cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלכסנדר לובוצקי
חיים אישיים
משפחת לובוצקי נמנית עם ראשוני המתיישבים באפרת. אחיו, ד"ר יצחק לובוצקי, היה שופט בכיר בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב.
מנשה גולדבלט
מנשה גולדבלט הוא קצין צה"ל בדימוס ומנכ"ל ישראלי. סיים את שירותו בצה"ל בדרגת תת-אלוף, ובעל עיטור העוז על גבורתו במלחמת יום הכיפורים.
שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. גולדבלט עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בחטיבה 500. גולדבלט הוביל את פלוגתו במלחמת יום הכיפורים, בין היתר בקרב בעיר סואץ. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור העוז. בהמשך שירת כמפקד גדוד טנקים ובשנים 1990–1997 שימש כמפקד חטיבה 14. שימש סגן מפקד אוגדה 36 בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות, ומפקד אוגדת מילואים משוריינת, בדרגת תת-אלוף.
מלחמת האזרחים בסרי לנקה
הרקע לסכסוך
במהלך התקופה הקולוניאלית נשלטה סרי לנקה על ידי שלוש מעצמות עד לקבלת עצמאותה ב-1948. בתחילה הייתה זו האימפריה הפורטוגזית, אחר כך הולנד ולבסוף בריטניה. בריטניה החלה בגידול מטעי קפה, תה וקינמון בסרי לנקה, ולצורך כך הביאה לסרי לנקה מאות אלפי טמילים מהודו, אותם העבידה במטעים. הבריטים התייחסו יפה לטמילים ובנו בשבילם מוסדות חינוך נוצריים, מה שהפך את הטמילים לקבוצה החברתית השלטת בסרי לנקה.
בשנת 1948 זכתה סרי לנקה לעצמאות מהממלכה המאוחדת והפכה לדמוקרטיה סוציאליסטית. בראות ממשלתה הראשונה את חוסר האיזון בין העמים, החליטה כי על מנת ליצור שוויון יש להפוך את השפה הסינהאלזית לשפה הרשמית במדינה. הדבר יצר מתח רב בין הסינהאלזים לטמילים ובסופו של דבר הביא לרצח ראש הממשלה בנדרנייקה בשנת 1959.
תחילת הסכסוך
בשנת 1972 היה המצב במדינה טעון ביותר, את הפיצוץ גרם חוק חדש שחוקקה הממשלה. החוק הגביל את מספר הטמילים הרשאים ללמוד באוניברסיטאות וקבע כי הבודהיזם, דתם של הסינהאלזים, הוא הדת הרשמית במדינה. עם קבלת החוק פרצו מהומות אלימות של סטודנטים טמילים שדרשו הקמת מדינה עצמאית לטמילים בצפון האי ובמזרחו, והצבא נאלץ להתערב.
טיגריסי השחרור של טאמיל אילם
שנת 1976 הייתה נקודת מפנה בתולדות הסכסוך. בשנה זו הוקם הארגון הטמילי המשמעותי ביותר במאבק - טיגריסי השחרור של טאמיל אילם - הטיגריסים לא בחלו בשום אמצעי במלחמת השחרור שלהם, ועל אף ניסיונו של נשיאה החדש של סרי לנקה, שנבחר ב-1977, ג'וניוס ריצ'רד ג'ייוורדנה, להפסיק את המהומות על ידי הכרה באוטונומיה טמילית בצפון ובמזרח המדינה, המשיכו לבצע פיגועים כנגד אזרחים. לאורך כל שנות ה-80 המשיכו שני הצדדים בטרור, ובפשעי זכויות אדם.
ההתערבות ההודית
בשנות ה-80, לאחר לחצים מצד גורמים טמילים בשלטון ההודי, ולאחר שכ-100,000 טמילים הוגלו למחנות בהודו, נכנסה הודו לסרי לנקה בניסיון להפסיק את הלחימה. בשנת 1989, פרץ מרד סינהאלזי בראשות מפלגה בשם "JVP", וממשלת סרי לנקה בראשותו של ראנאסינג פרמאדאסה החלה בחיסול שיטתי של פעילי המפלגה. בשנת 1990, לאחר הסכם הפסקת אש עם הטמילים, עזבו ההודים את סרי לנקה. אולם הפסקת האש לא החזיקה מעמד. בשנת 1990 הנמרים הטמילים גירשו מהמחוז הצפוני יותר מ-70,000 מוסלמים, וביצעו פעולות טרור רבות: פיצוצי אוטובוסים, רכבות, מטוסים ואף מקדשים. בשנת 1991 נרצח מי שהיה ראש ממשלת הודו בזמן התערבותה בסרי לנקה רג'יב גנדי על ידי מחבלת מתאבדת טמילית כנקמה על ההתערבות ההודית הכושלת בסרי לנקה.
בשנת 1993 נרצח נשיא סרי לנקה ראנאסינג פרמאדאסה ובשנת 1999 נפגעה נשיאת סרי לנקה צ'אנדריקה קומאראטונגה, בפיגוע התאבדות.
כישלון הסכם השלום
ב-24 בדצמבר 2001 השיג ראש הממשלה החדש ראניל ויקראמאסינגה הסכם הפסקת אש, בשנת 2002 החלו להישמע קולות הקוראים להסכם שלום ובהמשך אותה שנה כבר נחתמו מספר סעיפים בהסכם. בשנת 2003 התחדשה האלימות לאחר פיגוע התאבדות בבירה בקולומבו. ב-2005 החריף רג'פקשה את המלחמה כנגד הנמרים הטמילים. ובינואר 2008 בוטלה הפסקת האש באופן רשמי על ידי ממשלת סרי לנקה. בשלהי 2007 הרג חיל האוויר של סרי לנקה את מנהיג האגף המדיני של הארגון, ס.פ טאמילסלבאן.
כניעת הטיגריסים הטמילים
בסוף שנת 2008 ובתחילת 2009 התעצמה הלחימה בין הממשלה לטיגריסים הטמילים, והממשלה הצליחה לכבוש את המעוזים האחרונים שלהם. ב-2 בינואר כבשה את בירת המורדים קילינוצ'צ'י ודחקה את המורדים למובלעת קטנה בג'ונגלים בצפון מזרח האי, ובאמצע מאי 2009 הרגו את השרידים של הנמרים הטמילים ביחד עם אזרחים ששהו באזור. ב-16 במאי הכריז נשיא סרי לנקה על ניצחון הצבא על המורדים, ויום אחר כך, הכיר גם הארגון בהפסדו אחרי שנמצאה גופתו של מייסד הארגון, ולופילאי פרבאקראן. ב-17 במאי 2009 הכריז ארגון הטיגריסים על הנחת נשקו, משום שאין בכוחו להגן על תומכיו. בנוסף קרא הארגון לממשלה לפתוח בשיחות שלום. במהלך העימות מאז 1994 נעלמו עשרות אלפי אנשים המשתייכים לנמרים הטמילים או שתמכו בהם (דווחו על ידי הממשלה יותר מ-65,000 איש), בתחילה הממשלה דיווחה על כך שהם נמצאים בבתי כלא. אך על פי דברי ראש הממשלה ויקרמסינגה כולם נרצחו.
השלכה חברתית
כ-50,000 דונמים של אדמות במחוז הצפוני הוחרמו בידי הצבא, ומשמשים בידיו מבחינה כלכלית. במחוז הצפוני עדיין שוהים קרוב ל-120,000 חיילים. עשרות אלפי טמילים נותרו חסרי בית. בעקבות מחאות של האו"ם, הקמת ועדת חקירה והפסקת מענקי פיתוח, החל מ-2015 המצב הצבאי על הטמילים הוקל. הוסרו מחסומי דרכים, והופסק דיכוי מחאות פוליטיות.
השלכות כלכליות
לסכסוך ישנן השלכות מרחיקות לכת בעיקר על כלכלת סרי לנקה. בעקבות הסכסוך נפגע אנושות ענף התיירות שיכול היה להיות אחד מהענפים המכניסים ביותר של האי, בשל העובדה שבסרי לנקה אתרים ארכאולוגים, חופים יפים, ואתרי תיירות נוספים. כמו כן גרמו הלחימה ופיגועי הטרור במדינה לבריחת משקיעים ממנה. לאחר 2015 היה נראה שהמדינה משתקמת. חיילים עוסקים בפינוי מוקשים, בניית בתי ספר ומקדשים.
טכנאי
טכנאי הוא אדם בעל הכשרה להפעלה, להתקנה, לכוונון ולתיקון של מכשור טכנולוגי. עבודת הטכנאים מתייחסת להיבטים פרקטיים, פרטניים ועכשוויים של התחום שבו הם עוסקים ולמידת מקצועם אינה דורשת, על פי רוב, ידע קודם (לא דורשת, למשל, שליטה במתמטיקה). הלימודים למקצוע זה בארץ נעשים לרוב בכיתה י"ג במכללות (ורבים אחריו ממשיכים ללימודי הנדסאי – כיתה י"ד) כלימודים על-תיכוניים, אך הם אינם נחשבים לתואר אקדמי.
מקצוע הטכנאות על התמחויותיו השונות אופייני לעידן טכנולוגי, בו נדרשת הכשרה מאוד מיוחדת להפעלת מכשירים בתחום מסוים. כך, למשל, ההתפתחות בענף המחשבים הורידה את התלות של הצרכן בקלדניות (שהיו נוהגות לעבור קורס הקלדה עיוורת) ובעובדי דפוס והגדילה את התלות בטכנאי מחשבים. באותו אופן, השכלול במעליות פטר את הלקוח מנערי המעליות שעברו הכשרה בתפעולן. זאת בניגוד לעבודת המהנדסים שעוסקת בפיתוח ושכלול התחום, ועשויה לכלול מציאת דרכים להורדת התלות של הצרכן בטכנאים או בהקלת עבודתם של הטכנאים.
בישראל
בישראל מוסדרת פעילות הטכנאים בחוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים. המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע אמון על הפיקוח על הכשרת טכנאים והנדסאים. טכנאים והנדסאים רשומים במרשם הנדסאים וטכנאים מוסמכים המנוהל על ידי משרד הכלכלה והתעשייה. קיימת חטיבה בהסתדרות, "הסתדרות הטכנאים וההנדסאים".
בשנת 1965 ועדת הגג להכשרת טכנאים מוסמכים והנדסאים טבעה את המושג "טכנאי מוסמך". בשנת 2012 חוקק חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים התשע"ב 2012. החוק קובע שטכנאי מוסמך הוא מי שיש לו תעודת טכנאי מוסמך שהוכרה על ידי ועדת ההסמכה, תעודה המעידה על השלמת לימודי טכנאות מוסמכת במכללה טכנולוגית מוכרת ועמד בבחינות ממלכתיות. ועדת ההסמכה פועלת מתוקף חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, חברים בה נציגי משרד הכלכלה והתעשייה, משרד החינוך והסתדרות ההנדסאים והטכנאים המוסמכים. מתוקף חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים-הוקמה בשנת 2013 מועצה ציבורית, מועצת ההנדסאים והטכנאים המוסמכים. יו"ר המועצה וחברי המועצה מונו על ידי שר הכלכלה ושר החינוך. במועצה 13 חברים, נציגי משרדי הממשלה, האיגוד המקצועי, התאגדות התעשיינים, צה"ל האקדמיה ונציגי המכללות המכשירות. תפקידי המועצה לגבש את מדיניות ההכשרה כדי לשמר את מעמד המקצוע ולהרחיב את הסמכויות בתחומי העיסוק המגוונים.
קיימים שני מסלולים להשגת תעודת טכנאי מוסמך:
מסלולי הלימוד כוללים מספר תחומי ידע ובהם :
חוקים שונים קובעים תפקידים שרק לבעלי תעודת טכנאי מוסמך מותר לבצע:
התזמורת הסימפונית של בוסטון
התזמורת הסימפונית של בוסטון (באנגלית: Boston Symphony Orchestra) נמנית עם המפורסמות בתזמורות העולם. היא נודעת בייחוד באיכות קבוצת כלי הקשת שלה. משכנה הקבוע הוא "בוסטון סימפוני הול", אולם קונצרטים הנחשב לאחד המשובחים בעולם.
היסטוריה
התזמורת נוסדה בשנת 1881 על ידי הנרי לי היגינסון בבוסטון, מסצ'וסטס. בהמשך היו לה כמה מנצחים ידועי שם, בהם ארתור ניקיש משנת 1889 עד 1893 ופייר מונטה מ-1919 עד 1924, שהוציא לתזמורת שם של בעלת צליל "צרפתי", דעה שהשתמרה במידת מה עד עצם היום הזה. עם זאת, שרביטו של סרגיי קוסביצקי הוא שהקנה לתזמורת את עיקר פרסומה.
בניצוחו של קוסביצקי הופיעה התזמורת בשידורי רדיו קבועים וקבעה את משכנה הקיצי בטנגלווד, שם ייסד קוסביצקי את מרכז ברקשייר למוזיקה (כיום מרכז המוזיקה טנגלווד). קוסביצקי גם הזמין הרבה יצירות חדשות ממלחינים בולטים, בהן הסימפוניה הרביעית מאת סרגיי פרוקופייב וסימפוניית תהילים מאת איגור סטרווינסקי. התזמורת עם קוסביצקי גם ניגנה בביצוע בכורה את הקונצ'רטו לתזמורת מאת בלה בארטוק, שגם הוא הוזמן על ידי קרן קוסביצקי.
בשנת 1949 החליף שארל מינש את סרגיי קוסביצקי. בניצוחו הופיעה התזמורת לראשונה מעבר לים. בשנת 1962 החליף אותו אריך ליינסדורף, שפינה את מקומו בשנת 1969 לויליאם שטיינברג.
בשנת 1973 לקח סייג'י אוזאווה את התזמורת לידיו, וסגנונו עתיר הרגש עשה אותו תוך זמן קצר לאחד המוזיקאים האהובים ביותר על תושבי בוסטון. הוא נשאר המנצח הראשי עד שנת 2002, תקופת הכהונה הארוכה ביותר של מנצח בתזמורת הסימפונית של בוסטון. החליף אותו ג'יימס לוויין, המנצח הראשון יליד אמריקה במשרה זו. כיום המנצח הראשי של התזמורת הוא אנדריס נלסונס.
הכנר הווירטואוז וילי הס היה כנר ראשי משנת 1904 עד 1910.
שלוחה של התזמורת הסימפונית של בוסטון היא תזמורת הטיילת של בוסטון, שנוסדה בשנת 1885 ומנגנת מוזיקה קלאסית קלה ופופולרית יותר.
עם הסימפונית של בוסטון ועם תזמורת הטיילת שלה מופיעה, ביצירות כוראליות חשובות, מקהלת פסטיבל טנגלווד. המקהלה, שארגן בשנת 1970 המנהל המייסד, ג'ון אוליבר, מורכבת ממאתיים חמישים זמרים מתנדבים. לפני יצירת המקהלה, וזמן מה לאחר מכן, נעזרה התזמורת לעיתים קרובות במקהלות של אוניברסיטת הרווארד ושל רדקליף.
נידאל חסן
נידאל מאליק חסן (בערבית: Nidal Malik Hasan נצ'אל מאלכ חסן نضال مالك حسن; נולד ב-8 בספטמבר 1970) הוא חייל בצבא ארצות הברית לשעבר, שהורשע ברצח ביריות 13 חיילים בבסיס פורט הוד. ב-5 בנובמבר 2009 חסן פתח באש מנשקו האישי במגורי חיילים בבסיס, הרג 13 חיילים ופצע 30 נוספים. הוא נפגע מירי אנשי המשטרה הצבאית במחנה, נעצר והואשם ב-13 מקרי רצח. ב-28 באוגוסט 2013 המליץ חבר מושבעים בבית משפט צבאי על עונש מוות.
במהלך שש שנותיו כמתמחה במרכז רפואה צבאי, קולגות וממונים הביעו חששות על ביצועיו, יחסו ותגובותיו. חסן לא היה נשוי ותואר כמי שהיה ממודר חברתית, לחוץ בעבודה עם חיילים אחרים, וטרוד מזוועות המלחמה אשר פירטו בפניו. יומיים לפני הטבח, אשר התבצע כחודש לפני סיום הצבתו באפגניסטן, חסן מסר את מרבית מטלטליו לשכן.
ראשית חייו
חסן נולד במדינת ארלינגטון, וירג'יניה במרכז הרפואי ורג'יניה להורים פלסטינים שהיגרו לארצות הברית מאל-בירה שבגדה המערבית. חסן גדל כמוסלמי יחד עם שני אחיו הקטנים, ולמד בתיכון וייפילד בארלינגטון. אחרי שמשפחתו עברה לרואנוק ב-1985, חסן המשיך את לימודי התיכון שלו בתיכון על שם ויליאם פלמינג ברואנוק, ויג'יניה. חסן סיים את לימודיו התיכוניים ב-1988. הוא ואחיו עזרו להוריהם בניהול מסעדה ברונקו. אביהם נפטר ב-1998 ואימם ב-2001. בבגרותם, אחד האחים המשיך להתגורר בוירג'יניה ואילו השני עבר לירושלים.
גדליהו בן פשחור
גְּדַלְיָהוּ בֶּן פַּשְׁחוּר הוא דמות מקראית מספר ירמיהו. מוזכר כאחד מאויביו הפוליטיים של ירמיהו שקראו למותו בעקבות נבואותיו על חורבן ירושלים בידי הבבלים:
נידאל חסן
שירותו הצבאי
חסן הצטרף לשורות צבא ארצות הברית מיד לאחר סיום לימודיו התיכוניים ב-1988 כחלק ממסלול העתודה האקדמאית. הוא למד לימודים גבוהים במשך 8 שנים בהיותו חייל רשום. חסן סיים את לימודיו בוירג'יניה טק ב-1997 עם תואר ראשון בביוכימיה. בעזרת התואר, התקבל חסן ללימודי הרפואה ב-Uniformed Services University of the Health Sciences, והשלים את לימודי הרפואה ב-2003. לאחר מכן, סיים חסן את התמחותו בפסיכיאטריה במרכז הרפואי הצבאי על שם ולטר ריד, שם קיבל ייעוץ והושם תחת פיקוח.
גדליהו בן פשחור
באוגוסט 2008 פורסם כי התגלתה בעיר דוד טביעת חותם על גבי בולה שמו של גדליהו בן פשחור בחפירותה של הארכאולוגית אילת מזר. הבולה נמצאה במתחם מבנה האבן הגדול, לא רחוק מהמקום בו נחשפה, מספר שנים קודם לכן, בולה עם שם של אויב פוליטי נוסף של ירמיהו, המוזכר באותו פסוק, יהוכל בן שלמיה.
נידאל חסן
שירותו הצבאי
חסן השלים לימודי תואר שני ברפואה ציבורית, והתמחה בתחום של אסונות ופסיכיאטריה מונעת במרכז לסטרס טראומטי בUSU, וסיים התמחות זו ב-2009. במאי 2009, חסן קוּדם מדרגת קפטן (סרן) למייג'ור (רב-סרן). לפני שעבר לפורט הוד ביולי 2009, המפקחים עליו בבית הספר לרפואה העידו על תפקודו האישי הלקוי. חרף חששות אלה, מפקדו הקודם בצבא בן פיליפס, תיאר את ביצועיו המקצועיים כ"מצוינים", כפי שעלה בחקירה הנגדית במשפט של חסן.
בכלא
לאחר הרשעתו וגזירת דינו, חסן הושם במתקן כליאה. לפי קריס הוג, דובר המתקן הצבאי בפורט הוד, חסן נושל מדרגותיו ופוטר משירות בצבא ארצות הברית. בספטמבר 2013 דווח במספר רשתות תקשורת שזקנו של חסן גולח בכפייה. הרשויות הצדיקו את מעשיהן בכך שחסן עודנו כפוף לסדרי שלטון צבאיים, אף שפוטר מהצבא, הוסר מדרגותיו ונשלל שכרו. חרף ההגבלות הצבאיות, חסן החל מגדל זקן לאחר הירי, כשהוא נשען על אמונה דתית. אף שאין בנמצא פרסום של הגילוח הכפוי, רשויות הצבא אישרו שסרטון שמתעד את המעשים קיים, והכל בהתאם לפקודות הצבא. בתגובה, עורך דינו של חסן תכנן לתבוע את הצבא על הפרה של אמונות דתיות. לשיטת עורך דינו, וועדה רשמית מטעם הצבא אישרה לחסן לעטות את זקנו במהלך המשפט, וייחס למעשי הצבא מניע נקמני.
אריה בן-אור
אריה בן-אור (9 ביולי 1938 – 9 ביוני 1967) היה טייס חיל האוויר הישראלי, שעוטר בעיטור העוז על פעולתו במלחמת ששת הימים, אשר במהלכה נהרג.
ביוגרפיה
אריה בן-אור (אורבך) נולד בפתח תקווה, בן יחיד להוריו. הוא למד בבית הספר היסודי ע"ש ויצמן בהרצליה ובתיכון חדש בתל אביב. בן אור התגייס לצה"ל ב-1956 והשתתף במבצע סיני. לאחר מכן נתקבל כחניך בקורס טיס והוסמך כטייס. במהלך שנות שירותו הטיס את רוב דגמי מטוסי חיל האוויר. הוא שימש במשך כשנתיים כמדריך בבית הספר לטיסה ואחרי כן המשיך לטפס במדרג התפקידים והדרגות בחיל.
בחודש מרץ 1967 מונה בן-אור כמפקד טייסת מטוסי פוגה (טייסת 147). במקביל פיקד על טייסת מתקדמת בבית הספר לטיסה. לאחר פרוץ מלחמת ששת הימים, השתתפו המטוסים שבפיקודו, שייעודם המקורי היה לשמש כמטוסי אימונים, בגיחות תקיפה של מטרות קרקע בכל חזיתות המלחמה. ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים, סייעה הטייסת שבפיקודו לכוחות אוגדה 84, בתקיפת סוללות ארטילריה מצריות בפתחת רפיח.
ב-7 ביוני 1967, במהלך גיחת תקיפה של מטוסי הטייסת נגד טנקים ירדנים ממזרח לירושלים, חג בן-אור במטוסו לאחר שתחמושתו אזלה והנחה שתי רביעיות מטוסים נוספות לשטח התקיפה, למרות אש אויב שנורתה נגד מטוסו. בפעולה זו השמידו מטוסיו שבעה טנקי אויב. על פעולתו זו ניתן לו ציון לשבח, אשר הומר לימים בעיטור העוז.
ב-9 ביוני, בעת שתקף בן-אור עמדת ארטילריה סורית ברמת הגולן, נפגע מטוסו מאש נ"מ והתרסק אל הקרקע.
אריה בן-אור, היה בן 28 במותו, והוא הניח אשה ושתי בנות. בן-אור נקבר בבית הקברות הצבאי בהרצליה, ושמו הונצח על גבי אנדרטת חללי חיל האוויר בהר הטייסים.
Unreal (משחק מחשב)
אנריל (באנגלית: Unreal - כלומר לא מציאותי, לא ריאלי) הוא משחק מחשב בקטגוריית "פעולה" שפיתחה חברת Epic Games. המשחק היה מבוסס על מנוע Unreal Engine 1 שפותח במהלך שלוש השנים שקדמו להוצאת המשחק.
המשחק הוא משחק "יריות בגוף ראשון" בו השחקן נכנס לנעליו של אסירת חלל שמצאה עצמה לכודה על כוכב לכת זר ועוין לאחר שספינת-הכלא שלה התרסקה על פני הכוכב. במהלך המשחק, על השחקן לחקור את העולם החוצני תוך שימוש במגוון כלי נשק ביזאריים ומטרתו להרוג את האויב ולמצוא דרך החוצה מכוכב הלכת.
היסטוריה ופיתוח
העבודה על המשחק התחילה עוד בשנת 1994, כאשר מפתח משחקי המחשב ג'יימס שמאלץ, מייסד חברת Digital Extremes, הציג בפני קליף בלז'ינסקי, ממפתחי המשחק הראשיים בחברת Epic, פרויקט עליו עבד קודם לכן. שמאלץ באותו זמן עבד על פיתוח מנוע המשחק, אף על פי שרוב תוכני המשחק כפי שאנו מכירים כיום היו באותו זמן "על הנייר" בלבד. יותר מאוחר, שמאלץ עבד עם מייסד אפיק, טים סווייני, על פיתוח עורך שלבים שבאמצעותו בנו שניהם - ומאוחר יותר עוד מספר יותר גדול של עובדי אפיק - את רוב המפות והתכנים המופיעים במשחק. בסופו של דבר, המצב היה שרוב העובדים באפיק עבדו הן במישרין והן בעקיפין על פיתוח המשחק.
המשחק במקור תוכנן לצאת באפריל 1997, אך לחץ מצד GT Interactive אילץ את המפתחים לדחות את ההשקה בין היתר כדי להתחרות במשחקים דומים שיצאו באותה שנה. כתוצאה מכך, אפיק העבירה את כל העובדים הזמניים שעבדו על המשחק ל Digital Extremes כדי לסיים את הפיתוח. הדמו למשחק שוחרר מספר פעמים לפני תאריך ההשקה הרשמי אולם לא באופן רשמי אלא בתור מתנה לרוכשי כרטיסי מסך. בסופו ש דבר המשחק שוחרר ב-22 במאי 1998, מה שלטענת אפיק פתח "עידן חדש במשחקי המחשב".
פרטים טכניים
מנוע המשחק אנריל נראה כגדול המתחרים למנוע Quake של חברת id Software, והמשחק אנריל עצמו נראה כנעלה מבחינה טכנית על כותרי Quake ו-Quake 2 אשר יצאו לשווקים באותו הזמן. המנוע הציג שלל טכנולוגיות חדשות כגון תאורה צבעונית, מערכת פירוט טקסטורות וטקסטורות בשכבות, וכן תמיכה בהאצת תוכנה מתקדמת ביותר יחסית למשחקים מתחרים, ודרייברים ייחודיים הנקראים Glide לכרטיסי מסך 3dfx Voodoo ו־S3 Savage שהעניקו להם יתרון אדיר על כרטיסי מסך מתחרים (דוגמת NVIDIA RIVA TNT/GeForce 256 או ATI RAGE שרצו על האצת התוכנה). (מאוחר יותר אפיק שחררה דרייברי Direct3D ודרייבר ניסיוני ל־OpenGL עקב תלונות משחקנים שלא היה בבעלותם כרטיסי 3dfx או S3) הדור הראשון של Unreal Engine שולב עם בינה מלאכותית, ראיה, תקשורת נתונים, UnrealScript (שפת סקריפטים ייעודית) וניהול מערכת קבצים לתוך מנוע אחד שלם, ומאז שאנריל נארז עם שפת הסקריפטים שלו הקרויה UnrealScript ועורך המפות UnrealEd 1.0 התפתחה תוך זמן קצר, בעידוד אפיק, קהילה באינטרנט אשר יכלה להוסיף שינויים כדי לשנות או להרחיב את המשחק. תכונה זאת הוסיפה מאוד לאריכות הימים הכוללת של המוצר וסיפקה עידוד לפיתוח נוסף.
המוזיקה במשחק, בניגוד למשחקים שיצאו באותה תקופה, מבוססת קובצי Module שניתן ליצור באמצעות תוכנות "טראקר" דוגמת Impulse Tracker. באופן דומה גם המוזיקה של המשחקים Unreal Tournament, ג'אז הארנב 2 ו־One Must Fall: 2097 הולחנה, לעיתים אפילו על ידי אותם המוזיקאים (דוגמת אלכסנדר ברנדון, או מיכאל ואן דן בוס) שיצרו את המוזיקה עבור אנריל.
עלילה
המשחק בעל עלילת מדע בדיוני וסובבת סביב חקר עולמות חוצניים. גיבורת המשחק, עבריינית חלל בת-אנוש בשם אסירה 849 (Prisoner 849) שלא ידוע לשחקן על סיפור הרקע שלה, מובלת בספינת אסירים בשם Vortex Rikers לכלא בין-כוכבי. לפתע, ספינת החלל מתרסקת על כוכב הלכת נא פאלי (Na Pali) המאכלס גזע חוצנים דומי אדם בעל 4 זרועות, שוחר שלום ושלווה, בשם נאלי (Nali). הכוכב ידוע כעשיר במחצבים יקרים בשם טארידיום (Tarydium), מחצב קריסטלי שממנו ניתן להפיק אנרגיה רבת עוצמה. גזע חייזרי עוין של זוחלים דמויי אדם, העונה לשם סקארג' (Skaarj) פלש לאחרונה לכוכב לכת זה בעזרת בני בריתו, בחיפוש אחר הטארידיום היקר, תוך כדי הרג, הרס ושיעבוד בני הנאלי. מסתבר שהסקארג' היו גם האחראים להפלת ספינת החלל עליה נמצאה אסירה 849 והריגת כל מי שנשאר בחיים בה - חוץ מאסירה 849, שמספיקה לחלץ את עצמה מהחללית. החללית, שהתרסקה ליד מכרה טארידיום גדול, פותחת בפני אסירה 849 מסע לחקר כוכב הנאלי, שם היא פוגשת בני נאלי שנמכרו לעבדות ומסיירת בין המכרות, המקדשים, והכפרים של בני הנאלי, תוך כדי לחימה בסקארג'ים עוינים ושאר יצורים עוינים..
במהלך המסע ניתן גם למצוא גופות של בני אנוש וחוצנים אחרים, שמהם ניתן לאסוף רמזים בנוגע לתעלומות הכוכב. חלק מהגופות נושאות איתם יומנים בהם מתועד מאבקם הבלתי פוסק להסתתרות מפני הסקארג', מהם אסירה 849 לומדת על אופיים המרושע וצמא הדם של גזע הסקארג' ככובשים, וכן על מאבקים פנימיים בין הסקארג' למשרתיהם (גזע חייזרי בשם Krall) ומתחריהם (גזע חייזרי-קיבורגי בשם Merceneries). חוץ מהגופות, אין רמז לבני אדם חיים אחרים במשך כל המשחק, מה שמביא את אסירה 849 למסקנה כי היא בת האנוש היחידה שנמצאת על כוכב נא פאלי.
לאחר חדירה והשמדת בסיסי צבא שונים של הסקארג' וחקר ספינת חלל אנושית נוספת שהתרסקה על הכוכב, אסירה 849 מוצאת את טירת הנאלים העתיקה שמובילה הישר לגיהנום, משם יש יציאה לספינת האם של הסקארג' שבנויה כמבוך ענקי מלא בחייזרים עוינים, ומטרתה כאן היא להשמיד את מקור האנרגיה של הספינה לא לפני הריגת שר המלחמה הסקארג'י שהגיע הישר מהגיהנום. לבסוף היא מוצאת את ההיכל של מלכת הסקארג'ים כדי לחסל אותה, ולשחרר את בני הנאלי. עם סיום הקרב ספינת האם מושמדת ואסירה 849 נמלטת ממנה בעזרת פוד מילוט, אך המילוט משתבש כאשר רגע לפני שהחללית עוזבת את האטמוספירה של הכוכב אוזל הדלק והחללית נתקעת בחלל. לא ידוע מה עלה בגורלה, ככל הנראה אבודה לעולמים.
יש לציין כי על פי קו הזמן של סדרת המשחקים, אירועי המשחק הם הפתיחה למלחמה הרסנית שתתרחש בין בני האדם לסקארג' בה בני האדם ניצחו אם כי במחיר חורבן כמעט מוחלט של כדור הארץ. אף על פי שמהלך המלחמה אינו מוזכר כלל במשחק, תוצאותיה הובילו להקמת ממשלה עולמית (New Earth Government) שבין היתר תהיה לה יד באירועי סדרת UT.
משחקיות
אנריל הציגה משחקיות שעמדה בניגוד כמעט מוחלט למשחקים מתחרים. במשחקים אלו, דוגמת Doom, Quake והמשכיהם, המשחקיות הייתה מבוססת על ריצה לאורך המפה והריגת כמויות של מפלצות כמעט ללא שום מחשבה. באנריל, לעומת זאת, הקרבות נגד החייזרים מתרחשים לעיתים לא קרובות, אין מגבלת זמן הנדרשת לסיום השלב, והמפות גדולות מאוד ולא ליניאריות מה שמאפשר לשחקן חופש לחקור את הסביבה בה הוא נמצא ולחפש רמזים שיעזרו לו למצוא את היציאה לשלב הבא. השחקן נדרש בלא מעט מקרים לפתור חידות ולנצל את הסביבה כדי להגיע למפה הבאה.
המשחק מציע שפע של כלי נשק, רובם בדיוניים ומומצאים, שלכל אחד מהם אופן פעולה שונה ויותר מדרך אחת להשתמש בהם, איתם השחקן יכול להילחם בחייזרים. מערכת הקרבות שונה מזו של Doom ו-Quake, בכך שהאויבים נהיים יותר קשים לחיסול. האויבים מציגים אינטליגנציה מלאכותית מפותחת יותר מאשר במשחקי עבר: הם יותר קשים לחיסול מאשר המפלצות של Doom או Quake, יפתחו טקטיקות שונות להתחמקות, ובמידת הצורך יקראו לתגבורת בדרכים שונות. כך לדוגמה, לוחמים סקארג'יים יעקבו אחרי תנועות השחקן, יזהו כאשר נשלח טיל או חפץ מעופף לכיוונם וידעו להתחמק לכיוון השני ואף יזייפו את מותם; Mercenaries יעטו סביבם מגן שיהפוך אותם לחסינים לזמן מה; ו־Kralls יעדיפו לתקוף את השחקן בקבוצות. רובם ככולם לא ימותו לאחר ירייה או שתיים (תלוי בנשק), וכן באפשרותם לתקוף גם נאלים טובים. בנוסף לכלי נשק, השחקן יכול להשתמש בחפצים שונים לתועלתו בתוך תיבת חפצים (Inventory items), דוגמת מתרגם באמצעותו השחקן יכול לקרוא טקסטים עתיקים יומנים וכו', פנס עם סוללות (ניתן למצוא במפות האחרונות זרקור, שמאיר בעוצמה גדולה יותר ומחזיק מעמד יותר זמן), זיקוקי תאורה, ואף עזרי לוחמה כמו מגדיל נזק, שדה כוח ומגדיל יכולת קפיצה אותם ניתן לאסוף ולהפעיל במצבים שונים.
במהלך הקמפיין יפגוש השחקן בבני הנאלי, תושביו הטבעיים של הכוכב. הם יצורים בלתי מזיקים, נרתעים מכלי נשק ויגיבו בבהלה ומנוסה כאשר יורים עליהם בטעות. עם זאת הם ידידותיים כלפי השחקן: אמנם לחלק מהנאלים שהשחקן יפגוש אין שום השפעה על מהלך המשחק, אבל נאלים לא מעטים יקראו לשחקן בדרכם כדי לפתוח בפניו מקומות מסתור ולעיתים אף לעזור לשחקן להתגבר על מכשולים או לקדם את השחקן הלאה. (לכן יש לשמור עליהם מפני פגיעות)
המשחק מציג גם מצב מרובה משתתפים, הכולל מצבי משחק כגון קרב "כולם על כולם" (Deathmatch), משחק בשותפות, מלך הגבעה וקרב Darkmatch - קרב Deathmatch בחושך. מצב מרובה משתתפים זה ספג ביקורות קשות עקב היותו מקודד בצורה גרועה, הסרבול שלו ואי התאמתו למודמי 56K האיטיים ששימשו אז כסטנדרט. אפיק, בעקבות כך, למדה מכישלון החרוץ של מצב מרובה המשתתפים של אנריל ושנה מאוחר יותר הציגה את Unreal Tournament שזכה בתואר "משחק השנה" של 1999 ונחשב עד היום לאחד ממשחקי הרשת הטובים בכל הזמנים.
עלילה
זמן קצר אחרי סיום המשחק הראשון, אסירה 849 מחולצת על ידי ספינת מלחמה אנושית בשם UMS Bodega Bay, שצוותה שומע על מעלליה ומחליט לגייס אותה לשירות צבאי כאשר משימתה היא להישלח בחזרה אל כוכב נא פאלי כדי למצוא ספינת חלל אחרת שהתרסקה בכוכב (UMS Prometheus), ועליה נמצאים רישומי פיתוח של כלי נשק סודיים שעליה להציל אותם מנפילה לידיים עוינות, ובתמורה לביצוע משימתה היא תזכה לחנינה מלאה וחזרה אל כדור הארץ - לפחות כפי שסופר לה, כיוון שעד מהרה היא מגלה שהתוכנית האמיתית של מפקדיה היא לחסל אותה ברגע שהיא תאסוף את המידע הסודי. המידע שהתגלה אליה בטעות ממשדר רדיו משבש את התוכנית והיא מצליחה להילחם ולהימלט מן החיילים שבאו לחסל אותה. שוב, אסירה 849 צריכה למצוא דרך אחרת להימלט מהכוכב ולאחר דרך רצופה קשיים ומאבקים עם הסקארג' ועם עוד כל מיני חיילים היא מוצאת חללית מילוט שכזאת, אך UMS Bodega Bay עולה על התוכנית ומנסה לחסל אותה. לבסוף היא מרסקת את החללית שלה על UMS Bodega Bay מה שמנטרל את ספינת המלחמה וגורם לאסירה 849 שוב להיות אבודה בחלל.
משחקיות
השחקן שוב מגלם את תפקידה של אסירה 849 והמשחקיות דומה לזו של Unreal המקורי, אבל מציגה מבחר יותר גדול של כלי נשק - 9 כלי הנשק הישנים ועוד 5 חדשים. יש גם מבחר גדול יותר של אויבים והפעם גם אויבים אנושיים (החיילים שבאים להיפטר מהשחקן).
מטרת המשחק היא למצוא את החללית שהתרסקה, לגלות ולסכל את התוכנית לחיסול השחקן ולמצוא דרך אחרת להימלט מהכוכב החייזרי.
ביקורות
המשחק זכר להצלחה ולשבחים מפי מבקרי משחקים, אולם זכה לביקורות קשות הן מצד מבקרים והן מצד שחקנים על מצב מרובה המשתתפים. עם זאת ממוצע הביקורות למשחק באתר Metacritic עומד על הציון 9.2 מתוך 10 והמשחק נחשב לאחד המשחקים הטובים ביותר בכל הזמנים. עקב התלונות אפיק בעקבות זאת שחררה מספר רב של טלאים וכן עדכונים לדרייברי Direct3D, ל־Glide, וכן דרייבר ניסויי ל־OpenGL.
כיוון שהמשחק לא תוכנן להשתחרר עבור לינוקס, המשחק יצא באופן עצמאי ללינוקס כמוד למשחק Unreal Tournament.
איגוד ESRB דירג את המשחק בדירוד M (גילאי 17+) עקב שימוש באלימות גרפית ושפיכות הרבה דם.
מריה פון טראפ
מריה אוגוסטה פון טראפ (בגרמנית: Maria von Trapp; ), הידועה גם כברונית פון טראפ, הייתה האם החורגת למשפחת פון טראפ, שסיפור חייה שימש השראה למחזמר המצליח "צלילי המוסיקה".
נעוריה
פון טראפ נולדה ב-26 בינואר 1905 ברכבת שיצאה מכפר בטירול שבו התגוררו הוריה אל בית החולים הקרוב בווינה, אוסטריה. בגיל 7 התייתמה מהוריה. ב-1923 סיימה את לימודיה בסמינר למורים. לימים הצטרפה כמתלמדת למנזר הבנדיקטיני נונברג, ששכן בעיר זלצבורג, במטרה להפוך לנזירה. בעת שהותה במנזר התבקשה להיות מורתה הפרטית של מריה, אחת מילדי משפחת פון טראפ. בראש המשפחה עמדו קפטן גיאורג פון טראפ ואשתו, אגתה וייטהד פון טראפ. מריה נענתה לבקשה בחיוב, ובעת שלימדה ושהתה בבית המשפחה, מתה וייטהד משנית, ואז החלה מריה ללמד את כל שבעת הילדים. כשקפטן פון טראפ ראה את יחסה החם לילדים, הוא ביקש ממנה להינשא לו. מריה, שהייתה צעירה ממנו ב-25 שנה ובתחילת חייה, פחדה מההצעה וחזרה למנזר, שם בקשה את עצתה של אם המנזר, שאמרה לה שרצון האל הוא לא שתהיה נזירה אלא אשתו של פון טראפ ואם לילדיו. בביוגרפיה שלה כתבה מריה מאוחר יותר "באמת ובתמים לא הייתי מאוהבת בו. חשתי כלפיו חיבה, אך לא אהבה. את ילדיו אהבתי, כך שבמובן מסוים נישאתי להם. ואולם למדתי לאהוב אותו יותר משאי פעם אהבתי ויותר משאי פעם אוהב".
פון טראפ ומריה נישאו ב-26 בנובמבר 1927 ונולדו להם שלושה ילדים: רוזמרי (נולדה ב-1928 או 1929) אלאונורה (נולדה ב-1931) ויוהנס (נולד ב-1939).
בעיות פיננסיות
ב-1935 איבדה משפחת פון טראפ את כל כספה, עקב השקעה כושלת בתקופת השפל הגדול באוסטריה. כדי לשרוד פיטרה המשפחה את רוב משרתיה, עברה לגור בקומה העליונה בביתם, ואת כל שאר השטח בבית השכירו לסטודנטים מהאוניברסיטה הקתולית שבזלצבורג. הארכיבישוף שלח את האב פרנז וסנר לשהות עם המשפחה בעת קשייה הרבים. האב הבחין בכישרון הגדול של המשפחה לשירה, ופרנס אותה ואותו כסוכן להקת פון טראפ, אותה הקים כשהבחין בכישרון.
קריירת המוזיקה המוקדמת
הזמרת לוטה להמן שמעה את המשפחה שרה, והמליצה שיופיעו בקונצרט. כאשר הקנצלר האוסטרי קורט שושניג שמע אותם שרים ברדיו, הוא הזמין אותם לשיר בקונצרט חגיגי שנערך ב-1936, בווינה.
אחרי הקונצרט המוצלח הפכה המשפחה ללהקה האוסטרית המצליחה ביותר. זמן קצר לפני האנשלוס המשפחה נסעה לאיטליה ומיד לאחר מכן לארצות הברית ולקנדה למסע הופעות. לאחר מספר הופעות בארצות הברית החליטו לקרוא לעצמם '"מקהלת פון טראפ". מאמר בניו יורק טיימס מספר כי:
סוכניהם התנגדו לשם "מקהלת פון טראפ" והחליטו פה אחד לשנותו ל"זמרי משפחת פון טראפ". המשפחה, שכללה אז 9 ילדים, המשיכה להופיע בכל רחבי העולם. בזמן שהופיעו מחוץ לארצם הוחרם ביתם על ידי הנאצים. עקב זאת המשפחה לא חזרה לאוסטריה.
המעבר לארצות הברית
ב-1940, כשראו כי הלוחמה באוסטריה רק הולכת ומחריפה, החליטו לעבור לוורמונט, ארצות הברית, שם ניהלו מחנה קיץ למוזיקאים. ב-1944, מריה ובנותיה החורגות יוהנה, מרטינה, מריה, הדוויג ואגתה הגישו בקשה לאזרחות אמריקאית. רופרט וורנר פון טראפ הפכו לאזרחי ארצות הברית בזכות שירותם בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. אלנורה ורוזמרי קיבלו אזרחות בזכות אמן. יוהנס פון טראפ נולד בארצות הברית כאשר המשפחה הייתה בעיצומו של מסע הופעות.
קפטן גיאורג פון טראפ מת ב-1947 בוורמונט עקב מחלת סרטן הריאה.
אחרי מלחמת העולם השנייה הקימה המשפחה את העמותה "Trapp Family Austrian Relief".
סיפורה של המשפחה שימש בסיס לספר "זמרי משפחת פון טראפ" ולמחזמר המצליח "צלילי המוזיקה".
מותה של פון טראפ
מריה נפטרה מדום לב ב-28 במרץ 1987 בוורמונט, שלושה ימים לאחר ניתוח.
1-2-3 מגע
1-2-3 מגע הייתה סדרת טלוויזיה חינוכית שעסקה במדע, אשר שודרה בערוץ PBS האמריקאי בין השנים 1988-1980. בתוכנית לימדו תאוריות מדעיות שונות, ואת יישומיהן בחיי היום יום. התוכנית צולמה בפני קהל, צוות המנחים ענה לשאלותיו. במהלך השנים שודרה התוכנית ב-26 מדינות. בישראל, שודרה התוכנית בטלוויזיה החינוכית מאמצע שנות השמונים עד תחילת שנות התשעים. מאוחר יותר היא שודרה בשידורים חוזרים בשנת 1993 בערוץ הילדים.
65 פרקי העונה הראשונה צולמו בראשית שנת 1980. שלושת המנחים היו סטודנטים שדנו בענייני מדע בחדר בקמפוס שכונה "הסדנא" (The Workshop). מגבלות תקציביות מנעו את המשך צילומי הסדרה, אך לבסוף, בשלהי 1983, החל שידור העונה השנייה, עם צוות מנחים חדש. הפעם עוצב האולפן כמרתף אופייני לבית בפרוורים. ב-1986 הוחלף שוב צוות המנחים, וגם הקונספט שונה מעט - הקטעים השונים לא צולמו באתר קבוע, וכל אחד מהמנחים הופיע בנפרד.
במקביל לצילומי הסדרה הרגילים, צולמו כמה פרקים בשיתוף פעולה עם הפקה דומה ברשת הטלוויזיה הצרפתית France 3.
בין 1991 ל-1992 שודרה ב-PBS גרסה של פרקי הסדרה שנקראה ، ויועדה לשידור בבתי ספר.
ארביטוקס
התרופה משווקת בארצות הברית על ידי חברת ImClone Systems, ומחוץ לארצות הברית על ידי תאגיד מרק.
המחקר שהביא לפיתוח התרופה נערך במכון ויצמן למדע, ולאחר מאבק משפטי נקבע שהפטנט שבבסיס התרופה שייך לחוקרי המכון: פרופ' מיכאל סלע, ד"ר אסתר הורויץ וד"ר אסתר עבוד פירק.
מנגנון פעילות משוער
ארביטוקס היא נוגדן רקומביננטי כימרי, הנקשר לאזור החוץ תאי של הקולטן EGFR. בעקבות הקישור נמנע זירחונו של הרצפטור ופעילותו מעוכבת. מכיוון ש-EGFR חיוני להפעלתם של חלבונים אחרים, השימוש בארביטוקס מעכב את פעילותם של לפחות 33 אנזימי קינאז ובעקבות זאת מעוכב גידול התא; מופחתת הפרשת אנזימי מטלו-פרוטאז אל המטריקס הבין תאי (matrix metalloproteinase), המאפשרים לתאים הסרטניים לצאת מן הרקמה בה הם אחוזים ולפתח גרורות; מופחתת הפרשת VEGF, חלבון המעודד צמיחת כלי דם חדשים התומכים בהתפתחות הגידול; והתא עובר לתהליך של מוות תאי מבוקר (אפופטוזה).
ארביטוקס מורכבת מהאזור המשתנה (Fv) של נוגדן עכברי ספציפי ל-EGFR ומהאזור הקבוע השייך לנוגדן אנושי מסוג IgG1. משקל המולקולה הוא בערך 152 קילודלטון (kDa). הנוגדן מיוצר בשורת תאי מיאלומה עכברית.
ניסויים בבעלי חיים הראו כי ארביטוקס מעכבת גידולים סרטניים המבטאים את החלבון EGFR.
אופן השימוש
ארביטוקס משווקת כנוזל שקוף המכיל 2 מיליגרם תרופה במיליליטר נוזל. התרופה ניתנת בעירוי תוך ורידי, המינון המומלץ ההתחלתי הוא 400 מיליגרם למטר מרובע שטח פנים (נקבע על פי משקל וגובה במטופל). אחוז מסוים של מטופלים סובל במינון זה מתופעות לוואי בלתי נסבלות, ובמקרים אלו מומלץ להוריד את מינון התרופה.
גמר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023
גמר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023 היה המשחק האחרון בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023, המהדורה ה-23 של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20. המשחק התקיים באצטדיון סיודד לה פלאטה שבלה פלאטה, ארגנטינה, ב-12 ביוני 2023, ובו, שניצחה בחצי הגמר את , זכתה בגביע, לאחר שניצחה 1–0 את נבחרת , שהעפילה לגמר לאחר שניצחה בחצי הגמר השני את.
אנטימון
אנטימון (Antimony, לטינית: Stibium) הוא יסוד כימי מסדרת המתכות למחצה שסמלו הכימי Sb ומספרו האטומי 51.
תכונות
אנטימון הוא מתכת לבנה-כסופה, שבירה בעלת הולכה חשמלית ותרמית נמוכות. אנטימון נתקף על ידי חומצות והלוגנים. בדומה למים, ישנן סגסוגות אנטימון שמגדילות את נפחן בקירור. לאנטימון ארבע צורות אלוטרופיות.
שימושים
הדרישה לאנטימון בתעשיית המוליכים למחצה גוברת, מכיוון שהוא חיוני בייצור דיודות, גלאי תת אדום ומוצרים נוספים. השימוש החשוב ביותר של אנטימון הוא בסגסוגת, כאשר הוא מגביר את קשיחותה וכוחה של עופרת בסוללות. שימושים נוספים:
היסטוריה
תרכובות המכילות אנטימון ידועות לאדם עוד מימי קדם (שנת 3000 לפנה"ס בקירוב). כבר במצרים הפרה שושלתית (3100 לפנה"ס בקירוב), האדם השתמש במינרל סטיבניט (Sb2S3) בתור חומר קוסמטי. כמו כן, נמצאו כמויות קטנות של אנטימון בכלים המתוארכים לאלף השלישי לפני הספירה.
אנטימון הוזכר לראשונה על ידי האלכימאי יוהאן תולדה (Johann Thölde) ב-1450 והוכר כמתכת בתחילת המאה ה-17. מקור השם אנטימון אינו ברור, סביר להניח שהוא מהמילים היווניות "אנטי" ו"מונוס" שמשמעותן "מתנגד לבדידות".
גם באלכימיה אנטימון זכה לתשומת לב. בעבר השתמשו באנטימון בתור תרופה לסכיסטוסומיאזיס. אנטימון נקשר לאטומי גופרית באנזימים מסוימים שבהם הטפיל משתמש וכך הורג אותם, כמויות קטנות של אנטימון יכולות להרוג את הטפיל מבלי לפגוע במטופל.
צורה בטבע
למרות שאנטימון הוא לא יסוד נפוץ במיוחד, הוא נמצא ביותר מ־100 מינרלים, במיוחד במינרל סטיבניט.
אמצעי זהירות
אנטימון ומספר גדול מתרכובותיו רעילים, בצורה דומה לרעילותו של ארסן. בכמויות קטנות אנטימון גורם לכאבי ראש, סחרחורת ודיכאון. כמויות גדולות יגרמו להקאות ובכך ימנעו את המשך ההרעלה.
המנון סלובניה
הזְדְרַאוְולִיצָה (בסלובנית: Zdravljica) הוא ההמנון הלאומי של סלובניה.
פירושה המילולי של שם הפואמה הוא הרמת כוסית. היא משתייכת לתת סוגה של מוזיקה עממית, המכונה שירי שיכר.
ואכן ההמנון הרשמי של המדינה, בשונה מרוב ההמנונים בעולם, הוא שיר מאוד שמח! התושבים הסלובנים נוהגים כבר דורות לשיר אותו בקולי קולות באירועים חברתיים, בפאבים, בריקודי מחול עם, ובעצם בכל מקום. השם של הפואמה וההמנון בנוסף לעובדה שלרוב הסלובנים יש כרם ענבים משפחתי פרטי והם מייצרים יין לשימוש ביתי, מייצר ביחד זמר ושיר שיכורים אולטימטיבי.
בשנת 1989 החליטה הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה, שהייתה אז חלק מיוגוסלביה, לאמץ את השיר כהמנון הלאומי כחלק מההתעוררות הלאומית והדרישה להיפרדות מיוגוסלביה והקמת מדינה עצמאית.
בעוד החוקה הסלובנית קובעת כי כל בתי השיר מוכרים רשמית כהמנון המדינה ועל פי חוקת המדינה יש לשיר את כולם, הנוהג הוא לשיר רק את הבית השביעי שמתחיל במילים ברכת האל.
תרמודינמיקה קוונטית
תרמודינמיקה קוונטית (באנגלית: Quantum Thermodynamics) הוא ענף בפיזיקה הבוחן את הקשר בין שתי תאוריות עצמאיות: תרמודינמיקה ומכניקת הקוונטים. שתי תאוריות אלו מציגות בין השאר תופעות של אור וחומר, בשנת 1905 אלברט איינשטיין טען לקונסיסטנטיות בין תרמודינמיקה לבין אלקטרומגנטיות דבר שהוביל אותו לגלות שהאור מגיע בחבילות אנרגיה בדידות (קוונטות) תחת הקשר E=hf, הרעיון היווה את התחלתה של תורת הקוונטים ובעשורים הבאים התהוותה והתבססה בחוקים עצמאיים משלה. תרמודינמיקה קוונטית מקבלת את הופעתם של חוקים תרמודינמיים דרך עקרונות מכניקת הקוונטים. בניגוד למכניקה סטטיסטית תורה זו מתמקדת בתהליכים דינמיים שמתרחשים מחוץ לשיווי משקל. בנוסף תורה זו שמה לעצמה כמטרה ליצור תאוריה תרמודינמית שתהיה רלוונטית למערכות קוונטיות בדידות.
היבטים דינמיים
כאשר H_{S} מתאר את ההמילטוניאן של המערכת, H_{B} את ההמילטוניאן של האמבט וH_{SB} את האינטראקציה בין המערכת לאמבט. מצב המערכת מתואר על ידי עקבה חלקית על אינטראקציית המערכת והאמבט: , דינמיקה מצומצמת מהווה הצגה שקולה לדינמיקה שמופקת רק מאופרטורים שמתארים את המערכת. אם נניח את תכונת מרקוב עבור הדינמיקה הבסיסית כדי לקבל את משוואות התנועה של מערכת קוונטית פתוחה, נקבל את משוואת לינדבלד (L-GKS).
כאשר L_{D} הוא:
ומתאר את הדיסיפציה של המערכת ומיוצגת בין השאר באופרטור V_n. ההנחה אודות תכונת מרקוב נותנת בין השאר את העובדה שעבור כל זמן האמבט והמערכת לא מתואמים (חסרי קורלציה) ולכן ניתנים להפרדה בקשר:. משוואת לינדבלד מעבירה כל מצב התחלתי \rho_s למצב יציב שאינווריאנטי תחת משוואת התנועה
תמונת הייזנברג מספקת קשר ישיר לגדלים ברי תצפית בתרמודינמיקה קוונטית. הדינמיקה של המערכת ברת התצפית המיוצגת על ידי האופרטור O ומקבלת את הצורה:
כך שגם האפשרות ש O הוא תלוי זמן נלקחת במשוואה זו.
לועיתיים
לועיתיים (שם מדעי: Stomiidae) היא משפחת דגי מצולות מסדרת סטומיי תהומות החיים בכל האוקיינוסים.
דגים אלה בעלי מראה מפלצתי אך למעשה רובם אינם ארוכים מ-15 ס"מ והאורך המקסימלי שלהם הוא 60 ס"מ. בכל זאת מדובר בדגים טורפים היכולים להרוג טרף הגדול מהם בהרבה בעזרת המלתעות החזקות שלהם וקיבתם הנפערת לרווחה.
חלקם מושכים את הטרף באמצעות הארת גופם בפנסים קטנים, במיוחד באזור הפה המגודל. חלק מהמינים נודדים בלילות סמוך לפני המים, כדי ללקט את הפלנקטון העולה וחוזרים למצולות בבקרים. אצל אחד המינים נתגלו שיניים שקופות, שייתכן שמסייעות להסוות את פיו הפעור באפלולית המצולות.
יליזובו
יליזובו (ברוסית: Елизово) היא עיירה הממוקמת בחצי האי קמצ'טקה במזרח רוסיה. היא משתייכת למחוז קמצ'טקה.
היסטוריה
היישוב נוסד בשנת 1848 ככפר בשם "סטארי אוסטרוג" (Stary Ostrog). בשנת 1897 שונה שם היישוב ל"זאבוייקו" (Zavoyko) על שמו של האדמירל וסילי זאבוייקו אשר הנהיג בקרב ההגנה על פטרופבלובסק  כנגד צבאות האימפריה הבריטית והאימפריה הצרפתית שתקפו את העיר בשנת 1854, במהלך מלחמת קרים. שם היישוב שונה ליליזובו בשנת 1924. הוענק ליישוב מעמד עירוני בשנת 1964, והוא הוכרז כעיירה בשנת 1975.
דמוגרפיה
נכון לאומדן משנת 2018, בעיירה מתגוררים כ־39,200 תושבים, ירידה קלה מאז מפקד האוכלוסין בשנת 2010, אז התגוררו בעיירה 39,569 תושבים. אוכלוסיית העיירה פחתה בכמה אלפים מאז מפקד האוכלוסין של שנת 1989 ומפקד האוכלוסין בשנת 2002. נכון לשנת 2010, 89.4% מאוכלוסיית העיירה הם רוסים, 3.5% הם אוקראינים, 1.5% קוריאנים, 0.6% הם טטרים, 0.6% הם בלארוסים ו־4.4% הם אחרים.
תחבורה
ממזרח לעיירה נמצא נמל התעופה אליזובו ממנו יוצאות טיסות ליעדים שונים ברוסיה, הבולטים שבהם הם מוסקבה, ולדיווסטוק וחברובסק. בנוסף, העיירה מחוברת לכביש הראשי של חצי האי. נהר אוואצ'ה עובר דרך העיר ונשפך לאוקיינוס השקט מספר קילומטרים דרומה. ישנו גשר אחד לרכבים אשר מחבר בין שני חלקי העיר משני צידי הנהר.
קהילת יהודי ארביל
קהילת יהודי ארביל המכונה "הארבילים" היא קהילה יהודית מהעיר ארביל שבכורדיסטן העיראקית. הקהילה הייתה מהקהילות היהודיות העתיקות בעולם. על פי המסורת, בני הקהילה הם הצאצאים של היהודים שהוגלו מישראל ויהודה על ידי מלכי אשור. היהודים שחיו בארביל דיברו בעיקר ערבית יהודית בניב המקומי ובערך שליש מבני הקהילה דיברו גם ארמית, חלק מבני הקהילה ידעו לדבר גם טורקית בשל קרבת העיר לטורקיה.
רקע
בימי הביניים הייתה בארביל קהילה חשובה, ואף המשורר יהודה אלחריזי ביקר בה בשנת 1215. הכיבוש המונגולי (1258) לא פגע בקהילה היהודית בארביל, מפני שהעיר נכנעה ללא התנגדות. במאה ה- 17 היו בקהילה היהודית במקום כמאתיים משפחות והן היו נתונות לרדיפות מצד המוסלמים. בשנת 1847 היו בארביל כמאה משפחות של יהודים, ויהודי היה צראף באשי (גזבר) של השלטונות. בשנת 1877 היו שם כ- 400 משפחות. לפני מלחמת העולם השנייה (1939) היו במחוז ארביל כולו כ- 1,900 יהודים.
יהודי ארביל היו ברובם סוחרים ובעלי מלאכה כגון צבעים, בנאים, סנדלרים וסבלים. כשליש מהם דברו ארמית. היה להם שוק משלהם בשם "הארת תעג'יל".
ארביל, בהיותה עיר מחוז, שימשה מרכז גם ליהודי הכפרים שבסביבה: ראוונדוז, מח'מור, ראניה, כויסנג'ק ואל-זיבאר. לאחר מלחמת העולם הראשונה הירבו יהודים להגר לארביל מכפרי הסביבה. מניין כל יהודי המחוז ב- 1947 היה 3,109.
עד למלחמת העולם הראשונה היו בעיר שני בתי כנסת ובכל אחד מהם התקיים כנראה "חדר" שנקרא "מדרש", שבו למדו ילדי הקהילה עד שמלאו להם שמונה שנים. יהודים אמידים שרצו להקנות לילדיהם חינוך כללי שלחו אותם ל"כותאב" - ה"חדר" המוסלמי. עם הקמת בית הספר של חברת "כל ישראל חברים" ("אליאנס") במוסול נשלחו אליו ילדים מארביל. לאחר מלחמת העולם הראשונה (1918) למדו ילדים יהודים בבתי הספר הממשלתיים.
הפעילות הציונית בארביל הייתה שונה באופייה מבמקומות אחרים. בראשה עמד צאלח נוריאל, שכיהן כראש הקהילה משנת 1920. מאותה השנה הוא טיפל בהתרמת בני הקהילה למען הקק"ל. ב- 1935 עמד נוריאל להשתתף כציר בקונגרס הציוני, אך השלטונות מנעו את יציאתו.
בארביל הוקם סניף של "אגודת צעירי בני יהודה". הפעילות כללה הרצאות בעברית והפצת ספרות עברית וחומר אחר על ארץ-ישראל.
בשנת 1948 החלה פעילות ציונית אקטיבית ב"מדרש". מדריכי המחתרת החלוצית ביקרו במקום מדי פעם בפעם. הפעילות התקיימה עד לעלייה ההמונית לישראל ב- 1951. לאחר שנה זו לא נותרו עוד יהודים בארביל לאחר שכל בניה עלו לישראל.
ראשי הקהילה בארביל
בארביל הייתה ישיבה, שהעניקה הסמכה לרבנות ושלחה רבים מבוגריה לכהן כרבנים בכפרי הסביבה.
הרב אברהם אלכורדי היה רב ואב בית דין של העיר ארביל. הוא נפטר בשנת 1918 (ה'תרע"ח).
לאחר פטירתו התמנה לתפקיד הרב יצחק נח אשר בשנת 1907 (ה'תרס"ז) הוסמך על ידי הרב אברהם אלכורדי אשר היה מורו ורבו.
העלייה לארץ ישראל
מסוף המאה ה-19 עד שנות ה-20 של המאה ה-20 התחילה עליית יהודים לארץ ישראל, אך רוב היהודים עלו בשנים 1950–1951 במסגרת מבצע עזרא ונחמיה.
בית כנסת הארבלים בירושלים
לבני הקהילה היה בית כנסת בשכונת הבוכרים שבירושלים בשם "בית כנסת הארבלים". רב בית הכנסת בהקמתו היה אברהם ברזני, יליד ארביל. בית הכנסת הוקם בשנות ה-30 על ידי בני הקהילה, על קרקע בבעלות יעקב זבורוף, בשנת 2007 מכרו יורשיו את הקרקע ליזם פרטי, בשנת 2020 לאחר שעירורם של המתפללים נדחה על ידי בית המשפט העליון המתפללים פונו ובית הכנסת נסגר והועבר לרשות היזם.
הנרי ארמסטרונג
הנרי ג'קסון הבן (באנגלית: Henry Jackson Jr; 12 בדצמבר 1912 - 22 באוקטובר 1988) היה אלוף העולם באיגרוף במשקל נוצה, במשקל קל ובמשקל מעורב שנלחם תחת השם הנרי ארמסטרונג Henry Armstrong. אביו היה חקלאי אריס ואינדיאני שהשתייך לקבוצת שבטי האירוקוי, הנרי הבן היה מתאגרף שלא זו בלבד שהשתייך לקבוצה היוקרתית של מתאגרפים שזכו באליפות העולם ביותר משלוש קטגוריות שונות (או בשלוש אגודות שונות), אלא גם היה המתאגרף היחידי שהחזיק בשלוש אליפויות עולם בעת ובעונה אחת. הוא גם הגן על כתר האליפות במשקל מעורב יותר פעמים מכל מתאגרף אחר.
דאג לישמן
דאגלס ג'ון לישמן (באנגלית: Douglas John Lishman; 14 בספטמבר 1923, ברמינגהאם - דצמבר 1994) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ המרכזי.
קריירה
לישמן החל את הקריירה שלו בפאג'ט ריינג'רס שלא שיחקה בליגה כלשהי, ובאוגוסט 1946 חתם על חוזה מקצוען בקבוצת וולסול מהליגה השלישית. בשתי עונותיו במועדון הוא הבקיע 26 שערים ב-59 משחקי ליגה.
הנרי ארמסטרונג
ביוגרפיה
הנרי ארמסטרונג נולד בקולומבוס שבמיסיסיפי ועבר עם משפחתו בהיותו צעיר לסנט לואיס שבמדינת מיזורי, שם שנים רבות אחרי כן הוא הוכנס למדרכת התהילה של סנט לואיס (St. Louis Walk of Fame). שני כינויי החיבה של ארמסטרונג היו 'הוריקן הנרי' ו'הומיסייד האנק'. הוא היה בן דודה של בילי הולידיי.
דאג לישמן
קריירה
לישמן הועבר לארסנל בקיץ 1948 תמורת סכום של 10,500£, ותפקידו היה להחליף את רג' לואיס בן ה-28 שנפצע לעיתים תכופות. משחקו הראשון של לישמן בארסנל היה נגד שפילד יונייטד ב-4 בספטמבר 1948, אך לאחר עונה ראשונה מבטיחה שבה הבקיע 13 שערים ב-25 משחקים הוא היה פצוע ונעדר כמעט לגמרי משתי העונות הבאות. לישמן לא שיחק בניצחון של ארסנל בגמר גביע ה-FA של 1950, והוחלף על ידי רג' לואיס ופיטר גורינג. מזלו המשיך לבגוד בו, וכאשר חזר להרכב הראשון הוא שבר את רגלו במשחק נגד סטוק סיטי בדצמבר 1950.
אולם, לישמן התאושש מפציעתו והפך למלך השערים של המועדון בעונת 1950/1951, כאשר הוא מבקיע שלושים שערים כולל שלוש פעמים שלושער בשלושה משחקי בית רצופים; באותה עונה סיים המועדון במקום השלישי. בעונה שלאחר מכן (1951/1952) המועדון העפיל לגמר גביע ה-FA, שבו הפסידו התותחנים לניוקאסל יונייטד; שלושה משחקני ארסנל נפצעו במהלך המשחק, והמועדון נותר עם שמונה שחקנים בלבד על המגרש כיוון שאסור היה לבצע חילופים באותה תקופה. לישמן כמעט והבקיע שער לטובת ארסנל, אך החמיץ את ההזדמנות.
הנרי ארמסטרונג
ביוגרפיה
ב-1936 ארמסטרונג פיצל את זמנו בנסיעות בין לוס אנג'לס, מקסיקו סיטי וסנט לואיס. כמה מיריביו שראויים לציון באותה שנה היו ריצ'י פונטיין, שנגדו הוא הפסיד לפי החלטת השופטים ואחרי כן זכה לפי החלטת השופטים בקרב החוזר שנערך ביניהם. יריב אחר היה אריזמנדי, שארמסטרונג הביסו לבסוף בסיבוב העשירי לפי החלטת השופטים. יריב נוסף היה אלוף העולם לשעבר חואן זוריטה, כן התחרה נגד מייק בלואז, שהפסיד אף הוא לפי החלטה לארמסטרונג.
ארמסטרונג פתח בסערה את שנת 1937 תוך כדי 22 ניצחונות רצופים, מהם 21 בנוקאאוט. הוא הביס את קזנובה בשלושה סיבובים, את בלואז בארבעה סיבובים, את ג'ו ריברס בשלושה, את אלוף העולם לשעבר פרנקי קליק בארבע ואת אלוף העולם לשעבר בני בס בארבעה. לאחר 22 הניצחונות הללו ברציפות, אירע הבלתי נמנע: ארמסטרונג ניסה בפעם הראשונה להתמודד על תואר אליפות העולם, על כתר ה-57 קילוגרמים, אלוף העולם במשקל נוצה פטי סרון הגן על תארו נגדו במדיסון סקוור גרדן. ארמסטרונג הוכתר כאלוף העולם במשקל נוצה לאחר שניצח את סרון בסיבוב השישי, והשלים שנה שבה צבר ארבעה ניצחונות נוספים בנוקאאוט.
דאג לישמן
קריירה
אכזבתו של לישמן הסתיימה עם זכיית ארסנל באליפות הליגה בעונת 1952/1953. באותה עונה הוא היה מלך השערים של המועדון עם 26 הבקעות, כאשר לכל שער הייתה חשיבות כיוון שהאליפות על סמך ממוצע השערים של התותחנים, שהיה טוב יותר מזה של פרסטון נורת' אנד. לישמן זומן למשחק של אנגליה ב' נגד סקוטלנד ב' במרץ 1953, אך מעולם לא זומן לסגל הבכיר של הנבחרת.
הנרי ארמסטרונג
ביוגרפיה
ארמסטרונג פתח את שנת 1938 עם שבעה נוקאאוטים נוספים ברצף, בכללם אחד על אלוף העולם לעתיד צ'וקי רייט. קו זה הסתיים לבסוף כשאריזמנדי החזיק מעמד עשרה סיבובים לפני שהפסיד לארמסטרונג בקרב הרביעי ביניהם לפי החלטת השופטים. שורת 27 הנוקאאוטים הרצופים שלו הייתה אחד מרצפי הנוקאאוטים הארוכים ביותר בתולדות האיגרוף, לפי כתב העת Ring. לאחר הקרב הרביעי עם אריזמנדי הוא התעמת עם אדי ציביק, אחיו של פריצי ציביק, וזכה לעוד ניצחון בנוקאאוט, ולאחר קרב נוסף ארמסטרונג שהיה בקטגוריית האליפות של ה-57 קילוגרמים, קרא תיגר על תוארו של בארני רוס, קולגה שלו במועדון שלוש הקטגוריות, שהיה אותה עת אלוף העולם במשקל מעורב. ארמסטרונג, שהיה במשקל 57 קילוגרמים, הביס את רוס ששקל 67 קילוגרמים, בהחלטה פה אחד של השופטים, והוסיף לעצמו את כתר אלוף העולם במשקל מעורב, בנוסף להיותו אלוף העולם במשקל נוצה. לאחר מכן, הוא ירד במשקל, וקרא תיגר על לו אמברס, אלוף העולם במשקל קל. ארמסטרונג היה המתאגרף הראשונה בהיסטוריה שהחזיק בעת ובעונה אחת בשלוש קטגוריות אליפות שונות, לאחר שניצח את אמברס בנקודות. כעבור מספר ימים, הוא החליט שהוא לא יכול להתמודד במשקל 57 קילוגרמים יותר והותיר את כתר משקל הנוצה ריק.
הוא הקדיש שנתיים נוספות להגן על כתר המשקל המעורב, וניצח, בין היתר את קפרינו גרציה, אלוף העולם לעתיד במשקל בינוני, את אל מנפרדו ואת בובי פאצ'ו, לפני שהגן על תואר במשקל קל בקרב חוזר בין לבין אמברס, שבו הוא הפסיד לפי החלטת השופטים בקרב של 15 סיבובים. אחרי כן הוא הגן פעם נוספת על כתר המשקל המעורב, והגן עליו שמונה פעמים ברציפות, התשיעי היה ניצחון על פדרו מונטנז מפוארטו ריקו. אחר כך הוא ניסה לעשות היסטוריה שוב וניסה להיות המתאגרף הראשון בעולם שזוכה בארבע קטגוריות שונות. בקרב חוזר שערך עם גרסיה, שכבר היה אלוף העולם במשקל בינוני, אף הקרב הסתיים בתיקו בסיבוב העשירי, וניסיונו של ארמסטרונג לזכות בקטגוריה הרביעית עלה בתוהו. ברט סוגר, היסטוריון האיגרוף האמריקאי, אומר כי רבים סברו שההחלטה הייתה שגויה וכי ראוי היה לפסוק לטובת ארמסטרונג.
הוא שב להתמודד במשקל מעורב והגן על תוארו חמש פעמים נוספות, עד שעלה ביד פריצי ציביק לנקום את תבוסתו של אחיו בכך שהוא נטל מידי ארמסטרונג את תואר אלוף העולם בקרב שנמשך 15 סיבובים והוכרע בהחלטת השופטים. עם ההפסד הזה, הגיעו לקיצו שלטונו של ארמסטרונג במשקל מעורב, ארמסטרונג הגן 18 פעמים על כתרו, שהיו ההגנות המרובות ביותר על הכתר בהיסטוריה של המשקל המעורב. ב-1941, הם התאגרפו עד לקרב החוזר, בפעם הזו, ציביק עצר את ארמסטרונג ב-12 סיבובים.
דאג לישמן
קריירה
לישמן הועבר לנוטינגהאם פורסט במרץ 1956. הוא הבקיע שלושער בניצחון שבזכותו העפילו הפורסט לליגה העליונה בסוף עונת 1956/1957. לאחר מכן הוא פרש כליל מתחום הכדורגל. לאחר פרישתו הוא הצטרף לעסק של חותנו בסטוק און טרנט, ומאוחר יותר החליף את חותנו בניהול העסק. הוא המשיך להתגורר בסטוק און טרנט עד מותו ב-1994.
הנרי ארמסטרונג
ביוגרפיה
ב-1942 היה מאזנו של ארמסטרונג 1-13, בכלל זה ניצחון על אלופי העולם פריצי ציביק בקרב בן עשרה סיבובים שלא היה על האליפות, וכן בקרבות עם ג'נקינס וזוריטה.
ב-1943 עמד מאזנו של ארמסטרונג על 3-10, כולל ניצחונות על אלופי העולם טיפי לרקין וסמי אנגו בקרבות בני עשרה סיבובים, והפסדים לאלופי העולם ביו ג'ק ושוגר ריי רובינסון, גם כן בקרבות בני עשרה סיבובים.
ב-1944 היה מאזנו של ארמסטרונג 1-2-14 ב-17 קרבות, ביניהם היה ניצחון על בלואז.
ב-1945, לאחר שניצח בקרב אחד, הפסיד אחד וגמר אחד בתיקו, החליט ארמסטרונג על פרישה מאיגרוף. פרט לטקסים וגאלות בהם נכח לאחר מכן, הוא חי חיים שקטים יחסית בשארית ימיו. הוא נולד מחדש כנוצרי וכומר מוסמך והוא לימד מתאגרפים צעירים כיצד להתאגרף.
לזכות ארמסטרונג נרשם מאזן חיובי של 150 ניצחונות, 21 הפסדים ותשעה תיקו, כאשר 100 מהניצחונות היו בנוקאאוט. ברם, ההישג המדויק שלו אינו ידוע, מכיוון שנאמר שהוא השתתף במספר קרבות בתשלום תחת הכינוי מלודי ג'קסון Melody Jackson.
ארמסטרונג נהיה חבר ב'היכל התהילה הבינלאומי של האיגרוף' (International Boxing Hall Of Fame).
לאחר שפרש מן האיגרוף, נהפך ארמסטרונג להיות כומר בפטיסטי.
הנרי ארמסטרונג הלך לעולמו בשנת 1988 ונטמן בבית הקברות רוזדייל (Angelus-Rosedale Cemetery) בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
הישגים
באיגרוף מקצועני: 181 קרבות, 151 ניצחונות מתוכם 101 בנוקאאוטים, 21 הפסדים ו-9 תיקו.
בית ברל
בֵּית בֶּרְל הוא יישוב מוסדי, מרכז חינוכי ורעיוני על שם ברל כצנלסון, השוכן בשרון המרכזי (התיכון), כ-1.5 ק"מ צפונית לכפר סבא, ליד צופית, ומשתייך מוניציפלית למועצה האזורית דרום השרון.
היסטוריה
ברל כצנלסון היה מאבותיה הרעיוניים ומנהיגיה החשובים ביותר של תנועת העבודה, הוא שהגה את רעיון "בית המדרש" (או אוניברסיטה) של הפועלים. בוועידה הרביעית של מפא"י שהתקיימה ב-1938 הציג כצנלסון בפומבי את חזונו. אולם נפטר לפני שהצליח להגשים את הרעיון. שבועות ספורים לאחר מותו, בספטמבר 1944, הוחלט על הקמת בית מדרש למדריכי נוער ופעילי תנועה על שמו. ביוזמת דוד בן-גוריון, לאה מירון-כצנלסון (אשתו של ברל), דוד רמז, יוסף שפרינצק, חנוך סורוקה ואחרים. המוסד הוקם על שטחי חוות קלמניה שנרכשה מידי בעליה משה גרידינגר. טקס הנחת אבן הפינה למוסד התקיים ביום השנה השני לפטירתו של ברל כצנלסון, 21 באוגוסט 1946. כדי להגשים את הרעיון הוקמה קרן ברל כצנלסון. הקרן נרשמה כחברה ביום 21 בינואר 1947.