cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ז'קלין מארוואל
קריירה כאומנית
מארוואל הפכה לאחת הציירות החשובות באומנות, אף על פי שלא ניתן הקרדיט בהיותה אישה. עבודותיה נמצאות במוזיאונים רבים ברחבי העולם.
בתחילת המאה ה-20 עבודותיה של מארוואל החלו להיות מוכרות יותר ברחבי אירופה ומעבר לה והיא הצליחה להציג בתערוכות רבות ברחבי אירופה, ארצות הברית ואסיה.
סאפו (זמרת)
הופעות בישראל
במאי 2002 הגיעה דרך עמאן, לאחר שבוע הופעות בבגדאד. היא ערכה "קונצרט לשלום" באולם אל-מידאן בנצרת וערכה שני ערבי קריאה, בירושלים ובתל אביב, של ספרה "Un Tres Proche Orient: Paroles DE Paix" ("מזרח מאוד קרוב: מילים של שלום"), אסופה של מכתבים שנכתבו לה ונאספו באמצעותה. רשימת המכתבים, עליהם חתומים עשרות אנשי רוח יהודים, נוצרים ומוסלמים מכל העולם, יוצרת פסיפס תרבותי המתייחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני ומנסה להציע אלטרנטיבה תרבותית לפוליטיקאים.
ביוני 2007 הופיעה במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, בערב שירי אום כולתום, בליווי תזמורת נצרת.
ז'קלין מארוואל
קריירה כאומנית
היא הציגה במקומות כגון ברצלונה, לייאג', ונציה, ציריך, בודפשט וקיוטו.
בשנת 1913, הציגה בפעם ראשונה תערוכה ב-Armory שבניו יורק, אליו חזרה פעמים רבות. באותה שנה נתבקשה גם לקחת חלק במיזם ארכיטקטוני של התיאטרון שאנז אליזה. מארוואל התמנתה לפקח על שמונה פאנלים שהוצגו בכניסה לתיאטרון. פאנלים אלו מייצגים מערכות שונות של הבלט דפנה וקלואי שהוצג על יד הבלט הרוסי.
סאפו (זמרת)
הופעות בישראל
במאי 2008, אורחת הכבוד של פסטיבל תרבות של שלום, וערכה מופע משיריו של השאנסונר הצרפתי ליאו פרה (Léo Ferré), בעקבות אלבום של שיריו שהוציא לאור שנה קודם.
ז'קלין מארוואל
קריירה כאומנית
בשנות ה1920, ביאריץ הפכה לאחד ממקורות ההשראה של מארוואל, שם ציירה את הגנים וסצנות בים – עבודות המייצגות את הזמן בו החלו ללכת לחופים, בו השתנה היחס בחברה לבגדי ים ולהיבט על גוף האדם. מארוואל עברה מציורים של עירום קלאסי לציורים של שחיינים וחופשות שהיו אופייניים לתקופה בצרפת.
סאפו (זמרת)
הופעות בישראל
ביוני 2019 הופיעה בפסטיבל "מדיטרנה" באשדוד, במופע משירי הזמרת ברברה. עם זאת קבוצה של תושבים קראה לביטול המופע, בטענה שהיא "פרו פלסטינית". בתגובה אמרה בריאיון לעיתון "הארץ" שהיא "תוהה למה רק בישראל דיבור על שלום הופך אותך לאויב".
ז'קלין מארוואל
קריירה כאומנית
בתחילת 1923 הייתה מארוואל מעורבת ביצירת המוזאונים המודרניים בפריז ובגרנובל.
בהרבה מציורייה ציירה מארוואל חפצים דוממים, נשים חריגות בכובעים מדהימים, קבוצות נשים וסצנות מודרניות וצבעוניות של נשים וילדים מטיילים. היא הייתה חברה ב-Société Nationale des Beaux Arts.
מארוואל סרבה להציג בתערוכות של נשים בלבד, אך לאחר מותה הוצגו עבודותיה במספר תערוכות נשים. היא עצמה אומנם לא ראתה את עצמה כפמניסטית, אך היא אומצה על ידי החברה לאומנות נשים מודרניות – Société des Femmes Artistes Modernes – היות שעבודותיה הן פיגורטיביות ותואמות את מטרת החברה.
מאז מותה עבודותיה הוצגו פעמים רבות, בעיקר בצרפת, אבל גם בארצות הברית.
Les Odalisques, 1902–1903
עבודתה הידועה ביותר של מארוואל נוצרה בשנים 1902–1903 והוצגה לראשונה בסלון העצמאי בשנת 1903. בציור חמש נשים: שלוש מהן ערומות ואחת לבושה הנשענת על מרפקה, ואישה לבושה נוספת עומדת ומחזיקה מגש. הציור עשוי במסורת ההיסטורית של ציורים אוריינטלים גדולים של סצנות רחצה ובהתמקדות על הגוף החשוף והאינטראקציה בין הדמויות. כיום נמצאת התמונה במוזיאון גרונובל, צרפת.
כאשר מארוואל הציגה את הציור הוא משך תשומת לב רבה בעיקר בגלל הנושא המתרחש בבית בושת, וכמובן מפני שלאישה הייתה החוצפה לצייר אותו.
כף נחת
בהקדמתו כותב המחבר על חשיבות לימוד המשנה, וכן שמטרתו היא שלומדי המשנה לא יסתפקו בקריאה ללא הבנה, ומאידך לא יזדקקו לפירושים אחרים ויוכלו לשאת את הספר שהודפס בשני כרכים ובפורמט קטן בלכתם בדרך.
אחד מחידושיו המפורסמים היה שסדר נזיקין הוא הסדר האחרון משישה סדרי משנה.
אחד מבני המחבר, ידידיה, הקים בשנת ה'ת"י בית דפוס בליוורנו, משם העבירו לפירנצה, ולבסוף נכדו, אברהם העביר את הדפוס לאיזמיר. שמו מופיע כמדפיס הספר כנסת הגדולה, מהדורת ה'תי"ח.
דויטשה טלקום
דויטשה טלקום (דוֹיטְשֶׁה טֶלֶקוֹם) (בגרמנית: Deutsche Telekom) היא חברת טלקומוניקציה גרמנית. מטה החברה בעיר בון. החברה הוקמה ב-1996 כאשר דויטשה בונדספוסט, שהייתה מונופול בבעלות המדינה, הופרטה. נכון ליוני 2008, ממשלת גרמניה עדיין מחזיקה ב-15% ממניות החברה באופן ישיר, ועוד 17% באמצעות בנק KfW, הנמצא בבעלות המדינה.
היסטוריה
דויטשה בונדספוסט הייתה סוכנות דואר פדרלית ממשלתית שהוקמה ב-1947והחליפה את הרייכפוסט. כחלק מרפורמה בשירותי הדואר, פוצלה דויטשה בונדספוסט ב-1 ביולי 1989 לשלוש ישויות נפרדות, שאחת מהן היא דויטשה טלקום. כחלק מרפורמה נוספת, שהתרחשה ב-1 בינואר 1995, דויטשה בונדספוסט טלקום הפכה לדויטשה טלקום והופרטה ב-1996. על כן היא חולקת היסטוריה משותפת עם חברות נוספות שהופרטו והיוו בעבר חלק מדויטשה בונדספוסט: דויטשה פוסט ודויטשה פוסטבנק.
דויטשה טלקום הייתה מונופול בתחום ספק שירותי אינטרנט עד הפרטתה ב-1995, והיא עדיין הספק הדומיננטי כיום. עד תחילת המאה ה-21 שלטה דויטשה טלקום כמעט בכל הגישה לאינטרנט ללקוחות פרטיים ולעסקים קטנים בגרמניה.
ב-6 בדצמבר 2001 הפכה דויטשה טלקום לשותפה הרשמית הראשונה במונדיאל 2006.
ב-1 בינואר 2005 ביצעה דויטשה טלקום שינוי ארגוני. שתי יחידות ארגוניות, T-Com ו-T-Online, אוחדו ליחידת הפס הרחב. דויטשה טלקום מספקת כ-40 מיליון קווי פס צר, מעל 9 מיליון קווי פס רחב, ויש לה 14 מיליון לקוחות אינטרנט.
ב-2008 בוצע שינוי ארגוני נוסף, ובמסגרתו הופרדה T-Online מדויטשה טלקום ומוזגה עם T-com במטרה ליצור יחידה ארגונית חדשה בשם T-Home.
בשנת 2010 איחדו אורנג' בריטניה (בבעלות פראנס טלקום) ו-T-Moblie (בבעלות דויטשה טלקום) את פעילותן בבריטניה ויצרו את חברת EE, חברת הסלולר הגדולה בבריטניה.
באפריל 2013 T-Mobile ארצות הברית ו-MetroPCS איחדו את פעילותן בארצות הברית. בפברואר 2014 רכשה דויטשה טלקום את שארית השליטה ב-T-Mobile צ'כיה תמורת 800 מיליון אירו.
בדצמבר 2014 הוכרז כי דויטשה טלקום מנהלת מגעים עם קבוצת בריטיש טלקום בנוגע לחברת EE, וכחלק מהעסקה הוצע לדויטשה טלקום 12% ממניות בריטיש טלקום ומושב בדירקטוריון בריטיש טלקום. בפברואר 2015 הוכרז כי בריטיש טלקום רוכשת את EE תמורת 12.5 מיליארד ליש"ט, ב-15 בינואר 2016 התקבל אישור הרשות לתחרות ושווקים לעסקה וב-29 בינואר 2016 היא הושלמה.
פעילות
דויטשה טלקום מחזיקה במניות בחברות טלקומוניקציה אחרות כולל T-Mobile סלובקיה, הונגריה, קרואטיה.
Desert Bus For Hope
אוטובוס המדבר למען התקווה (באנגלית: Desert Bus For Hope) הוא מרתון משחקי וידאו הנערך מדי שנה (מאז שנת 2007) על ידי קבוצת המערכונים הקנדית LoadingReadyRun עבור קרן הצדקה "משחק ילדים" (באנגלית: "Child's Play") התורמת משחקים, צעצועים וכסף לבתי חולים לילדים ברחבי העולם.
Desert Bus
Desert Bus היה אחד מהמשחקונים במשחק "פן וטלר מציגים: עשן ומראות" (באנגלית: Penn & Teller's Smoke and Mirrors) שנחשב לאחד המשחקים המשעממים ביותר בהיסטוריה של משחקי הווידאו. היותו של המשחק משעמם היא תוצר של מדיניות מכוונת: זוהי תגובה לסערה שעוררה התובעת הכללית של ארצות הברית דאז, ג'אנט רינו, סביב האלימות במשחקי וידאו.
מטרת המשחק, שמיועד לשחקן יחיד, היא לנהוג באוטובוס שמהירותו לא עולה על 45 קמ"ש מטוסון, אריזונה ללאס וגאס, נבדה בזמן אמיתי - שמונה שעות - תמורת נקודה אחת; לאחר שהגיע ללאס וגאס, עומדת בפני השחקן האפשרות להסתובב ולנהוג את כל הדרך בחזרה לטוסון וחוזר חלילה, כשכל נסיעה לוקחת כשמונה שעות ומעניקה נקודה אחת בלבד. מספר הנקודות המרבי הוא 99, והגעה אליו תדרוש ארבעים ואחד ימי משחק רצופים משום שאין לעצור את המשחק או להשהותו.
הכביש ריק מרכבים אחרים, הנוף כולל מדבר וקקטוסים בלבד ופרט לחרק שמתרסק על השמשה הקדמית לאחר מספר שעות, החוויה בנויה כך שתהיה משעממת לחלוטין. יתרה מזאת, האוטובוס סוטה מעט לצד ימין, כך שהשחקן נאלץ לתקן את מסלולו של הרכב שמאלה מדי כמה רגעים; אם לא יעשה זאת, האוטובוס יתדרדר לשולי הכביש, המנוע יתחמם יתר על המידה ועל השחקן לחכות עד שרכב החילוץ יסיים לגרור - שוב, בזמן אמת - אותו בחזרה ליעד ממנו יצא.
"עשן ומראות" לא שוחרר מעולם לשוק, אך עותק שלו לקונסולת הסגה CD שנשלח למבקר מצא את דרכו לרשת.
מהלך המרתון
האירוע הוא מרתון של משחק וידאו - במקרה זה, המשחקון Desert Bus - שנמשך כל עוד מתקבלות תרומות ובמסגרתו משחקים חברי הקבוצה במשחקון ומבצעים משימות שמטילים עליהם הצופים בתמורה לתרומות. חברי הקבוצה מנהלים אינטראקציה מתמדת עם הצופים באמצעות צ'אט ייעודי ומקיימים באמצעותו, בין השאר, מכירות פומביות של אתגרים או מזכרות. חישוב התרומה לשעה נעשה כך שכל שעה "נמכרת" בשבעה אחוזים יותר מהשעה שקדמה לה, כשהמחיר מתחיל בדולר אחד. כך יוצא שהשעה הראשונה נקנית בדולר אחד, השנייה בדולר ושבעה סנט, השלישית בדולר וחמישים ותשעה סנט, הרביעית בשלושה דולר ושלושים סנט וכן הלאה, כך שהסכום מצטבר והולך. אפיקים נוספים לגיוס כספים הם באמצעות נותני חסות שתורמים כסף ו/או פריטים למכירות פומביות, או מכירת אתגרים: ביצוע שיר או מערכון, ריקוד למשך פרק זמן ממושך, חשיפת סיפורים מביכים מעברם של המשתתפים ועוד.
מעבר לכספים שגייס, התרומה הגדולה עוד יותר של המרתון הוא בהשראה שסיפק; בעקבות Desert Bus קמו ועלו מספר מרתונים נוספים, בהם Mario Marathon בו התשלום הוא לא על שעות משחק אלא על שלבים לכל משחק בסדרת משחקי מריו, Minecraft Games (מרתון הישרדות בסגנון המתואר בסדרת ספרי "משחקי הרעב" שמתקיים כולו בתוך המשחק Minecraft) בו התרומות לא משמשות ל"קניית" שעות משחק אלא לבונוסים המוענקים לשחקנים שבחרו התורמים ועוד. המשותף למרתוני הצדקה האלו הוא המשחק הרציף, השידור החי ברשת והאינטראקציה הבלתי פוסקת עם הצופים דרך הצ'אט. כל אלה חבים את התאפשרותם לשירותי הזרמת מדיה כגון Twitch.tv או Justin.tv, המספקים צ'ט בפרוטוקול IRC ושירותי ניהול תרומות כגון Chipin שמאפשרים הטמעת כפתור תרומה בכל אתר והעברת הכספים ישירות לקרן הצדקה מבלי שמפעיל האתר יאלץ לעסוק בהעברת כספים ומילוי טופסי איסוף תרומות.
הערות שוליים
LoadingReadyRun
טטאמאילאו
טטאמאילאו (בטטום: Foho Tatamailau), המכונה לפעמים הר רמלאו, הוא ההר הגבוה ביותר במזרח טימור ובאי טימור כולו. ההר מגיע לגובה של 2,986 מטרים (לפי מקורות אחרים, גובהו הוא 2,963 מטרים), והוא ההר ה-97 בגובהו בעולם. ההר נמצא במחוז ארמרה, וממוקם כ-70 קילומטרים מדרום לדילי, בירת מזרח טימור. בתקופה שבה מזרח טימור הייתה קולוניה פורטוגלית, טטאמאילאו היה נחשב להר הכי גבוה בפורטוגל, מכיוון שההר הגבוה ביותר בפורטוגל עצמה, הר פיקו, נמוך מטטאמאילאו בכ-600 מטרים. השם "טטאמאילאו" מגיע במקור משפת ממבאי המקומית ומשמעותו "הסבא של הכל". "רמלאו" הוא שמו של המסיב של ההר. הר טטאמאילאו מוקדש למרים הבתולה, והוא מוקד לעלייה לרגל שנתית ב-25 במרץ לציון הבשורה למרים. על פסגת ההר נמצא פסל של מרים הבתולה בגובה שלושה מטרים, שהגיע מאיטליה והוצב במהלך הכיבוש האינדונזי ב-1997.
בתחילת שנות ה-80 ההר היה מכוסה בהרחבה ביער הררי עתיק וסומן על ידי ארגון הצפרות הבינלאומי BirdLife International כאזור ציפורים חשוב, שכן הוא תמך במספר מיני ציפורים אנדמיים ובעלי טווח מוגבל. מאז חל שינוי סביבתי ניכר, ונותרו מעט מאוד עצים טבעיים על ההר. כריתת יערות לצורכי מרעה הותירה רק אזורים מעטים שבהם נותר עוד מהיער המקורי, בעיקר ליד פסגות הרים. המדרונות התחתונים מכוסים בעיקר בדשא, כאשר המדרונות העליונים מאופיינים בצמיחה מחודשת.
סנדרה איזבאשה
סנדרה רלוקה איזבאשה (ברומנית : Sandra Raluca Izbașa; נולדה ב-18 ביוני 1990) היא מתעמלת רומניה. היא אלופה אולימפית בתרגיל קפיצות (לונדון 2012) ובתרגיל קרקע (בייג'ינג 2008), סגנית אלופת העולם בתרגיל קורה (אורהוס 2006) ואלופת אירופה בעלת 12 מדליות מהן 7 זהב.
סגנית אלופת העולם
בגביע העולם שנערך בגלאזגו, הממלכה המאוחדת בנובמבר אותה שנה האי זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בתרגיל קרקע בתוצאה של 15.300 נקודות ומדליית ארד, בתרגיל קורה בתוצאה של 15.025 נקודות.
2007
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת במרץ 2007 איזבאשה התחתרה זכתה איזבאשה במדליית ארד, בתרגיל קרקע בתוצאה של 14.950 נקודות. נוסף לכך היא סיימה במקום חמישי בתרגיל קורה בתוצאה של 14.950 נקודות ובמקום שישי בתרגיל קפיצות בתוצאה 13.397 נקודות,
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד באפריל אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות כסף, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 59.900 נקודות ובתרגיל קורה בתוצאה של 15.525 נקודות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בתרגיל קפיצות בתוצאה של 13.975 נקודות
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בספטמבר אותה שנה זכתה איזבאשה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בתרגיל קרקע בתוצאה של 14.525 נקודות ובמקום תשיעי בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 59.225 נקודות.
2008
באפריל, איזבאשה השתתפה באליפות אירופה לנשים בהתעמלות מכשירים בצרפת. השיגה ציון של 15.075 נקודות בתרגילי קפיצות, 15.350 נקודות בתרגילי קורה, וציון של 15.750 נקודות בתרגילי הקרקע שזיכה את המשלחת הרומנית במקום הראשון בפעם הראשונה. בתחרויות המסכמות, הגיעה למקום השני בתרגילי הקורה בציון של 15.450 נקודות ולמקום הראשון בתרגילי קרקע בציון של 15.775 נקודות.
בסוף אפריל, השתתפה באליפות העולם להתעמלות מכשירים בקוטבוס, גרמניה. הגיעה למקום השלישי בתרגילי הקורה בציון 15.300 נקודות ולמקום ראשון בתרגילי הקרקע בציון של 15.300 נקודות.
אלופה אולימפית בתרגיל קרקע
בדצמבר, השתתפה באליפות העולם להתעמלות מכשירים במדריד, ספרד. הגיעה למקום הרביעי בתרגילי הקורה עם ציון של 14.925 נקודות ולמקום השלישי בתרגילי הקרקע עם ציון של 15.000 נקודות.
2009
באפריל, איזבאשה השתתפה באליפות אירופה להתעמלות מכשירים במילאנו, איטליה. היא הגיעה למקום השביעי בתרגילי הקרקע ובציון של 13.900 נקודות.
בקיץ 2009 התמקדה בלימודיה אותם סיימה בממוצע של 9.71 (מתוך מקסימום של 10). לאחר הבחינות נרשמה לפקולטה לספורט וחינוך גופני בקלוז' נפוקה.
בספטמבר, איזבאשה קרעה את גיד האכילס שלה בזמן שביצעה תרגיל קרקע ופצעה גם את ידה בנפילתה. היא סיפרה: "לא הבנתי מה קרה. שמעתי רעש וחשבתי שמקורו מהרצפה". היא נלקחה לבית חולים ועברה ניתוח כדי לרפא את הגיד.
2010
בספטמבר, איזבאשה חזרה לעולם הספורט והשתתפה באליפות העולם בהתעמלות מכשירים בגנט, בלגיה. זכתה במקום הראשון בתרגילי הקרקע עם 14.325 נקודות. איזבאשה אמרה: "(התחרתי) עם רגשות כה רבים. זאת הייתה תחרות בה התחלתי מההתחלה, התחלה חדשה בה צעדתי קדימה כדי לראות היכן אני. מקום ראשון הוא רק צעד קטן בשלב החזרה לתחרויות".
עוד באותו החודש, השתתפה בתחרויות הלאומיות ברומניה בעיר רסיטה. דורגה שנייה בתרגילי הקפיצות עם 14.400 נקודות, שנייה בתרגילי הקורה עם 14.800 נקודות וראשונה בתרגילי הקרקע עם 15.150 נקודות.
באוקטובר השתתפה באליפות העולם בהתעמלות מכשירים ברוטרדם, הולנד. בתרגילי קפיצות השיגה 14.700 נקודות, על הקורה 14.333 נקודות, ו-14.200 נקודות בתרגילי הקרקע שזיכו יחד את המשלחת הרומנית במקום הרביעי. בתחרויות האחרונות, דורגה שביעית בתרגילי הקרקע עם 13.983 נקודות. לפני התחרות אמרה: "אני לא מתכננת לזכות במדליות (אישיות). בשבילי הדבר החשוב ביותר הוא לחזור לתחרות ולעזור לנבחרת שלי. העובדה שאני יכולה להושיט יד ולעזור לבנות בנבחרת התחרות משנה מאוד. צפיתי במספר הקלטות של מתעמלות אמריקאיות ורוסיות. המתעמלות חזקות והתחרות תהיה מאוד גבוהה".
2011
במרץ, איזבאשה השתתפה באליפות העולם בהתעמלות מכשירים שנערכה בפריז, צרפת. זכתה במקום הראשון בתרגילי הקרקע עם 14.833 נקודות.
באפריל, השתתפה באליפות אירופה להתעמלות מכשירים שנערכה בברלין, גרמניה. היא זכתה במקום הראשון בתרגילי קפיצות עם 14.525 נקודות והן בתרגילי הקרקע עם 14.600 נקודות.
בספטמבר, איזבאשה השתתפה בתחרות קבוצות נגד גרמניה ושווייץ. היא עזרה לנבחרת הרומנית להגיע למקום הראשון עם 14.150 נקודות בתרגילי קפיצות, 13.200 במקבילים מדורגים ו-14.150 נקודות בתרגילי קורה.
באוקטובר, הייתה אמורה להשתתף באליפות העולם בהתעמלות בטוקיו, יפן, אך היא נפצעה ברגלה. אוקטביאן בלו (מאמנה האישי) אמר: "איננו רוצים לדחוק בה, היא סבלה כאבים. היא ממש רצתה להתחרות אך לא הייתה מסוגלת. זהו הפסד גדול - תרומתה לתרגילי הקפיצות והקרקע הייתה מכרעת לנבחרת, אך עלינו להסתגל. היינו מחמירים את פציעתה (אם היינו דוחקים אותה)".
2012
באפריל, איזבאשה השתתפה בתחרות קבוצות והתמודדה מול נבחרת צרפת. היא סייעה לנבחרת הרומנית לזכות בתחרות ומבחינה אישית דורגה כמתעמלת השנייה בחוזקתה עם ציון כולל של 56.600 נקודות.
במאי, השתתפה באליפות אירופה לנשים בהתעמלות מכשירים שנערכה בבריסל, בלגיה. סייעה לנבחרה הרומנית לצבור 15.200 נקודות בתרגילי קפיצות ולנצח בתחרות, ומבחינה אישית נזקפו לזכותה 14.833 נקודות בתרגילים אלו. היא אמרה: "כאן זה מדליית זהב, אבל זה יהיה קשה יותר בלונדון".
בתחילת יולי השתתפה בתחרות קבוצות שנערכה בבוקרשט, רומניה, והתמודדה מול נבחרות גרמניה, צרפת ואיטליה. פעם נוספת, היא סייעה לנבחרת הרומנית להגיע למקום הראשון ומבחינה אישית דורגה כמתעמלת השנייה בחשיבותה בתחרות, עם ציון משוקלל של 59.150 נקודות.
אלופה אולימפית בתרגיל קפיצות
בסוף יולי, איזבאשה השתתפה באולימפיאדת הקיץ 2012 בלונדון, הממלכה המאוחדת. היא סייעה לנבחרת הרומנית לעבור את מבחני הסף ולהיום מדורגים במקום הרביעי בתחרות הקבוצות, ומבחינה אישית עברה את המבחנים המקדימים לתחרויות הגמר עם ציון כולל של 57.532 נקודות. כמו כן, עברה את המבחנים המקדימים לתחרות תרגילי הקפיצות ותרגילי הקרקע עם ניקוד של 15.316 ו-15.066 בהתאם. במקצה הגמר לקבוצות, סייעה לנבחרה הרומנית לקטוף את המקום השלישי עם 15.100 נקודות בתרגילי קפיצות ו-15.200 נקודות בתרגילי קרקע.
2013
איזבאשה התכוננה לאליפות אירופה 2013 בהתעמלות שנערכה באפריל במוסקבה, רוסיה, אך בסופו של דבר בחרה שלא לקחת חלק בתחרות בשל חוסר בשעות אימון. היא הפסיקה את אימוניה כדי לסיים את לימודי התואר הראשון שלה.
באוקטובר, איזבאשה השתתפה באליפות העולם בהתעמלות מכשירים באנטוורפן, בלגיה. במוקדמות, היא דורגה במקום השני עם 14.733 נקודות. את התחרות סיימה במקום השביעי עם 13.733 נקודות.
היא פרשה מעולם הספורט זמן קצר לאחר מכן.
2021
החלה להשתתף בתוכנית המציאות הזמר במסכה רומניה בתור החייזרית והודחה ראשונה.
דפנה ארדינסט-וולקן
דפנה ארדינסט וולקן היא פרופסור לשפה וספרות אנגלית באוניברסיטת חיפה. במחקריה מתמקדת פרופ' ארדינסט וולקן במודרניזם תוך התבוננות בתהליך החילון של החברה המערבית ומשמעויותיו בספרות ובפילוסופיה. רבות מעבודותיה מתמקדות בממשק בין ספרות לבין תחומי ידע אחרים, כגון פילוסופיה, פסיכואנליזה, היסטוריה, ואתנוגראפיה אולם נקודת המוצא של מחקרים בינתחומיים אלה היא היצירה הספרותית.
קריירה אקדמית
פרופ' ארדינסט וולקן החלה את לימודיה באוניברסיטת חיפה בחוג לשפה וספרות אנגלית במקביל לשירותה הצבאי כחונכת בפנימייה לצוערים. בתום שירותה הצבאי השלימה את התואר הראשון ופנתה ללימודי תואר שני בתחום הפסיכולוגיה. לאחר כשנה החליטה לשוב לתחום הספרות ובמקביל לעבודתה בתחומי הוראת אנגלית ותרגום סימולטאני החלה ללמוד לתואר שני בספרות אנגלית באוניברסיטת בר-אילן. מחקרה לתואר השני בהנחיית פרופ' מאיר רוסטון עסק במכלול יצירותיו של גרהם גרין עד לאותה נקודת זמן ובתפיסת האבהות הנמצאת בלב היצירה ומהווה ציר מרכזי מעבר למעברים האידאולוגיים של המחבר. הספר יצא לאור בשנת 1988 תחת הכותרת "Graham Greene's Childless Father". לאחר פרסום ספרה הראשון התקבלה ארדינסט-וולקן ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה בהדרכת פרופ' ג'ון בצ'לור וכתבה את עבודת הדוקטורט שלה שעסקה במיקום הסופר ג'וזף קונרד בהקשר מודרניסטי. העבודה התמקדה בשלושה אופני התמודדות עם משבר המודרנה בראשית המאה העשרים: כשל המיתוס, כשל המטאפיזיקה, וכשל הטקסטואליות, ויצאה לאור בהוצאת Oxford University Press בשנת 1991 תחת הכותרת "Joseph Conrad and the Modern Temper" ומספר פרקים מתוכה נבחרו לפרסום באנתולוגיות אקדמיות ובמקראות נורטון המשמשות סטודנטים לספרות אנגלית ברחבי העולם.
בשנת 1988 הצטרפה לסגל האקדמי של אוניברסיטת חיפה. בשנת 1992 חזרה לאוקספורד כעמיתת מחקר ובשנה זה המשיכה את מחקרה הספרותי וכתבה את ספרה השלישי שעסק בסיפורת הקצרה של ג'וזף קונרד והתפרסם בהוצאת אוקספורד בשנת 1999. בתקופה זו פנתה גם לכיוונים פילוסופיים במסורת הקונטיננטאלית והחלה בעבודה על הגותו של הפילוסוף הרוסי מ.מ. באכטין שאותה היא רואה כנקודת מפגש מרתקת בין פילוסופיה לבין ספרות. עבודת מחקר בינתחומית ז הבשילה לספר רביעי בהוצאת אוניברסיטת סטאנפורד. בין תפקידיה האקדמיים המרכזיים שימשה ראש המחלקה לאנגלית באוניברסיטת חיפה ועורכת ראשית של הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה.
קופה אמריקה נשים 2003
קופה אמריקה נשים 2003 (נקראה אז: אליפות דרום אמריקה בכדורגל נשים 2003, בספרדית: Campeonato Sudamericano de Fútbol Femenino 2003) הוא הטורניר הרביעי של הקופה אמריקה לנשים שארגנה CONMEBOL. הטורניר היה אמור להיערך בקורדובה, ארגנטינה באפריל 2002, אולם הוחלט להזיזו לפרו. בסופו של דבר, שלב הבתים נערך באקוודור, ארגנטינה ופרו, ובית הגמר שוחק בלימה בסוף אפריל 2003. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2003, שנערך באותה שנה בארצות הברית.
ברזיל, שניצחה בכל שלושת משחקיה בבית הגמר, זכתה באליפות וקטפה את התואר בפעם הרביעית ברציפות. בעקבות זכייתה היא העפילה ישירות לגביע העולם ביחד עם ארגנטינה, שסיימה במקום השני בבית הגמר.
סגר (סדרת טלוויזיה, 2020)
סגר (באנגלית: Lockdown) היא סדרת טלוויזיה לילדים ובני נוער, בהפקה משותפת של ארצות הברית וקנדה, שהופקה על ידי Sinking Ship Entertainment והוזמנה והופצה על ידי YouTube Originals.
הסדרה פותחה והופקה מרחוק בעיצומה של מגפת COVID-19 ועוקבת אחר קבוצה של בני נוער מרוחקים חברתית הפועלים יחד באמצעות תקשורת וידאו כדי לפתור תעלומה בשכונתם. במקור הוכרזה הסדרה באפריל 2020, כסדרה בת עשרה הפרקים שהוקרנה בבכורה בערוץ YouTube Originals for Kids & Family ב-26 ביוני 2020.
הסדרה זכתה בפרס הישג מיוחד מהפסטיבל הבינלאומי Prix Jeunesse על הצטיינות כתוכנית בידורית בתקופת מגפת COVID-19, כשהפסטיבל העולמי מכיר כל שנתיים בהשפעה הטובה של הטלוויזיה על ילדים ונוער.
עלילה
הסדרה עוקבת אחר שישה חברים כשהם עובדים יחד כדי לפתור תעלומה בשכונה שלהם בעידן של ריחוק חברתי. הסדרה צולמה כולה באמצעות מצלמת רשת וסמארטפון מבתיהם ושכונות מגוריהם של השחקנים. הסדרה מתמקדת בז'אנר המותחן על האופן שבו צעירים שומרים על קשר בזמן שהם נאלצים לשמור על ריחוק. הסיפור נפרש כמעט בזמן אמת כשהחבורה עובדת יחד - ממרחק - כדי לפתור את התעלומה, תוך בחינת חרדות ותסכולים אישיים במהלך מגפת הקורונה.
ראובן טאקר
ראובן הנרי טאקר ה-3 (באנגלית: Reuben Henry Tucker III; 29 בינואר 1911 – 6 בינואר 1970)  היה מייג'ור גנרל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד הרגימנט ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82 במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
טאקר נולד וגדל בעיירה אנסוניה, שבקונטיקט. בשנת 1935 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוסמך כקצין בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית. בהמשך התנדב לכוחות המוטסים ושובץ בגדוד הצנחנים ה-504 שבהמשך הפך לרגימנט הרגלים המוצנח ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82. טאקר מונה תחילה לקצין האג"ם של הרגימנט ובשנת 1942 ומנה למפקד מפקד הרגימנט ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82 ופיקד עליו בסיציליה, בסלרנו ואנציו בהן ביצעו הוא ואנשיו צניחות קרביות. בשל האבידות הכבדות שספג הרגימנט לא השתתפו אנשיו, ובהם קוק, בפלישה לנורמנדי. טאקר פיקד על הרגימנט במהלך מבצע מארקט גארדן במהלכו צנחו אנשיו בהולנד. במהלך המבצע (19 ו-20 בספטמבר 1944) ניסו כוחות החלוץ של הקורפוס ה-30 (מדיוויזיית המשמר המשוריינת) בסיוע יחידות מהדיוויזיה המוטסת ה-82 להשתלט על הקצה הדרומי של גשר ניימכן, אך נהדפו שוב ושוב על ידי המגינים הגרמניים. מפקד הגדוד ה-3 ברגימנט, ג'וליאן קוק, הוביל את הגדוד בצליחת סער באור היום של נהר הוואל ובקרב לכיבוש הקצה הצפוני של הגשר. הגרמנים נסוגו מניימכן וכוחות בעלות הברית תפסו את הגשר (שאורכו היה כ-200 מטר) ללא פגע בשעות הערב של 20 בספטמבר. בהמשך פיקד על הרגימנט במהלך המערכה בארדנים. לאחר המלחמה שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד ובין היתר שימש כעוזר מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 והועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
פורמיה
פורמיה (באיטלקית: Formia) היא עיר וקומונה בנפת לאטינה, על חוף הים התיכון של מחוז לאציו שבמרכז איטליה. היא ממוקמת באמצע הדרך בין רומא לנאפולי, ושוכנת על הדרך האפיאנית מהתקופה הרומית. יש בה 38,095 תושבים.
היסטוריה
העיר פורמיה נוצרה על ידי האוכלוסייה האיטלקית של האאורונקים. היא הופיעה לראשונה בהיסטוריה בשנת 338 לפני הספירה, כאשר, במהלך המלחמה הלטינית, היא קיבלה מעמד של Civitas sine suffragio (אזרחות ללא זכות בחירה), יחד עם העיר פונדי. לאורך העת העתיקה, העיר קאייטה הייתה גם חלק מהטריטוריה הפורמית. בעידן הרפובליקה הרומית היא נקראה Formiae (שמקורו ב- Hormia או Ormiai). זה היה אתר נופש נודע בעידן הקיסרי הורטיוס מכנה אותו "עיר הממוראה" שכן למשפחה העשירה והאצילה של מאמורה שממעמד הפרשים היו אינטרסים חזקים שם, כולל אחוזת הווילות הסמוכה בג'אנולה, שעדיין ניתן לראותה.
גם לקיקרו הייתה שם וילה והוא נרצח בדרך אפיה ממש מחוץ לעיר בשנת 43 לפני הספירה, וקברו נותר יעד תיירותי קטן. העיר הייתה גם מקום מושב המרטיריום של ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה, עד התפרקותו בסביבות שנת 303 לספירה, במהלך רדיפות הנוצרים על ידי דיוקלטיאנוס. ארסמוס הקדוש נודע מאוחר יותר גם כאלמו הקדוש הפטרון של המלחים. פאולינוס מנולה ותראסיה עצרו בפורמיה במסעם חזרה לנולה לאחר ביקור ברומא, בחג הפסחא ב-בשנת 408. שם הם קראו את מכתבו מספר 95 של אוגוסטינוס שהופנה אליהם.
לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, העיר נבזזה על ידי ברברים והאוכלוסייה עברה לשני מבצרים נפרדים על הגבעה הסמוכה, שהיו תחת שלטונה של העיר השכנה, גאאטה. שארל השני מאנז'ו בנה מבצר ימי, Mola di Gaeta. המבצר השני היה ידוע בשם קסטלונה, מהטירה שהוקמה שם באמצע המאה ה-14 על ידי אונוראטו הראשון קטאני, רוזן פונדי.
שני הכפרים אוחדו שוב בשנת 1863 תחת השם פורמיה. העיר המאוחדת נפגעה קשות בשנים 1943–1944 בפעולות הפצצה ובקרב אנציו.
גאוגרפיה
פורמיה שוכנת על חוף מפרץ גאאטה שב, בדרום לאציו, קרוב לעיר גאאטה וליד גבולו הצפוני של מחוז קמפניה.
העיר גובלת עם אספריה שבנפת פרוזינונה,איטרי, גאאטה, מינטורנו וספיניו סאטורניה. היא כוללת בשטחה את הכפרים (frazioni) של קסטלונוראטו, ג'אנולה-סנטו ג'אני, מראנולה, פניטרו וטריוויו.
מראות מרכזיים
המונומנט המפורסם ביותר של פורמיה היא המאוזוליאום המזוהה באופן מסורתי עם קבר קיקרו : זהו מגדל שגובהו 24 מטר ונמצא בדרך אפיה העתיקה, סביב המגדל מתחם שיועד להלוויות.
מראות נוספים כוללים:
ספורט
פורמיה הוא מקום מושבו של בית הספר הלאומי לאתלטיקה של הוועד האולימפי הלאומי של איטליה, שנוסד ב-1955. ספורטאים כמו פייטרו מנאה וג'וזפה גיביליסקו התאמנו כאן. פורמיה מהווה גם מוקד לאירועי רכיבה על אופניים מסוגים שונים; רכיבה על אופניים ורכיבה על אופני הרים. כל אלה נותנים גישה לפארקים בגאאטה ובפורמיה; Parco Monte Orlando, Parco Regionale Riviera di Ulisse, Parco Naturale dei Monti Aurunci, וסיורים לרומא דרך הכביש הישן. בפורמיה יש גם ספורט ימי: גלישת רוח ושיט.
תחבורה
מבחינת תחבורתית, חשיבות העיר לדרום לאציו, היא בכך שמסילת הרכבת רומא-פורמיה-נאפולי עוברת דרך תחנת הרכבת פורמיה-גאאטה  שנמצאת בפורמיה, ומשמשת כתחנה בקו הרכבת המהיר של רומא-נפולי. מהתחנה מבקרים ותושבים יכולים לנסוע באוטובוס לגאאטה, מינטרנו, ספיניו ועיירות מקומיות אחרות.
כמו כן, מנמל פורמיה יוצא קו מעבורת אל איי פונטיין המרוחקים כ-65 קילומטר (בקו אווירי) מדרום מערב לפורמיה.
ערים תאומות
לפורמיה קשרי ערים תאומות עם:
אאודי Q5
אאודי Q5 (באנגלית: Audi Q5) היא מכונית קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, אשר מיוצרת משנת 2008, על ידי יצרנית הרכב הגרמנית אאודי. הרכב הוצג לראשונה ב-2008, בתערוכת רכב בעיר לוס אנג'לס, ויצא לפס ייצור בשנת 2009. בשנת 2010 הוצגה הגרסה ההיברידית לקרוסאובר, ובשנת 2016, הוצג הדור השני של הרכב. ה-Q5 הוא השני במשפחת Q של אאודי.
דור ראשון (2016-2008)
אאודי הציגה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בנובמבר 2007 את מכונית הקונספט אאודי קרוס קבריולה קווארטו קונספט. דגם קבריולה, בעל 2 דלתות ומנוע בנפח 3.0 ליטר. באפריל 2008 הציגה החברה בתערוכת הרכב של בייג'ינג את האאודי Q5. הדגמים הראשונים כללו מנועי קוואטרו בנפח 2.0 ו-3.0 ליטרים. בארצות הברית, קנדה וברזיל נמכר הרכב עם מנוע 3.2 ליטרים. ייצור הרכב נעשה במפעלי החברה באינגולשטאדט, בהם נבנה קו ייצור בהשקעה של 300 מיליון אירו. מכירות הרכב החלו באירופה ברבעון האחרון של 2008. במרץ 2009 החלו המכירות בארצות הברית ובהמשך הרבעון השני החל הרכב להמכר גם במזרח התיכון ובהודו.במהלך השנים הציגה אאודי מספר גרסאות קונספט של ה-Q5. במאי 2009 הוצג דגם הקאסטום קונספט, דגם בעל הספק של 402 כ"ס. עיצוב הרכב הספורטיבי כלל בלמים קרמיים, גג פנורמי, כיסאות ספורטיביים ומערכת שליטה אקטיבית בקול ממערכת הפליטה. מבחינה טכנולוגית צוידה המכונית במערכת סיוע בחנייה, מערכת שמירת נתיב, מצלמה קולית ומערכת הפעלה קולית. באוקטובר אותה שנה הוצגה בתערוכת רכב בברלין, גרמניה האאודי Q5 FCEV, המונע בטכנולוגיית תא דלק. בשנת 2008 הכריזה אאודי על כוונתה לייצר גרסה היברידית, תאריך היעד נדחה לשנת מספר פעמים והמכונית נמכרה לראשונה בשנת 2012. הדור הראשון הגיע לישראל בשנת 2012, והוצג למכירה במחיר 315,000 שקלים.
מתיחת פנים ב-2012
בשנת 2012 עבר הרכב מתיחת פנים שכללה עיצוב מחודש לפנסים הקדמיים והאחוריים. בנוסף, הוכנסו לשימוש מנועים חדשים בעלי הספק ויעילות משופרת. בנוסף, הוצע הרכב בשלוש גרסאות חדשות. גרסת הביצועים אאודי SQ5 DTI היא המכונית הראשונה מהגרסה הספורטיבית של אאודי (מודל S) עם מנוע דיזל. המכונית צוידה בתיבת הילוכים טיפטורוניק בעלת שמונה הילוכים ומאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 5.1 שניות. גרסת הדיזל יועדה לשוק האירופאי, בהמשך יצאה המכונית גם בגרסת בנזין המיועדת לארצות הברית, קנדה וסין. בשנת 2013 הציגה אאודי את גרסת האקסקוליסב קונספט, שכללה עיצוב מהודר ויוצרה ב-50 יחידות בלבד.
הגרסה השלישית, אאודי SQ5 TFSI 3.0, כללה מנוע בנזין TFSI בנפח 3.0 ליטרים, אשר מספק כ-260 כוח סוס וכ-6,000 סיבובים לדקה. הרכב תוכנן במקור לארצות הברית, קנדה, רוסיה, הרפובליקה העממית של סין, יפן, סינגפור, דרום קוריאה, דרום אפריקה, מקסיקו, ברזיל, ארגנטינה, צ'ילה ואוקראינה, אך במרוץ השנים הוצא גם למדינות נוספות. בשנת 2015, הרכב הגיע לישראל, ועמד על 422,700 שקלים.
דור שני (2016-היום)
הדור השני של ה-Q5 נחשף בתערוכת הרכב בפריז בשנת 2016. שיווק הדור השני בצפון אמריקה החל בשנת 2018. הייצור לשווקים אלו עבר מאירופה למפעל שהוקם בפואבלה, מקסיקו. בתערוכת הרכב בבייג'ינג בשנת 2018 הוצג דגם האאודי Q5L שהיה בעל בסיס גלגלים ארוך יותר כ-88 מ"מ בהשוואה לגרסה הרגילה.
בניגוד לדור הקודם, בדור השני נמכרו בצפון אמריקה רק מנועי בנזין בנפח 2.0 ליטרים, שהציעו אותם נתוני האצה כמו מנוע ה-3.0 ליטרים הקודם, אך תוך שימוש בפחות דלק ופחות גזי פליטה. בעקבות פרשת דיזלגייט, לא נמכרו בשווקים הללו גרסאות הדיזל.
בשנת 2019 הוצגה אאודי Q5 55 TFSI e פלאג-אין, שכללה יחידת הנעה היברדית המשלבת בין מנוע TFSI בנפח 2.0 ליטרים המפיק 252 כ"ס, בשילוב עם מנוע חשמלי המאפשר תוספת של 143 כ"ס.
מתיחת פנים ב-2021
ביוני 2020 הוצגה מתיחת הפנים של הדור השני שנכנסה לדגמי Q5 החל משנת 2021. מתיחת הפנם באה לידי ביטוי בפנסים חדשים מלפים ומאחור, הפגושים קיבלו מראה ספורטיבי יותר והגריל הקידמו וחישוקי הגלגלים זכו לעיצוב חדש. בספטמבר הציגה אאודי את גרסת הקופה האאודי SQ5 ספורטבק. בתחילה שווק הדגם באירופה עם מנוע 2.0 ליטרים טורבו דיזל, המשולב במערכת מיקרו-היברידית. בהמשך הוצגה גרסת ה-SQ5 DTI ספורטבק אשר כללה מנוע V6 טווין-טורבו דיזל בנפח שלושה ליטרים, המצויד במגדש טורבו חשמלי ומגדש טורבו רגיל. המנוע מספק כ-341 כוחות סוס ומומנט כוח של 71.3 קילוגרמים. הגרסה הזו מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.1 שניות, ומהירותה מוגבלת ל-250 קמ"ש.
Wrong Direction
Wrong Direction (בעברית: כיוון לא נכון) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית היילי סטיינפלד, מתוך המיני-אלבום השני שלה, Half Written Story. השיר יצא לאור ב-1 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כסינגל הראשון והפותח מתוך המיני-אלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום התשיעי במצעד השירים שבניו זילנד.
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-35 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-8 בינואר 2020, שבוע לאחר צאתו כסינגל. הקליפ צבר למעלה מ-5 מיליון צפיות.
ז'ורדן ברדלה
ז'ורדן ברדלה (נולד ב-13 בספטמבר 1995) הוא פוליטיקאי צרפתי המכהן כנשיא האיחוד הלאומי (RN) מאז 2022, שימש בעבר כנשיא בפועל מספטמבר 2021 עד נובמבר 2022 וכסגן נשיא מ-2019 עד 2022. ברדלה שימש גם כחבר בפרלמנט האירופי (MEP) מאז 2019, אז היה המועמד המוביל ל-RN בבחירות לפרלמנט האירופי, והוא חבר מועצה אזורי של איל-דה-פרנס מאז 2015.
לפני שהפך לנשיא בפועל של ה-RN, ברדלה שימש כסגן נשיא בשנים 2019 עד 2021 ודובר המפלגה בין 2017 ל-2019. בין השנים 2018 ל-2021, הוא היה גם נשיא אגף הנוער שלו, החזית הלאומית דה לה ז'ונס (FNJ), לימים שונה שמה ל- Génération Nation (GN).
חיים מוקדמים
ז'ורדן נולד ב-13 בספטמבר 1995 בדראנסי, סן-סן-דני, כילד יחיד במשפחה צנועה ממוצא איטלקי. משפחתו מצד אמו היגרה לצרפת מטורינו בשנות ה-60. סבתו מצד אביו, ילידת לה-פרט-סו-ז'ואר, גם היא בחלקה מהגרת, עם אב אלג'יראי שהגיע לצרפת בשנות ה-30, לוילרבאן ועבד כפועל בתעשיית הבנייה. ברדלה גדל בדיור בפיקוח על שכר דירה בדראנסי, ולימים טען שהוא מייצג את "המקורות הצנועים והמרקם החברתי" בפוליטיקה.
לאחר שקיבל תעודה בכלכלה ומדעי החברה בהצטיינות מז'אן-בטיסט-דה-לה-סאל בסן-דני, הוא למד גאוגרפיה באוניברסיטת פריז-סורבון אך נשר כדי להתמקד בפוליטיקה.
עמדות פוליטיות
במהלך הקמפיין שלו בבחירות 2019, ברדלה הצהיר כי שתי העדיפויות הפוליטיות של דורו הם משבר המהגרים והמשבר הסביבתי, ואמר כי "אם בני האדם אחראים למה שנראה כשינויי אקלים, המודל הכלכלי שלנו תלוי בו". הוא גם התנגד לכניסה של צרפת להסכמי סחר חופשי חדשים. ברדלה גם מתח ביקורת על "הסביבתיות העונשית" של ממשלת מקרון, שלטענתו היא "הפללת העם הצרפתי".
ברדלה מתנגד לנישואים חד מיניים בטענה שהם יפתחו את הדלת לפונדקאות או רבייה בסיוע רפואי. עם זאת, הוא קיבל ש"עבור רוב צרפת, נישואים לכולם הם עכשיו נתון" והצהיר על תמיכתו במשאל עם יוזמת אזרחים בנושא ב-2019. ברדלה גם דוגל ב"קיצוץ בשירותים הסוציאליים לאנשים שהגיעו לצרפת באופן לא חוקי" ובלגליזציה של קנאביס למטרות רפואיות.
לפי לה מונד, ברדלה יכול "להתפאר בכך שרקם קשרים הדוקים יותר" עם שר הפנים האיטלקי לשעבר מתאו סלביני, שהוא רואה בו מודל לחיקוי. מאמינים שהוא גם מקורב ליועצו של מרין לה פן, פרדריק שאטילון, לאחר שבשלב מסוים היה במערכת יחסים עם בתו, כמו גם עם פלוריאן פיליפו. במקביל, ברדלה הצהיר שהוא מקורב למארין לה פן.
ב-2021 הוא פרסם בפייסבוק הצהרות תמיכה ב-Génération Identitaire, ארגון ימין שפורק על ידי ממשלת צרפת בשל "הסתה לשנאה גזעית ולאלימות". כתוצאה מכך, פייסבוק הסירה את הפוסטים והשעתה תכונות מסוימות בחשבון שלו.
כתב אישום
לאחר שעלי ראבה, מוסלמי, נבחר מחדש לראשות עיריית טראפס ב-2021, תיאר ברדלה את העיר כ"רפובליקה אסלאמית" בתחנת הרדיו אירופה 1. לאחר מכן הודיע ב-2 בפברואר 2022 כי הוא מואשם בגין הצהרה זו, ואמר "אני מאוכזב מכך שמערכת המשפט הצרפתית שואפת היום לאותה מטרה כמו האיסלאמיסטים, להשתיק את אלה שמגנים סוגיות אמיתיות ואת אלה שמתנגדים לשינוי של אינספור שכונות בצרפת".
זיזף ננסי
זיזף ננסי (שם מדעי: Micronycteris) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 12 מינים החיים באמריקה המרכזית והדרומית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1866 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ומשמעות שמו המדעי היא "מיקרו-עטלף" בהתייחס למידות גופו הקטנות.
תיאור
לזיזף הננסי גוף גוצי וקומפקטי, ראש עגול וכנפיים רחבות. חרטומו חרוטי ורחב במקצת, נחיריו מחורצים ושפתיו שסועות ועטויות יבלות. הזיזף הננסי הוא עטלף זעיר וקומפקטי: אורך הראש והגוף של המינים בסוג 42–69 מ"מ, אורך זרועותיו 31–57 מ"מ ומשקלם 4–16 גרם בלבד. האוזניים המעוגלות גדולות בצורה לא פרופורציונלית לגוף, השפתיים גדולות, ועל האף מזדקר עיטור עלה אפי גדול בצורת זיז שאופייני למשפחה. זנבם זעיר ובלתי נראה, וכנף הזנב קצרה למדי. לזיזפים הננסים ניבים חדים המותאמים ללעיסת מזון מן החי.
הפרווה הקטיפתית של המינים ארוכה וצפופה. צבעה הכללי נע בין חום ערמוני לחום-אפרורי, אדמדם או זהוב, כשהבטן נוטה להיות חיוורת יותר עד לבן קרם. החרטום קירח, קצר ומחודד וצבעו ורוד או בורדו. האוזניים והכנפיים שחורים והזרועות והרגליים בצבע בורדו.
ביולוגיה
הזיזפים הננסיים מצויים באמריקה הדרומית, וחיים במגוון רחב של בתי גידול: מיערות גשם טרופיים דרך ערבות עשב וסוואנות וכלה באזורים צחיחים למחצה. הזיזפים פעילים בשעות הלילה וניזונים בעיקר מחרקים. במהלך היום, הם נתלים על עצים חלולים, מערות ומבנים נטושים. המינים בסוג חיים בדרך כלל בקבוצות קטנות יחסית של עד 20 עטלפים.
מינים
בסוג 11 מינים. מינים נוספים שהיו בעבר בסוג הועברו לסוגים אחרים.
יהודה חדד
יהודה חדד (נולד ב-1954) הוא פרופ' להנדסת חומרים ורקטור המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון. בין השנים 2005-2021 כיהן כנשיא המכללה.
ביוגרפיה
חדד נולד וגדל בגאבס שבתוניסיה למשפחה בת 11 ילדים. הוא עלה ארצה עם משפחתו כשהיה בן 8. הוא גדל והתחנך בבאר שבע בשכונה ג' וכעבור שנתיים עבר לשכונה ד'. הוא עבר לפנימיה במקווה ישראל. שירת בצבא ההגנה לישראל בחרמ"ש. במלחמת יום הכיפורים הוא נפצע באורח קשה ולמרות הפציעה חזר לשטח האויב לחלץ חבר שנפצע בחווה הסינית. החילוץ נעשה בעזרת מג"ד צעיר בשם אהוד ברק, שאותו פגש בשטח. על כך הוא זכה עם חבריו לנגמ"ש בצל"ש.
לאחר שירותו הצבאי קיבל חדד את שלושת תאריו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בתחום הנדסת חומרים. לאחר סיום הדוקטורט בארצות הברית, בה שהה חצי שנה לצורך פיתוח חומרים לתעופת החלל, בעיקר פיתוח מתכות שיוכלו לעמוד בטמפרטורות הגבוהות המתפתחות במעבר דרך האטמוספירה, שימש כמרצה באוניברסיטה עד לשנת 1994.
חיים פרטיים
חדד מתגורר בלהבים, נשוי לכנרת, אב לארבעה ילדים וסב לשבעה נכדים.
זלמן שפירו
זלמן מרדכי שפירו (באנגלית: Zalman Mordecai Shapiro; 12 במאי 1920 – 16 ביולי 2016) היה כימאי וממציא יהודי-אמריקני ציוני, ממפתחי הכור הגרעיני בצוללת הגרעינית הראשונה "נאוטילוס".
בישראל נודע כבעליו של מפעל שאיבד כמות גדולה של אורניום מועשר ונחקר בחשד שהעביר אותו לתוכנית הגרעין הישראלית.
קורות חיים
שפירו נולד בעיר קנטון שבאוהיו, בן למשפחה יהודית אורתודוקסית, ולו קרובי משפחה שנספו בשואה באירופה. שפירו גדל בפסאיק, ניו ג'רזי. סיים תואר ראשון, שני ושלישי בכימיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ולאחר מכן עבר לגור בפיטסבורג, שם החל לעבוד בחברת וסטינגהאוס ובפיתוח דלק גרעיני בחברת חשמל מקומית. ב-1957 ייסד את חברת NUMEC שעסקה בפיתוח ושימוש בדלק גרעיני בעיר אפולו שבפנסילבניה.
שפירו רשם 15 פטנטים, ביניהם ב-2009 פטנט על הוזלת עלות ייצור יהלומים.
תסמונת צ'רג שטראוס
תסמונת צ'רג שטראוס (באנגלית; Churg–Strauss syndrome  או  Allergic granulomatosis ומשנת 2011 -  Eosinophillic Granulomatosis with Polangiitis - EGPA) מאופיינת באלרגיה ובדלקת של כלי דם בינוניים וקטנים בכל הגוף. הסיבה המדויקת אינה ברורה אבל קרוב לוודאי שישנה פעילות יתר של מערכת החיסון בתגובה לאלרגנים שונים.
המחלה תוארה לראשונה על ידי שני פתולוגים יהודים מבית החולים הר סיני בניו יורק - גיי'קוב צ'רג ולוטה שטראוס ב-1951.
תסמינים
מבחינים בשלושה שלבים. לא תמיד נמצאים כולם ואין תמיד מעבר רציף בין אחד לשני.
אבחנה
ב-1990 פרסם האיגוד האמריקני לריאומטולוגיה שישה קריטריונים לאבחנת התסמונת: הימצאות של ארבעה קריטריונים ויותר נותנת רגישות של 85% וסגוליות של 99.7%.
בדיקות דם
שקיעת הדם מוחשת וחלבון מגיב C גבוה כביטוי לתהליך דלקתי. בספירת דם יש כאמור יותר מ-10% איאוזינופילים.
ב-40% מהחולים מוצאים אן הנוגדן p-ANCA) -Perinuclear Anti Nuclear Cytoplasmatic Antibody).
ביופסיה
בביופסיה מאיבר נגוע (ריאות, כליות, עור, עצבים) רואים בתכשיר ההיסטולוגי דלקת ונמק של כלי דם וגרנולומות המורכבות מאיאוזינופילים, מקרופגים ותאי ענק.
דימות
צילום רנטגן של בית החזה בית החזה מגלה כאמור תסנינים בריאות שמיקומם משתנה מדי פעם. אפשר להיעזר גם ב-CT של בית החזה.
פרוגנוזה
ב-1996 פרסמה קבוצה צרפתית מחקר על 342 חולי התסמונת. הם קבעו 5 קריטריונים (FFS - Five Factors Score) לקביעת הפרוגנוזה של החולים: 1) אי ספיקת כליות עם קראטינין מעל 1.50 מ"ג/ד"ל), 2) פרוטאינוריה מעל 1 ג"ר ביממה, 3) מעורבות של דרכי העיכול, 4) מעורבות מערכת העצבים, 5) מעורבות לבבית.
בנוכחות 0 קריטריונים התמותה לאחר חמש שנים היא 11.9%, נוכחות קריטריון אחד מעלה את התמותה בתום חמש שנים ל 26%, ובנוכחות שני קריטריונים ויותר עולה השיעור ל-46%.
סיבות המוות הן אי ספיקת לב, אוטם שריר הלב או קרדיומיופתיה רסטריקטיבית, אי ספיקת כליות, דימום מוחי, דימום מדרכי העיכול ואסתמה קשה.
המארב בטונגו-טונגו
המארב בטונגו-טונגו (באנגלית: Tongo Tongo ambush) התרחש ב-4 באוקטובר 2017, כאשר שיירה ממונעת צבאית של הקומנדו האמריקני והצבא הניז'רי שחזרה ממשימת איסוף מודיעין על המדינה האסלאמית בגבול ניז'ר-מאלי, עצרה בכפר טונגו-טונגו לחדש אספקה, ובצאתה מהכפר נפלה למארב קטלני של כוח גדול מסניף הסהרה של המדינה האסלאמית, במהלכו נהרגו 4 חיילים אמריקנים, 5 חיילים ניז'רים ולמעלה מתריסר לוחמי דאעש; המארב היה עשוי להסתיים בהשמדתה של השיירה האמריקנית-ניז'רית כולה, לולא הגעת מטוסי קרב של הצבא הצרפתי ברגע האחרון ממאלי השכנה. אירוע זה היה הפעם הראשונה מאז קרב מוגדישו שבו נפלו חיילים אמריקנים בפעולה קרקעית צבאית על אדמת אפריקה.
המארב בטונגו-טונגו שהתרחש בתקופת קריסת הח'ליפות של המדינה האסלאמית בעיראק, סוריה ולוב, עורר תשומת לב בינלאומית לשלוחות דאעש המתחזקות ביבשת אפריקה ולפעילות הצבאית האמריקנית בסאהל, וגרר ויכוח פוליטי נרחב בארצות הברית על הצדקת הנוכחות של הכוחות האמריקנים ביבשת אפריקה. בעקבות המארב, נפתחה חקירה של הקונגרס ומשרד ההגנה האמריקני אשר הסתיימה ב-2018, וממצאיה העלו פגמים בתכנון הפעולה ובהערכות של צוות הכוחות המיוחדים האמריקנים למשימה.
מספר חודשים לאחר המארב, סניף הסהרה של דאעש פרסם סרטון אשר כלל קטעים ממצלמות הקסדה של החיילים האמריקנים שנהרגו בקרב, שהיווה הישג תעמולתי כביר לארגון בכלל ולסניף בפרט; לקיחת אחריות רשמית של דאעש על האירוע, התרחשה רק במרץ 2019, בכתבה מפורטת בעיתון הארגון על פעולות סניף הסהרה בניז'ר, מאלי ובורקינה פאסו.
המעורבות האמריקנית בסהרה ובסאהל
המעורבות האמריקנית ביבשת אפריקה שהופסקה בעקבות קרב מוגדישו, חודשה לאחר ההתקפות על שגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה באוגוסט 1998, שהותירו אחריהן 200 הרוגים ו-5,000 פצועים (בהם 12 אמריקנים). ההתקפות הללו שבוצעו על ידי ארגון אל-קאעידה בהנהגת אוסמה בן לאדן, הובילו את ארצות הברית להקדיש תשומת לב לאיום הטרור המתרחב באפריקה: מחלקת המדינה האמריקנית הוסיפה חודשים ספורים לאחר מכן את קניה לתוכנית הסיוע למלחמה בטרור (ATA), והחלה הפעילות המשותפת הראשונה של ארצות הברית וקניה בלוחמה בטרור במזרח אפריקה. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, ארצות הברית פתחה במלחמה העולמית בטרור נגד שלוחות אל-קאעידה, ובין השאר הורחבה הפעילות הביטחונית האמריקנית באפריקה, במטרה להיאבק בניסיונות של הטרור האסלאמי להכות ביבשת. בעוד שמרכז תשומת הלב האמריקנית הופנתה למזרח אפריקה בדגש על סומליה, הקמת המחתרת הסלפית להסלמה ולהטפה בשלהי מלחמת האזרחים האלג'יראית, בישרה את תחילת ההידרדרות הביטחונית בצפון ומערב אפריקה. אף שהמחתרת הסלפית פעלה בתחילה נגד אלג'יריה, בהדרגה, היא החלה לפעול נגד מטרות אירופאיות, והקשר בינה לבין הנהגת אל-קאעידה הלך והתהדק. בתחילת 2007, המחתרת הצטרפה סופית לאל-קאעידה תחת השם אל-קאעידה במגרב האסלאמי, ובהוראתו של איימן א-זוואהירי, הרחיבה את פעילותה לעבר הסהרה והסאהל במטרה לפעול למיטוט הממשלות באזור. בתגובה להקמת השלוחה האפריקנית החדשה של אל-קאעידה, ארצות הברית החליטה על פתיחת מבצע מגן הערער (Operation Juniper Shield; מוכר יותר בשמו הקודם: "מבצע חירות מתמשכת - חוצה סהרה" או בקיצור OEF-TS); מטרתו של מבצע זה, הייתה להגביר את הביטחון, השיטור, הסדר והיציבות באזור הסהרה והסאהל כנגד פעילות טרור וכנגד סחר בסמים ונשק. המבצע התמקד במיוחד בשיפור היציבות של אלג'יריה, צ'אד, מאלי, מאוריטניה, ניז'ר, סנגל, ניגריה ומרוקו, אשר הוגדרו כמדינות המאוימות מהטרור באופן מיידי.
ב-7 בינואר 2007, הקונגרס אישר הקצבה של 500 מיליון דולר למבצע, ובהמשך נשלחו כוחות אמריקניים לסהרה אשר חברו לכוח בינלאומי גדול שכלל גם חיילים קנדים, מרוקאים, אלג'יראים, מאלים, מאוריטנים וסנגלים. העיסוק המרכזי של הכוחות האמריקנים בשנים שלאחר מכן, היה באימון וציוד של הכוחות המקומיים, על-מנת להכשירם ללוחמה בטרור. מלבד ענייני ביטחון, חוק וסדר, עסק הכוח הבינלאומי גם בפעילות הומניטרית באזור, אשר כלל סיוע לאוכלוסייה המקומית, מתן עזרה רפואית, תפעול מערכות חינוך, פיתוח כלכלי ועוד. בתחילת 2012, נפתח מרד הטוארג בצפון מאלי על ידי שכירי חרב טוארגים ששבו מלוב. לאחר מספר ניצחונות צבאיים של המורדים, יחידות עילית טוארגיות בצבא מאלי שעברו הכשרה אמריקנית, ערקו לצד המורדים כשהם מביאים עימם לשדה הקרב ניסיון וציוד צבאי כבד; העריקה הטוארגית לא רק הורידה לטמיון שנים של אימונים אמריקנים, אלא גם חזקה משמעותית את המרד שהתפתח לכדי מלחמת אזרחים; התוהו ובוהו ששרר בצפון מאלי, אפשר לארגוני טרור אסלאמיסטים להתבסס במרכז הסהרה ולהתפשט דרומה לעבר הסאהל. על אף שהמלחמה הסתיימה בניצחון ממשלת מאלי לאחר ההתערבות הצרפתית, היא הותירה אחריה תשתית גרילה עניפה של אל-קאעידה ברחבי הסהרה והסאהל שאילצה תוך זמן קצר את צרפת לפתוח במבצע ברקן בניסיון למנוע התקוממות ג'יהאדיסטית. בתחילת 2013, קבוצה של 32 מחבלים מאל-קאעידה במגרב, נכנסו לאלג'יריה ממערב לוב ומצפון מאלי והובילו את משבר בני הערובה באתר הגז עין אמנאס במהלכו נהרגו 37 בני ערובה מערביים (בהם 3 אמריקאים). פעולה זאת הובילה את ארצות הברית לחפש מקום מתאים להקמת בסיס צבאי אזורי לאיסוף מודיעין במטרה לסכל התקפות טרור על מטרות מערביות. ניז'ר נחשבה למקום הטוב ביותר עבור בסיס כזה, שכן היא שוכנת על מקום אסטרטגי במרכז הסהרה, בעלת מצב פוליטי וביטחוני יציב יחסית, וגובלת בלוב, אלג'יריה, ניגריה, מאלי ובורקינה פאסו אשר מתמודדות עם פעילות טרוריסטית. בתחילת 2013, ארצות הברית וניז'ר חתמו על הסכם ביטחוני שכלל הקמת בסיס כטב"מים אמריקני לאיסוף מודיעין בשדה התעופה דיורי המני בבירה ניאמיי, ומטרתו המוצהרת העיקרית הייתה לנטר תנועות ג׳יהאדיסטים בסהרה, לסייע לצרפת במלחמתה במאלי נגד ארגוני הטרור ולספק הדרכה וסיוע לכוחות הניז'רים במלחמתם נגד הטרור. נשיא ארצות הברית ברק אובמה עדכן את יו"ר בית הנבחרים ג'ון ביינר שהפנטגון מתכנן לשלוח כוח של 40 חיילים אמריקנים לניז'ר עבור הקמת הבסיס, אך בשל דרישות מבצעיות נשלחו לבסוף כ-150 אנשי צבא אמריקנים להקמת ותחזוקת בסיס הכטבמ"ים. עם זאת, כלקח ממלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק, ברק אובמה נקט באסטרטגיה של הסתמכות רבה יותר על כוחות הצבא המקומיים, עם תפקיד צבאי אמריקני מוגבל. הקמת הח׳ליפות של המדינה האסלאמית בעיראק וסוריה וההתקוממות המחודשת של הטליבאן באפגניסטן, מיקדה את תשומת הלב של הפוליטיקאים והציבור האמריקני במדינות הללו, ואילו הנוכחות האמריקנית בניז'ר ובמדינות אפריקניות נוספות כמעט ולא הייתה ידועה מעבר לאנליסטים מערביים המתמחים באזור הסאהל. הידרדרות המצב הביטחוני בגבול המערבי והדרום-מזרחי של ניז'ר בין 2015 ל-2017, הובילה את ארצות הברית וניז'ר לחתום על הסכם צבאי המחייב את שתי המדינות לפעול יחדיו במאבק נגד הטרור; כחלק מההסכם הצבאי, נפרסו לראשונה בניז'ר הכומתות הירוקות מהקבוצה השלישית של הכוחות המיוחדים (3rd SFG) אשר העניקו הכשרה צבאית לכוחות המזוינים של ניז'ר. המוערבות האמריקנית ההולכת וגוברת באימונם של הכוחות הניז'רים, לצד בניית בסיס כטבמ"ים ענק באגדז שמטרתו לנטר תנועות טרוריסטים באזור הסאהל, גרמה לעלייה חדה במספרם של הכוחות האמריקנים הנמצאים ניז'ר, ומניינם הגיע ל-800 אנשי צבא.
עד אוקטובר 2017, הוקמו בניז'ר שני בסיסים אמריקנים ראשיים בניאמיי ואגדז שבהן שכנו טייסות משלחת אווירית וכטב"מים, בסיס מבצעים מתקדמים (AOB) בניאמיי שאחראי על תמיכה בצוותי הכומתות הירוקות בשטח באמצעות איסוף מודיעין, תקשורת ותיאום בין גורמים מרובים, בסיס ציוד ולוגיסטיקה (CSL) במראדי ובסיס ניתוח מודיעין (ACO) בארליט. נוסף על כך, לצבא האמריקני היה בניז'ר אתרים מבצעיים קדמיים (FOS) בדיפא, דירקו, טאהואה, ארליט, טילייה ואואלאם; ה-FOS הם למעשה פלגות מבצעיות של כומתות ירוקות בני 11–16 לוחמים שמשולבים בתוך בסיסים ניז׳רים קיימים ומהווים מכפיל כוח משמעותי. הפלגות המבצעיות שנפרסו ברחבי ניז׳ר שייכות לפלוגה A בגדוד השני של הקבוצה השלישית, וכוללות סך הכול 6 פלגות: 3211, 3212, 3213, 3214, 3215 ו-3216; הפלגה האחרונה שוכנת בבסיס ה-ACO בארליט ומצוידת גם במסוקים אזרחיים קלים עבור פשיטות מוסקות. צוותי הפלגות המבצעיות כפופים לבסיס המבצעים המתקדמים (AOB) בניאמיי, ומקבלים דרכו תמיכה, מודיעין ומשימות בהתאם לדרישת הדרגים הגבוהים יותר בפיקוד אפריקה.
טרום המארב
בבסיס צבאי ניז'רי בפאתי העיר אואלאם (Quallam) הנמצאת כ-85 ק"מ צפונית לבירה ניאמיי, שכן צוות קומנדו אמריקני בן 12 איש שכינויו הצבאי היה "פלגה מבצעית אלפא 3212"; צוות זה, עסק באימון ובהכשרת הכוחות הניז'רים בדומה ליתר צוותי הכומתות הירוקות בניז'ר, ובהתאם לאסטרטגיה האמריקנית ביבשת לא נועד להשתתף בלחימה ממשית. בהתאם למועדי הפריסות, ההרכב של חברי הצוות משתנה אחת ל-6 חודשים, ומרבית חברי הצוות הנוכחי של 3212 נפרסו לראשונה בניז'ר ב-30 באוגוסט 2017. מאז תחילת הפריסה שלהם, צוות 3212 באואלאם ביצעו 3 משימות בצפון-מערב המדינה בשיתוף עם הכוחות הניז'רים. המשימות כללו סיור בשרשרת כפרים ובסיסים צבאיים נידחים במטרה לאסוף מודיעין על המתרחש בגבול, לספק סיוע לתושבי הכפרים ולהפגין נוכחות. בערב 2 באוקטובר 2017, בסיס המבצעים המתקדמים (AOB) בניאמיי קיבל מהשגרירות האמריקנית מידע מודיעיני הקשור לדונודו צ'אפו, מפקד שטח זוטר של דאעש בסהרה באזור הגבול של מאלי וניז'ר; על פי המידע שנאסף באמצעות מודיעין אותות, דונודו צ'אפו היה צפוי לשהות באותו לילה למשך שעתיים באזור העיירה טילואה (Tiloa) הממוקמת 80 ק"מ צפונית לאואלאם ו-20 ק"מ דרומית לגבול ניז'ר-מאלי. צ'אפו היה אחראי שנה קודם לכן על חטיפת עובד סיוע אמריקני בשם ג'פרי וודקי, ואנשי המודיעין בשגרירות האמינו שלכידתו תוכל לשפוך אור על מקום הימצאו של וודקי.
באותו זמן, מפקד ה-AOB בניאמיי - מייג'ור אלן ואן-סאון לא שהה בסיס, לאחר שיצא יומיים קודם לכן לחופשת אבהות בארצות הברית. בשל כך, הפיקוד הועבר לידי סגנו וממלא מקומו - קפטן ניובורן ששימש כקצין מנהלי (XO) והיה הבכיר ביותר בצוות התמיכה והייעוץ של מייג׳ור ואן-סאון ב-AOB. מלבד ניובורן, צוות התמיכה כלל את הקצין המפקח (OW) צ'יף מרשל, הסמל הפלוגתי רס"ר קינגמן וסמל התקשורת סמ"ר קייסי וילבור; לקינגמן ומרשל היה ניסיון קרבי של 20 שנים בכוחות המיוחדים ופריסות מרובות ברחבי העולם, והם ניהלו משימות סיור רבות של פלגות מבצעיות ברחבי ניז'ר; סמ"ר וילבור עצמו, היה חבר לשעבר בפלגה המבצעית אלפא 3212 באואלאם ואף גייס רבים מחברי הצוות. בשל כך, במשך ההיעדרות של מייג'ור אלן ואן-סאון, קפטן ניובורן שהיה חדש יחסית בכוחות המיוחדים הסתמך רבות על קינגמן, מרשל ווילבור שהיו למודי ניסיון ובקיאים יותר ממנו במתרחש בניז'ר.
בעקבות המידע המודיעיני שהתקבל ב-AOB דרך השגרירות, הקצין המפקח צ'יף מרשל התקשר למפקד הפלגה המבצעית 3212 באואלאם - קפטן מייקל פרוזני, והורה לו לעלות עם שיירה לטילואה עוד באותו לילה, לאשר או לשלול את נוכחותו של דונודו צ'אפו באזור ובמקרה הצורך ללכוד או להרוג אותו. מייקל פרוזני היה בוגר בית ספר ריינג'ר של הכוחות המיוחדים, ולפני הצטרפותו לכומתות הירוקות שירת מספר שנים בדיוויזיה המוטסת ה-82 עם שתי פריסות באפגניסטן. לאחר ששהה 5 שבועות בלבד בניז'ר בתפקידו החדש כמפקד פלגה 3212, פרוזני הבחין בדפוס קבוע של הסתמכות מוחלטת על מודיעין אותות ממקור יחיד ביציאה למשימות, במקום שילוב של מודיעין אותות ומודיעין אנושי כפי שהיה מקובל באפגניסטן; במהלך ההכשרה שלו בקורס הריינג'רס, פרוזני למד שהסתמכות על מקור מודיעיני יחיד לאורך זמן מאפשרת לאויב ללמוד על הנהלים והטקטיקות של הכומתות הירוקות, ומסיבה זאת לא הרגיש בנוח לצאת למשימות כאלו. פרוזני העלה את חששותיו בפני צ'יף מרשל ואת העובדה שצוותו לא יספיק להגיע בחלון זמן של שעתיים לטילואה בשל הנסיעה הארוכה שנמשכת לפחות 4 שעות. מרשל לא קיבל את טענותיו של פרוזני, והודיע לו שלצוותי הכומתות הירוקות אין את הפריבילגיות של JSOC לבחור את המשימות שלהם ועליהם להיערך במהירות לתנועה.