cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גוראן פאנדב
פאנדב עבר מהמועדון המקומי בלאשיקה למועדון העל האיטלקי אינטר מילאנו, והושאל לקבוצות ספציה ואנקונה. בשנת 2004, הוא עבר ללאציו והחל לשחק בסרייה א'. הוא החל את עונת 2005 בכיבוש השער היחיד במשחק הראשון ששיחק, והעניק ללאציו ניצחון על מסינה.
פאנדב הוא המקדוני השני בלבד ששיחק בסרייה א'. דארקו פאנצ'ב היה הראשון, אחרי ששיחק תקופה קצרה באינטר בתחילת שנות ה-90.
התקשורת האנגלית פרסמה הודעות שונות לגבי התעניינות מוגברת של ארסנל בפאנדב, ופרסמה ראיון עמו בו טען שהוא שואף לעבור לשחק בקבוצה, אבל פאנדב טוען מצידו שהפרסומים שקריים והוא אפילו שוקל לתבוע מספר עיתונים אנגליים. "מעולם לא דיברתי עם העיתונאי הזה", אמר גוראן ב-7 באוקטובר, בערב המשחק בין מקדוניה הצפונית לאנגליה, במסגרת מוקדמות יורו 2008.
ב-4 בינואר 2010 חתם גוראן פאנדב באינטר בפעם השנייה עד 2014 וישתכר ב-3.5 מיליון יורו לשנה בנראזורי. זה קרה כשבוע לאחר שהשתחרר מלאציו.את הופעתו עשה ב-6 בינואר 2010 במשחקה של אינטר נגד קייבו בחוץ. את שער הבכורה שלו כבש ב-16 בינואר, כשאינטר התארחה בבארי וסיימה ב־2-2. בדרבי של מילאנו, שהתרחש ב-24 בינואר 2010, זכה המקדוני לתשבחות רבות עקב שכבש ובישל שער בניצחון 0–2 של אינטר. ב-22 במאי באותה עונה זכה פאנדב עם אינטר בליגת האלופות והשלים איתה טרבל היסטורי כשהוא הופך למקדוני הראשון שזכה בליגת האלופות. פאנדב פתח בהרכב הנראזורי והוחלף בדקה ה79 על ידי סאלי אלי-מונטארי.
ב-18 בדצמבר 2010, המקדוני כבש במסגרת גמר אליפות העולם לקבוצות. ב-15 במרץ 2011 כבש פאנדב את שערו הראשון במדי הנראזורי במסגרת ליגת האלופות, כשכבש שער חשוב ביותר נגד באיירן מינכן בדקה ה88' שהביא לאינטר את העלייה לרבע הגמר.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם פאנדב בקבוצה הטורקית גלאטסראיי לשנתיים. ב-8 ביולי 2015 חתם בגנואה. ב-31 בינואר 2022 חתם בפארמה מהסרייה ב'.
ב-12 בנובמבר 2020 ניצחה נבחרת מקדוניה הצפונית 0–1 את נבחרת גאורגיה והעפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה, יורו 2020. את השער לנבחרת כבש פאנדב. גם בתחרות עצמה כבש שער בכורה בתולדות הנבחרת בטורניר גדול כשבכש שער בהפסד נבחרתו 1–3 לאוסטריה. ב-21 ביוני, בסיום המשחק האחרון של מקדוניה הצפונית בטורניר נגד הולנד, פרש פאנדב מהמדים הלאומיים.
תחותמס הרביעי
תחותמס הרביעי (בתעתיק קלאסי לאנגלית: Thutmose ולעיתים Thutmosis או Tuthmosis) היה הפרעה השמיני בשושלת ה-18 של מצרים העתיקה. הוא שלט מ-1401 עד 1391 לפנה"ס או מ-1397 עד 1388 לפנה"ס. פירוש השם תחותמס הוא "ילדו של [האל] תחות". שם המלכות שלו היה מנחפררע.
זמן מלכותו ואורכה
לא ניתן לקבוע בוודאות מתי החלה מלכותו של תחותמס הרביעי, מאחר שהיא מרוחקת דורות אחדים מן האירועים האסטרונומיים המשמשים בדרך כלל לתארוך שושלות הפרעונים, ומה גם שפירושן של תצפיות אלה עודו שנוי במחלוקת. סבו של תחותמס, תחותמס השלישי, עלה לשלטון ככל הנראה בשנת 1504 או 1479 לפני הספירה, וזאת בהתבסס על שתי תצפיות ירחיות מתקופת מלכותו., הוא שלט כ-54 שנים, ואחריו מלך בנו, אמנחותפ השני, אביו של תחותמס הרביעי, קרוב ל-26 שנים, אם כי חוקרים אחדים סבורים שנמשכה 35 שנים. הדעה המקובלת כיום היא, כי תחותמס הרביעי עלה לכס המלוכה בסביבות 1401 לפנה"ס או 1400 לפנה"ס.
משך תקופת מלכותו אינו ידוע בוודאות. רוב החוקרים סבורים כי שלט תשע או עשר שנים. מנתון כותב כי מלך 9 שנים ו-8 חודשים, אלא שדבריו הנוגעים לפרעוני השושלת השמונה עשרה רצופים טעויות, ולכן יש להסתייע גם במונומנטים בני זמנו של תחותמס הרביעי כדי לקבוע כמה שנים ישב על כס המלוכה. מבין כל המונומנטים ששרדו, שלושה מתוארכים לשנת מלכותו הראשונה, אחד לרביעית, אחד כנראה לחמישית, אחד לשישית, שניים לשביעית ואחד לשמינית. מאחר ששמו של תחותמס הרביעי לא נזכר עוד לאחר אסטלת קונוסו משנת מלכותו השמינית, מקבלים החוקרים בדרך כלל את קביעתו של מנתון, והדעה הרווחת כיום היא כי מלך עשר שנים בקירוב, מ-1401 עד 1391 לפנה"ס.
מונומנטים שבנה
תחותמס הרביעי הקים במהלך שנות מלכותו כמה מונומנטים מפוארים. הוא השלים את בניית האובליסק המזרחי במקדש בכרנך בה החל תחותמס השלישי. האובליסק התנשא לגובה 32 מטרים והיה הגבוה ביותר שהוקם אי פעם במצרים. תחותמס הרביעי כינה אותו בשם "תכן ותי" (tecken waty), לאמור האובליסק היחיד במינו. בשנת 357 הועבר האובליסק על ידי הקיסר קונסטנטיוס השני אל הקירקוס מקסימוס ברומא. ב-1588 העתיק האפיפיור סיקסטוס החמישי את מקומו אל פיאצה סן ג'ובאני, בו הוא נמצא כיום, והוא מוכר בימינו בשם אובליסק הלטראנו.
כמו כן בנה בית תפילה יחיד במינו ואולם עמודים מול הגב או הקירות המזרחיים של מבנה המקדש הראשי בכרנך. בית התפילה נועד לשימושם של "אנשים שלא הורשו להיכנס למקדש הראשי, והייתה משכן אוזנו של האל אמון, שם יכול היה לשמוע את תפילות אנשי העיר." את הקפלה הקטנה, העשויה בהט, משחזרים כיום חוקרים צרפתיים ממשלחת המחקר הצרפתית-מצרית למקדש בכרנך (Franco-Egyptien D'Étude des Temple de Karnak, CFEETK).
חלומו של תחותמס הרביעי
תחותמס מתואר בסיפורים מיתולוגיים כילד יוצא דופן מבחינת יופיו המשתווה ליופיו של הורוס. גם היחס שקיבל היה זהה לזה של הורוס האל. כל כמה זמן נהג תחותמס לערוך סיור חשאי במדבר הסובב את העיר ממפיס (מוף במצרית עתיקה) עם בן לוויה. בסיורים אלו נהג תחותמס לרות חצים אל עבר מטרות העשויות מנחושת, בנוסף לצייד של אריות וחיות בר במרכבתו המהירה רתומת הסוסים. תחותמס נהג לנוח לצד הספינקס הגדול של גיזה (פסלו של חור (הורוס)-(א)מ-אח'ת) הקרוב למשכנות של אלים מצריים מרובים בהם: סת, מות, סח'מת, רננת וסוכר (שם של אל). במקום זה שכן צלו של האל רע וח'פרי. תחותמס ביום אחד התיישב בצילו של הספינקס ושיא צהרי היום נרדם. בחלומו התקיימה שיחה בינו לבין אל נעלה (הספינקס)-
"הסתכל אלי, הבט בי, בני תחותמס! אניא ביך, חור (א)מ-אחת'- רע- אתום (מיזוג בין אלים, כיאה למצרים העתיקה. יש לציין שהספניקס אינו אל, אלא מייצג את האל חור (א)מ-אחת'), אשר מעניק לך את המלוכה עלי אדמות. אתה תחבוש את הכתר הלבן (אחד מסמלי מצרים העליונה) ואת הכתר האדום (אחד מסמלי מצרים התחתונה) על כס מלכותו של האל גב. כל הארץ- לאורכה ולרוחבה- לך תהיה, כל אשר עינו של אל השמש, אדון הכל, מאירה. תנובת האדמה לחסותך תימסר, יחד עם המיסים הרבים שתגשנה כל ארצות הניכר, ואתה תזכה לחיים רוויי שנים. פני פונות אליך, ואף ליבי. שלי אתה. ראה, כאדם במצוקה אני, הלא כל איבר מאיברי מתפורר, וחול המדבר חולש עלי. עד היום חיכיתי לך, שתבוא ותמלא את משאלת ליבי ותשקמני, שהרי הנך בני ומגיני. התקרב, ראה - אני איתך, אני אובילך!"''
מכאן והלך הבין תחותמס כי אלו הם דברי האל וקבל אותם בברכה. תחותמס אמר לבן לווייתו שהם ימסרו אל האל חור-(א)מ-אחת' מנחות.
מכאן סיום הטקסט אבד...)
קברו
תחותמס הרביעי נקבר בעמק המלכים, בקבר KV43, אך גופתו החנוטה הועברה מאוחר יותר עם מומיות נוספות אל חדר נסתר בקבר KV35, קברו של אמנחותפ השני, שם נתגלתה ב-1898 על ידי ויקטור לורא (Victor Loret). מבדיקת המומיה עולה, כי היה חולה מאוד ורזה מאוד בחודשי חייו האחרונים. לאחר מותו עלה לכס המלכות בנו, אמנחותפ השלישי.
קתואי
קתואי הוא מונח המתייחס בדרך כלל לנשים טרנסג'נדריות ולזכרים המתלבשים ומתנהגים כמו נשים בתאילנד. הם מכונים גם "סאו" או "פואיינג", "פארפט סונג" (סוג שני של אישה) או "פט טהי סאם" (המין השלישי). קיימת סברה כי המילה קתואי מקורה בשפת החמר.
בעולם המערבי, מכונות לא אחת ליידיבויז, מונח הנחשב לכינוי גנאי.
תיאור כללי
המונח קתואי אינו זהה למונח המערבי טרנסקסואליות - משמעו היא שאדם הוא סוג של זכר, לא כמו המונחים התאילנדיים: sao praphet song, שכוונתו מצביעה על זהות מינית נשית, או phet thee sam, שמשמעו מין שלישי. המונח phu-ying praphet thi sorng, מתורגם בכלליות כ: "סוג שני של אישה" ומתייחס אף הוא לליידי בוי.
ניתן לזהות קתואיות לעיתים קרובות בגיל צעיר, והן נחשבות כמי ש"נולדו בצורה זו". ייתכן שהן משתמשות בהורמונים (הנמכרים ללא מרשם) ולהליכים רפואיים בעודם בגיל הנעורים.
המונח "קתואי" עלול להישמע מזלזל, במיוחד בצורתו "kathoey-saloey". הוא בעל משמעות הדומה בשפה האנגלית ל"פייה" או "קווין".
הקשר חברתי
קתואיות עובדות על פי רוב במקצועות נשיים מסורתיים, בחנויות, בתי קפה ומסעדות, מספרות וכמעצבות שיער. רבות עובדות גם במרכזי בידור ותיירות, כרקדניות, במופעי קברט - אלקזאר וטיפאני'ס בפאטאיה הם מהידועים ביותר שבהם - או כפרוצות.
קתואיות הן נראות יותר ומקובלות יותר בחברה התאילנדית מאשר טרנסג'נדר טרנסקסואלים בארצות מערביות או בתת היבשת ההודית. מספר דוגמניות תאילנדיות ידועות, זמרות וכוכבות קולנוע הן קתואיות, והעיתונים התאילנדים מדפיסים לעיתים קרובות תצלומים של זוכות בתחרויות יופי של קתואיות. התופעה אינה מתוחמת לאזורים עירוניים; ישנן קתואיות ברוב הכפרים, ותחרויות יופי של קתואיות הן חלק שכיח בירידים מקומיים.
יש מאמינים שקבלת הקתואיות בחברה מתאפשרת בשל התרבות הבודהיסטית, אשר שמה דגש חזק על סובלנות. בהשתמשם במושג הקארמה, ישנם תאילנדים המאמינים שהיות אדם קתואי נגרם כתוצאה מפשעים בחיים קודמים, ומסיקים מכך שקתואיות ראויות לרחמים יותר מאשר לטינה. סטראוטיפ נפוץ בתאילנד הוא שקתואי קשישה אמידה מעניקה סיוע כספי לגבר צעיר שהיא בקשר קרוב עמו.
קתואיות ניצבות בפני מכשולים חברתיים וחוקיים רבים. משפחות (ובעיקר אבות) נוהגים להתאכזב אם בן מתגלה כקתואי, והן נאלצות להתמודד לעיתים תכופות עם הסיכון של יציאה מהארון. קתואיות מתקבלות באופן כללי טוב יותר בתאילנד יותר מאשר רוב המדינות האסיאתיות. קבלה חוקית של קתואיות אינה קיימת בתאילנד: אפילו לאחר הסרה של אברי המין הזכריים בניתוח, אין מאפשרים להן לשנות את המין בתעודת הזהות. שכיחה אפליה בתעסוקה ובהלוואות. בעיות עלולות להתעורר בגישה לנוחיות; וביחס אל המגדר במקומות שונים, לדוגמה, ליידי בוי שעברה ניתוח להתאמה מגדרית עדיין תאלץ לשהות בכלא של גברים.
התפתחויות אחרונות
בשנת 1996 קתואי שהיא סטודנטית לחינוך רצחה אישה צעירה. הדבר אירע לאחר סיקור שלילי של קתואיות בעיתונות התאילנדית; אחד ממכללות ראג'בהאט (Rajabhat) (קולג' הכשרה למורים) סגר לאחר מכן את שעריו לכל קתואי. החלטה זאת בוטלה לאחר מחאות של קבוצות להט"בים, ופמיניסטיות.
מקרה נוסף שקרה ב-1996 הוא שקבוצת כדורעף המורכבת ברובה מלהט"בים וקתואיות שנודעה בשם "נשות הברזל" (The Iron Ladies), שעליה נעשו שני סרטים תאילנדיים, זכתה באליפות הלאומית של תאילנד. הממשלה התאילנדית שהייתה מודאגת מדימויה של הארץ, אסרה אז על שתי קתואיות מלהצטרף לנבחרת הלאומית ולהתחרות בעולם.
נונג טום היא אחת הקתואי המפורסמות ביותר בתאילנד, היא מתאגרפת תאילנדית לשעבר שתפשה את עין הציבור בשנת 1998. היא לבשה בגדי נשים ולקחה הורמונים כבר בהיותה מתאגרפת פופולרית; היא נכנסת לזירה בשיער ארוך ואיפור, לפעמים מנשקת את היריב המובס. היא הכריזה על פרישתה מאיגרוף מקצועי ב-1999 - עברה ניתוח להתאמה מגדרית, בעודה ממשיכה לעבוד כמאמנת וכעבודה צדדית שיחקה ודיגמנה. היא שבה לאיגרוף ב-2006.
ב-2004 בית הספר לטכנולוגיה של צ'אנג מאי הקצה בית שימוש נפרד לקתואיות, ובו שזורים סמלים נשיים וגבריים על הדלת. 15 הסטודנטיות הקתואיות נדרשות ללבוש בגדי גברים בבית הספר אולם מותר להן להתאמן בבגדי נשים. בחדרי השירותים ארבעה תאים, אולם אין אף משתנה. בעקבות המהפכה הצבאית בתאילנד של 2006 מקוות הקתואיות כי מין שלישי חדש יתווסף לדרכונים ולמסמכים רשמיים אחרים בהצעת חוק מוצעת
ב-2007, נעשו מאמצים משפטיים על מנת להתחיל להתיר לקתואיות לשנות את מינן החוקי אם הם עברו ניתוח להתאמה מגדרית. הגבלה אחרונה זו נידונה בציבור והיא שנויה במחלוקת.
סקירה וקבוצות מוזיקליות
בעקבות קבוצות דומות שקמו בקוריאה הדרומית, נוצרה הקבוצה המוזיקלית הראשונה של קתואיות בתאילנד. היא קרויה Venus Flytrap ומקבלת חסות מקבוצת המוזיקה של Sony BMG. אחת החברות המייסדות של הלהקה היא יולאדה "נוק" סואניוט, אשר בהמשך הפכה לפוליטיקאית. "הליידי בויז של בנגקוק" (The Lady Boys of Bangkok) הוא מופע מוזיקלי של קתואיות שהוצג בפסטיבל אדינבורו בשנים 2006 ו-2007 וגם בערים אחרות ברחבי הממלכה המאוחדת.
Radio Studio 54 Network
היא הוקמה בשנת 1985 על ידי פייטרו פארטה ופרנצ'סקו מסארה. המוטו שלה הוא: „Il bello della musica è che quando ti colpisce non senti dolore“ (מה שטוב במוזיקה הוא זה שכשהיא מכה בך, לא כואב), ציטוט מבוב מרלי.
פסטיבל הכדורים הפורחים הבינלאומי בגלבוע
פסטיבל הכדורים הפורחים הבינלאומי בגלבוע מתקיים מדי שנה בשבוע הראשון באוגוסט בפארק הלאומי מעיין חרוד.
תולדות הפסטיבל
הפסטיבל הראשון התקיים בשנת 2009, ביוזמת שלומי אייל, רכז הספורט של מועצה אזורית גלבוע. בניגוד לאירועים דומים בחו"ל הפסטיבל משלב לינה במקום. הפסטיבל הראשון כלל רק את מטס הכדורים הפורחים (12 במספר). נכון לשנת 2018 הוא כולל גם פעילויות נלוות רבות. החל מהפסטיבל השלישי חלק מן האירועים מתקיימים בדרום הארץ, בפארק אשכול, שבוע לאחר הפסטיבל בגלבוע. האירוע מושך אליו כ-7,000 מבקרים מדי שנה. חלק מטייסי הכדורים הפורחים מגיעים לאירוע מחו"ל.
זאב צפון-מערבי
זאב צפון-מערבי הידוע גם כזאב מקנזי, זאב עץ אלסקה, זאב עץ קנדי או זאב עץ צפוני (שם מדעי: Canis lupus occidentalis) הוא תת-מין של זאב אפור החי בחלקיה הצפוניים של אמריקה הצפונית, בצפון ארצות הברית המערבית, מערב קנדה ובאלסקה וככל הנראה הוא הגדול ביותר שבזאבים ובכלל בבני משפחת הכלביים.
תיאור ומשקל
הזאבים הללו בעלי פרווה אפורה ולעיתים חומה כהה והם בעלי רגליים ארוכות ופרווה עבה על גופם כדי לבודד את החום והם בעלי אוזניים וחוטם קצרים יותר וראש מעוגל יותר כהתאמה לחיים בקור.
צייד
הזאבים הם טורפי-על הניזונים מציד של חיות גדולות כמו אייל קנדי. הציד מתבצע בעיקר בריצה ממושכת ומתישה, בה נבחרים הפריטים הרכים והחלשים ומחוסלים בידי פיות רבים המבתרים אותם. מחקר שהתבצע בפארק ילוסטון מעריך ש-50% מפרטי האיילים החולים והחלשים נטרפים בידיהם.
הזאבים יצודו גם מינים גדולים כמו אייל קורא או ביזונים, אשר מספקים יחדיו מזון גדול לכל הלהקה. עם זאת בעת ציד של חיות אלה הזאבים חייבים להיזהר מכיוון שעקב משקלם העצום הם יכולים להרוג זאב בקלות.
פעילות הזאבים מספקת מזון לאוכלי נבלות אמריקאים כמו עורבים, עיטמים, דובי גריזלי, דובים שחורים וקויוטים.
יום שביתת הנשק
יום שביתת הנשק (באנגלית: Armistice Day) הוא היום בו נכנסה לתוקפה הפסקת האש במלחמת העולם הראשונה, ב-11 בנובמבר 1918, בשעה 11:00. היום נחגג כחג לאומי בצרפת, בלגיה, סרביה וניו זילנד. במדינות חבר העמים הבריטי הוא נקרא יום הזיכרון (Remembrance Sunday), המוקדש לזכר הנופלים במלחמות, ונערכים בו טקסים ושתי דקות דומיה לאומיות בשעה 11:00. בארצות הברית הוא נקרא יום הווטרנים ונקבע כיום חג לכבוד כל ותיקי המלחמות שבהן השתתפה המדינה.
שביתת הנשק הכוזבת ב-7 בנובמבר
ב-7 בנובמבר 1918 נפוצה ברחבי העולם שמועה לפיה הגרמנים חתמו על הסכם שביתת הנשק וכי המלחמה הסתיימה בשעה 2 בצהריים באותו היום. הידיעה הכוזבת הגיעה גם לכותרות העיתונים שהכריזו על סיום המלחמה. ברחבי העולם יצאו רבים לרחובות לחגוג את סיום המלחמה.
מקור השמועה בהפסקת אש מקומית שאישרו הצרפתים כדי שהמשלחת הגרמנית תוכל לעבור את קו החזית ולהגיע ליער קומפיין סמוך לקומפיין, מצפון-מזרח לפריז, שם התנהלו השיחות על הפסקת האש. הידיעה על הפסקת האש המקומית נקלטה בשגרירות האמריקאית בפריז ושם פורש השדר כאילו הגרמנים חתמו על הפסקת האש הכוללת. הידיעה שודרה לארצות הברית ונפוצה ברחבי העולם. תוך מספר שעות הובנה הטעות אולם בשלב זה כבר החלו החגיגות הספונטניות במקומות רבים.
נפגעים ביום שביתת הנשק
הסכם שביתת הנשק שסיים את מלחמת העולם הראשונה נחתם ב-11 בנובמבר 1918 בשעה 5 בבוקר, אך קבעה את השעה 11:00 כשעת סיום הלחימה בשל הקושי להודיע לכוחות המפוזרים על הפסקת הלחימה. במשך השעות בין חתימת הפסקת האש לכניסתה לתוקף נהרגו 863 חיילים מבריטניה וחבר העמים, וכ-3,000 לוחמים אמריקאים נהרגו או נפצעו בקרבות האחרונים בהם השתתפו. החייל הבריטי האחרון, טוראי ג'ורג' אדווין אליסון נהרג בשעה 9:30, כ-90 דקות לפני כניסת הפסקת האש לתוקף. הוא לחם ברציפות במלחמה מאז 1914. אוגוסטין טרבושן הוא החייל הצרפתי האחרון שנהרג. הוא נורה בשעה 10:45 כשנשלח להודיע לחבריו שיצאו להתקפה מעבר לנהר מז כי המרק יוגש לאחר הפסקת האש.
טוראי הנרי גנטר מצבא ארצות הברית נהרג בשעה 10:58 בעת התקפה על עמדת מכונת ירייה גרמנית והוא באופן רשמי ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה. דקה לאחר מכן, בעת כניסת הפסקת האש לתוקף, נכנעו החיילים באותה עמדה לחבריו ליחידה.
75 חיילים צרפתיים נהרגו באותו היום, אולם תאריך המוות שלהם שונה ל-10 בנובמבר כדי למנוע ממשפחותיהם את התסכול מכך שיקיריהם נהרגו ביום האחרון למלחמה, וכדי למנוע מחלוקת לגבי זכאותם של יורשי הנופלים לתגמול מוגדל בגין מוות בעת מלחמה.
סן אנדרס ופרובידנסיה
סן אנדרס ופרובידנסיה (רשמית: ארכיפלג סן אנדרס, פרובידנסיה וסנטה קטלינה; בספרדית: Archipiélago de San Andrés, Providencia y Santa Catalina) הוא מחוז של קולומביה, המורכב מקבוצת איים בים הקריבי, כ-220 ק"מ מזרחה לחופי ניקרגואה וכ-775 ק"מ צפונית מערבית לחופי קולומביה.
ניקרגואה תובעת בעלות על איי סן אנדרס ופרובידנסיה.
היסטוריה
האי פרובידנסיה יושב בשנת 1630 על ידי פוריטנים מאנגליה. הם הקימו במקום מושבת עבדים וגם נהלו פריבטיר, דבר שהביא לכיבוש האי על ידי הספרדים ב-1641. ניסיונות של אנגליה לכבוש חזרה את האי לא צלחו עד שלקראת סוף שנת 1665 הוביל הנרי מורגן כוח של פיראטים אנגלים שכבש את האי פרובידנסיה ביחד עם סנטה קטלינה. כוח הפיראטים הרס את רוב המבצרים הספרדים שנבנו באי והקים בפרובידנסיה עיירה פיראטית. פרובידנסיה חזרה במהרה לשליטה של הספרדים אולם נכבשה שוב על ידי הנרי מורגן ב-15 בדצמבר 1670 ונשארה בשליטה של הפיראטים האנגלים עד 1689 עת הועברה על ידי אנגליה לשליטה ספרדית. מאז, התושבים באיים היו בעיקר פרוטסטנטים וניסיונות להעביר אותם לקתוליות לא צלחו.
ב-4 ביולי 1818 נכבשה פרובידנסיה על ידי לואיס מישל אאורי הצרפתי, והוא השתמש באי כבסיס במהלכיו להביא לעצמאות של מרכז אמריקה. לאחר שהקולוניות הספרדיות במרכז אמריקה השיגו עצמאות, החליטו תושבי סן אנדרס ופרובידנסיה להצטרף מרצונם לרפובליקת קולומביה הגדולה. תביעות של הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, ולאחר התפרקותה על ידי ניקרגואה, לשליטה באי לא צלחו והאיים נשארו בשליטת רפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר התפרקותה בידי קולומביה. בקולומביה, הוכללו סן אנדרס ופרובידנסיה לסירוגין במדינות ריואצ'ה, מגדלנה ובוליבר. בשנת 1844 נעשה ניסיון להפוך את האיים לאזור מיוחד בשליטה פדרלית, אך הניסיון נדחה על ידי הקונגרס של קולומביה. אך בין השנים 1866–1872 הם הועברו על ידי מדינת בוליבר אשר ביקשה להיפטר מהאיים שהיו אזור שומם ונטל על קופת המדינה, לידי השלטון הפדרלי.
בשנת 1928 נחתם הסכם בין ניקרגואה וקולומביה המשאיר את האיים בשליטת האחרונה.
חי וצומח
בשנת 2000 הכריז ארגון אונסק"ו על שמורה ביוספרית "סיפלאוור" (Seaflower), הממוקמת בתחומי הארכיפלג.
גבול לאוס–מיאנמר
גבול לאוס–מיאנמר הוא הגבול הבין-לאומי המפריד בין לאוס למיאנמר (בעבר בורמה). אורך הגבול הוא 238 ק"מ, והוא עובר כולו לאורך הנהר מקונג ממשולש הגבולות עם סין בצפון ועד למשולש הגבולות עם תאילנד בדרום.
תיאור
הגבול מתחיל בצפון, במשולש הגבולות עם סין, במפגש של נהר ננלה (Nanla river) עם הנהר מקונג, ואז ממשיך בכיוון דרום-מערב עד למשולש הגבולות עם תאילנד במפגש עם הנהר קוק, למעט בליטה מזרחה של המקונג באמצע הגבול.
היסטוריה
ב-1941, לאחר הכיבוש היפני של בורמה, הועברו חלקים מבורמה לסיאם כשטח סוהרט תאילן דום , ובכך הסתיים קיומו של גבול לאוס–מיאנמר. ב-1946, לאחר כניעת האימפריה היפנית, אזורים אלו, והגבול הוחזרו לבורמה. ב-1937, בורמה הופרדה מהודו והפכה למושבה נפרדת. בורמה קיבלה את עצמאותה רק ב-1948. לאוס השיגה עצמאות חלקית מצרפת ב-1949, וקיבלה את עצמאותה סופית ב-1953, כאשר הגבול נהיה הגבול המפריד סופית בין שתי מדינות ריבונויות. בעשורים שלאחר מכן, אזור הגבול היה לא יציב, עם קבוצות חמושות שונות שפעלו כאן, כמו קוומינטנג הסינית, פאת'ט לאו ומיליציות שאן  שונות. כיום, הגבול אינו מסוכן יותר, לאחר שנחתם חוזה חיתום משותף של הגבול בין שתי המדינות ביוני 1993, והקמת גשר ידידות לרוחבו ב-2015.
מעברי גבול
יש מעבר עיקרי אחד בגשר הידידות בוואן פונג-קייאנגלאפ, המקשר בין שיאנג קוק (Xieng Kok) בלאוס לקייאנגלאפ (Kyainglap) במיאנמר, שנפתח ב-20 בנובמבר 2018.
יורוצ'לנג'
היורוצ'לנג' (באנגלית: EuroChallenge), שכונה גם "גביע האתגר", היה טורניר כדורסל אירופי שאורגן על ידי פיב"א אירופה. הטורניר היה השלישי בחשיבותו באירופה אחרי היורוליג והיורוקאפ.
הטורניר, שהחל בשנת 2003 תחת השם "יורופליג", שינה את שמו ב-2005 ל"יורוקאפ". בשנת 2008 הודיעו ארגוני פיב"א ויול"ב על שיתוף פעולה ביניהם. השינוי כלל החלפה של שמות הגביעים בתחרויות שהפעילו, וכך ה"יורוקאפ" הפך ל"יורוצ'לנג'" ו"גביע יול"ב" קיבל את השם "יורוקאפ".
בקיץ 2015 הוחלט כי המפעל יסגר לטובת מפעל חדש וגדול יותר בשם יורופקאפ, שיתחרה ביורוקאפ.
MVP של הפיינל-פור
2014-15:ג'מאל שולר
2013-14:אנדראה צ'ינצ'ריני
2012-13:צ'סטר סימונס
2011-12:פופס מנסה-בונסו
2010-11:גוראן איקוניץ'
2009-10:טיילור רוצ'סטי
2008-09:קית' לנגפורד
2007-08:גיירדיוס גוסטס
2006-07:אריאל מקדונלד
2005-06:רודי פרננדז
2004-05:קלי מקארתי
2003-04:מרטין מואורספ
אינה סביאטנקו
אינה יורייבנה סביאטנקו (נולדה ב-6 בספטמבר 1967) היא פוליטיקאית רוסייה, חברת הדומה העירונית של מוסקבה מאז 2001. חברת סיעת רוסיה המאוחדת וחברת מועצת הפדרציה מטעם מוסקבה (מאז 2019). יו"ר ועדת מועצת הפדרציה למדיניות חברתית (מאז ינואר 2020). היא החליפה בתפקיד זה את ואלרי ריאזנסקי.
המערכה במערב אפריקה במלחמת העולם הראשונה
המערכה במערב אפריקה הייתה סדרת קרבות שהתחוללה במערב אפריקה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנים 1916-1914, בשתי המושבות של גרמניה בחלק זה של אפריקה, וכלל את כיבוש טוגולנד ואת כיבוש קמרון. המערכה נסתיימה בנפילת שתי המושבות לידי מדינות ההסכמה, האחת תוך ימים ספורים והשנייה אחרי יותר משנה. קרבות אלה נערכו בזירה צדדית למדי, הן מבחינה גאוגרפית, הן מבחינת סדרי הכוחות, במאבק האיתנים של מלחמת העולם הראשונה. בנוסף, רוב החיילים שהשתתפו במערכה זו היו מגויסים אפריקנים.
רקע
מושבותיה של גרמניה במערב אפריקה בעת פרוץ מלחמת העולם הראשונה כללו את טוגולנד (כיום טוגו וחלק מגאנה) וקמרון (שכללה חלק ממזרח ניגריה של ימינו). הן היו מוקפות במושבות של מדינות ההסכמה, ולא ניתן היה למעשה להגן עליהן, קל וחומר להכריע את יריביהן במושבות הסמוכות. זאת כיוון שהגרמנים באותן מושבות היו פחותים במספרם בהשוואה למושבות שמהן יצאו התוקפים, ובהיותם מנותקים, לרוב, ממולדתם. גם השליטה בים, ועימה הקשר עם מדינת האם, הייתה נתונה בידי ציי מדינות ההסכמה.
טוגולנד
הראשונה והקלה ביותר להשתלטותן של מדינות ההסכמה הייתה טוגולנד, שבה לא היו כלל כוחות צבא, אלא משטרה, מיליציה ומשמר גבול, כ-700 במספר, כמעט כולם אסקרי - חיילים אפריקנים תחת פיקוד אירופי, חלקם בעלי מוטיבציה ורוח קרב ירודים. טוגולנד, שהייתה מושבה גרמנית מ-1884, הייתה מוקפת מצפון וממזרח במושבות צרפתיות, כמו דהומיי (כיום בנין), לה היה לטוגו גבול ארוך ממזרח, וממערב בחוף הזהב (כיום גאנה), שהייתה מושבה בריטית. למדינות ההסכמה היה יתרון ימי מכריע גם במפרץ גינאה, שנשק למושבה מדרום. מסע המלחמה נסתיים בהצלחה מנקודת ראות של מדינות ההסכמה ב-27 באוגוסט 1914, פחות משלושה שבועות לאחר שהחל. הייתה זו המושבה הגרמנית הראשונה שנפלה בידי מדינות ההסכמה (כיבוש סמואה הגרמנית אירע מספר ימים אחר כך).
סוף דבר
טוגולנד חולקה בין צרפת לאימפריה הבריטית. החלק שבשליטת צרפת הפך למנדט צרפתי בשם טוגו והחלק שבשליטת בריטניה צורף למושבה חוף הזהב. רוב קמרון הפך למנדט צרפתי, וחלקה המערבי של קמרון צורף לניגריה, שהייתה אז מושבה בריטית.
קישורים חיצוניים
West Africa Campaign (World War I) Kamerun im Ersten Weltkrieg
אמריקנה
אמריקנה הוא מושג המתייחס, בפירושו הרחב ביותר, למכלול הדברים (גשמיים או מופשטים) המזוהים באופן מובהק ובלעדי עם ארצות הברית (ולעיתים גם קנדה), תרבותה, מאפייניה הפיזיים וההיסטוריה שלה. בפירוש המקובל מדובר על תרבות המזוהה באופן חד-ערכי עם ארצות הברית של אמריקה.
דוגמאות
דוגמאות לדברים הנחשבים כחלק מהאמריקנה:
לטאה שטוחה
לטאה שטוחה (שם מדעי: Platysaurus) היא סוג של לטאות ממשפחת הקורדיליים החיות בדרומה של אפריקה.
מזונם של הלטאות הוא חרקים שונים אותם הם תופסות לעיתים בקפיצה אנכית למעלה.
קטע כלי
קטע כֵּלִי (בעבר: קטע כִּלְיִי; בלועזית: קטע אינסטרומנטלי) הוא קטע מוזיקלי ללא שירה. קטעים כֵּלִיִּים קיימים בכל הסגנונות של המוזיקה, אך הם נפוצים בדרך כלל יותר במוזיקה קלאסית, ג'אז, בלוז ובמוזיקה אלקטרונית. במוזיקת הרוק התפתח ז'אנר נפרד הנקרא רוק אינסטרומנטלי.
במקרים רבים קטע כלי הוא פשוט חלק משיר ארוך יותר (לדוגמה קטע סולו גיטרה), אך קיימות גם יצירות כליות שלמות. במוזיקת פופ הקטעים הכליים קצרים ובדרך כלל לא יותר ארוכים מ-3 דקות. קטעים כליים ארוכים יותר נפוצים בג'אז וברוק מתקדם. הביצועים הכליים בדרך כלל לא זוכים לאהדה דומה לשירים המקוריים, אך היו ביצועים כליים שהגיעו לראשי המצעדים.
מרחב מדיד
באנליזה מתמטית, מרחב מדיד הוא מרחב עם סיגמא-אלגברה של קבוצות; אלו נקראות קבוצות מדידות. על מרחב כזה אפשר, עקרונית, להגדיר פונקציית מידה, שתהפוך אותו למרחב מידה.
מרחב מדיד בדיד
מרחב מדיד שבו כל הקבוצות מדידות נקרא מרחב מדיד בדיד (דיסקרטי). אם המרחב בן-מניה, כל פונקציית מידה מוגדרת, בעקרון, לפי הערכים שלה על יחידונים (קבוצות בנות נקודה בודדת). גישה זו אינה מתאימה למקרה הכללי - לא קיימות פונקציות מידה מוצלחות, אפילו על הישר הממשי, המוגדרות על כל תת-הקבוצות.
אנטיוכוס השישי
אנטיוכוס השישי (דיוניסוס) (בערך 148 - 138 לפנה"ס) היה מלך הממלכה הסלאוקית. הוא היה בנם של אלכסנדר באלאס וקלאופטרה תאה, בתו של תלמי השישי.
אנטיוכוס השישי מעולם לא מלך בפועל. הוא מונה ב-144 לפנה"ס בידי הגנרל דיודוטוס טריפון כיורש העצר, כדי לשמש אופוזיציה לדמטריוס השני. בשנת 142 לפנה"ס הדיח אותו דיודוטוס והחליפו כמלך, ובשנת 138 לפנה"ס הרגו.
אוקיינידים
האוקיינידים (ביוונית: Ωκεανιδες) במיתולוגיה היוונית היו שלושת-אלפי בניהם ובנותיהם של הטיטאנים אוקיינוס וטתיס (Tethys). כל אחד ואחת מאלוהויות ונימפות אלה היה פטרון של נחל, נהר, ים, אגם, בריכה, שדה מרעה, פרח או ענן.
כלכלת בחירות
כלכלת בחירות היא מדיניות כלכלית, שמנהיגה ממשלה בתקופה שלפני בחירות, על מנת לפתות את ציבור הבוחרים להצביע למפלגה השלטת. כלכלת בחירות מתאפיינת בגידול בתקציב המדינה בסעיפים הקשורים לרווחת התושבים, בהקטנת נטל המס, ובנכונות גוברת של הממשלה להיענות לתביעות שכר במגזר הציבורי.
המוטיבציה של פוליטיקאים מכהנים לנהוג בצורה זו מבוססת ההשערה בדבר קיום הצבעה כלכלית, כלומר הצבעת הבוחרים מושפעת מאוד מהתנאים הכלכליים בסמוך למועד הבחירות. ההנחה היא שהציבור מפנה פחות תשומת לב, ברמה הכלכלית, על העתיד ומעדיף שיפור במצבו הכלכלי בהווה. תפיסה זו נתמכת בראיות אמפיריות ובמחקרים בספרות מקצועית המעידים כי ברחבי הדמוקרטיות המערביות בעולם, לתנאים הכלכליים יש השפעה מכרעת על תוצאות הבחירות.
מחקרים
הטענה בדבר קיומם של "מחזורי עסקים פוליטיים" הוצגה לראשונה במודל כלכלי מחקרי בשנת 1975, מודל שבדק את השפעת מחזורי הבחירות בארצות הברית על מדדים מאקרו כלכליים – אבטלה ואינפלציה. ממצאי המחקר מבססים את ההנחה שלבוחרים זיכרון קצר והם אינם יכולים לחזות על בסיס המידע בהווה את התפתחות הכלכלה בעתיד הקרוב. במצב כזה מנהיג יכול בסמוך לבחירות להפחית את האבטלה באמצעים פיסקאליים בידיעה שהתוצאות האינפלציוניות של המהלך יתבטאו רק אחרי הבחירות. מכיוון שרבים מהבוחרים מייחסים משקל יתר להווה לעומת העבר, הם מעריכים את יכולתו של המנהיג לנהל את הכלכלה ואינם זוכרים כי במשך כל תקופת כהונתו, פרט לתקופה הסמוכה לבחירות, הייתה האבטלה גבוהה. הם גם אינם מבינים כי אחרי הבחירות יהיה צורך לתקן את השלכות המדיניות בצורה שעלולה להגדיל את האבטלה. זו גישה פסימית בכל הנוגע להערכת תחכומם של הבוחרים, שכן על פיה במקום להיות חשדנים בנוגע להתפתחויות חיוביות בשנות בחירות דווקא, הם נופלים בפח.
מחקר נוסף משנת 1992 דווקא מחליש את הטענות על קיומה הגורף של התופעה. במחקר שנעשה על ידי מספר כלכלנים מובילים, ביניהם נוריאל רוביני, נבדק הקשר בין מועד הבחירות לבין מדדים האבטלה והאינפלציה. המחקר, המבוסס על מדינות ה-OECD, בחן ברמה אמפירית קיומם של מחזורים כלכלים-פוליטיים ומצא מעט עדויות להשפעות של כלכלת בחירות על הביצועים ארוכי הטווח של הכלכלה, במיוחד על צמיחת התוצר והאבטלה. לפי המחקר, קיימות עדויות לעליה בסביבת המחירים מיד לאחר בחירות, אך ההסבר לתופעה אינו בהכרח עדות לכלכלת בחירות. ניתן להסביר את התופעה גם בכך שפוליטיקאים פועלים בצורה אופורטוניסטית ומאמינים כי התזמון הנכון לשינוי מחירים והעלאת מיסים הוא מיד לאחר מועד הבחירות.
במחקר מ-2008 נמצא כי כלכלת בחירות אינה משפיעה לחיוב על בחירתו של מנהיג במדינות מערביות מפותחות, וכי מצביעים מושפעים מהצמיחה במהלך כהונתו של המנהיג ולא בשנת הבחירות עצמה. לטענת החוקרים, במדינות מפותחות, ובמיוחד דמוקרטיות ותיקות, גירעונות של שנת הבחירות מקטינים למעשה את ההסתברות לבחירת מנהיג. נתון זה מבטא חשדנות של הבוחרים בנוגע לצמיחה המופיעה בתקופה התואמת את צרכיו הפוליטיים של המנהיג. עוד נמצא במחקר כי במדינות המתפתחות הפרידו הבוחרים בין צמיחה שמקורה בשינויים בכלכלה העולמית לשינויים שהיו ייחודיים למשק המקומי, ותמכו בממשלה רק על בסיס האחרונים. גם נתון זה מדגים שהבוחרים אינם נאיבים כמו שנוטים להניח לעיתים ולא בהכרח מושפעים מהמניפולציות שנעשות בניסיון ליצור הישגי שווא. להפך – הבוחרים נוטים לתמוך במנהיגים 'אחראים' ובממשלות המקטינות את הגרעון.
בישראל
מתחילת שנות ה-90 ועד שנת 2020 התקיימו בישראל 12 מערכות בחירות לכנסת, ואף לא אחת מהן התקיימה בתאריך המקורי שנקבע. לאור זאת, ההתייחסות לכלכלת בחירות כ"חלוקת מתנות" לציבור בשנה שלפני בחירות נראית פחות רלוונטית. על פי ההנחות האמפיריות, אי אפשר לדעת מתי צריך להתחיל לחלק מתנות לציבור. בנוסף, בשנים אלו התפתחה גם תופעה בה פוליטיקאים מרבים לדבר על מהלכים כלכליים מיטיבים, וזאת ללא ביצוע – כלומר מחליפים את העשייה בהודעות על עשייה. תופעה נוספת היא חלוקת מתנות מתמשכת, המהווה מעין כלכלת בחירות כבר מהיום בו הם נכנסים לתפקיד. בין הדוגמאות שניתן למנות הם פעולותיו של שר האוצר שטייניץ, אשר הוריד מיסים בתקופת המחאה החברתית בישראל. בשנה זו הגרעון היה כפול מהמתוכנן. שר האוצר לפיד פעל להוזלת מחירי הדיור דרך ניסיון להחלת חוק מע"מ אפס אך החוק לא עבר. תוצאות הבחירות הבאות הראו כי נגרם לו נזק אלקטורלי מהמהלך שככל הנראה נתפס ככלכלת בחירות. שר האוצר כחלון כבר בתקציב הראשון שלו החליט שהוא נוקט במדיניות מרחיבה - החזיר את העברות הכספים לחרדים, חילק הטבה לזכאים במסגרת תוכנית "מחיר למשתכן", הוריד את המע"מ ואת מס החברות והגדיל את קצבאות הזקנה. למרות המדיניות המרחיבה של השר כחלון, בבחירות הבאות הצתמצם כוחו במחצית.
לייחודיות של מדינת ישראל בהקשר של כלכלת בחירות יש היבטים נוספים מעבר להתמודדות עם מציאות של אי ודאות שבה לא יודעים מתי יהיו הבחירות הבאות. בשנים האחרונות שר האוצר אינו בהכרח מהמפלגה השלטת כך שהאינטרסים שלו אינם בהכרח האינטרסים של ראש הממשלה. בנוסף, לאורך השנים המדינה מתמודדת עם אתגרים ביטחוניים ולכן באופן טבעי הבוחרים נוטים להצביע למועמדים על בסיס השקפתם הביטחונית. עם זאת, החל משנת 2011 בה התרחשה המחאה החברתית, ניתן לראות כי המדיניות הכלכלית הולכת וצוברת חלק גדול יותר בשיח הציבורי ובמערך השיקולים של הבוחרים.
קים ג'ונג-איל
קים ג'ונג-איל (, תעתיק IPA: [kim.ʥɔŋ.il; 16 בפברואר 1941 – 17 בדצמבר 2011) היה המנהיג העליון של קוריאה הצפונית בין השנים 1994 עד ל-2011.
בשנות ה-80 הוכר כיורש ומונה לתפקידים בכירים במפלגה הפועלים של קוריאה הצפונית, בצבא הצפון קוריאני. ב-1991, קים מונה למפקד הצבא העליון שלוש שנים לאחר מות אביו (אביו, קים איל-סונג הוא ראש משפחת קים, אשר שולטת בקוריאה הצפונית מ-1947 ועד היום, נכון ל-2022) וב-1997 מונה למזכיר הכללי של מפלגת הפועלים והפך ליושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית. ולמעשה כך הפך קים לשליט יחיד בקוריאה הצפונית, בדומה לאביו.
נעוריו
בדומה לאביו קים איל-סונג זכה קים ג'ונג-איל בפולחן אישיות בקוריאה הצפונית. במסגרת פולחן האישיות מהללים את קים בקביעות כגיבור וכמדינאי דגול.
על נעוריו של קים אין די אסמכתאות אמינות. על פי הביוגרפיה הרשמית, קים נולד סמוך להר פאקטו בקוריאה הצפונית ב-16 בפברואר 1942, אולם רישומים סובייטים מראים שהוא נולד בכפר סיבירי בשם וייטסקויה (Вя́тское) ליד חברובסק ב-16 בפברואר 1941. אביו שימש בכפר זה כמפקד הגדוד הסובייטי בבריגדה מספר 88, שהיה מורכב מגולים סינים וקוריאנים. משערים ששנת הלידה ה"רשמית" שלו הותאמה כך שייראה שהוא נולד ביום הולדתו ה-30 של אביו. קים ג'ונג סאק, אמו של קים, הייתה אשתו הראשונה של אביו. במהלך ילדותו בברית המועצות נודע קים כ"יורי אירסנוביץ' קים" - גרסה רוסית של שמו הקוריאני.
קים היה ילד קטן בעת סיום מלחמת העולם השנייה. אביו חזר לפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, בספטמבר 1945, ובסוף נובמבר חזר קים ג'ונג-איל לקוריאה הצפונית באונייה סובייטית. המשפחה עברה למעונו המפואר של פקיד יפני לשעבר בפיונגיאנג, עם גינה ובריכת שחייה שבה טבע אחיו ב-1947. ב-1948 החל קים ללמוד בבית ספר יסודי, וב-1949 נפטרה אמו במהלך לידה (התינוק מת אף הוא).
קים קיבל ככל הנראה את רוב השכלתו כנער בסין, לשם נשלח בזמן מלחמת קוריאה כדי לשמור על ביטחונו.
לפי הביוגרפיה הרשמית, הוא סיים את לימודיו בבית-ספר מיוחד לילדי פקידי המפלגה הקומוניסטית בפיונגיאנג, נכתב גם שהוא בוגר אוניברסיטת קים איל-סונג שלמד כמקצוע ראשי כלכלה מדינית וסיים את לימודיו ב-1964. בתקופת סיום לימודיו, אביו היה פקיד ממשלתי נערץ שכונה "המנהיג הגדול" ושלט ביד רמה על הממשלה. נאמר גם שהוא קיבל השכלה בשפה האנגלית מאוניברסיטת מלטה בשנות ה-70 המוקדמות בביקוריו הנדירים במלטה כאורח ראש ממשלתה.
בינתיים התחתן קים איל-סונג בשנית ונולד לו ילד נוסף, קים פיונג איל. לא ידוע אם ג'ונג-איל נבחר כיורש על אחיו או שפיונג איל מעולם לא נתפס כיורש על ידי אביו. מאז 1988 שימש פיונג איל כשגריר קוריאה הצפונית במספר מדינות באירופה וכעת הוא שגריר קוריאה הצפונית בפולין. משערים שפיונג איל הוגלה למקומות רחוקים אלה על ידי אביו כדי למנוע מאבק על השלטון בין שני האחים.
הכניסה לפוליטיקה
לאחר סיום לימודיו ב-1964 החל קים ג'ונג-איל לטפס בסולם התפקידים במפלגת הפועלים הקוריאנית. בהתחלה עבד במפלגה כאחראי על ארגון משרדים ממשלתיים בכירים עוד לפני שהיה חבר בפוליטביורו (המוסד העליון של המפלגה הקומוניסטית). ב-1969 מונה לנציג משרד תעמולה ממשלתי.
ב-1973 היה קים למזכיר המפלגה לענייני ארגון ותעמולה, ב-1974 הכריז עליו אביו באופן רשמי כיורשו. במשך 15 השנה הבאות מונה קים לתפקידים נוספים במפלגה, כולל שר התרבות וראש המפלגה למבצעים כנגד קוריאה הדרומית.
נוכחותו של קים במפלגת הפועלים הקוריאנית הלכה וגדלה. בספטמבר 1973 במליאה השביעית של הוועד המרכזי החמישי, הנהיג את מסעי התעמולה של "קבוצת שלוש המהפכות". פעמים רבות הוא הוזכר כ"מרכז המפלגה" הודות להשפעתו ההולכת וגוברת על פעולות המפלגה היומיומיות.
בעת הקונגרס השישי של המפלגה באוקטובר 1980 הייתה שליטתו של קים ג'ונג-איל על פעולות המפלגה מוחלטת. הוא קיבל תפקידים בכירים בפוליטביורו, בוועד הצבאי ובמזכירות המפלגה. כשהפך לחבר באספת "השביעייה הראשונה" התברר סופית לקהילה הבינלאומית שהוא יירש את אביו כשליט קוריאה הצפונית.
בזמן זה זכה קים לכינוי "המנהיג האהוב", והממשלה החלה לבסס פולחן אישיות סביבו בדומה לזה שהיה לאביו, "המנהיג הדגול". בתקשורת המקומית זכה קים לכינוי "המנהיג שאין כמותו" ו"ממשיכה הדגול של המהפכה". באותו זמן הוא נחשב לדמות החזקה ביותר בקוריאה הצפונית אחרי אביו.
בשנות השמונים של המאה העשרים סבלה קוריאה הצפונית מקיפאון כלכלי חמור. מדיניותו של קים איל-סונג לבידול כלכלי כמעט ביטלה את כל קשרי מסחר החוץ של קוריאה הצפונית, אפילו עם שותפים מסורתיים כמו ברית המועצות וסין.
בשנת 1978 הוא נתן הוראה לחטוף את הבמאי הדרום קוריאני שין סאנג-אוק. בשנת 1983 האשימה קוריאה הדרומית את קים בהזמנת הפיגוע בבירת בורמה, רנגון (כיום יאנגון, בירת מיאנמר) שבה נהרגו 17 פקידים רשמיים של קוריאה הדרומית, ארבעה מתוכם היו חברי קבינט. קוריאה הדרומית מאשימה את קים גם בהזמנת התרסקות טיסה 858 של חברת קוריאן אייר שבה נהרגו 115 אנשים. אין עדויות ישירות שקושרים את קים לפיצוצים אלה. סוכן צפון קוריאני הודה בשתילת הפצצה במקרה השני.
ב-1991 קיבל קים את התואר מפקד הכוחות המזוינים של קוריאה הצפונית. מכיוון שהצבא היה מקור כוחה של קוריאה הצפונית זה היה שלב חיוני בתהליך הפיכתו לשליט קוריאה.
תקופת שלטונו
ב-1994 נפטר קים איל-סונג מהתקף לב. עם מותו קים ג'ונג-איל היה לשליט המדינה בפועל. תחילה נשא רק בתואר המפקד העליון של הכוחות המזוינים, אך שנים מספר לאחר מכן מונה למזכיר הכללי של המפלגה וליו"ר הוועדה הצבאית שלה. ב-1988 הוכרז אחד מתפקידיו, יו"ר ועדת ההגנה הלאומית, כתפקיד "החשוב ביותר" של בקוריאה הצפונית, וג'ונג-איל היה גם לראש המדינה. זו לראשונה, בנו של שליט קומוניסטי ירש אותו בתפקיד. אביו הוכרז ל"נשיא הנצחי" של קוריאה הצפונית.
להלכה היה ג'ונג-איל חלק מטריוּמווירָט שמנה גם את ראש הממשלה צ'וי יונג-רים ויושב ראש הפרלמנט קים יונג-נאם. ג'ונג-איל פיקד על הכוחות המזוינים, יונג-רים עמד בראש הממשלה ויונג-נאם טיפל ביחסי החוץ. עם זאת, למעשה היה ג'ונג-איל המנהיג העליון, וכל האזרחים הצפון-קוריאנים, תהא דרגתם אשר תהא, היו כפופים להוראותיו. אף שלא נזקק לבחירות כדי להתמנות לתפקידי המפתח, בחר בו הפרלמנט פה אחד מדי חמש שנים.
מדיניות פנים
הממשל המשיך בפיקוח המקיף על הכלכלה במשך כל שנות התשעים, למרות פריון העבודה הנמוך בחקלאות ובתעשייה, הפסקת הסיוע מברית המועצות שהתפרקה וחדירתה של כלכלת השוק הקפיטליסטית אל סין. הממשל המשיך להוציא תקציבים עצומים על חימוש, וייתכן שקוריאה הצפונית הייתה אז המדינה שבה היחס בין התקציב להתחמשות ובין התמ"ג היה הגבוה בעולם.
ב-2000 התפרסמו מספר רב של ידיעות ממקורות אמינים (כמו האומות המאוחדות) לפיהן שורר בכל קוריאה הצפונית רעב, מלבד פיונגיאנג. אזרחי קוריאה הצפונית ניסו במידה הולכת וגוברת בצעד נואש להסתכן ולברוח מהמדינה, בעיקר לסין.
קים ג'ונג-איל הראה לא פעם למקורביו, סימנים המעידים על כך שהוא מעוניין ברפורמות כלכליות בדומה לאלה שנעשו בסין על ידי דנג שיאופינג. בביקוריו בסין הביע התפעלות מהתקדמות הכלכלה הסינית. קוריאה הצפונית החלה ברפורמה ניסיונית לפתיחת השוק.
מדיניות חוץ
יחסיו של קים עם ארצות הברית היו קשים עוד יותר. בתקופת כהונתו של ביל קלינטון חתמו קוריאה הצפונית וארצות הברית על הסכם, לאחר שצבא ארצות הברית הכין את עצמו להפצצת הכור האטומי של קוריאה הצפונית. בהסכם, התחייבה ארצות הברית להעביר לקוריאה הצפונית, בהדרגה, סכום של 4 מיליארד דולר, בתמורה להקפאת תוכנית הגרעין. תחת הסכם זה השביתה קוריאה הצפונית את הכורים הגרעיניים שלה, המבוססים על גרפיט ועל פלוטוניום, בתמורה לשני כורים המבוססים על מים, שמומנו בעיקר בעזרת מימון של קוריאה הדרומית ואספקת נפט מארצות הברית. בעקבות התנגדות הקונגרס האמריקאי לתוכנית, הדלק לא סופק בצורה תדירה לקוריאה הדרומית ופעמים רבות הגיע באיחור. בשנת 2000, נפגש איל בפיונגיאנג עם שליחתו של קלינטון- מזכירת המדינה מדליין אולברייט תוך אווירה פייסנית וחזרה על עקרונות ההסכם משנת 1994- תמיכה כלכלית אמריקאית בתמורה להקפאת תוכנית הגרעין.
עם בחירת ג'ורג' ווקר בוש לנשיאות בשנת 2000, ארצות הברית הקשיחה את עמדתה בנוגע לקוריאה הצפונית. תחת הנהגתו של בוש נפסקו מגעים דיפלומטיים שהחלו בתקופתו של קלינטון. בנוסף האשימו את קוריאה הצפונית בהפרת רוח הדברים לגבי ההסכם בין שתי המדינות. ארצות הברית אף טענה שקוריאה הצפונית הודתה בהאשמות אף שקוריאה הצפונית הכחישה זאת וטענה שיש לה הזכות לפתח נשק גרעיני למטרת הגנה כל עוד לא נחתם עם ארצות הברית הסכם אי-התקפה. בוש הכריז שקוריאה הצפונית היא חלק מ"ציר הרשע" יחד עם איראן ועיראק. בדצמבר 2002 ארצות הברית עצרה את אספקת הנפט שאותו סיפקה תחת ההסכם בין שתי המדינות. ב-10 בינואר 2003 הוציאה את עצמה קוריאה הצפונית מהאמנה לאיסור הפצת נשק גרעיני.
מאוחר יותר התגלה שגם ארצות הברית הפרה הסכם זה. דיווח סודי שהודלף לעיתון הלוס אנג'לס טיימס הראה שארצות הברית לא זנחה את האפשרות הצבאית לתקוף בנשק גרעיני שמונה מדינות, ביניהן קוריאה הצפונית. תוכניות צבאיות אלה סתרו לכאורה את ההסכם בין שתי המדינות לפיו "ארצות הברית תספק ביטחון לרפובליקה העממית של קוריאה הצפונית, כנגד איום או שימוש בנשק גרעיני על ידי ארצות הברית". כמו כן הכריזה ארצות הברית מאוחר יותר באותה השנה כי קוריאה הצפונית הפרה בצורה משמעותית את ההסכם איתה, עקב תוכניתה להעשרת אורניום.
הממשל הסיני ניסה לתווך בין קוריאה הצפונית לארצות הברית. באפריל 2004 ביקר קים "ביקור בלתי רשמי" בבייג'ינג (אף על פי שהידיעות על הביקור דלפו לתקשורת) ושם נפגש עם מנהגי סין, שניסו לשכנע אותו כי פלישה אמריקאית לקוריאה אינה סבירה וכי על מדינתו לוותר על תוכניתה לפיתוח נשק גרעיני.
קים קיים ביקור לא רשמי נוסף בסין בינואר 2006, שבו דנו על סחר ועל שיתוף פעולה כלכלי. הביקור התקיים במספר רב של מחוזות וערים בסין.
חייו האישיים
קים ג'ונג-איל היה נשוי לקים יונג סאק, אף שהם חיו בנפרד מספר שנים. לזוג יש בת, קים סול סונג, שנולדה ב-1974. בנו המבוגר ביותר של קים, קים ג'ונג-נאם, נולד ב-1971 לפילגשו קים היי רים. בת זוגו האחרונה (לעיתים מתוארת כפילגשו ולעיתים כאשתו) היא קו יונג הי, שילדה את בנו קים ז'ונג צ'ול ב-1981, ואת קים ג'ונג-און בשנת 1984. פילגשו השנייה האהובה ביותר הייתה קיונג וו צ'אנג אוק שילדה לו שלושה ילדים וערקה לקוריאה הדרומית ב-2002. באוגוסט 2004 דווח שפילגשו של קים, קו יונג הי, מתה בגיל 51 ממחלת הסרטן.
על פי מידע שהגיע ממקורות רוסיים וסיניים, חלה קים בסוכרת, ובמחלת לב, כבד וריאות, ואף לקה בדיכאון. קיימת אף סברה שהוא נפטר בשנת 2003 ממחלת הסוכרת, ומאז החליף אותו כפיל.
נטען כי קים היה חובב סרטים ושהחזיק ב-20,000 קלטות וידאו, דבר שהוכחש על ידו. בשנת 1978 נחטפו בהונג קונג במאי הסרטים הדרום קוריאני שין סאנג אוק והשחקנית הדרום קוריאנית צ'וי און הוי בפקודת קים, כדי שיפתחו את תעשיית הסרטים הצפון קוריאנית. הבמאי יצר, למשל, לפי הוראתו גרסה צפון קוריאנית ל"גודזילה". במהלך פסטיבל קולנוע באוסטריה הבמאי והשחקנית השתחררו מאחזקתו של קים כשנמלטו ממנו. קים עצמו טען שהוא צופה בסרטים לעיתים נדירות. נטען גם שהוא נוהג לצפות במשחקי כדורסל אמריקאיים.
כמו אביו, סבל קים מפחד טיסה, ולביקוריו ברוסיה ובסין נסע, לפיכך, ברכבת פרטית. לעיתים הוא נעל נעלי פלטפורמה על מנת להיראות גבוה יותר (גובהו 1.60 מ').
לפני 1995 הואשם קים ג'ונג-איל לעיתים קרובות בשכרות והתמכרות למין, בעיקר בתקשורת הדרום קוריאנית. ה-BBC דיווח שקונסטנטין פוליקובסקי, שליח רוסי שסייר עם קים ברחבי רוסיה ברכבת, אמר לכתבים שקים נהג לאכול בכל יום לובסטרים שהוטסו לרכבת, ומקלות האכילה שבהם השתמש היו עשויים כסף.
בספטמבר 2008 העריכו גורמי מודיעין אמריקאים כי קים ג'ונג-איל לקה בשבץ וגיסו צ'אנג סנג טאאק נטל לידיו את השלטון בפועל עד להחלמתו של ג'ונג-איל. ג'ונג-איל הופיע בציבור בתחילת 2009, ולמרות מצב בריאותו הרעוע הפגין שליטה מלאה בנעשה. בתחילת 2009 הגיעו דיווחים כי ג'ונג-איל מינה את בנו הצעיר ביותר קים ג'ונג-און ליורשו אולם בנו הבכור טען שאביו לא קבע עדיין מי יהיה היורש. ביולי 2009 דווח שג'ונג-איל חולה מזה כשנה בסרטן הלבלב. ב-17 בדצמבר 2011 מת מהתקף לב שפקד אותו בעת נסיעה ברכבת.
פאשן סקלה
קריירת מועדונים
סקלה החל את הקריירה המקצוענית שלו באנצ'אנגה ריינג'רס וזאנאקו מליגת העל הזמבית. בהמשך שיחק בספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית, ובקבוצת המילואים שלה, ספרטק-2 מוסקבה, וכן באוסטנדה מליגת העל הבלגית.
ב-4 במאי 2021 חתם סקלה על חוזה לארבע שנים בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית.
קריירה בינלאומית
ב-2 בספטמבר 2017 ערך סקלה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה, בניצחון 3-1 על נבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-19 ביוני 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 4-1 לנבחרת חוף השנהב במשחק ידידות.
וודקה
ווֹדקה (בפולנית: Wódka, ברוסית: Bодка) הוא משקה חריף ומזוקק חסר צבע ממשפחת המשקאות הלבנים, המופק באמצעות התססה וזיקוק של דגנים או תפוחי אדמה. מלבד כמויות זניחות של חומרי ריח, וודקה מכילה בעיקר מים ואלכוהול (אתנול). שיעור האתנול בוודקה נע בין 33.5% ל-70% מהנפח, ובדרך כלל השיעור הוא 40%.
וודקה היא משקה עתיר אלכוהול, לכן השפעת המשקה על האדם ניכרת כבר לאחר שתייה של כמות מעטה. עיקר תפוצתה של הוודקה ברוסיה, במדינות מזרח אירופה ובסקנדינביה. רוב מקרי האלכוהוליזם במדינות אלו מקורם בשתיית וודקה. לוודקה מגוון השפעות בריאותיות, מזיקות ברובן, שעוצמתן תלויה בעיקר במינון המשקה ובגיל השותה.
שתיית וודקה עשויה לגרום לתחושה של התרוממות, שחרור ונינוחות וכן קירוב חברתי. במדינות שבהן נפוצה שתיית וודקה, יש למשקה תפקיד חברתי מרכזי. במדינות אלו, שבהן שתיית יין פחות מקובלת, נהוג ללוות את הארוחה בוודקה, ולהגיש וודקה בעת קבלת אורחים.
היסטוריה ואטימולוגיה
קיים קושי להצביע במדויק על מקורותיה של הוודקה, אך הסברה היא שמקורה ברוסיה או בפולין.
אחד ההסברים הנפוצים למשמעות השם "וודקה" הוא שבשפות הסלאביות הוא צורת הקטנה וחיבה של "וודה" (вода) - מים. עם זאת, מחקר בלשני אטימולוגי לא תומך בקביעה זו באופן חד משמעי. אפשרות אחרת היא שהמילה מגיעה מהפועל разводить - "לערבב נוזלים, לדלל"; למרות הדמיון בצליל, שורש המילה הזו הוא לא השורש של המילה вода, אלא של הפעלים הסלאביים вести, водити - "להוביל". אפשרות אחרת להופעת המילה היא aqua vitae (לטינית: מי החיים) - שם לטיני של משקה אלכוהולי שהיה נפוץ באירופה בימי הביניים; אם התאוריה הזו נכונה, אזי המילה וודקה, שמופיעה במספר מקורות עתיקים גם בצורת вотка ("ווטקה") נוצרה מהמילה הלטינית vita, "חיים" ולא aqua, "מים". (השם aqua vitae התגלגל לשפה הבלארוסית בצורת акавіта, אשר עדיין משמש כשם של משקה חריף מקומי.)
בשפות סלאביות מלבד הרוסית המילה וודקה מציינת את הסוג הרוסי של וודקה ולמשקאות מקומיים דומים יש מילים אחרות. כך, באוקראינית הוודקה המקומית נקראת הורילקה; מילה זו גזורה מהשורש של горіти, "להישרף". באופן דומה לשם האוקראיני.
במחצית השנייה של שנות ה-70 התעוררה מחלוקת בקשר לזכותן של מדינות ברית המועצות לשעבר לשווק משקאות בשם "וודקה". בזמן המהפכה הרוסית היגרו מרוסיה מפעלים רבים, וביניהם יצרן הוודקה סמירנוף; כך הופרעה המסורת הרוסית בייצור חומר זה. מאז 1979 משתמשת רוסיה בסיסמה "רק וודקה מרוסיה היא וודקה רוסית מקורית"; מנגד, חוקרים פולנים טענו כי האזכור הראשון בכתב למשקה בשם וודקה נמצא דווקא במקורות פולניים מ-1405, בעוד שבמקורות רוסיים וודקה מאוזכרת רק החל מ-1751.
עם זאת, ישנם היסטוריונים הטוענים כי כבר במאה השמינית, ייצרו איכרים בפולין אלכוהול קפוא מיין.
דרכי שתיית הוודקה
את הוודקה נהוג לשתות קרה כקרח בכוס שוט, בדרך כלל מוקפאת בעצמה. הטמפרטורה הנמוכה מאטה את התנדפות אדי האלכוהול מן המשקה ומקנה תחושה "חלקה" לשתייה.
לעיתים מערבים עם הוודקה משקאות אנרגיה, אך במינונים שונים עשויה להיות לכך השפעה בריאותית שלילית.
נזקי האתנול
וודקה היא משקה אלכוהולי בעל ריכוז גבוה של אתנול, וככזו היא גורמת לשכרות לאחר שתיית כמויות קטנות של המשקה. על פי הספרות הרפואית, צריכה מרובה של אתנול לאורך זמן גורמת לפגיעה בכבד, בלב, במערכת העיכול, במערכת העצבים, במערכת החיסונית, במערכת השריר-שלד ועלולה להביא לאלכוהוליזם. אתנול מסוכן במיוחד לנשים בהריון, משום שהוא פוגע בהתפתחות העובר וגורם לפיגור שכלי כתוצאה מתסמונת האלכוהול העוברית. שתייה לשוכרה בגיל ההתבגרות מזיקה במיוחד להתפתחות מערכת העצבים. בשנת 2006 הייתה תוחלת החיים של גברים ברוסיה 59.12 שנים לעומת 73.03 שנים בקרב נשים רוסיות. פער זה בתוחלות החיים ניכר בהשוואה למדינות מפותחות אחרות ומוסבר על ידי האלכוהוליזם הפושה בקרב גברים מזרח אירופאיים. ירידה בשכיחות מחלות הנגרמות משתיית אלכוהול היא הסיבה המרכזית לעלייה בתוחלת החיים של גברי רוסיה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
יתרונות האתנול
ייתכן שצריכה קלה ומבוקרת של אתנול עשויה לשפר את מצבם הבריאותי של משתמשים מבוגרים ובריאים שאין להם מניעה רפואית לצרוך אתנול. נמצא באופן סטטיסטי שצריכה מתונה עד בינונית של אתנול מקושרת להארכת תוחלת החיים על ידי מניעת מחלות שונות, ונטען שהאתנול מסייע בהעלאת שיעור ה-HDL (הכולסטרול ה"טוב") בגוף.
אלכוהוליזם כתופעה חברתית
ברוסיה, בארצות מזרח אירופה ובסקנדינביה קיימת תרבות של שתיית וודקה, ובארצות אלו רוב האלכוהול הנצרך הוא וודקה. משערים שכ-70% מהאלכוהול שנצרך ברוסיה מקורו בוודקה. הדבר נכון גם בקשר ליוצאי מזרח אירופה שהיגרו למדינות אחרות. במדינות מסוימות, ובראשן רוסיה, גורם האלכוהוליזם לעלייה ברמת הפשיעה.
הרעלת פורמלין
וודקה היא משקה שזיופים שלו מופיעים לעיתים קרובות. בנוסף, כמויות רבות של וודקה מיוצרות באופן פרטי וללא פיקוח. בשני המקרים, הסכנה העיקרית היא הימצאות מתנול במשקה. מתנול הוא תוצר תסיסה של תאית שעלולה להימצא יחד עם חומרי הגלם של הוודקה. המתנול עובר מטבוליזציה בכבד על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז, ליצירת חומצה פורמית ופורמלין (פורמאלדהיד), רעל חזק הגורם לעוורון ולמוות. בעת ייצור מבוקר של וודקה, שאריות המתנול מסולקות בשלבי הסינון הרבים שנעשים בדרך כלל בעזרת פחם פעיל.
מותגי וודקה נודעים
להלן מותגי וודקה בולטים (לפי סדר א"ב, רשימה חלקית):
Do Not Disturb
Do Not Disturb הוא סינגל של הזמרת והשחקנית האנגלייה מהליה, מתוך האלבום Love and Compromise. ב-8 במרץ 2019, יצאה הגרסה האקוסטית לשיר וגרסת הרמיקס של סיר ספירו. ב-15 במרץ 2019, יצאה גרסת הרמיקס של לבן קאלי. בנוסף, לסינגל יש יותר מ-17 מיליון השמעות בספוטיפיי.
אדנאן טרזיץ'
אדנאן טרזיץ' (בבוסנית: Adnan Terzić; נולד ב-5 באפריל 1960) היה ראש ממשלת בוסניה והרצגובינה בשנים 2002–2007.
טרזיץ', חבר במפלגת הפעולה הדמוקרטית, מונה לתפקיד ראש הממשלה אחרי הבחירות הכלליות שנערכו ב-2002. נציג המיעוט הבוסני מוסלמי.
פיידרוס (דיאלוג אפלטוני)
פיידרוס (ביוונית: Φαῖδρος), אשר נכתב בידי אפלטון, הוא דיאלוג בין סוקרטס, מורו ורבו של אפלטון, אשר לוקח חלק כדמות ראשית ברוב כתביו המוקדמים, ובין פיידרוס, בן-שיח המשתתף במספר דיאלוגים שלו.
מרטין שטרנצל
מרטין שטרנצל (נולד ב-16 ביוני 1980) הוא כדורגלן עבר אוסטרי, ששיחק כמגנה של קבוצת הבונדסליגה בורוסיה מנשנגלדבך.
פיידרוס (דיאלוג אפלטוני)
דיאלוג זה נכתב ככל הנראה בסביבות 370 לפנה"ס, פחות או יותר באותו זמן בו נכתבו המדינה והמשתה. יחד עם שני כתבים אלו, נחשב פיידרוס לאחת מנקודות השיא הספרותיות של אפלטון. על אף שנראה כאילו הנושא הראשי בדיאלוג הוא אהבה, הדיון בו עוסק גם באמנות הרטוריקה ובדרכים להוראתה, ומתעכב על נושאים כגון גלגול נשמות ועל יחסים הומוסקסואלים במסגרת פדרסטיה.
רקע
פיידרוס וסוקרטס נתקלים זה בזה תוך כדי טיול באזוריה הכפריים של אתונה. פיידרוס הגיע מביתו של ליסיאס, בנו של צפאלוס, שם נאם ליסיאס נאום לגבי אהבת גברים. סוקרטס בעודו מצהיר כי הוא "חולה על שמיעת נאומים", צועד לתוך האזור הכפרי ביחד עם פיידרוס בתקווה שזה יחזור באוזניו על הנאום. הם מתיישבים לצד הנהר, תחת העצים, ושאר הדיאלוג מורכב מנאום ודיון.
הדיאלוג, באופן שונה מהרגיל, לא מועבר כעדות שמיעה. הדיאלוג מובא ללא מתווכים, במילותיהם הישירות של סוקרטס ופיידרוס, ללא בני שיח נוספים אשר יציגו את הסיפור ויביאוהו אלינו. זאת בניגוד לדיאלוגים כמו המשתה, שם אפלטון מעמיד מספר שכבות בין אירועי היום ובין מה שאנו קוראים, בעודו מביא לנו גרסה חסרה, ממקור חמישי.
אדנאן טרזיץ'
ב-1986 סיים את לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת סרייבו, בשנים 1986–1990 כיהן כיועץ למועצת העיר טרבניק. בשנים 1992–1995 שירת בצבא בוסניה והרצגובינה.
מרטין שטרנצל
קריירה בינלאומית
שטרנצל ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת האוסטרית במרץ 2000, במהלך משחק ידידות מול שוודיה. הוא נכלל בסגל הנבחרת האוסטרית ליורו 2008.
אדנאן טרזיץ'
כיהן כראש עיריית טרבניק מ-1996 עד 2001. שירת כמושל/סגן מושל קנטון מרכז בוסניה, וכיהן בו-זמנית כנשיא קבוצת מפלגת הפעולה הדמוקרטית בפרלמנט הפדרציה של בוסניה והרצגובינה. ב-2001 מונה לסגן נשיא מפלגת הפעולה הדמוקרטית ובתפקיד זה שימש שמונה שנים. ב-2009 פרש מהמפלגה ושנה מאוחר יותר הצטרף למפלגת האיחוד לעתיד טוב יותר של בוסניה והרצגובינה, שבה הפך גם לסגן נשיאה.
פיידרוס (דיאלוג אפלטוני)
תקציר
הדיאלוג מתחיל כסדרת נאומים על אהבה. במחצית השנייה של הדיאלוג, ישנו דיון על טבעה האמיתי של האהבה ותורת הרטוריקה, תוך כדי דיונים לגבי הנשמה, השיגעון ורוח האלוהים ודיון לגבי הלימוד והשליטה באומנות.
בעודם הולכים אל תוך אזורי הכפר, פיידרוס מסכים לספר לסוקרטס את נאום ליסיאס. סוקרטס חושד בפיידרוס שנושא עמו עותק מדויק של הנאום. כיוון שסוקרטס לא רצה לשמש כשפן ניסיונות, בעוד פיידרוס מתאמן על יכולת הנאום שלו עצמו, הוא שאל את פיידרוס מה הוא מחזיק תחת גלימתו. פיידרוס מוותר ומסכים לקרוא את הנאום כפי שנכתב על ידי ליסיאס.