cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ביניטריות
ההתנגדות לביניטריות
שרגא בר און ויקיר פז טוענים שדרישת המשנה: "האומר ... מודים מודים, משתקין אותו" יוצאת נגד גישות ביניטריות. לטענתם, גם תפילת עלינו לשבח נכתב נגד אמונות ביניטריות.
בנצרות, אחד המתנגדים הראשיים לביניטריות היה אפיפניוס מסלמיס שכתב נגד ההבדלה בין אדון הכל לבורא העולם וטען שהם אל אחד.
הלב (ספר)
הלב (באיטלקית: Cuore) הוא ספר מאת אדמונדו דה אמיצ'יס, שיצא לאור בשנת 1886. הספר נחל הצלחה מסחרית ניכרת (משנת פרסומו ועד לשנת 1900 נמכרו ממנו כמיליון עותקים), והפך את דה אמיצ'יס לסופר הנקרא ביותר באותה תקופה באיטליה.
הספר כתוב כיומן של ילד איטלקי בשם אנריקו בוטיני, המתעד שנת לימודים אחת בבית ספר יסודי, ומתאר את מרקם החיים בכיתה ואופיים של הילדים השונים. הספר מיועד לקהל צעיר ונכתב ברוח הערכים המסורתיים: פטריוטיות, דרך ארץ, הירואיות, כבוד למדינה ולמשפחה.
דמויות
בנוסף לכתיבה היומנית כולל הספר גם סיפורים, המתוארים כסיפורים שמורהו של אנריקו גולל באוזני תלמידיו מדי חודש. סיפוריו של המורה הם חינוכיים ונסובים על מעשיהם של ילדים המקריבים את עצמם (או לפחות את בריאותם) למען משפחתם (או למען מולדתם או למען ערכים נאצלים אחרים).
אחד מסיפורים אלו הוא "מהאפנינים עד האנדים", וגיבורו הוא מרקו, ילד איטלקי קטן, שיוצא לחפש את אמו בארגנטינה, אליה נסעה לחפש פרנסה. לפי סיפור זה נוצרה סדרת הטלוויזיה "הלב". ישנם כמה הבדלים בין הסיפור (הקצר מאוד) לבין הסדרה המתמשכת - בדומה לסדרות רבות המיועדות לילדים מרקו מקבל חיית מחמד כ"סיידקיק", מראו החיצוני בסיפור (בהיר שיער, גבוה, עם אף נשרי) שונה מבסדרה (קטן, כהה ועגלגל), גילו שונה (מרקו בסיפור בן 11 כשאמו נסעה ובן 13 כשיצא בעקבותיה לארגנטינה), נוספו דמויות ועלילות משנה רבות, ואופיין של כמה סצנות שונה לחלוטין.
בישראל הוצג מחזמר על בסיס הסיפור כאשר את מרקו שיחק גיל סגל ואת אמו שיחקה ליאת אחירון. בנוסף כיכבו במחזמר גם ששי קשת (בתור קוסם בשם מוצוני) וטוביה צפיר.
סיפורים בולטים נוספים הם "שומר מיטת אביו" או "צ'יצ'יליו שומר על אביו החולה", על נער שמלווה גוסס בבית חולים בימיו האחרונים, ו"הלבלר הפלורנטיני הקטן", על נער שמשלים את עבודת אביו ללא ידיעתו, על מנת לסייע לפרנסת המשפחה.
הספר תורגם לעברית פעמים רבות. בגלל האופי המגויס והפטריוטי של הספר, סיפורים רבים מתוכו שולבו במהלך השנים בחומר הלימוד בספרות בבתי הספר בארץ.
1772 בצרפת
שנת 1772 בצרפת הייתה השנה בה צרפת ציינה 785 שנות לאום.
מלך האריות 2: מלכות סימבה
מלך האריות 2: מלכות סימבה (באנגלית: The Lion King II: Simba's Pride) הוא סרט המשך לסרט ההנפשה המצליח של חברת וולט דיסני משנת 1994, "מלך האריות".
הסרט יצא ב-27 באוקטובר 1998 ישירות לגרסת קלטות וידאו.
סרט זה ממשיך את העלילה מהסרט הראשון על חיי סימבה האריה ומשפחתו ועוסקת בעיקר בגדילתה של בתו, קיארה. עלילת הסרט שאבה השראה מהמחזה של ויליאם שייקספיר, רומיאו ויוליה (אך נגמרת עם סוף טוב יותר).
עלילת הסרט
לאחר אירועי הסרט הקודם, האריה הצעיר סימבה גדל, והוא שולט ב"צוק התקווה" יחד עם נלה. לזוג נולדה גורה בשם קיארה, גורה שובבה ועצמאית, שלעיתים קרובות לא שומעת להוראות הוריה ויוצאת מגבולות הממלכה אל הצד האפל. סימבה מגונן על בתו קיארה ושולח את טימון ופומבה לעקוב אחריה ולהשיבה בשלום אליו, אך היא מסיחה את דעתם.
במהלך שיטוטיה קיארה פוגשת את קובו, יורשו של סקאר, המלך העתידי והוא מקניט אותה אך לאחר שהם צועדים לעבר בור תנינים ומצליחים לברוח הם מתיידדים. בעוד השניים משחקים יחדיו, צופה בהם זירה, אמו של קובו ובת זוגו של סקאר ואינה מרוצה מהקשר שנרקם בין הגורים. סימבה מגיע עם נלה וכל הלביאות מצוק התקווה וזירה מתגלה להם. סימבה קורא לה לחזור ולקחת את גורה ולאחר שהם שבים סימבה אוסר עליה להתקרב לאזור.
שני הגורים גדלים לאיטם אך כל אחד מהם נועד לגורל אחד: קיארה נועדה למלוך בעתיד על צוק התקווה ומתחנכת לקבל את עול המלכות, בעוד קובו מדורבן בידי זירה הכעוסה לנסות להרוג את סימבה, להפוך למלך של צוק התקווה ולאפשר איכות חיים טובה לאלו החיים בצד האפל של הממלכה. לשם כך הם מחכים שקיארה תצא למסע ציד ראשון שלה לבדה, כשנוקה וויטני מלבים אש באזור הציד וקיארה מצליחה להימלט רק על קפיצה מצוק, דבר שמתיש אותה. קובו מגיע ומציל אותה וגם מחזיר אותה לצוק התקווה אך כשסימבה רואה את זה הוא כועס עליו. מפני שרפיקי מודה לקובו ונלה אומרת לו שהוא חייב לקובו את חיי בתו הוא מסכים לו להתקרב לצוק ולעבור צד.
בינתיים נפתח קרב פורץ בין שתי הלהקות שבשיאו זירה מגיעה להכות את סימבה. אך רגע לפני שנשפך דם, מגיעים קובו וקיארה ומשכנעים את כולם שאפשר לחיות יחד בשלום. סימבה נאלץ להסכים איתה אך זירה מעדיפה להילחם ולנקום את מותו של סקאר, אף על פי שלהקתה ואפילו בתה ויטני מעדיפים לעצור את הקרב.
זירה עדיין דבקה במטרתה: לחסל את סימבה ולכבוש את צוק התקווה ומנסה ברגע אחרון לתקוף אותו. היא נבלמת בידי קיארה ושתיהן נופלות למורד הצוק (אותו צוק ממנו הרג סקאר את מופסה). קיארה מצליחה להיאחז בסלע ומנסה להציל את זירה אך זירה מסרבת לקבל את העזרה. לבסוף זירה נופלת מהצוק אל הנהר השוצף.
לאחר מות זירה כל הלהקות מתאחדות וחוזרות יחדיו לצוק התקווה וקיארה וקובו מתאחדים ונישאים.
דמויות ודיבוב
בנוסף דיבבו בגרסה העברית דבי בסרגליק ושפרירה זכאי שתי לביאות.
לייב לאונג'
הלייב לָאוּנְג' היא תוכנית המשודרת בתחנות הרדיו הבריטיות BBC Radio 1 ו-BBC Radio 1Xtra. את התוכנית הנחתה במקור ג'ו וילי באמצע השבוע, בשעות הבוקר. בהמשך, שודרה בצהרי היום של סופי השבוע ולאחר מכן שודרה בהנחייתה של פרן קוטון משנת 2009 עד 2015. החל ממאי 2015, מנחה אותה קלרה אמפו. במהלך התוכנית מופיעים אמנים ידועים שמבצעים בדרך כלל שיר אחד משלהם ושיר של אמן אחר, בפורמט אקוסטי. הלייב לאונג' עצמה היא גם חדר פיזי, הממוקם באולפני Radio 1, ממנו משודרות חלק מההופעות; עם זאת, בשל גודלו, רבים מהן מתקיימות באולפני BBC Maida Vale. משנת 2009, טרבור נלסון הנחה את התוכנית ב-BBC Radio 1Xtra, והוחלף על ידי די ג'יי אייס בשנת 2017.
השירים שנבחרו כגרסאות כיסוי הם לעיתים קרובות מסוגה מוזיקלית שונה לחלוטין לזה שמבצע האמן בדרך כלל, ומהווים מעין גרסה אלטרנטיבית מהמקור, המבוצעת מנקודת מבט שונה. גרסת הכיסוי של ג'יימי קולום ל-"" של פארל ויליאמס הובילה לכך שקולום הוחתם בחברת התקליטים של ויליאם, סטאר טראק. בשנת 2019, ביצעה הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט את השיר "" של פיל קולינס, בגרסה בשם "Can't Stop Loving You". הגרסה זכתה לשבחים ביקורתיים רבים, עד שקולינס עצמו הצהיר כי "[יש לה] קול כל כך יפה, היא בהחלט הצליחה בכך. מקסים אותי לשמוע את זה".
ערכים קשורים
לאורך שנות הלייב לאונג', אירועים שונים של Radio 1 כללו תוכנית זו, וביניהן:
אריה שומר
אריה דב שומר (נולד ב-1943) הוא איש ציבור ישראלי, כיהן כעוזרו של נשיא מדינת ישראל עזר ויצמן, וכן כמנכ"ל בית הנשיא. הוא שימש גם כמנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה וכחבר מועצת עיריית תל אביב.
קורות חיים
שומר נולד בתל אביב, היה חניך ומרַכז סניף תנועת בני עקיבא בתל אביב ולמד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה. בצה"ל שירת כקצין בחיל החינוך וראש לשכת הרב הצבאי הראשי. לאחר מכן עבר לחיל האוויר בו שירת כמפקד טייסת מנהלה בשדה דב ובבסיס רמת דוד. שימש מפקדו האחרון של שדה אופיר בסיני והשתחרר בדרגת סגן-אלוף. למד באוניברסיטת בר-אילן – מדעי המדינה, ובאוניברסיטת חיפה – מינהל בכיר.
ב-1983 השתחרר מצה"ל והצטרף למפלגת יחד שהקים עזר ויצמן. מאז ובמשך מרבית תפקידיו הציבוריים של ויצמן עד מותו, עבד שומר לצדו ונודע כאיש הביצוע שלו. ב-1984 כיהן כעוזרו של ויצמן בכהונתו כשר בלי תיק, ובשנים 1988-1989 כמנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה. לאחר התפטרותו של ויצמן מממשלת שמיר, ובין השנים 1990 – 1992, שימש ראש מערך ההסברה של אוניברסיטת בר-אילן, וסגן נשיא לקשרי חוץ. לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים וחמש, מונה למשנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה. בתפקידו זה סייע ליצחק חופי בעבודתו בבחינת דרכי העבודה של ישראל בחבר המדינות והתאום בין לשכת הקשר, הסוכנות היהודית ושאר הגופים שעסקו בעליה.
ב-1993 עם התמנותו של ויצמן לנשיא המדינה התמנה שומר למנכ"ל בית הנשיא. בתפקידו זה הוגדר בעיתונות כ"אחד האנשים החזקים במדינה. כמנכ"לו הכל-יכול של בית הנשיא ויד ימינו של הנשיא, המביא והמוציא בבית. אלפים ביקשו ממנו עזרה, שיחרו לפתחו, התחננו לפגישה עם הנשיא, שרק ילחש את שמם באוזנו".
לאחר התפטרותו של ויצמן וכניסתו של הנשיא משה קצב לתפקיד, נשאר שומר לתקופת חפיפה, עד שפרש ב-2001, ועבר לכהן במשך כשנה כמנכ"ל משרד התרבות תחת כהונתו של השר מתן וילנאי. כאשר פרש גם מתפקיד זה, הביע את רצונו להתמודד על כהונת ראש העיר באר שבע, אך ויתר והתמודד בהצלחה בבחירות המקומיות למועצת עיריית תל אביב-יפו מטעם סיעת כח לגמלאים וכיהן מטעמה במועצה בשנים 2003-2008.
לקראת הבחירות ב-2006 הצטרף לתנועת "תפנית" של עוזי דיין, ושובץ במקום השישי ברשימה, שלא הצליחה להכניס נציגים לכנסת. לקראת הבחירות המקומיות בירושלים בשנת 2008 מונה לשמש בראש מטה הבחירות של ארקדי גאידמק וצדק חברתי לעיריית ירושלים.
מאז פרישתו מבית הנשיא ובמקביל לתפקידיו הציבוריים, ניסה כוחו בעסקים שונים עם מדינות מהמזרח הרחוק, אך כשל, והתפרסם כמי שירד מנכסיו כדי לכסות חובות. לאחר שפרע את חובותיו שב שומר לתפקידיו הציבוריים ולעסקים פרטיים.
כיום שומר חבר מפלגת העבודה. הוא מכהן בהתנדבות כיו"ר המועצה הלאומית להתנדבות בישראל, וכן קונסול כבוד כללי של הרפובליקה של קוריאה.
שומר היה נשוי לשולמית לבית סוקניק (דודניתו מדרגה שנייה של הרמטכ"ל לשעבר, יגאל ידין) עד למותה ב-2015. אב לשלושה, והתגורר בתל אביב. ב-2017 נישא בשנית לאילנה, ומתגורר במושב בני ראם.
סנדוקאי צ'מפיונס
סנדוקאי צ'מפיונס (באנגלית: Sendokai Champions) היא סדרת הנפשה ספרדית על ארבעה ילדים ללא כישרון בכדורגל ,הלומדים את מיומנויות הסנדוקאי, בממד מקביל ונלחמים בתחרות שתקבע את גורל העולם.
העונה הראשונה: ארבעת לוחמי הסנדוקאי
זאק, קלואי, קיט ופנזי הם ארבעה חברים ,לא מאוד פופולריים מכדור הארץ ללא כל כישרון בספורט. יום אחד הם מוצאים צמידים שמעבירים אותם לממד אחר, שם הם פוגשים את מאסטר טנפו, שמסביר להם כי אימפריית הזורן כובשת את כל ממדי המולטיוורס. כדור הארץ נמצא בסכנה, ואם הם רוצים להצילו הם יצטרכו להתגבר על החולשות שלהם, ללמוד את אמנות הסנדוקאי כדי להפוך ללוחמים ולנצח ב"טורניר הסנדוקאי האדיר" של היקום. הלוחמים נשלחו בהתחלה לעזור לאורלוקים, שהעניקו להם כאות תודה את "שריון האורלוק" העוצמתי. כאשר נפתח טורניר הסנדוקאי קיבלו ארבעת החברים במתנה מטנפו את "שריון וודאן", העוצמתי הרבה יותר משריון האורלוק. במהלך השלב הראשון של התחרות היו ללוחמי הסנדוקאי בני האנוש בעיות רבות, וטנפו אפילו חשב כי הזורן יפלשו אל כדור הארץ, אבל בעקבות מסירות ומאמצים רבים הם הצליחו לעבור את השלב הזה. בשלבים הסופיים הם מתחרים מול קבוצות חזקות, מה שמוביל את הארבעת הלוחמים להפעיל את הכוח הנסתר של השריון החדש שלהם. אימפריית זורן מרמה ומחליפה את שחקני הקבוצה שהייתה אמורה לשחק מול בני האדם בגמר, אך בני האדם מצליחים לנצח מול מפקדי הזורן: קאזקארד וללית. בקרב האחרון, בסיוע ללית שבגדה בזורן, מגיעים בני האדם למבצר הזורן, לקרב הסופי נגד המרשל של הזורן, מנהיג הזורן לאחר "הזורן הגדול". מחשש שינצחו אותו, שולח המרשל את זידמודיוס, אחד מסגני "הזורן הגדול", להביא את "התיבה של ססטרד", אשר מכילה כוח עוצמתי. כאשר המרשל עומד להפסיד הוא משתמש בתיבה של ססטרד והורס את הצמידים שהופכים את הלוחמים ללוחמי סנדוקאי, אבל הם ממשיכים להילחם ומנצחים את מרשל הזורן. המבצר שלו נהרס, ובני האדם מנצחים בטורניר הסנדוקאי ומצילים את כדור הארץ.
העונה השנייה: מקורו של האקורו
כאשר מבצר הזורן התפוצץ, זידמודיוס גנב את "התיבה של ססטרד" ונסע מיליוני שנים אל העבר כדי להפוך לזורן הגדול באמצעות קרונן-יט, ישות שמסוגלת לנוע בזמן. טנפו מודיע לתלמידיו בני האדם כי הם צריכים לעצור את זידמודיוס. הם מסכימים למלא את המשימה ורודפים אחריו יחד עם מתגייסים חדשים, לון וקידו. זידמודיוס הופך את יצורי כדור הארץ בעבר ל באמצעות תיבת ססטרד. בינתיים ב, פוגשים לוחמי הסנדוקאי את המורה החדשה שלהם, דנימה. היא מעניקה להם כוחות חדשים שיסייעו להם להביס את זידמודיוס. בני האדם פותחים את הטורניר הגדול הראשון של סנדוקאי, בלי לדעת שהם עוזרים לזידמודיוס. לאחר שבני האנוש מביסים את זידמודיוס, מעניקה קרונן-יט לקסדה של הזורן הגדול את הכוח להפוך להיות בן אלמוות, ואילו זידמודיוס המובס הולך אל קרונן-יט ומגלה שהיא בגדה בו, ולכן שואב אותה לתוך התיבה של ססטרד והופך לסופר-יאקי – כל אנרגיית החיים שלו נשאבה לתוך התיבה. בסופו של דבר, לוחמי הסנדוקאי מביסים את זידמודיוס בעזרת המפה שהעניקה להם דנימה, ואז חוזרים לכדור הארץ. בכדור הארץ הולכים זאק וקלואי לקולנוע, אבל פתאום נכנס לקולנוע רובוט ענק וחוטף את קלואי. נפתח חלון הרובוט והזורן הגדול מופיע. מתגלה שלון הפך לזורן הגדול במיליוני השנים שהוא היה בעבר – הוא הרי בן אלמוות בזכות הקסדה של הזורן הגדול שקרונן-יט נתנה לו.
העונה השלישית: מהפכת סנדוקאי
העונה השלישית הוכרזה רשמית בפסטיבל האנימציה והקומיקס
טכניקות לחימה
לוחמי הסנדוקאי בסדרה עושים שימוש במיומנויות שונות. כל אחד מן הלוחמים מחזיק בחלק מן היכולות, וחלק מן המיומנויות פועלות בשיתוף פעולה של שני לוחמים או יותר. המיומנויות שמופיעות בסדרה:
ביל קאר
ויליאם "ביל" ארתור קאר (באנגלית: William "Bill" Arthur Carr; 24 באוקטובר 1909 – 14 בינואר 1966) היה אצן אמריקאי. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932) ושיאן עולם בריצת 400 מטר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה קאר בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 46.28 שניות, לפני חברו לנבחרת שיאן העולם היוצא בן איסטמן (46.50 שניות) ואלכס וילסון מקנדה (47.4 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם איוון פוקווה, אדגר אבלוויץ' וקרל וורנר בשיא עולם חדש של 3:08.14 דקות, לפני בריטניה (3:11.2 דקות) וקנדה (3:12.8 דקות).
ב-17 במרץ 1933 הקריירה הספורטבית של קאר נקטעה לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים שבה שבר את שני קרסוליו ואגן הירכיים שלו.
בשנת 1966 נפטר קאר מהתקף לב במהלך חופשה בטוקיו, יפן.
המבנה הדק
הספקטרום הראשי של אטום המימן הוא הספקטרום הצפוי ללא תיקונים יחסותיים וללא התייחסות לספין והשפעותיו. עבור אטום המימן רמות האנרגיה בספקטרום הראשי מושפעות רק מהמספר הקוונטי הראשי, n, ואילו מודל מדויק יותר ייקח בחשבון גם אפקטים יחסותיים ואפקטים הקשורים בספין האלקטרון. כאשר מתחשבים באפקטים אלו נעלם ניוון רמות האנרגיה הנחזה ממשוואת שרדינגר והקווים הספקטרליים מתפצלים. גודל תיקון המבנה הדק קטן פי 2(Zα), כאשר Z הוא המספר האטומי ו-α הוא קבוע המבנה הדק, מספר חסר יחידות השווה בקירוב ל־.
המבנה הדק מורכב משלושה איברי תיקון: איבר האנרגיה הקינטית (מכונה גם "איבר מסה"), איבר צימוד ספין-מסלול, ו"איבר דרווין". ההמילטוניאן המלא נתון על ידי:
כאשר H_0 הוא ההמילטוניאן המקורי (כלומר ללא התחשבות בספין ותיקונים יחסותיים).
רקע
על פי המודל הקוונטי הבסיסי של אטום המימן, ישנם אורביטלים (פונקציות גל אלקטרוניות, או בשפה ציורית יותר מסלולי האלקטרונים) הממוספרים לפי שלושה מספרים קוונטיים: n,\ell, m: המספר n הוא המספר הקוונטי הראשי, ונקרא גם רמת האנרגיה, והוא היחיד (במודל הפשוט) אשר משפיע על אנרגיית הארביטלים. המספרים \ell, m מייצגים תנע זוויתי ואינם משפיעים על האנרגיה של האורביטל. מצב כזה, שבו מספר אלקטרונים חולקים את אותה רמת אנרגיה נקרא ניוון קוונטי. בפועל מתברר שרמות האנרגיה באטום אינן מנוונות, לפי ניסויי ספקטרוסקופיית בליעה אטומית שבהם מודדים את הפרש האנרגיה בין הרמות. במילים אחרות ישנו הבדל אנרגטי בין מצבים שונים בעלי אותו מספר קוונטי ראשי. מודלים מורכבים יותר, אשר לוקחים בחשבון תיקונים יחסותיים ואחרים למודל הפשוט, מנבאים בצורה מדויקת מאוד את רמות האנרגיה של אטום המימן, והמודל המדויק ביותר (מדויק לחלוטין עד כדי דיוק הניסויים כיום) הוא אלקטרודינמיקה קוונטית.
איבר האנרגיה הקינטית (איבר מסה)
בדרך כלל, איבר האנרגיה קינטית של ההמילטוניאן נתון על ידי כאשר m היא מסת החלקיק ו־p הוא התנע הקווי שלו. עם זאת, כאשר מתחשבים בתורת היחסות הפרטית, האנרגיה הקינטית נתונה בביטוי,
שבו a_{0} הוא רדיוס בוהר ו־n הוא המספר הקוונטי הראשי. בעזרת תורת ההפרעות, ניתן לחשב מהתיקון להמילטוניאן את התיקון הנובע ממנו לאנרגיה: כאשר \ell הוא המספר הקוונטי של התנע הזוויתי.
מכאן, שסדר הגודל של התיקון היחסותי לאנרגיה הוא.
איבר צימוד ספין-מסלול
איבר התיקון השני, איבר הצימוד ספין-ממסלול, נובע מעבודה במערכת הייחוס של האלקטרון בה האלקטרון נייח ואילו הגרעין מקיף אותו לעומת מערכת הייחוס הסטנדרטית בה האלקטרון מקיף את הגרעין. במצב זה ניתן להתייחס לגרעין המקיף את האלקטרון כלולאת זרם היוצרת שדה מגנטי \vec B. בנוסף לכך לאלקטרון עצמו יש תנע זוויתי אינטרינזי (ספין). בין השדה המגנטי \vec B לבין המומנט המגנטי \vec\mu_s יש צימוד ומכאן מתקבל התיקון הבא:
בפועל, התיקון הזה אינו מדויק, ויש להכפיל אותו במקדם. מקדם זה נובע העובדה שעברנו למערכת הייחוס הלא אינרציאלית של האלקטרון. הוא התגלה על ידי לואלין תומאס ונקרא "מקדם תומאס" (או: "פקטור תומאס") על שמו.
כיוון שמתקיים
ערך התצפית של ההמילטוניאן יהיה:
ולכן סדר הגודל של איבר התיקון צימוד ספין-מסלול הוא. מכאן שככל שהאטום כבד יותר (מספרו האטומי Z גבוה יותר), איבר צימוד ספין-מסלול משמעותי יותר.
הערה: רמות האנרגיה תלויות ביחס הג'ירומגנטי, שהוא גודל הקושר בין המומנט המגנטי \mu לספין s והוא אחת מתכונות החלקיק. עבור אלקטרון הוא בקירוב 2, עבור פרוטון כ-2.79 ועבור נייטרון ערכו -1.91. רמות האנרגיה ו־ זהות לאחר תיקון המבנה הדק, כאשר משתמשים בפקטור ג'ירומגנטי 2. עבור תיקונים בסדרים גבוהים יותר יש להשתמש בפקטור ג'ירומגנטי של 2.0031904622.
מהכללה לכל סדר של התיקונים היחסותיים (משוואת דיראק) מוצאים שלזוג רמות האנרגיה האלו יש ניוון (רמות האנרגיה זהות), אך מאוחר יותר נתגלה שאין ניוון כתוצאה מתורת השדות הקוונטית.
איבר דרווין
לכן איבר דרווין משפיע רק על מצבי s. לדוגמה, האיבר נותן למצב 2s את אותה אנרגיה כמו למצב 2p על ידי העלאת מצב 2s ב־.
איבר דרווין, על שם צ'ארלס גלטון דרווין, משנה את הפוטנציאל האפקטיבי בגרעין. ניתן לפרש את השפעתו כמריחת האינטראקציה בין האלקטרון לגרעין בשל אפקט הרעידה הקוונטית של האלקטרון.
הסחת לם, על שם ויליס לם, הוא תיקון המשפיע רק על מצבי-s ואין לבלבל בינו לבין איבר דרווין. איבר דרווין משווה את האנרגיה של מצבי-s ומצבי-p ואילו תיקון לם מעלה את האנרגיה של מצבי-s מעל האנרגיה של מצבי-p. תיקון לם פרופורציונלי לקבוע המבנה הדק בשלישית בעוד איבר דרווין פרופורציונלים לקבוע המבנה הדק בריבוע.
האפקט הכולל
האפקט הכולל הוא סכום של שלושת האפקטים והוא ניתן על ידי הביטוי הבא:
כאשר j הוא המומנט הזוויתי הכולל: (j = 1/2 אם \ell = 0 ו־ אחרת).
לתוצאה זו הגיע ראשון ארנולד זומרפלד על בסיס התאוריה של בוהר (התאוריה הקוונטית הישנה), לפני שפותחה תאוריית הקוונטים המודרנית.
אתי (שיר)
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד השירים היומי של מדיה פורסט, המקום השישי במצעד השבועי של מדיה פורסט, והמקום הראשון במצעד של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי דיקלה לבדה, והופק על ידה, ועל ידי רוני בראון ועדי רותם. על פי מאקו, מילותיו של השיר מדברות על כך שה-"הזמרת מספרת פה על אתי, השכנה מלמעלה, שמנסה לעזור לה להתגבר על הכאב ולחזור לשגרה."
דיקלה הודיעה ברשתות החברתיות כי השיר יהיה הסינגל הראשון מתוך אלבומה השישי.
רמיקס
ב-26 במרץ 2018, הוציאה דיקלה רמיקס רשמי לשיר, שנעשה על ידי מור דוד. על פי דיקלה, רמיקס זה יצא בדיוק לפני בואו של חג הפסח, כשיר "כשר לפסח" כביכול, עבור קהל המעריצים שלה. בסמוך לכך, פרסמה את עטיפתו הרשמית.
את הרמיקס השני עבור השיר הוציאה דיקלה ב-8 ביוני 2018, לכבוד מצעד הגאווה בתל אביב, אשר התקיים באותה העת.
וידאו קליפ
בסמוך ליציאתו של השיר כסינגל, העלתה דיקלה לערוץ היוטיוב הרשמי שלה ווידאו קליפ עם מילותיו של השיר.
ויקי ווטסון
ויקי ווטסון (באנגלית: Vikki Watson; נולדה ב-22 באפריל 1959) היא זמרת בריטית. ידועה תחת שם הבמה שלה "Aeone".
ביוגרפיה
כילדה היא החלה ללמוד שירה וריקוד והיא למדה בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
ב-1985 היא זכתה במקום הראשון בתחרות של הBBC "שיר עבור אירופה" עם השיר "Love Is …".
היא ייצגה את בריטניה באירוויזיון 1985 בגטבורג, אותו סיימה במקום הרביעי, עם 100 נקודות.
ב-1991 הוציאה את אלבומה הראשון "Window to a World".
היא לקחה חלק בכתיבת שירים לפסקולים של מספר סרטים.
בשנות התשעים עברה להתגורר בארצות הברית.
בוקר אור (תוכנית טלוויזיה)
בוקר אור הייתה תוכנית הבוקר של ערוץ עשר שעלתה לאוויר ב-2016. התוכנית הוגשה על ידי מגישים שונים. בתחילה זו הייתה תוכנית מחליפה בעת יצאה לחופשות של מגישי תוכנית הבוקר והחל מיוני 2018 שודרה כתוכנית הבוקר המרכזית של ערוץ עשר עד ירידתה מהאוויר ב-14 בינואר 2019.
תוכן
התוכנית, בהפקת אולפני הרצליה, משודרת בימים ראשון עד שישי במסגרת חדשות עשר. היא כוללת מבזקי חדשות וראיונות בנושאי אקטואליה ופנאי עם אורחים ומומחים שמתארחים באולפן.
התוכנית שודרה בשידור חי בימים ראשון עד חמישי בין השעות 6:15-9:00, ובימי שישי בין השעות 6:15-10:00.
היסטוריה
לפני עליית התוכנית לאוויר שודרה התוכנית "אורלי וגיא" כתוכנית הבוקר היומית, וביום שישי שודרה התוכנית "שישי בבוקר".
בשנת 2016 יצאו מגישי התוכנית "אורלי וגיא" לחופשה בת מספר ימים. בעקבות זאת מונו דני רופ ונגה ניר נאמן להגיש תוכנית, באותה רצועת זמן, בשם "בוקר אור". בערוץ החליטו להשאיר את התוכנית כתוכנית מחליפה בימים בהם לא שודרו התוכניות "אורלי וגיא" או "אור ומיה". באותה שנה ערכו את התוכנית דני ליבר ואילן שניג. במאי 2016 עזב שניג את תפקידו.
ב-29 בספטמבר 2017 עזבה מיה זיו-וולף את תפקידה כמנחה בתוכנית ואת ערוץ 10 בכלל. לאחר עזיבתה החלה המנחה והדוגמנית ימית סול להגיש את התוכנית לצד אור הלר.
ב-13 ביוני 2018 התוכנית "אורלי וגיא" עברה לשעות הערב. בעקבות כך, התוכנית החלה להיות משודרת מדי יום חול עד למיזוג רשת וערוץ עשר.
הפורום המשפטי למען ישראל
הפורום המשפטי למען ישראל (עד שנת 2014: פורום משפטי למען ארץ ישראל) הוא עמותת ימין ישראלית המאגדת מאות עורכי דין וכלכלנים. העמותה הוקמה בספטמבר 2004, כארגון שביקש למזער את נזקי תוכנית ההתנתקות מגוש קטיף וצפון השומרון בכלים משפטיים. בעקבות ההתנתקות ותוצאותיה הרחיב הפורום המשפטי את פעילותו לתחומים כלליים הקשורים זה בזה: "שמירת זכויות האדם, הבטחת תקינות השלטון ושמירה על האינטרסים הלאומיים של מדינת ישראל והעם היהודי". מייסד הארגון הוא נחי אייל.
פעילות הארגון בתקופת ההתנתקות
לקראת הוצאתה לפועל של תוכנית ההתנתקות, הארגון פעל במספר מישורים עיקריים:
פעילות הארגון בתחום תקינות שלטונית
עתירה נגד ההחלטה להעניק את פרס ישראל למכון הישראלי לדמוקרטיה שנדחתה.
באותה שנה נמנה הפורום עם קבוצה של ארבעה ארגונים שהגישו עתירות לבג"ץ נגד מינויו של חיים רמון לשר, לאחר שהורשע בעבירה של מעשה מגונה ללא הסכמה. העתירה נדחתה ברוב דעות, בנימוק שההחלטה על המינוי אינה חורגת ממתחם הסבירות.
בשנת 2014 פעל הפורום לשלילת פרס לנדאו מהמשורר יצחק לאור, בנימוקים שהוא איש שמאל רדיקלי אנטי-ציוני, ועקב תלונות נשים על הטרדה מינית מצידו.
עד שנת 2014 פעל תחת הפורום המשפטי גם מדור תדמי"ת, העוסק במעקב אחר עולם התקשורת ופועל למה שהוא רואה כאיזון בשידורי הערוצים הציבוריים וקיום האתיקה העיתונאית.
הפורום המשפטי מוציא לאור דו"חות בנושאים שונים. דו"חות אלו מופצים במאות עותקים למקבלי ההחלטות במדינה, למוסדות ציבור ולאוניברסיטאות.
בעקבות עתירת הארגון לבג"ץ בדרישה למנוע מצב בו חיילים עובדים בשבת בתחנת גלי צה"ל שלא לצורך מבצעי ובניגוד להוראות מטכ"ל, הודיע מפקד התחנה, יצחק טוניק, כי יפעל לצמצום מספר החיילים העובדים בתחנה בשבת והחלפתם באזרחים.
בשנת 2018 הצליח הפורום המשפטי לגרום לפרסום צווי אלוף באתר נגיש. עד 2018, היו צווי האלוף מפורסמים באתר מסודר, אך מנוע החיפוש היה פגום, ולא ניתן היה למצוא חוקים ספציפיים. כך לא יכלו תושבי יו"ש לדעת אילו חוקים חלים עליהם (החוק הישראלי חל על יו"ש רק דרך צווי אלוף). לאחר מאבק של הפורום המשפטי, הועבר מאגר המידע לאתר של צה"ל, תחת הפרקליטות הצבאית.
פעילות הארגון בתחום מערכת המשפט
הפורום המשפטי חותר בפעילותו לאיזון, כהבנתו מושג זה, בין שלוש הרשויות - המחוקקת, המבצעת והשופטת, תוך שימת דגש על הגבלת כוחה של הרשות השופטת, באופן מידתי.
הארגון פועל לשקיפות ופיקוח על הרשות השופטת באמצעות פרסום פרוטוקולים של הוועדה לבחירת שופטים, הוצאת שופטים לא ראויים מהמערכת ודרישה לחשיפת ניגודי עניינים. הארגון גם פועל במסגרת החקיקה בכנסת, באמצעות הגשת בקשות לתיקוני חקיקה בתחום עבודת השופטים ומערכת המשפט.
במסגרת הפעילות לפיקוח ושקיפות ברשות השופטת, הארגון קידם את הקמת נציבות הביקורת על מערך התביעה ומייצגי המדינה בערכאות (הנבת"ם), כדי לבקר את התנהלות מערך התביעה המשטרתית והפרקליטות.
הפורום המשפטי נלחם בתופעת השמדת תיקי חקירה וביעור מוצגים ללא נהלים מוסדרים, ומבצע מעקב אחר תיקון הליקויים במערכת וחקירת המעורבים בפרשות שנחשפו.
מומחי הפורום המשפטי מסייעים לתושבי יו"ש שנפגעו מסירוב לא חוקי להעניק להם שירות באזור מגוריהם.
הפורום פועל להחלת "חקיקה במקביל" - כך שכל חוק שמתקבל בכנסת יחוקק מיד ובמקביל כצו אלוף ויהיה תקף גם ביהודה ושומרון.
הארגון משתמש בכלים משפטיים כדי להיאבק בתנועת החרם על ישראל (BDS). הפורום הצטרף, על פי בקשתו, להגנה על חוק החרם בבג"ץ בעתירות נגדו שהגישו ארגוני שמאל, אשר טענו כי הקריאות לחרם חסות תחת חופש הביטוי. כמו כן, הפורום נערך לייצג אנשים וחברות שנפגעו מקריאות לחרם עליהם.
הר נחום
הר נחום, הידוע גם כהר האושר, או הר הביאטיטודים ("הר המבורכים" בלטינית) הוא כתף דרומית של רמת כורזים הממוקם מצפון לימת הכנרת שבגליל התחתון, כקילומטר וחצי מצפון מזרחית לצומת כפר נחום. ההר מתנשא לגובה של 150 מטר מעל הכנרת (כ-60 מטר מתחת לגובה פני הים), ומפסגת הכתף יורד מדרון תלול אל עין שבע שלחופה הצפוני של הכנרת. ההר הוא אתר קדוש לדת הנוצרית.
לפי המסורת הנוצרית והברית החדשה הר נחום הוא המקום בו נשא ישו את "דרשת ההר", שבה נכללו עיקרי תורתו. כמו כן הר נחום הוא הרקע בו נבחרו שנים עשר השליחים על ידי ישו בברית החדשה. ישנם מאמינים נוצרים העורכים מסע צליינות מהכנסייה שעל ראש ההר ועד לעין שבע שלמרגלותיו.
על ראש ההר שוכנים מנזר, כנסיית הר האושר הפרנציסקנית, אכסניה של נזירות פרנציסקניות, גן ומשק חקלאי ששייך למיסיון האיטלקי בארץ ישראל. במעלה ההר, על גבעת טרשון המתנשאת לגובה של 142 מטרים, שוכן המרכז הבינלאומי דומוס גלילאה. הכנסייה נבנתה בין השנים 1936 עד 1938 על ידי האדריכל אנטוניו ברלוצי. האפיפיורים פאולוס השישי ויוחנן פאולוס השני ביקרו בכנסייה וערכו בה מיסה בשנים 1964 ו-2000 בהתאמה.
לרגלי ההר נמצאים שרידיהם של כנסייה ומנזר ביזנטים. מבנים אלו מתוארכים לתקופת הזמן שבין סוף המאה ה-4 ועד למאה ה-7 לספירה.
ביטוי משוכל
ביטוי משׂוּכָּל ("משוכל" פירושו מוצלב או מהופך) הוא שיבוש מכוּון או לא מכוון באיות והגיית מילים, צירופים או משפטים. שימוש בביטויים משוכלים נעשה לרוב כשעשוע לשוני. באנגלית תופעה זו מכונה סְפּוּנריזם (spoonerism), על שמו של ויליאם ארצ'יבלד ספונר, מרצה בכיר באוניברסיטת אוקספורד, ששמו יצא לפניו כנוטה להרבות בביטויים משוכלים.
היסטוריה
השם האנגלי לתופעה מרמזת על יִיחוסהּ לספונר, אך אין בכך ממש. בהיסטוריה מתועדות תופעות של שיבושי לשון עוד מהמאה השתים עשרה. ב-1662 השתמש בהן הסופר הרנסאנסי הנרי פיצ'אם. במאה ה-19 התפשטה התופעה, והשימוש בה הפך מקובל כסוג של הומור חברתי. ההיסטוריונים והבלשנים חלוקים אשר לשאלה מתי – ומדוע – החלה התופעה לצבור תאוצה. מסופר שגם נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן השתמש בביטויים משוכלים לשעשוע והומור.
ינשפין (מחוז)
מחוז יֵנְשֶׁפִּין (בשוודית: Jönköpings län) הוא מחוז בדרומה של שוודיה. המחוז גובל במחוזות קרונוברי בדרום, בווסטרה ייטלנד במערב, באגם וטרן בצפון ובאסטרייטלנד במזרח. האזור המנהלי בו נמצא ינשפין הוא סמולנד.
ביטוי משוכל
היסטוריה
ויליאם ספונר, שהיה איש מוערך בסביבתו, עורר גיחוך כשהשתמש לעיתים בשיבושי לשון. אך ביטויים רבים שנקשרו לשמו אינם שיבושים שהוא המציא, וודאי שייחוס התפשטות התופעה לספונר אינו נכון. הסטודנטים של אוניברסיטת אוקספורד השתעשעו בהמצאת שיבושים שונים בעקבות ספונר, וכך פשטה התופעה גם מחוץ לכותלי האוניברסיטה. כשסטודנטים ביקשו שירצה על נושא מסוים היה נוהג לעיתים להגיב: "אתם לא רוצים הרצאה, אלא לשמוע שוב שיבושי לשון שלי". מכל מקום, הפרסום שלפיו ספונר הוא האחראי להתפשטות התופעה אינו נכון, וספונר עצמו התנער מכך.
דוגמאות
במקרים רבים הביטוי המשוכל הוא אנגרמה: גתר המישרים (גשר המיתרים), חתלה עלי קפצולה (קפצה עלי חתולה), דקה חכה (חכה דקה), המנהלה למכלל (המכללה למינהל), מדלקה צלומה (מצלמה דלוקה). ילקוט הכזבים מייחס לבני מהרשק את הקריאה לנהג "פִֿיל סְפּוּד!" (שיבוש של "פוּל ספּיד", ביטוי באנגלית שמשמעותו "סע במלוא המהירות").
התופעה זכתה לפופולריות בעברית בעקבות המערכון של שייקה אופיר מראשית שנות השישים "בלבולי לשון", ובו נשמעו דוגמאות, בהן: "זָרַח מִפִּרְכוֹנִי" (שיבוש של "פָּרַח מִזִּכְרוֹנִי"), "שְׁבוּרִית זְכוּכָה" (שיבוש של "זְכוּכִית שְׁבוּרָה"), "צוֹכָה וּבוֹחקֶת" (שיבוש של "בּוֹכָה וְצוֹחֶקֶת"), "הַפִילְמֹרֶת הַתִּזְהַרְמוֹנִית" (התזמורת הפילהרמונית), יוזנן חראי, "חֲצִי גּוּם עָרוּף" (שיבוש של "חֲצִי גּוּף ערום") ו"סיכונים מסובבים" (שיבוש של "סיבובים מסוכנים"). גם שמה של להקת הדג נחש - הוא ביטוי משוכל של נהג חדש.
הערות שוליים
Rím
1773 בצרפת
שנת 1773 בצרפת הייתה השנה בה צרפת ציינה 786 שנות לאום.
מרמורש (מחוז)
מרמורש (ברומנית: Maramureș) הוא מחוז בצפון-מערב רומניה, שבירתו היא העיר באיה מארה.
חבל מרמורש ידוע בנוף הכפרי שלו, ובכנסיות העץ הנמצאות ביישובים הפזורים על שתי גדות נהר הטיסה. שמונה כנסיות עץ עתיקות מתוך הכנסיות הללו נבחרו על ידי אונסק"ו לרשימת אתרי המורשת העולמית.
גאוגרפיה
שטחו של המחוז הוא 6,304 קילומטרים רבועים, ובכ-43% משטחו מכוסה ברכס הרי רודנה. הפסגה הגבוהה ביותר במחוז היא הר Pietrosul שמתנשא לגובה של 2,303 מטרים. שאר המחוז מורכב מגבעות, רמות, ועמקים.
דמוגרפיה
מחוז מרמורש מוכר כאזור בו התגוררו לפני מלחמת העולם הראשונה יהודים רבים. בשנת 1910 היוו היהודים 18.4% מאוכלוסיית המחוז.
פוליטיקה
מועצת מחוז מרמורש, שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-34 חברים ("יועצים"). הרכב מועצת המחוז הוא כלהלן:
חלוקה מנהלית
המחוז מחולק ל-2 רשויות עירוניות (מוני'ציפיו), 11 ערים ו-63 כפרים גדולים (קומונות).
אליפות העולם בשחייה 2003
אליפות העולם העשירית בשחייה נערכה בברצלונה, ספרד, ב-12 ביולי - 27 ביולי 2003. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, ובנוסף התקיימה תחרות שחייה במים פתוחים. בתחרות השתתפו 2015 ספורטאים, מ-157 מדינות.
ארצות הברית ניצחה באליפות, עם 12 מדליות זהב ו-31 בסך הכל. רוסיה סיימה שנייה עם 10 מדליות זהב ו-21 בסך הכל ואוסטרליה  סיימה במקום השלישי עם 8 מדליות זהב, ו-26 מדליות בסך הכל.
השחייניות הבולטות
האנה שטוקבאואר, זכתה ב-3 מדליות זהב אישיות, במשחים הארוכים ל-400 מטר, 800 מטר ול-1500 מטר חופשי, עם שני שיאי תחרות חדשים. לו קסיוג'ואן ( סין), זכתה ב-3 מדליות זהב במשחי החזה ובשליחות. ג'ני תומפסון זכתה ב-5 מדליות (2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד) ולינדזי בנקו, זכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף כולן במשחי שליחות). יאנה קלוצ'קובה זכתה ב-2 מדליות זהב אישיות במשחי מעורב אישי ואינגה דה ברוין, זכתה ב-2 מדליות זהב אישיות במשחים ל-50 מטר חופשי ו-50 מטר פרפר.
שיאי עולם
באליפות ניקבעו 13 שיאי עולם חדשים (2 בנשים ו-11 בגברים). נוסף לכך, נקבעו 8 שיאי תחרות חדשים במשחי הגמר (6 לנשים ו-2 לגברים).
כדורמים
{| cellpadding="2"
נשים
8 - 6  9 - 7
גברים
הונגריה 11 - 9 איטליה 5 - 3
שחייה
8 שחיינים יצגו את ישראל באליפות, 3 נשים ו-5 גברים. ורד בורוכובסקי סיימה במקום ה-6 במשחה ל-50 מטר פרפר (משחה שאינו אולימפי) וכן במקום ה-9 במשחה ל-100 מטר פרפר. שילו איילון סיים במקום ה-10 במשחה ל-800 מטר חופשי ויואב גת סיים אף הוא במקום ה-10 במשחה ל-200 מטר גב.
אברהם קופצ'יק
אברהם קופצ'יק (באנגלית: Abraham Kupchik; 25 במרץ 1892 – 26 בנובמבר 1970), שחמטאי יהודי-אמריקני.
ביוגרפיה
קופצ'יק נולד למשפחה יהודית בברסט (אז חלק מהאימפריה הרוסית, כיום בבלארוס). בשנת 1903 היגרה משפחתו לארצות הברית. במקצועו היה רואה חשבון.
קופצ'יק זכה באליפות מועדון השחמט במנהטן עשר פעמים, ופעם נוספת חלק מקום ראשון משותף. בשנת 1915 חלק מקום 3–4 משותף עם אוסקר חאייס, אחרי חוסה ראול קפבלנקה ופרנק מרשל בתחרות ניו יורק.
בשנת 1916 חלק מקום 2–4 ביחד עם דוד ינובסקי ובוריסלב קוסטיץ' אחרי קפבלנקה. בשנת 1923 חלק מקום ראשון עם מרשל בתחרות אגם הופטקונג. בשנת 1924 הפסיד בדו-קרב ליפים בוגוליובוב +1 -3 =2 (ניצחון אחד, שלושה הפסדים, שתי תוצאות תיקו). בשנת 1925 סיים בתיקו דו-קרב עם קרלוס טורה רפטו +1 -1 =4 בניו יורק. בשנת 1926 סיים שני, אחרי קפבלנקה בתחרות אגם הופטקונג.
קופצ'יק שיחק בנבחרת ארצות הברית שזכתה במדליית זהב קבוצתית באולימפיאדת השחמט בוורשה בשנת 1935. על הלוח השלישי קיבל את מדליית הארד האישית על ביצועיו +6 -0 =8 (71.4%)(שישה ניצחונות, שמונה תוצאות תיקו). בשנת 1945 הוא שיחק בלוח התשיעי בדו-קרב מעל גלי האתר מול נבחרת ברית המועצות והפסיד 1.5-0.5 לולדימיר מקוגונוב.
סגל אקדמי
באוניברסיטאות, במכללות ובמכוני מחקר, הסגל האקדמי הוא סגל המורים והחוקרים של המוסד, המובילים את פעילותו האקדמית.
חברי הסגל האקדמי הבכיר מעבירים הרצאות ומנחים סמינרים בתחום התמחותם. כמו כן הם עוסקים במחקר מתקדם בתחומם ואמורים לחנוך אקדמאים צעירים שבבוא היום יחליפו אותם. האיזון בין מטלות הסגל האקדמי הבכיר תלוי במוסד, במקום ובזמן. לדוגמה, בחלק מהאוניברסיטאות בארצות הברית (ובכל האוניברסיטאות האירופאיות) חברי הסגל האקדמי הבכיר זוכים לקידום רק על בסיס הישגיהם המחקריים, ואילו באוניברסיטאות פרטיות בארצות הברית איכות ההוראה מהווה מרכיב חשוב בקידום.
הסגל האקדמי בישראל נחלק לשני מרכיבים עיקריים:
הסגל האקדמי בישראל
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת הלימודים תשפ"א היו 35,325 אנשי סגל אקדמי באוניברסיטאות ובמכללות האקדמיות, לעומת 34,237 בשנת הלימודים הקודמת (גידול של 3.2%). במהלך העשור האחרון, נוספו כ-9.2 אלף אנשי סגל. קצב השינוי השנתי במספר אנשי הסגל האקדמי היה 3.1% בממוצע לשנה.
מספר המשרות המלאות בשנת הלימודים תשפ"א היה 14,801 לעומת 14,696 בשנת הלימודים הקודמת (גידול של 0.7%). במהלך העשור האחרון, נוספו כ-3.0 אלף משרות מלאות. קצב השינוי השנתי במספר המשרות המלאות היה 2.2% בממוצע לשנה.
בשנת הלימודים תשפ"א מספר שעות העבודה של אנשי הסגל האקדמי היה כ-149.6 אלף שעות, לעומת כ-144.6 אלף שעות בשנת הלימודים הקודמת (גידול של 3.5%).
במהלך העשור האחרון, נוספו כ-35.4 אלף שעות עבודה. קצב השינוי השנתי במספר שעות העבודה היה 2.7% בממוצע לשנה.
בשנת הלימודים תשפ"א מספרם של אנשי הסגל האקדמי החדשים עמד על כ-4,096 אנשי סגל, לעומת 5,017 בשנת הלימודים הקודמת (קיטון של 18.4%).
בדו"ח שהגישה ביולי 2015 הוועדה לקידום ולייצוג נשים במוסדות להשכלה גבוהה, בראשותה של נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים פרופ' רות ארנון, נקבע ששיעור הנשים בסגל האקדמי הבכיר בישראל נמוך במיוחד בהשוואה למדינות המערב והוא כ-29% באוניברסיטאות וכ-39% במכללות המתוקצבות.
לשקאר-א-טייבה
לשכר-א-טיבה (באורדו: لشكرِ طيبه, תעתיק מדויק: לַשְכַרִ טַיבִּה, שפירושו: "צבא [העיר] אל-מדינה") הוא ארגון טרור אסלאמיסטי רדיקלי בולט בפקיסטן, אשר הוקם ב-1989 ומטרתו המוצהרת היא שחרור חבל קשמיר מידי הודו, ויישום מדינת הלכה איסלאמית ע"פ חוקי השריעה בכל אזור דרום אסיה. במשך השנים ביצע הארגון, המקושר לארגון הטרור אל-קאעידה, פיגועי טרור רצחניים רבים, כנגד מטרות הודיות ומערביות בחבל קשמיר ובכל רחבי הודו.
אידאולוגיה
הארגון דוגל בהקמת מדינה מוסלמית אוניברסלית, שתכלול את כל המדינות המוסלמיות בעולם, במתכונת של ח'ליפות. מדינה זו תהיה מדינת הלכה הכפופה לחוק השריעה. על פי הארגון, כל המוסלמים ברחבי העולם מצווים להצטרף לג'יהאד, ולעזור למוסלמים אחרים המצויים במצוקה ובמצב של דיכוי מידי אלו המכונים על ידם ה"כופרים"- ובעיקר ההינדים, הנוצרים (בדגש על ארצות הברית) והיהודים. בין היתר הם מונים את המוסלמים המתגוררים ביהודה ושומרון, בוסניה, קוסובו, קשמיר, הפיליפינים, בורמה וצ'צ'ניה. כחלק מתפיסה זו, לשקאר-א-טייבה פתחה את בסיסי האימון שלה בפקיסטן לפעילי ג'יהאד מוסלמים מכל רחבי העולם.
חאפיי ז'ונגי
{{כלי רכב }} חאפי ז'ונגי (באנגלית: Hafei Zhongyi) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Hafei Motor  (שם רשמי: Hafei Motor Co., Ltd, בסינית: 哈飞汽车) אשר מיוצרת משת 1999 ועד היום בסין.
לשקאר-א-טייבה
אידאולוגיה
הם טוענים כי עימות מוסלמי-הינדי מאפיין את העולם מאז ביאתו של מוחמד, ולכן כל הנלחם בהודו, ימנע מהגעה לגיהנום. הארגון עוין בצורה רשמית גם את היהודים ואת מדינת ישראל ומפיץ חומרי תעמולה כנגדה. בפרסומים הם מכנים את היהודים בשם "אויבי האסלאם" ו"ילדי הקופים והחזירים".
טיבור רובין
טיבור "טד" רובין (באנגלית: Tibor "Ted" Rubin; פאסטו (עיר), 18 ביוני 1929 - גרדן גרוב, קליפורניה, 5 בדצמבר 2015) היה ניצול שואה יהודי-הונגרי וגיבור מלחמה אמריקאי שעוטר במדליית הכבוד על פעולותיו במלחמת קוריאה.
חאפיי ז'ונגי
בדצמבר 2007 דגם "חאפיי ז'ונגי" הושק בצ'ילה. בארצות הברית שווק דגם "חאפיי ז'ונגי" בתצורת טנדר, בשם: "C-MAG".
דגמי "חאפיי ז'ונגי" הורכבו באורוגוואי באמצעות "Effa Motors", ושווקו גם בברזיל.
טיבור רובין
במשך השנים הוגשו המלצות רבות להעניק לרב"ט טיבור רובין מדליות ועיטורים, המלצות אלו זכו להתעלמות ממניעים אנטישמיים. "לפי תצהירים שתמכו בהמלצות, סיפרו חבריו ליחידה של רובין, שהסמל שלהם היה אנטישמי שנתן לרובין משימות מסוכנות בתקווה שייהרג", נכתב בוושינגטון פוסט.
לשקאר-א-טייבה
היסטוריה
הארגון נוסד בשנת 1989 כזרוע הצבאית של הארגון הרדיקלי הפקיסטני "מרכז א-דעווה ואל-ארשאד", קרי "מרכז ההטפה וההדרכה". שורשיו הדתיים נטועים באידאולוגיה הסונית-והאבית, שמקורה בסעודיה. את הארגון הקים פרופסור ללימודי אסלאם באוניברסיטת לאהור, בשם חאפיז מוחמד סעיד. לאחר נסיגת הרוסים מאפגניסטן ב-1989, החל הארגון להתמקד בלחימה בהודים בחבל קשמיר, תוך פגיעה באזרחים ובמטרות צבאיות. תחילה, קיבל הארגון סיוע ישיר משירותי המודיעין הפקיסטניים, ה-ISI, אולם בהמשך ניתק את קשריו הרשמיים עם הממשל הפקיסטני, וגיבש תפיסה רדיקלית וגלובלית יותר. למרות זאת מעריכים ארגוני מודיעין מערביים, כי הארגון ממשיך לקבל תמיכה מה-ISI גם כיום.
טיבור רובין
ב-23 בספטמבר 2005 העניק נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש את מדליית הכבוד לרב"ט טיבור רובין.
לשקאר-א-טייבה
היסטוריה
החל משנות ה-90 יצר הארגון קשרים עם ארגון הטרור הבינלאומי אל-קאעידה, והושפע ממנו. מנהיג התנועה, חפיז מחמד סעיד, קיים קשר הדוק עם אוסמה בן לאדן, מנהיג אל-קאעידה. קשרים אלו התחזקו לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, כאשר לשקאר-א-טייבה שיתף פעולה והעניק סיוע, מסתור ומשענת לפעילי אל-קאעידה לאחר פלישת ארצות הברית לאפגניסטן.
טיבור רובין
טיבור רובין התגורר בגרדן גרוב, קליפורניה.
לשקאר-א-טייבה
היסטוריה
מאז שנת 1993, לשקאר א-טייבה הפך לאחד מהארגונים הבולטים ביותר בביצוע פיגועי טרור בהודו בכלל, ובחבל קשמיר בפרט, כנגד חיילים ואזרחים הינדים וסיקים. בשלב הראשון, כשהארגון טרם היה מבוסס דיו מבחינה לוגיסטית, אנשיו העדיפו לבצע פיגועים באזורים כפריים מבודדים בעמק קשמיר, בהם הייתה נוכחות צבאית הודית מועטה. בהדרגה, החל הארגון לשתף פעולה עם ארגונים איסלאמיים נוספים שכבר פעלו בקשמיר, כגון ארגון הטרור ג'יש-א-מוחמד. הארגון ניסה לשבש מהלכי בחירות, לפגוע בפעילים פוליטיים, אנשי צבא וביטחון, עצרות פוליטיות ולא בחל אף בפגיעה באזרחים.
שיתוף הפעולה הבין-ארגוני הצטמצם בהדרגה בראשית שנות ה-2000, עקב חילוקי דעות על רקע סירוב לשקאר א-טייבה להכיר בהסכם הפסקת האש שנחתם עם הודו. פעולות בולטות בתקופה זו היו רצח 35 אזרחים סיקים בדרום חבל קשמיר במרץ 2000, ערב ביקורו של הנשיא ביל קלינטון בהודו, והרג 25 הינדים בחתונה, ב-1998. במקביל ביצע הארגון התקפות כנגד יעדי הצבא ההודי ושיירות, שכללו מטעני צד, מכוניות תופת ואירועי ירי, כאשר המבצעים מוכנים להקריב את חייהם. בתקופה זו, הארגון השתמש הן בטקטיקות גרילה והן בטרוריזם צרוף שנועד לפגוע באזרחים.
טיבור רובין
ילדותו בהונגריה
טיבור רובין נולד בפאסטו, עיירה הונגרית קטנה שחיו בה 120 משפחות יהודיות. אביו היה סנדלר והוא היה אחד מתוך שישה ילדים. בגיל 13 הוא נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן באוסטריה. לאחר שנתיים שוחרר מחנה הריכוז על ידי חיילים אמריקאים. הוריו ואחת מאחיותיו של רובין נרצחו בשואה.
הגירתו לארצות הברית
ב-1948 היגר רובין לארצות הברית והתיישב בניו יורק, הוא עבד כסנדלר ומאוחר יותר כקצב.
לשקאר-א-טייבה
היסטוריה
בשנת 2001 החל הארגון בשינוי אסטרטגי, והחליט לבצע פיגועים גם מחוץ לחבל קשמיר, תוך ניסיון למנוע כל סיכוי להפשרת היחסים בין הודו לפקיסטן. פיגוע הראווה הראשון שביצע הארגון היה הפיגוע בפרלמנט ההודי בניו דלהי, בדצמבר 2001, בו נרצחו 13 בני אדם. בתגובה לאירוע, האשימה הממשלה ההודית את ממשלת פקיסטן, בסיוע לארגון. האירוע הצטרף גם ללחץ האמריקאי שהופעל על ממשלת פקיסטן לפעול למיגור הטרור בתחומה, לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001. מזכיר המדינה האמריקני קולין פאוול הודיע ב-26 בדצמבר 2001 כי ארצות הברית כללה את לשקאר-א-טייבה ברשימת ארגוני הטרור הזרים. בעקבות זאת נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, גינה את הארגון, הוציאו מחוץ לחוק ועצר את מנהיגו, חפיז מוחמד סעיד, אם כי הוא שוחרר כעבור מספר חודשים. גם לאחר מכן היה הארגון אחראי לסדרת פיגועי טרור, ביניהם פיגוע בקאלוצ'אק שבקשמיר במאי 2002, בו נהרגו 31 בני אדם, פיגוע ב-29 באוקטובר 2005 בשוק בדלהי, שגרם למותם של 60 איש ובאותה שנה בורנאסי (37 הרוגים), ופיגוע הרכבות במומבאי ב-11 ביולי 2006, שגרם למותם של 211 איש ופציעתם של כ-700.
טיבור רובין
הגירתו לארצות הברית
ב-1949 ניסה רובין להתגייס לצבא ארצות הברית, בין השאר כדי לקצר את הדרך לקבלת האזרחות האמריקאית, וגם משום שרצה ללמוד בבית הספר הצבאי לקצבים. מכיוון שכמעט ולא ידע אנגלית, הוא נכשל במבחן השפה, אך ניסה שוב ב-1950 ועבר הודות לעזרתם של שני נבחנים אחרים.
לשקאר-א-טייבה
היסטוריה
פעילות הארגון הגיעה לשיאה במתקפת הטרור במומבאי בנובמבר 2008, בה הותקפו סימולטנית אחת עשרה מטרות ברחבי העיר. לראשונה, נבחרו במתכוון גם יעדים שבהם ידוע כי ישנם תיירים זרים, וכן יעד יהודי וישראלי מובהק- בית חב"ד המקומי. במתקפת הטרור נהרגו 173 בני אדם וכ-300 נפצעו, כולל שישה ישראלים.
טיבור רובין
אנטישמיות בצבא
ביולי 1950 מצא את עצמו טוראי ראשון טיבור רובין נלחם בחזית המלחמה בקוריאה כחלק מפלוגה "I", ברגימנט השמיני של אוגדת הפרשים הראשונה. שם הוא נתקל בסמל ארטיס ו. ווטסון, אנטישמי ש"נידב" את רובין באופן קבוע למשימות ולסיורים המסוכנים ביותר. עובדה זו אושרה באמצעות תצהירים מפורטים שהוגשו על ידי כתריסר אנשים ששירתו תחתיו, בעיקר על ידי אנשים שתיארו את עצמם כ"אנשים מאזורי הכפר" מהדרום והמערב התיכון של ארצות הברית.
לשקאר-א-טייבה
היסטוריה
בספטמבר 2009 פרסם המטה ללוחמה בטרור אזהרת מסע למטיילים ישראליים, כי לשקאר-א-טייבה נערך לבצע מספר פיגועים ברחבי הודו, לרבות באתרי ריכוז של תיירים מערביים וישראליים, ייתכן גם שבתי חב"ד נוספים יהוו מטרה.
הארגון משתף פעולה עם המוג'האדין ההודי.
תשתית ומימון
התשתיות הצבאיות והמבצעיות של לשקר-א-טייבה מצויות בפקיסטן ובחבל קשמיר- הן בחלקו ההודי והן בחלקו הפקיסטני. לארגון מחנות אימונים בקרבת העיר לאהור, שבהם מכשירים מאות פעילים בכל שנה, בעזרת אימונים מתוחכמים כגון לוחמה בשטח בנוי ולוחמת גרילה, טכניקות חבלה מתקדמות, שימושי מחשב וטכנולוגיה מבצעית. במחנות אלו גם אומנו המחבלים אשר ביצעו את מתקפת הטרור במומבאי (2008). מתאמנים בו גם מוסלמים בעלי אזרחות מערבית (בעיקר בריטית, אך גם צרפתית, אוסטרלית ועוד), דבר המסייע גם ביצירת שיתופי פעולה עם ארגוני טרור נוספים ויצירת תשתית מודיעינית גלובלית. לארגון גם סייענים מוסלמים רבים בתוך הודו עצמה, המשתלבים בביצוע הפיגועים.
טיבור רובין
במחנה השבויים הסיני
לקראת סוף אוקטובר 1950, חצו ריכוזים עצומים של חיילים סינים את הגבול לקוריאה הצפונית ותקפו את האמריקאים, שלא היו מוכנים. אחרי שרוב הרגימנט שלו הושמד, רובין שהיה פצוע קשה נפל בשבי והעביר את 30 החודשים הבאים במחנה לשבויי מלחמה.
לשקאר-א-טייבה
תשתית ומימון
הארגון ממומן כיום בעיקר על ידי כספים סעודיים, שמועברים אליו דרך ארגוני צדקה אסלאמיים- ובעיקר הארגון הקרוי "ג'מאעת א-דעוה". מקור נוסף למימון הוא ארגון הטרור הבינלאומי אל-קאעידה, עמו מקיים הארגון קשרים הדוקים. מקור מימון חשוב נוסף הוא קהילות מוסלמיות בחו"ל, ובעיקר זו שבבריטניה. פעמים רבות הכסף נאסף בכסות של ייעוד למטרות חברתיות (כגון סיוע לנפגעי אסונות טבע, סיוע רפואי וחינוכי וכו'), ולתורמים לא נודע שכספם מיועד למטרות צבאיות וטרוריסטיות. הארגון גם נהנה ממימון של מספר ארגוני פשיעה, דבר הבא לידי ביטוי בקשרים עם ראשי העולם התחתון בהודו, העוסקים בהברחות סמים לאירופה.
טיבור רובין
במחנה השבויים הסיני
כשהם ניצבים מול רעב, מחלות וזוהמה רוב החיילים השבויים התייאשו במהרה. "אף אחד לא רצה לעזור למישהו אחר. כל אחד היה אחראי לעצמו", כתב אחד השבויים סמל ליאו א. קורמייר הבן. היוצא מהכלל היה רובין. כמעט בכל ערב הוא היה מתגנב החוצה מהמחנה כדי לגנוב אוכל ממאגרי אספקה סינים וצפון קוריאנים, בידיעה שיירו בו במקרה שיתפס. "הוא חילק את האוכל בין החיילים בצורה שווה" כתב קורמייר "הוא גם דאג לנו, טיפל בנו, נשא אותנו לשירותים... הוא עשה הרבה מעשים טובים, הוא אמר לנו שאלו מצוות לפי המסורת היהודית... הוא היה יהודי מאוד דתי והדבר החשוב לו ביותר היה לעזור לחבריו." הניצולים מהמחנה זקפו את הישארותם בחיים לזכותו של רובין.
רובין סירב להצעותיהם החוזרות ונשנות של שוביו להשיבו למולדתו הונגריה, שהייתה אז מאחורי מסך הברזל.
לשקאר-א-טייבה
תשתית ומימון
הארגון השתמש ברשתות החוואלה למימון התקפותיהם בדלהי.
טיבור רובין
מדליית הכבוד
ב-23 בספטמבר 2005, העניק נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש את מדליית הכבוד לרב"ט טיבור רובין.
חוק יוצאי הצבא היהודים
ב-1993 צבא ארצות הברית החל לחקור אפליה על רקע גזעני בהענקת מדליות ועיטורים.
חוק יוצאי הצבא היהודים (שנקרא, באופן רשמי "חוק יוצאי הצבא היהודים על שם לשנת 2001", שגם הוא היה גיבור-מלחמה, ממלחמת קוריאה) קבע שיש לחזור על המלצות להענקת "מדליית הכבוד" לחיילים יהודים ולבצע חיפוש אחר המלצות שיכול להיות שנעלמו כתוצאה ממניעים אנטישמיים. החוק לא חוקק בסופו של דבר, אך בעקבות הפרשה, ויחד עם לחץ כבד מצד חבריו לפלוגה של טיבור רובין, בשנת 2001 הקונגרס האמריקאי הנחה את הצבא להמשיך ולבחון מקרים דומים נוספים.
וינדי סיטי בולס
וינדי סיטי בולס (באנגלית: Windy City Bulls) היא קבוצת כדורסל מהופמן אסטייטס שבמדינת אילינוי, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2016 ומסונפת לקבוצת שיקגו בולס מליגת ה-NBA.
היסטוריה
באוקטובר 2015 החלה קבוצת שיקגו בולס לגבש הסכם עם מועצת הכפר הופמן אסטייטס, אשר מרוחק כ-40 קילומטרים משיקגו, לגבי הקמת קבוצת בת אשר תמוקם בכפר. כחודש לאחר מכן אישרה המועצה את הקמת הקבוצה, ונקבע כי תארח את משחקיה באולם סירס סנטר אשר מכיל כ-10,000 מקומות ישיבה. בפברואר 2016 נערכה הצבעה באשר לשמה של הקבוצה החדשה, וההצעה שהתקבלה ברוב קולות היא "וינדי סיטי", כינויה של העיר שיקגו.
מאמן הקבוצה בעונתה הראשונה היה נייט לונסר, אשר הדריך את הבולס למאזן שלילי 23–27, ובעונה הבאה מונה עוזר מאמן שיקגו בולס בשנתיים הקודמות, צ'ארלי הנרי, עמו ניצחה וינדי סיטי ב-24 משחקים. השחקן הבולט בקבוצה באותה עונה היה אנטוניו בלייקני, אשר הוביל את קלעי הליגה עם 32.0 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר "רוקי העונה".
אבי הופמן
אַבּוֹט הָוַארְד "אַבִּי" הוֹפְמָן (באנגלית: Abbot Howard "Abbie" Hoffman; 30 בנובמבר 1936–12 באפריל 1989) היה פעיל פוליטי רדיקלי וכריזמטי אמריקאי-יהודי שפעל למען זכויות אדם ונגד מלחמת וייטנאם. היה מייסד וראש ארגון ה"ייפיז" ("Yippies", מצלול על הביטוי "היפים" אך למעשה ראשי תיבות של Youth International Party – מפלגת הנוער הבינלאומית). היה חלק מהשבעה משיקגו אשר הועמדו לדין במשפט המפורסם משנת 1968 בעקבות ההתפרעויות נגד מלחמת וייטנאם.
ביוגרפיה
גדל בווסטר שבמסצ'וסטס במשפחה בורגנית ממוצא יהודי. אביו היה סוחר בסמרטוטים בשנות השפל הגדול. לשמחת אביו התחיל ללמוד רפואה באוניברסיטת ברנדייס, אך נשר במהרה מתוכנית זו, עבר ללמוד פסיכולוגיה וסיים תואר ראשון. באוניברסיטה זו למד אצל הרברט מרקוזה הנאו-מרקסיסט, שנטע בו ניצנים של איבה לקפיטליזם ולרמיסת זכויות הפרט.
בתחילה הצטרף לארגוני SNCC ו"בית החירות", ארגונים שלחמו בעד זכויות אזרח בדרום ארצות הברית, אך לאחר שראש הארגון השחור של SNCC, הדיח את כל ראשי התנועה הלבנים, עבר לתנועת ההיפים. הוא הצליח להפנות את ילדי הפרחים להפוך לפעילים פוליטיים. בהיותו בשיקגו פתח "חנות חינם", שבה היה אפשר להיכנס לחנות ולקחת מכל הבא ליד, ללא כל תשלום. נחשב למרצה מבוקש ואהוד בקמפוסי האוניברסיטאות.
הצליח לארגן הפגנות גדולות כנגד הממשל ומלחמת וייטנאם. האלמנטים הבולטים בהן היו: אי-אלימות, תחכום, הונאה, התרסה ותיאטרליות. כך למשל, אחת מהמחאות החכמות שלו הייתה ב-24 באוגוסט 1967, כאשר הנהיג קבוצה של מתנגדים לקפיטליזם. בהפגנה שערכו, נכנסו כ-50 מחבריו לבית הבורסה בניו יורק (NYSE), זרקו שטרות של דולרים מהיציע וגרמו למהומה שם ולהפסקת המסחר, כאשר סוחרי הבורסה עטו על השטרות. בהפגנה אחרת נגד מלחמת וייטנאם, הצליח לאסוף 50,000 מפגינים שהקיפו את בנין הפנטגון וביקשו לגרום לו לרחף באוויר, באמצעות אנרגיה פסיכולוגית ואנשי דת שיקראו פסוקים מספרי הקודש.
בוועידה הדמוקרטית הארצית של המפלגה השלטת בראשות לינדון ג'ונסון, שהתקיימה בשיקגו בשנת 1968, ארגן ביחד עם המשורר אלן גינסברג הפגנת רבבות שנמשכה מספר ימים. במפגן כוח גדול התכנסו המפגינים לפסטיבל של חיים בפארק, בו השמיעו מוזיקה, עישנו גראס והפריחו הצהרות אנטי-מלחמתיות. בהפגנת כוח גדולה ארגן למולו ראש העירייה אלפי שוטרים, אלפי חיילים וכוחות נוספים ונתן להם אולטימטום לעזוב את הפארק עד הערב. במהלך הפגנה זו הוכו המפגינים, נעצרו והועמדו למשפט שכונה "משפט השבעה" בשל הפרת הסדר הציבורי והמרדה. הופמן עצמו נעצר והועמד למשפט, כיוון שכתב על מצחו את המילה fuck.
הממשל ניסה להילחם בו ובתנועתו באמצעות הפגנת כוח, התנגשויות, מעצרים, מאסרים ומשפטים, אך ברוב המשפטים זכו הופמן וחבריו. במשפט השבעה עשה הופמן פרובוקציות רבות והגיע למשפט בגלימת שופט שמתחתיה היו מדי שוטר, כדי לרמוז את דעתו על המשפט. במהלך המשפט אף טען שהוא הבן הממזר של השופט, שבאופן מקרי שם משפחתו היה אף הוא הופמן. הוא אף התגרה בשופטים והציע להם לנסות LSD ואמר שהוא מכיר דילרים שמוכרים את הסם בזול. אף שהופמן וחבריו הורשעו במשפט זה, בערעור ב-1972 בית הדין לערעורים פסל את גזר הדין בשל אי-סדרים והוא יצא לחופשי.
לאחר שריצה את עונשו, חזר לארגן הפגנות אך שקע בדיכאון והפרעה דו-קוטבית. לאחר שנפרד מאשתו השלישית, התאבד בביתו בבליעת 150 כדורי פנוברביטל והוא בן 52.
פינדוס
פינדוס (ביוונית: Πίνδος) או רכס הרי פינדוס הוא רכס הרים בצפון־מערב יוון. רכס הרים זה מכונה לעיתים עמוד השדרה של יוון.
בפינדוס מספר פסגות שגובהן יותר מ-2,000 מטר ופסגתו הגבוהה ביותר היא פסגת סמוליקאס (Smolikas) שגובהה 2,637 מ'. פסגות אלו שייכות להרים בעלי מדרונות תלולים היוצרים מחסום בין מערב יוון לבין מזרחה. הרכס מהווה קימוט משנה לרכס הבלקני, כיוונו צפון מערב - דרום מזרח. ניתן למצוא קימוטים מקבילים לו לאורכה של יוון ואף ניתן לראות איך אצבעות הפלופונסוס ואף חלק מהאיים שייכים לאותו קימוט.
אופיו החוצץ של הרכס תרם רבות להתפתחות התרבות ההלניסטית אך גם להיסטוריה המודרנית של יוון ולתרבותה העכשווית. בימי קדם, הרכס אילץ את תושבי האזור למצוא חלופות לתנועה יבשתית וכך פתח את הדרך להתפתחות ציי סוחר ולחימה. במקביל, מאבקה העיקש של יוון בכובש הנאצי ולאחר מכן מלחמת האזרחים הסתמכו על המחסה היעיל של הרכס המבותר אשר עד היום מהווה מחסום בל יעבור בעונת החורף.
תיירות בהרי פינדוס
בהרי פינדוס מספר מוקדי תיירות חשובים, המאופיינים בסקי בחורף ותיירות אקטיבית בקיץ. העיירה מצובו היא יעד תיירות חשוב, וכמוה גם חבל זגורי, שבו 45 כפרים שנשמרת בהם הבניה המסורתית באבן. חבל צומרקה, בחלקם הדרומי של הרי פינדוס, גם הוא יעד תיירות, אך הוא עדיין בתולי יותר.
נטלי פורטמן
נטלי פורטמן (באנגלית: Natalie Portman; נולדה בשם נטע-לי הֵרְשְׁלַג; ב-9 ביוני 1981) היא שחקנית קולנוע, במאית ומפיקת קולנוע אמריקאית-ישראלית.