cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מחפשת בעל על ארבע
תקציר העלילה
מיקי מגיע אליה עם כלב הפודל שלו בוגי ומתקבל מיד. הכלבים מסתדרים ביניהם ובין מיקי ודניאלה מתפתח רומן אהבה למגינת ליבו של אילן. מיקי נשכר להופיע בסרט פרסומת של חברה יפנית. במסיבה לרגל סיום הצילומים הוא רואה את דניאלה ואילן מתווכחים והוא חושב שהם מתגפפים. הוא נעלב וחוזר לביתו עם כלבו בוגי.
הוא לא עונה לצלצולי הטלפון של דניאלה שמחליטה לקבל את הצעת היפנים להסריט בחו"ל. לבסוף הכלב בוגי בורח ממנו כדי לפגוש באהובתו אלכסיס.
אילן מבקש ממנהל מחלקת התברואה שטיגליץ (מוסקו אלקלעי) לתפוס את כלבתה של דניאלה כדי שלא תוכל לעזוב את הארץ. שטיגליץ שולח את פקחיו לביתה של דניאלה, אך הכלבים מתגברים עליהם בתחבולות שונות.
מיקי מבין שהכלב שלו ברח לדניאלה. הוא מגיע לביתה ומוצא מכתב שהשאירה לו, ובו היא כותבת שהיא אוהבת אותו, ושהיא הפסיקה את הקשר עם אילן.
מיקי ממהר לנמל חיפה. דניאלה וכלבתה כבר על הספינה העומדת להפליג. הכלבה בורחת ממנה כדי לפגוש את הכלב בוגי כלבו של מיקי. מיקי עולה על מנוף המביא אותו לתוך האוניה, והוא מציע לדניאלה להצטרף אליו. היא נענית והמנוף שולף אותם למטה, לקול מחיאות הכפיים של הנוסעים ושני הכלבים.
בסטן B30
בסטן B30 (באנגלית: Besturn B30) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Besturn חברת בת של החברה הממשלתית FAW Group  (בסינית: 第一汽车集团, שם רשמי: FAW Group Corporation) אשר מיוצרת משנת 2015 ועד היום.
המוצרים העיקריים של FAW Group הם כלי רכב, אוטובוסים, ומשאיות קלות, בינוניות וכבדות.
הנרי פולדס
הנרי פולדס (באנגלית: Henry Faulds; 1 ביוני 1843 - 24 במרץ 1930) היה רופא, מיסיונר ומדען סקוטי, ידוע בעיקר עבור הפיתוח של טביעת אצבע.
שנותיו הראשונות
פולדס נולד בביית' (Beith), איירשייר, למשפחה בעלת אמצעים צנועים. בגיל 13, הוא נאלץ לעזוב את בית הספר, ונסע לגלאזגו כדי לעבוד כפקיד כדי לסייע בפרנסת משפחתו; בגיל 21 הוא החליט להירשם ללימודים במתקן לאמנויות באוניברסיטת גלאזגו, בו למד מתמטיקה, לוגיקה וקלאסיקה. מאוחר יותר הוא למד רפואה במכללה של אנדרסון, וסיים את לימודיו עם רישיון רופא.
לאחר סיום לימודיו, פולדס הפך למיסיונר רפואי לכנסייה של סקוטלנד. ב-1871, הוא נשלח להודו הבריטית, שם עבד במשך שנתיים בדרג'ילינג, בבית חולים לעניים.
ב-23 יולי 1873, הוא קיבל כתב מינוי מהכנסייה הפרסביטריאנית של סקוטלנד להקים שליחות רפואית ביפן. הוא נישא לאיזבלה וילסון בספטמבר, והזוג הטרי יצא ליפן בדצמבר.
חיים ביפן
פולדס הקים את המשימה הסקוטית הראשונה ביפן בשנת 1874, עם בית חולים ומתקן הוראה לסטודנטים יפניים לרפואה. הוא עזר להציג את שיטות החיטוי של ד"ר ג'וזף ליסטרל למנתחים יפניים. ב-1875, הוא עזר לייסד את Rakuzenkai, החברה הראשונה של יפן לעיוור, ולהקים תחנות הצלה כדי למנוע טביעה בתעלות סמוכות. הוא עצר מגפת כלבת שבה נהרגו ילדים קטנים ששיחקו עם עכברים נגועים, והוא עזר לעצור את ההתפשטות של כולרה ביפן. הוא אפילו ריפא נגע אשר הדביק את אוכלוסיית דגי הקרפיון המקומית. בשנת 1880 הוא עזר לייסד בית ספר לעיוורים. עד שנת 1882, בבית החולים צוקיג'י בטוקיו טופלו 15,000 מטופלים בשנה. פולדס הפך דובר יפנית באופן שוטף ובנוסף לעבודתו במשרה מלאה כרופא, הוא כתב שני ספרים על נסיעות במזרח הרחוק, כתב מאמרים אקדמיים, והתחיל שלושה מגזינים.
תוך ליווי חבר (ארכאולוג אמריקאי, אדוארד ס ' מורס) לחפירה ארכאולוגית שם לב כמה הרשמים העדינים נותרו על ידי בעלי מלאכה אפשר להבחין בשברי חרס עתיקים. לאחר שבחן את קצות האצבעות שלו ושל חברים, הוא השתכנע כי הדפוס של רכסים היה ייחודי לכל פרט.
זמן קצר לאחר שביצע את התצפיות הללו בית החולים שלו נפרץ. המשטרה המקומית עצרה חבר בצוות שהאמין פולדס להיות חף מפשע. נחוש בדעתו לטהר את האיש, הוא השווה את טביעות האצבעות שנשארו מאחור בזירת הפשע לאלו של החשוד ומצא אותן להיות שונות. על סמך ראיות אלה המשטרה הסכימה לשחרר את החשוד.
בניסיון לקדם את הרעיון של זיהוי טביעת אצבע, הוא ביקש את עזרתו של חוקר הטבע הנודע צ'ארלס דרווין. דרווין סירב לעבוד על הרעיון, אבל העביר אותו לפרנסיס גלטון קרובו, שהעביר אותו לחברה האנתרופולוגית של לונדון. כאשר גלטון חזר לנושא כשמונה שנים לאחר מכן, הוא הקדיש מעט מאוד תשומת לב למכתבו של פולדס. כתוצאה מכך התפתחה מחלוקת לגבי זהות הממציא של טביעת אצבע לזיהוי פלילי מודרנית. עם זאת, לא היה ספק לגבי פרסום מאמרו של פולדס בנושא בכתב העת המדעי Nature ב-1880; כל הצדדים הודו בכך.
בחודש הבא סר ויליאם הרשל, עובד מדינה בריטית המבוססים בהודו, כתב לטבע ואמר כי הוא היה באמצעות טביעות אצבעות (כצורה של הברקוד) כדי לזהות פושעים מאז 1860. עם זאת, הרשל לא הזכיר את הפוטנציאל שלהם לשימוש לזיהוי פלילי. במהלך השנים, פולדס נערך מחלוקת חריפה עם הרשל על השימוש בטביעות אצבעות, בדרישה הוכחה בשנת 1894 שהרשל אי פעם השתמש בטביעות אצבעות באופן רשמי, שהרשל סיפק כדין, ולאחר מכן בכתיבת סדרה של ספרים וחוברות כעבור שנים רבות המכילים וריאציות של טענה כי הוא רומה האשראי בשלו (ראה לפקסימיליות מוחלטת של אלה ויצירות יסוד אחרות בטביעת אצבע, ומכתבי הרשל / פולדס). ספרים אלה פורסמו מ-1905 ואילך, זמן רב לאחר טביעת האצבע שנכנסה לשימוש נרחב.
לשוב לבריטניה
בשובו לבריטניה בשנת 1886, לאחר ריב עם חברת המיסיונרית שניהלה בית החולים שלו ביפן, פולדס הציע את הרעיון של זיהוי טביעת אצבע לסקוטלנד יארד, אבל הוא נדחה, ככל הנראה משום שהוא לא הציג ראיות רבות הנדרשות כדי להראות שטביעות האצבע עמידות, ייחודייות ולסיווג כמעט. בהמשך לכך, פולדס חזר לחייו של מנתח משטרה, תחילה בלונדון, ולאחר מכן בעיר פנטון סטוק און טרנט. ב-1922 הוא נמכר בפועל שלו ועבר לרחוב ג'יימס ב-Wolstanton הסמוך, שם הוא מת במרץ 1930, בן 86, מריר בחוסר ההכרה שקיבל עבור עבודתו. בשנת2007 נחנך שלט המכיר בעבודתו של פולדס בבית בנק, בסמוך לחצר הכנסייה של Wolstanton סנט מרגרט שבו ממוקם קברו. ב-2011, שלט נחנך בבית המגורים ברחוב ג'יימס לשעבר.
מורשת
השיטה של זיהוי עבריינים על ידי טביעות האצבעות שלהם הוצגה ב-1860 על ידי סר ויליאם ג'יימס הרשל בהודו, ופוטנציאל השימוש בהן בעבודה משפטית הוצע לראשונה על ידי ד"ר הנרי פולדס ב-1880. גלטון, בעקבות הרעיון שנכתב על ידי פולדס, וללא אזכור תרומתו של פולדס, היה הראשון להציב את המחקר על בסיס מדעי, אשר סייע לקבלת השיטה על ידי בתי המשפט. המשטרה יפנית אימצה את שיטת טביעת האצבע באופן רשמי בשנת 1911.
אילן תורן
אילן תורן (נולד 1938) הוא שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה
תורן נולד בחיפה בשם אילן אייזנברג, בילדותו עברה המשפחה לירושלים בעת שאביו עבד בחברת אשלג ארץ-ישראלית בים המלח, ונעוריו עברו עליו בתל אביב. בילדותו ניגן בכינור ואהב מוזיקה קלאסית ולא חשב על קריירת משחק. תורן היה חבר בתנועת הנוער "התנועה המאוחדת" את השירות הצבאי עשה בנח"ל מוצנח ולאחר השירות הצטרף לקיבוץ ראש הנקרה שם נולד בנו הבכור דן תורן.
בתחילת שנות ה-60 נשלח תורן לקורס במאים במסגרת התנועה הקיבוצית, וב-1962 החליט לעזוב את הקיבוץ ולעבור לתל אביב, במטרה לפתח קריירה בתחום התיאטרון. במקביל ללימודי תיאטרון באוניברסיטת תל אביב אצל הבמאי פיטר פריי, עבד לפרנסתו בעבודות מזדמנות. בסוף 1963 שיחק במחזה "הקיץ של הבובה ה-17" ב, המחזה הראשון שביימה נולה צ'לטון לאחר שעלתה לישראל.
קריירה בתיאטרון
ב-1965 שיחק במחזה "יחפים בפארק" מאת ניל סיימון, בהפקתו של גיורא גודיק ובבימויה של נולה צ'לטון.
בשנים 1966–1969 שיחק ב"הבימה" אחר כך הצטרף לקבוצת התיאטרון "במת השחקנים" אולם בדצמבר 1969 עברו כמה מחבריה הבולטים, בהם עודד קוטלר, להתגורר בחיפה ולפעול במסגרת תיאטרון חיפה ותורן עבר עימם. מאז במשך למעלה משלושים שנה שיחק וביים בתיאטרון חיפה.
ב-1972 שיחק במחזה "חפץ מאת חנוך לוין..
ב-1975 שיחק במחזה "קרום" מאת חנוך לוין, במחזה "גן הדובדבנים" מאת אנטון צ'כוב ובמחזה "אכזר מכול המלך מאת נסים אלוני.
ב-1978 שיחק במחזה שיחק במחזה "המטמורפוזה" מאת קפקא, בבימוי של איש התיאטרון הבריטי סטיבן ברקוף..
ב-1980 שיחק במחזה "מחול המוות" מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג.
ב-1983 שיחק במחזה "הלם קרב" מאת יוסי הדר.
ב-1984 שיחק בהפקה הראשונה של המחזה "גטו" מאת יהושוע סובול, בבימויו של גדליה בסר.
ב-1985 ביים את המחזה "אוסטרליה הדרומית" מאת יוסי הדר.
ב-1990 ביים את המחזה "המעברה ליד חדרה נסגרת" מאת יוסי הדר. באותה שנה גם עיבד וביים את המחזה "תעתועון" שכתב יצחק בן-נר, במסגרת פסטיבל "תיאטרונטו" הראשון. במחזה שיחק רמי הויברגר והוא זכה בפרס הראשון בפסטיבל.
ב-1992 ביית את המחזה "אולם מס' 6", עיבוד של נוריאל טוביאס לסיפור מאת צ'כוב.
ב-1996 ביים את המחזה "עד הים" מאת ישראל המאירי ואת המחזה "תשובה" מאת נוריאל טוביאס.
ב-2001 פרש תורן מתיאטרון חיפה עקב תהליך הבראה, שבמסגרתו ביקש התיאטרון להשתחרר מחלק מעובדיו, בעקבות גירעונות כספיים שצבר. עם זאת המשיך לביים הצגות בחיפה שלא כעובד מן המניין. באותה שנה ביים מחזה שכתב יעקב איילי (בו גם שיחק איילי), "גלויות מעולם ישר יותר", שעלה בפסטיבל "תאטרונטו]".
ב-2002 ביים את המחזה "אב הבית" מאת הרולד פינטר.
ב-2003 ביים את המחזה "האגם המוזהב" מאת ארנסט תומפסון, שאת המוזיקה למחזה ערך דן תורן.
ב-2004 ביים בתיאטרון גשר את המחזה "כולם רוצים להוליווד" מאת מרטין מקדונה, ואת המחזה "האחרונה" בכיכובה של אליענה שכטר בפסטיבל תיאטרון קצר במועדון "צוותא".
ב-2005 ביים את המחזה "יעקב השקרן" מאת נוריאל טוביאס, על פי ספרו של יורק בקר.
ב-2007 ביים את הצגת היחיד "מישהו נפל" מאת חגי ליניק, בה שיחק אורי הוכמן במסגרת פסטיבל תיאטרונטו. באותה שנה גם עיבד וביים את ההצגה "צנורות" על פי הספר "צנורות" מאת אתגר קרת. ההצגה עלתה לראשונה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב, ולאחר מכן בתיאטרון החאן.
ב-2012 ביים בתיאטרון תמונע את המחזה "דוהרים", בכיכובו של שמואל וולף, ואת "הקוף של קפקא" עיבוד לתיאטרון של קולין טיבן לסיפורו פרנץ קפקא "דין וחשבון לאקדמיה" בכיכובו של יוסף אבו ורדה.
ב-2022 החל לשחק במחזה "הכיסאות" מאת אז'ן יונסקו לצד דורותה ביאלס. בהפקת תיאטרון תמונע, בשיתוף תיאטרון הסטודיו חיפה. תורן גם עיבד וביים את המחזה.
קריירה בקולנוע
ב-1968 שיחק בסרט הקצר "הצד השני" שביים אורי זוהר.
ב-1973 שיחק בסרט "מתנה משמיים" ובסרט "שלום, תפילת הדרך".
ב-1976 שיחק בסרט "קשר הדבש" שביים יעוד לבנון.
ב-2003 שיחק בסרט "איים בחוף" בבימויו של יעוד לבנון.
עונת 2009/2010 ביורוקאפ
עונת 2009/2010 ביורוקאפ הייתה העונה השמינית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והשנייה שאורגנה על ידי יורוליג בסקטבול ופיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-20 באוקטובר 2009 ומשחק הגמר הסתיים ב-18 באפריל 2010. בתחרות השתתפו 40 קבוצות.
בפיינל פור התחרות ניצחה ולנסיה וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדות המועדון. בעקבות כך היא קיבלה זכות להשתתף בעונת 2010/2011 ביורוליג
מתכונת התחרות
בשלב הקדם הראשון 16 קבוצות נפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. בסוף שלב זה נקבעו 8 קבוצות שעלו לשלב הבתים. לשלב הבתים העפילו עוד 18 קבוצות (העפלה ישירה) ו-6 קבוצות (אריס, לה-מאן סארת, ספירו שרלרואה, ונטספילס, בנטון טרוויזו, אלבה ברלין) שירדו מיורוליג. 32 קבוצות אורגנו ב-8 בתים. 16 קבוצות החזקות של הבתים שיחקו שלב בתים נוסף בו נקבעו 8 עולות. קבוצות אלו שיחקו בפלייאוף בשיטת משחק בית/משחק חוץ ובסופו של תהליך נקבעו 4 קבוצות שעלו לפיינל פור שנערך בויטוריה, ספרד.
ישראל בתחרות
הפועל ירושלים הייתה הנציגה הישראלית היחידה. היא החלה את התחרות בשלב המוקדם בו היא נפגשה עם קוראל רואן באסקט וניצחה בסיכום מפגש כפול 83:81, 79:88. שלב הבתים הראשון היא סיימה במקום השני והעפילה להמשך התחרות. גם את השלב הבתים השני היא סיימה במקום השני. בשלב הפלייאוף היא נפגשה עם אלבה ברלין והפסידה בסיכום מפגש כפול 61:67 ו-72:59
גנאדי גינזבורג
גנאדי גינזבורג (ברוסית: Геннадий Гинзбург; נולד ב-11 באוגוסט 1971) הוא שחמטאי סובייטי-יהודי-אוקראיני-גרמני בדרגת רב-אמן.
ביוגרפיה
גנאדי גינזבורג נולד באלצ'בסק (ברית המועצות, כיום באוקראינה) ולמד שחמט בבית הספר לשחמט אצל גנאדי קוזמין.
בשנת 1994 הוענקה לגינזבורג דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1995 הוא היגר לגרמניה.
בשנת 2004 הוא חלק מקום 2–4 עם דמיטרי בונצמן בתחרות שנערכה בגריסהיים שבגרמניה.
בהיותו בגרמניה הוא השתתף בהצלחה במספר תחרויות בינלאומיות. בשנת 2006 הוענקה לגינזבורג דרגת רב אמן.
באליפות גרמניה למועדונים הוא משחק עבור מועדון SV 1920 Hofheim לצד ולדימיר גורביץ'.
בשנת 2013 הוא השתתף במשחקי המכביה התשע-עשרה וסיים במקום החמישי. ב-2017, במשחקי המכביה העשרים הוא הגיע למקום ה-7.
ספרטריקס
דוגמה
אחד מהמקרים הפשוטים בהם ניתן להבחין בקיומו של ספרטריקס הוא פתרון משוואת המטוטלת הפשוטה:
כאשר l מציין את אורך המטוטלת, g את תאוצת הכבידה ו-\theta את הזווית בין המטוטלת לבין האנך. במערכת זו, ההמילטוניאן הוא גודל שמור וגודלו נתון על ידי
משוואה זאת מתארת את התנועה של מטוטלת: כלומר של משקולת התלויה על חוט. למטוטלת כזאת ישנם שני סוגי תנועה: כאשר אין למטוטלת אנרגיה קינטית מספיק גבוהה אזי המטוטלת תבצע תנודות סביב נקודת המינימום שלה. לעומת זאת אם נדחוף את המטוטלת בכח גדול מספיק אזי היא תבצע סיבובים סביב המסמר.
כאשר ההמילטוניאן H קבוע, ניתן לשרטט את הפתרון במרחב הפאזה, כלומר לבדוק את התלות בין המהירות הזוויתית של המטוטלת לבין הזווית \theta. אופי המסלול (שהוא הפתרון של המשוואה) תלוי בגודלו של ההמילטוניאן:
במערכת זו, אם כן, הספרטריקס מתאים למצב בו. הוא מפריד בין שני אזורים שונים במרחב הפאזה.
קייס עדואן
קייס עדואן אבו ג'בל (בערבית: قيس عدوان أبو جبل; 1977 – 5 באפריל 2002) היה טרוריסט פלסטיני ובכיר בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס באזור השומרון. עדואן אחראי למותם של 77 ישראלים ולפציעתם של עשרות נוספים בפיגועים רבים, שהבולט בהם היה הפיגוע במלון פארק ב-27 במרץ 2002, שבו נרצחו 30 ישראלים ונפצעו 160. נהרג במבצע "הליכה מזרחה" על ידי הימ"מ וצה"ל.
חייו
עדואן נולד בשנת 1977 בכפר סיריס, כ-13 ק"מ מדרום לג'נין, אך התגורר במחנה הפליטים ג'נין. הוא למד הנדסה אזרחית באוניברסיטת א-נג'אח בשכם באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 והיה ראש מועצת הסטודנטים וה"גוש האיסלמי" באוניברסיטה מאז 1999.
עדואן היה אחראי לפיגוע במלון פארק, הידוע גם כ"טבח ליל הסדר", שאירע במלון פארק בנתניה בליל הסדר תשס"ב, 27 במרץ 2002. בפיגוע נרצחו 30 ישראלים. הפיגוע נחשב לעילה העיקרית למבצע חומת מגן. עבד אל-באסט עודה, שנשלח על ידי בכירי החמאס קייס עדואן (מטובאס) ועבאס א-סייד (מטול כרם), נכנס לחדר האוכל ופוצץ את עצמו במרכזו. מהפיצוץ עצמו נהרגו 28 איש ו-2 מתו מאוחר יותר מפצעיהם. כ-140 נפצעו באירוע, מהם 20 נפצעו קשה.
מותו
עדואן חוסל ב-5 באפריל 2002 במהלך מבצע חומת מגן אחרי שכותר עם עוד 5 מחבלים על ידי כוח משולב של צה"ל, השב"כ והימ"מ בפיקוד חטיבת מנשה, בכפר טובאס שבשומרון. במקום התפתחו חילופי אש כבדים שכללו ירי נק"ל, ירי טנקים, וירי צלפים לעבר המחבלים בבית. המחבלים השיבו באש מנשק קל ובפיצוץ מכונית תופת. בשיא הקרב הרס דחפור D9 משוריין של חיל ההנדסה הקרבית את הבית בו היו המחבלים, ואלה מהם ששרדו את הירי נהרגו בהתמוטטות. עדואן עצמו נורה בראשו ונהרג, וגופתו נמצאה בהריסות הבית. במהלך הקרב נהרגו חברי החוליה הנוספים שהיו מבוקשים בשל פעילות טרור. מבצע הסיכול של עדואן נקרא "מבצע הליכה מזרחה".
שטרן (שבועון)
שטרן (גרמנית: Stern, "כוכב") הוא שבועון חדשות גרמני בבעלות קבוצת ברטלסמאן. נוסד על ידי העיתונאי הנרי נאנן, ויוצא לאור מאוגוסט 1948. תפוצתו בשנת 2004 הייתה כ-1.07 מיליון עותקים.
בשנת 1983 רכש השבועון ופרסם את יומני היטלר, שהתגלו כמזויפים בבדיקה מדעית. הפרשה הובילה להתפטרות עורכיו, ולמשבר קשה בעיתון בפרט ובעיתונות הגרמנית בכלל.
נצרות קתולית מזרחית
נצרות קתולית מזרחית הוא שם קיבוצי למספר כנסיות או זרמים נוצריים אוטונומיים (סואי יוריס), הסרים למרות האפיפיור שברומא.
נצרות קתולית מזרחית
כל אחת מהכנסיות הקתוליות המזרחיות שומרת על הליטורגיה, התאולוגיה והמסורת של הזרם הנוצרי המזרחי ממנו היא נובעת או אליו היא הייתה קשורה, ואלה הן בעיקר הנצרות האוריינטלית, וכן הנצרות האורתודוקסית. מסיבה זו כנסיות הנצרות הקתולית המזרחית נבדלות זו מזו במובנים רבים - הן באספקטים הרעיוניים והתאולוגיים והן באספקטים המעשיים של הפולחן והנוהג.
מאידך כל הכנסיות הקתוליות המזרחיות מכירות בזהות שבינן לבין הנצרות הקתולית, מקבלות את מרות הבישוף של רומא ומכירות בבכורתו בין כל הבישופים, כממשיך את דרכו של השליח פטרוס הקדוש. הכרה זו מפרידה בין הכנסיות הקתוליות המזרחיות לבין הכנסיות המזרחיות שאינן קתוליות, וכמעט לכל כנסייה קתולית מזרחית יש כנסייה מזרחית "תואמת" (כנסייה קופטית קתולית - הכנסייה הקופטית, הכנסייה הארמנית הקתולית - הכנסייה הארמנית וכו'). קיימים רק מספר יוצאי דופן לכך: למרונים אין כנסייה מזרחית מקבילה; הכנסייה הכלדית הקתולית גדולה בהרבה ממקבילתה ה"מזרחית" שממנה צמחה, הכנסייה האשורית; וגם בין הנוצרים של תומאס הקדוש יש מיעוט זעום של לא-קתולים לעומת הרוב המשתייך לכנסייה הסורית-מלברית. הכנסיות הקתוליות המזרחיות נוצרו מאז התקופה הצלבנית אגב פיצול מכנסייה מזרחית וקבלת מרות האפיפיור, או שנוסדו ככנסייה חדשה המכירה בסמכותו. מעבר לסיבות תאולוגיות לפיצול בין הכנסייה המזרחית המקורית, היו קיימות גם סיבות פוליטיות. בחלק מן המדינות היו הקתולים בעלי מעמד מועדף על אורתודוקסים (למשל אוקראינה כשהייתה תחת שליטת האיחוד הפולני-ליטאי). ברחבי האימפריה העות'מאנית יכלו חברי הכנסיות הקתוליות המזרחיות ליהנות מהגנה של הכס הקדוש. קיימות לפיכך טענות כי למשל הכנסייה היוונית הקתולית אינה למעשה כנסייה נפרדת, אלא "תכסיס" פוליטי שנקטו אורתודוקסים במספר מקרים.
למרות שהכנסיות ה"אוניאטיות" משמרות את רוב הנוהגים של כנסיות-האם הלא-קתוליות שלהן, ישנם הבדלי עומק תאולוגיים דקים אך משמעותיים. לדוגמה, הכנסייה הקתולית הארמנית נצרכה לדחות את המיאפיזיטיות של הכנסייה האפוסטולית הארמנית ולקבל את הדיופיזיטיות. מספר נוסחאות בסידורי התפילה שלה תוקנו בהתאם, ולמרות שמדובר היה רק במחיקת כמה משפטים אלו בעלי חשיבות אמונית מפליגה. ב"חג האורתודוקסיה" המציין את הבסת האיקונוקלסטים ובו מוקעים כל הכופרים בתולדות הנצרות המזרחית, לא מזכירים האוניאטים ברשימת המנודים את שמות אלו שהואשמו בקתוליות.
הכנסיות הקתוליות המזרחיות
מבחינה היסטורית היו הכנסיות המזרחיות ממוקמות במזרח אירופה, המזרח התיכון, צפון אפריקה, הודו ובאתיופיה, אך בשל הגירה התפשטו מאמיניהם ברחבי העולם, וברוב המדינות בהן הם חיים, קיים ממסד קתולי מזרחי לצד ממסד קתולי "מערבי". אריתראה היא המדינה היחידה בעולם בה קיים רק ממסד קתולי מזרחי.
הכנסיות הקתוליות המזרחיות מתחלקות לחמש קבוצות עיקריות בהתאם לשייכות הליטורגית שלהן, ואלה הן לצד שנת היווסדן או איחודן עם הנצרות הקתולית:
ברניקי (בת שלומית)
ברניקי הייתה בתם של שלומית, אחות הורדוס, מלך יהודה, ושל בעלה השני, קוסטובר.
היא נישאה לבן דודה אריסטובולוס, בנו של המלך הורדוס ממרים החשמונאית. מאריסטובולוס נולדו לה אגריפס הראשון, הורדוס (מלך כלקיס), הרודיאס, מרים ואריסטובולוס הצעיר. הורדוס היה גדול מאגריפס בשנים, נראה שגם הרודיאס נולדה לפני אגריפס, וסביר שאריסטובולוס היה צעיר מהם.
יוסף בן מתתיהו מספר שאריסטובולוס היה מזלזל בברניקי ומטיח בה שמוצאה ממשפחה פשוטה, שאינה משפחת מלוכה. גם גלפירה, אשתו של אלכסנדר, גיסה, ובעצמה בתו של מלך, בזה לברניקי והייתה ממורמרת על כך ששתיהן משתייכות לאותו מעמד. ברניקי בכתה על עלבונה בפני אמה, ושלומית, מתוך שנאתה לבני מרים, לא הרשתה לבתה להפגין חיבה לאריסטובולוס בעלה, אלא פיתתה אותה לדווח לה כל מה שנאמר ביניהם. כך הפכה את ברניקי לאויבת לבעלה, וכדי לגרום לאמה קורת-רוח, סיפרה לה שגיסה, אלכסנדר, ומקורביו, מתרברבים ומבטיחים שכאשר אריסטובולוס ואלכסנדר יתפסו את המלוכה, ישלחו את אחיהם לעבוד כמזכירים בכפרים ואת אמותיהם לעבוד ליד הנול עם השפחות. שלומית דיווחה על כך להורדוס, ובשנת 7 לפנה"ס, כאשר שלושת בניו היו עדיין תינוקות, הוצא אריסטובולוס להורג על ידי אביו.
לאחר שהוציא את אריסטובולוס להורג, השיא הורדוס את ברניקי לתאודיון, אחיה של דוריס, אשתו הראשונה. מאוחר יותר הוצא גם תאודיון להורג באשמת קשירת קשר נגד הורדוס. בעקבות זאת, עברה ברניקי לרומא, שם נהנתה מחסדי בית המלוכה הקיסרי. ברומא, הייתה ברניקי מקורבת לאנטוניה הצעירה, אשתו של דרוסוס, ובעזרתה הפך גם בנה, אגריפס, לידידה של אנטוניה. יוספוס מספר שכל עוד הייתה ברניקי בחיים, נמנע אגריפס מלנהוג על פי טבעו כ"מפזר מתנות", כדי לא להכעיס אותה, ורק לאחר מותה כילה את כספו. על שמה קרוי רחוב ברניקי בירושלים, אשר באחד מגני הילדים שבשנת 2015 נתגלה בו מקווה בן 2,000 שנה.
לאקי לוק
לאקי לוק (בצרפתית: Lucky Luke) היא סדרת קומיקס מאת המאייר והכותב הבלגי מוריס דה בוורה (שנודע בייחוד בכינויו האמנותי "מוריס"), אשר פורסמה לראשונה בשנת 1946 בכתב העת הבלגי ספירו. עלילת הקומיקס מתרחשת במערב הפרוע ומתמקדת בעלילותיו של בוקר (קאובוי) אשר ידוע כאקדוחן אשר מהיר יותר אף מהצל של עצמו. לאורך השנים ספריו של לאקי לוק זכו להצלחה רבה ותורגמו לשפות רבות. בנוסף לחוברות הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" ו"אסטריקס", "לאקי לוק" נחשב לאחת מסדרות הקומיקס הפופולריות והנמכרות ביותר ביבשת אירופה.
בעקבות הצלחת ספרי הקומיקס הופקו במשך השנים סדרות וסרטי טלוויזיה מונפשים המבוססים על עלילת סדרת הקומיקס כמו גם סרט קולנוע לייב אקשן ומשחקי וידאו.
יחיעם פדן תרגם שניים מספרי הסדרה - ג'סי ג'יימס (35) והקרקס המערבוני הגדול (36) - להוצאת דליה פלד. את פרקי הסדרה בטלוויזיה הישראלית תרגמה דורית דליות.
היסטוריה
דמותו של לאקי לוק נוצרה על ידי המאייר והכותב הבלגי מוריס דה בוורה Maurice de bévère, שנהג לחתום על יצירותיו כ– Morris) החל משנת 1947. הסדרה הפכה למפורסמת במיוחד החל מצירופו של הכותב היהודי צרפתי רנה גוסיני (René Goscinny) החל משנת 1957.
הסיפורים הראשונים הופיעו כסיפורים בהמשכים בעיתון הקומיקס "ספירו" ולאחר מכן ב"פילוט" לפני שהפכו לסדרה עצמאית המוצאת לאור בחוברות שלמות אשר כל אחת מתמקדת בעלילה אחת.
בשנת 1977 נפטר גוסיני מהתקף לב במהלך בדיקת מאמץ. עד לשנת 1983 יצאו לאור עוד מספר אלבומים משותפים למוריס ולגוסיני, שהוכנו מראש.
לאחר מכן המשיך מוריס עם מספר רב של כותבים שונים לכתוב עוד סיפורים של לאקי לוק. בנוסף, כותבים ומאיירים אחרים מוציאים אף הם סיפורים של לאקי לוק (באישור). בשל דרישות הצנזורה האמריקאית, לאקי לוק החליף בהמשך את הסיגריה בחיטה. מעבר כזה כבר נעשה באלבומי הקומיקס החל משנת 1983, מה שזיכה אותו באות הוקרה מאת ארגון הבריאות העולמי.
במהלך 2001 נפטר מוריס כתוצאה מנפילה, אך אחרים המשיכו ועדיין ממשיכים לכתוב סיפורים של לאקי לוק.
סקירה כללית
אל לאקי לוק מצטרף באופן קבוע סוסו הלבן ג'ולי ג'אמפר (הקופץ השמח) הנחשב לסוס החכם ביותר במערב, והוא גם מסוגל לדבר. לעיתים רבות מתלווה אל לאקי לוק גם כלבו רן-טאן-פלאן (Rantanplan, נקרא Rintindumb באנגלית ו"רינטינבל" בדיבוב העברי) (שהחל את דרכו כפרודיה על הכלב רין טין טין) הנחשב לכלב הטיפש ביותר במערב, וג'ולי ג'אמפר סולד ממנו עקב טיפשותו. רן-טאן-פלאן אחראי בדרך כלל להשגיח שהאחים דלטון לא ימלטו מבית הכלא בו הם כלואים, אף על פי כן, הוא לעולם לא מונע מהם לברוח. בניגוד לרן-טאן-פלאן, ג'ולי ג'אמפר נחשב לסוס חכם במיוחד שמסוגל אף לשחק שח-מט עם לאקי לוק או לקיים איתו התערבויות. בנוסף, ג'ולי ג'אמפר תמיד יודע תחת איזה חלון להתמקם מחוץ למבנים בהם נמצא לאקי לוק על מנת שבמקרה של צרה, לאקי לוק יקפוץ ישר מהחלון על גבו של ג'ולי כדי לברוח. פעם אחת נאלץ לאקי לוק לסחוב את ג'ולי ג'אמפר על גבו לאחר הפסד במשחק קוביות (בו ג'ולי ג'אמפר רימה).
כמו כן, לאורך הסדרה מוצגים גם מקומות ואירועים ההיסטוריים שונים מאותה התקופה כגון קווי המרכבה של ולס פארגו, הפוני אקספרס, בניין הטלגרפיה הבין יבשתי הראשון והבהלה לזהב באוקלהומה. חלק מהספרים מכילים גם דף המספק רקע היסטורי לאירועים ולאישים המתוארים בספר.
סצנה אופיינית לסוף הסיפורים הוא לאקי לוק הרוכב על ג'ולי ג'אמפר לעבר השקיעה כשהוא שר לעצמו שיר על היותו בוקר (קאובוי) בודד הרחוק מביתו (על אף שבמהלך הסדרה כולה, אין ללאקי לוק בית מוגדר).
הופעות אורח
לאקי לוק פוגש במהלך הרפתקאותיו שלל דמויות מהמערב הפרוע, חלקן פיקטיביות לחלוטין, אך רובן מבוססות על דמויות אמיתיות מהתקופה. בין שאר הדמויות המופיעות ניתן למצוא את ארבעת האחים דלטון (Dalton). בספר הראשון בו הם מופיעים, הם נהרגים (כפי שקרה במציאות). אלא שהסתבר שהקהל אהד מאוד את דמויותיהן ולכן החליטו הכותבים להכניס לסיפורים הבאים את הדודנים שלהם – ארבעת האחים: ג'ו (Joe), ויליאם (William), ג'אק (Jack) ואווריל (Averelle). דמויות האחים דלטון הללו הופכות להיות בין הדמויות הנפוצות ביותר ברבים מאלבומיו של לאקי לוק.
סדרת ספרי לאקי לוק
{|width=100%|
סרטי וסדרות האנימציה
לאורך השנים הופקו ארבעה סרטי אנימציה. הסרט "The Ballad of the Daltons" יצא לשווקים בשנת 1990 ישירות לווידאו. שלושת הסרטים הנוספים הם חלק מטרילוגיה: שלושה סרטים מצוירים נעשו:
בנוסף, יצאו שלוש סדרות טלוויזיה מצוירות בדמותו של לאקי לוק:
חברת Xilam הפיקו לאחרונה את סרט האנימציה "Tous à l'Ouest: Une aventure de Lucky Luke" שיצא לאקרנים בצרפת ב-5 בדצמבר 2007.
נוריתיים
נוריתיים (שם מדעי: Ranunculaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים. היא כוללת בין 51 למעל 80 סוגים, ואלו בתורם כוללים יחדיו כ־2,500 מיני צמחים. בין הסוגים המפורסמים בארץ הם הנורית, הקצח, הכלנית ודמומית קטנת-פרי.
לאקי לוק
סרטי וסדרות הלייב אקשן
בשנת 1991 הופקו שני סרטים בסדרה ("Lucky Luke" ו-"Lucky Luke 2") ובשנת 1992 הופקה סדרת טלוויזיה בשם "The Adventures of Lucky Luke". בסרטים ובסדרה כיכב השחקן טרנס היל (Terence Hill) בדמותו של לאקי לוק. הסרט נחל כישלון צורב.
נוריתיים
טקסונומיה
משפחת הנוריתיים היא אחת מהמשפחות ששרדו מאז מיוניו של קארולוס ליניאוס כמעט בשלמותן. במערכת המיון של APG II היא מסווגת תחת קבוצת האב eudicots. מספר מצומצם של סוגים הועבר ממנה, כמו האדמונית שהועברה לסוג יחיד במשפחה משלה, האדמוניתיים.
מאפיינים
מרבית סוגי הנוריתיים עשבוניים חד-שנתיים, עם סוגים בודדים מעוצים או מטפסים.
לאקי לוק
סרטי וסדרות הלייב אקשן
בשנת 2004 הפיק הבמאי פיליפ חיים סרט לייב אקשן נוסף בשם "Les Dalton" ("הדלטונים") בו גילם השחקן תיל שווייגר את דמותו של לאקי לוק. סרט זה סטה מאוד מהקו המקובל בסיפוריו של לאקי לוק והסרט בנוסף לכישלון ספג גם ביקורת רבה.
משחקי וידאו
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה לאורך השנים, במיוחד בקרב ילדים, הופקו לאורך השנים משחקי וידאו שונים עבור פלטפורמות משחק רבות אשר התבססו על עלילת הסדרה. רוב משחקי הווידאו של לאקי לוק פותחו לאורך השנים על ידי חברת Infogrames, ויצאו לשווקים רק באירופה. בנוסף, בשנים האחרונות פיתחה חברת Troglodytes משחק וידאו של לאקי לוק עבור טלפונים ניידים.
נוריתיים
מאפיינים
העלים פעמים רבות מחולקים לאונות ומורכבים.
הפרחים בעלי מראה פשוט - שורה אחת של עלי כותרת ומרכז אבקנים. בעבר נחשבו כצורת המקור של פרחים רבים, אך במערכת המיון APG II נחשבים כפרחים מאפיינים של קבוצת האב Eudicots בלבד. הפרחים גדולים וצבעוניים, על מנת למשוך חרקים להאבקה.
הפירות מגיעים במגוון תצורות, כגון זרעים מנוצים (דמויי זרעי "סבא") או גרעינים.
מבנה אדריכלי
באדריכלות מבנה הוא כל גוף גדול מעשה ידי אדם המקובע אל האדמה ונוצר כתוצאה מבנייה.
לאקי לוק
משחקי וידאו
בסוף 2007 יצא לשווקים באירופה משחק הווידאו "Lucky Luke: Go West" אשר מיועד עבור המחשב האישי, ה-Wii והנינטנדו DS.
יחסי אוסטרליה–מקסיקו
יחסי אוסטרליה–מקסיקו הם היחסים הדו-צדדיים בין אוסטרליה למקסיקו. שתי המדינות חברות ב-APEC ,G-20, MIKTA, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, השותפות הטראנס-פסיפית וארגון הסחר העולמי.
מבנה אדריכלי
במדינת ישראל מגדיר חוק התכנון והבניה "בניין" כ-
לאקי לוק
צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
מבנה אדריכלי
עם זאת, השימוש הלשוני במילה "מבנה" בהקשר האדריכלי כולל אף מבנה שאינו מקובע אל האדמה, כגון בית נייד, הנבנה מחלקים טרומיים ומובל אל המקום בו נעשה בו שימוש, ויכול להיות מועתק לאחר מכן למקום אחר, ואף "קרוואן" (Motorhome) שאינו מקובע כלל אל הקרקע, והוא בבחינת קרונית מגורים המחוברת למוביל מנועי, ומשמשת לטיולים, או אף למגורים במקרים מסוימים.
יחסי אוסטרליה–מקסיקו
היסטוריה
ראשית מערכת היחסים הדיפלומטית בין מקסיקו לאוסטרליה התנהלה דרך לונדון, שכן אוסטרליה הייתה חלק מהאימפריה הבריטית. בסוף שנות ה-30 הקימה מקסיקו בסידני קונסוליית כבוד; אולם במהלך מלחמת העולם השנייה, מקסיקו סגרה את הקונסוליה שלה. הכוחות האוסטרלים והמקסיקנים כאחד נלחמו יחד במערכת הפיליפינים, במהלך המלחמה לשחרור המדינה מכוחות יפניים. בשנת 1960, מקסיקו פתחה מחדש את הקונסוליה שלה בסידני, מה שהביא להקמת יחסים דיפלומטיים פורמליים בין שתי המדינות ב-14 במרץ 1966. באותה שנה, מקסיקו פתחה שגרירות בקנברה.
ביקורים רשמיים
ביקורים רמי דרג מאוסטרליה במקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו באוסטרליה
הסכמים
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה טכני ומדעי (1981); אמנת ההסגרה (1990); הסכם לשיתוף פעולה בשימושים השלווים של אנרגיה גרעינית (1992); הסכם להימנעות ממיסוי כפול (2002); הסכם לקידום והגנה על השקעות (2005); הסכם אנרגיה (2005); הסכם חינוך (2008); הסכם על שירותי אוויר (2010); הסכם על חקלאות (2010) והסכם על כרייה (2010).
תיירות
בשנת 2016 כ-85,000 אזרחים אוסטרלים ביקרו במקסיקו לצורכי תיירות. במקביל, כ-8,800 אזרחים מקסיקנים ביקרו באוסטרליה.
יחסי סחר
בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-כיווני בין שתי המדינות ב-1.4 מיליארד דולר. יצוא אוסטרליה למקסיקו הסתכם בכ-598 מיליון דולר וכולל: אלומיניום, תרופות, עפרות נחושת ותרכיזים. יצוא מקסיקו לאוסטרליה הסתכם ב-1.05 מיליארד דולר ומוצרי הייצוא שלו כוללים: מחצבי עופרת ותרכיזים, ציוד טלקום וחלקים, דשנים וכלי רכב מנועיים. אוסטרליה היא שוק הייצוא ה-24 בגודלו במקסיקו ומקסיקו היא שוק הייצוא ה-25 בגודלו באוסטרליה, בהתאמה. מאז 2012 אוסטרליה, מקסיקו ושמונה מדינות נוספות מנהלות משא ומתן על מה שמכונה הסכם הסחר השותפות הטראנס-פסיפית (TPP). המשא ומתן הושלם בפברואר 2016 וטרם נכנס לתוקף.
סחר בסמים
דווח כי קרטל סינלואה היו פעילים באוסטרליה ועומדים מאחורי מספר הובלות קוקאין משמעותיות שיורטו על ידי הרשויות באוסטרליה. בשנת 2011 ניסה קרטל סינאלואה להקים מאחז בסידני אך סוכל על ידי פעולה של המשטרה. עם זאת, בשנת 2016 דווח כי קרטל סינאלואה היה אחראי על 60% משוק הקוקאין באוסטרליה והעביר סחורה בשווי 100 מיליון דולר מדי חודש.
בשנת 2014 דווח כי "קרטלים מקסיקניים אלימים עם קישורים לכנופיות פשע אוסטרליות מסתננים לסחר בסמים הלא חוקיים של המדינה." ראש ועדת הפשע האוסטרלית אמר כי "לאחרונה ראינו את הופעתה של פעילות קרטל מקסיקנית באוסטרליה" ועדת הפשע ציין גם כי "פושעים מקסיקנים נפוצים יותר כמנהלים ביבוא ואספקה של קוקאין והלבנת הון נלווית" באוסטרליה.
במאי 2015 הזהיר משרד האו"ם לסמים ופשע כי קרטלי סמים מקסיקניים מכוונים לעבריינים באוסטרליה לייבא קרח למדינה. מהמשרד נמסר כי הקרטלים היו מעורבים בסחר במתאמפטמין ומחפשים באופן פעיל שותפים באוסטרליה.
בשנת 2016 דיווחה המשטרה הפדרלית של אוסטרליה כי "כמות משמעותית של מתאמפטמין שמגיעה לאוסטרליה, מקורה במקסיקו." בדו"ח של אוניברסיטת קנברה נמצא כי הקרטלים "כבר יצרו קשרים באסיה-פסיפיק ומנסים להרחיב את אלה תוך התמקדות מסוימת בחדירה לשוק האוסטרלי."
נציגויות דיפלומטיות
אוסטרליה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-2 קונסוליות בקנקון ומונטריי. מאידך, מקסיקו מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה ו-3 קונסוליות בבריסביין, מלבורן ופרת'.
ברודית קטנה
בישראל היא חולפת מצויה למדי, חורפת לא שכיחה ומקייצת נדירה ביותר. לא מוכר קינון, אמנם, אך בשל אופיה החששני וחיבתה לסביבה סבוכה, ייתכן שקיים אך טרם אותר.
תפוצה ובית גידול
בית הגידול הטבעי שלה הוא חישות קנים באירופה, בעיקר במזרחה, עם מעט חדירה אל תוך מערב אסיה. מין זה נודד, חורף באפריקה.
תיאור והתנהגות
עם אורך של 17–19 ס"מ היא קטנה במעט מברודית גדולה, וניתן להבדילה ממנה בקלות על ידי היעדר הפספוסים הכהים והכתמים הלבנים בצדדים. לברודית הקטנה מקור ישר וקצר, בצבע צהוב עם בסיס אדום. יש לה רגליים ירוקות בעלות אצבעות ארוכות, וזנב קצר שמתחתיו פספוסים בשחור ולבן. שלא כמו ברודיות אחרות, למין זה יש דו-צורתיות זוויגית בולטת: לזכרים בוגרים יש בעיקר חלקים עליונים חומים ופנים וחלקים תחתונים בגווני כחול-אפור. הם דומים לברודית הגמדית הסימפטרית לה, שלה צדדים מפוספסים בכבדות והיא מעט יותר קטנה. לנקבות יש חלקים תחתונים צהבהבים, ויש להן צבע אפור רק על הפנים; הן דומות יותר לברודית צהובת-חזה מהאזורים הטרופיים האמריקאיים. צעירים מהמין דומים לנקבה אך יש להם פנים וחזה לבנים. האפרוחים הפלומתיים שחורים, כמו בכל הרליתיים.
רליות אלה תרות עם מקורן בבוץ או במים רדודים, וגם קולטות מזון מראייה. הן אוכלות בעיקר חרקים וחיות מים. ברודיות קטנות מאוד חשאיות בעונת הרבייה, ואז הן בעיקר נשמעות ולא רואים אותן. קל יותר לראות אותם בנדידה, אז הן רועשות יותר, עם קריאת "קואה" נבחנית. הן מקננות במקום יבש בצמחיית קנים, ובתטולה 4–7 ביצים.
הברודית הקטנה היא אחד המינים עליהם חל ההסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירו-אסייתים.
שאנון קיין
שאנון אליזבת' קיין (באנגלית: Shannon Elizabeth Kane; נולדה ב-14 בספטמבר 1986) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. מוכרת בעיקר בזכות משחקה בתור נטלי פאולר באופרת הסבון "כל ילדיי" ברשת ABC.
ביוגרפיה
שאנון אליזבת' קיין נולדה בקלמזו, מישיגן. היא למדה ב"תיכון מרכז פורטג'" שבעיר פורטג', מישיגן, וסיימה את לימודיה שם בשנת 2003. לאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת מערב מישיגן אך פרשה לאחר זמן קצר.
קיין החלה בקריירת דוגמנות, התגוררה כשנה בשיקגו ולאחר מכן, בגיל 18, עברה להתגורר בלוס אנג'לס.
לקיין יש ילד בשם ציון.
קריירה
הופעתה הראשונה על המסך הייתה בשנת 2006, בתפקיד אורח של לסלי אנדרסון בפרק של סדרת הדרמה המשטרתית "CSI: מיאמי". קיין שיחקה גם בתפקידי אורח קטנים בסדרות הטלוויזיה ""הפמליה" (2007) וב"צעירים חסרי מנוח" (2007). בשנת 2008 הצטרפה לצוות השחקנים של אופרת הסבון הפופולרית "כל ילדיי" ברשת ABC, בתפקיד של נטלי פאולר, אותה גילמה עד שנת 2011. קיין שיחקה בשני סרטים משנת 2009 "רחובות ברוקלין" ובסרט "דם ועצם".
בשנת 2012 השתתפה בסרט האימה "האספן" לצדו של דניאל שרמן. באותה השנה שיחקה בסדרת הדרמה היומית של ערוץ TeenNick "הוליווד הייטס" בתור טרייסי מדסן, מעצבת גרפית מצליחה.
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד החוזר של סבינה לורן בעונה הראשונה של סדרת הדרמה העל-טבעית "המקוריים" המהווה ספין אוף של הסדרה "יומני הערפד" ששודרה ברשת השידור האמריקאית The CW.
בשנת 2019 היא שיחקה בתפקיד משני בסדרה "נשמה אמריקאית", ברשת הטלוויזיה BET.
הבר
הבר  (Haber) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו בשפה המדובת ובמקורות ישנים שיבולת-שועל. {{פירושונים|
ראו גם
}}
המופע של רן וסטימפי
רן וסטימפי (באנגלית: The Ren and Stimpy Show) היא סדרת אנימציה בהפקת אולפני "ניקלודיאון" שגיבוריה הם כלב צ'יוואווה רגזן ויהיר בשם רן, וחתול טיפש אך שמח בשם סטימפי. השניים גרים יחד ובעולמם המגוחך יש גיבור-על בצורת לחם ("איש-אבקת-אפיית-הטוסט" בתרגום חופשי), בול-עץ בתור צעצוע לילדים, ובטלוויזיה יש מכירות של דברים מוזרים כגון: אגרוף גבינה, עשב סוכר, מי כלבים ועוד.
הסדרה שודרה בישראל בערוץ ניקלודיאון ובעבר גם בערוץ הילדים במסגרת הרצועה "זמן ניקלודיאון" בבוקר שבת, ומאוחר יותר "שש פלוס" ו"טלמאניה" בערב. ב-2012 הסדרה יצאה שוב אבל למסך המחשב ולא לטלוויזיה.
רן וסטימפי למבוגרים בלבד
רן וסטימפי למבוגרים בלבד (באנגלית: Ren and Stimpy Adult Party Cartoon) הייתה ספין-אוף של הסדרה הישנה, מאת אולפני "ספייק TV" שיצאה ב-26 ביוני 2003. הסדרה, בניגוד לסדרה הקודמת של רן וסטימפי לא מיועדת לילדים צעירים ואף הפעם כוללת איברי מין, אלימות חריפה מאוד, הומור גס, רמיזות מינית והומוסקסואלית בין רן לסטימפי. משום החופשיות ברשת הכבלים תכנן יוצר הסדרה ג'ון קריספלוסי לעשות את רן וסטימפי בצורה שהוא תמיד רצה. הסדרה עצמה נכשלה מבחינה ביקורתית, אחוזי צפייה נמוכים במיוחד ובוטלה אחרי שישה פרקים בלבד. רק שלושה מהם היו משודרים לצפייה בכבלים ושאר שלושת פרקי הסדרה יצאו ישירות ל-DVD. בישראל היא שודרה בעבר בערוץ yes 2. בחצות לסדרה היו גם עוד 3 פרקים נוספים שהם כוללים את הפרקים 9,8,7 הפרק התשיעי של הסדרה היה אמור להיות סרט טלוויזיה שבשמו רן וסטימפי החיים המסריחים אך היה בוטלה בסופו של דבר פרקי המשך שכנראה שודרו לסדרה היה אמור לצאת עונה שנייה.
גרסה מחודשת
ב-5 באוגוסט 2020 הוכרז כי הסדרה תשוב לגרסה מחודשת בערוץ קומדי סנטרל. נכון ל-2022 אין תאריך יציאה רשמי.
ענת מטר
ענת מטר (נולדה ב-29 באוגוסט 1956) היא מרצה בכירה בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, פעילת שמאל רדיקלי. מזוהה בדעותיה הפוליטיות עם מפלגת חד"ש.
ביוגרפיה
ענת מטר נולדה בתל אביב לשולה ויעקב אינגרמן, עובדי יחידה 515. את שירותה הצבאי עשתה ביחידה 8200, יחד עם בן זוגה דורון מטר. את התואר הראשון והשני עשתה באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט עשתה באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת תל אביב. הדוקטורט שלה עסק בהשקפת עולמו של מייקל דאמט, ונעשה בהנחיית דאמט ופרופסור אסא כשר. את תואר הדוקטור קיבלה ב-1994.
מחקריה
תחומי מחקריה העיקריים הם פילוסופיה של השפה, פילוסופיה פוליטית ושאלת אפשרות הפילוסופיה וגבולותיה, אחרי המשברים שהפילוסופיה עברה במאה ה-19. בשאלות אלה עסקה בשלושת ספריה. מטר טוענת שהפילוסופיה אפשרית רק אם היא משכילה לאמץ תפישה אנטי-ריאליסטית: בכך מאמצת מטר בעיקר את ההשקפות על השפה והפילוסופיה של פילוסופים כמו לודוויג ויטגנשטיין המאוחר, מייקל דאמט, וז'ק דרידה. במוקד עניינה, הן בספריה והן במאמריה, שאלות על שפת הפילוסופיה עצמה, ושאלות הנוגעות למה שנמצא לכאורה מעבר לתחומי הפילוסופיה: פילוסופיה וספרות, פילוסופיה והפרקסיס הפוליטי. היא תוקפת ניתוחים מופשטים, נטולי הקשר קונקרטי, מזוויות פילוסופיות שונות.
ספרה הראשון: מבעד לפרספקטיבה הפילוסופית של דאמט
ספרה הראשון, From Dummett's Philosophical Perspective, שיצא ב-1997, הוא עיבוד של הדוקטורט שלה על הפילוסופיה של מייקל דאמט. הספר מציג את הקשר בין העמדה האנטי-ריאליסטית של דאמט במטאפיזיקה והתפישה שלו לגבי שפה, לגבי תפישות של זמן, וגם לגבי שאלות פוליטיות.
ספרה השני: מודרניזם ושפת הפילוסופיה
ספרה השני, Modernism and the Language of Philosophy, יצא ב-2006, ודן באתגר שהציב המודרניזם בפני הפילוסופיה. אפשר לראות בתפישות מודרניסטיות איום על אפשרותה של הפילוסופיה, איום הנובע מהאופן החדש של תפישת היחסים בין שפה לעולם, ומכאן גם של שפת הפילוסופיה. הניסוח האולטימטיבי של עמדה כזאת נמצא ב"טרקטטוס הלוגי-פילוסופי" של ויטגנשטיין, שדן את הפילוסופיה לשתיקה. הטענה שמטר מעלה בספרה היא שהתפישה המודרניסטית הזו מבוססת על דוגמות מסורתיות, מהן לא הצליחה להשתחרר, וששחרור מלא יותר מהדוגמות האלה פותח פתח לשפה פילוסופית חדשה. שתי הדוגמאות שלה לשפה כזו ניתנות בתפישותיהם של דאמט ודרידה.
גם בספר זה וגם במאמרים אחרים מטר מנסה לגשר בין שתי המסורות המרכזיות העוינות זו לזו של הפילוסופיה במאה העשרים: הפילוסופיה האנליטית והפילוסופיה הקונטיננטלית.
ספרה השלישי: על דלות המוסר – מסה קריטית
הטענה המרכזית בספרה זה, שיצא לאור בשנת 2019, היא כי השיח המוסרי דל מכדי לאפשר ניסוח של תפישה פוליטית וכדי להנחות את המעשה הפוליטי. הסדר הוא הפוך: התפישות האתיות שלנו מתגבשות על בסיס התנסויות אישיות, אקטיביזם, ניתוחים פוליטיים, עובדות אמפיריות, נרטיבים היסטוריים ומודלים תרבותיים-מחנכים. בחינה של הכיוון הזה מעלה כי את תוכנו של המוסרי יש לראות כשמאלי.
מאמרים שונים וחיבור לאקטואליה
במקביל למחקריה כותבת ענת מטר מסות שמנסות לקשר בין הרעיונות הפילוסופיים לבין הוויית החיים בישראל ובעידן הנוכחי בכלל. חלקן פורסמו בכתב העת "מטעם". בשנת 2006 כתבה נגד אחד המנחים שלה בעבודת הדוקטור, אסא כשר, במסה "מה מאפשר את אסא כשר?". במאמר זה מטר טוענת שריקנותו של השיח המוסרי שמקושר עם הקוד האתי של צה"ל, וכן השפה שבה נוקט בג"ץ, מאפשרים לתת הכשר לפרקטיקות של דיכוי ולפשעי המלחמה, אשר לדעתה מבוצעים על ידי צה"ל. את זה היא עושה על ידי ניתוח השפה של הקודים האתיים והרטוריקה המוסרית, וההנחות הפילוסופיות המאפשרות אותה. במאמרה "אוניברסיטה", מטר מנתחת את הסתירה העומדת ביסוד המוסד האוניברסיטאי הליברלי, בין משימת גילוי האמת לבין החשש מהדוגמטיות-לכאורה הכרוכה בקביעת אמיתות. המאמר מצביע על ההשלכות החמורות שיש לחשש זה על עצמאותו של המוסד האקדמי.
פעילות פוליטית
מטר הייתה פעילה בארגון "השנה ה-21", שהקימו עדי אופיר וחנן חבר בשנת 1987, ובתנועות דומות. היא הייתה פעילה גם ב"הקמפוס לא שותק", שפעל מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 באוניברסיטת תל אביב עד שנת 2004 וארגנה מרצים וסטודנטים יהודים וערבים במשמרות מחאה ועצרות בקמפוס. היא פעילה בתנועת תעאיוש וריכזה את "פרויקט רפיח", שבמסגרתו הועברו כספים לאנשים שבתיהם נהרסו בידי צה"ל. היא חברה בוועדת ההיגוי של צוות המחקר "מי מרוויח" של קואליציית נשים לשלום.
בנה, חגי מטר, ריכז את מכתב השמיניסטים ב-2001 וישב עם אחרים בכלא הצבאי במשך כשנתיים בשל סירובו להתגייס. מטר הייתה חברה ב"פורום הורי הסרבנים" שאנשיו ארגנו הפגנות והוזמנו לפרלמנט האירופי. לאחר שחרור חברי הקבוצה המשיך הפורום לתמוך בסרבני גיוס.
יחד עם סנאא סלאמה-דקה הקימה את הוועד הישראלי למען האסירים הפלסטינים. במסגרת פעילות הוועד, ארגנה ב-2007 כנס באוניברסיטת תל אביב, בשיתוף עדאלה ומרכז מינרבה באוניברסיטה העברית, בנושא: "אסירים ביטחוניים או פוליטיים?". הרצאות הכנס שימשו בסיס לכרך מאמרים על האסירים הפלסטינים שיצא לאור ב-2011.
בשנת 2009 הפיצה מטר תמונה של חייל שלדבריה רצח את בסאם אבו רחמה, שמת מפגיעה של רימון גז בכינון ישיר בהפגנה נגד גדר ההפרדה בכפר בלעין, בניסיון לגלות את זהותו. מאוחר יותר התנצלה על כך ואמרה שייתכן שלא הוא ירה באבו רחמה.
בשנת 2015 הייתה בין מקימי הארגון אקדמיה לשוויון. הארגון חותר לקידום שוויון וייצוג באקדמיה של כל הציבורים בישראל, נאבק במעורבות של האקדמיה הישראלית במה שהוא מחשיב דיכוי בשטחים הכבושים ונלחם בניצול יחסי מרות, בהטרדה מינית ובהשתקה של קולות ביקורתיים בישראל ובעולם. מטר מרכזת בארגון את צוות הסולידריות עם האקדמיה הפלסטינית.
בכמה הזדמנויות תמכה מטר במדיניות של החרמה, משיכת השקעות וסנקציות נגד ישראל, ובפרט באימוץ חלקי של המדיניות הזו כלפי האקדמיה הישראלית. במאי 2010 חתמה על מכתב גלוי למוזיאון המדע של בוסטון, שחותמיו כינו את הטכניון "אוניברסיטה המכינה כלי רצח" וגינו את החלטת המוזיאון להציג תערוכה של המצאות ישראליות, בנימוק שהתערוכה היא אמצעי תעמולה להסחת הדעת מ"פשעי המלחמה של ישראל".
ב-2018 תבע מנכ"ל ארגון בצלמו, שי גליק, את מטר בגין לשון הרע בעקבות פוסט שבו כינתה אותו "ארכי פאשיסט" – תביעה אשר תוארה כתביעת השתקה. ב-2019 נתן בית המשפט תוקף של פסק דין להסכמה בין הצדדים שלפיה תפרסם מטר הסבר, בהתבסס על טיעוני ההגנה, על מקומה המרכזי של ההלשנה במשטרים פשיסטיים ומדוע ניתן לכנות אדם שפועל להשתיק אחרים "פשיסט". עוד קבע פסק הדין כי על גליק לפרסם הבהרה כי הוא מבין שוויכוחים מסוג זה אינם צריכים להתברר בבית המשפט אלא בזירה הציבורית.
איש ערבה
איש ערבה (באנגלית: Willow Man) הוא פסל מעשה ידי הפסלת סרינה דה לה יי המוצב בברידג'ווטר שבסאמרסט בסמוך לדרך M5, בדרום מערב אנגליה.
הפסל הוצב בספטמבר 2000 ומטרתו הייתה לסמל את האלף החדש, וכן את צמח הערבה והשפעתו על האקולוגיה המקומית ועל המסורות המקומיות (שכלל פיסול ויצירת מוצרי צריכה מענפי ערבה).
ב-8 במאי 2001 הוצת הפסל, ובאוקטובר באותה שנה שוקם על ידי האמנית ונבנה סביבו חפיר על מנת להגן על הפסל מפני הצתות נוספות.
הפסל מכונה לעיתים "מלאך הדרום" בהתייחסות ל"מלאך הצפון" של הפסל אנטוני גורמלי (אף שגורמלי מתכנן הקמת פסל בשם "מלאך הדרום" שיוקם באבספליט).
בספטמבר 2006 שופץ הפסל בעלות של 20,000 ליש"ט בשל נזק שגרמו לו ציפורים אשר תלשו את הענפים לקיניהם.
הספירה של רימן
באנליזה מרוכבת, הספֵירה של רימן, על שם ברנהרד רימן, היא דרך לראות את המישור המרוכב המורחב (המספרים המרוכבים יחד עם נקודת האינסוף), כך שנקודת האינסוף אינה נבדלת מכל נקודה מרוכבת סופית. בצורה הזו ניתן להגדיר פונקציות שמוגדרות בנקודת האינסוף או מקבלות ערכים אינסופיים, ולדבר על רציפות וגזירות שלהן.
מבחינה טופולוגית, מבנה זה הומאומורפי לספֵירה הדו־ממדית והוא מהווה קומפקטיפיקציה חד נקודתית של המישור המרוכב.
מבנה גאומטרי
מנקודת מבט גאומטרית, הספֵירה של רימן היא המישור הרגיל עם הישרים, המעגלים והזוויות שמוגדרים בו, בתוספת עוד נקודה מיוחדת, "אינסוף", שבה כל הישרים נפגשים. בהגדרה זו מאבדים את היכולת לשמור על המרחקים הרגילים מהמישור כי אם יוצאים מנקודה והולכים לכיוונים מנוגדים בקווים ישרים - מגיעים לאותה נקודה, אך בכל זאת מושגים כמו ישרים, מעגלים וזוויות נשמרים. ישרים מקבילים הופכים לקווים שמשיקים זה לזה בנקודת האינסוף (כלומר הזווית ביניהם בנקודה זו היא אפס).
ניתן לראות גם את הספֵירה של רימן כספירה (פני כדור) במרחב האוקלידי התלת־ממדי, שבה נקודת ה"צפון" היא נקודת האינסוף ונקודת ה"דרום" (הנקודה האנטיפודית לנקודת הצפון) היא הנקודה אפס. ניתן לפרוש מחדש מהספֵירה את המישור המרוכב בעזרת ההטלה הסטריאוגרפית דרך נקודת האינסוף. קל לראות שהבחירה לבצע את ההטלה דרך נקודת האינסוף הייתה שרירותית וניתן היה לבצע אותה דרך כל נקודה אחרת על הספֵירה. כאן מתבטאת תכונה כללית של הספֵירה של רימן - נקודת האינסוף איננה נקודה מיוחדת אלא זהה לכל נקודה אחרת, והיא מקיימת כל תכונה גאומטרית שהנקודות האחרות מקיימות.
נסמן את המישור המרוכב יחד עם נקודת האינסוף בכיתוב. את תכונות המישור המרוכב המורחב נגדיר באמצעות הפונקציה. באופן טבעי פונקציה זו מוגדרת על כל נקודות המישור חוץ מהנקודה 0, אבל אחרי שהוספנו את הנקודה \infty אפשר להגדיר את הפונקציה כך שיתקיימו השוויונים. בצורה הזו מתקבל בעצם הומאומורפיזם בין המישור המרוכב ללא נקודת האפס, אך עם נקודת האינסוף לבין המישור המרוכב הרגיל.
מבנה דיפרנציאלי
לספֵירה של רימן יש מבנה טבעי כיריעה מעל המספרים המרוכבים. זו יריעה מממד 1 מעל המספרים המרוכבים (או יריעה מממד 2 מעל המספרים הממשיים) על ידי שתי המפות הבאות: בצורה הזו הספֵירה של רימן היא יריעה אנליטית. בנוסף הספֵירה של רימן דיפאומורפית, ובפרט הומאומורפית לספֵירה הדו־ממדית הרגילה ולכן היא קומפקטית ופשוטת קשר.
אוטומורפיזמים
כל האוטומורפיזמים של הספירה של רימן הם העתקות מביוס - כל פונקציה הפיכה שומרת מבנה (כלומר הולומורפית) על הספירה היא מהצורה, כאשר רגולרית. אלו הן פונקציות הולומורפיות בכל המישור המרוכב למעט בנקודה, אך על הספירה של רימן הן מהוות אוטומורפיזמים - על ידי הפעלת ההעתקה ניתן להחיל את העתקות מביוס גם על הנקודות שבהן המכנה מתאפס, וגם בנקודת האינסוף על ידי ההגדרות הרגילות:.
סיינפואגוס
סיינפואגוס (בספרדית: Cienfuegos) היא עיר השוכנת לחופה הדרומי של קובה, כ-250 ק"מ מזרחית להוואנה. העיר משמשת גם כבירתו של מחוז סיינפואגוס, ובשנת 2012 התגוררו בה כ-164,924 תושבים.
בשנת 2005 הכריז אונסק"ו על המרכז ההיסטורי של העיר כעל אתר מורשת עולמית, בשל הריכוז הגדול של מבנים בסגנון נאו-קלאסי, שנבנו בעיקר בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.
היסטוריה
קולומבוס הגיע למפרץ שלחופו נבנתה לימים סיינפואגוס כבר במסעו השני ב-1494. ב-1738 הוקם מבצר חגואה בפתח המפרץ, לשם הגנה מפני שודדי ים, אך העיר עצמה הוקמה רק ב-1818.
ראשוני המתיישבים היו צרפתים שהגיעו מבורדו, ובעקבותיהם הגיעו גם פליטים מלואיזיאנה, שזמן קצר קודם לכן נמכרה לארצות הברית. העיר נקראה בתחילה פרננדינה דה חגואה, על שם מלך ספרד, פרננדו השביעי. בשנת 1830 הוחלף שמה, והיא נקראה על שמו של חוסה סיינפואגוס, מושל קובה בין השנים 1819-1816 (פירוש השם המילולי: מאה להבות).
ב-1850 הגיעה לעיר מסילת הברזל מהוואנה, והתפתחות העיר הואצה. בשלב זה, טרם הושלמה בנייתה של מסילת הברזל לסנטיאגו דה קובה, וסיינפואגוס היוותה צומת חשוב, בו עברו הנוסעים מרכבת למעבורת. במקביל התפתחה בעיר תעשיית הסוכר, ועד 1895, 15% מהסוכר שייצאה קובה הגיע ממנה. נוסף על סוכר, היווה האזור מרכז לגידולי קפה, מנגו וטבק.
ב-11 במאי 1898, במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד, התרחש בסמוך לעיר קרב ימי, כאשר כוח של חיל הנחתים האמריקני הגיע למקום על מנת לנתק כבלי טלגרף. הנחתים הצליחו, תחת הפגזות כבדות, לנתק שניים מתוך שלושת הכבלים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 התפתח המסחר עם ארצות הברית. כתוצאה מכך, הנמלים שבצפון האי שגשגו, ואילו נמלי הדרום, בהם נמלהּ של סיינפואגוס, דעכו. בשנות ה-70 שופץ הנמל, ונבנה בו טרמינל מיוחד לייצוא סוכר, הגדול מסוגו בעולם.
ב-1982 הוחל בהקמתו של כור גרעיני בסמוך לעיר, אך עם התפרקותה של ברית המועצות, הופסקה תמיכתה של זו בפרויקט, ובנייתו מעולם לא הושלמה.
כלכלה
מלבד סוכר, מהווה סיינפואגוס מרכז לגידול חסילונים. התעשייה בעיר כוללת דשנים, מלט, נייר ובניית אוניות. כן יש בעיר בית זיקוק ותחנת כוח.
מרכז העיר
מסביב לכיכר חוסה מרטי, במרכז ההיסטורי של סיינפואגוס, מספר מבנים שנבנו בסגנון נאו-קלאסי:
פונטה גורדה
כ-3 ק"מ דרומית למרכז העיר שוכנת שכונת פּוּנטָה גוֹרדָה, שבעבר הייתה הרובע האריסטוקרטי של העיר.
אחד המבנים הבולטים בשכונה זו הוא פָּלאסיוֹ דה ואיֶה, שנבנה ב-1917 על ידי גליסיאני בשם אוֹקְליקוֹ ואיה בלאנקו. נשיא קובה לשעבר, פולחנסיו בטיסטה, תכנן להקים במקום קזינו, אך תוכניותיו לא יצאו אל הפועל. כיום שוכנים בפלאסיו דה ואיה מסעדה ומוזיאון קטן.
אליה סוריאנו
אליה סוריאנו (באיטלקית: Elia Soriano; נולד ב-26 ביוני 1989) הוא כדורגלן איטלקי-גרמני, המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה
סוריאנו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של "1846 דראמשטאדט", ובהמשך עבר לדרמשטאדט 98. בשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הרביעית. בשנת עלה עם הקבוצה לליגה השלישית. במדי דראמשטאדט, סוריאנו כבש 32 שערים ב-83 משחקים.
בשנת סוריאנו חתם בו.פ.ר. אאלן. ב-24 ביולי 2010, סוריאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–3 להאנזה רוסטוק.
בקיץ, סוריאנו הצטרף לאיינטרכט פרנקפורט ב'.
בקיץ, סוריאנו חתם בקרלסרוהה.
ביולי, הצטרף לקורונה קיילצה מליגת העל הפולנית.
ב-27 בינואר 2020, סוריאנו חתם בהפועל רעננה מליגת העל.
התפלגות אחידה רציפה
התפלגות אחידה רציפה (באנגלית: Continuous Uniform distribution) היא התפלגות רציפה בה לכל הקטעים בעלי אותו אורך, הנמצאים בתומך שלה, הם בעלי הסתברות שווה.
תומך ההתפלגות האחידה הרציפה הוא קטע, ההתפלגות נתונה בעזרת שני פרמטרים, הקרויים לרוב a ו- b, ומציינים את קצוות הקטע המהווה התומך, ותסומן לרוב על ידי U(a,b).
מאפיינים מגדירים
בהינתן משתנה מקרי פונקציית צפיפות ההסתברות שלו היא:
פונקציית ההתפלגות המצטברת של המשתנה המקרי היא:
מומנטים ופונקציות יוצרות
תוחלתו ושונותו של המשתנה המקרי X נתונות על ידי הנוסחאות:
הנוסחא למומנט מסדר n של המשתנה המקרי היא:
המומנט הממרוכז ה-n-י הוא:
הפונקציה יוצרת המומנטים של המשתנה המקרי נתונה על ידי:
סטטיסטיקה תאורטית
בסטטיסטיקה, כשמשתמשים במבחן ערך-p לבדיקת השערת אפס פשוטה, וההתפלגות של המבחן הסטטיסטי רציפה, אז ערך ה-p מתפלג אחיד בין 0 ל-1 כאשר השערת האפס נכונה.
תכנות
לשפות תכנות רבות יש את היכולת לייצר מספרים פסבדו-אקראיים שמתפלגים אחיד לפי התפלגות אחידה סטנדרטית, וזאת תוך שימוש במחולל מספרים פסבדו-אקראיים. שימוש בעקרון דגימת ההעתקה ההופכית מאפשר כך למתכנת לקבל ערך אקראי המתפלג כרצונו. כך למשל יכול מתכנת לסמלץ פעולות כמו הטלת מטבע או קובייה.
חישוב נומרי ושיטת מונטה-קרלו
נניח שנתונה לנו פונקציה אינטגרבילית, ורוצים לחשב את האינטגרל. אם לפונקציה יש פונקציה קדומה ידועה, ניתן לחשב את האינטגרל תוך שימוש במשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי.
בשיטה זו נהוג להשתמש בסימולציה של מערכות מורכבות בפיזיקה,כימיה והנדסה. לדוגמה, כאשר יש צורך להבין מהי ההסתברות שמערכת הנדסית תכשל, ניתן להריץ סימולציה של המערכת מספר רב של פעמים ולראות מה יחס מספר הפעמים בה המערכת נכשלה.
שגיאות קוונטיזציה
בעיבוד אותות שגיאת קוונטיזציה היא שגיאה הנובעת מקירוב של אות אנלוגי על ידי אות דיגיטלי. עקב מספר הביטים הסופי באות הדיגיטלי, חייבת להיות שגיאה בקירוב זה - שגיאה הנובעת מעיגול או השמטה של הספרות האחרונות. כאשר עוצמת האות המקורי גדולה הרבה יותר מהביט הזניח ביותר, הקורלציה בין השגיאה לגודל האות המקורי קטנה מאוד, וכתוצאה מכך השגיאה מתפלגת, בקירוב, בצורה אחידה.
התפלגות אחידה סטנדרטית
המקרה הפרטי המתקבל מהגבלת הפרמטרים a=0 b=1, נקראת התפלגות אחידה סטנדרטית, המסומנת על ידי.
עקרון דגימת ההעתקה ההופכית גורס כי מתוך התפלגות אחידה סטנדרטית ניתן להגיע לכל התפלגות שהיא, בהנחה ופונקציית ההתפלגות המצטברת ידועה.