cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בורהאן סרגון
ביוגרפיה
במדי נבחרת טורקיה כבש במוקדמות מונדיאל 1954 שני שערים ב-3 משחקים נגד ספרד ובכך עזר לה להעפיל. בטורניר עצמו סרגון כבש שלושער בניצחון 0–7 על דרום קוריאה ובכך היה לטורקי היחיד לעשות זאת במונדיאל עד היום. מכיוון שהפרש השערים לא היה נחשב ובמקום השני שמעלה שלב טורקיה וגרמניה המערבית סיימו בשוויון נקודות הם נפגשו למשחק נוסף. במשחק סרגון לא שותף ונבחרתו הובסה 7–2 וסיימה את דרכה בטורניר. לאחר מכן שיחק בשלושה משחקי ידידות, אחד נגד שווייץ ועוד שניים נגד יוגוסלביה, סיים את הקריירה הלאומית עם 7 שערים ב-8 הופעות.
הגביע המקסיקני
הגביע המקסיקני הוא מפעל כדורגל מקסיקני בשיטת גביע, שנוסד בשנת 1907 ומנוהל על ידי ליגת העל המקסיקנית. החל משנת 2015, מעניקה יצרנית הבירה המקומית קורונה את חסותה למפעל, שנקרא מאז על שם החברה, גביע קורונה MX.
במהדורות המוקדמות של המפעל, שנקרא בעבר קופה טאואר, קופה אלימינטורה וקופה מקסיקו, שילב המפעל מועדונים מקצוענים וחובבנים. היה זה המפעל הראשון במקסיקו ששילב מועדונים מאזורים שונים במדינה, ונחשב לטורניר יוקרתי בייחוד בשנותיו הראשונות. מטרת המפעל עם הקמתו הייתה להכתיר אלופה לאומית, בשונה מהליגות המקומיות שפעלו באותה התקופה. גם שיטת המפעל הייתה שונה, וכללה הדחה ישירה ומשחק גמר שמשך אליו עניין רב. בעידן הנוכחי, החל מ-, מתקיים הטורניר פעמיים בשנה, בשיטת אפרטורה וקלאוסורה בדומה לליגה המקסיקנית. המנצחות בכל מהדורה נפגשות במסגרת הסופר קאפ המקסיקני.
פעמיים בעבר הופסק הטורניר לתקופות ארוכות, בין ל-, והחל מ- ועד ל-, אז שב לפעילות בשמו ובמתכונתו החדשים.
מחזיקת הגביע הנוכחית (2019/2020) היא מונטריי, שגברה בגמר על טיחואנה בתוצאה 2–1. הייתה זו זכייתה השלישית בתואר. שיאנית הזכיות בעידן המקצועני היא קלוב אמריקה, עם שש זכיות.
קופה טאואר (1907 - 1919)
הגביע המקסיקני החל את פעילותו בשנת 1907, כאשר הגביע נתרם על ידי רג'ינלד טאואר, השגריר הבריטי במקסיקו, מה שנתן למפעל את שמו הראשון. בתחילה, שותפו בטורניר רק מועדונים ממקסיקו סיטי ומסביבתה. פצ'וקה הייתה לזוכה הראשונה במפעל, לאחר שגברה בגמר הראשון 4-0 על רפורמה.
קופה מקסיקו (1932 - 1997)
החל מ-1943 החל העידן המקצועני במקסיקו, עם זכייתה של מוקטסומה בגביע. ב-1950 הצטרפו למפעל גם קבוצות ליגת המשנה. המפעל יצא להפסקה ארוכה בת 11 שנים בין 1976 ל-1987, ולהפסקה נוספת בין 1992 ל-1994.
קופה MX (2012 - )
ב-2012 הודיעה הליגה המקסיקנית על שובו של המפעל במתכונת ובשם חדשים. במפעל החדש התחרו קבוצות הליגה הבכירה וקבוצות ליגת המשנה, והוא נקבע להתקיים פעמיים בשנה, בחופף לטורנירי האפרטורה וקלאוסורה של הליגה המקסיקנית. החל מ-2016 נקבע הפורמט הנוכחי, בו נוטלות חלק 24 קבוצות, מתוכן 12 קבוצות מהליגה הבכירה (כל המועדונים למעט המשתתפות במפעלים היבשתיים) ו-12 מליגת המשנה (11 בעלות הניקוד הגבוה ביותר בעונה החולפת, בנוסף ליורדת מהליגה הבכירה). הקבוצות מחלוקות לשמונה בתים בני שלוש קבוצות כל אחד. שתי המובילות מכל בית מעפילות לשמינית הגמר, ומשם ממשיך המפעל בשיטת גביע עד למשחק הגמר.
נאיפרו
נאיפרו הוא אי באיים המלדיביים, הממוקם 142 ק"מ צפונית מעיר הבירה מאלה. זוהי עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר באטול לביאני. נאיפרו נודע במלדיביים בעקבות הניב הייחודי לו.
היסטוריה
על פי ההיסטוריון המקומי עלי חוסיין, נאיפרו הייתה מאוכלסת כבר מעל ל-400 שנים. הוא הסיק זאת בהתבסס על כמה ממצאים שהוא הבחין בהם, ביניהם: בהסתכל על ראיות אלה עלי חוסיין הסיק שהאי אוכלס בשנת 1591 בקירוב.
אוכלוסייה
בשנת 1931 בנאיפרו הייתה אוכלוסייה של כ-1800 תושבים; ב-1979 מספר זה עלה ל-2810.
לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2006 נאיפרו מנתה 3,687 תושבים, שהם כ-1.23% מכלל אוכלוסייתה של המדינה. בהשוואה למפקד האוכלוסין בשנת 2000, גידול האוכלוסייה של האי היה שלילי במקצת (0.09%-), זאת בעקבות הגירה לעיר הבירה. ב-31 בדצמבר 2008, נרשם בנאיפרו מספר של 4720 תושבים. ב-31 במאי 2013 עלה המספר ל-5082. האוכלוסייה נכון ליוני 2016 עומדת על 5319 תושבים.
במפקד האחרון שנערך ב-2014, נרשם באי מספר של כ-4141 אנשים. מספר זה כולל 3844 מלדיביאנים ו-297 בני ארצות זרות.
נאיפרו היא העיר השישית בגודל אוכלוסייתה במלדיביים, לאחר מאלה, אדו סיטי, פואמולקו, קולחודופשי וטינדו.
דיג
דיג היה מקור ההכנסה העיקרי של תושבי האי עוד מראשיתו. המיקום של מפעל שימורי הטונה הראשון במלדיביים נבחר להיות באי הקרוב פליברו בגלל מספר הדיגים הגדול בנאיפרו. דיג עדיין נחשב למקור פרנסה עיקרי באי, למרות שעבודה באתרי נופש צברה פופולריות אצל הצעירים בשנות האלפיים.
קמעונאות
בנאיפרו יש מעל 120 חנויות ושווקים שמשרתים את אוכלוסיית האי ואת אוכלוסיית האטול. חנויות אלה כוללות חנויות חומרה, חנויות מזון וצרכנות, חנויות אלקטרוניקה, חומרי בנייה, חנויות בד, מכולות וסופרמרקטים ואולמות תצוגה.
בתי אירוח
ישנם שני בתי אירוח שפועלים בנאיפרו ועוד שנמצאים בהליכי בנייה.
קשת סרגיוס
קשת סרגיוס היא שער ניצחון רומי עתיק בעיר פולה, בקצהו הדרומי של חצי האי איסטריה שבצפון-מערב קרואטיה. הקשת קרויה על שמם של שלושה אחים בני משפחת סרגיה בעלת ההשפעה בעיר, שהשתתפו בקרב אקטיום (31 לפנה"ס). הקשת נבנתה בשנים 27–29 לפנה"ס.
הקשת הוקמה בצמוד לשער העיר כסמל לניצחון הקרב המכריע באקטיום בין הצי של אוקטוויאנוס (לימים אוגוסטוס קיסר) לבין הצי של מרקוס אנטוניוס. בנייתה מומנה בידי סַלביה פוֹֹסטוּמה סרגיה, רעייתו של אחד האחים, הטריבון לפידוס. שמות בני המשפחה חרותים על אבני הקשת. השער הקטן עם העמודים הקורינתיים נבנה כחזית של שער גדול יותר בחומות העיר, והעיטורים עוצבו בצד הפונה אל העיר. התגליפים ששרדו הם מן התקופה ההלניסטית המאוחרת.
השער משך, ועודו מושך, את תשומת לבם של אמנים רבים, בהם מיכלאנג'לו ופיראנזי.
תסמונת פיץ יו קרטיס
תסמונת פיץ-יו-קרטיס (באנגלית: Fitz-Hugh–Curtis syndrome) היא סיבוך נדיר של מחלת דלקת האגן (PIDׂ) ומופיעה בקרב 4%-14% הסובלים ממחלה זו. התסמונת מאופיינת בהתפשטות חיידקים שמקורם בזיהום האגני דרך הבטן אשר גורמים לזיהום הרקמות המקיפות את הכבד וכתוצאה מכך יוצרים הידבקויות. התופעה נקראת על שם שני הרופאים, תומאס פיץ-יו ג'וניור וארתור הייל קרטיס שדיווחו לראשונה על מצב זה בשנת 1934 ו-1930 בהתאמה.
פתופיזיולוגיה
תסמונת פיץ-יו-קרטיס מופיעה ברוב המוחלט של המקרים בנשים, אך מחקרים הראו שגם בקרב גברים תיתכן הימצאות התסמונת. בדרך כלל התסמונת נגרמת כתוצאה ממחלת הכלמידיה או ממחלת הזיבה. למרות זאת, נמצא כי חיידקים אחרים כמו אי קולי, גרדנרלה, בקטרוידס וסטרפטוקוקוס גורמים לעיתים להופעת התסמונת. פתוגנים חיידקיים אלה גורמים לדילול של ריר צוואר הרחם ומאפשרים גישת חיידקים מהנרתיק אל הרחם ואל החצוצרות, שם הם גורמים לזיהום ודלקת. לעיתים דלקת זו עלולה לגרום להיווצרות רקמת צלקת על כמוסת גליסון (שכבה דקה של רקמת חיבור המקיפה את הכבד).
אבחנה
אבחון של תסמונת זו נחשב למאתגר עקב שכיחותה הנמוכה ועקב הידמות התסמינים לתסמיני מחלות בטניות שכיחות כמו דלקת התוספתן ודלקת כיס המרה. על מנת לזהות את האוגניזמים המעורבים בהתפתחות התסמונת יש לבצע בדיקה נרתיקית באמצעות ספוגית. בדיקת מחלות המין כלמידיה וזיבה מהוות אינדיקטור עיקרי להימצאות התסמונת. כמו כן, בדרך כלל בדיקת אולטרסאונד בטן תהיה תקינה ובדיקות תפקודי הכבד בדרך כלל יהיו תקינות גם הן מכיוון שהזיהום אינו פוגם בתפקוד הכבד על אף הדלקת שנוצרת ברקמות המקיפות אותו. תוצאות בדיקת הדם די-דימר יהיו גבוהות מבדרך כלל אך בדיקות אחרות לתסחיף ריאתי יהיו תקינות. בנוסף, סי.טי של אזור הבטן עשוי להראות הגדלה מסוימת של הכבד, אך קל לפספס אותה בעת פיענוח הבדיקה. לעיתים רחוקות נדרשת בדיקת נוגדנים אך זו תשקל אם בדיקות אחרות אינן מזהות את התסמונת והחשד לקיומה גבוה. במקרים נדירים, הרופא המטפל עשוי להשתמש בבדיקת לפרוסקופיה לצורך אבחון התסמונת, ובדר"כ משתמשים באמצעי זה כאשר האבחנה אינה מתאפשרת בדרך אחרת. שימוש בלפרוסקופיה נחשב לדרך הבטוחה ביותר לאבחון התסמונת אך השימוש בפרוצדורה זו נעשה במקרים נדירים שכן המטרה היא לחשוף את התסמינים הבסיסיים של התסמונת ולא את תוצאותיה, כמו כן מדובר בבדיקה פולשנית ועל כן היא אינה מבוצעת ברוב המקרים . בעת ביצוע הלפרוסקופיה עשויות להיחשף הידבקויות דמויות נבל בין הכבד לבין שכבת הפריטונאום הפריאטלית, שהן למעשה אחד מהתסמינים.
סיבוכים
סיבוכים ארוכי טווח של תסמונת פיץ-יו קרטיס הם נדירים ועשויים לכלול:
טיפול
הטיפול כולל נטילת אנטיביוטיקה כנגד הפתוגנים של הזיבה או הכלמידיה שנמצאים בפלורה של הנרתיק, בדרך כלל צפטריאקסון בתוספת אזיתרומיצין. במקרים מסוימים ניתן לבצע ניתוח לפרוסקופי על מנת לטפל בבעיית ההידבקויות שעשויות לגרום לחלק ניכר מהכאבים.
זנות ברשת
רקע
במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים, רוב הזנות שאינה זנות רחוב פורסמה באמצעות פרסומות אישיות בעיתונות המודפסת, או על ידי הפצה פיזית של מודעות, פלאיירים וכרטיסי ביקור. בשנות ה-90, עם התפתחות האינטרנט והגישה אליו, החלה תעשיית המין לראות בו כלי שיווקי. ככל שהשימוש באינטרנט גדל לאחר מכן, כך גדל גם השימוש בו על ידי תעשיית המין.
שירותי מין ישירים
בזנות המערבת את רשת אינטרנט השידול אכן נעשה ברשת האינטרנט, אך כאשר הוא מוביל לקיום מגע מיני הכולל יחסי מין הוא בדרך כלל עובר אל המרחב הלא וירטואלי, למשל אצל הלקוח, אצל הזונה או בחדרים פרטיים. יצירת הקשר בין הצדדים המעורבים במעשה הזנות, מתבצעת במרחב הווירטואלי. לדוגמה: פרסומים של שירותי זנות בפורומים ייעודיים, באתרי אינטרנט, בכרטיסי ביקור דיגיטליים ואף בפרסומות ממומנות המופיעות לאחר חיפוש רלוונטי ברשת. פרסומים אלה מאפשרים תפוצה רחבה הן בעבור מי שנמצאים בזנות והן בעבור מי שמחפשים לצרוך שירותי זנות. כלומר, היבט ניכר של תופעת הזנות ברשת כולל תחתיו מעשי זנות הנעשים במרחב הממשי, אך תחילתם במרחב הווירטואלי. בנוסף, תחת הגדרה זו, אפשר לראות גם חיבורים הנעשים במסגרת פלטפורמות שאינן בהכרח ייעודיות לזנות כגון: אתרי היכרויות ורשתות חברתיות.
שובם של המוסקטרים (סרט, 1989)
שובם של המוסקטרים (באנגלית: The Return of the Musketeers) הוא עיבוד קולנועי משנת 1989, המבוסס באופן רופף על הרומן "אחרי עשרים שנה" (1845) מאת אלכסנדר דיומא. זהו סרט המוסקטרים השלישי שביים ריצ'רד לסטר, בעקבות שלושת המוסקטרים משנת 1973 וארבעת המוסקטרים משנת 1974. כמו שני הסרטים האחרים, התסריט נכתב על ידי ג'ורג' מקדונלד פרייזר.
זנות ברשת
שירותי מין עקיפים
היבט נוסף של זנות ברשת, נוגע למצבים שבהם גם יצירת הקשר וגם מעשה הזנות מתרחשים ברשת. בספרות המחקרית בתחום נהוג לקרוא לכך זנות עקיפה. לדוגמה, ביצוע סחר חליפין ברשת בעבור כסף או טובת הנאה, כנגד פעולה מינית שמטרתה יצירת עירור או גירוי מיני ללא מגע פיזי. המעשה המיני יכול לכלול שיחות מיניות, תמונות וסרטוני עירום, ואף תמונות וסרטונים המתעדים ביצוע אקט מיני. בעצם ניתן לראות בכך הרחבה נוספת להגדרת מעשה הזנות, שכוללת בתוכה לא רק "פעילות מינית" אלא גם "שירותי מין" ביניהם תיעוד עצמי לצרכים ארוטיים וקיום שיחות ארוטיות. זנות עקיפה עשויה לכלול קשר ישיר בין צרכני הזנות לבין העוסקים בזנות, כמו למשל קיום שיחה בצ׳אט או בווידאו. או לחלופין יכולה להתקיים במסגרת צריכה של תכנים שהופצו מראש, ללא קשר ישיר בין הצדדים. בהקשר זה אפשר לבחון פלטפורמות כגון Pornhub ו-Onlyfans המאפשרות למפיצי התוכן להעלות תמונות וסרטונים ולקבל תשלום ישירות מהאתר עצמו, ולא מהצרכנים עצמם.
שובם של המוסקטרים (סרט, 1989)
את דמותו של מורדו, בנה של מיליידי דה ווינטר ברומן המקורי, מחליפה בתה של מיליידי, הנקראת ג'סטין דה ווינטר. כמה מחברי השחקנים משני הסרטים הראשונים שבו לגלם את תפקידם בסרט זה. ז'אן-פייר קאסל, שגילם את לואי השלושה עשר בסרטים המקוריים, מופיע כאן כסיראנו דה ברז'ראק. במהלך הצילומים בספטמבר 1988 מת השחקן רוי קינאר בעקבות תאונה בה נפל מהסוס. תפקידו הושלם באמצעות סטנד-אין, שצולם מאחורי הקלעים והשורות שלו דובבו על ידי אמן קול.
זנות ברשת
פיתוחים טכנולוגיים
המחקר אודות תופעת הזנות ברשת עודנו מצומצם, בעוד שהתופעה עצמה הולכת ומתרחבת. ההתפתחויות הטכנולוגיות שמאפיינות את שנות ה-2000 השפיעו בין השאר על צמיחתה של פעילות הזנות ברשת. כך למשל, הנגישות למצלמות וציוד הקלטה איכותיים, הנמצאים בכל מכשיר סלולרי, מאפשרת לחלקים נרחבים באוכלוסייה גישה קלה ליצירת תוכן וצריכתו. בנוסף, פתרונות טכנולוגיים המאפשרים קבלת תשלום או אתנן, בצורה אנונימית ובינלאומית מרחיבים את הדרכים למתן/קבלת תשלום בצורה קלה ויעילה. ובכך מאפשרים גישה לקהלי יעד מרובים וגלובליים. לדוגמה, מנתונים שפרסם אתר Pornhub בשנת 2020, נמצא כי 76% מהגולשים באתר עושים זאת דרך מכשירים סלולריים.
שובם של המוסקטרים (סרט, 1989)
עלילה
עשרים שנה לאחר אירועי "ארבעת המוסקטרים", החשמן מאזארן כלא את הדוכס מבופור. מאזארן שוכר את ד'ארטניאן כדי להפגיש את אתוס, פורתוס ואראמיס, שיעבדו אצלו. פורתוס מקבל, אך אתוס ואראמיס מסרבים. בשלב זה לאתוס יש בן בשם ראול.
בתה של מיליידי דה ווינטר, ג'סטין, לוכדת ומפקפקת בתליין שהמוסקטרים שכרו כדי להרוג את אמה. לאחר שגילתה ש"הרוזן דה לה פר" שכר אותו, היא הורגת אותו. ראול מבחין בה ורודף אחרי ג'סטין, שמתחפשת לכומר. לאחר דו-קרב חרבות, כשהוא מגלה מי היא באמת ותוכניתה, ראול עוזב ואומר לד'ארטניאן, פורתטוס ואתוס שג'סטין רוצה להרוג אותם.
זנות ברשת
רשתות חברתיות ואתרים ייעודיים
אחת הדרכים לטשטש את ההגדרות המיוחסות לצריכת זנות קשורה באתרים המאפשרים גלישה אקסקלוסיבית במנוי. לדוגמה אתר Pornhub אליו מועלים סרטוני פורנו וכן פלטפורמת Onlyfans המאפשרת העלאה ושיתוף של תמונות וסרטונים ארוטיים. פלטפורמות מסוג זה מטשטשות את ההגדרות הנהוגות בנוגע לזנות, בכך שמאפשרות לעוקבים לבקש תכנים ספציפיים מבלי להתחייב לתואר "צרכני זנות" וכן, מאפשרות למפרסמי התכנים עצמם להימנע מהתואר "עוסקים בזנות". על פי מחקרים, אנשים שבחרו להיכנס אל תוך עולם התכנים המיניים ברשת, נטו להעריך יתר על המידה את הרווחיות הפוטנציאלית בו, והמעיטו בערכן של הסכנות הכרוכות בו. במקרים רבים האינטראקציה עם צרכני התוכן, הובילה אותם ליצור תוכן מוקצן יותר ממה שקיוו מלכתחילה.
שובם של המוסקטרים (סרט, 1989)
עלילה
רושפור אינו מסוגל למנוע מבופור לברוח מבית הכלא שלו, והוא נעצר לאחר מכן על ידי מאזארן. מאזארן שולח את ד'ארטניאן ופורתוס אחרי בופור, אך בופור בורח מהם עקב התערבות של אתוס ואראמיס, העובדים עבור בופור. מתחיל מאבק בקרב בין המוסקטרים, בו ד'ארטניאן חותך את ידו של אראמיס. ארמיס שובר את חרבו ורוכב משם. ד'ארטניאן ופורתוס מפוטרים על ידי מאזארן על כך שלא תפסו את בופור.
זנות ברשת
רשתות חברתיות ואתרים ייעודיים
בנוסף, קיימות פלטפורמות דיגיטליות המציעות חיבור בין אנשים סביב מתן וקבלה של אתנן, המכונה "תמיכה". כך למשל אתרי הכרויות כמו: "שוגר דדי" או "ריץ׳ דייט" מציעים לחבר בין נשים וגברים המחפשות לקבל מתנות או סיוע כספי, לבין גברים המחפשים להעניק אותו, בתמורה לקיום קשר מיני דיגיטלי או פיזי. בנוסף, ישנם אתרים המציעים להעניק "תמיכה" סביב צורך מסוים. לדוגמה, אתר המאפשר להעניק תמורה כספית למען ביצוע ניתוח פלסטי, בתמורה להעלאת תמונות בעל אופי מיני או יצירת קשר עם "תומכים".
שובם של המוסקטרים (סרט, 1989)
עלילה
למוסקטרים יש כמה מפגשים עם ג'סטין: באחד, נאמנותו האמיתית של ראול נחשפת בפניה; באחרת, ג'סטין ורושפור מנסים להרוג את המוסקטרים על ידי פיצוץ הספינה שלהם. המוסקטרים מבחינים במלכודת שלהם, מציבים פצצה משלהם ונמלטים. רושפור נהרג כשהספינה מתפוצצת, אך ג'סטין בורחת.
ג'סטין מנסה להרוג את המלך לואי הארבעה עשר, אך נעצרת על ידי המוסקטרים והקרב מסתיים בכך שג'סטין קופצת מהחלון למים. אראמיס מצטרף שוב למוסקטרים, והם מכריחים את מאזארן לחתום על מספר טפסים לטובתם, כולל הפיכתו של פורתוס לברון, אראמיס לבישוף וראול שהוזמן לחיל השומרים. הסרט מסתיים כשהמוסקטרים רוכבים שוב יחד.
זנות ברשת
זנות קטינים ברשת
ניצול מיני מסחרי של קטינים כולל בתוכו גם "זנות אפורה" שמשמעותה קבלה של אתנן שאיננו בהכרח כספי כגון: מחסה ומזון, סמים, אלכוהול, ביגוד, תכשיטים וכל רכוש אחר.
בישראל
את תופעת ניצול הקטינים ניתן לזהות במגוון קבוצות הקיימות באוכלוסייה, ביניהן: יהודים וערבים, דתיים וחילוניים, עולים חדשים, קטינים ללא מעמד אזרחי השוהים בישראל ולהט"בים. על פי דו"ח של עמותת עלם שהונפק בשנת 2013, ניצול מיני מסחרי של קטינים היא תופעה שעברה טרנספורמציה משמעותית והיא מתרחשת בעיקר ברשת. זירות הזנות ברשת מתפרשות על פני רשתות חברתיות, אתרי פורנו ואפליקציות לשירותי מין. היקף התופעה של זנות קטינים בישראל על פי הדוח שהוגש ביולי 2013 לוועדת המשנה בכנסת למאבק בסחר בנשים ובזנות קטינים, עומד על מאות קטינים המדווחים בכל שנה לצד רבים נוספים שאינם מדווחים בשל הזירות החבויות בהן התופעה מתרחשת. בנוסף, דוחות מעידים כי גיל הכניסה של קטינים אל מעגל הזנות הולך וקטן ועומד על 13–14 שהוא נמוך מגיל ההסכמה לקיום יחסי מין על פי חוק.
גורמי מקצוע מעידים שהקטינים הנמצאים בזנות לרוב יחזיקו באמונה שהם עושים זאת מתוך בחירה חופשית, על מנת "להשיג" תמורה, לענות על צורך כספי או חברתי או "להשיג" תחושת שליטה, אך במהרה הללו ימצאו עצמם מחוץ למערכות החברתיות הנורמטיביות וההתדרדרות משם למעגל הזנות עשויה להיות מהירה.
בקרב הקטינים המנוצלים מסחרית, ניתן למצוא רצף של התנהגויות, מורכבות בתפיסה עצמית והשפעה על רמות תפקוד. ישנם כאלו שאינם תופסים עצמם כנמצאים בזנות. ולתחושתם הם מנהלים אורח חיים נורמטיבי, מתגוררים בבית ההורים, ולוקחים חלק בפעולות שגרתיות לבני גילם כמו נוכחות סדירה בבית הספר. לעומת זאת, ישנם נערים ונערות המגיעים ממשפחות רב בעייתיות וסובלים ממורכבויות שונות כמו: נשירה ממערכת החינוך, אלימות, היעדר קורת גג, ומצוקות נפשיות, כלכליות וחברתיות. . לקיחת חלק בניצול מיני מסחרי ברשת עלולה להוביל להיקלעות במעגל הזנות ומסכנת בהפצה של חומרים מיניים ללא הסכמה. הערוצים הרבים והמגוונים, מאפשרים אנונימיות אשר מקשה על איתורה של פעילות הזנות ברשת לרבות ניצול מיני מסחרי של קטינים. הקושי לאתר קטינים וקטינות אלו מקשה גם על מתן מענה טיפולי למעורבים בה. גורם נוסף המקשה על איתור קטינים הנמצאים במעגל הזנות קשור לעובדה כי האתנן שמקבלים/ות ביחסים אלו אינו תמיד חומרי. כך, בני הנוער אינם מכירים בהיותם בזנות ומתקשים להודות בכך בפני מבוגרים או אפילו אנשי טיפול בסביבתם.
חקיקה ואכיפה
בשנת 2014 נחקק בישראל חוק הסרטונים כתיקון לחוק למניעת הטרדה מינית. חוק זה אוסר על פרסום והפצה של הקלטות בעלות אופי מיני ללא אישורו של המצולם. על אף מאמצי האכיפה וההסברה, בני נוער רבים נופלים קורבן להפצתם של תכנים מסוג זה. לעיתים מדובר בתכנים שנשלחו בתמורה לקבלת אתנן ולעיתים במסגרת יחסים אינטימיים כלשהם בין שני הצדדים. סרטונים אלה מופצים במהירות באמצעות קבוצות ווטסאפ וערוצי טלגרם וחשיפתם מהווה פגיעה חמורה במצולמים, כפי שעולה למשל מתחקיר שפורסם לאחרונה.
תופעת עבירות המין ברשת כה רחבת ממדים, עד כי הוקמה יחידה ייעודית ומיוחדת לטיפול בתופעה זו. "המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת", הנקרא גם יחידה 105 שמה לה למטרה לאתר פוגעים ונפגעים. בשנת 2020 התגלו על ידי יחידה 105 כ־40 נערים, שפעלו באופן עצמאי באתרי היכרויות והציעו מפגשים מיניים לגברים בוגרים. מדובר באחד ממקרי ההצלחה הראשונים של איתור ניצול מיני מסחרי של נוער ברשת. פרטי הפרשה תומכים בממצאים לפיהם התופעה גוררת לתוכה בני נוער מאוכלוסיות מגוונות וכי המוטיבציה לעסוק בפעילות המינית נובעת מרצון לקבלת אתנן כגון חפצים יקרי ערך הנחשקים בקרב הנוער. בנוסף, ניתן לפנות ליחידה זאת במקרים בהם מתחרטים על הפצת תוכן מיני ברשת, והם לעיתים מאתרים את אותם תכנים מיניים (סרטונים או תמונות) ומפסיקים את הפצתם. עצם העובדה כי קיימת יחידה זאת מסייעת גם במובן הפרקטי ללחימה בתופעה וגם מקדמת את ההכרה שפעולה כגון הפצת תכנים מיניים ברשת איננה לגיטימית ואף איננה חוקית.
גורמים מטפלים
הטיפול בתופעת הניצול המיני המסחרי של קטינים נחלק לטיפול הסברתי, לטיפול בנפגעים מהתופעה (זיהוי, איתור, טיפול רפואי, טיפול שירותי הרווחה) ולטיפול בפוגעים (אכיפה וטיפול משפטי במעורבים בניצול מיני מסחרי של קטינים). איתורם של אותם קטינים המצויים בזנות מורכב וסיזיפי. הוא כרוך בעבודת חיזור אינטנסיבית של הרשויות אחר הנוער, זאת בשל תחושות הבושה, ההסתרה, וחוסר האמון שרובם רוכשים למבוגרים. כל אלו מונעים לרוב מאותם קטינים להיעזר בגורמים המטפלים.
ניצול מיני ברשת בקרב נוער להט"בי
מאפיין עיקרי אשר מעמיד את הנוער הלהט"בי בסיכון לניצול מיני מסחרי ברשת, עשוי להיות קשור בשלבי גילוי זהותם המינית. במהלך תהליכי החקירה העצמית והגילוי, עלולות להיווצר תחושות של חריגות, בושה ודחייה. היעדר דמות מבוגר משמעותית לחיקוי, בשילוב עם סקרנות וצורך עז במציאת קבוצת שווים - עלולים להוביל למצבים מסוכנים בתוכם מצבי ניצול מיני לרבות ניצול מיני מסחרי. תת-קבוצה נוספת הנמצאת בסיכון, היא נערות טרנסג'נדריות הזקוקות למענים ייחודיים לצורך השלמת תהליך ההתאמה המגדרית. תהליך מורכב אשר דורש משאבים כספיים ונפשיים שעליהן לגייס. לעיתים קרובות הן מדווחות על קושי למצוא מסגרות דיור, קושי לקבל שירותי רפואה וקושי במיצוי זכויות וקבלת שירותי סיוע ממשלתיים נוספים – אשר מוסיפים על גורמי הסיכון שלהם להידרדר אל מעגל הניצול המיני המסחרי.
דאגלס אמהוף
ביוגרפיה
אמהוף נולד בברוקלין שבניו יורק, אחד משלושת ילדיהם של הזוג היהודי, מייקל וברברה אמהוף. יש לו אח ואחות, אנדי וג'יימי. בין השנים 1969–1981 התגורר בניו ג'רזי, ועבר עם משפחתו לקליפורניה בנעוריו. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון אגורה השוכן בעיר אגורה הילס שבמחוז לוס אנג'לס. מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג' השלים לימודי תואר ראשון, ותואר מוסמך במשפטים קיבל מאוניברסיטת דרום קליפורניה.
אמהוף, כעורך דין, מתמחה בתחום הליטיגציה בתיקים הנוגעים לתעשיית הבידור. את דרכו בעולם המשפט במשרד עורכי הדין "קבוצת הליטיגציה של פילסברי ו-וינת'רופ". מאוחר יותר, בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20, עבר אמהוף למשרד עורכי הדין בלין רולינגס & באדל". בשנת 2000 פתח משרד משלו עם בן וויטוול, שב-2006 נרכש בידי החברה "Venable LLP". בין לקוחותיו ניתן למנות את וולמארט ומרק. לאחר מכן התמנה אמהוף למנכ"ל המשרדים של "Venable LLP" בחוף המערבי.
בשנת 2017 הצטרף אמהוף למשרד עורכי הדין הבינלאומי "DLA Piper", כשהוא עובד במשרדי החברה בוושינגטון הבירה ובקליפורניה. לאחר שג'ו ביידן, מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2020, הכריז על רעייתו של אמהוף קמלה האריס כעמיתתו למירוץ, עזב אמהוף את DLA Piper ויצא לחל"ת. לאחר הבחירות, מכשנודע שהאריס היא סגנית הנשיא הנבחרת, קמפיין ביידן-האריס הודיע כי אמהוף יעזוב את "DLA Piper" לצמיתות לפני יום ההשבעה. לו אמהוף היה ממשיך בחברה, זה היה מעלה חששות לניגוד אינטרסים בממשל ביידן-האריס.
הוא היה נשוי במשך 16 שנה למפיקה קרסטין אמהוף (לבית מאקין) ולהם שני ילדים, קול ואלה שנקראים על שמם של המוזיקאים ג'ון קולטריין ואלה פיצג'רלד. ב-22 באוגוסט 2014 נישא אמהוף לקמלה האריס בסנטה ברברה, כשאחותה של קמלה, מאיה האריס, ניהלה את החתונה. נכון לאוגוסט 2019, שווי ההון המשותף של אמהוף והאריס נאמד בכ-5.8 מיליון דולר אמריקני.
במרץ 2021 פורסם כי אמהוף החל לעבוד כמרצה באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
האדון השני של ארצות הברית
ב-11 באוגוסט 2020 נבחרה רעייתו קמלה האריס בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית כמועמדת המפלגה לתפקיד סגנית נשיא ארצות הברית. בכך הפך אמהוף לגבר השלישי בהיסטוריה של ארצות הברית שהיה בן זוג של מועמדת לתפקיד סגן הנשיא מטעם אחת שתי המפלגות הגדולות, לאחר ג'ון זאקרו וטוד פיילין, בני הזוג של ג'רלדין פררו ושרה פיילין, בהתאמה. עם השבעתה של האריס לתפקיד סגנית הנשיא ב-20 בינואר 2021 הפך אמהוף לראשון שנשא את התואר "האדון השני של ארצות הברית" בהיסטוריה האמריקאית. הוא גם בן הזוג היהודי הראשון של מי שמכהן בתפקיד ומכונה בפי חבריו "המענטש השני". אמהוף הצהיר כי בתפקידו כאדון השני הוא צפוי להתמקד בקידום גישה שווה לצדק וייצוג משפטי וחוסר בביטחון תזונתי.
קלונידין
קלונידין (באנגלית: Clonidine; שמות מסחריים: קלוניריט Clonnirit, נורמופרסאן Normopressan ) היא תרופה ותיקה לטיפול ביתר לחץ דם, ADHD, והתקפי חרדה.
מסווגת כתרופה המפעילה את הרצפטור האנדרגני אלפא 2, ומעכבת את מערכת העצבים הסימפתטית.
שימוש
הורדת לחץ דם, טיפול בכאב נאורופטי, טיפול בהרעלת אופיואיד, טיפול בהזעת יתר בשינה, חומר הרדמה ווטרינרי, טיפול בהתקפי חרדה, וטיפול בנדודי שינה. אושר על ידי ה-FDA לטיפול ב-ADHD.
דרך פעולה
קלונידין מוריד לחץ דם על ידי הפעלת הרצפטורים האדרנרגיים מסוג אלפא 2 במוח, הקשר בין קלונידין לרצפטור גורם לירידת רמות הסידן בעצב הקדם-סינפטי, דבר הגורם לירידת כמות השחרור של הנוירוטרנסמיטר נוראדרנלין.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי השכיחות מאוד (מעל 10% מהמשתמשים) הן: סדציה (נמנום, טשטוש, עייפות) סחרחורת בעת קימה לעמידה (כתוצאה מירידה חדה בלחץ הדם) ויובש בפה. תופעות לוואי ששכיחותן 1%–10% כוללות: דיכאון, בעיות שינה, כאב ראש, עצירות, בחילות, כאבים תחת האוזן (מבלוטות הרוק) הקאות, בעיות בזקפה, עייפות. תופעות לוואי פחות שכיחות כוללות: תפיסה מוטעית של המציאות, הזיות, סיוטים, שינויי תחושה בידיים וברגליים, דפיקות לב איטיות, תסמונת ריינו (בעיה בזרימת הדם לאצבעות הידיים והרגליים), פריחה, גרד, אורטיקריה (חרלת) תחושה כללית רעה. ותופעות לוואי נדירות (פחות מ-1 ל-1000) כוללות: הגדלת השדיים בגברים, יובש בעיניים, דפיקות לב לא רגילות ולא סדירות, יובש בריריות האף, נשירת שיער, עליה ברמת הסוכר בדם. תופעות לוואי ששכיחותן טרם נקבעה כוללות: בלבול, ירידה בחשק המיני, טשטוש ראייה, דלקת כבד (הפטיטיס) שיכולה להתבטא גם בבדיקות דם לתפקודי כבד ואצירת נוזלים (בצקות).
תופעת לוואי חמורה אחרת היא אפקט הריבאונד (rebound effect) וחזרת התסמינים ביתר עוז עם סיום הפעילות של התרופה.
הריון
מסווג על ידי ה-FDA כתרופה מקטגוריה C.
ריפמפיצין
ריפמפיצין (Rifampicin) היא תרופה אנטיביוטית המשמשת בעיקר לטיפול בחיידק השחפת Mycobacterium tuberculosis ויעילה גם בטיפול נגד סוגים אחרים של מיקובטריום, ונגד החיידק Haemophilus influenzae.
מנגנון פעולה
ריפמפיצין נקשרת לתת יחידה בטא של האנזים RNA פולימראז של חיידקים ופוגעת בתהליך השעתוק מ-DNA ל-RNA.
עמידות
עקב הברירה הטבעית, חיידקים בעלי מוטציות אקראיות שהקנו להם הגנה מפני התרופה שגשגו, וכך במהלך השנים עלו מספר החיידקים העמידים לאנטיביוטיקה. במקרה זה יש מנגנונים שונים של עמידות, לדוגמה:
פרמקוקינטיקה
התרופה ניתנת בטבליות, ונספגת היטב במערכת העיכול, משם מתפזרת לדם וגם חוצה ה-BBB. התרופה עוברת מטבוליזם בכבד ומופרשת דרך השתן או המרה.
התרופה יוצרת מטבוליט שעלול לשנות את צבע השתן לכתום-חום.
התווית נגד
רימפיצין מעלה את ביטוי הגנים למערכת האנזימים P-450. (הפועלת על חמצון-חיזור) של הכבד. תכונה זאת עלולה ליצור תופעות לוואי עם תרופות אחרות, שמסיבה זאת יעברו מטבוליזם מהיר יותר בכבד ולכן זמן החיים שלהם יתקצר. אחת הדוגמאות לשילובים בעייתיים עם תרופה זאת, היא מתן תרופה עם נוגד- הקרישה warfarin, או דיגוקסין. תרופה זאת עלולה להפחית את יעילותן של התרופות הללו.
תופעות לוואי נוספות שעלולות להיות הן: פריחה, רגישות יתר, חום, בחילות והקאות.
סקובה קמארה
סקובה קמארה (בצרפתית: Sékouba Camara; נולד ב-22 בינואר 1997 בגינאה) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אדאמה סיטי מליגת העל האתיופית ובנבחרת גינאה.
קריירת מועדונים
קמארה החל את הקריירה המקצוענית שלו באתלטיקו דה קונאקרי מליגת העל הגינאית. בחודש יולי 2017 הגיע להיבחן בהפועל רעננה מליגת הישראלית, אך שוחרר מהמועדון לאחר מספר ימים, לאחר שיחק במשחק אחד בגביע הטוטו 2017/2018.
בהמשך הקריירה שלו שיחק בקאלום סטאר מליגת העל הגינאית. בחודש אפריל 2021 חתם באדאמה סיטי מליגת העל האתיופית.
קריירה בינלאומית
ב-20 באוקטובר 2019 ערך קמארה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה, במשחק נגד נבחרת סנגל במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות.
אברהם גינזבורג (כדורגלן)
אברהם גינזבורג (23 במאי 1930 - 29 בדצמבר 1994) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. גינזבורג שיחק בעמדת החלוץ המרכזי, והוא מלך השערים של הפועל חיפה בכל הזמנים.
קריירה מקצועית
גינזבורג החל לשחק כדורגל לאחר השחרור מצה"ל, בקבוצת הכדורגל של הפועל רחובות ששיחקה בליגה השנייה.
בשנת 1953 זומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן ג'רי בית הלוי, למשחקים מול ו במסגרת מוקדמות מונדיאל 1954. גינזבורג יצא עם הנבחרת למסע משחקים בדרום אפריקה, והותיר את רושמו על דוד שווייצר, שבשנת 1955 העבירו מהפועל רחובות להפועל חיפה. גינזבורג עבר לגור עם אשתו שרה ברמת שאול, שכונה חדשה שרק נבנתה בחיפה, ואימן בהתנדבות את קבוצת "מגן", קבוצת הכדורגל של ילדי השכונה (שוער קבוצת הילדים היה יענקלה רוטבליט), ועבד במקביל כנהג בחברת החשמל.
בשנת 1957 היה מלך השערים של הליגה הראשונה, כאשר כבש 14 שערים מתוך 22 השערים של קבוצתו. בסך הכל כבש בהפועל חיפה, בה שיחק עד שנת 1962, 66 שערים. בחצי גמר "גביע העשור" (1958) מול מכבי פתח תקווה כבש ארבעה שערים, והעלה את קבוצתו לגמר מול הפועל ירושלים. לפני הגמר חלה בשפעת, ולא שיחק, ובסופו של דבר זכתה הקבוצה בגביע. במהלך הקריירה שלו בהפועל חיפה שיחק גם ב"נבחרת העיר" חיפה. מהפועל חיפה חזר לתקופה קצרה להפועל רחובות וסיים את הקריירה בהפועל אילת.
לאחר שפרש מכדורגל אימן את קבוצת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 1966 סיים את המחזור הראשון של בית הספר למאמנים במכון וינגייט ואימן (במקביל לעבודתו בחברת החשמל) את הפועל בני נצרת, הפועל קריית אתא, הפועל נהריה ועוד מספר קבוצות בצפון הארץ.
אברהם גינזבורג נפטר ממחלה קשה ב-29 בדצמבר 1994, בהיותו בן 64. הותיר אחריו את אשתו שרה ושלוש בנות, בהן הסופרת ועורכת הדין דורית זילברמן.
תארים קבוצתיים
הפועל חיפה
מרווין דייוויס
מרווין דייוויס (בשם מלא באנגלית: Evan Mervyn Davies, Baron Davies of Abersoch; נולד ב-21 בנובמבר 1952 בויילס) הוא פוליטיקאי וכלכלן בריטי שכיהן בממשלת בריטניה.
ביוגרפיה
מרווין דייוויס נולד בגדל בויילס. הוא סיים בית ספר לכלכלה בהרווארד וחזר לבריטניה. דייוויס החל לעבוד בבנק בו אביו היה בתפקיד ניהולי ובהמשך עבר ל-Citibank בו עבד כעשר שנים. בהמשך הוא עבר לחברה פיננסית Standard Chartered ובשנים 2006–2009 היה יושב ראש שלה.
בשנת 2009 דייוויס קיבל הצעה של גורדון בראון והתמנה לשר למסחר, השקעות ועסקים בממשלתו. דייוויס כיהן בתפקיד זה עד לשנת 2010. בפברואר 2009 הוא קיבל תואר ברון והתקבל לבית הלורדים.
בשנת 2015 דייוויס מונה ליושב ראש של חברה פיננסית LetterOne. בשנים 2019–2022 הוא היה יושב ראש קרן השקעות Intermediate Capital Group.
כהוקרה לפעילותו הרבה בתחום הכלכלי דייוויס התקבל למסדר האימפריה הבריטית בשנת 2002.
דייוויס שהוא בעצמו שחקן טניס מכהן כיושב ראש איגוד הטניס הבריטי.
חצי האי לברדור
מיקום וגאוגרפיה
חצי האי מוקף ים מכל עבריו פרט לדרום-מערב, שם הוא מתחבר עם קנדה גופא. החלק הצפון-מערבי של חצי האי לברדור הוא בצורת חצי-אי קטן, חצי האי אונגבה, המוקף במפרץ הדסון, מצר הדסון ומפרץ אונגבה. הנקודה הצפונית ביותר של חצי האי אונגבה, כף וולסטנהולם, היא גם הנקודה הצפונית ביותר של חצי האי לברדור ושל נפת קוובק.
חצי האי מהווה רמה שעמקי נהרות חוצים אותה. כמה רכסי הרים מתנוססים מעליה. הרי טורנגאט, בחלקו הצפוני של חצי האי, כוללים את הנקודה הגבוהה ביותר של חצי האי, מאונט קובוויק, המגיע לרום של 1652 מטרים והוא גם הנקודה הגבוהה ביותר בקנדה מזרחית לאלברטה. בהרים אלה נמצא גם הפארק הלאומי הרי טורנגאט, הפארק הלאומי היחיד של קנדה בחצי האי לברדור. הפארק שוכן בנפת ניופאונדלד ולברדור, ואילו הפארק הלאומי קורויואג שייך לנפת קוובק.
היסטוריה
חצי האי קרוי על שם חוקר ארצות פורטוגזי, ז'ואאו פרננדש לוורדור (João Fernandes Lavrador). מנואל הראשון מלך פורטוגל מסר לו בשנת 1499 כתב הרשאה, שנתן לו את הזכות לחקור חלק זה של האוקיינוס האטלנטי כפי שנקבע בחוזה טורדסיאס.
יחד עם פרו דה ברסלוש (Pêro de Barcelos), צפה לראשונה בלברדור בשנת 1498. פרננדש מיפה את חופי דרום-מערב גרינלנד והודיע על קיומם בפורטוגל ובאירופה. מעמדו כבעל נחלה איפשר לו להשתמש בתואר "לָוְרָדוֹר", שמשמעו בפורטוגזית איכר או "בעל חזקה בנחלת אדמה". פרננדש נתן למעשה את השם "טרה דה לוורדור" לגרנלנד, היבשה הראשונה שצפה, אבל עם הזמן התפשט השם לכל האזורים ובסופו של דבר התקבע בלברדור.
סימון לאודר
סימון לאודר (בגרמנית: Simone Laudehr; נולדה ב-12 ביולי 1986 ברגנסבורג, מערב גרמניה) היא כדורגלנית גרמנייה שמשחקת בעמדת החלוץ בקבוצת באיירן מינכן ובנבחרת גרמניה בכדורגל נשים.
ב-2003 היא התחילה את הקריירה הבוגרת שלה בקבוצה הגרמנית באיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים. ב-2004 עברה לאודר לדואיסבורג ושם היא שיחקה עד שנת 2012, אז עברה לפרנקפורט.
ברמינגהאם סקוואדרון
ברמינגהאם סקוואדרון (באנגלית: Birmingham Squadron) היא קבוצת כדורסל אמריקאית מברמינגהאם, אלבמה, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2019 כאירי בייהוקס (באנגלית: Erie BayHawks), הקבוצה השלישית בליגה הנקראת בשם זה (לפניה היו לייקלנד מג'יק: 2008–2017, וקולג' פארק סקייהוקס: 2017–2019), ובשנת 2021 שינתה את שמה לברמינגהאם סקוואדרון. הקבוצה מסונפת לקבוצת ה-NBA ניו אורלינס פליקנס והם משחקים את משחקי הבית שלהם בלגסי ארנה בברמינגהאם.
ברמינגהאם סקוואדרון
ב-8 באפריל 2021 הודיעה חברת הניהול המקומית של אירי, שהפעילה את כל שלוש הקבוצות בשם אירי בייהוקס, כי הארגון לא הצליח למצוא קבוצת NBA שתשמש כקבוצת אב לקבוצה בעונת 2021/22 והפסיק את פעילותה. ב-26 ביולי באותה שנה נחשפו השם, הלוגו והצבעים של ברמינגהאם סקוואדרון (טייסת ברמינגהאם), כאשר השם "טייסת" נבחר כאזכור הן לשם עצם קיבוצי המשמש לקבוצת שקנאים (הסמל של הפליקנס) והן להיסטוריה של אלבמה בתעופה הצבאית.
צ'ארלס גרין
ילדות, נעורים ולימודים
גרין נולד ב-1735, בנו הצעיר של ג'ושוע גרין, איכר מצליח שחי בדרום יורקשייר. הוא למד, לדברי ויליאם ויילס, גיסו לעתיד, בבית ספר בסוהו בלונדון. את בית הספר ניהל אחיו הבכור, כוהן הדת ג'ון גרין, וגרין הצעיר היה לעוזר מורה בבית הספר והמשיך בלימודי האסטרונומיה עד שהצטרף לסגל מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ' בשנת 1760.
קריירה באסטרונומיה
גרין התמנה לעוזר לאסטרונום המלכותי ג'יימס בראדלי, כמחליפו של האסטרונום צ'ארלס מייסון, שהצטרף למשלחת לכף התקווה הטובה לתצפית של 1761 במעבר נוגה על פני השמש. לאחר מות בראדלי ב-1762, המשיך גרין בתפקיד העוזר למחליפו של בראדלי נתניאל בליס עקב בריאותו המעורערת של בליס, נפל באותה תקופה חלק גדול מעבודת האסטרונומיה התצפיתית על גרין.
בשנת 1763 הורתה "מועצת קו האורך" לגרין ולאסטרונום נוויל מסקלין לצאת למסע אל ברבדוס ולפעול שם כמשגיחים במבדק כרונומטר H4 של ג'ון הריסון, שהשתתף בתחרות "פרס קו האורך", הפרס שהציעה ממשלת בריטניה למי שימציא שיטה מדויקת לקביעת קו האורך של אונייה בלב ים. בין תפקידיהם, לאחר שהגיעו לברבדוס והמתינו להגעת הכרונומטר על ספינה אחרת, הייתה קביעת קו האורך המקומי על ידי צפייה בירחים הגליליאניים של צדק, ולאחר הגעת המנגנון שהיה בפיקוח בנו של הריסון, ויליאם, השוואת התוצאות שישיג הכרונומטר עם התצפיות האסטרונומיות שלהם כדי לעמוד על דיוק המנגנון. במסע לברבדוס, גם עשו השניים שימוש בתצפיותיהם לקביעת מידת הדיוק של הניווט בהסתמך על מרחק הירח, השיטה של מסקלין עצמו לחישוב קו האורך של ספינה בלב ים. ויכוח התעורר בין מסקלין לוויליאם הריסון, וגרר אליו גם את גרין, כיון שהריסון היה בדעה, שמסקלין איננו צופה בלתי משוחד אלא יריב של אביו במירוץ להשגת פרס קו האורך. הפשרה שהושגה לבסוף קבעה, שגרין ומסקלין יתחלפו ביניהם לסירוגין בבדיקת המנגנון של מסקלין, מיום אחד למשנהו.
רצה המקרה, ושיבתו של גרין לאנגליה בסתיו 1764 ארעה סמוך למותו של נתניאל בליס; גרין חזר לגריניץ' להמשיך את עבודתו של בליס עד שיתמנה אדם חדש למשרת האסטרונום המלכותי. הסתבר, שלמשרת האסטרונום המלכותי החדש התמנה נוויל מסקלין. גרין עבד זמן קצר בעוזרו, אך עזב אתץ גריניץ' בעקבות חילוקי דעות עם הממונה החדש. בדו"ח של ויילס נאמר, שגרין היה מעורב בסקר לקביעת הכדאיות של שינוע מים מן הנהר קולן בהרטפורדשייר לאספקת מים למרילבון בלונדון, אם כי הסקר של גרין אישר את חששותיהם של בעלי טחנה במורד הזרם, שכריית התעלה תביא לירידה משמעותית באספקת המים הדרושה לפעולתם והתוכנית ירדה מעל הפרק. אף כי דבר זה איננו מוזכר בביוגרפיה הקצרה של ויילס, גרין מופיע ברשומות כגזבר של אוניית הצי המלכותי "אורורה" בשנת 1768. באותה שנה, מינתה אותו החברה המלכותית להילוות אל ג'יימס קוק במסעו לתצפית במעבר נוגה על פני השמש. על אף חילוקי הדעות הקודמים ביניהם, המליץ מסקלין, שישב ב"וועדת מעבר ונוס", על עוזרו לשעבר לתפקיד זה.
מסע ה"אנדבר" ומעבר נוגה על פני השמש
גרין הצטרף למסע הראשון של ג'יימס קוק בשנת 1768, בלוויית משרת. גרין היה אחד משני האסטרונומים הרשמיים שמינתה החברה המלכותית לצפות בליקוי; השני היה קוק עצמו, שהיה תצפיתן מוכשר בזכות עצמו. החברה הבטיחה לגרין שכר של 200 גיני למילוי התפקיד. (לקוק הובטחו 100 גיני בתמורה לחלקו בעריכת התצפיות.) החברה המלכותית סיפקה מכשירים למשלחת, בהם שני טלסקופים מחזירי אור שבנה המתמטיקאי ג'יימס שורט, שני שעונים וקואדרנט, מכשיר אסטרונומי למדידת גובהם של גרמי שמיים; את אלה השלימו טלסקופ שהיה ברשותו של דניאל זולאנדר וטלסקופ נוסף, שסיפק הצי המלכותי.
המשלחת הגיע לטהיטי, האתר הנבחר לתצפית בליקוי, ב-11 באפריל 1769 ועגנה במפרץ מאטאביי שבחופו הצפון-מערבי של האי יומיים לאחר מכן. מחנה בשם "פורט ונוס" הוקם ועד ראשית מאי הוצב הציוד האסטרונומי במקומו. גרין ייחס חשיבות ראשונה במעלה לחישוב המיקום המדויק של האתר, שאותו חישב בשיטת המרחק הירחי ובצפייה בירחי צדק. העלמת הקואדרנט מן המחנה - אם בידי ילידי טהיטי ואם על ידי חברים במשלחת, שסחרו בו עם המקומיים - איימה להכשיל את המבצע, אבל המכשיר נמצא עד מהרה, אם כי מפורק לחלקים וניזוק במידת מה, על ידי בוטניקאי המשלחת ג'וזף בנקס, יחד עם גרין.
ביקורת על גרין ותצפיותיו
עקב מותו של גרין במסע חזרה, הוטלה מלאכת איסוף וניתוח התוצאות של תצפיותיו תחילה על קוק, ובהמשך על נוויל מסקלין. קוק הודה, שרשימותיו של גרין לא היו מסודרות, כאשר בדק אותן לאחר מותו של גרין, וכי חלק מחישובי הזמנים תועדו באופן בלתי עקבי במסמכים שונים של האסטרונום. האסטרונום המלכותי מתח ביקורת על עבודתו של גרין, בייחוד על התצפיות שגרין ערך לחישוב קו הרוחב וקו האורך של פורט ונוס. כדבריו,
ראוי לציין, שאם כי זמני המגעים שמסרו שלושת הצופים (גרין, קוק וזולאנדר) שהיו נוכחים בפורט ונוס, שונים זה מזה, הם אינם מציגים דפוס של חוסר עקביות, שאפשר לייחס לצופה אחד לבדו.
המסע הבא של "אנדבר" ומות גרין
לאחר היציאה מטהיטי, המשיכה ה"אנדבר" בדרכה לכיוון דרום-מערב, וקוק הוציא לפועל את ההוראות שקיבל להמשך החקר של האוקיינוס הדרומי. המשלחת הגיעה לניו זילנד באוקטובר 1769, ולגרין ניתנה הזדמנות לצפות במעבר כוכב חמה על פני השמש מן היבשה. הנחיתה התבצעה בלשון-ים, שתיקרא בהמשך מפרץ מרקורי, ב-3 בנובמבר; גרין צפה בליקוי בהצלחה ב-9 בנובמבר.
ה"אנדבר" נאלצה לפנות לבאטוויה שבאינדונזיה (כיום ג'קרטה) לצורך תיקונים. מחלות רבות נפוצו בעיר שבשליטתם ההולנדים, בהן מלריה ודיזנטריה; גרין נדבק בדיזנטריה ומת ב-29 בינואר 1771, שנים-עשר יום לאחר שהספינה הפליגה מן הנמל. ברשומה שכתב ביומן הספינה לתיעוד מותו של גרין, הוסיף קוק, שבריאותו של גרין הייתה רעועה מזה זמן וכי אורח חייו תרם למותו בגיל צעיר. דין וחשבון שהתפרסם בעיתון לונדוני תיאר את שעותיו האחרונות: "הוא היה חולה במשך זמן מה, והרופא הורה לו לשמור על חום גופו, אך בהתקף טירוף הוא קם בלילה ממיטתו ושירבב את רגליו מבעד לאשנבים, וזה הדבר שגרם למותו."
מחלף גבעת מרדכי
מחלף גבעת מרדכי הוא מחלף בתוך העיר ירושלים המחבר את כביש 16 עם כביש בגין בקטע הדרומי שלו ונקרא על שם שכונת גבעת מרדכי הסמוכה. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1998 כאשר נסלל כביש 50 (כביש בגין).
המחלף בנוי בצורת מחלף יהלום כאשר בקטע המחלף עובר דרך בגין במנהרה כפולה באורך של כ-300 מטרים, מעליו חוצה את הכביש על גבי גשר כפול ובשני קצותיו צמתים מרומזרים שממנו מתבצע החיבור עם כביש בגין ברמפות ישרות אל הכביש, החיבור מכביש בגין לכיוון צפון לכביש 16 מתבצע באמצעות לולאה המתחברת לכביש 16. המחלף מתחבר לכביש 16 ככניסה נוספת לירושלים מכיוון מחלף מוצא.
יחסי ניקרגואה–ספרד
יחסי ניקרגואה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים בין ניקרגואה לספרד. שתי המדינות חברות באיגוד האקדמיות לשפה הספרדית ובארגון המדינות האיברו-אמריקניות.
קולוניזציה ספרדית
בספטמבר 1502 הגיע כריסטופר קולומבוס למזרח ניקרגואה בהפלגה הרביעית שלו לאמריקה. בשנת 1522 הגיע הכובש הספרדי גיל גונזלס דבילה לניקרגואה ותבע את השטח עבור ספרד. גיל גונזלס דבילה קרא לשטח על שם מפקד בשם ניקאראו ושילב את השם למילה הספרדית למים ("אגואה"). בשנת 1524 ייסד הכובש הספרדי פרנסיסקו הרננדז דה קורדובה את היישובים הספרדיים הראשונים גרנדה ולאון.
כתוצאה מהפלישה הספרדית, אוכלוסיית הילידים צנחה באופן דרסטי. בתוך שלושה עשורים צנחה אוכלוסייה של מיליון תושבים לכמה עשרות אלפים, שכן כמחצית הילידים מתו ממחלות מידבקות במקור מאירופה, ורוב השאר הוטלו לעבוד בעבודות כפייה במושבות ספרדיות אחרות בעולם החדש.
שטחה של ניקרגואה הפך באופן רשמי לחלק מהאימפריה הספרדית תחת שלטון מלכות המשנה של ספרד החדשה שבסיסה במקסיקו סיטי ונוהלה על ידי הקפטן הכללי של גואטמלה שבסיסה בסנטיאגו דה גואטמלה. במשך רוב הקולוניזציה הספרדית, השטח היה בעיקר מוזנח בעיקר. בשנת 1740 השתלטה בריטניה על חוף היתושים של ניקרגואה והחזיקה אותו עד 1786.
עצמאות
בשנת 1808 הוכתר ז'וזף בונפרטה כמלך ספרד וכמה מושבות אמריקה הספרדית החלו להכריז על עצמאותן מספרד. כאשר ניקרגואה ורוב מדינות אמריקה המרכזית נשלטו על ידי מקסיקו סיטי; ספרד החדשה הכריזה על עצמאותה מספרד בשנת 1810. בשנת 1821 הכריזה תוכנית איגואלה על מקסיקו כמלוכה חוקתית. ניקרגואה הכריזה על עצמאותה מספרד ב-15 בספטמבר 1821 ובחרה להצטרף לאימפריה המקסיקנית תחת הקיסר אגוסטין דה איטורבידה.
במרץ 1823 התפטר הקיסר אוגוסטין ומקסיקו הפכה לרפובליקה. ניקרגואה החליטה להיפרד ממקסיקו ב-1 ביולי 1823. ניקרגואה, יחד עם קוסטה ריקה, אל סלוודור, גואטמלה והונדורס הקימו את הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. בשנת 1839 הפדרציה המרכז אמריקאית התמוססה וניקרגואה הפכה לאומה עצמאית.
לאחר העצמאות
ב-20 במרץ 1851, ניקרגואה וספרד כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים וחתמו על חוזה שלום וידידות. במהלך מלחמת האזרחים בספרד, ניקרגואה הכירה רשמית בממשלתו של פרנסיסקו פרנקו.
במהלך מהפכת ניקרגואה (1962–1990) שמרה ספרד על יחסים דיפלומטיים עם החונטה של השיקום הלאומי שהונהגה על ידי דניאל אורטגה. כתנאי ליחסים, ניקרגואה הבטיחה כי הקבוצה הבדלנית הבסקית, ETA, לא תותר לפעול על אדמת ניקרגואה למרות שתמכו בגלוי בסנדיניסטות.
באפריל 1991 ביקר חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד את ביקורו הראשון והיחיד בניקרגואה כדי לחגוג את סיומה של המהפכה הניקרגואית. במהלך ביקורו הוא נפגש עם נשיאת ניקרגואה ויולטה צ'מורו.
היחסים בין שתי המדינות
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו צדדיים כגון הסכם לאום כפול (1961); הסכם לשיתוף פעולה טכני (1975); אמנת ההסגרה (1977); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי, חינוכי ומדעי (1991); הסכם תחבורה אווירית (1992); הסכם בנושא קידום הדדי והגנה על השקעות (1994) והסכם על הומולוגיה והחלפת רישיונות נהיגה (2012).
יחסי סחר
בשנת 2017 הסתכם הסחר בין ניקרגואה לספרד ב-71.5 מיליון אירו. הייצוא העיקרי של ניקרגואה לספרד כולל: דגים, סרטנים ומולים. הייצוא העיקרי של ספרד לניקרגואה כולל: מכונות, תרופות, ציוד אלקטרוני, ביגוד ומזון. חברות רב לאומיות ספרדיות כמו Mapfre ו-Zara פועלות בניקרגואה.
ספרד באירוויזיון 2022
ספרד השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה. זו הייתה השתתפותה ה-61 של ספרד בתחרות הזמר של האירוויזיון. בניגוד לשנים הקודמות של המדינה בתחרות, רשות השידור הספרדית, Televisión Española (TVE), בחרה את נציגה לתחרות באמצעות קדם לאומי בשם "בנידורם פסט".
רקע
קדם לאירוויזיון 2022, ספרד השתתפה בתחרות שישים פעמים, מאז הצטרפותה לאירוויזיון בשנת 1961. במרוצת השנים היא הגיעה למקום הראשון פעמיים: בשנת 1968 עם השיר "La, la, la" בביצוע מסיאל, ובשנת 1969 עם השיר "Vivo cantando" של סלומה, יחד עם צרפת, הולנד והממלכה המאוחדת. ספרד הגיעה למקום השני בתחרות ארבע פעמים. באירוויזיון 2021 היא הגיעה למקום ה-24 עם השיר "Voy a quedarme" של בלאס קנטו.
רשות השידור הספרדית (TVE) אישרה את השתתפותה באירוויזיון 2022 ב-3 ביוני 2021. היא בחרה את נציגה לאירוויזיון 2021 באופן פנימי, ואילו את השיר בחרה באמצעות קדם פרטי. ב-22 ביולי 2021 הודיעה TVE כי הנציג והשיר יבחרו באמצעות קדם לאומי, המבוסס על Español de la Canción de Benidorm, בשם בנידורם פסט. הם קבעו שפסטיבל זה ישמש קדם הלאומי של ספרד לאירוויזיון עד שנת 2027.
לפני האירוויזיון
חצאי הגמר שודרו בשני ערבים רצופים באותו השבוע. בכל אחד התחרו שישה שירים, שמתוכם ארבעה העפילו לגמר. מערכת ההצבעה כללה הצבעה טלפונית (50%), ניקוד שופטים דמוסקופי שהורכב ממדגם של האוכלוסייה הספרדית שנבחרה לפי קריטריונים סטטיסטיים ודמוסקופיים (25%) והצבעות חבר השופטים הלאומי והבין-לאומי (50%).
ב-29 בספטמבר 2021 פתחה RTVE את תקופת הגשת השירים לתאגיד השידור הספרדי. תקופה זו הייתה אמורה להימשך כחודש, אולם היא הוארכה עד ל-10 בנובמבר. רשות השידור הספרדית הזמינה מספר אמנים שהיא בחרה לשלוח שירים לקדם. הערכת השירים שהוגשו נעשתה בייעוץ של ג'יי קרוז, טוני סאנצ'ז-אולסון. במסיבת עיתונאים שהתקיימה ב-22 בנובמבר 2021 חשפה ראש המשלחת הספרדית לאירוויזיון, אווה מורה, כי הוגשו 692 שירים ו-194 שירים נוספים מהאמנים שהוזמנו על ידי RTVE. השירים שעברו את שלב הסינון נחשפו ב-10 בדצמבר, ויצאו לאור לשירותי הסטרימינג ב-21 בדצמבר. ב-23 בינואר לונה קי הודיעה שהיא פורשת מכיוון שהיא לא יכולה להשתמש באוטו-טיון.
חצאי גמר
שישה שירים השתתפו בחצי הגמר הראשון ב-26 בינואר 2022, ושבעה שירים השתתפו בחצי הגמר השני למחרת. ארבעת השירים שדורגו במקומות הראשונים בכל חצי גמר עברו לשלב הגמר. סדר ההופעות של חצאי הגמר, שנקבע על ידי מפיקי הקדם, נחשף ב-13 בינואר 2022. בחצי הגמר הראשון הופיע סלבדור סובראל, זוכה אירוויזיון 2017, את "Fui ver meu amor" ומרלון ביצע "De perreo". במהלך חצי הגמר השני הופיעו רות לורנסו, נציגת ספרד באירוויזיון 2014, עם השירים "Bailar pegados" ונינה פולקה עם "Nora".
גמר
הגמר התקיים ב-29 בינואר 2022, והורכב משמונת השירים שהעפילו משלבי חצאי הגמר. סדר ההופעות נקבע בהגרלה שנערכה ב-28 בינואר. את הגמר פתחה פסטורה סולר, שייצגה את ספרד באירוויזיון 2012, עם השיר "Quédate conmigo". בנוסף, ניה ונינו ורגאס ביצעו את "Me muero de risa", ולאחר מכן סולר עלתה לבמה פעם נוספת ושרה את "Que hablen de mí". בלאס קאנטו, הנציג הספרדי באירוויזיון 2021, העניק את הגביע לצ'אנל, זוכת הקדם.
מחלוקת
לאחר הבנידורם פסט עלו מספר טענות שאומרות כי ההפקה התערבה לטובת צ'אנל בתהליך ההצבעה. אחת מחברי חבר השופטים הלאומי, מרים בנדיטד, עבדה בעברה עם צ'אנל ככוריאוגרפית. בעקבות כך האשימו אותה במניעים נוספים בהצבעתה, שכן צ'אנל קיבלה את מספר הנקודות המקסימלי מחבר השופטים. יתרה מזאת הצופים הספרדים הביעו את סלידתם מתהליך ההצבעה של הקדם: להקת טנשוגייראס, שסיימה את התחרות במקום השלישי, קיבלה את מירב הקולות מהקהל (70.75%), בעוד שצ'אנל קיבלה רק 3.97%. אחוז הצבעות הקהל מסך שקלול ההצבעות עמד על 25%, ואילו קולות חברי שיפוט היו שווים 50%. RTVE פרסמה הצהרה בה היא מכירה באי-שביעות הרצון מהליך ההצבעה, והבטיחה לשפר אותו במהדורות הבאות של הבנידורם פסט. טנשוגייראס וריגוברטה בנדיני, שהגיעה למקום השני, קראו למעריציהם לתמוך בצ'אנל כנציגת המדינה באירוויזיון.
הכנות וקידום
במאי ההופעה הספרדית באירוויזיון 2022 היה קייל אנאגמי. את צ'אנל ליוו חמישה רקדנים: אקסון ארקוס, ג'וש וארטה, פול סוטו, רקל קאורין וריפה פרז.
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. כיוון שספרד חברה בחמש המדינות הגדולות, היא העפילה לגמר אוטומטית. היא הצביעה בחצי הגמר השני לאחר הגרלה שנערכה על ידי איגוד השידור האירופי. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות, כך ששירים דומים לא ישובצו בסמוך זה לזה. ספרד הופיעה עשירית, לפני הולנד ואחרי איטליה. ב-14 במאי ביצעה צ'אנל את "SloMo" בגמר התחרות. היא הגיעה למקום השלישי עם 459 נקודות (231 מהשופטים ו-228 מהקהל).
כל שלוש התוכניות שודרו ב-La 1. הפרשנים הספרדיים היו טוני אגילר ויוליה וארלה. הגמר שודר ברדיו ב-Radio Nacional, עם פרשנות של אימנול דוראן, שרה קלבו ודייוויד אסנסיו. בהתאם להסכם שנחתם בין רשות השידור הספרדית לרשת בתי הקולנוע "Cinesa". מגיש "שתים עשרה הנקודות" במשדר הגמר היה ניבס אלווארז.
הצבעה
במהלך שלושת המופעים העניקה כל מדינה שתי קבוצות הצבעה (הקהל של אותה המדינה והשופטים). מספר הנקודות ששתי הקבוצות יכולות להעניק נע בין 1–8, 10 ו-12 נקודות. השופטים מדרגים את השירים המשתתפים בערב החזרה הגנרלית, שמתקיים יום לפני השידור החי, על פי מספר קריטריונים, דוגמת יכולות קוליות, בימוי ההופעה, הרכב השיר והמקוריות שלו והרושם הכללי. ההרכב המדויק של חבר השופטים הלאומי ופירוט הנקודות שלהם ושל הקהל של כל מדינה פורסמו לאחר הגמר. חבר השופטים הספרדי הורכב מבלאנקה פלומה, קרלוס מארקו, קאי אטצ'ניס, פילאר טאברס וורוניקה פריירו. בגמר הגיעה ספרד למקום השלישי עם 459 נקודות. שמונה מחברי השיפוט הלאומיים העניקו את מירב הנקודות (12) למדינה בגמר: ארמניה, אוסטרליה, אירלנד, מלטה, מקדוניה הצפונית, פורטוגל, סן מרינו ושוודיה. ספרד קיבלה את מירב הנקודות גם מהצבעות הקהל של יוון. היא העניקה את 12 הנקודות לאזרבייג'ן (שופטים) ורומניה (קהל) בחצי הגמר השני, ולאזרבייג'ן (שופטים) ואוקראינה (קהל) בגמר.
אחרית דבר
ספרד קיבלה לפחות נקודה אחת מכל מדינה שהשתתפה באירוויזיון 2022, למעט איטליה. בפעם הראשונה בתולדות התחרות היא קיבלה את "שתים עשרה הנקודות" ("דוז פואה") יותר פעמים מכל מדינה אחרת בגמר (שמונה פעמים, יחד עם הממלכה המאוחדת). ההצלחה המיוחלת של ספרד באירוע התקבלה בברכה, ורבים ממעריצי התחרות בה נסעו לנמל התעופה כדי לקבל את צ'אנל ולברך אותה על הישגה. שתי סגניותיו של ראש ממשלת ספרד, נדיה קלביניו ויולנדה דיאס, ומנהיג האופוזיציה אלברטו נונייס פייחו, התקשרו לצ'אנל לאחר הגמר והביעו את שביעות רצונם מהופעתה על הבמה ומשירה. הנתונים הממוצעים של מדרוג התחרות עמדו על 6.8 מיליון צופים, כשברגע השיא, במהלך הקראת נקודות השופטים, צפו במשדר 8.853 מיליוני צופים. זו עלייה של 24.1 אחוזים מנתוני הצפייה של אירוויזיון 2021. ב-15 במאי, עם הגעתה לספרד, נסעה צ'אנל לפלאסה מאיור כדי לברך את אזרחי המדינה ולהתראיין לכלי התקשורת. ב-17 במאי קיבלה מכתב ברכה מאת פליפה השישי, מלך ספרד, ורעייתו לטיסיה, מלכת ספרד.
מחלף קריית משה
תצורת המחלף היא יהלום מסוג SPUI, שבו הפניה מהכביש המהיר לדרך המשנית מתבצעת באמצעות רמזור אחד בלבד. שדרות יצחק רבין עוברות בגשר מעל כביש בגין ומערכת הרמזורים המאפשרת פניה מכל כיוון לכל כיוון נמצאת במרכז הגשר.
מעל לרמפות הדרומיות של המחלף עובר גשר של רחוב וולפסון. צפונה מן המחלף מתחילה מנהרה באורך 570 מטרים המסתיימת לאחר מחלף גבעת שאול.
דרקולה (סדרת טלוויזיה, 2013)
דרקולה (באנגלית: Dracula) היא סדרת טלוויזיה מסוגת דרמה שהופקה בשיתוף פעולה אמריקאי-בריטי שהופקה באולפני קרנבל שבלונדון, אנגליה, ושודרה ברשת NBC מ-25 באוקטובר 2013 ועד 24 בינואר 2014. הסדרה נוצרה על ידי קול האדון והיא הפקה טלוויזיונית מחודשת לספרו הקלאסי של ברם סטוקר, "דרקולה".
תקציר העלילה
בשנת 1896, דרקולה מגיע ללונדון ומתחזה ליזם אמריקאי בשם אלכסנדר גרייסון שמבקש להביא אנרגיה אלחוטית ומדע מתקדם אל החברה הוויקטוריאנית של אנגליה. למעשה מהווה זהותו כיסוי לרצונו לנקום נגד אלה שבגדו בו מאות שנים קודם לכן, חברי מסדר הדרקון החשאי. עם ההתקדמות בתוכניתו, דרקולה מתאהב במינה מאריי, אישה שמזכירה לו במראה את רעייתו שהוצאה להורג מאות שנים קודם לכן.
לוליטה (סרט, 1962)
לוליטה (באנגלית: Lolita) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1962, בבימויו של סטנלי קובריק, עם ג'יימס מייסון, פיטר סלרס, שלי וינטרס וסו ליון בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ולדימיר נבוקוב והוא מבוסס על ספרו לוליטה משנת 1955.
ב-1997 הופק רימייק ל"לוליטה", עם ג'רמי איירונס, מלאני גריפית ודומיניק סוויין (כ"לוליטה").
תקציר העלילה
פרופסור המברט המברט (ג'יימס מייסון) נכנס לדירה עם אקדח שלוף. הוא מחפש את קלאר קווילטי (פיטר סלרס) ויורה בו למוות. כאן מתחילה העלילה בפלאשבק ארבע שנים לאחור.
המברט מגיע בקיץ לעיירה רמסדייל בניו אנגלנד כדי לנפוש לפני שיתחיל לעבוד כמרצה לצרפתית בקולג' באוהיו. הוא שוכר חדר אצל שרלוט הייז (שלי וינטרס), אלמנה שגרה שם עם בתה בת ה-14, דולורס, המכונה לוליטה (סו ליון).
הוא מרגיש משיכה ללוליטה ושרלוט מבחינה בזאת. היא שולחת את לוליטה למחנה קיץ ומתחילה לחזר אחרי המברט והם מתחתנים. המברט מעלה את רגשותיו כלפי לוליטה ביומן אותו הוא כותב. שרלוט מגלה זאת ורבה איתו, יוצאת החוצה נסערת ורכב פוגע בה והורג אותה.
המברט "מתאבל" עליה אבל לאחר ימים ספורים נוסע למחנה הקיץ ומוציא משם את לוליטה. הוא לא מספר לה על מות אמה. הם משתכנים במלון ומקיימים יחסים כמו ה"משחקים" שקיימה לוליטה במחנה. לבסוף הוא מגלה לה ששרלוט מתה והיא לאחר בכי קצר מסכימה להישאר אתו. הוא לוקח אותה לברדסלי באוהיו שם הוא מרצה ורושם אותה לבית ספר פרטי. המברט קנאי לכל מה שהיא עושה שם. לביתו מגיע פרופ' זמפ (פיטר סלרס) שמשכנע אותו להרשות לה להופיע בהצגה בבית הספר. לבסוף לוליטה מאושפזת עם חום גבוה. המברט מבקר אותה בבית החולים אבל כאשר הוא מגיע לשחררה מתברר שעזבה את בית החולים עם אדם זר. המברט משתולל בבית החולים ונזרק משם.