cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שווא
הגייתם של סוגי השוואים השונים השתנתה לאורך התקופות. בעברית מתקופות שונות שקדמו לעברית המודרנית נבדלו סוגי השוואים זה מזה גם פונולוגית, אך העובדה שבניקוד הטברני מסומנות שתי התופעות באותו סימן - שתי נקודות זו מעל זו מתחת לאות - עשויה להעיד על כך שהביצוע הפונטי (כלומר, אופן ההגייה) של שתי התופעות היה בתקופה מסוימת דומה או זהה, ובעברית מודרנית התפצלותו הפונמית של השווא לשני אופני הגייה שונה מהחלוקה המסורתית לשווא נע ושווא נח, באופן שבו גם שווא נח וגם שווא נע נהגים לחלופין כמו סגול או אינם נהגים (ראו טבלה: דוגמאות לאופני הגיית השווא בעברית ישראלית).
הקלדה
הקלדת השווא במערכות הפעלה שונות:
שווא נע
בעברית המקראית המאוחרת שווא נע נהגה תמיד כחטף סגול במשקלים קְטוֹל, קְטִיל, וקְטֹלֶת, חלק קטן מהמקרים כשההטעמה נמצאת שתי הברות קדימה ובצורות נטויות של משקלים שהברה הראשונה של צורת היסוד מנוקדת בצירי חסר; תמיד כחטף קמץ בצורות נטויות של משקלים שהברה הראשונה של צורת היסוד מנוקדת בחולם חסר; בשאר המקרים כחטף פתח.
ההגייה התימנית משמרת ככל הנראה את אופן הגיית השווא אצל נקדני טבריה: בדרך כלל הוא מבוצע כחטף פתח ; לפני העיצור י - כחטף חיריק; ולפני עיצור גרוני - כתנועת העיצור הגרוני (למשל יְאוֹר - ), הכללים הללו לא חלים על אותיות גרוניות, שם גם אם הן לפני יוד או עיצור גרוני אחר הן תנוקדנה בחטף פתח. מבחינה זו אין הבדל גדול בין הגיית החטפים השונים להגיית השווא, וכנראה שהחטפים סומנו לשם הדגשה שמדובר בשווא נע ולא בשווא נח (לא רק בעיצורים גרוניים - ).
מדקדקי העברית בימי הביניים הציעו כללים שונים שמטרתם להקל על ההבחנה בין שווא נע לשווא נח. מפורסמים במיוחד חמשת הכללים שהציע במאה ה-16 המדקדק ר' אליהו בחור. הכללים משקפים את המציאות הפונולוגית, שבה שווא נח הוא אפס תנועה הבאה בסוף הברה, ושווא נע הוא תנועה חטופה הבאה באמצע הברה. הכללים מדויקים בדרך כלל, בעיקר ביחס לדקדוק העברי המקובל, אך במקרא יש להם מספר חריגים (בעיקר לכלל החמישי, שלו יש חריגים רבים). להקלת הזיכרון סומנו הכללים בראשי תיבות המרמזים על הכלל:
א. שווא בראש מילה (א') הוא שווא נע.
ב. השווא השני (ב') מבין רצף שוואים באמצע מילה הוא שווא נע.
ג. שווא שאחרי תנועה גדולה (ג') בלתי מוטעמת הוא שווא נע.
ד. שווא באות הדגושה בדגש חזק (ד') הוא שווא נע.
ה. השווא המסמן את האות הראשונה מבין שתי אותיות זהות (הדומות - ה') רצופות הוא שווא נע.
מעמד פונולוגי
המחקר מציג דעות שונות בשאלה אם בעברית המקראית שווא נע הוא פונמה בפני עצמה או שהוא גיוון אלופוני של התנועות, או, לחלופין, אלופון של השווא הנח. ייתכן שהדבר משתנה במעמדים שונים שבהם נמצא השווא הנח. את הבעיה מקשים הבדלים פונמיים גם בתוך מערכת החטפים (למשל חֲדָשִים (מן חָדָשׁ) – חֳדָשִים (מן חֹדֶשׁ) או אֳנִי (מן אֳנִיָּה) – אֲנִי (מן אָנֹכִי).
בעברית הישראלית חוק החיטוף כבר אינו חל והשוואים הנעים הם ירושה היסטורית בלבד, הם מבוצעים בדרך כלל כאפס תנועה, וביצועם כתנועת הוא גיוון אלופוני מסיבות פונולוגיות בלבד, שמטרתו לפרק צרורות עיצורים שאינם קיימים בעברית המודרנית. לשוואים נעים ונחים אין השפעה מובנית וישירה על ביצוע עיצורי בגדכפ"ת.
שווא מרחף
בכמה קטגוריות דקדוקיות בעברית מזדמן שווא שקשה לסווגו. קטגוריות אלה הן בעיקר בציווי של בניין קל (כִּתְבִי, שִמְרוּ), צורת עתיד שיש בה עיצור גרוני (יַעַמְדוּ), צורת נסמך של המשקלים הסגוליים בריבוי (בִּגְדֵי־, מַלְכֵי־), ולאחר אותיות השימוש (בִּלְבָבִי, כִּכְתָבוֹ). אפשר להציג את המקרים האלה כמצבים שבהם היו אמורים להופיע שני שוואים נעים בזה אחר זה, אולם השחזור הזה איננו מקובל על דעת כל חוקרי העברית.
לפי ההגדרה הבסיסית של שווא נע, שווא שמקורו בתנועה, הרי הוא שווא נע. כך מסתבר גם מהעובדה שאותיות בגדכפ"ת שלאחריו אינן מקבלות דגש קל. ואולם העובדה שהוא בא אחרי "תנועה קטנה", וכן הביצוע שלו כאפס תנועה גם בשיטת ההגייה הספרדית ואף בשיטת ההגייה התימנית, הקשו על סיווגו החד-משמעי כשווא נע. בין מדקדקי העברית בימי הביניים וגם בין חוקרי העברית המקראית בעת החדשה, חלוקות הדעות באשר להגדרת שווא זה. מוכרת ביותר הדעה שהעלה לראשונה המדקדק שלמה זלמן הנאו במאה ה-18, שרואה בו מהות פונולוגית בפני עצמה המכונה "שווא מרחף" או "שווא בינוני". אולם סברה זו לא התקבלה במחקר המדעי: רוב המדקדקים המודרניים סבורים שזהו שווא נח לכל דבר, ומבחינה היסטורית מקורו בתנועה. את ריפוי בג"ד כפ"ת שלאחריו מסבירים בהנחה, שבזמן התאפסות התנועה לא חלו חילופים נוספים אוטומטיים בתוך המילה בין ההגייה הפוצצת והחוככת של עיצורים אלה. חיים רבין הציע שמבחינה פונולוגית הוא מייצג את אותה פונמה כמו השווא הנע, אך מבחינה פונטית הוא אלופון המבוצע כאפס תנועה, כלומר כשווא נח.
שווא נח
שווא נח מסמן עיצור שאין אחריו תנועה. בסוף מילה הוא בדרך כלל איננו מסומן, למעט באות ך (סִפְרֵךְ), או באות ת של גוף שני נקבה (שָבַרְתְּ), או כשגם האות שלפניו מנוקדת בשווא (וַיַּרְדְּ) ובמספר מקרים נדירים נוספים. בעיצורים גרוניים גם שווא נח עשוי להתגוון בתנועה חטופה הזהה לתנועה שלפניה, ואולם לכל הדעות אין כאן מעתק פונולוגי אלא רק הידמות פונטית: *יֶחְרַב > יֶחֱרַב. במקרא ישנם גם מקרים נדירים יחסית ששוא נח מסומן כתנועה, ויש לכך עדות נוספת לקרבה בהגיית שווא נח ושווא נע בפי נקדני טבריה.
בניגוד לשווא הנע, שאינו קיים בערבית, שווא נח קיים גם בערבית ונקרא "סֻכּוּן".
מיר (מערכת תשלומים)
מיר (ברוסית: Мир) היא מערכת תשלומים לאומית, שהוקמה על ידי הבנק המרכזי ברוסיה בהתאם לחוק שאומץ ב-1 במאי 2017. כיום אמצעי התשלום מקובל בעיקר על ידי חברות ברוסיה, כמו אירופלוט או רכבת רוסיה, אם כי הוא הופך בהדרגה לפופולרי גם בקרב חברות זרות שפועלות ברוסיה. המערכת מופעלת על ידי "המערכת הלאומית לכרטיסי תשלום" ("Национальная система платёжных карт"), חברה בת בבעלות מלאה של הבנק המרכזי ברוסיה.
המערכת תוכננה בשנת 2016 כדרך להתגבר על חסמים אפשריים של תשלומים אלקטרוניים, לאחר שכמה בנקים רוסיים נשללו משירותים על ידי ויזה ומסטרקארד האמריקאיות בגלל הסנקציות שהוטלו עליהם בעקבות המתיחות סביב חצי האי קרים. כרטיסי האשראי הראשונים שעבדו על מערכת מיר הושקו בדצמבר 2015. סברבנק, הבנק המוביל ברוסיה, החל להנפיק אותם באוקטובר 2016. בסוף 2016 הונפקו 1.76 מיליון כרטיסי מיר על ידי 64 בנקים ועלו ל-69.8 מיליון בנובמבר 2019.
מיר מקודמת בעיקר על ידי ממשלת רוסיה, כאשר החקיקה מחייבת כי יש לעבד את כל תשלומי הרווחה והפנסיה באמצעות המערכת עד ינואר 2018 שנכנסים לתוקף ב-1 במאי 2017. הבנקים לא ששו להנפיק אותם, כי חששו שעלותם עשויה להיות גבוהה יותר בהשוואה לכרטיסים השייכים למערכות תשלומים מבוססות יותר.
בקיץ 2022, החברה הפכה לנותנת החסות העיקרית של ליגת העל הרוסית בכדורגל.
וייטנאם
NAPAS ו-NSPK הסכימו לקבל תשלומים באמצעות כרטיס המיר של רוסיה בווייטנאם. בנק ההשקעות והפיתוח של וייטנאם (BIDV) והבנק המשותף של וייטנאם-רוסיה (VRB) יהיו הבנקים הראשונים במערכת NAPAS המספקים שירותים המאפשרים לבעלי כרטיסי שבב מיר לשלם באמצעותו ולמשוך מזומנים דרך רשת הכספומטים של VRB בווייטנאם.
תאילנד
ב, מנהלים מגעים על שימוש בכרטיסי תשלום של מיר עם בנקים בתאילנד. "מערכת כרטיסי התשלומים הלאומית, מפעילת מערכת התשלומים מיר, מנהלים שיחות עם מספר הבנקים הגדולים בתאילנד, כולל קאסיקורנבנק, בנק בנגקוק, סיאם בנק מסחרי, על האפשרות להשתמש בכספומטים שלהם כדי למשוך מזומנים ולבצע תשלומים באמצעות כרטיסי מיר; וכן שירותי סחר ועסקים המופעלים על ידי בנקים אלה."
הממלכה המאוחדת
פרויקט פיילוט באירופה של מערכת מיר תוכנן להיות מוצג בפורום העסקי הרוסי-בריטי בלונדון. PayXpert יהפוך לרוכש הראשון של כרטיסי MIR באירופה, ובריטניה תהיה המדינה הראשונה בה תפעל המערכת, כך על פי אחד ממארגני האירוע העסקי, קרן רוסקונגרס. ולדימיר קומלב, מנכ"ל מערכת התשלומים מיר אמר כי "השקת הפרויקט המשותף שלנו עם PayXpert היא הצעד הראשון ובראשונה בפיתוח רכישת MIR באירופה.
דוכס אולבני
דוכס אולבני (באנגלית: Duke of Albany) הוא תואר אצולה הניתן בממלכה המאוחדת. על פי המסורת, תואר זה ניתן לצעיר הבנים של בית המלוכה הסקוטי, ולאחר איחוד ממלכת סקוטלנד עם ממלכת אנגליה, לצעיר הבנים במשפחת המלוכה הבריטית.
היסטוריה
דוכסות אולבני הוקמה בשנת 1398 על ידי מלך סקוטלנד רוברט השלישי אשר העניק לראשונה את התואר דוכס אולבני והעניקו לאחיו, רוברט סטיוארט. אזור "אולבני" הוא שם כללי לאזורי סקוטלנד הנמצאים צפונית לנהר פורת'. בשנת 1425 בוטלה הדוכסות והתואר, ורכוש הדוכסות הושב לכתר סקוטלנד בשל ניסיון בגידה שעשה דוכס אולבני השני.
התואר הוענק בשלישית בשנת 1541 עבור ארתור, בנו השני של המלך ג'יימס החמישי, אולם זה מת בינקותו.
התואר הוענק ברביעית עבור הלורד דרנלי בעלה של המלכה מרי הראשונה. במותו של הלורד דארני ירש בנו, ג'יימס את התואר, ועם המלכתו כמלך סקוטלנד שבה הדוכסות להיות רכוש הכתר.
התואר הוענק בפעם החמישית בשנת 1604 עבור בנו של ג'יימס, צ'ארלס הראשון, ושב להיות רכוש הכתר עם הכתרתו של צ'ארלס בשנת 1625.
התואר הוענק בשישית בשנת 1660 עבור ג'יימס השני, אחיו של צ'ארלס השני, ועם הכתרתו של ג'יימס בשנת 1685 שב התואר אל הכתר. הן העיר ניו יורק והן העיר אולבני קרויות על שם ג'יימס השני (שהיה דוכס אולבני ודוכס יורק).
הטוען לכתר צ'ארלס אדוארד סטיוארט העניק את התואר דוכסית אולבני לבתו הבלתי חוקית שארלוט, עם מותה ללא ילדים חוקיים התואר נכחד. הענקה זאת לא מוכרת על ידי בריטניה או מדינה אחרת כל שהיא ונחשבת כחוקית רק על ידי היעקוביטים.
מלכי בית הנובר העניקו את התואר לרוב יחד עם התואר דוכס יורק. התואר הוענק בפעם השביעית בשנת 1881 לנסיך ליאופולד, בנה הרביעי של המלכה ויקטוריה. בשנת 1919 נשלל התואר מהנסיך קארל אדוארד, דוכס סקסה-קובורג-גותה, בנו של ליאופולד מאחר שקארל אדוארד לחם כנגד בריטניה במלחמת העולם הראשונה וזאת על פי חוק שלילת התארים 1917.
אזכורים תרבותיים
דמותו של דוכס אולבני היא אחת הדמויות העיקריות במחזה "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספיר. דוכס אולבני נשוי לאחת מבנותיו של המלך ליר, אשר הדיחה את אביה. בסרט הקולנוע "קייט וליאופולד", ליאופולד הוא דוכס אולבני, אולם מדובר בדמות דמיונית ולא בדמות היסטורית.
שאראף רשידוב
שאראף רשידוב (באוזבקית: Sharof Rashidovich Rashidov; 6 בנובמבר 1917 – 31 באוקטובר 1983, טשקנט) היה מדינאי סובייטי, המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית האוזבקית בשנים 1959-1983 (האישיות הממסדית הבכירה באוזבקיסטן הסובייטית). על תרומתו זכה 10 פעמים בעיטור לנין, פעמיים בתואר גיבור העמל הסוציאליסטי, ובעיטורים נוספים.
תחילת הקריירה
רשידוב נולד בעיירה ז'יזאק (90 ק"מ מסמרקנד) למשפחת איכרים ממוצא אוזבקי. בשנת 1935 הוא סיים בית ספר למורים והחל ללמד בבית הספר בעיר בו נולד. בשנת 1937 הוא עבר לסמרקנד והחל לעבוד בעיתון מקומי תחילה כמזכיר ואחר כך כעורך. במקביל לעבודה בעיתון, השלים רשידוב לימודים באוניברסיטה של טשקנט.
בשנת 1941 הוא גויס לצבא האדום ונפצע בקרבות מלחמת העולם השנייה. לאחר החלמה מפציעה חזר רשידוב לסמרקנד. בשנת 1944 החל בקריירה מפלגתית ומונה למזכיר סניף מפלגתי בסמרקנד.
רשידוב כסופר
הספר הראשון של רשידוב יצא לאור בשנת 1945. בשנת 1951 הוא פרסם ספר ראשון בטרילוגיה על האירועים השונים באוזבקיסטן הסובייטית. הספר השלישי בסדרה זו פורסם בשנת 1971. בנוסף לכך הוא פרסם מספר ספרים נוספים. בשנת 1969 על בסיס אחד מספריו צולם סרט קולנוע. בשנים 1979-1980 יצאה לאור אוסף יצירות של רשידוב ב-5 כרכים.
רשידוב כפוליטיקאי
בשנת 1950 רשידוב עבר לטשקנט ומונה לתפקיד יושב ראש הסובייט העליון של הרפובליקה. הוא כיהן בתפקיד זה במשך תשע שנים. בשנת 1959 הוא קודם לתפקיד המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית של אוזבקיסטן הסובייטית. במציאות הסובייטית זה התפקיד הבכיר ברפובליקה. רשידוב ניהל את הרפובליקה עד מותו בשנת 1983.
עם הגעת יורי אנדרופוב לשלטון היחסים בין רשידוב לבין מוסקבה עברו משבר קשה. אנדרופוב רמז לרשידוב שהוא מצפה ממנו להתפטר, אך רשידוב העדיף להישאר בתפקיד. לטשקנט הגיעה ממוסקבה צוות חוקרים שהחלו לחקור שחיתות שלטונית ובמיוחד דיווחים על איסוף כותנה (פרשת הכותנה). עד מהרה נמצאו ראיות לכאורה על שחיתות בקנה מידה ארצי והיו גם ראיות שקשרו את רשידוב לנושא. ב-31 באוקטובר 1983 רשידוב נפטר. הוא נטמן במרכז העיר והיה מתוכנן להקים במקום מאוזולאום שיהיה מקום עלייה לרגל של תושבי הרפובליקה.
בקיץ 1984 לטשקנט הגיע משלחת רמת דרג ובראשו יגור ליגצ'וב, מראשי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בכינוס מפלגתי שבמהלכו היה צריך לבחור יורש לרשידוב, כול הנאומים התרכזו בגינוי של רשידוב והוא הואשם בשחיתות, אי-קידום אנשים ראויים וכו'. בהתאם להחלטת הכינוס הוצאה גופת רשידוב ממקום קבורתה במרכז העיר והועברה לבית העלמין. בעקבות הטיהורים שנערכו לאחר הכינוס, כל ראשי הממסד המפלגתי והשלטוני של הרפובליקה הוחלפו וחלקם נשפט.
טום אוקר
תומאס סמואל "טום" אוקר (Thomas Samuel "Tom" Okker; נולד ב-22 בפברואר 1944), הוא טניסאי יהודי הולנדי שזכה ב-2 טורנירי גראנד סלאם בזוגות. דורג במקום השלישי בעולם ביחידים ובמקום ראשון בעולם בזוגות. הוא החזיק בשיא זכיות באירועים במשחקי זוגות (78), השיא נישבר בשנת 2005 על ידי טוד וודברידג' מאוסטרליה. כינויו היה ה"הולנדי המעופף".
שאראף רשידוב
רשידוב כפוליטיקאי
בשנת 1991, לאחר שאוזבקיסטן זכתה בעצמאות, שוחררו כל הנאשמים שהיו במעצר ושמו של רשידוב נוקה. בעיני השלטון הנוכחי רשידוב נחשב למנהיג מקומי שקידם את הרפובליקה תוך עמידה בלחצים משלטון המרכזי שבמוסקבה.
טום אוקר
אוקר נחשב לאחד הטניסאים היהודים הגדולים בכל הזמנים. חבר היכל התהילה של הספורט היהודי.
ביוגרפיה
אוקר נולד באמסטרדם. הוא יהודי מצד אביו ומזדהה כיהודי. אביו של אוקר, סמואל הטוג אוקר, היה יהודי ונכלא בידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, אך הצליח להסתתר בעזרת מסמכים וניירות של אדם אחר. סבו, סימון אוקר, היה סייף אולימפי שהגיע למקום החמישי באולימפיאדת אתונה (1906) בתחרות הרומח. שבועיים לאחר הולדתו של טום, נרצח הסב באושוויץ.
בשנים 1964–1968 הוא היה אלוף הולנד בטניס. בשנת 1965 הוא השתתף במשחקי המכביה השביעית וזכה בשתי מדליות זהב בטורניר הגברים ובטורניר זוגות מעורבים. לאחר מכן, הפך לשחקן מקצועני. בשנת 1968 הוא שיחק בשלב רבע הגמר באליפות וימבלדון וחודשיים לאחר מכן הוא הגיע להשג הגדול ביותר שלו ושיחק בגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה והפסיד ב-5 מערכות לארתור אש מארצות הברית. בשנת 1978 הוא שיחק בשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון.
בזוגות זכה אוקר בשני תוארי גראנד סלאם - אליפות צרפת הפתוחה ב-1973 (עם ג'ון ניוקומב מאוסטרליה) ואליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1976 (עם שותפו ברוב טורנירי הזוגות, מרטי ריסן מארצות הברית).
אוקר והטניס הישראלי
אוקר גילה לכל אורך הקריירה שלו יחס חם לטניס בישראל, שהיה אז חובבני ברובו. מעבר לזכייה ב, הוא הרבה לבקר בישראל ולשחק בה משחקי ראווה וטורנירים בלתי רשמיים. בפרט תמך אוקר במרכז הטניס ברמת השרון, בשנים הראשונות להקמתו בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר הטניס הישראלי עשה צעדים ראשונים לעבר מקצוענות. כאשר התמסד במרכז טורניר ATP מקצועני, הקפיד אוקר לשחק בו עד פרישתו ב-1981. הוא גם זכה במהדורה הראשונה של הטורניר שנערכה ב-1979, הן בטורניר היחידים (תואר היחידים האחרון שלו) והן בטורניר הזוגות יחד עם איליה נסטסה מרומניה.
1986 באסטרונאוטיקה
אירועים בולטים
במהלך השנה בוצעו 110 שיגורים מהם 94 (91%) על ידי ברית המועצות.
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
ציפורי שבת
ציפורי שבת הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי גדעון אונה. את האלבום הוציאה לאור ב-30 במאי 2012 חברת התקליטים הליקון. הוא יצא כשנה לאחר חזרתו בתשובה של אונה בהפקתם של יותם ועילי בוטנר, יובל גרשטיין ואלון פנר.
שרדנות
שרדנות (באנגלית: Survivalism) הוא מונח בו משתמשים בדרך כלל כדי לתאר תת-תרבות או תנועה של אנשים המצפים ומתכוננים לאסון עתידי באזור בו הם חיים או בסדר החברתי או הפוליטי העולמי. לעיתים קרובות מתכוננים שרדנים לאסון המצופה על ידי רכישת כישורים (למשל, ללמוד להגיש מענה רפואי בחירום), אגירת אוכל ומים, או בניית מבנים שישפרו את סיכוי ההישרדות (למשל, מקלט תת-קרקעי). ההכנות הספציפיות אשר נעשות על ידי השרדנים תלויות לרוב באסון הצפוי, כאשר האסונות הצפויים השכיחים ביותר הם:
קישורים חיצוניים
Survival
טיורמיט
טיורמיט (באנגלית: Turmite) הוא הלחם של "טרמיט" ו"מכונת טיורינג" (Turing machine termites).
במדעי מחשב, טיורמיט הוא מכונת טיורינג המורכבת מכיוון ומצב ו"סריג" שמורכב מרשת דו־ממדית אינסופית של תאים. המונח נמלה משמש גם כן לתיאור הטיורמיט. הנמלה של לנגטון היא סוג ידוע של טיורמיט המוגדר על התאים של רשת רבועה. התולעים של פטרסון הם סוג נוסף של טיורמיט המוגדר בשולי רשת איזומטרית.
היסטוריה
ככל הנראה באופן עצמאי משני אלה, גרג טורק חקר את אותו סוג של מערכת וכתב לא"ק דיודני עליהם. א"ק דיודני נתן להם את השם "טיור-מיט" בטורו "בילויי מחשב" בסיינטיפיק אמריקן בשנת 1989.
טיורמיט מוחלט לעומת טיורמיט יחסי
טיורמיט יכול להיות מסווג או כיחסי או כמוחלט. לטיורמיט יחסי, שלעיתים מכונה "מכונת טיורמיט", יש נטייה פנימית. הנמלה של לנגטון היא דוגמה כזאת. טיורמיטים יחסיים הם, בהגדרה, איזוטרופיים; כלומר, כיוון הטיורינג אינו משפיע על תוצאות ההתקדמות. טיורמיטים יחסיים נקראים כך משום שהכיוונים מקודדים ביחס לנטייה הנוכחית, שווה ערך לשימוש במילים "שמאלה" או "אחורה". טיורמיט מוחלט מקודד את הכיוונים שלו במונחים מוחלטים: הוראה מסוימת רשאית להורות לטיורמיט לנוע "צפונה". טיורמיטים מוחלטים הם אנלוגיות דו-ממדיות של מכונות טיורינג קונבנציונליות, ולעיתים מכונים בפשוט "מכונות טיורינג דו־ממדיות". שארית ערך זה תעסוק במקרה היחסי.
פרוט
הפירוט הבא מתייחס לטיורמיט יחסי, הנמצא על רשת ריבועית דו-ממדית, והוא הסוג הנחקר ביותר של טיורמיט. ניתן להגדיר טיורמט ברשתות אחרות באופן דומה.
כמו בנמלה של לנגטון, הטיורמיט מבצע את הפעולות הבאות בכל צעד: כמו במכונות טיורינג, הפעולות משתנות בהתאם למצב של הטיורמיט ולמצב של הריבוע שעליו הטיורמיט נמצא. לדוגמה, הטיורמיט שמוצג בתמונה בחלק העליון של דף זה פועל על פי הטבלה הבאה: הסימונים לכיוונים של הפנייה הם:L (פנייה שמאלה ב-90°), R (פנייה שמאלה ב-90°), N (ללא פנייה), U (סיבוב ב-180°).
דוגמאות
החל מרשת ריקה או תצורות אחרות, ההתנהגויות הנפוצות ביותר שנצפו הן צמיחה של תוהו ובוהו, צמיחת ספירלה ובניית "כביש". דוגמאות נדירות הפכו מחזוריות לאחר מספר מסוים של צעדים.
טיורמיטים ומשחק הבונה עסוק
אלן ה' בריידי חיפש סיום לטיורמיטים (המקבילה של בונים עסוקים) ומצא טיורמיט בעל 2 צבעים ו-2 מצבים שצעד 371 צעדים לפני הפסקה, ואחרים שצעדו 121 צעדים לפני הפסקה. הוא גם בנה טיורמיטים שנמצאים על רשת משולשת, ומצא כמה בונים עסוקים גם כאן.
סריגים אחרים
בעקבות העבודה הראשונית של אלן ה' בריידי של טיורמיטים על רשת משולשת, נחקרו גם טיורמיטים על רשת משושים. חלק גדול מעבודה זה עשה טים האטון. הוא גם בנה טיורמיטים בשלושה ממדים, וקיבל כמה תוצאות ראשוניות. גם אלן בריידי חקר טיורמיטים יחסיים חד-ממדיים על הסריג השלם, אשר בריידי כינה סנפירים. (טיורמיט חד-ממדי מוחלט ידוע בפשוטות כמכונות טיורינג.)
2048
בתרבות ובאומנות
הספר 2048 של העתידן דוד פסיג נקרא על שם שנה זו.
הים האדום (מחוז)
מחוז הים האדום (בערבית מצרית: محافظة البحر الأحمر; תעתיק מדויק: מחאפט'ה' אל-בחר אל-אחמר) הוא מחוז במצרים שבירתו היא ע'רדקה, המחוז ממקום בין נהר הנילוס לים האדום. במזרח הוא גובל עם סעודיה ובדרום עם סודאן. שטחו 203,685 קמ"ר והאוכלוסייה נכון לשנת 2018 היא 366,000.
דמוגרפיה
רוב האוכלוסייה מתגוררת בבירה ע'רדקה, כ-261,714 תושבים. בשאר ערי המחוז – קוסייר, ח'לאיב, מרסה אלעם , ראס ג'ארהיב , סאפג'ה וסלאטיין  – מתגוררים כ-60,000 תושבים, יתר התושבים מתגוררים ביישובים קטנים.
מפקדי אוכלוסין במחוז מאז 1937.
כלכלה
חלקו המזרחי של המחוז חולש על הים האדום לכל אורך המחוז, כתוצאה מכך רוב אזור החוף במחוז מנוצל לתיירות. קוסייר, סאפג'ה ומרסה אלעם מושכות תיירם רבים לצלול באתרי הצלילה הרבים. במחוז גם נמצא הפארק הלאומי ואדי אל ג'אמל אשר מושך תיירים. מלבד התיירות ההכנסה העיקרית במחוז היא מהפקת נפט בדגש על אזור העיר ראס ג'ארהיב בו מופק למעלה מ-70% מהנפט במצרים.
זן נדיר (תוכנית טלוויזיה)
זן נדיר היא סדרת-טבע תיעודית על החי בארץ ישראל, שבוימה על ידי יגאל מוסקו ומשה אלפרט וצולמה על ידי משה אלפרט. הסדרה שודרה בחינוכית, והפרק הראשון עלה ב-18 בפברואר 2018. הסדרה בת 12 פרקים של 15 דקות כל אחד, כשכל פרק מתמקד בקבוצת בעלי חיים אחרת.
עידו רוזנבלום
עידו רוזנבלום (נולד ב-16 בנובמבר 1976) הוא תסריטאי, שחקן, מנחה טלוויזיה, קומיקאי, בעל טור, מפיק ובמאי ישראלי. בשנת 2008 הקים את חברת ההפקות 4dolfins, על שם הבית ברחוב הדולפין 4 ביפו, בו גדל.
ביוגרפיה
רוזנבלום נולד וגדל ביפו, התחנך בתל אביב ובניו יורק, ארצות הברית. אביו הוא העיתונאי והסופר אדם ברוך (במקור: ברוך מאיר רוזנבלום) והוא מרקע חרדי. אמו היא הצלמת אריאלה שביד. אחותו היא העיתונאית והסופרת עמליה רוזנבלום. גיסו (בעלה של עמליה) הוא הזמר והמוזיקאי יובל בנאי (סולן להקת משינה).
בצעירותו שיחק כדורסל בקבוצות הנוער של הפועל תל אביב. למד לבגרות בבית ספר הבית של תמר ובעקבות הצעתו של המאמן שימי ריגר, עבר לניו יורק ארצות הברית, למשך כשנה וחצי, שם למד ושיחק כדורסל בתקופת התיכון. לאחר התיכון שב לישראל ופרש ממשחק כדורסל. את שירותו הצבאי עשה כש"ג בגלי צה"ל. רוזנבלום הוא בוגר מגמת הקולנוע בבית הספר "קמרה אובסקורה" שבתל אביב.
קריירה
בין השנים 1997–1998 הגיש פינה בתוכנית "7 בול" בהנחיית יעל בר זוהר בערוץ הילדים. בשנים 2005–2006 הנחה בשידורי קשת בערוץ 2 את תוכנית המציאות "48 שעות" לצד בת זוגו באותם הימים, דורית בר-אור, והייתה זו החשיפה הראשונה שלו בטלוויזיה כמנחה. בשנת 2007 יצא לבתי הקולנוע הסרט "החוב", סרט עלילתי באורך מלא שכתב יחד עם אסף ברנשטיין. בשנת 2011 הופקה לסרט גרסה אמריקאית בכיכובה של הלן מירן, שזכתה להצלחה קופתית.
רוזנבלום ביים וידאוקליפים ללהקת מוניקה סקס, לזמרת שרון רוטר ובנוסף את קמפיין הבחירות של שינוי בבחירות 2006. הוא גם היה כותב בתוכנית של אלי יצפאן.
משנת 2007 מגיש רוזנבלום את השעשועון "מונית הכסף", המשודר בערוץ 2, ואת השעשועון "בהפרעה", בערוץ ביפ של חברת הוט. כמו כן הוא מביים וכותב מערכונים בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת". בעונה השלישית של התוכנית "מועדון לילה" היה רוזנבלום חבר בצוות הפאנל, לצד ארז טל וקומיקאים נוספים. ב-2011 החל להנחות את התוכנית "אליפות ישראל בדקה".
בשנים 2009–2011 פרסם רוזנבלום את הטור "ילדותי ואני" במוסף סוף השבוע של "ישראל היום", בו כתב על נושאים שונים. לאחר שהתחלף עורך המוסף ורוזנבלום נתבקש להימנע מלכתוב על דעותיו הפוליטיות בטורו, החליט להפסיק לכתוב את הטור.
בשנת 2012 הנחה לצד יעל פוליאקוב את תוכנית השידוכים "סינגלס" בערוץ הוט קומדי סנטרל. באותה שנה הנחה גם את התוכנית "איזה יום" בזכיינית "קשת" בערוץ 2, לצד אבי נוסבאום ושי גולדשטיין.
בשנת 2014 יצר את הפורמט לשעשועון הטריוויה "בום!" אותו אף הנחה. הפורמט נמכר למדינות רבות ברחבי העולם לרשת פוקס האמריקאית והערוץ הצרפתי, TF1.
בשנת 2015 יצר וכתב את הסדרה "החדש של עומרי גורדון" עבור שידורי קשת של ערוץ 2, ואף שיחק בה בתפקיד הראשי. כמו כן משמש כחבר פאנל בתוכנית "גב האומה". בשנת 2016 יצר את הפורמט והשעשועון "טאץ" ששודר בקשת. הפורמט משלב את הצופים בבית במשחק בשידור חי מצריך מהם לגלות "מה לא בסדר בתמונה" בעזרת יישומון. הפורמט נמכר על ידי קשתלערוץ הטלוויזיה המרכזי בקולמוביה קאראקול (Caracol) ושודר מדי ערב בפריים טיים של הערוץ. במאי 2017 החל להנחות את הגרסה הישראלית של השעשועון "המרדף" בערוץ כאן 11 של תאגיד השידור הישראלי. החל מנובמבר 2017 רוזנבלום מנחה את הגרסה הישראלית לתוכנית השידוכים "חתונה ממבט ראשון", בערוץ קשת 12.
במאי 2018, שודר ב-HOT8 הסרט "סוכני הזיכרון", שהפיק וביים יחד עם אחותו עמליה על אביהם, אדם ברוך.
בספטמבר 2020 החל להנחות את התוכנית "הזמר במסכה" בקשת 12.
בתחילת נובמבר 2020 כחודש אחרי שהתחיל להנחות בקשת את התוכנית הזמר במסכה ובמהלך שידורי העונה החמישית של תוכנית הטריוויה המרדף, חשף גיא פינס בתוכניתו ערב טוב עם גיא פינס כי רוזנבלום לא ינחה את "המרדף" מעונתה השישית והלאה זאת בעקבות החלטה מערכתית של תאגיד השידור במסגרתו משודרת התכנית "המרדף" להפסיק את העסקתם של טאלנטים שמזוהים במיוחד עם ערוצי טלוויזיה מתחרים ובעקבות העובדה שרוזנבלום מנחה מספר רב של תוכניות בולטות בקשת 12 כגון "הזמר במסכה", "בית הספר למוסיקה" ו"חתונה ממבט ראשון" הוחלט בתאגיד שלא להמשיך להעסיק אותו ולהחליפו בלוסי איוב. לאחר מכן חזר להנחות את התכנית בעונה השביעית.
בשנת 2021 החל רוזנבלום לשמש כפרזנטור של חברת נביעות.
בדצמבר 2021 החליף רוזנבלום זמנית את איל קיציס בהנחיית "ארץ נהדרת" מכיוון שקיציס נדבק בקורונה.
בשנת 2022 הנחה את תוכנית הריאליטי "הקבוצה" בקשת 12.
בשנת 2023 הוא חבר פאנל בתוכנית המציאות "רואים את הקול" בקשת 12.
חיים אישיים
באוקטובר 2011 נישא רוזנבלום לעיתונאית ומגישת החדשות יונית לוי. בנובמבר 2013 נולד לזוג בן, בדצמבר 2015 נולדה להם בת, ובמאי 2018 נולדה להם בת נוספת. הם מתגוררים בתל אביב.
רוזנבלום ידוע באהדתו לקבוצת הכדורסל והכדורגל הפועל תל אביב.
מחזור תפילה
מחזור תפילה, או בקיצור מחזור, הוא ספר תפילות לאחד או יותר ממועדי השנה היהודיים. השם "מחזור" התייחס בראשיתו לספר שבו היו רשומות התפילות של כל מחזור השנה, ימי החול, השבת, ראש חודש, תעניות והחגים השונים. רק מאוחר יותר החלו (בתחילה בקהילות אשכנז) להפריד בין סידור התפילה, לבין ה"מחזור".
לכבוד מועדי השנה יש תפילות רבות המיוחדות למועד, קריאות מיוחדות בתורה לכבוד החג ופיוטים שנתקנו לכבוד החג או נאמרים בתפילות החג. המחזור מקבץ את כל הנצרך למתפלל במועד יחד, לנוחות המתפלל.
המחזור נועד בתחילה בעיקר לחזנים והוא היה מאויר בפאר ובאמנות. "מחזור לייפציג" מתקופה זו - מן המעוטרים שבמחזורים הקדומים, עשיר באיורים ובציורים. דוגמה נוספת למחזור מפואר הוא מחזור נירנברג כשהחלו להדפיסו, הפך המחזור לנחלת הכלל ולספר אישי לכל מתפלל. המחזור הראשון שנדפס המכיל את תפילות כל השנה הוא "מחזור בני רומא" משנת ה'רמ"ו (1486).
לקהילות אשכנז היו בגדול שלוש נוסחאות - מחזור אשכנז, מחזור כמנהג פולין ופיהם (בוהמיה), ומחזור שלישי - מחזור צרפת, שמעולם לא נדפס, כי מנהגו חדל להתקיים לאחר גירוש יהודי צרפת.
השוני בין נוסחי התפילה של הסידור קיים גם במחזור אלא שבניגוד לתפילות הקבע שבסידור בהן קיימת חפיפה רבה בין הנוסחים השונים, בתפילות שבמחזור ובפרט בפיוטים הכלולים בו קיים שוני רב בין נוסחי התפילה השונים. לעיתים אפילו בין המתפללים אותו נוסח בימי השנה הרגילים קיימים מספר מנהגים שונים ביחס למחזור. ישנם למשל מחזורים כפי מנהג קהילות מסוימות כגון: מחזור "תפילה למשה" כמנהג קהילות גאורגיה. ובצפון אפריקה כמו מחזור שפתי רננות של יהודי לוב ויהודי ג'רבה או מחזור אוראן-תלמסאן, קהילות אשר במהלך השנה עושות שימוש בנוסח הספרדים ורק בימים הנוראים מתפללות במחזור משלהן השונה מן המחזור הספרדי הסטנדרטי. דוגמה נוספת היא החלוקה למנהג המערבי והמזרחי בנוסח אשכנז אשר ברובה קיימת רק במחזור ולא במהלך השנה, למעט מקרים בודדים.
חול מזמר
חול מזמר, הוא חול שמפיק צלילים בתדר נמוך תחת לחץ. הצליל מופק בדרך כלל כשהרוח נושבת על גבי דיונות החול או בעת הליכה עליו. הצליל מופק על ידי לחץ, המשנה את צורת החול.
לשם היווצרות חול מזמר נדרשים התנאים הבאים:
תדר הצליל השכיח ביותר המופק על ידי חול מזמר הוא 450 הרץ.
צלילים אחרים המופקים על ידי חול מזמר תוארו כנהימה.
קישורים חיצוניים
Düne
הטיעון האונטולוגי
הטיעון המקורי
טיעונו המקורי של אנסלם, שהוצג בספרו הפרוסלוגיום, נראה כך:
אנסלם פוסע כאן במשעול התפישה האפלטוניסטית של האסכולה ה"ריאליסטית" בפילוסופיה של ימי הביניים, שלפיה למושגים כמו "אדום" או "יפה" או "גדול" ("אוניברסלים") יש קיום ממשי מחוץ לדמיון האנושי. לפי תפיסה זו, אם ניתן להעלות על הדעת דבר כלשהו (כמו תפישת האל), סימן הוא שלדבר יש ממשות בתחום האוניברסלים.
ננסח את טיעונו של אנסלם באופן פשוט ומובן יותר:
בואו נגיד שאדם חשב על דמות מסוימת. נבסס את הטענה שלנו על ההנחה הבאה:
א. הנחה ראשונה - אלוהים הוא הישות הגדולה ביותר שניתן להעלות על הדעת. מכאן, אם אותו אדם חשב על ישות גדולה יותר מהאל, הרי שהדמות הראשונה היא איננה האלוהים האמיתי. האלוהים האמיתי תמיד יהיה הגדול והחזק ביותר.
ב. הנחה שנייה - דמות שקיימת במציאות ומחשבה גדולה וחזקה מזאת הנמצאת רק במחשבה (לפי התפישה שהייתה נהוגה באותם הימים).
וסקו נונייס דה בלבואה
וסקו נונייס דה בלבואה (1475 – 15 בינואר 1519) היה מגלה ארצות, קונקיסטאדור ומושל ספרדי ב"עולם החדש". הוא נסע לאמריקה ב-1500 ולאחר מספר מסעות התיישב בהיספניולה. בשנת 1510 ייסד דה בלבואה את המושבה הקבועה הראשונה באמריקה היבשתית, סנטה מאריה לה אנטיגואה דל דאריין, בפנמה של ימינו (קודם לכן, התיישבות של אלונסו דה אוחדה באזור ננטשה לאחר שנה). ב-1513 חצה את פנמה עם משלחת מחקר, היכן שהיום תעלת פנמה, לכיוון האוקיינוס השקט והפך בכך לאירופאי הראשון שהגיע לאוקיינוס השקט ממזרח.
הטיעון האונטולוגי
הטיעון המקורי
עכשיו נשלב בין שתי ההנחות:
טיעון זה מוכיח כי למעשה אלוהים אכן קיים.
את הטיעון האונטולוגי ניתן להציג גם כשתי טענות לוגיות ומסקנה:
ובניסוח העוקב ביתר דיוק אחר הגיונו של אנסלם:
ביקורת הטיעון
כנגד הטיעון האונטולוגי של אנסלם הועלו מספר התנגדויות חזקות, חלקן דווקא מהמחנה התאיסטי, ונוספו לו מספר פיתוחים מודרניים מעניינים.
האי של גואנילו
גואנילו ממרמוטיה, נזיר ובן זמנו של אנסלם, הסתייג מניסיונו של אנסלם להגדיר דברים אל תוך המציאות. הוא טען כי ניתן להמיר את אלוהים בטיעון של אנסלם באי דמיוני הגדול מכל אי שניתן להעלותו על הדעת וכך, מאחר שניתן להעלות אי כזה על הדעת, הרי שאי כזה צריך להתקיים, אף על פי שככל הידוע לנו אי כזה אינו קיים. בניסוח לוגי:
הבעיה העיקרית עם ההוכחה של גואנילו היא שלתכונות שאפשר לייחס לאי (לדוגמה, גודל) מידה מרבית מוגדרת. אצל אנסלם, לעומת זאת, מיוחסת מראש לאלוהים התכונה של מידה המרבית המוחלטת של תכונות כמו חכמה, יופי או יכולת, כך שלא ניתן להעלות על הדעת משהו שמעבר למידה המרבית (למעשה, הענקת המידה המרבית של תכונות אלו לאלוהים חיונית כדי שהטיעון של אנסלם יוכל לעבוד). במילים פשוטות, האי של גואנילו הוא היתכנות ולא מוחלטות ולכן אינו משפיע על הטיעון האונטולוגי.
ביקורתו של אקווינס
תומאס אקווינס, הפילוסוף בן המאה השלוש עשרה, העלה מספר הסתייגויות מהטיעון של אנסלם. ראשית, טען, כי משמעות המילה "אל" או "אלוהים" אינה זהה אצל כל אדם וכי ישנם גם אנשים המבינים את המונח כמסמל ישות שיש לה גוף. במילים אחרות, הטיעון של אנסלם עובד רק אצל אנשים המבינים את המונח "אלוהים" כמו אנסלם. נוסף על כך, גם אם כולנו נבין את המונח "אלוהים" באותו אופן, לא נובע מכך שמה שאנו מבינים מכך קיים ממש, אלא רק שהוא קיים בתפישתנו.
הבעיה עם טיעונו הראשון של תומאס אקווינאס היא שניתן לעקוף אותו בקלות באמצעות החלפת המילה "אלוהים" בהגדרה אחרת כלשהי כמו "יישות שלא ניתן לחשוב על גדולה ממנה" ואז טיעונו של תומאס נופל. טיעונו השני של תומאס נופל אף הוא אם עוקפים אותו. לצורך הטיעון האונטולוגי (וכדי לשמר את תקפותו) אין זה חשוב אם אנו מבינים את המונח אלוהים באופן מלא או חלקי, או אפילו אם ניתן לנו להבינו באופן כלשהו.
הביקורת של קאנט
הפילוסוף הגרמני בן המאה השמונה עשרה עמנואל קאנט פסע בעקבות ה"התנגדויות" של פייר גסנדי ל"הגיונות" של רנה דקארט. קאנט דחה את הטיעון של אנסלם שקיום במחשבה ובמציאות גדול יותר מאשר קיום בתפישה בלבד. לפי קאנט, מהנחתו זו של אנסלם נובע שהקיום הוא תכונה ושבעלות על תכונה זו הופכת את בעל התכונה לטוב יותר, אך טיעון זה יש לדחות מהטעם הפשוט שקיום אינו תכונה אלא פן הכרחי ובלתי ניתן להפרדה מהדבר שלו מיוחס הקיום. לדוגמה, המשפט "אלוהים קיים" שקול לאמירת "אלוהים" משום שהקיום של אלוהים אינו תכונה ואינו פרדיקט לוגי. כאשר אנו אומרים "אלוהים" מוטמעת באמירה ההנחה שהוא קיים.
מעבר לכך, גם אם מסכימים שקיום הוא תכונה, לא נובע מכך שהיא משפרת את בעליה. לפי נורמן מלקולם (Malcolm, N., 1960, "Anselm's Ontological Arguments" Philosophical Review 69: 41-62), ניתן לטעון כי הבית שלי יהיה טוב יותר אילו יותקן בו בידוד, אך לא ניתן לטעון שהבית שלי יהיה טוב יותר מאשר לו לא היה לי בית. כלומר, אם אלוהים קיים, אין בכך דבר טוב יותר מאשר אילולא היה קיים מצד תכונותיו. במילים פשוטות, הקיום הוא תכונה שלא ניתן לקשר אליה ערכיות כלשהי, ומכאן שהטיעון האונטולוגי של אנסלם נופל.
סינאן ראיס
סנאן ראיס
הטיעון האונטולוגי
ביקורת נוספת
על פי חלק מהמבקרים של הטיעון האונטולוגי, יש בו בעיה עקרונית ובסיסית והיא שהוא מניח מראש את הטעון הוכחה. כלומר, הוא נופל במלכודת הכשל מעגל קסמים. אצל אנסלם, השלב הראשון בהוכחה הוא ההנחה ש"אלוהים הוא כליל המעלה", היינו, שיש אלוהים ושיש לו תכונות שונות. אם נקבל את טיעוני של קאנט ש"אלוהים" ו"יש אלוהים", זהים, הרי שאנסלם מניח שיש אלוהים כדי להוכיח שיש אלוהים. כל הגרסאות האחרות של הטיעון מתחילות מהנחה דומה ולכן, על פי ביקורת זו, במהותן הן כולן בעלות מבנה בסיסי זהה: אלוהים קיים [הוכחה] ולכן אלוהים קיים.
על פי המצדדים בקו ביקורת זה, הטיעון האונטולוגי בנוי על כך שהתוצאה הסופית של הטיעון מונחת מראש ולכן אפשר להעמיד אותו על ראשו בקלות, ואם הטיעון תקף מבחינה לוגית (כלומר, אחרי שקיבלנו את ההנחות) ניתן להגיע למסקנות הפוכות לגמרי. הפילוסוף האוסטרלי דאגלס גסקינג ניסה לעשות זאת באמצעות הצגת ההנחה ש"ככל שהמגבלה על יצירת העולם גדולה יותר, כך ההישג מרשים יותר" ומאחר שאין מגבלה גדולה יותר מאשר אי-קיום, המסקנה ההגיונית היא, על פי גסקינג, שאין אלוהים. ניתן לבצע הצבה הפוכה כזו ברוב ההוכחות האחרות.
הלוגיקן ריימונד סמוליאן טען גם הוא שישנו כשל מעגליות בטיעון, והדגים זאת בעזרת הטיעון הבא:
גרסאות הפילוסופים הרציונליסטים
הפילוסופים הרציונליסטים דקארט, שפינוזה ולייבניץ הציגו גרסאות משלהם לטיעון האונטולוגי.
דקארט
בבסיס ההוכחה האונטולוגית של רנה דקארט לקיום האל עומדות שתי הנחות עיקריות. ראשית, דקארט מניח כי לא ניתן להפריד בין מהות האל למציאותו. ושנית, הוא מניח שהאל הוא יש מושלם בתכלית וככזה הקיום הוא אחד התכונות הגדרה שלו. ולכן תהיה זו סתירה להגדיר אל בלי קיום, ועל-כן האל מוכרח להיות קיים במציאות.
על פי דקארט, הקיום של האל נובע בצורה ישירה מההגדרה שלו. האל הוא הדבר היחיד שמכיל את הכול, גם את המושג "קיום במציאות", ועל-כן אי אפשר לשלול את קיומו בלי להיקלע לסתירה. יש לשים לב שבקשר מושגי כמו הר וגיא – בו אם ישנו מושג כזה "הר" הרי שהוא מחייב קיום של "גיא" (או מושג של עליה שמחייבת מושג של ירידה), עדיין ייתכן כי בפועל לא קיים שום הר ושום גיא. אצל האל בתפיסתו של דקארט, לעומת זאת, הקיום הוא חלק הכרחי מן ההגדרה בשל היותו שלם בתכלית.
כנגד גרסתו זו של דקארט נטען שאם בהגדרת מהות האל מופיעה מציאות, אין זה אומר שהוא יהיה קיים בפועל במציאות (ההגדרה לא גוררת בהכרח ביטוי במציאות).
גרסאות מודרניות
לטיעון האונטולוגי הוצעו מספר גרסאות חדשות, העושות שימוש בלוגיקה המודרנית. הידועות שבהן הן הגרסאות של מלקולם, פלנטינגה וכן גרסתו של המתמטיקאי והלוגיקן קורט גדל.
ההוכחה המודלית של מלקולם
נורמן מלקולם ניסה לשפר את הטיעון האונטולוגי באמצעות סילוק כמה מן החולשות הגלויות שבטיעונו של אנסלם. הוא הקביל בין שני עולמות לוגיים אפשריים, שבאחד מהם קיים יצור נצחי א' ובאחר לא. מאחר שקיומו של א' אינו יכול להיות תלוי בנסיבות היתכנותיות כלשהן בעולם שבו הוא נמצא, הרי שאם אינו נמצא בעולם כלשהו, קיומו בלתי אפשרי כלל מבחינה לוגית. ובמהופך, אם הוא נמצא בעולם לוגי אפשרי כלשהו, הוא חייב להמצא בכולם. כלומר, קיומו של האל הוא או בלתי אפשרי מבחינה לוגית או הכרחי מבחינה לוגית.
השלב הבא, מבחינת מלקולם, הוא לבחון האם קיומו של יצור נצחי הוא סתירה עצמית. לפי מלקולם, אין לנו סיבה להניח שכך הדבר ומכאן, שקיום האל אינו בלתי אפשרי מבחינה לוגית ועל כן, הכרחי מבחינה לוגית. ההוכחה היא כזו:
מלקולם מסלק כאן את החולשה העיקרית של אנסלם -- הטענה שקיום בעולם המושגי ובעולם הממשי גם יחד טוב יותר מקיום בעולם המושגי.
הטיעון של פלנטינגה
רוב הפילוסופים העכשוויים סבורים כי הטיעון האונטולוגי, לפחות כניסוחו אצל אנסלם, אינו עומד בבחינה לוגית מחמירה. ישנם כמה, עם זאת, שניסו, כמו מלקולם, להחיותו בדרכים שונות. אחד הבולטים ביניהם היה אלווין פלנטינגה שהעלה באמצע שנות השישים של המאה העשרים גרסה מחודשת של הטיעון האונטולוגי המבוססת על הנחה S5 של הלוגיקה המודלית. פלנטינגה מתחיל בשתי הנחות:
מכאן הוא ממשיך וטוען:
הערות שוליים
Gottesbeweis
מארי שנטל, נסיכת יוון
מארי שנטל קלייר, נסיכת יוון, נסיכת דנמרק (Marie-Chantal Claire, Crown Princess of Greece, Princess of Denmark) (נולדה ב-17 בספטמבר 1968 בשם מארי שנטל מילר; Marie-Chantal Miller), היא רעייתו של פבלוס, נסיך יוון יורש העצר לשעבר של יוון.
ילדותה ונעוריה
מארי שנטל נולדה בלונדון, האמצעית מבין שלוש בנותיו של היזם והמיליונר רוברט וורן מילר ואשתו מארי שנטל פזנט, אמה אקוואדורית ואביה אמריקאי ממוצא בריטי וצרפתי וצאצא להנרי הראשון, מלך אנגליה, לואי הרביעי, מלך צרפת וויליאם הראשון, מלך סקוטלנד, היא גדלה בהונג קונג בשל עסקיו של אביה ובגיל 9 עברה לשווייץ על מנת ללמוד בפנימיית לה רוזי היוקרתית, בה נוהגים להתחנך רבים מבני משפחות המלוכה בעולם, ב-1982 העתיקה את לימודיה לשנה לבית ספר פרטי לבנות בפריז ואת התיכון היא סיימה בפנימייה בניו יורק, לאחר סיום לימודיה בבית ספר החלה ללמוד לתואר בתולדות האמנות באוניברסיטת ניו יורק אך עזבה את הלימודים אחרי שנה לאחר שיורש העצר היווני הציע לה נישואים במהלך חופשת סקי בגשטאט, שווייץ.
למרי שנטל שתי אחיות:
שלוש האחיות מילר ידועות בכך שנישאו לבני מלוכה ומשפחות עשירות מן המעמד הגבוה.
ב-2000 ייסדה מארי שנטל חברה על שמה המשיקה בגדים ואביזרים יוקרתיים לילדים על שעיצבה, היא כתבה ואיירה גרסה מחודשת של סיפור הילדים "הנסיכה והצפרדע" שהיווה חלק מסדרת ספרים של מעשיות לילדים שתכננה להוציא, היא משמשת כחברת הנהלה בבית ספר האמריקאי הלאומי לבלט ובמרכז לבריאות בעלי חיים ובנוסף היא נמנית מבין המייסדית של המרכז האמריקאי למורשת ונטית. ב-2011 החליטה מארי שנטל לוותר על אזרחותה האמריקאית.
משפחתה
בתחילת 1995 התארסה מארי שנטל לפבלוס, יורש העצר היווני ובנם של מלך יוון לשעבר קונסטנטינוס השני, מלך היוונים והמלכה אנה מריה, מלכת יוון, היא המירה את דתה מנצרות קתולית לנצרות יוונית-אורתודוקסית בטקס פרטי בכנסייה בניו יורק על מנת להינשא לו, טבעת אירוסיהן הייתה קבושון ספיר שעליו יהלום בצורת לב והם נישאו ביולי באותה שנה בכנסייה היוונית של לונדון והיא תוכננה על ידי מארגני החתונות הידועים בעולם, בין אורחי החתונה נכללו רבים מבני משפחות המלוכה באירופה ופוליטיקאים יוונים, החתונה שודרה בשידור ישיר לטלוויזיה היוונית דבר שתרם לפופולריות של משפחת המלוכה היוונית שגלתה מהמדינה והוביל לתמיכה ציבורית בחידוש מוסד המלוכה ביוון. לזוג יורשי העצר נולדו חמישה ילדים:
קרחון סאנפיקס
קרחון סאנפיקס אוקרחון סנפיקס (באנגלית: Sunfix Glacier) הוא קרחון יובלי, בצפון ארץ פאלמר שבאנטארקטיקה.
אורכו של קרחון סאנפיקס 28 קילומטרים ;
רוחבו של קרחון סאנפיקס 3.7 קילומטרים.
קרחון סאנפיקס מנקז לכיוון מזרח - צפון-מזרח, את האזור שבין קרחון גרימליי, לבין קרחון לוראבי.
קרחון סאנפיקס נשפך אל קרחון קייסי.
גילוי הקרחון
הקרחון צולם מהאוויר ב-22 בדצמבר 1947 (במהלך הקיץ האנטארקטי), על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition (בראשי תיבות: RARE)).
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה באמצעות סקרים על הקרקע, בנובמבר 1960 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey (בראשי תיבות: FIDS))
מקור השם
שמו של קרחון סאנפיקס ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, מאחר שמפסגת הקרחון ניתן היה לראות את השמש - דבר שאפשר מדידות הנדרשות למציאת קו רוחב, הנדרש על מנת למפות את האזור (בשאר האזור נסתתרה השמש מאחורי עננים). באנגלית, משמעות המילה "Sunfix" היא "מציאת מיקום" = בעזרת השמש "sun".
דרושה שותפה רווקה
דרושה שותפה רווקה (באנגלית: Single White Female) הוא מותחן פסיכולוגי ארוטי משנת 1992 בבימויו של ברבט שרדר, עם ברידג'ט פונדה, ג'ניפר ג'ייסון לי וסטיבן ובר בתפקידים הראשיים.
בשנת 1993 ג'ניפר ג'ייסון לי זכתה בפרס הקולנוע של MTV לנבל הטוב ביותר.
תקציר העלילה
אליסון "אדי" ג'ונס (ברידג'ט פונדה) היא מעצבת תוכנות אופנה הגרה בניו יורק יחד עם ארוסה סם רוסון (סטיבן ובר). לילה אחד היא מגלה שסם שכב עם גרושתו ומסלקת אותו מדירתה. כעת היא מחפשת שותפה רווקה לדירתה ולאחר כמה שנפסלות היא בוחרת בהדרה "הדי" קרלסון (ג'ניפר ג'ייסון לי). הדי מספרת לה שהייתה לה אחות תאומה שמתה בלידה.
אדי שמה לב שהדי רוכשת בגדים הדומים לשלה, הדי לוקחת אותה למספרה ועושה לעצמה תספורת כמו לאדי, כעת הן נראות דומות. אדי עובדת עם בית האופנה של מיצ'ל (סטפן טובולסקי) שמנסה לתקוף אותה מינית. אדי מספרת זאת להדי והיא מתקשרת למיצ'ל ומאיימת עליו. הדי קונה גור כלבים ולאחר שהיא מבחינה שהגור אוהב יותר את אדי היא גורמת למותו על ידי השלכתו משכבת החלון שלא תוקנה טוב בידי סם...
סם ואדי מתפייסים והוא עומד לחזור לדירה. הדי מתלבשת כאדי, מגיעה לחדרו במלון אטרטון, מקיימת אתו יחסים כשהוא ישנוני וכשהוא מתעורר ורואה אותה הוא מתכונן להודיע לאדי ואז היא הורגת אותו במכת עקב נעלה בראשו.
גרהם (פיטר פרידמן) הוא שכן סמוך לדירתה ואדי מתייעצת אתו מה לעשות עם הדי. הוא אומר לה שהדי מטורפת ועליה לזרוק אותה מיד. הדי שומעת זאת דרך מערכת האוורור של הבניין, מגיעה לדירתו וחובטת בו במוט ברזל והוא מאבד הכרתו.
אדי צופה בדיווח טלוויזיוני אודות הרצח של סם. היא מחטטת בקופסה של הדי ומגלה מסמכים שמראים ששמה בכלל הוא אלן בש וכי אחותה התאומה טבעה בגיל תשע כשהיו ביחד בפיקניק בבריכה.
כעת מתעמתת אדי עם הדי. הדי גוברת עליה, קושרת אותה ומכריחה אותה לכתוב מכתב התאבדות. קודם לכן היא מחקה את כל החשבונות של בית האופנה וכשמיץ' מגיע לדירה ומשחרר את אדי, היא הורגת אותו במוט ברזל. כעת מתחיל קרב אכזרי בין אדי להדי שמתחיל במעלית ונמשך במרתף עד שאדי מצליחה לנעוץ מוט חד בהדי ולהרוג אותה.
כבוד שבת
בהלכות שבת, כבוד שבת היא מצווה מדברי נביאים לכבד את השבת בדרכים שונות. החלוקה בין דברים שהם כבוד שבת לבין דברים שהם עונג שבת אינה חדה ומובהקת, אך לפי הגר"א במצוות כבוד השבת כלולות הפעולות הנעשות בערב שבת, ובמצוות עונג שבת כלולות הפעולות הנעשות בשבת עצמה.
מקור ותוצאות
מצוות כבוד שבת נלמדת מפסוק בספר ישעיהו:
פרטי המצווה
מציווי כללי זה נלמדים מעשים שונים אותם יש לעשות לכבוד השבת:
נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית בכדורגל
נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של הרפובליקה הדומיניקנית.
פיירו (קומיקס)
פיירו (באנגלית: Pyro) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Uncanny X-Men #141 מינואר 1981, והיא נוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון ביירן. את דמותו של פיירו בסרטי הלייב אקשן "אקס-מן 2" ו"אקס-מן 3: המפלט האחרון" גילם השחקן אהרון סטנפורד.
ביוגרפיה בדיונית
פיירו נולד בסידני שבאוסטרליה. הוא מוטאנט המסוגל לשלוט באש, אך לא ליצור אותה. ללא מקור אש הוא חסר כוחות. מקור האש שלו הוא לרוב להביור אותו הוא נושא על גבו. את יכולת תמרון האש גילה בצעירותו, אך לא מצא לה שימוש מעשי. בחלוף מספר שנים של עבודה כעיתונאי וסופר בדרום-מזרח אסיה פגש פיירו את המוטאנטית מיסטיק, שאף גייסה אותו לאחוות המוטאנטים כפושע מקצועי. במסגרת פעילות האחווה הוא ניסה להתנקש בחייו של הסנטור רוברט קלי, ונלחם לראשונה באקס-מן. מאוחר יותר נלחם פיירו בקבוצת האוונג'רס, ולאחר מכן שוב באקס-מן. למרות שהוא מעולם לא שירת תחת המנהיג המקורי של הקבוצה מגנטו, פיירו עבד עם האחווה תחת פיקודם של כמה מנתיניו של מגנטו שבזמנו פיקחו על הקבוצה. האחווה תחת מנהיגותה של מיסטיק הציעה מאוחר יותר את שירותיה לממשלת ארצות הברית תמורת הגנה וחנינה רשמית על פשעים שביצעה, ושם הקבוצה הוחלף לפרידום פורס ("כוח החופש"). במסגרת המשימה הראשונה שלהם, הקבוצה לכדה את מגנטו. עם כוח החופש, פיירו לכד את האוונג'רס בשם הממשל הפדרלי. מאוחר יותר, פיירו התעמת עם קבוצת אקס פקטור המקורית מתוך מטרה לעצור את ראסטי קולינס, גיבור-העל הידוע בכינוי "אגרוף האש". עם כוח החופש, פיירו נלחם באקס-מן בדאלאס, והיה נוכח במותם, בקשת הסיפור "אקס-מן: נפילת המוטאנטים".
גירעון תקציבי
גֵּרָעוֹן תקציבי (באנגלית: Deficit spending, או Budget deficit) הוא מונח המציין כי התחייבויות או הוצאות, שנעשו בסעיפי תקציב שונים עולות על הסכומים שהוקצו להן באותו תקציב.
בתקציב המדינה הפער נוצר כאשר ההכנסות המתוכננות של הממשלה נופלות מהוצאותיה. זה קורה כאשר ההכנסות ממסים, מאיגרות וממכירת שירותים נמוכות מההוצאות. גירעון בתקציב פירושו חיסכון שלילי של הממשלה. הגירעון ממומן על ידי מלוות מהבנק המרכזי (לדוגמה בישראל: בנק ישראל), מבנקים מסחריים או מהציבור הרוכש איגרות חוב ממשלתיות, או מגיוס הון זר מחוץ למדינה (לדוגמה הנפקות ציבוריות או פרטיות של איגרות חוב על ידי מדינת ישראל). כאשר ההכנסות עולות על ההוצאות יש "עודף תקציבי" במאזן הכספי הממשלתי.
משמעות הגירעון היא הזרמת כספים נוספים למשק והגדלת אמצעי התשלום. אם הגירעון ממומן על ידי הזרמת כספים לאורך זמן, תיווצר אינפלציה התואמת את שיעור ההזרמה. גירעון כזה יכול להיווצר משתי סיבות אפשריות: או בשל אי-יכולתה של הממשלה להשתלט על הוצאותיה (ואז הוא נוצר מאונס), או מרצון (במסגרת מדיניות אנטי-מחזורית שבה הממשלה קובעת מראש תקציב גירעוני כדי שישמש מייצב פיסקלי). הממשלה יוצרת במקרה האחרון בכוונה גירעון על ידי הקטנת המיסים, או על ידי הגדלה של הוצאותיה מעל להכנסותיה באמצעות עבודות יזומות, הרחבת שירותים וכו'. בכך היא מגדילה את ההכנסה הפנויה של היחידים כדי שייווצר ביקוש מצרפי שיפעיל גורמי ייצור מובטלים. ניסיון להפעיל את המשק באמצעות הגדלת מִסים במקרה כזה גורמת לירידה בביקוש ולכן אינה יכולה להוות שיטה להפעלת גורמי הייצור המובטלים.
לממשלות כלים שונים, בהם קביעת יעד גירעון, לצמצום הגירעון.
מאזן סקטוריאלי
המאזן הכספי הממשלתי הוא אחד משלושה מאזנים סקטוריאליים מרכזים בכלכלה הלאומית, כאשר האחרים הם המגזר הזר והמגזר הפרטי. סכום העודפים או הגירעונות בכל שלושת המגזרים הללו חייב להיות אפס בהגדרה. לדוגמה, אם יש עודף פיננסי זר (או עודף הון) מכיוון שיובא הון (נטו) למימון הגירעון המסחרי במאזן תשלומים, ויש גם עודף פיננסי של המגזר הפרטי בגלל חסכון של משקי הבית העולה על השקעות העסקיות, אז בהגדרה, שם חייבים להתקיים גירעון בתקציב הממשלתי, כך ששלושתם יתאזנו לאפס. לדוגמה, הגירעון התקציבי הממשלתי הכולל של ארצות הברית (פדרלי, מדינתי ושלטון מקומי) בשנת 2011 היה כ-10% ממהתוצר, שהתאזן עם עודף הון זר של 4% בתוצר ועודף פיננסי של המגזר הפרטי של 6% תוצר. העיתונאי הפיננסי מרטין וולף טען כי המעבר הפתאומי במגזר הפרטי מגירעון לעודף הכריח להביא את המאזן הממשלתי לגירעון, והביא כדוגמה את ארצות הברית:. הכלכלן פול קרוגמן הסביר בדצמבר 2011 את הגורמים למעבר המשמעותי מגירעון פרטי לעודף:
תוצר המקומי הגולמי הוא ערך כל המוצרים והשירותים המיוצרים במדינה במהלך שנה אחת. התוצר יכול לבוא לידי ביטוי באופן שווה במונחים של ייצור או סוגים של מוצרים חדשים המיוצרים לאחרונה שנרכשו, בהתאם ליחסי החשבונאות הלאומית בין ההוצאות הכוללות וההכנסה:
מאזן ממשלתי ראשוני
המאזן הממשלתי הראשוני (Primary balance) הוא, על פי הגדרת הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, הגירעון/עודף של הממשלה המבטא את ההפרש בין סך הוצאותיה - למעט פירעון קרן - לבין הכנסותיה – למעט גיוס הון.
גירעון ראשוני וגירעון כולל
המשמעות של "גירעון תקציבי ממשלתי" שונה מזו של "חוב ממשלתי" שהוא צבירת גירעונות שנתיים. גירעונות מתרחשים כאשר ההוצאות של הממשלה עולות על ההכנסות שהיא גובה. ניתן למדוד את הגירעון עם או בלי לכלול את תשלומי הריבית על החוב כהוצאות.
לכן, אם t מתייחס לשנה שרירותית, G הוא הוצאות ממשלתיות ו-T הוא הכנסות ממסים לשנה המתאימה, לכן:
אם D_{t-1} הוא החוב של השנה שעברה (החוב שהצטבר עד וכולל בשנה שעברה), ו-r הוא הריבית המצורפת לחוב, אז הגירעון הכולל לשנה t הוא:
(כאשר המונח הראשון בצד ימין הוא תשלומי ריבית על החוב שהצטבר)
לבסוף, ניתן לחשב את החוב השנה מחובות השנה שעברה ואת הגירעון הכולל של השנה, תוך שימוש באילוץ התקציב הממשלתי (government budget constraint):
כלומר, החוב לאחר הפעילות הממשלתית השנה שווה למה שהיה בשנה הקודמת בתוספת הגירעון הכולל של השנה, מכיוון שהגירעון הנוכחי צריך להיות ממומן על ידי הלוואה באמצעות הנפקת איגרות חוב חדשות.
מגמות כלכליות יכולות להשפיע על צמיחתם או התכווצותם של הגירעונות הפיסקלים בכמה אופנים. עלייה ברמות הפעילות הכלכלית מביאה בדרך כלל להכנסות ממיסים גבוהות יותר, בעוד שהוצאות הממשלה לרוב גדלות במהלך הירידות הכלכליות בגלל ההוצאות הגבוהות יותר לתוכניות ביטוח סוציאלי כמו דמי אבטלה. שינויים בשיעורי המס, מדיניות אכיפת המס, רמות התנאים הסוציאליים והחלטות מדיניות ממשלתיות אחרות יכולות להשפיע בעיקר על החוב הציבורי. עבור מדינות מסוימות, כמו נורווגיה, רוסיה, וחברי ארגון המדינות לייצוא נפט (OPEC), תקבולי נפט וגז ממלאים תפקיד מרכזי במימון הציבור.
אינפלציה מורידה את הערך האמיתי של החוב שנצבר. אם המשקיעים צופים אינפלציה עתידית, לעומת זאת, הם ידרשו ריביות גבוהות יותר על החוב הממשלתי, מה שייקר את ההלוואות הציבוריות.
גירעונות מבניים, גירעונות מחזוריים והפער הפיסקלי
ניתן לחשוב על גירעון ממשלתי כמורכב משני אלמנטים, מבניים ומחזוריים. בנקודה הנמוכה ביותר במחזור העסקים, קיימת רמת אבטלה גבוהה. המשמעות היא שההכנסות ממסים נמוכות וההוצאות (למשל על ביטוח לאומי) גבוהות. לעומת זאת, בשיא המחזור, האבטלה נמוכה, מה שמגדיל את הכנסות המס ומקטין את ההוצאות לביטוח לאומי. ההלוואות הנוספות הנדרשות בנקודת השפל של המחזור היא הגירעון המחזורי. בהגדרה, הגירעון המחזורי יוחזר כולו על ידי עודף מחזורי בשיא המחזור.
מספר הכלכלנים מתחו ביקורת על ההבחנה בין גירעונות מחזוריים ומבניים, וטוענים כי מחזור העסקים קשה מדי למדידה כדי שהניתוח המחזורי יהיה כדאי. הלפי עקרונות התאוריה המוניטרית המודרנית, מדינות המנפיקות מטבע משלהן אינן מוגבלות בידי גירעונות תקציביים. זאת בשל שליטתן המוחלטת והמונופולית במטבע שלהן, שהן יכולות להנפיקו כרצונן. בשל כך לא ייתכן שיימצאו עצמן במחסור בו. הכלכלנית סטפני קלטון טוענת שאין שום בעיה שהמדינה תדפיס לעצמה כסף לצורך ביצוע פרויקטים ממשלתיים, כל עוד ההדפסה לא תגרום לאינפלציה. אם הממשלה מוכנה להשקיע לדוגמה בתחום התשתיות, ואם יש במדינה די מהנדסים, ארכיטקטים ובנאים מובטלים והפרויקט המדובר הוא לטווח ארוך, אז לא תתפתח אינפלציה.
הפער הפיסקלי, הוא מדד שהציעו הכלכלנים אלן אוירבך ולורנס קוטליקוף, המודד את ההבדל בין ההוצאות הממשלתיות להכנסות לטווח הארוך מאוד, בדרך כלל כאחוז מהתוצר המקומי הגולמי. ניתן לפרש את הפער הכספי כאחוז הגידול בהכנסות או הפחתת ההוצאות הנחוצות כדי לאזן בין ההוצאות וההכנסות בטווח הרחוק. לדוגמה, ניתן לבטל פער פיסקלי של 5% על ידי עלייה מידית וקבועה של 5% במיסים או קיצוץ בהוצאות או שילוב כלשהו של שניהם.
נבחרת קזחסטן בכדורגל חופים
הנבחרת הלאומית של קזחסטן בכדורגל חופים מייצגת את קזחסטן בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל הקזחית.
הסגל הנוכחי
מאמן: יראלן ג'אמנטייב
מחלף קפלן
מחלף קפלן הוא מחלף בתל אביב הנמצא בצומת הרחובות קפלן ודרך בגין. המחלף ידוע גם כצומת עזריאלי או כיכר הדמוקרטיה. לפי נתוני משרד התחבורה עוברים בממוצע במחלף יותר מ-100 אלף כלי רכב ביום. בצמוד אליו נמצאים מספר אתרים בהם עובדים עשרות אלפי אנשים (הקריה, מגדלי משרדים בשרונה ובאזור) והוא מהווה דרך ראשית וכניסה ויציאה לתל אביב. דרכו ניתן להתחבר לנתיבי איילון דרך מחלף השלום אשר צמוד לו.
מבנה המחלף
ב-31 במרץ 2003 הסתיים שדרוג המחלף מהצומת שהיה קיים באזור. עלות הפרויקט הייתה למעלה מ-90 מיליון שקלים. במסגרת השדרוג נבנה שיקוע לדרך בגין ומעליו גשר אשר מחבר את הרחובות גבעת התחמושת וקפלן. התנועה במחלף אפשרית לכל הכיוונים דרך הצומת (הפניה ימינה מדרך בגין לרחוב קפלן פתוחה לתחבורה ציבורית בלבד), כאשר תנועה מצפון לדרום על דרך בגין מתבצעת ללא רמזורים.
בסמוך למחלף, ממוקמות תחנת יהודית ותחנת שאול המלך של הדנקל (הקו האדום) ועוברת כמות גדולה של קווי אוטובוס, במספר רב של תחנות אוטובוס שמפוזרות לצידו.
עד תחילת עבודות שדרוג הצומת למחלף, במרכזה של דרך בגין היה ציר מת"צ.
הפגנות במחלף
במהלך העשור השני של המאה ה-21 הפך המחלף, יחד עם מחלף השלום הסמוך, למוקד להפגנות. בין הקבוצות שקיימו הפגנות במחלף: תושבי עוטף עזה (במחאה על ההסלמה במצב הביטחוני), עובדים סוציאליים (במחאה על שכרם), קהילת הלהט"ב (במחאה על תיקון לחוק הפונדקאות שנחקק בשנת 2018), הפגנות יוצאי אתיופיה, הפגנת האפודים הצהובים (במחאה על יוקר המחיה) עשרות הפגנות נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע והפגנת תמיכה אחת ברפורמת לוין.