cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
והיה אם שמוע
בקריאת שמע על המיטה
אולם, יש מן האחרונים הסבורים, בעקבות האר"י, שראוי לקרוא את קריאת שמע במלואה, לרבות פרשית "והיה אם שמוע", משום שבקריאת שמע במלואה (עם אמירת "אל מלך נאמן") יש 248 מילים, כנגד 248 איברי הגוף.
בתפילין
"והיה אם שמוע" היא אחת מארבע הפרשיות הנכתבות בתפילין, מאחר שהוזכרה בה מצוות תפילין:
במזוזה
המזוזה היא קלף עליו נכתבות בכתב סת"ם שתי פרשיות מהמקרא שבתוכנן נזכר הציווי על מצוות מזוזה:
בתרבות
וקשרתם לאות על ידך והיו לטטפות בין עיניך - ספר בענייני תפילין
רוברט לנגדון (סדרת ספרים)
סדרת הספרים של רוברט לנגדון נקראת על שמו של רוברט לנגדון, גיבור הרומנים של המחבר האמריקני דן בראון. לנגדון מתואר כפרופסור באוניברסיטת הרווארד לאייקונולוגיה וסמלים דתיים, תחום מחקר בדיוני הקשור בחקר סמלים היסטוריים, שאינו מחובר מתודולוגית לסמיוטיקה. הרומנים של בראון המציגים את הדמות הראשית מעלים נושאים היסטוריים בעיקר מהנצרות כמוטיבים וכתוצאה מכך עוררו מחלוקת רבה עם יציאתם לאור. בראון הצהיר באתר האינטרנט שלו כי ספריו אינם אנטי-נוצריים, וכי הוא עצמו נמצא ב"מסע רוחני מתמיד".
הסדרה מכרה למעלה מ-120 מיליון עותקים.
עיבודים
הרומנים זכו להצלחה מסביב לעולם והפכו לרבי מכר ועד מהרה עובדו לסרטים שאותם ביים והפיק רון הווארד שלושה מתוך חמשת הרומנים: צופן דה וינצ'י (2006), מלאכים ושדים (2009) והתופת (2016), עם טום הנקס בתור הדמות הראשית, פרופסור רוברט לנגדון. שלושת הסרטים הופצו על ידי סרטי קולומביה.
נג'וואז'ון
נג'וואז'ון (בהונגרית: Nagyvázsony) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
הקהילה היהודית
כבר ב-1740 התגוררו בכפר יהודים.
מרבני המקום היה את הרב משה נחום רוזנבוים.
מאיר נחמד
הרב מאיר רחמים נחמד (19 במרץ 1876 – 28 במאי 1943) היה רב, מורה, איש ציבור ופעיל ציוני מחלב שבסוריה, חוקר יהדות סוריה וארם צובא, וממנהיגי ורבני הקהילה היהודית בעיר.
קורות חיים
נולד ב-19 במרץ 1876 (כ"ג באדר ה'תרל"ו) בחלב שבסוריה לכדום ולרב חיים נחמד. סבו, הרב שלמה נחמד שימש כרבה הראשי של חלב. בצעירותו התחנך ולמד אצל הרב עזרא חמווי, ובסיום לימודיו הוסמך להוראה ונמנה עם רבני העיר.
נישא לשרה סיטון-דבח, וכבר בצעירותו החל לעסוק בפעילות ציבורית ושימש במשך תקופה כמורה בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בהמשך ייסד יחד עם אליהו יוסף שמאע והרב רפאל שלמה לניאדו את חברת "צדקה ומרפא" שסייעה לחולים ולעניים. במסגרת החברה ייסד יחד עם הנ"ל בית חולים יהודי שסייע לאלפי משפחות, וניהל אותו במשך עשרות שנים. כן שימש כחבר בוועד התרבות של הקהילה, חבר באגודת בני ברית, יו"ר וועד העלייה, סוכן ומנהל קרן קיימת לישראל וקרן היסוד בחלב ובשנות מלחמת העולם הראשונה כחבר בוועד ההגירה.
במסגרת מחקריו, שעסקו בין היתר בהתיישבות הקדומה של יהודים בחלב ובבתי הכנסת העתיקים שבעיר, כתב מאמרים בעיתונים שונים, בהם הארץ, דואר היום ו"העולם". כן שימש כסוכן החרות בחלב, וכתב מאמרים תורניים בהמאסף של הרב בן ציון קואינקה.
שימש מספר פעמים כציר בקונגרס הציוני מטעם יהדות סוריה, סייע רבות לעליות הנוער, ויצא לשם כך לשליחויות לארצות שכנות.
בשנת 1934 (ה'תרצ"ד) עלה לישראל והשתכן בתל אביב.
הלך לעולמו ב-28 במאי 1943 (כ"ג באייר ה'תש"ג) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
חיבוריו
חידושים שכתב הודפסו בהמאסף בעריכת הרב בן ציון אברהם קואינקה, שנה א' וב'
פרס פתאל
פרס פתאל הוא פרס בתחום חקר המשפט, המוענק מדי שנה על ידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה, לזכרו של עורך הדין יוסף פתאל.
בחירת הזוכה
הפרס מוענק מדי שנה, בתחום מסוים בחקר המשפט שנקבע מראש על ידי ועדת ההיגוי של הפרס. הוא מוענק לחוקר ישראלי מצטיין, אשר גילו אינו עולה על 50, על סמך ההישגים האקדמיים של המועמד והצטיינות במחקר. גובה הפרס עומד על 30,000 ש"ח.
ועדת הפרס, הבוחרת מדי שנה את הזוכה, מורכבת מחברי סגל מארבע הפקולטות למשפטים של האוניברסיטאות בישראל. הבחירה נעשית על בסיס מצוינות אקדמית, כפי שזו באה לידי ביטוי בפעילות האקדמית של החוקר, ובכלל זה התרומה המשמעותי והחדשנות לקידום השיח והידע המשפטי בתחום הנבחר.
משה דוד בקשט
הרב משה דוד בקשט ה'תרס"ב, 1902 – י"ד בתשרי ה'תשמ"ג, 1 באוקטובר 1982 היה אחד מראשוני התלמידים בישיבת "מרכז הרב" ומעשרת התלמידים הבולטים בישיבה שבחר הרב אברהם יצחק הכהן קוק כדי שיהוו את הגרעין הראשון של "מכון הרי פישל". השתתף בכתיבת ערכים במפעל האנציקלופדיה התלמודית בכרכים ה'-ח', במשך תקופה קצרה כיהן גם ככותב-תורני במערכת "אוצר הפוסקים". נישא לרבקה (לבית שפירא) שהייתה בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מ"הענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א.
תולדות חייו
נולד באיביה שברוסיה הלבנה. התייתם בגיל 4 מאביו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה למד בישיבת כנסת בית יצחק בראשות הרב ברוך דב לייבוביץ בגלותה בקרמנצ'וג שבאוקראינה. עקב האיסור על לימוד תורה שם ניסה לברוח לפולין, אך נעצר והושם במאסר במינסק. בסופו של דבר הגיע לפולין. גם שם נאסר יחד עם בני ישיבות אחרים, כשהשלטונות רצו להחזירם לברית המועצות. הרב אברהם קלמנוביץ, ראב"ד ראקוב, פעל לשחרורם וגזרת הגירוש התבטלה. משה דוד הגיע בסופו של דבר לווילנה ושם למד שוב בישיבת "כנסת בית יצחק". בתקופת שהותו בווילנא היה מבקר לעיתים תכופות בביתו של הרב חיים עוזר גרודז'ינסקי שאף הוא היה יליד עיירתו איביה והרב גרודז'נסקי קירב אותו מאד ואף סייע לו רבות בכל הקשור לנסיעתו לארץ ישראל.
בט"ו בשבט ה'תרפ"ה עלה לארץ ישראל באמצעות "סרטיפיקט" (דרישת עליה) ששלח אליו הרב קוק והיה בקבוצת התלמידים הראשונה שהגיעה ללמוד בישיבת מרכז הרב, יחד עם הרב שמואל אליעזרי והרב יוסף בורובסקי. בה'תרצ"ב היה אחד מעשרת התלמידים הבולטים בישיבת מרכז הרב שבחר הרב קוק כדי שיהוו את הגרעין הראשון של "מכון הרי פישל". השתתף בכתיבת ערכים במפעל האנציקלופדיה התלמודית בכרכים ה'-ח'. במשך תקופה קצרה השתתף ככותב-תורני במערכת "אוצר הפוסקים".
נישא לרבקה (לבית שפירא) שהייתה בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מ"הענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א. והיא הייתה דור שמיני אליו.
למד קבלה מפי הרב קוק ועסק בנושאים אלה גם עם המקובל הרב שלמה אלישיב בעל ה"לשם שבו ואחלמה".
משפחתו
היה נשוי לרבקה, בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מה"ענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א.
טקס פרסי אופיר לשנת 2020
הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
זוכים ומועמדים
רשימת המועמדים בתחרות פורסמה ב-22 בספטמבר 2020, הסרט אסיה בבימויה של רותי פרי-בר זכה למירב המועמדויות כשהועמד ב-13 קטגוריות שונות. אחריו עם 12 מועמדויות, הסרטים "המתים של יפו" ו"שאיפה לחיים", "הנה אנחנו" (10) ו"אפריקה" (5). הזוכים רשומים ראשונים ומודגשים בכתב מודגש:
סולומון אש
סולומון אָש (באנגלית: Solomon Eliot Asch; 14 בספטמבר 1907 – 20 בפברואר 1996) היה פסיכולוג יהודי-אמריקאי מאסכולת הגשטלט, מחלוצי הפסיכולוגיה החברתית.
קורות חיים
אש נולד למשפחה יהודית בוורשה שבפולין, והיגר לארצות הברית בשנת 1920. הוא קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1932, ובמשך 19 שנה כיהן כפרופסור במחלקה לפסיכולוגיה במכללת סווארת'מור בפנסילבניה.
הוא התפרסם בשנות ה-50 של המאה ה-20, בעקבות ניסוי הקונפורמיות שהראה כי ללחץ חברתי ישנה השפעה חזקה על היחיד, כזו שיכולה להשפיע על אמונותיו והתנהגותו, גם כאשר ברור כי הקבוצה טועה. אש השפיע במחקרו הן על תחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, והן על הפסיכולוגיה החברתית, ובפרט על ניסוי מילגרם המאוחר יותר.
לימיניין
לִימִינְּיֶּין (בנורווגית: Limingen, בסאמי דרומית: Lyjmede) הוא אגם בעיריות רוירוויק ולירן במחוז טרנדלג שבנורווגיה. זהו האגם השמיני בגודלו בנורווגיה. גובה פני האגם הוא 418 מטר מעל פני הים ושטחו הוא 94 קילומטרים רבועים. נקודת העומק המקסימלית באגם היא בעומק של כ-192 מטר ועומקו הממוצע הוא 87 מטר. נפחו של האגם הוא 8.34 קילומטר מעוקב. האגם גובל מצפון באגם טונשן. הגבול עם שוודיה מרוחק מהאגם בכ-725 מטר.
מפלס האגם מוסדר על ידי סכרים. נהר רוירוויקלבה זורם לקצה הצפוני של לימינגן מאגם וקטרן, דרך סכר. המים זורמים דרך מנהרה לתחנת הכוח רוירוויקפוס, בכפר רוירוויק.
קצת אחרת (אלבום של רוני דלומי)
קצת אחרת הוא שמו של אלבום הבכורה של רוני דלומי, אשר יצא בשנת 2010, שנה וחצי לאחר השתתפותה בתחרות כוכב נולד.
הפקה
האלבום, בהפקתו ובעיבודו של אורי זך, כולל גרסאות כיסוי לתשעה שירים בסגנון דרום אמריקאי וספרדי אשר להם נכתבו מילים עבריות, ושיר שכתבה דלומי בספרדית והלחין זך יחד עם איל הלר. הרעיון לאלבום, על פי דלומי, עלה בעקבות תגובת הקהל האוהדת לביצועה לשיר Cada Dia אשר ביצעה במהלך תחרות "כוכב נולד", שיר שביצעה במקור הזמרת הקולומביאנית מרתה גומז באלבום "בין קירות ביתי" של הפרויקט של עידן רייכל. את האלבום עצמו הקליטה דלומי תוך כדי שירותה בלהקה צבאית והוא כולל שיתוף פעולה עם מרתה גומז בשירה Paula Ausente, עם מילים עבריות שכתב דניאל אפרת. באלבום גם הקלטה מחודשת לשיר Cada Dia שכתבה גומז והלחין עידן רייכל. דלומי עצמה לקחה חלק בכתיבת שני שירים באלבום.
אזרח שומר חוק
אזרח שומר חוק (באנגלית: Law Abiding Citizen) הוא מותחן פשע אמריקאי משנת 2009, בבימויו של פ. גארי גריי ובכיכובם של ג'יימי פוקס וג'רארד באטלר, התסריט נכתב על ידי קורט וימר. העלילה מתרחשת בפילדלפיה שבפנסילבניה, ארצות הברית, ועוסקת באדם אשר מחליט לנקום את הירצחן של אשתו ובתו ולשם כך הוא נאבק במערכת המשפט והחוק. הסרט עלה לאקרנים ב-16 באוקטובר 2009, בארצות הברית.
עלילה
לאחר שאשתו ובתו נרצחות מול עיניו על ידי שודדים שפרצו לביתם, מגלה המהנדס קלייד שלטון (ג'רארד באטלר), כי אחד הרוצחים, קלרנס דארבי, לא יקבל עונש מוות כפי שקיווה ותחת זאת תתבצע עסקת טיעון, בה יפליל דארבי את שותפו לפשע, רופרט איימס ודארבי יקבל עונש מופחת. שלטון מתחנן בפני התובע ניק רייס (ג'יימי פוקס), לוותר על העסקה ולדרוש עונש מוות עבור שני הרוצחים, אך רייס, ברצונו לשמור על אחוזי ההרשעות הגבוה שלו, מסביר לשלטון כי הראיות חלשות מכדי שיוכלו להשיג הפללה ועונש. עסקת הטיעון נחתמת, ושלטון הרואה כיצד רייס לוחץ את ידו של דארבי לאחר חתימת העסקה, מרגיש נבגד.
עשר שנים לאחר מכן, איימס מוצא להורג בזריקת רעל. בשל תקלה בהרכבה הכימי של הזריקה, שסיבתה לא מובנת, במקום מיתה מהירה הוא מת לאחר ייסורים. המשטרה חושדת שקלרנס דארבי טיפל בהרכב הכימי של הזריקה, ודארבי מקבל הודעה טלפונית מאיש מסתורי המזהיר אותו מפני השוטרים המתקרבים אל ביתו, האלמוני מורה לדארבי לרוץ לכיוון מחסן נטוש שם מחכה לו מכונית כשבתוכה שוטר חסר הכרה, אך לאחר שדארבי נמלט במכונית, מתגלה השוטר כקלייד שלטון בעצמו. שלטון מבתר את דארבי בעודו בחיים ולבסוף הורגו בייסורים. המשטרה מוצאת את שרידיו של דארבי במחסן נטוש השייך לשלטון, והיא עוצרת את שלטון שלא מגלה התנגדות.
התובע ניק רייס מגיע לתא המעצר על מנת לחקור את שלטון. הוא מברך את שלטון על הריגת דארבי ואומר לו ש"העולם טוב יותר בלעדיו". לאחר מכן שלטון כביכול מודה ברצח ורייס קם לצאת, אך שלטון חוזר שנית על ההצהרה שלו ומראה כי היא מנוסחת בזהירות וכי הוא לא הודה למעשה ברצח. שלטון מבטיח לרייס כי הוא יודה באשמה בתמורה למזרן נוח שיובא לתא המעצר שלו. לאחר שרייס רואה כי אכן אין ראיות ברורות הקושרים את שלטון לרצח, הוא נאלץ להסכים לעסקה שמציע שלטון. בדיון על הארכת מעצרו, שלטון מוותר על ייצוג על ידי עורך דין, טוען בעצמו נגד הארכת המעצר, ודורש שחרור בערבות תוך שהוא מסתמך על טיעונים ותקדימים משפטיים שונים, אך לאחר שהשופטת לורה ברץ' (אני קורליי) משתכנעת מטיעוניו, הוא פותח בנאום תוכחה על שבית המשפט מעדיף טיעונים פורמליים על-פני הצדק, וכך משחרר רוצחים לרחוב. שלטון צועק ומקלל את השופטת, מואשם בביזיון בית המשפט ובקשת השחרור בערבות נדחית.
רייס מספק לשלטון את המזרן שביקש, ומקבל בתמורה את הודאתו של שלטון באשמת רציחתם של דארבי ואיימס. שלטון מבקש מרייס שיביא לו לתא ארוחה יקרה בדיוק בשעה 1, ובתמורה הוא יגלה לו היכן נמצא מי שהיה עורך הדין של דארבי, ביל ריינולדס (ריצ'רד פורטנאו). שלטון מקבל את ארוחת הצהריים כ-8 דקות מאוחר יותר ואז נותן לרייס את מיקומו של ריינולדס. רייס וצוות החיפוש מגיעים למקום ומגלים כי הם איחרו בדיוק ב-8 דקות בהן נגמר החמצן לריינולדס והוא מת. באותו הזמן רוצח שלטון את חברו לתא המעצר ומועבר לבידוד. פרקליט המחוז ג'ונאס קאנטרל (ברוס מק'גיל) לוקח את רייס פגישה עם איש CIA (מייקל קלי) שעבד עם שלטון. האיש מספר להם כי שלטון מומחה בייצור אמצעים קינטיים להריגה מרחוק, והיה הטוב ביותר בתחום, עד כדי כך ש"אם שלטון רוצה שתמות - אתה מת". לשאלתם כיצד ניתן לעצור בעד שלטון, האיש עונה: "היכנס לתא שלו ותקע לו כדור בראש".
רייס וקאנטרל נלחצים מדבריו של איש ה-CIA ונפגשים עם השופטת ברץ' על מנת להגביל עוד יותר את צעדיו של שלטון גם במחיר הפרת זכויות האזרח שלו. באמצע הפגישה עונה ברץ' לטלפון אשר מתפוצץ סמוך לראשה והורג אותה. רייס נפגש עם שלטון שמסביר לו כי רצח השופטת הוא אינו נקמה אלא בא להראות את כישלונו של בית המשפט, אחר כך הוא מאיים על רייס כי אם לא יבטל את כל האישומים נגדו וישחררו עד השעה 6 בבוקר הוא יהרוג את כל אנשי משרדו של התובע המחוזי. לאחר שהשעה 6 עוברת ושלטון לא שוחרר, עוזב צוותו של רייס את הכלא. כאשר המתמחה של רייס, שרה, נכנסת למכוניתה, מתפוצצת המכונית ושרה נהרגת ביחד עם עוד כמה מעובדי המשרד אשר גם מכוניותיהם מתפוצות. רייס מגיע למסקנה כי לשלטון יש שותף מחוץ לכלא.
במהלך לווייתה של שרה, מתפוצצת מכוניתו של פרקליט המחוז קאנטרל, והוא נהרג. רייס מוזמן לפגישה עם ראש העיר אייפריל הנרי (ויולה דייוויס), המביעה את כעסה על כך שקלייד שלטון עדיין נמצא בעיר, לאחר הפגישה מכריזה ראש העיר על מצב חירום בעיר. רייס מגלה במסמכים ישנים של שלטון כי בבעלותו מוסך ישן בסמוך לכלא. הוא פורץ למוסך על מנת לערוך בו חיפוש, ומגלה שם ירידה למנהרה תת-קרקעית המובילה אל כל תא ותא בצינוק שבכלא. רייס מבין כיצד שלטון יוצא מכלאו על-מנת לבצע את הרציחות ומבין גם מדוע רצח שלטון את האסיר בתאו על מנת שיועבר לבידוד. הוא הולך במנהרה וכשהוא מגיע לתאו המבודד של שלטון הוא מגלה כי התא ריק. בין מסמכיו הישנים של שלטון מוצא רייס אישור כניסה לבניין העירייה. הוא מגיע לבניין ומגלה כי שלטון, מחופש למנקה, החביא פצצה המופעלת על ידי טלפון נייד בבניין, על מנת להרוג את ראש העיר ואת ראשי שירותי החירום בעת פגישתם בבניין. רייס מעביר את הפצצה אל מתחת למיטתו שבתאו של שלטון, הוא מגיע לתא ונפגש עם שלטון שמציע לו עסקה נוספת. רייס מסרב באומרו כי הוא "כבר לא עושה עסקאות עם רוצחים" (מקור כעסו של שלטון). רייס אומר לשלטון כי אם יפוצץ את הפצצה "זה ילווה אותו עד רגעו האחרון". שלטון שוקל מספר רגעים ולבסוף מתקשר למספר שמפעיל את הפצצה. רייס אומר לו שוב כי "זה ילווה אותך עד הרגע האחרון שלך, דבר שיקרה עוד 25 שניות". הוא יוצא מהתא ונועלו, ושלטון, שמבין שהפצצה מוחבאת בתאו, מתיישב, וברגעיו האחרונים הוא מסתכל בצמיד שהכינה בתו לפני מותה.
הסרט מסתיים כשרייס צופה יחד עם אשתו בהופעה של בתו המנגנת בצ'לו.
הפקה
צילומי הסרט החלו בינואר 2009, והוא צולם באזור פילדלפיה, בין השאר בכלא הישן ברומדוז. באטלר וחברת ההפקה שלו היו מפיקי הסרט. במשך שנתיים של תכנון תכנן באטלר לשחק את ניק רייס, אך לבסוף הוא חשב שיהיה מעניין לשחק את קלייד שלטון. הוא שאל את ג'יימי פוקס האם יסכים להחליף בין התפקידים. פוקס הסכים באומרו כי "אהבתי את ביצועיו ב-300, חשבתי כצופה, שהייתי רוצה לראותו הורג אנשים בסרט".
הפסקול ל"אזרח שומר חוק" הולחן על ידי בריאן טיילר אשר ביצע אותו בעזרת תזמורת של 52 נגנים. הסרט משתמש בשיר "Eminence Front" של להקת "The Who" המושמע באייפוד בזמן שקלייד שלטון אוכל את הסטייק בתאו בכלא.
הצלחה
הסרט יצא לאקרנים ב-16 באוקטובר 2009, הקרנת הבכורה התקיימה ב-15 באוקטובר במתחם Cineworld בגלאזגו, עיר הולדתו של ג'רארד באטלר. הסרט קיבל ביקורות שליליות ברובן. אתר "Rotten Tomatoes" דיווח כי כ-25 אחוזים מהמבקרים נתנו ביקורות חיוביות (מבוסס על 131 ביקורות). הסרט הכניס בשבוע הראשון לצאתו כ-21,039,502 דולר, מה שממקם אותו במקום השני לשנת 2009, אחרי ארץ יצורי הפרא, בסך הכל הכניס הסרט 114,114,589 דולר. כמו כן הסרט דורג רבות על ידי הצופים, באתרי אינטרנט שונים. רוג'ר איברט נתן לסרט דירוג של שלושה כוכבים מתוך ארבעה. הוא כתב:
סרט המשך
ב-21 במאי 2022 פורסם שסרט המשך נמצא בפיתוח. עוד נמסר, שקורט וימר ישוב לכתוב את התסריט, ואילו ג'רארד באטלר, יחד עם שותפו אלן סיגל, וכן לוקאס פוסטר, יחזרו לשמש כמפיקים.
מרי ג. רוס
מרי גולדה רוס (באנגלית: Mary Golda Ross; 9 באוגוסט 1908 – 29 באפריל 2008) הייתה המהנדסת הראשונה ממוצא אינדיאני, והאישה המהנדסת הראשונה שהועסקה על ידי לוקהיד. היא הייתה האישה היחידה מבין 40 המהנדסים, בצוות המקורי של המחלקה החשאית סדנת הבואשים לפיתוח מטוסים מתקדמים בלוקהיד. ידועה בעיקר עבור עבודתה בתחום החלל ובשלב הטיל RM-81 Agena ומחקרים בתחום הנדסת האווירונאוטיקה, טיסות מאוישות ובלתי מאוישות, ומסלולי לוויינים.
בצעירותה
מרי גולדה רוס נולדה בעיירה פארק היל, אוקלהומה, ב-9 באוגוסט 1908. היא הבת השנייה מבין חמשת ילדים של ויליאם וואלאס ומרי הנרייטה מור רוס. היא הייתה נינתו של הצ'יף הצ'רוקי ג'ון רוס. היא נחשבה לילדה מוכשרת שדילגה על כיתה ביסודי ונשלחה לגור עם הסבים שלה באומת הצ'רוקי בטאלקואה כדי שתוכל ללמוד בבית ספר יסודי ובתיכון, כיוון שאומת הצ'רוקי אפשרה לגברים ולנשים להשיג אותו חינוך בצורה שווה.
כאשר היא הייתה בת 16, רוס נרשמה ללמוד במכללת המורים באוניברסיטת Northeastern State בטלקווה. היא סיימה עם תואר ראשון במתמטיקה בשנת 1928, בגיל 20. במהלך לימודיה, היא הייתה הבת היחידה בכיתה.
רוס המשיכה לתואר שני במכללת המורים (אוניברסיטת צפון קולורדו) בגרילי, אותו סיימה ב-1938, תוך כדי עבודה כמורה. היא סיפרה שבמהלך התואר היא לקחה את "כל שיעורי האסטרונומיה האפשריים."
רוס לימדה מתמטיקה ומדעים בבתי ספר באזור הכפרי של אוקלהומה במשך תשע שנים, בעיקר בתקופת השפל הגדול.
בגיל 28, היא גילתה שתוכל להכפיל את משכורתה אם תעבור בחינה ממשלתית. היא נבחנה כדי לקבל משרה בלשכה לענייני אינדיאנים, בתפקיד סטטיסטיקאית, שם עבדה מספר שנים. בשנת 1937, היא הועברה לעבוד כיועצת לבנות בפנימיית סנטה פה לבנות אינדיאניות (במסגרת בתי ספר שנועדו לתת לבנות תרבות אירופאית ולדכא את תרבותן המקומית ) ב סנטה פה, ניו מקסיקו. בעקבות עצתו של אביה, רוס עברה לקליפורניה ב-1941 כדי לחפש עבודה לאחר שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם השנייה.
בלוקהיד
רוס החלה לעבוד כמתמטיקאית בלוקהיד בשנת 1942. במסגרת תפקידה, היא חקרה את השפעות הלחץ על מבנה המטוס לוקהיד P-38 לייטנינג. ה-P-38 היה אחד המטוסים המהירים ביותר באותו הזמן, עם היכולת לטוס יותר מהר מ-640 קמ"ש. במסגרת תפקידה, רוס עזרה לפתור מספר רב של בעיות תכן בטיסה במהירות גבוהה ובעיות אווירואלסטיקה. אף על פי שהייתה המהנדסת היחידה שם הגברים החשיבו אותה כ"אחת מהחבר'ה, שידעה לעמוד על שלה מול השאר" באותו זמן כלי העבודה העיקריים שלה היו עיפרון, מכונת חישוב וסרגל חישוב.
אחרי המלחמה, רוס נשלחה מטעם לוקהיד לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס להשלים לימודים ולהיות מוסמכת בהנדסה. במסגרת לימודיה למדה מתמטיקה להנדסה מודרנית, אווירונאוטיקה, מכניקת טילים ואסטרודינמיקה. באותה תקופה, היה יוצא דופן שחברה שהעסיקה נשים במלחמה המשיכה להעסיק את הנשים עם סיום המלחמה. רוס (שכונתה "גולד" (זהב, משחק על שמה, גולדה) המשיכה לעבוד עבור לוקהיד. רוס הייתה האישה המהנדסת הראשונה בהיסטוריה של לוקהיד.
בשנת 1952, היא הצטרפה לסדנת הבואשים של לוקהיד, המחלקה החשאית לפיתוח מטוסים מתקדמים. במסגרת תפקידה היא עבדה על תכנון ראשוני של טיסות בין כוכבי לכת, טיסות מאוישות ובלתי מאוישות, ולוויינים למטרות אזרחיות וצבאיות. כמו כן היא עבדה על פיתוח שלב עליון למשגרי לוויינים - אג'ינה ותכנון ראשוני למשימות החולפות ליד מאדים ונוגה נכון ל-2018, חלק ממסמכי הקבוצה עדיין נחשבים מסווגים. בראיון שנתנה לעיתון האוניברסיטה שלה בשנת 1990, "אנחנו לוקחים את התאורטי והופכים אותו לאפשרי. במסגרת תפקידה, רוס הייתה אחת מהמחברים של מדריך נאס"א לטיסה בין כוכבי לכת, בפרקים על חליפות ליד מאדים ונוגה.
רוס הייתה אחת ממחברי הגרסה המוקדמת (1963) של ה Planetary flight handbook, מסמך טכני לחישוב מסלולים וחליפות למאדים ונוגה.
בשנת 1958, היא הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "?What's My Line" של CBS במהלכה המשתתפים היו צריכים לשער מה תפקידה. לקח זמן עבור המתמודדים לנחש כי היא האדם האחראית על עיצובי טילים ולוויינים מלוקהיד.
בסוף שנות ה-60 רוס הייתה אחת מבכירי מהנדסי המערכת בצוות, עבדה על פרויקטי פולאריס, טילי פוסידון וטרידנט.
לאחר פרישתה
רוס פרשה מלוקהיד ב-1973, וחיה בלוס-אלטוס, קליפורניה. רוס פעלה רבות לקדם נשים ואינדיאנים אמריקאים ללימודי הנדסה וטכנולוגיה. מאז 1950, היא הייתה חברה בארגון המהנדסות. כמו כן היא תמכה רבות בארגון אינדיאנים אמריקאים במדעים והנדסה (AISES) ובמועצת שימור מקורות האנרגיה של השבטים.
בגיל 96, רוס השתתפה בטקסי הפתיחה של מוזיאון האינדיאנים הלאומי בוושינגטון. בטקס הפתיחה היא לבשה את הלבוש הצ'רוקי המסורתי הראשון שלה, שמלה מסורתית בצבע ירוק, שהוכנה על ידי האחיינית שלה.
רוס נפטרה באפריל 2008, כמעט 3 חודשים לפני יום ההולדת ה-100 שלה. לאחר מותה היא הורישה $400,000 מעזבונה כתרומה למוזיאון.
הרבי מליובאוויטש
בחצר ליובאוויטש של חסידות חב"ד, שהייתה לימים לפלג המרכזי בחסידות זו, כיהנו שבעה אדמו"רים. שישה מהם (לא כולל מייסד החסידות, רבי שניאור זלמן מלאדי) כונו הרבי מליובאוויטש: {{פירושונים|
ראו גם
}}
Battlefield Play4Free
Battlefield Play4Free הוא משחק וידאו מסוגת פעולה בגוף ראשון שפותח על ידי חברת EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts, המשחק הוא השבעה עשר בסדרת המשחקים Battlefield. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד.
ככותרת המשחק, המשחק זמין לכל השחקנים ואין צורך בתשלום כדי לשחק בו. המשחק Battlefield Play4Free הוכרז רשמית בתאריך ה-5 בנובמבר 2010 אז הפיתוח התחיל ב-30 בנובמבר של אותה השנה. במשך הזמן שבמשחק היה בפיתוח המשחק היה במצב בטא סגורה (אף אחד לא יכול היה לשחק בו מלבד המפתחים שבדקו את יכולות המשחק), ובתאריך ה-4 באפריל 2011 המשחק יצא לבטא פתוחה (המשחק יצא לשימוש חופשי לכל המשתמשים). המשחק רץ בקלות על המחשב ולוקח כ-1.95GB מקום בכונן הקשיח.
המשחק נסגר בתאריך 14 ביולי 2015 שכן החברה EA טוענת שהמשחק אינו פופולרי כפי שהיה בעבר ועל כן תסגור אותו, יחד עם המשחק Battlefield Heroes.
כיתות
במשחק Battlefield Play4Free יש כיתות (Classes), בהם השחקן יכול לבחור להיות מסתער, מהנדס, חובש, או צלף. כיתת המסתערים חמושה עם רובה סער, "קופסת תחמושת" שיכולה לספק יותר תחמושת לשחקן ולחבריו בקבוצה ובהמשך ברימון עשן וחומר נפץ מדגם C4. החובשים מחומשים במקלעים, ובעלי יכולת לרפא את עצמם, ולרפא שחקנים אחרים עם "קופסת חובש" (Medic Box) ובהמשך בדפיברילטור ונור-סימון בשביל שחברי הקבוצה ייווצרו בנור. חיילי מחלקת ההנדסה חמושים ב-RPG-7, תת מקלע, וכלי לתיקון שניתן לשמש לתיקון של כלי הרכב של חברי הקבוצה ובהמשך במוקש נגד טנקים ומטול רימונים מסוג MX-25. כיתת הסיירים חמושים ברובה צלפים, חיישן תנועה ומוקשים מסוג M18(נגד אדם) ובהמשך במשקפת שגם גורמת לנפילת טילים. לארבע הכיתות גם יש את האפשרות לשאת אקדח, סכין ואקדח-סימון לכלי רכב. מערכת כיתה זו נעשתה בשימוש במשחק Battlefield: Bad Company 2.
עדכונים
Easy Studios, המפתחים של המשחק Battlefield Play4Free, מבצעים עדכונים למשחק. העדכון המשמעותי הראשון התקיים ב-29 בינואר 2011, כאשר Easy Studios, השיקו את המפה עומאן (Oman). והעדכון השני התקיים ב-9 ביוני 2011 המפה "Fourth" שוחררה. לאחר מכן, העדכון השלישי התקיים ב-10 באוגוסט 2011 שבה יצאה המפה "Dragon Valley". מלבד המפות החדשות Easy Studios הוסיפו אלמנטים שונים כגון טשטוש תנועה (כאשר השחקן זז מהר) עקב המנוע המשופר Refractor 2.
ציונים
המשחק Battlefield Play4Free קיבל ציון של 68% מתוך 11 ביקורות באתר Metacritic וקיבל 67.75% מתוך 8 ביקורות באתר GameRankings.
השרפה בקתדרלת נוטרדאם
השרפה בקתדרלת נוטרדאם בפריז פרצה ב־15 באפריל 2019 בשעה 18:20 לערך, כובתה באופן מלא למחרת ב־10:00, וגרמה לנזק כבד למבנה, ללא נפגעים בנפש. השרפה פרצה בגג המבנה, ובמהלכה קרסו גג הקתדרלה וצריח המצלב. חלונות הרוזטה המפורסמים של הקתדרלה שרדו את השרפה, ומספר חלונות וויטראז'ים נהרסו. קירות המבנה, מגדלי הפעמונים, וחלק מתקרת האבן המצוייה מתחת לתקרת העץ שנשרפה, ניצלו מן האש, וכך גם עוגב הקתדרלה המפורסם. ממשלת צרפת התחייבה לבנות מחדש את הקתדרלה.
רקע ארכיטקטוני
הקתדרלה נבנתה בשנים 1163–1345 בסגנון גותי, שהיה אז חדש ומהפכני. בסגנון הגותי מסתמכים על שלד אבן מתוחכם לנשיאת העומסים של המבנה ולתמיכה בו, ובחלונות הויטראז' הרבים והגדולים שמחליפים קירות אבן מוצקים (כפי שהיה נהוג באדריכלות רומנסקית). אבני המפתח בשלד הגותי היו עמודי תמיכה גדולים שנשאו קמרונות אבן המבוססים על קשתות אבן מחודדות ונתמכו מהצד על ידי תמיכות דואות. חוזקו של השלד הגותי איפשר את הישרדותה של הקתדרלה בשרפה, למרות הנזק הכבד שנגרם לה.
פנים הקתדרלה עצום בממדיו – 9,000 איש יכולים להתכנס באולם שאורכו 134 מטר, רוחבו 48 מטר וגבהו 35 מטר. למבנה צורת צלב לטיני מנוון (כאשר רוחב הטרנספט לא חורג מרוחב הספינה הראשית ובית המקהלה), והוא פונה מזרחה, לעבר השמש העולה. העמודים שמול שערי הכניסה תומכים את המגדלים וקוטרם – חמישה מטרים. מעל תקרת האבן הגבוהה גמלון העשוי עץ אלון שנבנה במאה ה-12 והמאה ה-13 – יער של נכרת על מנת לספק את העץ לבניית הגג, המצופה בדיל במשקל של 230 טונות (ראו בתמונות). בעת השרפה נשרף גג העץ והבדיל שנמס גרם לקריסת חלק מקמרונות האבן (ראו תמונה).
במהלך העשור השני של המאה ה-21 הקתדרלה הייתה בעיצומם של שיפוצים, עקב אי יציבות במבנה, שגרמה לסדקים בתקרת המבנה שהצריכה שיפוץ דחוף ושיקום גג המבנה.
לקראת עבודות השיפוץ הוקמו פיגומי עץ רבים סביב המבנה, ופסלי אבן וברונזה הוצאו מן האתר.
צ'יפ רוי
צ'ארלס יוג'ין "צ'יפ" רוי (באנגלית: Charles Eugene "Chip" Roy; נולד ב-7 באוגוסט 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-21 של מדינת טקסס, ברציפות מאז 2019. רוי, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג האזור השוכן צפונית לסן אנטוניו וחלק משמעותי מעיר הבירה אוסטין. טרם היבחרו לקונגרס היה יד ימינו של הסנאטור טד קרוז ועוזרו של התובע הכללי של טקסס.
השרפה בקתדרלת נוטרדאם
השרפה
סיבת השרפה טרם נודעה בוודאות, אך נראה כי היא קשורה בעבודות שיפוץ בבניין. בשעה 18:18 פרצה אש בעלייה שתחת גג הקתדרלה. בשעה 18:20 נשמעה אזעקת האש והשומרים פינו את הקתדרלה. שומר נשלח לבדוק את העניין, אך עלה בטעות למקום הלא נכון – עליית הגג של הסקרסטיה הסמוכה – שם לא ראה סימן לאש. בינתיים התפשטה האש, ומכבי האש שהוזמנו בשעה 18:50 הגיעו בסביבות 19:00.
צ'יפ רוי
ביוגרפיה
צ'יפ רוי נולד ב-7 באוגוסט 1972 בבת'סדה שבמרילנד, וגדל בלובטסוויל (Lovettsville) שבקהיליית וירג'יניה. הוריו, דון ורונדה רוי, היו שמרנים תומכי רונלד רייגן שסייעו בעיצוב משנתו הפוליטית של רוי. באוניברסיטת וירג'יניה השלים ב-1994 לימודי תואר ראשון במסחר, ובשנה העוקבת היה למוסמך אוניברסיטה במערכת מידע. במשך שלוש שנים עבד כאנליסט עבור בנק השקעות. מאוחר יותר הוא קיבל תואר שני נוסף במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת טקסס באוסטין.
השרפה בקתדרלת נוטרדאם
השרפה
הזמן בו התגלתה האש (18:35) היה סמוך לסוף שעות הביקור בקתדרלה (18:45), כאשר המבקרים האחרונים החלו לצאת מהמבנה. בנוסף, מיסה שהייתה אמורה להתקיים בין השעות 18:15–19:00, התבטלה לאחר האזעקה (ב־18:20), מסיבה זאת לא היו נפגעים בשרפה.
צ'יפ רוי
ביוגרפיה
ראשית דרכו הציבורית נעוצה בעבודתו במטה הבחירות של התובע הכללי של טקסס ג'ון קורנין אל הסנאט של ארצות הברית בבחירות 2002. כשקורנין נבחר לסנאט והתמנה לסגן יושב ראש הוועדה הסנאטוריאלית הרפובליקנית הלאומית כמו גם ועדת המשפט של הסנאט, שימש רוי כמנהל הסגל שלו ויועץ בכיר. רוי סיפק ייעוץ פוליטי לקורנין ולצוותו בנושאי חקיקה כולל מועמדויות משפטיות, קניין רוחני, פשע, רפורמה במשפט אזרחי ומתן ייעוץ כללי במהלך הדיונים על רפורמת ההגירה של ממשל ג'ורג' ווקר בוש. רוי עבד עבור קורנין עד 2009. רוי שב לטקסס מגבעת הקפיטול כדי לעבוד כתובע פדרלי במחוז המזרחי של טקסס.
כעבור שישה חודשים, התפטר רוי מתפקידו כתובע פלילי מטעם הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, והחל לעבוד כסופר צללים עבור הספר "Fed Up!" מאת ריק פרי, אז מושל טקסס. ב-1 באפריל 2011 הכריז פרי על רוי כבחירתו לניהול משרד היחסים המדינתיים-פדרליים של טקסס, שתפקידיו כוללים שדלנות בארגונים פדרליים עבור מוסדות בטקסס (כגון מענקים לאוניברסיטאות). כאשר טד קרוז נבחר לסנאט האמריקאי ב-2012, מונה רוי לראש הסגל של קרוז. בספטמבר 2014, כאשר קרוז שקל להתמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ב-2016, הועבר רוי מתפקידו כראש הסגל לאסטרטג פוליטי בכיר. במהלך שלב ועדת הגישוש הנשיאותית של קרוז, נקלעו השניים לוויכוח על טקטיקות ואסטרטגיה פוליטיות שהתלהטו עד לכדי עזיבתו של רוי את משרדו של קרוז.
לאחר שקן פקסטון נבחר בבחירות 2014 לתובע הכללי של טקסס, מונה רוי לסגן הראשון של התובע הכללי. ב-10 במרץ 2016, יממה לאחר התפטרותו מלשכת התובע הכללי של טקסס, התמנה רוי למנכ"ל ועדת הפעולה הפוליטית "Trusted Leadership", שהעניקה תמיכה למסע הבחירות הנשיאותי של טד קרוז בבחירות לנשיאות באותה השנה. ב-6 במרץ 2018 נבחר רוי למועמד המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-21 של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית. ביום בחירות 2018 נבחר אל הקונגרס ה-116 אחרי שגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'וזף קופסר עם 50.2% מקולות הבוחרים.
השרפה בקתדרלת נוטרדאם
השרפה
ארבע מאות כבאים גויסו כדי להיאבק באש. ראש שירותי החירום בפריז החליט לא להטיל מים ממטוסים שכן כובד המים יכול היה לגרום להתמוטטות המבנה.
להבות אפפו את החלק העליון של הקתדרלה, כולל את שני מגדלי הפעמון שלה (החזית המערבית של המבנה) והצריח המרכזי. לאחר כשעה של השרפה התמוטט הגג והצריח נפל לתוך הספינה המרכזית.
חפצים קדושים במבנה
הכבאים פעלו לכבות את האש, ולנסות להציל את אוצרות האמנות והחפצים הקדושים לנצרות שבמבנה. נוצרים קתולים מאמינים כי בכנסייה מצוי חלק מהצלב שעליו נצלב ישו, חלק מכתר הקוצים שהיה על ראשו של ישו בזמן הצליבה וכותנתו של לואי התשיעי מלך צרפת (לואי הקדוש). הכבאים הצליחו להציל את הכותונת ואת כתר הקוצים.
נזקי השרפה
בהתחלה חשבו שחלונות ויטראז' רבים נהרסו בשרפה, אך סקירת הנזק בימים שלאחר כיבוי האש מצאה שחלונות הרוזטה מהמאה ה-13 – שנחשבים ליצירות מופת של הסגנון הגותי הקורן – שרדו.
שחזור ושיקום
ב־16 באפריל 2019 התחייב נשיא צרפת עמנואל מקרון ש, והכריז על קמפיין בינלאומי לגיוס כספים על מנת לשקם ולתקן את הקתדרלה ולשחזר את החלקים שנהרסו בשרפה.
לפי הערכת הרשויות שיקום הקתדרלה צפוי להימשך כ־10 שנים.
כבר למחרת האסון, עשירי צרפת (בהם בעלי מותגי האופנה לואי ויטון וגוצ'י) וחברות עסקיות תרמו ביחד סכום של 800 מיליון אירו לשיקום הקתדרלה, תוך 24 שעות. פרנסואז בטנקור מאיירס וחברת לוריאל שבבעלותה תרמו 226 מיליון אירו.
קוליק
קוליק (מוכר גם בשמות: קדדת, כאב בטן אצל תינוקות או כאב בטן קוליקי) הוא מצב המתבטא אצל תינוקות בהתקפי כאב בטן עוויתיים ופתאומיים. כאבים אלו נפוצים אצל תינוקות במיוחד בגילאי שבועיים עד שלושה חודשים. סיבותיה של התופעה אינן ברורות. ההתקפים הבלתי צפויים מתרחשים, בדרך כלל, בשעות הערב המוקדמות, ונוטים להחמיר אחרי ארוחות. הם מלווים לרוב בבכי, אנחות והתפתלויות של התינוק, והם חולפים ללא טיפול לקראת גיל שלושה עד ארבעה חודשים.
אבחון
ההגדרה הרפואית הרווחת לקוליק היא "מצב שבו תינוק בריא חווה התקפי כאב בלתי מוסברים הנמשכים למעלה מ-3 שעות ביום, למשך 3 ימים לפחות בשבוע ובמשך 3 שבועות לפחות ומסתיים, בדרך כלל, בגיל 3 חודשים". אולם, אנשי מקצוע רבים סבורים כי ההגדרה מצומצמת ומגבילה, וכי גם תינוקות החורגים מלוחות הזמנים הנקובים בה עשויים לסבול מהתופעה.
אבחון כאבי בטן אצל תינוקות נעשה בדרך השלילה. כל עוד התינוק רגוע, בריא ושמח בשאר הזמן, ולא נראה כי הוא סובל מבעיה בריאותית אחרת, הוא יאובחן כסובל מקוליק.
גורמים
מחקרים רבים שנערכו בנושא לא הצליחו לבודד גורם יחיד שאחראי לקוליק, אולם גישות רפואיות שונות מעלות מספר סברות למקור התופעה:
רבות מהסיבות לקוליק מיוחסות למזון שהתינוק או אימו צורכים. אף על פי כן, לא מומלץ לשנות את מזון התינוקות הקיים או להפסיק להיניק את התינוק עקב קוליק. ניתן לנסות לשנות את הרכב המזון שצורכת האם המיניקה כדי לבחון אם הימנעות מסוגי מזון מסוימים מקלה על התינוק.
טיפול
תופעת הגזים אצל תינוקות חולפת מעצמה בסביבות גיל 3 חודשים, אולם ישנן דרכים לטפל, ובעיקר להקל על התינוק במהלך התקופה.
טיפול לא תרופתי
גישה נפוצה אחרת, נוקטת באמצעים לא תרופתיים להרגעה, ביניהם:
סימנים מדאיגים
תופעת הקוליק אינה גורמת לסיבוכים ואינה מצריכה מעקב רפואי מיוחד, אלא אם מופיעים אחד או יותר מהתסמינים הבאים:
תסמינים אלו עשויים להעיד על כך שלא מדובר בקוליק, אלא בבעיה בריאותית אחרת שמצריכה טיפול שונה.
אבי אשכנזי (עיתונאי)
אָבִי אַשְׁכְּנַזִּי (נולד בשנת 1970) הוא עיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה
אברהם "אבי" אשכנזי נולד ב-1970 בקריית ים. למד בתיכון רודמן ובשנת 1988 התגייס לצה"ל. שירת כחובש קרבי.
במשך 21 שנים עבד בעיתון "מעריב", תחילה ככתב בצפון ובדרום לבנון. הוא סיקר עבור העיתון ועבור סוכנות הידיעות האמריקאית AP את הנעשה ברצועת הביטחון. לאחר מכן מונה לשמש ככתב הפלילים של העיתון.
לאחר סגירת מעריב עבד תקופה קצרה כדובר עיריית ראשון לציון, משם שב לעולם העיתונות כאשר הצטרף לאתר החדשות "וואלה! NEWS" ככתב משטרה ופלילים.
ביולי 2019 התראיין אשכנזי לתחנת הרדיו 103FM וסיפר שם שהעביר למערכת החדשות של וואלה את נתוני ההרשעות של סלומון טקה, אולם המערכת בחרה שלא לפרסמם משיקולים מערכתיים. המשטרה הכחישה את טענתיו של אשכנזי בגין עברו של הקורבן, וגם משרד המשפטים הכחישו את הטענות שהשמיע על-אודות 14 תיקי חקירה "חמורים" שכביכול היו לטקה, וציינו כי היה לו 3 תיקים. כאשר הוא הורשע פעם אחת בלבד בסיוע למעשה גנבה, וכי שני תיקים נוספים שנפתחו נגדו היו שוליים וביום מותו היו עדיין בשלבי דיון. מיד לאחר אותו הריאיון, הושעה אשכנזי. שבועיים אחרי הוחלט על סיום עבודתו באתר. כל זאת לאחר שבשנת 2015 אשכנזי כבר נתבע בגין הסתה על ידי מפגין בן העדה האתיופית, בעקבות כתבה שפרסם שבה טען שמטרת המחאה נגד אלימות משטרתית של יוצאי אתיופיה הייתה לפגוע בבסיס הקריה הצבאית בתל אביב.
אבי אשכנזי נשוי ואב לשניים. הוא מתגורר בראשון לציון.
מלך הלילה
מעשיו ומניעיו לא לגמרי ברורים, אך ברור שהוא יכול ליצור הלכים לבנים מבני אדם חיים ויכול להפוך בני אדם ויצורים אחרים לאל-מתים בתנועת יד. בעונה השביעית הוא הורג את ויסריון, אחד מהדרקונים של דאינריז, והופך אותו לצמיתו. הוא רוכב עליו והדרקון יורק אש כחולה, וכך הם מבקיעים את חומת הצפון.
טונשן
טונשן (בנורווגית: Tunnsjøen; בסאמי דרומי : Dåtnejaevrie) הוא אגם בנפות רוירוויק ולירן במחוז טרנדלג שבנורווגיה. שטחו של האגם הוא 100.18 קמ"ר. מדרום לאגם נמצא האגם לימינגן וממערב נמצא הגבול עם שוודיה. גובה פני האגם הוא 358 מטר מעל פני הים ונפחו הוא 8.68 קילומטר מעוקב. עומקו המקסימלי של האגם הוא בעומק של כ-220 מטרים. זהו האגם השביעי בגודלו בנורווגיה.
מלך הלילה
בסדרת הספרים עליה בוססה הסדרה, ישנה דמות המכונה "מלך הלילה". הוא היה המפקד השלושה-עשר של משמר הלילה, ונודע לשמצה לאחר שנשא אישה מעבר לחומה עם עור חיוור ועיניים כחולות, שמגע ידה היה קר כקרח. על אף הדמיון המסוים בין מלך הלילה של הגרסה הטלוויזיונית ומלך הלילה בספרים, הדגיש מרטין שלא מדובר באותם בני האדם, שכן מלך הלילה הספרותי מת שנים ארוכות לפני התרחשות הסדרה.
ניסוי הקונפורמיות של אש
ניסוי הקונפורמיות של אָש נערך בשנת 1951 על ידי החוקר סולומון אש, מטרת הניסוי: חקירת כוחה של הקונפורמיות הקבוצתית, והוא משתייך לתחום הפסיכולוגיה החברתית.
מהלך הניסוי
אָש הושיב שבעה אנשים בחדר, כאשר מתוכם אדם אחד הוא הנבדק והשאר משתפי פעולה עם החוקר. לאנשים הוצגו שלושה קווים אנכיים באורכים שונים, ועליהם היה לומר איזה מהקווים דומה ביותר באורכו לקו נוסף שהוצג (המטלה הייתה קלה). האנשים נשאלו זה אחר זה לגבי תשובתם לכל סט קווים, כאשר הנבדק היה תמיד האחד לפני האחרון שענה את תשובתו, כך ששמע את תשובותיהם של חמישה אנשים אחרים.
בפעמיים הראשונות ענו כל המשתתפים את התשובה הנכונה, אך בשאר צעדי הניסוי, ענו משתפי הפעולה את התשובה הנכונה רק ברבע מהפעמים. בשאר הפעמים ענו כולם את אותה תשובה שגויה.
אש רצה לבדוק האם הנבדק ישנה את התנהגותו לאור התנהגותם של שאר האנשים. כאשר שאר האנשים ענו נכון, הנבדקים לא טעו בזיהוי הקו הדומה. אך כאשר משתפי הפעולה נתנו תשובה שגויה, נטו הנבדקים לענות כמוהם. חצי מהנבדקים ענו תשובה שגויה כמו שאר המשתתפים לפחות במחצית מצעדי הניסוי. רק רבע מהנבדקים לא התנהגו בצורה קונפורמית באף אחד מהמקרים ונתנו תשובה נכונה בכל הצעדים. אש שאל את נבדקיו מדוע הם ענו כפי שענו. התשובה הנפוצה ביותר הייתה שהנבדק ידע שהוא עונה תשובה שגויה, אך לא רצה לענות באופן שונה. בנוסף, חלק מהנבדקים הטילו ספק ביכולת השיפוט שלהם ואילו אחרים טענו שהשתכנעו שהקו עליו הצביעו יתר המשתתפים הוא הדומה ביותר.
אימות
מחקרים מאוחרים יותר (של אלן ולווין) שהשתמשו בפרדיגמה ניסויית זו מצאו שכאשר הקבוצה אינה מציגה עמדה אחידה, יורדת בצורה דרסטית מידת ההתנהגות הקונפורמית. מספיק שאדם אחד יציג עמדה שונה מיתר המשתתפים (גם אם היא אינה זהה לזו של הנבדק), כדי להקטין את הסיכוי להתנהגות קונפורמית של הנבדק.למעשה, עלה כי מה שחשוב לשם קונפורמיות הוא הקונצנזוס, ולא מספר האנשים החושבים אותו הדבר.
מלך הלילה
בעונה 4 עד 5 דמותו של מלך הלילה גולמה על ידי. החל מעונה 6, מגלם את הדמות.
היסטוריה בדיונית
רוב הידוע על מלך הלילה מתבסס על חזיונות שרואה בראן כ"עורב בעל שלוש העיניים". ילדי היער הם אלו שיצרו את מלך הלילה אלפי שנים לפני האירועים המתוארים בסדרה, באמצעות כישוף שהופעל בנעיצת שבר זכוכית דרקון בחזהו. כשבראן שואל את ילדי היער מדוע עשו זאת, הם מסבירים לו שלולא יצרו את "האחרים" ובראשם מלך הלילה, הם היו מפסידים במלחמה נגד ראשוני האדם. לא ידוע דבר על מלך הלילה כשעוד היה אנושי.
בהמשך, בחיזיון נוסף, בראן מוצא את עצמו מביט בצבא המתים ובמלך הלילה. כאשר הוא מתקרב אליהם, מלך הלילה תופס אותו ומסמן אותו. בראן צורח בכאב ומתעורר. העורב בעל שלוש העיניים מבין את משמעות הדבר ואומר לבראן שעליהם לברוח מן המערה שלו, מפני שהקסם שהגן עליה מפני חדירת ההלכים התפוגג כשהמלך סימן את בראן. כעבור זמן קצר, מלך הלילה וצבא המתים תוקפים את המערה של העורב בעל שלוש העיניים. המלחמה בצבא המתים חסרת סיכוי; ילדי היער, העורב בעל שלוש העיניים, זאבו של בראן "קיץ" והודור נהרגים כולם בלחימה בהלכים ובאל-מתים.
חלק מההלכים הלבנים הם בניו של קראסטר, שהוקרבו למלך הלילה בהיותם תינוקות.
בעונה השמינית, בפרק 2 מספר בראן כי מטרתו של מלך הלילה הוא להרוג את העורב בעל שלוש העיניים מאחר שהוא הזיכרון של העולם, והוא כבר ניסה זאת לאורך ההיסטוריה מספר פעמים. בפרק 3, נהרג מלך הלילה בידי אריה סטארק (היא פוגעת בו בפגיון הפלדה הוולאריאנית אותו פגיון ששימש לניסיון ההתנקשות בבראן שיוחס כשייך לטיריון לאניסטר ושבעקבותיו פרצה המלחמה בין סטארק ולאניסטר) הוא מת ובעקבותיו ההלכים הלבנים שיצר וכל צבא המתים.
גטו סטמרנמטי
היסטוריה
הצבא הנאצי כבש את ממלכת הונגריה ב-19 במרץ 1944. על-פי מפקד שנערך בשבוע השני של אפריל 1944, השתייכו לקהילה האורתודוקסית בסטמרנמטי כ-12,000 יהודים, וכ-750 השתייכו לקהילת הסטטוס קוו.
המינהל ההונגרי נשאר על כנו גם לאחר הכיבוש, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על סמך הוראות וצווים של רשויות השלטון ההונגרי.
הגטו של סטמרנמטי הוקם ב-3 במאי 1944 על-פי הצווים של סגן הממונה על המחוז, אנדרה בואר ושל ראש העיר לסלו צוקה בסביבה שהייתה מיושבת בידי יהודים. נוסף על יהודי העיר, נדרשו להכניס לגטו גם יהודים מנפת ארדוד, נפת נג’קרוי ונפת סטמרנמטי, ובין 3 ל-6 במאי 1944 עברו לגטו כ-17,000 יהודים. עם כניסתם נעשו על גופם חיפושים דקדקניים לגילוי דברי ערך מוסתרים.
הצפיפות בגטו הייתה גדולה ושטח המחיה בה הסתכם במעט יותר מחצי מטר רבוע לנפש. השימוש במיטות נאסר, ותושבי הגטו נאלצו לישון על מזרנים או מזרני קש. בראש המועצה היהודית בגטו עמד זולטן שוורץ ורופאים יהודים ארגנו סיוע רפואי. באחד מבנייני בית חרושת שבתחומי הגטו הוקם בית חולים ולצידו פעל בית חולים למחלות מידבקות. למרות מחסור חמור במזון, הוקם מטבח ציבורי. בית החברה קדישא הוסב לבית הכנסת של הגטו. מפקד הגטו היה קצין המשטרה ההונגרית, בלה שרקוזי, אשר כונה בפי תושבי הגטו “היטלר השני”. הוא פיקח בעצמו על העינויים שעונו תושבי הגטו כדי שיגלו היכן הוסתרו חפצי ערך. כמה מהנחקרים מתו מהעינויים, ואחרים העדיפו להתאבד בכדי להימלט מהחקירות.
קלמן גלפי, מפקד גדוד 110/67 של עובדי הכפייה בסטמרנמטי, הציל את חייהם של כ-250 עובדי כפייה יהודים.
דניס ארווין
דניס ג'וזף ארווין (באירית: Denis Joseph Irwin; נולד ב-31 באוקטובר 1965 בקורק) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדות ההגנה. ידוע בעיקר בשל היותו מהשחקנים החשובים של מנצ'סטר יונייטד שזכתה בתארים רבים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ובראשית שנות האלפיים, ומדורג שמיני בדירוג ההופעות של המועדון בכל הזמנים. לאורך הקריירה שלו ערך גם 56 הופעות במדי נבחרת אירלנד.
קריירה
ארווין נולד וגדל בקורק שבאירלנד ולמד בבית הספר סקול קריוסט רי שבעיר. כתלמיד בבית הספר הוא הצטיין הן בכדורגל גאלי והן בהרלינג, לפני שהחליט לעבור למשחק הכדורגל. במהלך משחקי ההרלינג הוא שיחק מספר פעמים בקרוק פארק, האצטדיון הגדול באירלנד, ושיחק גם נגד ניאל קווין, חברו לעתיד בנבחרת הכדורגל האירית.
ארווין החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1983 בקבוצת לידס יונייטד, ששיחקה באותו זמן בליגה השנייה. לאחר שלוש שנים בקבוצה במהלכן השתתף ב-72 משחקים, הפך לשחקן חופשי ועבר לאולדהאם אתלטיק ב-1986. במדי אולדהאם הוא שיחק ארבע שנים ובעונתו האחרונה בקבוצה,, סייע לה להגיע לחצי גמר גביע ה-FA ולמשחק הגמר של גביע הפוטבול ליג. לאחר אותה עונה נרכש כרטיס שחקנו של ארווין על ידי הקבוצה הבכירה מנצ'סטר יונייטד, ששילמה תמורתו 650,000 לירות שטרלינג.
במדי מנצ'סטר יונייטד שיחק ארווין 12 שנים והיה אחד מהשחקנים החשובים בהגנת הקבוצה. הוא היה שותף לזכייתה בשבע אליפויות הפרמייר ליג, בשלושה גביעים אנגליים בשנים 1994, 1996 ו-1999, בגביע הפוטבול ליג ב-1992 ובגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1991. לשיא הגיע עם הקבוצה בעונת, עת סייע לה לזכות בטרבל - ליגת האלופות, אליפות הפרמייר ליג וגביע ה-FA.
ארווין שיחק לרוב בעמדות הבלם וליכולתו היציבה בהגנה בשילוב ההשפעה שהייתה לו על משחק ההתקפה היו חלק גדול בהצלחה של מנצ'סטר. הוא התמחה גם בלקיחת בעיטות חופשיות ובעיטות עונשין, ולקראת סיום הקריירה שלו שיחק גם כמגן שמאלי כשהועדף על פני פיל נוויל שהיה צעיר ממנו. במהלך תקופתו במנצ'סטר יונייטד נבחר ארווין פעמיים לנבחרת העונה בליגה האנגלית, בשנים 1994 ו-1999.
במקביל למשחקו במנצ'סטר יונייטד שיחק ארווין בין השנים 1990 ו-1999 בנבחרת אירלנד, במדיה שיחק 56 פעמים וכבש ארבעה שערים. הוא היה שותף להעפלת הנבחרת האירית לשלב שמינית הגמר במונדיאל 1994. את הופעתו האחרונה במדי מנצ'סטר יונייטד ערך ארווין במשחק מול צ'רלטון אתלטיק באולד טראפורד ב-12 במאי 2002, וכהוקרה על תרומתו הרבה לקבוצה קיבל מהמאמן אלכס פרגוסון את סרט הקפטן במשחק זה.
ארווין הצטרף לקבוצת וולברהמפטון וונדררס כשחקן חופשי ביולי 2002, באותו זמן שבו הגיע לקבוצה גם חברו לשעבר במנצ'סטר יונייטד, פול אינס. בעונתו הראשונה בוולבס,, הוא הבקיע שני שערים וסייע לקבוצה לעלות לפרמייר ליג. כאשר שיחקה הקבוצה נגד מנצ'סטר יונייטד בעונה שלאחר מכן זכה ארווין לתשואות ביציעי האולד טראפורד. בסיום עונת ירדה וולבס בחזרה לליגת המשנה וארווין הודיע על פרישה מכדורגל, בגיל 38. לאחר פרישתו, החל ארווין ב-2004 לעבוד כמגיש בערוץ הטלוויזיה של מנצ'סטר יונייטד והוא משמש בתפקיד זה עד היום.
רשימה של מחנות ריכוז נאציים
על פי האנציקלופדיה של המחנות והגטאות היו 23 מחנות ריכוז עיקריים (בגרמנית: Stammlager), אשר לרובם הייתה מערכת של מחנות לוויין. לפי אומדן אחד, לפחות 1,000 מחנות ומחנות לוויין התקיימו בתקופת השואה. מדובר במספר הכולל של מחנות ריכוז נאצים שהיו קיימים בנקודת זמן ספציפית. עם זאת, לפי האנציקלופדיה של המחנות והגטאות, מספר המחנות, הגטאות ואתרי ההרג יחדיו היה מעל 44,000. לאור נתון זה, ולאור העובדה שמספר הגטאות היה כ-1,200, ומספר אתרי ההרג היה כ-1,000, נראה שהיו מעל 41,000 מחנות ריכוז ותת מחנות.
רשימת מחנות
הרשימה הבאה היא רשימה חלקית, לאור העובדה שמספר המחנות הכולל היה מעל 41,000, כמפורט בפסקה הקודמת. בנוסף לכך, לרוב המחנות שברשימה הבאה היו מחנות משנה ותת-מחנות, שאינם רשומים כאן. חלקם רשומים בערכים הספציפיים על כל מחנה ומחנה.
ינשוף חשוף-רגל
ינשוף חשוף-רגל (שם מדעי: Gymnoglaux lawrencii) הוא סוג ומין יחיד של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים אשר אנדמי לקובה (תפוצתו מכסה כמעט את כל האי). מוכר גם בשם "Cuban screech owl" (ינשוף צווחן קובני). זהו ינשוף שלא נחקר כהלכה, ולכן המידע עליו לוקה בחסר.
שמו – "ינשוף חשוף-רגל" – מתייחס לרגליו חסרות הנוצות, מופע ייחודי השונה מרוב ינשופי העולם שלהם יש רגליים מנוצות כמעט לחלוטין (מעל 200 מינים). זאת כנראה הסתגלות אבולוציונית שמקורה בבית גידולו הטרופי והחם. זהו ינשוף לילי, המעדיף יערות של עצי דקל, בהם הוא קודח חורים המשמשים לו כמקום מגורים (הם לעיתים קרובות מאכלסים גם קני נקרים נטושים). מופע נוצותיו חום-כהה המנוקד בלבן ובטנו ותחתית כנפיו לבנים. פרצוף השמע הלבן שלו מקיף עיניים גדולות וחומות. ככל הנראה, הוא ניזון מטרף קטן כמו יונקים וציפורים קטנים, פרוקי-רגליים ודו-חיים.
בעבר איגוד האורניתולוגים האמריקאי (American Ornithologists' Union) הכלילו בסוג "שעיר", אך בשנת 2003 הוא חזר בו, בהתבסס על הבדלים מורפולוגיים ודפוסי קולות שונים, והכלילו בסוג נפרד משלו – Gymnoglaux (ינשוף חשוף-רגל).
המשטר הצבאי של ארצות הברית בקוריאה
המשטר הצבאי של ארצות הברית בקוריאה (USAMGIK) היה הגוף הרשמי ששלט בחצי הדרומי של חצי האי הקוריאני בין ה-8 בספטמבר 1945 עד ה-15 באוגוסט 1948.
המדינה הוקמה לאחר כניעת האימפריה היפנית וסיומה של מלחמת העולם השנייה. קוריאה הפכה לרפובליקה עממית עד לשנת 1946, ולאחר מכן חולקה לשטח סובייטי ואמריקאי.
רקע
הרפובליקה העממית של קוריאה, מדינה קצרת ימים, הוקמה באוגוסט 1945. שליט הרפובליקה העממית, ליו וון-היונג, הקים את המפלגה העממית של קוריאה, שהייתה המפלגה השולטת.
לפני החלוקה
לאחר כניעת יפן לבעלות הברית, קו רוחב 38 צפון חילק את קוריאה לשלטון סובייטי בצפון ואמריקאי בדרום. בין השנים 1945 ו-1948 קיבל דאגלס מקארתור את השליטה בדרום. הממשלה המקומית בוושינגטון די. סי. אישרה למקארתור לפעול בשטח כרצונו. הוא דרש מהגנרל ג'ון הודג' שיקים בקוריאה משטר צבאי אמריקאי. הכוחות האמריקאים נחתו באינצ'ון ב-8 בספטמבר, ועשו כרצונו של מקארתור. לאחר מכן, הודג' אמר כי "קוריאה הייתה יריבה של ארצות הברית".
לאחר החלוקה
ב-9 בספטמבר, ג'ון הודג' הודיע כי הממשלה היפנית הקולוניאלית תמשיך להתקיים כשהתקיימה לפני המלחמה. למרות זאת, הוא החליף מספר בכירי ממשלה בגנרלים אמריקאים.
לאחר שהתמודד עם חוסר שביעות רצון מצד הקוריאנים, הקים הודג' באוקטובר את ועדת הייעוץ הקוריאנית. רוב החברים בוועידה היו חלק מן המפלגה הדמוקרטית הקוריאנית, שהוקמה בתמיכת ארצות הברית.
בדצמבר של אותה השנה, ארצות הברית וברית המועצות הסכימו על דרך הממשל בקוריאה המחולקת, כך היא תנוהל על ידי הוועידה האמריקאית-סובייטית שנחתמה במוסקבה. הוועידה גם הכריזה כי קוריאה תשוב להיות מדינה עצמאית בשנת 1949. עם זאת, המעצמות הכובשות המשיכו לשלוט בחלקן לפי האידאולוגיה שלהן.
התנגדות לממשל הצבאי
מהפכת האי צ'ג'ו החלה באפריל 1948 כאשר פועלים שמאלנים הרגו 30 פעילי משטרה דרום קוריאנים. המהפכה החלה לאחר שמנהיג קוריאני קומוניסטי, פאק הון-יונג (שגם שיתף פעולה עם קים איל סונג) קרא לשביתה כללית ב-7 בפברואר. באותו הזמן היו במפלגת העובדים של דרום קוריאה לפחות 60,000 חברים, ועוד כ-80,000 תומכים פעילים. החברים והתומכים הללו הפגינו, אך בכמה מקרים המפגינים תקפו פעילי ממשלה ומשטרה. הפעולות האלו נמשכו למשך החודשים שלאחר מכן וגרמו למותם של 14,000 עד 30,000 איש.
פוליטיקה
אף על פי שהממשל הצבאי היה עוין כלפי שמאלנים וקומוניסטים, הוא בתחילה לא התנגד לפעילותן של קבוצות פוליטיות שמאלניות, כולל את פעילויות מפלגת הפועלים של קוריאה. המשטר פעמים רבות ניסה לגשר בין הימין והשמאל, אך תקופת הפיוס הזו לא נמשכה זמן רב לאחר שהאמריקאים אסרו על הפעולות של הקבוצות השמאלניות והקומוניסטיות, שנתמכו בקרב תושבי קוריאה. הסיבה שבגללה עשו זאת היא שהם האמינו שהן מיודדות עם הגוש המזרחי וברית המועצות.
עצמאות
לאחר הבחירות לאספה המכוננת ולנשיאות במאי וביוני 1948, הממשלה הראשונה שלה באופן רשמי הקימה את מדינתה, הרפובליקה של קוריאה ב-15 באוגוסט 1948. הצבא האמריקאי עזב לבסוף בשנת 1949.
נחל עשרון
החל משנת 2022 עובר בו שביל ישראל לאחר שהוזז מהיישוב שחרות.
רייצ'ל אלרינג
רייצ'ל אלרינג (באנגלית: Rachael Ellering; נולדה ב-28 בדצמבר 1992) היא מתאבקת אמריקאית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיעה תחת שם הבמה רייצ'ל אוורס.
ארגונים עצמאיים (2015–היום)
אלרינג התאבקה בארגון ההיאבקות Impact Wrestling ב-2 במרץ 2017, בקרב שבו הפסידה למתאבקת סיינה. יום לאחר מכן, היא השתתפה באחד מאירועי ה-One Night Only של הארגון אשר נקרא Knockouts Knockdown 2017, ובו הפסידה למתאבקת לאורל ואן נס.
ב-10 בפברואר 2018, אלרינג הופיעה באירוע של ארגון ההיאבקות Coastal Championship Wrestling, כיריבה של המתאבקת סלסט בונין, שרשמה את הקרב הראשון שלה מאז שנת 2014. בקרב זה אלרינג הפסידה.
WWE (2016–2020)
אלרינג ערכה את הבכורה שלה ב-WWE בתוכנית NXT ב-28 באפריל 2016, בקרב שבו נוצחה על ידי אלכסה בליס. ב-14 בספטמבר התאבקה תחת השם רייצ'ל פאציו, בקרב שבו הפסידה לליב מורגן, וב-11 בנובמבר, הפסידה גם לאמבר מון. ב-3 במאי 2017, אלרינג השתתפה בבאטל רויאל אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT, אך בקרב זה הודחה על ידי אלייה. ב-21 ביוני, היא הפסידה לסוניה דוויל.
ב-13 ביולי 2017, אלרינג לקחה חלק בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג הראשון בתולדות הארגון, שבו התחרתה תחת השם רייצ'ל אוורס. בסיבוב הראשון, אוורס גברה על מרטי בל, אך בסיבוב השני הודחה על ידי אבי לת'.
אוורס השתתפה גם בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג השני בתולדות הארגון כשכבר בקרב של הסיבוב הראשון, ששודר ב-26 בספטמבר, הודחה על ידי הירויו מאטסומוטו. ב-13 במאי 2020, אלרינג שוחררה מהחוזה שלה עקב קיצוצים בתקציב.
חיים אישיים
אלרינג נמצאת במערכת יחסים עם המתאבק כריס ספראדלין המופיע בNXT תחת שם הזירה קשס אונו. רייצ'ל היא הבת של מנג'ר ההיאבקות, פול אלרינג.
דייוויד לידינגטון
דייוויד לידינגטון (באנגלית: David Lidington; נולד ב-30 ביוני 1956) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית. כיהן כחבר בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז איילסברי, כשר משרד הקבינט וצ'נסלור דוכסות לנקסטר וכלורד צ'נסלור (שר המשפטים) בקבינט של תרזה מיי.
ביוגרפיה
לידינגטון בעל תואר שלישי בהיסטוריה של העידן האליזבתני מקולג' סידני סאסקס באוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת לימודיו בקיימברידג' שימש יושב ראש תא המפלגה השמרנית וסגן יושב ראש אגודת הסטודנטים. הוא עבד בחברת BP ובחברת ריו טינטו.
ב-1987 התמודד ללא הצלחה למושב מחוז ווקסהול בבית הנבחרים הבריטי. היה ליועצו של שר הפנים דאגלס הארד והמשיך בתפקיד זה גם כשהארד מונה לשר החוץ.
ב-1992 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז איילסברי, ומאז נבחר עוד שש פעמים לתקופות כהונה נוספות. כיהן כחבר בוועדת החינוך של בית הנבחרים. בשנים 2001–2010 כיהן בממשלות הצללים של המפלגה השמרנית, כשר לענייני מימון, שר לענייני סביבה ומזון ואזורי הכפר, שר החקלאות, השר לצפון אירלנד ושר החוץ.
לאחר ניצחון המפלגה בבחירות 2010 מונה לשר לענייני האיחוד האירופי ונאט"ו במשרד החוץ. לאחר היבחרה של תרזה מיי לראש ממשלת בריטניה מונה למנהיג ראש בית הנבחרים והלורד נשיא המועצה. ביוני 2017 מונה ללורד צ'נסלור. בינואר 2018 ערכה מיי שינויים בקבינט ומינתה את לידינגטון לשר משרד הקבינט במקומו של דמיאן גרין וכן לצ'נסלור של דוכסות לנקסטר. הוא לא התמודד בבחירות ב-2019.
לידינגטון נשוי להלן, מורה במקצועה, ואב לארבעה בנים.
חברת קרוגר
חברת קרוגר (באנגלית: The Kroger Company) היא חברה קמעונאית אמריקאית שנוסדה על ידי ברנרד קרוגר בשנת 1883 בסינסינטי, אוהיו. זוהי רשת הסופרמרקטים הגדולה בארצות הברית במונחי הכנסות (כ-108 מיליארד דולר בשנת 2014). קרוגר היא גם הקמעונאית השנייה בגודלה בארצות הברית אחרי וול-מארט, והרביעית בגודלה בעולם נכון לדצמבר 2022 אחרי וולמארט, קוסטקו וסבן אילבן.
נכון לפברואר 2016, החברה מפעילה, בין במישרין ובין באמצעות חברות בנות שלה, 2,774 חנויות ב-35 מדינות בארצות הברית. החנויות אותן מפעילה קרוגר כוללות בעיקר: סופרמרקטים, חנויות כלבו, חנויות נוחות וחנויות תכשיטים. בנוסף, מפעילה החברה 37 מתקנים לעיבוד או לייצור מזון, 1,360 מרכזי דלק-סופרמרקט (המצאה ייחודית של קרוגר) ו-2,122 בתי מרקחת.