cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוהאן הראשון, מלך שוודיה
מותו
יוהאן הראשון נותר על כס המלוכה עד למותו ב-10 במרץ 1222. הוא מת מבלי שנשא אישה ובלי להעמיד צאצאים והותיר זיכרון חיובי בהיסטוריוגרפיה השוודית: "הוא היה צעיר ומאוד עדין. הוא היה מלך במשך שלושה חורפים ומת ממחלה באי וויסינגאֶה. כל שוודיה התאבלה על מותו, שהוא לא האריך ימים. הוא נטמן באלווסטרה, וישמור האל על נשמתו בחיי נצח". לאחר מותו היורש הצעיר מבית המלוכה היריב ירש את כס המלוכה בהיותו בגיל שש ומלך כאריק האחד עשר.
העין הכחולה
העין הכחולה (באלבנית: Syri i Kaltër, תעתיק: "סירי אי קלטר") הוא מעיין קרסטי במורדותיו המערביים של רכס מאלי אי ג'רה בדרום אלבניה, 17 ק"מ מזרחית לסרנדה ו-16 ק"מ דרומית לג'ירוקסטרה, בגובה של 180 מטר מעל פני הים.
המים נובעים מאבן הגיר בקצב של 6 מ"ק לשנייה, הגבוה ביותר באלבניה. טמפרטורת המים 12.75°C, והיא נתונה לשינויים קלים בלבד (לא יותר מ-0.15°C). עומקו של המעיין לא נמדד מעולם, אך ידוע כי הוא עמוק מ-50 מטר. צבעם הכחול של מימיו הוא שנתן לו את שמו. המעיין מצוי בתוך יער של עצי אלון, אורן, דובדבן, אגוזי מלך וערמונים. סביב המעיין הוכרזה שמורת טבע בשטח של כ-1,800 דונם, אך חרף זאת, מאז 1990 הוקמו בסמוך לו שתי מסעדות ומספר חדרי אירוח.
מי המעיין זורמים לנהר ביסטריצה, שמימיו נאגרים בסכר קילומטרים ספורים מהמעיין. בהמשך, נשפך הנהר לאגם בוטרינט, כ-25 ק"מ דרומית-מערבית למעיין.
עקרון המחיקה של לנדואר
עקרון המחיקה של לנדואר או בקיצור עקרון לנדואר (באנגלית: Landauer's principle) הוא עקרון פיזיקלי בתרמודינמיקה ובתורת האינפורמציה, המצביע על קיומו של חסם תחתון לאנרגיה שיכולה להשתחרר תוך כדי ביצוע תהליך לא הפיך על האינפורמציה של מערכת פיזיקלית. בצורה יותר ספציפית, הטענה היא שכל מהלך לא הפיך שנעשה על אינפורמציה של מערכת - בין היתר מחיקת ביט של אינפורמציה (ומכאן שמו - "עקרון המחיקה") אך גם תהליכים נוספים כמו רשימת ערך חדש על ביט קיים ללא קשר לערכו הקודם או מיזוג של שני תאים לתא אחד, יגרור עליה כלשהי באנטרופיה של הסביבה שאינה יכולה לרדת מערך מינימלי חיובי כלשהו.
עקרון לנדואר תואר לראשונה בקצרה על ידי הפיזיקאי רולף לנדואר במאמר שלו משנת 1961, שם תיאר מערכת פיזיקלית פשוטה שביצוע מחיקה של חלק מהאינפורמציה שבה יוצר חום מינימלי כלשהו, שכיום מכונה חסם לנדואר או גבול לנדואר. תוצאה זו נתמכה מספר פעמים על ידי מאמרים מאוחרים יותר ונחשבת כיום לקונצנזוס התקף במספר רב של מערכות חישוביות, אף על פי שבעת המודרנית חסם לנדואר לא מאתגר ממשית את היעילות האנרגטית של מחשבים מאחר שטמפרטורות נמוכות גבול זה קטן בכמה סדרי גודל מהחום האופייני הנפלט בחישובים סטנדרטיים.
לעקרון לנדואר יש מספר שימושים מרכזיים בקישור בין תורת האינפורמציה לתוצאות מוכרות בתרמודינמיקה. הוא מספק הסבר משכנע לתופעות תרמודינמיות מוכרת כמו השד של מקסוול ומנוע סילארד ומהווה גם כיום נושא מרכזי לדיון במגוון רחב של פורומים.
אינפורמציה והאנטרופיה של שאנון
עם התפתחות המכניקה הסטטיסטית כפי שהיא מנוסחת בעת המודרנית תודות לפיזיקאים בולטים בתחום, ביניהם בולצמן, פלאנק, דביי ועוד רבים נוספים, נבע הרצון לתת פירוש אינטואיטיבי לחלק מהגדלים הפיזיקליים שהיא עוסקת בהם, ביניהם מושג האנטרופיה. כיום הקשר האדוק שיש בין אנטרופיה למספר המצבים האפשריים שמערכת יכולה לתפוס בתנאים נתונים, בין היתר לפי העובדה שמערכות סגורות עם אנרגיה קבועה (צבר מיקרוקנוני), האנטרופיה של המערכת מקיימת את הקשר הישיר -
כאשר g פונקציית הריבוי של המערכת שנותנת את מספר המצבים המיקרוסקופיים המתאימים למצב מקרוסקופי נתון של מערכת עם אנרגיה ספציפית, S האנטרופיה, ו - k_B קבוע בולצמן. תוצאות דומות מוכללות יותר מתקבלות בצברים נוספים כפי שהראה בולצמן. לכן מקובל כיום לתאר אנטרופיה כגודל המתאר את כמות ה - ”סדר“ שיש למערכת, מאחר שבדר“כ ניתן לצפות שמערכות עם יותר סימטריות יימצאו נדירות יותר לעומת מערכות ”מבולגנות“ - עם פחות כללים שיגבילו את כמות האפשרויות הזמינות.
במקביל לאותו רעיון, עלתה סוגיה נוספת מצד אנשים שעסקו בתורת האינפורמציה דוגמת קלוד שאנון. נשאלה השאלה האם ניתן להצביע על קיומה של אנטרופיה שנובעת לא בהכרח מקשר ישיר למערכות פיזיקליות, אלא בצורה יותר כללית בתור גודל שיכול לאפיין בצורה דומה למסרים, ובפרט תמונות וסימולציות - שגם כן מחזיקות בתכונה דומה של קשר ישיר בין הריבוי של מצבים אפשריים לכמות הסדר שאפשר להגדיר לה. לשם כך נוצר הצורך להפוך את הדיון הנ“ל ליותר פורמלי במטרה לקשר בסופו של דבר בין שני סוגי האנטרופיות שניתן לדון עליהן.
מתוך מניע אינטואיטיבי שיובן בהמשך, שאנון הגדיר את האינפורמציה של קבלת ערך כלשהו x מתוך דגימה של משתנה המקרי X (או לייתר דיוק, לקבלת הודעה x כלשהי) -
כאשר ההסתברות לקבל תוצאה X=x ונהוג לקחת את הלוגריתם בבסיס 2 מאחר שבדר“כ רוצים למדוד את האינפורמציה ביחידות ביטים. מושג זה מתלכד מבחינה איכותית לפחות עם האינטואיציה של אינפורמציה - ככל שלמצב אפשרי כלשהו יש יותר סיכוי להימצא במערכת, הוא יימצא יותר פעמים, והאינפורמציה של המצב תשאף לאפס (“צריכה“ של פחות ביטים). בהמשך להיגיון זה ניתן להגדיר את המיצוע של כל האינפורמציות, בממוצע משוקלל כאשר כל אינפורמציה של מצב מגובית בהסתברות שלו. כך ניתן לקבל את האנטרופיה של שאנון -
מושג זה מתלכד עם הצורה הכללית יותר של אנטרופיה -. למעשה, במקרים מסוימים נהוג לעבוד עם ההנחה של אדווין ג'יינס לפיה שתי האנטרופיות הנ“ל שקולות וצריך להתקיים עד כדי קבוע - S=k_{B}H (כל עוד בוחרים נכונה את בסיס הלוגריתם באנטרופיית שאנון). מכאן למעשה ניתן להסיק את השקילות המלאה בצורה מבוססת, ועל מנת להשתמש בה בשביל לפתור מערכות דינמיות יש צורך בחידוד הקשר בין פעולות שונות שניתן לעשות על אינפורמציה - לתהליכים תרמודינמיים. נושא זה נחקר רבות גם בזמנים אלו.
ניסוח פורמלי
ניקח מערכת מבודדת שנמצאת בטמפרטורה קבועה T (ניתן ליצור מערכת כזו על ידי צימוד למאגר חום גדול במיוחד), שיכולה להימצא אך ורק בשני מצבים אפשריים בהסתברות שווה, כלומר מבחינה איכותית היא מכילה ביט אחד של אינפורמציה. האנטרופיה של שאנון עבורה תנבא - כעת נבצע תהליך שמוחק אפקטיבית את אותו ביט. תהליך זה איננו הפיך, מאחר שהמחיקה נעשית באופן שבו לא ניתן לשחזר את המידע בשום דרך שהיא - אבל הוא לא יחיד, כלומר ישנם דרכים שונות להעביר את המערכת בתהליך הזה באמצעות שערים לוגיים שונים שהמשותף להם הוא שהם מבצעים מחיקה של אינפורמציה. לנדואר ספציפית החליט לעבוד עם הפעולה SET\_TO\_1 - לקיחה של ביט שיכול לקבל את הערכים 0 או 1 ומחזיר 1 ללא קשר לערך הביט. מבחינה פיזיקלית משמעות הפעולה הזאת היא הקרסת המערכת למצב נתון כלשהו ללא קשר למצבה הקודם. האנטרופיה של שאנון עבור מצב כזה היא מן הסתם H_{f}=0. לפי החוק השני של התרמודינמיקה האנטרופיה הכוללת של הצימוד בין הביט למאגר חייבת תמיד לעלות. לכן נגדיר S_{bit} בתור האנטרופיה של תת-המערכת ”ביט בצימוד“ ו - S_{res} האנטרופיה של מאגר החום, ומתקיים -
בהנחת שקילות האנטרופיות ניתן לטעון ש - נציב באי השוויון ונציב את האנטרופיה של החום לפי נוסחת קלאוזיוס -
כאשר Q_{res} החום שנפלט ממחיקת הביט לסביבה והנחנו מאחר שמאגר החום מאוד גדול ונמצא בשיווי משקל תרמי עם שאר המערכת. מכאן לאחר פישוט מתקבלת התוצאה -
כלומר, כתוצאה מהמחיקה של האינפורמציה משתחרר חום לסביבה שלא יכול להיות קטן יותר מערך מינימלי כלשהו שתלוי ליניארית בטמפרטורה. גבול זה מכונה לעיתים גבול לנדואר או חסם לנדואר. נשים לב שמדובר בחסם תאורטי בלבד, והמהלך המחשבתי הזה לא מייצג בהכרח את הערך המינימלי שאפשר להגיע אליו במציאות. אם מציבים נתונים סטנדרטיים של חישוב בטמפרטורה של כ - ניתן להעריך את הסביבה של המחשב כמאגר חום של טמפרטורת החדר והפיתוח תקף, כך שמתקיים -
חום כזה שנפלט לסביבה הוא קטן להפליא ביחס לכל סקאלה יומיומית, וקיים קושי רב למדוד פליטה כזאת בניסוי מבוקר. לצורך השוואה, אנרגיה זו קטנה בשני סדרי גודל מהאנרגיה שאלקטרון אחד צובר במעבר בין מפל מתחים של וולט אחד, ובעוד שמחשבים סטנדרטיים פולטים באנרגיות רחוקות בהרבה מגבול זה - הציפייה הרווחת היא שככל שמעבדים משתפרים מבחינה טכנולוגית והופכים לקטנים יותר, החום שייפלט מהם בעת ביצוע פעולות כאלו או אחרות יתקרב יותר ויותר לחסם המינימלי שמתחתיו לא ניתן יותר להשתפר מבחינת יעילות אנרגטית.
כמו כן, מאחר שהסיבה העיקרית לעלייה באנטרופיית הסביבה היא שהמחיקה יוצרת שינוי באינפורמציה של המערכת, המסקנה היחידה שיכולה להתבצע מהניסוי היא שרק פעולות לא הפיכות לאינפורמציה מצייתות לחסם אנרגיה כלשהו מסוג זה. כתוצאה מכך התעורר דיון נרחב על האופי של תהליכים כלליים מבחינה אנרגטית, והסברה המתבקשת מעקרון המחיקה של לנדואר היא שתהליכים הפיכים, כגון צבירת מידע חדש - כלומר העתקה של מידע ממקום אחד לאחר, לא נושאים בתוכם חסם אנרגטי ומבחינה תאורטית לא חייבים בפליטת חום לסביבה.
קשר לשד של מקסוול
אחד השימושים המרכזיים והמפורסמים ביותר לעקרון לנדואר הוא הוכחה לסתירה הפנימית שיש בפרדוקס השד של מקסוול. בשנת 1982 פרסם הפיזיקאי צ'ארלס בנט מאמר שלם המכיל סקירה מקיפה של השד של מקסוול והציע דרך אפשרית לתקוף את הסוגיה על ידי שימוש בחסם לנדואר על המערכת המוצגת בבעיה.
הגישה המקובלת לפתור את הפרדוקס באותה תקופה היה ללא שימוש בתכונות האינפורמטיביות שיש לשד בניסוי, ובמקום זאת טענו מפורשות שהשד מוכרח להשקיע אנרגיה בכל פעם שהוא מודד את מולקולות הגז, ואנרגיה זו מתבטאת בביצוע עבודה על המערכת. תירוצים נוספים דרשו לקחת בחשבון את העובדה שמודל המדידה של המערכת לא מובהר דיו, וכדי לתת פתרון מלא יש צורך בפורמליזציה של דרישות על הדרך שבה השד פותח את המחיצה בכל פעם, הדרך שבה הוא מודד את המולקולות ולהתחשב בהשפעה של החור שנפתח רגעית בכל פעם והעובדה שיש לו גודל סופי שלא בהכרח יכול להעביר מולקולה אחת בכל מצב אפשרי של הגז. בנט בחר להסתכל מזווית אחרת על הבעיה, ולתקוף ספציפית את העובדה שעל מנת שהתהליך יתבצע - לשד חייבת להיות "אינטליגנציה" שמאפשרת לו למדוד את המולקולות, בטענה שניתן בסופו של דבר למפות את אותה אינטליגנציה לכך שלשד חייב להיות לפחות באופן אפקטיבי - ”תא זיכרון“ כלשהו, שבו הוא מאחסן את כל הידע על המדידות של המולקולות בכל איטרציה של הניסוי, שניתן למפות לאינפורמציה שיש לו על המערכת. התהליך של צבירת האינפורמציה והאחסון שלה בתא של השד הוא תהליך הפיך מבחינה לוגית - ולכן לפי לנדואר היא יכולה לפחות מבחינה תאורטית להתבצע ללא עלייה באנטרופיה וללא פליטת חום לסביבה. לעומת זאת, מאחר שהשד לא יכול להמשיך ולאגור אינפורמציה לנצח מאחר שההנחה היא שהשד הוא סופי וחייב לאכלס תא זיכרון סופי, השד חייב למחוק את האינפורמציה על הגז לאחר שהוא משתמש בה על מנת לפנות מקום לעוד אינפורמציה. התהליך של מחיקת האינפורמציה הזאת מתא הזיכרון כן עולה בפליטת חום לסביבה, ולכן בעלייה באנטרופיה וביצוע עבודה על המערכת - ובכך הפרדוקס נפתר. שיטתו של בנט זכתה לתמיכה ונחשבת כיום לתירוץ קביל לבעיית השד של מקסוול.
עקרון לנדואר משמש בצורה דומה על מנת לנתח מערכות פיזיקליות דומות ובהן מנוע סילארד - מנוע הבנוי מקופסה המכילה חלקיק אחד, שניתן להציב מחוצה לה ”שד“ שמודד בכל שלב את מיקום החלקיק בקופסה ומשתמש בידע על מנת להציב מצידו השני מחיצה שתידחף הצידה כתוצאה מהפרש הלחצים בין שני חצאי הקופסה - ומכאן שהמחיצה תבצע עבודה, בסתירה לחוק השני של התרמודינמיקה, שכן התהליך של מציאת החלקיק לכאורה לא דורש עבודה. השימוש בעקרון לנדואר על טיעון זה גורר שאין הדבר כן, ומאחר וזיכרון השד סופי עליו לבצע בכל שלב של האיטרציה מחיקה של הזיכרון הקודם - שתדרוש עלייה באנטרופיה ומכאן ביצוע עבודה. למעשה, ניתן לייצג בכל שלב את הפעולה של השד בתור מחיקה של ביט אחד בדיוק של אינפורמציה, זאת מאחר שהמידע המינימלי הנחוץ לאיטרציה ספציפית הוא הידיעה באיזה צד של הקופסה נמצא החלקיק, כלומר קיימות אך ורק שתי אפשרויות לאינפורמציה. אם מניחים ששתי האפשרויות זמינות בהסתברות שווה (ניתן להכליל בקלות ל - p,1-p בהתאמה), אזי העבודה שתושקע בכל איטרציה תהיה זהה לזו שמתקיימת בפיתוח הקודם ותקיים - ובהנחת התפשטות איזותרמית של הגז וטמפרטורה קבועה T של המערכת, הגז יקיים תחת אותו תהליך -
זאת מאחר שהעבודה המקסימלית שתתבצע בתהליך היא דחיפה של המחיצה עד לקצה השני של הקופסה - בהנחה שהמחיצה תמיד מוצבת באמצע הקופסה בתחילת כל איטרציה. העבודה שהשד מקבל בתמורה להשקעה של עבודה שנמצאת תמיד מעל גבול לנדואר גוררת לפיכך עבודה שתימצא תמיד מתחת לגבול לנדואר. במקרה הטוב ביותר, העבודה שמושקעת לתהליך היא גם העבודה שמתקבלת ובכל מקרה אחר היא גדולה יותר - ולכן הפרדוקס נפתר.
התקדמויות נוספות
התוצאה שהראה לנדואר זכתה לתמיכה מצד מאמרים מסוימים, והופרכה חלקית במספר מאמרים אחרים.
בשנת 1999 פרסמו צמד החוקרים ג'ון ארמן וג'ון ד. נורטון מאמר ובו התנגדו חרוצות לשימוש בעקרון לנדואר על מנת לתרץ בעיות דמויות השד של מקסוול, בטענה שמערכות תרמודינמיות כאלו ניתנות לפתרון ללא שימוש כלל בחישובים הכוללים אינפורמציה. לטענתם,ההנחה שסיבת הכישלון של המערכת קשורה בכשל אינפורמטיבי אינטרינזי כלשהו, שקיים לה גורע מהיכולת להסביר אותה.
בשנת 2003 פרסם בנט מאמר ובו הוא מחדד עקרונות פורמליים בעקרון לנדואר ותוקף מספר טענות מרכזיות של פיזיקאים, וביניהם ארמן ונורטון, שטענו לחוסר הרלוונטיות של עקרון לנדואר בעת המודרנית, בין אם מכיוון שממילא לא ניתן להתקרב אליו מבחינה מעשית ובין אם לטענתם גם תהליכים לא הפיכים יכולים להתבצע באופן שבו לא תושקע אנרגיה. לטענת בנט, עקרון לנדואר דורש שיפור מבחינת הניסוח המדויק וכמו כן מחקר תאורטי נוסף בנושא מציאת החסם המדויק והמקרים בהם הוא תקף. החשיבות המודרנית של עיקרון זה היא ”פדגוגית בלבד“, במטרה להציג את הרעיון בתור מודל מעוגל שבא להדגיש את ההבדל המהותי שיש בין תהליכים לוגיים הפיכים ללא הפיכים.
בשנת 2011 פרסמו זוג חוקרים מאוניברסיטת סטארטקלייד מאמר ובו תוצאה שהפריכה חלקית את הטענה של לנדואר. לטענתם, תחת אותם תהליכים לא הפיכים לוגית האנטרופיה אכן עולה אך האנרגיה לא בהכרח עולה כתוצאה ישירה מכך כפי שסבר לנדואר. במקום פליטת חום לסביבה, האנטרופיה הנוספת יכולה מבחינה תאורטית באותה מידה לגרור שינוי בגודל התנע הזוויתי של החלקיקים במערכת, ובאופן כללי בכל גודל שמור אחר שלה. פליטת אנרגיה, לפי מסקנה זו, היא מקרה פרטי של התוצאה המוכללת.
בשנת 2012 נעשה ניסיון מצד חוקרים לאשר את עקרון לנדואר באמצעות חיקוי פיזיקלי של הפעולה המקורית שחקר לנדואר. החוקרים הציבו ביט אינפורמציה בפוטנציאל עם שתי נקודות מינימום בעזרת שיטות אופטיות ושינו את הפוטנציאל באמצעות לייזר במטרה להסיר את ההפרדה בין שני המצבים ובכך לבצע מחיקה של האינפורמציה. בניסוי נמדדו בהצלחה כמויות מזעריות של חום ששוחרר בתהליך.
בשנת 2014 פרסמה קבוצת חוקרים מאמר נוסף שבו אישרו פעם נוספת את אמיתות קיומו של חסם לנדואר.
באותה שנה, פורסם מאמר מצד חוקר באוניברסיטת טוקיו שבו נעשה שימוש בהתקדמויות אחרונות בתחום של מכניקה סטטיסטית מחוץ לשיווי משקל על מנת לסתור חלקית את אחת ההנחות שלנדואר השתמש בהן בפיתוחיו, והיא שכל תהליך לא הפיך לאינפורמציה של המערכת הוא גם לא הפיך מבחינה תרמודינמית. לטענתם, תהליכים יכולים להיות לא הפיכים לוגית אך הפיכים תרמודינמית, ובאותה מידה יכולים גם להתקיים תהליכים הפיכים לוגית אך לא תרמודינמית. לכן כתוצאה מכך, קיימים בהכרח תהליכים שהאנטרופיה בהם נשארת קבועה (כתוצאה מההפיכות התרמודינמית), ולכן ביצוע התהליך הלא הפיך לאינפורמציה שלה - לא יגרום לעלייה באנטרופיה ולפליטת חום, בסתירה לעקרון לנדואר.
בשנת 2016 פרסמה קבוצת חוקרים מאמר שבו אישרו בשנית את קיומו של חסם האנרגיה על ידי שימוש בלייזר על מנת למדוד פליטות אנרגיות מזעריות כתוצאה פעולות שנעשו על ננומגנטיים בודדים דמויי ביטים.
בשנת 2018 נעשה ניסיון נוסף מצד חוקרים באוניברסיטת קיוטו להרחיב את הפרשנות של חסם לנדואר לתורת הקוונטים על ידי שימוש בננו-מגנטים מולקולריים כמערכות בעלות אינפורמציה אפקטיבית. התוצאות הצביעו על קיום של חסם אנרגטי, בהתאמה למקרה הקלאסי.
דורון מור יוסף
דורון מור יוסף (נולד ב- 1970) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר שימש כמפקד מחוז דרום בפיקוד העורף.
שירות צבאי
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 שובץ בחטיבת הנח"ל בגדוד 931(שחם). בנח"ל עבר מור יוסף הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. מור יוסף שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. לאחר מכן שימש כמפקד פלנ"ט נח"ל והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל, שימש מור יוסף כמפקד גדוד 50 בין השנים 2000–2003, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של פיקוד המרכז וכסגן מפקד חטיבת הנח"ל, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. לאחר המלחמה הועלה מור יוסף לדרגת אל"ם ומונה לראש מטה עוצבת האש. לאחר מכן מונה למפקד מחוז דרום בפיקוד העורף, ושימש בתפקידו בין היתר במבצע עמוד ענן. בתפקידו הבא שימש כקצין אג"ם פיקוד העורף.
רוברט אדלר
רוברט אדלר (4 בדצמבר 1913 – 15 בפברואר 2007) היה ממציא יהודי-אמריקאי יליד אוסטריה, בעל מספר פטנטים. נודע בעיקר על המצאת שלט רחוק לטלוויזיה, לצד שותפו יוג'ין פולי.
אדלר סיים את לימודיו באוניברסיטת וינה ב-1937. ב-1939 ברח מהשלטון הנאצי בארצו אל בלגיה ואחר כך אל אנגליה, שם הצליח לקבל אישור להגר לארצות הברית. ב-1941 החל לעבוד שם במחלקת המחקר של חברת "Zenith" באילינוי. במהלך עבודתו בחברה וגם לאחריה, רשם 58 פטנטים. אדלר פרש ב-1980 כסגן נשיא החברה ומנהל מחלקת המחקר; בשנה זו הוא גם זכה במדליית אדיסון על קריירה רצופת הישגים בהנדסת אלקטרוניקה. הוא המשיך לשמש יועץ לחברה עד 1999.
בית הכנסת הגדול (סידני)
בית הכנסת הגדול (או בשמו האחר קהילה קדושה בית ישראל) הוא בית כנסת אורתודוקסי בסידני, אוסטרליה. בית הכנסת ממוקם בין הרחובות אליזבת' וקאסלרי ברובע העסקים הראשי של העיר, וצופה על הייד פארק.
היסטוריה
בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל האוסטרלי תומאס רואו ונחנך בשנת 1878. סגנון בנייתו משלב אלמנטים מהאדריכלות הביזנטית ומהאדריכלות הגותית. מבנהו המרשים מתואר לעיתים באוסטרליה בכינוי "קתדרלת בית הכנסת". מבנה זה החליף בית כנסת מוקדם יותר, אשר נבנה בשנת 1844, והיה אחד מהמבנים הראשונים באוסטרליה שנבנו בסגנון מצרי.
בבית הכנסת נבנתה עזרת נשים מוגבהת, כנהוג לפי המסורת האורתודוקסית, וכן בימה במרכזו, אשר משיקולי מקום הוזזה בהמשך לכיוון צידו המערבי של האולם המרכזי. במהלך השנים שלאחר הקמתו נעשו בבניין בית הכנסת שינויים פנימיים רבים, בהם בניית סוכה, חפירת עמדת קבלה תת-קרקעית, הקמת ספרייה, התקנת תאורה חשמלית ואף התקנת מעלית שבת.
מבנהו הייחודי של בית הכנסת נכלל ברשימת המבנים לשימור באוסטרליה.
על אף שמו, כיום בית הכנסת הוא אינו הגדול בסידני, כאשר בית הכנסת המרכזי בפרבר בונדיי ג'נקשן גדול ממנו.
נכון לשנת 2019 רב בית הכנסת הוא הרב בנימין זאב אלטון.
DeepMind
DeepMind היא חברה בריטית לפיתוח בינה מלאכותית, שהוקמה בספטמבר 2010 בשם DeepMind Technologies, ונרכשה על ידי גוגל בשנת 2014. בשנת 2015 הועברה מגוגל לאלפאבית החברה ידועה במספר פיתוחים חשובים בתחום הבינה המלאכותית והחישוב.
החברה אחראית לפיתוח רשת עצבית מלאכותית המסוגלת ללמוד כיצד לשחק משחקי מחשב באופן דומה לבני אדם, בנוסף לרשת עצבית מלאכותית המסוגלת לגשת להתקן זיכרון חיצוני, בדומה למכונת טיורינג קלאסית, מה שבעצם "יוצר" מחשב המסוגל לחקות/לתפעל זיכרון לטווח קצר הדומה לזה הנמצא במוח אנושי. החברה זכתה לפרסום נרחב בשנת 2016, לאחר שתוכנת ה-AlphaGo שלה ניצחה לראשונה שחקן אנושי מקצועי במשחק גו. לאחר מכן התוכנה ניצחה את אלוף העולם בגו לי סידל. תוכנה אחרת של החברה, אלפאזירו (AlphaZero), ניצחה את התוכנות הטובות ביותר בגו, שחמט ושוגי. ב-2020 הייתה אחראית להתקדמות רבה בתחום דינמיקת קיפול חלבונים ותוכנת האלפאפולד (AlphaFold) שלה זכתה בתחרות CASP.
2010–2014
החברה הוקמה כסטארט אפ בשנת 2010 על ידי דמיס האסביס, שיין לג ומוסטפא סולימאן. האסביס ולג נפגשו לראשונה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. מאז הקמתה, מספר קרנות הון-סיכון השקיעו בחברה, בנוסף לאישים דוגמת סקוט בניסטר ואילון מאסק. יאן טאלין (ממפתחי סקייפ וקאזה בתחילת שנות האלפיים) השקיע בחברה בשלביה הראשונים ואף שימש בה כיועץ. בשנת 2014, DeepMind קיבלה את פרס "חברת השנה" של הפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת קיימברידג'.
הרכישה על ידי גוגל
ב-26 בינואר 2014, הכריזה חברת גוגל על ההסכמה לעסקה לרכישת DeepMind Technologies. ההכרזה הגיעה לאחר שמשא ומתן לרכישת החברה עם פייסבוק ב-2013 נכשל. לאחר רכישת החברה, שונה שמה ל-Google DeepMind. הסכום המדויק בו נרכשה החברה אינו ידוע, אך ההערכות נעות בין 400 מיליון דולר ליותר מ-500 מיליון פאונד.
חזון החברה ולמידת מכונה
חזון החברה הוא לפתח "בינה מלאכותית כללית", כלומר, בינה מלאכותית שתהיה מסוגלת להגדיר לעצמה את משימותיה ובהתאם, לפתור סוגיות מתחומי חיים שונים לגמרי, גם כאלה שהיא לא אומנה עליהם מראש - שם נוסף שלפעמים מייחסים לחזון זה הוא"בינה מלאכותית חזקה", כאשר הכוונה היא לבינה מלאכותית שיש לה "אינטליגנציה", הכרה ומודעות עצמית לפחות כמו של בן אדם. החברה מאמינה שסוג כזה של "בינה מלאכותית חזקה" עשוי לפתור בעיות יסוד של העולם ובכלל זה, פיתוח חומרים חדשים, פענוח הגנום האנושי, הבנה עמוקה של המבנה התלת־ממדי של חלבונים מורכבים, פיתוח תרופות חדשות וכיוצא באלו סוגיות ברומו של עולם.
האסטרטגיה של החברה, כדי להתקדם לכוון של חזון ה"בינה מלאכותית חזקה", היא לפתח יכולת לנצח במשחקי מחשב.
בשלב ראשון, החברה פיתחה יכולת לשחק "נגד" המחשב במשחקי "אטארי", דו־ממדיים פשוטים - כאשר המידע שנכנס לרשת הנוירונים המלאכותית הוא פשוט זרם הפיקסלים של מסך המחשב. פונקציית ההתכנסות גם היא מוגדרת היטב - רשת הנוירונים צריכה למקסם את הניקוד במשחק. תוך מספר שנים מועט יחסית, החברה פיתחה רשתות נוירונים מלאכותיות שמצליחות לנצח כל שחקן אנושי לאחר אימון של שעות בודדות בלבד ומבלי שהן מקבלות מראש את חוקי המשחק - אלא שהן מצליחות ללמוד את החוקים על בסיס צבירת ניסיון וצפייה במשחקים אנושיים. הז'אנר שבו החברה מתמחה נקרא "למידה באמצעות חיזוקים".
במהלך מפתיע ובלוחות זמנים מאוד קצרים, החברה פיתחה את AlphaZero - גרסה זו של רשתות הנוירונים המלאכותית מנצחת כל שחקן אנושי, תוכנת מחשב ואפילו את AlphaGo, מבלי שהיא נזקקת ללמוד ממשחקים קודמים של אנשים בכלל - אלא שכל הלימוד שלה או, למעשה, צבירת הניסיון, מתבצעים על בסיס משחקים נגד עצמה.
AlphaZero מאפשרת כיום לנצח בכל משחק של אדם נגד אדם, ללא תלות ברמתו של השחקן האנושי. אחת התגליות המרתקות במהלך פיתוחים אלה, היו כמה וכמה "צעדים מפתיעים" שאוכלוסיית שחקני ה"גו" העולמית לא הכירה. גילויים אלו הדגימו את התופעה של "הינעלות" על גישות מסוימות בסוג של "אופטימיזציה מקומית" והתקבעות של דרכי פעולה שאומצו על ידי בני האנוש לאורך אלפי השנים שבהם משחקים "גו".
בשלב שלישי, החברה נכנסה לפיתוח יכולות לשחק ב"משחקי אסטרטגיה רבי משתתפים" - כאשר במשחקים אלו נכנסות דרגות חופש חדשות לגמרי של משחק. ראשית, חלקים גדולים מזירת ההתמודדות אינם חשופים לשחקנים וכחלק מהאסטרטגיה צריך "לגלות אותם". שנית, יש במשחק משתתפים רבים, מה שמאפשר לפתח כל מיני סוגים של "בריתות". שלישית, המשחק מחייב סוג של "מודעות עצמית" בכל הקשור לכמות המשאבים שעומדים לרשות השחקן ואיזה "יחידות לוחמות" עומדות לרשותו. המערכת שפותחה במסגרת פעילות זו נקראה AlphaStar והמשחק הראשון איתו התמודדו המפתחים היה StarCraft II. במקביל, החברה נכנסה גם לפיתוח היכולת להתמודד עם משחקי מבוך תלת־ממדיים.
בשלב רביעי שמנוהל במקביל בחלקו - החברה החלה לפתח יכולות שיש להן תרומה ל"עולם האמיתי" - כדי להתקרב למימוש חזון החברה. שתי פעילויות בולטות בהקשר זה הן פיתוח מערכת AlphaFold שתכליתה לפתור את המבנה התלת־ממדי - מרחבי של חלבונים, בהינתן המבנה הכימי שלהם וכניסתה של החברה לתחום הפענוח של הדמיות רפואיות.
מערב ונקובר
מערב ונקובר (באנגלית: West Vancouver) היא עיריית מחוז בפרובינציה הקנדית קולומביה הבריטית. העירייה היא חלק ממטרו ונקובר (אנ'), ונמצאת צפונית מערבית לעיר ונקובר, בצידו הצפוני של המפרץ האנגלי (אנ') ובחוף הדרום-מזרחי של Howe Sound (אנ'), והיא צמודה למחוז צפון ונקובר, הנמצא ממזרח לה. יחד עם המחוז והעיר צפון ונקובר, היא חלק מקבוצה אזורית מקומית המכונה עיריות החוף הצפוני (אנ'), או פשוט "החוף הצפוני".
על פי מפקד אוכלוסין משנת 2011, עומדת אוכלוסיית העיר על 42,694 נפשות. הפארק המחוזי ברוש (אנ'), שנמצא בעיקר בגבולות העירוניים, היה אחד ממוקדי אולימפיאדת החורף 2010 מערב ונקובר היא הבית של הקניון הקנדי הראשון, מרכז הקניות פארק רויאל (אנ'), וכן מצוי בה מסוף המעבורת מפרץ הפרסה (אנ'), אחת מנקודות החיבור העיקריות בין קולומביה הבריטית היבשתית לאי ונקובר.
היסטוריה
עיריית מערב ונקובר התאגדה ב־15 במרץ 1912, לאחר פרידה ממחוז צפון ונקובר. הבחירות המוניציפליות הראשונות נערכו ב־6 באפריל 1912. בנובמבר 1938 נפתח לתנועה גשר שער האריות, מה שאפשר צמיחה נרחבת של הקהילה המאוכלסת למחצה, שטרם הקמת הגשר הייתה נגישה מוונקובר רק דרך מעבורות. כמה בתים במערב ונקובר מתוארכים לשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, אם כי רוב הדירות הקיימות כיום נבנו בשנות השבעים והשמונים, ובעיקר בפיתוחים של בריטיש פסיפיק נכסים (אנ').
כלכלה
העיר משמשת בעיקר כרובע מגורים, מכיוון שתושבים רבים הם פנסיונרים, עובדים בבית או עובדים בעיר ונקובר, אליה הנסיעה קצרה. במערב ונקובר אין תעשיות ייצור על פי חוק.
רצועה בת 25 רחובות של Marine Drive משמשת כרובע מסחרי, הכולל חנויות, משרדים קטנים, מוסכים ותחנות דלק, מסעדות, בנקים ושירותים נפוצים אחרים. אזור זה ידוע בכינויו 'אמבלסייד', עם קטע של בלוק אחד המופרד מאותו אזור המכונה 'דנדרבה'.
במערב ונקובר נמצא גם מרכז הקניות פארק רויאל, הקניון הראשון בקנדה. הקניון נפתח בשנות החמישים, הוא מכיל כעת 2 קילומטרים משני הצדדים של Marine Drive ליד צפון ונקובר. פארק רויאל הוא הקניון השני בגודלו בקולומביה הבריטית אחרי קניון מיטרוטאון (אנ') בברנבי. זהו גם מסוף אוטובוסים מרכזי של התחבורה העירונית (West Vancouver Municipal Transit, אנ') בפרט, ושל Translink (אנ') בכלל.
פארקים ופנאי
פארק אמבלסייד (Ambleside Park) וחוף הים בן 15 הרחובות הם מקומות פופולריים עבור משפחות וחובבי חוץ. Whytecliff פארק (Whytecliff Park) נחשב לאחד מאתרי הצלילה הטובים ביותר בקנדה המערבית. ברובע יש גם פארקים קטנים רבים אחרים, כמו גם פארק המגדלור בפוינט אטקינסון (אנ'), המכיל כמה יערות צמחים עתיקים ונופים של ונקובר ממרכז העיר לנקודת גריי, והוא נקודת הגבול בין המפרץ האנגלי למצר ג'ורג'יה. פארק ג'ון לוסון (John Lawson Park) הוא גם אזור פופולרי נוסף למשפחות, והוא כולל מגרש משחקים לילדים, מגרש דשא פתוח למשפחות לפיקניק, נוף של גשר שער האריות וקו הרקיע של מרכז העיר, שניהם על פני המים.
במערב ונקובר יש כמה מתקני בילוי ציבוריים, כולל מסלול גולף פר 3 ( par 3 golf course) עם 18 גומות, בריכה, מגרש קרח, מגרשי כדורסל וטניס, פארקי החלקה ופארקים ציבוריים רבים. המרכז הקהילתי החדש של ווסט ונקובר (או WVCC) נבנה מחדש ונפתח באביב של שנת 2009. במערב ונקובר נמצא גם הפארק המחוזי ברוש עם שבילים לאופני הרים, ואתר סקי וסנובורד גדול, ששימש כאחד המקומות המארחים באולימפיאדת החורף של שנת 2010.
ספריית הזיכרון במערב ונקובר, הממוקמת באמבלסייד, מחזיקה בשיעור השאלות של 21.32 לנפש, השיעור הגבוה ביותר לנפש בקנדה.
אוכלוסייה
על פי מפקד האוכלוסין של 2011, מערב ונקובר מונה 42,694 תושבים. יש בה את האחוז השני בגודלו של בני 65 ומעלה בקולומביה הבריטית, עם 22% מהאנשים שנכנסים לקטגוריה, לעומת 13% בשאר הפרובינציה. חמשת המקצועות המובילים במערב ונקובר הם מדעים מקצועיים ושירותים טכניים; סחר קמעונאי; בריאות; מימון וביטוח; ושירותי חינוך. חלק גדול מהאוכלוסייה מעורב בניהול בכיר בהשוואה לשאר הפרובינציה.
שפות
בשנת 2006 השפות המדוברות ביותר במערב ונקובר היו:
לפי שפת אם:
לפי השפה המדוברת בבית:
שפות אם כפי שדווח על ידי כל אדם:
תחבורה
מערב ונקובר נגישה על ידי תחבורה ציבורית עירונית של מערב ונקובר, הידועה בכינוי אוטובוס כחול. זוהי מערכת התחבורה העירונית הארוכה ביותר בקנדה ומערכת ההעברה הראשונה של קנדה הנגישה לכיסאות גלגלים. תחבורה ציבורית עירונית במערב ונקובר היא באחת משתי חברות אוטובוסים באזור ונקובר רבתי הפועלת תחת חוזה עבור TransLink. המעבר בין אוטובוסים עירוניים של טרנסלינק לאוטובוסים אחרים שלה בעיירה הוא בחינם (אין צורך בתשלום כפול בעת מעבר).
SOR B 9,5
SOR B 9,5 הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית האוטובוסים הצ'כית SOR Libchavy (שם רשמי: "SOR Libchavy spol. s r.o") אשר יוצר בצ'כיה בין השנים 1998–2005.
מערב ונקובר
נוף
מערב ונקובר ידועה בפארקים שלה כגון הפארק המחוזי ברוש, המציע נופים ציוריים של מפרץ האו ואזור מטרו ונקובר, פארק ווייטקליף (Whytecliff Park) ופארק המגדלור, ליד הקהילה של מפרץ הפרסה, בטרמינל היבשתי של הכביש המהיר חוצה קנדה. כל מערב ונקובר ממוקמת בצד הרי החוף. נוכח מצב זה, מבתים רבים במקום נשקף נוף של האי ונקובר, היבשת התחתונה או מפרץ סאונד.
שֶׁפַע
מערב ונקובר היא העירייה העשירה ביותר בקנדה, עם שווי נקי ממוצע למשק בית של 4,454,424 דולר קנדי. צפון ונקובר הסמוכה מחזיקה במיקום העשירי. במערב ונקובר נמצאים כמה נכסים ובתים גדולים מאוד, מפוארים ויקרים. לעיתים, בתים תומחרו ונמכרו בסכומים העומדים בסביבות ה-30,000,000 דולר קנדי. בשנת 2011, הבית הממוצע במערב ונקובר נמכר תמורת יותר מ-2,000,000 דולר קנדי; 95% מהבתים, או קרוב ל-16,000 בתים, שווים מעל מיליון דולר קנדי. במערב ונקובר סך ההכנסות הממוצע היה 86,253 $ לגברים ו-48,070 $ לנשים, כמעט כפול מהממוצע בפרובינציה. למעל 80% מהאוכלוסייה ההכנסה המשפחתית כוללת של 100,000 דולר לפחות.
פוליטיקה
נכון לשנת 2018, ראש העיר הוא אן בות שנבחר על ידי 21 קולות בבחירות העירוניות 2018.
מחוז הבחירות של מערב ונקובר כולל בדרך כלל את סקוומיש וויסלר, ולפעמים את חוף סאנשיין.
באופן פרובינציאלי, ג'ואן מקינטייר וראלף סולטאן מהמפלגה הליברלית של קולומביה הבריטיה נבחרו לכהונה במערב ונקובר-ים עד שמים ובמערב וונקובר-קפילאנו בהתאמה, בבחירות המחוזיות של שנת 2005 (מערב-ונקובר-ים-עד-שמיים כוללת סקוומיש, ויסלר ופמברטון).
באופן פדרלי, המצביעים במערב וונקובר נטו לאורך ההיסטוריה להצביע לשמרנים מאז 1974, ובחרו את ג'ון ריינולדס מהמפלגה הרפורמית בקנדה (לימים הברית הקנדית) בין השנים 1997–2004. ריינולדס סירב להתמודד לבחירות חוזרות בשנת 2006, לעומת זאת, בלייר וילסון הליברלי ניצח את השמרן ג'ון ווסטון, להחליף את ריינולדס כחבר פרלמנט ממערב וונקובר - חוף סאנשיין - מחוז הבחירות ים עד שמיים (אנ'). וילסון עזב את הליברלים בשנת 2007 והצטרף למפלגה הירוקה בשנת 2008, והיה לחבר הפרלמנט הירוק הראשון. בבחירה המחודשת בשנת 2008 נערכה תחרות חוזרת בין ווסטון ווילסון. הפעם ווסטון התגלה כמנצח, כשהוא נושא כמעט את פי שלושה קולות מיריבו המכהן. ווסטון ניצח שוב בשנת 2011. בבחירות הפדרליות בשנת 2015, ווסטון לא התיישב על ידי המועמדת הליברלית פאם גולדסמית' ג'ונס, שהייתה בעבר ראש עיריית מערב ונקובר בין השנים 2005–2011. פאמלה גולדסמית' ג'ונס בחרה שלא להתמודד לבחירות חוזרות בבחירות הפדרליות של 2019 ופטריק ויילר מהמפלגה הליברלית המשיך לנצח בבחירות.
חינוך
במערב ונקובר ישנם 17 בתי ספר ציבוריים ו-4 בתי ספר פרטיים. מבין בתי הספר הללו 6 בתי ספר תיכוניים. למעלה מ-80% מהבוגרים הולכים לבתי ספר על-תיכוניים. תושבים רבים מחוף סאנשיין, סקוומיש וצפון ונקובר לומדים בבתי ספר במערב ונקובר.
ג'ון ביירד, ויקונט סטונהייבן הראשון
ג'ון לורנס ביירד, ויקונט סטונהייבן הראשון (באנגלית: John Lawrence Baird, 1st Viscount Stonehaven; 27 באפריל 1874 – 20 באוגוסט 1941) היה מדינאי שמרן בריטי, שכיהן כחבר הפרלמנט הבריטי, כשר בממשלת בריטניה ומאוחר יותר כמושל הכללי השמיני של אוסטרליה.
ראשית חייו
ביירד נולד בשכונת צ'לסי שבלונדון, כבנם של סר אלכסנדר ביירד ושל אנט מריה, בתו של סר לורנס פאלק. הוא התחנך באיטון קולג' ובקולג' כרייסט צ'רץ' באוקספורד, אך לא סיים את לימודיו שם. הוא התגייס לרגימנט הפרשים של לנקשייר וב-1894 החל לשרת כשלישו הצבאי של מושל ניו סאות' ויילס. הוא נכנס לשירות הדיפלומטי, קיבל תואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ב-1904 ופרש מהשירות הדיפלומטי ב-1908. בינואר 1900 הוא מונה להיות סגן הלורד לוטננט של מחוז קירקרדנשייר (תפקיד טקסי).
קריירה פוליטית
בבחירות הכלליות של 1910 נבחר ביירד לבית הנבחרים הבריטי מטעם מפלגה השמרנית. בין השנים 1911 – 1916 הוא שימש כמזכירו האישי של מנהיג המפלגה השמרנית, אנדרו בונאר לואו. במלחמת העולם הראשונה הוא נלחם בחזית וצוין לשבח על ידי מפקדיו ואף הוענק לו אות השירות המצוין. בממשלתו של דייוויד לויד ג'ורג' הוא שירת כמזכיר הפרלמנטרי למועצת האווירייה. בינואר 1919 הוא מונה להיות המזכיר הפרלמנטרי של שר החימוש. באפריל 1919 הא מונה להיות תת-שר הפנים, תפקיד בו שירת עד לנפילת הממשלה באוקטובר 1922.
באותו חודש נבחר בונאר לואו להיות ראש הממשלה ובייר מונה להיות שר התחבורה ושר העבודות הציבוריות. כמה ימים מאוחר יותר הוא נהייה חבר במועצה המלכותית. הוא המשיך לכהן כשר בממשלתו של סטנלי בולדווין עד לבחירתה של ממשלת הלייבור בראשותו של רמזי מקדונלד בינואר 1924.
המושל הכללי של אוסטרליה
בדצמבר 1924, לאחר שובם של השמרנים לממשלה, קיבל ביירד את ההצעה להיות המושל הכללי של אוסטרליה. על פי הנוהג שיושם כבר קודם לכן, קיבל ראש ממשלת אוסטרליה, סטנלי ברוס כמה שמות של מועמדים לתפקיד, אך הוא בחר בביירד, בין השאר בשל ניסיונו הפוליטי וכן בשל היותו דמות צנועה יותר בהשוואה למועמדים האחרים שבאו מקרב חוגי האצולה. ביוני 1925 הוענק לביירד התואר ברון סטונהייבן ואביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
באוקטובר 1925 הגיע ביירד לאוסטרליה. עד מהרה נוצרו קשרים טובים בינו לבין ברוס, שאיתו היה לו הרבה במשותף. אך כמו קודמו בתפקיד, הוא הבין שראש ממשלת אוסטרליה לא מעוניין יותר במושל כללי שיתפקד כמפקח אימפריאלי או כנציגה של ממשלת בריטניה, אלא כדמות ייצוגית. הוועידה האימפריאלית של 1926 שהתקיימה בלונדון, הכירה בעצמאותם של הדומיניונים, ובכך שמה קץ לתפקידם של המושלים הכלליים כנציגים דיפלומטים וכערוץ תקשורת בין הממשלות. מעתה והלאה הצטמצם תפקידם של המושלים הכלליים כנציגים האישיים של הכתר.
בתקופת כהונתו של ביירד התחוללו שינויים נוספים. במאי 1927 הוא פתח באופן רשמי את מושב הפרלמנט האוסטרלי בבניין הפרלמנט החדש בקנברה וסוף סוף נבנה עבורו מעון רשמי קבוע. משמעות הדבר הייתה הפסקת הנדידה התמידית בין המעונות הרשמיים בסידני ובמלבורן, ובכך הוקטנו באופן משמעותי ההוצאות הכספיות על תפקיד המושל. הופעתה של התעבורה האווירית, שהחלה באותה תקופה, ושביירד היה צרכן נלהב שלה, הוזילה משמעותית את הוצאות הנסיעה שלו ברחבי אוסטרליה.
במשך רוב תקופת כהונתו של ביירד, הייתה ממשלתו של ברוס יציבה ובטוחה בשלטונה, אך בספטמבר 1929 הוא הובס באופן בלתי צפוי בהצבעה בבית הנבחרים וביקש מביירד לפזר את הפרלמנט. למרות שהפרלמנט כיהן רק שנה, נעתר ביירד לבקשה מיד. הימים בהם המושלים הכלליים הפעילו שיקול דעת בתחום זה חלפו להם.
בבחירות שנערכו באוקטובר הובסה מפלגתו של ברוס, שאף איבד את מושבו בפרלמנט. מנהיג מפלגת הלייבור האוסטרלית, ג'יימס סקאלין החל לכהן כראש הממשלה בינואר 1930. יחסיו של ביירד עם סקאלין היו תקינים אך לא ידידותיים, עקב הרקע הפוליטי השונה של שני האישים. היה זה אך מתאים שתקופת כהונתו כמושל הכללי הייתה אמורה להסתיים באותה שנה, לפני שהחל המשבר בממשלתו של סקאלין. סקאלין לא התייעץ עם ביירד בנוגע לבחירת המושל הכללי הבא וביירד עזב את אוסטרליה באוקטובר 1930.
ביירד היה חבר בבונים החופשיים. בתקופת כהונתו כמושל הכללי של אוסטרליה הוא היה הנשיא הגדול של הלשכה הגדולה של הבונים החופשיים בניו סאות' ויילס.
שנותיו האחרונות
עם שובו לבריטניה מונה ביירד להיות יושב ראש המפלגה השמרנית, תפקיד בו שימש עד ל-1936.. ב-1938 הוענק לו תואר ויקונט
ביירד נשא לאישה ב-1905 את אתל סידני קית'-פלקונר, בתו של אלגרנון ק'ית'-פלקונר, שהיה המושל הכללי של אוסטרליה הדרומית בשנות התשעים של המאה ה-19. לזוג נולדו שני בנים ושתי בנות. ג'ון ביירד מת ממחלת לב באוגוסט 1941 בהיותו בן 67. אשתו מתה ב-1974, יום אחד לאחר יום הולדתה ה-100.
אישטוואן ניארש
אישטוואן ניארש (בהונגרית: Nyers István; 25 במאי 1924 – 9 במרץ 2005) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת החלוץ והכנף. אף על פי שערך רק שתי הופעות במדי נבחרת הונגריה הוא נחשב לאחד השחקנים ההונגרים הטובים ביותר בשנות הארבעים והחמישים.
ביוגרפיה
ניארש נולד ב-25 במאי 1924 בפריימינג-מרליבך שבצרפת למשפחה הונגרית שעבדה בתור כורים. אחיו הצעיר ממנו ב-3 שנים, פרנץ ניארש, היה גם כן כדורגלן. כשהיה בן 14 עבר עם משפחתו לבודפשט והחל לשחק במועדון III. קרולטי TUE. הופעת הבכורה הרשמית שלו הגיעה בגיל 17 עם צבדקאי ואסוטאס, שהיה מועדון יוגוסלבי מסובוטיצה ששיחק במערכת ההונגרית לאחר סיפוח המקום על ידי הונגריה במלחמת העולם השנייה. כאשר היוגוסלבים החזירו את סובוטיצה לשליטתם ניארש עבר לגנץ שם שיחק תקופה קצרה לצד לאסלו קובאלה.
לאחר מכן בשנת 1945 עבר לספרטק סובוטיצה איתה ערך משחקי סיור ברחבי סרביה כשהם מנצחים בהם את יריביהם בהפרש שערים גבוה, ולניארש כמות שערים רבה מתוכם. מאוחר יותר באותה שנה חזר להונגריה ושיחק באויפשט עימה זכה באליפות בעונת 1945/46. אחר כך שיחק בויקטוריה ז'יז'קוב מצ'כוסלובקיה ובסטאד פראנסה פריז.
לאחר שנתיים במועדון הצרפתי ניארש עבר לאינטר מילאנו בה היה בשיא הקריירה שלו. הוא התפתח להיות לאחד החלוצים הטובים ביותר שהיו בליגה האיטלקית וכבר בעונתו הראשונה ב-1948/49 כבש 26 שערים וזכה בתואר הכובש המצטיין. בסך הכל ערך במדי הנראזורי 182 הופעות וכבש 133 שערים. בעונות 1952/53 ו-1953/54 זכה עימה באליפות. בשנת 1954 עבר לסרבט ז'נבה ואחר כך לרומא בה שהה שנתיים. בשנת 1957 עבר לספרד לקבוצות הקטאלוניות ברצלונה, טרסה וסבדל בהן לא שיחק כלל. ניארש עשה את סוף הקריירה שלו במועדונים מליגת המשנה באיטליה עד שפרש מכדורגל בשנת 1961.
במדי נבחרת הונגריה ערך שתי הופעות בלבד שבשתיהן כבש. הראשונה הייתה ב-30 בספטמבר 1945 בניצחון 2–7 על רומניה, והשנייה קצת יותר מחצי שנה אחר כך בהפסד 3–2 לאוסטריה.
לאחר הפרישה התגורר מספר שנים במילאנו לפני שהתיישב בסובוטיצה, בה חי עד שנפטר ב-9 במרץ 2005 בגיל 80.
אירוס ההיכל
אירוס ההיכל (שם מדעי: Oncocyclus, אונקוציקלוס) הוא סקציה בתת הסוג אירוס בסוג אירוס במשפחת האירוסיים.
הקבוצה כוללת 54 מינים ברחבי העולם, כולם גדלים במערב אסיה בשלושה אזורים: ארץ ישראל וירדן, צפון לבנון ואזור הטרנס-קווקז (מפגש הגבולות בין טורקיה, ארמניה, אזרבייג'ן ואיראן).
שם
אונקוציקלוס היא מילה יוונית, כאשר אונקו משמעותה מסה, או תפזורת, ו-ציקלוס משמעותו עיגול. בשנת 1846, C.H. Siemssen השתמש לראשונה במונח 'אונקוציקלוס' ודירג את אירוסי ההיכל כסוג (טקסונומיה) בספר Botanische Zeitung. לאחר מכן, בייקר סיווג אותו מחדש כתת-סוג (טקסונומיה) ב-1877, ומאז 1914 ועד היום דייקס הגדיר את אירוסי ההיכל כסקציה.
מיון
נציגי הסקציה בארץ ישראל כוללים תשעה מינים, חלקם אנדמיים לארץ ישראל, וחלקם תת-אנדמיים ומצויים גם בירדן, סוריה ולבנון.
שמעון ליניאל
שמעון ליניאל (8 באוגוסט 1922 - 18 בפברואר 2009) היה פרסומאי ישראלי, מוותיקי ענף הפרסום בישראל, מייסד חברת הפרסום "ליניאל DDB" ("בינג ליניאל").
ביוגרפיה
נולד בשנת 1922 במגדבורג שבגרמניה. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. היה חבר ב"הגנה", ולימים שירת בחיל הרפואה במשך 36 שנים.
בשנת 1935 החל את דרכו בעולם הפרסום כעובד במחלקת הפרסום של חברת "שמן". בשנת 1947 מונה למנהל מחלקת הפרסום של החברה.
בשנת 1961 נפתח סניף של המשרד בתל אביב והוא קיבל את תקציבי הפרסום של חברות נוספות, בהן: פזגז, ההסתדרות, בנק אמריקאי ישראלי וחברת הביטוח מגדל חברה לביטוח.
בשנת 1972 נכנס בנו, אפרים, לניהול המשרד. בשנת 1982 עבר אפרים ליניאל לפעול בתל אביב. בשנת 1992, עם הצטרפות המשרד לסוכנות הפרסום העולמית ", שונה שם המשרד ל"ליניאל-DDB". עם השנים הצטרפו לקוחות נוספים, ובהן אשדר, צ'מפיון מוטורס וזוגלובק.
בשנת 1997 הצטרף למשרד שותף נוסף, גלי הוס, ושם המשרד שונה ל"ליניאל-הוס DDB".
בשנת 2000 הוחלט לסגור את הסניף החיפאי והלקוחות החיפאים הועברו למשרד התל אביבי. באותה שנה פרש שמעון ליניאל לגמלאות והשליטה המלאה על המשרד עברה לבנו אפרים, שהוביל שורה של רכישות ומיזוגים. בשנת 2007 החליט אפרים ליניאל למכור את חלקו לשותפים האחרים, בנוסף פורקה השותפות עם DDB. לאחר שמכר את חלקו לשותפיו, הם פנו למשרד הפרסום מקאן תל אביב ומוזגו לתוכו.
ליניאל היה נשוי לרבקה עד למותה ב-1996 ואב לשלושה.
פעילות ציבורית וחברתית
כיהן כסגן יו"ר אגודת הידידים של בית החולים רמב"ם בחיפה, נשיא רוטרי חיפה ויו"ר עמותת "ילדינו בתנופה" (טיפול בילדים בסיכון) מטעם עיריית חיפה.
הקים בחיפה בית ספר ערב לנוער דתי עובד ואת תנועת הספורט הדתית "אליצור" בחיפה. נמנה עם הנהלות חיפה ורייטי ישראל, אגודת ידידי ארץ ישראל היפה סניף חיפה, תזמורת חיפה וקרן חיפה.
היה חבר בהנהלת מכון ויצמן. הקים את אגודת הידידים של בית לוינשטיין ברעננה וכיהן כיו"ר האגודה.
ז'אן ת'ארו
ז'אן ת'ארו (בצרפתית: Jean Tharaud; 9 במאי 1877 – 8 באפריל 1952) היה סופר ועיתונאי צרפתי שנודע בשל הספרים שכתב יחד עם אחיו, ז'רום, ובשל דעותיו הלאומניות והאנטישמיות.
ביוגרפיה
ת'ארו נולד במחוז אוט-ויין שבצרפת, שלוש שנים לאחר אחיו ז'רום. השניים גדלו באַנגוּלֵם, ולקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-19. לאחר שנחשפו על ידי שארל פגי במקביל למשפט דרייפוס, הפכו השניים למזכיריו ולבני חסותו של הסופר מוריס בארס.
בשנת 1906 זכו בפרס גונקור על ספרם "דינגלי, הסופר המהולל", וזכו לפרסום רב. ההצלחות המסחריות הגדולות שהושגו בצרפת, הובילו לתרגום ספריהם לשפות זרות ברחבי אירופה ובארצות הברית. בשנת 1919 זכו השניים ב. השניים עבדו יחד כמעט 50 שנים, וכתבו בצוותא עשרות ספרים.
האחים טיילו במדינות רבות, בהן ארץ ישראל, סוריה העות'מאנית, איראן, מרוקו, רומניה, גרמניה, איטליה, אתיופיה והודו-סין.
ת'ארו נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית ב-1946, בעוד שאחיו, ז'רום, נבחר לכך עוד קודם לכן, ב-1938.
אנטישמיות
בהתאם לערכי התקופה בצרפת, ספריהם של האחים מלאים בלאומיות, גזענות ואנטישמיות. הם היו תלמידיו של מוריס בארס, שהדהד אנטישמיות נלהבת והיה מראשי התומכים במשפט דרייפוס. בספריהם הם כותבים מתארים את היהודים כ"בעלי ידיים עצבניות ארוכות... כל אחת מהאצבעות הארוכות והרזות האלה, המסתיימות בציפורניים שחורות... צללו בקדחתנות לזקנים, כדי לחפש כינה או רעיון". העיתונאי רנה יוהנה כתב על ספרם ש"זה הרומן האנטישמי הנורא ביותר שאני מכיר". באחד מספריהם הם תיארו את המלאח במרקש כ"אחד המקומות הנוראים ביותר בעולם".
לודי לין
לודי לין (בסינית: 林路迪; נולד ב-11 בנובמבר 1987) הוא שחקן ודוגמן סיני-קנדי. הוא התפרסם כששיחק את זאק טיילור / הריינג'ר השחור (אנ') בסרט "פאוור ריינג'רס"בשנת 2017, הלוחם מורק בסרט "אקוומן" משנת 2018 ולאנס בסדרת הטלוויזיה "מראה שחורה" משנת 2019. הוא גילם את ליו קאנג בסרט "מורטל קומבט" (2021).
חיים אישיים
לין נולד בפוג'ואו, סין, ועבר להתגורר בהונג קונג בגיל 3. לאחר מכן, הוא נשלח בגיל 9 ללמוד בפנימייה בי|סידני, אוסטרליה, שם בילה את עיקר נעוריו. המבטא שלו היה שונה בכל פעם שהוא עבר, אבל הוא נחשב כאאוטסיידר באוסטרליה. "הייתי צריך להילחם הרבה בתור ילד," אמר לין, בהתייחסו לאופן שבו למד קרבות רחוב רק כדי להגן על עצמו.
בשנתו האחרונה בתיכון עבר לוונקובר, קנדה על מנת ללמוד באוניברסיטה. הוא למד וסיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה הבריטית עם תואר כפול בתזונה ואמנויות הבמה. לין למד גם לימודי משחק בלוס אנג'לס.
לין בקיא באמנויות הלחימה. הוא למד מואי תאילנדי בתאילנד לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, כמו גם ג'ו ג'וטסו והיאבקות בסגנון אולימפי. לין שולט באנגלית, מנדרינית וקנטונזית.
קריירה
בשנת 2011 החל לשתתף במספר סרטים קצרים ובשנת 2012 שיחק בסרט הטלוויזיה "הגרלת חג" של ערוץ לייפטיים האמריקאי.
בשנת 2013 שיחק בסרט הסיני-קנדי "Dui bu qi, wo ai ni" מאת הבמאי לארי יאנג.
בשנת 2017 התפרסם כאשר לוהק לדמותו של זאק טיילור / הריינג'ר השחור (אנ') ברימייק לסרט "פאוור ריינג'רס"; אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה משנות ה-90, כחלק מזיכיון הפאוור ריינג'רס.
בשנת 2018 גילם את הלוחם מורק ומנהיג צבא החזית של אטלנטיס בסרט גיבורי העל "אקוומן" המבוסס על חוברות הקומיקס "אקוומן" מבית DC קומיקס.
בשנת 2019 גילם את לאנס בסדרה האנתולוגית "מראה שחורה" מבית נטפליקס. באותה שנה שיחק בסרט העצמאי "In a New York Minute" בתור דייוויד קיו.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה הטאיוואנית-מלזית "כלת רפאים" שעלתה לנטפליקס ב-23 בינואר 2020.
מקדם הפריקה
בהפרעות, לדוגמה נחיר או חריר, מקדם הפריקה הוא היחס בין הספיקה בפועל לספיקה התאורטית. כלומר, היחס בין קצב הספיקה בקצה נחיר אמיתי לקצב הספיקה בקצה נחיר אידיאלי. בנחיר אידיאלי מתפשט זורם זהה (תחת לחץ) אשר מתחיל מאותם תנאי התחלה ומגיע לאותם לחצים בסוף. מתמטית, מקדם הפריקה קשור לקצב הספיקה של זורם דרך שטח חתך קבוע של צינור ישר באמצעות המשוואה הבאה:
לודי לין
קריירה
בשנת 2021 גילם את ליו קאנג, אחת הדמויות הראשיות בסרט "מורטל קומבט" המשמש אתחול לסדרת סרטי "מורטל קומבט", אחרי "מורטל קומבט" משנת 1995 ו"מורטל קומבט: השמדה" משנת 1997. הסרט יצא לשירות הסטרימינג HBO Max ב-23 באפריל 2021 תחת הפצתם של אולפני האחים וורנר. באותה שנה הצטרף כדמות חוזרת לסדרת אמנויות הלחימה "קונג פו" של רשת The CW. לין שב גם לשחק בעונתה השנייה שעלתה שנה לאחר מכן.
מרווה צחורה
מַרְוָה צְחוֹרָה (שם מדעי: .Salvia leucantha Cav, שם נפוץ: Mexican bush sage) היא בן-שיח ריחני מאוד, אחד מ-986 מינים בסוג מרווה (.Salvia L) ממשפחת השִׂפְתָנִיִּים (Lamiaceae), שרובם הגדול נפוצים באזורים הסובטרופיים והממוזגים ברום 50 מ' עד 2,300 מ'. מרווה צחורה הובאה ממקסיקו, ארץ מוצאה, ומאמריקה הטרופית לישראל ולשאר העולם, כצמח גן ונוי, נוח לגידול. כל חלקי הצמח ובכללם הגביע והכותרת צמירים מאוד, מלבד הצד העליון של העלה, שמכוסה בצפיפות בשערות רב-תאיות. הפרחים, שצבעם סגול, מְשַׁוִּים לעמודי התפרחת הארוכים והזקופים מראה ויופי מיוחד. במקומות שונים בעולם צבע עלי הכותרת לבן או סגול ומכאן נגזר שמו (leucantha משמעותו פרח לבן, פרח צחור).
לודי לין
חיים אישיים
לין מתגורר כיום לסירוגין בוונקובר ובבייג'ינג.
מקדם הפריקה
כאשר:
לודי לין
חיים אישיים
לין הפך לטבעוני בסביבות 2016. בסרטון שבו הוא מסביר את היסודות התזונתיים שלו בערוץ היוטיוב של Men's Health, לין דוגל בתזונה טבעונית באומרו "זה טוב לכדור הארץ, זה טוב לגוף שלי, אני מרגיש טוב עם זה כי בעלי חיים הם חמודים, וזה היחיד דבר שהוא בר קיימא."
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
מרווה צחורה היא בן-שיח, שמפריש שמן אתרי נדיף וריחני, ושורשו הראשוני גדל ומסתעף ובסיסו מעוצה. הצמח זקוף ומתנשא על פי רוב כדי מטר אחד ולעיתים רחוקות עד 2 מ', גבעוליו מסתעפים, מזדקפים ומשתפלים ושלוחים גם לצדדים לאורך 30 עד 50 ס"מ. העלים הנגדיים סדורים לארוך הגבעול בארבעה טורים, משום שכל עלה נמצא בזווית של 90 מעלות לעלה שמתחתיו או מעליו.
לודי לין
חיים אישיים
הוא גם מעריץ של ספרי קומיקס, מאנגה ואנימה. הוא גם פעיל למען ייצוג אסיה ומתבטא נגד גזענות אסייתית עם תנועה כמו Stop Asian Hate (אנ').
מקדם הפריקה
C_d - מקדם הפריקה דרך ההפרעה (חסר יחידות).
\dot m - קצב הספיקה של זורם דרך ההפרעה (יחידת מסת של זורם ליחידת זמן).
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
הגבעולים חומים בהירים, צמירים. הם מכוסים בשערות פשוטות, לבנות, ארוכות, רכות וצפופות וגם בבלוטות יושבות (ללא עוקץ). הגבעולים המעוצים עם ארבע פאות (רְבוּעִים), ואילו הגבעולים הצעירים יותר כמעט גליליים, בשונה מבני מינם האחרים בסוג מרווה.
מקדם הפריקה
\rho - צפיפות הזורם (יחידת מסה ליחידת נפח).
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
פטוטרת העלה פלומתית ואורכה על פי רוב עד 8 מ"מ ולעיתים אף יותר. הלוואים בבסיס הפטוטרת נעדרים.
העלים, נגדיים, פשוטים, קרומיים, אזמלים וארוכים. ראשם הארוך מחודד ובסיסם הקצר מעוגל, ואורכם 5 עד 15 ס"מ ורוחבם 0.8 עד 2 ס"מ. שפת העלה חרוקה, דהיינו השיניים מעוגלות ופונות לראש העלה. צדו העליון של העלה הוא ירוק כהה, שעיר ומקומט (כאילו מגובשש) על ידי העורקים המסועפים ומכוסה בצפיפות בשערות רב-תאיות שצבען לבן או צהוב. צדו התחתון של העלה צמיר ומלבין, שערותיו פשוטות ורב-תאיות והבלוטות ללא עוקץ. העורק הראשי שבצד התחתון פלומתי ובולט למגע. כאשר ממוללים את העלים האָרוֹמָטִיים (הבְּשָׂמְתִּיים), הבלוטות מפיצות ריח עז ואופייני – סימן ההיכר של המרווה. יש אפשרות, שקודקוד הצמיחה של עלים יצא מעמוד תפרחת (ראה בגלריה). התפרחת אמירית (יוצאת מקצה הגבעול), על פי רוב ראשה כפוף ואורכה 12.5 עד 28 ס"מ. לכל אורך הציר ערוכים דורים מדומים של 4 עד 8 פרחים, במרחק של 3 עד 25 מ"מ זה מזה כשהתחתונים רחוקים זה מזה והעליונים סמוכים. הפרחים העליונים צעירים מן התחתונים.
מקדם הפריקה
\dot V - קצב ספיקה נפחית של זורם דרך ההפרעה (יחידת נפח של זורם ליחידת זמן).
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
עמוד התפרחת הוא החלק העליון ביותר מעל מפרק עם שני עלים נגדיים. אפשר שמחיק כל עלה יצמח גבעול עם עלים שיסתיים בעמוד תפרחת חדשה. ציר התפרחת, בדומה לגבעול פלומתי, לעיתים מפוספסת בפסים לבנים וסגולים במיוחד בחלקו העליון.
החפים שאורכם 9 עד 10 ורוחבם 3.5 עד 4 מ"מ, סגלגלים, מחודדים עם ציץ מאורך. הם קמלים ונושרים לפני הפריחה המלאה (הבגרות המינית) של הפרח. ניתן לראותם אך ורק בראש התפרחת.
מקדם הפריקה
A - שטח חתך של זורם דרך הפרעה (יחידת אורך בריבוע).
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
הפרחים צמירים, לעיתים צבעם לבן או סגול כהה, לא נכונים ובעלי סימטריה דו-צדדית, אורכם 20 עד 22 מ"מ, העוקץ קצר עד 2 מ"מ עם חריץ בצד העליון וכאמור נטולי חפים. הפרחים דו-מיניים, בעלי שחלה עילית ושני אבקנים. העטיף כפול, הן הגביע והן הכותרת בעלי שתי שפות, העליונה שבהן בולטת מעט. בפקעית (בניצן) עוטף הגביע את עלי הכותרת ועמוד העלי מכופף וצלקותיו אינן מוכנות להפריה. במהלך התפתחות הפרח פורצת הכותרת מן הגביע ואחר כך עמוד העלי מתבלט החוצה מן השפה העליונה, לאחר ההפריה הכותרת נושרת כיחידה אחת ואלו הגביע משתייר על עמוד התפרחת ומכסה את הזרעים.
מקדם הפריקה
u - מהירות הזורם דרך ההפרעה (יחידת אורך ליחידת זמן).
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
הגביע לא נכון ובעל סימטריה דו-צדדית, דמוי פעמון ששפתו מסתיימת בשלוש אונות מחודדות וכולו מכוסה בפלומה צמרית צפופה שצבעה סגול-לבן. פנים הגביע ירוק ומעורק ב-9 עורקים (שלושת העורקים, שאינם בולטים, נמשכים עד השפה העליונה). אורך הגביע 9 עד 10 ורוחבו 5 עד 6 מ"מ. הגביע דו-שפתי. השפה התחתונה שסועה לשתי אונות מעוגלות, שקצותיהן מתחדדות ואורכן כ-3 מ"מ. השפה העליונה קטנה יותר, כ-2 מ"מ, מעוגלת וראשה מתחדד. הגביע משתייר לאחר נשירת הכותרת ועוטף את הזרעים.
הכותרת ארוכה (18 עד 20 מ"מ), צבעה לבן או גוונים שונים של סגול (בישראל). אורך צינור הכותרת 14 עד 16 מ"מ והחלק, המתרחב כזפק, אורכו 12 מ"מ וללא בליטות קטנות. קצהו הקדמי של צינור הכותרת שסוע לשתי שפות. השפה תחתונה רפויה ומחולקת ל-3 אונות שאורכן כ-3 מ"מ ורוחבן 6 מ"מ. האונה המרכזית, צרה וקעורה כבטן ספינה. שולי האונות הצדדיות חופפות מעט את האונה המרכזית. השפה העליונה כ-4 מ"מ, מתוחה יותר ושעירה בעדינות ולעיתים בולטות ממנה עמוד השחלה (העלי) ושתי הצלקות כנזם באף. האבקנים 2 בלבד, אורכם כ-11 מ"מ, יוצאים מבסיס צינור הכותרת, מאוחים באופן רופף לשפה העליונה ורק חלקם העליון, כ-2 מ"מ, חופשי. הם אינם יוצאים ובולטים מפתח הכותרת. הלשכות מרוחקות זו מזו ומחוברות ביניהן בחוט ארוך, קונקטיב, שבקצהו העליון נמצאת לשכה פורייה ובקצהו התחתית, בפתח צינור הכותרת נמצאת לשכה מנוונת (דמוית קשקש), ללא אבקה. הלשכות מכילות אבקה צהובה, ואינן נפתחות בנקבים אלא לאורכן.
מקדם הפריקה
\Delta P - ירידת הלחץ לאורך ההפרעה (יחידת כוח ליחידת שטח).
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
הקונקטיב הארוך, שאורכו כ-10 מ"מ ורוחבו 1 מ"מ, מעורה בזיר הקצר. חלקו הרחב, כ-7 מ"מ מהבסיס, משונן קלות.
מקדם הפריקה
הפרמטר הזה משמש לקביעת הפסדי הזרימה בהפרעה, או את ה"התנגדות" שההפרעה מפעילה על הזרימה. ה"התנגדות" שההפרעה מפעילה על הזרימה, לעיתים מבוטאת כפרמטר חסר ממד, k, אשר קשור למקדם הפריקה באמצעות המשוואה:
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
האבקה היא אבקה הדדית באמצעות חרקים קטנים. ההפצה ברוח או באמצעות נמלים.
מקדם הפריקה
אשר מתקבלת על ידי החלפת \Delta P במשוואה הנ"ל עם ההתנגדות, k, מוכפלת בלחץ הדינמי של הזרימה, q.
מרווה צחורה
מאפיינים מורפולוגים
הפרי הוא מסוג מַפְרֶדֶת יבשה שמכילה מצעית משתיירת, עטופה בגביע משתייר ונפרדת בדרך כלל ל-4 פרודות זעירות חד-זרעיות וללא אנדוספרם. זרעים אלו לעיתים מכונות אגוזיות.