cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האימפריה הקרולינגית
תקופת שלטונו של קרל הגדול כקיסר
קרל הגדול היה מהפכן גדול ונחשב למבצע רפורמות חשובות בתחומים נרחבים באימפריה ובהם נמנים כלכלה, חינוך ודיפלומטיה - מה שבלט במיוחד ביכולות הגבוהות שלו לשליטה על שטח רב באופן יעיל ומוחלט. הוא היה איש אשכולות בתחומים נרחבים, ובחצר ארמונו באאכן בלטו אנשי ההוראה שבקצה חנית האימפריה סביבו. קרל החזיר את הלימודים הקלאסיים אל ידי הכנסייה הקתולית והתייחד אף בכך. הוא גם הנגיש את היכולת להיכנס לכנסייה הקתולית, בתור כמורה ואף בישופים גם לאוכלוסייה צנועה יחסית שדבר זה לא ממש היה בהישג ידה קודם לכן. כל זאת בעוד שהיה אתלט מצטיין ובעל ידע בתחומי ספורט רבים (שרבים ביצע סביב ארמונו באאכן) מה שהמשיך להוסיף לו את התדמית של המלך המייסד האגדי והחזק של האימפריה. הרעיון כי הוא אתלט, צייד, שחיין ולחם חזק ואמיץ התאחד עם המוטיבים הפרנקים של גבורה ואף על-אנושיות, אותם מוטיבים שאפשרו להעצמת האהדה אל קרל וראייה בו כלקוח מתוך העם הפרנקי ולא כשליט זר. חלק ניכר מהממשל היה באאכן, אך הוא נהג לשהות במקומות נוספים מדי פעם כל זאת תוך כדי ניהול האימפריה. בתחום הצבאי קרל הגדול נודע בגדולות גם כאן, ואולי אף זהו מהתחומים שבלט בהם בצורתה המובהקת ביותר. הוא ביצע מהלכים צבאיים מצפון ומזרח האימפריה, לכיוון שטחים שנשלטו אז על ידי עמים פוליתאיסטים, ובדרום חצי האי האיברי ביצע מהלכים כנגד המורים. קרל היה לנוצרי אדוק, דבר זה נראה ביומיום שלו כשהוא מבצע מיסה בכל יום וכשהוא מבקר בכנסייה לעיתים תכופות - גם בשעות היממה וגם בשעות החשיכה (על פי איינהרד). כך גם בעת הארוחה פנה קרל הגדול אל הדת כשנקראים חיבורים דתיים חשובים. ידוע כי מכל החיבורים הללו שהוקראו מידי פרקי זמן קצרים, האהוב עליו היה החיבור עיר האלוהים של אוגוסטינוס. קרל היה לנדבן גדול ותרם כספים מרובים לנוצרים ברחבי העולם. מחוץ לאימפריה ביצע קרל מהלכים חשובים, כמו שליחת כסף לנוצרים במקומות מרוחקים יותר דוגמת ירושלים, אלכסנדריה וקרתגו. הוא רכש חברויות חשובות עם ממלכות אחרות (גם מעבר לים, ובהן גם ממלכות לא נוצריות רבות), כל זאת כדי לתת מענה ועזרה לאוכלוסייה הנוצרית ולהקל על עול חייהם במדינות אלו - מה שהעלה את מוסד הקיסרות הרומאית המחודש לבמה הבין לאומית, כשקשרים אלה הם הניצנים לקשרי החוץ שתבצע האימפריה בעתיד. לקרל הייתה מטרה מובהקת והיא לאסף את העולם הנוצרי תחת שלטון אחד יציב וחזק, דבר שאומנם לא שרד רבות אחרי מותו, אך ביסס רבות את כוחה הבלתי שוויוני של האימפריה הרומית הקדושה לעומת אומות אחרות בסביבה. קרל היה נערץ חשוב על ידי הכנסייה הקתולית, ונשאר כך כל חייו.
ציטוט ידוע של קרל הגדול הוא: המתנה המפורסמת ביותר שקיבל קרל כנראה במשך כל חייו הוא הפיל המיוחד שהגיע היישר מתחומי העיר בגדד על ידי הח'ליפה הארון א-רשיד. הפיל שזכה לשם אבו אל-עבאס ושלווה במתנות רבות נוספות ויקרות ערך, היו למעשה סימבולי לאחר שקרל הגדול מסר לו כי הוכתר אותה התקופה. נראה כי הרעיון מאחורי אקט זה היה למעשה להתיידד עם השלטון האימפריאלי החדש כדי להחליש את המורים בספרד שהיו לאויב גדול של א-רשיד. נוסף על כך לא הייתה זו רק ידידות למטרות פוליטיות, אלא גם לחבריו הקרובים ביותר בהם נראה עדין הרבה יותר מהאופי שהיותו לוחם מקנה לו.
בנוסף לאאכן כמרכז ארמונו של קרל, אינגלהיים אם ריין זכתה לחשיבות גם היא בתקופתו והייתה ביחד עם אאכן לשני המרכזים הראשיים של האימפריה, כשרומא משמשת כמרכז הרוחני בו יושב האפיפיור.
קרל הגדול כאיש אשכולות וחצר מלכותו
באאכן, ליד ארמונו, הפעיל קרל מעגל גדול של מלומדים שהחשוב שבהם הגיע במיוחד מאנגליה והוא אלקווין מיורק. אלוקווין לקח חלק משמעותי מיוחד מהתחייה הקרולינגית שנודעה בשם הרנסאנס הקרולינגי. כך גם היה עם ס. וויליברוד (S. Willibroad) שהיה למיסיונר חשוב בסקסוניה. בכל מקרה החצר שלו שפעה במקצועות ותחומים בהם עסקו אותם מלומדים ובהם: רטוריקה, גאומטריה, אסטרונומיה, תחביר ומוזיקה. הלימודים היו משולבים כשהם מערבים חלקים לא-נוצריים שמקורם ברומא העתיקה בתקופה המאוחרת יותר וגם חלקים נוצריים-רוחניים כמו כתביו של אוגוסטינוס למשל. הלטינית הייתה הבסיס של כל תחומי הלימוד והיוותה חלק אינטגרלי מכלל הלימודים הגבוהים בחצר המלכות. בחצר המלכות נודע בשם פלאקוס בעוד שקרל כדויד. בחצר המלכות פעל גם תאודולף (שנקרא בה בשם "פינדאר") שהיה לבישוף הראשי של העיר אורלינס. כך גם לידראדה (Leidrade) שהיה לארכיבישוף של ליון ואיתו גם ס. בנדיקטוס. בחצר פעל גם סמאראגד שהיה לראש המנזר של מנזר מיכאל הקדוש. אלקווין מאוחר יותר עבר לטורס (Tours) כרצון קרל, כשהוא היה מעל לגיל 60. הוא לימד במקום מספר שנים ובזמן הזה פתח בית ספר מיוחד ללימודים מתקדמים. הוא חי במקום עוד כשמונה שנים ובינתיים התכתב עם קרל. התכתבות זאת הייתה הוכחה מוצקה לקשר החם ביניהם שהמשיך להישמר גם אחרי שעזב את חצר המלכות באקס לה שפל. הוא עסק גם בחידוש ותיקון ספרי קודש במקומו החדש בטורס, כך שהוא הורה על בדיקה של הספרים ועל תיקון חלקים מהם. הוא העסיק בעת זו גם אנשים ובהם סופרים שלמעשה פיתחו על ידי כתיבה על קלף סגנון כתיבה חדש והוא סגנון הכתיבה הקרולינגי. כתב זה היה למעשה פשוט הרבה יותר מקודמיו להבנה ונודע בכך עד מאוד בהמשך ההיסטוריה (בניגוד לכתב הלטיני ברומא העתיקה או לכתב הגותי).
מבחינה צבאית
צבאו של קרל הגדול התבסס על המודל הבא: הצבא היה מחולק לקבוצות קטנות אשר כל קבוצה העמידה חייל אחד ברמה גבוהה ביותר לפחות. כל קבוצה הייתה יכולה להשיג את ציוד הלוחמה עקב הכסף שהיא משיגה מאדמותיה. ככלל, במדינה עקב גישה זו החל לגדול מספר הפרשים לעומת מספר חיילים הרגליים.
קרל גם התמודד עם פלישות נורמניות שצברו כוח עולה וגובר באזור תעלת למאנש.
חקיקה
האימפריה בתקופתו של קרל הייתה בעלת מאפיין ייחודי בהליך החקיקה - הותר לעמים שנכבשו שטחיהם ושצורפו לאימפריה לשמר את חוקיהם המשפטיים. נוסף על כך הוא ביקש כי כל החוקים יתועדו ויועלו על הכתב (חוקי כל האומות אשר בשטח האימפריאלי).
מותו של קרל הגדול
קרל הגדול היה חולה במשך זמן ממושך עד שנפטר בסופו של דבר ב-28 בינואר 814. פטירתו נבעה למעשה מקדחת ממושכת שכללה כמה התקפים במהלך הזמן ושבסופו של דבר גרמה למותו. הוא ניסה להרפות את חריפות מחלתו בכך שנהג בדיאטה מכוונת ומצומצמת במיוחד - דבר שלא הועיל לבסוף. לאחר שנקלע למיטת החולים עבר שבוע עד למותו. הוא חי כ-72 שנה בסך הכול ושלט כמלך כ-47 שנים.
האימפריה תחת לואי החסיד
לואי החסיד (או בשם שהיה שניתן לו בזמן שלטונו Hludovicus בנוסף לשם Chlodovicus) עלה לשלטון (בלי יידוע מראש והתייעצות עם האפיפיור) כשהיה בגיל 35 וזכה לתהילה רבה במשך שנות שלטונו הארוכות העומדות על 26 שנה. כל זאת התבצע כשהוא ממשיך את השימוש בתואר הקיסרי-הרומאי והמלוכני-הפרנקי שזכה בהם אביו. לואי החסיד העביר את המנהל הממשלתי מאאכן לאקיטן, תוך כיבושה וצירופה לאימפריה. אנקדוטה קטנה על מהלכיו הצבאיים מתארת את פעולותיו בהגנת האימפריה מפני המורים (קבוצת אתנית מוסלמית ברובה שהתקיימה אז בספרד). סיום תקופת שלטונו של לואי עצמה מהווה חוצץ עקב המאבקים הפנימיים שקרו בה באימפריה ולמעשה ההפרדה שהתרחשה מכאן ואילך עקב הסכם ורדן בסיום שלטונו היא זאת שמהווה את הגורם המבדיל העיקרי בין שתי השקפות הראייה השונות על תאריך ייסודה של האימפריה.
פילוג האימפריה והסכם ורדן
אומנם לואי החסיד לא היה המושל היחיד בזמנו (אלא היה שותף לבנו, לותאר הראשון, שאומנם לא נחשב אז לקיסר הרשמי אך שיתף פעולה עם אביו בפעולות רבות). לותאר הראשון, היה יורש העצר למעשה של האימפריה באותה התקופה ויועד לשלוט על כל האימפריה במות אביו. ללותאר היו שני אחים - פפין ולודוויג (לודוויג הגרמני, אך אז נקרא לואי בלבד בלי התואר הנלווה). לבירוקרטיה של ירושתו של לואי האב בידי לותאר התלווה צו בשם "Ordinatio imperii". לותאר מלך תחילה על חלק מהמגף האיטלקי ורק אז עבר להיות קיסר שותף לאביו, כשלבסוף הוא הוכתר כקיסר הרומאים. אל כל אלו הוסיף לותאר את "החוקה הרומאית" שספחה את רומא לשטח האימפריה והוביל את האפיפיור להישבע אמונים לו, לותאר הקיסר של האימפריה הפרנקית/האימפריה הרומית הקדושה. שנת 830 הייתה השנה בה הקרע בחצר המלוכה בלט יותר מאי פעם בניסיון המרד שפרץ בתוככי הארמון המלוכני. לאחר כשנה פרץ מרד נוסף בבריתם של לודוויג הגרמני, פפין ולותאר הראשון. בדצמבר 838 נפטר פפין, וכך אחרי מותו, נשארו שני האחים הגדולים, לותאר ולודוויג הגרמני ביחד עם אחיהם הצעיר יותר קרל (שלימים יזכה לכינוי "קרל הקירח"). תוכנית חלוקה הועלתה שוב על הפרק. לואי הגרמני ישב לפי התוכנית בבוואריה וישליט את ריבונותו כשהוא במרכז, לותאר במזרח האימפריה, וקרל במערב. ב-25 ביוני 841 יצא לותאר הראשון במסע מלחמה כנגד קרל ולואי הגרמני ולא צלח במשימתו. מותשים כל האחים ואזרחיהם ממסעות המלחמה שניהלו, הסכימו להגיע לפשרה ולהשלים עם חילוק האימפריה. הפשרה באה בצורת חוזה ורדן, שהותירה ללותאר להמשיך לשאת את תואר קיסר הרומאים, אך סדרה מחדש את הטריטוריות עליהן ישלטו כל אחד מהמלכים. לבסוף נקבע כי את נחלות המזרח ייקח לודוויג הגרמני, נחלות המרכז יפלו בידי לותאר הראשון, והמערב בידי קרל הקירח.
בשנת 911, לאחר מות המלך הקרולינגי לודוויג הילד ללא צאצאים, בחרו מנהיגי אלמניה, בוואריה, פרנקיה וסקסוניה בקונראד הראשון, שהיה פרנקי אך מהשושלת הקרולינגית, כשליטם החדש. היינריך הראשון (שלט 919–936), סקסוני שנבחר ברייכסטאג של פריצלאר בשנת 919, נבחר כיורשו של קונראד. בשנת 921 השיג היינריך את הסכמת שליטיו הקרולינגים של החלק המערבי לכינון אימפריה נפרדת בשם פרנקיה המזרחית, וכינה עצמו rex Francorum orientalum (מלך הפרנקים המזרחיים) בעוד שחלק המערבי יוסד בתור פרנקיה המערבית. היינריך בחר בבנו אוטו כיורש, ובשנת 936 הוכתר הלה למלוכה בעיר אאכן. בשנת 962 הוכתר על ידי האפיפיור כקיסר אוטו הראשון (בעתיד יכונה "אוטו הגדול") והמאחרים את ייסוד האימפריה הרומית הקדושה רואים בהכתרה זאת את ייסוד האימפריה.
בין חוזה ורדן להקמה המחודשת
התקופה הבאה היא למעשה ההפסקה הכרונולוגית הגדולה בין האימפריה בראשיתה בידי קרל הגדול, לואי החסיד ולותאר הראשון לבין הקמתה מחדש בידי אוטו הראשון. מכל מקום נראה כי הפסקה זאת שלקחה כמה עשרות שנים הייתה משמעותית במיוחד להיסטוריה האירופאית והיוותה תחום בעייתי במיוחד מבחינה פוליטית וניהולית כאשר ממלכות האימפריה מתפלגות ליותר ויותר חלקים במהלך הזמן.
לאחר חוזה ורדן
תחילה בחוזה ורדן קמו שלוש ממלכות בלבד:
לאחר שנת 855
.
לאחר חוזה מרסן
לאחר חוזה מרסן (Meerssen, שנת 870) חל שינוי שנית במדינות נותרות מהאימפריה לכיוון איחודן של הקטנות שבהן תחת שלטון לודוויג השני:
בעת לודוויג השמן והפיצול שאחריו
לודוויג השלישי ("השמן") איחד את האימפריה מחדש בשנת 885 לספירה אך היא שרדה רק כשנתיים עד שנת 887.
מגאודיו מספולטו לברנגאר הראשון
בשנת 891 הוכתר גאודיו השלישי מספולטו לקיסר (למרות אי-השתיכותו למשפחה הקרולינגית) ושלט בהמשך ביחד עם בנו למברט מאיטליה  עד מותו בשנת 894. מאוחר יותר עלה ארנולף, בן לא חוקי למשפחה הקרולינגית שהוכתר כמלך איטליה בשנת 894 ולקיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 896 בתחומי העיר רומא. שלטונו היה רופף יחסית והבעיות מרובות עלו באלמניה, פרנקוניה, סקסוניה ובוואריה. לודוויג הרביעי (הידוע בכינוי "הילד") ירש את ארנולף בצורה לגיטימית ומוכרת (עקב היותו בנו) ועלה לשלטון. בתקופתו שלטונו בן אחת עשרה השנים בין 900 ל-911 לספירה הוא המצב המנהלי והמדיני נהיה לרופף עוד יותר. לאחר מותו של ארנולף התרחש מעבר של התואר המלוכני-איטלקי לאדם אחר והוא ברנגאר הראשון שהפך בעתיד לקיסר האימפריה הרומית הקדושה בידיו של האפיפיור יוחנן העשירי כל זאת בשנת 916.
משנת 919 לאוטו הראשון
בשנת 911, לאחר מות המלך הקרולינגי לודוויג הילד ללא צאצאים, בחרו מנהיגי אלמניה, בוואריה, פרנקיה וסקסוניה בקונראד הראשון, שהיה פרנקי אך מהשושלת הקרולינגית, כשליטם החדש. היינריך הראשון (שלט בשנים 919-936), סקסוני שנבחר ברייכסטאג של פריצלאר בשנת 919, נבחר כיורשו של קונראד. בשנת 921 השיג היינריך את הסכמת שליטיו הקרולינגים של החלק המערבי לכינון אימפריה מזרחית נפרדת, וכינה עצמו מלך הפרנקים המזרחיים. היינריך בחר בבנו אוטו כיורש, ובשנת 936 הוכתר הלה למלוכה בעיר אאכן. בשנת 962 הוכתר על ידי האפיפיור כקיסר אוטו הראשון והמאחרים את ייסוד האימפריה הרומית הקדושה רואים בהכתרה זאת את ייסוד האימפריה.
המזכירות הפדגוגית
המזכירות הפדגוגית (המזה"פ) היא הזרוע לעיצוב המדיניות הפדגוגית של משרד החינוך.
היסטוריה
בשנת 1952 הקים משרד החינוך והתרבות מועצה פדגוגית בת קרוב ל-40 חברים שכללו נציגים של משרד החינוך, הסתדרות המורים, האוניברסיטה העברית, הטכניון וחברי הכנסת. בפתיחת המועצה אמר שר החינוך שתפקיד המועצה "לדון ולשקול בבעיות היסוד של החינוך בישראל". ביוני 1956 הוקמה המועצה מחדש כשתפקידה "לדון בשאלות הפדגוגיות בכל שטחי הפעולה של המשרד". למועצה הוקמה מזכירות בת שישה חברים: אברהם ארנון, יעקב ניב, י. גולדשטיין, נחום גבריאלי, יוסף שוחט וד"ר א. קצנלבוגן. ביולי 1956 הוחל בהוספת חברים למזכירות הפדגוגית כדי לחזק את המזכירות הפדגוגית "על ידי עובדים בעלי ניסיון מנהלי ופדגוגי". בספטמבר 1956 מנתה המזכירות הפדגוגית 11 חברים: ד"ר משה אבידור, מנכ"ל משרד החינוך, אברהם ארנון, י. אינר, יהודה ארליך, יוסף גולדשמידט, ד"ר מ. כוכבא, יעקב ניב, שרגא עדיאל, יוסף שוחט, ד"ר אליהו קצנלבוגן ויעקב שריד.
ביוני 1957 מינה שר החינוך את פרופ' פראוור ליושב ראש המזכירות הפדגוגית במהלך שעורר מרמורים על כך שממונה איש מבחוץ שכפוף ישירות לשר החינוך. על המינוי כתב אלי אייל בהארץ: "עד לפני שנתיים הייתה המזכירות הפדגוגית מוסד רשום ב"רשומות" כדת וכדין, אבל היה זה גוף משותק וחדל־אונים. כוונתו של שר החינוך, מר זלמן ארן, הייתה ליצור, כפי שמוגדר בפיו, "מטכ"ל חינוכי", שיכוון את הפעולות הפדגוגיות הטהורות של המשרד, נפרדות מן הפעולות השוטפות האחרות. שר החינוך ראה במזכירות הפדגוגית מעין חדר מבצעים, אשר לפי הערכותיו ומסקנותיו מותווים דרכי פעולה, נקבעים המועדים, הכלים והיעד."
בשנת 1959, עם תום כהונתו של פרופ' פראוור כיו"ר המזכירות הפדגוגית, מינה שר החינוך את סגנו, עמי אסף, לרכז זמנית את המזכירות הפדגוגית. לצד המזכירות הפדגוגית הוקמה ועדת קבע שכללה את שבח אדן, יעקב ניב, שרגא עדיאל ויוסף גולדשמידט.
בתחילת 1960 פוצלה המזכירות הפדגוגית לשתי חטיבות, האחת לחינוך יסודי בראשות נחום גבריאלי והשנייה לחינוך על יסודי בראשות י. שוחט.
בשנת 1970, במסגרת רפורמת השר יגאל אלון, אוחדו החטיבות המזכירות הפדגוגית חזרה למזכירות אחת. נקבע שהרכב המזכירות יכלול מנהלי אגפים במשרד החינוך, נציגי הסתדרות המורים וארגון המורים העל יסודיים, מנהלי בתי ספר, מפקחים ונציגי בתי הספר לחינוך באוניברסיטאות. חברי המזכירות היו שרגא עדיאל כיושב ראש, מאיר אביגד, שבח אדן, חיים הדומי, ד"ר נפתלי זון, עמנואל יפה, יעקב נבי, יהודה קיל וד"ר אליהו קצנלבוגן. בסוף 1971 התפטר עדיאל מתפקידו, על רקע חילוקי דעות עם מנכ"ל משרד החינוך. לקראת מינוי מחליפו דרשו בהסתדרות המורים להעמיד דמות של מחנך בראש המזכירות הפדגוגית. לטענת יו"ר הסתדרות המורים, שלום לוין, "יש הרגשה שבאחרונה מרוקנים את המזכירות הפדגוגית מתוכנה וממהותה".
בראשית 1972 מונה אריה שובל, שהיה קודם לכן מנהל הטלוויזיה החינוכית ליושב ראש המזכירות הפדגוגית.
באמצע שנות ה-80 הוביל שר החינוך, יצחק נבון, רפורמה במשרד החינוך, על פיה הוקם במשרד אגף פדגוגי, שנטל מהמזכירות הפדגוגית את האחריות על הצד הביצועי והותיר בידי המזכירות הפדגוגית קביעת אסטרטגיות ופיקוח על ביצוע מדיניות המשרד.
תפקידים
תפקידי המזכירות נקבעו בתקנות חוק חינוך ממלכתי (סדרי פיקוח) התשל"ג 1973, בהם: ההדרכה והטיפול בכל השאלות הפדגוגיות של מערכת חינוך החובה; פיקוח על ביצוע תוכנית הלימוד, תוכנית ההשלמה, תוכניות נוספות, ניסויים פדגוגיים; אישור ספרי לימוד וספרי עזר במוסדות וכן המלצה על עזרי לימוד או איסור על השימוש בהם.
פעילותה של המזכירות הפדגוגית מתפרסת על כל מגזרי האוכלוסייה ועל כל שכבות הגיל, מגני הילדים ועד למוסדות ההכשרה של כוח אדם להוראה.
מבנה
בראש המזכירות הפדגוגית עומד יושב-ראש הממונה על ידי שר החינוך, ולו שני סגנים במינוי קבוע. המזכירות בנויה משישה אגפים: אגף א' לפיתוח פדגוגי, וחמישה אגפי א' לתחומי הדעת: אגף אמנויות, אגף חברה ורוח, אגף מדעים, אגף מורשת, אגף שפות, אגף ספרי לימוד ואגף מנהל ותקציבים. בראש כל אגף עומד מנהל אגף, ותחתיו נמצאים המפקחים-המרכזים (מפמ"רים) של מקצועות הלימוד השונים וממונים על תוכניות הלימודים בתחומי הדעת השונים. המזכירות הפדגוגית כוללת גם את הממונים על שלושת המגזרים הלא-יהודיים: המגזר הערבי, המגזר הדרוזי והצ'רקסי והמגזר הבדואי, הממונה על החינוך העצמאי וכן שני גופי מטה: המטה לחינוך אזרחי והמטה לתרבות ישראל.
כמו כן, נוסדה במזכירות הפדגוגית חממה פדגוגית לפיתוח רעיונות ויוזמות להעמקת הלמידה ולגיוון ההערכה בבחינות הבגרות ובלמידה.
בית אברפראו
בית אברפראו (בוולשית: Aberffraw) הוא בית אצולה וולשי שהתקיים כ-500 שנים בין השנים 878–1378 לספירה. צאצאי אברפראו החזיקו בכס נסיכות ויילס, ממלכת גוויניד' ואזורים נוספים בצפון ויילס, מתוך כך בית אברפראו מזוהה במיוחד עם ויילס והלאומיות הוולשית.
המזכירות הפדגוגית
מבנה
ראש המזכירות הפדגוגית (נכון ל-2023) היא ד״ר טלי יניב.
ראשי המזכירות הפדגוגית
מאז הקמתה עמדו בראש המזכירות הפדגוגית האישים הבאים:
בית אברפראו
בית אברפראו החל עם מותו של רודרי הגדול בשנת 878, כאשר שלושה מבין בניו חילקו ביניהם את שלושת הממלכות גוויניד', פוויס וסיסלווג. אנרוואד הבכור ירש את ממלכת גוויניד' בצפון ויילס והקים את ששושלת אברפראו על שם עיר הבירה אברפראו באי אנגלסי שנקבעה עוד עם ייסוד ממלכת גוויניד'. בשנת 1216 ל'ואלין הגדול לבית אברפראו הכתיר את עצמו נסיך ויילס לאחר שאיחד את ממלכות ויילס תחתיו, בנו דוויד' הוכר באופן רשמי בתואר זה החל עם מותו של ל'ואלין ב-1240. צאצאי ל'ואלין המשיכו להחזיק בנסיכות עד להוצאתו להורג של אחרון הטוענים לכתר דוויד' אפ גריפיד' ב-1283, לאחר מכן קו הירושה הזכרי המשיך עד למותו של אווין לווגוך ("יד אדומה") ב-1378.
לאחר שקו הירושה הבכור הזכרי נפסק, צאצאי רודרי אפ אווין גוויניד' (1147-1195~), דוד מדרגה שנייה של ל'ואלין הגדול, התפצלו לשתי שושלות נפרדות שושלת וין ממשפחת גוויד'יר הבכירה שנגמרת ב-1791 ושושלת אנוויל ממשפחת טיוויל שהיא כיום הנצר האחרון לבית אברפראו. כיום ברון וינסטי ה-11 (נולד ב-1940) הוא היורש האחרון לבית אברפראו.
דוניי סרם
מועדון כדורגל דוניי סרם (בסרבית: Фудбалски клуб Дoњи Срем Пећинци) הוא מועדון כדורגל סרבי, המשחק בעיר פצ'ינסי שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה. בעונת 2020/21 בליגה אזורית (ה-5 בחשיבותה בסרביה).
היסטוריה
בסוף עונת 2005/2006 הקבוצות של מונטנגרו פרשו מהליגות המשותפות עם סרביה והוקמו ליגות חדשות של קבוצות מסרביה. המועדון שיחק בליגות הנמוכות של סרביה. בסוף עונת 2008/2009 עלה לליגה השלישית בסרביה. בסוף עונת 2010/2011 עלה לליגה השנייה בסרביה. בסוף עונת 2011/2012 עלה בפעם הראשונה לליגת העל הסרבית. המועדון משחק בליגת העל הסרבית מעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת יגודינה. בעונת 2014/2015 ירד לליגת המשנה הסרבית. בהמשך המועדון המשיך לרדת בליגות עד שבעונת 2020/21 הגיע לליגה אזורית שהיא ה-5 במדינה.
כפחניים
כפחניים (שם מדעי: Stromateidae; באנגלית "Butterfish") הם משפחה מסדרת הדקראים של דגים כסופים בעלי סנפירים גבוהים ומעוגלים. חיים בימים והחופים שסביב אמריקה, מערב אפריקה והאזור האינדו-פסיפי.
לכפחניים ראשים קטנים וסנפירים ארוכים העוזרים להם לשחות, הם בעלי זנבות קצרים ואין להם סנפירי גחון בבגרותם. הם ניזונים מחסרי חוליות שונים כמו ממדוזות, סרטנים ומפלנקטון. ואולם הצעירים לעיתים מחפשים הגנה מטורפים תחת מדוזות.
אארוקאר 2000
ממאפייני "אארוקאר 2000"
בדגם "אארוקאר 2000" הורכב מנוע יחיד מסוג V8 צילינדרים 2.5 ליטר המפיק 350 כ"ס שמטרתו הייתה להניע את גלגלי הכביש וגם את המדחף ה-בי טורבו. המנוע היה מדגם "Lotus Esprit" מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט והמרוץ הבריטית "לוטוס" ("Lotus Cars" ).
דגם ה"אארוקאר 2000" הורכב מכנפי טיסה וזנב הניתנים להסרה כמו במכוניות אארוקאר שנבנו במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20.
דגם מכונית "אארוקאר 2000" הפך למטוס על ידי גיבוי מתחת למודול הטיסה, אליו חוברה על ידי 6 סוגריים.
השימוש במנוע המכונית להנעה אווירית איפשר להשתמש באותה מערכת קירור לשני מצבי ההנעה. בקרת ההיסחפות מחוברת להגה של המכונית, לבקרת המצערת המחוברת למאיץ ולפקדי הטיסה המנוהלים על ידי מערכת אלקטרונית בשם "AutoFlight" באמצעות ג'ויסטיק שמוקם בתא הפיקוד.
לדגם תצוגה רב תכליתית צבעונית מחליפה את לוח המחוונים של הרכב הקלאסי. ה-GPS של המכונית מספק פונקציות ניווט בטיסה.
הפרויקט לא הושלם ו-2 היחידות שיוצרו הושבתו.
סאבנאוטיקה: מתחת לאפס
סאבנאוטיקה: מתחת לאפס (באנגלית: Subnautica: Below Zero) הוא משחק וידאו בעולם פתוח, מסוגת אקשן, הרפתקה והישרדות שפותח ופורסם על ידי "Unknown Worlds Entertainment". זהו ההמשך למשחק סאבנאוטיקה מ-2018.
משחקיות
סאבנאוטיקה הוא משחק המתרחש בסביבת עולם פתוח ומשוחק מנקודת מבט של גוף ראשון על כוכב שרובו אוקיינוס בשם 4546B. המטרה העיקרית של המשחק היא לחקור את האוקיינוס ולשרוד את הסכנות שבו, תוך השגת חפצים וחומרים והגעה למקומות במפה, לשם התקדמות העלילה. השחקן יכול לאסוף משאבים מהעולם ולבנות בעזרתם כלים בסיסיים וכלי שיט שמסייעים לו להתקדם. השחקן צריך גם לקיים אינטראקציה עם עולם החי שנמצא על כוכב הלכת.
לכל אחד מהכלים, הציוד והבסיסים שהוא בונה יש מתכון משלו וחלק מהמרכיבים של חלק מהדברים ניתן למצוא רק באזורים המרוחקים והעמוקים של עולם המשחק. בתוך הבסיס, השחקן יכול ליצור בבסיסו דברים כמו מיטה ומכונת קפה אך הם אמצעים קוסמטיים בלבד שלא משמשים להתקדמות במשחק מכיוון שהמשחק אינו עוקב אחרי דברים כמו עייפות. השחקן לומד מתכונים חדשים על ידי סריקת פיסות טכנולוגיה או שחזור תיבות נתונים, הפזורות ברחבי עולם המשחק. לצד חומרי גלם, מציאת מתכוני יצירה חדשים היא סיבה מרכזית לחקור.
בדרך כלל, המשחק דורש מהשחקן לבקר באזורים יותר ויותר עמוקים של העולם כדי למצוא חומרים נדירים וטכנולוגיה ייחודית. הבעיה העיקרית בלגשת לאזורים העמוקים ביותר היא קיבולת החמצן המצומצמת. עם פתיחת העולם ובתחילת המשחק, השחקן יכול לעצור את נשימתו מתחת למים ל-45 שניות ויכול לשהות בעומקים של פחות מ-100 מטרים. השחקן חייב למצוא וליצור ציור משופר שיאפשר לו להישאר מתחת למים רב זמן יותר. בעת נסיעה בצוללות או כלי רכב אחרים, יש אספקת חמצן כשהם מונעים אך יש לשדרג את הכלים כדי שיוכלו לעמוד בלחץ המים ככל שהמים עמוקים יותר ויותר.
המשחק מתרחש בעיקר מתחת למים, אך בניגוד למשחק הקודם, יש בו מספר אזורים יבשתיים, בהם יש מבנים שניתן לחקור והם משמשים כמיקומי מפתח להמשך עלילת המשחק. בנוסף ליום ולילה, השחקן מושפע גם ממזג האוויר, שלעיתים כולל רוחות כבדות וערפל כבד. בסאבנאוטיקה: מתחת לאפס יש גאדג'טים חדשים שלא הופיעו במשחק המקורי כמו פנס ראש, גלאי מתכות ועוד. לצד מדדים כמו חמצן, רעב וצמא, במשחק זה לשחקן יש מדד חדש: בעת הליכתו על היבשה, מופעל "מדד חוף הגוף", שמתפקד כמו מדד החמצן מתחת למים. השחקן מאבד בהדרגה את חום הגוף ואם לא יטפל בזה, הוא ימות מהיפותרמיה. השחקן יכול למלא את המדד בקפיצה למים, צריכת מאכלים מסוימים שישפרו על קור גופו או עמידה ליד מקור חום.
דרגות קושי
עם תחילת משחק חדש, על השחקנים לבחור מצב קושי מבין ארבעת המצבים הבאים:
פיתוח
סאבנאוטיקה: מתחת לאפס תוכנן כתוסף תוכן ניתן-להורדה (DLC) למשחק המקורי אך לאחר שהבינו שהיקפו משמעותי מה שחשבו, החליטו לשחרר אותו כמשחק עצמאי, שיהיה משחק ההמשך לסאבנאוטיקה. העבודה על המשחק הוכרזה באוגוסט באוגוסט 2018 וכבר ב-30 בינואר 2019 הוא יצא לאור לגישה מוקדמת עבור macOS ו- Windows. המשחק המלא שוחרר עבור הפלטפורמות הללו, יחד עם גרסאות עבור Nintendo Switch, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One ו- Xbox Series X/S, ב-14 במאי 2021. למשחק זה יש דגש גדול יותר על העלילה של המשחק בהשוואה למשחק המקורי.
בזיל דיגנם
בזיל דיגנם (באנגלית: Basil Dignam; 24 באוקטובר 1905 – 31 בינואר 1979) היה שחקן אופי אנגלי.
ביוגרפיה
דיגנם נולד בשפילד שבדרום יורקשייר. הוא הופיע בסרטי קולנוע ובטלוויזיה בין השנים 1948 ל-1978. לעיתים קרובות הופיע בתפקידים של דמות סמכותית כגון קצין משטרה, גנרל בצבא או איש אצולה.
חיים אישיים
דיגנם היה נשוי לשחקנית מונה וושבורן מ-1940 עד למותו ב-1979. אחיו מארק דיגנם היה אף הוא שחקן. בזיל דיגנם נפטר בגיל 73 בוסטמינסטר שבלונדון.
סטפן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
יהושע בירנבאום
יהושע (העשיל) בירנבאום (Joshua Heschel Birnbaum; 5 בנובמבר 1902 – 22 במאי 1992) היה מורה יהודי, פעל רבות להצלת יהודים במחנות הריכוז באירופה בעת השלטון הנאצי.
קורות חיים
יהושע בירנבאום נולד בלנצוט שבגליציה פולין, צאצא לרבי אלימלך מליז'נסק וה"נודע ביהודה" רבי יחזקאל לנדא.
בהגיעו לגיל 3 היגרו הוריו לברלין, שם חיו בדלות. אך למרות זאת זכה לקבל השכלה כללית רחבה, ועם סיום לימודי היסוד המשיך ללמוד בסמינר יהודי למורים בברלין. בשנת 1927 נישא להני גיטל לבית וידן (בנישואין דתיים בלבד שלא הוכרו על ידי השלטונות הגרמניים). בשנים 1928–1938 נולדו לזוג 5 ילדים. באוקטובר 1938 גורש במסגרת גירוש זבונשין עם יהודים נוספים (שהוגדרו כחסרי נתינות) לעיירה זבוונג'ין של גבול פולין גרמניה. לאחר ליל הבדולח החליטה אשתו להבריח את ילדיהם מברלין לניימכן שבהולנד, ושלחה אותם לבדם ברכבת להולנד. המשפחה הייתה מהמשפחות הראשונות שהועברו למחנה הפליטים בוסטרבורק. בתחילת שנת 1941 החלו יהושע והני לטפל ילדים פליטים שהגיעו למחנה ללא הורים ועד מהרה היו מטופלים בכ-300 ילדים. עם תחילת השילוחים למחנות ההשמדה פעל יהושע בכל דרך אפשרית, תוך סיכון חייו, להוצאת הילדים מרשימות הגירוש או להבריחם מחוץ למחנה. למזלם המשפחה החזיקה בסרטיפיקטים מ"הצלב האדום" שהיו מיועדים להחלפתם כנגד גרמנים-טמפלרים שהתגוררו ערב מלחמת העולם השנייה בארץ ישראל. ב-1944 המשפחה הועברה ל"מחנה הכוכבים" (שטרנלגר, Sternlager) בברגן-בלזן וגם שם החזיקו "משפחה מוגדלת" של עשרות יתומים, שכולם שרדו את אימי המחנה. תוך שמירה על צלם אנוש ושמירה על רוח יהודית כולל אפיית מצות ועריכת ליל סדר בשנת 1945.
באפריל 1945 כאשר אבד הסיכוי לבצע החלפה של הטמפלרים במחזיקי הסרטיפיקטים העלו הגרמנים את המשפחה וכל הילדים שטיפלו בהם לרכבת שיעדה מחנה השמדה (הרכבת האבודה מברגן בלזן לטרביץ). עקב הכאוס של המלחמה הרכבת לא הצליחה להגיע ליעדה ולאחר שבועיים של מסע שוחררו כל הנוסעים בה בטרביץ. לאחר שחרורם בשנת 1946, ייסדו בית יתומים חדש בבוסום (Bussum) לחלק מהילדים שהיו עמם בזמן השחרור, אליהם צורפו יתומים שהוצאו ממסתור. בני הזוג בירנבאום עלו ארצה עם שאר ילדי המשפחה וילדים מבית הילדים בשנת 1950.
חייו לאחר המלחמה
לאחר סיום המלחמה עלה לישראל, היה מורה בכפר הנוער הדתי כפר חסידים ולאחר מכן מורה ומחנך בבית הספר הממלכתי דתי רמב"ם בנהריה.
אות המציל היהודי
אות המציל היהודי מוענק על ידי ארגון בני ברית העולמי מאז 2011. נכון למאי 2020, הוענק האות לכ-200 יהודים שהצילו יהודים אחרים בשואה על אדמת אירופה, תוך סיכון חייהם. האות מוענק ליהודים שחיו תחת משטר פאשיסטי או נאצי, במדינות כבושות או באזורים שבהם יהודים חיו תחת סכנה של גירוש למחנות השמדה ועבודה. ילדיו של יהושע קיבלו את "אות המציל היהודי" בשמו בחודש מאי 2014 בטקס שהתקיים באנדרטת מגילת האש ביער הקדושים.
תסמונת טראומה דתית
תסמונת טראומה דתית (Religious Trauma Syndrome) איננה מיוצגת במקורות פסיכיאטרים, אך היא מוכרת בשדה הפסיכולוגי-פסיכותרפיסטי, כמכלול של סימפטומים, המשתנים בחומרתם, שחווים אלה שהשתתפו או השאירו מאחור קבוצות דתיות ומערכות אמונה סמכותניות, דוגמטיות ושולטות. התסמינים כוללים בעיות קוגניטיביות, רגשיות, תפקודיות וחברתיות / תרבותיות וכן עיכובים התפתחותיים.
התסמונת נוצרת כתגובה לטראומה כפולה: ראשית, שימוש ממושך באינדוקטרינציה מצד קהילה דתית, ושנית, פעולת עזיבה של הקהילה. התסמונת צמחה כאוסף היוריסטי של סימפטומים המבוססים על תיאוריות פסיכולוגיות של טראומה שמקורן בפוסט-טראומה ופוסט-טראומה מורכבת, כמו גם בתאוריית טראומה בבגידה.
טביעת המונח
המונח "תסמונת טראומה דתית" נטבע בשנת 2011 על ידי הפסיכולוגית האמריקאית ד"ר מרלין ווינל במאמר עבור ה-BABCP, האגודה הבריטית לפסיכותרפיה התנהגותית וקוגניטיבית, אם כי התופעה הוכרה הרבה לפני כן. המונח הופץ בקרב פסיכותרפיסטים, פונדמנטליסטים לשעבר ואחרים המתאוששים מהאינדוקטרינציה הדתית.
ווינל מסבירה את הצורך בתווית, ואת היתרונות של הגדרת הסימפטומים הקיימים ב-RTS, בדומה להגדרת אנורקסיה כהפרעה: התווית יכולה להפחית את הבושה והבידוד של השורדים, תוך קידום אבחון, טיפול והדרכה לאנשי מקצוע שעובדים עם הסובלים מהמצב. שורדים מדווחים על הקלה כשהם מגלים שהתסמונת היא "אמיתית".
ד"ר ווינל חיברה ספר לעזרה עצמית בשם "Leaving The Fold", השופע בעדויות, תרגילים ודרכי התמודדות עם התסמונת. בנוסף, הקימה עסק לתמיכה מקיפה בשורדי טראומה דתית, הנקרא "Journy Free". העסק פעיל בארצות הברית וברשת, ומציע שירותים שונים כגון ייעוץ, קבוצת תמיכה, סרטונים ועוד.
בתרבות ובאמנות
במחזמר "צלילי המוסיקה", אשר הופק גם כסרט ב-1965, מריה, הדמות הראשית, עוזבת הכשרה במנזר נשים בעקבות ההבנה שהמקום מדכא את כשרונותיה וחלומותיה.
בספרה האוטוביוגרפי "המורדת" משנת 2012, חושפת דבורה פלדמן את מסעה המטלטל מקהילה דתית-דכאנית בניו יורק, אל חיים של חופש בגרמניה. הספר הופק כמיני-סדרה בנטפליקס.
תוכנית המציאות "חיי: מהלכה למעשה", שיצאה ב-2021, עוקבת אחר חייה הפרטיים של ג'וליה הארט, אם לארבעה שעזבה את הדת, הפכה לאשת עסקים מצליחה ומזדהה כפמיניסטית. בנותיה ובניה עזבו את הדת בעקבותיה ובנו חיים חדשים בעולם החילוני.
תסמינים
באשר לסמינים של תסמונת טראומה דתית, פסיכולוגים זיהו הפרעות בתפקוד, המשתנים במידתם ובחומרתם מאדם לאדם.
טראומה דתית נמצאה קשורה גם לאירועים חמורים כמו התאבדות ורצח.
דגים אנטארקטיים
דגים אנטארקטיים (שם מדעי: Notothenioidei) היא תת-סדרה אחת מתוך 18 תת-סדרות של סדרת הדקראים הגדולה. דגים אלה חיים רק במימי אנטארקטיקה הקפואים וכן בימים סביבה ובאזור התת-אנטארקטי, בחופי ניו זילנד, דרום אמריקה. הם מסוגלים לחיות בטמפרטורות נמוכות של מינוס 2 מעלות (מים מלוחים קופאים בטמפרטורות נמוכות יותר מאשר מים מתוקים בשל מליחותם), אך חלקם, החיים סמוך לחופי ניו זילנד, חיים גם במים חמימים יותר. כמו כן הם יכולים לצלול לעומק 1,500 מ'.
תסמונת טראומה דתית
איך מתפתחת RTS
RTS מתחילה בסביבות דתיות רעילות, שבמרכזן שני מסרים בסיסיים: "את/ה לא בסדר" ו-"את/ה לא בטוח/ה". רעיונות אלה נאכפים ומעוגנים לעיתים קרובות על ידי תאולוגיה, כגון דוקטרינות הנוצריות של החטא הקדמון והגיהנום.
דגים אנטארקטיים
הדגים מסוגלים לשרוד באזור זה עם דם קר, עקב שינויים שונים בגופם כמו אובדן המוגלובין, איבוד יכולת הציפה, תוספת שומנים ונוזלים מונעי-קפיאה בדמם. חלק מהדגים הללו ממש שקופים ואפשר לראות את איבריהם הפנימיים.
דגים אלה משמשים מזון ליצורים גדולים מהם בשרשרת המזון, כמו פינגווינים, כלבי ים ולווייתנים. הם עצמם טורפים יצורים קטנים יותר כמו סרטני קריל ודגים אחרים.
תסמונת טראומה דתית
איך מתפתחת RTS
ניתן להשוות את התפתחות ה-RTS להתפתחות של פוסט-טראומה מורכבת, המוגדרת כהפרעה פסיכולוגית, שיכולה להתפתח בתגובה לחוויה ממושכת וחוזרת של טראומה בין אישית, במצב שבו לקרבן יש סיכוי מועט או אפסי להימלט. תסמינים של RTS הם למעשה תגובה טבעית לאמונה בקיומו של דמות אלוהים אגרסיבי, כל יכול, הרואה בבני אדם כפגומים מטבעם, יחד עם חשיפה קבועה למנהיגים דתיים, המשתמשים באיומים, כגון מוות נצחי, חיים בלתי ניתנים לפדיון, דיבוק ורעיונות מבעיתים רבים אחרים, במטרה לשלוט במסירות דתית ובכניעה של חברי הקבוצה.
קהילת הלהטב"ק נמצאת בסיכון מיוחד ל-RTS ו-C-PTSD שכן המערכת הדתית מנסה "להמיר" נטייה מינית ולשנות זהות מגדרית, כך שיתאימו לציפיותיה ומטרותיה.טיפול המרה תהליך זה עלול לפגוע בערך העצמי של הקורבן לו, להחמיר סימפטומים דמויי C-PTSD של RTS. הוא כולל לעיתים איום בפרידה ממעגל חברתי, אם לא יעמדו בהגבלות המיניות, מה שעלול לייצר תסמינים ארוכי טווח של RTS.
זוגות נשואים בקהילות דתיות סובלים ממוערבות פולשנית ובלתי-מקצועית בחיי המין שלהם, בעיקר בקהילות סגורות, כתות, ובתהליכי המרה דתית.
עזיבת קהילה דתית, על אף שנחווית לעיתים קרובות כמשחררת ומרגשת, יכולה להיחוות כאירוע טראומטי משמעותי. קהילות דתיות משמשות לעיתים קרובות כבסיס לחיים, ומספקות תמיכה חברתית, השקפת עולם קוהרנטית, תחושת משמעות, מטרה וסיפוק חברתי ורגשי. להשאיר מאחור את כל המשאבים הללו עלול להיות הפסד משמעותי; נדרשת בנייה מחדש של המציאות הפרטית, דווקא כשאין עזרה ותמיכה של קרובים, כי נשארו בדת.
בנוסף, כאשר תורה אלימה או מאיימת, כגון אמונה בגיהנום, עונש אלוהי, שדים ו"עולם חיצוני" מרושע שולבו במבנה הבסיסי של השקפת עולמו של הפרט, האיומים של מעורבות בעולם החיצון במקום בבועה הבטוחה של הקהילה הדתית השולטת, עלולה לעורר חרדה נוספת.
כאשר אנשים מזהים את הנזק הנגרם להם במסגרות דתיות סמכותניות, דאגותיהם לעיתים ממוזערות או מבוטלות על ידי הקבוצה הדתית עצמה, בין היתר בגין ההשקעה ביצירת השקפה חיובית על דת. בגידה מוֹסְדִית, בידי הקהילה הדתית ובידי החברה הכללית, עלולה להחמיר את הסימפטומים של RTS. אנשים שעוזבים את הדת יכולים לחוות עוינות קיצונית מצד שותפיהם לשעבר.
PTSD
כמו כל איטרציה של טראומה, התפתחות של RTS מבוססת על PTSD, המוכרת כהפרעה נפשית שיכולה להתפתח לאחר שאדם נחשף לאירוע טראומטי, כגון תקיפה מינית, מלחמה, תאונת דרכים, או כל איום אחר על חייו של אדם. המרכיב העיקרי בכל האירועים הללו הוא החוויה של סכנת חיים. במקרה של RTS, אדם יכול להיות בטראומה מתמונות של אש גיהנום בוערת; קבוצות דתיות ידועות בשימוש בסיפורים מבעיתים כדי להשפיע על ילדים.
חווית עזיבת האמונה יכולה להיות אירוע המתרחש במהירות או לאורך זמן. בגלל העוצמה הכללית וההשפעה הגדולה של האירוע, ניתן להשוות אותו לאירועים אחרים הגורמים ל-PTSD. תסמינים מרכזיים של PTSD הם חוויה מחדש ( פלאשבקים, סיוטים), הימנעות (התרחקות ממקומות, דברים ומחשבות שהם תזכורות), עוררות ותגובתיות, והפרעות קוגניציה ומצב רוח. תסמינים אלו נכונים גם לרבים שחווים טראומה דתית.
פוסט-טראומה מורכבת
הסימפטומים של CPTSD כוללים את אלה של PTSD בתוספת חוסר ויסות רגשי, ניתוק, תפיסה עצמית שלילית, בעיות ביחסים, אובדן משמעות ואחרים המשווים גם הם ל-RTS. הטראומטולוג פיט ווקר רואה בהפרעת התקשרות את אחד התסמינים המרכזיים של PTSD מורכב. הוא מתאר זאת כתוצאה מגידול עם מטפלים ראשוניים שנחוו באופן קבוע כמסוכנים. הוא מסביר שהתעללות והזנחה חוזרות ונשנות מרגילות ילדים לחיות בפחד ובגירוי מערכת העצבים הסימפתטית.
טראומת הבגידה ותאוריית ההנחות המרוסקות
ניתן להשוות טראומה דתית לטראומה של בגידה בשל האמון שניתן בקהילות סמכותניות ובמנהיגים דתיים. עם RTS, אנשים לא רק חווים בגידה ממשפחה, קהילה דתית ומנהיגי אמונה מהימנים, הם גם חווים אמונה מרוסקת. הקיצוניות הפוטנציאלית של רגשות ביחס לאובדן תפיסת העולם, תוך אובדן תמיכה רגשית וחברתית, יכולה לגרום לטראומה נוספת.
בעוד שפרדיגמות פחד נוטות להתמקד בטיפול בסימפטומים של טראומה באמצעות טיפול בחשיפה ותשומת לב לוויסות רגשי, תאוריית טראומה בבגידה בוחנת את ההקשר החברתי שבו התרחשה הבגידה, וממקמת את הפתולוגיה באירוע הטראומטי ולא בפרט. זה משפיע על גישות הטיפול וגם מודיע על הטיפול ב-RTS.
אמרו את זה קודם
הנזק הפסיכולוגי שעלול להיגרם על ידי דת סמכותנית קיבל הכרה עוד לפני הטמעת המונח "תסמונת הטראומה הדתית", על ידי האסכולה הטיפולית (גריבן, מוירס, טריקו, ריי,, ווינל, קרמר ואסטלד, חסן, כהן, ווטרס ), על ידי מאמינים לשעבר, כולל כמרים לשעבר (באבינסקי, לופטוס, בארקר, דוויט ). עבודתו של מומחה הכתות סטיבן חסן רלוונטית לכל קבוצה סמכותנית המפעילה "השפעה בלתי הוגנת". העיתונאית ג'נט היימליך, במחקרה על התעללות בילדים בקהילות דתיות, זיהתה את הקבוצות המזיקות ביותר כבעלות מערכת אמונה תנ"כית, היוצרת מודל סמכותני, מבודד, ומבוסס איומים.
מתח
מחקר רפואי בתחום מתח ואירועים טראומטיים חושף עדויות להתפרצות מחלות בהקשר דתי. על פי מחקר זה, מתח שנלווה לאורח חיים דתי ועזיבתו, יכולים להפעיל את מערכת העצבים ולגרום למחלות. מחקרים שבוצעו על בעלי חיים מצביעים על כך שלטראומה יכולה להיות השפעות מתמשכות על המוח - האמיגדלה, ההיפוקמפוס והקורטקס הפרה-פרונטלי.
חוויות ילדות
מחקר על חוויות ילדות שליליות על ידי קייזר פרמננטה וה-CDC הוכיח קשר בין חוויות ילדות שליליות (ACEs) עם בעיות בריאות לאורך החיים. בין סוגי החוויות השליליות המפורטות היו התעללות או הזנחה פיזית, מינית ורגשית. אפשר לטעון שמדובר גם באלמנטים תכופים של פגיעה דתית.
על פי חוקרי קוגניציה ומדעי המוח, חוויות שליליות בילדות יכולות לשנות את ההתפתחות המבנית של רשתות עצביות ואת הביוכימיה של מערכות נוירואנדוקריניות ועלולות להיות להן השפעות ארוכות טווח על הגוף, כולל זירוז תהליכי המחלה וההזדקנות ופגיעה במערכת החיסון. בסקירה של מחקרים אמפיריים רבים, נמצא כי התעללות בילדים קשורה באופן ניכר לשיעורים גבוהים של דיכאון מג'ורי והפרעות פסיכיאטריות אחרות בבגרות.
במחקרים שמוצאים מתאם בין פונדמנטליזם קיצוני לנזק מוחי, עולה כי אינדוקטרינציה דתית קיצונית פוגעת בהתפתחות או בתפקוד התקין של האזורים הקדם-מצחיים באופן שמפריע לגמישות ופתיחות קוגניטיבית.
מחקר על טראומה דתית
רוב המחקר על טראומה דתית היה מחקר איכותני עם התמקדות אינדיבידואליסטית, חווייתית. אלה היו מחקרים מבוססי ראיונות או מקרים מהפרקטיקה הקלינית. היו כמה מחקרים כמותיים, כמו הסקר של מילטון בקרב 295 חברים לשעבר בכנסיית האחווה הבלעדית. היא מצאה שהמדד הכולל של מצוקה פסיכולוגית, היה גבוה משמעותית בקרב העוזבים בהשוואה לאוכלוסייה הכללית.
דרכי טיפול והחלמה
אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש, מאמנים ויחידים העוסקים בטיפול פסטורלי, פיתחו גישות לטיפול ב-RTS. בעוד שטיפול בחשיפה אינו מומלץ, טיפול קוגניטיבי התנהגותי ממוקד טראומה, טיפול קבוצתי בשילוב עם מפגשים אחד על אחד, פסיכו-חינוך מבוסס טראומה, עיבוד טראומה ועבודת אבל - יכולים כולם להועיל. בגישה של ווינל, הטיפול הוא היעיל ביותר כשהוא הוליסטי ורב-מודאלי. כלומר, הטיפול צריך להתייחס לממדים הקוגניטיביים, הרגשיים, הפיזיולוגיים והיחסים של האדם, והכל בהקשר חברתי.
הטיפול ב-RTS הושפע מחשיבה מודרנית על טיפול בטראומה מכל הסוגים. מנקודת מבט "מודעת טראומה" זו, חשוב להכיר בהבדלים אינדיבידואליים ולאתר את הטראומה בפועל במערכת העצבים של הפרט. לפי ווקר, מרכיבי חשיבות של התאוששות טראומה כוללים את כיווץ המבקר הפנימי, תפקיד האבל והצורך להיות מסוגל להישאר נוכח בחמלה עצמית להשפעה דיספורית.
ברפואה, טיפול "מודעת טראומה" מוגדר כשיטות המקדמים תרבות של בטיחות, העצמה וריפוי.
נראה כי תמיכה קבוצתית היא טיפול יעיל להחלמה מטראומה דתית ושירותים רבים התפתחו כדי להציע זאת, כולל קבוצות התאוששות מקצועיות, קבוצות תמיכה עמיתים, ופורומים מקוונים. אלה עשויים להיות יעילים מכיוון ש-1) אלו בהחלמה איבדו את מערכות התמיכה העיקריות של המשפחה והכנסייה, 2) תמיכה חברתית היא צורך אנושי עיקרי ורלוונטי בהבנת הפיזיולוגיה של טראומה, וההקשר החברתי של הטיפול עוזר לאנשים להרגיש פחות לבד או אשם.
בעוד שחלק מהכנסיות הליברליות מציעות טיפול, מטפלים מקצועיים חושבים שהטיפול צריך להיות בסביבה נייטרלית, ולא בהקשר דתי.
דרכי טיפול
דוגמה למערך טיפולי ב-RTS:
משימות התפתחותיות רבות חופפות למשימות קוגניטיביות, רגשיות, תפקודיות וחברתיות/תרבותיות. משימות התפתחותיות של החלמה מתמקדות בזיהוי עיכוב התפתחותי ומתן חינוך הכרחי בחשיבה ביקורתית, בריאות מינית, היגיינה נפשית וסוציאליזציה כדי לאפשר את המשך ההתפתחות האנושית הטבעית.
מודעות גוברת
השיח על תסמונת הטראומה הדתית הופך נפוץ ובינלאומי, ומקבל במה בכלי התקשורת המרכזיים וחדשות רשת. בעוד שחלק ניכר מהעבודה על טראומה דתית התרכזה בנצרות פונדמנטליסטית, פניות הוגשו לגבי קבוצות אחרות כגון מורמוניזם, עדי יהוה, ילדי אלוהים, יהדות אורתודוקסית, כנסיית האיחוד וכמה קבוצות פונדמנטליסטיות באסלאם. מסעות אישיים אל מחוץ לדת הפונדמנטליסטית היו נושא לסרטים רבים, בנוסף לספרים ומֶמוּאָרים שצוינו.
מחקר נוסף
בשנת 2019, המכון לטראומה דתית נוסד על ידי המטפלים לורה אנדרסון ובריאן פק. נכון לעכשיו, המכון עורך סקר על מה שהם מכנים "חוויות דתיות שליליות". אמנם זה יספק נקודת השוואה למחקר על חוויות ילדות שליליות, אבל יש צורך במחקר מעמיק כדי לבחון דפוסים אמיתיים של סיבתיות.
דרור דורי
דרור חיים דורי (11 ביולי 1931 – 29 בפברואר 2012) היה מתרגם ישראלי. תרגם לעברית את מסותיו של מישל דה מונטן.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב. בעל תואר דוקטור לפילוסופיה מטעם ניו סקול בניו יורק. שימש כמרצה לכלכלה באוניברסיטת סירקיוז שבמדינת ניו יורק.
בשנת 1996, לאחר שאיבד את כושר שמיעתו, החל להתמקד בתרגום מסותיו של מישל דה מונטן. הוא הוציא לאור שני ספרים ובהם מסות נבחרות של מונטן, וכן תרגם את המסה של מונטן "סנגוריה על רמון סבונד".
הספר "מסות" מאת מישל דה מונטן תורגם גם בידי אחרים:
מאזן פוקהא
מאזן פוקהא (בערבית: مازن فقهاء; 1979 - 24 במרץ 2017) היה מחבל פלסטיני, בכיר בגדודי עז א-דין אל-קסאם של חמאס, שנידון בישראל לתשעה מאסרי עולם, שוחרר בעסקת שליט, ונהרג בעזה בידי מתנקש.
מאזן פוקהא נולד בטובאס שבמזרח השומרון.
כראש גדודי עז א-דין אל-קסאם בטובאס עסק בתכנון ובהכוונה של פיגועים, שאחדים מהם סוכלו. הוביל גם את פיגוע ההתאבדות בקו 361 בצומת מירון שבו נרצחו 9 נוסעים וכ-50 נפצעו. פוקהא נלכד בטובאס יומיים לאחר הפיגוע, וכעבור עוד יומיים הרס צה"ל את ביתו בטובאס. על חלקו בפיגוע זה נידון פוקהא בשנת 2003 לתשעה מאסרי עולם ועוד חמישים שנות מאסר, אך שוחרר בסוף 2011 במסגרת עסקת שליט. בהתאם לדרישת ישראל לא חזר לטובאס, אלא גורש לרצועת עזה.
ברצועת עזה המשיך פוקהא לארגן פיגועים של פלסטינים מהשומרון, במסגרת "מטה הגדה" של חמאס.
ב-24 במרץ 2017 נורה למוות בראשו ליד ביתו, בשכונת תל אל-הווא שבדרום עזה. חמאס ייחס את ההתנקשות לישראל, וסגר את מעבר ארז ליציאת פלסטינים מעזה לישראל, ולאחר מכן סגר גם את המרחב הימי ברצועת עזה על מנת למנוע מהמחסלים לברוח מהרצועה.
במאי 2017 הודיע אסמאעיל הנייה שרוצחו של פוקהא נלכד, ובהמשך לכך פורסם שהרוצח הוא אשרף אבו לילה, פלסטיני ממחנה הפליטים נוסייראת שבעברו היה חבר בזרוע הצבאית של החמאס והודח משם. ב-25 במאי 2017 הוצאו להורג ברצועת עזה אשרף אבו לילה ושני פלסטינים שהואשמו כסייעניו.
קרטיס בראון
קרטיס בראון (באנגלית: Curtis Lee "Curt" Brown; נולד ב-11 במרץ 1956, אליזבת'תאון, קרולינה הצפונית) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
ביוגרפיה
קרטיס בראון נולד בעיירה בקרולינה הצפונית. בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. באותה שנה הוא סיים קורס טיס והחל לשרת כטייס של מטוס מדגם "A-10 ת'נדרבולט II". ביוני 1986 לאחר סיום קורס בבסיס חיל האוויר אדוארדס הוא קיבל הסמכה של טייס ניסוי. בראון הוצב בבסיס החיל בפלורידה והיה טייס ניסוי של "ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון".
בסך הכול הוא עשה 6,000 שעות טיסה.
שירות בתחום החלל
בשנת 1987 בראון נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא ביצע מספר תפקידים במערכות קרקעיות. בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-47 כמומחה משימה של מעבורת החלל אנדוור (רוברט גיבסון היה מפקד צוות). הטיסה הייתה שיתוף פעולה בין סוכנות החלל היפנית ונאס"א. מתוך 44 הניסויים שבוצעו במשימה, 35 היו בחסות הסוכנות היפנית ו-7 בחסות נאס"א (כשהשאר בחסות משולבת). במשימת STS-66 בשנת 1994 (דונלד מקמונגל היה מפקד צוות) הוא היה טייס צוות של מעבורת החלל אטלנטיס. צוות המעבורת עסק בחקר כדור הארץ. בשנת 1996 בראון היה טייס צוות של STS-77 במעבורת החלל אנדוור (ג'ון קספר היה מפקד צוות). במהלך המשימה הצוות ביצע ניסויים שונים במודול "Spacehub 4", החל להפעיל אנטנה חדשה מסוג IAE ובדק מערכת ניווט חדשה. באוגוסט 1997 בראון טס לחלל בפעם הרביעית כמפקד צוות של STS-85 על מעבורת החלל דיסקברי. צוות עסק בניסויים בעזרת מערכת CRISTA-SPAS. באוקטובר 1998 בראון טס לחלל בפעם החמישית כמפקד צוות של STS-95 על מעבורת החלל דיסקברי. צוות פעל לפי תוכנית תחזוקה של טלסקופ החלל האבל ושחרר לוויין מדגם Spartan. בדצמבר 1999 בראון טס לחלל בפעם השישית כמפקד צוות של STS-103 על מעבורת החלל דיסקברי. צוות פעל לפי תוכנית תחזוקה של טלסקופ החלל האבל.
לאחר פרישה מנאס"א
בשנת 2000 בראון פרש מנאס"א. הוא השתלב בחברת אמריקן איירליינס כטייס.
ג'ון דיל (שחקן)
ג'ון הנרי דיל (באנגלית: John Henry Diehl; נולד ב-1 במאי 1950) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. הוא שיחק במעל 140 סרטים וסדרות, לרוב בתפקידי אופי.
ביוגרפיה
דיל נולד במאי 1950 בסינסינטי, אוהיו לג'ון א. דיל, מהנדס אזרחי ולמרי, עובדת סוציאלית, שניהם ילידי רומניה. הוא גדל בבית קתולי ולמד בבתי ספר פרטיים. את לימודים בתיכון סנט קסויאר סיים ב-1968. בעברו היה מתאגרף בינוני שהשתתף בשני משחקים, בהם ניצח באחד.
ב-1970 עבר לניו יורק לצד אחותו שסיימה לימודי משחק בעיר. לאחר שנה באמסטרדם חזר ב-1972 לעיר. ב-1976 עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה והחל בלימודי אמנות דקורטיבית. תוך כדי לימודיו הוא החליט ללמוד 3 שעות בשבוע לימודי משחק בהוליווד.
משחק
משחקו הראשון היה ב-1979 במחזה Action שנכתב בידי סם שפרד. בשנה שלאחר מכן התקבל לפסטיבל של מחזאים צעירים Padua Playwrights. לאחר השתתפותו בפסטיבל החל להופיע בסרטי קולנוע. הראשון שבהם היה סרט הקומדיה "Stripes" בכיכובו של ביל מארי בתפקיד קרויזר.
לאחר מכן השתתף בסרטי קולנוע, בעיקר סרטי קומדיה כמו Joysticks מ-1983, Angel מ-1984, הסדרה מיאמי מחלק מוסר מאותה שנה ו-Madhouse מ-1990.
ב-1994 שיחק בסרט סטארגייט בתור סגן קוולסקי. שנה לאחר מכן שיחק בסרט הפוליטי "Nixon", המבוסס על נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון.
ב-1996 שיחק בסרט עת להרוג המבוסס על ספרו של ג'ון גרישם, בתור טים נאנלי, חבר בקו קלוקס קלאן. ב-1998 שיחק בסרט הפשע "מצבתה של אייב" בכיכובו של דניס לירי.
ב-2001 התפרסם בסרט המדע הבדיוני פארק היורה 3 של ג'ו ג'ונסטון בתור שכיר החרב קופר. באותה שנה שיחק בסרט פרל הארבור. ב-2003 שיחק בסרט "המהמרים" לצד ג'וני גאלקי. ב-2004 שיחק בסרטו של וים ונדרס "ארץ האפשרויות". ב-2005 שיחק במערבון "בלב העמק" לצד אדוארד נורטון. ב-2006 שיחק בסרט הפשע הטלוויזיוני של CBS "ג'סי סטון: מוות בגן עדן" על פי ספרו של רוברט ב. פארקר. בשנת 2011 השתתף בסרט המתח העצמאי "הדרך לשום מקום" של מונטי הלמן. באות השנה שיחק בסרט "סוכן מחוק: נפילתו של סאם אקס", אשר מהווה כחלק מהסדרה "סוכן מחוק", והמשך לעונה הרביעית וקדימון לעונה החמישית.
בשנת 2022 שיחק במיני-סדרה "חמישה ימים בממוריאל" של אפל TV פלוס; המבוססת על ספר באותו שם משנת 2013 מאת שרי פינק.
מחשבת (חברה)
מחשבת (הידועה גם כ"מחשבת מ.ל") הייתה חברה שעסקה בייבוא משחקי מחשב לישראל. בנוסף לעיסוקה העיקרי היא גם עסקה בתרגום חלק מן המשחקים לעברית, הפיצה ספרי הדרכה לתכנות ואף יצרה כמה משחקים מקוריים. כמו כן החברה פיתחה פוליגרף שמבוסס על ניתוח קול.
מחשבת החלה את פעילותה באמצע שנות ה-80 ועסקה בהפצת ספרות הנוגעת לשפות תכנות כגון BASIC ואסמבלי. בשנות ה-90 התמקדה החברה בייבוא הפצה ותרגום של משחקי מחשב לשוק הישראלי. חלק מהמשחקים שתורגמו לעברית: משחק עולם הדיסק הראשון, שני המשחקים הראשונים של "שוליית המכשף", "האורגים", "רצח במיאמי", המשחק השלישי של "הגובלינים" ו"אבודים בזמן".
באמצע שנות ה-90 החלה מחשבת לפתח סדרת משחקי מחשב לילדים שהתבססו על אגדות וסיפורי מעשיות שנקראה "סי.די פדוף", המשחקים הפופולריים ביותר מהסדרה היו "הנסיכה והצפרדע" ו"בגדי המלך החדשים" (שפעלו על מערכות ההפעלה "חלונות 98/2000/XP" בלבד). ובנוסף יצרה משחקים שונים וביניהם "טיסה גורלית", "טוש טוש הגיבור המסתורי", "קסם התות" והמשכו "המשאלה הקסומה", "שליט הממדים" ו"גרניקס" וגם יצרה את המשחק בארץ האגדות יחד עם חברת קומפדיה.
באותן שנים החברה גם הפיצה לומדות של חברות נוספות כגון: בסט טכנולוגיות חינוכיות.
ראוס דפורטיו
בסוף עונת הקבוצה עלתה מהליגה השלישית לליגה הספרדית השנייה, לראשונה בתולדותיה.
המועדון ידוע בעיקר בשל קבוצת הוקי רולר מצליחה, אך למועדון גם קבוצות בענפי הכדורסל, שחמט, אתלטיקה, רוגבי, טניס, טניס שולחן ועוד.
היסטוריה
ראוס נוסדה לאחר פירוק קבוצה אחרת בעיר ובשנת 1917 איחדה לתוכה מספר קבוצות קטנות. עד תחילת שנות ה-40 שיחקה הקבוצה בליגות המחוזיות, עד שבשנת 1943 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה השלישית.
עד שנות ה-70 העבירה את מרבית שנותיה בליגה השלישית, עד שחלה ירידה בהישגי הקבוצה שירדה לליגה הרביעית. החל משנת 1983 עד 2002 שיחקה בעיקר בליגה הרביעית, עם גיחות לליגה הקטלאנית הראשונה, המהווה ליגה חמישית ברמתה בספרד. עד שנת 2011 שיחקה ראוס בליגה הרביעית למעט שתי עונות, כאשר החל משנה זו התבססה בליגה השלישית.
את עונת סיימה במקום השלישי, הישגה הגדול ביותר עד לנקודה זאת, בזכותו העפילה לפלייאוף העלייה לליגה השנייה. כבר בסיבוב הראשון הודחה בידי ראסינג פרול, אך בעקבות הישג זה העפילה לשחק בעונה הבאה בגביע המלך.
ראוס הוגרלה לשחק בסיבוב הרביעי מול אתלטיקו מדריד, ואף כבשה שער יתרון מפתיע, אך לבסוף הפסידה בשני המשחקים והודחה מהגביע. את המשך העונה העבירה ראוס בצמרת, כשבמחזור האחרון של הליגה הסדירה העפילה למקום הראשון, ממנו משחקים במסלול המקוצר של פלייאוף העלייה לליגה השנייה.
ראוס הוגרלה לשחק מול ראסינג סנטאנדר וניצחה בשני המשחקים, כולל ניצחון 0–3 באצטדיון הסרדינרו. הישג זה הביא להעפלתה הראשונה בהיסטוריה לליגה השנייה. העפלתה של ראוס לליגה השנייה דרך מסלול האלופות העלה אותה למשחק על גביע אליפות כלל הליגה השלישית, אך הפסידה בפנדלים לקבוצת אוקם מורסיה.
בעונת 2018/2019 הקבוצה נתקלה בקשיים כלכליים חמורים. בשל המצב הכלכלי החמור בו הייתה, בינואר 2019 הדיחה התאחדות הכדורגל הספרדית את ראוס ממערכת הליגות בספרד למשך שלוש שנים. בעקבות כך שחקני הקבוצה (למשל חסוס אולמו) חתמו חוזים עם קבוצות אחרות במטרה להמשיך לשחק כבר בעונה זו.
אלי אופר
אליעזר (אלי) אופּר (נולד ב-3 ביוני 1946) כיהן כמדען ראשי של משרד התמ"ת, בתפקידי ניהול ברפא"ל וכדירקטור בהייטק ובתעשייה בישראל.
ביוגרפיה
אלי אופר נולד וגדל בקריית חיים. למד בתיכון קריית חיים, היה פעיל ומדריך בתנועת הנוער העובד והלומד. דודו, דב אופר, היה מדור המייסדים של תנועת "השומר הצעיר" בגליציה ובשנת 1920 עלה לארץ ישראל עם קבוצת צעירים שהייתה חלק מקבוצת ביתניה עילית. באותה שנה נרצח באזור הכנרת בפעולת איבה. הוריו, הדסה ולוי אופר, עלו בעקבות דודו לישראל והיו ממקימי קריית חיים.
השלים לימודי תואר ראשון ושני בהנדסת חשמל בטכניון. את לימודי התואר השני עשה בהנחיית פרופסור אברהם למפל. את שירותו הצבאי עשה כמהנדס קשר וניווט בחיל האוויר. ב-1981 נשלח מטעם רפא"ל ללימודי דוקטורט אותם השלים בהנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת טקסס באוסטין בהנחיית פרופסור מירוסלאו מאלק.
בשנת 1973 החל לעבוד ברפא"ל, ועבד שם עד שנת 2000. החל עבודתו ברפא"ל כחוקר. במהלך השנים מילא תפקידים בכירים שהעיקריים בהם היו: מהנדס מערכת, מנהל שטח מחקר מחשבים, מנהל חטיבת המערכות האלקטרוניות, סמנכ"ל לפרויקטים מיוחדים, סמנכ"ל למחקר ופיתוח וראש המטה של רפא"ל. היה מעורב בפרויקטים ביטחוניים רבים שזכו להוקרה.
בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 היה מראשוני המקדמים לשימוש בטכנולוגיות צבאיות של רפא"ל בשוק האזרחי. במסגרת זו היה ממקימי חברת RDC ושימש כיו"ר וחבר דירקטוריון של מספר חברות בת שהוקמו באותה תקופה לצורך כך.
במסגרת תפקידו זה כיהן כיו"ר של קרנות המו"פ המשותפות לישראל ומדינות בעולם, כמו ארצות הברית, קנדה, בריטניה, קוריאה וסינגפור. בנוסף, כיהן כיו"ר ויו"ר משותף של ועדות היגוי דו-לאומיות למחקר ופיתוח של ישראל עם מדינות כמו, צרפת, איטליה, שוודיה, פינלנד, ויקטוריה, אונטריו, סין, הודו ועוד. כיהן כיו"ר משותף של ועדת ההיגוי להסכם מדע-טכנולוגיה של ישראל עם האיחוד האירופי. כיהן כחבר בוועדות היגוי ודירקטוריונים כמו ועדת ההיגוי "2028, תכנון אסטרטגי לישראל', ותלם (TELEM) הפורום לתשתיות לאומיות למחקר ולפיתוח.
בתקופת כהונתו שם דגש מיוחד על קידום לאומי של תחומי הביוטכנולוגיה, הננוטכנולוגיה, המו"פ בתעשייה המסורתית ושיתופי הפעולה הבינלאומיים במו"פ. קידום התשתית הלאומית לננוטכנולוגיה בתקופת כהונתו כללה הקמת שישה מרכזים בשש אוניברסיטאות המחקר בישראל. כמו-כן הותנעה בתקופתו התוכנית לשיתופי פעולה עם תאגידים רב לאומיים, כמו עם גנרל מוטורס.
בשנת 2011 נבחרה ישראל בפעם הראשונה לכהן כנשיאת EUREKA, תוכנית המו"פ התעשייתי המובילה באירופה, ואלי אופר התמנה לתפקיד זה. ארגון המו"פ האירופי מוביל את הקידום של מחקר ופיתוח תעשייתי באיחוד האירופי ומורכב מ-40 מדינות חברות עם היקף פעילות של כ-4.5 מיליארד יורו לשנה.
במהלך השנים כיהן כחבר בוועד המנהל וחבר הנאמנים של אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב והטכניון. כיהן כיו"ר מועדון המאה של בוגרי הטכניון. כיהן כחבר דירקטוריון בחברה להקמת אצטדיון סמי עופר. כיהן כיו"ר ועדת ההיגוי להקמת פארק מדעי החיים בחיפה.
פרסם 14 מאמרים בכתבי עת טכנולוגיים וכ-50 מאמרים פנימיים ברפא"ל.
היה מרצה בתחומים של מדיניות מו"פ וטכנולוגיה, חדשנות ויזמות בישראל ובחוץ לארץ.
היה שותף עצמאי בקרן הון סיכון גיזה. כיהן כיו"ר וחבר בדירקטוריונים של חברות וסטארט-אפים דוגמת: עמיעד מערכות מים, ריקור עין חרוד, קדימהסטם ו–TytoCare. כיהן כחבר בוועדות מייעצות של חברות הזנק.