cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מערך (מבנה נתונים)
דוגמה
כאן אנו מציגים דרך סטנדרטית לגישה למערכים: שם המערך נכתב ראשון, ואחריו, בסוגריים מרובעים, נכתב האינדקס של האיבר שאת ערכו אנו רוצים לשנות. נשים לב כי במקרה זה, לאיבר הראשון במערך יש את האינדקס 0. זוהי בחירה שרירותית - בשפות תכנות מסוימות (דוגמת C) זה כך, ובשפות אחרות זה אחרת.
תכונות המערך בשפות תכנות
למערך ישנם כמה חסרונות שדורשות התייחסות בעבודה עם המבנה במהלך תכנות:
עמק יזרעאל
עמק יִזְרְעֶאל (בערבית: مرج ابن عامر (מרג' אבּן עאמר), "עמק בן עאמר", וגם سهل زرعين (סַהְל זִרְעין), "מישור זרעין") הוא עמק גדול בצפון ארץ ישראל, תחומיו בין הרי הגליל התחתון, הרי השומרון ורכס הכרמל, והוא נמשך ממישור החוף ועד לבקעת הירדן. עמק יזרעאל הוא הגדול בשברי המשנה של השבר הסורי אפריקני.
היסטוריה
בעמק יזרעאל נמצאו שרידים ארכאולוגיים המעידים על התיישבות קדומה באלף השביעי לפנה"ס. באתר באר עינות ניסנית, נמצאה באר קדומה מתקופה זו. אתר נוסף הוא עין אל-ג'רבה המתוארך לתקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה הקדומה (האלף הרביעי לפנה"ס).
יקינתון מזרחי
יקינתון מזרחי (שם מדעי: Hyacinthus Orientalis) הוא מין של צמח בסוג יקינתון ובמשפחת היקינתוניים, בעל פרחים בצבעי סגול, כחול, תכלת ולבן. הצמח מצוי גם בישראל.
עמק יזרעאל
היסטוריה
עמק יזרעאל היה חבל ארץ חשוב ברוב התקופות הודות לדרך הנוחה שהוא מאפשר בין מישור החוף לבקעת הירדן, דרך זו הייתה המשכה של "דרך הים" למן המאה ה-15 לפנה"ס.
יקינתון מזרחי
תפוצה
בישראל הצמח שכיח באזור הגליל (בעיקר העליון) ובחרמון. בתי גידולו מגוונים, מסבך מוצל בחורש ועד בתה עשבונית פתוחה. הוא גדל בין סלעים וטרשים ואף בשדות מעובדים במחרשה שטחית. הוא נפוץ במזרח אגן הים התיכון, מטורקיה עד צפון ארץ ישראל, ומתפשט גם מערבה ליוון ומזרחה לעיראק. יקינתון מזרחי הוא ערך טבע מוגן בישראל.
מראה ופיזיולוגיה
הבצל רב-שנתי, כדורי כמעט, גדול מאוד יחסית לגודל היקינתון המזרחי. גלדיו לבנים, ורודים או סגולים. קליפותיו, שאינן אלא גלדים שהתרוקנו, חומות אדמדמות. הבצל מוגן משיני בעלי חיים על ידי גבישים מיקרוסקופיים של אוקסלט הסידן. כאשר מתרוקנים הגלדים, נותרים הגבישים בין הקליפות כאבקה לבנה. הבצל משמש גם לרבייה וגטטיבית של היקינתון.
עמק יזרעאל
היסטוריה
בתקופת התנ"ך נתחמה הדרך על ידי הערים מגידו ויזרעאל ובעמק התרחש סיפורה של דבורה הנביאה וסיסרא. בתקופת שבטי ישראל התחלק העמק בין נחלותיהם של שבט יששכר, שבט זבולון, שבט נפתלי ושבט אשר, בתקופת מלכי ישראל היה העמק מחוז חשוב ואחאב אף הקים בו את ארמון החורף שלו.
יקינתון מזרחי
מראה ופיזיולוגיה
העלים סרגליים, ערוכים בשושנת בבסיס הצמח. לפעמים אורכם כאורך עמוד התפרחת. רוחבם 1–2 ס"מ, הם מלוכסנים עד זקופים. מביניהם יוצא עמוד פריחה זקוף ולא מסתעף (לעיתים שני עמודי פריחה), גובהו 10–30 ס"מ. תפרחת היקינטון המזרחי היא אשכול בן 5–15 פרחים בחלקו העליון של עמוד הפריחה.
פריחה ורבייה
פריחת היקינטון המזרחי חלה במחצית השנייה של החורף. הפרח הוא דמוי משפך או פעמון או אפילו דמוי מסמר. עלי העטיף מאוחים כדי מחציתם, צינור העטיף נפוח בבסיסו. צבע העטיף בדרך כלל תכלת, אולם הוא יכול להשתנות מצמח לצמח בתחום שבין לבן, לכחול לסגול. לאורך אמצעה של כל אחת מאונות העטיף נמשך פס כחול כהה העובר גם אל צינור העטיף. אורך העטיף עד 25 מ"מ.
מערך (מבנה נתונים)
מטריצות
נוסף למערך הרגיל שמייצג למעשה וקטור, ניתן ליצור גם מערך דו־ממדי השקול למטריצה ואף מערך רב ממדי. הייצוג הפנימי המקובל למערך דו־ממדי הוא אחסון שורות המטריצה ברצף בזיכרון המחשב, שורה אחר שורה. כאשר מבקשים לפנות למידע תוך התבססות על שני הממדים של האיבר שאותו מבקשים, המערך הדו־ממדי מיוצג על ידי מערך חד־ממדי, שכל אחד מאבריו הוא מערך חד־ממדי בעצמו. למשל, אם שם המערך הדו הממדי הוא A והמשתמש רוצה את האיבר בשורה השנייה ובעמודה החמישית, הוא יבקש את האיבר A[2][5] (דבר השקול לבקשת האיבר החמישי במערך ששמור במקום השני במערך החד־ממדי A).
עמק יזרעאל
היסטוריה
ההתיישבות המחודשת בעמק החלה באמצע המאה ה-19, כאשר בעמק התיישבו גרמנים טמפלרים. בתחילת המאה ה-20 החלו מוסדות ציוניים לרכוש אדמות בעמק מן הערבים. היישוב היהודי הראשון שעלה על הקרקע בעמק הייתה הקואופרציה במרחביה שהוקמה ב־1911 על 10,000 דונם מאדמות הכפר הערבי אל-פולה שרכש ב-1909 ממשפחת סורסוק הלבנונית, "גואל אדמות העמק", יהושע חנקין. על המתיישבים הראשונים בעמק הוטלה המשימה של ייבוש הביצות. באוקטובר 1913 הקימו חברי ארגון השומר יישוב בתל עדשים (תל עדס). עם סיום מלחמת העולם הראשונה התחדשו המאמצים לרכוש קרקעות בעמק וב-1921 הוקמו נהלל ועין חרוד ולאחריהם עוד עשרות יישובים על הקרקעות החדשות שנרכשו והוכשרו.
גאוגרפיה
עמק יזרעאל נתחם על ידי הגליל התחתון בצפון, הר תבור, גבעת המורה ועמק בית שאן במזרח, הרי השומרון בדרום ורמות מנשה ורכס הכרמל במערב. הבקעה המרכזית של עמק יזרעאל מתחלקת לשני אזורים עיקריים, המופרדים על ידי קו פרשת המים הארצי – בקעת מגידו ועמק חרוד. בקעת כסולות מהווה שלוחה של העמק מצפון-מזרח, ועמק זבולון ממשיך אותו לצפון-מערב. מדרום משתרע השומרון, שגבולו הוא הר הגלבוע.
בקעת מגידו
בקעת מגידו היא הבקעה המרכזית של עמק יזרעאל, צורתה כמשולש בין הכרמל, הרי השומרון והר תבור ושטחה כ-380 קמ"ר. הבקעה מנוקזת על ידי נחל קישון אל מפרץ חיפה. הקרקע שטוחה ואטומה ומורכבת ברובה מאדמת סחף – תנאים אלו היוו בעבר קרקע פורייה להתהוות ביצות ושיטפונות, עד להקמת מפעלי הניקוז עם תחילת ההתיישבות בעמק בראשית המאה ה-20. אל בקעת מגידו מצטרפים בקעת כסולות מצפון וחבל תענך מדרום. בקצהה המזרחי יושבת עפולה, הגדולה בין יישובי עמק יזרעאל.
בקעת חרוד
חלקו המזרחי של עמק יזרעאל, היינו זה שממזרח לעפולה, בואך קו השבר של עמק בית שאן, כולל כמה מן היישובים הוותיקים – שהם גם המייצגים ביותר – של זרם ההתיישבות הקואופרטיבית בסְפר החקלאי של מדינת ישראל טרם קומה.
טופוגרפיה
לפני שאירע השבר הסורי אפריקני, הרי השומרון, הרי נצרת והרי הגליל היו מחוברים ברצף לגוש אחד. חלק מהאנרגיה של השבר התפזרה מערבה באזור הכנרת, מעמיעד בצפון ועד בית שאן בדרום, קרעה את השטח ההררי, ויצרה שברי משנה נוספים ממזרח למערב בניצב לשבר הראשי. השברים המזרחיים מצפון לדרום הם: בקעת גינוסר, בקעת ארבל, בקעת יבנאל, ועמק בית שאן, כאשר ביניהם עדויות אילמות בדמות אזורים מוגבהים כמו הר ארבל, הר תבור, גבעת המורה, הר תורען והר נטופה. עדות נוספת לשבר היא תלילותו של הגלבוע שניצב כמו קיר, ותוחם את עמק בית שאן מדרום.
שיוך מוניציפלי
מרבית שטחו של עמק יזרעאל מחולק בין שתי רשויות: מועצה אזורית עמק יזרעאל בחלקו המערבי (ממערב לכביש הסרגל שבין צומת מגידו ועפולה) ומועצה אזורית הגלבוע בחלקו המזרחי. במרכז העמק שוכנת העיר עפולה, המכונה "בירת העמק". בנוסף לה נמצאות בתחום העמק המועצה המקומית רמת ישי והמועצה המקומית אכסאל. בשולי העמק ניתן למצוא (ממזרח בכיוון השעון) את המועצה המקומית דבוריה, המועצה האזורית בוסתן אל מרג' המורכבת ממספר כפרים למרגלות גבעת המורה, העיר ג'נין שבתחומי הרשות הפלסטינית, המועצה המקומית מעלה עירון ויישובי המועצה האזורית מגידו בחלקו המערבי של העמק, העיר יקנעם עילית, המועצה המקומית קריית טבעון, המועצות הבדואיות זרזיר וכעביה-טבאש-חג'אג'רה, והעיר מגדל העמק.
לקריאה נוספת
מאמרים
מערך (מבנה נתונים)
מטריצות
הסדר של המטריצה שונה משפת תכנות אחת לשנייה. לרוב הסידור הוא סידור לפי שורות: קודם התאים של השורה הראשונה ולאחר מכן התאים של השורה השנייה וכך הלאה. בחלק משפות התכנות כגון Fortran הסידור הוא לפי עמודות, כלומר קודם העמודה הראשונה, אחר השנייה וכך הלאה.
באמצעות מערך רב ממדי ניתן לייצג טנזור כללי, בעל מספר ממדים כלשהו.
שימושים עיקריים
ישנם שימושים רבים מאוד למבנה הנתונים הזה, ולהלן העיקריים שבהם:
אלטרנטיבה מקובלת למערך במקרה של מספר נתונים משתנה היא רשימה מקושרת, המאופיינת בגמישות בהוספה ובמחיקה של איברים.
יקינתון מזרחי
פריחה ורבייה
פרחו של היקינתון המזרחי תלוי כשפתחו כלפי מטה, כמו במינים רבים הפורחים בחורף. זירי האבקנים קצרים, בסיסיהם מעורים באמצע צינור העטיף וערוכים בדור אחד. עמוד העלי קצר. העלי קצר בהרבה מן המאבקים. כיוון שהפרח תלוי במהופך, אין האבקה נופלת מעצמה לכיוון הצלקת. האבקנים מבשילים לפני הצלקת והצוף מופרש במחיצות השחלה, כמו במינים רבים במשפחת השושניים.
ההלקט (פרי הבנוי משתי שחלות ויותר) עשוי שלוש קשוות (חלק בדופן הפרי), וזרעיו אינם מרובים. הזרעים נושאים גופיף שומן, החביב על נמלים ומסייע כנראה לתפוצת הצמח.
צ'ורצ'חלה
צ'ורצ'חלה (בגאורגית: ჩურჩხელა) הוא ממתק מסורתי שנאכל כקינוח. מקור הצ'ורצ'חלה הוא בקווקז הגאורגי, והוא מצוי גם בטורקיה וברוסיה.
צ'ורצ'חלה עשוי מאגוזי מלך (ולעיתים מאגוזים אחרים, שקדים או צימוקים), השזורים אחד לשני בחוט (בעזרת חוט ומחט), שנטבלים בדבש ענבים, ונתלים לייבוש (כמו כביסה). מראה הצ'ורצ'חלה שנוצר דומה לנקניקייה, ומכאן שמו בטורקית Cevizli Sucuk, שמשמעותו "נקניק אגוז". המקבילה הארמנית נקראת "סוג׳וך". ממתק הצ'ורצ'חלה קיים בגאורגיה מאות שנים ונמכר כמעט בכל מקום במדינה.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
האירוויזיון לרוקדים צעירים (באנגלית: Eurovision Young Dancers; בצרפתית: L'Eurovision des Jeunes Danseurs; לעיתים נכתב כקיצור: EYD או Young Dancers), הייתה תחרות ריקוד דו-שנתית לרקדנים לא-מקצועיים בין הגילאים 16 ל-21. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי (EBU/UER) ושודרה בטלוויזיה ברחבי אירופה בערוצי המדינות שנטלו בה חלק.
נטיעת אילנות בארץ ישראל
נטיעת עצי פרי בארץ ישראל היא חלק ממצוות ישוב ארץ ישראל. בנוסף אמרו במדרש שיש בנטיעה עוד כמה מעלות ומצוות. נטיעת אילנות מאכל בארץ ישראל פוטרת את החייל משירות צבאי, עד סוף השנה הרביעית. נטיעת עצים בארץ ישראל מהווה את אחד מסימני הגאולה.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
היסטוריה
התחרות הראשונה של האירוויזיון לרוקדים צעירים התקיימה ב-16 ביוני 1985 בתיאטרון העירוני שברג'ו אמיליה, איטליה. בתחרות זו נטלו 11 מדינות. התחרות בוטלה בשנים 2007 ו-2009 בשל קיום של תחרות דומה.
נטיעת אילנות בארץ ישראל
מקורות
בפרשת קדושים נאמר. על פי פשוטו של מקרא, וכן גם פירושו בהלכה, הפסוק עוסק באיסור ערלה, ונאמר בו שכאשר אדם נוטע עץ בארץ ישראל, אסור לו לאכול את פירות הערלה. אולם, במדרש למדו חז"ל מכך שהתורה ציינה בפירוש את פעולת הנטיעה במילה "ונטעתם", ולא הסתפקה בכתיבת האיסור ("שלש שנים יהיה לכם ערלים"), לרמז שבבואם לארץ ישראל יתעסקו תחילה בנטיעת עצים.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
היסטוריה
התחרות בוטלה פעם נוספת ב-2019, לאחר שרק 3 מדינות אישרו את השתתפותן (פולין, מלטה וסלובניה) ולאחר שאף מדינה לא התעניינה לארח את התחרות.
נטיעת אילנות בארץ ישראל
מקורות
כך גם נאמר במדרש שה' מצווה את יצחק אבינו להתיישב בארץ ולטעת בה עצים. על הפסוק "וַיְהִי רָעָב בָּאָרֶץ... וַיֵּלֶךְ יִצְחָק אֶל אֲבִימֶלֶךְ מֶלֶךְ פְּלִשְׁתִּים גְּרָרָה: וַיֵּרָא אֵלָיו יְיָ וַיֹּאמֶר אַל תֵּרֵד מִצְרָיְמָה שְׁכֹן בָּאָרֶץ אֲשֶׁר אֹמַר אֵלֶיךָ". אמרו במדרש שכן בארץ - עשה שכונה בארץ זרע ונטע אילנות.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
פורמט
המשתתפים שנבחרו הם רקדנים לא-מקצועיים בין הגילאים 16 ל-21. הריקוד של כל משתתף נבחר ומוכן מספר שבועות לפני התחרות.
נטיעת אילנות בארץ ישראל
מקורות
מלבד מדרשים אלו, מהתלמוד נראה כי נטיעת עצים בארץ היא חלק מיישוב ארץ ישראל.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
השתתפות
הזכאות להשתתף אינה נקבעת בהכללה גאוגרפית של המדינה בתוך יבשת אירופה, למרות ה-"אירו" ב-"אירוויזיון". לאורך השנים התחרה גם קנדה, מאז 1987. בנוסף, קוסובו השתתפה בתחרות זאת ב-2011 למרות שאין לה חברות באיגוד השידור האירופי כלל.
נטיעת אילנות בארץ ישראל
הטעם
כמה טעמים נאמרו למצוות נטיעת עצים.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
השתתפות
עד לביטולה השתתפו 37 מדינות בתחרות זו (כולל יוגוסלביה שהתפרקה וקוסובו המוכרת חלקית).
רשימת המדינות על-פי מועד הצטרפותן לתחרות
ממוזער|300px|השתתפות המדינות מאז שנת [[1985:
נטיעת אילנות בארץ ישראל
מעלת הנטיעה
במדרש אמרו שאם אדם נוטע נטיעה ובאו ואמרו לו משיח בא, יסיים את נטיעת העץ ורק אחר כך יצא להקביל את פני המשיח. וז"ל.
במדרש נאמר שיש בנטיעת עצים מצוות והלכת בדרכיו ומצוות דבקות בה', וז"ל.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
רשימת המדינות על-פי מועד הצטרפותן לתחרות
]]
נטיעת אילנות בארץ ישראל
מעלת הנטיעה
כך גם אמרו במדרש. נטיעת האילנות בארץ ישראל של אברהם אבינו גרמה שגם הקב"ה יטע את עם ישראל בארץ ישראל. כך גם כל נטיעת אילנות מסייעת לחיבור של עם ישראל בארץ ובשכינה ובגן עדן.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
אירוח התחרות
[[קובץ:Eurovision Young Dancers all cities.svg|ממוזער|300px|המדינות המארחות של האירוויזיון לרוקדים צעירים:
נטיעת אילנות בארץ ישראל
בגאולה
נבואות הגאולה מתאפיינות בנטיעת כרמים כנאמר (ירמיהו לא, ד). ייחד הכתוב את שומרון, משום שבמשך הגלות לא היו כרמים בשומרון רק זיתים, ורק בגאולה יצליחו לטעת כרמים שיתנו יין טוב.
האירוויזיון לרוקדים צעירים
אירוח התחרות
]]
נטיעת אילנות בארץ ישראל
בגאולה
וכן נמצא בנבואת עמוס: הרי שהצלחת הכרם מסימני הגאולה הוא.
גם בתהילים (קז, לה-לח)
לפי הספר קול התור לא רק שנטיעת עצים היא סימן לגאולה, אלא בעצם נטיעת העצים מקרבים את הגאולה. וכך מובא על הגר"א שאמר "יזכני השי"ת לנטוע במו ידי עצי פרי בסביבות ירושלים לקיים כי תבואו".
פטור משירות צבאי
בפרשת המלחמה (דברים כ, ו) נאמר. חז"ל למדו שלא רק כרם, אלא כל הנוטע חמישה אילנות מאכל ועדין לא הגיעה השנה הרביעית, או שכבר הגיע השנה הרביעית והוא חילל אך עוד לא הסתיימה השנה הרביעית, והוא נקרא לשירות מילואים – פטרה אותו התורה משירות צבאי. בירושלמי מבואר שדין זה נוהג רק בארץ ישראל, וכן נפסק להלכה ברמב"ם.
מנהגי נטיעה
החל משנת ה'תרמ"ד (1884) התחיל מנהג ישראלי לטעת נטיעות בט"ו בשבט. ישנם הטוענים שבעבר היו נוהגים לעשות כך בט"ו באב, היות שזה היום האחרון על פי ההלכה למניין שנות ערלה. והיום העבירו את המנהג לט"ו באב שהוא מקביל בלוח העברי והקשור בהופכיותו האסטרונומית לתאריך ט"ו בשבט.
לטעת בעצמו
יש שכתבו שיש מצווה לאדם לטעת בעצמו עצים, ולא לעשות את כל המצווה על ידי שליח. כמו שמצאנו בגמ' (ב"ב יד, א), שספרו בשבחו של האמורא רבי ינאי שהתחיל את הנטיעה בארבע מאות כרמים בארץ ישראל. אף על פי שאת רוב הכרם נטעו הפועלים דאג הוא בעצמו לעשות גם חלק בכרם. משום שמלבד מצוות ישוב הארץ שיש בנטיעה, שזה יכול להתקיים על ידי שליח, יש בזה גם מצווה של חיבת הארץ שזה חייב האדם לעשות בעצמו.
החתם סופר סבר שגם תלמיד חכם יכול לבטל קצת מלימודו בשביל עבודת האדמה בארץ ישראל (עכ"פ באדמתו), היות שמצוות ישוב הארץ, היא מצווה המוטלת על האדם והיא כמו מצוות תפילין, שלא יכול האדם לומר, שמחמת שהוא עוסק בתורה הוא נפטר ממנה.
תפילת הנוטע
בימי העלייה השנייה, חיבר ר' שלום חיים שרעבי נוסח תפילה בשם תפילה לעבודת אדמה לאומרה בעת נטיעה, מאת רבי שלום חיים שרעבי זצ"ל:
פובליוס סולפיקיוס רופוס
פובליוס סולפיקיוס רופוס (בלטינית: Publius Sulpicius Rufus; 124 לפנה"ס - 88 לפנה"ס) היה נואם ומדינאי רומי מהסיעה הפופולרית ברפובליקה הרומית. מוכר בעיקר בשל חלקו לצד מריוס במלחמת האזרחים בין תומכי סולה ותומכי מריוס שפרצה בשנת כהונתו כטריבון העם (tribunus plebis) בשנים 89-88 לפנה"ס, ושבה איבד את חייו.
נטיעת אילנות בארץ ישראל
תפילת הנוטע
תפילת הנוטע המוכרת יותר שהתקבלה בנטיעות הקק"ל חוברה על ידי הראשון לציון, הרב בן ציון חי עוזיאל:
פובליוס סולפיקיוס רופוס
ראשיתו
פובליוס סולפיקיוס רופוס נולד בשנת 124 לפנה"ס לבית האב של הסולפיקיים - משפחה רומית מהמעמד הפטריקי (האציל). את עלייתו הפוליטית היה חייב יותר לכישרון הנאום המלהיב שלו מאשר לקשריו או לעושרו שקיבל בירושה. קיקרו הצעיר נהג ללכת כמעט מדי יום לשמוע את רופוס בפורום והתרשם מכישורי הנאום שלו. לדעת קיקרו היה רופוס "בעל סגנון מכובד יותר משאר הנואמים להם הקשיב, והטראגי ביותר; קולו היה חזק אך באותה עת גם מתוק וצלול; מחוות גופו היו מלאות חן; שפתו מהירה ורהוטה, אך ללא יתירות או פיזור; הוא ניסה לחקות את קראסוס (הנואם) אך חסר את הקסם שלו." אחר כך שם קיקרו את רופוס כאחד הדוברים בדיאלוג על הנאום שלו.
נטיעת אילנות בארץ ישראל
תפילת הנוטע
נוסח מקוצר יותר נכתב לימים על ידי הרב שאר ישוב הכהן:
פובליוס סולפיקיוס רופוס
ראשיתו
לפי מעמדו ניתן היה לצפות שייקח את צד הסיעה האריסטוקרטית (האופטימאטים) במאבקם הפוליטי והאלים יותר ויותר מול הסיעה הפופולרית העממית, ונאומו הפוליטי הראשון (בשנת 95 לפנה"ס) אמנם היה כנגד נורבנוס אויבם של האופטימאטים. אך בשנת 89 לפנה"ס נבחר רופוס לטריבון העם, ולשם כך כנראה עבר רשמית למעמד הפלבס (העממי) והחל לתמוך בפופולרים ובמריוס מנהיגם. על "מהפך" זה בעמדתו של רופוס העיר קיקרו כי "רוח פופולרית נשאה את סולפיקיוס, שיצא ממקום טוב והרחיק ממנו יותר מאשר רצה".
נטיעת אילנות בארץ ישראל
תפילת הנוטע
בעקבות מיזם ה'יער החברתי הראשון בעולם' שהקימה קרן קיימת לישראל באינטרנט. פנו איחוד בתי הכנסת בישראל ובתפוצות, לרבנות הראשית לישראל בשאלה האם ניתן לומר התפילה לנוטע גם למי שנוטעים באמצעות שליח באמצעות האינטנרט. בתשובה פסקה הרבנות כי "גם מי שנוטע עץ באמצעות האינטרנט יכול לברך את תפילת הנוטע.".
פובליוס סולפיקיוס רופוס
מלחמת האזרחים
סולה יצא את רומא אל צבאו שהיה עוד בנולה בשלבים אחרונים של ניצחון על מרידות של יושבי איטליה. על פי הצעתו של רופוס לאספת העם, מונה מריוס לפיקוד יוצא מן הכלל, בעל סמכות שלטון פרוקונסולרי על הצבא בקמפניה ועל הפיקוד העליון במלחמה במיתרידטס באסיה הקטנה. תפקיד זה, שהיה עימו כח רב, היה משאת נפשם זה מכבר גם של מריוס וגם של סולה. נשלחו שני טריבונים צבאיים לבשר לסולה על ההחלטה ולבקשו למסור את הפיקוד על צבאו. אך סולה בינתיים שכנע את צבאו שמריוס עם תומכיו החדשים יהוו עבורם תחרות. שני השליחים הטריבונים חוסלו על ידי חיילי סולה וצבאו יצא לעבר רומא. סולה וצבאו הדפו את החילות הקלים של מריוס ורופוס, ולראשונה חצה הצבא את הגבולות המקודשים של רומא (הפומריום) אותם היה אסור לחצות חמושים. הצבא הותקף על ידי האזרחים באבנים וברעפים מהגגות אך הגיב בהצתות וכבש בקלות יחסית את העיר. מריוס עוד ניסה לגייס לעזרתו את העבדים אך לא הצליח בכך ונאלץ לברוח דרך אחד השערים שעוד לא נכבשו. התקנות של רופוס בוטלו. רופוס עצמו ברח עד לאורנטום (עיר רומית עתיקה על חוף הים דרום מערב לרומא) אך שם הוסגר על ידי אחד מעבדיו. סולה בתחילה שחרר עבד זה ואחר כך זרק אותו אל מותו מהסלע הטארפיאני - עונש שהיה שמור לבוגדים.
לורן אברז'ל
לורן אברז'ל (או אברג'ל, בצרפתית: Laurent Abergel; נולד ב-1 בפברואר 1993) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא יהודי , המשחק בעמדת הקשר האחורי ומשמש כקפטן לוריאן מליגת העל הצרפתית.
קריירת מועדונים
אברז'ל גדל במחלקת הנוער של אולימפיק מרסיי. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-5 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2–0 על סטאד ריימס במסגרת הגביע הצרפתי. ב-29 בינואר ערך את הופעתו היחידה במסגרת ליגת העל הצרפתית במדי המועדון, בניצחון 2-1 על ואלנסיין במסגרת המחזור ה-21 לעונת.
ב-8 ביולי 2017 חתם אברז'ל על חוזה לשלוש שנים בנאנסי מליגת המשנה הצרפתית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 60 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-26 ביולי 2019 חתם אברז'ל על חוזה לשלוש שנים בלוריאן מליגת המשנה הצרפתית. בתום עונת העפיל אברז'ל עם המועדון לליגת העל הצרפתית.
מרים ריברה
מרים ריברה (באנגלית: Miriam Rivera; 1981 – 5 בפברואר 2019), הידועה לרוב כמרים, הייתה דוגמנית טרנסג'נדרית מקסיקנית, שהופיעה בתוכניות הטלוויזיה "יש משהו לגבי מרים" והאח הגדול אוסטרליה 2004. היא זכתה להכרה ככוכבת הריאליטי הטרנסג'נדרית הראשונה. ריברה גם דגמנה ושימשה בשם ויקטוריה בפורנוגרפיה. היא נמצאה מתה בפברואר 2019 בדירתה במקסיקו.
ילדותה וקריירה
ריברה נולדה ב-1981 במקסיקו ריברה ורצתה לשנות מינה לנקבה בגיל ארבע. לדבריה, בעוד ששלושת אחיה אהבו בייסבול, היא העדיפה בובות ברבי. ריברה אמר כי זרים הניחו שהיא ילדה:
ריברה אמרה שהיא התחילה במהרה לקחת הורמונים. היא אמרה לעיתונאים שהיא יצאה מהארון אחרי שהושעתה מבית הספר בגיל 12, ומשפחתה תמכה בה.
בשנת 1999, ריברה הצטלמה לאתר טרנסג'נדרי והופיעה בשם ויקטוריה בסרטונים פורנוגרפיים שהופקו על ידי אנדרוג'יני הפקות ושוחררו בשנת 2000.
לאחר הרייטינג הגבוה לתוכנית, היא לוהקה לאח הגדול אוסטרליה 2004, שגם הופקה על ידי אנדמול. סרט תיעודי על חייה הוזמן אך לא שודר.
היא הצהירה כי מעולם לא תכננה לעבור ניתוח לשינוי מין, וציינה חששות מסיבוכים או אובדן תחושה. היא אמרה, "אמא שלי תמיד אומרת לי, 'למה שתרצי להיות חצי וחצי? למה את לא רוצה להיות אישה שלמה?' אבל אני פשוט אוהבת את עצמי ואני ממש נהנית מחיי."
חיים אישיים ומותה
ריברה הייתה נשואה לדניאל קוורבו, איתו התגוררה בניו יורק. היא נמצאה מתה ב-5 בפברואר 2019, בדירתה במקסיקו. מותה אושר על ידי קוורבו בפוסט בפייסבוק וזכה לסיקור חדשות כעבור חצי שנה. מותה סווג כהתאבדות על ידי תלייה על ידי המשטרה, אך קוורבו מאמינה שנרצחה כיוון שקיבלה איום מוות ממי שאמר לה "לעולם אל תחזרי למקסיקו" ולכן לא הכין את הלווייתה.
יחסי גרמניה–לסוטו
סקירה כללית
גרמניה וממלכת לסוטו מקיימות יחסים דיפלומטיים המבוססים על אמון הדדי מאז שהאחרונה קיבלה עצמאות בשנת 1966. שתי המדינות עובדות בשיתוף פעולה הדוק בגופים בינלאומיים, במיוחד באו"ם. גם לאחר סגירת השגרירות הגרמנית במאסרו ב-1994, שמרה לסוטו על שגרירותה בבון ואז בברלין. בתחילת 2005 פתחו גרמניה וצרפת משרד קונסולרי משותף בבניין Alliance Française במאסרו. מאז אמצע 2014,למדינות אירופה החברות כבר לא היו שגרירויות משלהם במאסרו. כעת הם מיוצגים על ידי משלחת האיחוד האירופי. היוצא מן הכלל היחיד הוא בריטניה, שפתחה שגרירות דו-צדדית חדשה במאסרו במאי 2019 בגלל הברקזיט ורצונה להחיות את חבר העמים הבריטי.
באפריל 2013 הגיע המלך לטסי השלישי לביקור רשמי בגרמניה בליווי אשתו המלכה מסנתה מוהאטו סיסו. בברלין נפגש הזוג המלכותי עם נשיא גרמניה, יואכים גאוק, ואז עם ראש העירייה קלאוס וורייט. התוכנית שלהם כללה גם מספר אירוסים בסקסוניה התחתונה. המלכה ביקרה בעבר בגרמניה בשנת 2008, יחד עם שר החוץ מוהלבי צקואה.
שיתוף פעולה בפיתוח
שיתוף הפעולה הפיתוח הדו-צדדי בין לסוטו וגרמניה הסתיים במידה רבה. גרמניה בכל זאת נשארה מעורבת בלסוטו באמצעות שיתוף פעולה אזורי עם הקהילה לפיתוח דרום אפריקה (SADC). באמצע 2016, הושק פרויקט חדש לשיפור החינוך וההשתתפות האזרחית בתמיכת האיחוד האירופי. בנוסף, סוכנויות לא-ממשלתיות ממשיכות להיות פעילות בלסוטו במימון המשרד הפדרלי לשיתוף פעולה כלכלי ופיתוח (BMZ).
יחסים כלכליים
הסחר הגרמני עם לסוטו הוא בעל נפח מאוד צנוע, והנתונים המוחלטים אינם משמעותיים במיוחד ועשויים להשתנות במידה רבה משנה לשנה. בשנת 2017 לסוטו ייבאה מגרמניה סחורות בשווי של כ-1.4 מיליון אירו וייצאה לגרמניה סחורות בשווי של כ-2.1 מיליון אירו. הייבוא העיקרי של לסוטו מגרמניה הוא כלי רכב, מכונות, תרופות ומוצרים כימיים. היבוא העיקרי של גרמניה מלסוטו הוא חומרי גלם, טקסטיל ומזון.
סבטלאנה חורקינה
סבטלאנה וסילייבנה חורקינה (ברוסית: Светлана Васильевна Хоркина; נולדה ב-19 בינואר 1979 בבלגורוד, רוסיה) היא מתעמלת רוסייה בעבר. אלופה אולימפית בעלת 7 מדליות אולימפיות מהן 2 זהב מ-3 אולימפיאדות בהן השתתפה (בפרק זמן בו נערכו שלושה שינויים בחוקי הניקוד של ההתעמלות (Code of Points), היא בעלת 20 מדליות באליפויות עולם בהתעמלות מהן 9 זהב, 8 כסף ו-3 ארד.
חורקינה ידועה גם בשל הריקוד רב ההבעה שלה, הקושי הרב והיצירתיות של תרגיליה.
משקולת נייר
משקולת נייר או מַכְבֵּדָה, היא חפץ כבד המונח על ערימת דפים כדי למנוע מהם להתעופף ברוח או למנוע את תזוזתם תחת משיכות מכחול (כמו במקרה של קליגרפיה יפנית). משקולת נייר היא חפץ הנמצא לרוב בשימוש על שולחן העבודה במשרד ובבית. אומנם כל חפץ כבד ומוצק יכול לשמש למטרה זו – פיסת אבן, מתכת, עץ, זכוכית, ואף משקולת מאולתרת מציוד משרדי כגון שדכן סיכות או מנקב – אך משקולת נייר ייעודית היא גם חפץ דקורטיבי ומטרתו איננה פונקציונליות גרידא.
סבטלאנה חורקינה
חורקינה המיתמרת לגובה של 1.65 ס"מ היא גבוהה הרבה מעבר למקובל עבור ענף הספורט שלה. היא ידועה בשל תנועותיה הארוכות והאלגנטיות, בתחילת דרכה ניסו לרפות את ידיה מעיסוק בהתעמלות בשל גובהה, אולם בסיועו של מאמנה כל השנים בוריס פילקין, היא יצרה תנועות שמתאימות לגובהה ומנצלות את כוחה. על שמה קרויים שמונה תנועות בקוד ניקוד התעמלות מכשירים (Artistic Gymnastics Code of Points). המכשיר בו הצטיינה ביותר היה המקבילים המדורגים, בהם היא זכתה בשני תארים אולימפיים וחמש אליפויות עולם בשנים 1995–2001. היא גם המתעמלת הראשונה שזכתה בשלושה תוארי קרב-רב באליפויות עולם.
משקולת נייר
משקולת הנייר הומצאה בתקופת המהפכה התעשייתית, כאשר גבר השימוש במסמכי נייר שונים – כגון נייר מכתבים, מזכרים, דוחות וחשבוניות – שנערמו במשרדים. משקולת הנייר מאפשרת לשמור על ערימת מסמכים מסודרת ומונעת מהם להתפזר עם כל משב רוח שעלול לחדור לחלל העבודה.
במהלך שתי המאות האחרונות הפכו משקולות הנייר לפריט אספנות ולחפץ בעל ערך אמנותי המוצג במוזיאונים.
סבטלאנה חורקינה
חורקינה זכתה לפחות במדליית זהב אחת בכל אליפות עולם ומשחקים אולימפיים בהם השתתפה בין השנים 1995 ל-2003.
גן החיות של סן דייגו
גן החיות של סן דייגו, אשר הוקם בשנת 1915, הוא גן החיות הגדול בעולם. גן החיות של סן דייגו שוכן, לצד גנים ומוזיאונים שונים, בפארק בלבואה שבסן דייגו, קליפורניה. הגן מכיל קרוב ל-4,000 בעלי חיים מכ-800 מינים שונים. גן החיות מופעל באופן פרטי על ידי "החברה הזואולוגית של סן דייגו" שהיא מוסד ללא כוונת רווח.
גן החיות מכיל בין השאר אזור מיוער גדול, נהר ארוך, לונה פארק קטן ומוזיאון להיסטוריה של חיות. הגן מציע למבקרים אפשרות לסיור ממונע המגיע לכ-75% משטחי הגן.
בנוסף, בביתנים שונים בגן נערכים מופעים שונים, גם כאלה שאינם קשורים לחיות.
באפריל 2005, צולם במקום אני בגן החיות, הסרטון הראשון שהועלה לאתר יוטיוב.
גלריית חיות בגן החיות:
פרנס הלס
פרנס הלס (בפלמית: Frans Hals; סביבות 1582 – 26 באוגוסט 1666) היה צייר הולנדי בזמן תור הזהב של הולנד. הלס היה בעיקר צייר דיוקנאות.
ביוגרפיה
ישנו מידע מועט בלבד על חייו של הלס. הוא נולד בסביבות 1582, כנראה באנטוורפן. ב-1585, לאחר שאנטוורפן נכבשה בידי ספרד במלחמת שמונים השנה, עברה משפחתו להארלם שבמרכז ארצות השפלה (כיום בהולנד), ושם חי כל ימיו.
הוא למד ציור אצל הצייר הפלמי קרל ון מנדר (1548-1606), שנמלט גם הוא מהספרדים, אולם רעיונותיו של מנדר לא מופיעים ביצירתו של הלס. יצירתו המוקדמת ביותר של הלס המוכרת כיום היא "יקובוס זאפיוס", ציור משנת 1611. ה"פריצה" שלו התרחשה ב-1616 עם דיוקן קבוצתי בגודל מלא בשם "משתה הקצינים של המיליציה של סט. ג'ורג'".
היסטוריונים דיווחו כי הלס התעלל באשתו הראשונה, אנקה הרמנס (Anneke Hermansz או Annetje Harmensdochter Abeel), והיא מתה בשנת 1616. עם שני ילדים מאנקה, הלס נישא לליסבט ריינירס (Lysbeth Reyniers) ב-1617, והיו להם שמונה ילדים. מסופר כי הלס היה חובב הטיפה המרה, ובשל כך הגיע לחברתם של אנשים מפוקפקים.
אף על פי שהיה ביקוש לעבודתו במשך כל חייו, הוא סבל מקשיים כלכליים. בנוסף לציור עבד גם כסוחר אמנות וכמשחזר יצירות אמנות. נושיו גררו אותו מספר פעמים לבית-המשפט, ובשנת 1652 מכר את כל רכושו כדי ליישב חוב לאופה. רשימת הציוד שנמכר כוללת רק שלושה מזרנים וכרים, מזנון, שולחן וחמש תמונות. בשנת 1664 התקיים מקצבה עירונית כשהוא חסר-כל.
הוא מת ב-1666 ונקבר בכנסיית סט. בּאבוֹ שבעיר. אשתו מתה מאוחר יותר בבית-חולים מסיבה לא ברורה, לאחר שיצאה לבקש עזרה ממוסדות צדקה.
קריירה אמנותית
הלס נודע בעיקר בזכות הדיוקנאות שצייר, בעיקר של אזרחים עשירים. הוא צייר גם דיוקנאות קבוצתיים גדולים, רבים מהם של אנשי המשמר האזרחי. הוא צייר בסגנון הבארוק, עם ריאליזם מפורט. ציוריו מציגים את השכבות השונות בחברה אליהן הגיע במהלך חייו - משתאות או מפגשים של קצינים, ציידים, אנשי גילדות, אדמירלים, גנרלים, ראשי-ערים, סוחרים, עורכי-דין, וגם פקידים, שחקנים נודדים, זמרים, אצילים, מוכרות דגים וגיבורים מקומיים. בדיוקנאות קבוצתיים, כמו "הקשתים של סט. האדריאן", לכד הלס כל דמות באופן שונה. הפנים מוצגים באופן טבעי וקל לזיהוי, עם הבעות פנים שונות ומאפיינים ברורים.
מורהו הראשון באנטוורפן היה כנראה ון נורט, אולם הוא עבר לסטודיו של הצייר וההיסטוריון קרל ון מנדר (היו ברשותו של הלס כמה יצירות של מנדר, שנמכרו כחלק ממכירת רכושו ב-1652). במהרה שיפר את שיטות הציור של ימיו, ושחרר את עצמו אט-אט מכבלי המסורת.
סגנון הציור שלו השתנה עם השנים. צבעים מלאי חיים הוחלפו עם הזמן ביצירות בהן שולט גוון אחד. מ-1641 גילה נטייה להגביל את מגוון הצבעים שלו, ולרמוז על צבע במקום להשתמש בו ממש. בהמשך חייו השתלטו על היצירות גוונים כהים, אפילו שחורים. משיחות המכחול שלו הפכו חופשיות יותר, והפרטים הקטנים איבדו מחשיבותם לטובת הרעיון הכללי. ובעוד שיצירותיו המוקדמות הקרינו שמחת חיים, הרי שבדיוקנאות מאוחרים יותר הדגיש את מעמדם וחשיבותם של נושאי הציור.
בשל ההתאמה בין שינוי הסגנון לבין העוני שפקד אותו, יש היסטוריונים הטוענים כי אחת הסיבות (ואולי אף הסיבה העיקרית) למעבר לגוונים מועטים ולציור בשחור-לבן היה מחירם של הצבעים.
הכרה מאוחרת
המוניטין של הלס דעך לאחר מותו, ובמהלך מאתיים שנה הוא נחשב כה שולי עד כי כמה מציוריו, שבמאה ה-21 נחשבים ליצירות מופת, נמכרו בתקופתו במכירות פומביות בעבור פרוטות. קרנו שבה ועלתה באמצע המאה ה-19. עם עליית קרנו בא גם זינוק במחירי התמונות, ותמונות שנמכרו בעבר תמורת ליש"ט בודדים נקנו כעת תמורת אלפי ליש"ט.
בין 1870 ל-1920 שימשו הדיוקנאות שצייר כמודלים לציירי דיוקנאות. הצייר הצרפתי אדואר מאנה הושפע רבות מהלס. רבים מציוריו נמכרו לאספנים אמריקאיים, שהעריכו את גישתו הלא-ביקורתית לעושר ולמעמד. מבחר מיצירותיו מוצג במוזיאון פרנס הלס בהארלם שבהולנד.
אפיגוניות
אפיגוניות (מיוונית: ἐπίγονοι, נולד אחרי) היא תכונה ספרותית של יצירה חקיינית, ההולכת בעקבות דגם ספרותי מצליח. החקיינים, הממשיכים הספרותיים, נקראים אפיגונים.
האפיגונים הראשונים שנזכרו בהיסטוריה היו משוררים יווניים שלא התעלו למעלת קודמיהם הגדולים, ורק הלכו מתוך חיקוי בעקבותיהם. יצירתם של האפיגונים היא לרוב חסרת מקוריות, חסרת גדולה, ומנצלת את הצלחת קודמיהם.
המילה אפיגון משמשת הרבה כנשק במלחמות ספרותיות. אם בין דורות של סופרים, אם בין חבורות ואם בין כתבי עת. כל צד נוהג להאשים את הצד שכנגד באפיגוניות. יוצרים גדולים ויצירות גדולות מולידים אפיגונים קטנים. כך למשל כונו המשוררים העבריים שכתבו בנוסח נתן זך משנות החמישים, אפיגונים של נתן זך. וכך למשל, בעקבות הופעת ספריו של גבריאל גארסיה מארקס בעברית, בראשית שנות השבעים, קמו בארץ שחיקו את כתיבתו, המכונה "ריאליזם פנטסטי" והוגדרו אפיגונים.
סרגיי קופליאקוב
ביוגרפיה
קופליאקוב נולד באורשה בירת מחוז ויטבסק שבבלארוס. הוא עבר להתאמן בסנקט פטרבורג.
מדליית כסף אולימפית
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה קופליאקוב במדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ולדימיר רסקטוב, אנדריי בוגדנוב ואנדריי קרילוב בתוצאה של 7:27.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:23.22 דקות ולפני בריטניה (7:32.11 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.44 דקות.
מדליית זהב באליפות אירופה
באליפות אירופה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה קופליאקוב בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:28.21 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:28.91 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי.
שיאן עולם
בתחרות שנערכה בפוטסדאם, מזרח גרמניה ב-7 באפריל 1979 קבע קופליאקוב במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:49.83 דקות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של ברוס פורניס מארצות הברית (1:50.29 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-1:50 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי ראודי גיינס (1:49.16 דקות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה קופליאקוב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 1:49.81 דקות, לפני אנדריי קרילוב (1:50.76 דקות) וגריים ברואר מאוסטרליה (1:51.60 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ולדימיר סלניקוב, איוור סטוקולקין ואנדריי קרילוב בתוצאה של 7:23.50 דקות, לפני מזרח גרמניה (7:28.60 דקות) וברזיל (7:29.30 דקות). מדליית כסף במשחה לשליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ויקטור קוזניצוב, ארסנס מיסקרובס ויבגני סרדין בתוצאה של 3:45.92 דקות, אחרי אוסטרליה (3:45.70 דקות) ולפני בריטניה (3:47.71 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.34 שניות, 5 מאיות לאט ממדליית ארד.
אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה בספליט, קרואטיה בשנת 1981 זכה קופליאקוב ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי (1:51.23 דקות), במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:24.41 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:21.48 דקות).
סומיירה זאהור
סומיירה זאהור (באורדו: سمیرہ ظہور; נולדה ב-15 באוגוסט 1979) היא אצנית אולימפית מפקיסטן. היא הייתה האישה הפקיסטנית השלישית שהתחרתה במשחקים האולימפיים כאשר לקחה חלק בתחרות ריצת נשים 1500 מטר באולימפיאדת אתונה ב-2004. היא הייתה האישה היחידה בנבחרת האתלטית של פקיסטן באולימפיאדה.
רקע
זאהור התחרתה לראשונה במרוצי מבחן באוניברסיטת פנג'ב. היא התקבלה לקבוצת האתלטיקה של האוניברסיטה, וזכתה במדליית ארד בתחרות הראשונה שלה. אחרי זה היא התחרתה באליפות פקיסטן, עם ביצועים שהיו מספיק טובים להבטיח לה מקום בנבחרת הלאומית במשחקי דרום אסיה.
בשנת 2004 זאהור השתתפה במירוץ 1,500 מטר נשים באולימפיאדת הקיץ באתונה, וסיימה במקום ה-15, ולא התקדמה. ב-2005 היא השתתפה במשחקים האסלאמיים לנשים בטהראן, שם היא זכתה במדליית כסף בריצת 1500 מטר ומדליית ארד במרוץ שליחים 4×400 מטר.
בספטמבר 2010, זאהור הושעתה מתחרות לתקופה של שנתיים על ידי איגוד הספורט הפקיסטני אחרי שנכשלה בבדיקת סימום. כתוצאה, פקיסטן לא התחרתה כלל באירועי אתלטיקה במשחקי חבר העמים הבריטי באותה שנה. זאהור הכחישה את כל ההאשמות. היא כמעט והפסיקה להתחרות מאז 2007, וטוענת שב-2009 היא שברה את רגלה והייתה בשיקום. ההשעיה הוסרה כעבור שישה חודשים.
מאז, החלה זאהור לעבוד כמאמנת. היא סיימה קורס אימון, ושימשה כמאמנת נבחרת הנשים במשחקי דרום אסיה ב-2016, וכעוזרת המאמן של נבחרת פקיסטן לאתלטיקה במשחקי הסולידריות האסלאמיים בבאקו במאי 2017.
ניל גורסץ'
ניל מקגיל גורסץ' (באנגלית: Neil McGill Gorsuch; נולד ב-29 באוגוסט 1967) הוא שופט אמריקאי, המכהן כשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית מאז אפריל 2017.
גורסץ' מונה על ידי הנשיא דונלד טראמפ כדי למלא את כיסאו הריק של השופט אנטונין סקאליה, שנפטר כשנה קודם למינוי ולאחר שמינויו של הנשיא, ברק אובמה להחליפו, מריק גרלנד, נחסם על ידי הרפובליקנים בסנאט. מינויו של גורסץ' אושר בסנאט ב-7 באפריל 2017 ברוב של 45–54, לאחר שהרפובליקנים הפעילו את "האופציה הגרעינית" ושינו את חוקי הסנאט לאישור מועמדים לבית המשפט העליון ברוב רגיל לאחר פיליבסטר שערכו לו הדמוקרטים. הוא הושבע לתפקיד ב-10 באפריל 2017.
קורות חייו
גורסץ' נולד וגדל בדנוור שבקולורדו. בשנת 1981 מונתה אמו, אן גורסץ' ביופורד, למנהלת הסוכנות להגנת הסביבה (האישה הראשונה בתפקיד) בידי הנשיא רונלד רייגן, ובעקבות המינוי עברה המשפחה לוושינגטון הבירה. בשנת 1988 סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת קולומביה, שם כתב בעיתון הסטודנטים וייסד עיתון חדש. בשנת 1991 סיים לימודי משפטים בבית הספר הרווארד למשפטים, שם זכה במלגת טרומן. בהרווארד התבלט כשמרן בחברה ליברלית, ולמד לצד הנשיא לעתיד ברק אובמה. בשנת 2004 קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת אוקספורד, שם זכה במלגת מרשל. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהמתת חסד, ונערכה בהנחיית ג'ון פיניס.
תחילת דרכו
בשנים 1991–1992 היה עוזר לשופט דייוויד סנטל בבית המשפט לערעורים של מחוז קולומביה, ובשנים 1993–1994 היה עוזר לשופטי בית המשפט העליון ביירון וייט ואנתוני קנדי. בשנים 1995–2005 עבד כעורך דין במגזר הפרטי בוושינגטון, במשרד "קלוג, האבר, הנסן, טוד, אוונס ופיגל". משנת 1998 היה שותף במשרד. בשנת 2002 הביע תמיכה במועמדותם של מריק גרלנד וג'ון רוברטס לשופטים בבית המשפט הפדרלי לערעורים של מחוז קולומביה. בשנת 2005 מונה לתובע במחלקת המשפטים, ובשנת 2006 מונה לשופט בבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. בית משפט זה מטפל בערעורים על פסיקות של בתי המשפט הפדרליים בקולורדו, בקנזס, בניו מקסיקו, באוקלהומה, ביוטה ובוויומינג. עד למינויו כשופט, היה מרצה אורח למשפטים באוניברסיטת קולורדו.
בבית המשפט העליון של ארצות הברית
ב-31 בינואר 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על מינויו לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, כדי למלא את הכיסא הריק 11 חודשים לאחר מותו של אנטונין סקאליה, לאחר שמועמדו של הנשיא, ברק אובמה, מריק גרלנד, נחסם על ידי הרפובליקנים בסנאט. ב-7 באפריל 2017 אישר הסנאט את מינויו של גורסץ' ברוב של 45–54, זאת לאחר שהרפובליקנים הפעילו לראשונה את הפרוצדורה המכונה "אופציה גרעינית" (Nuclear option) לאחר פיליבסטר שערכו הדמוקרטים בסנאט, ושינו את חוקי הסנאט כך שיינתן לאשר שופט ברוב רגיל של 51 קולות במקום 60 קולות, במקרה של פיליבסטר.
ב-10 באפריל 2017 הושבע לתפקידו.
עמדותיו
גורסץ' נחשב לדוגל באוריגינליזם וטקסטואליזם, בדומה לשופט אותו החליף בבית המשפט העליון, אנטונין סקאליה.
בנאום משנת 2005 באוניברסיטת "קייס ווסטרן ריזרב" אמר גורסץ' כי שופטים צריכים
הוא ביטא התנגדות לשימוש שעושים ליברלים בבית המשפט העליון כדי להשיג מטרות אידאולוגיות, תוך ויתור על הכרעת סוגיות אלו במוסדות הנבחרים של העם. מתנגד להפלות ותומך בתיקון השני לחוקה.
ב-15 ביוני 2020 קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי אין למעביד זכות לפטר או להפלות אדם במקום עבודתו על רקע מגדר ונטייה מינית. פסק הדין עבר ברוב של 6 שופטים בעד ו-3 מתנגדים. גורסץ' כתב את חוות דעת הרוב במשפט. עד אז חוק זה היה קיים בחוק רק ב-10 מדינות בלבד בארצות הברית.
אובר אוסט
השלטון הגרמני באובר אוסט פעל בדרכים שונות כדי להשליט באזור ריבונות וכן על מנת לנצל את משאבי הטבע ולהשיג רווחים כלכליים עבור גרמניה. השלטון הגרמני אסף מיסים, איגרות ומכסים שונים מהתושבים באזור. לקראת סוף המלחמה אף החל להיות מודפס בשטח מטבע עצמאי, אשר נקרא "כסף המזרח". הגרמנים החרימו מהתושבי המדינות תבואה ומשאבי טבע נוספים עבור האוכלוסייה והצבא הגרמני.
עם תחילת ההפסד של גרמניה במלחמת העולם הראשונה, החלה לנסוג בצורה הדרגתית ולא-מאורגנת מהשטח, בסוף שנת 1918 ותחילת 1919. לאחר הנסיגה נוצר באזור זה וואקום שלטוני, שהוביל למספר מלחמות קטנות ולמהומות אתניות בין התושבים מהעמים השונים באזור, וכן בין התושבים השונים לסיעות השונות שלחמו במלחמת האזרחים הרוסית בעקבות מהפכת אוקטובר, וכנגד המדינה הרוסית הסובייטית החדשה. בין השאר נערכו בשטח הקרבות של המלחמה הפולנית-סובייטית, מלחמת פולין-אוקראינה, ומלחמות העצמאות של לטביה, ליטא ואסטוניה.
היהודים באובר אוסט
בשנת 1914, עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, בכירים בתנועה הציונית, בהם ליאו מוצקין ופרנץ אופנהיימר, הקימו בגרמניה את "הועדה למען שחרור יהודי רוסיה" (Deutsches Komitee zur Befreiung der russischen Juden), במטרה להגן על יהודי מזרח אירופה, שחיו תחת שלטון האימפריה הרוסית, וסבלו מרדיפות ופוגרומים. הוועד פעל בתיאום עם הממשל והצבא הגרמני, מתוך האמונה שתחת שלטון גרמני היהודים יזכו להגנה ולזכויות. מצוקת היהודים תחת השלטון הרוסי אף החריפה, כאשר עם תחילת המלחמה גורשו והפכו לפליטים כמעט חצי מיליון יהודים משטחי מזרח אירופה ומערב רוסיה על ידי שלטון הצאר, מתוך חשש שהם יזדהו ויעזרו לצבא הגרמני.
אולם תחת הכיבוש הגרמני בשטחי מזרח אירופה, היהודים לא זכו להגנה יוצאת דופן מאשר שאר עמי האזור, וסבלו מגזל של רכוש, ממון ותבואה על ידי הצבא הגרמני. בדומה לשאר האוכלוסייה, יהודים נאלצו לבצע עבודות כפייה עבור הצבא הגרמני, ולעיתים אף נחטפו ברחוב למטרה זאת. בניגוד לציפייה של הציונים, היהודים לא זכו לזכויות ולשוויון. עדויות מצביעות על מעשי התאכזרות מיוחדים של הצבא הגרמני כנגד היהודים בשל יהדותם, פגיעה בבתי כנסת והשפלה של יהודים.
בשנת 1917 מונה הרמן שטרוק, יהודי גרמני אשר שירת בצבא הגרמני, לאחראי על ענייני היהודים באובר אובר אוסט. בעקבות שרותו שם פרסם את הספר "פני יהדות מזרח אירופה" (1920).
אנתולוגיה
אַנְתוֹלוֹגְיָה (או בעברית: ילקוט, אסופה, מִקְבָּץ או מִבחר), היא צורת כינוס של כתבים ספרותיים. מקור המילה הוא יוונית עתיקה, ופירושה "זר פרחים", "כליל". האנתולוגיה היא חיבור של יצירות שונות למכלול אחד.
האנתולוגיה הספרותית יכולה להתחבר על פי עקרונות רבים ושונים ומתוך מגמות רבות. ישנן אנתולוגיות ספרותיות הנבחרות לפי סוגה ספרותית מסוימת, כגון אנתולוגיה לסיפור הקצר, או אנתולוגיה לשירה וכיוצא בזה. ישנן כאלה הנבחרות על פי לשון כתיבה מסוימת, על פי נושאי כתיבה מסוימים וכיוצא באלה. האנתולוגיה הספרותית מאופיינת על ידי המטרה והאופי של מחבריה. ישנן כאלה המתחברות על ידי חבורות של עורכים, על ידי מוסדות ספרותיים שונים, וישנן אנתולוגיות אישיות לחלוטין, המבטאות אך ורק את טעמו של המלקט והמאסף.
היסטוריה
האנתולוגיות הראשונות נתחברו כבר בתקופה הקלאסית, ביוון, ברומא ובמזרח הערבי. האנתולוגיה המוכרת הראשונה שתועדה היא זו שליקט המשורר מלאגרוס מגדרה במאה הראשונה לספירה, הידועה כיום, אחרי גלגולים רבים, בשם האנתולוגיה היוונית; מלאגרוס קרא לה בשם "אנתולוגיה" (כלומר, "זר פרחים"), ובהקדמתו השווה בין כל אחד מהמחברים לפרח כלשהו. בעקבותיו הפכה המילה "אנתולוגיה" לכינוי כללי לכל אסופה ספרותית.
מוזיקה
במוזיקה, המונח אנתולוגיה מתייחס לאוסף של יצירות שנעשו על ידי אמן בעל קריירה ארוכה ומגוונת. בעוד שברוב המקרים אנתולוגיה מוזיקלית מכילה את הלהיטים הגדולים של האמן, לעיתים מדובר דווקא בטכניקה שיווקית, מעין דיסק בו מופיעים לצד "הלהיטים הגדולים" גם שירים קצת פחות מוכרים, הקלטות של הופעות חיות וכו', בתקווה להפוך אותם לידועים יותר.
טלוויזיה וקולנוע
בסדרות טלוויזיה, סדרות אנתולוגיה הן סדרות שכל עונה שלהן או כל פרק שלהן הוא בעל עלילה שונה ושחקנים שונים. דוגמאות: "מראה שחורה", "אימה אמריקאית", "בלש אמיתי".
מחמוד דיאב
מחמוד דיאב (בערבית: محمود دياب, 1932–1983) הוא סופר מצרי ואחד מחלוצי התיאטרון והספרות הערבית בשנות ה-60 של המאה ה-20.
ביוגרפיה
דיאב נולד באיסמעיליה שבמצרים ב-25 באוגוסט 1932. את לימודי התיכון סיים באיסמעיליה, לאחר מכן עבר לקהיר והצטרף לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קהיר בשנת 1951, וסיים תואר ראשון במשפטים בשנת 1955.
הוא מונה כתובע ברשות התביעה הממלכתית ולאחר מכן שירת בתפקידי שיפוט ברשות עד שהגיע לדרגת יועץ ברשות.
דיאב התעניין בספרות ובסוגיות חברתיות מאז ילדותו. פרסם את יצירתו הראשונה, "הנס", בשנת 1960, והיא זכתה בפרס קרן התיאטרון והמוזיקה. אחר כך פרסם סדרת סיפורים קצרים ("מכתב מלפני") שעבורם הוענק לו פרס בשנת 1961. דיאב תיאר בכתביו את חששותיו של האזרח הערבי הפשוט, ובמקביל יצירותיו כללו מבט מקיף על מצב העולם הערבי וציפיות מהמציאות באותה תקופה. בהשפעת הספרות הרוסית, התעניין דיאב בסיפורים היסטוריים וכיצד הם מוקרנים על המציאות הערבית, הוא פרסם קבוצת כתבים על רעיון הלאומיות הערבית לאורך הדורות.
תחילת דרכו בתיאטרון הייתה כשכתב את המחזה "הבית העתיק" בשנת 1963, שהוצג בקהיר, סודאן, עיראק וסוריה. ההצגה עלתה גם ב-1969 ב"אל מסרח אל־נהאד" ("התיאטרון העולה") שהקים וניהל אדיב ג'השאן בחיפה.
הוא המשיך את יצירתו התיאטרלית עם המחזה "המערבולת" בשנת 1966, שזיכתה אותו בפרס אונסק"ו למחזאי הערבי הטוב ביותר. המחזה תורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית. באותה שנה כתב את המחזה "הזר", שהוצג על ידי התיאטרון הלאומי המצרי, ושני מחזות "אורחים" ו"הפסנתר", שהוצגו במצרים, בסוריה ובכמה מדינות ערב.
יצירותיו הספרותיות היו מגוונות. בתחילת דרכו פרסם את הספר "צללים בצד השני", שהופק כסרט קולנוע שזכה במספר פרסים. בשנת 1972 פרסם את הרומן "ילד ברובע הערבי", שתורגם לצרפתית, והופק גם כסדרת תסכיתים רדיו המצרי.
דיאב נפטר באוקטובר 1983 בגיל חמישים שנה.
דנאי סוארס
דנאי סוארס פרנאנדס (בספרדית: Danay Suárez Fernández; נולדה ב-1985) היא זמרת רית'ם אנד בלוז, ראפרית, פזמונאית ומלחינה קובנית, שהתפרסמה באירופה, ובעיקר בצרפת.
ביוגרפיה
סוארז נולדה ברובע סרו שבהוואנה, בירת קובה. לאחר שהוריה התגרשו, עברה להתגורר עם אימה באזור סנטה פה בהוואנה.
בשנת 2014 הוציאה חברת יוניברסל את אלבום הבכורה של סוארז, Polvo de la Humedad, המשלב בתוכו את סגנונות ההיפ הופ והרגאיי. האלבום זכה לתשבחות רבות, ובאותה השנה הוזכרה במגזין הבילבורד כאחת מ-10 אמני הרגאטון העולים.
בשנת 2017 הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Palabras Manuales, הכולל בתוכו גרסה בשפה הספרדית לשירו של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל, "עכשיו קרוב", בשם "Closer Now". האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה, זכה לתשבחות רבות ואף הועמד בטקס פרסי גראמי הלטיני ה-18 לאלבום השנה.
בשנת 2019 התארחה באלבום הסולו השני של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל, "ואם תבואי אליי", בשיר "La Eternidad Que Se Perdió", שכתבה ללחנו של רייכל.
סור
{{פירושונים|
אליפות ישראל
אליפות ישראל הוא כינוי לתחרות הבולטת בענפי ספורט שונים בישראל, במסגרתה מוכרז המנצח, אלוף ישראל
סור
ראו גם
}}
גביע דייוויס 1958
גביע דייוויס 1958 הייתה התחרות ה-47 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך בבריזביין, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 36 נבחרות שחולקו ל-3 בתים- "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
המשחק על התואר נערך ב-31-29 בדצמבר 1958 בבריזביין, אוסטרליה. נבחרת אוסטרליה הפסידה לנבחרת ארצות הברית עם תוצאה 2:3. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם ה-18 בסך הכל.
בית אמריקה
הבית כלל 7 נבחרות לרבות ישראל.
בית אירופה
הבית כלל 24 קבוצות, כולל ברזיל, מקסיקו, צ'ילה, הודו ומצרים. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
בית המזרח
הבית כלל 5 נבחרות. במשחק המוקדם יפן ניצחה את תאילנד
משחקים בין מנצחי הבתים
המשחקים נערכו במהלך דצמבר 1958 באוסטרליה
התחנה המרכזית של טבריה
התחנה המרכזית טבריה היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר טבריה ושוכנת ברחוב הירדן בעיר. בתחנה 14 רציפים ויוצאים ממנה אוטובוסים ליעדים שונים בצפון ובמרכז הארץ.
היסטוריה
התחנה תוכננה על ידי האדריכלים שרגא פרידריק רוהטין וזאב וולטש. אבן הפינה לתחנה הונחה בסוף 1957, והיא נחנכה בשנת 1959.
בשנת 1999 יזמה חברת נצב"א, בעלת התחנה, תוכנית להריסת התחנה ובנייה מחדש שלה, כולל קניון ומלון מעליה. בשנת 2001 אימצה הוועדה הבינמשרדית להתחדשות עירונית, בראשות משרד הבינוי והשיכון, את הפרויקט. על פי התכנון, במתחם, המשתרע על שטח של 28 דונם, ייבנו 72 אלף מ"ר, מתוכם כ-21 אלף מ"ר מיועדים למסחר, 20 אלף מ"ר למשרדים ו-31 אלף מ"ר למלונאות. בספטמבר 2004, אושרה התוכנית על ידי משרד התחבורה, אך לא בוצעה לבסוף.
בשנת 2011 עברה התחנה שיפוץ ראשון מאז הקמתה, שכלל צביעה מחדש, תיקונים בטיחותיים, הרחבת גרם המדרגות עבור הנוסעים וכמו כן גם שדרוג כללי של אולם הכניסה.
שירות בתחנה
התחנה פועלת כנקודת היציאה של כל קווי האוטובוס הבין עירוניים היוצאים מטבריה.
רציפי התחנה, חנויות השרות, המודעין והשירותים הציבורים נמצאים בחלקה הצפוני של התחנה ואילו בחלקה הדרומי נמצא חניון האוטובוסים של אגד ונקודת ההמתנה של החברות השונות הפועלות בתחנה.
מקרא סימנים:
קווים עירוניים
רשת קווי האוטובוס העירוניים בעיר מופעלת על ידי חברת סופרבוס.
קווים אזוריים ובינעירוניים
את מרבית השירות האזורי מפעילה חברת סופרבוס, בנוסף חברת אגד מפעילה שירות בינעירוני רחב לכל הערים המטרופוליניות הגדולות ולחלק מערי הצפון, מועצה אזורית גולן מפעילה שירות לדרום רמת הגולן, חמת גדר וקצרין, בנוסף חברת ג'יבי טורס מפעילה קו בודד לבועיינה-נוג'ידאת וחברת נסיעות ותיירות נצרת מפעילה קו לנוף הגליל, נצרת ומגדל העמק.
מפרצון יארביצה
מפרצון יארביצה (באנגלית: Yarebitsa Cove; בבולגרית: залив Яребица) הוא מפרצון בחוף הדרום מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרצון 900 מטרים - והוא נפתח אל מצר אוסמר;
קרחון ארמירה נשפך אל ראשו של המפרצון.
גילוי ומיפוי המפרצון
המפרצון מופה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2005, בשנת 2009, ובשנת 2017.
מקור השם
המפרצון נקרא על שם שני הכפרים בשם יארביצה, הממוקמים בדרום בולגריה, ובצפון-מזרח בולגריה.
נבחרת תאילנד בכדורגל נשים
נבחרת תאילנד בכדורגל נשים מייצגת את תאילנד בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של תאילנד.
ב-2015, העפילה תאילנד בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע העולם של פיפ"א, לאחר שסיימה במקום החמישי באליפות אסיה ששימשה כטורניר המוקדמות. בטורניר זה, היא ניצחה משחק אחד (נגד חוף השנהב) והפסידה שניים (נגד גרמניה ונורווגיה), ועל כן לא הצליחה לעבור את שלב הבתים.
אשר צרפתי
ביוגרפיה
אשר צרפתי נולד ביוון, עלה עם משפחתו לארץ למעברת באר יעקב, ואחר כך גדל בקריית אונו. בן גילה ובן כיתתה של המשוררת יונה וולך מקריית אונו. למד משחק אצל הבמאית נולה צ'לטון, והשתלם באקדמיה למשחק של וובר דאגלס בלונדון.
צרפתי שיחק במשך עשורים מספר במחזות רבים בתיאטראות המובילים בישראל - "הבימה", "חיפה", "הקאמרי" ו"באר שבע" ובסרטים רבים, ישראלים וזרים.
קריירה בתיאטרון
ב-1979 ייסד את תיאטרון המדרגות, שפעל שלוש שנים ברחוב דיזנגוף בתל אביב עד 1982 ונסגר עקב פרוץ מלחמת לבנון הראשונה. ב-1980 ביים ושיחק לצד יענקל'ה יעקובסון בהצגה "מושבת העונשין" על-פי סיפורו של קפקא. ב-1981 ביים ושיחק גם בהצגה "וויצק" על פי מחזהו של גאורג ביכנר והעלה גם בתחילת 1982 הצגת יחיד בשם "איש המרתף", לפי סיפורו של דוסטויבסקי.
ב-1998 בתיאטרון חיפה גילם את יעקב גנס, מנהיג הגטו, בהצגה "גטו" מאת יהושע סובול. בשנת 2000 שיחק בתיאטרון הקאמרי בהצגה "הבכיינים" מאת חנוך לוין. ב-2005 שיחק בתיאטרון הערבי-עברי ביפו בהצגה "חזרה לסערה" על פי "הסערה" מאת שייקספיר.
בהצגה "אהבות אחרות בהוליווד", שהוצגה בפסטיבל עכו על פי מחזה של צבי יוליס, בבימוי אדם לרר, היה קולו של ראש העיר.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה
ב-1970 שיחק בסרטו של מנחם גולן "הפריצה הגדולה". בשנת 1971 שיחק בסרט "מלכת הכביש", שביים מנחם גולן. בשנת 1972 שיחק צרפתי בסרטו של עמוס ספר "הטרמפיסט". ב-1972 גילם את מוסה בסרטו של מנחם גולן "שוד הטלפונים הגדול". ב-1973 גילם את אברהם בסרטו של גד בן ארצי "מתנה משמיים". ב-1973 שיחק בסרטו של אלפרד שטיינהרדט "יהיה טוב סלומוניקו". ב-1977 גילם את זאב בסרטו של מנחם גולן "מבצע יונתן", השתתף בסרטו של יואל זילברג "הרשלה", ובסרטו של אלפרד שטיינהרדט "סרט וארוחת בוקר". ב-1980 שיחק בסרטו של עקיבא ברקין "כוכב השחר". ב-1982 גילם את בני בסרטו של יואל זילברג "אהבה אילמת". ב-1987 גילם עבריין בסרטו של זאב רווח "בובה". ב-1988 גילם את גדעון בסרטו של יואל שרון "הלם קרב". ב-1993 שיחק בסרטו של אמנון רובינשטיין "הירושה". ב-1994 גילם את צדיקו בסרטה של אורנה בן דור "ארץ חדשה". ב-1995 גילם את קפטן ארד בסרטו של צ'אק נוריס "הלבאונד". ב-1996 גילם את עמוס בסרטו של אייל חלפון "האיטלקים באים". ב-1997 גילם את ראש המוסד בסרטו של דן תורג'מן "מינוטאור". ב-1997 גילם את ראובן חזק בסדרת הטלוויזיה שביים אורי ברבש "קו 300". ב-1998 גילם את ביל רושדה בסרטו של חנוך רוזן "סופר בוי", והשתתף בסדרת הטלוויזיה שביים מנחם בינצקי "אנס הבושם". ב-2003 גילם מפקד חוליה בסרטו זוכה 11 פרסי אופיר של שבי גביזון, "האסונות של נינה" ובאותה השנה שיחק בסרט "האחים מבורך" שביים נדב לויתן. ב-2006 גילם את דרייפוס בסרטו של צחי גראד "תנועה מגונה". ב-2008 גילם את יאיר בן בסט בטלנובלה "חשופים", גילם קבלן בסרט "אילי ובן" וגילם את ברוך בסרטו של איתן גרין "הכל מתחיל בים" ועל משחקו בסרט זה היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית "שחקן משנה". ב-2010 גילם את משה בסדרת הטלוויזיה "טקסי דרייבר". ב-2015 גילם את רוזנבאום בסרט "פנסיון פראכט".
משפחתו
צרפתי היה נשוי לשחקנית מלי גולד ולהם בת. הוא נישא-בשנית לשחקנית ריטה שוקרון והיה נשוי לה עד מותו. לשניים שתי בנות, שאחת מהן היא השחקנית גאיה צרפתי.
צרפתי נפטר ב-15 באוקטובר 2022, בגיל 78.
הוקרה
סרט תיעודי על אודותיו, בשם "איש המרתף", נעשה על ידי שלומית כרמלי ושודר בדוקאביב 2010, ובערוץ 8.
עופר נמרודי
עופר נמרודי (נולד ב-23 במאי 1957) הוא משפטן, איש עסקים ישראלי ומו"ל לשעבר.
עופר, בנו של יעקב נמרודי, עמו ועם בני משפחת נמרודי האחרים, חולשים על שורה ארוכה של חברות ועסקים בעיקר בתחומי הנדל"ן, התקשורת והאנרגיה.
ביוגרפיה
עופר נמרודי נולד באיראן ב-1957 (משפחתו ממוצא עיראקי) בעת שאביו, אל"ם יעקב נמרודי, שימש שם נספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון. לאחר סיום שליחותו של האב ומספר שנים באיראן כאיש עסקים מצליח, שבה המשפחה לישראל ומתגוררת מאז בסביון. בצה"ל שירת עופר נמרודי כמפקד סוללה בחיל התותחנים ובהמשך כמפקד סיוע חטיבתי, השתחרר ב-1979 וכעבור שלוש שנים השתתף במלחמת לבנון. הוא סיים בהצטיינות לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב, עשה את התמחותו אצל שופטת בית המשפט העליון מרים בן-פורת, לימים מבקרת המדינה ולאחר מכן אצל פרקליטת מחוז ת"א (אזרחי) עו"ד נעמי שטרן וקיבל רישיון עורך דין. ב-1989 סיים לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
ב-1992 רכשה המשפחה את העיתון "מעריב" לאחר מותו של רוברט מקסוול, ועופר נמרודי התמנה למו"ל ועורך ראשי.