cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויבקה סטנה
סגנון שירה
הקול שלה הוא מצו-סופרן לירי והטווח שלו הוא של 3 אוקטבות: מרה במול באוקטבה השלישית עד לרה במול באוקטבה השישית, כלומר. אף על פי שוויבקה היא מצו-סופרן רבים חושבים שהיא זמרת סופרן בשל האיכויות האופראיות של קולה.
בהופעות של טריסטניה הקפידה ויבקה גם על הופעה ויזואלית בסגנון גותי. היא נוהגת ללבוש שמלות גותיות רומנטיות, ולעיתים ליוותה את שירתה בריקוד מוזר ותנועות ידיים מתפתלות.
דיסקוגרפיה
עם טריסטניה הקליטה את האלבומים הבאים:
עם Veil of Secrets הוציאה את האלבום Dead Poetry ב-2020.
בנוסף, היא עבדה עם Green Carnation על אלבומם Journey to the End of the Night ב-1999 ועם סמאל על השיר Suspended Time מהאלבום Solar Soul ועם פלות'ו על השיר Queen of Broken Hearts.
משפחה וחיים אישיים
ויבקה היא אם לשני ילדים, בן ובת. היא עובדת כמורה בבית ספר יסודי בכריסטיאנסנד. כמו כן היא עובדת כמורה לפיתוח קול.
כיראליות
כיראליוּת היא העדר סימטריית מראה (שיקוף) של עצם.
בכימיה, מולקולה כּיראלית (באנגלית: Chiral molecule) היא מולקולה שלא ניתן ליצור חפיפה בינה ובין תמונת המראה שלה באמצעות סיבוב במרחב. לתכונה זו של מולקולות מסוימות, הנובעת מהיעדר סימטריית שיקוף פנימית, קוראים כּיראליות (Chirality), ושתי המולקולות השונות, המהוות תמונת מראה האחת של השנייה, מכונות אננטיומרים.
רוב התכונות הפיזיקליות של שני האננטיומרים זהות, וההבדל המרכזי ביניהם מתבטא בפעילות אופטית שונה - הם מסובבים אור מקוטב באותה זווית, אך בכיוון הפוך. לעומת זאת, התערובת שלהן, שקרויה תערובת רצמית, היא חסרת פעילות אופטית.
מרבית המולקולות הביולוגיות הן כיראליות, ומכאן חשיבות המושג במחקר הביוכימי. במקרים לא מעטים, שני האננטיומרים של חומר מסוים משפיעים באופן שונה על גוף האדם, ועל כן להבנת תכונת הכיראליות של מולקולות אלו יש חשיבות רבה בתעשיית התרופות ובתעשיית המזון. בתהליכים ביולוגיים שבהם מעורבות מולקולות כיראליות, כמו חומצות אמינו וסוכרים, פעיל בדרך כלל רק אחד האננטיומרים. הבנת המקור להבדל בשכיחות שני האננטיומרים של אותן מולקולות עשוי אף לשפוך אור על מוצא החיים.
תכונת הכיראליות קיבלה את שמה מהמילה היוונית "כייר" (χειρ), שמשמעותה "יד", משום שגם בין שתי כפות הידיים לא ניתן ליצור חפיפה על ידי סיבוב במרחב.
בפיזיקת חלקיקים, חלקיקים בעלי ספין חצי-שלם (נקראים גם פרמיונים) הם כיראליים.
היסטוריה
ז'אן-בטיסט ביו היה הראשון שגילה את הפעילות האופטית של חומרים אורגניים. במסגרת מחקריו על קיטוב, הוא הקרין בשנת 1815 חומרים אורגניים שונים בעזרת אור מקוטב, וגילה שפחמימות מסוימות מסוגלות לשנות את מישור הקיטוב. כעבור 25 שנה הוא זכה להכרה רשמית על כך, עת הוענקה לו מדליה מטעם החברה המלכותית של לונדון.
לואי פסטר היה הראשון שהצליח להפריד בין שני אננטיומרים מתוך תערובת רצמית בשנת 1848, ולהבין את הפעילות האופטית השונה שלהם. הוא בחן מלח חסר פעילות אופטית של חומצה טרטרית וברר ידנית תחת מיקרוסקופ, בעזרת מלקטת (פינצטה), את הגבישים הזעירים, תוך התבססות על המראה החיצוני השונה שלהם. פסטר ראה שהם מופיעים בשתי צורות, ובשלב הבא הוא המס את שני סוגי הגבישים בנפרד וקיבל שתי תמיסות שמכילות "סוג" שונה של חומצה טרטרית. כאשר מדד את הפעילות האופטית של שתי התמיסות, מצא פסטר התנהגות שונה של כל אחת מהן, והסיק שכל אחד משני סוגי הגבישים מייצג צורה מולקולרית אחרת של חומצה טרטרית. הוא היה הראשון שהבין כי חומרים כאלו, שהיום אנו מכנים אותם כיראליים, יכולים להופיע בשתי צורות.
התקדמות נוספת בהבנת המבנה הגאומטרי של המולקולה שמאפשר פעילות אופטית, הושגה בשנת 1874. יאקובוס ואן 'ט הוף ההולנדי, ובאופן עצמאי ובלתי-תלוי ז'וזף לה בל הצרפתי, הגיעו למסקנה כי ייתכנו שתי מולקולות בעלות אותה נוסחה מולקולרית ומבנה גאומטרי טטרהדרלי, שבמרכזו נמצא פחמן ובקצוותיו מתמירים שונים, שיהיו תמונות מראה לא חופפות זו את זו. כיום אנו אומרים שלמבנה כזה יש מרכז כיראלי או פחמן אסימטרי, אולם באותה תקופה לא היה מינוח לממצאים החדשים, והיה זה לורד קלווין שרק בשנת 1893 טבע את המונח כיראליות, וסיפק את ההגדרה המרחבית של תכונה זו:
התקדמות משמעותית ביישום הכיראליות בתעשיית המזון ובתעשיית התרופות חלה במהלך המאה ה-20. אז החלו להבין את הקשר בין המבנה המרחבי של מולקולות המשמשות בתעשיית המזון ובין תכונותיהן השונות, בעיקר מבחינת הטעם והריח שהן מעניקות למוצר. ההתקדמות בתעשיית התרופות הייתה אפילו יותר דרמטית. בתקופה זו הבינו החוקרים שלעיתים שני האננטיומרים של אותה תרופה יכולים להשפיע באופן שונה על הגוף, עד כדי כך שאחד מהם עלול להיות מסוכן בעוד שלשני יש תכונות ריפוי. בעקבות כך, התעורר הצורך לייצר רק את אחד האננטיומרים של החומר. בהקשר זה ראוי להזכיר את ויליאם נולס, ריוג'י נויורי וקרל בארי שארפלס, חתני פרס נובל לכימיה בשנת 2001. בעבודתם, אשר התמקדה בתחום הסינתזה של חומרים כיראליים, הם הצליחו לכוון ולזרז את תהליך היווצרותן של מולקולות כיראליות בתגובות סטריאוסלקטיביות.
מבנה מרחבי
שני סטריאואיזומרים, שכאמור מורכבים מאותם אטומים שיש ביניהם אותם קשרים כימיים, יכולים להתייחס זה לזה באחת משתי צורות. אם הם מהווים תמונות מראה זה של זה, אז מכנים אותם אננטיומרים, ולעומת זאת אם שני הסטריאואיזומרים אינם מהווים תמונת מראה, אז הם יקראו דיאסטריאומרים.
מהגדרה זו נובעת מסקנה נוספת: אם מולקולות א' וב' הן אננטיומרים, ומולקולה ג' היא דיאסטריאומר של מולקולה א', אז בהכרח מולקולה ג' היא גם דיאסטריאומר של מולקולה ב'. כך למשל, באיור מוצגים שלושה סטריאואיזומרים של חומצה טרטרית. (a) ו-(b) הם תמונות מראה זה של זה ולכן הם אננטיומרים, ואילו (c) שאינו מהווה תמונת מראה של אף אחד מהם הוא דיאסטריאומר הן של (a) והן של (b).
סימטריה
תכונת הכיראליות נובעת ממבנה אסימטרי של המולקולה, וליתר דיוק מהעדר קיומה של סימטריית שיקוף.
אם נוכל להגדיר מישור דמיוני בכיוון כלשהו במולקולה, כך ששני חצאיה הנמצאים משני צידי המישור מהווים תמונת מראה זה של זה, כלומר, למולקולה יש מבנה סימטרי, אז היא תהיה א-כיראלית (לא כיראלית). אם במולקולה מסוימת לא קיים מישור סימטריה כזה, אז מולקולה זו תהיה כיראלית.
מרכז כיראלי עם פחמן אסימטרי
רוב המולקולות הכיראליות מכילות מרכז כיראלי או פחמן אסימטרי; פחמן כזה קשור לארבעה מתמירים שונים במבנה טטרהדרלי והוא גורם למולקולה לקבל מבנה ללא סימטריית שיקוף.
לצורך הגדרת התצורה המוחלטת של מולקולות בעלות מרכזים כיראליים, כלומר הבחנה בין שני אננטיומרים, הוגדרה בשנת 1956 שיטה הקרויה כלל קהאן-אינגולד-פרלוג, שלפיה מסמנים כל מרכז כיראלי באות R או באות S. בשיטה זו, יש לסדר את האטומים הקשורים לפחמן האסימטרי לפי המספר האטומי, כאשר האטום שמספרו האטומי הוא הגבוה ביותר יקבל את הסימון 1, הבא יסומן בתור 2, השלישי ייקרא 3, וזה שמספרו האטומי הוא הנמוך ביותר ייוצג על ידי המספר 4. כעת, יש לסובב את הארבעון (טטרהדר) כך שאטום 4 יהיה מאחור, ולבדוק את כיוון הסיבוב מאטום 1 לאטום 2. אם הסיבוב מ-1 ל-2 (בלי לעבור דרך 3) הוא עם כיוון השעון, אז המרכז הכיראלי ייקרא R (מהמילה rectus - ימין בלטינית), אחרת הוא ייקרא S (מהמילה sinister - שמאל בלטינית).
כך למשל, באיור מוצג מרכז כיראלי הקשור לארבעה אטומים. כל אטום מקבל מספר בהתאם למספר האטומי שלו; ברום (Br) שמספרו האטומי 35 מקבל את הסימון 1, כלור (Cl) שמספרו האטומי 17 מקבל את הסימון 2, פלואור (F) שמספרו האטומי 9 מקבל את הסימון 3, ומימן (H) שמספרו האטומי 1 מוצב מאחור ומקבל את הסימון 4. המרכז הכיראלי באיור יסומן בתור S, משום שכיוונו של הסיבוב שעובר בדרך הקצרה ביותר מ-1 ל-2 הוא נגד כיוון השעון. הסימון נועד לעזור בהבחנה בין מולקולה זו ובין תמונת המראה שלה שתסומן בהכרח ב-R. הוספת האות S או R לשם המולקולה מסייעת לזהות אותה באופן מוחלט.
מרכז כיראלי ללא פחמן אסימטרי
ניתן למצוא גם מולקולות כיראליות שלא מכילות פחמן אסימטרי, כמו למשל ביפנילים; במולקולות אלו, הכיראליות או חוסר הסימטריה נגרמת כתוצאה מקשיחות מבנית במולקולה שלא מאפשרת לאטומים להסתדר במבנה סימטרי. קשיחות מבנית זו היא בעצם אפקט סטרי והיא נובעת מכך שאטומים תופסים נפח מסוים ואם האטומים יתקרבו יתר על המידה זה לזה אז עלולה להיווצר ביניהם דחייה כתוצאה מחפיפה בין ענני האלקטרונים שלהם. הדחיה לא מאפשרת למולקולה להסתדר במבנה סימטרי וגורמת לה להיות מולקולה כיראלית.
חלוקת האננטיומרים ל-R ו-S במקרה זה היא מורכבת מעט יותר, ונקבעת גם היא בכלל קהאן-אינגולד-פרלוג.
פעילות אופטית
גל אלקטרומגנטי שמתקדם בכיוון מסוים מאופיין על ידי שדה חשמלי ושדה מגנטי שניצבים זה לזה וגם לכיוון התקדמות הגל. לפי הגדרה זו וקטור השדה החשמלי ווקטור השדה המגנטי הניצב לו, נמצאים תמיד במישור המאונך לכיוון ההתקדמות, אך עדיין יש חופש בבחירת הכיוון שלהם על גבי מישור זה. צורת השינוי של כיוון וקטור השדה החשמלי מגדירה את קיטוב האור של הגל. כך למשל, אור בעל קיטוב ליניארי מוגדר כגל שווקטור השדה החשמלי שלו (מסומן בכחול באיור) נמצא תמיד על קו ישר (מסומן בסגול באיור) במישור המאונך לכיוון התנועה (כלפי מעלה באיור).
אם הסיבוב של כיוון הקיטוב הוא עם כיוון השעון אז החומר הכיראלי מכונה (+) או d (דקסטרורוטטורי), ואם כיוון השינוי הוא נגד כיוון השעון אז החומר הכיראלי מכונה (-) או l (לבורוטטורי). אם אננטיומר מסוים מסובב את הקיטוב בכיוון (+), אז בן-זוגו יסובב את הקיטוב בכיוון (-) באותה מידה.
נהוג להגדיר גודל שנקרא סיבוב סגולי, אשר מאפיין את זווית הסיבוב:
כאשר α היא זווית הסיבוב של כיוון הקיטוב הליניארי הנמדדת בניסוי, l הוא המרחק שהאור עבר בתווך הכיראלי, c מייצג את ריכוז הדוגמה, T היא הטמפרטורה, ואילו λ מסמל את אורך הגל.
בהקשר זה, קיומו של מרכז כיראלי לא בהכרח מצביע על פעילות אופטית. ייתכנו מולקולות, המכילות יותר מפחמן אסימטרי אחד, שניתן למצוא בהן מישור סימטריה, ועל כן הן א-כיראליות וחסרות פעילות אופטית. דוגמאות בולטות הן תרכובות מזו, כאשר הקידומת "מזו-" מציינת חוסר פעילות אופטית. כך למשל לחומצה טרטרית יש 3 איזומרים אופטיים (סטריאואיזומרים) - שני אננטיומרים בעלי פעילות אופטית, בעוד שהאיזומר השלישי, הדיאסטריאומר הקרוי חומצה מזוטרטרית, אינו פעיל אופטית.
כיראליות בביולוגיה
חומרים רבים המעורבים בפעילות ביולוגית הם כיראליים, למשל סוכרים, חומצות אמינו (מלבד גליצין) והורמונים. לשני האננטיומרים של חומרים אלו יכולה להיות פעילות ביולוגית שונה, הנובעת מהתגובה שלהם עם חומרים כיראליים אשר נמצאים במערכות ביולוגיות, כמו קולטנים, אנזימים ונוגדנים, שהם עצמם חלבונים כיראליים. חוסר ההתאמה המבני בין מולקולה הנכנסת לתא ובין חומרים כיראליים המגיבים עמה יכול להתבטא כחוסר פעילות, כפעילות לא תקינה או כפעילות במהירות איטית.
הגדרת התצורה המוחלטת של מולקולות כיראליות ביולוגיות נעשית ביחס לגליצראלדהיד. באופן שרירותי נקבע, כי המופע הטבעי של מולקולה זו יסומל באות D, ואילו האננטיומר שלה יסומל באות L. על מנת לקבוע את התצורה של סוכר אחר, משרטטים את היטל פישר של הסוכר ומשווים את מיקומה של קבוצת OH הקשורה לפחמן האסימטרי האחרון (הפחמן השני מלמטה בהיטל פישר) בסוכר זה יחסית למיקומה בגליצראלדהיד. ניתן ליישם שיטה זו למולקולות כיראליות אחרות, שאינן סוכרים, על ידי בחינת מיקומה של קבוצה פונקציונלית אשר מכילה את קבוצת OH, וקשורה לפחמן האסימטרי האחרון. שיטת סימון זו לא ניתנת ליישום עבור מולקולות שאין בהן קבוצה כזאת.
ככל הידוע, הסוכרים מופיעים בטבע כמעט תמיד בתצורה D, ואילו חומצות האמינו הכיראליות מופיעות בטבע כמעט תמיד בתצורה L. למעשה, יצורים ביולוגיים לא מסוגלים לזהות ולנצל סוכרים בעלי תצורה L וחומצות אמינו בעלות תצורה D. עם זאת, תהליכי רצמיזציה, שבהם אננטיומר אחד הופך לבן זוגו בצורה ספונטנית, יכולים להתרחש גם בגופם של יצורים חיים, ולהביא ליצירתם של אננטיומרים שהגוף אינו יכול להשתמש בהם. כך למשל, נמצא שקיים אחוז קטן של חומצה אספרטית בתצורה D ברקמות של אנשים מבוגרים.
הומוכיראליות
מטאוריט מורצ'יסון שנפל באוסטרליה בשנת 1969 עורר עניין רב לאחר שהתגלו בו חומצות אמינו שונות, כמו למשל אלנין. מספר מדידות הראו עודף של חומצות אמינו בתצורה L, אולם לא הייתה הסכמה לגבי מידת העודף, ובנוסף הועלו חששות שמקור העודף הוא בזיהום שמקורו בכדור הארץ. מדידה חשובה נוספת בהקשר דומה היא מדידת קיטוב האור של ערפילית אוריון. האור שמקורו באזור בו נוצרים כוכבים חדשים עובר בדרכו דרך חומר בין-כוכבי, ובאזורים מסוימים כיוון הקיטוב שלו משתנה. הדבר מעיד על קיומן של מולקולות כיראליות באזורים אלו.
דוגמאות
בתעשיית המזון, תכונת הכיראליות יכולה להשפיע על הטעם ועל הריח של המוצר. כך למשל המולקולה אספרטיים ידועה כממתיק מלאכותי, ואילו האננטיומר שלה מר. דוגמה נוספת היא המולקולה לימונן שמופיעה בפירות הדר. הריח של לימונן בתצורה R הוא ריח תפוז, ואילו האננטיומר S-לימונן הוא בעל ריח של לימון. בגוף האדם נמצאים קולטנים שמזהים את שני האננטיומרים ומבדילים ביניהם.
במחקר שנערך על זבוב פירות התגלה שהזבוב הזכר מפריש פרומון, בעל תצורה מסוימת, שאליו נמשכות הנקבות. בו בזמן, הנקבות מפרישות את המולקולה האננטיומרית, ולפרומון זה נמשכים הזכרים.
בתעשיית התרופות ידועות מולקולות כיראליות שונות, שרק גרסה אחת שלהן מבצעת את פעולת הריפוי, ואילו הגרסה השנייה אינה מועילה, ולעיתים אפילו מזיקה. כדוגמה ניתן לציין את התלידומיד שאננטיומר אחד שלו מקל על בחילות בוקר של נשים בהריון, ואילו לאננטיומר השני יש אפקט טרטוגני, כלומר פוגע בהתפתחות העובר. מולקולת התלידומיד היא גם דוגמה לאננטיומר שבקלות יכול להפוך בגוף לאננטיומר השני, כך שאפילו תרופה אשר תכיל רק את האננטיומר המקל על בחילות בוקר לא תהיה בטוחה.
התרופות נוגדות הדיכאון ציטלופרם (Citalopram, ציפרמיל) ואסציטלופרם (Escitalopram, ציפרלקס) יכולות לשמש כדוגמה לשימוש בכיראליות באסטרטגיית הפיתוח של חברות התרופות. ציטלופרם, המהווה תערובת רצמית של האננטיומרים S-(+)-citalopram ו-R-(−)-citalopram, פותחה על ידי חברת התרופות "לונדבק" ואושרה לשווק על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי בשנת 1989. הפטנט על התרופה פג ב-2003 ומיד החלו להופיע גרסאות גנריות זולות שלה. "לונדבק" צפתה את אובדן ההכנסות ולכן השיקה ב-2001 תרופה חדשה, אסציטלופרם, המכילה רק את האננטיומר הפעיל S-(+)-citalopram. התרופה אושרה בזמן שיא, תוך שלוש וחצי שנים מרישום הפטנט, ובעלות מחקר ופיתוח נמוכה במיוחד משום שהיא הייתה חלק מהתרופה המקורית. בשנת 2006, עוד לפני שפג תוקפו של הפטנט על אסציטלופרם, אישר ה-FDA גרסה גנרית שלה שפותחה על ידי חברת "טבע". אולם, האישור בוטל עוד באותה שנה על ידי בית המשפט האמריקאי שקבע בכך את מעמדו המשפטי של האננטיומר הספציפי כחומר שונה מהתערובת הרצמית שבה הוא כלול.
עלירזא אכבארי
עלירזא אכבארי (21 באוקטובר 1961 – 14 בינואר 2023) היה פוליטיקאי איראני ואזרח איראני-בריטי שהיה סגן שר ההגנה בין השנים 2000 עד 2005 תחת הגנרל עלי שמח'אני בתקופת נשיאותו של מוחמד ח'אתמי.
אכבארי נעצר בשנת 2019 בעת שהגיע מבריטניה, ונידון למוות בגין ריגול מטעם סוכנות הביון של בריטניה SIS. אכבארי ומשפחתו הכחישו את האשמות הריגול של איראן.
אכבארי הוצא להורג בתלייה ב-14 בינואר 2023. הוצאתו להורג של אכבארי זכתה לגינויים רבים, במיוחד מצד גורמים פוליטיים בריטיים.
סגן שר הביטחון
אכברי היה חבר בארגון הצבאי שיישם את הפסקת האש ב-1988 בין איראן לעיראק שסיימה את מלחמת איראן–עיראק ב-1988.
מעצר והאשמות
לאחר שעזב את תפקידו, עבר אכברי לבריטניה שם הפך לאזרח בריטי-איראני. הוא נעצר ב-2019 בביקור באיראן.
התקשורת הממלכתית האיראנית פרסמה סרטון וידאו ב-12 בינואר 2023, בו נטען כי אכברי מילא תפקיד בחיסולו של מדען הגרעין הבכיר באיראן מוחסן פח'רי-זאדה, שנהרג בהתקפה ב-2020 מחוץ לטהראן. אכברי לא הודה במעורבות ישירה במזימה, אך אמר שסוכן בריטי ביקש מידע אודותיו. מאוחר יותר, ה-BBC פרסמה הקלטה לכאורה של שיחת הטלפון של אכברי למשפחתו מהכלא, שבה הוא טען כי הוא קיבל סמים וחומרים כימיים בכוח, הוחזק בבידוד לפרקי זמן ממושכים, נאלץ לבצע הודאות מוקלטות חוזרות ונשנות, והיה נתון לעינויים.
גזר דין מוות והוצאה להורג
מיזן, הזרוע של התקשורת הממלכתית של איראן, הודיעה ב-11 בינואר כי אכברי נידון למוות. לפני הוצאתו להורג של אכברי, סוכנות הידיעות הממלכתית של איראן, סוכנות הידיעות של הרפובליקה האסלאמית (IRNA), הודיעה כי בית המשפט העליון של איראן אישר את גזר דין המוות של אכברי, והכריז כי הוא מבוסס על "ראיות מבוססות".
הוצאתו להורג של אכברי בתלייה הוכרזה ב-14 בינואר 2023. הדו"ח של מיזן שהכריז על הוצאתו להורג של אכברי לא ציין את התאריך שבו היא בוצעה.
תגובות
ממשלת בריטניה טענה שההאשמות שהופנו נגד אכברי אינן נכונות ונועדו למשא ומתן פוליטי. שר החוץ הבריטי, ג'יימס קלברלי, הכחיש את ההאשמות נגד אכברי, טען כי הן נובעות "ממניעים פוליטיים", ואמר כי הממונה על היחסים של איראן יזומן הנוגע להוצאה להורג כדי שפקידים בריטיים יוכלו להביע את "סלידתם ממעשיה של איראן". קלברלי גם כינה את הוצאתו להורג של אכברי "ברברית" בפוסט בטוויטר ואמר כי "המשטר האיראני שוב הראה התעלמות בוטה מחיי אדם. זה לא יעבור בשתיקה." לפני ההוצאה להורג, ממשלת בריטניה הפצירה בבכירים איראנים שלא לבצע את הוצאתו להורג של אכברי.
ראש ממשלת בריטניה רישי סונאק אמר כי הוא "מזועזע מההוצאה להורג", ופרסם בטוויטר כי הוצאתו להורג של אכברי הייתה "מעשה גס רוח ופחדני, שבוצע על ידי משטר ברברי ללא כבוד לזכויות האדם של בני עמם".
ארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל כינה את הוצאתו להורג של אכברי "איומה במיוחד" ו"מתקפה מתועבת על הזכות לחיים". אמנסטי גם ביקשה מממשלת בריטניה "לחקור במלואה" את ההאשמות לפיהן אכברי היה נתון לעינויים ולטיפול לוקה בכלא ו"לחפש את כל הדרכים כדי לגרום לרשויות האיראניות לתת דין וחשבון".
אלביירו אוסוריאגה
אלביירו אוסוריאגה לופס (בספרדית: Albeiro Usuriaga López; 13 ביוני 1966, קאלי שבקולומביה - 11 בפברואר 2004, קאלי שבקולומביה) היה כדורגלן קולומביאני ששיחק בתפקיד החלוץ הידוע בכינויו "אל פלומו" (El Palomo). במהלך הקריירה שיחק, בין השאר, במועדונים אמריקה קאלי, אתלטיקו נסיונל ואינדפנדיינטה וכן בנבחרת קולומביה. הוא נרצח ב-11 בפברואר 2004 ליד ביתו שבקאלי בעת ששיחק קלפים עם חבריו.
קריירת מועדונים
אלביירו אוסוריאגה החל לשחק כדורגל בגיל מאוחר יחסית. עד גיל 18 אהב ושיחק כדורסל, בעיקר בגלל גובהו שהגיע ל-1.92 מ'. כאשר החל לשחק כדורגל, החליט שזה המקצוע שיבחר לעתיד. את הבכורה ערך במועדון אמריקה קאלי בגיל 20 בשנת 1986 ובבכורה שלו הצטיין וכבש שער מול אינדפנדיינטה סנטה פה באצטדיון אל קמפין. לאחר שנתיים שבהן נדד לקבוצות כמו דפורטס טולימה וקוקוטה דפורטיבו, הצטרף ב-1989 לאתלטיקו נסיונל. אוסוריאגה היה חלק מהישג היסטורי שכן נסיונל הפכה לקבוצה הקולומביאנית הראשונה שזוכה בקופה ליברטדורס ולאוסוריאגה היה חלק גדול בכך. במשחק הגומלין של חצי הגמר מול דאנוביו מאורוגוואי, כבש אוסוריאגה ארבעה שערים וקבוצתו ניצחה 0–6 באצטדיון אטנאסיו חירארדוט. בגמר שיחקה נסיונל מול אולימפיה ולאחר הפסד 0–2 במשחק הראשון בפרגוואי, ניצחה נסיונל בביתה באותה תוצאה, כאשר אוסוריאגה כבש את השער השני והישווה את התוצאה בשני המשחקים. בדו-קרב הפנדלים הייתה זו נסיונל שניצחה וזכתה בגביע.
נבחרת לאומית
אוסוריאגה החל לשחק בנבחרת קולומביה ב-1988 ורשם במדיה 15 הופעות סך הכול. ב-15 באוקטובר 1989, במשחק הראשון מתוך שניים בפלייאוף על הכרטיס למונדיאל 1990 בין קולומביה לבין, שנערך באצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס, כבש את שערו היחיד במדי נבחרת קולומביה, שער שהוא מהשערים החשובים ביותר בהיסטוריה של הכדורגל הקולומביאני. קולומביה ניצחה 1 - 0 משער שכבש אוסוריאגה בדקה ה-73. קולומביה העפילה למונדיאל לאחר 0-0 במשחק השני, שנערך באצטדיון רמת גן. עקב בעיות משמעת חמורות, לא זומן אוסוריאגה לטורניר גביע העולם. לטורניר הקופה אמריקה 1991 שנערך בצ'ילה הוא זומן וסיים עם הנבחרת במקום הרביעי, אבל זו גם הייתה הופעתו האחרונה במדים הלאומיים. הסקנדלים ובעיות המשמעת שליוו אותו לאורך כל הקריירה שלו, מנעו מהמאמנים לזמנו.
סקנדלים ובעיות משמעת
אוסוריאגה סבל מאופיו הבעייתי שמנע ממנו לעשות קריירה מרשימה הרבה יותר. לאחר שהצטיין לאורך שנת 1989 וכבש את השער שנתן ל את הכרטיס למונדיאל 1990, הוא לא זכה לשחק באותו טורניר מאחר שהמאמן מטוראנה לא זימן אותו. הסיבה הרשמית לא אושרה עד היום, אבל השמועות דיברו על בעיות משמעת קשות של החלוץ וגרסה אחת טענה שאפילו גנב דברים מחדר ההלבשה של חבריו. אבל זה רק היה הספתח. בין השערוריות שבהן היה מעורב, קרבות רחוב, מעצר על גנבת אופנוע, מאסר של 18 חודשים על הכאת שוטר והשעייה לשנתיים בשנת 1997 לאחר שנמצאו שרידי קוקאין בדמו בעת ששיחק באינדפנדיינטה. רק בהתערבות ההתאחדות הקולומביאנית ועורכי דינו, קיבל הקלה משמעותית בעונשו.
הרצח
בליל 11 בפברואר 2004 ישב אלביירו עם חבריו בשכונת ילדותו ה"12 באוקטובר" למשחק קלפים כפי שהיו נפגשים מדי יום. בשעה 7:20 בערב הגיח לפתח אופנוע ועליו שני אנשים, כאשר אחד מהם ירד ובידיו שני רובים. הוא התקרב אל עבר אוסוריאגה וירה לעברו 13 כדורים מטווח קצר לפני שנמלט עם חברו. אוסוריאגה הובהל לבית החולים אך כאשר הגיע כבר לא היה בין החיים. מבצע הרצח היה מאוריסיו קולוראדו "לה נאנה" רולדן, רוצח שכיר שנשלח על ידי ג'פרסון ולדס מרין, מנהיג כנופיית "מולינה", כנופיה של רוצחים שכירים שהיו מעורבים ברצח של חמישה אנשים באותה שכונה מספר ימים קודם לכן. תחילה סברו שאוסוריאגה נרצח מכיוון שהיה עד לאותו הרצח ב-7 בפברואר ובוא גם נרצח חברו. לאחר שהמשטרה לא מצאה את מבצע הרצח של אלביירו, התיק נסגר ביולי 2005. רק כעבור שלוש שנים נפתח מחדש ואז התברר כי ולדס מרין הזמין את הרצח של אלביירו מאחר שהיה בקשר רומנטי עם זוגתו של השחקן ואף נולד להם בן משותף. הוא חשש שאלביירו יפריע לקשר שלהם והחליט לרצוח אותו. ולדס מרין בעצמו נרצח בנובמבר 2006 על ידי חבר מהכנופיה שלו.
דוד רשלבך
דוד (דודי) רשלבך (8 במאי 1953, כ"ג באייר ה'תשי"ג – 21 באוקטובר 1973) היה לוחם בחיל השריון בצה"ל. שירת בחטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים, ונפל במהלך המלחמה בקרבות החזית הדרומית במתחם "מיזורי", על לחימתו עוטר בעיטור העוז.
ביוגרפיה
דוד, בן שרה ויוסף, נולד ב-8 במאי 1953 ביפו. הוא למד בבית-הספר היסודי "עליות" ברמת גן וסיים את לימודיו התיכוניים בבית-הספר "עמל" בתל אביב. הצטרף עוד בנעוריו לתנועת "הנוער העובד והלומד", בקן רמת-גן ושימש שם כמדריך. בתקופה הקצרה שנותרה לו עד למועד גיוסו, התנדב לעבוד בקיבוץ מגל, משום שרצה לעבוד עם בעלי-החיים, שכה אהב.
התגייס בתחילת מאי 1971 והוצב לשרת בחיל השריון. לאחר הטירונות ולאחר שהשלים קורס למקצועות הטנק הוצב ביחידת טנקים קדמית באזור תעלת סואץ.
מלחמת יום הכיפורים
כשפרצה מלחמת יום הכיפורים דוד היה חלק מגדוד 184 בחטיבה 14, הוא שרד את הקרבות הקשים של החווה הסינית, וצורף לחטיבה 600. בצהרי 21 באוקטובר נשלחו ארבעה טנקים לאתר יחידת חי"ר מצרית במתחם "מיזורי" סמוך לחווה הסינית. מיד בתחילת הקרב נפגעו שלושה טנקים והטנק של דוד נותר הטנק הכשיר היחידי, דוד לא היסס וקפץ חשוף לעבר הטנקים האחרים במטרה לחלץ משם את הפצועים לטנק שלו. מיד לאחר מכן נפגע גם הטנק שלו וצוות הטנק זינק לעבר תעלה סמוכה, דוד התחיל לידות רימוני יד לעבר החיילים המצרים, וכשאזלו הרימונים החל לידות אבנים במטרה לגרום למצרים לחשוב שעדיין מיידים עליהם רימונים. החיילים המצרים הבינו זאת והתחילו להתקרב לעבר החיילים הישראלים, שהחליטו להיכנע. דוד לא השלים עם הכניעה וזינק לאחד הטנקים הבוערים, במטרה למצוא בו רימונים נוספים, חבריו צעקו לו שייכנע, אך הוא הוציא את גופו המפויח מהצריח והשליך רימון לעבר המצרים. מיד לאחר מכן הוא נפגע מצרור מקלע בראשו ונהרג במקום.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הובא דוד לקבורה בבית העלמין הצבאי בקרית שאול, הוא הועלה אחרי מותו לדרגת סמל ראשון.
במאי 1975 הוענק לו עיטור העוז. בכתב העיטור תוארו מעשיו:
שמו של רשלבך הונצח באנדרטת יד לשריון, ביד הזיכרון לבני גוש דן שנפלו במערכות ישראל ובאנדרטת גדוד 184.
בני טרן
בן-ציון (בני) טרן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. פיקד על אוגדת יהודה, על חטיבה 500 ועל עוצבת בני חיל.
קורות חייו
טרן התגייס לצה"ל במאי 1965 ושירת כלוחם בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים. לאחר קורס קצינים שימש כמפקד מחלקה בסיירת חרוב, והוביל אותה בקרבות מלחמת ששת הימים. לאחר מכן ביצע הסבה לחיל השריון. במלחמת ההתשה שימש קצין מבצעים ומפקד פלוגה בחטיבה 14. במלחמת יום הכיפורים לחם כסגן מפקד גדוד 184 של חטיבה 14, הגדוד החזיק כוננות בגזרה המרכזית של קו בר-לב מאזור גשר פירדאן בצפון עד לדרום האגמים המרים. לאחר מותו בקרב של מפקד הגדוד, תפס טרן את מקומו ופיקד על הקרב לכיבוש מחדש של תעוז "טלוויזיה", במהלכו השמיד הגדוד 10 טנקי אויב. לאחר מכן חזר לתפקיד הסמג"ד כשאת מקומו שלו ממלא מפקד הגדוד הקודם, אברהם אלמוג. בהמשך המלחמה לחם עם הגדוד בקרב השריון ב-14 באוקטובר, בקרב החווה הסינית ובחציית תעלת סואץ. בתום המלחמה מונה למפקד הגדוד.
בהמשך שירותו הצבאי פיקד על חטיבה 691, חטיבת טנקי טירן. לאחר מכן מונה למפקד חטיבת שריון סדירה, חטיבה 500, את הפיקוד עלייה העביר לדורון רובין ימים ספורים לפני פרוץ מלחמת לבנון הראשונה. במלחמה פיקד על כוח חטיבתי תחת אוגדה 162, שלחמה בגזרה המרכזית. בשנת 1984 נשלח כנציג צה"ל לבית הספר RCDS - Royal College of Defense Studies בלונדון. ב-1985 מונה למפקד בית הספר לשריון (עוצבת בני חיל) שבתקופתו עבר ממחנה ג'וליס והתארגן בבסיס סיירים בנגב. לאחר מכן שירת כסגן מפקד אוגדה 162. בנובמבר 1986 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד אוגדת יהודה ושירת בתפקיד עד אוקטובר 1988. בתקופת כהונתו פרצה האינתיפאדה הראשונה והאוגדה בפיקודו הייתה אחראית לגזרת אזור יהודה (מירושלים עד באר שבע).
גיווי דידאווה
גיווי דידאווָה (בגאורגית: გივი დიდავა; נולד ב-21 במרץ 1976) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת המגן.
קריירה
בשנת 2000 רכשה מכבי תל אביב את הכרטיס של דידאווה, אולם הוא גילה יכולת חלשה שיחק ארבעה משחקים בלבד לפני שהמאמן שחרר אותו. הוא חזר לשחק בקבוצתו המקורית טורפדו כותאיסי. מכבי החזיקה את הכרטיס שלו עד לשנת 2005 אולם השחקן לא גילה רצון לחזור ולשחק בישראל. ניסיון למכור את הכרטיס שלו לאלניה ולדיקווקז לא עלה יפה אף הוא והנושא הכספי בעניינו עבר לפסים משפטיים.
עם חזרתו לשחק בקבוצתו הראשונה, טורפדו כותאיסי, הוא השתלב בקבוצה ובאותה עונה, 2001/2000, הוא הבקיע שני שערים וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הגאורגית.
ב-29 בינואר 2003, באמצע עונת 2003/2002, חתם דידווה על חוזה בקוצ'אליספור שהייתה באותה תקופה בליגת העל הטורקית. הוא עבר לשחק בקבוצה הטורקית יחד עם חברו לקבוצה רוואז קמוקלידזה. בסיום אותה עונה ירדה הקבוצה ליגה. הוא המשיך לשחק בקבוצה עד לשנת 2006. לקראת סיום עונת 2006/2005 הוא עבר לשחק בונטספילס מהליגה השנייה בלטביה, אולם בסוף העונה חזר לגאורגיה לאחר שהשתתף בשלושה משחקים בלבד.
דידווה שיחק במדי הנבחרות הצעירות של גאורגיה, ובמדי נבחרת גאורגיה הבוגרת שיחק משנת 1996 ועד 2003, בה הופיע ב-21 משחקים.
בעונת 2014 גיווי דידאווה פרש מכדורגל מקצועי.
המוזיאון הלאומי של הונגריה
המוזיאון הלאומי של הונגריה (בהונגרית: Magyar Nemzeti Múzeum) בבודפשט הוא מוזיאון לארכאולוגיה ולהיסטוריה של הונגריה וכולל תצוגה קבועה, תערוכות מתחלפות וספרייה. בנוסף, המוזיאון מהווה גם סמל לתחייה הלאומית ההונגרית.
היסטוריה
ראשיתו של המוזיאון ב-1802 בספרייה ואוסף של פריטי טבע של הרוזן פֵרֵנְץ סֵצֵ'נִי (Széchényi Ferenc; אביו של אישטוון סצ'ני) שנפתחו לציבור. ב-1807 תמך הפרלמנט ההונגרי בעידוד תרומות למוזיאון. הפרלמנט של 1832–1834 נתן זריקת עידוד למוזיאון בהקצבת חצי מיליון פורינט והחלטה על הקמת משכן קבע למוזיאון.
בשנת 1846 נחנך המבנה הנוכחי של המוזיאון, בניין נאו-קלאסי גדול ומרשים בתכנונו של האדריכל מיהאי פולק. הגמלון מתאר ייצוגים סימבוליים של פאנוניה (הונגריה), המדעים והאמנויות.
במרץ 1848 היה המוזיאון למוקד ההתקוממות של המהפכה ההונגרית של 1848. בחזיתו ניצב המשורר הלאומי שנדור פטפי והקריא להמון את "12 הנקודות" ואת שירו הלאומי "Nemzeti dal" ("שיר לאומי"). מעמד זה הפך לסמל המהפכה והקנה למוזיאון מקום סמלי בלאומיות ההונגרית המתחדשת. בחזיתו מונצחים המשוררים פטפי וחברו, יאנוש אראן וברחבה שלפניו נערכים טקסי הזיכרון למהפכה.
התצוגות
אגף הארכאולוגיה של המוזיאון מתאר את החיים בשטח הונגריה בתקופה הפרה-היסטורית שלה, החל מ-400,000 שנה לפני זמננו ועד שנת 804 לספירה. התערוכה כוללת ממצאים ארכאולוגיים מאזורי "הונגריה הגדולה" הכוללת גם את טרנסילבניה וחלקים מסלובקיה ומקרואטיה.
תצוגת הקבע המרכזית מתארת את התפתחות ההיסטוריה של הונגריה. בעיקר מתמקדת התערוכה בסממני הריבונות והשלטון של המדיארים ובמקומם ברצף הכיבושים מתקופת השלטון הרומי ועד הכיבוש העות'מאני. כל תקופה מיוצגת על ידי תרשימים, מפות, חפצי אמנות פלסטית, מטבעות, תכשיטים, תעודות, חפצים יומיומיים, סרטונים והמחשות ממוחשבות. כמו כן מאחסן, משמר ומציג המוזיאון כלים, רהיטים ואריגים אותנטיים מכנסיות וארמונות, בהם כיסאות מגולפים בעץ בסגנון גותי מכנסיית בארטפה (Bártfa; כיום ברדיוב בסלובקיה) ומכנסיית המנזר הפרנציסקני בנירבאטור (Nyírbátor).
תצוגה חשובה נוספת מתארת את ההיסטוריה ההונגרית המודרנית מהמהפכה של 1848 ואילך. כן מונצחים אישים הונגרים, בעיקר בני המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, בעלי חשיבות עולמית בתחומי הספרות, המוזיקה, המדע והרפואה.
המחצית השנייה של המאה ה-20 מיוצגת על ידי התמודדות העם ההונגרי עם משטרי האימה הפשיסטיים של מיקלוש הורטי ושל "צלב החץ" במלחמת העולם השנייה, עם משטרו של הרודן מתיאש ראקושי והתקופה מהמרד ההונגרי של 1956 ועד החזרת העצמאות הלאומית המלאה ב-1989. המוזיאון מחזיק באוסף גדול של תצלומים המתעדים את ההיסטוריה ההונגרית ואת חיי העם במהלך המאה ה-20.
אי מלאכותי
אי מלאכותי הוא אי שנוצר על ידי האדם, באמצעות אחזור קרקע. בדרך כלל, נבנה האי על שונית קיימת או כהרחבה של איון טבעי.
היסטוריה
איים מלאכותיים היו קיימים משך שנים רבות ובחלקים שונים של העולם; ה בסקוטלנד ואירלנד הפרהיסטוריות, נאן מדול במיקרונזיה והאי באגם טיטיקקה. העיר טנוצ'טיטלאן, בירת האצטקים, מוקמה על אי טבעי קטן באגם טשקוקו והוקפה באיים מלאכותיים רבים.
רבים מהאיים המלאכותיים נבנו בנמלים, לצורך יצירת אתר המבודד משאר העיר או לשם השגת שטח אדמה נוסף. דוגמה לאי מלאכותי מהסוג הראשון הוא דג'ימה, שנבנה בנמל נגסאקי שביפן בתקופת אדו כמרכז לסוחרים אירופים, שלא הורשו באותה תקופה להיכנס לתוככי יפן, ואף ליפנים נאסרה הכניסה אליו. דוגמה נוספת היא אליס איילנד במפרץ ניו יורק העליון, סמוך לעיר ניו יורק, בו פעל מרכז מבודד לקליטת מהגרים לארצות הברית, מסוף המאה ה-19 ועד לתחילת המאה ה-20. דוגמה לאיים מהסוג השני הם איי התמרים שלחופי דובאי.
מיזמים מודרניים
המיזמים העכשוויים שאפתנים הרבה יותר מאלו ההיסטוריים; נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי, שנפתח ב-1994, הוא נמל התעופה הראשון שנבנה כולו על אי מלאכותי. בדובאי הוקמו כמה מהאיים המלאכותיים הגדולים בעולם, המכונים איי התמרים.
בישראל
על אף החלטות הממשלה החליטה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה שלא לבחון את נושא האיים המלאכותיים למגורים וקיבלה הוראה המצמצמת את הבחינה לנושאי תשתית בלבד. בין השאר נקבע כי "המועצה הארצית לתכנון ולבנייה רואה צורך בעריכת סקר ומסמך מדיניות לאיסוף נתונים, בחינת הצרכים וההשלכות בהקמת איים מלאכותיים למטרות תשתית".
במהלך שנת 2017 חלו שתי התפתחויות משמעותיות בישראל: שר התחבורה ישראל כץ החל לקדם מול ארצות הברית את תוכנית "אי-פרדות", הקמת אי מלאכותי ובו נמל ימי ושדה תעופה אל מול חופי עזה- במימון בינלאומי.כמו כן, במקביל, משרד התחבורה יצא במכרז לבחינת היתכנות להקמת אי מלאכותי לשדה תעופה בישראל.
סטטוס פוליטי
בחוק הים של האומות המאוחדות יש לאיים מלאכותיים הכרה חוקית מעטה. האיים יימצאו תחת תחום השיפוט של המדינה הקרובה ביותר במרחק 12 מייל ימי. כמו כן מצוין בחוקים שכל מדינה יכולה לבנות איים מלאכותיים משלה.
נעשו מספר ניסיונות ליצירת מדינות עצמאיות לכאורה על איים מלאכותיים, כמו למשל סילנד.
רפסודי (ראפרית)
מרלנה אוונס (באנגלית: Marlanna Evans; נולדה ב-21 בינואר 1983), ידועה בשם הבמה רפסודי (Rapsody), היא ראפרית ופזמונאית אמריקאית.
קריירה
רפסודי החלה את הקריירה שלה באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, שם הצטרפה לקולקטיב ההיפ הופ H2O. ב-2004 פגשו חברי הקולקטיב את המפיק 9th Wonder, שהתרשם מאחד הוורסים של רפסודי. ב-2010 הוציאה את מיקסטייפ הבכורה שלה, Return of the B-Girl.
ב-2011 הוציאה את שני המיקסטייפים Thank H.E.R. Now ו-For Everything, אשר זכו להצלחה רבה ולתשבחות ממבקרי המוזיקה.
ב-24 בפברואר 2012 הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, The Black Mamba.
באוגוסט 2012 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, The Idea of Beautiful. האלבום כולל הופעות אורח של מק מילר ואמנים מחתרתיים נוספים.
ב-2013 הוציאה את המיקסטייפ הרביעי שלה, She Got Game. האלבום כולל הופעות אורח של מק מילר, די ג'יי פרמייר, ניפסי האסל, אב-סול ועוד.
ב-2014 הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Beauty and the Beast. האלבום זכה להצלחה רבה.
ב-2015 התארחה בשירו של קנדריק לאמאר "", מתוך אלבומו השלישי, To Pimp a Butterfly. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ מתחת להוט 100.
בינואר 2016 התארחה באלבום מועמד פרס גראמי של אנדרסון פאאק, Malibu, בשיר "Without You".
ב-1 בספטמבר 2017 הוציאה את הסינגל המוביל מתוך אלבומה השני, "You Should Know", יחד עם הראפר באסטה ריימס. ב-22 בספטמבר 2017 הוציאה את אלבומה השני, Laila's Wisdom. האלבום היה מועמד לפרס גראמי לאלבום הראפ של השנה.
באוקטובר 2018 הוציאה את הסינגל הראשון מתוך אלבומה הבא, "Sojourner", בשיתוף הראפר ג'יי קול. ב-2 באוגוסט 2019 הוציאה את הסינגל השני מתוך האלבום, "Ibtihaj".
ב-22 באוגוסט 2019 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Eve. נכון ל-2020, זהו האלבום המדורג במקום הגבוה ביותר של רפסודי במצעד בילבורד 200. הוא הגיע למקום ה-76.
תמר מדבר יהודה
החייאת הזן הקדום
במשך עשרות שנים מתנהל מחקר במטרה להביא להחייאת זנים קדומים של עצי תמר, בראשותן של ד"ר איליין סולווי, מנהלת המרכז לחקלאות בת קיימא במכון הערבה ללימודי הסביבה שבקיבוץ קטורה וד"ר שרה סלון, מנהלת מרכז המחקר לרפואה טבעית על שם בוריק בבית חולים הדסה.
בט"ו בשבט ה'תשס"ה (25 בינואר 2005), הונבט עץ דקל מזן תמר מדבר יהודה מגלעין תמר מלפני אלפיים שנים שנמצא בשנות ה-70 של המאה ה-20 במהלך חפירות שבוצעו בארמון הורדוס שבמצדה. העץ אשר מכונה "מתושלח", על שם האדם המבוגר ביותר בתנ"ך, גדל בקיבוץ קטורה. העץ התגלה כזכר, כך שאינו מניב פירות משל עצמו ובכך לא התאפשר לחקור את הפירות הקדומים.
בשלב מאוחר יותר, גלעיני תמר רבים שנמצאו באתרים ארכאולוגיים במדבר יהודה הונבטו גם הם בהצלחה וכיום ישנם מספר עצים מהזן הקדום. אחד מעצי הנקבה, שהחוקרות כינו בשם "חנה" ושנבט מגלעין קדום שהתגלה במערות קומראן ומתוארך למאות ה-1–2 לספירה, הופרה על ידי "מתושלח" והניב פירות ראשונים במהלך שנת 2020. אנשי מכון הערבה היו הראשונים לגדוד ולטעום את הפרי הקדום אחרי אלפיים שנה.
ביצרון (שכונה)
שכונת ביצרון היא שכונה במזרח העיר תל אביב השוכנת ברובע מזרח של עיריית תל אביב. השכונה גובלת בשכונת נחלת יצחק מצפון (רחוב דרך השלום), בשכונת יד אליהו מדרום (רחוב יצחק שדה), בשכונת רמת ישראל ממזרח (דרך משה דיין), ובנתיבי איילון ממערב.
השכונה קרויה על שם של חברת השיכון העירונית של תל אביב עזרה ובצרון שהקימה את השכונה. רחובותיה קרואים בשמותיהם של סופרים מזרם תנועת ההשכלה כגון אברהם בר גוטלובר ויצחק ארטר. השכונה מאוחדת מבחינה מוניציפלית וממסדית עם שכונת רמת ישראל.
היסטוריה
לפני קום מדינת ישראל ועד מלחמת העולם השנייה רוב הקרקעות באזור השכונה היו בבעלות חקלאים ממושבת הטמפלרים הגרמנים שרונה, ונוצל לגידול הדרים. הטמפלרים רכשו קרקעות לאורך נחל איילון בתחילת המאה ה-20 והקימו מערכת השקיה, שהתבססה על שאיבת מים מהנחל. במהלך מלחמת העולם השנייה נעצרו תושבי שרונה בהיותם אזרחי מדינת אויב וחברים במפלגה הנאצית, ובסופו של דבר גורשו לאוסטרליה ורכושם הופקע על ידי ממשלת המנדט.
לאחר הקמת מדינת ישראל, עיריית תל אביב רכשה את הזכויות על הקרקעות והחלה בקמת השכונה על ידי חברת השיכון העירונית עזרה ובצרון. הבתים הראשונים, בסגנון בתי הרכבת דו קומתיים, נבנו בין שדרות ההשכלה ורחוב בצרון, עקב צורך במענה מהיר לקליטת עולים. בשכונה התגוררו ניצולי השואה ועולים מתימן שהגיעו במבצע על כנפי נשרים. בהמשך הוקמו בחלקה הדרומי של השכונה: "שיכון עובדי העירייה" בו בתים דו משפחתיים, ו"שיכון מפ"ם" בין אזור התעשייה ורחוב יצחק שדה.
בשנת 2009, השלימה חברת אמפא את הקמתו של פרויקט "סנטרל פארק" בשכונה, שני מגדלי מגורים בהם 326 דירות. בסמוך למטה חברת צ'ק פוינט (שנחנך ב-2007).
אזור התעסוקה
בשנת 1949 החלה עיריית תל אביב בהקמת אזור תעשייה מצידה המערבי של שדרות ההשכלה. המפעלים הראשונים שהוקמו היו אמקור והארגז, אחר כך הוקמו מצפון לדרך השלום, גם אסם, מוטורולה, חברת החשמל ותע"ש. בסוף המאה העשרים החלה מגמה של עזיבת מפעלי תעשייה ובתי מלאכה את השכונה, והחלפתם בבני משרדים. רוב קרקעות באזור זה הן בבעלות עיריית תל אביב, והיו מוחכרות למפעלים למשך 60 שנה, משנת 1950 עד שנת 2010. דמי החכירה שולמו מראש, ובשנת 2010 הציעה העירייה את הארכת חוזי החכירה ב-49 שנים עד שנת 2059.
מבנה השכונה
השכונה בנויה על צירו של רחוב ביצרון, וממנו מתפרסים למערב, בינו לשדרות ההשכלה, הרחובות המרווחים, הקרויים "שבילים" בהם ניתן לעבור עם רכב, ולמזרח, בין רחוב ביצרון לדרך משה דיין, שבילים צרים ממוספרים, העוברים בין בלוקים צפופים של בתים. במרכזה של השכונה ניצב בית הספר היסודי-קהילתי ע"ש דוד בלוך, המשמש את ילדי השכונה ואת ילדי השכונות הסמוכות: רמת ישראל ותל חיים. בבית הספר לומדים כ-360 תלמידים.
למעשה מורכבת השכונה משני חלקים, שהגבול ביניהם הוא בית הספר ע"ש בלוך. מדרום לבית הספר נמצאת שכונת מגורים ב' שנבנתה למען עובדי עיריית תל אביב. העירייה החלה לבנות את השכונה בתחילת שנות ה-50 והיא מאופיינת בבתים דו-משפחתיים חד-קומתיים. השם ניתן לשכונה כדי להבדילה משכונת מגורים א' שבנתה העירייה לעובדיה בשנת 1948 ברחובות ארלוזורוב-דרך חיפה. שכונת ביצרון נבנתה מצפון לבית הספר והייתה פתוחה לרכישה לכל דורש.
במערב השכונה, באזור שבין נחל איילון ושדרות ההשכלה נמצאים רוב העסקים הפעילים בשכונה: בדרום-מערב נמצאים סניפים של רשתות שיווק שונות וביתר האזור מצויים בתי קפה, מסעדות, מוסכים ובנייני משרדים.
הרחובות הקטנים והשבילים, היוצאים משדרות ההשכלה לכיוון מזרח ומחברים את השדרות עם רחוב ביצרון, קרויים על שם חכמי תנועת ההשכלה: יהודה ליב בן-זאב, מרדכי אהרון גינצבורג, יצחק ארטר, אברהם בר גוטלובר, קלמן שולמן, אליעזר צבי צויפל, חיים זליג סלונימסקי, שלמה רובין, שלמה מנדלקרן, יצחק אייזיק בן יעקב וישראל חיים טביוב.
טווין (אי)
אי התאומים (באנגלית: Twin Island) הוא חלק מפארק מפרץ פלהאם ברובע הברונקס, והוא ממוקם בסמוך לאי האנטרז (Hunter's Island).
האי טווין מקושר לרודמנז נק ולאי האנטרז באמצעות רצועת חול הנקראת "חוף אורצ'ארד" (Orchard Beach), וכן לאי שני העצים (Two Trees Island) באמצעות רצועת אדמה צרה.
בעבר היה האי מקושר לאי האנטרז באמצעות גשר, אולם זה נהרס.
ג'ונה היל
קורות חיים
ג'ונה היל פלדשטיין נולד בעיר לוס אנג'לס שבקליפורניה לשרון לין (לשעבר צ'אלקין), מעצבת אופנה ותלבושות ולריצ'רד פלדשטיין, חשב של להקת "Guns N' Roses". אחותו של היל היא השחקנית ביני פלדשטיין. אחיו ג'ורדן פלדשטיין היה המנהל המוזיקלי של רובין ת'יק ומארון 5 עד מותו הפתאומי בשנת 2017. הוריו של היל הגיעו במקור מלונג איילנד, ניו יורק. היל גדל בשכונה עשירה בלוס אנג'לס, והוא ממשיך להתגורר שם עד היום. היל למד ב"בית ספר ברנטווד" בלוס אנג'לס ולאחר מכן ב"בית ספר קרוסרודס" שבסנטה מוניקה. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 2002, המשיך היל ללמוד במכללת בארד, בבית הספר למשחק "ניו סקול" ובאוניברסיטת קולרדו. היל הוא יהודי ועבר טקס בר מצווה.
קריירת משחק
עוד כשהיה תלמיד מכללה כתב מופעים משלו והציג אותם בשכונת איסט וילג'. בתחילת דרכו התחבר עם ילדיו של דסטין הופמן רבקה וג'ק שהציגו אותו בפני דסטין, הופמן הציע להיל להיבחן לסרט "אני אוהב האקביז", היל הצליח באודישן וזכה לתפקיד קטן שהיה הראשון שלו בסרט מקצועני. לאחר מכן הופיע בתור לקוח של אתר "eBay" בקומדיה של ג'אד אפאטו - "בתול בן ארבעים" (2005), ותפקיד זה הוביל לתפקידים קטנים בקומדיות מ-2006: "קליק", "ילד של סבתא" ותפקיד נרחב יותר בקומדיה "שיגעון של קולג'" בתור שרמן שרדר חברו של בארט'לבי גיינס (ג'סטין לונג) שעוזר לו להקים קולג' פיקטיבי. באותה שנה שיחק בדרמה הרומנטית "עד 10 פריטים" לצידו של מורגן פרימן.
ב-2007 הוא לוהק לקומדיה המצליחה השנייה של ג'אד אפאטו "הדייט שתקע אותי" ולאחר מכן לסרט "מבול של צרות" סרט ההמשך של "ברוס הגדול מכולם". את רוב הפוקוס תפס בהופעתו הראשית בקומדיית הקולג' "סופרבאד - חרמן על הזמן" בה גילם את סת', נער קולני וחרמן שמחליט עם חברו אוון (מייקל סרה) לנצל את הלילה האחרון שלהם יחד לפני הפרידה הבלתי נמנעת לקולג' כדי לנסות ולאבד את בתוליהם. היל זכה לביקורות נלהבות על הופעתו הקומית והיה מועמד בטקס סרטי הקולנוע של ה-MTV בקטגוריות פריצת השנה וההופעה הקומית של השנה. בשנת 2008 הופיע בקומדיה "קח את זה כמו גבר" בתור מת'יו, עובד בית המלון אליו הגיע פיטר ברטר ומעריץ מושבע של המוזיקאי אלדוס סנואו (ראסל בראנד). ב-2009 הופיע בדרמה הקומית "אנשים מצחיקים" בתפקידו של ליאו חברם של מארק (ג'ייסון שוורצמן) וגיבור הסרט איירה (סת' רוגן), השתתף באותה שנה גם בסרטו ולצידו של ריקי ג'רווייס "המצאת השקר".
בשנת 2010 דיבב היל את סנוטלאוט ג'וגנסון בסרט האנימציה "הדרקון הראשון שלי" ושיחק בקומדיה בהפקתם של ג'ייסון סיגל וג'אד אפאטו "תביא אותו כמו גבר" את אהרון גרינברג, עובד בחברת תקליטים גדולה. ב-2011 שיחק היל בדרמת הספורט "מאניבול" בתפקיד פיטר ברנד עוזרו של בילי בין (בראד פיט), מאמן קבוצת הבייסבול "אוקלנד אתלטיקס". הופעתו בסרט זיכתה את היל בסופרלטיבים רבים וכמו כן גם במועמדויות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2012 שיחק בקומדיית הפעולה המוערכת המבוססת על סדרת הטלוויזיה "רחוב ג'אמפ 21". היל שגם כתב את תסריט הסרט שיחק בתפקיד השוטר מורטון שמידט. בשנת 2013 הופיע היל בדרמה הקומית ביוגרפית של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט" בתפקיד איש המכירות דוני אזוף, עליו היה מועמד היל לפרס אוסקר שני בקריירה לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2018 ביים היל את סרטו הראשון, קומדיית נעורים בשם "שנות התשעים" בהשתתפותם של לוקאס הדג'ס ואלכסה דמי.
כמפיק וכתסריטאי
היל רצה להיות תסריטאי עוד כשהיה תלמיד תיכון וחלם לכתוב תסריטים לסדרות מפורסמות כמו: "סאטרדיי נייט לייב", "המופע של לארי סנדרס" ו"משפחת סימפסון". בתחילה החל לכתוב תסריטים עם חברו שחקן הקולנוע ג'ייסון שוורצמן ולאחר מכן הגשים את חלומו וכתב תסריט אחד ל"סאטרדיי נייט לייב" שהתקבל והופק ב-2008. ב-2009 שימש היל כעוזר הפקה ביחד עם סשה ברון כהן על סט הקומדיה הפרובוקטיבית "ברונו". בשנת 2018 ביים וכתב את הסרט "mid90s", סרטו הראשון כבמאי.
חיים אישיים
באוקטובר 2019 הוא התארס לג'יאנה סנטוס, אך האירוסין בוטלו לאחר שנה, באוקטובר 2020.
מוזיאון המדע והתעשייה (שיקגו)
מוזיאון המדע והתעשייה (באנגלית: Museum of Science and Industry, או בקיצור MSI) הוא מוזיאון מדע מן הגדולים בעולם ואחד מארבעת אתרי התרבות של שיקגו בהם ביקרו המספר הרב ביותר של מבקרים בשנים 2006 ו-2007. המוזיאון נמנה עם האתרים החשובים בעיר בספרי הדרכת תיירות רבים המיועדים לתיירים בגילאים ועם תחומי עניין שונים.
המוזיאון ניצב על חלק מהשטח בו התקיימה התערוכה העולמית של שיקגו (1893) - מן החשובים באירועי התרבות בהיסטוריה של ארצות הברית.
גוליבר מיקי
גוליבר מיקי (באנגלית: Gulliver Mickey) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1934 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. זהו הסרט ה-66 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והרביעי שיצא באותה שנה. עלילת הסרט זהה לשל "עולם הענקים", אשר בשניהם מיקי מאוס מספר לאחייניו מאורעות שקרו לו על סמך ספרים שקרא קודם.
עלילה
מיקי מאוס נראה לראשונה קורא את "מסעי גוליבר", רומן משנת 1726 מאת ג'ונתן סוויפט, בזמן שאחייניו העכברונים מעמידים פנים שהם מלחים. לאחר מכן הוא מצטרף למשחק שלהם בכך שהוא מסתתר מתחת לשטיח, מעמיד פנים שהוא לוויתן. לאחר שאחד מהם תוקע מזלג במיקי, מה שגרם ל"ספינה" שלהם להתמוטט, הילדים מתחילים לבכות. מיקי מצליח להרגיע אותם על ידי כך שהוא מספר להם את מאורעות ליליפוט מתוך "מסעי גוליבר", מעמיד פנים שזה אירוע אמיתי שקרה לו על ידי גילום דמותו של גוליבר. הסיפור מסתיים בכך שמיקי מציל את העיירה מעכביש ענקי (בעל פנים של פיט). עם זאת, לאחר שסיפר את הסיפור, אחד הילדים משלשל עכביש מזויף המחובר לחכה מול מיקי, מה שמפחיד אותו מאוד.
מורשת
סרט קצר זה עובד מאוחר יותר כחלק מעולם נהר חסר-הזמן במשחק הווידאו "Kingdom Hearts II" כמשימה שבה סורה, דונלד דאק וגופי מגנים על העיירה מפני אויבים.
יעקב תלמוד
יעקב דב תלמוד (י' בטבת ה'תרמ"ו, 18 בדצמבר 1885 – י"ט בתשרי ה'תשכ"ד, 7 באוקטובר 1963) היה מלחין חסידי פולני-ישראלי, חסיד גור ומלחין החצר של חסידות זו.
ביוגרפיה
נולד בוורשה לעקיבא בן חיים תלמוד, וליענטא (יטה) לבית שפרן, משפחה של חסידי גור. אביו היה סוחר עצים ותלמיד חכם שנפטר כשהיה צעיר. משיכתו לנגינה הביאה אותו להקשיב בחשאי למקהלת בית הכנסת שבעירו, וכשנתפס מקשיב להם מאחורי הקיר צורף למקהלה ושם התגלה כישרונו המוזיקלי.
התחתן עם דבורה בת שמואל יצחק הלוי פרום בשנת תרע"א בוורשה. לפרנסתו הוא עסק במסחר והיה מעורב גם בעסקנות ציבורית ביהדות החרדית של פולין. במסגרת פעילותו התמנה לציר פולין בוועידה הראשונה של אגודת ישראל שהתקיימה בפרנקפורט, וביקר מספר פעמים בישראל. בשנת תרצ"ג עלה עם משפחתו לישראל. בישראל החליף משרות ועבודות שונות. תחילה ניסה לפתוח מסעדה (שנקראה "אגודת ישראל"), מכבסה, ולבסוף התקבל לעבודה כמשגיח כשרות בבית החולים אסף הרופא.
תלמוד היה במשך שנים רבות מלחין ונגן החצר של חסידות גור, והלחין למעלה מ-1000 ניגונים מסוגים שונים (נספרו 387 ניגונים לשמיעה בדיסקים). ניגונים אלו הם רובם ללא מילים, והם בנויים לפי כללים קבועים. את יצירותיו היה מחבר בעיקר פעמיים בשנה, לפני חג השבועות ולפני הימים הנוראים לטקסטים קבועים. במשך השנה היו הלחנים מותאמים לטקסטים נוספים מהתפילה ומזמירות שבת. יצירותיו זכו לפרסום גם מעבר לגבולות החסידות והן מוכרות כיום בקרב חלקים ניכרים מהציבור הדתי והחרדי. החשיב עצמו כתלמידו של יעקב פראגר, מלחין החצר של חסידות אלכסנדר בשנים תרמ"ה - תר"ע, והתבטא ביידיש: 'איך בין יענקל'ס תלמיד'.
תלמוד התגורר בתל אביב. בימי חוליו הגיע האדמו"ר מגור לבקרו בבית החולים. נפטר בליל ד' של חול המועד סוכות תשכ"ד בגיל 78. בלווייתו השתתפו אלפים.
מיצירותיו שהתפרסמו מחוץ לחסידות: ישמחו במלכותך המושר בחסידות ויז'ניץ ("היום תאמצנו" תשי"ט), לא תבושי ("היום תאמצנו" תשכ"א), ניגון שמחה לאופרוף, מארש שיר המעלות ("לכה דודי" תשכ"א), כל מקדש, אני מאמין (קטע שלישי של "במוצאי מנוחה" תשט"ז), אמר ה' ליעקב.
ספרו
ספר נוסף שיצא אודותיו נקרא "קו ותו לדמותו של רבי יעקב תלמוד". יש עותקים בודדים ממנו בעולם.
משפחתו
ליעקב בער ודבורה תלמוד, היו ארבעה ילדים ששניים מהם נפטרו בצעירותם:
משפט לסקר-נתר
את המשפט הוכיח עמנואל לסקר עבור חוגי פולינומים בכמה משתנים מעל שדה, ואמי נתר הכלילה אותו לכל חוג נותרי.
ניסוח המשפט
יהי A חוג נותרי וקומוטטיבי. כל אידיאל I של A הוא חיתוך, עבור אידיאלים פרימריים. בנוסף לזה, בכל הדרכים להציג את I כחיתוך כזה עם n מינימלי, מתקבלים אותם רדיקלים (עד כדי סדר).
הוכחת הקיום
הוכחה: נניח ש-Q אינו פרימרי ונוכיח שהוא פריק. מכיוון ש-Q אינו פרימרי, קיימים איברים b,c \in A כך ש- וגם.
נסמן. מכיוון ש-Q הוא אידיאל, אם xb^k \in Q אז גם אם נכפול אותו באיבר כלשהו הוא יישאר באידיאל ולכן גם.
אנו מקבלים את השרשרת העולה. מכיוון שהחוג נותרי השרשרת חייבת להעצר ולכן קיים l כך ש-. לכן, אם אזי xb^l \in Q.
כעת נסתכל על הקבוצות M=Q + Ab^l ו-N=Q + Ac. הן בוודאי שונות מ-Q מכיוון ש- ו-.
נוכיח ש-. ברור ש- מכיוון ש- וגם. נראה ש-.
עכשיו, נתון לנו ש-bc \in Q ומכיוון ש-Q הוא אידיאל אז a'bc \in Q. מכיוון ש-Q אידיאל גם. זה גורר שהאיבר היחיד שנותר במשוואה גם כן שייך ל-Q :.
אבל הראנו שזה גורר ש-ab^l \in Q. ולכן, כלומר כל איבר כללי בחיתוך שייך ל-Q ולכן.
משתי הלמות קבלנו פירוק סופי של כל אידיאל לאידיאלים פרימריים.
דגל אזרבייג'ן
דגל אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan bayrağı) הוא דגלה הלאומי של אזרבייג'ן. עיצובו הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים כחול (למעלה), אדום וירוק; סהר וכוכב בעל שמונה קודקודים בצבע לבן נמצאים במרכז הפס האדום. שמונת הקודקודים של הכוכב מייצגים את שמונה האותיות שמרכיבות את השם אזרבייג'ן בשפה הערבית.. הפס הכחול הוא הפס של הטורקים, הירוק מייצג את האסלאם והאדום מייצג קדמה. לפי טענה אחרת הפס הכחול מייצג את השמים, הירוק את האדמה והאדום את החירות. גרסה קדומה של הדגל הונפה לראשונה בשנת 1918, אך לאחר הכיבוש של ברית המועצות נגנז הדגל. הדגל הונף שוב רק ב-5 בפברואר 1991 לאחר פירוק ברית המועצות.
רדליצ'יה
רדליצ'יה (שם מדעי: Redlichia) הוא סוג נכחד של פרוק-רגליים ממחלקת הטרילוביטים אשר חיו בתקופת הקמבריום שבתחילת עידן הפלאוזואיקון הקדום. טרילוביט זה הגיע לאורך 35 סנטימטרים בממוצע.
הוא נמצא באזורים רבים בעולם בשכבות סלע שנוצרו בימים רדודים בסין, קוריאה, פקיסטן, ההימלאיה, איראן, סיביר, ספרד ואוסטרליה. התגלו מינים רבים שלו, הראשון שבהם התגלה ב-1899.
מבנה הגב של טרילוביט זה היה עשוי משלד חיצוני קשיח שדמה לביצה הפוכה עם בית חזה מגודל שהתחלק ל-11 חלקים. על החזה היו לו קוצים שונים שבלטו מהצידיים ועזרו כנראה להגנה. הראש היה גדול עם חלל עיניים רחב ו"קסדה" קשתית רחבה. היצור היה שטוח וחי על קרקעית הים, שם הוא סינן מזון בלסתותיו הקטנות.
ביודנסה
ביודנסה (מיוונית (bio) חיים, ומספרדית (danza) ריקוד, במשמעות מילולית "הריקוד של החיים") היא שיטה שמטרתה חיזוק ההתפתחות האישית והעמקת המודעות העצמית. הביודנסה משלבת מוזיקה, תנועה וקבוצה חברתית.
הביודנסה נוצרה ב-1960 על ידי האנתרופולוג והפסיכולוג הצ'יליאני, רולנדו טורו, והיא זכתה בהמשך לפרסום בעשרות מדינות.
שיטת תנועה בריקוד
ביודנסה הוגדרה על ידי מייסדה כ"שיטה של התחדשות אורגנית, אינטגרציה רגשית ולימוד מחדש של תפקודי החיים המקוריים." היישום שלה מתבטא דרך ויוונסיה (vivencia) שהיא חוויה מיטיבה בכאן ועכשיו (הוויה) באמצעות מוזיקה, תנועות והמפגש הקבוצתי".
מפגש שבועי נמשך כשעה וחצי, והוא מורכב מויונסיה "Vivencia", כלומר, סט קוהרנטי של תרגילים מוכן מראש על ידי המנחה. התרגילים מתורגלים באופן אישי, בזוגות, בקבוצות קטנות, או הקבוצה במלואה. כל תרגיל מבוצע עם מוזיקה מיוחדת שנבחרה על ידי המנחה. לעיתים קרובות, התרגיל הראשון הוא מעגל: המשתתפים מחזיקים ידיים ומתחילים במעגל עם מוזיקה. מאות תרגילים נוצרו על ידי רולנדו טורו, מייסד השיטה. בתחילת המפגש מוקדש זמן לשיתוף מילולי, ולאחר מכן המפגש מתחיל במעגל, המשתתפים אוחזים בידיים ומתחילים לנוע לצלילי המוזיקה. בתחילת כל תרגיל, המנחה, שנקרא מאפשר/ת, נותן הוראה. התרגילים מהווים חלק חשוב של תנועה בביטוי חופשי. למבט ולמגע יש גם חלק בתרגול.
קישורים חיצוניים
מהי ביודנסה, ארגון מנחי ביודנסה ישראל
ישורון (מאסף תורני)
היסטוריה
המאסף יוצא לאור, בדרך כלל, פעמיים בשנה. הכרך הראשון הופיע בתשרי ה'תשנ"ז, כרך מ' יצא לאור בניסן ה'תשע"ט. כל כרך מכיל קרוב לאלף עמודים, ובו המדורים הבאים:
בין הישגיו של כתב העת ניתן למנות את הדפסתם של מאגדים שלמים של כתביהם של אישים נודעים, בדרך כלל מארכיוני המשפחות. לצד חומר תורני מהאישיות לה יוחד הכרך ובני חוגה, מופיע חומר היסטורי רב ערך כמו מכתבים בענייני ציבור ומסמכים נוספים. המערכת מוסיפה ביוגרפיה ומאמר הערכה על האישיות המסוקרת.
הקובץ נערך על ידי הרב שלמה גוֹטֶסמן מניו-יורק ולצדו פועלת מערכת בירושלים, ובין חברי המערכת נמנו במהלך שנות קיום המאסף הרבנים: מאיר שמחה סוקולובסקי, יחיאל שטרנברג, דוד קמנצקי, צבי גרטנר, ויהושע ענבל.
קישורים חיצוניים
קובצי ישורון מאתר HebrewBooks:
עינוי דין
עינוי דין הוא התמשכות משפטו של אדם לאורך זמן ללא סיבה מוצדקת. דבר זה אסור במדינות רבות בעולם, כולל ישראל, והוא מעוגן במספר אמנות בינלאומיות ומוכר בתור הזכות למשפט מהיר.
בהלכה היהודית
בהלכה היהודית עינוי הדין אסור. חז"ל אף אמרו כי.
במשפט העברי נדרש בית הדין לסיים פסיקה משפטית תוך יום אחד בלבד, ובדיני נפשות כשהדין נוטה להרשעה תוך יומיים בלבד.
מסיבה זו יש איסור להתחיל דיני נפשות ביום שישי, כדי שהדיון לא יידחה לראשון.
שמואל טאג'יר
שמואל טאג'יר (תג'ר) (10 בינואר 1868 – 13 ביולי 1957) היה ממייסדי תל אביב.
קורות חיים
טאג'יר נולד בט"ו בטבת תרכ"ח בסופיה שבבולגריה, אז בתחומי האימפריה העות'מאנית, ועלה לארץ ישראל ב-1879 עם הרב הראשי של עירו. אביו, חזקיה, הצטרף שנה אחר כך, והם התגוררו בירושלים. טאג'יר למד בבית הספר אליאנס בעיר. ב-1890 נשא לאשה את סולטאנה בכר ישעיצ'י מהעיר העתיקה, שאביה ישעיה בכר שמואל היה גם הוא יליד סופיה. הזוג הצעיר התגורר בתחילה בעיר העתיקה, ואחר כך עבר לנחלת שבעה וליפו. ב-1909 היו בני הזוג טאג'יר בין המשפחות שנטלו חלק בהגרלת המגרשים של אחוזת בית, בעקבותיה בנו את ביתם בשדרות רוטשילד 3. לבני הזוג נולדו 10 ילדים, שניים מהם מתו בילדותם. בתם הבכורה היא הציירת ציונה תג'ר. בנה של ציונה הוא אברהם כ"ץ-עוז לשעבר חבר כנסת ושר החקלאות וממקימי קיבוץ נחל עוז.
נינם של בני הזוג טאג'יר הוא איש העסקים וחבר הכנסת לשעבר אראל מרגלית.