cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קרל נסר
נסר היה גם הנציג השוודי באו"ם בניו יורק ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה בווינה. כמו כן כיהן כשגריר שוודיה בעיראק מיולי 2010 עד סתיו 2012.
ג'ינגשאנוזאורוס
ג'ינגשאנוזאורוס (שם מדעי: Jingshanosaurus) הוא סוג דינוזאור מתת-סדרת דמויי זאורופודים, שחי בראשית היורה.
גילוי ושיום
מאובנים כמעט שלמים התגלו באזור העיירה ג'ינגשאן בסין, ועל שמה הוא קרוי. תואר לראשונה בשנת 1995. השם המדעי של המין שנמצא הוא Jingshanosaurus xinwaensis. המאובנים הוצגו מספר פעמים במוזאונים עוד לפני שהוענק לו השם הרשמי.
מיון
הג'ינגשאנוזאורוס עשוי להיות קרוב מאוד ליונאנוזאורוס (Yunnanosaurus). למעשה יש הסבורים שהג'ינגשאנוזאורוס אינו אלא יונאנוזאורוס גדול, ואם הדברים נכונים הרי שג'ינגשאנוזאורוס הוא שם נרדף זוטר של יונאנוזאורוס.
גלנה
גלנה (באנגלית: GALENA, ידוע גם כגלניט או גם כנְצִיץ הָעוֹפֶרֶת) היא מינרל טבעי מקבוצת הסולפידים. זהו המינרל הנפוץ ביותר ובעל התפוצה הרחבה ביותר מביניהם. היא משמשת כמינרל בצר עיקרי לעופרת. הנוסחה הכימית היא: PbS שהוא שילוב של עופרת וגופרית. מורכבת ברובה הגדול מעופרת (כ-86%) והיתר גופרית (כ-14%). לעיתים תכיל כמויות זעירות של כסף (יכול לנוע בין 0.1 ל-1 אחוז). מבנה ההתגבשות הקריסטלי הוא קובי (איזומטרי: 3 צירים שווים זה לזה באורך המאונכים זה לזה בזוויות של 90 מעלות). בדרך כלל מתגבשת בגבישים דמויי קובייה. יכולה להתגבש גם באוקטהדרון (צורה של שתי פירמידות בעלות בסיס משותף) או גושים גרגיריים. למרות שהקשיחות (התנגדות לשבירה) טובה יחסית, איכות הליטוש שלה לא גבוהה. לא נהוג לעשות ממנה תכשיטים גם בגלל רמת הקשיות והקשיחות וגם בגלל היותה בעלת רמה מסוימת של רעילות. מתגבשת פעמים רבות בקרבת או בשיתוף עם מינרלים אחרים שמכילים גופרית כמו: פיריט, כלקופיריט וספלריט, כמו כן מתגבשת לעיתים בשיתוף עם אבני קוורץ שונות וקלציט. למינרל עופרת נוסף, האלטיט יש מבנה זהה לזה של הגלנה. המינרל מוכר עוד מימי קדם ומוזכר בכתביו של פליניוס הזקן (סופר ומדען רומי מהמאה ה-1 לספירה).
מרבצי גלנה
פעמים רבות מרבצי הגלנה מכילים כמויות גדולות של כסף, כמינרל נוסף או כתמיסה מוצקה חלקית בתוך מבנה הגלנה. סוג זה של הגלנה היה זמן רב המחצב החשוב ביותר במכרות הכסף. כמו כן במרבצי הגלנה ניתן למצוא גם אבץ (Zn), קדמיום (Cd), אנטימון (Sb), ארסן (As) וביסמוט (Bi) בכמויות משתנות. סלניום (Se) מתחלף בגופרית (S) בתוך המבנה יוצר תמיסה מוצקה. באזורי בליה וחמצון הגלנה משתנה לאנגלזיט (PbSO4) או לצרוסיט (PbCO3).
תפוצה
מרבצי הגלנה מצויים במקומות רבים בעולם. ניתן למצוא אותם בוויילס, בצרפת, ברומניה, באוסטריה, בבלגיה, באיטליה, בספרד, בסקוטלנד, באנגליה, באוסטרליה, במקסיקו, בארצות הברית ועוד. ביניהם מכרות ב: פרייברג, קורנוול, דרבישר וקמברלנד באנגליה, מכרה סליוון בקולומביה הבריטית שבקנדה, וברוקן היל באוסטרליה. בישראל ניתן למצוא את הגלנה בהר חרמון בצפון הארץ. בארצות הברית ניתן למצוא מינרל זה בעיקר בעמק מיסיסיפי, בחגורת העופרת שבדרום מיזורי. כמו כן הגלנה הייתה המינרל העיקרי במכרות אבץ-עופרת באזור ג'ופלין, גם כן בדרום מיזורי, ובאזורים נרחבים בקנזס ואוקלהומה. זהו גם מינרל בצר עיקרי במכרות הכסף באזור קולורדו, איידהו, יוטה ומונטנה.
הגלנה הוא המינרל הרשמי של המדינות ויסקונסין ומיזורי בארצות הברית. בערבית היא מכונה כוחול או כחל מג'ר, כיוון שבעבר יצרו ממנה את האבקה הכחולה לכחל (גם היום ניתן למצוא מקומות במזרח התיכון, בהם הנשים עדיין משתמשות בכחל), המשמש לאיפור עיניים.
קוסמטיקה
אחד השימושים הראשונים של הגלנה היה ככחל, במזרח התיכון הקדום ובמצרים העתיקה. את הכחל היו מכינים מגלנה שנכתשה ועורבבה במים ובחומרים טבעיים כגון חלמון ביצים או שמן, קליפות שקדים, שרף ועוד. היו שמים אותו מסביב לעיניים כאיפור (כמו המסקרה והצלליות היום).
רפואה
שימוש הגלנה עבור צרכים רפואיים נועד כדי להגן על העיניים מפני בוהק השמש המדברית, להגן על העפעפיים מהתייבשות וכדי להרחיק זבובים, שלפי הדעה הרווחת באותה תקופה היו המקור לדלקות עיניים. במקורות היהודיים נזכר הכחל גם בשם פוך והוא ידוע בסגולותיו הרפואיות. רש"י אף כתב כי הכחל הוא המקור לרפואת העין.
אלקטרוניקה
בעידן המודרני נחצבה הגלנה לראשונה במכרות שבחבל דבישר באנגליה, בסיוע שני חתני פרס נובל, קרל פרדיננד בראון וג'גדיש בוס. הגלנה היא מוליך למחצה עם הפרש אנרגיה קטן של 0.4ev, שמצא שימוש במערכות קשר רדיו, בראשית דרכן. השתמשו בגביש הגלנה במערכות רדיו פשוטות (רדיו גביש), שבהן שימש גביש הגלנה לקליטת גלי הרדיו וכדיודה לגילוי הצלילים מתוך הגל הנושא אותם. בניית מכשירי רדיו גביש (Crystal radio) היה תחביב פופולרי במהלך שנות ה-30 של המאה העשרים. במקלטים מודרניים הוחלפו גלאי הגלנה בתחילה ברכיבים אמינים יותר, תחילה בשפופרות ריק ומאוחר יותר בטרנזיסטורים ורכיבי מוליכים למחצה מלאכותיים.
נקודת זבריצקי (סרט)
נקודת זבריצקי (באנגלית: Zabriskie Point) הוא סרט שיצא לאור ב-1970 בבימויו של מיכלאנג'לו אנטוניוני, והוא מתמקד בתנועת תרבות הנגד שפעלה בארצות הברית באותה עת. הסרט מספר, מנקודת מבט אוהדת, את סיפורו של זוג צעירים: מזכירה צעירה ואידיאליסטית ובחור רדיקלי ולוחמני, ומביא בצורה זו לצופה מסר אנטי ממסדי. למרות כישלונו הכפול של הסרט, הן בקופות והן אצל מבקרי הקולנוע, הפך במהרה לסוג של סרט פולחן. הסרט, שהיה סרטו היחיד של אנטוניוני שהופק בארצות הברית, התפרסם גם הודות לפסקול שלו שהורכב בעיקר ממוזיקה פסיכדלית מתקדמת שנכתבה במיוחד לסרט וכלל אמנים מפורסמים כמו להקות פינק פלויד וגרייטפול דד.
לזוג כוכבי הסרט, מרק פרצ'ט ודריה הלפרין, לא היה כל ניסיון במשחק לפני השתתפותם בסרט. את התסריט כתב אנטוניוני בשיתוף עם עמיתו, יוצר הסרטים האיטלקי, פרנקו רוזטי, המחזאי האמריקאי סם שפרד התסריטאי טונינו גוארה וקלייר פפלו – באותה עת, שותפתו לחיים של אנטוניוני. הסרט היה השני בסדרה בת שלושה סרטים דוברי אנגלית שביים אנטוניוני עבור המפיק האיטלקי קרלו פונטי ואולפן מטרו גולדווין מאייר. הראשון היה יצרים ב-1966 והשלישי היה זהות גנובה ("The Passenger") ב-1975.
שם הסרט מתייחס לנקודת זבריצקי הנמצאת בעמק המוות בקליפורניה. אזור מדברי מבותר ששימש כאתר הצילום של חלק מהסרט וזכור במיוחד כאתר בו מתרחשת סצנת האורגיה המדברית ההמונית.
סיפור העלילה
מרק (מרק פרצ'ט) הוא סטודנט המעורב בפעילות פוליטית אנטי ממסדית בקולג' בו הוא לומד. לאחר שהוא משיג אקדח ומבוקש על ידי המשטרה בחשד כי ירה והרג שוטר, הוא גונב מטוס קל וטס בו מעל המדבר. בעת טיסתו הוא מזהה מכונית נוסעת ובה דריה (דריה הלפרין) - מזכירת איש עסקים העוסק בפיתוח נדל"ן ואידיאליסטית המושפעת מרעיונות ילדי הפרחים, הנוסעת מלוס אנג'לס לכנס בפיניקס. הוא מלווה את המכונית בטיסה, נוחת ומצטרף לדריה בנסיעה במכונית. בנקודת זבריצקי הם עוצרים ומשוטטים בנוף המדברי תוך כדי החלפת דעות ותובנות פילוסופיות. בתוך כך הם מתאהבים וכשהם מתחילים לתנות אהבים הם מוצאים את עצמם מוקפים בעשרות זוגות וקבוצות המתנים גם הם אהבים בנוף המדברי.
בסיום הסצנה נעלמים הזוגות האחרים ולאחר שמרק ודריה נתקלים בשוטר, מחליט מרק לחזור במטוס הגנוב ללוס אנג'לס ודריה ממשיכה בנסיעה לפיניקס. בדרכה היא שומעת ברדיו המכונית על כך שמרק נורה על ידי שוטרים עם נחיתתו בלוס אנג'לס. לאחר מכן היא מגיעה לחווילה מבודדת בנוף מדברי הררי ונכנסת פנימה. בבית נערך משא ומתן עסקי, שאינו נושא פרי, בין הבוס של דריה ובין איש עסקים נוסף. לאחר שהיא נחה בחדר שהוקצה לה, היא חוזרת למכונית ואז כשהיא מביטה שוב לכיוון ממנו באה היא הוזה כי החווילה מתפוצצת לרסיסים. פיצוץ הבית מצולם בהילוך איטי שוב ושוב מזוויות צילום שונות כשברקע נשמעת מוזיקה של להקת פינק פלויד. בהמשך הסצנה רואים התפוצצויות של מוצרי צריכה שונים וגם הן מצולמות בהילוך איטי. בסיום נקטעת המוזיקה באחת ודריה המרוצה חוזרת למכוניתה ונוסעת אל השקיעה.
הסרט והביקורת
לאחר הצלחתו הגדולה של אנטוניוני בסרט "יצרים" (Blow-Up) שנעשה בתקציב צנוע וזכה לאהדת הביקורת ולהצלחה מסחרית, ניתן לאנטוניוני תקציב גדול (במונחי אותן שנים) בן 7 מיליון דולר. הפקת הסרט ארכה כמעט שנתיים שכללו חיפוש ארוך והתעקשות של אנטוניוני על פסקול הסרט, וויכוחים בין הבמאי ובין המפיקים בשלב העריכה. גישתו הלא מפוכחת של אנטוניוני לתרבות הנגד בארצות הברית, העלילה הקלושה והזחלנית, הדיאלוגים הלא אמינים והמשחק החלש של כוכבי הסרט הביאו לכך שגם יופיו הוויזואלי של הסרט לא סייע, והביקורות עם יציאתו של הסרט היו קשות. מבחינה מסחרית נכשל הסרט לחלוטין. ההכנסות ממנו הגיעו ל-900 אלף דולר בלבד והפנייה לקהל הצעירים, שהיה קהל היעד מבחינת MGM, נכשלה.
המבקר האמריקאי ג'ין סיסקל כותב כי אנטוניוני ביים יצירת אמנות תוססת וכי כושר הצפייה וההיטמעות של אנטוניוני בנוף היא הסיפור האמיתי בסרט. שלטי החוצות על רקע השמים הכחולים, צל המטוס על פני הערבה המדברית, גופי הצעירים השחומים בחולות עמק המוות והשיא: פיצוץ הבית שהוא אורגיה של אנרגיה קינטית. לעומתו, עם יציאת הסרט למסכים, כתב וינסנט קנבי, מבקר הסרטים של הניו יורק טיימס: "אני חושש כי לכל הצופים האחרים, למעט מהנדסי כבישים (הסרט כולל צילומי אוויר רבים ויפים של כבישים המתפתלים אל האופק הכחול), "נקודת זבריצקי" יישאר סרט המציג שטחיות מסמרת שיער, דוגמה נוספת לדחף אמנותי נעלה שלא הובן בארץ זרה". קנבי אף מוסיף וכותב כי הסיפור האמיתי בסרט הוא הבחירה של מרק ודריה איך לפעול בעולם מלא הנלעגות בו הם חיים, וכי אנטוניוני מציג עמדה שבה האלימות היא התגובה הרציונלית היחידה.
הפסקול
הפסקול של הסרט שיצא לאור באלבום Zabriskie Point כלל מוזיקה של מספר יוצרים וביניהם: פינק פלויד, The Youngbloods, The Kaleidoscope, ג'רי גרסיה, פטי פייג' והגרייטפול דד. שירם של הרולינג סטונז, "You Got the Silver", שהיה חלק מהפסקול, לא צורף לאלבום. המוזיקה של להקת פינק פלויד, ג'רי גרסייה ו- The Kaleidoscope חוברה עבור הסרט. אנטוניוני ביקר את להקת הדלתות בזמן שהקליטו את אלבומם L.A. Woman הלהקה הקליטה את השיר "L' America" עבור הפסקול של הסרט, אולם בסופו של דבר הוא לא נכלל בו. גם מנגינת השיר "Us and Them" מאלבומם של להקת פינק פלויד The Dark Side of the Moon נכתבה על ידי ריצ'רד רייט, עבור הפסקול, אך אנטוניוני חשב שהיא "כנסייתית" מדי ולא כלל אותה בפסקול. חלק גדול מהמוזיקה בסרט הוא רוק פסיכדלי אוונגרדי, שהוא לא תמיד הרמוני וקליט.
פרנסיסקוס ויוהאנה ורסטאפן
פרנסיסקוס או פרנס (בהולנדית: Franciscus Verstappen; 12 ביולי 1904 – 25 ביוני 1981) ויוהאנה מארי (בהולנדית: Johanna Verstappen; 30 באוגוסט 1905 – 14 ביוני 1985) ורסטאפן, מנהל קואופרטיב איכרים ואשתו, הוכרו כחסידי אומות העולם, לאחר שסייעו להציל עשרות יהודים מידיהם של הנאצים ועוזריהם.
קורות חיים
משפחת ורסטאפן התגוררה ב-Deputé Petersstraat 24, בכפר אורלו (Oirlo) שבדרום - מזרח הולנד ומנתה תשע נפשות.
הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
משפחת ורסטאפן בלטה מבין יתר תושבי הכפר בהסתרת יהודים, ילדים ומבוגרים כאחד. בחוות המשפחה עברו במהלך שנות המלחמה עשרות יהודים, שחלקם הוסתרו בחווה המשפחתית וחלקם נשלחו להסתתר אצל שכניהם. בשנת 1941 ביקרו בני הזוג ורסטאפן שני אחים יהודיים בני משפחת וייאנד, סוחרים למכנסי יוטה. לפגישה זו הגיעו גם אשתו וקארל וייאנד- ילדו של אחד מהאחים שנולד ביולי 1939. יוהאנה, אם לשש בנות באותה התקופה, אמרה כי הייתה רוצה שיהיה לה בן קטן כמו קארל, ובהסכמת שני הצדדים הפקידה משפחת וייאנד את קארל אצל בני הזוג ורסטאפן. בספטמבר 1942 הגיע קארל לביתם של בני הזוג ורסטאפן בליווי של נערה נוצריה מביתם של משפחת וייאנד בארנהם. באוקטובר 1943 הגיעה לביתם של משפחת ורסטאפן חנה פרינס, ילידת אמסטרדם, באמצעות ארגון סטודנטים. באביב 1944 הביאו אנשי המחתרת ההולנדית לבית המשפחה גם את לורה טרהוך, שנאלצה לעזוב את מקום המחבוא הקודם שלה ושנרתמה לסייע בעבודות הבית ובתפירה. ב-6 ביולי 1944 הגיע הגסטאפו באישון לילה כדי לערוך חיפושים בבית המשפחה. הגסטאפו לקח את פרנסיסקוס, חנה, לורה ועשרה יהודים נוספים שהסתתרו בכפר, לבית סוהר בעיר איינדהובן (Eindhoven) ולאחר מכן למחנה הריכוז וסטרברוק (Westerbroek). פרנסיסקוס שוחרר ממאסרו, בעוד שעשרת היהודים שנתפסו נשלחו לאושוויץ. חנה ולורה, שנשלחו לברגן – בלזן, שרדו במחנה עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה
פרנסיסקוס גורש לגרמניה בסוף שנת 1944 וחזר בשנת 1945. לאחר סוף המלחמה נולד ילד נוסף למשפחת ורסטאפן. ביוני 1945 חזרו לורה וחנה להולנד. חנה אושפזה בעקבות מחלה, אך היא הצליחה ליצור קשר עם פרנסיסקוס. פרנסיסקוס הגיע לבקר את חנה והחזיר לה כמה בגדים שנשארו בביתם, מכובסים ומגוהצים. לורה הגיעה לבקר את משפחת ורסטאפן בביתם וקיבלה את חפציה השונים שהשאירה שם בחזרה, משפחת ורסטאפן שמרה על פריטים אלה, אף שבסתיו 1944 פונתה המשפחה מביתה בעקבות הקרבות. לאחר המלחמה משפחת ורסטאפן אירחה את משפחת וייאנד, ששרדה את המלחמה גם היא, למשך מספר חודשים עד שמצאו בית. הם דאגו גם לקרובת משפחתם הקרובה של וייאנד - גב' מידלקופ, חולה שעברה מספר מחנות ריכוז.
הכרה והנצחה
בשנת 1965 קיבל פרנסיסקוס אות כבוד ממלכתי לרגל 40 שנות עבודתו בארגון האיכרים ועל מנת להודות לו על הטיפול שהעניק לאנשים בשנות המלחמה.
ב-10 בדצמבר 1972 החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם להעניק לפרנסיסקוס ויוהאנה את תואר חסידי אומות העולם בהתבסס על העדויות שהובאו לפניה.
ב-8 במאי 1973 הוענקה תעודת כבוד לבני הזוג ורסטאפן, ויומיים לאחר מכן התקיים טקס בהר הזיכרון בירושלים, בו השניים קיבלו את מדליית חסידי אומות העולם ונטעו עץ בשדרת חסידי אומות העולם.
האנסן
האנסן (Hanssen; Hansen) הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
ולטר פון דר פוגלוויידה
ולטר פון דר פוגלוויידה (בגרמנית: Walther von der Vogelweide (מילולית: ולטר משדה הציפורים); סביבות 1170 - סביבות 1230) היה משורר לירי גרמני ("אמן שירה"; Minnesänger) מימי הביניים. יצירתו מתחלקת לשלוש חטיבות, שירה לירית החוגגת את שמחת החיים ויפי האהבה, אותה חיבר בעיקר בראשית ימיו ועליה עיקר תהילתו; שירי מוסר המהללים את העבר ומבקרים את קלקולי הזמן והפוליטיקה ומותחים ביקורת על אישים ספציפיים ושירים המעודדים את עמידתה העצמאית והמאוחדת של אימפריית הגרמנים (האימפריה הרומית הקדושה) כנגד האפיפיור. אחד הנודעים בשיריו הוא Under der Linden ("תחת עצי התרזה").
תולדות חייו
מוצאו ומקור משפחתו אינו ידוע. בצעירותו למד אצל ריינמר הזקן (Reinmar von Hagenau, Reinmar der Alte) ואצל פטרונו הראשון, דוכס בשם פרדריק. הייתה זו תקופה מאושרת; בתקופה זו כתב את שירי האהבה שלו ושירים המתארים את יפי הבריאה, ובהם שני שירי הספד למורו, הנחשבים לפסגת יצירתו.
לאחר מותו של פרדריק החל פון דר פוגלוויידה לנדוד כפייטן נודד בין פטרונים שונים באזור טירול. חלקם לא נהגו בו כיאות והיו אף שלא שילמו לו את שכרו. פון דר פוגלוויידה הגיב על כך בשירים עוקצניים. אף על פי שהיה קתולי אדוק, צידד בפיליפ משוואביה, מלך גרמניה במאבקו בעד אחדות ועצמאות גרמנית ונגד מדינת האפיפיור. פון דר פוגלוויידה אף נכח בהכתרתו של פיליפ למלך גרמניה בעיר מיינץ ב-1198. לאחר הירצחו של פיליפ ב-1208 כתב פון דר פוגלוויידה שירי תמיכה לכבודו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונגד מועמד האפיפיור אוטו הרביעי מבראונשווייג. עם עלייתו של פרידריך לכס הקיסר, הוכר פון דר פוגלוויידה על ידי השלטון וקיבל נחלה בפרנקוניה. ב-1224 לערך עזב את החצר הקיסרית בווינה ועבר לווירצבורג, שם כתב פואמה הקוראת לנסיכים הגרמניים לתמוך במסע הצלב השישי (1228).
איסוף, הדפסה והוצאה לאור
השירים הודפסו לראשונה בספר Gedichte בשנת 1827 בעריכתו של קארל לכמן (Karl Lachmann). ב-1853 הוציא קרל שימרוק (Karl Simrock) מהדורה ובה מול כל שיר מופיע "כתיבה מחדש" שלו בגרמנית מודרנית (Übertragung). ב-1872 הוציא פרנץ פייפר (Franz Pfeiffer) מהדורה מוערת בשם Walther v. d. Vogelweide. ב-1896 הוציא ו. אליסון פיליפס (W. Alison Phillips) בלונדון תרגום של השירים לאנגלית עם הקדמה והערות בספר Selected poems of Walter van der Vogelweide.
אזכורים בתרבות
פון דר פוגלוויידה מוזכר בשתי אופרות של ריכרד וגנר, ב"טנהויזר" כאחד המתמודדים בתחרות השירה בוורטבורג וב"אמני השירה מנירנברג" כמודל של הגיבור למשורר לירי.
תרשיש (הוצאת ספרים)
תרשיש הייתה הוצאת ספרים עברית שנוסדה בירושלים בשנת 1939 על ידי הטיפוגרף ומעצב הגופנים ד"ר משה שפיצר, שקודם לכן היה מנהלה של הוצאת שוקן בגרמניה ושימש גם כעוזרו של מרטין בובר. המתרגם והעורך המרכזי בהוצאה היה עמנואל אולסבנגר.
ההוצאה הוציאה לאור בעיקר ספרות מופת מתורגמת ממיטב הספרות הקלאסית העולמית, כגון "הקומדיה האלוהית" מאת דנטה, ה"בהגווד גיטא" (מכתבי הקודש ההינדיים החשובים) ושירי יוהאן וולפגנג פון גתה. נוסף על תרגומים קלאסיים, ראו אור בהוצאה ספרי שירה מקורית ומתורגמת.
חלק מספרי ההוצאה יצאו בהוצאה ביבליופילית, תוך הקפדה על סוג הנייר, העריכה הגרפית, סוג האות וכדומה. ספרי ההוצאה מבוקשים ביותר בין ביבליופילים ישראליים ואספני ספרים.
בראשית שנות ה-80 נרכשה ההוצאה על ידי הוצאת דביר.
הרקר
הרקר (באנגלית: Harker) הוא שם משפחה.
וריאציה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
נעם לאונר
נעם לַאוּנֶר (16 באוגוסט 1927 – 12 במאי 2010) היה ראש עיריית ראשון לציון בשנים 1965-1962. יקיר ראשון לציון.
ביוגרפיה
לאונר נולד בניו יורק. אמו, אסתר, היא בתם של הביל"ויים יהודה אידל צלליכין וחסיה לבית בנינסון, מראשוני ראשון לציון. בשנות ה-20 נישאה אסתר צלליכין להארי ברנרד לאונר, איש הגדוד העברי האמריקאי. לאחר נישואיהם התגוררו בארצות הברית ושם נולדו ילדיהם.
בשנת 1934 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בראשון לציון. האב היה עורך דין והאם הייתה פעילת ציבור בעיר, בין השאר הייתה חברת מועצת העירייה מטעם הציונים הכלליים. בתום לימודיו בבית הספר חביב למד נעם לאונר בגימנסיה הרצליה. היה פעיל בהגנה. אחיו דן נהרג במלחמת השחרור. לאחר קום המדינה שירת כקצין קשר גדודי וכמפקד פלוגה בחטיבת גבעתי השתתף בפיצוץ מפקדת חסן סלאמה, בקרב על תל א-ריש במבצע חמץ ובקרבות נוספים, והגיע לדרגת רב-סרן.
ערב קום המדינה החל ללמוד משפטים בבית הספר למשפט וכלכלה בתל אביב ולאחר קום המדינה השלים את לימודי המשפטים במחזור הראשון של האוניברסיטה העברית בירושלים. עבד כעורך דין, תקופה מסוימת יחד עם אביו ולאחר מכן כעורך דין עצמאי.
בשנת 1959 נבחר למועצת העיר ראשון לציון מטעם הציונים הכלליים. בשנת 1962 נבחר לראשות העיר וכיהן בתפקידו שלוש שנים. היה חבר באגודת הכורמים ובמועצת הכורמים. אחרי מלחמת ששת הימים שימש כמושל הצבאי הראשון של אזור יריחו.
בשנת 2003 קיבל את התואר "יקיר ראשון לציון". על שמו נקרא אחד מרחובותיה של ראשון לציון.
היה נשוי ללאה טֶסלֶר, ילידת ירושלים, שעבדה כאחות בכירה בראשון לציון וסביבתה. אב לבן ושתי בנות.
אל אג'ורומיה
אל-אג'ורומיה (בערבית: الْآجُرُّومِيَّةِ) שמוכר גם בשם מתן אל-מוקדימה אל-אג'רומיה (בערבית: متن المقدمة الآجرومية) או בשמו המלא אל-מוקדימה אל-אג'ורומיה פי מבאדי עלם אל-ערביה (בערבית: المقدمة الآجُرُّومية في مبادئ علم العربية) הוא ספר דקדוק ערבי (: نحو عربي) שנכתב במאה ה-13 על ידי הברברי איבן אג'ורום. כיוון שהוא תמציתי וקל לשינון, החיבור היווה את הבסיס לחינוך יסודי בלימוד הערבית הקלאסית בחברות דוברות השפות הערביות באותה התקופה והיה לאחד הספרים הראשונים שנלמדו בעל פה לאחר הקוראן, יחד עם האלפיה.
החיבור הקצר הזה בן כמה עמודים, מגדיר את מערכת האעראב (: اعراب ) (הטיית גזרה דקדוקית). "אל-מוקדימה" ( "המבוא") מסכם את הכללים המורכבים של התחביר הערבי לפורמט תמציתי, ברור ומובנה, שקל לשנן אותו.
א-סויוטי שייך אותו מבחינה סגנונית לאסכולה הבלשנית של כופה על בסיס מושג יַחֲסַת שֶׁל "khafḍ" (: خفض), ציווי ההטייה הייעודי "muʿrab" ( معرب ), ושליטת יחסה מסוג "kayfamā" ( كيفما ) "ḥarf" ( حرف ) על הצורה החותכת את סיום המילה "jazm" ( جزم ).
הארג'ומיה הוא חיבור ידוע ושימושי לתחביר הערבי. הספר נחשב בעיני הערבים עצמם כיצירה חינוכית סטנדרטית; בזכות וארכו הקצר ויעילותו הוא שמר על פופולריות רחבה בקרב מורים ותלמידים של השפה הערבית ברחבי המדינות דוברות להגי הערבית, ויותר מ-60 ספרים מלווים עבורו נכתבו על ידי בלשנים מאוחרים יותר. המהדורות השונות שלו הופיעו בבולאק, באלג'יר ובמקומות אחרים.
יחסי גרנדה–שווייץ
יחסי גרנדה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין גרנדה כוננו ב-1981 - שבע שנים לאחר קבלת עצמאות מלאה של המדינה מהממלכה המאוחדת. עצמאותה של גרנדה הוכרה בשווייץ עוד בשנה בה זכתה לעצמאות רשמית, 1974. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים בין המדינות הם יחסים חמים וטובים, אך אינם נרחבים וקרובים".
אין הסכמים מיוחדים בין גרנדה לבין שווייץ.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 35 שווייצרים חיו בגרנדה. הסחר שבין המדינות הוא קטן ואף זניח. הסחר הכולל בשנת 2018 בין שתי המדינות הוערך בשווי של 400,000 פרנקים שווייצרים בלבד. מהם 300,000 ייצוא שווייצרי לגרנדה ו-100,000 ייבוא שווייצרי מגרנדה.
קלפ
קלפ (שם מדעי: Laminariales) היא סדרה של אצת ים ממחלקת החומיות, המכילה כ-300 סוגים.
רבים מהקלפ הם צמחים ענקיים וקשים. לרובם מבנה דמוי עץ. הוא מעוגן על ידי שהוא מעין שורש לא סופג, וממנו יוצא איבר גמיש דמוי גבעול המוציא להבים דמויי עלים. הקלפ הגדול ביותר הגיע למעל 200 ק"ג והארוך ביותר הידוע היה בעל אורך של 47 מטרים.
רובם של הקלפ גדלים באוקיינוס השקט, אך מושבות קטנות קיימות גם באוקיינוס האטלנטי.
תחתוני מחזור
תחתוני מחזור (או: תחתוני וסת) הם תחתונים סופגים המיועדים ללבישה במהלך הווסת. תחתוני מחזור מעוצבים כמו תחתונים רגילים אך הם מורכבים מבדים סופגים מאוד לספיגת דם הווסת. תחתוני מחזור מיוצרים מבדים שונים, טבעיים וסינתטיים, ורובם עושים שימוש בבדי מיקרופייבר פוליאסטר לאזור הספיגה.
סקירה כללית
שוק התחתונים לתקופת הווסת התפתח כתגובה להעדפות הצרכניות המתרחקות ממוצרים מסורתיים וחד-פעמיים לשימוש במהלך הווסת, כגון תחבושות היגייניות וטמפונים. מותגים שונים משתמשים בטכנולוגיה שונה, לרוב מוגנת בפטנט, לפעולה אנטי-מיקרוביאלית, לנידוף לחות ולספיגה מיטבית.
בשנת 2015 ה-BBC ציין את ג'ולי סיגיל כמפתחת מוקדמת של הטכנולוגיה המשמשת בתחתוני מחזור בחברה שלה "Dear Kate".
תחתוני מחזור נחשבים לדרך ידידותית לסביבה לצמצום פסולת חד-פעמית ולהפחתת ההוצאות הכספיות. ההערכה היא שטמפונים, תחבושות היגייניות ומוליכים מייצרים 200,000 טונות של פסולת פלסטיק בבריטניה מדי שנה. בארצות הברית מעריכים שמוצרים סניטריים מייצרים יותר מ-200,000 טונות של פסולת מדי שנה.
סיכונים
חברות מסוימות (כמו Thinx, Ruby Love ו-Knix) עומדות בפני תביעות ייצוגיות עבור תחתוני מחזור המכילים רעלים שעלולים להזיק כמו חומרים פר-ופוליפלואורואלקיל (PFAS) אשר עשויים להיות קשורים לתוצאות בריאותיות שליליות כמו סרטן. התביעה נגד Thinx יושבה בפשרה בינואר 2023.
קשירת חצוצרות
קשירת חצוצרות הוא תהליך עיקור כירורגי, שבו החצוצרות של אישה נחסמות או נחתכות, ובכך נמנעת מהביצית היכולת להגיע אל הרחם לצורך הפריה. קשירת חצוצרות נחשבת לשיטה קבועה לעיקור ופיקוח ילודה.
מהלך הניתוח
הניתוח של קשירת חצוצרות נעשה בשיטת לפרוסקופיה, שבה מבוצעת חדירה לבטן דרך מספר חתכים קטנים בדופן הבטן בסיוע מכשור אופטי זעיר והחדרת פחמן דו-חמצני לחלל הבטן. במהלך הניתוח מנתק המנתח את החצוצרות ולאחר מכן קושר אותן ובכך נמנע מעבר של הביצית אל הרחם. קשירת חצוצרות יכולה להתבצע בזמן הלידה (כאשר הלידה היא בניתוח קיסרי) או בכל זמן לאחר הלידה.
יעילות
היעילות של קשירת חצוצרות גבוהה מאוד, ומגיעה לכ- 99%, ואף יותר. עם זאת, במקרים הספורים בהם נכנסת האישה להריון לאחר קשירת חצוצרות קיים סיכון מוגבר להריון חוץ רחמי, 15% עד 20%. הריון יכול לקרות גם לאחר ניתוח שבוצע בטכניקה נכונה. שיעור הכישלון של קשירת החצוצרות במהלך השנה הראשונה הוא בין 0.1% ו-0.8%. כאשר בערך שליש מן ההריונות הם מחוץ לרחם. נשים מתחת לגיל 35 ואלו שלא מניקות לאחר התהליך נוטות יותר להרות. טכניקה לא נכונה בזמן הניתוח (כגון מיקום שגוי של המכשיר המכני או קרישה שלא הושלמה) עלולה להשפיע על שיעור הכישלון.
שיטות כירורגיות
שיטת פומרוי (Pomeroy): השיטה פותחה בשנת 1930 על ידי גינקולוג בשם ראלף פומרוי. בשיטה הזאת קושרים לולאה על שתי החצוצרות באמצעות חוט וחותכים את הלולאה מעל הקשר. שיטה זו מתאימה לביצוע הן מיד אחרי לידה והן בין ההריונות.
שיטת אירוינג (Irving): השיטה פותחה בשנת 1924 ומיועדת לביצוע במהלך ניתוח קיסרי. שיעור הכישלונות הוא 1/1000, כלומר אישה אחת מתוך אלף תהרה.
אלקטרוקואגולציה: בשיטה הזאת צורבים את החצוצרות בעזרת זרם חשמלי. אלקטרוקואגולציה חד-קוטבית גרמה בעבר לסיבוכים רבים לכן פותחה שיטה על ידי צריבה דו-קוטבית באמצעות מלקחיים דו-קוטביות.
שיטות מכניות
הולקה (Hulka): חסימת חצוצרות בשיטת הולקה מתקבלת על ידי הצבת אטב קפיצי העשוי מפלסטיק או מזהב על פני החצוצרה.
סרטים וטבעות (Bands): באמצעות טבעת או סרט סילסטיק (עשוי מסיליקון ופלסטיק) חוסמים את החצוצרה וגורמים לניוון הדרגתי.
התקן סליל מתכת למניעת הריון (Essure): שיטה שהתפתחה בשני העשורים האחרונים למניעת הריון קבוע המבוצעת בגישה היסטרוסקופית. התקן אשור מאפשר לחסום את החצוצרות בחיבורן לחלל הרחם בתהליך של לייפת (פיברוזיס). בעבר יוחסו יתרונות לשיטה זו, אך כיום היא כבר אינה מקובלת, בשל תופעות לוואי וסיכונים רבים.
ביטול ההליך
במקרים בהם אשה מחליטה להיכנס להריון שוב, קיימת אפשרות לשחזר את החצוצרות אך הניתוח במקרה הזה הוא לא פשוט, מסובך ויעיל רק במחצית המקרים. פתרון חילופי הוא לבצע הפריה חוץ גופית, בה מופרית ביצית בתאי זרע מחוץ לגוף האישה.
סיכונים
שיעור הכישלונות בשיטת שונות של קשירת החצוצרות נע בין אחד לחמישה מתוך אלף נשים. התמותה בקשירת חצוצרות לפרוסקופית מוערכת ב-2 לערך לכל 100,000 נשים. התחלואה כוללת בעיקר פגיעה באיברי הבטן (מעי, כלי דם). בסיכון מוגבר לסיבוכים בלפרוסקופיה נמצאות נשים בהשמנת יתר, לאחר ניתוחי בטן קודמים או מחלת לב וריאה.
שכיחות
בארצות הברית, כשלושת רבעי מיליון נשים מטופלות מדי שנה בשיטות שונות לקשירת חצוצרות, המייצגות כ-7% משיטות למניעת הריון. אין נתונים מדויקים לגבי השכיחות ושיעורי ההצלחה של הפעולה בישראל.
ביהדות
היהדות אסרה לסרס גברים. כפי שכתוב על פגיעה באיברי ההולדה הגבריים: וּמָעוּךְ וְכָתוּת וְנָתוּק וְכָרוּת לֹא תַקְרִיבוּ לַה', וּבְאַרְצְכֶם לֹא תַעֲשׂוּ (ויקרא כב, כד).
וחכמים גזרו שאסור לסרס גם אישה, ומדובר רק בפעולה ישירה של סירוס כניתוח, אך בדרך עקיפה כמו לקיחת תרופה מותר. עוד שיקול שנכנס בדיני חכמים הוא האיסור של בל תשחית.
בפועל, ישנה מחלוקת על קשירת חצוצרות ספציפית, יש כאלו שטוענים שמאחר ומדובר באיברים פנימיים, יהיה אפשרי להתיר. ויש כאלו שסוברים שזה דומה לפגיעה באיברי הרבייה של הגבר ולכן אסור.
טיסה 330 של סוויסאייר
טיסה 330 של סוויסאייר הייתה טיסה מציריך שבשווייץ לתל אביב, שהתרסקה בעקבות פיגוע טרור.
בצהרי יום שבת, 21 בפברואר 1970, המריא מנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן מטוס מסוג קונבאייר 990 קורונדו כשעל סיפונו 38 נוסעים ו-9 אנשי צוות. כ-9 דקות לאחר ההמראה, כשהמטוס היה באזור לוצרן, התפוצץ מטען חבלה שהוחדר לתא המטען, ככל הנראה באחד משקי דואר אוויר שנשא המטוס. הפיצוץ בוצע באמצעות מרעום שכוון להפעלה בהתאם ללחץ ברומטרי. הצוות ניסה לפנות חזרה בניסיון לבצע נחיתת חירום בציריך, אך התקשה בצפייה במכשירים עקב העשן בתא הטייס. המטוס סטה עוד ועוד מערבה, וזמן קצר לאחר מכן התרסק באזור מיוער בקרבת ציריך, בעקבות אובדן כוח חשמלי.
כל האנשים על סיפון המטוס, בהם 15 ישראלים, נרצחו בהתרסקות. על הנרצחים נמנה גם הרופא, פרופסור חנוך מילויצקי. הנספים הישראלים הובאו למנוחות בקבר אחים בהר המנוחות בירושלים.
הפצצה יועדה להיטמן במטוס אל על בטיסה ממינכן לשדה התעופה לוד, אך בשל עיכוב ממושך הועבר פריט הדואר שבו נטמנה הפצצה לטיסה 330 של סוויסאיר. באותו יום התפוצץ מטען גם במטוס חברת אוסטריאן איירליינס בדרכו מפרנקפורט לווינה, אך מטוס זה הצליח לנחות ללא נפגעים.
החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית נטלה אחריות על הפיגוע.
אתר ההתרסקות היה במרחק של כ-900 מטר מכור מחקר גרעיני שווייצרי. תחנת הכוח הגרעינית בזנאו שנפתחה ב-1969, נמצאת רק כשני קילומטרים מאתר ההתרסקות.
ספרות חובבים
ספרות חובבים או ספרות מעריצים (ידועה גם כפאנפיקשן, מאנגלית Fan Fiction ובקיצור פאנפיק - fanfic) היא ספרות הנכתבת על ידי חובביה ומעריציה של יצירה מקורית כלשהי, המכונה פאנדום, כגון ספר, סרט, סדרת טלוויזיה וכו', תוך העשרת היצירה החדשה מפירות רוחו של המחבר באמצעות שימוש באלמנטים מהיצירה המקורית, וקיום דיאלוג מובהק עמה. ספרות זו התחילה לפני עידן האינטרנט, והרשת הגדילה את היקפה וסיפקה עבורה פלטפורמה נוחה.
יצירות החובבים מתבססות על עולמה של היצירה המקורית ועל רקעה - דמויות או עלילה - תוך הוספת אלמנטים מדמיונו של המחבר שמקורם מחוץ ליצירה המקורית. אורכן של יצירות החובבים נע מטקסטים הכוללים משפטים אחדים בלבד ועד יצירות מרובות פרקים וכרכים.
הפאנדומים העיקריים הם לרוב מסוגות הפנטזיה והמדע הבדיוני, מפני שסוגות אלה מספקות למחבר עולם פנטסטי מוכן, ובו "חורים" המאפשרים פיתוח נוסף של העלילה והדמויות. בין הפאנדומים הפופולריים נכללים הפאנדום הפוטריסטי והטולקינאי, וכן יצירות הנכתבות תחת השפעה ברורה של משחקי תפקידים.
סוגי פאנפיקים
נהוג לחלק את ספרות המעריצים לסוגות משנה על פי מספר קריטריונים עיקריים: יצירת המקור מעוררת ההשראה; אורך; היחסים שבין הדמויות; מיקומה של עלילת היצירה על ציר הזמן ביחס ליצירת המקור ודירוג גיל קהל היעד של היצירה. נהוג לחלק את היצירות באופן זה: לעיתים הסופר יכריז על אלמנט משני בסיפורו כ-AU כחלק מהתקציר על הסיפור מבלי לשנות את הגדרת הסיפור כולו.
יחס מחברי יצירות המקור לפאנפיקשן
יש מחברים הרואים ביצירות כאלה מחמאה ומעודדים את כתיבתן במסגרת "השימוש ההוגן" כדוגמת מחברת ספרי "הארי פוטר", ג'יי קיי רולינג. או למשל תמיכתו של ג'ורג' ר. ר. מרטין, מחבר סדרת הספרים שיר של אש וקרח, שמעודד את הפאנפיקשן משחקי הכס. לעומתם, יש כותבים המתייחסים לתופעה בהסתייגות מסוימת, כמו פיליפ פולמן, מחבר טרילוגיית "חומריו האפלים".
הסוגיה המשפטית
מעצם אופיין לוקות יצירות חובבים רבות, לכל הפחות לכאורה, בפגיעה בזכויות יוצרים ובקניין רוחני. הדבר מתבקש בשל נטילת אלמנטים מיצירת מקור והכנסתם ליצירה חדשה, ללא בקשת רשות מבעלי הזכויות של היצירה המקורית (המחבר, יורשיו או גוף אחר המחזיק בזכויות כדין) וללא הסכמתם. הדברים נעשים בגלוי ובאופן מובהק, ויש בכך משום פגיעה בזכויותיהם של בעלי הזכויות על המקור. למרות זאת, כיוון שרוב היצירות מתפרסמות במרחב האינטרנטי, והמחבר החובב אינו זוכה לגמול חומרי או כספי כלשהו, נראה כי בעלי הזכויות והרשויות נוטים להעלים עין מהתופעה. אף שתביעות משפטיות מצד בעלי זכויות יוצרים נגד יצירות אינטרנט מוגשות לעיתים רחוקות, קיימים חריגים אחדים; ג'יי קיי רולינג, למשל, תבעה כמה כותבים שעשו שימוש באלמנטים מיצירתה. התביעות הופנו נגד יצירות הכוללות סצנות חריפות של מין ואלימות.
בישראל זכתה סוגיה זו לעיון משפטי בדיון ב"ספר המשך" של היצירה "חסמבה". התובעת, אלמנתו של הסופר יגאל מוסינזון, יצאה נגד הקשר המוצהר והמובהק שיצרה המחברת בין המקור של מוסינזון לבין הפאנפיקשן במישור הדמויות ובמישור הזמן, תוך הצגת דמויות המקור באור שלילי. תביעה זו נדחתה בנימוק של נטילת המקור לצורכי ביקורת במסגרת השימוש ההוגן.
ספרות חובבים בישראל
בישראל מספר פורומים ואתרים בתחום ספרות החובבים, חלק מקהילות החובבים בארץ מקיימות אף פעילויות חוץ-אינטרנטיות כגון מפגשים חברתיים. בחלק מכנסי החובבים בתחום המדע הבדיוני והפנטסיה בארץ ישנו ייצוג תוכני גם לתחום ספרות החובבים.
מצב דברים זה, כמו גם חילוקי דעות בקרב חובבי הסוגה, הביא לכך שכיום מתפרסמים באתרי הקהילה מספר מצומצם של יצירות באורך מלא. יצירות אחרות ננטשו על ידי יוצריהן העבריים בטרם הושלמו.
אורביט
אורביט (Orbit) הוא מסטיק פופולרי ללא סוכר, המיוצר על ידי חברת ריגלי האמריקאית.
בארצות הברית, שבה שווק (מחדש) המסטיק ב-2001, הוא נמכר בטבליות של 14 מסטיקים. בבריטניה, שבה שווק המסטיק לראשונה ב-1977, משווק המסטיק בצורתו הארוכה המסורתית, ורק לאחרונה החלו לשווק שם את חפיסות הטבליות. בישראל משווק המסטיק בשתי הצורות; המסטיק המיובא לישראל מיוצר בצרפת או בפולין, ומיובא על ידי חברת ריגלי ישראל.
היסטוריה
אורביט הוא שמו של מותג אמריקאי כבר משנת 1944. לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1946 הופסק שיווק המוצר, והוא חזר למדפים בארצות הברית רק בשנת 1977 בתור מסטיק הניפוח הראשון ללא סוכר. לאחר מכן החלה החברה לייצר את מסטיק אקסטרה, והאורביט חזר לשיווק בארצות הברית שוב בספטמבר 2001.
אורביט מיובא ומשווק בישראל על ידי חברת ריגלי ישראל, חברת הבת הישראלית של ריגלי העולמית.
סכנות בריאותיות
על פי תוכנית התחקירים [evoye special] ששודרה ב-29 באפריל 2010 ברשת france 2, מימנה חברת ריגלי בצרפת רופאים ומחקרים שהעידו כביכול על יתרונותיו הבריאותיים של המסטיק, בין היתר לשיניים. בתחקיר התגלה כי יתרונות אלה אינם קיימים במציאות וכי הגרפים המוכיחים שיפור כלשהו בעקבות לעיסת המסטיקים פוברקו, ככל הנראה. עוד נאמר בתחקיר כי חומרים החשודים כמסרטנים bha ו-bht המשמשים בתעשיית הצבעים שימשו בין המרכיבים של המסטיק.
נחל חירם
נחל חירם הוא נחל אכזב בגליל העליון. אורכו כ־3.8 קילומטרים.
תוואי הנחל
רוב תוואי הנחל עובר בתחומי שמורת הר מירון.
מוצא הנחל ממוקם במורדות הדרומיים של הר חירם, בגובה של כ־850 מטרים מעל פני הים. בתחילה, הנחל זורם מערבה, אך לאחר מכן הוא פונה לכיוון דרום־מערב ועובר דרך המועצה המקומית חורפיש. בנוסף, הנחל עובר מתחת לכביש 89. לאחר מכן זורם הנחל במורדות המזרחיים של הר זבול, ואז, בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים נשפך לנחל כזיב, הממשיך לזרום עד לים התיכון.
ג'ו לו טרוליו
ג'וזף וינסנט לו טרוליו (באנגלית: Joe Vincent Lo Truglio; נולד ב-2 בדצמבר 1970) הוא שחקן אמריקאי, קומיקאי, תסריטאי ומפיק. הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו כבלש צ'ארלס בויל בסדרה הקומית ברוקלין תשע תשע. בנוסף, השתתף בסדרה רינו 911! ובסרטי קולנוע.
ביוגרפיה
לו טרוליו נולד בקווינס, ניו יורק ב-2 בדצמבר 1970 הוא גדל בפלורידה, ולמד באוניברסיטת ניו יורק.
חיים אישיים
לו טרוליו נשוי לשחקנית בת' דובר ויש להם בן.
קריירה
לו טרוליו כתב והשתתף בתוכנית המערכונים The State, ובהמשך כשחקן אורח בתוכניות טלוויזיה שונות במהלך שנות ה-90.
בשנת 2001 שיחק בסרט הקולנוע Wet Hot American Summer, ובשנת 2015 בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, המבוססת על הסרט.
בהמשך, השתתף בסדרת הטלוויזיה רינו 911!, כמו גם בסרט הקולנוע של סדרה זו - רינו 911!: מיאמי, דיבב במשחקי וידאו (כגון ב-Grand Theft Auto: סיפורי ליברטי סיטי ובפרסומות טלוויזיה. הוא השתתף גם בסרטים נוספים (כולל בסרטו של ג'אד אפטאו, סופרבאד).
משנת 2013 משתתף לו טרוליו בסדרה הקומית ברוקלין תשע תשע, לצדם של אנדי סמברג ואנדרה בראואר.
בשנת 2014 השתתף בסרט "בנוגע לאתמול בלילה, לצד קווין הארט. בשנת 2015 שיחק בסרטו של טרנס מאליק "אביר הגביעים", דרמה בכיכובם של כריסטיאן בייל ונטלי פורטמן.
בשנת 2020 גילם את התובע הכללי של ארצות הברית ג'ף סשנס במיני-סדרת הטלוויזיה "חוק קומי" של רשת שואוטיים, שמבוססת על הספר של ג'יימס קומי מ-2018.
רג'ינלד ולג'ונסון
רג'ינלד (רג'יי) ולג'ונסון (באנגלית: Reginald VelJohnson; נולד ב-16 באוגוסט 1952 בצפון קרוליינה) הוא קומיקאי ושחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ולג'ונסון מוכר בעיקר כמגלם דמויות שוטרים. הדמות המוכרת ביותר אותה גילם היא דמותו של קארל ווינסלו בסדרת הטלוויזיה "קרובים רחוקים מאוד" לפרק אחד, ואחר כך ב"אריזה משפחתית" למשך תשע עונות בתור הדמות הראשית. כן גילם את סמ"ר אל פאוול בסרטים "מת לחיות" ו"מת לחיות 2".
בשנת 2006 שיחק בקומדיה השחורה "מוות לדוגמניות העל", לצדה של ג'יימי פרסלי ובשנת 2010 שיחק בקומדיה "רק לא את", בכיכובה של קריסטן בל. בשנת 2011 החל ולג'ונסון לגלם את דמותו של דאש דוויט בסדרת הדרמה "חשיפה לדרום" ברשת The CW.
בשנת 2018 שיחק בסרט הטלוויזיה "קפסולת הזמן" בתור לני סילבר, ובסרט "Funny Story" לצדה של אמילי בט ריקרדס. בשנת 2019 החל לשחק בסדרה הקומית מבית ערוץ דיסני "סידני במקסימום" בתור המנהל לינקנברי.
בשנת 2020 שיחק בסרט האוסטרלי "האחד והיחיד מר דנדי" בכיכובו של פול הוגאן.
בשנת 2021 שיחק בסדרה מקורית של דיסני+; "טרנר והוץ'" את הדמות של דייב סאטון.
התיאטרון המלכותי (מדריד)
התיאטרון המלכותי (בספרדית: Teatro Real) הוא בית אופרה גדול במדריד, בירת ספרד.
היסטוריה
התיאטרון המלכותי נבנה בשנת 1850 במקומו של תיאטרון אוריינטה (Teatro de Oriente), בסמוך לארמון המלכותי בו התגוררה המלכה איזבלה השנייה שהורתה על בניית התיאטרון. בין 1867 ל-1925 אכלס התיאטרון את הקונסרבטוריום המלכותי של מדריד, עד שהשימוש בו הופסק בשל נזקים שנגרמו כתוצאה מעבודות בניית הרכבת התחתית של מדריד, שאחד מקוויה עובר מתחתיו.
ב-1966 נפתח התיאטרון מחדש כאולם הופעות וקונצרטים והפך לאולם הבית של התזמורת הלאומית הספרדית ותזמורת רשות השידור הספרדית. ב-1969 אירח התיאטרון את גמר תחרות האירוויזיון, במהלכו הוצב על הבמה פסל מתכת, פרי עבודתו של האמן הספרדי סלבדור דאלי. במהלך שנות התשעים של המאה העשרים עבר התיאטרון חידוש במטרה לשמש שוב כבית אופרה, ונפתח מחדש ב-1997.
בית האופרה כיום
כיום מעלה בית האופרה כשבעה עשר מופעי אופרה מדי שנה, חלקם בשיתוף עם בתי אופרה גדולים נוספים באירופה, לצד מספר רסיטלים ומופעי בלט בודדים. את בית האופרה מלווה כיום התזמורת הסימפונית של מדריד.
פורט וורת'
פורט וורת' (באנגלית: Fort Worth) היא העיר החמישית בגודלה במדינת טקסס שבארצות הברית. שטח העיר 774.1 קמ"ר. כמות התושבים בעיר, נכון ל-2022, היא 935,508, והיא העיר ה-13 בגודלה בארצות הברית.
פורט וורת' ממוקמת בצפון מדינת טקסס, והיא המרכז השני בחשיבותו באגד הערים דאלאס-פורט וורת'-ארלינגטון, הרביעי בגודלו בארצות הברית, שאוכלוסייתו מונה כ-7.5 מיליון תושבים (2018).
היסטוריה
ראשיתה של העיר במצודה שהוקמה ב-1849, בימי מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, ונקראה על-שם גנרל ויליאם ג'נקינס וורת'. התיישבות אזרחית החלה במקום כמעט מיד, וב-1860 הייתה פורט וורת' לבירת המחוז. הפגיעה בכלכלת הדרום לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית לא פסחה על פורט וורת' שהדרדרה ואוכלוסייתה קטנה מאוד, אך בשנות השבעים של המאה ה-19 החלה להתאושש ולצמוח. העיר נעשתה לתחנה חשובה בנתיב הובלת הבקר (מכאן כינוייה 'עיר הפרות', Cowtown), כנקודת עצירה לבוקרים וכנקודת משיכה לסוחרי בקר מהמזרח. במקביל התפתחה לצומת מרכזי של תקשורת ותחבורה, כתחנה המזרחית ביותר בקווי רכבת למערב, ושתי המגמות השתלבו בשנות התשעים של המאה ה-19 כאשר נעשתה העיר למרכז חשוב של תעשיית השחיטה ואריזת הבשר, והוקמה בה בורסה לסחר בבקר (הפעילה עד היום) שכונתה "וול סטריט של המערב הפרוע".
שרפה שארעה ב-1909 הובילה להקמתו של סכר, שיצר את אגם וורת', ואיפשר אספקת מים סדירה לעיר.
בחלק הראשון של המאה ה-20, לאחר גילוי הנפט בטקסס, נעשתה פורט וורת' לאחד המוקדים העסקיים של ענף הנפט. בתקופת מלחמת העולם השנייה נעשתה גם למרכז חשוב תעשיית התעופה.
גאוגרפיה
פורט וורת' שוכנת בצפון טקסס, והיא העיר השנייה בגודלה במטרופולין דאלאס-פורת וורת'. שטחה הכולל הוא 904 קמ"ר. היא נמצאת ברום ממוצע של 216 מ' מעל פני הים, בשטח מישורי ברובו.
אקלים
האקלים הוא אקלים סובטרופי גשום, הקיץ חם ולח והחורף מתון יחסית. הטמפרטורה המרבית בקיץ מגיעה בממוצע ל-35 מעלות צלזיוס בחודש החם ביותר, יולי, והטמפרטורה המינימלית בחודש הקר ביותר, ינואר, היא 1.1 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים רבה: בעיר יורדים 863.4 מילימטר של משקעים בממוצע לשנה, אשר יורדים בכל חודשי השנה, ובמיוחד בחודשי האביב והסתיו. העיר מועדת לפגעי טבע רבים: סופות רעמים, סופות ברד, סופות טורנדו, סופות הוריקן ושיטפונות.
תחבורה
בדומה לערים רבות שהתפתחו במהירות לאחר מלחמת העולם השנייה, התחבורה בפורט וורת' נשענת בעיקר על הרכב הפרטי. לפי סקר של מפקד האוכלוסין האמריקני מ-2017, 93.3% מהעובדים בפורט וורת' נסעו לעבודתם ברכב, לעומת 85.3% בכלל ארצות הברית.
את התחבורה הציבורית בעיר וסביבותיה מפעילה חברת טריניטי מטרו, והיא כוללת 40 קווי אוטובוס ושני קווי רכבת קלה, אחד לדאלאס דרך אירווינג ואחד לנמל התעופה הבינלאומי דאלאס/פורט וורת'.
בעיר פועלת תחנת רכבת המשרתת שני קווי רכבות נוסעים של חברת אמטרק - קו "טקסס איגל" משיקגו לסן אנטוניו וקו "הארטלנד פלייר" המחבר את פורט וורת' לאוקלהומה סיטי.
רוג'ר ויטאקר
רוג'ר ויטאקר (באנגלית: Roger Whittaker; נולד ב-22 במרץ 1936 בניירובי) הוא זמר, כותב שירים ומוזיקאי אנגלי. הוא ידוע בקול הבריטון שלו וסימן ההיכר שלו היא יכולת השריקה שלו.
חייו
רוג'ר ויטאקר נולד בניירובי בירת קניה. הוריו, אדוארד וויולה, הם במקור מסטפורדשיר, אנגליה, שם הייתה להם חנות מכולת. לאחר שאביו היה מעורב בתאונת אופנוע, עברו הוריו לגור בחווה בקניה, בגלל מזג האוויר החם. רוג'ר למד לנגן על גיטרה וזו לא הייתה הפתעה שהוא יהיה מוזיקאי, מכיוון שסבו שר במועדונים ואביו ניגן על כינור.
בעת לימודיו, שר ויטאקר במועדונים מקומיים והוציא כמה משיריו על תקליט חובבים. זמן קצר לאחר מכן, הוא חתם על חוזה עם חברת תקליטים, שהוציאה את תקליטו המקצועי הראשון ב-1962. פריצת הדרך הראשונה שלו הייתה כשהוא הופיע בטלוויזיה של אלסטר, צפון אירלנד. ביוני 1962, יצא תקליטו השני שהצליח להיכנס ל-30 הגדולים באנגליה.
בשנת 1964 התחתן ויטאקר עם נטלי אובריין. לשניים יש 5 ילדים. בשנים האחרונות הוא חי באירלנד. להיטיו הגדולים הם: "השורק המקסיקני", "הפרידה האחרונה" ו"עולם חדש בבוקר".
צדיק
אטימולוגיה
מקור המילה מלשון צדק, היינו אדם שנוהג בצדק. יש מפרשים מלשון הצדקה, אדם שמצדיק עליו את הדין ומקבל ייסורים בשמחה. צדיק יכול להתפרש גם מלשון צדקה, כלומר אדם המתנהג בצדקה ובחסד.
במקרא
התואר "צדיק" ניתן במקרא לאדם המתהלך בתומו (: מתהלך בתמו צדיק), וכהיפוך של הרשע. האדם היחיד שזכה לתואר זה בתורה הוא נח, שנקרא צדיק תמים. בנביאים מכונה המשיח בתואר צדיק.
ספר איוב מוקדש לדילמת סבל הצדיק, וברור לכל כי איוב היה צדיק אף על פי שלא נאמר במפורש כי הוא צדיק, אלא נאמר עליו כי הוא "תם וישר וירא אלוהים וסר מרע". מכיוון שמיוחסות לו תכונות של תום, יראת האלוהים ומוסריות (סר מרע) ניתן להגדיר אותו כצדיק.
בנוסף, אחד משבחיו של אלוהים הוא שהוא צדיק, ומשמעותו של שבח זה הוא שהוא נוהג עם ברואיו בצדק, משלם לאיש טוב כדרכיו ולאיש רע כפרי מעלליו (למשל : "צדיק אתה ה' וישר משפטיך", ועוד רבים).
התכונות המיוחסות לצדיק במקרא הם: עשיית משפט, שנאת עושי עוול, אמונה, יראת שמים ועוד, ומובטח להם שזכרם יהיה לעולם לברכה, יעשו פרי, יירשו ארץ, ואף זרעם לא יעזב. אך כבר המקרא מבחין במקומות שונים בכך שיש צדיק ורע לו, כפי שאמר קהלת : "את הכול ראיתי בימי הבלי יש צדיק אבד בצדקו ויש רשע מאריך ברעתו", וכעין תשובה לכך יש בדברי קהלת בהמשך : "כי אדם אין צדיק בארץ אשר יעשה טוב ולא יחטא".
בתלמוד
על פי התלמוד, לא נגזר על האדם מראש אם יהיה צדיק או רשע, שכן הכול בידי שמים חוץ מיראת שמים. וכך אמרו חז"ל : דרש רבי חנינא בר פפא: אותו מלאך הממונה על ההריון לילה שמו, ונוטל טפה ומעמידה לפני הקב"ה ואומר לפניו, רבונו של עולם, טפה זו מה תהא עליה גבור או חלש חכם או טיפש עשיר או עני. ואילו רשע או צדיק לא אומר, כד"ר (כדברי רבי) חנינא, שאמר רבי חנינא, הכול בידי שמים חוץ מיראת שמים.
על חשיבותו הרבה של צדיק אמרו חז"ל : רבי אלעזר בן שמוע אומר, על עמוד אחד העולם עומד וצדיק שמו, שנאמר וצדיק יסוד עולם. במקום אחר  נאמר שגדולים צדיקים יותר ממלאכי השרת.
התלמוד מבחין בן צדיק גמור לצדיק שאינו גמור, כאשר צדיק גמור טוב לו גם בעולם הזה, אך צדיק שאינו גמור רע לו בעולם הזה כדי שיקבל את שכרו בשלמות בעולם הבא.
מיתתם של צדיקים
וכמה פירושים נמצאו לדבר היאספות הצדיק לפני בוא רעה, בהם:
באור החיים (על פרשת שקלים) מבאר אפשרות שחטאי העם הם שגורמים למיתת הצדיק ולכן עליהם לתת כופר נפש -
צדיקים נסתרים
במסכת סנהדרין אומר אביי:, תרגום: "אין בעולם פחות משלושים וששה צדיקים, המקבלים פני השכינה בכל דור, שנאמר: 'אשרֵי כל חוֹכֵי לוֹ' (, לו בגימטריה הם 36).
על צדיקים נסתרים אלו סופרו אגדות רבות. לעיתים זוהו הצדיקים הנסתרים עם צדיקים כדוגמת הבעל שם טוב והגר"א שערכו גלות תוך כדי שהסתירו את זהותם. ואת העובדה שצדיקים אלו לא היו נסתרים יש המסבירים שצדקותם האמיתית נסתרת ורבה על הגלויה.
בחסידות
בתנועת החסידות, הצדיק הוא תואר המציין את המנהיג החסידי, שייעודו ועיקר שליחותו הוא להנהיג את הציבור. לפי החסידות, אדם המתעלה מבחינה רוחנית, עושה את פעולותיו לטובת הכלל ומקרב את הגאולה.
בחסידות נתווסף למנהיג תפקיד חדש ומכריע – תיווך בין האדם מישראל לבין האל. היה זה פתרון חדשני - להביא לידי התעלות מוסרית-דתית של הציבור הרחב באמצעות דפוס חדש של מנהיגות.
הצדיק הוא מנהיג כריזמטי, שדמותו מנוגדת במידה מסוימת לזו של הרב בקהילה המסורתית. בעוד שהרב מתמנה לכהונתו על ידי נציגי הקהילה בהליך פורמלי, ומשרתו תלויה בחוזה שנחתם בין הצדדים – הצדיק החסידי "מתגלה", ועולה למעמדו באופן "טבעי"; החסידים דבקים בצדיק, ומקבלים על עצמם את מרותו. זוהי זיקה רצונית שאיננה מעוגנת בשום חוזה. יכולתו של הצדיק לדאוג לסיפוק הצרכים הארציים של כל חסיד מחסידיו מותנית באמונתו הבלתי מעורערת של החסיד במעלתו ובכוחו של הצדיק, ולעיתים גם בתמיכה הכספית של החסיד בצדיק.
החסידות הרחיבה את רעיון הצדיק שבקבלה, ויחסה אותו לאדמו"ריה, ובכך הקנתה להם כוחות רוחניים על טבעיים, ואסרה להרהר על מעשיהם. בספר התניא של רבי שניאור זלמן מלאדי נטען עוד שהצדיק הוא אדם שלא זו בלבד שאינו חוטא לעולם, לא במחשבה ולא בדיבור ולא במעשה, אלא שאף אין לו יצר רע.
העמדת הצדיק במקום מרכזי כל כך עוררה ביקורת, הן בתוך העולם הדתי – בתפיסתם הדתית של המתנגדים – והן בתנועת ההשכלה ובהמשך בעולם החילוני, הרואים בכך סממן של היעדר דמוקרטיה וחוש ביקורתי בחברה החרדית-חסידית. ביטוי נוסף של חוסר דמוקרטיה ניתן בכך שמנהיגות החסידות מועברת לרוב בירושה, בדרך כלל לבן הבכור של האדמו"ר היוצא; אף תלמידי חכמים גדולים שבחסידות נכנעים בפני בנו של הרבי שיורש את מקומו, גם אם הוא צעיר בימים.
שמו של הצדיק
ר' נחמן מברסלב כותב שיש סגולה באמירת שמו של הצדיק, אף מבלי לצטט את דברי תורתו, כתוצאה מכך הוציאו חסידי ברסלב בדורות האחרונים, ספר בשם "שמות הצדיקים", ובו מפורטים שמות של אלפי צדיקים מבריאת העולם, דרך כל הדורות ועד גדולי חסידי הבעל שם טוב, וחסידים נוהגים לקוראו כסגולה.
ברכתו של הצדיק
על פי האמונה הרווחת, אף שלכל אדם יש כוח ברכה, עולה עליו מעלת ברכתו של הצדיק:
על פי המסורת היהודית "צדיק גוזר והקדוש ברוך הוא מקיים". המקור לכך מן התלמוד:
מקור נוסף הוא מסיפורו של חוני המעגל שתפילתו חוללה נס:
ואכן בעם ישראל מייחסים כוח לברכותיהם של רבנים צדיקים, וקיים נוהג ללכת אליהם כדי להתברך מפיהם, במיוחד בענייני בריאות ופרנסה. המקור לכך מן התלמוד:
בתורת החסידות יש התייחסות רבה לכוח ברכתו של הצדיק, המשמש כצינור בין הקדוש ברוך הוא לאדם. את שמות האנשים שעליהם מבוקשת הברכה כותבים החסידים על פתק ("קוויטל"), אותו הם מוסרים לאדמו"ר. בדרך כלל הם מצרפים ל"קוויטל" סכום כסף, המכונה "פדיון נפש". על פי האמונה החסידית, לכסף שנמסר לאדמו"ר יש השפעה סגולית להתקיימות ברכתו.
גישה השוללת את מקומו של הצדיק כמקשר בין האדם לקדוש ברוך הוא מובאת בדברים ששם ש"י עגנון בפי אחת הדמויות בספרו "אורח נטה ללון":
בברית החדשה
הברית החדשה מזכירה מספר פעמים את המונח צדיק. למשל במעשי השליחים ג, 14, הבשורה על-פי מרקוס ב, 17 והטיות המילה צדיק במקומות רבים נוספים. פאולוס באיגרת אל הרומאים פרקים ט'-י' מתייחס לשתי דרכים להפוך לצדיק, האחת על פי חוקי התורה, והשנייה מתוך אמונה. יש התייחסות גם באיגרת יעקב.
איגוד התעשיות האלקטרוניות
איגוד התעשיות האלקטרוניות (באנגלית The Electronic Industries Alliance, בראשי תיבות: EIA) היה ארגון שנוסד בשנת 1924 ואוגד כברית תעשיות האלקטרוניקה בארצות הברית ומקום מטהו היה במחוז ארלינגטון, וירג'יניה. חברי הברית פיתחו סטנדרטים כדי להבטיח שהציוד של יצרנים שונים יהיה תואם וניתן להחלפה.
מכון התקנים האמריקני שיתף את הארגון בקביעת תקנים בנושאי רכיבים אלקטרוניים, מוצרי אלקטרוניקה, תקשורת מחשבים ואבטחת רשתות מחשבים.
ה־EIA פרסם תקנים בנושאי החיבורים הפיזיים שבין מחשבים אישיים והתקנים חיצוניים (מדפסות, מודמים, ושאר רכיבי הציוד של תקשורת הנתונים). בין התקנים; RS-170, EIA-708 וכן תקנים לתקשורת טורית, בהם EIA-422, RS-449, EIA-485, RS-232d.
היסטוריה
בשנת 1924 הקימו 50 יצרני רדיו בשיקגו קבוצת סחר בשם "איגוד יצרני הרדיו". ארגון זה נועד לשלוט ברישוי המספר הגדול של פטנטים לרדיו, כך שלכל חבר תהיה גישה לכל הפטנטים הרלוונטיים הנחוצים לבניית משדרי רדיו, אנטנות ומקלטים. עם הזמן, טכנולוגיות אלקטרוניות חדשות הביאו חברים חדשים, חברים שאינם יצרנים ושינויים בשמות.
שמות בסדר כרונולוגי:
התפרקות
בשנת 2007 הודיע האיגוד שהוא יתפרק לחטיבותיו השונות, והחל מ־11 בפברואר 2011 הוא חדל להתקיים. ה־EIA חילק את פעילותו לענפים הבאים:
ארגון שיתוף הפעולה לתקנים גלובליים (GSC) המאגד 12 ארגוני תקינה בינלאומיים, שנוסד בשנת 1990 בארצות הברית, ממשיך את דרכו.
מיקלוש ברודי
מיקלוש ברודי (בהונגרית: Bródy Miklós; ברומנית: Miklós (Nicolae) Bródy; 30 במרץ 1877 – 17 בדצמבר 1949) היה מלחין, מנצח, שחמטאי יהודי-הונגרי-רומני.
קריירה שחמטאית
בשנת 1897 חלק ברודי מקום 4–5 בתחרות ברלין (ניצח: איגנץ פון פופיל). באותה שנה חלק מקום 3–4 בתחרות וינה (ניצח: גאורג מרקו). בשנת 1899 הגיע למקום השלישי בתחרות בודפשט (ניצח: גזה מארוצי) ובאותה שנה חלק מקום 2–3 עם קרל שלכטר לאחר גזה מארוצי בתחרות וינה, לזכרו של איגנץ קוליש. בשנת 1900 הגיע למקום ה-13 בתחרות פריז (ניצח: עמנואל לסקר).
בשנת 1902 הגיע ברודי למקום השמיני בתחרות הנובר (ניצח: ולטר ג'ון) בשנת 1906 הגיע למקום השלישי בתחרות גיור, אליפות הונגריה הראשונה (ניצח: זולטן פון באלה). בשנת 1908 חלק מקום 6–7 בתחרות דיסלדורף (ניצח: פרנק מרשל). בשנת 1909 חלק מקום 2–4 אחרי ז'יגמונד ברס בתחרות בודפשט. בשנת 1911 חלק מקום 3–5 בתחרות בודפשט (אליפות הונגריה, ניצחו: זולטן פון באלה וז'יגמונד ברס). בשנת 1913 חלק מקום 6–7 בתחרות בודפשט (ניצח: רודולף שפילמן).
ברודי ייצג את רומניה בשלוש אולימפיאדות שחמט:
באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט בין 26 ביוני לבין 15 ביולי 1926. ברודי שיחק בלוח השני בנבחרת שהשיגה מקום שלישי באולימפיאדה וזכה במדליית ארד קבוצתית.
באולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה שהתקיימה בהאג בין 21 ביולי לבין 6 באוגוסט 1928. ברודי ניצח בארבעה משחקים, סיים ארבעה בתיקו והפסיד בשמונה.
באולימפיאדת השחמט 1935, אולימפיאדת השחמט השישית שאורגנה על ידי פיד"ה שהתקיימה בוורשה בין 16 באוגוסט לבין 31 באוגוסט 1935. ברודי ניצח בחמישה משחקים, סיים בתיקו שבעה והפסיד בשלושה.
נחשים ארסיים
נחשים ארסיים הם מיני זוחלים מתת־סדרת הנחשים המסוגלים לייצר ארס, שבו הם משתמשים להריגת טרף, להגנה ולסיוע בעיכול טרפם.
מנגנון הארס
הארס מועבר לרוב על ידי הזרקה באמצעות ניבים חלולים או מחורצים (ישנם כמה נחשים ארסיים שאינם בעלי ניבים מפותחים). נחשים ארסיים נפוצים מונים מינים ממשפחות הפתניים (הקטלניים ביותר), הצפעיים, הצפעוניים וכמה מהזעמניים. רעילות הארס מסומנת לרוב כך: LD50, ראשי התיבות "Lethal Dose,50%", ("מינון קטלני,50%"). בנוסף מחשיבים עוד כמה גורמים בשיפוט רמת הסכנה הפוטנציאלית לבני האדם: גורמים חשובים אחרים להערכת הסיכון כוללים סבירות שהנחש אכן יכיש אדם, כמות ארס המוזרקת בעת ההכשה, יעילות מעבר הארס בגוף האדם ומיקום הנשיכה בגוף. ארס הנחש עשוי להיות בעל תכונות נוירוטוקסיות (פגיעה במערכת העצבים) והמוטוקסיות (פגיעה במערכת הדם).
נחשים תת-ארסיים
ישנם נחשים תת-ארסיים, שהם בעלי זוג שיניים מוגדלות ומעוקלות אחורנית הנמצאות בחלק הפנימי של הלסת העליונה. השיניים מחורצות בתעלה דרכה זורם הארס אל פצע הנשיכה. לצורך העברת ארס לטרף, על הנחש להכניס חלק מגוף הטרף אל עומק פיו ואז לחדור לתוכו, ומכאן הקושי שלהם להכיש טרף גדול, אף שהנחש מסוגל להעביר את איבר הטרף (או אצבעו של אדם) למיקום הנדרש במהירות יחסית. ארסם של רוב הנחשים המכונים חצי-ארסיים או תת-ארסיים חלש מכדי לסכן אדם (למעט אנשים שאלרגיים לארס), אך ישנם מקרים יוצאי דופן - כגון נחש העפאים ונחש זרדים - שנחשבים קטלניים. רוב הנחשים התת-ארסיים מצויים במשפחת הזעמניים, המונה מינים רבים שאינם ארסיים כלל, כמו זעמן שחור.
הנחשים הארסיים ביותר בעולם
בהודו ישנם מינים ארסיים רבים. הקטלניים מביניהם המכונים "4 הגדולים" הם: קוברה הודית, קרייט מצוי, צפע הודי (או צפע ראסל) ואפעה קריני.
נחשים ארסיים בישראל
בישראל ישנם 9 מינים ארסיים, ו9 מינים תת-ארסיים אשר לרוב האנשים אינם מסוכנים:
נחשים תת-ארסיים
הערכה המבוססת על דיווחים חלקיים מצביעה כי מדי שנה מתרחשים בין 200–300 מקרי הכשה כאשר כ–95% ממקרים אלו הן הכשות של צפע מצוי. רוב המקרים מתרחשים בין אפריל לספטמבר.
רייט
רייט (Wright) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית עתיקה ומשמעותו אומן או בעל מלאכה העוסק בעץ.
פופ רוק
פופ רוק (מאנגלית: Pop rock) הוא סוגה מוזיקלית המשלבת מוזיקת פופ ומוזיקת רוק. השירים בסגנון זה מאופיינים בעיקר במבנה שיר פשוט, במנגינות קליטות, בפזמון קליט אשר חוזר על עצמו בהם פעמים רבות, במילות שיר פשוטות, בשימוש בגיטרה חשמלית וכלי הקשה.
המונח נכנס לשימוש בתחילה במהלך שנות השישים לתיאור הסגנון המוזיקלי של הלהיטים המוקדמים של להקת הביטלס.