cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זאב הודי
מאפיינים
זאבים אסייתים אלה קטנים יותר מהזאב האירופי (Canis lupus lupus), דקים יותר ממנו ופרוותם בהירה וזהובה עם מעט שערות. לעיתים הפרווה גם מעט אדמונית עם שערות לבנות. זאבים אלה חיים בלהקות קטנות של לא יותר מעשרה זאבים, והם נודדים למרחקים רבים בחיפוש אחר טרף. הם נפוצים בעיקר בשמורות טבע, שם מתקבצות הרבה חיות ויש מים בהישג יד.
הזאבים יאכלו כל טרף שימצאו ובדרך כלל צדים בזוגות. הם ניזונים מארנבות, מכרסמים שונים ואנטילופות. הם פחות מותאמים למרוצים ממושכים ויעדיפו לתקוף את האנטילופות ממארב או על ידי מרדף בין השיחים כך שפרט אחד יכול להצטרף באמצע המרדף מבלי להיראות. לעיתים הם גם מבריחים את האנטילופות אל זאב נוסף המסתתר בסבך.
זאבים אלה מופיעים ב"ספר הג'ונגל" מאת רודיארד קיפלינג, בו מתוארים משפחת זאבים שאימצה גור אדם לו קראו מוגלי.
הזאבים לא תוקפניים לבני אדם בדרך כלל, אם כי לעיתים נהרגו מספר ילדים בהודו לאחר תקיפות ואף בישראל אירעו בשנת 2017 מקרים של תקיפת ילדים במדבר יהודה. חוקרי זאבים העלו השערה שמדובר בזאב מעורב בכלב או בזאב שהתרגל לנוכחות בני אדם.
שלדגי מים
שלדגי מים (שם מדעי: Cerylinae) היא תת-משפחה במשפחת השלדגיים של עופות מים בעלי מקור מוארך מעט המותאמים לדיג. בקבוצה זו 3 סוגים ו-9 מינים.
זו אחת מ-3 תת-משפחות של שלדגיים והיא מיוצגת בישראל במין פרפור עקוד. הפרפור מסוגל לרפרף במקום אחד מעל המים עד שהוא מבחין בטרף וצולל אליו. גם שאר המינים מתנהגים כמותו והם חיים באמריקה הצפונית והדרומית, אפריקה ואזורים שונים באירופה ואסיה.
שלדגים אלה קטנים יחסית, בעלי מקור ארוך וציצה מאחורי ראשם. הם ניזונים בעיקר מדיג וחלק מהמינים מסוגלים לרפרף בלי לזוז ממקומם מעל המים.
Deep Space Climate Observatory
Deep Space Climate Observatory (DSCOVR, מצפה האקלים בחלל העמוק, לשעבר נודע גם כ-Triana, ובאופן לא רשמי גם כ-GoreSat) הוא טלסקופ ולוויין מזג אוויר של מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי בארצות הברית. הלוויין שוגר מכף קנוורל ב-11 בפברואר 2015 על גבי טיל פאלקון 9 של חברת SpaceX.
DSCOVR פותח במקור על ידי נאס"א, על פי הצעתו של סגן הנשיא אל גור ב-1998, לצורך תצפית על כדור הארץ. הוא ממוקם בנקודת לגראנז' L1 בין השמש לכדור הארץ, במרחק של כמיליון וחצי קילומטר מכדור הארץ. הוא מפקח על השינויים ברוח השמש, מספק אזהרה מוקדמת על סערות מגנטיות מסוג coronal mass ejection ובוחן תופעות על פני כדור הארץ, כולל שינויים בשכבת האוזון, אבק, אפר געשי, גובה עננים, כיסוי צמחייה ואקלים. במיקום בו הוא נמצא הוא צופה באופן קבוע על השמש וצידו המואר של כדור הארץ. הלוויין מקיף את נקודת  L 1 בין השמש לארץ כל שישה חודשים, ובכך נעה הזווית בין הלוויין, כדור הארץ והשמש בין 4 ל-15 מעלות. הוא מצלם את כדור הארץ במלואו בערך כל שעתיים, ומסוגל לעבד את התמונות מהר מכל לוויין תצפית אחר.
DSCOVR התחיל לחוג מסביב ל-L1 ב-8 ביוני 2015, לאחר כ-100 ימים מאז שיגורו. אחרי שהחללית הגיעה ליעדה והחלה את פעילותה, החלה נאס"א להציג תמונות בזמן אמת של כדור הארץ דרך האינטרנט.
לאחר ש-DSCOVR נשלח ליעדו, השלב השני של המשגר הושאר במסלול כפסולת חלל כדי לנצל את מירב הדלק בהגעה למסלול. בינואר 2022 פורסם כי ההערכה היא שהוא יתנגש בירח בתחילת מרץ 2022 במהירות של 2.58 קילומטר לשנייה., אולם הסתבר שזה לא השלב השני של שיגור זה אלא שלב שני של שיגור צ'אנג-אה 5 T1
כל העולם במה
"כֹּל הָעוֹלָם בָּמָה" (באנגלית: All the world's a stage) הוא אחד הציטוטים הידועים ביותר של ויליאם שייקספיר. הציטוט מקורו במונולוג מהקומדיה הפסטורלית שלו "כטוב בעיניכם", שם נאמרה על ידי ז'אק המלנכולי במערכה II, תמונה 7, שורה 139. בנאומו משווה ז'אק את העולם לבמה ואת החיים למחזה. הוא מקטלג את חיי האדם לשבעה חלקים, שבעה שלבים מינקותו ועד מותו.
העולם כבמה
ההשוואה של העולם לבמה ואנשים לשחקנים קדמה הרבה לפני שייקספיר. יובנאליס, המשורר הרומאי הקדום, כתב את אחת הגרסאות המוקדמות ביותר של ביטוי זה ב"סאטירה 3": "כל יוון היא במה, וכל יווני הוא שחקן". קדם לו דמוקריטוס שאמר: "העולם - במה, החיים - מחזה. באת, ראית, הסתלקת". המחזה של ריצ'רד אדוארדס שנכתב בשנה בה נולד שייקספיר, דיימון ופיתיאס, מכיל את השורות: "פיתגורס אמר שהעולם הזה היה כמו במה / שרבים ממלאים את חלקם; כצופים, ועל הבמה". כאשר נוסד בשנת 1599 התיאטרון של שייקספיר עצמו, "תיאטרון הגלוב", הוא השתמש במוטו הלטיני - "כל העולם מגלם את השחקן". הטקסט הלטיני שלו נגזר מתוך מסה מהמאה ה-12. בסופו של דבר המילים נובעות מ- - "מכיוון שכמעט כל העולם הם שחקנים" ביטוי רווח באנגליה של אותם ימים המיוחס לפטרוניוס.
ביצירתו הקודמת, הסוחר מוונציה, הדמויות הראשיות של שייקספיר, אנטוניו, השוותה את העולם לבמה:
איגור איבנוביץ'
איגור איבנוביץ' (במונטנגרית: Игор Ивановић; נולד ב-9 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בבודוצ'נוסט פודגוריצה בעמדת החלוץ.
קריירה
לזכותו של איבנוביץ' 3 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של מונטנגרו.
ליכאדה (כפר)
ליכאדה (ביוונית: Λιχάδα) הוא כפר וקהילה לשעבר באוויה שביוון. הכפר ממוקם על מורדות הר ליכאדה. מאז רפורמת השלטון המקומי בשנת 2011 הוא חלק מהעירייה איסטיה-איידיפסוס, ומהווה יחידה מוניציפלית בתוכה. שטח היחידה המוניציפלית הוא 39.891 קמ"ר.
בשנת 2011 האוכלוסייה מנתה 181 בכפר ו-1,122 עבור כלל הקהילות, הכוללת את הכפרים אגיוס ג'ורג'יוס, וסילינה, גרגולימאנו, קאבוס, קוקיניאס והאיים הלא מיושבים מונוליה וסטרונגילי. ליכאדה ממוקמת בקצה המערבי של יובואה. 10 ק"מ צפונית לאגיוס קונסטנטינוס, 16 ק"מ מערבית לאיידיפסוס, 37 ק"מ ממזרח ללאמיה ו-75 ק"מ צפונית מערבית לכלקיס. לליכאדה נגרם נזק משריפות היערות ביוון ב-2007.
דסדמונה
דסדמונה היא דמות במחזה אותלו של ויליאם שייקספיר, בו היא יפהפייה ונציאנית שמכעיסה ומאכזבת את אביה, סנטור ונציאני, כשהיא בורחת על-מנת להינשא לאותלו, מצביא עילאי ונציאני ממוצא מורי. כאשר בעלה מוצב בקפריסין בשירות הרפובליקה של ונציה, דסדמונה מתלווה אליו. הסמל יאגו מתמרן שם את אותלו להאמין שדסדמונה נואפת, להתנכר לה, ולבסוף לרצוח אותה.
מקור הדמות
מקורו של המחזה אותלו בסיפור משנת 1565 "Un Capitano Moro" ("מצביא המורי"), מתוך קובץ הסיפורים "הקאטומיתי" מאת ג'ירלדי צ'ינתיו. ייתכן שסיפור זה התבסס על תקרית אמיתית שהתרחשה בוונציה בערך בשנת 1508 על אף שלא הודפס תרגום אנגלי של הסיפור בתקופתו של שייקספיר, ייתכן כי הוא הכיר את המקור האיטלקי, את התרגום לצרפתית משנת 1584, וכן תרגום בכתב יד לאנגלית.
דסדמונה היא הדמות היחידה בעלת שם מפורש בסיפורו של צ'ינתיו. שם זה נובע מיוונית, שבה פירושו "ביש מזל, אומלל", ואכן ייתכן שכך רואה אותלו את אשתו, כשהוא מכנה אותה "קטנה מוכּת-מזל! " (מערכה חמישית, תמונה שנייה).
הדמויות האחרות מזוהות רק בתור המורי, הסמל, אשתו של הסמל ומפקד הפלוגה. במקור, הסמל חושק בדסדמונה, ושואף לנקום כשהיא דוחה אותו. בניגוד לאותלו של שייקספיר, המורי בסיפורו של צ'ינתיו אינו מתחרט על רצח אשתו. הוא והסמל נמלטים מהעמדה לדין, אך נהרגים מאוחר יותר. צ'ינתיו גם הוסיף מוסר השכל, הנאמר מפי הגברת, לפיו אין זה נבון מצידן של נשים איטלקיות להינשא לגברים שטבעם ואורח חייהם זרים.
הבדלים בין הסיפור המקורי למחזה
בעוד שקספיר נצמד לסיפורו של צ'ינתיו ביצירת המחזה, הוא סטה באופן משמעותי בחלק מהפרטים. כך למשל:
תפקידה במחזה
במערכה הראשונה של המחזה, דסדמונה, לאחר שנישאה בחשאי לאותלו, מורי בשירות הרפובליקה הוונציאנית, מכריזה על אהבתה אליו ומגנה על בחירתה בו בפני הדוכס מוונציה, חברי המועצה שלו ואביה. אביה מקבל בחוסר רצון את הזיווג, אך מזהיר את אותלו כי דסדמונה עוד תרמה אותו. כאשר אותלו נשלח לקפריסין במסגרת תפקידו, דסדמונה מתלווה אליו, יחד עם אמיליה, אשתו של הסמל שלו, שמלווה אותה.
במערכה השנייה, קאסיו, סגנו של אותלו, מושפל בקטטה וסר חינו בעיני אותלו. יאגו מציע לקאסיו לדרוש מדסדמונה להשתדל עבורו, וכך היא עושה. בינתיים משכנע יאגו את אותלו כי דסדמונה קשרה יחסים אסורים עם קאסיו. ניתן לטעון כי את זרע הספק הראשון לא טמן יאגו, כי אם אביה של דסדמונה, בתמונה השלישית של המערכה הראשונה: אם עין יש לך, פקח לרווחה. אב היא רימתה - גם תרמה אותך.
הביטחון והאמון של דסדמונה בעוצמת אהבתה לאותלו הם אלו אשר גורמים לתעוזה שלה. עם זאת, תשוקת אהבתה הן מעוררת והן מטרידה את בעלה, ומטפחת את זרעי הפחד והחשדנות שלו.
כאשר יאגו, בעלה של אמיליה, שם לב למטפחת של דסדמונה, הוא גונב אותה ואוסר על אמיליה לחשוף בפני דסדמונה את מקום הימצאה. לאחר שהוא שותל את המטפחת בחדרו של קאסיו, אותלו רואה בסופו של דבר את קאסיו עם המטפחת, ומקבל זאת כאישור לחוסר נאמנותה של דסדמונה. דסדמונה מודאגת מאיבוד המטפחת אך מאמינה כי הדבר לא יכעיס את אותלו. אמיליה צינית יותר, במיוחד לאחר שאותלו דורש בצורה אגרסיבית לראות את המטפחת. דסדמונה מבולבלת מהתנהגותו של בעלה, שבשיאה הוא מכה אותה בפומבי ומכנה אותה זונה.
דסדמונה נסערת מאוד מההתקפות של בעלה, אך ממשיכה להצהיר על אהבתה אליו. במערכה האחרונה, אותלו אומר לה שהוא יודע כי היא אינה נאמנה וכי יהרוג אותה. למרות שדסדמונה טוענת לחפותה, אותלו מסרב להאמין לה, והיא זועקת כשהוא אומר לה שקאסיו נהרג. אותלו זועם וחונק את דסדמונה, כשהוא מתעלם מתחינותיה לרחמים. כשאמיליה נכנסת לחדר, דסדמונה קמה בקושי כדי להגן על אותלו, ואז נופלת מתה.
בסופו של דבר, אותלו לומד אודות נאמנותה של דסדמונה לאחר שאמיליה חושפת את טבעו האמיתי של יאגו, לפני שיאגו דוקר אותה למוות. מלא בחרטה מוחלטת, אותלו מתאבד, לאחר שבזעמו הוא דוקר ופוצע את יאגו כנקמה על שקריו נגד דסדמונה. לאחר מכן, בן דודה של דסדמונה, לודוביקו, מורה כי יאגו יעונה ויוצא להורג.
ניתוח דמותה
בדומה לדמויות נשיות רבות שיצר שייקספיר, גם דסדמונה היא בעלת אישיות נחושה ועוצמתית שדוכאה על ידי התרבות הפטריארכלית, אולם היא אחת הדמויות הכי מכמירות לב מביניהן - רעיה מסורה ואוהבת שנרצחת על ידי בעלה בהתקף זעם, כשלמעשה התעקשותה על רצונותיה הוביל אותה לאבדון.
מתחילת המחזה ברור כי דסדמונה היא עלמה יפה, אינטליגנטית ומלומדת, שיש לה מחזרים אך אביה שומר עליה מפניהם. היא הדוברת הכי ישירה וכנה במחזה ודבריה אינם ארוכים, אך מלאי משמעות. עם זאת, היא נראית גם נאיבית ואינה יכולה כלל לתפוס כי אישה תבגוד בבעלה. ייתכן שבשל כך היא לא קולטת שאותלו חושד בה.
היא מפגינה תעוזה ועקשנות כאשר היא לא רק ממרה את פיו של אביה אלא גם כופרת בתפיסות החברתיות, ונישאת בחשאי לאותלו, גבר שחור ממעמד נחות שלה. על אף שהיא נחושה לחיות את חייה כרצונה, מדברת בשם עצמה, והייתה אמיצה מספיק כדי להתנגד לאביה, בסופו של דבר היא נכנעת ומוכפפת לשירות בעלה. למעשה, היא הופכת במהלך המחזה מדמות אמיצה והרפתקנית, שמתחננת בפני בעלה להתלוות אליו לקפריסין משום שאינה יכולה לשאת את המחשבה שלא להיות במקום ההתרחשויות, ואנו אף למדים כי היא מייחלת להיות גבר כמו אותלו, לאישה פסיבית, אשר ממלאת את חובותיה כרעיה ותפקידיה כאשת המפקד באושר כה גדול, שהיא מסרבת לקלוט ולהאמין שבעלה פנה כנגדה, ממש עד לרגע שבו היא מבינה שהוא אכן עומד להרוג אותה. ביאושה מאובדן אהבתו היא עדיין מנסה להגן עליו, אולם הוא אינו רואה שהיא כה מסורה אליו, עד שהיא אינה יכולה לחיות ללא אהבתו.
ברור כי בתקופת כתיבת המחזה, מעמדה של דסדמונה כאישה הפך אותה לפגיעה, תלויה לחלוטין בגבר שבו התאהבה, אשר מתעלל בה פיזית ומילולית, ואינה יכולה באמת לממש את האישיות האינדיבידואלית שלה ואת חירותה. לקראת סוף המחזה היא מושפלת ורמוסה עד שהיא כלל לא מתנגדת לו כשהוא חונק אותה, ובנשימותיה האחרונות מגנה עליו.
למעשה, דסדמונה היא הקורבן הטרגי האמיתי במחזה.
בישראל
בדומה ליתר המחזות של שייקספיר, גם "אותלו" זכה למספר הפקות ועיבודים בארץ, ושחקניות רבות וטובות גילמו את תפקיד דסדמונה. ביניהן:
לולה באני
לולה באני (באנגלית: Lola Bunny) היא ארנבת מונפשת המופיעה בסדרות הסרטים המצוירים "לוני טונס" ו"מרי מלודיס" בהפקת האחים וורנר. היא הופיעה לראשונה בסרט "ספייס ג'אם" משנת 1996.
ספייס ג'אם
לולה הופיעה לראשונה "ספייס ג'אם" משנת 1996. שם היא הופיעה בתור מושא אהבתו של באגס באני. במשך הסרט הקשר הרומנטי בינה לבין באגס מתפתחים כאשר הציל אותה במשחק כדורסל.
המופע של הלוני טונס
בסדרת האנימציה "המופע של הלוני טונס" לולה הוצגה כארנבת היפראקטיבית טיפשה, מדברת במהירות בין אם מקשיבים לה או לא ונוטה להסיק מסקנות שגויות ולספר סיפורים ארוכים ולא קשורים. מאוהבת בבאגס ונוהגת לקרוא לו "באן-באן". יש לה הורים בשם וולטר ופטרישיה.
הופעות נוספות
לולה הופיעה בסרט הווידאו "טוויטי מסביב לעולם" בתור כתבת חדשות, והיא הופיעה בסרט הווידאו "לוני טונס: ארנב במנוסה". בנוסף, היא הופיעה בסדרות הטלוויזיה "בייבי לוני טונס" בתור גרסה ילדותית שלה.
דיבוב
לולה דובבה במקור על ידי קת' סוסי בסרטים "ספייס ג'אם" ו"טוויטי מסביב לעולם" ובסדרת הטלוויזיה "באגס באני וחברים". בסדרה "המופע של הלוני טונס" היא דובבה על ידי קריסטן ויג, בסדרה "בייבי לוני טונס" היא דובבה על ידיבריט מקיליפ, בסרט הווידאו "לוני טונס: ארנב במנוסה" היא דובבה על ידי רייצ'ל רמרס ובסרט "ספייס ג'אם: אגדה חדשה" היא דובבה על ידי זנדאיה.
תומאס פינקני
תומאס פינקני (באנגלית: Thomas Pinckney; 23 באוקטובר 1750 - 2 בנובמבר 1828) היה המושל ה-36 של מדינת קרוליינה הדרומית. הוא השתתף במלחמת העצמאות של ארצות הברית כמו גם במלחמת 1812 כקצין ביחידה לוחמת. הוא היה בין חותמי האמנה החוקתית והיה פעמיים מועמד לנשיאות ארצות הברית אך הפסיד בבחירות.
ביוגרפיה
צ'ארלס פינקני נולד בעיר צ'ארלסטון, שבקרוליינה הדרומית, למשפחת אצולה בריטית. אביו, צ'ארלס פינקני האב, כיהן כפקיד גבוה בממשל הבריטי הקולוניאלי ונשיא מערכת המשפט, במדינת דרום קרוליינה. אחיו הצעיר, תומאס, שימש כאלקטור של דרום קרוליינה ושימש גם כדיפלומט בממשל הפדרלי, בראשות ג'ורג' וושינגטון.
פינקני יצא ללימודים באירופה וחזר לדרום קרוליינה עם סיומם.
פינקני היה נשוי לשרה מידלטון, שאביה, הנרי מידלטון, כיהן כנשיא השני של הקונגרס הקונטיננטלי ואחיה, ארתור מידלטון, היה בין חותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. לאחר ששרה נפטרה הוא נישא בשנית.
אילנה המרמן
אילנה המרמן (נולדה ב-15 בספטמבר 1944) היא עורכת ספרותית, מתרגמת, מחברת ספרי עיון ופעילת שמאל רדיקלית ישראלית.
ביוגרפיה
אילנה המרמן נולדה בחיפה להורים יוצאי פולין. למדה ספרות ופילולוגיה באוניברסיטאות בצרפת, בגרמניה ובישראל.
משנת 1985 עבדה בהוצאת הספרים "עם עובד" כעורכת ספרותית ומתרגמת. ערכה שנים אחדות את "ספריה לעם", יחד עם נילי מירסקי. ייסדה ועורכת שתי סדרות נוספות:
מתרגמת בעיקר סיפורת מגרמנית ומצרפתית. בין השאר תרגמה מיצירותיהם של לואי פרדינאן סלין, גוסטב פלובר, אלבר קאמי, אנטואן דה סנט-אכזופרי, א.ת.א. הופמן, פרנץ קפקא, ברטולט ברכט ופרידריך ניטשה. זכתה בפרס טשרניחובסקי לתרגום לשנת תשס"ו-2006 "על תרגומיה המדויקים והנקיים משגיאות. המרמן היא מתרגמת לוחמת, ועורכת תרגומים, שטלטלה את עולם התרגום הישראלי בדרישותיה המחמירות לדיוק ולשקיפות".
ב-2016 יסדה בהוצאת אחוזת בית את סדרת "הפרוזה שלי", המהווה המשך לסדרת "פרוזה אחרת" שערכה בהוצאת עם עובד עד לפרישתה ממנה.
עם פרישתה לפנסיה למדה ערבית ספרותית לתואר ראשון באוניברסיטה העברית ולתואר שני באוניברסיטת תל אביב. בהמשך החלה לתרגם גם ספרות בערבית.
פעילות פוליטית וחברתית
המרמן עסקה בפעילות פוליטית וחברתית, כחברה במועצת רצ, בהנהלת בצלם, ובהנהלת האגודה לזכויות האזרח. מפרסמת מאמרים המציגים את עמדתה בסוגיות של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ובהם התנגדות נחרצת לשליטה של ישראל בפלסטינים.
ב-2010 המרמן הקימה את ארגון הנשים "לא מצייתות" שפעילותיו מבריחות במכוניות שלהן בניגוד לחוק פלסטיניות מיהודה ושומרון לתוך הקו הירוק. לצורך כך הן מסייעות לפלסטיניות ללבוש חזות ישראלית כדי שלא יבחינו בזהותן במחסומי הכניסה. לאחר שפרסמה המרמן את הפעילות במאמר בהארץ פנה "הפורום המשפטי למען ארץ ישראל" אל היועץ המשפטי לממשלה וזה הורה לפתוח בחקירה פלילית נגדה. היועץ המשפטי החליט לבסוף לא להעמיד אותן לדין, ובקיץ 2012 מתאם פעולות הממשלה בשטחים אף אישר, לכבוד חג עיד אל-פיטר, לכמה אלפי פלסטינים מהשטחים לבקר בחוף תל אביב ובחופים נוספים.
בעקבות הפנייה לפתוח נגדה בחקירה פלילית על פעילות "לא מצייתות", פרסמה המרמן מאמר נוסף ב"הארץ", שאותו סיימה במילים:.
בתחילת 2012 הודיעה על פרישתה מהוצאת "עם עובד", במחאה על מינויו של תת-ניצב בדימוס יעקב בריי למנכ"ל ההוצאה. היא נימקה זאת בכך שבריי "מייצג מעצם התפקיד הבכיר שכיהן בו במשטרה, הזדהות עם אידאולוגיה ומוסד שפועלים זה זמן רב לאכיפת חוקים לא מוסריים וגם לא חוקיים, בייחוד בגדה המערבית ובירושלים המזרחית".
חיים אישיים
בן זוגה, יורגן ניראד, היה ראש החוג לספרות גרמנית באוניברסיטה העברית. ניראד נפטר ממחלת הסרטן בשנת 2000. את אחרית ימיו תיארו השניים בספרם "במזל סרטן: מסע לבלי שוב". בנם הוא המתרגם יונתן ניראד. היא מתגוררת בירושלים.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
עצמים קונצנטריים
עצמים קונצנטריים הם עצמים בעלי מרכז משותף (קונצנטריות היא מחזור, חוג בתוך חוג), עצמים אלה עשויים להיות דומים זה לזה (למשל: סדרה של מעגלים קונצנטריים), או שונים זה מזה, אך בכל זאת בעלי מרכז משותף (למשל: סדרה של מצולעים משוכללים החסומים כולם במעגל נתון). במישור עצמים קונצנטריים אינם חופפים, אך במרחב תלת-ממדי ייתכנו עצמים דו-ממדיים קונצנטריים וחופפים (למשל: אוסף מעגלים העוברים דרך הקוטב הצפוני והקוטב הדרומי - לכולם מרכז משותף, שהוא מרכז כדור הארץ).
פגיעת אבן במאגר מים יוצרת גלי רוחב, הנראים כמעגלים קונצנטריים שמרכזם הוא מקום פגיעת האבן במים.
בספרות התורנית
התוספות במסכת סוכה מציגים שיטה לחישוב שטח העיגול: בתוך המעגל יוצרים בחוטים סדרה של מעגלים קונצנטריים, ממרכז העיגול ועד שפתו. את סדרת המעגלים חותכים ברדיוס שלו. ייווצרו לנו חוטים רבים, כאשר הראשון הוא הכי ארוך, וכל אחד ואחד פוחת אורכו מעט מקודמו. לאחר יישור החוטים נוצר משולש שווה-שוקיים. את המשולש חותכים מהקודקוד לבסיס, ואת שני המשולשים שנוצרים הופכים ויוצרים מהם מלבן. שטח המלבן (אורך כפול רוחב) הוא שטח העיגול. למעשה הנוסחה לחישוב השטח המוצגת כאן היא היקף כפול רדיוס חלקי שתיים. השיטה המוצגת בתוספות היא שיטתו של רבי אברהם בר חייא.
בגאולוגיה
פסי זרימה. דייק. ים הגשמים.
באדריכלות
מטרופולין. צ'וגה זנביל. רובע התעלות מהמאה ה-17 באמסטרדם. נווה שאנן (תל אביב).
גרסיה דה אורטה
גרסיה דה אורטה (בפורטוגזית: Garcia de Orta; (1568 – 1501) היה רופא יהודי-פורטוגזי, חלוץ הרפואה הטרופית, וחוקר טבע, שעיקר פעולתו הייתה בשנים 1534–1568 במושבה הפורטוגזית גואה שלחופה המערבי של הודו.
ראשית חייו ומשפחתו
אורטה נולד בשנת 1501 בקסטלו דה וידה סמוך לגבול עם ספרד. הוא היה בנם של יהודים שגורשו מספרד במסגרת גירוש ספרד בשנת 1492 ועברו לפורטוגל, פרנאו (יצחק) דה אורטה סוחר מהעיר ואלנסיה דה אלקאנטרה ו-לאונור גומז מאלבקרקי. כחלוף שנים אחדות, ב-1497, בעקבות צו המלך, וכדי למנוע גרוש נוסף, נאלצו להמיר את דתם לנצרות הקתולית. כאנוסים הם חיו תחת חשש מתמיד כמי שמקיים את דתו המקורית בסתר, חשש שהתממש בעתיד.
בגואה התחתן עם בת דודתו, בריאנדה דה סוליס ממשפחה מומרת ידועה ולהם נולדו 2 בנות.
לגרסיה דה אורטה היו 3 אחיות: ויאולטה, קתרינה ואיזבל ואח למחצה מצד אביו בשם: זורז' דה אורטה.
החוקר היהודי משה בנשבת אמזלג, זיהה שבחתימתו דה אורטה "הסתיר" את השם "אברם" (אברהם), בעצם שמו העברי ע"פ הנחתו של אמזלג.
בימי ילדותו התגוררה המשפחה בסמוך למשפחת האצולה של דום פרננאו דה סוזה (Dom Fernão de Sousa). המשפחות היו מיודדות, ובחסות משפחת סוזה נשלח אורטה לספרד כדי ללמוד רפואה באוניברסיטאות של סלמנקה ואלקלה דה אנרס (1525-1515). בשנת 1530 הוא קיבל מישרה זמנית כמרצה בפילוסופיה של הטבע באוניברסיטת ליסבון, וגם מונה לרופא בחצרו של המלך ז'ואאו השלישי.
עשייתו והמשך חייו
במסעו לגואה הצטרף לידידו משכבר הימים, חברו לספסל הלימודים בספרד, וכעת פטרונו מרטים אפונסו דה סוזה שהתמנה למושל של המושבה הפורטוגזית בהודו. הוא הצטרף כרופא למסעותיו של סוזה לאורך חלקה המערבי של הודו וציילון. לבסוף בנה לעצמו בית וגן צמחים בגואה. בשנת 1558 הגיע לגואה היועץ הספרדי דימאש בושקה (Dimas Bosque) שהתלווה למושל החדש. אורטה ובושקה התיידדו. היה זה ככל הנראה בושקה ששכנע את אורטה להעלות על הכתב את ידיעותיו הרבות שאסף במשך השנים על צמחי המרפא והסמים של הודו.
ב-10 באפריל 1563 הודפס והתפרסם בגואה ספרו של אורטה שיחות על אודות צמחי המרפא, הסמים וחומרי רפואה של הודו וגם על מספר פירות המצויים שם, שבו נידונים מספר עניינים הנוגעים לרפואה, לניסיון מעשי ולעניינים אחרים שראוי לדעת אותם.
היה זה הספר השלישי אי-פעם שהודפס וראה אור בהודו, והספר המדעי הראשון (קדמו לו שני ספרי פרשנות דתית שהודפסו ב-1557 ו-1561). ראשונות זו מסבירה בוודאי את הכמות הגדולה של שגיאות דפוס שנפלו בו (רשימת התיקונים תופסת בו עשרים עמודים), ושתוקנו במהדורה המדעית של 1895.
החיבור "שיחות על אודות צמחי מרפא וסמים של הודו"
הסוגה: הספר כתוב כדו-שיח בין המחבר, גרסיה דה אורטה, ובין רופא -ידיד, דוקטור רואנו (Ruano), בהסיבם לשולחן בביתו של דה אורטה. פה ושם משתתפים בחטף משרתים בביתו של אורטה, ובעיקר עוזרתו אנטוניה, הנשלחים על ידו להביא מן הגינה צמח זה או אחר כדי לשוחח עליו. פעם אחת נקרא להתייעצות רופא הודי בשם מאלופה (שיחה 54) לבסוף משתתף באופן פעיל גם היועץ הספרדי דימאש בושקה (שיחה 58). חוקרים חלוקים בדעתם בדבר זהותו של רואנו. האם זו דמות ספרותית בדיונית, או שמא הוא מייצג את גרסיה דה אורטה הצעיר, בראשית הקריירה המקצועית שלו, בפורטוגל.
הסוגה הספרותית של דו-שיח הייתה מקובלת בעת ההיא. דוגמה מוקדמת יותר מן העולם היהודי הוא הספר "הכוזרי" לרבי יהודה הלוי, הכתובה במתכונת הזו. הסוגה הזו נבחרה ככל הנראה על ידי אורטה משום שהיא אפשרה לו להביע דעה, פעמים רבות ביקורתית מאוד, על הידע הרפואי שנמסר מן המקורות היווניים ורומיים (דיוסקורידס, פליניוס הזקן, גלנוס) והערבים (אבן סינא, אבן רושד) ואחרים. רואנו מציג פעמים רבות פיסת מידע שלמד ממקורות אלה ואורטה מבקר את הידיעה הזו, ופעמים רבות דוחה אותה מפני שאינה עומדת בפני הידע המעשי שלו.
מבנה הספר: הספר, כשמו, מורכב מחמישים ותשע שיחות (פרקים). כל פרק מוקדש לצמח או למספר צמחים, ששמם גם ניתן בראש הפרק. במקור סודרו השיחות לפי סדר האלפבית של שם הצמח, ומרבית הפרקים עוקבים אחר סדר זה, אבל ניכר ששולבו בין פרקים אלה שיחות שלא לפי סדר האלפבית. יש להניח שסדר אלפביתי נועד להעניק לספר שימושיות-מה, למי שמבקש למצוא מידע על צמח מסוים. יחד עם זאת מאחר שבכל שיחה נזכרים צמחים נוספים, ולרוב המכריע של הצמחים יש יותר משם אחד, ולעיתים שמות אחדים, השימושיות הזאת מוגבלת.
מרבית שיחות הספר עוסקות בצמחים, ובהם צמחי מרפא מובהקים, אך גם בתבלינים ובפירות מאכל: אלוֹאֵה (שיחה 2), ענבר (3), קנאביס ( 8), קרדמון (הֵל, 13), קינמון וקסיה (15), דטורה (20), בננה (22), זנגביל (26), אגוז מוסקט (32), מנגו (34), אופיום (41), פלפל לבן ופלפל שחור (46), תמרינדי (53), מור (55), ועוד רבים.
לא כל הספר עוסק בשיחות על צמחים וחומרים מן הצומח. בשיחה אחת (מס' 21) אומרים המשתתפים בפירוש שהיא נועדה לשבור את הרצף ולהוסיף עניין לקורא, ואמנם היא עוסקת בפילים ובשנהב. שיחה אחרת (מס' 10) מביאה פרטים על היסטוריה מקומית, ועל שמות כלי השחמט.
יש שיחות העוסקות בחומרים לא צמחיים כמו יהלומים (43), אבני חן (44), פנינים (35), ובמינרלים אחרים (18, 51) ומהם מתברר שאורטה עסק גם במסחר באבנים אלה.
במקרים אחדים מביא הספר דיאגנוזות רפואיות מפורטות. כך מתוארת (שיחה 20) הרעלה של צמח הדטורה. חשוב הוא תיאור הסימפטומים של מחלת הכולרה, המכונה כך בספר (שיחה 17). קרוב לוודאי שזהו התיאור המפורט הקדום ביותר למחלה זו.
מהדורות הספר ותרגומיו
זמן קצר לאחר פרסום הספר, בראשית שנת 1564, ולפני שנודע העבר היהודי של מחברו, הגיעו עותקים אחדים של הספר לאירופה. כאן הגיע עותק לידיו של חוקר הטבע ההולנדי קרולוס קלוזיוס (, 1526-1609) שפרסם פרפרזה על הספר בלטינית (אנטוורפן 1567).
קלוזיוס שיכתב את הספר באופן דרסטי, בהסירו את מתכונת דו-השיח ואת דמותו של דר' רואנו, הוסיף את הערותיו לכל צמח וצמח, והוסיף איורים בחתוכי-עץ. גם נושאי הפרקים השונים שונו ואורגנו מחדש. יחד עם זאת הערותיו והתוספות שלו לספר המקורי נדפסו בגופן שונה. הספר נראה יותר כספר בוטניקה. היה זה העיבוד הזה לספר, שנמכר היטב, שהביא את שמו של אורטה לידיעת החוקרים.
בשנת 1578 הופיע בספרדית הספר "'מסכת על אודות הסמים והרפואות של הודו המזרחית'" פרי עטו של קריסטובאו דה קושטה. קלמנס מרקהם, מתרגם הספר לאנגלית, הראה כי מרבית הספר הזה מבוסס, עד כדי העתקה, מספרו של דה אורטה. לאחר עיבודים ותרגומים אלה שקע ספרו של דה אורטה בתהום הנשייה, בגלל נדירותו של הספר. עברו כשלוש מאות שנה (1841) עד שהתגלה בליסבון עותק נוסף של הספר. או אז עלה הצורך להוציא לאור מהדורה חדשה, בשפת המקור, גם משום נדירות הספר וגם משום השיבושים הרבים בספר המקורי. הניסיון הראשון של הקרדינל סראיווה (Saraiva) (1872) לא הניח את דעת החוקרים. מהדורה חדשה של הספר בשפה הפורטוגזית הוציא הרוזן דה פיקאליו (Conde de Ficalho) בשני כרכים בשנים 1891 ו- 1895, והיא המהדורה המשמשת כיום במחקר. פיקאליו, שהיה בוטנאי, כתב גם את הספר "חייו וזמנו של גרסיה דה אורטה" (Garcia da Orta e o seu tempo).
תרגום לאנגלית של מהדורת פיקליו הופיע בשנת 1913 פרי עטו של קלמנס מרקהם. חשובים הם המבוא המפתחות ורשימת מידות, משקלות ומטבעות שהיו נהוגים בעת ההיא ונזכרים תכופות בספר.
מורשתו והנצחה
מאז מחצית התשע עשרה, משהוצא לאור מחדש הספר בשפת המקור, החל גרסיה דה אורטה לתפוס מקום מרכזי בתולדות הרפואה ולהיות מכונה בשם אבי הרפואה בפורטוגל, אף כי הזיקה שלו לעולם היהודי, או לעצם היותו נוצרי-חדש, לא הודגשה עד למחצית המאה העשרים, כאשר התפרסמו מחקרים המבוססים על תעודות מארכיון האינקוויזיציה הפורטוגזית. כך הצביעה הפרופ' פונטש דה קושטה על האפיזודה שבה צויר דיוקן מדומיין (דיוקן מקורי לא שרד מן המאה ה-16) במרכזו של ציור קיר גדול בבית הספר לרפואה, שבו הוצגו אבות הרפואה הפורטוגזית. הוא נראה במרכזו של הציור, אוחז בידו האחת ספר ובשנייה צמח. ניתן היה לחשוב כי הוא אוחז בעותק מספר השיחות המקורי שלו, אך התבוננות קפדנית גילתה שמדובר באדפטציה של קלוזיוס, הכוללת איורים.
בשנת 1958 הוצב פסל ברונזה גדול בחזית המכון להיגיינה ורפואה טרופית בליסבון. גם דמות זו אוחזת בספר בידה האחת ובצמח בשנייה. בשנת 1971 הופיעה דמותו של אורטה כשהיא מעטרת שטר של 20 אשקודו פורטוגזיים.
לקריאה נוספת
[https://www.modeemi.fi/~david/Orta/Garcia_de_Orta.pdf רייך, רוני. תש"ף (2020). אזכור של יהודים בספרו של גרסיה דה אורטה על צמחי רפואה בהודו.] פעמים 162, 181-207
יוספוארטיגסיה
יוספוארטיגסיה (שם מדעי: Josephoartigasia) הוא סוג של מכרסם נכחד ממשפחת דינומיסיים ומתת-הסדרה דמויי קביה והמכרסם הגדול ביותר שהתקיים אי-פעם. הוא חי לפני כ-2 עד 4 מיליון שנה, בתקופת הפליוקן עד תקופת הפליסטוקן בדרום אמריקה, יבשת שבה קרוביו הפקרנה והקפיבארה נפוצים עד היום. הוא התגלה לראשונה באורוגוואי ותואר ב-2007. הוא נקרא על שם המצביא האורוגוואי חוסה חרוואסיו ארטיגס (José Artigas).
משקלו הממוצע של היוספוארטיגסיה היה 1,000 ק"ג, אורכו 3 מטרים וגובהו 1.5 מטרים (אם כי ייתכן שהתקיימו גם פרטים גדולים יותר). היוספוארטיגסיה התקיים על צמחייה וירקות רכים, וחי בשפכי נהרות ובדלתה.
הוא החליף את קרובו המכרסם הענק פוברומיס, שהגיע למשקל של כ-700 ק"ג (אם כי ההערכות אינן מדויקות).
אלף (סדרת טלוויזיה ישראלית)
אָלֶף היא סדרת טלוויזיה ישראלית שעלתה לשידור ב-yes במאי 2023, ומגוללת את סיפורה של אשרת, עובדת בבית נשיא מדינת ישראל שנאנסת על ידו ומחליטה לחשוף את הפרשה באופן פומבי. כל פרק בסדרה עוסק בנקודת מבט אחרת על הסיפור, ומלווה את כדור השלג שהולך ומתגלגל. הסדרה נוצרה בהשראת אירועים המתוארים בספרה של אודליה כרמון, "אשת הסוד", וסיפורה האישי, אך הדמויות וחלק מהסיפורים הם פרי דמיונם של יוצרי הסדרה. הסדרה נכתבה על ידי תמר מרום ואברהם שלום לוי, שגם מגלם בסדרה את אבינועם, העוזר האישי של הנשיא.
עלילה
נשיא חדש נכנס לתפקידו, למרות שרבים יודעים על אירועים של תקיפות מיניות בלשכות שלו לאורך השנים. אשרת, עובדת חדשה מגיעה לעבוד במשכן הנשיא, ונוצרים ביניהם יחסי עבודה קרובים, שהופכים לתקיפות מיניות חוזרות ולהטרדות קשות. אשרת מגיעה למצב של חוסר ברירה, המחליטה להתעמת איתו ודורשת תשלום עבור שתיקתה. הנשיא המבוהל פונה ליועצו הקרוב, אבינועם, שמלווה אותו שנים ארוכות. אבינועם מציע להתלונן על סחיטה בידי עובדת בעייתית שפוטרה, אבל חשדות שיש פה סיפור אחר עולים מיד. אבינועם מנסה לעצור את כדור השלג המתגלגל ולהכפיש את אשרת בקמפיין תקשורתי מכוער.
אביגיל, שעבדה עם הנשיא כשהיה שר והיא אהובתו של אבינועם, מחליטה לא לשתוק. היא מבינה את מה שהדחיקה שנים שגם היא בנפגעות. אביגיל, יועצת תקשורת שמבינה את המערכת, מחליטה לספר מה עברה בעצמה. באומץ היא חושפת את האמת שרבים ידעו והסתירו. אבינועם, שמבין שאם הנשיא יפול הוא ינזק בעצמו, קרוע בין אביגיל לבין הבוס שלו. הוא פועל נגדה, למרות אהבתו אליה.
חקירת משטרה נפתחת, אבל למרות מאמציה של יאנה, החוקרת המרכזית, קשה לגבש כתב אישום. המשטרה מבינה שאשרת היא מתלוננת לא אמינה, על המקרה של אביגיל חלה התיישנות, נשים נוספות חוששות לדבר. גם שולה, רעיית הנשיא, לא מסגירה את רגשותיה, למרות שהיא פגועה מאד מהתנהלותו.
נראה שהתיק קורס, ולנשיא מוצעת עסקת טיעון מקלה. אם יחתום ויודה בעבירות קלות, יוכל להמשיך בחייו, אבל שמו יפגע והוא יאלץ לוותר על החלום הגדול – לנפץ עוד תקרת זכוכית ולהיות ראש הממשלה. בעצת מרסל, אימו הדומיננטית, הוא מסרב לחתום על העסקה ומבקש לטהר את שמו בבית המשפט. הוא לא מודע לכך שמתלוננת נוספת עומדת לדבר.
מדובר באסתר, שעבדה בלשכתו בעבר, אבל על המקרה שלה לא חלה התיישנות. עדותה של אסתר מצביעה על הטרדות מיניות קשות וגם על אונס. ההגנה מצליחה לערער את זכרונותיה הקשים ולא ברור האם היא אכן תפליל את הנשיא. אביגיל נקראת להעיד על השיטה לפיה התנהלו הנשיא ומקורביו במשך שנים, עדות דרמטית שמשנה את התמונה. החלטותיו השגויות של הנשיא לוותר על עסקת הטיעון ולא להודות בפשעיו, יחד עם עדויות אמיצות של הנשים שהותקפו מביאות להרשעה ולכניסתו לשנים ארוכות בכלא.
בריאן ג'ונסון
בריאן ג'ונסון (באנגלית: Brian Johnson; נולד ב-5 באוקטובר 1947) הוא זמר רוק בריטי. ג'ונסון הוא סולנה של להקת AC/DC, אליה הצטרף בשנת 1980. האלבום הראשון שהקליט ג׳ונסון עם הלהקה הוא אחד האלבומים המצליחים בתולדות הרוק: Back in Black ובסך הכל, ג'ונסון היה שותף ל-12 אלבומים ביחד עם AC/DC. בשנת 2018, לאחר הפסקה של כשנתיים לצורך טיפול בבעיות שמיעה, חזר ג׳ונסון ללהקה והקליט אלבום נוסף שהלהקה שחררה ב 13 בנובמבר 2020.
ביוגרפיה
ג'ונסון נולד בעיר גייטסהד השוכנת במחוז טיין אנד ויר בצפון מזרח אנגליה, אביו אלן היה אנגלי ואמו אסתר הייתה איטלקייה. בילדותו ג'ונסון היה חבר במקהלת הצופים ובמקהלה של הכנסייה. בצעירותו ג'ונסון היה חבר בלהקות חובבניות שונות עד שבשנת 1972 ג'ונסון הקים ביחד עם חבריו מלהקות קודמות את הלהקה ג'ורדי בה הוא שימש כסולן. השם ג'ורדי זה הכינוי לאנשים המגיעים מאזור הטיינסייד שבצפון מזרח אנגליה וג'ורדי זה הכינוי לניב הנפוץ בקרב תושבי האזור. להקת ג'ורדי הצליחה ופרסמה ארבעה אלבומים.
ההצטרפות ל-AC/DC
בשנת 1980 לאחר מותו של סולן להקת AC/DC בון סקוט, מקימי הלהקה האחים אנגוס ומלקולם יאנג חיפשו סולן חדש ללהקה שיחליף את בון סקוט. באותה תקופה AC/DC זכתה לתהילה לאחר שהוציאה בשנת 1979 את האלבום המצליח Highway to hell. לפני מותו של סקוט חברי הלהקה התחילו לעבוד על אלבום חדש בשם Back in black. גיטריסט הלהקה אנגוס יאנג נזכר שבעבר בון סקוט היה בהופעה של להקת ג'ורדי והתרשם מיכולתו של בריאן ג'ונסון ובעקבות זאת, במרץ 1980 ג'ונסון שהיה מעריץ של AC/DC ושל הסולן המנוח בון סקוט קיבל הזמנה לאודישן שהלהקה ערכה לתפקיד הסולן בלונדון. בריאן ג'ונסון לא האמין שהוא יעבור את האודישן, והגיע ללונדון במטרה אחרת: הקלטת ג'ינגל פרסומי עבור מותג שואבי אבק שהוקלט באותו היום. עם זאת, באודישן ג'ונסון הרשים את האחים יאנג והוחלט שהוא יצטרף ללהקה בתור הסולן שלה. מספר שבועות לאחר מכן ג'ונסון נסע יחד עם שאר חברי הלהקה לאיי הבאהמה כדי לעבוד על הקלטת האלבום Back in Black.
ההצלחה ב-AC/DC והמשך הקריירה
ביולי 1980 יצא האלבום Back in Black, האלבום יצר הצלחה עולמית אדירה ופרסם את ג'ונסון בקרב חובבי הרוק. עד היום האלבום נחשב לאחד מהאלבומים הנמכרים בכל הזמנים. מלבד השיר Back in Black האלבום מכיל להיטים כמו You Shook Me All Night Long ו Hells Bells. ג'ונסון השתתף בכתיבת השירים בכל אלבומי הלהקה עד 1990. אבל החל מהאלבום The Razors Edge שכולל את הלהיט Thunderstruck רק האחים יאנג כתבו את השירים.
בשנת 2003 הונצח ג׳ונסון עם להקת AC/DC בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.
הארמייה ה-23 (ברית המועצות)
היסטוריה
היחידה הוקמה במאי 1941 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור לנינגרד. היא הוצבה בגבול עם פינלנד, צפונית מוויבורג.
Mr. Brightside
Mr. Brightside הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הקילרס. השיר יצא לאור ב-29 בספטמבר 2003 כסינגל הבכורה של הלהקה, והוא נכלל באלבום הבכורה שלה, Hot Fuss. השיר לא זכה להצלחה רבה, אך בשנת 2004 הוציאה הלהקה מחדש את השיר והוא נהפך לפופולרי יותר, והגיע למקום העשירי במצעדי הסינגלים של בריטניה וארצות הברית.
בריאן ג'ונסון
ההצלחה ב-AC/DC והמשך הקריירה
בשנת 2016 במהלך סיבוב ההופעות לרגל הוצאת האלבום Rock or Bust הלהקה הוציאה הודעה רשמית שבריאן ג'ונסון נאלץ להפסיק לשמש כסולן הלהקה בשל בעיות שמיעה שמפריעות לתפקודו כסולן, אקסל רוז סולן להקת Guns N' Roses החליף את ג'ונסון להמשך סיבוב ההופעות. בשנת 2018 החלו שמועות שג'ונסון ומתופף הלהקה בעבר פיל ראד חזרו לשתף פעולה עם אנגוס יאנג ויתר חברי AC/DC. ב-28 בינואר 2019 ג'ונסון אישר שהוא חוזר לAC/DC ושהוא עובד עם הלהקה על הקלטת אלבום חדש.
הארמייה ה-23 (ברית המועצות)
היסטוריה
הלחימה באזור התנהלה מול הכוחות של צבא פינלנד. במהלך יולי-אוגוסט 1941 כמה מתקפות פיניות הצליחו ויחידות הארמייה ה-23 נסוגו מזרחה. הפינים נכנסו לעיר ויבורג ולמעשה התייצבו על הגבול שהיה לפני מלחמת החורף. בשלב זה הלחימה בגזרה למעשה הסתיימה. לא היו אירועים מיוחדים עד לשנת 1944. ביוני 1944 הארמייה ה-23 החלה במתקפת נגד, פרצה את הקווי ההגנה הפיניות ולאחר כיבוש ויבורג התייצבה על הגבול עם פינלנד שהיה מוסכם לאחר מלחמת החורף. בספטמבר 1944 פינלנד חתמה על הסכם עם ברית המועצות והשתתפותה במלחמה הסתיימה.
Mr. Brightside
לשיר צולמו שני וידאו-קליפים, אשר בוימו על ידי סופי מולר. הקליפ הראשון צולם בשחור-לבן, ובו מבצעת הלהקה את השיר בחדר ריק. הקליפ השני, שצולם לאחר הוצאתו המחודשת של השיר, מבוסס על הסרט מולין רוז'. בשנת 2005 זכה השיר בפרס הקליפ הטוב ביותר לזמר חדש בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV ובפרס לקליפ הטוב ביותר בטקס ה-MuchMusic Video Awards.
בריאן ג'ונסון
טלוויזיה
ג'ונסון הוא חובב רכב, נהג מרוצים ואספן מכוניות.
Mr. Brightside
היסטוריה
בנובמבר 2001 הקליטה הלהקה גרסת דמו של השיר יחד עם עוד שלושה שירים: "Desperate", "Replaceable" ו-"Under the Gun". ארבעת השירים הופיעו באלבום הדמו של הלהקה. גרסה זו הופיעה גם באלבום הלהיטים של הלהקה, Direct Hits. השיר, בגרסתו הסופית, מופיע גם בפסקול לסרט "החופשה". גרסת רמיקס לשיר מופיעה באלבום האוסף הראשון של הלהקה, Sawdust. רמיקס זה נכלל בסיבוב ההופעות של סולן הלהקה ברנדון פלאוורס.
בריאן ג'ונסון
טלוויזיה
במסגרת תחביב זה התארח בשנת 2009 באולפן תוכנית הרכב הבריטית הפופולרית של ה BBC, טופ גיר. בשנת 2012, שוב במסגרת טופ גיר, התראיין בכתבה של מגיש התכנית ג׳יימס מיי שצולמה בביתו של ג׳ונסון בפלורידה ובה ג׳ונסון ומיי בחנו מכונית חשמלית מתקדמת אל מול בנטלי עתיקה שבבעלותו של ג׳ונסון.
Mr. Brightside
היסטוריה
השיר מתאר קנאה ופרנויה של אדם שחושד שבוגדים בו. השיר מושפע מבת זוגו לשעבר של פלאוורס שבגדה בו.
בריאן ג'ונסון
טלוויזיה
בשנת 2014 החל ג׳ונסון להגיש תוכנית רכב בשם Cars That Rock with Brian Johnson.
לתוכנית 3 עונות, בהן ג׳ונסון מבקר במפעלי מותגים מפורסמים, בוחן מכוניות ופוגש אספני רכב. התכנית משודרת בערוץ דיסקברי הבריטי. בישראל התוכנית משודרת בערוץ אגו ושמה תורגם ל ״מכוניות בועטות״.
חיים אישיים
ג'ונסון אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים, כיום הוא נשוי בשנית ומתגורר בפלורידה. בשנת 2009 ג'ונסון אובחן כחולה בתסמונת בארט.ובשל כך, בוטלו חלק מההופעות של ACDC בשנת 2010, ג'ונסון חזר לפעילות לאחר שהצליחו לעצור את התפתחות המחלה לסרטן.
ג'ונסון אוהד נלהב של קבוצת הכדורגל האנגלית ניוקאסל יונייטד.
דונסקוי (נפה)
נפת דונסקוי (ברוסית: Донской район) היא נפה במחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 5.7285 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 52,037 תושבים (2020).
חמד גנאים
חמד גנאים (בערבית: حمد غنايم; תעתיק מדויק: חמד ע'נאים, נולד ב-8 ביולי 1987) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת הפועל עראבה.
קריירה
גנאים התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בני סכנין. בעונת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק נגד מ.ס. אשדוד. בעונת ירדה סכנין לליגה הלאומית ורוב שחקניה עזבו, לכן גנאים קיבל את ההזדמנות בהרכב. ב-19 באוגוסט 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0-2 נגד הפועל חיפה במסגרת גביע הטוטו, ובסיום העונה חזרה סכנין לליגת העל.
ב-21 ביולי 2016 עזב את בני סכנין לאחר 12 שנה, וחתם בשבאב אל-ח'ליל הפלסטינית.
ב-19 באוקטובר 2017 חזר לישראל וחתם בהפועל אכסאל מליגה א'. ב-1 באוקטובר 2018 חתם בהפועל כאוכב מליגה א'.
בדצמבר, גנאים חתם במכבי טמרה. שנה לאחר מכן חתם בצעירי סכנין.
פאל קובאץ'
פאל אדם קובאץ' (בהונגרית: Kovács Pál Ádám; דברצן, 17 ביולי 1912 – בודפשט, 8 ביולי 1995) היה סייף (חרב) הונגרי, אלוף אולימפי בעל 7 מדליות, מהן 6 זהב מ-5 אולימפיאדות (לונדון 1948, הלסינקי 1952, מלבורן 1956 ורומא 1960), מנהל ספורט, קצין צבא, הוא אביהם של אלופי העולם הסייפים אטילה קובאץ' וטמאש קובאץ'.
קריירה ספורטיבית
משנת 1936, פאל קובאץ' השתתף בחמישה משחקים אולימפיים וזכה בסך הכל בשש מדליות זהב ומדליית ארד אחת. עד היום הוא אחד הסייפים המצליחים ביותר בתולדות האולימפיאדות. בנוסף לקובאץ' רק אלדאר גרביץ' ורודולף קרפאטי זכו לפחות בשש מדליות זהב אולימפיות בענף זה. הוא זכה כאמור בחמש מדליות זהב קבוצתיות ואחת אישית.
במהלך הקריירה שלו זכה קובאץ' מ-1937 ואילך בסך הכל גם ב-12 מדליות באליפויות עולם/אירופה. 11 באליפויות העולם (9 זהב) ואחת באליפות אירופה (זהב), הוא נדחק למקום השני (כסף) בשתי אליפויות עולם. נוצח על ידי אלדאר גרביץ' ב-1951 ועל ידי רודולף קרפאטי ב-1954. הוא פרש מספורט פעיל בגיל ארבעים ושמונה, לאחר אולימפיאדת רומא (1960).
קריירה צבאית וניהולית בספורט
קובאץ' החל את השכלתו הגבוהה באוניברסיטת בודפשט לכלכלה ב-1930 (כיום אוניברסיטת קורבינוס) וב-1931 הפך פרח קצונה באקדמיה לודוביקה. בשנת 1935 קיבל דרגת סגן ועלה בסולם הדרגות. בתום מלחמת העולם השנייה הוא היה שנתיים במחנה שבויים ולאחר שובו השתחרר מהצבא והפך למהנדס תכנון במפעל גנץ-מאווג (Ganz-Mávag). קובאץ' קיבל דרגת גנרל כוכב אחד בדימוס זמן קצר לפני מותו (מקביל לדרגת תת-אלוף).
לאחר פרישתו, הפך ל:
דב גרוברמן
דב גרוברמן (נולד ב-5 באפריל 1965) הוא מתאבק עבר ישראלי אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת סיאול 1988.
ביוגרפיה
גרוברמן נולד בברית המועצות, לאחר שעלה לארץ בצעירותו הוא הצטרף למועדון ההיאבקות של הפועל תל אביב והתאמן תחת הדרכתו של יעקב מזין.
בשנת 1980, גרוברמן השתתף באליפות העולם לנוער שנערכה בסטוקהולם שבשוודיה וזכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 40 ק"ג בסגנון יווני-רומי ובמדליית הארד בסגנון החופשי. באליפות העולם לבוגרים בשנת 1987 שנערכה בקלרמון-פראן שבצרפת, הוא סיים במקום ה-13 בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג בסגנון היווני-רומי.
בשנת 1990, גרוברמן זכה במדליית זהב ב"אליפות בלגיה הפתוחה" בקטגוריית המשקל 52 ק"ג לאחר שניצח שני יריבים מצ'כיה ויריב נוסף מבלגיה. באליפות העולם בשנת 1991 שנערכה בוארנה, בולגריה, סיים גרוברמן במקום ה-12 בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-41
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-41 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1988, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1987.
הסרט הטוב ביותר
ז'אן דה פלורט
השחקן הטוב ביותר
שון קונרי – שם הוורד
השחקנית הטובה ביותר
אן בנקרופט – 84 Charing Cross Road
השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה
דניאל אוטיי – ז'אן דה פלורט
השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה
סוזן וולדרידג' – תקווה ותהילה
פרס דייוויד לין לבמאי הטוב ביותר
אוליבר סטון - פלאטון
התסריט המקורי הטוב ביותר
לו היית כאן - בריאן ללנד
התסריט המעובד הטוב ביותר
ז'אן דה פלורט - קלוד ברי וז'ראר בראש
הסרט הזר הטוב ביותר
Offret
הצילום הטוב ביותר
ז'אן דה פלורט - ברונו נויטן
עיצוב התלבושות הטוב ביותר
ימי הרדיו - ג'פרי קורלנד
האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר
שם הוורד - Hasso von Hugo
המוזיקה הטובה ביותר
הבלתי משוחדים - אניו מוריקונה
עיצוב ההפקה הטוב ביותר
ימי הרדיו - סנטו לוקסטו
הסאונד הטוב ביותר
זעקה לחופש
האפקטים החזותיים הטובים ביותר
המכשפות מאיסטוויק
עמית האקדמיה
פדריקו פליני
פונקציית הזרם של סטוקס
במכניקת הזורמים, פונקציית הזרם של סטוקס (באנגלית: Stokes stream function) משמשת כדי לתאר את קווי הזרימה ומהירות הזרימה בזרימה אי-דחיסה תלת-ממדית עם סימטריה גלילית. משטח עליו יש ערך קבוע של הפונקציה תוחם שפופרת זרימה, המשיקה בכל מקום לווקטורי שדה הזרימה. יותר מכך, השטף הנפחי של הזרימה לאורך שפופרת הזרימה הזאת קבוע - בהגדרתה פונקציית זרם היא נקייה מדיברגנצים (אין בה בורות או מקורות). פונקציית הזרם הזאת נקראת על שם ג'ורג' גבריאל סטוקס.
השימוש בפונקציית הזרם הוא בכל בעיה בה הזרימה היא בעלת סימטריה סביב ציר מסוים. סטוקס נעזר בה במקור כדי לחשב את שדה המהירות מסביב לספירה ברדיוס a בגבול של מספרי ריינולדס נמוכים. הדבר אפשר לו לגזור את חוק סטוקס לזרימה צמיגה.
רקע: פונקציית זרם ופוטנציאל מהירות
פונקציית הזרם \Psi היא דרך לתאר את התפלגות הספיקה הנפחית של זרימה במרחב. למשל, במקרה הדו-ממדי, הפרש הערכים שלה בין שני קצוות של עקום מבטא את הספיקה הכוללת של הזרימה דרך העקום הזה. יש להבהיר שפונקציית זרם יכולה להיות מוגדרת היטב רק במקרה של זרימה נטולת מקורות או בורות, בדיוק כשם שפונקציית פוטנציאל מהירות מוגדרת היטב רק לזרימה ללא ערבוליות. אחרת, ניתן לבנות מסלול סגור (או משטח סגור במקרה התלת-ממדי), ולקבל שכאשר הולכים לאורכו עד שחוזרים לנקודת ההתחלה ערך פונקציית הזרם משתנה - כלומר היא אינה מקבלת ערך יחיד בנקודה (פונקציה רב-ערכית). לפונקציית הזרם יש התנהגות הפוכה לזה של פוטנציאל המהירות \phi; בכיוון המרחבי בו פוטנציאל המהירות משתנה בצורה המרבית פונקציית הזרם אינה משתנה כלל, בעוד בכיוון בו פונקציית הזרם משתנה בצורה המרבית פוטנציאל המהירות אינו משתנה כלל. בשפה מתמטית:, כלומר המכפלה הסקלרית של גרדיאנט פונקציית הזרם בגרדיאנט פוטנציאל המהירות היא אפס (שני הווקטורים ניצבים זה לזה). אינטואיטיבית, התמונה נראית כך: פוטנציאל המהירות משתנה בצורה המרבית כאשר הולכים לאורך קו הזרם, בעוד פונקציית הזרם משתנה בצורה המרבית כאשר הולכים בניצב לקו הזרם (כלומר היא "סופרת" את קווי הזרימה). לכן, קווים הניצבים לקווי הזרם נקראים גם קווים "שווי פוטנציאל" (פוטנציאל המהירות).
הפונקציה בקואורדינטות כדוריות
בקואורדינטות כדוריות ( r, θ, φ ), המרחק הרדיאלי מהראשית הוא r, הזווית  θ היא זווית הזנית ו- φ היא הזווית האזימוטלית. בזרימה עם סימטריה גלילית, בה θ = 0 הוא ציר הסימטריה הסיבובית, הגדלים שמתארים את הזרימה הם בלתי תלויים באזימוט φ. מכיוון שאלמנט נפח בקואורדינטות כדוריות מקיים:
.
כיוון שפונקציית זרם מוגדרת כך שהפרש ערכיה בין שתי נקודות (או עקומות סגורות במקרה התלת-ממדי) שווה לספיקה העוברת דרך קו המחבר ביניהן, ניתן לקבל לפי הגדרת פונקציית הזרימה ש-:
השטף הנפחי דרך שפופרת זרם התחומה על ידי משטח שעליו ערך הפונקציה ψ קבוע, הוא  2π ψ.
דיברגנץ אפס
הדיברגנץ של שדה הזרימה בכל נקודה במרחב, לפי הנחת אי-הדחיסות של הזורם, הוא:
הערבוליות
הערבוליות מוגדרת כ-:
ו- הוא וקטור יחידה בכיוון \phi (הכיוון האזימוטלי).
כתוצאה, החישוב של וקטור הערבוליות נותן:
כאשר האופרטור E המוגדר כ-: הוא אופרטור חשוב בחישוב פילוג הלחץ על כדור (פילוג מאמצי הלחיצה) וכוחות הצמיגות (פילוג מאמצי הגזירה) שהזורם מפעיל על השכבה הצמודה לכדור, ולפיכך שימוש בו הוא שלב קריטי בגזירת חוק סטוקס:.
נפת צאגרי
נפת צָאגֶרִי (בגאורגית: ცაგერის მუნიციპალიტეტი, מילולית: צָאגֶרִיס מוניציפליטי) היא נפה בדרום-מערב מחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית שבגאורגיה, בחבל לצ'חומי. הנפה גובלת מצפון בנפת לנטחי, ממערב בנפת אמברולאורי, מדרום בנפת צקאלטובו, מדרום-מערב בנפת חוני וממערב בנפת מרטווילי.
הנפה מאוכלסת ב-10,387 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-13,7 איש לקמ"ר. העיר צאגרי מהווה את המרכז המנהלתי של הנפה. יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה לָגַ'נוּרהֶסִי. כמו כן ישנם 58 כפרים.
רכס חוואמלי, אבן גיר מסיב, משתרע בנפת צאגרי ונפת צקאלטובו ומהווה את קו פרשת המים בין נהר הריוני וצחניסצקאלי.
קומפולט
האזור מיושב מהמאה ה-13, הוא מוזכר לראשונה בתעודות משנת 1272 ומאז הוא מיושב לסירוגין.
יהודי קומפולט
יהודים חיו בקומפולט במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
סטרופודון
היצור היה דומה לברווזן האוסטרלי, אך לעומתו הוא היה בעל שיניים במקורו אשר הזכירו שיני יונקים מפותחים יותר עם החותכות הגדולות. דבר זה מצביע על קרבה ליצורים מהקבוצה Theria, מהם התפתחו הכיסאים המודרניים.
היצור מוכר רק מלסת תחתונה ובה כמה שיניים שנמצאו בניו סאות' ויילס. אורך היונק המשוער הגיע ל-40–50 סנטימטר ואורך השיניים החתוכות 5–7 מ"מ ורוחב 3–4 מ"מ. בדיקה שנעשתה על שיניים אלה מורה על כך שהוא היה בעל מקור כמו של הברווזן האוסטרלי או של האובדורודון הנכחד. ככל הנראה הוא גם הטיל ביצים.
לא ידוע ממה ניזון, אך ייתכן שהוא חי לצד מקווי מים וצד חסילונים או דגים קטנים כמו הברווזן.
שיר עצוב
השיר הוקלט גם בגרסת לייב ונכלל באלבום ההופעה של גפן "Live".
רקע
השיר נכתב לזכר גאולה מקובר, סבתו של גפן מצד אימו, שנפטרה בשנת 2001, בסמוך ליציאת האלבום "ממנטו מורי".
מיקומי שיא
השיר הגיע למקום ה-3 במצעד השנתי של גלי צה"ל.
בנוסף, במצעד השנתי תשס"ב של רשת ג' הוא דורג במקום התשיעי. השיר היה לסינגל היחיד של גפן מהאלבום אשר דורג במצעד זה.
קרדיטים
המידע לקוח מהקרדיטים בגב הדיסק פרומו שדרים:
דרקולה (קומיקס)
דרקולה (באנגלית: Dracula) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Tomb of Dracula #1 מאפריל 1972 בכתיבתו של ג'רי קונוויי ובאיורו של ג'ין קולן. הדמות מבוססת על דמותו של דרקולה מספרו של ברם סטוקר.
גרסה זו מבוססת על דמות הערפד דרקולה, וחולקת עמו את היסטוריית הדמות בנוסף לאירועים אחרים שהתווספו בידי כותבי הקומיקס. דרקולה זכה לפופולריות בתחילת שנות ה-70, וגם לאחריהן הופיע בפרסומי מארוול. מבין אויביו נמנים ציידי-הערפדים בלייד, חניבעל קינג ופרנק דרייק, אך גם דוקטור סטריינג', אפוקליפס, קבוצת האקס-מן וסוכנות MI-13.
את דמותו בסרט הלייב אקשן "בלייד: טריניטי" גילם השחקן דומיניק פרסל. דרקולה הופיע בכמה וכמה סדרות אנימציה, ובכל הסדרות ביקום האנימציה החדש של מארוול - "אולטימייט ספיידרמן", "האוונג'רס התאספו!" ו"האלק וצוות הריסוק".
קברו של דרקולה, פלישה לבריטניה
לאחר הפיכתו לערפד במאה ה-15 ואירועי הספר, דרקולה הוקם לתחייה במאה ה-20 והתעמת עם צייד-הערפדים פרנק דרייק. הוא נתקל בצאצאיתו של אברהם ואן הלסינג, רייצ'ל, ובבנו של ג'ונתן הארקר קווינסי. הוא נאבק בבלייד ובאיש הזאב, פגש את בתו לילית ונלחם בשדי הנ'גראי.
דרקולה נלחם ביריבים רבים במאה ה-20, ביניהם ספיידרמן, חניבעל קינג, דוקטור סטריינג', דוקטור שמש, מפיסטו והאקס-מן. התגלה כי לפני מלחמת העולם הראשונה דרקולה הפך את ג'ון פלאשוורת' לערפד, ובעידן המודרני נחשב למת לאחר קרב נגד האקס-מן. הוא הופיע שוב ונלחם בדוקטור סטריינג', שהשתמש בכישוף מתוך ספר ה"דארקהולד" על מנת להשמיד את דרקולה ושאר הערפדים.
הוא חזר במאה ה-21, והקים בסיס על הירח על מנת לכבוש את בריטניה יחד עם לילית, קפטן פיית וברון בלוד. לאחר שחתם על הסכם אי-תקיפה עם הקאבאל של נורמן אוסבורן באמצעות דוקטור דום, הוא החל במתקפה על גיבורי-העל שבסוכנות MI-13. הוא נראה בעל בוז כלפי מוסלמים, ותכנן להשמידם כשיסיים את כיבוש בריטניה. הוא תקף את ביתה של סוכנת MI-13 פאיזה חוסיין, וחטף את הוריה בנוסף לסוכן נוסף שנשלח להגן עליהם. הוא שיעבד את הגיבורה הבריטית-ערפדית ספיטפייר, אך נמנע מלהיכנס לבריטניה. לבסוף כוח התקיפה הגדול שלו הובס בידי ה-MI-13, והוא נהרג לכאורה בידי פאיזה חוסיין עם חרב האקסקליבר.
קללת המוטאנטים, הפחד עצמו
במהלך כנס פלגי הערפדים בכדור הארץ, מנהיגי פלגי המתבודדים וערפדי אטלנטיס הביעו את חששם מהתרחבות המין האנושי והשתלטותם על טריטוריית הערפדים. מנהיג פלג ערפדי אטלנטיס האשים את מנהיגותו של דרקולה, ובנו הבוגדני קסארוס תמך בדיון. דרקולה אמר כי עולמם של בני-האדם צריך להישאר כמו שהוא, אך קסארוס דחה את דבריו ותקף אותו. הוא הדף את בנו אך הובס בידי כמה וכמה פלגים, ולבסוף נהרג בעריפת ראש בידי קסארוס. קסארוס ציווה להפריד את שרידיו של אביו והשתלט על כל הערפדים, ופקד להביא את בנו הנוסף של דרקולה - יאנוס - על מנת שיוכל להורגו ולהפוך ללורד הערפדים באופן רשמי. יאנוס ניצל בידי אויביו של קסארוס, וקיבל תליון מיוחד המאפשר לו להלך באור השמש לפני שנמלט.
קסארוס החל במתקפה נגד האנושות, ודרקולה הוקם לתחייה בידי האקס-מן על מנת שיעזור להם. הוא סירב, ועזב. דרקולה חשף את עצמו בפני אוכלוסיית הערפדים, הציע חנינה לתומכיו של קסארוס, וכאשר קסארוס תקף אותו ערף את ראשו והרג אותו. כאשר שקל לתקוף את האקס-מן, הוא אוים בידי סייקלופס. דרקולה החמיא לסייקלופס, החזיר לאקס-מן את ג'ובילי הערפדית ועזב את המקום.
במהלך אירועי "הפחד עצמו", הענק הירוק שהפך לנול שובר העולמות בידי אחד מפטישי "הראויים" של "הנחש" הועף בידי תור למקום אחר. דרקולה קיבל הודעה משליח כי נול התרסק ברומניה, והחל להילחם בכמה ערפדים. הוא גילה בדבר קבוצת "הנסלחים" שנכלאה בצינוקו, ושלח אותם נגד נול על מנת להכין את צבאותיו. לפני שיצאו למתקפה גדולה נגדו, נול שמט את פטישו וחזר להיות ברוס באנר/הענק הירוק.
הדלי רובינסון
ביוגרפיה
רובינסון נולדה ב-7 בינואר 1995 בחווה במונטפלייר, ורמונט. כשהייתה בת תשע עברה המשפחה להתגורר בלונדון ובשווייץ. כשחזרה לארצות הברית, למדה בשלושה בתי ספר שונים. היא סיימה את לימודיה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק.
קריירה
בשנת 2014 הופיעה רובינסון בשני סרטים קצרים. בשנת 2019 שיחקה בתפקיד משני בסרט הקולנוע "נשים קטנות" שביימה גרטה גרוויג ומהווה עיבוד מחודש לספר נשים קטנות מאת לואיזה מיי אלקוט. שנה לאחר מכן שיחקה בסרטו של צ'ארלי קאופמן "אני חושבת לגמור עם זה" לספק שירותי הסטרימינג נטפליקס, אשר מהווה עיבוד חופשי לרומן הביכורים של הסופר הקנדי איאן ריד באותו השם, משנת 2016; רובינסון אף ביצעה את אחד משירי הפסקול.
בשנת 2021 שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "מוקסי" שביימה והפיקה איימי פולר. היא שיחקה בתפקיד של ויויאן בת ה-16, תלמידת תיכון פמיניסטית שמעודדת את התלמידות בבית הספר שלה, להתמודד עם בריונות, הטרדות מיניות, ואונס. הסרט יצא לאקרנים ב-3 במרץ 2021 על ידי נטפליקס וזכה לביקורות מעורבות עד חיוביות מהמבקרים.
בשנת 2022 גילמה רובינסון את אשת העסקים ונשיאת מועדון הכדורסל לוס אנג'לס לייקרס; ג'יני באס בסדרת הדרמה "לייקרס: קבוצה מנצחת" שמביים אדם מקיי לרשת HBO. בפברואר אותה שנה פורסם כי רובינסון לוהקה לתפקיד ראשי בסרטו של ג'ורג' קלוני, הבחורים בסירה.
חיים אישיים
בראיון שנתנה למגזין פלואנט סיפרה שהיא כותבת שירה בזמנה הפנוי. היא גם כתבה תסריט עם השחקן מייקל גנדולפיני, בנו של השחקן ג'יימס גנדולפיני אותו הם מתכוננים להפיק בעתיד.
הרפתקה בשחקים
הרפתקה בשחקים הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ליאור חפץ משנת 2019, המספר על שני ילדים בני 13, יותם (אמיר טסלר) ונועה (הילה נתנזון) שמוצאים גרוטאה של מטוס קרב היסטורי במגרש גרוטאות. בעזרתו של טייס מבוגר (אריה צ'רנר) הם מנסים להחזיר את המטוס לאוויר כנגד כל הסיכויים. התסריט נכתב על ידי חפץ בהשראת ספרו של עודד מרום, "הרפתקה בטייסת".