cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אברהם שדמי
ביוגרפיה
בכ"ג בשבט ה'תרצ"ג (1933) יצאו באישון ליל כשהם מכוסים בסדינים לבנים וחצו את נהר פרוט הקפוא הגובל עם פולין. הם נתפסו על ידי משמר הגבול הפולני והובאו למעצר. בתחילה רצו הפולנים למסור אותם לידי הרוסים, אולם לאחר מכן הסכימו לבקשת העצורים לסרטיפיקטים – אישורי כניסה לארץ. הם פנו במכתב לרב אברהם יצחק הכהן קוק רב יפו והמושבות וראש ישיבת מרכז הרב, שינסה להשיג להם את האישורים הנצרכים. הרב קוק נענה לפנייתם וביקש מהנציב הבריטי העליון את האישורים. לאחר קבלת הסרטיפיקטים לארץ ישראל הם שוחררו.
עם עלייתו לארץ החל ללמוד בישיבת מרכז הרב ונעשה תלמידו של הרב יעקב משה חרל"פ, עמו למד רבות בחברותא. כמו כן סייע לרבו בסידור כתביו ומאמריו.
נישא לבתו של הרב חרל"פ, מרים דבורה, ולזוג נולדו חמישה ילדים. אחד מהם הוא הרב אהרון שדמי שהמשיך את מפעל חייו בראשות הישיבה בית זבול בירושלים. בן נוסף, הרב זבולון שדמי, היה חבר הרבנות בתל אביב וראש מחלקת כשרות אולמות בעיר.
בשנים 1964 ו-1971 הוענק לו פרס הרב קוק לספרות תורנית מקורית על ספרו "דברי אברהם"
הרב שדמי הוציא לאור כמה ספרים, ולאחר פטירתו הקים בנו רבי אהרון שדמי מכון בשם 'יד אברהם' להוצאת ספרי אביו וכתבי ידו שלו והן תשובותיו בהלכה וכן חידושים שנשא ונתן עם חמיו הרב חרל"פ.
בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל היה הרב אברהם שדמי חבר בצוות שגיבש הרב הראשי יצחק הרצוג ליצירת חוקה לישראל על פי התורה.
פאבלט
פָֿאבְּלֶט (מאנגלית: Phablet - הלחם שנוצר מחיבור השמות טלפון וטאבלט) הוא סוג של טלפון חכם אשר משלב בין הפונקציות של טלפון חכם ומחשב לוח. הפאבלטים גדולים יותר מרוב הטלפונים החכמים, אך ממדיהם אינם גדולים דיים כדי למקמם בקטגוריית מחשבי לוח או מיני טאבלטים. גודל המסך של הפאבלט נע בין 14.5 ל-17.5 בסנטימטרים ולעיתים הוא מצויד בעט סטיילוס. מכשיר ה-Steak מתוצרת חברת דל נחשב לפאבלט הראשון ששווק.
בינואר 2013 דיווחה חברת IHS כי במהלך 2012 נמכרו ברחבי העולם כ-25.6 מיליון מכשירי פאבלט. החברה העריכה אז כי כמות הפאבלטים שיימכרו ב-2013 תגדל ל-60.4 מיליון, וכי ב-2016 תעמוד כמות הפאבלטים שיימכרו על כ-146 מיליון יחידות. חברת ברקליס העריכה כי היקף המכירות של הפאבלטים יעלה מ-27 מיליון יחידות ב-2012 ל-230 מיליון יחידות ב-2015. בספטמבר 2013 דיווחה חברת המחקר IDC כי המחקר שלה מצביע שמכירות הפאבלטים עקפו הן את מכירות המחשבים הניידים והן את אלה של מחשבי הלוח באסיה ברבעון השני של שנת 2013.
פועל עזר
פועל עזר הוא פועל המתלווה לפועל העיקרי במשפט, במבנה תחבירי מוגדר, כדי ליצור לו משמעות דקדוקית מסוימת, כגון זמן, אספקט, אופן, תנאי, יכולת, מצב, וכדומה. מכיוון שהפועל העיקרי מביע את המשמעות הסמנטית במשפט פועל העזר מאבד למעשה את משמעותו הסמנטית. במשפט "הוא עמד ללכת" פועל העזר לעמוד אינו מביע עמידה אלא כוונה, כך שמשפט זה מתפרש כ"הוא התכוון ללכת".
פועלי עזר בעברית
בעברית קיימים כמה פועלי עזר. הפעלים לעמוד וללכת משמשים כפעלי עזר המביעים זמן דקדוקי עתיד: האירוע עומד להתרחש מחר. זה עומד לקרות כל רגע. הם הולכים להציג את הממצאים בקרוב. היא כמעט הלכה לעשות את הטעות הזאת.
פועל העזר ללכת מביע גם הדרגתיות: הזרם הלך והתגבר. השמים הולכים ומתבהרים. הפער ילך ויצטמצם עם הזמן.
פועל העזר לעמוד מביע גם כוונה, כאמור: הוא עמד ללכת. הפקידה עומדת לשלוח להם מייל.
פועל העזר להיות מביע שני אספקטים: תנאי בטל: לו הייתי יודע הייתי בא.
הרגל, או פעולה חוזרת ונשנית בעבר: פעם היינו הולכים ברגל כל יום.
פועלי עזר בשפות שונות
באנגלית קיימים פועלי עזר רבים במקרים שונים, כגון הפעלים המודלים can, could, may, might, will, would, shall, should, ought.. למשל, פועל העזר can מביע יכולת: he can do it.. פועל העזר be מביע פעולה מתמשכת: she is listening. או עוזר ליצור את צורת הסביל: it was done quickly.. פועל העזר have יוצר יחד עם הפועל העיקרי זמן מושלם (כלומר פעולה שהושלמה או בעלת תוצאה): they have done it.. פועל העזר do משמש ליצירת שאלה: do you think that?, ליצירת שלילה (יחד עם מילת השלילה not): I do not agree, ליצירת הדגשה: he does realise that, או כהחלפה לחלק ממשפט מושמט: dogs bark but cats don’t. הפועל get גם משמש כפועל עזר המביע מצב או סבילות: I got it fixed.
לא רק do תומך ביצירת שאלה אלא כל פועל עזר על ידי חילוף מקומו התחבירי והבאתו לפני הנושא: Can he understand it? Is she listening?
באנגלית יש אפשרות תחבירית לצרף שני פועלי עזר יחד: I have been working, אך בכל מקרה פועל העזר הראשון הוא הפועל המוטה היחיד במשפט (לפי גוף ומספר).
הפעלים המודלים והפעלים be ו-have קיימים בשימוש בשפות הודו-אירופיות רבות, אך כפי שהפועל do ו-get ייחודיים לאנגלית כפעלי עזר כך גם קיימים פועלי עזר ייחודיים בשפות שונות. באיטלקית למשל הפועל fare (לעשות) משמש כפועל עזר במשמעות של גרימה או נתינת אפשרות, למשל: fammi vedere cosa hai fatto (תראה לי מה עשית). בהולנדית הפועל worden (להפוך ל) משמש כפועל עזר במשמעות של פעולה סבילה מתמשכת, למשל: De muur werd geschilderd (הקיר נצבע – צבעו את הקיר). בפינית קיים פועל העזר ei המביע שלילה, למשל: en ymmärrä (אני לא מבין).
המפעל להכשרת ילדי ישראל
עמותת מל"י, המפעל להכשרת ילדי ישראל היא מסגרת חינוכית עבור ילדים שהוצאו מביתהם על ידי לשכות הרווחה, העמותה מתמחה בנושא "אחאים" כמחצית מהילדים המתחנכים בעמותה הם אחים. המפעל הוקם בשם "המפעל להכשרת ילדי ארץ ישראל" בירושלים בשנת 1941 על ידי רחה פריאר, כלת פרס ישראל לשנת 1981 ומייסדת עליית הנוער. שם העמותה שונה עם הקמת המדינה ל"המפעל להכשרת ילדי ישראל (מל"י)".
הקמה
ארגון מל"י הוקם כמסגרת חינוכית נפרדת לטיפול בילדים במשפחות מצוקה בארץ ישראל, תוך התאמתה לרעיון החינוך החקלאי.
הרעיון המרכזי שהונח ביסודו נבע מעובדת הימצאותם של ילדים ובני נוער, לרוב בני עדות המזרח, שהתגוררו בשכונות העוני בערים הגדולות: ירושלים, תל אביב, חיפה ועוד, ברחוב. ילדים ממשפחות דלות או הרוסות, שאינם לומדים אלא עובדים לעיתים בעבודות פשוטות והם חסרים מסגרת חיים וסביבה רצויה להתפתחותם. היא ביקשה להקנות לילדים אלו מסגרת של הסתגלות לאורח חיים תקין ולמפגש עם ערכי תנועת התחייה של עם ישראל.
המפגש עם הילד הישן ברחוב בן יהודה בירושלים, וילדים נוספים בהם נתקלה ברחובות, נטולים זכויות אלמנטאריות של חינוך, מזון, לבוש ועוד, עובדים בעבודות קשות כדי לסייע לפרנסת משפחה דלת אמצעים, עורר אותה לפעולה ולהקמת המפעל שיביא את ילדי הארץ שבמצוקה לקיבוצים, במטרה לחנכם לעבודה פרודוקטיבית ולמניעת הידרדרותם לפשע.
פריאר הייתה מודעת גם לממצאי מחקרים אקדמאים שנעשו בארץ והצביעו על אלפי ילדים שלא למדו כלל או למדו באופן חלקי בלבד. בעקבות ממצאים אלו ומפגשיה עם ילדי הרחוב, פנתה פריאר אל הסוכנות בבקשה לסיוע. במכתב פרסה בפניהם את הבעיה, וטענה כי הפתרון למצב יהיה העברתם של הילדים לסביבה אחרת שתקנה להם השכלה, מקצוע, הכשרה חקלאית ותאפשר להם הליך סוציאליזציה תקין. בקשתה לסיוע נתקלה בסירוב.
בבסיס הרעיון להקמתו של המפעל עמדה הזכות הטבעית של כל ילד לבית הדואג לצרכיו. ובאין בית מתפקד עבור ילדים יתומים, ילדים להורים חולים ועוד, יש למצוא תחליף לבית, באמצעות הפנייתם להתיישבות העובדת ובעיקר לקיבוצים. על בסיס הנחות אלו הוכנה מסגרת לטיפול בילדים שהופנו הן על ידי לשכות הסעד בארץ, הן על ידי גופים רשמיים למחצה ולעיתים גם על ידי ההורים. טווח הגילאים כלל ילדים בני 6–12. מגיל 12 עברו הילדים לאחריות המשק ועם סיום לימודיהם התקבלו כחברי משק. ילדים שאינם היו מסוגלים להמשיך את לימודיהם אחרי כיתה ח' הופנו למוסדות "עליית הנוער".
פריאר פרסמה את רעיונותיה לצורך גיוס תמיכתם של מובילי דעה, ולצורך גיוס המשאבים הדרושים ל"מפעל". בדצמבר 1941 היא פנתה למספר אישים מתחומים שונים שמילאו תפקידים שונים באקדמיה, במערכת הבנקאית ובארגונים ציבוריים שונים וביקשה מהם להצטרף לוועד היוזם של "המפעל". לפנייתה צרפה תוכנית הכוללת את מטרות הארגון, דרכי גיוס הילדים, התקציב הדרוש, יחסים עם גופים אחרים המטפלים בילדים וכן מבנה ארגוני.
בן ציון דינבורג שניהל את בית המדרש למורים ע"ש דוד ילין, ייחס לעקרונות הפעולה של "המפעל" חשיבות חינוכית רבה. גם עו"ד גדעון האוזנר שהתגייס לסייע "למפעל" כיועצו המשפטי, עמד על ייחודו של "המפעל" ודרכי הטיפול בחניכים.
הגוף המייסד שהתכנס לראשונה ב-7 בדצמבר 1941, כונה במסמכים בשמות שונים "הוועדה היוזמת למפעל הכשרת ילדי ארץ ישראל" או לחלופין "המועצה". בישיבת הייסוד השתתפו רחה פריאר - יו"ר, פרופ' ברגמן, גב' הלפרין, ארנסט כהן, דר' ליאו כהן, א. פרנקל, דר' פ. אולנדורף וגב' ס. ורונסקי. בישיבה זו אושרה התוכנית ונקבע כי אברהם פרנקל יהיה היו"ר, פריאר נבחרה כמרכזת, ארנסט כהן נבחר כגזבר ודר' אהרון ברט כחבר נוסף. דר' אשר מלאך ופרץ נפתלי נבחרו כנאמנים.
מירקו ווצ'יניץ'
מירקו ווצ'יניץ' (במונטנגרית: Мирко Вучинић; נולד ב-1 באוקטובר 1983 בניקשיץ') הוא כדורגלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדת החלוץ.
המפעל להכשרת ילדי ישראל
הקמה
בתקנון האגודה שהועבר לצורך רישומה אצל "רשם האגודות במשרד מושל המחוז" צוין שם האגודה: מפעל הכשרת ילדי ארץ ישראל, והמטרה: העברת ילדים מן העיר אל הכפר והכשרתם המקצועית בייחוד לחקלאות, בתקנון פורטו האמצעים, פרטי המייסדים, שמות חברי ההנהלה, האספה הכללית ודרכי קבלת החלטות.
מירקו ווצ'יניץ'
קריירת מועדונים
ווצ'יניץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של סוטייסקה ניקשיץ', וכבר לאחר תשעה משחקים בקבוצה הבוגרת הוחתם על ידי המועדון האיטלקי לצ'ה. עונתו השלישית בלצ'ה הייתה הטובה ביותר, ובמהלכה הוא הבקיע 19 שערים ב-29 משחקים. אולם, בעונה שלאחר מכן הוא נפצע והצליח להבקיע רק 9 שערים ב-31 משחקים.
המפעל להכשרת ילדי ישראל
הקמה
בקשתה של פריאר לשתף פעולה עם "עליית הנוער" לקבלת סיוע תקציבי או סיוע במציאת מקומות להשמת הילדים נתקלה בסירוב. בחיפושיה אחר אישים בעלי ממון הכירה פריאר קבוצת יהודים סלוניקאים עשירים בתל אביב שכללה את משה בז'רנו, שלמה ונזיה, יצחק ארדיטי, ומשה לוי, שביקשו לייסד מפעל הנצחה לזכרו של דוד פלורנטין, הם הסכימו לחבור אליה למפעל משותף שיקרא המפעל להכשרת ילדי ארץ ישראל ע"ש דוד פלורנטין שמרכזו יהיה בתל אביב ושמטרתו תהיה לסייע בגיוס הכספים הדרושים להפעלתו. לצורך כך הוקם בתל אביב ועד מרכזי שגיבש תוכנית שעיקריה דומים מאוד לתוכנית המקורית.
מירקו ווצ'יניץ'
קריירת מועדונים
ב-30 באוגוסט 2006 הוא הושאל לרומא למשך עונה אחת תמורת 3.5 מיליון לירות שטרלינג, כאשר לרומא ניתנה האופציה לרכוש בתום העונה את כל כרטיס השחקן שלו תמורת 7.5 מיליון לירות שטרלינג נוספות.
בעונתו הראשונה הוא לא הרבה לשחק כתוצאה משני ניתוחים שעבר בברכו השמאלית. גם יכולתו של פרנצ'סקו טוטי צמצמה את ההזדמנויות של ווצ'יניץ' לשחק. למרות זאת הוא הצליח להבקיע שלושה שערים, אחד מתוכם בניצחון 1:2 על מנצ'סטר יונייטד בליגת האלופות ב-4 באפריל 2007.
הנהלת רומא החליטה לממש את האופציה עליו בתחילת עונת. ווצ'יניץ קיבל את חולצה מספר תשע, שהייתה שייכת לווינצ'נזו מונטלה בשמונה העונות שלפני כן, והצהיר כי ברצונו לתרום לרומא באותה מידה כמו מונטלה. ווצ'יניץ' הוצב בעמדת הקיצוני השמאלי כיוון שטוטי שיחק בעמדת חלוץ החוד, והבקיע את שערו הראשון באותה עונה בניצחון 1:2 על ספורטינג ליסבון בשלב הבתים של ליגת האלופות. במשחק מול מילאן בסן סירו הוא פתח בעמדת חלוץ החוד במקום טוטי שנפצע מול ספורטינג, והצליח להבקיע שער ניצחון בנגיחה, לאחר מסירה של סיסיניו. בניצחון 2:3 על לאציו בדרבי של רומא הוא הבקיע שער ובישל אחד לסימונה פרוטה. הוא הבקיע שני שערים נוספים בליגת האלופות במשחקים מול ריאל מדריד וצ'לסי, שסייעו לרומא לנצח בשניהם. ב-11 במרץ 2009 הוא החמיץ אחד מהפנדלים בדו-קרב מול ארסנל בשלב שמינית הגמר, שבסיומו הודחה רומא מהטורניר.
המפעל להכשרת ילדי ישראל
הקמה
המפעל טיפל בילדים בגילים 11 עד 14, והיווה מעין שלב מוקדם לחטיבות החינוכיות של עליית הנוער. הכוונה הייתה לקלוט את הילדים בכיתות יחד עם ילדי הקיבוץ, שהכיתות בהן לא היו מלאות. פריאר התאימה לכל ילד את המסגרת ההולמת אותו, ובמו ידיה הובילה אותו למקום שנועד לו.
מירקו ווצ'יניץ'
קריירת מועדונים
בקיץ 2011 מאמנה החדש של רומא, לואיס הנריקה, שהגיע מברצלונה ב' הסתכסך עם וצ'יניץ' וכוכב אחר של הקבוצה, ג'רמי מנז. ווצ'יניץ' החליט לעזוב ונרכש תמורת 15 מיליון יורו על ידי יובנטוס.
המפעל להכשרת ילדי ישראל
הקמה
בשנות השבעים, משהלך ופחת מספר הילדים שנקלטו בקיבוצים, חל שינוי במדיניותו של המפעל. שינויים והתאמה לצרכים המשתנים של החברה בישראל הובילו את משרד החינוך והתרבות לאמץ את המפעל כסוכן מתאים לטיפול בתלמידים נושרים ולהפיכתו בשנת 1973, לעמותה הפועלת בשם משרד החינוך ובתקצובו, בסידורם של ילדים נזקקים, בעלי פוטנציאל שכלי תקין, הסובלים מהזנחה, דחייה או נטישה ב"משפחתונים", "כפרי ילדים", משפחות אומנה, מעונות משפחתיים ובמסגרות פנימייתיות אחרות. באמצעות תקציב שהתקבל מיגאל אלון, שר החינוך דאז, הוקמה רשת של כפרי ילדים הפועלים במודל משפחתי, ה"משפחתון". בכל משפחתון גדלים 12 ילדים עם זוג "הורי בית" הגרים ביחידת דיור במשפחתון עם ילדיהם הביולוגים. יחד גדלים כולם כמשפחה אחת. הזוגות במפעל מלווים את הילדים לאורך שנים. בשנת 1994 הורחבה מסגרת כפרי הילדים, והוקמו בתי בוגרים, בהם שהו הילדים עד גיוסם לצבא. בשנת 1997 הוקמו בתים לחיילים ולסטודנטים בוגרי הכפר.
מירקו ווצ'יניץ'
קריירת מועדונים
אחרי שזכה עם המועדון ב-3 אליפויות, עבר בקיץ לאל-ג'זירה.
המפעל להכשרת ילדי ישראל
הקמה
נכון ל-2017 המפעל כולל שבעה כפרי ילדים ונוער: "נווה גלים, אשדוד" – הכפר הראשון שהוקם בשנת 1973, "נווה יהודה, נס ציונה" – הוקם בשנת 1977, "נווה הרואה, אשקלון" – הוקם בשנת 1977. "כרמיאל" - הגדול בכפרים, הוקם בשנת 1978, "חורפיש" – כפר הילדים הראשון והיחידי מסוגו בעולם לילדים בסיכון בני העדה הדרוזית, הוקם בשנת 1998, "עפולה" – כפר ילדים ממלכתי דתי ע"ש לו ואן ליבן, הוקם בשנת 1980, לבסוף הוקם "נווה אלישע – גבעת עדה" בשנת 1984. בנוסף, מפעיל המפעל להכשרת ילדי ישראל מקבצי משפחתוני ילדים ב"כפר הירוק" ובכפר הנוער ויצו הדסים, באור שמחה (כפר חב"ד), במגדל אור (הרשת החינוכית של הרב גרוסמן במגדל העמק) וכן משפחתונים בודדים ברחבי ישראל (בניר העמק, ברמת גן, בראשון לציון ובקיבוץ סעד), סך הכול 14 מסגרות.
מירקו ווצ'יניץ'
קריירה בינלאומית
ווצ'יניץ' היה אחד משני המונטנגרים ששיחקו במדי נבחרת סרביה ומונטנגרו במונדיאל 2006 (השני היה דרגוסלאב יבריץ'); לפני המונדיאל הוא הספיק להשתתף בשלושה משחקים, אך ב-23 במאי 2006 הוא נפצע ולא היה יכול להשתתף בטורניר. לאחר שמונטנגרו הכריזה על עצמאותה הוקמה נבחרת מונטנגרו בכדורגל, והוא בחר להצטרף אליה. הנבחרת שיחקה את משחקה הראשון אי פעם מול נבחרת הונגריה ב-24 במרץ 2007, והשער הראשון במשחק הובקע על ידי ווצ'יניץ'. ווצ'יניץ' הוא מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים עם 15 שערים הוא מכהן בתפקיד הקפטן של הנבחרת.
המפעל להכשרת ילדי ישראל
הקמה
בשנים האחרונות הוקמו מועדוניות יום בשיתוף עם הרשויות המקומיות, כדי לאפשר רצף של מענים לילדים בסיכון הזקוקים למסגרת, מסוף יום הלימודים ועד שעות הערב.
ספר הבהיר
ספר הבהיר הוא מן החיבורים הראשונים בתורת הקבלה. זהות מחבר הספר וזמן חיבורו עלומים, אולם אזכוריו הראשונים הם בין מקובלי פרובאנס בראשית המאה ה-13. המסורת מייחסת את הספר לתנא רבי נחוניא בן הקנה, המוכר גם כדמות מרכזית בספרות ההיכלות והמרכבה, אשר מוזכר בראש הספר. לבד מהמשפט הפותח של הספר, המיוחס לרבי נחוניה בן הקנה, כל שאר דבריו מיוחסים לאמוראי ארץ ישראל וחכמים לא מזוהים (רבי ברכיה, רבי נחמיה, רבי אבון, רבי אמורא ועוד).
ספר הבהיר הוא יצירה מצומצמת בהיקף של מאתיים סעיפים, רובם קצרים, שנכתבו בעברית ובארמית. הקטעים כוללים אוסף מדרשים בסגנון מדרשי חז"ל, שחלקם מיוחסים לתנאים ולאמוראים.
הספר פותח במשפט "אמר רבי נחוניא בן הקנה: כתוב אחד אומר ועתה לא ראו אור בהיר הוא בשחקים", ועל כן כונה בפי המקובלים ספר הבהיר. ממשפט זה נלקח גם הכינוי "מדרש ר' נחוניא בן הקנה", בו השתמש הרמב"ן, אחד הראשונים שמזכירים את הספר, אך בין המקובלים התקבל "הבהיר" כשם הספר.
מבנה הספר ותוכנו
בין הרעיונות שבספר ישנם קטעים קשים להבנה, דבר שהביא את גרשם שלום לטעון שהספר עבר גלגולים ועריכות רבות בעל פה ובכתב לאורך מאות שנים. יוסף דן, לעומתו, טען כי מדובר בדרך כלל בסתירות מכוונות של מחבר הספר, שרצה להביע בכך את רעיונותיו. בדומה לכך, חלק מן המשלים מעורפלים ואף מקשים את הבנת הנאמר, ואם נכתבו כך במתכוון, יש בכך עדות למגמתו המיסטית של המחבר.
למרות שמדובר ככל הנראה בחיבור מאוחר, הוא איננו מביא מובאות מספרים קודמים, גם לא במובלע. עם זאת ישנם רעיונות וביטויים הנסמכים על ספרות ההיכלות והמרכבה, כמו אזכור רבי נחוניא בן הקנה, שדמותו בולטת בספרות זו. גם המושג 'ספירות' שאוב מספר יצירה, אך מוצג כנלמד מהפסוק "השמים מספרים כבוד אל".
תוכן הספר
"הבהיר" מניח את צורתו של מדרש פרשני על הפרקים הראשונים של ספר בראשית. הוא מחולק לשישים פסקאות קצרות או מאה וארבעים קטעים, והוא בצורה של דיאלוג בין מורים לתלמידים.
הדמויות הראשיות הן "ר 'אמורא" (או "אמוראי"), וכן "ר' רחמי" (או "רחומי"). כמה משפטים בספר מיוחסים לר' ברכיה, ר' יוחנן, ר' בון, רבנים המוזכרים בספרות המדרש המאוחרת.
"הבהיר" מכיל פירושים המסבירים את המשמעות המיסטית של פסוקים מקראיים; את המשמעות המיסטית של צורות האותיות העבריות; המשמעות המיסטית של סימני הטעם והתנועות מצביעה על האותיות; את המשמעות המיסטית של אמירות ב'ספר יצירה'; ושימוש בשמות קדושים בקסם.
יש כמאתיים פסקאות, כל פסקה משתמשת בהפניות מהתורה כדי להרחיב את המצגת. כמו בכל הטקסטים הקבליים, המשמעויות הן סמליות ביותר והן כפופות לאפשרויות רבות לפרשנות. אנלוגיה משותפת משמשת לאורך כל הספר. מלך, משרתיו, בתו ובניו משמשים כולם כדי להסביר משמעות, תחילה של התורה ואחר כך בכלל, של הנושא המרכזי של הטקסט. הסעיפים מתייחסים זה לזה במקטעים ומופרדים לחמישה קטעים. מקטעים אלה מקובצים יחד אך הם פחות או יותר בתוך הנושאים הבסיסיים שניתן על ידי הכותרת שלהם.
מאפיינים ורעיונות ייחודיים
בספר הבהיר מופיע לראשונה הדיון על הספירות ועל תורת הגלגולים, אך אין בו הוראות מעשיות. הספר דן בכמה משמות הקודש, וכמו כן ניתן לקבל ממנו מושג כללי על "יורדי המרכבה". ספר הבהיר קובע שלא ניתן לעסוק ב"מרכבה" בלי לשגות, ועל אף זאת יש להמשיך בכך, כיוון שעיסוק זה מוביל ל"דרך החיים". השם "יורדי המרכבה" נובע מכך שהמחשבה הגבוהה ביותר של האדם היא השקפת עולמו, וכדי לצפות ברזי המרכבה עליו לרדת מזווית ראייתו.
חיבור הספר
חוקרי הקבלה הראשונים, צבי גרץ ומשה לנדואר, ראו בספר חיבור מאוחר שלא כדעת המסורת. הם סברו כי זמן חיבורו הוא המאה ה-13, והוא נוצר בספרד על ידי אותם מקובלים המזכירים אותו לראשונה. בין השאר, הספר יוחס לרבי יצחק סגי נהור ולרבי עזריאל מגירונה. בהמשך התברר כי שורשי הספר קדומים יותר, אך לפי כמה חוקרים כיום, אכן רבי יצחק או תלמידיו ערכו את הספר עריכה סופית, או הפיצו אותו ברבים.
על ראשית הופעתו של ספר הבהיר ניתן ללמוד מתיאורו של ר' יצחק בן ר' יעקב, המספר כי הספר הגיע מרחוק אל חסידי אשכנז ומהם למקובלי פרובאנס. הוא מעיר כי "אפס קצהו ראו וכלו לא ראו, כי לא הגיע לידם מלואו ושלימותו", ומכך ניתן להבין כי כבר במאה ה-12 היו בספר בעיות הגהה ועריכה רבות. גם צורת הספר שלפנינו מרמזת על כך, בשל ההפסקות והבלבולים הרבים שבו, שהביאו את שלום לומר כי עריכתו של ספר הבהיר היא "מן הגרועות שבכל ספרותנו".
השפעת הספר ונוסחיו
ספר הבהיר שימש יסוד למשנת המקובלים הראשונים, שרובם ככולם מסתמכים עליו. לדעת שלום, דרך חיבור זה נכנסו הרעיונות הגנוסטיים למיסטיקה היהודית ויצרו את הקבלה של ימי הביניים. הספר נחשב לחיבור המרכזי בקבלה עד להופעתו של ספר הזוהר שדחק מעט את ספר הבהיר בחשיבותו.
לספר הבהיר נכתבו כמה פירושים, הראשון שבהם - "אור הגנוז" שכתב ר' מאיר אבן סהולה בשנת 1331. גם הגר"א כתב הגהות על ספר הבהיר. השפעתו בדורות שלפני הופעת הזוהר הייתה גדולה מאוד, והוא שימש יסוד לחיבורי המקובלים המוקדמים, כרמב"ן ואחרים. גם לאחר שהזוהר הפך לטקסט הקבלי המרכזי, שמר הספר על מעמדו כטקסט בסיסי משני לצד ספר יצירה, בניגוד לספרות ההיכלות שכמעט ונשכחה. ספר הבהיר תורגם ללטינית במאה החמש עשרה (בידי המומר פלביוס מיתרידטס) וכך השפיע גם על קבלה נוצרית.
ספר הבהיר נדפס לראשונה באמשטרדם בשנת תי"א–1651. מאז ועד היום נדפסו מהדורות רבות. במהדורת ווילנא תרמ"ג (1883) מובאים מעט שינויי גרסאות. בשנת 1923 פרסם גרשם שלום תרגום גרמני לספר הבהיר שהתבסס על מהדורה עברית שהכין על פי כתבי יד. את המהדורה העברית לא פרסם שלום מעולם, אף שהמשיך לעבוד עליה ולהגיהה מכתבי יד שונים. בשנת 1969 פרסם ישראל וינשטוק הצעה לפיענוח בעיות העריכה שהעלה שלום.
בשנת תשי"א (1951) פרסם הרב ראובן מרגליות מהדורה מבוארת של הספר על פי ארבעה כתבי יד מביהמ"ד לרבנים בניו יורק. כתבי היד בהם השתמש מרגליות לא זוהו. בשנת תשנ"ד (1994), הודפסה מהדורה של הספר על ידי דניאל אברמס. מהדורה זו נסמכת בעיקר על שני כתבי יד שלדעתו מהווים מעין נציגים מובחרים של כל יתר כתבי היד.
במחקר שהקיף את כל כתבי היד ופורסם בשנת תשפ"ג, טען אבישי בר אשר שאחד מכתבי היד הראשונים התפרק פיזית ובכתבי יד שמשתלשלים ממנו הועתקו כמה דפים בצורה הפוכה - (עמוד ב של הדף שנשמט הועתק ברצף החיבור לפני עמוד א). בלבול שלוקים בו רוב ככל כתבי היד. לטענתו, סידור מחדש של הספר על פי הצעת בר אשר פותר קשיים שמעסיקים את החוקרים מזה שנים רבות.
צב בריכה אסייתי ענק
צב בריכה אסייתי ענק (שם מדעי: Heosemys grandis) הוא מין של צב מהמשפחה צבי בריכה, אשר חי לאורך מספר בריכות טרופיות בדרום-מזרח אסיה במדינות: קמבודיה ווייטנאם ובחלק מלאוס, מלזיה, מיאנמר ותאילנד. הוא חי לאורך נהרות, נחלים, ביצות ושדות אורז ומצוי עד לגובה של כ-400 מטרים מפני הים. מין זה נתון בסכנת הכחדה חמורה בטבע.
מאפיינים
צב זה הוא אמפיבי וחי הן במים והן ביבשה, אך לרוב רק בקרבת מים מתוקים. הוא אוכל כל הניזון בין השאר מתולעים, חרקים, חלזונות, דגים, נבלות וצמחי מים ושאר צמחים.
המין מצוי בסכנה בעיקר עקב לכידה ואיסוף הצבים אלה כמזון ואו ככחיות מחמד לאורך חלק מאסיה וכן הוא נפגע עקב הסבת הקרקע לחקלאות, מה שפוגע בסביבתו ולעיתים מזהם אותה לגמרי.
ילדי רחוב
ילדי רחוב (באנגלית: Street children, או street kids או street youth) הוא מונח שנעשה בו שימוש על ידי בעלי מקצוע וקובעי מדיניות העושים שימוש בהגדרה של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים (UNICEF): "כל ילד או ילדה, שעדיין לא הגיעו לגיל בגירות, שעבורם הרחוב (במובן הרחב של המילה, כולל מבנים ושטחים נטושים) הפכו למקום מגוריהם הרגיל או מקור המחייה שלהם, ושהם לא זוכים להגנה, השגחה והדרכה ראויים על ידי מבוגרים אחראיים".
חלק מילדי הרחוב, בעיקר במדינות מפותחות, מוגדרים כקטגורית משנה בתוך הקטגוריה הקרויה "ילדים נטושים", שהם ילדים שנאלצו לעזוב את בתיהם. ילדים נטושים מגיעים בדרך כלל ממשפחות חד-הוריות. ילדי רחוב נתונים לרוב להתעללות, הזנחה, ניצול או במקרים קיצוניים, מעשי רצח על ידי "חוליות ניקיון" שמועסקות על ידי עסקים מקומיים או על ידי המשטרה. בחברות מערביות היחס לילדים כאלה הוא כאל חסרי בית ולא כאל פושעים או קבצנים.
במונח ילדי רחוב נעשה שימוש רחב כדי לתאר מגוון רחב של נסיבות ומאפיינים שבהם נמצאים ילדים. קובעי המדיניות ונותני השירותים נאבקים לתאר ולסייע לאוכלוסייה זו. ילדים וילדות מכל הגילים נמצאים וחיים במרחבים ציבוריים וניתן לראות אותם ברוב הגדול של המרכזים האורבניים בכל רחבי העולם.
היקף התופעה ותפוצתה
ניתן למצוא ילדי רחוב ברוב רובן של ערי העולם, כשהתופעה נפוצה יותר במרכזים עירוניים צפופים באזורים מתפתחים או בלתי יציבים כלכלית, כמו ארצות אפריקה, מזרח אירופה ודרום-מזרח אסיה.
המספר המקובל על רוב הגופים העוסקים בנושא הוא 100 מיליון ילדי רחוב ברחבי העולם, אם כי על פי הערכות מעודכנות "בלתי אפשרי לכמת את מספרם המדויק של ילדי הרחוב, אך ניתן לומר שהנתון הוא בסדר גודל של עשרות מיליונים ברמה העולמית. סביר להניח שהמספרים הולכים וגדלים". בנתון של 100 מיליון נעשה שימוש רחב, אך למעשה אין לו כל בסיס. באופן דומה, קיימת מחלוקת אם מספרם של ילדי הרחוב גדל ברמה עולמית, או שהמודעות לגביהם גדלה.
היסטוריה
התיעוד המוקדם ביותר לילדי הרחוב היא משנת 1848. אלן בול, בהקדמה לספרו על ההיסטוריה של הילדים הנטושים, "וכעת נשמתי התקשחה: ילדים נטושים בברית המועצות, 1930-1918", מציין:
ב-1848 התייחס הלורד אשלי ליותר מ-30,000 "ילדים ערומים, מזוהמים, משוטטים בהפקרות ונטושים" בעיר לונדון ובסביבתה. ב-1922 היו לפחות שבעה מיליון ילדים חסרי בית ברוסיה בעקבות החורבן שהומט על ארץ זו במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים ברוסיה. הילדים הנטושים הקימו כנופיות, יצרו סלנג משל עצמם והיו מעורבים בגנבות קטנות ובזנות.
גורמים
הגורמים לתופעת ילדי הרחוב מגוונים, אך לעיתים קרובות הם מיוחסים לבעיות כלכליות או חברתיות, הכוללות בדרך כלל: עוני; הרס בתים או משפחות; אי-שקט פוליטי; תירבות; פגיעות מיניות, פיזיות או רגשיות; אלימות במשפחה; פיתוי על ידי סרסורים, גורמים שליליים באינטרנט או ארגוני קבצנות; בעיות נפשיות; שימוש בסמים; ובעיות הנוגעות לזהות מינית או נטייה מינית. ילדים עלולים למצוא את עצמם ברחוב עקב גורמים תרבותיים. לדוגמה, כמה ילדים בחלקים של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ושל אוגנדה נאלצים לעזוב את משפחותיהם, בשל העובדה שהם חשודים בכישוף וככאלה שמביאים מזל רע למשפחותיהם. באפגניסטן, נערות צעירות שמבצעות "פשעי כבוד" הממיטים חרפה על משפחותיהן או על סביבתן התרבותית, כמו ניאוף (שעלול לכלול אונס או התעללות מינית), או כאלה שמסרבות לנישואים בשידוך – עלולות למצוא את עצמן מגורשות מבתיהן.
ילדים עלולים למצוא את עצמם ברחוב מסיבות דתיות. לדוגמה, ילדים מסוימים בחלקים הצפוניים ביותר של ניגריה מגורשים מבתיהם כדי שיעברו ללמוד תחת חסותו של מורה דתי מוסלמי שילמד אותם את הקוראן. במהלך תקופת הלימודים מאולצים הילדים הללו להסתובב ברחובות ולקבץ נדבות למחייתם, או לעבוד בשאיבת מים או בצחצוח נעליים. ברוב המקרים הם מחויבים להעביר את הכנסותיהם אל המורה וכשהם לא מצליחים לקבץ סכומים מספיקים הם נענשים על כך בחומרה.
יחס הממשלות
בעוד שכמה ממשלות יישמו תוכניות להתמודדות עם תופעת ילדי הרחוב, הפתרון הכללי כולל הכנסת הילדים לבתי יתומים למעונות נוער או לבתי סוהר. נעשו מאמצים על ידי ממשלות אחדות לתמוך בארגונים לא ממשלתיים או לשתף איתם פעולה בטיפול בתופעה. בקולומביה עשתה הממשלה ניסיונות ליישם תוכניות להכנסת הילדים למעונות בניהול המדינה, אך רוב המאמצים נחלו כישלון וילדי רחוב היו לקורבנות של קבוצת "טיהור חברתי" שהופעלה על ידי משטרת קולומביה, עקב ההנחה שהם צרכני סמים ופושעים. באוסטרליה, הטיפול העיקרי בחסרי בית היא "תוכנית הסיוע ללינה" (Supported Accommodation Assistance Program – SAAP). התוכנית מוגבלת ביעילותה וההערכה שאחד מכל שני צעירים שפונים לקבל מיטה במעונות התוכנית נדחים בשל חוסר מקום.
היחס הציבורי לילדי הרחוב
קיימות ארבע קטגוריות לאופן ההתמודדות של החברה עם תופעת ילדי הרחוב: המודל התיקוני, המודל השיקומי, האסטרטגיה החינוכית והגישה המניעתית.
יחס הארגונים החוץ-ממשלתיים
ארגונים חוץ-ממשלתיים עושים שימוש במגוון רחב של אסטרטגיות כדי לספק את צורכיהם ולהגן על זכויותיהם של ילדי הרחוב. דוגמה אחת של מאמץ שנעשה על ידי ארגון כזה הוא "יום ילדי הרחוב" שהוחל להיות מצוין על ידי הארגון האוסטרי "נוער העולם" (בגרמנית: Jugend Eine Welt) ב-31 בינואר 2009 כדי לכוון את אור הזרקורים למצבם של ילדי הרחוב. יום ילדי הרחוב מצוין מאז מדי שנה.
ילדי הרחוב שונים אלו מאלו בגיל, במגדר, במוצא, במעמד החברתי והם חוו התנסויות שונות במהלך חייהם. ארגון UNICEF מבחין בין סוגי הילדים השונים החיים ברחובות בשלוש קטגוריות שונות: מועמדים לחיי רחוב (ילדי רחוב העובדים ומסתובבים ברחובות), ילדים הנמצאים ברחובות (ילדים שעובדים ברחוב אך יש להם בית ללון בו בלילות) וילדי רחוב (ילדים החיים ברחוב ללא משפחה תומכת).
באמצע שנות השבעים של המאה ה-20 הוקמו באוסטרליה מספר מקלטים לנוער. מקלטים אלו נוסדו על ידי עובדי נוער מקומיים וסיפקו מקומות לינה לשעת משבר ועד מהרה הם קיבלו מימון מממשלת אוסטרליה.
חזי לסקלי
יחזקאל (חזי) לֶסְקְלִי (26 ביולי 1952 – 26 במאי 1994) היה משורר, כוריאוגרף ומבקר אמנות ישראלי.
ביוגרפיה
חזי לסקלי נולד ברחובות, כבנם היחיד של הורים יוצאי צ'כיה ניצולי השואה.
גדל בגבעתיים. בגיל 22 עבר להאג שבהולנד, שם למד מחול ואמנויות באקדמיה הפתוחה לאמנויות. לאחר שובו לישראל עסק בכתיבת ביקורות מחול במקומון "העיר", בו היה חבר משנת 1980 ואף נטל חלק בעריכתו. היה לו גם טור קבוע בעיתון, בשם "יומן הנרגן". חזי לסקלי עסק בכוריאוגרפיה ופרסם שלושה קטעי מחול.
חזי לסקלי כתב מגיל 14 ופרסם את שיריו הראשונים בכתבי עת בגיל 18. בספר ראו אור שיריו לראשונה באנתולוגיה "ביכורי עטים" (מסדה, 1972), בעריכת מתי מגד. ספר שיריו הראשון, האצבע, פורסם כשהיה בן 34. בולטים בשירתו המחול וההומוסקסואליות.
לסקלי היה פעיל בארגוני להט"ב והיה בין הראשונים בישראל שהזדהו בציבור כהומוסקסואלים. באחד מטוריו ב"העיר" כתב על גבריאל שרובר, שנפטר ב-1988 בגיל 42, ומשפחתו העשירה הנציחה את שמו בפרויקטים בארץ (דוגמת בית גבריאל על שפת הכנרת). לסקלי חשף כי הלה היה הומוסקסואל וכי נפטר מאיידס, ותקף את המשפחה על שהיא מסתירה זאת בניגוד לרצונו המפורש של המנוח. פרסום זה חולל שערורייה, והעיתון הוצף בתגובות אוהדות ונזעמות. לסקלי עצמו נפטר בשנת 1994 ממחלת האיידס ונטמן בבית העלמין ירקון. ספר שיריו האחרון ראה אור לאחר מותו, ב-1994.
עיר מגוריו, גבעתיים, גם היא מוזכרת בשיריו לא פעם, לצד ערים נוספות בישראל ובעולם. כמו כן, רב השימוש שלסקלי עושה בשירתו בחפצים דוממים, כמו ידית של דלת, כוס, משור, עיפרון, מחק ועוד. בשיריו קיימים מוטיבים של ארס פואטיקה:
אף על פי שנפטר בגיל צעיר יחסית, הספיק להותיר מורשת חשובה של שירה חיה ונועזת.
ב-2009 ראה אור מבחר מכל שיריו, בעריכת מאיר ויזלטיר.
אולונוקרה בנשי
אולונוקרה בנשי (שם מדעי: Aulonocara baenschi), המכונה גם פיקוק סאן שיין, הוא מין של דג ממשפחת האמנוניים האנדמי לאגם מלאווי ונפוץ באזור המערבי של האגם. ישנם דיווחים כי בשבי יכול לחיות עד 10 שנים.
חזי לסקלי
ביוגרפיה
ב-2020 יצא לאור ״המשורר״ (נענע דיסק), אלבום משירי חזי לסקלי שהולחנו על ידי דורי פרנס, בהפקתו המוזיקלית של ערן ויץ ובביצועם של רונה קינן, שי צברי, אלון עדר ואחרים.
אולונוקרה בנשי
תיאור
מגיע לגודל של 13–15 ס"מ, בעל עיניים גדולות וראש מעוגל. הזכרים גדולים וססגוניים יותר מהנקבות ובעלי סנפיר גב וסנפיר שת ארוכים יותר. לזכרים לוקח כשנתיים עד שמקבלים את מופע הצבע המלא.
וריאציות צבע
הנקבות בצבע אפור-חום עם פסים כהים לאורך גופן, ישנן נקבות עם מעט צבע צהוב בבטן. ההבדלים ניכרים בצבעי הזכרים כאשר צבעם משתנה בהתאם לאזור הגאוגרפי באגם:
מידע טקסונומי
המין תואר לראשונה ב-1985 על ידי הזואולוגים הגרמנים מנפרד ק' מאייר (Meyer) ורידיגר ריהל (Riehl). משמעות שמו: Aulonocara הוא הלחם מילים ביוונית שפירושו "ראש חליל", ו-Baenschi על-שם מייסד חברת טטרה אולריך בנש (Ulrich Baensch).
התנהגות
מאכלס אזורים חוליים ואזורים המסולעים בדלילות בעומקים של בדרך-כלל 4–6 ולעיתים עד ל-16 מטר. הזכרים טריטוריאליים ושומרים על טריטוריה באזור חולי סמוך לסלע, נקבות נוהגות להתקבץ ללהקות. ניזון בעיקר מחסרי חוליות ויצורים זעירים, הדג "מרחף" ללא תנועה מעל אזור חולי, כאשר הוא חש בתנועה הוא מזנק אל החול ומסנן את טרפו.
רבייה
הזכר מציג את צבעיו וגודלו לנקבה חולפת, אם הנקבה לא נענית לחיזוריו הזכר יגרש אותה באגרסיביות. הנקבה מטילה 20–40 ביצים אותם היא אוספת אל פיה. הפריית הביצים מתבצעת בפי הנקבה, לזכר כתמים בצורת ביצים על-גבי הסנפיר האנאלי, וכאשר הנקבה מנסה לאסוף אותם אל פיה הוא משחרר את זרעו. הנקבה מדגירה את הביצים בפיה ושומרת על הדגיגים למשך של כשלושה שבועות בהם היא לא אוכלת.
Taxman
Taxman (בעברית: "איש המס") הוא שיר של להקת הביטלס שכתב ג'ורג' הריסון, והוא השיר הפותח את אלבומם "Revolver" מ-1966. מילות השיר תוקפות את הרמות הגבוהות של מיסוי פרוגרסיבי שהופעלו על ידי מדרגות מס שהופעלו על ידי ראש הממשלה הרולד וילסון ממפלגת הלייבור. השיר הוא אחד משלושה המופיעים באלבום שנכתבו על ידי האריסון, יחד עם "I Want to Tell You" ו-"Love You To".
מילות השיר
חברי הביטלס הגיעו מעיר הפועלים ליברפול ממעמד כלכלי נמוך, ולכן כשהחלו להרוויח כסף רב, הופתעו לגלות על אחוז המס הגבוה. הם היו במדרגת המס העליונה מה שאמר שאחוז המס שלהם היה 95 אחוזים: "אם חמישה אחוז נראה לך עלוב ודל – תגיד תודה שאני משאיר לך משהו בכלל" ("Should five percent appear too small / Be thankful I don't take it all"). השיר מכיל אזכורים ישירים לראשי המפלגה השמרנית ומפלגת הלייבור (אדוארד הית' והרולד וילסון), שתי המפלגות המרכזיות בבריטניה.
הקלטת השיר
אף על פי שהריסון ניגן בגיטרה מובילה בלהקה, סולו הגיטרה בשיר, המושמע גם בסופו, נוגן דווקא על ידי פול מקרטני. ב-1987 אמר האריסון: "הייתי שבע רצון שפול ניגן את הסולו בשיר. אפשר לשמוע שהוא שילב בו קצת סגנון הודי במיוחד בשבילי". מבקר המוזיקה הבריטי איאן מקדונלד (Ian MacDonald) שיבח את תרומתו של מקרטני לשיר ואמר שסולו הגיטרה היה "יוצא מן הכלל" ותפקיד הבס היה "מצוין".
גרסאות כיסוי
השיר בוצע בגרסאות כיסוי של אמנים רבים, ביניהם לס קלייפול, סטיבי ריי וון ופרנץ פרדיננד.
1846 בצרפת
1846 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 859 שנות לאום.
אביטל בורוחובסקי
אביטל בּוֹרוּחוֹבסקי (נולד ב-15 במרץ 1997) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן וחבר נבחרת ישראל בשחמט. אלוף ישראל עד גיל 20 לשנת 2017 ואלוף אירופה לנוער עד גיל 18 לשנת 2014. רב-האמן הצעיר ביותר בתולדות ישראל - השיג דרגה זו בגיל 17 שנים ו-7 חודשים.
ביוגרפיה
אביטל בורוחובסקי הוא בנו של גיל, מנכ"ל האיגוד הישראלי לשחמט ואלינה, אדריכלית. נולד ברחובות ולמד בתיכון דה שליט בעיר. לו אח אחד.
משנת 2012, בגיל 15, משחק בליגה הלאומית בשורת מועדון הפועל כפר סבא. היה שותף לזכיית קבוצת המועדון שלוש שנים ברציפות (בשנים 2014-2012) בליגה העילית לנוער. בשנת 2018 שיחק גם בליגה היוונית הבכירה.
בנובמבר 2016 ערך משחק סימולטני בכנסת ישראל.
מאמניו במהלך השנים: אמנים בינלאומיים אלכסנדר מיכלבסקי ואיליה בוטביניק; ורבי האמנים ויקטור מיכלבסקי, לב פסחיס ויוסף דורפמן.
Vai Malandra
Vai Malandra (באנגלית: Go On Naughty) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הברזילאית אניטה ביחד עם אם סי זאק, מייג'ור, טרופיקלז ודיג'יי יורי מרטינס. השיר יצא לאור ב-18 בדצמבר 2017, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק לטינה.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד שבפורטוגל, והתשיעי במצעד שבפרגוואי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אניטה, ברנדון גרין ויצחק דניאל ג'וניור והופק על ידי טרופיקלז ודיג'יי יורי מרטינס. השיר הוא שיר בסגנון הביילה פאנק, המשלב בתוכו גם את סגנון הטראפ. בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הפלטינה בפורטוגל.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אניטה ב-18 בדצמבר 2017. הקליפ בוים על ידי טרי ריצ'רדסון וצולם בריו דה ז'ניירו, ברזיל. ב-24 השעות הראשונות של הקליפ ביוטיוב, מונה הצפיות שלו עמד על כ-13 מיליון צפיות.
משפט הוויראליות
במכניקה ובייחוד במכניקה אנליטית ובמכניקה סטטיסטית, משפט הוויראליות מקשר בין הממוצע על הזמן של האנרגיה הקינטית של המערכת,, והממוצע על הזמן של האנרגיה הפוטנציאלית ,. המשפט קובע שבמערכת שתנועתה סופית, כלומר מערכת בה גם בזמן אינסוף המרחק בין הגופים סופי, ושהאנרגיה הפוטנציאלית שלה היא פונקציה הומוגנית מסדר \ k של הקואורדינטות, אזי:.
ניסוח המשפט
אם האנרגיה הפוטנציאלית היא פונקציה הומוגנית מסדר \ k של הקואורדינטות אזי המשפט מקבל את הצורה.
הוכחה
האנרגיה הקינטית \ T היא פונקציה הומוגנית מסדר שני של המהירויות, לכן על פי משפט אוילר לפונקציות הומוגניות נקבל:.
במערכת מכנית בה האנרגיה הפוטנציאלית לא תלויה במהירויות מתקיים:. כאשר \ L הוא הלגראנז'יאן ו הם התנעים המוכללים.
לכן נקבל:
נזכור כעת ש: ולכן:
נסמן:. כעת נבצע ממוצע על פי הזמן עבור האיבר השמאלי בביטוי הימני:
לכן:.
בעיית קפלר
מסקנה פשוטה של המשפט מתקבלת עבור בעיית קפלר. עבור כח משיכה ניוטוני מתקיים: \ k = -1 ולכן ומכאן. כאשר \ E היא האנרגיה הכוללת של המערכת. מכאן ניתן להסיק שאם תנאי המשפט מתקיימים אזי האנרגיה בהכרח שלילית. כלומר תנועה סופית תתקיים אם ורק אם האנרגיה שלילית. תוצאה זו זהה לתוצאה הידועה לנו מפתרון בעיית קפלר הנותנת תנועה אליפטית או מעגלית אם האנרגיה שלילית. עבור שאר האפשרויות תתקבל תנועה לא סופית.
גלקסיות
אם נצפה אזור ביקום שמלא באופן חריג בגלקסיות, ניתן להניח שהגלקסיות הללו נעו ביחד זמן ממושך, ולכן ניתן להפעיל את משפט הוויראליות. כיון שהכוח הפועל הוא כוח משיכה גרביטציוני, מתקיים הקשר:. ממדידות של אפקט דופלר ניתן למצוא את המהירויות היחסיות של הגלקסיות ואז מהפעלת משפט הוויראליות ניתן למצוא את המסה הכוללת של האזור כולל החומר האפל שבו. כאשר ביצע פריץ צוויקי את המדידות האלו בשנת 1933, הוא גילה שהמסה הכוללת של האזור בו צפה גדולה בהרבה מהמסה של החומר הנראה באזור זה. גילוי זה גרם לצוויקי לחזות את קיומו של החומר האפל.
אדריאן פסדר
אדריאן פסדר (באנגלית: Adrian Pasdar; נולד ב-30 באפריל 1965) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות גילום ניית'ן פאטרלי בסדרת הטלוויזיה "גיבורים".
ביוגרפיה
פסדר נולד במסצ'וסטס. אביו, שהיגר לארצות הברית מאיראן, היה מנתח ואימו שהיגרה מגרמניה הייתה אחות ומורה. אחרי שפסדר גמר את לימודיו בפנסילבניה, הוא קיבל מלגת ספורט מאוניברסיטת פלורידה. במהלך שנתו הראשונה באוניברסיטה, הוא נפצע קשות בתאונת דרכים בעקבותיה נזקק לכיסא גלגלים.
אחרי פציעתו הוא החליט להתחיל בקריירת משחק. בהתחלה הוא שיחק בעיקר בהצגות תיאטרון. במהלך אחת מההצגות הוא עבר תאונה נוספת, בה נקטעה אחת מאצבעותיו.
בגיל 19, הוא הלך למבחן בד לסרט "אהבה בשחקים", והבמאי כל כך התלהב, שכתב בשבילו תפקיד מיוחד. זה הוביל אותו למספר תפקידים חשובים בסרטים "Solarbabies", "קוקי", "רחובות של זהב" ו-"Near Dark". ב-1992, הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "Just Like a Woman" עם ג'ולי וולטרס. הוא עבר מהוליווד לניו יורק ושם הוא שיחק בתפקידים פחות משמעותיים. הוא כתב וביים את הסרט העצמאי "Cement" שזכה בפרסים.
ב-1996 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרה קצרת הימים "Profit". ב-1997 שיחק במיני-סדרת האימה של NBC "הבית של פרנקשטיין" בתור הבלש ורנון קויל.
הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרה "מגע של מלאכים". מ-2000 עד 2002 פסדר שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "דרכים מסתוריות". במשך שנתיים הוא שיחק בסדרה "המשפט של איימי". הוא שיחק דמות של עורך דין עצלן בפרק של "עקרות בית נואשות". מ-2005 הוא מגלם בסדרה "גיבורים" את ניית'ן פאטרלי.
מ-2012 הוא מגלם את אלק ריבק בסדרת הדרמה "משחק השקרים" המשודרת בערוץ ABC Family ובישראל בערוץ Yes Drama HD. כמו כן, החל משנת 2015 הוא משתתף בסדרה "המושבה" המשודרת בערוץ USA, בה הוא מגלם את נולן ברגס.
ב-2016 שיחק בסרט הדרמה "דרך שדה שיפון". בשנת 2020 שיחק בסרט המתח "קריסה" שביים טיילר פרי.
Jet2.com
Jet2.com בע"מ היא חברת תעופה במחיר נמוך בריטית. נמל הבית של החברה הוא נמל התעופה לידס.
החברה מפעילה כ-216 קווים סדירים מתשעה שדות תעופה בבריטניה (בלפסט הבינלאומי, ברמינגהאם, מזרח המידלנדס, אדינבורו, גלאזגו, לידס ברדפורד, לונדון סטנסטד, מנצ'סטר וניוקאסל) ואחד בספרד ל-59 יעדים שונים, ומחזיקה רישיון טיס מסחרי להטסת נוסעים, מטען ודואר במטוסים בעלי 20 מושבים או יותר.
בנוסף, החברה מפעילה צי לילי שנושא מטענים בעבור רויאל מייל, ומשווקת שירות צ'רטר באמצעות המותג Jet2charters.
נכון לאפריל 2015 מעסיקה החברה כ-4,000 עובדים.
היסטוריה
החברה החלה את פעילותה בשנת 1978 תחת השם "ערוץ אקספרס".
בשנת 2002 עברה החברה לפעול תחת שם המותג הנוכחי, והחלה להפעיל טיסות במחיר נמוך לנוסעים במטוסי תוצרת בואינג ליעדים בינלאומיים, כאשר בהתחלה הפעילה קו בין שדה התעופה בראדפורד לשדה התעופה סכיפהול אמסטרדם.
במהלך אותה השנה החלה החברה לטוס לשבעה יעדים נוספים.
בחודש דצמבר 2004 החלה החברה לטוס גם מטרמינל 1 של שדה התעופה של מנצ'סטר, ובשנת 2005 החלה לטוס משדה התעופה בניוקאסל. באותה השנה רכשה החברה שני מטוסי בואינג 757-200 על מנת שתוכל להרחיב את טווח הטיסה שלה ליעדים שטווח הטיסה אליהם הוא "בינוני-ארוך", וכן להגדלת נפח הנוסעים בקווים הקיימים.
מטוסים אלו אפשרו לחברה לפתוח קווים נוספים לשדות התעופה בלקפול (שהפסיק לפעול ב-2014) ואדינבורו.
מאז 2006 רכשה החברה מטוסים נוספים מדגם בואינג 737-300 ובואינג 757.
בשנת 2011 הגדילה החברה את צי המטוסים שלה ורכשה מטוסים מדגם בואינג 737-800, ובאוקטובר 2012 רכשה החברה מטוס נוסף מדגם בואינג 757-200.
בשנת הפעילות הראשונה שלה הטיסה החברה מעל ל-600,000 נוסעים, ובשנת 2014 עמד מניין הנוסעים בחברה על כ-6,000,000 נוסעים בשנה, אם כי בשנת 2015 חלה נסיגה קלה בכמות הנוסעים אשר עמדה על 5,850,000 בשנה זאת.
פעילות החברה בישראל
החברה הפעילה ממאי 2009 3 טיסות שבועיות בין נמל התעופה מנצ'סטר לנמל התעופה בן-גוריון על ידי מטוסי בואינג 737-800. הקו נסגר באוקטובר 2013, והחברה הפסיקה את פעילותה בנתב"ג.
הופ לארסון
הופ ראו לארסון (באנגלית: Hope Raue Larson; נולדה ב-17 בספטמבר 1982) היא מאיירת וקומיקסאית אמריקאית זוכת פרס אייזנר. תחום העיסוק העיקרי שלה הוא רומנים גרפיים.
ביוגרפיה
לארסון גדלה באשוויל, צפון קרוליינה. עם סיום לימודיה בתיכון, עברה ללמוד במכון הטכנולוגי ברוצ'סטר ומשם עברה למכון בית הספר לאמנות בשיקגו, שם סיימה לימודי BFA בשנת 2004. לאחר מכן עברה לטורונטו עם בעלה, הקומיקסאי הקנדי בריאן לי או'מאלי. בשנת 2005 הם עברו להליפקס (נובה סקוטיה), נובה סקוטיה.
בין השנים 2008–2010 גרו לארסון ואו'מאלי באשוויל, צפון קרוליינה ומשם עברו להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה. לארסון ואו'מאלי התגרשו בשנת 2014. היא חזרה לאשוויל, שם היא מתגוררת כיום.
קריירה
כאשר לארסון למדה בקולג', סקוט מקלאוד התעניין ברישומיה, ועודד אותה ליצור קומיקס. זמן קצר לאחר מכן, היא הוזמנה לאתר האנתולוגיות של וובקומיקס "Girlamatic" שם הפיקה את הקומיקס המקצועי הראשון שלה, סדרת רשת בשם "I Was There & Just Return". לאחר מכן, לארסון התרכזה במספר מיני-קומיקס קטנים בעבודת יד, ששילבו את תחומי העניין שלה בקומיקס, הדפסת מסך ויצירת ספרים.
בשנת 2006 חתמה לארסון על חוזה בן שני ספרים עם הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטרר בניו יורק. הספר הראשון במסגרת עסקה זו, "Chiggers" (שפורסם ב-18 ביוני 2008), הוא רומן גרפי העוסק ב"נערות חנוניות" שנפגשות במחנה קיץ ויועד לקהל בגילאי 9–12.
בשנת 2006 זכתה לארסון בפרס איגנץ בקטגוריה "כישרון חדש ומבטיח".
בשנת 2007 זכתה לארסון בפרס אייזנר להכרה מיוחדת (מה שהיה ידוע בעבר בכינוי "כישרון הראוי להכרה רחבה יותר").
בשנת 2016, לארסון הפכה לכותבת החדשה של באטגירל בהוצאת די סי קומיקס ריצה שראתה את הדמות יוצאת למסע תרמילים באסיה במסע של גילוי עצמי.
היא עבדה כלטרר על ספרים כמו "Local" מאת בריאן ווד וריאן קלי.
הוצאה לאור
בשנת 2006 השיקה לארסון הוצאת לאור אינדי משלה, "Tulip Tree Press". היא הוציאה מספר מיני-קומיקס והדפסים דרך אתר ההוצאה; הספר היחיד שיצא בהוצאה היה "House of Sugar", אוסף עטור פרסים של רצועת הקומיקס של רבקה קראץ, שיצא ב-15 בנובמבר 2006. הספר זכה בפרס דאג רייט לשנת 2007 עבור "הכישרון המתהווה הטוב ביותר".
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2019
פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2019 הוא טקס בו הוענקו פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בתחום היצירה הטלוויזיונית בישראל. הטקס שודר בכאן 11 ב-29 באפריל 2020 בהנחיית ירון ברובינסקי ומאיה אלקולומברה.
ב-9 במרץ 2020 פורסמו המועמדים בקטגוריות השונות על ידי נדב אמבון ומירב פלדמן. מיד בפרוץ מגפת הקורונה פורסם כי ההצבעה בתחרות תידחה למועד לא ידוע. מאוחר יותר פורסם כי ההצבעה תיערך בין 23 ל-26 באפריל 2020.
בשל ההגבלות הקשורות למגפת הקורונה, הטקס נערך באולפן טלוויזיה ללא קהל. דברי הזוכים הוקרנו במהלכו באמצעות שיחות וידאו ופסלוני הזכייה נשלחו לביתם.
זוכים ומועמדים
ברשימות מטה, הזוכים בקטגוריה מודגשים.
יונדאי i30 N
יונדאי i30 N (באנגלית: Hyundai i30 N) היא מכונית ספורט במרכב האצ'בק, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יונדאי N משנת 2017. היא הוצגה בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2017, והגיעה לישראל בינואר 2019. היא המכונית הראשונה של יונדאי N.
היא מהווה כגרסת הספורט ליונדאי i30.
מתיחת פנים שנת 2020
בספטמבר 2020 עברה ה-i30 N מתיחת פנים, שכללה הוספת 5 כ"ס לגרסה הבכירה של המנוע, הוספת תיבת הילוכים כפולת מצמדים שמונה הילוכים למנוע, שיפורים במערכות הנהיגה, עיצוב חדש וספורטיבי יותר, חישוקים קלים יותר להורדת המשקל, שימוש בסיבי פחמן בחלקי הרכב להורדת המשקל והוספת אופציה למושבי ספורט.
יונדאי i30N דרייב-N
היא מהדורה מוגבלת (800 יחידות) ל-i30N שנחשפה ב-2 במאי 2022. היא כוללת שיוניים עיצוביים בלבד וללא שינויים מכנים. השינויים בעיצוב החיצוני כוללים חישוקי ברונזה בקוטר 19 אינץ'. רוכשי הדגם יוכלו לבחור מבין צבע חיצוני שחור או לבן פנינה ועבור מהדורת דרייב-N יונדאי הוסיפה פסי קישוט צבועים באדום וברונזה לאורך תחתית המרכב. השינויים בעיצוב הפנימי כוללים גלגל הגה בעיטוף של אלקנטרה ותפירה באדום השילוב הזה נמצא גם על המושבים, מוט ההילוכים והמשענת המרכזית. בנוסף ישנם חגורות בטיחות בצבע אדום, כפתורי N על ההגה בצבע אדום ועוד.
ד'תשמ"ו
מאפייני לוח השנה
בשנים ד'תשמ"ה-ד'תשס"ב חלו כל 14 הקביעויות בתוך 18 שנים.
פוקיפסי
פוקיפסי (באנגלית: Poughkeepsie), הקרויה באופן רשמי העיר פוקיפסי, (בשונה מהעיירה פוקיפסי הקרובה אליה) היא עיר במדינת ניו יורק בארצות הברית. העיר היא חלק ממחוז דאצ'ס. פוקיפסי נמצאת באזור עמק נהר ההדסון, באמצע הדרך בין המטרופולין של ניו יורק ובירת המדינה אולבני. זוהי עיר עיקרית במטרופולין פוקיפסי-ניובורג-מידטאון השייכת לאזור המשולב של ניו יורק. לא רחוק ממנה נמצאים נמל התעופה האזורי הסמוך של עמק הדסון ונמל התעופה הבינלאומי סטיוארט במחוז אורנג', ניו יורק.
פוקיפסי כונתה "העיר המלכה של ההדסון". היא יושבה החל מהמאה ה-17 על ידי ההולנדים והפכה לבירתה השנייה של מדינת ניו יורק זמן קצר לאחר המהפכה האמריקאית. היא הוכרזה כעיר בשנת 1854. גשרים מרכזיים בעיר כוללים את "הגשר מעל ההדסון", גשר רכבת לשעבר בשם "גשר פוקיפסי" אשר נפתח מחדש כשביל ציבורי ב-3 באוקטובר 2009; וגשר מיד-הדסון, ציר תנועה מרכזי שנבנה ב-1930 המוביל את כביש 44 של ארצות הברית מעל נהר ההדסון. העיר פוקיפסי שוכנת ברובע הקונגרס ה-18 של ניו יורק. פוקיפסי ממוקמת בין אזור ההדסון התחתון ו לבין מטרופולין אולבני-סקנקטדי-טרוי.
העיר פוקיפסי והעיירה השכנה פוקיפסי נתפסות בדרך כלל כמקום אחד ונוהגים לכנותם ביחד "פוקיפסי", עם אוכלוסייה משולבת של 74,751 נכון לשנת 2018.
כלכלת העיר מורכבת על ידי מספר תאגידים גדולים, כולל IBM.
אטימולוגיה
השם פוקיפסי נגזר ממילה בשפת הוואפינגר (שפה של ילידים אמריקאים) U-puku-ipi-sing, כלומר "הלודג' המכוסה קנים ליד מקום המים הקטנים", הכוונה למעיין או נחל הזורמים לנהר ההדסון מדרום לאזור המרכז.
היסטוריה
המתיישב האנגלי רוברט סנדרס והקולוניסט ההולנדי מינדרט ון דר גוגרט רכשו את הקרקע משבט ילידי מקומי בשנת 1686, והמתיישבים הראשונים היו משפחותיהם של בארנט בלטוס ואן קליק והנדריק יאנס ואן אוסטרום. היישוב גדל במהירות, והכנסייה הרפורמית של פוקיפסי הוקמה ב-1720.
העיר פוקיפסי לא חוותה קרבות במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית כך שהפכה לבירתה השנייה של מדינת ניו יורק לאחר שהעיר קינגסטון נשרפה על ידי הבריטים. בשנת 1788, אמנת האשרור למדינת ניו יורק כללה את אלכסנדר המילטון, ג'ון ג'יי וג'ורג' קלינטון. הם התאספו בבית המשפט ברחוב מרקט ואשררו את חוקת ארצות הברית, ומדינת ניו יורק נכנסה לאיחוד החדש כאחת עשרה מבין שלוש עשרה המושבות המקוריות שהפכו לארצות הברית. בשנת 1799 נוצר חותם חדש לעיר.
פוקיפסי הפכה לכפר מאוגד ב-27 במרץ 1799. היא הוכרזה כעיר ב-28 במרץ 1854.
פוקיפסי הייתה מקום מרכזי לציד לווייתנים, והתעשייה פרחה במהלך המאה ה-19 באמצעות ספנות, מפעלים, מפעלי נייר וכמה מבשלות בירה לאורך נהר ההדסון, כולל חלקן בבעלות מתיו וסאר. משפחות עשירות בנו בתי נופש מפוארים בקרבת מקום, ביניהן: משפחת רוג'רס, משפחת אסטור ומשפחת ואנדרבילט בשל היופי הטבעי של האזור והקרבה לעיר ניו יורק. אחוזת ונדרבילט ממוקמת מספר קילומטרים במעלה ההדסון מפוקיפסי בעיירה הייד פארק והיא רשומה כאתר היסטורי לאומי; היא נחשבת לדוגמה נפלאה לאחוזות שנבנו על ידי תעשיינים אמריקאים בסוף המאה ה-19. בעיר נמצא בית האופרה ברדאבון 1869, מקום הבילוי העתיק ביותר במדינה הפועל ברציפות.
גאוגרפיה
על פי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח של, מתוכם הוא יבשתי, ו  (הכולל 10.05%) הוא מים. פוקיפסי שוכנת כ מצפון למטרופולין העיר בניו יורק. זה דרומית לבירת מדינת ניו יורק, אלבני. הגובה הגבוה ביותר של פוקיפסי הוא מעל פני הים בגבעת קולג'. הנמוך ביותר שלו נמצא על נהר ההדסון.
כלכלה
נכון לשנת 2020, התעשיות הדומיננטיות בפוקיפסי הן שירותי בריאות, קמעונאות, חינוך, מדע וטכנולוגיה, פיננסים וייצור. בסט באי, בארנס אנד הובל, דאנקן דונאטס, וריזון תקשורת הן חברות עם נוכחות משמעותית בעיר ובסביבה.
ל-IBM יש קמפוס גדול בעיירה הסמוכה פוקיפסי בעבר הוא כונה "המפעל הראשי" של IBM, אם כי חלק גדול מכוח העבודה הועבר למקום אחר בחברה (2008). האתר בנה בעבר את סדרת המחשבים IBM 700/7000 וכן את מחשב IBM 7030 Stretch ומאוחר יותר, יחד עם אתר IBM Mainframes. משפחת המחשבים RS/6000 SP2, שהתפרסמה לאחר שאחד מהם זכה במשחק שחמט מול מאסטר השחמט העולמי גארי קספרוב, יוצרו גם על ידי IBM Poughkeepsie. באוקטובר 2008, מפעל הפוקיפסי של IBM זכה בתואר "מפעל ההרכבה של השנה 2008" על ידי עורכי מגזין אסמבלי. פוקיפסי נותרה מרכז התכנון והייצור העיקרי של IBM עבור המיינפריימים החדשים ביותר ושרתי Power Systems המתקדמים שלה, והיא גם אחד ממרכזי פיתוח התוכנה העיקריים של IBM עבור z/OS ומוצרים אחרים.
השכלה
שלושה מוסדות להשכלה גבוהה מפעילים קמפוסים בתוך העיר: מרכז הדסון ואלי של אוניברסיטת אדלפי, מאריש קולג ' מאריסט קולג' והמכון העסקי והטכני רידלי-לוול.
הקמפוס הראשי של המכון הקולינרי של אמריקה ממוקם בפרבר של הייד פארק, צפונית לעיר פוקיפסי. המכללה הקהילתית Dutchess, Marist College ו- Vassar College ממוקמות כולם בעיירה פוקיפסי שמסביב.
המוח הקדמי
המוח הקדמי (TA: Prosencephalon, באנגלית: Forebrain) הוא החלק הקדמי ביותר מתוך שלוש החלוקות הראשיות של המוח.
מרכיבים עיקריים
שני מרכיביו העיקריים של המוח הקדמי הם המוח הגדול ומוח הביניים.
תפקוד
המוח הקדמי כולל את המרכזים הגבוהים המעורבים בשליטה על תפקודים סנסומוטוריים, אוטונומיים והורמונלים עבור ההתנהגות הרגשית ויכולות קוגניטיביות כמו למידה וזיכרון.
תפקודים ניהוליים הם יכולת אינטגרטיבית גבוהה של המוח הקדמי, אשר מערבת יותר מאזור מוחי, גן או חומר עצבי אחד.
פייבל פולקס
פייבל פולקס (Feivel Polkes, שינה את שמו לפייבל פולס; 11 בספטמבר 1900, סוקאל, פולין – 10 במאי 1982, ישראל) היה יהודי מארץ ישראל שנפגש עם אדולף אייכמן בשנת 1937 בנסותו לנקוט יוזמה לחילוץ רבבות יהודים מגרמניה הנאצית.
פגישתו עם אייכמן באה בעקבות הקשרים שקיים עם סוכן האס דה פרנץ רייכרט, שהזמין אותו לפגישה זו. הוא נפגש פעמיים עם אייכמן – בברלין ובקהיר – ודן על אפשרות להוצאה לפועל של עסקאות לעליית יהודים לארץ ישראל, אך הפגישות לא הניבו סיכום ברור.
דבר פגישותיו של פייבל פולקס עם הצמרת הנאצית לא נודע בארץ ישראל עד 1954, אז פורסמו רמזים ראשונים על העניין. פרטים ברורים יותר לגבי הפרשה פורסמו ב-1966 בעיתון הגרמני "דר שפיגל", אז גם פורסמה ברבים זהותו של פולקס, והפרשה עוררה סערה ציבורית בישראל.
קורותיו של פייבל פולקס אפופי מסתורין. הנאצים ראו בו בעל תפקיד בכיר ב"הגנה" (כך הוצג על ידי רייכרט), בעוד שלמעשה לא החזיק בפועל בתפקיד רם כלשהו בדרג הארגון. ייתכן, עם זאת, שעמד בקשרים עם הנאצים בהוראת צמרת "ההגנה" ותוך שיתוף פעולה עם הארגון, אך לא ברור לגמרי מה היו מטרות ואופי הקשר שניהל עם הנאצים. מעבר לכך, עסק בשליחות דיפלומטית גם ב-1948 וב-1949, כשנשלח על ידי דוד בן-גוריון לשוחח עם הארכיבישוף ג'ורג' חכים על מנת להגיע להסדר עם ערביי ארץ ישראל.
ראשית דרכו
פייבל פולקס נולד בסוקאל שבפולין (כיום בתחומי אוקראינה) בשנת 1900, בן למשה אהרון פולקס ובינה לבית שומן, עלה לארץ ישראל בשנת 1920. הוא התיישב בירושלים, והחל משנת 1923 עבד כממונה על התובלה בהנהלת הרכבת המנדטורית. בתפקידו זה העביר ידיעות לארגון "ההגנה" על תנועות הצבא הבריטי לארץ וממנה, באמצעות יעקב פת, מבכירי "ההגנה".
בשנת 1930 התוודע פולקס לגרמני בשם ד"ר פרנץ רייכרט (Franz Reichert), שהיה נציגה של חברת בנייה קפריסאית בארץ ויצר עמו קשר כדי להיעזר בו לקבלת עבודות עבור חברתו. חמישה חודשים לאחר מכן פוטר פולקס מעבודתו בהנהלת הרכבת, ורייכרט הציע לו לנהל את עסקי החברה הקפריסאית. פולקס עבד בחברה שנתיים וחצי, אך אז הסתבכה החברה בחובות ופשטה את הרגל, ורייכרט נעלם מהארץ כשהוא נותר חייב לפולקס סכום של 200 לירות ארץ ישראליות. בשנת 1933 חזר רייכרט לארץ כנציג "סוכנות החדשות הגרמנית" Deutsches Nachrichtenbüro, שהייתה נתונה אז בשליטת הנאצים לאחר עלייתם לשלטון. רייכרט שימש כסוכן של האס דה, שירות המודיעין של המפלגה הנאצית ושל האס אס, והעביר ידיעות בקשר לנעשה בקרב היישוב היהודי. רייכרט הציג עצמו כאנטי-נאצי, והציע להחזיר לפולקס את חובו בתשלומים.
הממונים על רייכרט באס דה ביקשו ממנו לקשור קשרים עם ההנהגה היהודית בארץ ישראל, והוא, על סמך קשריו עם פולקס, שהיה אז איש עסקים פרטי, הציע להם להיפגש עמן בברלין, והציג את פולקס כבכיר בארגון "ההגנה", בעוד שפולקס היה חבר "ההגנה" מן השורה ולא בכיר בה. רייכרט ארגן את נסיעתו של פולקס לברלין, ואף מימן מכיסו חלק מהוצאות הנסיעה.