cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ק רובינסון
מקור הביטוי באנגליה. האזכור המוקדם ביותר שלו בספרות מופיע בספר "אוולינה" מאת פרנסס ברני, שיצא לאור בשנת 1778. נראה שהביטוי היה כבר בשימוש בשפה האנגלית בתקופה זו משום שהוא מופיע גם במילון הסלנג של גרוס (Grose) משנת 1785. הביטוי מוזכר גם במהדורת 1811 של אותו מילון. במילון נטען כי מקור הביטוי בשמו של ג'נטלמן אנגלי אמיתי שנהג לעזוב זמן קצר לאחר שהגיע לביקור, אך לטענה זו אין ביסוס נוסף.
יש הטוענים שמקור הביטוי במילה הצרפתית "רובינסון" (Robinson) שמשמעותה "מטרייה". לפי גרסה זו, הקריאה "ז'אק, רובינסון" היא קריאת זירוז טיפוסית של אדון צרפתי המבקש מטרייה ממשרתו כאשר מתחיל לרדת גשם. ז'אק הוא שם צרפתי טיפוסי.
ג'ק הוא כינוי נפוץ לאנשים ששמם הפרטי ג'קסון, ויש הקושרים את הביטוי למספר אנשים באנגליה ששמם הוא ג'קסון רובינסון. לפעמים מייחסים לכך שהמקור לביטוי זה, הוא שחקן הבייסבול ג'קי רובינסון (אף שביטוי זה נוצר יותר מ-120 שנים לפני שנולד ב-1919).
התנדבות
התנדבות היא מעשה שנעשה מרצונו החופשי של אדם, ללא תמורה חומרית או אחרת, והמונע על ידי רעיון או מטרה מסוימת. חלק מההגדרות מתייחסות לתפיסת הפעולה כבעלת ערך על ידי המבצע אותה. לעיתים אדם מחויב להצטרף, בהוראת ממונה עליו, לפעולה שבאופן שגרתי נעשית בהתנדבות. על אדם כזה נאמר שהוא "מתנודב".
הגדרות שונות של התנדבות
מאז מחקרו החלוצי של סילס (David L. Sills, 1957) בתחום ההתנדבות, הועלו מספר הגדרות שונות שניסו להתמודד עם שאלות כמו: מיהו מתנדב, ומתי הופכת פעילות ספונטנית למען הזולת להתנדבות של ממש.
ואן טיל (Van Til, 1988) הגדיר את ההתנדבות, באמצעות המניעים והתגמולים של פעילות זו: "התנדבות יכולה להיות מוגדרת כפעולה מסייעת של יחיד, שנתפסת כבעלת ערך על ידו, ושאינה מכוונת באופן ישיר לרווח כספי ואינה נכפית על ידי אחרים, או מחויבת על פי חוק. כך, במובן הרחב ביותר, התנדבות היא כל פעילות עזרה לא כפויה שעוסקים בה, שלא על מנת להשיג, בראש ובראשונה, רווח כספי, ואינה נכפית או מחויבת על פי חוק" (עמוד 6).
סוזן אליס ונויס (Eliis & Noyes, 1990) שמו דגש אף הן על המניע להתנדבות: "התנדבות פירושה לבחור לפעול מתוך הכרה בצורך קיים, ומתוך גישה של אחריות חברתית, זאת ללא ציפייה לתגמול כלכלי, עשייה שהיא מעבר לחובותיו הבסיסיות של אדם" (עמוד 4). הדגש של פרס וליס (1975) הוא על נושא התמורה: "התנדבות היא מתן שירות מאדם לאדם מרצון חופשי וללא תמורה (או ליתר דיוק, ללא תמורה הדומה, איכותית וכמותית, למחיר השוק של השירות)" (עמוד 1).
הגדרתו של סמית' (Smith, 1981) כתובה על דרך השלילה, ומסבירה יותר מי אינו נכלל בהגדרה זו: "אדם העוסק בפעילות שאינה ביו-סוציאלית (אכילה, שינה), שאינה נובעת מצרכים כלכליים (עבודה בשכר, עבודות בית, שיפוצים), ושאינה נכפית פוליטית (תשלום מסים, התלבשות לפני הופעה בציבור), אלא שבעיקרה מונעת על ידי הציפייה להטבות נפשיות מסוג כלשהו, כתוצאה מפעילות בעלת ערך שוק גדול יותר מכל תגמול, שניתן עבור פעילות דומה" (עמ' 22–23).
גדרון (1997) הוסיף להגדרה את נושא המוטבים: "התנדבות היא עבודה שאדם עושה, מבלי לקבל שכר, במסגרת ארגונית או אחרת, ושעוזרת לאנשים שאינם בני משפחה או חברים" (עמוד 10).
ההגדרה המופיעה בקוד האתיקה נחלקת לכמה רמות:
ברם, כל ההגדרות שהובאו לעיל אינן מתייחסות לפעילות מסודרת ותוך ארגונית של מתנדבים, וכך כמעט כל אדם העושה מעשה זולתני, ויהא זה מעשה חד פעמי ולא מאורגן, יכול לחסות תחת הגדרות ההתנדבות הללו. סקרים הבוחנים את היקפי ההתנדבות דווקא פועלים בדרך כלל לפי ההגדרה הצרה של ההתנדבות: ההתנדבות הרשמית, שמובחנת מפעילות אלטרואיסטית אגבית. פנר (Penner, 2004) הסביר כי להתנדבות רשמית ומסודרת ארבעה מאפיינים: היותה פעילות מתוכננת ולא ספונטנית; התנהגות ארוכת טווח; היעדר קשר חברתי בין המתנדב למוטבים; והקשר ארגוני. לעומת זאת, פעילות אלטרואיסטית אגבית (לדוגמה סיוע לקשיש לעבור את הכביש) היא ספונטנית, משך ההחלטה אם לבצע אותה קצר, ורק לעיתים רחוקות מכיר המתנדב את מקבל העזרה. התנדבות מתמשכת, לעומתה, אינה ספונטנית, משך ההחלטה אם להשתתף בה ארוך ויש למתנדב אפשרות לבחור בין אלטרנטיבות שונות.
סוגים של התנדבות
ישנם סוגים רבים של פעילות התנדבותית. התנדבות יכולה להיות מכוונת לאדם ספציפי - למשל עזרה לקשיש או לנכה, למען קהילה - כמו למשל שירות במשמר אזרחי, ולעיתים אף למען מטרות שאינן קשורות במישרין לבני אדם כגון התנדבות למען בעלי חיים. מגוון הפעולות הנחשבות התנדבות גדול ולמעשה כל מלאכה המבוצעת לשם תמורה יכולה להיעשות גם בהתנדבות. בנוסף, גם פעילויות שנפוצות יותר כפעילויות פנאי כספורט, טיולים, כתיבה ועוד יכולות להחשב כפעילות התנדבותית אם הוגדרו ככאלה (למשל, כתיבת תוכן חופשי לשימוש הכלל).
פיתוח מערך מתנדבים
ארגונים רבים מגייסים מתנדבים למערך הפעילות שלהם.
ניהול של מערך מתנדבים מפרק כל אחד משלבי ההתנדבות לגורמים, תוך תשומת לב ושיפור של כל שלב ושלב.
בישראל פועלת עמותה Helpapp להגדלת היקף המתנדבים בישראל ואף פועלת להוצאת משלחות מחוץ לגבולות המדינה. כמו כן, מדינה הקימה המועצה הלאומית להתנדבות בישראל להסדרת פעילות חשובה זו בתחומים שונים.
גבעת לוסיה הקדושה
גבעת לוסיה הקדושה (בספרדית: Cerro Santa Lucía) היא גבעה קטנה במרכז העיר סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה. הגבעה משמשת כפארק עירוני, כנקודת תצפית וכאתר הנצחה, ומהווה אתר תיירות פופולרי.
הגבעה מתנשאת לגובה של 629 מטרים מעל פני הים, ומשקיפה על סביבתה מגובה יחסי של 69 מטרים. שטח הגבעה הוא 65,300 מ"ר והיא תחומה בין הרחובות שדרת המשחרר ברנרדו או'היגינס (Alameda del Libertador Bernardo O'Higgins) מדרום, רחוב סנטה לוסיה (Santa Lucía) במערב ורחוב ויקטוריה סוברקאסו (Victoria Subercaseaux).
מקור השם
שמה המקורי של הגבעה בפי תושבי האזור שקדמו לכיבוש הספרדי היה "ואלן" (Huelén), שפירושו בשפת המפודונג הוא כאב, מרה שחורה או עצבות. מקור שמה הספרדי של הגבעה נעוץ ביום כיבושה בידי פדרו דה ואלדיביה, 13 בדצמבר 1541 בו חוגגים הנוצרים הקתוליים את "יום לוסיה הקדושה".
היסטוריה
השימוש הראשון שעשו הקונקיסטאדורים בגבעה היה כנקודת תצפית לאיסוף מידע במהלך תקופת הכיבוש במחצית המאה ה-16. על הגבעה ייסד פדרו דה ואלדיביה את העיר סנטיאגו דה נואבה אקסטראמאדורה (שמה הראשון של סנטיאגו דה צ'ילה) ב-12 בפברואר 1541. על המדרון המערבי הוקמה טחנת הקמח הראשונה של העיר וכן היקב הראשון. אחד ממדרונות הגבעה שימש את המושבה הצעירה כבית קברות למי שסטו מהדוקטרינה הדתית המקובלת באותו הזמן, כגון אתאיסטים ופרוטסטנטים וכן למתאבדים. מאוחר יותר הועבר בית הקברות לבית הקברות הכללי. על המורדות המזרחיים של הגבעה הוקמו שתי חלקות חקלאיות, האחת של ברתולמאו בלומנטל (Blumenthal) בשנת 1541 והשנייה של חואן גומס (Gómez) בשנת 1557. בשתי החלקות נטעו גפנים, שהיו הראשונות בעמק המרכזי של צ'ילה. חלוקת החלקות לחמישה חלקים כל אחת לקראת סוף המאה ה-18 היוותה את הבסיס לסמטאות שנבנו באזור בראשית המאה ה-19. כיום שוכן על אזור זה רובע לסטריה (Barrio Lastarria).
במהלך שנות הכיבוש מחדש (1814–1817 של צ'ילה בידי כוחות נאמני המלך החל המושל, קסימירו מרקו דל פונט (Marcó del Pont) בהקמת שתי סוללות תותחים להגנה על העיר: "לה מרקו" (la Marcó) ו"מבצר אידלגו" (Fort Hidalgo). בנייתו של מבצר אידלגו הושלמה בשנת 1820, שנים אחדות לאחר השגת עצמאותה של צ'ילה.
בשנת 1872 החליט בנחמין ויקוניה מקנה (Vicuña Mackenna) לחולל שינויים נרחבים במרחב העירוני ואחד מהם הביא לתנופת בנייה על הגבעה. באותה השנה החלו עבודות לסלילת דרך שחצתה את הגבעה ואשר הגיע בראשה לכנסייה שנבנתה במקום, ואשר הוארה באמצעות גז, אמצעי חדשני באותם הימים. שאר שטח הגבעה הוסב לפארק ובו שבילים מתפתלים בין עצים, מזרקות ונקודות תצפית.
בראשית המאה ה-21 שופרה מערכת התאורה על הגבעה, ומבצר אידלגו שוקם ונפתח מחדש לקהל.
באופן מסורתי יורה תותח המוצב בראש הגבעה כל יום בשעה 12 בצהריים בדיוק, וכלי רכב בסביבה מצטרפים לקול הירי בצופרי רכבם.
צלב מלטה
צלב מלטה או צלב מלטזי שימש כסמלם של האבירים ההוספיטלרים, הידועים גם כאבירי מלטה, על שם האי בו שוכן המסדר מאז המאה ה-16. זהו צלב בן שמונה קצוות, וצורתו מורכבת מארבע אותיות V, שכל אחת פונה לכיוון אחר והן מחוברות בבסיסן.
שמונת הקצוות מסמלים את התכונות הנדרשות מהאביר:
צלב זה משמש כסמל מסדר יוחנן הקדוש ומסדר הריבוני הצבאי של מלטה. כמו כן הוא מופיע בסמל מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה, משמש כסמל מסדר האמבט הבריטי, מהווה את הבסיס לצלב ויקטוריה ומופיע על דגל ואליס ופוטונה. משמש גם כסמל של חברת השעונים השווייצרית היוקרתית וושרון קונסטנטין. צלב זה נחשב לאחד מסמליה הלאומיים של מלטה.
דורון עמית
דורון עמית (נולד ב-29 באפריל 1982) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, מורה למשחק בבית ספר נתן אלתרמן שבנתניה ישראל ומטפל בעל תואר שני בפסיכודרמה.
ב-2014 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הגרמני-טורקי שבנירנברג, גרמניה, זאת עבור השתתפותו בסרט הקולנוע הישראלי-גרמני "המסע של האנה". תפקידו זה סלל את דרכו של עמית להשתתף בעוד פרויקטים בגרמניה כגון סרט הקומדיה "Traumfrauen" של אולפני וורנר ברד'רס. עמית מעביר זה מספר שנים, סדנאות לבמאים ושחקנים ומלמד משחק במכללת סמינר הקיבוצים את מגמות בימוי ומשחק. בנוסף, הוא מרכז את מגמת אומנויות הבמה בחטיבת הביניים אורט אלתרמן בחטיבת הביניים שטקליס.
ביוגרפיה
עמית נולד וגדל בקיבוץ העוגן. הוא בנה של הזמרת אפרת ווייל עמית יוצאת להקת הנח"ל ונכדו של הצייר שרגא ווייל.
את שירותו הצבאי עשה כמפקד בחיל המודיעין.
עמית הוא בוגר בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים בשנת 2008 ובעל תואר ראשון בבימוי והוראת התיאטרון משנת 2012.
בשנת 2012, למד עמית בסטודיו למשחק של איוואנה צ'בק בלוס-אנג'לס, ארצות הברית.
בשנת 2014, נשא לאישה את זמרת האופרה המצו-סופרן ענת צ'רני.
קולנוע
בשנת 2011 שיחק בסרט הדרמה הישראלי "דייוויד וכמאל" של הבמאי היפני קיקו קוואסקי, שם שיחק לצד נתן רביץ, לירון לבו ורובא בלאל-עספור. ושיחק בסרט העלילתי הקצר "שטחים פתוחים" של הבמאי הצעיר ארז מיה.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בסרטו של ערן ריקליס "להישאר בחיים ("זייתון") בכיכובו של השחקן האמריקאי סטיבן דורף.
בשנת 2014 שיחק בהפקה הישראלית-גרמנית "המסע של האנה" בתפקיד איתי. על תפקידו זה, זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הגרמני-טורקי שנערך בנירנברג, גרמניה. באותה שנה שיחק בסרט הגרמני "Traumfrauen" בתפקיד גיא כהן.
ב-2015 השתתף בסרט הקצר "הבתולה סוזי והקדושות מפתח תקווה" של דפנה פלד בתפקיד קדוש.
כמו כן, בשנת 2016 גילם את נועם, אחד החוקרים בסרט העלילתי הקצר "סמירה", יחד עם השחקן אורי גבריאל ועל-פי תסריט של ענת ברזילי.
תיאטרון
משנת 2011 משחק בתיאטרון הבימה. שיחק במחזה של יוכי ברנדס "כי בנו בחרת" שביים איציק ויינגרטן, בהצגה "אם יש גן עדן" שביים משה קפטן, וב"החייל האמיץ שווייק" בבימויו של משה נאור ובכיכובו של אבי קושניר וכמו כן בהצגה "חיזור גורלי" שביים משה קפטן.
בסוף 2015 ובמהלך 2016 שיחק במחזה "מה עושים עם ג'ני?" בתיאטרון הבימה.
רימונים
רימונים (רִמּוֹנִים) היא התנחלות ויישוב קהילתי באזור מזרח השומרון, בתחום מועצה אזורית מטה בנימין, כ-25 קילומטרים מירושלים. היישוב ממוקם על גבעה מזרחית לכביש אלון העובר מעל בקעת הירדן. מהגבעה יש תצפית על ירושלים מצד אחד, וים המלח מצד שני. בתחום היישוב בצד מזרח מצוי אתר עתיקות מהתקופה הביזנטית. גובה היישוב כ-690 מטרים מעל פני הים.
דורון עמית
טלוויזיה
בשנת 2009 שיחק עמית בעונה השנייה של סדרת הדרמה המוזיקלית "דני הוליווד" בYes, בתפקיד מושיקו שטראוס, בנו של דני הוליווד, אליל הרוק. באותה שנה שיחק בעונתה החמישית של סדרה הנוער "ראש גדול", בתפקיד אורח, את יניב.
בשנת 2010 שיחק בתפקיד אורח בסדרה הקומית של ערוץ 2, "החיים זה לא הכל", את גברי. באותה שנה שיחק בסדרת הדרמה שיצר גידי רף ושודרה בערוץ 2, "חטופים", בתפקיד אהוד, בנו של דוקטור אוסטרובסקי (דליק ווליניץ).
רימונים
מהבחינה הארגונית היישוב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.
נכון לשנת 2013 מתגוררות ביישוב כ-170 משפחות, דתיים וחילונים. במקום ישנם מפעלי מזון, נגרייה, מסגרייה, מפעל לייצור שעוני מים וחוות סוסים.
דורון עמית
טלוויזיה
בשנת 2011 גילם את דייוויד בסדרת הדרמה "פלפלים צהובים" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2. באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרת הפשע "אחת אפס אפס" בערוץ 10, וגילם את זוהר בסדרת הרשת "המכשפות משינקין" לצידן של נלי תגר ודנה זקס.
רימונים
הקמת היישוב
הקמת היאחזות נח"ל רימונים אושרה בוועדת השרים להתיישבות ב-29 ביוני 1976 וחלוץ מגרעין אל-הב הגיע לנקודה ב-19 בינואר 1977. ב-8 בפברואר 1977 הגיעו שאר החיילים שאיישו את הנקודה וטקס העלייה על הקרקע התקיים ב-9 בפברואר 1977. בתחילה התגוררו החיילים באוהלים ובחצי השני של 1977 הוקמו מבנים. בהיעדר תעסוקה במקום עבדו החיילים בעבודות חוץ במשואה ובאזור ועסקו בביטחון שוטף. במאי 1977 הועבר לנקודה בית מלאכה לתפירת גפות לנעליים בו עבדו חלק מהבנות. בהמשך נמסר לטיפול ההיאחזות גן ירק בשטח של 30 דונם בבקעה.
בינואר 1979 סוכם עם תנועת חצ"ב שהיא תגבש שני גרעינים שיאזרחו את רימונים וכוכב השחר.
דורון עמית
טלוויזיה
בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בסדרה הקומית שיצר איתן צור, "פרופיל 64" בערוץ 10.
רימונים
הקמת היישוב
ב-20 באפריל 1980 בקשה אמנה לאזרח את רימונים בגרעין של 25 משפחות שהיו מוכנים לעלייה על הקרקע בסוף יוני 1980. בקשתם נענתה בשלילה מפני שהנקודה הובטחה לגרעין של האיחוד החקלאי שהיה אמור לעלות לנקודה בינואר 1981. אולם בגלל הרצון של הנח"ל לאזרח את המקום והלחץ שאם לא יאוזרח יועבר לידי אמנה, הוקדמה העלייה על הקרקע ל-21 בספטמבר 1980, עת התקיים טקס צנוע והתושבים נכנסו לבתים החדשים. לקראת ההתאזרחות כבר הוסף היישוב לרשימת יישובי הפיתוח של משרד החינוך.
טויוטה מגה קרוזר
טויוטה מגה קרוזר (ביפנית: トヨタ・メガクルーザー, באנגלית: Toyota Mega Cruiser) הוא רכב שטח המוגדר SUV, בעל הנעה כפולה 4x4, המיוצר על ידי יצרן כלי הרכב היפני טויוטה אשר יוצר בין השנים 1995–2002 ביפן.
דורון עמית
טלוויזיה
בשנת 2016 שיחק בתפקיד אורח וגילם מתנחל בעונה השנייה של הסדרה הקומית "יום האם" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
טויוטה מגה קרוזר
גרסאות צבאיות
דגמי "טויוטה מגה קרוזר" בגרסה "BXD10" נרכשו על ידי כוחות ההגנה של יפן כנושא טילים קרקע-אוויר, נושא טילים נגד טנקים, כגורר מרגמות ולמשימות צבאיות אחרות כגון תובלה.
אמנת הכשרת והסמכת ימאים
האמנה הבינלאומית להכשרת והסמכת יורדי ים (STCW), משנת 1978 קובעת תקני הכשרה מינימליים עבור קברניטים, קצינים וצוות משמרת כלי שיט בים לאוניות סוחר. STCW אומצה בשנת 1978 על ידי כנס ארגון הימאות הבין-לאומי בלונדון, ונכנסה לתוקף בשנת 1984. האמנה עודכנה באופן משמעותי ב-1995 וב-2010 ונכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2012.
אמנת STCW 1978 הייתה הראשונה שקבעה דרישות בסיסיות מינימליות בנושא הכשרה, הסמכה ורמת משמרת עבור יורדי ים ברמה בינלאומית. בעבר הסטנדרטים המינימליים של הכשרה, הסמכה ושמירה של קצינים ודירוגים נקבעו על ידי ממשלות בודדות, בדרך כלל ללא התייחסות למנהגים במדינות אחרות. כתוצאה מכך, התקנים והנהלים המינימליים היו מגוונים מאוד, למרות שהמסחר הימי הוא בינלאומי מטבעו. האמנה קובעת סטנדרטים מינימליים הנוגעים להכשרה, הסמכה ומשמרת עבור יורדי ים שהמדינות מחויבות לעמוד ולא לחרוג מהם.
תכונות ומגבלות
האמנה לא עסקה ברמות האיוש: הוראות ארגון הימאות הבין-לאומי בתחום זה מכוסות בתקנה 14 של פרק V של האמנה הבינלאומית לבטיחות החיים בים (SOLAS), 1974, שדרישותיה מגובות בהחלטה A.890(21) עקרונות של איוש בטוח, שאומצה על ידי אספת ארגון הימאות הבין-לאומי ב-1999, שהחליפה החלטה קודמת A.481(XII) אומצה ב-1981 ומאז הוחלפה בעצמה בהחלטה A.1047(27) דרישות מינימליות של איוש בטוח, אומצה על ידי אספת ארגון הימאות הבין-לאומי ב-2011.
תכונה חשובה במיוחד של האמנה היא שהיא חלה גם על אוניות של מדינות שלא חתמו עליה, בעת שהן מבקרות בנמלים של מדינות שהן צד לאמנה. סעיף באמנה מחייב להחיל את אמצעי הבקרה על אוניות של כל הדגלים. כדי להבטיח שלא יינתן יחס נוח יותר לאניות הזכאיות להניף דגל של מדינה שאינה צד לאמנה. מאשר יינתן לאניות המניפות דגל של מדינה שהיא צד.
הקשיים שעלולים להתעורר עבור ספינות של מדינות שאינן צד לאמנה הם אחת הסיבות לכך שהאמנה זכתה להסכמה כה רחבה. עד שנת 2018, היו 164 מדינות חתומות כצד באמנה. המייצגים 99.2 אחוזים ממאגר הספנות העולמי.
עדכון שנת 1995
ב-7 ביולי 1995, אימץ ארגון הימאות הבין-לאומי עדכון מקיף של STCW. שכלל גם פיתוח קוד חדש, המכיל את הפרטים הטכניים הקשורים להוראות האמנה. התיקונים נכנסו לתוקף ב-1 בפברואר 1997. נדרש יישום מלא עד 1 בפברואר 2002. לימאים שכבר החזיקו בהסמכה הייתה אפשרות לחדש את התעודות בהתאם לכללים הישנים של אמנת 1978 במהלך התקופה המסתיימת ב-1 בפברואר 2002. ימאים שנכנסו לתוכניות הכשרה לאחר 1 באוגוסט 1998 נדרשו לעמוד בתקני הכשירות של ''תיקוני 1995' החדשים.
טויוטה מגה קרוזר
גרסאות צבאיות
בנוסף משרתים דגמים של "טויוטה מגה קרוזר" בחיל האוויר של יפן הקרוי כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן.
אמנת הכשרת והסמכת ימאים
תיקוני מנילה
האמנה אימצה קבוצה חדשה של עדכונים במנילה פיליפינים, בשנת 2010, בשם "התיקונים של מנילה". תיקונים אלה היו נחוצים כדי לשמור על תקני הכשרה בקנה אחד עם דרישות טכנולוגיות ותפעוליות חדשות הדורשות כישורים חדשים על ספינה. התיקונים במנילה נכנסו לתוקף החל מ-1 בינואר 2012. התקיימה תקופת מעבר עד 2017 שבה כל יורדי הים היו חייבים לקבל הסמכה והכשרה לפי התקנים החדשים. היישום הוא פרוגרסיבי, מדי שנה נכנסת לתוקף מערכת דרישות שונה. התיקונים המשמעותיים ביותר הם:
אמנת הדיג STCW-F
ב-7 ביולי 1995, התקבלה "אמנה הבינלאומית בדבר סטנדרטים של הכשרה, הסמכה ומשמרת לאנשי ספינות דיג" אשר אומצה כאמנה נפרדת כחלק מהתיקונים המקיפים ל-STCW. היא מיישמת את עקרונות STCW על ספינות דיג שאורכן 24 מטר ומעלה. STCW-F נכנס לתוקף ב-29 בספטמבר 2012.
דורון עמית
טלוויזיה
בשנת 2020 גילם את ארז, חברו מהצבא של יאיר (רועי ניק), בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "קיבוצניקים" בHOT.
קריירת הוראה
כיום, במקביל לקריירת המשחק שלו, מלמד עמית את מגמת משחק ואת המכינה למשחק בסמינר הקיבוצים וכמו כן את מגמת בימוי.
דורון עמית העביר קורסים לשחקנים מקצועיים בשיתוף עם השחקן אודי פרסי, איתו פתח את הסטודיו למשחק "Just-Act וכיום מכין שחקנים מקצועיים לקראת אודישנים שונים.
RL10
RL-10 הוא מנוע רקטי אמריקאי ששוגר לראשונה ב-1963. המנוע מופעל באמצעות מימן נוזלי והיה הראשון מסוגו בארצות הברית. המנוע פותח ומיוצר על ידי חברת פראט אנד ויטני (Pratt & Whitney). גרסה מעודכנת של ה-RL-10 עדיין בשימוש במשגרים רבים. עד 2009 שוגרו מעל ל-350 מנועים מסוג זה.
היסטוריה
מאז שיגורו הראשון, יותר מ-350 מנועי RL-10 הגיעו לחלל, והביאו לחלל יותר מ-150 מטענים שונים. ה-RL-10 גם תרם להבאת חלליות וגשושיות לכל כוכבי הלכת במערכת השמש.
עיצוב נוכחי
ה-RL-10 עבר מספר רב של שדרוגים במשך השנים, כרגע הוא בשימוש בשתי גרסאות עיקריות.
RL-10-B-2
בשימוש בשלב השני של הדלתא 4 והיה בשימוש בשלב השני של הדלתא 3.
שביתה
שביתה היא הפסקת עבודה זמנית שנוקטים עובדים נגד מעסיקיהם כאמצעי לחץ במסגרת סכסוך כלכלי בין העובדים לבין המעסיק. שביתות מאורגנות על ידי איגוד מקצועי או על ידי התארגנות עובדים אחרת. אף על פי ששביתות פוגעות בכלכלה בטווח הקצר וגוררות הפסדים כספיים למעסיקים במגזר הפרטי ולעיתים נזק משני של פגיעה בעסקים משיקים, יש הרואים בהן אמצעי הכרחי, כלי שהדמוקרטיה מעניקה לעובדים כדי שלא יעמדו חסרי כל כנגד איומים מצד מעסיקים, כגון הפחתת שכר, פיטורים, הרעה בתנאי ההעסקה ויחס לא הוגן.
השביתה הראשונה המתועדת בהיסטוריה התרחשה במצרים העתיקה באלף הראשון לפנה"ס, ובה הפועלים שבנו את קברי המלכים בדיר אל-מדינה שבתו במחאה על כך שלא סיפקו להם מזון.
השביתה פוגעת לא רק במעסיק, אלא גם במשק ובלקוחות או במקבלי שירות הבאים במגע עם הגורם השובת. במקרים מסוימים עלול הנזק לגרום במהירות למשבר חמור, במיוחד בגופים או במגזרים שבהם תלויה פעילות רבה או קריטית, למשל בתי חולים, נמלים, רשת החשמל וכדומה.
במקרים מסוימים יכולה המדינה או יכול המעסיק להוציא צו מניעה שמונע מהעובדים (או מחלקם) לשבות, ומחייב אותם להתייצב לעבודתם - בעיקר כאשר מדובר בעובדים חיוניים למשק. קיימים אמצעים נוספים שעומדים לרשות המעסיק, או גורמים אחרים, בהתגוננות מפני שביתה. כך, למשל, סירוב לקבל עבודה חלקית, תשלום שכר ראוי בלבד, השבתת מגן, ועוד.
מטרות השביתה
מטרות השביתה העיקריות הן על פי רוב:
צעדים שכוללים השבתת פעילות משמשים גם למחאה פוליטית או להבעת התנגדות למעשי השלטון. דוגמה לכך היא השביתה ביום האדמה שבאה למחות על הפקעת אדמות מערביי ישראל. שביתה פוליטית אינה מכוונת כלפי מעסיק, אלא כלפי הממסד (הממשלה או הפרלמנט) ובמשפט העבודה היא נחשבת לצעד לא-לגיטימי. ואולם בישראל ובעולם הוכרו לא פעם שביתות מעורבות, מעין-פוליטיות, או דו-תכליתיות כשביתות לגיטימיות שהצדיקו - לפחות - צעדים ארגוניים חלקיים, שביתת הזדהות, או שביתה וירטואלית.
ישנן גם שביתות הזדהות שמטרתן להראות סולידריות בין עובדים ובאופן עקיף ללחוץ על המעסיק.
לחצים במהלך השביתה
גם לעובדים נגרם נזק כלכלי בזמן השביתה משום שאינם זכאים למשכורת בתקופה זו. כדי לאפשר לעובדים לשבות חרף אובדן המשכורת, מקיים ארגון העובדים קרן שביתה, המעניקה לעובדים, בשביתה ממושכת, תשלום שיחליף את שכרם. גם למעסיקים יש לעיתים קרן שביתה, שנועדה לאפשר להם לעמוד בנזקי השביתה.
שביתה בדין הישראלי
על פי החוק במדינת ישראל, ככלל מותר לעובדים לשבות, במסגרת סכסוך עבודה קיבוצי בלבד. כלל זה מסויג גם בקשר לקבוצות עובדים מסוימות, וגם בקשר לנסיבות מסוימות.
בפסק-דין גינסטלר הוגדרה שביתה כ"פעולה מתואמת של קבוצת עובדים כלחץ על המעביד להשגת דרישות שהציגו לעניין תנאי עבודתם".
מלון גרנד הוטל (לבוב)
גרנד הוטל (באוקראינית: Гранд-Готель) הוא אחד מהמלונות הוותיקים בעיר לבוב שבאוקראינה.
שביתה
שביתה בדין הישראלי
בסעיף 37א לחוק יישוב סכסוכי עבודה מוגדרת שביתה במגזר הציבורי כהפסקת עבודה מאורגנת, מלאה, או חלקית, של קבוצת עובדים. השביתה כוללת כל הפרעה מאורגנת של מהלך העבודה התקין.
סטנלי מילר
סטנלי לויד מילר (באנגלית: Stanley Lloyd Miller; 7 במרץ 1930 - 20 במאי 2007) היה כימאי אמריקני-יהודי.
מלון גרנד הוטל (לבוב)
היסטוריה
מאז 2014, המלון נסגר שוב לרגל שיקום רחב היקף. הוא הורחב ל-121 חדרים וכולל סוויטה בסגנון לאופולד פון זאכר-מאזוך מוזיאון קטן. פריס הילטון נכחה בפתיחת המלון לאחר השחזור האחרון, שהתקיים ב-31 במרץ 2018.
שביתה
שביתה בדין הישראלי
בית המשפט נדרש מספר פעמים לנושא השביתה:
הכרזה על סכסוך עבודה
החוק הישראלי מחייב הודעה מראש על סכסוך עבודה וכן הודעה מראש על שביתה, אחרי הודעה שניתנת כחוק (חוק ישוב סכסוכי עבודה, חוק ההסכמים הקיבוציים) ונמסרת גם ליחידה ליחסי עבודה במשרד התעשייה המסחר והתעסוקה. ההודעה צריכה לפרט את עילות השביתה, ולא ניתן לשבות בהסתמך על הודעה לא מפורטת או שהעילות המפורטות בה אינן כדין. גם לאחר מתן ההודעה אין לפתוח בשביתה במשך תקופה של 15 יום, אשר מטרתה לאפשר מאמצים של משא ומתן וגישור לפני הסלמת הסכסוך ופגיעה בצדדים שלישיים. הכרזה כחוק על סכסוך עבודה ומעבר הזמן הקבוע בחוק הם תנאי, ברוב המקרים, לתוקף ההגנות שקובע החוק לעובדים שובתים.
הגנת השובתים
בעת שביתה גורמים השובתים נזק למעביד, וגם צד שלישי, כגון לקוחותיו של המעביד, עלול למצוא עצמו ניזוק מהשביתה. על-פי הגישה הכללית, ניזוקים רשאים לתבוע פיצוי בשל הנזק שנגרם להם. כדי שלא לפגוע בחירות השביתה, ניתנת לשובתים הגנה מפני תביעה: המשמעות המעשית של החריג:
בבסיס החריג עומדת התפיסה כי ביחסים שבין עובד למעביד קיים פער כוחות; העובד נמצא בעמדת מיקוח נחותה ביחס למעביד. התארגנות של עובדים לפעולה קיבוצית עשויה לאזן את הפער הקיים. מטרת החריג היא להגן על זכות העובד לשבות על ידי מתן חסינות מפני תביעות בשל נזקים שנגרמו כתוצאה מהשביתה. המחוקק מגן על השובתים, על המשביתים ועל מארגני השביתה. בפסק-דין פיינשטיין אמר השופט ח' כהן כי שביתות והשבתות גורמות מטבען להשבתת חוזים שונים, ואילו היה על יוזמי השביתות או המשביתים לשאת בנזק הנובע מהפרות אלו, היה בכך כדי לחסל למעשה את מוסד השביתה ולעשותה בלתי אפשרית.
דוגמאות טיפוסיות:
שבירת שביתה
בעת שביתה, נהגו מעסיקים להעסיק עובדים חלופיים במקום העובדים השובתים, דבר ששם לאל את השביתה. העובדים השובתים נהגו לכנות את העובדים החלופיים שוברי שביתה, להפגין מול מקום העבודה באופן המונע כניסת עובדים חלופיים ואף לפעול בכוח כדי למנוע העסקת עובדים חלופיים.
בישראל
בשנת 1932, בעת שביתה ארוכה במפעל פרומין, הפעילו השובתים אלימות כלפי פועלים שבאו לעבוד בבית החרושת. לאחר 20 שנה, ציין אברהם ארסט את השביתה במפעל פרומין כנקודת זמן בה הוכרה זכות הפועל המאורגן לשימוש בכוח הזרוע למניעת שבירת שביתה. לדברי ההיסטוריונית אניטה שפירא, "שביתת פרומין" הסתיימה בכישלון ההסתדרות, משום שזו נאלצה להשלים עם העסקתם של אנשי בית"ר במקום.
בישראל היו פעמים בהן מעסיקים פעלו להביא עובדים חלופיים במקום אלו ששבתו. למשל, בעת שביתת דוורים בשנת 1969 הוזמנו מתנדבים לחלק את הדואר במקום השובתים. הדוורים פעלו באלימות כדי למנוע את פעילות המתנדבים. ביולי 2013 טענו עובדי משרד החוץ כי עובדי שירות הביטחון הכללי שברו את שביתתם.
בשנת 1996, בעת חקיקת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, תשנ"ו-1996, הוכנס סעיף 16 לחוק, האוסר על מעביד להעסיק עובדי קבלן כתחליף לעובדים שובתים.
שביתה ביהדות
הדיעות חלוקות בשאלה האם מותר לפועלים לשבות באופן מאורגן. ישנם הטוענים שמותר לפועל לשבות, כשכך מנהג המדינה. עם זאת לא תמיד מוצדק לשבות לפי היהדות. הרב אברהם יצחק הכהן קוק קרא להקמת בית דין שינסה למצוא פתרון לפני שמשתמשים בנשק השביתה. כיום ישנם דעות שונות לעיתים בין רבנים אם לשבות כשלא נעשו צעדים לפשרה קודם השביתה. יש האומרים שכאשר קבוצה שובתת יש חובה להשתתף עמם בשביתה ויש חולקים.
יש רבנים האומרים שאסור למורה המלמד תורה לשבות כי בכך הוא מבטל את הלימוד החיוני ומחנך את הילדים שכסף חשוב מחינוך ותורה. לעומתם יש האומרים שאם בשביתה יש סיכוי לשפר את מצב החינוך אזי חייבים לשבות גם מורים אלו. יש פוסקים שהורו ללמד מקצועות קודש מחוץ למסגרות בית הספר. דוגמה מובהקת לכך ניתן ללמוד מההבנה בין ארגון המורים למרכז ישיבות בני עקיבא בזמן השביתה הגדולה בשנת 2007: המרכז הודיע לארגון שהוא לא יכול לבטל תורה ולכן השתתף בשביתה בצורה מוגבלת ולא על חשבון זמני לימוד התורה במוסדות המרכז, וארגון המורים הסכים לכך.
מחלוקת נוספת הייתה בנוגע לשביתת הרופאים. הרבנים הראשיים, הרב מרדכי אליהו והרב אברהם שפירא, קראו לרופאים להפסיק לשבות:"אנו פונים לכל רופא ורופא באשר הוא, להישמע למצפון האנושי והרפואי ולא לנקוט בצעדים חסרי אחריות מעין אלו, הפוגעים בקיומו וביישובו של עולם של עולם, והמונע עצמו מלרפא הרי זה שופך דמים. כן אנו פונים לממשלה להקים מוסד לבירור בעניין תביעותיהם הכספיות של הרופאים."לעומת זאת הרב חיים דוד הלוי פסק שמותר לרופאים לשבות בתנאים מסוימים: "ברור ביותר שהרופאים רשאים להכריז בשביתה, במתכונת שהייתה בשלב הראשון היינו נגד המעסיקים, מבלי שהדבר יפגע בחולים".
המחלוקת על זכות השביתה
המצדדים בזכות השביתה, רואים בה כלי מרכזי למניעת יחסי עבודה נצלניים. באמצעות שביתה, ניתן לעגן בהסכם שכר קיבוצי תנאי העסקה הוגנים, תוספות שכר וזכויות סוציאליות שונות שהמעסיק אינו מחויב בהן בחוק. שביתה מאורגנת מאפשרת איזון של יחסי הכוחות בין המעסיק לבין העובדים הרבים, אשר כוחם מבוזר ולכן ניתן להעסיקם בתנאים נצלניים. כך למשל, שביתה היוותה כלי מרכזי במחאת המתמחים לרפואה בישראל, בדרישתם לקיצור משמרת עבודתם מ-26 ל-16 שעות. בדוגמה זו, למדינה כוח מונופסוניסטי (כח שנובע מ"מונופול של קונים") על המתמחים מכיוון שהיא המעסיק היחיד שלהם, מה שלא מאפשר להם לתחר בין מעסיקים שונים ובכך להעלות את משכורתם ולשפר את תנאיהם.
המבקרים את זכות השביתה מצביעים על פגיעה אפשרית בכלכלה. לדידם, שביתות המובילות להסכמי שכר קיבוציים מייצרות מערכת תמרוץ שאינה מתגמלת עובד על פי הפיריון שלו, אלא על פי קריטריונים אחרים שאינם מעודדים יעילות וצמיחה כלכלית. כך למשל, העדפה על פי וותק שנהוגה במערכת החינוך הישראלית, מתגמלת מורים על פי הוותק שלהם ולכן עלולה להרחיק מהמערכת מורים צעירים ומוכשרים ששכרם נותר נמוך. בנוסף, הסכמים אלה מייצרים פערי שכר שאינם תלויים בהבדלי פריון אלא נובעים מעצמת הנזק הפוטנציאלי של שביתה, כמו שכרם הגבוה של עובדי חברת החשמל ועובדי הנמלים. סוגיה נוספת שזוכה לביקורת היא הסכמים קיבוציים שכוללים קביעות, שיש בה כדי לפגוע ביעילות המערכות הציבוריות ולהוות נטל על משלם המיסים הישראלי. מבקרי השביתות מצביעים על כך שכוח שביתה מופרז עלול להוביל לפגיעה בתהליך הייצור התקין, עליית מחירים, האטה בצמיחה הכלכלית ועיכוב רפורמות הכרחיות. אלה גורמים להעלאת מיסים, שירות ציבורי לא יעיל, ירידה בתעסוקה ומתוך כך פגיעה באוכלוסיות המוחלשות בחברה.
על מנת להציע אלטרנטיבה, יש המציעים לעגן בחקיקה תנאי עבודה, כגון: שכר מינימום, תנאים סוציאליים ופנסיה. באופן זה, יהנו מתנאי בסיס הוגנים כל עובדי המשק ולא רק השובתים. בנוסף, במדינות שונות בעולם נהוג מודל ה-Flexicurity שמאפשר ביטחון כלכלי לעובדים, לצד גמישות תעסוקתית. משמעות מדיניות זו היא קלות רבה וגמישות באפשרויות העסקה ופיטורין בידי מעסיקים מחד, אך מאידך הענקת הטבות כלכליות מפליגות למובטלים. באופן זה, נשמרת היעילות הכלכלית והפגיעה בעובדים מצטמצמת.
סטנלי מילר
נולד באוקלנד, קליפורניה. התפרסם בעקבות ניסוי מילר-יורי. תואר ראשון קיבל באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. דוקטורט קיבל ב-1954 באוניברסיטת שיקגו. עד מותו היה פרופסור אמריטוס באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
מחקר מדעי
כתלמיד מחקר ערך מילר, בשנת 1953, בהנחייתו של המדען האמריקאי וחתן פרס נובל הרולד יורי, סדרה של ניסויים המדמים את הסביבה ששררה על כדור הארץ הקדמון לפי המשוער, במטרה לבחון האם חיים יכלו להיווצר באופן ספונטני בסביבה זו. בניסויים אלו הדגים מילר היווצרות ספונטנית של תרכובות אורגניות מורכבות מחומרי מוצא פשוטים. מילר הראה כי חומצות אמינו, חומר המוצא לחלבונים, יכולות להיווצר מתערובת של מתאן, אמוניה, מים ומימן.
מחקרו של מילר עסק מוצא החיים וניסה לאפיין סינתזות פרהביוטיות (תגובות כימיות אשר התרחשו לפני הופעת החיים) ליצירת אבני הבניין הכימיות כגון חומצות גרעין. הוא השתייך לתת-אסכולה של אסכולת עולם הרנ"א, הגורסת כי האב הקדמון המשותף לכל צורות החיים הכיל מידע גנטי אשר אוחסן במולקולות דמויות RNA, שקדמו להופעת ה-RNA עצמו ולהופעת הDNA אחריו.
חואן אנטוניו סניור
חואן אנטוניו סניור גומס (בספרדית: Juan Antonio Señor Gómez; נולד ב-26 באוגוסט 1958 במדריד) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת משחק
סניור החל את דרכו בקבוצת הנוער של ריאל מדריד מעיר הולדתו. לקראת עונת, כשסיים את גילאי הנוער והיה בן 19, עבר סניור לסיימפוסואלוס מהליגה הרביעית, במדיה שיחק למשך עונה אחת.
לקראת עונת עבר סניור לדפורטיבו אלבס מליגת המשנה. בשתי העונות הראשונות של סניור בקבוצה הוא היה לשחקן משלים בסגל הקבוצה, אך בעונת כבר היה לשחקן המשמעותי בקבוצה, הוביל את טבלת הכובשים שלה בליגה עם 15 שערים והיה לסגן מלך שערי הליגה השנייה. היכולת שהפגין הובילה אותו לחתום בריאל סרגוסה של המאמן ההולנדי לאו ביינהאקר, תחנתו הראשונה והיחידה בליגה הבכירה.
סניור השתלב היטב בקבוצה כבר בעונתו הראשונה, והיה לשחקן הרכב משמעותי. עונה אחר כך,, הייתה מוצלחת הן עבור השחקן והן עבור הקבוצה כולה. סרגוסה סיימה במקום השישי בטבלה, שיפור של חמישה מקומות מעונת הבכורה של סניור, שזכה בפרס דון בלון לשחקן העונה בליגה הבכירה. שותפו לקישור, חואן ברבאס, זכה באותה עונה בפרס השחקן הזר של העונה.
בעונת הוביל סניור כקפטן את קבוצתו לזכייה בגביע הספרדי. לסניור היה חלק משמעותי בזכייה, כשכבש במהלך הטורניר ארבעה שערים לזכות קבוצתו, כולל במפגש הגומלין של חצי הגמר מול ריאל מדריד. במשחק הגמר גברה סרגוסה על ברצלונה בתוצאה 1-0. סניור, שפתח בהרכב קבוצתו למשחק, הניף את הגביע בסיומו. באותה עונה כבש סניור 15 שערי ליגה לזכות קבוצתו, שיא אישי לסניור בסרגוסה. עונה אחר כך השתתפה סרגוסה בגביע אירופה למחזיקות גביע. במסגרת הטורניר רשם סניור מספר הופעות אישיות מרשימות, כמו במפגש הגומלין מול רומא, בו כבש סניור צמד בעיטות עונשין כדי לשלוח את המשחק להארכה. בדו-קרב בעיטות ההכרעה, כבש סניור את הפנדל המכריע שהעלה את קבוצתו לשלב הבא. סרגוסה וסניור הגיעו עד לחצי הגמר מול אייאקס אמסטרדם, שם הודחו מהמפעל.
סניור הוסיף לשחק בקבוצה עד לסיום עונת, אז נאלץ לפרוש בגיל 32 עקב בעיות שהתגלו בליבו. במשך תשע עונות רשם סניור 304 הופעות ליגה במדי סרגוסה, בהן כבש 54 שערים.
נבחרת ספרד
סניור זומן לסגל הנבחרת של מוניוס לקראת הטורניר. בשלב הבתים, פתח סניור בהרכב ספרד במשחקה הראשון בטורניר, בו נפרדה מ בשוויון 1-1. הוא איבד את מקומו בהרכב במשחק התיקו 1-1 מול, אך עלה מהספסל במהלך המחצית השנייה וחזר להרכב במשחק השלישי והאחרון בשלב הבתים, בו גברה ספרד 1-0 על ועלתה לחצי הגמר מהמקום הראשון בבית. ספרד, עם סניור בהרכב, פגשה את בחצי הגמר. המפגש הסתיים בשוויון 1-1 לאחר הארכה, ובדו-קרב בעיטות העונשין כבש סניור את הבעיטה השנייה לזכות ספרד בדרך לניצחון 5-4 והעפלה לגמר. סניור פתח במשחק הגמר מול, בו הפסידה ספרד 2-0 לנבחרת המארחת והסתפקה במקום השני.
מוניוס זימן את סניור לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1986 במקסיקו. בשלב הבתים עלה סניור מהספסל בכל שלושת המשחקים של נבחרתו. לאחר שלא שותף בניצחון על דנמרק בשמינית הגמר, עלה סניור מהספסל במחצית המשחק מול בשלב רבע הגמר, כשנבחרתו בפיגור 1-0. בדקה ה-85 כבש סניור בפנדל את שערו השישי והאחרון במדי הנבחרת, והביא לנבחרתו את שער השוויון ששלח את המשחק להארכה. התוצאה נשמרה עד לסיום ההארכה, ובדו-קרב הפנדלים כבש סניור את הבעיטה הראשונה לזכות ספרד. בסיום, ספרד הפסידה 5-4 בדו-קרב והודחה מהמפעל.
סניור הוסיף לשחק בנבחרת עוד כשנה וחצי לאחר הטורניר. הופעתו האחרונה במדי ספרד נערכה ב-24 בפברואר 1988, ובה עלה סניור כמחליף בהפסדה הביתי של ספרד 2-1 ל במשחק ידידות.
בסך הכול רשם סניור 41 הופעות במדי נבחרת ספרד, בהן כבש שישה שערים.
קריירת אימון
סניור החל את קריירת האימון במהלך עונת, לקראת המחזור ה-16 של העונה בליגת המשנה הספרדית, כשהתמנה לתפקיד מאמן קבוצת מרידה (בה שיחקו באותה עונה צמד הישראלים עידן טל ומוטי קקון). סניור הצליח להוביל את קבוצתו עד למקום השישי, אך בסיום העונה הקבוצה פורקה עקב חובות כלכליים כבדים.
לקראת עונת התמנה סניור לתפקיד מאמן סלמנקה מליגת המשנה. לאחר שלא הצליח להביא את הקבוצה למאבקי הצמרת, הוא סיים את תפקידו לאחר 30 מחזורים. בעונת, לקראת המחזור השלישי של העונה, התמנה סניור לתפקיד מאמן קרטחנה מהליגה השלישית, אך החזיק מעמד בתפקיד 12 משחקים בלבד בטרם סיים את תפקידו. הוא פתח את עונת כמאמנה של CD לוגרונייס, גם היא מהליגה השלישית, אך סיים את דרכו לאחר שלושה משחקי ליגה בלבד וללא ניצחון.
נעלה
נַעֲלֶה היא התנחלות עירונית בעלת אופי חילוני השייכת למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב שוכן בגובה של 430 מטרים מעל לפני הים בדרום-מערב שפלת השומרון, צפונית לעיר מודיעין וממזרח ליישוב ניל"י.
הקמת היישוב החלה בתחילת שנות ה-80, בתכנונם של האדריכלים אברהם יסקי ויוסי סיוון, והאיכלוס הראשוני היה בספטמבר 1988 על ידי קבוצה של עובדי התעשייה האווירית שכינו את ארגונם "לביא" על שם פרויקט הלביא. בתחילה נבנו ביישוב 26 בתי קבע, ובתחילת שנות ה-90 הוצבו ביישוב כ-15 קרוואנים. בשנת 1998 החלו פרויקטים להרחבת היישוב, שבמהלכם נבנתה שכונה חדשה, הקראוונים פונו ובמקומם נבנו בתי קבע נוספים. באמצע שנת 2008 התגוררו בנעלה 230 משפחות. בשנת 2009 החל פרויקט הרחבה נוסף "מעלה מודיעין" אשר קלט כ-105 משפחות חדשות. ביישוב מתגוררים כ-2,800 תושבים (נכון לשנת 2022).
לפי המכון למחקר יישומי - ירושלים, נעלה בנויה על אדמות שהופקעו מהיישובים הפלסטיניים אל-איתיחאד, דיר קדיס ושיבתין.
בנעלה פועלים מעונות יום, גני ילדים, בית ספר יסודי, צהרונים, ספריה, מתנ"ס, ברכת שחיה עונתית, מכולת, פיצרייה, בית קפה, מקווה טהרה, בית כנסת, אולם אירועים ושבט תנועת הצופים. שבט הצופים נוסד ב-2012 ומונה כ-150 חניכים. לטובת גילאי התיכון עומדות הסעות מאורגנות לבתי ספר תיכון במודיעין.
ניר לוי
ביוגרפיה
לוי נולד וגדל בנווה שאנן שבחיפה. את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בפלחה"ן גולני ובפלוגה המסייעת בגדוד 12.
לאחר שירותו הצבאי, למד משחק בבית הספר למשחק "בית צבי", אותו סיים בשנת 1995.
קריירה
החל מ-1996, גילם את דמותו של מיקו בסדרת הטלוויזיה "הפוך", ששודרה בערוץ 2. בעת צילומי העונה השלישית של הסדרה, שנערכו בנפאל, המקומיים כינו אותו "הירו", ומכאן הודבק לו הכינוי "נירו".
פקטור לורנץ
כאשר \ \vec{v}\ היא המהירות ו-c מהירות האור.
ניר לוי
קריירה
בשנת 1997 שיחק בסרט הקולנוע "ז'נטילה". באותה שנה שיחק בסרט הטלוויזיה של איתן ענר "הצל של החיוך שלך".
פקטור לורנץ
הפקטור \ \gamma(v) מופיע בהקשרים רבים ביחסות פרטית, ויש לו חשיבות רבה בטרנספורמציית לורנץ.
ניר לוי
קריירה
בשנת 1999 כיכב בסרטו של אריק קפלון "החברים של יאנה". משחקו בסרט זיכה אותו בפרס השחקן הראשי הטוב ביותר, לצד הסרט עצמו שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר, בטקס פרס אופיר לאותה שנה.
בשנת 2000 שיחק בסרט הקצר "מוש", שזכה במספר רב של פרסי קולנוע, בסרט "אודות המוניטין", ובתיאטרון החאן השתתף בדצמבר אותה שנה, בהצגה "השיבה מהמדבר" בשנת 2001 השתתף ב"כיכר החלומות".
בשנת 2003 שיחק בטלנובלה "משחק החיים" בתפקיד קובי גבע בהוט 3 וב-2004, בטלנובלה "מיכאלה". באותה שנה שיחק ב"אהבה קולומביאנית" וב"ריקי ריקי" לצידה של דלית קהן.
בסוף שנת 2007 שיחק על בימות התיאטרון בקומדיה "בן בהפתעה".
בשנת 2008 הופיע בסדרת הדרמה "חמישה גברים וחתונה" בערוץ 10. בשנים 2008–2014 כיכב לוי בסדרה הקומית "רמזור" בערוץ 2 לצד אדיר מילר וליאור כלפון וגילם את דמותו של חפר גורי, דמות שמזוהה איתו עד היום.
בשנת 2009 שיחק בסרטו של יגאל בורשטיין "אצבע אלוהים".
ב-2012 כיכב באחד התפקידים בסרטו של בני תורתי "הבלדה לאביב הבוכה" בתור דוד פריד. בהמשך אותה שנה השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" בערוץ HOT3.
ב-2014 שיחק בתפקיד משני בסדרה הקומית "מי נתן לך רישיון?".
בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP השנייה של האח הגדול, והגיע למקום השני. ביוני אותה שנה, החל שידורה של התוכנית "הקודחים" בהשתתפותו ב-HOT3. בנוסף, לוי העלה מופע יחיד בשם "המופע של נירו לוי".
בשנת 2017 פתח בית ספר למשחק בעיר הולדתו חיפה.
בשנת 2018 גילם את ברבש בסדרה "כפולה" בתפקיד עוזר מאמן. באותה שנה, שב אל במת התיאטרון בתפקיד עצמו בהצגת תיאטרון מיקרו "דם דם דא דם".
בספטמבר 2021, שיחק ב"פריילופ", וזכה על משחקו בהצגה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל עכו.
בשנת 2022 גילם את יהונתן גפן בסדרת הטלוויזיה "שנות הירח".
חיים אישיים
ללוי שני ילדים מנישואיו הראשונים. ב-20 במאי 2010 נישא בשנית לדוגמנית קארין כהן, ובאוקטובר 2011 הם התגרשו.
בשנת 2018 הגיש בקשה לפשיטת רגל בעקבות חוב של למעלה ממיליון שקל. באוגוסט 2022 נפצע קשה בתאונת דרכים בתל אביב בעת שנהג על אופנועו הפרטי, אך החלים תוך מספר שבועות.
לאסה הלסטרם
לארש סוון "לאסה" הָלְסְטְרֶם (בשוודית: Lars Sven "Lasse" Hallström; נולד ב-2 ביוני 1946) הוא במאי קולנוע ובמאי וידאו קליפים שוודי.
ביוגרפיה
הלסטרם נולד בסטוקהולם. אמו הייתה הסופרת השוודית קרין ליברג (1907–2000).
הלסטרם למד בבית הספר למוזיקה על שם אדולף פרדריק בסטוקהולם. ב-1973, הוא ביים לראשונה את הסדרה הקומית "Pappas pojkar" עבור הטלוויזיה השוודית. הוא שיתף פעולה לעיתים קרובות עם הקומיקאים מגנוס הרנשטאם ובראסה ברנסטרום באותה עת. בשנים 1974–1982, הלסטרם עבד עם להקת אבבא, על רבים מוידאו קליפים שלהם וגם ביים את סרטם "ABBA: The Movie" מ-1977.
לאחר ההצלחה הבינלאומית של סרטיו "My Life as a Dog"(1985), שעליו היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, והסרט "סיפורים שסיפרתי לאמא" (1987), שזכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר, החל הלסטרם לעבוד בקולנוע האמריקני.
בשנת 1991 ביים את סרטו הראשו בארצות הברית, "Once Around", קומדיה רומנטית על אישה צעירה שמתחתנת עם גבר מבוגר שתלטן, בו כיכבו ריצ'רד דרייפוס, הולי האנטר ודני איילו.
בשנת 1999 ביים את הסרט "תקנות בית השיכר", על פי ספר באותו שם, עליו היה מועמד לפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר.
בשנת 2000 ביים את הסרט "שוקולד", המספר את סיפורה של אם צעירה (ז'ולייט בינוש) המגיעה לעיירה בצרפת עם בתה בת השש, ופותחת בה חנות שוקולד. במהרה השוקולד משנה את חייהם של תושבי העיירה. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר.
בשנת 2001 ביים את הסרט "חדשות הספנות", המבוסס על רומן מאת אני פרו, בכיכובם של קווין ספייסי וג'וליאן מור.
בשנת 2005 ביים את הסרט "קזנובה", עיבוד מודרני של האוטוביוגרפיה של ג'קומו קזנובה.
בשנת 2009 ביים את הסרט "האצ'יקו", עיבוד אמריקאי לסיפור אמיתי שהתרחש ביפן בכיכובו של ריצ'רד גיר. וב-2010 ביים את הסרט "ג'ון היקר"
בשנת 2011 ביים את הסרט "לדוג סלמון בתימן", עיבוד לספר רב המכר של פול טורדיי מ-2006, בכיכובם של יואן מקגרגור ואמילי בלאנט.
בשנת 2014 ביים את הסרט "מסע של מאה צעדים", דרמה קומית בכיכובה של הלן מירן. זה היה סרטו השני של הלסטרם בו העלילה נסובה סביב אוכל, לאחר סרטו "שוקולד" משנת 2000.
בשנת 2018 ביים את הסרט של חברת וולט דיסני "מפצח האגוזים וארבע הממלכות", תקציב ההפקה היה 130 מיליון דולר אך הוא נכשל בקופות.
חיים אישייים
להלסטרם שני ילדים – בן שנולד ב-1976 מנישואיו הראשונים לשחקנית מָלוּ הלסטרם (1941–2005), ובת שנולדה ב-1995 מאשתו הנוכחית, השחקנית לנה אולין.
איתוראן
איתוראן איתור ושליטה בע"מ היא חברה המתמחה בשירותי איתור ומיגון לרכב ולנהג, בסיכול גנבות, איתור כלי רכב ומתן שירותי מידע, ניווט ועזרה בדרך. איתוראן היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק. בעבר נסחרה מניית החברה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והייתה כלולה במדד תל אביב 125 ובמדד תל אביב טק-עילית.
הקמת החברה
איתוראן נוסדה בשנת 1994 על ידי קונצרן תדיראן במטרה להקים ולתפעל מערכות לאיתור כלי רכב גנובים, תוך שימוש בטכנולוגיה אשר פותחה במקור לשימושים צבאיים בחברת תדיראן טלמטיקס, חברה בת של תדיראן קשר. הפרויקט החל בשנת 1990 בשיתוף עם חברת "Pacific Telesis TeleTrac" מארצות הברית (בהמשך "AirTouch Teletrac") אשר פיתחה את הטכנולוגיה לשימוש ברשת התקשורת הסלולרית. תדיראן ייצרה עבור החברה את יחידת המעקב שהותקנה בכלי רכב והשתמשה ברשת הסלולרית של חברת AirTouch (בהמשך Verizon Wireless). איתוראן הוקמה כדי לספק שרות דומה בישראל.
רכישה בידי שרצקי והנפקה
בשנת 1995 החליטה הנהלת תדיראן למכור את השליטה (41%) ב"איתוראן" לקבוצת משקיעים בראשות איזי שרצקי תמורת כ-250 אלף דולר והתחייבות לרכוש מוצרים מתדיראן בהיקף של כחמישה מיליון דולר בשנה.
בשנת 1998 הונפקה איתוראן בבורסה לניירות ערך בתל אביב, כדי לגייס הון להקמה של מערכי איתור כלי רכב גם מחוץ לישראל, בברזיל ובארגנטינה, ובהמשך גם בארצות הברית (פעילות שנסגרה לאחר שהחברה לא הצליחה להגיע לרווחיות בשוק האמריקאי). בארצות הברית רכשה את פעילותה של חברת טלטרק (TeleTrac) בניו-יורק, וושינגטון ומיאמי. טלטרק, אשר כאמור פיתחה את הטכנולוגיה, ביצעה השקעות כבדות בהקמה של תשתית אלחוטית בכל רחבי ארצות הברית, רכישת ספקטרום התדרים הנחוץ ותפעול המערכת. אלא שההשקעות הללו לא עלו יפה והחברה נקלעה לקשיי מימון, שבעקבותיהן הציעה למכירה פעילויות שונות אותם רכשה איתוראן תמורת 3 מיליון דולר.
בנובמבר 1999 רכשה איתוראן תמורת 7.5 מיליון דולר את תדיראן טלמטיקס, שהמשיכה בייצור מערכות האיתור אותן משווקת איתוראן. רכישתה איפשרה לאיתוראן להוזיל את עלות מערכות האיתור שהיא משווקת. איתוראן שינתה את שם החברה ל"טלמטיקס וויירלס" (Telematics Wireless). בבעלות איתוראן נכנסה טלמטיקס לתחומי פעילות נוספים, בין היתר חתמה על חוזה עם חברת "ארד", לייצור והספקה של מערכות קריאה אוטומטיות למדי מים ש"ארד" מייצרת. וחוזה עם חברת דרך ארץ, מפעילת כביש 6 לאספקת מכשירי פסקל לגביית אגרה.
בשנת 1999 פתחה חברה בת בברזיל. "איתוראן ברזיל" הפכה עם השנים לחברה הגדולה בקבוצה ואחראית לניהול צי רכב של מעל ל-450,000 מנויים. החברה בברזיל מטפלת בכ-10,000 אירועי גנבה בשנה.
בשנות ה-2000
בשנת 2000 פתחה חברה בת בארגנטינה. בשנה זו גם החלה לתת חסות מסחרית לקבוצת הכדורגל עירוני קריית שמונה.
בשנת 2004 חתמה חברת הבת טלמטיקס על הסכם להקמת מערכת איתור בקוריאה הדרומית, בהיקף כולל של כ-20 מיליון דולר, והסכם דומה גם בסין.
בשנת 2006, רכשה את השליטה באחת מספקיות הציוד שלה, חברת ERM מערכות אלקטרוניקה מראשון לציון, תמורת 12 מיליון שקל במזומן. ERM עוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק של מערכות אבטחה, איתור וניהול לרכב וכן פתרונות מבוססי תקשורת סלולרית.
בשנת 2005 הונפקה איתוראן גם בנאסד"ק, וגייסה כ-60 מיליון דולר לפי שווי של כ-300 מיליון דולר. באפריל 2007 רכשה איתוראן את קבוצת מפה תמורת 13 מיליון דולר. קבוצת מפה מורכבת משלוש חטיבות: מאגרי מידע גאוגרפי, הוצאה לאור ואתר האינטרנט מפה; בתחום מאגר המידע הגאוגרפי עוסקת במיפוי עסקי, ניווט לוויני, וכן בשירותים מבוססי מיקום.
בנובמבר 2007 מכרה איתוראן את חברת טלמטיקס וויירלס לתאגיד הסינגפורי ST Electronics, לפי שווי של 90 מיליון דולר, מתוך כוונה להתמקד בתחום השירות.
בעשור השני של המאה ה-21
בשנת 2012 דיווחה החברה על חתימת חוזה עם GMB, ג'נרל מוטורס ברזיל, תחת חברת בת שהיא מיזם משותף עם חברת רואד-טראק (ROAD-TRACK), שבסיסה במקסיקו. בשנת 2014 חמתה החברה חוזה נוסף עם ג'נרל מוטורס וקיבלה היתר לשימוש בלוגו און-סטאר, המיזם החל את פעולתו בסוף 2015. במיזם זה מתקינה החברה מערכות ומספקת שירות לכלי רכב המיוצרים בברזיל וארגנטינה וגם בחלק מכלי רכב המיובאים למדינה.
במאי 2016 הפסיקה החברה את המסחר במניותיה בבורסה בתל אביב, כך שהמסחר במניותיה יתקיים רק דרך נאסד"ק.
במאי 2018 התגלתה פירצת אבטחה חמורה במערכת איתוראן. הפרצה חשפה פרטים אישיים של לקוחות איתוראן (כולל פרטי כלי רכב בהם מותקן מיגון) ואף איפשרה מעקב פיזי, בזמן אמת, אחר חלק מהלקוחות באמצעות האפליקציה. בעקבות זאת חסמה החברה את הגישה לפורטל השירות העצמי.
ביולי 2018 דיווחה החברה על רכישת חברת רואד-טרק (ROAD-TRACK) ולמעשה על השתלטות במיזם המשותף מול GM בברזיל וארגנטינה. מהלך זה יוסיף לחברה כחצי מיליון מנויים, ז"א שהיא תמנה כ 1.7 מיליון מנויים בעולם ובכך תהפוך לחברה השנייה בגודלה בעולם.
המכון הטכנולוגי יוניטק
המכון הטכנולוגי יוניטק (באנגלית: Unitec Institute of Technology) הוא מוסד הטכנולוגיה הגדול ביותר של העיר אוקלנד שבניו זילנד עם למעלה מ-23,800 סטודנטים נכון לשנת 2010.
הקמפוס המרכזי ממוקם במאונט אלברט, הקמפוס השני ממוקם בהנדרסון, והקמפוס השלישי שממוקם באולבני נפתח באוגוסט 2011.
המכון הטכנולוגי מציע תוכניות לתואר באמנויות, עסקים, ונושאים טכניים, ורמות שונות של דוקטורט. הכשרה יישומית טכנולוגית מוצעת בתעודה, ובתואר. המכון הטכנולוגי יוניטק חבר בארגון האוניברסיטאות העולמי.
היסטוריה
יוניטק נוסד כ"המכון הטכני קרינגטון" בשנת 1976 במאונט אלברט, האזור שבו הקמפוס הראשי של יוניטק ממוקם היה בעבר ידוע כבית החולים קרינגטון. בניין בית החולים, מבנה בעל מראה איטלקי רומנסקי, ממוקם בקצה הצפוני של הקמפוס, בניין בית החולים היה המבנה הגדול ביותר בניו זילנד כאשר נבנה בשנת 1860. בשנת 1990 נסגר בית החולים, וכעת הוא חלק מהמכון הטכנולוגי יוניטק.
שמו של המכון שונה ל"קרינגטון פוליטכני" בשנת 1987, ולשם "המכון הטכנולוגי יוניטק" בשנת 1994. עם הזמן בשנת 1999 הגיש המכון בקשה לקבלת מעמד של אוניברסיטה, אך נדחה בשנת 2005 על ידי הממשלה בטענה כי אינו עומד בקריטריונים האקדמיים, ועל כן יישאר מכון טכנולוגי.
תומר מרדכי
רש"ט תומר מרדכי (4 ביולי 1983 - 1 באפריל 2002) היה שוטר בשירות חובה שנהרג בפיצוץ מכונית תופת בירושלים. מרדכי מנע פיגוע גדול ועל כך הוענק לו עיטור המופת לאחר מותו.
ביוגרפיה
מרדכי גדל בשכונת רמת אביב בתל אביב, והצטיין בתחום הטכנולוגי, באלקטרוניקה ובמחשבים. הוא התגייס למשטרת ישראל במסגרת שירות חובה במשטרה (שח"מ) בנובמבר 2001, ושובץ בתחילה ליחידה טכנולוגית, אך בעקבות בקשתו הועבר ליחידת סיור.
ב-1 באפריל 2002 הוצב מרדכי עם שני שוטרים נוספים במחסום ברחוב הנביאים פינת דרך חיל ההנדסה (שדרות בר-לב). בשעה 20:45 בערך הוא הבחין ברכב שנעצר בדרך חיל ההנדסה, לפני הפנייה לרחוב הנביאים, כשחציו על המדרכה וחציו על הכביש. מרדכי חשד ברכב, וניגש לבדוק אותו, אך הנהג ברח מהרכב, ואז נשמע קול פיצוץ עז. מן הפיצוץ נהרג מחבל שישב ברכב, ומרדכי נפצע באופן אנוש. הוא הובהל לבית החולים שערי צדק, שם נפטר מפצעיו.
בנוסח עיטור המופת שהוענק למרדכי לאחר מותו, נכתב כי "מנע בגופו פיגוע תופת בירושלים וגילה ערנות, יוזמה ואומץ לב הראויים לשמש מופת."
בן תשע-עשרה היה תומר מרדכי בנפלו. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי קריית שאול בתל אביב.
נחמן גרשונוביץ
נחמן גרשונוביץ הוא סופר ישראלי חרדי.
גרשונוביץ פרסם מספר ספרים תחת שמות שונים כ"נחמנוביץ", "נח יהלום" ו"ג. תבור" בהוצאות שונות (הוצאת פנתר, הוצאת קולמוס ועוד). כמו כן הוא פרסם מאמרים ו"סדרות מתח" בעיקר ברשת האינטרנט, בעיתון שעה טובה ובירחון זמן. גרשונוביץ פרסם מאמרים בנושאי מדע באתר הידען וסקירות תוכנה באתר ynet.
בינואר 2017 הוציא גרשונוביץ ספר אוטוביוגרפי "הייתי חיית מחמד של השטן", העוסק בסיפור חייו. בספר זה מגולל נחמן טענות על ניצול מיני ונישול כלכלי שהתמשך למעלה מ-20 שנה בידי אדם שמכונה בספר "הילל בן שחר", על שם דמות מקראית בשם זה. הספר נמכר במהדורה מודפסת וכן במהדורה דיגיטלית.
סדרת "התרסקות"
תקציר כללי: עלילת סדרה זו מתרחשת בשווייץ ועוסקת באברך (יואל קופר) שלוקה בפיצול אישיות בעקבות תאונת דרכים מחרידה וביזארית. מצד אחד הוא אברך עדין נפש, מצד שני הוא גנב-על בעל מזימות שוד מושלמות וגאוניות.
במקביל, רוצח שכיר (אדולפיוס המילטון) עם יכולות צליפה נדירות, נמצא בעקבות הגנב ובעקבות עברו הלוט בערפל. טיפוס לבקני שלא ברור מה מטרתו, מצליח ללכוד את הרוצח במהלך החלק השני בסדרה, ולהכריח אותו לבצע עבורו משימה חריגה נוספת, המתוארת בחלק השלישי.
אשתו של האברך (בלומה קופר), מנסה לברוח מבעלה שהפך למפלצת קרירה, וכך גם עליה להימלט מהרוצח.
עובדות: בכל אחד מחלקי הסדרה מתוארת מזימת שוד, אותה מוציא לפועל גנב-העל (מר ווֹרְם); בכל אחד מחלקי הסדרה, מתואר ביצוע כלשהו הקשור לצליפה, חיסול או עינוי על ידי אדולפיוס המילטון; כל אחד מהחלקים מסתיים בקליף האנגר מהדהד; כל חלק מרחיב את האירועים והתסבוכות סביב דמות הנושא; במהלך הסדרה מופיעים רמזים וצפנים שונים, המאפשרים לקורא לפצח או לחזות את המשך העלילה ועתיד הדמויות; בחלק השני מתוארת 'מזימת הגמדים הקדושים', בחלק השלישי מתואר טיפוס הרים והישרדות באלפים השווייצריים; בחלק השלישי גם מתואר ברצף של ארבעה פרקים (דבר נדיר בסדרה המקדישה פרק אחד לכל היותר ברצף לדמות אחת), תהליך מלא של קצירת רקמות מגופת תורם; בחלק הרביעי מתוארת דמות העושה שימוש באמנות לחימה אזוטרית קי-איי; בחלק החמישי מתואר לפרטיו תהליך רמאות המבוצע כלפי קזינו במהלך משחק באקארה.
סדרת "איום בליסטי"
תקציר: הסי-איי-איי והאף-בי-איי נדרשות להגן על חייו של דיפלומט שאמור להגיע לתחומי המדינה. וכדי לעשות זאת נאלצים הסוכנים להיעזר ביכולותיו של צלף-על, אותו משחררים למשימה זו מבית כלא שמור ביותר. במהלך שחרור האסיר מהכלא, שיירת המכוניות נתקלת במארב ומותקפת באש.
חולדה (קיבוץ)
החווה החקלאית
החווה בחולדה, ביחד עם החווה בבן שמן, נחשבו בציבור הפועלים הארצישראלי לבית יוצר למשק חקלאי, עבודה עברית, וראשית הווי פועלי עברי עצמאי.
נחמן גרשונוביץ
סדרת "איום בליסטי"
הערות: ספר זה ממותג כמותחן גרפי, על משקל רומן גרפי. הוא מכיל איורי תלת-ממד צבעוניים שהופקו במחשב, והבימוי מציג זוויות רחבות של הסצנה והתמקדות מרובה בדמויות. בדבר העורך הודגש שלא מדובר בספר קומיקס, כך ניתן דגש לקונפליקטים בין הדמויות, לקטעי אמנויות לחימה, מרדפים וירי. בסוף הספר מופיע פרק של "מאחורי הקלעים", המציג אתגרים גרפיים בהפקת האיורים, מידע על הדמויות ואיורים שהושמטו.
חולדה (קיבוץ)
החווה החקלאית
בשנת 1916 נולד ס. יזהר להוריו, שעבדו בחווה זו מספר שנים.
נחמן גרשונוביץ
עריכה
ספרים בהם מוזכר גרשונוביץ כעורך ויועץ תוכן.
מדע פופולרי
מדע פופולרי הוא דיווח על תאוריות מדעיות, השערות מדעיים, ניוסיים ותגליות מדעיות באופן המובן לקהל הרחב ולהדיוטות, אבל שאינו מספק את צורכיהם ודרישותיהם של העוסקים במדע, כחוקרים, סטודנטים או בעלי מקצועות המיישמים ידע מדעי.
חולדה (קיבוץ)
פרעות תרפ"ט
ההתקפה על חולדה נפתחה ב-28 באוגוסט 1929 לפנות ערב. מספר המתקיפים הגיע למאות ועימהם באו נשיהם, חמוריהם וגמליהם לשאת את הביזה והשלל. הפורעים העלו את הגורן באש והלהבות האירו את חשכת הלילה. הערבים הקיפו את מתחם המשק והחלו לפרוץ אליו. אפרים צ'יזיק פקד לסגת לבית האבן בזחילה. הוא ניהל בעצמו את פעולת הנסיגה מהחצר לבית בלוותו את האנשים. בצאתו בפעם האחרונה מהבית לחצר פגע בו כדור והוא נהרג במקום. המגינים תפסו עמדות סמוך לחלונות הקומה השנייה וצלפו על הערבים הבוזזים.
מדע פופולרי
מאפיינים
המדע הפופולרי מופץ לציבור בטורים ומדורים בעיתונים הפונים לקהל הרחב, במגזינים פופולריים המיוחדים לענייני מדע (להבדיל מכתבי עת מדעיים), בספרי עיון, בפינות בתוכניות טלוויזיה ורדיו, בתוכניות מדע פופולרי וכמעט בכל מדיום הפונה אל ההמונים.