cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פנינסולה
היסטוריה
פנינסולה הוקמה כחברה פרטית בנובמבר 2004 על ידי מיכה לייקין אבני וקבוצת משקיעים בהם: שלמה דוברת, שלמה קליש, שוקי שוורץ וקרנות השקעות מארצות הברית. בתחילת דרכה עסקה החברה בשירותי "פקטורינג". שירות מימון חשבוניות של הקדמת תשלומים דחויים מלקוחות, הנובעים ממוסר התשלומים הנהוג בעולם העסקים. עסקים נוהגים לתת ללקוחות אשראי שוטף ל-30 יום ויותר, כלומר העסק יקבל את התשלום עבור הסחורה רק לאחר חודש ויותר. חברת הפקטורינג מספקת את המימון הדרוש לתשלום מייד לספק והחוב של החברה עובר לרשותן. שירות זה היה נופץ בעולם, אך לא בישראל בעת שהוקמה החברה.
ב-2008, קבוצת הביטוח מגדל נכנסה להשקעה החברה, במסגרת העסקה מגדל הזרימה לפנינסולה הון למימון פעילות החברה ולצמיחתה, ובתמורה הוקצו לה 20% ממניות החברה.
ביולי 2010, החלה לספק שירות של קבלת שירותי אשראי עסקי בדלפקים של סניפי דואר ישראל. השירות נועד לעסקים קטנים ובינוניים בעלי חשבון בבנק הדואר.
בדצמבר 2014, פנינסולה החלה להיסחר בבורסה בתל אביב, בעקבות מיזוג הפוך בינה לבין חברת מיינסטרים (שהייתה שלד בורסאי ושינתה את שמה לקבוצת פנינסולה בע"מ). סך הכל עד ספטמבר 2020 הנפיקה החברה אג"ח וגייסה הון נוסף בסך של כמעט מיליארד שקל בהנפקות שונות.
באוגוסט 2015, ביצע בית ההשקעות מיטב דש השקעה ראשונה בקבוצה. מיטב דש הגדילה בהמשך את החזקותיה בחברה ונכון ל-2020 היא מחזיקה ב-50.79% ממניות החברה.
במאי 2017, פנינסולה קיבלה אישור מרשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון, להמשיך ולספק אשראי בהתאם לחוק הפיקוח על השירותים הפיננסיים מ-2016.
תיק האשראי של פנינסולה עומד נכון לשנת 2021 על 1.370 מיליארד ש"ח, וסך מקורות המימון העומדים לרשותה מסתכמים בכ-1.473 מיליארד ש"ח. סך העסקאות שבוצעו בשנת 2021 הסתכמו ב-3.8 מיליארד ש"ח.
פעילות
קבוצת פנינסולה מתחרה בשוק האשראי לעסקים בישראל מול הבנקים הגדולים. מאז קום המדינה, שוק האשראי היה מאופיין בריכוזיות גדולה בידי המערכת הבנקאית. פעילותה התרחבה עם השנים והיא הקימה גם קרנות להשקעה בעסקים.
קרן ההשקעות של משרד הכלכלה
בדצמבר 2015, זכתה פנינסולה במכרז של משרד הכלכלה להקמה ולניהול קרן השקעה לצמיחה לטווח ארוך לעסקים בינוניים. בספטמבר 2016 הושלם גיוס של 450 מיליון שקל עבור הקרן. המשקיעים העיקריים בקרן הם מדינת ישראל, מיטב דש גמל, אלטשולר שחם, איילון ביטוח וכן קופות מפעליות וקיבוצים. את הקרן מנהלים צבי זיו, מנכ"ל בנק הפועלים לשעבר, אורי פז, מנכ"ל בנק ירושלים לשעבר, מיכה לייקין אבני, מייסד ומנכ"ל פנינסולה ואייל ליאור, המשנה למנכ"ל. הקרן מספקת תוכניות מימון וצמיחה לעסקים עם ותק של 3 שנים ומעלה, בעלי מחזור שנתי של מעל 10 מיליון ש"ח. גודל העסקאות נע בין 5 ל-50 מיליון ש"ח, ותקופת עסקה היא עד 10 שנים.
קרן פנינסולה לעסקים 100+
באוגוסט 2017, השיקה פנינסולה קרן נוספת: "קרן פנינסולה לעסקים 100+". הקרן נועדה לעסקים ישראלים עם מחזור שנתי של 100 עד 400 מיליון ש"ח, ותק פעילות של 5 שנים ומעלה ובסיס פעילות בישראל. היא מספקת ללקוחות אלו אשראי למטרות הון חוזר, השקעות בציוד, פסי ייצור, קווי הפצה והתרחבות באמצעות הלוואות לטווח בינוני של 1 עד 3 שנים ובהיקף של עד 15 מיליון ש"ח.
בעלות
נכון לדצמבר 2021 בעלי המניות העיקריים בפנינסולה הם בית ההשקעות מיטב דש (50.79%), המייסד מיכה לייקין אבני (7.93%) ומגדל חברה לביטוח (9.66%). יתר המניות מוחזקות על ידי הציבור ונסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ונכללות במדד SME60 מדד הפיננסים ומדד התל בונד.
לארי אוונס
ביוגרפיה
בגיל 15 אוונס סיים במקום השני באליפות ארצות הברית לנוער. בגיל 16, בשנת 1948 הוא השתתף לראשונה באליפות ארצות הברית וסיים במקום השמיני. בשנת 1950 אוונס זכה באליפות ניו יורק והשתתף לראשונה באולימפיאדת השחמט.
בשנת 1951 הוא זכה בפעם הראשונה באליפות ארצות הברית בשחמט. בהמשך הוא ניצח באליפות זו עוד 3 פעמים, בפעם האחרונה בשנת 1980.
בשנת 1967 ללארי אוונס הוענק תואר רב אמן.
בשנת 1964 הוא סיים במקום 14 בתחרות בין-אזורית, שממנה היה ניתן להעפיל לדו-קרב על אליפות העולם. אוונס. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה עוזרו של בובי פישר בתהליך העפלה שלו לדו-קרב על אליפות העולם.
החל משנות ה-40 של המאה ה-20 אוונס כתב ספרים בתחום השחמט. כמו הן הוא היה עיתונאי, שעבד עבור טיים מגזין ו- ABC's Wide World of Sports.
וואלי פאנק
מרי וואלאס "וואלי" פאנק (באנגלית: Mary Wallace "Wally" Funk; נולדה ב-1 בפברואר 1939) היא טייסת אמריקאית, וחלק מצוות הנשים של ה-13 של מרקורי, בו נבחרו נשים שיבצעו בדיקות סינון פזיולוגיות, במקביל לאסטרונאוטים המקוריים של תוכנית מרקורי, כחלק מתוכנית פרטית שלא נעשתה על ידי נאס"א.
לארי אוונס
דוגמאות מתוך משחקיו
=== לבן: לארי אוונס שחור:      דוברובניק 1950 ===
וואלי פאנק
חייה
פאנק נולדה בפברואר 1939 בלאס וגאס, ניו מקסיקו. כבר כשהייתה בת 9, השתתפה פאנק בשיעור הטיסה הראשון שלה ובגיל 18 קיבלה את רישיון הטיס. עבודתה הראשונה הייתה בבית הספר לטיס של צבא ארצות הברית באוקלהומה, ותוך זמן קצר הפכה לאישה הראשונה אי פעם שעסקה כמדריכת טיסה בבסיסי הצבא.
ב-1961, כשהיא בת 21 בלבד, הוזמנה פאנק לתוכנית "נשים בחלל", שהוקמה על ידי הרופא וויליאם רנדולף לאבלס השני, יו"ר הוועדה המיוחדת של נאס"א למדעי החיים. אף על פי שהייתה צעירת המשתתפות, היא עברה את השלב הראשון של הבדיקות בהצלחה, יחד עם 12 נשים נוספות. שלב הבדיקות השני כלל הערכות פסיכולוגיות ובדיקות במיכל בידוד, ובמהלכו שהתה פאנק 10 שעות ו-35 דקות בתוך מיכל מים בחדר חשוך ואטום לרעש.
פאנק המשיכה גם לשלב השלישי, אך כמה ימים לפני ביצועו, נשלחו מברקים לכולן אשר הודיעו על ביטול הבדיקות. מספר משתתפות מה-13 של מרקורי ניסו להיאבק בהחלטה, ואף נפגשו עם סגן הנשיא לינדון ג'ונסון. מנהל נאס"א בפועל, ג'ורג' לאו, ציין כי לפי הדרישות, כל האסטרונאוטים צריכים להיות בוגרי קורס טיס צבאי ובעלי תואר הנדסי (למרות שג'ון גלן התקבל ללא תואר הנדסי). החלטה זו סגרה את הדלת בפני פאנק וחברותיה כי באותן שנים, נשים לא יכלו להשתתף בקורסי אימון של חיל האוויר והצי, ולכן לא היו נשים שיכלו להתקבל. למרות שחלק מהטייסות בקבוצת הפרויקט היו בעלות ניסיון מצטבר יותר מחלק מהאסטרונאוטים המועמדים, לא הסכימו לקבל את הניסיון שלהן על מטוסי סילון אזרחיים. חלק מחברי הוועדה היו בעד טענות הנשים, אולם הנושא לא התקדם ונאס"א לא קיבלה אף מועמדת לתוכנית האסטרונאוטים.
ביולי 2022 חברת בלו אוריג'ין שיגרה לראשונה ניו שפרד מאויש בקפסולה שהותקנה בראשו היו 4 אנשים בהם וואלי פאנק, בכך זכתה וואלי בת ה-82 בתואר האסטרונאוטית המבוגרת ביותר ונטלה את התואר מג'ון גלן שטס עם מעבורת החלל כשהיה בן 77.
אימפריית השמש
אימפריית השמש (באנגלית: Empire of the Sun) הוא סרט קולנוע משנת 1987 בבימויו של סטיבן ספילברג ובכיכובם של ג'ון מלקוביץ' וכריסטיאן בייל. סרט זה מבוסס על ספר באותו השם של ג'יימס גראהם באלארד, שיצא לאור בשנת 1984. הסרט זכה לתשואות המבקרים, היה מועמד לשישה פרסי אוסקר, וזכה בשלושה פרסי באפט"א (בקטגוריות טכניות).
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר סיפורו של ילד בריטי צעיר (כריסטיאן בייל) ושמו ג'ים גרהאם (כשם מחבר הספר), שגדל בשאנגחאי עם הוריו. בזמן שהיפנים כובשים את העיר הוא מופרד מהוריו, ומגיע לבדו למחנה שבויים יפני. הוא מתחבר שם עם שבוי אמריקאי כריזמטי ושמו בייסי (ג'ון מלקוביץ'), ההופך אותו ליד ימינו.
הפקה
אולפני האחים וורנר רכשו את הזכויות ליצירת הסרט, ובתחילה דייוויד לין נבחר לביים את הסרט וסטיבן ספילברג להפיק. לין החליט לפרוש מתפקידו כבמאי ולתת אותו לספילברג שהצהיר ״מהרגע הראשון שקראתי את הרומן רציתי לביים את הסרט״.
הסרט צולם בבריטניה, ספרד ובסין, והיה לסרט ההוליוודי הראשון אשר צולם בסין. בצילומי הסרט השתתפו למעלה מ-5,000 ניצבים מקומיים, חלקם חיו בתקופת המאורעות האמיתיים. ספילברג ניסה לחקות את שנות ה-40 בצורה מדויקת, בעיקר בעזרת כלי הרכב והמטוסים בסרט.
הפצה וביקורות
זהו סרט הדרמה הראשון של ספילברג, ועל כן גם ההכנסות של הסרט נמוכות בהרבה משוברי הקופות שביים לפני כן.
סופר הרומן המקורי, ג'יימס גראהם באלארד, התלהב מהתוצאה הסופית. הביקורות היללו את משחקו של כריסטיאן בייל הצעיר. באתר ״rotten tomatoes" קיבל הסרט ציון של 71% על סמך 47 ביקורות.
פרסים והוקרה
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר והבמאי מאגודת המבקרים הלאומית, וכריסטיאן בייל קיבל ציון לשבח על המשחק שלו, הפרס הראשון המוענק לשחקן צעיר.
בטקס ה-60 של פרס אוסקר הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר בתחום הצילום, בימוי אומנותי, עריכה, פסקול, עיצוב התלבושות הטוב ביותר ומיקס הסאונד הטוב ביותר אולם לא זכה באף פרס.
בין הפרסים והמועמדויות, היה גם מועמד לסרט הטוב ביותר בפרסי גלובוס הזהב, אולם לא זכה.
סילביה מרקוביץ'
סילביה מרקוביץ' (נולדה ב-30 בינואר 1952) היא כנרת רומניה-ישראלית ממוצא יהודי, החיה בצרפת ובאוסטריה בשנת 1976 עלתה מרומניה לישראל וקיבלה אזרחות ישראלית.
רקע משפחתי, לימודיה ותחילת פעילותה המוזיקלית ברומניה.
סילביה מרקוביץ'-פאגין נולדה בבקאו שברומניה, לאברהם מרקוביץ' ולאנה לבית כץ. אחרי לימודי מוזיקה בעיר הולדתה היא למדה בקונסרבטוריון בוקרשט והייתה תלמידתו של הכנר שטפן גאורגיו מאז הייתה בת 12. בגיל שש-עשרה הופיעה לראשונה מחוץ לארצה, בקונצרט בהאג, הולנד, תחת שרביטו של ברונו מאדרנה.
זכייתה בפרסים יוקרתיים בחו"ל וברומניה
בשנת 1969 זכתה בפרס השני בתחרות מרגריט לונג/ז'אק טיבו בפריז, כשהפרס הראשון לא הוענק לאיש מהמתחרים. אז זכתה גם במונקו בתחרות ע"ש הנסיך רניה שלישי בפרס מיוחד על ביצוע של יצירה מוזיקלית בת זמננו. בשנת 1970 הייתה הזוכה בפרס הראשון בתחרות ג'ורג'ה אנסקו בבוקרשט.
המשך קריירה הבינלאומית מרומניה ואחרי הגירתה
בשנת 1971 אחרי הופעה כסולנית עם התזמורת הסימפונית של לונדון, הוזמנה על ידי קלאודיו אבדו לנגן את הקונצרטו השני לכינור מאת בלה בארטוק עם תזמורת לה סקאלה. בשנת 1972 לרגל חגיגת יום הולדתו ה-90, הזמין אותה לאופולד סטוקובסקי לנגן את הקונצ'רטו לכינור של גלאזונוב עם התזמורת הסימפונית של לונדון ברויאל אלברט הול. חברת דקה הקליטה את הקונצרט. החל משנת 1976, כשעלתה מרומניה של צ'אושסקו לישראל, התאפשר לה לפתח קריירה בינלאומית, חופשייה ממגבלות פוליטיות. מתחילת שנות ה-1980 חיה ופעלה בגרמניה כמורה בבית הספר הגבוה למוזיקה בעיר זארבריקן וכמו כן באקדמיה למוזיקה של טיבור וארגה בסיון בשווייץ. היא פרופסור בפקולטה למוזיקה של האוניברסיטה לאמנויות הבמה של גראץ באוסטריה.
היא מנגנת על כינור אלבאני מסביבות שנת 1800 ומרבה להופיע בדרום אמריקה, בארצות הברית, ביפן, בישראל וברחבי אירופה. היא פעילה גם כנגנית מוזיקה קאמרית ומופיעה לעיתים קרובות ברסיטלים עם פסנתרנים מפורסמים, ולאחרונה גם עם בנה, אמו פאז'ן. בין הקלטותיה החשובות: סונאטות של קלוד דביסי, סזר פרנק וגבריאל פורה וקונצ'רטו לכינור של ז'אן סיבליוס עם נמה ירווי והתזמורת הסימפונית של גטבורג.
חייה הפרטיים
לסילביה מרקוביץ', הנשואה לכנר השוויצרי דייגו פאז'ן וחיה בשטרסבורג בצרפת, יש שני ילדים - שרה, זמרת סופרן ואמו, פסנתרן.
רחמים כהן
שירות צבאי
כהן התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה. הועלה לדרגת סא"ל לאחר שמונה למפקד גדוד 890 בין השנים 1993–1994. בהמשך שימש כחבר בוועדת חקירה לבדיקת אסון השריפה בוואדי סלוקי. בשנים 1997–1999 שימש כמפקד עוצבת הגולן בדרגת אל"ם.
בשנת 1999 הועמד לדין והואשם בביצוע מעשים מגונים בארבע חיילות שהיו כפופות לו, וכן יוחסה לו עבירה של התנהגות שאינה הולמת. בשנת 2004, במסגרת עסקת טיעון, הוא הורשע בהתנהגות בלתי הולמת והורד לדרגת סרן.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד בחברת "סולתם מערכות". בשנת 2021 מונה לאיש השיווק של מתקן האימונים האזרחי של אלביט מערכות בבסיס שורק.
מיקי כהן (כדורגלן)
מיקי כהן (נולד ב-19 במרץ 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר במכבי תל אביב בשנות ה-80 של המאה ה-20.
קריירה
כהן שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. הופעת הבכורה במדי הבוגרים הייתה ב-3 באוקטובר 1981 נגד הפועל פתח תקווה במסגרת הליגה הראשונה. אחרי שהסתפק בארבע הופעות בלבד בעונתו הראשונה, יצא כהן לעונת השאלה וחזר כשחקן בשל יותר בקיץ 1983. באותה עונה שותף כהן ב-22 משחקים, כבש שני שערי ליגה והפך לשחקן הרכב מן המניין. איתרע מזלו של כהן והוא היה חלק מעשור יבש למדי שנגדע עם הזכייה בגביע המדינה של עונת 1986/87. בעונה שלאחר מכן, עונת 1987/88, זכה כהן שוב עם הקבוצה בגביע, כשהוא כובש את השער הראשון בניצחון 1-2 על הפועל תל אביב בגמר גביע המדינה. 33 שנה אחרי, שיחזר בנו, יונתן כהן, את הישגו של אביו, כאשר כבש אף הוא את השער הראשון בניצחון 1-2 על הפועל תל אביב בגמר גביע המדינה של עונת 2020/21.
בסה"כ, זכה כהן מדי הקבוצה זכה בשני גביעי מדינה, פעם אחת באלוף האלופים ופעמיים בגביע ליליאן.
חיים אישיים
כהן נשוי לרונית, ולהם ארבעה ילדים. שניים מבניו הם הכדורגלנים גיא כהן וכדורגלן נבחרת ישראל, יונתן כהן.
יצירת מופת
יצירת מופת הוא ביטוי שגור בתחום האמנות והספרות הבא להדגיש שלמות של יצירה, כתוצאה משליטה מלאה של האמן בה, לרוב ביחד עם דמיון יוצא דופן. בהרחבה, משתמשים בביטוי כדי לציין יצירה יוצאת מגדר הרגיל, או את העבודה החשובה או המושלמת ביותר של היוצר, שהכול מכירים ברמתה הגבוהה.
הקריטריונים להגדרת יצירת מופת ככזו תלויים בגורמים רבים, כגון איכות היצירה, אסתטיקה, עומק, מקוריות, תחכום, חדשנות פורצת דרך, השראה רבה, יצירתיות ותרבות. כך לדוגמה, סרטים אילמים הנחשבים כיצירות מופת בעיני מומחים, אינם מקבלים הכרה כזו על ידי הציבור הרחב, שעדים לאפקטים המיוחדים העדכניים ביותר.
במקור, התייחס הביטוי לעבודה המוכיחה מצוינות אותה הציג אמן מתלמד ששאף להתקבל לגילדה האירופית כאמן מומחה. המונח קיבל את משמעותו החדשה בסוף המאה השמונה עשרה, תקופה שהתאפיינה בכינון של מוזיאונים רבים, בהם מוזיאון הלובר בשנת 1793.
תומאס סונדרגארד
תומאס סונדגארד (בדנית: Thomas Søndergård; נולד ב-4 באוקטובר 1969) הוא מנצח ונגן כלי הקשה דני.
ביוגרפיה
סונדגארד נולד בהולסטברו שבדנמרק, הוא למד כלי הקשה באקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה בשנים 1989–1992, שם כללו מוריו את גרט מורטנסן. באותן שנים היה חבר בתזמורת הנוער של האיחוד האירופי.
ב-1992 הצטרף לתזמורת המלכותית הדנית כנגן כלי הקשה. הוא שירת בפקולטה של האקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה בשנים 2001–2002.
סונדרגארד הקדיש תשומת לב רבה יותר לניצוח מגיל 27. לאחר הופעת הבכורה שלו באופרה המלכותית הדנית עם הבכורה של "משפט קפקא" של פול רודרס ב-2005, הוא הצטרף להנהלת אסקונס הולט. בשנת 2009, הפך למנצח הראשי של תזמורת הרדיו הנורווגית. הוא סיים את כהונתו תזמורת הרדיו הנורווגית לאחר עונת 2011–2012.
סונדרגארד ניצח על תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס בדצמבר 2009, כמחליף לתיירי פישר. ביולי 2011 נבחר למנצח הראשי ה-14 של התזמורת, החל מעונת 2012–2013, לחוזה ראשוני של ארבע שנים. בפברואר 2016 הודיעה תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס על הארכה נוספת של חוזהו כמנצח ראשי לפחות עד 2018. סונדרגארד סיים רשמית את כהונתו כמנצח ראשי של התזמורת ביולי 2018.
סונדרגארד ניצח לראשונה על התזמורת הסקוטית הלאומית בשנת 2009, כמחליף ליעקב קרייזברג. באוקטובר 2011 מינתה אותו התזמורת למנצח האורח הראשי שלו, החל בעונת 2012–2013, עם חוזה ראשוני של שלוש שנים לשלוש תוכניות בשנה. במאי 2017 מונה למנצח הראשי הבא של התזמורת, החל מעונת 2018–2019. בפברואר 2021 האריכה התזמורת את החוזה של סונדרגארד כמנהל מוזיקלי עד סתיו 2024.
בדצמבר 2021 ניצח לראשונה על תזמורת מינסוטה. הוא חזר להתקשרות נוספת עם ניצוח אורח באפריל 2022. ביולי 2022 מונה סונדגארד למנהל המוזיקלי של התזמורת החל מעונת 2023–2024, עם חוזה ראשוני של חמש עונות.
סונדרגארד ביצע מספר הקלטות עבור הלייבל Linn ולייבל DaCapo, כולל מוזיקה של בנט לורנצן, פר נורגארד ופול רודרס.
ליגת הכדורגל הבין-עירונית (טאיוואן)
ליגת הכדורגל הבין-עירונית (城市足球聯賽) הייתה הליגה הבכירה בענף הכדורגל בטאיוואן, שנוהלה על ידי התאחדות הכדורגל של טאיפיי הסינית (CTFA), משנת 2007 ועד 2016. החל משנת 2017 הוחלפה על ידי ליגת העל בכדורגל של טייוואן.
היסטוריה
ליגת הכדורגל הבין-עירונית הוקמה בשנת 2007 כליגה מקצוענית ראשונה לכדורגל מתוך ליגת המיזם כדורגל. נהוג היה כי שחקנים רשומים קובצולפי מקומות מגוריהם, כגון טאינאן ולא קבוצות כדורגל מתמחות, כמו חברת הכוח בטייוואן (קבוצת טאיפאואר). היוצא מן הכלל היחיד היה מועדון טאטונג, שייצג את טאיפיי כדי להתמודד בליגה.
עם הקמתה של ליגת הכדורגל הבין-עירונית, קיוותה ההתאחדות לשרש את הכדורגל לכל אזור בטאיוואן ולתמוך בממשלות המקומיות, המועצות והמפעלים. בעונת הבכורה שימשו מספר שופטים כמנהלי קבוצות, ביניהם צ'ו הסי-וויי (מחוז טאיפיי), צ'ן מינג-וון (מחוז צ'יאיי), לו קו-הואה (מחוז ילאן).
עבדאללה בן נאסר בן ח'ליפה אאל ת'אני
עבדאללה בן נאסר בן ח'ליפה אאל ת'אני  (נולד ב-1959) הוא פוליטיקאי קטרי אשר כיהן כראש ממשלת קטר.
אאל ת'אני הוא קרוב משפחה של האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני ונינו של אחמד בן מוחמד אאל ת'אני.
אאל ת'אני נשוי עם שישה ילדים.
קומפטון
קומפטון (באנגלית: Compton) הוא שם משפחה שהוענק גם למספר יישובים.
הגביע הארץ-ישראלי 1940
הגביע הארץ ישראלי 1940 הייתה התחרות ה-11 מאז היווסדה. המשחקים הסתיימו ב-18 במאי 1940. בתחרות השתתפו 24 קבוצות ולכן היה צורך בסיבוב מוקדם, לפני רבע הגמר.
בית"ר תל אביב זכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות הקבוצה.
השלב הראשון
בשלב זה נערכו שמונה משחקים.
Amarillo
Amarillo (באנגלית: Yellow, ובעברית: צהוב) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבום האולפן האחד עשר שלה, El Dorado.
עם יציאתו נכנס השיר היישר אל המקום ה-39 במצעד הספרדי, ובכך הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר מן האלבום במצעד זה.
רקע וכתיבה
השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ לטיני, בדומה לכל שירי האלבום. את השיר כתבו שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה, והוא הופק על ידי שאקירה, אוצ'ואה וסופה דאפס, אשר הפיק גם את השיר "Toneladas", שנכלל באלבום גם כן.
בסמוך להוצאתו של האלבום, העלתה שאקירה את האודיו של השיר לערוץ ה-Vevo שלה, ונכון לספטמבר 2021 מונה הצפיות שלו עומד על כ-16 מיליון צפיות. בספוטיפיי, הצליח השיר לצבור למעלה מ-27 מיליון השמעות.
שניאנג J-31
שניאנג J-31 (בסינית: 鹘鹰, באנגלית: Shenyang J-31, מכונה גם "Gyrfalcon" – בז ארקטי) הוא מטוס קרב דו מנועי בגודל בינוני. J-31 הוא מטוס קרב מהדור החמישי בפיתוח שניאנג (Shenyang Aircraft Corporation). הוא היה צפוי להיכנס לשירות מבצעי בשנת 2019.
במקצת מאתרי החדשות כונה F-60 או J-21 Snowy Owl (雪鸮).
השלכות אסטרטגיות
יש אנליסטים הסבורים שפיתוח חמקן מסוג כזה מצית במידה מסוימת את מרוץ החימוש באסיה וייתכן שמדינות שכנות לסין, ייטו לרכוש מטוסי F-35 כתגובה לפיתוח.
המטוס הוצג במודל קטן (1/4 מהאמיתי) בתערוכה בינלאומית לאוויוניקה וחלל בסין (China International Aviation & Aerospace Exhibition) במהלך 2012, מהלך אשר מצביע על כוונות לכאורה לשווק אותו לייצוא.
נקסליטים
נקסליטים או נקסל (בבנגלית: নক্সাল - "נקשל" নকশাল আন্দোলন-נקשל אנדלון - "התנועה הנקשלית" ;בהינדי नक्सलवाद נקסלוועד אנגלית: Naxalites) הוא שם בלתי רשמי המסמן את חברי אותם הארגונים הפוליטיים המשייכים את עצמם למורשת המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) שהוקמה בקולקטה בשנת 1969. הארגון הפוליטי הגדול ביותר בקרבם הוא המפלגה הקומוניסטית של הודו (מאואיסטית). הנקסליטים ראו עצמם "מגני השכבות החלשות בהודו" ו"מגני האיכרים נגד ניצול בעלי האחוזות"
המונח "נקסל" נגזר משם הכפר נקסלברי במחוז דרג'ילינג במערב בנגל, שבו פרץ מרד בשנת 1967. המרד פרץ בעקבות תעמולת קומוניסטים רדיקליים מקומיים, ששאבו השראה מהאידאולוגיה הפוליטית של המנהיג הקומוניסטי הסיני, מאו דזה טונג וביקשו להדליק מהפכה. סיבות המרד היו קיפוח ותסכול מול כוחם המוגזם של בעלי האחוזות והפלייתם של השבטים הילידים, לרבות טרנספר כפוי שלהם כדי לפנות שטחים לתעשיות המכרות הגדולות, במיוחד במדינות צ'האטיסגאר וג'הרקאנד אחרי המרד בשנת 1967 חלה התפצלות שנייה בקרב התנועה הקומוניסטית בהודו:הפלג הרדיקלי עזב את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) ויצר כעבור שנתיים את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית). פילוגים דומים במפלגות הקומוניסטיות התרחשו בהשראת המאואיזם בארצות רבות בעולם אולם בהודו המפלגות הפרו-סיניות שנוצרו ב-1964 ואחר כך ב-1967 צברו כוח רב כשמוקדן היה מערב בנגל. בשנים הבאות התפשטה התנועה אל עוד אזורים כפריים נחשלים בדרומה ובמזרחה של הודו ("החגורה האדומה"), במדינות צ'האטיסגאר, אודישה, אנדרה פרדש וטלנגאנה בהן פועלות עד היום קבוצות מחתרתיות מאואיסטיות כמו המפלגה הקומוניסטית של הודו (מאואיסטית) כמה ארגונים נקסליטים - כמו המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית)-חופש והמפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית)-ג'נשקטי הפכו עם הזמן למפלגות חוקיות שהשתתפו בבחירות הפרלמנטריות.
נכון לאפריל 2018 הנקסליטים היו פעילים באזורים הבאים: למעשה קיימות קבוצות נקסליטיות ב-20 מתוך 28 מדינות הודו. הנקסליטים מייצגים גרסה של המאואיזם, והחל משנת 1976 התאכזבו מהשינויים במדיניות המפלגה הקומוניסטית הסינית. המטרה המוצהרת הראשונית של הנקסליטים הרדיקליים הייתה הקמתם בתחום הודו של "אזורים חופשיים".
נסיבות הקמת התנועה
לפי השקפת המורדים המאואיסטים חוקת הודו אשררה את המדיניות הקולוניאליטסית ואיפשרה למדינה להשתלט על אדמות השבטים תוך הפיכת אוכלוסיות שבטיות רבות לדיירי משנה על אדמותיהם עצמן ותוך שלילת זכויותיהם מדור לדור לתוצרי היערות בסביבה. מרד האיכרים בשנת 1967 פרץ אחרי אי הצלחת הממשל ההודי ליישם רפורמות חוקתיות שהיו אמורות להבטיח אוטונומיה שבטית מסוימת תוך הגנה על משאביהם הטבעיים של השבטים ותוך הגבלת תחום בעלותם של בעלי האחוזות וחלוקת אדמות עודפות לאיכרים ולעובדים החקלאים חסרי אדמה. באזורי ST (Scheduled Tribes) (שנועדו לילידים של הודו, שחיו בה לפני הגעת הארים) פרצו מחלוקות לגבי ניכוסם הבלתי חוקי של אדמות על ידי נוכרים שאינם שייכים לשבטים.
מרד איכרים בהשפעה קומוניסטית מאואיסטית
הקומוניזם התחיל את צעדיו הראשונים בהודו בתחילת המאה ה-20. בשנת 1924 קמה המפלגה הקומוניסטית של הודו בראשותו של מאנאבנדרה נאת רוי. בתום מלחמת העולם השנייה עודדה המפלגה התקוממות מהפכנית שבאה לידי ביטוי בעיקר במרד בטלנגאנה. בעקבות דיכוי המרידות בחרה המפלגה הקומוניסטית בדרך של שיתוף פעולה במשחק הדמוקרטי והשתתפות בבחירות לפרלמנט. בשנת 1964 בהשראת סין של מאו, ידעה המפלגה הקומוניסטית פיצול ראשון: היא נעזבה על ידי פלג פרו-סיני שהתנגד למדיניות המפלגה הקומוניסטית הסובייטית אותה הוקיעה כ"רוויזיוניסטית"  וסירבה לוותר על רעיון המאבק האלים. פלג זה הקים את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית). המפלגה החדשה הגדירה את המדינה ההודית כ"אורגן של השלטון המעמדי של הבורגנות ושל בעלי האחוזות בראשות הבורגנות הגדולה ובשיתוף פעולה הולך וגובר עם חוגי הפיננסים העולמיים בדרכם לפיתוח הקפיטליזם" עם זאת גם במפלגה החדשה שלטה בכיפה סיעה מרכזית שבחרה בסופו של דבר להמשיך בדרך הפרלמנטריזם ואיכזבה את החוגים היותר לוחמניים במפלגה.
המושג "נקסליטים" מקורו בשם הכפר נקסלברי או נקשלברי במערב בנגל, שבו פעל סניף של המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) בראשותם של צ'ארו מזומדר, קאנו סניאל וג'נגל סנתאל ושבו פרצה בשנת 1967 התקוממות שהוגדרה לפי תורתו של מאו כ"מרד איכרים". הארגון בסילינגורי של תנועת האיכרים הקומוניסטים קישאן סאבהה בראשות ג'נגל סנתאל הביע את תמיכתו בהתקוממות שניזומה על ידי קאנו סניאל ואת הנכונות לצאת למאבק מזוין למאן חלוקה מחדש, יותר צודקת, של האדמות. כעבור שבוע על יד הכפר נקסלברי הותקף אריס על ידי אנשי בעל האחוזה תוך כדי מחלוקת על האדמות. ב-24 במאי 1967 כשבא צוות משטרתי לעצור את מנהיגי האריסים, נפל במארב של אנשי השבטים בפיקודו של ג'נגל סנתאל ומפקח משטרה נהרג על ידי מטח של חיצים. בעקבות התקרית רבים מבני השבט סנתאל ועניים רבים הצטרפו לתנועת המרד והתחילו לתקוף בעלי אחוזות מקומיים.
סכסוכים אלה היו קשורים לאי יישומם של הנספחים 5 ו-6 של חוקת הודו. בתאוריה נועדו נספחים אלה לספק צורה מוגבלת של אוטונומיה שבטית בנוגע לשימוש במשאבים הטבעיים על אדמות השבטים - למשל, שימוש בצמחי המרפא, זכויות כרייה, וקביעת תקרות קרקע שתגבלנה את גודל האחוזות הגדולות וכן חלוקת אדמות עודפות לאיכרים ולעובדים חקלאיים חסרי אדמה. בהשראת הגותו המהפכנית של מאו דזה טונג מנהיגי תנועת הנקסליטים דגלו בהדחה בכוח של ממשלות המעמדות הגבוהים. נמצאו משכילים צעירים רבים ובני המעמד הבינוני הנמוך בערים, כולל רופאים ומורים, שנמשכו לאידאולוגיה זו שהופצה בעיקר באמצעות כתביו של צ'ארו מג'ומדר, במיוחד "שמונה התעודות ההיסטוריות" שהיוו יסוד לאידאולוגיה הנקסליטית. הנקסליטים הקימו לפי הדגם של מאו, בתי דין עממיים שבהם שפטו את מתנגדיהם ועינו והוציאו אותם להורג בעזרת גרזינים, סכינים ומכות או הגלו אותם. הסופר ו.ס. נייפול בספרו "הודו:ציוויליזציה פצועה" ציטט חוקרים שראו בשיטותיהם האלימות של המהפכנים עקבות של מסורות דתיות עתיקות מקומיות כמו פולחן האלה קאלי.
מנהיגי ההתקוממות במערב בנגל היו חברים במפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) שהצטרפה מזה מספר חדשים לממשלת קואליציה במדינה. מנהיגי המפלגה כמו שר החקלאות הרי קרישנה קונאר שעד השתמשו בעבר ברטוריקה מהפכנית וטענו שהפקעת אדמות בכוח הזרוע מידי העשירים הנצלנים היא חלק ממצע המפלגה. כעת ששהם היו בממשלה, הם והמפלגה לא אישרו את המרד המזוין וכל מנהיגים המקומיים וכמה מתומכיהם בקולקטה סולקו מן המפלגה. כתוצאה מכך בנובמבר 1967 הקבוצה המרדנית בראשות סושיתאל ראי צ'ודהורי, הקימה את הוועד המתאם הכל-הודי של המהפכנים הקומוניסטים AICCCR. בכמה מקומות בהודו אורגנו באותם הימים מרידות אלימות. ביום הולדתו של לנין, 22 באפריל בשנת 1969, מתוך AICCCR קמה המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) שם זה אומץ בעולם על ידי הרבה קבוצות פוליטיות ומפלגות קומוניסטיות המושפעות על ידי המהפכה המאואיסטית, לרבות מה שנקרא מהפכת התרבות בסין.
בפועל כל הקבוצות הנקסליטיות מקורם במפלגה זו - המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) - בקיצור CPI (ML). האולם התקיימה שלוחה נפרדת - "המרכז הקומוניסטי המאואיסטי" שהתפתח מתוך קבוצת "דקשין דש". קבוצה זו התמזגה עם קבוצת "מלחמת העם" והקימה את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מאואיסטית). שלוחה מיוחדת שלישית היו "הקומוניסטית המהפכנים של אנדרה" -UCCRI (ML) - שהונחו על ידי מורשתו ההמונית של ט. נאגי רדי, שעזב את AICCCR בשלב מוקדם יותר. בשנות ה-1970 המוקדמות נפוץ הנקסליזם כמעט בכל מדינות הודו, פרט למערב הודו. במהלך שנות ה-1970 אחרי מותו של צ'ארו מג'ומדר, התפלגה התנועה לסיעות יריבות רבות. בסביבות שנת 1980 פעלו כמשוער כ-30 קבוצות נקסליטיות, עם בערך 30,000 פעילים. אחד מוקדים העיקריים להתנגשות עם השלטון היה סלילת הכבישים והפקת חומרי הגלם והמחצבים. המורדים התאמצו לאיים על תהליכי פיתוח אלה מאות ואלפי אקדמאים הודים צעירים שהוקסמו על ידי רעיונות המהפכה של הנקסליטים קיפחו את חייהם תוך כדי הפעילות המחתרתית
האלימות במערב בנגל
בסביבות 1971 צברו הנקסליטים השפעה גוברת בשורות הסטודנטים הרדיקליים בקולקטה. סטודנטים רבים עזבו את הלימודים כדי להצטרף לנקסליטים. מג'ומדר עודד אותם והצהיר שהמלחמה המהפכנית לא תוגבל רק לאזורים הכפריים אלא תפרוץ בכל מקום, גם בעיר. הוא הכריז על "מדיניות של חיסול", (annihilation line) לפיה יש להרוג את "אויבי המעמד" האינדיבידואלים (כמו בעלי אחוזות, אנשי עסקים, פרופסורים באוניברסיטאות, קציני משטרה, פוליטיקאים מן הימין ומן השמאל) ואחרים.
ראש הממשלת המדינה סידהארטה שנקאר ראי ממפלגת הקונגרס לקח אמצעי נגד נגד הנקסליטים. גויסו לשם כך כוחות המשטרה. נטען שביתו של חבר הפרלמנט ממפלגת הקונגרס, סומן מיטרה בשכונת שילדה של קולקטה, הפך לחדר עינויים שבו נכלאו נקסליטים באופן בלתי חוקי על ידי המשטרה ועל ידי פעילי הקונגרס. גם פעילים מן המפלגה הקומוניסטית (מרקסיסטית) לקחו חלק הדיכוי. אחרי אבדות ואחרי שהתכחשו בפומבי ל"חיסולים" שהוטפו על ידי מג'ומדר, התלוננו הנקסליטים על הפרות של זכויות אדם מצד המשטרה. רשויות המשטרה הגיבו כי מדובר במלחמת אזרחים ושבמלחמה אין מקום לתענוגות הדמוקרטיה, במיוחד כשהיריב נאבק מחוץ לנורמות של הדמוקרטיה והכללים האזרחיים. חלקים רבים בתנועת הנקסליטים התחילו לערער על מנהיגותו של מג'ומדר. בשנת 1971 התפתלה המפלגה CPI (ML) כש סטיאנאראיאן סינג התקומם נגד הנהגתו של מג'ומדר. ב-1972 נעצר מג'ומדר על ידי המשטרה והוא מת בכלא אליפור ייתכן אחרי עינויים. מותו האיץ את התפוררות התנועה.
מבצע "מרוץ מכשולים"
תוכנית המבצע נגד המורדים הנקסליטים הוכנה עוד באוקטובר 1969 על ידי בכירים בממשל ההודי ובראשם סם מאנקשו וגובינד נאראיאן. נדחו בקשותיו של מפקד פיקוד המזרח, הגנרל ג'.פ.ר. ג'ייקוב לקבל פקודות בכתב. ביולי 1971 אחרי מעורבותה של הודו במלחמת העצמאות של בנגלדש, ניצלה אינדירה גנדי סעיף בחוק הנשיאות כדי לגייס את הצבא ההודי נגד מחתרות הנקסליטים ויזמה מבצע מקיף צבאי-משטרתי. במבצע זה שנקרא "מרוץ מכשולים" (באנגלית Operation Steeplechase) נהרגו מאות נקסליטים ומעל 20,000 פעילים וחשודים נאסרו, לרבות מנהיגים בכירים של התנועה.
המצב בשנים 2011-2000
ב-21 בספטמבר 2004 התמזגו כל הקבוצות הנקסליטיות והמאויסטיות בהודו למפלגה אחת הקרויה המפלגה הקומוניסטית של הודו (מאויסטים). בשנים 2006-2002 מעל 3000 אנשים נהרגו בעמותים בין השלטון למחתרות נקסליטיות. ב-2006 סוכנות המודיעין הודית העריכה שבנוסף ל-50000 פעילי הנקסליטים יש ברשות המחתרות עוד 20000 לוחמים.ב-2006 הצהיר ראש הממשלת הודו מאנמוהאן סינג  דהנקסליטים מהווים האיום הפנימי החמור ביותר לביטחון המדינה. בשנת 2004, שנה של התעצמות מחודשת של פעילות הנקסליטים העריך משרד הפנים ההודי כי המחתרות הנקסליטיות מנו 9,300 חברים ושהחזיקו 6500 כלי נשק ברישיון לצד כמות גדולה של נשק ללא רישיון.ב-2006 בהתאם לJudith Vidal-Hall  Figures אנשי המחתרות המאויאסטיות היו כ-15,000, הגרילות שלהם שלטו בחמישית מיערותיה של הודו ופעלו ב-160 מתוך 604 המחוזות.India's Research and Analysis Wing העריך כיפעלו במחתרות הנקסליטיות כ-20,000 פעילים.
בפברואר 2009 יצאה ממשלת הודו ביוזמה חדשה במישור הלאומי שנקראה "תוכנית הפעולה המשולבת" (Integrated Action Plan) שנועדה לארגן פעולות ארציות מתואמות על מנת למצוא פתרון לתסיסה הנקסליטית בכל המדינות הנגועות בה: קרנטקה, צ'הטיסדאר, אודישה, אנדרה פרדש, טלנגאנה, מהאראשטרה, ג'הרקאנד, ביהר, אוטר פרדש ומערב בנגל.תוכנית זו כללה מימונם של מיזמים עממיים לפיתוח כלכלי ובו זמנית מימון הפעילות המשטרתית הדרושה לדיכוי השפעת המחתרות הנקסליטיות באזורים אלה. ב-2009 עקב הסכסון כ-350,000 בני שבטים פונו מאדמותיהם למקום חלופי. באותה שנה, 2009, פעלו נקסליטים בעיקר בכ-180 מחוזות בעשר מדינות בהודו. באוגוסט 2010 אחרי שנה של יישום התוכנית מדינת קרנטקה הוסרה מרשימת המדינות המושפעות מפעילות הנקסליטים. ביולי 2011 מספר המחוזות המעורבים ירד ל-83 בתשע מדינות (כולל 20 מחוזות חדשים) בדצמבר 2011 דיווחה הממשלה המרכזית כי מספר ההרוגים והפצועים עקב פעילות המחתרות הנקסליטיות ירד ל-50% לעומת שנת 2010. בשנת 2013 הקבוצות הקומוניסטיות המאואיסטיות לקחו אחראיות רק על 123 רציחות, כלומר חצי מכלל מקרי הרציחות שנגרמו על ידי טרוריסטים בהודו באותה שנה. התנועות הנקסליטיות הוגדרו כארגוני טרור על ידי השלטונות ההודיים, אם כי הן נהנות לכאורה מאהדה בקרב רבים מתושבי האזורים שבהם פועלות. בסקר של העיתון "טיימס אוף אינדיה" במדינת אנדרה פרדש 58% מהנסקרים ראו בחיוב את הגרילות, ורק 19% הביעו דעה שלילית.
המשך המאבק נגד מורדים. הפיגועים שנגרמו על ידי הטרור הנקסליטי אחרי שנת 2010
לפי נתוני משטרה בהודו בשנים 2018-2001 6956 אזרחים ו-2517 אנשי ביטחון נהרגו או נרצחו על ידי המחתרות המאואיסטיות.
2011
בסוף שנת 2011 נרצח קישנג'י, המנהיג הצבאי של המפלגה הקומוניסטית של הודו (מאואיסטית), עקב פעולה מתואמת של כוחות הביטחון ההודיים. מותו של קישנג'י נחשב למכה קשה בתנועה הנקסליטית במזרח הודו. במרץ באותה שנה במדינת אודישה המזרחית חטפו המורדים המאואיסטים שני תיירים איטלקים. כמו כן 12 אנשי CRPF (ג'וונים) נהרגו בפיצוץ מטען במחוז גדצ'ירולי של מדינת מהאראשטרה. הפיגוע יוחס לפעילים נקסליטים.
2013
ב-25 במאי 2013 תקפו נקסליטים אספה של הקונרס הלאומי ההודי בכפר סוקמה שבמחוז בסטר ורצחו 29 אנשים. בין ההרוגים נמצאו שני מנהיגים ותיקים של המפלגה מהנדרה קרמה ונאנד קומאר פאטל ובנו. מנהיג אחר של המפלגה, וידיה צ'אראן שוקלה נפצע קשה ומת מאוחר יותר עקב פצעיו. ב-11 ביוני תקפו המאואיסטים בעמק דרבהה.
2014
בדצמבר 2014 נרצחו עוד 14 אנשי CRPF ו 12  נפצעו בדרום המחוז סוקמה במדינת צ'האטיסגאר.
"נקסליזם עירוני"
בימי ממשל נרנדרה מודי בהודו תומכים במחנה הימני מעלים אצבע מאשימה נגד מה שקורים "נקסליזם העירוני" המיוצג על ידי עיתונאים, עורכי דין, פעילי זכויות אדם ומתנגדים לשלטון מקרב תושבי ערים החשודים בקשרים ואהדה למחתרות המאואיסטיות. האנשים החשודים ב"נקסליזם עירוני" היו יעד לחיפושים בבתיהם ולמעצרים ומאסרים ללא משפט למשך עד שישה חדשים, בהתאם לחוק למניעת פעילויות בלתי חוקיות (Unlawful Activities Prevention Act)
קישורים חיצוניים
כתבה על כישלון הודו בדיכוי של המחתרת-2010
מתגעגעת אותך
מתגעגעת אותך הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הישראלי עידן רייכל והזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-25 בינואר 2021, על ידי חברות התקליטים הליקון וארומה מיוזיק, כסינגל השביעי מתוך אלבום האולפן החמישי של בן זקן, מועבט. השיר נכתב והולחן על ידי רייכל ואבי אוחיון, הופק על ידי רייכל ומתן דרור והוא שיתוף הפעולה השני (אחרי "מכל הכוכבים בלילה") של אוחיון ורייכל.
רקע וכתיבה
השיר ושמו מנוסחים בשגיאה לשונית מכוונת ומבוססים על משפט שאמרה לו בתו של רייכל. על השיר אמר רייכל כי "בגיל ארבע, בחרה בתי הקטנה סלומה במשפט הכל כך מיוחד 'אבא, אני מתגעגעת אותך', כדי לבטא את הגעגועים אליי כשהייתי רחוק", והוסיף כי "סלומה הייתה סופרת את הלילות עד שאחזור, ושואלת כל הזמן: 'כמה עוד לילה טוב עד שתחזור?', ואני הייתי עונה לה: 'עוד חמישה או ארבעה לילה טוב, והיא, כך חשבתי לעצמי, הייתה מביטה אל הירח מבעד לחלון ומתגעגעת אותי". על החיבור עם בן זקן אמר כי "ברגישות רבה ובשירה פשוטה ומרגשת, עדן הפכה את השיר הזה לשיר געגועים מיוחד משלה, אולי לשוקי, אולי למישל".
וידאו קליפ
קליפ המילים של השיר פורסם ב-25 בינואר 2021, בסמוך לצאת הסינגל עצמו.
אנטבקה
אנטבקה (באוקראינית: Анатевка) הוא יישוב שנבנה על חשבון הקהילה היהודית במחוז קייב, אשר יחד עם מחנה הפליטים בעיר שפולה הוא פרויקט הסתגלות חברתית, המיועד לפליטים ממזרח אוקראינה.
היסטוריה
ב-2014 בעקבות סיפוח חצי האי קרים הקים הרב משה ראובן אסמן את אנטבקה כמחנה פליטים לתושבים אוקראינים, היסודות הונחו על ידי שגריר ישראל באוקראינה אליאב בלוצרקובסקי. הפתיחה החגיגית בראשות הרב הראשי של אוקראינה, משה ראובן אסמן, המפקח על הבנייה, התקיימה ב-1 בספטמבר 2015.
במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה המקום שימש כמחנה פליטים לתושבים שבתיהם הופגזו.
הכפר ממוקם בפאתי קייב, ליד הכפר בילוהורודקה, בצמוד לכפר ממוקם הקבר של רבי מרדכי טברסקי.
הרב אסמן הציע בפייסבוק לרודי ג'וליאני לשמש כראש עיר של כבוד לכפר.
בכפר תלמודי תורה ובתי ספר מקוואות וכל שירותי הדת הנצרכים, במקום ערוץ טלוויזיה בשם Anatevka TV.
שם
העיר נקראת על שם ההתיישבות מהסיפור "טוביה החולב" מאת שלום עליכם על החלבן טוביה.
אברהם עקרא
ביוגרפיה
רבי אברהם נולד לחכם דון שמואל, בעיר פאס שבמרוקו, ממשפחה של מגורשי ספרד. בשלב מסוים נאלץ לעזוב את פאס ומאז התחיל במסכת נדודים רבת תלאות. מהספרים שהדפיס עולה כי היה במצרים ובטורקיה. בארץ ישראל התגורר תקופה ממושכת ועסק שם בתורה. בעקבות רעב שפקד הארץ עבר לסלוניקי, שם מצא שלוות נפש בלימוד מעמיק של תלמוד והלכה עם חכמי העיר, כאשר פרנסתו הייתה מנדבתם של אנשי המקום, שהוקירו לומדי תורה. בעקבות משבר כלכלי שפקד את סלוניקי, שב אל פאס כדי לפרנס את משפחתו, ועל מנת לבקר את אמו וכן את קרוביו ומיודעיו. בשהותו בפאס חיפש כתבי יד אצל חכמי העיר כדי להוציאם לאור. בשנת ה'שנ"ו (1695/6) הדפיס בסלוניקי ספר הכולל שלושה חיבורים: פירוש על מגילת איכה לרבי שמואל די וידאש; "אמרות טהורות" - חיבור החוקר את מצוות התשובה, לרבי אברהם חיון; "ספר הנמצא" - המיוחס לרמב"ם. בהקדמה לספר הוא מפרט את נדודיו ותלאותיו, מעת שיצא מעיר מולדתו פאס ועד להתיישבות בסלוניקי, וכן תיאר כתבי יד שהוא עוסק בהוצאתם לאור.
בשנים ה'שנ"ט (1598/9) - ה'שס"א (1600/1) שהה בוונציה ועסק שם בהדפסת שלושה ספרים, בסיוע הגביר נסים שושן:
רבי אברהם חיבר חיבורים נוספים שלא זכה להדפיס. ידוע שחיבר: "לקט שושנים" על מדרש רבה, פירוש על פירושו של רבי אברהם אבן עזרא לתורה, ספר "משיב נפש".
Vigilante Shit
"Vigilante Shit" הוא שיר שהוקלט ונכתב על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. את השיר הוציאה ב-21 באוקטובר 2022 לאור חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה השמינית מתוך אלבום האולפן העשירי של סוויפט, Midnights. ההפקה בוצעה על ידי סוויפט בשותפות עם ג'ק אנטונוף, והיא נחשבת למינימלסטית מאוד. הבסיס שלה בנוי על מקצבים שונים מז'אנר הטראפ ומצלילהם של הבס ותופי סנר. מילותיו עוסקות סביב נקמה המכוונת לאויב אנונימי. נושא הפמיניזם בא רבות לידי ביטוי לאורך השיר. "Vigilante Shit" הגיע למקום התשיעי בבילבורד גלובל 200, ודורג בין עשרת השירים הפותחים בקנדה, מלזיה, הפיליפינים וארצות הברית. כמו כן, הוא נכלל ברשימת השירים של סיבוב ההופעות השישי של סוויפט, "The Eras Tour".
רקע
ב-28 באוגוסט 2022, בעת נאום זכייתה בפרס קליפ השנה עבור All Too Well: The Short Film בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, הכריזה סוויפט על תאריך יציאת אלבום האולפן העשירי שלה, 21 באוקטובר. בחצות חשפה ברשתות החברתיות את שמו של האלבום, Midnights, ואת עטיפתו. עם זאת, רשימת הרצועות של האלבום לא פורסמה באותו הזמן. בסרטון שפורסם באינסטגרם ב-16 בספטמבר בשם "The making of Midnights" אושר כי אנטונוף, שעבד עם סוויפט החל מהוצאת האלבום 1989 ב-2014, ישתתף בהפקת האלבום הנוכחי. החל מ-21 בספטמבר החלה לחשוף את שמות רצועותיו בסדר אקראי דרך סדרת סרטוני טיקטוק בשם "Midnights Mayhem with Me", שאורכה עמד על שלושה-עשר פרקים. בכל פרק סוויפט מגלגלת רולטת לוטו המכיל כדורים הממוספרים מאחת עד שלוש עשרה. כשכדור יוצא, היא מכריזה את שם השיר בהתאם למיקומו ברשימת הרצועות של Midnights. בפרק השני, שפורסם כמה ימים לאחר מכן, הכריזה סוויפט על כותרת השיר, "Vigilante Shit".
"Vigilante Shit" יצא לאור לצד שלוש-עשרה הרצועות המקוריות של Midnights ושירי בונוס שנכללו במהדורת ה-3am Edition ב-21 באוקטובר 2022 דרך חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. סוויפט ביצעה אותו לראשונה במופע הראשון של סיבוב ההופעות שלה, "The Eras Tour", שנערך בגלנדייל שבאריזונה, כחלק מרשימת השירים.
ניתוח מוזיקלי
אורכו של "Vigilante Shit" עומד על שתי דקות וארבעים וארבע שניות – הרצועה הקצרה ביותר במהדורה הסטנדרטית של Midnights. כמו כן, הו השיר היחידי באלבום שנכתב על ידי סוויפט לבדה. בדומה לשאר השירים, הוא הופק על ידה בשותפות עם אנטונוף. הפקתו תוארה כמינימליסטית מאוד, והיא בנויה על מקצב טראפ בעל צלילי תופי סנר אלקטרוניים וגיטרת בס. הוא משלב מנגינת סינתיסייזר ומוטיבים מסוגת ההיפ הופ. בריטני ספנוס ממגזין ה-Rolling Stone תיארה את הז'אנר כ"פופ אפל".
הצלחה מסחרית
בשאר העולם נכנס "Vigilante Shit" למצעדי הסינגלים ב (9), אוסטרליה (10), מלזיה (10), פורטוגל (12), איסלנד (17), וייטנאם (18), הודו (20), לוקסמבורג (24), דרום אפריקה (24), שווייץ (39), הונגריה (40), שוודיה (41), ספרד (63) וצרפת (133).
משה ראובן אסמן
הרב משה ראובן אסמן (נולד ב-14 במרץ 1966 בלנינגרד, ברית המועצות) רב בית הכנסת ברודסקי בקייב. בעבר היה שליח חב"ד בקייב מטעם צעירי אגודת חב"ד בארץ הקודש, וכיום פועל באופן עצמאי. מונה לרב הראשי לאוקראינה על ידי אך מינוי זה לא מוכר על ידי רוב הקהילות והארגונים היהודיים באוקראינה.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה התפרסם מאוד בפעילותו להעלות את המודעות למשבר באוקראינה. ונפגש עם מנהיגים ישראלים בכירים, בהם ראש הממשלה בנימין נתניהו וראש עיריית ירושלים לשעבר ניר ברקת.
ביוגרפיה
נולד כמשה סטול ברוסיה, משפחת אמו של אסמן הייתה מנצר חסידי חב"ד. הוא נשוי לבתו של הרב זוסיה הירש ליובארסקי, שוחט מחרקוב. אסמן היה פעיל בתנועת מסורבי עלייה מאז ילדותו וקיבל הסמכה לשחיטה כשהיה בן 18. בשנת 1982, העיתון הקומוניסטי המרכזי "פראבדה", שדיווח על פעילויות של מסורבים יהודים בלנינגרד, כינה אותו "אויב המשטר הסובייטי". מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1987, קיבל אישור מהממשלה הסובייטית לעזוב את ברית המועצות ולמד בישיבות חב"ד בישראל. במהלך העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הוא פעל מטעם חב"ד בנושא וסייע לעולים להסתגל לחיים בישראל ולהתחבר מחדש ליהדות. הרב אסמן סייע גם בהבאת ילדים יהודים אוקראינים מצ'רנוביל לישראל ובפיקוח על שיקומם הרפואי והפסיכולוגי.
בשנת 1995 שב הרב אסמן לקייב והחל בשיקום עבודת בית הכנסת באחד מחדרי בית הכנסת הגדול של ברודסקי במרכז העיר, שהפך לתיאטרון בובות בתקופה הסובייטית. שם עבד לשיקום הקהילה היהודית בקייב, שגדלה עד שעיריית קייב העניקה את בית הכנסת לקהילה היהודית. הרב אסמן המשיך והקים כמה מטבחים קהילתיים, חברה קדישא, מוסדות חינוך בהם גני ילדים, בית ספר, בית יתומים המנוהל על ידי רעייתו חנה ומוסדות צדקה וחינוך רבים אחרים ברחבי אוקראינה. הוא גם שיקם את בית העלמין היהודי בקייב ויצר מרכז רפואי שבו משפחות עניות מקבלות טיפול רפואי בחינם על ידי רופאים מתנדבים.
בשנת תשס"ט (2009), קיבל משר הכלא באוקראינה אות מיוחד על פעילותו הרבה בשיקום וסיוע רוחני וגשמי לאסירים יהודיים הכלואים בבתי הסוהר השונים ברחבי אוקראינה ואף מחוצה לה, כמו כן בשנת 2001 הוענק לרב אסמן רשמית אות כבוד על ידי ראש עיריית קייב ובשנת 2009 הוענק לו אות הכבוד מטעם ממשלת אוקראינה.
משמש כיו"ר הפורום העולמי של יהודים דוברי רוסית
הרב אסמן לוקח חלק מרכזי בפעילות ניידות טנק המבצעים של חב"ד בארץ ישראל ובאוקראינה. משנת 2017 כל קיץ יוצאים תלמידי ישיבות תומכי תמימים בעולם, למסע בין עריה הקטנות של המדינה בחיפוש אחר יהודים מקומיים. בשנת 2019, מסע 'טנק המבצעים' האוקראיני הוכר על ידי הרישום הלאומי של שיאי אוקראינה, כמסע חינוכי-דתי עם ההיקף הגדול ביותר במדינה.
בנו הרב יוסף יצחק אסמן מנהל את פעילות בית חב"ד המרכזי בקייב, ונציג זק"א באוקראינה, בנו הרב שמואל אסמן מנהל את מוסדות חב"ד באנטבקה.
רבה של קייב והרב הראשי של אוקראינה
באוקטובר 2005 נבחר הרב אסמן לרב הראשי של אוקראינה על ידי נציגי הקונגרס היהודי הכלל-אוקראיני והקהילה היהודית המאוחדת באוקראינה ובראשה אנשי עסקים יהודים אוקראינים עשירים. אסמן ידוע כבעל קשרים מסועפים לבכירים בממשלת אוקראינה. במקביל הוא קיבל מינוי מטעם נשיא אוקראינה ויקטור יושנקו לאיש הקשר של הממשל האוקראיני לכל ענייני היהודים במדינה. עם זאת גורמים שונים בחב"ד יצאו במכתב מחאה נגד מינויו כרב ראשי, עקב כך שבזמנו החזיק בתואר מטעמם, הרב עזריאל חייקין.
גם לאחר מכן, ישנם מקרב יהודי אוקראינה וממשלת אוקראינה הרואים את הרב הראשי של אוקראינה ברב יעקב בלייך. קבוצת רבנים מפדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, בראשות הרב הראשי של רוסיה ברל לזר, תקפה את המינוי ותיארה אותו כ"לא לגיטימי" ו"מעליב את רגשותיו של כל מאמין". 150 מנהיגים יהודים חילונים התומכים בפדרציה מחו מאוחר יותר גם על ההצבעה. עם זאת, לאסמן יש מענה גדול בקייב והוביל כמה פרויקטים לא מפלגתיים לקידום היהדות האורתודוקסית ברחבי הארץ.
פעילות הומינטרית
אסמן עומד בראש עמותת "Mitzvah for Ukraine" המעניקה סיוע הומניטרי לאוקראינים מכלל הדתות והגזעים. הארגון מפעיל שני בתי תמחוי ומחלק ערכות ארוחות, ומספק טיפול רפואי וחילק משלוחי סיוע של ביגוד, גנרטורים, ציוד רפואי בין היתר.
כפר הפליטים אנטבקה
בתגובה לפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2014, שגרמה לעקירת מאות אלפי בני אדם, הקים הרב אסמן את כפר הפליטים אנטבקה. הכפר מספק דיור, שירותי בריאות, מזון ותמיכה קהילתית למאות פליטים יהודים. זמן קצר לאחר הקמתה, הוקמה במקום מערכת חינוך אשר מספקת חינוך מקיף הן לילדי אנטבקה והן ליהודים בקהילות מקומיות אחרות. במקום מקווה, חדר אוכל משותף, גן ילדים, בית ספר, מגרש כדורגל, מגרש משחקים, סדנה לעיבוד עץ, תלמוד תורה, בית כנסת ומלון המשמש לעיתים קרובות לשיכון פליטים.
הכפר שימש גם כמרכז לפליטים במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה.
מלחמת אוקראינה-רוסיה
עם הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022, הרב אסמן וארגונו סייעו בפינוי אזרחים מאזורי לחימה. בחלק מהדיווחים נאמר שהם היו אחראים לפינוי של למעלה מ-40,000 אנשים. אסמן הוא דמות בולט בהתנגדותו למלחמה, וגינה בחריפות את הפלישה הרוסית. בריאיון לניוזוויק אמר: "אני לא מאמין למה שאני רואה. אני רואה את הרוסים יורים באזרחים. עושים פשעי מלחמה, אזרח רוסיה. אתה מעורב בפשע". היו לו כמה סרטונים ויראליים שבהם הוא הפציר באוקראינים להתנגד לכיבוש הרוסי. הסרטון נצפה על ידי מיליונים ברחבי המדיה החברתית והפך אותו לסמל באוקראינה.
הארגון שלו אחראי על חלוקת סיוע נרחבת הכוללת מזון, ביגוד, סיוע רפואי, מים, ציוד רפואי וגנרטורים. בתחילת נובמבר תיאם הרב אסמן עם הארגון ההומניטרי "יד שרה" להסדרת משלוחים של עודפי ציוד רפואי שיופצו באוקראינה.
בעת שחרור העיר חרסון ב-11 בנובמבר 2022 על ידי כוחות אוקראינים, היו הרב אסמן וארגונו מהראשונים שנתנו סיוע חירום נרחב לתושבי העיר, זאת מכיוון שהחיילים הרוסים חוללו נזק רב.
יחסים בינלאומיים
הרב אסמן נפגש מספר פעמים עם ראש הממשלה בנימין נתניהו כדי לדון במשבר ההומניטרי באוקראינה. הרב אסמן גם אירח בכירים שונים באוקראינה ביניהם גם את חבר הכנסת ניר ברקת. ב-28 באוקטובר 2022, ערך הרב אסמן אירוע בשיתוף מוזיאון ידידי ישראל בו השתתפו בכירים מישראל וחו״ל כולל בנימין נתניהו, ניר ברקת, שגריר קוסובו בישראל ושגרירי סלובקיה בישראל.
כך גם נפגש עם שר החוץ אלי כהן במהלך ביקורו בפברואר 2023.
ראלף הדלי
ראלף הדלי (באנגלית: Ralph Hedley; 31 בדצמבר 1848 – 14 ביוני 1913) היה צייר, מגלף בעץ ומאייר ריאליסטי, הידוע בעיקר בציוריו המתארים סצנות של חיי היומיום בצפון מזרח אנגליה.
ביוגרפיה
ראלף והוריו ריצ'רד ואנה הדלי נולדו בג'לינג ווסט ליד ריצ'מונד שבצפון יורקשייר, ועברו לניוקאסל על טיין בסביבות 1850, בעקבות המהפכה התעשייתית. כשהיה בן 13 בערך, הוא למד אצל תומאס טווידי בסדנאות גילוף עץ, במקביל למד אמנות ועיצוב בבית הספר הממשלתי בניוקאסל, והשתתף בשיעורי ערב בבית הספר אצל ויליאם בל סקוט. בגיל 14 הוענקה לו מדליית ארד על ידי המחלקה לאמנות ומדע.
לאחר שסיים את לימודיו, הקים הדלי עסק מצליח לגילוף עצים, תוך ייצירת ליטוגרפיות לעיתונות המקומית וניצל כל הזדמנות לעבוד כאמן. הציור הראשון שלו התקבל לתערוכה באקדמיה המלכותית בשנת 1879. יחד עם הנרי ה. אמרסון ורוברט ג'ובלינג הקימו את מועדון Bewick שעודד והציג את עבודתם של האמנים המקומיים בצפון מזרח, והעלו את התערוכה הראשונה בשנת 1884.
דוגמאות לעבודות גילוף העץ שלו ניתן למצוא בכנסיית הקתדרלה של ניקולס הקדוש, ניוקאסל, בין השנים 1882–1889. ניתן לראות עבודות גילוף אחרות בכנסיית סנט אנדרו, ניוקאסל על טיין וכנסיות רבות בצפון מזרח.
קריירה
הוא היה חבר באגודה המלכותית לאמנים בריטים, והציג יותר מחמישים מציוריו באקדמיה המלכותית בין השנים 1879–1904. הוא הפך לנשיא מועדון Bewick והיה סגן נשיא מועדון האמנות של סאות' שילדס.
ציוריו של הדלי זוכים להערכה בשל התיעוד שהם מספקים על חיי היומיום בטיינסייד בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
כבר בזמן מותו של הדלי ביוני 1913, העיתון "ניוקאסל דיילי כרוניקל" זיהה את ערך יצירתו, וכתב כי "מה שברנס עשה עבור האיכרים של סקוטלנד עם עטו, ראלף הדלי יצר עם המברשת והפלטה שלו עשה עבור הכורים בנורת'מברלנד - אדם ועמל."
מספר עבודות של הדלי, ביניהן "חתול בחלון קוטג'", "הליכה הביתה" ידועות ברחבי העולם, רבות מהן שוכפלו כהדפסים פופולריים. במארס 2004 נמכר ציור "הטורניר", המתאר קבוצת נערים שנאבקים זה בזה, תמורת 44,000 ליש"ט - שיא ​​לציור של הדלי במכירה פומבית.
הדלי הוא אחד הדמויות בניוקאסל שזכו לכבוד בתוכנית לוחות הנצחה בעיר [10]. הלוח הוצב ב־29 בנובמבר 2004, ברחוב בל גרוב 19 שם התגורר הדלי משנת 1885 ועד מותו בשנת 1913.
הגלריה לאמנות לאינג (Laing ) מחזיקה באחד הגופים הגדולים של יצירתו של הדלי, כולל 41 ציורי שמן ושלושה צבעי מים, והציגה תערוכה מרכזית שהוקדשה להדלי בשנת 1990.
נאו-קאנטיאניזם
נאו-קאנטיאניזם (בגרמנית: Neukantianismus) הוא זרם פילוסופי אשר התהווה מתוך ניסיונות לפתח את הפילוסופיה של עמנואל קאנט, והיה הזרם הדומיננטי בפילוסופיה הגרמנית משנות ה-70 של המאה ה-19 ועד מלחמת העולם הראשונה.
קארן ג'וי פאולר
קארן ג'וי פאולר היא סופרת מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאית. עבודתה מתמקדת בעיקר במאה ה-19 ובניכור. ידועה בעיקר בעקבות הסרט מועדון הקריאה של ג'יין אוסטן שיצא על בסיס ספרה באותו השם.
נאו-קאנטיאניזם
פילוסופים בולטים באותה תקופה כמו קונו פישר, הרמן פון הלמהולץ, אדוארד צלר ופרידריך אלברט לנגה קראו לחזרה לפילוסופיה של קאנט כניסיון להחליף הזרמים המטריאליסטים והמטפיזיים אשר תפסו את מרכז הבמה הפילוסופית בת הזמן. החזרה לפילוסופיה של קאנט נבעה מההכרה בו כהשראה טובה להחייאת התרבות הגרמנית בסוף המאה ה-18, והגאווה של הגרמנים בהצלחה העולמית של תורתו, כך שהיה ההוגה הגרמני הראשון מאז גוטפריד לייבניץ שהגיע למעמד שכזה.
קארן ג'וי פאולר
קארן ג'וי פאולר נולדה בבלומינגטון (אינדיאנה) ומשם עברה עם משפחתה לפאלו אלטו שבקליפורניה. סיימה תואר במדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. לאחר שלמדה כתיבה יוצרת באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, החלה לכתוב סיפורי מדע בדיוני קצרים.
נאו-קאנטיאניזם
הזרם הנאו-קאנטיאני נחלק בעיקרו לשלוש אסכולות עיקריות: אסכולת מרבורג, אסכולת הדרום-מערב והאסכולה הנאו-פריסיאנית. חברי האסכולות השונות לא הציגו את עצמם כחלק מזרם אחד משותף, מאחר שהיו בין הדוקטרינות שלהם נקודות שוני משמעותיות, אך עם זאת בני דורם התייחסו אליהם ככאלה, מאחר שהיו להם מאפיינים משותפים רבים, וכך עשו גם היסטוריונים בתקופות מאוחרות יותר.
קארן ג'וי פאולר
זכתה בפרס נבולה ב-2004 על סיפורה "What I Didn't See" וב-2008 על סיפורה "Always".
נאו-קאנטיאניזם
התחלות
שני כוחות תרבותיים שניכרו כבר במאה ה-18, השפיעו רבות על התהוותו של הנאו-קאנטיאניזם. הראשון היה הלאומיות הגרמנית והאמונה באומה גרמנית אחת, שעדיין לא הייתה מציאות פוליטית בשנות ה-60 של המאה-19 והייתה כך רק בשנת 1871. השני היה ההיסטוריציזם הגרמני, אשר עודד הרהור בשורשים ההיסטוריים ואיסופם לצורך היזכרות. בראי ההיסטוריון, הליבה של מודעות עצמית של האדם היא הכרת מקורותיו ושורשיו, ומעקב אחר העבר שהפך אותו למי שהוא היום. זה היה ברור לכל הפילוסופים בראשית המאה ה-19 אשר התחשבו בהיסטוריה שקאנט היה ההוגה המהפכני הגדול המפריד ביניהם לבין החיים האינטלקטואליים של המאה ה-18, וכי הוא היה נקודת המוצא של כל הפילוסופיה הגרמנית המודרנית. מודעות עצמית, אם כן, דרשה להבין את קאנט, להתחקות אחר התפתחות השקפותיו ולראות כיצד השפעתו הולידה את הפילוסופיה העכשווית. על עניין זה כתב הפילוסוף הגרמני יוהאנס וולקלט "עם יוצאי דופן מעטים זניחים, מכלול הפילוסופים הם בהסכמה על ההערכה הגבוהה של קאנט; כולם מנסים להתמצא בתורתו, ורואים בה אינדיקציות מפורשות על עמדתם שלהם". ברוח זו פרסמו קארל רוזנקרנץ ופרידריך וילהלם שוברט  את האוסף הראשון של יצירותיו של קאנט שהושלם בשנת 1842.
קארן ג'וי פאולר
ספרים
תרגום לעברית: מועדון הקריאה של ג'יין אוסטן. מאנגלית: אביגיל בורשטיין. אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן - מוצאים לאור, 2015 תרגום לעברית: כולנו יוצאים מגדרנו. מאנגלית: אביגיל בורשטיין. אור יהודה : כנרת, זמורה-ביתן - מוציאים לאור, 2015
ג'סי ואסאלו
חסוס דייוויד "ג'סי" ואסאלו אנדון (באנגלית: Jesús David "Jesse" Vassallo Anadón; נולד ב-9 באוגוסט 1961) הוא שחיין פורטוריקני בעבר שייצג את ארצות הברית בתחרותיות בינלאומיות. הוא אלוף עולם ושיאן עולם.
נאו-קאנטיאניזם
התחלות
בחלקו האחר, ההסבר המוצע הוא גם חיובי אשר זוקף לזכות הפילוסופיה הנאו-קאנטיאנית את הצעת הפתרון המושך היחיד לשתי בעיות אינטלקטואליות גדולות באמצע המאה ה-19 - משבר הזהות הפילוסופי והמחלוקת המטריאליסטית. כלומר, הזרם הנאו-קאנטיאני התהווה כתגובה לשתי בעיות אלו. שני פילוסופים נאו-קאנטיאנים, יורגן בונה מאייר ופרידריך אלברט לנגה היו מבין הדמויות הפילוסופיות החשובות אשר סתרו את קידום המטריאליזם, זרם אשר צבר תאוצה באותה תקופה, ועזרו לחזק את מעמד הזרם הנאו-קאנטיאני.
ג'סי ואסאלו
ביוגרפיה
ואסאלו נולד וגדל בפונסה, פוארטו ריקו. הוא עבר עם משפחתו למיאמי בשנת 1975. לאחר מכן המשפחה עברה בעקבות אימוני השחייה למישן וייחו בקליפורניה להתאמן תחת הדרכתו של מארק שוברט.
נאו-קאנטיאניזם
התחלות
כוח פילוסופי חשוב נוסף אשר עיצב את הפילוסופיה הנאו-קאנטיאנית היה ארתור שופנהאואר, אשר היה נאו-קאנטיאני בעצמו, אך אתגר את החשיבה הרווחת בכך שהציע פתרון מתחרה למשבר הזהות הפילוסופי. עבורו, הפילוסופיה היא בראש ובראשונה השתקפות של "פאזל הקיום", כלומר השאלה של המלט: "להיות או לא להיות?". חשיבותה של שאלה זו והפופולריות שלה בקרב הציבור הכריחה את ההוגים הנאו-קאנטיאנים להגדיר מחדש את התפיסה הפילוסופית שלהם בשנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 של המאה ה-19, כך שלא תכלול רק את תורת ההכרה אלא גם עקרונות של אתיקה, שלא תהיה רק מדע אלא גם תפיסה עולמית.
ג'סי ואסאלו
ביוגרפיה
ואסאלו רצה לשחות עבור מדינתו באולימפיאדת מונטריאול (1976) ולכן נסע להתאמן בתנאים הטובים ביותר בארצות הברית, אך לפי חוקי איגוד השחייה של מדינתו, על השחיין היה לגור במולדתו לפחות שנה לפני המשחקים האולימפיים ולכן נמנע ממנו להשתתף בהם. הוא ניסה להתברג לנבחרת האמריקאית אך במבחנים הוא סיים בשלושה משחים רק במקום שישי (שלושת הראשוני השתתפו במשחקים).