cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קיבטה
קיבטה או קובטה (בצרפתית: cuvette, "כלי קטן") הוא מיכל דמוי צינור קטן עם דפנות ישרות וחתך רוחב עגול או מרובע. הוא אטום בקצה אחד, ועשוי מחומר שקוף או דמוי שקוף כמו פלסטיק, זכוכית או קוורץ. קיבטות נועדו להחזיק דגימות למדידה ספקטרוסקופית, כאשר הקרנה חיצונית של קרן אור עוברת דרך הדגימה שבתוך הקובטה למדידת בליעה, העברה, עוצמה פלואורסצנטית, קיטוב פלואורסצנטי או זמן חיים פלואורסצנטי של הדגימה. מדידה זו נעשית בעזרת ספקטרופוטומטר.
היסטוריה
בשנת 1934, ג'יימס פרנקלין הייד יצר תא סיליקה משולב, שהיה נקי מאלמנטים זרים אחרים, כטכניקת נוזל של מוצרי זכוכית אחרים. בשנות החמישים שיפרה סטארנה בע"מ את השיטה להמיס לחלוטין קטע זכוכית באמצעות חום מבלי לעוות את צורתו. חידוש זה שינה את ייצור הקיבטות האינרטיות ללא שום שרף מחמם.
סקירה
בספקטרוסקופיה אולטרה סגולה-גלויה מסורתית או בספקטרוסקופיה פלואורסצנטית משתמשים בדגימות נוזליות. לעיתים קרובות הדגימה היא תמיסה, עם חומר המטרה מומס בתוכה. הדגימה מוכנסת בקיבטה והקיבטה מוכנסת לספקטרופוטומטר לבדיקה. הקיבטה יכולה להיות עשויה מכל חומר שקוף בטווח אורכי הגל שמשמשים בבדיקה.
הקיבטות הקטנות ביותר יכולות להכיל 70 מיקרוליטר, ואילו הגדולות יכולות להכיל 2.5 מיליליטר ומעלה. הרוחב קובע את אורך נתיב האור דרך הדגימה, מה שמשפיע על חישוב ערך הבליעה. לקיבטות רבות נתיב אור של 10 מ"מ (0.39 אינץ'), מה שמפשט את חישוב מקדם הבליעה. לרוב הקיבטות יש שני צדדים שקופים זה מול זה, כך שאור הספקטרופוטומטר יכול לעבור, אם כי בחלק מהבדיקות נעשה שימוש בהשתקפות ולכן צריך רק צד שקוף אחד. לצורך מדידות פלואורסצנטיות, נדרשים שני צדדים שקופים, בזווית ישרה לאלה המשמשים לאור הספקטרופוטומטר, לצורך אור העירור. בחלק מהקיבטות יש מכסה זכוכית או פלסטיק לשימוש עם חומרים מסוכנים, או כדי להגן על דגימות מפני אוויר.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
המהומות הגזעיות בווילמינגטון, המכונות גם "טבח וילמינגטון", היו סדרת מהומות של תושבים לבנים, שתקפו תושבים שחורים בווילמינגטון, בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית, ב-10 בנובמבר 1898, וגירשו בכוח את ראש העירייה ואת חברי מועצת העיר. העיתונות באותה תקופה תיארה את האירוע כהתפרעות של שחורים, אך בתוך זמן קצר התברר שמדובר בהפיכה אלימה של ארגוני עליונות לבנה נגד הממשל המקומי. במהומות בעיר נהרגו בין 60 ל-300 אפרו-אמריקאים. זהו המקרה היחיד בהיסטוריה של ארצות הברית של הפיכה אלימה שהצליחה לסלק נבחרי ציבור מתפקידם, ולשים במקומם אנשים שלא נבחרו.
קיבטה
סוגים
מבחינה היסטורית, קיבטות קוורץ רב פעמיות נדרשו למדידות בתחום האולטרה סגול, מכיוון שזכוכית ורוב סוגי הפלסטיק בולעים אור אולטרה סגול ויוצרים התאבכות. בעת החדשה, יש קיבטות חד פעמיות מפלסטיק העשויות מפלסטיקה מיוחדת ושקופות לאור אולטרה סגול. קיבטות זכוכית, פלסטיק וקוורץ מתאימות למדידות שנעשו באורכי גל ארוכים יותר, כגון באור הנראה.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
הגורם העיקרי להפיכה היה מסע הסתה של דמוקרטים דרומיים, שתמכו בעליונות לבנה נגד המפלגה המעורבת, שנבחרה להרכיב את הממשל בווילמינגטון, מושב המחוז של ניו הנובר בקרוליינה הצפונית. במפלגה זו שיתפו פעולה שחורים מהמפלגה הרפובליקנית ולבנים מהמפלגה הפופוליסטית. בהשפעת הדמוקרטים הדרומיים החלה סדרה של מקרי תקיפות של שחורים, ואחריה הסתערות של אספסוף לבן בן 2,000 איש על מבני ממשל.
קיבטה
סוגים
ב"קיבטות טנדם" יש מחסום זכוכית המשתרע על שני שלישים מהקיבטה באמצע, כך שניתן לבצע מדידות בשתי תמיסות מופרדות ושוב כשהן מעורבות.
פלסטיק
קיבטות פלסטיק משמשות לעיתים קרובות בתבחינים ספקטרוסקופיים מהירים, כאשר מהירות גבוהה חשובה יותר מדיוק גבוה. קיבטות פלסטיק בעלות טווח אורך גל שמיש של 380–780 ננומטר (הספקטרום הנראה) הן בדרך כלל חד פעמיות ומונעות זיהום עקב שימוש חוזר ולכן זולות לייצור ולרכישה.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
מספר חוקרים הצביעו על המהומות הגזעיות בווילמינגטון והאפליה הגזעית שבאה בעקבותיהן כהפרות של התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית.
רקע
הארגונים הפוליטיים העיקריים בווילמינגטון באותה תקופה היו:
קיבטה
זכוכית
לזכוכית כתר יש טווח אורך גל אופטימלי של 340–2500 ננומטר. בדרך כלל קיבטות זכוכית משמשות בתחום האור הנראה.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
רקע
דמויות מפתח באירועים:
קיבטה
קוורץ
תאי קוורץ מספקים עמידות רבה יותר מאשר פלסטיק או זכוכית. קוורץ מצטיין בהעברת אור UV, וניתן להשתמש בו באורכי גל הנעים בין 190 ל 2500 ננומטר.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
רקע
בשנת 1860 החלה הגירה של שחורים ששוחררו מעבדות לעיר וילמינגטון, שמנתה אז כ-10,000 תושבים. הם עבדו בעבודות כפיים והתגוררו בשכונות בהן רוב התושבים היו שחורים. בעיר שררה מתיחות רבה בגלל המשבר הכלכלי אליו נקלעו מדינות הדרום לאחר המלחמה, עם ירידת הערך של הדולר של הקונפדרציה.
קיבטה
קוורץ מותך
מיועד לאורכי גל מתחת ל -380 ננומטר, כלומר לאור אולטרה סגול.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
רקע
בשנת 1868 אישרה קרוליינה הצפונית את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, שהרחיב את זכות הבחירה לשחורים. רובם נטו לתמוך במפלגה הרפובליקנית, שיזמה את התיקון, דבר שעורר תרעומת בקרב הדמוקרטים הלבנים, שטענו שמדובר בשינוי "רדיקלי". רבים מהלבנים הצטרפו לקו קלוקס קלאן, שפעלו באלימות נגד שחורים במטרה לדכא את זכות הבחירה.
הדמוקרטים ניצחו בבחירות במחוז בשנת 1870, ובמקביל החלו לקום מיליציות חמושות של לבנים שתקפו שחורים, שהבולטת בהן נקראה "החולצות האדומות". הדמוקרטים רקמו תוכנית לשינויי שלטון לפיה אנשי הממשל המקומי לא ייבחרו אלא ימונו על ידי המדינה. הם השתלטו על מערכת המשפט, והחלו לבצע רפורמות נרחבות, בהן 30 תיקונים משמעותיים בחוקת המדינה, צמצום מספר השופטים בבית המשפט העליון, ביטול זכות הבחירה למי שהורשע בפשע, הפרדה גזעית בבתי הספר ואיסור על נישואים בין-גזעיים. למעשה, הדמוקרטים בקרוליינה הצפונית מימשו מדיניות של עליונות לבנה.
קיבטה
ספיר
קיבטות ספיר הן היקרות ביותר, אם כי מספקות את החומר היציב ביותר, הכי עמיד בפני שריטות והכי עביר. ההעברה משתרעת מאור UV לתת אדום בינוני, נעה בין 250 ל -5,000 ננומטר. ספיר יכול לעמוד במצב הטבעי הקיצוני של תמיסות מסוימות ושינויים בטמפרטורה.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
רקע
בצד השני של המפה הפוליטית עמדה המפלגה המעורבת, בה שילבו כוחות איכרים לבנים עניים שגידלו כותנה ותמכו במפלגה הפופוליסטית, ושחורים חברי המפלגה הרפובליקנית. מפלגה זו נאבקה בקפיטליזם של הבנקים הגדולים ובמצעה ניסתה לקדם ממשל עצמי, חינוך ציבורי חינם, שוויון כלכלי וזכות בחירה לשחורים.
ננו פלוסל קוונטינו
ננו פלוסל קוונטינו (באיטלקית: NanoFlowcell Quantino) היא מכונית קונספט בתצורה של מכונית קופה חשמלית מתוצרת החברה השווייצרית, חברה מחקר ופיתוח של סוללות זרימה NanoFlowcell
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
רקע
בשנת 1898 עלתה אוכלוסיית וילמינגטון לכ-25,000 איש, כ-60% מהם שחורים. השחורים השתלבו בתפקידים בולטים בקהילה, וחלקם קיבלו משרות בעירייה, וכן תפקידי ניהול במערכת הפיננסית והמשפטית. רבים מהם היו בני מעמד הביניים ועובדי צווארון כחול, ועסקו במסחר, וכן במגוון מקצועות כמו מכונאי רכב, נגרים, תכשיטנים, אינסטלטורים ופועלי בניין.
קיבטה
טכניקה
שריטות בצידי הקיבטה גורמות לפיזור האור ולשגיאות המדידה. מתלה מגומי או מפלסטיק יכול להגן על הקיבטה מפני מכה בטעות ושריטות על ידי מעטפת המכונה. גם הממס והטמפרטורה יכולים להשפיע על המדידות. קיבטות שתשמשנה בניסויים דו-כיווניים מעגליים לעולם לא צריכים להילחץ מכנית, מכיוון שהלחץ יביא לשבירה כפולה בקוורץ וישפיע על המדידות.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
רקע
שני אחים שחורים, אלכסנדר ופרנק מאנלי, היו הבעלים של עיתון יומי נפוץ בשם "וילמינגטון דיילי רקורד" שדיווח לעיתים קרובות על הנעשה בקהילה האפרו-אמריקאית. בעיתונים האחרים במחוז נהגו לזלזל בשחורים ולכנותם בכינויי גנאי.
קיבטה
טכניקה
טביעות אצבעות וטיפות מים משבשות את קרני האור במהלך המדידה, לכן ניתן להשתמש בגאזה או בד עם מוך נמוך לניקוי השטח החיצוני של הקיבטה לפני השימוש. מגבת נייר או דומה לה עשויים לשרוט את הקיבטה. ניתן למרוח דטרגנט עדין או אתנול, ואחריו שטיפה במי ברז. בחומצה ואלקלי נמנעים מלהשתמש בגלל השפעותיהם המאכלות על זכוכית, ואצטון אינו מתאים בעבודה עם קיבטות פלסטיק. אם תמיסה מועברת לקיבטה באמצעות פיפטה המכילה אוויר, עלולות להיווצר בועות בתוך הקיבטה, מה שמפחית את טוהר התמיסה ומפזר קרני אור. גובה התמיסה בקיבטה צריך להיות גבוה מספיק כדי שיהיה בדרכו של מקור האור. במקרה והדגימה זקוקה לדגירה בטמפרטורה גבוהה, יש להקפיד להימנע מטמפרטורות חמות מדי לקיבטה.
המהומות הגזעיות בווילמינגטון
רקע
אף על פי ששחורים היוו מעל למחצית מאוכלוסיית וילמינגטון, רק שמונה אחוזים מהם היו בעלי נכסים. כתוצאה מכך נוצר מצב שבו נגבו במחוז מיסים בסך של 6 מיליון דולר, אך רק 400,000 דולר מתוכם נגבו משחורים. לבנים רבים טענו שהם משלמים מיסים בשיעור שאינו פרופורציונלי לכמות הרכוש שבבעלותם, בעוד השחורים בעיר מחזיקים בכוח פוליטי ניכר וכמעט לא משלמים מיסים.
על רקע זה נמשכו ההתנכלויות לשחורים, ולעיתים קרובות לבנים הציתו בתי מגורים ובתי עסק של שחורים.
הנושאים המרכזיים במצע של המפלגה המעורבת היו:
חבורת "העליונות הלבנה"
בסוף שנת 1897 התארגנה קבוצה של תשעה דמוקרטים תושבי וילמינגטון שלא היו מרוצים ממה שכינו "שלטון הכושים" ומירידת כוחם בפוליטיקה המקומית. הקבוצה כונתה "התשיעייה הסודית", והם חברו יחד והחלו לקשור קשר להשתלט מחדש על השלטון. תוכניתם הייתה לקדם "עליונות לבנה" ולעורר תסיסה בין שחורים ללבנים, שתגרום בסופו של דבר לקריסת המפלגה המעורבת. הם השתמשו בקשריהם ובכספם כדי לקדם את התוכנית, וגייסו אנשים המסוגלים "לכתוב, לדבר ולרכב": הכותבים פרסמו דברי תעמולה בכלי התקשורת, הדוברים נהגו לנאום בכיכרות, והרוכבים היו חמושים שרכבו על סוסים והפחידו את התושבים. הם גם העבירו מסר לתאגידים הגדולים במדינה, לפיו אם הדמוקרטים ינצחו בבחירות, הם לא יעלו את מיסי התאגידים.
תעמולת העליונות הלבנה זכתה לפרסום רב בעיתוני וילמינגטון, שגם כינו בציניות את מפלגת הפופוליסטים "מפלגת האדם הלבן" ולגלגו על שיתוף הפעולה שלה עם שחורים. בעיתונים תוארו השחורים כאנשים אלימים וחסרי נימוס, הם הואשמו בזלזול וחוסר כבוד כלפי לבנים, תויגו כמושחתים, נטען שגברים שחורים מתעניינים כביכול ללא הרף בנשים לבנות, וכינו את אנשי המפלגה המעורבת כ"תומכים בהשתלטות הכושים."
מנהיגי המפלגה הפיצו שנאה והסתה נגד השחורים במדינה. אחד ממנהיגי המפלגה הדמוקרטית פרסם את ההצהרה הבאה: "קרוליינה הצפונית היא מדינה של לבנים, ורק לבנים ישלטו בה. הם ימעכו את שליטת מפלגת הכושים תחת רוב כה מוחץ, שאף מפלגה אחרת לא תעיז לנסות לכונן כאן שוב שלטון כושי." מנהיג אחר הוסיף ואמר: "זה יהיה הקמפיין המרושע, המתועב והמלוכלך ביותר מאז 1876. סיסמת המפלגה הדמוקרטית מההר עד הים תהיה רק מילה אחת ... 'כושי'!"
כמו כן הוקמה "תנועת העובדים הלבנים" שהתנגדו להעסקת שחורים במקומות עבודה. תנועה זו זכתה לגיבוי של לשכת המסחר בווילמינגטון ואיגוד הסוחרים העירוני.
עיתונים רבים פרסמו תמונות וסיפורים בהם נטען שגברים שחורים תוקפים מינית נשים לבנות ברחבי העיר. אישה בשם רבקה פלטון אמרה שנשים כפריות נתונות בסכנה וחשופות למקרי אונס של שחורים. כתגובה פרסם באוגוסט 1898 אלכסנדר מאנלי, עורך העיתון "דיילי רקורד", מאמר מערכת בו הפריך את הטענות, וציין כי בחלק ניכר מהמקרים הקשר בין נשים לבנות לגברים שחורים מבוסס על יחסי מין בהסכמה. דברים אלה עוררו מהומה. בתוך זמן קצר חלקים מהמאמר הודפסו בעיתונים נוספים, כשהם הוצאו מהקשרם, בליווי תמונות מיניות של גברים שחורים ורמזים על "תאווה בלתי נשלטת של גברים שחורים לנשים לבנות". נואמים מטעם המפלגה הדמוקרטית הפליגו בתיאורים גרפיים של "חיות שחורות" המאיימים לחלל את כבודן של נשים לבנות. באחד מנאומיה אמרה פלטון: "אם הכנסייה או בתי המשפט אינם מסוגלים להגן על נשים לבנות מפני המפלצות המשתוללות, אז צריך לבצע בשחורים לינץ', אפילו אלף פעמים בשבוע במידת הצורך."
תחילת המהומות
מיד לאחר נאומו של ואדל יצאו אנשי "החולצות האדומות" והחלו להטיל אימה על אזרחים שחורים ובעלי בריתם הלבנים בחלק המזרחי של המדינה, במטרה להרתיע מצביעים. הם השחיתו רכוש, ירו באזרחים, חטפו אנשים מבתיהם בלילה והצליפו בהם בשוט. בימים שלאחר מכן איימו ראשי המפלגה הדמוקרטית במפורש כי אם הם יפסידו בבחירות תהיה "מלחמה בין הגזעים השחורים והלבנים, שתגבה את חייהם של מאות או אלפי אנשים, ויהיה הרס חלקי או מלא של העיר. אנו מצהירים בפניכם כי אנו עומדים על סף מהפכה אשר ניתן למנוע רק על ידי דיכוי ההצבעה לרפובליקנים."
ב-1 בנובמבר 1898 ערכו "החולצות האדומות" מצעד שבו השתתפו 1,000 איש רכובים על סוסים לאורך השכונות בעלות רוב שחור בעיר. למחרת ערכו מצעד דומה, שבמהלכו ירו על בתי מגורים ובתי ספר. בעצרת בסיום המצעד אמר אחד הדוברים: "אם שוטר כושי יבוא לאדם לבן עם צו בידו, עליו לעזוב עם כדור במוח."
לקראת הבחירות נערכו מצעדים דומים כמעט בכל יום, ולעיתים גם בלילות. העיתונים הלבנים הודיעו מראש על זמן ומקום האירועים. תושבים לבנים סיפקו מזון ומשקאות בחינם למשתתפים. משמרות של לבנים חמושים סיירו בעיר, הטילו אימה והפריעו לתפילות בכנסיות של שחורים.
תגובת התושבים השחורים
האווירה בעיר גרמה לסבל, חרדה ומתח בקרב התושבים השחורים בעיר. חלקם ניסו להשיג כלי נשק ותחמושת, אך סוחרי הנשק, שהיו לבנים בלבד, סירבו למכור להם. על פי הרישומים, בתחילת חודש נובמבר 1898 ונמכרו מעל 400 כלי נשק לתושבים לבנים, ואף לא כלי נשק אחד לאדם שחור.
עיתוני וילמינגטון ליבו את האש וגרמו לאנשים להאמין שעימות בין לבנים לשחורים הוא בלתי נמנע. החלו להתפשט שמועות חסרות-בסיס לפיהן התושבים השחורים רוכשים כלי נשק ותחמושת, ומתכוננים לעימות. לבנים החלו לחשוד במנהיגי הכנסיות השחורות שהם זוממים לפגוע בלבנים.
זמן קצר לפני הבחירות הצהירו מנהיגי ארגון "החולצות האדומות": "הדמוקרטים חייבים לנצח בבחירות בכל מחיר ובכל אמצעי הדרוש לכך, גם אם יצטרכו לירות בכל כושי בעיר."
יום לפני הבחירות, ואדל נאם לפני קהל רב באולם מרכזי בעיר, ואמר להם: "אתם אנגלו-סקסים. אתם חמושים ומוכנים למלא את חובתכם. לכו מחר לקלפי, ואם תראו כושי שמצביע, אמרו לו לצאת מהקלפי, ואם הוא יסרב, תהרגו אותו במקום. ננצח מחר, גם אם נצטרך לעשות זאת בעזרת אקדחים."
יום הבחירות, 8 בנובמבר 1898
ביום הבחירות בווילמינגטון, ב-8 בנובמבר 1898, רוב השחורים ותומכי המפלגה הרפובליקנית נמנעו מלהצביע בגלל איומי האלימות. חברי "החולצות האדומות", חמושים באקדחים, חסמו את הדרכים המרכזיות ומנעו מהשחורים גישה לקלפי.
על פי התוצאות הרשמיות של הבחירות ניצחה המפלגה הדמוקרטית, אך היה ברור לכולם שתוצאה זו הושגה בזכות הרתעת מצביעים שחורים וזיופים נרחבים של התוצאות. כתב של הוושינגטון פוסט שנכח בעיר דיווח על פעולות של "החולצות האדומות" שבהן הושמדו פתקים רבים של המפלגה הרפובליקנית, ועל הימנעות המונית מהצבעה בקרב התושבים השחורים.
הכרזת העצמאות הלבנה
למחרת הבחירות נאספו כ-600 תושבים לבנים במרכז העיר, שם אלפרד מור ואדל הקריא את "הכרזת העצמאות הלבנה." ההכרזה הדגישה את עליונות האדם הלבן וקראה לאסור על פעילות פוליטית של שחורים, או של לבנים התומכים בזכות הבחירה לשחורים במחוז. כמו כן קראה לסגור את העיתון "דיילי רקורד" ולגרש את עורכיו מהעיר.
הקהל הריע לאלפרד מור ואדל ו-457 איש חתמו על ההכרזה. שמות החותמים פורסמו למחרת בעיתוני העיר.
האחים מאנלי, עורכי ה"דיילי רקורד", ברחו למחרת מן העיר.
הטבח וההפיכה
ואדל כינס 25 ממנהיגי השחורים בעיר, הקריא בפניהם את "הצהרת העצמאות הלבנה" וביקש שינסו לשכנע את תושביה השחורים של העיר להיכנע לדרישותיו, אחרת הם ייאלצו לפעול נגדם באלימות. מנהיגי השחורים ניסחו מכתב לפיו הם לא אחראים לתגובות הציבור, ושליח מטעמם הניח אותו בתיבת הדואר של ואדל.
לא ברור אם ואדל בדק את תיבת הדואר שלו, אך לדבריו לא התקבלה כל תגובה ממנהיגי השחורים, ולכן ראה את עצמו רשאי לממש את איומיו. בבוקר 10 בנובמבר הוא פרץ יחד עם 500 לבנים חמושים למשרדי מערכת עיתון ה"דיילי רקורד". הם השחיתו את המקום ושרפו את המבנה. מעשים דומים התרחשו בכל הערים המרכזיות בקרוליינה הצפונית: מערכות העיתונים השחורים ברחבי המדינה הושחתו והוצתו, וקבוצות חמושות של דמוקרטים לבנים מנעו משחורים ומרפובליקנים לבנים כניסה למרכזי הערים.
בעקבות השריפה נפוצו שמועות על אלימות של שחורים נגד לבנים. בתגובה, אספסוף של כ-2,000 לבנים חמושים נכנסו לשכונות וילמינגטון בעלות רוב שחור, הרסו בתי עסק של שחורים ובתי מגורים, ותקפו תושבים שחורים. האלימות נמשכה גם עם רדת הלילה. מאות שחורים ברחו מהעיר והתחבאו בביצות שמסביבה.
ב-10 בנובמבר 1898, בשעות הצהריים, ואדל פשט עם קבוצה של חמושים על בניין העירייה, ובאיומי אקדח אילץ את ראש העיר להתפטר. ראש העיר, סילאס פ' רייט, איש המפלגה הרפובליקנית, עזב באותו יום את העיר, יחד עם חברי המועצה ופעילים נוספים במפלגה. ואדל הוכתר על ידי ההמון לתפקיד ראש העיר החדש.
לאחר ההפיכה
מניין ההרוגים במהומות מוערך ב-60 עד 300 שחורים, חלקם נשים וטף. כ-2,000 שחורים גורשו או ברחו מהעיר. מספר תושבים לבנים נפצעו קל, ואיש מהם לא נהרג.
בעיתוני התקופה הואשמו השחורים במאורעות.
בשנת 1899, שנה לאחר ההפיכה, נערכו בחירות בעיר, ולתפקיד ראש העיר נבחר אלפרד מור ואדל, שתפס בכוח את תפקיד ראש העיר בהפיכה. הוא נשאר בתפקידו עד 1905. ואדל ואנשיו קבעו סדרת חוקים המכונים "חוקי ג'ים קרואו" שנועדו להרתעת מצביעים שחורים, בהם דרישה להוכחת תשלום כל המיסים כתנאי להצבעה, קביעת מבחני איות ומבחני אופי כתנאי להצבעה, ותנאים מגבילים נוספים, שגרמו בעקיפין לשלילה אפקטיבית של זכויות האזרח של האפרו-אמריקאים.
הדמוקרטים העבירו גם סדרת חוקים להפרדה גזעית. נאסר על שחורים ולבנים לשבת יחד ברכבות, בסירות ובאולמות משפט, ובדיונים משפטיים נדרשו שני ספרי תנ"ך נפרדים, אחד ללבנים ואחד לשחורים. כמעט לכל היבט בחיים הציבוריים תוקן חוק המאפשר הפרדה בין לבנים לשחורים.
כתוצאה מחוקים אלה, גם תושביה הלבנים העניים של וילמינגטון החלו לתמוך ב"עליונות לבנה" ובהפרדה הגזעית בעיר. לפני שנת 1898, השחורים והלבנים חיו בשכנות טובה, אך לאחר מכן נוצרו שכונות נפרדות. התמיכה בעליונות הלבנה גברה גם במדינות נוספות בדרום ארצות הברית, והן אימצו את חוקי ג'ים קרואו וחוקי ההפרדה הגזעית.
באותה עת אושרו חוקים אלה גם על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית. רק בשנת 1915 קבע בית המשפט העליון שחוקי ג'ים קרואו אינם חוקתיים. תקנות ההפרדה הגזעית בוטלו רק בשנות ה-60 של המאה ה-20.
ועדת החקירה לאירועי המהומות
לאחר ההפיכה של 1898 פרסמו חלק מתושבי העיר את גרסתם לאירועים, ונוצרו נרטיבים סותרים בנוגע לגורמי המהומות ולתוצאותיהן. חלק ממשתתפי הדיון הציבורי קראו לאירועים "טבח" וחלק גרסו שאלה היו "מהומות".
בשנת 2000 החליט בית המחוקקים של דרום קרוליינה להקים ועדת חקירה, תוך הכרה בכך שהקהילה השחורה סבלה קשות מההפיכה, מבחינה פוליטית וכלכלית, ובמיוחד מחוקי ג'ים קרואו שנחקקו בעקבות ההפיכה. הוועדה, בת 13 איש, בחנה מקורות היסטוריים במשך כשש שנים, והפיקה דו"ח מיוחד אודות המאורעות, בו נכתב כי האלימות הייתה "חלק ממאמץ מדיני רחב של הדמוקרטים ואנשי עליונות לבנה להשתלט על משרות המפתח במדינה ולבלום את ההתקדמות הפוליטית של האזרחים השחורים." אחד מחברי הוועדה אמר: "בעיקרו של דבר, האירועים פגעו קשות בפלח מהאוכלוסייה שלא התאושש במשך 107 שנים. לכן ראוי לקרוא לאירועים 'טבח' במקום 'מהומות'. זו מילה גדולה וקשה, אבל זה מה שקרה."
הוועדה המליצה לבית המחוקקים לשלם פיצויים לצאצאי השחורים שנהרגו בטבח, וגם לכלל הקהילה השחורה במחוז. המלצות אלה לא התקבלו.
התנצלות מאוחרת והנצחה
משנת 2006 ואילך התפרסמו בעיתוני קרוליינה הצפונית תחקירים אודות המהומות ב-1898. עורכי העיתונים התנצלו על ליבוי היצרים בעיתונות של המאה ה-19, שנעשתה לדבריהם תחת השפעתו של ג'וזפוס דניאלס. באחד העיתונים נכתב: "אנו מתנצלים בפני האזרחים השחורים וצאצאיהם על כך שהתעלמנו מזכויותיהם ורצונותיהם, ובפני כל תושבי קרוליינה הצפונית שבגדנו באמונם בכך שלא פרסמנו דיווחי חדשות הוגנים ולא עמדנו עמידה איתנה כנגד עוול."
בינואר 2007 פרסמה המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הצפונית התנצלות על חלקם של מנהיגי המפלגה במהלך ההפיכה בווילמינגטון, ועל תמיכתם בעליונות לבנה.
באוגוסט 2007 פרסם הסנאט של קרוליינה הצפונית הצהרת התנצלות, הכרה והבעת חרטה עמוקה על ההפיכה.
במרץ 2018 הותקן לוח זיכרון לציון המאורעות במרכז העיר, סמוך למקום בו התרחשו המהומות.
במאמרים רבים אודות ההסתערות על הקפיטול (2021) הוזכר הטבח בווילמינגטון כאירוע היסטורי דומה.
ספרים אודות האירועים
מספר ספרי עיון נכתבו על מהומות וילמינגטון, וכן מספר ספרי פרוזה. להלן חלק מהספרות בנושא זה.
לעומתו, בשנת 1902 ראה אור הספר "חברבורות הנמר" של איש העליונות הלבנה תומאס דיקסון, בו הוא משבח את תושביה הלבנים של העיר ומתאר את האירועים מזווית זו.
בשנת 1936 פרסם העיתונאי הארי היידן רומן המתאר את המהומות בווילמינגטון כאירוע מהפכני חיובי, ש"הציל" את קרוליינה הצפונית מתקופת השיקום.
טיאגו תומאש
טיאגו באריירוש דה מלו תומאש (בפורטוגזית: Tiago Barreiros de Melo Tomás; נולד ב-16 ביוני 2002 בליסבון שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ולפסבורג.
קריירת מועדונים
תומאש הגיע אל מחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון לאחר ששיחק במשך עונה במחלקת הנוער של אשטוריל. ב-25 ביוני 2020 חתם על חוזה מקצועני לחמש שנים במועדון. ב-1 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על ז'יל ויסנטה במסגרת המחזור ה-29 בליגה לעונת. בסך הכל ערך חמש הופעות ליגה בעונה זו.
ב-24 בספטמבר 2020 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על אברדין במסגרת סיבוב ההעפלה השלישי של הליגה האירופית לעונת 2020/2021. ב-28 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על ז'יל ויסנטה במסגרת המחזור הראשון לעונת. בעונה זו הוא ערך 30 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים, וזכה עם ספורטינג ליסבון באליפות פורטוגל ובגביע הליגה הפורטוגלית.
ב-31 ביולי 2021 נכנס כמחליף בדקה ה-69 בניצחון 1–2 על ספורטינג בראגה במסגרת הסופר קאפ הפורטוגלי. ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-60 בהפסד 1–5 לאייאקס במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית
תומאש היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת, וערך ארבע הופעות בטורניר.
הארמייה ה-54 (ברית המועצות)
הארמייה ה-54 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-2 בספטמבר 1941, ולמפקדה מונה גריגורי קוליק. הארמייה לחמה בקרבות השונים סביב לנינגרד כחלק מחזית וולחוב, ובשנת 1944 השתתפה במבצע לנינגרד-נובגורוד. לאחר מכן השתתפה הארמייה במתקפה הבלטית ובמבצע ריגה, כחלק מחזית לנינגרד ומהחזית הבלטית השלישית, וב-13 בדצמבר 1944 פורקה הארמייה.
ברטל תורוואלסן
ברטל תורוואלסן (בדנית: Bertel Thorvaldsen, 9 בנובמבר 1770 – 24 במרץ 1844) היה פסל דני בעל מוניטין בינלאומי, שבילה את רוב חייו באיטליה.
תולדות חייו
תורוואלסן נולד בקופנהגן למשפחה ממוצא דני-איסלנדי בעלת אמצעים דלים. הוא התקבל לאקדמיה הדנית המלכותית לאמנות בגיל 11. במהלך לימודו תורוואלסן עבד במשרה חלקית עם אביו שהיה גלף עץ. הוא זכה לאותות כבוד ולמדליות רבות מהאקדמיה, ולבסוף למלגה מלכותית שאיפשרה לו לנסוע לרומא כדי להשלים את השכלתו.
תורוואלסן הגיע לרומא בשנת 1797, שם קנה לעצמו שם כפסל מוכשר. הוא החזיק סדנה גדולה בעיר ויצר בסגנון ההרואי הנאו-קלאסי. לקוחותיו התגוררו בכל רחבי אירופה. בשנת 1838 חזר תורוואלסן לדנמרק, שם התקבל כגיבור לאומי, ומוזיאון הוקם בסמוך לארמון כריסטיאנסבורג כדי לאכלס את יצירותיו.
בין תלמידיו: ג'ון גיבסון, אמיל וולף, פייטרו טנראני, לואיג'י ביינאה, הרמן ארנסט פרוינד, תומאס קרופורד, קרל יוהאן שטיינהאוזר.
תורוואלסן נפטר בשנת 1844, ונקבר בחצר המוזיאון שנושא את שמו.
יחסי אורוגוואי–קוריאה הדרומית
יחסי אורוגוואי-קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי ובין הרפובליקה של קוריאה.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1964. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כיום הם חלקיים.
יחסים כלכליים
דרום קוריאה היא שותפת מסחר חשובה עבור אורוגוואי. שתי המדינות חברות בארגון ה-G77.
פאליירי
פאליירי ספא (באיטלקית: Paglieri SpA) היא חברה איטלקית למוצרי טיפוח והיגיינה שבבעלותה כמה מהמותגים המפורסמים והפופולריים בתחום. החברה פעילה במשך קרוב ל-140 שנים, ומוצריה משווקים ביותר מ-50 מדינות.
היסטוריה
בשנות ה-70 זנחה החברה את תחום האיפור וחזרה להתמקד במוצרי הטיפוח, בדגש על מוצרים לתינוקות. בשנת 1996 הייתה לחברה הראשונה בתחומה באיטליה שזכתה לעמוד בתקן ISO 9002.
בעשור השני של המאה ה-21 התפתחה החברה ברכישת מותגים וחברות קיימות בענף, כגון חברת סקיאפארלי (Schiapparelli).
4 לטקסס
4 לטקסס (באנגלית:  for Texas 4) הוא מערבון קומי משנת 1963 בבימויו של רוברט אולדריץ', עם פרנק סינטרה, דין מרטין, אניטה אקברג ואורסולה אנדרס בתפקידים הראשיים.
בסרט משחקים גם בהופעה קצרה ומצחיקה, שלושת המוקיונים (The Three Stooges).
תקציר העלילה
זאק תומאס (פרנק סינטרה) וג'ו גארט (דין מרטין) נוסעים במרכבת דואר לגלבסטון טקסס, ב-1870. הם מותקפים על ידי הפושע מטסון (צ'ארלס ברונסון) ואנשיו. לאחר שהצליחו להרוג שישה מהתוקפים מטסון נסוג והמרכבה מתהפכת. זאק יוצא ומגלה בתוכה 100,000 דולר המיועדים לבנק בגלבסטון.
גם ג'ו יוצא מהמרכבה ההפוכה ומאיים עליו שימסור את הכסף. לאחר שהכסף עובר מיד ליד הוא נשאר בידי ג'ו שמפקיד חלק ממנו בבית היתומים שבו גדל ואת השאר בבנק בגלבסטון המנוהל על ידי המנהל המושחת הארווי ברדן (ויקטור בונו) שהוא זה ששלח את מטסון לשדוד את הכסף.
לזאק יש בגלבסטון ידידה בשם איליה (אניטה אקברג) בעלת סלון יופי. זאק וג'ו הם יריבים. לג'ו יש את העוזר הנאמן אנג'ל (ניק דניס) ולזאק יש את צ'אד (מייק מורקי). שניהם רוצים לפתוח מועדון הימורים על ספינה בנמל.
הם נפגשים במסעדה שם מנסה מטסון לחסל את זאק אך נפצע על ידי ג'ו.
ג'ו מגיע לספינה נטושה בנמל ונפגש שם עם מקסין (אורסולה אנדרס) שבעלה המנוח הוריש לה אותה. הוא חותם אתה על הסכם להקמת מועדון הימורים בספינה בשם "מולן רוז'".
לערב הפתיחה מוזמנים כל נכבדי העיר. לג'ו נודע שזאק ואנשיו יבואו לחבל בערב הזה והוא מגייס את כל העובדים למלחמה. מתנהל קרב בין האנשים ולבסוף בין ג'ו וזאק שמופסק באיום אקדחים של הנשים איליה ומקסין ושניהם משלימים ומתכוננים להתקפה של מטסון ואנשיו בשליחותו של ברדן המושחת.
לבסוף מטסון נהרג, אנשיו נסוגים, ברדן נאסר ושני הגברים נישאים לידידותיהם, עולים על מרכה ונוסעים לירח דבש בטקסס.
מירי ישראלי
ביוגרפיה
ישראלי עסקה במשך 35 שנה בתחומי הנדסת מכונות, הנדסת בניין והדרכת מחשבים.
בשנת 2007 סיימה לימודי הסמכה להדרכת אמנות. לאחר שלוש שנות לימודים במכללת "ורצברגר" שברמת גן, בהן למדה טכניקות אמנות שונות, החליטה להתמקד באמנות אקולוגית מתוך מניעים אידאולוגיים. בשנת 2008 הקימה את אתר האינטרנט "גרין ארט" במטרה לממש את תפיסת העולם הירוקה שלה ולקדם מודעות סביבתית באמצעות האמנות והתרבות.
עיקר יצירותיה של ישראלי מזוהות עם האמנות האקולוגית. אומנות זו חוקרת ומגיבה לסוגיות סביבתיות שונות ושואפת לקדם עקרונות של אקולוגיה, צדק חברתי וסביבתי במטרה לחזק את יחסי הגומלין בין תרבות האדם לסביבתו. עבודתה עוסקת בנושאים שונים ובהם: מיחזור וצמצום נזקי תרבות הצריכה לסביבה. בעבודותיה עושה ישראלי שימוש חוזר בחומרים ממוחזרים, בפסולת ממפעלי תעשייה, פסולת ביתית, פסולת בניין, פסולת ימית ופסולת אלקטרונית. מגוון החומרים המוטבע ביצירותיה כולל חומרים מן הטבע, פסולת שעם, נייר, מתכות, זכוכית, פלסטיק, עופרת, אלומיניום, בדים, קלקר, עץ, פוליאתילן, קרטוני אריזות, שקיות פלסטיק, קולבי מתכת ועוד.
ביצירותיה מנסה ישראלי ליצור דיאלוג בין האמנות לצורך לרומם את החומרים, להשביחם למשאב חדש יקר ערך ולהטמיע מסרים לגילוי אחריות סביבתית וחברתית. היצירות מושפעות ממצב הסביבה ומובעות ברבדים שונים של ביטוי, כגון ציור, פיסול, צילום, מיצב, אסמבלאז', פסיפס, קולאז' ווידאו ארט.
יצירותיה מוצגות במשרדי ארגון "חדשנות אפריקה" בהרצליה, במרכז המבקרים לסביבה וקיימות "תפיסת עולם" בבניין "המועצה לישראל יפה" בתל אביב ובמרכז המבקרים של שירותי אקולוגיה שבבאר טוביה.
ישראלי פיתחה תוכניות הדרכה להטמעת האמנות הירוקה והדרכות לחינוך סביבתי אותן היא מעבירה, לגיל הרך, למורות בבתי ספר, לגננות ולסייעות. בנוסף, העבירה ישראלי הדרכות במועדוני הילדים של רשת מלונות "דן" בנושא עשיית שימוש חוזר מפסולת בתי המלון ליצירת אמנות המיחזור. כמו כן העבירה הרצאות והדרכות בנושא קידום המודעות הסביבתית בחברה, אמנות משקמת בבתי חולים, בגנים ובתי ספר, בבתי דיור מוגן, בפנימיות, במתנ"סים ולמדריכי אמנות ברשויות מקומיות.
ישראלי מעבירה הרצאות לקהל הרחב בנושא הטבה עם איכות הסביבה באמצעות האמנות האקולוגית, החדשנות הטכנולוגית, המדע, התרבות הכלכלה והסביבה. בפרויקטים של פיסול סביבתי, אוספת ישראלי פסולת תעשייתית ופסולת בניין, ומציגה דרכים לנצל אותן לשימוש חוזר לעשייה אמנותית, בין השאר בטכניקת "רדי מייד" (Ready made) - תהליך של השבחת חומרים שנחשבים חסרי תועלת.
בשנת 2010, במסגרת מיזם "עץ נולד", פעלה ישראלי עם מתנדבי תנועת של"מ בפרויקט למען הקהילה לחלוקת שתילי עצים לתושבי העיר רעננה בשיתוף הרשות המקומית במטרה להגביר את הייעור במרחב העירוני ולהביא לשיפור איכות החיים, איכות האוויר ומראה המרחב הציבורי. מיום נטיעתו עורכת ישראלי מעקב אחר התפתחותו של עץ הבוהיניה ששתלה בחצרה בבלוג, כהשראה לקהילה לעודד פעילות להגברת נטיעת העצים במרחב הציבורי כחלק מהמסר לשמירת איכות הסביבה.
ישראלי חברה בפורום אמני "מוזה" ברעננה, הפועלים בהתנדבות בפרויקטים בסיוע לקהילה עם צרכים מיוחדים ובפרויקטים המקדמים את התרבות והאמנות בעיר ושיתוף פעולה עם האמנים בערים השכנות במגזר הערבי.
ישראלי חברה בוועדה לאיכות הסביבה ברעננה כנציגת הציבור מטעם סיעתו של ראש עיריית רעננה, חיים ברוידא, וכנציגת הציבור מטעם ארגון "חיים וסביבה".בשנת 2022 הוזמנה להציג תערוכת יחיד במשרד מבקר המדינה מר מתניהו אנגלמן, אמנות אקולוגית המגיבה למשבר האקלים והסביבה במשרד מבקר המדינה בירושלים. בחודש ספטמבר 2022, לרגל 100 שנה לעיר רעננה, כתבה עבודת חקר מסע בעקבות עצי המורשת העתיקים של רעננה הנקראת "העצים הם תקוות קיומנו". בעבודת החקר ניתן להכיר את סיפור מורשתם של וותיקי העיר ועצי המורשת, מיקומם ברחבי העיר, סיפור המאבק להצלת העצים העתיקים והצורך בשימור העצים במרחב הציבורי.
בחודש נובמבר 2022 במסגרת ועידת האקלים האזורית ה-2 בשרון, נערך טקס חגיגי במעמד השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג, ראש העיר חיים ברוידא, אורן תבור, מנהל היחידה האזורית לאיכות הסביבה וראשי רשויות נוספות, בו העניקה עיריית רעננה תעודות הוקרה לשלושה פעילי איכות הסביבה בעיר, אשר פעילותם למען הסביבה בלטה במיוחד. ביניהם זכתה ישראלי באות הוקרה מראש עיריית רעננה חיים ברוידא, על תרומתה לקידום איכות הסביבה והקיימות המקומית.
ישראלי נשואה ואם לשלושה. מתגוררת ברעננה.
הכוחות המזוינים של קטר
הכוחות המזוינים של קטר הוא השם של כלל הכוחות המזוינים של קטר, ומטרותיו העיקריות הן הגנה על גבולות המדינה. הכוחות מורכבים מצבא קטר, חיל הים הקטרי, וחיל האוויר הקטרי.
הכוחות המזוינים של קטר נוסדו בשנת 1971, לאחר שקטר זכתה לעצמאות מבריטניה, וכוללים 11,800 חיילים - 8,500 בחיל היבשה, 1,800 בצי ו-1,500 בחיל האוויר. תקציב הביטחון שווה ערך לכ-8% מהתוצר הגולמי של המדינה. לקטר יש הסכמי הגנה עם ארצות הברית, לה בסיסים רבים בשטחה, וגם בריטניה וצרפת שמספקים לה את רוב הנשק.
קטר היא חלק מה-GCC, מועצה של מדינות המפרץ הפרסי (איחוד האמירויות, כווית, עומאן, בחריין וערב הסעודית) ובמשך שנים נהנתה מיחסים טובים עם שכנותיה. עם זאת, ב-1995 קטר עזבה את "הציר הסעודי" כאשר האמיר הקודם שלה, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, הגלה את אביו לשווייץ והשתלט על בית המלוכה. האמיר שינה את הפוליטיקה של קטר בצורה רדיקלית. המדינה נפרדה מאחיותיה הגדולות, בעיקר ערב הסעודית, ויצרה פורמולה משלה למדיניות חוץ עצמאית, שהמשיכה גם עם העברת השלטון לבנו של חמד, תמים.
פיירי סורדפיש
הפיירי סורדפיש (באנגלית: Fairey Swordfish; סורדפיש באנגלית פירושו: דג חרב) היה מפציץ טורפדו חד-מנועי דו-כנפי בריטי אשר שירת מאמצע שנות ה-30 ובמהלך מלחמת העולם השנייה מעל גבי נושאות מטוסים של הצי הבריטי ובפיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי.
הסורדפיש נבנה בשנות ה-30 על ידי חברת פיירי אוויאיישן (Fairey Aviation) עבור זרוע האוויר של הצי המלכותי הבריטי. על אף שהיה מיושן עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, זכה להצלחות רבות, והתפרסם בזכות הטבעת אוניות המערכה של הצי האיטלקי בקרב טאראנטו בנובמבר 1940 והפגיעה החמורה במערכת ההיגוי של אוניית המערכה הגרמנית ביסמרק שהובילה להטבעתה במאי 1941. הצלחות אלו הובילו להשארתו של הסורדפיש בשירות עד לסוף המלחמה, על אף כניסתם של דגמים מתקדמים יותר שנועדו להחליפו. בנוסף לפעילותו כמפציץ טורפדו, שימש המטוס גם כמפציץ כנגד צוללות וכמטוס אימון.
עיצוב ופיתוח
הסורדפיש התבסס על פיתוח פרטי של חברת פיירי (להבדיל מפיתוח בהתאם למפרט טכני המגיע ממכרז ממשלתי) פרי תכנונו של מרסל לובל (Marcel Lobelle), שנועד בתחילה עבור הצי היווני כמפציץ טורפדו ומטוס סיור ותצפית (Torpedo - Spotter - Reconnaissance או TSR). אב הטיפוס של ה-TSR טס לראשונה ב-21 במרץ 1933. לאחר התאמות שונות והחלפת המנוע מסוג ארמסטרונג-סידלי פנתר (Armstrong Siddeley Panther) במנוע כוכבי מסוג בריסטול פגסוס סימן IIM נקרא המטוס TSR סימן I וטס לראשונה ביולי באותה שנה, אך התרסק בספטמבר. אז הציג צוות התכנון של פיירי גרסה משודרגת שנקראה TSR סימן II, עם כנפיים המשוכות מעט לאחור (על מנת לתקן את מרכז המסה של המטוס) ומרכב מוארך. בצורה זו הוצע הסורדפיש כפתרון לדרישת משרד האווירייה הבריטי למטוס סיור ותצפית עם שלושה אנשי צוות, לשם הכוונת אש תותחי ספינות הצי, אליו התווסף, באמצעות מכרז רשמי של משרד האווירייה (מס' S.15/33), תפקיד מפציץ הטורפדו עם שני אנשי צוות.
אב הטיפוס של ה-TSR סימן II ערך את טיסת הבכורה שלו ב-17 באפריל 1934. היה זה מטוס דו-כנפי גדול, עם שלדת מתכת שכוסתה בבד, וכנפיים הניתנות לקיפול על מנת לחסוך בשטח האחסון על סיפונן של נושאות המטוסים. בכנפיים הותקנו מדפים בעלי יכולת הנמכה של שמונה מעלות, מה שהקנה לסורדפיש עילוי טוב יותר במהלך המראה. הסמוכות וכבלי החיבור שבין שתי הכנפיים, כן הנסע הקבוע והמסיבי וגודלם של הזנב והכנפיים יצרו גרר גבוה, ומנוע הבריסטול פגסוס העניק למטוס ביצועים בינוניים לכל היותר, אך אמינותו הגבוהה הייתה חיונית במהלך טיסות הסיור הארוכות מעל שטחי מים גדולים. יתרונות נוספים של הסורדפיש היו יכולת פניה ותמרון גבוהים (כאמצעי התגוננות יעיל ביותר), כניסה לצלילות חדות סמוך לגובה פני הים ויציאה מהירה מהן, עם מעט מאוד מהירות מצטברת במהלכן. מכאן שהסורדפיש לא נחשב בהכרח כ"טרף קל" עבור מטוסי קרב, אלא כאשר היה מתקרב לעבר מטרה לפני שיגור טורפדו, ללא אפשרות לתמרן ולחמוק, אז באה חולשתו העיקרית, איטיותו, לידי ביטוי. מצד שני, אפשרה מהירותו הנמוכה נחיתה על סיפון נושאת מטוסים אף בלילה ובתנאי מזג אוויר קשים. למטוס הייתה מהירות הזדקרות נמוכה מאוד, וכשפעל ביבשה נהנה ממרחק הרצה קצר בהמראה ומהירות נמוכה בגישה לנחיתה.
ב-23 באפריל 1935 קיבלה פיירי, בהתאם למכרז מס' S.38/34, הזמנה לסדרת הייצור הראשונה. כבר עם כניסת המטוס לשירות בזרוע האוויר של הצי (אז עוד חלק מחיל האוויר המלכותי) נחשב עיצובו, דו-כנפי ובעל תא טייס פתוח, כ"מיושן", אך הסורדפיש הוכיח עצמו כעמיד, קל להטסה ומסוגל להטיל טורפדו בצורה מדויקת. החל מ-1936 תפס הסורדפיש את מקומם של הפיירי סיל והבלאקבורן שארק בתפקידי מטוס הסיור ומפציץ הטורפדו, בהתאמה. כניסתו לשירות סימנה את סופו של השימוש במטוסים חד-משימתיים מעל גבי נושאות המטוסים של הצי המלכותי.
ב-1939 היו מצוידות 13 טייסות של זרוע האוויר של הצי (שעברה בינתיים לשליטת הצי המלכותי) בסורדפיש, כאשר רובם פעלו מעל גבי שש נושאות מטוסים. בנוסף, צוידו מטוסי סורדפיש במצופים לשם פעילות מאוניות מערכה וסיירות באמצעות שיגור ממעוט. בסורדפיש נעשה השימוש הראשון במכ"ם מוטס (ASV) לגילוי ספינות בלילה ובמזג אוויר מעונן.
מתוך 2,396 מטוסים, נבנו 696 על ידי פיירי, ו-1,700 על ידי חברת בלאקבורן (אשר מכונים לעיתים "בלאקפיש") כקבלן-משנה. הגרסה שנבנתה במספרים הגדולים ביותר הייתה הסורדפיש סימן II, עם 1,080 יחידות.
היסטוריה מבצעית
הסורדפיש לא ראה פעילות רבה עד למערכה בנורווגיה באביב 1940. תקיפה באמצעות טורפדו על ספינות גרמניות נכשלה, אך במהלך הקרב הימי השני בנרוויק ב-13 באפריל, הפציץ והטביע סורדפיש שהמריא מאונית המערכה אה"מ וורספייט את הצוללת U-64, אשר נחשבת להטבעה הראשונה במלחמה של צוללת גרמנית על ידי מטוס, ולמקרה היחיד בו מטוס ששוגר מאונית מערכה הצליח להטביע צוללת. בהמשך סייע הסורדפיש בטיווח תותחי וורספייט לעבר המשחתות הגרמניות ששהו בפיורד. הקרב הסתיים בשמונה משחתות גרמניות שטובעו או עלו על שרטון.
במהלך המערכה על צרפת השתתפו מטוסי הסורדפיש בחיפוי על פינוי חיל המשלוח הבריטי מדנקרק ובחודשים הבאים עסקו בעיקר במשימות של הנחת מוקשים ימיים מול חופי היבשת ולוחמה נגד צוללות באזור האוקיינוס האטלנטי. מטוסי סורדפיש שבסיסם במלטה, פעלו כנגד שיירות ימיות איטלקיות בדרכן לצפון אפריקה. ביולי 1940 השתתף הסורדפיש בהשמדת השייטת הצרפתית במרס אל כביר ובתקיפת אונית מערכה צרפתית בדקר.
אחת התקיפות המשמעותיות של הסורדפיש בוצעה ב-11 בנובמבר 1940, כאשר עשרים מטוסים שהמריאו מנושאת המטוסים אה"מ אילוסטריוס, תקפו את הצי האיטלקי אשר עגן בנמל טאראנטו. כתוצאה מההתקפה, טבעו או נפגעו קשות שלוש אוניות מערכה, סיירת ומשחתת במחיר איבוד שני מפציצים, והצי האיטלקי נוטרל במידה רבה. לאחר התקיפה, ביקר הנספח מטעם הצי הקיסרי היפני מברלין בנמל טאראנטו, ותדרך מאוחר יותר את הצוות שתכנן את המתקפה על פרל הארבור. במהלך 1942 הוסיף לפעול קומץ מטוסי סורדפיש מהאי מלטה והיו אחראיים להטבעת ספינות אויב בתפוסה של כ-50,000 טונות.
במאי 1941 הסבו מטוסי סורדפיש שהמריאו מנושאת המטוסים אה"מ ארק רויאל נזק משמעותי לאונית המערכה הגרמנית ביסמרק ומנעו ממנה להימלט לצרפת. איטיותו של הסורדפיש הפכה במהלך תקיפה זו ליתרון, שכן בקרת האש של תותחני הנ"מ הגרמנים לא הצליחה להעריך נכונה את מהירותו ולטווח לעברו במדויק. בנוסף, טסו חלק מהמטוסים בגובה שתותחי הנ"מ לא היו מסוגלים להנמיך אליו. הביסמרק נפגעה משני טורפדו, כאשר אחד גרם לנזק קל, אך השני הצליח לפגוע בהגה ולגרום לאובדן יכולת התמרון של האונייה ולמעשה לשיתוקה. הביסמרק הושמדה פחות מ-13 שעות לאחר מכן.
חסרונותיו של הסורדפיש בלטו ביתר שאת בעת מבצע קרברוס ב-11 בפברואר 1942, שהסתיים באיבוד כל ששת המפציצים התוקפים של טייסת מס' 825 (כולל מפקד הטייסת, לוטננט-קומנדר יוג'ין אסמונד שעוטר לאחר מותו בצלב ויקטוריה), כאשר אחת הסיבות לכך הייתה שרק עשרה מטוסי קרב הופיעו כדי לחפות עליהם. כניסתם לשירות של האלבקור, ומאוחר יותר של הברקודה, החלו לדחוק את הסורדפיש מתפקיד מפציץ הטורפדו והוא הוסב בהצלחה למפציץ נגד צוללות החמוש בפצצות עומק או רקטות מסוג RP-3 בעודו פועל מנושאות המטוסים המלוות הקטנות יותר ואף מספינות סוחר נושאות מטוסים (MAC ships), כאשר הסתייע ברקטת האצה לצורך המראה. הסורדפיש פעל מעל גבי 14 נושאות מטוסים מלוות וכ-20 ספינות סוחר נושאות מטוסים, שהיו ספינות מטען אזרחיות או מיכליות אשר הותאמו לנשיאת שלושה או ארבעה מטוסים למשימות של הגנה על שיירות מפני צוללות במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי ובשיירות הארקטיות לברית המועצות. הגרר הנמוך ועיצובו הקשיח הפך את הסורדפיש לאידיאלי לפעולה במזג האוויר הסוער של האוקיינוס האטלנטי. שלא כמו מטוסי צי אחרים, בשל מהירותו הנמוכה לא היו נושאות המטוסים נאלצות לפנות לכיוון הרוח על מנת לאפשר את המראתו או נחיתתו. לעיתים, אם אפשרה זו הרוח, היה הסורדפיש מסוגל להמריא מנושאת מטוסים בעת שעגנה בנמל.
הטייסות בהן פעל הסורדפיש זקפו לזכותן את הטבעתן של 21 צוללות גרמניות. ביצועיו של הסורדפיש השאירו אותו בשירות זמן רב יותר מהתקופה בה שירת מחליפו המיועד שהיה גם הוא דו-כנפי, הפיירי אלבקור. לבסוף, הוחלף הסורדפיש על ידי הפיירי ברקודה החד-כנפי.
הסורדפיש האחרון ירד מפס הייצור ב-18 באוגוסט 1944 וגיחות מבצעיות אשר כללו תקיפת כלי שיט בוצעו אל תוך ינואר 1945 בפיורדים של נורווגיה (על ידי טייסות מס' 813 ו-835 של זרוע האוויר של הצי), שם הייתה יכולת התמרון שלו חיונית. הטייסת המבצעית האחרונה פורקה ב-21 במאי 1945, לאחר כניעת גרמניה, והטיסה המבצעית האחרונה נרשמה ביוני 1945. טייסת האימונים האחרונה פורקה בקיץ 1946.
גרסאות
גרסה שהוצגה ב-1943, בה הותקנה כנף תחתונה עשויית מתכת, לצורך נשיאת רקטות. בעלת מנוע פגסוס סימן IIIM.3 שהוחלף בהמשך לפגסוס סימן XXX בעל 750 כ"ס. 1,080 יחידות נבנו.
שירות
הסורדפיש שירת במדינות הבאות:
נעם ולדמן
הרב נעם ולדמן (נולד ב-1983) הוא ראש ישיבת ניר קריית ארבע.
ביוגרפיה
נולד וגדל בקריית ארבע לרב אליעזר ולדמן (ראש ישיבת ניר קריית ארבע וחבר הכנסת מטעם סיעת התחיה) ואשתו רות.
למד בישיבת מעלה חבר, אחריה כשנתיים בישיבת מרכז הרב, ובהמשך למד כעשור בישיבת קדומים אצל הרב יצחק בן שחר. נשוי ליסכה, בתו של הרב רחמים נסימי.
לאחריהם למד במשך מספר שנים בכולל הדיינות ביישוב בית חגי.
משנת ה'תשע"ב הוא ראש ישיבת ניר קריית ארבע.
בית הכנסת בקורדובה
בית הכנסת בקורדובה (בספרדית: Sinagoga de Córdoba) הוא בניין היסטורי ברובע היהודי של העיר קורדובה בספרד, שנבנה בשנת 1315.
היסטוריה
לאחר גירוש היהודים מספרד בשנת 1492, הוקדש הבניין לשימושים שונים, ובכללם בית חולים לכלבת וגן ילדים. הוא הוכרז כאתר היסטורי לאומי בשנת 1885. מאז הוא עבר כמה שלבים של שיקום, כולל זה של פליקס הרננדז בשנת 1929 ושיקום נוסף שהחל בשנת 1977 לצורך פתיחתו מחדש בשנת 1985 לכבוד חגיגת 850 שנים להולדת הרמב"ם.
נקודת טרנבול
גילוי ומיפוי לשון היבשה
לשון היבשה מופתה על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בין השנים 1959–1961, אשר יצאו ממפרץ התקווה.
לקריאה נוספת
• National Imagery and Mapping Agency 2011, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 112
יחסי אוקראינה–ערב הסעודית
יחסי אוקראינה–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ערב הסעודית לבין אוקראינה.
היסטוריה
סעודיה הכירה בעצמאותה של אוקראינה בשנת 1992. החל מאפריל 1993 מתקיימים בין המדינות יחסים דיפלומטיים מלאים. בינואר 2003 ערך נשיא אוקראינה ליאוניד קוצ'מה ביקור רשמי בסעודיה. בשנת 2015 השתתף הנשיא פטרו פורושנקו בטקס הלווייתו של המלך עבדאללה בן עבד אל-עזיז אאל סעוד.
עיכוב בהתבגרות המינית
עיכוב בהתבגרות המינית (באנגלית: Delayed puberty), נקרא גם "סריסנות", הוא ביטוי למצב של היעדר הופעת מאפייני מין אצל המתבגר, ביחס לזמן הטבעי באוכלוסייה. היקף התופעה הוא כ-2% בקרב מתבגרים באוכלוסיית ארצות הברית.
הגדרה רפואית
התבגרות מינית היא תהליך של שינויים פיזיולוגיים בגוף האדם (בדרך כלל הורמונליים), המביאים את איברי הרבייה לכדי בשלות. עיכוב בהתבגרות המינית בא לידי ביטוי באי-גדילה של האשכים אצל מתבגרים או באי-התפתחות של החזה אצל מתבגרות בגילאים שגבוהים בשתי סטיות תקן מעל ממוצע הגילאים באוכלוסייה שבו התהליכים הללו מתרחשים (גילאי 14 בקרב בנים, ו-13 בקרב בנות). הגדרה של עיכוב בהתבגרות המינית תלויה בעיקר ברקע האתני של המתבגר, כפי שניתן לראות בקרב נערות ממוצאים אתניים שונים בארצות הברית. אצל בנות קווקזיות והיספניות, למשל, עיכוב בהתבגרות המינית מתבטא בהיעדר התפתחות שד בגיל 12.8, ובקרב בנות אפריקאיות הגיל הוא 12.4. בקרב מתבגרות מצפון אמריקה, למשל, העיכוב בהתבגרות המינית מוגדר כאשר התפתחות השד לא החלה עד גיל 13, המחזור החודשי לא החל עד גיל 16, ואין קצב צמיחה מוגבר שמאפיין את גיל ההתבגרות. עם זאת, היעדר וסת עד גיל 15, ייחשב באופן כללי לעיכוב בהתבגרות המינית בכל רקע אתני.
תחילת גיל ההתבגרות מושפעת מהגורמים הבאים - גנטיקה, בריאות כללית, מצב סוציו-אקונומי וחשיפה לסביבה. אצל ילדים החיים קרוב יותר לקו המשווה, בגבהים נמוכים יחסית, בערים ובאזורים עירוניים אחרים - תהליך ההתבגרות מתחיל מוקדם יותר לעומת מקביליהם. בנוסף לכך, השמנת יתר עשויה להוביל לתחילת גיל התבגרות מוקדם יותר.
אף שהיעדר שיער ערווה או בית שחי שכיח בקרב ילדים שסובלים מעיכוב בהתבגרות המינית, קיומן של שערות אלה נובע מהפרשתם של הורמוני המין באדרנל, ואין לו קשר להורמונים שמיוצרים בשחלות או באשכים.
גורמים
הסיבות לעיכוב בהתבגרות המינית יכולות להיות מולדות, כגון סיבות ופגמים גנטיים, תורשתיים, ויכולות להיות נרכשות, למשל - תהליכים במוח או בשחלות ותהליכים הורמונליים המאפיינים את גיל ההתבגרות. גורמי לחץ עשויים לעכב את ההתבגרות המינית. לחץ נפשי, פיזי ותזונתי בעיקר כשהם משולבים. מצבים אלה יכולים להיווצר אצל בני נוער המבצעים פעילות גופנית עצימה (אתלטים לדוגמה). גורמים הורמונליים אופיינים בעיקר למתבגרות, כמו למשל מחסור בגונדוטרופין ובעיות בהפרשת הורמונים אחרים, כמו גם אחוז שומן נמוך מאוד בגוף, עלולים לגרום לעיכוב בהתבגרות המינית. מחלות כרוניות כגון סוכרת ומחלת קרוהן, סיסטיק פיברוזיס, בעיות אוטואימוניות, הקרנות לטיפול בגידולים ממאירים, מצבי אנמיה ותת-תזונה. גורמים הורמונליים בעיקר בקרב מתבגרות: מחסור בגונדוטרופין, אנמיה, מחלת קרוהן, קרינה עקב טיפולים בגידולים ממאירים, אוטואימוניה.
ממחקרים עולה, כי 63% מהבנים, ו-30% מהבנות הסובלים מעיכוב צמיחה קבוע (CDGP), סובלים גם מעיכוב בהתבגרות המינית. ממחקר שבוצע בעכברים שהושמט מהם הגן שקשור לייצור ההורמון FSH β, ובקרב בני אדם עם מוטציה באותו הגן, עולה המסקנה שהורמון זה משפיע באופן שונה על נשים וגברים - אצל נשים הוא משפיע בעיקר על יצירת האסטרוגן וייצור הביציות, והיעדרותו גורמת לעיכוב בהתבגרות המינית ולאי-פוריות. מחקר נוסף מציע כי ריכוז גבוה של עופרת בדם עלול לגרום לתופעה.
אבחון
עיכוב בהתפתחות המינית מבוטא לרוב בהיעדר הופעת סימני בגרות מינית זאת ביחס להתפתחות המינית הממוצעת באוכלוסייה. הגיל הממוצע להופעת הסממנים אצל זכרים הוא 14, ואצל נקבות הוא 13. בנוסף, את העיכוב בהתפתחות המינית ניתן לאבחן גם אצל אנשים אשר פיתחו את הסימנים הראשוניים לבגרות מינית, אך התהליך אינו מתקדם כראוי. ממוצע אורך התהליך של ההתפתחות המינית אצל זכרים, מתחילת תהליך ההתבגרות עד סוף הגדילה של האשכים לפרופורציה של אדם בוגר הוא 3.2 שנים. אצל נקבות ממוצע אורך תהליך ההתפתחות המינית, מרגע תחילת התפתחות השדיים עד תחילת המחזור החודשי הראשון הוא 2.4 שנים. לכן, הערכה גופנית מקיפה נדרשת אם עברו יותר מ4–5 שנים מהופעת סימני הבגרות המינית הראשונים עד להגעה לבשלות מינית (אצל זכרים גדילת שק האשכים ואצל נקבות הופעת המחזור הראשון). המטרה של ההערכה הגופנית היא לקבוע האם העיכוב בהתפתחות נובע מפיגור בתהליך בגרות מינית נורמטיבי, או שעיכוב זה מייצג חריגות מסוימת, ובמקרה זה יש לפעול בשיטות אבחון קליניות מדויקות יותר.
האבחנה מכילה בדיקה גופנית מקיפה, הכוללת בתוכה בדיקה של פרמטרי גובה (גובה וגובה בישיבה), פרמטרים ביוכימיים והמטאולוגים, הורמוני בלוטת התריס והורמון גדילה, בדיקה של גורמי גדילה, גיל העצם ונתונים משפחתיים. במידת הצורך מבוצע דימות תהודה מגנטית (בדיקת MRI) לנבדקים.
טיפול ומניעה
המטרות לטווח קצר בטיפול הורמונלי, אשר עשוי לכלול סטרואידי מין במינון נמוך, הן לייצר התחלה של מאפייני התפתחות מינית שניונית והאצה בקצב הגדילה. כמו כן, מטרה נוספת היא צמצום הקשיים הפסיכוסוציאליים הנובעים מהתפתחות מינית מעוכבת ושיעור קומה נמוך. האופציות עבור ניהול וטיפול נכון של המחלה כוללות פיקוח צמוד או טיפול במינון נמוך של טסטוסטרון בבנים או אסטרוגן בבנות. עם זאת, מומלץ להגביל את הטיפולים ההורמונליים רק עבור ילדים בעלי מצוקה חמורה או חרדה אשר נובעים מעיכוב בהתפתחות המינית שלהם. אם ההתפתחות המינית החלה, באופן קליני או ביוכימי, ושיעור קומה אינו מהווה דאגה מרכזית, החזרת הביטחון עם חיזוי גובה מציאותי הוא מספיק לעיתים קרובות. שימוש שוטף, בהורמון הגדילה, או מעכבי ארומטאז אינו מומלץ כרגע.
טיפול בבנות
טיפול הורמונלי לטווח קצר פחות אפקטיבי בבנות מאשר בבנים. הטיפול נמשך בדרך כלל עד השלמת ההתפתחות המינית. רוב הפרוטוקולים מתחילים בנתינת מינון נמוך של אסטרוגן, תוך עלייה הדרגתית על מנת להגיע לתוצאה הרצויה של התפתחות מינית מלאה תוך 3–4 שנים. לאחר התקופה הנ"ל ניתן לתת טיפול של פרוגסטרון מחזורי כדי למנוע התפתחות בעיות עתידיות.
יחסי סין–סרביה
1990–הווה
סין תמכה ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה במהלך מלחמת קוסובו והתנגדה לתקיפות האוויר של נאט"ו נגד מטרות בסרביה ובמונטנגרו. סין האמינה כי סלובודן מילושביץ' פעל למניעת התנתקות קוסובו על ידי הבדלנים האלבנים מה-FRY, ובכך תמכה במעשיו כשמירה על שלמותה הטריטוריאלית של ה-FRY. סין התנגדה להתערבות נאט"ו בקוסובו על סמך היותה תקדים מסוכן שגורמי הרפובליקה הסינית האמינו כי יוכל בעתיד לפגוע בקהילה, אם יתרחשו מהומות בטיבט או שינג'יאנג אשר יביאו להפצצות. התנגדות סין לפעולות נאט"ו גברה לאחר הפצצת שגרירות סין בבלגרד במהלך המלחמה.
קוסובו
סין מגבה את עמדת סרביה ביחס לקוסובו. משרד החוץ הסיני הצהיר כי סין "מביעה דאגה קשה" מהצהרת העצמאות החד-צדדית של קוסובו, ומאמינה שתוכנית המקובלת הן על סרביה והן על קוסובו באמצעות משא ומתן היא הדרך הטובה ביותר לפתור נושא זה. המהלך החד-צדדי שנקטה קוסובו יוביל לסדרת השלכות. סין מודאגת עמוקות מההשפעה הקשה והשלילית שלה על השלום ויציבות אזור הבלקן ומטרת הקמת חברה רב-אתנית בקוסובו. סין קוראת לסרביה וקוסובו להמשיך במשא ומתן להחלטה ראויה במסגרת החוק הבינלאומי ולפעול יחד לשמירה על השלום והיציבות באזור הבלקן. על הקהילה הבינלאומית ליצור תנאים נוחים לכך." סגן ראש ממשלת סרביה, בוז'ידאר צ'ליץ', אמר לעיתונאים לאחר פגישה בבייג'ינג עם חבר הלשכה הפוליטית ליו יאנדונג כי סין חזרה על תמיכתה לסייע לסרביה לשמור על שלמותה הטריטוריאלית. "כמו שסרביה תומכת במדיניות סין האחת, סין תומכת בסרביה כידידתה הטובה והיציבה ביותר בדרום מזרח אירופה." שגריר סין בסרביה, ווי ג'ינג'ואה, הצהיר ביוני 2009 כי "סין מכבדת את הריבונות והשלמות הטריטוריאלית של סרביה ומבינה את הדאגה הגדולה של סרביה בנושא קוסובו. אנו תומכים במשא ומתן בין בלגרד לפרישטינה שיביא לפתרון מקובל הדדית, בהתאם לחוק הבינלאומי, אמנת האו"ם והחלטות האו"ם."
יחסים כלכליים
הרפובליקה העממית של סין היא שותפת הסחר החשובה ביותר של הרפובליקה של סרביה באזור אסיה. היקף הסחר בין שתי המדינות בשנת 2006 היה 788.1 מיליון דולר, כאשר הייצוא הסרבי היה בשווי 6.25 מיליון דולר. בתקופה שבין ינואר לאוקטובר 2007 הסתכם המסחר ב-793.8 מיליון אירו. שווי היצוא של סרביה לסין היה 3.2 מיליון אירו.
ייצוא סרביה לסין כולל גומי טבעי, מוצרי גומי, מכונות וציוד (כלי מכונה מיוחדים ורכבי דרך), פקק, עץ וכו', והייצוא הסיני לסרביה כולל מכונות וציוד (ציוד משרדי, ציוד טלקומוניקציה, מכונות חשמליות), שונים מוצרים מיוצרים, ביגוד, הנעלה, טקסטיל, כימיקלים ופריטים מצרכים.
בשנת 2006, סרביה אישרה רשמית את השתתפותה באקספו 2010 שהתקיימה בשאנגחאי.
שותפות אסטרטגית
סרביה וסין חתמו על הסכם שותפות אסטרטגי חשוב באוגוסט 2009. ההסכם כולל עשר נקודות והוא מכסה מגוון רחב של נושאים, כולל כיבוד הדדי של שלמות טריטוריאלית, תוכניות לפיתוח סחר וכן חילופי תרבות, טכנולוגיה ומדעיות.
מילואימניקים בחזית
"מילואימניקים בחזית" היא עמותה ישראלית שנוסדה בדצמבר 2015, על ידי חיילים וקצינים של צה"ל במילואים במטרה לפעול כנגד קמפיין חרם ה-BDS, ולסכל את האנטישמיות החדשה שבעקבותיו בקמפוסים ברחבי אמריקה. כיום מונה הארגון למעלה מ-700 קצינים ולוחמים במילואים, בהם כ-150 מ"פים ומג"דים במיל'. העמותה פועלת על בסיס תרומות, של אנשים פרטיים. (יהודים ציונים מארצות הברית ומישראל)
רקע להקמה
הארגון נוסד בשנת 2015 על ידי עמית דרי, לשעבר מנהל המכינה קדם-צבאית תבור בנצרת עילית וכיום מנכ״ל עמותת תבור. הרעיון להקמת הארגון התגבש לאחר שדרי ראה הפגנה מטעם תנועת ה-BDS באירלנד בה ביססו הדוברים את טענותיהם כנגד ישראל על סמך חומרים מטעם ארגונים ישראלים כמו "שוברים שתיקה". דרי חש כי קיים עיוות בהצגת המציאות בזירה הבינלאומית והחליט לפעול לשינוי הנרטיב על ידי גיבוש פורום של מילואימניקים, בעלי היכרות עם המציאות והשטח.
הארגון הוקם לאחר שעשרות קצינים ולוחמי צה"ל החליטו לצאת כנגד פעילות ארגון שוברים שתיקה וחתמו על עצומה. הם פנו לראש הממשלה בנימין נתניהו בדרישה לעצור את שיתוף הפעולה של הארגון עם מוסדות המדינה וצה"ל בפרט, ולמנוע את המימון שהוא מקבל ממדינות זרות. העצומה אף זכתה לתמיכתם של מעל למחצית מחברי הכנסת.