cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אליפות העולם בהוקי קרח 2023
אליפות העולם בהוקי קרח 2023 הייתה טורניר אליפות העולם בהוקי קרח שהתקיים בריגה שבלטביה ובטמפרה שבפינלנד בחסות פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית, והייתה האליפות ה-87 במספר. הטורניר החל ב-12 במאי והסתיים במשחק הגמר ב-28 במאי 2023.
האליפות נועדה להיערך בתחילה בסנקט פטרבורג שברוסיה, אך עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה ניטלה מרוסיה זכות האירוח. כמו כן, נבחרות רוסיה ובלארוס הושעו מהאליפות בשל אותה הסיבה.
נבחרות סלובניה והונגריה, שעלו לדרג העליון מדרג 1A, השתתפו באליפות במקום נבחרות בריטניה ואיטליה שירדו לדרג 1A כיוון שדורגו אחרונות באליפות העולם בהוקי קרח 2022. עבור הונגריה זו הייתה השתתפות ראשונה באליפות העולם של הדרג העליון מאז 2016.
נבחרת לטביה, אחת המארחות, זכתה במדליית הארד לאחר שגברה במשחק על המקום השלישי 4:3 על נבחרת ארצות הברית לאחר הארכה. עבור לטביה זו הייתה מדלייה ראשונה אי פעם בדרג העליון של מפעל כלשהו של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית.
יעקב צור (טשרנוביץ)
יעקב צוּר (טשרנוביץ) (19 באוקטובר 1906 - 1 בפברואר 1990) היה שליח ופעיל ציוני, ציר ישראל במספר מדינות בדרום אמריקה, מאוחר יותר שגריר ישראל בארגנטינה ובצרפת, מנכ"ל משרד החוץ, ראש מחלקת ההסברה של ההסתדרות הציונית, יו"ר הוועד הפועל הציוני ויו"ר הקרן הקיימת לישראל.
קורות חיים
בתקופת מלחמת העצמאות כיהן כמנהל המפקד לשירות העם בירושלים, לאחר הקמת המדינה מונה לציר ישראל במדינות דרום אמריקה, הוא כיהן כציר הראשון של ישראל באורוגוואי, ארגנטינה, פרו, פרגוואי וצ'ילה ונציג ישראל בפרו. ב-1953 מונה לשגריר ישראל בצרפת, בתקופתו התהדקו היחסים בין המדינות, החלה מכירת נשק ובפרט מטוסי סילון צרפתיים לישראל ונחתם ההסכם הסודי עם צרפת ובריטניה בעקבותיו יצאה ישראל למבצע קדש. הוא כיהן בתפקיד עד יולי 1959, בפרידה ממנו העניק לו שר החוץ הצרפתי, מוריס קוב דה מירוויל, את עיטור לגיון הכבוד.
בשובו לישראל מונה לסגן שר מנהל משרד החוץ וכיהן כמנכ"ל בפועל של המשרד. כמו כן מונה לחבר במועצה להשכלה גבוהה. ב-1960 מונה לראש מחלקת ההסברה וחבר הנהלת הסוכנות היהודית, באפריל אותה שנה מונה ליו"ר הקרן הקיימת הוא כיהן בתפקיד עד פרישתו בגיל שבעים, ב-1976. הוא ייצג את מפא"י (האיחוד העולמי) בהנהלת ההסתדרות הציונית העולמית ובשנים 1961 עד 1968 כיהן כיו"ר הוועד הפועל הציוני.
ב-1973 נשקלה במפלגת העבודה מועמדותו לכהונה כנשיא המדינה, אך הוא בחר להסירה.
במשך השנים כתב מאמרי דעה רבים בעיתון "דבר".
צור נשא, ב-1928, את ורה. הוא אביהם של מוקי צור ודליה (אמם של שלמה דוברת ושל המשוררת ענת דוברת בן עזרא). נפטר ב-1990. על מצבתו נרשם "שליח לעמו".
על שמו רחוב בשכונת גבעת משואה בירושלים.
יהדות גואטמלה
יהדות גואטמלה היא אחת מהקהילות היהודיות במרכז אמריקה.
היסטוריה
היהודים הראשונים התיישבו בגואטמלה בשנת 1870, רובם מטורקיה, סוריה ומצרים. לפני ובזמן מלחמת העולם השנייה הגיעו יהודים רבים מאירופה לגואטמלה. ליהודים בגואטמלה חיי קהילה פעילים, הכוללים כמה בתי כנסת בעיר הבירה, כשהגדולים הם "שערי בנימין" האשכנזי (ברובע 9), ו-"מגן דוד" הספרדי (ברובע 2), את תנועת הנוער מכבי, גן ילדים, מרכזי לימוד העשרה בנושאי יהדות וציונות, וכן סניפים של ויצו, בני ברית, קרן היסוד וקק"ל. קיים בית חב"ד פעיל המהווה בית כנסת ומאפשר למטיילים לבקר בו בתקופת החגים והוא מהווה מרכז כינוס לרבים מהישראלים המתגוררים בעיר. בבית הקהילה פועל כלבו המאפשר רכישת אוכל כשר. בית הקהילה הורחב בשנת 2009 ונוספו לבית הכנסת מסעדה המציעה אוכל ישראלי טיפוסי וגן רחב ידיים המאפשר קיום מופעים ואזור משחק לילדים. הרחבה זאת התאפשרה הודות לתרומת החברים בקהילה.
כיום חיים בגואטמלה כ-900 יהודים, רובם מתגוררים בגואטמלה סיטי. יהודי גואטמלה מתחלקים כמעט שווה בשווה בין אשכנזים וספרדים. אחת הבעיות העומדות בפני הקהילה, בדומה לקהילות קטנות נוספות, היא ההתבוללות של הדור החדש והקושי להכיר בני זוג ולהקים משפחה. בשנים האחרונות מנהיגה הקהילה תוכנית היכרויות לבני נוער ובוגרים בגילאי העשרים והשלושים המסייעת להכיר קהילות יהודיות נוספות באזור, לדוגמה: מקסיקו, פנמה. כמו כן ישנה קהילה של כ-70 משפחות ישראליות באזור שחלקן הגיע לצורכי עבודה: שיכון ובינוי וחברות ביטחון עם פעילות ענפה במדינה. וחלקם ירדו מהארץ והיגרו לגואטמלה. על אף גודלה הקטן יחסית, יהדות גואטמלה פעילה ומשפיעה על הפוליטיקה המקומית. הקהילה מקיימת קשרים ומסייעת לפעילות שגרירות גואטמלה ואל סאלבדור.
בשנת 2015 יוסף גרמון מונה לרב ראשי של הקהילה והוא כיהן בתפקיד חמש שנים.
אוניברסיטת פרייבורג
אוניברסיטת פרייבורג, בשמה המלא אוניברסיטת אלברט לודוויג בפרייבורג (בגרמנית: Albert-Ludwigs Universität Freiburg) היא אוניברסיטה ציבורית להוראה ומחקר בעיר פרייבורג, במדינת באדן-וירטמברג בגרמניה, אחת האוניברסיטאות הוותיקות והיוקרתיות של גרמניה. האוניברסיטה חברה ב-U15 וחברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר.
המוסד הוקם בשנת 1457 על ידי הארכידוכס האוסטרי אלברכט השישי לבית הבסבורג, ומשום כך היה מוכר גם כ"אוניברסיטה אלברטינה". זו האוניברסיטה השנייה שהוקמה בתחום הארכידוכסות אחרי אוניברסיטת וינה. בשנת 1820 נוסף לשם האוניברסיטה שמו של הדוכס הגדול של באדן, לודוויג הראשון.
אוניברסיטת פרייבורג היא האוניברסיטה החמישית לפי הוותק בגרמניה. היא כוללת 11 פקולטות ולומדים בה סטודנטים גרמנים וזרים. האחרונים מהווים כ-16% מכלל הסטודנטים ובאים מ-120 ארצות. בחורף 2013–2014 מספר הלומדים הרשומים בה היה 24,700.
באוניברסיטת פרייבורג לימדו דמויות חשובות בתחומי המדע וההגות כמו פרידריך מיינקה, מקס ובר, אדמונד הוסרל, רודולף קרנפ, פרידריך הייק, הנס שפמן, מרטין היידגר, חנה ארנדט, הנס-גאורג גאדאמר ויוהאן אגק.
הקמתה
מייסד האוניברסיטה היה ארכידוכס אוסטריה, אלברכט השישי, אחי הקיסר פרידריך השלישי, ולכן נקראה בתחילת ימיה "אוניברסיטת אלברכטס". הוא צייד אותה באדמות ובנכסים פיננסים וקבע את חוקיה. בהקמתה האוניברסיטה קיבלה מעמד של אוניברסיטה אזורית, או של הלאנד שבו נמצאה. בשנת 1490 היא נמסרה לידי בית הבסבורג.
האוניברסיטה כללה ארבע פקולטות - תאולוגיה, פילוסופיה, רפואה ומשפטים. היא קמה בגל השני של ייסוד אוניברסיטאות במרחב הדובר גרמנית בשלהי ימי הביניים, בדומה לאוניברסיטת "אברהרד קרל" בטיבינגן ואוניברסיטת בזל. הקמתה קיבלה גושפנקא בבולה אפיפיורית. בדומה למרבית האוניברסיטאות בימי הביניים היא הייתה מעין תאגיד במסגרת הכנסייה והשתייכה לכנסייה הרומית-קתולית ולארגוניה. משום כך הבישוף של בזל מילא תפקיד של קנצלר של האוניברסיטה והבישוף של קונסטנץ נחשב לפטרונה בפועל.
עם הסטודנטים שלמדו באוניברסיטה בתחילתה נמנו הומניסטים כמו גיילר פון קייזרברג, יוהנס רויכלין ויאקוב וימפלינג. עד שנת 1536 לימד בפקולטה למשפטים אולריך צאזיוס ופרייבורג הפכה למרכז של תורת המשפט ההומניסטית. בשנים 1529–1535 חי ולימד בפרייבורג ארסמוס מרוטרדם. החל משנת 1559 האוניברסיטה התארחה בבניין "המכללה הישנה" (Altes Collegium), הידוע בימינו כ"עירייה החדשה". חשיבות האוניברסיטה ירדה בימי קונטרה-רפורמציה. בשל המאבק ברפורמה הפרוטסטנטית, בשנת 1620 נמסר ניהול שתיים מהפקולטות לידי המסדר הקתולי של הישועים. אחרי 1682 הישועים בנו את מכללתם וכן כנסייה, המכונה "כנסיית האוניברסיטה".
השלטון הצרפתי
בשנת 1679 פרייבורג סופחה זמנית לצרפת יחד עם החלקים הדרומיים של חבל הריין העילי. מלך צרפת, לואי הארבעה עשר מאס בשיטות החינוך האוסטריות ונתן לישועים יד חופשית בהפעלת האוניברסיטה. ב-6 בנובמבר 1684 הונהגה במוסד תוכנית לימוד דו-לשונית - "סטודיום גאליקום". בשנים 1686–1688 האוניברסיטה נאלצה להימלט לקונסטנץ.
רפורמה בשליטת אסטריה
לאחר שפרייבורג חזרה לשליטת בית הבסבורג הקיסרית מריה תרזה ערכה בה רפורמה. ב-1767 שונו תנאי הקבלה ובוטלה הדרישה מהסטודנטים להשתייך לכנסייה הרומית-קתולית. לתוכנית הלימודים נוספו מדעי הטבע ולימודי מינהל ציבורי. האוניברסיטה הפכה למוסד ממלכתי, חרף מחאות הכנסייה. הכנסייה איבדה את השפעתה על האוניברסיטה בעקבות דיכוי הישועים בצו של האפיפיור קלמנס הארבעה עשר ב-1773. בעקבות זאת, בשנת 1784 מונה יוהאן גאורג יעקבי לפרופסור הפרוטסטנטי הראשון באוניברסיטה זו.
כאשר פרייבורג הפכה בשנת 1805 לחלק מהדוכסות הגדולה החדשב של באדן, נקלעה האוניברסיטה למשבר. קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן וקרל, הדוכס הגדול של באדן שקלו לסגור את האוניברסיטה, משום שחשבו שהדוכסות הגדולה לא יכולה להרשות לעצמה לנהל שתי אוניברסיטאות בו זמנית (אוניברסיטת היידלברג התקיימה מאז 1386).
אוניברסיטת פרייבורג
בשנת 1900 הפכה האוניברסיטה לאוניברסיטה הגרמנית הראשונה שקיבלה נשים ללימודים בה.
בתחילת המאה העשרים נוספו לאוניברסיטה מבנים חדשים במרכז פרייבורג, בהם הבניין הראשי שנבנה ב-1911. לפני מלחמת העולם הראשונה מנתה האוניברסיטה 3,000 סטודנטים. לאחר המלחמה לימדו בה הפילוסופים אדמונד הוסרל, מרטין היידגר ואדית שטיין.
התקופה הנאצית
בתקופת השלטון הנאצי עברה האוניברסיטה תהליך של "התאמה פוליטית" (Gleichschaltung) כמו שאר האוניברסיטאות הגרמניות. תחת הרקטור מרטין היידגר נאלצו כל חברי הסגל היהודים לעזוב את האוניברסיטה בהתאם לחוק לשיקום שירות המדינה המקצועי. היידגר גם הודיע לגסטפו על נטיותיו הפציפיסטיות של חבר הסגל הבולט הרמן שטאודינגר. הגנטיקאי הנאצי קידם דעות גזעניות בעודו חבר באוניברסיטה, דעות ששימשו לתמיכה בחוקי נירנברג שחוקקו הנאצים.
לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר מלחמת העולם השנייה האוניברסיטה נפתחה מחדש. נבנו בניינים חדשים למדעי הטבע. רעיונות האורדו-ליברליזם, שפותחו קודם לכן על ידי כלכלנים של אסכולת פרייבורג כוולטר אויקן, פרנץ בהם, הנס גרוסמן-דורת וליאונרד מיקש, הניעו את יצירת כלכלת השוק החברתי הגרמני והנס הכלכלי שנלווה לה. חתן פרס נובל ופרופסור לשעבר באוניברסיטת פרייבורג, פרידריך האייק, קשור אף הוא לתאוריה זו. הוא ניהל את, צוות חשיבה כלכלי בפרייבורג המשתף פעולה עם האוניברסיטה. , שנחשב לאב המייסד של מדע המדינה הגרמני לאחר מלחמת העולם השנייה, היה גם פרופסור באוניברסיטת פרייבורג. קבוצת המחקר שלו הקימה מאוחר יותר את מה שהוא כיום מכון ארנולד ברגשטרסר למחקר חברתי-תרבותי באוניברסיטה.
בהמשך המאה העשרים האוניברסיטה גדלה במהירות. בשנות ה-60 הגיע מספר הסטודנטים ל-10,000, ובשנת 1980 הגיע ל-20,000. בשנות ה-70 כללה האוניברסיטה 14 פקולטות, ובשנת 1994 נוספה הפקולטה להנדסה. בשנת 2002 צומצם מספר הפקולטות ל-11.
בשנת 2006 הצטרפה האוניברסיטה לליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר
קמפוס
כמי שצמחה עם העיר מאז המאה ה-15, בנייני האוניברסיטה משולבים היטב בעיר. שלושת הקמפוסים הגדולים הם המרכז האוניברסיטאי שליד מרכז העיר ההיסטורי, רובע המכונים וקמפוס ההנדסה, ומבנים נוספים של האוניברסיטה פזורים ברחבי פרייבורג.
מתחם האוניברסיטה במרכז ההיסטורי של פרייבורג מכיל מבנים ציוריים כמו Kollegiengebäude I, שנבנה בסגנון יוגנדסטיל ב-1911 על ידי הרמן בילינג, וספריית האוניברסיטה הישנה בסגנון התחייה הגותית. גם ספריית האוניברסיטה הנוכחית שוכנת במרכז ההיסטורי; זהו בניין מונומנטלי שהוקם בשנות ה-70, והיה אמור להיות משופץ ומעוצב מחדש החל מספטמבר 2008. זו אחת הספריות הגדולות בגרמניה והוצבה באוקטובר 2007 במקום הרביעי בדירוג הלאומי הגרמני של ספריות אוניברסיטאות.
כנסיית האוניברסיטה, השוכנת מול Kollegiengebäude II, נבנתה בשנת 1683 על ידי המסדר הישועי. הכנסייה והמכללה הישועית נמסרו לאוניברסיטה לאחר דיכוי המסדר הישועי ב-1773. הכנסייה נהרסה ב-27 בנובמבר 1944 בהפצצה אווירית על פרייבורג, ושוחזרה ב-1956.
"רובע המכונים" (Institutsviertel) הוא ביתם של הפקולטות למדעים. קמפוס זה נהרס כמעט כליל בהפצצת פרייבורג בשנת 1944. לאחר מלחמת העולם השנייה החל שיקום המכונים. כיום נמצאים ברובע בנייני הפיזיקה, בניין הכימיה הראשי הגבוה, הנראה למרחוק, המכון המפורסם לכימיה מקרומולקולרית בהרמן-שטאודינגר-האוס, מבני מדעים נוספים, והמכונים הפרה-קליניים של הפקולטה לרפואה.
קמפוס ההנדסה ממוקם ליד שדה התעופה הקטן של פרייבורג בצפון מערב מרכז העיר, קרוב למרכז הרפואי האוניברסיטאי. הקמפוס הוא ביתם של המכון להנדסת מיקרו-מערכות והמחלקה למדעי המחשב.
המרכז הרפואי האוניברסיטאי הוא אחד מהמרכזים הרפואיים הגדולים בגרמניה. הוא כולל ב-1,600 מיטות ומטפל ב-55,000 מאושפזים בשנה, כאשר עוד 357,000 מטופלים במרפאות החוץ. הוא מורכב מ-13 מרפאות מתמחות, חמישה מכונים קליניים וחמישה מרכזים (למשל המרכז לרפואת השתלות).
דודג' סלינגשאט
דודג' סלינגשאט (באנגלית: Dodge Slingshot) היא מכונית קונספט רודסטר קופה מתוצרת יצרנית הרכב דודג' מקבוצת קרייזלר, שהייתה בבעלות דיימלר AG אשר הוצגה בשנת 2004 בארצות הברית
בשנת 1998 הפכו קרייזלר וחטיבות המשנה שלה לחלק מתאגיד הרכב הגרמני-אמריקני דיימלר-קרייזלר לאחר שנרכשו על ידי מרצדס-בנץ. במסגרת פעילותו בארצות הברית נקרא התאגיד "קבוצת קרייזלר".
הדלקת נרות חנוכה
הדלקת נרות חנוכה היא מצווה מדרבנן להדליק נר בכל לילה משמונת ימי החנוכה כדי לפרסם את ניצחון המכבים ונס פך השמן. מצווה זו מייחדת את חג החנוכה, ולכן מאפיינת אותו במיוחד. מצווה זו מופיעה במשנה רק באופן אגבי, בהלכות נזקים, והלכותיה מובאות בצורה מפורטת רק בתלמוד.
על פי המצווה הבסיסית מוטלת על כל בית בישראל החובה להדליק נר אחד בכל יום מימי חנוכה והרוצים יכולים להדר במצווה ולהוסיף נרות כמספר בני הבית או להוסיף בכל יום נר נוסף. כיום מקובל להדר ולהדליק נרות בסדר עולה על פי מספר ימי החג. מקובל להשתמש בחנוכייה לצורך הדלקת הנרות, אך הדין המקורי מדבר על נרות בודדים ללא כלי מיוחד בהכרח. ההדלקה צריכה להיות בבית, במקום הנראה כלפי חוץ, כגון בפתח הבית או בחלון הנראה אל רשות הרבים.
מקור המצווה
הדלקת נרות חנוכה מוזכרת כבר במשנה, וחיוב הדלקת הנרות בחנוכה מבואר בתלמוד, זכר למאורע שקרה ב־164 לפנה"ס שבו ניצחו בית חשמונאי את היוונים, טיהרו את המקדש והדליקו, באורח ניסי, את מנורת המקדש במשך שמונה ימים, מפך שמן קטן, עד שכתשו שמן זית חדש בטהרה.
טעם ההדלקה לפרסם את הנס שאירע בחנוכה. פרטי המצווה ותנאיה מכוונים אל מטרה זו - הדלקת נר המאיר כלפי רשות הרבים באור בהיר אך מובחן, לקראת הלילה בזמן שמצויים אנשים ברחוב. מי שלא יכול להדליק באופן זה, מדליק בפני אנשי ביתו. הרמב"ם מתבטא ביחס למצווה זו באופן מיוחד: ".
על מי חלה חובת ההדלקה
על פי הגמרא כולם חייבים במצווה, גברים וגם נשים, אף על פי שמצוות ההדלקה היא אחת ממצוות עשה שהזמן גרמן, משום שגם נשים היו שותפות לנס. עם זאת, נהוג שנשים נשואות אינן מדליקות ויוצאות ידי חובה בהדלקה של בעליהן, כיוון שאשתו כגופו. אך רווקות או אלמנות שמתגוררות בגפן, מחויבות להדליק בעצמן.
בקהילות הספרדים נהוגה הדלקת נרות חנוכה על ידי בעל־הבית בלבד, וכל שאר בני הבית יוצאים ידי המצווה בהדלקתו. בקהילות האשכנזים נהוג שכל בני הבית מדליקים נרות חנוכה כל אחד לעצמו יש הנוהגים שרק בני הבית הגברים מדליקים נרות, אך לא בנות הבית; ויש נוהגים שגם הבנות מדליקות לעצמן, מלבד האם, שיוצאת בהדלקת בעלה משום שאשתו כגופו.
הידור בהדלקה
בגמרא נאמרה הלכה לגבי מספר הנרות שמדליקים בכל יום: המנהג הרווח הוא להדליק כ"מהדרין מן המהדרין", אולם יש כמה שיטות איך בדיוק מדליקים לפי דרך זו.
מחלוקת בית הלל ובית שמאי
מנהג הוספת הנרות נפסק להלכה על פי בית הלל - "מוסיף והולך", היינו ביום הראשון נר אחד, ביום השני שניים, וכו'. על פי דעת בית שמאי, שנדחתה, ההידור בהדלקה מתבטא בהדלקת הנרות בצורת "פוחת והולך", כלומר שמונה נרות ביום הראשון, שבעה ביום השני, עד לנר אחד ביום השמיני. במסכת שבת בתלמוד הבבלי מובאים שני טעמים למנהגי בית שמאי ובית הלל:
זמן הדלקת הנר
שיטת החזון איש למעשה היא להדליק 18 דקות לאחר שקיעת החמה.
מעיקר הדין אפשר להסתפק בכמות שמן שתדלק כחצי שעה. ולאחר זמן זה אפשר אף לכבות את הנרות. אמנם ישנם רבים שנהגו לכתחילה להדליק בכמות רבה של שמן, ויש אף המדליקים עם שמן רב שידלק עד כחצות הלילה. אלו סבורים שהיות שגדר זמן ההדלקה הוא עד "שתכלה רגל מן השוק", ואמנם בזמנים עברו טרום תאורת החשמל, הרגל כלתה מהשוק כחצי שעה לאחר שהחשיך, בזמנינו הרגל מצויה עדיין בשוק כמה שעות לאחר צאת הכוכבים, ולכן יש סוברים שחובת ה"פרסומי ניסא" נמשכת עד שתנועת הולכי הרגל שוקטת, לפי המקום והזמן.
לקראת ההדלקה
ישנה חשיבות גדולה בהדלקת נרות חנוכה בזמן, לכן בחצי שעה שלפני זמן ההדלקה יש להיזהר שלא להתחיל במלאכה שיכולה לגרום לעיכוב בהדלקת הנרות. לדוגמה אין להתחיל בסעודה גדולה, או לתכנן שינה- שלא יעבור זמן ההדלקה ויתפספס פרסום הנס שבקיום המצווה.
הדלקה במוצאי שבת
במוצאי שבת יש להזדרז ולהתפלל מעריב בהקדם האפשרי כדי שלא יעבור תחילת זמן הדלקת הנרות (ומכל מקום אין להקדים ולהתפלל לפני צאת הכוכבים הנהוג). הנוהגים כשיטת רבנו תם בכל מוצאי שבת שלא לעשות מלאכה כלל, נוהגים כך גם לגבי נרות חנוכה ולא מדליקים עד זמן זה.
סדר הפעולות - יש אומרים שיש להקדים ולהדליק נרות חנוכה ואחר כך להבדיל, ויש אומרים שקודם יבדיל ואחר כך ידליק, ולשני המנהגים יש מקור.
במה להדליק
כל השמנים והפתילות כשרים להדלקת נר חנוכה, זאת בשונה מנרות שבת, אותם אוסרת ההלכה להדליק משמנים מאיכות ירודה שאורם אינו בהיר. עם זאת, בגמרא נאמר ש יש שהסבירו שהסיבה ליתרון של שמן הזית היא שאורו צלול יותר, ולכן נרות שעווה טובים כמוהו ואולי אף עדיפים עליו, ויש שהסבירו שהיתרון של שמן זית הוא שבו נעשה הנס ובו הדליקו במקדש, ולכן הוא עדיף על שעווה, ואף סתם שמן עדיף על נרות שעווה. ישנם אף המהדרים לא להשתמש בשמן למאור בלבד (שאינו נאכל בגלל חומציות יתר), אלא להקפיד שהשמן יהא ראוי לאכילה, כמו השמן המקורי ששימש בבית המקדש.
למרות העדיפות ההלכתית להדלקה בשמן זית, ישנם המדליקים נרות פרפין מטעמים של נוחיות ובטיחות. נרות כאלה זולים, נוחים לשימוש, והחשש לתאונה בעת השימוש בהם קטן יחסית. יצרני הנרות נוהגים לייצר נרות מיוחדים לחנוכה. בשונה מנרות שבת שהם על-פי רוב לבנים, נרות חנוכה מיוצרים בצבעים שונים. רוב הנרות הפשוטים דולקים כחצי שעה (שהוא הזמן המינימלי שדרוש לקיום המצווה, מלבד בערב שבת, שבו מדליקים מוקדם, ויש צורך בנרות שידלקו כשעה ויותר), וישנם יצרנים המייצרים נרות שדולקים כשעה.
הדלקה בנרות חשמל
לדעת רוב הפוסקים אין מקיימים את חובת המצווה בהדלקת נורות חשמליות. כשאין לאדם נר כשר, ראוי להדליק נורות חשמליות בלי ברכה, שעל ידי כך יזכיר את הנס, ולדעת מקצת הפוסקים אף יקיים בכך את מצוות הדלקת נר חנוכה, יש שכתבו שיש עדיפות לפנס שעובד על בטריה כי החשמל נמצא בידו אך לא פנס שעובד על חיבור לחשמל. חנוכיות חשמליות משמשות לעיתים קרובות כקישוט ברחובות הערים בימי חנוכה, אולם זהו פרסום הנס בלבד, ואין מדובר בחנוכיות של מצווה
מקום הנחת הנרות
הדין המקורי המופיע בברייתא המובאת בתלמוד הבבלי במסכת שבת הוא להדליק את הנר בפתח החצר, מחוץ לבית; ובשעת הסכנה - 'מניחו על שולחנו ודיו' (כלומר די בזה). ברבות השנים, נהגו בכל תפוצות ישראל להדליק את הנרות בתוך הבית (סמוך לפתח הבית, פתח החדר או על השולחן, תלוי במנהגים השונים), אף במקומות ובזמנים שהדבר לא היווה סכנה כלל, ויש שפסקו שכיום ייתכן כי המדליק בחוץ לא יוצא ידי חובתו.
בשנים האחרונות (בעיקר בהשפעת מנהג הפרושים, תלמידי הגר"א), יש שהחלו לחזור ולהדליק את הנרות מחוץ לבית, בפתח החצר או בפתח הבית מבחוץ, וישנם רבים הממשיכים להדליק בתוך ביתם. עם הראשונים נמנים בעיקר מבני הזרם החרדי-ליטאי, ואילו מנהג החסידים הוא להמשיך ולהדליק בתוך הבית (רבים נוהגים להדליק את הנרות בתוך ביתם, אך בחלון הפונה לרשות הרבים). הדרים בבניינים רבי קומות, יש מהם (בעיקר אלו שאינם מעוניינים להדליק על שולחנם), המניחים את הנר בחלון הפונה לרחוב כדין מי שגר בעלייה.
הגובה המועדף הוא הגובה בו נוח וקל להבחין בנרות - בין שלושה טפחים לעשרה טפחים. הבן איש חי מגדיר את הגובה האידיאלי - מעל שבעה טפחים. מקובל לתת את החנוכייה בצד שמאל של הפתח, ומפני שהמזוזה קבועה בימין, המדליק "מסוּבב במצוות" ומכל צד יש מצווה. אין להדליק את החנוכייה במקום אחד ואחר כך להעבירו למקום שבו הוא אמור להיות, מפני ש"הדלקה עושה מצווה" ולא ההנחה, ולכן יש להדליקו במקום שבו הוגדרה מצוותו.
הדלקת נרות בבית הכנסת
על פי ההלכה, חובת הדלקת נרות חנוכה היא בבתי מגורים בלבד, ולא במקומות ציבוריים. אף על פי כן, ישנו מנהג להדליק נרות חנוכה אף בבית הכנסת. מנהג זה אינו נזכר בספרות חז"ל. המקור הקדום ביותר המזכיר תשובה זו הוא תשובה מקובץ של תשובות הגאונים שנערך בפרובאנס בסוף המאה ה-12. תשובה זו מתייחסת למנהג ההדלקה בבית הכנסת כמנהג פשוט ודנה רק במספר הנרות שיש להדליק. אולם, בקובץ זה ישנן גם תשובות מראשוני פרובנס, וייתכן שתשובה זו נכתבה בידי אחד מחכמי פרובנס, שם המנהג ידוע ממקורות רבים. המקורות הקדומים ביותר למנהג זה, מלבד התשובה הנזכרת, הם בספרי ההלכה שנכתבו בפרובנס במאה ה-12, ספר העיטור, וספר המנהיג, בדורות הבאים המנהג נזכר גם מחוץ לגבולות פרובנס: באשכנז אצל מהר"ם מרוטנבורג,, בצרפת בדברי רבנו פרץ ובסדר טרוייש, ובספרד בדברי הריטב"א. בעל שבולי הלקט הכיר את המנהג אך התנגד אליו, בטענה שבית הכנסת אינו בית מגורים ולכן אין סיבה להדליק בו. מנהג זה נפסק ב.
נאמרו בפוסקים מספר טעמים למנהג ההדלקה בבית הכנסת: יש ראשונים הסבורים שהדלקת הנר בבית הכנסת מוציאה ידי חובה את מי שאין לו בית או שלא ידליק בביתו. אולם, הדעה המקובלת היא שבהדלקה זו אין יוצאים ידי חובה, וגם מי שמדליק בבית הכנסת צריך להדליק שוב בביתו, וכן פסק הרמ"א. הראשונים מביאים שני טעמים נוספים להדלקת הנרות בבית הכנסת: הרצון לגרום לפרסומי ניסא באופן ציבורי ובמקום רב משתתפים, שלא כהדלקה בבית; עקב היותו של בית הכנסת "מקדש מעט", בוחרים להזכיר בו את נס פך השמן שהתרחש במנורת המקדש. ייתכנו כמה הבדלים הלכתיים בין שני טעמים אלה.
בשאלת מקום הנחת מנורת בית הכנסת, היו בתקופת הראשונים מספר מנהגים, שהושפעו גם מהטעמים הראשונים למנהג. ספר העיטור מציין מנהג להניח את המנורה על פתח בית הכנסת, בדומה למקום הנחת הנרות בבית פרטי, ומציין גם מנהג להניח את המנורה במרכז בית הכנסת. מהר"ם מרוטנבורג כותב להניחה מימין לארון הקודש, שוב מתוך השוואה לדיני הדלקת הנרות בבית. המנהג הנפוץ כיום, בעקבות פסיקת השולחן ערוך, הוא המנהג המובא בתרומת הדשן להניח את מנורת בית הכנסת בהתאם למקום בו הייתה מונחת המנורה בבית המקדש – בצד הדרומי. ישנן שתי דעות באיזה כיוון בדיוק למקם את המנורה, בהתאם למחלוקת הראשונים כיצד בדיוק עמדה המנורה במקדש.
הדלקה במקומות ציבוריים
על סמך מנהג זה, יש הסוברים שמותר ומצווה להדליק נרות בברכה גם בהתכנסויות ציבוריות אחרות כמסיבות חנוכה או חתונות, וכן במקומות ציבוריים אחרים וברשות הרבים; אולם לדעת רוב הפוסקים אין לברך על הדלקה במקומות אלה ויש פוסקים אחרים שמחלקים בין מקום שמתקיימת בו תפילה בציבור, שהוא כעין בית כנסת וניתן לברך על ההדלקה בו, ובין מקום ציבורי שלא מתקיימת בו תפילה, שבו אין לברך על ההדלקה.
אופן ההדלקה
ישנן שלש שיטות עיקריות אצל הפוסקים לאופן הדלקת הנרות: רוב העולם נוהג, הלכה למעשה, לפי שיטת שולחן ערוך.
השמש
כיוון שנרות החנוכה הם תשמיש מצווה, אסור להפיק מהם תועלת שאינה חלק מהמצווה, כגון שימוש באורם. הלכה זו אף נזכרת בתפילת "הנרות הללו" הנאמרת לאחר ההדלקה. משום כך, בכל יום מודלק נר נוסף הנקרא "שַמָש", כדי שלא ייווצר מצב שבו החדר מואר רק בנרות חנוכה (דבר שהוא בבחינת שימוש אסור בנרות). אורם של נרות חנוכה המתערבב עם אורו של השמש, נר שאינו אחד מנרות המצווה, מותר לשימוש משום שהשמש מהווה סימן לכך שלא נעשה שימוש של חול בנרות המצווה. בעבר היה השמש חיוני, אולם בעידן התאורה החשמלית הפך השמש למיותר, משום שאור החשמל שקיים כמעט בכל מקום ממלא את תפקידו, ויש צורך להדליק שמש רק במקום שבו נרות החנוכה הם מקור האור היחיד, וקיים חשש שהם ישמשו לצורך חול שאינו הנאה טהורה ממצוותם וממשמעותם. יש המבקרים אפוא את הנוהג להמשיך ולהדליק שמש, מתוך מנהג גרידא.
השמש משמש גם כדי להקל על הדלקת הנרות: את האש מבעירים בו, ובאמצעותו מבעירים את שאר הנרות. הדלקת נר חנוכה מנר אחר מותרת לדעת השולחן ערוך אם אין משתמשים בקיסם או גפרור כדי להעביר את האש מהנר הראשון לשני, אך לפי דעת הרמ"א אין נוהגים כן. בקהילות מסוימות היה נהוג להשתמש בשני שַמָשִים, ובהתאם לכך היה מקום בחנוכייה לשניהם, בדרך כלל אחד לימין נרות החנוכה ואחד לשמאלם. שמש אחד שימש להדלקת הנרות, בעוד השמש הנוסף נועד רק להפיץ אור שמותר להשתמש בו.
שמש אחד יכול לשמש כמה נרות חנוכה (או סדרות של נרות, על פי המנהג "מוסיף והולך") הנמצאים במקום אחד. על מנת להמחיש את ההבדל בין השמש לנרות המצווה, יש להקפיד לא להדליק אותו כחלק מסדרת נרות המצווה אלא בנפרד מהם, בהבדל של גובה או של מרחק אופקי, הניכר לעיני המתבונן מרשות הרבים.
בספרות החסידות ניתן דגש מרכזי לשמש שיותר חשוב אף מנרות החנוכה עצמם. למשל דרשו את הפסוק כמתייחס אל השמשים העומדים ממעל לל"ו נרות החנוכה.
ברכות ההדלקה
לפני שמדליקים את הנרות מברכים שתי ברכות:
בערב הראשון מברכים גם את ברכת שהחיינו:
מנהגים
מנהג יהודי רומא להדליק נרות חנוכה עם הנר שקראו בו מגילת איכה בתשעה באב.
טרקאן
טרקאן, יליד אלזיי, גרמניה המערבית, התפרסם גם באירופה ובארצות הברית, במיוחד בשיר "שמרק" ("Şımarık"). השיר זכה למגוון גרסאות כיסוי וחידושים שהמפורסם ביותר הוא הביצוע של הזמרת האוסטרלית הולי וואלנס בגרסה אנגלית כ-"Kiss Kiss", לאחר שסזן אקסו, מלחינת השיר, מכרה את זכויות הלחן לוואלנס. חילוקי הדעות בנוגע לזכויות היוצרים של השיר הביאו לכדי סיום את שיתוף הפעולה הפורה בין טרקאן ואקסו, שהוליד עד כה מספר להיטים נוספים כ-"Şıkıdım". השיר "שמרק" זכה לגרסאות רבות ברחבי העולם, ובהן גם גרסאות עבריות: אחת בשם "נשיקה" אותה שרה רינת בר ושנייה בשם "כל המשמח" של יוסי פיאמנטה. כמו כן חלק מהמנגינה משמשת בתור הפתיח של התוכנית לונדון את קירשנבאום בערוץ עשר.
טרקאן הפיק את תקליטיו הראשונים בחברת איסטנבול פלאק, אך כיום הוא בעל לייבל משל עצמו, HITT Music, אותו ייסד ב-1997.
אלגוריתם תוך-מקומי
במדעי המחשב, אלגוריתם תוך-מקומי הוא אלגוריתם המתמיר מבנה נתונים תוך שימוש בכמות קטנה וקבועה של שטח אחסון נוסף. בדרך כלל, פלט האלגוריתם נכתב על-גבי שטח הקלט, ללא שימוש במבנים זמניים משמעותיים. אלגוריתם שאינו תוך-מקומי נקרא לעיתים לא-תוך-מקומי או חוץ-מקומי.
דוגמאות: מיון ערימה, מיון בועות.
דוגמאות
נגדיר מערך 'a' באורך 'n'.
אם הפונקציה תקבל את המערך [1,2,3] היא תחזיר [3,2,1]
עכשיו נציג שתי דרכים לעשות זאת:
שיטת אלגוריתם חוץ-מקומי:
שיטה זו פחות יעילה, מכיוון שהיא צורכת כמות זיכרון גבוהה יותר בשביל המערך 'b'. עכשיו נראה איך נוכל להפוך את הקוד ליותר יעיל, וגם לכתוב את הקוד במקום (אלגוריתם תוך-מקומי).
שיטת אלגוריתם תוך-מקומי:
כפי שניתן לראות האלגוריתם השני (אלגוריתם תוך-מקומי) יעיל בהרבה, מבחינת ניצול הזיכרון. מבחינת סיבוכיות ריצה ללא הפיכה לO(n) ניתן לראות שהפונקציה הראשונה תהיה O(2n) והשנייה. כך שיוצא שהפונקציה השנייה יעילה במקצת בסיבוכיות.
ויקטור מיכלבסקי
ויקטור מיכלבסקי (נולד ב-8 ביולי 1972) הוא שחמטאי יהודי בדרגת רב אמן וחבר נבחרת ישראל בשחמט לשעבר, אשר היה שותף למדליית הארד של ישראל באולימפיאדת השחמט ב-2010. אלוף ישראל בשנים 2014 ו-2021.
נכון לאוקטובר 2022, מדורג במקום ה-13 בישראל לפי מד כושר.
ביוגרפיה
מיכלבסקי נולד בהומל, ברית המועצות (כיום בלארוס) עלה לישראל עם משפחתו ב-1991. תושב באר שבע, וחבר מועדון השחמט המקומי. היה שותף בזכיית המועדון מספר פעמים באליפויות ישראל ובגביע המדינה. השיג דרגת אמן בינלאומי בשנת 1993 והפך לרב-אמן בשנת 1996. ויקטור הוא אחיו הצעיר של אמן השחמט אלכסנדר מיכלבסקי, שאימן אותו בצעירותו.
בשנת 2014 זכה באליפות ישראל בשחמט, בגיל 42, ובכך הפך לאלוף המבוגר ביותר מזה 50 שנה. בשנת 2021 הוא זכה באליפות ישראל בפעם השנייה.
נשוי ואב לשלושה, ומתגורר בבאר שבע.
דהרמה
דְהַרְמַה (בסנסקריט: धर्म) או דְהַמַּה (בפאלי: धम्म) היא מושג מרכזי במספר דתות הודיות, בהן בודהיזם, הינדואיזם, ג'ייניזם וסיקיזם. אין למילה מקבילה בשפות אחרות, ובדתות השונות ישנה למושג משמעות שונה. ניתן לתרגם את המילה ל"אמת" או ל"צדק", אך גם ל"חובה" (דתית או מוסרית), "אתיקה" ו"דרך". מקור המושג בסנסקריט רומז על משמעות של "משא" שנושא הכוהן-הברהמין שמחויב לביצוע הטקסים הוֶדיים.
המושג דהרמה בבודהיזם
המושג דהרמה הוא גם אחת משלוש אבני החן בהן נתמך כל בודהיסט בדרך אל ההארה. שלוש אבני החן מקבלות ביטוי בצורת שבועה אותה משננים בודהיסטים:
המושג דהרמה בג'יניזם
הג'ייניזם מוסיף אמיתת יסוד נוספת על ארבע הקיימות: החומר הנצחי של הבריאה, התווך שבו נעים כל הברואים.
המושג דהרמה בהינדואיזם
ההינדואיזם משתמש במונח סנטנה דהרמה (Sanatana Dharma) הלקוח משפת הסנסקריט, שפירושו הדרך הנצחית. דהרמה היא מערכת הכללים שעל פיה הפרט מנהל את חייו, בהתאם לקאסטה שלו. מערכת כללים זו - הדהארמשסטרה, "ההלכה ההודית", התפתחה מכתבי ההדהארמסוטרות.
את מושג ההינדואיזם מתרגמים כ"הינדו-דהרמא" (הדהרמה של ההינדים), כלומר דרך החיים הנכונה למאמיני ההינדואיזם.
פרנקו די סנטו
פרנקו מטיאס די סנטו (בספרדית: Franco Matías di Santo; נולד ב-7 באפריל 1989 במנדוסה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בגזטפה.
קריירת מועדונים
די סנטו החל לשחק בקבוצת הנוער של גודוי קרוס, ב-2006 עבר לשחק באאודקס איטליאנו מליגת העל הצ'יליאנית.
בעונת די סנטו הושאל לבלקבורן לחצי עונה, בסיום עונה זו די סנטו חזר לצ'לסי. מבתחילת עונת תם חוזהו של די סנטו עם צ'לסי והוא עבר לשחק בוויגאן אתלטיק. בעונת 2012/2013 זכה עם הקבוצה בגביע ה-FA, אולם בסיום העונה נשרה הקבוצה לליגת המשנה.
ב-14 באוגוסט 2013 חתם השחקן בורדר ברמן על חוזה לשלוש שנים. ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–1 לבורוסיה דורטמונד.
קריירה בינלאומית
די סנטו היה בסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה באליפות דרום אמריקה בכדורגל עד גיל 20 אך נופה ברגע האחרון מהסגל למונדיאל הנוער בו זכתה ארגנטינה ב-2007.
אפקט הקרנה אחורית
הטכניקה
השחקנים עומדים לפני מסך, אשר מאחוריו מקרן המטיל את סרט-הרקע בתמונת-מראה. אי לכך, הטכניקה מחייבת שימוש באולפן גדול דיו ע"מ שיוכל להכיל את קונוס האור של המקרן. האפקט איפשר לדמות סיטואציות מסוכנות או מורכבות לצילום ממשי בסביבת אולפן, כגון נסיעה ברכב, או הימצאות בבית בוער.
יתרונות וחסרונות
השחקן יכול בזמן אמת להגיב לרקע ולראות את האפקט מאחוריו, וכך למשל הצלם יכול להזיז את המצלמה או לעשות זום (בצילומי מסך כחול כדי לזוז ולעשות זום צריכים להשתמש במערכת בקרת תנועה אשר עלותה גבוהה, משום שהרקע והאובייקט לא מצטלמים באותו הזמן). יתרון משני של השיטה, הוא חיסכון בשעות עריכת פוסט, עלות יחסית זולה.
למרות זאת, במקרים מסוימים החפצים בקדמת הצילום והשחקנים היו נראים כזזים בחוסר סנכרון עם הרקע בשל חוסר תיאום בין צילום הרקע התזזיתי לצילום השחקנים עם סטאדיקאם או אמצעי אחר (בעיקר קפיצות ותזוזות חדות ברקע). האפקט היה צורם ונראה לעין, ובפוסט-פרודקשן, בלתי אפשרי להחליף את הרקע או לערוך אותו לאחר הצילום.
התפתחות
ההתקדמות העיקרית של הקרנה אחורית היא הקרנה קדמית, שלה עיקרון זהה. בהקרנה זו, נעשה שימוש בחומר מיוחד על מסך מיוחד כדי לאפשר את ההקרנה מהחזית בצורה ברורה וחדה. התוצאה היא תמונה רוויה הרבה יותר ואובייקטים חדים יותר. הטכניקה החדשנית הייתה בשימוש ניסיוני בזמן הצילומים של 2001: אודיסיאה בחלל,  בסצינות הפתיחה של הסרט, כדי להימנע מצילום באתרי צילום יקרים באפריקה. נעשה שימוש באפקט גם במגוון סצינות לאורך הסרט (היציאה לחלל החלונות של החללית) וליצירת אפקטים על המסך של המחשב (מחשב החללית). כיום טכניקת מסך כחול החליפה את השימוש בהקרנה אחורית. למרות שהקרנה אחורית הפכה מיושנת, קוונטין טרנטינו השתמש באפקט בספרות זולה במהלך הנסיעה במונית, ג'יימס קמרון, השתמש באפקט ב"הנוסע השמיני 2" ו"בשליחות קטלנית 2". במרבית סרטי אוסטין פאוורס נעשה שימוש באפקט כדי לשוות לסרט מראה של סרטי ריגול ישנים. "רוצחים מלידה" השתמשו בטכניקה בצורה נרחבת כדי להדגיש מניעים נסתרים תת-הכרתיים של השחקנים.
היסטוריה
הקרנה אחורית הייתה עוד לפני שהחל בפועל השימוש בה, על ידי ז'ורז' מלייס ואדווין פורטר אולם זה נעשה אפשרי רק ב-1930 בשל שלוש התפתחויות הטכניות הדרושות:
אלפרד היצ'קוק השתמש בתהליך בהצלחה להראות את קרי גרנט מותקף על ידי מטוס ב"מזימות בינלאומיות", אך ספג ביקורת כאשר הוא השתמש בו בהרחבה ב"מארני".
כימיה אנליטית
כימיה אנליטית (באנגלית: Analytical Chemistry) היא אחת ממדעי המשנה של כימיה, שעוסקת בשיטות לבדיקה ובחינה של חומרים (אנליזה), על מנת לברר את הרכבם הכימי, את נוסחת המבנה שלהם, דרגת הניקיון של המדגם מחומרים מזהמים ונתונים אחרים.
הכימיה האנליטית עוסקת באפיון הרכב חומרים בדוגמאות ממקורות שונים מבחינת איכותית - כלומר מהי הזהות שלהם, וכמותית - כלומר כמה יש בכל דוגמה. המומחיות של הכימאי האנליטי אינה באה לידי ביטוי בביצוע אנליזה כימית שגרתית, כזו שכמעט כל כימאי עוסק בה, אלא בשיפור שיטות קיימות, בהרחבה שלהן לדוגמאות מסוגים חדשים, כמו גם בפיתוח שיטות וטכנולוגיות חדשות כדי למדוד תופעות כימיות שונות ומגוונות. ברגע שפותחה שיטה או טכניקה או טכנולוגיה חדשה, היא הופכת להיות שגרתית, ואז היא עוברת לידי כלל המדענים לשימוש באנליזות הכימיות שלהם.
היסטוריה
כימיה אנליטית היא אחד התחומים הבסיסים והקדומים ביותר בענף הכימיה. באמצעות שיטות של אנליזה כימית ניתן לקבוע נוכחות של חומרים שונים בכל מיני עצמים.
ההתקדמות העיקרית בתחום זה הייתה במאה ה-19 כאשר החלה התפתחות בתחום האנליזה של יסודות בידי יוסטוס וון לייביג והתפתחות של ניתוח מדעי מדויק של תרכובות אורגניות לפי אופן התגובות בהן הן משתתפות ולפי הקבוצות הפונקציונליות שלהן. המכשור האנליטי הראשון היה ספקטרוסקופית להבה שפותחה על-ידי רוברט בונסן וגוסטב קירכהוף אשר גילה את היסודות רובידיום וצסיום. רוב ההתפתחויות שהתחוללו בכימיה אנליטית התרחשו לאחר 1900 כאשר מכשור אנליטי לזיהוי חומרים נעשה תחום מוביל בכימיה. בחלק ניכר מאותן שיטות בסיסיות שפותחו בראשית המאה ה-20 הייתה התקדמות לקראת סופה של אותה מאה.
החל משנות ה-70 ועד לימינו חלה התקדמות של תחום הכימיה האנליטית והוא הפך להיות תחום מטרייה המכסה תחתיו גם את תחום הכימיה הביו-אנליטית, כאשר אנליזה וכימות של חומרים ביולוגים נעשה נפוץ יותר בהשוואה לעבר בו לרוב בוצע מחקר על חומרים אי-אורגנים ומולקולות אורגניות קטנות. לייזרים גם הם היוו תפנית בתחום המחקר שכן הם מאפשרים לחולל ולהשפיע על מגוון רחב של תגובות. חשוב מכל, בסוף המאה ה-20 חל מפנה בתחום הכימיה האנליטית ומתחום אקדמי טהור הוא נהפך לתחום שיש לו גם יישומים אזרחיים כמו פתירת בעיות רפואיות, סביבתיות ופורנזיות.
בעיות טיפוסיות בכימיה אנליטית
הכימיה האנליטית נועדה לשפר את יכולת המדענים השונים כמו כימאים רפואיים, משפטיים, סביבתיים, חקלאיים ורוקחיים לבצע מדידות מדעיות בעלות משמעות ואמינות. האתגרים שלה הם בעיקר כאשר כמויות החומרים קטנות מאוד, מורכבות ורבות כאשר נדרש זמן קצר מאוד והחומרים הנבדקים נמצאים בריכוזים נמוכים מאוד. הכימאים האנליטיים מפתחים טכנולוגיות מיכשוריות מתקדמות ומשוכללות המבוססות על ספקטרוסקופיה, שיטות הפרדה כמו כרומטוגרפיה ואלקטרופורזה, על טכנולוגיות תרמוכימיות וכן אלקטרוכימיה.
אנליזה איכותית וכמותית
אנליזה איכותית היא בדיקה של מה נוכח בדוגמה ואנליזה כמותית היא בדיקה של כמות החומר בדוגמה. אנליזות זיהוי וכימות בכימיה אנליטית הן יותר מאשר אוסף אקראי של שיטות כמותיות ואיכותיות לבדיקת חומרים. הן בעצם מדע איסוף אינפורמציה על הדוגמה הנבדקת בצורה מושכלת. קודם כל יש לבצע זיהוי ראשוני של הכימיה והפיזיקה של הדוגמה, ואז לוודא שהחומר הנבדק נמצא בכלל בתוך הדוגמה וקביעה ראשונית של זהותו. לאחר מכן מגיע החלק של הקביעה הכמותית.
בדיקות אפיון
בדיקות אפיון בודקות מה הם החומרים הכימיים, ומה הן התכונות הפיזיקליות שלהם. בדיקות אפיון הן חלק אחר חשוב מאוד של כימיה אנליטית, שכולל מדידת תכונות כימיות ופיזיקליות של חומרים, קביעת המבנה שלהם, קבועים שונים שלהם, מורפולוגיה שלהם וכו'.
אנליזות בסיסיות
אנליזות בסיסיות בודקות איך עובדים מכשירים ומה השיטות שלהם, וכיצד ניתן לשפרם. האנליזות הבסיסיות באות להרחיב את היריעה התאורטית והמעשית של טכניקות ושיטות הבדיקה של חומרים, בדיקת מגבלותיהן וחידושן כדי לאפשר פריצות דרך מדעיות בשטחים שונים.
סוגים
הכימיה האנליטית המודרנית הפכה ליותר ויותר מיכשורית - instrumental, ממוחשבת - computerized, ועוסקת בעיבוד נתוני-עתק, בייחוד בתחום מדעי החיים והרפואה.
טכניקות ושיטות
קיים מגוון רחב של טכניקות לאנליזה של החומרים. הכימיה האנליטית מתחלקת לכימיה אנליטית קלאסית הכוללת שיטות גרבימטריה וטיטרציות, וכימיה אנליטית מיכשורית הכוללת ספקטרוסקופיה, שיטות הפרדה, שיטות תרמיות ואלקטרוכימיה.
גרווימטריה
גרווימטריה היא הפרדת החומר על מנת למדוד את המסה או הנפח של התוצר הסופי. שיטה זו מבוססת על שיקוע גרוויטציוני ומכאן שמה. באמצעות מסת החומר (או נפח החומר) שהוסף ניתן לחשב את כמות החומר ששקע. שיטה זו נחשבת לפשוטה מאוד וקלה לביצוע, אך היא מדויקת פחות משיטות אנליטיות רבות ולכן אינה נמצאת בשימוש נרחב. כיום כבר כמעט אינה בשימוש יומיומי, והשיטות המיכשוריות החליפו אותה.
טיטרציות
הבסיס לשיטת הטיטרציות הוא ריאקציה של תמיסת הנעלם עם תמיסה של חומר בריכוז ידוע וקבוע המגיב איתו. ניתן לחשב את ריכוז הנעלם על ידי מדידת ומציאת כמות המולים שהגיבו מתוך ידיעת הנפח והריכוז המדויקים של הטיטרנט. ישנם סוגים רבים של טיטרציות, כגון טיטרציה של חומצה בסיס מאפשרת קביעת PH -מציאת ריכוז יוני הידרוניום (+H3O), בתמיסה הנעלמת.
ארגנטומטריה, היא טיטרציה עם יוני כסף, בעיקר למדידת ריכוז (או המצאות) של הלוגנים. מדידה איכותית תבוצע באמצעות טפטוף כמה טיפות של יוני כסף. אם נוצר משקע לבן, סיכוי רב שהתמיסה מכילה הלוגנים.
השיטה עדיין קיימת במעבדות התעשייה הפרמצבטית בהן מייצרים תרופות ותיקות מאוד ששיטות האנליזה שלהן היסטוריות ואין דרישה מרשויות הבריאות לשנותן.
ספקטרוסקופיה
המדידות האנליטיות המבוססות על אור וצורות אחרות של הקרינה האלקטרומגנטית נפוצות בכל תחומי הכימיה האנליטית. האינטראקציות של הקרינה האלקטרומגנטית עם החומר הם בבסיסו של המדע הנקרא ספקטרוסקופיה אופטית. השיטות האנליטיות בספקטרוסקופיות האופטיות מבוססות על המדידה של עצמת הקרינה הנפלטת או נבלעת על ידי הצורון המולקולרי או האטומי שנבדקים. השיטות הספקטרוסקופיות מספקות גם כלים משמעותיים ביותר לפיענוח מבנים מולקולריים כמו גם זיהוי איכותי וכימות של חומרים אורגניים ואי-אורגניים כאחד.
נהוג למיין את השיטות הספקטרוסקופיות לפי תחומי הקרינה האלקטרומגנטית שבשימוש או שנוצרה במהלך המדידה. התחומים העיקריים הם קרני גמא, קרני X, קרינת אור אולטרא-סגול וקרינת אור נראה, קרינת אור אינפרא-אדום, גלי מיקרו וגלי רדיו.
שיטות ספקטרוסקופיות אחרות שאינן מתבססות על קרינה אלקטרומגנטית הן ספקטרוסקופית מסות, ספקטרוסקופיה אקוסטית, ספקטרוסקופית אלקטרונים וכן תהודה מגנטית גרעינית (NMR) המבוססת על תגובה לגלי רדיו בנוכחות שדה מגנטי.
אחד השימושים של ספקטרוסקופית המסות הוא בעיקר לבדיקה איכותית וכמותית של יסודות, היא ICP-MS &רלמ;(Inductively-Coupled Plasma - Mass Spectrometry), בשיטה זו דוגמה מומסת של חומר, עוברת דרך להבה חמה ביותר (עד עשרות אלפי מעלות צלזיוס) אשר הופכת את התמיסה לפלזמה, ולאחר מכן נבדקת הבליעה של הדוגמה או המסות של האטומים המרכיבים אותה. לעיתים שיטה זו משולבת בהפרדה באמצעות שיטה כרומטוגרפית.
שדים (ספר)
"שדים" (ברוסית: Бесы) הוא רומן משנת 1872 שנכתב על ידי הסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי. הרומן עוסק בפעילות המהפכנית המחתרתית ברוסיה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19. דוסטויבסקי מציג ברומן את מגוון הדעות והאידאולוגיות המודרניות שפשטו ברוסיה באותה התקופה, בין היתר בהשפעת גורמים מהפכניים במדינות המערב, ואת חוסר היכולת של השלטון הקיים להתמודד עם הרוחות החדשות.
כימיה אנליטית
בליעת אור ופליטתו בתחום נראה ואולטרא סגול של הקרינה האלקטרומגנטית
בספקטרוסקופיית בליעה אלומת קרינה אלקטרומגנטית עוברת דרך דגימה. חלק ניכר מהקרינה מועברת ללא אובדן עוצמה. בתדרים שנבחרו, עם זאת, עוצמת הקרינה מונחתת. תהליך הנחתה זה נקרא בליעה. כדי שזה יתרחש חייב להיות מנגנון אשר בו השדה החשמלי או השדה המגנטי של הקרינה מקיימים עמו אינטראקציה. בקרינת האולטרה סגול ובקרינת האור הנראה, אינטראקציה זו כוללת שינוי ברמות האנרגיה של אלקטרוני הערכיות שלהם עקב בליעת האור. לעומת זאת בליעת קרינת אינפרא אדום משנה את אנרגיית הויברציות של הקשרים הכימים בחומר הנבדק.
שדים (ספר)
שמו של הרומן מתייחס לסיפור המופיע בברית החדשה. בסיפור פוגש ישו באדם אחוז דיבוק, ומגרש את השדים שאחזו בו לתוך עדר חזירים הרועה בסמוך (הבשורה על פי לוקאס, פרק ח', 37-32). הקטע עצמו מופיע כאפיגרף לרומן וגם במסגרת העלילה עצמה.
כימיה אנליטית
בליעת אור ופליטתו בתחום נראה ואולטרא סגול של הקרינה האלקטרומגנטית
אורכי הגל שלו λ של האור בתחום הנראה והאולטרא-סגול שנבלע בחומר, זה שגורם בו לשינויים ברמות האנרגיה של האלקטרונים, נמדדים ביחידות של ננומטרים - nanometers nm. השימוש בספקטרוסקופית בליעת אור בתחום הנראה (400–800 nm) והאולטרא-סגול ( nm 100-400) של הקרינה האלקטרומגנטית מסתמך על כך שעוצמת האור העובר דרך מדיום נוזלי המכיל חומר שבולע אותו יורדת בצורה יחסית לכמות החומר הזה, ולכן ניתן להשתמש בה לכימות של החומר הזה. היחס בין הירידה בעוצמת האור לבין ריכוז החומר מתואר על ידי חוק בר-למברט.
שדים (ספר)
תוכן
עלילת הרומן מתרחשת באזור פרובנציאלי ברוסיה, ונסובה על שני צירים מרכזיים - האנרכיסט ניקולאי סטאברוגין והמהפכן הצעיר פיוטר ורכובינסקי. אמו של סטאברוגין, וארוארה פטרובנה, היא אצילה קרתנית, אלמנתו של גנרל משנה. וארוארה היא ידידה ותיקה ופטרונית של סטפאן טרופימוביץ' ורכובינסקי, אביו של פיוטר ומי ששימש חונך של ניקולאי.
כימיה אנליטית
בליעת אור ופליטתו בתחום נראה ואולטרא סגול של הקרינה האלקטרומגנטית
תחומי ספקטרום הקרינה האלקטרומגנטית מתוארים באיור.
שדים (ספר)
תוכן
סטאברוגין, דמות קודרת, שכלתנית ולכאורה מעבר לעקרונות של טוב ומוסר, נתפס על ידי ורכובינסקי כמי שמסוגל לעמוד בראש תנועה מהפכנית שתפיל בסופו של דבר את הממשל ברוסיה. ורכובינסקי עצמו, שמגיע לאזור על מנת לעורר התקוממויות ואי סדר, אוסף סביבו חבורה של קושרים, בהם איש צבא לשעבר, פקיד פלך מקומי וסוחר יהודי. על מנת להבטיח את נאמנותם ואת המחויבות למטרה, הוא משכנע אותם שעליהם לרצוח חבר לשעבר בקשר שעשוי להלשין עליהם לשלטונות.
כימיה אנליטית
בליעת אור בתחום האינפרא-אדום של הקרינה האלקטרומגנטית
היא אנליזה של הקרינה האלקטרומגנטית בתחום האינפרא-אדום כאשר היא באינטראקציה עם המולקולה הנבדקת. ניתן לנתח זאת בשלוש דרכים על ידי מדידת בליעה, פליטה והחזרה. השימוש העיקרי בטכניקה זו הוא בכימיה אורגנית ואי-אורגנית. כימאים משתמשים בו לקביעת קבוצות פונקציונליות המרכיבות את המולקולות. ספקטרוסקופיית IR מודדת את תנודות האטומים, ועל סמך זה ניתן לקבוע את הקבוצות הפונקציונליות במולקולה. באופן כללי, קשרים כימיים חזקים יותר או אטומי קלים יותר יתנודדו בתדירויות גבוהות יותר כפי שנמדד ביחידות של מספרי גל ולא של אורכי גל.
אלקטרוכימיה
אלה הן שיטות אנליטיות בהן מדידה של פוטנציאל או מתח חשמלי, זרם חשמלי או מטען בתא אלקטרוכימי משמש כאות אנליטי. בשיטות אלקטרוכימיות נבדק שינוי במתח או בזרם שהתמיסה מוליכה בעקבות תהליכי חימצון-חיזור בתוך תא אלקטרוכימי, זאת על מנת לקבוע את ריכוז החומר בתמיסה. אף על פי שמדובר רק במדידות מתח וזרם יש מספר גדול מאוד של סוגי שיטות וארכיטקטורות ניסיוניות ומיכשוריות באנליזה האלקטרוכימית. הסוגים כוללים בין היתר פוטנציומטריה וכן וולטמטריה.
שדים (ספר)
רקע היסטורי
לצורך כתיבת הרומן החליט דוסטויבסקי לחזור לרוסיה, אך לפני נסיעתו, ברגע של משבר, הוא החליט לשרוף את כתבי היד עליהם עבד במשך שלוש השנים שישב באירופה, ובהם "האידיוט", "הבעל הנצחי" ואת הפרקים הראשונים של "שדים", מתוך חשש שמשטרת הגבולות תמצא אותם ותעצור אותו ואת אשתו. עם זאת, אנה גריגורבינה, אשתו של דוסטויבסקי, הצליחה להציל כמה מפנקסי הרשימות עבור "שדים".
כימיה אנליטית
אלקטרופורזה
השיטות האלקטרופורטיות משמשות בעיקר במדעי החיים להפרדות בין חלבונים וכן גם בין חומצות גרעין והן מבוססות על הבדלי נדידה על גבי מצע קבוע תחת שדה חשמלי
שדים (ספר)
רקע היסטורי
בסופו של דבר ביסס דוסטויבסקי את הרומן על רצח אמיתי שאירע בשנת 1869. קורבן הרצח היה הסטודנט איוואן איוואנוב, חבר בתנועה מהפכנית סוציאליסטית בשם "נקמת העם" שביקש להפסיק את פעילותו המהפכנית. האחראי לרצח היה ראש התנועה, מהפכן רוסי בשם סרגיי ניצ'אייב, עליו מבוססת דמותו של פיוטר ורכובינסקי הצעיר. את דמותו של ניקולאי סטאברוגין, שהייתה אמורה לעמוד במרכז הרומן המקורי, ביסס דוסטויבסקי על האנרכיסט הרוסי מיכאיל באקונין. באקונין היה מקורבו של ניצ'אייב, והשניים אף שיתפו פעולה בחיבור המסמך "קטכיזם של מהפכן", שהכיל הנחיות וכללים לביצוע מהפכה ברוסיה.
ודבר דבר
האיסור וְדַבֵּר דָּבָר, שגדר - "שלא יהא דיבורך של שבת כדיבורך של חול", הוא איסור הלכתי בהלכות שבת שממנו נלמדים הלכות רבות המגדירים את האסור והמותר לדבר ביום השבת.
מקור
המקור לכלל זה נלמד מהפסוק: שממנו למדו חכמים. גדר איסור זה הוא שיהא ניכר בדיבורו ששבת היום, ויהא דיבורו שונה מזה של חול.
האיסור
איסור זה קובע שאסור לדבר אודות דברים האסורים בעשייה בשבת, אפילו דבר שאסור רק מדברי חכמים כמו שכירות או מקח וממכר. שונה איסור זה מהאיסור "ממצוא חפצך" שאוסר על פעולות בשבת המסייעות להגשמת פעולה האסורה בשבת ולכן אם אדם אומר לאדם אחר שיעשה בשבילו דבר אחרי השבת - דבר האסור לעשות בשבת, שאז מכיוון שהוא מגשים את הפעולה האסורה בשבת על ידי דיבור זה, האיסור הוא "ממצוא חפצך"..
בנוסף אסור להרבות בשיחת דברים בטלים בשבת, למרות שאין בהם עשיית מלאכה כלל, כדי שיהא דיבורו של שבת אחר משל חול, ולא יהא חוליני. עם זאת מותר לאדם לדבר לצורכי עונג שבת, כאשר הוא נהנה מהדבור, ולכן בני אדם שסיפור שמועות וחידושים עונג הוא להם מותר להם לדבר בהם בשבת כמו בחול. אך בכל זאת, אסור לאדם אחד לספר לאדם שני חידושים ושמועות אם הוא עצמו אינו מתענג מהם. איסור דיבור דברים בטלים חמור מאוד על פי תורת הקבלה והחסידות, כי בחינת "שמור" בפנימיות היא השביתה מדברים גשמיים, כמו ששבת האלוקים מעשרה מאמרות שנבראו בהם השמים והארץ הגשמיים.
דברים האסורים לדבר בשבת
מלבד איסור "ודבר דבר", ישנם איסורים רבים נוספים המשפיעים על הלכות דיבור בשבת. למשל אסור לספר בשבת דבר הגורם לו צער.
כמו כן, גזרו חז"ל שלא יחשב יהודי את חשבונותיו בפיו בשבת, כגזירה ותקנה שמא יבוא מתוך כך לרשום אותם על גבי נייר ולעבור בכך על איסור מלאכת כותב. איסור זה קיים בין על דיבור על חשבון שכבר עבר וצריך לדעת אותו (כמו - כמה כסף שילם וממילא כמה כסף עדיין צריך לשלם), או חשבון שנחוץ לו לעתיד. אבל חשבון שאינו נוגע לו מעשית ללא כל ספק אינו נכלל בכלל איסור זה (אלא בכלל דברים בטלים שאסור להרבות בהם בשבת).
השואל חפץ מחבירו בשבת, יבקש ממנו בלשון "השאלה" שמשמעותה השאלת חפץ לזמן קצר ולא בלשון "הלוואה" שמשמעותה הלוואה לזמן ארוך, שכן הלוואה אסורה בשבת מכיוון שדרך היא לרשום אותה פן ישכח את סכום ההלוואה או את פרטיה עד לסוף הזמן. בשפה שאין חילוק בין שתי הפעולות יש לומר "תן לי".
דברים המותרים לדבר בשבת
מכיוון שהאיסור הוא רק על הדיבור עצמו מותר לרמוז לפועל - אפילו בדיבור - שרוצה הוא לשכרו במוצאי שבת, ולכן מותר לשאול פועל: האם פנוי אתה במוצאי שבת? מכיוון שכל דבר שאינו משתמע מתוך הדיבור עצמו אלא הדיבור גורם לפועל להבין דבר מסוים, הוא בגדר הרהור במלאכות שבת, המותר בשבת. לעומת זאת אמירה שמשמעותה ברורה כדוגמת "היה נכון לערב, נחשבת כדיבור.
האיסור לדבר בשבת בדברים האסורים לעשותם בשבת הוא רק אם לא קיימת שום אפשרות לעשות את הדבר ללא איסור. לכן, מותר לאדם לדבר על כך שבמוצאי שבת ישהה במקום שהוא במרחק נסיעה, מכיוון שאפשר גם ללכת לשם ברגל, וגם אם המקום הוא מחוץ לתחום שבת יכול היה ללכת לשם לו היו באמצע דירות קטנות כך שהעיר תימשך עד שם, ומכיוון שיש אופן שבעולם לעשות את הדבר בהיתר, נמצא שהדבר עצמו אינו כרוך באיסור אלא רק במציאות זמנית זו, ומכיוון שזו אינה כלולה בדיבורו אלא הדבר המותר לעשותו בשבת, אין מניעה לשוחח על כך בשבת.
קישורים חיצוניים
דיבור האסור בשבת באתר 'ויקיסוגיה'
ברוטוס ירוק המגן
ברוטוס ירוק המגן (באנגלית: Brutus Greenshield - "ברוטוס גרינשילד"; בוולשית: Brutus Darian Las - "ברוטוס דאריאן לאס"; נפטר בשנת 954 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטוריה לקיומו של ברוטוס, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מציין כי ברוטוס היה בנו של אבראוקוס, קודמו, וכונה "ירוק המגן". ברוטוס היה הבכור מבין 20 בניו של אבראוקוס, והיחיד שנותר בבריטניה בעת מותו של אבראוקוס (יתר הבנים יצאו במסע לגרמניה במטרה להקים שם ממלכה).
ברוטוס מלך 20 שנה, ולאחר מותו עלה לשלטון בנו, לייל.
בריאן לאודרופ
בריאן לאודרופ (בדנית: Brian Laudrup; נולד ב-22 בפברואר 1969 בווינה שבאוסטריה) הוא אחד משחקני הכדורגל הבולטים בהיסטוריה של דנמרק.
קריירה
לאודרופ היה שותף לזכייתה ההיסטורית של נבחרת דנמרק ביורו 1992, וכמו כן היה לו חלק ארי בשליטתה של קבוצת גלאזגו ריינג'רס בליגה הסקוטית במהלך שנות ה-90.
ב-4 במרץ 2004, בעת חגיגות ה-100 לפיפ"א, קיבל בריאן לאודרופ מקום של כבוד בין 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. חבר נוסף ברשימה מכובדת זו הוא אחיו, המפורסם לא פחות, מיכאל לאודרופ.
בספטמבר 2010 אובחן לאודרופ כחולה במחלת הסרטן עקב גידול בבלוטת הלימפה. כעבור שלושה חודשים דווח כי החלים מהמחלה.
שוטגאן (סלנג)
קריאת שוטגאן (אנגלית: Shotgun) מתייחסת לישיבה במושב הנמצא לצד הנהג בכלי הרכב.
היסטוריה
המושג שוטגאן (Riding Shotgun) קיבל את שמו מתקופת נדידותיהן של כרכרות במערב הפרוע. לצד הנהג היה יושב נוסע נוסף, או שומר בתשלום, חמוש ברובה (לרוב, רובה ציד – שוטגאן), ותפקידו היה להגיב באש במקרה של ניסיון שוד או תקיפה של הכרכרה, ולאפשר לנהג להתרכז בנהיגתו.
ככל הידוע, המונח כלל לא היה בשימוש במשמעותו זו בימי המערב הפרוע, אלא מופיע רק בספרים, סרטים וסדרות טלוויזיה על אודות התקופה. התיעוד הראשון של השימוש במושג בהקשרו המקורי, במגזיני ספרות זולה, הוא משנת 1921, בעיתון בשם "Magazine of Fiction", של הוושינגטון פוסט. דוגמה קולנועית מוקדמת לשימוש במשמעות המקורית של "שוטגאן", היא במערבון Stagecoach משנת 1939. השימוש המתועד הראשון שנכתב בדפוס, המתייחס לישיבה במכונית לצד הנהג, הוא משנת 1954.
השימוש במושג בעת הנוכחית
עם השנים, צבר המושג פופולריות כקריאה הנאמרת בין קבוצת חברים אשר קובעת מי ישב במושב שלצד הנהג. באופן בסיסי, הקריאה תובעת את זכותו של האדם הראשון הקורא אותה לשבת לצד הנהג. ישנן הרחבות לכך, כמו דרישה שהקריאה תתבצע כל עוד הרכב נמצא בטווח ראייה, התרת הקריאה רק לכיוון אחד של הנסיעה וכיוצא בזה.
ג'וליאן גרין
ג'וליאן וסלי גרין (באנגלית: Julian Wesley Green; נולד ב-6 ביוני 1995) הוא כדורגלן אמריקאי-גרמני המשחק בעמדת הקיצוני בגרויטר פירט.
קריירת מועדונים
ב-8 בנובמבר 2013 חתם גרין על חוזה מקצועני ראשון בקריירה, בקבוצת באיירן מינכן. גרין ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי ב-27 בנובמבר 2013, כאשר נכנס בדקה ה-88 כמחליף למריו גצה, במשחק ליגת האלופות נגד צסק"א מוסקבה. הוא נכלל בסגל של באיירן לגביע העולם לקבוצות בשנת 2013, בעקבות פציעתו של אריין רובן.
ב-1 בספטמבר 2014, הושאל גרין לעונה אחת להמבורג, אך לא התאקלם. בתום העונה חזר לבאיירן מינכן.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל גרין לעונה אחת לגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה. ב-17 ביוני 2018 מימשה גרויטר פירט את אופציית הרכישה על גרין, וחתם לשנתיים בקבוצה.
נבחרת לאומית
גרין נולד בארצות הברית לאב אמריקאי ואם גרמנייה. בגיל שנתיים, חזרה אמו יחד עם גרין לגרמניה. גרין יכול היה לבחור לשחק גם בנבחרת ארצות הברית וגם בנבחרת גרמניה.
בשנת 2011 שיחק גרין בנבחרות גרמניה עד גיל 16 ועד גיל 17. למרות זאת, בשנת 2012 רשם הופעה יחידה בנבחרת ארצות הברית עד גיל 18, בה כבש שער אחד. בשנת 2013 השתתף עם נבחרת גרמניה עד גיל 19 במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19.
אף על פי שגרין דחה זימונים לנבחרת ארצות הברית במהלך 2013 ו-2014, הוא הופיע לראשונה בנבחרת ארצות הברית הבוגרת ב-2 באפריל 2014, כאשר נכנס כמחליף במשחק ידידות נגד, שנגמר בתוצאת שוויון 2-2.
גרין זומן על ידי מאמן נבחרת ארצות הברית יורגן קלינסמן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014. גרין כבש שער בשלב שמינית הגמר, בדקה ה-107, בהפסד 1–2 ל.
מדורה
מדורה היא הדלקת אש מבוקרת בשטח חיצוני מצומצם, למטרות שונות.
חומר הדלק השכיח במדורה הוא עצים, המונחים זה על זה בערימה חרוטית מרווחת, המאפשרת זרימת חמצן חלקה לבעירה טובה יותר. ההבערה הראשונית של המדורה נעשית על ידי חומרים המתלקחים בקלות (כגון זרדים, עלים יבשים או קוביות דלק), המסייעים בתורם להבעיר את בולי העץ הגדולים מהם, בתגובת שרשרת.
במקומות שונים בעולם מתקיימים ימי ציון שנתיים למאורעות היסטוריים, המשלבים הדלקת מדורות באופן מסורתי. בישראל, לדוגמה, נהוגות מדורות ל"ג בעומר, בבריטניה נחגג כך ליל גאי פוקס, ובצפון אירופה הדלקת מדורות היא טקס עיקרי בחגיגות ליל ולפורגה, המציין את המעבר מתקופת החורף לתקופת האביב.
בעבר, הדלקת מדורות הוותה חלק מרכזי בטקסים פגנים. במסגרת עבודת המולך, היו מעבירים ילדים בין שתי מדורות, או קופצים עימם מעל לבורות אש.
ז'אן מאקון
ז'אן מאקון (בצרפתית: Jean II Makoun; נולד ב-29 במאי 1983 ביאונדה, קמרון) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.