cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
היסטוריה של דנמרק
מרגרטה ואיחוד קאלמאר
לאחר פרישתה הרשמית של שוודיה מאיחוד קאלמאר ב-1521, נערכו בדנמרק ובנורווגיה מלחמות אזרחים ורפורמציות פרוטסטנטיות. לאחר שהרוחות נרגעו, הפרלמנט הדני נחלש מאוד, ולבסוף פורק ב-1660 כשדנמרק-נורווגיה הפכה למונרכיה אבסולוטית. הפרלמנט הנורווגי נאסף בפעם האחרונה ב-1537. נורווגיה שמרה על חוקים עצמאיים ועל מספר מוסדות, והיו לה מטבע וצבא נפרדים מאלו של דנמרק. בנורווגיה המשיכו בהורשת הכתר, דבר שגרם לקושי מסוים בקרב המלכים הנורווגים שהיו צריכים להיבחר גם בבחירות בדנמרק. שתי הממלכות נשארו יחדיו באוניה פרסונלית עד שנת 1814.
הרפורמציה הפרוטסטנטית
הרפורמציה הפרוטסטנטית, שהתהוותה בשטח גרמניה בתחילת המאה ה-16 על פי רעיונותיו של מרטין לותר (1483–1546), השפיעה באופן ניכר על דנמרק. הרפורמציה הפרוטסטנטית הדנית התחילה בסביבות אמצע שנות ה-20 של המאה ה-16, כאשר מספר דנים רצו גישה לתנ"ך בשפתם. בשנת 1524 תרגמו הנס מיכאלסון וכריסטיאן פדרסון את הברית החדשה לדנית, ובתרגומם הפך לרב מכר.
מטיילים שטיילו בוויטנברג שבסקסוניה, שבו תחת השפעתו של מרטין לותר ועמיתו הנס טאוסן, נזיר דני ממסדר ההוספיטלרים. ביום שישי הטוב בשנת 1525, טאוסן ניצל את הבמה של כנסיית מנזר אנטורסקוב כדי לקדם את הרפורמות של לותר. הדבר נתפס כשערורייה והמשגיח ציווה להוציא אותו משלן ולכלוא אותו במנזר בוויבורג עד שהוא ירגע. אנשי העיר באו לצפות בנזיר הבעייתי והוא הטיף להם מחלון תאו. במהרה רעיונותיו של טאוסן התפשטו ברחבי העיר. רעיונותיו, שנחשבו אז כקיצוניים, התקבלו על ידי הקהל. טאוסן הטיף לאנשים רגילים, לאצילים, לסוחרים, לנזירים ואפילו לראש המנזר, שפרסמו את רעיונותיו. בגלל הטפתו הפתוחה של טאוסן, הבישוף גון פרייס, שלא היה יכול לעשות דבר כנגד הלותרנים, נבהל ונסוג לטירת הלד. לאחר תקופה של הטפה באזורים פתוחים, טאוסן השיג קפלה קטנה, שהתבררה כקטנה מדי להמון הדני. מאמיניו פרצו למנזר פרנציסקני כדי להקשיב לטאוסן מדי יום. מנהיגי העיר הגנו על טאוסן מהבישוף של ויבורג. ויבורג הפכה למרכז הדני לרפורמציה הפרוטסטנטית בכל הזמנים. תנועת הלותרניזם התפשטה במהירות רבה לאורהוס ולאולבורג.
ב-1526 המלך פרדריק הראשון מינה את טאוסן לאחד מכמריו האישיים, במטרה להגן על טאוסן מהקתולים שארבו לו. גרסתו של טאוסן לרעיונותיו של לותר, הופצה ברחבי המדינה. קופנהגן הייתה מקום שופע בפעילויות רפורמיסטית, וכתוצאה מכך, טאוסן עבר לעיר במטרה להמשיך את עבודתו. השם הטוב שרכש טאוסן לעצמו קידם אותו רבות, וכשהתפלל בדנית, ההתרגשות הייתה רבה והביאה אלפים לשמוע את תפילתו. בקופנהגן, ברשות המלכים, הכנסיות הקתוליות פתחו שעריהם גם למאמיני תורתו של לותר, וכל זרם התפלל בשעה שונה ביום. אך בכנסייה הראשית של קופנהגן, הבישוף רונו התנגד ל"כופרים" ולא התיר את כניסתם. בדצמבר 1531 פרץ המון זועם לכנסייה המרכזית, בעידודו של ראש עיריית קופנהגן, אמברוסיוס בוגבינדר. הם זרעו הרס רב בפסלים, מזבחות וחפצי אמנות. אך בהתאם למדיניותו של פרדריק הראשון שדגלה בסובלנות, נאלצו הלותרנים והקתולים לחלוק ביניהם כנסיות ובמות, למרות התנגדותם.
הלותרניזם התפשט במהרה בגלל ההתלהבות הרבה לרעיון של שינוי נרחב בכנסייה, ובשל עניין רב של המלוכה להתנתקות מרומא. עקב חוסר העניין של הכנסיות בעצמאות מרומא, המלך החל להחזיק בבעלותו את שטחי הכנסיות ואת רכושן. מהלך זה העלה את רווחי בית המלוכה בכ-300%.
בתקופה זו רווחה בקרב העם תחושה של חוסר שביעות רצון מהקמתה של כנסייה קתולית בדנמרק. תופעות כגון מעשר הכספים ועמלות נראו לאנשים רבים כתופעות לא הוגנות. זו הייתה הזדמנות מצוינת לפרסם כי למלך פרדריק הראשון ולבנו כריסטיאן השלישי לא הייתה חיבה לפרנציסקנים שבעקשנות אספה אוכל, כסף ובגדים בנוסף למעשר. בין השנים 1527 עד שנת 1536, ערים רבות דרשו מן המלך לסגור את בתי הפרנציסקנים. פרדריק נענה לבקשת הערים ושלח מכתבים רבים ובהם הוראות מפורשות לסגור מנזרים ובחלק מהמכתבים היה סכום כסף צנוע שנועד לעזור לאחים להמשיך בדרכם. עם המכתבים המלכותיים בידם, ההמון סגר בכוח את המנזרים הפרנציסקנים בכל דנמרק והכה נזירים ובכך גרם למותם של שניים. תהליך סגירת בתי הפרנציסקנים היה שיטתי בקופנהגן, ויבורג, אולבורג, ראנדרס, מאלמו ובעוד כעשר ערים נוספות; בכל הערים יחדיו נסגרו עשרים ושמונה מנזרים ובתים פרנציסקנים. אנשים רדפו אחרי נזירים פרנציסקנים מחוץ לערים. הוראה זאת הייתה בעלת הטיפול הנוקשה ביותר. למרות מספר רב של האנשים שחשו רגשות עזים לגבי הכנסייה הקתולית מעטות היו תופעות האלימות באזור לאחר הסרת כל המסורות הקתוליות מדנמרק. הלותרניזם השפיע על העם הדני באופן מרשים ביותר בכך שהעם הדני הוציא באופן שיטתי את כל הסממנים הקתולים לא היסוס או ערעור, למעט מקרים חריגים ביותר בהם הכמר המקומי סירב לאשר את הרפורמה.
פרדריק הראשון נפטר בשנת 1533. אספת העיר ויבורג מינתה את בנו של פרדריק, כריסטיאן השלישי, כמלך דנמרק. מועצת המדינה בשלן, שהייתה בראשות בישופים קתולים לקחה את השליטה על המדינה לידיים וסירבה להכיר בבחירתו של כריסטיאן השלישי, בעקבות נאמנותו ללותרניזם, כמלך דנמרק. חשש הועלה בקרב העוצרים שהתלהבותו של כריסטיאן מרעיונותיו של לותר יערערו את האיזון וזכויות האזרח של הקתולים, בכל המעמדות. מועצת המדינה עודדה את הרוזן, כריסטופר מאולדנבורג, להיות העוצר של דנמרק. כריסטיאן השלישי ארגן במהרה צבא לוחמים שכלל שכירי חרב גרמניים, במטרה לכפות את שלטונו. הרוזן כריסטופר ארגן צבא, שכלל לוחמים ממקלנבורג, אולדנבורג ומברית ערי הנזה (מליבק בעיקר), כדי להשיב את כריסטופר השני, דודו הקתולי שהודח בשנת 1523 מכס המלכות, לכס המלכות. כתוצאה מכך נערכה בדנמרק, מלחמת אזרחים שנמשכה שלוש שנים, שכונתה, סכסוך הרוזנים.
סקיפר קלמנט, מנהיג צבא המורדים שלוחמיו היו איכרים קתולים החלו מדרום יוטלנד. צבא המרד, בראשות קלמנט, כבש את פונן, שלן וסקונה. צבא כריסטיאן השלישי הביס את צבא המורדים בעל לוחמים קתולים ממעמד האצולה בסוונסטרופ ב-16 באוקטובר 1534. כריסטיאן אילץ את ברית ערי הנזה, ששלחו לוחמים במטרה לעזור לרוזן כריסטופר, לחתום על הסכם הפסקת אש איתו. צבא כריסטיאן השלישי, בראשותו של יוהאן רנטזאו, החזיר את צבא המורדים לאולבורג ואז טבח בכ-2000 מורדים בעיר בדצמבר 1534. ב-1534 הפרוטסטנטים שבו את סקיפר קלמנט וב-1536 הוציאו אותו להורג. לוחמיו של כריסטיאן השלישי שמו סוף לתקוות הקתולים בשלן ובפונן. מורדי סקניה הכריזו על כריסטיאן השני כמלכם. מלך שוודיה, גוסטב ואסה שלח שני צבאות נפרדים על מנת להכניע את סקניה ואת הלנד. מצורם של צבאות דנמרק ושוודיה עבד והמורדים דוכאו בקופנהגן ובמלאמו עד להיכנעותם הסופית ביולי 1536. לאחר ההכנעה ב-1536, כריסטיאן השני לקח את השליטה לידיים ושלט ביד קשה.
ב-30 באוקטובר 1536, נהפכה דנמרק למדינה לותרנית באופן רשמי, כשהמלך כריסטיאן השלישי ומועצת המדינה שהוקמה מחדש אישרו את החוק הלותרני, שמבוסס על וידוי אוגסבורג של לותר ועל הקטכיזם הקטן של לותר. הממשלה הדנית הקימה את הכנסייה הדנית הלאומית (בדנית: Folkekirken) והכריזה עלייה ככנסיית המדינה. כל הבישופים הקתולים נאסרו עד שיקבלו על עצמם את רעיונותיו של לותר. כשהסכימו להתחייב לרעיונותיו של לותר הם שוחררו וקיבלו את רכושם ואדמתם. כשסירבו, הם נרקבו בכלא למשך כל חייהם. המדינה לקחה את אדמות הכנסייה כדי לשלם לצבא שעזר לכריסטיאן השלישי במרד. כמרים פוטרו כשסירבו להשבע אמונים ללותרניזם. נזירים הוצאו מן המנזרים והכנסיות. כמה נזירות קבלו רשות לחיות במנזרים, ללא סיוע כספי מהממשלה. כס המלכות סגר כנסיות, מנזרים וקתדרלות והרכוש ניתן לאצולה או נמכר. המלך מינה מפקח דני כדי שיפקח על האורתודוקסיה הלותרנית בכנסיות. דנמרק הפכה לחלק ממוקד הלותרניזם שנמשך עד סקנדינביה וצפון גרמניה. הכנסייה הקתולית חתמה את דינה בכך שתמכה במקרים חסרי כל סיכוי, כמו המלכת כריסטיאן השני למלך דנמרק ואת צ'ארלס החמישי לקיסר דנמרק והחזרת איחוד קאלאמר. המרחק הגאוגרפי מרומא, גרם לכך שדנמרק לא הייתה צריכה את אהדת רומא.
המאה ה-17 נראתה כעידן של לותרניזם אורתודוקסי בדנמרק, עם עונשים כבדים למי שנחשד כמאמין בקלוויניזם ובתורתו של אולריך צווינגלי. הרשות הלותרנית דכאה את הנצרות הקתולית ביד קשה, מחשש שהיא תחל לחפור תחת המלך, הממשלה והכנסייה הלאומית. כתוצאה מהרפורמציה, דנמרק השתתפה במלחמת שלושים השנים, שנערכה בין השנים 1618 עד 1648, בחלקה הפרוטסטנטי. בעקבות הלחימה, דנמרק הפסידה את שטחה הבלטי ואת סקונה.
פוליטיקה טרום מודרנית
במאה ה-16 חלה תקופה של צמיחה כלכלית בדנמרק, בעיקר בעקבות צמיחה ענפה של המסחר דרך מצר ארסונד שעליו הוטל מס שכן דנמרק שלטה בשני צידי המצר. המלכים הדנים ששו לנצל את הצמיחה החדה שחלה בשנים אלו של יצוא תבואה מפולין להולנד ולשאר אירופה. דנמרק נהנתה ממס זה עד שהוא בוטל בשנות ה-40 של המאה ה-19.
בעקבות המרד ההולנדי, שהתרחש בהולנד בין השנים 1568–1648, הכלכלה הדנית נסקה בעקבות זרימה רחבה של פליטים מאזור זה בעלי מיומנות רבה בתחומים שונים. המרד העביר בחברה הדנית את תהליך המודרניזציה ממספר היבטים ולפיתוח של קשרי מסחר בין הולנד לדנמרק.
בזמנים אלו לדנמרק היה שם של ממלכה חזקה יחסית. במאה ה-16, הפוליטיקה האירופאית סבבה בעיקר סביב המאבק בין כוחות הנצרות הקתולית לבין כוחות הנצרות הפרוטסטנטית והצטרפות דנמרק לקרב הצפוי לבוא נראה בלתי נמנע שכן הייתה ממלכה חזקה המאופיינת בלותרניזם, זרם בנצרות הפרוטסטנטית. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-17 הפרוטסטנטים לא הצליחו במלחמת שלושים השנים וקראו לדנמרק להתערב ולעזור לפרוטסטנטים. מלך דנמרק, כריסטיאן הרביעי, החליט להתערב במלחמה. בסיום המערכה דנמרק הובסה והצבא האימפריאלי של אלברכט פון וולנשטיין כבש את יוטלנד. לאחר מכן, כריסטיאן הרביעי ויתר על תמיכתו בפרוטסטנטים בגרמניה על מנת לשמור על ריבונותה של דנמרק. ב-1643 פרצה מלחמת טורסטנסון, בה הפילדמרשל השוודי, לנארט טורסטנסון, פלש עם הצבא השוודי לדנמרק ובכך לראשונה במלחמת שלושים השנים, הצבא השוודי התערב לכאורה במצב בגרמניה. תוצאות המלחמה היו הרסניות לממלכת דנמרק. ב-1645, נחתם הסכם ברימסברו, שסיים את מלחמת טורסטנסון. בהסכם זה מסרה דנמרק לשוודיה את המחוזות הנורווגיים ימטלנד, הריידלן, וידרה וסרנה וגם את האיים הדניים גוטלנד וסארמאה. בנוסף לכך המחוז הנורווגי, הלנד, נמסר לשוודיה לתקופה של כ-30 שנה.
למרות הכול, כריסטיאן הרביעי נחשב, על ידי הדנים, כאחד המלכים הטובים ביותר של דנמרק אי פעם. כריסטיאן הרביעי מלך תקופה ארוכה, בין השנים 1588–1648, ובנה מבנים רבים ושונים ולכן נודע בכינוי "האדריכל של המלוכה הדנית". מספר רב של מבנים ידועים, בדנמרק, נבנו בתקופתו.
ב-1648, הוכתר בנו של כריסטיאן הרביעי, פרדריק השלישי, למלך בעקבות פטירת אביו. ב-1657, במהלך המלחמה הצפונית השנייה, דנמרק בראשות פרדריק השלישי יצאה למלחמת נקמה נגד שוודיה, שהייתה עסוקה באותו זמן במצב בפולין. תוצאות המלחמה היו אסון מבחינת דנמרק. בין השנים 1657–1658, בחורף, קפא באופן נדיר המצר הימי שמפריד בין יוטלנד לשוודיה, ארסונד, וכך צבאו של קרל החמישי, מלך שוודיה, יכול היה להעביר את צבאו דרך הקרח ישירות ליוטלנד. בחוזה רוסקילדה, שנחתם ב-26 בפברואר 1658 בין שוודיה לדנמרק, דנמרק נכנעה ומסרה לשוודיה את המחוז טרונדהיים שנהפך לטריטוריה שוודית וגם את בוהוסלן וסקונה. בנוסף סופחה לשוודיה, הולשטיין גוטרופ, שסיפקה לשוודיה מעבר לפלישה לדנמרק מדרום. אך המלחמה הצפונית השנייה לא הסתיימה עדיין. שלושה חודשים לאחר חתימת חוזה רוסקילדה, קרלוס החמישי, מלך שוודיה, החליט, במועצה שהקים, כי יש למחות את דנמרק מן המפה ולאחד את כל המדינות הסקנדינביות תחת שליטתו. הצי השוודי הגיע לקופנהגן שבקושי יכלה להגן על עצמה, דבר שגרם לבהלה עצומה בקרב תושבי העיר. למזלם של הדנים שכבר החלו להתכונן להתנגדות לצבא השוודי, המדינות האירופאיות האחרות היו נגד ההתקפה השוודית שכן לא רצו ששני צדדיו של מצר ארסונד יהיו בבעלות מדינה אחת. הצי ההולנדי הגיע לקופנהגן והציל את העיר מהכוחות השוודים. הלחימה המשיכה גם ב-1659. ב-1659, קרלוס החמישי תכנן פלישה לנורווגיה. בשנת 1660 נפטר קרלוס החמישי ממחלה ובעקבות כך נחתם הסכם קופנהגן בו הוחזר המחוז טרונדהיים לנורווגיה אך המחוזות בוהוסלן וסקונה נשארו בשוודיה. ההסכם סיים תקופה של לוחמה וקבע את הגבולות בין דנמרק, נורווגיה ושוודיה, שתקפים עד היום.
אבסולוטיזם פוליטי
בעקבות תוצאות המלחמה, פרדריק השלישי, מלך דנמרק, שמלך בין השנים 1648 ל-1670, שכנע את האצולה לוותר על חלק מכוחם ועל הפטור מתשלום מיסים וכך החלה תקופה של אבסולוטיזם פוליטי בדנמרק. תקוותיה של דנמרק, להחזיר את השטחים שנכבשו על ידי שוודיה, כבר אבדו. בזמן שדנמרק תקפה את שוודיה בשנות ה-70 של המאה ה-17, במטרה להחזיר את סקונה, היא לא קיבלה תמיכה משאר המדינות האירופיות, משום שהן לא רצו שליטה של מדינה אחת על מצר ארסונד. בנוסף, האוכלוסייה שחייה בסקניה לא רצתה להיות תחת שליטה דנית. תוצאות המלחמה, שנקראה "המלחמה הסקנית", היו קיפאון. המלחמה הצפונית הגדולה, שהתקיימה בין השנים 1700–1721, החלה בקרב בין שוודיה לדנמרק (ביחד עם מדינות הקואליציה), שהסתיים בתוצאות מרות עבור חברות הקואליציה. הדנים חתמו על הסכם שלום עם השוודים. הם הצטרפו ללחימה רק לאחר מספר שנים, כאשר הרוסים ניצחו בקרב פולטבה. לבסוף שוודיה נחלה תבוסה עצומה ויותר לא איימה על דנמרק. במסגרת הסכמי פרדריקסבורג דנמרק קיבלה רק את שלזוויג חזרה והחזירה לשוודיה את פומרניה שנשארה אצלה עד 1715.
דנמרק המודרנית
ב-1864 נחלה דנמרק תבוסה מידי צבאות פרוסיה והאימפריה האוסטרית במלחמת שלזוויג השנייה. כתוצאה מתבוסתה איבדה את מחוז שלזוויג שבדרומה לפרוסיה. מפלה זו הותירה רשמים עמוקים על הזהות הדנית הלאומית. בהשראת הכומר ניקולאי גרונטוויג וממשיך דרכו קריסטיאן קולד קמה בדניה לאחר המלחמה תנועת "בתי החינוך העממיים להשכלת מבוגרים, תחת הסיסמה "נרכוש בפנים את אשר הפסדנו בחוץ"; תנועה זו מילאה תפקיד חשוב בתהליך הדמוקרטיזציה של העם הדני. לאחר מלחמה זו אימצה דנמרק מדיניות של נייטרליות, בעקבותיה נשארה נייטרלית בזמן מלחמת העולם הראשונה.
ב-9 באפריל 1940 פלשו לדנמרק כוחות גרמניה הנאצית (במבצע וסריבונג - Weserübung), אף על פי שהכריזה על עצמה נייטרלית. דנמרק נותרה תחת הכיבוש הנאצי לאורך מלחמת העולם השנייה. כנגד הכיבוש הנאצי, שהיה נוקשה פחות מאשר במדינות אחרות, פעלה תנועת מחתרת, שהצליחה להבריח את רובם המכריע של יהודי המדינה לשוודיה הנייטרלית.
אוטופגיה
אוטופגיה (או אוטופאגוציטוזיס) היא המנגנון הטבעי שגורם להרס ופירוק של מרכיבים תאיים לא מתפקדים או לא נחוצים, בתהליך מבוקר.
היסטוריה של דנמרק
דנמרק המודרנית
לאחר המלחמה הצטרפה דנמרק לנאט"ו וב-1973 הצטרפה לשוק האירופי המשותף (שיותר מאוחר הפך לאיחוד האירופי).
אוטופגיה
אוטופגיה מאפשרת דגרדציה מסודרת ומִחזור של מרכיבים תאיים. במהלך תהליך זה, מרכיבים ציטופלזמטיים מבודדים משאר התא בתוך וזיקולה שעשויה מממברנה דו-שכבתית שנקראת אוטופאגוזום. לאחר מכן, האוטופאגוזום עובר איחוי עם ליזוזום ותוכנו עובר פירוק ומחזור. ישנן שלוש צורות שונות של אוטופגיה – מקרואוטופגיה, מיקרואוטופגיה ואוטופגיה מתווכת חלבון סוכך. בהקשר של מחלות, אוטופגיה נראית כתגובה נרכשת ללחץ שמעודדת שרידות, בעוד במקרים אחרים התהליך מעודד מוות תאי. במקרה הקיצוני של רעב, פירוק מרכיבים תאיים מעודד הישרדות של התאים על ידי שמירה על רמות אנרגיית התא.
תהליכים ומסלולים
ישנם שלושה מסלולי אוטופגיה והם מתווכים בעזרת גנים קשורי-אוטופגיה ואנזימים.
מקרואוטופגיה היא המסלול הראשי, שמשמש בעיקר לחיסול אברונים פגומים בתאים, וחלבונים שאינם בשימוש. מסלול זה כולל יצירה של אוטופגוזום, העשוי מממברנה כפולה, בקרבת האברון שסומן להרס. לאחר מכן, האוטופגוזום נע בציטופלזמת התא לעבר ליזוזום ושני אלה עוברים איחוי. בתוך הליזוזום תכולת הפאגוזום עוברת פירוק על ידי הידרולאזות ליזוזומאליות חומציות.
מסלול המיקרואוטופגיה כולל בליעה ישירה של חומר ציטופלזמטי לתוך הליזוזום. התהליך מתרחש על ידי שקיעה פנימה של ממברנת הליזוזום או התבלטות ממברנת התא.
אוטופגיה מתווכת חלבון סוכך היא מסלול ספציפי, שכולל הכרה על ידי קומפלקס חלבונים מיוחד. במסלול זה החלבון המועמד לפירוק חייב להכיל אתר הכרה לקומפלקס זה כדי שיוכל להיקשר אליו.
ביולוגיה מולקולרית
תהליך האוטופגיה מתחיל בעזרת קומפלקס הקינאז ULK1 שמכיל את ULK1, ATG13, ATG17 ומקבל אותות לחץ מקומפלקס mTOR1. כשפעילות הקינאז mTOR1 מעוכבת, מתרחשת יצירת האוטופגוזום. זה מערב את Vps34 שיוצר קומפלקס עם Beclin 1 לאחר קשר עם AMBRA1, Bif-1 ו-Bcl-2 שמבקרים את תכונות הקשירה שלו. ההיקשרות ל-Vps34 חיונית בגלל פעילותו של קינאז ליפידים. מחקרים אחרונים מציעים ש-ULK1 מזרחן את Beclin-1 שמאתחל את פעילות קומפלקס VPS34 שמכיל את ATG14L, ובכך מעודד השראת אוטופגיה. יצירת האוטופגוזום גם מצריכה Atg12 ו-LC3, מערכת איחוד חלבונים שדומה לאוביקוויטין. מערכת ה-LC3 חשובה להבשלת והעברת האוטופגוזום. ברגע שאוטופגוזום מבשיל, הוא מאחה את הממברנה הפנימית שלו עם ליזוזומים כדי לפרק את תכולתו.
בתלות במיקום חלבון מדכא הגידולים p53, זה לוקח תפקיד אחר בבקרה על אוטופגיה. כאשר הוא ממוקם באזור הגרעין, p53 מתפקד כגורם שעתוק כדי לשפעל את DRAM1 ואת Sestrin-2 שמשפעלים את תהליך האוטופגיה. בציטופלזמה, p53 מעכב אוטופגיה. לכן, כדי לגרום לאוטופגיה, p53 מפורק בפרוטאזומים.
רעב לחומרי מזון
לאוטופגיה יש מספר תפקידים בפעילויות תאיות שונות. דוגמה אחת היא בשמרים, שהרעב לחומרי המזון מוביל לרמות גבוהות של אוטופגיה. זה מאפשר לחלבונים לא נחוצים להיות מפורקים וחומצות האמינו ממוחזרות כדי לייצר חלבונים הכרחיים להישרדות. באיקריוטים מפותחים יותר, אוטופגיה מושרה בתגובה למחסור בחומרי מזון שמתרחש בבעלי חיים בלידה, בעת ההתנתקות מאספקת המזון מהשליה, כמו כן ברעב של תאים בתרביות וברקמות. תאי שמרים מוטנטים שיש להם יכולות אוטופגיה מופחתות, מתים מהר בתנאים של מחסור מזון.
קסנופגי (פירוק על ידי אוטופגיה של חלקיקים זיהומיים)
למנגנון האוטופגיה התאי יש גם תפקיד חשוב במערכת החיסון המולדת. פתוגנים תוך-תאיים, למשל כמו Mycobacterium tuberculosis (החיידק שאחראי למחלת השחפת), מיועדים לפירוק על ידי אותם מנגנוני בקרה תאיים שמסמנים לפירוק את המיטוכונדריה של המאכסן. תהליך זה מוביל, באופן כללי, להרס האורגניזם הפולש, אף על פי שמספר חיידקים יכולים לחסום את הבשלת הפאגוזומים לאברונים מפרקים שנקראים פאגוליזוזומים. עידוד אוטופגיה בתאים מודבקים יכול לעזור להתגבר על תופעה זו ולהחזיר את פירוק הפתוגן.
אוטופגיה וזיהום
חושבים שהווירוס Vesicular stomatitis נלקח מהציטוזול אל האוטופגוזום ומועבר אל האנדוזומים, שם מתרחש זיהוי בעזרת רצפטורים מיוחדים, שמאתרים RNA חד-גדילי. לאחר שפעול רצפטורים אלו, מתחילה שרשרת אותות תוך-תאיים שמובילה להשראת יצירה של אינטרפרון וציטוקינים אנטי-ויראליים נוספים. תת-קבוצה של וירוסים וחיידקים מנצלים את מסלול האוטופגיה כדי לקדם את החלוקה שלהם. Galectin-8 שלאחרונה זוהה כ"רצפטור סכנה" תוך-תאי, מסוגל להתחיל את תהליך האוטופגיה כנגד פתוגנים תוך-תאיים. כאשר galectin-8 קושר וקואולה פגומה, הוא מגייס מתאם אוטופגיה (כמו NDP52) ומוביל ליצירת אוטופגוזום ופירוק של חיידקים.
מנגנון תיקון
אוטופגיה מפרק אברונים, ממברנות תאים וחלבונים פגומים, וכישלון של אוטופגיה נחשב כאחת מהסיבות העיקריות לצבירה של נזק והזדקנות תאית.
מוות תאי מתוכנת
אחד מהמנגנונים של מוות תאי מתוכנת מקושר להופעת האוטופגוזום ותלוי בחלבונים של האוטופגיה. אחת השאלות שעולות היא האם האוטופגיה מסייע או מנסה למנוע את המוות התאי. מחקרים מורפולוגיים והיסטוכימיים עד היום לא הוכיחו קשר סיבתי בין תהליך האוטופגיה לבין מוות תאי. למעשה, יש ויכוחים שפעילות האוטופגיה בתאים גוססים היא בעצם מנגנון הישרדות. מחקרים פרמקולוגיים וביוכימיים חדשים הציעו שאוטופגיה השרדותי וקטלני יכול להיות מאופיין על ידי סוג ורמת אותות בקרה במהלך לחץ, בעיקר לאחר זיהום ויראלי. אך מחקרים אלה לא נבדקו במערכות לא ויראליות.
אוטופגיה והתעמלות
אוטופגיה נחוצה לשמירה על הומאוסטאזיס בסיסי. בנוסף, התהליך גם חשוב מאוד בשמירה על ההומאוסטאזיס של השרירים במהלך אימון גופני. הרמה המולקולרית של תהליך האוטופגיה מובנת רק באופן חלקי. מחקר על עכברים מראה שאוטופגיה חשובה לדרישות המשתנות באופן מתמיד של חומרי מזון ואנרגיה, בעיקר דרך המסלולים המטבוליים של קטבוליזם של חלבון. במחקר שנעשה באוניברסיטת טקסס בדאלאס בשנת 2012, עכברים מוטנטיים (שהוחדרה להם מוטציה באתר הזרחון של BCL2 כדי לייצר עכברים בעלי רמות תקינות של אוטופגיה בסיסית אך בעלי רמה לקויה של אוטופגיה מושרית-לחץ) נחקרו כדי לבדוק תאוריה זו. התוצאות הראו שבהשוואה לקבוצת ביקורת, עכברים אלו המחישו ירידה בסיבולת ושוני במטבוליזם של גלוקוז במהלך פעילות מאומצת.
מחקר אחר הדגים שסיבי שריר שלד של עכברים עם מוטציה בקולגן 6 הראו סימני ניוון כתוצאה ממחסור באוטופגיה שהוביל לצבירת מיטוכונדריות פגומות ולמוות תאי מוגבר. אוטופגיה מושרית-אימון לא הצליחה. אך כשאוטופגיה הושרתה באופן מלאכותי לאחר אימון, נמנעה ההצטברות של אברונים פגומים בסיבי השריר עם מוטציה בקולגן 6, וההומאוסטאזיס התאי נשמר. שני המחקרים הדגימו שהשראת אוטופגיה יכולה לתרום לאפקטים המטבוליים המועילים של התעמלות, ושאוטופגיה הכרחית לשמירת ההומאוסטאזיס של השריר במהלך אימון, במיוחד בסיבי קולגן 6.
אוטופגיה ודלקת מפרקים ניוונית
היות שאוטופגיה פוחתת עם הגיל, וגיל הוא גורם סיכון עיקרי לדלקת מפרקים ניוונית, עלתה ההשערה שלאוטופגיה יש תפקיד בהתפתחות מחלה זו. חלבונים שמעורבים בתהליך האוטופגיה פוחתים עם הגיל במפרקים סחוסיים בבני אדם ובעכברים. גם פגיעות מכניות בסחוס בתרביות מפחיתות את רמות חלבוני האוטופגיה. אוטופגיה משופעלת באופן מתמיד בסחוס נורמלי, אך היא נפגעת עם הגיל ובעקבות זאת מתרחש מוות של תאי סחוס, ופגיעות מבניות. תוצאות אלו מציעות שאוטופגיה היא תהליך רגיל ומגן במפרק.
אוטופגיה וסרטן
לעיתים סרטן מתרחש כאשר יש הפרעה למספר מסלולים שונים שמבקרים התמיינות תאית. לאוטופגיה תפקיד חשוב בסרטן – הן בהגנה מפני סרטן והן בתרומה האפשרית שלה להמשך גדילת הגידול הסרטני. אוטופגיה יכולה להגן מפני סרטן על ידי בידוד אברונים פגומים, סיוע להתמיינות תאית, הגברת קטבוליזם של חלבונים ואפילו עידוד מוות תאי של תאים סרטניים. אך אוטופגיה גם יכולה לתרום לסרטן על ידי עידוד הישרדות של תאי גידול שהורעבו, או על ידי פירוק מתווכים אפופטוטיים. במקרים של מניעת אפופטוזה, שימוש במעכבים של השלבים המאוחרים של אוטופגיה בתאים שמשתמשים באוטופגיה כדי לשרוד, מעלה את מספר תאי הסרטן שמתים בעקבות תרופות אנטי-נאופלזטיות.
התפקיד של אוטופגיה בסרטן נחקר רבות. קיימות ראיות שמדגישות את תפקיד האוטופגיה כמדכאת גידולים וגם בשרידות תאי סרטן. אך מחקרים אחרונים הצליחו להראות סבירות גדולה יותר שאוטופגיה תשמש כמדכאת גידולים לפי מספר מודלים.
מדכאת גידול
כדי לשמור על מצב של הומאוסטאזיס, אסור שתהיה הפרעה לאוטופגיה. אם יש הפרעה למנגנון חשוב זה, גדילת גידול יכולה לקרות. התפקיד המרכזי של אוטופגיה בדיכוי גידולים הוא היכולת שלה להסיר חלבונים ואברונים פגומים וכך להגביל אי יציבות גדילת תאים.
מחקרים הראו שאוטופגיה מגבילה גם נקרוזה ודלקת כרונית, וכך עוזרת להגן מפני היווצרות של תאי גידול.
שרידות תאי גידול
מצד שני, מחקרים הראו גם שלאוטופגיה יש תפקיד חשוב בהישרדות של תאי גידול. בתאים סרטניים, אוטופגיה משמשת כדרך התמודדות עם לחץ בתא. ברגע שגנים קשורי אוטופגיה היו מעוכבים, מוות תאי היה מוגבר. לתאי גידול יש דרישות מטבוליות גבוהות בעקבות העלייה בפרוליפרציה התאית. העלייה באנרגיה המטבולית מפוצה על ידי אוטופגיה. לחצים מטבוליים אלו כוללים היפוקסיה, מחסור בחומרי מזון ועלייה ברמות הפרוליפרציה. לחצים אלו משפעלים אוטופגיה על מנת למחזר ATP לשמור על הישרדות תאי הסרטן. מחקרים הראו שאוטופגיה מאפשרת המשך גדילה של תאי גידול בעזרת שמירה על רמות ייצור האנרגיה בתא. על ידי עיכוב הגנים של אוטופגיה בתאי הגידול, נמצאו נסיגה של הגידול והארכת הישרדות האיברים שמושפעים מהגידול. יתר על כן, עיכוב אוטופגיה נראה כמגביר יעילות של טיפולים אנטי-סרטניים.
מנגנון של מוות תאי
תאים שנמצאים בלחץ רב עוברים מוות תאי דרך אפופטוזה או נקרוזיס. פעילות אוטופגיה ממושכת מובילה לתחלופה מהירה של חלבונים ואברונים. קצב גבוה, מעל סף ההישרדות, יכול להרוג תאים סרטניים בעלי סף אפופטוטי גבוה. טכניקה זו יכולה לשמש כטיפול לסרטן.
יעדים טיפוליים
האסטרטגיה הראשונה נבדקה על ידי התבוננות על השפעות אנטי סרטניות בתלות למינון במהלך טיפולי השראת אוטופגיה. טיפולים אלו הראו שפעילות האוטופגיה גוברת באופן תלוי-מינון. זה קשור ישירות גם לגדילה של תאי סרטן באופן תלוי-מינון. מידע זה תומך בהתפתחות טיפולים שיעודדו אוטופגיה.
האסטרטגיה השנייה מבוססת על הרעיון שאוטופגיה הוא מערכת של פירוק חלבונים שמשמשת לשימור הומאוסטאזיס ועל הגילוי שדיכוי של אוטופגיה מוביל לעיתים קרובות לאפופטוזה. באסטרטגיה של דיכוי אוטופגיה יש סיכון גדול יותר מכיוון שהיא עלולה להוביל לשרידות של תאים במקום למותם המיוחל.
תהילים נ"ד
תהילים נ"ד הוא המזמור ה-54 בספר תהילים (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-53 במספר). המזמור הוא אחד משלושה עשר מזמורים בעלי כותרת היסטורית, שמטרת ללמדם דברי השכל כלומר מוסר.
מבנה המזמור
ניתן לחלק את המזמור לשלשה חלקים. החלק הראשון הוא כותרת ונושא המזמור (פסוקים א-ב). החלק השני הוא תפילת המשורר להצלתו (פסוקים ג-ה) ולבסוף, החלק האחרון, המשורר ששם את מבטחו בה' (פסוקים ו-ט).
כותרת המזמור
הכותרת המזמור יוצרת זיקה היסטורית לשני סיפורים בספר שמואל בהם שתי קבוצות אוכלוסייה מבקשות להסגיר את דוד לידי שאול. אחת הקבוצות היא "הַזִּפִים" אשר התנדבו להסגיר את דוד :. ו. הקבוצה השנייה היא  שאלו הם שאול המלך ואנשיו.
במזמור זה אומר דוד לשאול כי ה' יצילו מכל צרה כדבר הנאמר במזמור,.
רקע למזמור
דוד נמצא במנוס משאול המלך. לאחר שהגיע לעיר נוב הוא פונה אל אכיש מלך גת הפלשתי, שם הוא מעמיד פני משוגע כדי שאכיש לא ימיתו, ונמלט פעם נוספת למערות עדולם. בעדולם הוא מקבץ סביבו חבורה של ארבע מאות אנשי שוליים, ועובר עמם למואב, ארץ מוצאה של רות, אם סבו. אחרי שהוא יושב שם תקופת מה הוא עובר בחזרה לנחלת יהודה ומתיישב ביער חרת.
לשאול נודע כי דוד יושב ביער חרת וזועם על עבדיו שלטענתו מסייעים לדוד. דואג האדומי מפר לשאול על המעשים שאירעו כאשר דוד הגיע לעיר נוב : הכהן אחימלך בן אחיטוב נתן לדוד לחם ואת חרב גלית, ובכך רומז שאחימלך משתף פעולה עם דוד וחותר נגד מלכותו של שאול. בעקבות הדברים שאול מחליט להרוג את אחימלך וכל הכהנים בנוב. עבדיו אינם רוצים לשלוח את ידם, אך דואג האדומי מתחיל במלאכת ההרג, ומתואר כי שאול מכה בכל יושבי נוב. רק אחד מבני אחימלך, אביתר, נמלט ומספר על הטבח לדוד. במקביל דוד מקבל ידיעה כי הפלשתים נלחמים בקעילה ולכן פונה להושיעה מיד הפלשתים. כאשר נודע הדבר לשאול הוא יוצא לקעילה, ודוד חושש שאנשי קעילה יסגירו אותו לידי שאול, ונמלט משם בראש אנשיו אל מדבר זיף.
בחרשה שבמדבר זיף מגיע יהונתן לבקרו והשניים כורתים ברית.. מיד אחר כך מגלים אנשי זיף לשאול היכן מסתתר דוד, ושאול מתחיל לרדוף אחריו. כאשר הוא ואנשיו עומדים ללכוד את דוד, מגיע שליח אל שאול המבשר לו על פלישה פלשתית, ושאול שב על עקבותיו.
תוכן המזמור
המזמור נפתח בתכליתו: דברי השכל ומוסר אותם חבר דוד במנוסתו משאול המלך, לאחר שהזיפים אמרו לשאול כי דוד מסתתר אצלם. דוד פונה אל שתי המידות של אלוהים העומדות זו מול זו.
הראשונה היא מידת הגבורה שעניינה הוא אהבה, כנאמר. זו הספירה המצמצמת את ההארה רק אל מי שראוי לה. השנייה היא מידת החסד שעניינה הוא היריאה,. זו הספירה המביאה את הטוב האלוהי והשפע האינסופי אל תוך העולם והרצון להיטיב, הטבה שאין לה גבולות לא מבחינת האיכות ולא מבחינת הכמות ואינה מתחשבת כלל במקבל. על כן היא יכולה להעניק גם הטבה שעלולה להזיק. כלומר דוד מבקש מהאל שגם אם הוא על פי דין דן אותו למיתה יתבצע הדבר רק בידי האל ולא בידי אנשים אלו הרודפים אחריו כי לא את דוד מאסו כי אם את ה'.
הרודפים אחר דוד הם כאמור, מצד אחד, שאול ואנשיו, ומצד שני, אנשי זיפים שכונו , מפני שלא היו קשורים אל שאול ואינם מבני משפחתו. שתי קבוצות אלו, רודפות אחד מאחור ואחד מלפנים דוד, ולא ייראו מפני האלוהים ולכן דוד מתחנן לפני ה' שידין אותו על פי דין אך לא יענישו בידי אלו שאינם יראים מפניו.
אלוהים אכן עוזר לדוד אך אינו ממית את הזיפים או את אנשי שאול. דוד מסביר מדוע בחר ה' לפעול כך - מפני שאינו רוצה שדוד יישא בעונש של המיתה שלהם. בפסוק זה מופיע אחד מן שבע שמותיו של הקב"ה, אדנ"י אשר היא במידת המלכות. הקב"ה נקרא בשם זה כאשר מתלבש במלכות דאצילות דהיינו ישנו גילוי ה' בעולם זה או במילים אחרות קיימת הארה לגבי מהות העולם. לצד זאת, דוד עצמו אף מבקש שאם ה' יעניש את אותם אנשים יהיה זה מידה כנגד מידה כלומר שיהפכו בעצמם לנרדפים ואם ישמידם יהיה זה רק עבור פגיעה בשם כבודו. על זאת ברוח נדיבה יעלה דוד לה' קורבנות על ישועתו כי הוא רואה ומביט באויביו אך אלו לא פגעו בו וה' לא פגע בהם.
יוסי סדבון
יוסי סדבון (נולד ב-22 בנובמבר 1952) הוא ניצב בדימוס, אשר שירת במשטרת ישראל עד לשנת 2005.
ביוגרפיה
סדבון נולד בהוד השרון ולמד בתיכון בכפר סבא. הוא התגייס לצה"ל בשנת 1971 ושירת כלוחם בסיירת שקד ובסיירת רימון. בהמשך השלים קורס קצינים ונשלח כקצין צעיר למשמר הגבול, שם שירת 13 שנה. בתום שירותו במשמר הגבול עבר ב-1985 למשטרת ישראל. שירת בתפקידים הבאים: מפקד תחנת בת ים, סגן מפקד היחידה המרכזית של מחוז תל אביב, סגן מפקד בית הספר הארצי לשוטרים, מפקד מרחב דן.
ב-1993 עבר למטה הארצי לכהן כיועץ המשפטי של משטרת ישראל, ובמסגרת תפקידו ייצג את המשטרה בשתי ועדות חקירה ממלכתיות: הוועדה לחקירת הטבח במערת המכפלה וועדת שמגר (רצח רבין). בהמשך הקריירה שימש סגן מפקד מחוז תל אביב, מפקד מחוז ש"י, וראש אגף חקירות. בסוף דצמבר 2000 מונה למפקד מחוז תל אביב, והוא שימש בתפקיד במהלך האינתיפאדה השנייה ועד אוגוסט 2004.
פרש בגיל 52 מהמשטרה בדרגת ניצב, לאחר שהפסיד למשה קראדי בהתמודדות על תפקיד מפכ"ל המשטרה.
לסדבון תואר ראשון ושני במשפטים, כיהן כסגן נשיא מכללת רמת גן בין השנים 2006–2017 וכחבר הוועד המנהל של עמותת "עתיד בטוח".
ב-20 בנובמבר 2017 הציג סדבון את מועמדותו לראשות העיר כפר סבא בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018. הוא זכה לקרוב ל-20% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול רפי סער, שקיבל מעל 27% מהקולות. בסיבוב השני ניצח סער. סדבון נבחר למועצת העיר וסיעתו קיבלה שלושה מנדטים. משמש כיום כיו"ר האופוזיציה העירונית.
נשוי ואב לארבעה, ומתגורר בכפר סבא.
רוברט בריגר
רוברט בריגר (בגרמנית: Robert Brieger; נולד ב-21 בנובמבר 1956) הואגנרל אוסטרי בדימוס, אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא אוסטריה.
ביוגרפיה
בריגר נולד בווינה ב-21 בנובמבר 1956. הוא התגייס לצבא אוסטריה ב-1975. בין השנים 1976–1979 למד בבית הספר לשריון באקדמיה הצבאית בווינר נוישטאדט ולאחר מכן שימש כמפקד כיתה במאוטרן על הדנובה. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בזוולפקסינג. בין השנים 1985–1988 עבר קורס של המטה הכללי ולאחריו הועסק בתפקידי מטה שונים. הוא שרת תקופה ביחידות צבא של הבונדסוור הגרמני ואז במכללת ההגנה של נאט"ו ברומא. בין השנים 2001–2002 שימש כמפקד המחלקה האוסטרית בקוסובו, ובין 2011–2012 פיקד על כוחות EUFOR בבוסניה והרצגובינה. הוא השתתף גם בתכנון המשלחת האוסטרית לצ'אד.
ב-2016 מונה לראש אגף הלוגיסטיקה במשרד הביטחון, ושנה לאחר מכן מונה לראש מטה שר הביטחון. ב-27 ביולי 2018 הושבע כראש המטה הכללי במקומו של אוטמר קומנדה. ב-19 במאי 2021 הוא נבחר ליו"ר הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. הוא צפוי להיכנס לתפקידו ב-1 ביוני 2022 במקומו של הגנרל האיטלקי קלאודיו גרציאנו.
בריגר ידוע בעמדותיו השמרניות, ואף על פי שהוא לא מקורב לאף מפלגה, הרי שהוא נחשב למועמד המועדף של סבסטיאן קורץ ומפלגת העם האוסטרית, לתפקיד הרמטכ"ל. עם מינויו, הגדיר בריגר את משבר ההגירה באירופה כמשבר הביטחוני החמור ביותר של אוסטריה.
מלונאי
מלונאי הוא אדם העוסק בניהול בית מלון.
פעמים רבות, כאשר המלונאי הוא גם הבעלים של המלון או של רשת בתי המלון, נקראים המלון או הרשת על שמו. כך, למשל, רשת "הילטון", על שם קונרד הילטון, רשת "ריץ", על שם סזאר ריץ ורשת פתאל ניהול מלונות על שם דוד פתאל.
בדרך כלל מלונאי בעל השכלה במלונאות ו/או במינהל עסקים. בישראל מתקיימים לימודי מלונאות במכללה האקדמית כנרת, בבית הספר הארצי לתיירות ועוד. בשנים 2011-2017 בתל אביב פעל סניף של בית ספר למלונאות צרפתי ואטל.
מייקל איגנטייף
מייקל איגנטייף (באנגלית: Michael Ignatieff; נולד ב-12 במאי 1947) הוא פרופסור קנדי להיסטוריה שפרסם ספרים ומאמרים רבים בנושאי לאומיות, אתיקה פוליטית ורעיונות מדיניים. היה מנהיג המפלגה הליברלית בקנדה וראש האופוזיציה בפרלמנט הקנדי. שימש בתפקיד מ-10 בדצמבר 2008 והתפטר לאחר תבוסתו בבחירות במאי 2011. שימש כחבר פרלמנט באזור טורונטו. בשנת 2016 מונה איגנטייף לנשיא "האוניברסיטה המרכז-אירופית" בבודפשט.
ביוגרפיה
איגנטייף הוא נצר למשפחה של פוליטיקאים ידועים. אבי סבו היה ניקולאי איגנאטייב, מדינאי רוסי חשוב שכיהן כיו"ר ועדת השרים (1872-1880) ואחר כך כשר הפנים בשנים 1881–1882. הוא מונה לתפקיד שר הפנים לאחר רציחתו של הצאר אלכסנדר השני והוביל קו לאומני כדי להסיח את דעת הקהל מהמשבר הפוליטי ברוסיה בעקבות רצח הצאר. בנו של ניקולאי, שהוא סבו של איגנטייף, היה הרוזן פאבל איגנאטייב והוא כיהן בתפקיד שר החינוך בממשלת הצאר האחרון ניקולאי השני ברוסיה.
לאחר המהפכה הקומוניסטית ברח פאבל עם משפחתו לקנדה. אביו של איגנטייף, ג'ורג', גדל בקנדה הפך לדיפלומט ושימש כשגריר קנדה באומות-המאוחדות. הוא אף היה מעורב בוועדת אונסקו"פ, הוועדה שהחליטה על תוכנית החלוקה שהתקבלה בכ"ט בנובמבר 1947.
עבודתו המחקרית
איגנטייף פרסם ספרים ומאמרים רבים בנושאי חקר הלאומיות והיסטוריה של הרעיונות. אחד מספריו הידועים ביותר הוא הביוגרפיה רחבת ההיקף שכתב על ישעיה ברלין, שתורגמה גם לעברית (מייקל איגנטייף, ישעיה ברלין, מאנגלית: כרמית גיא, הוצאת עם עובד, 1999). איגנטייף העיד על עצמו שברלין הוא האדם שהשפיע עליו ביותר, חוץ מאביו.
דרכו הפוליטית
בצעירותו היה איגנטייף מעורב במערכות הבחירות של המפלגה הליברלית כמתנדב, אך נכנס לחיים הפוליטיים בגיל מאוחר, רק בשנת 2005 לאחר שקנה לעצמו שם בינלאומי כהיסטוריון וכחוקר מן השורה הראשונה. תוך כשלוש שנים הפך למנהיג המפלגה הליברלית. בבחירות הראשונות בהן הנהיג את מפלגתו, במאי 2011, התרסקה המפלגה הליברלית ונותרה עם כ-30 חברי פרלמנט בלבד. איגנטייף עצמו הפסיד את מושבו בפרלמנט ולראשונה בהיסטוריה הקנדית סיימה מפלגתו את הבחירות כמפלגה השלישית בגודלה. בעקבות התבוסה התפטר איגנטייף מתפקיד יושב ראש המפלגה.
איגנטייף וישראל
איגנטייף התגורר בישראל במהלך שנת 1999 כאשר שימש כמרצה אורח באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בזמן מלחמת לבנון השנייה בקיץ 2006 אמר איגנטייף בריאיון לעיתון "טורונטו סטאר" כי חשוב ביותר שישראל תשלח מסר ברור לחזבאללה כי חטיפת חיילים וירי טילים על ישראל לא יהיו נסבלים. בתגובה לשאלת הכתב על תגובתו להרג האזרחים הלבנונים בפעולת צה"ל בכפר כנא, השיב איגנטייף כי "שנתו אינה נודדת" בגלל מה שקרה. תגובתו זו הביאה למחאה חריפה מצד מוסלמים בקנדה. בעקבות זאת, ניסה איגנטייף לחזור בו בריאיון לטלוויזיה בקוויבק וטען כי הירי בכפר כנא היה למעשה "פשע מלחמה". אמירה זו עוררה את מחאתם של יהודים רבים בקנדה, ואיגנטייף הצטער עליה.
בנובמבר 2007 כאשר שימש בתפקיד סגן יושב ראש האופוזיציה ביקר איגנטייף בישראל.
ב-2019 זכה בפרס דן דוד, על תרומתו המתמשכת להגנת הדמוקרטיה ברחבי העולם.
קישורים חיצוניים
מייקל איגנטייף בריאיון לטלוויזיה הקנדית
אקטיניום
אקטיניום (Actinium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי מתכתי, שסמלו הכימי Ac ומספרו האטומי 89. אקטיניום הוא היסוד הראשון בסדרת האקטינידים.
מאפיינים
צבעו של האקטיניום כסוף, ובחושך הוא זוהר בזוהר כחלחל בשל רדיואקטיביותו. בטבע הוא מופיע בכמויות קטנות בעפרת אורניום, שכן הוא אחד משלבי-הביניים של דעיכתו לעופרת. בכל טון של אורניום יש כעשירית הגרם של 227Ac. בתכונותיו הכימיות האקטיניום דומה מאוד לאנלוג המחזורי שלו, הלנתן.
שימושים
אקטיניום הוא יסוד נדיר בטבע, אך הפקתו בצורה מלאכותית אינה יקרה. מופק בצורה מלאכותית על ידי הפצצת רדיום בנייטרון בכור גרעיני. בשל פעילותו הרדיואקטיבית הגבוהה (פי 150 מרדיום), הוא משמש כמקור נייטרונים. בנוסף לכך ניתן להשתמש בו ברדיואימונותרפיה.
היסטוריה
האקטיניום זוהה ב-1899 על ידי הכימאי הצרפתי אנדרה לואי דביירן, שהפיק אותו מעפרת אורניום. מאוחר יותר, בשנת 1902, זיהה אותו באופן עצמאי כימאי אחר, פרידריך אוטו גיזל הגרמני. מקור שמו במילה היוונית "אקטינוס", שפירושה "קרן אור".
איזוטופים
עד כה ידועים כ-36 איזוטופים של אקטיניום, העיקריים שבהם:
האיזוטופ היחיד המופיע בטבע הוא 227Ac. כמו כן לרוב האיזוטופים שלו זמן מחצית חיים בן פחות מדקה.
זהירות
בשל פעילותו הרדיואקטיבית הגבוהה, האקטיניום מסוכן מאוד - כפלוטוניום. כמו כן, אכילת כמויות קטנות ביותר שלו היא סכנה חמורה לבריאות.
אילורין
אילורין (באנגלית: Ilorin) היא בירת מדינת קוארה במערב ניגריה. העיר משתרעת על פני 765 קמ"ר בדרום-מזרח מדינת קווארה כ-330 ק"מ מדרום-מערב לבירת הפדרציה אבוג'ה וכ-260 ק"מ מצפון-מזרח לעיר לאגוס. לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 אוכלוסיית העיר מונה כ-1.08 מיליון תושבים.
היסטוריה
אילורין נוסדה בשנת 1450 על ידי היורובה, אחת משלוש הקבוצות האתניות הגדולות בניגריה. היא שימשה כמפקדה הצבאית המחוזית של האימפריה העתיקה של אויו, ונעשתה לאחר מכן למדינת חסות של ניגריה הצפונית כאשר שאו עלימי השתלט על העיר במהלך הפצת דת האסלאם. העיר היא כעת בירת מדינת קוארה, אחת מתשע עשרה המדינות הצפוניות של ניגריה.
תרבות
בעיר יש אוסף גדול של תרבויות, הכולל את תרבויות היורובה, האוסה, פולאני, נופה, ברובה, ועוד עמים ניגרים וזרים רבים. רוב התרבויות קשורות אל האסלאם, וחגיו נחגגים בעיר במידה רבה יותר מאשר בשאר המדינה. יוזמות עסקיות רבות הקשורות אל דת האסלאם מושקות במהלך השנה.
העיר מציעה גם אטרקציות תיירותיות, כגון גבעת סובי המרשימה, שלפי המסופר מצאו בה זרים מפלט מהמלחמות הבין-שבטיות שפקדו את האזור בעבר. בעיר נמצא גם סלע מרשים, שלפי המסורת המקומית אחד משליטי המקום נהג להשחיז עליו את כלי המתכת שלו. בשפה המקומית שם האבן הוא "אוקוטה אילו אירין", שפירושו "סלע להשחזת מתכות", וההשערה היא כי שם זה הוא המקור לשם העיר - אילורין. האבן הייתה מקודשת בעבר והייתה מושא לעבודת אלילים ומקור להקרבת קורבנות. המסגד הבולט בעיר הוא מסגד אלפה עלימי, שנבנה בשנת 1831. בעיר נמצא אחד המרכזים של הוועדה הלאומית למוזיאונים ומונומנטים, בו יש ממצאים תרבותיים ואתנוגרפיים מהתרבויות הניגריות השונות.
חפצי האומנות המקומיים הם עבודות קדרות, והעיר היא מרכז הקדרות של ניגריה. עיסוק מסורתי נוסף הנפוץ באילורין הוא ייצור טקסטיל. ברחבי העיר מיוצרים ונמכרים עבודות יד של טקסטיל ורקמה בכמויות גדולות, והעיר מושכת אליה מעצבי אופנה וסוחרים מכל רחבי מדינת קוארה ואף ממדינות אחרות בניגריה.
המרכז התרבותי של העיר הוא ביתה של מועצת התרבות והאומנות של מדינת קוארה, של ההרכב האומנותי של המדינה ושל גלריית אומנות ועתיקות. בעיר זמינות מזכרות המנציחות את התרבות וההיסטוריה של העיר.
בעיר יש פארק מרכזי, פארק מטרופוליטן שמו, וכן מרכז ספורט ובו אצטדיון ובריכת שחייה אולימפית המשמשת גם לצלילת ספורט. בעיר גם נמצא מגרש הבייסבול היחיד בניגריה.
תחבורה
המיקום המרכזי של אילורין הופך אותה לעיר נוחה לגישה מכל חלקי ניגריה, באוויר, בכבישים או ברכבת. אף על פי ששדה התעופה של אילורין עוצב מחדש וצויד כנמל תעופה בינלאומי לטיסות מטען, יש טיסות נוסעים סדירות בין אילורין ובין לאגוס, אבוג'ה וג'וס. אילורין מציעה גם שירותי רכבות לערים רבות ברחבי המדינה.
הדרכים הראשיות בעיר הם במצב טוב למדי, והתחבורה בתוך העיר טובה, יחסית. דרכים ראשיות פחות זקוקות לתיקון, אך עם הזמן החשיבות של שיקום תשתיות התחבורה תופסת מקום מרכזי יותר בעיני רשויות התחבורה של מדינת קוארה. דרך מהירה אל העיר איבדאן נסללת בימים אלו.
בהשוואה לערים אחרות בניגריה, התחבורה הציבורית באילורין זולה למדי. פרט לאוטובוסים ולמוניות רגילים, יש שירות מוניות של תלתי-אופן ושל אופנועים.
חנינא עמישב
חנינא עמישב (נולד 1940) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, פיקד על שייטת 13.
חייו
עמישב נולד בקיבוץ דגניה ב' ולמד בבית הספר הטכני של חיל האוויר. עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13 ושירת כלוחם ביחידה. ב-1963 השתחרר. לאחר מספר שנים חזר לשירות הקבע ובפברואר 1966 סיים קורס קצינים כחניך מצטיין. במלחמת ששת הימים השתתף בפעולת פורט סעיד. לאחר המלחמה יצא לקורס חובלים, הוא שב לשייטת ומונה למפקד יחידת הסירות. ב-1970 פיקד על כוח מהשייטת במבצע להשמדת נקודת משמר מצרית. בינואר 1971 פיקד על כוח השייטת במבצע ברדס 20, פשיטה באזור צידון.
במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין אג"ם של שייטת 13, הוא השתתף בניסיון הכושל לחילוץ לוחמי מוצב המזח וכמפקד כוח במבצע ליידי, פשיטה על נמל פורט סעיד. על פועלו במלחמה הוענק לו צל"ש מפקד מספן ים. לאחר המלחמה שימש סגן מפקד השייטת והשתתף במבצעים נגד ארגוני מחבלים בלבנון, במסגרת ההכנות למבצע אנטבה נשלח יחד עם לוחם היחידה מיכאל אהרונסון לקניה על מנת לבדוק היתכנות צניחה לימת ויקטוריה. במבצע ליטני פיקד על אח"י יפו, ספינת טילים מדגם סער 4.
באוגוסט 1978 מונה למפקד שייטת 13 בדרגת אלוף-משנה. בדצמבר 1978 נהרג קצין השייטת בתאונת אימונים באי טיראן. עמישב הועמד לדין על התרשלות, קיבל התראה והודח מהפיקוד על היחידה. בשנת 1981 השתחרר משירות הקבע.
לאחר השחרור, רכש עמישב את מפעל ספן בקיבוץ אפיקים ונהיה מנכ"ל שלה. באפריל 1983 העביר את המפעל למגדל העמק, בה הוא נקרא "קרינה שימושית". חברת כלל הייתה שותפה בחברה.
כיהן כמנכ"ל חברת אוקיאנה מחקרים ימיים.
ספינה (אדריכלות)
הספינה, הספינה הראשית או אולם התווך (לטינית: Navis, אנגלית: Nave) היא החלל המרכזי של הכנסייה.
החלק המרכזי של הכנסייה, כלומר מבנה האורך שלה, נקרא גם ספינה (לטינית: Navis, אנגלית: Nave) או "אולם התווך", ולצדדיו 'ספינות משניות', 'מעברים' או 'סיטראות' (אנגלית: Aisles). השימוש במילה 'ספינה' נובע מהעובדה שלבזיליקות המוקדמות היה גג עץ בצורת משולש, הנתמך על מערכת עמודים ותומכות המזכירה שלדה של סירה, משום שבוני הגגות המוקדמים בנו במקביל גם ספינות. בנצרות קיבל השם 'ספינה' משמעות נוספת, בכך שהכנסייה משולה לספינה שתביא את המאמין אל גן העדן העתידי.
שורות עמודים מחלקות את החלל המרכזי של הבזיליקה לאגפים משניים (סיטראות), המכונים גם 'ספינות משניות' (לעומת הספינה הראשית). בכנסיות רבות היה החלל מחולק בין סוגי קהלים שונים. בכנסיות ימי הביניים, לדוגמה, ישבו בקדמת הבזיליקה, במקום הקרוב לאפסיס במזרח, בני האצולה.
בדרך כלל כלל אולם התווך ספינה ראשית גבוהה ושתי ספינות משניות (אחת מכל צד) הנמוכות ממנה. קתדרלות גדולות (כגון קתדרלת בורז' וקתדרלת קלן) כללו לעיתים שתי ספינות משניות מכל צד ובכך חילקו את אולם התווך לחמישה אגפים. הספינות המשניות נמוכות יותר מהספינה הראשית ומעליהן נבנתה גלריה ותמיכות לספינה הראשית. למרות זאת, היו כנסיות בהן הספינות המשניות היו באותו גובה כמו הספינה הראשית, כנסיות כאלה נקראות כנסיות אולם (Hall church).
גודל הספינה, הפרופורציות שלה ומידת האווריריות של מעטפת החלל שלה, היוו גורם מחולל בהתפתחות אדריכלות הכנסיות. הניסיונות המתמשכים מצד אדריכלי הכנסיות לאורך ההיסטוריה ליצור חללים גבוהים ורחבים יותר ובעלי קירות דקים יותר שדרך הפתחים שלהם תיכנס כמות גדולה יותר של אור, הביאו בסופו של דבר להתפתחות של צורת הכנסיות הטיפוסית. צורה זו הנובעת כולה ממאפייני הספינה כוללת תמיכות או תמיכות דואות בצידיה אשר תחתן נוצר המקום לספינות המשניות, גג עץ משופע שנבנה מעל לקירוי הספינה וחזית חיצונית המרמזת על צורת החלל הפנימי.
באדריכלות הנוצרית המוקדמת, כמו במבני הבזיליקה של האדריכלות הרומית, קורתה לרוב הספינה הראשית בקורות עץ, או במקרים נדירים יותר בקמרון חבית. אדריכלות הרומנסק החלה להשתמש בקמרונות צולבים כדי ליצור את החלל הראשי מחולק לתאים נפחיים לאורכו. ברומנסק המאוחר נעשה גם שימוש בקמרונות סקספרטייט. הספינה הרומנסקית יצרה חלוקה ברורה של אותם תאים נפחיים כך שלצד כל תא שקורה הקמרון אחד חולקו צידיו על ידי עמוד משני בין שני עמודים עיקריים אשר הקטינו את גודל התאים בספינות המשניות בחצי.
באדריכלות הגותית נעשה שימוש בקמרונות צלעות (בני 6 צלעות במקודמת ובעלי 4 צלעות בבשלה) שהדגישו את הקווים של התקרה. בגותיקה המאוחרת באירופה התפתחו קמרונות רשת מורכבים ובגותיקה המאוחרת באנגליה, התפתחו קמרונות הצלעות לקמרונות מניפה. בסגנון זה הקווים האנכיים שלאורך העמוד מתרחקים זה מזה, לקראת התקרה, ויוצרים לספינה הראשית מראה המזכיר שורת עצים ביער. הספינות הגותיות הרקיעו לגבהים חדשים (ראו רשימה בהמשך) תוך שהן נתמכות בידי מערכת עמודים מורכבים וקשתות מבפנים ותמיכות דואות מבחוץ.
אדריכלות הרנסאנס שהתפתחה באיטליה לא השתמשה כלל בקמרונות מרובי קווים, אלא בקמרונות פשוטים יותר, לרוב קמרון חבית אחד לכל אורך הספינה, או אפילו תקרה שטוחה ללא קמרון בכלל ובה עיטורים בלבד. קיימות כנסיות רבות שנבנו באיטליה במאה ה-15 וה-16 שבהן תקרת הספינה הראשית היא משטח אופקי הבנוי על קורות עץ או גמלון משולש מקורות עץ.
השימוש בקמרונות מסוגים שונים נפוץ עד ימינו. בכנסיות רבות שנבנו במאה ה-20 נעשה שימוש בקמרונות בעלי צורות קלאסיות, שנבנות מבטון מזוין או טכנולוגיות חדשות אחרות. לעומתן, קיימות כנסיות מודרניות, בעיקר בנצרות הלא-קתולית, אשר צורת החלל בהן שונה לחלוטין, או שכלל לא קיימת ספינה ראשית ברורה כבדורות הקודמים.
רשימת הקתדרלות בעלות הספינות הראשיות הגבוהות ביותר
להלן רשימה של קתדרלות וכנסיות המסודרות לפי גובה הספינה הראשית (Nave).
הספרות האלכסוניות (Italics) הן מידות שחושבו בהמרה מיחידות אחרות.
הערה: בחלקים התחתונים של הרשימה ייתכן וחסרות כנסיות.
פרנץ פישלר
פישלר נולד בכפר אבזאם במדינת טירול שבאוסטריה. למד חקלאות באוניברסיטת וינה לחקלאות, וסיים שם את חוק לימודיו, וב-1978 קיבל תואר דוקטור. בשנים 1973-1979 עבד כמסייע באוניברסיטה לחקלאות, לאחר מכן עבד בלשכת החקלאות של טירול ולבסוף כמנהל הלשכה בשנים 1985-1989.
בין 1989 ו-1994 כיהן כשר החקלאות והייעור, ומאז 1990 היה חבר המועצה הלאומית של אוסטריה. ב-1995 מונה לנציג האוסטרי באיחוד האירופי, כממונה על החקלאות והפיתוח כפרי (בשנת 2004 חילק את התפקיד עם סנדרה קלניאטה). ב-1999 מונה גם לממונה על הדיג. בין השנים 1999-2004 היה חבר בהנציבות האירופית בראשות רומאנו פרודי. הוא היה פעיל בהכנה ואישור של Agenda 2000 - תוכנית רפורמה של מדיניות בתחום החקלאות של הקהילה האירופאית.
בשנת 2011 החליטה ממשלת להציב אותו כמועמד מטעמה ליו"ר ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.
מרדכי מורטרה
מרדכי מורטרה, (מרדכי מרקו בן יוסף הלוי מורטרה) (נולד בכ"ז בניסן ה'תקע"ה 7 במאי 1815 - כ"ו בשבט ה'תרנ"א 2 בפברואר 1894) היה רב, אספן ספרים ומשורר.
תולדותיו
נולד בוויאדאנה הסמוכה למנטובה ליוסף ולשמחה. עבר למנטובה להשתלם בלימודי חול והיה מתלמידיו הראשונים של שד"ל בבית המדרש לרבנים בפדובה. בי"א בסיוון ה'תקצ"ו נסמך לרבנות בתואר "מעלת מורינו הרב".
בשנת תר"א 1841 נפטר רבי יעקב קאזיס, רבה של מנטובה, ובשנה שלאחריה בחודש סיוון נבחר מורטרה במקומו. מורטרה החזיק ספרייה גדולה, אשר כללה כתבי יד רבים. לאחר פטירתו נמכרה הספרייה לדוד קאופמן. מורטרה ניהל ויכוח עם חכמי יהדות איטליה בנוגע לביטול יום טוב שני של גלויות, והחזיק בדעה שאין לבטלו.
חיבר קונטרסים רבים של דרשות, עיונים במקרא ובמחשבת ישראל ותירגם לאיטלקית ספרי תפילה. יותר מכל ספריו נודע "מזכרת חכמי איטאליא" (איטלקית, פדובה 1886).
בנו לודוביקי היה מדינאי ומשפטן, ושימש כחבר הפרלמנט האיטלקי והיה שר המשפטים בממשלת איטליה.
פארק טרפטו
היסטוריה
הפארק משתרע על פני 360 דונם ונבנה בשנים 1876–1878 על פי תוכניותיו של מהנדס הגנים הראשי של ברלין גוסטב מאייר. עלות בניית הפארק הייתה 1.2 מיליון מארק, והוא נחשב לחידוש בזמנו שכן הוא היה פתוח לציבור הרחב, וכלל מתחם למשחקי ספורט. ב-1890 הוצב בחלקו המערבי של הפארק פסלו של מאייר שיצר הפסל אלברט מנתה, וב-1896 נערך בפארק יריד הסחר של ברלין. ב-1946 החלו עבודות על אנדרטת המלחמה הסובייטית, שנחנכה ב-1949 על שטח של 100 דונם. התוספת האחרונה לפארק נעשתה בשנים 1957–1958 וכללה גן ורדים שבו למעלה מ-25,000 שתילים, פסל ומזרקה. ב-14 ביולי 1987 נערך בפארק קונצרט של להקת הרוק הבריטית ברקלי ג'יימס הארווסט, שהיה קונצרט הרוק הראשון של להקה מערבית שנערך באוויר הפתוח בגרמניה המזרחית.
מונדיאל 2006
במהלך מונדיאל 2006 התקיים בפארק האירוע "פופ-קיק 06" שמשך אליו 200,000 מבקרים ועורר ביקורת קשה מצד התושבים באזור, שחששו מהרס הפארק ופגיעה בחיות הבר ששוכנות בו. בסופו של דבר, למרות כמות המבקרים שהפתיעה אפילו את מארגני האירוע, הנזק לסביבה היה מועט, ומתוך 135,000 אירו שהוקצו מראש לשיקום הנזקים, רק חלק קטן נוצל.
גן הבירה
בחלק המזרחי של הפארק, על גדת השפרה נמצא ה"צנר", גן בירה ופונדק עם 1,500 מושבים. המבנה בן למעלה מ-100 שנה אירח מדי קיץ אירועי תרבות, עד שנקנה על ידי רשת המזון המהיר ברגר קינג.
פארק שפרה
בתוך הפארק נמצא פארק שעשועים נטוש, 'שפרה פארק- ברלין'. הפארק פעל בין השנים 1969–2001. הבעלים של הפארק, נורברט וויטה, פשט רגל ועזב את גרמניה בפתאומיות. הוא לקח עמו כמה מהמתקנים בפארק לפרו ושם פתח פארק שעשועים קטן בכיכר ג'וקי בלימה.
פסוקית
פְּסוּקִית היא מונח המתייחס להיגדים מילוליים מוגדרים. המונח פסוקית משמש במספר דיסציפלינות. הוראתו היסודית, המשותפת כמעט לכל הדיסציפלינות, היא פסוק משנֶה ('משפט משנה'); חלקו של פסוק ('חלקו של משפט'); פסוק קטן ('משפט קטן'). המילה 'פסוקית' היא תוצאת הקטנה על פי גזירה קווית של בסיס + סופית של הצורן הסופי ־ִית – 'פסוקית', פסוק קטן ומשני ביחס לפסוק הרגיל.
פסוקית בלשונות
בתורת התחביר (סינטקסיס), הפסוקית מתארת את תפקיד החלקים שבמשפט המשועבד. לדוגמה: במשפט "ידוע ש-העישון מזיק לבריאות", פסוקית הנושא היא "העישון מזיק לבריאות" למשפט המשועבד קיימות מספר פסוקיות: פסוקית נושא; פסוקית נשוא; פסוקית מושא; פסוקית תיאור (פסוקית תיאור כוללת בתוכה: פסוקית זמן; פסוקית מקום; פסוקית מידה; פסוקית סיבה; פסוקית תכלית; פסוקית תנאי; פסוקית ויתור; פסוקית מצב; פסוקית אופן); פסוקית לוואי.
פסוקית בפרוזה ושירה (ספרות)
בפרוזה, הפסוקית מתארת חצי פסוק או צלע של פסוק, ומשמעות המונח היא פסוק קטן ומשני ביחס לפסוק הרגיל.
אפקט מקלינטוק
לאחר פרסום המחקרים הראשוניים אודות סנכרון המחזור החודשי, פורסמו מספר מאמרים המדווחים על פגמים מתודולוגיים במחקרים אלה, כולל המחקר של מקלינטוק. בנוסף, פורסמו מחקרים נוספים שלא הצליחו למצוא סנכרון. מדענים מתחו ביקורת גם על המנגנונים שהוצעו כהסבר לתופעה. מחקרים ביקורתיים שנערכו בשנים 2006 ו-2013 הגיעו למסקנה שלא קיימת כלל תופעה של סנכרון המחזור החודשי.
תופעה דומה הקרויה "" נצפתה בבעלי חיים קטנים כגון עכברים ושרקנים. בניגוד לאפקט וויטן המונע על ידי פרומונים זכריים, אפקט מקלינטוק טוען להשפעת פרומונים נקביים בלבד.
מחקרים ראשוניים
התופעה, המכונה לעיתים 'בקרה חברתית של הביוץ', נחקרה לראשונה באופן פורמלי על ידי הפסיכולוגית מרתה מקלינטוק שדיווחה על ממצאיה ב-Nature בשנת 1971. בשנת 1998 מקלינטוק פרסמה מאמר נוסף ב-Nature שתמך בממצאיה הראשונים. מקלינטוק ביצעה סדרת ניסויים בהם דגימות ריח מבתי שחי של נשים נוגבו בשפתיהן של נשים אחרות. על פי המאמר נמצא כי הניגוב גרם לשינוי המחזור החודשי באופן שיסונכרן עם המחזור של הנשים מהן נלקחו הדגימות.
ביקורת
אילו לכל הנשים היה מחזור של 28 יום בדיוק, ההפרש המקסימלי בין התחלת מחזור של שתי נשים היה 14 יום, המינימלי 0 ימים (סנכרון) והממוצע 7 ימים. ללא אפקט מקלינטוק, היינו מצפים כי בקבוצה קטנה לחצי מזוגות הנשים יהיה הפרש קטן מהממוצע דהיינו פחות מ-7 ימים. המחקר הראשוני של מקלינטוק דיווח על הפרש ממוצע של 5 ימים- ייתכן שמדובר במקריות סטטיסטית בלבד.
רוב המחקרים בנושא בוצעו בדיעבד, כלומר הנשים נשאלו על מחזורי העבר שלהם. ייתכן שתשובותיהם הושפעו מהטיית דיווח קוגניטיבית מה שהופך את תוצאות המחקר לדגימה מוכתמת.
ההשערה אינה מסבירה את אופי הסנכרון בין שתי נשים בעלות אורך מחזור שונה. נשים בעלות הפרש של יומיים באורך המחזור שלהן עשויות לקבל מחזור באותו יום אך בחודש הבא יהיה ביניהן הפרש של יומיים, בחודש שלאחריו של ארבעה ימים וכן הלאה.
נמצאו כשלים מתודולוגיים במחקרי העבר. ניתוח ביקורתי של הממצאים הציג את הדוגמה הבאה:
סביר כי שגיאות כאלה יתקבלו במחקרים קטנים יותר, כמו אלה שנעשו בנושא. חוקר אחד טען כי בניתוח ממצאי העבר בתוספת תיקון שגיאות כאלה, הראיות לקיום האפקט נעלמות.
יש שטענו כי המתאם הסטטיסטי המסביר את האפקט הוא אקראי או נובע מגורם חיצוני כמו השפעת הירח. השערות הקושרות בין הירח לזמני ביוץ ומחזור (Lunaception) אינן מקובלות כמבוססות מדעית.
לאחר פרסום המחקרים הראשוניים אודות סנכרון המחזור החודשי, פורסמו מספר מאמרים המדווחים על פגמים מתודולוגיים במחקרים אלה, כולל המחקר של מקלינטוק. בנוסף, פורסמו מחקרים נוספים שלא הצליחו למצוא סנכרון. מדענים מתחו ביקורת גם על המנגנונים שהוצעו כהסבר לתופעה. מחקרים ביקורתיים שנערכו בשנים 2006 ו-2013 הגיעו למסקנה שלא קיימת כלל תופעה של סנכרון המחזור החודשי.
קים סטנלי רובינסון
קים סטנלי רובינסון (באנגלית: Kim Stanley Robinson; נולד ב-23 במרץ 1952) הוא סופר מדע בדיוני אמריקאי, הידוע בשל הטרילוגיה זוכת הפרסים "מאדים" שכתב. הוא שובח בידי מבקרים וקוראים מראשית הקריירה שלו, ונחשב אחד מסופרי המדע הבדיוני החיים הטובים ביותר.
עבודתו עוסקת ברעיונות אקולוגיים וסוציולוגיים, ורבים מהרומנים שכתב הם תוצאה של התעניינותו המדעית האישית, כמו 15 השנים של מחקר והתעניינות אישית במאדים שיצרו את יצירתו המפורסמת ביותר. הוא התקבל, בגלל התעניינותו במאדים, כחבר ב"אגודת מאדים". יצירתו של רובינסון הוכתרה על ידי מבקרים כ"מדע בדיוני ספרותי".