cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פיררוקו
מאפיינים
הפיררוקו שוכן במים רדודים או על קרקעית הנהר כמעט מבלי לנוע. עולה אל פני המים, כדי לשאוף אוויר חופשי. שלפוחית השחייה, פועלת כריאת עזר ומאפשרת לו קיבולת נשימה גדולה. זהו טורף רעבתני הניזון מתולעים, סרטנים, צפרדעים, רכיכות, צמחים ואף מדגים מתים. את טרפו הוא מחזיק בין שיניו ומועך אותו. בהיות לו שיניים בעצם הלשון ובעצם החך מאפשרות לו לסתותיו לנשוך נשיכה כפולה.
עונת הרבייה חלה בחודשי אפריל-מאי. הקן ממוקם במים צלולים, עומקו כ-15 ס"מ ורוחבו כ-50 ס"מ. הנקבה מטילה כ-180 אלף ביצים והזכר מפרה אותן מיד ואחר משגיח עליהן. הדגיגים בוקעים כעבור חמישה ימים וגדלים במהירות, אך מגיעים לבגרות מינית רק בהיותם בני חמש שנים.
הארפאימה היא המקור לסירנה הפרואנית.
יחסי אוקראינה–אלג'יריה
יחסי אוקראינה–אלג'יריה (בערבית: العلاقات الأوكرانية الجزائرية, באוקראינית: Українсько-алжирські відносини) הם היחסים הדו-צדדיים שבין אוקראינה לבין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית. אלג'יריה הכירה בעצמאות אוקראינה בשנת 1992, ויחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1993.
לאלג'יריה שגרירות בקייב. לאוקראינה שגרירות באלג'יר (שנפתחה בשנת 1999 ).
היסטוריה
אלג'יריה הכירה בעצמאות אוקראינה בשנת 1992, ויחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות הוקמו בשנת 1993. עד מהרה (1993–1994) נחתמו הסכמי צבא וסחר בין שתי המדינות.
עוד קודם לעצמאות אוקראינה, הייתה ברית המועצות אחת התומכות העיקריות בעצמאות אלג'יריה, וכחלק מכך, הקשרים הכלכליים בין אוקראינה הסובייטית ואלג'יריה היו משמעותיים, מכיוון שחלק גדול מהתעשיות הסובייטיות (ובפרט תעשיית האוויר והחלל), כמו גם הנמל הגדול של אודסה נמצאו בשטחי אוקראינה. לאחר שהכריזה אוקראינה על עצמאותה, נמשכו הקשרים הכלכליים בין המדינות, כשאלג'יריה ומצרים נותרו, נכון בתחילת שנות ה-2000, שתי שותפות המסחר החשובות ביותר של אוקראינה באפריקה והמזרח התיכון.
על אף קשרי המסחר הטובים, הקשרים הפוליטיים בין המדינות היו בפיגור בהשוואה לקשרים הכלכליים; רק בשנת 2002 ביקר שר החוץ האוקראיני אנטולי זלנקו לראשונה באלג'יריה. כפי שציינו אנליסטים אוקראינים באותה עת, אחד מהנושאים שעמדו בראש סדר העדיפויות של אוקראינה בפיתוח קשריה עם מדינות צפון אפריקה באותה תקופה היה הרחבת היחסים הכלכליים; מעבר מייצוא מתכות, כימיקלים ומוצרי מזון למכירת מטוסים אזרחיים וצבאיים ומוצרי היי-טק נוספים. באותה שנה התקיימה באלג'יריה תערוכת המוצרים האוקראינים, אלג'יריה-אוקראינה 2002, וכן נחתמה אמנה למניעת כפל מס.
היקף המסחר הכולל בין שתי המדינות עמד על 355 מיליון דולר בשנת 2003. על רקע זה דווח כי בשנת 2003 מכרה אוקראינה לאלג'יריה 5 מטוסי מיג-29 ו-16 מסוקי מיל מי-24, ומצד שני רכשה כמה מטוסי ישנים מדגם מיג-21.
אמנה בשיתוף עם קנדה והולנד בנושא שיתוף פעולה בשלום בחלל נחתמה בשנת 2018.
בשנת 2008, תוך ניצול המלאי הגדול של ציוד מתוצרת סובייטית (כלומר, שיוצר לעיתים קרובות באוקראינה) המשמש את צבא אלג'יריה, הגיעה אוקראינה להסכם עם אלג'יריה בנושא אספקת שירותי תחזוקה, תיקון ושדרוג. ההסכם, שקבע גם חילופי נספחים צבאיים, נחתם על ידי שרי ההגנה של המדינות במהלך ביקורו של שר ההגנה האוקראיני יורי יחנורוב באלג'יריה. על פי הדיווחים, קצינים בכירים מאלג'יריה שביקרו באוקראינה התעניינו במיוחד בחברות תעופה וחלל אוקראינית (כמו אנטונוב ולוך), ובמפעל לתיקון משוריינים בקייב.
סחר
היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על 393 מיליון דולר בשנת 2018. הסחורות שמייצאת אוקראינה לאלג'יריה, בשווי כולל של 390 מיליון דולר מורכבות בעיקר ממתכות ופלדה, ואילו עיקר הסחורות שמייצאת אלג'יריה בשווי כולל של 3 מיליון דולר הוא מלח, גפרית, אבנים ועוד.
אל-עאלם
אל־עאלם (בערבית: قناة العالم الأخبارية, בפרסית: شبکه بین‌المللی العالم) הוא ערוץ חדשות בשפה הערבית מאיראן הנשלט על ידי תאגיד התקשורת הממשלתי שידורי הרפובליקה האסלאמית של איראן ("IRIB").
הסיקורים הפוליטיים של הרשת פופולרים ביותר, אך גם נושאים אחרים כמו פרשנויות, ניתוחים, עסקים וספורט זוכים אף הם לבמה. התוכניות משודרות ללמעלה מ־300 מיליון דוברי ערבית ברחבי העולם, ובפרט במפרץ הפרסי ובמזרח התיכון. ערוץ הלוויין זמין בחמש יבשות.
לערוץ יש משרדים בטהראן, בביירות ובבגדאד. בניגוד לערוצים רבים אחרים, ניתן לצפות באל-עאלם גם ללא לוויין, משום שכדי לשדרו משתמשים בהעברה קרקעית הקרובה לגבול עיראק־איראן.
אתר בשפה האנגלית, הידוע כ־״Alalam News״, הושק באוגוסט 2006. אתר זה מתיימר להפיץ חדשות בלתי־משוחדות, מלאות ומתונות.
רשת החדשות השיקה אתר גם בפרסית באפריל 2007 כדי לסקר את החדשות הבלעדיות בלבד בשפה הפרסית.
ביולי 2013 פשטו כוחות הביטחון המצריים על משרדיה של הרשת בקהיר ועצרו את מנהל התחנה באשמה של הפעלת תחנה ללא אישור.
דייוויד כהן
דייוויד סנפורד כהן (תעתיק שם משפחתו מאוית לחלופין גם כ"קוהאן"; באנגלית: David Sanford Kohan; נולד ב-16 באפריל 1964) הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה
כהן נולד בניו יורק, ניו יורק, בוגר אוניברסיטת וסליין. הוא בנו של התסריטאי באז כהן, אחיה של התסריטאית והמפיקה ג'נג'י כהן, וגיסם של התסריטאים כריסטופר נוקסון ומרטי נוקסון. יש לו אח תאום בשם ג'ונו.
לאחר כתיבה ל-"שנות הקסם" ול-"The Dennis Miller Show", כהן הפיק את "ויל וגרייס", "Boston Common", "בוקר טוב מיאמי", "Twins" ו-"Four Kings", "שטויות שאבא שלי אומר" ביחד עם מקס מוצ'ניק. כהן זכה בפרס אמי וב-"People's Choice Award". הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
כהן ומוצ'ניק חברו יחד, ומיזגו את שמות המשפחה שלהם לשם KoMut - שמה שם חברת ההפקות שבבעלותם, אשר במסגרתה הופקו, בין השאר "ויל וגרייס" ו"שטויות שאבא שלי אומר".
לאח'דר בראהימי
לאח'דר בראהימי (בערבית: الأخضر الإبراهيمي; 1 בינואר 1934) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אלג'ירי, שכיהן כשר החוץ של אלג'יריה בשנים 1991–1993 וכשליח ויועץ בעל ותק באומות המאוחדות, היה שליח מיוחד של האו"ם באפגניסטן ומאוחר יותר שליח האו"ם והליגה הערבית בסוריה ובלבנון. בראהימי הוא גם חבר בקבוצת "דה-אלדרס", קבוצה של מנהיגי עולם הפועלת למען שלום עולמי. פרש מתפקידו כשליח האו"ם במאי 2014.
בראהימי נולד באל-עזיזה, אלג'יריה. הוא חבר ב"ועדה להעצמה משפטית של העניים", היוזמה הגלובלית הראשונה שהתמקדה במיוחד בקשר בין הדרה, עוני וחוק. כמו כן, הוא חבר ב"קרן למנהיגות עולמית", ארגון הפועל לקידום ממשל תקין ברחבי העולם. בנוסף, הוא מכהן כיום כעמית בכיר במרכז לחקר ממשל גלובלי בבית הספר לכלכלה של לונדון וחבר ועד מנהל במכון הבינלאומי לחקר השלום של סטוקהולם.
חתנו הוא עלי בן חוסיין, נסיך ירדן.
עונת 1960/1961 בלה ליגה
עונת 1960/1961 הייתה העונה ה-30 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-11 בספטמבר 1960 והסתיימה ב-30 באפריל 1961.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-16 יעברו בסוף העונה לליגת משנה במקום שתי קבוצות מליגת משנה שזכו בה במקום ראשון ב-2 הבתים שלה. קבוצות שזכו במקום 13-14 השתתפו במשחקי המבחן מול קבוצות שזכו במקום השני בבתים של ליגת משנה.
מליגת המשנה עלו מיורקה וראסינג סנטנדר.
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם השביעית בתולדות המועדון.
גרנדה וריאל ואיאדוליד ירדו לליגת משנה בסוף העונה. ריאל אוביידו ואלצ'ה ניצחו משחקי המבחן ונותרו בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק פרנץ פושקש מריאל מדריד. זאת בפעם השנייה בקריירה ובפעם השנייה ברציפות. בהתאם לנתונים הרשמיים של ה-LFP הוא כבש 27 שערים ב-28 משחקים. בהתאם לנתוני עיתון הספורט בהתאם לנתוני עיתו הספורט MARCA שמעניקה את הפרס הוא כבש 28 שערים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לחוסה ויסנטה טריין מריאל מדריד שספג 25 שערים ב-30 משחקים.
קלווין באסי
קלווין באסי (באנגלית: Calvin Bassey, נולד ב-31 בדצמבר 1999 באאוסטה שבאיטליה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פולהאם מפרמייר ליג ובנבחרת ניגריה.
קריירת מועדונים
באסי גדל במחלקת הנוער של לסטר סיטי.
ב-6 ביוני 2020 חתם באסי על חוזה בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית. ב-9 באוגוסט ערך באסי את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על סנט מירן במסגרת המחזור השני בליגה לעונת. בסך הכל ערך שמונה הופעות ליגה במהלך עונה זו.
בעונת ערך באסי 29 הופעות ליגה. בנוסף, ערך 15 הופעות במסגרת הליגה האירופית, כולל בהפסד לאיינטרכט פרנקפורט בגמר.
ב-20 ביולי 2022 חתם באסי באייאקס מליגת העל ההולנדית. ב-31 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 5-3 לפ.ס.וו. איינדהובן במגן יוהאן קרויף בו הורחק בכרטיס אדום.
ב-29 ביולי 2023 חתם לארבע שנים בפולהאם.
סאוואכ
הסַאוַאכּ (בפרסית: ساواک, שהוא קיצור של سازِمانِ اطلاعات وَ امنیَتِ کِشوَر; תעתיק: סאזמאן אטלאעאת ו אמנית כשור, מילולית: "ארגון המודיעין והביטחון של המדינה") היה ארגון משטרה חשאית במערכת הביטחון האיראני שהוקם על ידי מוחמד רזא שאה פהלווי והיה גוף קהילת המודיעין איראני המרכזי, ששימש כארגון מודיעין וביטחון לאומי וכארגון ביטחון פנים באיראן. הארגון נוסד במטרה לשרת את מטרותיו של השאה, בנוסף לדיכוי תנועות מרי והתמרדות נגד השלטון, תוך מיתון השאיפות האתניות-לאומיות של הקבוצות האתניות השונות הקיימות באיראן, לעיתים אף תוך איסור לימוד ההיסטוריה האתנית והשימוש בשפה. הארגון היה קיים משנת 1957 עד 1979 (פרוץ המהפכה האסלאמית).
הכשרה וגיוס
על מנת להכשיר את ארגון המשטרה החשאית החדשה שהוקמה בימיו של פהלווי, נעזרו בעלי תפקידים והוכשרו על ידי ה-CIA האמריקאי, והמוסד הישראלי. הסוואכ פעל בין השנים 1957-1979 ופורק בתקופת המהפכה האיראנית על ידי שאפור בח'תיאר.
בתקופת השאה תואר הסוואכ כ"מוסד הכי שנוא ושהכי יראים מפניו" וזאת לאור שיטות העינויים ועונשי המוות שהוחלו בזמן שלטון פהלווי. יש הטוענים כי הסוואכ העסיק כ-60,000 עובדים, אך יש הטוענים כי העסיק רק כבין 4,000-6,000 איש.
פרדיננד גאורג פרובניוס
פרדיננד גאורג פרובניוס (בגרמנית: Ferdinand Georg Frobenius; 26 באוקטובר 1849, שרלוטנבורג - 3 באוגוסט 1917, ברלין) היה מתמטיקאי גרמני שנודע עקב תרומותיו לתורת הפונקציות האליפטיות, לחקר משוואות דיפרנציאליות ולתורת החבורות. פרובניוס נחשב לאבי תורת ההצגות.
בשנת 1867, לאחר שסיים ללמוד בבית הספר בברלין, החל ללמוד באוניברסיטת גטינגן. לאחר סמסטר אחד חזר לברלין ולמד באוניברסיטת ברלין, כשבין מוריו היו לאופולד קרונקר, קארל ויירשטראס וארנסט קומר. הוא סיים דוקטורט בהצטיינות יתרה בשנת 1870. הדוקטורט, בהנחיית ויירשטראס עסק בפתרון משוואות דיפרנציאליות.
בין תלמידיו נמנים רוברט רימק, ריכרד פוקס, אדמונד לנדאו וישי שור.
מקס מוצ'ניק
ג'ייסון נידורף מוצ'ניק (באנגלית: Jason Nidorf Mutchnick; נולד ב-11 בנובמבר 1965) הוא מפיק טלוויזיה אמריקאי. הוא זכה בפרס אמי ובפרס People's Choice Award והיה מועמד מספר פעמים לפרס גלובוס זהב.
קורות חייו וקריירה
מוצ'ניק נולד בשיקגו, אילינוי, וגדל בבוורלי הילס כבן לאם חד הורית.
הוא החל את דרכו בכתיבה לשעשועונים, "Good Advice" ו-"שנות הקסם". יחד עם דייוויד כהן הוא יצר את הסדרות Boston Common ו-"ויל וגרייס". כמו כן, הוא הפיק וכתב ל-"בוקר טוב מיאמי" והפיק את "Twins", "שטויות שאבא שלי אומר" ו-"Four Kings" ביחד עם כהן. הדמויות הראשיות בסדרה "ויל וגרייס" מבוססות עליו ועל החברה הטובה ביותר שלו, ג'נט. מוצ'ניק, כמו ויל טרומן, הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא וכהן הם הבעלים של חברת ההפקות KoMut, ששמה הוא שילוב של שני שמות המשפחה שלהם.
ב-7 ביוני 2006, אמרסון קולג' הכריזה על חניכת מרכז הקמפוס על שם מקס מוצ'ניק, לאחר שזה תרם תרומה גדולה. הדירה של וויל טרומן וגרייס אדלר נמצאת בתצוגה בספריית מכללת אמרסון. הסט נתרם על ידי מוצ'ניק.
בשנת 2012 מוצ'ניק וכהן יצרו סיטקום באורך של חצי שעה עבור רשת CBS בשם "Partners", אך זו בוטלה עוד באותה שנה.
סלוג'ר
סלוּג'ר (ברומנית: Sluger, או, נדיר יותר, "סולג'ר"- Sulger) היה תפקיד מנהלי ותואר היסטורי של בויאר - דרגטור - בחצרות השליטים של הנסיכויות הרומניות ולאכיה ומולדובה בימי הביניים ועד לתקופה המודרנית. הסלוג'ר עסק באספקת הבשר (ולפעמים גם הנרות ובחלוקתו בחצר ובצבא.  הסלוגר דאג גם אספקת המזון לשליחים הרשמיים הטורקים או הטטרים הסלוג'ר הראשי נשאר "ול סלוג'ר" או "מארה סלוג'ר", כלומר "הסלוג' הגדול". התפקיד דמה בערך לזה של ה Intendant או Master of the larder. מקור המילה "סלוג'ר" הוא במילה הסלאבית "סלוז'אר" שמשמעותה "משרת, שרת" לפי סקריבן (1939) הסלוג'ר הגדול נמנה עם שמונת הבויראים שהרכיבו את מועצת הנסיכות- הדיוואן, והוא ישב בין הסרדאר ובין הז'יטניצ'ר.  בוולאכיה הסלוג'ר הגדול היה צריך להביא בשר, ביוחד בשר בקר לחצר השליט. האזכור הראשון של התפקיד בוולאכיה הוא מ-7 בנובמבר 1480. במולדובה תועד התפקיד לראשונה ב-13 ביוני 1456. המילה "סולג'יו" משמעותה ברומנית המס על שחיטת פרות או כבשים, לפי מקורות מסוימים הסלוג'ר היה אחראי גם על גביית מס זה. פרט לסלוג'ר הגדול היו קיימים גם תארים נמוכים יותר: סלוג'ר בדרגה שנייה וסלוג'ר בדרגה שלישית אחרי 1738 התואר נשאר סמלי בלבד. אחרי הנהגת התקנון האורגני במאה ה-19 המילה "סלוג'ר" תאמה דגאות "סגן" או סגן משנה".
מקורות אחרים
Mihai Ţipău Domnii fanarioţi în Ţările Române, Mică Enciclopedie, Editura Omonia,  Bucureşti 2008
קישורים חיצוניים
Eugenia Dima, Doina Cobeţ, Laura Manea, Elena Dănilă, Luminiţa Botoşineanu (Universitatea Al. I. Cuza" din Iaşi) Gabriela E Dima, Andrei Dănilă DexX 2008
מתתיה גרג'י
רבי מתתיה גרג'י (1842, הראת – 29 בנובמבר 1917, ירושלים) היה פוסק, פרשן מקרא ומשנה, כרוניקאי, וממנהיגי קהילת יהודי הראת בסוף המאה ה-19. הוא עלה לארץ ישראל בהליכה מאפגניסטן בשנת 1906 ביחד עם משפחתו והתיישב בירושלים.
קורות חייו
בשנת 1896 ר' גרג'י ובנו אשר גרג'י ערכו עלייה לרגל לירושלים מאפגניסטן, במסע שלקח עשרה שבועות. לאחר ביקורו בירושלים, בה שהה כשלושה חודשים, הוא חזר לקהילתו בהראת. בשנת 1906 יצא שוב מאפגניסטן, עלה לארץ ישראל באופן סופי והתיישב בשכונת הבוכרים בירושלים. בשנת 1908 מונה לרב הראשי של הקהילות הבוכרית והאפגנית בעיר. יהודים בוכרים אמידים מימנו את הוצאתם לאור והדפסתם של ספריו.
ספריו כוללים את ספר "תהילות דוד" שכולל אוסף של דרשות על ספר תהילים, "ספר בית המקדש" שכולל פרשנות על המשנה, וספר "עונג לשבת" שכולל פרשנות ארוכה על התורה וספרי הנביאים. ספר "עונג לשבת" בן שלושה החלקים היה רחב-ההיקף בחיבוריו, ובאה בו לביטוי ידיעתו המעמיקה של הספרות היהודית לדורותיה. הספר יצא לאור בשלוש מהדורות, האחרונה שבהם יצאה לאור בשנת 2010. בראייה היסטוריוגרפית חיבורו החשוב ביותר הוא "קורות זמנים", כרוניקה יחידה במינה שמתארת את תולדותיה של קהילת יהודי הראת במאה ה-19 לאורך המאורעות הרבים שעברו עליה כחלק מהתהפוכות השונות של ההיסטוריה האפגנית. הכרוניקה נכתבה מנקודת מבטה של קהילה קטנה המנסה לשרוד ולעבור את המאורעות הגדולים, עלילות דם רבות ומקרי דיכוי. הכרוניקה קיימת בשתי גרסאות, אחת נכתבה בתקופת המאורעות עצמן, והשנייה חוברה בשנת 1913 בעוד שר' גרג'י בירושלים. הגרסה השנייה כוללת גם תיאורים של שנותיו של המחבר בארץ ישראל.
ר' מתתיה גרג'י נפטר בירושלים בשנת 1917. כמה מבניו, ביניהם הרב יוסף גרג'י והרב אשר גרג'י, היו לרבנים בהראת ובירושלים.
ג'ואל אולדריץ' מטסון
ג'ואל אולדריץ' מטסון (באנגלית: Joel Aldrich Matteson; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אילינוי העשירי בשנים 1853–1857. ב-1855 הוא היה המושל הראשון שנכנס להתגורר במעון מושל אילינוי.
לאחר תום כהונתו הוא היה במשך שנים נשיא חברת הרכבת שיקגו ואלטון. שנות חייו האחרונות עמדו בצל האשמות על שחיתות בפרשת הונאה על איגרות חוב.
ראשית חייו
ג'ואל אולדריץ' מסטון נולד בווטרטאון שבמחוז ג'פרסון שבמדינת ניו יורק, לשם עבר אביו מוורמונט שלוש שנים קודם לכן. אביו היה חוואי והעניק לבנו חינוך אנגלי טיפוסי. מסטון הצעיר צבר את הונו הראשון כסוחר זוטר בפרסקוט, קנדה, עוד לפני שהגיע לבגרות. הוא שב לביתו, החל בלימודים, לימד בבית ספר, ביקר בערים המרכזיות של החוף המזרחי, ביצע שיפורים בחווה שהוענקה לו על ידי אביו, ערך ארבעה מסעות לדרום ארצות הברית, עבד שם בסלילת מסילות ברזל, חווה סערה במפרץ מקסיקו, ביקר באזור כריית הזהב בצפון ג'ורג'יה, ושב דרך נאשוויל, סנט לואיס ואילינוי לבית אביו, ואז נשא לאישה את מרי פיש. ב-1833 לאחר שמכר את חוותו, הוא עבר, יחד עם אשתו וילדו, לאילינוי וקיבל חלקת אדמה ממשלתית במחוז קנדל שבאילינוי. באותה עת לא היו לו יותר משני שכנים בטווח של 16 ק"מ מחוותו, ורק שלושה או ארבעה בתים בינה לבין שיקגו. מטסון החזיק חווה גדולה. בזמן בו הוא הוא בנה את ביתו התגוררה משפחתו הרחק משם. באותו זמן הוא התגורר בסככה וחייו היו בסכנה עקב נחשים שפלשו למקום מגוריו.
ב-1835 רכש מטסון שטחי אדמה ממשלתית רחבים. במהלך הבהלה לקרקעות שהתחוללה בשיקגו ב-1836 והתפשטה לכל רחבי המדינה, הוא מכר את קרקעותיו ועבר לעיר ג'ולייט. ב-1838 הוא היה לקבלן במסגרת מלאכת הכרייה של תעלת אילינוי ומישיגן. עם השלמת עבודתו ב-1841, כאשר הזמנים היו קשים, הוא קיבל את שכרו באיגרות חוב מדינתיות. כאשר כל העבודות הציבוריות למעט התעלה הופסקו, הציעה המדינה למכירה 700 טון של ברזל למסילות רכבת, שאותם הוא רכש במחיר מציאה. את הברזל הוא שלח למכירה בדטרויט, ובכך זכה לרווח נכבד, שהספיק לו כדי לשלם את כל החובות שהוא צבר בעקבות מיזם התעלה, ואף נותר לו רווח של כמה אלפי דולרים. המיזם הבא בו הוא שלח את ידו היה מנפטת צמר בג'ולייט, שנחלה הצלחה, ולאחר שהרחיב אותה היא הייתה למפעל גדול.
ראשית הקריירה הפוליטית
ב-1842 נבחר מטסון לראשונה לסנאט של אילינוי, אך בשל אי-סדרים בבחירות, נמצא שהסנאטור המכהן מטעם המחוז ג'ון פירסון, נבחר לייצג את המחוז. בחירתו של מטסון בוטלה, אך פירסון, בצעד אבירי החליט שלאור הנסיבות הוא לא ראוי לייצג את המחוז בסנאט והתפטר. באותו יום הועבר חוק לעריכת בחירות חדשות ועשרה ימים לאחר מכן נבחר מסטון מחדש ושב לאייש את מושבו בסנאט המדינתי. מתוקף המוניטין שלו כאיש עסקים ידוע, הוא נבחר כיושב ראש וועדת הכספים של הסנאט, תפקיד בו הוא שימש במשך שתי תקופות כהונה ומחצה של הסנאט. בנוסף לעסקי הצמר שלו, כאשר חודשה עבודת כריית התעלה לאחר שלצורך כך התקבלה הלוואה חדשה של 1.6 מיליון דולר, הוא שב לעבודת הקבלנות שלו במיזם, ושב לעסוק בסלילת מסילות הרכבת.
מושל אילינוי
ב-20 באפריל 1852 נערכה בספרינגפילד הוועידה המדינתית של המפלגה הדמוקרטית, ומטסון נבחר כמועמד המפלגה למשרת מושל אילינוי מבין שבעה מועמדים. כמועמד לסגן המושל נבחר גוסטב קורנר. מנגד העמידו הוויגים את אדווין ב. וב ואת דקסטר א. נווולטון. בבחירות הכלליות זכה מטסון ב-80,645 קולות מול 64,408 הקולות של וב. מטסון לא היה מצוי בהלכי הפוליטיקה. כישוריו התרכזו יותר בכיוון של יכולות ניהול. תקופת כהונתו כמושל לא עמדה לרוב בסימן של ניהול נבון של המפלגה, או של קידום של עקרונות ממשל משמעותיים, כאלו בתחום הסחר והניהול העסקי, שאליהם הוא נכנס בעובי הקורה כמי שהנהיג את תושבי אילינוי. כפוליטיקאי הוא פעל לאור עקרונות הצדק והליברליזם, ובחייו הפרטיים ובפעילותו הציבורית שמו לא הוכתם אז בשל פגם כלשהו.
ב-1855 העביר בית המחוקקים של אילינוי שני צעדי חקיקה חשובים. הראשון היה יצירתה של מערכת חינוך חינם במדינה, והשני היה העברתו של חוק על משקאות חריפים למשאל עם, שבסופו של דבר לא אישר אותו.
במהלך ארבע שנות כהונתו של מטסון כמושל עלתה הכנסת אילינוי ממיסים פי שלושה מכמעט 138 מיליון דולר לכמעט 350 מיליון דולר. החוב הציבורי ירד מיותר מ-17 מיליון דולר לקצת פחות מ-13 מיליון דולר. באותה עת הופחת שיעור המיסים והמדינה שבה לשלם את הריבית על חובותיה. פריסת רשת הרכבות התרחבה מאורך כולל של פחות מ-400 מילים לכ-3,000 מילים. אוכלוסיית שיקגו כמעט והוכפלה והיקף הסחר בה גדל פי יותר מארבעה.
שנותיו האחרונות
לאחר תוקם כהונתו כמושל שימש מטסון במשך שנים כנשיא חברת הרכבות שיקגו ואלטון. בשנים 1856–1859 הוא היה מעורב במסגרת זו בפרשת הונאה באיגרות חוב, ובעקבות חקירה של בית המחוקקים של אילינוי הוא נאלץ להשיב לקופת המדינה סכום של 224,000 דולר, סכום שאותו הוא מימן ממכירת בתיו בספרינגפילד ובקווינסי.
ג'ואל אולדריץ' מטסון נפטר בשיקגו ב-31 בינואר 1873. הוא נטמן בבית הקברות אוקווד שבג'ולייט.
כלום לא עובר על ידי
רקע
האלבום, שיצא בהוצאה עצמאית, כולל 11 שירים שרובין כתבה והלחינה, מלבד השיר "אהבתי אותה פעם" שכתב יהונתן גפן. השיר כבר יצא בשנת 1994 בלחן אחר, של דויד ברוזה, באלבומו "החומרים שמהם עשויה האהבה". השיר "הרגשתי יפה" נכתב על ידי רובין יחד עם דן תורן, שגם ייעץ לה בכתיבת השירים "ריקה" ו"כלום לא עובר על ידי". השיר "היא בורחת", הסוגר את האלבום, הוא למעשה גרסה ארוכה יותר של השיר "תתעורר", הפותח את האלבום. שם השיר "מים מלוחים" הוא הומאז' לשירו של מאיר אריאל, "מים מתוקים", והשורה "הוא משקר אפילו בשתיקה" היא הצורה ההפכית של מילותיו של אריאל, "היא אומרת שאני משקר אפילו בשתיקה". השירים "הרגשתי יפה", "שלושה רבעים", "בדמיון שלי" וכן שיר הנושא של האלבום, "כלום לא עובר על ידי", יצאו כסינגלים והועלו כקליפים ליוטיוב.
האלבום הופק על ידי עמרי אמדו, שהפיק גם את האלבום השני של רובין, הסיפור בגדול.
מעבדות אנאפורנה
מעבדות אנאפורנה בע"מ (באנגלית: Annapurna Labs) היא חברה ישראלית בענף השבבים. החברה נוסדה ב-2011, וב-2015 נרכשה על ידי חברת אמזון האמריקאית.
היסטוריה
חברת מעבדות אנאפורנה נוסדה במאי 2011 על ידי ביליק הרבויה, נאפע בשארה ורונן בונה, שקיבלו השקעה ראשונית מאביגדור וילנץ. הרבויה מונה למנכ"ל החברה, בשארה מונה לנשיא וסמנכ"ל טכנולוגיות, בונה מונה לסמנכ"ל ההנדסה ווילנץ מונה ליו"ר הדירקטוריון. שלושת המייסדים עבדו קודם לכן בחברת מארוול טכנולוגיות. משרדי החברה שכנו ביוקנעם עילית, ובשנת 2016 עברו לפארק מת"ם בחיפה.
החברה פיתחה שבבים ומערכת מחשוב מבוססת הנדסת רשת ואחסון. בינואר 2015 נמכרה החברה לחברת אמזון האמריקאית, תמורת כ-370 מיליון דולר. בעקבות הרכישה החברה מפתחת מעבדים לשירותי הענן של אמזון, Amazon Web Services.
מוצר מרכזי שפותח בחברה עבור חטיבת AWS של אמזון הוא סדרת מעבדי גרביטון (AWS Graviton): הראשון הוכררז בנובמבר 2018, גרביטון 2 הוכרז בדצמבר 2019 וגרביטון 3 הוכרז בדצמבר 2021.
שבב נוסף שהוכרז בדצמבר 2018 הוא AWS Inferentia, שנועד ליישומי בינה מלאכותית.
המנון קנדה
ההמנון הלאומי של קנדה הקרוי בשם "הו קנדה!" קיים בשני נוסחים שונים - האנגלי והצרפתי.
היסטוריה
השיר שימש באירועים פנימיים של קנדה, בעוד ההמנון הלאומי של האימפריה הבריטית ששימש בתור ההמנון הלאומי בקנדה. ב־1 ביולי 1980 אומץ "הו קנדה" להמנון הרשמי של קנדה. אחרי קבלת ההמנון החדש, ההמנון הישן הפך להמנון המלכותי, ומשתמשים בו לציון לשבח המושל או ברגע שבני המשפחה המלכותית נמצאים במדינה. הוא מנוגן גם ברוב האירועים הממלכתיים כגון הלוויות ויום זיכרון לחיילים (וטרנים).
ב-2018 תיקן הפרלמנט את השורה השלישית של השיר על מנת להופכו לשווה מבחינה מגדרית.
פרסי בחירת הנוער 2015
טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2015 התקיים ב-16 באוגוסט 2015 במרכז גלן, היכל שנמצא בבעלותה של אוניברסיטת דרום קליפורניה, ושודר בערוץ פוקס. כחודש לפני השידור בידי הקהל היה את הכוח לבחור את שיר הנושא של הטקס, והשיר הנבחר היה "I Want You To Know" של הזמרת סלינה גומז והדיג'יי זד. את הטקס הנחו השחקנים ג'ינה רודריגז וג'וש פק והאמן לודאקריס ולאורכו הופיעו הלהקות והאמנים ליטל מיקס,, ג'אסי סמולט עם יאז, רייצ'ל פלאטן ופלו ריידה עם רובין ת'יק. האמנית בריטני ספירס קיבלה בטקס זה את פרס אייקון האופנה של Candies.
דייוויד וומרק
דייוויד וומרק (באנגלית: David Womark) הוא מפיק סרטים יהודי אמריקאי, יחד עם אנג לי וגיל נטר היה מועמד לפרס האוסקר על הסרט חיי פיי.
מערת הסנהדרין הקטנה
מערת הסנהדרין הקטנה היא מערת קבורה הממוקמת סמוך לקברו של שמעון הצדיק, בשכונת שמעון הצדיק בירושלים.
במערה ישנם 26 כוכי קבורה, בהם נקברו על פי המסורת 26 מחברי הסנהדרין. במתחם קיימות עוד מערות קבורה. אליעזר גרייבסקי כתב על המערה:
בשנת 1889 כתב יום טוב ליפא ווייס על המקום:
לאחר מלחמת ששת הימים שופץ האתר יחד עם קבר שמעון הצדיק על ידי משרד הדתות. במאי 1969 הוכרז המקום כמקום קדוש בתקנות של שר הדתות וקביעה זו נכפלה בתקנות שתוקנו מכוח חוק השמירה על המקומות הקדושים, תשמ"א-1981.
כיום המערה סגורה ונעולה וניתן להיכנס אליה בתיאום עם מנהלי האתר. בנוסף, מדי שבוע נערכת במקום תפילת מקובלים.
סילביו מיקאלי
סילביו מיקאלי (נולד ב-13 באוקטובר 1954) הוא חוקר איטלקי-אמריקאי בתחום מדעי המחשב והקריפטוגרפיה. זוכה פרס טיורינג לשנת 2012 (יחד עם שפי גולדווסר).
הוא משמש כפרופסור למדעי המחשב והנדסת חשמל ב-MIT החל מ-1983, וחוקר במעבדה של המכון למדעי המחשב ובינה מלאכותית. מחקרו מתרכז בתאוריה של הקריפטוגרפיה ושל אבטחת המידע.
קורות חיים
מיקאלי נולד ב-13 באוקטובר 1954 בעיר פלרמו שבאיטליה. קיבל ב-1978 את התואר הראשון במתמטיקה מאוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא. ב-1982 קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה מנואל בלום.
מיקאלי ידוע בעיקר בשל עבודתו בנושאי הצפנת מפתח ציבורי, פונקציות פסבדו אקראיות, חתימה דיגיטלית והעברה עלומה והוא נחשב אחד ממציאי הרעיון של הוכחה באפס ידע.
ב-2017 ייסד את אלגורנד, פלטפורמת בלוקצ'יין.
פרסים
ב-1993 זכה בפרס גדל.
ב-2007 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, וכעמית באגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי. בנוסף הוא חבר באקדמיה הלאומית להנדסה ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
איי (פרעה)
איי היה הפרעה ה-13 של השושלת ה-18 בממלכה החדשה במצרים העתיקה. הוא החזיק בשלטון ארבע שנים (1327–1323 או 1323–1319 לפנה"ס, בהתאם לתיארוך) והיה יועץ לשניים, אם לא לשלושת הפרעונים שלפניו. הוא מפורסם בעיקר כיועצו הפוליטי של תות ענח' אמון וחשוד בהתנקשות בחייו. המלך איי היה זה שהחליף את המלך תות ענח' אמון ובנוסף, הוא התחתן עם אלמנתו של תות ענח' אמון המלכה אנכי שנה-אמון. בתקופת שלטונו של המלך תות ענח' אמון, היה איי מדינאי בכיר של המלך הצעיר; גם מספר מקורות טענו כי איי הוא השליט הראשי, והוא קבע את הקווים המנחים.
סילביו מיקאלי
פרסים
קיבל את פרס טיורינג לשנת 2012, יחד עם שפי גולדווסר, על עבודתם בתחום הקריפטוגרפיה. כחלק מעבודתם טבעו את המושג הצפנה הסתברותית.
איי (פרעה)
פירוש שמו המלכותי של איי – "חפר-חפרו-רא" – הוא "נצח הם הצהרותיו של רע" בעוד שפירוש שמו מלידה – "איי-איט-נטג'ר" – הוא "איי, אביו של האל". אזכורים ומבנים שאפשר לקשר ישירות לאיי נדירים מאוד, לא רק בגלל תקופת שלטונו הקצרה יחסית, אלא גם מפני שיורשו, חרמחב (הפרעה האחרון של השושלת ה-18), מחק והרס את שמם ומבניהם של כל הפרעונים הקשורים להפיכה הדתית של אמנחותפ הרביעי (אחנתון, תות ענח' אמון, סמנח כא רע ואיי).
סילביו מיקאלי
פרסים
בשנת 2017 קיבל את פרס חזית הידע.
כרישי גובלין
כרישי גובלין (שם מדעי: Mitsukurinidae) היא משפחה של דמויי כריש המכילה סוג אחד חי, כריש גובלין, וחמישה סוגי מאובנים. כריש הגובלין החי במים עמוקים, המין היחיד במשפחתו. מאפיינו הבולט ביותר הוא הצורה יוצאת הדופן של ראשו. יש לו חרטום ארוך, בעל צורת כף חפירה ודמוי-מקור, הארוך בהרבה מאלה של כרישים אחרים. כמה מאפיינים יוצאי דופן אחרים הם צבע גופו, שהוא בדרך-כלל ורוד, ולסתותיו הארוכות והבולטות. כשלסתותיו נסוגות, הוא דומה לַמין כריש חול נמרי, עם אף ארוך בצורה בלתי רגילה.
גיבור (אלבום)
גיבור הוא אלבומו החמישי של הזמר דודו אהרון, אשר יצא לאור ב-25 ביוני 2012 חצי שנה לאחר האלבום אין כמו אהבה. דודו כתב והלחין את רוב שירי האלבום הכולל את הלהיטים: "דובדבן" "אל תסגרי לי את הדלת" "כשאלך" ו"אוהב עדיין" שצברו צפיות רבות ביוטיוב, והושמעו ברדיו מספר שבועות. האלבום כולל שיר אותו כתב עמית בוסידן והלחין דודו אהרון, אשר יצא במסגרת פרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל לרגל יום הזיכרון לחללי צה"ל. שיר הנושא של האלבום חצה את רף מיליון הצפיות ביוטיוב בפחות מחודש. תוך מספר חודשים הגיע האלבום למעמד של זהב ונמכר ביותר מ-20,000 עותקים.
לפני צאת אלבום קדמו לו שלושה שירים:
ב-18 באפריל 2012 יצא השיר "תהיי איתי" שיר מתוך הפרויקט של גלי צה"ל ליום הזיכרון לחללי צה"ל באותה שנה, את המילים כתב החייל עמית בוסידן ז"ל את הלחן ביצע אהרון.
ב-29 באפריל 2012 יצא הסינגל השני מתוך האלבום "הנה היא נכנסת" שיר עם איוורה קדושה שמוקדש כולו ליום שבת. את המילים כתב והלחין ביחד עם ראם בושארי להפקה מוזיקלית יעקב למאי.
ב-17 ביוני 2012 יצא הסינגל השלישי והאחרון של אהרון "אל תסגרי לי ת'דלת" את השיר כתב והלחין בעצמו להפקה מוזיקלית של תמיר צור.
נתונים מקושרים
נתונים מקושרים מתארים במחשוב שיטה לפרסום נתונים מובנים בצורה כזאת שהם יוכלו להיות מקושרים ולהיות שימושיים יותר. דבר זה נבנה על טכנולוגיות רשת כמו HTTP ו URI. אבל במקום לעשות בהם שימוש בדפי רשת לקוראים אנושיים, מרחיבים אותם לשיתוף מידע בצורה כזו שניתן לקרוא אותם באופן אוטומטי על ידי מחשבים. דבר זה מאפשר לקשור ולחקור נתונים ממקורות שונים.
טים ברנרס-לי מנהל World Wide Web Consortium טבע את המונח בדיון על נושאים הקשורים בפרויקט הרשת הסמנטית. עם זאת הרעיון הוא ישן מאוד וקרוב למושגים כמו מסד נתונים רשתי, ניתוח ציטוטים ובקרת זהויות בקטלוגים של ספריות.
עקרונות
טים ברנרס-לי התווה ארבעה עקרונות של נתונים מקושרים במאמרו נושאי עיצוב: נתונים מקושרים.
יש לציין שלמרות שהחוק השני מזכיר "פורמטים תקניים" אין הוא דורש תקנים מסוימים, כמו RDF/XML.
פרויקט קהילת קישור נתונים חופשיים
מטרת קהילת קישור נתונים חופשיים השייכת לקבוצת הרשת הסמנטית לחינוך וקירוב של W3C היא להרחיב את הרשת עם נתונים השייכים לכלל על ידי פרסום מערכי נתונים כמו RDF ברשת וקביעת קישורי RDF בין פריטי נתונים ממקורות מידע שונים. באוקטובר 2007 הכילו מערכות נתונים יותר משני מיליארד של משולשי RDF שהיו מקושרים ביניהם ביותר משני מיליון קישורי RDF. בספטמבר 2011 גדל מספר זה ל-31 מיליארד משולשי RDF המקושרים ביניהם בכ- 504 מיליון קישורי RDF.
ראו גם
LODLAM – נתונים מקושרים בספריות, ארכיונים ומוזאונים
לווייתן מצוי
לווייתן מצוי (לעיתים רורקל או רורקל ענק; שם מדעי: Balaenoptera physalus) הוא יונק ימי ממשפחת לווייתני ענק שבסדרת הלווייתנאים. זהו הלווייתן השני בגודלו, ובעל החיים השני בגודלו החי כיום אחרי הלווייתן הכחול. הלווייתן המצוי עשוי להגיע לאורך של כמעט 27 מטר ומשקל של 120 טון אך אורכו נע בדרך כלל בין 18 ל-21 מטר ומשקלו הממוצע הוא כ-70 טון. הלווייתן המצוי הענק ניצוד באופן נרחב במהלך המאה ה-20, וכיום הוא נחשב כמין הנתון בסכנת הכחדה.
טקסונומיה
הלווייתן המצוי היה ידוע לטקסונומים זה מכבר. הוא תואר לראשונה על ידי Frederick Martens ב-1675, ושוב על ידי Paul Dudley ב-1725. תיאורים אלו היו לבסיס למיונו של קארולוס ליניאוס, שסיווג אותו ב-1758 תחת הסוג Balaena (שם מדעי: Balaena physalus). בתחילת המאה ה-19 הוא סווג מחדש תחת השם המדעי Balaenoptera physalus, אשר הוא השכיח עד היום. שמו המדעי של המין, physalus, נגזר מהמילה היוונית physa שמשמעותה "נושף".
הלווייתן המצוי משתייך למשפחת לווייתני הענק, הכוללת בין היתר את הלווייתן גדול הסנפיר, הלווייתן הכחול, הלווייתן הצפוני ואת לווייתן המינקי. בצפון האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי התגלו הכלאות טבעיות מקריות בין הלווייתן הכחול לבין הלווייתן המצוי
לפי המיונים העדכניים, ללווייתן המצוי קיימים שני תת-מינים, שלכל אחד מהם יש מאפיינים פיזיים שונים ומערכת קולות מעט שונה. האחד הוא B. p. physalus, או הלווייתן המצוי הצפוני, והוא נפוץ בצפון האוקיינוס האטלנטי. השני הוא B. p. quoyi, או הלווייתן המצוי האנטארקטי, והוא נפוץ באוקיינוס הדרומי. מרבית המומחים מסווגים את הלווייתן המצוי שנפוץ בצפון האוקיינוס השקט לתת-מין שלישי, אולם טרם ניתן לו שם. הקבוצות אינן מתערבות זו עם זו אלא לעיתים נדירות.
מאפיינים פיזיים; התנהגות
ניתן להבחין בלווייתן המצוי באמצעות ממדיו הגדולים ומבנה גופו הצנום. גודלם הממוצע של הזכרים והנקבות הוא 19 ו-20 מטרים בהתאמה. אורכם של פרטים גדולים במיוחד היה 24 מטרים בחצי הכדור הצפוני, ו-26.8 בחצי הכדור הדרומי. מעולם לא נשקל פרט בוגר ושלם של לווייתן מצוי, אולם חישובים הראו כי פרט באורך של כ-20 מטר שוקל כ-70 טון ואילו פרט גדול באורך 27 מטר עשוי לשקול כ-120 טונות. לבגרות מינית מלאה מגיע הלווייתן המצוי בין הגילאים 25 ו-30. אורכו של גור לווייתן מצוי שזה עתה נולד הוא 6.5 מטרים בקירוב, ומשקלו 1,800 קילוגרמים. ממדיו הגדולים של הלווייתן מסייעים בזיהויו, והבלבול השכיח הוא בינו לבין מינים בודדים של לווייתנים: הלווייתן הכחול, לווייתן הצפוני,B. brydei ו-B. edeni.
צבעם של צידו העליון וצדדיו של הלווייתן המצוי הוא אפור-חום, וצבעו של זה התחתון לבן. יש לו שני נחירים דרכם הוא נושף מים, והחוטם שלו רחב ושטוח. יש לו כתם לבן וגדול בצידה הימני של הלסת התחתונה, בעוד צידה השמאלי שחור או אפור. צורה דומה של אסימטריה נראית לעיתים אצל לווייתני המינקי, אך האאסימטריה של הלווייתן המצוי נכונה לכל הלווייתנים המצויים, ולכן ייחודית בקרב הלווייתנים. עובדה זו היא אחת מהדרכים לזהות באופן סופי ומוחלט את הלווייתן המצוי. בעבר שיערו כי סיבת הופעתה של אסימטריה זו נעוצה בכך שהוא מסתובב יותר על לצד ימין מאשר לצד שמאל. ההשערה הופרכה שכן הכיוון אליו מסתובב הלווייתן המצוי הוא אקראי, ולכן הוא מסתובב לצד שמאל אותו מספר פעמים שהוא מסתובב לצד ימין. כיום לא קיימת השערה מוסכמת שמסבירה את האסימטריה הזו.
ללווייתן המצוי יש סדרה של 56–100 מזיפות לאורך גופו ובתחתיתו, שמתחילה בקצה הסנטר ומסתיימת בטבור. סדרה זו מאפשרת לו להרחיב באופן ניכר את גרונו בזמן האכילה. כמו כל לווייתני המזיפות, הלווייתן המצוי מסנן בעזרת המזיפות שלו פלנקטון או יצורים קטנים אחרים מהמים. הסנפיר הגבי מעוקל מעט, ואורכו כ-50 סנטימטרים. סנפיריו קטנים ומחודדים. זנבו רחב, ובמרכזו יש חריץ קטן.
ההזדווגות מתרחשת בחורף בימות בהם המים חמימים, בדרך-כלל בסמוך לקו המשווה. תקופת הייחום אורכת בין 11 חודשים לשנה. הוולד יונק מאימו עד גיל שישה או שבעה חודשים, כאשר אורכו הוא 11 עד 12 מטרים. לאחר מכן, הוולד שוחה בצמוד לאימו בדרך לאזור האכילה החורפי. הנקבות יולדות אחת לשנתיים או שלוש. בלידה אחת הנקבה ממליטה ולד אחד לרוב, אולם דווח על מקרים בהם היו קיימים שישה עוברים. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בין גיל 3 לגיל 12.
הלווייתן המצוי משתמש במזיפות שלו על מנת לסנן את מזונו מהמים. לפרט בוגר קיימות בין 262 ל-473 מזיפות בכל צד של פיו, כאשר כולן עשויות מקרטין. מידותיהן המרביות של המזיפות אורך של 76 ס"מ ורוחב של 30 ס"מ. תזונתו מורכבת מדגים קטנים (שנמצאים לרוב בלהקות), דיונונים וסרטנים. לווייתן אחד יכול לצרוך כ-1,800 קילוגרמים של מזון ביום.
שירת הלווייתן המצוי
בדומה ללווייתנים אחרים, השירה של זכר הלווייתן המצוי מאופיינת בקולות ארוכים, רמים בעלי תדירות נמוכה. מרבית הקולות מאופננים (FM) שתדירותם נעה בין 16 הרץ ל-40 הרץ. לשם השוואה, האדם יכול לשמוע קולות בין התדרים 20 ל-20,000 הרץ. כל צליל אורך בין שנייה לשתיים, וצירופים שונים של צלילים מושמעים ברצפים תבניתיים שאורכים בין 7 ל-15 דקות כל אחד. רצפים אלו מושמעים באופן שחוזר על עצמו, למשך זמן שיכול להגיע לימים ספורים. עוצמת הקולות של הלווייתן המצוי גבוהה יחסית, ויכולה להגיע לעוצמות של 184–186 דציבלים ביחס ללחץ קול של מיקרופסקל אחד. בשל עוצמתם, קולותיו של הלווייתן יכולים להישמע ממרחקים. לשם השוואה, צופה שיימצא במרחק של מטר אחד מלווייתן מצוי בעת השמעת קולו, יחוש בקול שעוצמתו כעוצמת הקול שמשמיע צופר של רכבת הנמצא במרחק של מטר אחד ממנו.
בית גידול והגירה
אף על פי שהלווייתנים המצויים הם בעלי-חיים נודדים עונתית, תבנית ההגירה הכללית אינה מובנת היטב. לפי נתונים שהגיעו ממערכים של הידרופונים (מכשירים לגילוי כיוון ומרחק של קולות במים) מצביעים על כך שהלווייתנים המצויים מצפון האוקיינוס האטלנטי נודדים דרומה בזמן הסתיו, בצאתם מאזור ניופאונדלנד ולברדור, דרך ברמודה ועד לאיים הקאריביים. בניגוד אליהם, יש הסוברים כי קיימת אוכלוסייה אחת לפחות שאינה נודדת דרומה לקראת החורף, ובמקום זאת היא מתרחקת מן החוף. באוקיינוס השקט, תבניות הנדידה אינן ברורות. אף על פי שאוכלוסיות מסוימות כנראה נשארות במפרץ קליפורניה במשך כל השנה, במהלך החורף נצפה גידול ניכר במספרם בחורף ובאביב. לווייתנים מצויים החיים באזורי אנטארקטיקה נמצאים קרוב לקו המשווה בעונת הקיץ, וקרוב יותר לאנטארקטיקה בעונה החורפית. מיקומם של אזורי הרבייה אינו ידוע, מכיוון שלווייתנים אלו נודדים דרך האוקיינוס הפתוח, ולכן המעקב אחריהם קשה.
דוד מנחם (רב)
ביוגרפיה
גדל בשכונות מקור ברוך ונחלאות בירושלים כילד שישי מתוך שבעה, למשפחה שעלתה מעיראק בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. אביו, הרב מנשה, תלמיד ישיבת פורת יוסף, שימש שוחט ובודק ואמו שושנה עבדה כגננת. סבו מצד אימו, חכם גורג'י יאיר, היה מחנך ופייטן מגדולי חזני בבל וממנו קיבל את מסורת השירה הקבלית של יהודי בבל. את נוסח החזנות הספרדי-ירושלמי קיבל בבית הכנסת עדס שבשכונת נחלאות. נושא את שם דודו החייל שנהרג בסיני, ואת שמו של חכם יוסף חיים, גדול חכמי בבל במאה ה-19.
בילדותו התחנך בתלמוד תורה חרדי־ספרדי, לאחר מכן למד בישיבה קטנה חרדית, וממנה עבר לישיבת מרכז הרב אליה התקבל על ידי הרב יגאל לרר לשיעור א' בגיל 15 בלבד לצד תלמידים שהיו מבוגרים ממנו בשלוש שנים. בישיבה למד במשך כשני עשורים עד גיל 34, שם הוסמך לרבנות.
בין רבותיו נמנים הרב אברהם אלקנה שפירא והרב עובדיה יוסף.
הגות והלכה
הגותו מורכבת מחשיבה ופרשנות מקורית בשילוב תורתם של חכמי הספרדים והראי"ה קוק. בדרשותיו ושיעוריו ניתן דגש מיוחד למשנתו של הבן איש חי ובהשפעת הרב אורי שרקי גם למשנתו של מניטו. הוא מרבה להדגיש את השליחות האוניברסלית של היהדות שהתעצמה במיוחד אחרי קום מדינת ישראל.
גישתו ההלכתית היא ספרדית-מזרחית ובעיקרה היא נוטה לקולא.
בפסיקותיו יש משקל רב לאחדות ישראל ולראיית התקופה כזמן גאולה ועל כן מן הראוי לדעתו לצמצם במנהגי אבלות שאין להם מקור הלכתי תלמודי מובהק כמו חלק ממנהגי ימי הספירה בתספורת וגילוח ושמיעת מוזיקה.
כביטוי להנהגתו הספרדית-מזרחית רבים מכנים אותו בתואר חכם דוד.
הרב מנחם מנהל אורח חיים צמחוני.
מוזיקה ופיוט
מנגן על עוד, חליל נאי וכלי הקשה. מגיל צעיר התלווה לבן דודתו, הפייטן משה חבושה בהופעותיו. ניגן עם ותיקי נגני תזמורת קול ישראל בערבית של רשות השידור, והופיע כסולן עם התזמורת האנדלוסית, תזמורת נצרת ותזמורת ירושלים החדשה ועוד.
הרב מנחם הקליט שירה ונגינה עם דודו טסה בפרויקט "הכוויתים", עם אהרון רזאל, ניצן חן רזאל, יצחק מאיר ועוד. כמו כן מופיע כסולן בפסטיבלים רבים באירופה ארצות הברית קנדה ומרוקו.
הלחין כמה מפיוטיו של רבי ישראל נג'ארה. לחן שלו לפיוט "ימי חרפי אהבתני" בביצוע להקת שחרית נכלל באוסף "יהודה הלוי פינת אבן גבירול". הלחין גם מפיוטיהם של רבי יוסף חיים מבגדד ורבי יוסף משאש.
כמו כן הלחין פיוטים רבים ממחזור ארם צובא שכונסו בדיסק "תן זמירות עמי". לחניו בוצעו על ידי גדולי החזנים הספרדים, בהם משה חבושה, ציון יחזקאל דוד שירו ותזמורות כמו תזמורת ירושלים מזרח מערב. וכן הלחין תפילת קדיש שבוצע על ידי דוד ד'אור. גם מהשירה העכשווית משירי המשוררים יוסף עוזר אלחנן ניר וחביבה פדיה.
שירים ופיוטים שכתב הולחנו על ידי פרץ אליהו ושם טוב לוי.
באותה שנה העלה את המופע המשותף שלו עם אריאל הורוביץ "נאמנים למקור" בו הם שוזרים סיפורים ממשפחותיהם, ומחברים בין השירים של נעמי שמר אמו של אריאל לפיוטי סבו של הרב מנחם ובנוסף גם יצירות מקוריות משלהם.
פעילות ציבורית
לוקח חלק פעיל ומרכזי הן כפייטן מבצע והן כפייטן כותב בתחיית הפיוט. מרצה מבוקש בבתי מדרש של ההתחדשות היהודית. נמנה עם סגל המורים הראשונים בפרויקט קהילות שרות. לימד יהדות ופיוט למיטב אומני ישראל במסגרת פרויקט ידידי השכחת של בית הלל. הוא חיתן חלק מהם ולומד עם חלקם יהדות. מופיע בתקשורת בראיונות ובפינות קבועות, הנחה תוכניות בערוץ מאיר ובערוץ אורות.
משתתף פעיל במיזם 929 מיום היווסדו ובו הקליט פרשנות מקורית לכל פרק מפרקי התנ"ך.
מלמד כ-15 שיעורים בשבוע במוסדות רבים ביניהם במכינת בית ישראל, בבית אבי חי בירושלים ובקריה האקדמית אונו. משמש כנאמן בכמה קרנות צדקה וחסד וחבר וועדת פרס ירושלים לאחדות ישראל.
מאז שנת 2002 משתתף במפגשים עם רבנים ואנשי דת מוסלמים במטרה לקדם הבנות ושלום בין-דתי באזור. משנת 2015 הוא חבר בוועדת ההיגוי של היוזמה העולמית הבין-דתית לשלום.
ב-12 במאי 2021, בעקבות המהומות בישראל (2021) בהן נערכו התפרעויות והצתות של מוסלמים בערים משותפות בהן לוד, רמלה, עכו ועוד, הודיע כי הוא מבין שיש שנאה מובנית כלפי יהודים. בפוסט שפרסם כתב "אני מצטער, כאיש שפועל הרבה לשלום, זו המסקנה שהגעתי אליה. האויב רוצה לראות דם והרבה דם. צריך לאפשר לו לראות דם על חשבונו. אני שומע ערבית. שומע היטב את האלימות שהפכה להיות טבעית וכבר לא יכול להסתיר את האמת. אין שם אהבת חיים, יש אהבת דם שנשפך".
פרסים
זכה בפרס ליצירה תורנית על שם הרב שאול ישראלי לשנת תשס"ג.
בשנת 2015 קיבל את פרס ירושלים לאחדות ישראל לשנת תשע"ה מידי נשיא המדינה ראובן ריבלין.
באוקטובר 2016 נבחר על ידי המגזין היהודי-אמריקני "טאבלט" כאחד מעשרה רבנים ישראלים מעוררי עניין.
ישעיהו רפאלוביץ
הרב ד"ר ישעיהו רפאלוביץ (1870 – 1956) היה מראשוני הצלמים היהודים בארץ ישראל, ומהראשונים שהנציחו את נופי הארץ מנקודת ראות עברית-ציונית. בעיקר הגדיל לעשות בצילום המושבות הראשונות של העלייה הראשונה ואף פרסם אלבום בשם זה "ארץ-ישראל והמושבות". היה המייסד והנשיא הראשון של אגודת אחוה העולמית, הרב הראשי לברזיל ורב הצבא הבריטי בארץ ישראל.
קורות חיים
נולד בעיירה בוהופול, פלך פודוליה, רוסיה, בכ"ה בניסן תר"ל (1870), לאביו משה, סוחר, תלמיד-חכם ומשכיל, דור שביעי לרבי זלמן מירלס רבן של קהילות אה"ו ולרבי חיים רייצס שנשרף על קידוש השם בלבוב בשנת תפ"ח (1728), ודור תשיעי לרבי דוד הלוי סגל (בעל "טורי זהב").
בשנת תרמ"ב עלה ארצה עם הוריו ואחיו שמואל רפאלי והתיישבו בירושלים. רפאלוביץ למד בישיבת עץ חיים ונשא לאשה את שרה (בתו של ישראל דוב פרומקין). בעודו אברך צעיר שאף להכניס רוח חדשה ביישוב הישן בירושלים ולהרחיב את היישוב העברי בארץ. לשם כך שהה בשנת תר"ן עשרה חדשים בסלט שבירדן וניסה לרכוש שם קרקעות לצורכי התיישבות עברית.
בתרנ"ד 1894 החל ללמוד את מלאכת הצילום.
בתרנ"ה השתתף ביסוד אגודת 'אחוה', כדי לשפר את החיים הציבוריים והכלליים ביישוב הירושלמי וליצור איחוד בין העדות השונות, והיה נשיאה הראשון במשך שלוש שנים. אחר כך יסד את חברת "ישוב ארץ הקודש" במטרה להעביר צעירים מירושלים לעבודה חקלאית ולעזור להתנחלותם על הקרקע. ב-1898 יצא ללימודים בחו"ל, בלונדון השתלם בצילום וכאשר חזר לירושלים נענה ליוזמתו של משה אליהו זקס שטען בפניו כי כדי שלא יאמרו שהציונות החדשה מבית מדרשו של הרצל התחילה את בניין ארץ ישראל יש לצלם את כל המושבות שנוסדו ולהפיץ התמונות באלבום מפואר, רפאלוביץ בעזרת צלם נוסף נדדו בארץ ישראל והפיקו אלבום מפואר על ארץ ישראל העתיקה והחדשה בלוית טקסטים בעברית, אנגלית וגרמנית.
למד בבית המדרש לרבנים בברלין ובאוניברסיטה בלונדון והוסמך לרבנות ולדוקטור לפילוסופיה. מ-1904 עד 1924 נתמנה לרב בליברפול והיה חבר בוועד העיר, חבר ועד אגודת הרבנים באנגליה וחבר מועצת החברה האנגלית לספרות ופילוסופיה. ב-1924 נבחר לרב הראשי בברזיל והיה גם נציג יק"א בברזיל.
נפטר בתל אביב, ב-י"ט בסיוון תשט"ז (29 במאי 1956).
פעילותו כרבה הראשי של יהדות ברזיל
היה פעיל בציונות מראשיתה, השתתף כציר בקונגרסים ציוניים בבזל, בלונדון, בווינה, בקרלסבד ובציריך. חזר לארץ ישראל ב-1935 והשתקע בתל אביב. בשנת 1940 מונה לרב הצבא הבריטי בארץ ישראל.
אוסוולדו רומברג
אוסוולדו רומברג (בספרדית: Osvaldo Romberg; 28 במאי 1938 – נובמבר 2019) היה אמן ישראלי יליד ארגנטינה.
ביוגרפיה
אוסוולדו רומברג נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1938 למשפחה ציונית. בנעוריו היה חבר בתנועות נוער כגון השומר הצעיר. בסוף שנות ה-50 שירת בצה"ל במסגרת הנח"ל והיה בהכשרה חקלאית בכפר סאלד. לאחר שובו לארגנטינה השלים לימודי אדריכלות. בשנת 1969 הגיע לישראל בשנית, ככתב של שבועונים ארגנטינאים. בשנת 1973 עלה לישראל עם משפחתו ושימש כמרצה במחלקה לאמנות ב"בצלאל". לאחר מרד הסטודנטים במוסד, התמנה לראש המחלקה לאמנות.
לצד יצירתו רומברג הרבה לעסוק במחקר תאורטי של אמנות. בשנות ה-2000 הקים רומברג את גלריית "White Box Gallery" בניו יורק, ארצות הברית ואת "Slought Foundation" בפילדלפיה. בשנת 2012 הקים את מרכז האמנות והקולנוע הנסיוני "הבאר" בבאר שבע.
עבודתו המוקדמת, עד שנת 1965, נשאה אופי אקספרסיוניסטי. בשנות ה-70 יצר רומברג את פרויקט "מאלטמירה למאנה", ובו ציורים שעסקו בניתוח צבעוני וסמנטי של יצירות אמנות מתולדות האמנות המערבית. ב"הקדוש מתיו והמלאך (בעקבות קאראווג'ו)" (1976), לדוגמה, יצר רומברג ניתוח טקסונומי-צבעוני של ציורו של קרווג'יו. בסדרת הציורים "פרדיגמה" משנות ה-80, עשה שימוש ביצירות האמנות כמצע תחתון לציור קונסטרוקטיביסטי. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 יצר גם פסלים ומיצבים העושים שימוש בדימויים אדריכליים. ב"פורום רומנום" (1991-1988), לדוגמה, יצר תבליטי עץ על פי דגם הפורום הרומאי, שלוו בתצלומים. במחצית שנות ה-90 עשה בעבודותיו שימוש בסטרוקטורות גדולות מעץ, התלויות מתקרת אולם התצוגה. על אף המראה האוטופי של עבודות אלו ואחרות, יצירותיו שאפו לבחון מחדש, לעיתים במבט אירוני, את ערכי האמנות המערבית.
רומברג נפטר בנובמבר 2019.
דירוג מלונות
דירוג מלונות משמש לסיווג מלונות על פי איכותם. יש מגוון רחב של תוכניות דירוג שבהן משתמשים ארגונים שונים ברחבי העולם. ברוב שיטות הדירוג משתמשים בכוכבים, וככל שמספר הכוכבים של המלון גדול יותר הוא נחשב יוקרתי יותר.
בקביעת דירוגו של מלון מביאים בחשבון את שירותי המזון והבידור; את הנוף הנשקף מהמלון; את גודלי החדרים; את הספא ואת מכוני הכושר; את הבריכה; את הנוחות הגישה למקום; את מיקומו של האתר וגורמים נוספים.
התאחדות המלונות האירופאית הוטלסטאר
HOTREC הוא ארגון גג של 39 ארגונים מ-24 מדינות באירופה. בכנס שנערך בברגן בשנת 2004, ניסחו השותפים מערכת דירוג מלונות כדי להתאים לתקנים הלאומיים שלהם. ובשנת 2007 השיקה HOTREC את "איכות האירוח האירופאית" (EHQ) אשר אחראי על בדיקת ובקרת מלונות ודירוגם בכוכבים. תחת חסותו של HOTREC, הקימו אוסטריה, צ'כיה, גרמניה, הונגריה, הולנד, שוודיה ושווייץ את התאחדות המלונות האירופאית הוטלסטאר, וב -14 בספטמבר 2009 הוקמה בכנס בפראג. מערכת זו נכנסה לתוקף במדינות אלה בינואר 2010, למעט הונגריה, שווייץ והולנד, אשר נכנסו יותר מאוחר.
מערכת התאחדות המלונות האירופאית הוטלסטאר מבוססת ברובה על מערכת הוטלסטאר הגרמני שהיה קיים קודם, ולכן הרבה מלונות במרכז אירופה זכו לקבל דירוג של חמישה כוכבים. השיטה כוללת 270 קריטריונים על פיהם נקבעת דרגת המלון, והדירוג נע בין כוכב אחד לחמישה כוכבים.
בישראל
עד שנות ה-90 היה נהוג בישראל דירוג בתי-מלון שנקבע על ידי משרד התיירות, אולם בשל קשיים ובעיות שנוצרו הופסק הדירוג. לעומת זאת, בשטח עצמו המשיך להתקיים דירוג כוכבים לא-רשמי וללא קריטריונים ברורים על ידי סוכני נסיעות, רשויות שונות, ואף על ידי המלונות עצמם. בנוסף, בשנים האחרונות קמו בישראל עשרות בתי מלון קטנים מסוגים שונים, ובכלל זה מלונות המכונים "מלונות בוטיק". מקצת המלונות האלה אינם מוכרים כלל כמלונות רשומים על ידי משרד התיירות ואינם תואמים לדירוג כלשהו או אף לתקנים פיזיים כלשהם.
באוגוסט 2012, עשרים שנה לאחר שמשרד התיירות הפסיק את הדירוג שלו בכוכבים, אישרה ועדת הכלכלה של הכנסת תקנות לדירוג המלונות בארץ על-פי 267 קריטריונים שונים, על-פי מודל הדירוג של התאחדות המלונות האירופאית הוטלסטאר.
בניגוד לענף המלונאות, אין בענף הצימרים והאירוח הכפרי תקן הבוחן את רמת האירוח וסיווג איכותו. לאחרונה נעשה ניסיון ליצור דירוג המותאם לענף כדי לאפשר ללקוח לדעת מראש מה רמת האירוח שהוא יכול לצפות לה.
במרץ 2014 זכתה חברת אנמוזר במכרז של משרד התיירות לדירוג המלונות בישראל, חברה זו דירגה את כל המלונות 5 כוכבים באוסטריה ונמנית עם שלושת מייסדי דירוג HotelStars (המייסדים האחרים- מגרמניה ומשווייץ).
במקביל נאסר השימוש הלא רשמי בדירוג בכוכבים ונעשו מאמצים רבים לשכנע את בתי המלון לקבל את הדירוג החדש. אך עד כה ללא הצלחה רבה. מלונאים רבים מתנגדים לדירוג הכוכבים החדש בטענה שהוא מיותר ושכיום הסטנדרט הקובע הוא ביקורות גולשים.
MedlinePlus
MedlinePlus (מד ליין פלוס) הוא שירות מידע מקוון שנכתב ומופעל בידי הספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית.
המידע באתר ניתן באנגלית ובספרדית. הוא מבוסס על מידע מהספרייה הלאומית לרפואה (NLM), מהמכונים הלאומיים לבריאות (NIH), מסוכנויות ממשלתיות אחרות בארצות הברית, ומארגוני בריאות נוספים.
המידע באתר מוצע בחינם. קיים אתר מותאם לתצוגה במכשירים ניידים. בשנת 2015 השתמשו במידע שבאתר כ-400 מיליון בני אדם מכל רחבי העולם.
שאבון לואיס
שאבון לואיס (באנגלית: Chavaughn Lewis; נולד ב-1 בפברואר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בעירוני קריית אתא.
קריירה
לואיס גדל בניו יורק, ובחר לשחק בקבוצת הכדורסל של מכללת מאריסט, מכללה פרטית קתולית לאמנויות ליברליות. הוא סיים את הקריירה במכללה כמלך הסלים בכל הזמנים במכללה.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2015 ב-NBA, לואיס שיחק בליגת הקיץ של ה-NBA במדיה של פילדלפיה 76'. לאחר מכן חתם ביובנטוס אוטנה הליטאית, ובקיץ 2016 שיחק שוב בליגת הקיץ, הפעם במדי דטרויט פיסטונס.
משם המשיך לואיס לצ'ארני סלופסק וסטארט לובלין הפולניות, לקאלב/קארמו האסטונית ולניז'ני נובגורוד ויניסיי קרסנויארסק הרוסיות. באוקטובר 2020 שב לקאלב/קארמו האסטונית.
ב-9 באוגוסט 2021 חתם בהפועל גליל עליון, העולה הטרייה לליגת העל הישראלית. ביולי 2022 חתם בעירוני קריית אתא.
רניל ויקרמסינגהה
קודם לכן כיהן כראש ממשלת סרי לנקה בשנים 1993 עד 1994, 2001 עד 2004, 2015 עד 2018, 2018 עד 2019, ובשנת 2022. הוא גם כיהן כמנהיג האופוזיציה מ-1994 עד 2001 ומ-2004 עד 2015.
ביוגרפיה
ויקרמסינגהה נולד ב-24 במרץ 1949 בקולומבו, והוא בנם השני של אסמונד ונליני. אביו היה עורך דין שהפך לברון עיתונות, וסביו היו סיריל ויקרמסינגהה ששירת בשירות המדינה.
ויקרמסינגהה התחנך בבית הספר המלכותי למכינה ובמכללה המלכותית שבקולומבו. ויקרמסינגהה נכנס לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ציילון בקמפוס שלה בקולומבו שהוא כיום אוניברסיטת קולומבו. לאחר סיום לימודיו הוא השלים את הבחינות במשפטים במכללה למשפטים בציילון והוסמך כעורך דין ב-1972. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דקלין באוסטרליה ב-14 בפברואר 2017 על תרומתו המשמעותית ברפורמות בכלכלה, בחינוך ובזכויות אדם.
קריירה פוליטית
ויקרמסינגהה הצטרף למפלגה הלאומית המאוחדת (UNP) והתקדם בשורותיה. הוא מונה למארגן הראשי של ציבור הבוחר בקלניה באמצע שנות ה-70, ולאחר מכן מונה למארגן הראשי של ציבור הבוחר בביאגאמה, שם ניצח בבחירות לפרלמנט ב-1977 ונכנס לפרלמנט. הוא מונה לסגן שר החוץ בממשלתו החדשה של ג'וניוס ג'אייווארדנה, ועד מהרה קודם לתפקיד שר לענייני נוער ותעסוקה ב-5 באוקטובר 1977, מה שהפך אותו לשר הקבינט הצעיר ביותר של סרי לנקה. במהלך כהונתו כשר, הוא יזם והקים את המשמר הלאומי של סרי לנקה והמועצה הלאומית לשירותי נוער (NYSCO), המספקת הכשרה מקצועית וקריירה ליוצאי בית הספר. ב-14 בפברואר 1980 מונה לשר החינוך.
תחת נשיאותו של רנסינגהה פרמאדאסה מונה ויקרמסינגהה לשר התעשייה ב-18 בפברואר 1989, במסגרתו יזם רפורמות תעשייתיות והקים את האזור הכלכלי המיוחד ביאגמה. בשנת 1990 הוא מונה לאחראי על תיקי המדע והטכנולוגיה. ב-1989 הוא מונה גם למנהיג הפרמלנט.
ראש ממשלה (1993–1994)
ב-7 במאי 1993 הושבע ויקרמסינגהה לראשות הממשלה לאחר שהנשיא רנאסינגה פרמדסה נרצח, וראש הממשלה DB Wijetunga מונה לנשיא. במהלך כהונתו הביא לשינוי כלכלי מרשים ובאופן כללי זכה לגיבוי של הקהילה העסקית.
אופוזיציה (1994–2001)
בבחירות לפרלמנט של 1994 הפסידה מפלגת UNP לברית העם של צ'נדריקה קומרטונגה, וקומרטונגה מונה לראש ממשלת המדינה במקומו של ויקרמסינגהה. מאוחר יותר הוא גם הפסיד במירוץ למנהיגות האופוזיציה בשני קולות, תפקיד אשר אותו השיג מאוחר יותר.
ראש ממשלה (2001–2004)
בבחירות הכלליות לפרלמנט 2001, הוביל רניל ויקרמסינגהה את UNF לזכייה ב-109 מושבים, והושבע לראש הממשלה ה-17 של סרי לנקה ב-9 בדצמבר 2001. עם זאת, צ'נדריקה קומרטונגה עדיין נשארה נשיאת המדינה. זה הוביל למצב מבלבל שבו הנשיא וראש הממשלה היו משתי מפלגות שונות. ב-7 בפברואר 2004 סיים את תפקידו.
אופוזיציה (2004–2015)
בבחירות לפרלמנט 2004 שנערכו ב-2 באפריל הפסידה מפלגת ה-UNF של רניל ויקרמסינגהה, והוא נשאר בתפקיד מנהיג האופוזיציה עד 2015, אז מייטריפלה סיריסנה שהושבע לנשיא, מינה אותו לראש הממשלה.
2015-2019
לאחר הבחירות לנשיאות ב-2015, המועמד מייטריפלה סיריסנה מ-UNP ניצח, לאחר שזכה ב-51.28% מהקולות, ומינה את ויקרמסינגה לראש הממשלה הזמני לכהונה שלישית בתפקיד. UNP/UNFGG בראשות ויקרמסינגה זכתה בבחירות לפרלמנט הכללי שנערכו ב-17 באוגוסט 2015, והוא מונה לראש הממשלה בפעם הרביעית, עם 106 מושבים בפרלמנט.