cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ישיבת בית יעקב (וויגה)
היסטוריה
בשנת ה'תל"ד (1674) נפטר ראש הישיבה, רבי ישראל יעקב חאגיז והמשיך אותו בתפקיד חמיו, רבי משה גאלנטי. הוא עמד בתפקיד עד לפטירתו בכ"א בשבט ה'תמ"ט (פברואר 1689). עוד לפני פטירתו התגלעו סכסוכים בתוככי הישיבה, ולאחר פטירתו פנו חלק מהחכמים בישיבה ליעקב אלזריש, מבני משפחת וויגה וממונה מטעמה על הכספים, לעכב את מינויו של רבי משה חאגיז היורש. אלזריש הפסיק כנראה את התמיכה וכתוצאה מכך החלה הישיבה להתפרק וחלק מהתלמידים עזבו את הלימוד בה ופנו לעסקים. רבי משה ניסה להמשיך את קיום הישיבה ויצא לשם כך למצרים וליבורנו. נראה היה שמאמציו בליבורנו כמעט עשו פרי, אך בשנת ה'תנ"ז (1797), ארבעה חכמים מירושלים ששמם לא ידוע הריצו מכתב לליבורנו, בו דרשו בתואנות שונות מגבירי המקום שלא למנות את רבי משה לשום תפקיד בירושלים. המכתב הוציא שם רע על רבי משה והביא את מאמצי גיוס הכספים לכישלון.
סדרי הלימוד לגילאים הצעירים
על סדרי הלימוד הראויים לילדים ברמות השונות כותב רבי ישראל יעקב חאגיז. הוא מבחין בין תלמיד שאביו מייעד אותו להיות תלמיד חכם לבין תלמיד שמתעתד לצאת לעבוד לפרנסתו:
בנו, רבי משה חאגיז, מוסר כי אביו היה משתמש בתמריצים כספיים כדי לדרבן את תלמידיו לרכישת בקיאות נרחבת בתורה הוא ממשיך לתאר כי היה מכוון כל תלמיד לפי כשרונותיו; חלקם למשנה, חלקם לתלמוד וחלקם לפסקי דינים.
שאלה עיונית על בסיס שבועי
מדי שבת היה ראש הישיבה, רבי ישראל יעקב חאגיז, מניח לפני התלמידים שאלה עיונית מאתגרת שהיה עליהם להשיב עליה. הוא עצמו כתב תשובות לשאלות, הן נדפסו לצד השאלות בספר "הלכות קטנות". בשער הספר נכתב (שער דפוס ראשון, וונציה, תס"ד). השאלות עוררו הדים רבים גם בין החכמים הגדולים, ואף ניתן למצוא את רובן מופיע, כמעט באותו הנוסח, בספריהם של חכמי ירושלים באותה התקופה.
לימודי חול
בישיבה עסקו התלמידים גם בלימודי חול שמסייעים להבנת התורה: לוגיקה, מתמטיקה, והנדסה, "חכמת הטבע" ו"חכמת האלוהות". לימודים אלו היו ניתנים לתלמידים שלמדו תקופה מסוימת לימודי קודש.
מפלצות בע"מ: המכונית החדשה של מייק
מפלצות בע"מ: המכונית החדשה של מייק (באנגלית: Mike's New Car) הוא סרט קצר אמריקאי בהנפשה ממוחשבת מסוגת קומדיה, המבוסס על הסרט "מפלצות בע"מ" של פיקסאר. הסרט בוים ונכתב על ידי פיט דוקטר ורוג'ר גולד, יחד עם ג'ף פידג'ן ורוב גיבס, והופק על ידי גייל גורטני. הסרט מספר על מייק שמזמין את סאליבן לנסיעה הראשונה במכונית החדשה שהוא קנה.
הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-17 בספטמבר 2002 כבונוס למהדורות ה-DVD וה-VHS של הסרט "מפלצות בע"מ". בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2013, גם כבונוס למהדורות ה-DVD של הסרט "מפלצות בע"מ". אורך הסרט הוא כ-4 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית, צרפתית ואיטלקית).
סרט זה הוא הסרט הראשון הקצר של פיקסאר המבוסס על דמויות מעבודות קודמות. הסרט היה מועמד בשנת 2002 לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר מייק, אשר קנה מכונית חדשה בעלת שישה גלגלים. מייק שכבר לא יכול לחכות להראות אותה לסאליבן, מזמין אותו לנסיעה הראשונה במכונית. במהלך הסרט רואים את הנסיעה של מייק וסאליבן במכונית, ואת העובדה שמייק אינו יודע לשלוט בה.
דמויות ומדבבים
במאי הסרט בעברית היה שרון כהן, ומפיקת הדיבוב הייתה הדס מוזס.
הפצת הסרט
הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-17 בספטמבר 2002 כבונוס למהדורות ה-DVD וה-VHS של הסרט "מפלצות בע"מ". ה-DVD כלל פרשנות על הסרט אותה עשו הילדים הצעירים של הבמאים. הסרט הופץ פעם נוספת ב-10 בנובמבר 2009 כבונוס למהדורת ה-Blu-ray של הסרט "מפלצות בע"מ". בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2013, גם כבונוס למהדורות ה-DVD של הסרט "מפלצות בע"מ". הסרט הופץ גם באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 1.
איליר מטה
אִילִיר מֶטַה (באלבנית: Ilir Meta; נולד ב-24 במרץ 1969) הוא פוליטיקאי ומדינאי אלבני שכיהן כנשיא אלבניה ה-7 בין השנים 2017 ל-2022. בעבר כיהן גם כראש ממשלת אלבניה, יו"ר האספה הלאומית ושר במשרדי ממשלה שונים.
ביוגרפיה
מטה נולד ב-24 במרץ 1969 בצ'ורובודה שבאלבניה.
ב-24 ביולי 2017, נבחר לתפקיד נשיא אלבניה על ידי האספה הלאומית באלבניה ברוב של 87 מתוך 140 חברי האספה הלאומית.
בינואר 2020, מספר חודשים לאחר רעידת האדמה שהייתה באלבניה, ביקר מטה בישראל במסגרת אירועי פורום השואה העולמי החמישי, וניצל את ההזדמנות כדי לבקר במחנה רחבעם (מפקדת פיקוד העורף) ברמלה. מטה הודה לאנשי פיקוד העורף, ובפרט לאנשי יחידת החילוץ וההצלה הארצית שהובילה את משלחת הסיוע הישראלית לאלבניה, והעניק ליחידה את עיטור העיט המוזהב.
חיים אישיים
ב-1998 נישא מטה למוניקה קריימאדי, חברת האספה הלאומית באלבניה. להם 3 ילדים (בורה, אסר ובסר).
רצף הקיו
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", רצף הקיו (באנגלית: Q Continuum) הוא מישור חוץ-ממדי של קיום המאוכלס בגזע חייזרי, עוצמתי מאוד, שהאינטליגנציה שלו עולה עשרות מונים על כל יצור אחר, הידוע בשם קיו. יחסם לרוב אדיש כלפי ענייניהן של ישויות שאינן Q החיות בממדים המקבילים לשלהם אך הם כן מתעניינים בהתפתחות והתקדמות החיים.
הקיו הופיעו במספר פרקים של הסדרות: מסע בין כוכבים: הדור הבא, מסע בין כוכבים: וויאג'ר ומסע בין כוכבים: חלל עמוק 9. ישות אחת מן הקיו מוכר לצוות הוויג'ר כקווין.
במסע בין כוכבים: הדור הבא בפרק "Encounter at Farpoint" קפטן פיקארד וצוות האנטרפרייז נשפטים על מסוכנותם של בני האדם על ידי אחד מן הקיו ונטען כי עליהם להישמד, אך בשל הצלת חייהם של גזעים חייזריים שנחטפו הצוות מוכיח את ערך האנושות. בפרק "Hide and Q", קיו מופיע שוב ומציע לקומנדר רייקר להצטרף לרצף הקיו. קיו חושב כי בני האדם עלולים להתפתח אל מעבר לקיו, והוא רוצה להבין כיצד. רייקר מסרב להצעה והקיו מפסיד בהתערבות עם פיקארד. בשל כך, עליו לעזוב את בני האדם במנוחה לנצח. בפרק "Q Who" קיו מציע לעזור לאנושות לחקור מחוזות לא נודעים ולשמור עליהם מפני איומים. כשפיקארד טוען כי הם יכולים להתמודד עם האיומים בעצמם, קיו שולח את האנטרפרייז למערכת J-25, שם נפגשים בני האדם לראשונה עם הבורג. פיקארד מבקש מקיו להציל את הספינה וזה נעתר ואומר כי אנשים אחרים לא היו מוחלים על כבודם והיו מעדיפים למות מאשר לבקש עזרה. בפרק נרמז כי הבורג מודעים לקיום האנושות ועושים את דרכם כדי להטמיע אותם וקיו מספק אזהרה לבני האדם מפני האיום הכביר של הבורג.
באחד הפרקים של "וויאג'ר" קיו משאיר את בנו להשגחה אצל קפטן ג'נווי לשבוע על מנת שתחנך אותו.
יכולותיהם של ה Q
Q (Star Trek)
קרל קוקס
קרל קוקס (באנגלית: Carl Cox; נולד ב-29 ביולי 1962) הוא מפיק מוזיקלי ותקליטן טכנו והאוס בריטי ידוע. קוקס ידוע כאחד התקליטנים המובילים בעולם ובעל שתי חברות תקליטים: "אינטק רקורדס" ו"תקליטי המאה ה-23".
קרל קוקס נולד באולדהאם, בריטניה. הוא החל לתקלט באמצע שנות ה-80 במועדונים במנצ'סטר. פריצתו הגדולה באה בשנת 1991 כאשר עשה רמיקס לטראק של פול אוקנפולד, "I Want You". הרמיקס הפך ללהיט גדול בכל רחבי אירופה.
קוקס היה התקליטן הראשון שזכה במקום הראשון ב"מצעד 100 התקליטנים של מגזין דיג'יי" בשנת 1997.
כיום יש לו תוכנית רדיו בשם Global שמשודרת ב-24 מדינות שונות בעולם.
לזלי וולר
לזלי אליסון וולר (באנגלית: Leslie Elson Waller; 1 באפריל 1923 - 29 במרץ 2007) היה סופר אמריקאי וממייסדי הרומן הגרפי.
וולר נולד בשיקגו שבאילינוי למשפחת מהגרים מאוקראינה. הוא היה נכה וסבל משיתוק ילדים ועין עצלה, אך השלים את לימודיו בבית ספר תיכון בגיל 16. וולר התעניין בכתיבה מגיל צעיר, ובטרם נרשם ללימודיו בקולג' עבד ככתב-משטרה ופלילים.
בשנת 1942 הוא הצטרף לחילות האוויר של צבא ארצות הברית והמשיך לכתוב במקביל, ופרסם את הרומן הראשון שנכתב תחת שמו, "Three Day Pass". קודם לכך פרסם את "Lie Like a Lady" תחת שם העט "C.S. Cody".
לאחר מלחמת העולם השנייה הוא נרשם לאוניברסיטת שיקגו ונישא ללוסי הטסל. השניים עברו לניו יורק ושם פרסם ב- 1953 את הרומן השני שלו, "Phoenix Island". השניים הביאו לעולם שתי בנות והתגרשו ב- 1968, ובאותה שנה נישא וולר לפאטריקה מאהן והחל לטייל בעולם תוך שהוא ממשיך לכתוב. כשחזר עבד כאיש יחסי ציבור והחל בכתיבת סדרת ספרי ילדים.
טרילוגיית ספרים שכתב בנושא פשע מאורגן הגיעה לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הוא נודע בשל העיבוד לרומן שעשה עבור הסרטים אחר צהריים של פורענות (תחת שם העט פטריק מאן) ומפגשים מהסוג השלישי.
לזלי וולר כתב יחד עם ארנולד דרייק את הרומן הגרפי הראשון "It Rhymes with Lust", כרעיון לשָלב בין קומיקס וספרות.
צלב הגפן
צלב הגפן (בגאורגית: ჯვარი ვაზისა; ג'בארי ואזיסה), הידוע גם בשם הצלב הגאורגי או צלב נינו הקדושה, הוא הסמל הראשי של הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, שמקורו מתוארך למאה הרביעית, עת הפכה הנצרות לדת הרשמית של ממלכת איבריה.
הסמל הוא בצורת צלב נוצרי כאשר זרועותיו שמוטים קמעה. המקורות המסורתיים מייחסים את יצירתו לנינו הקדושה, האישה מקפדוקיה שניצרה את ממלכת איבריה (הממלכה העתיקה של כארתלי מקביל בערך לשטח גאורגיה של ימינו) בתחילת המאה הרביעית. האגדה מספרת כי צלב הגפן ניתן לה על ידי מרים הבתולה. לפי גרסה אחרת היא חישלה אותו בעצמה בדרכה למצחתה, והגנה עליו על ידי כך ששזרה אותו בשערה. נינו הביאה את הצלב עמה במשימתה המיסיונרית בגאורגיה. המייצג המוכר ביותר של הצלב, עם הזרועות השמוטות שלו, לא הופיע עד לתחילת העת החדשה.
על פי המקורות המסורתיים נשמר הצלב בקתדרלת סווטיצחובלי שבמצחתה עד שנת 541. בתקופת הפלישה הפרסית נלקח הצלב לארמניה ונשאר שם עד שהמלך דוד הבנאי כבש את העיר הארמנית אני (Անի) מידי המוסלמים בשנת 1124, והביא את הצלב למצחתה. המלך וחטנג השלישי (1303-1307) נצר את הצלב במעטפה מיוחדת, המעוטרת בציורים של חיי נינו הקדושה. במאות ה-17-ה-18, כאשר גאורגיה הייתה נתונה לסדרת פלישות פרסיות ועות'מאניות, נלקח הצלב למקום בטוח. בתחילה לכנסיית גרגטי (כנסיית השילוש הקדוש), ולאחר מכן למנזר אננורי שבאזור ההררי של גאורגיה, ובסופו של דבר למוסקבה. בשנת 1801 העניק אותו הנסיך הגאורגי הגולה, גיאורגי בגרטיון לצאר הרוסי, אלכסנדר הראשון, שהחזירו לגאורגיה בשנת 1802, לאחר סיפוחה של האחרונה לאימפריה הרוסית. מאז מוצג הצלב בקתדרלת סיוני שבטביליסי גאורגיה.
מונוקורד
מבנה הכלי
את המונוקורד ניתן להגדיר כמיתר בודד אשר מתוח מעל לתיבת תהודה. המיתר נשען על גשר המסוגל להחליק לאורכו ובצורה זו לשנות את אורכו האפקטיבי של המיתר. על תיבת התהודה מופיעות שנתות אורך המסייעות בחישוב גובה הצליל.
היכל הספורט מלחה
היכל הספורט העירוני מלחה, אשר שמו הרשמי הוא היכל הספורט ע"ש לאה ומוריס גולדברג, הוא היכל כדורסל שמכיל 2,000 מקומות ישיבה, אשר נחנך בשנת 1983. אף שהאולם מכונה אולם "מלחה" הוא ממוקם בפועל ברחוב אברהם שטרן 3 בשכונת קריית היובל שבירושלים לצד מתנ"ס הנספלד.
האולם שימש את קבוצת הכדורסל של הפועל ירושלים משנות ה-80 עד בנייתו של פיס ארנה בעונת 2014/2015, וכן את מכבי ובית"ר ירושלים מאמצע שנות השמונים של המאה ה-20. כיום המגרש משמש כמגרש האימונים של הפועל ירושלים.
ההיכל משמש כאולם עירוני רב תכליתי, בו מתקיימים חלק ממשחקי הקטרגל והכדוריד העירוניים, ביניהם משחקי ליגת בתי הספר. בנוסף אירח במשך השנים אירועי ספורט מזדמנים כגון גמר "ליגת בתי הכנסת" הירושלמית בכדורסל, אליפויות ישראל בהתעמלות וטאקוונדו, משחקי כדורסל במכביה, גמרי גביע המדינה בכדורעף, טורנירי גביע ווינר ועוד וכן מארח לעיתים מופעים ופעילויות תרבות מזדמנות.
היסטוריה
בראשית שנות ה-70 נבחנו בירושלים מספר הצעות להיכל ספורט עירוני. בין ההצעות, הקמת היכל לכ-3,500 צופים בעמק המצלבה בעיר וכן הקמת היכל כחלק מקריית הספורט העירונית שבאותה עת תוכננה לקום בין רמת אשכול ורכס שועפט (כיום בשטח הזה קיימת שכונת רמת שלמה) אך הקמתה לא אושרה בעירייה.
ההיכל בקריית יובל תוכנן על ידי אולריק פלסנר וודק וינמן ובנייתו החלה בשנת 1980. ההיכל הוקם בתרומה של לאה ומוריס גולדברג מאנטוורפן ונחנך בפברואר 1983. המשחק הראשון שהתקיים בו במסגרת הליגה הראשונה שוחק בשנת 1985 בין מכבי רמת גן ומכבי תל אביב (עקב היעדר קבוצה ירושלמית בליגה העליונה באותה עונה) שהתפרסם עקב סל שקלע בו שחקן רמת גן דורון ג'מצ'י משלושת רבעי מגרש בשנייה האחרונה של המחצית הראשונה.
בשנת 1997 שופץ ההיכל כדי להתאימו לסטנדרטים החדשים של הכדורסל הבינלאומי. בחודש אוגוסט 2010 התקיימו שיפוצים בהיכל שכללו שיפוץ הפרקט וחידושו, שדרוג תאי השירותים לקהל והתקנת מושבים מתקפלים ביציעי העמידה כמענה למדיניות כוללת של ביטול יציעי עמידה בכל אולמות הכדורסל בליגות הגבוהות. בנוסף, שודרגו חדרי ההלבשה של השחקנים. בסוף 2013 הותקנו באולם מזגנים לקראת משחקי המכביה ה-19 ולאחר מעבר קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים לאולם פיס ארנה ירושלים משמש האולם לשאר ענפי ספורט האולמות בעיר וממשיך לארח טורנירים לאומיים כגון אליפות ישראל בהתעמלות שהאולם אירח ב-2015. בתחילת 2016 עבר ניהול האולם לרשותה של החברה העירונית אריאל המנהלת אף את אצטדיון טדי ואולם הארנה. בתחילת 2017 עבר האולם שיפוץ קל נוסף שכלל החלפת הפרקט וביטול היציעים מאחורי הסלים לקראת המכביה ה-20 שהתקיימה ביולי 2017. על פי התוכניות אולם מלחה צפוי לעבור שיפוץ פנימי מקיף יותר שיכלול שיפוץ המלתחות והתשתיות, והחלפת כל המושבים ביציעים אם כי השיפוץ יהיה הדרגתי כדי למנוע את סגירת האולם בעת העבודות.
בעבר נשקלה עבור האולם תוכנית הרחבה לכ-5000 מקומות בטרם החליטו לקדם את אולם הארנה החדש. תוכנית נוספת שנבחנה עבור האולם היא הריסת חזיתו הצפונית מחופת האבן והחלפתה בחזית זכוכית שתאפשר לצפות מבחוץ בפעילות בו. תושבים בקריית יובל אף ניסו לקדם מיזם של הקמת סופרמרקט שכונתי מעל גג האולם לצד חדר כושר ובית קפה שכונתי.
אפיון
ההיכל היה נחשב לאחד ההיכלים הביתיים ביותר בליגת העל הישראלית: בעונות מסוימות ספגה הפועל ירושלים בין הפסד ביתי אחד לשניים בלבד בעונה מול קבוצות ישראליות. במשחקים רבים באולם גבר ביקוש הכרטיסים על ההיצע. לאולם לא היה מיזוג אוויר, דבר שנדרש בלא מעט מפעלי ספורט בינלאומיים. בשנת 2012 הותקנה מערכת מיזוג באולם.
היציעים
בהיכל הספורט מלחה מספר יציעים.
יציע 1, יציע 2
יציע 1 ויציע 2 הם שני היציעים הגדולים בהיכל הקיימים מיום הקמתו ועד היום. כל אחד מהם מכיל כ-1,000 מקומות ישיבה והם היציעים הפרושים לאורך המגרש. יציע 1 הוא היציע הראשי, הוא ממוקם מעל ספסליהם של השחקנים, כאשר מתחת לחלקו הימני, ספסל השחקנים של הפועל ירושלים ומתחת לחלקו השמאלי ספסל שחקני הקבוצה האורחת. בצידו הימני של היציע נהגו לעמוד (אף על פי שיש שם מקומות ישיבה) אוהדיה ה"שרופים" של הפועל ירושלים. אוהדים אלו, היו בוגרי "יציע אלעד" או אוהדים שזוהו בעיקר עם קבוצת הכדורגל של הפועל ירושלים. ביציע 2 (הממוקם מול יציע 1) מוצבים ספסליהם של העיתונאים וספסל המכובדים.
יציע אלעד ויציע אמיר
היו קרויים על שם האחים ו הרשנזון. יציע אלעד ויציע אמיר הם היציעים שהיו ממוקמים מאחורי הסלים וכל אחד מהם כלל כ-270 מקומות ישיבה שניתנו לניוד לצורך משחקי כדוריד. עד 2010 היו אלו יציעי עמידה נטולי מושבים. יציעים אלו יועדו לבני הנוער שבאו להיכל. ביציע אלעד ישבו האוהדים ה"שרופים" הצעירים של הפועל ירושלים, אך גם יציע אמיר יועד לקהל האוהדים הצעיר. מכיוון שיציעים אלו מוקמו מאחורי הסלים, אוהדים אלו כונו בסלנג הכדורסל הישראלי "נוער הסלים" של הפועל ירושלים. הכניסה אליהם התאפשרה רק עם מנוי מיוחד אליהם אשר נמכר רק לנוער מתחת לגיל 18. לאחר שהאולם חדל מלשמש כהיכל הבית של הפועל ירושלים, היציעים הזמניים פורקו.
לאחר שעברה הפועל ירושלים לשחק בפיס ארנה, השתרשו באופן קבוע היציעים גם באולם החדש, כאשר על שמם של השניים נקרא יציע 1 בארנה.
יציעי העמידה
מעל היציעים קיימים כ-300 מקומות עמידה סביב המגרש אשר גם להם נמכרו בעבר כרטיסים.
בשיפוצים שנערכו בהיכל לאחר שחדל לשמש כביתה של הפועל ירושלים, הוסרו היציעים מאחורי הסלים ולכן הקיבולת של ההיכל כיום היא כ-2000 מקומות בלבד המחולקים בין 2 יציעים (כפי שהיה בעת שהאולם נחנך) לאחר שבעבר אירח משחקי כדורסל עם קהל של כ-2,826 צופים בתפוסה מלאה בישיבה ועמידה.
ראם הצבי
ראם הצבי (שם מדעי: Oryx gazella) המכונה גם בשם גֵמסבוק (Gemsbok) או חמסבוק, הוא מין של אנטילופה גדולה בתת-משפחת הראמים החי בדרומה של אפריקה, והמין הגדול ביותר במשפחת הראמים. קיים מין נוסף קטן יותר בשם ראם ביסה, הדומה מאוד לראם הצבי ובעבר אף היה נחשב כתת-מין שלו. שמו המדעי נגזר כדלהלן: "Oryx" = ראם, " gazella" = צבי; צירוף של שניהם פירושו "ראם צבי" ומתייחס לכך שלראם זה יש פס שחור עבה במותניים כפי שיש לצבאים.
תיאור
ראם הצבי הוא הגדול והחזק בין הראמים: כתפיו וצווארו שריריים, גובהו בכתפיים 1.2 מטר, אורך ראשו וגופו 198–240 ס"מ, ואורך זנבו 45–90 ס"מ. משקלם של הזכרים 220–240 ק"ג, ושל הנקבות 100–210 ק"ג. פרוותו בצבע חום אפרפר, בטנו רגליו וחלקו האחורי לבנים, ופס שחור עבה עובר מעל בטנו ומתפשט מעט לחלק העליון של רגליו בדומה לצבי. רעמה קצרה שחורה מתחילה בראש ומסתימת באמצע הגוף, פס שחור דק מתחיל בעורף, מתרחב בחלקו האחורי ומסתיים בסוף הזנב; זנבו ארוך ושעיר כזנב הסוס ובעל צבע שחור, ולעיתים פס שחור דק מתוח לאורך הצוואר ומתחבר עם הכתם השחור שברגליים. אוזניו קטנות יחסית ומתעגלות בקצוות, ראשו לבן עם כתם שחור בקודקוד, ורגליו ארוכות וחזקות. לראם זה יש פס שחור עבה היורד מהעין לסנטר, כתם שחור גדול במרכז האף המחובר בפס שחור דק לכתם בקודקוד, ומחובר לפס השחור שיורד מהעין. הזכרים גדולים יותר מהנקבות ולעיתים פרוותם כהה יותר.
קרניים
הן לזכרים והן לנקבות קרניים המגיעות לאורך של, אם כי לזכרים קרניים ישרות עבות וקצרות יותר, ולנקבות קרניים ארוכות דקות ומתעגלות מעט לאחורה; הזכרים משתמשים בקרניהם בעיקר כדי להגן על הטריטוריה, והנקבות משתמשות בקרניהן כדי להגן על עצמן ועל צאצאיהן. ראם הצבי ניצוד בעיקר בגלל קרניו המרשימות, והיות ולנקבות קרניים ארוכות יותר, הן מועדות יותר לציד. בשבטים המקומיים משתמשים בקרניו כחוד לחנית, ולדברי מספר רשויות שימור ניתן להכין מקרניו שופר או חצוצרה; באנגליה של ימי הביניים קרניו היו נמכרות כקרני החד-קרן.
ראם ביסה
ראם ביסה (הקרוי גם ראם מזרח אפריקני) דומה מאוד לראם הצבי, אולם נבדל ממנו במגוון תכונות: הוא קטן יותר, רזה יותר, פחות מוצק, עם פרווה בהירה יותר, הפס שחור שעל בטנו דק יותר, רגליו לבנות (כולל החלק העליון) למעט זוג כתמים שחורים, והוא חסר כתם שחור בחלקו האחורי; האוזניים שלו ארוכות יותר, והכתמים השחורים שעל פניו אינם מתחברים. תפוצתו במזרח אפריקה.
תפוצה ובית גידול
תפוצתו הטבעית של ראם הצבי היא בדרום-מערב אפריקה, במדינות נמיביה, דרום אפריקה, בוצואנה וזימבבואה. ייתכן כי בעבר היה נפוץ גם באנגולה ומאוחר יותר נכחד משם. ב-1969 הוחלט לייבא ראמים לארצות הברית למטרות שונות ובהן ציד, וכתשעים ושלושה פרטים שוחררו לטבע בין השנים 1969–1977. בהיעדר טורפים טבעיים האוכלוסייה גדלה במהירות וכיום יש בטבע בארצות הברית כ-3,000 פרטים. ראם הצבי הוא בעל חיים חזק המסתגל לאזורים קשים ביותר, בשל העובדה שהוא מסוגל לחיות ימים רבים ללא מים. בית גידולו כולל אזורים צחיחים ביותר כמו מדבר נמיב או דיונות חול. הראמים נמצאים גם בסוואנות, שטחי מרעה ויערות דלילים.
איומים ושימור
אויביו של ראם צבי מבוגר בטבע הם אריות, צבועים נקודים ונמרים אפריקנים, בעוד שהצעירים יכולים להיטרף גם על ידי ברדלסים, קרקלים וסרוולים; קרניהם החדות כסיף של המבוגרים מספקות להם הגנה מרובם, והם משתמשים בהם גם כדי להגן על העגלים.
ראם הצבי הוא חיה פופולרית בקרב הציידים, ובעבר היה ניצוד במספרים גדולים שגרמו לאוכלסייתו להידלדל, אך כיום מצבו מוגדר כ"ללא חשש" (LC) על ידי IUCN ואין איום רציני על המין, כיוון שברוב המדינות הוא נאסר לציד וחי בעיקר בשמורות מוגנות (כמו הפארק הלאומי אטושה שבנמיביה) או שטחים פרטיים. גם במדינות בהם ציד הראם מהווה תרומה כלכלית, יש פיקוח המבטיח שמספרי האוכלוסייה ישמרו. ראם הצבי מופיע בסמל נמיביה ומסמל קשיחות, הסתפקות במועט, ואומץ לב, כמו כן הוא משמש כסמל בפרובינציית הכף הצפוני, ובעבר גם בסמל דרום אפריקה וסמל מושבת הכף. האוכלוסייה העולמית (לא כולל בארצות הברית) נאמדת בכ-373,000. תוחלת חייו של ראם הצבי בטבע עד 20 שנים.
My Chemical Romance
My Chemical Romance (מַיי כֵּמִיקָל רוֹמַנְס; בתרגום חופשי לעברית: "הרומן הכימי שלי"; מוכרת בקיצור גם כ-MCR או My Chem) היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה בניוארק, ניו ג'רזי. חברי הלהקה הנוכחיים הם הסולן ג'רארד ויי, הגיטריסט המוביל ריי טורו, הגיטריסט פרנק איירו והבסיסט מייקי ויי. נחשבת לאחת מלהקות הרוק המשפיעות ביותר בשנות האלפיים, ובפרט בז'אנר הפופ-פאנק ובז'אנר האימו, על אף שהיא פוסלת את שיוכו אליה.
הלהקה הוקמה ב-12 בספטמבר 2001 על ידי ג'רארד, מייקי, טורו והמתופף מאט פליסייר (כאשר איירו הצטרף בהמשך). בתחילת דרכה חתמה הלהקה בחברת התקליטים אייבול רקורדס, ובשנת 2002 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love. שנה לאחר מכן חתמה הלהקה ברפרייז רקורדס, ובשנת 2004 הוציאה לאור את האלבום Three Cheers for Sweet Revenge. זמן קצר לאחר יציאת האלבום, פליסייר עזב את הלהקה והוחלף על ידי בוב בראייר. האלבום זכה להצלחה מסחרית, והגיע למעמד פלטינה כעבור שנה.
בשנת 2006 יצא לאור אלבום הקונספט של הלהקה, בסגנון אופרת רוק, The Black Parade, אשר זכה להצלחה רבה וגבר אף על קודמיו. הסינגל המוביל מתוכו, "Welcome to the Black Parade", הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי. האלבום שמר על הלהקה מגובשת בהמשך דרכה, על אף סיקור שלילי בעיתון דיילי מייל על המתרחש בתוך הלהקה. אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, יצא לאור בשנת 2010. בראייר עזב את הלהקה זמן קצר לפני יציאת האלבום, ובשנת 2012 הצטרף אליהם הקלידן ג'יימס דואיז לסיבובי ההופעות. בשנים 2012–2013, הלהקה הוציאה לאור סדרה של סינגלים שהקליטו ב-2009 כאלבום אוסף בשם Conventional Weapons. ב-22 במרץ 2013 הודיעו חברי הלהקה על פירוקה. ב-2014 יצא לאור אלבום הלהיטים May Death Never Stop You, וב-2016 יצאה לאור מהדורה מחודשת לאלבום The Black Parade, לרגל חגיגות העשור ליציאתו, בשם The Black Parade/Living with Ghosts.
ב-31 באוקטובר 2019, הלהקה הודיעה על מופע איחוד, שהתקיים בלוס אנג'לס ב-20 בדצמבר 2019. בינואר 2020, הלהקה הכריזה על מופעים נוספים ועל סיבוב הופעות, שהחל בשנת 2022, לאחר דחייה של שנתיים עקב מגפת הקורונה.
תחילת הדרך ואלבום הבכורה (2001–2002)
הלהקה הוקמה על ידי הזמר ג'רארד ויי והמתופף מאט פליסייר בעיר ניוארק שבניו ג'רזי, זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001. עדותו של ויי לנפילת מגדלי מרכז הסחר העולמי השפיעה על חייו עד כדי כך שהוא החליט להקים להקה. זמן קצר לאחר מכן, הגיטריסט ריי טורו הצטרף ללהקה, משום שבאותו זמן ויי לא היה מסוגל לשיר ולנגן בגיטרה בו זמנית. ויי סיפר אז כי "מוזיקה הייתה איזה משהו שרציתי לעשות בסתר" ובהמשך כתב את השיר "Skylines and Turnstiles", ("קווי רקיע ושערים מסתובבים"), בו הביע את תחושותיו על אירועי 11 בספטמבר. שמה של הלהקה הוצע על ידי גיטריסט הבס של הלהקה, מייקי ויי, אחיו הצעיר של ג'רארד, לאחר שבמהלך עבודתו בחנות של רשת הספרים בארנס אנד נובל הוא נדהם למראה ספר מאת אירווין ולש, ששמו באנגלית "Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance". ההקלטות הראשונות של הלהקה נערכו בעליית הגג של פליסייר, שם הוקלטו השירים "Our Lady of Sorrows" ו-"Cubicles". פגישות אלו כונו על ידי הלהקה "The Attic Demos" ("הדמואים של עליית הגג"). לאחר ששמע את הדמואים שהוקלטו ובעקבות נשירתו מהקולג', מייקי ויי החליט להצטרף ללהקה. בזמן שהייתה חתומה בחברת התקליטים אייבול רקורדס, הלהקה פגשה את פרנק איירו, הסולן והגיטריסט הראשי של להקת הפאנק רוק האמריקאית Pencey Prep. לאחר התפרקותה של Pency Prep בשנת 2002, איירו הצטרף ל-My Chemical Romance, מספר ימים לפני תחילת הקלטות אלבום הבכורה של הלהקה. שלושה חודשים בלבד לאחר הקמתה, חברי הלהקה הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love, שיצא לאור ב-2002 על ידי אייבול רקורדס. האלבום הופק על ידי ג'ף ריקלי, סולן להקת הפוסט-הארדקור האמריקאית ת'רסדיי, לאחר שהלהקה התיידדה איתו בתקופה שהופיעה בניו ג'רזי. איירו ניגן בשניים משירי האלבום. באותו זמן, הלהקה הוזמנה להופיע באולם ההופעות הידוע לשמצה "Big Daddy's", והחלה לקבל תשומת לב רבה יותר.
בתחילת דרכה הציעה הלהקה את שיריה להורדה בחינם דרך פלטפורמת המוזיקה PureVolume והרשת החברתית מייספייס, שם היא צברה את קהל המעריצים הראשוני שלה.
Three Cheers for Sweet Revenge (2003–2006)
ב-31 באוגוסט 2003, הלהקה הודיעה דרך אתר האינטרנט שלה כי היא חתמה על חוזה הקלטות עם רפרייז רקורדס. לאחר סיבוב הופעות עם להקת ההארד רוק אוונג'ד סוונפולד, הלהקה החלה לעבוד על אלבומה השני, Three Cheers for Sweet Revenge, שיצא לאור ב-8 ביוני 2004. חודש לאחר יציאת האלבום, הלהקה החליפה את מאט פליסייר בבוב בראייר. הלהקה הוציאה לאור ארבעה סינגלים מתוך האלבום: "I'm Not Okay (I Promise)", "Thank You for the Venom", "Helena" ו-"The Ghost of You". כשנה לאחר יציאתו הגיע האלבום למעמד פלטינה.
בתחילת 2005, הלהקה השתתפה בפסטיבל Taste of Chaos, לצד להגות כמו דה יוזד ו-Killswitch Engage. בנוסף, הלהקה חיממה את להקת גרין דיי בסיבוב ההופעות שלה לאלבום American Idiot. בהמשך, היא השתתפה בווארפד טור 2005 יחד עם להקת פול אאוט בוי, וכן בסיבוב הופעות עם הלהקות אלקליין טריו ו-Reggie and the Full Effect  ברחבי ארצות הברית. באותה שנה, הלהקה שיתפה פעולה עם דה יוזד בהקלטת גרסת כיסוי לשירם של קווין ודייוויד בואי, "Under Pressure", שיצאה לאור כסינגל באייטונס ובפלטפורמות נוספות למען נפגעי הצונאמי של 2004.
במרץ 2006 יצא לאור האלבום Life on the Murder Scene, שכלל תקליטור CD ושני תקליטורי DVD. תקליטור ה-DVD הראשון כלל סרט דוקומנטרי על אודות ההיסטוריה של הלהקה, והשני כלל וידאו קליפים, הצצה מאחורי הקלעים של יצירתם וכן הופעות חיות של הלהקה. כמו כן, ביוני 2006 יצא לאור DVD בשם , הכולל ביוגרפיה לא-רשמית של הלהקה. ב-DVD זה אין וידאו קליפים או הופעות של הלהקה, אך הוא מכיל ראיונות עם אנשים שהכירו את הלהקה וחבריה, לפני שהגיעו לתהילה. בנוסף, באותה שנה פורסמה ביוגרפיה נוספת על הלהקה בשם "Something Incredible This Way Comes", מאת פול סטנינג, ובה מפורט על תחילת דרכה של הלהקה, עד אלבומם השלישי, The Black Parade.
The Black Parade (2006–2009)
ב-10 באפריל 2006, My Chemical Romance החלה להקליט את אלבום האולפן השלישי שלה יחד עם המפיק המוזיקלי רוב קוואלו, שהפיק רבים מאלבומיה של להקת גרין דיי. בתחילה חשבה הלהקה להעניק לאלבום את השם The Rise and Fall of My Chemical Romance (רפרור לאלבום הקונספט The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars מאת דייוויד בואי), אך בראיון למגזין, ג'רארד ויי אמר כי זהו רק שם העבודה הזמני של האלבום, וציין כי "זה אף פעם לא היה שם האלבום", אלא "יותר פרודיה, או בדיחה".
ב-3 באוגוסט 2006 סיימה הלהקה לצלם את הווידאו קליפים לשני הסינגלים הראשונים שלה מהאלבום, "Welcome to the Black Parade" ו-"Famous Last Words". שני הקליפים בוימו על ידי סמואל באייר, שביים גם את הקליפים לשיר "Smells Like Teen Spirit" של להקת נירוונה ולשירי האלבום American Idiot של גרין דיי. במהלך הצילומים של הקליפ השני, חברי הלהקה ג'רארד ויי ובוב בראייר נפצעו. ויי סבל מקרע ברצועה בקרסול, ובראייר מכווייה ברגלו, שגרמה לזיהום סטפילוקוקוס חמור, שדרש השגחה קבועה בבית החולים. כתוצאה מכך, הלהקה נאלצה לבטל מספר הופעות בסיבוב הופעות שערכה באותה תקופה. בעוד שמספר סוכנויות ידיעות דיווחו כי הפציעות נגרמו כתוצאה מתאונת דרכים, הלהקה אישרה בהצהרה שפרסמה באתר האינטרנט ובעמוד המייספייס שלה כי הפציעות הללו התרחשו על סט הצילומים של אותו קליפ. ב-22 באוגוסט 2006, הלהקה הופיעה באופן חד-פעמי באולם המופעים האמרסמית' פאלאס בלונדון, המכיל 1,800 מקומות ישיבה. כל הכרטיסים להופעה נמכרו תוך 15 דקות, ועד מהרה חלקם נמכרו מחדש ב-eBay במחירים גבוהים בהרבה מהעלות המקורית. באותו מקום הוכרז שם האלבום, ו-20 אנשים לבושים גלימות שחורות, בפנים מוסתרות, צעדו ברחבת הכניסה לאולם, ומאוחריהם קבוצה גדולה של מעריצים וחלק מהצוות שנשאו שלטים עם הכיתוב "The Black Parade". במהלך ההופעה באולם הוכרזו רשמית שם האלבום ותאריך יציאתו לאור בבריטניה. זמן קצר לפני תחילת המופע, נאמר לקהל כי My Chemical Romance לא תוכל לעלות, ושהיא תוחלף על ידי להקה בשם The Black Parade. לאחר שהקהל החל להגיב בכעס, התברר כי הלהקה פשוט הופיעה תחת שם בדוי התואם לשם האלבום. מאז, הלהקה הייתה מופיעה מדי פעם תחת השם "The Black Parade", כשחבריה לובשים את התלבושות מהקליפים של האלבום. ג'רארד ויי אימץ את דמותו של מנהיג התזמורת הצועדת, "המצעד השחור", ושינה את התנהגותו והופעתו בהתאם. במהלך הופעתם בפסטיבל רדינג, ב-2006, נזרקו בקבוקים על חברי הלהקה על ידי מעריצי להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סלייר, שהופיעה לפניהם בפסטיבל; מאוחר יותר ויי תיאר את התקרית כ"ניצחון הגדול ביותר שלנו, בתור הופעה".
ב-11 בספטמבר 2006, "Welcome to the Black Parade" יצא לאור כסינגל. ב-26 בספטמבר 2006 יצא לאור הקליפ לשיר בבריטניה, וב-27 בספטמבר בארצות הברית. הסינגל היה לשיר הראשון של הלהקה שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, אליו הגיע באוקטובר 2006. האלבום The Black Parade יצא לאור ב-23 באוקטובר 2006 בבריטניה, וב-24 באוקטובר 2006 בארצות הברית, וזכה לביקורות חיוביות. בשיאו השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך היה ללהיט היחיד של הלהקה שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד זה. ב-22 בפברואר 2007 החל סיבוב ההופעות הראשון של הלהקה, "The Black Parade World Tour", בהיקף של 133 הופעות, בהשתתפות הלהקות רייז אגיינסט, ת'רסדיי ומיוז שהיו למופעי חימום בו. באותו זמן הצטרף אליהם סולן להקת Reggie and the Full, ג'יימס דואיז, כקלידן ונגן סינתיסייזר. באפריל 2007 נודע כי מייקי ויי ייעדר זמנית מסיבוב ההופעות כדי להשקיע זמן בזוגיותו החדשה עם אלישיה סימונס-ויי. מאז קורטז, חבר של הלהקה, החליף אותו בהופעות. במהלך חלקו השלישי של סיבוב ההופעות, חברי הלהקה והצוות, יחד עם חברי הצוות של מיוז, מופע החימום, סבלו מהרעלת מזון, וכתוצאה מכך נאלצו לבטל שש הופעות. מאוחר יותר באותה שנה הופיעה הלהקה בסיבוב ההופעות "Projekt Revolution" של להקת הרוק האמריקאית לינקין פארק, לצד הלהקות פלסיבו, Mindless Self Indulgence, Saosin, Taking Back Sunday ו-HIM.
הלהקה זכתה לשבחים רבים עבור האלבום The Black Parade. מגזין דירג אותו במקום הרביעי ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של 2006". ברולינג סטון הוא הגיע למקום ה-20 ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של 2006", על פי בחירת הקוראים. הלהקה המשיכה וזכתה בפרסים נוספים, ביניהם פרס "הלהקה הבינלאומית הטובה ביותר" בטקס פרסי NME לשנת 2007. באותו טקס זכה גם ג'רארד ויי בפרס "גיבור השנה". כמו כן, הלהקה הייתה מועמדת לפרס הלהקה האלטרנטיבית הטובה ביותר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לשנת 2007.
באותה שנה, הודיעה הלהקה בבלוג שבאתר כי לאחר סיבוב ההופעות הקרוב בארצות הברית, הם יצאו להפסקה. בנוסף, היא הודיעה כי תוציא אוסף DVD/CD של הקלטות חיות בשם , שיכלול שתי הופעות של הלהקה מאוקטובר 2007 – ההופעה האחרונה של האלבום The Black Parade במקסיקו, והופעה קטנה שהתקיימה בבר-מסעדה Maxwell's שבניו ג'רזי. בתחילה האוסף אמור היה לצאת לאור ב-24 ביוני בארצות הברית וב-30 ביוני בבריטניה, אך יציאתו נדחתה ל-1 ביולי בשל תקלה טכנית בהקלטה של ההופעה במקסיקו. ב-3 בפברואר 2009 יצא לאור מיני-אלבום של שירי הבי-סייד של הסינגלים באלבום The Black Parade, בשם The Black Parade: The B-Sides. באותו זמן הלהקה הודיעה גם כי היא תוציא לאור "אוסף של תשעה סרטוני וידאו שטרם נראו, מההופעה במקסיקו מאוקטובר 2007" במסגרת סיבוב ההופעות העולמי "The Black Parade World Tour", בשם . אלבום הווידאו הזה יצא בפורמט USB, בדיסק און קי בצורת קליע, והכיל גם תמונות בלעדיות של הלהקה מתוך המופע. הוא יצא לאור ב-29 באפריל 2009.
פרשת הדיילי מייל
בשנת 2006, הצהובון הבריטי דיילי מייל הגדיר את הלהקה ומעריציה כ"אימו" ו"כת של פגיעה עצמית". בגרדיאן נכתב כי הקשר המורגש בין My Chemical Romance לסגנון האימו מקורו ב"מראהו של איירו, אלבום הבכורה שלהם שהופק על ידי חבר להקת ת'רסדיי והפתיחות של חברי הלהקה לגבי בעיותיהם הנפשיות", תוך הכרה בכך שקיים הבדל גדול בין ז'אנר האימו לבין סגנון המוזיקה של הלהקה. מנגד, הלהקה שללה את הקישור בינה לבין סגנון האימו ואת אפיון המוזיקה שלה כמסוכנת, והשוותה זאת למחלוקת סביב להקת ג'ודס פריסט בשנות ה-80. תשומת הלב התקשורתית ללהקה, אשר חפפה ליציאתו של The Black Parade, נחשבת כמה שהעצים את הפופולריות של הלהקה בבריטניה.
ב-16 במאי 2008 פורסמה בדיילי מייל כתבה שכותרתה "למה אף ילד אינו בטוח מכת האימו המרושעת". הכתבה עוסקת בהתאבדותה של נערה בריטית בת 13 בשם האנה בונד, שכביכול שמה קץ לחייה בשל מעורבותה ב"כת אימו" שהעיתון קישר ישירות ל-My Chemical Romance ולמעריציה, ולאלבומה החדש דאז, The Black Parade. הבסיס לכתבה היה הצהרתו של חוקר מקרי המוות רוג'ר סייקס, שחקר את מותה של בונד, בה הביע דאגה כי אורח החיים ה"אימואי" שלה האדיר התאבדות ואמר כי ייתכן שהאובססיה שלה ל-My Chemical Romance קשורה למותה. בדיילי מייל המשיכו לעקוב אחרי הסיפור, ובכתבות נוספות השמיצו את הלהקה ואת סגנון האימו בכלל, ותיארו אותם כמסוכנים. מעריצי מוזיקת האימו פנו למגזין המוזיקה NME על מנת להגן על הז'אנר מפני ההאשמות כי הוא מקדם התאבדות. בתגובתה, הלהקה חלקה כבוד אחרון לבונד, ואמרה כי המוזיקה שלהם היא "נגד אלימות ונגד התאבדות" ומטרתה לספק נחמה ומרגוע למעריצים, ועודדו מעריצים שחווים דיכאון או נטייה להתאבדות לפנות לעזרה.
קבוצת מעריצים בריטים תכננה לקיים צעדה ברחבי לונדון, במחאה על הדרך בה תוארה הלהקה בתקשורת. הצעדה הייתה צפויה להתקיים ב-31 במאי 2008, מההייד פארק עד למשרדי הדיילי מייל. לדברי המארגנים, הצעדה הייתה צפויה למשוך בין 500–1,000 מפגינים. בשל חששות המשטרה, הצעדה בוטלה, ובמקום זאת כ-100 מעריצי הלהקה התכנסו במארבל ארץ'. במהלך חלק מהופעותיה בבריטניה קראה הלהקה "לעזאזל עם הדיילי מייל".
בתגובה, הדיילי מייל הגן על עמדתו, באומרו כי הסיקור שלו היה "מאוזן ומאופק" ו"בהתאם לאינטרס הציבורי", וכי הם דיווחו על חששות אמיתיים שהעלה חוקר מקרי המוות בחקירה. בנוסף, הם ציינו כי הסיקור שלהם, במסגרתו הביאו את דברי חוקר מקרי המוות ואת דברי הורי הנערה, היה זהה לסיקור בעיתונים האחרים, והצביעו על כך שפרסמו גם מכתבי קוראים המגינים על הלהקה וביקורות חיוביות על אלבומי הלהקה וסיבובי ההופעות שערכה. בכתבה שהתפרסמה במגזין Kerrang ב-2019, כעשור לאחר הסערה התקשורתית, תואר הסיקור המקורי של הדיילי מייל כבעל "גישה מוגזמת ואי-דיוקים עובדתיים", ונכתב כי הוא עשה דמוניזציה לתת-תרבות האימו. בכתבת רטרוספקטיבה על המקרה שהתפרסמה בגרדיאן ב-2022, תגובת הנגד דאז כלפי הלהקה ומוזיקת האימו תוארה כ"פאניקה מוסרית".
Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys (2009–2011)
ב-27 במאי 2009, מעצב אתר האינטרנט של הלהקה, ג'ף וטסון, הודיע דרך אתר הלהקה כי הלהקה נמצאת בדרכה לאולפן כדי להקליט את אלבומה הרביעי. הקלטת האלבום התקיימה במהלך השבועות שלאחר מכן עם המפיק ברנדן או'בריאן.
בריאיון למגזין NME הצהיר סולן הלהקה ג'רארד ויי כי האלבום הבא של הלהקה עתיד להיות אלבום רוק, ואמר כי "אני חושב [שהאלבום הבא] ללא ספק יהיה חשוף. לדעתי הלהקה מתגעגעת לזמן בו הייתה להקת רוק". בריאיון נוסף, לאתר Idiomag, אמר ויי כי האלבום הבא יהיה פחות תיאטרלי בהיקפו, והצהיר כי "הוא כבר לא יתחבא יותר מאחורי מעטה של סיפורת או מדים ואיפור". כמו כן, בריאיון לאתר PopEater אמר ויי כי האלבום הבא יהיה "מלא שנאה". בנוסף הוא אמר כי "לאורך השנים שמענו אותנו בשידור חי ושמענו אותנו בהקלטות, אנחנו מעדיפים את השידור החי. יש שם יותר הרגשה של מוסך ויותר אנרגיה. הייתי רוצה לתפוס קצת מזה סוף סוף. זו המטרה לאחד הבא".
ב-31 ביולי וב-1 באוגוסט 2009, הלהקה קיימה שתי הופעות "סודיות" בתיאטרון רוקסי שבלוס אנג'לס. אלה היו ההופעות הראשונות של הלהקה מאז ההופעה במדיסון סקוור גארדן במאי 2008. כמו כן, הלהקה הוציאה לאור באותו זמן מספר שירים חדשים מתוך האלבום העתידי, אחד מהם היה "Party Poison", אשר וויי אמר כי הוא מתרגש לגביו במיוחד. בריאיון לרולינג סטון הוסיף ויי כי "זהו צליל שונה לגמרי בשביל הלהקה – הוא כמו שיר אנטי-מסיבות שאפשר לחגוג לצליליו. אני לא יכול לחכות שאנשים ישמעו אותו. הוא מעלה, מבחינה לירית, קצת מהסיפורת הנפלאה מהאלבום הראשון".
בנובמבר 2009 אמר ויי בריאיון למגזין "Rock Sound" כי האלבום הרביעי יהיה היצירה המכרעת שלהם. "חבר ששמע את האלבום לא מזמן אמר שעכשיו כבר אין לו עניין להאזין ליצירות הישנות יותר שלנו, ושהפכנו את כל החומרים הישנים שלנו למיותרים. קיבלתי את זה כמחמאה, תמיד הדבר הבא שאתה עושה צריך לגרום לדבר הקודם להיראות חסר חשיבות, ואני חושב שזה יקרה כשנוציא סוף סוף את האלבום הזה".
ב-3 במרץ 2010, חבר הלהקה איירו הודיע באתר הרשמי של הלהקה כי בוב בראייר עזב את הלהקה, וכתב:
בן פטשניק מאתר "Rock Sound" ערך סקירה מוקדמת של האלבום והעניק לו ביקורת חיוביות, בכותבו כי "הדרך שבה הם השתמשו בכל מה שלמדו מ-The Black Parade והתהדקו במקומות מסוימים נראית טבעית ומשוכנעת" וכי הוא רואה את "היצירתיות של הלהקה ממריאה מבחינה מוזיקלית, גרפית ומילולית". בסוף 2010, מייקל פדיקון הצטרף כמתופף של הלהקה בסיבובי הופעות, במקום ברייר.
במהלך הופעה בארנה של ומבלי ב-12 בפברואר 2011, ויי הודיע כי הלהקה תופיע בפסטיבל בבריטניה בהמשך השנה. בהמשך אושר כי הלהקה תופיע בפסטיבל רדינג ולידס. ב-15 במאי 2011, הלהקה הופיעה בפסטיבל "Radio 1's Big Weekend" של BBC Radio 1, בקרלייל, אנגליה.
ב-2 בספטמבר 2011 כתב פרנק איירו באתר האינטרנט של הלהקה: "החיבור בין My Chemical Romance למייקל פדיקון הסתיים" והסביר כי פדיקון פוטר מאחר ש"נתפס על חם בגנבה מהלהקה והתוודה בפני המשטרה אחרי ההופעה שלנו אמש באובורן, וושינגטון". הוא גם הזכיר כי הם מקווים להשיג מתופף חדש בזמן להופעה הבאה ולהימנע מהצורך לבטל הופעות כלשהן בינתיים. ב-4 בספטמבר 2011 נודע דרך מקורות שונים כי ג'רוד אלכסנדר יהיה המתופף החדש של הלהקה בסיבובי ההופעות עד סוף סיבוב ההופעות "הונדה סיוויק". אלכסנדר הופיע עם הלהקה גם בסוף אוקטובר בפסטיבל Voodoo Experience בארצות הברית, ובמופעיה באוסטרליה ובניו זילנד בפסטיבל Big Day Out  בתחילת 2012.
Conventional Weapons ופירוק (2011–2013)
באוקטובר 2011, גיטריסט הלהקה פרנק איירו חשף בריאיון לרולינג סטון כי הלהקה עתידה להוציא שירים חדשים "בקיץ הקרוב".
ב-28 באפריל 2011, השדרן האמריקאי גלן בק כינה את השיר "Sing" של הלהקה "פרופגנדה", לאחר שנכלל בפרק בסדרת הדרמה המוזיקלית "Glee" בפברואר 2011. בק אמר כי "זהו המנון שאומר 'הצטרפו אלינו'. איך אתה ואני יכולים לנצח נגד זה?". המילים בשיר שבק התייחס אליהן היו: "Cleaned up, corporation progress / dying in the process / Children that can talk about it, living on the railways [ sic] / People moving sideways / tell it till your last days / Buy yourself a motivation / Generation nothing / Nothing but a dead scene / Product of a white dream" [נקיים, התקדמות התאגידים / מתה תוך כדי התהליך / ילדים שיכולים לדבר על זה, חיים על פסי הרכבת / אנשים זזים הצידה / ספרו את זה עד לימיכם האחרונים / קנו לעצמכם מוטיבציה / דור שום-דבר / שום דבר מלבד סצנה מתה / תוצר של החלום הלבן". ג'רארד ויי הגיב להאשמות באתר הרשמי של הלהקה, וכתב "לדעתי המילה שגלן בק חיפש הייתה 'חתרנות' ולא 'פרופגנדה', משום שאני לא יודע על מה זה יכול להיחשב פרופגנדה – אמת? רגש?". בנוסף הוא אמר כי הוא היה "המום מכך שלא נעשתה בדיקת עובדות ממשית על מילות השיר [עצמן]".  הבסיסט מייקי ויי סיפר ל-BBC, "אם אנחנו מקבלים תגובות מאנשים כמו זה, אנחנו עושים משהו נכון".
ב-18 בדצמבר 2011, הלהקה הופיעה בתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית לילדים "יו גאבה גאבה!" של ערוץ ניק ג'וניור, בה ביצעה שיר בשם "". השיר היה חלק מספיישל חג המולד של התוכנית. בספיישל השתתפו גם סלבריטאים אחרים כדוגמת טוני הוק וטורי ספלינג. בפברואר 2012, חברי הלהקה חשפו כי הם בנו אולפן הקלטות בלוס אנג'לס, לקראת העבודה על אלבומה החמישי של הלהקה תחת השם הזמני "MCR5", כעת עם הקלידן ג'יימס דואיז כחבר להקה רשמי. הלהקה עבדה עם המהנדס דאג מק'קין, שעבד עמה בעבר על האלבומים The Black Parade ו-Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys. ב-14 בספטמבר 2012, פרנק איירו הכריז דרך האתר הרשמי של הלהקה על פרויקט חדש בשם"Conventional Weapons". הפרויקט כלל 10 שירים שלא פורסמו אשר הוקלטו ב-2009, לפני יצירת האלבום Danger Days. במסגרת הפרויקט, הלהקה הוציאה מדי חודש שני שירים במשך חמישה חודשים, החל מאוקטובר 2012 ועד בפברואר 2013.באוקטובר 2012 סיפר פרנק איירו ל-Q Magazine על הפגישות המוקדמות לקראת האלבום הבא של הלהקה עם המתופף החדש ג'ארד אלכסנדר. "ג'ארד הוא בחור נבון ונגן פנטסטי. היה ממש כיף לייצר איתו מוזיקה בחודשים האחרונים", העיר איירו.
ב-22 במרץ 2013, הלהקה הודיעה על פירוקה באתר האינטרנט הרשמי שלה,  בהצהרה הבאה:
יומיים לאחר ההודעה באתר, ג'רארד ויי כתב על כך בהרחבה בחשבון הטוויטר שלו. הוא אישר את פירוק הלהקה, אך הכחיש כי מריבות בין חברי הלהקה היו הסיבה לכך.
May Death Never Stop You ובעקבות הפירוק (2013–2019)
ב-25 במרץ 2014, הלהקה הוציאה לאור אלבום להיטים בשם May Death Never Stop You, הכולל שירים של הלהקה לאורך כל שנות פעילותה, וכן שיר חדש אחד, "Fake Your Death". השיר יצא דיגיטלית חודש קודם לכן, ב-17 בפברואר. זהו השיר היחיד בדיסקוגרפיה של הלהקה עם ג'יימס דואיז כקלידן.
גיטריסט הלהקה פרנק איירו שיתף פעולה לפרקים עם קלידן הלהקה טרם התפרקותה, ג'יימס דואיז, הקים יחד איתו את להקת ההארדקור הדיגיטלי Death Spells, היה חבר בלהקת Reggie and the Full Effect (לצד ריי טורו) והוציא יחד איתה את האלבום No Country for Old Musicians בנובמבר 2013. לאחר מכן, הוא הודיע באתר הרשמי שלו כי הוא חתם על חוזה הקלטות עם Staple Records, ועתיד להוציא אלבום סולו באורך-מלא בשם Stomachaches, תחת שם הבמה "frnkiero andthe cellabration", שיצא לאור ב-25 באוגוסט 2014. באלבום השתתף המתופף לשעבר בסיבובי ההופעות של My Chemical Romance, ג'ארד אלכסנדר.
בסיסט הלהקה מייקי ויי הקים בשנת 2014 את להקת הרוק Electric Century יחד עם דייוויד דביאק, סולן להקת האינדי רוק Sleep Station. השניים הוציאו את סינגל הבכורה שלהם "I Lied" בפברואר באותה 2014. ב-18 באפריל 2015 הצמד הוציא לאור את המיני-אלבום הראשון שלהם, "Electric Century", דרך חברת התקליטים Record Store Day.
הגיטריסט המוביל של הלהקה, ריי טורו, פרסם ב-24 במאי 2013 את השיר "Isn't That Something" בחשבון ה-SoundCloud שלו. ב-1 בינואר 2015, הוא פרסם שיר חדש, בשם "For the Lost and Brave", באתר האינטרנט שלו, והקדיש את השיר ללילה אלקורן, נערה טרנסג'נדרית שהתאבדה.
ב-20 ביולי 2016, הלהקה פרסמה בעמודים הרשמיים שלה בטוויטר ובפייסבוק סרטון עם פתיח הפסנתר של השיר "Welcome to the Black Parade", המסתיים בתאריך סודי, "9/23/16". בנוסף, הסרטון פורסם בערוץ היוטיוב של הלהקה תחת הכותרת "MCRX". הדבר הוביל לשמועות ודיווחים רבים על אפשרות לאיחוד של הלהקה, אך לבסוף נחשף כי מדובר בהכרזה על מהדורה חדשה ל-The Black Parade, שתכלול דמואים שלא פורסמו. המהדורה המחודשת, The Black Parade/Living with Ghosts, כוללת 11 דמואים וביצועים חיים. שני חודשים לפני יציאת האלבום לאור, גרסה מוקדמת של "Welcome to the Black Parade", בשם "The Five of Us Are Dying", יצאה בפלטפורמות הסטרימינג.
בשיחה על אודות עבודתו על הקומיקס "סיירת האבדון", ג'רארד ויי סיפר לבילבורד, "לא הייתי פוסל (איחוד), אבל בו בזמן עכשיו כולם עושים דברים בחייהם שהם מאוד נהנים מהם".
איחוד (2019–הווה)
ב-31 באוקטובר 2019, הלהקה הודיעה כי הם עתידים להתאחד מחדש ב לוס אנג'לס ב-20 בדצמבר, וכן על קו מרצ'נדייז חדש של הלהקה. ההודעה לוותה בכותרות "Return" ו-"". הכרטיסים למופע האיחוד של הלהקה אזלו תוך 4 דקות בלבד, על אף מחיריהם הגבוהים. על אף שבתחילה ניתן היה להאמין כי מדובר בהופעה חד-פעמית בלבד, כמעט שבוע לאחר מכן הלהקה הודיעה על מועדים נוספים למופעים באוסטרליה, יפן וניו זילנד בשנת 2020. בהמשך הם חשפו דרך טוויטר כי הם חברו שנית ב-2017 והמשיכו לעבור יחד מאז, עד להכרזה הרשמית בשלהי 2019. המופע גרף 1,451,745 דולר, ונכחו בו 5,113 צופים.
בינואר 2020, הלהקה הודיעה על שלושה מופעים באצטדיון MK שבמילטון קינס, אנגליה, בתאריכים 18, ב-20 וב-21 ביוני 2020. בתחילה הלהקה הודיעה על מופע אחד, ובהמשך הרחיבה את המספר לשני מופעים ואז לשלושה, כאשר הכרטיסים לכל תאריך אזלו תוך דקות בודדות. תפוסת האצטדיון (בכל רוחבו) היא כ-30,500 איש באירועי ספורט. בהמשך החודש, הלהקה העלתה ליוטיוב סרטון מסתורי, שהסתיים בהודעה על סיבוב הופעות בצפון אמריקה. הכרטיסים למופעים בצפון אמריקה החלו להימכר ב-31 בינואר 2020, ואזלו תוך פחות משש שעות. בשל מגפת הקורונה, כל המופעים בסיבוב ההופעות שהיו אמורים להתקיים ב-2020 נדחו ל-2021, כולל אלה שבצפון אמריקה. בהמשך אותם תאריכים נדחו פעם נוספת ל-2022. סיבוב ההופעות החל ב-16 במאי 2022, בפרויקט עדן.
1921 ברוסיה
1921 ברוסיה הייתה שנה בה השלטון הסובייטי במוסקבה חגג את השנה הרביעית למהפכת אוקטובר.
My Chemical Romance
איחוד (2019–הווה)
ב-12 במאי 2022, הלהקה הוציאה לאור את "The Foundations of Decay", שירם הראשון מאז שנת 2014.
סגנון מוזיקלי
המוזיקה של My Chemical Romance מתוארת בעיקר כרוק אלטרנטיבי, אימו, פופ-פאנק, פוסט-הארדקור, פאנק רוק והארד רוק. כמו כן, לעיתים המוזיקה שלה סווגה גם כאימו פופ, הארדקור פאנק, רוק גותי, פופ רוק, ארנה רוק, גלאם רוק, הבי מטאל, מטאלקור, רוק, פופ, סקרימו וגראז' פאנק.
ג'רארד התנגד באופן פומבי לתיאור הלהקה כ"אימו", ותיאר את הז'אנר כ"חתיכת זבל". עם זאת, על פי דיווח ויי גם תיאר את סגנון הלהקה כ-"What-else-ya-got-emo".
סנט מרטין בשדות
מבנה הכנסייה
הכנסייה מוזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1222, בתכתובת בעניין מחלוקת בין אב מנזר וסטמינסטר לבישוף לונדון בעניין הבעלות על הכנסייה. הוחלט כי הבעלות היא בידי אב מנזר וסטמינסטר, והכנסייה הייתה בשימושם של נזירי מנזר וסטמינסטר.
My Chemical Romance
סגנון מוזיקלי
השירה של ויי תוארה כ"תיאטרלית", וכמאמצת "מילים מופנמות ומוודות".
סנט מרטין בשדות
מבנה הכנסייה
הנרי השמיני בנה מחדש את הכנסייה באותה עת, "בשדות" בין הסיטי של לונדון לווסטמינסטר.
My Chemical Romance
אלבומים
לאלבום הבכורה של הלהקה צלילים הכוללים ריפים של גיטרה, שירה מאוד אנרגטית ולפעמים גם צרחות. הוא תואר כאלבום אימו, פוסט-הארדקור, רוק אלטרנטיבי, סקרימו,   פאנק רוק, רוק גותי, פופ פאנק וגראז' פאנק, עם השפעות מהארדקור פאנק והבי מטאל.
סנט מרטין בשדות
מבנה הכנסייה
הכנסייה לא ניזוקה בשרפה הגדולה של לונדון בשל ריחוקה מהעיר.
בשנת 1721 בנה במקום האדריכל ג'יימס גיבס בניין חדש. תוכנית הכנסייה הייתה חדשנית באותה עת ועוררה מחלוקות רבות, אולם מאוחר יותר הועתקה בעת בניית כנסיות רבות בארצות הברית.
My Chemical Romance
אלבומים
האלבום השני של הלהקה, Three Cheers for Sweet Revenge, תואר כאלבום רוק אלטרנטיבי, אימו, פופ פאנק, פוסט-הארדקור ופאנק רוק.
סנט מרטין בשדות
מבנה הכנסייה
מבנה הכנסייה רבוע, בחזיתה גמלון הנתמך על ידי עמודים בסגנון קורינתי.
My Chemical Romance
אלבומים
האלבום השלישי של הלהקה, The Black Parade, תואר כאלבום רוק אלטרנטיבי, אימו,  פופ פאנק,  פוסט-הארדקור, פאנק רוק והארד רוק, עם השפעות מרוק קלאסי של שנות ה-70,   גלאם רוק, פופ ורוק גותי.
סנט מרטין בשדות
קשרים למשפחת המלוכה
הכנסייה היא הכנסייה הקהילתית של בית המלוכה הבריטי. המלך ג'ורג' הראשון היה שומר הכנסייה, והמלכה מרי התפללה בה בקביעות.
My Chemical Romance
אלבומים
האלבום הרביעי של הלהקה, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, משלב בצליליו אלמנטים של פאוור פופ, פופ רוק ורוק אלקטרוני.
סנט מרטין בשדות
קשרים לצי הבריטי
משום היותה קרובה למפקדת הצי המלכותי שימשה הכנסייה את מפקדת הצי ונהגו לצלצל בפעמוניה בעת ניצחון ימי בריטי.
My Chemical Romance
השפעות
ג'רארד ויי אמר לרולינג סטון, "אנחנו אוהבים להקות כמו קווין, שם הכול ענק ומלכותי, אבל גם להקות כמו Black Flag ו-Misfits, שיהיו משוגעות לגמרי". ויי ציין כי הלהקה מושפעת במידה רבה מאמנים כדוגמת קווין, Misfits, Black Flag, איירון מיידן, הקיור, ג'וי דיוויז'ן, באוהאוס, סוזי והבנשיז, הסמית'ס ומוריסי. ויי הוסיף כי להקתו מתבנתת את הקריירה שלה אחרי זו של הסמאשינג פאמפקינס, להקה נוספת שהם מעריצים. פרנק איירו ציין את להקת הפאנק לייפטיים כהשפעה גדולה. בין ההשפעות הנוספות של My Chemical Romance נמנות הסטוג'ס, הראמונס, סקס פיסטולס, הקלאש, Minor Threat, נירוונה ו-Operation Ivy. בנוסף, הם ציינו כי חייהם, ימי ילדותם, הספרים שקראו והסרטים בהם צפו השפיעו על המוזיקה שלהם.
מוזיקה ותרבות פופולרית
כפי שתוארה ברולינג סטון, הלהקה הייתה "סוג של אנומליה בסצנת הפופ-פאנק והאימו שהתפתחה-אז בניו ג'רזי", לפני שהגיעה לפריצת הדרך שלה עם האלבום Three Cheers for Sweet Revenge, שתואר כ"יצירת מופת אימואית מיידית", בעוד שמגזין ספין תיאר אותו כאחד האלבומים שפתחו את ז'אנר האימו למיינסטרים. ב-2022 נכתב בגרדיאן כי במהלך שיא הקריירה שלהם הם היו "כוכבי-על לא צפויים, לא-יוצלחים שחדרו בטעות למיינסטרים", אבל עם סיבוב האיחוד שלהם, הלהקה "חוזרת לנוף תרבותי של פופ שהם סייעו בהגדרתו". כריסטופר ר. ויינגרטן מהניו יורק טיימס ציין כי The Black Parade היווה השראה עבור מוזיקאים מז'אנרים מגוונים בשנות ה-2010, בהם Twenty One Pilots, Crown the Empire, Famous Last Words , הלסי, פאן, בילי אייליש ופוסט מאלון, ואפילו השפיעו על הפסקול של סרטים שונים, כדוגמת "לשבור את הקרח 2". ב-2016, מגזין ניילון כתב כי האלבום "לקח את הרעיון של אלבום קונספט וניצל אותו עבור העידן הדיגיטלי", בעוד שמבחינה מוזיקלית הוא אלבום רוק אופרה "שאפתני כמו שכל אופרת רוק בסגנון פוסט-קווין יכולה להיות". באשר לקבלה של הלהקה ולביקורות עליה בתחילת שנות ה-2000, נכתב ב-NPR Music כי "ברגע שבו אינדי-פופ מנומס וגראז'-רוק גס הסתננו למיינסטרים, [הלהקה] הייתה רצינית, דרמטית ומסיבית באופן לא מתנצל, בצורה שהפכה את זה לבלתי מגניב באופן בולט", וראה ב-The Black Parade "אלבום מכונן" לדור של מעריצי הפופ-פאנק.
סנט מרטין בשדות
קבורים בכנסייה
בכנסייה קבורים רוברט בויל, נל גוון, ויליאם הוגארת, ג'ושואה ריינולד, ג'ק שפארד ותומאס צ'יפנדייל.
My Chemical Romance
מוזיקה ותרבות פופולרית
בשנת 2020, מגזין  החשיב את הלהקה ל"כוכבי הרוק של המאה ה-21", וקבע כי "לאף להקה אחרת לא הייתה השפעה מוזיקלית או תרבותית כזו בשנים האחרונות". כמו כן, המגזין ציין את השפעתה ב"סצנת המוזיקה הנוכחית" של הרוק האלטרנטיבי. מגזין Vice העניק ללהקה את תואר "אמן העשור", כאשר העיתונאית האנה אוונס ציינה כי הם "השפיעו על הרוק לאורך שנות ה-2010 – על אף שהם לא היו פעילים במשך רוב העשור". במגזין Paste כתב איליי אניס כי "די מקובל בנקודה זו ש-My Chemical Romance היא אחת מלהקות הרוק החשובות ביותר בחלק הזה של המילניום". ג'יימס מקמהון מאינדפנדנט ציין כי ג'רארד ויי "קבע שרטוט לדמותו של אימו, של פנים חיוורות, שיער שחור-עורב ואולי עניבה אדומה, במשך כמעט 20 שנה". בכותבו על השפעותיה של הלהקה, ציין קייל אנדרסון מאנטרטיינמנט ויקלי כי הם "הציעו פתרונות רוחניים לבעיות אמיתיות, והם עשו זאת עם ריפים ענקיים ומופעי במה תיאטרליים גדולים, רק לעיתים רחוקות עם שמץ של אירוניה או ניתוק... לא סביר שאי פעם תהיה להקה כמותם שוב".
סנט מרטין בשדות
הכנסייה בימינו
הכנסייה ידועה בכך שדלתותיה פתוחות בכל עת ועל כן היא מספקת מקום מחסה לחסרי בית. בשעות היום נערכים בה קונצרטים של מוזיקה קלאסית, בהם קונצרטים המבוצעים על ידי האקדמיה של סנט מרטין בשדות, שאחד ממייסדיה והמנצח הבולט שלה היה נוויל מרינר. בקריפטה מתחת לכנסייה יש בית קפה ומוזיאון ריקועי נחושת.
My Chemical Romance
קהילת הלהט"ב
בכתבה במגזין Archer מאת וינס ראסטון תוארה הפופולריות של הלהקה בקרב קווירים והקהילה הגאה כולה: "My Chemical Romance רצתה לדבר אל ולרומם כל אדם שאי פעם חש מנודה, מדוכא או מנוכר. נערים קווירים היו חלק עצום מאותה דמוגרפיה". באופן דומה, מישל היון קים מ- תיארה את ג'רארד ויי כ"אייקון קווירי", וכתבה כי "אחרי שהלהקה הודיעה על האיחוד שלהם בליל כל הקדושים 2019, ראיתי ציוצים מאנשים להטב"קים ברחבי העולם שטענו, בדרך זו או אחרת, ש-MCR שימשו כהתעוררות קווירית עבורם או תמכו בקוויריות שלהם". הלהקה היא תומכת ותיקה של זכויות להט"ב ואימצה את קהילת מעריציה הלהט"בים.
סנט מרטין בשדות
הכנסייה בימינו
בשנת 2005 החלו בשיפוץ הכנסייה בעלות של 34 מיליון ליש"ט.