cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדוארד פון בהם-ארמולי
מלחמת העולם הראשונה
ב-31 בינואר 1918 קודם פון בהם ארמולי לדרגת גנרלפלדמרשל בצבא האוסטרו-הונגרי. לאחר מכן השתתף עם כוחותיו בכיבוש אוקראינה ובהפקעת מזון ממנה למעצמות המרכז, וב-16 במאי 1918 פרש מהצבא לאחר שהוחלט על פירוק קבוצת הארמיות שלו.
לאחר המלחמה
לאחר פרישתו התגורר פון בהם-ארמולי בטרופאו בשלזיה האוסטרית, שהפכה לחלק מצ'כוסלובקיה. ממשלת צ'כוסלובקיה התייחסה אליו בכבוד רב ואף שילמה לו את הפנסיה. ב-1928 קיבל את דרגת גנרל הצבא בצבא צ'כוסלובקיה, אף על פי שמעולם לא שירת בו.
ב-1938 עם סיפוח חבל הסודטים לגרמניה, נהיה פון בהם-ארמולי אזרח גרמני, ואף קיבל דרגת כבוד של גנרלפלדמרשל בצבא הגרמני. ב-9 בדצמבר 1941 מת פון בהם-ארמולי בטרופאו, וזכה להלוויה ממלכתית בטקס צבאי מלא בווינה.
אגודת העיתונות החופשית
אגודת העיתונות החופשית (בדנית: Trykkefrihedsselskabet, באנגלית: Free Press Society, נוסדה בדנמרק ב-2004 והאגודה הבינלאומית ב-2009) היא ארגון ללא כוונת רווח, שהוקם על ידי לארס הדהגור הדני, במטרה להגן על העיתונות החופשית, בדנמרק ובעולם כולו, בעיקר כנגד הפגיעה בה על ידי האסלאם הרדיקלי.
הקמת האגודה ופעילותה
ב-2004 ניסה הסופר, עיתונאי והיסטוריון לארס הדהגור להתקבל לאגודת הסופרים הדנית וסורב בשל ספריו ומאמריו האנטי מוסלמים. אגודת הסופרים הדנית איבדה בשל כך תמיכה כספית ממשלתית מסוימת, מכספי הלוטו הדני ואילו הדהגור, בתגובה אישית משלו הקים באותה שנה, יחד עם כמה תומכים, את "אגודת העיתונות החופשית" הדנית. שמה של האגודה נלקח משמה של "אגודת העיתונות החופשית" הדנית, שהוקמה ב-1835, פעלה 14 שנה ונסגרה ב-1849, עם כינונה של החוקה הדמוקרטית הראשונה של דנמרק, שהבטיחה לראשונה בין השאר גם את חופש הביטוי.
האגודה החלה בפעילות של ממש ב-2005 והוקמו לה סניפים שונים ברחבי העולם. ב-2009 הוקמה אגודת העיתונות החופשית, הבינלאומית, המאגדת את כל הסניפים הללו. הדהגור מכהן כנשיא האגודה הדנית ונשיא האגודה הבינלאומית, עד היום.
דירקטוריון האגודה, בראשותו של נשיאה לארס הדהגור, כולל בין השאר גם את הסופר והעיתונאי הבלגי ד"ר פול בליאן (Paul Belien) ועיתונאית ה"וושינגטון טיימס" ובעלת הטור המופיע בכ-120 עיתונים ואתרי חדשות בעולם, דיאנה ווסט (Diana West) - שני סגני הנשיא, וכן אישים נוספים הידועים כלוחמים באסלאם הרדיקלי. במועצה המייעצת חברים בין השאר גם פרנק גפני, בריג'יט גבריאל, הסופר ובעל הטור הקנדי עזרא לוואנט, הסופר והפילוסוף הבריטי פרופסור רוג'ר סקרטון, דניאל פייפס, בת יאור, רוברט ספנסר, חרט וילדרס, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר, מפלורידה אלן ווסט ואחרים.
"פרס העיתונות החופשית" ו"פרס סאפפו"
כחלק מפעילויותיה אלה מחלקת האגודה מדי שנה שני פרסים: "פרס העיתונות החופשית" ו"פרס סאפפו". אפלטון החשיב את סאפפו למוזה העשירית, האחראית על חופש הדיבור.
בין הזוכים ב"פרס העיתונות החופשית" עד כה:
בין הזוכים ב"פרס סאפפו" עד כה:
מבצע ברן
מבצע בְּרֶן היה מבצע של "המוסד" בשנת 1954 לחטיפתו ולהבאתו לישראל של קצין צה"ל שעמד להעביר ידיעות למצרים. המבצע הסתיים במותו של החטוף ובהשלכת גופתו לים.
רקע היסטורי
אלכסנדר ישראל עלה ארצה מבולגריה ב-1949 לאחר שסיים שם לימודי הנדסה. הוא התגייס לצה"ל, קיבל דרגות קצונה הוצב כסרן בחיל הים. שם נחשב לקצין מצטיין ועסק בפיתוח אמצעי לחימה ובלוחמה אלקטרונית. הוא עברת את שמו הפרטי לאבנר וב-1953 התחתן עם עולה מבולגריה בשם כרמלה ארדיטי, והזוג התיישב בחיפה.
במשך הזמן נאשם בהתחזות ומעשי רמאויות שונים. הצטברו נגדו מספר תיקים במשטרה והוא נתבע להתייצב בבית המשפט. בינתיים הכיר פקידה בקונסוליה האיטלקית בחיפה והציע לה נישואים. היא התנתה את הסכמתה בכך שיתנצר. הוא הסכים ושניהם נסעו לירושלים שם עבר הטבלה לנצרות. בעזרת הכנסייה שינה את שמו לאלכסנדר איבור וקיבל דרכון על שמו החדש. עם הדרכון הזה הצליח לעזוב את הארץ למרות שלא היה לו אישור יציאה.
ב-4 בנובמבר 1954 טס לרומא בלי ידיעת אשתו וארוסתו. ב-17 בנובמבר 1954 דווח למרכז "המוסד" כי קצין ישראלי בשם אלכסנדר איבון או איבור מנסה למכור חומר צבאי לנספח המצרי ברומא. כעבור מספר ימים התקבלה ידיעה שהוא מכר למצרים תוכנית של בסיס צבאי גדול בישראל וקבל מִפְרָעָה של 1,500 דולר, אותם הפקיד בבנק קרדיט סוויס בציריך. הוא הבטיח למצרים אינפורמציה נוספת והביע נכונות להגיע לשם כך למצרים. כעבור זמן קצר התקבלה ידיעה שהשגרירות המצרית הזמינה שני מקומות טיסה למצרים בטיסה של חברת התעופה טראנס וורלד איירליינס. היה ברור לאנשי "המוסד" שהם מיועדים לנספח הצבאי ולקצין הישראלי.
המבצע
איסר הראל הורה לאנשי המוסד למנוע בכל דרך את הגעתו של אבנר ישראל לקהיר. הוא שיגר בדחיפות יחידה מבצעית של המוסד בראשות רפי איתן ועמו עמנואל טלמור ונחמיה מאירי. קוד המבצע היה "ברן".
התברר שהידיעה על הטיסה למצרים לא הייתה מדויקת. אבנר ישראל עזב את רומא ואנשי "המוסד" חיפשו אותו, עד שנתגלה בווינה. סוכני "המוסד" עקבו אחריו כשעלה על מטוס שהמריא מווינה לפריז. לידו התיישבה צעירה שהייתה אשת "המוסד". היא פתחה איתו בשיחה לבבית. היא אמרה לו שבשדה התעופה ממתינים לה חברים והציעה לו טרמפ לפריז והוא הסכים לכך. בדרך נעצרה המכונית ליד מספר אנשי "המוסד" שחטפו את ישראל, הרדימו אותו במטלית ספוגה בכלורופורם והביאו אותו לדירת מסתור בפריז. בחקירה גילה שהמניע העיקרי שלו היה בצע כסף.
איסר הראל הורה להחזיר את ישראל לישראל שם יעמוד למשפט. הוא הוכנס לארגז והועלה על מטוס דקוטה של חיל האוויר הישראלי שטס אחת לשבוע לפריז. במטוס, פרט לאנשי הצוות היה הרופא המרדים ד"ר יונה אליאן.
המטוס עצר לתדלוק ברומא ובאתונה. לאחר ההמראה מאתונה החל ישראל לפרפר ולנשום בכבדות. ניסיונות החייאה על ידי ד"ר אליאן כשלו והוא נפטר עוד לפני הנחיתה בישראל.
איסר הראל הורה לצוות האוויר להמריא שוב עם הגופה ולהשליך אותה לים התיכון וכך נעשה.
בעקבות המבצע
המקרה דווח לראש הממשלה משה שרת. הוא הטיל על קדיש לוז ויעקב שמשון שפירא להקים ועדת חקירה על כך. הם חקרו עדים ועיינו במסמכים ומסקנתם הייתה שאנשי "המוסד" פעלו כשורה ומקור התקלה היה ברופא שהזריק מנה גדושה מדי של סמי הרדמה.
ד"ר אליאן טען אחר כך כי פעל לפי המקובל אז וכי המוות נגרם על ידי שילוב של הסמים, קור והפרשים בלחץ האוויר. עמדתו הייתה מקובלת על ידי ראשי המוסד שגייסו אותו שוב כרופא מרדים ב-1960 לחטיפת אייכמן, שהסתיימה בהצלחה.
המבצע נשמר בסוד יותר מחמישים שנה גם מכלל הציבור וממשפחתו של אבנר ישראל. בעיתונות תואר הסיפור כ"הקצין אבנר ישראל נמלט מהארץ לאחר שהסתבך בחובות ובפרשיות רומנטיות על כן התנצר וברח".
בסר
ראו גם
}}
מוטי בסר
מרדכי (מוטי) בסר (נולד ב-11 בפברואר 1952) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים של משרד הביטחון וכיהן כמנכ"ל הבורסה ליהלומים וכמנכ"ל משרד מבקר המדינה.
ביוגרפיה
בסר נולד בישראל. בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון במסגרת העתודה האקדמית.בעל תואר שני במנהל ותקצוב ציבורי מאוניברסיטת תל אביב. שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים, וכן מילא תפקידים ביחידות המחקר והפיתוח של משרד הביטחון וביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל. בנובמבר 1997 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון, תפקיד בו שירת עד נובמבר 2000.
לאחר שחרורו עבד כמנהל תקציביים ובקרה בחברת גילת רשתות לווין. ב-2002 מונה למנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים. ב-2008 מונה למנכ"ל הבונדס בבריטניה. ב-2010 מונה למנכ"ל משרד מבקר המדינה. מנובמבר 2011 עד ינואר 2016 כיהן כמנכ"ל הבורסה ליהלומים. שימש דירקטור בחברות אילן-גת מהנדסים, מלרג הנדסה וקבלנות, בנק עצמאות למשכנתאות ולפיתוח, מנועי בית שמש, ויו"ר חברת יובל חינוך של עיריית תל אביב-יפו, חבר מועצת המנהלים ויו"ר ועדת השקעות של קרן חסכון צבא קבע ,חבר ב"נבחרת הדירקטורים" של רשות החברות 2017,מנכ"ל העמותה הישראלית למיגון מפני אש (NFPA-IL),חבר בחבר הנאמנים של המכון הטכנולוגי חולון (HIT) וחבר ועדת ביקורת,מגשר ומפשר בבית הדין לעבודה,חבר הוועדה לבחינת השקעות במו"פ בתחום המדע וטכנולוגיית קוונטים (האקדמיה הלאומית למדעים),חבר ועדת תל"מ (תשתיות לאומיות למחקר ולפיתוח ליד האקדמיה הישראלית למדעים), לבדיקת נושא מערכות נבונות ובינה מלאכותית בישראל,חבר הוועד המנהל של האגודה לזכויות החולה,מיולי 2020 חבר במועצה המינהלית בבנק ישראל.
בסר נשוי לדפנה ואב לשלושה.
ספריית בני ברית
ספריית בני ברית היא מבנה שנבנה בירושלים בראשית המאה ה-20 בידי ארגון בני ברית. המבנה שימש בתחילה כמשכנה של הספרייה הלאומית ולאחר מכן כספרייה עירונית, מדרשה של הרבנות הצבאית וכיום - ישיבת עץ החיים של ארגון שלום לעם בראשות הרב יוסף הלל בנו של המקובל הרב יעקב משה הלל ראש ישיבת חברת אהבת שלום.
גיוס התרומות ובניית המבנה
בשלהי שנת 1899 הפיץ יוסף חזנוביץ קול קורא, היה זה המשכו של קמפיין ארוך שניהל חזנוביץ למען הספרייה הלאומית בירושלים, אך בניגוד למכתביו הקודמים, כאן התמקד חזנוביץ לא בקריאה להרחבת אוספיה של הספרייה, אלא בצורך בהקמת "בית נאמן" - בניין ייעודי לאכלוס אלפי הספרים, שעברו עד אז בין חדרים ובתים שכורים ברחבי ירושלים.
הביטוי בו השתמש חזנוביץ נקלט היטב ובמהלך השנים הבאות נמלאו העיתונים בהודעות ומודעות שונות על תרומות שהורמו לטובת אותו "בית נאמן". במיוחד נרתמה לטובת העניין מערכת עיתון המליץ, שקבעה מדור מיוחד בשם "בית נאמן" לפרסום התורמים.
מנהלי הספרייה ניגשו למלאכה עוד בטרם נאספו הכספים. הם רכשו בהקפה מגרש בסמוך לרחוב החבשים (כיום - בפינת רחובות "בני ברית" ו"יוסף חזנוביץ") והניחו את אבן הפינה לבניין ב-30 באפריל 1900 הונחה אבן הפינה לבניין החדש. במגילת היסוד נכתב:
הספרייה הלאומית
בית הספרים הכללי לבני ישראל בירושלם מדרש אברבנאל וגנזי יוסף (לימים: הספרייה הלאומית) שכן במבנה מהקמתו ועד לשנת 1920. במהלך השנים הללו שוכלל הבניין ובשנת 1907 סולקו המדרגות העץ ארעיות העולות לקומה השנייה לטובת מדרגות אבן.
מלאי הספרייה המשיך וגדל - אם בעת ייסוד הבניין עמד האינוונטר על כחמישה עשר אלף ספרים, הרי שכעבור עשור, עמד המספר על יתר מכפל מספר זה, ובראשית שנות העשרים כבר החזיקה הספרייה קרוב לשישים אלף ספרים.
הבניין, שהיווה שכלול כה גדול לעומת המבנים הקודמים, שלא נבנו בתור ספריות, התגלה כבעל ליקויים משל עצמו - המעבר בין אולם הקריאה למחסן הספרים היה חשוף לגשם, משרדי ההנהלה היו קטנים (וחלקו מקום עם משרדי לשכת בני ברית), המקום היה חסר בית שימוש ועוד. שכירת מבנה סמוך (שבה שוכנה ספריית גולדציהר) בשנת 1924 היוותה פתרון חלקי בלבד.
מעבר לכל הסיבות שלא להישאר בבית זה, הייתה סיבה אחת נוספת ומכריעה שגרמה לעזיבתה של הספרייה - הרצון לאיחודה עם האוניברסיטה העברית. עם כינונה של האוניברסיטה בשנת 1925 שונה שמה של הספרייה ל"בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי" וכעבור חמש שנים, ב-15 באפריל 1930, נחנך משכנה החדש של הספרייה בבית דוד וולפסון.
לאחר הספרייה הלאומית
בעת מעברה של הספרייה למעונה החדש, נותרו מאחור מבחר ספרים עבריים עממיים וכן מלאי הספרים הכפולים של הספרייה, כדי להוות בסיס להקמתה של הספרייה העירונית מיסודם של בני ברית. הארגון נתן לספרייה את השם "ספרית ירושלים".
הספרייה המשיכה לפעול עד שנות ה-70, אז נסגרה מפאת התמעטות הפוקדים את שעריה. יוזמה להקמת בניין משרדים במקום לא צלחה והמבנה הוכרז כמבנה לשימור וערכו בו עבודות שיקום במימון הקרן לירושלים. במקביל לעבודות השיקום, תכנן האדריכל דוד קרויאנקר תוספת למבנה, שאמורה הייתה לשמש את משרדי ארגון בני ברית, אך גם תוכנית זו לא יצאה אל הפועל.
ב-1978 השתכנה במקום מדרשה תורנית צבאית וכיום הבניין משמש את ישיבת "עץ החיים" של ארגון שלום לעם.
מרקוס שלזינגר
מרקוס ג'ון שלזינגר (באנגלית: Marcus John Schlesinger; נולד ב-16 בנובמבר 1991), הוא שחיין ישראלי-אמריקאי, אלוף ישראל (2015 ו-2016) ופעמיים ברציפות אלוף המכביה (2013 ו-2017) במשחה ל-100 מטר פרפר ושיאן ישראל הנוכחי (2020) במשחה ל-50 מטר פרפר (בריכת 25 מטר) ושיאן ישראל בעבר במשחה ל-100 מטר פרפר (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה
שלזינגר נולד בריברסייד, קליפורניה שבארצות הברית. ב-2015, בגיל 23 עלה לישראל.
אלוף המכביה
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה האולימפית החדשה במכון וינגייט ביולי 2013 ייצג שלזינגר את ארצות הברית וזכה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.88 שניות, לפני (55.70 שניות) ועדי דוידוב (55.83 שניות), שניהם מישראל. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.48 שניות, אחרי גארט ובר-גייל (48.99 שניות), שניהם מארצות הברית ולפני לירן קונובלוב מישראל (50.69 שניות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של (3:23.08 דקות, אחרי ישראל (3:21.44 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:41.87 דקות, אחרי ישראל (7:33.07 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 23.13 שניות.
2015
שלזינגר עלה לישראל ב-13 במאי 2015 והצטרף לקבוצת הפועל דולפין נתניה בהדרכתו של עדי ולפמן ובהמשך על ידי דימה ריבינסקי.
אלוף ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה זכה שלזינגר ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטרה פרפר בתוצאה של 53.34 שניות. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.04 שניות, אחרי תומר זמיר שקבע שיא ישראלי חדש של 23.76 שניות ולפני גיא ברנע (24.04 שניות), שניהם מהפועל ירושלים. מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.89 שניות, אחרי זיו קלונטרוב מהפועל עומר (22.38 שניות) ואור סבטייה ממכבי פארק מים רעות (22.86 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 50.20 שניות.
2016
באליפות אירופה נערכה בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, במאי 2016 סיים שלזינגר במקום 24 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.52 שניות, במקום 36 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.96 שניות ובמקום 42 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.23 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה זכה שלזינגר במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.75 שניות. מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 22.76 שניות, אחרי אור סבטייה (22.54 שניות) ומירון חרותי (22.66 שניות).
שיאן ישראל (בריכת 25 מטר)
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכה שלזינגר ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף והיה לשחיין המצטיין באליפות. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 23.02 שניות, לפני ויקטור בלחסן ממכבי נהריה (24.29 שניות) ונדב אהרונסון חברו לאגודה (24.39 שניות). כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 23.03 שניות, שיפור לשיא בן השנה של גיא ברנע (23.21 שניות), במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 51.35 שניות, שיפור במאית השנייה לשיא בן השנה של גיא ברנע לפני אלון שמי מהפעול עירוני הוד השרון (52.94 שניות) ולירן קונובלוב מהפועל ירושלים (53.48 שניות) ובמשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.84 שניות, לפני אור סבטייה (22.19 שניות) ומארק שפרקין (22.52 שניות), שניהם מהפועל ירושלים. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.46 שניות, אחרי לירן קונובלוב (48.31 שניות) ולפני זיו קלונטרוב (48.56 שניות).
2020
בתחרות סיום העונה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט באוגוסט 2020 קבע שלזינגר במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 22.77 שניות, שיפור לשיא בן השנה של מירון חרותי (22.86 שניות).
קונסיליירי
קונסיליירי (מאיטלקית: Consigliere, מילולית: יועץ) הוא כינוי לבכיר בארגון פשע מאורגן (מאפיה או משפחת פשע). תפקידו לייעץ לראש המשפחה ("הבוס") ולייצג אותו, בהיבטים פליליים ולגיטימיים כאחד ולשמש בדרך כלל כמתווך ומפשר בלי להשתתף בפעילות פלילית אלימה. מקומו נובע מקרבתו לבוס (אך לא בהכרח מקרב בני המשפחה) והוא נחשב ל"מספר שלוש" בהנהגה לאחר ראש המשפחה וסגנו. המונח משמר שמו של תפקיד דומה בהנהגה של ערי איטליה בימי הביניים, סגנו של הדוג'ה של ונציה, למשל, נקרא קונסיליירי.
בתרבות
התפקיד זכה להכרה ציבורית ולפופולריות רבה בעקבות הספר "הסנדק" מאת מריו פוזו והסרטים "הסנדק" והמשכיו (טום הייגן בגילומו של רוברט דובאל), וכן הסרטים והסדרות הרבים שנעשו בעקבות הצלחת "הסנדק", דוגמת "הסופרנוס" (שם הקונסיליירי הוא סילביו דנטה בגילומו של סטיבן ואן זאנדט) והקומדיות "מיקי עיניים כחולות" (יו גרנט) ו"בואו נדבר על זה" (בילי קריסטל).
ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל
ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל (13 במאי 1767 – 10 במרץ 1826) היה מלך פורטוגל בין השנים 1816–1826.
ילדותו
ז'ואאו השישי נולד בליסבון ב-13 במאי 1767, לפדרו השלישי, מלך פורטוגל ומריה הראשונה, מלכת פורטוגל, בתם של ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל ומריאנה ויקטוריה מספרד. בשנת 1785 התחתן ז'ואאו עם קרלוטה ז'ואקינה מספרד, בתו של קרלוס הרביעי, מלך ספרד באישור האפיפיור פיוס השישי, והנישואים נחגגו בפאר גדול, ואחותו של ז'ואאו מריאנה ויקטוריה, נסיכת פורטוגל התחתנה עם אח אשתו האינפנטה גבריאל מספרד. בשנת 1788 מת אחיו הבכור של ז'ואאו ז'וזה, נסיך ברזיל, וז'ואאו מונה ליורש העצר.
עוצר הממלכה
אמו מריה סבלה מדיכאון שהחמיר מאוד בשנת 1792 אחרי מותו של הכומר המוודה שלה עד כדי אי-מסוגלות לשלוט, ולפיכך בשנת 1799 מונה ז'ואאו לעוצר השלטון במקומה. פורטוגל הייתה חלק מהקואליציה האנטי צרפתית השנייה, ובעקבות כך בשנת 1801 פלשה ספרד לפורטוגל. בהסכם בדחוס שנחתם בחודש יוני של אותה שנה הסיגה ספרד את כוחותיה, בתמורה לוויתור על טריטוריות מצד פורטוגל.
בשנת 1805 ניסתה אשתו שתמכה בספרד להדיחו מהשלטון, אך כשלה והוגלתה לעיר מפרה. פורטוגל סירבה בשנת 1807 להיענות לדרישת נפוליאון לתמוך במצור על בריטניה, כחלק מאמברגו על הממלכה המאוחדת. כתוצאה מכך, כוחות צרפתיים, תחת פיקודו של הגנרל ז'ונו (Junot), פלשו לפורטוגל כחלק ממלחמת חצי האי והשתלטו על הבירה ב-1 בדצמבר 1807.
שלטונו
הפרלמנט דרש מז'ואאו השישי לחזור מיד לפורטוגל. לפני חזרתו באפריל 1821, מינה המלך את בנו פדרו כעוצר על ממלכת ברזיל. צעד זה לא נשא חן בעיני חברי הפרלמנט, אשר גרסו שאכיפת הריבונות על שטחי האימפריה צריכה להתבצע משטחי פורטוגל באירופה. בנוסף, נדרש פדרו לחזור לאירופה, על מנת להמשיך בה את תהליך הכשרתו למלוכה. 65 חברי הפרלמנט הברזילאים מחו כנגד דרישה זו ובתגובה נטשו את הפרלמנט בפורטוגל וחזרו לברזיל. ב-7 בספטמבר 1822, הגיעה לידיו של פדרו בברזיל הודעה נוספת בנושא מאת הפרלמנט. הדבר הוביל אותו להכריז על עצמאותה של ברזיל ועל עצמו כקיסר הראשון שלה, באירוע שנודע לימים כזעקת איפירנגה. באותה שנה אושרה בפורטוגל החוקה, שנוסחה ברוחה של החוקה הצרפתית (1791), שקידשה הפרדה בין הזרוע המחוקקת, הזרוע המבצעת והזרוע השופטת, וייחסה למלך תפקיד סמלי בלבד. הגה השלטון עבר לידי פרלמנט חד-אגפי, שחבריו נבחרו בבחירות ישירות, ובידיו השליטה הבלעדית בחקיקה.
בשנת 1824 ניסה בנו מיגל בתמיכת אשתו להדיחו מהשלטון, אולם המרד נכשל בתמיכה בריטית, ומיגל הוגלה לווינה, ואשתו נעצרה במעצר בית.
בשנת 1825 קיבל ז'ואאו את התואר "קיסר ברזיל", בתמורה להכרתו בעצמאות ברזיל, וב-10 במרץ 1826 מת ז'ואאו השישי בליסבון. בשנת 1990 נתגלו בגופתו שרידי ארסן, מה שמחזק את הטענות שז'ואאו נרצח על ידי מתנגדיו. לאחר מותו החלה בפורטוגל מלחמת ירושת הכתר. בנו פדרו הראשון, אשר כיהן כקיסר ברזיל העצמאית, הוכרז גם כמלך על פורטוגל, תחת השם פדרו הרביעי. אך הן הפורטוגזים והן הברזילאים לא רצו באיחוד מונרכי בין שתי הממלכות; כתוצאה מכך, ויתר פדרו על כתר פורטוגל לטובת בתו מריה השנייה, מלכת פורטוגל, תחת התניה שזו תינשא לאחיו, מיגל. עקב אי-שביעות הרצון מהרפורמות החוקתיות שביצע פדרו, הובילו האצילים והכנסייה בשנת 1828 להכתרתו של מיגל הראשון, ובכך פרצו המלחמות הליברליות שבהן כפה פדרו על אחיו מיגל, בסיוע האנגלים, לוותר על הכתר ולבטל את אירוסיו למריה, ולצאת לגלות (1834), ובכך עלתה מריה השנייה שוב על כס המלוכה.
משפחתו
בשנת 1785 התחתן ז'ואאו עם קרלוטה ז'ואקינה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
תיקון עולם (חברה)
תיקון עולם בע"מ היא חברה לגידול ואספקת קנאביס רפואי ברישיון ובפיקוח משרד הבריאות, הראשונה בתחומה בישראל.
החברה החלה את דרכה כגוף ללא מטרות רווח ב-2005. ב-2010, לאחר הסדרת התחום, הפכה לחברה בע"מ. החברה עוסקת בגידול ובפיתוח קנאביס רפואי ומוצרים על בסיס קנאביס רפואי למטרות רפואיות.
באמצע 2012 זכתה החברה לסיקור תקשורתי מקומי ועולמי נרחב בעקבות פיתוח זן של קנאביס רפואי אשר אינו מכיל את החומר הפסיכואקטיבי; פיתוח זה היה לחידוש בתעשייה זו, שזוהתה עם תופעת הלוואי המשכרת של הצמח.
היסטוריה, הקמה ופעילות
בסוף שנות ה-90 החל משרד הבריאות להתיר שימוש בקנאביס לצרכים רפואיים. הרישיונות ניתנו כרישיון להחזקה בלבד, ומספר רישיונות בודדים לגידול עצמי ניתנו לאלו מהחולים שיכלו פיזית לגדל לעצמם את הצמח. לעיתים היה מחולק הקנאביס בתחנות של משטרת ישראל לאחר שזו החרימה כמות של קנאביס מידי עברייני סמים, אך בעקבות התנגדותה של המשטרה פסק אופן חלוקה זה.
ב-2005 נוצר קשר ראשון בין משרד הבריאות למגדל הראשון ומייסד תיקון עולם, צחי כהן, מתוך הצורך לגדל 100 שתילי קנאביס לצרכים רפואיים ללא תמורה למען חולים אשר קיבלו את ההיתר לצרוך את הצמח להקלה במצבם הרפואי אך התקשו בהשגת הקנאביס עצמו. גידול הקנאביס הרפואי נעשה בביתו של כהן בצפון הארץ והתרכז בגידול זן קנאביס אחד ברישיון ובפיקוח של משרד הבריאות ושל משטרת ישראל. הקנאביס היה מחולק בחינם לחולים בעלי ההיתר לפי המינון שקבע להם משרד הבריאות. המוצר הסופי, תפרחת הקנאביס, הועבר למעבדות האוניברסיטה העברית בירושלים אל פרופסור רפאל משולם על בסיס קבע, עבור בדיקת אחוז החומרים הפעילים בתפרחת. הבדיקה הראתה, כי זן הקנאביס שגודל ושלאחר מכן נקרא על שמו של המטופל הראשון של החברה שהלך לעולמו, 'ארז', הכיל 23% מהחומר הפעיל הפסיכואקטיבי של הצמח. לאור התוצאות המרשימות בבדיקות המעבדה, ויחד עם עליית מספר ההיתרים שהנפיק משרד הבריאות, הוחלט להרחיב את רישיון הגידול של כהן ולהעתיק את מקום הגידול למתקן גידול סודי ומאובטח בצפון הארץ.
בשנת 2010 הסדיר משרד הבריאות את נושא הקנאביס הרפואי בישראל, ואיפשר לראשונה לחברת 'תיקון עולם' לגבות 360 ש"ח לחודש בעבור השירות. בתחילה הודגש, כי התשלום הוא על הנגשת הטיפול ועל השירות הניתן במסגרתו (נכון לשנת 2013 עלות הטיפול לפי התוויית משרד הבריאות הוא 370 ש"ח לחודש). בעקבות כך נפתח השוק ונוספו עוד חמש חברות המגדלות ומספקות קנאביס רפואי. באותה שנה הקימה החברה מרפאת אחים/יות מוסמכים להדרכה וליווי טיפול בקנאביס, הראשונה מסוגה בעולם.
בפברואר 2010 פתחה חברת 'תיקון עולם' את חנות הקנאביס הרפואי הראשונה בישראל, המשרתת את מטופלי החברה אשר קיבלו את ההיתר לטיפול ממשרד הבריאות, והחברה הפכה לחברה בערבון מוגבל. ב-2012 קיבלה החברה תו תקן של מכון התקנים הישראלי ISO 9000 בתחום הגידול, הייצור, המכירה, וההפצה של קנאביס רפואי, וכן בתחום הדרכת מטופלים. ב-2013 קיבלה החברה תו תקן של מכון התקנים הישראלי HACCP בתחום תקני המזון של החברה.
ב-2011 הקימה את קבוצת הטיפול הראשונה בעולם לטיפול בקשישים סיעודיים, בבית הסיעודי הדרים בקיבוץ נען, אשר קידמה את הטיפול בקנאביס עבור קשישים. מאז ועד היום החברה מובילה מחקרים עם בתי חולים שונים בנושאי מחלות כרוניות דוגמת: קרוהן, קוליטיס, אפילפסיה, אוטיזם, שיתוק מוחין, דמנציה ועוד.
נכון ל-2018 החברה מספקת קנאביס רפואי לכ-13,000 מטופלים (מתוך 30,000 מטופלים בעלי רישיונות פעילים), מתוכם למעלה מ-1,000 ילדים (רובם על הספקטרום האוטיסטי ASD) בעלות חודשית של 370 ש"ח. החברה מעסיקה כ-100 עובדים אשר קיבלו רישיון משרד הבריאות לעסוק בתחום, בהם אגרונומים, חוקרים, כימאים, אחים מוסמכים ועוד בעלי מקצוע הקשורים לנושא הבוטניקה והרפואה.
בשנת 2019, נרכשה הפעילות של תיקון עולם בישראל על ידי החברה הציבורית "קנביט" (Cannbit) בבעלות איש העסקים ברק רוזן, תמורת 42 מיליון דולר (23 מיליון דולר וכן מניות בשווי בחברה), ושתי החברות התמזגו תחת השם תיקון עולם קנביט פארמסוטיקלס בע"מ.
ייצור ופיתוח
מתקני הגידול של החברה ממוקמים בצפון ישראל ונמצאים תחת פיקוח משרד הבריאות ומשטרת ישראל וכן תחת אבטחה תמידית. עיקר הפעילות של החברה הוא בגידול ופיתוח זנים של קנאביס רפואי בעלי אחוזי חומר פעיל גבוהים לצרכים ולטיפולים רפואיים וכן מיצוי חומרים אלה מצמח הקנאביס לצורך הכנת שמנים, מוצרי אכילה, וקפסולות לבליעה. את בדיקות ואישור החומרים הפעילים מבצע פרופסור רפאל משולם באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן מתבצעות בדיקות איכות וניקיון במעבדות כימיות.
פריצת הדרך של החברה הגיעה באמצע שנת 2012 כאשר מחלקת הייצור והפיתוח של החברה הצליחה לפתח זן של קנאביס רפואי ייחודי אשר אינו מכיל את החומר הפסיכואקטיבי טטראהידרוקנאבינול (THC), ללא תחושת השיכרון, ובעל אחוזים גבוהים של החומר ה"אנטי ממסטל" והאנטי דלקתי של הצמח הנקרא קנאבידיול (CBD - Cannabidiol). הישג זה הביא את משרד ההסברה והתפוצות לקיים מסיבת עיתונאים במתקני החברה בצפון הארץ יחד עם ערוצי תקשורת מובילים מהארץ ומהעולם, כדי לדווח על פריצת הדרך בתחום שהיה מוכר בעיקר עם תופעת הלוואי המשכרת של הצמח.
נכון לשנת 2018 מגדלת 'תיקון עולם' 20 זנים שונים, ובהם שני זנים של קנאביס רפואי אשר מכילים פחות מ-1% טטראהידרוקנאבינול ואחוזים גבוהים של קנאבידיול.
חבובה כבירה
חבובה כבירה (תל קַנַס, Tell Qanas) הוא שמה הערבי של התיישבות מתקופת ארד קדום 2 הפרהיסטורית, בצפון סוריה של היום, במחוז חלב, בצד הסורי של נהר פרת. היישוב השתייך לעיר המדינה אורוכ בדרום מסופוטמיה, במרחק של כ-1,300 ק"מ מעיר האם. חבובה כבירה נוסדה במחצית תקופת אורוכ, בין 4000-3100 לפנה"ס, וממנה למדים על תהליך העיור וההתרחבות של ממלכת ארך באותה התקופה.
היסטוריה
חבובה כבירה נבנתה ב-3500 לפנה"ס לערך על גבי מישור. העיר הייתה בעלת חומות ביצור חזקות. האתר ניטש על ידי מיישביו לאחר מספר דורות, וכנראה מעולם לא אוכלס מחדש. גודלו של האתר הוא 180 דונם לערך. השטח מוקם החומה גודלו כ-100 דונם.
ניתוח המבנה האורבני של האתר והתפתחותו מראה, שהאתר תוכנן וחולק לגושים וחלקות על פי משפחות, וכך נוצרו יחידות משפחתיות מורחבות. דרך מרכזית סלולה חצתה את האתר, כשמשני צידיו היו רחובות משניים, בעלי מערכת ניקוז, ביצורים ושערים ומבני ציבור. נבנו גם הרחבות מחוץ לשטח המבוצר. מבנה השלטון באתר היה מבוסס כנראה על מועצה של נציגי המשפחות או בתי אב שגרו באתר.
בנוסף לאתר זה, היו לאורוכ מספר אתרים נוספים שהיו שלוחות שלה, ביניהן ארסלן טפה, שכבה VIA, הסק הויוק (Hassek Höyük) שכבה V. אתר Jebel/Djebel Aruda (ליד  בסוריה), אתר Tepecik, בטורקיה של היום, שכבה III ואתר גודין טפה באיראן.
<mapframe latitude="36.92" longitude="42.23" zoom="4" width="400" height="300" align="center"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature",  "properties": {  "title": "ארסלן טפה"  }, "geometry": { "type": "Point",  "coordinates": [38.381944,  38.361111568983    ]  } },   {      "type": "Feature", "type": "Feature", "properties": {  "title": "Godin Tepe"  }, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 48.066667, 34.516667] } },   {      "type": "Feature", "type": "Feature", "properties": {  "title": "Tell es-Sweyhat"  }, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [38.253889,36.274167] } },   {      "type": "Feature", "properties": { "title": "חבובה כבירה", "marker-color": "0050d0" }, "geometry": {"type": "Point", "coordinates": [ 38.060833, 36.150278 ] } } ] }
ארכאולוגיה
האתר נחפר במשך תשע עונות מ-1969 ועד 1975, על ידי משלחת של החברה המזרחית הגרמנית, בניהולם של הארכאולוגים ארנסט היינריך (Ernst Heinrich) ואוה סטרומנגר (Eva Strommenger). החפירות נערכו במסגרת חפירות הצלה לקראת הקמת סכר טבקה על נהר פרת.
פרום (יידיש)
פְרוּם (יידיש) היא מילה המתארת דבקות דתית יהודית.
המונח מציין את הדבקות בהלכה באופן שלעיתים עולה על דרישותיה. זה כולל לא רק לימוד קפדני של תורה, תפילות יומיומיות, שמירת שבת וכשרות ועשיית חסד, אלא גם הרבה יותר מנהגים וחומרות (איסורים או חובות החורגים מדרישות ההלכה).
המונח פרוּם מנוגד למונח פְרׇיי (חופשי ביידיש), המתאר יהודים חילונים או לא חרדים, או "חופשיים משמירת מצוות".
משמעות
פרום יכול לשמש גם במובן שלילי עבור 'חסיד צבוע', 'יותר קדוש ממך', 'מתחסד'; וגם במובן חיובי עבור 'חסיד', 'אדוק', 'ירא שמים' ו'ישר'. הביטוי פרום און ארליך משקף את החיוביות של מילים אלו, במובן 'צדיק וישר'.
השאלה "האם הוא פרום?" שואלת האם האדם הוא דתי.
מונחים נגזרים
ב"יינגליש", פרוּמֵר משמש גם כשם עצם ל'אחד שהוא פרום, וגם כשם תואר השוואתי, כלומר 'יותר פרום. צורת ההשוואה הנכונה ביידיש היא, למעשה, פרִימֵר. פרוּמקֵייט מתאר את אורח החיים של אלה שהם פרום.
פרוּמֵר יכולה להיות גם מילה שלילית, בדומה ל'חסיד שוטה' ('אידיוט ירא שמים'), כך מתאר התלמוד (סוטה כא ב) גבר שרואה אישה טובעת, אך מסרב להצילה ואומר: "זה לא צנוע להסתכל עליה ולהציל אותה." פרומר במובן זה הוא אדם שמגזים בהיבטים טכניים של הדת בחיי היומיום באופן הפוגע בהלכה (כמו פיקוח נפש בדוגמה לעיל). מונח נוסף בעל משמעות זו הוא פְרוּמִּי.
אדם שהוא "פרום מלידה" נולד בבית פרום ונשאר שומר מצוות. זה בניגוד לבעל תשובה, יהודי שהפך לפרום לאחר תקופה של אורח חיים לא חרדי.
אופן לבוש
ה"ניו יורק טיימס" מגדיר את המילה פרום כ"שומר מצוות". עבור בנים וגברים, כיסוי הראש הוא מזהה של דתיות. אצל נשים, פרום כולל הקפדה על חוקי הצניעות, כמו לבוש צנוע המכסה את הידיים והרגליים. עבור נשים נשואות, כיסוי ראש הוא סימן נוסף.
דלטון (ג'ורג'יה)
דלטון (באנגלית: Dalton) היא עיר המהווה את מושב מחוז ויטפילד שבמדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. העיר שוכנת במרחק קצר מהכביש הבין-מדינתי 75 למרגלות רכס ההרים הכחולים (Blue Ridge Mountains) שבצפון-מערב ג'ורג'יה והיא לאחר רום היא השנייה בגודלה בחלק זה של המדינה.
בדלטון פועלים רבים ממפעלי ייצור השטיחים שבארצות הברית. היא מהווה בית לפעילויות אומנות ותרבות תוססים, למבנים היסטוריים רבים ולאתרי מלחמת האזרחים. בעיר ניצב מרכז הסחר והכנסים של צפון-מערב ג'ורג'יה, שבה שוכן היכל התהילה של מאמני הספורט של ג'ורג'יה ומתקיימים בו אירועים במשך כל השנה.
מיוני 2011 ועד יוני 2012, כאשר מפעלי שטיחים שהעסיקו אלפי עובדים בעיר, עברו תהליכים של ארגון מחדש, צמצום פעילות, ירידה בייצור וסגירה, איבדו 4,600 מתושבי העיר את מקור פרנסתם ועל פי נתוני מחלקת העבודה של ארצות הברית דלטון היא העיר שחוותה אז את היקף הפיטורין הגרוע ביותר בארצות הברית. בהמשך התאושש שוק העבודה המקומי כאשר שיעור האבטלה במטרופולין של דלטון ירד ל-5.5% במאי 2016, שכן קצב יצירת מקומות העבודה החדשים עלה על שיעור הפיטורין.
היסטוריה
שבטי המוסקוגי ואחרים ישבו באזור עד לאמצע המאה ה-18, כאשר שבטי הצ'רוקי דחקו אותם מערבה ודרומה. הצ'רוקים כינו את ההרים שבצפון ג'ורג'יה "האדמה המכושפת" עד אשר הם אולצו לעקור משם ב-1838 במסע טרגי שידוע כיום בכינוי "נתיב הדמעות".
כאשר עזבו את האזור אחרוני הצ'רוקים, הייתה כבר מסילת הברזל בעבודות הקמה. הייתה זו מסילת המערב והאטלנטי (W&A) שחיברה את עמק נהר הטנסי עם מסילת ג'ורג'יה שהייתה אז גם בהקמה. ב-1847 הוגדר כל השטח ברדיוס של מייל אחד סביב לתחנת הרכבת ששכנה במרכז העיר כשטח העירוני. החלק האחרון של קטע מסילת הברזל העיקרי הושלם ב-1850 בטנל היל שבמחוז ויטפילד. מסילת ברזל שנייה, מסילת מזרח טנסי וג'ורג'יה, הושלמה ב-1852.
מלחמת האזרחים
האירוע הראשון שהתרחש בדלטון במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית היה "מרדף הקטרים הגדול" (Great Locomotive Chase) ב-12 באפריל 1862. יותר משנה לאחר מכן, ב-19-20 בספטמבר 1863, התחולל קרב בין כוחות גדולים של האיחוד ושל הקונפדרציה כמה ק"מ מערבית לדלטון, בצ'יקמוגה ומאוחר יותר בצ'טנוגה. המלחמה הגיעה למחוז ויטפילד באביב 1864, בפרוץ מערכת אטלנטה. קרב דלטון הראשון התנהל ב-7 במאי אותה שנה והסתיים כאשר ב-12 במאי השלים הגנרל ג'וזף א' ג'ונסטון את נסיגתו מהעיר. ב-14-15 באוגוסט אותה שנה התנהל קרב דלטון השני. במערכה של גנרל צבא הקונפדרציה, ג'ון בל הוד בטנסי, תקפו כוחות הפרשים של ג'וזף ווילר את מעוז האיחוד בטילטון לפני שעברו דרך דלטון ופניהם מערבה.
תעשיית השטיחים
דלטון קרויה לעיתים בשם "ברית שטיחים של העולם" והיא משכנת בתוכה יותר מ-150 מפעלים לייצור שטיחים. התעשייה מעסיקה יותר מ-30,000 עובדים במחוז ויטפילד. יותר מ-90% של השטיחים בעולם מיוצרים כיום בשטח של 100 ק"מ סביב לעיר.
אל ג'וינר
אל ג'וינר (באנגלית: Alfrederick "Al" Joyner; 19 בינואר 1960), הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) בקפיצה משולשת. ג'וינר הוא אחיה של האלופה האולימפית ג'קי ג'וינר קרסי ובעלה של האלופה האולימפית פלורנס גריפית' ג'וינר.
ביוגרפיה
ג'וינר נולד ב-1960 בחלקה המזרחי של סנט לואיס שבמדינת מיזורי לאלפרד ומארי ג'וינר, אח בכור לג'קי, אנג'לה ודברה. אביו היה פועל רכבות ואמו אחות. בנעוריו למד בתיכון לינקולן שבעיר וגילה כבר אז כישרון ספורטיבי. עם סיום לימודיו החל ללמוד באוניברסיטת ארקנסו. בתקופת לימודיו הצטרף לנבחרת האתלטיקה של האוניברסיטה כמתחרה בקפיצה משולשת וזכה שלוש פעמים באליפות הקולג'ים באולמות ובחוץ וכן באליפות דרום מרכז ארצות הברית.
ב-1999 החל ג'וינר לעבוד כמאמן אתלטיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ב-2000 נשכר ג'וינר על ידי עיתון הספורט SportsToday.com כדי לסקר את אולימפיאדת סידני כשבמקביל אימן שניים מהספורטאים האמריקאים לקראת התחרויות. ג'וינר עצמו ניסה להתחרות באולימפיאדה זו אך נכשל במבחנים בגלל פגיעה בברכו.
ב-2005 החל לעבוד גם עבור הוועד האולימפי של ארצות הברית כמאמן הנבחרת הפאראלימפית.
בין השאר אימן ג'וינר את ג'ף הנדרסון שזכה ב-2016 במדליית זהב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בקפיצה משולשת.
1983
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.76 מטר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה ג'וינר במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.26 מטר, לפני מייק קונלי מארצות הברית (17.18 מטר) וקית' קונור מבריטניה (16.87 מטר).
1987
באליפות העולם באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית, סיים במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.92 מטר.
משפחתו
לאחר מותה פעל ג'וינר לפרסם את ספרה Running For Dummies שיצא לאור ב-1999 כשדולר מכל מכירה יועד לקרן שהקים ג'יונר בשם "הקרן להעצמה קהילתית על שם פלו-ג'ו" שנועדה להגשמת חלומות עבור בני הנוער ברחבי העולם. כמו כן הקים ג'וינר קרן צדקה ומלגות על שם אשתו.
ב-28 ביוני 2003 נישא לאלישה ביהן (Alisha Biehn) ולזוג נולדו 2 ילדים. ב-2021, לאחר שהתגרש מאלישה, נישא ג'וינר בשלישית לסינתיה.
רוברט גלניסטר
קורות חייו
גלניסטר נולד בווטפורד שבמחוז הרטפורדשייר, ולמד בבית הספר "Harrow Weald". גלניסטר הוא בנו הבכור של הבמאי ג'ון גלניסטר. אחיו הצעיר ממנו בשלוש שנים הוא השחקן פיליפ גלניסטר, המוכר מתפקידו כג'ין האנט בסדרות "החיים על מאדים" ו"אפר לאפר".
קריירה
הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-1980 בסיטקום "Sink or Swim". עוד השתתף בסדרת הטלוויזיה "Soldier Soldier", ב"דוקטור הו" שיחק בסדרה "The Caves of Androzani" לצידו של פיטר דייוויסון שהיה שותפו לסדרה "Sink or Swim". בסדרה הקומית "על אנשים וסוסים" שיחק בתפקיד מיילס, מיליונר בעל מרכז גננות ויו"ר ועדת SWANS, ושיחק בתפקיד אורח בסדרה "A Touch of Frost". בסדרה "הנוכלים" כיכב בתפקיד אש מורגן. בנוסף שיחק גלניסטר בסרטי קולנוע אחדים.
התפקיד הידוע ביותר של גלניסטר הוא בסדרת הדרמה של ה-BBC "הנוכלים" כאש מורגן, נוכל ברמה גבוהה המגלם בהצלחה דמויות שונות על מנת לפתות ולרמות את "הקורבנות" של החבורה. גלניסטר הוא השחקן היחיד ששיחק בכל אחד מפרקי הסדרה.
עוד בטלוויזיה היו לו תפקידים קבועים בסדרה "ספוקס" בו גילם את שר הפנים, ניקולס בלייק, בסדרה "ג'ורג' ג'נטלי" ובמיני-סדרה "ספרטקוס".
הפטיטיס B
הפטיטיס B (באנגלית: Hepatitis B) היא מחלת כבד הנגרמת על ידי נגיף הפטיטיס B, השייכת לקבוצת מחלות הקרויות דלקת כבד נגיפית ונגרמת כתוצאה מווירוסים שונים. הפטיטיס B היא מחלת כבד נפוצה יחסית, כאשר ההדבקה בווירוס מתבצעת ברוב המקרים במגע עם הפרשות של חולה וכן מגע החודר את העור (הדבקה מלעורית). כך למשל, הידבקות יכולה להתרחש במהלך הלידה או בעת קיום יחסי מין. חיסון לנגיף הביא לירידה חדה, של מעל 90%, בשכיחות של הדבקות חדשות. עם זאת, יש לבצע בדיקות בשגרה לקבוצות אוכלוסייה מסוימות הנמצאות בסיכון (מזריקי סמים, קרובי משפחה של חולים במחלה, אנשים פעילים מינית או עם תיעוד של מחלת מין, חולי דיאליזה, נשים בהריון ועוד). ברוב המקרים המחלה חולפת מעצמה אולם באחוז מסוים של המקרים המחלה מתקדמת למחלה כרונית (הפטיטיס כרונית) המטופלת באמצעות תרופות אנטי-ויראליות.
וירוס הפטיטיס B
וירוס הפטיטיס B הוא וירוס DNA, עם מבנה קומפקטי, מעגלי וקטן, המסוגל לקודד ארבעה סטים של תוצרים ויראליים עם מבנים מורכבים מאוד. יכולת זו מושגת באמצעות ארבעה גנים החופפים זה לזה – S, C, P ו-X. הגן S עצמו מקודד לחלבון המעטפת הגדול, הנקרא גם HBsAg, הגן P מקודד ל-DNA פולימראז ואילו הגן C מקודד לשני חלבונים: האחד, HBeAg, הוא חלבון מסיס ומופרש מהווירוס ומעיד על מידת הרפליקציה של הנגיף ויכולת ההדבקה היחסית שלו. השני, HBcAg, הוא חלבון ליבה תוך תאי. הגן X מקודד ל-HBxAg אשר הרלוונטיות הקליניות שלו, נכון ל-2012, אינה ידועה, ייתכן והוא מביא לתהליך יצירת סרטן על ידי היקשרות ל-p53.
וירוס הפטיטיס B שייך למשפחה הנקראת hepadnaviruses, המכילה וירוסים הדומים לווירוס זה בתכונותיהם השונות. המייחד את פעילותם הוא רפליקציה של DNA באמצעות שעתוק לאחור (reverse transcription) ולא באופן ישיר מגדיל של DNA.
אנטיגנים
אם סרום החולים מכיל את החלבון הוויראלי HBeAg (אנטיגן), יכולת ההדבקה היא גבוהה מאוד. כך למשל, נמצא כי אימהות נשאיות שהיו חיוביות ל-HBeAg, כמעט תמיד העבירו את הזיהום לילדיהן, בעוד שאימהות נשאיות להפטיטיס B, אולם שליליות ל-HBeAg, העבירו את הזיהום רק בכ-10% עד 15% מהמקרים. בתחילת המחלה החריפה, מופיע אנטיגן זה באופן זמני. היעלמותו לאחר מכן יכולה להעיד על שיפור קליני וסיום של הזיהום, נוכחות החלבון HBeAg מעבר לשלושת החודשים הראשונים של המחלה החריפה עלול להוות סימן לכך שמדובר בהפטיטיס כרונית.
הגן X מקודד ל-HBxAg, המהווה חלבון קטן שמביא לתהליכים תוך-תאיים בהם יש גירוי לרפליקציה של DNA, אך גם לתהליכים נוספים: נמצא כי חלבון זה מסוגל להביא לעידוד רפליקציה של וירוסים אחרים כגון וירוס ה-HIV, וחולים עם הפטיטיס קשה ואף סרטן הכבד מבטאים אותו.
חשיבותם של אנטיגנים ויראליים
לאחר הדבקה בווירוס הפטיטיס B, המרקר הראשון, המהווה עדות להדבקה ואותו ניתן לראות בדמם של החולים, הוא האנטיגן HBsAg - כלומר, חלבון המעטפת. חלבון זה ניתן לראות לרוב בתוך 8–12 שבועות. רמות אנטיגן זה מקדימות את העלייה באנזימי הכבד ואת התסמינים הקליניים בלפחות שבועיים עד חודש וחצי. ניתן לאתר רמות אנטיגן זה בדם כל עוד המחלה החריפה הכוללת סימפטומים וסימנים כגון צהבת מתרחשת, ואף מעט לאחריה. כמעט תמיד רמת אנטיגן זו יורדת עד שלא ניתן לאתרה בתוך חצי שנה ממועד תחילת ההידבקות. בשלב הבא, לאחר מכן, ניתן למצוא בדם נוכחות קבועה של נוגדנים לחלבון זה, הקרויים antibody to HBsAg או anti-HBs.
ניתן להבדיל בין הדבקה עכשווית בנגיף לבין הדבקה שאירעה בעבר על פי תתי-הסוגים של קבוצות הנוגדנים ל-Anti-HBc. כך למשל, נוגדנים מסוג IgM מעידים על הידבקות במהלך חצי השנה האחרונה, בעוד שנוגדנים מסוג IgG מבטאים הידבקות עבר. חולים אשר הבריאו מהמחלה יבטאו הן נוגדנים לחלבון המעטפת והן נוגדנים לחלבון הליבה, כלומר anti-HBs ו-anti-HBc. עדות נוספת להדבקה היא נוכחות של האנטיגן HBeAg, המופיע תוך כדי או מעט לאחר הופעת האנטיגן HBsAg. נוכחותו מעידה על תהליך רפליקציה של הנגיף.
במצבים של הדבקה כרונית, כלומר בהפטיטיס כרונית, ניתן לראות נוכחות של האנטיגן HBsAg למשך למעלה מחצי שנה, כאשר נוגדנים אליו הם נמוכים מאוד בדם, אם בכלל ניתן לאתרם (undetectable). במהלך תחילת הזיהום הכרוני, ניתן למצוא DNA של הנגיף הן בדם והן בגרעין תאי כבד. מצב זה מקושר עם מקסימום יכולת הדבקה ופגיעה בכבד לאור רפליקציה של הנגיף. ניתן לאתר תקופה זו על ידי מדידה של רמות HBeAg. לאחר תקופה מסוימת, יש תהליך הנקרא seroconversion שבמהלכו האדם הופך להיות שלילי ל-HBeAg (לרוב תהליך זה קורה יחד עם עליה טרנזיאנטית באנזימי כבד), עובדה המרמזת על סוף או הפחתה משמעותית בתהליך הרפליקציה והישככות הנזק לכבד. חולים אלו לרוב ייחשבו כנשאים לא פעילים. עם זאת, פעמים רבות יש מעבר מחודש למצב של רפליקציה, בחולים אלו יתבטאו רמות מחודשות וגבוהות של הנוגדן IgM, ויש צורך להבדיל מצב זה ממצב של הדבקה לראשונה בנגיף.
קיימת שונות בהופעה של מרקרים סרולוגיים אצל אנשים שונים. למשל, נמצא כי במדינות ים-תיכוניות לעיתים יש הדבקה כרונית חמורה בנגיף אשר מלווה בנוגדנים ל-HBeAg במקום הימצאות HBeAg עצמו בדם. חולים אלו לרוב מציגים מחלה פולמיננטית וקשה יותר בכבד, או לחלופין מאובחנים מאוחר יותר עם המחלה, כאשר היא בשלב מתקדם.
לעיתים, הדבקה בהפטיטיס B מתרחשת יחדיו עם הדבקה בהפטיטיס D. וירוס הפטיטיס D הוא וירוס מסוג RNA, אשר "נזקק" לווירוסים אחרים על מנת לפעול. משך ההדבקה בווירוס ההפטיטיס D תלוי במידת הזמן של הזיהום בהפטיטיס B (ולא יכול לעלות עליה).
פתוגנזה
המנגנון בו הידבקות בהפטיטיס B מביאה לנזק לכבד, קשור לתפקיד מערכת החיסון התאית. ככל הנראה, תאי T ציטוליטיים (שתפקידם להשמיד תאים אחרים) הופכים להיות מרוגשים כנגד תאים המציגים אנטיגנים של הווירוס, ומשמידים תאים אלו. מלבד פעילותם של תאי T, קיימת פעילות נוספת של מערכת החיסון הראשונית במטרה לסלק את הווירוס מתאי הכבד. עם זאת, תאי T הם אלו האחראים בסופו של דבר להחלמה הסופית מהזיהום. קיימת מחלוקת באשר למידת פעילותו או חשיבותו של הווירוס בפגיעה בכבד, ככל הנראה הווירוס עצמו ממלא תפקיד ציטופתי (הרס התא) גם ללא קשר למערכת החיסון.
הדבקה בנגיף המתרחשת במהלך הלידה ואשר נפוצה באזורים שונים בעולם כגון המזרח הרחוק, שונה במאפייניה מהדבקה אצל מבוגרים המתרחשת בשכיחות גבוה יותר יחסית בעולם המערבי. תינוקות נשאים להפטיטיס B, כמעט תמיד יפתחו מחלה כרונית, לרבות התפתחות של שחמת הכבד וסרטן הכבד בעשורים מאוחרים יותר בחייהם, מצב הקרוי "סובלנות חיסונית" או immunotolerant. זאת לעומת מבוגרים הנדבקים לראשונה, אשר יפתחו מחלה חריפה יחסית אשר יכולה להיעלם מעצמה לעיתים, מחלה שהיא אימונו-ראקטיבית (immunoreactive).
מבחינה פתולוגית, ניתן להבחין בהסננה של כל אונת הכבד בתאים מונונוקלאריים, בעיקר לימפוציטים קטנים, אולם גם תאי פלסמה ואאוזינופילים. מלבד הסננה זו, ניתן לצפות בנמק של תאי כבד, התרבות של תאי קופר (Kupffer cells), ורמות שונות של עימדון דרכי המרה. המייחד מבחינה פתולוגית הידבקות כרונית בהפטיטיס B, הוא הימצאות תאים הנראים עם ground-glass appearance. תאים אלו מכילים את האנטיגן HBsAg ויכולים להיות מזוהים באופן היסטוכימי.
פתולוגיות חוץ-כבדיות
הדבקה בווירוס הפטיטיס B יכולה להוביל מלבד נזק לכבד, לנזק ברקמות נוספות. נזק זה נגרם כתוצאה משקיעה של קומפלקסים אימוניים במקומות שונים, המביאה לאקטיבציה של מערכת המשלים ולרמות משלים נמוכות בסרום. כך למשל, ניתן לראות מטופלים הסובלים מגלומרולונפריטיס כתוצאה משקיעת נוגדנים בממברנת הבסיס שבגלומרולוס בכליה. שקיעה של קומפלקסים אימוניים יכולה להימצא גם בכלי דם קטנים ולהביא למחלה הקרויה פוליארתריטיס נודוסה, או להתהוות של קריוגלובולינמיה המתבטאת בכאבי פרקים, פריחה נמושה (פורפורה) ולעיתים גלומרולונפריטיס, הגם שמחלה זו נמצאה מקושרת יותר להידבקות כרונית בהפטיטיס C.
תסמינים קליניים וערכים מעבדתיים
התסמינים הקליניים הנפוצים של דלקת כבד נגיפית יכולים לכלול ירידה בתיאבון, הקאות, ובחילות המגיעות עם שינוי בחוש הטעם והריח, עייפות, חולשה, כאבי מפרקים ושרירים, כאבי ראש ולוע, פוטופוביה, שיעול ונזלת כשלאחר מכן מופיעה צהבת. שלב הצהבת מאופיין בהיעלמות מרבית הסימפטומים הקודמים, אולם לעיתים נצפית ירידה במשקל גם במהלך שלב זה. הכבד הופך להיות מוגדל ורגיש ולרוב יש כאבים ברביע הימני העליון שבבטן יחד עם תחושת חוסר נוחות. ממצאים נוספים עלולים לכלול חסימת דרכי המרה, הגדלה של הטחול או של בלוטות לימפה צוואריות.
בשלב ההחלמה, התסמינים עצמם נעלמים, אולם התנרמלות של הבדיקות עלולה להימשך עד 3–4 חודשים.
במהלך השלב הפרודורמלי אצל מטופלים עם הפטיטיס B חריפה, ייתכנו תופעות כגון serum sickness-like syndrome המאופיינות בכאבי מפרקים או דלקת מפרקים, פריחה ואנגיואדמה אצל 5% עד 10% מן החולים. סימנים קליניים אלו עלולים לעורר חשד כי מדובר במחלה ראומטולוגית, לכן יש לבדוק רמות של אנזימי כבד וכן רמות של HBsAg כדי לוודא את האבחנה שאכן מדובר בדלקת כבד נגיפית.
אבחנה
כדי לאבחן הידבקות בווירוס הפטיטיס B, יש לבצע בדיקת דם לגילוי האנטיגן HBsAg (חלבון המעטפת של הנגיף) בסרום החולה. אם רמות אנטיגן אלו הן נמוכות יחסית לאיתור, ניתן לבחון קיומם של נוגדנים נגד אנטיגן חלבון הליבה: IgM anti-HBc. אך קיים יחס הפוך בין רמות האנטיגן שנמצאו בדם לבין מידת הנזק שנגרם לכבד, זאת מאחר שהנזק הנגרם לכבד מקושר לפעולת תאי החיסון של הגוף. עם זאת, נוגדנים לחלבון המעטפת קיימים גם אצל אנשים שקיבלו חיסון לנגיף.
מדידת רמות DNA של הנגיף מתבצעת בעזרת אמצעים מתקדמים והיא בדיקה רגישה וכמותית יחסית. משתמשים בבדיקה זו אצל אנשים החולים בהפטיטיס B כרונית והמקבלים תרופות אנטי-ויראליות כדרך למעקב אחר רפליקציה של הנגיף; מאחר שקיימת קורלציה בין רמות הרפליקציה של הנגיף (הבאה לידי ביטוי בעליה ברמות DNA בדם) ורמות הנזק לכבד לרבות הופעה של שחמת הכבד או קרצינומה של הכבד.
ריפוי: ריפוי מלא מן המחלה בא לידי ביטוי, בין היתר, במדידת רמות נוגדנים בדם לחלבון המעטפת וחלבון הליבה, anti-HBc ו-anti-HBs, ללא הופעת אנטיגנים של הנגיף בדם.
טיפול בהפטיטיס אקוטית
ברוב מקרי ההידבקות בווירוס הפטיטיס B, המחלה מתפתחת באופן חריף אולם שיעורי הריפוי ממנה עומדים על כ-99% בקרב אנשים שמצב בריאותם היה תקין טרום המחלה. לכן, טיפול תרופתי אינו נדרש מאחר שהמחלה חולפת מעצמה. עם זאת, במקרים נדירים בהם מתפתחת מחלה חריפה מאוד, ניתן לתת טיפול ב-nucleoside analogue.
טיפול בהפטיטיס כרונית
הסיכוי להתפתחות מחלה כרונית תלוי בגיל ההידבקות. תינוקות עלולים לפתח מחלה כרונית בכ-90% מן המקרים, בעוד אנשים בוגרים ובריאים נמצאים בסיכון של 1% בלבד לפתח מחלה כרונית. הפרוגנוזה תלויה במספר גורמים: גורם אחד הוא שיעור הנזק לכבד כפי שבא לידי ביטוי במאפיינים היסטולוגיים - נזק בינוני עד קשה מקושר עם שיעורי הישרדות של 55% למשך 5 השנים הבאות, בעוד שנזק קל מקושר עם 97% סיכויי הישרדות. גורם נוסף המקושר לפרוגנוזה הוא רמת הרפליקציה של הנגיף כפי שהיא מתבטאת ברמות DNA של הנגיף בדם כמו גם רמות האנטיגן HBeAg. אנטיגן המלמד על תהליך פעיל של רפליקציה ומכאן נזק גדול יותר לרקמת הכבד.
תרופות לטיפול בהפטיטיס כרונית
הטיפול בהפטיטיס B כרונית מיועד לצורך הפחתת רמות הרפליקציה של הנגיף, היות שרמות אלו מקושרות לנזק לרקמת הכבד. ישנן מספר תרופות מאושרות לטיפול במחלה כרונית של הפטיטיס B, להלן:
המלצות לטיפול תרופתי
האגודה האמריקאית לחקר מחלות הכבד (American Association for the Study of Liver Diseases או בראשי תיבות AASLD), קבעה המלצות באשר לטיפול בחולים כרוניים כמו גם האגודה האירופאית, EASL. מרבית ההמלצות דומות וקיים קונצנזוס לגבי מרבית הנושאים החשובים בטיפול בחולים עם הפטיטיס B כרונית. אלו הן עיקרי ההמלצות:
הטיפולים המותווים לקו ראשון הם פג-אינטרפרון (PEG IFN, אשר החליף את האינטרפרון), אנטקביר (אשר החליף את הלמיבודין), וטנפוביר (אשר החליף את האדפוביר). לכל אחד מהטיפולים הללו יתרונות וחסרונות. פג-אינטרפרון משיג מחד תוצאות טובות יותר בתוך שנה, אולם מנגד, להזרקות שאינן נוחות וכן לבעיה בסבילות של התרופה. תרופות בבליעה כמו נוקלאוזיד אנלוגים מקושרות ביצירת עמידות גבוהה יותר, אך מאידך דם מדכאות רמות DNA באופן משמעותי יותר מאשר אינטרפרון. נכון ל-2012, אין הנחיות לגבי התרופה הראשונה שתשמש בטיפול וחלק מהרופאים מתחילים שימוש בפג-אינטרפרון בעוד אחרים מתחילים טיפול במתן תרופות דרך הפה, כגון טנפוביר או אנטקביר.
חיסון
החיסון מומלץ עבור אוכלוסיות בסיכון: חולי דיאליזה, עובדים במערכת הבריאות החשופים לדם, מזריקי סמים, בעת של ריבוי פרטנרים לקיום יחסי מין, מטיילים לארצות אנדמיות ועוד. ניתן לתת את החיסון גם לנשים בהריון. אם אדם לא קיבל חיסון נגד הנגיף אולם נחשף אליו, ניתן חיסון פרופילקטי לאחר החשיפה (postexposure) המשלב הן מתן נוגדנים והן מתן החיסון הפעיל עצמו. לתינוקות שנולדו לאימהות נשאיות יש לתת את הנוגדנים האמורים מיד לאחר הלידה ולאחר מכן לתת את שלוש מנות החיסון כמקובל. מידת ההגנה שמעניק החיסון אינה ידועה אולם ידוע כי 60% עד 80% מן המחוסנים נשארים עם רמות הגנה מספקות למשך 10 שנים ממועד החיסון, כאשר גם לאחר מכן יש הגנה מסוימת מפני הדבקה כרונית במחלה.
הטכנולוגיה והטכניקות ששימשו לפיתוח חיסון הפטיטיס B שימשו לאחר מכן גם לפיתוחו של חיסון נוסף, בעל קווי דמיון, כנגד מחלה המלריה.
A Man Without Love
A Man Without Love (בעברית: אדם ללא אהבה) הוא שיר, שייצג את בריטניה בתחרות האירוויזיון 1966, בביצוע הזמר קנת' מק'קלר.
השיר הוא בלדה, בו משווה זמר בין אדם ללא אהבה לאדם שיש לו אהבה. הוא מסביר שללא אהבה הוא "רק חצי אדם, כלום", ואדם "עם אהבה זה הכל בחיים".
השיר "A Man Without Love" הגיע למקום השלושים במצעד הסינגלים הבריטי במרץ 1966.
השיר היה השמונה עשר והאחרון בסדר השירים שהושמעו בתחרות, אחרי השיר של אירלנד "Come Back to Stay" בביצוע דיקי רוק. בסיום ההצבעה קיבל השיר שמונה נקודות (חמש מאירלנד ושלוש מלוקסמבורג), ודורג במקום התשיעי מתוך 18.
בשנה שלאחר מכן, 1967, ייצגה את בריטניה באירוויזיון הזמרת סנדי שו שזכתה בתחרות עם השיר "Puppet on a String".
איל בסבך
אַיִל בסבך (באנגלית: Ram in a Thicket) הוא הכינוי שניתן לשני פסלים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות באור שבצפון עיראק. הפסלים יוצרו בין השנים 2,600 - 2,400 לפנה"ס. אחד משני הפסלים מוצג כיום במוזיאון הבריטי שבלונדון, והשני במוזיאון אוניברסיטת פנסילבניה, בפילדלפיה שבארצות הברית.
היסטוריה
זוג הפסלים התגלה בתוך קבר בבית הקברות המלכותי של אור על ידי הארכאולוג לנרד וולי בחפירה שנערכה בשנת 1928 על ידי המוזיאון הבריטי ואוניברסיטת פנסילבניה (החפירות המשותפות באזור החלו בשנת 1922). וולי קרא לפסל "איל בסבך" על פי המסופר במקרא בספר בראשית (כ"ב, א-יט), על אודות עקדת יצחק - אברהם כמעט והקריב את יצחק כקרבן לאלוהים לאחר שנצטווה כך על ידו, אלא שברגע האחרון בטרם פעולת השחיטה נצטווה להשאירו בחיים ולהקריב איל שנלכד בסבך במקומו. בפסוק י"ג נאמר:.
תיאור הפסל
כאשר התגלה הפסל, הוא היה שבור, ומעוך בשל משקל האדמה שמעליו. וולי השתמש בשעווה על מנת לאסוף את כל חלקי הפסל ולשמור על מיקומם, והפסל תוקן לצורתו המקורית.
הפסל עשוי עץ (חלקי העץ המקוריים נרקבו, ושוחזרו על ידי וולי). רגלי וראש האיל מצופים עלי זהב, ואוזני האיל עשויים נחושת. קרני האיל והצמר שעליו כתפיו עשויים לפיס לזולי, הצמר שעל שאר גופו של האיל עשויים צדפה. בטנו של האיל עשויה כסף, ואברי המין שלו עשויים זהב. השיח הקוצני עליו נשען האיל עשוי עץ (ששוחזר), המצופה עלי זהב. לעץ פרחים העשויים זהב.
הפסל ניצב על בסיס מלבני המצופה בפסיפס של צדפה, אבן גיר אדומה ולפיס לזולי.
משערים ששני הפסלים ניצבו אחד למול השני ושימשו בסיס לשולחן או מזבח, אשר אבד.
גביע וורן
גביע וורן (באנגלית: Warren Cup) הוא גביע עשוי כסף מהתקופה הרומית שעליו שני תגליפים הומו אירוטיים. הגביע נקרא על שם בעליו הראשון בעת החדשה - האספן והסופר אדוארד פרי וורן. הגביע נרכש על ידי המוזיאון הבריטי בשנת 1999.
ארכאולוגים מתארכים את הגביע למאה הראשונה לספירה.
תיאור הגביע
תיאור יחסי מין הומוסקסואלים היה נפוץ באמנות רומא העתיקה. בצד אחד של הגביע מתואר גבר מזוקן (אראסטס) כשהוא מקיים יחסי מין אנאלי עם גבר צעיר (ארומנוס), כאשר הגבר המזוקן שוכב על גבו, והגבר הצעיר יושב עליו. ילד צעיר מציץ במעשה מבעד לדלת פתוחה.
בצידו השני של הגביע הבחור הצעיר (כעת האראסטס) מקיים יחסי מין אנלי עם הילד (הארומנוס).
ברקע שתי הסצנות ניתן לראות וילונות וכלי נגינה (על צד א מופיעה קיתרה ועל צד ב אאולוס).
היסטוריה
וורן רכש את הגביע מאת סוחר עתיקות בשנת 1911 עבור סכום של 2,000 ליש"ט. הגביע נרכש בירושלים והסוחר טען כי הגביע התגלה ליד בתיר, לצד מטבעות מתקופת הקיסר הרומי קלאודיוס.
בהתאם לסגנון הגביע, הגביע יוצר ככל הנראה ברומא בשנת 10 לספירה, והובא לפרובינקיית יהודה על ידי הבעלים של הגביע (משערים כי מדובר בפקיד מנהלה רומאי). ארכאולוגים סבורים כי הגביע והמטבעות הוטמנו במטמון בתקופת המרד הגדול (שנת 66 לספירה) על ידי משפחה רומית שנמלטה מהמורדים בראשית המרד.
בשנות ה-50 סירב המכס של ארצות הברית להתיר את הכנסת הגביע למדינה ולהצגתו במוזיאונים בה בטענה כי מדובר בפורנוגרפיה. באותה עת הוצע הגביע למוזיאון הבריטי, וזה סירב לרוכשו.
הגביע נרכש לבסוף על ידי המוזיאון הבריטי בשנת 1999 בסכום של 1.8 מיליון ליש"ט (במימון הקרן המורשת של הלוטו של בריטניה, חברי המוזיאון הבריטי וקרן אוספי האמנות הלאומית). היה זה, נכון לאותה עת, המוצג היקר ביותר שנרכש על ידי המוזיאון (והמחיר עלה עשרות מונים על המחיר שהוצע למוזיאון בשנות ה-50).
הגביע הוא מוצג מספר 36 מבין המוצגים המוזכרים בסדרת רדיו 4: "ההיסטוריה של העולם במאה חפצים".
בין ה-1 בדצמבר 2006 וה-21 בינואר 2007 הוצג הגביע במוזיאון יורקשייר.