cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נטליה אוסיפובה
ביוגרפיה
אוסיפובה נולדה במוסקבה והחלה את לימודיה במחול בגיל 8 בבית הספר לבלט מיכאיל לברובסקי, והשלימה את לימודיה באקדמיה הממלכתית לכוריאוגרפיה במוסקבה אצל המורות מרינה קוטובה ומרינה לאונובה.
מלחמת העצמאות של קרואטיה
פשעי מלחמה
החשודים של ICTY נעו בין חיילים פשוטים לראשי ממשלות ונשיאים. הבכירים שבהם כללו את סלובודן מילושביץ '(נשיא סרביה), מילאנו באביץ' (נשיא ה-RSK) ואנטה גוטובינה (גנרל הצבא הקרואטי). פרניו טוג'מן (נשיא קרואטיה) נפטר בשנת 1999 ממחלת הסרטן בעוד שתובעי ה-ICTY עדיין חקרו אותו. לדברי חברי הICTY לשעבר תוכנן כתב אישום שכלל עוד רבים בידי קרלה דל פונטה ראש בית הדין.
נטליה אוסיפובה
קריירה
בגיל 18, הצטרפה אוסיפובה לבלט בולשוי כרקדנית בקור דה בלט. ב-2005 רקדה את הדמות קיטרי בהפקתו של אלכסיי פאדייצ'ב לבלט "דון קישוט" וזכתה לשבחים גדולים. בשנת 2006 קודמה לדרגת סולנית. היא צוינה ברשימה של "המגזין למחול" כאחת מה-25 הראויות לצפייה בשנת 2007, וזכתה בתחרות הרוסית למחול 'פרס בנואה למחול' בשנת 2009. בשנה זו קודמה לדרגת סולנית ראשונה.
מלחמת העצמאות של קרואטיה
פשעי מלחמה
עד לשנת 2018 ICTY הרשיע שבעה גורמים מהצד הסרבי / מונטנגרי בלבד. מילאנו מרטיץ' קיבל את העונש הגדול ביותר: 35 שנות מאסר. באביץ' קיבל 13 שנים. הוא הביע חרטה על תפקידו במלחמה, וביקש מאחיו הקרואטיים לסלוח לו. בשנת 2007 נידונו שני קציני צבא יוגוסלביה לשעבר בגין הטבח בווקובאר ב-ICTY בהאג. Veselin Šljivančanin נידון ל-10 שנים ועל Mile Mrkšić ל-20 שנות מאסר (הקצינים הנידונים). התובעים הצהירו כי לאחר לכידתה של ווקובאר מסר ה-JNA כמה מאות קרואטים לכוחות סרביים. מתוכם, לפחות 264 (חיילים שנפצעו ברובם, אך גם שתי נשים וילד בן 16) נרצחו ונקברו בקברי אחים בשכונת אובשה, בפרברי ווקובאר. ראש עיריית העיר, סלבקו דוקמנוביץ ', הועמד לדין ב-ICTY, אך התאבד בשנת 1998 בשבי לפני שהחלו ההליכים.
נטליה אוסיפובה
קריירה
בשנת 2010 קודמה לדרגת רקדנית ראשית בבלט בולשוי, אך עזבה את הלהקה ב-2011, מהסיבה 'חופש אמנותי' כדבריה.
מלחמת העצמאות של קרואטיה
פשעי מלחמה
מספר מקלטים אזרחיים קרואטים ובתי חולים המסומנים בצלב אדום על גגם הופצצו על ידי הכוחות הסרבים. היו הרבה פשעי מלחמה מתועדים היטב נגד אזרחים ואסירי מלחמה שביצעו כוחות סרביים ויוגוסלביים בקרואטיה דוגמת הרציחות בדאלג',טבח לובאס, טבח שירוקה קולה, הטבח בבג'ין ועוד מספר רב של אירועים מסוג זה.
היו מספר מחנות כלא שבהם עצרו שבויי מלחמה קרואטים ואזרחים, בהם מחנה סרמסקה מיטרוביקה, מחנה שטג'ייבו ומחנה ביג'יצ'י בסרביה, ומחנה מוריני במונטנגרו. מאוחר יותר הוקמה אגודת האסירים הקרואטית במחנות הריכוז הסרבים במטרה לסייע לקורבנות ההתעללות בכלא.
פשעי מלחמה קרואטיים כללו את טבח גוספיצ'י, הרציחות סיסק ב-1991 וב־1992 ואחרים אשר הועמדו לדין גם על ידי בתי משפט בקרואטיה או על ידי ה-ICTY. מקרה ידוע לשמצה נוסף של פשעי מלחמה, במה שנודע לימים כ"טבח פראצ'קה פולג'אנה ", שביצעה יחידת משטרת מילואים בפיקודו של טומיסלב מרצ'ף, ובמהלכו נהרגו אסירים, לרוב סרבים אתניים, ליד פקראק בסוף 1991 ותחילת 1992. האירועים נחקרו בתחילה על ידי ICTY, אך התיק הועבר בסופו של דבר לרשות השופטת בקרואטית. יותר מעשור לאחר מכן, הוגש כתב אישום נגד חמישה מחברי יחידת זו, אם כי לא מפקדה, באשמה פלילית הקשורה לאירועים אלה, והורשעו. מרצ'פ נעצר בגין פשעים אלה בדצמבר 2010. בשנת 2009 הורשע ברנימיר גלוואס, חבר פרלמנט מכהן קרואטי, בפשעי מלחמה שבוצעו באוסייק בשנת 1991 ונשפט לכלא על ידי בית משפט קרואטי.
נטליה אוסיפובה
קריירה
כשבוע לפני הופעתה, נשדדה מחוץ לבית האופרה מטרופוליטן, אך פגיעותיה היו קלות והייתה כשירה להופיע. בשוד נגנב מאוסיפובה רק זוג נעלי פוינט ופטיש קטן המשמש לעיצוב צורת הנעליים.
בדצמבר 2011 הצטרפה לבלט מיכיילובסקי.
באפריל 2013 נודע כי אוסיפובה תצטרף לבלט המלכותי כרקדנית ראשית, לאחר שרקדה פעם בתור רקדנית אורחת את הבלט אגם הברבורים בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. היא ציינה את סיבתה למעבר לבלט המלכותי: "להרחבת וגיוון הרפרטואר האישי".
ב-21 בנובמבר 2013 רקדה עם הרקדן קרלוס אקוסטה בהופעת הבכורה שלה בבלט המלכותי את "רומיאו ויוליה" (מקמילן). בנוסף, רקדה גם את הבלטים מפצח האגוזים וז'יזל יחד עם אקוסטה ועם הרקדן האיטלקי פדריקו בונלי.
אוסיפובה הופיעה בישראל עם הבלט הישראלי בבלט ז'יזל בספטמבר 2019.
חצי האי דור
חצי האי דור (באנגלית: Door Peninsula) הוא חצי אי במזרח מדינת ויסקונסין שבארצות הברית. חצי האי הוא יעד נופש פופולרי. בתחומו של חצי האי נמצא חלקו הצפוני של מחוז בראון, חלקו הצפוני של מחוז קהוואני, וכל מחוז דור. עם השלמת יצירת תעלת סטורג'ן ביי ב-1882 הקצה הצפוני של חצי האי הפך לאי נפרד.
היסטוריה
ברחבי חצי האי נמצאו עדויות ארכאולוגיות המעידות על כך שמספר שבטים אינדיאנים גרו לאורך ההיסטוריה בחצי האי. בשנת 1634 החוקר הצרפתי ז'אן ניקולט הגיע לחצי האי בעת שחיפש את הנתיב הימי לאסיה דרך אמריקה הצפונית. ניקולט זכור בפולקלור של ויסקונסין בכך שסבר בתחילה כי השבטים האינדיאנים של חצי האי דור הם אסייתים ובעקבות כך מיהר לחגוג משום שסבר שהוא הצליח להגיע למזרח הרחוק.
שמו של חצי האי נובע משמו של מצר קטן הממוקם בסמוך לחצי האי, בין חצי האי והאי וושינגטון, אשר נחשב למסוכן במיוחד בימי קדם, מכיל כיום ספינות טרופות רבות, ועל כן השבטים האינדיאניים נתנו לו את השם ההולם שתורגם מאוחר יותר לצרפתית כ"Porte des Morts" ועל בסיס תרגום זה תורגם בהמשך לאנגלית בשם "Death's Door" (הדלת למוות).
יעקב אביטן
הרב יעקב אביטן (נולד בכ"ט בניסן ה'תש"ל, 5 במאי 1970) הוא פוליטיקאי ישראלי ששימש כשר לשירותי דת, חבר מועצת העיר אשקלון מטעם סיעת ש"ס, סגן ראש העירייה ורב המועצה אזורית חוף אשקלון.
ביוגרפיה
אביטן נולד באשקלון למזל ולרב יצחק אביטן, הרב האזורי בבאר טוביה. למד בבית הספר היסודי "נווה ציון" באשקלון ולאחר מכן בישיבה התיכונית קריית נוער בירושלים. בהמשך עבר ללמוד בישיבה קטנה "אהל משה" בבני ברק ובישיבה גדולה "קול יהודה" בבני ברק.
בשנת תש"ן (1990), בהיותו בן 19 הוסמך לרבנות על ידי רבני ירושלים: הרב שלום משאש והרב יצחק קוליץ, וכן על ידי הרב משה מלכה רבה של פתח תקווה. כמו כן נבחן אצל הרבנים: הרב אברהם אלמליח אב"ד באר שבע, הרב שאר ישוב כהן רב העיר חיפה והרב אליהו אברז'ל אב"ד באר שבע.
בחודש סיון תש"ן (1990), קיבל כושר לכהן כרב מושב מהראשון לציון הרב מרדכי אליהו ונבחר לכהן כרב המושב בית שקמה בעודו בן 20. בכך היה לרב הצעיר ביותר בישראל. שימש כרב מושב בית שקמה ולאחר מכן כרב המועצה אזורית חוף אשקלון.
כיהן חבר ועדת הלסינקי וועדת האתיקה במרכז רפואי ברזילי באשקלון. ועמד בראש ארגוני חסד. בשנת תשנ"ט (1999) נבחר לכהן כרב המרכז רפואי ברזילי באשקלון.
בפוליטיקה
בשנת 2013, כשלושה חודשים לפני פטירתו של הרב עובדיה יוסף, התבקש על ידו להתמודד בראש תנועת ש"ס למועצת העיר אשקלון. הוא נבחר למועצת העיר והיה ממונה על אגף החינוך בעירייה כאשר במקביל המשיך לכהן כרב המועצה האזורית חוף אשקלון. בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018, נבחר פעם נוספת למועצת העיר ומונה לסגן ראש עיריית אשקלון.
במאי 2020 הודיע יו"ר מפלגת ש"ס, אריה דרעי, כי החליט להציב את אביטן כמועמדו לתפקיד השר לשירותי דת בממשלת ישראל השלושים וחמש. ב-17 במאי 2020 הושבעה ממשלת ישראל ה-35 ואביטן התמנה לשר לשירותי דת. בנובמבר 2020 הכריז אביטן כי יותר מ-30 מיליון ש"ח יועברו למועצות הדתיות ברחבי המדינה. החלטה הזו הייתה ניסיון לתמוך כלכלית במועצות הדתיות שמ-2018 נמצאות במשבר תקציבי שהעמיק עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל. מלבד אביטן השתתפו ביוזמה להעברת התקציבים שר הפנים דרעי וסגן שר האוצר יצחק כהן.
חג נבי שועייב
חג נַבִּי שוּעֵייבּ (בערבית: زيارة مقام النبي شعيب) הוא חג דרוזי אשר נמשך ארבעה ימים בין התאריכים 25 באפריל ל-28 באפריל במתחם נבי שועייב בכפר חיטין שמעל הכנרת. היום הראשון מיועד לקיום תפילות על ידי דתיים בלבד ושלושת הימים הנותרים מיועדים לכלל העדה.
הנביא שועייב מזוהה עם יתרו חותן משה, המוכר גם בכינויים נוספים (רעואל, פוטיאל, חבר). לפי המסורת, הוא נולד בחצי האי ערב, נדד ברחבי הסהר הפורה בהטפה לצדק ולאמונה מונותאיסטית, נקבר במקום פטירתו. לטענתם יתרו לא התגייר ונשמתו התגלגלה לנביא שועייב, בו הם רואים אבי הדת.
במדינת ישראל עובדים דרוזים רשאים להיעדר מעבודתם במהלך ימי החג מבלי ששכרם ייפגע.
רקע
לפי המסורת הדרוזית, הנביא שועייב הוא אבי הנביאים ושליח האל, לא היה ולא יהיה נביא גדול ממנו.
על עניין זיהויו עם יתרו יש שתי מסורות סותרות. מסורת אחת מסתמכת על ההשקפה הדתית, שאין הנביאים מתחתנים ועל אחת כמה וכמה הנביא שועייב, שלא נישא מעולם לאישה ולא הייתה לו בת. מסורת זו מנמקת את הקרבה בין שועייב למשה בנישואי האחרון עם בת קרוביו של הנביא שועייב. המסורת השנייה מאשרת את זיהויו של יתרו עם שועייב ורואה בו את חותנו של משה ואבי ציפורה.
החג
הדרוזים בדרך כלל חוגגים רק חג אחד ושמו עיד אל-אדחא. העדה הדרוזית בישראל בהנהגת שייח' אמין טריף, לעומת זאת, העניקה לתקופה מעמד מיוחד, הרואה אותו כזיארה, יום חג. בתי ספר הפועלים בישראל תחת מערכת החינוך הדרוזית סגורים לתקופת החג, ואילו חיילים דרוזיים בצה"ל מקבלים בתקופה זו ימי חופש. הקהילה כולה, ולא רק הדרוזים הדתיים בישראל, חוגגים זיארה זו.
אל חגיגות החג מגיעים מנהיגים דתיים רבים מכל הדתות בישראל וכן מנהיגים פוליטיים ולעיתים אף ראשי ממשלות באים לברך את הקהילה הדרוזית בישראל במהלך החגיגות שלהם על במקאם אל-נבי שועייב.
מנהיגים או שייח'ים דתיים מהר הכרמל, הגליל ורמת הגולן מנצלים את ההזדמנות הזו כדי לדון בנושאים דתיים.
עלייה לרגל
לפי המסורת הדרוזית, טביעת רגלו השמאלית של שועייב נראית באתר הקבר והדרוזים מציינים שם את החג במשך מאות שנים. העולים לרגל נוהגים ליצוק שמן לתוך טביעת הרגל ולמשוח את השמן על גופם כברכה להצלחה ולמזל טוב. במהלך החג נערכות חגיגות המוניות במתחם ומנהיגי העדה נאספים לדון בסוגיות דתיות.
במקור לדרוזים לא היה תאריך קבוע לעלייה לרגל. כאשר הכירה ממשלת ישראל בחגים הדרוזיים באופן רשמי, תאריכי החג נקבעו בימים שבין ה-25 באפריל ל-28 באפריל.
מאז 1967, דרוזים מרמת הגולן יכולים לבקר במתחם נבי שועייב בחופשיות והם גם מעורבים בחגיגות. דרוזים סוריים מחוץ לגולן לעומת זאת, מעולם לא היו מעורבים בחגיגות. הדרוזים בלבנון לעיתים רחוקות מבקרים במקדש. עם זאת, בשנת 1982, בתקופת השליטה הישראלית בדרום לבנון, קבוצת דרוזים מלבנון נענתה לבקשת השייח' אמין טריף לבוא ולבקר. בעקבות הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994, לדרוזים ירדניים מותר לבוא לבקר במקדש לאורך כל השנה, והביקורים שלהם אינם מוגבלים לתקופת החג.
מבצע בן בליעל
מבצע בן בליעל היה מבצע פשיטה שבוצע על ידי סיירת מטכ"ל ב-15 בדצמבר 1988 בדרום לבנון, ובמהלכו נחטף איש הזרוע הצבאית של תנועת אמל, ג'וואד אל-קצפי, מהכפר בית יהון שבלבנון.
מהלך המבצע
לביצוע הפעולה נבחרה סיירת מטכ"ל בפיקודו של משה יעלון. למפקד המבצע מונה סגן מפקד היחידה פנחס בוכריס ולסגנו ומפקד הכוח החוטף מונה רן שחור. קצין המודיעין של המבצע היה יוסי בידץ.
המבצע יצא לפועל ב-15 בדצמבר 1988, עת שהה קצפי בסיור בחממות באזור הכפר בית יהון. כוח סיירת מטכ"ל, שהגיע לאזור בשני כלי רכב, פשט על החממה בה היו אל-קצפי ושלושה מאנשיו. כל הארבעה נחטפו והובלו ברכב לשטח ישראל, ללא התנגדות אלימות.
כוח של שייטת 13 הושם בכוננות על מנת לפשוט על המקום שבו מוחזק ארד, בתקווה שקצפי יצביע עליו בחקירתו.
תוצאות המבצע
חקירתו של אל-קצפי לא העלתה מידע מודיעיני מעודכן שסייע באיתורו של רון ארד. קצפי מסר מידע שהתברר כנכון, שארד הוחזק בכפר בני שית, אך במועד החטיפה כבר לא היה שם. כן מסר פרטים בחקירה על האירוע הנוסף שהיה מעורב בו, שביית יוסף פינק ורחמים אלשייך.
ארגון ההתנגדות המאמינה הגיב למבצע בחטיפת ארבעה חיילי יוניפי"ל ששוחררו לאחר מספר שעות ובהשתלטות על נגמ"ש של יוניפי"ל שסייר בכפר תיבנית וחטיפת שלושה חיילים אירים שהיו בו. אף הם שוחררו יום למחרת.
אל-קצפי שהיה מעורב בירי ב-1987, ממנו נהרג קצין צה"ל ונפצעו ארבעה חיילים, ובפיגוע נוסף, ב-1988, בו נהרג חייל צד"ל וארבעה נפצעו, נשפט למאסר עולם בגין חברות ופעילות בהתאגדות בלתי מותרת, אימונים צבאיים, הנחת מטען חבלה, החזקת נשק, הריגת קצין צה"ל וחייל צד"ל. הוא שוחרר בינואר 2004, במהלך עסקת חילופי השבויים עם חזבאללה בעקבות חטיפת חיילי צה"ל בהר דב.
A Year Without Rain Tour
A Year Without Rain Tour (בעברית: סיבוב ההופעות "שנה ללא גשם") הוא סיבוב ההופעות השני של הלהקה האמריקאית סלינה גומז & הסצנה. סיבוב ההופעות החל ב-20 באוקטובר 2010, והסתיים ב-14 במאי 2011.
סיבוב הופעות זה התקיים שנה לאחר סיבוב ההופעות "Live in Concert" שהחל ב-15 בנובמבר 2009.
פליקס קליין
פליקס כריסטיאן קליין (25 באפריל 1849, דיסלדורף - 22 ביוני 1925, גטינגן) היה מתמטיקאי גרמני, שעסק בעיקר בתורת החבורות, בפונקציות מרוכבות, בגאומטריה לא אוקלידית ובקשרים בין הגאומטריה לתורת החבורות. תוכנית ארלנגן, אותה הגה ב-1872, ששמה למטרה לסווג גאומטריות בעזרת חבורות הסימטריות שלהן, השפיעה רבות על המתמטיקה המודרנית. קליין הצליח להחזיר את אוניברסיטת גטינגן, שבה פעל, למעמדה כמרכז מתמטי בעל מוניטין עולמי.
תולדות חייו
קליין נולד בדיסלדורף ב-25.4.1849 (הוא אהב לומר שכל אחד ממרכיבי תאריך הולדתו הוא ריבוע של מספר ראשוני) כבן להורים גרמנים לותרנים. אביו, קספר קליין, היה פקיד הממשל הפרוסי במחוז הריין. אמו הייתה סופי אליזה קליין לבית קייזר, בת לסוחרי אריגים מן העיר אאכן. קליין למד בגימנסיה בדיסלדורף, ולאחר מכן למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת בון. בשנת 1868 סיים קליין את עבודת הדוקטור שלו, בהנחיית יוליוס פליקר. פליקר נפטר באותה שנה, קודם שהשלים את ספרו Neue Geometrie des Raumes, וקליין המשיך בכתיבת הספר. בפעולתו זו התוודע למתמטיקאי אלפרד קלבש, שעבר לאוניברסיטת גטינגן, ובשנת 1871 מונה קליין למרצה באוניברסיטת גטינגן.
בשנת 1872, והוא בן 23 בלבד, מונה קליין לפרופסור באוניברסיטת ארלנגן, בתמיכתו הנלהבת של קלבש, שצפה שקליין יהפוך למתמטיקאי הבולט של דורו. בשנת 1875 עבר לפוליטכניקום של מינכן, שעלה בחשיבותו על זו של אוניברסיטת ארלנגן. בשנה זו נישא לאן הגל, נכדתו של הפילוסוף גאורג וילהלם פרידריך הגל. בשנת 1880 עבר קליין לאוניברסיטת לייפציג, שבה קיבל מינוי לקתדרה חדשה לגאומטריה. בשנת 1882 הורע מצב בריאותו, ובשנים 1883–1884 סבל מדיכאון. בעקבות מחלתו חדל לעסוק במחקר מתמטי, והתמקד בניהול אקדמי, בהנחיית חוקרים צעירים ובכתיבת ספרים.
בשנת 1876 הפך לעורך הראשי של כתב העת המתמטי Mathematische Annalen, וזה נעשה בהנהגתו לאחד הטובים בעולם. כתב העת נוסד על ידי קלבש, אולם רק בהנהגתו של קליין הגיע למעמד גבוה מזה של Crelle's Journal שיצא לאור באוניברסיטת ברלין. קליין ארגן קבוצת עורכים קטנה שנפגשה באופן סדיר, וקיבלה החלטות באופן דמוקרטי. כתב העת התמקד באנליזה מרוכבת, בגאומטריה אלגברית ובתורת האינווריאנטים. כן עסק כתב העת באנליזה ממשית ובתורת החבורות.
בשנת 1888 פרסם קליין ב-Mathematische Annalen מאמר מאת דויד הילברט הצעיר, מאוניברסיטת קניגסברג, שבו פתר הילברט את הבעיה המרכזית של תורת האינווריאנטים, בהראותו שלכל מערכת אינווריאנטים יש בסיס סופי. לפרסום המאמר התנגד פאול גורדן, מראשי העוסקים בתחום, שטען על הוכחתו של הילברט "זו אינה מתמטיקה. זו תאולוגיה" . בהמשך לכך הביא קליין את הילברט לגטינגן בשנת 1895, לכהן כראש המחלקה למתמטיקה. הילברט שימר את תהילתה של גטינגן עד לפרישתו בשנת 1932, והפך למתמטיקאי החשוב בדורו. על שיתוף הפעולה בין קליין להילברט כתב ההיסטוריון של המדע ליאו קורי:
במכתב של קליין אל אדולף הורוויץ מ-1892 הוא כותב סיבות שונות מדוע אין זה כדאי שימליץ על הורוויץ, ואחרון הסיבות "אף על פי שמחליא אותי להזכיר זאת" הוא היותו של הורוויץ יהודי, ועל כן לא יוכל להתקבל כי הוא יעבור את המכסה. במכתב אליו מאותה התקופה, של תלמידו חברו היהודי פאול גורדן נכתב: "המלצתך על הורוויץ היא המלצה ראויה, אבל למזלך לא התקבלה... תיאר לך מה היה קורה אם התקבל... הוא היה 'היהודי' שלך, שכל תקלה אמיתית או מדומה נופלת עליך"
בעקבות מאמציו של קליין נפרצה "המכסה היהודית" - המגבלה הלא רשמית על מספר היהודים המורשים ללמד באוניברסיטאות גרמניות בתפקיד מסוים. אל המכון שהקים בגטינגן, לאחר שהצליח לקבל את סגנו היהודי אדולף הורביץ, הוא צירף יהודים רבים, מאסכולות מתנגדות. בין השאר הודות למאמציו של קליין, החלה אוניברסיטת גטינגן לקבל נשים ללימודים ולסגל, ובראשן מלחמתו לקבלת אמי נתר היהודייה, שהתקבלה דרך פשרה כסייעת, ולבסוף כפרופסור מן המניין. הוא שימש מנחה של הדוקטורנטית הראשונה במתמטיקה בגטינגן, גרייס צ'יסהולם יאנג, שהייתה תלמידתו של המתמטיקאי האנגלי ארתור קיילי.
בערך בשנת 1900 החל להתעניין בהוראת המתמטיקה בבתי ספר תיכוניים. בשנת 1905 מילא תפקיד מרכזי בתוכנית לפיה יסודות החשבון האינפיניטסימלי ומושג הפונקציה ייכללו בתוכנית הלימודים בבית הספר התיכון. המלצה זו יושמה במדינות רבות. בשנת 1908 נבחר ליו"ר הוועדה הבינלאומית להוראת המתמטיקה בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים שנערך ברומא. בהנחייתו, השלוחה הגרמנית של הוועדה פרסמה ספרים רבים על הוראת המתמטיקה בכל הרמות.
בשנת 1893 העניקה לו החברה המתמטית של לונדון את מדליית דה מורגן. בשנת 1895 נבחר לחבר החברה המלכותית, ובשנת 1912 הוענקה לו מדליית קופלי.
בשנת 1913 פרש מחמת בריאות לקויה, אך המשיך להורות מתמטיקה בביתו במשך שנים אחדות.
באוקטובר 1914 נמנה עם החותמים על מנשר ה-93 - מנשר לאומני שעליו חתמו 93 מדענים והביע תמיכה בפעולותיה המלחמתיות של גרמניה בתחילת מלחמת העולם הראשונה. חתימתו על המנשר הביאה את הצרפתים למחוק את שמו מרשימת חברי האקדמיה הצרפתית. במכתב לגרייס צ'יסהולם יאנג הסביר שלראשונה ראה את המנשר רק לאחר שהתפרסם בעיתון, וכי למעשה נתן הסכמתו למנשר מתון יותר, שקרא לגישה אובייקטיבית במהלך המלחמה. עם זאת, קליין סירב להסתייג פומבית מתוכן המנשר.
קליין נפטר בגטינגן בשנת 1925. שמונה שנים לאחר מכן חוסל למעשה המכון למתמטיקה בגטינגן, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, שהביאה לפיטוריהם של המתמטיקאים היהודים.
יצירתו המתמטית
תגליותיו החשובות הראשונות נעשו בשנת 1870. בשיתוף עם המתמטיקאי הנורווגי סופוס לי, גילה קליין את התכונות היסודיות של קווים אסימפטוטיים במרחב קומר. הם המשיכו בחקירה של עקומים אינווריאנטיים תחת טרנספורמציה פרויקטיבית. לי הציג בפני קליין את מושג החבורה, שמילא תפקיד מרכזי בהמשך מחקריו של קליין. קליין למד על חבורות גם מקאמי ז'ורדן.
קליין יצר את בקבוק קליין, הקרוי על שמו, שהוא משטח קומפקטי, שיש לו צד אחד בלבד. אף על פי שהמשטח הוא דו-ממדי בסביבה הקרובה של כל נקודה, הוא אינו ניתן לשיכון במרחב האוקלידי התלת-ממדי, אלא רק במרחב בעל ארבעה ממדים או יותר.
בשנת 1871 הגיע קליין לפריצות דרך חשובות בגאומטריה. הוא פרסם שני מאמרים על גאומטריה לא אוקלידית, שבהם הראה שאפשר לראות כל גאומטריה דו-ממדית כהדבקה של חתך חרוט מתאים למישור פרויקטיבי. מסקנה מכך היא שהגאומטריה הלא-אוקלידית עקבית אם ורק אם הגאומטריה האוקלידית עקבית, כלומר לשתיהן מעמד שווה מבחינה לוגית. בכך הביא קליין לידי סיום את המחלוקת סביב הגאומטריה הלא-אוקלידית, אם כי קיילי סירב לקבל את טיעונו של קליין, משום שהאמין שזהו טיעון מעגלי. קליין העניק לשתי הגאומטריות הלא-אוקלידיות המרכזיות את השמות שבהם הן ידועות: גאומטריה אליפטית וגאומטריה היפרבולית.
התייחסותו של קליין לגאומטריה כאל חקר של תכונות של מרחב שהן אינווריאנטיות תחת פעולת חבורה נתונה, הידועה כתוכנית ארלנגן, השפיעה עמוקות על התפתחות המתמטיקה. את התוכנית הציג קליין בהרצאה שנתן לכבוד מינויו לפרופסור באוניברסיטת ארלנגן. התוכנית הציעה גישה מאוחדת לגאומטריה, והפכה לגישה המקובלת עד היום. קליין הראה שהתכונות הבסיסיות של גאומטריה נתונה ניתנות לייצוג על ידי פעולת חבורה המשמרת תכונות אלה. היסטוריון המתמטיקה קרל בויר כתב על התוכנית: "תוכנית ארלנגן של קליין הייתה באופן כה מובהק תוצר של המאה ה-19, שלא ניתן בשום אופן לשייכה למועד מוקדם יותר כלשהו. תחילה היא זכתה לתפוצה מצומצמת, אך עד לסוף המאה זכתה להשפעה נרחבת בכל רחבי העולם המתמטי."
קליין ראה את עבודתו באנליזה מרוכבת כתרומתו העיקרית למתמטיקה, ובפרט:
בספרו משנת 1884 על האיקוסהדרון פיתח קליין את התורה של הפונקציות האוטומורפיות, וקשר בין האלגברה לגאומטריה. גם אנרי פואנקרה עסק בנושא זה, ובין השניים התפתחה יריבות ידידותית. את עבודתו בעניין פונקציות אוטומורפיות ופונקציות אליפטיות מודולריות סיכם קליין בספר בן ארבעה כרכים, אותו כתב יחד עם רוברט פריקה במשך 20 שנה.
על שמו של קליין קרויים עצמים מתמטיים אחדים:
ויסקונסין דלס
ויסקונסין דלס (באנגלית: Wisconsin Dells) היא עיירת נופש במרכז מדינת ויסקונסין שבארצות הברית. נכון ל-2010 מנתה אוכלוסיית היישוב 2,678 תושבים.
ויסקונסין דלס היא אחד מיעדי הנופש הפופולריים ביותר באזור המערב התיכון אליו מגיעים בסביבות 3 מיליון מבקרים מדי שנה, ואשר ידוע בעיקר בשל מגוון פארקי המים הנמצאים בו.
בתחום היישוב ישנם 18 פארקי מים מקורים ו-3 פארקי מים לא מקורים. ויסקונסין דלס מכילה בין היתר את פארק המים הלא מקורה הגדול ביותר בארצות הברית (המכונה "Noah's Ark" ), שהוא גם פארק המים הגדול ביותר בארצות הברית. אטרקציות בולטות נוספות בוויסקונסין דלס כוללות מגרשי גולף, מיני גולף, מסלולי קארטינג, ספורט מים, רכיבה על סוסים, מופע הפעלולים של טומי בארטלט ועוד. אפשרויות הלינה בוויסקונסין דלס כוללות בין היתר אפשרויות זולות יותר כגון מוטלים חסכוניים, וחניונים לקרוואנים, וכמו גם אפשרויות יוקרתיות יותר כגון אתרי נופש ראוותניים.
ח'וואל
במצרים, ח'וואל (בערבית: خوال) היה רקדן המופיע בפומבי ובעבור תשלום כאשר הוא לבוש בגדי נשים. תופעה זו רווחה במצרים עד שלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19. בערבית מצרית מודרנית השם ח'וואל הוא כינוי גנאי להומוסקסואל.
אטימולוגיה
לפי המילון הערבי הקדום ביותר, כתאב אל-ע'ין, ח'וואל הייתה מילה נרדפת למשרת או עבד. ייתכן שנרכשו או היו שלל מלחמה, אבל בניגוד לעבדים, הח'וואל לא נחשבו רכוש בעליהם.
בערבית מצרית מודרנית השם הוא כינוי גנאי להומוסקסואל, במשמעות של התנהגות פסיבית.
היסטוריה
גברים החלו מופיעים לבושים בגדי נשים לאחר שמוחמד עלי אסר על נשים לרקוד בפומבי, זאת במטרה לפייס את אנשי הדת במצרים, אבל גם בתגובה לביקורת האוריינטליסטית נגד מצרים וכחלק מתוכניות המודרניזציה שיזם.
רקדני ח'וואל חיקו רקדניות על ידי שימוש בקסטנייטות, עיטור ידיהם בחינה ושזירת חרוזים בשערם הארוך. הופעתם כנשים הייתה דומה מאוד לזו של רקדניות בתשלום, שכונו ע'וואזי (בערבית "כובשות", על שום שכבשו את ליבם של הצופים).
ח'וואלאת נשארו בתלבושות ובמנהגים נשיים גם בחיי היומיום שלהם. הם נעו בחופשיות במרחבים ציבוריים ונהנו מעדיפות בביצוע ריקודים על פני רקדניות, במיוחד בסביבה מסורתית. הם נבדלו מנשים על ידי ערבוב פריטי לבוש גבריים ונשיים. הם הופיעו באירועים שונים, כמו חתונות, לידות, בריתות ופסטיבלים שונים.
ח'וואלאת הוצגו לעיתים בפני מבקרים זרים שהגיעו למצרים במהלך המאה ה-19, מה שעורר לעיתים קרובות זעזוע, שאט נפש או להבדיל, עניין הומו-ארוטי.
נעמי נוביק
נעמי נוֹביק (אנגלית: Naomi Novik; נולדה ב-30 באפריל 1973) היא סופרת פנטזיה אמריקאית ממוצא יהודי, זוכת פרס נבולה, פרס לוקוס ופרסים רבים נוספים, שהייתה אף מועמדת לפרס הוגו. מוכרת בעיקר בזכות סדרת ספרי הפנטזיה "טמרייר" בת תשעה ספרים ובזכות ספר הפנטזיה עקורה. ספרה הראשון, "דרקון הוד מלכותו", זכה בפרס קומפטון קרוק לשנת 2007.
קורות חיים
נוביק גדלה בלונג איילנד, בת לאב יהודי ממוצא ליטאי ולאם פולנייה. כבר מגיל צעיר התעניינה בקריאה: בגיל 6 קראה את שר הטבעות, ומאוחר יותר פיתחה חיבה לספריה של ג'יין אוסטן. למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת בראון והיא בעלת תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת קולומביה. השתתפה בעיצוב ובפיתוח משחק המחשב נוורווינטר נייטס (בהרחבה למשחק בשם Shadows of Undrentide) בטרם פנתה לעסוק בכתיבה. מתגוררת בניו יורק עם צ'ארלס ארדאי בעלה ולהם בת אחת, אווידנס.
נוביק היא חברה בדימוס ב-Organization for Transformative Works, ארגון שלא למטרות רווח המוקדש לקידום מדיות-חובבים, כגון ספרות חובבים, אמנות חובבים ועוד. הארגון החל את פעילותו בשנת 2007. בעקבות פעילותה בנושא זה, היא יסדה יחד עם פרנצ'סקה קופה ורבקה טושנט את אתר ספרות החובבים, Archive of Our Own.
קריירת הכתיבה שלה
ספרה הראשון של נוביק, דרקון הוד מלכותו, הראשון בסדרת טמרייר, הוא היסטוריה חלופית לתקופת מלחמות נפוליאון. בעולם זה חיים דרקונים ומשמשים את בני האדם ככלי טיס ומלחמה. הספר זכה בפרס קומפטון קרוק לשנת 2007 בקטגוריית הספר הטוב ביותר בקטגוריית מדע בדיוני ופנטזיה.
בספטמבר 2006, פיטר ג'קסון קנה את הזכויות עבור הסדרה. סדרת הספרים יצאה גם בפורמט של ספר מוקלט.
בשנת 2007 זכתה נוביק בפרס לוקוס בקטגוריה "ספר הביכורים הטוב ביותר".
בשנת 2011 נוביק פרסמה, יחד עם המאיירת ישאן לי (Yishan Li), את הרומן הגרפי "Will Supervillains Be on the Final?".
ביוני 2015 רכשה חברת האחים וורנר את הזכויות לספר "עקורה", שראה אור באותה השנה. את הסרט תפיק אלן דג'נרס.
התרסקות מטוס הנורד במכתש הגדול
התרסקות מטוס הנורד במכתש הגדול התרחשה ב-29 באפריל 1964. בתאונה נספו כל תשעת יושבי המטוס, אנשי חיל האוויר.
התאונה
ב-29 באפריל 1964 אחר הצהריים המריא מבסיס תל נוף מטוס נורד מס' 044, שהשתייך לטייסת הפילים (טייסת 103). נמצאו בו חמישה אנשי צוות וארבעה צוערי קורס נווטים בחיל האוויר. מטרת הטיסה הייתה אימון ניווט בגובה נמוך בדרום ישראל. מעט אחרי השעה 19:00 התקיים פעמיים קשר אלחוט עם המטוס, ולאחר מכן הוא נותק.
לאחר שהמטוס איחר בשעה לשוב לבסיסו, החלו חיפושים אחריו. הם הופסקו בגלל עננים נמוכים והחלו שוב למחרת בבוקר. אז גילה מסוק את שברי המטוס, והתברר כי הוא פגע בפני המצוק האנכי הצפוני של המכתש הגדול והתרסק. לא היו ניצולים.
מפקד חיל האוויר, עזר ויצמן, מינה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות האסון. הוועדה מצאה שבעת התאונה נמצא המטוס בנתיבו המתוכנן, אך הוא לא נסק לגובה שאליו היה אמור להגיע, ועקב כך פגע בקרקע. הוועדה מצאה שמיקום אנשי הצוות והצוערים במטוס היה לקוי, שכולם היו שאננים, ושהטייסים הסתמכו על הוראות הניווט שקיבלו, ולא היו מודעים לצורך לנסוק לפני ההתרסקות.
אנדרטה לזכר תשעת החללים הוקמה בגן הבנים בעיירה מצפה רמון, היישוב הסמוך למקום התאונה. באנדרטה רשום כי התאונה אירעה במכתש רמון, וזאת עקב מידע מוטעה שנמסר לבני המשפחה. חיל האוויר בחר מסיבה כלשהי להסתיר משך שנים רבות את המקום המדויק בו ארעה התאונה, וגרם לבני המשפחה להאמין כי התאונה ארעה במכתש רמון.
ביולי 2014 התכנסו בני משפחות של חללי האסון ואנשי טייסת הפילים בבסיס נבטים כדי לציין מלאת יובל שנים להתרסקות המטוס.
ראש רפובליקת דאגסטן
ראש רפובליקת דאגסטן הוא ראש הרפובליקה והפקיד הבכיר ביותר העומד בראש מערכת הגופים המבצעים של הרפובליקה של דגסטן והוא אחראי לניהול הרפובליקה. ראש דאגסטן מנהיג מדיניות שמטרתה להבטיח עמידה בחוקת הפדרציה הרוסית ובחוקים הפדרליים, בחוקה של רפובליקת דאגסטן ובחוקי דאגסטן, כמו גם בשוויון בין העמים, זכויות אדם ואזרחיות וחירויות ושמירה על אחדותה ושלמותה הטריטוריאלית של הרפובליקה של דאגסטן. ראש הרפובליקה לא יכול להיות אדם מתחת לגיל 30.
תקופת הכהונה היא חמש שנים. הוא נבחר על ידי צירי האספה העממית של הרפובליקה של דאגסטן מבין שלושה מועמדים בהמלצת נשיא הפדרציה הרוסית.
יו"ר מועצת המדינה
בקיץ 2002 בחרה האספה החוקתית של רפובליקת דגסטן שוב את מגומדלי מגומדוב כיו"ר מועצת המדינה. תקופת כהונתו הייתה 4 שנים.
הנשיא
ב-16 בפברואר 2006 הודיע יו"ר מועצת המדינה של דגסטן, מגומדלי מגומדוב בן ה-75, שתקופת כהונתו הסתיימה ביוני 2006, לאחר פגישה עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, לאחר שהחליט להתפטר מבעוד מועד. באמצעות נציג הנשיא למחוז הפדרלי הדרומי, דמיטרי קוזאק, הומלץ על שלושה מועמדים. ב-20 בפברואר הגיש הנשיא פוטין את מועמדותו של מוחו אלייב לאספה העממית של הרפובליקה של דאגסטן, בכך שהעניק לו את סמכויותיו של נשיא הרפובליקה של דאגסטן לתקופה של 4 שנים. חברי הפרלמנט אישרו את מועמדותו של אלייב כמעט מיד - תוך מספר שעות. 101 צירי אספת העם של הרפובליקה הצביעו לאשר את אלייב, חבר פרלמנט אחד הצביע נגד.
כהונתו של הנשיא מוחו אלייב הסתיימה בפברואר 2010, אך ב-19 בנובמבר 2009 הגישה מפלגת רוסיה המאוחדת את רשימת המועמדים לראשות נשיא דגסטאן לבחינתו של הנשיא, דמיטרי מדבדב. מדבדב בחר באחד מחמשת המועמדים שהוצעו לו - מגומדסלאם מגומדוב - והגיש אותו לאישור בפרלמנט המקומי. ב-10 בפברואר 2010, האספה העממית של דאגסטן אישרה פה אחד את מגומדוב כנשיא הרפובליקה החדש. ב-20 בפברואר, מגומדוב נשא את השבועה ונכנס רשמית לתפקידו כנשיא דאגסטן. תקופת כהונתו הייתה 5 שנים.
ראש הרפובליקה
בדצמבר 2010 חתם נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב על חוק האוסר על שימוש במילה "נשיא" לראשי הגופים המרכיבים של הפדרציה הרוסית, בעוד שהאזורים עצמם יכלו לבחור את השם למנהיג בהתאם למסורות ההיסטוריות שלהם. האזורים נאלצו להתאים את חוקותיהם או תיקונים לחוק עד ליום 1 בינואר 2015. ביולי 2011 תמכו צירי האספה העממית של הרפובליקה של דאגסטן פה אחד בחוק התיקונים בחוקת הרפובליקה, ושינו את תואר התפקיד הגבוה ביותר מ"נשיא הרפובליקה של דאגסטן" ל"ראש הרפובליקה של דאגסטן". התיקונים אושרו בשתי קריאות בבת אחת ואז נחתם החוק על ידי נשיא דאגסטן והחוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2014.
בסתיו 2012 אומץ חוק ביום הצבעה יחיד, לפיו הבחירות ברוסיה יתקיימו רק פעם בשנה - ביום ראשון השני בספטמבר. בעבר נערכו בחירות אזוריות ומקומיות פעמיים בשנה - במרץ ובאוקטובר.
ב-23 בינואר 2013 התפטר נשיא הרפובליקה של דאגסטן מגומדסלאם מגומדוב וב-28 בינואר מינה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את רמזאן עבדולאטיפוב לנשיא בפועל של הרפובליקה של דאגסטן. ההנחה הייתה כי עבדולאטיפוב יוביל את הרפובליקה עד ספטמבר 2013, אז היו אמורות להתקיים בחירות מוקדמות לנשיא הרפובליקה של דאגסטן.
ב-1 באפריל 2013 ממלא מקום נשיא דאגסטן רמזאן עבדולאטיפוב אמר כי דאגסטן עשויה לסרב לקיים בחירות ישירות לראש האזור. לדעתו, ככל הנראה הפרלמנט יבחר, מכיוון שיש צורך לקחת בחשבון את מסורות הרפובליקה. במקביל אמר עבדולאטיפוב שהוא עצמו מעדיף יותר לקיים בחירות הלאומיות, בהן הוא מוכן להתמודד. ב-18 באפריל הצביעו צירי האספה העממית של דאגסטן על מינוי באופן עצמאי את ראש הרפובליקה. 74 צירים הצביעו בעד, 9 צירים התנגדו, שלושה נמנעו. לפיכך, הרפובליקה של דאגסטן הפכה למחוז הראשון של הפדרציה הרוסית שסירב לערוך בחירות ישירות לראש האזור.
ואז החליטו צירי האספה העממית כי כדי להצביע על מועמדים לתפקיד נשיא הרפובליקה, הם יתכנסו בישיבה יוצאת דופן ביום הבחירות לרשויות המקומיות ב-8 בספטמבר 2013. ב-19 באוגוסט הגיש נשיא רוסיה ולדימיר פוטין שלושה מועמדים לתפקיד ראש הרפובליקה לבחינת האספה העממית של דאגסטן ובסופו של דבר בחרו צירי האספה ברוב קולות ברמזן עבדולאטיפוב כנשיא דאגסטן. 86 מתוך 88 הצביעו בעדו. תוך חצי שעה עבדולטיפוב הושבע ונכנס לתפקידו.
ב-3 באוקטובר 2017 מינה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את סגן יו"ר הדומה הממלכתית ולדימיר וסילייב כממלא מקום ראש דאגסטן, ובכך, לראשונה בהיסטוריה המודרנית, נציג של אף אחד מהעמים הגדולים ביותר של דאגסטן לא הפך לראש הרפובליקה. וסילייב היה רוסי וקזחי ממוצא אמו.
באוקטובר 2020 הוא הוחלף על ידי סרגיי מליקוב, קצין לשעבר במשמר הלאומי של רוסיה.
איברוספינוס
איברוספינוס (שם מדעי: Iberospinus; מילולית: "קוץ איברי") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הספינוזאוריים שהתקיים בתחילת הקרטיקון של פורטוגל לפני 129.4 עד 125 מיליון שנה מזמננו. מאובני הדינוזאור התגלו ב-1999 בתצורות בפורטוגל לצד משלחות שיצאו ב-2004 ו-2008. ב-2011 החליטו רוב החוקרים לסווג את העצמות לסוג בריוניקס שחי באירופה בתקופתו, אך ב-2022 החליטו החוקרים אוקטביו מתאוס ודריו אסטרביס-לופז (Darío Estravis-López) לסווג אותו לסוג נפרד. הסוג כולל מין יחיד - Iberospinus natarioi, לכבוד קרלוס נטאריו, מגלה הממצאים.
החוקים רואים באיברוספינוס דינוזאור קדום למשפחות הנמצא בין הספינוזאורים דמויי-הספינוזאורוס הענקי בעל המפרש לבין הבריוניקיים דמויי-הבריוניקס הקטן וחסר המפרש, כשהוא נחשב לסוג ללא מקור במשפחתו.
הוא הגיע לאורך של 7 עד 8 מטרים, לפי הנחה מהממצאים והיה בעל גפיים גדולות ולסת תחתונה בעלת חיישנים רגישים לתנודות במים, כל עוד הלסתות או השיניים הונחו במים וישנה מחלוקת אם היה לו מפרש בדומה לספינוזאורוס, בהתאם לחיבור חוליות הגב. מבנה העצמות מרמז שחי באופן אמפיבי וכנראה שניזון מדגים וטרף דומה.
חצי האי וירג'יניה
חצי האי וירג'יניה (באנגלית: Virginia Peninsula) הוא חצי אי המשתרע בדרומה של המדינה האמריקנית וירג'יניה. חצי האי גובל בצפונו בנהר יורק, בדרומו בנהר ג'יימס, במפרץ צ'ספיק והמפטון רודס במזרחו.
אזור חצי האי עשיר בהיסטוריה מהתקופה הקולוניאלית האמריקנית עוד מיסודו של ישוב בקבע הבריטי הראשון באמריקה הצפונית בשנת 1607, העיר ג'יימסטאון.
חיים מיכל מיכלין
קורות חיים
נולד בחסלביץ שבאימפריה הרוסית, ובגיל שמונה עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שם עבד אביו כמלמד בתלמוד תורה עץ חיים. מיכלין למד בתלמוד תורה עץ חיים ובישיבת עץ חיים, ומגיל 10 למד במקביל בבית הספר למל ערבית, צרפתית, גרמנית ואנגלית, בעידודו של ראש ישיבת עץ חיים הרב משה נחמיה כהנוב. בשנים 1880-1887 שימש כמזכירו הפרטי של הרב כהנוב ומזכיר ומנהל לשכתו של הרב שמואל סלנט בשנים 1880-1893. כן היה מזכיר של ישיבת עץ חיים ובית החולים ביקור חולים בשנים 1882-1893.
בשנת 1893 עברו מיכלין, חותנו מיכל הכהן וגיסו הרופא ד"ר אליאס כהן לעבוד עבור בית החולים הספרדי משגב לדך ועל רקע זה נוצר קרע בינו לבין מנהלי בית החולים ביקור חולים ועדת האשכנזים ומיכלין עבר לעבוד עבור הרבנים הראשיים הספרדיים החל מהרב יעקב שאול אלישר עד תקופת כהונתו של הרב יעקב מאיר. במסגרת זאת היה מזכיר ראשי של בית החולים משגב לדך, חבר מועצת תלמוד תורה וישיבת תפארת ירושלים, חבר קופת התמחוי ותמיכת אלמנות ויתומים של עדת הספרדים, מייסד וגבאי בית הזקנים הספרדי בירושלים, חבר מזכירות עדת הספרדים בירושלים ושותף בייסוד בית חינוך עיוורים.
בשנת 1905 ייסד ביחד עם אהרן אייזנברג ויצחק לוי את אגודת נטעים ובמשך 25 שנה כיהן בוועד האגודה.
לאחר מאורעות תרפ"ט היה בין מייסדי אגודת יישוב ירושלים העתיקה במטרה לחזק את היישוב היהודי בעיר העתיקה, יחד עם זרח אפרים אפשטיין, יחיאל מיכל טוקצינסקי ואחרים.
במשך ששנים שימש כגבאי ומגיד שיעור בבית הכנסת זיכרון משה בירושלים החדשה.
בשנת ה'תרצ"ד (1934) עבר לפתח תקווה שם עסק בכתיבת ספרי זכרונותיו והיה חבר הנהלת בית הכנסת הגדול "בית יעקב".
בשנת ה'תרצ"ז (1937) במלאת לו שבעים שנה הוציאו מוקיריו לכבודו ספר יובל בשם "תפארת שיבה".
הרב מיכלין נפטר ברמת גן בט"ו באב ה'תרצ"ז, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. על שמו רחוב בשכונת בית וגן בירושלים.
הסמל סלוטר
רוברט רודולף רמוס (באנגלית: Robert Rudolph Remus; נולד ב-27 באוגוסט 1948) הוא מתאבק עבר אמריקאי, שהופיע תחת שם הבמה "סמל סלוטר" (Sgt. Slaughter). הוא החזיק פעם אחת בתואר אליפות ה-WWE ונכנס להיכל התהילה של ה-WWE בשנת 2004.
בין השנים 1972 ל-1980 התאבק בארגוני ההיאבקות NWA ו-AWA. בשנת 1980 הצטרף ל-WWF, כשאחד העימותים הזכורים שלו באותה התקופה היה מול שייך הברזל. לאחר מכן, עזב את הארגון.
בשנת 1990 חזר ל-WWF והחל לגלם דמות "רעה" של מזדהה עיראקי, בהשפעת מלחמת המפרץ. ברויאל ראמבל 1991 זכה בהפתעה באליפות העולם אחרי שניצח את האולטימט ווריור. ברסלמניה 7 הפסיד את התואר להאלק הוגאן. באמצע שנת 1991 שב לגלם דמות "טובה" והוא חזר עם הדגל האמריקאי והצטרף לצמד יחד עם ג'ים דאגן. בחלוף כמה שנים שלא הופיע, בשנת 1997 חזר ל-WWF והופיע בדמות נציב הארגון. לאחר מכן, המשיך בתפקידים אדמיניסטרטיביים מאחורי הקלעים.
דמותו של סמל סלוטר הופיע גם סדרת הטלויזה כוח המחץ בשנת 1987 ובסרט המצויר של התוכנית. הדמות עוצבה בדמותו של סלוטר וגם דובבה על ידי רמוס עצמו.
לין כהן
לין כהן (נולדה ב-28 במרץ 1992) היא שחקנית דיבוב ישראלית.
ביוגרפיה
כהן למדה במקיף א' במגמת תיאטרון וקולנוע, לאחר מכן בשנת 2007 למדה לדבב באולפני נ.ל.ס. בשנת 2012 למדה עריכת סאונד במכללת BPM.
קריירת דיבוב
כהן החלה לדבב לטלוויזיה משנת 2008, כאשר תפקידה הראשון היה בגיל 16. בשנת 2012 החלה להעביר סדנאות דיבוב בכנסי האנימה והמנגה של ארגון אמא"י. בתפקידה הראשי הראשון דיבבה את נינה מהסדרה "נינה פטאלו". דמויות נוספות אותן דיבבה כוללות את וובי מהסדרה "סיפורים של ברווזים", ניה ולויד מ"לגו נינג'גו", פבלס קדמוני מהסדרה "משפחת קדמוני", רוקשאר מהסדרה "בן 10: אומניברס", וונדי האריס ואמבר ג'ויס מהסדרה "ליגת הצדק - הדור הבא", אאונה דיי מהסדרה "בידאמן - עולם של מסתורין", קייל מהסדרה "דרגון בול סופר!", זוזו בוייל מ"יוגיהו!-ארק פייב", בטאמש מ"ארתור והמינימונים", הוגו, סיד ופרנק מהסדרה "אזמה ורוי", ויק וקוקו מהסדרה "גרוב היי", ורדית מהסרט "הפיה לילי", ו"הפיה לילי והחד קרן", ריקו מהסדרה "אווה ריקו וטיאו", ללי מהסדרה "עמק הכפתורים", טינה מהסדרה "אייס", בקי מהסדרה "חנונים ומפלצות", מארה מהסדרה "מאקסי", צ'לסי ודמויות שונות מהסרט "הדבורה מאיה: גביע האש", מריה ודמויות שונות מהסרטים "נורם בעיר הגדולה", "נורם בעיר הגדולה 2", "נורם בעיר הגדולה 3", מארג' ודמויות שונות מהסדרה "מעשיות פינגרלינגס", יוני ולילי מהסדרה "קזופס", אמה מהסדרה "גינת המשאלות", דמויות שונות מהסדרה "טובוט אתלון", באדה מהסדרה "צוות באדאנמו", יורירין, לנארד ודרופ מהסדרה של נטפליקס "גאוקו ילדת הדינוזאור", טוויסט ודמויות שונות מהסדרה "אנצ'נטימלס", הילווי מהסרט "ויק ההורס", טימיאה מהסדרה "גליצ'ים", לורה, איזבל ורוי מהסדרה "מונקרט", סייו מהסדרה "קונגסוני וחברים", ותפקידים שונים מהסדרות והסרטים "אסטריקס ושיקוי הקסמים", "גלימיס", "מיה ואני", "השועל הרשע וסיפורים נוספים", "אגלי דולס", "אברקא" ועוד.
גבי קיקי
גבי ז'וניור קיקי (בצרפתית: Gaby Junior Kiki; נולד ב-15 בפברואר 1995 ביאונדה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת שריף טירספול מליגת העל המולדובית.
קריירת מועדונים
קיקי החל את הקריירה המקצוענית שלו באדינג ספורט מליגת העל הקמרונית.
ב-31 ביולי 2017 חתם בדנייפר מוהילב מליגת העל הבלארוסית, במדיה ערך 35 הופעות ליגה. ב-2 ביולי 2018 חתם בדינמו ברסט, גם היא מליגת העל הבלארוסית, במדיה ערך 58 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים.
ב-25 בינואר 2021 חתם ברוך ברסט מליגת העל הבלארוסית.
ב-26 בינואר 2022 חתם בשריף טירספול.
קאמיל
קאמיל (באנגלית: Camille) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1936 בבימויו של ג'ורג' קיוקור עם גרטה גרבו ורוברט טיילור בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן הגברת עם הקמליות של אלכסנדר דיומא הבן (1848) שמבוסס על דמות אמיתית - מרי דיופלסי, שהייתה הקורטיזנה שלו. בספר ובסרט היא נקראת מרגריט גוטייה וכונתה "הגברת עם הקמליות" ("קאמיל") כי אהבה להתקשט בפרחי קמליה.
גרטה גרבו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. הסרט זכה להערכה ולהצלחה מסחרית. בפסקול מושמעת לעיתים קרובות מנגינה האריה האחרונה של מרגריט מתוך האופרה לה טרוויאטה של ג'וזפה ורדי.
תקציר העלילה
פריז 1847, המעמד החברתי העליון מבלה את זמנו בביקורים בתיאטרון, אופרה, מסיבות ומשחקי קלפים. בכל האירועים האלה נמצאות קוריטיזונות שחיות על כספיהם של הגברים העשירים שמממנים להן את הוצאותיהן הגדולות על בגדים, תכשיטים ודירות תמורת אירוח ומתן שירותי מין באופן דיסקרטי.
אחת מהן היא מרגריט גוטייה (גרטה גרבו). היא מגיעה לתיאטרון עם ידידתה המבוגרת מאדאם פרודנס דיברנואה (לורה הופ קרוס). בתאים יושבים אנשים עשירים עם הקורטיזונות שלהן. פרודנס רוצה לשדך בין מרגריט לברון דה ורוויל (הנרי דניאל). במקרה מגיע לתאה ארמן דובאל (רוברט טיילור) שהיא חושבת אותו לברון. מתפתחת ביניהם שיחה נעימה והוא מוצא חן בעיניה עד שמגיע הברון האמיתי.
מרגריט ששקועה החובות בגלל הוצאותיה הגדולות, מעדיפה את הברון על ארמן אך ממשיכה להיפגש איתו. היא סובלת משחפת שגורמת לה לחולשה ושיעול. הברון רוצה לצרף אותה לטיול ברוסיה אך היא מסרבת. ארמן מציע לה להתארח בבית משפחתו בכפר, להכיר את משפחתו ולהתחזק. היא מסכימה ומנתקת את קשריה עם הברון שיש לו אחוזה ליד בית משפחתו של ארמן.
אביו של ארמן (ליונל ברימור), נפגש איתה ומבקש ממנה לעזוב את בנו כי מוצאה ועיסוקה הקודם יהרסו את עתידו. היא נענית לו ומודיעה זאת לארמן אך לא מגלה לו את שיחתה עם אביו.
מרגריט הולכת לאחוזת הברון שמוכן לקבלה בחזרה. כעבור זמן, במועדון הימורים עשיר מגיע הברון ומרגריט למשחק קלפים. בין המשחקים נמצא גם ארמן שמנצח את הברון וגורף את הקופה. ארמן נפגש עם מרגריט ובאמצע השיחה מגיע הברון. הם מחליפים משפטים מעליבים ולבסוף מזמין אותו ארמן לדו-קרב אקדחים ופוצע אותו.
מרגריט חוזרת לפריז מותשת ומטפלים בה המשרתת הקבועה שלה ננין (ג'סי ראלף) וחברו של ארמן, גסטון (רקס או'מלי). על סף חייה מגיע לחדרה ארמן והיא גוססת ומתה בזרועותיו.
אנדראש הראשון, מלך הונגריה
אנדראש הראשון, מלך הונגריה (לפעמים מופיע גם בצורת אנדרה - Endre; בהונגרית: I. András magyar király; בסביבות 1015 – לפני 5 בדצמבר 1060), היה מלך הונגריה בין השנים 1046 לבין 1060.
מוצאו, נעוריו
אביו של אנדראש היה הנסיך ואזול, שבשל המרד שלו נגד אישטוואן הראשון, מלך הונגריה המלך עיוור אותו ועופרת חמה נשפכה לאוזנו כדי להפוך אותו לבלתי כשיר לשלוט. ואזול היה בנו של אחי אישטוואן מיהאי. אביו של בני ואזול נקרא לעיתים בטעות (או שלאׂ) על ידי כותבי הכרוניקות המאוחרים יותר כלאסלו סאר, שהיה למעשה אחיו של ואזול. אמו של אנדראש הייתה מקלאן טאטון. המקורות מזכירים את שני אחיו, לוונטה הבכור ואחיו הצעיר בלה.
כשאביהם התעוור, נאלצו בניו לברוח. תחילה נסעו לממלכת בוהמיה, וזמן קצר לאחר מכן המשיכו לפולין, שם התקבלו על ידי הנסיך מיאסקו. הגעתם הייתה יכולה להיות בין 1031 לבין 1034 (מועד מותו של מיאסקו). רק בלה נשאר בחצר הפולנית, שני האחים האחרים נסעו לכיוון הרוס של קייב. שם נהנו מאירוחו של הדוכס יארוסלאב הראשון, (החכם) נסיך קייב. בסביבות 1038, אנדראש זכה בידה של בתו של הנסיך, אנסטסיה מקייב. יש להניח שהתנאי המקדים לנישואים אלה היה שאנדראש נאלץ לאמץ את הנצרות האורתודוקסית. מאותה תקופה הוא נקרא על שמו של אנדראש הקדוש, הקדוש הפטרון של הרוס של קייב. השם הפגאני המקורי שלו לא נשמר במקורות.
שוב בהונגריה
הנסיכים הסכימו לדרישות, בידיעה שהצבא שקיבלו מחמו של אנדראש לבדו לא מספיק כדי לגרש את פטר. הצבא שלהם, בתוספת בצבא הפגאני מחקו עד מהרה את שלטונו של פטר ובסתיו 1046 שלטו במדינה עד הדנובה. ההתקוממות המתגלגלת נקראת בכרוניקות מרד ואטה. אולם בינתיים, חסידי הדת הישנה המשיכו להשמיד את הנצרות בהונגריה ולחסל את חסידיה, כולל הבישוף גלרט, שאכן נרצח ב-1046. פטר פנה שוב לגרמנים, והחיילים כבר התאספו בגבול המערבי. לאחר שלושה ימי לחימה פטר נתפס והוצא להורג, לפי מקור אחד רק עיוורו אותו. אנדראש עלה לכס המלכות ההונגרי בשנת 1046, לאחר שבנו הבכור של ואזול, לוונטה מת זמן קצר לפני כן. אנדראש הוכתר למלך בסקשפהרוואר לקראת סוף 1046 על ידי שלושת הבישופים שנותרו בחיים בהונגריה.
שלטונו
לאחר שעלה לכס המלכות, החל לחסל את הפגאניזם, והוא עמד במרץ בתוך העם נגד מתנגדי הדת הנוצרית. בשנת 1047 הכתיר את עצמו על פי הסדר הטקסי הנוצרי - בכתר מונומאכוס התשיעי. היא נשלחה אליו על ידי קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית והוא אישר שוב את הנצרות, ושוב כיוון את עמו לפי הוראותיו של המלך אישטוואן. עם השבעתו למלך, הוחזר גם סדר הירושה העתיק - senioratus או successio gradualis. עד תחילת שנת 1047 הוחזרה אחדות המדינה, וידו של הצבא המלכותי הייתה על העליונה בתמיכה מאוחדת של האצילים. כמרים הגיעו מצרפת כדי להחליף את הכמרים שנהרגו על ידי המורדים. בכך סייעה אשתו של אנדראש, שאחת מאחיותיה הייתה נשואה למלך צרפת. לאחר השבת הסדר הפנימי, משימתו הראשונה של אנדראש הייתה לכרות שלום עם הגרמנים. לשם כך שלח שגרירים כבר ב-1047 להיינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והיה מוכן למסור אדמות וגם לשלם מיסים, אבל לא קיבל על עצמו להיות מדינה וסאלית של גרמניה. שיחות השלום בזמן זה פסקו, ותשומת לבו של הקיסר הופנתה לשטחי איטליה.
אנדראש התכונן לכך שעם הזמן היינריך ירצה לנקום על נחלתו האבודה. בתחילת שנת 1048 קרא אפוא לאחיו הביתה מפולין והפך את בלה למפקד העליון של צבאות הונגריה, בלה היה בעל ניסיון מדיני וצבאי רב. אנדראש העניק לאחיו שליש מהמדינה (דוקאטוס כלומר דוכסות), שמשמעותו עבור בלה הייתה מידה גדולה של עצמאות בנוסף לשליטה באזור העצום.
סכסוך עם הגרמנים
היינריך פרץ שוב להונגריה באביב של השנה שלאחר מכן. למד מהכישלון של המערכה הקודמת, התקדם באוניות לאורך הדנובה. הקרב הראשון היה ליד ברטיסלאבה, שם הטירה שהוכנה היטב על ידי ההונגרים עמדה בהתקפה של הגרמנים במשך שמונה שבועות. הקרב הוכרע בסופו של דבר על ידי אדם שמכונה היום "הצוללן קונד". הוא היה שומר טירה, שנקרא במקור זוטמונד. הוא שחה מתחת לספינות הגרמניות וקדח בהן חורים. הקיסר הגרמני נאלץ לעזוב שוב את הונגריה כמפסיד. האפיפיור לאו התשיעי נכח בברטיסלבה ובאותה עת וניסה לגשר במשא ומתן בין הצדדים.
שיחות השלום עם היינריך המפסיד התחדשו ב-1053 - הגרמנים דרשו כסף ושטחים משמעותיים - אך ההסכם נתקע עקב סכסוכים פנימיים גרמניים. היינריך השלישי נפטר בשנת 1056 והיינריך בנו בן השש, היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לכס המלכות. שיחות השלום התחדשו על בסיס יסודות חדשים. הן הושלמו בשנת 1058. בהסכם השלום בשדות מוראביה לא העלה הקיסר דרישות חומריות או טריטוריאליות והיחס להונגריה כמדינה וסאלית לא עלה כלל בשיחות. כדי לחתום את השלום, בנו של אנדראש שאלאמון, לימים מלך הונגריה, ואחותו של היינריך יודית התארסו. לפני האירוסין, הכתיר אנדראש את בנו, שאלאמון (שלמה), למלך (בשנת 1057).
משפחתו
אשתו של אנדראש הייתה משושלת רוריק, היא הייתה בתו של יארוסלאב הראשון, נסיך קייב שלימים כונה רק "החכם", ושל אנסטסיה מקייב, בתו השלישית של הדוכסית הגדולה אינגיגרדה השוודית מבית מונסה. נישואיהם התקיימו במהלך שהותו של אנדראש בקייב, מתישהו בין 1037 ל-1039, על פי טקס אורתודוקסי. לאשתו נולדו שלושה ילדים, ילדה ושני בנים. בתה, הנסיכה אדלהייד, נולדה אי שם בסביבות שנת 1040. היא הפכה לנסיכה הבוהמית מבית Přemysl, לימים אשתו השנייה של ורטיסלב. בנו הבכור, הנסיך שאלאמון, נולד בשנת 1053, מאוחר יותר הפך למלך הונגריה בין 1063 לבין 1074, בעוד שבנו השני, הנסיך דוד, שנולד בסביבות 1055 בחר בחיי נזירות. לאנדראש היה גם בן לא חוקי, ג'רג', שנולד לאישה ששמה לא ידוע מתישהו בסביבות 1037. כל מה שידוע על פילגש המלך, שהייתה מהכפר מארוט. הוא לא הכיר בילד ומעולם לא מינה אותו ליורש. משפחת דראמונד הסקוטית מחשיבה עצמה כצאצא שלו.
אלדד שביט
ביוגרפיה
שביט גדל ככדורגלן במחלקת הנוער של הפועל חיפה. לקח חלק בסגל הנבחרות הצעירות של ישראל וצבר הופעות בינלאומיות. בגיל 19 נאלץ לפרוש בעקבות בעיה בריאותית שקטעה את קריירת המשחק שלו.
את קריירת האימון החל שביט במחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית. בגיל 24 מונה שביט לעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת ובאותה עונה ניהל את משחקיו הראשונים כמאמן ראשי זמני בליגה הלאומית. בעונת 2009/2010 פוטר המאמן דני גולן מהפועל נצרת עילית ולתפקיד מונה שביט. הקבוצה סיימה במקום השביעי והגיעה לראשונה בתולדות המועדון לשלב רבע גמר גביע המדינה בו נוצחה על ידי מ.ס אשדוד.
בעונת 2010 במהלך משחק גביע המדינה בין הפועל עפולה אותה אימן, לבין הפועל באר שבע, התראיין בסיום ההתמודדות כשהוא עונד עגיל באזנו. הפרשן שלמה שרף ביקר את שביט כשלטענתו והשקפתו לא ראוי שמאמן יענוד עגיל. שביט אמנם זכה לתמיכה תקשורתית, אך איגוד המאמנים הוציא חוק, הנקרא "חוק שביט", האוסר על מאמנים לענוד עגיל במהלך משחקי קבוצתם. במהלך העונה התפטר מתפקידו כשהקבוצה הייתה במקום השני. לאחר מכן עבר לאמן את עירוני טבריה מליגה א' צפון למשך שתי עונות.
בעונת 2011/12 מונה למאמנה של עירוני טבריה מליגה א' צפון, שם העביר שנתיים מוצלחות כשהקבוצה מסיימת בצמרת הטבלה עם שיא כיבושי שערים.
בעונת 2013/14 אימן שביט את הפועל נצרת עילית קדנציה נוספת בליגה הלאומית. הקבוצה סיימה בפליאוף העליון.
את עונת 2014/15 החל שביט כעוזרו של חיים סילבס בהפועל רעננה. לאחר ארבעה חודשים חזר שביט לאמן את עירוני טבריה בליגה הלאומית, והוא פוטר מתפקידו לאחר עשרה מחזורים.
בעונת 2015/16 מונה שביט למאמנה של עירוני נשר בליגה א' צפון. הקבוצה סיימה במקום הראשון והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית. בעונת 2016/17 הוביל את הקבוצה בליגה הלאומית, ולמרות שנקלעה למאבקי תחתית, הצליח לשרוד עם הקבוצה בליגה.
בעונת 2017/2018 התחיל שביט את העונה בתור עוזר מאמן בבני סכנין והחל מחודש נובמבר עד חודש ינואר תיפקד שביט כמאמן הראשי של הפועל עכו שהייתה אז בליגת העל. בעונת 2018/2019 שביט אימן את הפועל מרמורק איתה הגיע לגמר גביע הטוטו של הליגה הלאומית, אך פוטר לאחר המחזור ה-11. שביט חתם בבני סכנין בחודש אפריל וירד עמה לליגה הלאומית.
בעונת 2019/2020 חזר לתפקיד עוזר המאמן בבני סכנין ובינואר מונה למאמן הראשי של הקבוצה, ובסיום העונה הקבוצה העפילה לליגת העל. בעונת 2020/2021 הגיע עם הקבוצה לגמר גביע הטוטו.
בעונת 2021/2022 שביט מונה למאמן הראשי של הפועל עפולה עד לסיום העונה עם אופציה לעונה נוספת. אך ב-11 בינואר פוטר מתפקידו. ב-26 בפברואר מונה למאמן מכבי אחי נצרת עד לסיום העונה. ב-18 במאי מונה למאמנה של הפועל אום אל פאחם. ב-10 באוגוסט התפטר מתפקידו, שמונה ימים בלבד לפני תחילת עונת 2022/2023. בחודש אוקטובר מונה מחדש למאמנה של אחי נצרת מהליגה הלאומית.
חיים אישיים
נשוי ואב לשניים. לומד לתואר ראשון בחינוך וחברה עם התמקדות בהכשרות בספורט ב.
ורנר בסט
בסט שירת בממשל הכיבוש הצבאי הגרמני של צרפת (1940–1942) והיה המנהל האזרחי של דנמרק הכבושה (1942–1945). הוא הורשע בפשעי מלחמה בדנמרק אך שוחרר בשנת 1951. הוא נמלט מתביעה נוספת במערב גרמניה בשנת 1972 בגלל בריאות לקויה ומת בשנת 1989 בגיל 85.
ראשית חייו
בסט נולד ב-10 ביולי 1903 בדרמשטאדט אך הוריו עברו לדורטמונד כשהיה בן תשע. הם התיישבו במיינץ, שם רכש את השכלתו. אביו היה עובד בדואר ונהרג בצרפת בראשית מלחמת העולם הראשונה. בצעירותו הקים בסט את ליגת הנוער הלאומית הגרמנית והצטרף למפלגת העם הלאומית של מיינץ. בין 1921 ל-1925 למד משפטים בפרנקפורט, פרייבורג, גיסן ואוניברסיטת היידלברג, שם השיג דוקטורט בשנת 1927.
בשל התנגדותו לכיבוש הצרפתי של הרוהר נעצר בסט ונכלא לזמן קצר. בשנת 1930 הצטרף למפלגה הנאצית וב-1931 - לפני שהנאצים עלו לשלטון - כבר היה חבר באס-אס. בשנה זו נאלץ לפרוש מהשירות המשפטי במדינת הסן בעקבות גילוי מסמכים שכתב, שהיו תוכניות לפוטש נאצי.
בתקופת גרמניה הנאצית ומלחמת העולם השנייה
בסט היה עורך דין מיומן, והיידריך והימלר סמכו לאורך שנות השלושים על כישוריו בהמשגת והצדקת החוק הנאצי. חוק זה סייע לספק לאס-אס את כוחו בחברה הגרמנית. בסט הקדיש עצמו למטרה הגזעית-לאומית של הנאצים. בדמותו אפיין בסט את איש המנהל האידיאלי למנגנוני הטרור של האס-אס. בסט עלה במהירות לדרגת בריגדפיהרר באס-אס והפך לראש מחלקה 1 בגסטפו - המחלקה האחראית על ארגון, מינהל וענייני משפט. הוא היה סגנו של היידריך וכהיידריך, ראה גם הוא את הגסטפו כפועל מטעם העם הגרמני באמצעות "טיהור אתני ופוליטי כאחד". ב-1934 דחף ארנסט רהם להשפעה פוליטית גדולה יותר של ארגונו, האס-אה. היטלר ביקש לחסל את האס-אה ככוח פוליטי עצמאי. ב-30 ביוני 1934 פעלו האס-אס והגסטאפו במעצרים המוניים מתואמים שנמשכו יומיים. היידריך ריכז את המבצע מברלין ובסט נשלח למינכן "לפקח על גל מעצרים" בדרום גרמניה. הטיהור נודע כ"ליל הסכינים הארוכות".
עם הזמן החלה החברות בגסטאפו לכלול הכשרה אידאולוגית, במיוחד לאחר שבסט קיבל תפקיד בכיר בהכשרה באפריל 1936. בהפעלת מטפורות ביולוגיות עודד בסט את אנשי הגסטפו לראות עצמם "רופאי" הגוף לאומי במאבק נגד "פתוגנים" ו"מחלות"; בין המחלות המרומזות היו "קומוניסטים, בונים חופשיים והכנסיות, ומעל כל אלה - היהודים."
ב-27 בספטמבר 1939 נכללו האס-דה והסיפ"ו (המורכב מהגסטפו והקריפו) במשרד הביטחון הראשי החדש תחת שליטתו של היידריך. בסט נעשה לראש מחלקה I של המשרד: ניהול ומשפט. מחלקה זו טיפלה בנושאים משפטיים וכוח אדם של האס-אס ומשטרת הביטחון. היידריך והימלר הסתמכו על בסט כדי ליצור בסיס חוקי לפעולות נגד אויבי המדינה ולמדיניות הנאצית כלפי היהודים. בשנת 1939 הפך בסט לאחד ממנהלי קרן היידריך והופקד על בחירת מנהיגים לכוחות המשימה של האיינזצגרופן ותת-היחידות שלהם (איינזצקומנדו) מבין משכילים בעלי ניסיון צבאי; רבים מהם היו חברי פרייקור לשעבר.
בשנת 1940 הפסיד בסט במאבק כוחות בתוך ה-RSHA ונאלץ לעזוב את ברלין. עם התואר הצבאי "ראש מינהל המלחמה" (Kriegsverwaltungschef) מונה בסט לראש מדור המינהל (Abteilung Verwaltung) במטה הממשל, תחת ד"ר שמיד, שהיה כפוף למפקד צרפת הכבושה, גנרל אוטו פון שטילפנגל. בסט מילא תפקיד זה עד 1942.
כשליח ה-RSHA בצרפת ניסחו בסט ויחידתו תוכניות לארגון מחדש של מערב אירופה על בסיס עקרונות גזעיים: הוא ביקש לאחד ברייך את הולנד, פלנדריה ושטח צרפת מצפון לנהר הלואר, להפוך את ולוניה ומחוז בריטני בצרפת לפרוטקטורות (מחוזות חסות) של גרמניה, למזג את צפון אירלנד עם מדינת אירלנד החופשית, להקים פדרציה בריטית מבוזרת ולפרק את המדינה הספרדית לגורמים עצמאיים: גליסיה, חבל הבסקים וקטלוניה.