cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גסטון (היפה והחיה)
עד עצם היום הזה
לאחר מותו, גסטון הולך ונהיה ממורמר יותר יותר, שכן, נסיבות מותו גרמו לו להאשים את בל במותו. לאחר שבל ועוץ לי גוץ לי מגיעים אל העולם התחתון במטרה להציל את קפטן הוק, האדס מציע לגסטון הזדמנות לפדות את עצמו על ידי הריגת האפל (עוץ לי גוץ לי). במקביל, האדס מציע עסקה נוספת לבל, שאם גסטון או עוץ לי גוץ לי ידחפו את האחר לנהר הנשמות האבודות, אזי בל תוכל לשמור על בנה שטרם נולד. עם זאת, כאשר הגיע הזמן, בל מנסה לשכנע את עוץ לי גוץ לי לא לפגוע בגסטון, מפני שהיא לא מוכנה להגן על גדעון בדרך כזו. עם זאת, כאשר גסטון מנסה לירות חץ לעבר עוץ לי גוץ לי, בל בטעות דוחפת את ארוסה לשעבר אל תוך הנהר, דנה אותו לאבדון נצחי אותו, ובכך מאפילה את נשמתה לשווא, שכן היא לא פעלה לפי העסקה עם האדס.
ברודוויי
תפקידו ואישיותו של גסטון במחזמר המבוסס על הסרט נשאר פחות או יותר אותו הדבר - צייד סקסיסטי, אגואיסטי, גס, בהמי, שוביניסט ובהמי שאוהב רק את עצמו. כמו בסרט, מטרתו של גסטון לקחת את ידה של בל לאישה נשאר זהה, אם כי בניגוד לסרט, הוא מתנהג יותר בנחמדות לנערות הבימבטס ומקדיש להן יותר יחס (במהלך המחזמר הוא אף אומר כי "המפגשים" שלהם יימשכו אף לאחר נישואיו לבל, מה שמרמז בעקיפין על רצונו לנאוף עימן). שינוי נוסף במחזמר, בניגוד לסרט, הוא בסצנת ההצעה, בה לא מתקיימת מסיבת נישואין מחוץ לביתה של בל כמו בסרט, וגסטון נותן לבל דיוקן מיניאטורי של עצמו כמתנה.
בנוסף לשיר "Gaston", במחזמר יש לגסטון אף את השיר "Me", אותו הוא שר בסצנת ההצעה ומציע לה נישואין בצורה יהירה וגועלית. בשיר מרומז בעדינות על כך שרגשותיו כלפי בל הם יותר מאשר הערצה ליופייה החיצוני, אך הוא אף פעם לא אומר לה את זה בגלוי. נוסף על כך, על מנת למנוע השלכות שיכלו לנבוע מכך שהכפריים ידעו על תוכניתו של גסטון לסחוט את מוריס, כל הנוכחים, למעט לה-פו, עוזבים את הטברנה לפני שהוא רוקם את תוכניתו. כמו בסרט, גסטון מת אחרי שנפל מגג הטירה של החיה, אך לא לפני שדקר אותו פעמים רבות (בניגוד לסרט שבו הוא דקר את החיה רק פעם אחת) אחרי ששיקר במצח נחושה כי בל שלחה אותו לטירה על מנת להרוג אותו.
שחקנים בולטים אשר שיחקו את התפקיד בברודוויי כוללים את בורק מוזס (שגילם את התפקיד בהפקת הברודוויי המקורית ובהפקה המקורית בלונדון), מארק קודיש, כריסטופר סיבר, קודי קרלטון, דוני אוסמונד (שתרם גם את קולו של לי שאנג במולאן) וסטיב קונדי. בהפקה האוסטרלית, השחקן יו ג'קמן גילם את התפקיד לראשונה.
החיה שבפנים: סיפורו של הנסיך
ספר זה, החושף את האירועים שקדמו לאירועי "היפה והחיה", חושף בין היתר כי גסטון היה חברו הטוב ביותר של הנסיך אדם לפני הפיכתו לחיה. לעיתים קרובות הם בילו יחד בטברנה המקומית ופלרטטו עם נשים צעירות. הספר גם חושף כי גסטון היה אחראי בעקיפין להטלת הקללה על הנסיך, וזאת מפני שהוא חשף בפני הנסיך כי האישה אליה הוא היה מאורס, קירקה, היא אשת אדמה פשוטה, וכתוצאה מכך הנסיך ביטל את אירוסיהם בקרירות. כתוצאה משברון הלב, קירקה ואחיותיה החליטו לנקום בנסיך על ידי הפיכתו לחיה. בסופו של דבר, גסטון הושלך מהטירה על ידי הנסיך לאחר שהרס את ניסיונו להתארס עם נסיכה מממלכה סמוכה. אף על פי שגסטון לא הפך לרהיט, הקללה השפיעה אף עליו וגרמה לו לשכוח אט אט את ידידותו עם הנסיך. מאוחר יותר, אחיותיה של קירקה, שהיו מעוניינות שהקללה תישאר על הנסיך, הפעילו על גסטון מניפולציות שגרמו לו לרצות לתקוף את הטירה ולהרוג את החיה. החיה, שזכר את ידידותו עם גסטון, ריחם עליו, אך גסטון נפל אל מותו לאחר שניסה שוב לדקור את החיה.
במהלך הספר, גסטון מזכיר נסיך מממלכה שכנה זכה לאושר ועושר לאחר "העניין עם נעל הזכוכית מווינה", מה שמרמז על כך כי "סינדרלה" מתרחש באותו היקום יחד לצד "היפה והחיה", "שלגיה ושבעת הגמדים" ו"בת הים הקטנה".
זיכיון היורשים
כאחד מנבלי דיסני המפורסמים ביותר ביקום של "היורשים", גסטון מוזכר פעמים רבות ברומנים, בסרטים ובסדרת הספין-אוף הקשורים לזיכיון.
ברומן "היורשים: אי האבודים", מוזכר כי לגסטון הוא אבא לשני תאומים בשם גסטון ה-II וגסטון ה-III. ברומן, האגומאניה של גסטון מרומזת בעובדה שהוא קרא לתאומים שלו בשמו, ואף כי נראה כי התאומים חולקים מאפיינים זהים לאישיותו של אביהם, אם כי הם אינם מפלרטטים אחר נשים באובססיביות ואף נראה כי הם נוהגים בנחמדות כלפי נערים אחרים באי. גסטון מוזכר אף בסרט "היורשים", שם מליפיסנט מציינת בפני ג'יי, בנו של ג'אפר, כי על גסטון לקנא בשריריו של זה האחרון. בסרט "היורשים 2", מתגלה כי לגסטון יש בן זקונים בשם גיל, העוזר לאומה, בתה של אורסולה ולהארי, בנו של קפטן הוק. באותו הסרט, גסטון שוב מוזכר לקראת סופו על יד בנו, גיל, כשזה האחרון מוסר למלך בן בשם אביו כי הוא [גסטון] מוסר דרישת שלום לבל ומאחל לביסט שהוא היה מסיים את מה שהתחיל בסוף אירועי הקרב על הטירה, זאת מפני שהמלך בן הוא בנם של היפה והחיה.
העולם של וולט דיסני
מאז שנת 2012, דמותו של גסטון הפכה לדמות נפוצה ופופולרית מאוד בפארק "העולם של וולט דיסני". גסטון מופיע באטרקציות "Beauty and the Beast: Live" של אולפני הוליווד דיסני וב-"Mickey's Not So Scary Halloween Party".
גסטון נראה גם מסתובב ברחבי הפארק, ובעיקר בשער הכניסה הבינלאומי. כשזה תלוי מאוד בחבר צוות של הפארק משחק אותו, הסקסיזם שלו כלפי נשים וחוות הדעת שלו על קריאה וחשיבה עצמית משתנה בהתאם, אך למרות זאת, דמותו מאוד פופולרית בקרב המבקרות בפארק, והוא אף נחמד יותר כלפי נערות וילדות.
בפארק, לגסטון יש מסעדה משלו - "הטברנה של גסטון" - באזור "Beauty and the Beast area of the Magic Kingdom's", ודמותו יכולה להימצא שם על מנת להיפגש עם המבקרים ולברך אותם בעודם מסתובבים בטברנה מדי יום. עם זאת, לפני שנת 2015, הוא היה הדמות היחידה שהסתובבה בטברנה (אם כי הזכיר רבות את לה-פו), ולאחריה, ניתן לראות גם את נערות "הבימבטס" יחד איתו. לפני כן, הופעות הפארק של גסטון היו מוגבלות בעיקר לתהלוכות, מופעים ואירועים מיוחדים.
דיסנילנד טוקיו
גסטון משחק חלק נכבד במופע הטירה הלילי של "Once Upon A Time", שם הוא נלחם בקרב נגד החיה במהלך השיא של המופע; ובסופו של דבר נופל אל מותו.
היורודיסני
ביורודיסני, ניתן למצוא את דמותו של גסטון בעיקר באזורי "meet-and-greets" (פגוש ואחל) ברחבי הפארק. גסטון אף מופיע גם במספר מופעים, במיוחד במהלך ליל כל הקדושים.
גאווה ודעה קדומה (סדרה, 1958)
גאווה ודעה קדומה (באנגלית: Pride and Prejudice) היא סדרת טלוויזיה בריטית משנת 1958, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן שיצא לאור בשנת 1813. בסדרה משחקים אלן באדל, פמלה בינס, ג'יין דאונס, סוזן ליאל גרנט, מריאן ספנסר, ויוויאן מרטין, יו סינקלר, ויליאם סקווייר, ג'ואן קרול, ג'ון אלווין, קולין ג'יבונס, ברברה ניו וגרטה ווטסון. הופקו שישה פרקים באורך של חצי שעה, ושודרו בשידור חי (כך היה נהוג בשידורי דרמה של ה-BBC באותה עת). הפרקים צולמו עבור השידורים בארצות אחרות. כל הפרקים נחשבים לאבודים. התסריט נכתב בידי סדריק ווליס, והמפיקה הייתה ברברה בורנהם.
קבלה
הסדרה שודרה בערוץ ABC באוסטרליה. מבקר במגזין "The Australian Women's Weekly" כינה אותה "מענגת", ושיבח את הופעתם של ג'יין דאונס ואלן באדל. תמונה מהסדרה פורסמה בגיליון קודם של המגזין.
הפועל חולון (כדורגל)
הפועל חולון הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר חולון, שהגיעה בשיאה לליגה הבכירה והשתתפה בה במשך עונה אחת. בשנת 1985 התמזגה עם צפרירים חולון לקבוצה אחת - הפועל צפרירים חולון.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בנובמבר 1946 והשתתפה במשחקי ידידות וטורנירים שונים. באפריל 1947 נערך דרבי חולוני ידידותי מול מכבי חולון והסתיים בניצחון הפועל 1-6. לאחר קום המדינה שיחקה הקבוצה במחוז תל אביב של הליגה המיוחדת של עונת 1949/1950 (ליגה שנייה) אך בסיום העונה ירדה לליגה ג.
בסיום עונת 1955/1956 סיימה במקום הראשון בליגה ג' תיכון, אך כשלה במשחקי המבחן ולא העפילה לליגה ב'. בעונת 1956/1957 העפילה הקבוצה לליגה ב' לאחר שהצליחה לנצח במשחקי המבחן את מכבי גדרה והפועל תל-רעים (טכני). בשנים 1957–1959 כשהקבוצה הייתה בליגה ב', אימן את הקבוצה משה (מוסטה) פוליאקוב.
לאחר שתי עונות של כישלונות במאבקי הצמרת ובניסיונות העפלה, בסיום עונת 1961/1962 (עם המאמן אשר בלוט) העפילה הקבוצה לליגה א' דרום לאחר קרב צמרת צמוד מול קבוצת סקציה נס ציונה. ניצחון חוץ 0-4 מול מכבי רחובות במחזור האחרון, הבטיח את העלייה. בעונה שלאחר מכן עזב המאמן אשר בלוט בחודש נובמבר, במקומו מונה המאמן זאב בסרגליק. בשנים 1963–1965 בליגה א' אימן אברהם בנדורי, ולאחר מכן בעונת 1966/1968 אימן שוב זאב בסרגליק, כשהיא מסיימת במרכז הטבלה.
בסיום עונת 1969/1970 העפילה הקבוצה (עם המאמן יעקב חודורוב) לליגה הבכירה שנקראה אז הליגה הלאומית, מהמקום הראשון לאחר ניצחון 1-2 מול מכבי רמת עמידר במחזור הסיום. משחק שהתקיים באצטדיון בלומפילד לעיני 22,000 צופים. בנוסף זכתה הקבוצה בגביע אלוף האלופים לליגה א', לאחר ניצחון 2-3 מול הפועל חדרה בשני מפגשים.
בליגה הלאומית אימן את הקבוצה תחילה דוד פרקש ובהמשך הוחלף על ידי זאב בסרגליק שחזר לקדנציה שלישית. משחקי הבית של הקבוצה נערכו באצטדיון בלומפילד ובסיום עונת 1970/1971 נשרה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה מהמקום האחרון.
בעונת 1972/1973 אימן אשר בלוט שחזר שוב לקבוצה, ובשנים 1973–1974 אימן אהרון קפיטולניק ולקראת סוף העונה החליף אותו אלכס שפרינגר, שבשנים אלו הקבוצה מנסה להעפיל שוב לליגה הבכירה ללא הצלחה. בעונת 1974/1975 אימן זאב בסרגליק והקבוצה נלחמה בתחתית ליגה א' אך נשארה בליגה. בעונת 1975/1976 סיימה הקבוצה במקום השני אחרי הפועל יהוד ופיספסה את העלייה לליגה הלאומית, ובעונה שלאחר מכן השתתפה בליגה הארצית (כלומר נשארה בליגה השנייה) בעקבות שינוי מבנה הליגות. בעונת 1976/1977 חזר לאמן אשר בלוט והקבוצה סיימה במקום ה-6 בארצית. בשנים 1977–1979 אימן את הקבוצה נינו ברגיג ובמהלך העונה הוחתם הבלם דוד פרימו שהמשיך עונה וחצי.
בעונת 1979/1980 אימן את הקבוצה שמואל ברוך ופוטר לאחר 4 מחזורים בלבד, בעקבות אי עמידה בציפיות. בהמשך החליף אותו המנהל המקצועי יצחק מנחם. בפברואר התפטר גם מנחם והנהלת הקבוצה הוחלפה, אך הקבוצה הצליחה להישאר בליגה במקום ה-13, בזכות הפרש שערים עדיף. בעונת 1980/1981 התחיל את העונה אלכס שפרינגר והתפטר בחודש דצמבר, והקבוצה שהתדרדרה אחרי חילוף המאמנים ירדה לליגה השלישית בתום העונה. בעונת 1982/1983 (עם המאמן שאול אלבוכר) הגיעה למשחקי המבחן על הזכות להעפילה לליגה הארצית, שם פגשה את קבוצת מכבי חדרה והמשחק הראשון הסתיים בתיקו 0-0. במפגש השני הושג ניצחון 0-3 וחזרה לליגה הארצית. בעונת 1984/1985 אימן את הקבוצה נינו ברגיג והקבוצה סיימה במקום ה-6 בארצית. בקיץ 1985, עקב שיקולים כלכליים, התאחדה הקבוצה עם צפרירים חולון משכונת תל גיבורים לקבוצה אחת - הפועל צפרירים חולון, והקבוצה חדלה להתקיים בתור קבוצה עצמאית.
קורלאט
קורלאט (בהונגרית: Korlát) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קורלאט קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-336 תושבים בשנת 1990 עד 284 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-15%).
בקורלאט חיו במהלך השנים יהודים רבים.
בלגיה באירוויזיון 1956
בלגיה באירוויזיון 1956 השתתפה עם השירים "Messieurs les noyés de la Seine" ו-"Le plus beau jour de ma vie" שבוצעו על ידי הזמרים הבלגים, פוד לקלרק ומוני מארק בהתאמה.
הליך הבחירה
איגוד השידור האירופי חייב את המדינות שהשתתפו בתחרות לערוך בחירה מוקדמת של השירים לקראת התחרות. בניגוד לתחרויות האירוויזיון ביתר השנים, באירוויזיון 1956, המדינות המשתתפות שלחו שני נציגים. הקדם הבלגי לאירוויזיון, "Grand Prix de la Chanson Européenne 1956", נערך ב-15 באפריל 1956. בקדם השתתפו עשרה שירים ומתוכם, שני המקומות הראשונים נבחרו לטוס ללוגאנו, שווייץ, שם נערכה התחרות. במקום הראשון זכה פוד לקלרק עם השיר "Messieurs les noyés de la Seine" ובמקום השני זכתה מוני מארק עם השיר "Le plus beau jour de ma vie".
1884 בארצות הברית
1884 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 108 שנה מיום היווסדה.
גדרון הפיה
גדרון הפיה (שם מדעי: Malurus cyaneus) הוא מין של עוף אוסטרלי ממשפחת סבכיי פיות הקרובה לדבשניים. הוא איננו גדרון אמיתי.
מאפיינים
אורכו של הגדרון הזכר 15 ס"מ, אורך הזנב 5.9 ס"מ ומשקלו 8–13 גרם. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. הגדרונים בעלי גוף שחור בעל ראש ועורף כחולים בוהקים ומקור קטן וכהה, כנפיים חומות ובטן לבנה. הם בעלי זנב ארוך המופנה כלפי מעלה. הנקבות חומות בהירות בצבען עם מקור גדול יותר בצבע אדום וגם להן זנב מזדקר כלפי מעלה.
הגדרונים מעופפים בדרומה של אוסטרליה בין העצים של החורש האוסטרלי. הם ניזונים מחרקים אותם הם מחפשים על קרקע החורש או בין העלים. הם צדים חגבים, צרצרים, חיפושיות ונמלים.
הגדרונים מקימים קנים עם בני זוג קבועים אך הנקבות מזדווגות עם זכרים נוספים. התטולה היא 3–4 ביצים אך אין לדעת אם כולן מבן הזוג הקבוע. הגוזלים מטופלים לא רק על ידי ההורים אלא גם על ידי גדרונים נוספים, שחלקם יזדווגו עם האם.
מוגיורושקה
מוגיורושקה (בהונגרית: Mogyoróska) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. במוגיורושקה חיו מעט יהודים.
קוני דה וינטר
קריירת מועדונים
דה וינטר גדל במחלקות הנוער של סיטי פיראטס אנטוורפן, ליירסה, זולטה ורכם ויובנטוס. בשנת 2021 החל לשחק ביובנטוס II, קבוצת המילואים של יובנטוס. ב-23 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–4 לצ'לסי במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית
דה וינטר הוא חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
מיס תבל 1986
מיס תבל 1986 הייתה תחרות מיס תבל ה-35 במספר, התחרות נערכה בפנמה סיטי.
77 מתמודדות לקחו חלק בתחרות.
הזוכה הייתה מיס ונצואלה שמלכתחילה הייתה אחת המועמדות האהובות על העיתונאים שסיקרו את התחרות.
פרידריך קרל, נסיך הסן
פרידריך קרל, נסיך הסן (בגרמנית: Friedrich Karl von Hessen; 1 במאי 1868 - 28 במאי 1940), היה נסיך גרמני מבית הסן, חתנו של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה, ומלך פינלנד למשך תקופה קצרה בסוף מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה
פרידריך קרל נולד ב-1 במאי 1868 באופנבך, לפרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל ולאנה, נסיכת פרוסיה, בתם של קרל, נסיך פרוסיה ומריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
ב-25 בינואר 1893 התחתן פרידריך קרל עם מרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית, ממנה נולדו לו 6 ילדים.
לאחר מהפכת אוקטובר ברוסיה בנובמבר 1917, הכריזה פינלנד על עצמאותה. במשך חמשת החודשים הראשונים של 1918 התחוללה בפינלנד מלחמת אזרחים קצרה אך קשה, שהשפיעה על הפוליטיקה הפנימים וכן על היחסים הבינלאומיים של פינלנד במשך שנים רבות. מצד אחד עמד "המשמר הלבן", שנלחם בשם האנטי-סוציאליסטים, ומצד שני לחם "המשמר האדום", שכלל בעיקר פועלים ואיכרים. בעזרת תמיכתה של גרמניה המשמר האדום הובס, ורק תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה מנע מפינלנד להפוך למדינה גרורה גרמנית.
במהלך מלחמת האזרחים נחתם חוזה ברסט-ליטובסק בין מעצמות המרכז לרוסיה, שקבע בין היתר כי פינלנד ואיי אולנד יפונו מיידית מחיילים רוסים, הנמלים הפינים יפונו מיידית מכוחות ימיים רוסים, וכי רוסיה תפסיק את התעמולה כנגד הממשלה הפינית.
בהכרזת העצמאות פינלנד הוגדרה כרפובליקה, אך למרות זאת, לאחר מלחמת האזרחים, וללא סוציאל-דמוקרטים, הצביעו בפרלמנט לטובת ייסוד ממלכת פינלנד. פרידריך קרל, שהיה גיסו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, נבחר להיות המלך החדש. אולם עם תבוסתה של גרמניה במלחמה הרעיון נזנח, ופינלנד הפכה לרפובליקה, עם קארלו יוהו סטאלברג כנשיאה הראשון.
משפחתו
ב-25 בינואר 1893 התחתן פרידריך קרל עם מרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית, ממנה נולדו לו 6 בנים:
בדצ'ונטומאי
בדצ'ונטומאי (בהונגרית: Badacsonytomaj) היא עיר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בבדצ'ונטומאי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בעיר 2,547 תושבים, ובשנת 2020 רק 2,026 תושבים.
היסטוריה
שטחה של העיר היה מיושב כבר בעת העתיקה, חפירות ארכאולוגיות העלו ממצאים מתקופת הברזל. על ראש גבעה בעיר ומצאו שרידי יישוב קלטים. עדויות נוספות קיימות להתיישבות ולגידולים חקלאיים בתקופת ימי הביניים
מנזר היה קיים בעיר בשנת 1263 והיא ננטשה ונהרסה בתקופת הכיבוש הטורקי, אך ההתיישבות במקום לא הפסיקה.
יהודי בדצ'ונטומאי
בבדצ'ונטומאי חיו יהודים בתקופות זמן שונות. במקום קיימים שאריות של בית קברות יהודי
אסתר פרץ-ארד
אסתר פרץ-ארד (17 ביוני 1921 – 19 במאי 2005) הייתה ציירת ופסלת ישראלית.
ביוגרפיה
פרץ נולדה בשנת 1921 בבולגריה, וב-1924 עלתה ארץ ישראל. בשנת 1937 החל ללמוד ציור בסטודיו של אהרון אבני, ולמדה אצלו עד 1945 (שם הכירה את בן-זוגה, גרישה ארד). למדה גם פיסול אצל יצחק דנציגר. התנסתה במדיומים שונים של האמנות הפלסטית: שמן, ליטוגרפיה, צבעי גיר, קולוגרף, קולאז' ותחריט.
סגנון עבודתה היה פיגורטיבי ואת השראתה שאבה מהטבע. היא הייתה מורה לציור, יעל ארליכמן הייתה בין תלמידיה.
ב-1956 זכתה בפרס דיזנגוף לציור, על יצירתה "המוזיקאי".
הייתה נשואה לגרישה ארד, פסל וצלם, ואם לשניים: עתר ארד, ויולן ומלחין הפועל בארצות הברית; ורון ארד, מעצב תעשייתי הפועל בעיקר בלונדון.
נפטרה ב-19 במאי 2005, בגיל 84. במסגרת פרויקט הנצחת אמנים שחיו ופעלו בתל אביב, נקבעה לוחית זיכרון על ביתה שבשכונת רמת אביב.
מרב לוין
מרב לוין (נולדה ב-29 בפברואר 1972) היא מנחת טלוויזיה, זמרת ומרצה.
ביוגרפיה
נולדה וגדלה בשכונת נווה שאנן בחיפה ולמדה בתיכון עירוני ג'. בשנות הנעורים שלה, לקחה חלק בלהקת הנוער הרשמית של חיפה, "מפגשים ברכס", שהופיעה בישראל ומחוצה לה, והתפרסמה בעיקר בזכות הופעתה בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!".
את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד דרום.
ב-1994 נבחרה להנחות את השעשועון "גלגל המזל" כ"נערת הגלגל" הראשונה לצידו של ארז טל בשידורי קשת. בשנת 1995, פרשה לבקשתה מהתוכנית. לוין השתתפה באותה תקופה במספר פרסומות.
בשנים 1996–1999 הנחתה בערוץ 2 את תוכניות הנוער "אהבה ראשונה", "ג'ונגל הסיפורים" ו"יש בעיר מסיבה", לצידו של תומר יוסף. בהמשך השתתפה בסדרת הדוקו-ריאליטי "אופטימיות קוסמית".
בשנת 2001 הוציאה את האלבום "המסע הגדול" ובו שירים אישיים שחלקם היו בהלחנתה ובהפקתו המוזיקלית של רמי פוקס, וחלקם היו שיתופי פעולה עם כותבים ואומנים אחרים. נכללו בהם ארקדי דוכין ומיכה שטרית, שכתבו והלחינו את השיר "תהום", אריאל זילבר, שהלחין את השיר "תשבץ" ואורנה בנאי, שהקריאה טקסט בשיר "הבל הבלים". השיר "תקוות הקיץ" מתוך התקליט, נבחר על ידי ynet כאחד מעשרת השירים הטובים ביותר של שנת 2001.
משנת 2002 היא הבעלים של "בראשית הפקות", העוסקת בייזום אירועי תרבות ומוזיקה והפקתם וכן, ריכוז וצילום וידאו וחדשות, לצד הדרכה בתחומי אומנויות במה.
לוין היא בעלת תואר במדעי הרוח והחברה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נשואה ואם לשתיים.
שיפוצניק
שיפוצניק או שַפָּץ (לעיתים נקרא הנדימן), הוא איש שעיסוקו במשימות תיקון ותחזוקה, הן בתוך מבנים והן מחוץ למבנים. באופן ספציפי, העבודות אותן מבצעים שיפוצניקים יכולות לכלול בנייה בגבס, ביצוע שיפוצים שונים, עבודות נגרות, עבודות שרברבות, עבודות חשמל, הרכבת רהיטים, צביעת חדרים, עבודות גינון, ריצוף, התקנת חלונות ודלתות ועוד. העבודות אותן מבצעים השיפוצניקים יכולות להיות פשוטות או מורכבות.
שיפוצניקים יכולים לעבוד כשכירים ולתחזק מבנה או קבוצת מבנים קבועה (במקרה כזה מכונה אב בית) או לעבוד כעצמאים בעבודות מזדמנות. היתרון של העסקת אב בית הוא צבירת ניסיון והיכרות עם המבנה המסוים, ויכולת לתכנן מראש משטר של עבודות תחזוקה.
פלגיוס הראשון, מלך אסטוריאס
פלגיוס הראשון, מלך אסטוריה (באסטורית: Pelayu, בספרדית: Pelayo, בלטינית: Pelagius; 685 – 737) היה מייסדה של ממלכת אסטוריאס ושליטה הראשון בין השנים 718–737. פלגיוס היה המונרך הנוצרי הראשון שהחל את הרקונקיסטה; הכיבוש הנוצרי המחודש של חצי האי האיברי מידי הח'ליפות האומיית, כאשר הביס את צבא הח'ליפות בקרב קובאדונגה בשנת 722 ומנע את הכיבוש המוסלמי של צפון חצי האי האיברי.
ביוגרפיה
בשנת 722 הוצאה לפועל פלישה מורית נוספת שנועדה להפיל את ממלכת אסטוריאס. הכוחות הפולשים פגשו בצבאו של פלגיוס במהלך קרב קובאדונגה, שהיה ניצחון מכריע לממלכת אסטוריאס. ניצחון זה היה הגדול ביותר בהישגיו הצבאיים של המלך פלגיוס והביא לתחילת הקריאה להשיב את חצי האי האיברי לשלטון נוצרי מלא ולהפלת הממשל המוסלמי, מכאן שהקרב על קובאדונגה נחשב מבחינה היסטורית לניצחון המחונן שהחל את הרקונקיסטה. לאחר הקרב התפרשה ממלכת אסטוריאס על חבלי אסטוריאס, גליסיה, קנטבריה, חבל הבסקים, לה ריוחה וצפון קסטיליה ולאון. המשך שלטונו של פלגיוס על ממלכת אסטוריאס לא נודע באירועים מכוננים נוספים והיה די רגוע ביחס לאיכות עם השכנים המוסלמים מדרום. בשנת 737 נפטר המלך פלגיוס ובנו שהיה ליורשו הוכתר בתור פאבילה, מלך אסטוריאס.
מורשת
המקורות אודות חייו של פלגיוס מקורם בעיקר מרישומי הכנסייה הקתולית אשר עירבבו את חייו עם מיתוסים אגדיים שנועדו להאדיר את מורשתו ותדמיתו ההיסטורית. בתוך כרוניקת אלבלדנסה מתואר קרב קובאדונגה ומה נכתב כי: "ההשגחה העליונה הביאה אלינו את מלך אסטוריאס" (המקור בלטינית: "Regnum Asturorum divina providencia exoritur"), דבר שהוסיף לדמות האגדית של פלביוס. עקב מורשת רישומים אגדית זאת, רוב המידע אודות חייו של פלגיוס נתון בספק בנוגע לאמינותו. כמו כן, רוב הכתבים נכתבו במהלך תקופת שלטון ממלכת אסטוריאס בתקופת יורשיו של פלגיוס, דבר המחזק את הטענה האפשרית כי הדברים נכתבו תחת השגחתם של המלכים האסטוראים, שפעלו להאדיר את תדמיתם ההיסטורית.
טרנינג פוינט (2009)
שמונה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, AJ סטיילס ניצח את דניאלס וסמואה ג'ו בקרב משולש ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של TNA. עוד ברשימת הקרבות, קורט אנגל ניצח את דזמונד וולף בהכנעה, וסקוט סטיינר ניצח את בובי לאשלי בקרב ספירות בכל מקום.
גדי קינדה
גדי קינדה (נולד ב-23 במרץ 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בספורטינג קנזס סיטי מליגת ה-MLS הצפון-אמריקאית ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
קינדה נולד באדיס אבבה שבאתיופיה, וכשהיה בן שלוש עלה לישראל עם משפחתו.
החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מ.ס. אשדוד, וב-30 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כשהוא בן 17 וחצי, בתיקו 2–2 נגד בית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו. ב-29 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–4 למכבי תל אביב. את עונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת סיים עם 28 הופעות בליגה ושלוש הופעות בגביע המדינה, ובאותה עונה גם זכה עם קבוצת הנוער בגביע המדינה לנוער, לאחר שבמשחק הגמר הבקיע את הפנדל האחרון בתום דו-קרב בעיטות הכרעה נגד מכבי חיפה. בעונת שיחק בעיקר בקבוצת הנוער, במדיה הבקיע שמונה שערים, ובקבוצה הבוגרת רשם חמש הופעות. בעונת 2013/2014 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה הבוגרת, וב-1 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–2 נגד מכבי חיפה. ב-23 בנובמבר 2013 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה, בהפסד 0–3 נגד הפועל רעננה. בתום עונת ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה. בעונת 2015/2016 כבש שני שערים בליגה הלאומית, וסייע למועדון להעפיל בחזרה לליגת העל. בעונת 2016/2017 כבש שער אחד ב-16 הופעות בליגת העל. בתחילת עונת 2017/2018 הפך קינדה לשחקן מפתח בקבוצה וכבש ארבעה שערי ליגה, אך בפברואר 2018 נפצע וסיים את העונה. את עונת 2018/2019 החל במ.ס. אשדוד, שותף ב-11 משחקים וכבש שני שערים.
ב-5 בפברואר 2019, חתם קינדה בבית"ר ירושלים מליגת העל, ל-4.5 שנים תמורת כמיליון יורו שקיבלה מ.ס. אשדוד. ב-13 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה במועדון בהפסד 1–3 להפועל באר שבע. ב-23 בפברואר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 2–0 על הפועל רעננה.
נבחרות ישראל
באוגוסט 2019 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, לקראת משחקיה מול ו במסגרת משחקי מוקדמות יורו 2020, על-ידי המאמן האוסטרי אנדי הרצוג. ב-5 ביוני 2021, ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל, הבקיע גם את שער הבכורה שלו בדקה ה-91, בניצחון 1–3 במשחק ידידות בחוץ מול מונטנגרו, לאחר שנכנס כמחליף.
שבטי המדיארים
שבטי המדיארים (בהונגרית: Magyar törzsek) של תקופת כיבוש אגן הקרפטים על ידי המדיארים (התיישבות המדיארים במרכז אירופה), נחלקו לשבטים, כמו עמי סְטֶפָּה אחרים. המילה "שבט" עצמה היא רק חלקית קטגוריה מדעית: ההנחה של ימינו היא ששמה העכשווי של "שבט" כזה בהונגרית דהיום, הוא המילה ההונגרית "Had", כלומר צבא, חַיִל, ארמייה, דהיינו קבוצה גדולה של חיילים מאומנים וחמושים למלחמה. לפיכך נוצרו ה"שבטים" כדי לארגן את הלוחמים, ולפי מקורות ביזנטיים ראשי השבטים בעלי הדרגה הגבוהה, כמו בעלי התארים גיולה והרקה, היו גם בעלי סמכות שיפוטית. פסיקותיהם היו מכריעות ביישוב מחלוקות וסכסוכים בין השבטים. ההנחה הרווחת היא שהקלאנים שהיו שייכים לאותו השבט נשפטו על ידי ראשי השבטים שלהם בעצמם.
לפי אנונימוס, ברית (אפשרי גם איחוד או איגוד) השבטים ההונגרית, או ליתר דיוק ברית מנהיגי החמולות המובילות, יכולה להיקרא גם "שבעת המדיארים" או "שבעת ההונגרים". קשיי ההיסטוריוגרפיה של החברות שהיו מיושבות בטרטוריות (למשל ביזנטיון) התעוררו מאוחר יותר לגבי הבנת טבעם של החמולות ההונגריות הנ"ל ולגבי התנאים החברתיים/פוליטיים של עמי הערבות בכלל.
שבט, קלאן, חמולה
לפי ההיסטוריון ג'רג' סבאדוש, ה"שבטים" (genea) ההונגרים היו למעשה קלאנים (nemzetség). לטענתו, המילה "שבט" (tribus) היא למעשה שם נרדף ל"קלאן". בקצרה, טיעוניו של ג'רג' סבאדוש הם:
לפיכך, "שבט" הוא תרגום שגוי של "קלאן" (שפירושו גם בעברית הוא תת־שבט או חמולה גדולה). לפי אנונימוס היו 108 קלאנים, ו"שבעת המדיארים" היו המובילים שבהם, וכללו גם חמולות אחרות. הם חתמו על חוזה הדם, שהוביל אחרי כ-100 שנים מאוחר יותר, ללידתה של ממלכת הונגריה.
רשימת קונסטנטינוס
שמות השבטים ההונגרים כתוב רק בעבודתו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, "על ניהול האימפריה", שנכתבה בשנת 950 בערך. הקיסר מונה שמונה שבטים הונגרים. הוא מזכיר לראשונה את הקאבארים שנפרדו מהכוזרים, אך מוסיף כי הקאבארים למעשה מחולקים לשלושה שבטים, או שברי שבטים, שעליהם שולט נסיך יחיד. שמם לא ידוע, אך חוקרים מציעים כאפשרויות סבירות את השמות Varsány, Eszlár, Ladány, Berény, Szekler, בהתבסס על שמות מקומות. לפי קונסטנטין, שבטי הקאברים "הועלו לדרגת השבטים הראשונים" על ידי ההונגרים לאחר הצטרפותם. הברית השבטית חולקה בתחילה לשבעה שבטים בהתאם.
שמם נרשם על ידי הקיסר (בנוסף לאזכור הקאבארים):
המספר שבע
מדוע שבעה שבטים אם כן? המספר שבע עורר יראת כבוד במזרח כמספר קסם. מקורו כנראה בשבעת כוכבי הלכת שהיו ידועים בימי קדם, ומילאו תפקיד חשוב בתרבות שומר. התרבות האיראנית חילקה את העולם לשבעה חלקים, ובאחרית הימים יבואו המושיע וששת מלווי הזורואסטרים משבעת האזורים הללו. האווסטה למשל מורכבת מפרקים בגודל 3x7. לפי הרודוטוס, הפרסים כיבדו במקור שבע אלוהויות. לאהורא מזדא היו שישה מלאכים (1 + 6 = 7) ולזרתוסטרה היו גם כן שישה תלמידים. זה כנראה בא לידי ביטוי בכך שלמלך הפרסי דריוש היו גם שישה יועצים, שהיו האדונים הגדולים של המדינה, שיטה שעברה מאוחר יותר באימפריה הפרתית ובאימפריה הסאסאנית. משמעויות המספר שבע במזרח היה: שלמות, השלמה וסיום, העולם כולו. הוא היה גם מספר מזל. על כן גם ההונגרים נצמדו כנראה למספר מעורר כבוד זה וציינו בקורותיהם שבעה שבטים (איחודי קלאנים כנראה).
שמות מקומות שבטיים
לפי המסורת כל שם שבט"הונצח" במספר (40 עד 20) שמות יישובים. לדוגמה: Mezőnyék (כיום חלק מנייקלאדהאזה) Bábonymegyer, שלגוטריאן, טיסטריאן, Tiszajenő, Hajmáskér, טיסקסי, Dunakeszi, Kőkeszi, Diósjenő, בודקסי וכו'.
לפי התפיסה המסורתית הזאת, שמות מקומות שבטיים יעידו על כך שלשיוך שבטי היה תפקיד בייעוד אזור ההתיישבות, ושלבני השבט הייתה מידה מסוימת של זהות אתנית. עם זאת, הליך זה היה חסר משמעות באזורי ההתיישבות המקוריים של ההונגרים שהתיישבו לפי שבט. במקום שכולם שייכים לשבט ינה למשל, לשם המקום ינה לא תהיה שום משמעות ייחודית. לכן, היישובים בעלי שם השבט מעידים על היישובים של המאה ה-10 והמאה ה-11, כאשר פשוטי העם הועברו לאחוזות של האצולה הגדולה שהתפתחה באותה התקופה. לכן שמות יישובים על פי שמות שבטים אינם מעידים בהכרח על שיוכם לבני אותו השבט.
מוזיאון סטרומה
מוזיאון סטרומה הוא מרכז לחקר ההעפלה בבאר שבע ומוזיאון הנצחה היסטורי אשר הוקם לזכרם של 769 המעפילים של אניית "סטרומה" שטבעו בשנת 1942 בדרכם לארץ ישראל.
המוזיאון מוקדש לסיפור טביעתן של אניות המעפילים: "סטרומה" ש-769 המעפילים על סיפונה נספו, "מפקורה" עם 380 נספים, שנרצחו על ידי הנאצים, "פאטריה" עם 200 נספים, "אגוז" עם 44 נספים וכן סירות קטנות נוספות של מעפילים שנספו בדרכם לארץ.
המוזיאון נמצא בקומה השנייה בבית הכנסת הוותיק לזכר קדושי "סטרומה" של יוצאי רומניה, בשכונה א' בבאר שבע. במוזיאון מסמכים נדירים, הנוגעים לסיפורה של אניית המעפילים "סטרומה", תמונות, מיצג מהעדות האנושית כפי שמובאת בסרט התעודה ומוסברת על ידי אנשי המקום. נוסף על כך, במקום ספרייה אשר משאילה את ספריה לכל המעוניינים, וחדר זיכרון לזכר הנספים.
ב-5 במרץ 2006, הוקם המוזיאון ובטקס חנוכת המוזיאון השתתפו שר הבינוי והשיכון זאב בוים, ראש עיריית באר שבע יעקב טרנר, מפקד חיל הים דוד בן בעש"ט, שגרירת רומניה בישראל מריאנה סטוקה, הרב הראשי של באר שבע יהודה דרעי, הרב הראשי של חיפה שאר-ישוב הכהן, נציגי המשפחות השכולות וקהל רב. הפעילויות העיקריות במוזיאון הן הדרכת תלמידי בתי ספר וחיילים בצה"ל, וארגון עצרת שנתית לזכר הרוגי אסון סטרומה.
בית הכנסת
בית הכנסת (בית אברהם לזכר קדושי "סטרומה") הוקם בערך בשנת 1961 בבאר שבע על ידי מספר משפחות עולים מרומניה, ביניהם משפחות הנספים באניית סטרומה. הרעיון היה להקים את בית הכנסת המרכזי הראשון בבאר שבע ובעולם לזכר קדושי סטרומה.
בבית הכנסת 769 מקומות ישיבה וגם 769 מנורות בתוך המדרשות של בית הכנסת, לזכר 769 הקרבנות.
לדברי יו"ר מוזיאון סטרומה- ארייה רייטר: "אלו מצבות חיות שבאות להנציח ולחנך את הנוער היום ובדורות הבאים בלימוד ההיסטוריה של עם ישראל על ההעפלה וקרבנותיה".
אניית סטרומה
סטרומה היא אניית מעפילים שנשאה על סיפונה כ- 760 מעפילים אשר ניסו להימלט מרומניה הפשיסטית ולהעפיל לארץ ישראל, והוטבעה בים השחור בידי צוללת סובייטית. טביעת כל מעפיליה ואנשי ציוותה למעט אחד, נחשבת לאסון הגדול בתולדות ההעפלה לארץ ישראל ולאסון הגדול ביותר בהיקפו של טביעת אנייה אזרחית בזמן מלחמת העולם השנייה. במהלך מסעה של הספינה מרומניה אל עבר ישראל, התקלקל מנוע האונייה והיא נגררה לטורקיה. לאחר תקופה של משא ומתן מול הטורקים והבריטים שסירבו לקלוט את הפליטים היהודים, גררו הטורקים באישון לילה את הספינה אל מחוץ למים הטריטוריאליים של טורקיה והותירו אותה שם. צוללת רוסית ששמרה על גבולות הים השחור, זיהתה את הספינה הלא מזוהה וירתה לעברה טורפדו. בעקבות הפגיעה האוניה טובעה ואתה כל נוסעיה. רק שניים שרדו פגיעה זו. בעקבות אירוע הטביעה, נעשה מאמץ הנצחה הן ברומניה, שם הוקמה מצבה לזכר נספי האסון בבית הקברות בבוקרשט והן בישראל.
אדריכלות
בית הכנסת בנוי בצורה של ספינה, על תקרת המבנה ישנם כוכבים בצורת מגן דוד שכן לא נהוג לצייר כוכבים רגילים. הכוכבים על התקרה באים לסמל את השמיים מלאי הכוכבים שהיו מעל לאנייה.
סמל המוזיאון
בסמל ישנה יד המטביעה אנייה, האנייה היא אניית סטרומה, והיד המטביעה היא כל אותם צדדים אשר פעלו ישירות או בעקיפין להטבעת האנייה.
רבי עוירא
רבי עוירא היה אמורא בדור השלישי והרביעי לאמוראי ארץ ישראל, תלמידו של רבי יוחנן, וחבירו של רבי אבהו.
רבי עוירא מוזכר בתלמוד כשהוא דן עם רבי יוחנן בהלכה, וכחבירו של רבי אבהו ורבי חלבו, גם הוא תלמידו של רבי יוחנן. מרבה להביא דרשות בשם רבי אמי ורבי אסי.
בלילות לבנים
בלילות לבנים (בשמו המלא: בלילות לבנים: סיפור מאסרו וחקירתו של מנחם בגין בצירוף הפרוטוקולים של ה-נ.ק.וו.ד.) הוא ספר מאת מנחם בגין על חקירתו, משפטו ותקופת מאסרו בכלא לוקישקי בליטא ובמחנה העבודה "פצ'ורה" בסיביר.
"בלילות לבנים" ראה אור לראשונה בשנת 1953 בהוצאת קרני. בשנת 1995, יצאה לאור מהדורה חדשה בהוצאת דביר, בשיתוף המרכז למורשת מנחם בגין, הכוללת מסמכים ותיעוד של הבולשת הסובייטית בשנות מאסרו של בגין, הנקוו"ד.
את ספרו מקדיש בגין "למעונה האלמוני" והוא נפתח בהקדמה מאת בנו, בני בגין.
המסמכים שנמצאו ותועדו בגרסתו השנייה של הספר תומכים באמינות עדותו של בגין בסיפור חקירתו.
אנדז'יי יוסקוביאק
אנדריי מייצ'יסלאב יוסקוביאק (בפולנית: Andrzej Mieczysław Juskowiak, נולד ב-3 בנובמבר 1970 בגוסטין שבפולין) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ בעיקר במועדונים מהבונדסליגה, ובנבחרת פולין, עמה זכה במדליית כסף באולימפיאדת ברצלונה (1992), וסיים כמלך השערים של האולימפיאדה.
קריירת מועדונים
יוסקוביאק החל את קריירת הבוגרים שלו בלך פוזנאן מליגת העל הפולנית, והפך עד מהרה לאחד החלוצים הבולטים בליגה. יוסקוביאק זכה עם הקבוצה במספר תארים בחמש העונות בהן שיחק בלך פוזנאן: שתי אליפויות פולין בשנים 1990 ו-1992, ובאותן שנים גם זכיות במשחק הסופר קאפ הפולני. בשנת 1990 יוסקוביאק אף הוכתר כמלך השערים של ליגת העל הפולנית, לאחר שהבקיע 18 שערי ליגה. בקיץ 1992 עזב יוסקוביאק את לך פוזנאן לאחר שהבקיע 43 שערי ליגה ב-95 הופעות, וחתם בספורטינג ליסבון. יוסקוביאק שיחק בקבוצה הפורטוגלית שלוש עונות, ובעונתו האחרונה בקבוצה, 1994/95, זכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגלי, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על מאריטימו, בו לא שיחק. בתום עונה זו, הושאל יוסקוביאק מספורטינג ליסבון לאולימפיאקוס לעונה אחת, 1995/96, בה הבקיע 12 שערי ליגה. בתום עונה זו, חתם יוסקוביאק בבורוסיה מנשנגלדבך, שם שיחק שתי עונות, וניצל מירידה אל הבונדסליגה השנייה בעונת 1997/98 במחזור האחרון, לאחר שהקבוצה ניצחה את וולפסבורג ונחלצה מירידה למרות שהייתה מתחת לקו האדום במשך מחזורים רבים קודם לכן. בתום עונה זו, עזב יוסקוביאק את גלדבאך וחתם בוולפסבורג, קבוצה שהייתה אז בבנייה. יוסקוביאק פרח בתקופתו בוולפסבורג, והבקיע בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה במספרים דו ספרתיים. בעונה הרביעית, 2001/02, יוסקוביאק מיעט לשחק והבקיע שלושה שערים בלבד, ובתום עונה זו עזב את וולפסבורג לאחר ארבע עונות, בהן הבקיע 39 שערי ליגה ב-108 הופעות, וחתם באנרגי קוטבוס מהבונדסליגה. יוסקוביאק שיחק בקוטבוס עונה אחת, 2002/03, וירד ליגה עם הקבוצה, על אף שהבקיע חמישה שערים. את עונת 2003/04 החל יוסקוביאק במטרוסטארס מליגת ה-MLS, אך עזב בפגרת החורף וחתם בארצגבירגה אווה מהבונדסליגה השנייה, שם הבקיע שמונה שערים בחצי עונה. לאחר מכן המשיך יוסקוביאק לשחק בארצגבירגה אווה שלוש עונות נוספות, שבכל אחת מהן הבקיע לפחות שמונה שערי ליגה, וסך הכל 33 שערים ב-110 הופעות. בתום עונת 2006/07 פרש יוסקוביאק ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
יוסקוביאק החל לשחק בנבחרת פולין בשנת 1992, וזכה עמה במדליית כסף באולימפיאדת ברצלונה (1992), לאחר הפסד 2–3 בגמר לנבחרת ספרד. יוסקוביאק סיים כמלך השערים של טורניר הכדורגל האולימפי עם שבעה כיבושים, מתוכם שלושער בחצי הגמר מול נבחרת אוסטרליה בניצחון 1–6. במהלך שנות ה-90 יוסקוביאק היה חלק מנבחרת פולין שלא הצליחה להעפיל לטורניר גדול נוסף על אף הפוטנציאל הרב שהיה טמון בשחקניה. בשנת 2001 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת פולין, ולא השתתף במונדיאל 2002 עם הנבחרת, אליו העפילה הנבחרת. ליוסקוביאק 13 שערים ב-39 הופעות במדי נבחרת פולין הבוגרת.
תארים
עם לך פוזנאן:
עם ספורטינג ליסבון:
עם נבחרת פולין:
1883 בארצות הברית
1883 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 107 שנה מיום היווסדה.
אלכסנדר גולובין
אלכסנדר סרגייביץ' גולובין (ברוסית: Александр Сергеевич Головин; נולד ב-30 במאי 1996 בקלטן שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מונקו מליגת העל הצרפתית ובנבחרת רוסיה.
צסק"א מוסקבה
בשנת 2012 הגיע גולובין למחלקת הנוער של צסק"א מוסקבה, לאחר שגדל במחלקות הנוער של DYuSSh קלטן ושל מטאלורג נובוקוזנצק. ב-24 בספטמבר 2014 ערך גולובין את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 88 דקות בניצחון 1–2 על חימיק דזרז'ינסק במסגרת הגביע הרוסי. ב-14 במרץ 2015 ערך גולובין את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ביברס נאתכו בדקה ה-72 בניצחון 0–4 על מורדוביה סראנסק במסגרת המחזור ה-19 בליגה. עד לסוף העונה ערך גולובין 7 הופעות ליגה.
בעונת, שהסתיימה באליפות של צסק"א מוסקבה, זכה גולובין לדקות משחק רבות יותר. ב-3 בנובמבר 2015 ערך גולובין את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-75 בהפסד 0–1 למנצ'סטר יונייטד במסגרת המחזור הרביעי בשלב הבתים לעונת 2015/2016. ב-9 באפריל 2016 הבקיע גולובין את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-23 בניצחון 1–7 על מורדוביה סראנסק במסגרת המחזור ה-23 בליגה. ב-20 באפריל הבקיע גולובין צמד שערים בניצחון 1–3 על קרסנודאר במסגרת הגביע הרוסי. הוא ערך 17 הופעות ליגה בעונה זו.
את עונת החל גולובין כשחקן הרכב במועדון. ב-23 ביולי 2016 נכנס גולובין כמחליף בדקה ה-61 בהפסד 0–1 לזניט סנקט פטרבורג במסגרת הסופר קאפ הרוסי.
בסיכום עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית בכדורגל הוכתר ל"תקוות השנה" בכדורגל הרוסי.
מונקו
ביולי 2018 עבר למונקו תמורת 30 מיליון דולרים והפך לשחקן הרוסי היקר ביותר. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך במשחק נגד נים, ב-21 בספטמבר 2018, שהסתיים בשוויון 1:1. את השער הבכורה שלו במדי מונקו הבקיע בהפסד קבוצתו לגנגאן במשחק חצי גמר הגביע הצרפתי. שער הבכורה שלו בליגה היה בניצחון קבוצתו על טולוז במשחק הליגה שהסתיים בתוצאה 2:1 ונערך ב-2 בפברואר 2019. בסיכום מחזור 23 בליגה הוא הוכתר לשחקן המצטיין של המחזור. ב-24 בספטמבר 2019 הבקיע 2 שערים בניצחון קבוצתו על ניס בתוצאה 1–3. בנובמבר 2019 הוכתר לשחקן החודש בליגת העל הצרפתית בכדורגל. ב־7 בפברואר 2021 הבקיע לראשונה בקריירה שלושער במשחק מול נים בניצחון 3:2, במחזור ה-24 בליגה 1. הרוסי בן ה-24 כבש לשער היריבה בדקות 3, 12 ו־62.
קריירה בינלאומית
גולובין זכה עם נבחרת רוסיה עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 לשנת 2013, והשתתף איתה בגביע העולם עד גיל 17 באותה שנה. ב-7 ביוני 2015 ערך גולובין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה, כשהחליף את רומן שירוקוב בדקה ה-62 והבקיע את שער הבכורה שלו רבע שעה לאחר מכן בניצחון 2–4 על נבחרת בלארוס במשחק ידידות. גולובין היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר יורו 2016, ושיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים, אותו לא עברה נבחרתו. גולובין נטל חלק פעיל מאוד בהרכב נבחרתו במונדיאל 2018 ובמשחק הפתיחה של המונדיאל כבש שער אחד ובישל שניים בניצחון 0–5 על ערב הסעודית.
תארים
צסק"א מוסקבה נבחרת רוסיה עד גיל 17
עמנואל אמבולה
קריירת מועדונים
אמבולה התחיל את הקריירה שלו במינינג ריינג'רס. בשנת הצטרף לזנאקו.
בינואר הצטרף לפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית. ב-14 ביולי 2009 השתתף במשחק נגד דינמו זאגרב והפך לזמבי הראשון שמשחק במוקדמות ליגת האלופות. בעונתו הראשונה במועדון זכה בדאבל. בשנת היה מועמד לטוטנהאם הוטספר וארסנל אך המהלך לא יצא לפועל.
בספטמבר בית הדין של פיפ"א ביטל את חוזהו של אמבולה בפיוניק משום שהוא חתם עליו בהיותו קטין, ולבסוף הוא חתם במזמבה. בפברואר  הושאל לפורטו ושיחק בקבוצת המילואים.
ב-2 בספטמבר 2013 חתם בהפועל רעננה. ב-13 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-4 נגד הפועל פתח תקווה, שבוע לאחר מכן הורחק בהפסד 2-0 נגד מכבי תל אביב.
ב-31 במרץ 2021, אמבולה חתם בנקאנה.
קריירה בינלאומית
ב-15 בנובמבר 2008 אמבולה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה נגד. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2010 והפך לשחקן השני הכי צעיר בתולדות המפעל, כאשר הוא היה בן 16 שנים ו-8 חודשים.
בית הכנסת מאלה
בית הכנסת מאלה הוא בית הכנסת העתיק ביותר בהודו והוא נבנה על ידי יהודי קוצ'ין בקרלה. בית הכנסת ממוקם במאלה, עיירה קטנה ברובע תריסור שבמדינת קרלה שבדרום הודו.
בית הכנסת של מאלה נמצא כעת בבעלות ה"Mala Panchayat" ומנוהל על ידה. בשנים 1954-1955, עקב עליית הקהילה היהודית במלאבר מקרלה לישראל, העבירה הקהילה את בית הכנסת מאלה ואת בית העלמין היהודי המשויך למאלה לשמירה. כיום בית הכנסת לא פעיל.
היסטוריה
בית הכנסת מאלה הוא שריד למורשת הארוכה של יהודי מלבר ולגיווון הדתי של אזור קראלה, יחד עם מספר בתי כנסת אחרים שעדיין קיימים בעיר קוצ'ין ובסביבתה. קיימת השערה כי שם העיירה מאלה הוא ממקור עברי
ישנן דעות שונות לגבי מקורו של בית הכנסת מאלה. על פי פרם דוס סוואמי דוס יהודי, היסטוריון וחוקר יהדות דראווידי, שיר עם יהודי עתיק במלאיאלם מזכיר כי בית הכנסת נבנה במאה ה-11 תוך שימוש בעץ שנתרם ליוסף רבן בשנת 1000 לספירה על ידי מלך ממלכת קודונגאלור. המבנה הראשון פורק במהלך המאה ה-14 מסיבות לא ידועות (ככל הנראה לאחר שיטפון פריאר הגדול בשנת 1341 אך לאו דווקא בגלל השיטפונות) ובניין חדש הוקם בשנת 1400. בית כנסת משוחזר זה מהמאה ה-14 שופץ כמעט ארבע מאות שנים מאוחר יותר, בשנת 1792, ככל הנראה כדי לתקן את הנזקים שנגרמו במהלך פלישת המיסוריאנים לקראלה על ידי טיפו סולטאן במהלך מלחמת אנגלו-מיסור השנייה בתחילת 1780. עם זאת, הכומר תומאס דוסון, מיסיונר CMS שהוצב בקוצ'ין במהלך 1817, דעה אחרת. בביקוריו באתר גילה שאף על פי שחלפו כמעט שלושה עשורים מאז כניעתו של טיפו סולטאן למלאבר לבריטים בשנת 1792, בניין בית הכנסת עדיין נותר חרב.
בשנת 1909, הבניין הישן מהמאה ה -19 נבנה מחדש (באופן חלקי או מלא) עם אותם יסודות.
קיימת גם השקפה נוספת על קיומן של עדויות היסטוריות המצביעות על כך שבית הכנסת הוקם בשנת 1597.
מעבר פינסטרה
קולה דלה פינסטרה (באיטלקית: Colle delle Finestre) הוא מעבר הרים באלפים הקוטיים בפיימונטה, איטליה שממוקם כ-2,178 מטרים מעל פני הים.
הטיפוס במעבר נחשב לפופולרי ונודע אצל רוכבי אופניים ואופנועים, שמטפסים בעלייה אל רקע הנופים המושלגים. הטיפוס לפסגת המעבר מעמק סוסה הוא 18.6 קילומטרים, בשיפוע ממוצע של 9.1% ושיפוע מקסימלי של 14%.
ג'ירו ד'איטליה
במהלך השנים שבהם הטיפוס נכלל במרוץ, הוא נכלל תמיד במהלכו ולא בסופו. בשנת 2005 נכלל לראשונה במרוץ, בקטע 19, בשלב שהחל בסאבלינו והסתיים בססטרירה, כשדנילו די לוקה האיטלקי חוצה ראשון את הפסגה.
שש שנים מאוחר יותר, ב-2011, נכלל בפעם השנייה במרוץ, בקטע ה-20, בשלב שהחל בורבניה והסתיים גם הפעם בססטרירה, כשואסיל קיירינקה חוצה ראשון את הפסגה. הטיפוס נכלל בפעם השלישית במרוץ ב-2015, גם כן בקטע ה-20, והווה את ה"צ'ימה קופי" של המרוץ, הקטע החל בסנט וינסנט והסתיים בססטרירה, כשמיקל לנדה הספרדי חוצה ראשון את הפסגה.
גם ב-2018 נכלל הטיפוס במרוץ וגם הפעם הווה את הצ'ימה קופי שלו, בקטע 19 שהחל בונריה ריאלה והסתיים בברדונקיה, את הפסגה חצה ראשון כריס פרום הבריטי, באחד הקטעים הידועים ביותר של המרוץ בעשור השני של המאה ה-21, כשכריס פרום התקיף במהלך הטיפוס למעבר והמשיך לרכוב סולו כ-80 ק"מ עד הסיום בברדונקיה, כשהוא מנצח את הקטע ועובר ללבוש את החולצה הוורודה של מוביל המרוץ.
פרנץ שליק
פרנץ יוזף היינריך, רוזן שליק צו באסאנו אונד ויסקירכן (בגרמנית: Franz Joseph Heinrich Graf Schlik zu Bassano und Weißkirchen; 23 במאי 1789 - 17 במרץ 1862) היה מפקד בכיר בצבא האימפריה האוסטרית אשר התבלט במהלך המרד ההונגרי של 1848.
ביוגרפיה
שליק נולד בפראג שהשתייכה אז לאימפריה הרומית הקדושה. הוא רצה להיות שופט, אולם ב-1808, במהלך מלחמת הקואליציה החמישית, התגייס לצבא האוסטרי כלויטננט ברגימנט קירסירים. הוא לחם בקרב אספרן אסלינג תחת פיקודו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן, ולאחריו הועלה לדרגת ריטמייסר. בעקבות סיום המלחמה ב-1812, נכנסה אוסטריה לברית עם הקיסרות הצרפתית, וכמחאה פרש שילק מהצבא. באוגוסט 1813, במהלך מלחמת הקואליציה השישית, בגדה אוסטריה בצרפת והכריזה עליה במלחמה, ולפיכך התגייס שילק לצבא שוב. הוא מונה להיות שלישו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, ובמהלך קרב לייפציג נפצע קשה ואיבד את הראייה בעינו הימנית. מאז הוא נהג לחבוש על העין רטייה, אשר הפכה לסימן ההיכר שלו. בשנים הבאות הוא התקדם בסולם הפיקוד, וב-1848 כבר היה בדרגת פלדמרשל-לוטננט.
באותה שנה, פרצו מהפכות אביב העמים בכל רחבי אירופה, ובמיוחד באימפריה האוסטרית. שילק מונה למושל קרקוב בנובמבר של אותה שנה, ונצטווה לסייע בדיכוי המרד ההונגרי. הוא לקח 8,000 אנשים מחיל המצב שלו, וצעד עמם להונגריה דרך מעבר דוקלה, במקביל לתנועת הכוח האוסטרי העיקרי בפיקודו של הנסיך מווינדיש-גרץ. בדצמבר הוא הביס את ההונגרים בקרב בודמאר, וכבש מידי המורדים מספר ערים. ההונגרים גייסו במהירות 10,000 מורדים, והציבו אותם באזור מישקולץ בפיקוד לאזאר מאסארוס. שליק הביס אותו עוד באותו החודש בקרב שצ'צ'ו, ובינואר 1849 הביס אותו פעם נוספת בקרב קאסה. עם זאת, הוא לא ניצל את ניצחונו, והתמהמה במשך מספר שבועות, כך שההונגרים הצליחו להתארגן ולהביס אותו בשלושה קרבות רצופים. הוא היה בסכנת כיתור, אולם הצליח לחבור אל הנסיך מווינדיש-גראץ, והכוח המשולב שלהם הביס את ההונגרים בקרב קאפלונה במהלך פברואר. בספטמבר 1849, לאחר דיכוי המרד, הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים ומונה למפקד הקורפוס ה-1 אשר הוצב במוראביה.
ביוני 1854 הועבר לגליציה כמפקד הפיקוד ה-4, וב-1859 הועבר לאיטליה ולחם במלחמת אוסטריה-סרדיניה כחלק מהכוח של פרנץ גיולאי. בעקבות קרב מג'נטה הוא מונה למפקד הארמייה השנייה, ולחם עמה נגד האיטלקים והצרפתים בקרב סולפרינו. בעקבות הסכם וילאפרנקה הוא פרש מהצבא. לאחר פרישתו, הוא בנה לעצמו ארמון ליד וינה, ונפטר בו ב-17 במרץ 1862 בגיל 72.
ג'סטין פאסק
יוסטין ליזט "ג'סטין" פאסק פאטינו (בספרדית: Yostin Lissette "Justine" Pasek Patiño; נולדה ב-27 באוגוסט 1979) היא דוגמנית ופילנתרופית פנמית, זוכת התואר מיס תבל 2002.
ביוגרפיה
פאסק נולדה בחרקוב שבאוקראינה לאם פנמית ואב פולני; אמה הייתה עקרת בית, ואילו אביה היה מהנדס. למרות ששם הולדתה הוא יוסטין, פאסק גדלה בכינוי חיבה בשמה הפולני - יוסטינה. היא הבכורה מבין שלושה ילדים ובת יחידה; שני אחיה הצעירים הם אדוארד ואלווארו. המשפחה התגוררה שנה אחת באוקראינה, ולאחר מכן עברה לכפר ווז'וצ'ין, ליד זמושץ' בדרום מזרח פולין, קרוב לגבול עם אוקראינה. לאחר שאמה סיימה את לימודיה בכימיה, עזבה המשפחה את פולין והתיישבה בפנמה סיטי, שם גדלה פאסק.
קריירה
ב-1996 השתתפה בתחרות הדוגמנות "Chica Modelo" ובעקבות זאת היא החלה לעבוד כדוגמנית ולקחה חלק במספר הפקות לטלוויזיה.
ב-2001 זכתה בתחרות היופי הלאומית של פנמה (Señorita Panamá) וזכתה במקום הראשון, בעקבות זאת היא ייצגה את פנמה במיס תבל 2002 והייתה לסגנית הראשונה.
ארבעה חודשים לאחר מכן מיס תבל אוקסנה פדורובה הודחה מתוארה והיא החלה לכהן כמיס תבל, פאסק היא הסגנית הראשונה בהיסטוריה שלבסוף זכתה בתפקיד זה, כמיס תבל היא ביקרה במספר מדינות ועבדה בין היתר עם ארגון הבריאות "Global Health Council".
לאחר מכן המשיכה בדוגמנות ודיגמנה בין היתר לכריסטיאן דיור.
ב-2010 התמודדה במשחק הטלוויזיוני "Minute To Win It" בפרק מיוחד בו השתתפו מספר מלכות יופי.
ב-2014 לקחה חלק בסרט התיעודי "The Milky Way".
ב-2016 החלה לשמש כאחת מהבעלים של תחרות מיס פנמה והצהירה כי שמה לה למטרה לתת גישה שונה לתחרות.
חיים אישיים
ב-2009 התחתנה עם איש העסקים האנגלי דניאל ג'ולסון; להם שני ילדים.
ארתור המילטון-גורדון, ברון סטנמור הראשון
ראשית חייו
המילטון-גורדון נולד בלונדון כבנם הצעיר של ג'ורג' המילטון-גורדון שהיה ראש ממשלת בריטניה ושל אשתו השנייה, הרייט דגלס, שהייתה אלמנתו של ויקונט המילטון. הוא התחנך בבית ספר פרטי ולמד בטריניטי קולג', שם הוא היה נשיא מועדון הוויכוחים של קיימברידג'. לאחר סיום חוק לימודיו ב-1851 הוא עבד כעוזר המזכיר האישי לראש ממשלת בריטניה (אביו), בין השנים 1852 – 1855 ובין השנים 1854 – 1857 הוא היה חבר הפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של בוורלי.
קריירה קולוניאלית
בשנים הבאות מילא המילטון-גורדון שורה של תפקידים בממשל הקולוניאלי. בין השנים 1861 – 1866 הוא כיהן כמשנה למושל ניו ברנזוויק. בתקופה זו הוא הבטיח את הסכמתה של המושבה לאיחוד קנדה. בשנים 1866 – 1870 הוא כיהן כמושל טרינידד. מפברואר 1871 ועד אוגוסט 1874 הוא שימש כמושל מאוריציוס. בשנים 1875 – 1880 הוא כיהן כמושל פיג'י. מנובמבר 1880 ועד יוני 1882 הוא כיהן כמושל ניו זילנד. בשנים 1883 – 1890 הוא כיהן כמושל ציילון הבריטית.
קריירה עסקית
ב-21 באוגוסט 1893 הוענק להמילטון-גורדון תואר אצולה, ברון סטנמור. ב-1897 הוא היה ליושב ראש של חברת איי האוקיינוס השקט (Pacific Islands Company), שהייתה חברה שנוסדה על ידי ג'ון ט. ארונדל, מרכז פעילותה היה בלונדון ופעילות הסחר שלה באוקיינוס השקט הייתה קשורה לפעולות כריית זרחה באי בנבה ובנאורו. ג'ון ט. ארונדל והלורד סטנמור היו האחראים למהלכי המימון של ההזדמנויות העסקיות החדשות הללו ועל ניהול המשא ומתן עם החברה הגרמנית ששלטה על זיכיונות הכרייה בנאורו. ב-1902 שולבו האינטרסים של חברת איי האוקיינוס השקט עם חברה מהמבורג והוקמה חברת הזרחה של האוקיינוס השקט (Pacific Phosphate Company) שהייתה מעורבת בכרייה בנאורו ובבנבה.
הלן פקסטון בראון
הלן פקסטון בראון (באנגלית: Helen Paxton Brown; 1876–1956), הידועה גם בשם "נל", הייתה אמנית הקשורה ל"בנות גלאזגו". נולדה בהילהד, גלאזגו לאב סקוטי ולאם אנגלית. היא בילתה את רוב חייה בגלאזגו. התפרסמה בעיקר בזכות הציור והרקמה שלה היא גם עבדה במגוון מדיומים כמו עור, כריכת ספרים וגם חרסינה צבועה.
השכלה וקריירה
בראון למדה בבית הספר לאמנות של גלאזגו (GSA) מ-1894 עד 1901 בניהולו של פרנסיס ניוברי. היא הייתה תלמידה של אן מקבת' ב-GSA ולאחר מכן המשיכה ללמד רקמה אמנותית ב-GSA מ-1904 עד 1907 וכריכת ספרים מ-1911 עד 1913. שם פגשה את חברתה הטובה ג'סי מריון קינג שאיתה חלקה דירת סטודיו ברחוב סנט וינסנט 101, גלאזגו מ־1898 עד 1907 כשקינג התחתנה החברות של הנשים המשיכה והתחזקה, למרות המסלולים השונים של הקריירה שלהן. שתי הנשים דגמנו לעיתים קרובות זו לזו והיו חברות בלתי נפרדות במהלך השנים.
לאחר בית הספר לאמנות, בראון נסעה לפריז כדי להשתתף בשיעורי רישום והייתה מעריצה של הסגנון החופשי של האימפרסיוניסטים הצרפתיים והמשיכה לבקר בפריז לאורך הקריירה שלה. בעבודתה היא מציירת בעיקר אנשים שנהנים מהחיים, לוכדת אווירה וסצנות בתי קפה, אבל היא גם ציירה נופים ופרחים.
היא מצוטטת כאומרת שבחרה ברקמה כי נהנתה "לשחק בצבע", אך גם כי היא תימכר כ"אמנות למען האמנות". היא הייתה מלאת חיים ונודעת בחכמתה השנונה.
בשנות ה-1900 פטריק גדס ופרנסיס ניוברי הובילו מספר תחרויות סקוטיות הקשורות לאירועים פאן-קלטיים בהשתתפות מגוון מעצבי אומנויות ואומנות מאדינבורו וגלאזגו. הלן פקסטון בראון הייתה מעורבת בהפקת התחרות ה"היסטורית" באוניברסיטת גלאזגו.
המשך חייה
בראון הצטרפה ל"אגודת האמנים של גלאזגו" (שנוסדה על ידי הרופא אלכסנדר פרו, בעלה של הציירת בסי מקניקול) שאליה יכלו נשים להצטרף בניגוד למועדון האמנות של גלאזגו שכלל רק גברים. האגודה סיפקה אלטרנטיבה לאותם ציירים שלא היו מרוצים מממסד האמנותי בגלאזגו. היא גם הייתה חברה באגודת גלאזגו של אמניות משנת 1905 והפכה לחברת כבוד ב-1948, שם ניתן היה למצוא את עבודתה מוצגת לעיתים קרובות, כמו גם במכון לאמנות של גלאזגו.
משנות ה-20 החלה בראון להשתמש בצבעים בהירים ובעיצובים נועזים יותר הן בציור והן ברקמה שלה. התפתחות זו הוצגה בתערוכה משותפת עם ג'סי מריון קינג בתערוכה של אגודת האמניות בגלאזגו, באפריל 1931 בשם "אביב בשלושה חדרים". התערוכה לא רק הציגה את ציוריהן אלא הראתה אותן משתלטות על שלושה חדרים שהיו מעוטרים בצבעים צהובים וקרמים בהירים. צבעים אלה הציגו עיצוב שונה לבית, בניגוד מוחלט לסגנון של רהיטים כהים.
ראם נאת' קובינד
ראם נאת' קובינד (בהינדית: राम नाथ कोविन्द; נולד ב-1 באוקטובר 1945) הוא פוליטיקאי הודי שכיהן נשיא הודו בין השנים 2017–2022. השני בלבד מבני קאסטת הדלית שנבחר לתפקיד. הוא היה המנהיג של מפלגת העם ההודית, היה מושל ביהר 2015–2017, והיה חבר בבית העליון "רג'יה סבהה" בפרלמנט של הודו בשנים 1994–2006.
נשיאות הודו
קובינד ניצח בבחירות לנשיאות הודו 2017 עם 65.65% מהקולות, בעוד שלמתמודדת האופוזיציה מיירה קומאר, נרשמו 34.35%.
קובינד החל את כהונתו כנשיא ב-25 ביולי 2017, בהחליפו את פרנב מוקהרג'י.
חיים פרטיים
הוא נישא לסאביטה קובינד ב-30 במאי 1974 ולהם בן (פראשנט קומאר) ובת (סוואטי).
ההשבעה השנייה של בוריס ילצין לנשיאות רוסיה
ההשבעה השנייה של בוריס ילצין לנשיאות רוסיה התקיימה ב-9 באוגוסט 1996, טקס ההשבעה נערך בארמון הקרמלין הממלכתי ונמשך כ-30 דקות.
במקור תוכנן לערוך את הטקס בכיכר הקתדרלות שבקרמלין במוסקבה, אך תוכנית זו נזנחה על מנת לחסוך בעלויות הטקס.
רקע
בוריס ילצין גבר במפתיע על יריבו הקומוניסטי בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1996 ונבחר בשנית לתפקיד נשיא רוסיה.
טקס ההשבעה
במהלך ההכנות לטקס ההשבעה התמלא האולם בדגלי רוסיה, סמלים נוספים וכן מספר העתקים של ספר החוקה הרוסית. בטקס השתתפו יו"ר בית המשפט החוקתי של רוסיה, ולדימיר טומנוב, ראש הממשלה, ויקטור צ'רנומירדין, יושב ראש מועצת הפדרציה של רוסיה, יגור סטרוב, יושב ראש הדומה הממלכתית, גנאדי סלזניוב, יו"ר ועדת הבחירות המרכזית של הפדרציה הרוסית ניקולאי ריבוב והפטריארך של מוסקבה ורוסיה כולה אלכסיי השני.
אורלי מנור
אורלי מנור (נולדה ב-14 בינואר 1952) היא ביו-סטטיסטיקאית ישראלית, פרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית, העוסקת בחקר פערים חברתיים בבריאות.
ביוגרפיה
אורלי מנור היא בעלת תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה ותואר שני בסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1985 היא קיבלה תואר דוקטור בסטטיסטיקה באוניברסיטת סטוקהולם. בשנים 1986–1989 הייתה פוסט דוקטורנטית ב-London City University.