cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלכסנדר קרז'אקוב
כשחקן בנבחרת
תחת חוס הידינק, קרז'אקוב היה החלוץ הראשון של נבחרת רוסיה מעל דמיטרי סיצ'ב ואנדריי ארשאבין. עם זאת, הוא הודח לאחר מכן בעקבות דקות המשחק המועטות שקיבל בזניט סנקט פטרבורג לקראת סוף 2006. לאחר המעבר לספרד, הידינק לא זימן את קרז'אקוב למשחק הידידות מול נבחרת הולנד בפברואר 2007, אך זימן אותו למשחק מול אסטוניה במרץ בעקבות הופעותיו המרשימות במדי סביליה. הוא הבקיע שער בניצחון רוסיה 0–2 על אסטוניה. ב-2 ביוני 2007 הוא הבקיע שלושער בניצחון 0–4 של רוסיה על נבחרת אנדורה. הוא תרם מאוחר יותר לקמפיין מוקדמות יורו 2008 של רוסיה עם הבקעת שער בניצחון 0–3 על ב-8 בספטמבר 2007. הוא סיים כמלך השערים של רוסיה במוקדמות עם חמישה שערים.
ב-14 במאי 2008, קרז'אקוב לא נכלל בסגל 25 השחקנים של חוס הידינק ליורו 2008. הייתה אפשרות שהוא ישמש מחליפו של פאבל פוגרבניאק שנפצע, אך נותר לבסוף מחוץ לסגל. במאי 2009 הוחזר קרז'אקוב לסגל והיה שותף למשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2010, אך לא הצליח להעפיל עמה למונדיאל.
קרז'אקוב זומן לסגל מונדיאל 2014, 12 לאחר המונדיאל אחרון בו השתתף. בטורניר הבקיע את שער השוויון בדקה ה-74 נגד בתיקו 1-1, יחד עם נבחרתו לא הצליח להעפיל משלב הבתים.
כמאמן
בספטמבר 2020 מונה למאמן קבוצת טום טומסק מליגת הכדורגל הלאומית, אך לא הצליח למנוע את ירידתה לליגה השלישית.
בפברואר 2023 חתם כמאמן בקבוצת קארמייטיסה מליגת העל הקפריסאית.
חייו האישיים
קרז'אקוב נשוי בשנית. יש לו בת ובן מנישואים קודמים. אחיו הצעיר, מיכאיל קרז'אקוב, הוא שוער כדורגל המשחק בקבוצת זניט סנקט פטרבורג. ב-2002, קרז'אקוב כתב את האוטוביוגרפיה שלו בשם "לפני ואחרי 16" (ברוסית: До 16 и старше). ב-2018 הופיע בהופעת קמע בסדרת הטלוויזיה "המשחק הגדול".
ב-2017 נפטר חמו, ואדים טיולפאנוב.
בוב וילסון
רוברט "בוב" פרימרוז וילסון (באנגלית: Robert "Bob" Primrose Wilson; נולד ב-30 באוקטובר 1941) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת השוער ולאחר מכן היה שדרן ספורט.
וילסון התפרסם בזכות תקופת משחקו בארסנל בין 1963 ל-1974. הוא הופיע בלמעלה מ-300 משחקים במדי ארסנל ובשני משחקים במדי נבחרת סקוטלנד, והיה לסקוטי הראשון שעושה זאת מאז 1873, לאחר שקודם לכן שיחק בנבחרת האנגלית של נערים עד גיל 15. לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא עסק באימון ובפרשנות ספורט, והגיש תוכניות כדורגל בטלוויזיה במשך 28 שנים.
קריירת הכדורגל
וילסון היה השוער הקבוע של המועדון בעונת 1968/1969, שבה הפסיד המועדון לסווינדון טאון בגמר גביע הליגה. למרות ששבר את ידו בעונה שלאחר מכן (1969/1970) הוא החלים בזמן כדי לזכות ביחד עם ארסנל בגביע ערי הירידים, שהיה גם תוארו הראשון. ב-1971 הוא זכה בתואר שחקן השנה של המועדון שזכה בדאבל, והוא שיחק בכל אחד ממשחקי הליגה והגביע, ששיאם היה בניצחון על ליברפול בגמר גביע ה-FA.
וילסון היה יכול לשחק עבור נבחרת סקוטלנד החל מ-1970, לאחר כניסתה לתוקף של התקנה שלפיה שחקנים יכולים לשחק במדי הנבחרת המייצגת את מדינת הוריהם בתנאי שלא שיחקו עבור נבחרת בוגרים אחרת. וילסון זומן על ידי המאמן הזמני טומי דוקרטי, ומשחקו הראשון היה נגד נבחרת פורטוגל ב-13 באוקטובר 1971. לאחר המשחק השני שלו כמאמן דוקרטי עזב את הנבחרת והוחלף על ידי וילי אורמונד, שהחליט לזמן שוער המשחק בליגה הסקוטית ולפיכך זימן את בובי קלארק מאברדין.
המהלך הידוע של וילסון היה זינוק לרגלי היריב על מנת למנוע את הבקעת השער, וכתוצאה מכך הוא נפצע מספר פעמים לאורך הקריירה. בניגוד למקובל בכדורגל בתקופת וילסון ולאחריה הוא לא השתמש בכפפות שוער.
תארים:
קריירת האימון
לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא עבד עבור ארסנל בתפקיד מאמן השוערים במשך 28 שנים שבהן שוערי המועדון היו פט ג'נינגס, ג'ון לוקיץ' ודייוויד סימן. הוא פרש מתפקידו בסוף עונת 2002/2003, לאחר שסייע לארסנל לזכות בשני דאבלים נוספים (1997/1998 ו-2001/2002). וילסון הוא היחיד מלבד פט רייס שהיה מעורב בכל שלושת הדאבלים של ארסנל.
קריירה כשדרן
וילסון שימש פרשן ה-BBC בזמן מונדיאל 1970. לאחר קריירת הכדורגל שלו הוא הפך למגיש טלוויזיה בתחום הכדורגל, והגיש את התוכנית "Football Focus" של ה-BBC מ-1974 עד 1994. לאחר מכן הוא עבד עבור רשת ITV הבריטית עד לפרישתו בשנת 2002, ונתן את פרשנותו בשידורי ליגת האלופות ברשת עד להגעתו של דס לינאם ב-1999. הוא גם היה הפרשן של ITV ביורו 1996 ובמונדיאל 1998. גם לאחר פרישתו הוא ממשיך להופיע כפרשן מדי פעם בתוכניות של ה-BBC.
באמצע שנות ה-80 הוא זכה לחיקוי ברצועת קומיקס שבה תוארה הקבוצה הבדיונית מלצ'סטר רוברס, המנסה לזכות בתהילה בגביע החלב ולשבור את שיא המשחקים ללא ספיגת שער, שהיה רעיון חריג כיוון שווילסון כבר היה מבוגר ולא שיחק ברמות הגבוהות של הכדורגל מזה עשר שנים.
חיים אישיים ופעילות צדקה
וילסון נולד באשגייט רואד שבצ'סטרפילד. וילסון היה הצעיר ביותר מבין חמישה בנים ובת אחת, ושניים מאחיו הגדולים נהרגו במלחמת העולם השנייה. את אשתו לעתיד הוא פגש בבית הספר שאליו עבר בגיל 13. הוא היה הקפטן של קבוצת הצעירים של דרבישייר בקריקט, ולאחר מכן החל ללמוד היסטוריה וחינוך גופני בחוג להוראה של מכללת לובורו.
וילסון נישא למרגרט מילס ב-1964, ולזוג נולדו שני בנים ובת אחת. אנה, ביתו, אובחנה בפברואר 1994 כחולה בסרטן של תאי שוואן. לאחר מאבק ארוך במחלה היא מתה ב-1 בדצמבר 1998, שישה ימים לפני יום הולדתה ה-32. ב-1999 הקים וילסון את "Willow Foundation" (קרן וילואו) על מנת להנציח את זכרה, ופעל במסגרת הקרן בעיקר בהרטפורדשייר. וילסון החל לפעול בכל המדינה ב-4 באוקטובר 2005. הקרן מסייעת בכל שנה לכ-12,500 אנשים בממלכה המאוחדת שגילם הוא בין 16 ל-40 וחולים במחלות מסכנות חיים.
בשנת 2007 הוא זכה לתואר קצין של מסדר האימפריה הבריטית כהוקרה על פעילות הצדקה שלו.
NUbuntu
נובונטו (אנגלית: Nubuntu, "Network Ubuntu") הייתה הפצת גנו/לינוקס עם סביבת שולחן עבודה מבוסס Fluxbox. ההפצה הייתה מיועדת לבדיקות רשת, חדירה ופגיעויות.
היא פותחה על ידי ג'ייסון בייטלר (Jayson Beitler), עמנואל ג'נטילי (Emanuele Gentili), ברנדן אלמונטה (Brendan Almonte) ושוחררה בגרסת בטא למפתחים, בתאריך 18 בדצמבר 2005 (Developers Release Testing 1).
בתאריך 4 באפריל 2010, נסגר האתר הרשמי ללא כל הודעה מוקדמת והופסקה התמיכה בהפצה.
כיום, ניתן למצוא את ההפצה בגרסאות לא רשמיות ברחבי האינטרנט.
המערכת הופצה כשעליה מותקנות מראש תוכניות רבות כגון: סורק הפורטים Nmap, רחרחן Wireshark, כלי התקיפה Ettercap, מקליט הפקודות dSniff ועוד.
אווטאר: כשף האוויר האחרון – החיפוש
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – החיפוש (באנגלית: Avatar: The Last Airbender – The Search) הוא רומן גרפי בעל שלושה חלקים מאת ג'ין לואן יאנג. הוא ספר הקומיקס השני בטרילוגיית הקומיקסים של הזיכיון האמריקאי "אווטאר: כשף האוויר האחרון" ומהווה המשך ישיר לספר "אווטאר: כשף האוויר האחרון – ההבטחה" ולעלילת סדרת הטלוויזיה "אווטאר" של ניקלודיאון ומשמש כפריקוול לסדרה "האגדה של קורה". הספר מתמקד בחיפושו של צוקו אחר אמו האבודה יחד עם אנג, אזולה קטרה וסוקה.
החלק הראשון יצא לאור על ידי חברת ההוצאה דארק הורס קומיקס ב-20 במרץ 2013, החלק השני יצא ב-10 ביולי וב-30 באוקטובר יצא לאור החלק השלישי והאחרון של הספר.
עלילה
לאחר שאווטאר אנג ונסיך אומת האש צוקו עצרו את שליט האש אוזאי מהשתלטות על העולם, וצוקו מונה לשליט האש החדש. עם סיום המלחמה הוא יוצא בחיפושים אחר אורסה אמו אשר אבדה לפני שנים רבות.
חלק ראשון
הסצנה הראשונה מתרחשת בעיר הירא'אה שבאומת האש, התקופה היא תקפות שלטונו של שליט האש אזולון, אביו של אוזאי. אורסה בצעירותה יחד עם בן זוגה איקם, מתאמנים להצגת המחזה "אהבה בקרב דרקונים". כשהם מסיימים לעשות חזרה על הטקסט, איקן מציע נישואין לאורסה והיא מסכימה. בערב של אותו יום, מגיע שליט האש אזולון ומציע כי אורסה, שהייתה נכדה של אווטאר רוקו, תתחתן עם אוזאי בנו. זאת מתוך כוונה שבניהם יהיו חזקים במיוחד, וימשיכו את השושלת במשך הדורות הבאים.
למחרת בבוקר, בעוד אורסה הצטרפה לכרכרת משפחת המלוכה, עצר איקן את הכרכרה בניסיון נואש להשאיר את אורסה בכפר. אורסה יורדת מהכרכרה ומשכנעת את איקן לעזוב על מנת ששומרי הראש לא יפגעו בו. על שאלתו האם נישואים עם נסיך האש זה מה שהיא חפצה בו היא עונה:.
בינתיים בהווה, צוקו מאפשר לאוזאי ואזולה להיפגש ביחידות לראשונה מזה כחצי שנה בתא הכלא. לאחר הפגישה, צוקו מציע לאזולה להעביר אותה מהמוסד הפסיכיאטרי בוא היא אושפזה, לחדרה המלכותי בארמון תחת שמירה עליה. אזולה מסיחה את דעתו, מתירה את קשריה ובורחת לתוך הארמון. צוקו מוצא אותה בחדר נסתר בארמון, שם אזולה מוצאת מכתבים שכתבה אמם ושורפת אותם. היא מציעה לצוקו כי היא תעזור לו למצוא את אמם בתמורה שישחרר אותה מכבליה. צוקו ממנה את דוד אירו כממלא מקומו ויחד עם אזולה, אנג, קטרה וסוקה הם יוצאים לחיפוש אחרי אורסה אמו.
בהווה, לאחר שהקבוצה התקרבה מספיק להירא'אה, אזולה בורחת לנהר, שם היא רואה חיזיון של אורסה, אזולה אומרת לה כי אוזאי הוביל אותה למכתב שיערער את טענתו של צוקו לכס המלוכה. לאחר מכן, קטרה כובלת אותה על ידי כשפות קרח. מיד לאחר מכן, רוח בדמות זאב כחול ענקי תוקפת את החבורה אשר מתקשים להביס אותה ורק לאחר שצוקו משתכנע ומשחרר את אזולה היא מצליחה להבריח אותו. בלילה, צוקו מוצא מכתב שהיה ברשותה של אזולה אשר נכתב לפני שנים על ידי אורסה, ובין המילים אשר יועדו לאיקם היא מזכירה את צוקו במילים:.
חלק שני
אוזאי שולח קשת מיומן על מנת שיתנקש באיקם. במהלך ארוחה משפחתית, מתגאה אוזאי בכישורי הכשפות של אזולה ומפגין את אכזבתו מכישוריו של צוקו. הוא אומר כי בזמן שנולד צוקו, הוא לא היה בטוח אם הוא כשף אש וכי התכוון להרוג אותו ורק בגלל התנגדותם של אורסה וחכמי האש השאירו בחיים. הוא נאלץ לעצור את הסעודה בעקבות חזרתו של המתנקש אשר מספר לו כי בעקבות עדות המקומיים שלפני מספר שנים איקם עזב את הירא'אה לתוך היער הסמוך הוא החל סורק את היער במשך חודשים אך לא מצא אות איקם. אוזאי מתעמת עם אורסה ומאשים אותה בבגידה בכך שהיא הפרה את התחייבותה מהנישואים כי היא תתנתק מחייה הקודמים.
סקלי
{{פירושונים|* משפחת כהן-סקלי משפחת כהונה מיוחסת
אווטאר: כשף האוויר האחרון – החיפוש
חלק שני
אוזאי ביקש מאזולון את זכות הבכורה וירושת הממלכה במקום אירו. הבקשה הכעיסה את אזולון אשר אמר כי על אוזאי לחוות את כאב השכול כפי שעבר אירו ועל כן עליו להרוג את צוקו בכורו. כשאורסה שומעת על כך היא מציעה לאוזאי כי היא תרקח רעל שיהרוג את אזולון בתמורה שיחוס על חייו של צוקו. אוזאי מתנה את הסכמתו בעזיבתה של אורסה את ארמון המלוכה וכך היה.
סקלי
ראו גם
}}
אווטאר: כשף האוויר האחרון – החיפוש
חלק שני
בינתיים בהווה, כשאזולה מגלה כי המכתב נלקח ממנה היא תוקפת את צוקו ונוטלת את המכתב בחזרה. כשהחבורה מגיעה להירא'אה הם צופים במחזה "אהבה בקרב דרקונים" שהוצג במקום. לאחריו, הם פוגשים את במאי התיאטרון, נורן, אשר מזמין את החבורה לביתו. נורן ואשתו נוריקו מספרים לצוקו כי אישה בשם אורסה הייתה פעם חברה בתיאטרון אך היא נלקחה למשפחת המלוכה לפני שנים רבות. הם מספרים כי לאחר שאורסה נלקחה, חברה איקם ברח לעמק האבדון. נוריקו נזכרת כי לאחר כמה שנים, אורסה חזרה לעיר בחיפושים אחר איקם ונכנסה גם היא לעמק האבדון.
ביער, החבורה פוגשת אח ואחות משבט המים. האחות אומרת לחבורה כי בעקבות נזק שנעשה לאחיה ראפה היא מחפשת אחר רוח הפרצופים השוכנת ביער אשר ביכולתה להחליף את פרצופיהם של בני האדם.
חלק שלישי
בזמן שאזולה וצוקו מתעמתים, אנג שוהה בעולם הרוחות וגורם לרוח הפרצופים להגיע לאגם. הרוח מצהירה כי בכל עונה היא נוהגת לעשות טובה אחת לבני האדם. צוקו מסכים לוותר למען ראפה אך אזולה מתפרצת ודורשת לדעת איפה אורסה. הרוח מספרת כי לפני שנים, אורסה ביקשה להחליף את פרצופה וכך היה. כשהיא מראה להם את הפרצוף החדש שקיבלה אורסה הם נדהמים לגלות כי זוהי בעצם נוריקו. אנג רודף אחרי הרוח על מנת שתעזור גם לראפה אך ללא הצלחה, ובזמן שכל הרוחות שמסביבם הפצירו בהם לעזוב נשמטה המסכה מפניו של ראפה ומתגלה כי הוא חסר פנים. רוח הפרצופים מבינה מקטרה ואנג כי זהו מעשה של רואו, גנב הפרצופים. הרוח אומרת כי זהו בנה, וכי היא תתקן את מעשיו.
אורסה מסבירה לצוקו כי הנאמר במכתב היה שקר שכוון לבחון האם אוזאי קורא את מכתביה. לאחר מכן מבקש צוקו כי היא תספר לו את מלוא סיפור חייה, אורסה מסכימה.
הפקה
מאז סיום סדרת הטלוויזיה הפופולרית "אווטאר: כשף האוויר האחרון" ביולי 2008, ושידור הסצנה בה שואל צוקו את אביו לגבי גורל אמו. גברו שאלות המעריצים בקשר לגורלה האמיתי.
ב-2013, בעת יצירת העונה השנייה של סדרת האנימציה "האגדה של קורה", פנו יוצרי הסדרה, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו לערוץ ניקלודיאון בהצעה כי עלילת "החיפוש" תונפש גם היא בתור סרט אנימציה באורך של כ-90 דקות. הערוץ דחה את ההצעה משיקולי תקציב לטובת השקעה בפיתוח עונות 3 ו-4 של "האגדה של קורה". משכך, יצאה עלילת "החיפוש" בתור רומן גרפי אותו כתב הקומיקסאי האמריקאי ג'ין לואן יאנג. פרטי העלילה נחשבים רשמיים ודנטה דימרטינו אף ייעץ בכתיבת העלילה.
איורי הספר נוצרו על ידי סטודיו גוריהיאו ונצבעו על ידי נאוקו קוואנו. קרוב לתאריך פרסומו של כל חלק העלה דנטה דימרטינו סרטון בערוץ היוטיוב שלו בו הוא חושף סצנה מתוך הספר.
היסטורית יציאות לאור
ב-20 במרץ 2013 יצא לאור החלק הראשון של הספר בארצות הברית בהוצאת דארק הורס קומיקס, החלק השני יצא ב-10 ביולי וב-30 באוקטובר יצא לאור החלק השלישי והאחרון של הספר.
הספר צבר פופולריות רבה בקרב מעריצי הסדרה והוא תורגם לשפות רבות. ב-14 במאי 2018 יצא לאור תרגומו החלק הראשון לעברית של המתרגמת אורנה כץ על ידי כנרת זמורה-ביתן דביר. ב-12 בנובמבר יצא לאור החלק השני וב-17 במאי 2019 יצא לאור החלק השלישי והאחרון של הספר בעברית.
ב-5 בפברואר 2014 הוציאו דארק הורס קומיקס מהדורת ספרייה המאגדת את שלושת חוברות הקומיקס בכריכה אחת וב-27 באוקטובר 2020 יצא הספר גם בכריכה רכה ונכנס לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. כמו כן, הספר אף נכלל ברשימת רבי המכר של דארק הורס קומיקס לשנת 2013.
קבלה
איורי הספר שנוצרו על ידי סטודיו גוריהירו זכו גם הם לשבחים על העיבוד המוצלח של הדמויות מהסדרה לפורמט קומיקס.
בעקבות התבססות העלילה על סדרת האנימציה, קוראים אשר לא ראו את הסדרה צפויים להתקשות בהבנת פרטי העלילה. כמו כן, יש שהחשיבו את הספר לבוגר במקצת.
שולה זקן
ביוגרפיה
שולה זקן נולדה בשכונת ממילא בירושלים, לחכם ומרוסה קארשי. אביה ייסד מפעל משפחתי לחפצי קודש ויודאיקה. בגיל 17 עזבה את לימודיה והחלה לעבוד במשרד עורכי דין טל-עצמון, שבראשו עמדו צבי טל, לימים שופט בית המשפט העליון, ועוזי עצמון. במשרד זה פגשה את עו"ד אהוד אולמרט, שהיה שכיר במשרד. אולמרט פתח משרד עורכי דין משלו, בשותפות עם אורי מסר, וזקן הצטרפה אליהם כמנהלת המשרד.
עם בחירתו של אולמרט לכנסת בשנת 1974 הצטרפה אליו זקן כעוזרת פרלמנטרית. כשמונה אולמרט לשר לענייני מיעוטים מינה את זקן למזכירתו. זקן המשיכה לשרת את אהוד אולמרט כמזכירתו וכראש לשכתו לאורך כל התפקידים ציבוריים שמילא, ובהם שר הבריאות, השר לענייני מיעוטים, ראש עיריית ירושלים, שר התמ"ת, שר האוצר וראש ממשלת ישראל.
בינואר 2007 הושעתה מתפקידה כראש לשכת ראש הממשלה, בעקבות פתיחת חקירה פלילית נגדה בפרשת רשות המיסים.
בפרשת רשות המיסים, בה התערבו גורמים חיצוניים בקביעת מינויים ברשות המיסים בישראל, הורשע אחיה, יורם קארשי, בעבירות של מתן שוחד, סיוע למתן שוחד, מרמה והפרת אמונים ושידול עובד ציבור לבצע מרמה. בית המשפט המחוזי דן אותו ל-7 חודשי מאסר. ובערעור הוחמר עונשו לשנת מאסר בפועל. שולה זקן הורשעה בפרשה זו במרמה והפרת אמונים ונדונה ל-4 חודשי עבודות שירות.
בפרשת ראשונטורס הועמדה לדין יחד עם אהוד אולמרט. אולמרט זוכה בפרשה זו בבית המשפט המחוזי, אך זקן הורשעה בשתי עבירות של קבלת דבר במרמה (עבירה אחת כלפי הארגונים שמימנו את נסיעותיו של אולמרט ועבירה שנייה כלפי חשבות משרד התמ"ת) ובעבירה של מרמה והפרת אמונים. בפרשות אלה זקן השתמשה בזכות השתיקה, רבים טענו כי עשתה זאת כדי להגן על אולמרט.
בפרשת הולילנד הורשעה בעבירות של קבלת שוחד בסך מאות אלפי ש"ח וכן בהלבנת הון, וזוכתה רק מעבירה של קבלת שוחד של עשרת אלפים ש"ח, לאחר שהשופט דחה את גרסתה, לפיה קיבלה מהעד שמואל דכנר מתנות ולא שוחד. לאחר הרשעתה הגיעה זקן להסדר טיעון, במסגרתו הובטחה לה הקלה בעונש בתמורה למסירת ראיות מפלילות על אולמרט. ב-15 במאי קיבל השופט דוד רוזן את הסדר הטיעון בעניינה, לאחר התלבטות, לאור התקדימים שנקבעו בבית המשפט העליון, וגזר עליה 11 חודשי מאסר בפועל, שנתיים וחודש מאסר על תנאי, קנס של 25 אלף ש"ח וחילוט של 75 אלף ש"ח. במהלך הדיון הסתייג השופט בחריפות מהסדר הטיעון, וציין שהיה צריך לגזור על זקן שנים רבות בכלא, לפחות חמש שנות מאסר.
במסגרת עסקת הטיעון מסרה זקן ראיות מפלילות על אולמרט. בעקבות מידע זה נפתחה במרץ 2014 חקירה נגד אולמרט, בחשד לשיבוש הליכי משפט, הדחה בחקירה בנסיבות מחמירות והטרדת עד. בנוסף, המשפט בפרשת מעטפות הכסף (פרשת טלנסקי) נפתח מחדש, עקב הראיות החדשות שסיפקה. בחקירתה הנגדית במשפט טלנסקי המחודש הודתה ששיקרה לשם הגנה על אולמרט בעדויות שמסרה בבתי משפט. ב-15 ביולי 2014 החלה לרצות את מאסרה בבית סוהר נווה תרצה, וב-26 בינואר 2015 השתחררה לאחר שאושר שחרורה המוקדם.
ביוני 2015 נהייתה פרזנטורית של חברת רהיטים. צעד זה גרר ביקורת ציבורית.
בדצמבר 2020 השתתפה בעונה ה-11 של תוכנית המציאות "האח הגדול" והודחה רביעית ביום ה-27.
זקן נשואה למשה ולהם שלושה בנים, ומתגוררת בירושלים.
ואס (שרביט)
ואס ("כוח", "שליטה") הוא שרביט סמלי המופיע לעיתים קרובות בשרידים, אומנות וכתב חרטומים המשויכים לדת המצרית העתיקה. צורתו של הואס היא ישרה, בעלת ראש של חיה בקצה העליון ופיצול בקצה התחתון.
שרביטי הואס שמשו כסמלים של כוח או שליטה, והיו קשורים עם האלים (כגון סת או אנוביס) ועם הפרעונים. בנוסף לכך השרביטים ייצגו את החיה של סת (קמע של האל המצרי סת). מאוחר יותר, השרביט היה סמל של שליטה על הפוטנציאל הכאוטי ששיקף האל סת.
בהקשר של קבורה טקסית, השרביט היה אחראי על רווחתו של המנוח, ולכן לפעמים כללו אותו בציוד הקבר או בעיצובו של הקבר/ארון הקבורה. הואס נחשב גם כן לקמע. לפי תפיסת המצרים, השמים נתמכים בארבעה עמודים, שיכלו להיות שרביטי הואס.
שרביטי הואס מתוארים כשהם נשאים על ידי אלים, פרעונים או כוהנים. הם מעוטרים בדרך כלל בציורים, רישומים וגילופים של אלים ונישאים לעיתים קרובות ביחד עם סמלים אחרים כגון הענח'. שרידים של שרביטים אמיתיים נמצאו, כאשר השרידים בנויים מעץ או פיינס.
הואס (vas) היה גם סמל בכתב החרטומים שמשמעותו כח.
נשים קטנות (סרט, 1918)
נשים קטנות (באנגלית: Little Women) הוא סרט דרמה אילם אמריקאי משנת 1918 בבימויו של הארי נולס. התסריט נכתב על ידי אן מקסוול והוא מבוסס על הרומן באותו שם מאת לואיזה מיי אלקוט. בסרט מככבים איזבל למון, דורותי ברנרד, ליליאן הול, פלורנס וקונרד נייג'ל. הסרט יצא לאקרנים ב-10 בנובמבר 1918 בחברת פראמאונט. הסרט נחשב לאבוד.
שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי
שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי (באנגלית: Fort Mojave Indian Reservation) היא שמורת אינדיאנים לאורך נהר הקולורדו, המשתרעת על שטח 95 קילומטרים רבועים באריזונה, 51 קילומטרים רבועים בקליפורניה ו-23 קילומטרים רבועים בנבדה. השמורה הוקמה ב-1870, והיא ביתם של קרוב ל-1,100 תושבים בני המוהאבי, שבט אינדיאני המוכר על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
שלא כמקובל בשמורות אינדיאנים רבות אחרות באריזונה, בני המוהאבי חיים על פחות מ-50% משטח השמורה. המוהאבי החכירו את מרבית האדמה בבעלותם לחברות לגידול כותנה, תירס, וסויה המעסיקות לבנים ואמריקנים ממוצא מקסיקני.
האתר של מצודת פורט מוהאבי לשעבר, שמ-1890 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 שימש כפנימייה וכקצה המזרחי של דרך מוהאבי (Mojave Road) שוכן בתחומי שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי.
היסטוריה
האזור היה מיושב ברציפות במשך אלפי שנים על ידי תרבויות שונות של עמים ילידים. שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי הוקמה ב-1870 יותר מעשור לאחר שהצבא האמריקני הביס את בני השבט במלחמת מוהאבי והעימותים הצבאיים פסקו. השמורה משתרעת על שטחים לאורך נהר הקולורדו השייכים לשלוש מדינות סמוכות: אריזונה, קליפורניה ונבדה.
ב-1890 הועבר מתחם פורט מוהאבי, השוכן בתחומי השמורה, ממחלקת המלחמה של ארצות הברית לידי הלשכה לענייני אינדיאנים. במשך עשרות שנים ועד תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 הפעילה הלשכה פנימייה לילדי האינדיאנים משבט מוהאבי ושבטים אחרים, בניסיון להטמיע את הצעירים בתרבות של הזרם המרכזי באמריקה. הם אולצו לדבר אנגלית ולחיות לפי כללי האמונה הנוצרית בעודם בבית הספר. הנכס הועבר לבעלות השמורה ב-1935. השמורה לא תחזקה את המבנים בכוונה מכיוון שהם היוו סמל לתקופה מכאיבה ביחסים עם ארצות הברית, ומצבם הידרדר.
כלכלה
השבט מפעיל מ-1995 את מתחם בית המלון והקזינו Avi Resort & Casino בסמוך ללפלין בקצה הדרומי של נבדה, סמוך לגבול עם קליפורניה. ב-20 באוקטובר 2003 הודיע מנהל השמורה על הסכם בין השמורה למושל קליפורניה גריי דייוויס לאפשר הקמת קזינו מערבית לעיירה נידלס (על גדת הקולורדו מול האדמות בבעלות השמורה באריזונה בגדה ממול).
השבט מפעיל חברת חשמל עצמאית (Aha Macav Power Service), המספקת שירותים גם ליישובים שמחוץ לשמורה.
תחיית השפה
נכון ל-2012 הפעיל "המרכז לחינוך אינדיאני" (Center for Indian Education) באוניברסיטת המדינה של אריזונה "סדנאות ללומדי ודוברי השפה בשמורת האינדיאנים של פורט מוהאבי בצפון-מערב אריזונה, קליפורניה ונבדה. בפורט מוהאבי חיים כ-22 זקנים הדוברים מעט מוהאבי". על מיזם תחיית השפה אחראית המשוררת נטלי דיאז (Natalie Diaz).
ג'מאל מוזלי
ג'מאל מוזלי (באנגלית: Jamahl Mosley; נולד ב-6 באוקטובר 1978) הוא כדורסלן עבר, ומאמן כדורסל אמריקאי. משמש כמאמן הראשי של קבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA.
קריירת משחק
מוזלי נולד במילווקי, ויסקונסין, וגדל בדרום קליפורניה. בין השנים 1997–2001 למד באוניברסיטת קולורדו, ולאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים כוללים של 11.4 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 2001–2005 שיחק לתקופות קצרות בקבוצות מקצועיות ממקסיקו, אוסטרליה, ספרד, פינלנד וקוריאה הדרומית.
קריירת אימון
עם פרישתו ממשחק, בשנת 2005, הצטרף מוזלי לצוות האימון של דנוור נאגטס מליגת ה-NBA, בתור "מאמן לפיתוח שחקנים" (Player development coach). בין השנים 2007–2010 שימש בקבוצה כעוזר מאמן מן המניין, תחת המאמן הראשי ג'ורג' קארל.
בשנת 2010 מונה לעוזר מאמן בקליבלנד קאבלירס, וב-4 עונותיו בתפקיד היה עוזרם של המאמנים ביירון סקוט ומייק בראון.
בין השנים 2014–2021 שימש כעוזרו של ריק קרלייל, מאמן דאלאס מאבריקס. החל משנת 2018 היה אחראי על האסטרטגיה ההגנתית של המאבריקס.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של אורלנדו מג'יק, במקומו של סטיב קליפורד.
אוצלול גאלאץ
אוצלול גאלאץ (ברומנית: Oţelul Galaţi) הייתה קבוצת כדורגל רומנית מהעיר גאלאץ שברומניה. הקבוצה זכתה באליפות רומניה בעונת 2010/11.
הקבוצה העפילה לראשונה לליגה הבכירה בשנת 1986 ובשנת 1988 הגיעה הקבוצה לראשונה למפעל אירופאי כלשהו כאשר העפילה לגביע אופ"א וכבר במשחק הבכורה שלה במעפלים האירופיים ניצחה את יובנטוס האיטלקית בתוצאה 1-0 (למרות שבמשחק הגומלין, שנערך באיטליה, ניצחה יובנטוס 5-0). ההישג הגדול ביותר של הקבוצה בליגה הרומנית עד 2011 היה מקום רביעי והיא הגיעה למקום זה בשלוש עונות: 1988, 1997 ו-1998. בנוסף רשמה הקבוצה הגעה לגמר הגביע הרומני בשנת 2004, כאשר היא מפסידה בגמר לדינמו בוקרשט בתוצאה 2-0. ובעונת 2010/11 זכתה הקבוצה באליפות וב"סופרקאפ הרומני". בעונת  ירדה הקבוצה לליגת המשנה הרומנית ובשנת 2016 פורק המועדון.
עוד באותה שנה המועדון הוקם מחדש. נכון לעונת 2020/21 הוא משחק בלידה השלישית הרומנית.
הופעות אירופיות
בעונת זכתה באליפות רומניה הראשונה שלה ועלתה לליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדותיה. הקבוצה העפילה ישירות לשלב הבתים וסיימה את המשחקים במקום האחרון בבית אחרי בנפיקה ליסבון, פ.צ. בזל ומנצ'סטר יונייטד.
STS-135
STS-135 הייתה המשימה האחרונה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-8 ביולי 2011. משימה זו נוספה בעקבות חוק ההרשאה של נאס"א 2010, שנחקק על ידי הקונגרס האמריקאי כדי להשלים את בניית תחנת החלל הבינלאומית. זוהי המשימה ה-33 והאחרונה של מעבורת החלל אטלנטיס. ב-21 ביולי 2011 נחתה האטלנטיס בשלום וסיימה את עידן מעבורות החלל.
המשימה
בהיותה המשימה האחרונה בתוכנית המעבורות, היא נוצלה להבאת כמות גדולה ככל האפשר של אספקה אל תחנת החלל. המעבורת נשאה בתא המטען שלה את המודול הלוגיסטי הרב תכליתי "רפאלו", הנושא בתוכו כ-4,300 קילוגרם של מטען.
בנוסף, נשאה המעבורת רובוט הדגמה שנועד לבדוק טכנולוגיות לתדלוק לוויינים במסלול; חלקי חילוף לתחנת החלל; ולוויין זעיר עבור מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
יום טיסה ראשון
ביציע המכובדים באתר השיגור, נכחו לכבוד השיגור המיוחד מושל פלורידה ריק סקוט, 14 חברי קונגרס, והאדמירל מייקל מאלן, יושב ראש המטות המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. כמו כן, ישבו בקהל המוזיקאי ג'ימי באפט וסטיב ווזניאק, אחד ממייסדי אפל.
עקב מזג אוויר לא נוח להמראה, היה חשש שהמעבורת לא תשוגר, אך דקות ספורות לפני מועד השיגור המתוכנן התבהרו השמיים זמנית, וניתן אישור להמראה. 31 שניות לפני השיגור, כשהמחשב ששולט במעבורת היה צריך להתחיל לפעול, נעצרה הספירה לאחור בעקבות צינור שנקרע, אך לאחר מכן הספירה לאחור חודשה והמעבורת המריאה בשעה 11:29:03.9 שעון החוף המזרחי של ארצות הברית.
לאחר השלכת מכל הדלק החיצוני והגעה למסלול, העבירו האסטרונאוטים את המעבורת לתצורת טיסה ועברו לשנת לילה ראשונה.
יום טיסה שני ושלישי
ביום הטיסה השני בוצעה סריקה של מגן החום של המעבורת, באמצעות הזרוע הרובוטית שלה, כדי לוודא שלא נפגע במהלך השיגור. זאת, כחלק מלקחי אסון מעבורת החלל קולומביה.
ביום השלישי עגנה המעבורת בתחנת החלל הבינלאומית, בשעה 11:07 בבוקר שעון קיץ מזרח ארצות הברית. הצוהר בין שני הרכבים נפתח כשעה וחצי לאחר מכן. במהלך היום בחנה נאס"א פיסת פסולת חלל, שהייתה בעבר חלק מלוויין רוסי, שנעה במסלול שאיים לפגוע בשני כלי הרכב המחוברים.
יום טיסה רביעי
במהלך היום החליט צוות ניהול המשימה על הקרקע להאריך את המשימה ביום נוסף, מעבר ל-13 הימים המקוריים שהוקצו לה, כדי לתת לאסטרונאוטים זמן נוסף לפרוק את הציוד שהביאו.
יום טיסה חמישי
היום החל עם הכנות להליכת חלל, שבוצעה על ידי שני אנשי צוות התחנה המארחת, מייק פוסום ורון גאראן. בשונה מהליכות חלל קודמות, הפעם לא קדמה לפעילות שינה בחדר עשיר בחמצן, כדי להוציא עודפי חנקן ממחזור הדם שעלולים לגרום לדקומפרסיה. במקום זאת, לאחר שקמו בבוקר, החלו האסטרונאוטים בנשימת חמצן נקי ממסכות חמצן. לאחר לבישת חליפות החלל המשיכו בנשימת חמצן נקי, תוך שהם מבצעים פעילות גופנית קלה. נוהל חדש זה נוסה לראשונה באחת מהליכות החלל של משימה STS-134. כשעתיים וחצי לאחר ההשכמה יצאו האסטרונאוטים מתחנת החלל.
כשהוא רכוב על הזרוע הרובוטית של התחנה, הנהוגה בידי דאג הרלי, נשא רון גאראן משאבת אמוניה מקולקלת, שאוחסנה ליד מנעל האוויר "קווסט" באופן זמני, והעביר אותה אל תא המטען של המעבורת, לאחר שפירק אותה ממקומה בעזרתו של מייק פוסום.
משימתם הבאה הייתה התקנת רובוט נסיוני, האמור לבחון טכנולוגיות לתדלוק לוויינים בחלל. מייק פוסום החליף את רון גאראן על הזרוע הרובוטית, ונשא את הרובוט מתא המטען של המעבורת אל תחנת החלל, שם הרכיב אותו על צדה החיצוני, בסמוך לרובוט מרובה הגפיים דקסטר.
לאחר מכן, התקינו משטח ועליו חומרים שונים על הצד השמאלי של הקורה הראשית של התחנה, במסגרת ניסוי ארוך טווח שנועד לבדוק את השפעת סביבת החלל על חומרים שונים. לתוצאות הניסוי תהיה השפעה על בחירת חומרים לבניית לוויינים וחלליות בעתיד.
בסיום הליכת החלל, תיקן מייק פוסום כבל משוחרר במודול הרוסי זאריה, בעוד רון גאראן משלים את התקנת ניסוי החומרים ומצלם אותו. לאחר מכן, כיסו בכיסוי מגן יחידת עגינה במודול טרנקוויליטי של התחנה. בסך הכל, ארכה הפעילות החוץ רכבית שש שעות ו-31 דקות.
במהלך היום הודיעה נאס"א כי לאחר סריקה של צילומי מגן החום של המעבורת, שנעשו ביום הטיסה השני, לא נמצאו פגיעות המסכנות את המעבורת.
יום טיסה שישי ושביעי
ביום השישי האסטרונאוטים הושכמו לצלילי השיר "רוקט מן" של אלטון ג'ון, שגם בירך את הצוות בהודעה מוקלטת, בה איחל לצוות הצלחה והודה לאנשי נאס"א על שלושה עשורים של טיסות מעבורת.
בעוד צוות המעבורת פורק את הציוד מתוך המודול הלוגיסטי, רון גאראט ומייק פוסום ביצעו פעולות תחזוקה במתקן השירותים של התחנה. בנוסף, התראיינו האסטרונאוטים לתחנות רדיו וטלוויזיה מקומיות ברחבי ארצות הברית.
ביום הטיסה השביעי הושכם הצוות לצלילי השיר Man on the Moon של להקת R.E.M, ולאחריו איחולי הצלחה במשימה מסולן הלהקה, מייקל סטייפ. במשך היום המשיך הצוות בפריקת ציוד מתוך מודול רפאלו, והתראיין לתחנות רדיו וטלוויזיה מקומיות מסנט לואיס, אוקלנד ופילדלפיה. כשעה וחצי לאחר שהחלו בשנת הלילה, התעוררו האסטרונאוטים מהתראה על תקלה באחד מחמשת מחשבי הטיסה של המעבורת. כדי להתגבר על התקלה, העביר מפקד המעבורת כריס פרגוסון את תוכנת ניהול המערכות של המעבורת, שרצה על אותו מחשב, אל אחד המחשבים האחרים. לאחר שצוות הקרקע וידא שההעברה בוצעה בהצלחה, חזרו אנשי הצוות לישון, וקיבלו חצי שעת שינה נוספת כפיצוי על ההשכמה הלא מתוכננת.
יום טיסה שמיני ותשיעי
ביום השמיני הצוות הושכם עם השיר "גוד דיי סנשיין" של פול מקרטני, שגם הקליט ברכה מיוחדת בקולו, שהושמעה לאסטרונאוטים. בנוסף להמשך עבודות פריקת המטען, שוחחו האסטרונאוטים עם כלי תקשורת מרחבי ארצות הברית. כמו כן נערכה שיחת טלפון מיוחדת עם הנשיא ברק אובמה.
ביום התשיעי הצוות הושכם לצלילי השיר "Run the World" של ביונסה נואלס, שגם הוסיפה ברכה מוקלטת בקולה, בה התייחסה באופן מיוחד למומחית המשימה סנדי מגנוס, וכל האסטרונאוטיות בעבר ובעתיד. יום זה הוקדש בעיקר לפעילות פריקת ציוד, וטעינת ציוד ישן בחזרה למודול המטען.
יום טיסה עשירי
ביום העשירי הסתיימו עבודות העברת המטען בין המעבורת ומודול המטען רפאלו לבין התחנה, כאשר המודול התמלא עד סופו, והסיפון האמצעי של המעבורת התמלא עד כדי 84% משטח המטען שבו, באשפה וציוד מקולקל מן התחנה. דאג הרלי ורקס וולהיים גם ענו לשאלות מוקלטות של תלמידים, שעסקו בחיי האסטרונאוטים בחלל.
יום ה-14
המעבורת נכנסה לאטמוספירה של כדור הארץ בסביבות השעה 5:25 בבוקר EDT. היא האטה לנחיתה במהירות של 223 מייל לשעה (359 קמ"ש). מעבורת החלל נחתה במרכז החלל קנדי על מסלול 15 בשעה 5:57:00 בבוקר EDT. נגיעה של Nose Gear התרחשה בשעה 5:57:20 בבוקר EDT. עצירת גלגלים התרחשה בשעה 5:57:54.
Dancing Machine
Dancing Machine הוא אלבום האולפן העשירי של חמישיית הג'קסונים. האלבום הופק על ידי חברת מוטאון ויצא לאור בשנת 1974. שיר הנושא מתוך האלבום הגיע למקום השני במצעד שירי הפופ ולמקום הראשון במצעד הרית'ם אנד בלוז האמריקאי ומכר 2.6 מיליון עותקים ברחבי העולם. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים נוספים: "Whatever You Got, I Want" ו-"I Am Love".
למרות שהאלבום החזיר את הלהקה למצעדים, האחים המשיכו להתלונן על הכיוון האומנותי אליו הלכה הלהקה, במיוחד מייקל. הסגנון השולט באלבום היה הדיסקו והזמרים המובילים היו מייקל וג'רמיין. בעת יציאת האלבום הייתה הלהקה בסיבוב הופעות בלאס וגאס ולכן כמעט ולא נעשה לו קידום מכירות.
הוצאה מחודשת
חברת מוטאון הוציאה בשנת 2001 גרסה דיגיטלית מחודשת של אלבומי הלהקה בסדרת "2 אלבומים על תקליטור אחד". האלבום "Dancing Machine" יצא על תקליטור יחד עם האלבום "Moving Violation".
קדושות מעונות
קדושות מעונות (בצרפתית: Martyrs) הוא סרט אימה צרפתי-קנדי משנת 2008 בבימויו של פסקאל לאוג'יה.
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2008 ושוחרר לאקרנים בספטמבר באותה שנה.
עלילת הסרט עוקבת אחר בחורה במסע נקמה נגד אלה שעינו אותה 15 שנה קודם לכן, אליה מצטרפת חברת ילדות, המוכנה לעשות הכל על מנת לעזור לחברתה לצאת מהטירוף בו היא נקלעה.
תקציר העלילה
15 שנים לאחר מכן, לוסי פורצת לביתה של משפחה רגילה לכאורה, ורוצחת את כולם ברובה ציד. לאחר מכן לוסי מתקשרת לאנה ומספרת לה שהם האנשים שעינו אותה בילדותה. אנה, נחרדת לגלות שהיא רצחה אותם, מגיעה לבית המשפחה בעוד שהיצור עוד פעם פוגע בלוסי בצורה אגרסיבית.
בזמן שאנה מפנה את הגופות של המשפחה, היא מגלה שגבריאל, אם המשפחה עדיין בחיים ומנסה לעזור לה להימלט, אך לוסי מבחינה בכך, ובזעם מכה את גבריאל למוות עם פטיש. לוסי שוב מותקפת על ידי היצור המצולק, אבל אנה שמה לב שהיצור אינו קיים כלל ובעצם לוסי פוגעת בעצמה. היצור הוא למעשה ביטוי פסיכולוגי של לוסי, המאשימה את עצמה בכך שבילדותה, לפני שברחה מהבניין הנטוש, היא ראתה בחדר אחר ילדה נוספת שעברה התעללות קשה במיוחד והתחננה לעזרה. לוסי החליטה לברוח ולא לעזור לה. היצור הוא למעשה בדמותה של אותה ילדה. לוסי מבינה שהטירוף שלה לעולם לא יעזוב אותה, ומתאבדת על ידי שיסוף גרונה, לעיני אנה.
למחרת, אנה, המתאבלת על מותה של חברתה הטובה, שוהה באותו הבית ומדברת עם אמא שלה בטלפון. משיחתם עולה שאנה סבלה מהתעללות מהוריה בילדותה. לפתע אנה שומעת רעשים ומגלה אזור תת-קרקעי סודי בסלון. אנה נכנסת לתוכו ומזדעזעת לגלות בחורה צעירה בשם שרה, מפוחדת, פצועה להחריד וקשורה בשלשלאות, מה שמוכיח שלוסי צדקה בקשר למשפחה והם אכן אלה שעינו אותה. שרה, שכנראה עברה עינוי מסיבי, מקבלת עזרה מאנה, אך קבוצה של אנשים זרים מגיעה והורגת את שרה. הם לוכדים את אנה ומפגישים אותה עם המנהיגה שלהם, אישה מבוגרת המכונה מדמואזל (גברת בצרפתית). היא מסבירה שהיא שייכת לארגון פילוסופי סודי שמטרתם לגלות האם יש חיים לאחר המוות באמצעות יצירת "קדושים מעונים". הם חוטפים נשים צעירות, כולאים אותן במקום קר וחשוך ומענים אותן במשך תקופה ארוכה, מתוך אמונה שהסבל שלהן יביא אותן לראות את העולם הבא. מדמואזל מאמינה גם שהעולם מחולק לקורבנות (אנשים שאינם יכולים לסבול עינויים ומאבדים את השפיות, כמו לוסי ושרה שהיו קורבנות של הארגון) ומרטירים (אנשים ש"מקבלים" על עצמם את העינויים וזוכים בתובנה מהעולם הבא).
אנה נהפכת לניסוי האחרון של הארגון. במשך תקופה ארוכה היא עוברת התעללות אכזרית הכוללת בין היתר מכות והשפלות. אחרי פרק זמן, אנה הוזה שלוסי מדברת איתה. היא עוזרת לה להתמודד עם הסבל והפחד ופשוט להיכנע. לבסוף, אנה מגיעה לשלב הסופי, בו פושטים לה את העור. היא שורדת את התהליך, נכנסת למצב של "אופוריה", ולמעשה הגיעה לצורה של "קדושה מעונה", שזאת המטרה הסופית של הארגון. מדמואזל מגיעה בשקיקה כדי שאנה תגלה לה האם היא רואה את העולם הבא ואנה לוחשת באוזנה (הצופים לא יודעים מה היא לחשה).
חברי הארגון מתכנסים בבית כדי לגלות את התובנות שאנה חלקה עם מדמואזל. בזמן שאנשי הארגון מחכים, מדמואזל והעוזר שלה משוחחים. הוא שואל אותה אם הדברים שאנה אמרה היו ברורים, היא משיבה שכן, ושואלת אותו האם הוא יכול לדמיין מה קורה אחרי המוות. כשהוא עונה לא, מדמואזל אומרת לו "להמשיך לפקפק" ומתאבדת ביריית אקדח.
הסרט מסתיים במבט על אנה, כשהיא שוכבת על השולחן במצב קטטוני.
הפקת הסרט
הוא מציין גם שהקושי העיקרי מלבד הנושאים הטכניים כמו אפקטים מיוחדים ועריכה טובה, היה להשאיר את השחקניות בוכות לכל אורך הצילומים על מנת לייצר אמינות.
ביקורות ותגובות
אתר צבירת הביקורות Rotten Tomatoes נתן ציון של 59% על סמך 34 ביקורות של מבקרים, וממוצע משוקלל של 5.96 מתוך 10. הסיכום הביקורתי של האתר קובע: "סרט צרפתי שנוי במחלוקת, השייך לתת הז'אנר המכונה פורנו עינויים (גור). הוא גרפי, אכזרי, מגעיל ומבעית ולא מתאים לכולם."
טובי סטיבנס
טובי סטיבנס (באנגלית: Toby Stephens; נולד ב-21 באפריל 1969) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. בין תפקידיו הידועים ביותר המיליארדר גוסטב גרייבס בסרט "למות ביום אחר" מסדרת סרטי ג'יימס בונד, ואדוארד רוצ'סטר בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC משנת 2006 לרומן של שרלוט ברונטה "ג'יין אייר".
ביוגרפיה
טובי סטיבנס, בנם של השחקנים מגי סמית' ורוברט סטיבנס, נולד בלונדון ולמד באקדמית לונדון למוזיקה ואומנות הדרמה. תפקידו הראשון בקולנוע היה בשנת 1992 בתפקיד אותלו בסרט "אורלנדו", מאז הוא מופיע בקביעות בתפקידים שונים בקולנוע, בטלוויזיה ועל במת התיאטרון.
זמן קצר אחרי סיום לימודיו באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) זכה להכרה כשחקן תיאטרון מוערך, בעיקר בזכות תפקידו כקוריולנוס בהפקה של רויאל שייקספיר קומפני. באותה עונה הופיע גם בתפקיד קלאודיו במחזה השייקספירי "מידה כנגד מידה". בהפקה של הווסט אנד גילם את דמותו של סטנלי קובלסקי במחזה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס, ובשנת 2004 שיחק בתפקיד המלט. בברודוויי הופיע בהצגה "Ring Round the Moon". בקולנוע שיחק בתפקיד הראשי בסרט "מצלמים פיות" וגילם את הדוכס אורסינו בסרטו של טרוור נאן "הלילה השנים עשר" עיבוד קולנועי למחזה של שייקספיר.
סטיבנס מרבה להופיע בדרמות תקופתיות כמו סדרת הטלוויזיה "הדיירת מאחוזת ויילדפיל", עיבוד לספרה של אן ברונטה, לצידה של טרה פיצג'רלד, הסרט "הדודנית בט" לפי רומן של אונורה דה בלזק, ו"גטסבי הגדול" עיבוד לספרו של סקוט פיצג'רלד. ב-2003 גילם את דמותו של קים פילבי בסדרה "מרגלי קיימברידג'" שהופקה על ידי רשת ה-BBC.
ב-2005 שיחק בסרט ההודי "המרד הגדול" (Mangal Pandey: The Rising) בו גילם תפקיד של קצין בריטי, המתאר את אירועי המרד ההודי הגדול משנת 1857. עוד הופיע בסרט "האתגר של שארפ", מסדרת הטלוויזיה "שארפ", בו גילם דמות של ממונה מטעם חברת הודו המזרחית הבריטית.
בסתיו 2006 כיכב בסדרת הדרמה הטלוויזיונית של ה-BBC "ג'יין אייר", וכן בסרט The Wild West בו גילם את תפקיד הגנרל ג'ורג' ארמסטרונג קסטר בקרב ליטל ביגהורן. ב-2009 גילם סטיבנס את דמותו של הנסיך ג'ון בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "רובין הוד" בהפקת ה-BBC. עוד ב-2009 שיחק בתיאטרון בלונדון בהפקה של "בית הבובות", המחזה של איבסן, לצידם של ג'יליאן אנדרסון וכריסטופר אקלסטון. בשנת 2018 גילם את דמותו של לוטננט ביל בימן מיחידת "אריות הים" (Navy SEALs) בסרט לצוד את האויב‎.
חיים אישיים
סטיבנס נשוי לשחקנית הניו זילנדית אנה-לואיז פלומן וב-31 במאי 2007 נולד בנם הבכור אלי אליסטר.
חוגלה מצויצת
חוגלה מצויצת (שם מדעי: Rollulus rouloul) היא עוף טרופי מסדרת התרנגולאים וקרובה רחוקה של החוגלה, החיה ביערות דרום-מזרח אסיה והיא המין היחיד בסוגה.
מאפיינים
אורכה של החוגלה המצויצת עד 25 ס"מ והזכרים בעלי ציצה גדולה וזהובה שנתנה להם את שמם. הגוף כחול-כהה עם ראש שחור ועיניים אדומות גדולות ובקצהו עור לבן ממנו צומחת הציצה הזהובה. הזכרים גדולים מהנקבות וצבען ירוק עם כנפיים כתומות, אך לשני המינים יש עור לבן סביב העין ורגליים אדומות ללא בוהן אחורית.
הן חיות ביערות הגשם של מזרח אסיה בדרום בורמה, תאילנד, מלזיה, סומטרה ובורנאו. את הקן הן בונים על פיסות העלים על קרקע היער ומטילות 5-6 ביצים. בניגוד לרוב התרנגולים האפרוחים ניזונים מידי הוריהם ולא מנקרים אוכל מהקרקע. עם זאת הם גדלים במהירות.
הם מחפשים על קרקע היערות פירות, זרעים וחרקים ונוטים שלא לעופף הרבה. הם חיים בזוגות או ביחידות וינסו לרוץ כאשר מגיע טורף ורק כמוצא אחרון יעופו.
החוגלות עלולות להימצא בסכנה עקב כריתת היערות בהם הם חיים.
אשמי-דגן הראשון
תכתובת משפחתית
בארכיון מארי נמצאו מספר מכתבים העוסקים בתכתובת של שמשי אדד עם שני בניו. המכתבים מעידים על מערכת היחסים הפנים משפחתית. במכתבים זכה אשמי-דגן לתשבחות ואילו אחיו הצעיר זכה לנזיפות. על פי המכתבים, אשמי-דגן הוא חייל תקיף שלא מפחד להילחם, תכונות אלה הביאו את שמשי-אדד להסתמך עליו ללא היסוס. אישמי-דגן הצטרף לגינויי אביו לאחיו ותרם להם. באחד המכתבים הוא כותב לו: "למה אתה מקים יללה על הדבר הזה? זו לא התנהגות ראויה".
במכתב אחר אשמי-דגן מצווה על אחיו "להראות קצת שכל ישר", ובמכתב נוסף הוא מורה לו להפסיק לכתוב ישירות לאביו שמשי-אדד, אלא להשתמש בו כמתווך ביניהם. ייתכן ואשמי-דגן רצה לחזק בכך את מעמדו כיורש, או שרצה לעזור לאחיו שיראה יותר מוכשר בעיני האב.
אזור שלטונו
אשמי-דגן שלט בשטח הדרום-מזרחי של מסופוטמיה העליונה. עיר בירתו הייתה אכלתום, ששכנה לאורך הגדה המערבית של החידקל מדרום לעיר אשור. מקומה של העיר לא ידוע היום. תפקידו העיקרי היה לשמור על הממלכה מפני אויביה. ממזרח למרגלות רכס הרי הזגרוס שכנו שבטים נוודים שוחרי מלחמה, בדרום שכנה ממלכת אשנונה. אשמי-דגן היה מעורב בעימותים עם שני הגורמים האלה.
למרות שאביו התייחס אליו כבעל תבונה פוליטית וחייל מוכשר, לא הצליח אשמי-דגן לשמור לאורך זמן על האימפריה שאביו הקים, לאחר שזה מת. הוא איבד את רוב השטחים ונשאר מלך רק באכלתום והעיר אשור. הוא ניהל מספר מתקפות במטרה להחזיר לעצמו את השליטה באזור החבור העליון. לאחר שאיבד מכוחו הוא ניהל מערכת יחסים קורקטית עם בבל, אשנונה ומארי, למרות שאחיו גורש ממנה על ידי זמרי-לים. חמורבי ביקש ממנו תגבורת לפחות פעם אחת. תגובתו המסויגת של אשמי-דגן והתמיכה המעטה, לא הייתה לשביעות רצונו של חמורבי. מאוחר יותר כבש חמורבי  את אשור ואת שטחה, כנראה בתקופת מלכותו של אשמי-דגן.
מלחמותיו
בתיעוד ההיסטורי מופיעים מספר מסעות מלחמה שאשמי-דגן ניהל כנגד שבטים נוודים וממלכת אשנונה שהייתה האויבת העיקרית שלו, הוא היה שותף למלחמותיו של אביו, וניהל איתה מאבקים בתקופה שאביו היה בחיים וגם לאחר מותו.
אשמי-דגן ניהל יחד עם אביו מסעות מלחמה כנגד שבט נוודי ממוצא אמורי ששמו היה "יאילנום". הם הביסו את השבט וכבשו את בירתו. בנוסף נלחמו וכבשו גם את העיר ארפחום, ולאחר מכן את כבשו את ממלכת קברה ואורבל. בהמשך כבשו גם את נינוה, שהייתה בירת ממלכת נרוגום. אשמי-דגן נתן יחס שונה ומועדף לאנשי הממלכות על פני אנשי השבטים. הוא איפשר לאסירים בעלי מקצוע מיומנים להצטרף לצבאו. רק במכתב אחד שהוא כתב לישמח-אדד יש ציון של אלימות כנגד האסירים. לעומת זאת, במכתבו לישמח-אדד הוא מורה לו להרוג את כל אנשי השבט, בעוד ששמשי אדד אביו, הורה לפני כן לישמח-אדד להגביל את ההרג רק להנהגה ולאנשי הצבא.
יחסי אוסטרליה–כורדיסטן העיראקית
יחסי אוסטרליה-כורדיסטן העיראקית הם היחסים הדו-צדדיים בין אוסטרליה וכורדיסטן העיראקית. בעוד שלאוסטרליה אין נציגות בכורדיסטן, כורדיסטן מחזיקה בנציגות בסידני.
באוסטרליה פעיל לובי פרו-כורדי.
היסטוריה
בסוף 2014, ממשלת אוסטרליה בראשות טוני אבוט אישרה את הכשרתם של חיילי הפשמרגה על ידי צבא אוסטרליה, ואף סיפקה לכורדים תחמושת בספטמבר 2014. באפריל 2016, נחשף כי צוות קבוצת מבצעים מיוחדים של הצבא האוסטרלי סייע ברמת האוגדה בשיתוף עם מפקדי הפשמרגה.
בשנת 2015, שר החוץ הכורדי פלאח מוסטפא בכיר ביקר באוסטרליה ונפגש עם שרת החוץ האוסטרלית ג'ולי בישופ כדי לדון בנסיבות הביטחוניות בכורדיסטן וביחסים הבילטרליים.
אינטנדנט
אינטנדט (Intendant, נהגה בצרפתית: אַנטַנדָן) היה שמו של בעל משרה מנהלית בצרפת תחת המלוכה בתקופת "המשטר הישן", לפני המהפכה הצרפתית.
משרת האינטנדנט קיבלה חשיבות בפעם הראשונה תחת הקרדינל רישלייה, השר המרכזי תחת שלטונו של לואי השלושה עשר במחצית הראשונה של המאה השבע עשרה. האינטנדנטים שימשו את רישליה במאמציו להגביר את הריכוזיות במדינה ולכרסם בסמכות הפאודלית של האצולה המקומית במחוזותיה של צרפת.
האינטנדנטים הראשונים נעדרו סמכות כלשהי מלבד זו שניתנה להם במינוי המיוחד של המלך, אך תחת שלטונו של לואי הארבעה עשר הפך האינטנדנט לפקיד מדינה קבוע ובעל חשיבות מרכזית. לאינטנדנט ניתנה סמכות מלאה בתחום המשפט, הכספים והשיטור במחוזות, כולל אפשרות לשפוט במשפטים אזרחיים ופליליים, השעיית שופטים, זימון בתי משפט מיוחדים, בקרה על פעולת הממשלה המקומית, פעולה נגד שוד והברחה, הגרלת הגיוס הכפוי למיליציה המקומית וחשוב מכל, הזכות להטיל ולגבות מיסים.
לסמכות להטיל ולגבות מיסים הייתה חשיבות מכרעת במחוזות צרפת, משום שסמכות זו הייתה היסוד החשוב ביותר לכוחה של האצולה המקומית, והמאפיין המובהק ביותר של סדר העניינים ששרד מן התקופה הפיאודלית. מטרת צעד זה, כמו גם תפקיד האינטנדנט בכללו, הייתה למנוע מהאצולה המקומית לקיים כוח עצמאי משלה ולהפכה לתלויה בשלטון המרכזי.
מצב זה הוביל לכך שרוב האינטנדנטים שמונו היו בתחילה לא אצילים (כלומר, פקידים התלויים לפרנסתם במלך) ונמצאו בעימות מתמיד עם האצולה המקומית, הפרלמנטים המקומיים והמושלים המקומיים. במהלך מהפכת הנפל (הפרונד) בשנים 1648-1653 בוטלה המשרה בלחצם של אלו, אך אחרי דיכוי המרידה בשנת 1653 היא הושבה על כנה.
לקראת סוף המאה השבע עשרה נקבע כי בכל מחוז (généralité) בצרפת יהיה רק אינטנדנט אחד. אחרי תחילת המאה ה-18 היו כל האינטנדנטים אנשי האצולה, עובדה המעידה על–כך שהריבון הצליח בשינוי מבנה הסמכות המקומית, כך שהכוח הממשי עבר מידיה של האצולה המקומית המסורתית לידיו של הפקיד הממונה מטעם המלך. בפרוץ המהפכה הצרפתית עורער מעמדו של האינטנדנט, שהיה סמל לשלטון הריבוני של המלך ובדצמבר 1789 בוטלה המשרה על–ידי האספה הכללית של המהפכה.
פרנסואה ורוב
פרנסואה ורוב (בצרפתית: François Vérove; 22 בינואר 1962 – 29 בספטמבר 2021) היה רוצח סדרתי צרפתי שעבד כז'נדרם ושוטר.
ביוגרפיה
בשנים 1986–1994 רצח ורוב לפחות ארבעה קורבנות ואנס שש נוספות, אך לדעת חוקרי המשטרה המקומית המספרים היו גבוהים יותר.
ב-5 במאי 1986 נעלמה ססיל בלוך, בת 11, ונמצאה לאחר מכן תחת שטיח במרתף. בלוך נאנסה, ולאחר מכן נחנקה ונדקרה. חוקרי המשטרה הצליחו להרכיב קלסתרון של הרוצח וקראו לו "הרוצח המחוטט", משום שפניו היו מכוסות בחטטי אקנה.
באפריל 1987 רצח את האופר אירמגרד מולר (21) ואת המעסיק שלה ז'יל פוליטי (38). פוליטי נמצא כשידיו ורגליו קשורות ועליו סימני כוויות מסיגריות, ומולר נמצאה קשורה למיטה בסגנון צליבה, לאחר שנאנסה ונחנקה.
בספטמבר 2021 החליט שופט חוקר לפתוח את ה"מקרה הקר" שוב, ובשל טענות חוזרות ונשנות מצד קורבנות האונס וניסיונות הרצח כי התוקף היה שוטר - שלח הודעות ל-750 שוטרים וז'נדרמים בבקשה שימסרו דגימת DNA במשטרה.
ב-24 בספטמבר 2021 קיבל ורוב זימון לבדיקת DNA שהייתה אמורה להיערך ב-6 באוקטובר, וב-27 בספטמבר הוא נעלם מביתו. גופתו נמצאה ב-29 בספטמבר בבית שכור סמוך לחוף במונפלייה, והתברר שהוא התאבד לאחר שלקח מנת יתר של אלכוהול וברביטורטים.
ורוב הותיר מכתב התאבדות בו הוא מודה כי הוא רוצח ואנס, אך לא מסר את שמות קורבנותיו או את מספרן. במכתב הוא לקח אחריות על מעשיו וטען כי הוא לא הצליח לשלוט על הדחפים שלו, והוסיף כי מאז שנת 1997 לא עשה דבר, בשל נישואיו והולדת ילדיו.
מאיר כהן (כדורגלן)
מאיר כהן (נולד ב-8 ביוני 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
כהן נולד וגדל בבית שאן. כשהיה בן שנתיים בלבד החל אביו לאמן אותו בשער. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל בית שאן, שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון למעלה מעשר עונות, ויש המחשיבים אותו כסמל הקבוצה. כהן היה שותף להעפלתה ההיסטורית של הקבוצה לליגת הבכירה בעונת 1993/1994. כהן השתתף בסרט "בית שאן: סרט מלחמה" שנעשה על הקבוצה, המתאר את מאמצי הישארות הקבוצה בליגה הבכירה בעונת 1994/1995. בתום עונת 1998/1999 ירד עם הקבוצה בחזרה לליגת המשנה.
בינואר 2000 עזב כהן את הפועל בית שאן, וחתם במכבי הרצליה מליגת העל, עמה ירד לליגה הלאומית בסיום העונה. לאחר מכן חזר כהן להפועל בית שאן בעונת 2000/2001 ולאחר מכן חתם בבני סכנין ושיחק במדיה בעונת 2001/2002. בקיץ 2002 חתם כהן לשלוש שנים במכבי אחי נצרת, אך לאחר שנתיים עבר לשחק כחצי עונה בהפועל רמת השרון, עד שבנובמבר 2004 חתם שוב בבני סכנין, והפעם נשאר בקבוצה יותר משש שנים, ובמשך מספר שנים שימש כקפטן הקבוצה בליגת העל.
בינואר 2011 שוחרר כהן מבני סכנין על ידי המאמן סלובודן דראפיץ', וחתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, עמה עלה לליגת העל. כהן לא המשיך עם הקבוצה בליגת העל וחתם במדי העולה החדשה לליגה הלאומית, מכבי אום אל-פחם. באוגוסט 2012 חתם בקבוצת הפועל נצרת עילית.
ב-12 בספטמבר 2013 חתם כהן בהפועל עפולה, העולה החדשה לליגה הלאומית, ובמדיה שיחק שלוש עונות. ביולי 2016 חזר להפועל נצרת עלית מהליגה הלאומית, אולם במדיה שותף רק במשחק אחד, במסגרת גביע הטוטו, ובנובמבר 2016 חתם בקבוצת מ.ס. צעירי כפר קנא מליגה א'.
ב-16 באוגוסט 2017 חתם כהן בקבוצת הפועל אסי גלבוע מליגה א' צפון, במדיה שותף ב-12 משחקי ליגה, וב-27 בדצמבר 2017 חזר להפועל בית שאן, כמעט 18 שנים לאחר שעזב את המועדון. יומיים לאחר מכן ערך את משחקו הראשון בקדנציה החדשה, מול קבוצתו לשעבר הפועל אסי גלבוע, במשחק שהסתיים בתיקו 1–1, ועד תום העונה ערך תשע הופעות.
ב-29 ביוני 2018 הודיע כהן על פרישה ממשחק פעיל בגיל 46.
טמפל
טמפל (לטינית: Templum) הוא מִקְדָשׁ. משמש בלועזית גם ככינוי לבית כנסת, בעיקר עבור בתי כנסת שאינם אורתודוקסיים.
ויקטור חרה
ויקטור חרה (בספרדית: Víctor Jara; 28 בספטמבר 1932 – 16 בספטמבר 1973) היה זמר, מלחין, במאי תיאטרון ופעיל פוליטי צ'ילאני שנרצח במהלך ההפיכה הצבאית בצ'ילה ב-1973. מותו האלים, שעמד בניגוד מוחלט לשיריו המטיפים לשלום ואחווה, הפכו אותו לאחר מותו לאחד מגיבורי המאבק העממי של תנועות השמאל ברחבי אמריקה הלטינית וכסמל למאבק לזכויות האדם ולצדק.
ילדות ונעורים
נולד וגדל בלונקן, עיירה קטנה ליד סנטיאגו דה צ'ילה. הוריו היו פועלים חקלאים. אביו היה אלכוהוליסט והתעלל באשתו תכופות. אחרי שאביו עזב את המשפחה, דאגה אמו לבדה למשפחה. היא שרה וניגנה בגיטרה וממנה למד את שירי העם הצ'ילאניים. אחרי מות אמו, הפסיק את לימודי הנהלת החשבונות ולמד שנתיים תאולוגיה, אך חדל להאמין באל והפסיק את לימודיו. חזר ללונקן ותוך התעניינות בשירי העם מהמסורת העממית, התחיל להתעניין גם בתיאטרון והחל ללמוד משחק באוניברסיטת סנטיאגו. באותה עת, השתתף בהרבה הפקות (כמו קרמינה בוראנה) והכיר את ויולטה פרה, זמרת עם ותיקה ופעילה קומוניסטית.
הפיכת 1973 ומותו
ב-1970 תמך חרה במועמדותו של סלבדור איינדה לנשיאות צ'ילה. במשך שלוש שנות שלטונו של איינדה זכה חרה להצלחה ולפרסום. ביומה השני של ההפיכה הצבאית של אוגוסטו פינושה, ב-12 בספטמבר 1973, נעצר ויקטור חרה, הובל לאצטדיון העירוני, יחד עם אלפים רבים אחרים, ועונה. אנשי פינושה שברו את ידיו, אך הוא המשיך לשיר את המנון האונידד פופולר Venceremos ("ננצח"). לאחר מכן הוא הוכה ונורה למוות. עותקי המאסטר של שיריו הושמדו אף הם.
מורשתו
זמר הפולק האמריקאי פיל אוכס (Phil Ochs) ארגן בשנת 1974 מופע מחווה לזכר גיבורי המהפכה בצ'ילה, שבו השתתפו בין היתר פיט סיגר, בוב דילן וארלו גאת'רי.
ב-1985 המוזיקאי הסובייטי אלכסנדר גראדסקי יצר בהשראת האירועים הקשורים למותו של חרה את אופרת הרוק "האצטדיון" (Стадион).
בשנת 2019 הפיקה נטפליקס את הסרט טבח באצטדיון המתאר את רציחתו של ויקטור חרה וההתחקות אחרי האשמים.
עבודותיו כבמאי
בין המחזות המפורסמים אותם ביים חרה, בולטים:
בנוסף, כעשרה מחזות של מחזאים דרום-אמריקאים, ביניהם, אלחנדרו זיווקינג (Alejandro Sieveking).
פסגת ויקטוריה
פסגת ויקטוריה (באנגלית: Victoria Peak; בסינית: 太平山) המכונה גם הר אוסטין (Mount Austin) או "הפסגה" (The Peak) היא הר הממוקם במערבו של האי הונג קונג שבהונג קונג. גובהה של הפסגה 552 מטרים והיא הנקודה הגבוהה ביותר באי (אך לא הנקודה הגבוהה ביותר בהונג קונג).
בראש הפסגה ניצבות מספר רב של אנטנות תקשורת והפסגה עצמה סגורה לציבור. סביב הפסגה מצויות שכונות יוקרה, גנים, אזורים ירוקים, מצפורים ומרכז קניות המכונה "הפסגה" המהווה אתר תיירות מרכזי באי.
היסטוריה
כבר במהלך המאה ה-19 שימשה הפסגה אתר מגורים ונופש פופולרי בשל הנוף המרהיב הנשקף ממנה לעבר המושבה, בשל האקלים הנוח יותר (הממוזג) ביחס לאקלים הסובטרופי של חלקי האי הנמוכים יותר, ובשל המרחק מהרעש והריחות של נמל ויקטוריה. בשנת 1868 הורה מושל הונג קונג השישי, סר ריצ'רד מקדונל על הקמת מעון קיץ על הפסגה, ובעקבותיו בנו עשירי האי מעונות קיץ על הפסגה. באותה עת הדרך היחידה להגיע אל הפסגה הייתה באמצעות כיסא הנישא על ידי משרתים במעלה השביל הצר.
שנת 1888 היוותה נקודת מפנה בפיתוחה של הפסגה עם הקמת הפוניקולר "רכבל הפסגה".
בניית הרכבל איפשרה גישה קלה ומהירה לפסגה ויצרה ביקוש רב למגורים על הפסגה. בין השנים 1904–1930 הוקמה על הפסגה שכונת מגורים אקסקלוסיבית יקרה, אשר נועדה לאוכלוסייה מערבית בלבד. השימוש ברכבל הפסגה הותר בשעות השיא למערביים בלבד, וסינים לא הורשו להשתמש בה.
גם כיום מהווה השכונה שכונת מגורים יוקרתית.
תיירות
הפסגה מהווה אחד מאתרי התיירות העיקריים של הונג קונג בשל הנוף הנשקף ממנה. מספר המבקרים המשוער בפסגה מדי שנה עולה על 7 מיליון. בראש הפסגה הוקמו שני מרכזי קניות: מגדל הפסגה וגאלריית הפסגה הממוקמים בסמוך לרכבל הפסגה. במגדל הפסגה ממוקם מוזיאון השעווה מאדאם טוסו הונג קונג, סניף של רשת מוזיאוני מאדאם טוסו.
על הפסגה ממוקם גן פסגת ויקטוריה, באתר בו ניצב בעבר בית מגורי המושל, והוא הנקודה הגבוהה ביותר שאליה יכול להגיע הציבור הרחב.
על הפסגה משתרע שביל הפסגה המקיף אותה, ומהפסגה לכיוון דרום משתרע שביל הונג קונג.
עץ חיים (ספר)
עץ חיים הוא שמו של חיבור יסודי בכתבי האר"י. את הספר כתב הרב חיים ויטאל שהיה תלמידו המובהק של האר"י, ובו נפרסת משנתו של האר"י, אותה כתב הרב ויטאל מפיו. הספר חידש שיטה בקבלה, והשפיע רבות על עולם החשיבה היהודי, ובעיקר על תנועות המקובלים והחסידות.