cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מולר נגד סוויפט
מפאת מעמדה של סוויפט בזירה הבינלאומית כזמרת-יוצרת זוכת פרס גראמי, המשפט היה נתון לסיקורים רבים בכלי התקשורת השונים. בהצהרה שפרסמה בעקבות המשפט, היא חשפה כי מטרת התביעה הנגדית הייתה לעודד קורבנות תקיפה מינית לפתוח במשפט או לפרסם את סיפוריהם. באותה הצהרה התחייבה לתרום לארגונים המייסעים במימון עלויות משפטיות לנפגעות.
המשפט מקבל אזכור בווידאו קליפ של השיר "Look What You Made Me Do", בו הזמרת מחזיקה שטר של דולר אחד כשהיא מכוסה בתכשיטים.
התקרית
ב-2 ביוני 2013, בעיצומו של "The Red Tour", סיבוב ההופעות השלישי של סוויפט, היא השתתפה במפגש מעריצים שאורגן על ידי רדיו KYGO, לפני אחד מהופעותיה בבול ארנה, דנוור, קולורדו. באירוע נכחו עשרות מעריצים ועובדי תחנת הרדיו, שזכו להצטלם איתה. כשהגיע תורם של דייוויד מולר וחברתו דאז, שאנון מלצ'ר, הושיט מולר את ידו מתחת לחצאיתה של סוויפט ונגעה בישבנה לכאורה. מיד לאחר המפגש ביניהם היא דיווחה זאת לאמה, למנהלת הסיור, לצלם ולחברי צוות האבטחה שלה. צוות האבטחה ניגש אל הנאשם מאחורי הקלעים והפציר בו להודות במעשה ולהתלוות להם לתחנת המשטרה המקומית. התקרית דווחה גם למנהלי תחנת הרדיו KYGO שפתחו בחקירה פרטית משלהם לגבי האירוע.
התביעה המשפטית
בספטמבר 2015 מולר תבע את סוויפט על לשון הרע, וטען כי מעולם לא נגע בסוויפט מתחת לחצאיתה. בנוסף הוא טען כי כתוצאה מטענותיה הכוזבות הוא איבד את עבודתו שלא כדין, התדמית הציבורית שלו נהרסה והוא הורחק מכל הופעותיה הבאות של סוויפט. בתביעתו כתב:
בכתב התביעה הוא לא הכחיש את העובדה שסוויפט הייתה נתונה לתקיפה מינית, והאשים את חברת KYGO בטעות בזהות התוקף. הוא שכר את פרנק בל כפרקליטו במשפט. חודש אחר כך סוויפט הגישה לבית המשפט תביעה נגדית בגין התקיפה. בכתבה היא ציינה כי היא יודעת לחלוטין את זהות התוקף. היא ציינה גם את עברו של מולר כעובד בתחנת הרדיו, שכן במרוצת השנים פוטר ממנו פעמיים מפאת עבירות דומות. היא הצהירה כי אם תזכה במשפט, הכספים יועברו למקלטי נשים ברחבי ארצות הברית ועמותות הממנות את העלויות המשפטיות של הנפגעות.
ב-26 ביולי 2016 הגישה הזמרת את התצהיר שלה לבית המשפט. היא נענתה לבקשתו של מולר ולא הפיצה את תמונת המפגש ביניהם ברחבי האינטרנט. אולם זו הודלפה מאוחר יותר בנובמבר אותה השנה על ידי הצהובון האינטרנט "TMZ". ב-31 במאי 2017 פרסם השופט ויליאן מרטינז את שמות המושבעים שיחליטו על תוצאות המשפט. חודשיים אחר כך, ב-19 ביולי 2017 הוטלו על מולר כמה סנקציות משפטיות על השמדת ראיות מרכזיות בפרשה. כשהגיש את התצהיר שלו הוא דאג לערוך את קובצי האודיו מהריאיון למגזין Call. למען חפותו טען כי הקבצים ניזוקו לאחר שנשפך על מחשבו האישי כוס קפה חם.
המשפט
המשפט החל ביום שני, 7 באוגוסט 2017, עם נוכחותם של מולר, סוויפט וצוותיהם. ביום זה נחקרו המושבעים הפוטנציאליים בנוגע לאובייקטיביות שלהם בתיק. הם נשאלו סדרה של שאלות על הערצתם למוזיקה של סוויפט או של מולר, ועל נוכחותם בקונצרטים של סוויפט לאורך הקריירה שלה. בנוסף, חוקרי בית המשפט שאלו את המושבעים האם במהלך חייהם הואשמו בהטרדה או במגע במישהו אחר ללא רשותו. מתוך 60 מועמדים נבחרו שמונה לכהן בחבר המושבעים, שש נשים ושני גברים. ביום למחרת, מסרו עורכי הדין של הצדדים במשפט את הצהרות הפתיחה שלהם. דאגלס בלדרידג', עורך הדין של סוויפט, הצהיר כי באמצעות התביעה הנגדית שהוגשה מטעמה היא מעלה את המודעות לנפגעות מיניות לפתוח במשפט נגד בתוקף שלהן. הוא מתאר את התקרית כהטרדה מינית במהלך עבודתה כזמרת.
בהמשך, בייב מקפרלנד, עורך דינו של מולר, טען לחפותו, וציין כי התקרית גרמה לפיטוריו מ"עבודת החלומות שלו". הוא עלה על דוכן העדים מיד אחר כך, שם ציין כי ידו באה במגע עם צלעותיה. ב-9 באוגוסט הוזמנה אמה של סוויפט למסור עדות מהאירוע כמי שנכחה במקום. היא תיארה את תחושות הסלידה והאומללות שהציפו אותה מיד לאחר היוודעות המקרה. למחרת עלתה סוויפט לדוכן ומסרה את תצהירה. נאסר על אמה להיות נוכחת בבית המשפט באותו היום. בימים הבאים עד למועד סיום המשפט עלו לדוכן העדים רבים מהנוכחים בתקרית כמו סטפני סימבק, צלמת התמונה, גרג דנט, שומר הראש של הזמרת, שאנון, בת-זוגו לשעבר של מולר וריאן קליש, נציג תחנת הרדיו. ב-12 באוגוסט השופט מרטינז דחה את תביעתו של מולר בסך 3 מיליון דולר נגד סוויפט עקב מיעוט ראיות שהובאו לידי בית המשפט. יומיים אחר כך חבר המושבעים קבע כי מולר נמצא אשם בדין התקיפה, והוא מחויב לשלם לתובעת דולר אחד בהתאם לכתב התביעה שלה.
תגובה ציבורית
במהלך השנתיים שקדמו למשפט כתבו כמה אתרי רכילות כתבות על האירוע, ועוררו עניין בשיח הציבורי. כשפורסם כתב התביעה של סוויפט, הדורש ממולר פיצויים בסך דולר אחד בלבד, רבים פרסמו את הלצות על כך. במהלך המשפט עובדי חברת "Craftsy" תלו פתקים על חלונות המקום. בפתקים נכתבו מילים ושמות של שירים מהדיסקוגרפיה של סוויפט דוגמת "I Knew You Were Trouble", "Fearless" ו-"Shake It Off", במטרה לתמוך בה.
ב-14 באוגוסט 2018, שנה אחר ההכרעה בתיק, הקהל, שנכח בהופעה בטמפה ביי כחלק מ-"Reputation Stadium Tour", החזיק בידו שטר של דולר אחד כזכר לניצחון של המאבק הפמיניסטי במולר. במהלך הופעה זו סוויפט נשאה נאום על תקיפות מיניות, והצהירה כי בכוונתה לתרום למוסדות הסוציאליים המטפלים בנפגעות.
אחרית דבר
בדצמבר 2017, סוויפט נבחרה כ"שובר/ת שתיקה" בגיליון איש השנה של מגזין טיים. במסגרת הריאיון עמם, דיברה סוויפט על הצד שלה בסיפור, על התקיפה והמשפט, תוך פירוט איך ההרגשה להעיד. בהמשך, נתנה עצות למעריצים שלה, במטרה לגרום להם להתלונן על מקרים דומים ולא לוותר. היא גם חשפה שנכון לאותו התאריך עדיין לא שולם לה את הדולר הסמלי בו זכתה. כמו כן, הצהירה סוויפט שבמהלך המשפט היה זה מספר הפעמים הרב ביותר שהמונח "ass", נאמר בבית המשפט הפדרלי של קולורדו.
באחת הסצנות בקליפ של "Look What You Made Me Do", נראית סוויפט שוכבת באמבטיה מלאת יהלומים כאזכור למשפט התקיפה המינית בו סוויפט זכתה בדולר. במשפט זה סוויפט טענה כי שדרן הרדיו דייוויד מיולר תפס בישבנה בניגוד לרצונה. אם כי יש כאלו שאומרים שסצנה זו מתייחסת לשוד של קים קרדשיאן שהתרחש ב-2016 ובו קבוצה של שודדים התפרצו לחדר מלון בו היא שהתה בפריז ושדדו ממנה תכשיטים תוך כדי שהם סגרו אותה בחדר האמבטיה על מנת שלא ישמעו את הבכי והצעקות שלה.
בגיליון אפריל 2019 של Elle, סוויפט שוב דיברה על המשפט שלה. בריאיון, ששמו היה "30 דברים שלמדתי לפני שמלאו לי 30", הביעה סוויפט את דעתה שהיא מאמינה בקורבנות במקרים של תקיפה מינית כשיעור ה-13 שלה. היא ייחסה את הלקח הזה לניסיון שלה, בהסתמך על מה שהיא תיארה כסטיגמה שחשות נשים רבות כשהן מדברות על תקיפה. בעקבות תוצאות המשפט, מולר נאבק במשך חודשים כדי למצוא עבודה ברדיו. בתחילת 2018 הוא התקבל בסופו של דבר לעבודה ב-KIX-92.7 בהנחיית תוכנית בוקר במיסיסיפי, כשהוא מגיש בשם הבדוי סטונוול ג'קסון.
בוגלרקה קפש
בוגלרקה קפאש (בהונגרית: Kapás Boglárka; נולדה ב-22 באפריל 1993) היא שחיינית הונגרייה, אלופת העולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה ל-200 מטר פרפר ובעלת מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה ל-800 מטר חופשי, אלופת אירופה בעלת 6 מדליות זהב במשחי החופשי הארוכים ובמשחה ל-200 מטר פרפר (דברצן 2012, לונדון 2016 וגלאזגו 2018) ושיאנית הונגריה הנוכחית (2019) במשחים ל-800 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה
בוגלרקה (בוגלרקה = נורית) קפאש נולדה בדברצן.
2008
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה קפש במקום 29 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:16.22 דקות.
2010
באולימפיאדת הנוער הראשונה שנערכה בסינגפור בשנת 2010 זכתה קפש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר (2:08.72 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי (4:10.37 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי (2:00.99 דקות).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיינדהובן, הולנד, בנובמבר אותה שנה, זכתה קפש במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:18.56 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה (8:15.20 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.42 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר (2:09.91 דקות).
אלופת אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, במאי 2012 זכתה קפש במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:26.49 דקות, לפני קורלי בלמי מצרפת (8:27.79 דקות) ואווה ריסטוב מהונגריה (8:27.87 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה קפש במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:23.89 דקות ובמקום 17 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.0 דקות.
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד ביולי 2013, סיימה קפש במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא הונגריה חדש של 8:21.21 דקות (הנוכחי, 2016), במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.90 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא הונגריה חדש של 4:05.61 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:06.89 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא הונגריה חדש של 16:02.58 דקות.
2014
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 זכתה קפש בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 16:03.04 דקות, אחרי מיריה בלמונטה מספרד שקבעה שיא אליפות חדש של 15:57.29 דקות ולפני מרטינה קרמיונולי מאיטליה (16:05.98 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:22.06 דקות, אחרי ג'סמין קרלין מבריטניה שקבעה שיא אליפות חדש של 8:15.54 דקות ומיריה בלמונטה (8:21.22 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.61 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר, בדצמבר אותה שנה סיימה קפש במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:16.32 דקות, במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.27 דקות ובמקום רביעי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:39.21 דקות, כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.58 דקות.
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה, בדצמבר אותה שנה, זכתה קפש בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:11.43 דקות, אחרי ג'סמין קרלין (8:11.01 דקות) ולפני שרון ון רוונדאל מהולנד (8:15.84 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.02 דקות, אחרי ג'סמין קרלין (3:58.81 דקות) ובת ארצה כוכבת האליפות קטינקה הוסו (3:58.84 דקות).
אלופת אירופה וכוכבת האליפות
באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 זכתה קפש ב-4 מדליות זהב, והייתה לכוכבת האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא הונגריה חדש של 4:03.47 דקות (הנוכחי, 2016), לפני ג'סמין קרלין (4:04.85 דקות) ומיריה בלמונטה (4:06.89 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:21.40 דקות, לפני ג'סמין קרלין (8:23.52 דקות) וטיאשה אודר מסלובניה (8:25.68 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 15:50.22 דקות, לפני מיריה בלמונטה (16:00.20 דקות) ומריה וילאס מספרד (16:01.25 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר בתוצאה של 7:51.63 דקות, לפני ספרד (7:53.38 דקות) והולנד (7:53.63 דקות).
מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה קפש במדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 8:16.37 דקות, אחרי קייטי לדקי שקבעה שיא עולם חדש של 8:04.79 דקות וג'סמין קרלין (8:16.17 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 8:19.43 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 4:02.37 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:51.03 דקות. כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:57.65 דקות.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי 2017 סיימה קפש במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:06.27 דקות ופעמיים במקום חמישי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.77 דקות ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.41 דקות.
2018
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו בריטניה באוגוסט 2018 זכתה קפש במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:07.13 דקות, לפני סבטלנה צ'ימרובה מרוסיה (2:07.33 דקות) ואליס תומאס מבריטניה (2:07.42 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:26.42 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:14.23 דקות.
אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה קפש במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:06.78 דקות, לפני האלי פליקינר (2:06.95 דקות) וקייטי דרבוט (2:07.04 דקות), שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.36 דקות ובמקום 27 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:50.13 דקות.
רעיה (משפחה)
רַעֲיָה היא השותפה הנשית בנישואים. חובותיה, זכויותיה וסמכותה של הרעיה ביחס לבן-זוגה הבעל, או לבת-זוגה בנישואים חד-מיניים, משתנים בהתאם לתרבות ולחוק.
במערכות יחסים מונוגמיות, הרעיה יכולה להיות נשואה לגבר אחד בלבד בכל עת, והבעל יכול להיות נשוי לאישה אחת בלבד בכל עת. לעומת זאת, במערכות יחסים ביגמיות ופוליגמיות (פוליאנדריות ופוליגניות) ניתן שלרעיה ו/או לבעל יהיו שני בני זוג, שתי בנות זוג או יותר בכל עת.
מסורתית, ברוב התרבויות, הרעיה אינה נחשבת כראש משק הבית ואינה אחראית על פרנסת בני הבית. גם לאחר סיום הקשר, אם על ידי פטירת הרעיה או גירושים, בתרבויות רבות, בן זוגה לשעבר מוגדר כאלמנהּ או כגרושהּ והיא כגרושתו, עם משמעויות שונות – חוקיות ותרבותיות.
בעת העתיקה, לבעל הייתה סמכות רבה על אשתו ועל צאצאיו, ובמידה רבה נחשבו לרכושו.
בחוקי מדינת ישראל
בישראל קבעה פקודת מס הכנסה שרק הבעל יְיצג את המשפחה מול פקיד השומה (בלשון סעיף 65 לפקודה: "הכנסתה של אשה נשואה החיה עם אישהּ יראו, לעניין הפקודה, כהכנסתו של האיש והיא תחויב על שם האיש ולא על שמה ולא על שם הנאמן שלה"). מצב זה תוקן בשנת 1992, ונקבע שבני הזוג רשאים לבחור, לפי כללים מסוימים, מי מבין שניהם יְיצג את המשפחה.
חוק הביטוח הלאומי פוטר רעיה שהיא עקרת בית מתשלום דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות. חוק זה רואה גם ידועה בציבור כרעיה.
לחוק עבודת נשים מקנה לרעיה שהיא שכירה זכות לקיצור יום עבודתה בשעה, כאשר בן זוגה משרת במילואים.
מנחם מאיר
מנחם מאיר (23 בנובמבר 1924 – 12 בדצמבר 2014) היה צ'לן ומוזיקאי ישראלי, בנה של ראש ממשלת ישראל הרביעית גולדה מאיר.
ביוגרפיה
מנחם מאיר נולד בירושלים בשם מנחם מאירסון לגולדה ולמוריס מאירסון. בהיותו כבן שנה וחצי נולדה אחותו שרה (לימים שרה רחבי). תקופת ילדותם עברה בעוני, כך לדברי אמם.
בצעירותו למד בקונסרבטוריון למוזיקה בתל אביב, וניגן בשלישייה עם הפסנתרן מנחם פרסלר והכנר נקדימון טובין. בשלב מאוחר יותר נסע לארצות הברית, שם השלים תואר ראשון בבית הספר מנהטן למוזיקה ותואר שני באוניברסיטת קונטיקט. בשנת 1953 הופיע לראשונה בקרנגי הול.
מאיר למד אצל דירן אלכסניאן ואנטוניו יניגרו, אשר מאוחר יותר שימש כעוזרם באוניברסיטת מוצרטיאום. כמו כן למד אצל פבלו קזאלס. בסוף שנות ה-60 לימד בניו הייבן.
בשנת 1986, בתקופת לימודי בניו בארצות הברית, ביקש מאיר להתקבל כצ'לן לתזמורת הסימפונית של דקוטה הצפונית.
הרפרטואר המוזיקלי של מאיר כלל יצירות רבות לצ'לו, והוא נהג לבצע גם יצירות שונות שהוקדשו לו על ידי מלחינים ישראלים שונים. בין היתר, הוא הופיע בבכורה עם יצירות של יחזקאל בראון וארטור גלברון, עמם היה מיודד. עד ערוב ימיו הוא נהג להעביר כיתות אמן על בסיס קבוע, בין היתר באוניברסיטת מוצרטיאום, בעיירה Cividale del Friuli באיטליה, ובפסטיבל הקיץ בברונסוויק, מיין. כמו כן שימש כשופט בתחרות הבינלאומית למוזיקה קאמרית בסיציליה.
מאיר מיעט להתראיין לתקשורת הישראלית. בראיון עם נעמה לנסקי שנערך בשנת 2013, תיאר את אמו בחיוב רב, כאישה החלטית וכמנהיגה:
מאיר נפטר בדצמבר 2014, ונטמן בבית העלמין בקיבוץ רבדים.
חיים אישיים
מאיר היה נשוי לחנה לבית לוצקי, אך השניים התגרשו לאחר חמש שנות נישואים. הם היו הורים לבת, מאירה, שנולדה עם תסמונת דאון. לאורך השנים הוצגו מנחם מאיר ואמו גולדה כמי שהתנכרו למאירה. מנחם מאיר אישר בראיון כי היה לו קשר רופף עם בתו. חנה, שהייתה כלכלנית במקצועה, נישאה בשנית לישעיהו וינברג.
לאחר מכן נישא מאיר לאילה-ציפורה (איה), פסיכיאטרית ילדים ובתו של האדריכל יעקב פינקרפלד. לזוג נולדו שלושה ילדים: אמנון, דניאל וגדעון.
במשך שנים רבות התגורר הזוג מאיר בשכונת רמת אביב, בצמידות לאחותו של מאיר, שרה רחבי, ובעלה זכריה (באותו הבניין שבו התגוררה גולדה מאיר עצמה).
חסדאי אלמושנינו
רבי חסדאי אלמושנינו (נפטר בשנת ה'תפ"ח, 1728), היה אב"ד וראש ישיבה בעיר תטואן שבמרוקו במאה ה-18 ומחבר הספרים "חסד אל" ו"משמרת הקדש".
ביוגרפיה
שנת לידתו אינה ידועה, אך נכתב כי הוא האריך ימים. הוא חי בעיר תטואן שבמרוקו וכנראה נולד שם. החל משנת ה'תמ"ו הוא חתם על פסקי דין של חכמי עירו ומשנת ה'תנ"ו, כנראה לאחר פטירת רבי יעקב אבוהב שהיה אב"ד במקום, הוא שימש כדיין בעיר, יחד עם חבריו: רבי יעקב ביבאס ורבי דוד הכהן. משנת ה'תס"ח, לאחר פטירת חבריו לבית הדין, הוא שימש אב"ד. אל בית דינו חברו הרבנים: מנחם אנהורי, משה בן זמרה, אברהם אבודרהם ויצחק נהון. מכתביו נראה שהורצו אליו שאלות מיהודי גיברלטר.
במקביל לפעילותו הרבנית בעירו הוא שימש גם כראש ישיבה במקום. בין תלמידיו ידוע רבי מנחם עטיאה, מי שלימים שימש אב"ד בעיר.
בהקדמות לחיבוריו הוא מתאונן על עוניו ועל מיתתם בטרם עת של בניו שלמה ויצחק, כן על רבות מתשובותיו הוא כותב לצד חתימתו "המו"ן" - המר ונאנח.
הוא נפטר בחודש טבת שנת ה'תפ"ח (1727/1728).
יצירותיו
תשובות ופסקים רבים מרבי חסדאי מצויים בספרות חכמי מרוקו, יצירות נוספות נותרו בכתב יד.
צאצאיו
היו לו שני בנים שנפטרו בטרם עת: יצחק ושלמה. בנו רבי יצחק ששימש כרבה של גיברלטר. צאצא נוסף הוא רבי חסדאי אלמושנינו השני.
נרולי
שמן נרולי הוא שמן אתרי, המופק מפריחת עץ החושחש. הריח שלו מתוק, דבש ומתכתי משהו עם פנים ירוקות וחריפות. פריחת התפוז מופקת גם היא מאותה פריחה ושתי התמציות משמשות באופן נרחב לבישום. ניתן לתאר את פריחת התפוז כריח מתוק, חם ופרחוני יותר מנרולי. ההבדל בין אופן הריח של נרולי לפריחת התפוז ומדוע מכנים אותם בשמות שונים, הוא תוצאה של תהליך המיצוי המשמש להשגת השמן מהפריחה. נרולי מופק על ידי זיקוק קיטור ופריחת תפוז מופקת באמצעות תהליך enfleurage (טכניקת ייצור שכללה טבילת חומרי גלם בחומר שומני לספיגת הריחות. היו שני סוגים שונים של enfleurage: enfleurage חם וקר. טכניקה זו הייתה בשימוש נרחב בעבר אך כיום היא נזנחה במידה רבה)
הפקה
הפריחה נאספת, בדרך כלל ביד, בסוף אפריל עד תחילת מאי וצריך 1,000 ק"ג פרחים כדי להפיק ליטר אחד של השמן, לכן מחירו גבוה מאוד. השמן מופק באמצעות זיקוק אדים. תוניסיה היא היצרנית הגדולה ביותר של שמן נרולי ואחריה מרוקו.
היסטוריה
זן העץ ככל הנראה התגלה במאה ה-10. בסוף המאה ה-17 אן מארי אורסיני, הדוכסית מברצ'יאנו ונסיכת נרולה שבאיטליה, הציגה את תמצית עץ החושחש כניחוח אופנתי על ידי שימוש בו לבישום כפפותיה ואמבטיה. מאז נעשה שימוש במונח "נרולי" לתיאור מהות זו. לנרולי ניחוח חריף מרענן ומובחן עם תווים מתוקים ופרחוניים.
שימוש
זהו אחד השמנים הפרחוניים הנפוצים ביותר בבישום. כמו כל השמנים האתרים, נרולי גורם לרגישות והוא אלרגן ידוע בגלל התכולה הגבוהה של טרפנים ארומטיים כמו לינלול, לימונן, פרנסול, גרניול וציטראל. הוא משתלב היטב עם כל שמן הדרים, מוחלטים פרחוניים שונים ורוב הרכיבים הסינתטיים הקיימים בשוק. שמן נרולי הוא אלמנט קלאסי בעיצוב ניחוחות ואחד הנפוצים בתעשייה.
יש לו גם שימוש מוגבל בטעמים. על פי הדיווחים, שמן נרולי הוא אחד המרכיבים במתכון הסודי השמור היטב למשקה קוקה-קולה. זהו מרכיב טעם של מתכוני קולה עם קוד פתוח, אם כי יש גרסאות הרואות אותו כאופציונלי, בשל העלות הגבוהה.
הבית הלבן הקטן
הבית הלבן הקטן (באנגלית: Little White House) הוא כינויו של בית מגורים בעיירה וורם ספרינגס במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית, אשר שימש את נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט בתקופת כהונתו כנשיא. רוזוולט גם שהה בו בעת שנפטר בפתאומיות ב-12 באפריל 1945. כיום משמש המבנה כמוזיאון.
הבית
רוזוולט ביקר בעיירה וורם ספרינגס לראשונה בשנת 1924, בשל מעיין חם שהתקיים בה. שלוש שנים קודם לכן לקה בשיתוק חלקי עקב מחלת הפוליו, והתברר שטבילה במרחצאות חמים יכולה להקל על סבלו. הוא קנה את אתר הנופש בו נמצא המעיין ושטח של כ-7 קילומטרים מרובעים סביבו. ב-1932, לאחר שנבחר לנשיא, הזמין הקמת בית מגורים עבורו באתר. הבית נבנה מעץ אורן מקומי והכיל שישה חדרים - חדר שינה לרוזוולט וחדרי שינה לאשתו אלינור ולמזכירו האישי, חדר כניסה, חדר מגורים ומטבח. הבית הכיל גם מרפסת שמש. בקרבת המבנה נבנו שלושה מבנים נוספים - בית הארחה לאורחי המקום, מבנה לשימוש אנשי הצוות של המקום ומבנה למגורי ג'ורג'יה וילקינס, שמשפחתה הייתה בעליו המקוריים של המקום.
הדיוויזיה ה-53 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-53 של הצבא הבריטי (הוולשית) הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.
הבית הלבן הקטן
הבית
הבית הפך לבית הנופש (Retreat) של רוזוולט במשך כל שנות נשיאותו וזכה לכינוי "הבית הלבן הקטן". רוזוולט ביקר בבית בסך הכול 16 פעמים כנשיא ושהה בו בכל פעם שבועיים עד שלושה שבועות. הביקורים התפרסו על כל שנות נשיאותו למעט שנת 1942, שבה היה עסוק מדי בניהול הפעולות המלחמתיות של ארצו לאחר כניסתה למלחמת העולם השנייה. יש סברה שהוא הרבה להשתמש בבית משום שתחביב הנופש העיקרי שלו - שיט בים - נעשה למסוכן מדי בשנות המלחמה. באותן שנים הוצבו ליד הבית חיילים מבסיס פורט בנינג כדי לאבטח אותו.
הדיוויזיה ה-53 (בריטניה)
הקמת הדיוויזיה
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים.
הבית הלבן הקטן
הבית
ביקורו האחרון של רוזוולט בבית החל ב-30 במרץ 1945. אלו שראוהו שם סברו שהוא נראה חולה וחלש. ב-12 באפריל ישב בבית לציור דיוקנו על ידי הציירת אליזבת שומטוף (Elizabeth Shoumatoff), כאשר נתקף בשבץ מוחי. הוא הועבר לחדר השינה שלו ונפטר שם לאחר שעתיים.
הדיוויזיה ה-53 (בריטניה)
מלחמת העולם הראשונה
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, וביוני 1915 נשלחה הדיוויזיה לגליפולי, שם לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בגליפולי כחלק מהקורפוס ה-9. בדצמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה למצרים, ובאוגוסט 1916 היא לחמה בקרב רומני. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב עזה הראשון ובקרב עזה השני, ולאחר מכן מילאה חלק חשוב בהבסת העות'מאנים בקרב באר שבע ואף נטלה חלק בכיבוש ירושלים. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה בקרב מגידו, ולאחר מכן לחמה בכיבוש צפון ארץ ישראל וסוריה מידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.
הבית הלבן הקטן
שימור הבית
רכושו של רוזוולט באתר הבית הלבן הקטן, למעט ביתה של וילקינס, הועבר בירושה לקרן ג'ורג'יה וורם ספרינגס. ב-1948 נפתח האתר לביקור הציבור. הוא עבר שימור כדי שייראה ככל האפשר כפי שנראה בעת מותו של רוזוולט. כיום הוא מנוהל כאתר היסטורי מדינתי על ידי מדינת ג'ורג'יה. המוצגים באתר כוללים בין השאר את הדיוקן הבלתי גמור שציירה שומטוף בעת מות הנשיא, דיוקן אחר שציירה בהמשך, ומכונית פורד וכרכרה שהיו שייכים לו.
הדיוויזיה ה-53 (בריטניה)
מלחמת העולם השנייה
לאחר הפינוי מדנקירק הוצבה הדיוויזיה בצפון אירלנד על מנת להגן שם מפני פלישה גרמנית, ובשנת 1942 הועברה לקנט שם התאמנה לקראת הפלישה לנורמנדי. במאי 1942 היא קיבלה את חטיבת הטנקים ה-31 במקום חטיבת הרגלים ה-159 והפכה לדיוויזיה מעורבת, אולם בסוף 1943 היא קיבלה את חטיבת הרגלים ה-71 במקום חטיבת הטנקים ה-31 וחזרה להיות דיוויזיית רגלים רגילה. ב-28 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בנורמנדי, ולחמה שם במהלך הקרב על קן, מבצע גודווד וקרב פאלז. בספטמבר לחמה הדיוויזיה במבצע מרקט גארדן, ובדצמבר היא הייתה אחת מהדיוויזיות הבריטיות היחידות שלחמו במהלך הקרב על הבליטה. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בצליחת הריין ובקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה, ולאחר מכן פורקה ויחידותיה שימשו להקמת הדיוויזיה ה-2.
הבית הלבן הקטן
שימור הבית
נשיאי ארצות הברית קנדי (ב-1960) וקרטר (ב-1976) השתמשו באתר לצורך מסעות הבחירות שלהם לנשיאות. קרטר גם השיק שם את קמפיין הבחירות שלו.
הדיוויזיה ה-53 (בריטניה)
לאחר המלחמה
בשנת 1947 הוקמה הדיוויזיה ה-53 מחדש, אולם היא פורקה שוב בשנת 1968.
הבית הלבן הקטן
שימור הבית
העתק של הבית הלבן הקטן נבנה בעיר אטלנטה עבור המוזיקאי גרהם ג'קסון, שהרבה להופיע בפני רוזוולט בעת ששהה בג'ורג'יה.
צינור הנפט הראשי של סודאן
צינור הנפט הראשי של סודאן הוא צינור נפט חשוב המשמש להובלת נפט שמייוצא מצפון מדינת דרום סודאן אל בתי הזיקוק בעיר פורט סודאן השוכנת לחופי הים האדום. אורכו של הצינור נאמד בכ-1600 ק"מ. הצינור נבנה על ידי חברת Greater Nile Petroleum Operating Company והוא החל לפעול בשנת 1999. חברת הנפט הלאומית של סין, שלה 40% מ-Greater Nile Petroleum Operating Company, מפעילה ומתחזקת את הצינור.
בשנת 1999, נבנה הצינור משדה הנפט הגליג שבמחוז דרום קורדופאן והוארך בהמשך עד שדה הנפט יוניטי השייך כיום ברובו לדרום סודאן.
מפרנסת שנייה
עקרון המפרנסת השנייה היא תפיסה הרואה באישה כאחראית המרכזית על משק הבית וגידול הילדים ועל כן תפקידה כמי שמביאה למשק הבית שכר הוא פחות משני בחשיבותו. מפרסת שנייה פועל כעיקרון המארגן את שוק העבודה, גם בעידן הגלובלי ולמרות השינויים הנאו-ליברליים. בשל כך גם בסדר הכלכלי החדש כמה מאפיינים מסורתיים ובלתי שוויוניים של עבודת הנשים מוסיפים להתקיים ואף מתגברים, על אף השינויים החשובים בחקיקה, בהשכלה ובנורמות". תפקידו של "חוק עבודת נשים" תשי"ד-1954, הוא להבטיח את שילובן של נשים בכוח העבודה בלי לפגוע בתפקידן האימהי. זכותן של נשים ואימהות לשוויון הזדמנויות בעבודה מוגדר במפורש כחלק מן השאיפה לשוויון הזדמנויות מגדרי. עם זאת, אין זה אומר שנשים כפרטים וכאזרחיות המדינה מקבלות את אותן זכויות כמו גברים. אי השוויון בין המינים מושרש במבנים החברתיים, בתהליכים ובפרקטיקות של שוק העבודה ומקום העבודה. לדברי רוזבאת' מוס קאנטר "על אף שהארגונים הוגדרו כמכונות נייטרליות מבחינה מגדרית, הרי במבנה הסמכות שלהם שלטו עקרונות גבריים". תפיסה זו תורמת להבנה של האופי הפטריארכלי של השוק ומקום העבודה.
מדיניות העסקת נשים בישראל
מדיניות התעסוקה לגבי נשים בישראל משקפת שתי תפיסות מרכזיות הקיימות בחברה הישראלית: מצד אחד, הציפייה שהנשים ייטלו חלק פעיל בשוק העבודה, ומצד שני, מרכזיותה של המשפחה בישראל והתפיסה כי הטיפול בילדים הוא בראש ובראשונה מטלה של הנשים. אחד המאפיינים הבולטים של מדיניות השכר ומדיניות הרווחה בישראל הוא שהן מבוססות על החלוקה "המובנת מאליה" בין "האב המפרנס" ו"האם המפרנסת השנייה". נשים עדיין מצופות על ידי החברה לתת עדיפות למשפחה על פני הקריירה שלהן בשוק העבודה. למרות התקדמות החקיקה בישראל הנוגעת לשוויון שהיא מהמתקדמות ביותר בעולם ולמרות ששיעור השתתפות הנשים בשוק העבודה מגיע לכ-50% מכלל השוק והעלייה ברמת ההשכלה של הנשים שנכון ל-2016, עולה במעט על זו של גברים, פערי השכר בין נשים וגברים כמעט אינם משתנים. כלומר, נשים מקבלות עבור ההון האנושי שלהן תמורה נמוכה מאשר גברים. האפליה הקיימת בשוק התעסוקה כלפי נשים, פוגעת לא רק בשילובן בספירה החוץ הביתית ובמעורבותן בחיי הפוליטיקה ובציבוריות, אלא בראש ובראשונה במעמדה הכלכלי של האישה ובכוחה במסגרת המשפחתית ובחברה, וכן ביכולתה לחיות בעצמאות אישית ללא תלות בגבר מפרנס.
אפליית נשים בשוק העבודה בשכר
בשל תהליכי הגלובליזציה והמדיניות הנאו-ליברלית בישראל אי השוויון בחברה הישראלית הולך וגדל. אפשרויות התעסוקה שנפתחות או נסגרות לפני הנשים והאימהות - 'המפרנסות השניות', משקפות את התהליך הזה וגם מחזקות אותו". התרבות הארגונית המאלצת את העובדים לעבוד שעות רבות מאוד, מונעת מהורים רבים מאוד להשתתף בשוק העבודה בשכר מתגמל אם אינם מוכנים לשלם מחיר משפחתי כבד.התפיסה הרווחת במשפט ובחברה הרואה באימהוּת מהות "טוטלית" המחייבת הקרבה והתמסרות מוחלטת לילדים, אינה מאפשרת לאישה לעמוד בהצלחה במודל העובד האידיאלי ולהשתלב בשוק העבודה בשכר .העבודה החלקית נתפסת בעיני נשים רבות כפתרון המאפשר לשלב בין השתתפות בשוק העבודה בשכר לבין מילוי תפקיד המשפחתי. אולם לבחירה בצמצום המעורבות בשוק העבודה עשויות להיות גם השלכות ארוכות טווח לגבי מעמדן של נשים בשוק העבודה וסוגי המקצועות שבהן הן מועסקות.
אפליית נשים בשוק העבודה באה לידי ביטוי בשכר הנמוך המשולם לנשים בהשוואה לגברים, בקשיים גדולים של נשים בכניסה לעבודה וביכולת להשתלב במשרות מלאות, וכן, בחוסר יציבות של נשים בשוק העבודה, הנובע מכך שנשים ובעיקר אמהות, אינן זוכות בקביעות בעבודה. פעמים רבות הן גם אינן זוכות בהטבות נוספות כמו שעות נוספות, קידום, הוצאות רכב ועוד. על אף קיומה של חקיקה שנועדה לטפל במצבים כגון אלו, המציאות מוכיחה כי עדיין קיימת אפליה רחבה ובולטת כלפי נשים. עובדה זו פוגעת היכולת העצמאות הכלכלית של נשים עובדות ומקבעת את היחידה המשפחתית המסורתית כתלויה בגבר כמפרנס ראשי. האפליה בשוק התעסוקה היא אחת הסיבות לכך שנשים עניות יותר מגברים באופן משמעותי. השתלבות ראויה בשוק העבודה עשויה לצמצם פערים בין גברים לנשים ואף לתרום לנשים מבחינה כאישית, חברתית ופוליטית.
עובד נור
עובד נור (נולד ב-26 במאי 1971) הוא ראש המועצה האזורית הגלבוע.
פעילות ציבורית
נור נבחר לראשות המועצה האזורית הגלבוע בבחירות המוניציפליות שנערכו בשנת 2015, כאשר התמודד תחת הדגל של מנהיגות אחרת בגלבוע, והציג אלטרנטיבה שעיקרה: השקעה מסיבית בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, שיפור השירות והקשר הישיר עם התושבים, העצמה וחיזוק היישובים והנהלותיהם, בדגש על ניהול תקין, שקיפות ושיתוף הציבור בכל הנעשה.
החקלאות היא מרכיב חיוני ומנוע צמיחה מרכזי במועצה, ולאור זאת הוביל נור את המאבק הארצי כנגד העלאת מחירי המים לחקלאים, וכנגד הוזלת היבוא על דגה - אשר פוגע במגדלי הדגים. נור פועל בתחום זה מול משרדי הממשלה. במקביל הוקמה במועצה ועדה חקלאית המסייעת לחקלאי הגלבוע ומקדמת את צורכיהם ברמת המועצה וברמה הממשלתית. בנוסף, גובשה וקודמה תוכנית הפרוגרמות המבססת את האחיזה של תושבי הגלבוע באדמותיהם ואף מגדילה את נחלותיהם החקלאיות.
המועצה האזורית גלבוע זוכה בתקופתו של נור באותות ופרסים בתחום החינוך, החינוך הבלתי פורמלי והספורט, המרכזי בהם הוא אות הנשיא לתקווה ישראלית לחינוך לשנת 2017. הפרס מוענק לרשויות המובילות בעשייתן למען קידום וביסוס החינוך לשותפות בין המגזרים השונים בחברה הישראלית. מתן הפרס מהווה הכרה בפעילות למען החיים המשותפים בגלבוע מאת נשיא המדינה. נור אף נבחר לשאת דברים באירוע בשם הרשויות המקומיות. בנוסף זכתה המועצה בפרס ההגינות בספורט ובפרס הספורט לפעילות ילדים ונוער במועצות האזוריות.
כמועצה חקלאית וירוקה, פעל נור לקידום החקלאות ושמירה על איכות הסביבה והשטחים הפתוחים. לאור זאת מקדמת המועצה, בשיתוף התושבים, תוכנית אב לשטחים פתוחים על מנת לשמר את אופייה הכפרי והירוק גם לדורות הבאים. כמו כן מקיימת המועצה פרויקט של התייעלות אנרגטית במסגרתו הוחלפה כל התאורה ביישובים לתאורת לד חסכונית.
תוך כך, הגדירה המועצה - בשיתוף נרחב של הציבור - מסמך מקיף בנושא הקמת מיזמי אנרגיות חדשות, לפיו יועדפו במועצה מיזמים של אנרגיה מתחדשת תוך שמירה על עקרונות ההשפעה המצטברת והזהירות המונעת, כאשר איכות חיי התושבים ואיכות הסביבה עומדים מעל לכל. במסגרת פעילותו הנרחבת בתחום איכות הסביבה הוביל נור את מניעת הקמת מפעל פרוטרום בגלבוע לאחר משאל תקדימי וראשון מסוגו בישראל, שנערך בקרב תושבי הגלבוע, במסגרתו הצביעו 99.8% מהתושבים נגד הקמת המפעל. לאור מסמך המדיניות שגובש, מוביל נור מאבק אזורי כנגד הקמת תחנות לייצור חשמל באמצעות גז.
בתחום התשתיות גויסו משאבים ממשרדי הממשלה לשדרוג תשתיות ביישובי המועצה ובוצעו עבודות תשתית בכל היישובים במועצה בהם הוקמה הרחבה ובכלל זה הוחלפו תשתיות ביישוב הוותיק. הישג משמעותי שהוביל נור היה הכללת היישובים הערבים במועצה בהחלטת הממשלה 922 המעגנת בעבורם השקעות תקציביות משמעותיות. הכללת היישובים התקבלה בעקבות פנייתו של נור לראש הממשלה, היות שבתחילה נמסר כי כפרי הגלבוע לא ישולבו בתוכנית מכיוון שמדובר במועצה מעורבת ולא ברשויות מקומיות נפרדות. כמו כן יזמה המועצה תוכנית עומק למיפוי והגדרת הבנייה בכפרים הערביים בשטחי המועצה על מנת להסדיר את הבנייה בהם בעתיד אל מול גורמי התכנון הממשלתיים בהתאם לחוק. בשלב ראשון החל פיילוט ליישום התוכנית בכפרים טייבה ונאעורה, והוא יורחב בהמשך לכל הכפרים במועצה.
בתחום קשרי הממשל גייסה המועצה בשלוש השנים הראשונות לכהונתה כ-300 מיליון ₪ ממשרדי הממשלה לפרויקטים, פעילויות ותוכניות לאומיות לרווחת תושבי הגלבוע.
בתחום התעסוקה המועצה מקדמת חמישה אזורי תעשייה בשטחה. מלבד זאת, במקום מפעל פרוטרום תחל בקרוב הקמת מפעל תדיראן בגלבוע. כמו כן הוקמו מרכז מעברים בגלבוע לפיתוח תעסוקתי קהילתי במגזר הכפרי ומרכז עוצמה לתעסוקה וחיזוק משפחות, הכוונה, ייעוץ ושילוב בקהילה.
המועצה בראשותו של נור פועלת בשקיפות מרבית ובשיתוף התושבים. כך הוקמו צוותים מקרב התושבים לגיבוש חזון החינוך ויישומו, התקיים הליך שיתוף נרחב בתחומים הסביבתיים - מיזמי אנרגיה ושמירה על שטחים פתוחים, בחינת הצטרפות לחברה למתנ"סים, בחינת אופן ניהול הפעוטונים ועוד. מטה המועצה מקיים מפגשים שוטפים עם הנהגות היישובים, בשיתוף ושילוב התושבים, על מנת להגדיר את הצרכים ולבצע תוכניות לפיתוח והעצמת היישובים. כל ישיבות המועצה פתוחות ציבור, וישיבות המליאה והוועדה המקומית, אף מצולמות ומתועדות ועולות לאתר המועצה.
נור שימש כיו"ר ועד מקומי וועד אגודת גן נר (בהתנדבות). הוביל תוכנית הבראה וצמצום הגרעון, טיפח ויזם פעילות חינוך בלתי פורמלי ונוער, הקים את סיירת ההורים היישובית ויזם צמיחה דמוגרפית, כל זאת תוך שמירה על כללי מינהל תקין ושקיפות.כיהן בשתי קדנציות כיו"ר אגודת הסטודנטים במכללת בית ברל, והיה ממובילי המאבק להפחתת שכר הלימוד. ניהל את בית ספר שדה הר הנגב של החברה להגנת הטבע, במצפה רמון וכן ניהל ופיתח את מערך השיווק של אגד תיור.
ביוגרפיה
נור, נשוי לדורית ואב לשלוש בנות, הוא תושב היישוב הקהילתי גן נר, יליד קיבוץ עין חרוד איחוד. בהשכלתו, בעל תואר ראשון בחינוך ולימודי ארץ ישראל, את שירותו הצבאי מילא כקצין ומפקד ביחידה מובחרת (רב-סרן במילואים).
Check It Out
Check It Out (בעברית: תבדוק את זה) הוא שיר של הראפר האמריקאי וויל.איי.אם בהשתתפות הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-3 בספטמבר 2010 והופיע באלבומה של מינאז', Pink Friday. בבריטניה פורסמה גרסה נוספת של השיר בה משתתפת הזמרת הבריטית שריל קול. לאחר צאתו הגיע השיר למקום ה-78 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100, ולמקום ה-11 במצעד הסינגלים של בריטניה. השיר כולל דגימות של השיר "Video Killed the Radio Star" של הבאגלז.
מיסוי מקרקעין
מיסוי מקרקעין בישראל כולל מגוון מסים הייחודיים למקרקעין. עיקר המיסים מנויים בחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), אולם ישנם מיסים נוספים שאינם מנויים בו ובתוכם ארנונה עירונית, היטל השבחה ותשלומי חובה למימון תשתיות פיתוח.
מיסים עירוניים
המס העיקרי המוטל על מקרקעין על-ידי הרשויות המקומיות הוא הארנונה. המדובר במס מוניציפלי שנגבה על-מנת לממן את פעילות העירייה ואת שירותיה. ישנם שני סוגים עיקריים של ארנונה: ארנונים למגורים, וארנונה לעסקים.
הארנונה בישראל מחושבת כפונקציה של שטח הנכס וסוג השימוש בו, וכן משתנה בין רשויות מקומיות. אף שמשרד הפנים אינו קובע את גובה הארנונה, ישנם תעריפי מינימום ומקסימום הנקבעים מכוחן של תקנות הסדרים במשק המדינה (הנחה מארנונה), התשנ"ג-1993, וכן כללים אחידים לגבי שיעורי ההנחה בארנונה.
עיריות גובות מס נוסף הנקרא היטל השבחה, במסגרתו נגבים כספים מבעלי המקרקעין בעקבות אישור תוכניות מסוימות, אישור הקלה ואישור שימוש חורג. המס למעשה ממסה בעלי נכסים שערכם עלה עקב התוכניות.
מס שבח ורכישה
ההוראות המרכזיות על מיסוי מס שבח ורכישה נמצאות בחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), תשכ"ג-1963. החוק מגדיר כמאורע מיסויי מכירת זכות במקרקעין ופעולה באיגוד מקרקעין. אשר על-כן, כדי להבין האם פעולה מסוימת חייבת במס, יש להבין תחילה את הגדרות החוק באשר ל"זכות במקרקעין", "איגוד מקרקרעין", "פעולה" (באיגוד מקרקעין) ו-"מכירה".
זכות במקרקעין
החוק מגדיר זכויות מקרקעין בצורה יחסית מצומצמת. כך, לא כל זכות קניין על-פי חוק המקרקעין תהא כפופה להגדרת המכירה, ורק זכויות הקרובות לבעלות ממש ממוסות. סעיף 1 לחוק מגדיר זכות במקרקעין כבעלות, חכירה לדורות, הרשאה להשתמש במקרקעין שניתן לראות מבחינת תוכנה בעלות או חכירה לתקופה העולה ל-25 שנה, הרשאה להשתמש במקרקעי ישראל (לכל תקופה), או זכויות בניה.
מכירה
בנוסף, הגדרת המכירה מבקשת לתפוס גם פעולות באיגוד (לאו דווקא איגוד מקרקעין) שהזכות המוקנית בו מקנה לבעליה כוח יכולת או זכות לתפוס מקרקעין מסוימים של האיגוד.
הגדרת המכירה אף חלה על שינוי ייעוד של זכות במקרקעין והפיכתה למלאי עסקי, כאשר חלפו למעלה מ-4 שנים מיום רכישת הזכות ועד לשינוי הייעוד. כך, העברת זכות פרטית במקרקעין למלאי עסקי או העברת זכות במקרקעין שהיא נכס קבוע בעסק למלאי עסקי תיחשבנה למכירה. המחוקק רואה בשינוי הייעוד "מכירה רעיונית" החייבת במס, שכן יש בהעברת הנכס משום הנאה כלכלית לנישום.
בפשטות, ניתן לומר כי שינויי יעוד של נכס למלאי עסקי, ייחשב למכירה רק אם חלפו 4 שנים מיום רכישתו עד לשינוי הייעוד.
אף שהחוק מכיר בשינוי הייעוד כ"מכירה", הרי שהוא קובע שתשלום מס השבח יידחה עד למימוש המכירה בפועל (לצדדים שלישיים). כך, כאשר יימכר המלאי העסקי לצדדים שלישיים, ישלם המוכר את מס השבח הדחוי, וכמו-כן מס הכנסה בעד התקבולים מהמקרקעין.
מכירה יכולה להתבצע אף באופן כפוי, באמצעות תביעת חלוקה, פירעון משכנתא, שעבוד או חוב פסוק, או הליכי הוצאה לפועל. ואולם, ההפקעה צריכה להיות בתמורה, ומכאן שהפקעה שאין עמה תמורה איננה נחשבת ל"מכירה", ואין צורך לדווח עליה לשלטונות המס.
איגוד מקרקעין ו-"פעולה" בו
איגוד מקרקעין מוגדר כהתאגדות שכל הנכסים בה, במישרין או בעקיפין, הם נכסי מקרקעין. ההיגיון מאחורי הגדרה זו הוא לבצע "הרמת מסך" מעל לאיגוד, ולמנוע התחמקות מתשלומי מס. ואולם, הואיל והמטרה היא למנוע יצירת חברות סרק כדי להתחמק ממס, המחוקק התקין כמה פטורים מעניין זה במקרים בהם ישנה הצדקה כלכלית להתאגדות. כך, ניתן פטור לאיגוד שהזכויות בו רשומות למסחר בבורסה, וכן קרן להשקעות במקרקעין. בנוסף, העברת מניות מחברת חוץ שהיא איגוד מקרקעין לבעלי מניותיה, בהתאם לזכויותיהם ביום ההעברה, פטורה ממס שבח וממס רכישה, אם ההעברה נעשית על-מנת ליהנות מהקלות שמעניק הסכם למניעת כפל מס שנעשה בין ישראל למדינה זרה בה נמצאת ההתאגדות של חברת החוץ (תקנות מס שבח (פטור ממס בהעברת מניות מחברת חוץ לבעלי מניותיה), התש"ם-1980).
חרף הגיונם של פטורים אלו, אין בנמצא פטור כללי ממס לאיגודי מקרקעין בעלי היגיון כלכלי. במקום, הסתפק המחוקק ברשימת פטורים אלו, וכן הגדיר את ה"מכירה" כך ש"פעולה באיגוד מקרקעין" (כגון העברת מניות) תהא חייבת הן במס שבח והן במס רכישה, אך הקצאה של זכויות באיגוד שתמורתה שולמה במלואה לאיגוד - ולא לבעלי הזכויות בו - לא תהא חייבת במס שבח, אך כן במס רכישה. גם מתן אופציה ומכר מותלה (חוזה המותנה בתנאי מתלה) יחשבו למכירת זכות במקרקעין.
העברות שאינן נחשבות למכירה
החוק מונה מספר העברות שאינן נחשבות ל"מכירה". העברות אלו אינן יוצרות "אירוע ממס", ומכאן שלא זו בלבד שהן אינן חייבות במס, אלא שהן גם אינן חייבות בדיווח לשלטונות המס.
ראשית, העברת זכויות במקרקעין על-פי פסק דין שניתן אגב הליך גירושין, אינה מהווה "מכירה", בין שהיא בין בני הזוג ובין שהיא מבני הזוג לילדיהם. בנוסף, במכירת הזכויות במקרקעין בידי מי שהועברו לו הזכויות, יחשוב המס כאילו נמכרו הזכויות על ידי המעביר.
העברה נוספת שאינה מהווה מכירה היא הקניה לנאמן, אפוטרופוס, מפרק או כונס נכסים. הגיונה של הוראה זו היא שעצם ההעברה לגורמים אלה אינה מביאה לתמורה כלכלית מסוג מכירה. עם זאת, אם וכאשר ימכור הנאמן/אפוטרופוס/כונס הנכסים/המפרק את הזכות, יחושב המס כאילו נמכרה הזכות על-ידי המקנה.
לבסוף, גם הורשה, בין על-פי דין ובין על-פי צוואה, אינה נחשבת לאירוע מכירה. החוק דואג להדגיש כי אף שההורשה עצמה איננה מהווה "מכירה", הרי שאם במסגרת חלוקת העיזבון שולמו תשלומי איזון שמקורם מחוץ לעיזבון, הרי שהחלק שעבורו משולמים תשלומי האיזון יראה כאילו נמכר ולכן חלק זה יהא חייב במס (כי אינו שונה ממצב בו היורש מוכר לצד שלישי את הנכס).
מס שבח
ככלל, גובה מס השבח לא יעלה על 25%, ובפעולה באיגוד מקרקעין - 30%. שיעור מס השבח נקבע על-פי מדרגות מס הכנסה, וניתן לפרוס אותו על-פני תקופה של 4 שנים טרם המכירה, וכך להפחית את גובה מדרגות המס, שכן הגיונו של מס השבח הוא שה"רווח" נצבר על פני שנים. הזכות לפרוס את המס אינה נתונה לתאגיד, אלא אם מדובר בחברה "משפחתית" או בחברה שקופה לפי הגדרתה בפקודת מס הכנסה.
אם החייב במס מעוניין להשיג על החלטה בעניין שיעורי מס השבח הנדרשים ממנו, הוא רשאי להגיש ערעור למנהל מס השבח. על החלטתו של המנהל, רשאי הנישום לערער לוועדת ערר. אם עולה שאלה משפטית בוועדה, עליה מעוניין הנישום לערער - הרי שעומדת לו הזכות לערער לבית המשפט העליון בתוך 45 ימים, בלא הצורך להגיש בקשת רשות ערעור.
מס רכישה
מס רכישה הוא מס המושת על הרוכש. מס הרכישה מחושב כאחוז מהמחיר של המקרקעין בעת העסקה.
שיעור מס הרכישה על נכס שאינו דירת מגורים הוא 6%. עם זאת, במקרה ובו ישנה אפשרות לבנות בקרקע, ובתוך 24 חודשים מיום הרכישה ניתן היתר לבניית דירת מגורים אחת לפחות - תוחזר לנישום שישית מהמס (והוא ישלם בסך הכל 5%). הגיונו של הסעיף לעודד מימוש זכויות בנייה.
אם לאדם יש דירת מגורים והוא רוכש דירה חדשה, הרי שכדי להיחשב כ"בעל דירת מגורים יחידה", וליהנות ממדרגות המס הנוספות - עליו למכור את דירתו בתוך 18 חודשים מיום רכישת הדירה החדשה. אם מדובר בדירה מקבלן, עליו למכור את דירתו בתוך 12 חודשים מהיום בו קיבל את החזקה בדירה.
אף שברגיל "תא משפחתי" (רוכש, בן זוגו וילדיהם הקטינים) נחשבים לרוכש יחיד, הרי שיש לכך מספר חריגים. ראשית, ככל שבני הזוג מציגים הפרדה רכושית והסכם ממון, הם יוכלו לסתור את החזקה שיש להתייחס אליהם כרוכש יחיד. בנוסף, אם הדירה נרכשה לפני הנישואין על-ידי אחד מבני הזוג, לא תיחשב לדירתו של בן הזוג השני.
מס מכירה
מס מכירה היה מס שנגבה על ידי רשות המסים בישראל בעת מכירת מקרקעין (למעט דירת מגורים) ושיעורו 2.5% משווי הנכס.
על המס נמתחה ביקורת משום שהכנסות המדינה ממנו היו נמוכות והוא יצר עיוות בכך שגם מי שהפסיד ממכירת נכס שילם את המס.
מיסוי זכויות מקרקעין על-פי מס רווחי הון
כאמור לעיל, בחינת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) תשכ"ג-1963, מלמדת כי לא כל "זכות קניינית" תהא "זכות במקרקעין" לעניין חוק זה וממילא אפשר שזכות קניינית במקרקעין לא תמוסה מכוחו. כך למשל עסקה בה הנמכר היא "זיקת הנאה" יש למסות על פי הכללים החלים במיסוי רווחי הון, ששיעוריו נמוכים יותר. עומד על כך המלומד, פרופ' א. נמדר בספרו מיסוי מקרקעין:
מס רכוש
מס רכוש באופן כללי הוא מס המשולם כאחוז משווי הרכוש בכל תקופת זמן. במקרקעין, החוק מגדיר מס רכוש על קרקע פנויה שאינה קרקע חקלאית. בעבר, נדרש היה לשלם כ-2.5 משווי הקרקע לכל שנת מס. ואולם, ביום 1.1.2000 הועמד שיעור המס על 0%, ומכאן שאין מחייבים נישומים במס רכוש משנת 2000 ואילך. למרות זאת, יש להמציא אישור על תשלום מס רכוש לצורך השלמת עסקאות מסוימות במקרקעין.
הטבח בטולסה
הטבח בטולסה, המכונה גם המהומות הגזעיות בטולסה, התרחש בימים 31 במאי ו-1 ביוני 1921 בעיר טולסה במדינת אוקלהומה שבארצות הברית. במהומות, שפרצו על רקע מתח בין לבנים ושחורים במדינה ואפליה של האחרונים, נרצחו כ-300 איש, רובם שחורים, כ-800 נפצעו ונפגעו למעלה מאלף מבנים. המהומות נחשבות לאחת התקריות החמורות ביותר של אלימות גזעית בהיסטוריה של ארצות הברית.
רקע
טריטוריית אוקלהומה נתקבלה כמדינה חברה בארצות הברית בשנת 1907. המדינה הייתה נגועה במתח בין גזעי, שכן התגוררו בה מהגרים מאזורים אחרים בארצות הברית וצאצאיהם שחלקם היו בעלי עבדים בעבר. חוקת המדינה, חוקים שחוקק בית המחוקקים שלה ותקנות עירוניות בערים שונות יצרו אפליה גזעית כנגד האוכלוסייה השחורה במדינה, לרבות הערמת קשיים על יכולתה להשתתף בבחירות. ב-1916 נחקק חוק שהנהיג הפרדה גזעית ברובעי מגורים; בית המשפט העליון של ארצות הברית ביטל אותו, אך הוא לא נמחק מספר החוקים. גם מעשי לינץ' היו נפוצים במדינה: בשנים 1907–1921 היו בה 31 מעשי לינץ', מהם 26 לשחורים, רובם גברים ונערים (לאחר המהומות ב-1921 ירד מספר זה כמעט לאפס). מאז 1915 חלה עלייה בפעילות הקו קלוקס קלאן ביישובים במדינה.
לאחר שובם מהמלחמה של משוחררי הצבא ממלחמת העולם הראשונה ועל רקע התחרות על מקומות עבודה גברו עוד יותר הרגשות נגד שחורים באוקלהומה והמתח בין לבנים לשחורים בה, כמו גם באזורים אחרים בארצות הברית. על רקע זה התחוללו ב-1919 מאות מהומות גזע בצפון ארצות הברית ובמרכזה, שבהן הותקפו שחורים על ידי לבנים. גל המהומות זכה לכינוי "הקיץ האדום".
רובע גרינווד בטולסה, שמרבית תושביו היו שחורים, היה אחד מרובעי השחורים המשגשגים ביותר בארצות הברית. ברובע התקיימו עסקים עצמאיים רבים של תושבים שחורים, לרבות חנויות מכולת, שני עיתונים, בתי קולנוע, מועדוני לילה וכנסיות, ופעלו בו בעלי מקצועות חופשיים - רופאים, רופאי שיניים ועורכי דין. גם מחוץ לגרינווד נהנו תושבים שחורים מרווחה כלכלית יחסית, שלא אפיינה את אזור צפון מזרח אוקלהומה בכללו, שבו שכנה טולסה.
30 במאי
האירוע שהביא לפרוץ המהומות היה מעצרו של דיק רולנד, מצחצח נעליים שחור בן 19 בחשד שניסה לתקוף מינית את שרה פייג', נערה לבנה בת 17, מפעילת מעלית בבניין מסחרי במרכז טולסה. רולנד השתמש במעלית כדי להגיע לחדר שירותים לשחורים בקומה העליונה של אותו בניין. מה שהתרחש במעלית איננו ידוע. מוכרת בחנות בבניין טענה ששמעה צעקת אשה מהמעלית, ראתה צעיר שחור יוצא במהירות מהבניין, מצאה במעלית את הנערה במצב נסער והזעיקה את המשטרה.
31 במאי
בבוקר 31 במאי הגיעו זוג שוטרים (לבן ושחור) לבית אמו של רולנד והובילו אותו למעצר במרכז העיר.
השמועה על המעצר נפוצה בקרב לבנים ושחורים בעיר. עיתון בבעלות לבנה דיווח על כך אחר הצהריים בכותרת "שחור (Negro) נעצר בגלל תקיפת נערה במעלית". עד שעת השקיעה התקבץ קהל בן מאות לבנים מול בית המשפט המקומי של טולסה, שבו הוחזק רולנד במעצר. השריף של מחוז טולסה היה נחוש למנוע לינץ' ברולנד לאחר שחשוד לבן ברצח נרצח בעיר בלינץ' בשנה שלפני כן. הוא הציב שמירה חמושה כבדה בבניין ועל רולנד אישית. השריף עצמו יצא וניסה להרגיע ולפזר את המון הלבנים, אך לשווא.
במקביל התקיימה התכנסות של תושבים שחורים בשאלה כיצד להתמודד עם החשש ללינץ' ברולנד. צעירים וביניהם משוחררי צבא ממלחמת העולם הראשונה, דרשו להתערב ולהגן על רולנד בנשק חם. תושבים מבוגרים יותר חששו שצעד זה יעלה ביוקר וניסו להניא אותם מכך. יד הצעירים הייתה על העליונה. כשלושים מהם הגיעו לבית המשפט ובידיהם רובים על מנת לסייע לשריף ואנשיו להגן על רולנד. השריף הבטיח להם שרולנד מוגן וביקש מהם להתפזר.
בעקבות הופעת קבוצת השחורים החמושים הצטייד גם חלק מההמון הלבן בנשק (חלקם דרשו ליטול נשק מנשקיית המשמר הלאומי בעיר, אך לא הצליחו בכך). מספרם תפח לכ-2,000 איש. במקביל מיהרו למקום תושבים שחורים נוספים. המתח במקום הלך ועלה. הלבנים טענו כי הולכת ומתארגנת "התקוממות שחורה". אישי ציבור מקומיים ניסו להרגיע את שני הצדדים, ללא הצלחה.
בשעה 22:00 לערך נורתה ירייה במקום, במכוון או בשגגה. זו הציתה קרב יריות קצר בין הצדדים שבו נהרגו עשרה לבנים ושני שחורים. התושבים השחורים החלו לסגת אל רובע גרינווד. ההמון הלבן רדף אחריהם והחל לתקוף גם עוברי אורח שחורים שנקלעו בדרכו.
בשעה 23:00 החלו אנשי המשמר הלאומי להתארגן בנשקייה המקומית על מנת לדכא את המהומות. קבוצות חיילים נפרסו באתרים רגישים ברחבי העיר. היערכותם כוונה ככל הנראה להגן על הרבעים הלבנים השכנים לרובע גרינווד. הם החלו לעצור תושבים שחורים שלא שבו לגרינווד ולהוביל אותם למרכז מעצר.
1 ביוני
במהלך שעות הלילה התנהלו קרבות אש לאורך הגבול בין גרינווד לרבעים האחרים בין קבוצות חמושות של לבנים ושחורים. קבוצות קטנות של לבנים ערכו פשיטות במכוניות לתוך גרינווד, ירו וספגו אש נגדית. שמועה נפוצה כי שחורים נוספים מגיעים ברכבת ממוסקוגי לקראת פלישה לטולסה.
בשעות הלילה החלו הצתות של מבנים בגרינווד על ידי לבנים. עד לשעה 4:00 הוצתו כבר למעלה מעשרים בתי עסק שחורים. המציתים מנעו באיומי נשק ממכבי האש של העיר לכבות את השרפות. תושבי טולסה השחורים החלו להתחמש כדי להגן על קהילתם, וחלקם נמלטו מהעיר.
בשעה 5:00, עם עלות השחר, החל המון לבן לפרוץ לתוך גרינווד ברכב וברגל במה שכנראה היה פעולה מתואמת. התחולל תוהו ובוהו. מספרם הרב של הפולשים הכריע את התושבים השחורים המבוהלים, שהחלו לסגת מפניהם ולנוס על נפשם. ההמון הלבן ירה בתושבים למוות ללא הבחנה. אחרים נלכדו במבנים בוערים ונספו. קבוצות קטנות של לבנים פרצו לתוך בניינים ובזזו אותם. במספר מקרים השיבו תושבים שחורים באש לעבר תוקפיהם. לפי עדויות שונות מטוסים קלים שהמריאו משדה תעופה ליד העיר, לכאורה למטרות תצפית, הצטרפו לתקיפות, וטייסיהם הטילו מטעני תבערה על בתים וירו מרובים על תושבים שחורים.
במקביל להתקפה על גרינווד תבעו פורעים בחלקים אחרים של העיר ממשפחות לבנות להסגיר למעצר עובדים שחורים שהתגוררו בבתיהן. רבים צייתו לדרישה ואלו שסירבו היו קורבן להתקפות ולוונדליזם.
בשעה 9:15 בבוקר הגיעה לעיר תגבורת של 109 חיילי המשמר הלאומי בפקודת מושל המדינה. מפקדם לא מיהר להפעילם משום שמבחינה חוקית היה עליו ליצור קשר תחילה עם ראש העיר, השריף ומפקד המשטרה המקומית. עד אותה עת כבר נמלטו מהעיר אלפי תושבים שחורים וכ-4,000 תושבים שחורים נעצרו. לקראת השעה 12:00 הכריז מפקד כוח המשמר הלאומי על משטר צבאי בעיר ובתוך שעות מעטות דיכא את המהומות בה. דיווח בכתב של אחד מקציני המשמר הלאומי העלה כי על חיילי המשמר נורתה אש על ידי לבנים ושחורים, וכי החיילים עצרו מספר גדול של שחורים.
נפגעים ונזקים
כ-6,000 מתושבי גרינווד השחורים נעצרו והובלו לשלושה מרכזי מעצר בעיר. בעת מעצרם שם מתו כמה מהם מפציעות שנגרמו להם. אין נתונים כמה מהעצורים נפצעו, אך סבורים שמספרם עלה על אלף.
המרכז המסחרי של רובע גרינווד חרב במהומות. נפגעו 191 בתי עסק, בית ספר, כנסיות ובית החולים היחיד ברובע. הצלב האדום האמריקאי דיווח על 1,256 מבנים שנפגעו בשריפות ועל 215 מבנים שנבזזו ולא נשרפו. כעשרת אלפים תושבים שחורים נותרו חסרי קורת גג. הנזק החומרי הוערך ב-1.5 מיליון דולר לנדל"ן ו-750 אלף דולר לרכוש פרטי (כ-30 מיליון דולר במחירי 2017).
לאחר המהומות
דו"ח ועדת החקירה פורסם בשנת 2001. הוא הכיל תיאור מפורט של המהומות ושל הנזק שנגרם. הוועדה גם המליצה על תשלום פיצויים לניצולי המהומות שעודם בחיים וליורשי אלו שנפטרו, על הקמת קרן מלגות ללימודים לצאצאי הניצולים, על פיתוח כלכלי של האזור בו שכן רובע גרינווד, על קבורה מחדש של הרוגי המהומות שנקברו בקברות אחים ועל הקמת אנדרטה לנספים.
בית המחוקקים של מדינת אוקלהומה לא קיבל את ההמלצה לשלם פיצויים לניצולים וליורשיהם. הוא חוקק ב-2001 חוק אשר העניק 300 מלגות לצאצאי ניצולי המהומות, עודד פיתוח כלכלי של רובע גרינווד והביא להקמת פארק זיכרון לקורבנות הטבח. פארק זה נחנך בשנת 2010. ב-2001 גם הוענקו מדליות זיכרון מטעם מדינת אוקלהומה ל-118 ניצולי הטבח שהיו אז בחיים. באותה שנה התנצלה ראש עיריית טולסה קאתי טיילור (Kathy Taylor) בפני הניצולים.
ב-2003 הגישו חמישה מניצולי המהומות תביעה לפיצויים לבית משפט פדרלי. בית המשפט דחה את התביעה מטעמי התיישנות ובית המשפט הפדרלי לערעורים אישר את פסיקתו. ניסיונות של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ג'ון קוניירס (John Conyers) ממישיגן ב-2009 וב-2012 להעביר בקונגרס חוק להארכת תקופת ההתיישנות ביחס לנזקי המהומות לא צלחו.
תשעה ספרים אודות המהומות בטולסה ראו אור מאז שנת 1972. לאחר שנת 2001 הופקו בארצות הברית מספר סרטי תעודה אודות המהומות.
הטבח בטולסה מתואר בהרחבה בפרק הפיילוט ובפרק השישי של סדרת הטלוויזיה השומרים משנת 2019. מפיק הסדרה, דיימון לינדלוף, קיבל השראה לפתוח את הסדרה בתיאורי המהומות ולבסס את הסדרה על מתחים גזעיים לאחר שקרא את מאמרו של קואטס עליהם. היבטים רבים של עלילת הסדרה מתבססים על המאורעות בטולסה. כמו כן תואר הטבח באופן דרמטי בפרק התשיעי של סדרת הטלוויזיה ארץ לאבקראפט משנת 2020. <references group="https://www.imdb.com/title/tt11131042/" />
גאורג הנברג
ביוגרפיה
נולד בשרלוטנבורג, בנו של הבקטריולוג וילהלם הנברג. סיים את לימודי הרפואה בברלין בשנת 1935 וקיבל תואר דוקטורט באותה שנה. עם זאת, בשל סבא רבא- רבא מצד אביו היה יהודי, נמנעה ממנו קבלת רישיון רפואי, בהתאם לחוקי נירנברג. הנברג מחה בפני משרד הפנים בברלין על החלטה זו. לאחר התערבות פרופסורים בכירים שפעלו עבורו הוא קיבל את רישיונו בשנת 1936. עם זאת, הוא לא קיבל עבודה במכון "Kiel Hygiene" ובמשרד הבריאות הגרמני, כי נחשב לבעל זיקה יהודית.
לאחר הקושי הראשוני במציאת עבודה הועסק בחברת התרופות "שרינג AG", חברה שהעסיקה מדענים ממוצא יהודי אשר הופלו במקומות אחרים. הוא מונה למנהל המחלקה לבקטריולוגיה בחברה, וניהל את פעולת החברה בברלין.
בשנת 1956 התמנה לפרופסור מן החוץ באוניברסיטה החופשית של ברלין. בין השנים 1952 - 1969 היה נשיא מכון רוברט קוך, ומ־1969 עד 1974, הוא היה נשיא הסוכנות הפדרלית לבריאות בגרמניה. במשך מספר שנים הוא היה יושב ראש הוועדה שמעניקה פרס אהרונסון, עד שבשנת 1969 פעל להעברת החלטה על הענקת הפרס לעיריית ברלין.
עוזרו וולפגנג ווטסטראט נחטף על ידי הסובייטים ב -1952 ונרצח על ידי המשטר הסובייטי במוסקבה.
תה לובי
תה הבוטנים נחשב כמעדן והמתכון להכנתו מופיע באתרים ובסרטוני הדרכה רבים. על מרכזיותו של התה הזה במסורת יהודי טריפולי נכתב למשל : ״התה הזה מחזיר לי ילדות. התה הזה מזכיר את היקרים את החסרים. עם התה הזה הננה שלי ליכדה את כל המשפחה, גדולים וקטנים, כולם חיכו לתה עם בוטנים אחרי הארוחה הדשנה״.
מאיר ברבי
רבי מאיר ברבי (ה'תפ"ה, 1725 - ה' באב ה'תקמ"ט, 28 ביולי 1789) היה רב וראש ישיבה אשכנזי, אב"ד פרשבורג במשך עשרים ושש שנים.