cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אבל
מנהגי אבלות ביהדות
עוד לפני מתן התורה היה הנוהג לקיים אבלות שבעה ימים, כך גם למשל מסופר על יוסף הצדיק שעשה לאביו אבלות שבעה ימים. למרות זאת גדרה ההלכתי של מצות האבלות מן התורה - לדעת כמה מהפוסקים - היא רק יום אחד שהוא יום המיתה ויום הקבורה. משה רבנו הוסיף ותיקן להם לישראל שבעת ימי אבלות במקביל לשבעת ימי המשתה.
הסופות בנגב
הרקע לפרעות
פקידי הממשל, ובראשם שר הפנים, ניקולאי פבלוביץ' איגנאטייב, לא רק שלא מנעו את פרוץ הפרעות, אלא עודדו אותן במידת מה, על מנת להסיח את דעת הקהל הכללית מהמשבר הפוליטי בעקבות הרצח. פגיעה ביהודים התאימה גם לתפיסתם הפאן-סלאבית, כאמור לעיל. איגנאטייב אמר אז שהגבול למערב פתוח לפני היהודים, וכוונתו הייתה ברורה.
מהלך הפרעות
הפרעות החלו בפסח (15 באפריל 1881) בעיר יליזבתגרד (קרופיבניצקי של ימינו) שבחבל אוקראינה. משם התפשטו לעוד חבלים בדרום תחום המושב – אזור קייב, צ'רניגוב, פולטאבה, חרסון ויקטרינוסלב (דניפרו), ובמאי 1881 נערך פוגרום ביהודי אודסה; כל אלה באזור אוקראינה. בחג המולד של 1881 ניסו פרובוקטורים רוסים להרחיב את הפוגרום גם לאזורי פולין, שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית. אולם הפרעות שהחלו בוורשה נבלמו על ידי ראשי החבל, אצילים פולנים, אשר מנעו את המשכם משנאתם לשלטון הרוסי ולאו דווקא מאהדה ליהודים. במאי 1882 הגיעו הפרעות לבַּאלטָה, שמרבית תושביה יהודים; בפרק זמן של 36 שעות נותרו על תילם 40 מתוך כ-1,000 בתי יהודים. הפרעות, שבאו לידי ביטוי בהרס, אונס, שרפה, ביזה ושוד יותר מאשר ברצח, לא נבלמו בתחילה על ידי המשטרה או הצבא. התושבים הנוצרים סימנו את בתיהם בצלב, כדי לציין לפורעים במי אין לפגוע. בחלק מהמקומות נערכו היהודים להגנה. כך היה ביליזבתגרד ובאודסה, שם הקימו הסטודנטים היהודים קבוצות להגנה עצמית. דווקא האיכרים והכמורה הנמוכה סייעו ליהודים ומילטו אותם.
אבל
מנהגי אבלות באסלאם
כאשר מדובר במוות צפוי ותהליך גסיסה, לא מקובל באסלאם לערוך טקסים כלשהם לגוסס. יש הנוהגים לקרוא פסוקים מהקוראן או לבקש מהגוסס לומר את השהאדה. באסלאם מקובל להביא את המת לקבורה במהירות האפשרית (בדומה למנהג הקיים ביהדות). אם האדם נפטר בארץ ייקבר במקום מגוריו. אם נפטר בזמן קיום מצוות החאג', ייקבר במכה.
הסופות בנגב
מהלך הפרעות
השלטונות ניסו לתלות את הקולר בצווארם של הקבוצות המהפכניות. אף הצאר, אלכסנדר השלישי, שירש את הכתר מאביו הנרצח, אמר זאת לנציגי היהודים שפנו אליו. עם זאת המשיכו פקידי השלטון לטעון שבעצם האשמה היא ביהודים עצמם. הגופים שהסיתו לפרעות אלו, בעידוד סמוי של השלטון, הגיעו מחוץ לחבלים אלה, מצפון האימפריה – מקורסק, ממוסקבה ומחארקוב.
אבל
הכנת הנפטר לקבורה
עוצמים את עיני הנפטר, רוחצים אותו ומבשמים אותו בקטורת. נפטר גבר יירחץ ויבושם בידי האימאם ובני משפחת הנפטר. כשהנפטרת היא אשה, היא תטופל על ידי בנות משפחתה או נשים העוסקות בטהרת המת כמעשה של חסד. גברים ייעטפו בשלוש יריעות בד (זכר לשלוש יריעות הבד שבהן נעטף הנביא לאחר מותו). נשים ייעטפו בחמש יריעות בד מטעמי צניעות.
הסופות בנגב
מהלך הפרעות
לאחר שדעת הקהל העולמית החלה להביע את הזדעזעותה מהמאורעות המתרחשים ברוסיה החלה אף הממשלה להרגיש שיש לדכא את המהומות. איגנאטייב הבין שעליו לעשות מעשה, והחל להפעיל את המשטרה לדיכוי המהומות; 3,675 איש נאסרו, ומהם נמצאו אשמים 2,350, אך נגזרו עליהם עונשים קלים יחסית. במאי 1882 פוטר איגנאטייב מתפקידו, ומחליפו, הרוזן דמיטרי טולסטוי, נקט צעדים חמורים והצליח לדכא את הפרעות.
אבל
הלוויה
יש חשיבות רבה לכך שהמנוח ילווה על ידי אנשים רבים שיכבדו את המשפחה. בחלק מהמקרים ייטמן המנוח בארון עץ. הקרובים והמכרים מתחלפים ביניהם בנשיאת הארון למקום הקבר. טקס הלוויה כולל תפילת אשכבה הנעשית כולה בעמידה (בניגוד לתפילות אחרות באסלאם בהן המתפלל כורע). משהסתיימה תפילת האשכבה מורידים את המת לקברו, מושיבים אותו על צד ימין ומכוונים את פניו לעבר העיר מכה וכך מכסים אותו בעפר. הכיסוי נחשב למיצווה. לאחר שהקבר כוסה דואגים ליצור תלולית עפר קטנה כך שלא ידרכו בטעות על הקבר, ומניחים עליו שתי אבנים.
מארק סמית'
השכלתו ומחקריו האקדמיים
לאחר סיום לימודיו התמקד סמית' בהיסטוריה של שבטי ישראל והדת הקדומה במזרח הקרוב. הוא החל גם לחקור את ייצוג האלוהות בתנ"ך ובמזרח הקרוב הקדום, החל מתקופת הברונזה ועד לתקופה היוונית-רומית. במשך כמה קיצים בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים, סמית' למד גם את מגילות מדבר יהודה. ופרסם ארבעה כתבי יד מתוכן.
אבל
לאחר הקבורה
לאחר שהמת נקבר, מתקיים טקס התלקין. האימאם מבקש מכל הנוכחים לשבת ואז הוא נותן למת את התשובות לשאלות שמלאכים ישאלו אותו: מיהו ריבונך? מהי דתך? מהו הספר שלך? ומי הוא הנביא שלך? האימאם מבקש מאלוהים לסלוח למת ולהכניסו לגן עדן. בסיום הטקס נאמרת סורת אלפתחה.
הסופות בנגב
הפוגרום הקר ו"חוקי מאי"
במשך כל 14 שנות מלכותו היה אלכסנדר השלישי נוקשה כלפי היהודים. לאחר שביטאו הפרעות את זעם העם כלפי היהודים, הגיע תורו של השלטון, והחלה תקופת "הפוגרום הקר"; על היהודים נגזרו גזירות קשות בצורת אפליה והגבלות נוספות, שצמצמו עוד יותר את זכויותיהם של היהודים, שהיו בלאו הכי מוגבלות.
עוד במהלך הפרעות הקים איגנאטייב ועדות מחוזיות, שמטרתן "לברר את התנאים הקשים של התושבים הרוסים, שנגרמו על ידי התנהגות היהודים בעסקיהם". הוועדות כללו גם שני יהודים, למראית העין של הוגנות, אך עקב היותם במיעוט קולם לא נשמע ולא נחשב. השאלות שהועמדו בפני הוועדות היו בדבר פעולות כלכליות מזיקות של היהודים וכיצד יש למונען. המלצות הוועדות היו שורת הגבלות שיש להטיל על היהודים.
במאי 1882 נקבעו חוקים שמטרתם הייתה להצר את צעדי היהודים, בייחוד מבחינה חברתית וכלכלית. חוקים אלה הותקנו כ"הוראת שעה" ועל כן לא היו צריכים לעבור הליך הצבעה במועצת המלוכה. לחוקים אלה קראו "חוקי מאי" והם:
החוקים פגעו ביהודים בעיקר מבחינה כלכלית, משום שנאסר עליהם לעסוק במסחר ביום ראשון – היום שבו באים האיכרים לעיר. כמו כן, נאסר על היהודים לעסוק בחקלאות או לגור באזור חקלאי. תקנה זו פגעה לא רק בפרנסת היהודים, אלא אף חיזקה את הטענה שהיהודים אינם עוסקים בפעילות יצרנית. יהודים שחיו בכפרים הועברו לערים הגדולות, דבר שצמצם עוד את אפשרויות הפרנסה. הפקידים נתנו פירוש מרחיב במיוחד, והצרו עוד יותר את חיי היהודים. כיוון שנאסרה ישיבת קבע חדשה בכפרים, הרי כאשר בן משפחה, אפילו חייל, הגיע לביקור אצל משפחתו נחשב הדבר להפרת החוק. יחד עם תקנות אחרות שהגבילו זכות ישיבה רק לבעלי מלאכה מיומנים (כאשר ההגדרה מהי בעל מלאכה מיומן הייתה נתונה בידי הפקידים ששיתפו פעולה עם מתחרי היהודים) הלכה והצטמצמה יכולתם של היהודים להתפרנס.
למרות היות התקנות "זמניות", הן היו שרירות וקיימות, ואף הורחבו לשטחי פולין, עד המהפכה הרוסית ב-1917.
בעם היהודי
ה"סופות בנגב" הפכו אבן דרך בתולדות העם היהודי.
אבל
בבית האבלים
מוקמת סוכת אבלים שבה מקבלים האבלים אורחים בקפה מר ותמרים. האבלות נמשכת שלושה ימים, במהלכם האדם האבל שובת ממלאכה ונמנע ממעשים שנעשים לשם הנאה. המבקרים את האבלים נוהגים לומר "מי יתן ואלוהים ירחם עליו ויכניסו לגן עדן". אף שהשריעה אוסרת על החצנת האבל (מריטת שערות, קריעת הבגדים וכדומה) יש מוסלמים שמחצינים את אבלם בדרכים שונות. השריעה מסתייגת מהגזמה בתיאור מעלותיו של המנוח. בסיום שלושת הימים קוראים את הקוראן מתחילתו עד סופו (בני המשפחה מחלקים ביניהם את הקריאה הנעשית בשקט).
הסופות בנגב
בעם היהודי
בין המתעוררים הראשונים לאחר הפרעות היו המשכילים היהודים, שהפרעות נגעו בהם באופן אישי. הפרעות גרמו ליהודה לייב פינסקר להתפכח מחלום ההשתלבות והאמנציפציה וב-1882 פרסם את רעיון האוטואמנציפציה בחוברת "אוטואמנציפציה!". הסופר מרדכי זאב פיירברג כתב את ספרו "לאן", המתאר את התלבטויותיו של צעיר משכיל יהודי לאחר "הסופות בנגב" וגל ההגירה בעקבותיו.
אבל
לאחר תום שלושת ימי האבל
כאשר מדובר באישה שבעלה נפטר, מתחילה תקופה הנקראת אלעדה (המתנה). תקופה זו נמשכת 4 חודשים ועשרה ימים. האשה ממתינה בתקופה זו לראות אם היא בהריון. אם היא אינה בהריון היא רשאית בתום תקופה זו להינשא לגבר אחר.
הסופות בנגב
בעם היהודי
הפרעות יחד עם הקשיים הכלכלים בכלל, ובעקבות "חוקי מאי" בפרט, הביאו יהודים רבים לחפש מפלט בארץ אחרת – הרוב בחרו בארצות הברית. מתחילת הפרעות ועד פרוץ מלחמת העולם הראשונה היגרו מרוסיה כ-2.4 מיליון יהודים: 2 מיליון מתוכם לארצות הברית, 150,000 לבריטניה והשאר לארגנטינה (115,000), קנדה ודרום אפריקה. חלק מהם התארגנו להגירה במסגרת אגודת "עם עולם". המיעוט שתמך ברעיונות תנועת "חיבת ציון", בחר בהגירה לארץ ישראל; (כ-3 אחוז) עלו לארץ ישראל, והיוו חלק ניכר מן העלייה הראשונה והעלייה השנייה. חלק מהם התארגנו במסגרת אגודות "חובבי ציון" ו"ביל"ו".
אבל
ביקור בקבר לאחר שלושת ימי האבל
השריעה מתירה ביקור בקבר לצורך תפילות. ביקור בקבר לצורך שימור הקשר עם המנוח אינו מקובל.
הסופות בנגב
בעם היהודי
יוסף יחזקאל ראג'פורקר משכיל מקהילת בני ישראל (הודו) חיבר תפילה מיוחדת עקב הפוגרום ופרסמו במכתב לראשי קהילות באימפריה הרוסית ובעיתונות יהודית בהודו ובאירופה.
בעולם
דבר הפרעות הגיע למערב. העיתונים הרוסים כתבו על הנעשה בפרוטרוט, ודיפלומטים אמריקאים ואחרים דיווחו לממשלותיהם על ההתרחשויות. אסיפות מחאה התקיימו בארצות הברית ובאירופה. בצרפת קראו העיתונים לממשלה להביע מחאתה. בהולנד, בבריסל ובווינה הוקמו ועדים לעזרה הומאנית. הגדילה לעשות בריטניה: בינואר 1882 התקיימה בעיריית לונדון עצרת הזדהות ומחאה גדולה בהשתתפות ראשי החברה והכנסייה האנגליקנית, והוקמה קרן סיוע. גם ממשלת בריטניה, הפרלמנט והאוניברסיטאות הגדולות גינו באופן רשמי ופומבי את רדיפות היהודים.
דבר הפוגרומים נגע לכומר האמריקאי ויליאם יוג'ין בלקסטון, שיצא בעקבותיהם למסע בארץ ישראל, כינס ועידה על מנת לדון בגורל יהודי רוסיה וחיבר את עצומת בלקסטון שהפצירה בממשל האמריקאי לסייע בהשבת היהודים למולדתם ההיסטורית.
אבל
לאחר הפטירה
אנשים המתמחים בכך רוחצים את הנפטר ומבשמים אותו ומכינים את הגופה לתהליך הפרידה מהמת. במקומות שונים (תלוי בתרבות) נהוג תהליך פרידה בו המנוח מונח בארון קבורה, כשידיו מוצלבות על חזהו. לעיתים מונח בזרועותיו ספר תפילה. האבלים עוברים על פני המנוח השכוב בארון גלוי, ונפרדים ממנו. טקס האשכבה עשוי להתקיים בבית המנוח, בכנסייה או בבית הלוויות. בניגוד ליהדות ולאסלאם בהן נודעת חשיבות רבה לקבורת המת מהר ככל האפשר, בנצרות יש פחות דגש על קבורה מהירה.
הסופות בנגב
תגובות אנשי הרוח ברוסיה
יש להדגיש שאפילו אנשי רוח רוסיים הידועים כהומניסטים, כגון טולסטוי, לא טרחו לגנות את הפרעות. על רקע זה, בולטת הזדהותו של הסופר הרוסי קופרין עם היהודים קורבנות הפרעות, שאותה הביע בכמה מיצירותיו, כגון "העלבון: סיפור אמיתי" ו"היהודונת".
אבל
לוויה
טקס הלוויה מנוהל על ידי כוהן הדת של הקהילה. נקראים בו קטעים שונים מ הברית הישנה ומספרי הבשורה בברית החדשה. לאחר מכן כהן הדת נושא דרשה, ואחד מקרוביו של המנוח נושא דברים בזכותו של המנוח. במקום הקבורה עצמו נערך "טקס ההפקדה": טקס המציין כי המוות אינו סוף החיים אלא שלב בחיים בו האדם מופקד ברשות האל. בסוף הטקס טומנים את המת בקבר, בדרך כלל כשהוא נתון בתוך ארון קבורה. הטקס מסתיים בכמה תפילות תחינה במהלכן מבקשים מהקדושים לשמור על הנפטר. במקומות שונים בעולם הנוצרי קיים נוהג של שריפת גופת המת, במשרפה מיוחדת שנועדה לכך. לשרפה יש תכלית פרקטית (חיסכון במקום קבורה) ולעיתים היא באה במקום קבורה.
הסופות בנגב
תגובות אנשי הרוח ברוסיה
בעקבות הפוגרומים הקימה ממשלת הצאר ועדת חקירה לאירועים. שני יהודים הוזמנו להעיד בפני הוועדה, אחד מהם היה מקס עמנואל מנדלשטם, מנהל בית החולים לרפואת עיניים בקייב ופעיל בתנועת חובבי ציון. הסופר ניקולאי לסקוב הוזמן להשתתף בוועדה בעקבות היכרותו המעמיקה עם העמים והדתות ברחבי רוסיה. לסקוב סיכם את דעתו על הנושא במאמר ארוך בשם "מספר הערות על השאלה היהודית" (Несколько замечаний по еврейскому вопросу). במאמר דחה את הטענות הנפוצות על כך שהיהודים מנצלים את פשוטי העם הרוסים, האוקראינים, הבלארוסים והליטאים ומרמים אותם בעסקאות של הלוואה בריבית וכן על כך שהיהודים באופן מאורגן גורמים להפצת האלכוהוליזם בקרב הרוסים. לדעת לסקוב, היהודים היו מעוניינים בעיקר לשמור על אורח חייהם המסורתי והנבדל מהעמים הסובבים אותם ולא התכוונו לפגוע בעמים אחרים בדרך כלשהי, ועל כן אין להאשים את היהודים בבעיות הכלכליות והחברתיות של רוסיה, אלא את המצב החברתי הכללי. המלצתו המרכזית להקטנת החיכוך בין היהודים ושאר העמים ברוסיה הייתה לבטל את מגבלות תחום המושב ולהתיר ליהודים להתיישב בכל מקום ברוסיה ולהתערבב עם העם הרוסי.
אבל
עיצוב חוויית האובדן בעקבות נסיבות המוות
כאשר מדובר במוות בטרם עת, האדם האבל עשוי לבחון את נסיבות המוות, ובפרט את האפשרות למנוע מוות זה. לעיתים בוחר האבל בנרטיב חלופי לסיפור המוות, נרטיב שיש בו כדי להציג את המנוח או את האבל באור נאה יותר. דוגמה לכך ברמה הקיבוצית ניכרת ביחסה של היהדות להתאבדות. ההלכה שוללת התאבדות, והמתאבד נידון להיקבר מחוץ לגדר ואין יושבים עליו שבעה, אך בדרך כלל אין מקיימים דינים אלו, משום שמלמדים זכות על המתאבד ומניחים כי לקה בנפשו, שמותו היה תאונה, או שהספיק לחזור בתשובה בזמן שחלף מביצוע פעולת ההתאבדות ועד למוות.
מארק סמית'
השכלתו ומחקריו האקדמיים
בין השאר עסקו מחקריו של סמית' במקורות של הפוליתאיסטים של הפולחן של עם ישראל הקדום וכיצד הם התפתחו בהדרגה למונותאיזם.
מושונוב
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מארק סמית'
השכלתו ומחקריו האקדמיים
בשנת 1990 פרסם את ספרו "The Early History of God" בו הוא טוען שהתרבות של ישראל הקדום הייתה ברובה כנענית במקורה, ושאלוהויות כמו אל, בעל ואשרה, הרחק מלהיות זרות לבני ישראל, היוו חלק ממורשתם. לכן הוא רואה במונולטריזם שבמקרא (ההתעקשות שעם ישראל יעבוד אל אחד, יהוה, אך מבלי להכחיש את מציאותם של אלים אחרים) כשבירה של העבר של עם ישראל עצמו. יהוה, לטענתו, מקורו באזור אדום - מדין כאל לוחם שלאחר מכן נטמע בפנתיאון הראשי, בראשות אל ובת זוגו אשרה, ושמאוכלס בבעל ואלוהויות אחרות. סמית' רואה בתהליך זה מסומן על ידי שני שלבים עיקריים, אותם הוא מתאר כ"התכנסות" ו"בידול". בתקופת השופטים והמלוכה המוקדמת, ההתכנסות ראתה את התלכדותן של תכונותיהם של אלוהויות אחרות, ואפילו האלוהויות עצמן, אל יהוה. כך הפך אל מזוהה כשם של יהוה, אשרה חדלה להיות אלה מובהקת, ותכונותיהם של אל, אשרה ובעל (במיוחד, עבור בעל, זיהויו כאל סערה) הוטמעו ביהוה. בתקופה שבין המאה ה-9 לפנה"ס ועד לגלות בבל, מאפיינים מסוימים של דת ישראל היו מובחנים מפולחן יהוה, שזוהו ככנעני, ונדחו: הדוגמאות כוללות את הבעל, הקרבת ילדים, עמודי האשרה, פולחן השמש והירח, ופולחני במות ב"מקומות הגבוהים".
אבל
שכול
שְׁכוֹל הוא מצב של אבל בו נמצא מי שיַלדוֹ מת. סוג זה של אבל זה הוא בעל מאפיינים ייחודיים המבדילים אותו מאבל שאינו שכול. אף שבדרך כלל מדובר בתגובה הרגשית, הרי שהדיון בשכול כולל גם היבטים פיזיים, קוגניטיביים, חברתיים ופילוסופיים. הורים שאיבדו את ילדיהם מכונים הורים שַׁכּוּלים.
מצבים פתולוגיים באבל
מרבית האבלים יוכלו לצלוח את תהליך האבל ללא צורך בעזרה מקצועית. עם זאת בין 5% ל 15% יזדקקו לעזרה מקצועית. מצבים פתולוגיים באבל יכולים להיות תוצאה של נסיבות האבל: למשל חשיפה למראות קשים של תאונת דרכים בה נהרג אדם קרוב, או גילוי של גופת אדם שהתאבד יכולים לגרום להתפתחות של אבל טראומטי. גורם סיכון נוסף למצבים פתולוגיים באבל הוא רמה נמוכה של משאבים שהאדם האבל יכול להשתמש בהם. גם כאן זה יכול להיות תוצאה של נסיבות חיים, למשל אדם שחווה אובדן משמעותי ואחריו חווה אובדן משמעותי נוסף. מרבית מצבי אבל פתולוגיים אינם נחשבים כהפרעה נפשית העומדת בזכות עצמה. במהדורה החמישית של ה DSM מופיע מצב פתולוגי אחד: הפרעת אבל מתמשך מורכב (Presist Complex Bereavement Disorder) ממוקמת בפרק של הפרעות שדרוש מחקר נוסף כדי לבסס את תוקפן. לאורך השנים הוצעו מגוון של קונספטים של הפרעות נפשיות שמקורן באבל: אבל נדחה (Deleyed Grief), אבל מורכב, אבל פתולוגי, אבל מתמשך, אבל טראומטי ועוד. אף שאין אלה הפרעות "רשמיות" המופיעות ב DSM או ב- ICD 10, יש לגבי חלק מהן גוף ידע ההולך וגדל בהתמדה.
אבל אצל בעלי חיים
בעבר האמינו שתחושות והתנהגויות של אבל ייחודיות לבני אדם בלבד. אבל בשנים האחרונות ישנם מחקרים המעידים על קיומם של תחושות אבל בקרב חיות. בעלי חיים אלו מביעים צער קיצוני מהרגיל לאחר שמת מישהו, בדרך כלל קרוב משפחה או חבר לעדר, אך תועדו גם מקרים של בעלי חיים שהשתתפו באבל קבוצתי על פרט שייתכן שלא היה ביניהם קשר. חיות אלו גם מביעות אקטים של אבל, שלעיתים קרובות כוללים התאספות ומגע קרוב עם גופת בעל החיים שמת. רוב בעלי החיים שמביעים אבל הם אינטליגנטיים וחברותיים, והם כוללים את הקופים, הפילים, הג'ירפות, הכלבים, החתולים, ה דולפינים, הקטלנים והעורבים.
ביזה
ביזה היא לקיחת רכוש שבעליו עזבו את המקום או חסרים יכולת להתנגד. פעולה זו נפוצה בעיקר בימי מלחמה ובימי אסונות הגורמים לאנארכיה זמנית, כגון - רעידת אדמה או פיגוע טרור המוני. בתנ"ך מכונה כל לקיחת שלל "ביזה".
ביזה בזמני מלחמה
שני סוגים של ביזה עשויים להתבצע בזמן מלחמה: ביזה שנערכת על ידי צבאות, וביזה שנערכת על ידי אזרחים שמנצלים את מצב השלטון הרופף כדי לבזוז רכוש. ביזה צבאית עשויה להיות מאורגנת, כלומר - מבוצעת על ידי כלל החיילים על פי הוראות מלמעלה, או בלתי מאורגנת, ומתבצעת על ידי חיילים בודדים במטרה להשיג רווח אישי. ביזה משני הסוגים הייתה נפוצה מימי קדם ועד למאות האחרונות, כשהייתה נחשבת למעשה לגיטימי בזמן מלחמה. במספר מקומות בתנ"ך ניתן לראות כי הביזה הייתה נאספת ומחולקת על פי כללים ידועים. דוד המלך אף קבע כלל מנחה - השלל מתחלק בין הכוח הלוחם לכוח העורפי:
על פי המשפט הבינלאומי ואמנת ז'נבה, אסורה הביזה, למעט רכוש ממלכתי שלקיחתו מותרת כשלל מלחמה. עם זאת, ביזה בלתי מאורגנת היא תופעה המתרחשת כמעט בכל מלחמה, גם בידי צבאות של מדינות דמוקרטיות. גם ביזה מאורגנת לא נעלמה מן העולם. לדוגמה - ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים בתקופת הרייך השלישי, או בזמן מלחמת המפרץ הראשונה אז נבזזה כווית באופן מאורגן על ידי כוחות עיראקיים.
ביזה בצה"ל
בצה"ל אסורה הביזה בפקודות מטכ"ל, על פי כללי המשפט הבינלאומי. קובע כי:. עונש על ביזה חמור הרבה יותר מעונש על גנבה רגילה, שדינה שנתיים בלבד. ואולם השופטים הצבאיים נוטים להקל בדין ואינם נוהגים לגזור יותר מאשר חמישה חודשי מאסר בפועל. מקרי ביזה שהתרחשו במהלך מבצע חומת מגן עוררו ביקורת ציבורית.
ביזה בזמני אסונות
מקרי ביזה עשויים להתרחש כמעט בכל אירוע הגורם להתרופפות זמנית של הסדר באזור מסוים, כמו בעת סופה או רעידת אדמה, אך גם בעת התרחשות מהומות ופיגועי טרור. כדי להילחם בתופעות כאלה ננקטת בדרך כלל יד קשה על ידי הרשויות כנגד בוזזים, עם נוכחות רבה של כוחות משטרה או צבא במקומות המועדים לביזה. במדינות מסוימות הותר לכוחות השיטור לירות בבוזזים, כגון בניו אורלינס, בזמן אסון הוריקן קתרינה.
על הביזה אחראים בדרך כלל עבריינים אך עשויים להצטרף אליה גם אנשים מן השורה, תוך שהם נותנים לגיטימציה למעשיהם מסיבות שונות, כגון פיצוי על רכוש אישי שאבד ומחשבה שאחרים ממילא יבזזו את הרכוש או שהוא ממילא ייהרס. לעיתים מתבצעת ביזה לצורכי הישרדות - איסוף של דברים חיוניים כמו מזון, תרופות ודלק. ביזה כזאת עשויה להתבצע אף בצורה מאורגנת, על ידי הרשויות.
שבועת החובש
שבועת החובש היא שבועה אותה נשבעים החובשים בחיל הרפואה של צבא ההגנה לישראל, עם סיום הכשרתם המקצועית.
ישיבה (דיון)
אופן ההתכנסות בישיבה
ישיבה יכולה להתקיים פנים אל פנים, כך שכל המשתפים נוכחים באותו מקום פיזי וגם באופן וירטואלי תוך שימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת. למשל, ניתן לקיים שיחת ועידה באמצעות כמו קו הטלפון. כמו כן, רשת האינטרנט מאפשרת שימוש בסקייפ וועידת וידאו.
שבועת החובש
במסגרת שבועה זו החובש מתחייב לערכים של שוויון וצדק במתן טיפול כלפי אוהב וכלפי אויב, וכן היא מדגישה את המחויבות האישית של החובש ללוחמים הפצועים, שמעבר למחויבות הרגילה של כל איש צוות רפואי למטופליו, כפי שמשתקף במשפט "אני נשבע כי על ליבי יהיה חרוט לעד הדיבר העליון של ההקרבה - לא להשאיר פצוע בשדה". עיקרון זה מרכזי באתוס של דמות החובש, ומשתקף בשירו של דן אלמגור "בלדה לחובש", המספר אודות חובש שהקריב את חייו למען הצלת חיים של לוחם.
ישיבה (דיון)
אופן ההתכנסות בישיבה
ישיבה המתקיימת באמצעות האינטרנט מכונה ישיבה מקוונת. פגישות מקוונות יכולות להתקיים בין חברי צוות וירטואלי, שהוא צוות עבודה אשר חבריו ממוקמים במיקומים גאוגרפים שונים ומשתמשים בטכנולוגיות שונות לצורך ההתקשרות ביניהם. הן יכולות לאפשר גם עבודה מהבית.
שבועת החובש
שבועה זו אינה מחייבת באופן פורמלי את החובשים, אך היא מהווה קוד אתי ויש לה משמעות נורמטיבית להתנהגות החובש. כך לדוגמה, בפסיקת בית הדין הצבאי לערעורים שעסקה בחובש שאנס מטופלת, נכתב כי "חילל המערער את שבועת החובש עד זוב דם". קוד אתי זה הושאל גם לניב ישראלי נפוץ: "לא משאירים פצועים בשטח", המשמש כביטוי נגד נטישת אדם בעת צרה.
ישיבה (דיון)
תדירות וחזרתיות של המפגשים
מכיוון שניתן לערוך ישיבה פעם אחת או יותר, נהוג שמארגן הישיבה מודיע מראש על התדירות והחזרתיות של המפגשים.
שבועת החובש
קיים מתח בין לשון השבועה העוסק במודל אידיאלי של מתן טיפול לאויב כמו לאחים לנשק, בדומה למדי ללשון שבועת הרופא, לבין העובדה כי לחובש, כלוחם מן השורה, מחויבות קודמת כלפי לוחם פצוע.
אלכסון ראשי
באלגברה ליניארית, האלכסון הראשי של מטריצה ריבועית הוא האלכסון שמתחיל מהפינה השמאלית העליונה של המטריצה עד לפינה הימנית התחתונה. לפיכך, האיבר \ A[i,j] של המטריצה, שייך לאלכסון הראשי אם ורק אם \ i=j.
דוגמה
במטריצה הבאה, המספרים 1, 4 ו-5 נמצאים על האלכסון הראשי:
מטריצה כזו, שבה כל האיברים מחוץ לאלכסון הראשי הם אפסים, נקראת מטריצה אלכסונית. מטריצה אלכסונית אפשר לרשום בקיצור, כאשר הסוגריים כוללים את איברי האלכסון הראשי, לפי סדרם.
תכונות
העקבה (Trace) של מטריצה, היא סכום האיברים באלכסון הראשי, כלומר:. העקבה היא אינווריאנטית תחת דמיון מטריצות.
המאה ה-2
המאה ה-2 היא התקופה שהחלה בשנת 101 והסתיימה בשנת 200. היא המאה השנייה של האלף הראשון.
מפלגת אל-וסט
מפלגת אל-וסט ("מפלגת האמצע", בערבית: حزب الوسط) היא מפלגה מצרית שהוקמה בשנת 1996. המפלגה לא זכתה להכרה מהממשל המצרי.
ייסוד המפלגה
רשימת מייסדי מפלגת אל-וסט מנתה 74 איש, מתוכם 62 חברים מוצהרים לשעבר באחים המוסלמים, שהחזיקו בעמדות מפתח באיגודים מקצועיים, בראשם אבו אל-עלא מאדי (בערבית: أبو العلا ماضي), עצאם חשיש, עצאם סולטאן, עומר עבדאללה, מוחמד עבד אל–לטיף, וסלאח עבד אל-מקצוד. מסיבה זו, נתפסה המפלגה בראשיתהּ כניסיון של "האחים" להשיג הכרה פוליטית חוקית. ואולם בין מייסדיה היו גם כמה נשים ונוצרים קופטים. חברותם של קופטים נועדה להדגיש את תמיכתה של אל-וסט בעקרון האחדות הלאומית שבין מוסלמים ללא-מוסלמים (וטניה), וכן להבליט את אופייה האזרחי לעומת הדתי, האסור על פי החוק. מבין מייסדיה הקופטים בלט בעיקר רפיק חביב, דובר המפלגה, סוציולוג בהכשרתו ובנו של ראש הכנסייה האוונגלית הפרוטסטנטית.
אידאולוגיה ומצע
הפרופיל האידאולוגי של אל-וסט מבשר חריגה בהיבטים מסוימים מזה של תנועת האחים המוסלמים. על פי מנהיגי אל-וסט, המפלגה מציגה אסלאם אחר, פתוח ומתון, בהתאם למונח וסאט אותו אימצה המפלגה כשמה, המצדד במערכת פוליטית פלורליסטית בלא מונופול על האמת הדתית וההיסטורית. מנהיג המפלגה אבו אל-עלא מאדי, שכיהן בעבר כסגן מזכ"ל איגוד המהנדסים המצרי, הצהיר כי העניין המרכזי של מפלגתו הוא בקידום צדק חברתי ופוליטיקה הוגנת. על אף היותה מפלגה אסלאמית, מדגיש מצע המפלגה דווקא את הצד הדמוקרטי של המפלגה:
הניסיונות לקבלת לגיטימציה
במאי 1996 הגישו מייסדיה בקשה להכרה מהוועדה לענייני מפלגות, אולם בקשה זו נדחתה בנימוק שמצעה אינו ייחודי כפי שדורש חוק המפלגות הפוליטיות, וכי הרבה מהשקפותיה הפרוגרסיביות שאובות ממצע מפלגת השלטון. מאדי לא ויתר, ו-48 שעות לאחר דחיית הערעור הוא הגיש בקשה נוספת להקמת המפלגה. הפעם הוא שינה את שמה של המפלגה לאל-וסט המצרית וכן רענן את המצע ואת רשימת המייסדים: הפעם היא מנתה רק 24 פעילים לשעבר באחים המוסלמים מכלל 93. כל זאת כדי להתנתק מהאחים המוסלמים. עם זאת, בספטמבר שוב נדחתה בקשת הערעור. ב-2004 פנתה אל-וסט לבית הדין המינהלי, אולם בינואר 2007 נדחתה ההכרה ב-12 מפלגות לא-חוקיות, ובהן אל-וסט. למרות הדחיות החוזרות של הממשל להכיר במפלגת אל-וסט, ב-2007 הצהיר מאדי בעיתונות כי הוא נחוש להשיג הכרה חוקית במפלגתו.
ישראל כהן (עיתונאי)
ישראל אברהם כהן (נולד בי"ב באדר ה'תשמ"ב, 7 במרץ 1982) הוא עיתונאי חרדי ישראלי. פרשן פוליטי ברדיו קול ברמה ובמספר קווי נייעס ובעל טור דעה שבועי בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה
כהן נולד וגדל בבני ברק, בוגר ישיבת חזון נחום וחסיד ויז'ניץ. בהיותו נער צעיר נפצע קשה בפיגוע לאחר שבקבוק תבערה הושלך על האוטובוס בו נסע. לאחר נישואיו למד תקופה בכולל אברכים, ולאחר מכן השתלב ככתב בשבועון "מרכז העניינים". בשנת 2010 עבר לאתר "כיכר השבת" ובהמשך היה לעורכו הראשי. באוגוסט 2018 עזב את עבודתו ב"כיכר השבת", והחל לשמש כפרשן פוליטי ברדיו החרדי קול ברמה, שם הוא מגיש מדי שבוע את התוכנית "על הקצה", יחד עם העיתונאי יעקב גרודקה.
כמו כן כהן עורך סיורים בבני ברק להכרת המגזר החרדי לאוכלוסייה הכללית.
נשוי לגולדה ואב לבן.
עיתונות
בינואר 2018 חשף תיעוד של חבר הכנסת משה גפני מספר על הסכם סודי בין המפלגות החרדיות לבין בנימין נתניהו שיאכוף את חוק המרכולים. כשנה לאחר מכן התנצל בפני גפני על הפרסום.
לקראת יום השואה ה'תשע"ח עורר סערה בטור שבו תמך בזכותם של חרדים לא לעמוד בצפירה. בשנת תשפ"א שינה את עמדתו, עמד בצפירה ואמר פרקי תהילים לעילוי נשמת החללים.
במאי 2018 פרסם תמונה שבה נראה שגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן מחזיק תמונה של הר הבית שבה הוחלף מסגד אל-אקצא בהדמיית בית המקדש. הפרסום גרר ביקורת על כהן בעיתון החרדי יתד נאמן.
באוגוסט 2018 חייב בית משפט השלום בירושלים את מערכת "כיכר השבת" יחד עם כהן ועיתונאי נוסף, בתשלום של 22,000 ש"ח בגין לשון הרע, בעקבות פרסומים באתר בשנת 2011 שהגדירו אדם כ.
דרור לוי
דרור לוי (נולד ב-24 בספטמבר 1977) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כמפקד בסיס תל נוף של חיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה
בספטמבר 2022 מונה למפקד בסיס תל נוף ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2023.
ביוני 2023 פורסם כי הוא צפוי להתמנות לראש חטיבת התכנון באגף התכנון.
לוי בעל תואר ראשון במדעי המחשב ומנהל עסקים ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.
לילי קוסאשווילי
לילי קוסאשווילי (בגאורגית: მადონა ქოსაშვილი, מדונה כּוֹסאשווילי; 1949 בגאורגיה – 11 בדצמבר 2017) הייתה טבחית, אמו של הבמאי דובר קוסאשווילי, שלוהקה על ידו כשחקנית קולנוע בסרטו "חתונה מאוחרת".
ביוגרפיה
קוסאשווילי נולדה וגדלה בגאורגיה, נישאה בגיל 16, ובשנת 1972, כשהייתה בת 23, עלתה לישראל. בישראל גידלה ארבעה ילדים, הבולט שבהם הוא הבמאי דובר קוסאשווילי, והחלה לעבוד כטבחית בפנימייה באור יהודה, עיר מגוריה.
בשנת 2001 בחר בה במפתיע בנה, דובר, לככב בסרטו "חתונה מאוחרת" בתפקיד הבולט של לילי, אמו של הדמות הראשית, זאזא (ליאור אשכנזי), הדוחפת אותו אל נישואין כחלק מהמסורת הגאורגית. דובר הסביר את הבחירה יוצאת הדופן: "ליהקתי אותה כי לא הצלחתי ללהק שחקנית ישראלית בתפקיד הזה. הדמות בסרט ממילא מבוססת עליה והייתי צריך מישהי שתדבר גרוזינית", והוסיף, "אמרתי לה: או שאת באה או שאין לי סרט". לילי, שלא למדה משחק ולא התנסתה בו בעבר, נאלצה לעבוד יחד עם צוות מיומן של שחקנים מקצועיים, בהם אשכנזי, רונית אלקבץ ומוני מושונוב.
על משחקה בתפקיד משנה זכתה בפרס אופיר. חרף זכייתה, לא הופיעה קוסאשווילי בסרטים נוספים, והמשיכה במקצועה המקורי, כטבחית.
גביע המדינה בכדורסל 1962/1963
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1962/1963 היא התחרות השישית מאז היווסדו של המפעל.
הגמר
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה החמישי בתולדותיה.
צ'יינהטאון (סרט)
צ'יינהטאון (אנגלית: Chinatown) הוא סרטו של רומן פולנסקי משנת 1974. הסרט הוא דרמת מתח פסיכולוגית, סיפור רב רבדים, הכולל מאפיינים רבים של סרט אפל וסרט בלשי. הסרט נחשב לקלאסיקה הוליוודית וזכה בפרס אוסקר בשנת 1975 עבור התסריט (אותו כתב רוברט טאון), ובפרס גלובוס הזהב עבור סרט הדרמה הטוב ביותר.
בסרט מככבים ג'ק ניקולסון בתפקיד הבלש ג'ייק גיטיס, פיי דאנאוויי בתפקיד אוולין מולריי, וג'ון יוסטון, בתפקיד הנבל נוח קרוס. הבמאי, פולנסקי, מופיע בתפקיד קטן של גנגסטר.
סרט המשך בשם "שני הג'ייקים" נוצר בשנת 1990. ניקולסון ביים את הסרט וכיכב בו, על פי תסריטו של רוברט טאון. ההמשך נחשב לסרט שאינו מגיע לגדולתו של הסרט הראשון.
תקציר העלילה
ג'ייק (ג'יי ג'יי) גיטיס (ג'ק ניקולסון) הוא בלש פרטי בלוס אנג'לס בשנות ה-30. גיטיס היה בעברו שוטר, אך אירוע עלום הביא לפרישתו מן המשטרה, והפך אותו לדמות צינית וממורמרת. גיטיס מתמחה במעקב אחר בני זוג בוגדניים. גיטיס נשכר על ידי אישה המציגה עצמה כאוולין מולריי, המבקשת להתחקות אחר בעלה, מהנדס מים בשם הוליס מולריי. עד מהרה מצלם גיטיס את המהנדס מולריי בחברת צעירה עדינה ועגומה למראה, אך לאחר שהתצלומים מתפרסמים בעיתונות, מגיעה אישה אחרת המזדהה כאוולין מולריי, והפעם האמיתית (פיי דאנאוויי), ודורשת מגיטיס כי יחדל מלחקור את העניין, שאם לא כן תתבע אותו.
סיומו הדרמטי של הסרט הוא עימות בין קרוס, גיטיס ואוולין מולריי בצ'יינהטאון, המקום האפל והמסתורי בו אירע האירוע בעברו של גיטיס שגרם לו לעזוב את המשטרה. במהלך העימות מאבדת אוולין את חייה, מירי השוטרים הפועלים בשליחות קרוס, וגיטיס מבין כי היה כלי משחק במזימותיו של קרוס, המתרחק עם שללו, בתו / נכדתו הקטנה, קתרין.
העלילה מבוססת באופן חופשי על מאבקים בין יזמים, בתקופת הפיתוח של לוס אנג'לס בשנות השלושים, סביב מקרקעין ושליטה בזכויות מים.
פרשנויות אפשריות
צ'יינהטאון נוצר בשנות ה-70, בידי אחד הבמאים המזוהים ביותר עם הקולנוע האמריקאי בתקופה זו, רומן פולנסקי. בעת שנוצר נחשב כהומאז' לסרט האפל, במיוחד בשל הופעתו הבלתי נשכחת של ג'ון יוסטון בתפקיד נוח קרוס. יוסטון היה מזוהה כבמאי עם הסרט האפל, ובמיוחד עם "הנץ ממלטה" (1941), אחד מהראשונים והמוצלחים שבסרטים אלו.
המבקר האמריקני רוג'ר איברט הוא אחד מהמחזיקים בדעה זו. לדעתו הזמן שחלף מאז יצירת הסרט עמעם את ההבדלים שבינו ובין סרטי "פילם נואר" מהתקופה הקלאסית, והעמיד אותו בשורה אחת עמם.
לסרט מאפיינים רבים של סרט אפל:
עם כל זאת הסרט אינו עומד במוסכמות "הסרט האפל" הקלאסי של שנות ה-40, ומראה על ההבדלים בין הקולנוע ההוליוודי הכפוף לקוד הייז, ובין הקולנוע המשוחרר והפסיכולוגי של שנות ה-70. שלא כמו הגיבור הטיפוסי של הסרט האפל, אין גיטיס מצליח לפתור את התעלומה במלואה. הוא מתמקד ברמזים, מגיע למסקנות מוטעות, ואינו רואה את התמונה הכללית, עד לתמונה הסופית. העלילה הכוללת גילוי עריות ושחיתות אישית ופוליטית היא סטייה מהנושאים הקלאסיים של הסרט האפל, שעיקרם חיפוש אחר אוצר, או פשע של תשוקה.
סטייה עיקרית מפורמט "הסרט האפל" היא כי הסרט מצולם בלוס אנג'לס שטופת השמש. סצנות רבות מצולמות באור יום מלא, ומעט סצנות (ובמיוחד סצנת הסיום) בלילה. השימוש שעושה הסרט האפל בצללים אינו ניכר בסרט זה.
משמעות מיוחדת יש להופעתו של פולנסקי בתפקיד קטן של בריון, החותך את אפו של ג'ייק גיטיס בטענה כי זה מה שקורה למי שדוחף את אפו לאן שאינו צריך. לאקט חיתוך האף משמעות סמלית, בהיותו בסרט בעל רבדים פסיכולוגיים עמוקים, ועוסק בנושאים כיחסיותה של האמת וגילוי עריות, ובחירתו של פולנסקי בתפקיד האדם שחותך את אפו של הגיבור החטטן אינה מקרית.
ניתן לראות את הסרט אף כמתקפה על השחיתות של אנשי השלטון ופקידי הממשל. הסרט נוצר בעת פרשת ווטרגייט, והושפע בעליל מהאווירה הציבורית באותה תקופה.
הסכם יום שישי הטוב
הסכם יום שישי הטוב (ידוע גם כ"הסכם בלפסט"; נחתם ב-10 באפריל 1998) הוא הסכם שלום שנועד להסדיר את עתידה של צפון אירלנד על פי רצון אזרחיה ובאופן דמוקרטי. על ההסכם, שסיים את הסכסוך בצפון אירלנד, חתמו נציגים של ממשלת בריטניה וממשלת אירלנד והוא אומץ על ידי רוב המפלגות הפוליטיות בצפון אירלנד, ביניהן המפלגה היוניוניסטית של אלסטר (UUP), המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והעבודה, השין פיין ומפלגות קטנות נוספות. המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית (DUP) היא המפלגה הגדולה היחידה שלא חתמה על ההסכם. בנוסף, ההסכם אומץ על ידי אזרחי אירלנד ואזרחי צפון אירלנד, בשני משאלי עם נפרדים במאי 1998. אדריכלי ההסכם, ג'ון יום ודייוויד טרימבל, זכו בפרס נובל לשלום לשנת 1998.
סעיפיו העיקריים של ההסכם
חלק מן הסעיפים בהסכם יום שישי הטוב, נוסחו במכוון באופן מעורפל, כך שכל צד יוכל לפרשם לטובתו. ניסוח מעורפל זה נדרש בעת המשא ומתן על ההסכם, על מנת שיהיה מקובל על כל הצדדים ולמען ההתקדמות בשיחות השלום. יש הרואים בערפול זה דווקא את גדולתו של ההסכם, כיוון שלא מדובר בהסכם סופי וקבוע. כך, יוכל כל צד לטעון כי בעתיד הנושאים הנידונים על הפרק יוכרעו לטובתו. עם זאת, הדבר יצר בעייתיות ביישום ההסכם, במיוחד בכל הקשור לפירוקן של המיליציות מנשקן.
יישום ההסכם
לאחר חתימת הסכם יום שישי הטוב נערכו בחירות ב-1 ביולי 1998. דייוויד טרימבל (יוניוניסט מה-UUP) נבחר לשר הראשון ולסגנו נבחר שיימוס מאלון מ-SDLP - מפלגת הלייבור והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
להסכם יום שישי הטוב חשיבות רבה בתהליך השלום בצפון אירלנד, במיוחד מאחר שהוא הוביל את המיליציות החמושות להודיע על פירוק נשקן. ב-15 באוקטובר 2002, עקב סירובו של הצבא האירי הרפובליקני (ה-IRA) להתפרק מנשקו, נוצר אי-אמון בין שתי הקהילות וממשלת בריטניה השעתה את פעילות המועצה המבצעת של צפון אירלנד וביטלה את תפקודה העצמאי, לאחר שהשעיה קודמת לשישה שבועות באוגוסט 2001 לא הביאה לפתרון. בתקופת ההשעיה ניהל את צפון אירלנד שר מטעם הממשלה הבריטית ("שלטון ישיר" - Direct Rule).
ארגון ה-IRA יצא במהלך יולי 2005 בהצהרה פומבית כי המלחמה בינם לבריטים הסתיימה. תוך מתן הוראה ברורה לכל הפלגים והארגונים המאוגדים תחת השם IRA, להניח נשקם ולהשמיד את מצבורי הנשק שברשותם. ב-26 במרץ 2007 הודיעו ראשי שתי המפלגות הגדולות של הקהילות, איאן פייזלי ומרטין מקגיניס על הסכמה ללכת לבחירות. והמנגנון השלטוני העצמאי שב לפעול ב-8 במאי 2007.
משאלי העם
במאי 1998 התקיימו שני משאלי עם נפרדים בצפון אירלנד ובאירלנד על מנת לקבל את ההסכם. המתנגדים בצפון אירלנד היו בעיקרם "יוניוניסטים" - תומכי האיחוד במסגרת הממלכה המאוחדת אשר סברו כי ההסכם מהווה ויתור מרחיק לכת לרפובליקנים וללאומנים האירים. ניתוח של הקולות מראה כי אף בקרב היוניוניסטים היה רוב לתומכי ההסכם.
באירלנד הצביעו האזרחים על התיקון לחוקה שיאפשר את שינוי סעיפי החוקה הרואים בצפון אירלנד חלק בלתי נפרד מאירלנד.
בצפון אירלנד הצביעו 71% מן הבוחרים בעד ההסכם, ושיעור ההצבעה היה 81%. באירלנד הצביעו 94% מן הבוחרים בעד ההסכם ושיעור ההצבעה היה 56%.
בעיות מרכזיות העומדות בפני ההסכם
המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית (Democratic Unionist Party, או בקיצור, DUP), לא חתמה על ההסכם. אי החתימה על ההסכם מצד מפלגה זו, גורמת בעיה קשה מאחר שמפלגה זו היא קיצונית יותר מאשר המפלגה היוניוניסטית של אלסטר (Ulster Unionist Party, או בקיצור UUP). ובנוסף לכך, מפלגה זו הפכה מאז למפלגה היוניוניסטית הגדולה ביותר. ה-DUP מתנגדים נחרצות לכניסתם של "טרוריסטים" לממשלה, משמע, מתן תיקים ממשלתיים לשין פיין. הם גם מתנגדים לרפורמה בכוח המשטרתי (ששמו שונה אל PSNI - Police Service of Northern Ireland) כפי שמציע הסכם יום שישי הטוב.
ה-UUP, תחת לחצם של תומכיה, משכה ידה מ"חלוקת הכוחות הניהולית", משמע, הממשל האוטונומי, בסוף שנת 2000. הסיבה המרכזית לכך הייתה, נוכחותם של שרי השין פיין בממשלת צפון אירלנד בעוד שה-IRA עדיין לא התפרק מנשקו. מאחר שההסכם דרש הן מהמפלגות הלאומניות והן מהיוניוניסטיות להשתתף בממשל האוטונומי, אזי ש"חלוקת הכוחות הניהולית" הושעתה והשלטון הישיר של הבריטים, חודש.
מאז, ממשלות בריטניה ואירלנד ניסו לגרום לחזרה ל"חלוקת הכוחות הניהולית", ולתווך בין המפלגות השונות בצפון אירלנד. אך זו הייתה משימה קשה מאחר שה-DUP, אשר דחתה את ההסכם הפכה (נכון ל-2005) למפלגה היוניוניסטית הגדולה ביותר. במקביל, לשין פיין יש יותר תמיכה בקרב המצביעים המגדילים את כוחה היחסי בממשל, ביחס ל-SDLP, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והעבודה (Social Democratic and Labour Party) שהיא מפלגה לאומנית מתונה יותר, שאינה דוגלת באלימות.
כך, ששני הצדדים הפכו נוקשים, ואינם מתפשרים על עמדותיהם. ה-IRA אכן השמיד חלק מכלי הנשק שברשותו באופן פרטי, תחת פיקוחו של ג'ון דה צ'סטלן (De Chastelain), גנרל ודיפלומט קנדי. עם זאת, ה-DUP מתעקשים שכל כלי הנשק של ה-IRA חייבים להיות מושמדים לפני שהשין פיין יורשו להיכנס חזרה לממשל האוטונומי. ואילו השין פיין טוענים כי ה-DUP ממשיכים לבקש יותר ויותר ויתורים מה-IRA כיוון שהם אינם רוצים שהקתולים/לאומנים יהיו בשלטון בצפון אירלנד.
במהלך דצמבר 2004, נאמר כי ה-DUP היו קרובים מאוד לחתימת הסכם חדש, אך לא עשו כך כיוון שרצו וידאו המראה את השמדת כלי הנשק של ה-IRA. אז, ה-IRA (שמכחיש את ביצוע פעולה זו) ביצע שוד בנק גדול בבלפסט, בו נגנבו יותר מ-10 מיליון אירו, וה-DUP נטשו את המשא ומתן. שבוע לאחר מכן, חברי ה-IRA רצחו את רוברט מקרטני, קתולי ותומך של השין פיין במהלך קטטה בבר בבלפסט. דבר זה הביא פרסום שלילי רב מאוד לשין פיין ול-IRA.
במהלך יולי 2005 ה-IRA יצאו בהצהרה פומבית כי המלחמה בינם לבריטים הסתיימה, תוך נתינת הוראה ברורה לכל הפלגים והארגונים המאוגדים תחת השם IRA, להניח נשקם ולהשמיד את מצבורי הנשק שברשותם. הממשלה הבריטית מצדה הגיבה להצהרה חיובית זו בפירוק הבסיסים הצבאיים אשר נותרו בצפון אירלנד. שני צעדים אלו נועדו להביע את מחויבותם של הצדדים לתהליך השלום בצפון אירלנד, לאחר לחימה שנמשכה שנים ארוכות. עם זאת, ה-DUP, המפלגה הדמוקרטית היוניוניסטית, הודיעה כי היא מחכה לראות אם הודעה זו אכן אמיתית, לפני שתסכים לשוב מחדש לשיחות על תהליך השלום.
המאה ה-3
המאה ה-3 היא התקופה שהחלה בשנת 201 והסתיימה בשנת 300. היא המאה השלישית של האלף הראשון. במהלך המאה התרחשו מספר אירועים מדיניים הראויים לציון:
ג'יין אייזנר
ג'יין אייזנר (אנגלית: Jane Eisner) היא עורכת ועיתונאית יהודית-אמריקאית, ומיולי 2008 עורכת העיתון היהודי-אמריקאי "The Forward".
קריירה
אייזנר שימשה כעורכת וכתבת בפילדלפיה אינקוויירר במשך 25 שנים. בשנת 2006 הצטרפה למרכז הלאומי לחוקה (National Constitution Center) בפילדלפיה שם היא משמשת כסגן נשיא לענייני תוכניות ארציות ויוזמות.
קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת וסליאן (Wesleyan University) בשנת 1977 ותואר שני מאוניברסיטת קולומביה. היא שימשה כעמיתת קופל לחקר העיתונות באוניברסיטת וסליאן והיא מלמדת שם כתיבה עיתונאית. בשנת 2009 הצטרפה כעמיתה לתוכנית מנהיגות למנהלי תקשורת בבית הספר לעיתונאות באוניברסיטת קולומביה.
בשנת 2004 פורסם ספרה, "Taking Back the Vote: Getting American Youth Involved in our Democracy", אשר בחן את הירידה בשיעור ההצבעה בקרב הצעירים בארצות הברית.
משנת 2009 מגישה תוכנית אירוח לנשים בשם "The Salon" בערוץ היהודי בכבלים (The Jewish Channel).
דודו ירדני
דודו ירדני (22 באוגוסט 1946 - 31 בדצמבר 2014) היה מפיק, יוצר ושחקן ישראלי.
קריירה כשחקן
ירדני שירת בצבא בלהקת פיקוד המרכז. בשנת 1971 שיחק בדמותו של ג'מוס בסרט "חסמבה ונערי ההפקר", שמבוסס על ספר של יגאל מוסינזון הנושא את אותו שם. באותה השנה שיחק בדמות אנס בסרט "מלכת הכביש". בשנת 1998 שיחק ירדני בדמותו של עוזר מאמן ספורט בקומדיית המצבים "שמש". בשנת 2004 השתתף בסרט "מדינת היהודים". בשנת 2012 הפיק את העונה העונות התשיעית והעשירית של תוכנית המציאות השירה "כוכב נולד".
קריירה כמפיק
בשנת 2005 הפיק דודו ירדני את התוכנית "חשיפה" לחברת yes הטלוויזיה בלוויין. בשנת 2007 הפיק את סדרת הטלוויזיה "השיר שלנו". שנה לאחר מכן, ב-2008 יצר ירדני את הסדרה "הנפילים", ואת "הפיג'מות בקפה קר-סול" שהיא ספין אוף של הקומדיית המצבים הפיג'מות. בשנת 2009 הפיק ירדני את הסדרה דני הוליווד, ואת "המופע של דובל'ה", גם היא סדרת ספין-אוף של "הפיג'מות". בשנת 2010 הפיק ירדני את הסדרות "עושים כבוד" ו"חמש עשרה דקות". בנוסף, הוא הפיק את הסדרה "תיכון השיר שלנו", שהיא ספין-אוף של "השיר שלנו", ואת הסדרה מנדלבאום בלש פרטי, ספין-אוף נוסף של "הפיג'מות".
בשנת 2011 הפיק ירדני את התוכנית "המסע המופלא של אהרוני וגידי", בה השתתפו ישראל אהרוני וגידי גוב. בשנת 2012 הפיק ירדני את 'עניין של זמן' ואת העונות התשיעית והעשירית של התוכנית "כוכב נולד", אותה גם יצר. בשנת 2013 הפיק ירדני את תוכנית הספין-אוף של "כוכב נולד" - בית ספר למוסיקה, שמיועדת לילדים צעירים. באותה השנה הפיק גם את הסדרה אופוריה. משנת 2014 הפיק ירדני את העונה התשיעית של "הפיג'מות", את העונה החמישית של השמיניה, את העונה השנייה של סברי מרנן ואת העונה השנייה של "הכוכב הבא".
ג'ק גרוס
ג'ק גרוס (1921-1994) היה אנדוקרינולוג קנדי-ישראלי, אחד ממגלי ההורמון תריודוטירונין (T3).
ביוגרפיה
גרוס נולד במונטריאול, למשפחה יהודית ממעמד הביניים. קיבל תואר MD וכן Phd מאוניברסיטת מקגיל ב-1949. מחקר הפוסט-דוקטורט שלו היה במעבדה של רוזלינד פיט-ריברס במכון הלאומי למחקר רפואי הבריטי, שם הם תיארו לראשונה את הצורה הפעילה של הורמון בלוטת התריס, תריודוטירונין (T3).
בשנת 1952, גרוס עבר ללמד בבית הספר לרפואה ב-SUNY Downstate, שם הפך לפרופסור מן המניין ב-1956. בשנת 1957 גרוס עבר לישראל, כדי לעמוד בראש המחלקה לרפואה ניסויית וחקר הסרטן בבית הספר לרפואה שהוקם זה מכבר של באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1963–1967 גרוס כיהן כיו"ר הרשות למחקר ופיתוח של האוניברסיטה והיה דיקן הפקולטה לרפואה בשנים 1974–1977. בשנת 1968, יחד עם עמירב גורדון ובשיתוף עם חברה אמריקאית בשם איימס, גרוס יזם ייצור תעשייתי של ערכות למדידה של הורמוני תריס שהופצו ברחבי העולם.
בשנת 1971 גרוס נבחר בתור היועץ המדעי הראשון של משרד המסחר והתעשייה, שם הוא יזם תוכנית מענקים לתמיכה במחקר בתעשייה. בין שאר התפקידים שמילא כללו נשיא האגודה האירופית לבלוטת התריס, נשיא האגודה האנדוקרינית הישראלית ויו"ר ועדת המחקר של האגודה הישראלית לסרטן.
סאה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
RTGS
Real Time Gross Settlement (מערכת לסליקה פרטנית מיידית; בראשי תיבות – RTGS) היא מערכת לסליקה מיידית וסופית של תנועות כספיות בין בנקים וגורמים עסקיים כמו מסלקות אחרות ובין לקוחות. סליקה במערכת RTGS היא סופית ובלתי ניתנת להחזרה.
השימוש במערכת RTGS נועד להפחית את הסיכון שבנפילת גורם פיננסי במערכת הבנקאית במדינה, כאשר המצב האמיתי של הגורם הפיננסי אינו ברור במהלך היום. השימוש במערכת סליקה בזמן אמת מחייב את הגורמים הפיננסיים השונים לנהל נזילות תוך יומיות ולא רק בין יומית. כמו כן, על מנת שהמערכת תהיה רלוונטית – כל מערכות התשלומים האחרות צריכות לעשות שימוש ב-RTGS.
במדינות שונות הפעלת המערכת נעשית על ידי הבנק המרכזי ובאחרות על ידי גוף נייטרלי המשותף לבנקים ולבנק המרכזי תוך פיקוח של הבנק המרכזי.
בישראל
במדינת ישראל קיימת מערכת RTGS, המכונה זה"ב – זיכויים והעברות בזמן אמת, וזאת לאחר שדו"ח של הבנק העולמי, שנכתב לפני מספר שנים, העלה את המחסור במערכת לסליקה בזמן אמת כסיכון.
בלשנות גנרטיבית
בלשנות גנרטיבית (או התיאוריה הגנרטיבית) היא תחום בבלשנות שהחל להתפתח בשנות החמישים של המאה ה-20. תחום המחקר נוצר עם פרסום תאוריה בלשנית מאת נועם חומסקי בספרו "מבנים תחביריים" ב-1957 (Syntactic Structures). ספר זה וספרים אחרים שפרסם חומסקי בשנות החמישים והשישים היוו פריצת דרך ששינתה במידה ניכרת את אופיו של המחקר הבלשני.
הנחות יסוד ומטרות
חומסקי הניח את ההנחות הבאות, ולחלקן סיפק הוכחות לוגיות:
מטרתו של הבלשן, לדעת חומסקי, היא לחשוף את כללי הדקדוק האוניברסלי בשיטה של הנדסה הפוכה (Reverse engineering). יש להפיק מודל שמתאר את כללי השפה מתוך בחינה של משפטים דקדוקיים ולא-דקדוקיים וניתוח ההבדלים ביניהם, ודרכם לעצב את כללי הדקדוק האוניברסלי.
התאוריה הגנרטיבית הפכה למוכרת ומשפיעה גם בתחומים לא בלשניים, וחלק מעקרונותיה המוקדמים לגבי ניתוח מבני של שפה מילאו תפקיד מרכזי בהתפתחות המוקדמת של מדעי המחשב בשנות ה-50 וה-60.
בתחילה בשנות ה-80 השתנתה התאוריה עקב פיתוח ענף שלה המכונה תאוריית "חלישה וכבילה" (Government and Binding או בקיצור GB). שני השינויים המרכזיים בגרסה החדשה הם:
מהתאוריה התחבירית של חומסקי התפצלו במשך השנים תאוריות רבות נוספות. בין הבולטות שבהן, HPSG (Head-driven Functional Grammar) ו-LFG (Lexical Functional Grammar). גם תאוריות אלו נחשבות סוגים של בלשנות גנרטיבית.
אף שפריצת הדרך של חומסקי הייתה בתחום התחביר, הבלשנות הגנרטיבית אינה מוגבלת לתחום זה. הבלשנות הגנרטיבית כוללת מערכות תאורטיות מפותחות בתחום הסמנטיקה, הפונולוגיה והמורפולוגיה, הנתפסות כיחידות עצמאיות בתוך מערכת מודולרית, שבה כל מערכת פועלת באופן עצמאי אך מוגבלת על ידי הממשקים בינה לבין המערכות האחרות.
ישמעאל (ספר)
ישמעאל (באנגלית: Ishmael) הוא ספרו השני והמפורסם ביותר של הסופר האמריקאי דניאל קווין. הספר יצא לאור בשנת 1992 והפך לרב-מכר. הוא מציג נקודת מבט אלטרנטיבית להיסטוריה האנושית, ומציע דרך לשינוי אורח חייו של האדם המודרני, שבסיסה אימוץ צורת חשיבתם של הציידים-לקטים. הספר זכה בפרס מענק העתיד של טרנר (Turner Tomorrow Fellowship Award) ששוויו 500,000 דולרים, הוא הראשון בטרילוגיה הכוללת את הספרים סיפורו של B ו-ישמעאל שלי שתורגמו אף הם לעברית.
בלשנות גנרטיבית
עקרון הפרודוקטיביות
על פי עיקרון זה, המערכת של השפה היא מערכת המבוססת על מספר קטן של רכיבים, אשר מהם אפשר ליצור משפטים. לכל אדם יש יכולת פרודוקטיבית ליצור שפה ממספר קטן של רכיבים. התאוריה הגנרטיבית-טרנספורמטיבית יוצאת מנקודת הנחה שילד נולד עם היכולת ליצור שפה, ויכולת זו מתפתחת כבר משלב מוקדם של החיים, ומגיעה לשיאה בערך בגיל חמש, וכך שוללת את התאוריה שלומדים שפה רק על ידי חיקוי (ביהביוריזם).
ישמעאל (ספר)
תקציר עלילת הספר
הספר נפתח במודעה בעיתון אותו קורא גיבור הסיפור, ששמו אינו מצוין בספר (בספר מאוחר יותר, "ישמעאל שלי", ניתן לו השם אלן לומקס). תוכן המודעה הוא: "מורה מחפש תלמיד. חייב להיות בעל תשוקה כנה להציל את העולם. לפנות אישית."
הגיבור עונה למודעה לאחר שנתקף בפרץ רגשות נוסטלגי, עדות להיותו חלק מדור ילדי הפרחים שהיו בעלי אותה תשוקה להציל את העולם מכליון. המורה המדובר הוא גורילה בשם ישמעאל שניחנת באינטליגנציה גבוהה וביכולת תקשורת ייחודית באמצעות טלפתיה. הגורילה, שנראה כי מוחזקת מרצונה בחדר גדול בבניין משרדים, מספרת את סיפורה, שעיקרו סיפור תפיסתה. דרכו מבין הגיבור כמטפורה את השבי שבו נתון הוא עצמו והמין האנושי בכללותו.
בלשנות גנרטיבית
כשירות מול ביצוע
כשירות היא הידע של דובר בשפה נתונה, שהיא היכולת הלשונית שלו. ביצוע הוא השימוש ביכולת זו בשפה, בדיבור או בכתב, שהוא ההתנהגות הלשונית שלו. נוטים להקביל את הכשירות והביצוע למושגים מהבלשנות המבנית (סטרוקטורליזם), הלאנג והפארול. הבחנה זו חשובה, כיוון שהעיסוק הלשוני בדרך כלל לא עסק בביצוע, אלא יותר במה שאמור להיות ולא במה שקורה בפועל. כלומר, גם אם התיאור הלשוני עוסק בעיקר בידע, הוא עדיין אמור לעסוק גם בביצוע. לדוגמה, ילד שאומר "מתי ננסע?", שעל פי הדקדוק הנורמטיבי הוא ביצוע לא תקין, ולמרות זאת הביצוע מוכיח כשירות תקינה, מכיוון שהילד מקיש מנטיית גזרת השלמים.
ישמעאל (ספר)
תקציר עלילת הספר
עם התקדמות הסיפור מקבל הגיבור את ישמעאל כמורהו ועוסק בפתרון השאלה העיקרית של הספר: "איך הדברים הפכו כפי שהם", עבור האדם ועבור כדור הארץ. דרך סיפורה של הגורילה, מבין הגיבור כי האנושות שבוייה בהנחה תרבותית שגויה, המניע אותה לכבוש ולהרוס את העולם, ולפגוע בשאר האורגניזמים החולקים איתה את העולם.
בלשנות גנרטיבית
אוניברסליות
עקרון האוניברסליות טוען שיש תכונות לשוניות המשותפות לכל השפות. מגמה משותפת לשפות רבות. עיקרון זה חשוב כי בהתעסקות המסורתית נהגו לתאר כל שפה או משפחת שפות בנפרד. בהינתן עקרון האוניברסליות, המחקר יכול לעסוק בשפה אחת תוך עיון בשפות נוספות.
ישמעאל (ספר)
תקציר עלילת הספר
ישמעאל מספר כי על פני כדור הארץ קיימות שתי תרבויות אנושיות בעלות ערכים שונים ומנוגדים. הלקחנים- התרבות האנושית "המתורבתת" שצמחה לאחר המהפכה החקלאית (רובם המוחלט של בני האדם), והעוזבים - התרבות האנושית הפרימיטיבית שמאמינה שהאדם חלק ממכלול הטבע ולא נוצר כדי לשלוט בו. הם לוקחים את שצריכים למחייתם בלבד, ואת היתר עוזבים.
בלשנות גנרטיבית
האוטונומיה של התחביר
התאוריה רואה את התחביר כמרכז הניתוח. אם בגישות המסורתיות התבוננו יותר במילים, ובגישה המבנית בצירופי מילים, הרי שבתאוריה הגנרטיבית-טרנספורמטיבית המשפט הוא המוקד.
ישמעאל (ספר)
תקציר עלילת הספר
ההנחה היא שלכל אחת מהתרבויות יש "סיפור"-תסריט המקשר את האדם העולם והאלים, וכי כל תרבות חיה את הסיפור (גם אם הוא מיתולוגי) כך שהוא הופך למציאות.
בלשנות גנרטיבית
האוטונומיה של התחביר
מתוך התאוריה הזו חשוב לראות את גישתה לתחביר.
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי כולל בתוכו שלושה סוגי כללים. שני הסוגים הראשונים הם המרכיבים הבסיסיים לתחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי.
ישמעאל (ספר)
תקציר עלילת הספר
הסיפור של התרבות הלקחנית הוא שהאדם נוצר לשלוט בעולם ובדרך זו להופכו לגן-עדן, מאחר שמחשבה זו יסודה במיתוס (האדם הניח את עצמו בפסגת האבולוציה)- לעולם לא יהיה ניתן להגיע למצב גן העדן, ועל כן ימשיך האדם לעד במסע כיבושיו.
בלשנות גנרטיבית
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי
כללי יצירה מציגים מבנים אפשריים של משפטים, ומגדירים באופן פורמלי ומדויק מהי יחידה תחבירית. לדוגמה, מערכת פשוטה ביותר עשויה להכיל את הכללים:
משמעות הסימנים:
הכלל הראשון בדוגמה זו טוען שמשפט יכול להיות בנוי מצירוף שמני וצירוף פועלי; הכלל השני טוען שצירוף פועלי מכיל פועל, ואחריו ייתכן צירוף שמני וייתכן צירוף יחס; וכו'. כל צירוף עשוי להכיל צירופים נוספים. ברור שהכללים בדוגמה רחוקים עדיין מכיסוי מלא של השפה, אך המנגנון של כללי יצירה הוא מנגנון חזק ביותר, שבעזרת בחירה של כללים נכונים מאפשר תיאור של שפות רבות ושונות.
ישמעאל (ספר)
תקציר עלילת הספר
ישמעאל גורס כי סיפורי הבריאה: הגירוש מגן עדן בעקבות חטא עץ הדעת וסיפור קין והבל, שאומצו על ידי תרבות הלקחנים, נכתבו בעצם בידי העוזבים כדי לתאר את נפילתם בידי הלקחנים. כך מוסבר למה עץ החיים מוסתר מידי האדם ולמה הוא נענש כאשר מבקש את הדעת לעצמו. העוזבים שמשולים להבל, מרגישים כי הלקחנים (קין) מבקשים לקחת את אדמותיהם כדי שיוכלו להפכם מאדמות ציד ולקט לאדמות חקלאיות.
בלשנות גנרטיבית
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי
את מבנה המשפט המתקבל מכללים מסוג זה מקובל לתאר באופן גרפי בעזרת תרשים היררכי הנקרא "עץ תחבירי".
בתחביר הגנרטיבי יש מספר קטן יחסית של כללי יצירה, והם עשויים ליצור אינסוף משפטים. דבר זה אפשרי בעיקר בזכות היותה של מערכת הכללים רקורסיבית: צירוף יכול להכיל בתוכו צירוף אחר מאותו הסוג. למשל, משפט בשפה טבעית יכול להכיל בתוכו פסוקית משועבדת (שהיא, במקרים רבים, בעלת מבנה זהה לזה של משפט עצמאי); וצירוף שמני יכול לכלול צירוף שמני קטן יותר (כמו למשל במבני סמיכות: הצירוף השמני "תמונת הנשיא הראשון" מכיל צירוף שמני "הנשיא הראשון"). אם למשל נשנה את כלל הצירוף הפועלי בדוגמה שלעיל כך שיאפשר משפט בתוכו, נקבל מערכת רקורסיבית שמייצרת אינסוף משפטים:
ישמעאל (ספר)
תקציר עלילת הספר
המהפכה החקלאית של הלקחנים היא עמדתם כנגד סיפור העוזבים. הלקחנים מבקשים את תפקיד האלוהים, הם מיישמים שיטות אגירה כך שיהיו חסינים בפני זעם האלים הגדול ביותר- רעב. כך מבחינה מיתולוגית, מופרדים הלקחנים, היודעים טוב ורע, מהעוזבים, שחייהם בידי האלוהים. אולם, גורס ישמעאל, התפתחות אבולוציונית לא יכולה להתרחש רחוק מידי האלוהים, ועל כן הבריאה (ואיתה האפשרות להתפתח מעבר למציאות הנוכחית) בעצם הגיעה לקיצה. יתר על כן, כדי לגלם את סיפורם החדש, הלקחנים מחליפים את הבריאה בכיליון.
בלשנות גנרטיבית
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי
צפ --> פ (צש) (צי) (מ)
שינוי זה מאפשר כבר לנתח משפטים מורכבים כמו "איש נחמד אמר שילדה קטנה שכחה שכלב שחור אוהב תפוחים" (אם נתעלם בשלב זה ממעמדה של המילה ש-).
ישמעאל (ספר)
פרשנות ישמעאל לסיפור גן העדן
ישמעאל גורס כי הסיפור נכתב בידי צאצאי שם ואומץ בידי המסורות העבריות והנוצריות. <BR> מותו של הבל, מסמל את אובדן שטחי הנוודות החופשיים לשטחי החקלאות ובידודם מיתר העמים שעסקו ברעיית צאן.
בלשנות גנרטיבית
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי
כללי היצירה מייצרים רק חלק קטן מסוגי המשפטים בשפה. למשל, הם מייצרים משפטי חיווי פשוטים, אך לא משפטי שאלה. גם אם ניתן, באופן עקרוני, להוסיף כללים עבור כל סוגי המשפטים הקיימים, דבר זה יוביל למספר עצום של כללים שבהם ההכללות לגבי מבנה השפה ילכו לאיבוד.
ישמעאל (ספר)
פרשנות ישמעאל לסיפור גן העדן
ישמעאל טוען כי עץ הדעת מסמל את המהפיכה החקלאית, בה הלקחנים כבשו את הטבע, ביתו בעלי חיים וזנים של צומח, ובכך נטלו לידיהם את האחריות לקבוע אילו בעלי חיים ראויים לחיים ואילו למיתה.
בלשנות גנרטיבית
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי
המשפט, "דני אכל את התפוח" מתואר כך:
ישמעאל (ספר)
ישמעאל בתרבות
סרט הקולנוע "אינסטינקט", מבוסס באופן רופף על הספר, אם כי הוא סוטה במידה רבה מאוד מהרעיונות המובעים בספר, ודניאל קווין עצמו משך ידיו ממנו.
בלשנות גנרטיבית
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי
צש צפ צש2
לאחר הטרנספורמציה המשפט, "התפוח נאכל על ידי דני" מוצג כך:
ישמעאל (ספר)
ישמעאל בתרבות
האלבום Yield של להקת פרל ג'אם נכתב בהשראת הספר.
בלשנות גנרטיבית
התחביר הגנרטיבי-טרנספורמטיבי
המבנה הראשון מכונה מבנה עומק, זה המבנה שהורכב על ידי כללי היצירה. המבנה השני הוא מבנה השטח, זה המשפט שנאמר על פני השטח ברמת הביצוע, והוא המשפט שלאחר הטרנספורמציות. במקרים מסוימים, מבנה העומק כלל אינו מהווה משפט אפשרי; רק לאחר ביצוע הטרנספורמציות הנדרשות מקבלים משפט.
קיימים שני סוגים של כללי בחירה: בחירה סמנטית ובחירה קטגוריאלית. כללי הבחירה הסמנטית מקושרים יותר לסמנטיקה הגנרטיבית, והם מתארים את המשתתפים באירוע מסוים ואת תכונותיהם הסמנטיות שרלוונטיות ברמה התחבירית. למשל האירוע: "לבש", שבמשפט "א' לבש ב'" כולל שני משתתפים. א' יכול להיות רק מה שבקבוצת ה-אנושי, והוא יכול להיות רק בן אדם. ב' יכול להיות רק פריט לבוש.