cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קשתות במשחקים האולימפיים
מדליות
לאורך השנים, זכו קשתים מ-22 מדינות שונות במדליות אולימפיות. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נהנות הקשתות הדרום קוריאניות משליטה כמעט מוחלטת, והן זכו ב-16 מתוך 17 מדליות הזהב שחולקו בענף מאז. בתחרויות הגברים החלוקה בין המדינות השונות מאוזנת יותר.
Planet Zero (שיר של שיינדאון)
מסר
השיר, שנכתב בתקופת הקורונה, מעביר מסר דיסטופי של אזהרה מפני ההשפעה הרעילה של הקיטוב בחברה, תרבות הביטול וחוסר הסובלנות כלפי בעלי דעות שונות. השיר מזהיר מפני התוצאות הצפויות אם המגמה תימשך ובני האדם יאבדו את הכבוד כלפי בעלי דעות שונות, ואת החמלה אחד כלפי השני.
זניט סנקט פטרבורג (כדוריד)
זניט
בעונת 2016, הנהלת הקבוצה, בשיתוף פעולה עם איגוד הכדוריד הרוסי החלה במגעים עם קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג וחברת גזפרום להפיכת מועדון הכדוריד לחטיבת הכדוריד של זניט. אך המגעים הראשוניים לא הבשילו לכדי החלטה ממשית באותה עת. לקראת עונת 2018/2019 שוב החלו מגעים בין תאגיד גזפרום להנהלת הקבוצה להפיכת המועדון לקבוצת זניט אך גם אלה לא נשאו פרי.
Planet Zero (שיר של שיינדאון)
מסר
באחד הראיונות שלאחר צאת הסינגל הסביר סמית את משמעות השיר:
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר שוחרר ב-3 במרץ. בקליפ מופיעים ארבעת חברי הלהקה, שמופיעים כשעיניהם מכוסות בטשטוש הצנזורה. הם מתעוררים מהעיוורון, ומוצאים את עצמם במבנה שכולו זכוכית מקוטבת ופלדה. כל אחד מהם בנפרד פוגש באישה, לה הם מנסים להעביר מסר, אך בכל פעם שהם מנסים לדבר מכוסה פיהם באותו טשטוש מפוקסל שמונע מהם להגיד לה את אשר על לבם. בסופו של דבר הם מצליחים לדבר, מה שגורם לאישה לעבור בעצמה פיקסליזציה, והיא מתמוטטת. חברי הלהקה, כעת מאוחדים ומשוחררים מהשפעתה של האישה, יוצאים אל מחוץ למבנה שבו שהו, ומגלים שהחוץ הוא כולו מדבר שומם.
מיקומי שיא
השיר נכנס למצעד הרוק המיינסטרימי של המגזין בילבורד במקום ה-21, בשבוע השני הגיע לעשירייה הפותחת במקום השביעי, טיפס למקום הרביעי ולאחר חמישה שבועות הגיע למקום הראשון, ושהה בו במשך שמונה שבועות רצופים. בנוסף הגיע השיר למקום הראשון במצעד ה-Active Rock של Mediabase.
ימאמוטו
ימאמוטו הוא שם משפחה יפני.
הקרן הרוסית להשקעות ישירות
הקרן הרוסית להשקעות ישירות (ברוסית: Российский фонд прямых инвестиций) היא קרן עושר ריבונית שנוצרה על ידי ממשלת רוסיה בשנת 2011 כדי להשקיע בחברות מובילות בענפי הכלכלה. בכל העסקאות, הקרן משקיעה במשותף עם המשקיעים המוסדיים הגדולים בעולם - קרנות הון פרטיות, קרנות ריבון וחברות מובילות בתעשייה. לפיכך, הקרן ממלאת תפקיד חשוב במשיכת השקעות ישירות לכלכלה הרוסית. מנכ"ל הקרן הוא קיריל אלכסנדרוביץ' דמיטרייב.
ההון המנוהל על ידי הקרן עומד על 10 מיליארד דולר. הקרן השקיעה ואישרה למטרות השקעה יותר מטריליון רובל, מתוכם יותר ממאה מיליארד רובל הם מכספי הקרן ויותר מ-900 מיליארד רובל הם קרנות של משקיעים משותפים, שותפים ובנקים. הקרן גם מושכת יותר מ-30 מיליארד דולר של הון זר לכלכלה הרוסית ובנתה מספר שותפויות אסטרטגיות ארוכות טווח.
היסטוריה
הקרן הוקמה ביוני 2011 ביוזמת נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב וראש הממשלה ולדימיר פוטין.
בשנת הפעילות הראשונה שלה השלימה הקרן עסקאות לרכישת מניות MICEX-RTS ו-Enel OGK-5. ביוני 2012 הקימו הקרן ותאגיד ההשקעות בסין (CIC) את קרן ההשקעות הרוסית-סינית.
ב-2 ביוני 2016, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על החוק הפדרלי "אודות הקרן הרוסית להשקעות ישירות", שמרחיק את הקרן ממבנה Vnesheconombank שאליו הייתה כפופה בעבר ומעניק לה מעמד הקרן הריבונית של רוסיה. בשנים 2018–2019 נידונה סוגיית הצורך בתיאום פעילות הקרן יחד עם מוסדות פיתוח אחרים כמו תאגיד הפיתוח הממלכתי VEB.RF.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הקרן מימנה את פיתוחו של חיסון Gam-COVID-Vac שמשווק על ידי חברות התרופות אליום ו-R-Pharm.
אסטרטגיה
הקרן חברה מלאה בקבוצת העבודה הבינלאומית המונה 26 קרנות עושר ריבוניות שהפיקו את "העקרונות והפרקטיקות הכלליות המקובלות של קרנות עושר ריבוניות" (המכונים 'עקרונות סנטיאגו'). עקרונות אלה נוצרו כדי להוכיח למשקיעות ולשווקים הפיננסיים הבינלאומיים כי לקרנות עושר ריבוניות יש מסגרות פנימיות חזקות ושיטות ממשל וכי השקעותיהן נעשות רק על בסיס כלכלי ופיננסי.
יצוא
יצוא (Export) הוא שם כולל של הסחורות והשירותים המועברים בדרכי סחר ממדינה מסוימת למדינות אחרות. "יצוא" היא גם פעולת העברת הסחורות והשירותים למדינות אחרות.
היצוא קיים משחר ההיסטוריה לשם העברת סחורות ממקום ייצורן למקום בו הן מבוקשות ומסלולים קבועים, ששימשו להעברת הסחורות מסוימות, כונו נתיבי סחר, למשל: דרך המשי ודרך הענבר. עם התפתחות המדינות התפתחה גם מערכת מיסוי המסדירה את יצוא הסחורות. בתקופה המודרנית יצוא מצריך חוזים מסוגים שונים, חוזה מכר, חוזה ביטוח, חוזה הובלה וחוזה התשלום.
אפשר לפלח את היצוא לפי הסחורות והשירותים השונים ואפשר לפלח אותו לפי אמצעי ההובלה המשמשים לביצועו או לפי יעדיו.
ענפי יצוא בולטים הם:
היצוא בעל השפעה רבה על מאזני התשלומים של המדינות המייצאות והמדינות המייבאות ועל יתרות מטבע החוץ שלהן. ליצוא השפעה מתאימה גם על שוק העבודה. בגלל סיבות אלה המדינות המודרניות מסדירות בחוקים ובתקנות את התחום מתוך דאגה לאינטרסים שלהם וכדי למנוע היצף.
היצוא והיבוא מושפעים מגורמים רבים ובהם יכולת הייצור, הסכמי סחר עם מדינות אחרות, חומות מכס, אמצעי תעבורה זמינים ועוד. בעבר מדינות תעשייתיות בנו לעצמן אימפריות כאמצעי להבטיח שוק יצוא לסחורות שלהן. בהווה מדינות רבות מאוחדות במסגרות בינלאומיות, לדוגמה השוק האירופי האחיד, המגוננות על החברות ובונות את חומות המכס כלפי מדינות שמחוץ למסגרת.
לפי נתוני מינהל סחר חוץ של משרד הכלכלה והתעשייה, היצוא מישראל צמח מ-67.7 מיליארד דולר ב-2009 ל-114 מיליארד דולר ב-2019.
פיל (פרעה)
פיל היה שליט מצרי במצרים העליונה בתרופה הקדם-שושלתית, בסביבות השנים 3240–3220 לפנה"ס, והוא כלול בקבוצת השליטים הקדומים שקיומם מוטל בספק. סרך עם שמו נמצא על לוחית בנקרופוליס בקֻסטֻל ובחריטות על אבן בארמנת במדבר לוב. שמו נמצא גם בקבריהם של המלך עקרב השני והמלך כא, אך ללא סרך מלכותי סביבו.
זיהויו
עצם קיומו של פיל כשליט מוטל אף הוא בספק: שמו בחריטות האבן ובפיסות השנהב נכתב ברישול או ללא סימן המעיד כי מדובר בשם מלכותי, ומכאן ייתכן כי מדובר בזיהוי שגוי שלו כאישיות מלכותית. למעשה, זיהויו כשליט מבוססת בעיקר על מאמרים של גינטר דרייר ולוגוויג דויד מורנץ, בהם נקבע כי פיל היה מלך מקומי ששלט על אזור קֻסטֻל, בצפון נוביה (כיום ליד הגבול הדרומי של מצרים).
המלך פיל שלט בתקופת נקאדה 3. אין כיום שום ידיעות על קברו.
שמו
על פי דרייר, שמו של פיל מופיע בתחריטי הסלע של גבל שייח סולימאן, בתוך סרך מלכותי. דרייר מפענח את תצורת הסרך ככיסא מלכות מרובע עם פיל מתחתיו, ומכאן מסיק את הקריאה "פן אבו" במשמעות "הגדול מכס המלכות". מורנץ אינו חולק עליו, אולם נזהר מקביעת ההגיה של השם, ומעדיף את השם "המלך פיל", או לחלופין מערער על תפיסת החיה המצוירת ומציע לזהות אותה כקרנף. מורנץ גם מציין שבתקופת נקאדה 3 נעשה מקובל לבחור חיות מסוכנות ולא צפויות לשימוש בשמות מלכותיים, כגון אריה, תנין, פיל או קרנף.
אגיפטולוגים אחרים כמו פיטר קפלוני או טובי ווילקינסון מפקפקים בהגיה המוצעת ומציעים בעצמם הגיות אלטרנטיביות. ווילקינסון טוען כי מתחת לכיסא המלכות מצויר דווקא הסימן ל"גבול", בעוד קפלוני גורס שמתחת לכיסא נמצאת ארונית מלאה כדי יין, שהיא סימן מקובל ל"מהולל". קפלוני מגבה את גרסתו בשם של ארמון מן השושלת הראשונה, שנקרא "חר סכנתיג'ו" וגם הוא נכתב עם סימן ארונית היין. לטענת קפלוני שמו של הארמון נגזר במקור משמו של המלך פיל.
מילאן סמיליאניץ'
נולד בקלמר שבשוודיה בשל אביו, שחקן כדורגל סרבי ששיחק במועדון שוודי באותו זמן. סמיליאניץ' החל לשחק בשנת 2005 במדי פרטיזן בלגרד. הוא רשם במדיה 48 הופעות שבמהלכן כבש שער אחד. ביולי 2007 עבר לשחק במדי קבוצת אספניול, לאחר שחתם על חוזה לחמש שנים. בשתי העונות הראשונות מיעט לשחק ובעונתו השלישית לא שיחק כלל. בהמשך הושאל לקבוצת ספורטינג חיחון עד לתום עונת 2009/10. בעונת 2013/14 חתם במועדון הטורקי גנצ'לרבירליגי לשתי עונות במהלכן שיחק משחק אחד. ביולי 2015 חתם על חוזה לעונה אחת במכבי נתניה.
לסמיליאניץ' 28 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של סרביה ו-2 שערים. הוא שיחק בנבחרת בשתי אליפויות אירופה עד גיל 21 ואף באולימפיאדת בייג'ינג. בנוסף, יש לו 6 הופעות בנבחרת הבוגרת ושער אחד שכבש ב-17 באוקטובר 2007 במשחק נגד אזרבייג'ן.
The Spectre
The Specter הוא שיר של המפיק המוזיקלי והדי ג'יי הנורווגי אלן ווקר, המבוסס על דמות של DC קומיקס בשם הספקטר בשיתוף פעולה עם הפזמונאי והמפיק הנורווגי ג'ספר בורגן. הוא הולחן על ידי ג'ספר בורגן, אלן ווקר, מרקוס ארנבק, מלודי מוד ולארס קריסטיאן רוזנס. השיר שוחרר באמצעות Mer Musikk ב-15 בספטמבר 2017.
רקע כללי
"The Spectre" הוא גרסה מחודשת לסינגל "Spectre" של ווקר משנת 2015, אשר יצא לאור באמצעות NoCopyrightSounds ב-6 בינואר 2015. ב-22 בדצמבר 2016, ווקר הציג לראשונה את השיר במהלך ההופעה החיה "Alan Walker is Heading Home", בעיר הולדתו ברגן, נורווגיה. הוא ניגן את השיר בהופעות חיות שלו חודשים לפני צאת השיר, וכן ניגן גרסה מחודשת של השיר על הבמה המרכזית בטומורולנד בלגיה 2017. בראיון ל-Dance Music Northwest תיאר ווקר את השיר כ"גרסה חדשה יותר לשיר הישן שלי 'Spectre', בדומה למה שעשיתי בשיר 'Fade' ל-'Faded' ". ווקר אמר על השיר בהודעה לעיתונות: "התגובות והמשובים מאנשים היו באמת מדהימים, אני מאוד נרגש שזה עכשיו יוצא רשמית. זה שיר שאני רוצה להקדיש במיוחד למעריצי הליבה שלי שעוקבים אחרי מאז ההתחלה."
ביקורות
"Your EDM" הרגיש שהשיר "מכיל את כל האלמנטים הנפוצים של אלן ווקר שמעריצי EDM בינלאומיים באו למצוא ולאהוב", כולל "עיצוב הסאונד, שירה חלומית חלשה, טיפת ההמנון וההובלה של אלן ווקר הפטנטית". בהשוואה לדהוי, הם ראו בכך "תקליט מלוטש ומעודן יותר".
אצטדיון טורק טלקום
אצטדיון טורק טלקום (בטורקית: Türk Telekom Stadyumu) הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בעיר איסטנבול שבטורקיה. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת גלאטסראיי ומכיל 52,652 מקומות ישיבה. בניית האצטדיון החלה בשנת 2007 והסתיימה בשנת 2011.
האצטדיון בנוי מ-44 טון ברזל שעוטף את האצטדיון, ויש בו מרכז קניות שכולל שתי חנויות אוהדים, חדר VIP ו-198 תאי צפייה אישים.
האצטדיון שימש לאירוח משחקי גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערך ב-2013.
בשנת 2017 שונה שם האצטדיון מ"טורק טלקום ארנה" ל"אצטדיון טורק טלקום", עקב הוראה של נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, לחדול מהשימוש במילה Arena לתיאור מתקני ספורט, משום אינה קיימת בשפה הטורקית.
תחנת הכוח דוראד
דוראד היא תחנת כוח פרטית לייצור חשמל ליד אשקלון (מתחם קצא"א), הפועלת בטכנולוגיית מחזור משולב. התחנה היא בעלת הספק מקסימלי של 860 מגה-ואט, והיא מופעלת בגז טבעי (ובסולר בשימוש משני). התחנה, הסמוכה לתחנת הכוח רוטנברג, סונכרנה לרשת הארצית במאי 2014.
היסטוריה
התחנה הוקמה על ידי "דוראד אנרגיה בע"מ", חברה שהוקמה בשנת 2000 על ידי חברת "אדלטק" שבבעלות איש העסקים יוסף אדלסבורג ו"קבוצת א. דורי" שבעלות הקבלן אורי דורי (שם החברה הוא שילוב שמות המשפחה דורי-אדלסבורג). מטרת החברה הייתה להקים תחנת כוח המפיקה חשמל מגז, בעקבות גילוי מאגרי הגז בים התיכון מול ישראל. תכנון התחנה החל בשנת 2002. בינואר 2003, אישר שר התשתיות אפי איתם את רישיון ייצור החשמל של החברה. אחר כך החלו מגעים בין דוראד למשרד הביטחון על אספקת חשמל במחיר נמוך יותר מחברת החשמל לבסיסי צה"ל. ביוני 2004 נחתם הסכם בפטור ממכרז, שלפיו תספק דוראד 250 מגהוואט לשנה, תמורת 280 מיליון שקל, החל משנת 2008. מנכ"ל משרד הביטחון, עמוס ירון, שימש קודם לכן כמנכ"ל "קבוצת א. דורי". הקשר ביניהם עורר חשש לניגוד עניינים, והסוגיה הועברה לעיונה של היועצת המשפטית של המשרד, עו"ד צביה גרוס. גרוס בדקה ואישרה את העסקה, אך כדי להימנע ממראית עין, המליצה שירון לא יחתום על ההסכם הכתוב. במקומו חתם עליו המשנה למנכ"ל וראש המחלקה לביטחון (מלמ"ב) במשרד, יחיאל חורב.
ב-25 במאי 2004, חתמה דוראד על הסכם עקרונות עם חברת "זורלו החזקות" הטורקית להקמה ותחזוקה של התחנה בעלות של כמיליארד דולר. טקס החתימה נערך באנקרה, בהשתתפות שר האנרגיה והתשתיות, יוסף פריצקי, ובמעמד עמיתו הטורקי, אורי דורי, ויו"ר קבוצת דלק, גבי לסט. חברת "זורלו" היא חברת טקסטיל שפעילה גם בשוק האנרגיה, ובבעלותה גם מגוון רחב של עסקים נוספים. בינואר 2005, "זורלו" נכנסה גם כשותפה בבעלות על תחנת הכוח, במקום החברה ההולנדית שפרשה מהפרויקט. החברה גם ביקשה להכניס את איש העסקים יוסי מימן כשותף לפרויקט, רשות החשמל התנגדה לצרפו, מאחר שהחזיק בבעלות על חברת EMG, שהייתה בעלת זיכיון מממשלת מצרים לייצוא גז לישראל.
בספטמבר 2005, שנה אחרי שקיבלה את המניות, מכרה חברת קצא”א 10% מהפרויקט לאיש העסקים ליאון רקנאטי, תמורת השקעה של 45 מיליון דולר. אך שנתיים אחר כך הוא פרש מהפרויקט. בסוף שנת 2006 נקבע מבנה הבעלות הסופי של השותפים בפרויקט, לקראת חתימה על הסבם המימון שלו. "דורי אנרגיה" החזיקה 18.75%, חברת "אדלקום" (חברת בת חברת "אדלטק") החזיקה 18.75%, חברת קצא”א 37.5% וחברת "זורלו" 25%. השותפים נדרשו להעמיד הון עצמי 140 מיליון דולר, כאשר שאר המימון גיוס מקונסורציום של בנקים וחברות ביטוח. באוגוסט 2006, הכריזה קבוצת דוראד על תחילת העבודות להקמת התחנה, אך עקב קשיים בחתימה על הסכם המימון, עבודות ההקמה התעכבו כשלוש שנים.
ביולי 2010, בעקבות אירועי המשט לעזה והמתיחות בין ישראל לבין טורקיה, החלה דוראד במגעים לצירוף חברת קבלן חדשה להקמת הפרויקט, במקום או לצד זורלו הטורקית. בעיקר עקב חששם של הגורמים המממנים את הפרויקט. במקום זורלו נבחר תאגיד האנרגיה הבריטי וודגרופ לביצוע עבודות הקבלנות של הפרויקט תמורת 870 מיליון דולר. זורלו המשיכה להחזיק 25% מהבעלות.
בסוף 2010 הגיעה החברה לסגירה פיננסית, וחתמה על הסכם מימון ל-80% מעלות ההקמה, עם בנק הפועלים וכלל ביטוח. עבודות ההקמה החלו בשנת 2011, והרצתה החלה בקיץ 2013 כאשר חוברה לרשת הארצית ביכולת הפעלה חלקית, לצורך גיבוי בתרחישי ביקוש קיצוניים.
בנובמבר 2010, רכשה חברת אלומיי קפיטל 40% מחברת "דורי אנרגיה" בתמורה לכ-50 מיליון שקל. דורי אנרגיה מחזיקה בכ-18.75% מהפרויקט, כך שחלקה של אלומיי קפיטל בפרויקט כולו היה באותה עת 7.5%. באפריל 2015, רכשה 9% נוספים מחברת "דורי אנרגיה" וחלקה היחסי בתחנת הכוח דוראד גדל ל-9%.
ביקורת וחשד למרמה
במרץ 2007, פרסם העיתון גלובס תחקיר על דוראד, בו חשף שאורי אדלסבורג מבעלי דוראד, הואשם בעבר בהונאה בכספי הסיוע הביטחוני ברכישת מסוקי יורוקופטר AS-565 פנתר עבור צה"ל. בתגובה מסר אורי אדלסבורג כי תיק החקירה בעניינו בארץ נסגר. למרות זאת ועדת המכרזים של משרד הביטחון אישרה פטור ממכרז לצורך רכישת חשמל מדוראד.
בדצמבר 2007, עתרה חברת או.פי.סי אנרגיה לבג"ץ נגד ממשלת ישראל, חברת קצא"א וחברת דוראד אנרגיה. במסגרת העתירה ביקשה להורות על ביטול הקצאת השטח במתחם קצא"א לתחנת הכוח דוראד, ולבטל את ההסכם של משרד הביטחון לרכישת חשמל מדוראד, בטענה שנחתמו ללא מכרז. התעשייה האווירית לישראל גם היא חתמה על הסכם ללא מכרז. ביולי 2008 דחה בג"ץ את העתירה.
בספטמבר 2008, הוציא בית המשפט המחוזי בתל אביב צו האוסר על חברת מקורות להמשיך בהליך המכרז לצורך רכישת חשמל מיצרן חשמל פרטי. זאת לבקשת חברת "דליה אנרגיות" שהקיצה את תחנת הכוח דליה, בטענה שהמכרז תפור לטובת דוראד. דוראד זכתה לבסוף במרכז של מקורות, אך ב-2016 חשף העיתון כלכליסט כי דוראז זכתה אף על פי שקיבלה הצעה זולה ב־10% מהמתחרה או.פי.סי אנרגיה.
באוקטובר 2013, פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת חריף על הפרויקט. מהדו"ח עלו חששות לאי סדרים מנהלתיים, ניגודי עניינים, תפירת חוזים, התחמקות מעריכת מכרזים והפרת נוהלי צינון. הדו"ח מתח ביקורת חריפה במיוחד על מינהל מקרקעי ישראל, שמסר את הקרקע, שטח של כ-74 דונם, לידי היזמים ללא תמורה. בעקבות דו"ח מבקר המדינה והטענה כי המדינה מצויה בניגוד עניינים בשל החזקותיה בתחנה (באמצעות חברת קצא"א הממשלתית), הורה משרד האוצר לחברת קצא"א למכור את החזקתה בתחנה. נכון לשנת 2020, המכירה טרם בוצעה.
בינואר 2016, הגישה חברת דורי אנרגיה תביעה נגד שתי השותפות בפרויקט החברות אדלקום וזורלו, בטענה כי קשרו קשר עם הקבלן שהקים את התחנה, חברת וודגרופ, לניפוח סכום חוזה ההקמה של התחנה. תוך שאדלקום וזורלו מקבלות את ההפרש בסכום של כ-140 מיליון דולר ומשלשלות לכיסן, מאחורי גבן של שתי השותפות הנוספות בתחנת הכוח, דורי אנרגיה וחברת קצא"א. התביעה עברה לבוררות בפני השופטת בדימוס הילה גרסטל, אך אדלקום וזורלו ביקשו לפסול אותה, מאחר שהתייעצה עם עורך דין, שמשרדו מייצג את אדלקום בנוגע לחקירת "תיק 1270" בה הייתה חשודה. בקשת הפסילה הגיעה לדיון בבית המשפט העליון, שקיבלה אותה והשופט בדימוס יצחק ענבר מונה במקומה במרץ 2019.
יחידות ייצור
תחנת הכוח דוראד בנויה באופן שונה ממרבית תחנות הכוח בישראל, וכוללת שתי קבוצות של שש טורבינות גז סילוניות (כ-50 מגה-ואט כל אחת) LM6000 pc sprint מתוצרת ג'נרל אלקטריק, המזינות בנוסף שתי יחידות קיטוריות, המאפשרות יכולת ייצור מרבית של 860 מגה-ואט (במרבית תחנות הכוח ישנן יחידות ייצור גדולות בהספק של כמה מאות מגה-ואט). תצורה זו מאפשרת גמישות תפעולית רבה יותר בהשוואה ליחידות הייצור הרגילות (ניתן להתאים את יכולת הייצור לביקוש המשתנה), ועמידות גבוהה יותר בפני תקלות (תקלה ביחידת ייצור גורעת רק חלק קטן מיכולת הייצור הכללית), אך מנגד, נצילות התחנה נמוכה יותר בעת הפעלת יכולת הייצור המלאה (47%–50%), בהשוואה להפעלת יכולת מרבית בתחנת כוח בעלת יחידות ייצור גדולות (49%–58%).
מודל כלכלי
הלקוחות העיקריים של דוראד הם משרד הביטחון, מקורות, שטראוס, אלביט, אוסם, תעשייה אווירית, בנק הפועלים, אמות השקעות, מלונות ישרוטל, מלונות פתאל, מד 1, חברת ג'י ישראל מרכזים מסחריים ועוד.
כאחת מ־3 תחנות הכוח הפרטיות הראשונות בישראל, נהנית דוראד מהגנות כלכליות שונות (הגנת ינוקא) על ידי מדינת ישראל.
במחצית השנייה של 2016, כשנתיים לאחר שהחלה לפעול, הרווחים הגבוהים שהציגה התחנה אפשרו לבעלי המניות בה להחזיר את רוב ההלוואות שהעמידו להקמתה.
בשנת 2018, ביקשה לראשונה לספק חשמל לצרכנים ביתיים, תחילה כפיילוט ל-15 אלף בתים באזור הדרום, במחיר נמוך ב-5% ממחיר חברת החשמל.
שותפות ים תטיס
כאמור בשנת 2004 חתמה דוראד על הסכם אספקה עם שותפות ים תטיס, שהחזיקה במאגרי מרי ונועה. אך העיכובים בהשלמת הפרויקט הפכו את ההסכם ללא רלוונטי. הגז במאגרי מרי ונועה התכלה בשנת 2012, ואליו התחנה החלה לפעול רק בשנת 2014. למעשה עבר בשנת 2006, שותפות ים תטיס חתמה על הסכמים למכירת רוב הגז שבחזקתה ללקוחות אחרים, בעיקר לחברת החשמל.
הסכם עם EMG לאספקת גז מצרי
בשנת 2005 החל משא ומתן עם חברת EMG, לאספקת גז טבעי ממצרים לתחנה. במהלך השיחות שנערכו בקהיר הודיעו נציגי דוראד לאנשי החברה המצרית כי אם לא יקבלו מחיר אטרקטיווי, בדומה לזה שקיבלה חברת החשמל מ-EMG, חברת קצא"א לא תאפשר לצינור הגז בין ישראל למצרים לעבור בשטחה. פעולה שלא תאפשר לבנות את הצינור ותעכב משמעותית את אספקת הגז לישראל, כולל לחברת החשמל. בדצמבר 2007 חתמה דוראד על עסקה עם חברת EMG, לאספקת גז טבעי לתחנה ל-15 שנה, בהיקף כ־2 מיליארד דולר. לאחר שהשלמת התחנה התעכבה ההסכם נפתח מחדש ו-EMG דרשה מחיר יקר יותר. בדצמבר 2009, נחתם הסכם חדש, בהיקף של כ־12.5 BCM (מיליארד מ"ק). החוזה אמור היה לאפשר לתחנה לפעול במשך 17 שנה החל מ-2013 ולספק כ־800 מגה־ואט חשמל, שהם כ־6.5% מכושר הייצור של חברת החשמל. אולם צינור הגז ממצרים לישראל חובל ב-2011 מספר פעמים והזרמת הגז נעצרה. באפריל 2012, הודיעה דוראד ל-EMG על ביטול חוזה הגז.
הסכם עם תמר
באוקטובר 2012 חתמה דוראד על עסקה עם שותפות תמר לאספקת גז טבעי לתחנה בהיקף של כ־11.2 BCM (מיליארד מ"ק). החוזה, בהיקף של כ-4 מיליארד דולר, היה למשך 16 שנים החל מ-2013.
הסכם עם אנרג'יאן
באוגוסט 2017 חתמה דוראד על עסקה עם כריש ותנין שבבעלות חברת אנרג'יאן לאספקת גז טבעי לתחנה בהיקף של כ־5.5 BCM (מיליארד מ"ק). החוזה לתקופה של 14 שנים ובהיקף של כ־0.7 מיליארד דולר, יאפשר לדוראד להוזיל את עלויות הגז בהתאם למתווה הגז שאושר בממשלה, המאפשר לחתום על הסכם עם ספק גז נוסף ולהפחית את כמויות הגז בחוזה עם תמר.
קסקדה
קסקדה (בגרמנית: Cascada) היא להקת יורודאנס, אלקטרו ופופ גרמנית שהוקמה ב-2004. חברי הלהקה הם הסולנית נטלי הורלר וכותבי השירים והמפיקים די ג'יי מניאן ויאן פיפר.
סינגל הבכורה של קסקדה "Miracle" הפך ללהיט, ואחריו הגיע "Everytime We Touch" שכבש פסגות מצעדים עולמיים ב-2006. כמו כן, הפך השיר לסינגל הדאנס הנמכר ביותר לאותה שנה וכן שבר שיאי מכירה בשוודיה. השיר הוא גרסת דאנס לשיר בעל אותו השם של הזמרת מגי ריילי.
ההצלחה המסחררת הבאה של הלהקה הייתה עם הסינגל "What Hurts the Most", שסימן את קסקדה ככוכבת העל של מוזיקת הדאנס. הסינגל הראשון מתוך אלבומם השלישי הנושא את שמו, "Evacuate the Dancefloor", הגיע למקום הראשון בטבלה הבריטית ובכך עקף את מייקל ג'קסון בשבוע שבו נפטר, וכן הופיע בראשי הטבלאות העולמיים.
נכון ל-2011, מכרה הלהקה כ-15 מיליון אלבומים ו-35 מיליון סינגלים ברחבי העולם. קסקדה היא להקת הדאנס במקום השני מבחינת ההורדות הדיגיטליות לאלבומיה בכל הזמנים. הלהקה זכתה, בין היתר, בתואר "ההרכב הגרמני המוכר ביותר" של טקסי המוזיקה העולמיים לשנת 2006.
2004-05: ההתחלה
כאשר הייתה נטלי הורלר בת 17, היא עבדה באולפן הקלטות ביחד עם תקליטנים שונים. בסופו של דבר, היא פגשה את דיג'יי מניאן ואת יאן פיפר וביחד הפכו השלושה ללהקה. במקור, שם הלהקה היה קסקייד (Cascade), אך בעקבות איום משפטי מצד הדיג'יי קסקייד (Kaskade), השתנה השם לקסקדה (Cascada). לאחר מכן, הוציאה הלהקה את השיר, "Bad Boy", שלא זכה להצלחה רבה.
בסמוך לכך, יצא סינגל הבכורה של הלהקה, "Miracle". השיר הפך ללהיט בינלאומי כאשר נכנס אל העשירייה הפותחת בצרפת, אירלנד, הולנד, אירופה, וכולי. בארצות הברית זכה השיר למעמד זהב על סך מכירות של למעלה מ-500 עותקים. בעקבות ההצלחה לה זכתה עם השיר, הוחתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים רובינס אנטרטיינמנט.
2005-07: Everytime We Touch
לאחר שהוחתמה הלהקה, הציעה לה חברת תקליטיה לבצע מחדש את "Everytime We Touch" של מגי ריילי. הלהקה נענתה בחיוב, וב-16 באוגוסט 2005, יצא השיר "Everytime We Touch". השיר הוא מעין גרסת דאנס של השיר המקורי. עם יציאתו, זכה השיר להצלחה חסרת תקדים כאשר נכנס לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100, וה-2 במצעד הסינגלים הבריטי. הוא אף כבש ארבע פסגות מצעדים שונות. כמו כן, הפך השיר לשיר הדאנס הנמכר ביותר לאותה השנה וכן שבר שיאי מכירה בשוודיה.
הסינגל האחרון מתוך האלבום היה "Ready for Love", שזכה להצלחה מתונה. כל השירים נכללו באלבום, Everytime We Touch.
2007-09: Perfect Day
בשנת 2007, יצא אלבומה השני של הלהקה, Perfect Day. האלבום זכה להצלחה רבה ואף הגיע למעמד כסף בבריטניה. הוא אף הגיע אל המקום ה-9 במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל הראשון מתוכו "What Hurts the Most", יצא לאור ב-21 בנובמבר 2007. השיר זכה להצלחה רבה כאשר נכנס אל מצעד הבילבורד הוט 100, ואל מצעד הסינגלים הבריטי. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי הכריז כי השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית, על סך מכירות של 500,000 עותקים. בבריטניה נמכר בכ-200,000 עותקים בסך הכל.
2009-10: Evacuate the Dancefloor
ב-3 ביולי 2009, יצא אלבומה השלישי של קסקדה, Evacuate the Dancefloor. האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע אל המקום ה-8 במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל הראשון מתוכו "Evacuate the Dancefloor", זכה להצלחה עולמית והפך ללהיט בינלאומי. הוא הגיע בשיאו אל המקום ה-1 במצעד הסינגלים הבריטי, וה-25 במצעד הבילבורד הוט 100. בארצות הברית נמכר השיר בכמיליון עותקים בסך הכל. בקנדה, זכה השיר למעמד פלטינה כפולה על סך מכירות של כ-160,000 עותקים.
בהמשך, יצא השיר "Fever", כסינגל השני מתוך האלבום. בסמוך לכך, יצא השיר "Dangerous" כסינגל השלישי והאחרון מתוכו. השיר זכה להצלחה פחותה מקודמיו.
2010-11: Original Me
ב-17 ביוני 2010, יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, Original Me. הסינגל הראשון מתוכו, "Pyromania" זכה להצלחה נאה כאשר הגיע אל המקום ה-8 במצעד שירי הדאנס של בריטניה. הסינגל השני "San Francisco" הצליח להגיע אל המקום ה-11 במצעד שבהולנד, וזכה להצלחה נאה גם כן.
לאחר מכן, ב-23 בספטמבר 2011, יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Au Revoir". השיר נכשל כאשר הצליח להיכנס אל שני מצעדים בלבד. לבסוף, יצא השיר "Night Nurse" כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום. בדומה לסינגל הקודם, גם סינגל זה לא זכה להצלחה כלשהי והצליח להיכנס אל שני מצעדים בלבד גם כן.
2012-13: The Best of Cascada ואירוויזיון
הלהקה יצגה את גרמניה בתחרות אירוויזיון 2013 לאחר שזכתה עם השיר "Glorious" בתחרות הלאומית "Unser Song für Malmö" לבחירת נציגות, אשר כללה 11 מתמודדים נוספים והצבעה במשקל שליש לציבור הצופים, שליש לציבור מאזיני הרדיו ושליש לצוות שיפוט. הלהקה זכתה במקום הראשון בהצבעת קהל הצופים במהלך הערב, במקום השני בהצבעת מאזיני תחנות הרדיו בשבוע שלפני, ובמקום השלישי בהצבעת צוות השיפוט במהלך הערב. בתחרות עצמה הופיעה הלהקה כשיר מספר 11, אחרי השיר הרוסי ולפני השיר הארמני, ובתום ההצבעה, הגיעה למקום ה-21 עם 18 נקודות בלבד.
באותה השנה, יצא אלבום האוסף The Best of Cascada, שזכה להצלחה נאה, והכיל בתוכו את מיטב להיטיה של הלהקה.
2014-הווה: המשך הקריירה
ב-28 במרץ 2014, הוציאה קסקדה חידוש לשיר "Blink". החידוש זכה להצלחה מתונה כאשר נכנס אל המקום ה-34 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני של בילבורד. בסמוך לכך, יצא השיר "Madness", שלא זכה להצלחה. בשנת 2015, יצא השיר "Reason", ושנה לאחר מכן השיר "Run" ו-"Playground".
בשנת 2016, השתתפה קסקדה בשיר "Praise You". בשנת 2018, הוציאה את השיר "Back for Good".
כנסיות בית הספר לאדריכלות של פסקוב
כנסיות בית הספר לאדריכלות של פסקוב (ברוסית: Храмы псковской архитектурной школы) הן אתר מורשת עולמית אונסק"ו הכולל אוסף של מונומנטים הממוקמים בעיר ההיסטורית פסקוב, על גדות הנהר ויליקיה בצפון-מערב רוסיה.
מבנים אלו, שתוכננו על ידי בית הספר לאדריכלות בפסקוב, מאופיינים בחללים קובייתיים, כיפות, מרפסות ומגדלי פעמונים, שמרכיביהם העתיקים ביותר הם מהמאה ה-12. מנזרים, כנסיות וקתדרלות משולבים בסביבה הטבעית על ידי גנים, חומות היקפיות וגדרות. בהשראת המסורות של האדריכלות הביזנטית ואסכולת נובגורוד, הגיע בית הספר לאדריכלות פסקוב לשיאו במאות ה-15 וה-16, והיה מהחשובים במדינה. סגנון זה שלט באבולוציה של האדריכלות הרוסית במשך חמש מאות שנים.
הכנסיות והמנזרים הוכרו כמורשת תרבותית עולמית בשנת 2019 בישיבה ה-43 של הוועדה למורשת עולמית ונוספו לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו.
אתר המורשת כולל עשרה מונומנטים של אדריכלות דתית, כנסיות וקתדרלות, כמו גם, במקרים מסוימים, חלק ממבני המנזרים סביב אלה, המייצגים את הסגנונות האדריכליים והאלמנטים הדקורטיביים שיצר בית הספר לאדריכלות פסקוב בין המאה ה-12 לתחילת המאה ה-17.הכנסייה המרכזית בפסקוב, קתדרלת השילוש, אינה נמנית עם המבחר מבין עשרת מבני הדת (מנזרים, כנסיות) הרשומים ברשימת המורשת העולמית.
חמשת השבטים המתורבתים
חמשת השבטים המתורבתים (באנגלית: Five Civilized Tribes) הוא מושג, שתיאר חמישה עמים ילידים בארצות הברית: צ'רוקי,, , (נקראים בפי האמריקנים גם קריק) ו שבתחילת המאה ה-19 למדו מנהגים מהמתנחלים הלבנים ויסדו יחסי שכנות טובה איתם. המנהגים שמוזכרים בדרך כלל הם: אוריינות, שלטון מרכזי, נצרות, השתתפות בשוק המשותף, חוקות כתובות, נישואים עם לבנים ושימוש בעבדים בשדותיהם. על המושג נמתחה ביקורת בגלל שימוש באתנוצנטריות להגדרת הציוויליזציות.
רוב השבטים הללו השתייכו לתרבות המיסיסיפי טרם הגעת האירופים.
את תהליך השינוי התרבותי של השבטים יזמו כבר ג'ורג' וושינגטון והנרי נוקס. צ'רוקי וצ'וקטו למדו את התרבות האירופאית-אמריקאית עוד טרם לכך.
וושינגטון ראה בעמים ילידים שווים ללבנים בכל, אך בעלי ארגון חברתי נחות יותר. הוא ניסח עקרונות מדיניות המעודדת תהליך של הפיכתם ל"מתורבתים" ותומאס ג'פרסון המשיך בו. ששת העקרונות היו:
הממשלה מינתה סוכנים, כמו שחיו בין הילידים, נישאו לנשותיהם והדגימו באופן אישי את צורת החיים של המהגרים.
מסלול הדמעות
חמשת השבטים המתורבתים חיו בדרום-מזרח ארצות הברית. במאה ה-19 אדמותיהם התחילו לעניין את המתיישבים הלבנים שהקימו תנועה לגירוש הילידים. ב-1830 חתם הנשיא אנדרו ג'קסון, שנתמך על ידי התנועה, על שהתקבל בקונגרס. החוק אילץ את הילידים לעבור במסלול הדמעות לגור בטריטוריה האינדיאנית (כעת מזרח מדינת אוקלהומה). רבים מהם מתו בדרך.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית צ'וקטו וצ'יקאסו נלחמו לרוב עם כוחות הקונפדרציה ושאר השבטים היו מפולגים בין שני הצדדים הלוחמים, דבר שהביא למיני מלחמת אזרחים בתוך שבט צ'רוקי.
במסגרת המעבר לטריטוריה האינדיאנית הובטח לילידים שהשטחים הללו לא ייושבו על ידי המתיישבים הלבנים. בפועל, ההבטחה לא קוימה גם טרם אישור הממשלה האמריקנית ב-1893 ליישב את האדמות שבהן ישבו צ'רוקי. ב-1907 אוחדו שטח הטריטוריה האינדיאנית ושטח אוקלהומה למדינת אוקלהומה ש"חמשת השבטים" הם רוב אוכלוסייתה.
רונית ורדי
רונית ורדי היא אשת תקשורת ויזמת ישראלית.
ביוגרפיה
רונית ורדי, נולדה וגדלה בעפולה. הוריה, מרדכי (קליין) ורדי וחסיה פרביאש, הם ניצולי שואה, שכל משפחותיהם נספו בשואה.
את דרכה העיתונאית החלה ורדי בנעוריה, ככתבת ב"מעריב לנוער". בהמשך עבדה תחת דב יודקובסקי, אדם ברוך ורינו צרור, אצלם התמחתה בעריכת כתבות פרופיל ותחקירים מגזינים וספרותיים.
נמנתה עם מייסדי העיתון "חדשות", שם ביצעה את התחקיר המפורסם, שליווה את הצילום של אלכס ליבק, ונודע כ"פרשת קו 300". מאוחר יותר שימשה כחברת מערכת ובעלת טורים פוליטיים ועסקיים מרכזיים, בעיתונים ובאתרי האינטרנט של "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"גלובס".
במקביל, יצרה והובילה ורדי תוכניות טלוויזיה, רדיו ואינטרנט, ובהן תוכנית האקטואליה בענייני עסקים וחברה - "הכסף מדבר", בערוץ 10. לצידה של ורדי הגישו את התוכנית עיתונאיות בכירות כמו סטלה קורין ליבר ולילך סיגן מ"גלובס", גילי דינשטיין מ"פורבס", עו"ד דבורה חן (לשעבר המשנה לפרקליטת המדינה), עו"ד יעל אלמוג (שהייתה יועצת בכירה לראש הרשות לניירות ערך) ועו"ד איילת ורבין (דירקטורית ומומחית לממשל תאגידי). בנוסף הייתה כתבת כלכלית בחדשות 10, עם תחילת שידורם ב-2003.
ורדי נמנתה על צוות מגישי התוכנית הפופולרית, "יש עם מי לדבר", בגלי צה"ל. בנתה והובילה קורסים אקדמיים ופופולריים בנושאי תקשורת-פוליטית ועיתונות-כלכלית. היא גם עורכת ומנחה כנסים העוסקים בתחומים הללו.
רונית ורדי כתבה וערכה שורה של ספרים שפורסמו על ידי הוצאות הספרים הגדולות בישראל. בין השאר כתבה את הספר "ביבי, מי אתה אדוני ראש הממשלה" בהוצאת כתר (1997), הביוגרפיה הבלתי-רשמית של בנימין נתניהו. הספר עורר תגובות סוערות, ועמד במרכזה של הצעת אי אמון שהוגשה ונדונה בכנסת. היא כתבה את הביוגרפיה של יוסי פלד, והשתתפה בכתיבת הספר "אנו היהודים החילונים" עם הסיפור האוטוביוגרפי שלה, "מחגיגות סוף השואה" (הוצאת ידיעות אחרונות-ספרי חמד). ורדי גם ערכה את הספר "הפסיכולוגיה של הפרסום", שכתבה טלי פרידמן להוצאת גלובס וזאת, כאמור, לצד עריכה והפקת ספרים אחרים.
ורדי הקימה את "הקרן לקידום יזמות נשים בהייטק" ויצרה מסגרת ייחודית שהפגישה אנשי עסקים ממרכז הארץ עם אוכלוסיות חלשות בפריפריה.
מתגוררת בתל אביב.
תאודורה מתפרעת
תאודורה מתפרעת (באנגלית: Theodora Goes Wild) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1936, בבימויו של ריצ'רד בולסלבסקי, עם איירין דאן ומלווין דאגלס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על בחורה בעיירה שמרנית שמפרסמת ספרים נועזים מבחינה מינית, בשם עט הידוע רק לה ומו"ל שלה. זו הקומדיה הראשונה של איירין דאן שעד אז שיחקה בתפקידים דרמטיים. היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. אוטו מאייר היה מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
תקציר העלילה
תאודורה לין (איירין דאן) היא מורה בת 24 בעיירה לינצ'פילד בקונטיקט. היא גדלה מגיל שלוש אצל דודותיה הרווקות ומשמשת גם כנגנית עוגב בכנסייה. לכאורה בחורה צנועה וחסודה אך בתוכה יש אופי מתמרד. היא כתבה את הספר "החוטאים" תחת שם העט קרולין אדמס. הספר מלא בתיאורים מיניים ארוטיים והתפרסם בכל ארצות הברית. בעל העיתון המקומי, ג'אד ווטרברי (תומאס מיטשל) החל לפרסם אותו בהמשכים מה שהעלה את חמתן של הנשים החסודות בחוג לספרות בראשותה של רבקה פרי (ספרינג ברינגטון). הן מאלצות אותו להפסיק לפרסם את הספר או שיחרימו את העיתון והוא נכנע מחוסר ברירה.
רק המו"ל שלה יודע מי היא באמת. היא נוסעת אליו לניו יורק ובמשרדו היא נפגשת עם המאייר של הספר, מייקל גראנט (מלווין דאגלס), שמתחיל לחזר אחריה וכמעט מצליח אבל ברגע אחרון היא בורחת ממנו וחוזרת ללינצ'פילד.
מייקל מגיע ללינצ'פילד ומתחיל לחזר אחריה בשקדנות. הם יוצאים לאכול דובדבנים בטבע ולדוג דגים והיא מתאהבת בו. כשהוא מרגיש שהיא מאוהבת, הוא משאיר לה מכתב פרידה וחוזר לניו יורק.
תאודורה מגיעה לדירתו בניו יורק ואז מתברר לה שמייקל נשוי/פרוד מאשתו אגנס (לאונה מריקל) אביו ג'ון (הנרי קולקר) הוא סגן המושל והוא רוצה להימנע משערורייה ומציע לתאודורה לחכות שנתיים עד שאביו יסיים את תפקידו. תאודורה מסרבת ומשנה טקטיקה ולהתפרע. היא הופכה לדוגמנית ומגלה לכולם שהיא הסופרת קרולין אדמס שכתבה את רב המכר הלוהט והופכת לידוענית.
לנשף עם המושל היא מתגנבת, פוגשת את מייקל ומתווכחת אתו והם לרגע מתחבקים לנוכח מצלמות העיתונאים. הדבר מתפרסם בעיתונים ואגנס תובעת גט ממייקל, כעת הוא חפשי.
ער"ן
ער"ן - עזרה ראשונה נפשית היא עמותה התנדבותית המעניקה שירותי תמיכה נפשית בטלפון ובאינטרנט לאנשים הזקוקים לאוזן קשבת. שירותי העמותה ניתנים באופן אנונימי ומידי לכלל הציבור הישראלי. מוקד ער"ן בטלפון מאויש 24 שעות ביממה בכל ימות השנה. מספר הטלפון הארצי הוא 1201.
בנוסף לקו הטלפון, ניתנים שירותים אינטרנטיים באמצעות סמס, צ'אט, וואטסאפ, דואר אלקטרוני ופורום, המאפשרים לקבל סיוע נפשי ותמיכה תוך שימוש בתקשורת כתובה. המוקדים מאוישים על ידי מתנדבים שעברו הכשרה מתאימה וביניהם דוברי שפות עברית, ערבית, אנגלית, רוסית, אמהרית, צרפתית וספרדית.
עמותת ער"ן מפעילה מוקדים בשלושה עשר סניפים ברחבי ישראל, שמונה סניפים נוספים בצפון אמריקה וסניף נוסף שאמור להיפתח באוסטרליה. בארגון פעילים למעלה מ-1,600 מתנדבים. ער"ן ממומנת ברובה מתרומות של חברות, גופים ציבוריים ואזרחים. כמו כן מקבל הארגון תמיכה מעטה מממשלת ישראל.
תולדות העמותה
עמותת ער"ן נוסדה בפברואר 1971 על ידי מריה ברטה זסלני לזכר בעלה, הפסיכיאטר ד"ר אריה זסלני. המוקד הראשון של ער"ן הוקם בחדר העבודה של אריה זסלני המנוח, בביתה של מריה זסלני בירושלים. את הקו איישו אנשי מקצוע ואקדמיה, עמיתיו של הד"ר זסלני. בהמשך הצטרפו סטודנטים לפסיכולוגיה ואנשים נוספים ללא רקע מקצועי, בעלי כישורי הקשבה ואמפתיה. הגב' זסלני פעלה לביסוס את הארגון ולהרחבתו. עד שנת 1983 הוקמו ארבעה סניפים נוספים: בתל אביב, בחיפה, בבאר שבע ובנתניה. תחילה פעלו הסניפים בסיוע משרד הבריאות והעיריות. ב-1983 איגד שמואל טולדנו את הסניפים לעמותה ארצית אחת, וכיהן כמזכ"ל הראשון של ער"ן.
במהלך השנים היו מספר פעמים שבהן נקלע הארגון למגבלות תקציביות. בשנת 2009 נקלעה עמותת ער"ן למשבר תקציבי ועמדה בפני סכנת סגירה, עקב המשבר הכלכלי העולמי שגרם לירידה משמעותית בהיקף התרומות לעמותה. ב-22 ביולי באותה שנה הודיעה העמותה כי המוקד הפסיק לפעול באופן זמני בשעות הלילה בין חצות לבין שמונה בבוקר בשל המצוקה התקציבית; זאת על אף שאלו השעות הנחשבות לקשות ביותר בקרב אנשים הנתונים במצוקה נפשית. מאוחר יותר חודש השירות לפונים בשעות הלילה.
מאז 2011 מנכ"ל העמותה הוא דוד קורן. .  במאי 2023 מונה שוקי אורן ליו"ר הוועד המנהל של ער"ן, החליף את גיורא בר דעה שהיה בתפקיד מ - 2016.
החל מ-27 ביולי 2012 שיחות טלפון אל מוקדי הסיוע הן ללא תשלום.
בשנת 1998 הוענק לעמותה פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
במאי 2022 נבחרה עמותת ער"ן לקבל את אות הנשיא למתנדב לשנת 2022. האות מוענק לעמותת ער"ן על תרומתה בסיוע נפשי לכל פונה ובכל מצוקה. האות הוקדש לאלו הפועלים לשותפות וסולידריות למען האדם, החברה והסביבה בשאיפה ליצירת חברת מופת במדינת ישראל.
פעילויות העמותה
ער"ן פועלת כגוף לאומי מרכזי בתחום סיוע נפשי ראשוני, לוקחת חלק בפרויקטים לאומיים ובינלאומיים בתחום בריאות הנפש, רווחה וחוסן לאומי. מגוון הפניות לער"ן הוא רחב וכולל בין היתר התמודדות עם טראומה, דיכאון, מצוקה כלכלית, משברי גיל ההתבגרות, בדידות, אלימות, התעללות, הפרעות אכילה, דימוי עצמי וזהות מינית, קושי בגידול ילדים, חרדה, ועוד. העמותה שמה לה למטרה להיות כתובת זמינה לכל אדם שחווה מצוקה רגשית. ער"ן מפעילה קווי טלפון ייעודים לניצולי השואה ואזרחים ותיקים, לקהילה החרדית, לחיילים, לבני-נוער ולצעירים. שירותי ער"ן באינטרנט מאפשרים קבלת סיוע נפשי ותמיכה רגשית באמצעות המילה הכתובה לכלל הציבור.
בין המיזמים של ער"ן נמצא "מצילים חיים על הפסים" - שיתוף פעולה עם רכבת ישראל שנועד להקטין את מספר ההתאבדויות ברציפי הרכבת. ער"ן גם שותפה ב"קואליציה הישראלית לטראומה" (ITS) שהיא ארגון גג של תאגידים ויחידים העוסקים בתחום הפסיכו-טראומה והחוסן. במסגרת זו מתקיימים פרויקטים משותפים של משלחות לסיוע ברחבי העולם בעת אסונות, פיגועים ואירועים רבי נפגעים, פעולות למען חוסנם של תושבי קווי העימות בצפון ובדרום בעת מלחמה ובמבצעי צה"ל.
עמותת ער"ן היא הארגון הלאומי המסייע לחברת מטא העולמית במניעת אובדנות בישראל דרך פייסבוק ואינסטגרם, שיתוף הפעולה בין הרשתות החברתיות של מטא לבין ער"ן מאפשר להתריע על מצבי סיכון הדורשים התערבות מידית ולהפנות את המשתמש לקבלת סיוע מקצועי. בשנת 2022 הורחב שיתוף הפעולה גם עם הרשת החברתית טיקטוק. שירי דניאלס, המנהלת המקצועית של ער"ן הפועלת במסגרת המועצה הלאומית למניעת אובדנות, עובדת בשיתוף פעולה הדוק עם מנהלת המדיניות בישראל כדי לזהות מצוקה ולמנוע הפצה של תופעות הקשורות לבריונות ולאובדנות ברשת.
עמותת ער"ן שותפה קבועה בדיונים בוועדות הכנסת (רווחה, בריאות, חינוך, שלום הילד, עולים ועוד) בנושא מניעת אובדנות, וכן שותפה בשדולה למניעת אובדנות שקמה בכנסת בשנת 2020.
עמותת ער"ן בשיתוף עם משרד הביטחון מפעילים קו ייעודי לחייל ולבני משפחתו (2201*). שירות זה משלים את שירותי בריאות הנפש המופעלים על ידי צה"ל, בכך שהוא מאפשר לחיילים ולבני משפחתם פניה אנונימית לקבלת סיוע מכל מקום ובכל שעה.
מאז פרוץ משבר הקורונה, הפכה ער"ן לחלק ממערך החירום הלאומי. לאור הזינוק הגדול במספר הפניות, נפתחו קווי חירום לסיוע נפשי, ותוגבר מספר המתנדבים בכל משמרת הן בקווי הסיוע בטלפון והן באמצעות האינטרנט.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה השיקה קו המיועד לישראלים דוברי רוסית השוהים באוקראינה. מתנדבי ער"ן, המאיישים את הקו המיוחד עברו הדרכות כחלק מההיערכות לפתיחת הקו וכדי לתת מענה מיטבי למצוקות הישראלים, לקשיים ולאי הוודאות שיחוו כאזרחים זרים באזור לחימה. הקו, שמספרו 972-76-884-4450+, נפתח לבקשת שגרירות ישראל באוקראינה, ובשיתוף הקואליציה הישראלית לטראומה. עם הימשכות הלחימה, גדל ב-15% מספר הפניות על רקע נפשי גם בישראל, הן אצל יוצאי ברית המועצות לשעבר - אוקראינים ורוסים, והן אצל ישראלים שאינם קשורים באופן ישיר לאזור הלחימה אך מראות המלחמה מציפים אצלם קושי רב.
עמותת ער"ן מקיימת שיתוף פעולה עם איגוד האינטרנט הישראלי על מנת להציע תמיכה רגשית ועזרה ראשונה נפשית לקורבנות בריונות ואלימות ברשת ופועלת להסרת תכנים פוגעניים בעלי אופי מיני ואלים. קו חם לתמיכה במקרים של פגיעות ברשת פועל 24 שעות ביממה.
בעקבות התפשטות מגפת הקורונה, שנת 2020 הייתה שנת שיא כל הזמנים במספר הפניות הכולל לקווי העמותה - מספר הפניות לער"ן זינק בשיעור של 50 אחוזים.
גל פיגועי הטרור במרץ ובאפריל 2022, גרם לעומס רב בקווי הסיוע של ער"ן. מספר הפניות ליום נע בין 1000–1500 של אנשים שחווים מצוקה נפשית, חרדות וחוסר ודאות עקב המצב.
במסגרת דיונים במפקדת אכ"א סוכם על הרחבת שיתוף הפעולה בקו לחייל כאלטרנטיבה לפתיחת קו ייעודי של הצבא ופרסומו בקרב החיילים והחיילות המשרתים.
איגוד הפרמדיקים בישראל המאגד את כל בעלי התפקידים בנושא רפואה ראשונית דחופה, פנה לער"ן בבקשה להקמת שירות תמיכה מיוחד, השירות בתמיכת הקואליציה הישראלית לטראומה.
במסגרת מיזם עולמי "אמיצים ביחד" (brave together), הושקה ביוני 2022 תוכנית חברתית כלל עולמית בשיתוף עם עמותת ער"ן. התוכנית בהובלת חברת מיבליין ניו יורק ובשיתוף עם קהילת המומחים בעמותת ער"ן, יזמה תוכנית חברתית שמטרתה לתמוך בצעירים החווים חרדה ודיכאון, לנפץ את הסטיגמה הציבורית סביב הנושא ולהגדיל את הסיכוי לאיתורה בשלבים מוקדמים. התוכנית מיועדת למתבגרים וצעירים המהווים קבוצה חברתית הממעטת לפנות לסיוע ולעזרה. מטרת שיתוף הפעולה היא יצירת פלטפורמה להעלאת המודעות לחרדה ודיכאון, לזיהוי סימני מצוקה בשלבים מוקדמים ולטיפול בהם. במסגרת התוכנית, הושק קמפיין דיגיטלי בהובלת כוכבי רשת שמטרתו להגביר את המודעות ולהנגיש את ערוצי הסיוע למי שזקוק לכך.
סבב הלחימה במבצע "עלות השחר" באוגוסט 2022, גרם לעליה של 40–60 אחוזים במספר הפניות למוקד ער"ן. בראיון שהתקיים באולפן ynet, סקר מנכ"ל עמותת ער"ן, דוד קורן, את ההשלכות הנפשיות של המבצע, העלייה ברמת החרדה והזינוק במספר הפניות למוקדי הסיוע הנפשי. בעקבות כך, החליטה השרה מירב כהן, על תוכנית חירום שבמסגרתה אזרחים ותיקים מכל הארץ יוכלו לקבל טיפול פסיכולוגי חינם. ד"ר שירי דניאלס, המנהלת המקצועית של ער"ן, התראיינה לכמה אמצעי תקשורת ונתנה עצות פרקטיות להורים המבקשים להתמודד עם חרדות הילדים עקב המצב הביטחוני. היא הגדירה את ההורים "כיפת ברזל הרגשית של הילדים".
לקראת כנס בנושא התמודדות נפש במגזר הדתי שיערך ב-8 בינואר 2023, התראיינה ד"ר שירי דניאלס, המנהלת המקצועית הארצית של עמותת ער"ן, באתר כיפה. בריאיון סיפרה על ההתמודדות עם שיחות שמתקבלות במוקד הפניות של ער"ן: "ער"ן הוא "ססמוגרף" של החברה הישראלית. בחגים ובתקופות של מתח ביטחוני יש עליה של עשרות אחוזים בפניות. הדגש על כך שצריך לעורר מודעות במגזר הכללי וכל שכן בציבור הדתי לאומי, לעודד את מתמודדי הנפש ואת הקהילות הסובבות אותם, לבקש עזרה כשקשה. המסר המרכזי בריאיון היה "לא להישאר עם התחושות לבד".
ב-1 בינואר 2023 הוגש לנשיא המדינה ורעייתו דו"ח ער"ן לשנת 2022. מהדוח עולה כי במהלך 2022 מתנדבי ער"ן העניקו סיוע ועזרה ל-300,883 פניות. נשים מהוות 62.5% מכלל הפניות. 78% מכלל הפניות היו למוקד הטלפוני ו-22% למוקד האינטרנטי. 84,247 מהפניות בשנה הזו עסקו בבדידות קשה כסיבה ראשית לפנייה. 7,221 פניות השנה עסקו במצוקה כלכלית ותעסוקתית. כ-20% מבני הנוער שפנו למוקד ער"ן דיווחו על מחשבות אובדניות. במהלך 2022 הוענק סיוע לכ-50,000 פניות מילדים, ממתבגרים ומצעירים עד גיל 24. מתבגרות עד גיל 17 פנו לסיוע בשיעור כמעט כפול ממתבגרים. בגילאי 25-35 שיעור פניות גברים גבוה מנשים ב10 אחוז, מגיל 65 ומעלה, מספר פניות נשים גבוה משמעותית מאילו של הגברים. למעלה מ-40% מהפניות לשירות המקוון של ער"ן הן מקרב הדור הצעיר. 20% מבני הנוער מדווחים על מחשבות אובדניות. עולה כי מתוך סך הפניות בעלות תוכן אובדני, בממוצע אחת מכל עשר שיחות מתפתחת לשיחת סיכון שבמהלכה מופעל נוהל חירום וחיי הפונה ניצלים.
בראיון שנתן דוד קורן, מנכ"ל עמותת ער"ן, באתר ICE, צוין כי שנת 2022 הייתה שנה מאתגרת מאוד עבור החברה הישראלית עקב המציאות הביטחונית, אתגרים מורכבים מבפנים ומבחוץ, מערכות בחירות המשקפות פילוג ושנאה ואלימות בציבור. דו"ח עמותת ער"ן לשנת 2022, מראה כי תמונת האלימות הגואה הנחשפת בתקשורת עולה בקנה אחד עם הזינוק בפניות לער"ן על רקע מצוקה נפשית חריפה, דיכאון וחרדה. בראיון שנתנה ד"ר שירי דניאלס, המנהלת המקצועית של ער"ן, לגלי צה"ל, אמרה שנקודת האור בדו"ח היא שיותר אנשים פונים שהם במצוקה ולא נשארים עם הכאב והמצוקות הנפשיות לבד.
החל מ-1 בינואר 2023 מפעילה עמותת ער"ן שירות סיוע נפשי לעולים חדשים בשיתוף משרד הקליטה הכולל מוקד במספר שפות: אנגלית, אמהרית, רוסית, צרפתית וספרדית. מטרת המוקד היא לתת סיוע נפשי מקצועי, מותאם שפה ותרבות לציבור שאינו דובר עברית בישראל.
בעקבות עליה במספר ניסיונות ההתאבדות של חיילים בצה"ל ובעקבות ניסיון ההתאבדות של חייל שהיה אמור להיות תחת השגחה צמודה במסגרת "נוהל אובדנות" שקיים בצה"ל, התראיינה ד"ר שירי דניאלס בינואר 2023 ל-ynet ואמרה שניתן למנוע התאבדויות של חיילים ויש דרכים לעזור להם. היא הדגישה שבשנת 2022 התקבלו בער"ן יותר מ-20 אלף פניות מחיילים שחוו מצוקה נפשית, מהן 600 שכללו מחשבות או כוונות אובדניות. חיילים מתקשים לפעמים לבטא מצוקה רגשית במילים, ולכן רצוי לשים לב להתנהגויות העשויות לרמז על מצוקה המחייבת התערבות. ניתן לזהות מצוקה באמצעות תשומת לב להתנהגויות של נסיגה, או לשינוי חד בדפוסים שאפיינו אותם טרום גיוסם לצבא. כשסימני המצוקה רבים, עוצמתם גבוהה ותדירותם עולה, צריכות להבהב בראשנו נורות אזהרה. אם חייל או חיילת ניסו בעבר להתאבד, הסיכון גבוה יותר. תמיכה מהסביבה היא גורם מגן וממתן מצוקה.
התנדבות
מתנדבי ער"ן מגיעים מרקע מקצועי מגוון. המתנדבים עוברים הליכי מיון ולאחריהם הכשרה ממושכת המקנה להם מיומנות להגשת עזרה ראשונה נפשית בטלפון או באינטרנט. חלק ממערך ההכשרה כולל ליווי המתנדבים, לאורך כל שנות התנדבותם, בסדנאות ובהרצאות שניתנות על ידי מנחים מקצועיים בנושאים שאליהם הם נחשפים מול הפונים לער"ן. הסיוע של המתנדבים בער"ן ניתן בתנאים של אנונימיות הן של הפונים והן של המתנדבים.
שותפים לדרך
הקואליציה הישראלית לטראומה" (ע"ר) ארגון גג של תאגידים ויחידים העוסקים בתחום הפסיכוטראומה והחוסן. נוסדה בפברואר 2002 מיסודה של פדרציית ניו יורק UJA. לעבודת הקואליציה שותפים כ-65 ארגונים, עמותות ומשרדי ממשלה – ביניהם עמותת ער"ן.
META ישראל (פייסבוק ישראל) - עמותת ער"ן היא הארגון הלאומי המסייע לפייסבוק העולמית במניעת אובדנות בישראל. שיתוף הפעולה בין פייסבוק לבין ער"ן מאפשר להתריע על מציבי סיכון הדורשים התערבות מיידית והפניה לקבלת סיוע מקצועי.
משרד הביטחון - משנת 2006 עמותת ער"ן בשיתוף משרד הביטחון וצה"ל מפעילים קו סיוע ייעודי לחייל ומשפחותיהם 2201* השירות לכלל המשרתים בצה"ל משלים את שירותי בריאות הנפש המופעלים על ידי צה"ל ומאפשר לחיילות וחיילים בשירות סדיר ובקבע ומשפחותיהם קבלת סיוע כל מקום ובכל שעה.
משרד הבריאות והמועצה הלאומית למניעת אובדנות תומכים קבועים בפעילות עמותת ער"ן.
המכללה האקדמית תל-חי וער"ן מקיימת במהלך שנת הלימודים האקדמית שיתוף פעולה ייחודי במסגרת המסלול ללימודי לחץ וטראומה בחוג לעבודה סוציאלית. הסטודנטים עוברים ראיונות אישיים וקבוצתיים בהתאם לנהוג בתנאי הקבלה להתנדבות בער"ן, ומוכשרים על ידי מנחים מעמותת ער"ן למתן מענה טלפוני לפונים במצוקה.
איגוד האינטרנט הישראלי ועמותת ער"ן מקיימים שיתוף פעולה עם המרכז לאינטרנט בטוח על מנת להציע תמיכה רגשית ועזרה ראשונה נפשית לקורבנות בריונות ואלימות ברשת ופועלת בשיתוף להסרת תכנים פוגענים בעלי אופי מיני ואלים. קו חם לתמיכה לפגיעות ברשת פועל 24 שעות ביממה.
ער"ן בשיתוף פעולה חברת אמדוקס עורכים קורסי הדרכה לבעלי תפקידים ומנהלים להכשרת עובדי החברה להתנדבות משמעותית בקהילה ובקווי ער"ן.
בשנת 2016 חברה רפא"ל לסניף ער"ן בכרמיאל בשיתוף פעולה במטרה להכשיר את עובדי רפא"ל להתנדבות משמעותית בקהילה ובקווי ער"ן. שיתוף הפעולה הוליד פתיחת שלוחה של ער"ן כחלק בלתי נפרד ממשרדי החברה בצפון. עובדי רפא"ל מהווים נדבך חשוב ומהותי תמהיל מתנדבי ער"ן בצפון.
חברת לייבפרסון מלווה את שירות ער"ן באינטרנט ומאפשרת להעניק תמיכה וסיוע בצ'אט באתר.
משרד הפרסום יהושע\TBWA ובעליו רמי יהושע מלווים את ער"ן מזה כשני עשורים, בכל האתגרים הפרסומים ותורמים להציג עת הפעילות של ער"ן לציבור הרחב ולהגביר את המודעות לעזרה נפשית וקבלת סיוע אנונימי ומיידי.
שיתוף פעולה חברתי של ער"ן עם חברת "כלל ביטוח" הושק בינואר 2023. במסגרת שיתוף הפעולה הוקם מרכז חוסן דיגיטלי נגיש לכלל הציבור בישראל. הפרויקט, באמצעות אפליקציית החוסן, יגדיל את החשיפה לקהל של למעלה ממיליון בתי אב בישראל, יאפשר למשתמשים רבים לקבל מידע וכלים להתמודדות בעת מצוקה נפשית. באמצעות האפליקציה ניתן יהיה גם ללחוץ על כפתור ולשוחח עם קווי הסיוע של ער"ן, של עמותת עלם, של נעמת ושל נט"ל.
שיתוף פעולה בין ער"ן לחברת מטרנה הביא להקמת שירות ייעודי  חדש לתמיכה רגשית באימהות ואבות אחרי לידה. השירות ניתן גם באמצעות שירותי הטלפון של ער"ן וגם באינטרנט (צ'אט, וואטסאפ ומייל). הצורך נבע מהמצוקות השונות וקשיים נפשיים עמם מתמודדים הורים בשנים הראשונות לאחר הלידה. לקראת פתיחת הקו הייעודי במאי 2023, קיבלו מתנדבי ער"ן  הדרכות  וכלים מתאימים למענה הרגשי בפניות מהסוג הזה.
החולמות
החולמות הוא סרט תיעודי בבימויה של אפרת שלום דנון העוסק בקולנועניות חרדיות ובתהליך המורכב של יצירה קולנועית בציבור החרדי. הסרט הופק על ידי יפעת פרסטלניק עבור ערוץ 8 וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי. התסריטאי ועורך הסרט הוא גילי א. דנון. הקרנת הבכורה שלו הייתה במאי 2011 בתחרות הרשמית בפסטיבל דוקאביב. הסרט השתתף בעשרות פסטיבלים בארץ ובעולם, בין השאר גם בפסטיבל פיפה בצרפת. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות, ובפרס מיוחד של חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע היהודי בבוקרשט. והיה מועמד לפרס סרט הביכורים בתחרות הקולנוע הדוקומנטרי של פורום היוצרים הדוקומנטריים.
עלילה
הסרט מתמקד בשתי נשים חרדיות, תקוה סטולוף, שחקנית חרדית בת 43 ובעלת סלון פאות, אם לחמישה ילדים המתגוררת בנווה יעקב בירושלים שהגשימה בגיל מאוחר את חלומה והייתה לשחקנית. השנייה היא רוחמה מנדליאל, במאית הסרט החרדי סגורים, אשת חסיד ברסלב ואם לחמישה ילדים, מתגוררת במודיעין עילית.
תקוה
תקוה היא שחקנית חרדית שמימשה בגיל מאוחר את חלומה להיות שחקנית. לדבריה, תמיד אהבה לשחק, אבל כילדה חרדית הלומדת בבית יעקב לא היו לה הזדמנויות לממש את חלומה, עד שנרשמה לבית ספר למשחק שביט (השוכן בבית דויסדון, שכונת הבוכרים, ירושלים).
תקוה, שבעלה הוא ראש כולל, מתמודדת עם ההסתייגות הציבורית מהמקצוע הזר לציבור, "שחקנית קולנוע". בסרט היא אומרת, "...אני חושבת מה יגידו בלויה שלי. שהייתי שחקנית. זה לא מורה, מחנכת... בעלי ראש כולל. אני שואלת את עצמי אם אני עושה כבוד. .אם לי יש כבוד". אחת מהסצנות מציגה את תקוה המשוחחת עם לקוחה של סלון הפאות שלה. הלקוחה תוהה מדוע היא צריכה להיכנס למקום שמעורר קונפליקט בציבור. היא מעלה את אחת הבעיות המרכזיות של העיסוק במקצוע שנוי במחלוקת והלא מקובל: "...יש כאלה שידברו על זה. שירימו גבה". החשש הוא מפני ערעור במעמד החברתי של משפחתה כתוצאה מעסוק כזה, דבר שעלול לגרום לה לנזק, למשל: פגיעה בשידוכים של ילדיה או בקבלה למוסדות לימוד. עם כל זאת, בריאיון לערב חדש אמרה תקוה שהסביבה "קיבלה את זה בכיף" גם אם כדבר יוצא-דופן.
רוחמה
רוחמה מנדליאל היא אישה חרדית העוסקת בהוראה, ובמאית. סרטה הראשון, "סגורים", קבל ביקורות שליליות בציבור וסיבך בחובות את יוצרותיו.
עלילת הסרט "סגורים" עוסקת בבתיה, בחורה חרדית שאמה, עטרה, היא מורה בכירה בסמינר בו היא לומדת. בתיה מתוארת בסרט כטיפוס לא שגרתי המחפש משמעויות בחיי הדת כמו שמחה והתחדשות בעבודת ה', מעבר לקיום המצוות הטכני. אמה לא מקבלת בעין יפה את ההתמרדות של ביתה נגד המוסכמות במקובלות.
יוצרות הסרט ניסו לתת לציבור מוצר שונה מהתסריט הידוע מראש של רוב הסרטים החרדים. השוני התבטא בסגנון הצילום של הסרט (צילומי תקריב), מודעות הרחוב, שבין השאר השתמשו לראשונה במילה "סרט", שימוש אליו נצרכו להיתר מיוחד, והקרנות באולמות יוקרתיים יותר. לראשונה הוקרן סרט חרדי בבית העם בירושלים. מי שהיוותה בעיה הייתה העלילה שביקרה באופן גלוי מוסכמות חרדיות.
רוחמה, מפיקת "סגורים", מודה בסרט בפני מרלין וניג, יוצרת חרדית אתה היא מתייעצת שהיא מודעת לכך שהסרט שלה הוא אחר ושונה. בסרט היא אומרת, "מה שחשוב לי זה ליצור מתוך המקום שלי כיצירה ולא מתוך מקום של מה שהקהל רוצה. אני מאמינה שיוצר אמיתי יוצר כשזה לא סתם. כשמשהו בוער לו מבפנים. אבל אולי זה מוקדם מדי". וניג מורידה אותה לקרקע המציאות: "את יוצרת מצד אחד, וחרדית מצד שני. אין לך חופש יצירה". לשיטתה, רוחמה מקדימה את המאוחר. ואכן, הסרט לא נחל הצלחה והותיר את יוצרותיו עם חובות של מאות אלפי שקלים.
מירה (קומיקס)
מירה (באנגלית: Mera) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בתור הכסף של הקומיקס בחוברת Aquaman #11 מספטמבר 1963 ונוצרה על ידי הכותב ג'ק מילר והמאייר ניק קארדי.
מירה היא מלכת אטלנטיס ואשתו של ארתור קורי, גיבור-העל שידוע בכינוי אקוומן. נוסף לכוחות העל-אנושיים והטלפתיים כמו לבעלה, מירה מחזיקה בכוחות קינטיים המאפשרים שינוי צורתם של מים לכדי מבנים מוצקים, וכן באפשרותה לערוך מסעות בין-ממדיים למקום הולדתה, מושבת כליאה לתושבי אטלנטיס הנמצאים בגלות. בהמשך, סיפור המקור שלה עודכן בחוברות "היום הבהיר ביותר" של שנים 2010–2011. אחותה התאומה של מירה, הילה, ידועה כנבלת-העל סירנה.
דמותה של מירה בסרטי היקום הקולנועי של DC "ליגת הצדק" ו"אקוומן" גולמה בידי השחקנית אמבר הרד. אלנה סאטין גילמה את דמותה בסדרת הטלוויזיה "סמולוויל".
מקור ראשוני ומשוכתב
בהופעתה הראשונה, מירה הוצגה כמלכת "ממד אקווה", שנמלטה לאחר השתלטותו של הנבל לירון על הממלכה. בכדור הארץ, נתקלה מירה בגיבורים האטלנטיים אקוומן וגארת'/אקוולאד, שהסכימו לעזור לה לחזור לכס המלכות. הם נלכדו בידי לירון, שמובס כאשר שדת המים קוויספ משחררת את השלושה, ואקוומן מנצל את חולשתם של תושבי ממד אקווה לעופרת. מירה ויתרה על מלכותה מרצון, ועברה להתגורר באטלנטיס. במהלך הרפתקאותיהם המשותפות, אקוומן ומירה פתחו רגשות רומנטיים זה כלפי זה, והם התחתנו. זמן מה לאחר מכן, בנם המשותף של מירה ואקוומן נולד בשם ארתור קורי הבן.