cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יהדות מוסקבה
לאחר המהפכה ובעידן ברית המועצות
הפריחה התרבותית הסתיימה באמצע שנות השלושים של המאה העשרים, לאחר השקת קמפיין ממלכתי אנטי-דתי חדש בשנת 1929. עד שנת 1936 בוטל בית הספר היהודי האחרון ובשנת 1937 ובשנת 1938 נסגרו גם רוב בתי הספר היידיים ומוסדות התרבות. הטיהור הגדול גם סחף עמו מספר אישים מהאליטה יהודית במוסקבה והוביל למעצרם. בשנת 1940 הוערכה האוכלוסייה היהודית בעיר בכ-400,000.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם הוועד היהודי האנטי-פשיסטי במוסקבה בשנת 1943. הוועדה אספה דמויות יהודיות סובייטיות מרכזיות כדי לסייע במאמץ המלחמתי הסובייטי נגד גרמניה הנאצית ולנסות לגייס את יהדות העולם, הן בדעה והן בסיוע והם פרסמו את העיתון אייניקייט. לאחר המלחמה נעצרו מספר מחברי הוועדה באשמות שווא בהוראת סטלין, ובסופו של דבר הוצאו להורג 10 מהם.
לאחר המלחמה יצא סטלין במספר צעדים שכללו עלילות אנטישמיות. רבים מאלה השפיעו ישירות על הקהילה היהודית במוסקבה, ויהודי מוסקבה רבים פוטרו מאוניברסיטאות, מבתי חולים, מהעיתונות ומהממשלה או נעצרו ואף הוצאו להורג כתוצאה מהאשמות כוזבות של סטלין והממשלה בשנים האחרונות לחייו. מניע מיוחד אחד לסטלין היה התגובה היהודית לביקורה של גולדה מאיר במוסקבה בשנת 1948 כנציגה הדיפלומטית הראשונה של מדינת ישראל במוסקבה. התקהלות המונית ספונטנית לכבודה התרחשה בסמוך לבית הכנסת הכוראלי במהלך ביקורה בראש השנה, למורת רוחו של סטלין. לאחר מכן, היו כמה מאמצים לעקוב אחר התרבות היהודית והרגש ולעודד את האנטישמיות בגוש הסובייטי.
בעוד שמפקד האוכלוסין משנת 1959 הראה כי 239,246 יהודים (4.7% מהאוכלוסייה) רשומים במוסקבה, רבים סבורים כי המספר הזה אינו אמיתי ויש המשערים כי האוכלוסייה היהודית במוסקבה באותה תקופה הייתה גבוהה והגיעה לכדי 500,000.
בשנות החמישים והשישים קיבל בית הכנסת הכוראלי אישור להפיץ את לוח השנה היהודי לבתי כנסת אחרים בברית המועצות. החל משנת 1961 הוקמה הפרדה בבית כנסת הכוראלי כדי למנוע ממבקרים זרים, כמו גם דיפלומטים ישראלים, לקיים אינטראקציה עם הקהילה המקומית. בשנת 1962 הוגבלה אפייה והפצה של מצות במוסקבה ובשטחים גדולים של ברית המועצות. אנסמבל הדרמה היהודי במוסקבה הוקם בשנת 1962 והחל למשוך קהל רב שהופיע בהצגות פולקלור יידיש, כמו אלה של שלום עליכם.
לאחר מלחמת ששת הימים בישראל, מספר יהודים הגישו בקשה להגר מברית המועצות למדינת היהודים וחלק גדול מהם נדחו, הם כונו מסורבי עלייה. בינתיים, קבוצות יהודיות לאומניות סבלו מדיכוי בעת שעבדו במחתרת באווירת הדיכוי. הם מחו, פרסמו כתבים בסמיזדאט, ערכו ימי עיון על ההיסטוריה היהודית וניהלו אולפנים לעברית. חלק מהפעילים הללו, כמו נתן שרנסקי, יוסף בגון ואידה נודל נעצרו כתוצאה מכך.
במהלך גלסנוסט ופרסטרויקה התרחבו החיים היהודיים במוסקבה והתגבשו ארגוני תרבות חדשים. במקביל, ארגונים אנטישמיים הלכו והתגברו והיו שמועות כי פוגרום יכול להתרחש במהלך חגיגות האלף של הנצרות ברוסיה. בשנת 1992 הושלכו פצצות תבערה לבית הכנסת "מרינה רושצ'ה" במוסקבה, ובשנת 1999 אירע פיגוע כושל בבית הכנסת בולשאיה ברונאיה בעיר.
אחרי התפרקות ברית המועצות
האוכלוסייה היהודית במוסקבה גדלה גם היא בעקבות הגעת יהודים ממחוזות ומדינות סובייטיות אחרות למוסקבה. במפקד של שנת 2002 הראה כי 148,000 יהודים חיו במוסקבה והפכו אותה לקהילה היהודית הגדולה ביותר ברוסיה. מוסקבה, כבירת הפדרציה הרוסית, מרכזת את הארגונים היהודיים הגדולים ביותר במדינה: הקונגרס היהודי-רוסי ופדרציית הקהילות היהודיות ובה שוכנים גם משרדי הרבנות הראשית לרוסיה.
פורד טאורוס
פורד טאורוס (באנגלית: Ford Taurus) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב פורד, אשר יוצרה מאוקטובר 1985 – מרץ 2019 בארצות הברית.
אין כל קשר בין דגם "פורד טאורוס" (פורד טאורוס (סין)) שמיוצר בסין לבין דגמי "פורד טאורוס" שיוצרו בארצות הברית בין השנים 1985–2019.
Going to California (שיר של לד זפלין)
Going to California (בעברית: הולך לקליפורניה) היא בלדה שנכתבה ובוצעה על ידי להקת הרוק האנגלית לד זפלין. השיר לקוח מתוך האלבום הרביעי חסר הכותרת של הלהקה (Led Zeppelin IV) משנת 1971.
סקירה כללית
הסגנון העממי של השיר, עם רוברט פלאנט בתפקיד הזמר הראשי, גיטרה אקוסטית של המוזיקאי ג'ימי פייג' ומנדולינה של המוזיקאי ג'ון פול ג'ונס מנוגד לרוק הכבד המוגבר המאפיין את חמש הרצועות האחרות באלבום. הגיטרה של פייג' נמצאת בכוונון D–A–D–G–B–D.
השיר התחיל כשיר על רעידות אדמה בקליפורניה לאחר שג'ימי פייג', טכנאי הקול אנדי ג'ונס ומנהל הלהקה פיטר גרנט נסעו ללוס אנג'לס לעריכת האלבום הרביעי של לד זפלין וחוו במקרה רעידת אדמה בעוצמה חלשה. בשלב זה, הוא היה ידוע בשם "מדריך לקליפורניה". בראיון שהעניק למגזין ספין בשנת 2002 הצהיר פלאנט כי השיר "אולי קצת מביך לפעמים מבחינה לירית, אך הוא אכן סיכם תקופה בחיי כשהייתי בן 22."
בהופעות של לד זפלין ביצעה הלהקה את השיר בגרסה אקוסטית, וניגנה אותו לראשונה בסיבוב ההופעות שלהם באביב 1971 בבריטניה. גרסה חיה אחרת, מן ההופעה בארלז קורט בשנת 1975, נכללת בדיסק השני של ה־DVD של לד זפלין וכן ב־DVD של האלבום Mothership. השיר בוצע בכל ההופעות בסיבוב ההופעות האמריקאי של לד זפלין בשנת 1977.
רוברט פלאנט כלל את השיר בסיבוב הופעות הסולו שלו בשנים 1988 ו-1989 ובמופע Knebworth Silver Clef בשנת 1990. הוא ניגן אותו שוב בסיבוב ההופעות לקידום אלבומו Mighty ReArranger בתוספת קונטרבס וסינתיסייזר.
גרסאות אחרות
גרסה שונה של השיר זה כלולה בדיסק השני למהדורת הדלוקס המחודשת של Led Zeppelin IV. גרסה זו מכונה (Going to California (Mandolin/Guitar Mix. זוהי גרסה אינסטרומנטלית שהוקלטה ב־29 בינואר 1971, באולפן ההקלטות הנייד "הרולינג סטונס" בהדלי גריינג' עם המהנדס אנדי ג'ונס. אורך גרסה זו 3:34 דקות, ואילו אורך השיר המקורי הוא 3:32 דקות.
דב האלנד
דברה אן האלנד (באנגלית: Debra Anne Haaland; נולדה ב-2 בדצמבר 1960) היא פוליטיקאית אמריקאית המכהנת כמזכירת מחלקת הפנים של ארצות הברית. בשנים 2019–2021 הייתה חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת ניו מקסיקו, שבתחומו נמצאים רוב העיר אלבקרקי ופרווריה. ביחד עם שאריס דייווידס, האלנד היא אחת משתי הנשים האינדיאניות הראשונות להיבחר לקונגרס האמריקאי.
ביוגרפיה
האלנד נולדה בווינסלו שבאריזונה. היא חברה רשומה באנשי שבט הפואבלו לגונה. אמה, מרי טויה, ילידה אמריקאית, שירתה בצי ארצות הברית. אביה, ג'. ד. האלנד, אמריקאי ממוצא נורווגי, היה קצין בחיל הנחתים של ארצות הברית שעוטר בכוכב הכסף על גבורתו במלחמת וייטנאם ונטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון ב-2005. להאלנד שלוש אחיות ואח. ב-1994 השלימה לימודי תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת ניו מקסיקו. ב-2006 סיימה לימודי תואר שני במשפטים באותה האוניברסיטה, אך היא אינה רשומה בלשכת עורכי הדין של המדינה.
ב-2012 הייתה האלנד מנהלת ההצבעות של הילידים האמריקאים במטה הבחירות של הנשיא ברק אובמה בניו מקסיקו במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית באותה השנה. שנתיים אחר כך, ב-2014, התמודדה לתפקיד סגן מושל ניו מקסיקו. היא ועמיתה למירוץ, התובע הכללי של ניו מקסיקו גארי קינג, שהיה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד המושל, הפסידו למועמדי המפלגה הרפובליקנית שניצחו בבחירות 2014. באפריל 2015 נבחרה לכהונה בת שנתיים כיושבת ראש המפלגה הדמוקרטית בניו מקסיקו. במהלך כהונתה נטלו הדמוקרטים את הרוב בבית הנבחרים של ניו מקסיקו מידי הרפובליקנים.
לאחר תום כהונתה כיושבת ראש המפלגה הדמוקרטית בניו מקסיקו, הודיעה האלנד על כוונתה להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של ניו מקסיקו בבחירות 2018, במטרה להחליף את מישל לואן גרישם שהתמודדה לתפקיד המושל. בבחירות המקדימות גברה על דיימון מרטינז וזכתה במועמדות המפלגה לבית הנבחרים.
בבחירות הכלליות שנערכו ב-6 בנובמבר ניצחה האלנד את חבר בית המחוקקים של ניו מקסיקו לשעבר ג'ניס ארנולד-ג'ונס, כשלה 59.1% מקולות הבוחרים ורוב בשלושה מתוך חמשת מחוזות ניו מקסיקו. האלנד ועמיתתה הדמוקרטית לבית הנבחרים שאריס דייווידס מקנזס, חברת השבט הו-צ'ונק, הן שתי הנשים האינדיאניות הראשונות שנבחרו לקונגרס של ארצות הברית. לטקס השבעתה לתפקיד בראשית ינואר 2019 לבשה האלנד שמלה, שרשרת ומגפיים מסורתיים של השבט שלה. ב-7 במרץ 2019, במהלך דיון על זכויות הצבעה ומימון מסעי בחירות, הפכה האלנד לאישה האינדיאנית הראשונה שניהלה ישיבה בבית הנבחרים.
לאחר ניצחונו של ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, החלו קבוצות פרוגרסיביות, אינדיאניות וסביבתניות לקדם את מועמדותה לתפקיד מזכירת הפנים של ארצות הברית. ב-17 בדצמבר 2020 האלנד נבחרה בידי ביידן לתפקיד מזכירת הפנים. לאחר שאושר בידי הסנאט של ארצות הברית, הייתה לאינדיאנית הראשונה לעמוד בראש מחלקה בכירה כלשהי. ב-15 במרץ 2021 אישר הסנאט את המינוי באורח רשמי ברוב של 51 תומכים (מתוכם ארבעה רפובליקנים) מול 40 מתנגדים. ב-17 במרץ הושבעה לתפקידה.
אני הוא השואל
אני הוא השואל הוא סליחה לתפילת מוסף של יום כיפור, שחיבר רבי ברוך בן שמואל ממגנצא. כנהוג לעיתים בסליחות למוסף, הסליחה מתארת את עבודת יום הכיפורים בבית המקדש ואת החסר מאז חורבן הבית. בהרבה קהילות נאמרת הסליחה בקול רם על ידי הש"ץ ובניגון מרגש. בדרך כלל, גם בקהילות בהן נהוג לבחור בכל שנה רק חלק מרשימת הסליחות, אמירת סליחה זו קבועה.
מבנה הפיוט
הפיוט כולל אקרוסטיכון לפי סדר הא"ב, ובסופו חתום ברוך בר שמואל חזק. הוא מובנה מבתים בני שני טורים (ארבע צלעיות), במשקל יתד וארבע תנועות, ובצלעית הסוגרת יתד וחמש תנועות.
50 התורמים הגדולים ליורוליג
50 התורמים הגדולים ליורוליג (באנגלית: Greatest Euroleague Contributors 50) היא רשימה הכוללת 35 שחקנים, 10 מאמנים ו-5 שופטים אשר תרמו להתפתחות ליגת היורוליג ולשגשוגה. רשימת התורמים הורכבה בשנת 2008, לרגל חגיגות 50 השנים להיווסדות "גביע אירופה לאלופות", שהפך מאוחר יותר לליגת היורוליג. הנבחרים לרשימה, אשר הוכרזו ב-3 בפברואר 2008 בעיר מדריד, נבחרו מתוך רשימת מועמדים שכללה 105 שחקנים, 20 מאמנים ו-12 שופטים בסך הכול.
מהזווית הישראלית, ניתן לציין את השחקן מיקי ברקוביץ' והמאמן פיני גרשון שנבחרו לרשימת התורמים, וכן את השחקנים טל ברודי, מוטי ארואסטי ודורון ג'מצ'י והמאמן רלף קליין אשר נכללו ברשימת המועמדים אך לא נבחרו לרשימה הסופית.
הלן גלייכן
הלן גלייכן (באנגלית: Helena Gleichen; 1 בפברואר 1873, לונדון – 28 בינואר 1947) הייתה ציירת בריטית.
ביוגרפיה
הלן גלייכן הייתה בת למשפחת האצולה הגרמנית הוהנלוהה. פיאודורה גליכן הייתה אחותה. אביה היה קרוב משפחה של המלכה ויקטוריה. הוא היה פסל וקצין בצי. בשנת 1885 סוכם שאימה תקבל תואר אצולה בריטי, אך הדבר לא הורחב לילדיה שהמשיכו להשתייך לאצולה הגרמנית בלבד.
הלן גלייכן ידועה בעיקר בציורי נוף, חיות וצמחים. היא עזרה לאייר את ספר הממצאים של המשלחת הבריטית לטיבט בשנת 1904.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא ויתרה על תוארי האצולה הגרמניים. היא הועמדה בראש משלחת הצלב האדום הבריטי לאיטליה. על פעילותה במהלך המלחמה היא קיבלה עיטור איטלקי ועיטור מסדר האימפריה הבריטית.
הסטודיו שלה היה ממוקם בארמון סנט ג'יימס בחדרים שאביה עבד על הפסלים שלו. אחוזת המשפחה הייתה במאץ' מארקל. במהלך מלחמת העולם השנייה אוחסנו בה ציורים מגלריית טייט.
ספר זיכרונות שלה Contacts and Contrasts פורסם בשנת 1940.
מקסימיליאן פון לאפרט
מקסימיליאן פון לאפרט (בגרמנית: Maximilian von Laffert; 10 במאי 1855 – 20 ביולי 1917), היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס במלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה
פון לאפרט נולד בלינדאו ב-10 במאי 1855 לאביו קרל פון לאפרט שהיה אחראי על המכס ולאשתו קלרה לבית פון דר ונזה. בשנת 1871 התגייס פון לאפרט לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה ה-40 (הסקסונית ה-4), ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2).
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון לאפרט מפקד הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2) שהיה חלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון. ב-1 בספטמבר 1916 קיבל פון לאפרט את העיטור פור לה מריט על הצלחתו בקרבות.
ב-20 ביולי 1917 מת פון לאפרט בפרנקפורט מהתקף לב פתאומי.
בנימין זאב בכר
ביוגרפיה
נולד בלִיפְּטו-סנט-מיקלוש בהונגריה (כיום בסלובקיה) למשורר שמעון בכרך, מאחרוני תנועת ההשכלה בהונגריה וסופר עברי חשוב. היה צאצא לרב יאיר חיים בכרך, בעל ספר "חוות יאיר". לצד חינוך מסורתי סיים גימנסיה לותרנית בפרשבורג. ב-1867 התחיל ללמוד פילוסופיה ושפות המזרח באוניברסיטת בודפשט, ושמע הרצאות על התלמוד משמואל ליב בריל. ב-1868 עבר לאוניברסיטת ברסלאו והמשיך ללמוד פילוסופיה ופילולוגיה, ובמקביל המשיך בלימודי יהדות בבית המדרש לרבנים בברסלאו. כיהן תקופה קצרה כרבה של סגד.
ביולי 1877 הוא מונה על ידי ממשלת הונגריה יחד עם משה בלוך ודוד קויפמן לפרופסור בבית המדרש לרבנים בבודפשט ולימד תנ"ך והיסטוריה יהודית. החל מ-1907 לימד תלמוד והלכה. ב-1885 מינתה קהילת פשט את בכר למנהל התלמוד-תורה, בו לימד, בין היתר, עם מיקשה וייס ודוד שיין. בנימין בכר היה סופר פורה ופרסם למעלה מ-750 חיבורים. כתב ערכים באנציקלופדיות שונות, והיה מהתורמים העיקריים לאנציקלופדיה היהודית. מרבית חיבוריו נכתבו בגרמנית או הונגרית, ולבקשת חיים נחמן ביאליק, תורגמו רבים מהם לעברית על ידי אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ'.
נטליה דנקו
נטליה יאקובלבנה דַנְקוֹ (דנקו-אלכסיינקו, ברוסית: Ната́лья Я́ковлевна Данько́, Данько́-Алексе́енко; 1892 – 1942) הייתה פסלת-קרמיקה סובייטית.
ביוגרפיה
נטליה דנקו נולדה בשנת 1892 בטיפליס במשפחת עובדי הרכבות - יעקב אפנסביץ' ואולגה יוסיפובנה דנקו. בשנים 1900–1902 למדה במכללה לאמנות סטרוגנוב במוסקבה. אחר כך למדה באולפנים פרטיים שונים. בשנים 1906–1908 למדה אצל הלמר ג'נסון בווילנה. בשנים 1908–1909 למדה בפטרבורג בסדנאות של ל. ו. שרווד ו-ו.ו. קוזנצוב. בשנים 1909–1914 עבדה בעיקר בפטרבורג הבירה, שם עסקה בעיטור פיסול של בנייני האדריכלים ו. שצ'וקו., א. א. פומין ואחרים. בשנת 1911 ביצעה עבודות פיסול בתערוכות ברומא ובטורינו. מאז שנת 1914, יחד עם ו. קוזנצוב, עבדה בבית המלאכה לפיסול של בית החרושת הקיסרי לחרסינה בפטרוגרד. בשנת 1919 היא הפכה לראש מחלקת הפיסול של המפעל. נטליה דנקו יצרה יותר מ-300 עבודות פיסול. הידועות ביותר: "איש הצבא האדום", "עובד רוקם את הדגל", "המלח" (1919), "השוטרת" (1920), "המובילים", "מגדת עתידות", "רעב", "כלי שחמט" (1922), "פועלת", "אישה עם חציר" ואחרים. היא גם יצרה דיוקנאות של ניז'ינסקי, אנה אחמטובה ומאיירהולד (1935). רבות מהיצירות המוקדמות עוצבו על ידי אחותה של נטליה, ילנה דנקו. 24 יצירות פרפור שלה הוצבו בעולם הראשי של טרמינל הנהר הצפוני במוסקבה.
במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה הייתה נטליה דנקו בלנינגרד הנצורה. בסוף פברואר 1942, יחד עם אחותה ואמה, היא פונתה לעיר אירביט. לאורך הדרך, עקב השפעות התשישות, נפטרו האחות והאם. נטליה דנקו עצמה מתה ב-18 במרץ 1942, זמן קצר לאחר שהגיעה לאירביט.
כתובת מגוריה
מיוני 1935 עד 27 בפברואר 1942 - התגוררה ברחוב גדות תעלת גריבודוב 9, דירה 57 בלנינגרד.
ברי סחרוף בהופעה 1993–2002
ברי סחרוף בהופעה חיה 1993–2002 הוא אלבום אוסף כפול הכולל 26 שירים שהוקלטו בהופעות שונות של ברי סחרוף במהלך השנים 1993 עד 2002. עם יציאת האלבום הוא נמכר במהדורה מיוחדת שכללה דיסק נוסף שבו 10 ביצועים אקוסטיים, שהוקלטו גם הם בהופעות. באלבום ישנן מספר גרסאות כיסוי שמבצע סחרוף לשירים של אומנים אחרים: "באים אותך לקחת" של יוסי אלפנט, "Venus In Furs" של הוולווט אנדרגראונד, "Children Of The Revolution" של להקת טי רקס ו"Ghosts Can't Run Away" של להקת Foreign Affair, שבה היה חבר.
בדיסק האקוסטי קיימות גרסאות כיסוי לשירים נוספים: "Heroes" של דייוויד בואי, "Sea Song" של רוברט וויאט והשיר "אליפלט" שנכתב על ידי נתן אלתרמן ובוצע במקור על ידי להקת גייסות השריון.
אריסטה רקורדס
אריסטה רקורדס (באנגלית: Arista Records) הייתה חברת תקליטים אמריקאית. היא הייתה יחידה בבעלות מלאה של סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ונוהלה בעבר על ידי ברטלסמן מיוזיק גרופ. החברה נוסדה ב-1974 על ידי קלייב דייוויס, שעבד בעבר בקולומביה רקורדס. עד פירוקה ב-2011, היא נחשבה לאחת החברות הגדולות בתחום האמרגנות ושיווק של אלבומים בכל רחבי ארצות הברית ובבריטניה.
כיום, ההוצאות לאור של החברה מנוהלות על ידי RCA Records ולגאסי רקורדינגס.
רקע
לאחר שפוטר מקולומביה רקורדס, קלייב דייוויס נשכר על ידי סרטי קולומביה (אשר לימים הפכה לאחות של קולומביה רקורדס ב-1989) ביוני 1974 כדי לשמש כיועץ עבור החברה בתחום תפעול הקלטות המוזיקה. עד נובמבר 1974, עם השקעה כספית של 10 מיליון דולר מסרטי קולומביה, דייוויס מיזג את כל חברות התקליטים של קולומביה (קולפיקס רקורדס, קולג'מס רקורדס ובל רקורדס) תחת שם חדש והוא אריסטה רקורדס. החברה נקראה בשם אריסטה על שם חברת כבוד של בית הספר התיכון של העיר ניו-יורק.
בתחילת 1975, רוב האמנים אשר היו חתומים תחת בל רקורדס שוחררו ולא הוחתמו מחדש, מלבד דייוויד קסידי (שעזב לטובת RCA Records), טוני אורלנדו ודון (עזבו לטובת אלקטרה רקורדס) והמימד החמישי (עזבו לטובת ABC רקורדס). האמנים האחרים, כמו סוזי קואטרו והוט שוקולד, אשר היו תחת השלוחה של חברת אריסטה בבריטניה, ביג טרי. אמנים נוספים של בל רקורדס כמו בארי מנלו, באיי סיטי רולרס ומליסה מנצ'סטר עברו לאריסטה. חברת בל הבריטית שמרה על שם זה מספר שנים לפני שהיא שינתה את שמה לאריסטה. החברה הונצחה ב-1978 בשיר "They Called It Rockk" של להקת הרוק הבריטית רוקפייל, במילים: "אריסטה אומרים שהם אוהבים אותך/ אבל הילדים לא יכולים לרקוד לשיר הזה".
מלבד הגאווה בהצלחה להשיק כוכבים גדולים כמו מנילו, הקינקס ודיון וורוויק, המכריעים בהיסטוריה של אריסטה היה החתימה של אריתה פרנקלין ב-1980, לאחר שהקשר הארוך שלה עם אטלנטיק רקורדס הסתיים. הרכישה המשמעותית ביותר של החברה, לעומת זאת, הגיעה בשנת 1983, כאשר דייוויס החתים לחברה את בת דודתה של וורוויק, ויטני יוסטון. יוסטון בסופו של דבר תהפוך לאמן ההקלטות המצליח ביותר של החברה, עם מכירות של 200 מיליון עותקים ברחבי עולם - על פי איגוד תעשיית ההקלטות בארצות הברית.
חברות בת
לאריסטה הייתה חברת בת בשנת 1970 בשם אריסטה נובוס, שהתמקדה באומני ג'אז עכשוויים. החברה הפיצה באמצעות שתי חברות הקלטות אחרות לג'אז, האחת, אריסטה פרידם, אשר מתמחה בג'אז האוונגרדי. והשנייה היא GRP רקורדס עד שנת 1982 אשר מתמחה בג'אז עכשווי ומה שנודע לאחר מכן כג'אז חלק. חטיבת מוזיקה ארצית, קריר רקורדס, התמזגה יחד עם החטיבה של אריסטה, אריסטה נאשביל, בשנת 1997. אריסטה אוסטין שימשה בסוף שנות ה-90 כחברת תקליטים לקאנטרי. בנוסף לכך, אריסטה שימשה כמפיצה בצפון אמריקה עבור ג'ייב רקורדס משנת 1981 עד 1987. במהלך שנות ה-90, אריסטה שימשה כמפיצה עבור לוג'יק, רוודי רקורדס והוונלי רקורדס.
רכישות ומימושים
בניסיון להימנע מפשיטת רגל, סרטי קולומביה מוכרים את אריסטה לחברת התקליטים הגרמנית, אריאולה רקורדס בשנת 1979. לאחר רכישתה של אריאולה את תקליטי RCA של ג'נרל אלקטריק ב-1986, החברה המשולבת משנה את שמה לברטלסמן מיוזיק גרופ, למרות שאריסטה בארצות הברית לא תציין את ברטלסמן בהשקות שלה עד 1987. במהלך שנות ה-80, אריסטה המשיכה בהצלחתה, הכוללת את ההרכב המצליח סיקרט אפייר בבריטניה. במהלך השנים אריסטה רכשה חברות תקליטים רבות כמו נורט'ווסתסייד רקורדס, דקונסטרקשין רקורדס, פירסט אווניו רקורדס ודדיקייטד רקורדס בבריטניה. בשנת 1989, אריסטה נכנסה למיזם משותף עם אנטוניו ריד ובייביפייס ביצירת חברת התקליטים להפייס רקורדס, חברת התקליטים של להקת הבנות המצליחה TLC, אותה רכשה באופן מלא בשנת 1999. בשנת 1993, אריסטה נכנסו למיזם משותף עם שון קומבס כדי לייסד את באד בוי רקורדס. אריסטה רכשו את פרופייל רקורדס, שהיה בית לאמנים כמו ראן די אם סי ו-"Poor Righteous Teachers", בשנת 1997.
מחלוקת עם מילי ונילי
בשנת 1989, אריסטה החתימו צמד גרמני בשם מילי ונילי, שמורכב מרוב פילאטוס ופאב מורבן. הם הוציאו לאור את אלבום הבכורה המצליח שלהם שגרף מספר פלטינות (אשר הושק לפני כן באירופה כמה שנים לפני כן), Girl You Know It's True, באותה שנה גם בארצות הברית וגם בקנדה. האלבום הפך להצלחה, גרף את התואר הזוכה ל-6 פלטינות בארצות הברית, וכן שירי האלבום התמקמו במצעדי המוזיקה בעשרת הסינגלים הטובים ביותר, כשלושה מהם לקחו את המקום הראשון. בשנת 1990, הצמד זכה בשני פרסי מוזיקה אמריקאים ופרס גראמי עבור האמן החדש הטוב ביותר. למרות ההצלחה שלהם, שמועות החלו להופיע על הצמד, ואושרו מאוחר יותר באותה שנה, כאשר המנהל והמפיק של מילי ונילי, פרנק פאריאן, חשף בפומבי כי צמד הזמרים לא שר אפילו צליל אחד באלבום שלהם. קרול דקר, הסולן של הלהקה טאפיו, אמר בראיון אחרי הופעה ל-MTV, כי הצמד השתמש ב-Synclavier System ולא שרו בכלל. גילוי זה גרם לסערה בתעשיית המוזיקה, כשאמנים מקליטים, ובמיוחד אמנים בתחום הפופ אשר הסתמכו באופן רב על צלילים אלקטרוניים ודיבוב יתר (מה שכונה כ"קסם הסטודיו"), כעת היו תחת בדיקה והוכרחו להפחית את כמות השירה שלהם בליפ סינק על מנת להוכיח כי הם שרים באמת. הזכייה של מילי ונילי בגראמי בסופו של דבר בוטלה. דייוויס שחרר את באופן חד את הצמד מהחוזה שלהם איתו ומחק את האלבום שלהם ואת העותקים מהקטלוג של החברה - דבר שהפך אותו להיות האלבום הנמכר ביותר שאי פעם נמחק. בקביעת בית משפט בארצות הברית התאפשר לכל אדם שרכש את האלבום שלהם לקבל החזר כספי חלקי. בתגובה למקרה, עמדתם של אריסטה הייתה כי החברה לא הייתה מודעת לעובדה שהצמד לא שר באמת, מכיוון שהם עצמם הקליטו את האלבום שלהם. בריאיון לאחר הכישלון, מורבן הגן על עצמו באומרו "לפני מילי ונילי, הייתי עובד במקדונלד'ס. מה אתה היית עושה?".
ההשפעה של המקרה על אריסטה הייתה משמעותית. המכירות של החברה ספגו פגיעה, ורק תוצר אחד שלהם זוכה בתואר זהב, האלבום Justified & Ancient של KLF, לאורך כל השנה ההיא.
האנה הופקו
כמו כן, מכהנת הופקו בוועד המנהל לרפורמות של המועצה הלאומית לרפורמות ושל המרכז למלחמה בשחיתות (AntAC).
ראשית דרכה
הופקו נולדה בהאנאצ'יבקה במחוז המשנה פרמישליאן, במחוז לבוב. בשנת 2004 השלימה לימודי תואר שני בעיתונות בינלאומית באוניברסיטת לבוב ודיפלומה על הישגים בהוראת אקולוגיה מהמיזם לחינוך אזרחי (CEP). בשנת 2008 השלימה את התוכנית למנהיגות בבית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בשנת 2009 השלימה תואר דוקטור בתקשורת חברתית באוניברסיטת טראס שבצ'נקו בקייב. בשנת 2012 למדה בבית הספר האוקראיני למדע המדינה.
קריירה
בין השנים 2005 ל-2007 עבדה הופקו כמנהלת תקשורת של רשת הפעולה האזרחית של אוקראינה (UCAN/ISC), מוסד ללא כוונת רווח בקייב שמשמש קבלן של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID). היא הובילה מיזמי הכשרה של עיתונאי סביבה במחוז דונצק, בבלארוס, ובקזחסטן.
בשנת 2009 נמנתה על מייסדי מרכז השתדלנות האזורי "Life" (אשר משמש כַַּשותף האוקראיני של ארגון הבריאות העולמי, ושל יוזמות הקשורות להפחתת השימוש בטבק) ושימשה סמנכ"ל הארגון עד אפריל 2012. בשנת 2009 החלה לשמש מתאמת מדיניות ב"קואליציה הלאומית של מלכ"רים ויוזמות למען אוקראינה נקייה מעשן". בתקופת עבודתה ב"קואליציה" עודדה את חקיקתם של 5 חוקים נגד עישון, בהם איסור גורף על פרסום מוצרי טבק; איסור על עישון במקומות ציבוריים; והעלאת מיסוי הטבק באוקראינה. לפי דו"ח ארגון הבריאות העולמי משנת 2011, אוקראינה עברה מהמקום הרביעי בעולם בשכיחות עישון למקום ה-29. בינואר 2012 התמנתה לחבר הנאמנים של בית החולים הלאומי לילדים אוחמאדיט.
בין השנים 2010 ל-2012 שימשה הופקו יועצת לוועדת הפרלמנט האוקראיני למוסר, רוחניות, ובריאות הציבור. בין ינואר 2011 לספטמבר 2014 עבדה הופקו כמומחית שתדלנות במכון להשכלה פוליטית (בסמינרים להכשרת עוזרים ויועצים לחברי פרלמנט) וכן במכון הלאומי לדמוקרטיה (NDI) בוושינגטון די. סי.. בין פברואר לספטמבר 2014 אף שימשה מרַכּזת יוזמת חבילת הרפורמות להמרצה.
בשנת 2014, בעומדה בראש רשימת עזרה עצמית, נבחרה הופקו לפרלמנט האוקראיני, ומונתה לעמוד בראש הוועדה לענייני חוץ. היא תמכה באשרור אמנת רומא בעניין בית הדין הפלילי הבינלאומי, באומרה: "זוהי הפגנת מוכנות לבניית מדינת שלטון חוק, שבה ניתן להעניש על פשעים נגד האנושות ועל רצח עם".
ב-31 באוגוסט 2015 סולקה מן המפלגה בשל תמיכתה בתיקונים לחוקת אוקראינה שהיו מובילים לביזור סמכויות ולהגברת כוחם של הבדלנים הפרו-רוסיים השולטים בשטחים בדונבאס.
משפחה
הופקו נשואה ואם לילדה.
דיסקוגרפיה של קארלי ריי ג'פסן
הדיסקוגרפיה של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן כוללת חמישה אלבומי אולפן, שני מיני-אלבומים, שני אלבומי רמיקסים, 26 סינגלים ו-21 וידאו קליפים.
יוקריט הלסינקי
יוקריט הלסינקי (בפינית: Helsingin Jokerit; פירוש השם בפינית הוא "ג'וקרים" או "ליצנים") היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מהלסינקי, פינלנד. יוקריט היא אחת מקבוצות הפאר של הענף בפינלנד, וזכתה ב-6 אליפויות של הליגה העליונה של פינלנד (SM-Liiga). שני השחקנים הנחשבים לגדולים בתולדות פינלנד, יארי קורי וטמו סלאנה, גדלו בקבוצה. קורי הוא כיום הבעלים והמנכ"ל שלה.
מ-2014 עד 2022 הייתה יוקריט לקבוצה הנורדית הראשונה והיחידה בליגת KHL. בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה עזבה יוקריט את ליגת ה-KHL, ונכון ל-2023 אינה משחקת בליגה כלשהי.
בעונת 2023/24 תצטרף הקבוצה לליגה הפינית השנייה (Mestis), לאחר שבקשתה להצטרף מחדש לליגה הראשונה נדחתה.
תחילת הדרך
יוקריט קמה ב-1967 על חורבותיה של קבוצה חובבנית בליגה השנייה של פינלנד, שחובותיה הכריעו אותה והיא נאלצה להתפרק. איש העסקים איימו מאקינן השתלט על נכסי הקבוצה המפורקת, כולל כל שחקניה, במחיר של חצי מחובותיה, והקים קבוצה חדשה, חצי מקצוענית, שירשה גם את המקום של הקבוצה המפורקת בליגה השנייה בפינלנד.
ב-27 באוקטובר 1967 התקיימה אספת הייסוד של הקבוצה. לוגו הליצן הקורץ, המלווה אותה עד היום, אומץ באופן מיידי על בסיס דמויות ג'וקר מחפיסות קלפים שונות. היא קבעה את ביתה ב"היכל הקרח הלסינקי", אולם בן כ-8000 מקומות ישיבה.
מאקינן שם לו למטרה להעפיל במהירות לליגה העלניונה של פינלנד, ומרבית שחקני הקבוצה החובבנית אותה ירש לא שרדו בקבוצה לאורך זמן. יוצא דופן היה החלוץ טימו טורונן, ששרד בקבוצה שנים רבות והוא עדיין (2015) מבקיע המצטיין שלה בכל הזמנים.
מאקינן הצליח במטרתו, ושנתיים לאחר היווסדה העפילה יוקריט לליגה העליונה.
שנות ה-70 של המאה ה-20
יוקריט התבססה במהירות בליגה העליונה של פינלנד, שנקראה אז SM-Sarja. בעזרת רכש נבון זכתה הקבוצה במקום השני בליגה ב-1971, וב-1973 זכתה באליפות ראשונה. באותה תקופה יצרה הקבוצה ליגת נוער פנימית עם מאות נערים, שצברו ניסיון משחק ויצרו עבור הקבוצה מאגר של כישרונות צעירים. אחד מאותם כישרונות היה החלוץ יארי קורי, שכיכב בקבוצה במחצית השנייה של העשור בטרם הפך לכוכב על בליגת ה-NHL במדי אדמונטון אוילרס. עם זאת, באותה תקופה דעך כוכבה של הקבוצה שהפכה לקבוצת תחתית בליגה, ולמעשה ביצועיו של קורי הצילו אותה מירידה לליגה השנייה.
שנות ה-80
המייסד איימו מאקינן פרש מניהול הקבוצה ב-1980, והקבוצה עברה להיות מנוהלת על ידי חברה שהוקמה לצורך כך.
ב-1982 זכתה יוקריט לרכש משמעותי - מגן נבחרת ברית המועצות ניקולאי מקארוב (אחיו הבוגר של כוכב ההתקפה של הנבחרת סרגיי מקארוב). מקארוב הוביל את הקבוצה עד לגמר הפלייאוף של הליגה הפינית (שכעת נקראה SM-Liiga) אך לא שותף בו בגלל פציעה קשה שנגרמה ממכת מקל מכוונת של שחקן יריב, ויוקריט נוצחה בסדרת הגמר על ידי יריבתה העירונית, HIFK הלסינקי. מקארוב לא התאושש מהפציעה ובעונה הבאה, לאחריה פרש מפעילות, ירדה יכולתו באופן מורגש.
בשנים הבאות חזרה יוקריט להיות קבוצת תחתית עקב בעיות כספיות שגרמו לעזיבת חלק גדול משחקניה המובילים, והקבוצה ירדה לליגה השנייה ב-1987.
לעזרתה של הקבוצה באה שוב תוכנית השחקנים הצעירים הענפה שלה. לאחר שקבוצת הצעירים עד גיל 20 של המועדון זכתה באליפות פינלנד ב-1988, הועלו כוכביה לקבוצה הבוגרת. בין הכוכבים הצעירים בלטו בעיקר השוער ארי סולנדר והחלוץ טמו סלאנה, שהפך לכוכב הבלתי מעורער של הקבוצה בדרך לקריירת NHL מפוארת.
הסגל הצעיר והמבטיח העלה את הקבוצה בחזרה לליגה העליונה ופתח את עידן השיא של הקבוצה, אף על פי שבסוף שנות ה-80 עדיין נמשכו הבעיות הפיננסיות והניהול הכושל שנבע מהצורך להגיע להסכמה בין כל חברי הדירקטוריון, הסכמה שכמעט אף פעם לא הושגה.
שנות ה-90: תחילת עידן הרקימו ושנות השיא
ב-1991 השתלט חבר דירקטוריון הקבוצה, איש העסקים הארי הרקימו, על הקבוצה. הוא הפך ליו"ר הקבוצה ופירק את הדירקטוריון שגרם לסטגנציה שבה שקעה. בעזרת הכוח שצבר לעצמו הוכיח הרקימו את היכולת הניהולית והעסקית שלו, ובתוך שנים מעטות הפך המועדון שהיה על סף פשיטת רגל למועדון העשיר ביותר בספורט הפיני כולו. עם שחקני רכש חדשים ועם הכוכבים שעלו מקבוצת הצעירים זכה המועדון לשנותיו היפות ביותר, עם 4 אליפויות פינלנד (1992, 1994, 1996 ו-1997) ושני גביעים אירופים רצופים ב-1995 ו-1996.
ההימור על ליגת האלופות התגלה כטעות. המפעל נכשל כישלון חרוץ ולא הכניס לקבוצה את הכספים שקיוותה שיכניס לה, ובליגה, למרות שחקני הרכש היקרים, ירדו ביצועיה. ההישג הבא שלה היה עלייה לסדרת גמר הפלייאוף ב-2000, בה הפסידה.
2000 - 2013: שנים אחרונות בליגה הפינית
בתחילת המאה ה-21 כיכבו בקבוצה השוער הצעיר קרי להטונן, שהפך מאוחר יותר לאחד השוערים הטובים בעולם במדי דאלאס סטארס בליגת ה-NHL, והחלוץ הוותיק וילה פלטונן שזכה עם נבחרת פינלנד באליפות העולם ב-1995. הקבוצה זכתה באליפות הליגה ב-2002.
עם עזיבתו של להטונן ל-NHL, נרכש מבוסטון ברואינס השוער האמריקאי המתבגר טים תומאס, שלא מצא את מקומו בברואינס. תומאס שכנע ביכולתו, והקבוצה זכתה בגביע הקונטיננטלי - הגביע השני בחשיבותו באירופה - ב-2003.
בעונת 2004/05 שבתה ליגת ה-NHL למשך עונה שלמה, ושחקנים רבים מה-NHL עברו לשחק באותה עונה באירופה. יוקריט הביאה לסגל שלה מספר שחקני NHL ובראשם הכוכב שגדל בקבוצה, טמו סלאנה, שכבר היה כוכב-על מוכח ב-NHL. אלא שסלאנה הגיע לקבוצה פצוע ונעדר ממשחקים רבים. יוקריט, שנחשבה מועמדת מובילה לזכות באליפות, כשלה בסדרת הגמר ונאלצה להסתפק בסגנות.
בעונה הבאה, עם סיום השביתה ב-NHL, עזבו את הקבוצה שחקנים רבים. קשה במיוחד הייתה עזיבתו של השוער טים תומאס, שעזב את הקבוצה יום אחד לפני תחילת העונה כדי לשוב ולנסות את מזלו בבוסטון ברואינס. הקבוצה לא יכלה להתגבר על העזיבות הרבות, ולראשונה מזה 16 שנה לא העפילה לפלייאוף.
בהמשך דרכה בליגה הפינית חזרה הקבוצה לפלייאוף, אך לא זכתה בתארים נוספים. היא העפילה עוד פעם אחת לסדרת הגמר ב-2007, ונוצחה. אירוע ניתן לציון הוא משחקה של יוקריט מול יריבתה העירונית HIFK בעונת 2010/2011, שהועבר לאצטדיון האולימפי בהלסינקי ושוחק תחת כיפת השמיים. המשחק, שבו הפסידה יוקריט 4:3, משך 36644 צופים, שיא קהל של כל הזמנים בליגה הפינית המחזיק מעמד עד היום.
2013 - 2022: תקופת KHL
ביוני 2013 הודיע הארי הרקימו במסיבת עיתונאים דרמטית כי הוא מוכר את אולמה הביתי של הקבוצה, הארטוול ארנה, לאנשי העסקים בוריס רוטנברג (הבעלים של סק"א סנקט פטרבורג, גנאדי טימושנקו (נשיא הקבוצה), וארקדי רוטנברג, אחיו של בוריס ויו"ר דינמו מוסקבה, שלושתם רוסים עם אזרחות פינית. טימושנקו ובוריס רוטנברג קנו גם חלקים בבעלות על הקבוצה, אם כי הרקימו נותר הבעלים העיקרי שלה.
בחמש עונותיה הראשונות בליגת ה-KHL עלתה הקבוצה לפלייאוף כולל זכייה באליפות "בית בוברוב" בעונת 2015/16, אך בכולן נוצחה בסיבוב הראשון או השני של הפלייאוף. עם זאת, בעונת 2017/18 הייתה הקבוצה שותפה לשני אירועים שקבעו שיאים בליגה ה-KHL - היא אירחה את סק"א סנקט פטרבורג למשחק KHL שנערך תחת כיפת השמיים בזירה שהוקמה במיוחד לאירוע בפארק קאיסניימי שבמרכז הלסינקי, וקבעה שיא קהל למשחק KHL עם 17645 צופים; והייתה שותפה גם למשחק הארוך ביותר בהיסטוריה של ה-KHL, לאחר שניצחה משחק בסיבוב השני של הפלייאוף מול צסק"א מוסקבה משער ניצחון שהובקע בהארכה החמישית. בסך הכל נמשך המשחק 142 דקות ו-2 שניות. בסיום הסדרה נוצחה הקבוצה והודחה, ושוב כשלה בניסיונה להעפיל לגמר החטיבה המערבית.
בקיץ 2019 נקנתה הקבוצה על ידי שותפות חדשה בראשות המנכ"ל ושחקן העבר שלה, יארי קורי, שהפך בכך גם לבעלים של קבוצת נעוריו, ואחזקת מיעוט של חברת הניקל הרוסית "נורניקל" המחזיקה מפעל ייצור בפינלנד. עם פתיחת עונת 2020/2021 נודע כי כמה משחקני יוקריט נמצאו חיוביים לנגיף COVID-19 והקבוצה הוכנסה לבידוד בן שבועיים שהצריך את דחיית המשחקים שלה בליגה, בהמשך הקבוצה אומנם העפילה לפלייאוף גביע גגארין אך הודחה כבר בשלב שמינית הגמר על ידי לוקומוטיב יארוסלבל עם 4:0 בסדרה.
בפברואר 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, פרשה הקבוצה מפלייאוף ה-KHL של עונת 2021/22 אליו העפילה, ולאחר מכן הודיעה על עזיבתה את הליגה באופן סופי. כתוצאה מכך בעונת 2022/23 לא שיחקה הקבוצה באופן פעיל בליגה כלשהי.
2023 - ההווה: השיבה העתידית לליגה השנייה בפינלנד
לאחר שהקבוצה הגישה בקשה להצטרף מחדש לליגה הפינית הראשונה (Liiga) ובקשתה נדחתה, ביקשה הקבוצה להצטרף לליגה השנייה (Mestis) לעונת 2023/24. בקשתה התקבלה, והקבוצה תתחיל את עונת 2023/24 בליגה הפינית השנייה.
יונתן וקסמן
יונתן וקסמן (נולד בשנת 1975) הוא קריקטוריסט ישראלי, מפרסם קריקטורה יומית בעיתון "כלכליסט" מיום היווסדו.
ביוגרפיה
בשנת 2008, עם ייסוד העיתון "כלכליסט" החל לפרסם בו קריקטורה יומית, והוא ממשיך בכך עד היום (2020).
בשנת 2016 זכה במקום השני בתחרות הקריקטורות הפוליטיות של האו"ם על שם רענן לוריא.
אינגה בריק
אינגה בריק (בגרמנית: Inge Brück; נולדה ב-12 באוקטובר 1936) היא זמרת ושחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה
בריק נולדה במנהיים, היא החלה את הקריירה שלה בתחום המוזיקה כשהופיעה במקהלתו של מלחין הג'אז ארווין להן (Erwin Lehn), שם היא התגלתה על ידי נגן הפסנתר הורסט ינקובסקי (Horst Jankowski) והוא סידר לה להופיע בטלוויזיה לצד האנס-יואכים קולנקאמפף, מה שהוביל אותה לחתימת חוזה עם חברת הקלטות.
ב-1957 יצא שירה "Peter, komm heut' abend zum Hafen" שהיווה גרסה גרמנית לשיר אמריקאי ודורג במקום השביעי במצעד הפזמונים של גרמניה.
בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים הופיעה במספר סרטים וסדרות בטלוויזיה, היא גם הופיעה במספר מחזות זמר.
ב-1966 זכתה בפסטיבל מוזיקה בינלאומי בברזיל ובעקבות כך נבחרה על ידי "NDR", רשת הטלוויזיה הציבורית הגרמנית לייצג את גרמניה באירוויזיון שנה לאחר מכן.
באירוויזיון 1967 ביצעה את השיר "Anouschka" וסיימה במקום ה-8.
לאחר האירוויזיון החליטה להתמקד יותר במשחק מאשר בשירה, ב-1970 שיחקה את התפקיד הראשי בסדרת הפשע "Miss Molly Mill".
מאז שנות השבעים שרה בעיקר שירים נוצריים עם תוכן דתי.
היא נישאה והתגרשה פעמיים.
רפאלה קרה
רפאלה קרה (באיטלקית: Raffaella Carrà; 18 ביוני 1943 – 5 ביולי 2021) הייתה שחקנית, רקדנית וזמרת איטלקייה.
ביוגרפיה
קרה נולדה בבולוניה ומגיל צעיר החלה ללמוד ריקוד, בגיל שמונה עזבה את בולוניה על מנת ללמוד באקדמיה הלאומית לריקוד ברומא, ב-1952 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט המלודרמה "Tormento del passato".
לאחר מכן הופיעה בסרטים נוספים וב-1960 סיימה ללמוד בבית ספר לקולנוע הלאומי של איטליה.
משחק
ב-1962 שיחקה בסרט "Giulio Cesare, il conquistatore delle Gallie" המבוסס על החיבור מלחמת גאליה מאת יוליוס קיסר.
ב-1963 שיחקה בסרט "הטרוריסט" שהיה מועמד לפרס בפסטיבל ונציה העוסק בסיפורו האמיתי של פרטיזן איטלקי בזמן מלחמת העולם השנייה.
ב-1965 שיחקה בסרט המלחמה "פון ראיין אקספרס" לצד פרנק סינטרה.
ב-1970 שיחקה בסרט המתח הצרפתי "Cran d'arrêt".
ב-1980 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הארגנטינאי "ברברה", קומדיה על איטלקייה המגיעה לארגנטינה ומתאהבת בצלם ארגנטינאי.
מוזיקה
בשנות ה-60 החלה להופיע גם בריקוד ובמוזיקה בטלוויזיה האיטלקית, ב-1971 יצא הסינגל שלה "Tuca Tuca" שנהפך ללהיט.
בשנות ה-70 עברה להתגורר בספרד והקליטה מספר שירים בספרדית, לאחר מכן עברה לדרום אמריקה.
אירוויזיון
ב-2008 הנחתה את הגמר הספרדי לבחירת נציג ספרד לאירוויזיון.
באירוויזיון 2011 בו השתתפה איטליה לראשונה מאז 1997, היא סיפקה פרשנות לטלוויזיה האיטלקית וגם הקריאה את תוצאות הניקוד של איטליה.
מותה
קרה נפטרה ברומא ב-5 ביולי 2021, בגיל 78.
מישה מרה
מישה מרה (בהולנדית: Micha Marah; נולדה ב-26 בספטמבר 1953) היא זמרת בלגית.
ביוגרפיה
מרה נולדה באזור דובר ההולנדית של בלגיה, ב-1969 בהיותה בת שש עשרה הוציאה את הסינגל הראשון שלה.
ב-1970 יצא האלבום הראשון שלה "Micha Marah internationaal".
ב-1971 התפרסמה כשהשתתפה בתחרות המוזיקה הבלגית לבחירת נציגות בלגיה באירוויזיון, היא עלתה לגמר התחרות אך בגמר לא קיבלה נקודות, השיר עמו השתתפה בתחרות "Tamboerke" זכה להצלחה במצעד הסינגלים הפלמי.
שירה השני שזכה להצלחה הוא הגרסה הפלמית לשיר "En Un Mundo Nuevo" שייצג את ספרד באירוויזיון 1971.
ב-1975 ניסתה בשנית לייצג את בלגיה באירוויזיון, אך בשנית לא הצליחה לזכות בגמר התחרות.
ב-1984 יצא אלבומה "Alleen voor kinderen" שהכיל שירי ילדים, לאחר היא הנחתה תוכנית לילדים ונוער בטלוויזיה.
מחזור לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם
מחזור לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם: כולל מנהג אשכנז המערבי, מנהג פולין ומנהג צרפת לשעבר (או: מחזור גולדשמידט-פרנקל) הוא מהדורה מדעית לפיוטים הנמצאים במחזור התפילה האשכנזי והצרפתי. דניאל גולדשמידט הוא שהחל בפרויקט זה, ולאחר פטירתו המשיך אותו חתנו יונה פרנקל. פרויקט זה כולל ההדרה מכתבי יד של הפיוטים שנהגו במנהגים הנ"ל, בין אלה הנהוגים עד היום ובין אלה שהיו נהוגים רק בעבר ולא הגיעו לימי הדפוס, בצירוף ביאור לכל הפיוטים.
גולדשמידט הוציא את הכרכים של ראש השנה ויום כפור בשנת 1970 בשם מחזור לימים הנוראים. הוא נפטר בשנת 1972, בעודו עובד על "מחזור סוכות, שמיני עצרת ושמחת תורה". המחזור יצא לאור בסופו של דבר בשנת תשמ"א, על ידי חתנו, פרופ' יונה פרנקל. פרופ' פרנקל המשיך את הפרויקט, והוציא מחזור פסח (תשנ"ג) ומחזור שבועות (תש"ס). בכך הושלמה העבודה על מחזור החגים האשכנזי.
המחזור כולל גם את תפילות הקבע, ללא מהדורה מדעית מלאה וללא פירוש (אך לעיתים עם שינויי נוסחאות), כדי שלא יהיה ספר אקדמי גרידא אלא גם יוכלו העם להתפלל ממנו.
המחזורים נחשבים במחקר הפיוט כמהדורה החשובה ביותר בביקורת המחזור האשכנזי. חלק מהחשיבות נובע מהעובדה שקודם הוצאת המחזור, רוב פיוטי צרפת לא יצאו לאור ולא נודעו לרבים, מפני שמנהג צרפת לא נדפס אף פעם כסידור או מחזור עצמאי.
כהמשך לפרויקט מחזור המועדים, פרנקל התחיל בהוצאת מחזור לשבתות ברית ונשואין, אך נפטר ב-2012 במהלך העבודה. המשפחה פנתה לד"ר גבריאל וסרמן להוציא את המחזור לשבתות ברית ונשואין, והוא אמור לצאת לאור בקרוב.
ישראל מאיר
ישראל מאיר הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת ירושלים.
קורות חייו
עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מאיר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה, ושימש כמפקד מחלקה ולחם במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה. מאיר שימש כמפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח ולקח חלק במבצע תרנגול 53. מאיר לחם במלחמת יום הכיפורים ולאחר המלחמה שימש כמפקד גדוד 450 (האריה המעופף). בשנת 1974, לאחר שסא"ל יעקב קירשנר נהרג במהלך מלחמת ההתשה במובלעת הסורית, מונה מאיר למפקד גדוד 890. לאחר מכן שימש כמפקד חטיבת ירושלים בשנים 1979–1981.
מרדכי רוזנברג
מרדכי רוזנברג, הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת ירושלים.
קורות חייו
רוזנברג לחם במלחמת יום הכיפורים ובשנים 1979–1980 שימש כמפקד גדוד הנח"ל המוצנח.
בשנים 1986–1989 פיקד על חטיבת ירושלים.
הערות שוליים
]
יאיר רפאלי
יאיר רפאלי, הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת ירושלים.
קורות חייו
בשנת 1962 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר רפאלי מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ופלוגה בחטיבה ולחם במלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה. ובמלחמת יום הכיפורים לחם כקצין אג"ם של חטיבת צנחנים מילואים 317 והשתתף בכיבוש החרמון הסורי.
בשנים 1978–1979 שימש רפאלי כמפקד מפקד גדוד הנח"ל המוצנח, והוביל אותו במבצע ליטני ובמבצע שלכת. בשנים 1981–1983 פיקד על חטיבת ירושלים, בין היתר במלחמת לבנון הראשונה.
הערות שוליים
]
תומאס א. בראמלט
תומאס אליוט בראלמט (באנגלית: Thomas Elliott Bramlette; 3 בינואר 1817 – 12 בינואר 1875) היה המושל ה-23 של קנטקי. הוא נבחר ב-1863 והנהיג את המדינה בחלק האחרון של מלחמת האזרחים ותחילת תקופת השיקום. בפרוץ המלחמה, בראלט עזב את הקריירה הפוליטית המבטיחה שלו והתגייס לצבא האיחוד, הקים ופיקד על חיל הרגלים השלישי של קנטקי. בשנת 1862, מינה אותו הנשיא אברהם לינקולן לפרקליט המחוז בקנטאקי. שנה לאחר מכן, הוא היה המועמד למשרת מושל מטעם איגוד הדמוקרטים. התערבות בבחירות של צבא האיחוד העניקה לו ניצחון מוחץ על יריבו, צ'ארלס וויקליף. עם זאת, בתוך שנה, מדיניות פדרלית כגון גיוס אפרו אמריקאים מקנטקי לצבא האיחוד והשעיית הצו "הביאס קורפוס" עבור אזרחי קנטאקי גרמו לבראמלט לנטוש את תמיכתו בלינקולן ולהכריז כי הוא "יטביל את המדינה בדם למען הקונפדרציה".
לאחר המלחמה, בראמלט הוציא חנינה כללית לרוב המדינות לשעבר במדינה. הוא התנגד לאישורו של התיקון הארבע עשרה והתיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית ולהקמת "המשרד לטיפול בפליטים, עבדים משוחררים ואדמות נטושות" בקנטאקי. בין הישגיו, שאינם קשורים למלחמה ותוצאותיה, היו: הפחתת החוב של המדינה והקמת המכללה החקלאית והמכנית של קנטקי (כיום אוניברסיטת קנטקי). בתום הקדנציה שלו כמושל, חזר בראמלט לקריירה המשפטית שלו בלואיסוויל.
ההמנון ההומרי לארס
מחבר ההמנונות אינו ידוע, והם נקראים "הומריים" משום שנחשבו לפרי עטו של הומרוס (החל מההתייחסות הקדומה ביותר אל מכלול ההמנונות ההומריים, אצל תוקידידס).
תומאס א. בראמלט
ביוגרפיה
תומאס בראמלט נולד ב-3 בינואר 1817, במחוז קמברלנד (כיום קלינטון), קנטקי. הוא היה בנו של קולונל אמברוז ס. ושרה (אליוט) בראמלט. אביו שירת שתי קדנציות בסנאט של קנטקי ומספר קדנציות בבית הנבחרים של קנטקי.
ההמנון ההומרי לארס
תוכן ההמנון
שורותיו הראשונות (1–8) של ההמנון מהללות את ארס עז הלבב כמציל ערים וכחומת האולימפוס. ארס מתואר כאבי ניקי וכבן ברית של תמיס. בהמשך ההמנון מוזכר כוכב הלכת הקרוי על שמו של האל (המוכר לנו ככוכב מארס, בעקבות שמו הרומאי של ארס) וסוסי האש שמרכיבים את ארס בשמי האתר.
תומאס א. בראמלט
ביוגרפיה
בראמלט למד משפטים, בשנת 1837, בגיל 20, הוסמך ללשכת עורכי הדין, והחל להשתלם בלואיוויל, קנטקי. בספטמבר של אותה שנה, בראמלט נישא לסאליל טראוויס, הראשונה מבין שתי נשותיו. לזוג היו שני ילדים, תומאס וקורין.
ההמנון ההומרי לארס
תוכן ההמנון
בהמשך ההמנון (9–17) מתוארת תפילה של הכותב לארס: הוא מבקש חסד מאת האל, אומץ לב עד כדי מיגור הפחד מליבו וסילוק מחשבת הבריחה מהמלחמה, ביטול יצר המעל והשקר, כיבוש החמה והכעס. התפילה מסתיימת בבקשת כוח ואומץ להתמיד בחוקי השלום.
תומאס א. בראמלט
ביוגרפיה
הקריירה הפוליטית של בראמלט החלה בשנת 1841, כאשר נבחר לייצג את מחוז קלינטון באספה הכללית. בשנת 1848, מינה אותו המושל ג'ון ג. קריטנדן לעורך הדין של חבר העמים. הוא התפטר מתפקידו בשנת 1850 כדי להמשיך את הפרקטיקה המשפטית שלו, עבר לקולומביה, קנטקי בשנת 1852. הוא היה נציג המחוז שלו כמועמד המפלגה הוויגית למושב בבית הנבחרים ב-1853, אך הובס על ידי המועמד של המפלגה הדמוקרטית ג'יימס קריסמן. בשנת 1856, הוא נבחר כשופט במחוז השיפוט ה-6 של קנטקי, שם שירת במשך חמש שנים.
ההמנון ההומרי לארס
אישיותו של ארס ותארוך ההמנון
מבין כל אלי הפנתאון היווני, ארס - אל המלחמה והמדון, בדרך כלל זוכה לתשומת לב מועטת ביותר. הוא נחשב לאל צמא דם, התגלמות הריב והטבח, ושונה במידת מה מהאל המקביל בפנתאון הרומי - מארס. ההמנון שופך אור חדש על דימוי זה של ארס.
תומאס א. בראמלט
שירות צבאי
ב־7 באוגוסט 1861 התפטר בראמלט מתפקידו וקיבל תפקיד כקולונל בצבא האיחוד. בניגוד להסכם של קנטקי להישאר נייטרלים במלחמת האזרחים, הוא ייסד ופיקד על גדוד חיל הרגלים השלישי של קנטקי. ב-19 בספטמבר הגיע הגדוד ללקסינגטון כדי להפסיק ועידת שלום שתוזמנה להתקיים ב -21 בספטמבר, ולעצור את הסנאטור הצעיר ג'ון ברקנרידג'. עיכוב בהגעה איפשר לברקנרידג להימלט לפני המעצר.
ההמנון ההומרי לארס
אישיותו של ארס ותארוך ההמנון
בניגוד לדימויו המלחמתי, מתואר ארס בהמנון כמציל ערים (בדומה לאלה אתנה) ולא כמחריבן. הוא מתואר כמגן האולימפוס ואף יותר מכך - כבן ברית של תמיס, אלת הצדק והסדר.
ביטוי נוסף לניגודיות בדמותו ניתן לראות בבקשת המחבר מארס לעזרה בריסון עצמי ונקיטה באמצעי שלום וסדר.
תכונות אלו של ארס, המתאימות יותר לדמותו של מארס, גרמה לחוקרים - הסבורים שריבוי התארים הוא תכונה של ההמנונות המאוחרים - לתארך את ההמנון לתקופה מאוחרת משאר ההמנונות: החל מהמאה ה-3 לפני הספירה ועד המאה ה-5 לספירה.
גנטרי (רפואה)
במכונים רפואיים כמו בתי חולים או מרפאות ישנם מתקנים רפואיים, כגון CT, MRI ומתקנים המשמשים לרדיותרפיה, שמטרתם אבחון או טיפול במצבו של החולה. גנטרי הוא מתקן בצורת עיגול המכיל גלאי קרינה או מקור קרינה שעוזרים להפיק מידע קליני על מצבו של המטופל, או לטפל בו. כתלות בפעולת המכשיר ומטרתו, מקורות הקרינה יכולים לייצר קרינת גמא, קרינת רנטגן, קרינה אלקטרומגנטית או שדות מגנטיים.
תומאס א. בראמלט
מלחמת אזרחים
בדצמבר 1863 פנה בראמלט לאספה הכללית, והצהיר' כי המדינה מילאה את מכסת החיילים עבור צבא האיחוד. ב־4 בינואר שנה לאחר מכן, הוא הכריז, כי המורדים יהיו אחראים לכל פשיטות הגרילה במדינה, וקבע קנסות ועונשי מאסר קשים על כל מי שיתפס בסיוע ללוחמי הגרילה.
אף על פי שבראמלט הכריז על עצמו כתומך נלהב של האיחוד, בתוך שנה הוא הכריז שהוא "יטביל את המדינה בדם למען הקונפדרציה". הסיבות למהפך של בראמלט היו רבות. הוא קיבל החלטה יחד עם גנרל סטיפן ג' בורברידג' לגייס שחורים מקנטאקי לשירות צבאי, וביקש שדבר זה יתבצע רק אם קנטאקי לא תצליח לעמוד במיכסה. המצב החמיר כאשר ב-5 ביולי 1864, הנשיא לינקולן הישעה את צווי "הביאס קורפוס" עבור אזרחי המדינה. בורברידג איים ללא הרף על אזרחי קנטאקי, והפריע לבחירות לנשיאות בשנת 1864, ואף גירש את סגן המושל ריצ'רד ט. ג'ייקוב מהמדינה. כאשר התכנסה העצרת הכללית בינואר 1865, המשיך בראמלט להשמיע את התנגדותו לטקטיקות האיחוד. אף על פי כן, הוא דאג להעביר את התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית, וקבע כי נחרץ גורלו של מוסד העבדות "באופן בלתי הפיך".
גנטרי (רפואה)
הדמיה בעזרת סורק CT
[[קובץ:Ct-internals.jpg|ממוזער|סורק CT ללא הכיסוי, כך שניתן להבחין ברכיבים הפנימיים:T: שפופרת קרני רנטגן
תומאס א. בראמלט
תקופת השיקום
למרות חילוקי הדעות שלו עם הממשל של לינקולן, הכריז בראמלט על יום של צום ותפילה עם קבלת חדשות על ההתנקשות בחייו של לינקולן. האספה הכללית עתרה לנשיא החדש, אנדרו ג'ונסון, לשים קץ לממשל הצבאי במדינה. עם זאת, המתח שבין המדינה לממשלות הפדרליות נשאר. בראלט הודיע כי כל "אזרח גבר לבן" מגיל עשרים ואחת, שהתגורר בחבר העמים לפחות שנתיים, יהיה זכאי להצביע. מעודדות מפעולותיו של המושל הדמוקרטי, השתלטו בקנטאקי על שני בתי האספה הכללית וחמישה מושבי הקונגרס שלה לדמוקרטים. הנשיא ג'ונסון קיבל את ההודעה, וסיים את הממשל הצבאי והחזיר את צו "הביאס קורפוס" לקנטאקי.
כאשר האספה הכללית התכנסה בדצמבר 1865, ביקש בראמלט להשיב את ההרמוניה למדינה על ידי הענקת חנינה לרוב הקונפדרציות לשעבר. הוא, ומרבית חברי האספה הכללית, הביעו התנגדות לתיקונים הארבעה עשר והחמישה עשר, ובראמלט מחה על הקמת "המשרד לטיפול בפליטים, עבדים משוחררים ואדמות נטושות" (Freedmen's Bureau) בקהיליה.
גנטרי (רפואה)
הדמיה בעזרת סורק CT
D: קולטנים לקרינת רנטגן
תומאס א. בראמלט
תקופת השיקום
בראמלט היה גאה מאוד בהישגיו שלא היו קשורים למלחמת האזרחים, כולל הפחתת החוב של המדינה והקמת המכללה החקלאית והמכנית (מאוחר יותר, אוניברסיטת קנטקי). הוא תמך בבנית כבישי אגרה, שמומנו על ידי איגרות חוב ממשלתיות, פיתוח משאבים טבעיים, ועודד הגירה להשיג עבודה נאותה כדי לתמוך במאמצי השיקום.
סוף ימיו
לאחר תקופת היותו מושל, ערך בראמלט קמפיין כושל כדי לנסות ולהיבחר לסנאט של ארצות הברית. הוא התחתן עם מרי א. גרהם אדמס ב-1874, שנתיים לאחר מותה של אשתו הראשונה. חזר לקריירה המשפטית שלו בלואיסוויל, והפך לפטרון של ארגוני צדקה רבים.
גנטרי (רפואה)
הדמיה בעזרת סורק CT
X: קרני רנטגן
תומאס א. בראמלט
סוף ימיו
תומאס אליוט בראמלט היה אח במסדר הבונים החופשים, בלשכת אלבני מספר 260 בקנטאקי.
בראמלט מת בלואיסוויל ב-12 בינואר 1875 בעקבות מחלה קצרה. הוא נקבר בבית הקברות קייב היל (Cave Hill Cemetery) בלואיסוויל.
גנטרי (רפואה)
הדמיה בעזרת סורק CT
R: כיוון הסיבוב של הגנטרי]]
כאשר מדובר בבדיקת טומוגרפיה ממוחשבת (CT), מבנה הסורק הוא בצורת טבעת או צילינדר, אשר מקיף את המטופל. כל המכלול של מקור הקרינה והגלאים מסתובב במהירות כאשר מיטת המטופל נכנסת ויוצאת מהגנטרי (סורק ה-CT במקרה הזה). סורק ה-CT מניב תמונות רנטגן תלת־ממדיות אשר מספקות מידע קליני חשוב על המטופל.
רכיבי המערכת הבסיסיים של מערכת ה-CT מוצגים בתמונה משמאל. בסורקי CT מודרניים, מקור הקרינה והגלאים מסתובבים סביב המטופל. הביצועים הכוללים של מערכת ה-CT תלויים במקור הקרינה, בגנרטור, בסוגי הגלאים ובמערכת המחשבים לשחזור ולמניפולציה של התמונות, וכן גם בתזוזותיו של המטופל. כיום, סורקים מודרניים מסוגלים לסרוק תוך שניות ספורות, ולהפיק מודל תלת־ממדי באופן כמעט מיידי. מהירות זו מאפשרת לסרוק חלקי גוף נעים כגון ריאות שנושמות או לב שפועם.
הדמיה בתהודה מגנטית
כאשר מדובר ב-MRI, מבנה הסורק נותר קבוע ואינו מסתובב. המכלול במקרה זה מכיל קולטנים חזקים של גלים אלקטרומגנטיים וגלי רדיו שמעוררים אטומי מימן הנמצאים בגוף המטופל בעזרת תהודה מגנטית גרעינית, בתופעה פיזיקלית זו מתרחשת תגובה בין גרעין האטום המצוי בשדה מגנטי קבוע לבין שדה אלקטרומגנטי משתנה.
בעזרת עיבוד של האותות המתקבלים מאטומי המימן מפיקים תמונה תלת־ממדית המכילה מידע על איבריו הפנימיים של המטופל.
בשונה מבדיקת CT או רנטגן, ב-MRI אין שימוש בקרינה מייננת ולכן הבדיקה נחשבת ללא מסוכנת.
טיפול ברדיותרפיה
הטיפול ברדיותרפיה הוא טיפול באמצעות קרינה מייננת ומהווה טיפול תומך על מנת למנוע חזרה של גידול לאחר ניתוח או למנוע התפתחות של גידול במצב התחלתי. הקרינה פוגעת בדנ"א ברקמות החולה והורסת או מאיטה התפתחות של תאים לא תקינים. על מנת לצמצם פגיעה ברקמות בריאות, הקרינה ניתנת ממספר זוויות כך שהגידול נחשף למינון גבוה בהרבה מהרקמות המקיפות אותו.
הגנטרי בטיפול רדיותרפיה מסובב מקור קרינה חיצוני סביב המטופל. בתמונה משמאל, בחלקו העליון של הגנטרי מאיץ חלקיקים קווי ובימין מסך מלבני לגילוי קרני רנטגן, על מנת למקם את המטופל במדויק טרום הטיפול.
הגנטרי נתמך על ידי מעמד ממונע המסובב אותו סביב ציר אופקי קבוע ומאפשר את הסיבוב של המאיץ הליניארי סביב המטופל. מאחורי הגנטרי בתוך המעמד, ממוקמת שפופרת קלסטרון לאספקת גלי רדיו לתוך המאיץ הליניארי.
צחי פלד
יצחק (צחי) פלד (1933 – 27 בנובמבר 2016) היה כדורסלן ומאמן כדורסל ישראלי. מכוכבי הפועל חולון בשנות ה-50 וה-60.
ביוגרפיה
אביו של פלד, יצחק פרלשטיין, היה ממייסדי אגודת הפועל. צחי פלד שיחק בנוער של הפועל תל אביב ולמד בית הספר החקלאי מקוה ישראל, ולאחר שהצטיין במדי קבוצתו, צירף אותו להפועל חולון מאמן הקבוצה, מיכה שמבן. באותן שנים בלטה בקבוצה "החבורה המצרית" שכללה את מרסל חפץ, אליהו עמיאל, רודי ויינברג, פרדי כהן, חיים גורמאזנו וסמי חודדה. הקבוצה "המצרית" מחולון הפכה לשם דבר בישראל. תחילה שיחק פלד בקבוצה השנייה של חולון, ובגיל 16 הועלה לקבוצה הבוגרת.
בשנת 1953, עוד בטרם הוקמה הליגה הלאומית בכדורסל, שיחקה חולון בליגה פנימית של הפועל - וזכתה באליפות. עונת 1953/1954 הייתה העונה הראשונה של הליגה הלאומית בכדורסל. בהתאם לרוח התקופה, הורכבה הליגה בשיטת ה""50-50", כשמרכזי הפועל ומכבי שולחים כל אחד ארבע קבוצות, על מנת ליצור ליגה בת שמונה קבוצות. פלד לקח חלק במדי הפועל חולון ב-12 משחקים וקלע בממוצע של 7.2 נקודות למשחק. הקבוצה עצמה סיימה את הליגה במקום השני. בעונת 1954/1955 שחזרה הקבוצה את הישגה וסיימה שוב במקום השני אחרי מכבי תל אביב. פלד קלע בממוצע של 12.7 נקודות. באותה שנה זומן פלד לנבחרת ישראל לצורך השתתפות באליפות העולם בכדורסל 1954, אך נופה ברגע האחרון. בשנת 1955 הוא נכלל בנבחרת "הפועל" שזכתה במדליית זהב בפסטיבל הנוער הדמוקרטי בוורשה. פלד גם השתתף בנבחרת הנח"ל שזכתה שלוש פעמים ברציפות באליפות צה"ל.
בעונת 1955/1956 לא התקיימו משחקי ליגה, עקב מבצע קדש. עם זאת, במהלך העונה שוחק מפעל גביע המדינה בפעם הראשונה והפועל חולון העפילה לשלב חצי הגמר. בשלב זה הודחה על ידי הפועל תל אביב אחרי ניצחון 64:57 במשחק הראשון והפסד 46:33 במשחק השני. בשנת 1956 זומן פלד לנבחרת ישראל על ידי המאמן אלמר ריפלי, לקראת משחקי אולימפיאדת מלבורן. בסופו של דבר, השתתפות הנבחרת באולימפיאדה בוטלה עקב מלחמת סיני. פלד שיחק בסך הכל 3 משחקים במדי הנבחרת. בשנת 1958 שבר את רגלו ופרש ממנה. במהלך שתי העונות הבאות, החלו השחקנים המצריים בהדרגה לעזוב את הקבוצה. בעונת 1956/1957 סיימה הקבוצה במקום השביעי ופלד קלע בממוצע של 16.1 נקודות (הממוצע הגבוה בקריירה שלו). עונה לאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השלישי, כשפלד קולע בממוצע הנקודות עם 11.6 נקודות למשחק.