סופר יהודי אמריקאי זוכה פרסי הוגו ונבולה על סיפורו "פרחים לאלג'רנון". קיבל פרס סופר אמריטוס של איגוד סופרי המדע הבדיוני ופנטזיה של אמריקה בשנת 2000.
קורות חיים
קיז נולד בברוקלין, ניו יורק, למשפחה יהודית. בגיל 17 הצטרף לשירות הימי האמריקאי ככלכל של ספינה. הוא סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה מברוקלין קולג', ולאחר תקופה בצילום אופנה (הוא היה שותף בסטודיו לצילום), קיבל תואר שני בספרות אנגלית ואמריקאית. עשה כן בלימודי לילה בזמן שביום לימד אנגלית בבתי ספר ציבוריים בניו יורק סיטי. בסופי שבוע עסק בכתיבה.
בתחילת 1950, הוא היה עורך של מגזין ספרות זולה בשם "Marvel Science Stories" עבור העורך רוברט או. אריסמן (Robert O. Erisman) והמו"ל מרטין גודמן (Martin Goodman), שפרסמו גם את סדרות הקומיקס "Timely Comics" ו-"Atlas Comics", בשנות ה-1940 וה-1950 שבישרו את מארוול קומיקס. לאחר פרישת גודמן, קיז הפך לעורך שותף של קומיקס אטלס, תחת העורך הראשי והארט דיירקטור סטן לי. בסביבות 1952, קיז היה אחד מצוות של סופרים, שקיבלו מעמד של עורכים, שכתבו סיפורי אימה ומדע בדיוני עבור מגזיני קומיקס כמו "Journey into Unknown Worlds".
אחד מהרעיונות שלבסוף לא נמכרו לקומיקס, היווה את הבסיס לסיפור "פרחים לאלג'רנון" מאוחר יותר. קיז נזכר, "משהו אמר לי שהוא צריך להיות יותר מתסריט קומיקס."
בין 1955–1956, קיס כתב לEC קומיקס המוערכים, כולל הכותרים "Shock Illustrated" ו-"Confessions Illustrated", תחת שמו שלו ושמות העט Kris Daniels, A.D. Locke ו- Dominik Georg.
קיז המשיך ללמד כתיבה יוצרת באוניברסיטה ויין סטייט בדטרויט, ובשנת 1966 קודם לפרופסור לאנגלית וכתיבה יצירתית באוניברסיטת אוהיו, באתונה, אוהיו, שם הוא זכה לתואר פרופסור אמריטוס בשנת 2000.
פרחים לאלג'רנון
הסיפור הקצר והרומן העוקב, "פרחים לאלג'רנון", נכתב כדוחות התקדמות של אדם מפגר, צ'רלי, שעובר ניתוחים ניסיוניים והופך לגאון לזמן קצר לפני שהשפעת הניתוחים מתפוגגת באופן טראגי. הסיפור פורסם בתחילה בגיליון אפריל 1959 של המגזין לפנטזיה ומדע בדיוני והרומן הורחב בשנת 1966. ב-1968 הרומן עובד לסרט בשם "צ'ארלי", בכיכובו של קליף רוברטסון (שזכה בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר) וקלייר בלום. הוא גם זכה בפרס הוגו בשנת 1959 ובפרס נבולה בשנת 1966.
מספריו
תורגמו רק יצירות בודדות, ובהן:
רסלמניה 38
רסלמניה 38 היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-2 וב-3 באפריל 2022, באצטדיון AT&T שבארלינגטון, טקסס. האירוע היה האירוע ה-38 בסדרת אירועי רסלמניה.
אירוע זה היה אירוע הרסלמניה הרביעי במדינת טקסס (לאחר 17, 25 ו-32) והשני באצטדיון AT&T לאחר רסלמניה 32 בשנת 2016. אירוע רסלמניה זה היה השלישי שמשווק את הקרב בין ברוק לסנר לרומן ריינס כקרב המרכזי (לאחר 31 ו-34). הארגון שיווק את קרב זה כ"קרב הרסלמניה הגדול ביותר בכל הזמנים", לאחר שהוכרז שזהו יהיה קרב "המנצח זוכה בהכל", שלפיו חגורות אליפות העולם של המותגים יאוחדו לכדי אחת, אליפות ה-WWE של Raw והאליפות האוניברסלית של סמאקדאון אשר לסנר וריינס כיהנו כאלופי העולם, בהתאמה.
שישה עשר קרבות התנהלו באירוע, כאשר שבעה התקיימו בלילה הראשון, בעוד שתשעה קרבות התקיימו בלילה השני. קרב מאולתר שימש כקרב המרכזי של הלילה הראשון ובו סטון קולד סטיב אוסטין ניצח את קווין אואנס בקרב ללא חוקים, הראשון של אוסטין מאז רסלמניה 19. אוסטין הוכרז לאירוע כאורח מיוחד עבור תוכנית האירוח של אואנס בתוכנית "KO Show". עוד ברשימת הקרבות, קודי רודס ביצע את חזרתו לארגון וניצח את סת' "פריקין" רולינס, שארלוט פלייר ניצחה את רונדה ראוזי ושמרה על אליפות הנשים של סמאקדאון, וביאנקה בלאייר ניצחה את בקי לינץ' וזכתה באליפות הנשים של Raw.
בקרב המרכזי של הלילה השני, האלוף האוניברסלי של סמאקדאון, רומן ריינס ניצח את אלוף ה-WWE של Raw, ברוק לסנר בקרב "המנצח זוכה בהכל" אשר איחד את חגורות האליפות; כתוצאה מכך, הוא הוכר כאלוף האוניברסלי הבלתי מעורער של ה-WWE. עוד ברשימת הקרבות, ג'וני נוקסוויל ניצח את סמי זיין בקרב הכל הולך, ואדג' ניצח את AJ סטיילס. הלילה השני כלל גם קרב של יו"ר ה-WWE, מר. מקמהן ניצח את הפרשן פאט מקאפי בקרב מאולתר זאת לאחר שמקאפי ניצח את אוסטין ת'יאורי, קרב זה של מקמהן היה הראשון שלו מאז רסלמניה 26.
רקע
רסלמניה נחשב לאירוע הדגל של ה-WWE, מאז שהתקיים לראשונה בשנת 1985. זה הוא אירוע השלם וצפה עם תקופת הקיום הארוכה ביותר בהיסטוריה והוא נערך מדי שנה בין אמצע חודש מרץ לאמצע חודש אפריל. הוא אחד מארבעת אירועי השלם וצפה המקוריים של הארגון, לצד רויאל ראמבל, סאמרסלאם וסדרת ההישרדות; אירועים המכונים "ארבעת הגדולים". אירוע הרסלמניה מדורג במקום השישי ברשימת אירועי הספורט המוערכים ביותר על ידי המגזין פורבס, כשלא פעם תואר כ"סופרבול של הספורט הבידורי".
ב-16 בינואר 2021, ארגון ה-WWE הכריז על תאריך ומיקום אירוע הרסלמניה 37, שהוכרח להידחות בעקבות מגפת הקורונה. יחד עם הכרזה זו, הארגון הודיע על תאריכי ומיקומי שני אירועי הרסלמניה הבאים, כאשר אירוע הרסלמניה 38 הוכרז שיתקיים באצטדיון AT&T שבארלינגטון, טקסס ב-3 באפריל 2022. זה הוא יהיה אירוע הרסלמניה הרביעי שיתקיים במדינת טקסס (לאחר 17, 25 ו32) והשני שייערך באצטדיון זה לאחר רסלמניה 32 בשנת 2016 (שקבע את שיא כמות הקהל ברסלמניה עם 101,763 איש).
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
קרבות מרכזיים
במשך שנים, פול היימן כסנגורו של ברוק לסנר. לאחר שלסנר נעדר לאחר רסלמניה 36 באפריל 2020, היימן הפך ליועץ המיוחד של רומן ריינס בחודש אוגוסט של אותה השנה ואף הדריך אותו לזכות באליפות האוניברסלית של סמאקדאון. לאחר שריינס הגן בהצלחה על תוארו בסאמרסלאם 2021 מול ג'ון סינה, לסנר ביצע את חזרתו לארגון והתעמת עם ריינס. חודשיים מאוחר יותר באירוע היהלום שבכתר, ריינס ניצח את לסנר והגן בהצלחה על האליפות האוניברסלית לאחר עזרה מצד האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו). קרב חוזר בין השניים נקבע לאירוע השנה האזרחית החדשה, Day 1, כשבאותו הזמן ריינס פיטר את היימן מתפקידו, זאת לאחר שהוא האמין שהיימן עובד עם לסנר מאחורי גבו. הקרב באירוע זה, לעומת זאת, לא התקיים משום שריינס נמצא חיובי לנגיף הקורונה. בשל מצבו כמתאבק עצמאי ללא מותג משויך, הוא התווסף לקרב על אליפות ה-WWE שהפך בעקבות זאת לקרב מחומש. בקרב זה, לסנר ניצח וזכה בתואר. בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, לסנר, שהתאחד עם היימן, איתגר את ריינס לקרב אלוף נגד אלוף, הצעה שאליה ראש השבט סירב. באירוע הרויאל ראמבל, לסנר הפסיד את חגורת אליפות ה-WWE לאחר התערבות של ריינס ובגידה מצד היימן, שחזר לשורותיו של ריינס. מאוחר יותר באותו הערב, לסנר נכנס לקרב הרויאל ראמבל ואף ניצח בו; כתוצאה מכך, הוענקה לו ההזדמנות להתמודד על אליפות עולם לבחירתו ברסלמניה 38. בפרק העוקב של התוכנית Raw, לסנר הודיע שהוא יאתגר את ריינס לקרב על האליפות האוניברסלית. אף על פי שהוא עדיין רצה קרב אלוף נגד אלוף, הוא רצה קרב חוזר על האליפות אותה הפסיד ולכן הוא התווסף לקרב תא ההדחות על אליפות ה-WWE באירוע תא ההדחות, שבו הוא ניצח וזכה באליפות ה-WWE. לאחר מכן, נודע שהקרב בין לסנר לריינס ברסלמניה יהיה קרב "המנצח זוכה בהכל" על אליפות ה-WWE והאליפות האוניברסלית, ואף נודע שזה הוא יהיה קרב איחוד אליפויות.
לאחר שבועות שבהם הביע חוסר כבוד וזילזול כלפי מדינת טקסס, ב-7 במרץ בפרק של התוכנית Raw, קווין אואנס הזמין את "נחש הפעמונים", סטון קולד סטיב אוסטין לשמש כאורח המיוחד בתוכנית "KO Show" ברסלמניה 38. יום לאחר מכן, אוסטין הסכים והודיע שיערוך הופעה באירוע עצמו.
קרבות נוספים
באירוע הרויאל ראמבל, רונדה ראוזי הופיעה לראשונה מאז רסלמניה 35 באפריל 2019, השתתפה במפתיע בקרב הרויאל ראמבל של הנשים ואף ניצחה בו על מנת לקבל קרב עתידי על אליפות נשים לבחירתה באירוע רסלמניה 38. לאחר ששקלה את האפשרויות שלה עקב היסטוריה עם שתי האלופות המכהנות, בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, ראוזי הודיעה שהיא תאתגר את שארלוט פלייר לקרב על אליפות הנשים של סמאקדאון.
ב-21 בפברואר בפרק של התוכנית Raw, אדג' ערך את ההופעה הראשונה שלו מאז הופעתו ברויאל ראמבל, כאשר הוא הציב אתגר פתוח בפני מתאבק הרוסטר בנושא של יריב אפשרי עבור רסלמניה 38. שבוע לאחר מכן בתוכנית, אדג' הגיע על מנת לבדוק מי נענה לאתגר שלו, כשאתגר זה נענה בחיוב על ידי לא אחר מאשר AJ סטיילס. אדג', שהיה שמח על מהלך זה, הודיע שזה קרב שהוא ייחל לו זמן רב; לעומת זאת, הוא אמר שהוא רצה את AJ סטיילס האמיתי ולא האחד שהתחבא מאחורי שותפו, אומוס, במשך השנה החולפת. לאחר מכן, אדג' תקף את סטיילס ואף ביצע עליו פעמיים את מהלך ה"קונצ'יירטו", שבו הוא הניח את ראשו של סטיילס על כיסא אחד וחבט בו בעזרת כיסא אחר.
ב-3 במרץ, יו"ר הדירקטוריון ומנכ"ל ה-WWE, וינס מקמהן ביצע הופעה נדירה בראיון בשידור ישיר בתוכנית "The Pat McAfee Show" אותה מגיש פאט מקאפי. במהלך הראיון, מקמהן הציע למקאפי קרב ברסלמניה 38. מקאפי, המשמש בעיקר כפרשן התוכנית השבועית סמאקדאון, הסכים ומקמהן הודיע שהוא ימצא עבורו יריב לאירוע. לילה לאחר מכן בפרק של התוכנית סמאקדאון, נציג המותג Raw, אוסטין ת'יאורי, שהיה נמצא תחת חסותו של מקמהן במהלך השבועות שבאו קודם לכן, חשף את עצמו כיריבו של מקאפי ברסלמניה. קרב זה יהיה הראשון של מקאפי מאז האירוע NXT TakeOver: WarGames בדצמבר 2020.
במשך שבועות, סת' "פריקין" רולינס ניסה להשיג לעצמו קרב ברסלמניה. לאחר שכשל בהשגת ניצחונות על קווין אואנס ו-AJ סטיילס על מנת לקחת את המקומות בקרבות שלהם, וינס מקמהן זימן את רולינס לשיחה במשרדו בבוקר של ה-28 במרץ. מקמהן הצהיר שרולינס יתמודד מול יריב לבחירתו של מקמהן אשר ייחשף רק באירוע עצמו.
קרבות מקדימים
האירוע עצמו נפתח בקרב שבו האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) הגנו על אליפות הזוגות של סמאקדאון נגד שינסקה נקאמורה וריק בוגז. במחצית הקרב, בוגז נפצע בברכו לאחר שניסה להרים יחדיו את אלופי הזוגות, פציעה שהותירה את נקאמורה לסיים את הקרב לבדו. בסיום, האוסוס ביצעו על נקאמורה את מהלך ה-1D כדי להגן על חגורות האליפות בהצלחה.