cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שמע קולי
תוכן הפיוט
שמע קולי הוא פיוט מסוג 'בקשה', הוא שיר שווה-חרוז שנכתב במשקל הכמותי 'המרובה' - יתד ושתי תנועות, יתד ושתי תנועות, יתד ותנועה - בדלת ובסוגר. הפיוט פותח בבקשה מה' שישמע את קולו של המשורר וממשיך בהזכרת היענויות במהלך הדורות (בדומה לתפילת 'ענינן'), ביניהם: האבות, יוסף, משה ויוצאי מצרים, אהרן, פינחס, יהושע, עלי, חנה, שמואל, שלמה, דוד, אליהו, אלישע, יונה, חנניה, מישאל ועזריה, דניאל, מרדכי ואסתר, עזרא וחוני המעגל. מטרתו של המשורר היא לעורר את זכותם של אלו שהקדוש ברוך הוא נענה לתפילתם, ולכלול את תפילתו בתפילתם ("שמע קולי, אשר ישמע בקולות"). בקטע המסיים את הפיוט, מציין המשורר את היותו "שפל כל השפלים", שאינו ראוי שיתקבלו תפילותיו בדומה לתפילות הצדיקים שהזכיר, אך בהמשך לאמונתו שהקדוש ברוך הוא נענה לתפילת "כל צועק וקורא, וכל באים לפניך לחלות", הוא מבקש את מחילת חטאיו ואת ברכתו.
שניצלר
שניצלר הוא שם משפחה ממקור גרמני (Schnitzler).
המיקיון
המיקיון (שם מדעי: Hemicyon; משמעות השם מלטינית: "חצי כלב") הוא סוג נכחד של טורף דמוי כלב, שהשתייך למשפחת ההמיקיוניים, דמויי- הדובים. זאת, אף על פי שמאובניו מזכירים מאובנים של כלבי דוב (שהם משפחה עצמאית). הוא חי בתקופת המיוקן באירואסיה ובאמריקה הצפונית.
ההמיקיון היה טורף באורך 1.5 מטר ובמשקל 65 עד 150 קילוגרם. הוא היה בעל מבנה גוף שדמה יותר לזאב או לגרגרן מאשר לדוב, אך הוא נחשב לקרובם של הדובים. הוא היה בעל מבנה רגליים חזקות שנועדו לריצות מהירות ובעל עצמות מסרק ארוכות. לעומת הדובים המודרניים הוא לא הלך על כפותיו אלא נע כזאב על קצוות האצבע. לטורף זה היו לסתות גדולות שמבניהם רמז על תזונה היפרקרניבורית מובהקת ולא כרוב הדובים שהם אוכלי כל.
צייד זה התאים לחיים בערבות המיוקן, בהם רעו עדרי גמליים, מעלי גירה שונים, סוסיים, קרנפיים ועוד והוא כנראה צד בחבורות דומות לזאבים. עם זאת הוא נכחד לקראת סוף המיוקן, אולי כתוצאה משינויי אקלים שהכחידו את רוב החיים במישורים.
מעשה בית דין במשפט העברי
הדוקטרינה המשפטית של "מעשה בית דין" (res judicata בלטינית) משמעה כי פסק דין שניתן בסיומו של הליך שיפוטי, מביא לסיומה המוחלט של ההתדיינות בין הצדדים. הדוקטרינה מקימה מחסום דיוני, אשר מונע מהצדדים לחזור ולהתדיין ביניהם בבתי משפט בכל עניין או שאלה שנדונה והוכרעה בפסק הדין. במשפט העברי תחולתו של כלל זה מצומצמת למדי, וככלל גישת המשפט העברי היא כי ניתן לסתור את הדין כמעט בכל טענה שהיא.
מקור הכלל
הכלל בדבר סופיות הדיון, חל הן במשפט המקובל והן במשפט האמריקני. תחולתו במשפט הישראלי באה לידי ביטוי בתקנה 43 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשע"ט-2018. משפסק הדין נעשה חלוט, הערעור עליו יתאפשר רק במקרים חריגים. לדעת מלומדים רבים, גישה זו תורמת ליציבות המשפט והסתמכות הצדדים ומפחיתה התדיינויות חוזרות בבתי המשפט. עם זאת, המשפט מכיר במצבים בהם על אף שתנאי הכלל מתקיימים בית המשפט יוכל לשוב ולדון בטענות מי מהצדדים. לדוגמה: כאשר פיצול התביעות נעשה כדין ולאחר שהתקבל היתר מבית המשפט לפיצול סעדים בשל אותה עילה, או בשל חלוקת הסמכויות בין בתי המשפט, כאשר הדבר ראוי מטעמים של צדק או תקנת הציבור ועוד.
לעומת זאת, נקודת המוצא בדין העברי הפוכה. על פי המשנה במסכת סנהדרין: "דיני ממונות מחזירין בין לזכות בין לחובה, ודיני נפשות מחזירין לזכות ואין מחזירין לחובה". משמעות הדברים היא שככלל, המשפט העברי אינו מכיר בעיקרון סופיות הדיון בדיני ממונות (הדין האזרחי), שכן נקבע שניתן להחזיר את הדיון לבית הדין בכל שלב. המשנה מכירה באופן חלקי בעקרון סופיות הדיון בדיני נפשות (הדין הפלילי) במקרה בו צד להליך מעוניין להפוך את תוצאת ההליך לחובת הנאשם. כלל זה נפסק להלכה על ידי הרמב"ם. עם זאת, אין מדובר בכלל מוחלט ויהיו מצבים בהם המשפט העברי יעדיף את סופיות הדיון, יגדיר את הפסק כ'מעשה בית דין' ולא יפנה לדון בטענות החדשות של מי מהצדדים להליך המבקש דיון נוסף על עניין שכבר נידון ונפסק, כפי שיפורט בהמשך.
פער העמדות בין המשפט הישראלי לבין המשפט העברי ביחס למעשה בית דין קשור להבדל שבין שיטות המשפט הללו ביחסן לערעור. המשפט הישראלי, בשם היציבות המשפטית, מעדיף את סופיות הדיון. ברם, לצד זאת, המשפט הישראלי מאפשר לצדדים ביקורת על פסק הדין באמצעות מנגנון ממוסד של הליך ערעור, שנועד להגשים את מטרת המשפט להביא למיצוי האמת. לעומת זאת, במשפט העברי ככלל, לא קיים הליך ערעור על פסק דין, ולכן הוא מאפשר לצדדים לפתוח מחדש הליכים משפטיים. כך ניתן לקיים ביקורת על ההליך המשפטי, על מנת להגיע לחקר האמת.
הנימוקים לשלילת 'מעשה בית דין'
הטעם העקרוני למתן האפשרות לדיון מחדש נעוץ בחובתם של הדיינים לדון דין אמת, ובאופייה של שיטת המשפט העברי כשיטת משפט דתית.
התלמוד הבבלי במסכת סנהדרין מדבר על חשיבות בירור האמת:"'אמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן דכל דיין שדן דין אמת לאמיתו משרה שכינה בישראל, שנאמר 'אֱ‍לֹהִים נִצָּב בַּעֲדַת אֵל בְּקֶרֶב אֱלֹהִים יִשְׁפֹּט'. וכל דיין שאינו דן דין אמת לאמיתו - גורם לשכינה שתסתלק מישראל, שנאמר (תהלים יב, ו) 'משוד עניים מאנקת אביונים עתה אקום יאמר ה' וגו''. ואמר רבי שמואל בר נחמן אמר רבי יונתן הכל דיין שנוטל מזה ונותן לזה שלא כדין הקדוש ברוך הוא נוטל ממנו נפשו שנאמר (משלי כב, כב) 'אל תגזול דל כי דל הוא ואל תדכא עני בשער כי ה' יריב ריבם וקבע את קובעיהם נפש'. ואמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן ולעולם יראה דיין עצמו כאילו חרב מונחת לו בין ירכותיו וגיהנם פתוחה לו מתחתיו'."כלומר, במילוי תפקידו השיפוטי אין הדיין ממלא רק פונקציה של בורר בסכסוך שבין איש לרעהו, אלא גם ממלא חובה דתית. כשהוא דן דין אמת הוא משרה שכינה בישראל. חובה זו היא ערך עליון, והוא גובר על שיקול העלות הציבורית של אי סופיות הפסק ועל ערך היציבות המשפטית.
הרב יוסף שלום אלישיב סיכם רעיון זה באחד מפסקיו: "'מטרת משפט התורה ומגמתו היא שיהיה פסק הדין אמת לאמיתו, אמת לפי הטענות והבירורים שהיו לפני בית הדין; לאמיתו - אמת בתוצאות (ראה תוס' ב'ב דף ח' ע'ב). וע'כ לפי משפט התורה אין לסתום את הפתח ולהיאחז בטענת קם דינא ובמעשה בית-דין עד שאין להרהר אחריו'."
תחולת העיקרון במשפט העברי
העילה לפתיחת דיון מחדש עשויה להיות הימצאותן של ראיות או טענות חדשות שנמצאו לבעל הדין לאחר מתן פסק הדין ויש בהן כדי לסותרו, ולחלופין, טעות שנתגלתה בפסק הדין. למרות גישתו הכללית של המשפט העברי המצמצמת את עקרון סופיות הדיון, ישנם מצבים בהם גם ההלכה מעניקה לבית הדין את האפשרות לקבוע 'מעשה בית דין', ככל הנראה בשל החשיבות לקיים מערכת משפטית המעניקה וודאות מסוימת לצדדים, לצד חשיבות בירור האמת.
1. הבאת ראיות או טענות חדשות
התשתית הראייתית היא שמניחה את האפשרות לבית הדין להסיק מסקנות משפטיות ולהחיל את הדין על המקרה הנדון. הימצאותן של ראיות חדשות יש בה כדי לשמוט את הקרקע מתחת לפסיקה. עם זאת, במקרים מסוימים חכמים הגבילו את מועד הבאת ראיות חדשות, כדי להשיג יציבות משפטית וביטחון ביחסים המשפטיים שבין אדם לחברו.
בהקשר לדיני ממונות, המשנה מציינת כי "כל זמן שמביא ראיה, סותר את הדין". דהיינו, המשפט יכול להתחדש שוב בכל נקודת זמן, אם נתגלו ראיות חדשות. עם זאת, המשנה מוסיפה כי "אמרו לו כל ראיות שיש לך הבא מכאן עד שלשים יום. מצא בתוך שלשים יום, סותר. לאחר שלשים יום, אינו סותר". דהיינו, המועד להבאת ראיות חדשות מוגבל לשלושים יום שלאחר מתן פסק הדין.
במקרה הראשון, בו נמצאו ראיות בעבור המועד, נפסק להלכה בשולחן ערוך שניתן לסתור את הדין, ואפילו לאחר ביצוע פסק הדין. זהו הדין גם לגבי טענות חדשות: אפילו אם היה יכול בעל-דין לטעון אותן קודם לכן, אם אין בהן סתירה לטענותיו הקודמות, - הטענות קבילות. בית הדין נדרש להתחשב בטענות החדשות ולשנות את פסק הדין, בהתאם להן.
במקרה האחרון, בו בעל הדין אמר בעת ההליך שאין לו עדים וראיות, ולטענתו הם נמצאו רק שלושים יום לאחר מתן פסק הדין, נפסק שככלל לא ניתן לסתור את הדין מכוחן של ראיות אלו. הרציונאל של הלכה זו הוא החשש שבעל הדין משקר ובודה ראיות; שהרי לשאלת בית הדין בעת ההליך ענה חד משמעית שאין לו ראיות, ולא ענה בהסתייגות שיש לו ראיות אלא שאבדו או שאינו מוצא אותן.
עם זאת, גם במקרה האחרון, אם מתוך נסיבות העניין, עולה הסבר הגיוני לכך שהראיות לא הוצגו בעת ההליך, ניתן יהיה להציגן בעבור המועד ולסתור את הדין על פיהן. לפי התלמוד, כך יהיה במקרה שבו בעל הדין אומר בעת ההליך שאין לו עדים, ובעבור המועד "באו עדים ממדינת הים או שהייתה דיסקיא (שטרות בתוך שק של עור) של אביו מופקדת ביד אחר הרי זה מביא ראיה וסותר". בנסיבות המתוארות לא ניתן היה לדעת על קיומן של הראיות בעת ההליך. מתוך הנסיבות ברור שהראיות התגלו מאוחר יותר. לכן, אין חשש לאמינותן, ובית הדין נדרש לקבלן, ואף לסתור את הדין על פיהן, אם יהיה צורך בכך.
מתוך ההלכה האחרונה נראה שניתנת עדיפות לדרישת הצדק ולבירור האמת, על פני עקרון סופיות הדיון והערכים שבריקעו (טובת הציבור שלא להרבות במשפטים ושמירה על הוודאות המשפטית).
הפוסקים התלבטו בשאלה מה יהיה הדין במקרה שהתובע הוא זה שמעלה ראיות או טענות חדשות לאחר שלושים יום., מקרה כזה ניתן לטעון שגם אם הנסיבות מלמדות על אמינותן של הראיות, התובע יכול היה להביאן בעת ההליך, לו התנהג ביסודיות וברצינות המתבקשות.
לפי סמ"ע גם תובע זכאי להביא ראיות בעבור המועד, כאשר הנסיבות מלמדות על אמינותן, וכשמסתבר שלא היו ידועות קודם לכן.
פרופ' אליאב שוחטמן סבור שזו הדעה הרווחת בין הפוסקים. עם זאת, אם התובע הצהיר שאין לו ראיות נוספות, הוא לא יוכל להביא ראיות נוספות לאחר מכן, גם אם מסתבר שהן אמינות.
הדברים הללו אמורים כאשר הטענות החדשות מובאות לפני בית הדין שדן בתביעה מעיקרה. אם הטענות החדשות מובאות בפני בית דין אחר, הן יידחו על ידי בית הדין על פי העיקרון של "מעשה בית דין". כך פסק רבי משה די ברושליש בספרו 'חזה התנופה':"'ראובן ושמעון שבאו לדין זה על זה בפני בית דין ויצא האחד זכאי ושוב חזר בעל דינו ותבעו לפני בית דין אחר אינו זקוק לירד עמו לדין ולא להשיב על טענותיו וגם אין הבית דין השני רשאי לשמוע דבריו כלל אחר שיצא זכאי מבית דין האחד'."במקרה המתואר יופעל עקרון סופיות הדיון, על מנת שלא להכביד על הנתבע. מן הטעם הזה, הנתבע פטור מלהתייצב לדין ואינו נדרש להשיב על טענות התובע. במקביל, בית הדין לא נזקק לטענותיו ותביעתו תידחה על הסף.
במקרה שבו בעל דין לא התייצב לדיון במועד, בית הדין לא יוכל להטיל השתק על טענותיו, ויתאפשר לו להעלות את טענותיו בהמשך ההליך:"'אם קבעו בית דין זמן לבעל דין שיבוא לטעון ולא בא לזמנו שעדיין יכול לטעון אחר כך, דאין כח ביד בית דין לקבוע זמן שלא יוכל לחזור ולטעון אם לא שקנו מידו'."
2. טעות בפסק הדין
כאמור, המשנה במסכת סנהדרין קובעת כי "דיני ממונות מחזירין, בין לזכות בין לחובה". בקשתו של בעל דין לסתור את הדין עשויה אם כן לנבוע לא רק מראיות או מטענות חדשות שלא הוצגו קודם בפני בית הדין, אלא גם ממקרים בהם נפלה טעות בפסיקה.
לעומת זאת, על פי המשנה במסכת בכורות "דן את הדין זיכה את החייב וחייב את הזכאי, טימא את הטהור וטיהר את הטמא, מה שעשה עשוי וישלם מביתו...". דהיינו, במקרה של טעות אין מחזירים את הדין, ו"מה שעשה עשוי".
חכמים הציעו לתרץ את הסתירה לכאורה בין המקורות על ידי הבחנה בין שני סוגים של טעויות – טעות בדבר משנה וטעות בשיקול דעת:
א. טעות בדבר משנה
טעות בדבר משנה היא פסיקה בניגוד להלכה המפורשת במשנה, בתלמוד או במקור הלכתי מקובל אחר. לדעת רב ששת, "טעה בדבר משנה חוזר", בין שהדיין מומחה ובין שאינו מומחה. כך קובע הרמב"ם בפירושו למשנה:"'והכלל הנכון שכל טועה בדבר משנה חוזר הדין ואינו חייב לשלם כלל, יהיה המורה מי שיהיה, ואף על פי שאין באותו דבר מה להציל'."דהיינו, הכלל של "מעשה בית דין" לא חל במקום שבו הדיין טעה בדבר משנה ויש להחזיר את הדין, אפילו אם פסק הדין הוצא לפועל. בנסיבות אלו, הזכויות שרכש הזוכה מכוח פסק הדין - מקורם בטעות יסודית, ואין הזוכה יכול לטעון לסופיות הדיון, ובמיוחד לאור חובת הדיינים לדון דין אמת. כך נפסק בשולחן ערוך: "'כל דיין שדן דיני ממונות וטעה אם טעה בדברים הגלויים והידועים כגון דינים המפורשים במשנה או בגמרא או בדברי הפוסקים חוזר הדין ודנין אותו כהלכה'."
ב. טעות בשיקול דעת
טעות בשיקול דעת הינה טעות בדבר שאין בו הלכה ברורה ומפורשת, אלא דעה מקובלת, ובית הדין הגיע למסקנתו מבלי לסתור את הדין. לדעת רב ששת, "טעה בשיקול הדעת מה שעשה עשוי". בנסיבות המתוארות ניתן להפעיל את הכלל של מעשה בית דין, על בסיס שלושה משתנים: האם הדיין מומחה; האם סמכות הדיין היא מכוח קבלת הצדדים או שהיא מכוח הסמכה שלטונית (נטילת רשות מריש גלותא); והאם פסק הדין מנומק:
בתי דין רבניים
בתי הדין הרבניים בישראל הם חלק ממערכת המשפט הישראלית. בתי הדין פוסקים על פי דין תורה ובהתאם להוראות חוק המופנות אל בתי הדין. החוק מעניק לבתי הדין הרבניים סמכות שיפוט בלעדית בנושא נישואין וגירושין של יהודים העניינים הכרוכים בהם וכן סמכויות בענייני המעמד האישי והקדשות. סדרי הדיון מוסדרים בתקנות בתי הדין הרבניים בישראל משנת התשנ"ג.
פרק י"ד לתקנות, מתייחס לעניין סתירת הדיון ודיון מחדש. על פי התקנות, אם "חושש בית הדין שטעה בפסק דינו, יזמן את הצדדים לבירור נוסף, ובמקרה זה רשאי בית הדין לעכב את ביצוע פסק הדין עד לבירור". תקנה זו מאפשרת לדיינים לפתוח את הדין מחדש, במקרים בהם יש חשש לטעות בפסק דינם.
ניתן לראות כי בהתאם להלכה, אין בתקנה הגבלת מועדים. בשונה ממה שראינו עד כה, התקנה אינה מבחינה בין טעות בדבר משנה לטעות בשיקול דעת.
כותרת התקנה היא "דיון מחדש ביוזמת בית הדין". עם זאת, התקנה פותחת במילים "חושש בית הדין". סגנון זה מעלה את השאלה האם היוזמה לסתירת הדין הינה רק בידי בית הדין או גם בידי בעלי הדין. מחד, ניתן היה לומר כי לאור העובדה שקיים מוסד ערעור במערכת בתי הדין הרבניים, אין לאפשר לבעלי הדין לבקש את סתירת הדין בגין טעות בפסק הדין, והסמכות לכך מסורה רק לבית הדין לערעורים. מאידך, בית הדין פסק שאין מניעה שבית דין אזורי יזמן את הצדדים לדיון מחדש בשל חשש לטעות בפסק הדין, גם בעקבות בקשתו של בעל דין לעיון מחדש בפסק הדין.
ראשית, היא קובעת כי את הבקשה לסתירת הדין יש להגיש אך ורק לבית הדין האזורי שדן בעניין. יצוין כי הדבר אינו עולה בקנה אחד עם משפט הישראלי לפיו יש להגיש את הבקשה לסתירת דיון לערכאה גבוהה יותר.
שנית, על פי התקנה אפשרות הגשת הבקשה לסתירת הדיון אינה מוגבלת בזמן. בהסרת מגבלת הזמן, בתי הדין הולכים כשיטת רבן שמעון בן גמליאל, ומכריעים במחלוקת לגבי משך הזמן שבו ניתן להביא ראיות או טענות חדשות לסתירת הדין. עם זאת, שיהוי בהגשת הבקשה לסתירת הדין עלול לעורר חשש לדין מרומה ולדחיית הבקשה.
רביעית, על הבקשה להיות מנומקת ועל המבקש לפרט את הסיבה שלא העלה את אותן טענות או ראיות בדיון הקודם. נראה כי הדרישה לנימוק על ידי בעל הדין נועדה להתגבר על הפגיעה בוודאות וביציבות המשפטית כתוצאה מהדיון המחודש. כמו כן, חובת ההנמקה נועדה למנוע הגשת פזיזה של בקשה, כאשר לבעל הדין אין את מלוא הראיות או הטענות בידיו. לחלופין, ההנמקה עשויה לסכל הליך שבו בעל הדין-המבקש בודה ראיות או טענות כדי לסתור את הדין.
בתי דין פרטיים לממונות
לצד מערכת המשפט המדינתית, פועלים במדינת ישראל מגוון בתי דין לממונות כמוסדות בוררות פרטיים. בתי דין אלו, אינם שואבים את סמכותם מכוח סעיף 9 לחוק שיפוט בתי דין רבניים, אלא שואבים אותה מן הסמכות הרבנית של דייניהם ומהסכמת הצדדים למנות את בית הדין כבורר. רבים מבתי הדין מחתימים את המתדיינים על הסכמי בוררות בכתב, בין היתר, כדי לתת תוקף חוקי לפסק, וזאת על פי חוק הבוררות.
על פי סעיף 21 לחוק הבוררות, בכפוף לאפשרות לערער על פסק הדין או לפנות לבית המשפט לביטול הפסק, ובאין כוונה אחרת המשתמעת מהסכם הבוררות, פסק הבוררות מחייב את בעלי-הדין וחליפיהם כמעשה בית-דין. הוראה זו משתלבת עם המגמה במשפט הישראלי להכיר בדוקטרינה של "מעשה בית דין", כפי שהוזכר לעיל.
בשטרי בוררות בהם אין סעיף הצהרתי כזה, עולה שאלת תחולת הכלל של "מעשה בית דין" במקרים בהם צד מעוניין לבחון מחדש פסק בורר של בית דין פרטי.
לדעת פרופ' שוחטמן, בעלי דין המבקשים להתדיין בפני בורר ים ולמנוע מראש את האפשרות שמי מהם יוכל לסתור את הדין באמצעות ראיות חדשות, צריכים לכלול בהסכם הבוררות פסקה בה יצהיר כל אחד מהם על כך במפורש.
אקדמיצ'סקאיה דאצ'ה
אקדמיצ'סקאיה דאצ'ה (ברוסית: Академическая Дача) הוא בית קיץ הידוע כבסיס היצירתי הוותיק והעיקרי של איגוד האמנים של הפדרציה הרוסית. הוא ממוקם ליד העיירה וישני וולוצ'יוק במחוז טבר, במיקום ציורי על גדות נהר Msta ואגם Mstino. במובן הרחב יותר, האקדמיצ'סקאיה דאצ'ה מתייחסת לכל האזור שמסביב לרבות הכפרים כמו בולשוי גורודוק, מאלי גורודוק שבהם התגוררו אמנים רוסים רבים באמצע המחצית השנייה של המאה ה -20.
היסטוריה
האקדמיצ'סקאיה דאצ'ה נפתחה ב-22 ביולי 1884, כמקום לתרגול קיץ לסטודנטים עניים של האקדמיה הקיסרית לאמנויות. חלקת האדמה עם הפארק, הבית והמבנים נחכרו על ידי האקדמיה לאמנויות. המקום נקרא במקור "מקלט ולדימיר ומריה" לכבוד הדוכס הגדול ולדימיר, נשיא האקדמיה הקיסרית לאמנויות, ורעייתו הדוכסית הגדולה מריה פבלובנה והקיסרית מריה אלכסנדרובנה. המבנים יוצאי הדופן של הדאצ'ה היו "הבקתות האקדמיות" שנבנו בתרומת הפטרון שלה ואסילי קוקורב, שהיה תעשיין גדול, ובעל אחד האוספים הגדולים ביותר של אמנות רוסית ומערב אירופאית.
לפני מהפכת אוקטובר של 1917, אמנים רוסים מפורסמים רבים עבדו במקום, כולל איליה רפין, ניקולאי בוגדנוב-בלסקי, פאבל צ'יסטיאקוב, ארכיפ קוינג'י, יצחק לויתן, אנדריי ריאבושקין, ניקולאי רוריך ולנטין סרוב.
לאחר מהפיכת אוקטובר, הבית המרכזי הועבר לילדים לשימוש כמחנה קיץ פתוח. תפקידו האמנותית שוחזר רק בשנת 1948. מאז הפכה הדאצ'ה לאחד ממרכזי החיים היצירתיים המוכרים בברית המועצות וברוסיה. באותן שנים עבדו כאן ציירים רוסים כאלכסיי גריצאי, וצ'סלב זגונק, דמיטרי מייבסקי, מאיה קופיצבה, פיודור רשתניקוב, ניקולאי פוזדנייב, ניקולאי טימקוב ורבים אחרים. אין זה מקרי, בשים לב לתפקידה של הדאצ'ה האקדמיצ'סקיה בשימור וקידום מסורות האמנות הריאליסטית הרוסית, שהיא נקראת "הברביזון הרוסי".
פוקסיה מגלנית
פוקסיה מגלנית (שם מדעי: Fuchsia magellanica; מכונה גם פוקסיית הקוליבריים), היא מין של צמח בעל פרחים בסוג פוקסיה ממשפחת נר הלילה, המצוי באזור הדרומי של הרי האנדים באמריקה הדרומית. מין זה גדל בתנאי האקלים הממוזג של ארגנטינה וצ'ילה, מקו הרוחב 32 ° 50 עד למצר מגלן. המין הובא לאוסטרליה והתאזרח שם במדינות אוסטרליה המערבית, אוסטרליה הדרומית, ניו סאות' ויילס, ויקטוריה וטסמניה. הפוקסיה קרויה על שם פרדיננד מגלן.
אקדמיצ'סקאיה דאצ'ה
היסטוריה
בשנת 1964, האקדמיצ'סקאיה דאצ'ה נקראה על שמו של הצייר הרוסי המפורסם איליה רפין.
פוקסיה מגלנית
תיאור
תת-שיח זה יכול לגדול עד לגובה ורוחב של 3 מטר באקלים ללא כפור, ועד לגובה ורוחב של מטר וחצי באזורים קפואים. הצמח פורח למשך תקופה ארוכה ומתאפיין בפרחים קטנים דמוי צינור המשתלשלים מטה; צבעי הפרח המצויים הם אדום וסגול, ויש גם גוני ורוד לבנדר ולבן. הווריאציה בצבעי הפוקסייה המגלנית משתנית באופן עקבי על פני הטווח הטבעי שלה, ולמרות תפיסה מוטעית בעבר, אין זנים שמוכרים מדעית על ידי הבוטנאים המובילים בתחום. בדיקות אבקה שנערכו במערב האוקיינוס השקט על ידי חברי אגודת מיני הפוקסייה המערביים, הראו כי כמעט כל הפוקסיות המגודלות בגינות הן כלאיים של מספר מינים. הפרחים השמוטים של המין הם מקור מזון אטרקטיבי עבור הקוליבריים, והצמח הוא גורם חשוב בתזונת הפודו הדרומי.
אקדמיצ'סקאיה דאצ'ה
היסטוריה
ב-1974, ליד הביתן הראשי הוקמה אנדרטה לזכרו של איליה רפין, שתוכננה על ידי הפסל אולג קומוב והאדריכל ניקולאי קומוב, לכבוד 130 שנה להולדת האמן.
בשנת 2004, במהלך חגיגת יום השנה ה-120 לדאצ'ה אקדמיצ'סקיה, נפתח לוח לזכרו של ואסילי קוקורב בבניין הביתן הראשי.
פוקסיה מגלנית
גידול
הפוקסיה המגלנית מאוד רגישה לאקרית מסוימת המכונה אקרית הפוקסיה (Aculops fuchsiae); מוצאה של אקרית זאת בחוף המערבי של ארצות הברית והיא הופצה בטעות לברזיל בשנת 1980. האקרית הופיעה מספר פעמים על הצמחים הללו בצרפת, באיי התעלה ובבריטניה, אך עם זאת היא אינה מצליחה לשרוד בטמפרטורות נמוכות מ-5 °C - כך שההדברה שלה נעשית בקלות.
זנים
לפוקסיה המגלנית מספר זנים:
האנטר מור
האנטר מור (באנגלית: Hunter Moore נולד ב-9 במרץ 1986) הוא עבריין אמריקאי מורשע יליד סקרמנטו, קליפורניה. מגזין רולינג סטון כינה אותו "האיש השנוא ביותר באינטרנט". בשנת 2010, הוא יצר את אתר פורנו הנקמה "Is Anyone Up?", שאיפשר למשתמשים לפרסם תמונות בעירום של אנשים באינטרנט ללא הסכמתם, לעיתים כשהן מלוות במידע אישי כגון שמותיהם וכתובותיהם. מור סירב להוריד את התמונות כאשר הקורבנות פנו והתחננו אליו כדי שיעשה זאת. מור כינה את עצמו "הורס חיים מקצועי" והשווה את עצמו לצ'ארלס מנסון. האתר פעל במשך 16 חודשים, במהלכם מור הצהיר מספר פעמים שהוא מוגן על ידי אותם חוקים, שמגנים על פייסבוק. מור שילם להאקר כדי לפרוץ לחשבונות אימייל של קורבנות ולגנוב מהם תמונות אינטימיות כדי לפרסמן. ה-FBI החל בחקירה על מור ב-2012 לאחר שקיבל ראיות מאמה של אחד הקורבנות. האתר נסגר באפריל 2012 והדומיין שלו נמכר לקבוצה הפועלת נגד בריונות תמורת 12 אלף דולר. בפברואר 2015, הודה מור בעבירות של גניבת זהות בנסיבות מחמירות וסיוע לגישה לא מורשית למחשבים פרטיים. בנובמבר 2015, נגזרו על מור שנתיים ושישה חודשי מאסר, קנס של 2,000 דולר ופיצוי של 145.70 דולר. הוא שוחרר מהכלא במאי 2017.
אתר האינטרנט Is Anyone Up?
מור הקים את האתר ב-2010. מור הצהיר כי האתר נועד במקור להיות אתר חיי לילה, אך לאחר שהוא וכמה חברים קיבלו תמונות מיניות מפורשות מנשים שאיתן התחברו באותה תקופה, האתר הפך ל-Is Anyone Up?. שהוא מציג תמונות וסרטונים חושפניים של אנשים שאינם דוגמנים מקצועיים, המקושרים לפרופילי הרשתות החברתיות שלהם בפייסבוק או בטוויטר. רבים מהמצולמים זעמו על פרסום התמונות באתר, בטענה שהתמונות המוצגות בו נפרצו מהמחשב האישי שלהם או שותפו עם חברים או חברות לשעבר, וכי התמונות פורסמו כסוג של נקמה. בשל כך, תוכן האתר נודע בשם " פורנו נקמה ". על פי הדיווחים, מור הגיב למכתבי הפסקה מרובים בפשטות "LOL" וטען בקביעות שהחוק מגן על פעילותו.
מור טען שהאתר משך 30 מיליון צפיות בדפים מדי חודש וכן מניב הכנסות של 8,000 עד 13,000 דולר בחודש. בתגובה להתרברבות פומבית של מור על האתר, מגזין רולינג סטון כינה אותו "האיש השנוא ביותר באינטרנט".
בסופו של דבר התמודד מור עם תביעות רבות וחקירת FBI. הוא גם נדקר בכתפו בעט על ידי אישה שאת תמונתה פרסם באתר.
ב-19 באפריל 2012 מכר מור את הדומיין של האתר לקבוצה הפועלת נגד בריונות. הוא פרסם מכתב פתוח המסביר את החלטתו.
חקירת ה-FBI
שרלוט לוס, אמה של אחת הקורבנות באתר, החליטה להתחקות אחר מור וניהלה חקירה של שנתיים שבה אספה ראיות מיותר מ-40 קורבנות ומסרה אותן ל-FBI.
בשנת 2012, מור והאקר בשם צ'ארלס אוונס (שכינויו "גארי ג'ונס") נחשדו בפשעים הקשורים לפריצה. האטלנטיק קבע כי "במספר הזדמנויות, [מור] שילם לאוונס כדי לפרוץ לחשבונות האימייל של הקורבנות ולגנוב תמונות עירום כדי לפרסם באתר isanyoneup.com". כשהתברר למור שהחדשות על חקירתו של ה-FBI החלו להתפרסם, מור הגיב בזעם.
מור גם איים לשרוף את משרדי וילג' ווייס אם יפרסמו כתבה על חקירת ה-FBI אודותיו. העיתון פרסם את הסיפור בכל זאת.
כתב אישום
ב-23 בינואר 2014, הוגש נגד מור כתב אישום בבית משפט פדרלי בקליפורניה בעקבות מעצרו על ידי ה-FBI באשמת קשירת קשר, גישה לא מורשית למחשב מוגן וגניבת זהות בנסיבות מחמירות. רבים מהפשעים הללו בוצעו במאמץ להשיג תמונות עירום של אנשים בניגוד לרצונם.
מור שוחרר יומיים לאחר מכן מהכלא של מחוז סקרמנטו בערבות של 100,000 דולר ששילמו הוריו. לא הורשה לו גישה לאינטרנט והוא נדרש למסור את הארכיונים עם התמונות והסרטונים שברשותו ובכל זאת תחת עינו הפקוחה של ה-FBI.
ב-24 בינואר 2015, בדיוק שנה לאחר מכן הוא צייץ בטוויטר מספר ציוצים מה שנראה כאילו הוא חזר לאינטרנט. אמו של מור טענה שהחשבון שלו הועבר או נפרץ ואין לו שום קשר לציוצים.
הודאה באשמה
ב-18 בפברואר 2015, הודה מור באשמה במשרדי התובע הכללי של מחוז קליפורניה בארצות הברית, במסגרתה הודה בסיוע לפריצה וגניבת זהות בנסיבות מחמירות. במסגרת ההסכם הוחלט שהוא ירצה מינימום שנתיים בכלא, ומקסימום שבע שנים וישלם קנס של 500,000 דולר.
הרשעה
בפברואר 2015 הודה מור בגניבת זהות בנסיבות מחמירות ובסיוע לגישה לא מורשית למחשב. בנוסף לעונש המאסר שלו, הסכים מור גם לתקופת מאסר על תנאי בפיקוח קצין מבחן של שלוש שנים. בנוסף הסכים לשלם קנס של 2,000 דולר ו-145.70 דולר החזר לקורבנותיו. הוא גם קיבל הוראה למחוק את כל הנתונים במחשביו שנתפסו. מור נידון ל-2 וחצי שנות מאסר פדרלי, ולאחר מכן שלוש שנים של שחרור בפיקוח.
פסק דין לשון הרע
ב-8 במרץ 2013, מייסד אתר "Bullyville", ג'יימס מקגיבני, זכה בפסק דין של 250,000 דולר לשון הרע שהגיש נגד מור, לאחר שעל פי הדיווחים, מור כינה את מקגיבני "פדופיל" ואיים לאנוס את אשתו לעיני הילדים שלו.
האיש השנוא ביותר באינטרנט
סדרה תיעודית בהפקת נטפליקס ושמה "האיש השנוא ביותר באינטרנט" שודרה לראשונה ביולי 2022. הסדרה מתארת את עלייתו ונפילתו של מור, מנקודת מבטן של הקורבנות שלו. הן והאקטיביסטיות שפעלו נגדו מספרות את סיפורן מול המצלמה. מור השתחרר מהכלא ב-2017 והוציא ספר אוטוביוגרפי המתאר את נקודת מבטו. מור הסכים להתראיין לסדרה אך לבסוף שינה את דעתו.
חיים אישיים
על פי הדיווחים, מור למד בתיכון וודלנד ממנו נשר בגיל צעיר. נאסר עליו להשתמש בפייסבוק.
שרידי חומת גטו ורשה
שרידי חומת גטו ורשה הם שברי קירות בין בניינים, או קירות מבנים מלפני מלחמת העולם השנייה, המסמנים את הגבול בין גטו ורשה לחלק ה"ארי" (הפולני) של העיר ורשה, לאחר הקמת הגטו ב-16 בנובמבר 1940.
אורכה הכולל של חומת הגטו בשנת 1940 היה כ-18 ק"מ. בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, במהלך מרד גטו ורשה ב-1943 ובמהלך מרד ורשה ב-1944 - נהרסו חלקים מהחומות שסגרו על הגטו, ולאחר המלחמה נהרסו יתר החומות. מעט משברי הקירות העוברים בין הבתים השתמרו, וכך גם חלק מקירות המבנים מלפני המלחמה שסימנו את גבול הגטו. שלושה החלקים הידועים ביותר של חומת גטו ורשה ממוקמים בגטו הקטן לשעבר, בחצרות בתי המגורים, ברחוב שנה 55, רחוב זלוטה 62 ורחוב ואליצוב 11.
איתן דרור-פריאר
איתן דרור-פריאר (נולד ב-29 במרץ 1967) הוא סופר ומוזיקאי ישראלי. חתן פרס ספיר לספר ביכורים.
ביוגרפיה
דרור-פריאר נולד בירושלים למרים ולפרופ' זרם פריאר. סבתו הייתה רחה פריאר, מייסדת עליית הנוער וכלת פרס ישראל.
למד מוזיקולוגיה ב בירושלים והלחנה לקולנוע ברימון בית ספר למוסיקה.
הוציא שני דיסקים משיריו. מאז 2010 מופיע עם אנסמבל דרור לשירה עברית, אותו הקים. האנסמבל שם לו למטרה ליצור מופעי מחווה לגדולי היוצרים והיוצרות בישראל, ביניהם רחל, לאה גולדברג, חיים חפר, נעמי שמר, אלכסנדר פן ועוד.
סיפורים פרי עטו התפרסמו בכל העיר, עיניים וכן ביקורות ספרים בהעיר, Time Out תל אביב.
בשנת 2016 זכה דרור-פריאר, בפרס ספיר לספר ביכורים.
בשנת 2017 זכה במלגת בוסתן מטעם הספרייה הלאומית.
צבי אבנרי
צבי אבנרי (הנס ליכטנשטיין) (1901 גרמניה – 27 במאי 1967 חיפה, ישראל) היה חוקר תולדות עם ישראל ומדעי היהדות, מורה ומדריך טיולים.
ביוגרפיה
אבנרי נולד בקייריץ שבמחוז ברדנבורג בגרמניה לשמואל, שהיה שופט בברלין ואלה. ב־1919–1920 למד משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטת קניגסברג. בהמשך עבר ללמוד היסטוריה, שפות שמיות ובלשנות אנגלית וגרמנית באוניברסיטת ברלין, עברית ב"בית הספר לשפה העברית" וכן למד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין. כתב עבודת דוקטורט בנושא מגילת תענית, ובהמשך הוציא לאור את המהדורה המדעית הראשונה של המגילה. השתתף בכתיבת ה"Germania Judaica".
בשנת 1931 עלה לישראל, והתגורר בחיפה, בה לימד היסטוריה בבתי ספר תיכוניים, בין היתר בבית הספר כל ישראל חברים, ואף חיבר ספר לימוד בהיסטוריה, "שיעורים בדברי ימי ישראל". בשלב מסוים נתמנה על ידי מכון ליאו בק לערוך את הכרך השני של "Germania Judaica". בשנת 1965 התמנה למרצה להיסטוריה של עם ישראל במכון האוניברסיטאי של חיפה.
כתב עשרות ערכים היסטוריים באנציקלופדיה העברית.
בשבת, י"ז באייר תשכ"ז, 27 במאי 1967 נפטר בחיפה, והובא לקבורה למחרת.
חיים אישיים
היה נשוי לברוריה לבית היימן (1901–1974) ולהם היו בן ובת.
הנצחה
בשנת 1970 יצא לזכרו ספר בשם מחקרים בתולדות ישראל וארץ ישראל.
טקסודיון דו-טורי
טַקְסוֹדִיוֹן דוּ-טוּרִי (שם מדעי: Taxodium distichum, באנגלית: bald cypress, בתרגום מילולי: "ברוש קירח"; מכונה גם "ברוש הביצות") הוא מין עץ מחטני גדול, יחידי בסוגו בעולם שמונה 3 זנים ונמנה עם משפחת הברושיים (Cupressaceae Gray . הוא גדל טבעי בדרום-מזרח ארצות הברית, מקסיקו וגואטמלה. עץ קשוח ועמיד זה, מסתגל למגוון רחב של סוגי קרקעות, בין אם הן לחות, יבשות או ביצתיות. הוא ידוע בשל צבעי הסתיו האדומים-ורודים של מחטי התחרה שלו. לצמח זה יש כמה זנים מתורבתים. העץ הובא לישראל וגדל כעץ נוי, בגליל, עמק החולה, בשרון ובשפלה.
תיאור
טקסודיון דו-טורי הוא עץ מחטני נשיר גדול, הגדל לאט, והמאופיין באריכות שנים. הוא גדל בממוצע לגובה של בין 10 ל-40 מטרים וקוטר בגובה חזה של בין 0.9–1.8 מטרים. נופו רחב הודות לענפיו הפשוטים לצדדים, בצעירותו נופו פירמידאלי ובבגרותו נופו רחב ביותר. הענפים שמוטים כלפי מטה משווים לו נוף בכותי.
בעצים בוגרים מתרחב בסיס הגזע באופן בולט ויוצאים ממנו לכל הכיוונים משענים עבים, המסתעפים ומסתיימים בשורשים אופקיים. שורשים אלה מעגנים את העץ בקרקע הביצה או בחול, שם בית הגידול הטבעי של העץ. בקרקע מובהקת של ביצה מתפתחים בטקסודיון גם שורשי אוויר ניצבים העולים מעל פני הקרקע, בצורה אופיינית למנגרובים. שורשים אלו מכונים באנגלית "ברכי הברוש". גון הקליפה חום אפרפר עד חום אדמדם, היא דקה, סיבית בעל מרקם חוטי. לאורך הקליפה יש תבנית משולבת של בליטות נמוכות ותלמים צרים.
העלים דמויי מחטים קטנות ודקות באורך 1 עד 2 סנטימטרים, וברוחב 1 עד 2 מילימטרים, פשוטים, מסורגים, ירוקים ותמימים. הם ערוכים בשני טורים לאורך הענפים הקיצוניים, הקצרים, ויוצרים מעין נוצות. בסתיו העלים הופכים צהובים או אדומים בגוון נחושת. הטקסודיון הדו-טורי משיר את מחטיו בכל חורף ומגדל אותן מחדש באביב. בעת נשירת העלים נושרים גם הענפים הנושאים אותם. טקסודיון דו-טורי בולט למרחוק בשלכת החורף שלו שצבעה ירוק-זהוב בשונה מסוגים אחרים ממשפחת הברושיים שאינם עומדים בשלכת, מה שהקנה לו את שמו האנגלי הנפוץ "ברוש קירח" (Bald cypress).
המין הוא צמח חד-ביתי. הפרחים הזכריים והנקביים גדלים על אותו עץ כשהם יוצרים מבנים צרים ודמויי ציצית בסמוך לקצות הענפים. העץ פורח באפריל, והזרעים מבשילים באוקטובר. האצטרובלים הזכריים והנקביים נוצרים מניצנים שמתפתחים בשלהי הסתיו, כשההאבקה בתחילת החורף, וההבשלה כ-12 חודשים אחר-כך. בפרח הזכרי האבקנים ערוכים בעגילים צרים המקובצים בְּמַכְבֵּדִים ארוכים, רפים באורך 10–13 סנטימטרים. עטיף הפרח קטן וארגמני מעט. האצטרובלים הנקביים מעוגלים, יחידים או בזוגות, גדלים בקצות הענפים של השנה הקודמת, מכילים שרף וצבעם בתחילה ירוק. כשהם מבשילים הם הופכים קשים וגונם משתנה לחום. צורתם כדורית וקוטרם 2.0–3.5 סנטימטרים. בכל אצטרובל יש בין 20 ל-30 קשקשים בעלי ארבע צלעות המסודרים בצורה סלילית, כשכל קשקש נושא בבסיסו בצדו שתי ביציות חשופות (אין שחלה) שמהן מתפתחים בין זרע אחד, ובמקרים נדירים שניים עד שלושה זרעים משולשים. כל אצטרובל מכיל בין 20 ל-40 זרעים גדולים. האצטרובלים מתפרקים כשהם בשלים על מנת לשחרר את הזרעים. אורך הזרע 5–10 מילימטרים, הגדול ביותר בין כל המינים במשפחת הברושיים, והם מיוצרים כל שנה, כשבין 3 ל-5 שנים מתפתח יבול גדול במיוחד. לנבטים יש בין שלושה לתשעה, בדרך כלל שישה, פסיגים. האצטרובלים נאכלים לעיתים קרובות על ידי סנאים, עופות מים וציפורים אחרות.
הטקסודיון הדו-טורי צומח באור שמש מלא עד צל חלקי. מין זה גדל בצורה הטובה ביותר באדמה לחה או מנוקזת היטב, אך יכול לסבול קרקע יבשה. הוא מסוגל לסבול ריסוס במי מלח במידת מה. עץ זה מתאים לגידול בקרקעות קלות (חוליות), בינוניות (חמרה) וכבדות (חרסיות). הוא מסתדר היטב בקרקעות חומציות, נייטרליות ואלקליות, ויכול לגדול בקרקעות בסיסיות מאוד ומלוחות. הוא יכול לצמוח בצל חלקי (חורש דליל) או ללא צל. הוא מעדיף אדמה לחה או רטובה ויכול לצמוח במים. הוא יכול לסבול זיהום אטמוספירי.
הפרט הגבוה ביותר הידוע גדל ליד ויליאמסבורג וגובהו 44.11 מטרים. הפרט הרחב ביותר גדל במחוז ריל בטקסס ולו קוטר בגובה חזה של 12.06 מטרים. הפרט החי העתיק ביותר הידוע צומח לאורך הנהר בלאק (Black River), והוא בן לפחות 2,624 שנים, והוא העץ החי העתיק ביותר במזרח אמריקה הצפונית.
טקסונומיה
מקור השם המדעי של הסוג טקסודיון (Taxodium) הוא שילוב בין המילה בלטינית Taxus (סוג עץ כדוגמת טקסוס מעונב) והמילה ביוונית εἶδος (איידוס) שפירושה "דומה ל". האפיתט distichum פירושו "שני טורים" בהתייחס לצורה שבה גדלות המחטים של העץ.
בעבר טקסודיון דו-טורי שויך למשפחת הטַקְסוֹדִיִים (Taxodiaceae) שהועברה כסוג למשפחת הברושיים (Cupressaceae Gray).
מלבד טקסודיון דו-טורי הסוג כולל מין נוסף טקסודיון מקסיקני (Taxodium huegelii C.Lawson) ובשמו הנרדף Taxodium mucronatum .
המין הקרוב אליו Taxodium ascendens (באנגלית Pond cypress) נחשב על ידי חלק מהבוטנאים למין נפרד, בעוד אחרים מסווגים אותו כזן בלבד של טקסודיון דו-טורי, בשם המדעי Taxodium distichum [http://www.worldfloraonline.org/taxon/wfo-0000735839 var. imbricatum (Nutt.) Croom]. ההבדל בינו לטקסודיון דו-טורי הוא בעלים הקצרים יותר שעל נצרים זקופים, ובאקולוגיה, בהיות מוגבל לבתי גידול דלים בחומרי הזנה מהסוג המכונה "מים שחורים" (blackwater). כמה חוקרים מתייחסים למין Taxodium mucronatum (באנגלית Montezuma bald cypress) כתת-מין של הטקסודיון הדו-טורי בשם T. distichum var. mexicanum Gordon, ובכך מסווגים את הסוג טקסודיון כמכיל מין אחד בלבד.
לך, אל תרוץ
לך, אל תרוץ (באנגלית: Walk, Don't Run) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1966.
טקסודיון דו-טורי
תחום תפוצה
הטקסודיון היה בעבר נפוץ מאוד באמריקה הצפונית ובאירופה, ובתקופת השלישון יצר יערות גדולים. יערות אלה נעלמו עם התקדמות הקרחונים באירופה, ולא צמחו שם שוב עם נסיגתם, אך בתוך הביצות בהן גדלו בעבר נוצרו כמויות עצומות של פחם חום.
לך, אל תרוץ
התסריט נכתב על ידי סול סאקס וקרסון קנין והוא רימייק חפשי לסרט The More the Merrier משנת 1943 אלא שהמיקום ושמות המשתתפים ועיסוקם, שונו. מקום מהעלילה הועבר לטוקיו בתקופת אולימפיאדת טוקיו (1964).
טקסודיון דו-טורי
תחום תפוצה
תחום התפוצה הטבעי של הטקסודיון הדו-טורי הוא בצפון-מזרח אמריקה הצפונית ובקרבת החוף האטלנטי. הוא משתרע מדרום-מזרח ניו ג'רזי דרומה עד לפלורידה ומערבה עד למזרח טקסס ולדרום-מזרח אוקלהומה, וגם פנימה במעלה נהר המיסיסיפי. העץ גדל בביצות ויוצר יערות בחופים הצפוניים של מפרץ מקסיקו, ובייחוד בפלורידה, וקרוב לשפך נהר המיסיסיפי. הוא גדל בעיקר בשטחים המוצפים מים כל השנה ולכן הוא נקרא באנגלית גם "ברוש הביצות" (Swamp cypress). במקומות אלה הוא מקטין את זרימת המים ואת הסחף. התייבשות הביצות חושפת אותו לסכנת שריפות שפוגעות בעצים ובזרעים וגורמות להחלפתו בצמחים אחרים כגון צפצפות וערבות. יערות ברושים קדומים, ובהם כמה עצים בני יותר מ-1,700 שנה, היו דומיננטיים בעבר בביצות בדרום-מזרח ארצות הברית של ימינו. על פי ההערכות, תחום התפוצה השתרע צפונה רק עד דלאוור, אך החוקרים מצאו כעת יער טבעי בחצי האי כף מיי בדרום ניו ג'רזי. ניתן למצוא את המין גם מחוץ לתחום התפוצה הטבעי שלו.
לך, אל תרוץ
בתפקידים הראשיים - קרי גרנט, סמנתה אגר, ג'ים האטון וג'ון סטנדינג.
טקסודיון דו-טורי
תחום תפוצה
בשנת 2012 גילו צוללנים יער ברושים מתחת למים בעומק של 20 מטרים כמה קילומטרים מחופי מוביל. היער מכיל עצים שלא ניתן היה לתארך בשיטת תיארוך פחמן-14, מה שמצביע על היותם בני יותר מ-50,000 שנה ולכן חיו ככל הנראה בהפסקת ההתקרחנות הראשונה בעידן הקרח האחרון. יער הברושים שמור היטב, וכאשר מנסרים דגימות הן עדיין מריחות כמו ברוש טרי. צוות, שטרם פרסם את תוצאותיו בכתב עת שנבדק על ידי עמיתים, בוחן את האתר. אפשרות אחת היא שהוריקן קתרינה חשף את יער הברושים, שהיה מוגן עד אז תחת המשקעים של קרקעית האוקיינוס.
לך, אל תרוץ
זה הסרט האחרון בו שיחק קרי גרנט, הפעם לא כמאהב אלא כגבר מבוגר (בן 62) המנסה לשדך בין בני זוג צעירים.
טקסודיון דו-טורי
רבייה וצמיחה
הטקסודיון הדו-טורי הוא צמח חד-ביתי. אצטרובלים זכריים ונקביים מבשילים בעונה אחת מניצנים שנוצרו שנה קודם לכן. קוטרם של העגילים של הפרחים הזכריים הוא 2 מילימטרים, והם תלויים במקבצים צנומים, סגולים, משתפלים באורך בין 7 ל-13 סנטימטרים הבולטים במהלך החורף בעץ מחטני נשיר זה. ההאבקה מתרחשת בחודשים מרץ ואפריל. האצטרובלים הנקביים גדלים בצורה בודדת או במקבצים של שניים או שלושה. צבעם של האצטרובלים הכדוריים משתנה מירוק לחום-סגלגל כשהם מבשילים מאוקטובר עד דצמבר. קוטרם של האצטרובלים בין 13 ל-36 מילימטרים, והם בנויים מ-9 עד 15 קשקשים בעלי ארבע צלעות. האצטרובלים מתפרקים לאחר ההבשלה. כל קשקש נושא בבסיסו בצדו שתי ביציות חשופות (אין שחלה) שמהן מתפתח זרע אחד, ובמקרים נדירים שניים עד שלושה זרעים. לזרעים יש צורה משולשת בלתי אחידה, והם מכוסים בשכבה עבה שפניה מחוספסים כששוליהם בולטים. מספר הזרעים באצטרובל נע בין 2 ל-34, ובממוצע 16. בקילוגרם אחד של זרעים שנוקו יש בין 5,600 ל-18,430 פרטים.
לך, אל תרוץ
תקציר העלילה
ויליאם רטלנד (קרי גרנט) הוא איש עסקים בריטי מכובד שמגיע לטוקיו יומיים לפני המתוכנן ומתקשה למצוא בית מלון היות שכל מקומות האירוח תפוסים לרגל אולימפיאדת טוקיו. גם המזכיר בשגרירות בריטניה, יוליוס הברסק (ג'ון סטנדינג) מתקשה לעזור לו. רטלנד מבחין בפתק על הקיר של חיפוש שותף לדירה. הוא מגיע למקום ומתברר שזו בחורה צעירה ונאה בשם כריסטין איסטון (סמנתה אגר). בתחילה היא מסרבת להשכיר חדר לגבר אך לבסוף מתרצה לאחר שהוא משלם לה לשבוע מראש ומסכים לתנאי מגורים לפי הוראותיה.
טקסודיון דו-טורי
ייצור הזרעים והפצתם
כמות כלשהי של זרעים מיוצרת מדי שנה, ויבולים של כמות גדולה של זרעים מופיעים בפרקי זמן של שלוש עד חמש שנים. עם הבשלתם צונחים הקשקשים של האצטרובלים, ולעיתים האצטרובלים בשלמותם, למים או לקרקע יחד עם הזרעים המצופים שרף הצמודים אליהם. סנאים מחישים לעיתים קרובות נפילה זו של זרעים בוגרים. הם אוכלים את זרעי העץ, אך בדרך כלל מפילים כמה קשקשים עם זרעים שלא ניזוקו שעדיין צמודים לכל אצטרובל שהם בחרו. מי שיטפונות מפיצים את הקשקשים או האצטרובלים לאורך נחלים והם האמצעי החשוב ביותר להפצת זרעים.
לך, אל תרוץ
תקציר העלילה
רטלנד מתיידד עם בחור צעיר ונאה בשם סטיב דייוויס (ג'ים האטון), סטודנט לארכיטקטורה, הנמצא בטוקיו כחבר המשלחת האמריקאית לאולימפיאדה במקצוע הליכה תחרותית. גם סטיב מתקשה למצוא דיור ורטלנד מציע לו שותפות בחדר. כשכריסטין מגלה זאת היא רוצה לזרוק את שניהם אבל לבסוף מתרצה בגלל מחסור בכסף.
טקסודיון דו-טורי
התפתחות השתילים
הנביטה היא עַל-קַרְקָעִית. בתנאי צמיחה בביצה, הנביטה מתרחשת בדרך כלל על גבי טחבי עלים מהסוג sphagnum או על רקב. הזרעים לא ינבטו מתחת למים, אבל חלק ימשיכו להיות ברי נביטה 30 חודשים מתחת למים. בניגוד לכך, זרעים בדרך כל לא נובטים על קרקעות מנוקזות היטב בשל המחסור במים על פני השטח. לכן התנאי הבסיסי לנביטה הוא קרקע רוויה, אבל לא מוצפת בתקופת זמן שבין חודש לשלושה חודשים לאחר שהזרע נשר.
לאחר הנביטה, השתילים חייבים לצמוח מספיק מהר כדי לשמור לפחות חלק מצמרתם מעל מי השיטפונות במשך רוב עונת הגידול. טקסודיון דו-טורי סביל להצללה חלקית, אבל דורש אור שמש ישיר מעל לצמיחה טובה. שתילים בביצות מגיעים לעיתים קרובות לגובה שבין 20 ל-75 סנטימטרים בשנתם הראשונה. הצמיחה נעצרת כאשר השתיל שקוע לחלוטין מתחת למים בשיטפון ושהות ממושכת מתחת למים קוטלת את השתיל.
לך, אל תרוץ
תקציר העלילה
העלילה מסתבכת לאחר שסטיב נלקח לחקירה במשטרת טוקיו באשמת ריגול לאחר שדווח שהוא מחזיק ברשם קול ורושם תרשימי בתים. רטלנד ויוליוס מוזעקים לשחרר אותו והחוקר (ג'ורג' טאקיי) משתכנע.
טקסודיון דו-טורי
התפתחות השתילים
במשתלות מפגינים זרעי הטקסודיון תרדמת לכאורה שניתן להתגבר עליה בטיפולים שונים הכוללים בדרך כלל ריבוד קר או השקעה מתחת למים במשך 60 ימים. ערוגות של משתלות נזרעות באביב בזרעים שטופלו מראש או בסתיו בזרעים שלא עברו טיפול. שתילים במשתלות מגיעים בדרך כלל לגובה בין 75 סנטימטרים למטר בשנתם הראשונה (והיחידה בדרך כלל).
זומבים 2
זומבים 2 (באנגלית: Zombies 2) הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני המהווה המשך לסרט "זומבים", שהופק לטלוויזיה ועלה לשידור ב-14 בפברואר 2020.
טקסודיון דו-טורי
התפתחות השתילים
הדברת צמחייה מתחרה עשויה להיות נחוצה במשך שנה ויותר עבור טקסודיון דו-טורי הנטוע מחוץ לביצות. חמש שנים לאחר נטיעתו באתר שנשדד ונזרע באזור מנוקז בצורה גרועה בפלורידה, ההישרדות הייתה גבוהה, אך השתילים גבהו ב-30 סנטימטרים בלבד. כנראה בגלל תחרות קשה מול צמחים עשבוניים. שתילים שגדלו בבריכות סרטני נהרות בלואיזיאנה, שם הדברת עשבים שוטים והלחות של הקרקע היו מצוינים עד חודש יוני, הגיעו בממוצע לגובה 2.9 מטרים וקוטר בגובה חזה של 3.5 סנטימטרים לאחר חמש שנים. עם זאת, שכפול של אותם סוגי שתילים הנטועים בשדה סויה ישן, שם הדברת העשבים ולחות הקרקע היו דלים, הביא לאותו קוטר, אך גובה שתיל ממוצע קטן יותר של 2.1 מטרים. כאשר הם נשתלו מחדש בחצר של אזור מגורים שבו הייתה הקפדה על הדברת עשבים שוטים והשקיה הוא הגיעו כעבור שלוש שנים לגובה ממוצע של 3.7 מטרים.
זומבים 2
תקציר העלילה
כמו קודמו, סרט ההמשך מתרחש בתיכון סיברוק, שם, לאחר סמסטר מהפכני, זד ואדיסון ממשיכים להוביל את בית הספר ואת הקהילות שלהם לעבר אחדות. אולם הגעתה של קבוצה חדשה של יצורים על-טבעיים מבחוץ - אנשי זאב מסתוריים - מאיימת לטלטל את השלום החדש וגורמת לקרע במערכת יחסיהם של זד ואדיסון.
לך, אל תרוץ
תקציר העלילה
במשטרה מגלה יוליוס שסטיב גר בדירתה של כריסטין ומפחד שהדבר יתגלה וזה יפגע בעתידו המקצועי. הוא מבקש מרטלנד שישכנע את ג'ים שיסכים להתחתן איתה ואחר כך להתגרש. רטלנד מצטרף לתחרות ההליכה התחרותית, הולך עם סטיב ומשכנע אותו לחתום על הסכמתו לנישואים. סטיב מנצח בתחרות ונלקח מיד לבית העירייה לנישואים מהירים עם כריסטין.
זומבים 2
עלייה לשידור
הסרט עלה לשידור בערוץ דיסני ב-14 בפברואר 2020.
טקסודיון דו-טורי
רבייה וגטטיבית
טקסודיון דו-טורי הוא אחד המינים המעטים של מחטניים המצמיחים חוטרים מגזע כרות. חוטרים מוצלחים מופקים בדרך כלל מגדמים של עצים צעירים, אך גם עצים עד גיל 60 מצמיחים חוטרים בריאים אם כורתים את העצים במהלך הסתיו או החורף. עם זאת, ההישרדות של חוטרים אלה היא לרוב דלה, ולשורדים יש בדרך כלל צורה פגומה, והם אינם מייצרים עצים איכותיים לתעשייה. גם גזעי עצים עד 200 שנה עשויים להצמיח חוטרים, אך החוטרים אינם חסונים ונוטים יותר לנזקים מרוחות ככל שהגדם נרקב. בדו"ח היחיד על השתרשות ייחורים של טקסודיון דו-טורי שנמצאו בספרות, נמצא כי ייחורים מעצים בני חמש שנים מושרשים טוב יותר מאלה מעצים ישנים יותר.
לך, אל תרוץ
תקציר העלילה
רטלנד עוזב בדרכו לנמל התעופה, מסתכל למעלה ורואה את שני הצעירים מתחבקים. הוא יודע שמשימתו הושלמה.
טקסודיון דו-טורי
אקולוגיה
הזרעים נשארים בני קיימא פחות משנה, והם מופצים בשני אופנים. האחד הוא על ידי מים: הזרעים צפים ונעים על פני המים עד שמי השיטפונות נסוגים או שהאצטרובל נוחת על החוף. השני הוא על ידי בעלי חיים: סנאים אוכלים את הזרעים, אך לעיתים קרובות משליכים כמה קשקשים מהאצטרובלים שהם קוטפים. זרעים אינם נובטים מתחת למים, ולעיתים נדירות נובטים על קרקעות מנוקזות היטב. השתילים מתבססים בדרך כלל על קרקעות רוויות, אך לא מוצפות, במשך חודש עד שלושה חודשים. לאחר הנביטה, השתילים חייבים לצמוח במהירות כדי להתמודד עם שיטפונות. לעיתים קרובות הם מגיעים לגובה של 20–75 סנטימטרים (עד 100 סנטימטרים בתנאי משתלה) בשנתם הראשונה. שתילים מתים אם הם שקועים כליל מתחת למים יותר משבועיים עד ארבעה שבועות. לכן נמנעת התחדשות טבעית באתרים המוצפים תמיד בעונת הגידול. אף על פי ששתילים חסונים וחוטרים מגדמים יכולים לייצר זרעים בני-קיימא, מרבית הפרטים אינם מייצרים זרעים עד גיל 30 בערך. בתנאים טובים, הטקסודיון הדו-טורי צומח מהר למדי כשהוא צעיר, ואז לאט יותר עם הגיל. העצים מגיעים לגובה 3 מטרים בחמש שנים, 21 מטרים ב-41 שנים, ו-36 מטרים ב-96 שנים. הגידול לגובה נפסק ברובו עד לגיל 200. ישנם פרטים שיכולים לחיות מעל 1,000 שנים. קביעת גילו של עץ עתיק עשויה להיות קשה בגלל מחסור בטבעות גידול של הגזע הנגרם על ידי סביבות גידול משתנות ולחוצות.
לעצי טקסודיון דו-טורי הגדלים בביצות יש צמיחה ייחודית של איברים המכונים "ברכי הברוש". אלה הם בליטות מעוצות שמקורן במערכת השורשים הבולטות מעל פני האדמה או המים. תפקידם נחשב בעבר לספק חמצן לשורשים, הצומחים במים דלים בחמצן מומס האופייניים לביצה (כמו במנגרובים). עם זאת, העדויות לכך הן מועטות. למעשה, תכולת החמצן בשורשים של עצים שהוסרו מהם הברכיים אינה מתמעטת, והעצים ממשיכים לשגשג. פונקציה סבירה יותר היא תמיכה ויציבה מבנית. עצי טקסודיון דו-טורי הגדלים באתרים בעלי נטייה לשיטפון נוטים ליצור משענים לגזע, ועצים הגדלים באתרים יבשים יותר עשויים שלא לכלול תכונה זו. גזעים עם משענים ומערכת שורשים חזקה ומשולבת, מאפשרים להם לעמוד בפני רוחות חזקות מאוד; אפילו הוריקנים מפילים אותם לעיתים רחוקות.
גורמים רבים יכולים להזיק לעצים. הפתוגן המשמעותי ביותר, לעיתים הקטלני הוא מין הפטרייה Lauriliella taxodii הגורמת לריקבון. הפטרייה תוקפת את עצת הגלעין של עצים חיים בדרך כלל מהצמרת מטה אל השורשים. כמה מיני פטריות אחרות תוקפות את עצת הירך ואת עצת הגלעין של העץ, אבל הן לא גורמות בדרך כלל לנזק רציני. חרקים כדוגמת מין החיפושית Systena marginalis (באנגלית Cypress flea beetle) ומין העש Archips goyerana (באנגלית Bald cypress leafroller) יכולים לגרום נזק רציני לעצים בכך שהם משמידים עלים, אצטרובלים או קליפה. נוטריות יכולות לקטוף ולעקור משורש שתילים צעירים של טקסודיון דו-טורי, לעיתים הן מסוגלות להשמיד מטע שלם בזמן קצר.
שימור
ב-2002 הגדירה מחלקת משאבי הטבע של מדינת אינדיאנה (Indiana Department of Natural Resources) את הטקסודיון הדו-טורי כצמח מוגן ברמת המדינה במצב שימור "בסיכון". ברמה העולמית מגדיר ארגון ה-IUCN את העץ במצב שימור "ללא חשש".
זומבים 2
סרט המשך
במרץ 2021, ערוץ דיסני הכריז על תחילת העבודה על סרט ההמשך – "זומבים 3". במקביל, אושר שמג דונלי ומיילו מנהיים עתידים לשוב לגלם את דמויותיהם.
טקסודיון דו-טורי
גידול ושימושים
הטקסודיון הדו-טורי הוא עץ חסון ואפשר לשתול אותו באזורי עמידות מ-4 עד 10 בארצות הברית. המין הוא צמח נוי פופולרי ונוהגים לגדל אותו בשל העלווה הקלילה והנוצתית שלו ובשל צבעי העלים בסתיו שבין חום כתמתם לאדום עמום. בזמן הגידול הוא משגשג על מגוון רחב של קרקעות, כולל אתרים מנוקזים היטב שבהם הוא לא יגדל באופן טבעי מכיוון ששתילים צעירים אינם יכולים להתחרות בצמחייה אחרת. הגידול הייזום מצליח הרחק צפונה מתחום התפוצה הטבעי, אפילו בדרום קנדה. בדרך כלל הוא ניטע לעיתים קרובות באזורים באירופה, אסיה ובמקומות אחרים של אקלים ממוזג וסובטרופי. עם זאת, הוא זקוק לקיצים חמים לצמיחה טובה. כאשר נוטעים את העץ במקומות עם הקיצים הקרירים של אקלים ימי, הצמיחה בריאה אך איטית מאוד; כמה פרטים בצפון-מזרח אנגליה גדלו לגובה של 4–5 מטרים בלבד תוך 50 שנה ואינם מצמיחים אצטרובלים.
הטקסודיון הדו-טורי הוכרז כעץ המדינה הרשמי של לואיזיאנה ב-1963. יש המחשיבים את העץ כסמל המייצג את הביצות של דרום ארצות הברית.
הטקסודיון הדו-טורי בארץ ישראל
ברוש הביצות הראשון בישראל, ככל הידוע, נמצא סמוך לחדר האוכל בכפר מסריק. הוא ניטע ב-1940 על ידי הגנן יוסף בן ערב, שהיה מזכיר ארגון הגננים. בתקופה זו הגיע כנראה, ברוש הביצות ל"גן מנשה" שמצפון לכפר סבא. הוא נשתל בתחילת שנות החמישים בארבורטום הלאומי יער אילנות ובגן הבוטני במקווה ישראל, על גדות נחל הירקון ליד כפר הבפטיסטים ובמקומות אחרים בארץ.
חורשה מרשימה ניטעה בפארק הזהב בצמוד לנחל עין זהב בקריית שמונה בסוף שנות 1950. חורשה זו היא כנראה אחת החורשות הגדולות בארץ, אם לא הגדולה והמרשימה ביותר של 12 פרטים. הגזעים החסונים שלהם מרהיבים וצמרות העצים מתנשאות לגובה של יותר מ-20 מ'. חורשה נוספת של 8 עצים נמצאת לא רחוק במעלה הנחל בתחילתו של רחוב "באבא סאלי", וכן ונמצא עץ יחיד ומרשים בגודלו מול מעיין שושן.
טקסודיון דו-טורי מתאים לשתילה בשמש מלאה או צל חלקי, בכל סוגי הקרקע כולל קרקעות כבדות, או בסיסיות. העץ עמיד לתקופות יובש ארוכות (רק לאחר התבססות) וגם לקרקע ביצתית (עמיד לחוסר ניקוז) ויגדל ברוב אזורי ארץ ישראל למעט הנגב והערבה. יש להשקות את העץ בהשקיה סדירה לפחות בעשור הראשון משתילתו. עץ המתאים לשתילה בפארקים ובחורשות גדולות ולאורך מקווי מים באזורי השפלה והעמקים. כעץ רחוב מומלץ לשתול רק במקומות ללא כבלי חשמל. הרבייה נעשית מזרעים.
נאג-חמאדי
נגע חמאדי
ליל לינדפורש
ליל לינדפורש (בשוודית: Maj Lillemor "Lill" Lindfors; נולדה ב-12 במאי 1940) היא זמרת שוודית.
ביוגרפיה
באירוויזיון 1966 ייצגה את שוודיה כחלק מצמד, והגיעה למקום השני.
היא הנחתה את אירוויזיון 1985 ונודעה בתאונת המלתחה שקרתה לה בתחילת האירוע כששמלתה נקרעה, אך לאחר מכן הודתה שהתאונה הייתה מבוימת וכי זו הייתה הלצה.
לינדפורש הקליטה עשרה אלבומים, ושיחקה במספר סדרות טלוויזיה שוודיות. היא דיבבה את הפיה פלורה בדיבוב לשוודית של הסרט היפהפייה הנרדמת ואת ז'ורז'ט בדיבוב השוודי של אוליבר וחבורתו.
ב-1998 החלה לשמש בשוודיה כשגרירת רצון טוב של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
ליל לינדפורש נישאה ב-1969 לפיטר ווסטר, ולזוג נולדה בת באותה שנה. הם התגרשו בשנת 1973. כיום היא מתגוררת בסטוקהולם. בשנת 1991 הוציאה את En Lillsk jul.
תל ביידר
תל ביידר  (בערבית: تل بيدر) הוא אתר ארכאולוגי במחוז אל-חסכה בסוריה קרוב לגבול הטורקי. באתר שכנה עיר עתיקה בשם נאבאדה (Nabada).
היסטוריה
נאבאדה יושבה לראשונה בתקופה השושלתית הקדומה במסופוטמיה בערך ב-2600 לפנה"ס. ב-2500 לפנה"ס לערך, התפתחה באתר עיר-מדינה בגודל בינוני. באותה עת היא הפכה לבירת פרובינציה של ממלכת נגר שמרכזה שכן בתל ברק. לאחר שאזור ג'זירה נכבש על ידי האימפריה האכדית, נאבאדה הפכה להיות מוצב מרוחק של האימפריה. בעקבות כך העיר ניטשה ואוכלסה מחדש על ידי החורים ב-1400 לפנה"ס לערך. היא יושבה מחדש גם בתקופה הנאו-אשורית ובתקופה ההלניסטית.
ארכאולוגיה
מרכזו של התל משתרע על שטח של כ-250 דונם. בתקופות המאוחרות יותר החורית והנאו אשורית, האתר השתרע על שטח של 500 דונם. בראש התל נמצאו שרידים של התיישבות הלניסטית.
האתר נחפר במשך 16 עונות חפירה החל משנת 1992 על ידי משלחת משותפת סורית-אירופאית. החלק האירופי של המשלחת מקורו ב-European Centre for Upper Mesopotamian Studies. המשלחת הסורית הייתה של מחלקת העתיקות והמוזיאונים של סוריה (Directorate-General of Antiquities and Museums) המשלחת נוהלה על ידי מארק לבו (Marc Lebeau) ואנטואן סולימאן (Antoine Suleiman). בנוסף בחלק מהזמן השתתפה בחפירות גם משלחת של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו.
הממצאים באתר כללו אדריכלות כלי חרס. הממצא המיוחד היה 250 לוחות בכתב יתדות ושברי לוחות שתוארכו לתקופה שקמה לתקופתו של סרגון מאכד. הלוחות עוסקים בעיקר בנושאי חקלאות, אבל אפשרו גם לעשות סינכרוניזציה עם הממצאים בתל ברק. השפה בה נכתבו הלוחות היא אכדית, והשמות שצוינו היו שמיים. הממצאים כללו גם מספר חותמות חרס. הממצאים שנמצאו בתל מוצגים במוזיאון דיר א-זור.
פליפה רודריגס
פליפה חורחה רודריגס ואז'ה (בספרדית: Felipe Jorge Rodríguez Valla; נולד ב-26 במאי 1990) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקוסקו.
קריירה
רודריגס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת בוסטון ריבר ממונטווידאו, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-8 באוקטובר 2011 בתיקו 1–1 נגד דפורטיבו מלדונדו. ב-27 בדצמבר 2011 הבקיע רודריגס את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 על הורקאן. ב-16 ביולי 2012 הושאל רודריגס לסרו, וב-7 ביולי 2013 הושאל לחצי שנה לאל טנקה סיסלי, אליה חזר לחצי שנה נוספת ביולי 2014.
ב-29 בינואר 2015 הושאל רודריגס לדפנסור ספורטינג, במדיה כבש תשעה שערים והגיע עמה לרבע גמר קופה ליברטדורס. בהמשך הושאל גם לצ'יאפס המקסיקנית, קיטו מאקוודור וגודוי קרוס הארגנטינאית, וביולי 2018 שוחרר מבוסטון קלאב וחתם בקבוצת בוליבר מבוליביה, במדיה כבש שבעה שערים ב-22 הופעות. בינואר 2019 חתם רודריגס באליאנסה לימה מליגת העל הפרואנית, ובמדיה זכה בעונה זו בקלאוסורה כאשר כבש שמונה שערים ב-33 הופעות והיה סגן מלך השערים של הקבוצה.
ב-7 בינואר 2020 הגיע רודריגס לישראל וחתם לעונה וחצי בהפועל תל אביב. ב-12 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על בני יהודה, ושלושה ימים לאחר מכן כבש בפנדל את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, בניצחון 3–0 על בני סכנין בגביע המדינה. בליגה ערך שבע הופעות עד תום עונת 2019/2020, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-20 באוגוסט 2020 חתם רודריגס באלדוסיבי מליגת העל הארגנטינאית.