cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרשת טננבוים
הקשרים בין שתי המשפחות
ב־1998, בעקבות הידוק הקשר בין המשפחות, פנו בני משפחת עובייד למערכת הביטחון וביקשו את שחרורו של מוחמד בירו. בתמורה, הציעו למסור מידע אודות גורלו של הנווט השבוי רון ארד. מערכת הביטחון העריכה כי המידע שבידם אינו אמין, ודחתה את הצעתם.
תכנוני החטיפה
ב־1999 תכנן קאיד בירו לחטוף אזרחים ישראלים ולהעבירם לידי חזבאללה, שישתמש בהם כקלפי מיקוח תמורת שחרורם של אסירים לבנונים, ובהם אביו מוחמד ואחיו עלי. קייס עובייד הסכים לשתף פעולה, מתוך הכרה בפוטנציאל הרווח הכספי שבמכירת החטופים לחזבאללה.
מסלול החטיפה־בכוח
ביולי 2000 פנה עובייד לנאסר עיאד, פלסטיני תושב רצועת עזה, בנו של הקולונל מסעוד עיאד, מקורבו של יאסר ערפאת. נאסר עיאד ומסעוד עיאד היו אנשי כוח 17, ובמקביל שיתפו פעולה עם החזבאללה, וכן פעלו כסוחרי סמים וכמבריחים. נאסר עיאד הכיר לעובייד את פאיז שהוואן, סוחר מתכת שעסק גם בסחר בסמים, גם הוא פעיל חזבאללה. עובייד נפגש עם עיאד ושהוואן בעזה, והציע לשניים שותפות בעסקת סמים, שבמסגרתה יבריחו קוקאין בשווי של 100 אלף דולר מלבנון לאירופה, ומשם לנמל אשדוד. התוכנית לא יצאה לפועל בשל פרוץ האינתיפאדה בספטמבר, והסגר שהוטל עקב כך על הרשות הפלסטינית.
בחודשים שלאחר המפגש קיימו עובייד ובירו קשר רצוף עם שהוואן ועיאד, ובדצמבר 2000 תכננו הארבעה להבריח מלבנון לישראל כ־50 רובים, עשרות אלפי קליעים וכמה רקטות אר.פי.ג'י. במקביל, רקמו הארבעה תוכנית לחטיפת ישראלים, שעל־פיה שהוואן, שהיה בעל אישור כניסה לישראל, יחטוף טרמפיסט ישראלי צעיר, יכניסו לתוך מכולה ויעבירה לרצועת עזה דרך מעבר קרני, שם יועמס החטוף על סירת דיג ויימסר בלב ים לעובייד ולבירו, שיעבירו אותו ללבנון. אפשרות אחרת שנשקלה אז הייתה הברחת החטוף למצרים, באמצעות מנהרות הברחה ברפיח, ומשם ללבנון. התוכנית נכשלה עקב מעצרם של שהוואן, ואחריו גם עיאד, בינואר 2001. ימים ספורים אחר־כך התנקשה ישראל בחייו של מסעוד עיאד, באמצעות ירי ממסוקי צה"ל.
מסלול העסקה המפתה
במקביל למסלול שהוואן־עיאד, תכננו עובייד ובירו מסלול חטיפה נפרד: פיתויו של אזרח ישראלי להגיע למדינה ערבית, במסווה של עסקה עתירת רווח, ואז חטיפתו והברחתו ללבנון.
החטוף הפוטנציאלי הראשון היה ד"ר גונן שגב — שר האנרגיה והתשתיות בין השנים 1995–1996, שעובייד סבר שהוא יוצא יחידה מובחרת. ב־1999 טווה עובייד קשרים עסקיים עם שגב, דרך צד שלישי, ואף נפגש עמו במשרדו. הוא דיווח על הפגישה לחזבאללה, וייתכן שאף צילם את שגב בהמשך. מאוחר יותר קיימו השניים קשר עסקי — שוב באמצעות צד שלישי — בעסקאות לגיטימיות באירופה, בסין ובמפרץ הפרסי. עסקאות אלה, שהגיעו לסכומים של מאות אלפי דולרים, המשיכו גם לאחר חטיפתו של טננבוים בשנים 2000–2002, אבל התקדמו בקצב אטי מדי לטעמם של עובייד ובירו.
כחלופה, הציע עובייד לחטוף את אלחנן טננבוים. טננבוים היה קצין בחיל התותחנים שלחם במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים, ועלה בסולם הדרגות עד לדרגת אלוף־משנה. כאזרח, הסתבך טננבוים בעסקים כושלים ושקע בחובות. חבריו מבין הקצינים הבכירים בצה"ל סייעו לו, וכך גויס למילואים בתנאי קבע. הוא שירת כ־150 יום בשנה, ונחשף לסודות צבאיים. טננבוים קיים קשרים עסקיים עם אביו של עובייד, חסן, עוד מילדותו של עובייד, ומאוחר יותר שיתף פעולה עם עובייד עצמו, בניכיון המחאות ובמכירת ציוד ומוצרים בשטחי הרשות הפלסטינית. עובייד העביר לקאיד בירו את כרטיס הביקור של טננבוים, וזה העביר את הכרטיס למזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, שהסכים לקנות את טננבוים.
חטיפת טננבוים
במהלך שנת 2000 פנה עובייד לטננבוים, שהיה שרוי בחובות של כמיליון שקל עקב הימורים ועסקים כושלים, והציע לו שותפות רווחית בעסקה לייבוא סמים לישראל. על־פי החשד, באותה שנה ביצעו טננבוים ועובייד מספר עסקאות מסוג זה, בהן גם ניסיון להברחת עשרות ק"ג קוקאין מקולומביה לישראל, שסוכל על ידי שלטונות ירדן.
באוגוסט 2000, אחרי שיצר קשר עם טננבוים לביצוע עסקת הסמים, ביקר עובייד את מוחמד בירו במאסרו בפעם האחרונה. חודש לאחר מכן, בספטמבר, יצא עובייד לגרמניה והמשיך לארצות הברית, משם התקשר למשפחתו וסיפר להם כי התבקש לחתום בנמל התעופה בן-גוריון על הצהרה כי אין לו כוונה להיפגש בחו"ל עם סוכן זר או עם נציג ארגון עוין.
בבוקר 4 באוקטובר 2000 טס טננבוים לבריסל, ופגש בה את קייס עובייד ואת קאיד בירו, שסיפקו לו דרכון מזויף של ונצואלה. מבריסל טס טננבוים לפרנקפורט ומשם לדובאי. הוא הוסע מנמל התעופה בדובאי לשכונת וילות, וכאשר נכנס לווילה מלווה בשני גברים, הם תקפו והכו אותו באלה והזריקו לו חומר הרדמה. לאחר מכן הוא הועבר לידי החזבאללה בלבנון בדרך לא ידועה, כנראה בתוך ארגז או ארון קבורה. ב־15 באוקטובר הודיע נסראללה על חטיפתו.
עסקת השבויים
בתחילת אוגוסט 2003 נענתה ישראל להצעת חזבאללה בדבר עסקת שבויים, בתנאי שחילופי השבויים ייעשו בבת־אחת; בתמורה, העביר חזבאללה מידע בדבר ארבעת החטופים לידי המתווך במשא ומתן, ארנסט אורלאו, המתאם בין זרועות הביון בגרמניה (מאוחר יותר ראש הביון הגרמני). מאוחר יותר באותו חודש חזר אורלאו ללבנון עם הסכמת ישראל, ופגש את טננבוים בכלאו; בתמורה, שחררה ישראל גופות של שני מחבלי חזבאללה, והתירה לאורלאו לפגוש את עבד אל־כרים עובייד ואת מוסטפא דיראני, איש תנועת אמל, שהיו בידיה.
ב־11 בספטמבר אישרה ממשלת ישראל בראשותו של אריאל שרון את מתווה עסקת השבויים, לפיו תשחרר ישראל כ־400 אסירים פלסטינים ו־35 אסירים אחרים, רובם לבנונים (בהם גם עלי בירו, עובייד ודיראני), אבל גם חמישה סורים, שלושה מרוקנים, שלושה סודאנים, לובי, בריטי, גרמני (ועל־פי כמה דיווחים גם מספר מצרים) ו־59 גופות של לבנונים (ובהן גם גופתו של מוחמד בירו, שמת ב־2003 במהלך מאסרו). בתמורה, ישחרר חזבאללה את טננבוים ואת גופות שלושת חטופי הר דב. עסקת השבויים בוצעה בקלן שבגרמניה ב־29 בינואר 2004 — על־פי עדותו של אורלאו, גם הודות ל"לחץ כבד" שהפעילה איראן על חזבאללה.
התחייבויות עתידיות של הצדדים
לעסקת השבויים היה חלק נוסף, ובו התחייבו הצדדים (ישראל מחד, חזבאללה וגרמניה מנגד) לחקור מה עלה בגורלם של רון ארד ושל ארבעה דיפלומטים איראנים הנעדרים מאז 1982 בלבנון. תמורת מידע אמין על גורלו של ארד (אות חיים, דגימת DNA או "ממצא אנתרופולוגי" במקרה שמת) אמורה הייתה ישראל לשחרר את המחבל הלבנוני סמיר קונטאר. על שחרור ארד (או גופתו) אמור היה להיפתח משא ומתן מחודש; גרמניה התחייבה כי במקרה כזה תשחרר כמחווה מספר סוכנים לבנונים ואיראנים המצויים בידיה, ותפעל לשחרורם של אחרים האסורים בשווייץ ובצרפת.
ב־2008 הפך פרק זה של העסקה לעסקה בפני עצמה, כאשר קונטאר שוחרר תמורת גופותיהם של החיילים אלדד רגב ואודי גולדווסר, שחטיפתם הציתה את מלחמת לבנון השנייה, ותמורת דו"ח החקירה של החזבאללה בעניין רון ארד — הגם שדו"ח זה לא סיפק את מקבלי ההחלטות בישראל, והשר בנימין בן אליעזר אף הגדירו כ"מריחה אחת גדולה".
הישגיו המידיים של המבצע
מנקודת מבטם של החוטפים, מבצע חטיפתו של טננבוים, כפי שתוכנן ובוצע על ידי עובייד ובירו, הוכתר בהצלחה גדולה.
מאזן הכוחות במזרח התיכון
בעולם הערבי, נתפסה העסקה כניצחון גדול לחזבאללה מול ישראל, שנתפסה כחלשה ומובסת, ושיכולת ההרתעה שלה נשחקה במידה ניכרת. ניצחון זה הועצם לנוכח היותו שני בשרשרת שהחלה בנסיגת צה"ל מלבנון (וברטרוספקטיבה, נמשכה גם לחוליה השלישית של כישלון ישראל במימוש יעדי מלחמת לבנון השנייה). הישג זה חיזק מאוד את מעמדו של הארגון כגורם בעל משקל אזורי, והאציל על נאסראללה מעמד של מנהיג בין־ערבי מהשורה הראשונה. בניגוד לשליטים ערבים אחרים, שנתפסו בעיני ההמונים כתבוסתנים, הצליח נאסראללה לרשום הישג מרשים — במיוחד לנוכח העובדה שהשיג את שחרורם של בני מדינות ערביות אחרות. מעמדו זה של נאסראללה עדיין איתן, אם כי נשחק במידה ניכרת — הן כיוון שרבים בלבנון, במדינות ערב ובעולם כולו, רואים בו את אחד האחראים המרכזיים להרס שיצרה מלחמת לבנון השנייה, לאור ההתנגשויות הגדולות בין הפלגים השונים בלבנון ב־2007, ומחמת תפקידו במלחמת האזרחים בסוריה שפרצה ב־2011.
הישגו של החזבאללה זכה להערכה בעיקר בקרב הפלסטינים, שניהלו — וממשיכים לנהל גם כיום — מאבק עיקש לשחרור אסיריהם מהכלא הישראלי: עד לאחר פרשת טננבוים סירבה ישראל לשחרר אסירים כמחווה לרשות הפלסטינית, גם כאשר נשיא הרשות, אבו מאזן, הביע נכונות להילחם בטרור — אבל שחררה אותם לידי החזבאללה. החזבאללה השכיל למנף את ההערכה לה זכה כדי להעמיק את חדירתו לשטחי הרשות וכדי לגייס פעילים פלסטיניים, בעיקר בקרב גדודי חללי אל־אקצא והתנזים של פת"ח.
גם ארגוני טרור פלסטיניים אחרים חוזקו כתוצאה מהעסקה. בראיון ב־2009 אמר אל"ם הרצי הלוי כי בתקופה שבה שימש מפקד החטיבה המרחבית מנשה, באזור ג'נין, הורכבה כל תשתית הטרור של הג'יהאד האסלאמי באזור ממשוחררי עסקת טננבוים. על פי מאיר דגן, בעקבות העסקה לשחרור אלחנן טננבוים נהרגו 231 ישראלים עד 2011.
הצלחתה של עסקת השבויים חיזקה את אמונם של ראשי חזבאללה בחטיפות ככלי להתמודדות מול ישראל, כפי שניכר מניסיון החטיפה בע'ג'ר (2005) ומאוחר יותר מחטיפתם של חיילי המילואים אלדד רגב ואהוד גולדווסר ב־2006, שהובילה למלחמת לבנון השנייה. הצלחתה של טקטיקה זו לא נעלמה מעיניהם של ארגוני טרור אחרים, כפי שניכר מחטיפתו של החייל גלעד שליט ברצועת עזה, ב־2006.
השתלבותו של עובייד בחזבאללה
קייס עובייד עזב את ישראל לפני חטיפת טננבוים, ולא שב אליה לאחריה. בתקופת הביניים שבין החטיפה לדיווח עליה, חברו אליו גם רעייתו, חולוד, ובנותיהם התאומות, וכיום חיה המשפחה בביירות. בספטמבר 2002 נשללה אזרחותו הישראלית של עובייד על ידי שר הפנים דאז, אלי ישי.
על־פי מספר דיווחים, שהה עובייד זמן מוגבל בלונדון, וניסה לפתות ישראלים נוספים לעסקאות שיובילו לחטיפה. בין השאר, המשיך במאמציו לפתות את השר לשעבר שגב, מאמצים שלא צלחו. מאוחר יותר השתלב עובייד ביחידה 1800 של חזבאללה, האחראית על פעולות הטרור בישראל וברשות הפלסטינית. על פי מקורות אחדים מונה עובייד לראש היחידה, ואולם מקורות אחרים טוענים כי לקביעה זו אין ביסוס, וכי עובייד הוא פעיל מן השורה ביחידה. כך או כך, במסגרת תפקידו אחראי עובייד על הנחיית פעילי טרור ברשות הפלסטינית ועל מימון פעולותיהם, בהן גם מספר פיגועי התאבדות.
שאלת הנזק המודיעיני
מתוקף תפקידו הצבאי, ידע טננבוים מידע מסווג רב, חלקו כמוס ברמה גבוהה ביותר — בין היתר, אודות פרויקט צבאי בעל חשיבות רבה שאליו נחשף. עם שובו של טננבוים לישראל, עמדה בלב חקירתו בידי רשויות הביטחון הישראליות האפשרות שסודות אלו נחשפו בפני האויב. תחילה סירב טננבוים לשתף פעולה בחקירתו — ככל הנראה, מחשש שיעמוד לדין על שורת העבירות שביצע (קשירת קשר להברחת סמים, שימוש בדרכון מזויף ועוד). בסיוע עורכי דינו אלי זהר ורועי בלכר, הוא ניצל את מאמציה של מערכת הביטחון לברר את היקף הנזק המודיעיני, והשיג את הסכמת רשויות התביעה שלא להעמידו לדין, בתמורה לשיתוף פעולה בשקיפות מלאה (אלא אם יתברר כי יצא במטרה למסור מידע צבאי). בחקירתו דיווח כי לא מסר לחוטפיו כל מידע בעל ערך מודיעיני.
ביקורת ציבורית
בשל העבירות החמורות ונושאות הקלון שטננבוים הודה בביצוען, המליץ הפרקליט הצבאי הראשי על הורדתו מדרגת אלוף־משנה לדרגת טוראי. ועדה צבאית מיוחדת קיבלה את ההמלצה, וטננבוים אכן הורד בדרגה.
בתקופה בה היה טננבוים חטוף רווחו בישראל שמועות והערכות לפיהן הוא עוּנה בידי חוטפיו. לאחר שחרורו הוברר כי לא עונה, ידיעה שגררה שמועות והאשמות כאילו שיתף פעולה עם חוטפיו.
ביקורת נוספת הופנתה כלפי המדינה — עוד במהלך מאסרו של טננבוים, על המאמץ שהושקע בשחרורו, ונראה לישראלים רבים לא־ראוי לאור השמועות על עסקיו המפוקפקים. לאחר שחרורו, נמתחה ביקורת גם על מערכת הביטחון, שהפעילה את עובייד, אך לא זיהתה שמדובר באדם שפעולתו מהווה סיכון ביטחוני, ושהיה למעשה סוכן כפול.
ב־2005 פרסם מבקר המדינה אליעזר גולדברג דו"ח מיוחד על פרשת טננבוים, ובו ביקר בחריפות גורמים ביטחוניים שלא מסרו לצה"ל פרטי מידע שהאירו את פעילותו של טננבוים באור שלילי — למרות המידע הרגיש שאליו נחשף. עם זאת, מבקר המדינה לא מצא פגמים בתהליך קבלת ההחלטות שקדם להחזרתו של טננבוים לישראל.
ב־2004 חשף העיתון "מעריב" כי חותנו לשעבר של טננבוים, שמעון כהן, היה שותפו לעסקים של אריאל שרון בשנות השבעים, ובין היתר עסק בשיווק התוצרת החקלאית של חוות השקמים. "מעריב" העלה שאלות קשות על יכולתו של ראש הממשלה להפריד בין מה שהצטייר כהיכרות משפחתית ובין עסקת שבויים בעלת משמעויות לאומיות, ואולם שרון טען שלא ידע על הקשר עם המשפחה בעת העסקה.
לאחר חזרתו מהשבי
לאחר חזרתו מהשבי, החל טננבוים לעבוד כנהג מונית. ב־2016 פורסם שטננבוים נתפס נוהג במונית עם רישיון שלא בתוקף 5 שנים. הוא הורשע באי־הגשת דו"חות שנתיים לפקיד השומה, ונגזרו עליו 6 חודשי עבודות שירות וקנס של 7,500 ש"ח. בספטמבר 2018 שוב נתפס נוהג בפסילת רישיון וללא ביטוח ונידון לשמונה חודשי מאסר. ביוני 2022 שקע בחובות של 220 אלף שקל, ולאחר שפנה לממונה על הליכי חדלות פירעון מונה לו נאמן ליישום הליכי חדלות פירעון.
אלעד אפרתי
אלעד אפרתי (נולד ב-5 במרץ 1983) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש כמפקד עוצבת יפתח (חטיבה 679).
ביוגרפיה
באוגוסט 2022 התחיל לשמש כמפקד חטיבה 679, במקביל משמש כמפק"צ בקורס מ"פים.
חיים אישיים
אפרתי נשוי לצפנת ואב לשתי בנות. למד תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול במכללה אקדמית להנדסה סמי שמעון.
מחבר RF
מחבר RF (RF - באנגלית: radio frequency, תדר רדיו) הוא מחבר חשמלי המשמש להעברת אותות חשמליים, לרוב בתדר רדיו.
השימוש במחברי RF הוא לרוב יחד עם כבלים קואקסיאליים, והמחבר מאפשר לשמור על הרציפות בסיכוך בין שני חלקי החיבור. דגמים שונים של מחברי RF מאפשרים לשמור גם על עכבה חשמלית קבועה ומניעת הפסדי מעבר בחיבור. מהבחינה המכנית, מחברי RF מספקים אמצעי חיבור או נעילה, המאפשרים לשמור על החיבור במקומו. מחקרים בני זמננו מתמקדים בפיתוח מחברי RF שיאפשרו תקשורת ברוחב פס הולך וגדל.
BNC
מחברי BNC משמשים להעברת RF, אותות חשמליים אנלוגיים, אותות וידאו דיגיטליים-טוריים, חיבורי אנטנה לחובבי רדיו, אוויוניקה, וכמעט בכל מכשיר מדידה אלקטרוני מזה 35 שנה. כמו כן, מחבר ה-BNC מהווה חלופה למחבר הקומפוננט להעברת וידאו בפורמט composite.
בעבר מחברי BNC שימשו כמחבר לכרטיסי הרשת ברשתות Ethernet שפעלו תקן 10BASE-2 (שקדם לתקן המקובל כיום, 10BASE-T שמשתמש במחבר RJ-45). מחבר ה-BNC קיים בתצורת 50Ω ו- 75Ω. מחבר ה-BNC המקורי היה בתצורת 50Ω, ושימש גם לכבלים בעלי עכבה חשמלית אחרת (בגלל האיבודים הזניחים בתדרים נמוכים). גרסת 75Ω של מחבר ה-BNC פותח בשלב מאוחר יותר, והוא מאופיין בהיעדר חומר מבודד בקצוות. ניתן לחבר בין BNC של 75Ω ל-BNC של 50Ω, אך אי ההתאמה בעכבות תגרום לאיבודים והחזרת גלים. מחבר ה-BNC נקרא ע"ש מנגנון Bayonet (נעילה) וע"ש שני ממציאיו Paul Neill ו- Carl Concelman.
F connector
מחבר F הוא סוג של מחבר RF קואקסיאלי המשמש בעיקר לשידורי טלוויזיה (באוויר, בכבלים, ובלוויין) וגם עבור מודמים לאינטרנט בכבלים, בדרך כלל בשילוב עם כבל מסוג RG-6/U ובעבר עם כבל RG-59/U. המחבר הומצא בתחילת שנות ה-50 על ידי אריק וינסטון. מחבר F הוא זול יחסית, והוא מספק עכבה של 75Ω עד לתדר של 1GHz. אחת הסיבות למחירו הנמוך הוא השימוש בגיד המרכזי של הכבל שמחובר אליו בתור הפין במחבר הזכר. מצד שני, דבר זה גורם להפחתה משמעותית בעמידותו של המחבר.
מחבר טלוויזיה (IEC 169-2)
מחבר IEC-169-2 נמצא בשימוש באירופה כמחבר האנטנה במקלטי טלוויזיה ולפיכך קיבל גם את הכינוי "מחבר טלוויזיה". שימוש נפוץ נוסף הוא חיבור האנטנה במקלטי רדיו FM. מחבר זה הוא המחבר הקואקסיאלי הוותיק ביותר שעדיין נמצא בשימוש נפוץ ברחבי העולם. חיסרון עיקרי של מחבר זה הוא חוסר התיאום לעכבה של 75Ω, הגורמת להפסדים באות החשמלי העובר דרך המחבר - עובדה הגורמת להפרעות וניחות בקליטת שידורים אנלוגיים בעיקר בתחומי התדרים של ה-UHF והתחום הגבוה ב-VHF ביתר התדרים הניחות היא זניחה.
N-type
מחבר ה-N-type הוא מראשוני המחברים לחיבור כבלים קואקסיאליים שהיה מסוגל להעביר אותות בתדרי המיקרוגל. המחבר הומצא בשנות הארבעים על ידי פול ניל (Paul Niell) ממעבדות בל, ועל שמו נקרא המחבר. במקור, המחבר תוכנן בהתאם לתקן MIL-C-39012 לשימושים צבאיים עד 1GHz. עם זאת, מחברי N-type הנפוצים יכולים לשמש להעברת אותות עד 11GHz בצורה טובה, ובאמצעות שיפורים נוספים ניתן להגיע גם ל-18GHz. למחבר יש גרסת 50Ω ו- 75Ω. מחבר ה-75Ω משמש בעיקר במערכות טלוויזיה בכבלים. כמו כן, המחבר נפוץ מאוד כמחבר האנטנה של נקודות גישה ברשתות Wireless LAN הפועלות בתדרים 2.4GHz או 5GHz.
SMA
מחבר SMA (קיצור של SubMiniature version A) הוא מחבר RF קואקסיאלי שפותח בשנות השישים. למחבר יש עכבה של 50Ω והוא מפגין ביצועים טובים עד 18GHz.
קיר העורבים
קיר העורבים (בערבית: עראק א-זיע'אן בתרגום "קיר הזגים") הוא אתר ארכאולוגי חד-שכבתי בחיפה. האתר שוכן מצפון לשכונת רמת אלון לרגלי מצוק הנמצא ליד כביש הגישה לטכניון (רחוב מאיר יערי). ליד האתר עברה בעבר דרך עתיקה שהובילה משקמונה לחוסיפה (עספיא של היום).
אתר המצוק כולל מערה ומספר גומחות בהן נמצאו כלים המעידים על התיישבות פרהיסטורית. כ-60 מטרים צפונית למצוק התגלה מבנה גדול ששימש, ככל הנראה, כחווה חקלאית מהתקופה ההלניסטית.
תולדות המחקר
האתר נסקר לראשונה על ידי אברהרד פון מילינן ששהה בכרמלהיים בין השנים 1907–1908 וערך מחקרים על הכרמל. הוא ציין את השרידים הפרהיסטוריים וכן אבנים גדולות על פני השטח.
בשנת 1966 נסקר האתר שוב על ידי אברהם רונן ויעקב עולמי. הסקר נעשה במסגרת סקר ישראל מפת חיפה-מזרח. בסקר מצאו הסוקרים באתר קרמיקה מהתקופה הפרסית וההלניסטית.
האתר נחפר בשנת 1993 במסגרת חפירת הצלה לקראת סלילת כביש. את החפירה ניהל זאב ייבין מרשות העתיקות.
הממצאים באתר
באתר נמצאו יסודות של מבנה גדול בנוי על מספר מפלסים בעל צורת טרפז. אורך המבנה 50 מטר ורוחבו נע בין 35 מטר ל-18 מטר. המבנה מורכב משני חלקים, בחלקו המערבי בניין שבתוכו חצר, הבניין כולל 8 חדרים. ממזרח לבניין חצר גדולה ואליה צמודים שלושה חדרים בשורה.
קירות המבנה בעלי עובי שנע בין 1.70-1.50 מטר. בנויים מאבני גוויל. בתוך החצר הפנימית, בחלק המערבי, נמצאה בריכה אובלית מטויחת בטיח עמיד למים.
בחצר המזרחית נמצאה ממגורה עגולה שחלקה חצוב בסלע וחלקה חפורה באדמה. הממגורה נבנתה מאבני גוויל. קוטר הממגורה 2.5 מטר ועומקה 1 מטר. בנוסף נמצאה בחצר המזרחית בריכה אובלית באורך 10 מטר ורוחב 7 מטר. אל הבריכה הוביל ערוץ קטן ממעלה המדרון, ייתכן ושימש לאיסוף המים לבריכה.
באתר נמצאה כמות גדולה של שברי כלי חרס מהתקופה ההלניסטית וכן חמישה מטבעות מתקופת תלמי השני המתוארכים בין השנים 280 לפנה"ס ועד 246 לפנה"ס. הממצאים באתר אפשרו את תיארוך המבנה. השערת החופרים היא שהמבנה שימש את יושביו במשך כ-50 שנה, לא נמצאו במקום סימני חורבן או שרפה ונראה שהמקום ניטש לאחר סיום השימוש בו. על פני השטח, בתוך אדמת הסף, נמצאו שברי חרס בודדים מהתקופה הביזנטית. ממצאים אלה מעידים אולי על נוכחות מסוימת באזור בתקופה זו.
מעל 95 אחוז משברי החרסים היו של קנקני אגירה מטיפוסים דומים. נמצאה גם כמות קטנה של שברי "קערות דגים" וכן שברי סירי בישול פכים פכיות ועוד. הכמות הגדולה של כלי אגירה מצביעה על כך שהמבנה שימש כנראה לאחסון יבולים שמן או יין, וכי המבנה שימש כחווה חקלאית.
תקופת תלמי השני מתאפיינת בהגברת הפעילות הכלכלית בארץ ישראל. הוגבר ייצור שמן הזית והיין. שטחים חקלאיים נמסרו או הוחכרו על ידי השלטון. אל האוכלוסייה המקומית התווספו מתיישבים מיוון ומקדוניה. מציאת חווה חקלאית גדולה במקום זה יכולה להעיד על נוכחות הלניסטית מאורגנת באזור.
אכזבה
אכזבה היא תחושה של מפח נפש, צער, עצב או היעדר הנאה, כאשר בעיני המאוכזב יש פער גדול בין הציפיות המוקדמות בנוגע להתרחשות מסוימת, לבין מה שהתרחש בפועל. בעברית המילה אכזבה נגזרת מן השורש כ.ז.ב., שמשמעותו הפסקה, עזיבה או שקר: ;. אכזבה מקורה מהתנ"ך, אכזב. נחל אכזב הוא נחל שאין בו מים, כאילו ההבטחה למים שיש בנחל מתגלית כשקר. לעומתו, נחל שיש בו מים רבים הוא נחל איתן, נחל חזק שאפשר לסמוך עליו.
המרכיב הבסיסי בתחושת אכזבה, והגורם המרכזי הקובע את עצמתה, הוא גודל הפער שבין הציפייה המוקדמת לבין ההתממשות בפועל. גורמים נוספים המשפיעים על גובה הציפיות ומכאן גם על עצמת האכזבה הן חשיבותו של האירוע שלו מצפים (מנקודת מבטו של המצפה), מידת ההרגל שיש למאוכזב בהתממשות אירוע כזה, התרחשויות דומות קודמות, והסיכוי להתממשות האירוע המיוחל. כך, לדוגמה, אי זכייה בהימור בפיס, למרות חשיבותה האפשרית הרבה, לא תניב בדרך כלל תחושה עמוקה או מתמשכת של אכזבה, שכן רוב המהמרים מעריכים כי סיכויי ההתממשות של הזכייה קטנים ממילא. לעומת זאת, דחיית בקשה להעלאה קטנה במשכורת, אף כי ערכה הכספי בטל בהשוואה לזכייה בפיס, עלולה לאכזב יותר, בגלל הערכה שהסיכוי להתממשותה גדול יותר משום שאחרים קיבלו העלאה כזו (התרחשויות דומות קודמות) או בגלל הציפייה לקבלת הכסף לכיסוי הוצאות מידיות.
גורם נוסף, שיש לו השפעה ניכרת על עוצמת תחושת האכזבה, הוא מידת ההצלחה או הכישלון של אחרים במשימה דומה. מידע נוסף, או חשיבה נוספת, על ההצלחה או הכישלון מביאים רבים לכייל מחדש את רמת הציפיות ואת ההתייחסות לסיכויי ההתממשות. כך, למשל, מידת האכזבה מקבלת ציון בינוני בבחינה תהיה תלויה במידע שיתקבל מאוחר יותר ביחס להצלחה או הכישלון של אחרים באותה בחינה.
הבעות הפנים של אכזבה
השפתיים קפוצות (כדי להתאפק לא לומר את האשמות/הנזיפות), הפה עלול לנוע לצדדים, וזאת כדי להסתיר את הלחץ בשפתיים, הגבות מכווצות והן למעשה שילוב של עצבות ומבט קודר. העיניים ערניות, אך המבט מושפל ולעיתים אף ישנן דמעות.
השפעות פיזיולוגיות הבאות לידי ביטוי ברגש האכזבה
לרגש האכזבה יכולות להיות השפעות פיזיולוגיות המשפיעות על גוף האדם, כגון: כאבי ראש, פעימות לב מואצות, הזעה, גלי חום וקור.
נטיות התנהגותיות של רגש האכזבה
אכזבה היא תגובה סובייקטיבית. הנטיות ההתנהגותיות של האדם שחווה אכזבה יכולה להשתנות במידה רבה בקרב אנשים. בעוד שחלק מהאנשים מתאוששים מהר, אחרים שוקעים בתסכול, בהאשמת האחר ואף, במקרים קיצוניים, נכנסים לדיכאון וכתוצאה מכך מתבודדים מהאוכלוסייה. אדם שחש אכזבה נוטה להיות עצוב ואף כועס על אותו אדם שלא ענה על ציפיותיו. האדם הופך להיות אפאתי – לא אכפת לו מכלום והוא אינו רוצה לעשות כלום. כמו כן, מי שחווה אכזבה יקדיש לכך תשומת לב מוגברת ויימנע מלקיחת סיכונים עתידיים.
הפונקציונליות של האכזבה
על אף שרגש האכזבה הוא רגש שלילי הגורם להשפעות שליליות, יש לו גם פונקציות חיוביות העוזרות לו להתמודד בחיי היום-יום : "Henry David Thoreau: "If we will be quiet and ready enough, we shall find compensation in every disappointment.
אכזבה והשפעה חברתית
ניתן להעריך את האכזבה בצורה חברתית לפי ארבע רמות שונות:
אולפני אמזון
בעבר, תסריטים לסדרות טלוויזיה וסרטים שהוגשו באופן מקוון לאמזון נקראו על ידי הצוות, עם זאת, אמזון שאפה לבדוק תסריטים שהוגשו תוך 90 יום (אם כי התהליך נמשך זמן רב יותר). אם נבחר פרויקט לפיתוח, הכותב קיבל 10,000 דולר. אם נבחר תסריט מפותח להפצה כסרט בתקציב מלא, היוצר קיבל 200,000 דולרים. אם התסריט נבחר להפצה כסדרה עם תקציב מלא, היוצר קיבל 55,000 דולר וכן "עד 5 אחוז מהתקבולים הנקיים של אמזון ממכירת צעצועים וחולצות טריקו ותמלוגים ובונוסים אחרים."
אמזון הוציאה גם בשנת 2012 את סדרת הקומיקס הראשונה והיחידה שלה, Blackburn Burrow, להורדה בחינם. הוא כלל סקר המאפשר לאמזון לאסוף משוב כדי לקבוע האם כדאי היה להפוך את הקומיקס לסרט.
אולפני אמזון קיבלו יותר מ-10,000 תסריטים החל מספטמבר 2012 וכ-2,700 פיילוטים לסדרות טלוויזיה החל ממרץ 2013; 23 סרטים ו-26 סדרות טלוויזיה היו בפיתוח פעיל החל ממרץ 2013. בסוף 2016, אמזון ארגנה מחדש את חטיבת הקולנוע שלה כ-Prime Movies. ב-27 ביולי 2017, הוכרז כי החל מדצמבר 2017, הסרט גלגל ענק יצא לאור, עם אולפני אמזון כחברה מפיצה. בעבר, אולפני אמזון הסתמכו על אולפנים חיצוניים להפצת הפרויקטים שלהם. החברה גם רכשה זכויות לעיבוד טלוויזיוני לשר הטבעות תמורת 250 מיליון דולר. עם זאת, לאמזון עדיין יש אולפני הפצה חיצוניים מחוץ לארצות הברית, כמו סרטי Elevation בקנדה, כמו גם האחים וורנר בארצות הברית ואולפני StudioCanal בבריטניה ובצרפת.
באפריל 2018 הודיעו אולפני אמזון כי הם כבר לא יקבלו הגשות פתוחות של תסריטים.
לקראת טקס פרסי אוסקר ה-93 שיתקיים ב-25 באפריל 2021, נמסר רשמית שאולפני אמזון רשמו מספר שיא של 12 מועמדויות לפרס אוסקר לסרטים בהפקתם, ובכך שברו האולפנים את השיא של שבע מועמדויות שקיבל הסרט "מנצ'סטר ליד הים" בשנת 2017. 12 המועמדויות מתחלקות בין ארבעה סרטים: "צלילי מטאל" (שש מועמדויות), "לילה אחד במיאמי..." (שלוש מועמדויות), "בוראט 2" (שתי מועמדויות), ומועמדות אחת לסרט התיעודי "שנים".
במאי 2021 חברת האם אמזון רכשה את אולפני MGM תמורת 8.45 מיליארד דולר על מנת להביא את מגוון הסרטים והסדרות של החברה לשירות הסטרימינג פריים וידאו.
שמואל אברמסקי
שמואל אברמסקי (1913 – 11 בפברואר 2004, י"ט בשבט ה'תשס"ד) היה היסטוריון וחוקר מקרא ישראלי, ממייסדי המחלקה למקרא ולתולדות המזרח הקדום באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וממייסדי "החברה לחקר המקרא". חתן פרס ביאליק לשנת 1989.
מעצר בישראל
בישראל, מעצר הוא שלילת חירותו של אדם לפני שהורשע בדין ונמצא אשם, בהתאם לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), התשנ"ו-1996.
שמואל אברמסקי
ביוגרפיה
נולד בפשרושל שבמחוז סובאלק שבפולין, למאשה-מרים וניסן אברמסקי, צאצא של רבי שמעלקה מניקלשבורג וקרוב משפחה של הרב יחזקאל אברמסקי. למד בגימנסיה יהודית בסובאלק. בצעירותו עסק בפעילות מרקסיסטית ואף נאסר. לאחר מכן נעשה ציוני, ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל.
זמן קצר לאחר עלותו לארץ ישראל החל בלימודי מקרא והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. בסוף שנות ה-40, בעצת פרופ' בנימין מזר, החל לעסוק בחקר המתכות של ארץ ישראל הקדומה. בשנת 1960 עשה את עבודת הדוקטורט בנושא זה. לפרנסתו עסק בהוראה, תחילה בבית הספר "תלפיות" בירושלים ואחר כך במכללת בית ברל.
מעצר בישראל
מעצר חשודים שלא בצו מעצר
קבלת צו מעצר משופט כרוכה בתהליך בירוקרטי שעלול להכשיל את מטרת המעצר, אם על ידי הימלטות החשוד ואם על ידי פגיעה בקורבנות או באיסוף הראיות. כדי להתגבר על קושי זה ניתנו סמכויות מעצר לשוטרים גם ללא צו מעצר חתום על ידי שופט, אך סמכויות אלה מוגבלות, הן בנסיבות בהן מותר להשתמש בהן והן באורך המעצר, שאמור לשמש להבאת החשוד בפני סמכות שיפוטית שתחליט אם להשאירו במעצר או לשחררו.
שמואל אברמסקי
ביוגרפיה
בשנת 1965 הצטרף לקבוצת מייסדי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (עוד בגלגולה הראשון כ"המכון להשכלה גבוהה בנגב") והיה ממייסדי המחלקה למקרא ולתולדות המזרח הקדום. לימד בה במשך כעשרים שנה, עד פרישתו בשנת 1984.
מעצר בישראל
מעצר חשודים שלא בצו מעצר
על פי החוק, לשוטר יש סמכות לעצור אדם ללא צו משופט במקרה שבו יש יסוד סביר לחשוד שאותו אדם עבר עבירה בת מעצר (עבירה שאינה חטא, אלא עוון או פשע), ובנוסף לכך מתקיימת אחת מן הנסיבות הבאות:
שמואל אברמסקי
ביוגרפיה
פרופ' אברמסקי היה ממייסדי "החברה לחקר המקרא", והיה חבר בחוג העיון בתנ"ך של ראש הממשלה דוד בן-גוריון. ערך את חידוני התנ"ך הראשונים. במשך שנים שימש פרשן ב"פרקי היום בתנ"ך" בקול ישראל. הוא ערך את "בית המקרא" ואת האנציקלופדיה לגאוגרפיה מקראית, וכמו כן היה חבר מערכת האנציקלופדיה העברית, אנציקלופדיה מקראית, אנציקלופדיה יודאיקה ו"עולם התנ"ך". ערך את "ספר שמואל ייבין" יחד עם יוחנן אהרוני ובן ציון לוריא.
מעצר בישראל
מעצר חשודים שלא בצו מעצר
בעת ביצוע מעצר ללא צו, על השוטר מוטלת החובה לשקול ולוודא כי זכויותיו של החשוד נשמרות וכי לא ניתן להוציא צו מעצר או להסתפק בעיכוב החשוד. כמו כן על השוטר לשקול תמיד אם תכלית המעצר ראויה לביצוע המעצר.
שמואל אברמסקי
ביוגרפיה
בשנת תשמ"ט (1989) זכה בפרס ביאליק על מפעל חייו בחקר המקרא וההיסטוריה המקראית.
מעצר בישראל
מעצר חשודים שלא בצו מעצר
ככלל, על משטרת ישראל למעט ככל הניתן במעצר ללא צו ולפעול להביא עצורים בפני שופט ללא דיחוי. הנימוק שניתן לכך הוא שהשופט אובייקטיבי, בעל ראייה רחבה יותר של החוק, ושיקול הדעת שהוא מפעיל כאשר חומר הראיות מונח לפניו, הוא רחב יותר ומעמיק יותר.
שמואל אברמסקי
משפחתו
בשנת 1936 נישא למינה ברודובסקי. בניו הם פרופ' עודד אברמסקי והדיפלומט צבי אבירם-אברמסקי. אחיו היה הארכאולוג יוסף אבירם.
מעצר בישראל
חובות השוטר העוצר
על השוטר המחליט לעצור אדם מוטלות החובות הבאות:
בכל מצב, ברגע שחלפו הנסיבות שמנעו את מילוי חובותיו של השוטר, חובה עליו לבצען בהקדם האפשרי.
מעצר שלא בידי שוטר
בעת מילוי תפקידו, תהיינה סמכויות המעצר של מתנדב המשמר האזרחי כסמכויות שוטר, וזאת רק אם הוא פועל למען שמירת ביטחון הנפש והרכוש מפני פעולות איבה, או פועל בנוכחות שוטר ולשם סיוע לו בתחום הפעולות הנוספות. כאשר המתנדב פועל שלא בנוכחות שוטר הוא רשאי לעצור אדם רק אם זה עבר עבירה הכרוכה באלימות, גנבה, התפרצות או עבירה שתוצאתה נזק של ממש לגוף או לרכוש. על המתנדב מוטלת החובה לחכות, אם המצב מאפשר זאת, זמן סביר עד להגעת שוטר שיבצע את המעצר. אם נבצר משוטר להגיע, בסמכותו של המתנדב להורות לחשוד להתלוות אליו לתחנת המשטרה ואם זה מסרב, המתנדב יכול לעוצרו.
מלבד מתנדבי המשמר האזרחי, קיימים מספר עובדי ציבור שקיבלו סמכות מעצר. עובד ציבור שמוענקת לו סמכות מעצר הוא זה שהמשטרה הודיעה שאין מניעה להסמכתו מטעמים של ביטחון הציבור, והוא קיבל הכשרה מתאימה לעשות שימוש בסמכות זו. דוגמאות לעובדי ציבור בעלי סמכות מעצר כוללות את עובדי השב"כ, קציני פיקוח מיחידת צור של שרות בתי הסוהר, פקחים ממשרד הכלכלה והתעשייה, מאבטחים ואנשי ביטחון בנמלי ים ונמלי תעופה, פקחים של שמורות טבע וכדומה, כמו כן קיימים שני גופי אבטחה בעלי סמכויות שיטור, כולל מעצר, בתחומי מקום עבודתם: משמר בתי המשפט ומשמר הכנסת.
בעת ביצוע המעצר, על המתנדב או עובד הציבור מוטלות כל החובות המוטלות על שוטר שכוללות: הזדהות והודעה על דבר המעצר וסיבתו.
כמו כן, על פי החוק, על כל אדם מוטלת החובה לעזור לכל שוטר או אדם הדורש את עזרתו בביצוע מעצר, וזאת בתנאי שהבקשה תהיה סבירה והאדם שנדרש לעזור יהיה מסוגל לכך. חוק זה קובע גם כי אזרח המסייע לשוטר בביצוע מעצר, יקבל את כל סמכויותיו של השוטר.
סמכויות נלוות למעצר
בעת ביצוע המעצר נוספות סמכויות נוספות הנלוות לסמכות המעצר שנועדו לאפשר לשוטר לבצע את המעצר, ולנטרל את מסוכנות החשוד. סמכויות אלה הן:
מעצר לא חוקי
שוטר המבצע מעצר לא חוקי עובר עבירת משמעת על-פי חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות), שלשונה "עריכת חיפוש, ביצוע עיכוב או מעצר או כניסה לרשות היחיד, שלא כדין או שלא בתום לב".
בפסיקת בית המשפט נקבע כי אדם שנעצר שלא כדין על ידי שוטר רשאי להשתמש בכוח סביר ומידתי (כגון דחיפה ללא גרימת חבלה) כדי להשתחרר מהמעצר הלא חוקי, והדבר לא יביא להרשעתו בביצוע עבירה (כגון תקיפת או הכשלת שוטר).
מעצר לא חוקי יכול להתבצע ממניעים שונים, לעיתים בתום לב, אך גם ממניעי גזענות והנחת הנחות שגויות מראש.
מעצר לא חוקי עלול להיות בסיס לתביעת נזיקין נגד המשטרה שתסתכם בתשלום פיצויים של עד 50 אלף שקלים לנפגע, ללא הוכחת נזק.
מעצר ימים
על פי בקשה שהוגשה לו, יכול שופט, לאחר שעיין בחומר הרקע של הבקשה, להורות על מעצרו של אדם, שחרורו ממעצר או שחרורו בערובה. את הצו יכול השופט לתת בנוכחות נשוא הדיון או בהיעדרו. כאשר יש בידי המשטרה פרטים על חשד המיוחס לאדם בגין ביצוע עבירה פלילית ועולה דרישה לעוצרו, על השוטר המבקש את הצו להתייצב בבית המשפט עם חומר החקירה וכלל הראיות המיוחסות לחשוד, ולפרט בפני השופט התורן את העבירה שבוצעה ואת הסיבות והנסיבות בגינן מבקשים לעוצרו.
על פי החוק מנוע השופט מלצוות על מעצר של אדם, אלא אם שוכנע שקיים חשד סביר שהאדם עבר עבירה מסוג עוון או פשע (עבירות עליהן העונש המרבי הוא יותר משלושה חודשי מאסר), והתקיימה אחת מהעילות (הסיבה הראשונית שבגללה מבקשים לעצור את האדם) הבאות:
בנוסף לעילות שהוזכרו, יצווה השופט על מעצרו של אדם שנמלט ממשמורת חוקית, לשם השבתו למשמורת ממנה ברח. הכוונה בבריחה ממשמורת חוקית היא להימלטות ממעצר (יכול להיות גם מעצר בית, או בריחת אסיר בחופשה) ויש עליה עונש על פי חוק העונשין, התשל"ז-1977. דינו של הבורח הוא עד שלוש שנות מאסר, ואם הואשם או הורשע בפשע, שבע שנות מאסר. באותו חוק נקבעו עונשים למי שמבריח עצור או מסייע לו בבריחתו, בעת מעשה או לאחריו.
על צו המעצר להיחתם בידי השופט שהוציא את הצו ועליו לשאת את חותמת בית המשפט. אם נבצר מהשופט לחתום על הצו, יוכל לחתום עליו שופט אחר וזאת רק אחרי שעיין בהחלטת השופט שנתן את הצו.
במקרה של הוצאת הצו בנוכחות החשוד, תחילת המעצר היא מהרגע שבו השופט הורה על המעצר. במקרה של הוצאת הצו בהיעדר החשוד, תחילת המעצר הוא מרגע מסירת ההודעה לחשוד על דבר מעצרו על ידי איש המשטרה העוצר. שופט שבפניו יובא עצור, צריך לבחון אפשרות לשחררו בערובה, עם או בלי תנאים מגבילים, ולהעדיף זאת על פני מעצר. הוראה זה חלה גם על קצין משטרה בפניו הובא עצור.
מעצר עד תום ההליכים
לאחר שהוגש כנגד חשוד כתב אישום רשאי בית המשפט הדן באישומים להורות על מעצרו של הנאשם במהלך המשפט, אם שוכנע שהדבר נדרש בגלל מסוכנותו של הנאשם או כדי למנוע ממנו להימלט. בתקופה שבין סיום החקירה לבין הגשת כתב האישום, רשאי שופט להורות על מעצר החשוד לתקופה של עד חמישה ימי "מעצר גישור" על סמך הצהרת תובע שיש כוונה להגיש נגד החשוד כתב אישום.
לאחר שנה של שהייה במעצר עד תום ההליכים נדרש אישור של שופט של בית המשפט העליון על מנת להאריך את המעצר. הארכה כזאת ניתנת לשלושה חודשים בלבד עם אפשרות להארכה לשלושה חודשים נוספים. ככל שהזמן עובר, ייטה בית המשפט לבחון חלופה של מעצר בית, תוך לקיחה בחשבון של שאר השיקולים כמו מסוכנות וחוזק הראיות.
מעצר מנהלי
על פי רשאי שר הביטחון להוציא צו מנהלי למעצרו של אדם לתקופה שלא תעלה על 6 חודשים, עם אופציה להארכות נוספות שלא יעלו על 6 חודשים כל אחת. על פי אותו חוק רשאי הרמטכ"ל להוציא צו מנהלי למעצר של 48 שעות. סמכות זו שמה במעצר אדם ללא הליך משפטי בו הוא מואשם והיא נועדה לעצור אדם שמערכת האכיפה מעריכה כי הוא מאיים על הציבור. בשנת תש"מ הוכנס תיקון לחוק ועל פיו אם נעצר אדם בהוראת שר הביטחון או הרמטכ"ל, יובא זה בפני נשיא בית המשפט המחוזי או כל שופט מחוזי תוך 48 שעות, ושם יוחלט על המשך החלת הצו או ביטולו.
סיום המעצר
שוטר רשאי לשחרר עצור בטרם הבאתו לתחנת המשטרה בפני קצין ממונה, וקצין משטרה רשאי לשחרר כל עצור ששחרורו אינו עומד בסתירה לצו מעצר אם קיים כזה. במקרה שבו ניתן צו מעצר שבו שופט לא קבע שיש להביא את העצור בפניו כדי לשחררו, או לא קבע תנאי ערובה לשחרורו או שחרורו ללא ערובה, רשאי קצין משטרה להורות על שחרורו לפני התקופה הקבועה בצו, ובלבד שהעצור או סנגורו הסכימו לתנאי שחרורו. אם הוחלט לשחרר עצור, על השחרור להיעשות על ידי קצין משטרה. אם השחרור לא נעשה בצורה מסודרת על גבי הטופס המתאים, העצור ייחשב כמי שנמלט ממעצר.
מעצר של קטינים
הטיפול בעבריינות נוער מעוגן בחוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), תשל"א-1971 הקובע, בדומה לרוב המדינות בעולם, יחס מקל כלפי עבירות שמבוצעות על ידי קטינים. הגישה בעבריינות נוער היא לרוב גישה חינוכית-שיקומית שמטרתה לנסות ולהוציא את הצעיר ממעגל העבריינות. גישה זו באה לידי ביטוי גם בעת מעצר קטין.
הגיל המינימלי לנשיאת אחריות פלילית בישראל הוא 12 שנים. משמעות הדבר היא שחל איסור מוחלט לעצור או אף לעכב קטין מתחת לגיל זה. מכאן ואילך החוק עושה הבחנה בין קטינים בעלי אחריות פלילית. שוטר רשאי לעצור קטין שמלאו לו 12 אך טרם מלאו לו 14 לזמן מוגבל של 12 שעות. מעצר של קטין מעל גיל 14 הוא כמעצר בגיר, דהיינו 24 שעות. לאחר תום תקופת המעצר יש להביא את הקטין העצור לבית משפט לנוער, שבו יושב שופט נוער המוסמך לדון בעבירות ובהארכות מעצר של קטינים. באשר לכבילת קטין, קטין מעל גיל 14 ניתן לכבול באזיקים בדומה לבגיר, בעוד שקטין שמלאו לו 12 אך טרם מלאו לו 14 יוגדר כעצור מיוחד, ודרוש אישור מיוחד של קצין משטרה על מנת לכבלו.
בקבלת החלטה על מעצרו של קטין וכבילתו, על השוטר להביא בחשבון את גילו והשפעת המעצר על שלומו הגופני והנפשי ועל התפתחותו. עקב כך, על השוטרים מוטלת החובה להשתמש בזהירות יתרה בסמכות המעצר כאשר מדובר בקטין.
מגבלות אחרות הקיימות בעת מעצר קטינים כוללות:
מעבר לכך, מותר לשוטר לעשות שימוש בכל הסמכויות הנלוות למעצר במידת הצורך.
חלבון ממברנה אינטגרלי
חלבון ממברנה אינטגרלי או חלבון ממברנלי אינטגרלי (באנגלית: (Integral Membrane Protein; בראשי תיבות: IMP) הוא מולקולת חלבון (או מספר חלבונים הנמצאים בקומפלקס מסוים) אשר מעוגן לממברנה ביולוגית בקשרים חזקים ויציבים. ניתן לבודד חלבונים אלו מהממברנה בעזרת מולקולות שמתחרות על האינטראקציות ההידרופוביות של החלבון בסביבתו הנטיבית, לדוגמה: דטרגנט כמו SDS, או ממסים לא פולרים, או לפעמים על ידי ריאגנטים דנטורטיבים.
מעצר בישראל
עיכוב מול מעצר
במעצר כמו בעיכוב, דרוש קיומו של חשד כלשהו המייחס לאדם החשוד, ביצוע עבירה פלילית. חשד זה מהווה את עילת המעצר, ומחייב בצידה גם קיומה של תכלית ראויה, וזאת על מנת שהמעצר יהיה חוקי. עילות המעצר מחמירות וממוקדות יותר מעילות העיכוב, כאשר במעצר נעשה לרוב שימוש במקרים בהם יש מסוכנות גבוהה יותר של החשוד או של העבירה.
חלבון ממברנה אינטגרלי
חלבוני ממברנה אינטגרלים מהווים חלק יחסי גדול מסך החלבונים המקודדים על ידי הגנום.
מעצר בישראל
עיכוב מול מעצר
תכלית לביצוע מעצר פירושה, קיומה של מטרה ראויה לביצוע המעצר. לשם מה נעצר האדם ומה הכוונה לעשות עמו לאחר מעצרו. התכלית עיקרה בפעולות שיבוצעו על ידי המשטרה לאחר ביצוע המעצר והן שונות מתכליות העיכוב. דוגמאות לתכליות מעצר: תשאול חשוד, עימות מבוקר עם מתלונן או חשודים אחרים ותרגילי חקירה, ומטרתן לקדם את החקירה דבר שיש קושי לעשותו במגבלות העיכוב. כמו כן המטרה הנוספת במעצר היא למנוע את הישנות העבירה. לדוגמה: ייעצר אדם שהכה את אשתו כדי למנוע ממנו להכותה פעם נוספת.
מלבד הבדלים אלה קיימים הבדלים נוספים בזמן ובסמכויות הנלוות:
חלבון ממברנה אינטגרלי
מבנה
נכון לשנת 2009, ידועים ברזולוציה אטומית המבנים התלת־ממדיים של כ-160 חלבונים אינטגרלים על סמך קריסטלוגרפיה בקרני X או על סמך מיפוי בעזרת תהודה מגנטית (NMR).
החלבונים האינטגרלים הם לא יציבים מרחבית בסביבת העבודה הנדרשת לצורכי מיצוי החלבון וגיבושו, ולכן זה הקושי הגדול בקביעת המבנה המרחבי. על מנת לבצע בדיקות אלו מופרד החלבון האינטגרלי מהממברנה ההידרופובית שבה הוא מקובע, תהליך שפוגע במבנה הנטיבי של החלבון בצורה שמקשה על קביעת המבנה הנכון (קישור; קיפול חלבונים). אבל המבנים המרחבים של האתרים הפעילים החשופים לסביבה המימית של חלבונים אינטגרלים רבים ידועים, ונמצאים במאגר המידע העולמי לחלבונים.
חלבונים אינטגרלים מתחלקים לשתי קבוצות לפי אופי הקישור לממברנה:
חלבונים אינטגרלים חוצי ממברנה (Transmembrane)
הסוג הנפוץ ביותר של חלבוני ממברנה אינטגרלים הם חלבונים טראנסממברנלים (TM), שחוצים את רוחבה של הממברנה הביולוגית בצורה רציפה. הרבגוניות המבנית גדולה מאוד. החל מהמבנה הפשוט ביותר של רצפטור מסוג שרשרת פוליפטידית שחוצה את הממברנה הדו שכבתית פעם אחת, עד למבנה מורכב שחוצה את הממברנה מספר רב של פעמים.
לדוגמה; אדנילט ציקלאז חוצה ממברנה 12 פעם, חלבון G ממשפחת חוצי ממברנה 7 פעמים.
לחלבונים חוצי ממברנה יכולת לקיים דו-שיח ולקשר בין אזורים פריפראלי אחד של הממברנה הליפידית הדו שכבתית לצידה השני של הממברנה אם על ידי אפשרות למעבר ישיר של מולקולות (לדוגמה תעלה ממברנלית) או על ידי סנכרון בין אתרי קישור בעלי זיקה שונה משני צידי הממברנה שונים (הובלה פעילה מצומדת להשקעת אנרגיה או פסיבית לפי גרדיאנט דיפוזיה).
חלבונים טראנסממברנלים יכולים מקוטלגים ל-Type I, שנמצאים באוריינטציה כזו שהקצה האמיני טרמינלי פונה לצד החיצוני של הממברנה, או Type II, שהקצה הקרבוקסילי טרמינלי פונה לצד החיצוני של הממברנה.
חלבונים אינטגרלים לא חוצי ממברנה (Monotopic)
שמם באנגלית: Integral monotopic proteins. חלבונים שנמצאים באינטראקציות חלשות ביחס לאינטראקציות של חלבונים טראנסממסרנלים לממברנה הביולוגית שאליה הם מחוברים. הקישור לממברנה מתרחש בצורה ישירה דרך שרשראות פפטידיות אמפיפטיות עם שכבת ליפידים אחת בממברנה (monolayer interaction). האתר הפעיל של חלבון שכזה פונה לאזור פריפראלי חיצוני אחד של הממברנה הליפידית הדו שכבתית.
מנגנון פעולה: בדרך כלל קישור הליגנד גורר להשראה מבנית בחלבון שגורמת לשינוי אוריינטציה בממברנה לפי מנגנון פליפ-פלופ. בצידה השני יש שחרור, באופן אקטיבי (שחרור דורש מטבע אנרגיה) או פסיבי (שחרור בגלל מפל ריכוזים), שינוי מבני נוסף ורגנרציה של החלבון לצד השני של הממברנה שוב פעם (יכול להיות מלווה בקישור של מולקולה אחרת).
בדומה לחלבונים אינטגרלים טראנסממבנלים, התפלגות החלבונים הללו תהיה בין הפרקציות הלא מסיסות במים (אופי הידרופובי) בעיקר, אך בנוסף, לבין הפרקציות המסיסות במים (אופי הידרופילי) בתהליכי המיצוי של חלבונים. ההתפלגות תלויה בחוזק האינטראקציות וסוגן עם הממברנה, ותהליכי ההפקה מהווים פקטור.
פונקציונליות
הרבגוניות הביולוגית הרחבה של חלבונים אילו מהווה הכרח לקיום חיים. השונות בין תתי משפחות התפתחה בגלל הצורך לבצע תפקידים שונים ומגוונים תחת תנאים סביבתיים שונים. התפלגות החלבונים האינטגרלים בממברנה מקנה לה את תכונותיה הפונקציונליות השונות. כמו שציינו לעיל, חלבונים אילו מהווים חלק יחסי גדול מסך החלבונים המקודדים על ידי הגנום התאי, ועל כן לתא יש יכולת לשנות באופן אקטיבי את יחסי החלבונים השונים הקשורים לממברנה בהתאם לדרישות המטבוליזם שלו.
דוגמאות לתתי משפחות של חלבוני ממברנה אינטגרלים: נשאים, תעלות ממברנליות, חלבונים ממברנלים בעלי פעילות אנזימטית, קולטנים.
יהודה הכהן
יהודה הכהן (נולד בשנת 1975) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד חטיבת אלון, מפקד חטיבת שגיא, סגן מפקד חטיבת גבעתי ומפקד גדוד רותם.
ביוגרפיה
בשנת 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד רותם, והוביל את הגדוד בלחימה ברצועת עזה, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. את תפקידו סיים בשנת 2010. בהמשך שימש כסגן מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה בין השנים 2010–2011. בשנת 2011 מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים של פיקוד הדרום, ושימש בתפקיד בין השנים 2012–2014. ב-11 ביוני 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שגיא, ושימש בתפקיד עד 23 באוגוסט 2016. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ד (2017-2016), במקביל בנובמבר 2016 מונה למפקד חטיבת אלון, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2019. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
פונקציה מטריציאלית
במתמטיקה, פונקציה מטריציאלית (Matrix function) היא פונקציה הממפה מטריצה אחת למטריצה אחרת.
הרחבת פונקציה סקלרית לפונקציות מטריציאליות
קיימות מספר שיטות להצגת פונקציה ממשית כמטריצה ריבועית כך שתכונות מעניינות יישמרו. הטכניקות הבאות מניבות את אותה פונקציה מטריציאלית, אך התחומים שבהם מוגדרת הפונקציה עשויים להיות שונים.
טור חזקות
אם לפונקציה ממשית קיימת הצגה כטור טיילור אז הפונקציה המטריציאלית יכולה להיות מוגדרת על ידי החלפת x במטריצה: החזקות הופכות לחזקות של מטריצות, החיבור לחיבור מטריצות והכפל לפעולות דירוג. אם הסדרה ממשית מתכנסת עבור \|A\| < r אז סדרת המטריצות המקבילה תתכנס למטריצה A אם \|A\| < rעבור נורמת מטריצה כלשהי \|\cdot\|שמקיימת.
מטריצה לכסינה
אם A לכסינה, ניתן למצוא מטריצה P ומטריצה אלכסונית D כך ש. נפעיל את סדרת החזקות על הפירוק ונקבל כי (f(A מוגדר על ידי כאשר הם ערכי האלכסון של D.
לדוגמה, נניח כי מחפשים (A! = Γ(A+1 עבור
ניתן לרשום את A באופן הבא
כאשר
מהפעלת הנוסחה נקבל
ובאופן דומה
פירוק ז'ורדן
כל המטריצות המרוכבות, לכסינות או לא, בעלות צורת ז'ורדן, כאשר המטריצה J מורכבת מבלוקי ז'ורדן. נסתכל על כל בלוק בנפרד ונפעיל עליו את סדרת החזקות:
הגדרה זו יכולה לשמש כדי להרחיב את תחום הפונקציה המטריציאלית מעבר לקבוצת מטריצות עם רדיוס ספקטרלי קטן יותר מרדיוס ההתכנסות של טור החזקות.
אינטגרל קושי
נוסחת האינטגרל של קושי באנליזה מרוכבת יכולה לשמש להכללת פונקציות סקלריות לפונקציות מטריציאליות. לפי נוסחת האינטגרל של קושי לכל פונקציה אנליטית f המוגדרת בקבוצה D, כאשר C היא עקומה סגורה בתחום D בצירוף x. כעת, נחליף את x במטריצה A כאשר C היא בתוך D ומכילה את כל הערכים העצמיים של A. אז, (f(A מוגדר על ידי אינטגרל זה ניתן בקלות להעריך באמצעות כלל הטרפז, אשר במקרה זה מתכנס באופן אקספוננציאלי. כלומר, הדיוק של התוצאה מוכפל כאשר מספר הצמתים מוכפל.
מחלקות של פונקציות מטריציאליות
חלק ממחלקות הפונקציות הסקליות ניתנות להרחבה לפונקציות מטריציאליות של מטריצות הרמיט, באמצעות שימוש ביחס סדר על מטריצות (
אופרטור מונוטוני
פונקציה f נקראת אופרטור מונוטוני אם ורק אם
לכל A,H מטריצות צמודות לעצמן עם ספקטרום בתחום של f.
ההגדרה הזו מקבילה לפונקציות מונוטוניות במקרה הסקלרי.
אופרטור קעור/קמור
פונקציה f נקראת אופרטור קעור אם ורק אם לכל A,H מטריצות צמודות לעצמן עם ספקטרום בתחום של f ו-.
ההגדרה הזו מקבילה לפונקציות קעורות במקרה הסקלרי. אופרטור קמור מוגדר על ידי החלפת \preceq ב \succeq בהגדרה הנ"ל.
קלמן זאטון
קלמן זאטון במקור עד 1904 פרוינד, (בהונגרית: Zátony Kálmán; בודפשט, 3 במרץ 1886 – לונדון, 30 באוקטובר 1957)  היה שחקן תיאטרון ושחקן קולנוע יהודי-הונגרי. אחיו דז'ה פרוינד היה אדריכל.
ביוגרפיה
קלמן פרוינד נולד במשפחה יהודית כבנם של יונאש (יונה) פרוינד (1848–1922) ושל פאני ברגמן (1851–1937). סבו וסבתו מצד אביו היו ארמין פרוינד וקטלין שטרן, וסבו וסבתו מצד אמו היו ז'יגמונד ברגמן ותרזיה זקס. בסיום לימודיו בבית הספר התיכון, הוא נרשם ל"אקדמיית השחקנים", שם קיבל דיפלומה ב-1907. ב-1910 החתים אותו במאי התיאטרון איגנץ קרצ'אני. הוא הופיע בטימישוארה, בברטיסלאבה ובמישקולץ. ב-1912 נסע לסגד, משם עבר לבודפשט כבר באותה השנה והפך חבר בלהקת תיאטרון הקומדיה של בודפשט מה-1 בספטמבר, שם זכה להצלחה מסחררת בתפקיד שאנדור פאזמאן בהצגה "נערות טינדרלק" (Tündérlaki lányok).
בשנת 1914, בעת שפרצה מלחמת העולם הראשונה, הוא שהה בספא צרפתי. נעצר ונכלא בפריז, אך הצליח להימלט. בשובו הביתה, גויס, נשלח לשדה הקרב ונפל בשבי הרוסי. שם הקים להקת שבויי מלחמה הונגרים בקרסנויארסק בדרום סיביר יחד עם השחקן לאסלו פלדני.
כבר בתחילת הקריירה התחיל לשחק גם באופרטות :
מ-1940 עד 1944, הורשה להופיע רק בפני קהל יהודי בהופעות בתיאטרון גולדמארק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. הוא הצליח לשרוד את שואת יהודי הונגריה ואחרי מלחמת העולם השנייה בין 1945 לבין 1949 היה אמן בתיאטרון הקומדיה של בודפשט, בשנת 1951 שוב בתיאטרון הקומדיה וכן בתיאטרון האופרטה של בירת הונגריה.
אשתו הייתה קלרה טאטאי, איתה התחתן ב-24 בנובמבר 1924 בבודפשט.
רוב הול
רוב הול (באנגלית: Rob Hall; 14 בינואר 1961 - 11 במאי 1996) היה מטפס הרים ניו זילנדי. נודע בעיקר בתור ראש הקבוצה שנהרג יחד עם מדריך נוסף ושני לקוחות שלו ועוד ארבעה מטפסים מקבוצה מקבילה, באירועי אסון האוורסט של 1996. ספר שהפך לרב מכר נכתב על האירועים על ידי ג'ון קרקאור שהיה לקוח בקבוצתו של הול. בשעת מותו, הול היה למטפס שהגיע לפסגת האוורסט יותר פעמים מכל אדם אחר שאינו שרפה.
הול פגש את אשתו לעתיד, ג'אן ארנולד, בעת ניסיון טיפוס על האוורסט ב-1990. הוא הזמין אותה לטפס על הר מקינלי מה שהוביל לנישואיהם. אילולא הייתה בהריון, ארנולד הייתה מלווה את הול גם בעונת הטיפוס הקטלנית של 1996. בספר Into Thin Air ובסרט בעל שם דומה, מתוארת הסצנה הדרמטית בה הול הגוסס על פסגת האוורסט מקושר דרך טלפון לוויני אל אשתו ההרה ומקיים איתה את שיחתם האחרונה. חודשיים לאחר מותו, ארנולד ילדה את בתם המשותפת, שרה.
ג'רמי בנת'ם
ג'רמי בנת'ם (אנגלית: Jeremy Bentham; 15 בפברואר 1748 - 6 ביוני 1832) היה פילוסוף מדיני, משפטן ורפורמטור חברתי ומשפטי בריטי. הוא ידוע ביותר כמייסדה של גישת התועלתנות המודרנית.
חייו
בנת'ם נולד בספּיטְלְפילדז שבלונדון למשפחה טורית עשירה. הוא נודע כילד פלא כבר בגיל שנה וחצי. בגיל 5 קרא עבודה רבת כרכים על ההיסטוריה של אנגליה. בגיל 7 שלט בלטינית והצטיין במתמטיקה גבוהה. אחיו היחיד ששרד הוא המהנדס והאדריכל הימי סמואל בנת'ם.
אך בנת'ם התאכזב מתחום המשפטים, במיוחד לאחר ששמע את ההרצאות של הסמכות המובילה, סר ויליאם בלקסטון. מכיוון שהיה מתוסכל ממורכבות המשפט האנגלי, החליט לכתוב על המשפט במקום לעסוק בו בעצמו והקדיש את חייו לביקורת על המשפט הקיים ולהצעת דרכים לשיפורו.
ב-14 בפברואר 1786 הגיע לעיירה קרניצ'ב כדי לעזור לאחיו בעסקיו. הוא גר שם כמעט שנתיים.
מותו של אביו ב-1792 הותיר אותו עצמאי מבחינה כלכלית והוא חי מכתיבתו בווסטמינסטר, בה חי כארבעים שנה, כשהוא כותב בין עשרה לעשרים עמודים ביום, אפילו כשהיה בשנות השמונים לחייו. בין ההצעות הרבות שלו לרפורמה משפטית וחברתית הייתה תוכנית לבית כלא אותו כינה הפנאופטיקון. אף שמעולם לא נבנה בפועל, הרעיון השפיע לא מעט על הוגים בדורות הבאים, כמו גם על עיצובו הרדיקלי של כלא פנטונוויל ועל תכנונם של בתי כלא אחרים.
ב-1823 יסד בנת'ם את ה"ווסטמינסטר ריביו" יחד עם ג'יימס מיל ככתב עת עבור פילוסופים רדיקלים.
בנת'ם האמין כי החינוך צריך להיות דמוקרטי יותר ופתוח לכל, בלי קשר לרמה הכלכלית שלהם ולהשתייכותם לכנסייה האנגליקנית, שני תנאים שנדרשו כדי להתקבל לאוניברסיטאות קיימברידג' ואוקספורד. אף שהוא לא ייסד אותה, הקולג' האוניברסיטאי של לונדון הייתה האוניברסיטה הראשונה שקיבלה את תלמידיה ללא קשר לגזע, דת ושיוך פוליטי וככזו התאימה לדעותיו. בנת'ם השאיר בצוואתו הוראות לטיפול בגופתו. הוא נפטר ב-6 ביוני 1832 ולאחר מכן, על פי הוראותיו, גופתו נתרמה לצורכי המדע לנתיחה לאחר המוות. השלד שלו הוצב, כפי שציווה, ישוב בארון עץ עם חלון זכוכית, מרופד בשחת ולבוש בבגדיו. ראשו נמסר לשימור והיה אמור להיות מוצב על השלד, אך הוא הוחלף בראש משעווה, כיוון שהליך השימור לא צלח. ראשו המקורי הוצב בתחילה למרגלותיו באותו ארון תצוגה. בנת'ם קרא לשיטת קבורה זו "אוטו-אייקון", והוא סבר שהיא תועיל בכך שתעודד אנשים לתרום את גופם למדע ובכך שתצוגת הגופה תחסוך אמצעים אחרים להנצחה. ב-1850 יוניברסיטי קולג' לונדון רכשה את האוטו-אייקון, ומאז גופתו מוצגת שם. הראש המקורי נגנב מספר פעמים כמעשה קונדס של סטודנטים, ולבסוף הועבר למקום בטוח מחוץ לתצוגה.
כתבים
ב-1776 פרסם בנת'ם באופן אנונימי את חיבורו "פרגמנטים על הממשל", ביקורת על ה"הערות" של בלקסטון, וב-1780 את ה"הקדמה לעקרונות המוסר והמשפט". חיבורים אחרים שפרסם הם "פנאופטיקון", שם הוא מציע דרכי שיפור למשמעת בבתי הכלא, "הרצאה על חקיקה אזרחית ופלילית" (1802), "עונש וגמול" (1811), "עקרונות הרפורמה הפרלמנטרית" (1817) ו"חיבור על עדויות משפטיות".
תועלתנות
אף על פי שהרעיון הבסיסי של התועלתנות הוצע כבר על ידי קלוד אדריאן הלווטיוס בספר מהפכני שפורסם (ונשרף על ידי הכנסייה) ב-1764, בנת'ם נחשב ל"פילוסוף הרדיקל" הראשון ואולי הגדול ביותר – הוא לא רק הציע רפורמות חברתיות ומשפטיות רבות, אלא גם ניסח עקרונות מוסריים על פיהם יש לבסס את הרפורמות האלה. פילוסופיה זו, תועלתנות, טענה כי המעשה או המדיניות הנכונה היא זו שתביא ל"אושר הרב ביותר למספר הגדול ביותר" – משפט שלרוב מיוחס לו, שלא בצדק, אם כי מאוחר יותר הוא השמיט את החלק האחרון ואימץ את "עקרון האושר הגדול ביותר". בנת'ם הציע פרוצדורה על פיה אפשר להעריך באופן מכני את המעמד המוסרי של כל מעשה, אותה הוא כינה הקלקולוס ההדוני. התועלתנות פותחה ושונתה בידי תלמידו המפורסם ביותר של בנת'ם, ג'ון סטיוארט מיל. בידיו של מיל, "בנת'מיזם" נעשה ליסוד חשוב בסדר הליברלי של מטרות המדיניות הציבורית.
יש שאומרים כי לתאוריה של בנת'ם, בניגוד לזו של מיל, חסר את עקרון ההגינות המגולם במושג הצדק. לדוגמה, המבקרים אומרים, לכאורה יהיה זה מוסרי לענות אדם אחד כדי ליצור אושר גדול יותר בקרב מספר גדול יותר של אנשים. אולם, התאוריה של בנת'ם מונעת תוצאות שכאלה, מכיוון שהאושר תלוי במידה רבה גם בתקוות של אנשים לגבי עתידם ולא רק בהווה, לא יהיה זה הגיוני להקריב אדם אחד למען הרבים כי אז הרבים יחששו גם הם לגורלם. אם כן, לרבים יש אינטרס מצד האושר שלהם, לשמר את האושר המינימלי של כל אחד מהיחידים.
בכל מקרה, בנת'ם לא חשב כי יש ליישם את עקרונות התועלתנות ללא כל הגיון או מחשבה על צדק והגינות. אם כי בנת'ם ראה "כאב" ו"עונג" כגורמים הבסיסיים, הוא עדיין איפשר להגיון האנושי להתגבר עליהם: "הטבע הציב את האדם תחת שני אדונים, כאב ועונג. רק הם יכולים להורות לנו מה עלינו לעשות, ומה נעשה בפועל. מצד אחד דגל הטוב והרע, ומהצד השני שרשרת הגרימה, מחוברים לכס מלכותם. הם מושלים בנו בכל אשר נעשה, נאמר ונחשוב..." (עקרונות המוסר והחקיקה 1781, בתחילתו). לפיכך, בנת'ם סבר כי תכלית המדיניות הפוליטית הראויה היא להגדיל את סך העונג ולהקטין את הכאב לרמתו הנמוכה ביותר.
פוזיטיביזם
בניגוד למורו לשעבר ויליאם בלקסטון, שהיה איש משפט הטבע, בנת'ם טען שחוק הוא פרי אירוע חברתי ולא נתון מראש, ושתוקפו של חוק אינו תלוי במוסר, אף שהוא עשוי, באופן טבעי, להיות מושפע ממנו. בין השאר, לחם בנת'ם לשינוי לשונו הארכאית של החוק האנגלי לשפה מודרנית יותר, ולהסרת המסתורין מעל בתי המשפט באנגליה. עמדתו פותחה בהמשך על ידי ג'ון אוסטין.
זכויות בעלי חיים
בנת'ם הוא בין ההוגים המוקדמים שהתייחסו לזכויות בעלי חיים. בהערה שהובאה ב"מבוא לעקרונות המוסר והחקיקה" מ-1780 כתב: