cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איי פרסאן
חוף ראס אלקרן (شاطئ رأس القرن)
חוף ראס אלקרן ממוקם במפרץ אלע'דיר מאחורי המתקן של חברת החשמל ומתקן ההתפלה של המים. החוף נחשב לאחד החופים עם המים הכי צלולים באיי פרסאן, נוסף על כך החוף נחשב אתר פופולרי לשחייה והתעמלות בקרב צעירים.
חוף אלעשה (ساحل العشة)
חוף אלעשה נמצא בדרום האי פרסאן, החוף נחשב לחוף היפה והנקי ביותר באי פרסאן, החול בו נחשב לנקי במיוחד והמים מאוד צלולים ונקיים. בשל כך החוף נחשב מאוד פופולרי ואנשים רבים פוקדים אותו מדי יום.
חוף אלפקוה (ساحل الفقوه)
חוף אלפקוה נמצא צפונית לכפר אלחסין (قرية الحسيّن). חוף זה נחשב לאחד החופים היפים באזורו. תושבי המקום נוהגים לפקוד חוף זה מעת לעת כדי לדוג בו ולהנות מיופיו.
באופן כללי בחופי איי פרסאן מתקיימת פעילות ענפה של דיג ושליית פנינים. בחופי איי פרסאן ניתן למצוא מינים רבים של דגים, חלזונות ים ורכיכות. כמו כן באיי פרסאן קיימות שוניות אלמוגים רבות. חוץ מזה חופי איי פרסאן עשירים בענבר גולמי המהווה גם מקור פרנסה לתושבי האי, ומדי חורף מתקבצים חובבנים באיים אלו ומחפשים אבני ענבר יפות.
בעונת החורף נושבות רוחות דרום מערביות חזקות שיוצרות גלים חזקים. המקומיים מכנים את רוחות אלו בשם אלאזיב (الأزيب). בעונה זאת יוצאים המקומיים לפיקניק בחופים הדרומיים והמערביים של האי, כדי לחפש בקבוקים, עצים ודברים נוספים שהשליכו לים מלחים ששטים בים האדום. המקומיים מכנים את העצמים הללו שהמלחים משליכים בשם סואבי (صوابي).
שמורת הטבע איי פרסאן
שמורת הטבע איי פרסאן היא שמורת טבע בערב הסעודית, השמורה מרוחקת כ־42 ק"מ מהחופים של אזור ג'אזאן, שטחה הכולל של השמורה הוא כ-600 קמ"ר. בתחום השמורה מצוים למעלה מ-84 איים ביניהם אלסקיד, פרסאן וקמאח.
בשמורת הטבע קיימים מינים אנדמיים של עצים. כמו כן בשמורה ניתן למצוא מינים רבים של: ציפורים, דגים, אלמוגים, רכיכות ימיות ואפילו כמה מיני נחשים.
ניקולה מילנקוביץ'
ניקולה מילנקוביץ' (בסרבית: Никола Миленковић; נולד ב-12 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הבלם ולעיתים כמגן ימני בקבוצת פיורנטינה ובנבחרת סרביה.
קריירת מועדונים
מילנקוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד. עם הצטרפותו לקבוצה הבוגרת, הושאל לטלאופטיק בה שיחק שנה ועם חזרתו לקבוצה חתם לחמש שנים בקבוצה. ב-10 באפריל 2016 מילנקוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד מלאדוסט לוצ'אני. את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד וויבודינה נובי סאד, שהיה גם השער ה-100 של קבוצתו בכל המסגרות באותה עונה. בפברואר, נבחר כאחד מ-30 שחקני הנוער הטובים בעולם על ידי העיתון האיטלקי, "לה גצאטה דאלו".
ב-24 במאי 2017 פורסם כי מילנקוביץ' יעבור לפיורנטינה מהסרייה א' תמורת 5.1 מיליון אירו. ב-22 בדצמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קליארי.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, מילנקוביץ' שיחק בנבחרות הצעירות של סרביה. ב-29 בספטמבר 2016 מילנקוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–3 ל. מילנקוביץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.
אובליסק הלטראנו
אובליסק הלטראנו (איטלקית Obelisco Lateranense) הוא אובליסק מצרי הניצב בכיכר סן ג'ובאני אין לטראנו ברובע לטראנו ברומא. האובליסק מתוארך למאה ה-15 לפנה"ס, לתקופתו של תחותמס השלישי, ובמקור הוא ניצב במקדש אמון בכרנך שבמצרים. זהו האובליסק המצרי הגדול ביותר הניצב כיום, גובהו 32.18 מטרים, ומשקלו כ-455 טונות.
תולדות האובליסק
לפי כתובת ההירוגליפים הרשומה על האובליסק, חציבתו החלה בימיו של תחותמס השלישי ופסקה עם מותו. היא חודשה והושלמה מקץ 35 שנים בידי נכדו תחותמס הרביעי, אשר שימר את הכיתוב המקורי של סבו והוסיף עליו. אובליסקים הוקמו במצרים העתיקה בזוגות, אך לאובליסק הלטראנו לא היה בן זוג, אם כי נמצא אובליסק סדוק ובלתי גמור במחצבה באסוואן ויכול שזה יועד לתפקיד.
אמיאנוס מארקלינוס ציין כי אוגוסטוס ביקש להעביר את האובליסק לרומא אך ויתר על המשימה בשל הקשיים בהוצאתה לפועל. תחת זאת הסתפק אוגוסטוס באובליסק מצרי צנוע ממנו שהוצב בקירקוס מקסימוס. הקיסר קונסטנטינוס העביר את האובליסק מתבאי לאלכסנדריה בשנת 337, במטרה להביאו בסופו של דבר לקונסטנטינופול, אולם באותה שנה הוא מת ולא הספיק להשלים את המשימה. בנו, קונסטנטיוס השני ששלט בין השנים 337–361, העדיף לשלוח את האובליסק לרומא, ובשנת 357 הוא הוצב בספינה (Spina), המחיצה במוארכת במרכזו של הקירקוס מקסימוס, לצידו של האובליסק הקטן יותר שהביא אוגוסטוס למקום (אובליסק זה ניצב כיום בפיאצה דל פופולו ברומא). במועד בלתי ידוע, ככל הנראה בשל רעידת אדמה, האובליסק התמוטט, נקבר בקרקע ואבד.
בשנת 1587 נמצא האובליסק בקירקוס מקסימוס כשהוא קבור בעומק של שבעה מטרים בקרקע ושבור לשלושה חלקים. האפיפיור סיקסטוס החמישי שכר את שירותיו של האדריכל דומניקו פונטנה כדי שישפץ את האובליסק, ובקצהו העליון נקבע צלב. האובליסק הועמד על פדסטל במקומו הנוכחי ברובע לטראנו ביום 3 באוגוסט 1588. בראשית המאה ה-21 שופץ האובליסק פעם נוספת.
באוקטובר 2014 יצא המגזין Dabiq עם עמוד שער שעליו תמונה של כיבוש אסלאמי של הוותיקן, עם דגל המדינה האסלאמית המונף מעל האובליסק בכיכר פטרוס.
האובליסק
האובליסק עשוי גרניט אדומה, ככל הנראה מהמחצבה הצפונית באסוואן. גובהו המקורי מוערך ב-36 מטרים, אך במהלך שיפוצו בשנת 1588 נחתך ממנו חלקו התחתון באורך של כארבעה מטרים. גובהו של המונומנט יחד עם הפדסטל שעליו הוא ניצב מגיע ל-42 מטרים. אורך כל אחת מצלעות האובליסק הוא כ-2.70 מטרים בבסיסו וכ-1.90 מטרים בבסיס הפירמידה שבראשו. משקלו של האובליסק מוערך ב-455 טון, ולפי הערכות, נדרשו 5,000 עד 10,000 פועלים, כדי להזיזו ממקומו.
כריסטוף, נסיך הסן
כריסטוף, נסיך הסן (בגרמנית: Philipp Landgraf von Hessen; 14 במאי 1901 - 7 באוקטובר 1943) היה נסיך גרמני מבית הסן אשר נהרג בתאונת מטוס במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
כריסטוף נולד ב-14 במאי 1901 בפרנקפורט, לפרידריך קרל, נסיך הסן ולמרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
ב-15 בדצמבר 1930 התחתן כריסטוף עם סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג, ממנה נולדו לו 5 ילדים.
בשנת 1931 הצטרף כריסטוף למפלגה הנאצית, ויצר קשרי חברות עם הרמן גרינג. כריסטוף התקדם עם השנים והגיע לדרגת אוברפיהרר באס אס, ובנוסף שירת כקצין מטה בלופטוואפה וכראש לשכת המחקר, סוכנות ההאזנות של הרמן גרינג. ב-7 באוקטובר 1943 נהרג כריסטוף בתאונת מטוס בהרי האפנינים על יד פורלי, וגופתו נמצאה יומיים לאחר מכן. לאחר מותו התחתנה אשתו עם גאורג וילהלם, נסיך הנובר, ובשנת 1947 התחתן גיסו פיליפ עם הנסיכה אליזבת, שהפכה בשנת 1952 למלכת הממלכה המאוחדת.
משפחתו
ב-15 בדצמבר 1930 התחתן כריסטוף עם סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
פרנץ אברומייט
פרנץ אברומייט (בגרמנית: Franz Abromeit; 8 באוגוסט 1907, טילזיט, האימפריה הגרמנית – 30 ביוני 1964, מצרים) היה קצין אס אס בדרגת האופטשטורמפיהרר במשרד הראשי לביטחון הרייך אשר פיקד על גירוש יהודי קרואטיה ויהודי הונגריה למחנות ההשמדה.
קורות חייו
אברומייט נולד בטילזיט. בצעירותו היה סוחר עורות. הוא הצטרף למפלגה הנאצית, בהמשך הצטרף לאס אס, ובתוכו שירת באס דה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש העיר החופשית דנציג, מונה לראש המחלקה המיוחדת לטיפול בגירוש היהודים והפולנים מהעיר. בראשית 1942 נשלח מטעמו של אדולף אייכמן למדינה העצמאית של קרואטיה לפקד על השלמת גירוש יהודי האזור. הוא פיקד על שתי אקציות אשר במהלכן נעצרו 2,700 יהודים וגורשו למחנה ההשמדה אושוויץ.
Moodle
מוּדֶל (מאנגלית: Moodle, ראשי תיבות של Modular Object-Oriented Dynamic Learning Environment) היא תוכנה חופשית שמשמשת כמערכת מקוונת (מבוססת ווב) להוראה או למידה משולבת מחשב. היא כתובה בשפת PHP. המערכת פותחה במקור על ידי מרטין דוג'יאמס מאוסטרליה, שעבד כאחראי תחום טכנולוגיה באוניברסיטת קרטין. כיום מפתחת אותה חברת Moodle Ltd האוסטרלית, המורכבת מצוות ליבה של 35 אנשים ועוד מאות מפתחים מרחבי העולם. מערכת מודל מבוססת קוד פתוח ומשמשת לניהול קורסים אשר ידועה גם כמערכת לניהול למידה (LMS) או סביבת למידה וירטואלית (VLE). המערכת לא דורשת התקנה תוכנה נוספת אצל המשתמש מעבר לדפדפן לשם יצירת תוכני הלמידה והצפייה בהם. היא כוללת אפשרויות להצגת חומר לימודים, עריכת מבחנים, קבוצות דיון (פורומים) לתקשורת עם תלמידים ומורים אחרים, ועוד.
המערכת מתאימה לקהילת לומדים בקבוצה קטנה וגדולה, ללמידה מקוונת בבתי ספר, במכללות ובאוניברסיטאות, לשיטות למידה והוראה מגוונות. ל-Moodle מעל 91,000 התקנות של סביבות למידה במוסדות שונים, יותר מ-123 מיליון משתמשים, והיא פועלת ביותר מ-233 מדינות.
מבנה סביבת למידה
מרכז העמוד, לכל אורכו, מכיל את רצף ההוראה/למידה. באזור זה ניתן להוסיף משאבים ופעילויות. האזור הנ"ל מחולק לפי יחידות הוראה החל מ-1 ועד למספר אותו מגדיר המרצה או אדמיניסטרטור האתר (מספר זה ניתן לשנות). זוהי החלוקה לתת-נושאים ובה ניתן להוסיף משאבים ופעילויות על פי רצף ההוראה או על פי הנושאים הנלמדים. המשבצות בשני צדי הדף הן עזרי הוראה (בלוקים) שתפקידם לסייע ללומדים.
בישראל
המערכת תורגמה ועוּבּדה לעברית על ידי מכללת שנקר במימון איגוד האינטרנט הישראלי. מאז היא מצאה את דרכה לשימוש בכל מערכת ההוראה האקדמית בארץ - האוניברסיטאות, המכללות, ובמערכת החינוך, כאשר משרד החינוך מאפשר לכל מורה להפעיל קורס Moodle עם הכיתה שלו. רשתות חינוך כמו אורט ישראל, עמל ואמית עושות אף הן שימוש במערכת בבתי הספר שלהן.
מערכת Moodle החליפה בכל המוסדות האקדמיים את מערכת HighLearn של בריטניקה. בארגונים עסקיים המערכת משמשת לניהול תהליכי למידה. אחת הדוגמאות לשימוש המערכת בארגונים עסקיים היא תחת ארגוני חירום כגון מגן דוד אדום שמשתמשים במערכת לצורכי הדרכה ולימוד הכשרות רפואיות את האנשי הארגון עצמם ואת הציבור הרחב.
בחלק מהארגונים משתמשים בתוכנת Totara LMS, שהיא מערכת שפותחה על ידי מספר חברות בריטיות על בסיס Moodle ואיננה קוד פתוח.
מואנה
מואנה (באנגלית: Moana) הוא הסרט ה-56 בסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של אולפני וולט דיסני. עלילת הסרט מתרחשת בפולינזיה לפני כ-2,000 שנה. העלילה מספרת את סיפורה של מואנה, בתו הצעירה של צ'יף משושלת ארוכה של נווטים, שבמשך אלף שנים נמנעים מלהפליג מחוץ ללגונה. מואנה, יוצאת למסע הרפתקאות במטרה למצוא את החצי-אל הפולינזי מאווי, על מנת שיתקן טעות שעשה אלף שנה לפני כן, אשר עלולה להביא להשמדת החיים באיי פולינזיה. הסרט זכה לביקורות חיוביות והצליח בקופות עם הכנסות של מעל 640 מיליון דולר.
עלילה
לפני אלף שנה גנב חצי האל מאווי את לבה של טה-פיטי, אלת החיים. הוא נמלט עם הלב אך אז הותקף על ידי טה-קה, מפלצת עצומה עשויה לבה. מאווי נפל אל מקום לא ידוע והלב והקרס שלו, שאיתו הוא משנה צורה, נעלמו באוקיינוס. בלא ליבה של טה-פיטי, סערה שחורה הולכת ומתפרשת, מביאה לבצורת, וכך מחסלת את החיים באשר היא עוברת.
אלף שנה לאחר מכן על האי הפולינזי מוטונואוי מוצאת את עצמה מואנה, בתו התינוקת של הצ'יף, נמשכת לים. הים משחק עמה ומוסר לה את לבה של טה-פיטי. כשהוריה המודאגים של מואנה מוצאים אותה, לבה של טה-פיטי נופל בחזרה לים.
מואנה מתבגרת אך משיכתה לים אינה פוסקת. אביה מנסה למנוע ממנה להתקרב לים ומפציר בה לקבל את גורלה, ולשמש כצ'יף לבני השבט. באחד הימים מתברר שיבול הקוקוסים מקולקל ובלתי אכיל, הדייגים אינם מצליחים לדוג בכל רחבי האי וצמחיית האי מתחילה לנבול. מואנה מציעה לצאת לדוג מעבר לשונית המקיפה את האי, אך אביה הזועם אוסר עליה, ועל כל יתר בני השבט, לשוט אל מעבר לשונית. אמה של מואנה מספרת לה שבנערותו ניסה אביה לשוט אל מעבר לשונית עם חברו הטוב. השניים כמעט טבעו וחברו הטוב של אביה נהרג. מואנה מנסה לשוט למרות האיסור, והיא מתרסקת אל החוף וכמעט מאבדת את חייה.
כשמואנה המיואשת מתכוונת לקבל על עצמה את מורשתה ולקבל את תפקידה העתידי כצ'יף היא משוחחת עם סבתה שמגלה לה שהאוקיינוס בחר בה על מנת לשאת את לבה של טה-פיטי, למצוא את מאווי ולשכנע אותו להחזיר את לבה של טה-פיטי למקומו. מתברר שסבתה שמרה את הלב לאורך השנים וחיכתה שמואנה תהיה מוכנה. עוד מגלה לה סבתה שעמם היה עם של יורדי ים, אך מאז שלבה של טה-פיטי נגנב הפך הים למסוכן עד שמנהיגי השבט החליטו לאסור על הפלגה אל מעבר לשונית. סבתה של מואנה נופלת למשכב ולפני מותה משכנעת את מואנה לצאת למסע.
מואנה מפליגה בספינה עתיקה שנותרה מתקופת הנדודים של אבות אבותיה, ולאחר שהיא מתמודדת עם סערה עזה היא מוצאת את עצמה על אי בודד. על האי מתגורר מאווי במשך אלף שנה, חסר יכולת לשנות צורה ולהימלט מהאי ללא הקרס המכושף שלו. מאווי מתכוון להימלט מהאי בעזרת סירתה של מואנה ולנטוש אותה על האי, אך מואנה מצליחה להימלט ומשיגה את סירתו של מאווי בשחייה, כשהאוקיינוס מסייע לה באופן אקטיבי ואף מחזיר אותה אל הסירה פעם אחר פעם כשמאווי מנסה לדחוף אותה למים. מואנה מדברת אל ליבו של מאווי במטרה להשיג את עזרתו במסע לטה-פיטי, אך מאווי מסרב להתעמת עם טה-קה. לבסוף מצליחה מואנה לשכנע את מאווי בעזרת הבטחה שאם יצליח במשימה יהפוך לגיבור שיוערץ על ידי כל בני האדם. מאווי מסכים, בתנאי שישיגו תחילה את קרס הקסם שלו. בדרכם למצוא את הקרס מותקפים השניים על ידי הקקאמורה, פיראטים קטנים דמויי אגוז קוקוס (מחווה לסרט מקס הזועם: כביש הזעם). הקקאמורה מצליחים לגנוב את לבה של טה-פיטי, אך מואנה מצליחה לחלץ אותו מידם בעוד מאווי מנסה לברוח מהמקום ולנטוש אותה. מואנה עוברת בין שתי הסירות של הקקאמורה ומטביעה אותם.
השניים ממשיכים במסעם לממלכת המפלצות, שם שוכן טמטואה, סרטן קוקוס ענק שציפה את כל שריונו בזהב ותכשיטים, כולל הקרס הקסום של מאווי. הם מגיעים אל טמטואה והוא מנסה לאכול אותם אך לא מצליח. מואנה ומאווי מצליחים להשיג את הקרס ובורחים ממערתו של טמטואה ומממלכת המפלצות. זרם מים גדול הופך את טמטואה על גבו והוא נשאר שם הפוך.
מאווי מגלה שאף על פי שקיבל בחזרה את הקרס הוא לא מסוגל להיהפך לכל חיה שיחפוץ. מאווי מלמד את מואנה להפליג, והיא מסייעת לו ללמוד בהדרגה מחדש את כוחותיו. מאווי מגלה למואנה שהוא אינו אל מלידה, אלא נולד כאדם, והוריו נטשו אותו. האלים ריחמו עליו ונתנו לו את הקרס. הסיפור מסביר מדוע כל כך חשוב למאווי להיות אהוב על ידי בני האדם.
לאחר כותרות הסיום מופיע טאמאטואה כשהוא עדיין הפוך על גבו ופונה לקהל תוך שהוא שובר את הקיר הרביעי, ותוהה אם הקהל היה עוזר לו להתהפך בחזרה אם שמו היה סבסטיאן והיה לו מבטא ג'מייקני, קריצה ברורה לדמות הסרטן בסרט המשותף הראשון של מוסקר וקלמנטס כצמד במאים, "בת הים הקטנה".
פרסומים
ב-20 באוקטובר 2014 הודיעה חברת דיסני שהסרט ייצא לאקרנים לקראת סוף שנת 2016.
ב-7 באוקטובר פרסמה חברת דיסני כי לאחר שבחנה כ-2,000 מועמדות לתפקיד, בחרה באאולי'אי קרוואלהו, בת ה-14, תושבת האי אואהו שבהוואי לתפקיד מואנה. לקרוולאהו לא היה ניסיון קודם כשחקנית, אך היא חברה במקהלת בית הספר שלה.
ברוב מדינות אירופה שוּנה שם הדמות הראשית, ובהתאם לכך גם שם הסרט, ל-Vaiana, מאחר שהשם "Moana" הוא סימן מסחר רשום במדינות אלה. באיטליה ייקרא הסרט Oceania ושם הגיבורה יהיה Vaiana מאחר שהשם "מואנה" מזוהה באיטליה עם כוכבת פורנו מקומית בשם מואנה פוזי, שסיפור מותה עורר הדים בשנות התשעים.
את הסרט ליווה הסרט המונפש הקצר "עבודות פנימיות" שהוקרן לפניו.
ייצוג התרבות הפולינזית
עם צאת הסרט "לשבור את הקרח" נשמעה ביקורת רבה על חברת דיסני שעבורה היה זה הסרט השלישי ברצף שבו הייתה דמות הנסיכה לבנה (ובנוסף הסרט "אמיצה" של פיקסאר שאף הוא הוסיף לזיכיון הנסיכות נסיכה לבנה) לאחר רצף של שלושה סרטי נסיכות שהציגו נסיכות מתרבויות שונות, אינדיאנית, סינית ושחורה. "לשבור את הקרח" ספג ביקורת מסיבה נוספת. הסרט הציג את התרבות הסקנדינבית במאפיינים כמו מוזיקה ולבוש, אך מבלי להציג דמויות של בני הסאמי. חלק מהביקורת על הסרט הייתה בערוץ טאמבלר שבו הציגו גולשים את דמויות הסרט כבני תרבויות אחרות, בין השאר אינואיטים. ההכרזה על מואנה, הנסיכה הפולינזית הראשונה, עוררה אם כן התרגשות רבה. דיסני הציגו בעבר סרט שעלילתו מתרחשת בהוואי, "לילו וסטיץ'", שהצליח לייצג את התרבות ההוואית באופן אמין ולתפוס את רוח המקום. לקראת "מואנה" למדו מוסקר וקלמנטס את התרבות הפולינזית העתיקה. סיפר קלמנטס בריאיון להאפינגטון פוסט. נוסף על כך שכרה דיסני את הבמאי הניו זילנדי טאיקה ואיטיטי, בעצמו בן לאחד השבטים הפולינזים העתיקים, ככותב שותף למוסקר וקלמנטס, במטרה לוודא שהתרבות הפולינזית תוצג בצורה נכונה. מהלך זה מזכיר מהלך דומה שבו נקטה דיסני בסרט "הנסיכה והצפרדע" שזכה לביקורות עזות על ייצוג לא הולם של שחורים בזמן תהליך הפיתוח, מה שהביא את החברה לשכור את שירותיה של אופרה וינפרי כיועצת.
עוד טרם צאתו לאקרנים זכה הסרט לביקורת על כך שדמותו של מאווי מוצגת באופן הנחשב פולינזי סטריאוטיפי, כבעלת משקל עודף. תחפושת בדמותו של מאווי שהפיצה דיסני לקראת ליל כל הקדושים זכתה גם היא לביקורת בטענה שתחפושת המדמה עור של אדם מתרבות אחרת היא פוגענית כלפי אותה תרבות, עד שלבסוף הודיעה החברה כי הסירה את התחפושות מהמדפים.
דוויין ג'ונסון הגיב לפרסומים השליליים השונים באומרו "לדעתי הפולינזים יהיו גאים" באופן שבו מוצגת דמותו של מאווי. גם אאולי'אי קרוואלהו, המדובבת את דמותה של מואנה, ציינה כי חששה מסרט שיציג את התרבות שלה, אך ציינה כי היא מרוצה מהתוצאה הסופית ואמרה ש"דיסני עשו עבודה נפלאה".
פסקול הסרט
הפסקול של הסרט יצא לאור ב-18 בנובמבר 2016. את שירי הסרט כתבו והלחינו אופטאיה פוא'י, מארק מנסינה ולין-מנואל מירנדה. מנסינה הלחין את הפסקול של הסרט. במקביל יצאה גרסת דלוקס ובה שני דיסקים.
אזכורים תרבותיים
שם התרנגול HeiHei והמשפט בתחילת הסרט: "there's a lot more to HeiHei than meets the eye", הם מחווה לשירו של ניל יאנג Hey Hey, My My.
השיר "Shiny" של הסרטן טאמאטואה, בביצוע ג'מיין קלמנט נכנס לסרט בשלב מאוחר יחסית, לאחר מותו של דייוויד בואי. השיר נכתב בסגנונו הייחודי של בואי, כמחווה.
הסצנה שבה נמלטים מואנה ומאווי מספינות הקאקאמורה שרודפות אחריהן מהווה מחווה לסרט "מקס הזועם: כביש הזעם".
כמו בסרטים אחרים של דיסני, גם ב"מואנה" מוצגות לא מעט ביצי פסחא המרמזות על סרטים אחרים של החברה. בין השאר הסבתא אומרת שהיא תמשיך להיות עם מואנה ואכן באה לתת לה מוטיבציה, במילים דומות מאוד לשל מופסה ב"מלך האריות", בנוסף ניתן למצוא בסרט את דמויותיהם של ביימקס מהסרט "6 גיבורים", את סבסטיאן הסרטן מהסרט "בת הים הקטנה", את סוון אייל הצפון מהסרט "לשבור את הקרח", את דמותו של ראלף ההורס, פרח לב הזהב מהסרט "פלונטר" ועוד.
בנוסף, באמצע הסרט מאווי מוסיף עקיצה פרודית שמופנית לכל הסרטים של דיסני: "אם את לובשת שמלה, ויש לך בעל חיים כשותף, את נסיכה".
הפצה
עם צאתו לאקרנים זכה הסרט לביקורות חיוביות במיוחד, כולל ציון 96% באתר Rotten Tomatoes והסכמה לפיה "עם גיבורה תלת-ממדית כמו האנימציה העשירה שלה וסיפור שמוסיף נופך רענן לנוסחה המוכחת של דיסני, מואנה הוא הרפתקה לכל המשפחה לדורות". באתר IMDb קיבל הסרט ציון של 8.1.
הסרט יצא לאקרנים ביום רביעי שלפני חג ההודיה. כבר בערב הראשון להקרנה גרף הסרט 15.68 מיליון דולר ושבר בכך את שיא ההכנסות ליום הראשון להקרנה של סרט של דיסני שהיה שייך עד אז ל"לשבור את הקרח" (15.5 מיליון דולר).
פרסים
הסרט הועמד לפרס אנני לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, אך בשתי המועמדויות הפסיד לסרט "זוטרופוליס".
קישורים חיצוניים
ביקורות:
פרסי גריינג'ר
חייו
פרסי גריינג'ר נולד במלבורן שבאוסטרליה ב-8 ביולי 1882. בילדותו הוא התחנך בעיקר על ידי אימו, שהייתה בעלת אישיות דומיננטית והשפיעה רבות על חיי בנה הקטן. כשבגר, גריינג'ר החל ללמוד נגינה בפסנתר וקומפוזיציה בפרנקפורט שבגרמניה, ובשנת 1901 הוא השתקע בלונדון, בירת אנגליה. שם, הוא הופיע בקונצרטים רבים כנגן פסנתר, ויצאו לו מוניטין של פסנתרן קונצרטים מלא ברק ולהט. לאחר כמה שנים הוא החל להלחין יצירות משלו. גריינג'ר לא התחבר למסורת הקלאסית שעוד הייתה נפוצה אז, והוא שאף ליצור "מוזיקה חופשית", כדבריו, מוזיקה שלא תהייה כפופה לכל החוקים והמוסכמות הקלאסיים: המשקל והגובה. הוא שאף שהמוזיקה שלו תחקה תופעות טבע שונות, כמו הגלים, הרוח וכו'.
גריינג'ר היה חובב גדול של מוזיקה עממית. במהלך חייו הוא אסף והלחין שירי עם רבים, כמו יצירתו הגדולה סוויטת שירי עם דניים, שהיא מחרוזת של מספר שירים שאהב. עיבודיו של גריינג'ר לשירי עם כמו "גני כפר", "שמחת רועים" ועוד אחרים מצטיינים באנרגיה ובאינטנסיביות רבה, ולעיתים בפאתוס נוקב ועמוק. כל אלו מעידים על אהבתו הרבה של גריינג'ר לשירים העממיים, ועל הזדהות אמיתית עם עולמם של הזמרים הכפריים ששרו אותם. כאשר שהה בלונדון הוא נחשף לעבודתם של ווהן וילאמס וססיל שארפ, שאספו ושימרו שירי עם אנגליים רבים. גריינגר אף הלחין כמה שירים מתוך קובץ זה, לאחר ששמע את עיבודיו של שארפ לשירים, שהיו עדינים ו"סלוניים" מדי לטעמו של גריינג'ר. גריינג'ר היה בין היוצרים הראשונים שהשתמשו בפונוגרף להקלטות של יצירותיו בשטח.
גריינגר היה בקשרים טובים עם מלחינים רבים נוספים, שאיתם חלק את אהבתו לשירי העם. בין חבריו המלחינים ניתן למנות את אדוורד גריג ופרדריק דיליוס, שאותם פגש בשנים 1906 וב-1907. בשנת 1914 עבר גריינג'ר לאמריקה, והשתקע בעיר ניו יורק. שם, החל בעבודתו התזמורתית הגדולה והשאפתנית "הלוחמים", שאותה כתב להרכב שכולל פסנתרים רבים. לרוב הוא כתב גרסאות שונות לכל יצירה, שנועדו לכלים שונים, מתוך רצונו לספק מוזיקה למגוון הרכבים גדול ככל האפשר.
תסמונת לאון–גנונג–לוין
תסמונת לַאוּן–גנונג–לוין (באנגלית: Lown–Ganong–Levine syndrome או LGL) היא תסמונת פרה-אקסיטציה (הפעלה מוקדמת) של שריר הלב, שבמסגרתה מופעלים חדרי הלב מוקדם מהתקין, כתוצאה ממעבר מואץ של הדחף החשמלי בין העליות אל החדרים דרך קשר הפרוזדור והחדר (AV node). בעבר יוחסה התסמונת לקיומו של סיב חשמלי נוסף המוליך את הדחף החשמלי בין העליות אל החדרים שלא דרך קשר הפרוזדור והחדר (Accessory Pathways), אך כיום יש הטוענים כי במרבית המקרים היא נגרמת כתוצאה מהולכה מואצת בקשר הפרוזדור והחדר עצמו. התסמונת מתאפיינת באפיזודות של טכיקרדיה פתאומית. בתרשים א.ק.ג. היא תתבטא במרווח P-R קצר וקומפלקס QRS צר.
תסמונת לאון–גנונג–לוין לא נמצאה כמקושרת לעלייה בשכיחות של מוות פתאומי. עם זאת, הסובלים מהתסמונת חווים בשכיחות גבוהה יותר אפיזודות של טכיקרדיה על-חדרית התקפית מסוגים שונים, בהם סינוס טכיקרדיה, AVNRT, פרפור עליות ורפרוף עליות .
התסמונת קרויה על שמם של ברנרד לאון, ויליאם פרנסיס גנונג וסמואל אלברט לוין.
פתופיזיולוגיה
במערכת הולכה חשמלית תקינה, דחף חשמלי ראשוני (דה-פולריזציה) מופק על ידי הקוצב הראשי של הלב, עובר בעליות הלב וגורם להפעלתן, ומשם מגיע אל קשר הפרוזדור והחדר. קשר הפרוזדור והחדר משהה את התקדמות הדחף החשמלי לפרק זמן של 120–200 מילישניות בטרם ממשיך הדחף אל חדרי הלב. להשהיה זו חשיבות רבה על מנת לאפשר לעליות לסיים להתכווץ ולהעביר את הדם שבהן אל החדרים, בטרם יופעלו החדרים עצמם ויתכווצו. ההשהיה נגרמת כתוצאה מתכונותיו הייחודיות של קשר הפרוזדור והחדר שגורמות לו להוליך את הדחף החשמלי בצורה איטית יותר מאשר שאר הסיבים החשמליים.
תסמונת לאון–גנונג–לוין מתאפיינת בהשהיה קצרה מהרגיל של הדחף החשמלי, המתבטאת בא.ק.ג. במרווח P-R קצר מהרגיל. בעבר הייתה ההשערה כי התסמונת נגרמת כתוצאה מקיומו של סיב הולכה פתולוגי, שכונה "סיב ההולכה על שם ג'יימס" (Bundle of James), המקשר חשמלית בין העלייה השמאלית לבין סיב ההולכה על שם היס (המשכה של מערכת ההולכה), תוך שהוא מייצר מעקף על פני קשר הפרוזדור והחדר ופוגע בכך בהשהיית הדחף החשמלי. פתולוגיה מסוג זה נפוצה בתסמונת פרה אקסיטציה דומה הנקראת וולף–פרקינסון–וייט.
לאחר מחקרים שבוצעו על חולים שהציגו את הסימפטומים ואת הסימנים האופייניים בתרשים הא.ק.ג., לא נמצאו במרבית המקרים ראיות לסיב הולכה נוסף מסוג זה. בחלק קטן יחסית מהמקרים, נמצאו בתוך קשר הפרוזדור והחדר או בסמוך אליו סיבי הולכה קטנים העוקפים את הקשר או את חלקו, אך חוזרים מייד לאחר מכן אל סיב ההולכה על שם היס. מסיבה זו יש הטוענים כי התסמונת אינה נגרמת כתוצאה מסיב הולכה נוסף אלא כתוצאה מהולכה מואצת בקשר הפרוזדור והחדר עצמו.
אבחנה
תסמונת לאון–גנונג–לוין מאובחנת אצל חולים שחוו אפיזודות של קצב לב מהיר ובנוסף לכך מציגים בא.ק.ג. (שלא בזמן אירוע של טכיקרדיה) מרווח P-R קצר או שווה ל-120 מילישניות (3 משבצות קטנות), עם קומפלקס QRS צר ותקין. מרווח P-R קצר בא.ק.ג. כשהוא בפני עצמו, ללא סימפטומים של טכיקרדיה, אינו מצביע על קיומה של התסמונת.
ההבדל בין תסמונת לאון–גנונג–לוין לבין תסמונת וולף–פרקינסון–וייט הוא שבלאון–גנונג–לוין לא יופיע גל דלתא לפני קומפלקס ה-QRS. כמו כן הקומפלקס בלאון–גנונג–לוין יהיה צר ותקין, כיוון שהדחף החשמלי ממשיך במסלולו התקין דרך סיב ההולכה על שם היס וצרורות ההולכה הימני והשמאלי. עם זאת, היעדרו של גל דלתא אינו פוסל לחלוטין אפשרות של וולף–פרקינסון–וייט, כיוון שבחלק מהמקרים תופיע תסמונת זו ללא נוכחות גל דלתא.
הגדת וושינגטון
הגדת וושינגטון היא הגדה של פסח בעברית שנוצרה על ידי הסופר והמאייר יואל בן שמעון בשנת 1478. ההגדה נכתבה על גבי קלף, והיא שזורה באיורים בטמפרה וזהב.
ההגדה ניתנה לספריית הקונגרס בשנת 1916 על ידי אפרים דיינרד כחלק מאוסף דיינרד השלישי.
החל מתאריך 5 באפריל 2011, מוצגת ההגדה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
בהגדה זו, בעמוד בו מוזכר עניין המרור, אייר יואל בן שמעון איש שמצביע על אישה. יש המשערים שהאיור הופיע בעקבות הגדת פראג שם נכתב בצד העמוד של מצוות מרור :"יש מנהג בעולם שהאיש מורה על האשה משום שנאמר אשה רעה מר ממות".
תאנוס
הדמות נוצרה בתור הארד של הקומיקס והופיעה בהמשכיות מארוול למשך יותר משלושה עשורים. שמה של הדמות שואבת השראה מתנטוס, התגלמות המוות במיתולוגיה היוונית. תאנוס, בנם של א'לארס וסוי-סאן מגזע הנצחיים העל-אנושי, נולד בהתיישבות של הנצחיים על הירח טיטאן. משחר ילדותו התעניין תאנוס בניהיליזם ובמוות, ולבסוף התאהב בהתגלמות המוות, גבירת המוות.
דמותו של תאנוס כיכבה ב"סאגת האינסוף" - קשתות סיפור פרי כתיבתו של סטארלין, ביניהן "מסעו של תאנוס", "כפפת האינסוף", "מלחמת האינסוף", "מסע הצלב האינסופי" ו"תהומות האינסוף". בשנים האחרונות, דמותו השתתפה באירועי "השמדה", "הציווי של תאנוס", "אינסופיות" ו"מלחמות האינסוף".
דמותו של תאנוס מדורגת במקום ה-47 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN, ובמקום ה-22 ברשימת מאה הנבלים הגדולים בכל הזמנים לפי מגזין Wizard. תאנוס מופיע בהופעת קמע בסרט הלייב אקשן "הנוקמים", בסצנה שאחרי הכתוביות, בגילום השחקן דאמיון פואטייה. בסרטים "שומרי הגלקסיה", "הנוקמים: עידן אולטרון", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" גילם אותו השחקן ג'וש ברולין, באמצעות דיבוב ולכידת תנועה. בהמשך, ברולין שב לדובב את הדמות בסדרה "מה אם...?".
מקור
תאנוס נולד וגדל בטיטאן, ובנם של א'לארס וסוי-סאן מגזע הנצחיים אך נשא גנום של גזע חייזרי אחר ובלידתו אמו ניסתה להורגו. בילדותו תאנוס היה פציפיסט, ושיחק רק עם אחיו ארוס ומספר חיות מחמד. בגיל ההתבגרות, תאנוס הוקסם מנושאי ניהיליזם והמוות, ובסופו של דבר סגד והתאהב בישות המוות. כמבוגר, תאנוס ניסה לבנות חיים חדשים על ידי הקמת משפחה. כאשר זכה לביקור מהתגלמות המוות, הוא רצח עבורה את משפחתו.
הקובייה הקוסמית
על מנת להרשים את התגלמות המוות, תאנוס מרכיב צבא חייזרי ומתחיל במתקפה על טיטאן, אשר הורגת מיליונים מבני גזעו. בחיפוש אחר כוח אוניברסלי בצורת הקובייה הקוסמית, תאנוס נוסע לכדור הארץ. הוא גורם למות משפחת דגלאס, אך מתגלה כי רק האם נהרגה; אביו של תאנוס לקח את הת'ר לטיטאן, וסבו של תאנוס החיה את ארתור דגלאס בגוף חדש וכך למעשה יצר את דראקס המשמיד. תאנוס איתר את הקובייה ומשך את תשומת לבה של התגלמות המוות. תאנוס השתמש בקובייה כדי לכלוא את סבו, והתגרה בגיבור גזע הקרי מאר-וול. בעזרת האוונג'רס והאינלקט העילאי של הקרי, מאר-וול הביס את תאנוס על ידי השמדת הקובייה.
תאנוס מגיע לעזרתו של אדם וורלוק נגד המאגוס וכוחותיו, ובמהלך ברית זו מתכנן תאנוס תוכנית להתאחד עם התגלמות המוות. הוא סופג בסתר את כוחות יהלום הנשמה של וורלוק, וביחד עם שאר יהלומי האינסוף יוצר נשק המסוגל להשמיד כוכב לכת. וורלוק זימן את האוונג'רס ומאר-וול על מנת לעצור את תאנוס, אשר הורג את וורלוק ולוכד את הגיבורים, אשר שוחררו מאוחר יותר על ידי ספיידרמן והדבר. רוחו של וורלוק הופכת את תאנוס לאבן, ומאוחר יותר נשמתו של תאנוס נראית מלוות את מאר-וול לממלכת המוות.
סאגת האינסוף
תאנוס קם לתחייה, ואסף את יהלומי האינסוף. הוא הרכיב באמצעות היהלומים את כפפת האינסוף, מה שהפך אותו לאומניפוטנטי וגורם לו להרוג מחצית מהיצורים החיים ביקום, וזאת על מנת להוכיח את אהבתו להתגלמות המוות. מעשה זה ואחרים בוטלו על ידי אדם וורלוק, אשר גילה כי תאנוס תמיד הרשה לאחרים להביסו בידיעה שהוא לא ראוי לכוח אומניפוטנטי. תאנוס הצטרף למשמרת האינסוף של וורלוק, שם עזר לו להביס את התגלמויות הטוב והרע של וורלוק. כמו כן, הוא הביא את תור לאודין, על מנת שזה האחרון ירפא את תור משיגעון בו לקה, המאפשר לו להביס כל יריב.
הרפתקאות נוספות עד השמדה
תאנוס גייס גרסה רעה של קבוצת דפנדרס, ולקח אנדרואיד המכיל ידע מספרייה קוסמית. באמצעות אנדרואיד זה הוא נאבק בטיראנט, יצירה כושלת של טורף הכוכבים גלקטוס, ונלכד בממד חלופי. הוא נעזר באחיו של קא-זאר, פרניבל פלאנדר ובענק הירוק כדי להיחלץ מהממד, אך נכשל. הוא בסופו של דבר נמלט, נאבק בתור ושיתף פעולה עם מנגוג על מנת להשיג קמעות רבי עצמה אשר יאפשרו לו להשמיד את כל היצורים החיים ביקום. באחד ממאבקיו נגד תור, תאנוס החריב את כוכב הלכת ריגל-3 אם כי לא השמידו. תאנוס נעזר בתור ובג'ניס-וול נגד אל מוות נוסף, המתכנן לחזר אחר התגלמות המוות ולהשמידה.
תוכנית נוספת של תאנוס נכשלת, וזאת בהתערבות של מנטיס ובנה. הוא סייע להתגלמות המוות בהשמדת רוט, ישות שנוצרה כאשר האנרגיה של תאנוס, כאשר מת, עברה להתגלמות המוות. תאנוס ערך מחקר על גנטיקה, וניסה ליצור שיבוטים של גיבורי ונבלי-על. הוא נטש את הפרויקט, אך חמישה שיבוטים שרדו - של איירון מן, צ'ארלס אקסבייר, גלקטוס, דוקטור סטריינג' וגלדיאטור. שיבוט של תאנוס נתקל בתור ובקא-זאר. תאנוס האמיתי - בעזרת אדם וורלוק, ספיידרמן, גאמורה, דוקטור סטריינג', פיפ הטרול, מונדרגון ופוטון - הרג את השיבוטים. כאשר הפרעה העתיק אחנתון מנסה להשתמש בכוח הקוסמי "לבו של היקום" על מנת להשתלט על כדור הארץ בהווה, הוא הורג תוך כדי את רוב גיבורי כדור הארץ. תאנוס משתמש במסע בזמן על מנת להביסו, ומשתמש בלבו של היקום על מנת לתקן את הנעשה. תאנוס השתנה, והודיע לאדם וורלוק כי כעת הוא אינו חפץ בכיבוש.
תאנוס מחליט לכפר על חורבן ריגל-3, ועוזר למושבת ריגלים בפינוי כוכב הלכת שלהם מפני גלקטוס. תאנוס מגלה כי גלקטוס ניזון מאנרגיית יהלומי האינסוף על מנת להיפטר מרעבו האינסופי, אך שחרר יצור הקרוי "הרעב" הטורף יקומים שלמים. תאנוס מסייע לגלקטוס ללוכדו, ומחליט לבקר במתקן הכליאה הגלקטי קילן. בדרכו לקילן הוא נתקל בהתגלמות המוות, הטוענת כי הוא מחזר ראוי אך חייב להציע לה משהו אחר מלבד מוות. בקילן תאנוס נפגש עם גלדיאטור האמיתי מגזע הש'יאר ועם סטאר לורד, כמו גם בביונדר הכלוא, סובל מאמנזיה ובצורת נקבה אנושית. לאחר שנאבק בביונדר, תאנוס מנחה את שומרי קילן לשמור על הביונדר ולמנוע מהישות להיוולד מחדש. תאנוס עוזב את הכלא בחברת האסירה סקריט ומביס את "הנופל", מבשרו הראשון של גלקטוס, ומציב אותו תחת שליטתו.
השמדה, הציווי של תאנוס, האוונג'רס
במהלך מלחמת ההשמדה, תאנוס איחד כוחות עם מנהיג גל ההשמדה, אניהילוס. כאשר גל ההשמדה הורס את קילן, תאנוס שלח את הנופל לבדוק את מצבו של הביונדר. לפני שהנופל דיווח לתאנוס, הוא נתקל בטנברוס ובאגיס - שניים מאויביו העתיקים של גלקטוס, אותם כלא בקילן כאשר "היקום היה צעיר". תאנוס משכנע את טנברוס ואגיס להצטרף לגל ההשמדה על מנת לנקום בגלקטוס, ולאחר מכן הם הביסו את גלקטוס ואת הגולש הכסוף. אניהילוס כולא את גלקטוס, וכאשר תאנוס מגלה כי אניהילוס מתכנן להשתמש בכוחו של גלקטוס על מנת להרוג את כל היצורים ביקום, הוא מחליט לשחרר את גלקטוס. הוא רואה את התגלמות המוות, ושניות לאחר מכן נהרג על ידי דראקס המשמיד. במהלך הקרב נגד אניהילוס, נובה רואה את רוחו של תאנוס עומדת לצד המוות.
אינסופיות
תאנוס נראה על הירח בו נולד, טיטאן. עם "המסדר השחור", תאנוס יצא לכיבוש הגלקסיה והריסת כוכבי לכת בדרישה לראשם של בלתי אנושיים בגילאי 16–22. כאשר האוונג'רס עזבו לחלל על מנת להילחם בבנאים, תאנוס ראה זאת כהזדמנות להשתלט על כדור הארץ. מתגלה כי תאנוס דרש זאת על מנת לאתר את בנו, אשר מיקומו וזהותו לא היו ידועים לתאנוס פרט לעובדה שהוא בלתי אנושי. כאשר הבלתי אנושיים הכחישו זאת ללהב-עורב, תאנוס נסע לאטילאן באופן אישי. הוא נכנס לקרב עם חזיז שחור, שהשתמש בצעקותיו החזקות נגד תאנוס. צעקותיו של חזיז שחור הרסו את אטילאן, אך תאנוס עמד ללא פגע. חזיז שחור פוצץ את פצצת ענני הטריגן, והמשיך להילחם בתאנוס. כאשר חזיז שחור סירב לחשוף את מיקום בנו של תאנוס, תאנוס הכה בו בכעס. לאחר שקיבלה מידע שקרי מנאמור (אך בהאמינה כי המידע נכון), פרוקסימה מידנייט דיווחה לתאנוס כי יהלומי האינסוף שוכנים בוואקאנדה. נאמור אמר זאת על מנת להתנקם בפנתר השחור, וצבאותיו של תאנוס פלשו לואקאנדה. הוא נכנס לנקרופוליס ואקאנדה, שם מצא את פצצות האנטי-חומר של האילומינטי ואת ברבור שחור וטראקס הנאור האמיתי כאסירים. בגרינלנד, לוע שחור מוצא את ת'אן, בנו של תאנוס. כאשר האוונג'רס חזרו לכדור הארץ והגיעו לגרינלנד על מנת להביס את תאנוס, לוע שחור שחרר את ת'אן ונתן לו להילחם באביו. הקרב הסתיים כאשר תאנוס נכלא בכלא ענברי עם פרוקסימה מידנייט. הוא ומידנייט הועברו לנקרופוליס ואקאנדה.
תאנוס, מידנייט, ברבור שחור וטראקס שוחררו על ידי נאמור, והצטרפו לקאבאל שלו - וזאת לצד להב-עורב ומקסימוס. מטרת הקאבאל היא להרוס את כדורי-הארץ של יקומים מקבילים, הנכנסים למצב "התנגשות" עם יקום מארוול המרכזי. שמונה חודשים אל העתיד, תאנוס השתתף בהשמדתם של עשרות כדורי-ארץ מקבילים. יחד עם להב-עורב וטראקס, הוא עינה את קאנונבול, וולפסביין וצ'ארלס אקסבייר מיקום חלופי, וזאת לאחר שהקאבאל הרג את שאר האקס-מן. נאמור, תאנוס ושאר הקבוצה נהרגו בפיצוץ אנטי חומר. הם התגלו בחיים, אך לא יכלו לחזור ליקום מארוול ונאלצו לסגת ליקום האולטימייט.
ביקום הקולנועי של מארוול
תאנוס מופיע בהופעת קמע בסרט הלייב אקשן "הנוקמים", בסצנה לאחר הכתוביות, בגילום השחקן דאמיון פואטייה. בסרטים "שומרי הגלקסיה" ו"הנוקמים: עידן אולטרון" גילם אותו השחקן ג'וש ברולין, באמצעות דיבוב ולכידת תנועה, והוא שב לגלמו ב"הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ובסדרה "מה אם...?".
תאנוס הוא דמות הנבל הראשי בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף", במהלכו הוא אוסף את שש אבני האינסוף ומשבץ אותן בכפפתו. תאנוס מאמין שרק אם ישמיד כמחצית מאוכלוסיית היקום, יימנע פיצוץ אוכלוסין שיביא לרעב, עוני וקריסת ציוויליזציות, כפי שקרה בירח טיטאן ממנו בא. הוא מאמץ את גאמורה ומאמן אותה להיות מתנקשת בשירותו, יחד עם אחותה למחצה נביולה. למרות שהוא נראה כחסר רגשות, מתברר שהוא חש חיבה כלשהי לגאמורה. בסרטים תאנוס מתואר כחזק מאוד מבחינה פיזית (אם כי חלש בצורה משמעותית ממקבילו בקומיקס, ונעדר שאר הכוחות המתוארים בקומיקס) ובעל סיבולת המאפשרת לו לספוג התקפות רבות מבלי להיפגע באופן משמעותי. הוא הצליח להביס בקרב פנים אל פנים כמעט את כל הנוקמים, בהם איירון מן, הענק הירוק, תור, קפטן אמריקה עם מיולניר, מכשפת השני וקפטן מארוול, בסדרת הטלוויזיה סוכני S.H.I.E.L.D נאמר שאין שווה לכוחו של תאנוס, וגם אם גרביטון והנוקמים ילחמו יחד לא יוכלו להביסו.
סינדר
סינדר הוא ספר מדע בדיוני פנטזיה שכתבה מריסה מאייר בשנת 2012. הוא הספר הראשון בסדרת הספרים תולדות הלבנה. סינדר הוצא לאור על ידי כנרת זמורה-דביר. הסיפור מבוסס על המעשייה סינדרלה.
מאפייני הסדרה
"תולדות הלבנה" היא סדרת ספרי מדע בדיוני ופנטזיה שנכתבה על ידי הסופרת האמריקאית מאריסה מאייר. הסדרה כוללת ארבעה ספרים, ומיועדת לנוער בוגר. כל ספר בסדרה מכיל מעשייה ידועה של האחים גרים שנשתלו בתוכה מאפיינים של מדע בדיוני. מאייר השתמשה במעשיות סינדרלה, פעמונית, כיפה אדומה ושלגיה, של האחים גרים, והפכה אותם לסיפורי מדע בדיוני. הספרים בסדרה הם סינדר, סקרלט, קרס ו-וינטר.
עלילה
העלילה מתרחשת בעיר העתידנית ניו בייג'ינג, כאשר מדינות העולם מתארגנות מחדש כדי ליצור אימפריות ובריתות חדשות. באותו זמן מחלה קטלנית ששמה "לטומוזיס" מופצת על ידי בני הלבנה וכינוייה הם "הקדחת הכחולה", או "המגפה", המחלה משתוללת ברחבי העולם ואין לה תרופה. הנערה סינדר בת ה-16 נמצאת תחת אפוטרופסות אמה המאמצת האכזרית, לין אדרי, יחד עם שתי אחיותיה החורגות, לין פרל ולין אדמונית. סינדר היא קיבורגית, מופלית לרעה ולעיתים קרובות מתייחסים אליה בזלזול, למרות שהיא ידועה כמכונאית הטובה ביותר בניו בייג'ינג.
בעוד סינדר עובדת כמכונאית בשוק, היא פוגשת בבנו של הקיסר, הנסיך קאי, שמבקש ממנה לתקן את האנדרואידית האישית שלו. הקיבורגים מטופלים כאזרחים נחותים, ולכן סינדר מסתירה את זהותה מקאי.
במקביל, אביו של הנסיך קאי, הקיסר ריקאן, מת מהמגפה, וכתוצאה מכך הנסיך הופך לקיסר בגיל 17. יש עליו לחץ ליצור ברית בין מדינות כדור הארץ לבין מדינת הירח, לונה, שבראשה עומדת המלכה לבנה הרודנית והמניפולטיבית. הברית תתקיים על ידי נישואין של הקיסר קאי עם המלכה לבנה. הקיסר קאי אינו מרוצה מהרעיון, הוא רוצה לסכל את התוכנית הזו על ידי מציאת מישהי אחרת להתחתן עימה. הוא מחפש מידע על יורשת הירח החוקית הנסיכה סלין, שנאמר כי מתה בשריפה בחדר הילדים שלה כשהייתה בת 3 אך גופתה לא נמצאה מעולם. קאי מאמין שהנסיכה סלין שרדה את השריפה, אך אינו מצליח למצאה.
ראובן חברון
ראובן חברון (1932–1998) היה ספורטאי ספורט נכים ישראלי. מנציגי ישראל במשחקים הפאראלימפיים הראשונים.
באולימפיאדת הנכים רומא (1960) ובאולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) היה חבר בנבחרת כדורסל כיסאות גלגלים ושותף לזכיות במדליות ארד.
באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) השתתף בתחרויות האתלטיקה בתחרות הטלת כידון למטרה. הוא סיים במקום ה-19 בשלב המוקדמות ולא העפיל לגמר.
חברון נפטר ב-1998 והוכר כחלל צה"ל בהיותו נכה צה"ל שנפטר לאחר השירות. נקבר ברמת השרון.
קישורים חיצוניים
, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
פראנאס ליאטוקאס
פראנאס ליאטוקאס (בליטאית: Pranas Liatukas; 29 בינואר 1876 – 9 בספטמבר 1945) היה לוטננט גנרל ליטאי אשר שימש למשך תקופה קצרה כמפקד צבא ליטא.
ביוגרפיה
ליאטוקאס נולד במחוז טאורגה בליטא שהייתה נתונה אז תחת שליטת האימפריה הרוסית ב-29 בינואר 1876. ב-1902 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית ולמד בבית הספר הצבאי בווילנה. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא השתתף בקרב גליציה כמפקד פלוגה. הוא לחם בחזית המזרחית עד סוף המלחמה, נפצע פעמיים והועלה לדרגת פולקובניק. באוגוסט 1918 סילקו השלטונות הבולשביקים את כל הקצינים ממוצא ליטאי מהצבא. הוא חזר לליטא, שהכריזה בינתיים על עצמאותה. בדצמבר הוא התגייס לצבא ליטא. במרץ 1919 הוא מונה למפקד גדוד חי"ר. הוא השתתף במלחמה נגד הצבא האדום שפלש לליטא, וכן נגד הברמונטיאנים - חיילים רוסיים לשעבר שהתמרדו כנגד השלטון הליטאי. ב-26 בספטמבר 1919 הוא מונה למפקד צבא ליטא. ב-21 בפברואר 1920 פרץ בליטא מרד קובנה חיילים קומוניסטים בתמיכת ברית המועצות ניסו להפיל את ממשלת ליטא. ליאטוקאס צעד בעצמו אל מעוז המורדים בפאנמונה במטרה לנסות ולהשיב את הסדר על כנו, אולם המורדים לקחו אותו בשבי.
המרד דוכא בידי צבא ליטא כעבור יומיים, אולם ליאטוקאס בחר להתפטר ולעזוב את הצבא. הוא המשיך למלא תפקידים ציבוריים במשרד האוצר הליטאי ובבנק ליטא, ובין 1924-1926 שימש כראש מחוז סקאיי. בתחילת 1945 הוא נלכד בידי הנ.ק.ו.ד. והואשם בהשתייכות לצבא החירות הליטאי. הוא עונה קשות, ומת ב-9 בספטמבר 1945. מקום קבורתו לא ידוע.
2016 בצרפת
שנת 2016 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 1029 שנות לאום.
שנות ה-80 של המאה ה-2
שנות ה-80 של המאה ה-2 היו העשור התשיעי של המאה ה-2, החלו ב־1 בינואר 180 והסתיימו ב־31 בדצמבר 189.
לאוניד טופרין
לאוניד זיגמונדוביץ' טופרין (ברוסית: Леонид Зигмундович Туфрин; נולד ב-26 במרץ 1947, בפוליארני, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כלכלן ואיש עסקים רוסי.
כיהן כנשיא מועדון הכדורגל זניט סנקט פטרבורג בשנים 1992-1994.
עבד כיועץ למנכ"ל חברת התקשורת "טלקום צפון-מערב" שנרכשה על ידי רוסטלקום בשנת 2011 והתמזגה עמה. עמד בראש חברת PTT.
ביוגרפיה
הוא נולד במרץ 1947 בעיר פוליארני שבמחוז מורמנסק.
החזית הבלארוסית השנייה
החזית הבלארוסית השנייה הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש פולין וגרמניה, תוך שהיא משתתפת לבסוף בכיבוש ברלין.
לאוניד טופרין
ביוגרפיה
ב-1966 השלים את לימודיו במכון הטכנולוגי הלנינגרדי לרכיבי חלל ואלקטרוניקה. ב-1978 למד בפקולטה למכניקה בטכניון בלנינגרד.
ב-1992 מונה לנשיא קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג. פעל להפוך את המועדון לחברת מניות ועמל למשוך משקיעים וספונסרים לקבוצה, בשנים בהן היא שיחקה בליגת המשנה הרוסית בכדורגל.
החזית הבלארוסית השנייה
היסטוריה
החזית לחמה בקרבות לשחרור בלארוס, וב-5 באפריל 1944 פורקה.
לאוניד טופרין
ביוגרפיה
ב-1995 למד בבית הספר לעסקים על שם פיוקווא באוניברסיטת דיוק בארצות הברית.
החזית הבלארוסית השנייה
היסטוריה
ב-16 באפריל 1944 הוקמה שוב החזית, ולמפקדה מונה איוואן פטרוב. החזית השתתפה במתקפת מוגילוב ובמבצע בגרטיון, ובחורף 1945 השתתפה בקרבות בפרוסיה המזרחית ובפומרניה המזרחית.
ארנבים באוסטרליה
היסטוריה
ארנבים הגיעו לראשונה לאוסטרליה עם אוניות "המשט הראשון". הם גודלו לצורך מזון, כנראה בכלובים. בעשורים הראשונים לא היה נראה שיש לאוכלוסייתם גודל משמעותי, על פי היעדרותם מממצאים ארכאולוגיים של שאריות מזון במושבות של אותה התקופה. אולם, בשנת 1827 בטסמניה, מאמר בעיתון ציין כי: "הארנב האירופאי הפך כה מצוי במושבה, עד כי הם מצויים באלפיהם בכמה אחוזות. אנו מבינים, כי אין ארנבים כלל במושבה הוותיקה (הכוונה לניו-סאות' ויילס)". נראה אם כן שפיצוץ אוכלוסין מקומי קרה בטסמניה בתחילת המאה ה-19.
באותו זמן בניו סאות' ויילס קנינגהאם ציין כי "מבצעים רביית ארנבים בבתים, אולם לא ראינו ריכוזי ארנבים פרא ..." הוא גם ציין כי הקרקע החולית בין סידני ומפרץ בוטאני תהיה אידיאלית למשקי ארנבים. הרעיון אכן יושם והראשון מבין המשקים, לפחות בסידני נבנה על ידי אלכסנדר מקלי "חוות ארנבים משמרת, מוקפת חומת אבן מוצקה, ומאוכלסת היטב על ידי הגידול".
החזית הבלארוסית השנייה
היסטוריה
ב-16 באפריל 1945 פתחה החזית יחד עם החזית הבלארוסית הראשונה והחזית האוקראינית הראשונה בקרב על ברלין, וסייעה להם על ידי כיבוש המרחב שמצפון לברלין.
לאוניד טופרין
ביוגרפיה
בשנים 1973–2004 עבד בחברת הטלפון על שם נקראסוב. בספטמבר 2004 מונה לסמנכ"ל רשת הטלפון של סנקט פטרבורג, חברת "טלקום צפון-מערב" וניהל את החברה עד למיזוגה עם חברת רוסטלקום.
ארנבים באוסטרליה
היסטוריה
בשנות ה-1840, אחזקת ארנבים הפכה נפוצה יותר, ומקרי גנבות ארנבים החלו להופיע תדיר בבתי המשפט, כמו גם נפוצוּת בתפריטי המסעדות והבתים הפרטיים. אוכלוסייתם נשארה קבועה במשך כ־20 שנה, עד סביבות 1866, היו הארנבונים מוגנים על ידי תקנת פרלמנטרית, והייתה הנחה בדבר שימור גודל יחסי על ידי טורפים טבעיים. אולם ב-1867 הובן כי המצב יצא מכלל שליטה.
החזית הבלארוסית השנייה
היסטוריה
לאחר סיום המלחמה, הפכה החזית למפקדת הכוחות הסובייטיים הצפונית ששכנה בפולין.
לאוניד טופרין
חייו האישיים
הוא דובר אנגלית. נשוי ואב לבן.
ארנבים באוסטרליה
היסטוריה
פיצוץ האוכלוסים יוחס בתחילה להיעלמות הטורפים, אולם ניתן גם לייחסו להופעת זן סתגלן ומותאם יותר לתנאים המקומיים, שהתפתח על ידי ברירה טבעית במרוצת השנים.
נראה שפיצוץ האוכלוסין החל עם שחרור 24 ארנבי פרא לצורך ציד ב"פארק ברואן" שליד וינצ'לסי, ויקטוריה. בעודו באנגליה, היה אוסטין חובב ציד מושבע, והקדיש את סופי השבוע שלו לציד ארנבים באופן קבוע. לאחר שהגיע לאוסטרליה, אשר לא היו בה ארנבים, הוא ביקש מויליאם אוסטין אחיינו לשלוח לו 12 ארנבות אפורות, 6 ארנבות מצויות, 72 חוגלות וכמה דרורים, כדי שיוכל להמשיך בתחביבו גם באוסטרליה על ידי יצירת אוכלוסייה מקומית של מינים אלו. ויליאם לא הצליח למצוא מספיק ארנבות אפורות כדי לעמוד בבקשה של דודו וקנה במקום זה ארנבות מבויתות.
אחת הסברות לכך שארנבים התאימו עצמן באופן מיטבי באוסטרליה היא שההכלאה הספציפית בין שני סוגי הארנבים הללו הולידה ארנב בעל תכונות שרידות חזקות במיוחד. חוואים רבים שחררו ארנבים לשטחים שפתוחים אחרי אוסטין. באותו זמן טען כי "הכנסת כמה ארנבים לא יכולה להזיק יותר מדי ותתן תחושה של בית, בנוסף ליתרון הציד.".
התרבותם הלא מבוקרת גרמה לפגיעה קשה לצמיתות באקולוגיה הייחודית של אוסטרליה. דבר שגרם לפגיעה הרסנית בפלורה ובפאונה הייחודית של אוסטרליה. צריכת היתר של חומר צמחי פגעה הן בצמחיית היבשת, והן במינים רבים של חיות כיס שהגיעו עד סף הכחדה בהיעדר מזון. בנוסף, גרמה לאיבוד שטחי מרעה רבים והביאה להאצת תהליך המידבור שכיסה את רוב היבשת.
אמצעי שליטה ובקרה על האוכלוסייה
בשנת 1887 נזק שנגרם מארנבים הביא את ממשלת ניו סאות' ויילס להציע פרס על סך £25,000 עבור "כל שיטה שלא נודעה קודם לכן במושבה שתצליח במשימת ההשמדה של ארנבים". הוועדה קיבלה 1456 הצעות, כולל הצעות בדבר בקרים ביולוגיים, אולם אף לא אחד נמצא יעיל ובטוח. ועדה מלכותית הוקמה כדי לבחון את המצב בשנת 1901. ברגע שהבעיה הובנה כראוי, מספר אמצעי שליטה נוסו כדי להגביל או להקטין את אוכלוסיית הארנבים באוסטרליה. שיטות אלו היו בעלות הצלחה מזערית עד להצגת אמצעים ביולוגיים בחצי השני של המאה ה-20. כיום אוכלוסיית הארנבים מוגבלת לדרום ומרכז אוסטרליה, עם אוכלוסיות קטנות במדבר הצפוני. עם זאת, הנזק הסביבתי הנרחב שנוצר, כנראה אינו בר תיקון.
ציד
כחלק מההתמודדות עם התופעה, נעשה שימוש בציד ארנבונים באופן נרחב, דבר שהביא לתועלת כלכלית מסוימת במהלך השפל הכלכלי הגדול שחוותה אוסטרליה בשנות ה-1980 ובשנות ה-1930. לכידת ארנבים עזרה לחקלאים, חוואים ובוקרים בכך שסיפקו מקור מזון והכנסה נוספת ולפעמים עד כדי כך ששימשו לתשלום חובות החווה. ארנבים שניצודו שימשו אוכל לכלבי החווה וכן בוּשלו והוּאכלו אף למשק חי כגון תרנגולים, אווזים וברווזים. לאחר מכן נוצר ערוץ סחר פנימי ובהמשך גם חיצוני לייצוא, של ארנבים קפואים. הפרווה שלהם הפכה אף היא עם הזמן לפריט סחיר, בפרט בתחום כובעי "אַקוּבּרַה".
אמצעים ביולוגיים
שחרור ארנבים נגועי כלבת, הוכיח עצמו כיעיל במידה מסוימת בבקרת האוכלוסייה, אולם על כל פנים ודאי לא במהירות לה ייחלו.
הפרס על סך £25,000 עורר את תשומת לבו של לואי פסטר, אשר הציע להשתמש בכולרת העופות (Pasteurella multocida). אף על פי שאמצעי זה לא היה מועיל במיוחד, הקישור שלו לפסטר, האיץ את השימוש במיקרוביולוגיה באוסטרליה.
באפריל 1888, ממשלת NSW מינתה ועדה מלכותית "לחקור באופן מלא ומושכל, האם הצגת מחלות מידבקות בקרב ארנבים, באמצעות חיסון או באמצעים אחרים, או הצגת מחלות 'טבעיות' לארנבים ... יהיו בעלות השלכה לבריאות או חיי אדם, או לחיות אחרות מאשר ארנבים, או להשפיע ברווחיות של החקלאות, בין גידולים ובים משק חי ...", תחת הוועדה, ניסויים בוצעו ברוד איילנד, הוכח כי ארנבים שאכלו אוכל נגוע בכולרה מתו, אולם לא היו ראיות כי המחלה מתפשטת לארנבים בריאים.
בשנת 1885, פרופסור ווטסון מאוניברסיטת אדלייד הציע לשחרר ארנבים מוכי "סקאבּ" (rabbit scab) לאזור בוחן. ניסויים מוגבלים הוכיחו שאמצעים מסוג זה יהיו בלתי יעילים באזורים יבשים של אוסטרליה.
בספטמבר 1887, ד"ר הרברט בוצ'ר (1854–1893) מווילקניה מצא בתחנת טינינלוגי מספר ארנבים מתים כחושים במיוחד, אשר הוא וד"ר ה. אליס מסידני הסיקו כי הם מתו כתוצאה מווירוס שכונה על ידיהם "וירוס טינינלוגי" ויכול להיות אפקטיבי כאמצעי בקרה. בפועל, לא הוכח כי סיבת מותם הייתה אכן ממחלה מידבקת וכי ייתכן שפשוט מתו מרעב.
מחלת המיקסומטוזיס שהתפשטה בסוף המאה העשרים אפשרה את הקטנת אוכלוסיית הארנבונים באופן משמעותי, אך בחלוף הזמן פיתחו 50% מהם חסינות טבעית לנגיף.
גידור
גדר הארנבים האוסטרלית היא מחסום נגד מזיקים שנבנה בשנים 1901–1907 במערב אוסטרליה על מנת למנוע מהארנבון המצוי וממזיקים חקלאיים אחרים ממזרח אוסטרליה, לפלוש למערבה. זהו אחד המחסומים המלאכותיים נגד מזיקים הארוכים בעולם. בפרויקט נבנו שלוש גדרות: הראשונה חוצה את כל רוחבה של אוסטרליה מצפון לדרום, השנייה, קצרה יותר ונמצאת מערבית לראשונה, והשלישית עוברת ממזרח למערב והיא הקצרה ביותר. אורך כל הגדרות הוא 3,253 קילומטר ועלות בנייתן הייתה 337,841 פאונד בעת בנייתן.
השפעות על אקולוגיית אוסטרליה
ארנבים אחראיים על בעיות שחיקה, מכיוון שהם אוכלים צמחים מקומיים, ומשאירים את פני השטח חשוף ופגיע למחילות, רוח וכיוצא באלו. הסרה של שכבת הקרקע העליונה היא הרסנית לארץ, אשר לה לוקח מאות רבות של שנים להתחדש.
קרחון מרץ
עמק ניניס-מרץ (-67.41667°N, 146°W) הוא עמק תת-ימי, ששמו ניתן לו בקשר לקרחון מרץ וקרחון ניניס.
גאוגרפיה
אורכו של קרחון מרץ הוא כ-72 ק"מ ורוחבו הממוצע 32 ק"מ. הוא מגיע אל הים בקצהו של פיורד באורך 60 ק"מ, שם הוא נמשך כלשון קרחון גדולה ויוצא בין כף דה לה מוטה/מפרץ בוכאנן ממערב וכף הארלי/מפרץ פישר ממזרח אל תוך האוקיינוס הדרומי. אורכה של לשון קרחון מרץ (-67.16667°N, 145.5°W) הוא כ-80 ק"מ בסך הכל, שכן היא מזדקרת כ-2-=25 ק"מ אל תוך האוקיינוס. רוחבה הוא 40 ק"מ פחות או יותר. הקרחון מעביר כ-10 עד 12 ג'יגה טון לשנה אל הפיורד והלשון מתקדמת כק"מ 1 בשנה במורד הפיורד ואל תוך האוקיינוס.
היסטוריה
משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (1914-1911) בהנהגת דאגלס מוסון גילתה את הקרחון וקראה לו על שם זאוויר מרץ, חבר המשלחת שנספה ב-7 בינואר 1913 במסע של קבוצת המזרח הרחוק. שרידי גופתו של מרץ טמונים עדיין בקרחון הנושא את שמו, קרובים קילומטרים אחדים לאוקיינוס הדרומי משהיו כשמוסון קבר אותו בקרח.
התנתקות 2010
בפברואר 2010 ניתקה כמחצית מלשון הקרחון מרץ, חלקת קרח שאורכה כ-78 ק"מ ורוחבה כ-39 ק"מ, אשר הזדקרה למרחק 100 ק"מ אל תוך האוקיינוס הדרומי, מגוף הלשון העיקרי. ההפרדה התרחשה בסביבות 12 או 13 בפברואר, לאורך שני קווי שבר קיימים משני צדי הלשון. לאירוע תרמה במידה מסוימת התנגשות של גוש קרח גדול עם גוף הלשון. גוש הקרח B-9B היה שריד של גוש הקרח B-9, שאורכו 97 ק"מ ורוחבו 30 ק"מ, אשר ניתק ממדף הקרח רוס בשנת 1987 ולא מכבר ניתק מגדת ניניס ממזרח ללשון, שם היה תקוע במשך 18 שנים.
גוש הקרח החדש שנוצר נקרא Iceberg C-28, משום שהוא גוש הקרח הגדול ה-28 במספר שניתק ממדף הקרח האנטארקטי, ברביע הפונה אל אוסטרליה, מאז 1976. גובהו של גוש הקרח הוא 400 מ' ופני השטח שלו מכסים 2545 קמ"ר. ומשקלו מוערך בכ-860 מיליארד טון. לדברי חוקר הקרחונים האוסטרלי ניל ינג, אירוע כזה מתרחש אחת ל-50 עד 100 שנים. הואיל והלשון מתקדמת בק"מ אחד בשנה, גוש הקרח החדש הזה מייצג כ-70 שנה של התקדמות קרחון.
בתוך שבועיים חג גוש הקרח מרץ סביב נקודת ההתנגשות עם B9-B ונח במקביל לקו החוף. גוש הקרח נסחף מערבה לאחר ההתנגשות ובאפריל 2010 נחבט בפסגה תת-ימית בהתנגשות, ששברה אותו לשני חלקים.
זרימת גושי הקרח מן הקרחון המבותר הפחיתה את יעילות הפוליניה מערבית לקרחון מרץ, שפעלה כאחד האזורים העיקריים של אנטארקטיקה להיווצרות מי מצולות אנטארקטיים דחוסים. ההינתקות יכולה להשפיע על עתיד המסוע הימי סביב אנטארקטיקה.
צארבץ
צַארֶבֶץ (בבולגרית: Царевец) היא מצודה מימי הביניים הנמצאת על גבעה בעלת אותו שם בעיר וליקו טרנובו שבצפון בולגריה. בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1185–1393 העיר נקראה טרנובו, והייתה עיר הבירה, ומרכז השלטון - ארמון הצאר וכנסיית הפטריארך היו בצַארֶבֶץ.
היסטוריה
בשנת 1393 המצודה נכבשה על ידי סולימאן צ'לבי, בנו של באיזיט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית, לאחר 3 חודשי מצור. היא הוחרבה ונשרפה ב-17 ביולי, והאירוע סימל את סופה של האימפריה הבולגרית.
שיחזור המצודה החל בשנת 1930 בתקופת ממלכת בולגריה, והסתיימה בשנת 1981 - לכבוד 1,300 שנים לתחילת העצמאות הבולגרית.
המבנים
המצודה מתנשאת על גבעה המזדקרת מעל עמק בו זורם הנהר יאנטרה. מוקפת חומות שעוביין עד 3.6 מטר, עם 3 שערים. השער הראשי - הכניסה המערבית ביותר עם גשר מתרומם, בה ממוקמת הכניסה הקיימת כיום.
ארמון הצאר ממוקם במרכז המצודה, מוקף בחומה נוספת ובה שני מגדלים. בארמון נמצא חדר הכס, כנסיית הארמון, ואגף מגורים.
בראש הגבעה ממוקמת כנסיית וארמון הפטריארך, שנבנו על שרידי כנסייה עתיקה יותר. הכנסייה שוחזרה בשנת 1981, ועל קירותיה צוירו בשנת 1985 ציורי קיר בסגנון מודרני, המתארים מוטיבים נוצריים, אך גם אירועים מתקופת האימפריה הבולגרית השנייה.
מגדל בלדווין (Балдуинова кула) בצד הדרומי של המצודה, הוא שחזור של מגדל בסגנון ימי הביניים ממצודה בולגרית אחרת, במקום בו היה מגדל קדום יותר שבו נכלא ומת בלדווין הראשון שליט האימפריה הלטינית.
ארכאולוגים מצאו על הגבעה שרידים של כ-400 מבנים שונים שנבנו רובם בימי הביניים, כולל 22 כנסיות וארבעה מנזרים.
בצד הצפוני של המצודה, על צוק המתנשא בגובה רב מעל הנהר, נמצא "סלע ההוצאה להורג", ממנו היו דוחפים את הנידונים למוות אל מותם.
חיזיון אור-קולי
מאז 1985 מתקיים במקום בשעות הערב המאוחרות חיזיון אור-קולי אם הגיעו מספיק תיירים לעיר, המופע משלב אורות ובהם קרני לייזר, מוזיקה דרמטית עם פעמוני כנסייה והוא מתאר את תולדות המקום ואת ההיסטוריה של בולגריה.
מרצדס-בנץ B-קלאס
מרצדס-בנץ B-קלאס (בגרמנית : Mercedes-Benz B-Class) היא מכונית משפחתית 5 דלתות הצ'בק אשר יוצרה על ידי חטיבת מרצדס-בנץ בתאגיד יצרנית הרכב הגרמנית DaimlerChrysler בין השנים 2007 - 2005 ותאגיד דיימלר AG משנת 2007
שמחה ועצב
שמחה ועצב הוא אלבומה השני של יעל דקלבאום, שיצא בשנת 2012. דקלבאום כתבה והלחינה את רוב השירים באלבום.
שיר הנושא של האלבום נקרא "שמחה ועצב", והוא נכתב על ידי דקלבאום בעקבות אירוע שבץ שעבר אביה, דייוויד דקלבאום.
האלבום זכה לביקורות חיוביות.
קאסול
קאסול (באנגלית: Kasol) הוא כפר במחוז קולו במדינת הימאצ'ל פרדש בהודו. הכפר ממוקם בעמק פרוואטי, על גדות נהר פרוואטי , על הדרך בין בהונטאר ומניקארן. הכפר ממוקם כ-30 ק"מ מבהונטר וכ-3.5 ק"מ ממניקארן. הכפר הוא יעד תיירותי פופולרי לתרמילאים ומטיילים. הכפר פועל כבסיס ליציאה לטרקים ליעדים סמוכים בהם קירגנגה. יש שמכנים אותו בשם "מיני ישראל של הודו" בגלל אחוז גבוה של תיירים ישראלים. קאסול נחשב כחלק משביל החומוס ויש בית חב"ד פעיל בעונת התיירות.