cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הכתרת מלכי בריטניה
הכתרה כקיסר
הודו הייתה מושבה בריטית החל מן המחצית השנייה של המאה השמונה עשר ועד לשנת 1947, אז הכריזה הודו על עצמאותה. אולם התואר קיסר הודו ניתן לראשונה רק למלכה ויקטוריה.
ויקטוריה קיבלה את התואר קיסרית הודו בשנת 1877 מבלי שנכחה בטקס הכתרה רשמי. אף הבא אחריה, אדוארד השביעי, לא הוכתר בטקס רשמי בתואר הזה. ג'ורג' החמישי, לעומתם, ביקר בהודו לרגל הכתרתו יחד עם אשתו בשנת 1911. חצר המלכות, או ה"דורבאר", לא התקיימה בכלכותה (בירת הודו נכון לאותה עת), אלא בדלהי, זאת מסיבות פוליטיות. כדי שלא לקיים טקס משיחה וטקס הכתרה, שהם טקסים דתיים נוצריים במהותם, בלב אומה הינדית, נכנס המלך ג'ורג' החמישי לחצר כאשר על ראשו כתר המלכות. כיוון שהחוק בבריטניה אוסר על הוצאת תכשיטי המלכות מתוך המדינה, היה צורך ליצור כתר מיוחד לכבוד הטקס, הידוע מאז בשם הכתר הקיסרי של הודו. לאחר שהוכרז על כניסתו של הקיסר לתפקידו, נשבעו לו אמונים כל נסיכי הודו. מאז הוכרזו החלטות מדיניות מסוימות בדורבאר (חצר המלך), כגון ההחלטה להעביר את הבירה מכלכותה לדלהי. הסיבה האמיתית לקיום הדורבאר הייתה כדי להכריז על שינויים מדיניים ולהפגין את כוחו של הקיסר ולא כדי להכתיר את הקיסר. טקס דומה לא התקיים מאז והתואר הקיסרי ננטש על ידי ג'ורג' השישי בשנת 1948 (שנה לאחר הכרזת עצמאותה של הודו).
האחים בדיר
מונדיר, מוזהר ושאדי בדיר (נולדו ב-1975, 1976 ו-1981 בהתאמה) הם שלושה אחים ערבים ישראלים עיוורים מלידה מכפר קאסם. השלושה התפרסמו בתחילת שנות ה-2000 בעקבות שורה של מעשי פריקינג שביצעו כאשר פרצו למרכזיות בזק, גלי צה"ל, פלאפון וחברות תקשורת נוספות. הפרשייה הייתה פרשיית עבירות המחשב מהמסובכות ביותר בישראל, ובחקירת המשטרה הצטברו מעל 40,000 מסמכים, אלפי קלטות על פעילות האחים בדיר ומאות עדים במטרה להרשיע אותם. על פי הערכות האחים בדיר הרוויחו כ-20 מיליון ש"ח במסגרת ביצוע העבירות.
האחים הורשעו בעבירות שונות ובין היתר: הטרדה על פי חוק הבזק, התחזות לעובד ציבור, חדירה למחשב, עבירות על חוק המחשבים ועוד. על מונדיר נגזרו 5 שנות מאסר בפועל וקנס של 75 אלף ש"ח, בהמשך ערער לבית המשפט העליון ועונשו הופחת, על מוזהר נגזרו 6 חודשי עבודות שירות ו-25 אלף ש"ח קנס, ועל שאדי 3 חודשי עבודות שירות.
חייהם המוקדמים
האחים בדיר הם עיוורים מלידה שנולדו וגדלו בכפר קאסם. אימם חלימה אשר הייתה מעוניינת שילדיה ישתלבו בחברה, החליטה לשלוח אותם לבית ספר רגיל וללא מקלות נחייה או כלבי נחייה. בילדותם התנכלו להם ילדים אחרים איתם למדו בעקבות נכותם.
שנות ה-90
במהלך שנות ה-90 ביצעו האחים בדיר מגוון רחב של הונאות ועבירות שונות לדוגמה:
המעצר והמשפט
האחים סירבו להסביר את הטכניקות בהן השתמשו ואנשי הביטחון לא הצליחו לפענח את השיטות בהן פעלו. כך כתבה השופטת סביונה רוטלוי בהכרעת הדין:"'מיוחסת לנאשמים עבירה של פריצה למחשבי מרכזיה, באמצעות הקשת סדרת ספרות וסימנים על גבי מכשיר הטלפון, המחובר למרכזיה. מכשיר הטלפון במקרה זה שימש כמעין מקלדת מחשב מרוחקת, אולם את פשרם של אותן ספרות וסימנים לא הצליח איש ממומחי התביעה וההגנה לפענח...'"במהלך המעצר נאסר על האחים לחייג בטלפון בעצמם וסוהר חייג עבורם, כמו כן התיק נגדם נוהל ממחשב נייד שאינו מחובר לרשת מחשש שיצליחו לחדור אליו ולשנות את המידע שבו.
ב-4 בספטמבר 2001 הורשעו שלושת האחים בדיר בעבירות של חדירה לחומר מחשב כדי לעבור עבירה, ניסיון לקבלת דבר במרמה, התחזות לעובד ציבור, התחזות, קבלת דבר במרמה, קשירת קשר לביצוע עוון, ניסיון להאזנת סתר, הטרדה על-פי חוק הבזק והתחזות לאדם אחר. על מונדיר נגזרו 5 שנות מאסר בפועל וקנס של 75 אלף ש"ח, בהמשך ערער לבית המשפט העליון, עונשו הופחת והוא שוחרר באופן מיידי, על מוזהר נגזרו 6 חודשי עבודות שירות ו-25 אלף ש"ח קנס, ועל שאדי 3 חודשי עבודות שירות.
בהכרעת הדין כתבה השופטת:"'אינני רואה אף אחד ממעשי מי מהנאשמים כמעשה קונדס חד פעמים. מדובר בעבירות רבות, שנועדו לשמש את הנאשמים במטרותיהם הכפולות: עשיית רווח בכל דרך והוכחה להם ולאחרים, כי חרף מוגבלותם הם מסוגלים לבצע מעשים יוצאי דופן בתעוזם ובבוטותם. בפני הנאשמים לא עמד כל מכשול בדרכם: לא הפגיעה בפרטיות אחרים, לא תחושת הטרור, שגרמו לאותם אנשים, לא זהות המתלוננים. הטלפוניה שימשה אותם לכל מטרה ונתנה להם, במידה מרובה, טעם ותבלין מיוחד לחיים כאשר כל האמצעים מקדשים את המטרה.'" עם זאת טענה בדיעבד השופטת שהקלה מאוד, בעונש, על האחים משום גילם הצעיר ונסיבות חייהם.
לאחר המשפט
לאחר המשפט האחים החלו לעבוד כיועצי אבטחת מידע עבור חברות כרטיסי אשראי וחברות טלקומוניקציה שונות במדינות ערב.
בשנת 2014, התוכנית "סיפור ישראלי" של גלי צה"ל הקדישה שעה שלמה לאחים בדיר בתוכנית מיוחדת על חייהם.
פרשת חשבוניות הדלק הפיקטיביות
בינואר 2013 נעצרו האחים מונדיר ומוזהר בחשד להפקת חשבוניות מס פיקטיביות בשווי 240 מיליון ש"ח בחברת "תזקיקים", חברת דלקים שהקימו. על פי רשות המיסים, האחים הרוויחו מכך כ-22 מיליון ש"ח. ב-6 באוקטובר 2015 הורשעו מונדיר ומוזהר, בעבירות מס, בנוסף מונדיר הורשע גם בשיבוש מהלכי משפט ותקיפת עובד ציבור. על מונדיר נגזרו שבע שנות מאסר וקנס של מיליון ש"ח ואילו על מוזהר נגזרה שנת מאסר אחת.
הלפרין
הלפרין (לעיתים גם הלפרן, היילפרין ואלפרין, ובהגייה רוסית גלפרין) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי. מקור שם המשפחה הוא מיוצאי העיירה היילברון. לשם זה וריאציות רבות.
{{פירושונים|* הלפרין
רבי-הרגליים
רַבֵּי-הָרַגְלַיִם (שם מדעי: Diplopoda) היא מחלקה של בעלי חיים במערכת פרוקי-רגליים. פרט בקבוצה זו נקרא "רב-רגל" או "רב-רגליים". בלשון העממית נפוץ גם הכינוי "מרבה רגליים" על פי השם המקראי.
רב-רגליים דומה בצורתו לחרק ארוך בעל פרקים לאורך גופו. כל פרק מכיל שני זוגות רגליים (בשונה מנדל אשר כל פרק בגופו מכיל זוג רגליים יחיד). ארבעת הפרקים הקדמיים בגופו של רב-הרגליים הם פרקי בית החזה, ובכל אחד מהם מצוי זוג רגליים אחד בלבד.
אבולוציה
רב-רגליים הוא ככל הנראה בעל החיים הראשון באבולוציה שיצא מהים לאדמה - כנראה לפני 420 מיליון שנה בתקופת הסילור. סביר להניח שהם ניזונו מטחבי עלים וצמחים וסקולריים פרימיטיבים.
יצור היבשה הקדום ביותר שנמצא הוא רב-רגליים נמודסמוס (Pneumodesmus), שהגיע לאורך של סנטימטר אחד בלבד וחי לפני 428 מיליון שנים (428 למ"ש) בתקופת הסילור. רבי-הרגליים הקדמוניים, בדומה לקיימים כיום, נשמו על ידי ספיגת חמצן ישירות מהאוויר אל הגוף דרך נקבים. חורים אלה הם העתיקים ביותר שנמצאו, ולפיכך מעריכים כי זהו היצור הראשון בעל מערכת נשימה שאפשרה נשימה מחוץ למים.
אזורי מחיה
בעל חיים זה חי באזורים לחים וניזון מרקב של צמחים. סביבתו הטבעית היא לרוב מתחת לאבנים (סביבה לחה ומוגנת יחסית לשטחים פתוחים). לעיתים ניתן למצוא מרבי רגליים בתוך בתים, אך שם הם מתים מרעב ויובש.
אמצעי התגוננות
להבדיל מהנדלים, רבי-הרגליים אינם בעלי ניבי ארס ולא נושכים. כאמצעי התגוננות מטורפים הם מתגלגלים למעין כדור או ספירלה דמוית קונכיית שבלול, וחלקם אף פולטים חומרים רעילים או מצחינים.
תנועה
לכל זוג רגליים מערכת שרירים אוטונומית, ושתי הרגליים בזוג נעות ביחד. תנועת הרגליים בכל פרק מוזזת במעט מן הפרק הקודם, דבר המונע מהרגליים להיתקל זו בזו, וכן גורם לתנועה דמוית הגל של כלל הרגליים.
תגלית 2021
ב-2021, באזור מכרות במערב אוסטרליה, בעומק של כ-60 מטר באדמה, התגלה מרבה רגליים עם 1,306 רגליים, שהוא בעל מספר הרגליים הגדול ביותר שנמצא עד כה, וכינויו Eumillipes Persephone. זו נקבה, שאורכה כ-9.5 ס"מ בלבד, ורוחבה כמעט סנטימטר. לראש צורת חרוט ויש לו מעין אנטנה. בעל חיים זה הוא ללא עיניים, המשתמש בחושי מגע וריח להתמצאות בסביבה, ובפיו הדומה למקור, אוכל פטריות.
אהרון גולדפינגר
אהרון (אהרל'ה) גולדפינגר (נולד ב-12 ביולי 1944) הוא מפיק, ועורך תוכניות טלוויזיה וסרטים. ההוגה והמפיק של תוכנית הטלוויזיה "פופוליטיקה", מפיק "סיבה למסיבה" ו"שעה טובה", ומהדמויות הדומיננטיות בהיסטוריה של הערוץ הראשון והתקשורת בישראל בכלל, בששת העשורים האחרונים.
ביוגרפיה
אהרון גולדפינגר נולד ב-12 ביולי 1944 וגדל בקרקוב שבפולין. בנם של שאול ורחל, ואח לנילי הרכבי – גולדפינגר. עלה לישראל ב-1950 ובגיל 16 נסע ללמוד בלונדון. עם סיום לימודיו, התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים. את השכלתו המקצועית רכש גולדפינגר בבית ספר לצילום וקולנוע בירושלים.
גולדפינגר מתגורר ברמת השרון, נשוי לעמיאלה (לבית תדמור) ולהם שלושה ילדים: טל, יועץ אסטרטגי והבעלים של חברת גולדפינגר תקשורת, מחברות הייעוץ התקשורתי הגדולות בישראל; דן, צייר, רועה צאן ואומן זכוכית ורון, צלם ועורך מוזיקלי. גולדפינגר הוא בן דודו של ראש עיריית חיפה יונה יהב.
קריירה
את דריסת הרגל הראשונה של גולדפינגר בתעשיית הקולנוע, עשה בהפקה ההוליוודית "הטל צל ענק" בכיכובם של קירק דאגלס, פרנק סינטרה וסנטה ברגר. הסרט צולם ברובו בישראל, ובאחד מימי הצילום, פגש אחראי הניצבים בגולדפינגר וביקש את סיועו. אנשי ההפקה זיהו את כישרונו, וקראו לו לסייע בהפקת סרטים נוספים. כך החל את הקריירה שלו כמפיק. "להט במים" היה הסרט הראשון בהפקתו. לאחר מכן הפיק את רק היום בכיכובו של זאב רווח וקומפוט נעליים.
בסוף שנות ה-60, עם הקמת הטלוויזיה הישראלית, לימים הערוץ הראשון, החל גולדפינגר את הקריירה שלו כמפיק בטלוויזיה. גולדפינגר היה שותף לצוות ההקמה של הערוץ הראשון (הטלוויזיה הישראלית), ושותף לשידור הראשון והבלתי נשכח, שידור חי של מצעד צה"ל ביום העצמאות ה-20, במאי 1968. מאז, הפיק גולדפינגר וערך את ההפקות הגדולות ביותר של הערוץ והשידורים המיוחדים, ובהם: הפקות ימי העצמאות, שידורי המכביות, סיקור ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל ועוד. גולדפינגר היה מנהל אולפן במהדורת מבט ראשון וכן הוא יזם, ערך והפיק מאות משדרים מכל תחומי השידור – בתחומי החדשות, האקטואליה, הספורט והבידור.
גולדפינגר עומד מאחורי הפקתן של תוכניות הבידור הנצפות ביותר באותן שנים ובהן התוכניות שעה טובה, בהנחייתם של מני פאר ומאיר שלו, ששודרה בין השנים 1979-1984; סוף שבוע עם ירון לונדון; תוכנית האירוח המרכזית של הערוץ הראשון, סיבה למסיבה עם מני פאר, גידי גוב, אילי גורליצקי, ספי ריבלין, דודו דותן ורבקה מיכאלי (הפינה הסאטירית עם שלמה ניצן), והאגף הסגור כתב אפרים סידון בכיכובם של טוביה צפיר, אסנת וישינסקי, רבקה מיכאלי ועוד ותוכניות נוספות.
גולדפינגר תרם רבות גם לעולמות התרבות בישראל, והיה מעורב בהפקות מוזיקליות עם הזמרים שלום חנוך, יהודית רביץ, שלמה ארצי, אריק איינשטיין, נעמי שמר ועוד.
גולדפינגר אחראי לפיתוח פורמטים ותוכניות קונספט בתחומים רבים, שטרם נראו קודם בטלוויזיה הישראלית. הוא הגה ויזם את התוכנית פופוליטיקה, בהנחיית דן מרגלית ועם פאנל שכלל את טומי לפיד, אמנון דנקנר וישראל אייכלר, פורמט טלוויזיוני חדשני, שהיה הראשון לשלב ראיון פוליטי אינטראקטיבי המביא לידי ביטוי את הזירה הציבורית באמצעות שילוב של פאנל אורחים קבוע ומשתנה, המגלם את השונות הפוליטית והחברתית בישראל. התוכנית שילבה הופעות מוזיקה, המבוצעות באולפן על ידי זמרי פופ. פורמט זה יצר סדר יום תקשורתי חדש, והשפיע באופן דרמטי על אופי השיח התקשורתי והאקטואלי בישראל.
גם התוכניות משעל חם, בהנחיית ניסים משעל, ו"הקבינט" עם דנה ויס בערוץ השני, פוליטיקה, עם יעקב אחימאיר, בערוץ הראשון, מועצת החכמים והמטה המרכזי, עם נדב פרי, בערוץ עשר, הן פרי יצירתו של גולדפינגר.
גולדפינגר הפיק את הסרטים הדוקומנטריים "יואל, ישראל והפשקיוולים" (בימוי לינה צ'פלין) וכן "מדינת אכזיב – מקום של אהבה" (בימוי אתי וויזלטיר) אשר שודרו בערוץ 8.
גולדפינגר הפיק וערך בשנת 1999 את שידור תחרות האירוויזיון מירושלים. איגוד השידור האירופאי ציין משדר זה כמשדר היפה ביותר של אותה שנה.
בשנת 2006 פרש גולדפינגר מרשות השידור, ומאז הוא מפיק סרטים ותוכניות עבור ערוץ 8, ערוץ 10, ערוץ 2 וכן עבור הערוץ הראשון.
49 שנים אחרי שהיה שותף לפתיחת שדורי הערוץ הראשון, סגר גולדפינגר מעגל, כאשר הפיק את "סיבה למסיבה עם רבקה מיכאלי", המשדר האחרון ששודר בערוץ הראשון, לפני סגירת רשות השידור בשנת 2017.
פרסים
גולדפינגר זכה בפרס ורד הזהב היוקרתי זכה בציון לשבח בגין הפקת התוכנית "טוביה על הגג" במסגרת תחרות תוכניות טלוויזיה מכל העולם אשר נערכה במונטריי, שווייץ בשנת 1992.
כמו כן, זכה גולדפינגר פעמיים בפרס כינור דוד, המוענק ליוצרים בתחומי עשייה שונים בתרבות הישראלית, ואף זכה בפרס ישראל של הסוכנות היהודית עבור משדרים מיוחדים אשר חינכו לקרב בין פלגים בחברה הישראלית.
צ'י
צ'י (סינית מסורתית: 氣; סינית מפושטת: 气; פין-יין: qì; וייד-ג'יילס: ch'i) הוא מושג מהתרבות הסינית המתאר את כוח החיוּת הטבוע בכל היצורים החיים והצמחים. מילולית ניתן לתרגם את המושג גם ל"נשימה", או "אוויר". ניתן למצוא מושגים דומים בתרבויות אחרות, והוא דומה במידת מה לפראנה מהפילוסופיה ההודית ולמושג "נפש" בקבלה. המושג צ'י משמש רבות ברפואה הסינית ובמספר אומניות לחימה סיניות, לדוגמה טאי ג'י צ'ואן וצ'י קונג.
קאי מונק
קורות חייו
קאי מונק נולד למשפחת פטרסן באי לולנד (Lolland) בדנמרק, ולאחר מות הוריו גדל אצל משפחת מונק. מ-1924 ועד מותו כיהן מונק ככומר בוודרסו (Vedersø) במערב יוטלנד, מחזותיו הוצגו בעיקר בשנות ה-30 של המאה ה-20, למרות שרבים מהם נכתבו בעשור שלפני כן. רבות מיצירותיו עוסקות ב"דיון על הפילוסופיה על החיים" (דת – מרקסיזם – דרוויניזם), האופייני לחלק גדול מחיי התרבות בדנמרק בתקופתו.
צ'י
אין כל הוכחה לקיומו של הצ'י. הרפואה הקונבנציונלית והמדע אינם מקבלים את הסברות אודות קיומו.
קאי מונק
קורות חייו
במקרה אחד בתחילת שנות ה-30, ששב ורדף אותו שנים מאוחר יותר, הביע מונק הערצה להיטלר על כך שאיחד את הגרמנים, וייחל להופעתה של דמות דומה שתאחד את הדנים. אף על פי כן, מונק הביע סלידה גלויה מהיטלר (ומוסוליני) בעקבות רדיפת יהודי גרמניה ומהלכיו של מוסוליני באתיופיה. ב-1938 פרסם העיתון הדני Jyllands-Posten בעמוד הראשי שלו מכתב גלוי שכתב מונק למוסוליני ובו מתח ביקורת על רדיפות היהודים.
צ'י
הצ'י בפילוסופיה הסינית
הטקסט המוקדם ביותר בו יש התייחסות למושג צ'י נמצא בבמאמרות של קונפוציוס (מהמאה ה-5 לפנה"ס), שם משמעותו היא "נשימה". כאשר הוא מחובר למילה הסינית לדם נוצר המושג שוּאֶה-צ'י (מסינית: 血氣, פין-יין: xue–qi) המתאר תכונת אופי מסוימת הדומה למזג:
קאי מונק
קורות חייו
מונק היה מתנגד חריף של הכיבוש הגרמני של דנמרק (1940–1945), זאת למרות התנגדותו התמידית לרעיון הדמוקרטי כשלעצמו והטפתו לרעיון של "דיקטטור נורדי", אשר יאחד את המדינות הנורדיות וישמור על הנייטרליות שלהן בעתות של משבר בינלאומי. מחזותיו  Han sidder ved Smeltediglen ("הוא יושב ליד כור ההיתוך") ו-Niels Ebbesen היו מתקפה ישירה על הנאציזם. האחרון מתאר את דמותו של נילס אבסן, אציל דני מימי הביניים שנחשב גיבור לאומי בדנמרק על כך שרצח את הרוזן גרהארד ה-3, כובש דנמרק. מחזה זה נתפש כאלגוריה לכיבוש הנאצי של דנמרק. למרות הפצרותיהם של חבריו, לא ירד מונק למחתרת והמשיך להטיף נגד הדנים אשר שיתפו פעולה עם הנאצים.
צ'י
הצ'י בפילוסופיה הסינית
הפילוסוף מו דזה השתמש במילה צ'י כדי לתאר גז רעיל הנפלט מפגרים שלא נקברו כהלכה. בנוסף הוא תיעד כיצד מנבאי עתידות צופים בצ'י של השמיים (ככל הנראה עננים) כדי לחזות בעתיד.
מנציוס, ממשיך דרכו של קונפוציוס, השתמש בביטוי צ'י כדי לתאר את מצבו הבריאותי ואת החיות של אדם. אותו הצ'י תואר כחיוני לערנות ושניתן לשלוט בו באמצעות כוח הרצון. אם טופח כהלכה, נטען שהצ'י מסוגל לצאת מעבר לגוף האדם ולהתפשט ליקום. ניתן גם להשפיע עליו באמצעות חיים מוסריים וטהורים בהתאם לכללי הקונפוציאניזם. אך לפי מנציוס ישנם גם כוחות המסוגלים להזיק לצ'י של אדם.
קאי מונק
מחזותיו
במחזותיו השתמש מונק לעיתים קרובות בנושאים היסטוריים. הוא הושפע מוויליאם שייקספיר, Adam Oehlenschläger, הנריק איבסן וג'ורג' ברנרד שו. כמחזאי, מונק נודע ב"דמויותיו החזקות", והוא שילב במחזותיו אנשים הנלחמים בחירוף נפש על האידיאלים שלהם (הטובים או הרעים). לדוגמה, במחזהו "En Idealist " (אידיאליסט) הגיבור הוא המלך הורדוס, שמאבקו לשמר את כוחו הוא המניע לכל מעשיו, עד אשר הוא מוכרע לבסוף ברגע של חולשה על ידי מבע של חסד כלפי ישו הילד.
מחזהו Ordet ("המילה") משנת 1925 נחשב לעיתים קרובות ליצירתו הטובה ביותר. זוהי התבוננות ייחודית (לפחות בעבור התיאטרון) בניסים, מנקודת מבטו של אדם שאינו מוכן להתכחש להם. משפחת חקלאים בדרגות שונות של אמונה מוצאת את עצמה משלימה עם שכניה באמצעות נס. הגרסה הקולנועית הראשונה של המחזה משנת 1943 נקראה The Word ובוימה על ידי גוסטב מולנדר. הגרסה הקולנועית משנת 1955 נקראה בשם הדני של המחזה Ordet ובוימה על ידי קארל תאודור דרייר. גרסה זו זכתה בפרסים רבים, ובכלל זה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-16 של ונציה ובפרס גלובוס הזהב לשנת 1956 עבור הסרט הזר הטוב ביותר.
מחזותיו של מונק, שרבים מהם בוצעו על ידי התיאטרון המלכותי הדני בקופנהגן ותיאטראות אחרים, הם:
צ'י
מקורות הצ'י בגוף
צ'י הוא אחד אולם יש לו מספר תפקידים. על פי הפילוסופיה המזרחית, לצ'י שבאדם שלושה מקורות:
המרידיאנים - ערוצי אנרגיה
על פי המטאפיזיקה הסינית העתיקה, כפי שהיא מתבטאת ברפואה המסורתית ובמיסטיקות השונות, ה"מרידיאנים" הם רשת מסועפת של ערוצי אנרגיה, החוצים את הגוף לאורך ולרוחב, ואשר בהם זורם הצ'י. המסורת הסינית משופעת בפרטים עליהם ועל הקשר שלהם, לכאורה, לתפקוד הגוף. תעלות הצ'י עוברות דרך איברי הגוף השונים, הפנימיים והחיצוניים, ויוצרות ביניהם חיבור וקשרי גומלין. קשרי גומלין אלה קיימים בין איברים הרחוקים אחד מן השני הן מבחינת מיקומם בגוף והן מבחינת התפקוד שלהם. הנחת היסוד ברפואה הסינית, בשיאצו ובתורות מזרח נוספות היא, שקיימת השפעה הדדית בין המרידיאנים השונים.
לפי התורה, בגוף 14 מרידיאנים בעלי נקודות דיקור. מתוכם 12 מרידיאנים (או נאדי בסנסקריט) עיקריים העוברים בגפיים, בגוף ובראש אשר מהם מסתעפים מרידיאנים משניים שקשורים אל הראשיים בקשרים הדוקים. לכל מרידיאן עיקרי יש "שלוחות" ברמות שונות של עומק בגוף. מהרדוד לעמוק: מרידיאני השריר והגידים - אלו מסלולים שטחיים של המרידיאן העיקרי ותפקידם להזין את הרקמות השטחיות. מרידאני חיבור - אלו שלוחות מהמרידיאן העיקרי שמחברות אותו לבן הזוג שלו במערכת המרידיאנים ולרוב לאיבר שקשור אל המרידיאן. ברמה הכי עמוקה קיים המרידיאן המתפצל - שלוחה של המרידיאן העיקרי שתפקידה להביא אנרגיות טהורות אל הראש. יש שמונה מרידיאנים הנקראים "נפלאים" או יוצאי דופן שמתוכם שני מרידיאנים בעלי נקודות דיקור מוגדרות (בניגוד לשש ה"נפלאים" הנותרים) החוצים את הגוף לאורכו באמצעיתו ונקראים Ren ו-Du. כלומר, לפי התורה ישנם 14 מרידיאנים שניתן להשפיע עליהם ודרכם ישירות בעזרת מחטי הדיקור, אולם יש מספר רב ומגוון של מרידיאנים בגוף אשר יוצרים רשת הנפשה שמחברת, מזינה ומווסתת את הגוף. כל נקודה שבה מצטלבים שני מרידיאנים או יותר, נקראת ביפנית טסוּבּוֹ (Tsubo), והיא מאפשרת "פתח הצצה" לזרימת הצ'י בגוף. כל הנקודות יחדיו משמשות לריפוי ברפואה הסינית, ובאמצעות דיקור סיני או לחיצות בשיאצו או טווינה (שני סוגי עיסוי - הראשון יפני והשני סיני), ניתן לאזן את הגוף, לשחרר חסימות אם הן קיימות, ולאפשר "זרימה אנרגטית טובה".
דוגמאות להשפעת איברים שונים על איברים אחרים באמצעות המרידיאנים, לפי טענות העוסקים בתחום:
דיסהרמוניה של הצ'י
על פי הרפואה הסינית, בצ'י שנמצא בתוך הגוף חלים שינויים ללא הרף. הטאואיסטים בסין האמינו, שהפרעה בזרימה החופשית של האנרגיה בגוף היא סיבת המחלות וההזדקנות. לכן, על מנת שגוף האדם יתפקד בצורה טובה, יש צורך ליצור איזון בין היין והיאנג ולאפשר זרימה אנרגטית חופשית של הצ'י בגוף.
חוסר או עודף בצ'י באיבר מסוים עלול לגרום למחלה או להפרעה תפקודית כלשהי. הרפואה הסינית ותורות המזרח מתמקדות בזיהוי סיבת ההפרעה, או החסימה האנרגטית הגורמת לסטגנציה, איתורה בגוף ושחרורה. הדבר נעשה באמצעות דיקור, לחיצה, מגע, או טיפול באמצעות תרופות או צמחים שיש עליהם מסורת של אלפי שנים כבעלי השפעה אנרגטית.
כל שינוי לרעה מקורו בדיסהרמוניה (יציאה משיווי משקל) של הצ'י. הרפואה הסינית ממיינת סוגים שונים של הפרעות בצ'י: ההפך מהסטגנציה היא הזרימה האנרגטית, אשר כמו החסימה אנרגטית, אינה מוגבלת רק לגוף פיזי. בכל חדר או מרחב, ולמעשה בכל היקום קיימת אנרגיית החיים.
התחום המתמחה בזרימה האנרגטית במרחב, באיתור חסימות אנרגטיות ובהתאמת המרחב לייעודו ולאנשים שבו, הוא תחום הפנג שואי.
תפקידי הצ'י
הצ'י מווסת בין יין ליאנג באמצעות שני תפקודים:
החזקה ואחסון (יִיני):
תנועות (יאנגי):
איברי הגוף וסיווגם
הרפואה הסינית מחלקת את איברי הגוף בשני אופנים: על פי חמשת היסודות של הרפואה הסינית: אש, עץ, אדמה, מים ומתכת.
על פי אמונת הרפואה הסינית, מעבר לתפקידו הפיזיולוגי של כל אחד מאיברי הגוף הפנימיים באחסון והעברת דם ונוזלי הגוף, הוא גם מייצר, מאחסן ומזרים את אנרגיית החיים - הצ'י. על-פי אמונה זו, הריאות, הכבד והכליות הם שלושת האיברים הפנימיים המושפעים ביותר מתרגול טאי צ'י, והבנת תפקידם של האיברים השונים ואופן זרימת אנרגיית הצ'י בהם היא המאפשרת, כביכול, אבחון וטיפול.
פנג שווי
פנג שווי הוא שמה של הגאומנסיה הסינית המסורתית הכוללת את סידור המרחב, בין אם עיצוב פנים הבית, עיצוב מבנים ואף תכנון ערים, באופן שיטיב עם זרימת הצ'י. לפנג שווי עקרונות רבים ולעיתים נחשב חלק מהדת הסינית העממית. רבים מעקרונותיו מתייחסים ליצורים מיתולוגיים שמקורם בדת זו.
דיקור סיני
דיקור סיני היא שיטה טיפולית שמקורה ברפואה הסינית הכוללת החדרה של סיכות קטנות לעור המטופל. שיטה זו מבוססת על תורת ערוצי הצ'י כפי שמתוארים ברפואה סינית. מבחנים קליניים הראו ששיטה זו אינה יעילה יותר מפלצבו.
תרגולים פנימיים
ישנם מספר ענפי וו-שו (אמנויות לחימה סיניות) ותרגולים פיזיים אחרים העוסקים בעקרונות רוחניים ותרגולי צ'י באופן מרכזי. אמנויות לחימה אלו מכונות אמנויות לחימה פנימיות (מסינית: 內家, פין-יין: Neijia), בניגוד לאמנויות לחימה חיצוניות העושות שימוש בכוח פיזי. אמנויות לחימה אלו מזוהות לרוב עם הפילוסופיה והדת הדאואיסטית.
כמו שאר תרגולי וטיפולי הצ'י, גם במקרה זה אין הוכחה ליעילותו או קיומו של הצ'י ככלל וספציפית ככלי התקפי או הגנתי בלחימה. עם זאת, מספר מחקרים מתחום הפסיכונוירואימונולוגיה הראו שתרגולים אלו, הכוללים מודעות מדיטטיבית לתנועה, מועילים לבריאות הנפש, מפחיתים את סיכויי הנפילה אצל מבוגרים, משפרים את התגובה החיסונית, מפחיתים את הסיכויים למחלת ריאות חסימתית כרונית ועוד. אותם מחקרים מייחסים תועלת זו לקשר בין המצב הגופני למצב הנפשי ולפעילות החיסונית, כפי שמתואר במודלים הפסיכונוירואימונולוגיים, ולא לקיומו של כוח החיים כפי שמתואר ברפואה הסינית.
צ'י קונג
צ'י קונג (סינית: 气功, פין-יין: qìgōng, מילולית: "שליטה בצ'י") היא אסופת תרגילים אקלקטית המתייחסת למושג הצ'י כפי שמובן ברפואה הסינית. תרגולי הצ'י גונג הם תרגולים פיזיים ללא יישום או כוונה לחימתית. יש המחשיבים את שאר האמנויות הפנימיות כסוגים שונים של צ'י קונג. תרגול הצ'י קונג נובע מהתפיסה הדאואיסטית אם כי נעשה בו שימוש גם בהקשרים בודהיסטים וקונפוציאנים. לפי התפיסה הדאואיסטית מטרת התרגול היא להגיע למצב המכונה וו-ווי, בו כל הפעולות של המתרגל מתואמות בהרמוניה עם העולם ויוצאות לפועל ללא מאבק פנימי או חיצוני.
בַּה גוּאַה ג'אנְג
בה גואה ג'אנג (בסינית: 八卦掌, בפין-יין: Bāguà Zhǎng) היא אמנות לחימה סינית פנימית המאופיינת בתנועות מעגליות וזריזות, כמו גם הליכה במעגל לצורך לחימתי. אמנות לחימה זו מזוהה גם היא עם עקרון הוו-ווי הדאואיסטי.
חלון ראווה
בחנויות בגדים בדרך כלל מוצגות בחלון הראווה בובות תצוגה דמויות אדם, הלבושות בבגדים ובאביזרי הלבוש הנמכרים בחנות.
בנוסף נתלים שלטי ומדבקות מחירים, מבצעים וקידום מכירות על הזגוגית או על המוצרים עצמם.
החלטה שעל בעלי או מנהלי החנות לקבל היא אם לנצל את חלון הראווה להצגת מגוון רחב ממוצרי החנות, או לשם קידום מכירתו של מוצר יחיד. דוגמה להחלטה זו ניתן לראות בחנויות ספרים, שבהן יש המציגות מגוון ספרים בחלון הראווה, ויש המציגות ספר חדש יחיד, שלחנות יש עניין בקידומו.
לעיתים חלון הראווה אינו אלא חלון המאפשר לראות דרכו את החנות.
ניווט אסטרונומי
לצורך החישובים משתמשים בסקסטנט, אלמנך, טבלאות ללקיחת תצפיות, טבלאות נוריס ובחלקן יש צורך בידע מוקדם.
שיטות לחישוב קו הרוחב
אחת מהשיטות לחישוב קו רוחב:
שיטה שנייה למציאת קו רוחב, דרוש מעט ידע מוקדם וספרות עזר:
פדמאסמבהאבה
פדמאסמבהאבה (בסנסקריט פירושו "נולד מהלוטוס"), הוא יוגי ורב-אמן טנטרה, אשר הביא את הבודהיזם הטנטרי לטיבט במאה ה-8. בבהוטן, בנפאל ובטיבט הוא מוכר יותר כגורו רינפוצ'ה ("מאסטר יקר ערך") אשר ההולכים בזרם הנינגמה מחשיבים אותו כבודהה שני ומייחסים לו מיתוסים רבים.
לגורו רינפוצ'ה היו נשים רבות, אך יֵשֶה צוגיאָל, יוֹגיני מפורסמת בטיבט, הייתה בת-לווייתו העיקרית בחייו. כאשה צעירה הייתה משרתת של המלך הטיבטי טְריסוֹנג דֶצֶן, וזה נתן אותה כ"מתנה" לגורו רינפוצ'ה כמנחת דהרמה על הסמכתו. מאז הייתה לתלמידה של גורו רינפוצ'ה, וקיבלה כמעט את כל לימודיו. בזכות תרגולה הגיעה להגשמה הגבוהה ביותר. עם גורו רינפוצ'ה הסתירה טֶרְמוֹת בכל רחבי טיבט ובמקומות אחרים.
טרנר והוץ' (סדרת טלוויזיה)
טרנר והוץ' (באנגלית: Turner & Hooch) היא סדרת קומדיה אמריקאית, המבוססת על סרט באותו השם משנת 1989. הסדרה, שנוצרה ונכתבה על ידי המפיק בפועל מאט ניקס, משמשת כסדרת המשך לסרט, והיא מופקת בשיתוף פעולה בין חברות ההפקה "20th Television" ו-"ABC Signature", בכיכובם של ג'וש פק, לינדסי פונסקה, קארה פיטרסון, ונסה לאנגיס, אנתוני רויביבר, ברנדון ג'יי מקלארן וג'רמי מגווייר.
הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-21 ביולי 2021.
תקציר העלילה
המרשל סקוט טרנר ג'וניור נאלץ לעבוד למורת רוחו בשיתוף פעולה עם כלב סורר בשם הוץ', שעבד עם אביו לפניו; אך עם חלוף הזמן, סקוט מגלה שייתכן שהוץ' היה השותף לו הוא נזקק, לאחר שהשניים, יחד עם שאר בני משפחת טרנר, מגלים שייתכן שמותו של סקוט טרנר האב לא היה מקרי.
פיתוח
בשנת 1990, פיתחה חברת ההפקות "Touchstone Television" פיילוט טלוויזיוני שהתבסס על הסרט "טרנר והוץ'", שהופקה על ידי חברת-האם שלה "Touchstone Pictures"; לפיילוט לוהקו תומאס פ. וילסון לגילום דמותו של סקוט טרנר והכלב ביסלי הכלב, ששב לגלם את דמותו של הוץ' מהסרט. עם זאת, לא הוזמנה סדרה מלאה, והפיילוט שודר כחלק מ"העולם המופלא של דיסני" ביולי 1990. בדצמבר 2019, הוכרז על פיתוח אתחול טלוויזיני לסרט על ידי היוצר והתסריטאי מאט ניקס, עבור שירות הזרמת המדיה "דיסני+ ולסדרה הוזמנו 12 פרקים; עוד דווח שהמפיק ג'וש לוי ייקח חלק בהפקת הסדרה. בינואר 2021, נמסר כי מק-גי יהיה אמון על בימוי פרק הפיילוט, במקביל להיותו מפיק בפועל.
ליהוק
בפברואר 2020, דווח על ליהוקו של ג'וש פק לגילום דמותו של סקוט טרנר. באותו חודש, דווח על ליהוקן של לינדסי פונסקה וקארה פיטרסון לצוות השחקנים הראשי. ב-6 במרץ 2020, דווח על ליהוקה של ונסה לאנגיס לצוות השחקנים הראשי. ב-22 בספטמבר 2020, יום תחילת הצילומים, הצטרפו אנתוני רוביבר, ברנדון ג'יי מקלארן וג'רמי מגווייר לצוות השחקנים הראשי, ואילו בקה טובין לוהקה לגילום דמותה של ברוק, תובעת מחוזית ובת זוגו לשעבר של סקוט טרנר. בינואר 2021, לוהק פול קמפבל לגילום דמותו של גריידי גרלנד, בעלה לשעבר של לורה טרנר.
צילומים
צילומי הסדרה התעתדו להתחיל ב-27 באפריל 2020, בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה. לפי לוח זמנים זה, פונסקה נאלצה להשתתף בצילומי הסדרה במקביל לצילומי הסדרה "מוקד 911: טקסס". מאוחר יותר, צילומי הסדרה נדחו ל-22 בספטמבר 2020, והסתיימו ב-19 באפריל 2021.
שידור
הסדרה התעתדה לעלות לשידור ב-16 ביולי 2021 בשירות הזרמת המדיה "דיסני+", בפורמט של שידור שבועי, ולהסתיים ב-1 באוקטובר 2021. עם זאת, בעקבות הצלחת הפצתה של הסדרה "לוקי" בימי רביעי, "דיסני+" הכריזה כי רוב תכניה המקוריים יועלו לשידור בימי רביעי להבא; כתוצאה מכך, הסדרה עלתה לשידור ב-21 ביולי 2021.
נטורפילוסופיה
נטורפילוסופיה (בגרמנית: Naturphilosophie; הלחם בסיסים של "נטורל" ו-"פילוסופיה", מילולית: "פילוסופית טבע") הוא זרם באידיאליזם הגרמני, ששגשג במהלך שלושת העשורים הראשונים של המאה ה-19. עיקר פיתוחו היה בעבודותו של פרידריך וילהלם שלינג בין השנים 1797–1799 כתגובה לפילוסופיה של פיכטה מורו. נטורפילוסופיה נקשרת לאידיאליזם המוחלט של הגל אשר הציע תפיסה מוניסטית של ההכרה והטבע. ההשקפה המטאפיזית שהציע שלינג לא זכתה להצלחה רבה לאורך זמן, אולם השפעתו ניכרת במחקרים המדעיים של התקופה, כגון האלקטרומגנטיזם. עם עליית המדע האמפירי בשנות ה-40 של המאה ה-19 הזרם הנטורפילוסופי היה נתון לביקורת הולכת וגוברת בשל המתודולוגיה האפריורית שלו, שאופיינה בספקולציות שאינן ניתנות לאימות לצד התעלמות מהשיטה הניסיונית.
רעיון כללי
שאלות היסוד של תורת ההכרה, כגון בעיית ההתאמה בין המושגים שבראשנו לעולם, מצריכות לפי שלינג חקירות מטאפיזיות שרק על בסיסן ניתן להשיב עליהן. בפרט, הנטורפילוסופיה התפתחו כדי לפתור את בעיית הדדוקציה הטראנסצנדנטלית, קרי שאלת האופן שבו מושגים אפריוריים בשכל מיושמים עבור התפיסות החושיות האפוסטריוריות, רבות הפנים. שאלות אלה מצריכות תאוריות מטאפיזיות בנוגע ליחס בין המנטלי והעולם הפיזיקלי, הסובייקט והאובייקט, הדבר כשהוא לעצמו או הנואומנון (noumenon) ועולם התופעות (phenomenon). בייסר טוען שניתן לסכם את הרלוונטיות של הנטורפילוסופיה כאפיסטמולוגיה נטורליסטית, המסבירה את סובייקט הידע ואובייקט הידע בתוך הטבע כשלם.
הנטורליזם של שלינג אינו מכניסטי. שלינג מתנגד לתפיסה הקרטזיאנית לפיה תכונת החומרים היא התפשטות במרחב והם משפיעים זה על זה על ידי מגע מכני שניתן לתיאור מתמטי מדויק. כמו כן הוא חולק על תפיסת הטבע המכניסטית של ניוטון ופיכטה המובילה לדואליזם בין הטבע, הוא עולם האובייקטים, הנתון לחוקים דטרמניסטיים ובין האדם התופס אותם, מנותק מהטבע ומשוחרר מהחוקים. בהקשר זה הוא מושפע מתיאור הטבע החומרי הדינמי של קאנט במאמרו Metaphysische Anfangsgründe der Naturwissenschaften (היסודות המטאפיזיים של מדעי הטבע) מ-1786, לפיו התנהגות החומר היא איזון בין שני כוחות, משיכה ודחייה. כפי שנראה בהמשך, שלינג יתאר את הטבע, מעבר לתיאור הקאנטיאני, כאורגניזם אחד גדול.
שלינג ובני זמנו, שראו את הפילוסופיה כמדע, חיפשו עיקרון אבסולוטי ראשוני ממנו ניתן יהיה לגזור את כל המערכת הפילוסופית. המניע העיקרי בבסיסו של פיתוח הנטורפילוסופיה הוא מציאת השקפה כוללת המסבירה את הטבע ואת ההכרה התופסת אותו, את הסובייקט, באופן שלא יהיה נתון למתח הדיכוטומי בין חומר למחשבה כמו בפילוסופיה הקאנטיאנית.
פיכטה ושלינג חולקים על תפיסת ה"עיקרון מוחלט" שיוכל לאחד את כל הפילוסופיה. לדעת שניהם, מושג האני הטראנסצנדנטלי הקיים כתנאי לכל הכרה בפילוסופיה של קאנט, אינו מספיק ברור. פיכטה, ב"תורת המדע" (Wissenschaftslehre) שלו (1794) מחזיק באי-תלות הסובייקט ובתפקידו הראשוני ובכך חושב להתגבר על הדואליזם הקאנטיאני. הוא למעשה מרחיב את הטענה של קאנט שהפעילות השכלית של הסובייקט יכולה להיות מובנת כחלק מעולם התופעות ולכן חייבת להיות חלק מהמציאות כפי שהיא לעצמה. הפילוסופיה תלויה אליבא דפיכטה בפעולה החופשית של הסובייקט. העיקרון המוחלט לפי זה הוא הסובייקט עצמו. שלינג אמנם רואה בעקרון האני, או התודעה העצמית, של מורו האידיאליסט פיכטה, התקדמות לקראת ניסוח העיקרון הראשוני, אולם גם אצל פיכטה הוא מוצא ניתוק בין הטבע, הדבר כשהוא לעצמו, הנתון לחוקים דטרמניסטיים, לאדם התופס ולעולם הרוח.
רקע התפתחותי
הפרויקט הנטורפילוסופי של שלינג יצא לאור ב-1797 עם פרסום הIdeen zu einer Philosophie der Natur (רעיונות לפילוסופיה של הטבע), והתפתח מאוחר יותר בפרסום Von der Weltseele (על נפש העולם) ב-1798 ו Erster Entwurf eines Systems der Naturphilosophie (מתאר למערכת של פילוסופית טבע) ב-1799.
את שלבי התפתחות הנטורפילוסופיה אצל שלינג ניתן לראות כשלבי של התנתקותו מתורת המדע האידיאליסטי של מורו. בצורתו הסופית והמוגמרת, לנטורפילוסופיה הנחות הסותרות את תורת המדע, בהן (הטבע קיים ללא תלות בהכרה) ונטורליזם טרנסצנדנטלי (הכל ניתן להסבר לפי חוקי הטבע, כולל אף הרציונליות של הסובייקט הטרנסצנדנטלי).
הספר רעיונות לפילוסופיה של הטבע הוא הניסיון הראשון של שלינג לפתח את הנטורפילוסופיה, בו הוא מבקש לתפוס את הזמן בו הממשי והאידאי, האובייקטיבי והסובייקטיבי, הנאומנה והפנומנה היו מאוחדים. זה השלב שלפני הרפלקציה, לפני ההתפלספות המדברת על עצמה. הוא טוען ששפינוזה היה הראשון שהתמודד עם בעיית הדיכוטומיה בין הסובייקטיקבי לאובייקטיבי. בעל נפש העולם שלינג מראה שמה שנחשב לאובייקטיבי הוא למעשה סובייקטיבי, ושניתן להגיע מהממשי לאידאי (בעוד שברעיונות לפילוסופיה של הטבע הוא הולך מהאידאי לממשי). גם כאן, כמו בספר הקודם, שלינג מסתמך על תצפיות וניסויים מדעיים וכן על תאוריות מדעיות. במאמר זה הוא טוען שאם מסתכלים על הטבע כשלם, הוא נתפס לא כמכני אלא כדינמי מאוד, ברמה האורגנית כמו גם באי-אורגנית, כמוהו כאורגניזם. ישנו סוג של 'כוח חיות' בבסיס כל המציאות (מה שכינו בעבר world soul), שהנפש והשכל אינם אלא רמות שונות של התפתחותו (אין הכוונה למושג של לייבניץ). בעולם הזה, הנתפס כאובייקטיבי, הסובייקטיביות כבר קיימת, האובייקטיבי והסובייקטיבי מאוחדים כבר בעיקרון הראשוני האבסולוטי.
מטאפורת האורגניזם החי המתארת את העולם כשלמות אחת הגדלה ומתפתחת באופן קבוע, היא מרכזית לנטורפילוסופיה, לפיה ישנו כוח חי הפועל דרך הטבע ויוצר בהתפתחותו את הצורות השונות של החומר, הצמחים, בעלי החיים, ולבסוף גם תודעה. תפיסת האורגניזם, בשונה ממנגנון מכני בו נוצרים דברים כתוצאה מסיבות חיצוניות, היא של משהו היוצר את עצמו, ומהווה את סיבת עצמו.
יצוין שתפיסה אורגנית זו של הטבע הייתה אמנם נוכחת אצל נובאליס, שלגל והלדרלין (הרומנטיקנים של ינה) אך רק באופן מרומז ועוברי. מחשבה זו נעשתה מפורשת וסיסטמטית רק אצל שלינג.
מחשבת הנטורפילוסופיה כוללת אפוא אותנו בתוך הטבע, כחלק משלם הבנוי מסדר עולה של פוטנציאלים שיש בהם קוטביות. כמו מגנט, בו הקטבים הם חלק בלתי נפרד מהשלם עצמו, ובכל זאת הם הפכים.
שני כתבים ראשונים אלו של שלינג על הנטורפילוסופיה (מ-97 ו-98) עדיין מראים בבירור את תלותו בתורת המדע ובאידיאליזם. רק בהקדמה למתאר למערכת של פילוסופית טבע מ-1799 שלינג כותב ששתי המערכות הפילוסופיות, הפילוסופיה הטרנסצנדנטלית, אשר מתחילה מהאגו המודע והחופשי וגוזרת ממנו את עולם הטבע וחוקיו, והפילוסופיה של הטבע, המתחילה מהטבע עצמו ומגיעה להופעתו החופשית והמודעת באגו, הן שתיהן שקולות ובלתי תלויות אחת בשנייה, ומהוות אספקטים שונים לאותה מציאות. הנטורפילוסופיה אמורה למעשה להסביר את הכל על בסיס כוחות טבעיים בלבד (כמו מדעי הטבע), ומעמדו אינו תלוי בפילוסופיה הטרנסצנדנטלית, כך שהוא מבטל את כל ההסברים האידיאליסטיים. כמו כן הוא אינו מתיר פניות לכוחות על טבעיים או נסתרים שאינם חלק מהטבע עצמו (מכאן, למשל, ביקורתו של שלינג לתאוריות ויטאליסטיות). שלינג למעשה מבקש להרחיב את העקרונות הנטורליסטיים לדרגות הגבוהות של התבונה, כך שגם היא תהיה לא יותר מתולדה של כוחות טבע הכרחיים.
בהמשך שלינג מרחיק לכת עוד יותר וטוען לעליונות הנטורפילוסופיה על הפילוסופיה הטרנסצנדנטלית, בספרו Allgemeine Deduktion des dynamischen Prozesses (היסק כללי של התהליך הדינמי) מ-1800. הוא מבקר את ההשקפה האידיאליסטית כמלאכותית ומופשטת, ההופכת את סדר הדברים, ושמה את מה שנחשב כראשון עבור הידיעה כראשון גם עבור הקיום. גם במערכת כמו זו שהוא מציע של פילוסופיה של הטבע יש מקום לאני הטרנסצנדנטלי, אולם רק כתוצאה, רק כתוצר מתקדם של הטבע עצמו.
יש להבין את המבנה הפנימי של הטבע כולו כפעילות יצרנית, שתוצריה הם האובייקטים הפיזיקליים. לשם כך שלינג מבקש לתפוס את הטבע בשני אספקטים אלה: מצד אחד כפעילות חופשית ויצרנית, בלתי מותנית (הטבע כסובייקט) ומצד שני כתוצר פאסיבי קבוע (הטבע כאובייקט). קבלת התוצרים הקבועים של הטבע אפשרית כאשר היצרנות של הטבע מוגבלת, וההגבלה הזאת חייבת לנבוע מתוך הטבע עצמו. מכאן שהטבע כתוצר הוא תוצאה של שתי נטיות הפוכות: היצרנות והגבלתה. המציאות, שהיא אחדותית והומוגנית ביסודה, החלה להתחלק ולעשות רפלקציה על עצמה ועל ידי כך נעשתה לבסוף אובייקט של עצמה. ההתחלקות הראשונה של המציאות מהווה בסיס להתחלקויות העוקבות, המגיעות בהמשך לניגודים הידועים מהמדע כגון המגנטיזם, המטען החשמלי, התגובות הכימיות והחומר האורגני, שהוא בעצם כהוכחה אמפירית להתנהגות הדינמית של הטבע. יוצא אם כך שבמובן מסוים שלינג לא נפטר לגמרי מהדואליות. אמנם הוא מאחד את מהות הסובייקט והאובייקט ובכך הולך מעבר לקאנט, אולם השניות הועברה לעיקרון הראשוני, למוחלט עצמו. האובייקטיבי והסובייקטיבי אינן ישויות שונות אלא אספקטים או תכונות של המציאות.
ב"מערכת של אידיאליזם טראנסצנדנטלי" (1800 ,System des transcendentalen Idealismus) שלינג מסביר איך נוצר הסובייקט החושב מהטבע במונחים של האני שמפצל את עצמו ובא לידי הכרה עצמית. הסינתזות, או התוצרים היוצאים מתהליך זה הם כאמור המהווים את עולם הטבע. ורסיה של המודל הזה של שלינג אומץ בפנומנולוגיה של הרוח של הגל. שלבים אלו, המביאים את עולם הטבע החומרי לקיום, הם לא מודעים, כמו גם הפעולה עצמה של האני המוחלט המציבה לו הגבלות, אינה באה עבורו לידי מודעות, ומכאן, לדעת שלינג, נובע הניגוד בין הדבר כשהוא לעצמו לידע התאורטי. משום כך אין למעשה לפילוסופיה גישה לידע על הטבע עצמו, שלא יכול להופיע כאובייקט של ידע. כאן שלינג מאמץ רעיון על האומנות מההוגים הרומנטיים פרדריך שלגל ונובאליס שהכיר בעיר ינה, לפיו האומנות היא הדרך להבנת מה שלא מופיע כאובייקט של ידע. עבודת האומנות היא אמפירית, היא מופיעה כאובייקט, וחייבת עם זאת להיות שיפוט חופשי של הסובייקט. האומנות יכולה להראות דברים שלא ניתנים להאמר. הפילוסופיה אינה יכולה להציג באופן פוזיטיבי את המוחלט שכן החשיבה המודעת המאפיינת אותה נובעת מהעמדה בה הזהות המוחלטת בין הסובייקט לאובייקט כבר אבדה בדרך להופעת המודעות. מחשבה זו על היחס בין הסובייקט לכוחות המניעים אותו שאינם נגישים לו בהכרה השפיעה על המחשבה של שופנהאואר, ניטשה ופרויד.
מעמד מדע הטבע לפי הנטורפילוסופיה
היחס לאינטואיציה השכלית (intellectual intuition) לעומת התפיסה החושית, יכול לשקף את המחלוקת בין קאנט, פיכטה ושלינג. תפקיד האינטואיציה השכלית הוא לתפוס את מה שאינו ניתן בחושים, את הדבר כשהוא לעצמו. לפי קאנט אין לנו ידע על הדבר כשהוא לעצמו וזאת מאחר שאין לנו את יכולת התפיסה הזאת. עבור פיכטה ושלינג הדבר כשהוא לעצמו אינו קיים כלל ובכל זאת יש תפקיד לאינטואיציה השכלית. פיכטה טוען, שכמו שיש תפיסה חושית בה הייצוגים מתייחסים לאובייקטים ונעשים ייצוגים של משהו, כך חייבת להיות אינטואיציה שכלית, דרכה הייצוגים מיוחסים לסובייקט התופס, הנתפס כפעילות ולא כאובייקט. זו המחשבה, בה הסובייקטיביות היא הבסיס למציאות, ששלינג מכנה פילוסופיה טרנסצנדנטלית.
אולם כדי להבטיח את האפשרות של ידע מדעי אובייקטיבי, שלינג סבור שיש להניח גם את הטבע כעקרון, ולא רק את הסובייקט. עלינו להבטיח שידע אובייקטיבי מדעי כזה הוא אפשרי ואמיתי ולא רק אוסף של אמונות, וזה יכול להיות רק אם יש בסיס אפריורי לטעון שיש עולם פיזיקלי. אם זו אמת, אזי או שניתן לגזור אותה מהטענה ההכרחית היחידה- אני קיים (I am), או שמדובר בטענות זהות. אם נקבל שמדובר בטענה הנגזרת מהאני הקיים, יצא שהעולם הפיזיקלי תלוי בשכל, מה ששוב אינו רצוי. נשארת אפוא ההנחה שהעולם הפיזי צריך להיות במובן מסוים זהה עם השכל.
גם בנטורפילוסופיה, כמו בפילוסופיה הטראנסצנדנטלית, יש תפקיד לאינטואיציה השכלית. בפילוסופיה הטראנסצנדנטלית ההסבר לסדר בעולם הפיזיקלי מתבקש על ידי עקרונות אפריוריים מתוך האני החושב, עקרונות הידע המדעי מיוחסים לשכל, ובכך למעשה מוכפף הממשי לאידאי. שלינג בנטורפילוסופיה טוען שניתן לתפוס את הטבע עצמו כמקור לסדר הפיזיקלי, לגלות בטבע את העקרונות האלה עצמם או את מקביליהם, דהיינו להסביר את האידאי על ידי הממשי. לפי זה המדען לא עורך חקירה פילוסופית של תנאי ההכרה העצמית כדי לגלות את העקרונות של המדע הפיזיקלי. במובן מסוים, פילוסופיית הטבע היא ריאליסטית, היא ניסיון להבין ולהסביר את העולם הפיזיקלי בעזרת עקרונות הניתנים לגילוי על ידי העולם הפיזיקלי עצמו, ולא בשכל האנושי. שלינג מכנה שיטה זו פיזיקה ספקולטיבית, שמטרתה לגלות את המכניזם הפנימי של הטבע, מכניזם שאינו נגיש לתפיסה החושית, אלא לאינטואיציה השכלית. לעומת הפיזיקה הספקולטיבית, זו האמפירית, הנעזרת בתפיסה החושית, מתעסקת רק בפני השטח של הטבע. הפיזיקה הספקולטיבית היא ניסיון לבאר את העקרונות הכלליים שמניחה הפיזיקה האמפירית. כדי להסביר את התנהגות האובייקטים הפיזיקליים עלינו לפנות לתאוריה כללית על המבנה הפנימי של הטבע, לתאר את המקור הבלתי מותנה והבלתי תלוי של האובייקטים המותנים והמקובעים של הטבע.
במבוא לטיוטה הראשונה של ספרו מ-1799, שלינג מבחין בין שיטת הנטורפילוסופיה לפיזיקה האמפירית: במסגרת הנטורפילוסופיה שואלים על הסיבות הראשוניות של הטבע, על שורשיו העמוקים והפעילות הפנימית המתרחשת בו. הפיזיקה האמפירית עוסקת רק בסיבות המשניות, בהופעתן החיצונית, בתוצאות של הפעילות הפנימית. מכאן נובעת המתודולוגיה השונה של שתיהן, הראשונה מתחילה מעקרונות אפריוריים, הסיבות הראשוניות של הטבע שאינן יכולות להינתן בניסיון, ואילו הפיזיקה האמפירית מתחילה מהניסיון וגוזרת ממנו את העקרונות. המשימה של הנטורפילוסופיה היא מטאפיזית וטראנסצנדנטלית.
המתודה האפריורית שמציע שלינג נשענת על פרדיגמת הידע כהבניה של קאנט, לפיה ידיעת אובייקט תלויה בידיעת עקרונות האפשרות שלו, ביכולת לבנות אותו במחשבה. מכאן נובעת צורת המדע לפי הנטורפילוסופיה: אם לדעת אובייקט משמעו להבנות אותו בשכל, לתפוס את מקומו במכלול, להבין איך הוא נובע מרעיון יחיד, אז הצורה של הידע היא כמערכת. כמו קאנט, גם לפי שלינג אידיאל המדע הוא מערכת טענות הנובעות מעיקרון יחיד. יוצא מכאן שידיעה היא פעולה, והיא אף מתואמת עם פעולת הטבע עצמו, הנתפס כפעילות יצרנית כאמור. העקרונות לפיהם הטבע יוצר את האובייקטים שלו דומים לאלה בהם הפילוסוף יוצר את האובייקטים של החשיבה שלו. כדי להשיג ידע על הטבע אל לנו לתעד באופן פסיבי את פעולותיו אלא להתערב בהן באופן כזה שנעשה ניסויים המאלצים את הטבע לענות על שאלות. השאלות שהמדען בוחר לשאול מונחות על ידי התאוריה הספקולטיבית. לפעמים שלינג מרחיק לכת וטוען שהעובדות כשלעצמן הן כלום, והן מקבלות את משמעותן ותקפותן רק בהקשר של תאוריה. עם כל ביקורתו כלפי האמפיריציזם, שלינג גם כן הדגיש את התפקיד החשוב של הניסיון בשיטתו. אמנם העקרונות האפריוריים אינם יכולים להתגלות על ידי הניסיון, אבל כן יכולים להשלל על ידו. העקרונות הראשונים איתם מגיע המדען, כל עוד אינן עמדו במבחן ההסבר של המציאות, הן רק היפותזות. המבחן שלהן הוא האם ניתן לגזור מהן את כל העובדות.
דוגמאות מההיסטוריה של המדע
מספר קטן בלבד של כימאים ופיזיקאים, שתרמו לפיתוח המדעים האלו, אכן ביססו את עבודתם על הפילוסופיה הגרמנית הספקולטיבית. חלק מהמדענים של התקופה היו בעלי דעות שנחשבו אמנם לרומנטיות, בעיקר על אחדות הטבע, אך זרם הנטורפילוסופיה, שתחת השפעת שלינג והגל בזו לשיטה הניסיונית וניסו לבנות את כל מדע הטבע מספקולציות אפריוריות, היה רק כיוון אחד של רעיונות אלו.
המפגש בין הפילוסופיה הרומנטית של חוג שלגל-נובאליס שבינה למדעי הטבע, הניב כיוונים חדשים למחקר מדעי, כגון ביולוגיה רומנטיקנית, פיזיולוגיה רומנטיקנית ופיזיקה רומנטיקנית. את הכיוון הפיזיקלי אמנם ניתן לראות באופן הכי בולט שכן אחד מחברי החוג הרומנטי בינה היה גם פיזיקאי בעצמו, יוהאן ויליאלם ריטר. ריטר היה רוקח במקצועו, ונודע גם בשל פרסומיו על הפיזיולוגיה של הצפרדעים. כתביו המדעיים מראים שעם היותו נסיין נלהב, נטה באופן ברור להגביר את המידע הניסיוני באופן מעין-פואטי. הוא נחשב לסמכות בהא הידיעה של המדע אצל הרומנטיקנים.
ריטר קיבל את התזה היסודית של שלינג על הטבע כאורגניזם וניסה להוכיח את ההיפותזה הזו באופן אינדוקטיבי בעזרת ראיות אמפיריות. שלינג הציע בשלב מסוים שהחשמל הוא עקרון החיים בטבע. ריטר ערך בעקבות כך תוכנית ניסויית, אחריה עקב במהלך חייו, המיועדת להראות שתכונות חשמליות (או גלווניות) נמצאות בכל צורות הטבע. ואכן ניתן היה למצוא את התכונות החשמליות בחומרים כגון קריסטלים ומתכות, בצמחים, בחיות ואף באדם. הגלווניזם נחשב בעיניו לסוג של חשמל אורגני. הוא עשה השוואות של הניסויים הגלווניים בין צמחים ובעלי חיים והגיע למסקנה שהם תמונות ראי אחד של השני, מה ששוב הדגים את אחדות הטבע.
בנוסף, ריטר נודע בשל מחקרו על היחס בין חשמל לתגובות כימיות (אחת הבעיות המדעיות הגדולות של התקופה). בשדה זה הוא הציע את אחת התאוריות החשמליות הראשונות של תהליכים כימיים ולכן נקרא גם מייסד האלקטרוכימיה.
הוא גם גילה את קרני העל-סגול בספקטרום הנפלט מהשמש, וזאת כתוצאה מהנחות רומנטיות: הטבע מראה כאמור קוטביות בתופעות, אולם לתופעת קרני התת-אדום בספקטרום לא נמצא מקביל קוטבי. בעקבות כך ריטר ערך ניסויים מתאימים וגילה את הקרניים העל-סגולות בקצה השני של הספקטרום.
אמנם בבחינת כל עבודתו של ריטר נראה שהוא היה קודם כל נסיין ולא חלק מזרם הנטורפילוסופי במובן המדוקדק של המילה, אך במעבדה הוא הסתמך לפעמים על תחושה סובייקטיבית עמוקה של תופעות הטבע אותה ביטא במשפטים המאפיינים את המחשבה הרומנטית.
הנס כריסטיאן ארסטד, היה פיזיקאי דני שההישג הראשי שלו, גילוי תופעת האלקטרומגנטיזם על ידי ניסוי פעולת הזרם החשמלי על מחט מגנט, היה תוצאה ישירה של האמונה המטאפיזית שלו באחדות הכוחות בטבע. הוא התייחס למוליכות החשמלית כקונפליקט (Wechselkampf), ובכך הלך אחרי אסכולת שלינג שבאופן קבוע היו משתמשים במונח קונפליקט בכתביהם. ארסטד הושפע מהפילוסופיה הביקורתית הקאנטיאנית, והיא הייתה הרקע לעבודתו המדעית, גם כאשר הוא חזר בו מהנטורפילוסופיה. התקופה הקאנטיאנית הובילה אותו לתובנה שעל מנת שחוק טבע יהיה תקף אבסולוטית יש צורך בבסיס אפריורי. השניים, אורסטד וריטר, נפגשו ב-1801 ועבדו ביחד למשך 3 שבועות. רעיונותיו של ריטר על הקשר בין חשמל למגנטיות השפיעו עמוק על ארסטד, ולשנה הבאה הם נפגשו בשנית והמשיכו להתכתב עד מותו של ריטר ב-1810 ארסטד למד פילוסופיה בברלין בנוסף לכימיה ופיזיקה. הוא שמע את הרצאות פיכטה והאחים שלגל, הכיר את פרנז קסאבר וון באדר, ולמד באינטנסיביות אך בביקורתיות את כתבי שלינג. בשהותו בפריז ב-1802 הוא מצא את הגישה המשלימה לפילוסופיה הזו, כשפגש והתרשם משיטות הניסויים המדעיים החכמות של הצרפתים. השפעת המחשבה הגרמנית הספקולטיבית לא הוחלפה באקספרימנטליזם הצרפתי, על אף גישתו הספקנית לגבי הנטורפילוסופיה.
חיבוק כלולות
חיבוק כלולות (באנגלית: Amplexus) הוא תהליך בו זכר חסר זנב אוחז בנקבה בעזרת רגליו הקדמיות בזמן שהיא מטילה את ביציה. בו בזמן הזכר מפרה אותן בעזרת נוזל המכיל זרע. מכאן כי ההפריה המתרחשת בתהליך חיבוק כלולות היא הפריה חיצונית, ולא הפריה פנימית. חיבוק הכלולות מתרחש בעיקר בסביבה מימית, אולם קיימים חסרי זנב שחיים בסביבה יבשתית ומקיימים את התהליך על היבשה. דוגמה לכך היא הפרטים במשפחת העגולשוניים. קיימים הבדלים בין חסרי הזנב במקום האחיזה של הזכר בנקבה. כך, אצל חסרי זנב מפותחים יחסית, כמו הצפרדעים, האילניתיים והקרפדיים, אחיזת חיבוק הכלולות מתרחשת באזור בית השחי. לעומת זאת, אצל חסרי זנב מפותחים פחות (אצל בני תת-סדרת הארכאובטרכיה), הזכר אוחז בנקבה בבטן ליד הרגליים האחוריות.
הרוב הגדול של חסרי הזנב משתמש באסטרטגיית התרבות זו, בהפריה חיצונית - רק כ-12 מינים מכלל הסדרה משתמשים באסטרטגיה של הפריה פנימית, ואינם מבצעים את חיבוק הכלולות. חיבוק הכלולות הוא אחד מההבדלים המרכזיים בין חסרי הזנב ליתר הסדרות במחלקת הדו-חיים.
גוטפריד פוקס
ביוגרפיה
גוטפריד פוקס נולד בקרלסרוהה גרמניה. מוצא משפחתו מחבל אלזס שסופח לגרמניה בעקבות ניצחונה על צרפת ואיחוד גרמניה בשנת 1871. התחיל את קריירת הכדורגל שלו בשנת 1899 במועדון הכדורגל דיסלדורף הקיים עד היום. בשנת 1907 פוקס ומועדון הכדורגל דיסלדורף זכו באליפות מערב אירופה. בהמשך הצטרף למועדון הכדורגל של קרלסרוהה, שגם קיים עד היום.
פוקס היה חלק מ"שלישיית המחץ" המפורסמת של הקבוצה שכללה גם את פריץ פרדרר ויוליוס הירש. בשנת 1910 ,בגיל 21, זכה עם קבוצתו באליפות דרום גרמניה ובאליפות גרמניה לאחר ניצחון על הולשטיין קיל. ב-23 במרץ 1911 הפך לכדורגלן היהודי הראשון בנבחרת הלאומית של גרמניה. ב-1912 זכה עם נבחרת דרום גרמניה בגביע המלכותי. ב-23 בנובמבר 1913 שיחק בפעם האחרונה בנבחרת הלאומית של גרמניה נגד נבחרת בלגיה.
במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין תותחנים ונפצע כמה פעמים. למרות הפציעות פוקס חזר לשחק בקרלסרוהה לאחר המלחמה, וסיים את קריירת הכדורגל שלו בשנת 1920. בשנת 1928 עבר לברלין עם משפחתו, שם עסק במסחר בעץ.
בתקופת השואה
בעקבות חוקי נירנברג נמחקו כל שיאיו מכל הסטטיסטיקות של הכדורגל הגרמני. בברלין הצטרף למועדון הטניס המקומי של ניקולאי-זה, אך סולק ממנו בשנת 1935 בשל היותו יהודי. בשנת 1937 משפחתו החליטה לעזוב את גרמניה הנאצית לצרפת. בשנת 1939 נעצר פוקס בצרפת בשל אזרחותו הגרמנית. כאשר גרמניה הנאצית פלשה לבלגיה, פוקס ומשפחתו ברחו לקנדה דרך בריטניה. בקנדה שינה את שמו לגודפרי א. פוקס. פוקס הלך לעולמו בקנדה בשנת 1972 מהתקף לב.
הכרה והנצחה
ב-2012 התקיימה פגישה בין צאצאיו של פוקס לצאצאיו של יוליוס הירש, חברו היהודי לקבוצת קרלסרוה. ב-2013 מועצת עיריית קרלסרוהה, עיר הולדתו, חנכה כיכר על שמו בסמוך לאצטדיון הכדורגל הישן שבו שיחק. דמותו הונצחה בתערוכה "מכוכבים לנרדפים".
ראו גם
יוליוס הירש
לקריאה נוספת
ספר התערוכה: מכוכבים לנרדפים. כדורגלנים יהודים-גרמנים בצל צלב הקרס (דו לשוני בגרמנית ובעברית).
קוונטום (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אמפיתיאטרון קסטרנסה
אמפיתיאטרון קסטרנסה (Amphitheatrum Castrense) הוא אמפיתיאטרון שנבנה ברומא העתיקה במאה השנייה. שרידי האמפיתיאטרון ממוקמים כיום בסמוך לבזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה. ייחודו של מבנה אמפיתיאטרון זה - בשל העובדה שנבנה מלבנים ולא מאבנים חצובות.
היסטוריה
אמפיתיאטרון זה היה שייך לחצר הקיסרי - ומכאן שמו "Castrense". על פי סגנון בנייתו, האמפיתיאטרון נבנה ככל הנראה בתקופת שלטונו של הקיסר טראיאנוס. עם הקמת חומת אורליאנוס נעשה שימוש בקירות המבנה כחלק מהחומה - כאשר החומה קושרה על קיר המבנה ממזרח וממערב, והמבנה האליפטי, הפך למגדל שמירה בחומה. שערי המבנה נאטמו באבנים על מנת לבצרו.
איורים מהמאה ה-16 של המבנה מראים את קומתו השלישית, אולם זו נעלמה מאוחר יותר, וכיום נותרו קירות מעטים מהקומה הראשונה והשנייה.
תיאור המבנה
האמפיתיאטרון היה בעל צורה אליפטי, אורכו 88.5 מטרים ורוחבו 78 מטרים. המבנה נבנה כולו מלבנים ומבטון מצופה לבנים. המבנה עוטר בתגליפי גבס וכותרות קורינתיות.
חרסון (מחוז, רוסיה)
מחוז חרסון (ברוסית: Херсонская область) אחד ממחוזות רוסיה, שוכן בדרום המדינה, ובירתו העיר הניצ'סק. המחוז נחשב כחלק מהסובייקטים הפדרליים שלה, אך הוא ממוקם בגבולות בינלאומיים כחלק מאוקראינה וסיפוחו לרוסיה לא מוכר על ידי האומות המאוחדות.
שטח המחוז כ-28 אלף קמ"ר. גובל במזרח במחוז זפורוז'יה, בדרום בים אזוב, רפובליקת קרים, ובים השחור ובמערב במחוז מיקולאייב שבאוקראינה.
המחוז נכבש על ידי צבא רוסיה בימי הפלישה הרוסית לאוקראינה אך חלקו הצפוני הוחזר לאוקראינה ב-11 בנובמבר ומאז רוסיה שולטת רק בחלקו הדרומי. בימי הכיבוש מונה וולודימיר סלדו לראש המינהל האזרחי-צבאי של חרסון.
הכיבוש הרוסי
הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית כבשו את רוב מחוז חרסון לאחר קרב חרסון בתחילת מרץ 2022. באמצע מאי 2022 הודיע הממשל הצבאי-אזרחי בחרסון שמונה על ידי רוסיה על כוונתו להסתפח ל. לפי דיווחים שונים, כוחות רוסיים עינו, רצחו וחטפו אזרחים אוקראינים בשטחים הכבושים של חרסון.
הממשל הצבאי-אזרחי הרוסי בחרסון יזם משאל עם מדומה, על הכרזת מדינה ריבונית עצמאית שתהיה לה שאיפה חוקתית להסתפח לאלתר לפדרציה הרוסית כסובייקט פדרלי. משאל העם הבלתי חוקי נערך בתנאים מפוקפקים, כולל סקרים מדלת לדלת על ידי "נציבים" בליווי חיילים חמושים, דבר שעורר פחד והשפיע על תוצאות משאל העם. תוצאות משאל העם נחשבות כמפוברקות וספגו גינוי בינלאומי ואינו מוכר על ידי רוב הקהילה הבינלאומית.
על פי נתונים שפרסמו ממשאל העם על ידי רשויות הממשל הצבאי-אזרחי בחרסון, 87.05% (497,051) תמכו בסיפוח לפדרציה הרוסית, עם 12.05% (68,832) שהתנגדו ו-0.9% של פתקים פסולים, בשיעור הצבעה של 76.86%. לטענתם, השתתפו 571,001 מצביעים.
סיפוח
חלקים ממחוז חרסון באוקראינה סופחו ב-30 בספטמבר, יחד עם הרפובליקה העממית של דונייצק, הרפובליקה העממית של לוהנסק ומחוז זפוריז'יה. חלק מהאזורים לאורך גבולות מחוז מיקולאיב ומחוז דניפרופטרובסק באוקראינה נתפסים על ידי רוסיה כחלק ממנה אך נותרו תחת הממשל האוקראיני בפועל.
החל מ-3 באוקטובר 2022, סמכות השיפוט הרוסית על האזור אינה מוכרת על ידי אף מדינה ריבונית; האזור כולו מוכר כשטח ריבוני של אוקראינה, שרואה בכל המחוזות שסופחו לרוסיה ככבושים זמנית.
בנובמבר 2022, הצבא הרוסי נסוג מהעיר חרסון ומשאר חלקו הצפוני של המחוז ומשרדי מושל המחוז והמינהל הצבאי עברו לעיר השוכנת באזור הדרומי של במחוז, הניצ'סק.
מוזיקה תוכניתית
מוזיקה תוכניתית, או מוזיקה פְּרוֹגרמטית היא אפיון של יצירה מוזיקלית המתארת תכנים חוץ מוזיקליים או מתבססת עליהם, כגון סיפורים, סרטים, תמונות וציורים.
בבסיס הרעיון נמצאת ההנחה שיצירה מוזיקלית יכולה לבטא ולתאר יצירה ספרותית, רעיון פילוסופי, סיפור אישי, יצירה מן האמנות הפלסטית וכו', זאת בעזרת טכניקות חיבור שונות (תזמור מיוחד, מרקם, צבעוניות, שימוש במוטיבים מייצגים ועוד). מאחר שמוזיקה תוכניתית מקושרת באופן בלתי נפרד לדימוי מוחשי אחר, היא הופכת למוזיקה מופשטת פחות מאשר יצירה מוזיקלית לא-תוכניתית, והיא ההפך ממוזיקה אבסולוטית. המוזיקה התוכניתית מדגימה אולי בצורה הבולטת ביותר את העושר המוזיקלי ואת האפשרויות להעביר רעיונות בעזרת צלילים בלבד, ולגרום גם לכך שהיצירה המוגמרת, הסופית, תשלוט לגמרי בתוכן ובמידה מסוימת תהיה אף עצמאית ומשוחררת ממנו.