cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לינוס פאולינג
רפואה מולקולרית ומחקר רפואי
פאולינג ביטל את מסקנותיהם של המחקרים הללו וטען שהם בגדר "סילוף מכוון", ומתח ביקורת על כך שהשימוש בוויטמין C במחקרים אלה היה דרך הפה ולא דרך הווריד (כפי שנעשה בעשרת הימים הראשונים של המחקר המקורי של פאולינג). פאולינג גם הצביע על כך שבמחקרים של מאיו קליניק נטלה גם קבוצת הביקורת ויטמין C במהלך הניסוי, ועל כך שמשך הטיפול בוויטמין C היה קצר; פאולינג דגל במינון גבוה של ויטמין C למשך כל חייו של חולה הסרטן, אבל החציון של משך הטיפול בוויטמין C בניסוי השני של מאיו קליניק היה 2.5 חודשים. פאולינג וקמרון ניהלו ויכוח ציבורי ארוך ומר על התוצאות עם מורטל (המחבר הראשי של מחקרי מאיו קליניק), ובמהלכו האשימו שני הצדדים זה את זה בהתנהגות בלתי הולמת ובאוזלת יד מדעית. בסופו של דבר שמו הממצאים השליליים של מחקרי מאיו קליניק קץ לעניין הציבורי בוויטמין C כשיטת טיפול בסרטן. למרות זאת המשיך פאולינג להטיף למען טיפול בסרטן ובהצטננות באמצעות וויטמין C, ועבד עם המכונים למיצוי הפוטנציאל האנושי למען שימוש בוויטמין C לטיפול בילדים עם פגיעה מוחית. מאוחר יותר הוא עבד עם הרופא הקנדי אברם הופר על משטר תזונה הכולל מינון גבוה של ויטמין C כטיפול משלים לסרטן.
בשנת 1973 ייסד פאולינג ביחד עם ארתור ב. רובינסון ועמית נוסף את המכון לרפואה אורתומולקולרית במנלו פארק, קליפורניה. ששמו הוחלף עד מהרה להיות 'מכון ליינוס פאולינג למדע ורפואה'. פאולינג ניהל מחקר על ויטמין C, אבל גם המשיך בעבודתו התאורטית בכימיה ובפיזיקה עד מותו. בשנותיו האחרונות, הוא התחיל להתעניין במיוחד בתפקידו האפשרי של הוויטמין C במניעת טרשת עורקים ופרסם שלושה דוחות מקרה על השימוש בליזין ובוויטמין C להקלה על תעוקת לב. בשנת 1996, עבר מכון ליינוס פאולינג מפאלו אלטו, קליפורניה, לקורווליס, אורגון, וצורף לאוניברסיטת המדינה של אורגון, והוא עדיין ממשיך לעסוק במחקר על מיקרונוטריאנטים, פיטוכימיקלים (כימיקלים מן הצומח) ומרכיבי תזונה נוספים למניעה ולטיפול במחלות. מספר חוקרים שעבדו במכון ליינוס פאולינג בפאלו אלטו, הקימו את המכון למחקר המידע הגנטי.
טבעו של הקשר הכימי
לקראת סוף שנות ה-20 החל פאולינג לפרסם מאמרים על טבעו של הקשר הכימי, וב-1939 הוציא לאור את ספר הלימוד המפורסם שלו בנושא זה. הוא מבוסס בעיקר על עבודתו שזיכתה אותו בשנת 1954 בפרס נובל לכימיה "על מחקרו בעניין טבעו של הקשר הכימי ועל יישומו להבהרת המבנה של חומרים מורכבים". פאולינג סיכם את מחקרו על הקשר הכימי בספר 'טבעו של הקשר הכימי' – אחד הספרים המשפיעים ביותר בכימיה בכל הזמנים. בשלושים השנים שחלפו מאז 1939, כשהמהדורה הראשונה שלו יצאה לאור, צוטט ספר זה יותר מ-16,000 פעמים. אפילו היום, יותר מחצי מאה לאחר הפרסום הראשון, עדיין מצטטים מאמרים מדעיים מודרניים רבים בכתבי עת חשובים את העבודה הזאת.
מתוך חלק ממחקרו על טבעו של הקשר הכימי פיתח פאולינג את המושג הכלאה אורביטלית. בעוד אנחנו רגילים לתאר את האלקטרונים באטום באמצעות אורביטלים מסוג s, p וכו', מתברר כי לתיאור הקשרים בתוך מולקולות, עדיף לבנות פונקציות המשלבות חלק מהמאפיינים של כל אורביטל. כך, אורביטל 2s אחד ושלושה אורביטלי 2p באטום פחמן יכולים להשתלב וליצור ארבעה אורביטלים שקולים (הנקראים אורביטלים היברידיים sp3), המתאימים לתיאור תרכובות פחמן כגון מתאן, או שאורביטל 2s אחד ושניים מהאורביטלים 2p יכולים להשתלב (כשהאורביטל 2p הנוסף נשאר מחוץ להכלאה), וליצור שלושה אורביטלים שקולים (הנקראים אורביטלים היברידיים sp2), המתאימים לתיאור אלקנים כגון אתן, ויש שיטות הכלאה נוספות, לסוגים אחרים של מולקולות.
הנושא השלישי שפאולינג חקר ב'טבעו של הקשר הכימי' היה המבנה של הפחמימנים הארומטיים, ובמיוחד אב-הטיפוס, בנזן. הכימאי הגרמני פרידריך אוגוסט קקולה הציע את המודל הטוב ביותר למבנה הבנזן. במודל זה יש שרשרת של קשרים כפולים וקשרים יחידים לסירוגין, והם "מחליפים" אלה את אלה במהירות. פאולינג הראה מודל מתאים המבוסס על מכניקת הקוונטים, של מבנה ביניים ששילב את שני סוגי הקשרים. במקום לדבר על התחלפויות מהירות של קשר יחיד בקשר זוגי ובחזרה, הוא דיבר על סופרפוזיציה שלהם. לתופעה זו ניתן בשלב מאוחר יותר השם רזוננס כימי. במידה מסוימת, תופעה זו דומה להכלאה האורביטלית, שתוארה קודם, כי גם כאן משלבים מספר מבנים אלקטרוניים כדי לקבל תוצאת ביניים.
מבנה גרעין האטום
ב-16 בספטמבר 1952 כתב פאולינג כך במחברת מחקר חדשה: "החלטתי לתקוף את בעיית המבנה של הגרעין". ב-15 באוקטובר 1965 פרסם פאולינג את מודל הספירון (spheron) הצפוף שלו לגרעין האטום בשני כתבי עת מכובדים – Science ו-PNAS. במשך שלושה עשורים כמעט, עד מותו בשנת 1994, פרסם פאולינג מאמרים רבים על מודל הספירון.
הרעיון הבסיסי העומד מאחורי מודל הספירון (spheron) של פאולינג הוא שניתן לראות את הגרעין כאוסף "אשכולות של גרעינים". אשכולות הגרעינים הבסיסיים כוללים את הדאוטרון [np], ההליון [pnp] והטריטון [npn]. גרעין זוגי-זוגי מתואר כמורכב מאשכולות של חלקיקי אלפא, כפי שמתוארים פעמים רבות גרעינים קלים. פאולינג ניסה לגזור את מבנה הקליפה של הגרעין מתוך שיקולים גאומטריים טהורים הקשורים בפאונים משוכללים במקום להתחיל ממודל חלקיקים עצמאי כמו במודל הקליפות הרגיל. בראיון שנתן בשנת 1990, אמר פאולינג על המודל שלו: "לאחרונה, אני מנסה לקבוע את פרטי המבנה של גרעין האטום על ידי ניתוח של תנודות כיפוף במצב היסוד ובמצב מעורר, כפי שהן נצפות בניסויים. מקריאת הספרות בפיזיקה ומקריאת Physical Review Letters וכתבי עת אחרים, אני יודע שפיזיקאים רבים מתעניינים בגרעין האטום, אבל אף אחד מהם, עד כמה שהצלחתי לגלות, אינו תוקף את הבעיה כמוני. אז אני פשוט ממשיך לעבוד בקצב שלי, ומחשב חישובים..."
מורשתו
פאולינג מת מסרטן הערמונית ב-19 באוגוסט 1994 בביתו בביג סור שבקליפורניה. בן 93 היה במותו.
מצבה לזכרו הוצבה בבית הקברות בלייק אוסוויגו שבאורגון,
ובשנת 2005 העבירה לשם המשפחה את אפרם של פאולינג ושל רעייתו.
פאולינג נכלל ברשימת עשרים המדענים הגדולים בכל הזמנים של המגזין New Scientist, ורק הוא ואלברט איינשטיין, ייצגו בה את המאה העשרים. פאולינג יוצא דופן במגוון תחומי העניין שלו: מכניקת הקוונטים, כימיה אי-אורגנית, כימיה אורגנית, מבנה החלבון, ביולוגיה מולקולרית ורפואה. בכל התחומים הללו, ובמיוחד על הגבולות שביניהם, הוא תרם תרומות מכריעות. מחקריו על הקשר הכימי מציינים את תחילתה של הכימיה הקוונטית המודרנית, ורבים מהרעיונות שתרם, כמו הכלאה אורביטלית ואלקטרושליליות, נכנסו לספרי לימוד הכימיה הסטנדרטיים. גישת הקשר הערכי שלו לא הצליחה להסביר כמותית כמה ממאפייני המולקולות, כמו טבעו הפאראמגנטי של החמצן וצבעם של תצמידים אורגנומתכתיים, והיא נדחקה בידי תאוריית האורביטלים המולקולריים (Molecular Orbital Theory) של רוברט מאליקן. אך תאוריית הקשר הערכי עדיין קיימת בצורתה המודרנית, ועדיין מתחרה על תיאור תופעות כימיות מול תאוריית האורביטלים המולקולריים ומול תורת פונקציונל הצפיפות (Density Functional Theory, DFT). תגלית סלילי האלפא ומשטחי הבטא שלו היא יסוד מוסד בחקר מבנה החלבון. עבודתו של פאולינג בתחום מבנה הגביש תרמה תרומה משמעותית לניבוי ולהבנה של המבנה של תרכובות ומינרלים מורכבים. עם זאת, נודע פאולינג בביקורתו החריפה על התאוריה של פרופסור דן שכטמן בדבר גבישים קוואזי-מחזוריים. הוא טען כי בדק את תוצאותיו של שכטמן ומקורן בטעות במדידת זוויות וטבע את העלבון: "אין קוואזי-גבישים, אבל יש קוואזי-מדענים". ביקורתו של פאולינג בעניין זה הייתה מוטעית - גילויו של שכטמן התברר כנכון, ואף זיכה אותו בפרס נובל לכימיה לשנת 2011.
על שמו של פאולינג נקראו רחובות וכבישים, אולם ליינוס ואווה פאולינג באוניברסיטת SUA באליסו ווייחו בקליפורניה, חטיבת ביניים בקורווליס באורגון, ושדה תעופה קטן בקונדון באורגון, שבה גדל פאולינג. כמו כן, נושא מכון ליינוס פאולינג את שמו, וכך גם אגף בספרייה באוניברסיטת המדינה של אורגון, ואולם הרצאות שפאולינג בילה בו זמן רב, בפקולטה לכימיה בקלטק. ב -6 במרץ 2008 הנפיק שירות הדואר של ארצות הברית בול דואר לכבוד פאולינג.
האסטרואיד 4674 Pauling שהתגלה ב-2 במאי 1989 על ידי אלינור הלין נקרא על שמו, לכבוד יום הולדתו ה-90.
ספרו בעברית
לינוס פאולינג, כימיה כללית, שני כרכים, תרגם לעברית: יצחק קלוגאי, הוצאת יחדיו, תל אביב, כרך א' 1965, כרך ב' 1966
המפלגה הקובנית המהפכנית האותנטית
המפלגה הקובנית המהפכנית האותנטית (במקור: Partido Revolucionario Cubano – Autentico) היא מפלגה קובנית שהוקמה לאחר המהפכה הראשונה בקובה, ודגלה במהפכה נוספת בטענה שתוצאות המהפכה הקודמת אינן חיוביות.
דף נתונים
דף נתונים (ולעיתים גם: גיליון נתונים, או מפרט) הוא מסמך המציג מוצר מסוים ואת נתוני המוצר, לרוב בצורה מדויקת או מספרית. בדרך כלל דף הנתונים של מוצר מסופק על ידי היצרן, ובמידת הצורך מתורגם על ידי היבואן.
מבנה
דף נתונים מתחיל בהקדמה קצרה אודות המוצר ויתרונותיו, המחשה ויזואלית של המוצר באמצעות צילום, תרשים, או סימון מוסכם, בהתאם למקובל בתחום המקצועי שאליו משתייך המוצר המתואר. לעיתים כולל דף הנתונים גם דוגמה פשוטה לשימוש במוצר, בין אם בתרשים או קוד מקור (בהתאם לסוג המוצר). בהתאם למטרה הספציפית, דף נתונים יכול לציין פרמטרים המתארים את המוצר, את עמידתו בתקנים, וערכים מספריים חשובים. כל ערך מספרי יכול להיות ערך ממוצע, ערך טיפוסי, טווח ערכים, טווח שגיאה וחריגה, ערך נומינלי ועוד. סוג ומקור הנתונים בדרך כלל מצוין גם הוא בדפי נתונים.
שימושים
השימוש העיקרי בדף נתונים של מוצר הוא על מנת לבחון האם מוצר זה מתאים ליעודו, ומה משתמע מהשימוש בו. כאשר למוצר מסוים קיימים מספר דגמים, דף הנתונים מפרט את ההבדלים בין הדגמים ומאפשר את בחירת הדגם המתאים.
בנוסף, דפי נתונים של מוצרים דומים או מקבילים מאפשר להשוות בין המוצרים לשם בחירה באיזה מהם להשתמש.
חלומות ושערים
חלומות ושערים (בגרמנית: Der ganz große Traum, מילולית: "החלום הגדול") הוא סרט דרמה גרמני משנת 2011, המספר את סיפורו של קונרד קוך, מי שהביא את משחק הכדורגל לראשונה לגרמניה ב. הסרט בוים על ידי סבסטיאן גרובלר.
עלילה
קונרד קוך הוא מורה גרמני לאנגלית שחזר לארצו לאחר שהות באי הבריטי, והתקשה להתמודד עם הנוקשות והשמרנות בהם נתקל בכל עבר. כאשר דרכי הלימוד הרגילות של בית ספרו לא עבדו, קוך החליט לנקוט בשיטה חינוכית שונה והעביר את השיעור לאולם הספורט. שם הוא תרגל עם הנערים בעזרת משחק חדש ולא מוכר - כדורגל. היענותם של התלמידים להשתוללות הבלתי צפויה עם הכדור הייתה נלהבת במיוחד ובהתאם גם רמת האנגלית שלהם עלתה, אך דווקא שאר צוות המורים התקוממו וביקשו לשים קץ למשחק הברברי. שלוש אליפויות עולם ואין ספור ניצחונות של בענף מעידים על אי הצלחתם.
מוזיקה מינימליסטית
מוזיקה מינימליסטית היא מוזיקה המבוססת על תבניות קצרות החוזרות על עצמן לאורך זמן עם שינויים קלים, תוך מיצוי מקסימלי של החומר התמטי המינימלי. היא צמחה בשנות השישים בעיר ניו יורק בעיקר. במידת מה היא חזרה אל הטונאליות שרוב המלחינים המודרניים נטשו בתחילת המאה העשרים. מוזיקה מינימליסטית היא מגמת המשך של סגנונם של יוצרים אמריקאים כגון מורטון פלדמן וג'ון קייג', אך גם יש בה השפעות חזקות מאוד של הביבופ והקול ג'אז, ומוזיקה מימי הביניים.
מוזיקה מינימליסטית ותרבות פופולרית
המוזיקה המינימליסטית חדרה לתרבות הפופולרית, ובעיקר לסצנת הרוק הניו יורקית. היא השפיעה על מפיקים ואמנים כבריאן אינו ודייוויד בואי. אחת הלהקות שההשפעה של המוזיקה המינמליסטית ברורה אצלן ביותר היא הוולווט אנדרגראונד, ג'ון קייל היה נגן הוויולה בכמה יצירות של פיליפ גלאס, וגם לאנגוס מקליז, המתופף הראשון של ההרכב היה עבר במוזיקה מינימליסטית.
Mama (שיר של ספייס גירלז)
"Mama" (בעברית: "אמא") הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים וירג'ין רקורדס, כרצועה השישית של אלבום הבכורה שלהם, Spice. את מילות השיר חיברו בנות הלהקה לצד מאט רו וריצ'רד סטנרד, שגם הפיקו את השיר. "Mama" היא בלדת פופ המתלווה לצלילי קלידים, גיטרה, צ'לו וכינור. השיר מתאר את היחסים המורכבים בין אם לבתה, תוך שמדגיש את קשייהם.
"Mama" והשיר "Who Do You Think You Are" יצאו לאור באותו היום כסינגל איי סייד כפול. הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי "", והציג את חברות הלהקה כילדות. בדומה לשלושת הסינגלים הקודמים של הלהקה, זכה "Mama" להצלחה בינלאומית, חרף הביקורות המעורבות שקיבל. "Mama" יצא לאור כסינגל הרביעי של Spice. השיר ניצב בפסגת מצעד הסינגלים הבריטי, והפך את הספייס גירלז ללהקה היחידה שארבעת שיריה הראשונים הגיעו למקום הראשון במצעד. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של 786,000 עותקים במדינה. השיר הגיע לעשירייה הפותחת ברוב מצעד המוזיקה בעולם, דוגמת אירופה הוט 100 ומצעד הסינגלים בניו זילנד.
כתיבה והפקה
"Mama" נכתב על ידי חברות הלהקה, לצד סטנרד ורו, שגם כתבו והפיקו את שיריה הקודמים, "Wannabe" ו-"". בריאיון אודות תהליך כתיבת השיר, חשף רו כי את הרעיון לשיר הגתה חברת הלהקה מלאני בראון. כל אחת מחברות הלהקה כתבו פסוקית אחת מן השיר, ואילו את הפזמון, כתבו יחדיו. את השיר הקליטו רו וסטנרד באולפן ההקלטות שלהם בלונדון. הפזמון מתלווה לצלילי פסנתר וגיטרה.
"Mama" הוא בלדת פופ. הוא נכתב בסולם לה♭, במהירות מהירה של 100 פעימות לדקה. הוא נפתח בתחילית אינסטרומנטלית ברצף האקורדים. רצף זה משמש כבסיס חטיבת הקול הקבועה של השיר. בנטון ובראון שרות את שני הבתים הראשונים בהתאמה, ובעדן מצטרפות חברות הלהקה הנוספות לשירת הפזמון. לאחר הפזמון מושמע קטע מקהלה משל מארק בסוויק, המשלים את חלקו האחרון של השיר.
הצלחה מסחרית
"Mama" יצא לאור יחד עם "Who Do You Think You Are" כסיגל דו-מסלולי, ב-3 במרץ 1997. לאחר שנמכר בכ-248,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. הוא נשאר במיקום זהה שלושה שבועות רצופים. עד שנת 2019 נמכר השיר בכ-786,000 עותקים ברחבי הממלכה המאוחדת בלבד. על מכירות אלו הוענק לו תואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי. "Mama" זכה להצלחה מסחרית גם באירופה כולה; הוא הגיע למקום השלישי באירופה הוט 100, ולמקום הראשון במצעד הסינגלים האירי. השיר נכנס לעשירייה הפותחת מצעדי המוזיקה בבלגיה (הן בפלנדריה והן בוולוניה), גרמניה, הולנד, שוודיה ושווייץ. עם יציאתו באוסטרליה הגיע "Mama" למקום ה-31 במצעד הסינגלים האוסטרלי. לאחר תשעה שבועות, עלה למקום הראשון. בניו זילנד הגיע בשיאו למקום השישי במצעד הלאומי.
וידאו קליפ
את הקליפ ל-"Mama" ביים צוות הפקה מטעם חברת. הוא צולם בסמוך לביתן המשותף, באולפני באלינג שבלונדון. לקליפ שתי גרסאות שונות; הקליפ המקורי הציג את קהל המחזמר "ספייס גירלז", בעת הופעות הפתיחה. ג'רי האליוול ואמה בנטון נכנסות על הבמה בקבריולה, ואילו ויקטוריה בקהאם ומל בי חורשות את דרכן בדלתות מסתוריות. מל סי מחליקה לבמה במורד חבל. בגרסה השנייה, יושבות חברות הלהקה במעגל, שבמרכזו מצגת שקופיות נוסטלגית, המציגה את תקופות שונות בחייהן. לאורכו, מוצגות חברות הספייס גירלז כילדות, שמשחקות, שרות ורוקדות.
אוקלידס (ארכון)
אֶוּקְלֵידֶס (ביוונית Εὐκλείδης) היה ארכון אפונימוס של הפוליס אתונה בשנת 403 – 402 לפנה"ס, השנה בה הופל שלטון שלושים הטיראנים ושוקם המשטר הדמוקרטי בעיר. בתקופת כהונתו אימצו האתונאים רשמית את האלפבית האיוני, שהחליף את האלפבית האטי.
המרכז הנשיאותי ע"ש ג'ורג' ווקר בוש
המרכז הנשיאותי ע"ש ג'ורג' ווקר בוש (באנגלית: George W. Bush Presidential Center) הוא מתחם הכולל את הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים של נשיא ארצות הברית ה-43, ג'ורג' ווקר בוש. מלבד ספרייה נשיאותית ומוזיאון, המקום כולל גם מכון למדיניות על שם בוש, ואת משרדי ההנהלה של קרן בוש.
בניית המרכז החלה בשנת 2010 והסתיימה לאחר כשלוש שנים, אז המקום נפתח לציבור. המרכז משתרע על פני כעשרים אלף מטרים רבועים בתחומי הקמפוס של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (SMU), בסמוך לדאלאס, טקסס. המרכז הוקם ונבנה במימון קרן ג'ורג' ווקר בוש.
היסטוריה
כאשר ג'ורג' ווקר בוש התמנה לנשיא, היה ברור לכל כי יבחר למקם את מרכזו הנשיאותי במדינת טקסס, מדינת הבית שלו ועיקר משפחתו. כבר באותה התקופה פקידים באוניברסיטה ביילור בוייקו, החלו לעבוד על גיבוש הצעה לספרייה נשיאותית עבור בוש. הם האמינו שקרבתם לחווה הפרטית של בוש בקרופורד ולאוסטין בירת טקסס, תקנה להם סיכויים טובים לזכות באירוח הפרויקט. זמן לא רב לאחר מכן, גם פקידים באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית בדאלאס החלו מנסחים הצעה דומה. לאחר שבמהלך שנותיו הראשונות של בוש בבית הלבן הוא סירב לעסוק בנושא, בשלהי שנת 2005 הציע הבית הלבן לשישה מוסדות להשכלה גבוהה ועיר אחת להגיש הצעות. ששת המוסדות היו אוניברסיטת ביילור, האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, אוניברסיטת המדינה של טקסס באוסטין, אוניברסיטת טקסס טק בלאבק, אוניברסיטת דאלאס ומידלנד קולג' במידלנד, והעיר הייתה ארלינגטון בטקסס. בחודשים הבאים הסירו מוסדות הלימוד אוניברסיטת טקסס טק ומידלנד קולג' וכן העיר ארלינגטון את הצעותיהם. ב-20 בדצמבר 2006 נבחרה הצעתה של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, ולמרות קולות ביקורת מסוימים של גורמים באוניברסיטה שקראו לסגת מההחלטה, לבסוף נחתם בפברואר 2008 הסכם סופי בנושא.
בינואר 2009, עם סיום תפקידו של ג'ורג' ווקר בוש בבית הלבן, הודיעה קרן בוש כי היא גייסה את הסכום הנדרש לצורך הקמת הפרויקט - 300 מיליון דולר. לצורך תכנון הפרויקט נשכר משרד האדריכלות Robert A. M. Stern, בראשות דיקן בית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת ייל, האוניברסיטה שבה למד בוש בצעירותו. אבן הפינה הונחה ב-16 בנובמבר 2010, ועבודות הבנייה הסתיימו בראשית 2013. ב-25 באפריל באותה שנה, נחנך המרכז הנשיאותי בטקס בנוכחותם של כל נשיאי ארצות הברית החיים: הנשיא המכהן ברק אובמה והנשיאים לשעבר ביל קלינטון, ג'ורג' הרברט ווקר בוש וג'ימי קרטר.
הספרייה הנשיאותית
הספרייה הנשיאותית במרכז הנשיאותי משתרעת על פני 19,200 מטרים רבועים, דבר המציב אותה במקום השני בגודלה ביחס לשאר הספריות הנשיאותיות בארצות הברית, לאחר הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן. הספרייה כוללת רשומות מהארכיון הלאומי של ארצות הברית הקשורות לג'ורג' ווקר בוש, לרבות מאגרי מידע טקסטואליים ואלקטרוניים. בין השאר אפשר למצוא בה חומר של מעל 70 מיליון עמודי טקסט, 80 טרה-ביתים של חומר אלקטרוני ו-4 מיליון תמונות.
מכון בוש
לפי כוונותיו הרשמיות, המכון פועל "לקדם את החירות בעולם ולהרחיב את ההזדמנויות לאנשים בארצות הברית וברחבי העולם". המכון מגדיר בהתאם לכך שישה יעדים אותם הוא רוצה לקדם:
ראש המכון הוא ג'יימס גלקסמן, אשר בתקופת כהונתו של ג'ורג' ווקר בוש כנשיא כיהן כתת-מזכירת המדינה.
STS-100
STS-100, הייתה משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית ולהתקין זרוע רובוטי קנדארם2.
המשימה
משימה STS-100 הייתה המשימה התשיעית לתחנת החלל הבינלאומית. המעבורת שוגרה ממרכז החלל קנדי ב-19 באפריל 2001 וב-21 באפריל היא התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית. באותה עת בתחנת החלל כבר פעלה משלחת קבועה מס' 2. על המעבורת הותקן מודול לוגיסטי Raffaello עם מצרכים שונים לצוות של תחנת החלל.
במקביל לפעילויות אלו בוצע פירוק ציוד ממודול לוגיסטי והעברתו לתחנת החלל. במקומם למודול זה הועברו ציודים ומסמכים שונים שניתן להחזיר לכדור הארץ.
לאחר השלמת העברת ציוד מודול לוגיסטי Raffaello הוחזר לתא המטען של המעבורת. מעבורת התנתקה מתחנת החלל ב-29 באפריל ונחתה במסלול נחיתה מס' 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-1 במאי.
משלחת מס' 2 של תחנת החלל המשיכה בעבודה שנמשכה עד ל-22 באוגוסט 2001.
מרטין ביין
מרטין אדוארד ביין (באנגלית: Martin Edward Bain; נולד ב-1968) הוא מנהל ספורט סקוטי.
ב-2011 בעקבות חובות קבוצת ריינג'רס החליט הבעלים למכור את הקבוצה, ביין התנגד למהלך והנהיג את ההתנגדות בקרב שאר בעלי המניות במועדון. הוא הושעה מתפקידו כמנכ"ל על ידי הבעלים החדשים. ביוני אותה שנה הוא התפטר מתפקידו תוך כדי שהוא מגיש תביעה נגד הקבוצה. לבסוף חזר בו מן התביעה, לטובתה של הקבוצה לטענתו.
בספטמבר 2014 מונה על ידי מיטשל גולדהאר למנכ"ל מכבי תל אביב. בסוף עונת 2015/16 סיים ביין את תפקידו כמנכ"ל מכבי ועבר לתפקיד מנכ"ל סנדרלנד.
מדליות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
באולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין בין ה-8 באוגוסט 2008 ו-24 באוגוסט 2008, השתתפו 11,028 ספורטאים ב-302 תחרויות ב-28 ענפי ספורט.
מדינות שזכו לראשונה במדליה
5 מדינות זכו במשחקים במדליות ראשונות בתולדותיהן: כמו כן, זכתה לראשונה סרביה במדליות כמדינה נפרדת, לאחר פרידתה ממונטנגרו. מונגוליה ופנמה זכו לראשונה במדליות זהב.
שינויים בחלוקת המדליות
ב-15 באוגוסט 2008 שלל הוועד האולימפי הבינלאומי מהצלף הצפון קוריאני קים ג'ונג סו את שתי המדליות שקיבל באולימפיאדה (מדליית ארד בירי באקדח אוויר ל-10 מטרים, ומדליית כסף בירי באקדח ל-50 מטרים) בשל שימוש בסמים. במקומו זכו במדליית הארד ג'ייסן טרנר מארצות הברית, ובמדליית הכסף טאן זונגליאנג מסין. כמו כן בשל הפסילה זכה ולדימיר איסאקוב מרוסיה במדליית הארד בירי ל-50 מטרים.
ב-16 באוגוסט 2008 נשללה מדליית הארד מהמתאבק השוודי ארה אבראהמיאן לאחר שזרק באכזבה את המדליה שקיבל בהיאבקות יוונית רומית במשקל 84 ק"ג. אבראהמיאן זרק את המדליה על רצפת האולם באכזבה על כך שלא זכה במדליית הזהב, מכיוון שסבר שהשיפוט בחצי הגמר לא היה הוגן כלפיו. הוועד האולימפי ראה בהתנהגות זו ביזוי של המשחקים ושל יתר האתלטים.
ב-22 באוגוסט 2008 שלל הוועדה אולימפי את מדליית הכסף בתחרות הקרב שבע מהאצנית לודמילה בלונסקה מאוקראינה בשל שימוש בסטרואידים. במקומה זכתה הייליס פאונטיין מארצות הברית במדליית הכסף, וטטיאנה צ'רנובה מרוסיה במדליית הארד.
בלארוס איבדה את מדליות הזהב והכסף בהן זכתה בתחרות יידוי הפטיש לאחר שספורטאיה כשלו בבדיקה למציאת חומרים אסורים. איטליה איבדה מדליית כסף בה זכתה בתחרות רכיבה קבוצתית על אופניים ונורווגיה מדליית ארד לאחר שסוסו של הרוכב טוני אנדרה האנסן נתפס עם חומרים אסורים.
טבלת המדליות
רק 86 מתוך 205 המשלחות זכו במדליות. שלש המדינות שזכו במירב מדליות הזהב באולימפיאדה היו סין (51), ארצות הברית (36) ורוסיה (23). סין הצליחה לטפס למקום הראשון, לאחר שבאולימפיאדות הקודמות הייתה במקום השני (2004), והשלישי (2000). ארצות הברית שבשלוש האולימפיאדות האחרונות זכתה במקום הראשון, איבדה את ההגמוניה שלה וירדה למקום השני. רוסיה שמרה על מקומה השלישי. למקום הרביעי הגיעה הממלכה המאוחדת עם 19 מדליות זהב, ולמקום החמישי גרמניה עם 16 מדליות זהב. לעומת זאת, במספר המדליות הכללי (וגם כסף וגם ארד), המשיכה להוביל ארצות הברית כשאחריה סין ורוסיה.
בסך הכל חולקו באולימפיאדה 958 מדליות, מתוכן 302 זהב, 303 כסף ו-353 ארד. שלש המדינות העליונות בטבלה זכו ב-282 מדליות כלליות, כ-30% מכלל המדליות שחולקו בסך הכל. עשר המדינות בתחילת הטבלה הביאו ביחד לאולימפיאדה 4,195 מתחרים (38% מכלל המשתתפים), וזכו ביחד ב-540 מדליות (58% מכלל המדליות). הודו זכתה במדליית זהב אישית ראשונה בתולדותיה, על ידי הקלע בינאב בינדרה, שסיים ראשון ברובה אוויר מ-10 מטר.
דטור (להקה)
באופן קונספטואלי, דטור היא להקת ההמשך של קבוצת ימתה. בורגודן עבד בעברו בימתה, וכתב עבורה את האלבום Plan B. גם חבריה לשעבר של דטור התחיל את דרכם בימתה. הפיצול נעשה במטרה להתרחק ממפיקי הלהקה הקודמת, שניסו לשנות את סגנונה המוזיקלי.
הסולנית הראשונה של ההרכב הייתה מאיה פוסאבץ, שחיברה גם את הלהיטים "Daleko", "Mjesen" ו-"Posavec". היא עזבה אותה בשנת 2012 לאחר שש שנים, ואת מקומה תפסה אינס טריצ'קוביץ'. עם זאת, לאחר שנה בתפקיד החליטה טריצ'קוביץ' לפרוש, ופוסאבץ שבה ללהקה עד 2016.
ב-9 בדצמבר 2022 נחשף כי דטור עתידה להשתתף בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2023 עם השיר "Master Blaster". היא הגיעה למקום השלישי עם 114 נקודות.
לוגיקה מתמטית
לוגיקה מתמטית הוא תחום במתמטיקה, העוסק במערכות פורמליות ובדרך בה הן מגלמות מושגים אינטואיטיביים, כגון הוכחה או חישוביות. התחום הוא אחד מקבוצה של תחומים המכונים יסודות המתמטיקה משום שהם עוסקים בבסיס הפורמלי של המתמטיקה כולה. לוגיקה מתמטית עוסקת באותם חלקים של הלוגיקה שניתן ליצור להם מודל מתמטי. בעבר נקרא התחום גם בשמות לוגיקה סימבולית (בשל עיסוקו בטענות המיוצגות בידי סמלים) או מטה-מתמטיקה. השם השני מתייחס כיום רק לתורת ההוכחות, אחד התחומים בלוגיקה מתמטית.
על מנת לנתח טענות, הלוגיקה המתמטית דורשת שאלו יעברו הצרנה: תרגום הטענות בשפה המדוברת (או בשפה המתמטית) לטענות בתחשיב ריגורוזי וחד משמעי. שני התחשיבים הלוגיים הנפוצים הם "תחשיב הפסוקים" הבסיסי, המביע את הקשרים בין ערכי האמת של טענות פשוטות ומורכבות, ו"תחשיב הפרדיקטים" המתקדם, המאפשר לטפל במבנה הפנימי של טענות ובקשר שהן מביעות בין אובייקטים לבין המושגים (פרדיקטים) החלים עליהם.
הוכחת טענות בלוגיקה מתמטית היא תהליך שבו מתחילים מאוסף של הנחות יסוד ומסיקים מהן סדרה של מסקנות עד שמגיעים לטענה המבוקשת. הסקת המסקנות מתבססת על אוסף כללי יסוד שאי אפשר להוכיח את נכונותם. כלל יסוד כזה מכונה אקסיומה. הלוגיקה המתמטית מנתחת את הקשרים בין הטענות המוצרנות לפי האקסיומות וכללי היסק של המערכת. ניתוח זה של הוכחות (טיעונים המורכבים ממספר טענות) הוא לא יותר מאשר טיפול פורמלי במחרוזות וניתן לביצוע במלואו, ללא מעורבות אדם, על ידי מחשב. מכיוון שטענות מורכבות שמוצרנות במלואן הן בלתי קריאות בפועל למרבית בני האדם (כולל מתמטיקאים), ישנן הוכחות שרק מחשבים יכולים לבצע בפועל. ואולם, מאותה סיבה, הוכחת משפטים מתמטיים רבים עדיין נעשית על ידי מתמטיקאים בשפה שהיא שילוב בין השפה היום-יומית לנוסחאות מתמטיות והצרנה לוגית חלקית.
הלוגיקה המתמטית מסתעפת לענפים שונים, שכל אחד מהם מתרכז בהיבט אחר של מושגי היסוד: תורת הקבוצות, תורת המודלים, תורת הרקורסיה ותורת ההוכחות.
הנעה
מוטיבציה פנימית מתייחסת להשקעת מאמץ וזמן בפעילות לשמה בהיעדר תגמול או לחץ חיצוני, בעוד מוטיבציה חיצונית מתייחסת לעיסוק בפעילות מסוימת כאמצעי להשיג מטרה אחרת. חקר ההנעה חשוב במיוחד במחקרים במדעי החברה, בניהול (הנעה לעבודה), בחקר תהליך הלמידה ובפסיכולוגיה של הספורט.
מאפיינים
באופן כללי, המוטיבציה של האדם להגיע להישגים מותנה בשני גורמים הפועלים בו זמנית: הראשון – הערכת האדם את סיכוייו להצליח, והשני – מידת החשיבות של ההצלחה בעיניו. המידה בה האדם מעריך את סיכויי הצלחתו מושפעת רבות מהערכתו העצמית, אשר התגבשה לאור ניסיון העבר שלו. אדם אשר אינו מאמין שיש ביכולתו להצליח יימנע מראש מלהשקיע את המאמצים הדרושים, מתוך תחושה של ייאוש. מקרים בהם ישנה פגיעה משמעותית במסוגלות העצמית עלולים להוביל למצב של חוסר אונים נרכש. עם זאת, גם במקרים בהם האדם ירגיש כי יש בכוחו לבצע את המשימה, הוא לא יטרח לעשות זאת אם ההצלחה אינה מצדיקה בעיניו את המאמצים הדרושים. בהתאם לכך, סטודנטים חסרי מוטיבציה שאינם מרגישים שליטה על תהליך הלמידה שלהם נוטים יותר לדחיינות. זאת להבדיל מסטודנטים המפיקים הנאה מתהליך הלמידה או שבחרו בו באופן יזום מתוך רצון לקידום עצמי. ישנם גם גורמים קוגניטיביים אשר משפיעים על ההנעה להתמודדות עם אתגרים. למשל, נטייה לנפילות קשב קצרות עלולה לגרום לפגיעה במוטיבציה להמשיך לבצע פעולה מסוימת, כמו גם ביכולת להפיק ממנה הנאה.
רמת ההנעה
רמת ההנעה יכולה להשפיע על התפקוד של האדם. רמות הנעה מתונות נוטות לשפר את התפקוד של האדם ברוב המטלות, לעומת זאת רמות הנעה נמוכות מאוד לא בהכרח יצליחו לעורר את האדם לפעולה, ורמות הנעה גבוהות מדי עלולות לעורר חששות שיפגעו בביצוע.
גורמי הנעה
מניעים יכולים להיות גורמים ביולוגיים, חברתיים ופסיכולוגיים, הדוחפים לביצועה של פעילות מסוימת, מרצון או שלא מרצון.
מניעים פיזיולוגיים
המניעים הפיזיולוגיים מבוססים על הצרכים הביולוגיים שגוף האדם דורש (למשל: רעב, צמא והימנעות מכאב). צרכים אלו הם מולדים ואינם נלמדים (למעט הימנעות מכאב צורך זה נבנה מגיל שנתיים לערך כהכרח המציאות בגיל קטן לשרוד כאבים ומתפרש בגיל יותר גדול על ידי התמכרויות ומגוון שכבות הגנה שהם הרסניות בגיל המתבגר). הפיקוח על הצרכים הפיזיולוגיים הוא פנימי (מתקיים בתוך הגוף), אך תוצאות מחקרים מצביעות על כך שלסביבה יש השפעה נוספת על צרכים אלו.
מניעים פסיכולוגיים
המניעים הפסיכולוגיים הם צרכים משניים הנרכשים במשך שנות החיים ואחראים לשוני הרב בהתנהגות האנושית. האדם יכול להתקיים ללא סיפוק הצרכים הפסיכולוגיים (הצורך ביחס חיובי, אהבה, יופי, ביטחון, מימוש עצמי ועוד). קיימים שני צרכים בסיסיים: הצורך בקביעת נחישות עצמית והצורך בתחושת מסוגלות עצמית. סיפוק צרכים אלו יביא את האדם למעורבות ממשית, עצמאית ותחושת שייכות בפעילויות בהן יעסוק. אלה יגרמו לו לראות את המניעים להתנהגותו כנובעים מתוך עצמו ולא חיצוניים. במניעים אלו כלולים גם המניעים החברתיים של הפרט (לחץ חברתי). לרוב הם מהווים גורם חשוב ביותר בקבלת החלטות.
"אני" כמניע להצלחה
הנעה היא הכוח הדוחף אותנו אל המקום אותו אנו מייעדים לעצמנו כמטרה. תלמיד בעל דימוי עצמי חיובי מצפה להצלחה, ולכן הוא משקיע יותר. כתוצאה מכך – הוא מצליח. ההצלחה מחזקת את הדימוי העצמי החיובי. לעומת זאת, תחושת כישלון עלולה לייצר תסכול. זו, פוגעת בצורך לנסות פעם נוספת את הפעולה בה נכשלנו קודם. משמע – תחושת המוטיבציה, באופן אינסטינקטיבי, יורדת כאשר נכשלים בתחום שמאלצים אותנו כתלמידים ללמוד שוב. קיימים אצל ה"אני" צרכים חשובים, כמו: סקרנות, הצורך להִתחברוּת, תחושת הישגיות מידית ואף רגש החובה. אלה מניעים אישיים הדוחפים ללמידה ממשית, וכמו כן, מגשימים את הכוחות הטמונים ב"אני".
מניעים סביבתיים
מניעים סביבתיים מורכבים מהשפעת הסביבה וגורמי-חוץ על התנהגות האדם. חיזוק או עונש שיינתנו, יגרמו לחזרה על התנהגות מסוימת, להפסקתה או לירידת תדירותה של אותה התנהגות. לסביבת הלימוד של הילדים קיימת השפעה מכרעת על רמת המוטיבציה בלימודים. לכן, המקום בו מתקיימת מוטיבציה חיצונית היא בית הספר, בכלל והכיתה בפרט. הקיום המשמעותי וההמשכי של החינוך וההוראה תלוי בנכונות ההדדית של הלומדים והמלמדים. משמע – קיים ביניהם קשר של יחסי גומלין. ככל שהסביבה מוסיפה לעודד ולתמוך, יצליח הילד לממש ולהגשים את הכוחות הטמונים בו.
הנעה פנימית והנעה חיצונית
הנעה פנימית (אינטרינזית) – מתייחסת למניעים הקשורים באדם או בפעולה שבה הוא עוסק. לדוגמה, המשחק הוא דוגמה לפעולה מהנה בזכות עצמה, המעוררת מוטיבציה פנימית. גם מצב הזרימה מעורר מוטיבציה פנימית. הנעה פנימית נחשבת באופן כללי להנעה יציבה יותר. אז הנעה (מוטיבציה) פנימית, היא בעצם מוטיבציה לביצוע פעולה או עשייה ממניעים "טהורים", כלומר עשייה נקייה וללא אינטרס חיצוני.
הנעה חיצונית (אקסטרינזית) – מתייחסת למניעים הקשורים לגורמים סביבתיים שאינם תלויים באדם, או למניעים הקשורים לגורמים שאינם קשורים לפעולה, כמו הרצון לקבל תגמול או הרצון להימנע מעונש. שיטת המקל והגזר היא דוגמה לשימוש במניעים חיצוניים. שיטה זו מתבססת על מתן תמריצים חיוביים לאדם המבצע את הפעולה הרצויה (אשר מיוצגים על ידי הגזר), ושימוש בענישה אם לא יבוצע הדבר על ידו (המיוצגת על ידי המקל). שימוש במוטיבציה חיצונית כמו מתן פרס משפיעה לטווח קצר עד שהפרס כבר אינו משפיע על האדם ויוצרת למידה חסרת משמעות, למידה של שינון (בוכנר). לכן בני האדם יעדיפו להיות מונעים על ידי מוטיבציה חיצונית של פרס וימנעו מפעולות הגורמות לעונשים.
הנעה מעורבת – מתייחסת לשילוב בין הנעה פנימית להנעה חיצונית דוגמת אדם שעובד בעבודה שהיא גם תחביב שלו.
דחפים ביולוגיים
רשימת הצרכים הפסיכולוגיים של הנרי מורי – נכתבה על ידי הנרי מורי בשנת 1938, רשימת הצרכים היוותה עזר רב לפסיכולוגים הבאים ושמשה בסיס ליצירת כלי מדידה שונים, אך לא נתנה תשובה לשאלת ההנעה: כי הרשימה לא מקשרת התנהגות למניע ואי אפשר להסיק על ידה ממניע להתנהגות.
גישת האינסטינקט – פותחה לראשונה על ידי ויליאם מקדוגל ב-1908. מסבירה את האינסטינקט כנטייה פסיכו פיזיקלית מולדת, המאלצת את בעליה לפעול בדפוס קבוע, או לחוש דחף לפעולה כזאת בעת תפיסת אובייקט כלשהו. האינסטינקט דוחף את האדם לשמור על הומאוסטזיס על ידי סיפוק הגירוי, בעת הופעת הגירוי. מקדוגל הרכיב רשימה בת 18 אינסטינקטים בסיסיים שלדעתו הם שורש כל ההתנהגות. תורת האינסטינקטים עברה עליות ומורדות, חוקרים ואנתרופולוגים (ובהם מרגרט מיד) הוכיחו שהתנהגויות שנחשבו על ידי חוקרים מהעולם המערבי כאינסטינקטיביות לא קיימות בכל החברות, חוקרים אחרים הראו שחלק מהאינסטינקטים שציין מקדוגל הם נרכשים ולא מולדים ולכן התאוריה גוועה. אולם מושג האינסטינקט לא נעלם כליל מן הפסיכולוגיה.
אתולוגיה – תאוריה המנסה להבין התנהגות אנושית על סמך התנהגותם של בעלי חיים והסתגלותם לסביבתם. אתולוגים פיתחו אותה בשנות ה-40 וה-50, ובהמשך קונראד לורנץ דן בתופעת ההחתמה (1981). את הדיון באינסטינקט הרחיבו האתולוגים לדיון ב"דפוס פעילות קבוע" אוניברסלי ובלתי נלמד ו"סימני גירוי" (Releaser) שהתגובה להם נעשית בדפוס התנהגות קבוע.
ביהביוריזם – התאוריה הביהביוריסטית טוענת שאין צורך להשתמש במונחים פנימיים משוערים המתרחשים בתוך "התיבה השחורה", פרדריק סקינר מסביר את ההנעה על פי "חוק התוצאה" של אדוארד לי תורנדייק: כאשר התנהגות מסוימת מניבה תוצאות נעימות ייטה האורגניזם לחזור עליה בעתיד, ולהפך.
גישות כוללניות
עצמאות אוטונומית – גישה שהעלה גורדון אולפורט וטענה כי יש לבני האדם העדפות שאינו קשורות לדחף ביולוגי, אלא ההתנהגות עצמה היא המניע. למשל בחירת חברים, העדפת צבע או טעם, תחביבים. מדרג הצרכים של מאסלו – אברהם מאסלו הגיע למסקנה, מתוך מחקרים שערך, שכל אדם נולד עם צרכים מספר, המכוונים אותו לצמיחה, להתפתחות ולמימוש עצמי. מאסלו ערך מדרג צרכים: לתחתונים שבהם קרא "צורכי חסר" ולעליונים – "צורכי גדילה והגשמה עצמית". "צורכי החסר" הם הדוחקים ביותר: צרכים פיזיולוגיים, ביטחוניים, השתייכות והערכה. רק לאחר סיפוקם יתעניין האדם בצורכי הגדילה וההגשמה העצמית: קוגניטיביים, אסתטיים, הצורך בהגשמה עצמית. הסיבות לכך שתאוריה מוצגת בפירמידה הן: ראשית, יש צורך לספק את הצרכים הבסיסיים ורק אז להעלות בתאוריה כלפי מעלה, ושנית, מאסלו טען שרק חלק קטן מהאוכלוסייה מגיע למימוש עצמי (הדרגה הגבוהה והצרה ביותר בתאוריה) לעומת השלב הראשון (הבסיסי, החלק הרחב בתאוריה) שאותו משיגים רוב האנשים
תאוריית המצב האופטימלי או תאוריית העוררות האופטימלית – תיאוריה המדברת על כך שבני אדם מנסים לאזן בין העלאת מתח לבין הפגתו. במצב של שגרה ושעמום מעוניין האדם בהעלאת המתח ואילו במצבי מתח ישאף להורידו (עקומת ה-U ההפוך).
זיהוי ומדידה
לא קשה לקבוע קיומו של צורך פיזיולוגי מסוים: אפשר גם למדוד את עוצמת הצורך:
TAT – מוצגת לנבדק תמונה המתארת מצב מסוים, והוא צריך לפרש את הנעשה בה. בתיאורים מתגלים הבדלים בין הנבדקים, המעידים על אופי הנבדק.
APPS – שאלון המתבסס על "רשימת הצרכים של הנרי מורי", בו צריך הנבדק לבחור פריט מכל צמד פריטים. הסך הסופי מצביע על צרכים של הנבדק.
חינוך ולמידה
ניתן לראות את מטרת הלמידה כמציאת מנבאים מדויקים עבור אירועים בעלי משמעות מוטיבציונית. בהתאם לכך, המוטיבציה מייעלת את הלמידה ומניעה את האדם להתמיד בריכוז ובביצוע של פעולות בדרך להשגת המטרה. הנעה בתחום החינוך נבחנת על ידי השאלה האם התלמיד מוכן להשקיע זמן ומאמץ לצורך הבנת החומר או השגת ציון, גם במקרים בהם הוא נתקל בקשיים.
תפקיד המורה
המוטיבציה היא היבט מרכזי וחשוב בתחום החינוך שעל המורה לעודד ולטפח. למורה תפקיד משמעותי בהקניה ובפיתוח הנעה בסביבת הלימודים. לכן, חשוב להכשיר מורה שידע לארגן את פעילותו של התלמיד, באופן שהלמידה תהיה יותר מגרה ובעלת כוח משיכה רב יותר. על המורה להוות דמות בולטת, המטביעה את חותמה בכיתה. על המורה להפיל את המחיצות החברתיות, בהשפעתו יחזק את תחושת השייכות, הצורך להימצא בחברה והצורך בחוויה של "להיות ביחד". המורה נדרש להתמודד עם סוגיות פדגוגיות, לחדש ולהתחדש בתחום הידע שלו, ובכך להציג ידע זה בדרך שתהיה רלוונטית לתלמידיו. עליו לאסוף את כל המוטל על כתפיו בעולמו הפרטי עם המקצועי כאחד ולהוות דמות אמפתי המודעת לקשיים של כל תלמיד בכיתה ולהשתדל לתת להם מענה באופן רציף ועקבי. אם כך, בדרך זו התלמיד ילמד מפני שרוצה ללמוד ולא מפני שחייב.
לפי דסי וריאן, על מנת להעלות את המוטיבציה הפנימית אצל תלמידים יש להגביר את תחושת האוטונומיה שלהם. תלמידים שניתנת להם בחירה ופידבק חיובי שאינו תלוי בציון הם בעלי מוטיבציה גבוהה יותר, הערכה עצמית גבוהה יותר וכן תוצאות טובות יותר בלימודים. לתלמידים מוטיבציה אוטונומית גבוהה יותר כאשר המורים יוצרים סביבה שתומכת את הצרכים הפסיכולוגיים שלהם. על מנת לעשות זאת המורה צריך לספק אפשרויות בחירה בדברים מסוימים, להגביר את תחושת המסוגלות של התלמידים וכן להיות קשוב ולהעלות את תחושת השייכות של התלמידים לכיתתם. עם זאת, על המורה לספק גם מסגרת ברורה ולא מתירנית.
מקלן גם בחן את הקשר בין מורים לסטודנטים ובפרט, ואת סוג המשוב שהמורה ייתן לתלמיד. התוצאות של מקלן הראו ששבחים או ביקורת שהופנו כלפי התלמיד יצרו תחושה של "אינטליגנציה קבועה" בעוד שבחים וביקורת שהופנו כלפי המאמץ והאסטרטגיה בה השתמש התלמיד יצרו תחושה של "אינטליגנציה ניתנת לגיבוש".במילים אחרות, משוב לגבי מאמץ ואסטרטגיה משאיר את התלמידים בידיעה שיש מקום לצמיחה. זה חשוב מכיוון שכאשר תלמידים מאמינים שהאינטליגנציה שלהם "קבועה", הלך הרוח שלהם יכול למנוע פיתוח מיומנויות מכיוון שתלמידים יאמינו שיש להם רק "כמות מסוימת" של הבנה בנושא מסוים ואולי אפילו לא ינסו. לכן, זה חיוני שמורה יהיה מודע לאופן שבו המשוב שהם נותנים לתלמידיו יכולים להשפיע לחיובי ושלילי על המעורבות והמוטיבציה של התלמיד "
מוטיבציה של התלמיד
אצל קלר מאובחנים שלושה סוגי מוטיבציה:
חוקרי מדעי ההתנהגות לדורותיהם מצאו כי כל יצור חי (והאדם בכללותו) מנסה להימנע מתחושה לא נעימה, ובעיקר מכאב, ומנסה לבחור בהתנהגות הגורמת לתחושה נעימה. מכאן – לאדם הנעה לנסות להשיג תחושה נעימה זו, הרצון להיות נאהב הוא משמעותי מאוד, ולכן על מנת להשיג תחושה נעימה זו – הילד ינסה למלא את ציפיות הוריו (מהם הוא מצפה לקבל אהבה) יש לכך ביטוי בשפה הדבורה "הילד לומד בשביל הוריו" ומקובל יותר בהטפות המוסר "אתה לא לומד בשבילי אלא למען עצמך". הצד השני של אותה התנהגות הוא הרצון להימנע מתחושה לא נעימה, ולכן יש הנעה להסיר גורמים מפריעים או מאיימים.
יש חשיבות רבה לעוצמת התחושה, פרס כספי גבוה ייתן לאנשים הנעה גבוהה יותר לבצע דבר מה מאשר רק הבעת תודה, פרס כספי גבוה על ניצחון ידרבן כדורגלנים או ספורטאים אחרים לנצח, פרס ראשון גבוה בטוטו/פיס יגרום ליותר אנשים לקנות כרטיסי הגרלה (הנעה גבוהה להשתתף בהימור), ויש חשיבות רבה לעיתוי התגמול, כפי שאיום של אם על ילד – "אם לא תתנהג יפה אספר לאבא כשיחזור מהעבודה" משפיע פחות מאשר תגובה מידית, כך גם אצל תלמיד (גם מבוגר) הנעה ללימוד בגלל ציון בתעודת סוף השנה תהיה פחותה מאשר הנעה הניזונה מתגמול מידי.
שילוב של שני סוגי ההנעה נשמע במשפט "כשתסיים שיעורים תוכל לשחק" התגמול החיובי הוא המשחק והשלילי (המובלע) הוא מניעתו כל עוד הילד לא סיים להכין את שיעורי הבית.
כאשר אדם מרגיש חסכים בתחום מסוים, תהיה לו הנעה לכסות פערים אלו, למשל – אדם רעב יאכל הרבה יותר מאשר אדם לא רעב, ילדים ישתוללו בהפסקה אחרי שישבו בשקט בשיעור, אדם מעשן יצית סיגריה אחרי סיגריה אחרי שיעבור פרק זמן בו נמנע ממנו לעשן, קשה למצוא לכך מקבילות בתחום ההוראה.
בנוסף, יש הנעה של התנהגות שגרתית, תלמידים רגילים לקום בבוקר וללכת לבית הספר, לרוב הם אינם זקוקים להנעה מיוחדת על מנת לעשות זאת. גם לתחושות גופניות יש השפעה על ההנעה – לתלמיד עייף או רעב או עצבני או מרוגז יש מוטיבציה פחותה ללמוד מאשר לאותו תלמיד כאשר דעתו לא מוסחת בגלל גורמים חיצוניים אלו.
יש גם הנעה מוסרית, בה אדם מבצע פעולה לא בגלל רצונו, אלא כי הוא חושב שהיא חשובה מבחינה מוסרית ("חשוב ללמוד").
אצל אמס נמצא שתלמיד המונע על ידי מוטיבציה חיצונית (extrinsically) יסתפק במשימות פשוטות יותר, ויהיה מוכן להשקיע פחות מאמץ בהליך הלמידה מאשר תלמיד בעל מוטיבציה פנימית (intrinsic) שייקח על עצמו יותר משימות המהוות אתגר, ויהיה בעל מוטיבציה גבוהה יותר.
המצב התאורטי האידיאלי על פי הנאו-מרקסיסטים – אסכולת פרנקפורט (למשל אריך פרום) מצד אחד ומרכסיסטים כמו אנטון סמיונוביץ מאקארנקו (מחבר הפואמה הפדגוגית וספרים נוספים) הוא להגיע למצב בו תלמיד פועל מתוך הנעה פנימית רגשית, אחרי שזיהה בעצמו מה מעניין אותו, בחר כווני פעולה ונצמד אליהם בדרך להשגת המטרה, בכך יש לו:
הנעה חשובה ביותר גם בתחום הספורט, לצורך מימוש היכולות הגופניות והאתלטיות המיטביות בעת הפעילות וכך קביעת הישגים משופרים. המדע העוסק בתחום זה הוא הפסיכולוגיה של הספורט.
היבטים פיזיולוגיים
מקור המוטיבציה הוא במערכת הלימבית, מערכת הלימבית זהו חלק במוח שהוא רגשי וראשוני ואינו חושב בשפה הקוגניטיבית והרציונלית. חלק זה רגיש וערני לתשוקות וסכנות ומגיב משם.
תחושת המוטיבציה נוצרת במוח באמצעות חומרים שמופקים בעזרת מערכת החיזוק. אחד מהחומרים הללו הוא המוליך העצבי דופמין. הוא מתפקד כמתווך בתהליך העברת אות החיזוק במוח, ויש לו תפקיד חיוני בתהליכי וויסות המוטיבציה – בלמידה מהם הדברים הרעים והטובים בעולם, כמו גם בבחירת פעולות שיובילו להשגתם של הדברים הטובים ולהימנעות מהדברים השליליים.
המבנים המוחיים המקושרים למערכת החיזוק באופן משמעותי מעוצבבים על ידי שלוחות דופמינרגיות מהמוח האמצעי. לתאי העצב הדופמינרגים של המוח האמצעי יש תגובה חזקה לחיזוקים ותפקיד חיוני ביצירה של מוטיבציה חיובית.
המעגלים הבסיסיים של מערכת החיזוק מוקדשים להנעה למעשים החיוניים להישרדות היחיד והקבוצה. כמו אכילה ויחסי מין. הפעולה של מערכת החיזוק מושפעת בין היתר ממצבו הפיזיולוגי של האדם. לדוגמה, כאשר האדם שבע השפעתה בדרך כלל קטנה יותר בהשוואה למצבים של רעב.
לקריאה נוספת
https://journals.sagepub.com/doi/10.1177/1469787405057750
סימקה 1100
סימקה 1100 (צרפתית: Simca 1100) היא מכונית סופר מיני שיוצרה על ידי חברת סימקה הצרפתית בשנים 1967–1982. סך הכול יוצרו כ- 2,200,000 יחידות בצרפת, ספרד ושוודיה.
היסטוריה
בשנת 1962 הוחלט בחברת סימקה על "פרויקט 928" לתכנון רכב קטן ומרווח, שיסיע 5 נוסעים, ובעל תא מטען יחסית גדול, וזאת לאחר מחקר שוק ממושך שערכה החברה. קרייזלר השתלט על סימקה בשנת 1963 ואישר את התוכנית. בנוסף לצרפת, "סימקה 1100" יוצרה גם בספרד ושוודיה. משנת 1974 נמכרה הסימקה 1100 בארצות הברית. בבריטניה נמכרה תחת השם "סימקה 1204".
בשנת 1967 נמכרו 251,056 יחידות, ובשנת 1968 350,083 יחידות.
בצרפת, הסימקה 1100 התחרתה בתכונות ובמחיר עם דגם הרנו 6.
הסימקה 1100 שווקה בישראל.
דגם ה-מאטרה ראנצ'ו התבסס על גרסת הסופרמיני "סימקה 1100" (גרסת טנדר) תוך שימוש במבנה הקדמי שלו ושלדה מתוחה.
אנה פרויד
אנה פרויד (באנגלית: Anna Freud; 3 בדצמבר 1895 – 9 באוקטובר 1982) הייתה פסיכואנליטיקאית בריטית ממוצא יהודי-אוסטרי. פרויד הייתה ממשיכת דרכו של אביה, זיגמונד פרויד, אבי הפסיכואנליזה, ובעבודתה התמקדה בעיקר בחשיבות האגו ובהעמקה במנגנוני ההגנה של הנפש. בנוסף היא נחשבת לאחת מחלוצות ענף הפסיכואנליזה בילדים.
קורות חיים
פרויד נולדה בווינה שבאוסטריה והתחנכה שם. היא בת הזקונים (שישית במספר) של זיגמונד פרויד ורעייתו מרתה ברנייס. כבר מגיל צעיר נמשכה פרויד אל עבודותיו ורעיונותיו של אביה. ב-1912 סיימה את לימודיה בתיכון בווינה, ונסעה לאיטליה ולאנגליה. ב-1914, בעקבות תחילת מלחמת העולם הראשונה, חזרה לווינה, שם עבדה כמורה בבית הספר התיכון שבו למדה.
ב-1918 החל אביה לטפל בה בשיטות טיפול פסיכואנליטיות, ועניינה בגישה זו גבר. ב-1922 פרסמה את מאמרה הראשון, "Beating Fantasies and Daydreams", והתקבלה ל"חברה הפסיכואנליטית". ב-1923 החלה לעבוד כמתמחה בטיפול פסיכואנליטי בילדים, ולאחר שנתיים החלה ללמד טכניקות טיפול בילדים במוסד להכשרה פסיכואנליטית בווינה. לאחר שאובחנה אצל אביה מחלת הסרטן ב-1923, סייעה אנה פרויד בטיפול במחלתו. בנוסף לקחה על עצמה תפקידים שונים בארגונים שבהם היה חבר, כגון תפקיד המזכירה הכללית של האגודה הפסיכואנליטית הבינלאומית, בשנים 1924–1925.
ב-1935 הפכה למנהלת המוסד להכשרה פסיכואנליטית בו לימדה. ב-1936 פרסמה את ספרה החשוב "האגו ומנגנוני ההגנה", בו הרחיבה את המודל הסטרוקטורלי של אביה בדבר חלוקת הנפש לאיד, אגו וסופר אגו; כן טענה כי בניגוד לדעה המקובלת בזמנו, לפיה מנגנוני הגנה הם תמיד פתולוגיים – להגנות קיימות לעיתים קרובות השפעות חיוביות, המאפשרות תפקוד והסתגלות. הספר היווה בסיס לגישת פסיכולוגיית האגו, וביסס את מעמדה של פרויד כתאורטיקנית פורצת דרך בפני עצמה.
לאחר סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית ב-1938, ברחה אנה פרויד עם כל משפחתה לאנגליה. ב-1939 נפטר אביה בביתם שבהמפסטד, בצפון לונדון.
בתקופה זו החלה אנה פרויד להתמקד בפסיכולוגיה של הילד. בתקופה זו נוצרו חילוקי דעות עמוקים בתוך החברה הפסיכואנליטית באנגליה, בעקבות ההבדלים התאורטיים בין גישתה של אנה פרויד בנושא הפסיכולוגיה ההתפתחותית של הילד, שהתמקדה בתאוריה על "קווים התפתחותיים", לבין גישתה של הפסיכואנליטיקאית מלאני קליין, שפיתחה את תאוריית יחסי האובייקט.
פרויד נפטרה ב-1982, ולבקשתה נשרפה גופתה. ביתה בהמפסטד, שהיה גם מקום מגוריו האחרונים של אביה, הפך לבקשתה למוזיאון לזכרו; אחד ממוצגיו הוא חדרה של אנה פרויד. ב-1984 נקראה על שמה הקליניקה שיסדה בהמפסטד, "מוסד אנה פרויד".
משנתה
אנה פרויד הייתה הראשונה שהדגישה את מרכזיותו של האני בתהליכים המתרחשים באישיות, וסללה למעשה את הדרך לשאר ה"ניאופרוידיאנים" שבאו בעקבותיה. היא נשארה נאמנה לעקרונות הבסיסיים שהתווה אביה – היא לא ביטלה את חשיבות הסתמי והאני העליון, אלא רק הדגישה יותר את חשיבות האני (האגו). היא טענה כי האני הוא המרכיב המהותי והחשוב ביותר באישיות. בהתאם לכך, על המטפל בפסיכואנליזה לשאוף להביא את האגו לתפקוד תקין ולשליטה באישיות ובחיי הנפש. האגו על פי אנה פרויד הוא מבנה בעל נוכחות ובולטות, שלא נכנע לתכתיביו של האיד. דרך האגו ניתן גם ללמוד רבות על האיד, על הסופר אגו ואודות האגו עצמו, ידע שלא ניתן להשיג מכל מקור אחר (שכן האיד והסופר-אגו נמצאים ברובם בלא מודע של האדם).
מנגנוני הגנה
אנה פרויד הוסיפה ושכללה את משנתו של אביה בכל הנוגע למנגנוני ההגנה של הנפש. כך למשל העמיקה את ההבנה בעניין מנגנון ההכחשה. היא הוסיפה מספר מנגנונים על אלו שהגדיר אביה:
החידוש החשוב ביותר של אנה פרויד, אשר זכה לאישוש מסוים במחקרים אמפיריים, הוא בקביעתה שמנגנוני ההגנה השונים אינם מאפיינים אך ורק את האדם החולה בנפשו, אלא הם מתקיימים בצורה זו או אחרת אצל כל אדם ואדם, והם אף בעלי ערך הסתגלותי ניכר; מנגנוני ההגנה של האדם הבריא הם גמישים, ואינם גוזלים ממנו אנרגיה. לפיכך, מטרת הטיפול הפסיכולוגי, לדבריה, היא להביא לכך שהמטופל יהיה מודע לאופן השימוש שהוא עושה ביומיום במנגנוני ההגנה השונים, על מנת שיוכל לבחור את אלו מביניהם התורמים להסתגלות מוצלחת, ולוותר על אלה שאינם תורמים לכך.
פסיכולוגיה התפתחותית
עבודתה של אנה פרויד עם ילדים שהופרדו מאימותיהן בתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה הובילה אותה להדגיש את חשיבות אהבת האובייקט הראשונית בין התינוק לאמו. היא גילתה שההיקשרות של התינוק לאם אינה ממצה את עצמה לפני תום השנה השנייה לחייו, כשהפעוט שלא היה מסוגל תחילה להבחין בין האם לבין עצמו ולשמר את דמותה בהיעדרה, מגיע להכרה בנפרדותה ובקביעותה. קשר זה הוא כה חשוב שהוא קובע את כל היחסים החברתיים וההתפתחותיים להבא (דיבור, חינוך לניקיון, שליטה ביצרים). אי לכך סבלו הילדים פליטי המחנות מנסיגה בהרגלי ניקיון, התנהגות אוטו-ארוטית (מציצה ואוננות מופרזים), תוקפנות והתפרצויות זעם, פיגור בדיבור ובכל התחומים.
לאור זאת מדגישה אנה פרויד את "האחדות הביולוגית" עם האם שעומדת ביסוד מצבי הסכנה והחרדה (חרדת פרידה) הקדמוניים. היא חוזרת ומייחסת את מרבית ההפרעות הנפשיות להשפעות הסביבתיות הקשורות להיעדר אם על צורותיו השונות. קשה להביא לברית הטיפולית ילדים שהופרדו מאמם ולא פיתחו יחסי אובייקט, אך המטפל יכול תמיד לשמש להם מושא חדש ולגרום לחוויה מתקנת.
קרחון וטרינו
קרחון וטרינו (באנגלית: Vetrino Glacier; בבולגרית: ледник Ветрино) הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 3.2 קילומטרים.
הקרחון מנקז את המדרונות הצפון-מערביים של רכס אימאון, מצפון לפסגת דרינוב, מצפון מערב לאוכף קוסטנץ וממערב להר פסגה.
קרחון וטרינו ממוקם דרומית-מערבית לקרחון דאלגופול; וצפונית-מערבית לקרחון צ'ופרנה.
הקרחון זורם לצפון-מערב ונשפך אל מעבר דרייק, קודם לשפכו הקרחון מתפצל לשתי זרועות - ונשפך אל הים הן צפונית-מזרחית והן דרומית לנקודת גרגורי.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם הכפר וטרינו שבצפון-מזרח בולגריה.
הארץ התיכונה (מדיה)
הנובלות הספרותיות ההוביט ושר הטבעות של ג'ון רונלד רעואל טולקין, אשר מתבססות בארץ התיכונה, זכו למגוון עיבודים קולנועיים. היו מספר ניסיונות כושלים להחיות את היקום הבדיוני בקולנוע, כמה מהם גם נדחו מהמחבר עצמו. העיבודים הראשונים שנעשו על הארץ התיכונה היו סרט הנפשה קצר בשנת 1966. העיבוד הקולנועי הראשון היה שר הטבעות משנת 1978 של ראלף באקשי. רוב הסיפור הושלם עם צאתו של סרט הטלוויזיה שר הטבעות: שיבת המלך משנת 1980.
בשנת 2001, חברת ניו ליין סינמה הפיצה את החלק הראשון בטרילוגיית סרטי שר הטבעות של פיטר ג'קסון, בה כיכב אנסמבל של שחקנים אשר הוסיף להופיע גם בטרילוגיית סרטי ההוביט שנעשו כעשור לאחר מכן. נוסף על כך, מספר סרטי מעריצים נעשו על הארץ התיכונה, כמו "המצוד אחר גולום" ו"ניצוץ של תקווה".
באופן קולקטיבי, הזיכיון זכה ל-36 מועמדויות לפרס אוסקר, בהן 17 זכיות. נכון להיום, הזיכיון הוא אחד מתוך שתי סדרות סרטים שקיבלו שלוש מועמדויות עבור הסרט הטוב ביותר (הראשון הוא סרטי הסנדק). השלישי בטרילוגיית סרטיו של ג'קסון, "שר הטבעות: שיבת המלך", היה לסרט הפנטזיה הראשון שזכה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
זיכיון הסרטים מדורג במקום התשיעי ברשימת הזיכיונות שוברי הקופות הגדולים בכל הזמנים, לפי Box Office Mojo.
ניסיונות מוקדמים
בשנת 1957, טולקין קיבל הצעה ליצירת סרט המבוסס על עבודותיו, שישלב בין הנפשה, מיניאטורות ולייב אקשן וייארך כשלוש שעות. טולקין היה נלהב לגבי העיצובים האמנותיים, שתיאר אותם כדומים לאיוריו של ארתור רקהאם מאשר לאלה של וולט דיסני, אותן תיעב בכל מאודו. אולם, טולקין לא היה מרוצה מהתסריט ומהסידורים הפיננסיים הנחוצים, שבסופו של דבר לא יניבו לו כמעט רווחים. לפיכך, הפרויקט לא יצא לפועל.
טולקין העביר ביקורת על התסריט בשל סטייתו מסגנון הספר (כמו למשל תיאורה של לות'לוריין כארץ מעשיות) וכן ייצוג הדמויות (כמו למשל עזיבתו של סמוויז גמג'י את פרודו באגינס במאורתה של שילוב ומסעו לבד להר האבדון). הוא גם התייחס לשינויים בדיאלוג בין הדמויות בהקשר של הסגנון והרגש אותו הם מפגינים, וכן למעבר החד בין עלילותיו של פרודו לאלה של אראגורן. הוא הציע לשלול את קיומו של הקרב בנקרת הלם כדי להוסיף ולהדגיש את ההגנה על העיר מינאס טירית וכן להוציא דמויות מתוך העלילה מאשר להקטין את תפקידן. טולקין מחה על הוספתם של מזמורי תפילה, אורות כחולים, קסם שאינו קשור והעדפה ברורה לקרבות.
זכויות הסרט נמכרו בידי טולקין ליונייטד ארטיסטס בשנת 1969. להקת הביטלס תכננה להפיק גרסת לייב אקשן, עם פול מקרטני כפרודו באגינס, רינגו סטאר כסמוויז גמג'י, ג'ורג' האריסון כגנדלף וג'ון לנון כגולום. הארבעה פנו לסטנלי קובריק, ששקל את ההצעה אך סירב לה מאחר שחשב שלא ניתן יהיה לצלם טרילוגיה בסדר גודל שכזה. תוכניות לסרט נתקלו במבוי סתום כאשר טולקין לא היה מעוניין שהביטלס יופיעו בסרט.
סרטי הנפשה
גרסת הנפשה של ההוביט, "ההוביט", יצאה לטלוויזיה בשנת 1977, בהפקתם של ג'ולס באס וארתור רנקין ג'וניור. שנה לאחר מכן, התסריטאי רומיאו מולר זכה בפרס פיבודי על התסריט. סרט ההנפשה היה מועמד לפרס הוגו על העיבוד הדרמטי הטוב ביותר, אך הפסיד לטובת מלחמת הכוכבים.
ההוביטים
ההוביטים (בפינית: Hobitit) הוא שמה של סדרת טלוויזיה פינית מז'אנר הפנטזיה בת תשעה חלקים ששודרה במקור בשנת 1993 בערוץ Yle TV1. בוימה על ידי טימו טוריקה והופקה על ידי אולוף קוויקסטרום, הסדרה מבוססת על שר הטבעות מאת טולקין, אך מגבילה את עצמה למסעם של ההוביטים פרודו וסם, הנושא את הטבעת האחת להר האבדון. את הרפתקאותיהם מספר סם שנים רבות אחר כך לקהל של הוביטים צעירים. פרט לפלאשבק למפגש של בילבו עם גולום, לא נעשה שימוש בחומר מהרומן "ההוביט" של טולקין מ-1937.
שומרי הטבעת
שומרי הטבעת (ברוסית: Хранители) הוא שמה של מיני סדרת טלוויזיה סובייטית המבוססת על "אחוות הטבעת". היא שודרה פעם אחת בשנת 1991 על ידי ערוץ הטלוויזיה של לנינגרד ואז נאבדה. היא נתגלתה מחדש בשנת 2021. הסדרה כוללת סצנות מקוריות של תום בומבדיל וגולדברי, אשתו שלא הופיעו כלל, אף בטרילוגיית סרטי שר הטבעות של פיטר ג'קסון.
שר הטבעות
סרטי מירמקס עבדו על פיתוחו של עיבוד קולנועי לייב אקשן לספרי שר הטבעות, כאשר פיטר ג'קסון נבחר לשמש כבמאי. עם זאת, חברת וולט דיסני – שבבעלותה אולפני מירמקס – לא הרגישה בנוח לגבי גודלו של הפרויקט, ולג'קסון ניתנה ההזדמנות לחפש אולפנים אחרים שעימם יעבוד. בשנת 1999, אולפני ניו ליין סינמה קיבלו אחריות על ההפקה. שלושת הסרטים צולמו בו זמנית וכללו שימוש נרחב בגרפיקת תלת־ממד וכן שימוש בתוכנת מחשב שמדמה שדות קרב עמוסי חיילים. "שר הטבעות: אחוות הטבעת" יצא לאקרנים ב-19 בדצמבר 2001, "שר הטבעות: שני הצריחים" יצא לאקרנים ב-18 בדצמבר 2002, ו"שר הטבעות: שיבת המלך" יצא לאקרנים ב-17 בדצמבר 2003. כל שלושת הסרטים זכו בפרס הוגו על העיבוד הדרמטי הטוב ביותר לאותן שנים בה יצאו.