cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טירת סנטאנג'לו
קבר אדריאנוס
קבר הקיסר אדריאנוס נבנה על הגדה הימנית של נהר הטיבר בין השנים 135–139. צורתו המקורית של המבנה הייתה אליפטית. על גג המבנה היה גן ובמרכזו קוודריגה מוזהבת עם פסל הקיסר. לאחר מותו, אפרו של הקיסר, של אשתו סבינה ובנו המאומץ לוקיוס אאליוס הוטמנו בחדר המרכזי (כיום חדר האוצר) במבנה. קיסרים נוספים נקברו במבנה, כולל האחרון בהם, קרקלה, בשנת 217.
אדריאנוס בנה גם את גשר סנטאנג'לו המוביל אל המבנה.
שאנל מילר
שאנל אליזבת מילר (נולדה ב-12 ביוני 1992) היא סופרת ואמנית אמריקאית.
טירת סנטאנג'לו
מצודה רומית
במהלך שלהי האימפריה הרומית הפך המאוזוליאום למצודה. בשנת 401 הפך המבנה למבצר ושולב כחלק מחומת אורליאנוס שהקיפה את העיר.
קברי הקיסרים (כדי האפר) נבזזו בעת הביזה של רומא בשנת 410 על ידי הויזיגותים בראשות אלאריק הראשון. פסלי הברונה נבזזו במהלך הביזה שנערכה על ידי הגותים בשנת 537.
שאנל מילר
ביוגרפיה
שאנל מילר נולדה בשנת 1992 בפאלו אלטו, קליפורניה, הבכורה לשתי בנות לאם סינית ואב אמריקאי. אמה היגרה מסין כדי להיות סופרת ואביה הוא פסיכולוג בדימוס. מילר סיימה את לימודיה העל יסודיים בשנת 2010. היא למדה בכללה לאמנויות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, ממנו סיימה תואר בספרות בשנת 2014.
טירת סנטאנג'לו
מצודה אפיפיורית
החל מהמאה ה-14 הפך המבנה למצודה אפיפיורית. האפיפיור ניקולאוס השלישי קישר את המצודה לבזיליקת פטרוס הקדוש במסדרון מבוצר שכונה "הפאסטו" (Passetto di Borgo). המצודה שימשה מקלט לאפיפיור קלמנס השביעי בעת המצור של קארל החמישי קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1527.
שאנל מילר
ביוגרפיה
בערב ה-17 בינואר 2015, מילר ליוותה את אחותה למסיבת אחווה באוניברסיטת סטנפורד. מאוחר יותר באותו לילה, שני סטודנטים לתואר שני בסטנפורד מצאו את מילר שוכבת על הקרקע מאחורי פח אשפה כשמעליה סטודנט נוסף מסטנפורד, ברוק טרנר בן ה-19. מילר הייתה מחוסרת הכרה, רמת האלכוהול בדמה הוערכה בכ-0.22% בזמן התקיפה. כשטרנר ניסה לברוח, הוא נתפס והוחזק על ידי שני הסטודנטים לתארים מתקדמים כשהם חיכו להגעת המשטרה. טרנר נעצר והוגש נגדו כתב אישום בחמישה אישומים של תקיפה מינית, בהם לא הודה. בשנת 2016 הוא הורשע בשלושה מהאישומים הללו ונידון לשישה חודשי מאסר, מה שעורר זעם ציבורי בשל הקלות בגזר הדין. השופט במשפט, אהרון פרסקי, הודח שנתיים לאחר מכן.
טירת סנטאנג'לו
מצודה אפיפיורית
האפיפיור פאולוס השלישי בנה במקום דירת מגורים מפוארת עבורו, למקרה של מצור, והאפיפיור ליאו העשירי בנה במקום קפלה לצורכי תפילה.
האפיפיורים השתמשו במצודה ככלא. ג'ורדנו ברונו היה כלוא במצודה שש שנים, ובתפקידה זה מוזכרת המצודה באופרה של ג'אקומו פוצ'יני "טוסקה". על גשר הטירה הוצאה להורג בעריפה ביאטריצ'ה צ'נצ'י, שלפי האגדה רוחה רודפת את המקום.
בשנת 1752 הוצב בראש המבנה פסל מיכאל הקדוש מעשי ידי הפסל הפלמי פיטר ואן ואשאפלט (Peter van Verschaeffelt). הפסל מציג את המלאך מיכאל המחזיק חרב מעל ראשו - פסל זה נתן לטירה את שמה הנוכחי. פסל זה החליף פסל שיש קודם מעשה ידי הפסל רפאלו די מונטלופו (Raffaello di Montelupo) שהוצב בראש המבנה בשנת 1536 ומצוי כיום בתוך המבנה.
מוזיאון
הטירה מהווה כיום חלק מהמוזיאון הלאומי של טירת סנטאנג'לו.
הטירה בספרות
הטירה מהווה מקום המחבוא של הרוצח בספרו (וגם בסרט המבוסס על הספר) של דן בראון "מלאכים ושדים".
שאנל מילר
ביוגרפיה
הצהרת הקורבן באורך 7,137 מילים של מילר - שכונתה במסמכי בית המשפט ובדיווחים בתקשורת בתור "אמילי דו" - פורסמה על ידי "BuzzFeed" ב-3 ביוני 2016, יום לאחר גזר דינו של טרנר, ופורסמה מחדש בכלי חדשות מרכזיים אחרים כמו "הניו יורק טיימס". הצהרתה של מילר נקראה 11 מיליון פעמים בארבעה ימים לאחר פרסומה, והפכה לוויראלית.
ב-9 באוגוסט 2019, תוכנית הטלוויזיה "60 דקות" פרסמה ראיון עם מילר - שהחליטה לפרסם את שמה. היא תיארה את סיפורה ואת ההשלכות של היותה אנונימית, ופגשה את שני הסטודנטים שעצרו את טרנר. ספר הזיכרונות של מילר בשם "Know My Name: A Memoir" פורסם ב-4 בספטמבר 2019 והפך לרב מכר. הספר זכה בפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי 2019 לאוטוביוגרפיות ונבחר לאחד מעשרת הספרים המובילים של השנה על ידי ה"וושינגטון פוסט". "הניו יורק טיימס" בחר גם בספר לרשימת "100 הספרים הבולטים של שנת 2019". פרס דייטון לספרות שלום בחר בספר כספר העיוני הטוב ביותר לשנת 2020.
לאחר התקיפה שלה, מילר החלה ללמוד קורסי אמנות לפי המלצת הפסיכולוג שלה. בקיץ 2015, מילר למדה בשיעור הדפס בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד בפרובידנס, רוד איילנד.
בשנת 2020, ציור קיר שציירה מילר הופיע במוזיאון לאמנות אסייתית בסן פרנסיסקו. ציור הקיר הגבוה מציג שלוש דיורמות של דמות מצוירת, ואת המשפטים "הייתי", "אני", ו"אני אהיה". המוזיאון היה סגור לציבור עקב מגפת הקורונה, אם כי ציור הקיר נראה דרך החלונות הפונים לרחוב הייד.
הכרה
סיפור התקיפה של מילר והתיק המשפטי "הציתו דיון כלל-ארצי על תקיפות מיניות בקמפוסים של אוניברסיטאות ומכללות וכיצד לא נשמעים לקורבנות", ו"הפכו לחלק מהוויכוחים האינטנסיביים סביב אונס, סקסיזם והתנהגות מינית בלתי הולמת בשנים האחרונות", כולל תנועת Me Too.
ב-1 בנובמבר 2016, מגזין "גלמור" הכתיר את מילר, אז ידועה רק בתור אמילי דו, כאשת השנה על כך ש"שינתה את השיחה על תקיפה מינית לנצח", תוך ציון שהצהרת ההשפעה שלה נקראה יותר מ-11 מיליון פעמים. מילר השתתפה בטקס הענקת הפרס בעילום שם. היא קיבלה את הפרס על הבמה בנובמבר 2019 לאחר פרסום ספרה. היא נשאה שיר בטקס שבו דיברה לרווחתם של נפגעי תקיפה מינית. היא הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים. בשנת 2019, אוניברסיטת סטנפורד התקינה שלט בקמפוס להנצחת התקיפה.
משפט דארבו
באנליזה מתמטית, משפט דארבו (על שם המתמטיקאי ז'אן גסטון דארבו) הוא הכללה של משפט ערך הביניים עבור פונקציות שהן נגזרת (כלומר, קיימת להן פונקציה קדומה).
על-פי המשפט, אם פונקציה גזירה בקטע סגור, פונקציית הנגזרת שלה מקבלת כל ערך בין הערכים שהיא מקבלת בקצוות הקטע, גם אם פונקציית הנגזרת אינה רציפה בעצמה.
ניסוח פורמלי
תהא \ F(x) פונקציה גזירה בקטע הפתוח \ (a,b), גזירה מימין בנקודה \ a וגזירה משמאל בנקודה \ b. נסמן את נגזרתה, כך שהנגזרת מימין בנקודה \ a היא \ f(a) והנגזרת משמאל בנקודה \ b היא \ f(b). אז לכל \ y שבין \ f(a) ו-\ f(b) קיים כך ש-\ f(t)=y.
משפט דארבו מהווה הכללה של משפט ערך הביניים שכן כל פונקציה רציפה מקיימת את משפט ערך הביניים, אך כוחו בכך שהנגזרת אינה חייבת להיות בהכרח רציפה כדי שהמשפט יתקיים.
מסקנה ממשפט דארבו
מסקנה נוספת היא שהמשפט ההפוך למשפט ערך הביניים אינו נכון, כיוון שקיימות נגזרות שאינן רציפות אבל כן מקיימות את תכונת ערך הביניים. גם המשפט ההפוך למשפט דארבו אינו נכון. לא לכל פונקציה המקיימת את תכונת ערך הביניים יש פונקציה קדומה. דוגמה נגדית היא פונקציית הבסיס-13 של קונוויי.
הוכחה
אם \ f(b)=f(a), הטענה ברורה מאליה.
ללא הגבלת הכלליות נניח כי \ f(b)>f(a), ויהי. (נראה שקיימת נקודה בה מקבלת \ f ערך זה)
נגדיר. מתקיים:
\ g(x) גזירה ובפרט רציפה, ולכן, לפי המשפט השני של ויירשטראס, קיימת נק' בה מקבלת \ g ערך מינימלי. ערך זה לא יכול להתקבל ב-\ a כיוון ש-\ 0 > g'(a) ולכן הפונקציה יורדת בסביבת \ a, ולא יכול להתקבל ב-\ b כיוון ש-\ 0 < g'(b) ולכן הפונקציה עולה בסביבת \ b.
לפי משפט פרמה, \ g'(t)=0, ולכן \ f(t)=y כרצוי.
יחסי איטליה–צרפת
בין איטליה לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
האימפריה הרומית
בשנת 57 לפנה"ס כבש יוליוס קיסר את גאליה, והכפיפה לשלטון הרפובליקה הרומית, ובעקבות כך הפכה גאליה ללטינית, ואימצה את מערכת המשפט והחוק הרומאית. במהלך נדידת העמים השתלטו שבטים גרמאנים על שטחים נרחבים של הקיסרות הרומית, ובכך הביאו בסופו של דבר לנפילת הקיסרות הרומית המערבית בשנת 476. במאה ה-8 הוקמה האימפריה הפרנקית ששלטה הן על שטחי צרפת כיום והן על חלקים מאיטליה.
המאה ה-19
במהלך המלחמות הנפוליאוניות נכבשו מדינות איטליה השונות על ידי נפוליאון, ובפעם הראשונה בתולדותיהם זכו לסוג של איחוד מדיני, תחת חסותה של צרפת. בקונגרס וינה הוחזרה עצמאותם של המדינות השונות באיטליה, אך רעיון האיחוד נשאר באיטליה.
בשנת 1848 פרצה מהפכת פברואר שהביאה לביטול המונרכיה של יולי, ובעקבות כך נעשו מאמצים להביא לאיחוד איטליה כחלק ממהפכות אביב העמים, אולם הניסיונות הללו נכשלו. בשנת 1859 סייעה צרפת לממלכת סרדיניה במלחמת אוסטריה-סרדיניה, ובעקבות כך נמסרה לומברדיה לסרדיניה, והחל תהליך איחוד איטליה. בשנת 1860 נמסרו ניס וסבויה, אשר היו בשליטת בית סבויה, לצרפת, בתמורה לתמיכתה בסיפוח מדינות מרכז איטליה לממלכת סרדיניה. בשנת 1870 ניצלו האיטלקים את מלחמת צרפת–פרוסיה, אשר הובילה לאיחוד גרמניה, וסיפחו את רומא, שהפכה לעיר הבירה של הממלכה.
המאה ה-20
במהלך מלחמת העולם הראשונה שמרה איטליה בתחילה על נייטרליות, אולם בשנת 1915 הצטרפה למדינות ההסכמה, ובמהלך חוזה ורסאי הייתה מארבעת הגדולים, וקיבלה את שטחי טריאסטה ודרום טירול.
במהלך מלחמת העולם השנייה שיתפה איטליה פעולה עם גרמניה הנאצית, ואף הכריזה מלחמה על צרפת ב-10 ביולי 1940, ובתמורה קיבלה את שטחי ניס וסבויה. בתום המלחמה חזרו שטחים אלו לידי צרפת.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה היו איטליה וצרפת ממקימי קהילת הפחם והפלדה האירופית, שהפך מאוחר יותר לארגון האיחוד האירופי.
המאה ה-21
בשל סירובה של איטליה בקבלת מהגרים בעת משבר הפליטים באירופה שתקף את אירופה ובעיקר את איטליה, האשים בחודש ינואר 2019 משנה לראש ממשלת איטליה לואיג'י די מאיו את צרפת כי היא מעולם לא הפסיקה את הקולוניזציה שלה באפריקה והיא לטענתו גורמת להגירה ולהסתננות מאפריקה לאירופה, די מאיו קרא להטיל סנקציות נגד צרפת בשל התנהלות זו. בתגובה לכך זימנה צרפת את שגריר איטליה בפריז לבירור.
ב-7 בפברואר 2019 החזירה צרפת את שגרירה מרומא בשל פגישתו של המשנה לראש ממשלת איטליה לואיג'י די מאיו עם מנהיגי מחאת האפודים הצהובים, בטענה כי זאת התערבות של איטליה בענייניה הפרטיים של צרפת.
צרפת הייתה המשקיעה הזרה מספר אחת באיטליה ב-2019, בעוד שהמשקיעים האיטלקיים מדורגים במקום ה-8 בצרפת.
בנובמבר 2022, היה עימות סביב הצדדים בנושא ההגירה.
השפעות תרבותיות
במהלך המאה ה-16 הושפעה צרפת רבות מהרנסאנס האיטלקי. כמו כן, שתיים ממלכות צרפת היו מבית מדיצ'י האיטלקי; קטרינה דה מדיצ'י, אשתו של אנרי השני, מלך צרפת, ואמם של פרנסואה השני, מלך צרפת, שארל התשיעי, מלך צרפת ואנרי השלישי, מלך צרפת, ומארי דה מדיצ'י, אשתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת, ואמו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת.
אמנים רבים במהלך המאות ה-19 וה-20, עברו להתגורר בפריז, שהייתה בירת האמנות הבינלאומית. בצרפת חיים רבים שמוצאם מאיטליה, וההערכה היא שכ-5 מיליון צרפתים מקור מוצאם הוא איטלקי. כיום 340,000 אזרחים איטלקים חיים בצרפת, בעוד 130,000 אזרחים צרפתים חיים באיטליה.
יחסים דיפלומטיים
צרפת מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא, ו-24 קונסוליות באנקונה, אאוסטה, בארי, בולוניה, ברינדיזי, קליארי, קטאניה, קוזנצה, פירנצה, ג'נובה, לה ספציה, ליבורנו, מילאנו, נאפולי, פאלרמו, פארמה, פרוג'ה, פסקארה, סאסארי, טרנטו, טריאסטה, טורינו, ונציה וונטימיגליה. מאידך, איטליה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, ו-7 קונסוליות בבורדו, לורד, ליון, מרסיי, מץ, ניס, וטולון.
אוגר סיבירי
אוגר סיבירי (שם מדעי: Phodopus sungorus) הוא בעל חיים, ממשפחת האוגריים, השייך לסדרת המכרסמים. לאוגר זה תפוצת בר גבוהה והוא נפוץ גם כחיית מחמד, מבויתת למחצה. תחום מחייתו הטבעי של המין הוא בעיקר בסיביר, וניתן למצאו גם בקזחסטן, מונגוליה ובמנצ'וריה.
אנטומיה
לאוגר הסיבירי מבנה גוף כדורי וחסון המכוסה כולו בפרווה עבה, רגליו רחבות וקצרות ומכוסות פרווה דקה בצבעים לבן, שחור, חום זהב או אפור. רגליו האחוריות של האוגר הסבירי חזקות והן נושאות את המשקל העיקרי בזמן ההליכה. האוגר מסוגל לעמוד זקוף על רגליו האחוריות וזאת בשעה שהוא אוסף מזון ברגליו הקדמיות, בשעה שהוא מרחרח בחיפוש אחר מזון או איתור סכנה, או בשעה שהוא מפגין את כוחו בעומדו בפני איום. הרגליים הקדמיות משמשות לחפירת מחילות בעזרת הטפרים החדים וכן מסייעות לאכילה.
אורך הראש והגוף הוא 10.5–7 ס"מ בעוד שאורך הזנב הוא 1.8–0.6 ס"מ. תכונה המשותפת לאוגר הסיבירי ולכל משפחת המכרסמים היא צמיחתן המתמדת של השיניים, על מנת שהן לא תישחקנה ותעמודנה בכרסום המתמיד של המזון, ארבע שיניו החותכות של האוגר הסיבירי - שתיים בלסת העליונה ושתיים בלסת התחתונה - לעולם אינן מפסיקות לצמוח, כתוצאה מכך הן חדות ויעילות.
העיניים של האוגר שחורות או אדומות ומבריקות, חוטמו ורוד ויש לו שפמונים ארוכים. עורו של האוגר הסיבירי גדול יחסית לגודל הגוף ונוצר "עודף" עור. תכונה זו מאפשרת לאוגר גמישות בכניסתו למחילות הצרות אותן הוא חופר, וכך גם אפשר לתפוס אותו מהעורף.
האוגר הסיבירי דומה ברבים ממאפייניו לאוגר זהוב (הנפוץ יותר כחיית מחמד), אולם הוא קטן יותר וניכרים הבדלים בצבעי הפרווה. צבע הפרווה של האוגר הסיבירי נע בין אפור לוורדרד בחלקים העליונים, ולבן בחלקי הגוף התחתונים. לפרטים אחדים פס כהה אפור-שחור לאורך הגב. כסות האוזניים שחורות ותחומות בגוון לבן. בחודשי החורף הפרווה מתבהרת במקצת, היא מספקת הגנה בפני הקור, וצבעה מאפשר הסוואה מפני טורפים בארצות בהם נוטה לרדת שלג.
כתוצאה מהביות והמסחר הנפוץ במין, נוצרו מוטציות גנטיות המתבטאות גם בצבעי פרווה שונים מהמקור. מוכרים הגוונים אלבינו (לבן), כסוף, אופאל, מנומר ופלטינה.
התנהגות חברתית
האוגר הסיבירי הוא בעל חיים לילי וחי חיים עצמאיים בטריטוריה משלו. שלא כמו האוגר הזהוב, אוגרים סיביריים חיים בטבע בלהקות קטנות של זכר אחד עם מספר נקבות (עד 7). עוד בניגוד לאוגר הזהוב, הוא אינו אגרסיבי בדרך כלל (הוא כמעט ואינו נושך). האוגר הסיבירי הוא חיה פעילה המסוגלת לגמוא מספר קילומטרים בחיפוש אחר מזון. האוגר מסתתר ביום מעיני טורפים ופעיל בלילה בחיפוש מזון ובחפירת מחילות.
האוגרים הסיביריים ובמיוחד הזכרים, נעשים תוקפניים בשעת מצוקה. האוגר פוער את פיו ומשמיע קולות צורמים שעוצמתם משמעותית ביחס לגודלו הקטן. קולות אלה נשמעים גם בשעת ריב בין זכרים. כאשר הוא חש מאוים, האוגר הסיבירי מסוגל לנשוך בחוזקה ולפצוע אוגרים אחרים (בעורף ובגב בעיקר) ואף לפצוע עור אדם (פצע קטן). נשיכות אלה מסוכנות לאוגרים אחרים בעיקר אם ננשכו ברגליהם הקדמיות, משום שבעזרתן הם אוכלים ואם נפצע אוגר ברגליו הוא יתקשה לאכול. האוגרים נכנסים למצוקה מול איום מיידי או מתמשך: מול טורף או אוגר אחר, בתנאי רעב, בשמיעת רעשים חזקים וכדומה.
בעונת החורף מצוי האוגר במחילתו שבדרך כלל נמצאת תחת העצים או תחת מקורות מים אחרים, במעין שינה רדודה (torpor), ממנה הוא מקיץ מדי כמה ימים (במיוחד אם יש ימים פחות קרים), כדי לצרוך מעט מהמזון שאגר.
לאוגרים הסיביריים חושי ריח ושמיעה מפותחים, והם מתקשרים באמצעות צלילים גבוהים (במיוחד בעונת הרבייה) שרק חלק מצומצם מהם נקלטים על ידי אוזן האדם.
תזונה
האוגר הסיבירי ניזון בעיקר מחומר צמחי (פירות וירקות) ומדגנים שונים, מגרעינים ומקטניות. כאשר האוגר נהנה ממזון טרי המכיל מים, הוא אינו זקוק למים נוספים לשתייה, אך כאשר הוא מוחזק בכלוב, הוא זקוק למים נקיים. האוגר הסיבירי נוהג לאגור את מזונו בכיסי עור בצד הפנימי של לחייו, ומהתנהגות זו בא לו שמו. האוגר לעולם אינו אוכל במקום בו הוא מוצא את המזון. הוא אוסף כמות גדולה של אוכל בכיסי הלחיים – תמיד כמות גדולה מהכמות אותה הוא מסוגל לאכול בבת אחת. הוא פונה עם המזון בלחייו לאחד ממקומות המחבוא שחפר בקרקע, ושם הוא פורק את המזון, ואוכל אותו בהמשכים בשעת רעב.
פריקת המזון נעשית כאשר האוגר עומד ניצב, זקוף למדי, על רגליו האחוריות, וברגליו הקדמיות המשמשות ממש כידיים הוא לוחץ, בתנועות חוזרות וזריזות מאוד, על כיסי הלחיים (מבחוץ), מכיוון אחורי הלחי לכיוון הפה. בדרך זו נשפך המזון מכיסי הלחיים החוצה. בעזרת תכונה זו מקטין האוגר את הסיכון שייתפס על ידי טורף בסמוך למקור המזון: הוא נמצא שם רק במשך הזמן הנדרש לו להעמיס את כיסי הלחיים ככל האפשר, ואילו את האכילה עצמה הוא מבצע במסתור. תכונה זו של אגירת מזון רב במסתור ממשיכה
רבייה וגידול גורים
האוגר הסיבירי מזדווג בחודשים נובמבר-דצמבר. בטבע מזדווג אחת לשנה או פעמיים בשנה, אולם בשביה הוא מזדווג כל עונות השנה. הנקבה בונה בעומק מחילתה- קן מרופד. תקופת ההיריון אורכת 24-20 ימים, אך יכולה להיות אף 16 ימים. כמות הגורים יכולה להגיע ל־2–18
רבייה בשבי תתאפשר בתנאי מחיה טובים הקרובים לתנאי הטבע: כלוב גדול ככל הניתן (המונח במקום מוגן מרוחות ומשמש ישירה), נסורת בעומק 5 ס"מ לפחות על מנת לחפור מחילות, קרטון רך או טישיו או קש לריפוד המחילה (לא מומלץ להשתמש בצמר-גפן עקב סכנת חנק), גלגל ריצה על מנת לספק את רמת הפעילות, "בית" כלשהו המדמה מחילה סגורה (בית פלסטיק או גליל קרטון), מים נקיים ומזון מגוון (גרעינים, פירות, ירקות) בכמות מספקת. גם היגיינה ירודה תמנע רבייה ולכן עד ההמלטה יש להחליף את הנסורת פעם בשבוע (ולנקות את הכלוב ניקוי גס ויבש בלבד). פעם בחודש יש לנקות את הכלוב כולו עם מטלית רטובה במים פושרים (ניתן להותיר חלק משתנה כלשהו ללא ניקוי על מנת ליצור המשכיות ריח ולמנוע מצוקה, שכן הריח הוא מרכיב חשוב בזיהוי מרחב המחיה). חשוב לזכור שקצב הרבייה של האוגרים הסיביריים מהיר, ובשילוב מהירות הגעת הגורים לבגרות מינית, ללא תכנון מראש תיווצר בשבי בעיית צפיפות שתוביל לתוקפנות ולמחלות.
כבר אחרי שבועיים מההמלטה הגורים מתחילים לשתות עצמאית.
אורך חיים ממוצע של אוגר בין שנה וחצי לשנתיים, אך ידועים מקרים בהם חיו אוגרים מעל 4 שנים.
קופה אמריקה נשים 2010
קופה אמריקה נשים 2010 (נקראה אז: אליפות דרום אמריקה בכדורגל נשים 2010, בספרדית: Campeonato Sudamericano de Fútbol Femenino 2010) הוא הטורניר השישי של הקופה אמריקה לנשים שארגנה CONMEBOL. הטורניר נערך באקוודור והתקיים מ-4 בנובמבר עד ה-21 בנובמבר 2010. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2011, שנערך שנה לאחר מכן בגרמניה.
באליפות זו לא נערכו משחקי נוקאאוט. הוחלט ש-10 הנבחרות יחולקו לשני בתים, וארבע הנבחרות שיסיימו במקום הראשון והשני יעפילו לבית הגמר - בו הנבחרת שתסיים את עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. נבחרת ברזיל, שניצחה את כל שבעת משחקיה, זכתה באליפות וקטפה את התואר בפעם החמישית בתולדותיה. בעקבות זכייתה היא העפילה ישירות לגביע העולם ביחד עם קולומביה, שסיימה במקום השני בבית הגמר.
ברוס רוברטסון
ברוס ריצ'רד רוברטסון (באנגלית: Bruce Richard Robertson; נולד ב-27 באפריל 1953) הוא שחיין קנדי בעבר. הוא אלוף עולם ובעל מדליית כסף אולימפית במשחה ל-100 מטר פרפר.
ביוגרפיה
רוברטסון נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית.
מדליית כסף אולימפית
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה רוברטסון בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.56 שניות, אחרי כוכב האולימפיאדה מארק ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 54.27 שניות ולפני ג'רי היידנרייך (55.74 שניות) שניהם מארצות הברית ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:53.26 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:48.16 דקות ומזרח גרמניה (3:52.26 דקות). הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 54.48 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 32 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.76 שניות, במקום 19 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.02 דקות, במקום 26 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:20.31 דקות, במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:33.20 דקות, ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:53.61 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:57.55 דקות.
אלוף עולם
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוקלנד, ניו זילנד בשנת 1974 זכה רוברטסון ב-6 מדליות, 2 זהב, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב, מדליות כסף במשחים ל-100 ול-200 מטר חופשי ומדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר ובמשחה שליחים 4x1200 מטר חופשי.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה רוברטסון במדליית כסף לאחר ששחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 55.83 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.37 שניות ובמקום 12 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.72 שניות.
כסף קטלני (ספר)
עלילה
בספר זה, הראשון בסדרת הספרים אודות ג'ק ריצ'ר, רב-סרן בדימוס בצבא ארצות הברית, אשר שירת כחוקר לשעבר במשטרה צבאית, מתוארת עלילה אופיינית שעוברת כחוט השני בסדרה. ריצ'ר שהשתחרר משירותו הצבאי כחצי שנה לפני המתרחש, מגיע למרגרייב - עיירה קטנה בג'ורג'יה שבארצות הברית, כאשר הוא נזכר בדבריו של אחיו כי מוזיקאי בלוז בשם בלייד בלייק מת שם. בהדרגה הוא חש כי העיירה שלווה באופן מחשיד, ולהפתעתו בעודו אוכל בדינר את ארוחת הבוקר שלו, הוא נעצר כחשוד ברצח שאירע ליד מחסנים ששייכים לתחום השיפוט של העיירה.
חשוד נוסף, בנקאי בשם האבל נעצר לאחר שמספר הטלפון שלו נמצא בנעלו של החשוד, אף הוא באשמת הרצח, מודה מיד באשמה ונשלח עם ריצ'ר למעצר בבית כלא בסוף השבוע. לאחר שהשניים שורדים ניסיון התעללות וניסיון רצח בכלא, מוכחת חפותו של ריצ'ר. ריצ'ר שב לעיר ומסייע בחקירת הרצח לבלש פינלי והשוטרת רוסקאו, אליה פיתח ריצ'ר משיכה. עד מהרה מתברר כי הקורבן אינו אחר מאשר אחיו הבכור ג'ו, אשר שירת במודיעין הצבאי וכסוכן בכיר במשרד האוצר, ונרצח במהלך חקירה שניהל כנגד זייפני כסף.
בעלילה מתרחשות כמה תפניות מפתיעות, כאשר מתברר שאנשים שהיה נראה שאפשר לסמוך עליהם מתגלים כחלק מהקנוניה, ועושים את חייהם של שואפי הצדק לקשים יותר. במהלך הסיפור מתגלת קונספירציה מתוחכמת למדי של זיוף דולרים אמריקניים מדויקים מאוד. ובסופו של הספר שנגמר בסוף טוב, הטובים מנצחים (מבלי שנגרם להם נזק רב מדי) והרעים הולכים לגיהנום, והעיירה משוחררת מעולם של הפושעים האכזריים, ומשלטונה של משפחה גזענית ששלטה בה במשך עשרות שנים. ובדפוס אופייני בסדרה, ג'ק ריצ'ר איננו משתקע במקום, אף שיש לו סיבה טובה לעשות כן, אלא ממשיך בנדודיו בתחומה של ארצות הברית הגדולה, כדי לפגוש את ההרפתקה הבאה.
פרסים
הספר זכה בשני פרסי ספרות בריטיים חשובים, פרס אנטוני ופרס ברי.
סדרת טלוויזיה
הספר היווה את הבסיס לעונתה הראשונה של סדרת הטלוויזיה המבוססת על דמותו של ריצ'ר.
שו שין
שו שין (בסינית מפושטת:许昕, בסינית מסורתית:許昕; נולד ב-8 בינואר 1990) הוא שחקן טניס שולחן סיני, אלוף עולם אולימפי, מדורג 1 בעולם (נכון ליוני 2019). לראשונה הגיע לדירוג זה בינואר 2013. שין משחק בשאנגחאי זאוקסניק ובנבחרת סין.
שין זכה ב-17 תארים: בשלושה דאבלים של גברים (גברים יחידים וגברים זוגות), בנוסף הוא זכה פעמיים בזוגות מעורבים, ועוד פעמיים במסגרת הטורניר הקבוצתי עם נבחרת סין. בנוסף שין חתום על הסכם חסות של חברת סטיגה.
סגנון משחק
סגנון המשחק של שין ייחודי, הוא אחד השחקנים הבודדים שמשחקים באחיזת עט נובע (אחיזה סינית). בנוסף, לשין ידיים ארוכות שמאפשרות לו להגיע לכדורים רחוקים. לעיתים קרובות שין נכנס עמוק לצד גב היד, אך משחק עם כף היד בגלל האחיזה שלו. הוא נחשב לאחד השחקנים המהירים ביותר ובעל עבודת הרגליים מהטובות ביותר.
2013
בשנת 2013 הגיע שין לראשונה למקום הראשון בדירוג העולמי בזכות ניצחונו בגמר אליפות העולם נגד ולדימיר סמסנוב.
2014
בשנת 2014 שמר על תוארו בזכות ניצחון במשחק הגמר מול מא לונג. באליפות סין הפתוחה הפסיד למא לונג בגמר 1:4.
2016
בשנת 2016, ניצח שין את אלוף העולם הנוכחי, מא לונג, במשחק חצי הגמר באליפות יפן הפתוחה, אך הפסיד בגמר לפאן ג'נדונג. לאחר מכן זכה במקום השלישי באליפות קוריאה הפתוחה לאחר שגבר על שוב על מא לונג במשחק צמוד 3:4. עם זאת לא נחשב מספיק טוב ולכן לא השתתף בטורניר היחידים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
2018
בשנת 2018, ניצח שין באליפות אוסטרליה הפתוחה את לין דינגשאו 4:1. במהלך אליפות בולגריה הפתוחה ניצח את קנטה מאטסדיארה 1:4 בגמר וזכה במקום הראשון. באליפות העולם לקבוצות ניצח ביחד עם נבחרת סין את נבחרת גרמניה בגמר.
יובל טל
קריירה
טל החל את הקריירה המקצועית שלו בחברת רדוור בתפקיד סמנכ"ל פיתוח עסקי. בהמשך שימש כמנהל חברת R-U-Sure Ltd. ב-1999 היה טל מייסד שותף של חברת E4X, חברה שהציעה פתרונות תשלום מקוונים. תחת ניהולו, החברה הכניסה יותר מ-500 מיליון דולר בחמש השנים הראשונות לפעילותה, וב-2007 החברה מותגה מחדש ושינתה את שמה ל-FiftyOne. החברה מאפשרת לקמעונאים לשווק ולמכור מוצרים ושירותים ברחבי העולם במטבע המקומי של הצרכן. החברה ביצעה מיתוג מחדש ב-2013 ושינתה את שמה ל-BorderFree. ב-2015 נרכשה החברה על ידי חברת Pitney Bowes תמורת 395 מיליון דולר. החברה מאפשרת כיום ביצוע משלוחים מחנויות בארצות הברית לצרכנים ברחבי העולם
ב-2005 ייסד טל את חברת פיוניר.
Cimade
ה-Cimade הוא ארגון לא ממשלתי צרפתי, שנוסד בראשית מלחמת העולם השנייה על ידי קבוצות סטודנטים פרוטסטנטיות צרפתיות. בניהם בלטה הפעילה הנוצרית וחברת המחתרת הצרפתית מדלן בארו. הארגון הוקם כדי להעניק סיוע ותמיכה לאנשים שנעקרו מביתם ערב המלחמה ובראש ובראשונה אלה שפונו מהפרובינציות הצרפתיות של אלזס ולוריין שנמצאים על גבול גרמניה. תחת הכיבוש הגרמני בתקופת ממשלת וישי המשיך ה־Cimade בפעילותו, ועבד עם פליטים, רבים מהם יהודים, שברחו מגרמניה וממדינות אירופה נוספות, ונכלאו בדרום צרפת. בהמשך הם פעלו במשימות מחתרתיות, שהעניקו הגנה ליהודים בצרפת במהלך שואת יהודי צרפת. כיום הם ממשיכים בעבודתם עם אנשים עקורים, בעיקר עולים ללא תעודות בצרפת.
התחלת הארגון
בשנת 1939 פונו אזרחים צרפתים רבים מאלזס ולורן, בעיקר פרוטסטנטים, מהגבול עם גרמניה לדרום-מערב צרפת. באוקטובר 1939 הקימו מספר תנועות נוער פרוטסטנטיות את הארגון "Comité inter-moucements auprès des évacués" (Cimade) שתפקידו העיקרי היה להקים צוותים שיגורו יחד עם העקורים במחנות ויעזרו להם.
בזמן המלחמה
לאחר הפלישה הגרמנית לצרפת בשנת 1940 מוקד הפעילות השתנה לעבודה עם הפליטים הרבים משאר אירופה שנכלאו על ידי ממשלת צרפת במחנות בדרום צרפת. הלחץ של אנשי Cimade על הממשלה הביא לאישור חברי הצוות לגור ולעבוד במחנות.
בשנת 1942 הואץ גירוש יהודים לגרמניה (ומחוצה לה) וצוותי ה-Cimade ירדו למחתרת במקרים רבים. הם עבדו יחד עם הקהילות הפרוטסטנטיות המקומיות כדי להסתיר יהודים ולבסוף להבריח אותם מעבר לגבול לספרד ובמיוחד לשווייץ, שם עבדה ה-Cimade בצמוד לתנועה שהפכה מאוחר יותר למועצת הכנסיות העולמית בשנת 1948.
לאחר השחרור
לאחר המלחמה, צוותי ה-Cimade עסקו בעזרה לאוכלוסיות עקורים בצרפת. יחידות דיור זמניות נתרמו על ידי כנסיות שווייצריות ומתנדבים רבים ממדינות אחרות הצטרפו לצוותים כ"עובדים אחים" כדי לעבוד במאמצי השיקום והיישוב מחדש. מאוחר יותר צוותי Cimade היו מעורבים בפרויקטים של פיוס עם גרמנים, בעיקר בברלין, בון, מיינץ ולודוויגסהאפן.
פעילות נוכחית
לאחר שפיתחו התמחות בעבודה עם אוכלוסיות עקורים, ה-Cimade היה מוכן לגלים של עקורים שהגיעו ממזרח אירופה, ומצפון אפריקה, ומאחור יותר אף מאמריקה הלטינית, הקריביים ומדרום-מזרח אסיה. כיום, הפעילות ממשיכה עם המהגרים החדשים המגיעים מאפריקה והמזרח התיכון. ה-Cimade היו הסוכנות המובילה המוכרת בחוק הצרפתי העובדת עם מהגרים ללא תעודות, וב-2009, לערך, שר ההגירה והזהות הלאומית הצרפתית, אריק בסון, הסמיך גם ארגונים אחרים להציע שירותים לעולים בלתי חוקיים המוחזקים ברשת מרכזי המעצר המורחבת. ובכל זאת ארגון ה-Cimade ממשיך להיות פעיל בהגנה המשפטית של זרים ומהגרי עבודה, ונלחמו באפליה ובגזענות.
בעוד שמוקד העיקרי בעבודת ה-Cimade היה בערי צרפת, צוותים היו פעילים גם במדינות זרות, ובהם אלג'יריה (במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה ולאחריה), סנגל ורואנדה (לאחר רצח העם שם).
האתוס
בעוד ה-Cimade הוקמה על ידי תנועות דתיות ועובדת מקרוב עם ארגוני כנסיות, היא במהותה ארגון חילוני המכבד את אמונותיהם של האנשים איתם הוא עובד ואינו עוסק בקירוב לדת. הארגון נטה להגדיר את עצמו על ידי פעולות הצוותים שלו (שהורכבו מאנשים בעלי אמונות שונות) ולא על ידי המוטיבציות או התאולוגיות שלהם.
קישוטים (מוזיקה)
קישוטים (באנגלית: Ornaments) תפסו מקום חשוב במיוחד במוזיקה של תקופת הבארוק. מספר הסלסולים לסוגיהם השונים מכה לעיתים בתדהמה את המבצעים בימינו, אך לשפעת הקישוטים הזו הייתה סיבה; הם נועדו לפצות על שני החסרונות המובנים של הצ'מבלו: אי היכולת להאריך צליל מרגע שמרימים את האצבע מן הקליד, בניגוד לכלי קשת או נשיפה, וחוסר האפשרות להדגיש צליל בהקשה חזקה יותר.
כפיצוי על חסרונות אלה נוצרו הקישוטים. טריל, אפוג'אטורה או גרופטו, שהאריכו את הצלילים הרצויים או הדגישו אותם לעומת הצלילים הסמוכים. סימוני הקישוטים האלה לא היו אחידים, מלחינים שונים השתמשו בסימונים שונים, ובפרטיטורות ותווי נגינה בהוצאות שונות מצרפים את הוראות העורך לביצוע הקישוטים השונים המופיעים בתווים.
טריל
טריל (או בעברית: סלסול) הוא חילוף סירוגין מהיר בין התו הכתוב לזה שמעליו. בדרך כלל, אם מדובר במוזיקה שנכתבה לפני 1800, מתחילים את הטריל בצליל שמעל התו הכתוב. במוזיקה שנכתבה אחרי 1800, נהוג להתחיל את הטריל בתו הכתוב ולעלות לזה שמעליו. בפרטיטורה כתובה מקובל לציין מהי הפרשנות המבוקשת לביצוע, אם בהקדמה לפרטיטורה או בהערות בתחתית הדף ואם באמצעות תו קישוט (grace note)
לעיתים מוצע לסיים את הטריל בכפלפל (turn, gruppetto), דהיינו בהשמעת הצליל שמתחת לצליל הראשי במקום זה שמעליו ממש לפני החזרה אל התו הכתוב, או בווריאציה אחרת. וריאציות כאלה מסומנות במקרים רבים בכמה תווי קישוט לאחר התו הנושא את ציון הטריל. את הטריל מסמנים ב-tr או ב-tr, כשה ~ מייצג את אורך הטריל, מעל החמשה. במוזיקת בארוק מסומן לעיתים הטריל בסימן + מעל או מתחת לתו.
יש גם טריל של צליל יחיד, המכונה "טרילו" או "טרמולו" בשלהי תקופת הרנסאנס או ראשית תקופת הבארוק.
הערה: המידע הזה נכון, פרט לכך שסימן ה+ הוא למעשה t באות קטנה, בקו ישר מאונך חצוי בקו מאוזן. קישוטי טריל יכולים להופיע כטילדה, ,t. tr או +. ראו תקונים בקישוטים אחרים בהמשך.
הזמר הווירטואוז האיטלקי ג'ובני קונפורטו הוציא ב-1593 ספר של תרגילי קישוט לזמרים ונגנים. בסרט הקולנוע "כל הבקרים שבעולם", שבו מגלם השחקן הצרפתי ז'ראר דפרדייה את תפקיד המלחין מרן מארה, מאזין מארה בסתר לנגינתו של וירטואוז הוויולה דה גמבה סן קולומב, של כדי לגנוב ממנו את הקישוטים המיוחדים לנגינתו, שהוא שומר בסוד גם מתלמידו, מארה. את פסקול הסרט הקליט הגמביסט ז'ורדי סוואל.
מורדנט
המורדנט העליון מסומן בקו זיגזג קצר (סימון שיכול להתפרש גם כטריל); המורדנט התחתון מסומן באותה צורה בתוספת קו אנכי קצר החוצה אותו:
זה יכול להיקרא גם "כפלפל", או turn. באנגלית:
כמו במקרה של הטריל, המהירות המדויקת של ביצוע המורדנט משתנה בהתאם לטמפו של היצירה, אבל בטמפו מתון אפשר לבצע את הקישוט באופן הבא:
כפלפל
כפלפל (turn באנגלית, gruppetto באיטלקית) היא תבנית קצרה, המורכבת מן הצליל שמעל התו הרשום, הצליל הרשום עצמו, הצליל שמתחתיו וחזרה לצליל הרשום. הכפלפל מסומן באות s בכתב ראי, מונחת על צדה מעל החמשה.
ניתנים לביצוע כך:
מהירות הביצוע המדויקת של צלילי כפלפל נתונה לשינויים, כמו גם מקצבם. השאלה מהי הדרך הטובה ביותר לבצע כפלפל תלויה במידה רבה בהקשר, מוסכמות וטעם אישי. הגבהה כרומטית של הצלילים ממעל ומתחת עשויה להופיע או לא, לפי הסימון (ראו "מורדנט").
כפלפל "הפוך" (ירידה לצליל שמתחת לתו הרשום, התו הרשום עצמו, התו שמעליו וחזרה לתו הרשום) מסומן בדרך כלל בהוספת קו אנכי קצר על סימן הכפלפל הרגיל, אם כי לעיתים מופיע סימן הכפלפל עצמו במהופך.
סמיך (אפוג'אטורה)
מקור השם סְמיך, Appoggiatura באיטלקית, בפועל האיטלקי appoggiare, שפירושו "להישען" או "להיסמך". לסמיך הארוך (בניגוד לסמיך הקצר, אצ'אקאטורה acciaccatura באיטלקית או "פורשלג" בגרמנית), יש חשיבות מלודית; במקרים רבים נדחה הצליל העיקרי על ידי העברת חלק ממשך הזמן הרשום שלו אל הסמיך המקדים אותו (בדרך כלל מחצית ממשך הזמן של הצליל העיקרי, אם כי במקצב משולש, למשל, הסמיך עשוי לקבל שני שלישים ממשך הזמן). הצליל המוסף (זה שאינו עיקרי) גבוה או נמוך בדרגה אחת מן הצליל העיקרי; אם הוא נמוך ממנו, ייתכן שיוגבה כרומטית (ראו "מורדנט").
הסמיך נרשם כתו קישוט (grace note) ומודפס בגופן קטן, בדרך כלל בלי הקו האלכסוני.
זה יבוצע כך:
סמיכים מופיעים על פי רוב על הפעמה החזקה או החזקה ביותר של התרת הדיסוננס לקונסוננס. ההגעה אליהם נעשית בקפיצה והיציאה מהם בצעד. סימן תווים זה משמש גם לציון הגייה מוטעמת במוזיקה ווקאלית, כלומר, יש להדגיש את תו הקישוט, כגון ב"מיסה ברוויס" בסול מז'ור של היידן, בתיבה החמישית לקולות הסופרן והטנור.
"סמיכים נטולי הטעמה", כביכול, נפוצים גם הם בתקופות רבות במוזיקה, אם כי היו תאורטיקאים מוקדמים שלא ראו אותם בעין יפה (למשל קרל פיליפ עמנואל באך בחיבורו Versuch über die wahre Art das Clavier zu spielen). אם כי סמיכים אלה אינם זהים לסמיך הקצר, האצ'אקאטורה (ראו להלן), הם כמעט תמיד קצרים מאוד ומקבלים את מכסת הזמן שלהם מן הצליל הקודם להם. צפוי יותר לראותם כצליל בגודל מלא בפרטיטורה ולא בגופן קטן - לפחות בהוצאות מודרניות.
אצ'אקאטורה
מקור המונח אצ'אקאטורה (Acciaccatura בעברית: סמיך קצר, בגרמנית: פורשלאג) בפועל האיטלקי acciaccare. לגבי משמעות הביטוי חלוקות הדעות, כפי שאפשר לראות במחקר המעמיק בספרו של פרדריק ניומן משנת 1978 אחד הפתרונות המוצעים בדיון, ששותפים לו מלחיני בארוק כגספאריני, ג'מיניאני וקארל פיליפ עמנואל באך, בין השאר, הוא "לייתר", במובן של הוספת צליל "מיותר" לארפג'ו או אקורד. אפשרויות אחרות הן "למחוץ" או "לחבול" בשלמות ההרמונית של הארפג'ו או האקורד בהוספת דיסוננס חולף, וכן "להימחץ" במובן של "התנגשות" חטופה בצליל העיקרי, בלי לגזול מן המשך שנקבע לו.
הפרשנות המדויקת של הסמיך הקצר משתנה בהתאם לטמפו של היצירה, אבל הדוגמה הבאה אפשרית:
השאלה, אם לנגן את התו לפני הפעמה או עליה תלויה במידה רבה בטעם ובנוהל הביצוע. כחריג, אפשר לרשום את הסמיך הקצר בתיבה הקודמת לתו שאליו מצורף הסמיך, אות לכך שיש לנגן אותו לפני הפעמה. (הקו המנחה הזה איננו ניתן למימוש אם התו הראשי איננו מופיע בפתח התיבה.)
הכוונה משתנה עם בהתאם למלחין ולתקופה. לדוגמה, אפוג'אטורות ארוכות של היידן ומוצרט אינן נבדלות - למראית עין - מאצ'אקאטורות שלפני הפעמה אצל מוסורגסקי או פרוקופייב. במקרים מסוימים, בכלים המאפשרים זאת, כמו פסנתר, מושמעת האצ'אקאטורה בו בזמן עם הצליל הראשי, ומושתקת מיד.
גליסנדו
גליסנדו היא גלישה מתו אחד לאחר, שסימונה הוא קו גלי המגשר בין שני התווים. כל הצלילים שביניהם, אם דיאטוניים ואם כרומטיים (תלוי בכלי ובהקשר) נשמעים, אם כי בקיצור נמרץ. בכך נבדל הגליסנדו מן הפורטמנטו.
במוזיקה קלאסית עכשווית (בייחוד ביצירות אוונגרד, הגליסנדו נוטה לסגל לו את מלוא הערך של התו הראשוני.
במוזיקת בארוק
במוזיקה של תקופת הבארוק יש לקישוטים משמעות שונה. רוב הקישוטים באים על הפעמה והשימוש בהם מוגבל למרווחים דיאטוניים יותר משהנו בתקופות מאוחרות יותר. אף כי כל טבלת קישוטים מחויבת להצגה מדויקת וקפדנית, יש לתת את הדעת על הקצב ועל אורך הצליל, שכן בקצבים מהירים יהיה קשה או בלתי אפשרי לנגן את כל הצלילים הנדרשים בדרך כלל. המחשה לכמה קישוטי בארוק נפוצים מובאת בטבלה שלהלן, מתוך "ספרון מקלדת לווילהלם פרידמן באך שחיבר יוהאן סבסטיאן באך:
קישוטים באריות אופרה
לפי מילון הרווארד למוזיקה, קישוט הוא "שינוי במוזיקה, על פי רוב, אך לא תמיד, באמצעות הוספת צלילים, לייפוי או שכלול של המוזיקה, או לצורך הצגת יכולותיו של הפרשן."
דוגמה לצורך של אריות דה קאפו בקישוטים היא "Agitata da due venti" של ויוואלדי מתוך האופרה "גריזלדה". בסרטון הבא שרה צ'צ'יליה ברטולי עם אנסמבל סונאטורי דה לה ג'ויוזה מארקה : Video מ-0:35 עד 1:14 נשמע החלק הראשון של קטע A של אריית דה קאפו זו. הצלילים המושרים הם בדיוק אלה הכתובים בפרטיטורה ("קומה סקריטו"). בתקופת הבארוק הייתה אריה דה קאפו, במבנה A-B-'A, צורת האריה המקובלת ביותר. הציפייה הייתה, שקטעי A ו-B יעוטרו קלות, בטריל או בכפלפל פה ושם. העיטורים הווירטואוזיים יותר נכללו בקטע החוזר. בהאזנה לקטע החוזר, 'A, מ-4:14 עד 4:52, שומעים את הקישוטים שהכניסה צ'צ'יליה ברטולי: Video אף כי ברטולי מוסיפה לא מעט קישוטים, מבנה המלודיה המקורית של ויוואלדי (זה שבקטע מ-0:35 עד 1:14) נשמר.
שמורת ביצת זיתא
שְׁמוּרַת בִּצַּת חֿדֵרָה היא שמורת טבע השוכנת דרומית לתחנת הרכבת חדרה מזרח ולנחל חדרה וממזרח לשכונת בית אליעזר שבמזרח חדרה. מדרום לה משתרעים פרדסים ומצפון לה בריכות דגים ותוואי המסילה המזרחית המפורקת.
גאוגרפיה
השמורה, שהוכרזה ב-5 בינואר 1984, משתרעת על-פני שטח של 47 דונם בלבד, והיא מקיפה את שטח הביצה האחרון ששרד מביצות חדרה אשר יובשו במהלך המאה ה-20. גם שטח השמורה יובש בעבר ושימש כבריכות דגים, אך הוא נעזב והפך מחדש לביצה. הגישה אל שטח השמורה ברגל איננה מוגבלת, אך הלכה למעשה הדבר אינו אפשרי בשל הסבך הצפוף ואגני הביצה. בשמורה גדלים עצי אשל מרובע, קנים ופטל קדוש, והיא משמשת מוקד לעופות ימיים, דוגמת מיני אנפתיים המקננים בשמורה בחודשי הקיץ ומינים רבים של ברווזים. בשמורה נצפו גם חתולי ביצות, חזירי בר ומימיה עשירים בסרטנים, חרקים, רכיכות ומינים של דו-חיים. חלק מעצי האשל נכרתו באופן יזום כדי לסייע להתאוששות המערכת האקולוגית במקום. ניתן להשקיף על השמורה מדרום-מזרח, מראש התל השוכן במרכזו של אתר נטוש לכריית חמרה. בראש התל ניצב פילבוקס מרובע שנבנה על ידי הבריטים בתקופת המנדט.
מערת נטר
מערת נטר היא מערת כורכר טבעית הנמצאת בשטח בית הספר החקלאי מקוה ישראל. המערה שימשה במהלך השנה הראשונה להקמתו כמקום מגורים זמני לתלמידי המקום. נקראת על שמו של קרל נטר, מייסד בית הספר.
רקע
בשנת 1867, ביקר קרל נטר בארץ ישראל כשליח חברת "כל ישראל חברים". הוא בדק את מצבם של יהודי היישוב הישן והגיע למסקנה שלא ניתן להביא לשיפור הכלכלי אלא על ידי הכשרתם לעבודה חקלאית.
השימוש במערה
למרות המימון שקיבל מרוטשילד, חל עיכוב בבניית מבני הקבע של בית הספר, בלית ברירה החליט נטר שמערה טבעית שנמצאה בשטח בית הספר טובה מספיק למגורים עבור מספר התלמידים המועט שהיו אז במקוה ישראל.
במהלך השנה הראשונה של בית הספר התגוררו במערה נטר וראשוני המתיישבים במקום, עד מעברם למבני הקבע.
פעילות ארגון "ההגנה" בית הספר
כבר בתחילת קיומו של ארגון ההגנה, במאורעות תרפ"א (1921) ולאחר מכן במאורעות תרצ"ו (1936), שימש המקום בסיס ליחידות ההגנה. בימי המנדט הבריטי שימשה המערה מסתור לאימונים בנשק. נעשו בה ניסויים שונים בנשק ובתחמושת. קולות היריות והפיצוצים נבלעו בדפנות המערה ולא נשמעו בחוץ.
יחסי צ'כיה–קוריאה הצפונית
יחסי צ'כיה–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין צ'כיה וקוריאה הצפונית.
סקירה כללית
צ'כוסלובקיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קוריאה הצפונית באוקטובר 1948. השגרירות הצ'כוסלובקית הוקמה בספטמבר 1950, והשגריר הצפון קוריאני הראשון הגיע ביולי 1951. היחסים היו ידידותיים מאוד בשנים 1950–1953. לאחר תחילת מלחמת קוריאה מחתה צ'כוסלובקיה נגד צעדים שננקטו על ידי מועצת הביטחון של האו"ם. הסיוע הכלכלי לצפון קוריאה החל גם בקיץ 1950. עד סוף המלחמה בקוריאה, נשלחו סחורות בשווי 800 מיליון כתר צ'כוסלובקי. צ'כוסלובקיה דאגה ל-900 ילדים קוריאנים וסיפקו חינוך ל-170 תלמידי תיכון ו-150 סטודנטים באוניברסיטה. הרפובליקה הצ'כוסלובקית שלחה גם בית חולים צבאי עם שני צוותי בית חולים המורכבים מ-58 אנשים לקוריאה בשנת 1952. הערך הכולל של הסיוע הצ'כוסלובקי היה כ-1,000 מיליון כתרים (במטבע הישן לפני 1953). המזכירות הפוליטית של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה הכריזה שעזרה זו היא מתנה.
גם לאחר פירוק צ'כוסלובקיה בשנת 1993 נמשכו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, אם כי במידה פחותה מבעבר. בשנים 2012 ו-2013 שירותי הביון הצ'כיים סיכלו תוכנית סודית של קוריאה הצפונית להברחת חלקי נשק ומזל"טים למעקב דרך אפריקה וסין.
סולימאן חיים
סולֵימאן חיים (גם: סלימאן חיים; בפרסית: سلیمان حییم; תעתיקים: Soleiman Haïm; Sulayman Hayyim; 1887 – 14 בפברואר 1970) היה מילונאי, מחזאי ומתרגם יהודי-איראני. זכה לכינויים "אסתאד כלאם" ("אדון המילים") ו"אבי המילונאות הדו-לשונית של איראן" עבור סדרת המילונים הדו-לשוניים שלו של השפה הפרסית: מילון פרסי–צרפתי, מילון פרסי–עברי ומילון פרסי–אנגלי, שהוא עד היום המילון הסטנדרטי מסוגו.
קורות חייו
בהשפעת המיסיונרים, נמשך לתקופה קצרה בנעוריו לנצרות, אך בהשפעת רבי חיים מורה (1872–1942) דבק ביהדותו ובהמשך אף הפך להיות מעורב בענייני הקהילה היהודית ופעיל למען הציונות, וכך נותר כל חייו. בשנת 1913 בנה את בית הכנסת חיים במרכז טהראן.
מלבד פועלו כמילונאי, הוא חיבר מספר מחזות בפרסית שהוצגו בידי להקות של צעירים יהודים בקרב הקהילות השונות של איראן בשנת 1921 ושוב בשנים 1941–1946. מחזותיו התבססו בעיקר על יצירותיהם של המשוררים היהודים-הפרסים מולאנא שאהין ועמראני, הגדולים שבמשוררי יהודי פרס מימי הביניים המאוחרים, ועסקו בסיפורי התנ"ך. בין מחזותיו: "ארדשיר ואסתר", "רות ונעמי" ו"יוסף וזוליכה". בנוסף, הוא חיבר ספר שקיבץ משלים פרסיים לצד תרגומם לאנגלית. הוא גם חיבר ותרגם ערכים אנציקלופדיים בנושאי יהדות ויהודי איראן עבור האנציקלופדיה הפרסית וחיבר שירה פרסית, שאותה פרסם מעל דפי עיתונים יהודיים-איראניים כגון "הגאולה" (1920–1923), "החיים" (1922–1926), "העולם היהודי" (عالم یهود; 1945–1947) ו"סיני" (1949–1950).
סימון אנגפנדואטנבו
סימון אנגפנדואטנבו (בצרפתית: Simon Ngapandouetnbu; נולד ב-12 באפריל 2003 בפומבאן שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת השוער בקבוצת אולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים
אנגפנדואטנבו גדל במחלקות הנוער של ASPTT מרסיי, ASMJ בלאנקארד ואולימפיק מרסיי. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של אולימפיק מרסיי.
קריירה בינלאומית
אנגפנדואטנבו נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022.
יחסי מדגסקר–צרפת
יחסי מדגסקר–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מדגסקר לבין הרפובליקה הצרפתית. השליטה הצרפתית במדגסקר החלה בשנת 1895 והסתיימה ב-1960, השנה בה האי קיבל עצמאות מוחלטת. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות בארגון האומות המאוחדות ובלה פרנקופוני.
היסטוריה
בשנת 1643 הגיעה למדגסקר חברת הודו המזרחית הצרפתית ובנתה מצודה בעיר דאופין שבדרום מזרח מדגסקר (ידועה מאז 1970 כטולגרנו). הצרפתים החזיקו במצודה עד שגורשו מהאי ב-1674. מאז ועד אמצע המאה ה-18 פעלו שודדי ים צרפתים רבים באי, התבססו בו והקימו בו את ביתם.
בשנת 1883 שלחה ממשלת צרפת משלחת צבאית למדגסקר, והתפתח עימות מזוין בין המלגשים לצרפתים שהביא למלחמת צרפת-הובה הראשונה (1883-1885). לאחר המלחמה, שהסתיימה בניצחון צרפתי הסכימו הבריטים להפיכתה של מדגסקר למדינת חסות צרפתית, כחלק מתוכנית כוללת לחלוקת מחדש של האזור בין המעצמות האירופיות, שבמסגרתה זנזיבר (במאה ה-21, חלק מטנזניה) הועברה לידי הבריטים. ב-1895–1896 כבשו הצרפתים את האי סופית והדיחו את מלכת המרינה האחרונה, רנוואלונה השלישית, מכיסאה והקימו את קולוניית מדגסקר.
חיילים מלגשיים השתתפו במלחמת העולם השנייה בקרבות בצרפת, מרוקו וסוריה. כאשר צרפת נכנעה לפני גרמניה הנאצית, מדגסקר נשלטה בידי ממשלת וישי. בחמישה במאי 1942 הבריטים תקפו את נמל דייגו סוארז וכבשו אותו עד השביעי לחודש (מבצע אירונקלד), כדי למנוע מהיפנים לכבשו, ומעט לאחר מכן העבירו אותו לידי כוחות צרפת החופשית של דה-גול. הקרבות נמשכו יותר מחצי שנה, עד לכניעת המפקד הצרפתי בשמונה בנובמבר. ב-1947 דוכאה התקוממות עממית נגד השלטון הצרפתי אחרי חודשים של לחימה עזה.
ב-14 באוקטובר 1958 הוכרזה הרפובליקה המלגשית כחבל ארץ אוטונומי במסגרת הרפובליקה הצרפתית. ב-26 ביוני 1960 זכתה מדגסקר לעצמאות מלאה, ונקראה "הרפובליקה המלגשית".
כיום היחסים בין שתי המדינות נותרו חזקים וקיימת השפעה תרבותית ופוליטית צרפתית חזקה במדגסקר. מנהיגי שתי המדינות מבקרים לעיתים קרובות אחד את עמיתו ומדגסקר מקבלת סיוע כלכלי ורפואי מצרפת. מדגסקר היא ביתם של אלפים בודדים של גולי צרפת.
סחר
בשנת 2012 היקף הסחר בין מדגסקר לצרפת עמד על 632 מיליון אירו. הייצוא של מדגסקר לצרפת: טקסטיל, מוצרי חקלאות ודגים, ואילו הייצוא העיקרי של צרפת למדגסקר כולל: מוצרי חשמל, מזון ומשקאות מעובדים. חברות צרפתיות רב לאומיות רבות פועלות במדגסקר.
גירמה וולדה גיורגיס לוצ'ה
גירמה וולדה גיורגיס לוצ'ה (באמהרית: ግርማ ወልደ ጊዮርጊስ; 8 בדצמבר 1924 - 15 בדצמבר 2018) היה פוליטיקאי אתיופי, שכיהן כנשיא אתיופיה בשנים 2001–2013, טייס בהכשרתו. בימי השלטון הקיסרי עמד למשך שלוש שנים בראש בית הנבחרים. בחירתו הראשונה לתפקיד הנשיא על ידי הפרלמנט האתיופי, ב-8 באוקטובר 2001 הייתה מפתיעה, שכן הוא היה לא מוכר יחסית. ב-9 באוקטובר 2007 נבחר בשנית לתפקיד הנשיא.
ביוגרפיה
גירמה נולד בדצמבר 1924 בעיר אדיס אבבה, למשפחה מהקבוצה האתנית אורומו. גירמה חונך בתחילה בבית הספר של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית ואחר כך הצטרף לבית הספר טפרי מקונן שבאדיס אבבה, שם למד עד לפלישה האיטלקית, אז למד בבה"ס האיטלקי "פרינצ'יפה די פיימונטה" שבעיר הבירה.
בשנים 1950-1952 קיבל אישורי טיסה מטעם הולנד, שוודיה וקנדה במסגרת תוכנית אימונים מטעם הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית.
ב-1941 שירת כשדר ברדיו התקשורת של צבא אתיופיה. ב-1944 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי. ב-1946 הצטרף לחיל האוויר ולקח חלק בפעילויות. ב-1951 היה ראש שדות התעופה האזרחיים שבאריתריאה. בהמשך מונה למנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתכנון. ב-1961 היה חבר הפרלמנט, הפך ליו"ר הפרלמנט של אתיופיה, עזר לאתיופיה לקחת חלק בארגון הפרלמנטרי הבינ"ל והשתתף בוועידות הארגון בשווייץ, בדנמרק וביוגוסלביה וכן היה יו"ר הכנס ה-52 של הארגון. היה יו"ר לשכת היצוא והיבוא, וסגן מפקח בשיחות השלום מול אריתריאה ב-1977.
כמו כן היה חבר בלשכת המסחר, חבר במשלחת אוסטרליה לאתיופיה, מייסד ונשיא של אגודת החקלאות.
בעת שהותו באריתריאה לפני שנות ה-90, היה יו"ר אגודת הצלב האדום אתיופית ונשיא חברת לפרוסי. הוא שלט בשפות רבות: אפן-אורומו, אמהרית, תיגרינית, איטלקית, צרפתית ואנגלית.
במרץ 2012 התאשפז בערב הסעודית בגלל מחלה. בשנת 2013 סיים כהונתו כנשיא. בשנת 2014 הודיע בתקשורת על יוזמה להשכנת שלום בין אתיופיה לאריטריאה, שראה בה כמשימה מדרגה ראשונה אחרונה בחייו.
נפטר ב-15 בדצמבר 2018. הותיר אחריו אישה וחמישה ילדים.
אוורי ברנדג'
אוורי ברנדג' (באנגלית: Avery Brundage; 28 בספטמבר 1887 – 8 במאי 1975) היה הנשיא החמישי של הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC), ושירת בתפקיד זה מ-1952 עד 1972. ברנדג' זכור כחסיד נלהב של החובבנות בספורט, וזכור בקשר עם מעורבותו בקיום אולימפיאדת ברלין (1936) וב-אולימפיאדת מינכן (1972); שתיהן נערכו בגרמניה שאת תרבותה העריץ.
ברנדג' נולד בדטרויט, מישיגן, ארצות הברית בשנת 1887 למשפחה ממעמד הפועלים. כשהיה בן חמש, עבר עם משפחתו לשיקגו, אילינוי. לאחר מכן נטש האב את אשתו וילדיו וברנדג' גודל בעיקר על ידי קרובי משפחה. הוא למד הנדסה באוניברסיטת אילינוי והפך לספורטאי מצטיין בתחום האתלטיקה הקלה. ב-1912, הוא התחרה באולימפיאדת סטוקהולם בקרב חמש ובקרב עשר, אך לא זכה במדליות (בשתי התחרויות זכה במדליית הזהב ג'ים ת'ורפ). הוא זכה באליפויות לאומיות שלוש פעמים בין השנים 1914 ו-1918. במקביל, הקים חברת בנייה משלו ועשה את הונו מחברה זו ומהשקעות, ומעולם לא קבל שכר בגין מעורבותו בספורט.
ליגה
בספורט, ליגה היא שיטה לארגון תחרויות ספורט שבה כל ספורטאי או קבוצה מתמודדים נגד כל יתר היריבים באותה קבוצה של מתחרים או הקבוצות. המונח "ליגה" עשוי גם להתייחס לכל אותם ספורטאים או קבוצות המתמודדים ביניהם בשיטת ליגה, כאשר הליגה הזו עשויה להיות אחת מכמה ליגות דומות באותו ענף ספורט במדינה או בכמה מדינות, המאורגנות לרוב בצורה היררכית.
לדוגמה: בכדורגל הישראלי הליגה העליונה היא ליגת העל, מתחתיה הליגה הלאומית, אחריה ליגה א' ועוד.
מקור המונח הוא הליגה בכדורגל של אנגליה, שהייתה הראשונה שהנהיגה תחרות בשיטה הזו ב-1888, ובעקבותיה הלכו מדינות נוספות וענפים נוספים והיא הפכה לשיטה הנפוצה בעולם לארגון אליפויות לאומיות במשחקי כדור קבוצתיים.
בתחרויות המתקיימות בשיטת ליגה מספר המשחקים של כל משתתף יהיה תמיד כפולה של מספר המשתתפים פחות אחד, מכיוון שכל משתתף מתמודד נגד כל המשתתפים למעט עצמו. לרוב תחרויות בשיטת ליגה מחולקות למחזורים שבהם כל המשתתפים מתחרים במקביל, כך שמספר המחזורים שווה למספר המשחקים. במקרה של מספר אי-זוגי משתתף אחד בכל מחזור יהיה חופשי, ומספר המחזורים יהיה כפולה של מספר המשתתפים.
אוורי ברנדג'
ילדותו, נעוריו וקריירה ספורטיבית
אוורי ברנדג' נולד בדטרויט, מישיגן, ב-28 בספטמבר 1887, בנם של צ'ארלס ומיני (לויד) ברנדג'. אביו צ'ארלס ברנדג' היה סתת; משפחתו עברה לשיקגו כאשר אוורי היה בן חמש, וזמן קצר לאחר מכן אביו צ'ארלס נטש את משפחתו. אוורי ואחיו הצעיר, צ'סטר, גודלו בעיקר על ידי דודים ודודות. בגיל 13, בשנת 1901, סיים ברנדג' ראשון בתחרות חיבורים, וזכה בביקור אצל הנשיא ויליאם מקינלי בתקופת כהונתו השנייה. ברנדג' למד בבית הספר ציבורי שרווד ולאחר מכן בתיכון קריין ששניהם בשיקגו. כיוון שתיכון קריין היה במרחק של 11 קילומטרים מביתו של ברנדג', הוא הגיע אליו רק לאחר שסיים את עבודת הבוקר שלו בחלוקת העיתונים של הבוקר ברחובות שבדרך לתיכון.
ליגה
במשחקי כדור קבוצתיים כגון כדורגל, כדורסל, כדורעף ועוד בדרך כלל אליפויות לאומיות נערכות בשיטת ליגה עם שני סיבובים או יותר. בליגה עם שני סיבובים כל קבוצה תשחק פעמיים נגד יתר הקבוצות, כאשר פעם אחת היא תהיה המארחת, כלומר המשחק יתקיים במגרש הבית שלה, ופעם אחת תהיה האורחת במגרש של הקבוצה היריבה.
אוורי ברנדג'
ילדותו, נעוריו וקריירה ספורטיבית
לאחר סיום לימודיו בתיכון בשנת 1905, נרשם ברנדג' לאוניברסיטת אילינוי, שבה הוא התחייב ללוח זמנים מפרך של לימודי קורסים בהנדסה אזרחית. הוא קיבל תואר בהצטיינות בשנת 1909. הוא כתב מאמרים שונים בקמפוס והמשיך את מעורבותו בספורט. הוא שיחק כדורסל, וכן השתתף בקבוצת ספורט עירוני. בשנת הלימודים האחרונה שלו, הוא נחשב כתורם חשוב לקבוצה של האוניברסיטה באילינוי (שמאמנה היה עמוס אלונזו סטאג) שעזר לה במשחק המכריע, שבו ניצחו את אוניברסיטת שיקגו ולקחו את האליפות.
ליגה
בתחרות בשיטת ליגה כל קבוצה מקבלת ניקוד לפי הישגיה (בכדורגל נהוג להעניק שלוש נקודות על ניצחון, נקודה אחת על תיקו ואפס נקודות על הפסד) והמנצחת היא הקבוצה שצברה את מירב הנקודות בסיכום כל המשחקים ותום העונה.
אוורי ברנדג'
ילדותו, נעוריו וקריירה ספורטיבית
לאחר סיום הלימודים, החל ברנדג' לעבוד כמפקח בנייה למשרד האדריכלים המוביל של הולאבירד ורוש. בשלוש השנים שעבד עבור החברה, הוא פיקח על הבנייה של מבנים בשווי של 7.5 מיליון דולרים שזה 3 אחוזים מכלל המבנים שנבנו בשיקגו בתקופה זו. הוא סלד מהשחיתות במקצועות הבנייה בשיקגו. הביוגרף של ברנדג', אלן גוטמן, מצביע על כך שהמהנדס הצעיר היה בעמדה מספיקה כדי ליהנות מהשפעה אם הוא היה רוצה, כפי שהדוד שלו, אדוארד ברנדג', שהיה אז מנהיג הרפובליקאים בצד הצפוני של שיקגו והפך לאחר מכן ליועץ משפטי לממשלת אלינוי היה. ברנדג' ניצח במספר אירועי אתלטיקה באילינוי. בשנת 1910, כחבר באיגוד האתלטיקה של שיקגו (CAA), הוא סיים במקום השלישי בתחרות אתלטיקה לאומית, בחסות איגוד האתלטים החובבים (AAU), והמשיך להתאמן במטרה להשתתף באולימפיאדת סטוקהולם.
בסטוקהולם, ברנדג' סיים במקום שישי בתחרות הפנטאתלון ובמקום ה-16 בקרב העשר. בגלל שפיגר עם סכום נקודותיו, אחרי שמונה מהתחרויות בקרב העשר הוא נשר ממנו, ועל זה תמיד הוא הצטער. לאחר מכן הוא קודם במקום אחד, כאשר עמיתו האמריקאי, ג'ים ת'ורפ, שזכה בשני האירועים, נפסל לאחר שהתגלה כי הוא קיבל שכר עבור משחקים בקבוצת בייסבול בליגת המשנה והמדליות נלקחו ממנו. במשך כל כהונתו כנשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, ברנדג' סירב לשחזר את המדליות של ת'ורפ, מה שבסופו של דבר נעשה בשנת 1982, לאחר מותם של שניהם (ברנדג' ותורפ'). סירובו של ברנדג' הוביל להאשמות שהוא נטר טינה בגלל התחרות בסטוקהולם.
עלייתו למנהיגות
כאשר ברנדג' התקרב לסוף הקריירה שלו, הוא החל לערב את עצמו בניהול ספורטיבי, בתחילה בתוך איגוד האתלטיקה של שיקגו (CAA), ולאחר מכן באמצעות האיגוד המרכזי חובב האתלטיקה (שבה ה-CAA היה חבר) ולאחר מכן, החל משנת 1919, באיגוד האתלטים החובבים (AAU).
בשנת 1925 הפך ברנדג' לסגן נשיא ה-AAU, ויו"ר ועדת הכדוריד.
לאחר שנה נבחר לכהן כסגן הנשיא הראשון, שהפך לנשיא בשנת 1928. בתפקיד זה, הוא הצליח להשיג שלום בין ה-NCAA וה-AAU (ארגונים שהיו בסכסוך עמוק).
אולימפיאדת 1936
בשנת 1931, העניק הוועד האולימפי לגרמניה את הזכות לארח את אולימפיאדת הקיץ של 1936 שתערך בבירה, ברלין. כמה מחברי הוועד האולימפי ציינו כי על ידי מתן זכות אירוח האולימפיאדה לגרמניה, הם מראים את תמיכתם בממשלה הדמוקרטית שלה.
רצח הספורטאים הישראליים
למרות הרצח הנוראי שהתרחש בלב הכפר האולימפי תוך כדי האולימפיאדה הורה ברנדג' להמשיך את המשחקים האולימפיים שהיו אמורים להתקיים ולא לדחותם או לבטל את האולימפיאדה אך עם זאת נשא נאום לזכרם שבו טען שעם כל הקושי שבדבר יאלצו שאר הספורטאים המתמודדים להמשיך ולהתחרות. רבים ראו במעשה זה את דעותיו האנטישמיות שהרבה להפיץ גם לאחר אירוע זה בהמשך חייו.
טיפני כהן
טיפני ליזה כהן (באנגלית: Tiffany Lisa Cohen; נולדה ב-11 ביוני 1966) היא שחיינית עבר יהודייה-אמריקאית. היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות זהב. התמחתה בסגנון החופשי למרחקים ארוכים.
קורות חיים
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 זכתה כהן במדליית ארד ב-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.85 דקות, אחרי המנצחות ממזרח גרמניה כרמלה שמידט (4:08.98 דקות) ופטרה שניידר (4:10.08 דקות). ב-800 מטר חופשי סיימה כהן במקום חמישי בתוצאה של 8:36.96 דקות, המנצחת הייתה בת ארצה קים לינהאן (8:27.48 דקות). ב-200 מטר חופשי סיימה כהן במקום שמיני בתוצאה של 2:02.16 דקות, המנצחת הייתה אנמארי ורסטאפן מהולנד (1:59.53 דקות).