cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דג'ודג'
פארק הציפורים הלאומי של דג'ודג' (צרפתית Parc national des oiseaux du Djoudj) הוא פארק לאומי בצפון-מערב סנגל השוכן על הגדה הדרום-מזרחית של נהר סנגל ובתחומי הדלתה שלו, כ-60 ק"מ צפונית-מערבית לעיר סן-לואי. הפארק שוכן לאורך נתיבי נדידת הציפורים באפריקה המערבית ונחשב לאזור קינון חשוב ולביתם של כשלושה מיליון עופות ימיים. בשנת 1981 הוכר המקום כאתר מורשת עולמית.
החי והצומח
הצמחייה במקום אופיינית לאקלים ולכמות המשקעים, וסוואנת הסאהל נשלטת על ידי שיחים ומספר סוגים של שיטה ואשל. בעונה הגשומה אוכלוסייה גדולה של סוף ונימפאה מתפשטת באזורים המוצפים.
הכרזת הפארק נעשתה בעיקר על מנת להעניק הגנה לאוכלוסיית הציפורים המפותחת שבו, הכוללת כשלושה מיליון עופות ימיים המתגוררים דרך קבע במקום, ובין אלה אלפי פלמינגואים ושקנאים ומספר מינים של ברווזים, אווזים וקורמורנים; ובשל חשיבותו כנקודת עצירה לעופות נודדים להם הוא משמש כמקור מים ראשון לאחר מעוף של כ-200 ק"מ מעל מדבר סהרה. בכל שנה בין ספטמבר לאפריל, חולפים במקום כשלושה מיליון עופות נודדים.
היונקים במקום כוללים את חזיר היבלות המצוי, את תחש הנהרות האפריקני ומספר מיני צבאים, וכן חיה בפארק אוכלוסייה של תניניים.
סנטו אמרו
סנטו אמרו (בפורטוגזית: Santo Amaro) הוא יישוב בסאו טומה ופרינסיפה.
גאוגרפיה
סנטו אמרו ממוקמת כ-0.8 ק"מ מהכפר בלה ויסטה, כ-3 ק"מ מהעיר קונדה וכ-6 ק"מ מבירת המדינה סאו טומה.
תנועה ותחבורה
סנטו אמרו ממוקמת ליד הכבישים EN1 ו-ES4.
Under the Iron Sea
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד מכירות האלבומים בבריטניה במהלך שבוע המכירות הראשון שלו עם מכירות של 222,297 עותקים. בארצות הברית האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים של הבילבורד עם מכירות של 75,702 עותקים בשבוע הראשון.
נכון להיום, האלבום מכר כ- 2.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
צסק"א מוסקבה (כדורסל)
צסק"א מוסקבה (ברוסית: ПБК ЦСКА Москва, באנגלית: CSKA Moscow) היא קבוצת הכדורסל לגברים של מועדון צסק"א (מועדון הספורט המרכזי של הצבא) מהעיר מוסקבה, רוסיה. המועדון משחק בליגה המאוחדת של VTB.
צסק"א, אחת הקבוצות המובילות באירופה בכל הזמנים, זכתה בשמונה תוארי גביע אירופה לאלופות ויורוליג, בשנים 1961, 1963, 1969, 1971, 2006, 2008, 2016 ו-2019. בנוסף היא זכתה 24 פעמים באליפות ברית המועצות ובכל אליפויות רוסיה מאז הקמת ליגת העל הרוסית ב-1992, למעט בשנים 2001, 2002, 2022 ו-2023 (27 אליפויות רוסיה). הקבוצה גם העפילה לפיינל פור (חצי גמר וגמר) היורוליג בשנים 1996, 2001 (סופרוליג), 2003–2010 ובשנים 2012–2021 והיא נחשבת לאחת מקבוצות הכדורסל הטובות ביבשת, כאשר החל מעונת 2012 העפילה לכל שלבי הפיינל פור ובעונת 2020/2021 הפכה לקבוצה האירופית הראשונה שהעפילה 20 פעמים לפיינל פור היורוליג.
ביולי 2020 צסק"א הוכתרה למועדון הכדורסל הטוב באירופה, לפי פורטל Eurodevotion.
תולדות המועדון
הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1923 כחטיבת הכדורסל של הצבא האדום, בשנת 1928 הפכה לצדק"א (הבית המרכזי של הצבא האדום). בשנת 1945 זכתה באליפות הראשונה שלה.
בשנת 1960 שינתה שמה לצסק"א (מועדון הספורט המרכזי של הצבא) וזכתה באליפות השנייה שלה. בעונת 1969/1970 מונה אלכסנדר גומלסקי למאמן הקבוצה ותחתיו זכתה הקבוצה ב-10 אליפויות ובארבע אליפויות אירופה עד 1979. ב-1980 מונה יורי סליחוב למאמן כשבתקופתו הקבוצה זכתה באליפויות 1980 ו-1981. בשנת 1982 מונה סרגיי בלוב במקומו וצסק"א זכתה באליפויות 1983, ו-1984. בשנת 1992 מונה סטניסלב ירומין למאמן צסק"א בתקופה שבה קבוצות הספורט הממלכתיות החלו לעבור הפרטה אך צסק"א המשיכה לשמור על עליונותה בכדורסל וזכתה ב-9 אליפויות רוסיה רצופות בשנים 1992 - 2000.
בזירה האירופית באותן שנים צסק"א העפילה לפיינל פור בליגה האירופית של פיב"א והפסידה בחצי הגמר לפנאתינייקוס היוונית בתוצאה 71–81, והפסידה גם במשחק על המקום השלישי מול ריאל מדריד שגברה עליה בתוצאה 76–77. בשנת 2000 צסק"א זכתה בתואר אלופת הליגה הצפון אירופית בכדורסל (NEBL), כשבאותה עונה ירומין עבר לאמן את אוניקס קאזאן.
החל מאותה עונה חלה היחלשות ביכולת הקבוצה, והיא באה לידי ביטוי באובדן שתי אליפויות רוסיה בשנים 2001 ו-2002 בהן סיימה הקבוצה את הליגה במקומות הרביעי והחמישי בלבד. על הקווים עמד המאמן ואלרי טיחוננקו. ב-2002 נשיא הקבוצה אלכסנדר גומלסקי מינה את סרגיי קושצ'נקו למאמן ובעונת 2003 הקבוצה זכתה באליפות המדינה והעפילה לפיינל-פור היורוליג אך הודחה בחצי הגמר על ידי ברצלונה.
באמצע שנות ה-2000 החל כסף רב לזרום לספורט הרוסי, ובין המרוויחות מכך הייתה צסק"א, אשר התחזקה באופן משמעותי. מנהלה של אוראל גרייט, שזכתה בשתי האליפויות על חשבונה של צסק"א, הוחתם על ידי צסק"א בשנת 2002 במטרה להחזירה לפסגת הכדורסל האירופי. הקבוצה הגדילה משמעותית את תקציבה והחלה לרכוש שחקנים זרים חזקים, ביניהם האמריקאי, ג'יי.אר. הולדן שלאחר הגיעו קיבל אזרחות מקומית ואף שיחק בנבחרת רוסיה, תיאודורוס פאפאלוקאס הרכז היווני, וסנטר מכבי תל אביב בעבר ויקטור אלכסנדר.
בשנים 2002–2011 צסק"א זכתה בתשע אליפויות רצופות, ארבעה גביעי רוסיה ושתי אליפויות אירופה. המאמן שמונה להחזיר לצסק"א את ההגמוניה בכדורסל הרוסי היה דושאן איבקוביץ' עטור התארים, שמונה בקיץ 2002. הקבוצה זכתה מחדש באליפות רוסיה, חזרה לצמרת הכדורסל האירופי והעפילה לחצי גמר היורוליג, שם הפסידה למארחת ולזוכה ברצלונה. שנה לאחר מכן הקבוצה זכתה שוב באליפות המקומית והפסידה בחצי גמר הפיינל פור האירופי למארחת והזוכה, הפעם מכבי תל אביב. בשנת 2005 סיימה צסק"א את העונה הרגילה של היורוליג עם המאזן הטוב ביותר - הפסד אחד בלבד, והעפילה לפיינל פור שנערך במוסקבה. למרבה ההפתעה, צסק"א הפסידה בחצי הגמר לטאו ויטוריה הספרדית וסיימה במקום הרביעי בטורניר. כתוצאה מכך דושאן איבקוביץ' פוטר ואטורה מסינה האיטלקי מונה להחליפו. בין השחקנים שהובאו לקבוצה: הפורוורד מתיאז' סמודיש הסלובני, הגארדים טראג'ן לנגדון ודייוויד ואנטרפול, ותומאס ואן דן שפיגל הסנטר הבלגי. בשנותיו של מסינה בקבוצה כמאמן הייתה צסק"א לאחת הקבוצות הדומננטיות ביבשת האירופית והגיעה בכל אחת מארבע שנותיו לגמר היורוליג.
כבר בעונה הראשונה הדהימה צסק"א את הכדורסל האירופי במשחק גמר היורוליג של 2006 בו גברה צסק"א על מכבי תל אביב בתוצאה 69–73, לאחר שנים בהן הייתה מכבי לקבוצה החזקה ביבשת. לצסק"א הייתה זו הזכייה החמישית בגביע אירופה. בשנת 2007 הדיחה צסק"א את מכבי בשלב רבע הגמר בדרכה לגמר הפיינל פור, שבו הפסידה לפנאתינייקוס מארחת הפיינל פור באתונה 93-91. ב-2008 זכתה בגביע אירופה השישי, כאשר גברה על מכבי תל אביב בתוצאה 77–91.
בשנת 2010 אימן את הקבוצה המאמן ממונטנגרו דושקו ווישביץ', שאימן את פרטיזן בלגרד בשנת 2009 ובנובמבר הוא פוטר לאחר סדרת כישלונות ביורוליג. בשנת 2010 הודחה צסק"א מהיורוליג בשלב הבתים ולא העפילה לשלב 16 הקבוצות הטובות ביותר, לראשונה מזה תשע שנים. למרות הכישלון בזירה האירופית, הקבוצה העפילה לגמר הפלייאוף של הליגה הרוסית בעונת 2011, גברה על יריבתה העירונית חימקי מוסקבה 1-3 בסדרת הגמר וזכתה באליפות התשיעית ברציפות.
בעונת 2012 העמידה הקבוצה סגל מרשים וחזק, ואף החזירה לשורותיה את אנדריי קירילנקו שנחשב לאחד משחקני הכדורסל הטובים בעולם. הקבוצה הראתה דומיננטיות מוחלטת בכדורסל האירופי, אך כשלה ברגע האמת בגמר היורוליג הסנסציוני בו הפסידה לאולימפאקוס פיראוס. על אף הכישלון בזירה האירופית, המשיכה הקבוצה לזכייה באליפות ובגביע הרוסי. בקיץ 2012 שב אטורה מסינה לעמדת המאמן לקדנציה שנייה. בעונת 2013/14 הגיעה צסק"א עד לחצי גמר פיינל פור היורוליג, שם פגשה את מכבי תל אביב, לה הפסידה בתוצאה 67–68. צסק"א הובילה במשך כל המשחק, אך בשניות האחרונות של הרבע האחרון שחקן מכבי תל אביב טייריס רייס קלע 2 נקודות שהפכו את התוצאה והביאו ניצחון שהעלה את מכבי לגמר היורוליג והדיח את צסק"א מהמפעל.
בעונת 2014/15 מונה היווני דמטריוס איטודוס למאמן הקבוצה, ובאותה עונה הקבוצה העפילה לפיינל-פור היורוליג והודחה על ידי אולימפיאקוס וסיימה לבסוף במקום השלישי לאחר שגברה על פנרבחצ'ה במשחק על המקום השלישי. צסק"א המשיכה לשמור על הדומיננטיות שלה בכדורסל הרוסי וזכתה שוב באליפות אחרי שזכתה באליפות ליגת VTB. בעונת 2015/16 זכתה בגביע יורוליג שביעי בתולדותיה, כאשר גברה בגמר על פנרבחצ'ה אולקר הטורקית לאחר הארכה 101-96. היא זכתה גם בפעם השביעית באליפות הליגה המאוחדת של VTB.
בעונת 2016/2017 העפילה לפיינל פור היורוליג אך הודחה בחצי הגמר על ידי אולימפיאקוס ובאותה עונה זכתה באליפות הרוסית בפעם ה-15 ברציפות ובאליפות הליגה המאוחדת של VTB בפעם השמינית ברציפות. בעונת 2017/2018 העפילה לפיינל פור היורוליג אך שוב הודחה בחצי הגמר, הפעם על ידי ריאל מדריד. היא חזרה לפיינל פור היורוליג גם בעונת 2018/2019 ונקמה בספרדים אחרי שהדיחה אותם בשלב חצי גמר ובגמר גברה על אפס פילזן בדרך לזכייה שמינית ביורוליג.
בעונת 2018/19 זכתה בגביע יורוליג שמיני בתולדותיה. היא זכתה גם בפעם העשירית באליפות הליגה המאוחדת של VTB. בעונת 2019/2020 הן היורוליג והן אליפות הליגה המאוחדת של VTB הושעו ולבסוף לא הושלמו ולא הוכתרה כל אלופה, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. בינואר 2021 נודע על כוונת משרד ההגנה של רוסיה להרוס את היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א ולבנות על חורבותיו קומפלקס ספורט חדש, אלא שהדבר יותיר את המועדון ללא היכל ביתי עד להשלמת השיפוצים, לאחר שהסתבר כי האולם החלופי מגה-ספורט ארנה אינו זמין לארח את הקבוצה במהלך שנת 2021. בעונת 2020/2021 בליגה המאוחדת של VTB, צסק"א הגיעה למאזן של 5 הפסדים, לראשונה מאז עונת 2010/2011 בנוסף העפילה בפעם ה-20 בתולדותיה לפיינל פור היורוליג אך הפסידה בחצי הגמר לאנאדולו אפס. עם זאת, שמרה על הבכורה בליגה הרוסית וזכתה בפעם ה-11 ב.
בעונת 2021/2022 הקבוצה הגיעה למאזן של 5 הפסדים רצופים בכל המסגרות, במה שהיה למאזן השלילי ביותר מאז עונת 2000/2001. בהמשך העונה הוחלט להוריד אותה מהיורוליג בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה שגרמה גם לעזיבת השחקנים הזרים את רוסיה. היא גם נכשלה לשמור על היתרון בסדרת גמר ליגת VTB מול זניט ולראשונה מזה 19 שנה לא זכתה בתואר האליפות.
צסק״א התאוששה בעונת 2022/2023 כאשר הגיעה למאזן של 23 ניצחונות רצופים בעונה הסדירה והתמקמה בראשות טבלת ליגת VTB, אך הודחה כבר בחצי גמר פלייאוף הליגה ושוב לא הצליחה לזכות באליפות.
היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א
היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א על שם אלכסנדר גומלסקי הויהא מבנה ספורט רב-תכליתי במוסקבה שנבנה כדי לארח את משחקי הכדורסל של אולימפיאדת מוסקבה (1980) ושימש כאולם הבית של מועדון הכדורסל צסק"א מוסקבה משנת 1979 עד 2021, עת הוחלט להרסו. לאחר מותו של אלכסנדר גומלסקי באוגוסט 2005, ההיכל החל לשאת את שמו של מאמן הכדורסל המוערך של צסק"א ובאוקטובר 2006 רשמית החל לשאת את השם "קומפלקס הספורט האוניברסלי של צסק"א על שם אלכסנדר גומלסקי".
מגה-ספורט ארנה
היכל הספורט מגה ספורט (Дворец спорта "Мегаспорт") הוא היכל ספורט רב-תכליתי בשדה חודינקה שבמוסקבה והוא בעל תכולה של 13,926 מושבים. החל משנת 2015 משמש את צסק"א באירוח משחקים בינלאומיים והיא מארחת בו את כל משחקי היורוליג בעוד היכל הספורט האוניברסלי של צסק"א ממשיך לשמש כאולמה הביתי במשחקי ליגת VTB אף שצסק"א אירחה חלק ממשחקי הליגה שלה גם בהיכל מגה-ספורט בעונת 2016.
בנייתו הושלמה בדצמבר 2006 ומשמש גם למשחקי הוקי קרח, תחרויות החלקה על הקרח וכדורעף.
היריבות עם מכבי תל אביב
בישראל זכורים בעיקר שני משחקיה של צסק"א מוסקבה נגד מכבי תל אביב, בשנת 1977 ובשנת 2014. המשחק הראשון היה בשלב בית חצי הגמר של גביע אירופה לאלופות בעיר וירטון שבבלגיה, בין מכבי תל אביב שנחשבה באותו זמן לקבוצה קטנה וצסק"א, אחת הקבוצות המובילות באירופה שייצגה את עוצמת המעצמה הסובייטית. מאחר שבאותו זמן לא היו יחסים דיפלומטיים בין ישראל לברית המועצות, צסק"א סרבה לארח את מכבי במוסקבה ולהתארח בישראל. על אי בואה לארץ נפסק לה הפסד טכני, ואת מכבי היא אירחה בעיירה הבלגית. למרבה ההפתעה מכבי תל אביב ניצחה את צסק"א 79–91 בדרך לזכייה בסוף העונה בתואר אירופי ראשון, והאוהדים הצהובים בווירטון החלו לשיר "הו הא, מה קרה, צסק"א אכלה אותה". מאז היו צסק"א מוסקבה ומכבי תל אביב יריבות מושבעות וכל המפגשים ביניהן מלווים באמוציות גבוהות מאוד והעלאת זכרונות מהמשחקים הגדולים.
במקרה השני, בשנת 2014, פגשה מכבי את צסק"א בחצי גמר פיינל פור היורוליג שהתקיים במילאנו. צסק"א, שבשורותיה שיחקו כוכבי כדורסל אירופאי כמו מילוש תאודוסיץ', סאשה קאון וסוני וימס (שלימים הפך לשחקנה של מכבי תל אביב) הייתה הפייבוריטית הברורה לניצחון במשחק וגם הובילה בו ברוב שלביו. כשנותרו 19 שניות לסיום המשחק, צסק"א הובילה ב4 נקודות (63-67), אך שלשה מהירה של דייוויד בלו, ואיבוד כדור שלומיאלי של ויקטור חריאפה (שחקנה של צסק"א) לטובת דייוויד בלו, הובילו את מכבי לסל ניצחון של טייריס רייס שקבע את תוצאת המשחק, 67-68 לטובתה של מכבי, ואת המונח "נס מילאנו השני". בהמשך, מכבי ניצחה את ריאל מדריד במשחק הגמר והייתה לאלופת היורוליג.
מסוף שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-2000 הייתה מכבי עדיפה לרוב על-פני צסק"א, שנפגעה גם מקריסת ברית המועצות. מאז 2005 הקבוצה התחזקה מאוד, בשני גמרי היורוליג שצסק"א זכתה בהם ב-2006 וב-2008, היא גברה בגמר על מכבי תל אביב. ב-12 בינואר 2019 ניצחה מכבי תל אביב את צסק"א מוסקבה 93-76 בניצחון חוץ ראשון מאז 2004. ב-12 בדצמבר 2019 ניצחה מכבי תל אביב את צסק"א מוסקבה בהיכל מנורה מבטחים 80:90 לראשונה מאז 2009.
נחל שפן
תוואי הנחל
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־585 מטרים מעל פני הים, כקילומטר מדרום־מזרח לכפר הפלסטיני ח'רבת אל־מג'אז השייך לגוש מסאפר יטא בדרום יהודה ושומרון. הנחל זורם מזרחה לאורך הקו הירוק ולאחר מכן פונה לדרום־מזרח ובהמשך דרומה עד שנשפך, בגובה של כ־85 מטרים מעל פני הים, לנחל צאלים (הנשפך אל ים המלח).
ייחום
ייחום הוא שלב במחזור הרבייה של מספר בעלי חיים. בעת שהנקבה מוכנה להפריה, היא מפגינה באופן גלוי את רצונה להזדווג עם זכר, כלומר, את העובדה שהיא מיוחמת. דבר זה נעשה במספר דרכים כגון שינוי במראה החיצוני, הפצת ריח אופייני, שינויי התנהגות, השמעת קולות ייחודיים ועוד. באמצעות דרכים אלה הנקבה מושכת זכרים להזדווג עימה. אצל כלבות ייתכן לפעמים הפרשה דמית מהנרתיק, תופעה פזיולוגית שונה מזו של הוסת.
אצל חלק מבעלי החיים, הימצאותה של נקבה מיוחמת בסביבה עשויה לגרום לכך שזכרים ייאבקו ביניהם על הזכות להזדווג עמה. אצל בעלי חיים החיים בלהקה, רק הזכר השליט בלהקה מזדווג עם הנקבות המיוחמות.
אצל בעלי חיים מסוימים ייחום הנקבות מופיע בעונה מסוימת בשנה או במחזוריות קבועה אחרת, תקופות אלו נקראות עונת הרבייה. אצל חלק מבעלי החיים הייחום קשור לטמפרטורה השוררת בסביבה, למצבה הגופני והתזונתי של הנקבה ולזמינות מזון. כל אלה מיועדים להבטיח תנאים גופניים וסביבתיים נאותים לנקבה בתקופת נשיאת ההריון, וכן להבטיח כי לידת הצאצאים תהיה במועד נוח לגידולם מבחינת תנאי האקלים, זמינות המזון וכדומה, באופן שיצור סיכוי מרבי להישרדותם.
במינים בהם מתקיים ייחום כחלק ממחזור הרבייה, הנקבה אינה מעוניינת בהזדווגות ואינה יכולה להיכנס להיריון, אלא בתקופת הייחום.
קיקי פאלמר
קיקי פאלמר (באנגלית: Lauren Keyana "Keke" Palmer; נולדה ב-26 באוגוסט 1993) היא שחקנית, זמרת ואשת טלוויזיה אמריקאית. זוכת פרס אמי לבידור בפריים טיים, חמישה פרסי NAACP Image, ומועמדויות לפרס אמי ופרס גילדת שחקני המסך. היא נכללה ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים בשנת 2019.
פאלמר הופיעה את הופעת הבכורה שלה במשחק המספרה 2 מאוחר יותר היא הופיעה בסרט הטלוויזיה "כובע הצמר", וזכתה לפריצת הדרך שלה בכיכובה בסרט הדרמהאקילה והדבורה. אלבום האולפן הראשון שלה, So Uncool, יצא ב-2007, והיא התפרסמה כשחקנית ילדה בולטת עם תפקידים באיחוד המשפחתי של Madea, Jump In! The Longshots ו- Shrink.
פאלמר הופיעה במספר תפקידים בניקלודיאון, כמו בדמות הראשית בסיטקום טרו ג'קסון, סיפקה את קולה של עיישה בחידוש של ניקלודיאון של מועדון ווינX. פאלמר עשתה את המעבר שלה לתפקידים בוגרים עם הסרט הביוגרפי VH1 CrazySexyCool: The TLC Story, ולאחר מכן כיכבה בסרט המתח "חיה", סדרת האימה הקומית מלכות הצעקה, סדרת הדרמה תחנת ברלין, סדרת האימה צעקה, סרט דרמת הפשע נוכלות בלי חשבון ותפקיד ראשי בסרט אין מצב של ג'ורדן פיל. ב-2021 היא קיבלה פרס אמי בפריים טיים על תפקידיה בסדרה Turnt Up with the Taylors.
מאז So Uncool, פאלמר הוציא שלושה אלבומים מורחבים' היא הנחתה את תוכנית האירוח "רק קיקי" ואת תוכנית האירוח "סטרהן, שרה וקיקי", שזיכתה אותה במועמדות לפרס אמי למנחה המצטיינת בתוכניות בידור.
ראשית חייה
לורן קיאנה פאלמר נולדה ב-26 באוגוסט 1993, בהארווי, אילינוי וגדלה ברובינס, אילינוי הסמוכה. היא גדלה בבית קתולי. הוריה, שרון ולורנס "לארי" פאלמר, שנפגשו בבית ספר לדרמה, עבדו שניהם כשחקנים מקצועיים לפני ששינו מקצוע. אביה עובד בחברת פוליאוריתן, ואמה היא מורה בתיכון שעובדת עם ילדים אוטיסטים. אביה גם מתנדב כדיקן קתולי. הכינוי קיקי אינו קיצור של קינאיה אלא כינוי שנוצר כי לאחותה הגדולה הייתה חברה דמיונית בשם קיקי לפני שהיא נולדה. פאלמר שרה לראשונה בכנסייה אך זכתה לחשיפה בהופעה במה בשיקגו. בשנת 2002, בהיותה בת תשע נבחנה פאלמר להפקה בימתית של מלך האריות.
2000–2012: ילדה שחקנית ותחילת הצלחתה
בשנת 2004, זכתה פאלמר בתפקיד הקולנועי הראשון שלה בסרט המספרה 2 בו גילמה את אחייניתה של קווין לטיפה. בשנת 2005, חתמה פאלמר על חוזה תקליטים עם חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. באותה שנה, היא הופיעה בסרט הטלוויזיה אבירי דרום ברונקס, וכן כיכבה בסדרות הטלוויזיה Second Time Around ו- ER. באותה שנה, המפיק ראלף פארקהאר עזר לפאלמר להשתתף בתפקיד הראשי בפיילוט של ערוץ דיסני בשם קיקי וג'מאל אך הסדרה מעולם לא שודרה.
פאלמר הוציאה את אלבום הבכורה שלה So Uncool ב-18 בספטמבר 2007. האלבום הגיע למקום ה-86 במצעד ה-R&B/היפ-הופ המובילים בארצות הברית.
2013–היום: המשך ההצלחה
בשנת 2013, פאלמר גילמה את רוזונדה "צ'ילי" תומאס בסרט הביוגרפי של TLC,crazysexycool ששודרה באוקטובר ב- VH1. לאחר מכן שיחקה בסרט האימה חיה, אשר יצא לאקרנים 2014. לאחר מכן היא חזרה במהלך העונה השנייה של סדרת הדרמה של שואוטיים הסקס של מאסטרס, כשהיא מגלמת את קורל. באותה שנה, פאלמר הנחתה תוכנית אירוח ביום ב- BET שנקראה רק קיקי. בכך היא הפכה לאחת ממנחות השידור הצעירות ביותר בתולדות הטלוויזיה; המופע עצמו נחשב ל"פורץ דרך" ו"מרענן". בספטמבר 2014, פאלמר הפכה לאפרו-אמריקאית הראשונה שכיכבה כדמות הראשית במחזמר סינדרלה בברודוויי. מאוחר יותר באותה שנה, פאלמר הודיעה שהיא חתמה על חוזה עם איילנד רקורדס. בין ספטמבר 2015 לדצמבר 2016, היא כיכבה בתור זיידי ויליאמס בסדרת קומדיית האימה מלכות הצעקה, שיצר ריאן מרפי. בינואר 2016, פאלמר כיכבה בתפקיד מרטי מרשינו בספיישל הטלוויזיה גריז: לייב. בריטני ספנוס מהרולינג סטון התייחסה להופעה של פאלמר "בולטת" והדגישה את "האסרטיביות, הביטחון העצמי וחוש ההומור הנושך שלה". ביוני הוציאה פאלמר את Waited to Exhale, אלבום שכתבה בתקופתה ב- טרו ג'קסון שלא יצא לאור עקב בעיות בלייבל ו"ההססנות המונעת מחרדה". ב-4 בנובמבר, פאלמר הוציאה את המחזה המורחב השני שלה, בשם לורן, עם סרט קצר בן 17 דקות באותו שם שיצא לאקרנים בלעדית באתר האינטרנט ' בילבורד. בשנת 2017, פאלמר הוציאה את ספר הזיכרונות שלה, I Don't Belong to You: Quiet the Noise and Find Your Voice. באותה שנה, היא הצטרפה לסדרת הדרמה תחנת ברלין במהלך העונה השנייה שלה.
באפריל 2019, פאלמר החל להנחות בתוכנית האירוח שלABC ,סטרהן ושרה, כשהיא ממלאת מדי פעם את מקומו של המנחה השותף מייקל סטראהן ובאופן קבוע יותר החל ביוני במהלך חופשת הלידה של המנחה המשותפת שרה היינס. היא הצטרפה לסדרת הטלוויזיה צעקה כאורחת קבועה בעונתה השלישית, שם היא מגלמת דמות בשם קים ג'ונסון, שהוצגה לראשונה ב-8 ביולי 2019. ב-26 באוגוסט, פאלמר הפך למנחה שותפה קבועה בתוכנית של סטראהן ושרה,ככה שמאז השתנה שם התוכנית ל- סטראהן, שרה וקיקי. בספטמבר, פאלמר כיכבה כ"חשפנית מאוהבת" בסרט דרמת הפשע נוכלות בלי חשבון, בבימויה של לורן סקפאריה. היא שרה את השיר "Giants" כחלק מקבוצה וירטואלית בשם True Damage, שבה היא מדבבת דמות בשם Senna, במשחק הווידאו League of Legends לאליפות העולם 2019. השיר כולל את הזמרות בקי ג'י וסויון וכן את הראפרים Duckwrth ו- Thotmose בתור חברי הקבוצה האחרים. בנובמבר, True Damage ביצעה את השיר בלייב במהלך טקס הפתיחה של הגמר.
סטראהן, שרה וקיקי הסתיימה באופן בלתי צפוי במרץ 2020 כאשר מגפת הקורונה סיימה את תוכניות האולפנים בשידור חי בתעשייה, ו-ABC החליטה להעביר את משבצת הזמן לכיוון חדשות. מאוחר יותר קיבל פאלמר מועמדות לפרס אמי ביום למנחה מצטיינים בתוכנית השיחות הבידורית לצד היינס וסטראהן. באותה שנה, פאלמר החלה לככב בסדרת קומדיית טלוויזיה אינטרנטית בשם Turnt Up with the Taylors, שבה היא מגלמת את כל הדמויות. היא הוציאה מחזה מורחב בשם Virgo Tendencies, Pt. 1 ב-28 באוגוסט. ב-30 באוגוסט, פאלמר הנחתה את פרסי הווידאו של MTV לשנת 2020, במהלכו גם ביצעה את שירה " Snack ". בשנה שלאחר מכן זכתה פאלמר בפרס אמי בפריים טיים לשחקנית המצטיינת בסדרת קומדיה או דרמה קצרה על הופעתה ב- Turnt Up with the Taylors. באותה שנה, פאלמר אירחה לזמן קצר חידוש של תוכנית ההיכרויות הקלאסית משנות ה-90 של MTV Singled Out עם ג'ואל קים בוסטר כמנחה שותף שלה ברשת שירותי הסטרימינג המקוונים קוויבי.
ב-2022, פאלמר כיכבה בסרט "אליס", בבימויו של קריסטין ור לינדן, הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל סאנדנס ב-2022. היא גם שימשה כקריינית ב- Not So Pretty, סרט תיעודי החוקר את תעשיית היופי בבימוי קירבי דיק ואיימי זירינג עבור HBO Max. פאלמר דיבבה את דמותו של איזי הות'ורן בסרט האנימציה של פיקסאר שנות אור, ספין-אוף של סדרת סרטי צעצוע של סיפור וכיכבה בתפקיד אמרלד הייווד בסרט "אין מצב ", בבימויו של ג'ורדן פיל. פאלמר מארחת כעת חידוש של NBC של תוכנית המשחקים הקלאסית Password, עם ג'ימי פאלון כמפיק בכיר/אורח קבוע של ידוענים.
פילנתרופיה ואקטיביזם
פאלמר עובדת עם מועדוני הבנים והבנות של ארגון הצדקה האמריקאי Cool To Be Smart, מדברת עם ילדים על חשיבות הלמידה. היא גם תומכת בחקלאות עירונית ובצופות. היא עבדה עם ארגוני צדקה כמו YWCA ועם Saving Our Daughters. החל משנת 2010, פאלמר הייתה נציגה של פרויקט Saving Our Daughters, קמפיין נגד בריונות.
פאלמר נכללה ברשימת 100 המשפיעות של מגזין הטיים בנובמבר 2019, אשר "שם זרקור על 100 כוכבים וכוכבות עולים שמעצבים את עתיד העסקים, הבידור, הספורט, הפוליטיקה, המדע, הבריאות ועוד". היא תומכת בתנועת Black Lives Matter. בשנת 2020, היא צעדה בהוליווד, קליפורניה, כחלק ממחאות ג'ורג' פלויד. באותה שנה, היא התייחסה לתנועה במהלך מונולוג הפתיחה שלה בטקס פרסי הווידאו של MTV ב-2020.
אָמָנוּת
אלבום האולפן הראשון של פאלמר, So Uncool, שהושפע מאוד מ-R&B עכשווי, שתואר כ"בהיר, קופצני ומלודי מספיק כדי לפנות לבני נוער ולפני נוער. מעריצי פופ נוער רקדני ירצו להקשיב לבכורה המשמחת הזו". פאלמר הושפעה מאוד מזמרות ה-R&B האמריקאיות סיארה, ג'נט ג'קסון, מייקל ג'קסון, מריה קארי, Aaliyah, ברנדי, מרי ג'יי בלייג', וויטני יוסטון, כמו גם קבוצת הבנות TLC. בין ההשפעות עליה פאלמר מציינת גם את אומניות הפופ גוון סטפני ואבריל לאבין.
חיים אישיים
בדצמבר 2022 הכריזה כי היא בהריון ראשון מבן הזוג שלה.
לאחר יציאת הסינגל שלה "I Don't Belong to You" ב-25 באוקטובר 2015, פאלמר הסבירה שהיא לא שייכת לאף אחד אלא לעצמה, שהיא עושה את ההחלטות של עצמה, האושר שלה מוגדר על ידה וגם הזהות שלה מוגדרת על ידה. היא גם אמרה שהיא לא רוצה שהמיניות שלה תוגדר על ידי תוויות ואמרה שאנשים צריכים לזרום עם תיוג עצמם, מכיוון שהזהות שלהם יכולה להשתנות.
פאלמר נאבקה בחרדה ובדיכאון. בשנת 2019, כחלק מקמפיין #YouKnowMe, היא שיתפה באמצעות טוויטר כי היא עברה הפלה. ב-1 בדצמבר 2020, פאלמר הודיעה שהיא מתמודדת עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות כל חייה.
אני דיפרנקו
אני דיפרנקו (באנגלית: Ani DiFranco; נולדה ב-23 בספטמבר 1970 בשם אנג'לה מריה דיפרנקו) היא זמרת, מוזיקאית ויוצרת יהודיה אמריקאית, הנחשבת בעיני רבים לסמל פמיניסטי. היא ידועה כאמנית פורייה, שהוציאה 17 אלבומים ב-17 שנים.
קורות חיים
דיפרנקו נולדה בבאפלו, ניו יורק לאם יהודיה אמריקאית ואב איטלקי-אמריקני. היא החלה לנגן גרסאות כיסוי לשירי הביטלס בברים מקומיים עם המורה לגיטרה שלה בגיל 9.
בשנת 1989, בגיל 18, דיפרנקו הקימה חברת הקלטות משלה, "Righteous Records", ששמה שונה ל-"Righteous Babe Records" ב-1994, עם תקציב של 50 דולר בלבד. אלבום הבכורה שלה, "Ani DiFranco", יצא ב-1990.
דיפרנקו הזדהתה כביסקסואלית במשך רוב הקריירה שלה, ובשנת 1998 נישאה לטכנאי הסאונד אנדרו גילכרייסט. מקורות רבים דיווחו כי מעריצים רבים שלה הרגישו שבגדה בהם כשנישאה לגבר. חמש שנים לאחר מכן דיפרנקו וגילכרייסט התגרשו. ב-20 בינואר 2007 דיפרנקו ילדה בת בשם פטה לוסיה (בלידת בית). אביה של הילדה הוא מייק נפוליטאנו, שהיה שותף בהפקת האלבום של דיפרנקו מ-2006, "Reprive".
דיפרנקו ילדה את בנה, דנטה דיפרנקו, ב-6 באפריל 2013.
אני דיפרנקו מתגוררת עם משפחתה בניו אורלינס, לואיזיאנה וברשותה גם בית בעיר הולדתה באפלו, ניו יורק.
הכרה
ב-21 ביולי 2006 קיבלה דיפרנקו את פרס ה-"Woman of Courage" מ"ארגון הנשים הלאומי" (N.O.W), ארגון פמיניסטי אמריקני. דיפרנקו היא המוזיקאית הראשונה שקיבלה את הפרס, שניתן בכל שנה לאישה שתרומתה לתנועה הפמיניסטית בולטת.
דיפרנקו כונתה "הגברת המובילה של מוזיקת הרוק בבאפלו". מאז 2003, היא הייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס גראמי על עטיפת האלבום הטובה ביותר. היא זכתה פעם אחת בשנת 2004, על עטיפת האלבום "Evolve", שעיצבה יחד עם בריאן גרונט.
סגנון מוזיקלי ותדמית הפולק
נגינת הגיטרה של דיפרנקו לרוב מאופיינת בסטקטו, פינגר סטייל מהיר, וכיוונים אלטרנטיביים של הגיטרה. מילות השירים שלה כוללות הרבה פעמים משחקי מילים, מטפורות ואירוניה ושובחו בשל המורכבות שלהן. למרות שהמוזיקה של דיפרנקו תויגה כפולק רוק ורוק אלטרנטיבי, היא ערבבה בין סוגות מאז האלבומים המוקדמים שלה. דיפרנקו שיתפה פעולה עם אמנים רבים, ביניהם הזמר פרינס. היא השתמשה במגוון רחב של סגנונות וכלים ובהם כלי נשיפה ממתכת, בס מהלך, כלי מיתר, כלים אלקטרוניים וסינתיסייזר. דיפרנקו בעצמה אמרה ש"מוזיקת פולק זה לא גיטרה אקוסטית - זה לא איפה שהלב שלה נמצא. אני משתמשת במילה פולק כדי לתאר מוזיקת פאנק וראפ. זו גישה, זו מודעות למורשת שלך, וזו קהילה. זו מוזיקה לא מסחרית שנותנת קול לקהילות שונות והמאבק שלהן בסמכות."
ליריקה ופוליטיקה
למרות שהרבה מהחומר של דיפרנקו הוא אוטוביוגרפי, הוא לעיתים קרובות מאוד פוליטי. הרבה מהשירים שלה עוסקים בבעיות חברתיות של זמננו כמו גזענות, סקסיזם, התעללות מינית, הומופוביה, זכויות מיניות (לדוגמה, נושא ההפלה), עוני, ומלחמה. השילוב של האישי והפוליטי אחראי באופן חלקי להצלחה המוקדמת של דיפרנקו בקרב תלמידי מכללות פעילים פוליטית, שחלקם בנו לה אתרי מעריצים כבר ב-1994. מפני שהעלייה המהירה בפופולריות של דיפרנקו באמצע שנות התשעים קרתה בעיקר בזכות קשרים אישיים ודיבור מפה לאוזן במקום בעיתונות הזרם המרכזי, מעריציה הביעו לעיתים קרובות תחושה של קהילה. דיפרנקו הביעה דעות פוליטיות מחוץ למוזיקה שלה. בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2000 היא עודדה הצבעה לראלף ניידר.
לווייתן מקור דרומי
לווייתן מקור דרומי (שם מדעי: Mesoplodon grayi) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. הוא קרוי גם לווייתן מקור גריי ע"ש המגלה שמו ג'ון אדוארד גריי (1800 – 1875). הוא בין המינים היחידים במשפחה בעלי שיניים עליונות.
זהו מין עם גוף דק יחסית. הוא בעל מצח נמוך מאוד ולסתות בינוניות וישרות יחסית. השיניים מצויות בקדמת הלסת והם מאוד קטנות ומרובות. לזכרים ישנם 2 שיניים באמצע הלסת ויש להם גם שיניים קטנות בלסת העליונה. אורכם 5.5-6 מ' ומשקלם עד 1,100 ק"ג. צבעם אפור כהה עם בן בהירה והלסת לבנה אצל 2 המינים . הם גם בעלי צלקות על גופם עקב מלחמות בין הלווייתנים וגם עקב נשיכות של כרישים.
לעומת שאר לווייתני המקור הם חיים בחבורות גדולות וצוללים לעומק עד 2,000 מ' כדי לחפש טרף כמו דיונונים ודגים. ככל הנראה השיניים העליונות עוזרות ללכידת טרפם.
הם חיים באוקיינוסים הדרומיים ומצפינים עד לאוסטרליה, דרום אפריקה, קצוות דרום אמריקה ואיי פוקלנד, אך הם נפוצים ביותר בחופי ניו זילנד והמין הנפוץ ביותר שם במשפחה, יחד עם לווייתן מקור שיני-מעדר הוא נפוץ בהם בעיקר בחורף.
חושים (דמות מקראית)
חוּשִׁים בֶּן דָּן הוא דמות מקראית, בנו היחיד של דן, בן יעקב אבינו. בתורה הוא מוזכר. בתלמוד הובאו סיבות שונות מדוע נכתב בלשון רבים "ובני". בפרשת פינחס הוא מוזכר בשם "שוחם".
מסופר במדרש שבזמן העימות בין יוסף שליט מצרים ואחיו שלא הכירוהו, נתן יהודה צעקה שנשמעה עד ארץ ישראל וחושים ששמע את הצעקה הצטרף לעזרתם של בני יעקב.
מבני בניו הידועים אנו מוצאים את אהליאב בן אחיסמך שיחד עם בצלאל בן אורי בן חור הקימו את המשכן, וכן את שמשון הגיבור שהיה משבט דן.
הכוחות המזוינים של אקוודור
הכוחות המזוינים של אקוודור (בספרדית: Fuerzas Armadas del Ecuador) הם הכוח הצבאי הלאומי של אקוודור. המפקד העליון הוא נשיא אקוודור, כיום גיירמו לאסו. הצבא נמצא בדרך כלל בשליטה אזרחית, בעיקר באמצעות משרד ההגנה הלאומי. הצבא האקוודורי היה מעורב בסכסוכי גבול עם פרו (מלחמת אקוודור-פרו (1857–1860), מלחמת פרו–אקוודור, מלחמת פקישה, מלחמת סנפה), וסיפק משקיפים וחיילים לאומות המאוחדות מאז 1948.
משימה
הכוחות המזוינים הם חלק מהכוחות הציבוריים ויש להם את המשימה המוצהרת של שמירה על שלמות והריבונות לאומית של השטח הלאומי של אקוודור. הם גם מעורבים בפיתוח החברתי והכלכלי של המדינה ובמתן סיוע בשמירה על הסדר הפנימי. המשימות כוללות לחימה בפשע מאורגן, פעולות לתפישת סמים ופעולות כנגד הגירה בלתי חוקית. שטח אקוודור מחולק ל-5 "אזורי כוח משימה משותפים" (Fuerzas de Tarea Conjunta), 4 ביבשת אקוודור, החמישי הוא אזור הימי (כולל איי גלאפגוס).
ארגון
הכוחות המזוינים של אקוודור נמצאים תחת בסמכותו של נשיא הרפובליקה באמצעות משרד ההגנה, בתיאום הפיקוד המשותף של הכוחות המזוינים.
פיקוד משותף
הפיקוד אחראי על הניהול והתיאום של ארבעת הזרועות הצבאיות. מטרות הפיקוד הן לשלב את הזרועות הצבאיות ביכולות משותפות וביכולת הדדית, לתת מענה לשינויים ותרחישים חדשים, המבטיחים את השלום, הביטחון ורווחתה של האומה.
צבא
צבא אקוודור (Ejército Ecuatoriano) הוא הזרוע היבשתית של הכוחות המזוינים. 52,538 חייליו פרוסים בהתאם לדוקטרינה הצבאית שנקבעה. לצבא אקוודור העכשווי יש מרכיב גדול של יחידות חי"ר ללוחמה בג'ונגל וכוחות מיוחדים. הצבא מפעיל כ-236 טנקים ו-68 מטוסים.
חיל האוויר
חיל האוויר האקוודורי (Fuerza Aérea Ecuatoriana) ראה פעילות לחימה מספר פעמים בשנים 1981 ו-1995 כאשר צבר ניסיון נגד חיל האוויר הפרואני. כיום ל-FAE יש כוח אדם של 6,055 והוא מתמקד בעיקר בבקרת גבולות אך גם במלחמה בסמים, בהתקוממות גרילה ובמשימות הומניטריות. מאז 2009 ה-FAE עובר שינויים גדולים ותוכניות מודרניזציה לחיזוק יכולות ההגנה של המדינה.
חיל הים
חיל הים של אקוודור (Armada del Ecuador) הוא כוח קטן, יעיל ומאוזן היטב. עם זאת, הגבלה תקציבית מעכבת כל רכישה גדולה ואת הסיכויים לשמור על כוח חזק באוקיינוס השקט. מאז סוף 2009, המבנה של חיל הים נעשה פשוט יותר. אזור הפעילות של הצי האקוודורי כולל 2,237 קילומטרים של חוף האוקיינוס השקט ו-6,720 קילומטרים רבועים באוקיינוס השקט], (כולל איי גלאפגוס). רוב הנכסים הימיים נמצאים בגואיאקיל. חיל הים מתמקד בעיקר בבקרת גבולות ובהגירה בלתי חוקית. חיל הים מפעיל כ-20 כלי שיט מרכזיים (כולל שתי צוללות) ו-25 מטוסים. יש לו 7,258 חיילים. כדי להגדיל את היכולות התפעוליות נרכשו מישראל 6 כלי טיס בלתי מאוישים: 2 מסוג הרון 1 ו-4 מסוג סרצ'ר.
פיקוד הגנת הסייבר
הגוף האחראי על תכנון וביצוע פעולות הקשורות להגנת סייבר ברשתות ומערכות מידע וטלקומוניקציה, וכן לתרום לתגובה המתאימה במרחב הקיברנטי לאיומים או תוקפנות העלולים להשפיע על ההגנה הלאומית וכן מתן אבטחה לגופים אסטרטגיים המנוהלים על ידי מערכות מחשוב.
טורגהאטן
ב-6 במאי 1988 התרסק מטוס נוסעים על צלעו המערבית של ההר וכל 36 הנוסעים ואנשי הצוות נספו.
היווצרות החור שבהר
החור, באורך 160 מטרים, רוחב 15-20 מ' וגובה 35 מ', נוצר במהלך עידן הקרח הסקנדינבי. קרח ומים שחקו את הסלעים במרכז ההר, בעוד שכבת הסלע הנוקשה יותר בפסגת ההר עמדה בפרץ.
שביל נוח מוביל אל החור שבהר וממנו נשקף נוף מרהיב אל האיים שלמרגלותיו. השביל מוסיף ויורד אל צדו המערבי של ההר (הצד של הים), בתוך צמחייה מוריקה.
האגדה
על פי האגדה הנורדית, החור נוצר על ידי הטרול הסטמאנן (Hestmannen) כאשר רדף אחר העלמה היפהפייה לקמויה (Lekamøya). הסטמאנן הבין שלא יוכל להשיג את נערת חלומותיו ושלח לעברה חץ. מלך הטרולים סומנה (Sømna) השליך את כובעו במסלול החץ והציל את חיי הנערה. אז הנץ השחר והכובע הפך להר מחורר במרכזו.
עבדו דיוף
עבדו דיוף (בצרפתית: Abdou Diouf; נולד ב־7 בספטמבר 1935) היה נשיא סנגל השני, בין השנים 1981–2000, מטעם המפלגה הסוציאליסטית של סנגל.
חייו
דיוף התחנך בעיר סן-לואי שבסנגל, ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת דקר, כמו גם בסורבון שבפריז, שם סיים את לימודיו ב־1959.
במהלך שנות השישים צבר דיוף כוח פוליטי, כשכיהן במספר עמדות כוח בממשלתו של לאופולד סנגור. בשנת 1970 מינה סנגור את דיוף להיות ראש הממשלה. ב־1 בינואר 1981, התמנה דיוף להיות נשיא סנגל, לאחר פרישתו של סנגור, שכמו קודמו, כיהן כנשיא למשך שני עשורים. דיוף ניצח בבחירות של 1983 ברוב של 83.5%. בבחירות הללו הרשה דיוף ל-14 מפלגות להתמודד, במקום ארבע בלבד שהרשה קודמו בתפקיד.
בין 1982 ל-1989 קיימה סנגל איחוד רופף עם שכנתה גמביה, שנקרא סנגמביה.
ב-1986 החל דיוף לקדם את תוכניתו למלחמה בנגיף האיידס. הוא השתמש בתקשורת ובבתי הספר, כמו גם בארגונים אזרחיים ובמנהיגים הדתיים המוסלמים והנוצרים כדי להביא למודעות למחלה ולקדם מסרים של סקס בטוח. כמו כן, דרש למסד את הזנות במדינה. התוצאה של כך הייתה שבזמן שהנגיף התפשט ברחבי אפריקה, אחוז חולי האיידס בסנגל עמד על פחות מ-2% מכלל האוכלוסייה במדינה.
בבחירות של 1988 ניצח דיוף ברוב של 72.3% וב־1993 ברוב של 58%. בבחירות של שנת 2000 אומנם השיג יותר קולות מיריבו הוותיק עבדוליי ואד (41.3% מול 30.1%), אך לא קיבל די קולות כדי להיבחר בסיבוב יחיד, ובסיבוב השני, שהתקיים ב־19 במרץ 2000, ניצח ואד עם 58.5% מהקולות מול 41.5% לדיוף.
ההפסד של דיוף, לאחר 19 שנות כהונה ולאחר שמפלגתו שלטה בסנגל בכל 40 שנות קיומה עד אז, לא גרם לזעזוע שלטוני ודיוף קיבל את תוצאות הבחירות ללא כל התנגדות. ואד אף אמר, בעת כניסתו לתפקיד, כי מגיע לדיוף פרס נובל על כך שהצליח להעביר שלוש מערכות בחירות במדינה ללא אלימות.
לאחר הנשיאות, דיוף המשיך להיות פעיל בארגונים בינלאומיים. בשנים 2003–2014 שימש דיוף כמזכיר הכללי של הארגון הבינלאומי לפרנקופוניה, ארגון בינלאומי של מדינות דוברות צרפתית.
קבר שת
מקום קברו של שת בן אדם הראשון אינו מתואר בתנ"ך, אך על פי מסורת מאוחרת מהמאה ה-11 קברו שכן באזור שליד היישוב העתיק ארבל.
בשנת 2007 ד"ר יוסי סטפנסקי, ישראל הרצברג וישראל מאיר גבאי איתרו את המתחם, המבנה והבאר שתוארו בכתבי עולי הרגל בבירור.
עולי הרגל
הקבר מוזכר לראשונה בספר "יחוס הצדיקים" (המאה ה-11-המאה ה-12), הכותב: "ומצד אחד יש קבורת שת בן אדם וקבורת ג' שבטים ודינה אחותם".
האזכור השני הוא בחיבורו של יעקב בן נתנאל הכהן (1187) המתאר אותו "ובציון אחד בנין כמו בית בנוי על שת בן אדם הראשון, והבאר בתוך הבית".
בספר "תוצאות ארץ ישראל" של אחד מתלמידי הרמב"ן (1270-1320) מתאר הנוסע את האתר: "וקרוב לארבל שלושה שבטים מבני יעקב, ודינה אחותם ואצל הציון גדל הדס נאה, ואין אדם רשאי ליקח ממנו ענף לא יהודי ולא ישמעאלי פן יענש. וקרוב משם צדיק אחר, ואמת המים עוברת עליו, ומכוסה בעפר ובבנין, והמים נופלים במעיין כמין בור, ואומרים כי הוא שת בן אדם הראשון ".
יצחק חילו מתאר בספרו "שבילי דירושלים" (1333): "ארבל, עיר מולדת נתאי הארבלי עליו השלום, ועדיין קיימות חורבות בית הכנסת של האיש הגדול הזה. בארבל יש הרבה קברים מפורסמים, כמו של נתאי, של ר' זעירא, של דינה, של יוכבד וכו'. הקברים האלה הם מצבות אבן יפות מאוד. שמותיהם חקוקים שם, על קבר דינה חקוק עוד שם אחד שמחמת יושנו לא יכולתי לקראו. בארבל יש עוד קבר עתיק, וחושבים שהוא של (שם) [שת] בן אדם. ה' יודע".
כפר בשית
לפי המסורת הערבית, קברו של שת, המכונה בערבית נבי שית, נמצא בשטח הכפר הערבי בשית (שעל חורבותיו הוקמו מספר מושבים, בניהם כפר מרדכי). בדורות קודמים נקרא הכפר בית-שית ואחר כך אוחדו המילים ל-בשית. המקום מוזכר לראשונה בכתביו של הגאוגרף הערבי יאקות אל-חמאווי, שחי במאה ה-13.
קבר בשית כיום נמצא במושב עשרת.
א-נבי שית
מסורת נוספת מזהה את הקבר בכפר א-נבי שית שבאזור הבקאע שבמזרח לבנון. במקום יש מבנה מקאם ומסגד גדול בשם א-נבי שית. הנוסע המוסלמי אבן ג'ביר שעבר באזור בשנת 1184, בדרכו לדמשק כתב:.
בניטו וילגאס
בניטו וילגאס (בספרדית: Benito Higinio Villegas; 11 בינואר 1877 – 27 באפריל 1952) היה שחמטאי ארגנטינאי.
וילגאס באליפויות ארגנטינה
וילגאס היה האלוף הראשון של מועדון השחמט של ארגנטינה בבואנוס איירס בשנים 1906-1907. לאחר מלחמת העולם הראשונה זכה וילגאס באליפות ארגנטינה בשנת 1922. בשנים 1921, 1923 ו-1931 הגיע למקום השני. (ניצח: דמיאן רקה). בשנת 1923 ניצח וילגאס בדו-קרב את מולינה קרנצה 6.5-1.5. בשנת 1924 הגיע וילגאס למקום השלישי (ניצח: ריכרד רטי), על תוצאה זו חזר גם בשנת 1928 (ניצח: ישעיהו פלצ'י). וילגאס המשיך להשתתף באליפות ארגנטינה עד שנת 1943.
תחרויות אחרות
וילגאס השתתף מספר פעמים באליפות השחמט של דרום אמריקה. בשנת 1921/22 חלק מקום שני-רביעי בתחרות שהתקיימה במונטבידיאו (ניצח: רוברטו גראו). בשנת 1925 חלק מקום שישי בתחרות שהתקיימה במונטבידיאו ניצח: לואיס פאלאו). בשנת 1928 הגיע וילגאס למקום השביעי בתחרות מר דל פלטה (ניצח: רוברטו גראו) . בשנת 1931 הגיע וילגאס למקום ה-11 בתחרות בואנוס איירס (ניצח: קרלוס מדרנה). בתחרות מר דל פלטה בשנת 1934 הגיע וילגאס למקום העשירי (ניצח: אהרון שוורצמן), בתחרות בואנוס איירס 1934/5 חלק וילגאס מקום 11-12 (ניצח: לואיס פיאציני), וחלק מקום 13-14 בתחרות מר דל פלטה 1936 (ניצח: ישעיהו פלצ'י).
במהלך מלחמת העולם השנייה שיחק וילגאס בתחרויות בינלאומיות במר דל פלטה. חלק מקום 8 בשנת 1942 (ניצח: מיגל ניידורף), הגיע למקום ה-14 בשנת 1943 (ניצח: גדעון סטולברג) והגיע למקום ה-16 בשנת 1944 (ניצחו: הרמן פילניק ומיגל ניידורף). בשנת 1944 הגיע למקום ה-17 בתחרות לה פלטה (ניצח: מיגל ניידורף).
קלרה פטצ'י
קלארה פטצ'י (באיטלקית: Clara Petacci ; 28 בפברואר 1912 - 28 באפריל 1945) הייתה פילגשו של הרודן הפשיסטי האיטלקי, בניטו מוסוליני. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה היא נרצחה, יחד עם מוסוליני, על ידי פרטיזנים איטלקיים.
ראשית דרכה
קלארה פטצ'י נולדה בשנת 1912 ברומא למשפחה מן המעמד הגבוה. אביה היה ד"ר פרנצ'סקו פטצ'י, הרופא של האפיפיור פיוס האחד עשר. היא הייתה יפה מאוד ומושכת פיזית והייתה בעלת רמה תרבותית ואינטלקטואלית גבוהה, הנגזרת מקריאה רבה במהלך שנות העשרה שלה. מגיל צעיר הביעה את התפעלותה ממוסוליני, ממנו היו לה דיוקנאות תלויות בחדרה.
מוסוליני
קלרה ומוסיליני נפגשו לראשונה באופן מקרי על החוף באוסטיה בשנת 1932, כאשר קלרה הייתה רק בת עשרים ומוסוליני בן ארבעים ותשע שנים. מאז החלו היחסים מחוץ לנישואין שלהם, בזמן שמוסוליני שהיה מבוגר ממנה ב-28 שנים היה נשוי לרקלה מוסוליני. היחסים ביניהם נמשכו שלוש עשרה שנים, עד להוצאת שניהם להורג בשנת 1945.
רקלה, אשתו של מסוליני שהייתה מודעת למערכת היחסים הזו, ניסתה לשים לה קץ, אך מעולם לא הצליחה. מוסוליני כבר ניהל בעבר מערכות יחסים עם נשים. בשנת 1914, שנה לפני נישואיו לרקלה, נישא מוסוליני לקוסמטיקאית רפואית בשם אידה דאלסר ממילאנו, ואף נולד לו ממנה בן, בניטו אלבינו, בו סירב להכיר. כאשר עלה לשלטון, רדף את אידה דאלסר ואת בנם המשותף, והביא לאשפוזם בכפייה במוסדות פסיכיאטריים, ואף למותה של אידה בשנת 1937 ולרציחתו של בניטו אלבינו בשנת 1942. בעברו הרחוק היו לו קשרים רומנטיים עם היהודיה מרגריטה צרפתי.
בשנת 1934 התחתנה קלרה עם ריקרדו פדריצ'י בן שלושים, קצין בדרגת סגן בחיל האוויר המלכותי האיטלקי, אולם הזוג נפרד שנתיים לאחר מכן, בשנת 1936, וקלרה חזרה למוסיליני.
הקץ
לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, לאחר שמוסוליני הודח מהשלטון באיטליה, הוא עמד בראש ממשלת בובות בחסות הגרמנים. אותה ממשלה כינתה את עצמה הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, והוקמה בשטחים שלא סופחו על ידי הגרמנים מצפון, ושלא נכבשו על ידי בעלות הברית בדרום. מרכזה שכן בעיירה סאלו על שפת אגם גארדה באזור לומברדיה.
בסוף אפריל 1945 הסתערו כוחות בעלות הברית על קו ההגנה האחרון של הגרמנים באיטליה. במקביל פתחו הפרטיזנים במתקפה מאחורי הקווים, כנגד הגרמנים הנסוגים, והאיטלקים שסייעו להם. ב-27 באפריל 1945 הבין מוסוליני כי עליו להימלט. הוא ניסה להימלט לשווייץ, כשעימו מספר מבכירי שלטונו, וכן קלארה פטצ'י. הם נתפסו על ידי פרטיזנים, והוכנסו למעצר.
מותם
ב-28 באפריל נורו מוסוליני וקלרה פטצ'י, וחמישה עשר האנשים שהיו עמם, על ידי שוביהם הפרטיזנים. ב-29 באפריל נלקחו גופותיהם של מוסוליני וקלרה פטצ'י למילאנו, והוטלו אל תעלת שופכין וההמון שנקבץ במקום התעלל בגופות ולאחר מכן נתלו הגופות ברגליהן עם הראש למטה מגג תחנת דלק בעיר. הם נקברו בחלקת העניים בבית קברות במילאנו.
בת 33 שנים הייתה קלרה פטוצ'י במותה. ההערכה היא כי קלרה אכן חשה אהבה כנה למוסיליני והייתה המאהבת המסורה שלו. רקלה אשתו האריכה ימים אחריה ומתה בשנת 1979 בגיל 89.
יומנה
בשנת 2009, שישים וארבע שנים לאחר מותה יצא לאור באיטליה ספר ובו קטעים מיומנה של קלרה פטצ'י אותם כתבה בשנת 1938 ותיארה בהם את שיחותיה עם מוסוליני, בהן סיפר לה על "היטלר הנחמד" ועל היותו גזען הרבה לפני היטלר. מהשיחות מתברר כי מוסוליני היה אנטישמי קיצוני שנהג להתרברב בכך ששנאתו ליהודים הייתה גדולה אף מזו של היטלר. היא כתבה ביומנה כי מוסוליני הבטיח "לפעול נגד היהודים" ו"להשמיד את כולם". לפי היומנים, מוסוליני כינה את היטלר "עדין" ותקף את האפיפיור פיוס האחד עשר בשל ביקורתו על הנאציזם והפשיזם. הוא הביע את שנאתו כלפי היהודים במילים: "
רוק פסנתר
רוק פסנתר הוא סגנון של מוזיקת רוק המבוסס על פסנתר או על כלים דומים, כגון הסינתיסייזר, וזאת במקום הגיטרה, עליה מבוסס הרוק המסורתי.
להקות רבות כגון קווין, קולדפליי, קין משתמשות בסגנון זה והוא נחשב סגנון נפוץ במיוחד.
Piano rock
הנרי השישי, מלך אנגליה
הנרי השישי נולד מנישואי אביו הנרי החמישי עם קתרין מצרפת. הוא ירש את כיסא אביו בגיל תשעה חודשים, ובתקופה זו שלטו במדינה עוצרים ופרוטקטורים, עד שהגיע לגיל בגרות בשנת 1437, אז הועבר השלטון אליו. זמן מה אחר כך נשא לאשה את מרגרט מאנז'ו בת רנה מאנז'ו, דוכס לורן.
המלך התגלה כתמים, בעל אופי חלש, ואדוק בדתו. לעומת זאת אשתו הייתה בעלת אופי סוער וחזק, ולמעשה היא וסיעתה היו הרוח החיה בשלטון ובסיעת בית לנקסטר.
עם מות סבו (אבי אמו), שארל השישי נטל הנרי השישי את כתר מלך צרפת, פרט לכתר האנגלי. הוריו התחתנו לאחר ניצחונה של אנגליה על צרפת בקרב אז'נקור וחתימת הסכם טרואה. הנרי השישי מלך על צרפת עד 1429, אז הכתירה ז'אן ד'ארק את דודו שארל השביעי.
בשנת 1453, לאחר תקופת נישואין ארוכה ללא ילדים, נולד להנרי השישי ולאשתו יורש עצר, הנסיך אדוארד (אדוארד מווסטמינסטר).
בסדרה ההיסטורית מאת הBBC "הכתר החלול", הנרי מגולם על ידי השחקן טום סטארידג'.
מלך קטין
הנרי היה בנו היחיד ויורשו של הנרי החמישי, מלך אנגליה. הוא נולד ב-6 בדצמבר 1421 בטירת וינדזור. הוא ירש את כתר מלכות אנגליה עם מותו של אביו ב-31 באוגוסט 1422 בגיל תשעה חודשים ובכך היה לאדם הצעיר ביותר מעולם שירש את הכתר. חודשיים לאחר מכן, ב-21 באוקטובר הוא נעשה מלך צרפת להלכה, עם מות סבו מצד אמו, שארל השישי, מלך צרפת, וזאת על פי הסכם טרואה משנת 1420. אמו, קתרין מולואה, הייתה אז בת 20 וכבתו של שארל השישי, היא קיבלה יחס חשדני מצדם של אצילי אנגליה ונמנע ממנה לקחת חלק מלא בגידולו של בנה.
ב-28 בספטמבר 1423 נשבעו האצילים אמונים להנרי השישי. הם כינסו את הפרלמנט בשמו של המלך ומינו מועצת עוצרים עד אשר המלך יגיע לגיל בגרות. אחד מאחיו של הנרי החמישי, ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד, מונה להיות העוצר הבכיר של הממלכה ולאחראי על ניהול המלחמה המתמשכת עם צרפת. בהיעדרו של בדפורד, עמד בראשות הממשלה אחיו האחר של הנרי החמישי, המפרי, דוכס גלוסטר, שמונה להיות המגן של הממלכה. תפקידו היו מוגבלים לשמירת השלום ולזימון הפרלמנט. לדודו למחצה של הנרי החמישי, הנרי ביופורט, בישוף וינצ'סטר, היה תפקיד חשוב במועצה. לאחר מותו של דוכס בדפורד ב-1435, תבע דוכס גלוסטר את תפקיד העוצר לעצמו, אך לא זכה בכך לתמיכת שאר חברי המועצה.
החל מ-1428 שימש בתפקיד החונך של הנרי ריצ'רד דה ביוצ'מפ, רוזן וורוויק השלושה עשר, שאביו היה מראשי המתנגדים לשלטונו של ריצ'רד השני.
כתגובה להכתרתו של שארל השביעי כמלך צרפת ב-17 ביולי 1429 בקתדרלת ריימס, הוכתר הנרי השישי כמלך אנגליה במנזר וסטמינסטר ב-6 בנובמבר אותה שנה, ולאחר מכן, ב-16 בדצמבר 1431 הוכתר הנרי כמלך צרפת בקתדרלת נוטרדאם בפריז. רק ב-13 בנובמבר 1437, זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-16, הועברו להנרי כמה תפקידי שלטון כמלך עצמאי, אך שאיפתו להיות מעורב יותר בממשל נעשתה בולטת יותר בכתובים, כאשר צוין במסמכים שהם הוצאו בצ'ירנססטר (Cirencester) (מקום מושבו של המלך) במקום וסטמינסטר (מקום מושב המועצה המלכותית). עם הגיעו לגיל בגרות הועברו להנרי מלוא הסמכויות המלכותיות.
מלך צרפת
בשנת 1437 כאשר הגיע הנרי לפרקו וכאשר אמו מתה, הוא כבר משל באופן עצמאי. הנרי, שהיה ביישן ואדוק, סולד ממעשי הונאה ומשפיכות דמים, אפשר לחצר המלכות שלו להיות נשלטת על ידי קבוצה של אנשי אצולה שהתכתשו בינם לבין עצמם על עניין המלחמה עם צרפת.
לאחר מותו של הנרי החמישי איבדה אנגליה את התנופה במלחמת מאה השנים והחל מניצחונותיה הצבאיים של ז'אן ד'ארק, התחזק מעמדו של בית ולואה. המלך הצעיר היה בעד מדיניות של שלום עם צרפת ולפיכך הוא תמך בקבוצה שהתקבצה סביב הנרי בופורט (כעת קרדינל) והדוכס מספוק, שגישתם הייתה זהה, בעוד שהמפרי, דוכס גלוסטר וריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, שתמכו בהמשך המלחמה, זכו להתעלמות.
נישואין
הקרדינל ביופורט והרוזן מספוק שכנעו את הנרי שהדרך הטובה ביותר להשכין שלום עם צרפת תהיה באמצעות נישואין עם מרגרט מאנז'ו, אחייניתו של שארל השביעי. הנרי הסכים, במיוחד כאשר הוא קיבל דיווחים על יופייה המדהים של מרגרט ושלח את ספוק לשאת ולתת עם שארל, שהסכים לקיום הנישואין בתנאי שהוא יקבל את השטחים של מיין ואנז'ו מהאנגלים בתור מוהר. תנאים אלה הוסכמו בהסכם טרואה, אך סעיף הוויתור על מיין ואנז'ו נשמר בסוד מפני הפרלמנט, שכן היה ברור שהוא לא יזכה לאהדה בקרב העם האנגלי. טקס הנישואין התקיים במנזר טישפילד (Titchfield Abbey) ב-23 באפריל 1445, חודש לאחר יום הולדתה ה-15 של מרגרט. היא הגיעה לאנגליה עם צוות שלם של משק בית, שאליהם הצטרפו משרתים ממשק הבית של הנרי.
להנרי היו התלבטויות בקשר למסירת מיין ואנז'ו לשארל, ביודעו שצעד כזה יהיה בלתי פופולרי ויזכה להתנגדותם של דוכסי גלוסטר ויורק. עם זאת, מרגרט הייתה נחושה לטפל בעניין עד תומו. כאשר ההסכם הפך לפומבי ב-1446, התמקד הזעם הציבורי בדוכס מספוק, אך הנרי ומרגרט היו נחושים בדעתם להגן עליו.
עליונותם של ספוק וסומרסט
ב-1447 הגישו המלך והמלכה כתב אישום בפני הפרלמנט כנגד הדוכס מגלוסטר באשמת בגידה. צעד זה בוצע ביוזמתם של אויביו של גלוסטר, הרוזן מספוק, הקרדינל ביופורט הזקן ואחיינו אדמונד ביופורט. גלוסטר נלקח למעצר בברי סט' אדמונדס (Bury St Edmunds), שם הוא מת, ככל הנראה מהתקף לב, למרות ששמועות מאותה תקופה דיברו על הרעלה, לפני שהוא הספיק לעמוד למשפט.
הדוכס מיורק, שכעת היה יורש העצר של הנרי, הורחק מחצר המלכות ונשלח להיות מושל אירלנד, בעוד שמתנגדיו, הרוזנים מספוק ומסומרסט קודמו לדרגת דוכס, תואר שבזמנו נשאר באופן רגיל רק לבני משפחה מקרבה ראשונה של המלך. דוכס סומרסט החדש נשלח לצרפת כדי להוביל את המלחמה.
ב-1449 פתח הדוכס מסומרסט, שהוביל את המערכה בצרפת, במעשי איבה בנורמנדי, אך בסתיו הוא נהדף אחורה לקן. ב-1450 כבשו הצרפתים מחדש את כל המחוז שהנרי החמישי נאבק קשות כדי לזכות בו. כוחות הצבא ששבו משם, שלעיתים לא קיבלו את שכרם, הוסיפו את שלהם לאווירת ההפקרות ששררה בחלקיה הדרומיים של אנגליה. ג'ק קייד (Jack Cade), הוביל מרד בקנט באותה שנה שפרץ במקום שנקרא "האייל הלבן" (White Hart), שהיה סמלו של ריצ'רד השני המודח. הנרי הגיע ללונדון בראש צבא כדי לדכא את המרד, אך כאשר התברר לו שקייד נמלט, הוא השאיר מאחור את עיקר הכוח ובראש כוח קטן רדף אחר המורדים ונפגש איתם בסבנאווקס (Sevenoaks). הלחימה נוהלה באופן טקטי: קייד ארב בצורה מוצלחת לכוח בקרב סולפילדס (Solefields) ושב כדי לכבוש את לונדון. בסופו של דבר, לא השיג המרד דבר ולונדון נכבשה מחדש לאחר כמה ימים של אנדרלמוסיה, אך זה קרה בעיקר עקב המאמצים של תושבי העיר עצמם יותר מזה של הצבא. המרד הוכיח כי תחושת אי שביעות הרצון בקרב התושבים הולכת וגוברת.
ב-1451 אבדה לאנגליה גם הדוכסות של גויין (Guyenne) שהוחזקה מאז ימיו של הנרי השני. באוקטובר 1452 הצליחו האנגלים בהתקדמותם בגויין לכבוש מחדש את בורדו והם נחלו הצלחה במידת מה, אך ב-1453 הם איבדו שוב את בורדו ובכך נותרה קאלה כטריטוריה האנגלית היחידה בכל היבשת.
אי השפיות ושלטון בית יורק
כאשר הגיעה לאוזניו הידיעה על הנפילה הסופית של בורדו באוגוסט 1453, שקע הנרי בהתמוטטות עצבים ולא היה מודע לחלוטין לנעשה סביבו. מצב זה נמשך יותר משנה והנרי אף לא היה מסוגל להגיב על הולדתו של בנו הבכור ויורשו, שהוטבל בשם אדוארד. ככל הנראה ירש הנרי את הנטייה למחלת נפש מסבו מצד אמו, שארל השישי, מלך צרפת, שסבל לסירוגין מתקופות של חוסר שפיות במשך שלושים השנים האחרונות לחייו.
בינתיים, כרת הדוכס מיורק ברית עם בעל ברית חשוב, ריצ'רד נוויל, דוכס וורוויק, אחד מבעלי ההשפעה החזקים ביותר ואדם שהיה עשיר אף יותר מיורק עצמו. יורק מונה להיות עוצר הממלכה ב-1454. המלכה הורחקה מהשליטה לחלוטין ואדמונד ביופורט נכלא במצודת לונדון. במקביל הפיצו רבים מתומכיו של הדוכס מיורק את השמועה שאדוארד הוא לא בנו של המלך אלא של ביופורט. מעבר לכך, החודשים של יורק כעוצר עברו בהתמודדות עם בזבוז כספי הממלכה.
מלחמות השושנים
במהלך תקופת שלטונו של הנרי השישי פרצו מאבקים רוויי דמים בין בית יורק ובין בית לנקסטר על הכתר. סימלו של בית יורק היה שושנה לבנה, ואילו סימלו של לנקסטר היה שושנה אדומה, וכך קיבלו מאבקים אלו את השם "מלחמות השושנים".
על פי חוק הורשת הכתר, יורש הכתר הקרוב ביותר היה ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק, בנם של ריצ'רד, רוזן קיימברידג' ואן מורטימר (בתו של רוג'ר מורטימר, נכדו של הדוכס מקלרנס, שהיה בנו השלישי של אדוארד השלישי).
דוכס יורק היה למעשה זכאי למלוכה יותר מהנרי השישי עצמו וביתו בית לנקסטר, שכן הנרי השישי היה בנו של הנרי החמישי שהיה בנו של הנרי הרביעי, בנו של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר, שהיה בנו הרביעי של אדוארד השלישי, מלך אנגליה. ואילו ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק (שהיה בנו של ריצ'רד, רוזן קיימברידג', בנו של דוכס יורק, שהיה בנו החמישי של אדוארד השלישי) מצד אמו אן היה צאצא של דוכס קלרנס בנו השלישי של אדוארד השלישי, שכן אמו הייתה בתו של רוג'ר מורטימר נכד דוכס קלרנס. נמצא אם כן שמצד אמו הוא צאצא של הבן השלישי של אדוארד השלישי בעוד המלך הנרי השישי מבית לנקסטר היה צאצא של הבן הרביעי של אדוארד השלישי, ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר.
החל מאוגוסט 1453 סבל הנרי השישי מתקופות של אי שפיות הדעת. בתקופה זו נטל דוכס יורק את תפקיד הלורד המגן ואת העוצרות. משחזר הנרי השישי לאיתנו, ב-1455, גברה השפעתו של אויבו של יורק, אדמונד ביופורט, דוכס סומרסט. יורק התמרד, ריכז סביבו צבא ובקרב סנט אולבנס הראשון, (22 במאי 1455) הביס את סומרסט, שנהרג, ואילו הנרי השישי נשבה. יורק חזר לעוצרות, ואף כפה על המלך להכריז עליו כיורשו לאחר מותו. המלכה מרגרט לא נכנעה, היא נלחמה והביסה את יורק בקרב וייקפילד. בנו רוטלנד נרצח, יורק עצמו נהרג, וראשיהם הכרותים נשלחו ליורק, בירת דוכסותו.
בנו בכורו של יורק, אדוארד, הוסיף להילחם את מלחמת אביו. בשנת 1461 הביס את צבא לנקסטר מכה ניצחת, המלכה מרגרט ברחה לצרפת, ואדוארד מינה עצמו למלך אדוארד הרביעי.
בשנת 1469 הצליחו אנשי לנקסטר להתלכד ולהשיב מלחמה. עתה נמלט אדוארד הרביעי מאנגליה, והנרי השישי שוחרר מכלאו במצודת לונדון.
תקופת שלטונו השנייה של הנרי השישי לא ארכה זמן רב. אדוארד הרביעי, בסיוע אחיו ריצ'רד דוכס גלוסטר (לימים ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה), עלה לחוף אנגליה ליד ראבנספור והנחיל תבוסה מוחצת לבית המלך ליד טיוקסברי, שם הושמד צבאה של מרגרט ובנה אדוארד נשבה ולבסוף נרצח. באותו יום בו חזר אדוארד הרביעי כמלך אנגליה נרצח הנרי השישי במצודת לונדון ומרגרט נשלחה, חסרת כל, לגלות בצרפת.
מיצובישי קולט 800/1000F/1100F/11F
מיצובישי קולט 800/1000F/1100F/11F (באנגלית: Mitsubishi Colt 800/1000F/1100F/11F) הן הסדרות הראשונות של מכונית נוסעים, במספר תצורות, כאשר התצורה הנפוצה היא מכונית סופרמיני מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצרו בין השנים 1965–1971.
עד שנת 1970 היצרן היה קרוי Mitsubishi Heavy Industries (משנת 1970 התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס).
צ'פס
צ'פס (בספרדית: Chepes) היא עיירה בפרובינציית לה ריוחה בארגנטינה.
שם העיר
פירוש המילה צ'פס בשפת מפודונג שדיברו הילידים המקומיים הוא "אנשים ידידותיים".