cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המרכז לתקשורת חלל רחוקה
רוסיה
בשנת 2014 הונף מעל המרכז דגלה של רוסיה ודגל חיל האוויר והחלל של הפדרציה הרוסית. במרץ 2014, לדברי ארתור אגאסייב, איש המרכז, קצינים - תומכי קרים רוסיים ובני משפחותיהם ספגו איומים ברצח וגירוש. כמו כן, אחד מקציני הכוחות המזוינים האוקראינים לקח לקייב את כל התיעוד של פעולות המרכז בשנים שהיה תחת אוקראינה. למעלה מ-90% מאנשי המרכז הלכו לשרת בצבא הרוסי ועברו הסבה מקצועית באוניברסיטאות הצבאיות של רוסיה.
בתחילת 2015, המרכז אורגן מחדש כמערך נפרד לפיקוד ומדידה ה-40 של כוחות האוויר והחלל של הפדרציה הרוסית. היחידה הצבאית 81415 הוקמה מחדש על בסיס המרכז המדעי, דגל היחידה נמסר בחגיגיות ב-22 בפברואר 2015 בכיכר התיאטרון ביפבטוריה, על ידי מפקד חיל האוויר והחלל, סגן אלוף אלכסנדר גולובקו, למפקד היחידה, אלוף-משנה רומן וינוקורוב.
ממשרד ההגנה הרוסי נמסר כי בעת סיפוח קרים לרוסיה, המתחם היה במצב גרוע - מבין כל המבנים, הייתה רק אנטנה אחת עם יכולת בקרה, שעדיין פועלת כיום. במהלך שנותיו תחת השלטון האוקראיני, לא נמצא יישום מבצעי והאתרים הייחודיים של המתחם נבזזו. במטה חיל האוויר והחלל אמרו כי כמעט מייד החלו לצייד את המתחם במערכות מדידת פיקוד חדשות לשליטה בחלליות ובמערכת בקרת חלל. מכיוון שמערכות האנטנה עצמן למעשה אינן מתיישנות, ציוד קליטה והשידור מיושן הוחלפו בציוד חדיש.
עקדת יצחק (סיגל)
עקדת יצחק (באנגלית: Sacrifice of Isaac) הוא פסל מעשה ידי הפסל היהודי-אמריקאי ג'ורג' סיגל שנוצר בשנת 1973. הפסל מוצג בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו של מוזיאון תל אביב לאמנות.
המרכז לתקשורת חלל רחוקה
רוסיה
המרכז הפך לחלק מהמרכז הראשי לניסויי חלל על שם טיטוב. המרכז עובר מודרניזציה; משרד ההגנה של רוסיה אישר תוכנית לפיתוח המתחם עד 2020. הונחו אמצעים למודרניזציה, לבניית ציוד חדש ולהדרכת כוח אדם.
עקדת יצחק (סיגל)
היסטוריה
בשנת 1973, ממש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, הזמינה קרן תל אביב לספרות ואמנות מסיגל את הפסל. סיגל השתמש באנשים חיים כמודלים לפסליו ועטף אותם בתחבושות גבס כך שנוצרה תבנית שאותה ניתן לצקת בחומר או להשאירה להתקשות. האמן פנה לידידו הפסל הישראלי מנשה קדישמן וביקש ממנו לבוא ולשמש מודל לפסל יחד עם בנו. קדישמן נזכר: "אני הייתי אברהם ובן היה יצחק. ג'ורג' התקשה מאוד למצוא את התנוחה הנכונה של הזרוע המניפה את המאכלת, תנוחה שתבטא את התנגדותו העזה של האב, שנצטווה להעלות את בנו לעולה".
המרכז לתקשורת חלל רחוקה
רוסיה
באביב 2017 הוכרז כי המרכז קיבל 3 מתחמים מודרניים בשלוש שנות מודרניזציה כדי להחליף ציוד סובייטי מיושן. המרכז הפך לחלק ממערכת GLONASS הרוסית.
עקדת יצחק (סיגל)
היסטוריה
הפסל מתאר את יצחק שוכב על האדמה הסלעית ומביט מעלה אל אביו, העומד לידו. האב ספק מביט אל בנו ספק מכונס בעצמו ומאגרף את שתי ידיו, כשהסכין מופנית החוצה. סיגל יצר כאן גלגול מודרני של המיתוס היהודי של עקדת יצחק, והפנה ביקורת כלפי מדיניות פוליטית של הקרבת הבנים בשם המדינה וכלפי רוחות המלחמה של התקופה.
המרכז לתקשורת חלל רחוקה
רוסיה
המרכז מצויד במערכת הפיקוד והמדידה הרוסית "Pheasant MTS", בעל יכולת קליטה של 100 עד 40,000 ק"מ. מערכת זו פותרת את בעיות ניהול כל קבוצת הלוויינים ורכיבי החלל של רוסיה. בהתאם לתוכנית הרכש הציבורי, עד 2030 המרכז ישופץ במלואו, כולל טלסקופ הרדיו RT-70 על מנת לנטר את החללית המאוישת פדרציה לטיסה לירח. עלות השיפוץ מוערכת בכ-1.8 מיליארד רובל.
עקדת יצחק (סיגל)
היסטוריה
לא הייתה זו הפעם היחידה שבה עסק סיגל בעקדת יצחק. בשנת 1977 הזמינה אוניברסיטת המדינה קנט שבאוהיו, ארצות הברית, את פסל "אברהם ויצחק". הפסל מנציח טבח של ארבעה סטודנטים בידי חיילי המשמר הלאומי בעת הפגנה נגד מלחמת וייטנאם שנערכה ב-4 במאי 1970 (הטבח בקנט סטייט ). בפסל זה מתואר יצחק כנער בגיל גיוס, עירום בפלג גופו העליון, כפות בידיו וכורע על ברכיו כשהוא מביט בתחינה אל אברהם, העומד מעליו כשהוא לבוש וסכין אחוזה בידו בהחלטיות. בשנת 1979 דחתה האוניברסיטה את הפסל בטענה שהוא "מתאר אלימות". מאוחר יותר באותה שנה הוא נמכר לאוניברסיטת פרינסטון, וכיום הוא מוצג מחוץ לכנסייה שבקמפוס.
השוואה בין שני הפסלים מדגימה כיצד השתמש סיגל באותו נושא כדי להציג רעיון הפוך. במקרה של העקדה הישראלית, האב מוצג כנאבק בכל כוחו בציווי של המדינה לשלוח את בנו אל המוות. תנוחת הגוף של קדישמן כפופה, כתפיו שמוטות, עיניו מושפלות ואגרופיו פונים לאחור. האב האמריקאי, לעומת זאת, מוצג כתוקפני, החלטי; הסכין מופנית קדימה והוא נראה כאילו הוקפא במהלך תנועה אל עבר בנו.
סיגל ראה בסיפור עקדת יצחק מיתוס דתי מכונן המבטא גם את חוסר הצדק שבמלחמות כולן. ובמילותיו: "נושא אברהם ויצחק מבטא את הבסיס המוסרי של האמונות של כולם - את מסורות היהדות והנצרות".
רלייאנט ריגל
רלייאנט ריגל (באנגלית: Reliant Regal) הוא דגם מכונית עירונית קטנה, המונעת על ידי שלושה גלגלים ועשויה מפיברגלס. הרלייאנט ריגל מוגדרת כתלת-אופן, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רליאנט מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1953–1973. עד שנת 1961 הוכנסה בגוף הרכב מסגרת עץ.
גוף הרכב נבנה על ידי סיבי זכוכית עד שנת 1956. מאוקטובר 1962 נבנה על ידי פיברגלס מחוזק באמצעות שתי יחידות מרכזיות (חיצונית ופנימית) על מארז פלדה.
מחיר הרלייאנט ריגל בבריטניה בשנת 1963, היה 362 לירות שטרלינג.
עד 1963 נמכרו כ-50,000 יחידות, ועד סוף הייצור של הדגם בשנת 1973, נמכרו 110,000 יחידות.
דגם הרלייאנט ריגל נחשב לתלת-אופן (בעל שלושה גלגלים) הנמכר ביותר בהיסטורית הרכב.
אניסה מח'לוף
אניסה אחמד מח'לוף (בערבית: أنيسة أحمد مخلوف; 1930 – 6 בפברואר 2016) הייתה אשת נשיא סוריה לשעבר, חאפז אל-אסד ואמו של הנשיא הנוכחי בשאר אל-אסד.
משפחתו של אביה (אל-מח'לוף) ממחוז לטקיה (מבית ישואות שבנפת ג'בלה). לאניסה אח יחיד, מוחמד מח'לוף, ואחות, פאטימה מח'לוף. היא נישאה לחאפז אל-אסד ב-1950, למרות התנגדותו של אביה לנישואין, עקב השתייכות אל-מח'לוף למפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית, בעוד אסד נמנה עם מפלגת הבעת' הערבית הסוציאליסטית.
היא מתה ב-6 בפברואר 2016 בדמשק.
שיקגו סקיי
שיקגו סקיי (באנגלית: Chicago Sky ובתרגום חופשי: "שמי שיקגו") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 2006 ומשחקת בבית המזרחי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון אולסטייט ארנה אשר בעיירה רוזמונט, אילינוי שהיא פרבר של העיר שיקגו. הקבוצה זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 2021.
זאבידוביצ'י
זָאבִידוֹבִיצִ'י (בבוסנית: Zavidovići) היא עיירה ורשות מקומית במרכז הפדרציה של בוסניה והרצגובינה אשר בבוסניה והרצגובינה.
היסטוריה
העיירה נוסדה במהלך המאה ה-19. ב-1878 סיפחה האימפריה האוסטרו-הונגרית דה פקטו את אזור בוסניה והחלה בתיעוש האזור. בזאבידוביצ'י נפתחו בתי חרושת לייצור נייר ועיבוד עצים ובהמשך מפעלים לייצור רהיטים. ב-1887 חוברה העיירה לקו מסילות הברזל.
ב-1908 סופח האזור דה יורה לשטחים האוסטרו-הונגריים. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה זָאבִידוֹבִיצִ'י בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נמסר אזור בוסניה לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. ב-1944 שוחררה זָאבִידוֹבִיצִ'י על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ובהמשך נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
הקהילה היהודית
קהילה ספרדית קטנה נוסדה במקום בשלהי המאה ה-19. לאחר הסיפוח היגרו למקום גם משפחות אשכנזיות. הקהילה הייתה משותפת ונשאה אופי ספרדי. ב-1910 התגוררו בזאבידוביצ'י 137 יהודים. בראש הקהילה עמד יוסף חביליו ובניה היו בעיקר סוחרים, רובם זעירים. ב-1911 הוקם בית הכנסת הקהילתי. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה במקום פעילות ציונית ונפתח סניף התנועה הציונית. ב-1930 מנתה הקהילה 200 נפשות שהיוו כ-2 אחוזים מכלל האוכלוסייה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בזאבידוביצ'י 117 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון שלטון האוסטאשה, הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ ואיש לא ניצל.
דודה פרהומה לא הייתה זונה
הרומן מבוסס על חייו של לוי, ועוסק בפרידה הנפרשת על פני יבשות וזכרונות.
עלילת הספר
הגיבור הצעיר נמצא לאחר פרידה כואבת מקשר בן 5 שנים. במהלך חיפוש מקום בעולם בו יוכל לשכוח, הוא מגיע לארץ ששמה אינו מוזכר, (בלגרד, סרביה) אך היא מתוארת כארץ פצועת מלחמה וענייה, אשר כמו גיבור הספר, גם היא מייחלת להתחלה חדשה. בתוך העלילה שזורים זכרונות מבית הוריו של הגיבור, מהמטבח ועד לשכונה. לקראת סוף הסיפור, פוגש הגיבור עלם יפהפה ועני. הספר מתאר מסע בין שתי האהבות - הגדולה והקטנה - ושתי ארצות, אחת באירופה והשנייה היא מולדתו, ישראל. ההשוואה בין שתי הארצות למודות המלחמה מעלה מסרים פוליטיים וחברתיים.
הספר תורגם לפולנית ויצא לאור בשנת 2013.
הפוני האדום (סרט, 1949)
הפוני האדום (באנגלית: The Red Pony) הוא סרט קולנוע אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1949, בבימויו של לואיס מיילסטון, עם מירנה לוי, רוברט מיצ'ם ופיטר מיילס בתפקידים הראשיים.
את תפקיד הילד משחק השחקן-ילד פיטר מיילס שהופיע בסרטים בשנים 1942–1952.
סטיינבק שינה את שמות המשתתפים וגם העניק לסרט סוף שמח יותר מאשר בספר.
את המוזיקה לסרט חיבר אהרון קופלנד ויצר ממנה את הסוויטה התזמורתית "הפוני האדום" בת שישה חלקים: בוקר בחווה, המתנה, החלום על הקרקס, הליכה לבית הדרגשים, סיפורו של סבא, סוף שמח.
תקציר העלילה
משפחת טיפלין גרה בחווה חקלאית בעמק סלינאס המערב קליפורניה - האב פרד (שפרד סדרדוויק), האם אליס (מירנה לוי) והבן טום (פיטר מיילס). טום אוהב סוסים ושוגה לפעמים בדמיונות. כשאר הוא מאכיל עופות במעגל הוא מדמה את העופות לסוסים ואת עצמו למאלף סוסים בקרקס.
האב פרד הוא טיפוס עירוני שהגיע לחווה בגלל אהבה. בחווה מתגורר גם הסבא, אביה של אליס (לואיס קלהרן) שמרבה לחזור שוב ושוב על סיפורים מעבר איך שחצה את עמק הסלינאס. פרד לא סובל את סיפוריו ופעם אחת אומר לו זאת ואחר כך מתנצל. פרד עוזב לסן חוזה אך אליס נשארת במקום.
יום אחד מקבל טום במתנה פוני אדום ויפהפה ומעתה כל מחשבותיו מוקדשות לפוני. הוא מתחיל לאמן את הפוני בהדרכתו של בילי כדי שיוכל לרכב עליו בחג ההודיה.
יום אחד בעת גשם שוטף פותח הפוני את דלת האורווה ויוצא החוצה. טום נמצא בבית הספר והמורה (מרגרט המילטון) שואלת אותו מדוע אינו מרוכז.
הוא בורח לאורווה, מוצא את הפוני בחוץ ומכניס אותו לאורווה. הפוני לוקה ב"תשניק הסוסים" ומצבו מחמיר עד שביל מבצע בו פיום קנה אך גם זה לא מביא לשיפור. אליס מבריקה לפרד שיחזור לחווה. טום ישן עם הפוני באורווה אך הפוני קם ויוצא. טום קם בבוקר ומתחיל לחפש אותו ולבסוף מוצא אותו מת כשנשרים מנקרים בו. הוא נאבק עם נשר שפוצע עד שלמקום מגיעים פרד וביל שמשחררים אותו פצוע מהנשר (בספר טום הורג את הנשר אבל כאן "עידן" סטיינבק את העלילה כדי שתתאים יותר לילדים.
טום מאשים את ביל במות הפוני וזה מבקש לפצות אותו על ידי הסייח שיוולד לסוסתו רוזי.
ההריון של רוזי מסתבך במצב עכוז של העובר. בילי מחליט להמית את הסוסה וליילד את הסייח בניתוח קיסרי מאולתר. טום גונב לו את הסכין אבל ביל מוצא אותה ולוקח ממנו. טום, בילי, פרד, אליס והסבא ממהרים לאורווה ולשמחתם מוצאים שם את רוזי והסייח הקטן. (בספר הסוסה מתה לאחר שבילי הורג אותה).
הסנאט של מרילנד
הסנאט של מרילנד (באנגלית: The Maryland Senate), המכונה לפעמים סנאט מדינת מרילנד (Maryland State Senate), הוא הבית העליון של האספה הכללית, בית המחוקקים של מדינת מרילנד בארצות הברית. הסנאט מורכב מ-47 סנאטורים שנבחרו מאותו מספר של מחוזות (כל מחוז שולח נציג), והסנאט אחראי, יחד עם בית הנבחרים של מרילנד, להעברת חוקים במרילנד, ולאישור מינויים שנעשו על ידי מושל מרילנד.
הסנאט התפתח מהבית העליון של האספה הקולוניאלית שנוצר בשנת 1650 כאשר מרילנד הייתה מושבה קניינית בשליטת ססיל קלברט, ברון בולטימור השני. האספה הורכבה מהנגיד ומחברי המועצה שמונו על ידי המושל. האספה הקולוניאלית כונסה בצורה זו עד 1776, כאשר מרילנד העבירה חוקה חדשה שיצרה חבר אלקטורים למינוי חברי הסנאט. חבר האלקטורים בוטל ב-1838 וחברים החלו להיבחר ישירות מכל מחוז וכן מהעיר בולטימור. ב-1972, בשל החלטת בית המשפט העליון, הוגדל מספר המחוזות ל-47 והם אוזנו לפי אוכלוסייה ולא גאוגרפית.
סנאטורים בוחרים בנשיא לשמש כיושב ראש הבית, וכן בנשיא פרו טמפורה, כלומר זמני. הנשיא ממנה יושבי ראש וחברים לשש ועדות קבועות, ארבע ועדות חקיקה וכן ועדות מינויים וכללים. סנאטורים מאורגנים גם באספות בחירה, המחולקות לפעמים על פי מפלגות ולעיתים לפי דמוגרפיה.
היסטוריה
מקורותיו של הסנאט של מרילנד נעוצים ביצירת אספה במהלך ימיה הראשונים של פרובינציית מרילנד. אספה זו התכנסה לראשונה בשנת 1637, מה שהופך אותה לגוף המחוקק הפועל בזמן הארוך ביותר ברציפות בארצות הברית. במקור, האספה הייתה חד-ביתית, אך בשנת 1650 המושל והמועצה הממונה שלו החלו לשמש כבית העליון של בית מחוקקים דו-ביתי שמונהג כיום. לממונים אלה היו קשרים פוליטיים וכלכליים הדוקים עם בעלי המושבה, בית קלברט. לפיכך, הבית העליון בתקופה הקולוניאלית לא הסכים לעיתים קרובות עם הבית התחתון, שנבחר על ידי העם, נטה להיות פופוליסטי יותר, ודחף להגברת החקיקה במושבה.
הבית העליון בוטל לזמן קצר במהלך מלחמת האזרחים האנגלית, כשהמושלים הפוריטניים ניסו לבסס את שליטתם ולמנוע את החזרת השפעתם הקניינית. הוא בוטל שוב על ידי המושל ג'וזיאס פנדל ב-1660, שביקש ליצור ממשלה קולוניאלית המבוססת על בית מחוקקים נבחר חד-ביתי כמו זה של המושבה השכנה וירג'יניה. תפקיד המושל הוסר מבית המחוקקים ב-1675, אך במאה הבאה תפקידו וסמכויותיו נותרו ברובם זהים.
בשנת 1776, בעקבות החתימה על הכרזת העצמאות של ארצות הברית ופרוץ מלחמת העצמאות האמריקאית, מרילנד ביטלה את השליטה הקניינית של האנגלים וכוננה חוקה חדשה. על פי חוקה זו, הבית העליון של האספה הכללית נודע לראשונה בשם הסנאט של מרילנד. הגוף החדש כלל חמישה עשר סנאטורים שמונו לכהונה של חמש שנים על ידי חבר אלקטורים, שהורכב משני אלקטורים מכל מחוז ואחד כל אחד מהערים בולטימור ואנאפוליס. חבר האלקטורים נדרש לבחור תשעה סנאטורים מהגבול המערבי ושישה מהגבול המזרחי של המדינה.
הבחירות הראשונות שנערכו לפי חוקת 1776 התקיימו ב-1781, והשיטה לא השתנתה שוב עד 1838. בינתיים צצו מספר בעיות בתהליך המינוי. על פי החוקה החדשה, חבר האלקטורים בחר בכל הסנאטורים של המדינה ולא עמד בפני הגבלות, מלבד הדרישה הגאוגרפית, באופן בחירתם. כתוצאה מכך, מקובל היה שחבר האלקטורים בחר בסנאט המורכב כולו ממפלגה פוליטית אחת. רק ב-1826, כאשר המפלגה הלאומית הרפובליקנית זכתה ברוב בחבר האלקטורים עם התחייבות לבחור בסנאט מאוזן, הייתה מיוצגת יותר ממפלגה אחת. באותה שנה, האלקטורים בחרו 11 רפובליקנים לאומיים וארבעה פדרליסטים. בנוסף, כל המושבים הפנויים בסנאט אוישו על ידי הסנאט עצמו, מה שגרם לעיתים קרובות לכך שחלק גבוה באופן לא פרופורציונלי מהסנאט מונה למילוי מושבים פנויים. השיא היה כאשר במהלך מושב אחד ארבעה עשר מתוך חמישה עשר סנאטורים נברו למלא מקום.
ב-1836 עלתה המתיחות סביב הרכב הסנאט במדינה. באותה שנה, המפלגה הדמוקרטית זכתה ב-53% מהקולות במדינה לחבר האלקטורים, אך סיימה רק עם תשעה עשר מתוך ארבעים אלקטורים. כאשר האלקטורים הוויגיים תכננו לבחור בסנאט כלל-וויגי, האלקטורים הדמוקרטיים יצאו מהאולם ומנעו מחבר האלקטורים את כמות הנוכחים הנדרשת לאישור הבחירה. הסירוב לבחור בסנאט מנע גם את בחירתו של המושל, שכן מושלי מרילנד נבחרו על ידי בית המחוקקים. אולם, בסופו של דבר עמדתם של הדמוקרטים נחלשה בעקבות הבחירות לבית הנבחרים בחודש שלאחר מכן, בהן זכו הוויגים ברוב מוחץ. האלקטורים חזרו וסנאט שכולו וויגי נבחר.
המחלוקת הביאה בסופו של דבר לשינויים ארוכי טווח בסנאט בשנת 1838. חבר האלקטורים בוטל, משך הכהונה הוארך לשש שנים כששליש מהסנאט ייבחר כל שנתיים, סנאטור יחיד נבחר בבחירה ישירה מכל מחוז ומהעיר בולטימור, ומושבים פנויים אוישו על ידי בחירות מיוחדות. הסנאט לא פעל עוד כמועצת המושל, אף על פי שהוא המשיך לאשר את מינויי המושל. שינויים חוקתיים שינו מעט את השיטה בשנת 1851, כאשר הקדנציות קוצרו לארבע שנים, וב-1864, כאשר בולטימור קיבלה שלושה מושבים במקום אחד, אך שינוי מהותי במבנה הסנאט לא נעשה עד 1964.
בשנת 1964 פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין ריינולדס נגד סימס שיש לחלק את המושבים בבתי המחוקקים לפי העיקרון של "אדם אחד, קול אחד". למספר בתי מחוקקים במדינות ארצות הברית, כולל מרילנד, היו מערכות המבוססות על גאוגרפיה ולא על אוכלוסייה, ובית המשפט קבע שזה הפר את התיקון ה-14 חוקה. גידול אוכלוסין לא פרופורציונלי ברחבי מרילנד גרם לכך שהעיקרון של מושב אחד לכל מחוז העניק לבוחרים של מחוזות מסוימים, כמו אלה שבגבול המזרחי, ייצוג לא פרופורציונלי. מחוזות אחרים, במיוחד אלה באזורים פרווריים, היו מיוצגים סבלו מייצוג חסר.
סמכויות והליך חקיקה
הסנאט של מרילנד, כבית העליון של האספה הכללית הדו-ביתית של המדינה, חולק עם בית הנבחרים של מרילנד את אחריות החקיקה במדינת מרילנד. הצעות חוק מגובשות לרוב בתקופה שבין ישיבות האספה הכללית על ידי הוועדות הקבועות של הסנאט או על ידי סנאטורים בודדים. לאחר מכן הם מוגשות על ידי סנאטורים למחלקת שירותי החקיקה של מרילנד לצורך ניסוח בשפה חקיקתית. בין 2000 ל-2005, הוגשו בסנאט בממוצע 907 הצעות חוק מדי שנה במהלך מושב הסנאט בן שלושה חודשים. הצעת החוק מוגשת, ועוברת לפני שהיא מועברת לוועדה. ההחלטה האם חקיקה עוברת מתקבלת לרוב בוועדות. ועדות יכולות להחזיק בחקיקה ולמנוע ממנה להגיע לדיון בסנאט. להמלצות ועדות להצעות חוק חקיקתי עצום, ונדיר שהסנאט מאשר חקיקה שקיבלה דו"ח שלילי בוועדה. לאחר שוועדה שקלה הצעת חוק, הצעת החוק חוזרת לסנאט לדיון שני ושלישי, המתקיימים רגע לפני ההצבעה הסופית על החוק.
לאחר קבלת האישור מהסנאט, נשלחת הצעת חוק לבית הנבחרים לדיון. אם גם הבית התחתון מאשר את הצעת החוק ללא תיקונים, היא נשלחת למושל המדינה. עם זאת, אם בית הנבחרים מבצע תיקון, הסנאט רשאי לשקול מחדש את הצעת החוק עם תיקונים או לבקש הקמת ועדה כדי לברר הבדלים בגרסאות הצעת החוק שהתקבלו על ידי שני הבתים. לאחר שחוק אושר על ידי שני הבתים ומועבר למושל, המושל יכול לחתום עליו או להטיל עליו וטו. אם המושל חתם על החוק, הוא ייכנס לתוקף בתאריך שנקבע בהצעה, בדרך כלל 1 באוקטובר של אותה שנה. אם הוטל וטו, הסנאט ובית הנבחרים חייבים שניהם להצביע ברוב של שלוש חמישיות (60%) כדי לבטל את הווטו. עם זאת, אסור לבתים לבטל וטו בשנה הראשונה של כהונה חדשה של המושל, שכן הצעת החוק התקבלה במושב הקודם. בנוסף, אין להטיל וטו על החלטות משותפות והצעת חוק התקציב, אף על פי שהאספה הכללית מוגבלת מבחינה חוקתית במידה בה היא עשויה להשפיע על האחרונה. האספה הכללית יכולה רק להקטין את הצעת התקציב של המושל, ולא להגדיל אותה.
בניגוד לבית הנבחרים, לסנאט האחריות הבלעדית ברשות המחוקקת של המדינה לאישור מינויים שנבחרו על ידי המושל לתפקידים. לאחר שהמושל מעביר את המינוי לסנאט, ועדת המינויים בוחנת את המועמד וממליצה על אישור או דחייה לסנאט כולו. רק מועמד אחד שהוצע על ידי המושל בהיסטוריה הקרובה נדחה: לין בוהל, שהייתה מועמדת לתפקיד מזכירת הסביבה של מרילנד על ידי המושל רוברט ארליך, נדחתה בגלל חששות לגבי כישוריה. לסנאט גם האחריות הבלעדית לשפוט כל אדם שהודח על ידי בית הנבחרים. על הסנאט להשביע את המודח לפני המשפט, ונדרש רוב של שני שלישים כדי לקבוע את הרשעתו.
ארגון
הסנאט של מרילנד מורכב מסנאטורים שנבחרו מ-47 מחוזות הסנאט. בעוד שלכל סנאטור הכוח להציג ולהצביע על הצעות חוק, מגוון של ועדות, אספות בחירה ותפקידי מנהיגות מסייעים לארגן את עבודת הסנאט. הסנאטורים בוחרים את נשיא הסנאט, המשמש כיושב ראש הבית. הם גם בוחרים בנשיא זמני, שעומד בראש הסנאט כאשר הנשיא נעדר. לנשיא הסנאט של מרילנד השפעה משמעותית על החקיקה העוברת בו, הן באמצעים פורמליים, כמו יכולתו למנות ראשי ועדות ומנהיגים של מפלגת הרוב, והן באמצעים לא פורמליים. סמכויות אלו מציבות את נשיא הסנאט של מרילנד בין האישים החזקים במדינה.
לאחר הגשת הצעת חוק, היא מועברת לאחת משש הוועדות הקבועות של הסנאט. ככלל, לאספה הכללית של מרילנד יש פחות ועדות קבועות מכל בית מחוקקים אחר בארצות הברית. בכל ועדה בין 10 ל-15 חברים. ארבע מהוועדות הקבועות עוסקות בעיקר בחקיקה: ועדת התקציב והמיסוי, ועדת החינוך, הבריאות ואיכות הסביבה, ועדת הכספים וועדת הליכי משפט. ליושבי ראש ועדות החקיקה הללו הסמכות לקבוע אם ועדותיהן ידונו בהצעת חוק, ולכן יש להם השפעה משמעותית על החקיקה. ועדת המינויים מנהלת את אחריות הסנאט לאשר מינויים שהוצעו על ידי המושל וממליצה על אישור או דחייה של המינוי, החלטה שתתקבל על ידי הסנאט בכללותו. ועדת הכללים קובעת את הכללים והנהלים של הסנאט. יש לה גם הסמכות לבחון חקיקה שהוגשה על ידי חבר בסנאט לאחר המועד האחרון להגשה, ולהחליט אם להפנות אותה לוועדה קבועה או לבטל אותה. לצד הכהונה בוועדות הסנאט, חברי הסנאט מכהנים גם במספר ועדות משותפות עם חברי בית הנבחרים.
בעוד שהוועדות מוקמות על פי חוקי הסנאט הרשמיים, ישנן מספר אספות בחירה המשפיעות באופן משמעותי על תהליך החקיקה. החזקות שבהן הן האספה הדמוקרטית והאספה הרפובליקנית, שלכל אחת מהן מנהיג ומצליף. מכיוון שהדמוקרטים שולטים במאה ועשרים השנים האחרונות ברוב המושבים בסנאט, מנהיגם מכונה מנהיג הרוב, ואספת הבחירה שלהם מסוגלת להשפיע על החקיקה במידה רבה יותר מאשר זו הרפובליקנית. מנהיג הרוב ומנהיג המיעוט אחראים לניהול השתתפות מפלגתם בדיונים במליאה. האספות גם מגייסות ומחלקות כספי קמפיין על מנת לסייע למועמדים שלהן להיבחר. השדולה השחורה של מרילנד ושדולת הנשים של מרילנד, קבוצות של סנאטורים אפרו-אמריקאים ונשים בהתאמה, ממלאות גם הן תפקידים בולטים בסנאט.
זכאות
על מנת להיות זכאי להתמודד לסנאט של מרילנד, אדם חייב להיות אזרח המדינה ולהיות בן 25 נשים לפחות. כמו כן, על המתמודד להתגורר במדינה לפחות שנה, ובמחוז בו מתכוון לרוץ לפחות שישה חודשים. אף עובד ציבור של ממשלת ארצות הברית, לרבות הצבא, אינו רשאי להיבחר בסנאט, למעט אלו המשרתים במילואים או במשמר הלאומי. באופן דומה, אף עובד של ממשלת המדינה אינו רשאי לשרת, למעט קציני אכיפת חוק, לוחמי אש ועובדי הצלה.
בחירות ומשרות פנויות
חברי הסנאט של מרילנד נבחרים כל ארבע שנים, בבחירות אמצע הכהונה של נשיאי ארצות הברית. מועמדי המפלגות נקבעים לפי בחירות מקדימות. הבחירות מתקיימות ביום שלישי שלאחר יום שני הראשון של נובמבר. אם מושב בסנאט מתפנה באמצע כהונה, בגלל מוות, מחלה, אי כשירות, פסילה, התפטרות או הרחקה של חבר בסנאט, המושב ימולא במינוי, שמומלץ על ידי הוועדה המרכזית של מפלגתו של הסנאטור במחוז שלו. בתוך חמישה עשר יום ממועד בחירת המלצת הוועדה המרכזית, על המושל למנות אדם למושב הפנוי.
47 המחוזות מהם נבחרים סנאטורים מחולקים כל עשר שנים על בסיס אוכלוסייה, לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. חוקת מרילנד מגדירה במפורש את התהליך לחלוקת המחוזות הללו, ומחייבת את המושל להמליץ על מפת בחירות חדשה ולהגיש אותה לאישור המחוקקים. נכון לשנת 2005, בכל מחוז התגוררו כ-112,000 איש. כל מחוז סנאט בוחר שלושה צירים לבית הנבחרים של מרילנד, וסנאטורים וצירים מכהנים ירוצו לעיתים קרובות יחד כחברים בלוחות המכהנים במחוזותיהם. עם זאת, נדיר שמערער על בעל תפקיד.
שכר והטבות
חברי הסנאט ובית הנבחרים של המדינה, מלבד נשיא הסנאט ויושב ראש בית הנבחרים, מרוויחים אותו שכר. השכר נקבע על ידי ועדת התגמול של האספה הכללית. לאחר שתי קדנציות, 2007-2010 ו-2011–2014, שבמהלכן עמד השכר לחברי האספה הכללית על 43,500 דולר לשנה (56,500 דולר ליושבי הארש), החלו החברים לקבל העלאות שנתיות בשנת 2015, כך שבתחילת 2018 הם הרוויחו 50,330 דולר לשנה, עלייה של כ-16% במשך ארבע שנים. שכרם של יושבי הראש הוגדל ל-65,371 דולר בשנה.
סנאטורים יכולים גם לבקש החזר עבור הוצאות הקשורות לארוחות ולינה במהלך מושב החקיקה, ועבור הוצאות נסיעה מסוימות הקשורות לחובותיהם בכל שלב במהלך השנה. הסנאטורים מקבלים את כל ההטבות שמקבלים עובדי מדינה, לרבות ביטוח בריאות וחיים, כמו גם תוכניות חיסכון לפנסיה. למרילנד תוכנית פנסיה למחוקקים, אליה יש גישה גם לסנאטורים וגם לנציגי בית הנבחרים. מלבד ההטבות הללו, סנאטורים יכולים להעניק עד 138,000 דולר בכל שנה במלגות לסטודנטים לפי בחירתם, אם הם עומדים בדרישות שנקבעו על פי חוקי הסנאט.
הרכב נוכחי
החל מינואר 2019, רוב המושבים בסנאט של מרילנד מוחזקים על ידי חברי המפלגה הדמוקרטית, עם 32 דמוקרטים ו-15 רפובליקנים, רוב גדול משני שלישים. הדומיננטיות הזו אינה דבר חדש, שכן לדמוקרטים רוב בסנאט במשך עשרות שנים. הדמוקרטים נוטים לשלוט במושבים במרכזי האוכלוסייה הגדולים כמו בולטימור, מחוז מונטגומרי ומחוז הנסיך ג'ורג', בעוד שהרפובליקנים שולטים ברוב המושבים בגבול המזרחי ובמערב מרילנד. בסנאט מכהן מספר משמעותי של נשים ואפרו-אמריקאים, כאשר נשים מהווים בממוצע כ-30% מהמושבים ואפרו-אמריקאים כ-25%.
מנהיגות
ב-8 בינואר 2020 נבחר הסנאטור הדמוקרטי ביל פרגוסון, מהמחוז ה-46, לתפקיד נשיא הסנאט, לאחר פרישתו של נשיא הסנאט הקודם, תומאס ו. מייק מילר. מילר הוא יושב ראש הסנאט בעל זמן הכהונה הארוך ביותר בהיסטוריה של מרילנד ובהיסטוריה האמריקאית כולה, כשכיהן במשך 32 שנים כנשיא, מ-1987 עד 2019. מלוני ג. גריפית', מהמחוז ה-25 במחוז הנסיך ג'ורג', היא הנשיאה הזמנית. אספת הבחירה הדמוקרטית מנוהלת על ידי מנהיגת הרוב ננסי ג'. קינג מהמחוז ה-39 במחוז מונטגומרי. בריאן סימונייר מהמחוז ה-31 נבחר כמנהיג המיעוט על ידי האספה הרפובליקנית בסנאט בשנת 2020.
כללים ונהלים
כללים ונהלים רבים בסנאט של מרילנד נקבעים בחוקת המדינה. הסנאט ובית הנבחרים נפגשים שניהם למשך תשעים יום לאחר יום רביעי השני בחודש ינואר, אם כי מושבים אלה עשויים להתארך עד שלושים יום לפי הצבעה בשני הבתים, והמושל יכול לזמן מושבים מיוחדים. הסנאט מכונס בלשכת הסנאט של בית המדינה של מדינת מרילנד. הישיבה בסנאט היא לפי מפלגה, כאשר המנהיגים בוחרים את הקצאת הישיבה המדויקת. לכל סנאטור משרדים באנאפוליס, בירת המדינה.
שדלנות נפוצה במרילנד, ויש יותר מ-700 לוביסטים רשומים במדינה. בעוד שלוביסטים יכולים להוציא כספים באופן חופשי על הסברה, הם מוגבלים במתנות שהם יכולים לתת למחוקקים וביכולתם לתרום לקמפיינים. נושאי אתיקה הקשורים ללוביסטים ועניינים אחרים מטופלים על ידי הוועדה המשותפת לאתיקה חקיקתית, הכוללת שישה סנאטורים. חברי הסנאט עשויים לפנות לוועדה זו או ליועץ אתי כדי לעזור להם לפתור סוגיות של ניגוד עניינים פוטנציאלי. על הסנאטורים להימנע מניגודי עניינים, והם נדרשים להגיש תצהירים כספיים פומביים למדינה.
נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורסל נשים
נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של בוסניה והרצגובינה. הישגי השיא של הנבחרת, מאז הוקמה בשנת 1992 (שנת עצמאות המדינה), הם המקום ה־12 (האחרון) בגביע העולם בכדורסל נשים 2022 והמקום החמישי באליפות אירופה בכדורסל נשים 2021.
למבורגיני אורראקו
למבורגיני אורראקו (באיטלקית: Lamborghini Urraco) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט האיטלקית למבורגיני אשר יוצרה בין השנים 1972 – 1979 בעיירה Sant'Agata Bolognese במטרופולין של בולוניה  במחוז אמיליה-רומאניה באיטליה.
עש הרקולס
תיאור
לפרטים הבוגרים של העש יש מוטת כנפיים של כ-27 סנטימטרים, מה שהופך אותו לעש הגדול ביותר שנמצא באוסטרליה, ולכנפיו יש את שטח הפנים המתועד הגדול ביותר (300 סנטימטרים רבועים) של כל חרק חי.
צבעם בעיקר חום-זהוב ולבן, עם כתמים שקופים בכל אחד מארבעת חלקי הכנפיים. ה"זנבות" שעל הכנפיים ארוכים יותר אצל הזכרים מאצל הנקבות, מה שמאפשר להבדיל בין המינים בנקל.
הזחלים חיים על סוגים שונים של שיחים ועצים, ויכולים לנצל מגוון של צמחי מזון. הפרפרים הבוגרים אינם ניזונים, אלא שורדים משומן שאגרו בתקופתם כזחלים.
בהאגווטה פוראנה
הבְּהָאגַוַטה פּוּרָאנַה (בדוונאגרי: भागवतपुराण, Bhāgavata Purāṇa; גם שְׂרִימַד בְּהָאגַוַתַם, Śrīmad Bhāgavatam) היא אחת משמונה עשרה הפוראנות הגדולות (מהא-פוראנות, ההיסטוריות הגדולות) של ההינדואיזם.
נושאה המרכזי של פוראנה זו, הכתובה בסנסקריט, הוא מסירות (בהקטי) לקרישנה. כמו פוראנות אחרות, היא גם דנה בקשת רחבה של נושאים, כולל קוסמולוגיה, גנאלוגיה, גאוגרפיה, מיתולוגיה, יוגה ותרבות. הבהאגווטה משמעותית בשל הגדרתה הייחודית והאוניברסלית לדהרמה ובשל התיאורים המפורטים על אודות קרישנה. היא מקור לסיפורים רבים על ילדותו של קרישנה, המסופרים זה מאות בשנים ברחבי הודו, וכן היא מתייחסת למקורות החגים הולי ודיוואלי. הבהאגווטה מעידה על עצמה כתמצית ועיקר האופנישדות והכתבים המשניים להם.
המסורת ההינדואית מייחסת את כל שמונה עשרה הפוראנות הגדולות לוודה ויאסה, שגם כתב את המהאבהארטה וקלאסיקות נוספות של הודו העתיקה. המחקר המודרני מתארך יצירה זו למאה התשיעית לספירה. במאה ה-18 החלה במערב התעניינות אקדמית בבהאגווטה, אשר תורגמה אז לצרפתית ולאנגלית. בשנות ה-70 של המאה העשרים פרסם א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה תרגום רב כרכים באנגלית, אשר תורגם מאז ל-40 שפות ויותר, בכללן גם עברית.
תוכן היצירה
כרך ראשון: הכרך הראשון מציג את שיחתם של ויאסה ונארדה, בה מעלה נארדה את הצורך בכתיבת מדריך מעשי לפיתוח חיים רוחניים, העוסק בבהקטי – אהבה לעליון. בהשראת נארדה כותב ויאסה את הבהאגווטה פוראנה ומלמדה לבנו הצעיר, שוּקה-דווה. שוּקה-דווה נודד בעולם ופוגש על גדות הגנגס את המלך פַריקְשית העומד למות. פַריקְשית שואל את שוּקה-דווה כיצד על האדם להתכונן למותו.
כרך שני: בכרך זה מורה שוּקה למלך פריקשית את הנתיב לשחרור מפחד המוות, ומסביר על אודות שחרור מאגו, על בהקטי יוגה ועל טבע העליון – בהגוואן. בספר מוצגת גם הקוסמולוגיה הוודית, תפיסת האנטומיה האנושית, מהות הדהרמה, היווצרות העולם והתגלויותיו של וישנו.
כרך רביעי: כאן מסופר על ההקרבה של דַקשה, בה לעג לשיווה לפני בתו שלו, זוגתו של שיווה. גם מסופר על סיגופיו ומסירותו של הילד דרוּוה אשר יצא לחפש את האלוהות ביערות, וכן על המלך הטהור פריטהוּ, שהיה חסר אגו ושלט בחושיו. הספר מסיים בתיאור פרישותם והגשמתם הרוחנית של מיסטיקנים הנקראים פְרַצֵ'טים.
כרך חמישי: זהו סיפור בניו וצאצאיו של האדם הראשון, המוביל בסופו של דבר למלך בהאראט – שעל שמו קרויה הודו בשפותיה המקומיות. כמו כן מתוארים העולם, השמש ומסלולה, הירח וכוכבי הלכת, ומערכות הכוכבים השונות.
כרך שישי: כאן נכלל סיפורו של אג'אמילה, אשר זכה להגיע לוַייקוּנטהַה, משכנו של העליון, כי הגה את שמו של האל בשעת מותו. גם מסופר על ניצחונו של אינדרה על וישוַורוּפַּה.
כרך שביעי: חלקו העיקרי של כרך זה מוקדש לסיפור הידוע על הזד האלים היראניאקשיפו, אשר הומת בידי נַרַסימהַה – התגלות אדם-אריה של וישנו, ועל בנו פראלאדה, שנחשב לדבק דגול של וישנו. הספר מתאר את התהליך של בהקטי יוגה – דבקות ומסירות לעליון.
כרך תשיעי: מתואר העידן הנוכחי של מאנו, כולל ההיסטוריה של שושלת השמש, הירח ושושלות נוספות – עד לשושלת היאדוּ, בה הופיע קרישנה. גם מובא סיפור עלילתו המפורסם של ראמה, שהקריב כל שיקול אישי למען הצדק, והיה בן, בעל ומלך למופת.
כרך עשירי: הכרך העשירי הוא הנרחב והמוכר מכל, ומוקדש לעלילותיו של קרישנה: הילד השובב שמשתעשע בגנבת חמאה, שמכיל את היקום כולו בתוך פיו, שמגן על תושבי כפר ורינדאוון, ונער הרועים – אהובן של נערות הכפר. בעוד הבהגווד גיטא והמהאבהארטה הציגו את קרישנה בתפקיד של מורה או מגשר, בבהאגווטה מציג קרישנה את יחסיו הקרובים והאוהבים עם משפחתו ודבקיו.
כרך אחד-עשר: בכרך זה מתואר קצה של שושלת היאדוּ, ולבסוף, עזיבתו של קרישנה. הספר גם כולל את הנחיותיו האחרונות של קרישנה בנוגע לתהליך היוגה ולנתיב ההגשמה הרוחנית, בחלק הקרוי אוּדהַוַוה גיטה.
כרך שנים-עשר: כאן מתוארים סממני העידן הנוכחי, קאלי, והתדרדרותה של החברה האנושית. הסיפור המרכזי מסתיים עם מותו של המלך פריקשית.
2015 בספורט
אליפות העולם ה-15
מ-22 עד ל-30 באוגוסט 2015 בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין.
אליפות אירופה בג'ודו
נבחרת רוסיה זכתה בבכורה עם 3 זהב, 1 כסף ו-4 ארד ובסך הכל עם 8 מדליות. המשלחת הישראלית לאליפות זכתה בשלוש מדליות, אחת כל סוג ודורגה בסיום במקום השישי.
גביע הפדרציה
טורניר הגמר נערך על מגרש קשה בפראג שבצ'כיה ב-14 - 15 בנובמבר 2015.
גביע דייוויס
נבחרת בריטניה זכתה בגביע לאחר ניצחון 1:3 על נבחרת בלגיה  בגנט. בריטניה זכתה בגביע בפעם העשירית ובפעם הראשונה מאז 1936.
אליפות העולם לקבוצות כדורגל 2015
ברצלונה זוכה בפעם השלישית בתולדותיה בתואר לאחר שגברה על ריבר פלייט  בתוצאה 3-0.
ליגת האלופות
ברצלונה ניצחה בגמר 3-1 את יובנטוס  בגמר שנערך בברלין ב-6 ביוני.
הליגה האירופית
סביליה ניצחה 3-2 את דניפרו דניפרופטרובסק  בגמר שנערך בוורשה ב-27 במאי.
הסופרקאפ האירופי
מחזיקת ליגת האלופות ברצלונה  גברה על מחזיקת הליגה האירופית סביליה 4:5.
המשחק התקיים בטביליסי, בירת גאורגיה.
רקופה סודאמריקנה
מחזיקת גביע סודאמריקנה לשנת 2014, ריבר פלייט, זוכה בתואר בפעם הראשונה בהיסטוריית המועדון, לאחר ניצחון על מחזיקת גביע ליברטדורס באותה שנה, סן לורנסו , בתוצאה 2-0 במפגש הכפול.
גביע ליברטדורס
ריבר פלייט זוכה בפעם השלישית בתולדותיה בגביע לאחר שגברה על טיגרס  בתוצאה 3-0 במפגש הכפול.
אליפות אירופה בכדורסל
נבחרת ספרד זכתה באליפות אירופה לאחר ניצחון על נבחרת ליטא  63-80 בגמר שנערך באצטדיון פייר מורואה בליל. פאו גאסול נבחר ל-MVP של הטורניר.
יורוליג
17 במאי - ריאל מדריד זכתה באליפות אירופה בפעם התשיעית לאחר ניצחון במשחק הגמר על אולימפיאקוס  בתוצאה של 59:78. אנדרס נוצ'יוני נבחר ל-MVP של הפיינל פור. בשלב חצי הגמר ריאל מדריד גברה על פנרבחצ'ה אולקר 87:96 ואולימפיאקוס גברה על צסק"א מוסקבה  68:70. במשחק על המקום השלישי ניצחה צסק"א מוסקבה את פנרבחצ'ה אולקר 80:86.
הגביע הביניבשתי בכדורסל
ריאל מדריד זכתה בגביע בפעם החמישית בתולדותיה לאחר 91:90, 79:91 על באורו.
ארצות הברית
גולדן סטייט ווריורס זוכה באליפות אחרי ניצחון 2:4 על קליבלנד קאבלירס. אנדרה איגודלה נבחר לMVP של סדרת הגמר (ראה עונת 2014/2015 ב-NBA).
פורמולה 1
לואיס המילטון זכה באליפות הנהגים בפעם השלישית. קבוצת מרצדס זכתה באליפות היצרנים השלישית ברציפות.
Motogp
חורחה לורנסו זכה באליפות, שהוכרעה במירוץ האחרון. ולנטינו רוסי הוביל את הטבלה לאורך כל העונה, אך נענש בזינוק מהמקום האחרון במירוץ האחרון בעונה לאחר שבעט באופנועו של מארק מארקס במירוץ במלזיה, עונש שעלה לו באובדן האליפות.
אליפות העולם בראלי
סבסטיאן אוז'ייה זכה באליפות הנהגים בפעם השלישית ברציפות. פולקסווגן זכתה באליפות היצרנים השלישית ברציפות.
אליפות העולם בראלי-קרוס
פטר סולברג זכה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
אליפות העולם במרוצי סיבולת
טימו ברנהרד, מארק ובר וברנדון הארטלי זכו באליפות עבור קבוצת פורשה
פורמולה אי
סבסטיאן בואמי זכה באליפות הנהגים בפעם הראשונה. רנו זכתה באליפות הקבוצתית בפעם השנייה.
אליפות העולם ה-16
ב-24 ביולי עד ל-9 באוגוסט 2015 בקזאן שברוסיה
קייטי לדקי , זכתה ב-5 מדליות זהב, 4 מהן אישיות וקבעה שלושה שיאי עולם יותר מכל ספורטאי אחר באליפות ולכן נבחרה לספורטאית המצטיינת של האליפות.
אליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר)
נערכה ב-2 בדצמבר עד ל-6 בדצמבר בנתניה שבישראל.
אוניברסיאדת קוואנגג'ו (2015)
3 - 14 ביולי
המשחקים האירופיים (2015)
12 - 28 ביוני
גביע אפריקה לאומות 1965
גביע אפריקה לאומות 1965 היא אליפות אפריקה לאומות החמישית שנערכה בתוניסיה מ-12 בנובמבר עד ה-21 בנובמבר 1965. הזוכה באליפות הייתה האלופה המכהנת נבחרת גאנה שניצחה בגמר 3–2 את המארחת נבחרת תוניסיה בתוספת הזמן.
טבלת מלכי השערים
3 שערים
2 שערים
יחסי אוקראינה–הפיליפינים
היסטוריה
הפיליפינים הכירו בעצמאות אוקראינה ב-22 בינואר 1992 והיחסים הרשמיים החלו ב-7 באפריל 1992. מאפריל 1992 עד יוני 1993 היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות נשמרו באמצעות שגרירות הפיליפינים בפולין. מאז 1993 שגרירות הפיליפינים במוסקבה שומרת על סמכות שיפוט ביחסי ארצה עם אוקראינה. מאז דצמבר 2004 שמרה אוקראינה על קשריה עם הפיליפינים באמצעות שגרירותה בטוקיו, יפן. לפני דצמבר 2004 שמרה אוקראינה על היחסים עם הפיליפינים באמצעות שגרירויותיה באינדונזיה ובווייטנאם.
באפריל 1997 חתמה משלחת פרלמנטרית אוקראינית למנילה על הסכם שיתוף פעולה בין-פרלמנטרי. ביולי 2003 פגש סגן נשיא הפיליפינים תאופיסטו גינגונה את שר החוץ של אוקראינה אנטולי זלנקו במנילה. בפגישה חתמו על פרוטוקול בנושא שיתוף פעולה פוליטי. ביוני 2005 הוביל יו"ר הפרלמנט הפיליפיני חוסה דה ונציה משלחת לאוקראינה ונפגש עם נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו ומגוון בכירים אחרים. הם דנו בשיח בין דתי נוצרי-מוסלמי, בפיתוח שני מפעלי אנרגיה בפיליפינים על ידי החברה האוקראינית Sukhin Energy Incorporated, וביוזמת המרת חוב.
הסכמים
בין שתי המדינות קיימים שישה הסכמים דו-צדדיים:
יחסים כלכליים
הסחר הדו צדדי בין אוקראינה לפיליפינים הסתכם ב-20.21 מיליון דולר בתקופה של שישה חודשים בשנת 2012. יתרת הסחר השלילית בפיליפינים באותה תקופה הסתכמה ב-15.59 מיליון דולר. בין הייצוא העיקרי של אוקראינה לפיליפינים בתקופה ניתן למנות חיטה, חומרי צבע, מכונות להחתמת מתכות, פרזול, כיפוף, יישור, חיתוך, מכבש, מי גבינה, אמוניה.
הייבוא של הפיליפינים מאוקראינה באותה תקופה הסתכם ב-17.90 מיליון דולר. בין מוצרי הייבוא העיקרי מהפיליפינים מאוקראינה ניתן למנות מוצרי חשמל, מעגלים משולבים אלקטרוניים ומודולי מיקרו אלקטרוניים. בין מוצרי הייצוא העיקרי של הפיליפינים לאוקראינה ניתן למנות פעמונים, גונגים, פסלונים, מסגרות ומראות, ציוד הדפסה, מכונות דפוס, מכונת עזר להדפסה, מכונות לעיבוד נתונים אוטומטיות ויחידותיהן וחלקיהן, טבק גולמי, טבק.
אנדרסונוויל
כלא אנדרסונוויל (אנגלית: Andersonville prison) היה בית הסוהר הצבאי ומחנה השבויים הגדול ביותר של קונפדרציית המדינות של אמריקה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית.
במקום הכלא, ששוכן במחנה סמטר (Camp Sumter), ניצב כעת האתר ההיסטורי הלאומי באנדרסונוויל שבג'ורג'יה. הוא כולל את הכלא עצמו מזמן מלחמת האזרחים, את בית הקברות הלאומי באנדרסונוויל שבו קבורים כ-13,000 מחיילי האיחוד שמתו בזמן שהותם בבית הכלא (בעיקר ממחלות) ואת המוזיאון הלאומי לשבויי מלחמה.
קפטן הנרי וירץ (Henry Wirz), מפקד המחנה, היה אחד משני החיילים היחידים במלחמת האזרחים האמריקנית שהוצאו להורג בעוון פשעי מלחמה.
היסטוריה
עד לתום מלחמת האזרחים היה הכלא שייך לצבא הקונפדרציה. לצורך הקמתו פונתה מעצים רצועת אדמה סמוכה לכפר אנדרסונוויל (על שמו נקרא המחנה) ששטחה כ-67,000 מטרים מרובעים (16.5 אקר) וגודרה כעין מכלאה. אסירים החלו להגיע בפברואר 1864, טרם השלמת הבנייה וקבלת אספקה מספקת. במאי עלה מספרם למעל 10,000. ביוני הוגדל שטחו של הכלא לכדי מעל 107,000 מטרים מרובעים ( 26.5 אקרים), על מנת שיהיה סיפק בידו להכיל את השבויים הרבים שנתווספו, אך הצפיפות הוקלה באופן זמני בלבד ובאוגוסט חצה מספר האסירים את רף ה-33,000. לאסירים לא סופק כל מחסה; הראשונים שהגיעו בנו מחסות משאריות של חומרי בנייה מהמכלאה ואחרים בנו אוהלים משמיכות וחתיכות בד זמינות אחרות, או שחפרו בורות באדמה.
בשל המשאבים הדלים של הקונפדרציה, היה נתון בית הסוהר במחסור תמידי של מזון, שאף אם היה בנמצא, איכותו הייתה נמוכה והוא הוכן בצורה עלובה עקב המחסור בכלי מטבח. המים, שאספקתם הוערכה כשופעת כאשר תוכנן הכלא, הזדהמו בגלל הצפיפות והתנאים. במהלך קיץ 1864 סבלו האסירים רבות מרעב, חשיפה לחום ומחלות ובמשך שבעה חודשים מתו כשליש מהם. בסתיו, לאחר נפילתה של אטלנטה, נשלחו כל האסירים שניתן היה לשלחם למילן (Milln), ג'ורג'יה ולפלורנס, דרום קרוליינה.
במהלך המלחמה התקבלו באנדרסונוויל 49,485 אסירים, מתוכם מתו כ-13,000. מקרי המוות הרבים באו בעיקר כתוצאה מן המחלות (שהתגברו בשל הצפיפות הרבה), המחסור במזון במדינות הקונפדרציה, חוסר היכולת של פקידי הכלא לסייע וסירובן של הרשויות הפדרליות לערוך חילופי שבויים (ההנחה הייתה כי חילופי שבויים ייטיבו יותר עם הדרום, הדל יותר בכוח אדם). התנאים הקשים לא פסחו על הסוהרים; רבים מהם מתו מסיבות זהות לאלו של האסירים. לאחר המלחמה, נערך משפט צבאי למפקח על בית הסוהר, הנרי וירץ, שבסופו הואשם בגרימת פשעי מלחמה ונתלה ב-10 בנובמבר 1865. הגילויים על הסבל של האסירים היו בין הגורמים שעיצבו את דעת הקהל של מדינות הצפון על הדרום. בסיומה של המלחמה נעשה בית הקברות של האסירים לבית קברות לאומי שמכיל 13,714 קברים, מתוכם 921 מסומנים כ"לא ידועים".
קתרינה קורנארו
קַתֶרִינָה קוֹרְנַארוֹ (באיטלקית: Caterina Cornaro, ביוונית: Αικατερίνη Κορνάρο, בוונטית: Catarina Corner; 25 בנובמבר 1454 – 10 ביולי 1510) הייתה המלכה האחרונה של ממלכת קפריסין, והחזיקה גם בתארים של מלכת ירושלים וארמניה. היא הייתה מלכה רעיה של קפריסין מנישואיה ל, עוצרת של קפריסין בתקופת בנה התינוק בשנים 1473–1474, ולבסוף מלכת קפריסין. היא שלטה מ-26 באוגוסט 1474 עד 26 בפברואר 1489 והוכרזה כ"בתו של סן מרקו" על מנת שהרפובליקה של ונציה תוכל לתבוע את השליטה בקפריסין לאחר מות בעלה, ז'אק השני.
פנחס שינמן
פנחס שינמן (1 ביולי 1912 - 10 באוקטובר 1999) היה איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם המפד"ל וכראש חבר המועצות הדתיות בישראל.
ביוגרפיה
שינמן נולד בקרקוב שבפולין. בצעירותו היה פעיל בתנועת צעירי מזרחי ומאוחר יותר שימש מזכירה הכללי של תנועת המזרחי וצעירי מזרחי במערב גליציה ובשלזיה. מתוקף תפקיד זה היה חבר בהנהלה הארצית של תורה ועבודה בפולין. היה חבר ועד הקהילות וורשה ושימש ציר בקונגרסים הציוניים. בשנת 1948 עלה לארץ ישראל.
קתרינה קורנארו
ביוגרפיה
קתרינה הייתה בתם של הוונציאני, Cavaliere del Sacro Romano Impero (אביר האימפריה הרומית הקדושה) ופיורנצה קריספו. היא הייתה אחותו הצעירה של האציל הפוליטיקאי (1452 - 31 ביולי 1527), המכונה "אבי המדינה" ("Padre della Patria") ואביר האימפריה הרומית הקדושה.
ארבעה מבין דוכסי ונציה היו בני. למשפחתה של קתרינה קורנארו היו קשרים ארוכים עם קפריסין, במיוחד בכל הקשור לסחר ולמסחר. באזור, ב, ניהלה משפחת קורנארו מפעלי סוכר שונים וייצאה מוצרים קפריסאים לוונציה.
פנחס שינמן
ביוגרפיה
בשנים 1973–1981 כיהן שינמן כחבר הכנסת מטעם המפד"ל, לאורך הכנסת השמינית והתשיעית. בשתי כהונותיו שימש סגן יושב ראש הכנסת. משנת 1952 שיינמן השתייך לסיעה בראשות יצחק רפאל
קתרינה קורנארו
ירושה
עם מותו של בשנת 1458, הייתה הירושה שלו שרויה במחלוקת בין בתו  לבין ז'אק, בנו הבלתי חוקי של ז'אן השני, שניסה להשתלט על האי. ב-1458 הומלכה שרלוט על קפריסין, וב-1459 נישאה ל. אבל בשנת 1460 קרא ז'אק תיגר על זכותה לכס המלכות, ובתמיכתו הצבאית של הסולטאן הממלוכי המצרי, כבש את פמגוסטה וניקוסיה והטיל מצור במשך 3 שנים על שרלוט ובעלה, בטירת קירניה. כששרלוט נמלטה לרומא ב-1463, הוכתר ז'אק למלך קפריסין. בשנת 1468 הוצעה קתרינה בת ה-14, באמצעות משא ומתן של אביה ודודה, לז'אק כאשתו. הנישואים היו מועילים ביותר לרפובליקה של ונציה שכן הם יכלו להבטיח מעתה את הזכויות המסחריות והזכויות האחרות של ונציה בקפריסין. ההצעה התקבלה, והחוזה נחתם ב-1468, וחיזק את מעמדו של ז'אק.
מלכה רעיה
ב-30 ביולי 1468 נישאו ז'אק השני, הידוע גם בשם ז'אק הממזר, מלך קפריסין וקתרינה בוונציה באמצעות מיופה כוח כשהייתה בת 14. לבסוף היא הפליגה לקפריסין בנובמבר 1472 ונישאה לז'אק באופן אישי בפמגוסטה.
פנחס שינמן
חיים אישיים
רעייתו שושנה (ראצה) שינמן (לבית פרנקל) אף היא הייתה ילידת קרקוב שבפולין, עברה עמו את מאורעות השואה, אף היא הייתה פעילה שלא על מנת לקבל פרס, הייתה חברת הנהלת תנועת הנשים "אמונה" שנקראה אז, ארגון הפועלות של הפועל המזרחי ויקירת התנועה. ייסדה והקימה את בית הספר הדתי "מירון" בצפון ת"א. קדם לכך גן דתי שהקימה בשכונת מגוריהם. שושנה שינמן שימשה בבית הספר כיו"ר ועד ההורים.
קתרינה קורנארו
עוצרת
ז'אק מת זמן קצר לאחר החתונה עקב מחלה פתאומית, ולפי צוואתו, פעלה קתרינה, שהייתה אז בהריון, כעוצרת. ברגע שהצי הוונציאני הפליג נרקחה מזימה להדיח את התינוק לטובת שרלוט, בתו הלגיטימית של ז'אן, וקתרינה נכלאה. הוונציאנים חזרו, והסדר הושב במהרה, אבל הרפובליקה החלה לחשוב על השתלטות על קפריסין.
פנחס שינמן
חיים אישיים
כמו כן, ארגנה מתן שיעורי תורה לנשים בבית הכנסת המרכזי ברחוב סמאטס, שבעלה היה ממייסדיו.
קתרינה קורנארו
מלכה
קתרינה הפכה למלכה כאשר ז'אק השלישי מת באוגוסט 1474 לפני יום הולדתו הראשון, כנראה ממחלה, אם כי הייתה גם שמועה שהוא הורעל על ידי ונציה או התומכים של שרלוט. ממלכת קפריסין הלכה והידרדרה עם השנים, והייתה מדינת חסות של הממלוכים מאז 1426. תחת קתרינה, ששלטה בקפריסין מ-1474 עד 1489, האי נשלט בפועל על ידי סוחרים ונציאנים.
פנחס שינמן
חיים אישיים
דאגה לגייס את הנדבן צ'ארלס קלור מאנגליה לסייע בבניית בית הכנסת סמאטס ותרם לבניית בית לתנועת הנוער בני עקיבא, סניף צפון, על שפת הירקון בת"א. שני מקומות אלו, קיימים ופעילים עד היום-בהחלט בזכותם.
קתרינה קורנארו
מלכה
בשנת 1488 החלה הרפובליקה לחשוש שהסולטאן באיזיט השני מתכוון לתקוף את קפריסין, ולאחר שגילתה גם מזימה להשיא את קתרינה לאלפונסו השני, מלך נאפולי היא קבלה החלטה להחזיר את המלכה לוונציה ולספח רשמית את האי. בפברואר 1489, שכנעה הממשלה הוונציאנית את קתרינה לוותר על זכויותיה כשליטת קפריסין לדוג'ה של ונציה - ובהרחבה לממשלת ונציה כולה - כיוון שלא היה לה יורש.
פנחס שינמן
חיים אישיים
בתו צביה נישאה לרב יוסף אפרתי. בת נוספת שלו היא המחנכת והעיתונאית אסתר וסרלאוף. בת נוספת היא לאה אטינגר הנשואה לאברהם, מורה ברעננה.
קתרינה קורנארו
מלכה
ב-14 במרץ 1489 היא נאלצה לוותר על כס המלוכה ולמכור את הממשל של המדינה לרפובליקה של ונציה. לדברי גאורגיוס בוסטרוניוס:
פנחס שינמן
הנצחה
שמו מונצח ברחוב של מתחם המגורים היוקרתי "אביב בגימל" בשכונת רמת אביב ג'.
קתרינה קורנארו
מורשת
קתרין צוירה על ידי דירר, טיציאן, וג'ורג'ונה.
לברית המבוססת על חייה מאת ז'יל-אנרי ורנואה דה סן-ז'ורז' היווה את הבסיס לאופרות קתרינה קורנרו (1841) מאת פרנץ לכנר, "" (La reine de Chypre) (1841) מאת ז'אק פרומנטל הלוי, ו (1844) מאת גאטנו דוניצטי.
, ארגון צדקה שהוקם על ידי האמן בעיר לרנקה, לקידום אמנות ותרבות אחרת, הנציח את שמה בקפריסין, לפני סגירתו על ידי עיריית לרנקה ב-2017.
באוקטובר 2011, הודיעה מחלקת העתיקות של קפריסין שארמון הקיץ ההרוס בחלקו של קתרינה קורנארו ב ישופץ בפרויקט שיקום בעלות של מיליון אירו, ויהפוך למרכז תרבותי.
אטימולוגיקון מגה
מקורותיו העיקריים של הלקסיקון היו שני חיבורי "אטימולוגיקה" (etymologica) קודמים: זה המכונה אטימולוגיקום גנוינום והאטימולוגיקום גודיאנום (Etymologicum Gudianum). מקורות אחרים כוללים את סטפנוס מביזנטיון, את הקיצור (אפיטומה) של דיוגנינוס, את מה שמכונה לקסיקון Αἱμωδεῖν (היימודאין), את החיבור Ἀπορίαι καὶ λύσεις (אפוריאי קאי לוסאיס) של אולוגיוס, את החיבור Epimerismi ad Psalmos של גאורגיוס כוירובוסקוס , את האטימולוגיקון של אוריון מתבאי , ואוספים של סכוליה (פרשנויות ליצירות). מחבר האטימולוגיקון מגה לא רק אסף והעתיק, אלא מיזג, ארגן מחדש, הגדיל ושינה בחופשיות את חומר המקור שלו, ליצירת חיבור חדש ומיוחד.
המהדורה המודפסת הראשונה של האטימולוגיקון מגה יצאה לאור על ידי זכריאס קליירגס וניקולאוס בלסטוס  תחת חסותה של אנה נוטראס  בוונציה בשנת 1499. הגופן עוצב ונחתך על ידי קליירגיס, על פי דגם כתב ידו שלו. האותיות הראשונות המעוצבות והאיורים בראש הפרקים מקושטים בתבנית על עיטורי מסורת כתב היד הביזנטי, וגבולות חיתוך העץ כוללים עיצובים ערבסקיים מפורטים, בדרך כלל בצבע לבן על אדום, אך גם לבן על זהב. העיטורים במהדורת קליירגס השפיעו רבות על הדפוס, במיוחד על ספרים ליטורגיים יווניים.
המהדורה השלמה האחרונה היא מאת תומאס גייספורד (אוקספורד 1848). מהדורה חדשה (שלא הושלמה) נמצאת בהכנה על ידי פ. לסר (F. Lasserre) ונ. ליוודרס (N. Livadaras), תחת הכותרת Etymologicum Magnum Auctum.
ויז'ן (ארקוס)
ויז'ן (אנגלית: Vision, בתרגום חופשי לעברית: חזון) הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Mystery Comics #13 מנובמבר 1940, והיא נוצרה על ידי הכותב ג'ו סימון והמאייר ג'ק קירבי.
ויז'ן הוא האלטר אגו של ארקוס, חייזר רב-עוצמה המתפקד כשומר החוק במימד "עולם העשן". בחיפושיו ברחבי החלל אחר מקום להגליית רוצח, הוא מגיע לכדור הארץ ונתבקש לשמש כ"מגן האנושות". ויז'ן מסייע לבעלות הברית במלחמה נגד מדינות הציר, והוא מצטרף אל קבוצת "הפולשים" של קפטן אמריקה. הוא היה לדמות ראשית בסדרת האנתולוגיה "Marvel Mystery Comics" משנות ה-40, אך מאז הופיע רק לעיתים נדירות כדמות חוזרת.
היסטוריה פרסומית
דמותו של ויז'ן על ידי הכותב ג'ו סימון והמאייר ג'ק קירבי, והיא הופיעה לראשונה בחוברת ה-13 של סדרת האנתולוגיה Marvel Mystery Comics, שיצאה לשווקים בנובמבר 1940. הוא כיכב בכותר זה כדמות ראשית לצד שאר חברי "הפולשים" במהלך תחילת שנות ה-40 וימי מלחמת העולם השנייה, והופיע בקביעות עד לחוברת ה-48 מאוקטובר 1943.
הופעתו הבאה הייתה רק חמישה עשורים אחר כך, ב-1993, בפלשבק שנגע למעורבותו במלחמה. מאז, הוא מגיח לעיתים נדירות כדמות חוזרת בלבד.
ביוגרפיה בדיונית
במימד "עולם העשן", החייזר ארקוס היה שומר החוק. הוא נודע בכינוי "ויז'ן", ופעל בחומרה נגד כל עבירה. עם התרחשותו של רצח בפעם הראשונה מזה מאות שנים, הוא יצא בחיפוש אחר כוכב לכת אליו יוכל להגלות את הרוצח. במהלך שיטוטיו ברחבי החלל, ויז'ן פגש במקרה במדען מכדור הארץ. הוא הותיר את הרוצח על צדק, והיגר לכדור הארץ במטרה לשמש כ"מגן האנושות". הוא נלחם בפשע וסייע לאזרחים שנעמדו תחת איומי ארגוני פשיעה, ופצח בחיים אנושיים כמסווה לפעילותו כגיבור-על.
בתחילת שנות ה-40, ויז'ן מיקד את פעילותו במאבק נגד פושעים ארציים בניו יורק. התערבותו הראשונה במלחמת העולם השנייה הייתה במאי 1941, אז הוא הציל ממחנה ריכוז פרופסור שנכלא בעקבות התבטאויות נגד המשטר הנאצי. לאחר מכן, הוא נאלץ להתמודד מול שלל איומים על-טבעיים: הצמח החי פלורוס הומו, המכשף חור, אל הכרישים האפרקיאי קאי-מק, מכונת המלחמה בעלת הבינה גרוסו, המכשף השחור אנריק זגנאר, יצורי ענק, שדים, אנשי הביוב האימתניים ו"מפלצות האסטרואידים". כמנוחה מלחימה אינטנסיבית זו, ויז'ן היה שב לניו יורק ונלחם במאפיה המקומית.
באמצע 1942, ויז'ן הצטרף באופן פעיל למלחמת העולם השנייה ולחם לצד בעלות הברית נגד מדינות הציר. הוא התעמת עם כוחות האימפריה היפנית ומנע מהם ליצור את מפלצות הג'לי, שמר על חופי העיר סנטה קרוז מפני כרישים יפניים, הגן על ניו יורק מתמנונים נאציים ענקיים, עצר הפצת גז רעיל בידי נאצים, הציל מרגלים אמריקאים ונאבק בצבא הנאצי, עד שהצטרף לבסוף לקבוצת "הפולשים" של קפטן אמריקה במערכה נגד הנאציזם. יחד עם שאר הגיבורים, הוא המשיך להילחם בנאצים עד סוף המלחמה.
עשרות שנים אחר כך, בהווה, ויז'ן שומר בחשאי על הקובייה הקוסמית.
דיסקרימיננטה
באלגברה, דיסקרימיננטה (Discriminant, או בעברית, 'מבחין') היא שמם המשותף של כמה מדדים מספריים הקשורים לפולינומים ולאובייקטים מורכבים יותר. במקרים רבים הדיסקרימיננטה מוגדרת עד כדי כפל במספר ריבועי.
הדיסקרימיננטה של פולינום שווה לאפס אם ורק אם לפולינום יש שורשים כפולים. לדוגמה, הדיסקרימיננטה של הפולינום הריבועי \ ax^2+bx+c שווה ל- \ b^2-4ac (ראו פירוט בהמשך), והדיסקרימיננטה של \ x^3-ax+b שווה ל-. כשמקדמי הפולינום ממשיים, סימנה של הדיסקרימיננטה קשור למספר השורשים הממשיים של הפולינום. במקרה הכללי, הדיסקרימיננטה מקודדת תכונות מסוימות של חבורת גלואה של הפולינום.
בתורת השדות, ובפרט בתורת המספרים האלגברית, מוגדרת הדיסקרימיננטה של הרחבה של שדות. יש דיסקרימיננטה גם לתבניות ריבועיות, לעקומים אליפטיים, לאינוולוציה של אלגברות פשוטות, ועוד.
דיסקרימיננטה של פולינום
כל פולינום \ f(x) בעל מקדמים בשדה F אפשר לפצל בשדה מתאים, לפעמים גדול יותר (לדוגמה, לפולינום רציונלי או ממשי כל הפתרונות נמצאים בשדה המספרים המרוכבים). אם הפולינום מתוקן ממעלה n, מגדירים את הדיסקרימיננטה שלו להיות המכפלה כאשר הם שורשי הפולינום. אם המקדם המוביל של הפולינום הוא \ a, יש להכפיל את התוצאה ב-. בפרט, הדיסקרימיננטה שווה לאפס אם ורק אם יש לפולינום שורשים חוזרים.
מכיוון שהחלפת סדר השורשים אינה משנה את \ \Delta(f), נובע מן המשפט היסודי של תורת גלואה ש-. זו הסיבה לכך שקיימת נוסחה פולינומית לחישוב הדיסקרימיננטה מתוך המקדמים של הפולינום. כאשר חושבים על חבורת גלואה כתת-חבורה של חבורת התמורות של השורשים, מתברר ש- אם ורק אם חבורת גלואה מוכלת בחבורת התמורות הזוגיות.
כאשר f הוא פולינום שמקדמיו שייכים לחוג נתון (כגון, המספרים השלמים), הדיסקרימיננטה שלו שייכת לאידיאל הנוצר על ידי f והנגזרת שלו, \ f' (ראו גם: רזולטנט).
דיסקרימיננטה של פולינום ריבועי
משוואה ריבועית מהצורה (כאשר \ a אינו אפס), מעל שדה סדור, ניתנת לפתרון באמצעות נוסחת השורשים. הדיסקרימיננטה שנוסחתה מאפיינת את פתרונות המשוואה:
דיסקרימיננטה של הרחבת שדות
אם בוחרים בסיס ל- L כמרחב וקטורי מעל K, אפשר להציג את התבנית במטריצה על פי בסיס זה; הדטרמיננטה של המטריצה המתקבלת,, היא הדיסקרימיננטה של הבסיס. החלפת בסיס תכפיל את המטריצה בריבוע הדטרמיננטה של מטריצת המעבר. על-פי ההגדרה, הדיסקרימיננטה של ההרחבה \ L/K היא הדיסקרימיננטה של בסיס כלשהו של ההרחבה, עד כדי כפל בריבוע של איבר של החבורה הכפלית. זהו, אם-כך, איבר של חבורת המנה. במצבים עדינים יותר מגדירים את הדיסקרימיננטה של חוג השלמים של שדה מספרים K מעל חוג המספרים השלמים, במקום את זו של השדה K עצמו מעל הרציונליים. ההגדרה זהה לזו של שדות, אלא שבוחרים את להיות בסיס של  כמודול מעל.
אם ההרחבה L/K היא הרחבת גלואה, אז מספר האוטומורפיזמים של L מעל K שווה לממד ההרחבה, m, ואפשר לסמן אותם באותיות. הדיסקרימיננטה של בסיס של L מעל K שווה לריבוע הדטרמיננטה.