cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Live in Australia with the Melbourne Symphony Orchestra
מהדורת לייזרדיסק
צד ב': ג'ון, הלהקה והתזמורת
מהדורות תקליטור
רשימת השירים בשתי המהדורות זהה. עם זאת, אורך רוב הרצועות שונה בין מהדורת הרימסטר למהדורה המקורית, עקב חלוקה שונה של הרצועות: במרבית המקרים ההצגה המדוברת של השיר הועברה מתחילת הרצועה אל הסוף של הרצועה הקודמת.
מהדורות מצולמות
ההופעה צולמה ויצאה לאור במהדורת לייזרדיסק ובמהדורת VHS. שתי המהדורות כללו את רוב החלק הראשון של ההופעה, שבו ג'ון הופיע עם להקתו (פרט ל־"Heartache All Over The World" ו־"This Town"), אבל בחלק מהן הושמטו שירים אחדים מהחלק השני, שבו ג'ון הופיע עם התזמורת: "The Greatest Discovery", "Tonight", "The King Must Die", "Cold as Christmas", "Carla/Etude", "Tiny Dancer", "Have Mercy on the Criminal", "Slow Rivers" ו־"Madman Across the Water". גרסת הלייזרדיסק יצאה גם ב־DVD.
אודיו
השיר "Daniel" ו"מחרוזת: 'Song for You', 'Blue Eyes', 'I Guess That's Why They Call It the Blues'" (מחלק ההופעה הראשון, של ג'ון ולהקתו) יצאו לאור ב־1988 כרצועות בונוס שצורפו לסינגל המקסי של "A Word in Spanish" בהוצאת (בבריטניה/אירופה בלבד, כ־EJSCD 18, מס' 299-2 872). האודיו של "Carla/Etude" יצא לאור במארז.
אברהם גורלי
אברהם גוֹרָלִי (בּרוֹנזַפט) (15 באוקטובר 1910 – 11 באוקטובר 1954) היה עורך דין ישראלי, ד"ר למשפטים, ראש השירות המשפטי של "ההגנה" וצה"ל (לימים הפרקליטות הצבאית).
ביוגרפיה
גורלי נולד בשם אברהם בּרוֹנזַפט בסתיו 1910 בקובל שבווהלין, בנם של נחמה וברכיהו ברונזפט. בילדותו, בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, עברה משפחתו לפולטאבה, שם למד בבית ספר עממי, וב-1921 שבה המשפחה לקובל, והוא וסיים את לימודיו בגימנסיה העברית של רשת "תרבות". לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת וילנה, וכעבור שנתיים עבר ללמוד באוניברסיטת ורשה, שם סיים את לימודיו.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, התיישב בירושלים והתמחה אצל עורך הדין מרדכי לבנון בעיר. ב-1937 נישא לברכה (בוניק) פריד, בתם של רבקה ואהרן פריד, שעברה לקובל בילדותה. לזוג נולדו שלושה ילדים. משנת 1936 היה פעיל ב"הגנה". מילא תפקידים שונים, בהם שומר, מפקד עמדה, קצין תרבות, קצין ביטחון, קצין זהירות וקצין מטה של מחוז ירושלים, ולבסוף היה ממונה על משפטי חברי "ההגנה" בירושלים וכיהן כסנגור של אסירי הארגון בבתי הדין הצבאיים של ממשלת המנדט.
בנוסף לעבודתו כעורך דין, פעל לפיתוח ההשכלה המשפטית בארץ. הוא ייסד את "הספרייה המשפטית" ובמסגרתה ערך והוציא ספרי חוק ומשפט יסודיים. כן פרסם במשך שנים בעיתונות העברית בארץ מאמרים בנושאים מדיניים ובסוגיות של יחסי היישוב וממשלת המנדט. בשנים 1936–1938 היה חבר מערכת "דבר".
ביוני 1945 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הדיסרטציה שלו, "שאלת המיעוט היהודי בחבר הלאומים", נעשתה בהדרכת נורמן בנטוויץ', ובשנת 1952 התפרסמה כספר בהוצאת "ספריה משפטית".
עם פרוץ מלחמת העצמאות התמנה לתפקיד התובע הכללי (התוכ"ל) הראשי של "ההגנה" (ראש השירות המשפטי של הארגון), ועם הקמת צה"ל היה לתובע הכללי הראשון של צה"ל, בדרגת סגן-אלוף. גורלי היה מעורב בפרשת טוביאנסקי: הוא ייעץ לאיסר בארי, ראש הש"י, על הקמת בית דין השדה, והוציא את צו המעצר ל-10 ימים נגד טוביאנסקי. בעקבות המשפט של בארי, שבו העיד, האשים גורלי את היועץ המשפטי לממשלה, יעקב שמשון שפירא, בניהול המשפט נגד בארי ממניעים זרים. בעקבות דברים אלו, הגיש היועץ המשפטי לממשלה כתב אישום על לשון הרע נגד גורלי. המשפט, שנערך בבית המשפט המחוזי בתל אביב, החל בדצמבר 1949, בפני השופט פנחס אבישר. הוא הורשע ונקנס, אולם הגיש ערעור לבית המשפט העליון וזוּכה. שופטי העליון כתבו ש"מנקודת ראות ציבוריות יש למתוח בקורת על תגובת גורלי" אולם קבעו שפעל בתם לב.
עם סיום תפקידו שב לעבודתו כעורך דין במשרדו, משרד ד"ר א. גורלי ושות', בתל אביב, ירושלים ובאר שבע. כיהן כיועץ המשפטי של הסוכנות היהודית. בשנותיו האחרונות גר ברח' אחוזת בית 3 בתל אביב.
גורלי נפטר בסתיו 1954 בעקבות תאונת דרכים בדרך מבאר שבע לתל אביב, לאחר שנרדם בנהיגה. בן 44 במותו. נקבר בבית העלמין בהרצליה בהלוויה רבת-משתתפים.
אחיו התאום משה גורלי היה מוזיקולוג ומבקר מוזיקה, חתן פרס אנגל (תש"ם).
בנו הבכור, רני (ברכיהו) גורלי (1938), הוא ממייסדי יודפת, ולימים, בגיל 43, היה אף הוא לעורך דין; בנו נחמיה (חמי) גורלי הוא אדריכל; ובתו חגית מלצר היא מורה לשיטת אלכסנדר. נכדו הוא המוזיקאי ארי גורלי.
מפרסומיו
לאחר מותו:
דרכון שווייצרי
דרכון שוויצרי הוא מסמך נסיעה, המונפק לאזרחי שווייץ המאפשר להם לצאת אל מחוץ לגבולות שווייץ, ומזכה את נושאו להגנה וסיוע קונסולרי של שווייץ מול גורמים זרים. נכון למרץ 2022, נושאי דרכון שוויצרי מורשים להיכנס ל-186 מדינות וטריטוריות ללא צורך באשרת כניסה.
הדרכון, יחד עם תעודת הזהות השווייצרית מאפשרים חופש תנועה בכל אחת ממדינות איגוד הסחר החופשי האירופי (ה-EFTA) והאיחוד האירופי. הסיבה לכך היא ששווייץ היא מדינה חברה ב-EFTA, וכמו כן חתומה על הסכמים עם האיחוד האירופי.
היסטוריה של דרכונים שווייצרים
הדרכונים השווייצרים הראשונים הונפקו ב-10 בדצמבר 1915. הדרכון השווייצרי האדום האופייני נוצר בשנת 1959. עד 1985 הדרכון השווייצרי כלל רק את השפות הלאומיות של אותה תקופה (צרפתית, גרמנית ואיטלקית) וכן אנגלית. רומאנש נוספה בשלב מאוחר יותר לאחר שהוכרזה כשפה הלאומית הרביעית של שווייץ בעקבות משאל עם. לאחר מכן שונה סדר השפות לגרמנית, צרפתית, איטלקית, רומנש ואנגלית.
דרכונים ביומטריים
מאז 15 בפברואר 2010, דרכונים לא ביומטריים אינם מונפקים יותר.
דרישות אשרה
נכון למרץ 2022 בעלי דרכונים שווייצרים זכאים להיכנס ל-186 מדינות ללא אשרה, בכך מדורג הדרכון במקום ה-6 בעולם מבחינת חופש תנועה על פי מדד הנלי לדרכונים.
כמדינה חברה באיגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA), אזרחי שווייץ נהנים מחופש תנועה המאפשר להתגורר ולעבוד באיסלנד, נורווגיה וליכטנשטיין בהתאם לאמנת EFTA. כל אזרחי ה-EFTA והאיחוד האירופי אינם רק פטורים מאשרות, אלא זכאים על פי חוק להיכנס ולגור זה במדינות אחרות.
אזרחות כפולה
אזרחות כפולה מותרת בשווייץ, אך הדרישות להתאזרחות של זרים משתנות מקנטון לקנטון. אזרחים שווייצריים גברים, לרבות בעלי אזרחות כפולה, יכולים להידרש לשירות צבאי או אזרחי, ואזרחים שווייצרים אינם רשאים לשרת בכל צבא אחר, אלא אם כן הם אזרחים, המתגוררים באותה המדינה.
אגלומרט
היווצרות
התפרצויות געשיות משליכות לאוויר טפרה – חומרים הנופלים לקרקע ומצטברים שם. חלק מן החומרים הללו נפלטים באמצעות מזרקות לבה – זרמי לבה הנפלטים מלוע הר הגעש בעוצמה רבה, ועשויים להגיע לגובה של מאות מטרים. זרמים אלה נקרעים לחלקים קטנים יותר – טיפות געשיות בצורות ובגדלים שונים:
מרקמו הגס של הסלע נובע מקריעת הקרום החיצוני של הפצצות הגעשיות בטרם נצמדו והתגבשו וממיון גרוע של החלקיקים המרכיבים אותו: חלקיקים בגדלים שונים נצמדים זה לזה במקום נופלם, ללא שהתמיינו והתארגנו לפי גודלם.
אגלומרט עשוי להכיל פתיתי אפר געשי שנפלטו ביחד עם הטיפות הגעשיות, או להתגבש על מצע סלעי של מסת אם קיימת, דוגמת טוף שנוצר בהתפרצויות קודמות או בשלבים קודמים של אותה התפרצות.
אגלוטינט
סלע פירוקלסטי נוסף הנוצר בדרך דומה הוא אגלוטינט (מלטינית: agglutinatus, מהודק בדבק). הסלע נוצר מהידבקות "חביתיות" – יריעות של נתזי לבה בזלתית, קרוב מאוד ללוע, במקום בו נופלים הנתזים זה על זה ונדבקים.
המהפכה הגאה
המהפכה הגאה היא סדרה דוקומנטרית בת שלושה פרקים, על השינוי החיובי שחל ביחסה וקבלתה של החברה הישראלית כלפי קהילת הלהט"ב ב-30 השנים האחרונות. יוצרי הסדרה הם גל אוחובסקי, לירן עצמור ואלון ימין.
הסדרה סוקרת את השינוי דרך שלושה נושאים, המחולקים לפרקים.
הסדרה סוקרה בפרסומים שונים בתקשורת.
בין המשתתפים בסדרה: דנה אינטרנשיונל, צדי צרפתי, דניאל מורשת, אביעד קיסוס, בל אגם, שיר ראובן, אסי עזר, אורנה בנאי, ניצן הורוביץ, קורין אלאל, חן אריאלי, יניב ויצמן, קובי טרקאי, נדב אבוקסיס, איריס רחמימוב, יעקב גלעד, הראל סקעת ועברי לידר.
אודות הסדרה
פתיח הסדרה כולל בתוכו קריינות מאת גל אוחובסקי, אשר אומר את הדברים הבאים:
בית לחם (סרט)
בית לחם הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יובל אדלר, יוצר רב תחומי שגם כתב את התסריט. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2013. את התסריט כתבו הבמאי, יובל אדלר, והכתב הוותיק עלי ואקד, לאחר שנים של תחקיר מעמיק.
המהפכה הגאה
המהפכה הגאה שלי
המהפכה הגאה שלי היא סדרת רשת שנוצרה לרגל עלייתה של הסדרה "המהפכה הגאה" בכאן 11, ובה אורנה בנאי, אסי עזר, עברי לידר, דנה אינטרנשיונל ונדב אבוקסיס חולקים את המהפכה הפרטית שלהם עם גל אוחובסקי.
בית לחם (סרט)
הסרט מספק הצצה לעולם האפל והמרתק של המודיעין האנושי, בו הדרך הטובה ביותר להפעיל מקור, היא להיות האדם הקרוב ביותר אליו. הוא זכה לשבחים גם מאנשי שטח בשב"כ בזכות אופן ההצגה הריאליסטי של הפרטים והמצבים. הבמאי אדלר הגדיר אותו כסרט לא פוליטי, אלא "סרט פעולה שמראה מה קרה לכמה דמויות בשטחים, ומנסה לעשות את זה הכי טוב ונאמן למציאות. והדגש פה על מראה."
הסרט הושווה על ידי מבקרים שונים לסרט הפלסטיני "עומאר", שעוסק בנושאים דומים. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר לשנת 2013 ועוד 5 פרסי אופיר: לבמאי, לעריכה, לתסריט, לשחקן המשנה ולליהוק הטובים ביותר.
עלילת הסרט
במרכז הסרט נמצאת מערכת היחסים המורכבת בין רזי (צחי הלוי), רכז נפת בית לחם בשב"כ לסנפור (שאדי מרעי), אחיו הצעיר של איברהים, מפקד גדודי חללי אל אקצא בעיר. רזי גייס את סנפור כמקור כשהיה בן 15 והשקיע זמן רב בבניית הקשר ביניהם. סנפור, שגדל תמיד בצילו של אחיו, מצא ברזי חבר ודמות אב, מישהו שמאמין בו וסומך עליו. עכשיו, כשהוא בן 17, מנסה סנפור לתמרן בין הדרישות של רזי לבין נאמנותו לאחיו ולממשיכיו. הוא חי חיים כפולים ומשקר לשניהם. כשבשב"כ מגלים את מידת מעורבותו של סנפור בפעילות של אחיו המבוקש, מוצאים רזי וסנפור את עצמם בסיטואציה בלתי אפשרית.
פרסים
עוד לפני צאתו להקרנות בבתי הקולנוע, היה הסרט מועמד ל-12 פרסי אופיר (בין היתר לפרס הסרט הטוב ביותר), התקבל לפסטיבל טורונטו ולפסטיבל טליורייד היוקרתיים, ונרכש להפצה בארצות הברית. בכורתו העולמית של הסרט התקיימה בפסטיבל ונציה הוותיק וזכתה לביקורות אוהדות. כמו כן, הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ב"ימי ונציה", המסגרת בה הוקרן בפסטיבל. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר בספטמבר 2013. כמו כן זכה הסרט בפרסי התסריט, הבימוי והעריכה הטובים ביותר.
ערפדים מדומים
ערפדים מדומים (שם מדעי: Megadermatidae) הם משפחה של עטלפי חרקים מסדרת העטלפים החיים באפריקה, דרום אסיה ואוסטרליה. בני משפחה זו בעלי גוף גדול יחסית לתת-סדרתם, יש להם עיטור עלה אפי בולט והם אוכלי בשר. אפם בעל זיז קרני והם בעלי שיניים חדות כתער. הם קרובים רחוקים של הזיזפיים - משפחתם של עטלפי הערפד.
בסוג זה 5 סוגים ו-6 מינים.
יטבתה (אתר מקראי)
אזכורים
יטבתה נזכרת פעמיים בתנ"ך, שתיהן בהקשר של תחנות בני ישראל במדבר. הפעם הראשונה היא בספר במדבר:
בספר דברים ישנו תיאור מפורט מעט יותר:
זיהוי המקום
על פי המסופר בספר דברים, "בעת ההיא" (כנראה בזמן החניה ביטבתה), הפריד אלוהים בין בני שבט לוי לשאר השבטים. התיאור של יטבתה כ"ארץ נחלי מים", מקשה על החוקרים המנסים לאתר את מיקומו המודרני של האתר. הלא בכל דרכם של בני ישראל במדבר לא נמצאו נחלי מים מרובים. עם זאת, בספר במדבר נאמר שלאחר שנסעו מיטבתה המשיכו לעברונה, ולאחר מכן לעציון גבר. עציון גבר זוהתה בידי חלק מהחוקרים עם תל אל ח'ליפה, בין אילת לעקבה בתחומי ירדן. אם הטענה נכונה, הרי שהיא מצמצמת את טווח החיפושים אחרי יטבתה.
לדעת חלק מהחוקרים, הנסמכים על הטענה הנזכרת לעיל, יטבתה מזוהה עם "סבח'ת א-טאבה", הנמצאת כ-35 ק"מ מהמיקום המשוער של עציון גבר ושבה ישנו מעיין בשם "עין א-טאבה", המתאים לתיאור של "ארץ נחלי מים". חפירות שנערכו באזור אכן חשפו שרידים של יישוב. סברה נוספת מזהה את יטבתה עם "עין ע'צ'יאן" (עין רדיאן) הסמוכה לקיבוץ יטבתה, וסברה אחרת עם "ואדי א-טאבה", גם כן מקומות עשירים במים יחסית. עם זאת, חפירות שנערכו בשני האתרים לא חשפו שרידים המתאימים לתקופה.
ג'ורדן קולסון
ג'ורדן קולסון (באנגלית: Jordan Coulson) הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר בזכות משחקו של קווין בסדרת הטלוויזיה של סטיבן פוליאקוף "Summer of Rockets".
ביוגרפיה
קולסון החל את הקריירה לאחר שסיים את לימודיו בתיכון.
קריירה
הפריצה הגדולה של ג'ורדן הגיעה כאשר במאי הליהוק של הסרט "איש הזאב" הגיע לבית הספר לדרמה בלונדון, (Pineapple Performing Arts School), בבעלות אמו מגי, חיפש מישהו לגלם את התפקיד של ילד הזאב. היה זה קולסון הצעיר שנבחר. בשנה לאחר מכן גילם תלמיד בבית גריפינדור בבית הספר הוגוורטס בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", אך ללא קרדיט על משחקו.
משנת 2012 עד 2014 שיחק בתפקיד חוזר בקומדיית המצבים הבריטית "Meet The Adebanjos". בשנתיים לאחר מכן הופיע בתפקידי אורח מעת לעת בסדרות טלוויזיה רבות בהן: "Hetty Feather", "איסטאנדרס", "נפגעים", "המודיע", ו"חולה אהבה".
בשנת 2019 הופיע בסדרת הטלוויזיה "Summer of Rockets".
קולסון לוהק לתפקיד במיני סדרה "אדוני האוויר", בהפקת סטיבן ספילברג וטום הנקס.
יאנוס דה מוסוס
יאנוס דה מוסוס (בספרדית: Llanos de Moxos), הידועה גם תחת השמות מישורי מוסו וסוואנת בני, היא סוואנה טרופית הממוקמת במחוז בני, בוליביה.
הסאוונה משתרעת על שטח של כ-, בתוך שטחן של המדינות בוליביה, ברזיל ופרו. הסאוונה נמצאת בדרום-מערב אמזוניה.
על פי הערכה מ-2017, כ-77% משטח הסאוונה (כ-96,126 קמ"ר) נחשב כאזור מוגן.
באזור הסאוונה התקיימה תרבות ארכאולוגית שהתקיימה בסביבות שנת 8,000 לפני הספירה.
הסאונה היא האזור האקולוגי של הציפור ארה כחולת-גרון, שנמצאת בסכנת הכחדה חמורה.
ויטקוס
ויטקוס (בקצ'ואה: Vitcos) היה אתר מגורים של אצילי האינקה ומרכז טקסי של מדינת נאו-אינקה (1537–1572). האתר הארכאולוגי של ויטקוס העתיקה, הנקרא רוסאספטה (Rosaspata), נמצא בנפת וילקבמבה (Vilcabamba) של הפרובינציה במחוז קוסקו שבפרו. החורבות נמצאות על רכס המשקיף על המפגש של שני נהרות קטנים והכפר פוקיורה (Pucyura). בני האינקה כבשו את וילקבמבה, האזור בו שוכנת ויטקוס, בערך בשנת 1450 לספירה, והקימו מרכזים במאצ'ו פיצ'ו, צ'וקקיראו, ויטקוס ווילקבמבה. ויטקוס הייתה לעיתים קרובות מקום מגוריהם של שליטי מדינת נאו-אינקה עד לכיבוש הספרדי של המעוז האחרון של בני האינקה ב-1572.
מיקומה של ויטקוס נשכח מאוחר יותר עד 1911 כאשר החוקר היירם בינגהאם השלישי זיהה את החורבות שהיו מוכרות לפרואנים המקומיים כרוסאספטה (בקצ'ואה: Rusaspata) בתור ויטקוס העתיקה. חורבות המרכז הטקסי של האינקה של ("הסלע הלבן") נמצאות כקילומטר אחד דרומית לארמון האינקה שהוא המאפיין הבולט של רוסאספטה.
היסטוריה
אזור הפרובינציה לה קונבנסיון בה שוכנת ויטקוס מבותר ביותר, הוא משתרע על המורדות הצפון-מזרחיים של הרי האנדים ומשתפל עד לאגן האמזונאס. השטח כולל הרים מכוסי שלג, יערות, ג'ונגל של הרמות הנמוכות ונהרות השוצפים בקניונים עמוקים. הגישה והתעבורה בתוך האזור היו קשים ועתידים להקשות על מאמצי הספרדים להרוס את המאחזים האחרונים של אימפריית האינקה.
בני האינקה כבשו את אזור וילקבמבה בערך משנת 1450 לספירה, והקימו מרכזים מרכזיים במאצ'ו פיצ'ו, צ'וקקיראו, ויטקוס ווילקבמבה. לפיכך, בני האינקה הכירו את האזור כאשר קיסר האינקה, מאנקו אינקה יופאנקי, ניצח בקרב אויאנטאיטמבו את הספרדים ובני בריתם האינדיאנים בינואר 1537. למרות הניצחון היה מאנקו תחת איום צבאי ספרדי. הוא החליט שאויאנטאיטמבו קרובה מדי לקוסקו שבשליטת הספרדים, והוא נסוג מערבה למרכז האינקה בוויטקוס. דייגו דה אלמגרו שלח את הסגן שלו,, לרדוף אחריו עם 300 ספרדים ובני ברית אינדיאנים רבים. אורגונייס כבש את ויטקוס ביולי 1537, בזז אותה ולקח שבויים רבים, אך מאנקו נמלט.
בשנת 1539 שרד מאנקו אינקה פשיטה נוספת של הספרדים בפיקודו של שכללה חיל משלוח ובו 300 חיילים ספרדים ובני ברית אינדיאנים. הספרדים והאינקה נלחמו בקרב בוואיינה פוקארה (Huayna Pukara - מבצר ואיינה), ממערב לוויטקוס, וכ-22 קילומטרים מווילקבמבה. מספר ספרדים ואינדיאנים נהרגו, אך מאנקו שוב נמלט. פיסארו שהה באזור יותר מחודשיים בחיפוש אחר מאנקו ללא הצלחה, אך לכד את אשתו הראשית של מאנקו, קורה אוקיו (Cura Ocllo). הספרדים כתבו על האזור ש"דרושים משאבים גדולים כדי לחדור לחבל ארץ זה. זה יכול להיעשות רק עם הוצאה גדולה מאוד". הספרדים לא ניסו לשלוח עוד משלחת צבאית גדולה עד 1572. כפי שהראו שתי הפשיטות הספרדיות, ויטקוס הייתה נגישה לספרדים ומאנקו פיתח את וילקבמבה כמקלט מרוחק יותר. עם זאת, לאורך העשורים שבהם שרדה מדינת הנאו-אינקה, המשיכה ויטקוס להיות מקום מגוריהם של קיסרי האינקה ואתר של טקסים דתיים רבים, במיוחד במקדש הסמוך של ניוסטה היספאנה (יורק רומי (Yurak Rumi), הנקרא גם "הסלע הלבן"). בני האינקה העדיפו את ויטקוס כמקום מגורים בגלל גובהה מעל פני הים (2,980 מטר) מאשר את וילקבמבה (1,450 מטר), בדומה לביתם המקורי של האינקה ברמות הגבוהות.
ניסיונות ספרדים לכבוש את וילקבמבה נעצרו בגלל לוחמה פנימית בין הספרדים. קבוצה של שבעה עריקים ספרדים, כולל הרוצח של פרנסיסקו פיסארו, מצאה מקלט אצל מאנקו אינקה. ב-1544, הם רצחו אותו בוויטקוס בניסיון לקבל חנינה מהכתר הספרדי. הספרדים נמלטו, אך השומרים של מאנקו רדפו והרגו אותם. העשורים שלאחר מותו של מאנקו היו ברובם שלווים, שכן בני האינקה שרדו במקומות הנידחים של האימפריה שלהם בזמן שהספרדים גיבשו את הכיבוש במקומות אחרים.
טופאק אמארו היה עוין הרבה יותר לספרדים מאשר טוטי קוסי ותומכיו הרגו שליח שנשלח על ידי המשנה למלך של פרו פרנסיסקו דה טולדו. בתגובה הורה טולדו על פלישה לווילקבמבה על ידי שני צבאות הכוללים יותר מ-300 ספרדים ו-2,000 בעלי ברית, כולל 500 קניארים, בעלי ברית ותיקים של הספרדים. ביוני 1572, הכוח הספרדי נחל הצלחה, כבש את ויטקוס, ווילקבמבה, לכד את הקיסר טופאק אמארו ושם קץ למדינת נאו-אינקה.
הגילוי מחדש
מיקומה של ויטקוס נשכח במאות השנים שלאחר כיבוש האינקה. במשלחתו בשנת 1911 חיפש היירם בינגהאם השלישי את וילקבמבה, הבירה האחרונה של האינקה. בעקבות תיאורים שהשאירו כובשים שונים, הוא נתקל באתר שנקרא "רוסאספטה" על ידי כפריים מקומיים. באמצעות אותם תיאורים שהובילו אותו לשם, הוא הצליח לקבוע שהוא אכן הגיע לארמון של ויטקוס ולאורקל של ניוסטה היספאנה, הנקרא גם צ'וקיפאייטה (Chuqip'allta). לאחר מיפוי שטחי של שני האתרים הוא המשיך בחיפוש אחר העיר האחרונה של האינקה. כשידע בערך היכן ביחס לוויטקוס הוא עשוי למצוא את וילקבמבה, הוא המשיך במה שלדעתו הייתה, ובפועל אכן הייתה, הדרך אל המטרה שלו, והוא גם גילה מחדש וגם זיהה נכון גם את ויטקוס וגם את וילקבמבה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, הובילה מחקריו של וינסנט לי (Vincent Lee) בווילקבמבה למציאתם ולתיאורם של יותר משלושים בניינים ומבנים מתוכננים בצד המזרחי של הגבעה שבין ויטקוס לצ'וקיפייטה. בין אלה ניתן למצוא קלנקות (בתי מפגש), מספר קולקות (מחסנים) ואושנו גדול (במת תצפית דתית), כמו גם טרסות ושבילים בנויים.
חורבות רוסאספטה
ויטקוס ניצבת בצד הצפוני של הגבעה בין הכפרים המודרניים ואנקאקייה (Huancacalle) ופוקיארה (Pucyara), והיא החלק העיקרי של מתחם המכסה את כל הגבעה וחלקים מהעמקים מדרום וממזרח. מדרום לגבעה יש שוכנת ניוסטה היספאנה הקרויה גם צ'וקיפאייטה והסלע הלבן, אבן ענקית מגולפת שנאמר כי היא אורקל אינקה, וסדרה של טרסות המשתרעות לאורך הצד המזרחי של הגבעה בתוך העמק, שמשערים שהיו גינות נוי או גנים טקסיים.
שמש אדומה
שמש אדומה (באנגלית: Red Sun) הוא מערבון משנת 1971 ובו מככבים מספר שחקנים בינלאומיים: צ'ארלס ברונסון, טושירו מיפונה, אלן דלון ואורסולה אנדרס. הסרט צולם בספרד על ידי הבמאי הבריטי טרנס יאנג. הסרט יצא לאור באירופה בשנת 1971 ובארצות הברית בשנת 1972.
ויטקוס
חורבות רוסאספטה
הארמון עצמו מורכב משתי קבוצות של מבנים. הקבוצה העליונה מורכבת משמונה חדרים גדולים, המסודרים בארבעה זוגות של שני חדרים גב אל גב, כולם מחוברים בקיר חיצוני משותף. לקיר המשותף פתחים המובילים למעברים בין הזוגות. לכל חדר שלושה פתחים לחלק החיצוני של הקיר המשותף, אך אין פתחים לאף אחד מהחדרים שמאחורי המעברים בין ארבעת הזוגות. לכל זוג חדרים היה גג משותף.
שמש אדומה
עלילה
סטיוארט (ברונסון) הוא פושע אכזרי המשתף פעולה עם אגוש (דלון), מנהיג עם כנופיית שודדים. הכנופיה ביצעה שוד מוצלח ולהפתעתם גילו כי אחת מהמכוניות נושאת שגריר יפני, שברשותו חרב טקסית במתנה לנשיא יוליסס גרנט. אגוש לוקח את החרב והורג את אחד משני שומרי הסמוראי, בעוד שחברי הכנופיה שלו נאשמים בניסיון לרצח.
המשלחת היפנית ששרדה מצילה את השגריר ומורה לו לסייע לקורודה במעקב. תוך מעקב אחר החבורה של אגוש, הצמד נתקל במכשולים, וקורודה מגלה כי ערכי הסמוראים שלו הולכים ונעלמים כשם שבארצו אין כבר כל ערך למנהגים הישנים. בסופו של דבר הוא מגיע להסכם עם הסמוראי שאגוש לא ייהרג לפני שהוא מגלה את מיקומו של הכסף שנגנב. העלילה מתפתחת ואשתו של אגוש, כריסטינה (אנדרס), נחטפת ומובילה את הגברים לאגוש ולכנופיה שלו.
במאבק שהתפתח, קורודה נפצע אנושות ואגוש מנסה לפנות לתאוות הבצע של לינק. לינק מחליט שכבודו של הסמוראי למות והוא חשוב לו יותר מאשר ללמוד את מיקומו של הכסף שנגנב ומסיבה זו הוא הורג את אגוש. לינק מבטיח שהוא יחזיר את החרב לשגריר היפני. הוא עושה זאת ובכך שומר על כבודו של קורודה.
ויטקוס
חורבות רוסאספטה
מצפון לקבוצה העליונה קיר טרסה, שמתחתיו קבוצת המבנים התחתונה. קבוצה זו מורכבת מתריסר מבנים או יותר המסודרים סביב חצר פתוחה. מספר המבנים המדויק בקבוצה זו אינו ברור, שכן מצבה גרוע משמעותית מהקבוצה העליונה.
לפי המדידות של בינגהאם אורכו של בית המגורים המלכותי היה 245 רגל (74.6 מטרים) ורוחבו 43 רגל (13.1 מטרים). הוא הצהיר: "לא היו חלונות, אבל הוא היה מואר בשלושים פתחים, חמישה עשר מלפנים ומספר זהה מאחור". הוא המשיך ואמר, "הוא הכיל עשרה חדרים גדולים, מלבד שלושה מסדרונות העוברים מלפנים לאחור". המשקופים היו עשויים מגוש מוצק של גרניט לבן. מול הארמון הארוך, מדד בינגהאם מבנה באורך 78 רגל (23.7 מטרים) ורוחב של 25 רגל (7.62 מטרים), "המכיל דלתות משני הצדדים, ללא נישות וללא עדות לביצוע קפדני".
מסגרת דובאי
מסגרת דובאי (בערבית: برواز دبي) היא נקודת ציון אדריכלית בפארק זאביל, שבעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. היא תוארה על ידי "הגרדיאן" כ"מסגרת התמונה הגדולה ביותר על פני כדור הארץ", אולם היא גם תוארה (בצורה שנויה במחלוקת) כ"בניין הגנוב הגדול ביותר בכל הזמנים".
את הפרויקט הגה פרננדו דוניס (Fernando Donis,, והוא נבחר כזוכה בתחרות עיצוב על ידי ממשלת דובאי. נטען כי הקניין הרוחני של המעצב נגנב, ונשלל ממנו זיכוי על העיצוב. המבנה מחזיק בשיא בהיותו המסגרת הגדולה בעולם.
המבנה נחשב לאחת מהאטרקציות התיירותיות הפופולריות ביותר בדובאי.
זכייה בתחרות אדריכלות
העיצוב נבחר כזוכה בפרס המעלית הבינלאומית ThyssenKrupp 2009, מתוך 926 הצעות. משתתפים מכל רחבי העולם הוזמנו להגיש הצעה להקמת סמל שיקדם את "הפנים החדשות של דובאי". המבנה ממוקם ליד שער הכוכבים (Stargate) של פארק זאביל, מתנשא לגובה של 150.24 מטרים, ובעל רוחב של 93 מטר.
עיצוב
המסגרת של דובאי נבנתה מזכוכית, פלדה, אלומיניום ובטון מזוין. היא ממוקמת בצורה כזו שניתן לראות ציוני דרך מייצגים של דובאי המודרנית מצד אחד, ואילו מהצד השני, המבקרים יכולים גם לצפות בחלקים ישנים יותר של העיר.
האתר נפתח בינואר 2018.
עובדות על המבנה
המסגרת כוללת כ-48 קומות, ובראשה ממוקמת תצפית ממנה ניתן להשקיף על אזורים שונים של העיר. כמו כן, היא כוללת רצפה מזכוכית, עליה ניתן ללכת. על אף חזותו המוזהבת, הבניין אינו מצופה בזהב אמיתי, כי אם בפלדה דקורטיבית.
כיסוי המבנה מכיל מעל 15,000 מ"ר של נירוסטה בצבע זהב, המשלבים עיצוב של טבעות בהשראת הלוגו של אקספו 2020.
העיצוב המלבני של הבניין נוצר בהשראת יחס הזהב (1.618), שלדעת אדריכלים ואמנים רבים מהווה איזון מבני אידיאלי ("מלבן נעים לעין").
המעלית נושאת את המבקרים לסיפון התצפית בפרק זמן האורך 75 שניות.
לצורך הקמת האתר נדרשו שימוש במעל 9,900 מ"ק בטון מזוין, 2,000 טון פלדה ונעשתה למינציה של 2,900 מ"ר זכוכית.
תביעה משפטית
בדצמבר 2016 הגיש האדריכל פרננדו דוניס תביעה לבית המשפט האמריקני נגד עיריית דובאי וחברת מעלית טיסנקרופ. בתביעתו טוען דוניס כי לא קיבל חוזה ולא פיצוי על תכנונו, אף על פי שהוא נמצא כעת בבנייה. נכון לשנת 2018, האדריכל ועיריית דובאי היו מעורבים בסכסוך משפטי לגבי הבעלות על זכויות היוצרים על הבניין.
קאינו
המחוז גובל באוסטרובוטניה הצפונית בצפון ובמערב, ברוסיה במזרח, בצפון סאבוניה, וצפון קרליה בדרום.
ערים במחוז
קאינו מורכבת משמונה מועצות מקומיות שבהן כלולות שתי ערים:
יאנוס דה מוסוס (תרבות ארכאולוגית)
יאנוס דה מוסוס (בספרדית: Llanos de Moxos) היא תרבות ארכאולוגית מהתקופה הפרה-קולומביאנית (בסביבות שנת 8,000 לפני הספירה), שהתקיימה במחוז בני, בוליביה. השרידים מתקופה זו מעידים על עמים ילידים שהיו מאורגנים היטב.
תרבות זו סותרת את ההשקפה המסורתית של ארכאולוגים, בעיקר זו של בטי מגרס, שטענה כי לא היה לקיים אוכלוסייה גדולה באזור אמזוניה, בגלל סיבות סביבתיות, וכי תושביו הילידים היו להקות ציידים-לקטים או חקלאים שנהגו בשיטת חתוך ושרוף. עבודות ארכאולוגיות באזור התקיימו לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20.
מארק רוטה
מארק רוטֶה (או ריטה, בהולנדית: Mark Rutte; נולד ב-14 בפברואר 1967) הוא פוליטיקאי הולנדי המכהן משנת 2010 כראש ממשלת הולנד. משנת 2006 הוא משמש מנהיג מפלגת המרכז-ימין מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה בהולנד. הוא ראש ממשלת הולנד שכיהן במשך התקופה הארוכה ביותר בתפקיד זה.
ביוגרפיה
מארק רוטה נולד בשנת 1967 בעיר האג, במחוז דרום הולנד, במשפחה הולנדית רפורמית (קלוויניסטית). הוא הבן הצעיר והשביעי של איזאק רוטה (1988–1900), סוחר במקצועו. אמו היא אשתו השנייה של אביו, הרמינה קורנליה לבית דילינג (ילידת 1923), מזכירה במקצועה. האב עבד בחברת מסחר, קודם כיבואן באיי הודו המזרחיים (כיום רובם באינדונזיה), ואחר כך כמנהל בהולנד. אשתו הראשונה, שילדה לו את שלושת ילדיו הראשונים, מתה בשבי היפני. מנישואיו השניים נולדו עוד ארבעה ילדים.
בשנים 1965–1979 למד רוטה הבן בתיכון בהאג במגמת אמנויות. שאיפתו המקורית הייתה להירשם לקונסרבטוריון ולהיות פסנתרן קונצרטים. בסופו של דבר הוא סיים ב-1992 תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת ליידן. במקביל ללימודיו היה חבר בכיר במטה הצעירים של מפלגת VVD. לאחר מכן כיהן במספר תפקידי ניהול בכירים בחברת "יוניליוור", ובמקביל התקדם במסגרת המפלגה. כיהן כסגן שר התעסוקה והרווחה של הולנד (2002–2004), ולאחר מכן כסגן שר החינוך, התרבות והמדע (2004–2006). ב-2003 נבחר לבית הנבחרים של הפרלמנט של הולנד במסגרת מפלגת VVD.
ב-27 ביוני 2006 נבחר רוטה לראשות מפלגת VVD, אך המפלגה בראשותו הפסידה בבחירות הכלליות, שנערכו באותה שנה, ואיבדה שישה מושבים בבית הנבחרים.
ראש ממשלה
שנה וחצי לאחר מכן נאלץ רוטה להודיע על פיזור הממשלה, ב-23 באפריל 2012, לאחר כישלון הדיונים על תקציב הצנע שהציע בעקבות המשבר הכלכלי באירופה. בבחירות שנערכו ב-12 בספטמבר באותה שנה זכתה מפלגתו שוב ואף הגדילה את כוחה בבית הנבחרים ל-41 מושבים. רוטה הקים את ממשלתו השנייה ב-5 בנובמבר באותה שנה, יחד עם מפלגת העבודה ההולנדית, שהגיעה למקום השני בבחירות לבית הנבחרים.
ב-7 ביולי 2023, הודיע רוטה על התפטרות הממשלה, לאחר שמפלגות הקואליציה לא הגיעו להסכמה בנוגע למדיניות ההגירה במדינה. רוטה הציע להקשיח את מדיניות איחוד המשפחות, שמאפשרת לפליטים שנמצאים במדינה לבקש איחוד עם ילדיהם שנמצאים מחוץ לה. שתיים מבין ארבע מפלגות הקואליציה התנגדו להצעה, ורוטה הגיש את התפטרותו. הוא יכהן כראש ממשלת מעבר עד שיתקיימו בחירות. לאחר מכן, הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
חיים אישיים
רוטה הוא רווק. מבחינה דתית הוא קלוויניסט-פרוטסטנטי.
במקביל לקריירה הפוליטית שלו, נהג להעביר שיעורים בלימודי חברה בבית ספר תיכון בעיר האג.
אוסטרובוטניה הצפונית
אוסטרובוטניה הצפונית (בפינית: Pohjois-Pohjanmaa, בשוודית: Norra Österbotten) הוא אזור במרכז פינלנד, אשר בירתו העיר אואולו. האזור הוקם בשנת 2010, והוא חלק מהמחוז ההיסטורי אוסטרובוטניה (Ostrobothnia).
דיגיטל אנדרגראונד
דיגיטל אנדרגראונד (באנגלית: Digital Underground) היה הרכב היפ הופ אלטרנטיבי אמריקאי מאוקלנד. חברי ההרכב השתנו והתחלפו עם כל אלבום וסיבוב הופעות.
מנהיג ההרכב היה גרגורי "שוק ג'י" ג'ייקובס. שוק ג'י הקים את הקבוצה ב-1987 עם ג'ימי "צ'ופמאסטר ג'יי" דרייט מברקלי, קליפורניה, ודי ג'יי הרדיו של טמפה, קנת "קני-קיי" ווטרס.
בהשפעה רבה מלהקות הפאנק השונות של שנות ה-70, דיגיטל אנדרגראונד לקחה דגימות מלהקות אלו, שהפכו למרכיב משמעותי בראפ של החוף המערבי. דיגיטל אנדרגראונד בולטת גם בצמיחת הקריירה של חבר ההרכב טופאק שאקור.
ב-2008, לאחר כ-20 שנים של סיבובי הופעות, שוק ג'י הודיע רשמית שההרכב התפרק. זמן קצר לאחר ההכרזה הזו, הקבוצה אישרה גם שהאלבום שלהם ממאי 2008, "!Cuz a D.U. Party Don't Stop..", יהיה השיתוף פעולה האחרון שלהם.
לאחר מותו של שוק ג'י, בשנת 2021, דרייט הכריז ב-25 באוגוסט 2021 על הקמת ההרכב דיגיטל אנדרגראונד נקסט ג'נריישן (Digital Underground Next Generation), בראשות בנו, צ'ייסן "סון אוף דה אנדרגראונד" דרייט.
הקמה
בשנת 1987 ג'ייקובס פגש את דרייט בחנות מוזיקה בסן ליאנדרו, קליפורניה, שם ג'ייקובס מכר לדרייט כלי מקלדת. דרייט התעניין במוזיקת היפ הופ וג'ייקובס התעניין באולפן של אביו של דרייט, שם ניגן פאנק וג'אז. השניים התחברו דרך הערצה המשותפת ללהקות כמו פרלמנט ופאנקדליק, ובסופו של דבר הקימו את ההרכב. דרייט, יליד ברקלי, האמין ש"האקלקטיות" של אזור מפרץ סן פרנסיסקו הייתה השפעה מהותית על דיגיטל אנדרגראונד.
קריירה
"Sex Packets", אלבום הבכורה של הקבוצה, יצא לאור בתחילת 1990 בעקבות הצלחת שני הסינגלים הקודמים שלהם, שנכללו באלבום: " Doowutchyalike" (להיט מועדונים, שיצא לאור בשנה שלפני) ו-"The Humpty Dance" (יצא בינואר והיה המצליח יותר מבין השניים). "The Humpty Dance" הגיע למקום ה-11 ברשימת בילבורד הוט 100, למקום ה-7 במצעד שירי ה-R&B ולמקום ה-1 במצעד שירי הראפ. שוק ג'י ביצע את השיר תחת האלטר אגו "המפטי האמפ" ("Humpty Hump"). Sex Packets כללה סימפולים של P-Funk, בהשפעת ג'אז ושילוב של סימפולים וכלי נגינה חיים, מה שזיכה אותה בביקורות חיוביות ומכירות רבות של האלבום.
ב-1992 יצא לאור המיני-אלבום, "This Is an EP Release", שהוכתר כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. שני שירים מהאלבום, "Tie the Knot" ו-"Same Song" נכללו בפסקול של הסרט "Nothing But Trouble" בכיכובם של דן אקרויד,צ'בי צ'ייס, דמי מור וג'ון קנדי. טופאק שאקור ערך את הופעת הבכורה שלו בשיר "Same Song" וגילם מלך אפריקאי בקליפ של השיר. טופאק גם הופיע כזמר רקע בגרסת הרמיקס של השיר "The Way We Swing" כשהתלוצץ בשיר, והוסיף אלתורים הומוריסטיים בין שורות השיר. טופאק החל להופיע לראשונה על הבמה עם ההרכב כאחד הרקדנים וכהייפ מאן.
אלבום המלא השני של ההרכב, "Sons of the P", כלל שני סינגלים: "Nose Job" ו-"Kiss You Back", האחרון שבהם כלל פזמונים וקולות רקע ששרה בוני בוייר, שעבדה לזמן קצר עם דיגיטל אנדרגראונד. גם האלבום וגם הסינגל "Kiss You Back" הוכתרו כל אחד כזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
האלבום השלישי של ההרכב, "The Body-Hat Syndrome" זכה להצלחה פחות טובה מקודמיו. הסינגל השני של האלבום,"Wussup wit the Luv", כלל מסרים אנטי גיזעניים ובו התארח טופאק שאקור, שכלל גם הופעה בקליפ שלו. הופעה זו הייתה הפעם האחרונה שטופאק הופיע יחד עם ההרכב, בעוד שנוספו ראפרים חדשים כמו סאפיר (Saafir) וקלי (Clee).
ב-1998, שמונה שנים לאחר האלבום הראשון של ההרכב, יצא לאור אלבומם החמישי, "?Who Got the Gravy", שהגיע למקום ה-91 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ. למרות מקורו של ההרכב מהחוף המערבי, האלבום בכוונה כלל מספר ראפרים מהחוף המזרחי בתקופה שבה הייתה יריבות בין המזרח למערב בהיפ הופ, בניסיון להתעלם ממנה וגם ללגלג עליה. האורחים כללו את ילידי ניו יורק ביג פן, ביז מארקי ו- KRS-One.
ב-20 במאי 2008 יצא לאור האלבום האחרון של ההרכב, "..Cuz A D.U. Party Don't Stop!", חלק ניכר ממנו הוקלט בהופעה חיה מ-2005. זמן קצר לפני שחרורו, הקבוצה יצאה להפסקה בלתי מוגבלת. מאני-בי (Money-B) ציין כי שוק ג'י הביע עניין בכתיבת ספר ובחקר מוזיקה שאינה מתאימה לשם דיגיטל אנדרגראונד.
ב-18 במאי 2010 יצא לאור המיני-אלבום, The Greenlight EP, שכלל מספר שירים של ההרכב שטרם יצאו.
1876 בארצות הברית
1876 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 100 שנה מיום היווסדה.
סגן נשיא הודו
סגן נשיא הודו היא המשרה השנייה בחשיבותה בממשל ההודי, והיא מעוגנת בחוקת הודו.
סגן הנשיא הנוכחי הוא ג'גדיפ דהנקר, שמכהן בתפקיד מ-11 באוגוסט 2012.
רתניה פרואנית
רתניה פרואנית (שם מדעי: Krameria lappacea) היא מין צמח שמקורו בהרי האנדים של בוליביה, אקוודור, צ'ילה, פרו וצפון-מערב ארגנטינה השייך לסוג (טקסונומיה) , הסוג היחיד במשפחה Krameriaceae.
תיאור
זהו שיח שגדל לגובה של 20 עד 100 סנטימטרים. מערכת השורשים חסונה עם שורש ראשי ארוך בעובי של כ-5 עד 10 סנטימטרים ושורשי משנה מסועפים ארוכים מאוד בעובי של כ-3 סנטימטרים. הענפים שחוחים ואורכם מגיע עד 1 מטר. העלים קטנים, מסורגים, סגלגלים ויושבים (חסרי פטוטרת), אורכם 1 סנטימטרים, רוחבם 3 עד 4 מילימטרים. הם תמימים, קוצניים ומכוסים בפלומה אפורה משיית.
הפרחים בעלי הגבעול יוצאים מחיק של שני עלי חפה בקצה הנצרים הקצרים. הפרחים הדו-מיניים הם ארבעה עם עטיף כפול. ארבעת עלי הגביע הצרים דמויי ביצה, אינם שווים, גונם אדמדם-סגול, ומכוסים פלומה משיית, והם נושרים מוקדם. ארבעת עלי הכותרת הקטנים יותר, אדמדמים, לא שווים ועבים נושרים גם הם מוקדם, שניים קטנים בהרבה, קצרים יותר, מעוגלים וקשקשיים מבחוץ, הארוכים יותר צרים, דמויי מרית ומחודדים. יש רק שלושה אבקנים קצרים עם זירים עבים, בשרניים, אדמדמים ומאבקים בצורת כד הנפתחים עם נקבובית בקודקוד. שני עלי שחלה מתמזגים לשחלה עילית, פשוטה ושעירה.
שימושים
שורשי השיח האדומים-חומים משמשים ברפואת צמחי מרפא (תרופה: Ratanhiae radix) כחומר עפיץ בצורת תמיסה. זה משמש עבור דלקת של החניכיים, דלקת של הפה והגרון, כגון או דלקת גרון, בדרך כלל כגרגור או צחצוח. תמיסת Ratanhiatin מעורבת לעיתים קרובות עם תמיסת מור לשימוש.
קליפת השורש בטעם מעט מריר מכילה עד 15% טאנינים וכן וחומרים מקבוצת ה. אם התרופה מאוחסנת לפרק זמן ארוך יותר, חמצון ועיבוי של המרכיבים מייצרים צבע אדום, מה שנקרא "אדום רתניה" מקבוצת ה.
אלוואן קלום גילם, הבן
אלוואן קלום גילם, הבן (באנגלית: Alvan Cullom Gillem Jr.; 8 באוגוסט 1888 - 13 בפברואר 1973) היה קצין בכיר בצבא ארצות הברית, שבא ממשפחה בעלת מסורת צבאית ארוכה.
ביוגרפיה
גילם נולד בנאשוויל ב-8 באוגוסט 1888, והתגייס לצבא הסדיר ב-1910 ושירת כטוראי וכרב"ט ברגימנט הרגלים ה-17 בפורט מקפרסון. ב-11 בפברואר 1911, בעת שעדיין היה בפורט מקפרסון, הועלה גילם לדרגת לוטננט משנה. הוא שירת בפיליפינים ולאחר מכן שירת תחת גנרל ג'ון פרשינג על הגבול המקסיקני בשנת 1916.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת גילם עם כוחות המשלוח האמריקאים בסיביר במשך שמונה חודשים משנת 1918 עד 1919.
גלים הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ופיקד על גדוד חי"ר במשך שנתיים. לאחר מכן הוא פיקד על רגימנט הרגלים ה-66 (טנקים קלים) במשך 10 חודשים, שהיה הרגימנט המשוריין היחיד בצבא ארצות הברית באותה עת. הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל בינואר 1941, ולאחר מכן מונה למפקד חטיבת השריון ה-2. באפריל 1941 הוא הפך למפקד הראשון של הדיוויזיה המשוריינת ה-3, עליה פיקד עד ינואר 1942, וכינה אותה "חוד החנית", ובדצמבר 1941 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, הגנרל גילם היה מוצב בעיקר. הוא קיבל את הפיקוד על קורפוס השריון ה-2, ולאחר מכן את השריון בפורט נוקס, קנטקי.
ב-7 בדצמבר 1943 מונה גילם למפקד הקורפוס ה-13, ובנובמבר 1944 נשלח הקורפוס לחזית המערבית כחלק מהארמייה התשיעית. הקורפוס פרץ את קו זיגפריד, והתקדם לנהר הרור. ב-23 בפברואר 1945 לחם הקורפוס באזור קלן, וב-31 במרץ חצה את נהר הריין והמשיך בהתקדמותו לתוככי גרמניה. הקורפוס כבש את הערים כגון וירזן, קרפלד, מרז, הומבורג, מינסטר, והנובר, ולבסוף נעצר בעיר טאנגרמינדה שעל נהר האלבה במרחק 50 ק"מ מברלין. ביוני 1945 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל. הוא נבחר לפקד על כוח המשימה המשוריין שהיה אמור לפלוש ליפן, אך יפן נכנעה לפני שתוכנית הפלישה בוצעה.
מאוקטובר 1945 ועד אפריל 1946 ניהל גילם את "המועצה לניצול כוח אדם כושי", אשר הדו"ח שלה, "ניצול כוח אדם כושי במדיניות הצבא לאחר המלחמה", הוצג באפריל 1946. יצוין, כי המלצותיה היו לשמור על הפרדה, שכן זו הייתה מדיניות חיצונית לצבא, אך תמכה בהזדמנויות שוות, שכן זה יהיה השימוש הטוב ביותר בכוח אדם צבאי.
המלצות המועצה:
ב-17 במרץ 1949 העידו גנרל גילם וג'ון ג' מקלוי (עוזר שר המלחמה לשעבר במלחמת העולם השנייה) בפני ועדת הנשיא על שוויון ההזדמנויות בשירותים המזוינים. גילם שירת בה מ-1949 עד 1950.
גילם קיבל את הפיקוד על הארמייה השלישית ביוני 1947. כשמפקדת הארמייה השלישית הועברה מאטלנטה, ג'ורג'יה לפורט מקפרסון ב-1947, פיקד גילם על ההעברה.
בשנת 1947 שימש גילם כעוזרו של הגנרל ג'ורג' מרשל בעת שליחותו הנשיאותית לסין. לאחר מכן שימש עוזר מיוחד למפקד כוחות ארצות הברית בננקינג, מפקד פיקוד השירות בסין בשאנחאי, ולאחר מכן נציב אמריקאי בפקינג.
גנרל גילם פרש מהצבא באוגוסט 1950 בדרגת לוטננט גנרל. עם סיום הקריירה הצבאית שלו, שימש גילם ארבע שנים כמנכ"ל הקרן הלאומית March of Dimes, במהלך שנות ה-60.
גים מת ב-13 בפברואר 1973, בבית החולים באטלנטה בגיל 85. הוא ואשתו וירג'יניה (הריסון) גילם נקברו בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
משפחתו
הסבא של גילם, אלוואן קלום גילם, בוגר וסט פוינט בשנת 1851. הוא שירת במלחמת האזרחים האמריקנית עם צבא האיחוד, שסיים את המלחמה כמייג'ור גנרל של מתנדבים אמריקאים. הוא קבור בבית הקברות הר אוליב, נאשוויל, טנסי.
הוריו של גילם היו קולונל אלוואן קולם גילם, קצין פרשים בצבא ארצות הברית ובסי קוייקנדאל. שניהם נקברו בבית בית הקברות הלאומי ארלינגטון.
בנו הראשון של גילם, אלוואן קולם גילם השני, סיים את האקדמיה הצבאית של ארצות הברית בשנת 1940, לאחר מכן הוא הפך ללוטננט גנרל בחיל האוויר האמריקני.
בנו השני של גילם, ריצ'רד ד'ילם, הגיע לדרגת לוטננט קולונל. בנו, נכדו של אלוואן, ריצ'רד ד. גילם הבן, סיים את האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ופרש בדרגת לוטננט קולונל.
אסיה (סרט)
אסיה הוא סרט דרמה ישראלי, שנכתב ובוים על ידי רותי פרי-בר ומספר את סיפורה של אסיה בת ה-35, עולה ותיקה ואם חד הורית לוויקה בת ה-17.
הבכורה העולמית של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה כחלק מהתחרות הרשמית בה זכה בשלושה פרסים מרכזיים : פרס נורה אפרון לבמאית פורצת דרך ניתן לרותי פרי-בר, פרס שחקנית ראשית לשירה האס ופרס הצילום לדניאלה נוביץ. בטקס פרסי אופיר לשנת 2020 הסרט היה מועמד ל-13 פרסי אופיר והיה לזוכה הגדול של הטקס לאחר שזכה ב-9 פרסים, לרבות עבור הסרט העלילתי הטוב ביותר.
תקציר עלילה
אסיה (35) וויקה (17) הן אם ובת החיות את חייהן זו לצד זו, קרובות אך רחוקות. אסיה, שהפכה לאם בגיל צעיר מדי, מתקשה להבין ולקבל את ויקה המתבגרת. אסיה מעדיפה להתמקד בעבודתה כאחות בעוד ויקה מבלה את רוב זמנה בסקייטפארק עם חבריה. כאשר מצבה הבריאותי של ויקה הולך ומתדרדר, אסיה מבינה כי עליה לנסות ולהיות האמא שויקה כה זקוקה לה. מצבה של ויקה הופך להזדמנות עבור השתיים, לגלות זו את זו מחדש.
קישורים חיצוניים
ביקורות
רות'רהאם יונייטד
מועדון הכדורגל של רות'האם יונייטד (באנגלית: Rotherham United Football Club) המכונה The Millers; הוא מועדון כדורגל מהעיר רות'רהאם, שבדרום יורקשייר, אנגליה. המועדון משחק בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
בתחילה היו צבעי המועדון היו צהוב ושחור, אך הם השתנו לאדום-לבן בסביבות 1930. הקבוצה משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון ניו יורק, אצטדיון המכיל 12,021 מקומות ישיבה.
היסטוריה
שורשיו של המועדון החלו בשנת 1877, אז הוקם המועדון כמועדון הכדורגל ת'ורנהיל (לימים ת'ורנהיל יונייטד). במשך שנים רבות הקבוצה המובילה באזור הייתה רות'רהאם טאון. עם זאת, בסוף המאה הוצאה טאון מליגת הכדורגל ויצאה מכלל עניין, מועדון חדש בעל אותו שם הצטרף מאוחר יותר לליגת מידלנד. בינתיים, הונו של מועדון ת'ורנהיל היה בעלייה עד כדי כך שבשנת 1905 הם טענו שהוא המועדון הבולט בעיירה ושינו את שמם למחוז רות'רהאם. עד שנת 1925 הונו של המחוז ירד ובשלב זה התברר כי קיום שני המועדונים מקצועיים בעיירה אינו בר קיימא. השיחות החלו בפברואר 1925 ובתחילת מאי התמזגו שני המועדונים והקימו יחד את רות'רהאם יונייטד.
רות'רהאם הגיעה למיקום הגבוה ביותר שלה אי פעם בשנת 1955 כשסיימה במקום השלישי בליגה השנייה כאשר רק ממוצע שערים מונע ממנה עלייה לליגה הבכירה. במהלך אותה עונה השיגה הקבוצה תוצאות בולטות כולל ניצחון 6–1 על ליברפול. המילרים זכו בתואר אליפות הליגה השלישית בעונת 1980/81, ופספסו את העלייה בארבע נקודות בעונה שלאחר מכן, מיקום שיא אותו לא שברו עד היום.
במהלך שנות התשעים המועדון נע בין הליגה השלישית לרביעית. בשנת 1996 רות'רהאם יונייטד זכתה בפרס הפוטבול ליג.
בתחילת 2006, הוכרז כי המועדון עומד בפני עתיד כלכלי לא ברור וחובות גדולים. התערבות של אנשי עסקים החזיקה אותם הצילה את המועדון מקריסה ובעונה שלאחריה פתחה את העונה במינוס עשר נקודות עקב בעיות כלכליות. במרץ 2008 שוב התברר כי רות'רהאם הסתבכה כלכלית ושוב נוקו לה עשר נקודות. לאחר מכן, נאלץ המועדון לעזוב את אצטדיון מילמור, מגרשם הביתי זה למעלה ממאה שנה, לאצטדיון דון ואלי בשפילד, לאחר סכסוכים עם בעלי הבית.
בעונת 2014/15 העפילה הקבוצה לצ'מפיונשיפ לאחר היעדרות של תשע שנים. לאחר שתי עונות שבה לפוטבול ליג הראשונה. בסיום עונת 2019/20 סיימה הקבוצה במקום השני בפוטבול ליג הראשונה ועלתה לצ'מפיונשיפ. בסיום עונת 2020/2021 סיימה במקום ה-23 בליגה ושבה לפוטבול ליג הראשונה, אך היא עלתה שוב לאחר עונה אחת בלבד.
סגל נוכחי
(קפטן) (בהשאלה מהאדרספילד טאון)
(בהשאלה ממידלסברו)
תחנת קרול
תחנת קרול היא אחת מתחנות הקו האדום כחלק מהדנקל. מיקומה על רחוב זאב אורלוב, צמוד להצטלבותו עם רחוב יעקב קרול הראשי ולקראת קצהו המערבי של רחוב אורלוב והצטלבותו עם רחוב ז'בוטינסקי בפתח תקווה. למרות שמה, התחנה לא ממוקמת בשכונת קרול בפתח תקווה, ושם התחנה נגזר משם הרחוב הסמוך לתחנה. התחנה ממוקמת בין שכונות נווה גן מצפון–מערב ולב המושבה מדרום–מזרח, והיא התחנה השלישית מתחילת תוואי הרכבת הקלה מכיוון מזרח.
התחנה נפתחה, יחד עם שאר הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן, בתאריך 18 באוגוסט 2023.
הקמת התחנה
מיקום התחנה, בניגוד לתחנות הממשיכות אותה מערבה עד למחלף גהה, לא היה על נתיב תחבורה ציבורית לאורך רחוב ז'בוטינסקי בפתח תקווה. למעשה, בזמן פעילות הנתיב וגם לאחר מכן גודל במקום דשא, כחלק מאי תנועה ברחוב.
בדצמבר 2018 החלו עבודות להנחת מסילות מסילות הרכבת בתוואי והקמת תשתיות בשבילן.. בינואר 2020 פורסמו צילומי אוויר במסלול הקו בהם בין היתר תועדה התחנה והמסילות אשר מוקמות במקום.
בעקבות סיום הבנייה ומתן האישורים, התחנה נפתחה יחד עם שאר הקו האדום, בתאריך 18 באוגוסט 2023.
סביבה
התחנה נמצאת סמוך לנקודת ההצטלבות של שני רחובות ראשיים בפתח תקווה: רחוב זאב אורלוב ורחוב ז'בוטינסקי. שכונות נווה גן מצפון–מערב ולב המושבה מדרום–מזרח נמצאות מצפון–מערב ומדרום–מזרח (בהתאמה) לתחנה.
סביבת התחנה מכילה בעיקר אזורי מגורים, ושכונות נוספות הקרובות לתחנה ומשורתות חלקית ידה הן שכונת קרול (משורתת גם היא בעיקר על ידי תחנת פינסקר), מזרח רמת ורבר (שאר השכונה משורת בעיקר בידי תחנת דנקנר), ושכונת אחים ישראלית.
פונקציית גימל
במתמטיקה ובפרט בתורת הקבוצות, פונקציית גימל היא פונקציה המסומנת באות העברית ג, אשר פועלת על מספרים מונים, ומוגדרת על פי הנוסחה:
כאשר היא הקופינליות של \kappa.
תכונות של פונקציית גימל
ממשפט קניג נובע כי : תהי ולכן לכל i\in I מותאם מספר מונה  כך ש-. ממשפט קניג נקבל.
אם \kappa הוא מונה סדיר, אז.
השערת גימל
השערת גימל היא ההשערה לפיה כאשר \kappa^+ הוא העוקב של \kappa.
הובגובלין
הובגובלין (באנגלית: Hobgoblin) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הובגובלין המקורי והידוע מכולם, רודריק קינגסלי, הופיע לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #238 ממרץ 1983, ונוצרה על ידי הכותב רוג'ר סטרן והמאייר ג'ון רומיטה הבן.
עד כה חלקו בנטל זהותו של הובגובלין שבע דמויות: רודריק קינגסלי (ההובגובלין הידוע ביותר), ארנולד "לפטי" דונובן, אדוארד "נד" לידס, ג'ייסון פיליפ מקנדייל הבן, הובגובלין החמישי שזהותו אינה ידועה, דניאל קינגסלי ופיליפ "פיל" יוריק.
דמותו של הובגובלין מדורגת במקום ה-57 ברשימת מאה נבלי העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו של נד לידס בסרטי הלייב אקשן "ספיידרמן: השיבה הביתה", "ספיידרמן: רחוק מהבית" ו"ספיידרמן: אין דרך הביתה" מגלם השחקן ג'ייקוב בטלון. בגרסה זו, לידס הוא תלמיד בתיכון שבו לומד פיטר פארקר וחברו הטוב ביותר היודע את זהותו הסודית.
רודריק קינגסלי
הובגובלין הראשון הוא רודריק קינגסלי, מעצב אופנה מולטי-מיליונר וניהיליסט מבחינה מוסרית. הוא הופך לאובססיבי לנורמן אוסבורן, הגובלין הירוק המקורי, לאחר שגילה את מקומות המחבוא הרבים שלו ברחבי העיר. בהמשך, קינגסלי הפליל את נד לידס בפשעים שביצע ושנים לאחר מכן גם רוצח את ממשיך דרכו, ג'ייסון מקנדייל. זהותו לבסוף נחשפת בידי ספיידרמן ואשתו של לידס, בטי בראנט, וקינגסלי ברח לאיים הקאריביים כדי להתחבא מרשויות החוק ומאויביו. אחיו ושותפו לפשע, דניאל, מתחזה אליו בהיעדרו אך נרצח בידי פיל יוריק, שנוטל לעצמו את זהות ההובגובלין. לבסוף, רודריק עוטה את תחפושתו הישנה וחוזר לניו יורק, שם הוא נלחם ביוריק על הזכות לשאת את זהות ההובגובלין, אך מרשה לו להמשיך בנטל כל עוד רודריק יקבל את חלקו ברווחים. במהלך אירועי "אוונג'רס ואקס-מן: הציר", יוריק נטל את זהות מלך הגובלינים, וקינגסלי חזר לתפקד כהובגובלין באופן מלא.
ארנולד דונובן
הובגובלין השני הופיע לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #244 מספטמבר 1983. ארנולד סמואל "לפטי" דונובן היה פושע זוטר שעבד עבור רודריק קינגסלי עד אשר נחשף לנסיוב הגובלין הירוק והפך לשפן ניסיונות. הנוסחה מתפוצצת בפניו, ובעוד היא משחיתה אותם, היא מעניקה לו את יכולותיו של הגובלין. רודריק מתכנת את דונובן להישמע להוראותיו, ויוצא להתעמת עם ספיידרמן בתור ההובגובלין. הוא מצליח לנער מעליו את השפעת התיכנות, אך לפני שספיידרמן מצליח לגלות את זהות הבוס שלו, קינגסלי מתכנת את גלשן הגובלין כדי להתרסק על בניין, שחורבותיו נופלות על דונובן והורגות אותו.
אדוארד לידס
אדוארד "נד" לידס היה כתב במערכת העיתון "הדיילי ביוגל" אשר קינגסלי שטף את מוחו וגרם לו לתפקד כהובגובלין במספר מקרים וכן לשטות את כולם לחשוב שמדובר בהובגובלין האמיתי. הוא נרצח בהמשך כאשר קינגסלי מחליט שאין יותר צורך בשירותיו.
ג'ייסון פיליפ מקנדייל הבן
במשך הזמן, תוכניותיו של קינגסלי אינן מסתדרות לפי רצונו, והוא רצה להימלט מזהותו כהובגובלין. הוא שם למטרה את פלאש תומפסון, הבריון שהירבה להציק לפיטר פארקר בבית הספר אך גם היה תומך נלהב בספיידרמן והעליב את הובגובלין בשידור חי. קינגסלי חיפש להפליל את תומפסון כדי שאויביו ירדפו אחריו בעוד קינגסלי יהיה חופשי סוף כל סוף לעשות כרצונו. תוכניתו הופרעה בחטף כאשר ג'ייסון פיליפ מקנדייל הבן הבריח את פלאש תומפסון מהכלא בחושבו כי הוא עושה להובגובלין טובה. מקנדייל, שכיר חרב שעבר אימונים ב-CIA וארגונים צבאיים נוספים, היה ידוע בזהות דמוית ג'ק-או-לנטרן. כאשר מקנדייל גילה שתומפסון הוא אינו ההובגובלין, קינגסלי זעם משום שחשב שיוכל לפעול מאחורי הקלעים, והדבר הצית סכסוך מתמשך בין קינגסלי למקנדייל.
דניאל קינגסלי
כאשר רודריק קינגסלי עבר לאקוודור, אחיו התאום דניאל קינגסלי חזר לניו יורק והתחזה לאחיו בניסיון להפוך להובגובלין החדש, והשתמש בציוד של אחיו. הוא חוקר את מאורתו הישנה של רודריק קינגסלי בחברת אוסקורפ ומגלה שנורמן אוסבורן עבד על ציוד חדש עבור הגובלין הירוק, כולל חליפת שריון חדשה, מנשא רקטות במקום גלשן וכן חרב אנרגיה. דניאל מגלה גם כי פיל יוריק מנסה להשיג את ידו על הציוד החדש, וזה האחרון מנטרל אותו מספיק זמן בשביל לערוף את ראשו בעזרת החרב. לאחר מכן, יוריק נוטל את זהות ההובגובלין.
פיליפ בנג'מין יוריק
בעוד דניאל קינגסלי נטל את זהותו של אחיו בתור ההובגובלין של ניו יורק, הוא נתקל בפיליפ בנג'מין "פיל" יוריק. יוריק השתמש בעבר בזהות הגובלין הירוק כדי לפעול כגיבור. דניאל קינגסלי עמד לרצוח אותו כאשר יוריק השתמש בצחוק המטורף שלו כדי להמם את קינגסלי. לאחר מכן, יוריק הורג את קינגסלי מתוך הגנה עצמית ונוטל את זהות ההובגובלין, הפעם כנבל-על. בתור ההובגובלין החדש, פיל הפך לאחד מסוכניו של קינגפין, בוס העולם התחתון בניו יורק.
ארמיית המשמר התשיעית
ארמיית המשמר התשיעית (ברוסית: гвардейская армия я-9) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
ארמיית המשמר התשיעית הוקמה ב-5 בינואר 1945 על בסיס הארמייה ה-7 תוך הוספת יחידות נוספות שכבר היו בעלי תואר כבוד "המשמר". במהלך פברואר 1945 יחידות הארמייה התרכזו דרום-מזרחית מבודפשט.
במרץ 1945 הארמייה החלה את השתתפותה במתקפת וינה. תוך שילוב כוחות עם ארמיית המשמר ה-4 יחידות הצבא האדום פרצו את קווי ההגנה הגרמנים ונכנסו לעורף של ארמיית הפאנצר השישית. בתחילת אפריל 1945 תוך שילוב כוחות עם ארמיית משמר הטנקים השישית יחידות של הארמייה פרצו קווי ההגנה של ורמאכט והגיעו לגדות הדנובה. ב-13 באפריל הם נכנסו לווינה.
במהלך 1946 פיקוד ארמיית המשמר התשיעית הועבר למפקדת כוחות הצנחנים של ברית המועצות.
אשכול יישובי בית הכרם
אשכול בית הכרם (בערבית: عنقود الشاغور, תעתיק מדויק: ענקוד אל־שאע׳ור) הוא איגוד ערים המאגד 7 רשויות ומהווה מנוף ליצירת הזדמנויות כלכליות, סביבתיות וחברתיות במרחב. באשכול חברות 7 רשויות: ראמה, נחף, כרמיאל, בענה, דיר אל-אסד, מג'ד אל-כרום, ומשגב. אשכול בית הכרם הוקם מתוך הבנה כי פיתוח ברמה המקומית מוגבל בתחומים רבים וכי שורה ארוכה של יוזמות יכולה לשאת פרי משמעותי כאשר הן מטופלות דרך תכנון ויישום אזורי.
האשכול מונה כ-150 אלף תושבים ומתפרש על פני שטח של כ- 230,480 דונם.
הטרוגניות
אשכול יישובי בית הכרם מתאפיין בהטרוגניות רבה.
הטרוגניות גאוגרפית
באשכול מגוון של סוגי התיישבות: ישוב עירוני - כ-40% מתושבי האשכול מתגוררים ברשות עירונית, מועצה אזורית ובה יישובים כפריים ויישובים קהילתיים (לרבות קיבוצים) ומועצות מקומיות קטנות בעלות אופי כפרי.
הטרוגניות כלכלית חברתית
האשכול מתאפיין בפערים חברתיים-כלכליים ניכרים בין תושבי היישובים החברים בו. היישוב המדורג כגבוה ביותר מבחינה חברתית-כלכלית על פי הלמ"ס הוא משגב והוא מדורג באשכול בדירוג 7 בעוד שמג'ד אל-כרום ונחף מדורגים באשכול חברתי-כלכלי 2.
הטרוגניות דמוגרפית
האשכול מאופיין בעירוב תרבויות, עדות, אמונות ותפיסות וחברים בו גם יישובים יהודים וישובים ערבים. אוכלוסיית האשכול מונה תושבים יהודים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים ועולים וותיקים.
החלטות באשכול מתקבלות באמצעות מועצת האשכול.
יתרונות האשכול
ישובי האשכול סמוכים אחד לשני מבחינה גאוגרפית ולכן נוצר רצף התיישבותי. לקרבה זו השפעה בשלושה מישורים:
הקמת האשכול
במהלך העשור האחרון שיתפו הרשויות פעולה במספר יוזמות שקידמו את תחום איכות הסביבה באזור. בשנת 2012 משרד הפנים פרסם קול קורא- "אשכולות" להקמת אשכולות אזוריים והרשויות ראו בכך הזדמנות וניגשו למכרז. האשכול הוקם עם היענות משרד הפנים לקול הקורא ואישורו. האשכול מספק מענה לתופעות שמאפיינות רשויות קטנות ופריפריאליות - חסרונות לגודל, ריחוק מהמרכז ואמצעים מוגבלים ברשות. יו"ר האשכול בעת הקמתו היה עדי אלדר, ראש העיר כרמיאל בדימוס. יו"ר האשכול הנוכחי הוא ראש עיריית כרמיאל, משה קונינסקי. מנכ"לית האשכול היא רונית עובדיה.
היסטוריית פרויקטים
בשנת 2016 הוקם מערך הפסולת האזורי בו השתתפו 3 מתוך 7 רשויות החברות באשכול והאשכול החל מהלך ניקיון שטחים פתוחים ועסק בהתייעלות אנרגטית. התקציב שגייס האשכול בשנה זו עמד על כ- 7,224,642 מיליון ש"ח. בשנת 2017 השתתפו 5 רשויות מתוך 7 במערך הפסולת האזורי, נרכשו כלי אצירה, הוקמה היחידה הכלכלית הטכנולוגית, והחל מהלך התאגדות בתי הבד. תקציב האשכול בשנה זו עמד על כ- 18,688,915 מיליון ש"ח. בשנת 2018 התרחב מערך הפסולת האזורי ל-6 רשויות מתוך 7, הופעל מערך טיאוט אזורי, הוצבו אשפתוני רחוב ביישובי האשכול, החל מערך מוכנות לחירום ביישובים, הוקמה חממת תיירות, הוקמה קהילת בעלי עסקים, הופעלה תוכנית מצוינות טכנולוגית החל העיסוק במרחבים ציבוריים. בשנה זו הטמיע האשכול מערכת GIS, מערכת מידע ממוחשבת המאפשרת ניהול, אחזור וניתוח מידע גאוגרפי תוך שילוב תכנים ממספר שכבות מידע, המבוססות ברובן על מערך מיפוי, אך גם על מאגרי מידע טבלאיים "רגילים". התקציב לשנת 2018 עמד על כ- 25,000,000 ש"ח. בשנת 2019 החל האשכול לעסוק בנושאים: תעשייה מתקדמת, אוריינות דיגיטלית, לשכת עסקים המאגדת בעלי עסקים, ארגיון ומערכות דיגיטליות לרשויות, אכיפה סביבתית, אתרי אינטרנט מתקדמים לאשכול ולרשויותיו, מרחבים בטוחים, תיירות אזורית, עיצוב שירות לניידות במרחב. בשנה זו פתח האשכול כיתה אזורית המשמשת כמרכז הדרכה עבור עובדי ציבור. התקציב לשנת 2019 עמד על כ- 54,000,000 מיליוני ש"ח. בסיום שנת 2019 הפיק האשכול חוברת תוכנית עבודה המפרטת את פעילות האשכול בשנה זו וכוללת את תוכנית העבודה לשנת 2020: