cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קמר רוז'
היציאה מהג'ונגל
בדצמבר 2004 פורסם כי ארבע משפחות מהקמר רוז', אשר נמלטו לג'ונגל בקמבודיה בשנת 1979 מחשש פלישת צבא וייטנאם לאזור, יצאו ממנו אחרי 25 שנה. המשפחות, שנכנסו לג'ונגל כקבוצה המונה 12 אנשים, יצאו ממנו מונים כ-34 נפשות. קבוצה זו נמנעה מכל קשר עם העולם החיצון מחשש שצבא וייטנאם יעלה על עקבותיהם ויהרגם.
צרפת באירוויזיון 1958
צרפת באירוויזיון 1958 השתתפה עם השיר "Dors, mon amour" שבוצע על ידי אנדרה קלאבו. השיר סיים במקום הראשון עם 27 נקודות.
לפני האירוויזיון
רשת השידור של צרפת RTF בחרה באמצעות ועדה פנימית בזמר אנדרה קלאבו שייצג אותה באירוויזיון. קלאבה ביצע 4 שירים מתוכם נבחר השיר הזוכה איתו הוא התמודד באירוויזיון. התחרות נערכה ב-2 בפברואר 1958 באולפני גומונט פילם שבניי-סיר-סן, והנחתה אותה מריאן לסין. השיר הזוכה בגמר נבחר על ידי הצבעתם של השופטים שהורכבו מ-14 מוזיקאים.
באירוויזיון
צרפת הופיעה בסדר ה-3 על הבמה, אחרי הולנד ולפני לוקסמבורג. צרפת סיימה במקום ה-1 עם 27 נקודות.
מספר טרנסצנדנטי
במתמטיקה, מספר טרנסצנדנטי הוא מספר שאינו מאפס אף פולינום בעל מקדמים רציונליים. מספרים טרנסצנדנטיים נודעים הם הקבועים המתמטיים π ו-e. כל מספר טרנסצנדנטי הוא מספר אי-רציונלי, אך ההפך אינו נכון: \sqrt{2}, למשל, הוא מספר אי רציונלי שאינו מספר טרנסצנדנטי, שכן הוא פתרון למשוואה הפולינומית x^2-2=0. למונח הוצע גם השם העברי מספר נעלה. מספר שאינו טרנסצנדנטי נקרא אלגברי.
במבט ראשון נראים המספרים הטרנסצנדנטיים כחריגים, וברור שאין אנו מרבים לפגוש אותם בחיי היומיום, אך ניתן להוכיח שכמעט כל המספרים הם טרנסצנדנטיים. תכונה זו הוכחה בשנת 1874 על ידי גאורג קנטור, שהראה שעוצמת קבוצת המספרים האלגבריים היא \aleph_0 (קרי: אָלֶף אֶפֶס), בעוד שעוצמת קבוצת המספרים הטרנסצנדנטיים היא.
ההוכחה שמספר נתון כלשהו הוא מספר טרנסצנדנטי איננה פשוטה. קיומם של מספרים טרנסצנדנטיים הוכח לראשונה בשנת 1844 על ידי המתמטיקאי הצרפתי ז'וזף ליוביל והתוצאה קרויה על שמו משפט ליוביל. על סמך המשפט נתן ליוביל בשנת 1851 דוגמה ראשונה למספר טרנסצנדנטי הנקרא קבוע ליוביל:
במספר ליוביל הספרה ה-n מימין לנקודה העשרונית היא 1 כאשר n הוא עצרת, ו-0 אחרת (ראו קירובים רציונליים, להלן). המספר הראשון שהוכח שהוא מספר טרנסצנדנטי, מבלי שהמספר נבנה מלכתחילה למטרה זו, הוא הקבוע המתמטי e. את ההוכחה סיפק שארל הרמיט בשנת 1873 (ראו טרנסצנדנטיות של e).
הילברט ובעיית המספר הטרנסצנדנטי
הבעיה השביעית ב-23 הבעיות של הילברט ביקשה תשובה לשאלה: האם \ a^b טרנסצנדנטי, כאשר \ a \ne 0,1 אלגברי ו-\ b אלגברי אי-רציונלי? הבעיה הוצגה על ידי הילברט בשנת 1900, ותשובה חיובית לה ניתנה בשנת 1934 על ידי אלכסנדר גלפונד, במשפט הידוע בשם משפט גלפונד-שניידר.
קירובים רציונליים
סדרה של שברים מהווה "סדרת קירובים רציונליים מסדר \,t" של המספר הממשי \,a, אם סדרת המכנים \,m_i עולה, ו- כאשר \,x>0 קבוע.
את הטרנסצנדנטיות של מספר ליוביל אפשר להוכיח בעזרת משפט ליוביל: מספר אלגברי מדרגה d (כלומר, מספר המהווה שורש לפולינום ממעלה d בעל מקדמים רציונליים) אינו ניתן לקירוב מסדר גבוה מ-d; מכיוון שכך, מספר שיש לו סדרת קירובים רציונליים מכל סדר, מוכרח להיות טרנסצנדנטי (מספר כזה נקרא מספר ליוביל).
הכללה
על איברים אלגבריים וטרנסצנדנטיים בהקשר רחב יותר, ראו איבר אלגברי.
דאבוס
דָּאבוֹס (בגרמנית: Davos, ברומאנש: Tavau) היא עיר בקנטון גראובינדן, שבמזרח שווייץ, בקרבת הגבול עם אוסטריה. העיר נחשבת לגבוהה ביותר באירופה. ליד העיר זורם נהר לנדוואסר.
דאבוס ידועה בעיקר בזכות כנס הפורום הכלכלי העולמי הנערך בה מדי שנה מאז 1971, ואתר הסקי הגדול שסביבה, המשותף לה ולעיירה קלוסטרס (Klosters). עוד מתקיימים בעיר טורניר ההוקי קרח גביע שפנגלר וכנסים נוספים הנערכים במרכז הקונגרסים, בו מתכנס הפורום הכלכלי העולמי.
דאבוס מוכרת גם בשל ספרו של תומאס מאן "הר הקסמים" שעלילתו מתרחשת בפסגת ההר המושלג בדאבוס.
דאבוס התחרתה על אירוח אולימפיאדת החורף של 1928 אך המשחקים התקיימו בסופו של דבר בסנט מוריץ הסמוכה.
יהדות דאבוס
מעל מאה שנים קיים בנין קהילה יהודית בשם "אתניא" במקום בית כנסת, מקווה, ובית מרפא. עד מלחמת העולם השנייה שימש לחולי שחפת, בהמשך ארגונים שונים לחולי עור ונשימה הפעילו את המקום לסירוגין.
בדאבוס נפתחה ישיבה גבוהה חסידית החל מתקופת הקורונה, מחודש אייר תש"פ. בישיבה, בראשות הרב אליהו חיים שטרנבוך, לומדים מעל למאה תלמידים, בעיקר מאירופה.
מחוץ לדאבוס קיים בית עלמין יהודי.
X-5
בל X-5 (מאנגלית: Bell X-5) היה המטוס הראשון עם כנף בעלת משיכה משתנה, כלומר יכולת להגדיל את מוטת הכנפיים שלו. ההשראה למטוס הגיעה מהמטוס הגרמני מסרשמיט P.1101, שתוכנן בזמן מלחמת העולם השנייה אבל מעולם לא טס. המסרשמיט תוכנן כך שאת מוטת הכנפיים ניתן היה לשנות רק על הקרקע, אבל מפתחי ה-X-5 פיתחו מערכת מיוחדת שאיתה ניתן היה לשנות את מוטת הכנפיים במהלך הטיסה.
עיצוב ופיתוח
האב טיפוס לא מושלם של המסרשמיט P.1101, שנמצא על ידי כוחות אמריקאיים ב-1945 במתקן ניסוי ב-Oberammergau, גרמניה, הובא לארצות הברית. למרות שנפגע במעבר, אב הטיפוס נשלח אל מפעלי חברת בל בבאפלו, ניו יורק, שם קבוצת מהנדסים וטכנאים למדו מקרוב על עיצוב המטוס. הצוות בראשות המעצב המפקח רוברט ווד, הגיש הצעה עבור עיצוב דומה.
למרות שעל פני השטח המסרשמיט וה-X-5 נראים דומים, ה-X-5 היה מורכב בהרבה מהמסרשמיט P.1101, עם שלוש אפשריות פריסה לכנף: 20°, 40° ו-60°. ציר מיוחד נבנה עבור הכנף, שנתן לה את היכולת לפרוס את עצמה ולנעול את הכנף במקומו. המעבר מפריסה מלאה לפריסה מינימלית לקח פחות מ-30 שניות.
ל-X-5 היו בעיות סחרור חמורות ביותר שנבעו מפריסה אווירודינמית לקויה של המטוס, במיוחד הזנב והמייצבים שמוקמו במקום גרוע, כך שבכמה עמדות כנף, המטוס יכול היה להיכנס לסחרור אובדני. בעיית הסחרור-הזדקרות של המטוס גרמה בסופו של דבר להתרסקות המטוס השני ב-1953 ולמותו של טייס המבחן.
בעיה זו גרמה גם לביטול התוכנית של חיל האוויר האמריקאי לשנות את עיצוב ה-X-5 וליצור מטוס קרב טקטי זול לשימוש נאט"ו ומדינות אחרות.
היסטוריה מבצעית
שני מטוסי X-5 נבנו. הראשון הושלם ב-15 בפברואר 1951, ושני המטוסים ביצעו את טיסות הבכורה שלהם ב-20 ביוני וב-10 בדצמבר 1951. כמעט 200 טיסות נעשו במהירויות של עד 0.9 מאך בגובה של 40,000 רגל (12,200 מ'). אחד המטוסים אבד ב-14 אוקטובר 1953, כאשר לא הצליח להתאושש מסחרור של 60 מעלות. טייס חיל האוויר האמריקני קפטן ריי פופסון מת בתאונה בבסיס חיל האוויר אדוארדס. ה-X-5 השני נותר באדוארדס המשיך בבדיקות עד 1955, ונשאר בשירות כמטוס מרדף עד 1958.
הX-5 ששרד מוצג כיום במוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקאי לשם הובא במרץ 1958.
קבוע מתמטי
קבוע מתמטי הוא מספר ממשי או מרוכב, שמופיע בצורה טבעית בפיתוחים מתמטיים וערכו אינו משתנה. קבועים מתמטיים רבים הם מספרים טרנסצנדנטיים, ויש הטורחים לחשבם בדיוק של אלפי ואף מיליוני ספרות מימין לנקודה. שלא כקבועים הפיזיקליים, שחלקם תלויים ביחידות מידה, הקבועים המתמטיים הם תוצר טבעי של המערכת המתמטית.
קיימים מספרים רבים בעלי משמעותיות במתמטיקה, אשר עולים בהקשרים שונים. לדוגמה, את הקבוע e ניתן לתאר כיחס \ f(1)/f(0) של פתרון הולומורפי לא טריוויאלי של המשוואה הדיפרנציאלית \ f'=f. הפתרון f הוא פונקציה מחזורית, שהמחזור שלה הוא קבוע מתמטי חשוב אחר: \ 2\pi i.
זהות אוילר,, מקשרת בין חמישה קבועים מתמטיים בסיסיים: המספרים 0 ו-1, e, שהוא בסיס הלוגריתם הטבעי, \ i שהוא היחידה המדומה (מספר מרוכב המקיים את השוויון ) והקבוע פאי (\ \pi, היחס הקבוע בין היקף מעגל לבין קוטרו).
קיימים קבועים רבים אחרים, שחלקם מופיעים בהקשרים מעטים יחסית. לדוגמה, למספר אפרי, השווה לערך של פונקציית זטא של רימן, אין חשיבות רבה בפני עצמו, אך הוא היווה אתגר מסקרן במשך שנים: האם מספר זה הוא רציונלי? (ב-1978 הוכיח רוז'ה אפרי שהתשובה שלילית).
U15 (אוניברסיטאות בגרמניה)
U15 (אוניברסיטאות בגרמניה) (בגרמנית: .Der Verein German U15 e.V, באנגלית: U15 (German universities)) היא אגודה של חמש עשרה אוניברסיטאות מרכזיות עתירות מחקר ומובילות בגרמניה שהתמזגו בשנת 2012 ומקום מושבה בעיר פרייבורג. קבוצת האוניברסיטאות U15, הן מהמוסדות הנחשבים והבינלאומיים ביותר במערכת האקדמית הגרמנית, כמעט שליש מכלל הסטודנטים באוניברסיטאות, שליש מכל הפרופסורים וכשליש מכלל הסטודנטים הבינלאומיים באוניברסיטאות בגרמניה לומדים ועובדים בקבוצת אוניברסיטאות U15 הגרמניות. בין 2014 לשנת 2016 הוענקו 43% מכלל מימוני הצד השלישי שהוענקו על ידי קרן המחקר הגרמנית (DFG) ו-49% מכלל מענקי גרמניה ממועצות המחקר האירופיות לפרויקטים וחוקרים מהאוניברסיטאות החברות בקבוצת U15. אוניברסיטאות U15 שייכות למרכזי הרפואה האוניברסיטאיים החזקים ביותר בגרמניה. האגודה היא פלטפורמת תיקשורת שבה מוגדרים יעדים משותפים ומנוסחים אסטרטגיות הקבוצה. והיא מיצגת את האינטרסים של הקבוצה יחד. הקבוצה היא מקור לרעיונות ודחפים לגוף האוניברסיטאי ומדיניות המחקר המשותפת. הקבוצה מודיעה לציבור על חשיבותן של אוניברסיטאות מחקר גדולות לחברה. השקיפות היא בינלאומית והקבוצה בעלת מוניטין מחקרי גבוה ורמת מודעות גבוהה. בוגרי אוניברסיטאות הקבוצה מבוקשים בינלאומיים בתחום המדע, החברה, העסקים והפוליטיקה. קבוצת האוניברסיטאות מציעה מכלול תחומי מחקר במדעי הרוח, החברה, הטבע ומדעי החיים. באוניברסיטאות הקבוצה יש כ-543,388 סטודנטים, מ־2,803,916 סטודנטים בסך הכל מ-399 אוניברסיטאות גרמניות, המכינים אותם לקריירה האישית שלהם. 31% מכלל הסטודנטים הבינלאומיים ו 43% מכלל הדוקטורנטים הבינלאומיים בגרמניה נרשמים באוניברסיטאות הקבוצה. חברי קבוצת האוניברסיטאות מפרסמים פרסומים רשמיים, פעילויות וחדשות אונליין באתר U15.
ההחלטות מרחיקות הלכת בדבר תכנון עתידי של מערכת המדע הגרמנית שהתקבלו או שמשמעותן קרובה בשנים האחרונות מחייבות כי על האוניברסיטאות עתירות המחקר להביע את האינטרסים שלהן באופן שתואם את חשיבותן למערכת המדע. על רקע זה אוניברסיטאות U15 מילאו תפקידים משותפים רבים בשנים האחרונות: המשך בתחרות המצוינות, קידום אקדמאים צעירים, לעתיד מערכת ההסמכה, אך גם לחוק הגנת המידע של האיחוד האירופי או לחוק זכויות יוצרים.
על פי התקנון של U15, הדירקטוריון נבחר כל שנתיים ונפגש לפחות פעמיים בשנה. האספה הכללית של ה- U15 הגרמנית מורכבת מהנשיאים והרקטורים של האוניברסיטאות החברות. על פי התקנות, מפגשי האספה הכללית מתקיימים לפחות פעמיים בשנה.
האוניברסיטאות משתפות פעולה חוצת מדינות פדרליות, במטרה להנגיש את תוצאות המחקר לאירופה מכוונת עתיד וחדשנות. המשימה המשותפת היא לשרת את החברה ברשת של אוניברסיטאות מחקר חזקות. האוניברסיטאות כמוסדות לחינוך ומחקר, מאפשרות ביטחון ארוך טווח לעתיד על ידי הנגשת ידע חדש לחברה. האוניברסיטאות מחויבות לאפשר לסטודנטים ללמוד בצורה הטובה ביותר לעתיד במדע, בחברה, בפוליטיקה ובעסקים. האוניברסיטאות רואות עצמן כמקומות של יצירת ידע ומקומות של העברת ידע, זה כולל חינוך של סטודנטים, בוגרים, עובדים וצוות המחקר והניהול. משימות הליבה, שנמצאות בהנחיות היסוד של הרשת, הן:
U15 חברה ברשת הגלובלית של אוניברסיטאות מחקר מנובמבר 2014. רשת אוניברסיטאות מחקר עולמית זו, שנוסדה בשנת 2013, מאגדת כ -180 אוניברסיטאות מחקר מאוסטרליה, סין, בריטניה, יפן, קנדה וארצות הברית תחת קורת גג אחת. הרשת כוללת את הארגונים הבאים: קבוצת ראסל (בריטניה, שבסיסה בלונדון), איגוד האוניברסיטאות האמריקאיות (ארצות הברית של אמריקה, שבסיסה בוושינגטון די. סי.), הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (אירופה, שבסיסה נמצא בלוון, בלגיה), איגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה (יבשת סין, יפן, דרום קוריאה, הונג קונג וטאיוואן), ליגת C9 (סין), קבוצת השמונה (אוסטרליה, שבסיסה בקנברה), אוניברסיטאות מחקר RU11 (יפן) וקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15, שבסיסה באוטווה. U15 (אוניברסיטאות בגרמניה) הצטרפה לשותפיה ברשת הגלובלית בחתימה על ההצהרות הבאות:
גוראן איוואנישביץ'
גוראן איוואנישביץ' (בקרואטית: Goran Ivanišević; נולד ב-13 בספטמבר 1971) הוא טניסאי עבר קרואטי. היה אחד הטניסאים הטובים בעולם בשנות ה-90, ובשיאו דורג במקום ה-2 בעולם.
קידוד תווים
קִידּוּד תווים הוא התאמה בין קבוצת תווים לקבוצה אחרת, למשל מספרים או אותות חשמליים, שנועדה לרוב לאפשר אחסונו של טקסט על גבי מחשב או לאפשר שליחתו של טקסט דרך אמצעי תקשורת שונים. דוגמה פשוטה ומוכרת לקידוד תווים היא קוד מורס, המקודד אותיות לטיניות לרצף קווים ונקודות, או לחלופין ללחיצות קצרות וארוכות על כפתור הטלגרף לשם שליחתם דרכו למכשיר טלגרף אחר. דוגמה נוספת היא קוד ASCII, המקודד אותיות, ספרות וסימנים אחרים למספרים בינאריים באורך 7 סיביות.
רקע
משחר ההיסטוריה מנצלת החברה האנושית צורות גרפיות לשם העברת מסרים, החל מכתב החרטומים העתיק וכלה באלפבית המודרני. הצורך בקידוד תווים עולה כאשר ברצוננו להשתמש באותן צורות גרפיות, אותן אנו מכירים ומזהים, אך מסיבות אלו ואחרות הדבר נבצר מאיתנו. משמעותו של קידוד התווים הוא המרתן של הצורות למשהו אחר, בו אנו כן יכולים להשתמש, והעברת המסר בצורה עקיפה זו. חשוב לציין שלא מדובר בתרגום, אלא העברה מלאה של הצורה הגרפית למשהו אחר התואם לה בדיוק. בקידוד נתונים ניתן לומר שמקבל המסר יכול "לראות בעיני רוחו" את אותן צורות גרפיות שקודדנו משום שבסה"כ אנחנו נותנים לו הצגה אחרת שלהן.
גוראן איוואנישביץ'
איוואנישביץ' היה מאמנו של מרין צ'יליץ' בין השנים 2013–2016 והוביל אותו לזכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה 2014. בשנת 2019 הצטרף לצוות האימון של נובאק ג'וקוביץ'.
שנים ראשונות
איוואנישביץ' נולד בשנת 1971 בעיר ספליט, אז חלק מיוגוסלביה. כילד שיחק בענפי ספורט רבים אך בלט במיוחד בטניס ובכדורגל, והחליט להתמקד בטניס. הוא זכה להצלחה בסבב הנוער ובשנת 1988, כשהיה בן 17, דורג במקום השלישי בעולם לנוער.
הפריצה בסבב הבוגרים
איוואנישביץ' החל לשחק בסבב הבוגרים בשנת 1988 וכבר באותה השנה זכה בתואר הראשון בטורניר הזוגות בפרנקפורט. השתתף במוקדמות וימבלדון והצליח להעפיל להגרלה הראשית, שם הפסיד בסיבוב הראשון לעמוס מנסדורף. בשנה זו יצג את יוגוסלביה במשחקים האולימפיים בסיאול.
בשנת 1989 הגיע עד לרבע הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה (לאחר שהעפיל אליה מהמוקדמות) ולסיבוב הרביעי ברולאן גארוס. כמו כן הגיע לגמר ראשון בקריירה בטורניר החימר בפירנצה והשתתף לראשונה בגביע דייוויס כחלק מנבחרת יוגוסלביה. בשנה זו פרץ למאה הראשונים בדירוג העולמי ואת השנה סיים כשהוא מדורג במקום ה-40.
פריצתו הגדולה אירעה בשנת 1990. ארבעת החודשים הראשונים של השנה חלפו ללא תוצאות משמעותיות. החל ממאי באותה שנה חל המפנה: תחילה העפיל לגמר נוסף בתחרות באומג, קרואטיה, וסייע ליוגוסלביה לזכות בתחרות גביע העולם לקבוצות (World Team Cup). ברולאן גארוס ניצח בסיבוב הראשון את בוריס בקר (שהיה אז המדורג השלישי בעולם) והגיע עד לרבע הגמר, בו הפסיד לתומאס מוסטר. באותה תחרות הגיע גם לגמר הזוגות יחד עם פטר קורדה אולם השניים הפסידו בגמר. באליפות וימבלדון הגיע עד לחצי הגמר, בו הפסיד לבוריס בקר. בטורניר חימר בשטוטגרט הגיע עד למשחק הגמר והפעם הצליח לנצח ולזכות בתואר ראשון. עד סוף השנה הגיע שלוש פעמים נוספות למעמד הגמר והעפיל לראשונה לטופ 10 בדירוג.
שנת 1991 הייתה בינונית ואיוואנישביץ' לא הצליח לשחזר את הצלחותיו מהעונה הקודמת. הוא הודח בסיבובים הראשונים בכל הגרנד-סלאמים ואף שבמהלך העונה הגיע למקום השביעי בדירוג, הוא נשר מהטופ-10 אל המקום ה-16, בו סיים את העונה. במהלך השנה הגיע פעמיים למעמד הגמר וזכה בתואר בתחרות במנצ'סטר כשהוא מנצח בגמר את פיט סמפראס. בגביע דייוויס שיחק עבור יוגוסלביה בשני המפגשים הראשונים והוביל את הקבוצה לחצי הגמר, תוך שהוא מנצח בכל ששת משחקיו. ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה ואיוואנישביץ' חדל לשחק עבור יוגוסלביה בגביע דייוויס. בארבע השנים בהן שיחק עבור יוגוסלביה ניצח ב-15 מתוך 19 משחקים והגיע עם הקבוצה פעמיים לחצי הגמר.
שנות השיא
את שנת 1992 החל בצורה טובה יותר במה שתהיה אחת משנות השיא שלו. הוא החל את העונה עם זכייה בטורניר באדלייד, בו זכה גם בטורניר הזוגות. בעקבות הזכייה בזוגות הגיע לדירוג השיא שלו בזוגות, המקום ה-20 בעולם. בעקבות גמר נוסף במילאן חזר לרשימת עשרת הראשונים בדירוג. בסוף פברואר זכה בתחרות באולם בשטוטגרד תוך שהוא מנצח את המדורג מספר 1 בעולם באותה עת, ג'ים קורייר, ברבע הגמר, ואת סטפן אדברג, המדורג שני בעולם בגמר. ברולאן גארוס הגיע עד לרבע הגמר בו הפסיד לקורייר (שהמשיך לזכייה בתחרות).
באליפות וימבלדון הגיע לראשונה למעמד גמר גראנד סלאם לאחר שניצח את אדברג המדורג שני בעולם ברבע הגמר ואת סמפראס שדורג שלישי בעולם בחצי הגמר. במשחק הגמר התמודד מול אנדרה אגאסי והפסיד לו במשחק צמוד בחמש מערכות. בכל התחרות הגיש איוואנישביץ' 206 אייסים, מה שהיה בזמנו שיא בווימבלדון, אותו שבר בעצמו בשנת 2001. בעקבות הגמר העפיל למקום הרביעי בדירוג העולמי.
בקיץ אותה שנה השתתף במשחקים האולימפיים בברצלונה כשהוא מייצג את קרואטיה, בהשתתפותה הראשונה כמדינה עצמאית במשחקים. איוואנישביץ' אף שימש כנושא דגל המדינה בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם ניצח ארבעה משחקים רצופים בחמש מערכות כדי להגיע לחצי הגמר, בו הפסיד למארק רוסט אך זכה במדליית הארד. בתחרות הזוגות שיתף פעולה עם בן ארצו גוראן פרפיץ'. השניים הפסידו במשחק חצי הגמר ואיוואנישביץ' השלים זכייה במדליית ארד שנייה, מתוך שלוש מדליות בהן זכתה קרואטיה באולימפיאדה זו (המדליה השלישית הייתה מדליית כסף בה זכתה נבחרת קרואטיה בכדורסל).
עד סיום השנה זכה בשני תארים נוספים, אחד מהם היה תואר ראשון מסדרת המאסטרס בתחרות בסטוקהולם. בסוף השנה השתתף לראשונה באליפות סוף השנה והגיע לחצי הגמר. את העונה סיים במקום הרביעי.
בשנת 1993 לא הצליח לשחזר את הישגיו. איוואנישביץ' לא הצליח להעפיל אל מעבר לסיבוב השלישי באף אחד מהגרנד סלאמים. בעקבות אובדן הנקודות בווימבלדון ותוצאות בינוניות בחצי הראשון של השנה נפלט מחוץ לרשימת עשרת הראשונים בדירוג, אולם הצליח לטפס חזרה לצמרת וסיים את העונה במקום השביעי. במהלך העונה זכה בשלושה תארים, מהם תואר פריז מאסטרס. בנוסף הגיע פעמיים נוספות לגמר תחרויות מאסטרס, ברומא ובסטוקהולם. שיחק באליפות סוף השנה והעפיל שוב לחצי הגמר. בשנה זו שיחק לראשונה עבור קרואטיה בגביע דייוויס. הנבחרת שיחקה בבית האזורי מספר 1 אולם הפסידה בפליאוף על העלייה לבית העליון. איוואנישביץ' ניצח בכל ארבעת משחקי היחידים שלו בתחרות והפסיד פעמיים במשחקי הזוגות.
ב-1994 היה יציב לכל אורך השנה והגיע לשלבים האחרונים בתחרויות רבות. באליפות וימבלדון העפיל שוב לגמר, תוך שהוא מאבד מערכה אחת בלבד בדרך, אך בגמר הפסיד לפיט סמפראס בשלוש מערכות. בנוסף, הגיע לרבע הגמר באליפות אוסטרליה וברולאן גארוס. בעקבות תוצאות אלו עלה אחרי וימבלדון למקום השני בדירוג העולמי, שהיה הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע בקריירה. בנוסף, זכה בשתי תחרויות והגיע ארבע פעמים נוספות לגמר (בהם, כאמור, גמר וימבלדון וגמר תחרות מאסטרס בסטוקהולם). בגביע דייוויס ניצח בחמישה מתוך ששת משחקיו וסייע לקרואטיה לעלות לראשונה לבית העולמי.
בשנת 1995 הגיע לחצי הגמר בווימבלדון, בו הפסיד לסמפראס בחמש מערכות. בשאר תחרויות הגרנד סלאם הפסיד בסיבוב הראשון. זכה בתואר בודד בגביע הגרנד סלאם בסוף השנה והגיע לגמר נוסף בתחרות מאסטרס בהמבורג. כתוצאה מהתוצאות הבינוניות ירד אל המקום העשירי בדירוג, בו סיים את העונה. בגביע דייוויס נשרה קרואטיה חזרה לבית האזורי, ואיוואנישביץ' הפסיד בארבעה מתוך שישה משחקים.
שנת 1996 הייתה אחת השנים הטובות שלו בקריירה. בשלושת החודשים הראשונים ניצח 38 מתוך 43 משחקים, תוך שהוא זוכה בארבע תחרויות (כולל בטורניר החדש בזאגרב, קרואטיה) ומגיע לשלושה גמרים נוספים (אחד מהם במאסטרס במיאמי). עד סוף העונה זכה בטורניר נוסף והשלים חמש זכיות בשנה זו מתוך 10 משחקי גמר. באליפות ארצות הברית הפתוחה הגיע לחצי הגמר. הייתה זו הפעם הראשונה בה הגיע לחצי גמר גרנד סלאם מחוץ לווימבלדון. בנוסף, הגיע לרבע הגמר בווימבלדון, זכה בגביע הופמן עבור קרואטיה יחד עם איבה מאיולי, והגיע לחצי הגמר באליפות סוף השנה. סיים את השנה כשהוא מדורג במקום הרביעי בעולם. באולימפיאדת אטלנטה דורג במקום השני אולם הפסיד בסיבוב הראשון. בטורניר הזוגות הגיע לרבע הגמר.בתחילת 1997 הגיע בפעם השלישית לרבע גמר אליפות אוסטרליה. בעקבות ההישג הגיע שוב למקום השני בעולם, דירוג השיא שלו. בפברואר זכה שוב בתחרות הביתית בזאגרב, כמו גם בתחרות במילאן. המשך השנה היה מוצלח פחות עם הדחות מוקדמות בשאר הגראנד סלאמים, ולקראת סוף השנה יצא מחוץ לטופ-10 ברשימת הדירוג בפעם הראשונה מזה ארבע שנים. סיים את השנה במקום ה-15 בדירוג, עם שלוש זכיות בטורנירים.
בשנת 1998 זכה בטורניר בספליט, עיר הולדתו, כשהוא מנצח את גרג רוזדצקי בגמר. בחצי הראשון של השנה הפסיד פעמים רבות בסיבובים הראשונים וירד עד המקום ה-26 בעולם. בווימבלדון הגיע בפעם השלישית לגמר, בו ניצב שוב מול פיט סמפראס. אף על פי שזכה במערכה הראשונה ואף החזיק בנקודת מערכה במערכה השנייה, הפסיד לבסוף בחמש מערכות. עד סיום השנה הגיע שלוש פעמים נוספות למעמד הגמר בהם הפסיד. סיים את העונה במקום ה-12 בעולם עם תואר בודד.
הדעיכה והזכייה בווימבלדון
בשנת 1999 נמשכה הירידה בכושרו של איוואנישביץ', שהחל לסבול מפציעה בכתף אשר הגבילה את תנועת ההגשה שלו, ותלווה אותו גם בשנים הבאות. בעונה זו הגיע רק ארבע פעמים למעמד רבע הגמר, ורק באחת מהן העפיל לחצי הגמר. בנוסף, הגיע לסיבוב הרביעי בווימבלדון ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית. סיים את העונה במקום ה-62 בעולם, שהיה הנמוך ביותר שלו עד כה מלבד עונתו הראשונה בסבב. מאידך, הגיע בשנה זו בפעם השנייה בקריירה לגמר אליפות צרפת בזוגות, כשהוא חובר לג'ף טרנגו.
בשנת 2000 הגיע לרבע גמר אחד בלבד ובמהלך השנה נפלט אל מחוץ למאה הראשונים בדירוג. סיים את העונה במקום ה-129. בגביע דייוויס שיחקה קרואטיה בבית האזורי מספר 2 ואיוונישביץ' השיג שישה ניצחונות (3 ביחידים ו-3 בזוגות) בשישה משחקים בעזרתם חזרה קרואטיה לבית האזורי מספר 1. בנוסף, השתתף בפעם הרביעית במשחקים האולימפיים, אולם הפסיד בסיבוב הראשון ביחידים ובזוגות.
את 2001 החל בצורה דומה ולא הצליח להתקדם בדירוג. בפברואר אף השתתף בתחרות צ'אלנג'ר והפסיד בגמר. לאליפות וימבלדון 2001 הגיע כשהוא מדורג במקום ה-125 בעולם. דירוג זה לא איפשר לו להיכנס באופן ישיר להגרלה הראשית ומארגני התחרות החליטו להעניק לו כרטיס חופשי על סמך הישגיו בטורניר בעבר. איוואנישביץ' הצליח לפלס את דרכו לחצי הגמר כשהוא מנצח טניסאים שדורגו עשרות מקומות מעליו בדירוג כמו קרלוס מויה, אנדי רודיק, גרג רוזדצקי ומאראט ספין (שדורג 3 בעולם). בחצי הגמר פגש את טים הנמן הבריטי (מקום 11 בעולם) וניצח אותו בחמש מערכות.
למשחק הגמר, שנדחה ליום שני בעקבות גשמים, הגיע פטריק ראפטר, המדורג עשירי בעולם באותה עת, בהופעתו השנייה ברציפות בגמר וימבלדון, כשבאמתחתו שתי זכיות בגראנד סלאמים (אליפות ארצות הברית ב-1997 ו-1998). ארבע המערכות הראשונות התחלקו שווה בשווה בין שני השחקנים והמשחק הגיע למערכה חמישית ומכריעה. במצב של 7:7 במערכה החמישית הצליח איוואנישביץ' לשבור את משחקון ההגשה של ראפטר ובמשחקון הבא הגיש לזכייה באליפות. איוואנישביץ', שהיה נרגש בצורה ניכרת, הצליח בנקודת המשחק הרביעית להשלים את הניצחון ולזכות, כשהוא כמעט בן 30, בתואר הנכסף. היה זה התואר האחרון בו זכה בקריירה, והפעם הראשונה (והיחידה עד כה) בה זוכה בגראנד סלאם שחקן שקיבל כרטיס חופשי. בעקבות הזכייה בווימבלדון עלה למקום ה-16 בדירוג.
עד סוף השנה הצליח להתקדם למקום ה-12 בדירוג תוך שהוא מגיע לחצי הגמר באינדיאנפוליס ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית. איוואנישביץ' זומן להשתתף באליפות סוף השנה אף על פי שלא היה בין שמונת המדורגים הראשונים באותה עת בעקבות החוק שאפשר לזוכה גראנד סלאם ליטול חלק באליפות. בגביע דייוויס ניצח בחמישה מתוך שישה משחקים וסייע לקרואטיה לעלות בפעם השנייה בתולדותיה לבית העולמי.
השנים האחרונות
בשנת 2002 השיג עבור קרואטיה את ניצחונה הראשון בבית העליון של גביע דייוויס עם שלושה ניצחונות במפגש מול גרמניה. ברבע הגמר מול ארגנטינה ניצח במשחק הזוגות אך קרואטיה הפסידה במפגש. ארבעה חודשים לתוך העונה נאלץ איוואנישביץ' לעבור ניתוח בכתף והודיע על פרישה. ב-2003 ניסה לחזור לסבב והשתתף בארבע תחרויות בטרם סבל שוב מהפציעה ופרש מהמשך העונה. בשנת 2004 עשה ניסיון נוסף לחזור לסבב והשתתף במספר תחרויות אך לאחר היעדרות ממושכת התקשה לנצח. באליפות וימבלדון 2004 הגיע לסיבוב השלישי לאחר ניצחונות על מיכאל יוז'ני ופיליפו וולנדרי (שדורגו 35 ו-52 בעולם, בהתאמה). בסיבוב השלישי הפסיד ללייטון יואיט (שדורג אז עשירי בעולם) במשחק שהתנהל במגרש המרכזי, אותו המגרש בו זכה בהישגו הגדול שלוש שנים קודם לכן. לאחר אליפות וימבלדון הודיע על פרישה מהסבב.
בשנת 2005 הגיעה קרואטיה לגמר גביע דייוויס, ואיוואנישביץ' זומן לנבחרת למשחק הגמר. קרואטיה ניצחה במפגש וזכתה בגביע דייוויס לראשונה בתולדותיה. איוואנישביץ' זכה במדליה המוענקת לשחקנים ושמו נחרט על הגביע כחלק מהנבחרת אף שלא שיחק בפועל בתחרות בשנה זו.
לאחר הפרישה
מיד עם פרישתו החל לשחק בסבב הסניורים. נכון לשנת 2019, איוואנישביץ' עדיין משחק בסבב זה.
בשנת 2005 נבחר לשמש כסגן נשיא בוועד האולימפי הקרואטי.
בשנת 2013 החל לשמש כמאמנו של שחקן הטניס הקרואטי מרין צ'יליץ', והיה בתפקיד זה עד לאחר אליפות וימבלדון 2016. צ'יליץ' זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 2014 תחת הדרכתו של איוואנישביץ'. באוגוסט 2016 החל לאמן את תומאש ברדיך, וכעבור עשרה חודשים סיימו השניים את שיתוף הפעולה. בשנת 2018 אימן את מילוש ראוניץ' במשך כשנה. ביוני 2019 הצטרף לצוות האימון של נובאק ג'וקוביץ'.
בינואר 2020 נבחר להיכל התהילה של הטניס.
סגנון משחק
איוואנישביץ' נודע בזכות חבטות ההגשה העוצמתיות שלו. בשנות התשעים החזיק בשיא ההגשה המהירה ביותר והוא נחשב עד היום לאחד המגישים הטובים בהיסטוריה, בזכות העוצמה והדיוק בהגשה. בשנת 1994 הגיש 1,156 הגשות ללא מענה (אייסים), תוצאה שהייתה הטובה ביותר בזמנה, וגם כיום (2018) היא השביעית בטיבה בהיסטוריה. בשנת 1996 שיפר את שיאו עם 1,477 אייסים, שיא שאותו הוא מחזיק עד היום. היה הראשון להגיש יותר מ-10,000 אייסים בכל הקריירה. מאז עשו זאת רק רוג'ר פדרר ואיבו קרלוביץ', שאף שיפרו את הישגו.
סגנון המשחק שלו היה אגרסיבי ומהיר, והנקודות נטו להיות קצרות. איוואנישביץ' שיחק בסגנון הגש-ורוץ-לרשת תוך שהוא מנצל את ההגשות המהירות כדי לשלוט בנקודה. בדומה להרבה שחקנים גבוהים, איוואנישביץ' (שהתנשא לגובה 1.93 מטר) לא היה שחקן זריז במיוחד ומשחק ההגנה שלו היה נקודת התורפה שלו. סגנונו האגרסיבי הכתיב לא פעם גם כמות גדולה יחסית של טעויות בלתי מחויבות.
סגנון המשחק התאים מאוד למשטחי הדשא ולשטיח המהיר באולם ובהם אכן הגיע למרבית הישגיו הגדולים. למרות זאת היטיב לשחק גם על משטחי חימר והשיג בהם תוצאות טובות.
איוואנישביץ' הוא שמאלי וחבט חבטת גב יד בשתי ידיים.
קידוד תווים
רקע
קידוד תווים לא-מודרני נוסף הוא קוד מורס שהומצא בשנת 1835. גם כאן מדובר בקידודו של אלפבית אך הפעם הסיבה היא אינה מגבלה אנושית אלא מגבלה טכנולוגית. מכשיר הטלגרף אינו מסוג להעביר אותיות וספרות אך הוא כן מסוגל להעביר אותות חשמליים, קוד מורס מתאים לכל תו רצף של אותות חשמליים וכך ניתן להעביר את התווים דרך מכשיר הטלגרף.
העידן המודרני הציג את המחשב. בצורה גסה ביותר ניתן לומר שהמחשב הוא מכונה המסוגלת לאחסן אך ורק מספרים וליתר דיוק מספרים בינאריים. זאת היא עושה על ידי אותות חשמליים המייצגים את הערכים הבינאריים 0 ו-1. לעומת זאת, נדרש מהמחשב לייצג סימנים שונים ומורכבים: אלפבית בשפות שונות, סימני ניקוד, סימנים מתמטיים שונים ותווים נוספים שהצורך לייצגם עלה עם השנים. עלה הצורך לייצג את כל אותם תווים באמצעות מספרים בלבד וכך הפך נושא קידוד התווים לנושא מרכזי במדעי המחשב.
בתחילת הדרך, המונח "קידוד תווים", בהתייחס למדעי המחשב, טמן בחובו הן את אוסף התווים בהם תומך הקידוד והן את הדרך בה תווים אלה יקודדו וכיצד יישמר הקידוד במערכות המחשב. הגדרה זו לא סיפקה את צרכיה המשתנים של האנושות שדרשה ייצוג יעיל, אמין וחסכוני של תווים רבים.
דגם קידוד
תקני הקידוד יוניקוד ו-ISO 10646, שהתאחדו יחדיו לקידוד תווים אחיד, הציגו לראשונה את הדגם החדש של קידוד תווים. דגם זה מחדש בכך שהוא מחלק את הקידוד למספר חלקים. במקום לציין מיד את התווים ודרך קידודם במחשב, אנו מפרידים בין ההגדרה של מהם התווים הקיימים בקידוד, מהו המספר התואם לכל תו, כיצד מספרים אלו מקודדים לרצפי "יחידות קוד" (מספרים "קטנים" באורך קבוע) ולבסוף כיצד רצפים אלו מקודדים לרצפי אוקטטות (בתים). הרעיון מאחורי הפרדה זו הוא ליצור קבוצת תווים אחידה ומשותפת לכל העולם, אותה ניתן לקודד בדרכים שונות. מטרה זו מושגת בכך שהגדרת התווים היא חלק נפרד מההגדרה כיצד לקודד אותם. הגדרת התווים רשומה בצורה רשמית וכל צורת קידוד יכולה להסתמך על הגדרה זו, בניגוד לקידודים ישנים בהם הגדרת התווים הייתה מוטמעת בדרך הקידוד.
אם כן, קידוד תווים הוא כעת שילוב של מספר הגדרות חדשות. יש לציין שקיימים חילוקי דעות בנוגע למושגים המשמשים להגדרתו של כל חלק וכן גם תרגומים שונים של מונחים אלה לשפה העברית.
רפרטואר תווים
רפרטואר תווים הוא קבוצת כל התווים בהם תומך הקידוד. אלו הם כל התווים שקידוד זה יכול לקודד. הרפרטואר יכול להיות סגור, כלומר, שלא ניתן להוסיף לו תווים חדשים מבלי ליצור תקן חדש (כך ב־ASCII ובמרבית תקני ISO 8859), או שהוא יכול להיות פתוח, כלומר, מאפשר הוספת תווים חדשים (כך ביוניקוד).
נבחן את האלפבית העברי כמקרה מייצג, ניתן לחלקו לאותיות, ספרות, סימני פיסוק ומספר תווים מיוחדים כמו תו הרווח. כל טקסט בשפה העברית ניתן לרישום באמצעות רצפים המורכבים מהיחידות הנ"ל. כתיבתו של טקסט מנוקד מוסיפה נדבך נוסף של קושי, שכן יש צורך להחליט באיזו צורה ייוצגו אותיות מנוקדות. ניתן ליצור תווים ייחודיים המייצגים אות עם סימן ניקוד, דבר המכונה בעגה המקצועית "תו מורכב מראש" (precomposed character), או לחלופין, ניתן לייצג את סימני הניקוד עצמם בתור תווים נפרדים. השימוש בתווים מורכבים מראש קל יותר ומאפשר דרכים פשוטות להתמודד עם הטקסט, כל אות מנוקדת תהווה תו בפני עצמה ופשוט נקודד אותה בהתאם. לא נדרשים חוקים מיוחדים הקובעים כיצד לשלב בין תו המייצג אות לתו המייצג סימן ניקוד ואין צורך לדאוג למקרה של מספר סימני ניקוד על אותה אות, פשוט ניצור תו נוסף. שיטה זו, מאידך, תצרוך מאיתנו לחשוב על כל האפשרויות של אות וניקודיה ולהוסיף תו מיוחד לכל אפשרות, מעשה בזבזני במקום שעלול להוביל גם לאפשרות שנשכח או לא נחשוב על צירוף מסוים ואחר-כך לא ניתן יהיה לייצגו באמצעות קידוד זה. לחלופין, ייצוג כל סימן ניקוד כתו נפרד יצרוך אמנם יצירת חוקים מהסוג שהוזכרו לעיל, אך יאפשר הצגתו של כל שילוב שהוא בין אות לסימן או מספר סימני ניקוד וזאת תוך שימוש במספר תווים מינימלי - מספר האותיות ומספר סימני הניקוד. קידוד היוניקוד, למשל, תומך בשתי הדרכים. בעיה דומה, עם פתרונות דומים, מופיעה גם בניסיון לייצג את האלפבית הלטיני, היווני והקירילי, בו קיימים סימנים דיאקרטיים המופיעים על חלק מן האותיות. בעיות נוספות העלולות לצוץ בעת ניסיון חלוקתה של השפה הם עניין הדו-כיווניות, כפי שקיים בעברית ובשפות נוספות בהן הכתיבה מבוצעת מימין לשמאל, בניגוד למרבית השפות, וכן הבעיה של הצורך בהצגתם של תווים מסוימים בצורה מחוברת כאשר סגנון החיבור תלוי בתווים עצמם, בעיה המופיעה בשפה הערבית, למשל.
מערכת תווים מקודדת
מערכת תווים מקודדת (באנגלית: Coded Character Set) מגדירה כיצד לייצג רפרטואר תווים באמצעות שלמים לא-שליליים המכונים "נקודות קוד". אנו מתאימים לכל תו מספר שייצג אותו מעתה והלאה. לדוגמה, ביוניקוד מותאמת האות העברית אל"ף למספר 1488. כאן אנו מבצעים את ההתאמה עליה דיברנו כאשר הגדרנו מהו קידוד תווים. במדעי המחשב קיימת הנחה סמויה שההתאמה בקידודי התווים השונים היא תמיד בין תווים למספרים שלמים לא-שליליים.
מספר יכול לייצג תו אחד בלבד, אסור שיקרה מצב בו מספר אחד מייצג תווים רבים, זה ייצור עמימות ולא יאפשר פענוח אמין של הטקסט לאחר הקידוד. לעומת זאת, ייתכן ומספרים שונים ייצגו את אותו התו, תופעה זו מתרחשת ביוניקוד, למשל, מטעמי תאימות לאחור לקידודים ישנים יותר.
מספר קבוצות תווים מקודדות יכולות לחלוק רפרטואר תווים משותף, קידוד התווים ISO-8859-1 ודפי קוד 037 ו-500 של דפי הקוד של יבמ מכסים כולם את אותו רפרטואר התווים אך כל אחד מהם ממפה את התווים למספרים שונים.
צורת קידוד תווים
צורת קידוד תווים (באנגלית: Character Encoding Form (CEF)‎) מגדירה כיצד יש להמיר את נקודות הקוד, הערכים המספריים המוגדרים במערכת התווים המקודדת, ל"ערכי קוד", רצף שלמים בגודל מוגבל.
מחשבים מייצגים מספרים בצורה בינארית תוך שימוש במספר קבוע של סיביות. מספר הסיביות משתנה ממחשב למחשב. משום שמספר הסיביות המשמש להצגתו של מספר, קבוע, ניתן לייצג רק מספרים עד לגודל מסוים. לדוגמה, מחשב המשתמש ביחידות של 16 סיביות לשם ייצוג מספר יוכל לייצג באופן ישיר רק את המספרים בין 0 ל-65,535. ערכן של נקודות הקוד שרירותי ואינו מוגבל על ידי אילוצים של ייצוג בסיביות ואכן בקידודים מסוימים הוא בין 0 ל-1.4 מיליון למשל. כדי לייצג מספרים אלה, ניתן לנקוט בדרך העקיפה של שימוש במספר יחידות של 16 סיביות לשם ייצוגו של מספר בודד.
צורת קידוד תווים היא מיפוי של "נקודת קוד", מספר המייצג תו וערכו שרירותי, לרצף של אחד או יותר "ערכי קוד", שהם אותם מספרים שהמחשב יכול לייצג וכל אחד מהם בגודל מוגבל, 0 עד 65,535, למשל. צורת קידוד התווים תקבע כיצד יש לקודד את המספרים הגדולים וכיצד לפענח אחר-כך את המספרים הכתובים בזיכרון המחשב. כך למשל, שימוש בצורת קידוד התווים UTF-8 יוביל לכך שבזיכרון המחשב ייכתבו האחד אחרי השני המספרים 215 ו-144, אך הכוונה תהיה למספר 1488 שהוא נקודת הקוד של האות העברית אל"ף.
צורת קידוד התווים הפשוטה ביותר היא בחירת מספר יחידות שיספיק לייצוגה של כל נקודת קוד במערכת התווים המקודדת בצורה ישירה. נקבע למשל, שאם המערכת משתמשת כיחידה בסיסית ב-8 סיביות, אנחנו נקרא כל פעם שני מספרים שכאלה ונתייחס אליהם כמספר אחד באורך 16 סיביות. שיטה זו עובדת מצוין עבור מערכות תווים מקודדות שאת נקודות הקוד הגדולים ביותר בהן ניתנים לייצוג על ידי 8 סיביות (כמו למשל ASCII), וניתן להשתמש בה גם עבור מערכות בהן דרושות 16 סיביות לשם ייצוג נקודות הקוד. שיטה זו מתחילה להוות מועקה כשאנו מדברים על מערכות תווים גדולות יותר, כמו למשל ביוניקוד בה דרושות לפחות 21 סיביות. זיכרון רב מתבזבז ומערכות קיימות מתקשות להתמודד עם יחידות בסיסיות בגדלים אלו. לכן, רב המערכות כיום תומכות בשימוש בצורות קידוד תווים מתוחכמות יותר, כמו UTF-8 או UTF-16, בהן ניתן להשתמש במספר משתנה של בתים לייצוג כל תו.
סכימת קידוד תווים
סכימת קידוד התווים (באנגלית: Character Encoding Scheme (CES)‎) מגדירה כיצד ימופו ערכי הקוד, השלמים שגודלם מוגבל, לרצף של אוקטטות, או במילים אחרות בתים שהם יחידות של 8 סיביות, כדי לאחסנם במערכת מבוססת אוקטטות, או לשדרם ברשת מבוססת אוקטטות.
לרב, אין צורך בציון מיוחד משום שמראש בחרנו בערכי הקוד כך שניתן יהיה לייצגם על ידי 8 סיביות או שקבענו כיצד יש להשתמש ביחידות של 8 סיביות כדי לייצגם. ביוניקוד למשל, סכימת קידוד התווים פשוטה למדי ומציינת לרב רק אם יש צורך בהצגת ערכי הקוד בצורה של big-endians או little-endians, וגם זה לא נדרש כאשר משתמשים ב-UTF-8. למרות זאת, לעיתים נחוץ שימוש בסכימות קידוד תווים מתקדמות יותר, המשתמשים בערכי מילוט לשם החלפה בין מספר סכימות פשוטות יותר (כך ב ISO 2022), ובין סכימות כיווץ, המנסות לצמצם את מספר הבתים בו נעשה שימוש לכל נקודת קוד (לדוגמה, סכימת הכיווץ הסטנדרטית ליוניקוד,Standard Compression Scheme for Unicode (SCSU), BOCU, ו-Punycode).
ז'אן סילבן באבין
ז'אן סילבן קלוד באבין (בצרפתית: Jean Sylvain Babin; נולד ב-14 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן צרפתי המשחק באלקורקון בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
באבין התחיל את הקריירה שלו בשאטורו. ב-30 באוגוסט 2007 הושאל למרטיג עד לסיום העונה.
ב-2 באוגוסט 2010 חתם באלקורקון מהליגה השנייה. ב-29 באוגוסט 2010 באבין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אלבסטה. ב-22 באוקטובר 2011 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1-2 נגד רקראטיבו ולבה.
ב-9 ביוני 2014 חתם לארבע שנים בגרנאדה מליגת העל הספרדית. ב-23 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה בספרד בניצחון 1-2 נגד דפורטיבו לה קורוניה.
ב-4 באוגוסט 2016 חתם בספורטינג חיחון. ב-1 בספטמבר 2017 הושאל למכבי תל אביב לעונה אחת. בסיום העונה חזר לקבוצתו.
קריירה בינלאומית
באבין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרטיניק ב-7 ביולי 2013 בניצחון 0-1 נגד במסגרת גביע הזהב 2013. ב-1 ביוני 2016 באבין הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד במסגרת מוקדמות גביע הקריביים 2017.
אלוהים לא מרשה
אלוהים לא מרשה הוא ספר אוטוביוגרפיה של הקומיקאי והפובליציסט חנוך דאום. הספר, בעריכתו של יאיר לפיד, יצא לאור ב-31 באוגוסט 2007 על ידי הוצאת ידיעות אחרונות. אורכו של הספר הוא 213 עמודים מודפסים ועם פרסומו גרר ביקורת נוקבת כלפי המחבר בחלקים מהחברה הדתית-לאומית.
הספר בנוי מארבעה מכתבים לנמענים שונים - לאביו, לציונות הדתית, לאלוהים ולרעייתו. בספר מתאר דאום את יחסיו המורכבים עם אביו ועם עצמו; את הסבל הרב שחש בישיבה התיכונית בה למד, ואת היחסים ההומו-ארוטיים עם בן כיתתו; כיצד הפך מבחור דתי בוגר ישיבה למחלל שבת בחדרי חדרים והפער הדתי שנפער בעקבות כך בינו ובין רעייתו; ואת אופן התמודדותו עם הפרעת ה-OCD בה הוא לוקה. דאום יוצא בספרו נגד המשטר הישיבתי הקפדני המטיף נגד מעשי אוננות, ומביע את תמיכתו בשימוש בתרופות פסיכיאטריות, שעזרו לו מאוד בהתמודדות האישית שלו עם המועקות וסערות הנפש המגבילות. התייחסותו כלפי הציונות הדתית ביקורתית ועם זאת אוהבת "אני אוהב אתכם, רעים אהובים, וחש אליכם חיבה עמוקה והכרת הטוב, אף שלעיתים אני כנטע זר בתוככם".
את יאיר לפיד הכיר דאום במהלך עבודתם בערוץ 2. עד מרץ 2008 נמכרו למעלה מעשרים אלף עותקים ודאום בטורו האישי חשף כי על כל עותק שנמכר קיבל רווח של 2.5 שקל.
קבלה
פרסום הספר גרר ביקורת נוקבת בחלקים מהחברה הדתית-לאומית אליה משתייך הסופר, ביניהם רבנים ופוליטיקאים. ואף היו שקראו לו לעזוב את ההתנחלות הדתית אלון שבות בה הוא מתגורר. עם זאת, בטור באתר ynet הזכיר אורי אורבך את ספרו של דאום באמרו "מהספר של ידידי אני מבין שללמוד בפנימיות של הציבור הדתי-לאומי זה סיוט עלי אדמות". אך גם הוא לא חסך בביקורת על עצותיו של דאום למגזר.
דרור אידר מעיתון הארץ כינה את ביקורות הציונות הדתית כילדותיות ופבלוביות של מגזר בתודעתו בהתגוננות מתמדת. על הספר הוא כתב: "הספר הזה ראוי היה שייגנז, ולא בגלל החשיפה הכמו-מרעישה שבו, או תכניו הסמי-פרובוקטיביים, אלא בשל בוסריותו. מי שכן עשוי למצוא בו עניין הם סוציולוגים של התרבות, לאו דווקא בשל תכניו כמו בגלל ההתייחסות הרצינית אליו בבמות ספרותיות שונות, כמו בישר בשורה או פרץ דרך." ואף ביקר את צורת הכתיבה של הספר אותה תיאר כ"דלה ומלאה שגיאות".
עינת ברזילאי ממעריב אונליין תארה את דאום כ"גולה מתגעגע שרוצה להגמיש את הקווים כך שיאפשרו לעוד ועוד אנשים להסתופף בתוכם. גם למי שלא עומדים בתו התקן". חגית מהלא מגלובס פרסמה טור תחת הכותרת "תסמונת דאום" בו ביקרה את הצורה הילדותית של הספר.
גרין לנטרן
הפקחים הירוקים נלחמים בכוחות הרוע בעזרתן של טבעות כוח מיוחדות שמעניקות למשתמש בהן מגוון רחב של כוחות על-אנושיים, הנובעים מיכולת הדמיון, חוסר פחד וכן הספקטרום הרגשי של כוח הרצון. בשעה שכוחות הטבעת של הפקח הירוק מתור הזהב היו מונעים בכוח הקסם, טבעותיהם של הבאים אחריו היו פרי יצירתם הטכנולוגית של שומרי היקום היושבים בכוכב הלכת "אואה" (Oa), שהעניקו את הטבעות רק לאלה שהיו באמת ראויים לענוד אותן, בני אנוש מכדור הארץ וחייזרים מכל רחבי היקום כאחד. כל אותם יחידים הרכיבו כח משטרתי בין-גלקטי הידוע בשם חיל הפקחים הירוקים.
במסגרת חברותם בקבוצות גיבורי העל חברת הצדק של אמריקה וליגת הצדק, חברי הפקחים הירוקים של סקטור הארץ נהפכו לחברים טובים לגיבורי-העל הנושאים את השם פלאש, כאשר החברויות הנודעות ביותר הן בין אלן סקוט לג'יי גאריק (הפלאש של תור הזהב), בין האל ג'ורדן לבארי אלן (הפלאש של תור הכסף), ובין קייל ריינר לוולי וסט (הפלאש של העידן המודרני).
הקומיקס זכה למספר פרסים במשך השנים, בין היתר לסיפורים No Evil Shall Escape My Sight משנת 1970, ו-Snowbirds Don't Fly משנת 1971. דמותו של הפקח הירוק (האל ג'ורדן) מדורגת במקום ה-41 ברשימת גיבורי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר.
תור הזהב
הפקח הירוק נוצר על ידי הכותב ביל פינגר והאמן מרטיל נודל, והופיע לראשונה ביולי 1940 בחוברת All-American Comics #16 בידי "All-American Publications", שמאוחר יותר אוחדה ביחד עם שתי חברות נוספות ל-DC קומיקס. הפקח הירוק הראשון היה אלן סקוט שקיבל לרשותו פנס מתכת. מתוכו הוא יוצק טבעת שהעניקה לו מגוון גדול של כוחות. מגבלות הטבעת דרשו שהיא תיטען כל 24 שעות ושאינה יכולה להשפיע על עץ.
נודל רצה לקרוא לגיבורו במקור "אלאן לאד", אטימולוגיה מכוונת ל"אלאדין", שהייתה לו מנורת קסמים וטבעת קסמים משלו, אך חברת DC קומיקס לא אהבה את משחק המילים משום שחשבה שהשם טפשי ומסיח את דעת הקורא.
הפקח הירוק היה דמות פופולרית בשנות ה-40, וכיכב לצד פלאש ו-וונדר וומן בסדרת החוברות Comic Cavalcade, בנוסף לסדרה משלו. הוא היה חבר בחברת הצדק של אמריקה בחוברות All Star Comics. לאחר מלחמת העולם השנייה, פופולריות הקומיקס דעכה, והסדרה בוטלה בחוברת מס. 38 (יוני 1949).
תור הכסף
בסוף שנות ה-50, DC קומיקס הצליחה להחיות מחדש את גיבוריה במה שנודע כתור הכסף של הקומיקס. במקום להחזיר את אותן דמויות, החברה עיצבה אותן מחדש בדמותם של גיבורים חדשים. בעקבות החייאתו מחדש של הפלאש בחוברת Showcase #4 (אוקטובר 1956), גם הפקח הירוק החדש הוצג ב-Showcase #22 (ספטמבר-אוקטובר 1959).
הפקח הירוק השני הוא האל ג'ורדן, טייס ניסוי שניתנה לו טבעת הכוח בידי חייזר גוסס, אבין סור, והוא הפך לחבר בחיל הפקחים הירוקים, כוח משטרתי בין-גלקטי המפוקח על ידי שומרי היקום. כוחן של הטבעות היה עמיד בפני כל שדבר שאינו צהוב, וזאת בעקבות פגם טבעי בטבעת. יצירתו של ג'ורדן הייתה מתוך מטרה להפוך את הדמות לבדיונית יותר – רצונו של העורך הראשי ג'וליוס שוורץ, שהיה מחובבי הז'אנר המדע בדיוני. ג'ורדן היה הפקח הירוק הראשון שהייתה לו משפחה. הוא נוצר על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר גיל קיין.
תור הארד והעידן המודרני
הסדרה זכתה למספר חידושים, בין היתר להוספתו של ג'ון סטוארט בידי אוניל ואדמס בדצמבר 1971, לשינוי שם הכותר ל-Green Lantern Corps בתחילת שנות ה-80, להוספתה של ג'ייד בידי רוי תומאס וג'רי אורדוויי בספטמבר 1983, ובעקבות המשבר בעולמות האינסופיים משנת 1986 גם להוספת דמותו של קייל ריינר בידי הכותב רון מארץ והמאייר דאריל בנקס בינואר 1994. באותה תקופה ריינר החליף את ג'ורדן כפקח ירוק במיני סדרה "דמדומי הברקת". לפי עלילת החוברות, דעתו של ג'ורדן נטרפה עליו בעקבות השמדת עירו, ואישיותו נשלטה בידי ישות הפחד פאראלקס שאחראית להשמדת חיל הפקחים הירוקים ולהריגתם של שומרי היקום ושל קילווג, אחד הפקחים הירוקים החייזריים. ג'ורדן הוחזר לחיים במיני סדרה משנת 2004 "גרין לנטרן: לידה מחדש", חלק ראשון בטרילוגיה שהמשיכה ב"מלחמת חיל סינסטרו" משנת 2007 והסתיימה בסיפור "הלילה האפל ביותר" משנת 2009. טרילוגיה זו הציגה לראשונה ביקום DC את קיומו של הספקטרום הרגשי ואת חילות הצבעים השונים, שחייבים להתלכד יחדיו במלחמה נגד כוח גדול יותר. נכון לאותה תקופה, כל ארבעת הפקחים הירוקים כיכבו בסדרות משלהם – ג'ורדן כיכב בכותר הראשי Green Lantern, ריינר וסטוארט ב-Green Lantern Corps וגרדנר ב-Green Lantern: Emerald Warriors ("לוחמי הברקת").
אתחול מחודש
חברת DC הריצה מחדש את כותרי גרין לנטרן החל מספטמבר 2011 כחלק מאתחול נרחב של כותרי החברה. בסדרה זו מככבים ג'ורדן וסינסטרו כפקחים ירוקים, לאחר שזה האחרון נבחר במפתיע לענוד מחדש את טבעת הכוח הירוקה בסוף אירועי "מלחמת הפקחים הירוקים". בנוסף לסדרה הראשית, גרדנר וסטוארט מככבים ב-Green Lantern Corps, וריינר מככב בסדרה חדשה בשם Green Lantern: The New Guardians ("השומרים החדשים").
אלן סקוט
ההיסטוריה של הפקח הירוק החלה לפני אלפי שנים, כאשר מטאור מיסטי של להבה ירוקה נחת על כדור הארץ בסין הקדומה. הקול שבקע מן הלהבה ניבא שהיא תכה שלוש פעמים: פעם אחת להעניק מוות (מות יוצר הפנסים שהתיך את המתכת הירוקה של המטאור ויצר ממנו את הפנס), פעם אחת להביא חיים (מטופל במוסד לחולי נפש שעיצב את הפנס לעיצוב יותר מודרני, הוחזר לשפיות על ידי הפנס וזכה לחיים חדשים) ופעם אחת להביא כוח. בשנת 1940, הפנס הירוק נפל לידיו של אלן סקוט, מהנדס רכבות צעיר. בעקבות התמוטטות גשר של מסילת רכבת, הפנס הדריך את אלן כיצד לעצב טבעת מתוך המתכת שתעניק לו כוחות מופלאים. אלן קיבל את הכוחות, אימץ לעצמו חליפת גיבור על והתחיל את דרכו כלוחם בפשע ולמען הצדק. הוא היה אחד ממקימי חברת הצדק של אמריקה (קבוצה מוקדמת של ליגת הצדק שנלחמה במלחמת העולם השנייה).
האל ג'ורדן
האל ג'ורדן היה טייס דור שני לטייסי ניסוי. כוח הפקח הירוק ניתן לו מחייזר גוסס בשם אבין סור, שחלליתו התרסקה בכדור הארץ. אבין סור חיפש באמצעות הטבעת את הפקח הירוק המתאים שיחליף אותו – "אדם ישר שנולד ללא פחד", ומצא שניים מתאימים – גאי גרדנר וג'ורדן, שהיה קרוב יותר למקום ההתרסקות. סיפור מקורו של ג'ורדן סופר מחדש במיני סדרה "שחר הברקת". הוא היה מהמייסדים של ליגת הצדק, והחל מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21 היה אחראי למגזר כדור הארץ יחד עם ג'ון סטוארט. ג'ורדן הוא גם חבר בחיל הפקחים הירוקים.
בזמן אירועי שעת אפס: משבר בזמן בתחילת שנות ה-90, ג'ורדן איבד את שפיותו והשמיד את חיל הפקחים הירוקים ואת סוללת הכוח הראשית. בשנים הבאות הדמות, שידועה כעת בשם "פאראלקס", זעזעה רבות את יקום DC. אולם, כאשר השמש של כדור הארץ הייתה בסכנה באירוע הקרוסאובר הלילה האחרון, ג'ורדן השתמש בשארית כוחותיו כפקח ירוק שהיו עדיין בשליטתו כדי להצית מחדש את השמש, שאורה נחלש. בסיפור גרין לנטרן: לידה מחדש נודע כי ג'ורדן היה נתון תחת השפעתה של ישות חייזרית טפילה בשם פאראלקס, שנכלאה בעבר בסוללת הכוח הראשית בידי שומרי היקום. מאוחר יותר, ג'ורדן חוזר מקברו בתור הספקטר, רוח נקמתו השמיימית של אלוהים. בעזרת כוח רצונו בלבד, ג'ורדן שחרר את אחיזתו של פאראלקס עליו, חוזר לחיים (כעת צעיר יותר), ושב לחובותיו כפקח ירוק בדיוק בזמן לעזור לקייל ריינר ולחץ הירוק במלחמתם נגד סינסטרו. ג'ורדן מוביל את חיל הפקחים הירוקים בקרב נגד פאראלקס וכליאתו ומצליח להסיר את הפגם הטבעי שבסוללת הכוח הראשית (הצבע הצהוב). תחייתו של האל ג'ורדן הייתה בעצם ירית הפתיחה להתפתחות המשבר האינסופי של DC.
ג'ורדן הוא כעת אחד מהפקחים הירוקים המוצבים בסקטור 2814, יחד עם ג'ון סטוארט, והוא הביס את סינסטרו במלחמת חיל סינסטרו. באירועי הלילה האפל ביותר, ג'ורדן מתחבר לששת חילות הפקחים בעת מלחמת האור. הוא מוצא עצמו נלחם נגד רבים מחבריו ואויביו המתים, שהוחיו מחדש כפקחים שחורים, בשליטתו של הנבל נקרון. ג'ורדן מצוות לבארי אלן, שאף הוא חזר לחיים באירועי פלאש: לידה מחדש, ואף צריך לשתף פעולה עם אויבים כסינסטרו, אטרוסיטוס, לארפליז וקרול פריס (אהובתו לשעבר) וכן בני ברית כסיינט ווקר ושבט אינדיגו.
גאי גרדנר
גאי גרדנר היה הבחירה השנייה להחליף את אבין סור בסקטור הארץ 2814, ונשמר כתגבור להאל ג'ורדן, במידה וזה יאבד מכוחו. למשך השנים הבאות שכב גרדנר בתרדמת לאחר שאירעה לו טרגדיה וסוללת כוח התפוצצה לו בפנים. במהלך המשבר בעולמות האינסופיים, שומרי היקום התפצלו לסיעות, ואחת מינתה את גרדנר (שאך זה התעורר מתרדמתו) לאלופהּ הבלתי מעורער. השנים בהן שכב בתרדמת הותירו את גרדנר מעורער נפשית, והוא החל לעבור שינויים רבים. בקרב בינו לבין ג'ורדן על השלטון בסקטור 2814, גרדנר הפסיד ולקח לרשותו את טבעת הכוח הצהובה של סינסטרו, שטעינתה הייתה אפשרית לא בזכות פנס המתכת כי רק על ידי קרבות עם פקחים ירוקים אחרים. בטרם שבו אליו כוחות הפקח הירוק, ולאחר שסינסטרו השיב את שליטתו על הטבעת הצהובה, גרדנר ערך מסע בעקבות כוחות אחרים, שעוררו בתוכו כוחות חייזריים מסתוריים. גרדנר הוא אחד מחברי משמר הכבוד של חיל הפקחים הירוקים, והוא עוזר לאמן מגויסים חדשים.
גרדנר עזר בהגנה על כוכב הלכת אואה בזמן אירועי הלילה האפל ביותר. בחוברת Greeen Lantern Corps #43 הוא נכנע לזעמו לאחר מותו הזמני של קייל ריינר והופך לפקח אדום.
ג'ון סטוארט
ג'ון סטוארט היה ארכיטקט ולוחם בחיל הנחתים לשעבר ממוצא אפרו-אמריקני שנבחר להחליף את גרדנר ככוח תגבור להאל ג'ורדן לאחר שגרדנר היה נתון בתרדמת. ג'ורדן התנגד לגיוסו של סטוארט לחיל הפקחים הירוקים בטענה שהיו לו קשיים בקבלת מרות מדמויות סמכותיות כשומרי היקום. בהמשך ג'ורדן עזב את תפקידו לזמן מסוים, שבו סטוארט החליפו. לאחר השמדת חיל הפקחים הירוקים בידי פאראלקס, ג'ון סטוארט הוביל את הכוח המשטרתי "דארקסטארס". הוא החליף את מקומו של ריינר לאחר שזה עזב את כדור הארץ, גם כמגן סקטור 2814 יחד עם האל ג'ורדן וגם כחבר בליגת הצדק.
קייל ריינר
בזמן מלחמת חיל סינסטרו, ריינר – המאוחד עם איון – נכלא בידי חיל סינסטרו, ופאראלקס השתלט עליו. האל ג'ורדן מצליח להצילו מכלאו ומאחיזתו של פאראלקס. לאחר שפאראלקס נכלא בארבע סוללות הכוח של הפקחים הירוקים מכדור הארץ, גאנטת וסאיד מציעים לריינר להפוך שוב לחבר מן המניין, והוא מסכים. כעת גם חבר משמר הכבוד ועוטה מדים חדשים, ריינר שב לחובותיו כפקח ירוק וצוות לגאי גרדנר. לאחרונה, ריינר מת בהגנה על כוכב הלכת אואה שהותקף על ידי חיל הפקחים השחורים. הוא מוחזר לחיים בידי כוכב הספיר, שמאחדת את ליבו עם לב אהובתו, סוראניק נאטו.
סיימון באז
בהמשכיות "ה-52 החדשים" שלאחר אירועי "פלאשפוינט" הוצגה דמותו של סיימון באז. באז הוא מוסלמי-אמריקני ממוצא לבנוני המתגורר בפרברי דטרויט בעיר דירבורן, מישיגן. הוא הופיע לראשונה בחוברת החינמית ''The New 52! FCBD #1 לפני שהשתתף במלואו בסיפור "עליית הצבא השלישי" בחוברת Green Lantern #0'' בכתיבתו של ג'ף ג'ונס. בסיפור זה, הוא נתפס בידי המשטרה לאחר שהשתתף במרוצים לא חוקיים עם רכב גנוב שמחוברת אליו פצצה מחומשת. בזמן שתוחקר על ידי השלטונות, טבעת הכוח של סינסטרו בחרה בבאז כמחליפו כאשר האל ג'ורדן וסינסטרו נרצחו ככל הנראה בידי שומרי היקום בזמן שנלחמו נגד היד השחורה.
ליגת הצדק איתרה בסופו של דבר את באז וחבריה ביקשו לדעת כיצד טבעת הכוח הגיעה לרשותו. באטמן ניסה לנטרל אותו על ידי כך שניסה להסיר את טבעת הכוח מידו של באז, אך מנגנון ההגנה שבטבעת מנע זאת. בעקבות אירועי "זעמו של הפקח הראשון", אמנדה וולר וסטיב טרבור הציעו לבאז הזדמנות להצטרף לקבוצת "ליגת הצדק של אמריקה" בתמורה לזיכויו. לאחר "מלחמת השילוש", גאי גרדנר וחיל הפקחים האדומים נהפכו למגיני סקטור החלל 2814, וסיימון נבחר לשגריר הפקחים הירוקים של הארץ בידי האל ג'ורדן. לאחר קרב ממושך עם הפקח הראשון, נודע כי סיימון באז ימשיך לאמן את הגרין לנטרן הנשית הראשונה של כדור הארץ, ג'סיקה קרוז.
ג'סיקה קרוז
ג'סיקה קרוז הוזכרה לראשונה בחוברת Green Lantern Vol.5 #20 בתור הגרין לנטרן הנשית הראשונה של כדור הארץ. קרוז היא אמריקנית ממוצא לטיני שנבחרה בעל כורחה לשמש כמארחת החדשה לטבעת וולטהום אחרי גסיסתה של טבעת הכוח. ליגת הצדק וסיימון באז עוזרים לה להבין את כוחותיה המקוללים, ומאוחר יותר היא נבחרת להפוך לגרין לנטרן ולהוביל יחד עם סיימון באז את ההרצה המחודשת של חברת DC, "לידה מחדש".
ג'ייד
לאלן סקוט יש בת מנישואים קודמים בשם ג'ניפר-לין היידן, אשר מגלה כי היא חולקת בקשר המיסטי שהיה לאביה עם הלהבה הירוקה. בכך היא קיבלה את כוחות הפקח הירוק ובחרה להמשיך את דרכו של אביה תחת השם ג'ייד. מאז הופעתה לראשונה בספטמבר 1983, היא איבדה את כוחותיה מספר פעמים עד שלבסוף נבחרה להחליף את קייל ריינר כאשר זה עזב את כדור הארץ לכוכב הלכת אואה, מתוך מטרה להחיות את חיל הפקחים הירוקים ואת שומרי היקום. היא שימשה כחברת הפקחים הירוקים עד אשר ריינר חזר כאיון והשיב לה את החיבור לכוחות לב הכוכב. היא מתה במהלך אירועי המשבר האינסופי בניסיון לעצור את אלכסנדר לות'ר הבן מלהשמיד את היקום, ולפני מותה השיבה לריינר את כוחותיה.
באירועי הלילה האפל ביותר, שרידיה של ג'ייד מואנשים מחדש כפקחית שחורה לאחר שקיבלה לרשותה את טבעת הכוח השחורה. היא חוזרת לחיים בידי האל ג'ורדן, שהתאחד עם ישות החיים הלבנה יחד עם 11 פקחים שחורים נוספים.
ת'אאל סינסטרו
סינסטרו קיבל את טבעת הכוח הירוקה עם מותו של מוגו בסוף קשת הסיפור "מלחמת הפקחים הירוקים" של שנת 2011. דמותו מככבת לצד ג'ורדן באתחול המחודש של חברת DC שנעשה לכותרי החברה החל מספטמבר 2011.
כוחות ויכולות
טבעות הכוח הציגו את האפקטים הבאים בידי משתמשיהם:
שבועתם של הפקחים הירוקים
שבועת הפקח הירוק בזמן הטענת הטבעת השתנתה במשך השנים, אולם שתי הגרסאות המפורסמות ביותר הן של אלן סקוט ושל האל ג'ורדן. יתר השבועות הן של חילות הצבעים (חיל סינסטרו, כוכבות הספיר, חיל הפקחים האדומים, חיל הפקחים הכחולים, הסוכן הכתום, חיל הפקחים השחורים), של פקחים ירוקים שונים מהעבר, של חיל אלפא לנטרן ושל סודאם יאט – הפקח הירוק ושומר היקום האחרון מהמאה ה-31, כפי שנראה במיני סדרה "לגיון שלושת העולמות".
באמצע שנות ה-40, השבועה נכתבה מחדש על ידי אלפרד בסטר והיא המאופיינת ביותר מאז תקופתו של האל ג'ורדן:
ואאל נסאר
ואאל נסאר (בערבית: وائل نصار; 1973 - 30 במאי 2004) היה פעיל טרור פלסטיני תושב העיר עזה. נחשב עד לחיסולו בידי ישראל לאחד ממנהיגי גדודי עז א-דין אל קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס.
חייו
נסאר נולד בשנת 1973 בעיר עזה. מוצא משפחתו מהכפר בית דאס ששכן עד 1948 סמוך לאשדוד. הצטרף לגדודי עז א-דין אל-קסאם במהלך האינתיפדה הראשונה. היה בכלא של הרשות הפלסטינית בשנים 1996-2000.
בין פיגועי ההתאבדות שבהם היה מעורב נסאר: הפיגוע במעבר ארז בחודש ינואר 2004, שהיה פיגוע משותף לחמאס, לפת"ח ולג'יהאד האסלאמי; פיגוע ההתאבדות שבוצע על ידי אישה במחסום ארז, בו נהרגו אזרח ישראלי, שני חיילים ושוטר מג"ב; הפיגוע במועדון מייק'ס פלייס בתל אביב, בו נהרגו 3 אזרחים ונפצעו למעלה מ-60; וכן, ניסיון פיגוע באמצעות רפסודת תופת בינואר 2003 נגד ספינת דבור של חיל הים הישראלי.