cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תרסיס לשיער
השפעות מזיקות
תרסיס לשיער הוא מוצר המכיל כימיקלים מזיקים רבים. בגלל שהמוצר עצמו הוא תרסיס - הוא דליק מאוד. בשנת 1993, ה-FDA פרסם אזהרה כדי למנוע שריפות הקשורות לתרסיסי שיער. לפני אזהרה זו, היו דיווחים רבים אודות שריפות רבות, שנגרמו כתוצאה משימוש במוצר זה. תרכובות אורגניות נדיפות, אשר גורמות ערפיח, נמצאות לעיתים קרובות בסוגים כאלה של מוצרים. תרכובות אלה יכולות לגרום נזק לאוזון וקשורות להתחממות כדור הארץ. כמו כן, הן גם מזיקות לבני אדם. אם הם מצברים בגוף האדם בכמויות גדולות, הם עלולים לגרום לסחרחורת וכאבי ראש, ובמקרים מסוימים - לתגובות אלרגיות ואפילו להתקפי אסתמה. חומר מסוכן נוסף שנמצא בתרסיסים לשיער נקרא פורמלדהיד, תרכובת אשר בריכוזים גבוהים יותר נעשה בה שימוש לצורך שימור דגימות, רקמות וגופות. מאחר שהוא משמש גם על מנת כדי גם כן להרוג עובש וחיידקים, הוא מוכנס גם לתרסיסי שיער, כדי להדוף מתוכם מזהמים פוטנציאליים. עם זאת, פורמלדהיד יכול לגרום לבעיות רבות כגון דרמטיטיס, כאבי ראש, ומחלה בדרכי הנשימה. כמו כן, חומר זה חשוד כמסרטן.
בתרסיסי שיער נמצאים גם פתלטים, על מנת להגדיל את גמישותם של פולימרים אחרים. משפחה זו של כימיקלים נמצאת בתרסיסי שיער על מנת לשפר את השימוש קוסמטי שלה. עם זאת, הם מסווגים כרעלים סביבתיים ויכולים לגרום למומים מולדים. בנוסף, ישנם חומרים המסווגים כ-"ניחוחות", שאינם מופיעים על רשימת התרכובות של המוצר בנפרד, מאחר שהם קטנים מדי באופן משמעותי, ביחס לתערובת כולה. רכיבים אלו עלולים להצטבר ולגרום לבעיות בריאותיות, במיוחד לאנשים שרגישים להם. התסמינים כוללים, בדרך כלל, חולשת שרירים, פריחות בעור, הפרעות במצב רוח, קשיי נשימה, כאבי ראש וחוסר התמצאות.
אבוליציה
אָבוֹלִיצְיָה (Avolition – חוסר רצייה), נכתב גם אָווֹלִיצְיָה, היא מצב פסיכולוגי המאופיין בחוסר תשוקה או הנעה להשגת מטרות משמעותיות. מקרה פרטי של אבוליציה היא אבוליה.
סיג'יזמונדו ד'אינדיה
סיג'יזמונדו ד'אינדיה (באיטלקית: Sigismondo d'India; סביבות 1582 - לפני 19 באפריל 1629) היה מלחין איטלקי משלהי תקופת הרנסאנס ותחילת תקופת הבארוק. הוא היה מן המוכשרים ביותר מבני זמנו של מונטוורדי וכתב ברבות מן הצורות המוזיקליות ששימשו את המלחין המפורסם ממנו.
חייו
ד'אינדיה נולד כנראה בפאלרמו, סיציליה בשנת 1582, אם כי הפרטים על חייו לוקים בחסר עד סביבות 1600. במשך העשור הראשון של המאה ה-17 הרבה כנראה במסעות ברחבי איטליה, פגש מלחינים, השיג פטרונים מחצרות אצולה שונות והטמיע את הסגנונות המוזיקליים בכל מקום שביקר בו. הייתה זו תקופת מעבר ותמורה בתולדות המוזיקה, כשהסגנון הפוליפוני של סוף הרנסאנס פינה בהדרגה את מקומו לשונות עתירת הגיוון של ראשית הבארוק ונראה, שד'אינדיה סיגל לו כנראה תפיסה רחבה שלא כרגיל של מכלול הסגנונות באיטליה: סגנון המדריגל האקספרסיבי של מרנציו, היצירות הפוליכוראליות המפוארות של האסכולה הוונציאנית, המסורת הפוליפונית השמרנית של אסכולת רומא, הניסיונות לחדש את המוזיקה של העולם העתיק במונודיה ובכלי הגדול יותר להעברתה, האופרה החדשה בתהליך התפתחותה, ולצדם בסגנון הכרומטי, עז הרגש ועתיר הגינונים של קרלו ג'זואלדו בנאפולי. ידוע שד'אינדיה ביקר בפירנצה, ערש הולדתה של האופרה, ובמנטובה, שם פעל מונטוורדי. בנאפולי פגש כנראה את ג'זואלדו וב-1610 שהה בפארמה ובפיאצ'נצה. בשנת 1611 התקבל לעבודה אצל הדוכס מסבויה לניהול מוזיקלי בטורינו, שם נשאר עד 1623; היו אלה השנים היצרניות ביותר בחייו, כאשר מיזג למקשה סגנונית אחת את טיפוסי המוזיקה הנפרדים ששמע והטמיע בשנים 1600-1610.
יצירות
מכלול יצירתו של ד'אינדיה מקיף מוזיקה ברוב הצורות הווקאליות של זמנו, כולל מונודיות, מדריגלים ומוטטים. המונודיות שלו, המהוות את החלק הגדול והמשמעותי ביותר של יצירתו, היו מסוגים רבים: אריות, הן לטקסט רצוף מראשית עד אחרית והן למחרוזת של בתי שיר (סטרופה), וריאציות על באס יסודי, קינות, מדריגלים בסגנון מונודי ועוד.
מבחינת הסגנון, יש למוזיקה של ד'אינדיה תכונות משותפות עם זו של מונטוורדי מאותה תקופה: כרומטיות אקספרסיבית, דיסוננסים עם פתרונות יוצאי דופן ותחושת דרמה חריפה. למעשה, כמה מן המונודיות הארוכות יותר הן תמונות אופראיות לכל דבר, אף כי ד'אינדיה לא כתב שום יצירה שנקראה ספציפית "אופרה".
המדריגלים הפוליפוניים שלו שואלים לא פעם רעיונות מרקמיים מג'זואלדו, בעיקר הקבלה צד בצד של מוזיקה איטית, כרומטית ביותר ותרוצות דיאטוניות קלילות, כמעט קדחתניות; מבחינה זו ד'אינדיה היה בין ממשיכיו הבודדים של ג'זואלדו (עד המאה ה-20). חלק מן המוזיקה המאוחרת של ד'אינדיה יוצא דופן בהצגת היבטי השפעה של כמעט כל המלחינים האיטלקים בני זמנו בגבולות יצירה יחידה.
קוקוטה
קוקוטה (בספרדית: Cúcuta) היא בירת מחוז נורטה דה סנטנדר והשישית בגודלה בקולומביה, הממוקמת בסמוך לגבול עם ונצואלה. שטחה העירוני של קוקוטה הוא כ-64 קילומטרים רבועים, ומתגוררים בה כ-777,106 תושבים. במטרופולין של קוקוטה גרים למעלה ממיליון איש.
העיר היא המוקד הפוליטי, הכלכלי, התעשייתי, האמנותי, התרבותי, הספורט והתיירותי של המחוז נורטה דה סנטנדר. בנוסף על כך, קוקוטה מהווה את העיר הקולומביאנית החשובה ביותר בגבול קולומביה-ונצואלה. כבירת מחוז נורטה דה סנטנדר, קוקוטה מאכלסת את הגופים הממשלתיים החשובים של המחוז. קוקוטה מקושרת באמצעות כבישים לבוגוטה, בוקרמנגה, קרטחנה ולגבול עם ונצואלה.
אוניברסיטת הדגל העירונית היא אוניברסיטת פרנסיסקו דה פאולה סנטנדר, אחת האוניברסיטאות החשובות במזרח קולומביה. אוניברסיטאות אחרות בעיר הן: אוניברסיטת פמפלונה, האוניברסיטה החופשית של קולומביה, אוניברסיטת סימון בוליבר, אוניברסיטת סנטנדר, אוניברסיטת סנט תומאס.
היסטוריה
קוקוטה הייתה במקור יישוב פרה-קולומביאני. האירופאים הראשונים הגיעו לאזור במחצית הראשונה של המאה ה-16. בשנת 1549 הספרדים כבשו את אזור העיר. קוקוטה המודרנית נוסדה ב-17 ביוני 1733 על ידי חואנה ראנג'ל דה קואלר, תחת השם "סן חוסה דה גואסימלס".
פוליטיקה וממשל
ראש העיר הנוכחי של קוקוטה הוא דונאמריס רמירז-פריז לובו, המכהן משנת 2011.
ראש העיר נבחר לכהונה בת ארבע שנים. מועצת העיר מורכבת מ-19 נציגים הנבחרים בהצבעה כללית כל ארבע שנים.
מיכאיל צייטלין
מיכאיל צייטלין (ברוסית: Михаил Цейтлин; נולד ב-16 ביוני 1947) הוא שחמטאי יהודי-בלארוסי-גרמני.
ביוגרפיה
מיכאיל צייטלין נולד בבוברויסק שבברית המועצות (כיום בבלארוס). הוא למד רפואה ועבד כרופא.
במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 צייטלין השתתף בתחרויות רבות. ב-1976 וב-1977 הוא זכה באליפות מוסקבה. הוא זכה בתחרות בבולגריה בשנים 1977 ו-1978, פולין ב-1979, פראג ב-1983 וב-1985. כמו כן, הוא חלק במקומות 2–4 בלודז' בשנת 1980, ומקומות 3–6 בהראדץ קראלובה ב-1983.
לאחר התפרקות ברית המועצות צייטלין עבר להתגורר בגרמניה והמשיך להשתתף בתחרויות עד לתחילת המאה ה-21.
בשנת 1977 הוא קיבל דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1987 דרגת רב אמן.
מיכאיל צייטלין התחרה גם בשחמט בהתכתבות. בשנת 1990 הוענקה לו דרגת רב אמן בהתכתבות.
בשנת 1990 צייטלין השתתף בתחרות בינלאומית בתל אביב. בשנת 1993 הוא סיים במקום השלישי בבודפשט (ניצח אמיל סוטובסקי).
מייקל פיט
מייקל כרמן פיט (באנגלית: Michael Carmen Pitt; נולד ב-10 באפריל 1981) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי, התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "נוסחה לרצח", "החולמים", "ימים אחרונים" ו"משחקי שעשוע" ובזכות תפקידו בתור ג'יימס "ג'ימי" דרמודי בסדרה "אימפריית הפשע".
ביוגרפיה
פיט נולד בעיירה ווסט אורנג' שבניו ג'רזי, הצעיר מבין ארבעה אחים. בגיל 16 עבר להתגורר בניו יורק כדי לפתח קריירת משחק ועבד במספר עבודות מזדמנות. פיט למד משחק ב"אקדמיה האמריקאית לדרמה" והשתתף בשיעורים של חבר קרוב שלו שלימד במקום.
החל מ-2005, יצא פיט עם הדוגמנית ג'יימי בוצארט והם נפרדו ב2014.
קריירה
בשנת 1997, הופיע פיט לראשונה בטלוויזיה כשהתארח בסדרה "Dellaventura". ב-1998, התארח בפרק בסדרה "חוק וסדר". מאוחר יותר, גילתה אותו סוכנת במקרה כאשר צפתה בו במופע תיאטרון אוף ברודוויי, והביאה אותו לשחק ב-15 פרקים בעונה השלישית של הסדרה "דוסון קריק", בה למעשה התפרסם לראשונה.
בשנת 2000, עשה פיט את הופעת הבכורה המוצלחת שלו בהוליווד בדרמה "למצוא את פורסטר" והמשיך לסרטים "ילד רע", "נוסחה לרצח" בתור הנער המבריק ג'סטין פנדלטון ולדרמה המוזיקלית "הדוויג והשארית העצבנית" בה התבלט במיוחד בתפקיד הנער הגאה הביישן טומי גנוסיס.
בשנת 2003, הצליח פיט לפרוץ לתודעה בתפקיד חושפני שעשה עבור ברנרדו ברטולוצ'י בדרמה הארוטית "החולמים", בה שיחק סטודנט אמריקאי בשם מת'יו הלומד בפריז במהלך מהומות מאי 1968 ומתחבר עם שני סטודנטים מקומיים תאו (לואי גארל) ואיזבל (אווה גרין). ב-2004, הוא השתתף בתפקיד משנה במותחן האימה שובר הקופות "הכפר".
בשנת 2005, פיט שיתף פעולה עם במאי הסרט האהוב עליו ביותר "איידהו שלי", גאס ואן סנט בדרמה המוזיקלית "הימים האחרונים" בתור המוזיקאי בלאק שדמותו מבוססת על האמן האובדני קורט קוביין. ב-2007 הופיע פיט בסרט "משחקי שעשוע", הגרסה האמריקאית השנויה במחלוקת של מיכאל הנקה לסרטו האוסטרי המוערך, ובסרט "משי" לצד קיירה נייטלי.
בשנת 2010 זכה לשבחים על תפקידו הראשי בסדרת המופת "אימפריית הפשע" בתור ג'ימי, בן חסותו של גזבר אטלנטיק סיטי נאקי תומפסון (סטיב בושמי). ב-2011, הופיע בסרט "הוגו", וב-2012, בסרט "שבעה פסיכופתים". בשנת 2014, שיחק בסרט "לשדוד את המאפיה","המקור" וכן התארח בסדרה "חניבעל" בדמותו של מייסון ורגר; ועבור תפקידו, זכה פיט לשבחים מן המבקרים ואף היה מועמד לפרס סאטורן.
בשנת 2017 שיחק בסרט הפעולה "הרוח במעטפת", המבוסס על מאנגה יפנית באותו שם.
מיקי בוגנים
מיכאל (מיקי) בוגנים (נולד ב-30 בספטמבר 1973) הוא מעצב שיער, איש אופנה ומנחה טלוויזיה ישראלי. בוגנים הוא מעצב השיער של הפקות אופנה ובעל מספרה בתל אביב, בית ספר ללימודי איפור, מותג מוצרי איפור וליין של מוצרים לטיפוח השיער.
ביוגרפיה
בוגנים נולד ב-30 בספטמבר 1973 בעיר רמלה. בגיל 16, עבר עם משפחתו לתל אביב.
החשיפה הגדולה הראשונה של בוגנים התרחשה בשנת 1998 כשהחל לשמש כמעצב השיער של דנה אינטרנשיונל באירוויזיון 1998. מאז שימש בוגנים כמעצב השיער, ולעיתים כמאפר, של ידועניות רבות בארץ ובעולם, בהן מריה קארי, גל גדות, אילנית לוי, בר רפאלי, נועה קירל, יעל שלביה, עומר נודלמן, מירי בוהדנה, שלומית מלכה ועוד. ב-2001 החל להופיע בתוכנית הטלוויזיה "מהפך" כמעצב השיער של המשתתפות השונות. ב"מהפך" נחל בוגנים הצלחה, והשתתף בחמש העונות המלאות, עד שנת 2002. בשנת 2003, הוא מקים את הסטודיו הראשון שלו לאיפור ועיצוב שיער בתל אביב. בשנת 2004, זכה בפרס האופנה בקטגוריית מעצבי השיער.
בשנת 2005 קיבל בוגנים תוכנית אירוח משלו בשם "הסלון של מיקי" שאותה הנחה בערוץ החיים הטובים. התוכנית עסקה בסוגיות ואייטמים מעולם האופנה, בעיצוב שיער ועולם הבידור. באותה שנה, החל להשתתף על תקן שופט בתוכנית המציאות "הדוגמניות" בערוץ 10 לצד גלית גוטמן. "הדוגמניות" נחלה הצלחה רבה וחזרה בשנת 2006 לעונה שנייה בהשתתפות בוגנים. בתחילת העונה השנייה, החל בוגנים להנחות תוכנית אופנה נוספת בשם "מיקי שיק" בערוץ 10. בוגנים זכה לביקורות שונות מצד צופי ומבקרי הטלוויזיה, ולחיקוי שבוצע על ידי מריאנו אידלמן בתוכנית הבידור "ארץ נהדרת".
בשנת 2007, השתתף בוגנים בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "בנות בביקיני" ב-HOT3, פאנל בהשתתפות רבקה מיכאלי, עדן הראל, נועה רבין ודנה ספקטור. באותה שנה, מונה כפרזנטור לרשת "מחסני תאורה". מהפרסומות בהן השתתף, זכורות בעיקר סצנות הסיום, בהן בוגנים אומר את המשפט "באתי, נדלקתי" ופוכר את אצבעותיו. הופעתו בפרסומות עוררה ביקורת רבה הן בקרב הקהילה הלהט"בית והם באוכלוסייה הכללית עקב הרמיזות המיניות והאופן הבוטה בו חשו גורמים מסוימים שבוגנים מייצג את הקהילה. בשנת 2009, השתתף בוגנים בתוכנית "תרבות רעה" לצד שי גולדן וטל ברמן.
בשנת 2010, פתח בוגנים את "בית הספר לאיפור מיקי בוגנים".
בשנת 2011, נבחר לקדם את חברת מוצרי האיפור איב סאן לורן בישראל. כמו כן נבחר בוגנים כפרזנטור של מותג דגני הבוקר "כריות" לחברת המזון תלמה. במסגרת הקמפיין שיחק בפרסומת לצד השחקן ציון ברוך. באותה השנה ערך את מדור האופנה באתר "וואלה!" ליום אחד, במסגרת פרויקט "עורך אורח" של האתר לחג הסוכות. בנובמבר אותה השנה, הנחה את אירוע המאפרים הגדול ביותר בישראל, מול קהל משתתפים של כ-500 מאפרות ומאפרים מקצועיים. כמו כן, היה אחראי על האיפור ועיצוב השיער בשבוע האופנה הישראלי שהתקיים לראשונה לאחר עשרות שנים.
באפריל 2012, היה אחראי האיפור ל-"BRIDAL SHOW", שבוע האופנה לכלות הראשון בישראל.
בשנת 2016, עיצב את שיערה של מריה קארי במהלך ביקורה בישראל, שהוביל לשיתוף פעולה לאורך כל מסע ההופעות של הזמרת באירופה אליו הצטרף בוגנים כמעצב שיער אישי. בעקבות כך הוזמן לשמש כמעצב השיער הצמוד במסע ההופעות. לאחר חזרתו ממסע ההופעות, הופיע בהופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "עולמה של מריה" בכיכובה של הזמרת בערוץ E. באותה שנה, החל לשמש כפרזנטור עבור תכשיטי "Diamonfire DF" לצד אילנית לוי והשתתף בקמפיין של מייבש השיער DYSON. בשנת 2018 הוביל קמפיין לקופת חולים כללית. ב-2019, השיק את מותג מוצרי האיפור MIKI BUGANIM COSMETICS. בשנת2021, הופיע בפרסומת לבנק מזרחי לצד השחקן דביר בנדק.
בשנת 2022, השיק בוגנים את מותג מוצרי השיער ותחליבי הרחצה MB my beliefs my beauty ושימש כמאפר ומעצב השיער הרשמי לשבוע האופנה קורנית תל אביב, כשהוא מנהל את המתחם עם צוות הסטודיו ובוגרי בית הספר לאיפור.
בשנת 2023 הופיע בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים". לאחר ההופעה בתוכנית, הוזמן למספר ראיונות בטלוויזיה ובעיתונות בהן שיתף על זהותו והחוויות שעיצבו אותן.
פרסים והוקרות
בשנת 2012, הוגדר כמאפר ומעצב השיער המשפיע על תעשיית האופנה בישראל של מגזין "את" ושל מגזין BELLEMODE. במשך שלוש שנים ברציפות החל משנת 2012, היה מאפר ומעצב השיער הנבחר של טקס פרסי האופנה. בשנת 2013, הוענק לבוגנים פרס בקטגוריית מעצב השיער והמאפר המוביל בישראל, במסגרת טקס פרסי האופנה הישראלי של אותה שנה ושנה לאחר מכן (2014) נבחר שוב למקום הראשון בקטגוריית מאפר השנה ובקטגוריית מעצב השיער של השנה.
בשנת 2016, השתתף ברשימת ה-40 המשפיעים על הקהילה הגאה ובשנת 2019 כאחד מ-10 הסלבס הגאים הנבחרים של MAKO. ב-2023, דורג במקום ה-11 ברשימת הלהט"ב המשפיעים בישראל.
קורנל האוושי
קריירה
האוושי ניצח בתחרות בודפשט בשנת 1911, הגיע למקום התשיעי בתחרות טמשוואר בשנת 1912 (אליפות הונגריה, ניצח גיולה ברייר), חלק מקום 4–5 בתחרות בודפשט 1917 (ניצח: גיולה ברייר), הגיע רביעי בתחרות בודפשט 1918 (ניצחו: זולטן פון באלה וריכרד רטי), חלק מקום 9–11 בתחרות קושיצה בשנת 1918 (ניצח: ריכרד רטי), חלק מקום 1–2 עם סאוואי בתחרות בודפשט 1920, הגיע שישי בתחרות גיולה 1921 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ').
האוושי ניצח באליפות הונגריה השישית שהתקיימה בבודפשט בשנת 1922. הוא הגיע שלישי בתחרות בשנת 1923, חלק מקום 6–7 בתחרות גיולה בשנת 1923 (ניצח: גרובר), הגיע עשירי בתחרות גיור 1924 (אליפות הונגריה השביעית, ניצח: גזה נאגי), חלק מקום 6–10 בתחרות דברצן בשנת 1925 (ניצח: הנס קמוך), חלק מקום 3–4 בתחרות בודפשט בשנת 1926 (ניצח: אנדרה שטיינר, חלק מקום 12–14 בתחרות בודפשט בשנת 1926 (אליפות פיד"ה הראשונה לאמנים, ניצחו: ארנסט גרינפלד ומריו מונטיצ'לי), חלק מקום 2–4 באליפות הונגריה בשחמט בשנת 1928 (ניצח: ארפאד ויידה), חלק מקום 7–8 בתחרות בודפשט בשנת 1928 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה, וניצח את תחרות מזוקוסד בשנת 1929.
האוושי חלק מקום 4–5 בתחרות בודפשט 1931 (אליפות הונגריה בשחמט, ניצח: לאיוש שטיינר), הגיע רביעי בתחרות שופרון בשנת 1934 (ניצח: רודולף שפילמן), חלק מקום 5–6 בתחרות בודפשט 1934 (ניצח: אריך אליסקסיס), חלק מקום 12–14 בתחרות בודפשט 1934 (ניצח: אנדור לילינטל ), חלק מקום 5–6 בתחרות טאטאווארוש 1935 (ניצח: לאסלו סאבו), חלק מקום 5–7 בתחרות בודפשט 1936 (אליפות הונגריה בשחמט, ניצחו: לאיוש שטיינר ומיגל ניידורף), חלק מקום 3–4 בתחרות מילנו (ניצחו: אריך אליסקסיס ומריו מונטיצ'לי) וחלק מקום 4–6 בתחרות בודפשט 1939 (ניצחו: באלה ולאסלו סאבו).
האוושי נפטר לקראת סוף מלחמת העולם השנייה בעיירה אוסטרית, לאחר שעבר כמה וכמה מחנות של שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים במסגרת הצבא ההונגרי). לקראת סוף המלחמה עשרות אלפי יהודים הונגרים הוצעדו מערבה לכיוון אוסטריה למחנות עבודה וריכוז גרמניים. שם מצא את מותו.
השתתפות באולימפיאדות
האוושי שיחק בנבחרתה האולימפית של הונגריה בשבע אולימפיאדות רשמיות ובשתים בלתי רשמיות.
ספר שכתב
בשנת 1935 פרסם ספר בשם : A soproni jubiláris sakkverseny, 1934
Stormy Weather (סרט, 1943)
Stormy Weather (באנגלית: מזג אוויר סוער) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1943 שהופק על ידי פוקס המאה ה-20 (כיום אולפני המאה ה-20). הסרט הוא אחד משני ממחזות הזמר ההוליוודיים משנת 1943 בהם צוות שחקנים היה אפרו-אמריקאי, כשהשני היה הסרט "Cabin in the Sky" של מטרו גולדווין מאייר. צוות השחקנים שלו כולל כמה מן השחקנים האפרו אמריקאים המובילים של אותה תקופה, שבה זמרים ושחקנים אפרו אמריקנים כמעט ולא הופיעו התפקידים ראשיים בהפקות המיינסטרים ההוליוודיות, במיוחד באלה של הז'אנר המוזיקלי.
רקע
הסרט נקרא על שם שיר משנת 1933 בעל אותו שם, שגם בוצע בסוף הסרט. הסרט מבוסס על חייו של השחקן הראשי, הרקדן ביל "בוג'נגלס" רובינסון. רובינסון מגלם את ביל ויליאמסון, רקדן מוכשר השב לביתו בשנת 1918 לאחר שירותו במלחמת העולם הראשונה ומנסה לפתח קריירת משחק. לאורך הדרך הוא פוגש זמרת יפהפייה בשם סלינה רוג'רס, אותה גילמה לנה הורן. דמותה של סלינה הומצאה לצורך הסרט; לרובינסון לא היה רומן כזה בחייו האמיתיים. דולי וילסון מגלם בתפקיד משנה את של חברו של ביל המתמודד עם קשיים כלכליים, ואמט 'בייב' וואלאס מגלם בתפקיד משנה את צ'יק בייליי, המתחרה על ליבה של לנה. בסרט משחקים גם קאב קאלוויי ופאטס וולר בתפקיד עצמם, צמד הרקדנים האחים ניקולאס, הקומיקאית פלורנוי מילר, הזמרת אדה בראון, וקתרין דאנהם ולהקת המחול שלה. למרות שאורכו של הסרט 78 דקות בלבד, הוא כולל כ-20 נאמברים מוזיקליים. זה היה סרטו האחרון של רובינסון, שנפטר בשנת 1949; וולר נפטר כמה חודשים בלבד לאחר צאת הסרט לאקרנים.
נקודות השיא המוזיקליות של הסרט כוללות את הביצוע של וולר לשיר "Ain't Misbehavin", קאב קאלוויי ולהקתו בשיר "Jumpin 'Jive", וסצנת ריקוד ארוכה שנבנתה סביב שיר הנושא, בו השתתפה לנה הורן בשירה וקתרין דנהאם בריקוד. הורן הופיע במספר קטעי ריקוד עם רובינסון. פורד דאבני היה יועץ מוזיקה לסרט.
את הסרט עיבדו פרדריק ג'יי ג'קסון, טד קולר והיימן סולומון קראפט, על פי סיפור של ג'רי הורווין וסימור ב. רובינסון. ביים אותו אנדרו ל. סטון.
העותקים המקוריים של Stormy Weather עובדו בגוון ספיה. בשנת 2001 הסרט נבחר להיכלל בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עבור היותו סרט "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית." מהדורת ה-DVD של הסרט יצאה לשוק בצפון אמריקה בשנת 2005.
פסקול
פסקול הסרט יצא לאור כתקליטור על ידי פוקס המאה ה-20, אם כי חברת "סאנבים רקורדס" שחררה את הפסקול בתקליטי ויניל בשנת 1976. תקליטור הפסקול כולל את שירה של לנה הורן "Good For Nothin 'Joe", שיר שלא הופיע בסרט. שירים אחרים הכלולים הם:
ביקורות
שיין פוגל טוען שביצועי השיר "Stormy Weather" על ידי לנה הורן וקתרין דנהאם בסרט מהווים ביקורת אפרו-אמריקאית על התרבות האמריקאית, בדומה לביצועיה של את'ל ווטרס את השיר ב-"The Cotton Club Parade of 1933".
פרד אסטר אמר לאחים ניקולאס כי קטע הריקוד "Jumpin 'Jive" היה "הנאמבר המוזיקלי הגדול ביותר שראה אי פעם בסרט.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט זכה ל-95% ביקורות חיוביות מתוך 41 ביקורות.
ביצועים
למרות ש-"Stormy Weather" וסרטים מוזיקליים אחרים משנות ה-40 פתחו תפקידים חדשים בהוליווד עבור אפרו-אמריקאים, וסייעו לשבור סטריאוטיפים ישנים ועלו בהרבה על תפקידים מוגבלים שהיו קיימים בעבר בסרטי גזע שהופקו עבור קהלים שכולם שחורים, הוא עדיין מנציח סטריאוטיפים. הנאמברים המוזיקליים בסרט מכילים אלמנטים של מופע מינסטרל בעיקר. בחלק מנאמברי המחול נכללים כיסויי ראש פרחוניים שמזכירים את דמויות הסמבו השחורות הנכללות במצגי שווא היסטוריים של גברים אמריקאים שחורים.
ישי קולביאנסקי
ישי קוּלבִיַאנסקי (Issai Kulvianski (לעיתים נכתב Kulviansky; בליטאית: Kulvianskis); 5 בנובמבר 1892, יאנובה, פלך קובנה, רוסיה (ליטא) – 27 בנובמבר 1970, לונדון, בריטניה) היה צייר, פסל ותפאורן יהודי יליד ליטא שפעל באירופה ובארץ ישראל.
קורות חיים
ישי (ישעיהו) נולד בעיירה יאנובה (יונאבה) שבליטא ולמד בווילנה אצל מרק אנטוקולסקי. ב-1912 למד בברלין אצל הפסל הוגו קאופמן וחבר לחוג הציירים היהודים, בהם בין היתר מקס ליברמן והרמן שטרוק, והציג תערוכת פסלים בגלריה של פריץ גורליט בברלין. ב-1913 שהה בפריז והכיר שם את מארק שאגאל וחיים סוטין וב-1914 הציג תערוכה בגלריה גורליט בברלין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ לשוב לליטא וגויס לשירות צבאי.
ב-1918 חזר לברלין שם סיים את לימודיו והחל לעבור בהדרגה עד 1923 מן הפיסול לציור. ב-1920 הצטרף ל"קבוצת נובמבר" ועוד בברלין היה חבר איגוד הוורקבונד וחבר אגודת אמני ברלין. ב-1927 החל ללמד ציור ובמשך שנתיים עבד באיור עבור שבועון "הרדיו". הוא הציג בתערוכות בערים ברלין, פראג, וינה ודרזדן ויצירותיו נרכשו על ידי מוזיאונים. ב-1932 הציג תערוכת יחיד ראשונה, בקובנה.
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב, ברחוב בן-יהודה 234. בתל אביב צייר דמויות ונופים עירוניים, מתרחצים בחוף הים, תזמורת בקונצרט ועוד, כשהוא ממזג אימפרסיוניזם בדינמיקות מכחול אקספרסיוניסטי, תוך שימת דגש על האור המקומי העז. ב-1934 היה בין מייסדי אגודת הציירים והפסלים בישראל.
בתל אביב הקים ביחד עם הפסל גיאורג לשניצר בית ספר לאמנות, שפעל בין השנים 1934-35. בשנת 1937 החל ללמד בסמינר הקיבוצים וייסד את הארגון לחינוך לאמנות בקיבוצים. בשנת 1939 הציג תערוכת יחיד בגלריה לאמנות כ"ץ. בשנות ה-40 עיצב תפאורות לתיאטרון הבימה ולאופרה הארצישראלית העממית.
בארץ הִרבה להציג תערוכות – במוזיאון תל אביב לאמנות ובבית הנכות בצלאל בירושלים, בגלריות ובביתו.
בין תלמידיו: נפתלי בזם ופרץ הסה.
בשנת 1939 זכה בפרס דיזנגוף על ציורו "חופר חול".
בקיץ 1948 נסע לאירופה למשך יותר משנה. בשנת 1950 עזב את ישראל מטעמי בריאות וחזר להתגורר באירופה ולעסוק בפיסול. הוא חי בצרפת, בריטניה וגרמניה המערבית, ובשנותיו האחרונות התגורר בלונדון, שם נפטר ב-1970, בגיל 78. אלמנתו, סוזי לבית אופנבכר (1910–1996), פעלה להפצת אמנותו.
קולביאנסקי היה אמן מוערך בשעתו, אף שנשכח כליל לאחר עוזבו את הארץ. בכתבה בעיתון "דבר" לרגל מלאת לו חמישים כתב המבקר דוד אריה פרידמן:
קישורים חיצוניים
מיצירותיו:
מנאורה
מנאורה (בספרדית: Manaure) היא עיר הממוקמת במחוז לה גואחירה שבקולומביה. מנאורה נחשבת למרכז אזורי בזכות המלח הרב שבה. אוכלוסיית העיר הוערכה ב-2019 בכ-120 אלף תושבים.
היסטוריה
ההתיישבות באזור מנוארה החלה בשנת 1723. בשנת 1824 החלה אסדרה ספרדית על ייצור המלח באזור. למרות זאת, הייצור המשמעותי החל רק בשנות ה-20 של המאה ה-20. עד 1948 ייצור המלח במנאורה כלל בין 20,000 ל-30,000 טון בשנה. בשנת 1970הייצור כבר גדל לכדי מיליון טון בשנה.
Garbage
Garbage (גארבג', מאנגלית: זבל) היא להקת רוק אלטרנטיבי שנוסדה בוויסקונסין, ארצות הברית ב-1993. חברי הלהקה הם שירלי מנסון, דיוק אריקסון, סטיב מרקר ובוץ' ויג. כל ארבעת חברי הלהקה מעורבים בכתיבת השירים, הלחנתם והפקתם. הלהקה מכרה מעל 17 מיליון עותקים מאלבומיה ברחבי העולם .
הקמת הלהקה (1994-1993)
בתחילת שנות התשעים החליטו המפיקים בוץ' ויג (שהפיק אלבומים מפורסמים כגון Nevermind ו-Siamese Dream), דיוק אריקסון וסטיב מרקר, להקים להקה. ויג, אריקסון ומרקר חיפשו זמרת ושירלי מנסון זומנה לאודישן ללהקה לאחר שמרקר הבחין בה כשצפה בערוץ MTV בשידורו הראשון והאחרון של הוידאו קליפ לשיר ״Suffocate Me” של להקת Angelfish, בה הייתה מנסון חברה באותה התקופה.
Garbage (1995–1997)
בשנת 1995 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה, Garbage. האלבום הגיע לצמרת המצעדים ברחבי העולם ומכר למעלה מ-4 מיליון עותקים. האלבום כלל את הלהיטים Vow, Stupid Girl, Milk, Queer, ו- Only happy when it rains.
הסינגל, Stupid Girl, היה מועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריות "שיר הרוק הטוב ביותר" ו"הופעת הרוק הטוב ביותר", בשנת 1997. השיר,, הופיע בפסקול הסרט רומיאו וג'ולייט, בשנת 1996.
Version 2.0 (1998–2000)
במאי 1998 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Version 2.0. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי ולמקום ה-13 במצעד הבילבורד האמריקאי. הוא מכר למעלה מ-4 מיליון עותקים ברחבי העולם. הסינגלים הבולטים מהאלבום כללו את Push it, I Think I'm Paranoid, Special ואת When I Grow Up שהופיע בפסקול סרטו של אדם סנדלר, ביג דדי. האלבום היה מועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריות "אלבום השנה" ו"אלבום הרוק של השנה" ולשמונה פרסי הווידאו של MTV. הסינגל השלישי מהאלבום, Special, היה מועמד לשני פרסי גראמי.
ב-1999 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה, במסגרתו הגיעה לישראל והופיעה בבאר שבע (במסגרת יום הסטודנט) ופעמיים ב'האנגר 11' בתל אביב. בשנה זו הוציאה הלהקה סינגל בשם The world is not enough ששימש כשיר הנושא לסרט בעל שם זהה בסדרת ג'יימס בונד.
Beautiful Garbage (2001–2002)
באוקטובר 2001 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי Beautiful Garbage. האלבום שיצא שלושה שבועות לאחר אסון התאומים, סבל מקידום מכירות נמוך, ביקורות מעורבות, חוסר אהדה בקרב מעריצי הלהקה וכישלון מסחרי של הסינגל הראשון, Androgyny. למרות חוסר ההצלחה בשווקים מרכזיים, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים אלקטרוניים של הבילבורד ונכנס לרשימת "עשרת האלבומים של השנה" של מגזין הרולינג סטון. שלושה חודשים לאחר יציאתו מכר האלבום 1.2 מיליון עותקים.
Bleed Like Me ופירוק זמני (2003–2005)
בקיץ 2003, במהלך ההקלטות לאלבום החדש, נזקקה מנסון לעבור ניתוח במיתרי הקול וההקלטות הופסקו. באוקטובר 2003, המתח וחוסר תקשורת בין חברי הלהקה גבר ומנסון חזרה לסקוטלנד, מולדתה. מספר חודשים לאחר מכן, החליטו חברי הלהקה לשוב לאולפן ההקלטות ובשנת 2005 יצא לאור האלבום הרביעי, Bleed Like Me. באלבום זה ניסתה הלהקה לחזור לסגנון הרוק שאפיין אותה באלבומיה הראשונים ושילבה בשירים מסרים פוליטיים בעיקר כנגד הפלישה לעיראק.
באוגוסט 2005, הלהקה ביטלה את מסע ההופעות המתכונן במספר מדינות ובסופו הודיעה כי החליטה לצאת ל"הפסקה בלתי מוגבלת".
מספר חודשים לאחר פירוק הלהקה ניסתה מנסון לפרוץ בקריירת סולו אך הפקת אלבומה לא יצאה לפועל. מנסון שיתפה פעולה בהופעות עם אמנים רבים ביניהם קינגס אוף ליאון, איגי פופ וגוון סטפאני.
Absolute Garbage (2006–היום)
בשנת 2007 הוציאה הלהקה אלבום אוסף שנקרא "Absolute Garbage", האלבום יצא במהדורה מוגבלת של שני דיסקים. הדיסק הראשון כלל סינגלים נבחרים, שיר חדש ורמיקס. הדיסק השני כלל רמקיסים לשירים קודמים.
ב-16 וב-17 באוגוסט 2016 הופיעה הלהקה באמפי שוני בישראל.
דיסקוגרפיה
אלבומי אולפן
אוספים ווידאו
גבירותי ורבותי: משינה
גבירותי ורבותי: משינה הוא שמו של אלבום אוסף של להקת הרוק הישראלית "משינה", הכולל שירים משלושת אלבומיה הראשונים. האלבום יצא באפריל 1989 על ידי חברת התקליטים CBS בהפקת יעקב גלעד.
רקע
לאחר כישלון האלבומים "משינה 2" ו"משינה 3" לקח את הלהקה תחת חסותו המפיק המוזיקלי יעקב גלעד. בעיבוד משותף עם גלעד הקליטו חברי הלהקה שלושה שירים חדשים שכתב גיטריסט הלהקה שלומי ברכה: "בדרך אל הים", "רני בפריז" ו"ריקוד המכונה" האינסטרומנטלי. שניים מהם, "בדרך אל הים" ו"ריקוד המכונה", נכתבו כמה שנים קודם לכן עבור הופעות הלהקה.
ב-1 בנובמבר 1988 יצא השיר "בדרך אל הים" כסינגל לתחנות הרדיו, זכה להצלחה והגיע לראש מצעדי הפזמונים. בעקבות הצלחתו ערך גלעד את אלבום האוסף "גבירותי ורבותי: משינה", שבו נכללו שלושת השירים החדשים שהקליטה הלהקה, לצד שירים משלושת אלבומיה הראשונים. כמו כן צורפו לאלבום שני שירים של הלהקה שלא נכללו קודם לכן באלבומיה: "היא התווכחה איתו שעות" שיצא על גבי תקליט שדרים ב-1986 וגרסת הלהקה לשיר הילדים "מדוע לובשת הזברה פיג'מה", שהוקלטה במסגרת פסטיבל שירי משוררים לילדים. השירים "ריקוד המכונה" ו"רני בפריז" יצאו גם הם על גבי תקליטי שדרים, וזכו להצלחה.
האלבום הביא להצלחה מחודשת של להקת "משינה". הוא הגיע תוך שלושה חודשים למעמד אלבום זהב, ועד שנת 1990 מכר כ-60,000 עותקים. ב-1995 נאמדו מכירותיו בכ-78,000 עותקים.
דוד לביא (זמר)
דוד לביא (נולד ב-17 בפברואר 1988) הוא זמר, מפיק מוזיקלי ושחקן ישראלי. הגיע למקום השני בעונה התשיעית של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד".
קריירה מוזיקלית
במהלך שירותו הצבאי, הקליט אלבום שלם שהיה אמור להיקרא "מתפרק לאותיות" ביחד עם שי סעדיה, מפיק מוזיקלי מירושלים, מלהקת missflag. זמן קצר לפני השתתפותו בתוכנית "כוכב נולד" הוציא לאור מהאלבום סינגל ראשון, שנקרא "עוגות".
בשנת 2011 השתתף בעונה התשיעית של התוכנית "כוכב נולד" והגיע בה למקום השני. רבים מביצועיו במהלך התוכנית זכו לאהדת השופטים והקהל. זכורים משם בעיקר ביצועיו לשירים "היא חזרה בתשובה" של מתי כספי ו"הכניסיני תחת כנפך" של ריטה, אותם בחר לבצע, לדבריו, עם קשר כזה או אחר לתהליך חזרתו בשאלה. במשדר הגמר של התוכנית ביצע את השיר "מבול" של רונה קינן, אותו ביצע גם באודישן לתוכנית, ואת השיר "פנים ושמות" של דני רובס.
ב-23 בנובמבר הופיע עם רוני דלומי כחלק מ"פסטיבל הפסנתר" 2011. המופע הצליח וזכה לביקורות טובות ולכן דלומי ולביא המשיכו עם המופע גם אחרי "פסטיבל הפסנתר".
ביום הזיכרון 2012 השתתף בפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל, ובו הלחין ושר את השיר "אדם יודע" שכתב סגן, שנפל כמה חודשים לאחר תום מלחמת יום הכיפורים לאחר שהמוצב תל ענתר, שבו שימש כסגן מפקד פלוגה, ספג הפצצה של כוחות סוריים.
ב-20 במאי 2013 הוציא לביא סינגל בשם "שני חדרים", שנכתב והולחן על ידו והופק על ידי צח דרורי. השיר הוא בעצם דיאלוג של דוד עם אלוהים.
בנובמבר 2013 הופיע לביא בפסטיבל הפסנתר, במסגרתו ארח את דני בסן. בשנת 2014 שיחק בדרמת הנעורים של הערוץ הראשון "עמוק במים".
במאי 2016 הוציא לביא את אלבום הבכורה שלו, שהעבודה עליו ארכה מספר שנים, וחלק מהמימון שלו הגיע מפרויקט מימון המונים שבוצע באמצעות אתר "הדסטארט". הדיסק כולל קאבר לשיר "הכניסיני תחת כנפך" (שביצע לביא בתחרות "כוכב נולד"), שירים שכתב לביא בתחילת דרכו כזמר ויוצר, ושירים שנכתבו בשנים האחרונות (כולל כאלה שיצאו כסינגלים מוקדמים עוד במהלך תקופת העבודה על האלבום, כמו "שני חדרים"). האלבום נחשב מגוון מבחינה סגנונית, וזכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
ביולי 2017 השתתף לביא בפרויקט מחווה ללהקת רדיוהד, שהופק על ידי יואב קוטנר בגלגלצ לקראת שובה הצפוי אחרי שנים רבות להופעה בארץ, וביצע במסגרתו גרסת כיסוי (גרסה קולית בליווי פסנתר) לשיר "Lotus Flower".
במאי 2020 הפיק וביצע גרסת כיסוי לשיר "החולמים אחר השמש" של יורם טהרלב בדואט עם הזמרת תמר פילוסוף. השיר הועלה לערוץ של לביא באתר יוטיוב, וזכה לכתבת טלוויזיה על תהליך הפקת השיר, בהשתתפות יורם טהרלב.
בינואר 2021 הלחין וביצע את שירו של המשורר עמיחי חסון "הקפה ראשונה".
דוד לביא הפיק מוזיקלית את הפסקול של סדרת הדרמה "ריקוד האש", סדרת טלוויזיה ישראלית שכתבה רמה בורשטין אשר עלתה לשידור ב-24 באפריל 2022 ביס. את הפסקול הלחין דניאל זמיר בשיתוף עם לביא. לביא גם ביצע מספר שירים, וכן כתב והלחין את השיר ״לא רואה טוב״. חלקו הראשון של הפסקול יצא לאור במהלך חודש יוני 2022.
דאצ'י, מלך איבריה
דאצ'י (בגאורגית: დაჩი) או דארצ'י (დარჩი) או דארצ'יל (დარჩილი, דארצ'ילי) הידע גם כדאצ'י אוּגַ'רמֶלי (უჯარმელი) משושלת צ'וסרויד היה מלך הממלכה המזרח גאורגית, ממלכת איבריה, שעל פי המקורות הגאורגיים הכתובים מימי הביניים, שלט במשך 12 שנה משנת 522 לערך ועד ל-534. הוא קיבל את כינוי "אוג'רמלי" ("שבא מאוג'רמה") כיוון שמקום מגוריו הייתה אוג'רמה.
על פי הרשומות הגאורגיות מימי הביניים היה דאצ'י בנו הבכור של וחטנג גורגסלי ואשתו בּאלֶנדוּחט, בתו של המלך הפרסי מהשושלת הסאסאנית, הורמיזד השלישי (هرمز بن يزدجرد). הוא ירש את אביו, שפתח בהפיכת נפל כנגד ההגמוניה הסאסאנית, ונקט בקו פייסני מזה של אביו. ממקום מושבו באורג'מה שבקאחתי, שהוכרה כאחוזה מלכותית כבר מימי הצ'וסרוידים הראשונים, הוא עשה מאמצים מיסיונריים מיוחדים להמשך ניצור של נתיניו ההרריים. הוא הרחיב את העיר טביליסי והשלים את בניית מבצרה, שהחלה בימי אביו.
דאצ'י נפטר בשנת 534 ובנו באקור השני ירש אותו.
רדאוץ
רדאוץ (/rə'dəuʦʲ/) (ברומנית: Rădăuţi; בגרמנית: Radautz; בהונגרית: Radóc; ביידיש: ראַדאװיץ או ראדוויץ בפולנית: Radowce; באוקראינית: Радівці) היא עיר במחוז סוצ'אבה, בבוקובינה שברומניה, שנוסדה במאה ה-15. העיר ממוקמת בין הנחלים סוצ'אבה וסוצ'ביטה, בגובה 375 מטר מעל פני הים.
אקלים
הטמפרטורות הנרשמות בדרך כלל ברדאוץ בממוצע שנתי, נמוכות משאר חלקי רומניה. הממוצע השנתי נע בין 6 ל-8 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות בקיץ מגיעות ל-21-27 מעלות, הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה ב-1956 הייתה 32.9-. ב-1958 נמדדה טמפרטורת שיא של 37 מעלות צלזיוס.
כמות המשקעים ברדאוץ גבוהה מיתר האזורים ברומניה ונעה בין 670-750 מילימטר בממוצע. חצי מכמות המשקעים יורדת באביב ובסתיו.
היהודים ברדאוץ
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-5,600 יהודים, שהיוו כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל.
כשרומניה נכנסה למלחמה נגד ברית המועצות כבת ברית של גרמניה הנאצית, בוצעו ביהודיה מספר פוגרומים מאורגנים, והם רוכזו בגטו שהוקם בה, אליו הובאו אלפי יהודים שגורשו מיישובים שונים בבוקובינה. באוקטובר 1941 גורשו 9,169 יהודי הגטו שבעיר למחנות ולגטאות בטרנסניסטריה, בהם רובם המוחלט נספו.
בסיום המלחמה, ולאחר עליית השלטון הקומוניסטי ברומניה, הולאמו נכסי היהודים בעיר בידי המשטר, ומרבית היהודים ששרדו את המלחמה לא שבו לעיר.
טרה קלי
אלפרי "טרה" קלי (באנגלית: Alfrie "Tre" Kelley; נולד ב-23 בינואר 1985 בוושינגטון די. סי.) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז ומתנשא לגובה של 183 סנטימטרים.
קריירה
קלי החל את קריירת המכללות שלו במדי קבוצת הכדורסל של מכללת דרום קרוליינה, עימה שיחק במשך שלוש שנים. קלי עזב את המכללה, בסיום עונתו השלישית. קלי רשם ב-96 משחקים בהן שיחק במדיה, כ-19 נקודות ו-5.6 אסיסטים. לאחר מכן, קלינרשם לדראפט ה-NBA בשנת 2007 אך לא נבחר.
לאחר מכן וחתם אצל מועדון הפאר מקרואטיה, ציבונה זאגרב. בליגה הקרואטית המקומית, קלי נבחר לחמישיית העונה השנייה. עם זאת, קלי, נפרד מהקבוצה לאחר כישלון באי זכייה באליפות המקומית ואיבודה למועדון הכדורסל זאדאר, בנוסף אי העפלה לשלב הבתים השני של היורוליג. באותה עונה, קלי רשם ממוצעים של 11.1 נקודות ו-2.5 אסיסטים.
לאחר ההיפרדות מציבונה, קלי החל להתאמן בליגת הקיץ של ה-NBA במדיה של המיאמי היט ונכלל בסגלה במשך שבועיים אך נחתך ממנה וחתם במדיה של עירוני אשקלון בפברואר, אותה עונה שוחרר קלי מהקבוצה בעקבות יכולת ירודה ומאכזבת ב-14 משחקים בהן שותף. לבסוף הקבוצה החליטה להשאירו, והוא גמל לה כשבפלייאוף הוא קלע שלשת ניצחון במשחק נגד מכבי תל אביב.
לאחר מכן הוא חתם בהקמך, קבוצה מהליגה הלבנונית. בקיץ 2010 הוא הוזמן למחנה שאורגן על ידי הממפיס גריזליס, אך הוא שוחרר ב-11 באוקטובר.
בדצמבר 2010 חתם קלי בז'צ'יאנג ליונס מהליגה הסינית.
189–180 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 189 - 180 לפנה"ס
אירועים בולטים בעולם
קרב מגנסיה
אריק הראשון, מלך דנמרק
אריק הראשון (בדנית: Erik I; 1060 לערך – 10 ביולי 1103) היה מלך דנמרק משנת 1095 ועד מותו. הוא היה בנו של סוון השני, מלך דנמרק וזהות אמו לא ידועה.
חייו
אריק נולד בעיירה סלנגרופ שבצפון שלן. במהלך תקופת מלכותו של אחיו, קנוט הרביעי, הוא נמנה עם תומכיו הנלהבים, אך הוא ניצל במהלך המרד שבו נרצח אחיו. הוא נשאר בחווה המלכותית במקום ללוות את קנוט למנזר סנט אלבן באודנסה, שם נרצח המלך. הוא נמלט מהחווה לשלן ומשם לסקונה, שהייתה אז חלק מדנמרק. לאחר רצח קנוט, נבחר אחיו אולף הראשון, אך תקופת מלכותו הייתה קצרה יחסית. בסופו של דבר נבחר אריק להיות המלך בשנת 1095. הוא התחבב על עמו ותקופות הרעב שהיו מנת חלקה של דנמרק במהלך תקופת מלכותו של אולף, נפסקו. עבור רבים היה זה סימן שבחירתו של אריק כמלך דנמרק הייתה בחירה טובה.
על פי כרוניקנים בני התקופה, כמו סקסו גרמטיקוס ועל פי מיתוסים, מתואר אריק כ"גבר חסון וגבוה" שפנה אל האנשים הפשוטים. הוא הצליח לשמור על מקום עמדו כאשר ארבעה גברים ניסו להזיזו ממקומו. הוא היה נואם מוכשר, ואנשים יצאו מגדרם כדי לשמוע אותו. לאחר שהיה יוצא מישיבות האספה הלאומית הוא היה יוצא לאנשים שהמתינו בחוץ. לאריק יצא מוניטין כאדם קולני שאהב נשפים וניהל חיים הוללים. למרות שהוא תמך בריכוז הסמכות על ידי חצר המלכות, נראה היה שהוא התנהג באופן דיפלומטי כדי להימנע מהתנגשויות עם האצולה. הוא היה ידוע כמי שלא גילה רחמים כלפי שודדים ופיראטים.
בביקור אצל האפיפיור ברומא הוא הצליח להשיג את הקאנוניזציה של אחיו המנוח, קנוט הרביעי, ואת קבלת מעמד הארכיבישופות לדנמרק, במקום היותה כפופה לארכיבישוף של המבורג-ברמן. לתפקיד הארכיבישוף של לונד התמנה אסר תורקליסון.
מותו
באספה של ויבורג הכריז אריק שהוא החליט לצאת לעלייה לרגל לארץ הקודש. על פי כרוניקה דנית הסיבה להחלטה זו הייתה רציחתם של ארבעה מאנשיו במהלך חגיגה בהם הם השתכרו באולם הנשפים שלו. למרות תחינותיהם של נתיניו, הוא לא היה מוכן לחזור בו מהחלטתו והוא מינה את בנו, האראלד ואת הבישוף אסר כעוצרים.
אריק ורעייתו בודיל יצאו עם פמליה גדולה דרך רוסיה לקונסטנטינופול, שם הם היו אורחיו של אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. בעת שהותם שם, חלה אריק, אך הוא הפליג בכל אופן לקפריסין. ביולי 1103 מת אריק הראשון בפאפוס שבקפריסין. המלכה בודיל קברה אותו שם והוא היה המלך הראשון שיצא לעלייה לרגל לאחר כיבוש ירושלים על ידי הצלבנים במהלך מסע הצלב הראשון. המלכה בודיל חלתה אף היא, אך הצליחה להגיע לירושלים, שם היא מתה. היא נטמנה למרגלות הר הזיתים בעמק יהושפט.
משפחתו
אריק ובודיל הביאו לעולם בן חוקי אחד, קנוט לאברד. ילדיו של אריק מחוץ לנישואין היו האראלד קסיה, אריק, בנדיקט ובת בשם רגנהילדה, לימים אמו של אריק השלישי, מלך דנמרק.
אפידאורוס
אפידאורוס (יוונית: Ἐπίδαυρος) הייתה עיר קטנה ביוון העתיקה, בקרבת המפרץ הסרוני (ומפרץ אפידאורוס). העיר שכנה למרגלות ההרים אראכנאיו, בריגה וטיטיו, ולפי האגדה היא מקום הולדתו של אסקלפיוס. העיר המודרנית אפידאורוס (Επίδαυρος), המהווה חלק ממחוז ארגוליס ונמצאת במרחק קצר בכיוון מזרח מארגוס, נבנתה ליד העיר העתיקה.
האתר מוקדש לאלים המרפאים במיתולוגיה היוונית – אפולו, אסקלפיוס והיגיאה.
המבנה הראשון שבו נתקלים כאשר מגיעים לאפידאורוס הוא הפרופיליאה (סוג של שער). המתוארכת לתקופה המיקנית ומורכבת משתי גלריות של 6 עמודים. הבניין השני הוא מקדש אסקלפיוס הבנוי בסגנון דורי. מאחורי המקדש נמצאת הכיפה. המבנים האחרים הם האוואטו, מגורי הכהנים, מקדש ארטמיס, מקדש אפולו והתיאטרון.
היסטוריה ותיאור
אפידאורוס הייתה עיר עצמאית ולא נכללה בתחום שלטונה של ארגוליס עד התקופה הרומית. אפידאורוס הייתה חלק מטריטוריה גדולה יותר בשם אפידאוריה שכללה, בנוסף לעיר, שטח קטן. העיר נחשבת כמקום הולדתו של אסקלפיוס, בנו המרפא של אפולו, והיא ידועה בשל המקדש לאסקלפיוס השוכן במרחק 8 קילומטרים מהעיר ובשל התיאטרון שנמצא בה ופעיל עד התקופה הנוכחית (2008). במאה ה-6 לפנה"ס נוסדה קהילה של מאמיני אסקלפיוס באתר שבו נחשף מאוחר יותר מקדש המתוארך לתקופה המיקנית.
האסקלפיון באפידאורוס היה מרכז הריפוי החשוב ביותר בעולם הקלאסי. על מנת למצוא את התרופה המדויקת למחלתם, אנשים שהו במהלך הלילה באנקומיטיריה, שהוא היכל שינה גדול. אסקלפיוס עצמו התגלה לאנשים בחלום, ונתן להם עצה כיצד להשיג בחזרה את בריאותם. ליד המקדש היה בית הארחה בעל תכולה של 160 מקומות. ליד המקדש יש מעיינות מינרליים, וייתכן כי היה להם חלק בתהליך הריפוי.
במהלך המאה ה-5 לפנה"ס המקדש שגשג בזכות הניסים הרפואיים שהתרחשו בו ובזכות משחקי הספורט שנערכו באצטדיון, המתוארך לאותה תקופה, אחת לארבע שנים. תור הזהב של אפידאורוס נמשך גם במהלך המאה ה-4 לפנה"ס, כאשר נבנו מקדש אפולו מאליטאס, בגובה 430 מטרים מעל גובה פני הים, והמונומנטים הגדולים של מקדש הרה (הריון). מקדש אסקלפיוס כלל בתוכו את התולוס (בניין עגול המשמש למטרות קבורה), מגורי החולים, מרחצאות אסקלפיוס, הגימנסיון, והתיאטרון הנחשב ליצירת אמנות של האדריכלות היוונית.
אסקלפיוס, שהיה אל הרפואה במיתולוגיה היוונית, הביא רווחה למקדש, ובמאה ה-4 והמאה ה-3 לפנה"ס המקדש הפך לאחד הבניינים החשובים ביותר ביוון, והגיעו אליו חולים מרחבי יוון ואף מהמזרח התיכון. המקדש בנוי בסביבה טבעית בעלת מאפיינים טבעיים הנחשבים לרגועים ורכים, והייתה לה השפעה מכרעת על החולים, ובייחוד על אלה שסבלו ממחלות נפש. פרסומו של המקדש המשיך גם בתקופה ההלניסטית.
בשנת 87 לפנה"ס המקדש נבזז על ידי הגנרל הרומאי לוקיוס קורנליוס סולה, ובשנת 67 לפנה"ס הוא נבזז פעם נוספת, הפעם על ידי שודדי ים. במאה ה-2 המקדש שגשג שוב תחת שלטונם של האימפריה הרומית, אך ב-395 סבל מפשיטה של הגותים.
פרסומו של המקדש נמשך עד המאה ה-5, גם לאחר הגעת הנצרות והשתקת האורקלים, אך כמרכז ריפוי נוצרי.
ב-1881 החלו במקום חפירות על ידי החברה הארכאולוגית של אתונה ובפיקוחו של פ. קאבאדיאס (Π. Καββαδία), והן נמשכו עד מותו.
התיאטרון
הרווחה שהובאה לאפידאורוס בזכות המקדש אפשרה לתושבים לבנות מספר מונומנטים אזרחיים: התיאטרון הענק שהפעים את הגאוגרף היווני פאוסניאס בזכות הסימטריה והיופי שלו ומשמש להופעות תיאטרון מאז, היכל הסעודה הטקסי, המרחצאות והפלאייסטרה (palaestra) שהיא רחבה ציבורית שבה נאספו הבאים למפגשים חברתיים, שיחות פוליטיות ועסקיות. התיאטרון תוכנן במאה ה-4 לפנה"ס על ידי הפסל פוליקליטוס הצעיר. בתקופה הרומית הוספו לתיאטרון 21 שורות מושבים נוספות, ובסך הכל היו בו 55 שורות. בדומה לתיאטראות יווניים אחרים, הנוף מאחורי החלק הפתוח של התיאטרון מהווה חלק ממנו.
התיאטרון מפורסם בשל האקוסטיקה שלו, המאפשרת ל-15,000 הצופים לשמוע מילים גם כאשר הן לא מוגברות באמצעי מלאכותי, וללא קשר למקום ישיבתם. מדריכי התיירים במקום נוהגים לפזר את הקבוצות שבאחריותם בפינות האצטדיון, ולהדגים להם כיצד הם מצליחים לשמוע הצתת גפרור במרכז הבמה. במחקר שנערך ב-2007 על ידי ניקו פ. דהקלרק וסידני דקייסר מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה הוסק כי התכונות האקוסטיות של התיאטרון הן כל הנראה יד המקרה: השורות הבנויות מאבן גיר מסננות את התדרים הנמוכים של הקול, כגון מלמול שנובע מהקהל, ומגבירות או מחזירות קולות בתדירות גבוהה שמגיעים מהבמה.
חייא בר רב
חייא בר רב היה אמורא בדור השלישי לאמוראי בבל.
הוא נולד לאמורא הנודע רב, שקרא לו ככל הנראה על שם דודו, רבי חייא. למד אצל אביו, וכן אצל גדולי תלמידיו של רב, בהם רב חנן בר רבא (גיסו, חתנו של רב) ורב חייא בר אשי.
אמו הייתה מצערת את אביו, רב, והוא יעץ עצות לאביו כיצד להימלט מכך. הוא מוזכר בתלמוד פעמים בודדות; הוא מכריע הלכה בהלכות קריאת שמע, פוסק הלכה כרבי יהודה שתפילת מוסף נאמרת רק בציבור, מוסר שאלה של רבה בר אבוה לרב, ואף מוסר את תשובתו. אמרה בשמו מוסר האמורא אביי.
פפי תורג'מן
שלום (פפי) תורג'מן (נולד ב-7 באפריל 1970) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הרכז וקלע. תורג'מן, המתנשא לגובה של 1.95 מטר, שיחק ברוב הקריירה המקצוענית שלו (כ-11 עונות) בהפועל ירושלים, ועד היום נחשב לאחד מסמליה המובהקים של הקבוצה. הוא הופיע לראשונה בקבוצה הבוגרת בעונת 1990, ובמהירות זכה בה למעמד מרכזי.
קריירה
תורג'מן החל לשחק כדורסל בגיל 16 לאחר שקודם לכן שיחק כדורגל בקבוצת הנוער של הפועל ירושלים. הוא החל להתאמן בכדורסל לאחר שמאמן קבוצת הנוער של הפועל ירושלים יורם חרוש צפה בו משחק במגרש בגן הפעמון. במהלך עונתו הראשונה בנוער לא שותף במשחקים אך התאמן עם הקבוצה ורק במשחק הסיום של העונה נכלל בסגל השחקנים של קבוצת הנוער. ב-1990, בהיותו בן 20, תורג'מן צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של ירושלים.
עונת 94–95 הייתה מהעונות הבולטות של תורג'מן. בעונה זו כיכב כשחקן בכיר בהפועל ירושלים אך במהלך המשחק מול הפועל תל אביב ביצע מאיר טפירו שחקנה של הפועל תל אביב עבירה חזקה על תורג'מן אשר גרמה לפציעתו. בעקבות העבירה נפצע תורג'מן בברכו ובהמשך התגלה קרע ברצועה הצולבת של הברך, דבר אשר אילץ את תורג'מן לסיים את העונה. בתחילת עונת 95-96 חזר תורג'מן לשחק.
יחד עם סמלה השני של הפועל ירושלים, עדי גורדון, היה מהשחקנים הבולטים שהובילו את הקבוצה לזכייתה של ירושלים בשני גביעי המדינה ב-1996 וב-1997.
בשנת 1996 עבר למכבי גבעת שמואל לתקופה קצרה, אך עוד באותה עונה שב לשחק בירושלים.
טרם עונת 2002 חתם על חוזה במכבי רעננה אולם לפני פתיחת העונה חוזהו הותר על ידי הקבוצה ולכן עבר לשחק בליבורנו האיטלקית, אותה עזב במהלך העונה, חזר לישראל וחתם במכבי גבעת שמואל. בעונת 2003 שיחק בהפועל תל אביב. בעונת 2004 חתם לעונה אחת בהפועל גליל עליון. בעונת 2005 עבר לשחק בדקסיה מונס-אנו הבלגית.
תורג'מן החל לשחק בנבחרת ישראל בעונת 1997, שימש כקפטן באליפות אירופה בשנת 2001, והופיע במדי הנבחרת 57 פעמים, כאשר הוא קולע 255 נקודות. בשנת 2003 הודח מהסגל על ידי מאמן הנבחרת דאז מולי קצורין.
בשנת 2007, בגיל 37, חתם תורג'מן בקבוצת עירוני אשקלון על חוזה לשלושה חודשים. לאחר שלא זכה לדקות משחק, ולא הועדף אף על פני שחקני נוער ברוטציה של אשקלון, עזב תורג'מן את אשקלון, וחתם עד סוף העונה במכבי הוד השרון מהליגה הלאומית בכדורסל. תורג'מן הסביר זאת בכך שהוא משחק בשביל הכיף ולא בשביל הכסף.
תורג'מן נחשב לשחקן מאוד אתלטי באופן יחסי לשחקן ישראלי באותה תקופה. הוא היה משתתף קבוע בתחרויות ההטבעות של ליגת הקיץ, שהייתה פעילה בחלק משנות ה-90. תורג'מן גם נחשב לשחקן הגנה מצוין והופקד לרוב כשומר צמוד על כוכבי היריבה (בדרך כלל זרים). בתחילת דרכו שימש כרכז ורמת הקליעה שלו לא הייתה טובה במיוחד אך עם הזמן הוא שיפר מאוד את הקליעה מרחוק והפך לשילוב מצוין של קלע ורכז.
מאפיין בולט נוסף בקריירה של תורג'מן הייתה היכולת להתעלות במשחקים חשובים ומכריעים, כמו גם במהלך משחקי הפלייאוף בהם עלתה יכולתו ההתקפית בעוד שבמהלך משחקי העונה הסדירה לא הציג יכולת התקפית יציבה.
לאחר הפרישה
תורג'מן זכיין ומנהל סניף של רשת בתי הקפה ארומה. כמו-כן הוא משחק כשחקן חובב בליגת כדורעף חופים. בתחילת 2023 פורסם כי תורג'מן נקלע לחובות של יותר מ-2 מיליון שקל. זאת בעקבות פתיחת סניף זכיינות של חברת גוד פארם, שלטענתו לא היה רווחי.
מריו אבדו בניטס
מריו אבדו בניטס (בספרדית: Mario Abdo Benítez; נולד ב-10 בנובמבר 1971) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אשר כיהן כנשיא פרגוואי החל מאוגוסט 2018 ועד אוגוסט 2023.
ביוגרפיה
מריו ("מריטו") אבדו בניטס הבן נולד ב-1971 באסונסיון, והוא בנו של מריו אבדו בניטס האב, שכיהן כמזכירו האישי של הדיקטטור ונשיא פרגוואי אלפרדו סטרסנר ונכד למהגר ערבי מלבנון. אמו היא רות (מנון) בניטס פרייר. הסב מצד האב, רדואן עבדו, מאוחר יותר חואן אבדו, הגיע לפרגוואי בשנת 1910 ועסק במסחר. לאחר הדחתו של סטרוסנר, יצאה משפחתו לגלות בארצות הברית שם השלים את לימודי התיכון. בשובו לפרגוואי התגייס לצבא והוכשר כצנחן וכקצין מילואים. ב-1995 סיים תואר ראשון בשיווק באוניברסיטת טייקו פוסט שבארצות הברית. בשנים 1997–2012 שימש מנהל בחברת לוגיסטיקה ובשנים 1998–2012 שימש שותף מנהל בחברת בנייה וייצור חומרי בנייה.
קריירה פוליטית
אבדו בניטס הוא חבר במפלגת קולורדו השמרנית וכיהן כסגן נשיא המפלגה. ב-2013 נבחר לסנאט של פרגוואי וכיהן כנשיא הסנאט מיולי 2015 עד יוני 2016. באפריל 2018 נבחר לנשיא המדינה. הוא נכנס לתפקידו באוגוסט 2018.
פחות מחודש לאחר כניסתו לתפקיד הורה אבדו בניטס על ביטול החלטת קודמו ובן מפלגתו הוראסיו קארטס על העברת שגרירות פרגוואי בישראל מתל אביב לירושלים, ובעקבות כך החל משבר דיפלומטי בין פרגוואי לישראל.
חייו הפרטיים
אבדו התחתן פעמיים. מנישואיו הראשונים לפטימה מריה דיאס בנסה, נולדו שניים מבניו - מריו וסנטיאגו.. אשתו השנייה החל מ-2007 היא סילבנה לופס מוריירה בו, אחיינית של הקבלן הבניין האמיד ניקולס בו פארודי. לזוג בן אחד משותף, מאוריסיו.
ג'קלין לפט הנד בול
ג'קלין לפט הנד בול (לשעבר דלאהנט, בתרגום מילולי: "ג'קלין שור שמאלי", באנגלית: Jacqueline Left Hand Bull; נולדה בשנת 1943) היא בת לשבט האינדיאני הרוזבאד סו ("Rosebud Sioux Tribe") וגדלה במסורת הלקוטה ("Lakota") על ידי משפחתה. היא הצטרפה לדת הבהאית בשנת 1981, מונתה ליועצת יבשתית בשנת 1988, ונבחרה לראש האספה הרוחנית הלאומית בארצות הברית בשנת 2007.
שרה סילברמן
שרה קייט סילברמן (באנגלית: Sarah Kate Silverman; נולדה ב-1 בדצמבר 1970) היא קומיקאית, תסריטאית ושחקנית יהודייה-אמריקאית. ידועה בסגנונה הקומי הבוטה, המשלב פעמים רבות הומור שחור, גסויות והתייחסויות לקבוצות מיעוטים כגון אפרו-אמריקאים, אסייתים ויהודים, החורגות מכללי התקינות הפוליטית האמריקאית.
ג'קלין לפט הנד בול
קורות חייה עד הצטרפותה לדת הבהאית
ג'קלין נולדה לרוברט ריצ'רד פרון וקורין בורדו, למשפחה בת 6 ילדים וגדלה בשמורת אינדיאנים של שבט הרוזבאד באופן מסורתי. דודה היה אדם בורדו, מחנך תרבותי ידוע ומנהיג רוחני בשמורת רוזבאד שאותו היא מתארת כ"קדוש בעל כוחות ריפוי". בנוסף לכך שגדלה במסורת האינדיאנית, היא חונכה כקתולית, מה שהוביל להתנגשות פנימית בין הקתוליות שהיא התחנכה עליה והחוויות האינדיאניות של שנות ילדותה. היא למדה בתיכון קתולי וסיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1961, בזמן שגרה עם אמה בדקוטה הדרומית לאחר שהוריה התגרשו. את לימודי התואר הראשון בפיתוח קהילתי (community development) היא למדה באוורגרין סטייט קולג' וסיימה אותם בשנת 1974, בזמן שגרה עם אביה באולימפיה, וושינגטון. אחד מאחיה נהרג באותו הזמן, דבר אשר השפיעה עליה והיא מעידה עליו שהוא היווה אתגר גדול לרוחניות שלה. ג'קלין התחתנה זמן קצר לאחר מכן והביאה שני בנים, אשר גדלו כקתולים והתגוררה עם משפחתה במונטנה. כשעברה חזרה לאולימפיה היא התרחקה מהכנסייה הקתולית ולמדה על האמונה הבהאית מעיתון בסוף שנות השבעים.
שרה סילברמן
סילברמן הופיעה כקומיקאית במשך תקופה ארוכה, אולם את פרסומה הראשוני קיבלה הודות לספרה ולהופעות אורח בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב". היא הפיקה וכיכבה בסדרה "התוכנית של שרה סילברמן", ששודרה בין השנים 2007–2010 בערוץ הטלוויזיה האמריקאי קומדי סנטרל.
ג'קלין לפט הנד בול
חייה ופעילותה כבהאית
בשנת 1981 המירה ג'קלין את דתה והצטרפה לדת הבהאית לאחר שנפגשה עם מספר מאמינים שונים. האמונות הבהאיות החשובות עבורה כאשר למדה את הדת היו עמדותיה ותורתה של האמונה הבהאית על שוויון בין המינים והתגלות מתמשכת, במיוחד לאור מורשתה האינדיאנית ואמונותיה כקתולית. מבחינתה, השוויון המגדרי הוא חשוב ביותר ומאמינה בכך שהשלום העולמי יגיע רק לאחר שהשוויון בין הנשים לגברים יהיה מבוסס באופן מלא. הקשר הרשמי הראשון שלה עם הקהילה הבהאית היה דרך נציג, אשר הרגיש שפעילותה מעוררת מחלוקת. אדם זה הרגיש ככה עקב פעילותה בתנועות נשים, מאבק לזכויות האינדיאנים והתנגדות לסטריאוטיפים אינדיאנים. יתר המפגשים הראשונים שלה השאירו אותה מעורערת לגבי הדת. רק לאחר שנפגשה עם חברה ועלתה לרגל בשנת 1983 היא קיבלה יותר אמונה אישית בדת. זמן לא רב לאחר הצטרפותה לדת והעלייה לרגל, היא התגרשה, אך היא טוענת שהגירושים לא היו קשורים להצטרפותה לדת הבהאית, אף על פי שמשפחתה המיידית והמורחבת לא קיבלה את שינוי האמונה שלה. ג'קלין החלה לעבוד במרכז הלאומי הבהאי ומונתה לוועדה ללימודי אינדיאנים אמריקאים, שם עזרה לאינדיאנים רבים אשר הצטרפו לדת הבהאית. בשנת 1984 השתתפה ב"שביל האור" שבו בהאיים אינדיאנים מצפון אמריקה עוברים בקהילות בהאיות אינדיאניות בדרום ומרכז אמריקה עם בהאים אינדיאנים מאותן מדינות. בשנת 1987 השתתפה באירוע בבית התפילה הבהאי בווילמט שבאילינוי, לציון 75 שנה למסעו של עבד אל-בהאא' למערב. בשנת 1988 היא התמנתה ליועצת יבשתית, אחד מהתפקידים הגבוהים ביותר של הפרט העומד בדת. באותה שנה היא גם השתתפה במועצת הילידים הבהאים, ובסבב נוסף של "שביל האור", והפעם כתבה יומן אירועים של המסע, בזמן שהם עברו במדינות אמריקה הלטינית. בשנת 1989 היא כיהנה כיו"ר שותף בוועידה של האגודה ללימודים בהאים בקנדה.
שרה סילברמן
קורות חייה
סילברמן, הצעירה מבין ארבע אחיותיה, נולדה בבדפורד, ניו המפשייר שבארצות הברית למשפחה יהודית ממוצא פולני ורוסי. הוריה, בת' אן (לבית הלפין), שהיא צלמת, ודונלד סילברמן, שהוא עובד סוציאלי, התגרשו ונישאו בשנית לבני זוג אחרים. אחותה לורה סילברמן היא שחקנית, ואחותה סוזן סילברמן היא רבה רפורמית המתגוררת בירושלים. בגיל 12 היא החלה להופיע בתיאטרון הקהילתי. בגיל שבע עשרה השתתפה במופע סטנדאפ שהתקיים במסעדה והחלה את לימודיה באוניברסיטת ניו יורק, אך נשרה משם בגיל 19 והחלה להופיע במופעי סטנדאפ בגריניץ' וילג', ניו יורק. חבר ילדות שלה היה הקומיקאי לואי סי. קיי.
ג'קלין לפט הנד בול
חייה ופעילותה כבהאית
בשנת 1993 השתתפה ב"פרלמנט הדתות העולמי". במהלך הפרלמנט היא הכריזה על אמונתה האישית כי "White Buffalo Calf Woman", נביאה אינדיאנית, חזרה, אך לא באותה צורה שהיא הגיעה בפעם הראשונה, אלא בתורת בהאא אללה". היא חזרה על אמונות אלה בעוד מספר ראיונות והזדמנויות. בפרלמנט, ג'קלין וחברתה שהייתה נציגה אינדיאנית נוספת, פטרישה לוק, ניסו להוביל אימוץ של עמדה הנקראה "הצהרת החזון האינדיאני אמריקאי של 1993". ההצהרה כללה בקשה לעזרה והגנה על האמונות האינדיאניות והכרה בשליחי האל הרבים אשר נשלחו למערב כדור הארץ. ההצהרה כמעט ואומצה, אך לבסוף לא אומצה.