cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מקהלת צדיקוב
תולדות מקהלת צדיקוב
במקביל, הוציאה מקהלת הילדים את התקליט המצליח "קולות אביב עליזים", שנחשב לאחת מהפסגות המוזיקליות שלה.
בשנת 1969 השתתפה מקהלת הילדים במופע "רומנסרו ספרדי" - שירת לאדינו, קודש וחול, לצד יהורם גאון, יוסי בנאי ורמה סמסונוב.
בשנת 1970, זכתה סולנית מקהלת הילדים עירית ענבי במקום הראשון בפסטיבל שירי הילדים, ביחד עם אבי טולדנו בשיר למה ככה. במסגרת הפסטיבל ביצעה המקהלה שני שירים: "טיפות הגשם" ו"העולם הוא תזמורת". בין חברי מקהלת הילדים באותן שנים היו גם חני נחמיאס ואורלי קפח.
עם עזיבת המנצח לסלו רוט עבר שרביט הניצוח ב- 1981 למנצח מרטין מוסקוביץ', שהקים הרכב ביניים, בין מקהלת הבוגרים ומקהלת הילדים, שנודע בכינויו- מקהלת צדיקוב-דור ההמשך. הרכב זה נפרד ממקהלת הבוגרים ומשנת 1984 מנצח עליו דניאל (ארקדי) בלנק והוא פועל עד היום במבנה הקטן ביפו.
במקביל כמעט, החל מ- 1982 נבחר עמוס מלר למנצח על מקהלות צדיקוב והוא מילא תפקיד זה עד לפטירתו בשנת 2007. משנת 2007 מנצח על הרכב של מקהלת צדיקוב יוסי ואלד, אשר מנצח במסגרת זו על הרכב מקהלת ותיקי צדיקוב.
מקהלת צדיקוב-דור ההמשך שרה בשילוב כוריאוגרפי במופעים ובכנסים ציבוריים, בתי אבות, ובהתנדבות וציונות לשמה בקהילות יהודיות בחו"ל ועד לשנת 2016 אפשר למנות ביניהן את הולנד, גרמניה, צ'כיה, איטליה, אוסטריה, פולין, בריטניה, הונגריה, בולגריה, רומניה, גאורגיה, ליטא ולטביה, מוסקבה וסנט פטרבורג.
קוואריישה עבדול כרים
קוואריישה עבדול כרים (באנגלית: Quarraisha Abdool Karim, נולדה ב-28 במרץ 1960) היא חוקרת איידס דרום אפריקאית, ונחשבת לאחת מחוקרי האיידס המובילים בעולם.
עונת 1975/1976 בליגת המשנה ההולנדית
עונת 1975/1976 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-20 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, הארלם ופנלו 03 העפילו לליגה הראשונה.
קוואריישה עבדול כרים
עבדול כרים היא מנהלת המחקר של ניסוי CAPRISA 004 בג'ל טנופוביר, שסיפק הוכחה לקונספט על פיו פריטים לא נגועים המשתמשים ב-ARVs תרופה אנטי-רטרו-ויראלית המשמשת לטיפול בזיהומים על ידי רטרו-וירוסים, יכולים להימנע מהדבקה בנגיף HIV. מחקר זה נחשב לפריצת דרך מדעית בתחום חקר האיידס ומניעתו.
עונת 1975/1976 בליגת המשנה ההולנדית
מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 19 קבוצות, 17 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, הארלם ווחנינגן. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 18 משחקים כל אחד - 36 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה.
קוואריישה עבדול כרים
לעבדול כרים יותר מ-200 פרסומים מדעיים שעברו ביקורת עמיתים. היא זכתה ביותר מ30- פרסים יוקרתיים, מקומיים ובין לאומיים, ביניהם פרס The Order of Mapungubwe, הפרס הגבוה והיוקרתי ביותר בדרום אפריקה, שניתן על מצוינות והישגים יוצאי דופן.
חיים אישיים והשכלה
עבדול כרים נולדה ב-1960 בטונגאת שבדרום אפריקה. בשנת 1981 היא סיימה לימודי תואר ראשון בביוכימיה ומיקרוביולוגיה מאוניברסיטת דרבן-ווסטוויל שבדרבן, דרום אפריקה. ללימודי התואר השני עברה לארצות הברית ובשנת 1988 סיימה את התואר השני בפרזיטולוגיה באוניברסיטת קולומביה. היא קיבלה דוקטורט ברפואה בשנת 2000 מאוניברסיטת נתאל שבדרום אפריקה.
עבדול כרים נשואה לסלים עבדול כרים, אפידמיולוג מחלות זיהומיות ומנהל מרכז CAPRISA. השניים לעיתים משתפים פעולה במחקר, לדוגמה בניסוי CAPRISA 004. פרופסור עבדול כרים היא אם ל-3 ילדים.
מחקר על HIV בקרב מתבגרים
ב-1990 עבדול כרים הובילה את הסקר מבוסס האוכלוסייה הראשון בדרום אפריקה אודות זיהום HIV בפרובינציית קווזולו-נתאל בחוף המזרחי של המדינה, על מנת להבין את התפשטות המגפה בקרב נשים. היא חקרה גורמים נוספים כמו מגדר, גיל ומצב חברתי-כלכלי. באותו זמן, HIV הייתה מגפה שקטה בדרום אפריקה, עם מעט נשאים שפיתחו סימפטומים.
המחקרים האפידמיולוגיים של מרכז המחקר CAPRISA, בניהולה המדעי של עבדול כרים, שיפרו את הבנת מגפת ה-HIV המתפתחת בדרום אפריקה, על ידי העמקת הידע אודות הידבקות בנגיף ה-HIV בקרב נשים צעירות ומתן אמצעים מותאמים להתמודדות עם הנגיף.
"ככל שאנו מעמיקים את הבנתנו במגפת ה-HIV ובדינמיקות ההפצה שלה, המציבות צעירים בסיכון יותר גבוה להדבק בזיהום, אנו מבינים כי כל המגזרים בחברה חייבים לפעול ביחד על מנת לוודא שלמתבגרים תהיה גישה למידע ולשירותים שישמרו עליהם בטוחים ובריאים במהלך תקופה מכריעה זו ועד לבגרותם," אמרה עבדול כרים.
ניסוי CAPRISA 004
ב-20 ביולי 2010 נחשפו תוצאות ראשונות של מחקר שנערך על ידי מרכז CAPRISA בשם CAPRISA 004, בניהולה המחקרי של פרופסור עבדול כרים שהראו שמיקרוביצידים- תרכובות שיכולות להגן מזיהומים שמועברים במגע מיני, יכולות להגן מפני HIV.
בניסוי קליני בג'ל המכיל טנופוביר- תרופה המונעת מתאי דם לבנים מסוג T הנדבקו בנגיף לייצר נגיפים חדשים, דווח כי שיעור ההדבקה בנגיף בקרב נשים שהתמשו בג'ל היה נמוך ב-39%, בהשוואה לאלו שהשתמשו בג'ל פלצבו.
כתב העת science בחר במחקר זה כאחד מעשר פריצות הדרך המדעיות הגדולות ביותר ב-2010.
אניגמה
אניגמה (מיוונית: αἴνιγμα - תעלומה, חידה) היא משפחה של מכונות להצפנה ולפענוח של מסרים טקסטואליים, ששימשו את הכוחות הגרמנים והאיטלקים במלחמת העולם השנייה. בזכות התקשורת המוצפנת שאיפשרה האניגמה, הצליח הקריגסמרינה (הצי הגרמני), ובמיוחד צי הצוללות, במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי (1939–1945), להטיל מצור אפקטיבי על בריטניה, מצור שמנע אספקת מזון ואמצעי לחימה לאי הבריטי, בדרך הים.
בעלות הברית הצליחו לפצח את ההצפנה, ובמשך רוב המלחמה פענחו מספר גדול של הודעות מוצפנות. את המודיעין שנצבר מקריאת מסרי האניגמה כינו בשם "אולטרה". יש הטוענים כי אילולא פוצח צופן האניגמה, היה המצור הימי על בריטניה עלול להמיט אסון על תושבי האי. פיצוח הצופן הקנה לצי הבריטי יתרון משמעותי במלחמה מול חיל הים הגרמני, והיכולת, שהייתה יתרון אסטרטגי משמעותי, נשמרה בסוד במשך עשרות שנים.
פיתוח האניגמה
את האניגמה המציא ארתור שרביוס (Scherbius) ב-1918. שרביוס, שלמד הנדסת חשמל, פיתח למעשה גרסה חשמלית לדיסקית צופן שהייתה בשימוש במשך מאות שנים. בדומה למכשירי הצפנה קודמים, האניגמה התבססה על צופן החלפה עבור כל אחת מאותיות המסר שיש להצפין. פריצת הדרך הייתה בכך שהאניגמה הייתה האמצעי האלקטרו-מכני הראשון ששימש להצפנה, ויתרונה היה שינוי של צופן ההחלפה לאחר כל אות, באמצעות מערכת של דיסקיות מסתובבות (רוטורים). האפשרות לשנות את סדר הדיסקיות, ואת מצבן ההתחלתי, הקשתה עוד יותר על מלאכת פיצוח הצופן.
שרביוס ניסה לעניין גורמים רשמיים ואף לא-רשמיים בגרמניה במכונה החדשה, אך נדחה. הוא פנה לייצור מסחרי של המכונה, בחברת ההנדסה שלו - "שרביוס את ריטר". גרסאות שונות של האניגמה נמכרו לחברות ולבנקים במדינות רבות באירופה, בארצות הברית וביפן. כל אחת מהגרסאות של המכונה פעלה בעזרת שיטת פיענוח שונה במקצת; רמת האבטחה של הגרסה המסחרית הייתה נמוכה למדי. בסוף שנות ה-20 אימצו אותה הצי והצבא הגרמניים. הם ערכו בה מספר שינויים שהקשו על פיצוח הצופן והגבירו את רמת האבטחה. לקראת מלחמת העולם השנייה הייתה האניגמה אמצעי ההצפנה העיקרי של הקריגסמרינה וצי הצוללות שלו, וכן של הורמאכט, הלופטוואפה, המפלגה הנאצית, הגסטפו, משרד החוץ והביון של גרמניה הנאצית.
אופן פעולת המכונה
האניגמה משלבת מערכות חשמליות ומכניות. המנגנון המכני מורכב ממקלדת המכילה את אותיות האלפבית, מאוסף של דיסקות מסתובבות ("רוטורים") המסודרות זו לצד זו על ציר וכן ממנגנון פסיעה שמסובב רוטור אחד או יותר בכל פעם שנלחץ מקש. המנגנון שונה בגרסאות השונות של המכונה, אולם במנגנון השכיח ביותר, פוסע הרוטור הימני פעם אחת לאחר כל הקשת מקש. הדבר גורר לעיתים גם תזוזה של רוטורים סמוכים. התנועה המתמשכת של הרוטורים גוררת התמרה שונה לאחר כל הקשת מקש.
החלקים המכניים יוצרים מעגל חשמלי, ובפועל מבוצע הקידוד של כל אות באופן חשמלי. כאשר נלחץ אחד המקשים, המעגל נסגר; זרם חשמלי זורם דרך רכיבים שונים, ולבסוף מאירה אחת מ-26 הנורות, המורה על אות הפלט. באיור משמאל מומחשת פעולת הערבול של הרוטורים של האניגמה, עבור שתי הקשות עוקבות. הזרם עובר דרך מספר רוטורים, דרך המשקף, ושוב חזרה דרך הרוטורים.
הקווים האפורים מייצגים מעגלים אפשריים אחרים בתוך כל רוטור. המעגלים מחוברים למגעים שנמצאים בצדי כל רוטור. האות A מוצפנת באופן שונה עם כל לחיצה עוקבת של מקש, קודם לאות G (למשל) ואחר כך לאות C. הסיבה לכך היא שהרוטור הימני, שזז פסיעה אחת בכל הקשה, שולח את האות דרך מסלול שונה לחלוטין.
לדוגמה, כאשר מקודדים הודעה המתחילה ב-<tt>ANX...</tt>, המפעיל לוחץ קודם על מקש <tt>A</tt>, ואז עשויה הנורה <tt>Z</tt> להיות מוארת; <tt>Z</tt> תהיה האות הראשונה של ההודעה המוצפנת. המפעיל ימשיך על מנת להצפין את <tt>N</tt> באותו אופן, וכך הלאה.
סיבוב הרוטורים גורם למגעי הפינים להשתנות עם כל אות חדשה שמוקלדת, וכתוצאה נגרמים שינויים תכופים בנתיבים החשמליים של האות. כך מממשת האניגמה צופן פוליאלפביתי, שיוצר רמת אבטחה גבוהה יחסית לתקופה המדוברת.
פענוח ההודעות המוצפנות התבצע באמצעות הקלדתן במכונה זהה. מכיוון שמסלול הזרם הוא הפיך, הרי אם במערך רוטורים מסוים הקלדת האות A הצפינה אותה ל-G, אזי הקלדת האות G תיתן בחזרה את האות A, וכך לגבי האותיות הבאות. לכן כל שנדרש לפענוח הוא המסר המוצפן ומכונה זהה (אותם הרוטורים והמשקף, ובאותו מצב ראשוני). אם אות מסוימת לא נקלטה נכון, הרי שפענוחה ייתן אות אחת שגויה, אבל שאר האותיות יפוענחו נכון, כי מצב הרוטורים זה ביחס לזה יישמר. איבוד של אות (לדוגמה, קליטה של ABCEFG במקום ABCDEFG) יגרום לכל האותיות החל מהאות שאבדה להיות שגויות, וכך במקרים רבים ניתן יהיה לזהות את העובדה שאות אחת חסרה, להקליד אות כלשהי במקומה, כדי להחזיר את הרוטורים למצבם הנכון, ולפענח את שאר המסר (למעט אות אחת לא ידועה).
עוצמתה של האניגמה הייתה בכך שאף אם נפלו מכונות בידי האויב, כך שנודע לו חיווט הרוטורים והמשקף, היה קשה מאוד לפענח את ההודעה ללא ידיעת מצבה הראשוני של המכונה, כלומר סידור הרוטורים זה מול זה בתחילת המסר, וסידור לוח התקעים (ראו בהמשך) - ואלה השתנו מדי יום, על פי ספרי צופן שהוכנו מראש.
הרוטורים
הרוטורים הם הלב של מכונת האניגמה. קוטרם 10 סנטימטרים. כל רוטור הוא דיסקית מגומי קשיח שבצדה האחד 26 פינים מפליז, לחוצים על ידי קפיצים ומסודרים במעגל. בצד השני של הרוטור יש מספר זהה של מגעים חשמליים. השימוש בקפיצים גורם לכך שכל אחד מהפינים לוחץ בכוח על המגע ברוטור הסמוך, וכך מובטח מגע חשמלי תקין. כל סוג של רוטור מהווה טבלת החלפה, כלומר חיווטו הפנימי קובע לאיזה יציאה יגיע האות מכל כניסה. הפינים והמגעים מייצגים את האלפבית, וכל אות שמוקלדת על האניגמה גורמת לכניסת זרם חשמלי באחת הכניסות, וליציאתו באחת היציאות האחרות.
כל אחד מהרוטורים כולל חריץ (ולפעמים חריצים כפולים), המשמשים לבקרת תנועת הפסיעה של הרוטורים. בגרסה הצבאית של האניגמה נמצאים החריצים על טבעת האלפבית.
מכונות האניגמה של הצבא וחיל האוויר צוידו במספר רוטורים. בהתחלה היו רק שלושה. ב-15 בדצמבר 1938 עלה המספר לחמישה רוטורים. הרוטורים סומנו בספרות רומיות על מנת להבדיל ביניהם: IV ,III ,II ,I ו-V, כולם עם חריץ יחיד בנקודות שונות בטבעת האלפבית. ייתכן שזה נועד להיות אמצעי אבטחה נוסף, אך לבסוף איפשר את התקפות השעון הפולניות והתקפת הבנבוריסמוס האנגלית על צופן האניגמה.
גרסת הוורמאכט למכונה הכילה תמיד יותר רוטורים מיתר השירותים: בתחילה היו שישה, ולבסוף גדל המספר לשמונה. הרוטורים הנוספים מוספרו VII ,VI ו-VIII, כולם עם חיווטים שונים, והיו להם שני חריצים באותיות "N" ו-"A", דבר שאפשר מחזוריות שונה של תזוזת הרוטורים.
גרסת M4 של הצי הכילה רוטור רביעי, בנוסף לשלושת הרוטורים. הרוטור הרביעי היה עשוי להיות משני סוגים - "Beta" או "Gamma". הרוטור הרביעי לא זז לעולם אלא נקבע ידנית באחד מ-26 המיקומים האפשריים.
הרוטור עצמו מבצע רק הצפנה פשוטה, באמצעות צופן החלפה. למשל, הפין שמקושר לאות <tt>E</tt> עשוי להיות מחווט למגע של האות <tt>T</tt> בצד השני. מורכבות האניגמה נובעת מהשימוש במספר רוטורים בטור ומספקת הצפנה חזקה הרבה יותר.
תנועת פסיעה
כדי להימנע מצופן החלפה פשוט, חלק מהרוטורים מסתובבים עם לחיצות עוקבות של מקש. מנגנון זה מבטיח שהתמרת ההצפנה היא שונה בכל מצב, וכך נוצר צופן החלפה פוליאלפביתית קשה לפיצוח. בסידור הנפוץ ביותר משתמשים במנגנון תפס ובגלגל משונן. לכל רוטור מוצמד גלגל משונן בעל 26 שיניים; קבוצה של תפסים מושכת בשיני גלגל השיניים. התפסים נדחפים קדימה בו-זמנית עם כל לחיצת מקש. אם תפס מושך בשיני הגלגל המשונן, הרוטור המתאים מתקדם פסיעה אחת.
באניגמה של הוורמאכט מוצמדת לכל רוטור טבעת מחורצת, ניתנת להתאמה. חמשת הרוטורים הבסיסיים (V - I) הם בעלי חריץ אחד בכל רוטור, בעוד שהרוטורים הנוספים (במכונות של הצי) VII, VI ו-VIII, הם בעלי שני חריצים.
בנקודה מסוימת, חריץ של רוטור יהיה מיושר עם התפס, וכך יוכל התפס לאחוז בגלגל המשונן של הרוטור הבא, לאחר שיהיו לחיצות מקש עוקבות. כאשר תפס אינו מיושר עם חריץ, הוא מחליק מעל משטח הטבעת מבלי לאחוז בגלגל המשונן. במערכת רוטורים בעלי חריץ יחיד, הרוטור השני מתקדם פסיעה אחת כל 26 פסיעות של הרוטור הראשון, והרוטור השלישי מתקדם כל 26 פסיעות של הרוטור השני. כמו כן, ישנו מצב שבו הרוטור השני יכול לפסוע פעמיים לאחר לחיצות מקש עוקבות, מה שמכוּנה "פסיעה כפולה", המביאה לידי קיצור זמן המחזור.
הפסיעה הכפולה מתרחשת באופן המתואר להלן: הרוטור הראשון פוסע ולוקח את הרוטור השני צעד אחד קדימה. אם הרוטור השני זז עד לצעד זה לתוך מיקום החריץ שלו, יכול התפס השלישי להרפות. בצעד הבא דוחף תפס זה את הגלגל המשונן של הרוטור השלישי ומקדם אותו, אבל הוא גם יידחף לתוך החריץ של הרוטור השני ויקדם את הרוטור השני פעם נוספת ברצף.
אם בגלגל הראשון והשני יש חריצים בודדים, הרי מכונה שבה יש שלושה גלגלים היא בעלת מחזור של 26×25×26 = 16,900 (לא 26 × 26 × 26 בגלל הפסיעה הכפולה. ראו את הקישור בקישורים חיצוניים).
גודל ההודעות הוגבל לכמה מאות אותיות, כדי למנוע סכנה של חזרה על מיקום כלשהו בהודעה בודדת.
כדי להשתמש ברוטורים "Beta" ו-"Gamma" של הצי, שהוכנסו לשימוש ב-1942, שונה המשקף לדגם דק והרוטור הרביעי המיוחד הונח כנגדו. המנגנון עצמו לא עבר תמורות. מאחר שיש רק שלושה תפסים, הרוטור הרביעי לעולם אינו נע במהלך ההצפנה, אבל ניתן לקבוע אותו ידנית לאחד מ-26 המיקומים שלו.
גלגל האתחול
גלגל האתחול (בגרמנית: "Eintrittswalze") מחבר למרכב הרוטורים את לוח התקעים, אם קיים, או אם לא - את לוח המקשים ולוח הנורות. בעוד שהחיווט המסוים שבו משתמשים אינו בעל חשיבות באבטחת המידע, הוא עדיין היווה מכשול בפני המפענח הפולני מריאן רייבסקי. האניגמה המסחרית מחברת את המקשים לפי סדר הופעתם על גבי לוח המקשים: <tt>Q</tt>\rightarrow<tt>A</tt>, <tt>W</tt>\rightarrow<tt>B</tt>, <tt>E</tt>\rightarrow<tt>C</tt> וכך הלאה. האניגמה הצבאית מחברת אותם באופן אלפביתי רציף: <tt>A</tt>\rightarrow<tt>A</tt>, <tt>B</tt>\rightarrow<tt>B</tt>, <tt>C</tt>\rightarrow<tt>C</tt> וכך הלאה. רייבסקי היה זקוק לניחושים מוצלחים מאוד על מנת להבין את השינוי, ואז יכול היה לפתור את המשוואות.
המשקף
למעט דגמי A ו-B המוקדמים, הרוטור האחרון צמוד ל"משקף", תכונה ייחודית בקרב מכונות מבוססות רוטורים באותה תקופה. המשקף מחבר את המוצאים של הרוטור האחרון בזוגות, ומטה את הזרם חזרה דרך הרוטורים, בנתיב שונה. המשקף גורם לכך שפענוח הצופן מתאפשר באמצעות אותה המכונה בדיוק. תכונה נוספת של השימוש במשקף היא שאות אינה יכולה להיות מקודדת לעצמה, טעות תכנונית שנוצלה מאוחר יותר על ידי מפצחי האניגמה.
במודל C המסחרי של האניגמה, ניתן לקבוע את המשקף באחד מ-26 מיקומים, אך הוא נותר קבוע בזמן הקידוד. באניגמה של האבווהר "פוסע" המשקף בזמן ההצפנה, בדומה לרוטורים.
לוח התקעים
לוח התקעים (בגרמנית: Steckerbrett) מאפשר חיווט משתנה. הלוח הופיע לראשונה בגרסאות של הצבא הגרמני ב-1930 ואומץ עד מהרה בידי הצי הגרמני. לוח התקעים תורם משמעותית לחוזק ההצפנה, הרבה מעבר לתרומה שהייתה מעניקה תוספת של רוטור יחיד. אניגמה ללא לוח התקעים יכולה להיפרץ באופן פשוט יחסית באמצעות שיטות ידניות; שיטות אלה אינן מועילות כאשר מוסיפים לוח תקעים. במקרים אלה יש צורך במכונות מיוחדות על מנת לפרוץ את הצופן.
כבל שמחובר ללוח מחבר זוגות של אותיות. למשל <tt>E</tt> ו-<tt>Q</tt> הוא זוג אפשרי. ההשפעה של החיבור היא החלפת האותיות לפני ואחרי פעולת הרוטור הראשון של יחידת הערבול. למשל, כאשר מפעיל לוחץ על <tt>E</tt>, האות מוסת ל-<tt>Q</tt> לפני שהוא נכנס לרוטורים. עד 13 זוגות כבלים כאלה יכולים לשמש בו זמנית.
זרם עובר מלוח המקשים אל לוח התקעים ואז ממשיך לגלגל האתחול. כל אות על לוח התקעים היא בעלת שני שקעים. הכנסת תקע תנתק את השקע העליון (מלוח המקשים) ואת השקע התחתון (מגלגל האתחול) של האות. התקע בקצה השני של הכבל הדו צדדי מוכנס לשקעים של אות אחרת ובכך מצליב את החיבורים של שתי האותיות.
עזרים
אביזר חשוב שהיה נחלת דגם M4 היה ה-"Schreibmax": מדפסת זעירה שיכלה להדפיס על סרט נייר קטן. המדפסת ייתרה את הצורך במפעיל נוסף, שתפקידו היה לקרוא את הנורות ולכתוב את האותיות. ה-"Schreibmax" מוקם מעל האניגמה וחובר ללוח נורות; על מנת להתקין את המדפסת, היה צורך להסיר את כל הנורות. מלבד הנוחיות שבדבר, עלתה גם רמת האבטחה: קצין האותות לא היה צריך להיחשף להודעה המקורית. המדפסת עשויה הייתה להיות מותקנת בלשכתו של קברניט הצוללת, ותפקידו של קצין האותות היה לקבוע את המפתח ולהקליד את ההודעה המקודדת, מבלי שייראה את הטקסט המפוענח שהתקבל.
עזר נוסף היה לוח נורות מרוחק ששימש כאמצעי אבטחה. מעטפת העץ של אניגמה בעלת לוח נוסף הייתה רחבה יותר על מנת להכיל את הלוח. הלוח המרוחק איפשר לקורא לראות את ההודעה המפוענחת מבלי לאפשר למפעיל לראות את ההודעה.
ב-1944 הכניס הלופטוואפה לראשונה מתג לוח תקעים נוסף שנקרא ה"אוהר" (שעון בגרמנית). השעון היה קופסה קטנה, שכללה מתג בעל 40 מצבים. המתג החליף את לוח התקעים. לאחר חיבור התקעים, לפי דף המפתחות היומיים, יכול היה המפעיל לשים את המתג באחד מ-40 המצבים. כל מצב גרם לצירוף שונה של חיווט תקעים. בשונה משיטת חיבור התקעים המקורית, חיבורים שכאלה לא נעשו בזוגות.
תיאור מתמטי
מבחינה מתמטית, ההתמרה שמבצעת האניגמה עבור כל אות היא מכפלת תמורות שמבצעים החלקים השונים במכונה. בהנחה שהאניגמה היא תלת רוטורית טיפוסית לחיל האוויר/הצבא הגרמני, נסמן באותיות את הפעולות על הרוטורים הימני, האמצעי והשמאלי, בהתאמה. באות \ P נסמן את התמרת לוח התקעים וב-\ U את פעולת המשקף (שהיא מכפלת 13 חילופים קבועים). את תמורת ההצפנה \ E אפשר לבטא כ:
לאחר כל לחיצת מקש, מסתובבים הרוטורים ומשנים את ההתמרה. למשל, אם הרוטור הימני \ L_3 מסתובב i צעדים, ההתמרה הופכת ל-, כאשר \ \rho הוא התמורה הציקלית שממפה את A ל-B, את B ל-C וכך הלאה. באופן דומה, הרוטורים המרכזי והשמאלי ייוצגו על ידי \ jו-k סיבובים של \ L_2 ו-\ L_1. במצב כזה תתואר פונקציית הקידוד על ידי:
פיצוח הצופן
פיצוח צופן האניגמה מורכב ממספר אירועים שלא היה די בכל אחד מהם בנפרד, אולם שילובם יחד הביא לפיצוח המוצלח של הצופן ולשבירת המצור הימי על בריטניה. בנוסף, יש להבדיל בין פיצוח האניגמה הרגילה, ששימשה את כוחות היבשה וחיל האוויר, פיצוח שהתרחש במועד מוקדם יותר, לבין פיצוח האניגמה של הצי, שהייתה מורכבת יותר וקשה יותר.
התשדורות שהופקו מפעינוח האניגמה כונו "אולטרה"
בתום המלחמה המשיכו הבריטים לשמור על סוד הפיצוח וכל המתקנים בבלצ'לי פרק הושמדו. בריטניה המליצה למושבותיה לשעבר להשתמש באניגמה בטענה כי צופן המכונה "אינו בר פיצוח". הסוד נחשף רק בשנות השבעים.
נהלים לשימוש באניגמה
התקשורת הצבאית הגרמנית פוצלה למספר רשתות שונות. כל רשת התאפיינה באתחול שונה של מכונות האניגמה. רשתות התקשורת הללו כונו בבלצ'לי פארק "מפתחות", וניתנו להם כינויים כגון "אדום" ו"כריש". כל יחידה שפעלה ברשת הייתה אמונה על רשימה של אפשרויות אתחול עבור האניגמה לפרק זמן עתידי נתון.
כדי שהודעה תוצפן ותפוענח כשורה, נדרשו השולח והמקבל לאתחל את האניגמה שברשותם באופן זהה. בחירת הרוטורים וסדרם, נקודת ההתחלה וחיבורי לוח התקעים חייבים היו להיות זהים.
למצב ההתחלתי של מכונת האניגמה יש מספר היבטים:
האניגמה תוכננה להיות בטוחה אפילו אם החיווט היה ידוע למאזין, הגם שבפועל נשמר החיווט בסוד. חיווט סודי אפשר למספר התצורות האפשריות להיות בערך 10114. אם נחשפים תצורת החיווט ופרמטרים אחרים, קטן מספר האפשריות לכ-1023.
משתמשי האניגמה היו בטוחים שהאבטחה שסיפקה האניגמה היא חסרת פשרות, בשל המספר הרב של האפשרויות. מבחינת הגרמנים, היה זה בלתי מתקבל על הדעת שאויב יוכל לנסות כל אפשרות בהתקפת כוח גס. גם אילו אויב היה מצליח לפענח הודעה בשיטה זו, הרי שהזמן שהצריך הדבר היה הופך הודעה זו למיושנת ובעלת תועלת מועטה.
אינדיקטורים
בדרך כלל נותרו רוב המפתחות קבועים למשך יממה, אולם עבור כל הודעה נבחר מיקום רוטורים התחלתי שונה. הסיבה לכך טמונה בעובדה ששליחת מקבץ הודעות מוצפנות באותו מפתח מאפשרת למפענח להשתמש בשיטת ניתוח תדירות. המיקום ההתחלתי שודר יחד עם הטקסט המוצפן. שם השיטה היה "נוהל האינדיקטור". מאחר שחלק מהאינדיקטורים היו חלשים, הצליחו בעלות הברית למצוא פרצה באניגמה.
אחד מנוהלי האינדיקטור המוקדמים נוצל על ידי מפענחים פולניים כדי לפצח לראשונה את צופן האניגמה. הנוהל הורה למפעיל לאתחל את המערכת בתיאום עם רשימת התצורות שברשותו. הרשימה כללה מיקום התחלתי של הרוטורים (בגרמנית: "Grundstellung" - תצורה התחלתית). תצורה אפשרית הייתה למשל <tt>AOH</tt>. המפעיל היה מסובב את הרוטורים עד אשר היה מבחין דרך אשנב הרוטורים בצירוף <tt>AOH</tt>. בנקודה זו היה המפעיל בוחר צירוף התחלתי שרירותי עבור ההודעה המסוימת. למשל, המפעיל עשוי היה לבחור <tt>EIN</tt>. צירוף זה היה הופך ל"תצורת ההודעה". המפעיל היה מקליד אז <tt>EIN</tt> פעמיים, כדי לאפשר זיהוי של שגיאות שידור. התוצאות היו אינדיקטור מוצפן שכן לאחר הקלדת <tt>EIN</tt> פעמיים היה עשוי להתקבל <tt>XHTLOA</tt>, צירוף שהיה משודר יחד עם ההודעה. לבסוף היה המפעיל מסובב את הרוטורים כך שיתאימו לתצורת ההודעה שלו. במקרה שלעיל היה מסובבם לקבלת הצירוף <tt>EIN</tt>. לבסוף היה יכול להתחיל להקליד את תוכן ההודעה עצמה.
בצד המקבל היה צורך בהיפוך הפעולה. על המפעיל בצד המקבל היה לאתחל את המכונה לתצורה ההתחלתית ולהדפיס את שש האותיות הראשונות בהודעה (במקרה זה - <tt>XHTLOA</tt>). בדוגמה שלעיל היה מתקבל <tt>EINEIN</tt>. אז היה המפעיל בצד המקבל יודע שעליו להזיז את הרוטורים למצב <tt>EIN</tt>. לאחר שעשה כן היה מדפיס את הכתב המוצפן הנותר, ומפענח את ההודעה.
במהלך המלחמה שימשו ספרי הצופן על מנת לאתחל את תצורת הרוטורים והטבעת. לכל הודעה בחר המפעיל מיקום התחלה אקראי, למשל <tt>WZA</tt>, ומפתח הודעה אקראי, למשל <tt>SXT</tt>. הוא הזיז את הרוטורים לתצורה <tt>WZA</tt> וקודד את מפתח ההודעה <tt>SXT</tt>. נניח שהתוצאה הייתה <tt>UHL</tt>. בשלב זה אתחל המפעיל את מפתח ההודעה <tt>SXT</tt> כמיקום ההתחלה וקודד את ההודעה. לאחר מכן, שידר את מיקום ההתחלה <tt>WZA</tt>, את מפתח ההודעה המקודד <tt>UHL</tt> ורק לבסוף את ההודעה. המקבל אתחל את מיקום ההתחלה בהתאם לשלשה הראשונה <tt>WZA</tt> ופיענח את השלשה השנייה, <tt>UHL</tt>, כדי להשיג את מפתח ההודעה <tt>SXT</tt>. מפתח ההודעה <tt>SXT</tt> שימש אז כמיקום התחלה כדי לפענח את ההודעה. כך הייתה כל תצורה התחלתית שונה, וההליך החדש אכן היה חסין מפרצת האבטחה שהייתה מנת חלקה של שיטת המפתחות המקודדים הכפולים.
ההליך שימש את הוורמאכט והלופטוואפה בלבד. לקריגסמרינה היו הליכים מורכבים ומקיפים בהרבה בנושא האניגמה. הקריגסמרינה קבע שלפני הצפנה באניגמה, הייתה ההודעה מקודדת באמצעות ספר צפנים בשם Kurzsignalheft. הספר הכיל טבלאות שהמירו משפטים לקבוצות בנות ארבע אותיות. כל סוגי הביטויים בנושאים מגוונים נרשמו, למשל נושאים לוגיסטיים כמו תדלוק ומפגש עם אוניות אספקה, מיקומים ורשימות קואורדינטות, שמות נמלים, מדינות, כלי נשק, תנאי מזג אוויר, מיקומי אויב ואניות וכן טבלאות זמנים ותאריכים.
קיצורים וקווים מנחים
באניגמה הצבאית היו רק 26 אותיות. תווים אחרים הוחלפו בצירופים נדירים של אותיות. תו הרווח הורד כליל או הוחלף על ידי X. ה-X שימש במקור כסימן לעצירה או כסימן הנקודה. ביחידות הצבא השונות היה שוני בין תווים מסוימים.
הוורמאכט החליף פסיק בצירוף ZZ, וסימן שאלה - במילה FRAGE (בגרמנית: שאלה) או FRAQ. הקריגסמרינה, בשונה מהוורמאכט, החליף פסיק ב-Y וסימן שאלה ב-UD. הצירוף CH, הקיים למשל במילה Acht (בגרמנית: שמונה) או במילה Richtung (בגרמנית: כיוון) הוחלף ב-Q (ולכן נכתב AQT וכן RIQTUNG). שניים, שלושה או ארבעה אפסים הוחלפו ב-CENTA, MILLE או MYRIA בהתאמה.
הוורמאכט והלופטוואפה שידרו הודעות בסדרות של חמישה תווים. הקריגסמרינה שידר סדרות של ארבע אותיות תוך שימוש בארבעת הרוטורים שבמכונה. שמות או מילים שהופיעו תדיר בהודעות שונו ככל האפשר. מילים כמו Minensuchboot (בגרמנית: שולת מוקשים) עשויות היו להיכתב כ-MINENSUCHBOOT ,MINBOOT ,MMMBOOT או MMM354. כדי להקשות על ניסיון פיצוח אפשרי, נאסר לשלוח הודעה שבה יותר מ-250 תווים. הודעות ארוכות פוצלו למספר חלקים, שלכל אחד היה מפתח משלו.
גלגולים היסטוריים של המכונה
במהלך השנים פותחו דגמים רבים וגרסאות שונות למשפחת האניגמה. מכונות האניגמה המוקדמות ביותר היו דגמים מסחריים המתוארכים לשנת 1920. החל מאמצע שנות ה-20 החלו ענפים שונים בצבא הגרמני להשתמש באניגמה תוך ביצוע מספר שינויים ששיפרו את האבטחה. מספר מדינות אחרות אימצו או סיגלו את תכנון האניגמה במכונות ההצפנה שלהן.
שימוש מסחרי באניגמה
ב-23 בפברואר 1918 הגיש המהנדס הגרמני ארתור שרביוס פטנט עבור מכונת הצפנה מבוססת על רוטורים, והקים יחד עם ריצ'רד ריטר את חברת "Scherbius & Ritter". השניים פנו לצי הגרמני ולמשרד החוץ עם הדגם שלהם, אולם אף גוף לא גילה בו עניין מיוחד. לאחר מכן הם הקנו זכויות על הפטנט לחברת "Gewerkschaft Securitas", שייסדה את חברת "Chiffriermaschinen Aktien-Gesellschaft". ריטר ושרביוס היו חלק מחברי הדירקטוריון שלה.
החברה החלה לפרסם מכונות רוטורים בשם אניגמה דגם A, שהוצגה בכנס של איגוד הדואר העולמי ב-1923 וב-1924. המכונה הייתה מגושמת וכבדה, ושילבה מכונת כתיבה. מידות המכונה היו 65×45×35 סנטימטר והיא שקלה בערך 50 קילוגרם. דגם B הוצג, והיה בעל מבנה דומה. על אף שעל שני הדגמים A ו-B התנוסס השם "אניגמה", היו שני דגמים אלה שונים למדי מגרסאות מאוחרות יותר, הן מבחינה פיזית (מידותיהם ומשקלם) והן מבחינת ההצפנה - בשניהם לא היה משקף. את רעיון המשקף, תכונת מפתח במכונות אניגמה, הגה וילי קורן, עמיתו של שרביוס, והוא נכלל לראשונה באניגמה C, דגם מ-1926.
מודל C היה קטן ונייד יותר מקודמיו. חסרה בו מדפסת - במקומה הסתמכו על מפעיל שקרא נורות, דבר שזיכה את המכונה בכינוי "אניגמה זרחנית", כדי להבדילה מדגמים A ו-B. אניגמה C הפכה במהרה למיושנת, כאשר דגם אניגמה D תפס את מקומה ב-1927. בגרסה זו נעשה שימוש רחב יותר. עותקי דגם זה הגיעו לשוודיה, להולנד, לאנגליה, ליפן, לאיטליה, לספרד, לארצות הברית ולפולין.
אניגמה צבאית
הצי הגרמני היה הזרוע הראשונה של צבא גרמניה שאימצה את האניגמה. הגרסה של הצי כונתה צופן רדיו C (בגרמנית: Funkschlüssel C). ייצור הגרסה החל בשנת 1925, והיא הוכנסה לשימוש פעיל בשנת 1926. לוח המקשים ולוח המנורות הכילו 29 אותיות: Ö ,Ä ,A-Z ו-Ü. האותיות סודרו בסדר אלפביתי בניגוד לסידור "QWERTZU". הרוטורים במכונה הכילו 28 מגעים. האות <tt>X</tt> חווטה כך שתעקוף את הרוטורים, כלומר היא לא הוצפנה. שלושה רוטורים נבחרו מתוך אוסף של חמישה ואז הוכנס המשקף לתוך אחד מארבעה מיקומים אפשריים, שסומנו γ ,β ,α ו-δ. המכונה שונתה מעט ביולי 1933.
עד 15 ביולי 1928 הכניס הצבא הגרמני (ה"רייכסווהר") לשימוש את הגרסה שלו לאניגמה. הייתה זו אניגמה G אשר שונתה ל אניגמה I עד יוני 1930.
אניגמה I נודעה כ"אניגמה של הוורמאכט" והייתה בשימוש תדיר בצבא הגרמני ובארגונים ממשלתיים, לפני המלחמה ובמהלכה. השינוי המרכזי בין אניגמה I לבין מודלים מסחריים היה הוספת לוח התקעים להחלפת זוגות של אותיות. כך הוגדל כוח ההצפנה של המכונה. שינויים אחרים היו השימוש במשקף קבוע, ומיקום מחדש של חריצי הפסיעה מגוף הרוטור לטבעות האותיות הניידות. המכונה הייתה במידות 28×34×15 סנטימטר ושקלה כ-12 קילוגרם.
עד 1930 המליץ הצבא כי הצי יאמץ את המכונה שלהם, מתוך תפיסה שהיא בטוחה יותר (בשל לוח התקעים) וכן מספקת תקשורת בין-חילית פשוטה יותר. הצי הסכים לבסוף, וב-1934 הוכנסה לשימוש הצי גרסה של האניגמה הצבאית שסומנה צופן רדיו M (בגרמנית: Funkschlüssel M) או M3. בעוד שהצבא השתמש רק בשלושה רוטורים, החליט הצי להוסיף שני רוטורים ולאפשר בחירת שלושה מתוך חמישה בעת השימוש.
ב-1938 הוסיפו הצבא והצי שני רוטורים. ב-1939 הכניס הצי רוטור נוסף על מנת לאפשר בחירה של שלושה רוטורים מתוך שמונה. באוגוסט הכניס חיל האוויר לשימוש את האניגמה של הוורמאכט לצורכי תקשורת. אניגמה בעלת ארבעה רוטורים הוכנסה על ידי הצי ב-1 בפברואר 1942 לתקשורת עם צוללות. היא כונתה M4. (רשת התקשורת בין הצוללות הייתה ידועה כ"טריטון", או "כריש" לבעלות הברית). הרוטור הנוסף (הרביעי) הוכנס על ידי פיצול המשקף לצירוף של משקף דק ורוטור רביעי דק.
גם מדינות אחרות השתמשו במכונות אניגמה. הצי האיטלקי אימץ את האניגמה המסחרית כ"צופן הצי D", והספרדים השתמשו באניגמה המסחרית במהלך מלחמת האזרחים בספרד. הבריטים הצליחו לפצח את צופן המכונות שלא הכילו לוח תקעים. השווייצרים השתמשו באניגמה שכונתה מודל K לצרכים דיפלומטיים וצבאיים. גרסה זו הייתה דומה מאוד לאניגמה D המסחרית. צופן המכונה נשבר פעמים רבות על ידי פולין, צרפת, בריטניה וארצות הברית. אניגמה T (שכונה טירפיץ) הייתה בשימוש היפנים.
לפי הערכות יוצרו כ-100,000 מכונות אניגמה. לאחר סיום המלחמה מכרו בעלות הברית מכונות אניגמה למספר מדינות מתפתחות. גם צה"ל רכש מכונות כאלה, והתאים אותן לשימוש בעברית. פרץ רוזנברג, ששירת במודיעין של הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, סייע להתאים את המכונות לעברית. הן היו אמורות לשמש בזמן מבצע קדש ב-1956, אך ברגע האחרון הוחלט לא להכניס אותן לשירות.
מכשירי אניגמה ששרדו
הניסיון לפצח את האניגמה לא נחשף עד לשנות ה-70. מאז גדל משמעותית העניין במכונת האניגמה ומספר מכונות אף מוצגות לציבור במוזיאונים בארצות-הברית ובאירופה. במוזיאון המדע של מינכן מוצגות מכונות גרמניות צבאיות בנות שלושה וארבעה גלגלים. בנוסף מציג המוזיאון גרסאות אזרחיות ישנות של המכונה. מכונה עובדת מוצגת במוזיאון ההצפנה הלאומי של ה-NSA בפורט מיד, שם יכולים מבקרים לנסות להצפין ולפענח הודעות. בנוסף יש דוגמאות המוצגות במוזיאון ההיסטוריה של המחשבים בארצות הברית, בבלצ'לי פארק באנגליה, באנדרטת המלחמה של אוסטרליה בקנברה ובמוזיאון הריגול הגרמני ברלין, בארצות הברית, באנגליה ובאירופה. מספר מכונות נמצאות בבעלות פרטית ונמכרות לעיתים במכירות פומביות; המחיר עשוי לעלות על 20,000 דולר.
עותקים של המכונה מצויים במגוון צורות כולל עותק מדויק של מודל M4 הימי, תוכנת מחשב וסימולטורים.
בשנת 2000 נגנבה ממוזיאון בלצ'לי פארק מכונה נדירה, מדגם G312. בספטמבר שלח אדם שכינה עצמו "המאסטר" פתק ובו איים להשמיד את המכונה אם לא ישולם לו כופר של כ-25,000 לירות שטרלינג. בלצ'לי פארק הכריז שישלם את הכופר, אך מועד התשלום חלף והגנב נעלם. לאחר מכן נשלחה המכונה באנונימיות לג'רמי פקסמן, כתב של ה-BBC, אבל שלושה רוטורים היו חסרים. בנובמבר נעצר סוחר עתיקות בשם דניס ייטס, לאחר שטלפן למערכת הסאנדיי טיימס במטרה להסדיר את החזרת החלקים החסרים. מכונת האניגמה הוחזרה לבלצ'לי פארק לאחר התקרית. באוקטובר 2001 נשפט ייטס לעשרה חודשים בכלא לאחר שהודה בסחיטת פארק בלצ'לי, אך הוא טען שהוא פעל כמתווך עבור צד שלישי. לאחר כשלושה חודשים שוחרר מהמאסר.
בידי יחידת מצו"ב של צה"ל נמצאת מכונת אניגמה בגרסתה העברית.
הבחירות לנשיאות הרשות הפלסטינית (2021)
הבחירות לנשיאות הרשות הפלסטינית היו אמורות להתקיים ב-31 ביולי 2021. חודשיים קודם לכן, ב-22 במאי 2021 היו אמורים להתקיים הבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית 2021.
רקע
ב-9 בינואר 2005 נערכו בחירות ברשות הפלסטינית שבהן נבחר מחמוד עבאס, שכיהן כממלא מקום נשיא הרשות הפסטינית לאחר מותו של יאסר ערפאת ב-11 בנובמבר 2004, לתפקיד יושב ראש הרשות הפלסטינית. עבאס, יו"ר אש"ף ונציג הפת"ח, זכה ב-62% מקולות המצביעים.
כהונתו של אבו מאזן הייתה אמורה לתום בינואר 2009 על פי החמאס או בינואר 2010 על פי אש"ף, אך בשל הסכסוך בין החמאס לפת"ח לא נערכו בחירות ואבו מאזן המשיך בכהונתו.
ב-30 באפריל 2021 הודיע עבאס רשמית על דחיית הבחירות למועד לא ידוע, בנימוק שאין לקיים את הבחירות כל עוד לא ניתן לקיימן גם במזרח ירושלים. בחמאס האשימו את עבאס בכניעה לישראל וטענו כי הוא מפחד להפסיד בבחירות.
מישל סימונס
מישל איבון סימונס (באנגלית: Michelle Yvonne Simmons; נולדה ב-14 ביולי 1967) היא פרופסור לפיזיקה קוונטית באוניברסיטת ניו סאות' ויילס. נולדה באנגליה, גדלה, למדה וגרה באוסטרליה, סימונס גילתה את התאים הסולארים II-VI והוכרזה כאוסטרלית השנה לשנת 2018.
קורות חיים
סימונס נולדה בלונדון. סיימה דוקטורט על התאים הסולאריים II-VI באוניברסיטת דורהאם (1992) והייתה בעבר פעמיים עמיתה בפדרציה של מועצת המחקר באוסטרליה, ועמיתה תת-מועצת המחקר באוסטרליה. סימונס מנהלת את מרכז המצוינות במועצת המחקר האוסטרלית לטכנולוגיית חישוב קוונטים וטכנולוגיית תקשורת והיא חלוצה בינלאומית בתחום האלקטרוניקה האטומית.
פרופסור סימונס גם עורכת ראשית ב- NPJ Quantum Information, עיתון אקדמי שמפרסם מאמרים בתחום המתהווה של מדעי המידע הקוונטי. ב־25 בינואר 2018, סימונס נבחרה לאוסטרלית השנה 2018 עבור עבודתה ומסירותה למדע קוונטי. ב־10 ביוני 2019 מונתה סימונס לממונה על מסדר אוסטרליה (AO) בתואר יום ההולדת של מלכת 2019, כהוקרה על "שירותה הנכבד לחינוך מדעי כמובילה בתחום האלקטרוניקה הקוונטית והאטומית וכמודל לחיקוי.
סימונס מתגוררת באוסטרליה מאז 1999, קיבלה אזרחות בשנת 2007. היא נשואה לתומאס בארלו, סופר ומנתח עסקי. ולהם יש שלושה ילדים.
קריירה ומחקר
בשנות התשעים סימונס עבדה כעמיתת מחקר במחלקה לאלקטרוניקה קוונטית לצד מייקל פפר במעבדת Cavendish בבריטניה, שם זכתה למוניטין בינלאומי בזכות עבודתה בגילוי התכונה 0.7 ופיתוח טרנזיסטורים חדשים. בשנת 1999 הוענקה לה מלגת QEII במסגרתה טסה לאוסטרליה, שם הייתה חברה מייסדת במרכז המצוינות של מועצת המחקר האוסטרלית לטכנולוגיות מחשב קוונטיות. היא הקימה "יום אוסטרליה" ל NSW בשנת 2017 ודיברה על החשיבות של הצבת ציפיות גבוהות לסטודנטים. היא הבהירה כי אוסטרלים צריכים להגדיר רף גבוה לתלמידיהם. סימונס הצהירה כי, "עדיף לעשות דברים קשים בעלי התגמול הגדול ביותר; ולא להתפשר על קלים." סימונס ביקרה גם את הורדת הסטנדרטים בחינוך לפיזיקה בתוכנית הלימודים ב- HSC (תעודת בגרות), בה נעשה מאמץ להפוך את הפיזיקה למושכת יותר לילדות על ידי החלפת פתרון בעיות מתמטי בתגובות איכותיות, והעירה כי לתוכנית הלימודים יש "טבע פמיניסטי".
הישגים
מאז שנת 2000 הקימה סימונס קבוצת מחקר גדולה המוקדשת לייצור מכשירים בקנה מידה אטומי בסיליקון וגרמניום תוך שימוש ברמת הדיוק האטומית של סריקת מיקרוסקופיית. קבוצת המחקר שלה היא הקבוצה היחידה בעולם שיכולה ליצור מכשירים מדויקים אטומית בסיליקון - הם היו גם הצוות הראשון בעולם שפיתח טרנזיסטור "מושלם" חד אטומי ואת חוטי המסומנים הצרים ביותר המוליכים סיליקון ולאחרונה הדגמת השער הראשון של 2 הרבעונים באמצעות אטומי זרחן בסיליקון. לסימונס למעלה מ -400 פרסומים מדעיים (peer reviewed articles) ובהם למעלה מ־9,000 ציטוטים, היא כתבה חמישה פרקי ספרים ופרסמה ספר בנושא ננו-טכנולוגיה, 21 פטנטים רשומים על שמה, היא המובילה הבינלאומית בתחום האלקטרוניקה האטומית.
ירדן במשחקים האולימפיים לנוער
ירדן משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הירדנים שלושה מדליות, מדליית כסף ושתי מדליות ארד בטאקוונדו.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של ירדן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה שישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחה הגיעה להישגים בענף הטאקוונדו, וזכתה במדליית כסף (בנות עד 49 ק"ג) ומדליית ארד (בנים מעל 73 ק"ג). הנציגים גם התחרו בבדמינטון, התעמלות ושחייה.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפים. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, נציגיה בענף הטאקוונדו הפסידו בשלב רבע הגמר. המשלחת לראשונה התחרתה בענף הסיף במסגרת המשחקים האולימפיים לנוער.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
שפויים
שפויים הוא האלבום ה-23 של הזמר היוצר הישראלי שלמה ארצי, שיצא ב-22 במרץ 2007.
הפקה
האלבום יצא חמש שנים לאחר צימאון (2002), מה שנתן לארצי זמן רב להקלטת האלבום (הוא החל להקליט מ 2004). כל השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי ארצי במקביל לסיבוב ההופעות המצליח עם שלום חנוך ולהופעות קטנות במועדון הזאפה. באלבום זה שיתף ארצי פעולה עם אמנים רבים, בהם: גילי פלדמן, לואי להב, דניאל סלומון, אבי סינגולדה, מוקי, פיטר רוט, יהודה עדר, אודי שמחון, נתן סלומון (בית הבובות), שלומי קינן וכן עם בנו, בן. הסינגלים הראשונים שיצאו מהאלבום הם "האמיתי", "איסלנד" ו"ניצמדנו". הסינגל תתארו לכם זכה להצלחה הגדולה ביותר משירי האלבום. האלבום זכה להצלחה משמכר 60,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו (כולל הזמנות מוקדמות) וזכה למעמד אלבום פלטינה כפולה. הופעת הבכורה של האלבום נערכה ב-14 ביולי 2007 באמפיתיאטרון קיסריה.
נמניה נדוביץ'
נמניה נדוביץ (בסרבית: Nemanja Nedović או Немања Недовић; נולד ב-16 ביוני 1991 בנובה וארוש) הוא כדורסלן סרבי המשחק בעמדת הגארד בכוכב האדום בלגרד מהליגה הסרבית.
קריירה
נדוביץ' החל לשחק כדורסל בגיל 11, כאשר משפחתו שהתה באיטליה, בה שיחק אביו כדוריד במועדון בעיר אסקולי פיצ'נו. עם שובו לסרביה, המשיך לשחק בעיר הולדתו, נובה וארוש. בגיל 15 החל להתאמן במועדון הכוכב האדום בלגרד, ובשנת 2008 זכה עמה באליפות סרביה לנוער. בסיום העונה הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת. כבר בעונה הראשונה בה שיחק במועדון קלע מספר נקודות ממוצע דו-ספרתי, והקבוצה החתימה אותו לעונות נוספות.
בעונת הצטרף נדוביץ' לקבוצת ריטאס וילנה הליטאית. במשחקי הקבוצה ביורוליג קלע 9.8 נקודות בממוצע, קלט 2.5 כדורים חוזרים ומסר 2.1 אסיסטים. בסוף העונה נבחר במקום ה-30 בדראפט של ה-NBA, והצטרף לקבוצת גולדן סטייט ווריורס.
ב-14 בנובמבר 2014 נדוביץ' חתם לשנתיים בולנסיה מהליגה הספרדית.
ב-2 ביולי 2015 חתם נדוביץ' לשנה באוניקאחה מלאגה. ב-30 במאי 2016 הוא חתם על חוזה חדש לשנתיים בקבוצה. באפריל 2017 זכה נדוביץ' עם מלאגה ביורוקאפ אחרי ניצחון בגמר על קבוצתו לשעבר ולנסיה.
בנבחרת סרביה
נדוביץ' שיחק במדי נבחרת סרביה עד גיל 20 באליפויות אירופה שנערכו בשנים 2009, 2010 ו-2011, בה סיימה הנבחרת במקומות ה-11, השביעי וה-13, בהתאמה. באליפות שנערכה ב-2010 קלע 10.9 נקודות במשחק והוביל את רשימת מוסרי האסיסטים בנבחרת עם 3.6 למשחק (רביעי באליפות כולה). באליפות שנערכה ב-2011 הוביל את קלעי הנבחרת עם 19.6 נקודות למשחק, ודורג שלישי בין כלל הקלעים באליפות. הוא דורג שני באליפות באחוזי קליעה מהשדה (56.6%), רביעי באחוזי קליעה לשתי נקודות (60.5%), חמישי באסיסטים (3.8) וחמישי באחוזי קליעה מקו העונשין (76.6%).
בשנת 2012 החל לשחק גם במדי נבחרת סרביה, ובשנת 2013 נמנה עם הסגל שלה באליפות אירופה שנערכה בסלובניה, ובה סיימה במקום השביעי. נדוביץ' קלע 8.9 נקודות בממוצע למשחק, ודורג חמישי בחטיפות, עם חטיפה אחת בממוצע למשחק.
דוד פרוקטר
דוֹד פרוֹקטר (באנגלית: Dod Procter; 1890 – 1972) הייתה אמנית אנגלייה, ואשתו של האמן ארנסט פרוקטר. דוד פרוקטר ובעלה למדו בבתי ספר לאמנות באנגליה ובפריז, שם הושפעו שניהם מהאימפרסיוניזם ומתנועות הפוסט-אימפרסיוניזם.
ראשית החיים
דוריס "דוֹד" שו נולדה בהמפסטד, לונדון בשנת 1890. אביה היה רופא ימי ואמה הייתה סטודנטית לשעבר לאמנות שלמדה בבית הספר לאמנות של סלייד. המשפחה עברה לטוויסטוק שבדבון, אך לאחר מות בעלה, אמה של דוד העבירה את המשפחה לניולין בשנת 1907. שם, בגיל 15, דוריס נרשמה לבית הספר לציור שנוהל על ידי אליזבת פורבס וסטנהופ פורבס. בבית הספר של פורבס פגשה דוד את בעלה לעתיד ארנסט פרוקטר. הם נחשבו לתלמידי המבריקים של פורבס. בניולין פגשה דוריס את לורה נייט, שהפכה לחברה לכל החיים והשפיעה על הקריירה שלה.
בשנת 1910 דוריס ואמה נסעו לפריז שם למדה לצד ארנסט פרוקטר באטלייה קולארוסי. דוד וארנסט הושפעו שניהם מהאימפרסיוניזם ומהפוסט-אימפרסיוניזם ומהאמנים שפגשו בצרפת, כמו פייר-אוגוסט רנואר ופול סזאן.
בני הזוג התחתנו בשנת 1912 בכנסייה בקורנוול וכעבור שנה נולד בנם ביל. המשפחה הקימה בית בנורס קורנר בקורנוול. כמו כן בשנת 1913 הציג דוד פרוקטר לראשונה באקדמיה המלכותית לאמנות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת ארנסט בצרפת ועבד עם יחידת אמבולנסים. המכתבים הקבועים בין בני הזוג מלמדים כי דוד נמצאה בדיכאון בזמן היעדרו, כמו כן הייתה משועמת וחסרת כסף. לאחר המלחמה התיישבו בני הזוג בניולין וזה היה ביתם במשך רוב חייהם.
שנות העשרים
בשנת 1920 הוזמנו דוד וארנסט פרוקטר לקשט את ארמון קוקין ברנגון על ידי מיליונר סיני, צ'ינג צונג. העבודה נמשכה שנה ודרשה מהם לעבוד עם בעלי מלאכה בורמזים, הודים וסינים, לעיתים קרובות היו מציירים ציורי קיר בגבהים ניכרים בתוך הארמון. עם זאת צ'ינג צונג לא התרשם מעבודתם וסירב לשלם להם את שכר הטרחה המוסכם שלהם או לספק מקום לינה ולכן הזוג פרוקטר ציירו דיוקנאות של אנשים מקומיים ואנשי הממשל הקולוניאלי הבריטי לצורך הכנסה כספית. כשחזרה לאנגליה, דוד פרוקטר החלה להתמקד בציור דיוקנאות, בדרך כלל של נשים. במהלך שנות העשרים המשיכה דוד פרוקטר לצייר דמויות נשיות בודדות, לפעמים בעירום, אחרות בבגדים עטופים ברכות.
מסביבות 1922 היא ציירה סדרת תמונות של נשים צעירות. הן התאפיינו על ידי תחושת נפח בדמויות, שנוצר על ידי שימוש באור וצל. "חדר השינה האחורי "(1926) "הילדה בלבן" (1923) היו דיוקנאות חזקים "המודל" נחשב לאחד הציורים הטובים ביותר שהוצגו באקדמיה המלכותית בשנת 1925. הדוגמנית שלה הייתה בתו של דייג בניולין בת ה -16, סיסי בארנס, שגם דגמנה, מדי יום במשך חמישה שבועות, לעבודתו הידועה ביותר של דוד פרוקטר, "בוקר".
הציור ״בוקר״ הוצג בתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית בשנת 1927, הוא נבחר לתמונת השנה ונרכש על ידי דיילי מייל לגלריית טייט, שם הוא תלוי כעת. פרוקטר מכרה את העבודה תמורת 300 לירות שטרלינג, אך יכולה הייתה להשיג סכום גדול פי עשרה.
לפני תלייתו הקבועה בטייט, הוצג הציור בניו יורק, ולאחר מכן עבר בסיור של שנתיים בבריטניה.
גם הציבור וגם המבקרים התלהבו והיללו את "סגנונו החושני אך הקודר". למרות זאת, מספר ציורי העירום של פרוקטר שליוו בסיור את הציור "בוקר" נחשבו כבלתי מתאימים לתצוגה בכמה מקומות. גם הגשתו של הציור לאקדמיה המלכותית מ-1929 הייתה במחלוקת.
שנות השלושים
בשנות השלושים של המאה העשרים השתנה סגנון הציור של דוד פרוקטר לחלוטין. עבודות כמו "הפרדס" (1934), ו"מטבח בקוטג' מירטל" (1935) מציגות את הגימור והתאורה המוקפדות של עבודתה הקודמת, אך ללא קווים קשים וגופי צבע שתוחמו היטב.
בעלה ארנסט פרוקטר נפטר במפתיע בעת שנסע בשנת 1935.
אחרית ימיה
בשנת 1938 החליטה פרוקטור לעבור לכפר זנור, ליד חברתה, האמנית אלתיאה גרסטין, ביתו של האמן נורמן גרסטין. נושאי תמונותיה היו דיוקנאות ופרחים. השפעתה של גרסטין ניכרה בעבודתה של פרוקטר בחלק האחרון של הקריירה שלה.
היא הפכה לחברה מן המניין באקדמיה המלכותית בשנת 1942.
בשנת 1945 היא איירה כריכה צבעונית לסיפור מאת קלייר קולאס.
לאחר מות בעלה, נסעה דוד פרוקטר וביקרה במקומות שונים בעולם: בצפון אמריקה, בטנריף, באפריקה. במהלך שנות החמישים בילתה זמן מה בג'מייקה, עם חברתה גרסטין, שם ציירה בעיקר דיוקנאות של ילדים. היא נפטרה בשנת 1972 ונקבר ליד בעלה בכנסיית סנט הילרי, קורנוול.
היא הייתה חברה בכמה ארגוני אמנים, כמו באסכולת ניולין והפכה לנשיאת אגודת האמנים בסנט אייבס (STISA) בשנת 1966.
ערל
ערל הוא אדם שלא נימול ויש לו ערלה. מאחר שביהדות מצווים היהודים על הסרת הערלה בברית מילה, והגויים אינם מצווים בכך, מקובל בעברית הכינוי "ערל" לכל מי שאינו יהודי. כינוי זה מצוי כבר בתנ"ך, במיוחד ככינוי גנאי לפלשתים. החל מלשון חז"ל, רווח הכינוי "ערל" לכל מי שאינו יהודי, ללא קשר לשאלה האם הוא ערל בפועל או לא, וכינוי זה משמש לעיתים גם בספרות העברית החדשה.
עונשו
יהודי שבמזיד לא מל את עצמו, מלבד שביטל חיוב עשה של ברית מילה, הוא אף ענוש בעונש 'כרת', והיא המצוות עשה היחידה, מלבד ביטול קרבן פסח, שיש בה חיוב כרת על ביטולה.
עונש זה נזכר בתורה בפרשת לך לך לאחר שאלוהים מצווה את אברהם במצוות המילה:
לדעת הרמב"ם אינו מתחייב בכרת אלא אם כן מת בעודו ערל, לעומת זאת סבור הראב"ד שכל יום שאינו מל מתחייב בכרת. לפי הסברו של רבי יוסף קארו כוונת הראב"ד היא שחיוב הכרת רובץ על האדם מיום שנעשה בר מצווה, וביום שנימול פוקע ממנו החיוב (ואין כוונת הראב"ד שבכל יום שעובר חל חיוב כרת בפני עצמו).
דיני ערל
ישנם בתורה כמה דינים ואיסורים מיוחדים שנוגעים לערל יהודי:
קרבן פסח
יהודי ערל נאסר עליו, באיסור לאו, לשחוט קרבן פסח ולאכול ממנו כמפורש בתורה:
תרומה
חז"ל למדו בגזירה שווה מאיסור אכילת קרבן פסח לערל, שאף תרומה אסורה באכילה לכהן ערל, בין אם לא נימול במזיד ובין שלא נימול בשוגג או באונס, כפי שנזכר במשנה במסכת יבמות.
קדשים
גם לעניין שאר הקורבנות מבואר בראשונים שאין לערל לאכול מהם, וכך פסק ברמב"ם.
קבלת דם
בתלמוד למדו מהנאמר בספר יחזקאל שערל אף אסור לעבוד בבית המקדש, ואם עבד - עבודתו פסולה. וכך כתב ברמב"ם: "כל הזבחים שקבלו דמן זר, אונן... ערל, טמא, יושב...פסל"...
למול אחרים
בראשונים כתבו שיהודי ערל שלא מל מחמת אונס כגון שמתו אחיו מחמת מילה וכדומה ומפני זה מפחד למול את עצמו, מותר לו למול אחרים, אך ערל שמזיד לא מל עצמו נחשב כמומר לדבר אחד שהוא פסול לאותו הדבר. וכך פסק בשולחן ערוך.
יין נסך
אמנם הלבוש סבר שערל במזיד אוסר:.
ברכת כהנים
לדעת המגן אברהם ערל אפילו לא מל במזיד כשר לנשיאת כפים, מאחר שאינו גורע יותר מבעל מום שפסול לעבודה במקדש אך כשר לישא את כפיו. אמנם לדעת הפרי חדש ערל פסול לישא את כפיו, מאחר שעבודתו בבית המקדש פסולה.
משוך ערלה
אדם שמשך את ערלתו עד שנראה כאילו אינו מהול, מדאורייתא מותר בתרומה ובפסח, אך מדרבנן נחשב כ'ערל' לכל דבר, ואסור באותם הדברים שערל אסור 'קרבן פסח' וקדשים, וחייב למול שנית מדרבנן מפני שהוא נראה כערל.
לשון נדרים
במשנה במסכת נדרים מבואר שאדם שנדר מאנשים ערלים, מותר ביהודים אף שהם ערלים, ואסור בגויים אף שהם נימולים, מאחר שסתם לשון 'ערל' הכוונה לגויים והביאו לכך ראיות מהפסוקים כגון מה שנאמר: "כי כל הגוים ערלים, וכל בית ישראל ערלי לב" ועוד.
פרנץ מאטנקלוט
גנרל פרנץ מאטנקלוט (בגרמנית: Franz Mattenklott; 19 בנובמבר 1884 – 28 ביוני 1954) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
מאטנקלוט נולד ב-19 בנובמבר 1884 בגרינברג בשלזיה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-67 (מגדבורג ה-4), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-18 ביוני 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
מלחמת העולם השנייה
ב-19 בספטמבר 1939 מונה מאטנקלוט למפקד הדיוויזיה ה-72, שהוקמה על בסיס חיל המצב בטריר, והוצבה בחזית המערבית. ב-1 בפברואר 1940 הועלה מאטנקלוט לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמייה השישית. ב-25 ביולי 1940 מונה מאטקלוט למפקד העיר מץ, וב-4 בספטמבר 1940 חזר לפקד על הדיוויזיה ה-72. במהלך המערכה בבלקן לחם מאטנקלוט עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ההררי ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עימה בתחילה כעתודת הארמייה ה-11, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-54 וה-30. ב-23 בנובמבר 1941 קיבל מאטנקלוט על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בינואר 1942 מונה למפקד כללי הקורפוס ה-42, שהיה חלק מהארמייה ה-11. ב-19 באוגוסט 1942 מונה מאטנקלוט למפקד חצי האי קרים, וב-22 בספטמבר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ביולי 1943 חזר מאטנקלוט לפקד על הקורפוס ה-42, ופיקד עליו במהלך קרב קורסק, כחלק מפלגת הארמייה קמפף. בינואר 1944 לחם מאטנקלוט עם הקורפוס שבפיקודו במהלך קרב קורסון-צ'רקאסי, שכמעט הושמד כליל, אולם הוקם מחדש על בסיס מפקדת הקורפוס ששרדה. ב-14 ביוני 1944 מונה מאטנקלוט למפקד המחוז הצבאי ה-6, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, ואז נכנע לכוחות האמריקניים.
לאחר המלחמה
בשנת 1947 שוחרר מאטנקלוט מהשבי, אולם באפריל 1949 הועמד למשפט בהמבורג על פשעי מלחמה, אולם לבסוף בוטלו נגדו האישומים. לאחר שחרורו התגורר מאטנקלוט בעיר בראונלאגה, עד למותו ב-28 ביוני 1954, בגיל 70.
טניס באולימפיאדת לונדון (1908)
אולימפיאדת 1908 נערכה בלונדון, בריטניה. תחרויות הטניס נערכו בין ה-6 במאי ל-11 במאי (תחרויות באולם) ובין ה-6 ביולי ל-11 ביולי (תחרויות במגרש טניס פתוח). נערכו תחרויות הגברים, הנשים וזוגות גברים (סך הכל 6 מדליות זהב).
משתתפי התחרות
בתחרות השתתפו 50 טניסאים (40 גברים ו-10 נשים) מ-10 מדינות:
תחרויות באולם
המשחקים נערכו במהלך חודש מאי, עם מספר קטן של משתתפים.
תחרות הגברים
בתחרות השתתפו 7 טניסאים משתי מדינות. המשחק על המקום השלישי לא נערך - וילברפורס איבס לא היה מסוגל לסיים את משחק חצי הגמר ולכן מדליית ארד הוענקה ליאשיהו ריצ'י.
תחרות הנשים
בתחרות השתתפו 7 טניסאיות מ-2 מדינות.
תחרות זוגות גברים
בתחרויות השתתפו 5 זוגות מ-2 מדינות. במשחק הגמר ארתור גור והרברט ברט ( בריטניה) נפגשו עם הזוג ג'ורג' סימונד וג'ורג' קרידיה גם הם ( בריטניה) וניצחו אותם ב-4 מערכות.
תחרויות במגרשים הפתוחים
המשחקים נערכו במהלך חודש יולי עם מספר גדול של משתתפים.
תחרות הגברים
בתחרות השתתפו 31 טניסאים מ-9 מדינות.
תחרות הנשים
בתחרות השתתפו 5 טניסאיות מבריטניה.
השחקניות שקיבלו את מדליית כסף ואת מדליית ארד לא ניצחו באף מערכה.
תחרות זוגות גברים
בתחרויות השתתפו 12 זוגות מ-8 מדינות. במשחק הגמר רג'ינלד דוהרטי וג'ורג' היליארד ( בריטניה) נפגשו עם הזוג יאשיהו ריצ'י וג'יימס פארק ( בריטניה) וניצחו אותם ב-3 מערכות.
המקום השלישי הוענק לקלמנט קזלט וצ'ארלס דיקסון ( בריטניה) מכיוון שהזוג הצרפתי לא התייצב למשחק חצי הגמר השני.
עונת 1977/1978 ב-NBA
עונת 1977/1978 היא העונה ה-32 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה היחידה של וושינגטון בולטס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את סיאטל סופרסוניקס בתוצאה 4-3. וס אנסלד זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, למרות שהעמיד במהלך הסדרה ממוצעים צנועים של 9.0 נקודות ו-11.7 ריבאונדים למשחק. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה לראשונה ביל וולטון מפורטלנד טרייל בלייזרס, על אף שנפצע לאחר 60 משחקים ונאלץ להחמיץ את המשך העונה ואת משחקי הפלייאוף. במשחקים בהם השתתף, רשם וולטון ממוצעים של 18.9 נקודות ו-13.2 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו למאזן 50-10, אחר לאחר פציעתו התדרדרה פורטלנד למאזן 58-24 והודחה כבר בשלב השני בפלייאוף, כשהפסידה לסיאטל סופרסוניקס בתוצאה 4-2.
בתחילת העונה עברה קבוצת "ניו יורק נטס" לפיסקטוויי שבניו ג'רזי, ושינתה את שמה ל"ניו ג'רזי נטס". 35 שנים מאוחר יותר, בעונת, חזרה הקבוצה לעיר ניו יורק בתור "ברוקלין נטס".
דראפט 1977
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך שמונה סיבובים):
אולסטאר
משחק האולסטאר נערך ב-5 בפברואר 1978 באטלנטה, ג'ורג'יה. המאמנים במשחק היו בילי קנינגהם מפילדלפיה 76' וג'ק רמזי מפורטלנד טרייל בלייזרס. חמישיית המזרח כללה את ג'ון האבליצ'ק, ג'ורג' גרווין, ג'וליוס אירווינג, לארי קינון ודייב קאונס, וחמישיית המערב כללה את פול וסטפאל, דייוויד תומפסון, ריק בארי, מוריס לוקאס וביל וולטון. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 133-125, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה רנדי סמית' שקלע 27 נקודות מהספסל עבור הקבוצה המנצחת.
פלייאוף 1978
בפלייאוף זה, שתי המדורגות הראשונות בכל אזור (מזרח ומערב) שובצו ישירות בסיבוב השני, בעוד המדורגות 3-6 שיחקו ביניהן בסדרות של הטוב משלושה משחקים.
אלכס קינגסטון
אלכסנדרה אליזבת "אלכס" קינגסטון (באנגלית: Alexandra Elizabeth "Alex" Kingston; נולדה ב-11 במרץ 1963) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר מתפקידה כאליזבת קורדאי בסדרת הדרמה הרפואית "ER" וכריבר סונג בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ביוגרפיה
קינגסטון נולדה בעיר אפסום במחוז סארי באנגליה. היא הבת הבכורה למשפחה נוצרית בת שלוש בנות. אביה הוא אנתוני קינגסטון. סבת סבה מצד אביה הייתה יהודייה.
אחד מהמורים בבית הספר שלמדה עודד אותה לעסוק במשחק. היא נבחנה לתיאטרון הנוער בסארי (Surrey County Youth Theatre) והופיעה בהפקה של "טום ג'ונס" לצידו של שון פרטווי. את לימודי המשחק השלימה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והצטרפה ל"תיאטרון השייקספירי המלכותי".
בקולנוע הופיעה קינגסטון בסרטים "הטבח, הגנב, אשתו והמאהב" (1989), "A Pin for the Butterfly" (1994), "The Infiltrator" (1995), "קרופייה" (1998), "נערי אסקס" (2000), "המלכה הלוחמת" (2003) בו גילמה את הדמות הראשית בודיקה, "Sweet Land" (2005) וב-"Crashing" (2007).