cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האישה באגם (סדרת טלוויזיה)
צילומים
הצילומים החלו באפריל 2022, כשההפקה התרחשה בבולטימור. ההפקה הופסקה לזמן קצר בסוף אוגוסט 2022, לאחר שההפקה קיבלה איומים באלימות בזמן הצילומים בעיר. מחקירת המשטרה עולה כי האיומים לא היו מבוססים.
בלי בושה (אלבום)
בלי בושה הוא האלבומה החמישי של הזמרת אילנה אביטל, שיצא בשנת 1987.
הפקה
בשנת 1987 הוציאה אילנה אביטל אלבום שנקרא כמו אחד משירי התקליט "בלי בושה". באלבום ניכרת השפעה של הסגנון איטלו דיסקו/יורופופ שהיה מאוד פופולרי באירופה באותה תקופה.
בין להיטי האלבום: "אתה המלך", "קלף חזק", "בלי בושה" שהגיע למקום ה-30 בשנת תשמ"ז (1987) ו-"די לי די" שהגיע למקום ה-13 באותה שנה. כמו כן, עם השיר "די לי די" השתתפה אביטל בתחרות קדם-האירוויזיון של שנת 1987 והגיעה איתו למקום השני (אחרי "שיר הבטלנים" של נתן דטנר ואבי קושניר).
משתתפים באלבום
עיבודים והפקה מוזיקלית: שירים: 1, 2 - קובי אשרת, שירים: 3, 8 - משה לוי ונאור דיין, שירים: 4, 7 - הנרי ברטר, שירים: 5, 6, 9 - יזהר אשדות.
ראיין ברטרנד
ראיין דומיניק ברטרנד (באנגלית: Ryan Dominic Bertrand; נולד ב-5 באוגוסט 1989 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן בקבוצת הכדורגל לסטר סיטי.
ברטרנד נולד בסאות'וורק, לונדון, והחל את קריירת הנוער שלו בג'ילינגהאם, לפני שחתם בצ'לסי ביולי 2005. הוא עלה ממחלקת הנוער של צ'לסי לקבוצה הבוגרת ונשלח בהשאלה למועדונים שונים בין השנים 2006–2011. את הופעת הבכורה המלאה שלו בצ'לסי הוא ערך ב-20 באפריל 2011, שש שנים לאחר שהצטרף לקבוצה, במשחק מול בירמינגהאם סיטי. בעונת 2011/2012 חתם ברטרנד על חוזה חדש לארבע שנים בצ'לסי בתור המחליף של אשלי קול, אותו תיאר כ"מודל לחיקוי פנטסטי". ב-19 במאי 2012, ברטרנד הפך לשחקן הראשון שערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בגמר, כשהוא פתח בתפקיד חדש לו- קשר שמאלי, מלפני קול ששיחק מגן שמאלי; צ'לסי גברה 4–3 על באיירן מינכן בפנדלים. במדי צ'לסי, הוא זכה בין היתר בגביע ה-FA, הליגה האירופית ובליגת האלופות.
ברטרנד מייצג את הנבחרת הבוגרת של אנגליה, לאחר שייצג את אנגליה עד גיל 17, עד גיל 18, עד גיל 19, עד גיל 20, עד גיל 21, וייצג גם את נבחרת בריטניה באולימפיאדת לונדון ב-2012. ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אנגליה, במשחק ידידות מול איטליה, שהסתיים בניצחון 2–1 לטובת אנגליה.
קריירה
בשנת 2005, בעודו בן 16, נרכש ברטנארד נרכש על ידי צ'לסי עבור סכום של 125 אלף פאונד והחל לשחק בקבוצת הנערים של המועדון. לאחר מכן, במשך כ-5 שנים, הושאל לקבוצת שונות בכדורגל האנגלי. ברטנארד ערך את הופעות הבכורה המחודשת שלו בקבוצה הבוגרת ב-20 באפריל 2011, במשחק נגד ברמינגהאם, בו הוא גם בישל שער. במשך השנתיים הבאות, החל לשחק באופן תדיר יותר במדי הקבוצה, בעיקר כמחליף, כולל במספר ממשחקיה החשובים - גמר ליגת האלופות, משחק מגן הקהילה והסופר קאפ האירופאי.
ב-30 ביולי 2014 הושאל בפעם השביעית לסאות'המפטון, ב-2 בפברואר 2015 חתם באופן קבוע בקבוצה לארבע וחצי שנים. ב-15 ביולי 2021 חתם בלסטר סיטי לשנתיים.
ברטנארד ערך את הופעות הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק ידידות נגד נבחרת איטליה, ב-10 באוגוסט 2012. מאוחר יותר, ב-11 בספטמבר 2012, נכנס כמחליף במשחק מוקדמות גביע העולם נגד אוקראינה, במה שהייתה הופעתו הראשונה במשחק רשמי.
אדולף פרידריך פולמר
אדולף פרידריך פולמר (בגרמנית: Adolph Friedrich Vollmer; 17 בדצמבר 1806 – 12 בפברואר 1875) היה צייר נוף וגרפיקאי גרמני. הוא ובן זמנו, הצייר כריסטיאן מורגנשטרן, היו חלוצים בהמבורג של הריאליזם המוקדם בציור.
ביוגרפיה
בן של מנהל חשבונות בהמבורג, פולמר גדל בסביבה צנועה. הוא היה נחוש להיות צייר בניגוד לרצונו של אביו, הוא הפך לחניך של האחים זור שבבעלותם היה בית מלאכה גרפי המייצר הדפסי פנורמה. כמו מורגנשטרן לפניו, פולמר טייל ברחבי גרמניה עם אחד האחים, קורנליוס זור, במשך שנה וחצי. בשנת 1826 הציג אותו סוחר האמנות בהמבורג ארנסט הארזן בפני קרל פרידריך פון רומוהר, אריסטוקרט עשיר, שהיה פטרון לאמנים צעירים רבים בהמבורג ביניהם מורגנשטרן ואוטו ספקטר. כנראה בעצתו של רומוהר פולמר השלים את לימודיו אצל כריסטופר וילהלם אקרסברג באקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות בקופנהגן. לאחר מכן עבר למינכן משם ערך מסעות לאגם קונסטנץ, האלפים האוסטרים והשווייצרים, ונציה, והולנד.
בשנת 1839 חזר פולמר להמבורג והתיישב שם. הוא איבד את ראייתו בשנת 1866 ומת בהמבורג.
אחד מבניו, יוהנס פולמר, היה אדריכל בולט של כנסיות פרוטסטנטיות. נכדו הנס פולמר היה היסטוריון אמנות אשר ערך במשך שנים רבות את "טימה-בקר קונסטלר לקסיקון".
יצירה
נופיו של פולמר ונופי נמל המבורג אינם מושפעים מהרומנטיקה. הם מצוירים במסורתם של גדולי ציירי הנוף ההולנדים במאה ה-17. בציוריו הטובים ביותר, למרות הפורמט הקטן בדרך כלל, הוא מצליח ליצור קומפוזיציות מאוזנות בקפידה לתת תחושת עומק ומרחב. האיורים בשרטוטים ובתחריטים שלו הם לעיתים קרובות זעירים, בגודל מילימטרים. עם זאת, באמצעות קווים דקים מאוד הוא מסוגל להציג תיאורים של אנשים בעבודה ובפנאי.
יצירותיו של אדולף פרידריך פולמר ניתן למצוא, בין השאר, באוספים בהמבורג, במוזיאון ארמיטאז' בסנט פטרסבורג, במוזיאון סטטנס לאמנות בקופנהגן ובמוזיאון הבריטי. מוזיאון פילדלפיה לאמנות מחזיק סט שלם של תחריטים ידועים שלו.
סולטנות מוסקט
כיבוש מוסקט על ידי נאדר שאה
בשנת 1743 כבש נאדר שאה את מסקט. כאשר נרצח נאדר שאה בשנת 1747 התפרקה האימפריה שלו, וכך חזרה סולטנות מוסקט לעצמאות משושלת אפשריד.
חוג ראשוני למחצה
בתורת החוגים, חוג ראשוני למחצה הוא חוג שאין לו אידיאלים נילפוטנטיים לא טריוויאליים. החוגים הראשוניים למחצה הם משפחה רחבה ומרכזית בתורת החוגים, בשל הקשר שלהם לחוגים ראשוניים, ובגלל שלכל חוג יש מנה מקסימלית כזו, המתקבלת מחילוק ברדיקל הראשוני. חוג קומוטטיבי הוא ראשוני למחצה אם ורק אם הוא מצומצם, כלומר, אין לו איברים נילפוטנטיים.
התכונות הבאות מאפיינות חוג ראשוני למחצה:
אידיאל A של R הוא ראשוני למחצה, אם חוג המנה R/A ראשוני למחצה. חיתוך של אידיאלים ראשוניים הוא אידיאל ראשוני למחצה. חיתוך כל האידיאלים הראשוניים (או הראשוניים למחצה, או הראשוניים המינימליים) של החוג הוא הרדיקל הראשוני שלו. גם רדיקלים חשובים אחרים - רדיקל לויצקי, הרדיקל הנילי העליון ורדיקל ג'ייקובסון - הם ראשוניים למחצה.
ישנם חוגים ראשוניים למחצה (ואף ראשוניים) המכילים אידיאלים ניליים. בחוג PI ראשוני למחצה אין אידיאלים שמאליים ניליים, ולכן הרדיקל הראשוני של כל חוג PI הוא האידיאל השמאלי הנילי הגדול ביותר שלו.
מסלול הדמעות
מסלול הדמעות (באנגלית: The Trail of Tears) הוא כינוי לסדרת גירושים של אוכלוסייה אינדיאנית בארצות הברית, מהאזורים שבהם ישבו במשך דורות בדרום-מזרח ארצות הברית, אל טריטוריות ממערב לנהר המיסיסיפי שכונו הטריטוריה האינדיאנית (Indian Territory). הגירושים בוצעו על ידי הממשל האמריקני לאחר שהועבר. בדרך לשמורה החדשה סבלה האוכלוסייה שגורשה ממחלות ומרעב, ורבים מתו לפני שהגיעו לטריטוריה האינדיאנית. האוכלוסייה שגורשה כללה אנשים מהעמים האינדיאנים צ'רוקי, מוסקוגי, סמינול, צ'יקאסו וצ'וקטו, וכן העבדים האפריקנים של המגורשים שנאלצו לצעוד ליעדם בליווי מיליציות אמריקניות.
הגירוש האחרון באזור שממזרח למיסיסיפי היה של עם הצ'ירוקי ב-1838, בעקבות גילוי זהב בג'ורג'יה ב-1828 שהוביל לבהלה לזהב שם. כ-2,000 עד 8,000 מתוך 16,543 בני צ'ירוקי שגורשו, נספו בדרך לטריטוריה האינדיאנית.
אריה הברונזה
אריה הברונזה (בהולנדית: Bronzen Leeuw) הוא עיטור מלכותי הולנדי גבוה, מיועד לחיילים שהפגינו אומץ לב ומנהיגות קיצוניים בקרב, לטובת הולנד. העיטור הוענק לאזרחים הולנדים או זרים. ניתן לראשונה ב-1944 וניתן מאז 1,210 פעמים. הצעות לעיטור נבדקות על ידי המועצה ההולנדית לאותות גבורה, חלק ממשרד ההגנה. העיטור מוענק בצו מלכותי.
ייתכן שלוחם יקבל יותר מפרס אחד של אריה הברונזה, ובמקרה זה נוסף מספר '2' בזהב על סרט אריה הברונזה.
אריה הברונזה הוא העיטור השני שבא אחרי העיטור מסדר בית אורנג', והעיטור השלישי הוא מסדר ויליאם הצבאי.
עיצוב
אריה הברונזה הוא צלב בארד, שעליו מגן עגול. בחזית ישנו תבליט של אריה הולנדי מוכתר. הצלב מחובר לסרט ברוחב 37 מילימטר המחולק לתשעה פסים אנכיים שווים, כתומים וכחול נסאו הרצועות משני הקצוות בצבע כחול נסאו.
הוענק לאחרונה
ב-31 במאי 2006 העניקה ביאטריקס מלכת הולנד, למייג'ור ג'נרל סטניסלב סוסבובסקי המנוח, מפקד חטיבת הצנחנים העצמאית הראשונה (הפולנית), אריה הברונזה על שירותיו במבצע מרקט גארדן בשנת 1944.
ב-7 באוקטובר 2009, הוענקה המדליה לשני חיילים הולנדים "קומנדו" ביורן פטרס (הוענק לאחר מותו) וקפטן גיז 'טוינמן על מעשיהם באפגניסטן.
סיימון קינברג
קינברג נחשב לאחד האנשים החזקים ביותר בהוליווד, והוא מהבכירים ביותר בפוקס. עוד על כך, הוא התסריטאי המרוויח ביותר בהיסטוריה של הקולנוע, לאחר שהשתכר עבור שני התסריטים של "אקס-מן: העתיד שהיה" מ-2014 ו"אקס-מן: אפוקליפסה" מ-2016 בסכום של כ-$8,000,000 עבור כל אחד מהם, כשבנוסף לכך הוא משתכר ברווח שבועי של $350,000 עבור קריאת תסריטים ושכתובם ללא קרדיט.
קורות חיים
קינברג נולד בלונדון, אנגליה. אימו, מוניקה מנל-קינברג, הייתה עקרת בית, ואביו, ג'אד קינברג, היה מפיק. משפחתו הייתה ממוצא יהודי. כשהיה בן שש, עבר יחד עם משפחתו להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, ושם התחנך. כשגדל, החל ללמוד באוניברסיטת בראון, ושם סיים את לימודיו בהצטיינות בלימודי קולנוע וספרות.
קריירה
עוד בזמן לימודיו, קינברג מכר תסריט ראשוני לאחים וורנר, ועבד עם דיסני, סוני ודרימוורקס. כשסיים את לימודיו, ב-2005, נשכר על ידי חברת סרטי קולומביה לכתוב את התסריט ל"xXx: מצב האומה", זאת הייתה עבודתו הראשונה כתסריטאי. באותה השנה, נשכר על ידי פוקס המאה ה-20 לכתוב את התסריט ל"מר וגברת סמית'", פרויקט עליו עמל עוד מידי לימודיו. שנה לאחר מכן, ב-2006, נשכר פעם נוספת על ידי פוקס, על מנת לכתוב את התסריט ל"אקס-מן 3: המפלט האחרון", יחד עם זאק פן.
ב-2008, נשכר שוב על ידי פוקס, על מנת לכתוב את התסריט ל"ג'אמפר", יחד עם דייוויד ס. גויר וג'ים יהולס, וגם לשמש לו כמפיק. שנה אחר כך, ב-2009, נשכר לכתוב את התסריט ל"שרלוק הולמס", יחד עם מייקל רוברט ג'ונסון ואנתוני פקאם. ב-2011, נשכר לשמש כמפיק ל"אקס-מן: ההתחלה", ושנה לאחר מכן, ב-2012, נשכר לכתוב את התסריט ל"זאת מלחמה", יחד עם טימוטי דאולינג, ולשמש לו כמפיק, והוזכר כמפיק בפועל ב"אברהם לינקולן: צייד הערפדים". שנה אחר כך, ב-2013, שימש כמפיק ל"אליסיום".
בסוף 2013, לאחר משא ומתן ממושך, קינברג חתם על חוזה ארוך טווח עם פוקס בנוגע לזיכיון סדרת סרטי "אקס-מן". כחלק מהחוזה הוא ישמש כאחראי לכל סרטי הסדרה, ויפיק את כולם, על מנת ליצור יקום קולנועי משותף. ב-2014, שיתף פעולה עם בריאן סינגר ביצירת מעין ריבוט רך לסדרת הסרטים, "אקס-מן: העתיד שהיה" אותו הוא כתב והפיק, וגם הפיק את "נראה אותך שוטר". החל מאותה השנה, עד ל-2016, שימש כתסריטאי ומפיק לסדרת הטלוויזיה "מלחמת הכוכבים: המורדים". ב-2015, הפיק את "סינדרלה", "צ'אפי" ו"להציל את מארק וואטני", כתב את "ארבעה מופלאים" יחד עם ג'וש טראנק וג'רמי סלאטר והפיק אותו וגם הוזכר כ"יועץ יצירתי" ב"מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר".
ב-2016, שימש כמפיק לסדרת הטלוויזיה "השורד המיועד". באותה השנה, הפיק את "דדפול", כתב והפיק את "אקס-מן: אפוקליפסה", ששימש כהכנה לעתיד סדרת הסרטים הראשית. ב-2017, שימש כמפיק ל"לוגאן - וולברין" ול"רצח באוריינט אקספרס", וכמפיק בפועל לסדרות הטלוויזיה "לגיון" ו"הכישרוניים".
ביוני 2017, קינברג נשכר לשמש כתסריטאי, ולראשונה בחייו, גם כבמאי, בסרט "אקס-מן: הפניקס האפלה", אשר עתיד לצאת לאקרנים ב-2 בנובמבר 2018. במקביל, הוא משמש כמפיק ל"דדפול 2" ול"המוטנטים החדשים", העתידים לצאת לאקרנים ב-2018 גם כן.
איגבו
האִיגְבּוֹ (Igbo; מבוטא גם איבו, אבו איבואנס או היבו) הם קבוצה אתנית שמקורה בדרום-מזרח ניגריה. הם דוברי, אשר כוללת מספר שפות ודיאלקטים; כיום דוברים מרבית בני האיגבו אנגלית בנוסף לשפתם המקורית בעקבות השליטה הבריטית באזור בתקופה הקולוניאליסטית. האיגבו הם אחת הקבוצות האתניות הגדולות ביותר ורבות ההשפעה בניגריה. עיקר בני שבט האיגבו כיום הם נוצרים.
בעקבות תהליכי הגירה וסחר העבדים האטלנטי ניתן למצוא אוכלוסיית איגבו גם בקמרון ובגינאה המשוונית, וכן במדינות מחוץ לאפריקה. מספרם מחוץ לאפריקה אינו ידוע, אך רבים מבין האפרו-אמריקאים והאפרו-קריביים כיום הם צאצאי האיגבו.
לפני הקולוניאליזם הבריטי היו האיגבו מחולקים לקבוצות פוליטיות שונות. ניתן היה למצוא שונות בתרבות ובמנהגים של כל אחת מהקבוצות. החלוקה בין הקבוצות התבססה לרוב על פי שושלת משפחתית, שבטית או כפרית, או על פי הדיאלקט של שפת האיגבו. אף על פי שלרוב לא היו קיימות מדינות אשר ריכזו את הכוח הפוליטי, ניתן היה למצוא ממלכות או נסיכויות כדוגמת ממלכת נרי, אגבור ואוניטשה. המערכת הפוליטית השתנתה באופן משמעותי במהלך הקולוניאליזם הבריטי. אזה (מלכים) הוכתרו על ידי הבריטים בהובלתו של פרדריק לוגרד כראשי שבטים. תחת השלטון הבריטי מרבית בני האיגבו התנצרו. ספרו של צ'ינואה אצ'בה, מפולת באומואופיה הוא אחד מהיצירות הספרותיות הפופולריות ביותר המתארות את תרבות האיגבו.
לקראת מחצית המאה ה-20 התפתחה זהותם של בני האיגבו לידי זהות אתנית אחידה. מספר קונפליקטים בין האיגבו למספר קבוצות אתניות אחרות הובילו לדומיננטיות של האיגבו במזרח ניגריה, להיפרדות מהמדינה ולהקמתה של ביאפרה. שלוש שנים לאחר הקמתה, לאחר מאבק בו נהרגו קרוב למיליון אזרחים, רובם ברעב, נכנעה ביאפרה לניגריה וחזרה להיות חלק מהמדינה.
אטימולוגיה
קיימות מספר תאוריות לגבי מקור השם איגבו אך משמעות השם אינה ברורה לחלוטין עד היום. מקור השם ככל הנראה סודני ונובע מהפועל "גבו".
צ'ארלס קינגסלי מיק, מחבר חוק וסמכות בשבט ניגרי, מציע כי מקור הקבוצה בקבוצה האתנית השכנה איגלה וכי מקור שמה הוא מהמילה אוניגבו שמשמעותה בשפת האיגלה עבד.
עד המאה ה-20 קראו המתיישבים הבריטים לאיגבו איבו. ניתן למצוא שם זה בשימוש, אך איגבו הוא השם המועדף על הקבוצה האתנית עצמה וניתן למצוא אותו במרבית הפרסומים עליה. כיום יש למילה שלושה שימושים - שם השטח בו חייה מרבית אוכלוסיית האיגבו; את בני הקבוצה האתנית עצמם ואת שפת האם המדוברת על ידי הקבוצה האתנית.
זהות שבטית ואתנית
עד השליטה הבריטית במערב אפריקה, קשה היה להגדיר את בני האיגבו כקבוצה בעלת זהות אתנית אחת. גם כיום מורכבת הקבוצה ממספר רב של זהויות קהילתיות ושבטיות. החוקר אלכסנדר קס. בירד, שחקר את כתביו של אולאודה אקווינו משנת 1789 טוען שמקור הזהות האתנית של האיגבו נובע מסחר העבדים האטלנטי.
מקור
ממצאי חרס מ-4500 לפני הספירה לערך הם בעלי דמיון לכלי חרס מאוחרים יותר של בני האיגבו שנמצאו בנסוקה כמו גם כלי חרס וכלים שנמצאו באיבגאווה השכנה. לפי מסורת שבט האומרי, הגיעו האיגבו מעמק אנמברה.
קיימות ראיות לפיהן האיגבו ושכניהם הם צאצאי קבוצת הפרוטו-קוואה, שהגיעו מאזור האגמים הגדולים ורכס הרי הירח שבמזרח ובמרכז אפריקה והתיישבו במישורי הסהרה הפוריים. תהליך המידבור של הסהרה אילץ חלק מקבוצות הקוואה לנדוד דרומה לאזור הצפוני של הניז'ר והבנואה ולהקים את ממלכת נוק.
חלק מבני הקוואה היגרו דרומית למפגש הנהרות והקימו בהמשך את תרבויות האגילה, אידומה, יארובה, איגבו וככל הנראה גם את תרבות התיב. אזורי ההתיישבות הראשונים של הקוואה באיגבולנד הם האזורים הצפוניים (נסוקה, אפיקפו, אווקה ואורלו). בשנת 5000 לפני הספירה לערך נדדו חלק מיושבי אזור האורלו דרומה, מזרחה, וצפונית מזרחית. באותה עת נדדו בני האווקה מערבה מעבר לנהר הניז'ר והתפתחו להיות קבוצת האיגבו המוכרת כיום כאניומה. האיגבו חולקים קשרי שפה עם הביני, האיגלה, היארובה והאידומה.
ממלכת נרי
העיר נרי נחשבת כייסוד של תרבות האיגבו. נרי ואגולרי נמצאות בשטח השבט האומארי ועל פי המיתולוגיה האיגבואית, באזור זה נוצרה התרבות. האומארי טוען כי הם השושלת הישירה של האב הפטריארכלי של האיגבו - ארי. מוצאו של ארי אינו ידוע, אך הוא מתואר כייצור שמיימי שנשלח על ידי צ'וקוו (האל). הוא מתואר כראשון שארגן את שבט האנאמברה.
עדויות ארכאולוגיות מעידות כי ההגמוניה הנרית באיבגולנד החלה במאה התשיעית. טקסי קבורה רשמיים נעשו במאה העשירית. ארי, המייסד של האיגבו, הגיע לאזור ב־948. האזה (מלך) הראשון של נרי, איפיקואנים, מלך ישירות אחרי ארי. לפי המסורת שבעל פה, שלטונו החל בשנת 1043. על פי מקור אחר קיימת סברה שאיפיקואנים שלט מאוחר יותר בסביבות שנת 1225.
מיתולוגיה
לפי אמונתם השבטית והרוחנית של בני האיגבו, האל הראשי נקרא צ'וקוו. הוא ברא את העולם וכל הטוב שבו ומשמש כאל השמש. צ'וקוו מזוהה גם עם הגשם, אילנות וצמחים אחרים.
האלה אַלָה, הנחשבת לפעמים לאשתו ולפעמים לבתו של צ'וקוו, היא אחת מהאלים האהודים. היא אלת הפוריות וגם אלת המוות, ובכך שולטת על ראשית החיים ועל סופם.
אלים אחרים כוללים את אהה נג'וקו, אלת היאם של הנשים החקלאיות המגדלות אותה.
אורסאולו
אורסאולו שם משפחת אצולה מוונציה.
דיאודורוס הראשון
דיאודורוס קריבליס הראשון (ביוונית: Διόδωρος, 14 באוגוסט 1923 - 20 בדצמבר 2000), נזיר וכומר יווני, היה הפטריארך היווני-אורתודכסי של ירושלים, מה- 1 במרץ 1981, ועד ליום פטירתו.
מנהיג
דיאודורוס נולד באי האגאי כיוס, והוטבל בשם '''דמיאנוס ג. קריבליס'''. בשנת 1938 בתקופת המנדט הבריטי, היגר קריבליס לארץ ישראל. הוא קיבל חינוך נוצרי, ובשנת 1944 קיבל על עצמו להיות נזיר, וקיבל את שמו החדש "דיאודורוס". 3 שנים מאוחר יותר, נהיה דיאודורוס כומר, ובשנת 1962 התמנה לארכיבישוף של הייראפוליס. הוא שירת בהייראפוליס עד לבחירתו לבישוף בפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברבת עמון, ובשנת 1981 התמנה לפטריארך היווני-אורתודוקסי של ירושלים.
באחרית ימיו התדרדר מצב בריאותו כתוצאה מנמק ברגל שנגרם ממחלת סוכרת, ומחלת כליות, שחייבה אותו לעבור טיפולי דיאליזה. את מצבו זה ניצל אדם בשם יעקב רבינוביץ לבצע תרמית הידועה כפרשת הקרקעות של הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברחביה. בפרשת הונאה זאת, שהתרחשה בשנת 2000, ביים רבינוביץ עסקת מקרקעין רחבת היקף, בין מדינת ישראל והקרן קיימת לישראל לבין הפטריארכיה, תוך שהוא מציג מצג שווא כאילו הוא מתווך בין שליחי המדינה לבין דיאודורוס, ומוכר להם קרקעות של הפטריארכיה הממוקמות ברחביה.
זמן לא רב לאחר החתימה לכאורה על העסקה, ב-19 בדצמבר 2000, מת דיאודורוס בירושלים כשהוא חלש ותשוש מסיבוכיי מחלתו. ב-22 בדצמבר 2000, הוא נקבר בקתדרלה של השליחים הקדושים על הר הזיתים.
אגדת האחים קריי
אגדת האחים קריי (באנגלית: Legend) הוא סרט פשע-מתח בריטי משנת 2015 שכתב וביים בריאן הלגלנד. הסרט הוא עיבוד קולנועי לספר The Profession of Violence: The Rise and Fall of the Kray Twins מאת ג'ון פירסון, העוסק בעלייתם ובנפילתם של האחים קריי; מערכת היחסים שקשרה אותם יחד, ומיפתה את הקריירה הנתעבת שלהם עד לנפילתם ולשליחתם למאסר עולם בשנת 1969.
זהו סרטו העלילתי החמישי של הלגלנד. טום הארדי, אמילי בראונינג, דייוויד ת'ווליס, וכריסטופר אקלסטון מככבים בסרט בתפקידים הראשיים, יחד עם צ'אז פאלמינטרי, פול בטני, קולין מורגן, טרה פיצג'רלד, טארון אגרטון ודאפי בתפקידי משנה.
תקציר העלילה
בשנות ה-50 המאוחרות, רג'ילנד קריי (טום הארדי) הוא מתאגרף לשעבר שהופך לחלק חשוב בעולם התחתון של מזרח לונדון. בתחילת הסרט, רונלד קריי (טום הארדי), אחיו התאום של רג'י, מאושפז בבית חולים פסיכיאטרי בשל מעשי אלימות פתולוגיים וחוסר יציבות פסיכיאטרי. רג'י מצליח למשוך בחוטים ומשיג את שחרורו המוקדם של אחיו; שני האחים מאחדים את מאמציהם על מנת להטיל מרותם על חלק נרחב של העולם התחתון של לונדון.
האחים משתפים פעולה עם אנג'לו ברונו (צ'אז פלמינטרי), ראש משפחת פשע מפילדלפיה, על מנת להלבין כספים עבור מאיר לנסקי. עם זאת, האלימות הפסיכופתית של רוני ממשיכה לגרום לבעיות עם הסקוטלנד יארד, שפותח נגד האחים בחקירה מלאה המנוהלת על ידי ליאונרד "נייפר" ריד (כריסטופר אקלסטון). האחים ממשיכים בפעילות הפלילית שלהם, עד אשר שניהם נעצרים על ידי המשטרה.
הסרט מסתיים בכתוביות על המסך, שמציינות כי שני האחים הורשעו ברצח ונשלחו למאסר עולם. רג'י, שחלה בסרטן, שוחרר מהכלא בשנת 2000 לאחר 33 שנה, ומת זמן קצר לאחר מכן, בגיל 66. רוני מת בכלא מהתקף לב בשנת 1995.
פיתוח
ב-12 באוקטובר 2013 הוכרז כי בריאן הלגלנד יביים סרט על פי תסריט שכתב, אשר מתמקד בחייו של רג'י קריי, ואחיו התאום הזהה רונלד - התאומים קריי הידועים לשמצה. הלגלנד הצהיר שהסרט יתרכז בניסיונות של רג'י לשלוט בנטיות הפסיכופתיות של אחיו הצעיר.
הלגלנד השתתף בפסטיבל קאן, ויחד עם נציגי חברת ההפקות Working Title Films, נפגש עם מפיצים פוטנציאליים של הסרט, והציג בפניהם חומרי גלם מתוך הסרט, של טום הארדי המגלם את התאומים.
ליהוק
ב-18 באפריל 2014, פורסם כי בריאן הלגלנד יכתוב ויביים הסרט, כאשר הצילומים מתוכננים להתקיים בבריטניה, עם טום הארדי בתפקיד הגברי הראשי הכפול. כעבור חמישה ימים פורסם כי אמילי בראונינג נמצאת במשא-ומתן לגלם את התפקיד הנשי הראשי של הסרט.
צילום
צוות הצילום והשחקנים נראו מצלמים מספר סצינות ברחבי לונדון - בטאוור האמלטס ובקרבת תחנת ווטרלו. כמו כן, התקיימו צילומים גם בגריניץ', ביוני 2014.
שלב הצילומים התחיל ב-12 ביוני 2014. הסרט הוקרן לראשונה בספטמבר 2015.
הפצה
מימון הסרט התבצע על ידי חברת ההפקות וההפצה StudioCanal, אשר היא בעלת זכויות ההפצה של הסרט בבריטניה, צרפת, ניו זילנד, וגרמניה והזכויות למכירות בינלאומיות, שהחלו בתחילת פסטיבל קאן. ב-30 באפריל 2014, חברת ההפקות Cross Creek Pictures של בריאן אוליבר רכשה את זכויות ההפצה בצפון אמריקה מ-StudioCanal, ותכננה להעלתו לאקרנים ב-2015 באמצעות עסקת הפצה עם סרטי יוניברסל, עם אוליבר כמפיק הסרט. כמו כן, הושלמו מכירת זכויות ההפצה של הסרט באסיה, אפריקה וחלק גדול מאירופה. במקור, נקבע כי הסרט ישוחרר בארצות הברית ב-2 באוקטובר 2015, אך בסופו של דבר התאריך נדחה ל-20 בנובמבר 2015.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-12 בספטמבר 2015 באולם Roy Thomson Hall.
שיווק
ב-13 ביוני 2014, תמונה ראשונה מתוך הסרט פורסמה, הכוללת את טום הארדי בדמותם של התאומים קריי. כרזת הפוסטר של הסרט עוררה עניין תקשורתי: בפוסטר צוטטה חוות-דעת מתוך הגרדיאן, שהעניקה לסרט דירוג של שני כוכבים, אולם העיצוב של הפוסטר - שהציב את שני הכוכבים בין שני ראשי התאומים קריי - היטעה אנשים לחשוב שהסרט קיבל 4-5 כוכבים.
צפייה ביתית
הסרט שוחרר ב-DVD וב-Blu-ray למכירה לצפייה ביתית בבריטניה ב-25 בינואר 2016 ובארצות הברית ב-1 במרץ 2016.
ביקורות
ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג של 62% בהתבסס על 146 ביקורות, עם ציון ממוצע של 6 מתוך 10. על פי דעת הקונצנזוס של האתר נכתב: "כסרט גנגסטרים ביוגרפי, אגדת האחים קריי פגום באופן עמוק, אבל כמפגן ראווה של טום הארדי - בתפקיד כפול, לא פחות - הסרט כמעט ועומד בציפיות". ב-Metacritic, לסרט יש ציון של 55 מתוך 100, בהתבסס על 31 מבקרים, שהעניקו ביקורות "מעורבות או ממוצעות".
היחידה למבצעים פסיכולוגיים של צבא רוסיה
היחידה למבצעים פסיכולוגיים (ברוסית: Подразделения психологических операций ,ППсО) היא יחידה צבאית רוסית, שנועדה לפעול להשפעות פסיכולוגיות שליליות על כוחות האויב והאוכלוסייה במטרה לעצור את התקדמותם במקרה של מלחמה. כפופה למודיעין הצבאי הרוסי.
היסטוריה
לכוחות המזוינים של ברית המועצות היו גופים נפרדים, מתמחים שהיו אחראים על חזית משימות מסוג זה והיו מסוגלים לבצע אותם באופן עצמאי: למשל, המינהל הפוליטי של הצבא האדום (משנת 1958 עד 1991 כונה המינהל הפוליטי הראשי של הצבא והצי הסובייטי), שהיה גוף פנימי מסועף.
דוגמה למבצע מורכב של מבצע פסיכולוגי הייתה הפעלת לוחמת מידע במהלך המערכה הצבאית של ברית המועצות באפגניסטן, באמצעות תעמולה מיוחדת בייחוד בשנת 1985 וכללה פריסת רשת חזקה של תעמולה המשדרת בשטח הכבוש, הפצת שמועות, בדיחות ומידע אחר או שגוי. כל הפעולות הללו בוצעו כדי להכפיש את מנהיג האופוזיציה האפגנית, כולל חלוקה חופשית של דלק, מזון וסחורות חומריות אחרות לאוכלוסייה המקומית כדי למשוך שיתופי פעולה עמם במהלך המלחמה.
באופן בלתי נמנע, פיתוח טכנולוגיות מידע ובעיקר האינטרנט, יחד עם הגלובליזציה של התקשורת והמעבר שלהם למצב מקוון, הצריכו מודרניזציה משמעותית של מנגנון התעמולה הצבאי ברוסיה ולאחר התפרקות ברית המועצות, החל מאמצע שנות ה-90 הכוחות המזוינים התמקדו בהיווצרותם של גופים פוטנציאליים לביצוע פעולות צבאיות במרחב הסייבר בייחוד בתחום לוחמת מידע.
פיתוח משמעותי בתחום זה ברוסיה החל רק בשנת 2008, במהלך הסכסוך בגאורגיה ובדרום אוסטיה ולאחריה, כאשר הכוחות המזוינים הציגו תוכנית פעולה בתחום לוחמת התקשורת והמידע. המסמך הראשון, שכלל מפת דרכים למודרניזציה של יחידות מסוג זה ולוחמת מידע, הופק בסוף 2011. המסמך "השקפות רעיוניות על פעילות הכוחות המזוינים במרחב המידע" הוא למעשה אב הטיפוס הבלתי רשמי הראשון של הדוקטרינה הצבאית בתחום מבצעי תעמולה ולוחמת מידע של הפדרציה הרוסית. המסמך קבע סדרי עדיפויות לכיסוי מידע צפוף ותמיכה בסכסוכים צבאיים ולראשונה הוסבר אופן ביצוע משימות אלה בכוחות המזוינים ויחסם לתקשורת והציבור. היה ברור שיש צורך להתאים את השיטות והאמצעים למבצעי מידע לפלטפורמות ופורמטים טכנולוגיים חדשים ובמיוחד לאינטרנט. שהפך את אפשרות הפצת המידע לגלובלית וחוצה גבולות, רב ערוצית ואינה מוגבלת. עצם העובדה שהפצת מידע באינטרנט היא מיידית מחוץ לאזור הסכסוך ברחבי העולם, הדגישה את חשיבותה בעיני מנסחי המדיניות הצבאית ברוסיה.
פורצ'ן בייזי
פורצ'ן אקפאן בייזי (באנגלית: Fortune Akpan Bassey; נולד ב-6 באוקטובר 1998 בבנין סיטי שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הפועל פתח תקווה, בהשאלה מפרנצווארוש.
קריירת מועדונים
בייזי גדל במחלקות הנוער של איגלס וינג הניגרית ובוהמיאנס 1905 הצ'כית. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אולימפיה רדוטין מהליגה הצ'כית השלישית, וערך במדיה 33 הופעות ליגה, בהן הבקיע 24 שערים. בעונת שיחק בייזי באוסטי נד לבם מליגת המשנה הצ'כית, וערך במדיה 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-18 באוגוסט 2020 חתם בייזי בדינמו צ'סקה בודייוביצה מליגת העל הצ'כית. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים. בחצי שני של עונת שיחק בקבוצת ולאשים מליגת המשנה הצ'כית.
ב-17 בינואר 2022 חתם בייזי בפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית.
ב-12 באוגוסט 2022 הושאל בייזי לוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית. הוא ערך 12 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.
ב-4 במרץ 2023 הושאל בייזי עד לתום עונת לדגרפורס מליגת העל השוודית.
המתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון
המתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון (באנגלית: United Nations Special Coordinator for the Middle East Peace Process), היה ידוע בעבר בשם המתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות (UNSCO), "מייצג את המזכיר הכללי ומוביל את מערכת האומות המאוחדות בכל המאמצים המדיניים והדיפלומטיים הקשורים לתהליך השלום, כולל אלה באזור המזרח התיכון" וגם "מתאם את העבודה ההומניטרית ועבודת הפיתוח של סוכנויות האו"ם ותוכניות בשטחים הפלסטיניים הכבושים, בתמיכה ברשות הפלסטינית והעם הפלסטיני". משרד המתאם הוקם ביוני 1994, בעקבות חתימת הסכמי אוסלו, זאת במטרה לסייע בתהליך המעבר, וכדי "לענות על הצרכים של העם הפלסטיני". רוברט סרי החזיק במשרת המתאם מנובמבר 2007 עד 5 בפברואר 2015, אז הוחלף על ידי ניקולאי מלאדנוב. בסוף 2020 מונה לתפקיד תור ונסלן הנורווגי.
היסטוריה
ב-21 בדצמבר 1993 אימצה העצרת הכללית של האומות המאוחדות את החלטה 48/213. בסעיף 11 להחלטה התבקש המזכיר הכללי של האומות המאוחדות להבטיח עבודה מתואמת של מערכת האומות המאוחדות למען מתן תגובה לצורכי העם הפלסטיני ולרתום לצורך כך סיוע כספי, טכני, כלכלי ואחר. ב-15 ביוני 1994 מינה המזכיר הכללי את השגריר טריה לארסן מנורווגיה למשרת המתאם המיוחד הראשון. לארסן סיים את תקופת כהונתו הראשונה ב-31 באוקטובר 1996. בין 6 בפברואר 1997 ל-30 בספטמבר 1999 שימש בתפקיד המתאם צ'ינמאיה גרחאן מהודו. ב-1 באוקטובר 1999 שב והתמנה לתפקיד טרייה לארסן, וסיים את תקופת כהונתו השנייה ב-31 בדצמבר 2004. ב-1 במאי 2005 התמנה הדיפלומט הפרואני אלברו דה סוטו לתפקיד. ב-15 במאי 2007 נכנס לתפקיד מייקל ויליאמס ב-1 בדצמבר 2007 נכנס לתפקיד רוברט סרי מהולנד. הוא שימש בתפקידו עד 5 בפברואר 2015. ב-1 בפברואר הודיע המזכיר הכללי על מינוי ניקולאי מלאדנוב, אשר היה בעבר שר החוץ של בולגריה, כמחליפו של רוברט סרי בתפקיד. לסגנו של מלאדנוב התמנה ג'יימי מקגולדריק, המשמש גם כמתאם הסיוע ההומניטרי לשטחים הפלסטיניים הכבושים.
פטר, מלך הונגריה
פטר אורסאולו (בהונגרית: Peter Orseolo, Péter I (פטר הראשון) או Velencei Péter (פטר הוונציאני); בין 1010 ל-1015–1046 או 1059) היה מלך הונגריה פעמיים, פעם ראשונה לאחר מותו של אישטוון הראשון, מלך הונגריה בין השנים 1038 ל-1041, בה הודח על ידי שמואל אבא, מלך הונגריה ובפעם השנייה לאחר קרב מנפו, בין 1044 ל-1046. ניהל מדיניות של חיזוק הנצרות בממלכה שזה-עתה התנצרה ועדיין התקיים בה ציבור עובדי אלילים גדול והתקרב אל האימפריה הרומית הקדושה עד כדי ויתור קצר ימים על עצמאותה של הונגריה.
תולדות חייו
נולד בוונציה לאחותו של מלך הונגריה אישטוון הראשון. אביו היה אוטונה אורסאולו, הדוג'ה של ונציה. ב-1026 הודח אביו ונמלט לקונסטנטינופול, בעוד פטר ואמו חזרו להונגריה לחצר דודו המלך. לאחר מותו של אימרה, בנו היחיד של המלך, ב-1031 מינה אישטוון את פטר כיורשו וציווה לו שישלים את מהלך התנצרותה של הממלכה.
ב-15 באוגוסט 1038 מת המלך אישטוון ופטר עלה על הכס ללא התנגדות. מדיניותו התמקדה בצווים נגד הפאגאנים והחרמת רכושם ובהחלפת האצולה הוותיקה לבית ארפאד באצילים ממדינות גרמניה ואיטליה.
בסתיו 1041 קושרים מבני משפחתה של המלכה גיזלה (אלמנתו של המלך אישטוון) עשו יד אחת עם ראשי שבטים פאגאניים הדיחו את פטר מכסאו ואילצו אותו להימלט, תוך שהם ממנים את שמואל אבא למלך. פרט נמלט לרגנסבורג, בה שהה באותה עת היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והציע לו את אמונו ואת נאמנותה של הונגריה, אם יחזירו היינריך לשלטון.
ב-1044, לאחר ניסיון כושל לכבוש את הונגריה, הצליח היינריך להכניע את שמואל אבא וצבאו הבלתי ממושמע בקרב מנפו והמליך את פטר בסקשפהרוואר. ב-26 במאי 1045 נתן פטר להיינריך הומאגיום, והפך את הונגריה לואסלית של הקיסרות הרומית הקדושה. בהמשך שלטונו נאלץ פטר להתמודד עם חוסר נאמנות של האצולה וחלק מהכמורה, עד כי נאלץ להגלות את המלכה גיזלה מארצו. הבישוף גלרט הקדוש קרא בתגובה לשניים מבני-אחיה של המלכה מגלות בקייב (אנדרש ובלה), דבר שהלהיט מרד בקיץ 1046 שבשיאו הודח פטר מכסאו והוחלף באנדראש הראשון, מלך הונגריה (אחד מאותם בני-האח של גיזלה שהושבו מגלותם), בברכתו של גלרט הקדוש. בתוך כך פנו השבטים הפגניים שסייעו למפלתו של פטר בראשות אציל ואטא (Vata) כנגד אנדרש ואף רצחו את גלרט באמצעות השלכתו בתוך חבית מראש גבעת גלרט.
פטר נלקח כאסיר לעיר מלכותו, סקשפהרוואר, שם עקרו את עיניו. זמן שביו אינו ברור. הוא מת ללא בנים ונקבר בקתדרלה של פץ', שהוקמה בעת מלכותו.
צפון האמגיונג
צפון הַאמְגְיוֹנְג (בקוריאנית: 함경북도, מבוטא: הַאמגיוֹנג-בּוּק-דוֹ, בּוּק פירושו צפון ודוֹ פירושו מחוז) הוא המחוז הצפוני ביותר בקוריאה הצפונית. המחוז נוצר בשנת 1896 מהחלק הצפוני של "מחוז האמגיונג" שקדם לו.
גאוגרפיה
הגבול הצפוני של המחוז נושק לסין, בדרום-מערב הוא גובל בדרום-האמגיונג ובמערב בריאנגאנג. למזרחו ים יפן.
ב-2004 סופחה חזרה עיר הנמל ראסון למחוז, ובשנת 2010 קיבלה שנית מעמד של "עיר הנשלטת עצמאית".
אפריפול
אפריפול (באנגלית: African Police Organization; בצרפתית : Afripol, Africain Police Office) הוא גוף משטרה רב-לאומי העוסק באכיפה, מלחמה בטרור ומלחמה בסמים שהוקם ב-13 בדצמבר 2015 ומטהו הראשי שוכן בבירת אלג'יר, אלג'יריה, אך החל לפעול בשנת 2017 בכפוף לאיחוד האפריקאי. בספטמבר 2013 הושק פרויקט הקמת אפריפול במהלך הסמינר האזורי הפאן-אפריקני ה -22 של ארגון המשטרה הפלילית הבינלאומית (אינטרפול) באלג'יריה, שנבחר למטה הארגון. הסכמי היסוד של אפרופול אושררו על ידי הפסגה ה -28 של האיחוד האפריקאי שהתקיימה בבירת אתיופיה, אדיס אבבה, בסוף ינואר 2017.
הארגון עוסק בביטחון הציבור, לוחמה בטרור, מניעת פשעי מלחמה, מאבק בסחר בסמים, סחר בבני אדם, סחר בכלי נשק, מאבק בהלבנת הון ופורנוגרפיית ילדים, כמו כן נלחם הארגון בשחיתות ונאבק בפשעי מחשב. בדומה למקבילתו האמריקאית אמריפול והוא ארגון אכיפת חוק לכל דבר שסוכניו חמושים באופן קבוע. הגוף פועל כארגון מודיעין משטרתי העוסק בתיאום בין גופי אכיפת החוק ביבשת אפריקה וחברים בו 40 מדינות. יכולת המוסדות והמשאבים האנושיים של רשויות המשטרה והמוסדות הלאומיים והאזוריים התחזקה על בסיס עקרונות שלטון החוק ושיתוף הפעולה אוחד. כתוצאה מכך, פשע מאורגן וטרור בין לאומי במדינות אפריקה שנפגעו מהסכסוך הנוכחי או לאחרונה, או שהם שבירים, נכללים בצורה יעילה יותר. בנוסף, נקבעו תהליכים פוליטיים המקדמים שלום ויציבות, מונעים משברים, מסייעים בניהול סכסוכים ואיומים ביטחוניים ותורמים לביטחון האנשים. חיזוק זכויות האדם בעבודה המשטרתית הוא מוקד מיוחד. חשיבות רבה מיוחסת ליישום אסטרטגיות מגדריות ושוויון מגדרי בכל מדדי התוכנית. התוכנית תומכת בשותפים בתחומי התשתית והציוד, הכשרה והדרכה וכן ייעוץ ארגוני. על מנת לבנות יציבות, התוכנית מחזקת את הלגיטימיות של המשטרה, למשל על ידי סיוע בהגברת השקיפות, המקצועיות והקרבה לאזרחים. בהקשר זה נקבעים נהלים לבקרה פנימית, דין וחשבון וניהול תלונות במטרה לאפשר פעולה המבוססת על שלטון החוק. מעורבותם של ארגונים לא ממשלתיים, יוזמות ועמותות נועדה לשפר את אמון האוכלוסייה ברשויות הביטחון. בנוסף, התוכנית מקדמת באופן ספציפי מתן שירותים ושיתוף פעולה בין מדע פלילי למשפט פלילי, למשל באמצעות הכשרה נוספת וקידום פורומי דיאלוג. התוכנית תומכת גם בחילופי ניסיון ומומחיות בין מדינות, בנוסף לרשתות באזור. מעל לכל מוסדות הביטחון האזוריים מתחזקים כך שיוכלו לנקוט בפעילות יעילה נגד פשע מאורגן וטרור חוצה גבולות. תהליכי עבודה משופרים עוזרים למוסדות כמו האיחוד האפריקאי (AU) לבצע את משימותיהם בצורה יעילה יותר. מאז 2009 מקודמים תהליכי רפורמה במשטרה באפריקה מטעם משרד החוץ הפדרלי. התוכנית מיישמת כיום אחד עשר צעדים ארציים ואזוריים במדינות אפריקה שונות. כל התהליכים מפותחים תוך התייעצות הדוקה עם המוסדות השותפים ועונים על הצרכים בהתאמה.
יסמין חמדאן
יסמין חמדאן (בערבית: ياسمين حمدان; ילידת 1976) היא זמרת לבנונית, כותבת שירים ושחקנית. היא הייתה חברה בהרכב האינדי-פופ האלקטרוני סופ קילז (בעברית: "הסבון הורג", בערבית: "الصابون يقتل", תעתיק מנוקד: "אַ-סַּאבּ֫וּן יַ֫קְתֻל"), שהיה חלוץ סוגה זו של מוזיקה פופולרית בשפה הערבית. חמדאן נשואה לבמאי הקולנוע הפלסטיני אליה סולימאן היא מתגוררת ועובדת מפריס, צרפת.
ביוגרפיה
חמדאן נולדה בביירות, לבנון והתגוררה בלבנון, כווית, אבו דאבי, יוון וצרפת. היא דוברת מספר דיאלקטים של השפה הערבית נוסף על צרפתית ואנגלית.
קריירה
חמדאן זכתה לתהילה ולמעמד אייקוני בסצנת המוזיקה העצמאית בזכות חלקה בהרכב הפופ האלקטרוני אַ-סַּאבּ֫וּן יַ֫קְתֻל (באנגלית: סופ קילז), אותו הקימה ביחד עם המפיק הלבנוני זייד חמדאן בבירות, לבנון. א-סאבון יקתול היה ההרכב המוזיקלי העצמאי הראשון במזרח התיכון, והשפעתו ניכרת גם לאחר שחדל להתקיים. א-סאבון יקתול הוציאו את האלבום הראשון שלהם, "באטר", בשנת 1999.
לאחר שהעתיקה מושבה לפריס, חמדאן שיתפה פעולה עם ההרכב המוזיקלי האמריקאי קוקורוזי, ובהמשך גם עם המפיקה השווייצרית-אפגנית מירוויס (Mirwais Ahmadzaï), עמה הפיקה את האלבום Arabology, שראה אור בשנת 2009 תחת השם "Y.A.S".
היכרותה עם מגוון הסגנונות המוזיקליים והדיאלקטים בשפה הערבית באים לידי ביטוי בעבודתה. היא נוהגת לשיר בדיאלקטים שונים ובשיריה היא מחליפה בין דיאלקט לבנוני, כוויתי, פלסטיני, מצרי ובדווי. על כך היא אמרה:
בשנת 2013 חמדאן הופיעה בסרטו של ג'ים ג'ארמוש Only Lovers Left Alive, לצד השחקנים טילדה סווינטון וטום הידלסטון.
היא כתבה פסקול עבור הצגת התיאטרון Rituel pour une métamorphose של המחזאי הסורי סעד אללה ונוס, הפקה של תיאטרון קומדי פראנסז.
בשנת 2017 הוציאו את אלבום הסולו השני שלה, אשר נשא את השם "אל-ג'מילאת" (בעברית: היפות). האלבום הוקלט בבירות, פריס ולונדון בהפקתה, ובהפקת לאו אברהמס ולוק סמית'. באלבום הופיעו שאהזאד איסמעאלי, סטיב שלי ואחרים.
קרב איפר החמישי
קרב איפר החמישי, המכונה גם ההתקדמות בפלנדריה וקרב פסגות פלנדריה, הוא שם לא פורמלי המשמש לזיהוי סדרת הקרבות בצפון צרפת ובדרום בלגיה מסוף ספטמבר עד אוקטובר 1918.
רקע כללי
לאחר שמתקפת האביב הגרמנית ב-1918 לא הצליחה להשיג ניצחון מכריע, המורל הגרמני דעך ומאידך המספר ההולך וגובר של חיילים אמריקאים שהגיעו לחזית המערבית העניקו לבעלות הברית יתרון מספרי הולך וגובר על הארמיות המערביות של הקיסרות הגרמנית. כדי לנצל זאת פיתח המרשל פרדיננד פוש פיתח אסטרטגיה שהתפרסמה כ"המתקפה הגדולה", בה בוצעו התקפות על הקווים הגרמניים לאורך חזית רחבה ככל האפשר. כוחות בלגים, בריטים וצרפתים ברחבי מבלט איפר היו אמורים ליצור את הקצה הצפוני של מתקפה לעבר העיר הבלגית לייז'. הארמייה הבריטית השנייה עקבה אחר כמה נסיגות קלות ונלחמה בפעולה ברכס אוטרשטיין ב-18 באוגוסט, ולאחריה הייתה הפוגה. כוחות של בעלות הברית באזור נחו היטב בסוף ספטמבר.
הקרב
קבוצת הארמיות פלנדריה (GAF) תקפה בשעה 5:30 בבוקר ב-28 בספטמבר, לאחר הכנה ארטילרית של שלוש שעות. ה-GAF תקף עם 12 דיוויזיות בלגיות, 10 דיוויזיות בריטיות של הארמייה הבריטית השנייה ו-6 דיוויזיות צרפתיות של הארמייה הצרפתית השישית. הבריטים תקפו על חזית עד לכביש איפר-זונבקה, משם תקף צבא בלגיה על קו צפונה לדיקסמוד. התקפות בעלות הברית חדרו במהירות מבעד להגנות הגרמניות והתקדמו עד. חלק גדול מהאדמה שממערב לפשנדל, שננטשה במהלך הנסיגה של תחילת 1918, נכבש מחדש. גשם החל לרדת אך בערב הבריטים כבשו את קורטוויילדה, זנדווורדה, קרויסייק ובקלייר; חיילים בלגים כבשו את זונבק, פולקפה, שאאפ ביילי ויער חותולסט. באגף הדרומי התקדמו פעולות קלות של שלוש דיוויזיות בריטיות לסנט איב, מסין והרכס מוויצ'אטה להולבקה. הקו הקדמי הגרמני נמתח מדיקסוד להות'ולט, בלארה, זנדווורדה והולבקה.
Messines, Terhand ו- Dadizeele נפלו ב-29 בספטמבר, ולמחרת, על אף שהאדמה שנלכדה הפכה לעוד בוץ, כל הקרקע הגבוהה סביב איפר נכבשה על ידי בעלות הברית. עד 1 באוקטובר, נתפסה הגדה השמאלית של המחנה (ליס) עד קומינס והבלגים היו ממזרח לקו ממורסלדה לסטאדן ודיקסמוד. ההתקדמות נמשכה עד 2 באוקטובר כשהגיעה תגבורת גרמנית והמתקפה עלתה על אספקתה. בשל מצב האדמה, 15,000 מנות מזון הוצנחו על ידי 80 מטוסים בלגים ובריטים.
נפגעים
הבריטים סבלו 4,695 נפגעים, והבלגים 4,500 נפגעים מתוך 2,000 הרוגים ו-10,000 חולים או פצועים. בעלות הברית התקדמו עד, עם התקדמות ממוצעת של , ולכדו 10,000 שבויים, 300 תותחים ו-600 מקלעים.
פעולות שלאחר מכן
המתקפה נמשכה בקרב קורטה (14–19 באוקטובר).
מדינות ההסכמה
יחידות בעלות הברית נכללו בקבוצת הארמיות פלנדריה בפיקודו של אלברט הראשון, מלך הבלגים, והגנרל הצרפתי ז'אן-מארי דגוט שימש כראש המטה.
הגרמנים
קבוצת הארמיות רופרכט בפיקודו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה אשר פיקדה על צבאות גרמניה בצפון, החזיקה את פלנדריה עם הארמייה הרביעית, שכללה פחות מחמש דיוויזיות באזור.
ציידי האיילים
ציידי האיילים (באנגלית: Moose Hunters) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1937 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. בסרט מככבים מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי במסע ציד איילים. הסרט, שבוים על ידי בן שרפסטין עם מוזיקה מאת פול סמית', כולל את דיבובם של וולט דיסני בתור מיקי, קלרנס נאש בתור דונלד, ופינטו קולביג בתור גופי. זהו הסרט הקצר ה-93 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והרביעי באותה השנה.
עלילה
הסרט מתחיל עם נקבת אייל קורא (עם שיער בלונדיני מתולתל ובאופן מוזר גם זוג קרניים) חוצה את האגם. דברים מוזרים נוספים בה הם בכך שהיא משמיעה את קריאת ההזדווגות שלה באמצעות נשיפה בקרן ומראה רגליה (שכעת חשופות לאחר יציאתה מהאגם) די מוכר. בעלי הרגליים הם דונלד וגופי, מחופשים בתחפושת מאולתרת של נקבת אייל קורא. בעקבותיהם מיקי, גם הוא קורא דרך קרן כשהוא מחופש לשיח על כלונסאות. קריאתו של גופי נענית על ידי אייל אמיתי, מה שגורם לו ולדונלד לצעוק בהתרגשות "זה הוא!". מיקי אומר להם ללכת אליו בעוד הוא יעשה את השאר, תוך כדי שהוא מציג את רובה הציד שלו. מיד הצמד יוצא לאתר את האייל.
בינתיים, דונלד וגופי איתרו את מטרתם, אייל שחור וגדול. הצפייה בזכר אוכל שיח מלא בעלים בביס אחד גורם לדונלד לצהול ולהוסיף קצת איפור ושפתון כדי להפוך את התחפושת לאטרקטיבית יותר. גופי מוסיף בושם לתחפושת, וגם לעצמו, ומרסס שובל לעבר האייל, נותן לרוח לעשות את כל השאר. האייל, המוקסם מהריח, עוקב אחריו אל "גברת האייל" הממתינה. הצצה בלבד היא כל מה שנדרש כדי שהאייל המיוחם יהיה שבוי בקסמה, במיוחד כאשר "היא" מבצעת בפניו הליכה מגרת.
כאשר נקבת האייל קוראת לו באופן עדין, האייל הזכר מגיב בקריאה חזקה, המעיפה את התחפושת מגופם של גופי ודונלד. לגופי (שעדיין מחזיק בראש האייל המזויף) עולה רעיון ובעזרת עלי שיח סמוך הוא מבצע ריקוד עד שהוא ודונלד מצליחים להחזיר את התחפושת, מה שהופך את הזכר המאוהב למוקסם עוד יותר. שוב מחופש, הצמד רוקד בפתייניות עם האייל המגורה, ומצליח לגרום לו ללכת בעקבותיהם; למרבה הצער, החצי האחורי בו נמצא דונלד, נופל מצוק ונוחת על דבורה זועמת בחזרתו למעלה. החרק עוקב אחרי הברווז לתוך התחפושת, גורם לזוג לרקוד לצלילי "La Cucuracha". האייל, המעוניין בנשיקה, מנשק את גופי, לאחר שדונלד מנסה להכות את הדבורה בעזרת נבוט, פעולה הגורמת לראש האייל שגופי חובש לעוף; למרבה המזל הראש המזויף נוחת על חזרה על גופי רגע לפני שהאייל מסוגל להבחין בתרמית. הם מפתים את האייל האחוז אקסטזה למיקי כדי שיוכל לעשות את השאר. עם זאת, הם לא יודעים שהם מובילים את האייל ישר לעבר אייל אחר.
לרוע מזלו של מיקי, ההסוואה שלו נאכלת כליל והאייל ממנו הסתתר אינו מרוצה כלל. כשהאייל מתכונן להסתער על מיקי, הוא שומע קריאה פלרטטנית שמושכת את תשומת לבו. מסתובב לאחוריו, האייל מבחין בנקבת אייל מושכת המקפצת לעברו. האייל מוכה האהבה ב"נקבה", צועד לעברה בזמן ש"היא" נתקלת בו ללא הבחנה. בזמן שהזכר מלקק את פני התחפושת ומתכרבל "איתה" (למרות שגופי המחופש מנסה לסלק מעליו את החיה), דונלד מנסה להמשיך להתקדם אך מהר מאוד מבין שהוא מתחת לאייל שמנסה לחזר אחר ה"בלונדינית הלוהטת". לפני שהאייל האדום מנסה עוד מהלכים עם מה שנראה כמו נקבת אייל אטרקטיבית תחתיו, האייל השחור הקנאי מאתגר אותו לדו-קרב עבור ידה של "הגברת".
שני האיילים מתכוננים להילחם כשדונלד וגופי נמלטים ומטפסים על עץ. האיילים מחדדים את הקרניים שלהם, מתנגשים והיאבקות שלהם מרעידה את פני האדמה, גורמת לגופי ודונלד התלויים על העץ ליפול בין שני האיילים. צמד בעלי הקרניים שוכחים מכל תקרית התחפושת, ודונלד וגופי נסים על נפשם בזמן שהאיילים הזועמים רודפים אחריהם. מיקי מצטרף אליהם עד מהרה ויחד שלושתם עולים על סירה וחותרים הרחק משם, ובכך מסיימים את הסרט.
דמויות ומדבבים
הסרט הופץ בישראל בדיבוב עברי, כשעל מלאכת הדיבוב הייתה אחראית שפרירה זכאי.
במדיה אחרת
הסרט משמש כבסיס וככותרת לשלב השלישי במשחק הווידאו "Mickey Mania" משנת 1994, שיצא ל-Super NES, סגה מגה דרייב, Sega CD וגם לפלייסטיישן (תחת הכותרת "Mickey's Wild Adventure").
פקטאנה
פקטאנה (במאורית: Whakatāne) היא עיירה באזור המזרח באי הצפוני של ניו זילנד, כ-90 ק"מ ממזרח לטאורנגה וכ-89 ק"מ צפונית-מזרחית לרוטורואה, בפתחו של נהר פקטאנה. מחוז פקטאנה הוא הסמכות הטריטוריאלית המקיפה, המשתרעת על שטח מדרום וממערב לעיירה, למעט מובלעת קוואראו.
פקטאנה מהווה חלק מהבוחרים הפרלמנטריים של החוף המזרחי, והם מיוצגים על ידי אן טולי מהמפלגה הלאומית הניו זילנדית. העיירה היא המרכז העירוני הראשי של אזור המפרץ המזרחי של ביי אוף פלנטי, פקטאנה הוא מקום מושב המועצה האזורית ביי אוף פלנטי, שנבחר כפשרה בין שתי הערים הגדולות באזור, טאורנגה ורוטורואה.
אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 12 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (18 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא יולי (6 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,725 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (200 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (86 מ"מ גשם).
המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית
המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית (ברוסית: Национальный центр управления обороной Российской Федерации, בקיצור НЦУО РФ) הוא גוף צבאי הכפוף למטה הכללי הרוסי ולמשרד ההגנה של רוסיה שהוקם עבור מנהיגי הצבא במטרה לתאם את פעולות הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ולתמוך במוכנותם הצבאית כמו גם ביצוע משימות לתיאום ואיסוף מודיעין לצורך הגנת המדינה ולמעשה מהווה למרכז העצבים של הצבא הרוסי.
המרכז מחזיק ברשותו מחשב-על בעל מהירות עיבוד של 16 פטהפלופס ואחסון של 236 פטהבייטים ונחשב למחשב העל הצבאי העוצמתי ביותר בעולם.
מפקד המרכז הוא הגנרל-לויטננט מיכאיל מיזינצב.
היסטוריה
המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית הוקם במקום נקודת הפיקוד המרכזית של המטה הכללי הרוסי כגוף מרכזי לתיאום הכוחות המזוינים של רוסיה. המרכז הוקם על פי צו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מ-10 בדצמבר 2013.
המרכז הפך למבצעי ב-1 בדצמבר 2014, עשרה ימים לאחר מכן נחנך מנחת מסוקים המהווה חלק מהמרכז.
הדגל הצהוב
הדגל הצהוב (בגרמנית: Die gelbe Flagge) הוא סרט דרמה גרמני משנת 1937, בבימויו של גרהרד למפרכט ובכיכובם של האנס אלברס, אולגה צ'כובה ודורותיאה וויק.
תפאורות הסרט עוצבו על ידי הבמאי האמנותי לודוויג רייבר. הצילומים התקיימו ביוגוסלביה.
תקציר העלילה
הרפתקן העונה לשם פיטר דירקסן, נוסע לדרום אמריקה כדי להדריך משלחת לג'ונגל. עם זאת, כאשר הספינה נמצאת בהסגר הוא מאמין שהוא חלה בקדחת חמורה. הוא לא מלווה את הטיול, שנתפס בבעיות גדולות. מאוחר יותר הוא מסוגל להציל את הניצולים, כולל העיתונאית האמריקאית הלן רודר שהוא מאוהב בה.
לה פמיליה
לה פמיליה (מספרדית: La Familia) הוא ביטוי בספרדית שפירושו "המשפחה".
ג'ק חביב
ג'ק (יעקב) חביב (באנגלית: Jack Habib; נולד ב-1944) הוא חוקר של סוגיות חברתיות ומדיניות חברתית. הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, ושימש כמנכ"ל מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, וכמנכ"ל של ג'וינט ישראל (JDC).
ביוגרפיה
נולד וגדל במיאמי ביץ', פלורידה, ארצות הברית. הוריו, רג'ין לבית מנשה (ילידת רודוס) ורלף חביב (יליד טורקיה), היו בעלי חנות למכירת ממתקים, פירות ומיצים טרופיים.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בדרכי התמודדות עם עוני ואי שוויון. הנחו אותו הפרופסורים לכלכלה ו מאוניברסיטת הארוורד ופרופ' מיכאל ברונו מהאוניברסיטה העברית.
בראשית שנות השבעים הגיע לישראל, הצטרף (ביוזמתו של ד"ר ישראל כץ, מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי), למחלקת המחקר של המוסד לביטוח לאומי, והיה ממובילי המחקר הראשון על היקף העוני בישראל ואופיו. בעקבות המחקר הוקמה ועדה ממשלתית שהציעה רפורמה מרחיקת לכת במדיניות החברתית על מנת להתמודד עם בעיית העוני ואי השוויון בגישה רב ממדית.
במקביל למינויו באוניברסיטה העברית הוא הצטרף לצוות ההקמה של מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל למדיניות חברתית, שהוקם כשותפות בין הממשלה והג'וינט העולמי. בשנת 1984 התמנה לתפקיד מנכ"ל המכון וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1991. בשנים 1991–1994 עבר להיות מנכ"ל ג'וינט ישראל ובשנים 1994–2017 חזר לקדנציה שנייה כמנכ"ל מכון ברוקדייל.
בשנת 2017 פרש לגמלאות מניהול המכון.
עבודתו המחקרית
חביב היה מראשוני הכלכלנים בישראל שהתמחו בסוגיות חברתיות ובמדיניות חברתית. בתחילת דרכו במכון ברוקדייל התמקד בחקר אוכלוסיית הקשישים בישראל, בבעיותיהם ובמדיניות ההתמודדות איתן. עבודתו הביאה לרפורמה מקיפה במדיניות הפנסיונית בישראל.
בהמשך התמקד בנושאים חברתיים נוספים, כמו: ילדים בסיכון, תעסוקת נכים ומצבה הכלכלי-חברתי של האוכלוסייה הערבית בישראל. בתחילת שנות ה-90, עם העלייה הגדולה ממדינות ברית המועצות לשעבר ואתיופיה, עסק במדיניות קליטת העולים ובאפקטיביות שלה.
בשנת 2017 קיבל אות הוקרה על תרומה יוצאת דופן להתפתחות המדיניות החברתית בישראל מטעם האיגוד הישראלי לרווחה חברתית.
משפחתו
נשוי לד"ר טליה חביב (לבית לוי), בת למשפחה ירושלמית ותיקה: סבה וסבתה מצד אמה הקימו את קפה פת (ירושלים), ואביה אפרים לוי, היה ממפקדי ההגנה בירושלים במלחמת העצמאות ואיש קהילת המודיעין הישראלית.
אב לשתי בנות ובן. מתגורר בשכונת בקעה בירושלים.
רוזמרי ליץ'
רוזמרי ליץ' (באנגלית: Rosemary Leach; נולדה ב-18 בדצמבר 1935- 21 באוקטובר 2017) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. ב-1982 זכתה בפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזה חדש על תפקידה במחזה "דרך צ'רינג קרוס 84", והייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "That'll Be the Day" ב-1973 ובסרט "זיכרונות אהבה מפירנצה" ב-1986.
ביוגרפיה
ליץ' נולדה במאץ' ונלוק שבמחוז שרופשייר. הוריה היו מורים במקצועם והם היו קרובי משפחה של אדמונד ליץ'. היא למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). אחרי שהופיעה בתיאטרון רפרטוארי ובתיאטרון האולד ויק זכתה להכרה בקרב צופי הטלוויזיה בבריטניה כששיחקה בתפקיד סוזן ולדון, פילגשו של הטייקון ג'ון ויילדר (פטריק ויימארק) בסדרת הדרמה "The Power Game".
ב-1973 שיחקה ליץ' בתפקיד אלדונזה / דולצינאה בהפקה של ה-BBC לספר "דון קישוט" (בשם "הרפתקאותיו של דון קישוט"), בכיכובם של רקס הריסון ופרנק פינלי. ב-1978 גילמה את דמותה של המלכה ויקטוריה במיני-סדרה בת 4 חלקים בשם "ד'יזראלי". ב-1981 שיחקה בתפקיד אמיליה לצדו של בוב הוסקינס בתפקיד יאגו בסרט טלוויזיה "אותלו" עיבוד של ה-BBC למחזה במסגרת סדרת הטלוויזיה של מחזות שייקספיר.
ב-1982 שיחקה ליץ' בסדרת הדרמה "היהלום שבכתר" בתפקיד הדודה פני, וב-1986 השתתפה במחזה "Day To Remember" מאת ג'ק רוזנטל. ב-1987 שיחקה בתפקיד ג'ואן פלמלי-ברוס במיני-סדרה "The Charmer" בהפקת ITV ובכיכובו של נייג'ל הייברס.
ב-1987 הייתה ליץ' מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "זיכרונות אהבה מפירנצה". ב-1992 כיכבה בסרט "An Ungentlemanly Act" העוסק בימים הראשונים של הפלישה לאיי פוקלנד ב-1982, וגילמה את ליידי מייביס האנט, אשתו של מושל האיים, סר רקס האנט. ב-1995 השתתפה ליץ' במיני-סדרה הפופולרית של ה-BBC "מעמד וממון", עיבוד לספרה הלא גמור של הסופרת אדית וורטון. היא שיחקה בתפקיד סלינה מראבל, המרקיזה מברייטלינגסי.
ליץ' שיחקה בתפקיד אנה בסדרת התסכיתים "No Commitments" של רדיו 4 של ה-BBC, ובסדרה "המשפחה שלי" גילמה את דמותה של אמה של סוזן הרפר, גרייס. היא הופיעה בתפקיד אורח בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "דרך ווטרלו". מאז 1994 היא משתתפת לעיתים בסדרת הרדיו " The Archers" בתפקיד אלן רוג'רס. ב-2001 שיחקה בתפקיד ראשי בפרק "Destroying Angel" בסדרה הבלשית "רציחות במידסומר".
ליץ' גילמה את המלכה אליזבת שלוש פעמים: ב-2002 בסרט הטלוויזיה "הנסיך ויליאם"; ב-2006 בעיבוד מחודש של "Tea with Betty" במסגרת סדרת "מחזה לאחר הצהרים", וב-2009 בסרט "מרגרט". ב-2004 שיחקה בתפקיד מיס פלום בפרק "Strangers meet on a train" בסדרה "Heartbeat".
ליץ' נפטרה ב-21 באוקטובר 2017.
We Remain
We Remain הוא שיר של הזמרת כריסטינה אגילרה אשר יצא כסינגל מתוך הפסקול, The Hunger Games: Catching Fire – Original Motion Picture Soundtrack, ב-1 באוקטובר 2013 על ידי חברות התקליטים RCA רקורדס, ריפבליק רקורדס וליונגייט. השיר נכתב על ידי ראיין טדר, ברנט קטצ'ל ומיקי אקו והופק על ידי השניים הראשונים.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד הסינגלים של ולוניה.
סוגה והצלחה
מבחינה מוזיקלית, "We Remain" הוא שיר בלדת ארנה פופ ומבחינה לירית, הוא עוסק בהתמדה. מבקרי המוזיקה שיבחו את הלחן והצלילים של השיר וכינו אותו כאחד מרגעי השיא של הפסקול. מבחינה מסחרית, השיר לא זכה להצלחה כאשר דורג במספר מצומצם של מדינות ובמקומות נמוכים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-11 מיליון השמעות.
מלחמת האזרחים בגואטמלה
מלחמת האזרחים בגואטמלה (בספרדית: Guerra civil de Guatemala) התרחשה בין השנים 1960–1996 בין ממשלת גואטמלה לבין קבוצות שמאל מרדניות. המורדים נתמכו על ידי קבוצות של ילידים בני המאיה ואיכרים, המהווים את רוב האוכלוסייה הענייה בגואטמלה. בסיום המלחמה הואשמה הממשלה בביצוע רצח עם כלפי בני המאיה במדינה והפרת זכויות אדם. הסיבה הרשמית לפרוץ המלחמה הייתה חלוקה לא שוויונית של האדמות; תושבים שמקורם באירופה וחברות זרות, כשהבולטת בהן היא חברת הפירות המאוחדת, השתלטו על שטחים רבים בחסות הממשלה והפקיעו בכך כפרים קטנים.
הרקע למלחמה מתחיל שנים רבות קודם לכן. לאחר המהפכה שהתרחשה בגואטמלה בשנת 1944 התקיימו בחירות דמוקרטיות ראשונות במדינה וב-1951 עלתה לשלטון ממשלת שמאל פופולרית. עם זאת, בתמיכת ארצות הברית, בשנת 1954 עלה לשלטון הקולונל קרלוס קסטילו ארמס והנהיג משטר צבאי ימני במדינה.
בשנת 1970, יורשו של ארמס, קרלוס מנואל ארנה אוסוריו, הפך לראשון בסדרת דיקטטורים צבאיים מטעם מפלגת ה-PID. במשל למעלה מ-12 שנה שלטה המפלגה בגואטמלה באמצעות הונאות בחירות ודיכאה קשות את האוכלוסייה הכפרית. עם זאת, היא איבדה את אחיזתה בפוליטיקה כאשר הגנרל אפראין ריוס מונט, יחד עם קבוצה של קציני צבא זוטרים, תפס את השלטון בהפיכה צבאית ב-23 במרץ 1982. ההפיכה הייתה רגע השיא של מרד ארוך שניהלו הכפריים כנגד הממשלה, אך למרות זאת שלטונו החדש של מונט הביא הרס גדול יותר עבור השכבות העניות.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, הצבא תפס שליטה כמעט מוחלטת על גואטמלה למשך שנים; המשטר הצבאי חדר לכל מערכת פוליטית-חברתית וחיסל אויבים פוליטיים, עיתונאים ואינטלקטואלים. בשלב הסופי של המלחמה הצבא השיג שליטה על כל מובן חברתי-כלכלי-ביטחוני-מדיני וביצע פשעי מלחמה רבים בשכבות המוחלשות.