cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רב יהודה בן רב שמואל בר שילת
מאמריו בתלמוד
כאמור, בתלמוד מובאים דינים רבים בשמו, רובם המכריע בהלכה, בעניינים שונים: ברכות שונות ברכת הזימון והלכות עירובין, ומימרות נוספות באגדה, ביניהם:
קלאובולוס איש לינדוס
קלאובולוס טען כי למד פילוסופיה במצרים, מעבר לחכמה שרכש ביוון. לקלאובולוס איש לינדוס הייתה בת בשם קלאובולינה אשר הייתה נוהגת לכתוב חידות "הקסמטר" (חידות ארוכות), שעליהן נאמר כי היו משמעותיות לא פחות משלו.
נאמר עליו כי חי עד גיל שבעים והיה מכובד ובעל מראה טוב, וכיום יש קבר על שמו בלינדוס.
שחר המתים (סרט, 2004)
שחר המתים (באנגלית: Dawn of the Dead) הוא סרט פעולה ואימה אמריקאי משנת 2004, שביים זאק סניידר ונכתב על ידי ג'יימס גאן. זוהי הגרסה המחודשת של הסרט באותו שם מאת ג'ורג' רומרו משנת 1978, ובו מככבים שרה פולי, וינג ריימס, ג'ייק וובר ומחי פייפר. קומץ ניצולים אנושיים המוצאים מפלט בקניון פרברי במילווקי, ויסקונסין, מוקפים בנחילי זומבים. טיי ברל, מייקל קלי, קווין זגרס, ולינדי בות מגלמים תפקידי משנה; שחקני ההפקה המקורית קן פורי, סקוט רייניגר וטום סאביני מופיעים בהופעות קמע. שחר המתים הוא סרט הביכורים של סניידר כבמאי. הסרט שוחרר על ידי יוניברסל ב-19 במרץ 2004, והכניס 102 מיליון דולר ברחבי העולם כנגד תקציב של 26 מיליון דולר בלבד.
עלילה
לאחר שסיימה משמרת ארוכה כאחות בבית החולים פרודרט במחוז מילווקי, אנה חוזרת לשכונת הפרוורים שלה ובעלה לואי. במהלך דייט, הם מפספסים עלון חדשות חירום. למחרת בבוקר נכנסת בחורה מהשכונה והורגת את לואי, שמיד קם לתחייה כזומבי ותוקף את אנה. היא בורחת במכוניתה, מתרסקת ומתעלפת. עם התעוררותה היא מצטרפת לסמל המשטרה קנת הול, איש המכירות האלקטרוניקה מייקל, הפושע הקטן אנדרה ואשתו ההרה, לודה. הם פורצים לקניון סמוך ומותקפים על ידי מאבטח זומבים, שנושך מעט את לודה. שלושה מאבטחים – סי ג'יי, בארט וטרי – גורמים להם למסור את כלי הנשק תמורת מפלט. הם מתחלקים לקבוצות כדי לאבטח את הקניון. על הגג הם רואים ניצול אחר, אנדי, שנתקע בחנות הנשק שלו מעבר לחניון שורץ הזומבים. במהלך תקופה זו, שידור טלוויזיוני מראה להם קבוצת שוטרים שורפים את גוויות הזומבים ומורה לצופים לירות בראשם של הזומבים כדי להרוג אותם במהירות, מה שמאפשר לניצולים לתעדף מעכשיו את ראש הזומבים.
למחרת נכנסת למגרש משאית משלוח עם עוד ניצולים שנרדפו על ידי זומבים. הם כוללים את נורמה, סטיב, טאקר, מוניקה, גלן, פרנק ובתו ניקול. אישה אחרת חולה מכדי ללכת; היא מגולגלת פנימה, רק כדי למות ולקום לתחייה כזומבית. לאחר שנהרגה, הקבוצה קובעת שהמחלה עוברת בעקיצות. לודה שומרת על נשיכתה בסוד מהקבוצה, אף על פי שאנדרה יודע מכך. פרנק שננשך, בוחר להיות מבודד. כשהוא חוזר לעצמו קנת יורה בו.
קנת ואנדי מתחילים ידידות באמצעות הודעות שנכתבו על לוח לבן; ניצני רומנטיקה עולים בין אנה למייקל, וניקול וטרי. כשהחשמל נכבה, כמה מהניצולים הולכים למוסך החניה כדי להפעיל את גנרטור החירום ולמצוא כלב ידידותי שאומץ על ידי ניקול ושמו צ'יפס. זומבים הורגים את בארט, מכריחים את האחרים לשחרר על הזומבים גז ולהעלות אותם באש. בינתיים, לודה – קשור על ידי אנדרה – מתה לפני שמספיקה ללדת. היא חוזרת לחיים מחדש ונורמה הורגת את לודה; אנדרה מחליף יריות עם נורמה והשניים הורגים זה את זה. האחרים מוצאים תינוק זומבי בזרועותיו של אנדרה שנמסר לאחר מותה של לודה, אותו הם הורגים בחוסר רצון. הקבוצה מחליטה להילחם בדרך למרינה ולנסוע על היאכטה של סטיב לאי בימת מישיגן. הם מחזקים שני אוטובוסים מהמוסך.
כדי להציל את אנדי, הקבוצה רוכשת אספקה על הכלב, צ'יפס, ומורידה אותו לחניה; לזומבים אין שום עניין בו. צ'יפס נכנס בבטחה לחנות של אנדי, אבל זומבי עוקב ונושך את אנדי. רודפת אחרי צ'יפס, ניקול מתנגשת במשאית המשלוח בחנות הנשק, שם היא נלכדת על ידי אנדי הזומבי. הקבוצה מגיעה לחנות הנשק דרך הביוב, הורגת את אנדי ומחלצת את ניקול. הם תופסים תחמושת וחוזרים לקניון; לאורך הדרך, טאקר שובר את רגליו, וסי.ג'יי יורה בו מתוך רחמים. עם כניסתם פנימה הם לא מצליחים לנעול את הדלת מכיוון שסטיב נטש זמנית את חובת השמירה שלו. זומבים מסתערים על הקניון, ומכריחים פינוי דרך האוטובוסים.
במהלך הניווט בעיר, גלן מאבד שליטה על מסור המנסרים, ובטעות הורג את עצמו ואת מוניקה. בתוהו ובוהו, האוטובוס שלהם מתרסק. סטיב מנסה לברוח בכוחות עצמו אך זומבי אורב לו. אנה הורגת את סטיב הזומבי ומשיגה את מפתחות הסירה שלו. במרינה סי.ג'יי. מקריב את עצמו כדי שהאחרים יוכלו לברוח. מייקל, לאחר שחשף פצע נשיכה, הורג את עצמו בעוד אנה, קנת, ניקול, טרי וצ'יפס בורחים על היאכטה. קטעי וידאו ממצלמת וידאו שנמצאו על הסירה מראים שהאספקה של הקבוצה נגמרת, הם מגיעים לאי ומותקפים על ידי נחיל זומבים. מצלמת הווידאו צונחת ומותירה את גורלם עלום.
השוואות למקור
בסרט המקורי הזומבים נעו לאט מאוד והיו מאיימים ביותר כאשר הם נאספו בקבוצות גדולות. במהדורה המחודשת, הזומבים מהירים וזריזים. מעריצים רבים של המקור, כמו גם רומרו עצמו, מחו על שינוי זה בתחושה שהם מגבילים את השפעתם של המתים-חיים. זה מתבטא במידה מסוימת בעובדה שבמהדורה המחודשת אין כמעט צילומי זומבים מקרוב שנמשכים יותר משנייה או שתיים. סניידר מזכיר זאת בפרשנויות של ה-DVD לגרסה המחודשת, ומציין שהם נראים אנושיים מדי כאשר המצלמה משתהה עליהם זמן רב יותר. עם זאת, לשם השינוי הזה מגזין Wizard דירג את הזומבים במקום החמישי ברשימת "100 הנבלים הגדולים אי פעם".
למקור היה צוות שחקנים קטן יותר מהמהדורה המחודשת, מה שאפשר יותר זמן מסך לכל דמות. מעריצים ומבקרים רבים מתחו ביקורת על אובדן התפתחות הדמויות כתוצאה מכך.
בגרסה המקורית הסיפור נפרש על פני מספר חודשים, מה שמעיד על השלבים המתקדמים של הריונה של פראן. במהדורה המחודשת האירועים מתרחשים בתוך כחודש, כפי שמעידה התכונה המשלימה The Lost Tape: Andy's Terrifying Last Days Revealed, שנמצאת על גבי ה-DVD לסרט. שינוי גדול נוסף מהמקור הוא שבניגוד לרומרו, סניידר מתייחס למחלת הזומבי ככזו שמופצת רק באמצעות נשיכה.
שלושה שחקנים מהסרט המקורי הופיעו במהדורה מחודשת, שהופיעו בטלוויזיות בהן שורדים צופים: קן פור, שגילם את פיטר מהמקור, מגלם אוונגליסט הטוען שאלוהים מעניש את האנושות; סקוט ה. רייניגר, שגילם את רוג'ר במקור, מגלם אלוף בצבא שאומר לכולם להישאר בבית למען ביטחונם; וטום סאביני, שעשה את האפקטים המיוחדים עבור רבים מסרטיו של רומרו וגילם את חבר כנופיית האופנועים בליידס ב"שחר המתים" המקורי, מגלם את השריף מונרוויל ומסביר שהדרך היחידה להרוג את הזומבים היא "לירות בהם בראש". מונרוויל הוא גם המיקום של הקניון ששימש בסרט משנת 1978. בנוסף, חנות המוצגת בקניון נקראת "גיילן רוס", מחווה ברורה לשחקנית גיילן רוס שגילמה את פרנסין בסרט המקורי. בתחילת הסרט, מסוק הדומה מאוד לזה שבסרט המקורי, עף על פני המסך.
ב"אנציקלופדיית הזומבים, כרך 2", אמר האקדמאי פיטר דנדל כי הסרט המקורי "שימש גשר בין האימה המדוברת, האיטית של שנות השבעים, לבין התזה המהירה של שנות השמונים", ואילו הסרט משנת 2004 "בדרך כלל נוטש את המתח הגובר לאט לטובת סצנות פעולה תזזיתיות".
דקדוק תלוי-הקשר
בשפות פורמליות, דקדוק תלוי-הקשר  הוא דקדוק אשר כל כלל יצירה בו הוא מהצורה  כאשר Α ו B הן מחרוזות כלשהן של משתנים דקדוקיים וסימנים טרמינליים כך ש. דקדוק תלוי הקשר יוצר שפה תלוית הקשר (טיפוס 3 בהיררכיה של חומסקי).
המונח "תלוי הקשר" מציין כי כלל היצירה עבור A מתבצע עם חשיבות לשאלה מה נמצא מימינו ומשמאלו של A כלומר עם חשיבות להקשר בו הוא מופיע.
הגדרה
דקדוק תלוי הקשר G מוגדר על ידי הרביעייה, כאשר:
אומרים שהדקדוק G יוצר מילה x, אם ניתן להתחיל מהמשתנה S, ועל ידי ביצוע אחד או יותר מכללי היצירה שב-R, להגיע אל המילה. מסמנים במקרה זה.
השפה הנוצרת על ידי הדקדוק G, היא אוסף כל המחרוזות x, אותן ניתן לייצר מ-S, על ידי כללי היצירה המוגדרים ב-R. באופן פורמלי,
ISO-2709
ISO 2709 הוא תקן לשמירת מידע ביביליוגרפי והעברתו. תקן זה נמצא בשימוש נרחב בקטלוגים בספריות ברחבי העולם.
תקן זה פותח בשנות ה-60 תחת הנחייתה של אברם הנרייטה כדי לקודד את המידע שנשמר על כרטיסי ספרייה בספריית הקונגרס של ארצות הברית.
ולטר לנטיין
תחילת דרכו
לנטיין נולד ב-15 ביולי 1899 בעיר יאנגון שבבורמה הבריטית. אביו בנג'מין לנטיין, היה שופט. אחיו צ'ארלס היה אדמירל בצי הבריטי אשר התפרסם בשל פיקודו על הספינה אה"מ גורקה. ב-2 באוקטובר 1918 התגייס לצבא הודו הבריטית והוצב כלוטננט שני בגדוד הגורקה ה-4 (הנסיך מוויילס). בשנת 1919 הוא לחם במלחמה האנגלו-אפגנית השלישית. בין 1919-1924 הוא מילא תפקידי מטה שונים בבורמה ובהודו, ובין 1935-1936 למד במכללה צבאית בבריטניה. בשנת 1938 לסגן אחראי האפסנאות הכללי של צבא הודו הבריטית, והחזיק בתפקיד עד 1941. בין 1941-1942 היה מדריך במכללה צבאית בהודו.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1942 הוא מונה למפקד גדוד ברובאי גורקה. הוא השתתף בשלב הראשון של המערכה על בורמה, והתבלט באומץ לבו במהלך הנסיגה הבריטית מבורמה להודו. בשנת 1943 הועלה לדרגת בריגדיר ומונה באופן זמני כמפקד הבריגדה ההודית ה-63 אשר הוצבה באימפהל. ב-31 במרץ של אותה שנה בחר בו ארצ'יבלד וייוול (מפקד פיקוד הודו) כדי לפקד על הבריגדה ההודית ה-111. בריגדה זו נועדה להיות בריגדת צ'ינדיטים בדומה לבריגדה ההודית ה-77 שבאותה העת שהתה בתוככי בורמה במסגרת מבצע בד ארוך. הבריגדה ה-111 הוקמה ללא ידיעתו של הוגה רעיון הצ'ינדיטים אורד צ'ארלס וינגייט, ווויוול תכנן להשתמש בשתי הבריגדות לסירוגין במהלך שנת 1944. בנובמבר של אותה שנה נכללה הבריגדה שתחת פיקודו של לנטיין במסגרת הדיוויזיה ההודית ה-3 אשר הייתה תחת פיקודו של וינגייט ואיגדה תחתיה את כל יחידות הצ'ינדיטים בבורמה.
לנטיין פיקד על הבריגדה שלו במהלך מבצע יום חמישי, וכאשר ב-24 במרץ 1944, מת וינגייט, מינה אותו ויליאם סלים (מפקד הארמייה ה-14) כמפקד החדש של הדיוויזיה. בחירה זו הייתה מאוד שנויה במחלוקת, וסלים מספר בזיכרונותיו כי שלושה קצינים ממקורבי וינגייט ניגשו אליו וסיפרו לו בסוד שווינגגיט ייעד את התפקיד להם. יחסיו של לנטיין עם וינגייט היו גרועים, ולנטיין היה גם הכי פחות מנוסה בלוחמת גרילה מבין שאר המפקדים. שני מועמדים פופולריים וראויים בהרבה לתפקיד שסלים דילג עליהם היו ג'ורג' סימס, אשר פיקד על הדיוויזיה ה-70 בצפון אפריקה, היה ותיק מאוד ובעל ניסיון, ושימש כסגנו של וינגייט. המועמד השני היה מייק קאלוורט, אשר הוכיח את עצמו כטקטיקן מוכשר, והיה יד ימינו של וינגייט. סביר להניח שקאלוורט נפסל בשל היותו תוקפני מדי, וסימס כל כך נפגע מכך שלא נבחר עד שהתפטר מתפקידו מיד עם כניסתו של לנטיין לתפקיד מפקד הדיוויזיה. יש הסבורים שסלים בחר דווקא בלנטיין, מכיוון ששניהם היו קציני גורקה, והיו בעלי השקפה דומה. סלים לא הביא בחשבון את העובדה שחלק גדול ממפקדי הצ'ינדיטים היו נאמנים לווינגייט בלבד, ועשו מאמצים נואשים להצדיק כל צעד שלו. לנטיין לא זכה להפגנת נאמנות זו, וחלק מהקצינים הרבו לתקוף אותו בכל הזדמנות. לנטיין פיקד על הדיוויזיה ה-3 עד פירוקה בראשית שנת 1945. לאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה ההודית ה-39 ופיקד עליה עד סוף המלחמה.
אחריתו
לאחר המלחמה הועלה לנטיין לדרגת לוטננט גנרל ומילא תפקידי מנהל ומטה שונים בצבא הבריטי. ב-18 בפברואר 1947 מונה לראש אגף המבצעים במטכ"ל והחזיק בתפקיד עד 14 במאי. לאחר מכן מונה לראש אגף האפסנאות בהודו, וב-1948 מונה למפקד מכללת שירותי ההגנה בהודו, וב-1955 נאלץ לפרוש מתפקידו בשל בריאות לקויה. הוא נפטר בלונדון ב-24 ביוני והוא בן 55.
שפה תלוית הקשר
שפה תלוית הקשר היא שפה פורמלית אשר קיים דקדוק תלוי הקשר המגדיר אותה; כלומר, שפה L היא שפה תלוית הקשר אם קיים דקדוק תלוי הקשר G כך ש-L היא אוסף כל המילים שניתן לגזור מהסימן התחילי של G. ניתן להוכיח, ששפה היא תלוית הקשר אם קיימת מכונת טיורינג חסומה ליניארית המקבלת אותה.
משפחת השפות תלויות ההקשר סגורה תחת פעולות של איחוד, שרשור, כוכב קלין, חיתוך ומשלים.
הגדרה פורמלית
מבחינה פורמלית נהוג להגדיר שפה תלוית הקשר כשפה שנוצרת על ידי דקדוק תלוי הקשר (דקדוק מטיפוס 3 בהיררכיה של חומסקי). דקדוק G ייקרא תלוי הקשר אם ורק אם כל כלל יצירה בו הוא מהצורה כאשר A ו-B הן מחרוזות כלשהן של משתנים דקדוקיים וסימנים טרמינליים כך שמתקיים.
המונח "תלוית הקשר" בא מכך שההחלפה של A צריכה להתבצע עם חשיבות לשאלה מה נמצא מימינו ומשמאלו של משתנה דקדוקי ב-A, כלומר עם חשיבות להקשר בו הוא מופיע.
ג'סי מקוויליאמס
פלורנס ג'סי קולינסון מקוויליאמס (באנגלית: , 4 בינואר 1917 – 27 במאי 1990) הייתה דוקטור למתמטיקה ממוצא אנגלי, שעסקה בעיקר בתורת הקודים. היא הגיעה למסקנות חשובות בתחום של בעיות ועיצובים קומבינטוריים. בשנת 1980 נשאה את ההרצאה הראשונה על שם אמי נתר עבור עמותה לנשים במתמטיקה.
לימודים ומשפחה
מקוויליאמס נולדה בעיר סטוק-און-טרנט, אנגליה. קיבלה תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1938 ותואר שני ב-1939. לאחר לימודיה היא חברה למתמטיקאי הידוע אוסקר זריצקי. היא למדה איתו באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בארצות הברית במשך שנה ולאחר מכן הלכה בעקבותיו לאוניברסיטת הרווארד לשנה נוספת. ב-1941 התחתנה עם וולטר מקוויליאמס, והחליטה לעזוב את עיסוקה בתחום המתמטיקה כדי לגדל את שלושת ילדיהם, שני בנים ובת.
קריירה
17 שנה לאחר מכן, בשנת 1958, החלה מקוויליאמס לעבוד בתור מהנדסת מחשבים במעבדות בל לטלפונים (Bell telephone laboratories). היא פיתחה עניין בתורת הקודים לאחר שהקשיבה להרצאה שנשא ראג' צ'נדרה בוס במעבדות בל. מקוויליאמס חזרה ללמוד באוניברסיטת הרווארד דוקטורט במתמטיקה, על מנת שתוכל להצטרף אל הצוות הטכני של מעבדות בל (התפקיד דרש דוקטורט בתחום). בהרווארד היא למדה את תורת הקודים יחד עם המתמטיקאי, וסיימה את לימודיה בקצב יוצא דופן של שנה אחת בלבד. בשנת 1980 נשאה את ההרצאה הראשונה על שם אמי נתר עבור ארגון הנשים במתמטיקה.
מקוויליאמס פרשה לפנסיה בשנת 1983. במהדורה של מאי 1983 בכתב העת המדעי “IEEE Transactions on Information Theory” הוקדש לה מאמר שנכתב על ידי תאורטיקנים ומתמטיקאים וביניהם ניל סלואן.
בתה של מקוויליאמס, אן, גם היא מתמטקאית שקיבלה השראה לעסוק בתחום מאמה. אן למדה באוניברסיטת הרווארד באותו הזמן בו אמה למדה, וגם היא קיבלה תואר דוקטור במתמטיקה בשלב מאוחר יותר.
פעילות מחקרית
התזה שכתבה מקוויליאמס במהלך לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת הרווארד:"Combinatorial Problems of Elementary Group Theory", הייתה אחד מגורמי הפרסום העיקריים שלה ואחת מהעבודות המרכזיות שלה. התזה הכילה תגלית משמעותית לגבי קודים מתקני שגיאות.
קודים מתקני שגיאות הם קודים המאפשרים לתקן קוד שהועבר ממכשיר אלקטרוני אחד לאחר, אם הפרעה כלשהי שינתה אותו בדרכו. הקודים הם למעשה הארכות של הקוד שרוצים להעביר, המכילות מידע שבעזרתו אפשר לתקן את המסר במקרה שהוא משתנה בדרכו. הקוד מועבר כאפסים ואחדים ויש לו משקל. המשקל שלו הוא כמות השגיאות בסיבים. כלומר, כמה אחדים ואפסים התהפכו. הספקטרום של הקוד מתאר את כל האפשרויות השונות שיכולות להיות לקוד עם משקלים שונים. מקוויליאמס גילתה בתזה שלה שישנן משוואות המתארות את היחס בין ספקטרום הקוד לספקטרום של הקוד הכפול (הקוד ההפוך) שלו. היחס חייב להתקיים, ויחד עם מידע נוסף ניתן להעריך אם הקוד פגום. בעזרת המשוואות האלה היא יצרה שיטה חדשה ויעילה לתיקון שגיאות בקודים.
בהודעה על פטירה של מקוויליאמס כתבה ורה פלס מאוניברסיטת אילינוי, שהתזה של מקוויליאמס הכילה את אחד המשפטים המשמעותיים ביותר בתורת הקודים. לפי החוקרת פריטי שנקר מהמכון ההודי למדע, "התזה של מקוויליאמס מכילה את אחת מהתוצאות הקומבינטוריות החשובות ביותר בתורת הקודים".
בשנת 1977, מקוויליאמס פרסמה את הספר "The Theory of Error-Correcting Codes" שכתבה יחד עם ניל סלואן, מתמטיקאי אמריקאי-בריטי. היא ביצעה את המחקר עבור הספר בין השנים 1976-1962, ובמהלכן היא עבדה יחד עם הנרי מאן, פרופסור למתמטיקה וסטטיסטיקה. בנוסף, היא עבדה עם ג'ון תומפסון שהיה גם המנחה של בתה במהלך לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת שיקגו. הספר שכתבה מקוויליאמס היה גורם משפיע במהפכת התקשורת שנמשכה בעשורים האחרונים. הוא אחד מהמקורות המעמיקים ביותר בנושא תכונות אלגבריות וקומבינטוריות של קודים מתקני שגיאות, והוא רלוונטי למתמטיקאים ולמהנדסים עד היום.
Lonely Together
Lonely Together (בעברית: בודדים ביחד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הדיג'יי השוודי אביצ'י, ביחד עם הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה, מתוך המיני-אלבום הרביעי שלו, . השיר יצא לאור ב-11 באוגוסט 2017, כסינגל השני והאחרון מתוך המיני-אלבום. "Lonely Together" היה הסינגל האחרון שהוציא אביצ'י לפני מותו באפריל 2018.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שבסקוטלנד, השלישי במצעד שבהונגריה, והרביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי בני בלנקו, אלי טמפוסי, אביצ'י, בריאן לי, קשמיר קאט ואנדרו וואט והופק על ידי קארל פאלק, בלנקו, וואט, קשמיר קאט ואביצ'י. השיר הוא שיר בסגנון הפרוגרסיב האוס, בדומה לשירים נוספים של אביצ'י. אורה ביצעה את "Lonely Together" בפסטיבל קונינגסדג 538 בהולנד, שבוע לאחר מותו של אביצ'י וקיימה עבורו דקת דומייה.
בנוסף לכך, נכלל השיר באלבומה השני של אורה Phoenix, כרצועה הרביעית.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-18 בספטמבר 2017. הקליפ זכה בפרס הווידאו-קליפים של MTV בקטגוריית - "קליפ הדאנס-אלקטרוני הטוב ביותר". בתחילת הקליפ ניתן את ריטה נשענת על קיר ושרה את השיר. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות זוג מקיים פעולות שונות במהלך השגרה היומיומית שלו.
נכון לפברואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-165 מיליון צפיות.
ג'ני גרוס
ג'ני גרוס (בגרמנית: Jenny Groß; באנגלית: Jenny Gross; 5 בספטמבר 1863 – 8 במאי 1904) הייתה שחקנית תיאטרון יהודיה אשר שיחקה באוסטרו-הונגריה ובגרמניה.
ביוגרפיה
גרוס נולדה במושונטארצ'ה (Mosontarcsa) שבהונגריה, על גבול אוסטריה, (כיום אנדאו (Andau) באוסטריה). החלה לשחק בתיאטרון קארל (CarlTheater) בווינה כשא.פ. זוננטל שימש לה מנטור. ב-1885 שיחקה בתיאטרון הממלכתי-לאומי הגרמני (Hoftheater) בברלין בתפקיד אשת סלונים סנטימנטלית (Salondame) ולאחר מכן בתיאטרון לסינג (Lessingtheater) שנוהל על ידי אוסקר בלומנטל.
גרוס הייתה אהובת מבקרי התיאטרון ובהם המשורר והסופר הגרמני תאודור פונטאנה. היא שיחקה בהצגת הבכורה של ההצגה "מאדאם סאן-ג'יין" (Madame Sans-Gêne) של המחזאי ויקטוריאן סארדו (Victorien Sardou) בעת שהוצגה בגרמניה בפעם הראשונה. גם במחזותיו של המחזאי-סופר-משורר האוסטרי לודוויג אנצנגרובר (Ludwig Anzengruber) וגם בקומדיות העממיות, הוכיחה גרוס את כשרונה הרב-גוני.
גרוס נפטרה בברלין בירת גרמניה ב-8 במאי 1904, ונקברה בווינה.
Wobble Up
Wobble Up (בעברית: התנדנד/י) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי כריס בראון, בשיתוף הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז' והראפר האמריקאי ג'י-איזי. השיר יצא לאור ב-18 באפריל 2019, כסינגל התשיעי מתוך אלבום האולפן התשיעי של בראון, Indigo, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס.
רקע וכתיבה
השיר הוא שיר באונס שנכתב על ידי כריס בראון, ניקי מינאז', ג'י-איזי וג'יי. אר. רותם, והופק על ידי רותם. השיר מכיל דגימה מתוך שירה של הראפרית המנוחה, שהייתה חתומה בחברת התקליטים של מינאז' קאש מאני רקורדס, מגנוליה שורטי, "Monkey on tha D$ck". השיר הוא שיתוף הפעולה השביעי של בראון ומינאז' יחד, והשלישי שלו יחד עם ג'י איזי.
השיר מדבר על ריקוד הטוורק.
וידאו קליפ
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-63 מיליון.
הפארק הלאומי יער גיר
הפארק הלאומי יער גיר (באנגלית: Gir National Park) הוא פארק לאומי גדול השוכן במדינה גוג'ראט שבצפון-מערב הודו והוא אתר מורשת עולמית הידוע בחיות הבר הייחודיות שלו. זהו האזור היחיד בו חיים אריות בטבע מחוץ לאפריקה.
הפארק הוקם בשנת 1965 והוא מאכלס שטח של 1,412 ק"מ, מתוכם 258 ק"מ הם פארק לאומי 1,153 ק"מ הם אזור שימור של יערות נשירים יבשים בהם משגשגים בעיקר עצי הטיק. פארק זה היה ידוע לשליטים ההודים והבריטים ששלטו בהודו החל מהמאה ה-19 כאזור של ציד אריות ורבים באו לצוד אותם ולשמר אותם כגביע ציד. עד לסוף המאה ה-19 נראה נותר רק אריות מעטים באזור ולאחר מסע של לחצים מהשגרירים הבריטים על ממלכות פנימיות ובעזרת פעילי שימור ומחלקת היערות הממשלתית הוקמה לבסוף שמורה ייחודית בה האריות האסייתים היחידים בטבע לצד מגוון בעלי חיים אחרים.
בנוסף ישנם באזור פעילויות חינוך, הסברה, אתרי אטרקציות שונות וערוגות של מעל מיליון ק"ג דגניים לקציר. היער מספק גם מעל 123,000 טון של עצי הסקה.
באזור מספר סכרים לאורך נהר גודאבארי הזורם בפארק. הסכרים הגדולים יכולים לגרום לפגיעה בעת הקיץ ובעתות בצורת בחיים בפארק, משימה ייחודית עבור צוות מחלקת היערות הממשלתי.
נוף הפארק מכוסה ביערות נשירים יבשים של עצי טיק ובאזורים מסוימים גם נוף סוואנה יבשה. באזור מעל 400 צמחים לרבות עצי פיקוס, שיזף, אפרסמון ייחודיים והעץ ההודי Syzygium cumini. לאורך החופים ניטעו גם עצי קזוארינה ו-Prosopis.
פאונה
בפארק מעל 2,375 מיני חיות, מהם 2,000 מיני חרקים, 300 מיני עופות, 38 מיני יונקים ו-37 מיני זוחלים. הפארק ידוע בעיקר באריות שלו, שהוא טורף-העל באזור (טיגריסים לא חיים בשמורה). כמות האריות גדלה מ-411 אריות ב-2010 ל-630 אריות בשנת 2015. חלק מהאריות נשלחים לגני חיות בהודו ומחוצה לה. האריות חיים במרכז גידול מיוחד וסופרים אותם מומחים בכל שנה כדי לוודא כמה מהם מצויים. למרות שהשמורה מוגנת לעיתים נכנסים אליה ציידים לא-חוקיים. כמו כן כמה אריות הורעלו אחרי תקיפת חיות בית. בנוסף הם בסכנה משיטפונות, שריפות, בצורות, מגפות ואסונות טבע אך עדיין זו השמורה המוגנת להם ביותר.
בנוסף לאריות ישנם טורפים גדולים אחרים כמו: נמר הודי, חתול ביצות, צבוע מפוספס ותן זהוב, גירית הדבש, נמיית רודי ונמייה הודית אפורה. גם חתול בר מתת-המין Felis silvestris ornata וחתול נמרי כהה, חיים בשמורה אך הם נראים רק לעיתים נדירות.
מהיונקים האחרים נראים בשמורה: חזיר בר הודי, צבי הודי, אנטילופה הודית, ארבע קרן, נילגאי, אייל נקוד ואייל סמבר. נראים בה גם דרבנים, ארנבות ולעיתים גם פנגולין הודי. מבין הזוחלים נראים בשמורה ביערות ובין השיחים מספר פיתוניים, צבי יבשה, לטאות כוח ותניני ביצות, אשר ב-1977 צוות היערות שחרר 1,000 תנינים לאגמי השמורה.
מבין העופות נראים בשמורה מינים רבים ביניהם: 6 מיני עופות דורסים חלקם בסכנה, עיט נחשים מצויץ, עיט נצי מצויץ, עיט ניצי, קטופה מצויה ואוח הודי וכן קלאו אפור הודי, טווס הודי, שליו בוש הסלע, סיס מצוייץ מהמין Hemiprocne coronata, הנקר Yungipicus nanus, מיני זהבניים, פיטיים וציפורי שיר שונות.
סטנה קטיק
סטנה קטיק (באנגלית: Stana Katic; נולדה ב-26 באפריל 1978) היא שחקנית קנדית-אמריקאית. ידועה בעיקר בשל דמות הבלשית קייט בקט (אנ') אותה גילמה בסדרה "קאסל" (2016-2009) ברשת ABC, ובשל הופעתה בתור הסוכנת אמילי ביירן בסדרה "אבסנטיה" (2020–2017) ברשת AXN.
ביוגרפיה
קטיק נולדה בהמילטון, אונטריו שבקנדה, להורים סרביים שהיגרו מקרואטיה; פטאר וראדה קטיק. יש לה ארבעה אחים ואחות אחת. בתיאור האתני שלה, הצהירה: "ההורים שלי הם סרביים מקרואטיה. אני קוראת לנו דלמטיים כי זה החלק בעולם שממנו אנחנו במקור. יש לי בני משפחה סרביים, קרואטים ואפילו קומץ ממונטנגרו."
מאוחר יותר עברה קטיק עם משפחתה לאורורה, אילינוי. היא בילתה כמה שנים הלוך ושוב בין קנדה וארצות הברית. לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון "מערב אורורה" בשנת 1996, נרשמה קטיק ללימודי יחסים בינלאומיים, כלכלה וקדם משפטים באוניברסיטת טורונטו, ולאחר מכן התקבלה לחוג לדרמה באוניברסיטת דה פול בשיקגו, אילינוי, שם למדה לתואר שני במשחק מ-2000 עד 2002. בנוסף למדה גם משחק בבית הספר ללימודי תיאטרון בוורלי הילס (Beverly Hills Playhouse acting school).
קריירה
קטיק שיחקה את חנה גיטלמן בסדרה "גיבורים", את קולט סטנג'ר בעונה החמישית של הסדרה "24" ואת ג'ני בסרט "חגיגה של אהבה", בכיכובו של מורגן פרימן. בשנת 2008 היא שיחקה את מורגנשטרן בסרטו של פרנק מילר "הספיריט" ואת קורין בסרט של ג'יימס בונד "קוונטום של נחמה".
בחודש אוגוסט 2008, רשת ABC הודיעה על רכישת סדרת הטלוויזיה "קאסל", בכיכובם של קטיק בתור קייט בקט וניית'ן פיליון בתור ריצ'רד קאסל. בשנת 2008 הקימה קטיק חברת הפקות משלה, Sine Timore Productions, שפירושו בלטינית "ללא פחד".
קטיק נבחרה למקום ה-24 ברשימת "100 הנשים הסקסיות של הטלוויזיה לשנת 2009" של האתר BuddyTV. בשנת 2010 נבחרה למקום ה-34, בשנת 2011 למקום הראשון, בשנת 2012 נבחרה למקום ה-8 ובשנת 2013 למקום ה-12.
בשנת 2017 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת המתח והפשע "אבסנטיה" ברשת AXN ולאחר מכן באמזון פריים וידאו, בתפקיד סוכנת ה-FBI אמילי ביירן. הסדרה סיימה את שידוריה ב-2020 לאחר שלוש עונות.
חיים אישיים
קטיק מתגוררת כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא דוברת אנגלית, סרבית, צרפתית, איטלקית, וסלובנית באופן שוטף. היא מחזיקה באזרחות כפולה בקנדה ובארצות הברית.
ב-25 באפריל 2015 היא נישאה לבן זוגה בשנים האחרונות, כריס ברקליאץ׳, יועץ פיננסי אוסטרלי, בטקס פרטי בחוף הדלמטי בקרואטיה, יום אחד לפני יום הולדתה ה-37.
ב-19 ביוני 2022, נציג מטעמה של קטיק אישר שקטיק וברקליאץ' קיבלו את בנם הראשון בברכה במהלך החורף.
אסטריוס
אסטריון (ביוונית: Ἀστερίων) או אסטריוס (Ἀστέριος) היה מלך כרתים במיתולוגיה היוונית.
דמותו
אסטריוס הוא בנם של טקטמוס, בנו של דורוס (האפונים לדורים) בן הלן  (האפונים להלנים) בן דאוקליון, שהפליג לכרתים עם איולים ופלסגים ונעשה מלך האי, ובתו של קרתאוס  (האפונים לכרתים). אסטריוס התחתן עם אירופה, ומאחר שלא היו לו בנים, הוא גידל את בני אירופה שהולידה מזאוס – מינוס, ו – והוריש להם את השלטון על כרתים. מחבר הדיוניסיקה, נונוס, כתב שלאחר ששכב עם אירופה, העביר זאוס את אירופה וצאצאיה לאסטריון העשיר.
ראול קסטילו
בנוסף, קסטילו כתב מספר מחזות, הבולטים שבהם נקראים "Border Stories" ו-"Between Me, You, and the Lampshade".
ביוגרפיה
ראול קסטילו ג'וניור נולד לראול ה. קסטילו ולאדלה "אדליטה" רודריגז דה קסטילו. יש לו אח גדול בשם טוני ואחות צעירה יותר. הוריו הם מהגרים מקסיקניים מריינוסה, טמאוליפס שבמקסיקו, ולימים המשפחה עברה למקאלן שבטקסס, שם גדלו הוא ואחיו. עיר הולדתו, מקאלן, מורכבת מאוכלוסייה ש-90% ממוצא מקסיקני. בשל הקרבה לגבול, משפחתו של קסטילו ביקרה לעיתים קרובות בני משפחה שעדיין התגוררו במקסיקו, ולפי קסטילו הוא זכה לחינוך "מאוד דו-תרבותי". הוא ציין שהמגורים בעיירת הגבול גרמו לו להרגיש אמריקאי במקסיקו ומקסיקני בארצות הברית, וכי הוא "אמריקאי מדי עבור מקסיקו, אבל מקסיקני מדי עבור ארצות הברית". הוא התחנך כקתולי, והכינוי שלו בילדות היה "גורדו" ("שמן" בספרדית), בגלל משקלו.
העניין של קסטילו במשחק החל בכיתה ג', כשראה את אחיו הגדול בהפקה של בית הספר לפי הקוסם מארץ עוץ. אחיו, טוני, ניגן בגיטרה והיה מוזיקאי. ראול צפה במסירותו כשהיה יושב ומנגן סולמות בגיטרה במשך שעות, דבר שהעניק לו השראה להשתמש באותה טכניקה בעצמו. שנה לאחר מכן הוא נבחן להצגה של בית הספר "על עכבר ושעון", אך לא היה יכול להפסיק לצחוק באודישן שלו ולכן לוהק לתפקיד השומר שאינו מדבר. בעודו לומד בכיתה ו' בבית ספר קתולי, הוא פגש והתיידד עם הגיטריסט לעתיד רוי מיטשל–קרדנס. יחד עם חבריהם, ניק טרווינו ורוברט ולק, הם הקימו להקת רוק מחתרתית. לפני שהחל במשחק, הוא שקל להמשיך בקריירה כמוזיקאי רוק.
קסטילו הצהיר שהתחיל לשחק כשהיה בן 14. בתיכון, כשחיפש מגמה ומקום בו יוכל להתיידד עם אחרים, בחר במגמת תיאטרון שהייתה פופולרית בעיר הולדתו. הוא הפך למעורב במחלקת הדרמה בתיכון, שלדבריו נראתה לו מהנה. הרקע שלו בניגון מוזיקה מול קהל מגיל 11 הפך את ההופעה על הבמה לטבעית עבורו. בתחילת התיכון פגש גם את טניה סרצ'ו, תסריטאית ומי שהשתתפה בכתיבת "עוזרות בית נחושות", "Looking" ו"בנות", והשניים הפכו לחברים. סרצ'ו השפיעה מאוד על קסטילו, הציגה אותו בפני מחזאים ועודדה את ההעדפה שלו לסוגת הדרמה.
קסטילו ראה בעצמו יותר כסופר, למרות יכולות המשחק שלו. רק אחרי הקולג', תוך כדי ביצוע התפקיד הראשי בהפקה Santos & Santos באוסטין, טקסס, הוא הרגיש בנוח להזדהות גם כשחקן. בסופו של דבר, עבר לניו יורק ב-2002.
תיאטרון
לקסטילו קריירת משחק נרחבת מחוץ לברודוויי. הופעת הבכורה שלו על הבמה הייתה בהפקה של תיאטרון LAByrinth בשנת 2006. בהצגה זו פגש את השחקנית סנדרה או. ב-2009 הופיע בבכורה אוף ברודוויי של הסרט A Lifetime Burning. ב-2012 לוהק להצגה על רצח העם בגואטמלה שנקראה "Fish Men". קסטילו שיחק גם בהצגה Death and the Maiden שעוסקת בחייהם של זוג, שבו האישה התמודדה עם כמה מהזוועות שהתרחשו בשלטון דיקטטורי.
סרטים
קסטילו הופיע לראשונה בסרט הקצר Immaculate Perception שיצא ב-2005. הוא שיחק בכמה סרטים קצרים אחרים לפני הבכורה שלו בסרט העלילתי Amexicano שיצא ב-2007. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים טרייבקה וזכה בפרס חבר השופטים. ב-2019 שיחק בתפקיד הראשי בסרט העצמאי "El Chicano" עליו זכה לשבחים מההוליווד ריפורטר, שציין כי "הופעתו הכריזמטית בתפקיד הראשי נושאת הרבה ממשקל הסרט".
טלוויזיה
קסטילו הופיע במספר סדרות טלוויזיוניות שונות, כמו "האחות ג'קי", "Blue Bloods" ו"חוק וסדר". הוא לוהק לתפקיד הראשי בסדרת האקשן הקומית The Trainee והופיע בסדרת האינטרנט East WillyB בתפקיד חוזר.
בשנת 2014 לוהק לסדרה "Looking" שבה שיחק את ריצ'י, מושא האהבה של הדמות הראשית פטריק.
קסטילו תיאר את תפקידו ב-"Looking" כחשוב לקהילה הלטינית ולקהילת הלהט"ב. באחד הריאיונות אמר כי "במיוחד בהיותי סטרייט, רציתי לכבד את הדמות הזו. אף על פי שזה לא ייצג את כל הקהילה - זה היה רק סיפור אחד - ידעתי שיהיו הרבה ציפיות. אני יודע, אחרי שעשיתי פרויקטים סביב הקהילה הלטינית, שיהיו הרבה אנשים שישימו לב". הוא אמר למגזין אאוט שהוא מקווה שהדמות שלו תאיר ותחנך גם את הקהל הסטרייטי, וגם תשפוך אור על החוויות של הקהילה הגאה הלטינית. קסטילו והדמות ריצ'י זכו לעוקבים רבים ברשתות החברתיות. בעונה השנייה צורף כחבר קבוע בקאסט השחקנים. עם זאת, בגלל רייטינג נמוך הוחלט לבטל את הסדרה אחרי העונה השנייה שלה, ולהפיק במקומה סרט טלוויזיה שיחתום אותה.
כתיבת מחזות
קסטילו התעניין זמן רב במחזאות, למד זאת בקולג' ובתחילת דרכו ראה את עצמו כמחזאי יותר מאשר כשחקן. במהלך הקולג', קסטילו כתב בקביעות מחזות לפסטיבלים של מחזאים שנוהלו על ידי סטודנטים. אחד ממחזות הקולג' שלו שהופקו בפסטיבל הסטודנטים הייתה שלישיית מחזות בני מערכה אחת בשם Border Stories, על החיים בגבול ארצות הברית-מקסיקו בריינוסה. לאחר שעבר לניו יורק, הוא הצטרף בתחילה ל-LAByrinth Theatre Company כסופר לפני שהפך גם לשחקן. המחזה שכתב קסטילו, Knives and Other Sharp Objects, על מעמד, גזע והטמעה תרבותית בדרום טקסס, עלה לראשונה בתיאטרון הציבורי בשנת 2009. המחזה זכה לביקורות פושרות. ההצגה שלו Between You, Me, and the Lampshade פותחה בתיאטרון אטלנטיק, והיא עלתה בבכורה ב-2015 עם תיאטרון ויסטה בשיקגו, חברת התיאטרון הלטיני הגדולה באילינוי. הקומדיה האפלה של ראול קסטילו חוקרת את חיי המשפחה בגבול ארצות הברית–מקסיקו.
חיים אישיים
אף על פי שקיבל חינוך דו–תרבותי, קסטילו הצהיר שתמיד הרגיש שבשל העובדה שגדלו אמריקאים, הוא ואחיו נחשבו תמיד ל"גרינגו", כינוי לזרים שאינם יודעים את השפה, כשביקרו במקסיקו. קסטילו מזדהה כמקסיקני–אמריקאי. הוא תיאר את ילדותו כמוגנת מגזענות ומדינמיקה גזעית בשל האוכלוסייה ההיספנית והלטינית הגדולה שמתגוררת במקאלן.
קסטילו קרוב מאוד למשפחתו. אף על פי שגדל כקתולי, הוא תיאר את עצמו ב-2013 כ"לא דתי במידה כזאת". עוד הוא תיאר את הוריו כ"סגנון ישן ומסורתי, [אבל] פתוחים מאוד לרעיונות חדשים". לפני שהשתתף בפרק הפיילוט של "Looking", הוא כתב למשפחתו מכתב בו הסביר לה את ההיבטים העמוקים יותר שבתוכנית, וזכה בתמיכתה.
תיקן לוחש
התיקן הלוחש (שם מדעי: Gromphadorhina portentosa) הוא אחד ממיני התיקן הגדולים ביותר, ומגיע עד לגודל של 5-7.5 ס"מ. התיקנים הלוחשים חיים במדגסקר בלבד, וניתן למצוא אותם בעצים נרקבים. זהו אחד מעשרים מינים ידועים של תיקנים גדולים ממדגסקר אשר רבים מהם מוחזקים כחיות מחמד, ולעיתים קרובות סוחרים לחיות מחמד מבלבלים ביניהם. שלא כמו רוב התיקנים, לתיקנים לוחשים אין כנפיים. הם מטפסים מעולים ויכולים לטפס אף על זכוכית חלקה. ניתן להבדיל בין זכרים לנקבות בכך שלזכרים יש קרני מחושים קטנות ומלפנים מעוך. בשבי, חרקים אלה יכולים לחיות עד חמש שנים. הם ניזונים בעיקר מחומר צמחי.
"לחישות" התיקן
כפי שהשם מרמז, התיקן הלוחש מאופיין בקול שריקה הנוצר כאשר הם דוחפים אוויר דרך דרכי הנשימה. התיקן הלוחש הוא מין אחד מקבוצה של תיקנים שיכולים להפיק קול שריקה. לשריקת התיקן יש מספר סיבות: הגנה, הזדווגות, ולחימה אגרסיבית. כל התיקנים הלוחשים מסוגלים לעשות את שריקת ההגנה, אך רק זכרים יכולים להשתמש בלחישת הלחימה כדי למשוך את הנקבות.
בתרבות
התיקן הלוחש הוצג בסרטים הוליוודיים, לדוגמה, הסרט "Bug" משנת 1975, שם הוצגו התיקנים ככאלו שביכולתם להצית שריפות על ידי שפשוף רגליהם אחת בשנייה, וב-"Damnation Alley" משנת 1977 כמקק-על פוסט-אפוקליפטי מצופה-שריון, מוטציה כתוצאה ממלחמה גרעינית. ב"גברים בחלל", סרט מדע בדיוני בו בני אנוש נלחמים ביצורים דמויי חרקים, מורה מעודדת את תלמידיה לדרוך על מין זה כחלק משידור תעמולה בטלוויזיה.
במהלך תוכנית הטלוויזיה "אפקט הפחד" השתמשו בתיקנים לוחשים, הוא גם הופיע בסרט "גברים בשחור (1997) ובסרט הפרודיה - הקומדיה "טים אמריקה: משטרת העולם" (2004), שבו תיקן אחד עולה מקים ג'ונג-איל לאחר מותו, נכנס לחללית זעירה, ועף משם.
יחסי ג'מייקה–סין
יחסי ג'מייקה–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-21 בנובמבר 1972. ממשלת הרפובליקה העממית של סין ייסדה שגרירות בבירה קינגסטון בשנת 1973. לא היה שום ייצוג של המדינה האחת בשנייה עד שנת 1992 שבה ממשלת ג'מייקה מינתה את שגרירה בטוקיו לאחראי על היחסים עם הרפובליקה העממית של סין. מאוחר יותר, ייסדה ג'מייקה שגרירות רשמית בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין.
שתי המדינות החליפו משלחות וקיבלו שתיהן ביקורים רמי דרג מן המדינה השנייה. בשנת 2013 במהלך ביקור של נשיא הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג בטרינידד וטובגו, הוא נפגש עם ראש הממשלה של ג'מייקה פורשיה סימפסון-מילר.
בשנת 2008 מימנה הרפובליקה העממית של סין לימודי טכנולוגיה בשווי 500 מיליון דולר אמריקאי למדינות הקריביים, בהן ג'מייקה. הרפובליקה העממית של סין מימנה לימודי טכנולוגיה של 2,000 ג'מייקנים.
יונתן בן יעקב מקונקה
ביוגרפיה
רבי יונתן נולד בעיר מולינה דה-ארגון, שהייתה חלק מממלכת קסטיליה (והיום היא חלק מהקהילה האוטנומית קסטיליה לה-מנצ'ה שבספרד). כשגדל, נסע לעיר טולדו בירת קסטיליה, כדי ללמוד בישיבתו של רבי מאיר הלוי אבועלפיה. לאחר שסיים את לימודיו אצל הרמ"ה התיישב בעיר קונקה.
רבי יונתן הקפיד לא להתפרנס בלימוד תורה ולכן בנוסף לעיסוקו בתורה עסק מעט גם בהלואה בריבית לגויים. כמה מבני הקהילה טענו שבגלל שרבי יונתן עוסק גם בהלוואה בריבית הוא לא נחשב אדם ש"תורתו אומנותו" והוא לא אמור להיפטר מהמיסים כמו שאר תלמידי החכמים אלא חייב במיסים כמו הסוחרים. רבי יונתן טען לעומתם שהוא עוסק בהלוואות בזמן מינימלי ביותר רק כדי להשיג מספיק כסף לפרנסתו ובכל שאר הזמן הוא עוסק בלימוד ולכן הוא עדיין נחשב תורתו אומנותו. עוד טען שבניגוד לסוחרים שיושבים בשוק ומשם מנהלים את עסקיהם הוא יושב כל היום בבית המדרש והגוים מגיעים אליו לשם והוא מביא להם כסף וממשיך ללמד ולכן לא ניתן להחשיבו כסוחר. רבי יונתן הביא ראיות לטענותיו מגמרות ומספרי הפוסקים אך לא כל בני העיר שוכנעו, לכן הוא פנה לרבו הרמ"ה שהיה מנהיג הקהילות היהודיות בממלכת קסטיליה ושאל את דעתו בסוגיה בתקווה שאנשי העיר יקבלו את פסקו של הרמ"ה. הרמ"ה ענה שאין ממש בטענת בני העיר והביא ראיות רבות לצדקת טענותיו של רבי יונתן.
במהלך הסכסוך על תשלום המיסים לקהילת קונקה, התלבט רבי יונתן להגר האם להגר לעיר טולדו, והתיעץ על כך עם רבו. הרמ"ה יעץ לו לא לעבור לטולדו כי בטולדו נהוג שאי אפשר להלוות ישירות לנוכרים וצריך להשתמש בשירותי תיווך של יהודי אחר ויש בכך בעיה הלכתית כי זה נחשב שמלווים למתווך בריבית והרי המתווך הוא יהודי וליהודים אסור להלוות בריבית, ובגלל זה עדיף לו להמשיך לגור בקונקה שם ההלוואות בריבית מתנהלות בלי בעיות הלכתיות. בנוסף לבעיה ההלכתית כתב הרמ"ה כלומר שגם בטולדו עלולה להיות אותה בעיה שיש בקונקה.
ככל הנראה גם לאחר הסכסוך רבי יונתן נשאר בקונקה ועמד שם בראשות הישיבה. לישיבתו הגיעו גם תלמידים מערים אחרות בקסטיליה, ביניהם המשורר והפוסק רבי יונה אבן בהלול שהגיע לקונקה מהעיר מולינה דה-ארגון, עיר הולדתו של רבי יונתן עצמו. בהקדמת ספר מנחת קנאות של תלמידו רבי יונה אבן בהלול כתב התלמיד שיר הערצה לרבו.
לוגן בראונינג
לוגן לוריס בראונינג (באנגלית: Logan Laurice Browning; נולדה ב-9 ביוני 1989) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בתפקידה כסמנתה ווייט בסדרת הדרמה הסאטירית של נטפליקס "אנשים לבנים יקרים".
ראשית חייה
בראונינג נולד באטלנטה, ג'ורג'יה. אמה לבנה ואביה אפרו-אמריקאי. הוריה המאמצים הם אפרו-אמריקאים. היא למדה באוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, טנסי.
קריירה
את הופעת הבכורה שלה היא עשתה בשנת 2004 בסדרת הנוער "סאמרלנד" שם גילמה את קארי. לאחר מכן שיחקה בסדרה של ניקלודיאון "מדריך ההישרדות של נד" בשנים 2005–2006.
היא הופיעה גם כמושא האהבה של דיז'ון טלטון בקליפ לשיר "Wild Out".
בשנת 2007, כיכבה בראונינג כאחת הדמויות הראשיות, סשה, בסרט "בראץ: הסרט", המבוסס על קו בובות האופנה הפופולרי.
בשנת 2009 בראונינג הצטרפה לקאסט של "Meet the Browns" במהלך העונה השנייה, והחליפה את בריאנה גולד בתפקיד בריאנה אורטיז.
היא הופיעה בקצרה בקליפ "Rockstar" של פרימה ג'י ובקליפ "U Got Me" של B5. ל לאחר מכן היה לה תפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה של דיסני XD, "שני מלכים".
היא הופיעה בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "המעגל הסודי", סדרת טלוויזיה המבוססת על רומנים באותו שם מאת לי ג'יי סמית'.
באפריל 2012 לוהקה בראונינג לתפקיד ג'לנה הווארד בסדרת הטלוויזיה "על המגרש" של VH1. לפני ששיחקה בסדרה "על המגרש" בראונינג לא הייתה רקדנית מקצועית. היא לוהקה בזכות יכולת המשחק שלה ולמדה ריקוד במשך 8 חודשים לפני צילומי הסדרה.
בשנת 2017 לוהקה בראונינג לתפקיד ליזי בסרט האימה של נטפליקס, "שלמות". הסרט יצא לאקרנים ב-24 במאי 2019.
הבחירות הכלליות ביוון (ספטמבר 2015)
הבחירות הכלליות ביוון נערכו ב-20 בספטמבר 2015 ובמהלכן נבחרו כל 300 חברי הפרלמנט של יוון בהתאם לחוקה. הבחירות הוקדמו עקב מחלוקות פנימיות במפלגת השלטון סיריזה על רקע הסכם החילוץ שהוצע ליוון שסבלה ממשבר חוב. אלו היו הבחירות הכלליות השניות ביוון שהתקיימו בשנת 2015. "מפלגת השמאל הרדיקלי" (סיריזה), מפלגת שלטון, ניצחה שנית בבחירות וזכתה ב-145 מנדטים מתוך 300. מפלגת הדמוקרטיה החדשה של ראש הממשלה אנטוניס סמאראס ספגה שוב מפלה כשאיבדה 53 מנדטים וזכתה ב-75 מנדטים בלבד - התוצאה הגרועה שלה אי-פעם מבחינת מספר המנדטים שאיבדה. מפלגת הימין הקיצוני השחר הזהוב הייתה למפלגה השלישית בגודלה עם 18 מושבים. ב-21 בספטמבר, יום אחרי הבחירות, הושבע יו"ר מפלגת סיריזה אלכסיס ציפראס לראשות הממשלה שאליה חברה גם מפלגת הימין היוונים העצמאים.
רקע
מספר חודשים לאחר הקמת קואליציה המורכבת מסיריזה והיוונים העצמאיים, התחולל משאל העם ביוון. משאל העם ביוון היה על השאלה האם לקבל את תנאי החילוץ למשבר החוב של המדינה, אשר הוצעו במשותף על ידי הנציבות האירופית (EC), קרן המטבע הבינלאומית (IMF) והבנק המרכזי האירופי (ECB), נערך ב-5 ביולי 2015. המשאל הוכרז על ידי ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס ב-27 ביוני, ואושרר על ידי הפרלמנט והנשיא. מחנה המתנגדים להסכם השיג ניצחון.
כתוצאה ממשאל העם, תנאי החילוץ נדחו ברוב של למעלה מ-61% מול 39%, כאשר הצבעת ה"לא" זכתה בכל אזורי יוון. תוצאות משאל העם גם אילצו את התפטרותו המיידית של מנהיג הדמוקרטיה החדשה אנטוניס סמאראס כנשיא המפלגה בגלל התוצאה השלילית הנתפסת של בחירת "כן", אליה התחייבו המפלגה וסמאראס. אף על פי שזכה במשאל העם, שר האוצר יאניס ורופקיס התפטר גם הוא והוחלף ב-6 ביולי על ידי אוקלידס טסקאלוטוס.
כמה ימים לאחר מכן, ממשלת יוון והמלווים הגיעו להסכמה על הסכם חילוץ חדש. היו שתיארו את ההסכם של הממשלה היוונית וכניצחון ללחצים שהפעילו מדינות אירופה בראשות גרמניה. אישור התוכנית היה תלוי בהצלחה של ציפראס להשיג רוב בפרלמנט. הוא הצליח בכך, על אף המרד של האגף השמאלי הרדיקאלי יותר במפלגתו, בתמיכת האופוזיציה. 32 מתוך 149 חברי הפרלמנט של מפלגת סיריזה הצביעו נגד ההסכם שממשלת ציפראס אישרה.
אף על פי שציפראס העביר את הסכם החילוץ דרך הפרלמנט ולא עמד בפני הצעת אי-אמון, העובדה ש-43 מתוך 149 חברי הפרלמנט של סיריזה התנגדו לחילוץ או נמנעו פירושה שהוא למעשה איבד את הרוב הפרלמנטרי שלו. לפיכך, ב-20 באוגוסט, לאחר ההחזר הראשון של הנתח הראשוני של הסכם החילוץ, ציפראס הגיש את התפטרות ממשלתו לפרוקופיס פבלופולוס, נשיא יוון. ציפראס ביקש מפבלופולוס את תאריך הבחירות המוקדם ביותר האפשרי (20 בספטמבר), וטען בפומבי כי "הפרלמנט הנוכחי אינו יכול להציע ממשלת רוב או ממשלת אחדות לאומית". בנאום ששודר לעם היווני, ציפראס הכיר בכך שלא השיג את ההסכם לו ציפה לפני הבחירות בינואר. לאחר התפטרותו של ציפראס, החוקה חייבה את פבלופולוס לבקש מהמפלגה השנייה והשלישית בגודלה בפרלמנט להרכיב ממשלה. לאחר שהן כשלו בניסיון להקים ממשלה, הוחלט על מועד הבחירות. ואסיליקי תאנו-כריסטופילו, נשיאת בית המשפט העליון ביוון, מונתה לראש ממשלת מעבר על פי סעיף 37 של חוקת יוון.
מערכת הבחירות
כל הבוחרים נדרשים להצביע, כאשר הרישום הוא אוטומטי וההצבעה היא חובה. עם זאת, אף אחד מהעונשים או הסנקציות הקיימים מבחינה משפטית מעולם לא הופעל.
250 מנדטים מחולקים על בסיס ייצוג יחסי, כאשר אחוז החסימה הוא 3%. קולות ריקים ופסולים, כמו גם קולות שהתקבלו למפלגות שלא עבור את אחוז החסימה, אינם נספרים בעת הקצאת מושבים. 50 מנדטים נוספים מוענקים כבונוס למפלגה שזוכה במספר הקולות הרב ביותר, כאשר קואליציות בעניין זה אינן נספרות כמפלגה כוללת אלא קולותיהן נספרים בנפרד עבור כל מפלגה בקואליציה, על פי חוק הבחירות. רוב פרלמנטרי מושג על ידי מפלגה או קואליציה של מפלגות השולטות על לפחות חצי פלוס אחד (151 מתוך 300) מסך המושבים.
הקמת הממשלה
יממה אחרי הבחירות, הוקמה מחדש קואליציה של סיריזה עם המפלגה השמרנית "היוונים העצמאים". סיריזה זכתה ב-145 מושבים, שני מנדטים פחות ממה שהיה דרוש לה כדי להקים ממשלה לבדה ויחד עם "היוונים העצמאים" נשענה הממשלה על 155 מושבים. הניצחון בחירות שנתפס כאישור של העם להמשך תוכנית החילוץ וצעדי הצנע.
ז'נה
ראו גם
}}
אליפות צרפת בטניס 1926
אליפות צרפת 1926 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר בפריז. התחרות התחילה ב-2 ביוני והסתיימה ב-14 ביוני. זו הייתה התחרות ה-31 מאז ייסודה והשנייה בה אושרה השתתפות אזרחים זרים.
באליפות זו בלטו טניסאים מצרפת שזכו ברוב התארים: סוזן לנגלן זכתה בתחרות נשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. אנרי קושה זכה בתחרות גברים. הזוג האמריקאי זכה בתחרות זוגות גברים.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 74 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בגמר התחרות נפגשו אנרי קושה ורנה לקוסט. אנרי קושה ניצח ב-3 מערכות ובכך זכה באליפות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 32 טניסאיות. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר סוזן לנגלן ניצחה את מרי קנדל בראון  בשתי מערכות ובכך זכתה בפעם השנייה ברציפות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 15 זוגות. במשחק הגמר אנרי קושה וז'אק בריניון נפגשו עם וינסנט ריצ'רדס והאוורד קינסי  והפסידו ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחות תחרות 1925 סוזן לנגלן ודידי ולאסטו שיחקו נגד הזוג אוולין קולייר וקיטי מקיין גודפרי  וניצחו אותן בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר התחרות מנצחי תחרות 1925 סוזן לנגלן וז'אק בריניון נפגשו עם הזוג סוזן לבסנרה וז'אן בורוטרה  וניצחו אותם בשתי מערכות.
ביואיק ריינייר
ביואיק ריינייר (באנגלית: Buick Rainier) הוא SUV מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית ביואיק, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצר בין השנים 2003–2007 בארצות הברית.
סטפי באום
סטפי באום (באנגלית: Stefi Baum; נולדה ב-11 בדצמבר 1958) היא פיזיקאית ודוקטור לאסטרונומיה. עיקר פעילותה היה בארגון "The Space Telescope Science Institute" (STScl) וכיום היא הדקאנית של הפקולטה למדעים באוניברסיטת מניטובה, קנדה. היא הייתה חלק מצוות פיתוח טלסקופ החלל האבל (Hubble telescope), שם ביצעה מספר תפקידים, בהם ראש מחלקת תוכנה והנדסה. על פעילותה זכתה, בין השאר, בפרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה המוענק לנשים אשר עשו מחקר פוסט דוקטורט בעל תרומה יוצאת דופן בתחום האסטרונומיה.
ביוגרפיה
באום נולדה ב-1958 בשיקגו, אילינוי, בת למתמטיקאי לאונרד באום. היא למדה בתיכון הציבורי של פרינסטון במגמת אלקטרוניקה. לאחר התיכון למדה באוניברסיטת הרווארד לתואר ראשון בפיזיקה אותו סיימה בהצטיינות, ולאחריו המשיכה לדוקטורט באסטרונומיה באוניברסיטת מרילנד. בנוסף, למדה מספר קורסים באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1990–2002 עבדה בארגון The Space Telescope Science Institute" (STScl)" שנמצא באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, מרילנד. STScl הוא מרכז התפעול המדעי של פיתוח טלסקופים שונים, בהם טלסקופ החלל האבל וטלסקופ החלל ג'יימס וב (JWST). באום עבדה בצוותי הפיתוח של שני הטלסקופים, ואף הגיעה לתפקיד ראש מחלקת התוכנה וההנדסה, במסגרתו ניהלה צוות של 140 מדענים, מהנדסים ומדעני מחשב.
בין השנים 2002–2004 השתייכה לארגון אמריקאי של פיזיקה ומדע למטרה דיפלומטית "American Institute of Physics" (AIP), ועבדה לקידום מדעי החקלאות ושימור אוכל במדינות מפותחות ומתפתחות. בהמשך, עבדה במשך כעשור (2004–2014) ב- Rochester Institute of Technology (RIT) כמרצה, וניהלה את Chester F. Carlson Center for Imaging Science. מרכז צ'סטר פ. קרלסון הוא מרכז בין תחומי ללימודים ומחקר בתחום הצילום והתמונות.
החל משנת 2014, ד"ר באום היא הדיקנית של הפקולטה למדעים באוניברסיטת מניטובה, קנדה. בנוסף, היא מרצה לאסטרונומיה ופיזיקה. ד"ר באום נשואה לד"ר כריס אודיה, להם ארבעה ילדים שחיים ברחבי ארצות הברית.
פעילות בקהילה
ד"ר באום פעילה בתוכנית STEM K-12. התוכנית עוסקת בקידום מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה בגישה בין תחומית המתייחסת להנדסה, עיצוב, תכנון ולחדשנות. היא עובדת עם קבוצות אוכלוסייה שונות: צעירים, מבוגרים, סטודנטים, ועם התעשייה.
פעילות מחקרית
ד"ר באום היא אסטרופיזיקאית. תחום המחקר העיקרי שלה הוא המקור והטבע של הגלקסיות, וכן מפגש של גלקסיות והחורים השחורים שבמרכזן. בתחום מדעי התמונה היא עסקה בפיתוח ויישום של כלים חללים ומשימות, לדוגמה טלסקופ החלל האבל, ובפיתוח אלגוריתמים ושיטות לניתוח תמונות בחקר המוח.
ד"ר באום פרסמה מעל 500 מאמרים, ומעל 230 מהם התפרסמו בעיתונים מדעיים. היא שימשה מנטורית ל-29 דוקטורנטים, סטודנטים לתואר ראשון ושני ולתלמידי תיכון. עבודתה ב-15 שנים האחרונות (נכון ל-2018) קיבלה מימון של 20 מיליון דולר ממקורות חיצוניים שהיא גייסה.
תזמורת הבוסתנאים
תזמורת הבוסתנאים היא תזמורת ישראלית ייחודית, שהכלי המרכזי בה הוא האקורדיון. ההרכב כולל גם כלי נשיפה ממתכת וכלי נשיפה מעץ, גיטרה בס, תופים ושני זמרים. התזמורת היא עמותה, ומטרתה המוצהרת היא לשמר את נגינת האקורדיון ואת הזמר העברי.
הקמת התזמורת
תזמורת הבוסתנאים הוקמה בשנת 2002. מייסד התזמורת הוא שוקי מדנס, ממובילי ענף הביטוח בישראל. בשנות התשעים התקיימו בביתו של מדנס בשיכון בבלי בתל אביב ערבי שירה ונגינה. המסורת החלה עם מספר מצומצם של חברים שהתכנסו לשיר בצוותא. ליוותה את השירה קבוצה מצומצמת של ארבעה או חמישה אקורדיוניסטים. אחד מהם היה אורי חודורוב, שלימים היה למנהלה המוזיקלי ומנצחה של התזמורת. כשהעתיק מדנס את מקום מגוריו לרמת אפעל, נמשכה בחצר ביתו המסורת של מפגשים מוזיקליים בימי שישי לקראת שבת. למפגשים אלה הגיעו חברים זמרים, נגנים, משוררים ומלחינים מכל קצווי הארץ. מספר הנגנים גדל ואל האקורדיוניסטים הצטרפו גם נשפנים. הנגינה הייתה ספונטנית לגמרי, ללא תווים ובתיאום על פי השמיעה בלבד. אחדים מהם הופיעו בטלוויזיה בתוכנית "בטברנה" שהנחה שמעון פרנס. מאוחר יותר הופיעה בטלוויזיה קבוצת אקורדיוניסטים בסדרת התוכניות "שירה בשידור" עם יוני רועה. כאשר מספר הנגנים בערבי השירה אצל מדנס הלך וגדל, הציעו כמה מחברי הקבוצה להקים גוף מוזיקלי מאורגן ומקצועי שיישען על עיבודים מסודרים. שוקי מדנס הוציא את הרעיון אל הפועל, ואת תפקיד הניהול המוזיקלי הפקיד בידי אורי חודורוב. חזרת התזמורת הראשונה התקיימה ב-22 בספטמבר 2002 בתל אביב. הגרעין הראשון של התזמורת כלל שמונה נגני אקורדיון. עם הזמן נוספו אליה כלי נגינה נוספים וזמרים. כיום היא מונה כשלושים וחמישה נגנים והרכבה כולל אקורדיונים (כעשרים), חלילים, קלרינטים, סקסופון, חצוצרות, טרומבונים, קרן יער, גיטרה באס, תופים ושני זמרים. רבים מנגני התזמורת הם יוצאי להקות צבאיות, צוותי הווי ותזמורת צה"ל. אחרים נגנו בתזמורת משטרת ישראל ובהרכבים שונים, שליוו להקות מחול נודעות כגון להקת כרמון, להקות שלום של גברי לוי ולהקת הסטודנטים של ירושלים. בתחילת דרכה נקראה התזמורת "המדנסים" על שמו של שוקי מדנס, ומאוחר יותר שונה שמה ל"הבוסתנאים". בעלוני הפרסומת היא כונתה "הבוסתנאים - תופעה חד פעמית" בשל הרכבה היוצא דופן.
סמל התזמורת
את הסמליל (לוגו) של תזמורת הבוסתנאים יצר האומן זאב איילון, נגן אקורדיון בתזמורת שהיה מעצב גרפי, מוציא לאור וצייר ("אומן עברי", כך נהג לכנות את עצמו). הסמליל כולל רישום של אקורדיון ומעליו כיתוב של המילה הבוסתנאים, כשהאות ו' מעוצבת כחצוצרה. הרקע מאחורי האקורדיון הוא של חמישה קווים מקבילים, סמל לחמשה עליה נכתבים התווים.
על בסיס הסמליל של זאב פיסל עדי רבינוביץ, חבר התזמורת אף הוא, פסל העשוי מתכת. רבינוביץ הוא פסל, אומן מתכת, נגן אקורדיון, מנחה שירה בציבור ואחד ממקימיה ופעיליה הבולטים של התזמורת. הוא יצר פסל אחר ממתכת שמשקף את התרחבות התזמורת בכלים נוספים. הוא עיצב גם עמוד תווים מיוחד למנצח אורי חודורוב, הנושא את שמה של התזמורת ומשמש את המנצח בכל החזרות והקונצרטים.
ניהול התזמורת
המנהל המוזיקלי של תזמורת הבוסתנאים מיום הקמתה הוא מאסטרו אורי חודורוב. אורי חודורוב מונה על ידי שוקי מדנס למנהל המוזיקלי, למעבד ולמנצח הקבוע של התזמורת.
המנכ"ל הראשון של התזמורת היה אלי קברטי ולאחר כשנתיים מילא את מקומו זאב איילון. החל משנת 2005 יוסי גרושקה הוא המנכ"ל והנגן הראשי של התזמורת. בתזמורת פועל ועד שחבריו נבחרים על ידי הנגנים, והוא עוסק בעניינים אדמיניסטרטיביים, כספיים, חברתיים וכן בסוגיות מוזיקליות.
רפרטואר התזמורת מגוון: קטעים קלאסיים, מוזיקה קלה, מחרוזות מתוך מחזות זמר, מוזיקת עולם (מוזיקה יוונית, סלאבית, איטלקית, רוסית, צרפתית) ושירי ארץ ישראל.
התזמורת החלה את פעילותה במשרדי חברת הביטוח של מדנס בתל אביב. כשמספר הנגנים גדל, עברו החזרות לאולם בית שטיינברג בחולון. בשנים האחרונות נפגשת התזמורת באולם צוויג במתחם הדיור המוגן משען ברמת אפעל. לפני החזרה מנגנים מתנדבים מהתזמורת בפאב של דיירי המקום ליווי לשירה בציבור ומוזיקה לריקודים. מדי שנה מופיעה התזמורת בקונצרט בפני הדיירים ובני משפחותיהם.
מתוך התזמורת מתארגנים הרכבים מצומצמים המופיעים במסגרות התנדבותיות שונות. אחת הפעילויות שהפכה למסורת היא הופעה בפני חולי טרשת נפוצה בבית קיי בנהריה. יוזם הקשר בין שני הגופים הוא חבר התזמורת, החצוצרן ד"ר רון מילוא – מנהל המחלקה הנוירולוגית ומרפאת טרשת נפוצה במרכז רפואי ברזילי באשקלון.
בקיץ 2015 יצאה התזמורת לסיור לימודי בעיירה קסטֶלפידַרדוֹ במחוז אנקונה שבאיטליה, שבה יש כחמישים בתי מלאכה לייצור אקורדיונים. הסיור כלל ביקורים בבתי המלאכה הגדולים, בהם הודגמו שלבים שונים בבניית הכלי. צוות האומנים בוני הכלים איפשר לחברי התזמורת להתנסות ולנגן בכלים החדשים. הסיור כלל גם ביקור במוזיאון המוקדש להיסטוריה של האקורדיון.
בחודש מרץ 2016 התקיים קונצרט התרמה לחצוצרן התזמורת יוסי פרי. עת חזרתו מאיטליה מהשתלת לב מלאכותי. פרי נפטר בשנת 2019 לאחר השתלת לב שלא צלחה.
מייסד התזמורת שוקי מדנס
מייסד התזמורת שוקי מדנס נולד בשנת 1950 בשכונת יד אליהו בתל אביב. בילדותו למד אקורדיון אצל יחיאל בראון, והשתתף בתזמורת אקורדיונים בבית הספר "הגליל" בנווה צה"ל. בנעוריו עבר עם משפחתו לארגנטינה, שם ניגן בקלרינט והגיע לרמה גבוהה. הוא הופיע בליווי פסנתר ואף היה סולן עם התזמורת הפילהרמונית של בואנוס איירס. נוסף על כך ניגן באקורדיון לריקודי עם בתנועות נוער ובמרכזים יהודיים. הוא שב לישראל כדי להתגייס לצה"ל ושירת כקצין במשטרה הצבאית. עם שחרורו ליווה באקורדיון את השחקנית והזמרת ג'טה לוקה שנים אחדות. בעת לימודי כלכלה באוניברסיטת בר-אילן, יצא לדרכו כסוכן ביטוח. מדנס פנה לידידו האקורדיוניסט משה גלבגיסר והציע לו לנגן בצוותא. באחד הערבים חברו השניים למופע של גבי ברלין, זמר ומנחה שירה בציבור. רעיון הקמת התזמורת נבט בערבי השירה בביתו. הוא ייסד אותה, פרש עליה את חסותו ומשתתף בחזרות ובהופעות באופן פעיל. לדבריו, "אנשים שאוהבים מוזיקה מכבדים זה את זה, אנשים שאוהבים את שירי ארץ ישראל אוהבים זה את זה, אנשים שמנגנים אקורדיון ומנגנים שירי ארץ ישראל מתים זה על זה – אחים הם!”. תרומתו ואהבתו לתזמורת משתקפות בדברים שכתב: "האקורדיון הוא עולם אידיאלי: זהו המקום היחידי שבו השחור חי בשלום עם הלבן; השחור והלבן משתפים פעולה ויוצרים הרמוניה נהדרת; יש אקורדים מז'וריים ויש מינוריים, והכול נותן אפקט וטעם לחיים. את עוצמת הביטוי הכלי מבטא באמצעות המפוח. אצלנו בארץ הוא מוביל את מצב הרוח ותורם לאנרגיה חיובית. ערבי שירה הם סם החיים ושירי הארץ בכל הדורות הם סוד ההצלחה שלנו. הבוסתנאים הם סמל לחברותא ולאהבת האדם".