cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פייטרו מנאה
אלוף אולימפי
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה מנאה בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית ארד. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.19 שניות, לפני המנצח בריצת 100 מטר אלן ולס מבריטניה (20.21 שניות) והאלוף האולימפי היוצא קווארי (20.29 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:04.3 דקות, אחרי ברית המועצות (3:01.08 דקות) ומזרח גרמניה (3:01.26 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.58 שניות בשלב רבע הגמר הוא קבע תוצאה של 10.27 שניות (תוצאה שהייתה מספיקה למדליית ארד).
בתחרות שנערכה בקזינו, איטליה בשנת 1983 קבע מנאה בריצת 150 מטר תוצאה של 14.8 שניות, התוצאה הטובה בעולם. שיא זה נשבר רק בשנת 2009 על ידי יוסיין בולט מג'מייקה.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי בשנת 1983 זכה מנאה בשתי מדליות, מדליית כסף ומדליית ארד. מדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.37 שניות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 37.86 שניות ולפני ברית המועצות (38.41 שניות) ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.51 שניות, אחרי קלווין סמית (20.14 שניות) ואליוט קוואו (20.41 שניות) שניהם מארצות הברית.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים מנאה במקום שביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.55 שניות ולא הצליח להגן על תוארו. בשלב חצי הגמר קבע תוצאה מהירה יותר של 20.47 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.87 שניות, המנצחת הייתה ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 37.83 שניות ובמקום חמישי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:01.44 דקות, המנצחת בריצה הייתה ארצות הברית (2:57.91 דקות).
אולימפיאדת סיאול (1988) הייתה הופעתו החמישית והאחרונה של מנאה ובה סיים ריצת 200 מטר במקום 43 עם תוצאה של 21.10 שניות.
מנאה הודה שהשתמש לחיזוק הגוף בהורמון הגדילה, שכיום אסור בשימוש ובתקופתו לא היה חומר אסור לשימוש.
לאומדון
לאומדון היה מלך טרויה לפני פריאמוס בנו. הוא בנה את החומה הגדולה של טרויה.
הרקולס ולאומדון
על מנת לבנות את החומה הגדולה של טרויה נעזר לאומדון באלים אפולו ופוסידון. לאחר בניית החומה הוא סירב להעניק להם את הזבח המוסכם, צעד שהוביל להטלת קללות על העיר מידי האלים. אפולו הטיל על העיר מגפה קשה ופוסידון שילח בה מפלצת ים נוראה שקטלה אנשים שירדו אל החוף. בנבואה נאמר ללאומדון כי הוא צריך להקריב את בתו הסיונה למפלצת הים ובכך להסיר את הקללה.
במסעותיו עם הארגונאוטים נתקל הרקולס בהסיונה הכבולה לסלע בים, שחרר אותה והוביל אותה חזרה לטרויה. הוא כרת עם אביה עסקה בה יתן לאומדון את סוסיו בני האלמוות, אותם קיבל מזאוס, בתמורה לכך שהרקולס יקטול את מפלצת הים. הרקולס הרג את המפלצת אך לאומדון סירב לתת את הסוסים. בתגובה, כבש הרקולס את טרויה ולקח את הסיונה איתו. מאוחר יותר, הוא נתן אותה במתנה לחברו טלאמון.
בנו של לאומדון מנימפת מים (Ναϊάδες) סטרימו (Στρυμώ) הוא טיתונוס.
אברהם אוסטשגה
אברהם אוֹסְטְשֶגָה (או אוֹסְצֶ'גָה; בכתיב יידי: אָסטזשעגאַ; בפולנית: Abraham Ostrzega; 1889 – 1942) היה פסל יהודי-פולני מפורסם בפולין שבין מלחמות העולם, שנודע בפיסולי המצבות שיצר.
קורות חיים
אוסטשגה נולד בכפר אוֹקוּנְיֶיב, כ-20 ק"מ ממזרח לוורשה, ב-1889. רכש את הכשרתו בפיסול בסדנאותיהם של הנריק קונא (Kuna) ואדווארד ויטיג (Wittig). בתקופה שבין מלחמות העולם היה אוסטשגה ממובילי התרבות היהודית בפולין; בין היתר היה אחד ממייסדי "האגודה היהודית לאמנות יפה" (יידישער געזעלשאפט צו פארשפרייטן קונסט; Żydowskie Towarzystwo Krzewienia Sztuk Pięknych) ב-1923. ברחוב מילנה 9 שבוורשה פעל הסטודיו שלו ושל הצייר-תפאורן ולדיסלב ויינטרוב, שבו היו מכינים מצבות אמנותיות.
בעת הכיבוש הנאצי, אז חי אוסטשגה בגטו ורשה, הסבו הוא וויינטרוב את הסדנה שלהם למפעל לייצור אבני השחזה, להשחזת סכינים, ואמנים רבים הועסקו בו.
באוגוסט 1942 נשלח אוסטשגה לטרבלינקה, שם נספה.
מרבית יצירותיו של אוסטשגה אבדו במהלך הכיבוש הנאצי; כיום נותרו בעיקר המצבות המפוסלות שבבית העלמין היהודי בוורשה. הידועה שבהן היא "מאוזוליאום שלושת הסופרים" (מכונה גם "אוהל פרץ" – המונומנט שמעל קברם של י"ל פרץ, יעקב דינזון וש. אנ-סקי); וכן המצבה על קברו של זיגמונט ביחובסקי; קברה של פרנצ'ישקה אייגר; קברו של אדולף פרץ; קברו של יוסף איזביצקי; קברו של הירש דוד נומברג וכן זה של אורי ניסן גנסין.
באוניברסיטה העברית בירושלים בספרייה הלאומית מצויות שתי פרוטומות מעשי ידיו: האחת בדמות הרמב"ם, שנשלחה על ידי בוריס סטבסקי (שעמד בראש שוחרי האוניברסיטה בפולין) כמתנה לאוניברסיטה עם הנחת אבן הפינה ב-1925 (מוצגת בבניין הפקולטה למשפטים), והשנייה בדמותו של סטבסקי.
וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן
וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן (בגרמנית: Wilhelm II, Kurfürst von Hessen; 28 ביולי 1777 – 20 בנובמבר 1847), היה הנסיך הבוחר מהסן, ששלט בנסיכות בתקופת מהפכות 1830.
ילדותו
וילהלם נולד ב-28 ביולי 1777 בהנאו לוילהלם, לימים רוזן הסן-קאסל והנסיך הבוחר מהסן, ולוילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק, בתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק.
שלטונו
לאחר מהפכת יולי 1830 בפריז החלו מהומות בנסיכות, וב-6 בינואר 1831 חתם וילהלם השני על חוקה יותר ליברלית, וב-30 בספטמבר 1831 פרש להנאו, ובנו פרידריך מונה לשליט בפועל בנסיכות. גם תחת שלטונו של פרידריך המשיכו המחלוקות עם האופוזיציה, וחשודים פוליטיים נעצרו ונרדפו. ב-20 בנובמבר 1847 מת וילהלם בפרנקפורט, ובנו פרידריך עלה לשלטון באופן רשמי כפרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מהסן.
משפחתו
ב-13 בפברואר 1797 התחתן וילהלם עם אוגוסטה, נסיכת פרוסיה, שהייתה בתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. ממנה היו לו 6 ילדים:
ב-28 בפברואר 1843 התחתן וילהלם עם קרולינה פון ברלפש, שהייתה בתו של לודוויג הרמן, ברון ברלפש. ממנה לא היו לו ילדים.
מנדי ורדיגר
מנדי ורדיגר (נולד ב־1959) הוא זמר חסידי אמריקני.
ביוגרפיה
ורדינגר נולד בברוקלין וגדל בקראון הייטס לחזן דוד ורדיגר. בילדותו, היה סולן במקהלת הילדים של אביו. הוא למד בישיבה ובכולל, ובגיל 21 הצטרף לעסק של אביו, "אדרת רקורדס".
ורדיגר הוציא חמישה אלבומים (נכון ל-2010) ולא מופיע בציבור כי אם בחתונות של אדמו"רי חסידות גור. בבעלותו חנות תקליטים בלב השכונה היהודית "בורו פארק" שבניו יורק ואתר אינטרנט המשדר מוזיקה יהודית 24 שעות ביממה, שישה ימים בשבוע.
מתגורר בניו יורק שבארצות הברית. ורדיגר משמש גם כמנכ"ל חברת הפקת הדיסקים "אדרת" בניו יורק המתמחה בקלסיקה חסידית.
אחיו הוא הזמר מרדכי בן-דוד. בנו הוא הזמר ישראל ורדיגר.
ארקולה ברנבאי
ארקוׂלה בֶּרְנָבֵּאִי (איטלקית: Ercole Bernabei; 1622 – 5 בדצמבר 1687) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי שפעל בעיקר ברומא ובמינכן.
ילדות וצעירות
ברנבאי נולד ביישוב קפרארולה במחוז ויטרבו שבחבל לציו. הוא למד ברומא אצל אורציו בנוולי. ב-25 באוגוסט 1642 מתועד היותו נגן עוגב משנה למוזיקה ה"יוצאת מן הכלל" שנועדה לתפילות ערב ולמיסה בחג של לואי הקדוש בכנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי ברומא, שבה שימש בנוולי כקפלמייסטר (maestro di capella).
פעילותו ברומא ובמינכן
ב-1653 התקבל במקומו של המלחין לואיג'י רוסי בתפקיד של נגן עוגב באותה כנסייה ונשאר בתפקיד זה עד 1658 כשהוחלף זמנית על ידי ארקולה פסטורלי. בשנה הבאה התקבל מחדש באותו התפקיד ופעל בו עד יולי 1665 כשהתמנה לקפלמייסטר של הקפלה המוזיקלית פיה לטראננסה (Pia Lateranense) בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו (1667-1665). בשנים 1672-1667 כיהן גם כמנהל הקפלה של סן לואיג'י דיי פראנצ'זי, תפקיד שירש מאנטוניו מריה אבאטיני. ביוני 1672 הודות לתמיכת מלכת שוודיה, כריסטינה התמנה לקפלמייסטר של קפלה ג'וליה של בזיליקת סן פייטרו בוותיקן במקום המורה שלו, אורציו בנבולי, (Benevoli) שנפטר. אולם כעבור שנתיים (1674) עזב את התפקיד כדי להתמנות במקום יוהאן קספר קרל כקפלמייסטר במינכן בחצר הנסיך הבוחר של בוואריה, פרדיננד מריה. הוא נשאר במינכן עד סוף חייו. בחצר הבווארית העלה על הבמה כמה אופרות שכתב. אגוסטינו סטפאני, לימים מלחין ידוע, ליווה אותו למינכן והיה תלמידו ועוזרו. למרות הכל ברנבאי חלם לשוב לרומא אך לא הצליח ונפטר במינכן בדצמבר 1687.
המוזיקה של ברנבאי
בשנותיו ברומא הלחין בנרבאי בעיקר מוזיקה כנסייתית ב"סגנון עתיק" (stile antico) אבל ידע גם להסתגל לסגנונות מודרניים יותר מתקופתו (stile moderno). כתב יצירות רבות בסגנון קונצרטי למספר קולות ובאסו קונטינואו אבל גם בסגנון פוליכוראלי, בהן ניכרת השפעת מורו בנוולי. בגלל פעילותו האינטנסיבית כקפלמייסטר, פעל פחות בתחום המוזיקה החילונית. נודע במיוחד הודות ל"קונצ'רטו מדריגלסקו" שלו (1669), קובץ של 15 מדריגלים קונצרטיים ב"סגנון מודרני" לשלושה קולות ובאסו קונטינואו, אותו הקדיש לנסיך פלביו אורסיני, דוכס מברצ'אנו וששימש כדוגמה לתלמידו סטפאני בכמה מיצירותיו. האופרות של ברנבאי אבדו כולן. נותרו מהן רק שתי לבריות..
חייו הפרטיים
לברנבאי נולדו שני בנים, שניהם מוזיקאים:ג'וזפה אנטוניו ברנבאי ווינצ'נצו ברנבאי.
מוזיקה כנסייתית
''Raccolta di Gio. Battista Caifabri e D. Francesco Cavallotti... Parte prima'', רומא, ג. פאי G.Fei Raccolta di Gio. Battista Caifabri ...Parte seconda' - ברומא, א. בלמונטה
ABBYY FineReader
ABBYY FineReader היא תוכנת זיהוי תווים אופטי שפותחה על ידי חברת ABBYY. התוכנה מאפשרת לקחת תמונות של מסמכים (למשל תצלום, עותק סרוק או קובצי PDF) ולהפוך קבצים אלו למסמכים הניתנים לעריכה. למשל, ניתן להפוך את תמונת המסמך לקובץ בפורמטים הבאים: Microsoft Word, Microsoft Excel, Microsoft Powerpoint, RTF (Rich Text Format), HTML, PDF, PDF/A, PDF בר חיפוש, CSV, קובצי טקסט פשוט וכו'. החל מגרסה 11 של התוכנה ואילך ניתן לשמור את הקבצים גם בפורמט DjVu.
התוכנה מאפשרת זיהוי תווים אופטי במאות שפות, כולל עברית ובגרסאות המאוחרות, גם ערבית. התוכנה מאפשרת גם פענוח מסמכים הכתובים בשתי שפות גם יחד, כגון דף מספר לימוד אנגלית, שנכתב עבור דוברי עברית. גרסה 12 של התוכנה תומכת בזיהוי טקסט ב-190 שפות שונות. ב-48 שפות מתוך שפות אלה, שביניהן גם העברית, משולב בתוכנה גם בודק איות. בדיקת האיות נותנת אפשרות נוספת לבקרת איכות על הסריקה והפענוח.
כריס דוד
במקביל לכהונתו בסנאט הוסיף לשבת בראשות הוועדה הדמוקרטית הלאומית בשנים 1995–1997. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 הודיע על כוונתו להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, אך פרש בראשית המירוץ. דוד מילא תפקיד משמעותי במשבר הכלכלי שפקד את ארצות הברית בשלהי העשור הראשון של המאה ה-21, במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט. ב-2010 הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים, והוא כיהן יותר מכל אחד אחר כסנאטור מטעם קונטיקט.
תחילת דרכו
ב-1974 דוד נמנה בין עשרות הדמוקרטים שנבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית עם היחלשות המפלגה הדמוקרטית בעקבות פרשת ווטרגייט. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת קונטיקט ונבחר פעמיים מחדש, וכיהן בשנים 1975–1981. בתקופת כהונתו בבית הנבחרים, היה חבר בוועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות.
בסנאט האמריקאי
דוד נבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1980, ונבחר לאחר מכן מחדש בשנים 1986, 1992, 1998, ולבסוף ב-2004. הוא הסנאטור הראשון מקונטיקט שכיהן חמש תקופות כהונה רצופות. כאשר ניצב בפני בחירות לתקופת כהונה שישית ב-2010 בהן נגרר בסקרים אחרי שני יריביו הרפובליקנים, הודיע דוד בינואר 2010 כי אין בכוונתו להתמודד מחדש לסנאט בבחירות אמצע הכהונה בנובמבר אותה השנה. סקרי דעת קהל שנערכו בקונטיקט בשנת 2008 ובשנה העוקבת הראו בעקביות כי דוד יתקשה לזכות בבחירות חוזרות, כאשר 46% מהנסקרים רואים את ביצועיו של דוד כ"הוגנים" או "גרועים" ורובם קבעו כי הם יצביעו בעד מועמד אחר בבחירות 2010.
דוד לקח חלק פעיל בסוגיות של משפחה וילדים: הוא ייסד את שדולת הילדים הראשונה בסנאט וחיבר את "חוק החופשה הרפואית והמשפחתית", המחייב מעסיקים גדולים להעניק לעובדים חופשה ללא תשלום במקרים של מחלה, בן משפחה חולה, לידת ילד נוסף או אימוץ. ב-2004 שקל דוד בקצרה להתמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית, אם כי בסופו של דבר החליט שלא לפתוח במסע בחירות והביע את תמיכתו בעמיתו לייצוג קונטיקט בסנאט ג'ו ליברמן. לאחר מכן נחשב כמועמד פוטנציאלי כעמיתו למרוץ של המועמד הדמוקרטי ג'ון קרי, אז סנאטור ממסצ'וסטס. דוד החזיק משרד עבודה בהרטפורד שבקונטיקט, אשר נפרץ ב-2007 על ידי אדם שגנב רכוש במטרה למכור אותו לאחר מכן כדי לממן את התמכרותו לסמים.
מסע הבחירות לנשיאות 2008
ב-11 בינואר 2007, במהלך ריאיון עיתונאי לתוכנית רדיו, הודיע דוד על התמודדותו אל מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. ב-19 בינואר 2007 ערך דוד הכרזה רשמית עם תומכיו ב"אולד סטייט האוס" שבהרטפורד. זמן קצר אחרי הכרזת מועמדותו לנשיאות, המלכ"ר "המרכז לפוליטיקה אחראית" ציין כי מטה הבחירות של דוד מומן בכבדות בידי תעשיית השירותים הפיננסיים, אשר הייתה נתונה תחת פיקוח הוועדות שבראשן עמד דוד במרוצת השנים.
בצעד יוצא דופן, דוד חלק תוכנית פעולה עם אחד מיריביו לקראת הבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית. חברו של דוד ועמיתו לסנאט ג'ו ביידן, לימים נשיא ארצות הברית שניהל מסע בחירות נשיאותי ארוך משלו, והשניים חסכו כסף תוך שיתוף תוכנית פעולה. במהלך חודש מאי דוד פיגר בסקרי דעת הקהל והודה כי אינו עומד בקצב גיוס הכספים של יריביו כדוגמת ברק אובמה והילרי קלינטון. עם זאת, הוא ציין כי ככל שיותר מצביעים יתוודעו להתנגדותו למלחמת עיראק, מסע הבחירות שלו יצבור תאוצה. עם זאת, מצבו לא השתפר וב-7 בנובמבר 2007 הוא קיבל אחוז אחד בודד של תמיכה בסקר לאומי של מכון הסקרים גאלופ.
דוד פרש מהמירוץ הנשיאותי בליל 3 בינואר 2008 בעקבות תוצאות אספות הבחירה באיווה, לאחר שסיים במקום השביעי והאחרון. ב-26 בפברואר הביע את תמיכתו בסנאטור ברק אובמה מאילינוי.
לאחר החיים הפוליטיים
עם התכנסות הקונגרס ה-112 של ארצות הברית בראשית 2011 הוחלף דוד בריצ'רד בלומנטל כאחד משני נציגיה של קונטיקט בסנאט. בפברואר 2011 החליף דוד את דן גליקמן כשדלן הראשי של התאחדות הקולנוע של אמריקה (The Motion Picture Association of America). באוקטובר 2019 הודיע דוד על תמיכתו במועמדותו של סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית ובהתמודדותו בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
אליפות ישראל בשחמט 1969
אליפות ישראל בשחמט 1969 הייתה האליפות העשירית, של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 18 שחמטאים. התחרות, שנערכה בבית "יד לבנים" בתל אביב, החלה ב-21 בדצמבר 1969 והסתיימה ב-11 בינואר 1970.
האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה וחצי נקודה הוענקה עבור תוצאת תיקו.
שמעון כגן ניצח בתחרות בפעם השנייה ברציפות.
נילמר
נילמר הונורטו דה סילבה (בפורטוגזית: Nilmar Honorato da Silva; נולד ב-14 ביולי 1984 בבנדיירנטס שבפרנה) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
נילמר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון ספורט אינטרנסיונל, וקודם לקבוצה הבוגרת בעונת 2003. בקיץ 2004 הוא הוחתם על ידי המועדון הצרפתי אולימפיק ליון. כבר במשחקו הראשון בליון הוא הבקיע צמד שערים נגד סטאד רן, אך לא כבש אף שער ליגה עד לסיום עונת. למרות זאת, הוא זכה עם קבוצתו באותה עונה באליפות צרפת, והגיע עמה עד לרבע גמר ליגת האלופות.
בפתיחת העונה שלאחר מכן הושאל נילמר בחזרה לברזיל, אל קבוצת קורינתיאנס. על אף שהפגין יכולת טובה במדי קורינתיאנס, לא נמצא לו מקום בליון בשל ריבוי החלוצים בקבוצה (פרד, סילבן וילטור, מילאן בארוש וסידני גובו), וכרטיס שחקנו נמכר לקורינתיאנס. בתקופתו בקורינתיאנס הוא הפגין יכולות מרשימות של מהירות וכדרור, וזכה במקום ב"נבחרת האולסטאר" של הליגה הברזילאית בעונת 2005.
באוגוסט 2007 חזר נילמר לאינטרנסיונל. במדיה נילמאר המשיך את הצטיינותו, ואף כבש את שער הניצחון לזכות קבוצתו בגמר הקופה סודאמריקנה ב-2008, נגד אסטודיאנטס. ב-2009 הוא הבקיע שער מרהיב במשחק מול קורינתיאנס, שהועמד לפרס שער השנה של פיפ"א.
נילמר החל לשחק בנבחרת הלאומית של ברזיל בשנת 2003, עת הופיע בגביע הזהב של CONCACAF. תחת המאמן דונגה הוא הפך לשחקן קבע בנבחרת. הוא נכלל בסגל ברזיל לטורניר גביע הקונפדרציות 2009, והבקיע חמישה שערים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, כולל שלושער במשחק מול נבחרת צ'ילה. הוא זומן לסגל הנבחרת גם למונדיאל עצמו.
ד'תתקכ"ה
אירועים
ג' בסיון - הרמב"ם הגיע לארץ ישראל, לנמל עכו
מטאל אלטרנטיבי
מטאל אלטרנטיבי (באנגלית: Alternative metal) הוא סוג מוזיקה שצבר פופולריות בשנות ה-90 המוקדמות יחד עם הגראנג'. המטאל האלטרנטיבי הוא למעשה שילוב בין ההבי מטאל לבין הרוק האלטרנטיבי, וז'אנרים אחרים שאינם קשורים בדרך כלל למטאל. המטאל האלטרנטיבי מאופיין במרכיבים של ההבי מטאל (בעיקר ריפים), אבל בדרך כלל ניכר במילים לא רגילות, קצב פעימות לא קבוע, טכניקה יוצאת דופן והשפעה לטווח רחוק מחוץ למוזיקת המטאל.
בלייק גריפין
בלייק אוסטין גריפין (באנגלית: Blake Austin Griffin: נולד ב-16 במרץ 1989 באוקלהומה סיטי, אוקלהומה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA.
גריפין, המתנשא לגובה של 2.06. נחשב בעבר לאחד המטביעים הטובים בליגת הNBA. זכה בתואר רוקי השנה בעונת הבכורה שלו, ונבחר לאורך הקריירה שש פעמים למשחק האולסטאר, שלוש פעמים לחמישיית העונה השנייה ופעמיים לשלישית.
ראשית חייו
בילדותו שיחק גריפין, בנוסף לכדורסל, גם פוטבול ובייסבול, והיה חברו הטוב של סם ברדפורד שלימים הפך לשחקן פוטבול ואף נבחר ראשון בדראפט ה-NFL לשנת 2010.
קריירת מכללות
עם סיום לימודיו התיכוניים, החל גריפין לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אוקלהומה, המשחקת בחטיבת "ביג 12" של ה-ליגת המכללות ובה שיחק גם טיילור אחיו. כבר בעונת ה שותף גריפין ב-33 משחקים, בהם היה לקלע המצטיין של האוניברסיטה עם 14.7 נקודות, הוביל את הקבוצה עם 9.1 ריבאונדים למשחק, ונבחר לחמישייה המצטיינת בחטיבה.
בעונתו השנייה במכללות כבר היה גריפין לאחד השחקנים הדומיננטיים ביותר ב-NCAA. הוא הוביל את קבוצתו עם 22.7 נקודות, והיה לקוטף הריבאונדים המצטיין בליגת המכללות כולה עם 14.4 למשחק. הוא קבע שיאי חטיבה רבים במהלך העונה, בהם שיא הריבאונדים לעונה (504), ממוצע הריבאונדים למשחק, אחוזי הקליעה מהשדה וכמות המשחקים בהם הוא רשם דאבל-דאבל. במהלך העונה גריפין רשם גם את המשחק היחיד בתולדות החטיבה בו שחקן קולע 40 נקודות לפחות, וקוטף לפחות 20 ריבאונדים, ואף קבע שיא חטיבה כשסיים 15 משחקים עם 20 נקודות ו-15 ריבאונדים לפחות לאורך העונה. הוא נבחר שש פעמים לשחקן המצטיין של השבוע בחטיבה, ובסיום העונה נבחר לשחקן המצטיין בחטיבה, לחמישייה המצטיינת בליגת המכללות כולה, ואף זה בפרס נייסמית' ובפרס ג'ון וודן.
לוס אנג'לס קליפרס
מכיוון שהחמיץ את עונת במלואה, נחשבה עונת  כעונת הרוקי של גריפין. במשחק הבכורה שלו, מול פורטלנד טרייל בלייזרס קלע 20 נקודות והוסיף 14 ריבאונדים, במהלך השנה שבר שיא מועדון כשרשם דאבל-דאבל ב-27 משחקים רצופים, ובמשחק מול אינדיאנה פייסרס קלע 47 נקודות. הוא זומן במהלך העונה לקחת חלק במשחק האולסטאר וזכה גם בתחרות ההטבעות, סיים את השנה עם ממוצעים של 22.5 נקודות ו-12.1 ריבאונדים, והיה לשלישי בהיסטוריה שנבחר פה אחד לתואר רוקי השנה ב-NBA (האחרים הם רלף סמפסון ודייוויד רובינסון).
לקראת עונתו השנייה בליגה, עונת, הצטרף לקבוצה כריס פול. שיתוף הפעולה בין גריפין ופול, שנבחרו שניהם לאולסטאר, הפך את משחקה של הקליפרס לאחד המלהיבים בליגה, וזכה לכינוי "לוֹבּ-סיטי" בשל מסירות ה הרבות בין השניים. הוא הוליך את הליגה עם 192 הטבעות בעונה הסדירה, וסיים את כקלע המוביל של קבוצתו עם 20.7 נקודות למשחק עליהם הוסיף 10.9 ריבאונדים. במשחקי הפלייאוף המשיך גריפין להוביל את קלעיה של הקליפרס עם 19.1 נקודות למשחק. הוא סייע לקבוצתו להדיח בסיבוב הראשון את ממפיס גריזליס בשבעה משחקים, אולם בחצי הגמר האזורי לא הצליח למנוע את הדחתה של הקליפרס ב של 0–4 מול סן אנטוניו ספרס. בעקבות עונה מצוינת זאת, נבחר גריפין לחמישיית העונה השנייה.
לקראת עונת חתם גריפין על חוזה בקליפרס בסך 95 מיליון דולר לחמש שנים. הוא נבחר לייצג את מדינתו בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת לונדון (2012) אך בשל פציעה בברך נאלץ להיעדר מהטורניר. גריפין נבחר בפעם השלישית למשחק האולסטאר, ופעם נוספת לחמישייה הפותחת. במהלך העונה חווה גריפין ירידה בממוצעי הנקודות, הדקות והריבאונדים שלו, ולא הצליח לשחזר את יכולתו הטובה מהעונות הקודמות. למרות זאת, זכו הקליפרס, בפעם הראשונה בהיסטוריה, בראשות הבית הפאסיפי, עם מאזן 26–56. בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הפסידו הקליפרס בשישה משחקים לממפיס גריזליס. בסוף העונה, נבחר גריפין שוב לחמישיית העונה השנייה.
בטרם עונת, מונה דוק ריברס למאמנה של הקליפרס. בעונתו הראשונה תחת ריברס, רשם גריפין שיא קריירה של 24.1 נקודות עליהן הוסיף 9.5 ריבאונדים. ואף הפך לשחקן המפתח של הקליפרס בעת שהיה פול פצוע. הוא נבחר לאולסטאר, ובכך הגיע לארבע הופעות רצופות באולסטאר, ובשלוש מהן פתח. בין 20 בינואר ל-26 במרץ, קלע לפחות 20 נקודות ב-31 משחקים רצוף, ובכך קבע שיא מועדון. הוא סייע לקליפרס לסיים את העונה עם שיא מועדון של 57 ניצחונות, וסיים במקום השלישי בבחירות לשחקן המצטיין של העונה, בנוסף נבחר בפעם השלישית לחמישיית העונה השנייה. גריפין רשם שיא קריירה בפלייאוף של 35 נקודות בסיבוב הראשון מול גולדן סטייט ווריורס, והשתתף במחאת השחקנים כנגד דונלד סטרלינג, בעל הקבוצה, בשל התבטאויות גזעניות שהתפרסמו בתקשורת. בסיבוב השני, הודחו הקליפרס מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
לקראת עונת רכש סטיב באלמר את הבעלות על הקבוצה. גריפין פתח את העונה בכושר משחק טוב, ובראשית דצמבר רשם שיא עונתי כשקלע 45 נקודות כולל שלשה עם ה שכפתה הארכה, בניצחון על פיניקס סאנס. הוא נעדר מהמגרשים לשישה שבועות עם פציעה במרפק, שאילצה אותו אף להחמיץ את משחק האולסטאר (שאליו נבחר), וסיים את העונה עם 21.9 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים למשחק. במשחק השני בסדרת הפלייאוף מול סן אנטוניו ספרס רשם גריפין את הטריפל דאבל הראשון במשחקי הפלייאוף בקריירה, כשקלע 29 נקודות, קטף 12 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים. במשחק מספר 7, קלע 24 נקודות, הוריד 13 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים בדרך לניצחון 3–4 בסדרה על הספרס. שני ימים מאוחר יותר, במשחק מספר 1 בסדרה מול יוסטון רוקטס, רשם טריפל-דאבל נוסף בניצחון הקליפרס 101–117. בסוף הסדרה הודחו הקליפרס בשבעה משחקים.
את עונת, פתח גריפין חזק, וקבע שיאי עונה של 40 נקודות ו-12 ריבאונדים בהפסד ליוטה ג'אז. ב-26 בדצמבר, נפצע והושבת למספר שבועות בעקבות קרע חלקי בשריר הירך. גריפין אמנם היה צפוי לחזור ב-26 בינואר, אך סובב את יד ימין כשהכה איש צוות של הקליפרס במהלך ויכוח. בעקבות הכאת עובד המועדון, הורחק על ידי הקליפרס לארבעה משחקים. לפי משטרת טורונטו, בה אירע התקיפה, לא הוגשה נגדו תלונה על תקיפה. באפריל נודע שהוא סיים את העונה, בעקבות הפציעה בגידו.
דטרויט פיסטונס
ב-30 בינואר 2018, לאחר 7 וחצי עונות עם הקליפרס, נשלח גריפין בטרייד לדטרויט פיסטונס, יחד עם וילי ריד וברייס ג'ונסון, בתמורה לאייברי בראדלי, טוביאס האריס, בובאן מריאנוביץ' ושתי בחירות דראפט עתידיות. במשחק מול פילדלפיה 76' ב-23 באוקטובר 2018 קלע גריפין 50 נקודות, ובכך קבע את שיא הקריירה שלו. בעונת שותף גריפין ב-18 משחקים בלבד, בשל פציעה בברכו השמאלית, והציג יכולת מאכזבת עם ממוצעים של 15.5 נקודות ו-4.7 ריבאונדים למשחק בלבד. ב-5 במרץ 2021 שוחרר גריפין מדטרויט.
ברוקלין נטס
ב-8 במרץ 2021 חתם גריפין בנטס.
בוסטון סלטיקס
ב-30 בספטמבר 2022 חתם גריפין בסלטיקס, מאמן הקבוצה אודוקה אמר שהשחקן הוחתם כדי "להביא מהספסל עומק, הגנה ולב רחב לקבוצה ולהחליף את תפקידו של דנילו גלינארי בשל פציעתו"
חייו האישיים
בשנת 2017 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומדיה "המוח הנשי" לצידם של טובי קבל וסופיה ורגרה.
ינואר
ינואר (מלטינית Ianuarius, ההגייה העברית נגזרת מהשפה הגרמנית) הוא החודש הראשון בלוח השנה הגרגוריאני.
כיום החודשים ינואר ופברואר הם החודשים הראשונים בשנה, אולם למעשה הם חידוש מאוחר ונוספו על ידי נומה פומפיליוס, מלכה השני של רומא העתיקה, במאה השביעית לפני הספירה. ביסודו, היה לוח השנה הרומי בן עשרה חודשים בלבד. השנה הרומית החלה במולד הירח הראשון שאחרי יום השוויון האביבי, והסתיימה בחורף. השנה לא כללה את חודשי החורף, מכיוון שלא התבצעה בהם פעילות חקלאית. כך שהחודש הראשון של השנה הרומית היה מרץ.
בכל שנה, חודש ינואר מתחיל בדיוק באותו היום בשבוע שבו התחיל חודש מאי בשנה הקודמת. בשנים שאינן מעוברות, חודש ינואר מתחיל בדיוק באותו היום בשבוע שבו יתחיל חודש אוקטובר; ואילו בשנים המעוברות, חודש זה מתחיל גם בדיוק באותו יום בשבוע שבו יתחילו החודשים אפריל ויולי.
באזור של חצי הכדור הצפוני, ינואר הוא חודש חורפי ואילו באזור חצי הכדור הדרומי, ינואר הוא חודש קיצי.
בחודש ינואר יש 31 ימים.
בישראל חודש ינואר הוא שיא החורף ובו חלה תקופת הפריחה של צמחים רבים, חלקם התחילו לפרוח בדצמבר (כגון סביונים, חמציצים ונרקיסים) וחלקם רק בינואר (כגון כלנית מצויה, רקפת מצויה, אירוס ארצישראלי ומרגנית השדה).
דני עטר
דניאל (דני) עטר (נולד ב-5 בינואר 1958) הוא איש ציבור ישראלי ששימש כיו"ר קרן קיימת לישראל, ראש המועצה האזורית הגלבוע והיה חבר הכנסת למשך כשמונה חודשים מטעם המחנה הציוני.
ביוגרפיה
עטר נולד במושב דבורה ב-1958 להורים שעלו ממרוקו עשר שנים קודם לכן. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת גולני, שם עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה ובהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 13 (גדעון). עטר לחם במלחמת לבנון הראשונה, בין היתר בקרב על כפר סיל, בקרבת ביירות. במילואים המשיך עטר לכהן בתפקידי פיקוד שונים והועלה לדרגת סא"ל. בשנת 1994 נבחר לראשות מועצה אזורית הגלבוע.
בפעילותו הפוליטית התמודד עטר במהלך השנים על תפקידי יו"ר ומזכ"ל מפלגת העבודה וכן בבחירות המקדימות לקביעת רשימות מועמדי המפלגה לכנסת. בפעילותו הציבורית הוא נמנה בין התומכים בהקמת גדר ההפרדה והיה שותף להקמת חלקה הצפוני, ביוזמה פרטית.
כראש מועצה מעורבת גיבש עטר מודל מעשי לחיי דו קיום בין יהודים לערבים, ובין היתר השווה תקציבים והשקיע רבות בכפרי הערבים בגלבוע בתשתיות ובחינוך. הוא פעל להקמת ההיפודרום הראשון באזור לקיום מרוצי סוסים, וקידם הקמת מתחם תיירות הכולל מסעדות ואתר סקי מלאכותי. פעולות נוספות בתקופת כהונתו כללו שינוי סטטוס העדיפות הלאומית, אשר הביא להקמת מפעלי תעשייה רבים לאזור, והכרה באזור התעשייה "פארק מבואות הגלבוע" כפיילוט בתחום פארקי התעשייה בחסות משרד התעשייה והמסחר. כמו כן קיימה המועצה תחתיו תכנון משותף עם הרשות הפלסטינית להקמת אזור תעשייה משותף לגלבוע ולנפת ג'נין שמעבר לגבול.
במהלך כהונתו הוכפלה האוכלוסייה בגלבוע מ-16,000 ל-32,000 באמצעות הרחבה מסיבית ביישובים. עטר יזם והקים את היישוב האקולוגי המתכונן הראשון בארץ - נורית.
באוגוסט 2008 הפסיד בבית המשפט המחוזי בנצרת בתביעת דיבה על סך 50 אלף ש"ח מול רו"ח יעל אשל אשר חשפה שחיתויות במועצה האזורית שתחתיו. המבקרת פוטרה מעבודתה ומבקר המדינה השופט אליעזר גולדברג הורה להשיב אותה לתפקידה. בדצמבר בשנה העוקבת נעצר עטר בחשד לביצוע עבירות מרמה והפרת אמונים וקבלת דבר במרמה. המשטרה העבירה לפרקליטות המלצה להעמיד לדין את עטר, אך פרקליטות מחוז צפון סגרה את התיק.
בבחירות המקדימות להרכבת רשימת מפלגת העבודה בבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) נבחר במקום ה-16, ונותר מחוץ לכנסת כשהרשימה קיבלה 15 מנדטים. עם פרישתו של ח"כ בנימין בן אליעזר בדצמבר 2014, כשלושה חודשים טרם מועד הבחירות לכנסת העשרים (שהוקדמו), הודיע עטר כי הוא מוותר על מקומו, משום שאין ברצונו "לקבל משכורת למשך 3.5 חודשים בלי לעשות דבר". למשכן נכנס הבא אחריו ברשימה, ראלב מג'אדלה.
דני עטר היה חבר בוועד המייעץ של ארגון קול אחד - One Voice.
ב-14 בינואר 2015, נבחר עטר במקום ה-15 של רשימת המחנה הציוני (במקום המשוריין לנציג הקיבוצים ומושבים) לקראת הבחירות לכנסת העשרים.
ב-31 במרץ 2015, הושבע עטר לכנסת העשרים ואילו במקומו לראשות מועצה אזורית הגלבוע נבחר עובד נור.
ב-19 באוקטובר 2015 נבחר למועמד מפלגת העבודה לתפקיד יו"ר קק"ל וב-19 בנובמבר נבחר רשמית לתפקיד. כעבור 4 ימים הגיש את התפטרותו מהכנסת. הוא שימש בתפקיד עד 15 בנובמבר 2020, אז נבחר במקומו אברהם דובדבני.
דני עטר נשוי לחיה ואב לשלושה.
אדוארד אלמר סמית'
קורות חיים
ב-5 באוקטובר 1915 סמית' נשא לאישה את ג'ין קרייג מקדוגל בבויסי, איידהו (שמה של אחותה הוא קלריסה מקלין מקדוגל, שעל שמה קרא סמית' לגיבורת ספרי העדשאי). לזוג נולדו שלושה ילדים - רודריק, קלריסה, וורנה ג'ין (לימים ורנה סמית' טרסטרייל), שעד ליום מותה ב-1994 ניהלה את יצירותיו הספרותיות.
לאחר שסיים את לימודיו בקולג', עבד סמית' ככימאי בשירות הציבור במכון הלאומי הטכנולוגי בוושינגטון הבירה. סמית' קיבל תואר שני לכימיה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בשנת 1917, ולאחר מכן אף סיים דוקטורט להנדסה כימית בשנת 1918.
בגיל פרישתו, עבר סמית' עם אשתו לקלירווטר, פלורידה.
בשנת 1994, לאחר מותה של ורנה טרסטרייל, לקח על עצמו בנה - קים טרסטרייל - את המשך הניהול על כתביו הספרותיים של סמית'.
עבודתו כסופר
הנובלות הספרותיות של סמית' מתוארות כאופרות החלל המקוריות, ומתוארות כ"נובה הראשונה של ספרות המדע הבדיוני של המאה ה-20". הנובלות מציעות אקשן בלתי פוסק. הן נחשבות למדע בדיוני "אמיתי", בכך שמביאות אומדן מדויק של המדע ולעיתים אירועים חברתיים וקביעות פוליטיות עדכניים לתחילת המאה ה-20. סמית' התבטא באומרו כי טכנולוגיות המדע הבדיוני שהמציא הן לא בהכרח בלתי אפשריות.
סדרת העדשאי
מאז 1927 סמית' חכך בדעתו אם לכתוב נובלה על משטרת-חלל. עד לסוף שנת 1936 כבר היה באמתחתו תסריט בן 85 עמודים למה שנודע אחר כך כארבעת ספרי העדשאי הראשיים. כתבי העת פורסמו במגזין Astounding Stories בתחילת שנות הארבעים, וסמית' אף זומן להרצות בכנס המדע הבדיוני העולמי השני שנערך בשיקגו.
בתחילת 1934 פרסם סמית' את ספר המבוא לסדרת העדשאי, לה קרא "תלת־עולמי". בספר זה חזר סמית' להשתמש במדע הספקולטיבי שהיה קבוע בספריו המוקדמים. אולם, סמית' עבד עבור צבא ארצות הברית בין השנים 1941–1945 ויש לשער כי הרבה מונחים צבאיים שנכתבו בספר הושפעו עקב כך.
הרחבת יקום העדשאי
בשנת 1960 סמית' הוציא את Vortex Blaster (ידוע גם בשמו Masters of the Vortex) שעלילתו התקיימה באותו יקום של העדשאי. זוהי הרחבה של הסיפור העיקרי, ומתרחש בתקופה שבין הספר Second Stage Lensman ("עדשאיי השלב השני") והספר Children of the Lens ("ילדי העדשה"), ומציג פיזיקה שונה מאשר זו שמשתמשים בה העדשאים.
רוברט היינליין ציין כי סמית' התעתד לכתוב נובלה שביעית לסדרת העדשאי עם עלילה המשתרכת מעבר לאירועים המתוארים ב-Children of the Lens, אך חומר מתועד כלל לא נמצא, ובספק אם כלל נכתב. ב-14 ביולי 1965, כמעט חודש לפני מותו, סמית' נתן אישור לויליאם ב. אלרן להמשיך את סדרת העדשאי, מה שהוביל לפרסום "The Moon Prospector" ("מחצב הירח") בשנת 1966, "New Lensman" ("העדשאי החדש") בשנת 1976, ו-"Triplanetary Agent" ("סוכן טריפלנטרי") בשנת 1978. חברו משכבר ימים של סמית', דייוויד קייל, כתב שלוש נובלות לא מאושרות שפורסמו בין השנים 1980–1983 וסיפקו רקע לעדשאים החייזרים השונים. נובלות אלו היו "The Dragon Lensman" ("עדשאי הדרקון"), "Lensman from Rigel" ("העדשאי מרייג'ל") ו-"Z-Lensman". נובלה רביעית הוזכרה ("Red Lensman", "העדשאית האדמונית") אך לעולם לא הושלמה.
יצירות נוספות
מיד עם סיום כתיבת החלק השלישי בסדרת סקיילארק, סמית החל סדרה שבה נמנע מלהשתמש בסבירויות מדעיות לא מוכחות שהקשו על קוראיו. הסדרה נקראה בשם Spacehounds of IPC וסמית' סיים אותה באביב 1930, והוא החשיבה למיטב יצירותיו דווקא משום השימוש במדע המדויק.
בסתיו 1933 סמית' פרסם את החלק השלישי בסדרת סקיילארק, The Skylark of Valeron, דרך מגזין Astounding Stories, מה שהקפיץ את המכירות של המגזין והעמיד את המתחרים באותה עת, Amazing Stories ו-Wonder Stories בקשיים כלכליים.
רוברט היינליין כתב מאמר מורחב על הביוגרפיה של סמית' במקבץ היקום המורחב שיצא לאור ב-1980. היינליין וסמית' היו חברים, והיינליין ציין כי מרבית גיבוריו של סמית' שאובים מהחיים האמיתיים (לדוגמת קימבל קיניסון וקלריסה מקדוגל, גיבורי סדרת העדשאי, שנראה כאילו תאוריהם האציליים דמו לסמית' ואשתו).
לורד טדריק
סמית' פרסם נובלה קצרה בשם "לורד טדריק" במגזין Other Worlds בשנת 1952, אך עד מהרה היא נשכחה. 13 שנים לאחר מותו של סמית', פרסם סופר המדע הבדיוני זוכה פרס נבולה גורדון אקלנד נובלה נוספת באותו שם, שאותה ציין כ"סדרה חדשה מאת א. א. סמית'". בעקבותיה הוא פרסם מספר נובלות עוקבות תחת שמו של סמית'. גיבורם של הסיפורים הכיל את אותם המאפיינים שהיו משויכים לגיבוריו המוקדמים של סמית'. הגיבור מסוגל לתקשר עם גזע ישויות חוצני בשם "המדענים", ויריבו המר מתואר כדמות מסתורית, כאביר אפל המתמחה בשימוש בחרב ואשר הוא המוח מאחורי יצירתה של "ספירת ברזל" עצומה בגודלה המצוידת בנשק שמסוגל להשמיד כוכבי לכת שלמים.
השפעות מדעיות
בשעה שהשפיע על התנהלותה של התרבות הפופולרית, לסמית' אף הייתה השפעה עצומה על הלוחמה המודרנית. ספריו נקראו בידי מדענים ומהנדסים רבים מאז שנות השלושים ועד שנות השבעים. רעיונות שחלחלו לתוך התפיסה המיליטריסטית-מדעית היו יוזמת ההגנה האסטרטגית (מספרו Triplanetary) וכן חמקנות ואמצעי האזהרה המוטסים איוואקס (מספרו Grey Lensman).
השפעה נרחבת נוספת - שתוארה בידי עורך מגזין Astounding - הייתה מצב הקרב של ספינות בסיפורי העדשאי של סמית' (להן קרא "הטנק"), שהיוו השראה לעיצוב מרכז ידיעות קרב של הצי האמריקני.
בתחילת סיפורי סקיילארק תוארו הרבה הפרדות חלקיקי פלטינום, ניסויים תכופים של אלקטרוליזה וגילויו של תהליך ההיתוך הקר (מעל לחמישים שנה לפני הכרזתם של סטנלי פונס ומרטין פליישמן). סמית' מתאר תהליך גרעיני המצריך כמויות גדולות של אנרגיה ומייצר נשורת גרעינית זניחה. תיאורו הכללי של סמית' לתהליך הגילוי מזכיר מאוד את תיאוריו של וילהלם רנטגן בנוגע לקרני רנטגן.
עוד נושא שסדרת סקיילארק מביאה הוא הרכבת טכנולוגיית מידע מודרנית. החייזרים בני האנוש בנובלה הראשונה פיתחו טכנולוגיה פרימיטיבית שנקראת "המחנך המכני", שמאפשר המרה ישירה של גלי מוח למחשבה אחת ברורה לצורך העברה לאחרים או לצורך אחסון אלקטרוני. כבר בספר השלישי בסדרה, The Skylark of Valeron, הטכנולוגיה גדלה לכדי "מוח אלקטרוני" שמסוגל לחשב את כל סוגי האנרגיות - אלקטרומגנטיות, כבידה, ואנרגיה טכיונית. הדבר נשאב מתוך דיונים שנערכו על תאוריית הפחתה אטומית בספר השני, Skylark Three, מה שמזכיר מאוד תאוריות קווארק של פיזיקת חלקיקים בסיסית.
בנובלות מאוחרות יותר, שאינן משויכות לסדרה כלשהי, כמו Galaxy Primes, Subspace Explorers, ו-Subspace Encounter, סמית' חוקר נושאים כמו טלפתיה, כמו גם יכולות מחשבתיות אחרות המכונות פסאו-יוניקה וכן עימותים בין דוגלי חופש והשפעות סוציאליסטיות/קומוניסטיות בהתיישבות על כוכבים אחרים.
השפעות נוספות
סמית' פרסם רשימה של אישים שקרא את מאמריהם. ביניהם ניתן למצוא את ליון ספראג דה-קאמפ, רוברט היינליין, ה.פ. לאבקרפט, אריק טמפל בל, סטנלי ויינבאום וג'ק ויליאמסון בין היתר. כך לדוגמה, שאיבת כוח החיים של קורבנותיהם של שליטי דלגון בפרק החמישי של "Galactic Patrol" מהווים אזכור של פרק 25 בנובלת המדע בדיוני The Moon Pool מאת אברהם מריט. סמית' מזכיר גם את אדגר רייס בורוז בהתלוננותו על קצוות פתוחים באחד מספריו.
בביוגרפיה שכתב, ציין ג'ורג' לוקאס כי נובלות העדשאי היוו השפעה עצומה בימי צעירותו. כתוצאה מפרסום ספרי "לורד טדריק", סמית' גם נחשב באופן לא רשמי לאביהם הרוחני של אלמנטים שהופיעו בסרטי הקולנוע מלחמת הכוכבים. ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצר סדרת המדע בדיוני בבילון 5 גם ציין כי הושפע מסדרת ספרים זו בין היתר.
צ'ארלס פרס
צ'ארלס סנדרס פֶּרְס (באנגלית: Charles Sanders Peirce; 10 בספטמבר 1839 – 19 באפריל 1914) היה לוגיקן, פילוסוף, מתמטיקאי וסטטיסטיקאי-תאורטיקן אמריקאי.
פֶּרְס נחשב כמייסד הפרגמטיזם ואבי הסמיוטיקה המודרנית. בעשורים האחרונים נהנית הגותו מהערכה מחודשת. כיום נחשב כמחדש בתחומים רבים, ובמיוחד בתחום המתודולוגיה של המחקר והפילוסופיה של המדע.
ביוגרפיה
צ'ארלס סנדרס פֶּרְס נולד בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, בנם של שרה ובנג'מין פרס. אביו היה פרופסור לאסטרונומיה ומתמטיקה באוניברסיטת הרווארד. אף שפרס הצעיר קיבל תואר בכימיה מהרווארד, הוא מעולם לא הצליח לקבל משרה אקדמית קבועה. האמביציות האקדמיות של פרס לא הצליחו בשל אישיותו הבעייתית (אולי מאנית-דפרסיבית), ובגלל השערורייה שהתחוללה סביב גירושיו מהרייט מלוסינה פיי ונישואיו לג'ולייט פרוייסי מיד לאחר מכן. כמדען פעל בשירות סקר החופים האמריקאי (1859–1891), כשהוא עובד בעיקר בגאודזיה ובגרווימטריה, ומשפר את הדיוק של בדיקות מטוטלת. מ-1879 ועד 1884, שימש גם כמרצה במשרה חלקית בלוגיקה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1887, עבר פרס עם אשתו השנייה למילפורד, פנסילבניה, שם מת מסרטן לאחר 27 שנים של כתיבה פורה. לא היו לו ילדים.
פרס פרסם שני ספרים, "מחקרים פוטומטריים" (1878) ו"מחקרים בלוגיקה" (1883), ומספר גדול של מאמרים בכתבי עת בתחומי מחקר שונים. כתבי היד שלו, שרבים מהם לא פורסמו, מגיעים לכ-100,000 עמודים. בין השנים 1932 ל-1958, מבחר של כתביו סודר ופורסם בשמונה כרכים שכותרתם "כתבי צ'ארלס סנדרס פרס". מאז 1982, מספר כרכים פורסמו כחלק ממהדורה שתכלול לבסוף 30 כרכים.
ויליאם ג'יימס אמר, כי צ'ארלס פרס הוא שייסד את הפרגמטיזם. שלא כפרגמטיסטים מאוחרים כמו ג'יימס ודיואי, החשיב פרס את הפרגמטיזם בעיקר כשיטה להבהרת רעיונות, שכללה שימוש בשיטות מדעיות בתחומים פילוסופיים. פרגמטיזם נחשבת כפילוסופיה אמריקאית במובהק. פרס גם נחשב כאביה של הסמיוטיקה המודרנית, מדע הסמלים. יתר על כן, הרבה מהמחקר החדשני שלו רלוונטי במבחר תחומים, כגון אסטרונומיה, גאודזיה, מתמטיקה, לוגיקה, פילוסופיה, תאוריה והיסטוריה של המדע, בלשנות, אקונומטריקה, ופסיכולוגיה. חיבוריו ודעותיו בנושאים אלה הם עתה מוקדים להתעניינות ולשבח רב. ההתחדשות הזו מקורה לא רק בכך שפרס צפה מראש התפתחויות מדעיות מהזמן האחרון, אלא גם, ובעיקר, בשל כך שהוא מראה כיצד ניתן ליישם את הפילוסופיה לגבי בעיות אנושיות באופן משמעותי. ברטרנד ראסל אמר, "ללא ספק... הוא היה אחד מהמוחות המקוריים של סוף המאה ה-19, ובהחלט ההוגה האמריקאי הגדול ביותר מעולם". קרל פופר ראה אותו כ"אחד הפילוסופים הגדולים של כל הזמנים".
מבחינות מסוימות, היה פרס פילוסוף שיטתי במובן המסורתי של המילה. אך חיבוריו עוסקים בבעיות מודרניות של מדע, אמת וידע, החל בחוויות האישיות שלו כלוגיקן וכמדען חוקר שעובד בתוך קהילה בינלאומית של מדענים והוגים. פרס הרים תרומה משמעותית ללוגיקה הדדוקטיבית, אך הוא היה מעוניין בעיקר בלוגיקה של המדע ובמיוחד במה שהוא קרא אבדוקציה (בניגוד לאינדוקציה ודדוקציה). אבדוקציה היא התהליך שבו ההיפותזה נבנית, כך שניתן יהיה להסביר עובדות. "יש שם יותר מוכר לאבדוקציה", כתב פרס, "כי זה לא יותר ולא פחות מניחוש". אכן, פרס חשב כי הניחוש הוא בליבו של כל מחקר מדעי ובעצם בליבה של כל פעולה אנושית. ניתן להבין את הפרגמטיזם שלו, כשיטה של הבנה של בלבולים מושגיים על ידי קישור בין מושגים לבין תוצאות מעשיות.
פרס גם ייסד היבטים אחרים של הלוגיקה המודרנית:
בשנת 1884 הוא היה בין יוזמי ביצוע ניסוי מבוקר הקצאה אקראית.
המוזיאון הארכאולוגי הלאומי של קליארי
המוזיאון הארכאולוגי הלאומי של קליארי (באיטלקית: Museo Archeologico Nazionale di Cagliari) בעיר קליארי, בירת סרדיניה, הוא אחד המוזיאונים החשובים באי. מאז שנת 1993 שוכן המוזיאון במצודת המוזיאונים (Cittadella dei musei) של העיר אשר שימשה בעבר כארסנל לאחסון ולתחזוקה של כלי נשק ותחמושת (Arsenale), ברובע המצודה (Castello). בתחום הארכאולוגיה הוא המוזיאון העיקרי באי, ומצויים בו ממצאים חשובים שנחשפו באי והשייכים לתרבות הנוראגית, לתרבות העם הסרדי, לתקופת רומא העתיקה ולתקופת האימפריה הביזנטית.
במוזיאון מצויות קערות שמן להדלקה המיוחסות ליהודי סרדיניה. בסיסן הוא על מנורה של שלוש או שבע רגלים.
מבנה המוזיאון
התצוגה של המוזיאון משתרעת על פני ארבע קומות וכוללת ממצאים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות שבוצעו באי. בקומה הראשונה - התצוגה עוברת ברפרוף על ממצאי התרבות של האי מהתקופת האבן החדשה - התקופה הנאוליתית עד שלהי תקופת ימי הביניים. הם מוצגים בסדר, אשר יישאר חרוט בזיכרון. שאר שלוש הקומות, אשר שתים מהן נחנכו ביוני 2000 והשלישית עומדת להפתח. אלה נערכו לפי הקריטריון הטופוגרפי, דהיינו המוצגים הם לפי מיקומם, אשר הוא בעל משמעות יותר למבקר:
ממצאים עבריים
הארכאולוג "פאני ארמיני לטיציה מארינונה" (Marinone) אשר בדק את העתיקות המצויות במוזיאון הגיע למסקנה כי הם עבריות וניתן לתארך אותן למאה ה-5 והמאה ה-6 - התקופה שבה הביזנטים והונדלים שלטו באי ומוצאם מהקהילה היהודית ב"טאורוס" (Tharros). הפרטים הידועים על קערות השמן הם:
יוהאן קספר לווטר
יוהאן קספר לווטר (או לפטר; בגרמנית: Johann Kaspar Lavater; 15 בנובמבר 1741 - 2 בינואר 1801) היה כומר קלוויניסט, פילוסוף, סופר ו"פיזיונום" שווייצרי.
ביוגרפיה
לווטר נולד בציריך לאב שהיה רופא, ולמד בגימנסיה בעיר זו. בין מוריו היו יוהאן יאקוב בודמר ויוהאן יאקוב ברייטינגר. בגיל 21 הוא דיווח, יחד עם חברו, הצייר הנרי פוסלי, על פקיד מושחת; הדבר הקים עליו את האצולה בציריך. ב-1769 הפך לווטר לכומר, והחל מפיץ משנה מיסטית וקזואיסטית ברחבי גרמניה. באותה שנה החלה "פרשת לווטר": לווטר תרגם לגרמנית את ספרו של שרל בונה (Bonnet), תאולוג שווייצרי, ובהקדשה לספר דרש ממשה מנדלסון להפריך את טענותיו התאולוגיות של בונה – או להתנצר. לווטר העמיד את מנדלסון במצב בלתי אפשרי: באותה תקופה, אסור היה ליהודי לפרסם ברבים התנגדות תאולוגית לנצרות. רבים מידידיהם המשותפים של מנדלסון (בהם הרדר וליכטנברג) ולווטר תמכו במנדלסון, אשר לבסוף פרסם איגרת שבה אמר כי הוא נותר יהודי כי הוא משוכנע בצדקתה של היהדות; וכי הוא אמנם מוכן לקבל עקרונות מוסריים רבים בנצרות, אך לא את היסודות הדתיים. לווטר היה חבר של גתה, וזה האחרון העריך מאוד את עבודתו הספרותית.
עבודתו המפורסמת ביותר היא זו שפרסם בתחום הפיזיונומיה: "Physiognomische Fragmente zur Beförderung der Menschenkenntnis und Menschenliebe" (דפוסים פיזיונומיים לקידום מדעי האנושות ואהבת האדם). הספר הושפע רבות מהגותו של איש האשכולות ג'מבטיסטה דלה פורטה ומספרו של תומאס בראון "Religio Medici" (דתו של הרופא).
רכיב אלקטרוני
רכיב אלקטרוני הוא עצם אלקטרוני בסיסי, בעל פונקציה מוגדרת, המשמש ליצירתם של מכשירים אלקטרוניים. רכיב אלקטרוני בנוי בדרך כלל במארז משל עצמו, ולו הדקים מתכתיים (שניים או יותר) המשמשים לחיבורו לרכיבים אחרים. מספר רכיבים אלקטרוניים המחוברים ומתפקדים יחד נקראים מעגל אלקטרוני. בנוסף לרכיבים אלקטרוניים הארוזים כל אחד בנפרד, קיימים רכיבים הארוזים גם בצורת מעגל משולב, שהוא רכיב הכולל מספר רכיבים זעירים במארז יחיד.
לפעולתם של רכיבים אלקטרוניים פשוטים יש מאפיין הניתן למדידה: התנגדות חשמלית של נגד נמדדת באוהם, קיבול של קבל נמדד בפאראד וכדומה. ביחס לרכיב מסוים, יש חשיבות לטווח הערכים שמקבל מאפיין זה, ומידת הדיוק שלו.
רכיבים אקטיביים
רכיבי תצוגה
רכיבים אלקטרומכניים
רכיבים תרמואלקטריים
רכיבים פוטואלקטריים
מסדר הדם
מסדר הדם (בגרמנית: Blutorden), או בשמו הרשמי "האות לזכר ה-9 בנובמבר 1923", יום ניסיון הפוטש במרתף הבירה, היה מהעיטורים הרמים ביותר של המפלגה הנאצית. בחודש מרץ 1934, היטלר הורה ואישר את חלוקת האות לזכר הפוטש הכושל עבור חברי המפלגה הנאצית. מדליית המסדר כסופה ועל צידה הקדמי מופיעה בליטה של נשר האוחז בכתר מעלים. בתוך הכתר מופיע הכיתוב 9 בנובמבר, ומחוץ לו הכיתוב 1923-1933 מינכן. על צידו השני של המדליה ניתן לראות את הפלדהרנהלה (המקום בו הפוטש דוכא והסתיים) ומעליו מתנוסס צלב קרס שממנו יוצאות קרני שמש. מעל הסמלים מופיע הכיתוב "UND IHR HABT DOCH GESIEGT" שפירושו "וניצחת למרות הכל".
היסטוריה
המדליות הראשונות שהוטבעו עבור המסדר הכילו כסף ברמת טיהור של 99%, הן נמסרו ל-1,500 משתתפים בניסיון הפוטש שהיו חברי המפלגה הנאצית או אחת מגלגוליה הראשונים מלפני שנת 1932, או שהיו צוערים בבית הספר לחיל הרגלים של מינכן תחת הנהגתו של אריך לודנדורף. על גבי כל מדליה הוטבע מספר סידורי (מלבד המדליות של היטלר וגרינג) והם הוענקו לחברי המפלגה בזהירות רבה.
בחודש מאי 1938 שונו הכללים להענקת האות, למורת רוחם של המשתתפים בפוטש, ומאז הוא הוענק למי שריצה עונש מאסר בטרם שנת 1933 על פעילותו במפלגה הנאצית, מי שנידון למוות ועונשו הומר במאסר עולם עקב פעילותו במפלגה בטרם שנת 1933, וכן עבור כל מי שנפצע אנושות בטרם שנת 1933 בעבור המפלגה הנאצית. גם חוקים אלו הורחבו, והזכאים החדשים לעיטור היו חברי המפלגה הנאצית האוסטרית שלקחו חלק במלחמת האזרחים באוסטריה בפברואר 1934 או בפוטש יולי, וכן עבור חברים במפלגה שספגו פציעות אנושות או תקופות מאסר על חברותם ופעילותם עבור המפלגה. כמו כן, אדולף היטלר, היה רשאי להעניק את העיטור לכל חבר במפלגה, וכך למשל העיטור ניתן לריינהרד היידריך. המדליות באצווה השנייה, כלומר החל מהמדליה ה-1501, הכילו מטבע כסף שהיה רק 80% טהור ולא הוטבע בהם שם היצרן. אם חבר המפלגה נטש או עזב את המפלגה היה עליו להחזיר את העיטור.
16 נשים זכו במסדר הדם, שתיים מהן היו גרמניות טהורות מן הרייך (אלינור באואר ואמה שניידר) ו-14 מהן היו אוסטריות. כאשר לוקחים בחשבון את מספר הצועדים בניסיון הפוטש, וכן את האנשים שהיו זכאים לעיטור בעקבות הרחבת הכללים לזכאות, עולה כי קצת פחות מ-6,000 איש קיבלו את העיטור.
בנובמבר 1936 היטלר החליט לשנות את חשיבות האותות והעיטורים של המפלגה הנאצית לפי הסדר הבא: עיטור האומץ, עיטור נורמברג, עיטור ברונסוויק, אות הזהב המפלגתי ורק לאחריו מסדר הדם.
מיפוי לב
מיפוי לב היא בדיקה רפואית (מתחום הרפואה הגרעינית), המצביעה על איכות זרימת הדם בעורקים הכליליים של הלב, וכן את תפקוד שרירי הלב. מטרת הבדיקה לזהות הפרעות בזילוח הדם בעורקים הכליליים המספקים דם ללב – שגורמים לשיבושים בהולכת הדם לשריר הלב.
המיפוי מבוצע באמצעות סימון שריר הלב בחומר רדיואקטיבי הפולט קרינת גמא שמזוהה על ידי מצלמת גמא – בעת מנוחה ובעת פעילות גופנית מאומצת. באמצעות הבדיקה ניתן לאבחן מחלות לב שונות, כמו מחלת לב כלילית קרדיומיופתיה היפרטרופית וחריגות בתנועת דופן הלב. הבדיקה יכולה לאבחן גם אזורים של אוטם בשריר הלב על ידי הצגת אזורים בעלי ירידה בפרפוזיה של הדם במנוחה. פעילות שריר הלב נאמדת על ידי חישוב שבר פליטת חדר שמאל (LVEF). המיפוי נעשה בצמוד לבדיקת אֶרְגּוֹמֶטְרִיָּיה ("מבחן מאמץ"). המידע האבחנתי מופק על ידי יצירת איסכמיה (הגבלה בזילוח הדם לרקמה) אזורית מבוקרת בלב עם זילוף דם משתנה. בעזרת טומוגרפיית פליטת פוטון בודד (SPECT) ניתן לזהות מומים באזורים שונים וגם אזורי אוטם קטנים, וכן את כלי הדם החסומים ואת תמת שריר הלב הפגוע. המיפוי הוא בדיקה אמינה ובטוחה ומשמש כמסננת לפני צנתור לב כלילי.
היסטוריה
במשך עשרות שנים לא נעשתה כל עבודה מהותית, עד שנת 1959. עבודתו של ד"ר ריצ'רד גורלין על מחקרי "מנוחה" של הלב וניטרוגליצרין, הדגישו כמה נקודות. ראשית, בדומה לבלומגרט, הוא הדגיש כי הערכת תפקודי הלב מחייבת מדידות שונות לאורך זמן ומדידות אלה חייבות להתבצע באותם תנאים, מבלי לשנות את תפקוד הלב בין המדידות. אם יש להעריך איסכמיה (הפחתה בזרימת הדם הכלילית הנובעת ממחלת לב כלילית), יש לבדוק אנשים בתנאי מאמץ וההשוואה מחייבת השוואה בין מצב מאמץ למצב מאמץ אחר. באופן דומה, אם יש לקבוע נזק לרקמות (התקף לב, אוטם שריר הלב, הימום לבבי או תרדמת), הדבר נעשה בתנאי מנוחה. השוואות בין מאמץ ומנוחה אינן מניבות קביעה נאותה של איסכמיה או אוטם. בשנת 1963, ד"ר ויליאם ברוס, שהיה מודע לנטייתם של אנשים הסובלים ממחלות עורקים כליליים לחוות תעוקת לב (אי נוחות בבית החזה) במהלך אימון גופני, פיתח את השיטה הסטנדרטית הראשונה לבדוק את הלב תחת מאמץ – בעזרת מדידות סדרתיות של שינויים בלחץ הדם, מדידת שינויים בדופק ואלקטרו-קרדיוגרפיה (ECG/EKG) בתנאי השוואת מאמץ. ב-1965 ד"ר ויליאם לאב הדגים כי ניתן להחליף את תא וילסון במונה גייגר, שהיה מעשי יותר לשימוש. עם זאת, לאב הביע את אותה דאגה כמו רבים מעמיתיו על כך שלא היו קיימים רדיואיזוטופים מתאימים לשימוש האדם.
שימוש בתליום Tl201 (Thallium-201)
באמצע שנות השבעים החלו מדענים וקלינאים להשתמש ב־Tl201 (Thallium-201) כאל הרדיואיזוטופ המועדף עבור מחקרים בבני אדם. ניתן להניח אנשים על הליכון ולהכניסם למאמץ על ידי "פרוטוקול ברוס", וכאשר הם נמצאים בקרבת ביצועי שיא, ניתן היה להזריק להם Thallium-201. האיזוטופ נדרש לפעילות גופנית נוספת- למשך כדקה- כדי לשפר את זרימת האיזוטופ בגוף. באמצעות מצלמות גרעין של אותה תקופה ובהינתן המגבלות של Tl-201, לא ניתן היה לצלם את תמונת המאמץ הראשונה עד שעה לאחר המאמץ. בהתאם תיאורית תמונות ההשוואה- תמונת המאמץ השנייה צולמה 4 שעות לאחר המאמץ והשוותה לראשונה. תנועת ה-Tl-201 שיקפה הבדלים בהובלת דם לרקמות (זרימת דם) ובתפקוד (פעילות מיטוכונדרית). משך מחצית החיים הארוך יחסית של תאליום-201 (73 שעות) אילץ את הרופאים להשתמש במנות קטנות יחסית (74–111 MBq או 2–3 mCi) של Tl-201. התמונות באיכות הירודה גרמו לחיפוש אחר איזוטופים שיניבו תוצאות טובות יותר.
שימוש באיזוטופים של טכנציום 99mTc
בסוף שנות השמונים הוצגו שתי תרכובות שונות המכילות טכנציום 99mTc: טבורוקסים (teboroxime) וססטמיבי (sestamibi). השימוש ב-Tc-99m איפשר מינון גבוה יותר (עד 1,100 MBq או 30 mCi) בגלל מחצית החיים (6 שעות) הקצרה יותר של Tc-99m. דבר זה, הביא ליותר דעיכה גרעינית, הפצת אור מוגברת וכתוצאה מכך - יותר מידע למכשירי הדימות למדידה, ולקבלת תמונות טובות יותר עבור הקלינאי לפירוש.
שימושים ומגבלות
נרצה להשתמש במיפוי לב במצבים הבאים: לדוגמה, אם הבדיקה בגדר הנורמה, הסיכוי למוות על רקע לבבי הוא 0.6% לעומת במצב בו הבדיקה מעלה ממצא אבנורמלי ואז האחוז לתמותה על רקע לבבי עולה ל-5.9%.
דוגמה נוספת לקביעת הפרוגנוזה היא מקטע הפליטה המאפשר ניבוי תמותה בעיקר בקרב חולים עם סיכון בינוני. אם המקטע פליטה הוא מעל 45% הסיכוי לתמותה הוא 0.96% לעומת 9.2% תמותה בחולים עם מקטע פליטה מתחת ל 45%. אולם למיפוי לב מגבלות רבות. תחילה, האיגוד הקרדיולוגי האמריקאי איננו ממליץ לבצע מיפוי לב כבדיקות סקר זאת משום שיעילותן הוכחה רק במקרים של חולים עם גורמי סיכון משמעותיים, אנמנזה מחשידה לכשל לבבי או לאחר התערבות קרדיולוגית עקב אירוע לבבי. הסיבה קשורה בכך מכיוון שקשה לגלות במיפוי לב חסימות מתחת ל־70%, בעוד התקפי לב יכולים להיגרם גם מחסימות שהם מתחת ל-50%. בעיות נוספות הקשורות בכך הם שבמיפוי לב יש רזולוציה מרחבית נמוכה וזה יכול להוות בעיה בלבבות קטנים, במיוחד בעת מדידת נפח סוף סיסטולה והערכת יתר של מקטע פליטה (EF). יתרה מכך, במצבים בהם הפרפוזיה לאזור מסוים נפגע באופן משמעותי, קשה יותר לאתר את האזור המדובר וחישוב מקטע הפליטה אינו תקף לרוב.
מהלך הבדיקה
את הבדיקה נהוג לבצע כאשר המטופל בצום מלא לפחות 3 שעות ולא צרך קפאין במשך 24 שעות. תחילה יוודאו כי יש גישה ורידית אצל המטופל, לאחר מכן יחובר המטופל לאק"ג על מנת לנטר את הפעילות החשמלית של הלב והדופק. בשלב זה יתחיל מבחן המאמץ או הטיפול התרופתי (שנועד לדמות מצב של מאמץ). בשיא המאמץ יוזרק הרדיואיזוטופ הנבחר דרך העירוי. לאחר הזרקת הרדיואיזוטופ, תתבצע בדיקת דימות בו יצולם הלב בכמה זוויות שונות על ידי SPECT (משך הזמן בין ההזרקה לצילום - תלוי בסוג הרדיואיזוטופ). לאחר סיום הדימות הראשון, בעת מנוחה, יוזרק שוב במידת הצורך החומר הרדיואקטיבי. לאחר שחומר הסימון הרדיואקטיבי מתפזר בדם, יתבצע דימות נוסף ב-SPECT על מנת לבחון את תפקוד העורקים הכליליים במנוחה. משך הבדיקה נע בין שעתיים ל-4 שעות. הצילומים מפוענחים על ידי מומחה ברפואה גרעינית.
בחירת הרדיואיזוטופ
החומר האידיאלי בו נרצה להשתמש חייב להיות בעל מספר מאפיינים: לא קיים חומר אידיאלי שכזה, אך ישנם שלושה חומרים שתכונותיהם מתקרבות לדרישות. תליום 201, טכנציום 99m ססטמיבי (sestamibi) או טכנציום 99m טטרופוסמין (tetrofosmin). תליום 201 היה החומר הראשון בו השתמשו, אך טכנציום 99m החליפו בהדרגה. תחילה, טכנציום 99m איפשר צילומים באיכות גבוהה יותר זאת הודות לאנרגיית פוטונים הרבה יותר שהם מפיקים, דבר זה איפשר לרופאים להוריד את כמות החומר אותו הזריקו למטופל. בנוסף זמן מחצית החיים הארוך שלו (73 שעות) חשף את המטופלים לרמות גבוהות יותר של סרטן. עם הכנסתו של טכנציום 99m בעל זמן מחצית החיים הקצר יותר (6.3 שעות) יכלו רופאים להוריד עוד יותר את רמות הקרינה אליהן נחשף המטופל עד כדי רמות מינימליות. יתרון נוסף של טכנציום m99 טטרופוסמין הוא ששיעור הספיגה שלו ברקמות נמוך ועומד על כ-54% בלבד לעומת 85% של תליום 201. היות שלתליום היה זמן מחצית חיים ארוך יחסית, היה צורך רק בהזרקה אחת שלו, לעומת זאת עם טכנציום m99 נדרשות שתי הזרקות, אחת למבחן המאמץ ואחת למבחן במנוחה. נהוג שבמבחן השני מזריקים כמות גדולה יותר וזאת על מנת "להתגבר" על החומר שנשאר מההזרקה הקודמת. הצילום עם תליום 201 מתבצע לרוב לאחר 5 דק מהזרקת החומר ואילו בטכנציום 99m טטרופוסמין כ-45 דקות לאחר ההזרקה ובטכנציום 99m ססטמיבי לאחר כ-60 דקות מרגע ההזרקה.
דאלאס לו
דאלאס לו (באנגלית: Dallas Liu; נולד ב-21 באוגוסט 2001) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה
לו גדל בעמק סן גבריאל, קליפורניה. ליו מתאמן בשיטת הלחימה שוטוקאן והתחרה באיגוד ספורט הקראטה בצפון אמריקה. הוא החל לעסוק באמנויות לחימה כשהיה בן 5 והפסיק להתחרות ברמה הבינלאומית בגיל 13.
קריירה
לו ערך את הופעת הבכורה בשנת 2009 שלו בסרט "Tekken". הוא הופנה לאודישן על ידי אחד המורים שלו לאמנויות לחימה. הסוכן של ליו גילה אותו לאחר שצפה בסרטוני קראטה בהם בשתתף שהועלו ליוטיוב.