cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קריסת סיליקון ואלי בנק
במהלך מגפת הקורונה חווה מגזר הטכנולוגיה תקופה של צמיחה. בהתבסס על עלייה בפיקדונות בשנת 2021, רכש SVB איגרת חוב של מחלקת האוצר של ארצות הברית לטווח ארוך. ערך השוק של איגרות חוב אלה ירד כאשר הפדרל ריזרב העלה את הריבית כדי לבלום את עליית האינפלציה. ריבית גבוהה יותר גם העלתה את עלויות האשראי בכל המשק וכמה לקוחות של הבנק החלו למשוך כסף כדי לענות על צורכי הנזילות שלהם. כדי לגייס מזומנים לתשלום משיכות המפקידים שלה, הודיע SVB ב-8 במרץ כי מכר ניירות ערך בשווי של למעלה מ-21 מיליארד דולר אמריקאי, לווה 15 מיליארד ויקיים מכירת חירום של חלק מהון המניות שלה כדי לגייס 2.25 מיליארד דולר. ההודעה, יחד עם אזהרות ממשקיעים בולטים בעמק הסיליקון, גרמו לגל משיכת כספים כאשר לקוחות משכו כספים בסך 42 מיליארד דולר עד למחרת.
בבוקר 10 במרץ 2023 תפסה המחלקה להגנה פיננסית וחדשנות של קליפורניה (DFPI) את השליטה על הבנק והעבירה אותו לכינוס נכסים של התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (FDIC). ה-FDIC הקים את הבנק הלאומי לביטוח פיקדונות של סנטה קלרה, לשירות פיקדונות המבוטחים והודיע כי הוא יתחיל לשלם דיבידנדים עבור פיקדונות לא מבוטחים בשבוע הבא; הדיבידנדים מומנו מתמורה ממכירת נכסי SVB. כ-89 אחוזים מ-172 מיליארד הדולר של התחייבויות הבנק עברו את המקסימום המבוטח על ידי ה-FDIC. יומיים לאחר הקריסה קיבל ה-FDIC סמכות יוצאת דופן ממחלקת האוצר והודיע במשותף עם סוכנויות אחרות שלכל המפקידים תהיה גישה מלאה לכספים שלהם למחרת בבוקר.
הקריסה היא חלק מקריסת הבנקים בארצות הברית.
רקע
בנק סיליקון ואלי היה בנק מסחרי שנוסד ב-1983 ומרכזו בסנטה קלרה, קליפורניה. עד קריסתו היה SVB הבנק ה-16 בגודלו בארצות הברית ונטה מאוד לשירות חברות ואישים מתעשיית הטכנולוגיה. כמעט מחצית מחברות הבריאות והטכנולוגיה הנתמכות על ידי הון סיכון בארצות הברית מומנו על ידי הבנק. חברות כמו Airbnb, סיסקו מערכות, Fitbit ופינטרסט היו לקוחות של הבנק. בנוסף למימון חברות מגובות סיכון, SVB היה ידוע כמקור לבנקאות פרטית, קווי אשראי אישיים ומשכנתאות ליזמי טכנולוגיה. בנק עמק הסיליקון דרש מערכת יחסים בלעדית של הלוואות מהבנק. לפני 9 במרץ 2023, SVB היה ב"מצב פיננסי תקין", על פי המחלקה להגנה פיננסית וחדשנות של קליפורניה, אם כי מספר גדל של מוכרי שורט החלו למקד ל-SVB מוקדם יותר השנה. העובדים קיבלו את הבונוסים השנתיים שלהם ב-10 במרץ 2023, שעות לפני שהממשלה השתלטה על החברה.
נכון לדו"ח הרבעוני האחרון של הבנק, שהוגש ב-31 בדצמבר 2022, הוא החזיק 209 מיליארד דולר בנכסים ו-175.5 מיליארד דולר בפיקדונות, מתוכם העריך הבנק ש-151.6 מיליארד דולר (86.4 אחוזים) לא היו מבוטחים.
הפסדים
פיקדונות הבנק עלו מ-62 מיליארד דולר במרץ 2020 ל-124 מיליארד דולר במרץ 2021, נהנים מהשפעת מגפת הקורונה על המדע והטכנולוגיה. רוב הפיקדונות הללו הושקעו באג"ח אוצר ארוכות טווח, שכן הבנק ביקש החזר גבוה יותר על ההשקעה מאשר אג"ח לטווח קצר יותר. שווי השוק של איגרות החוב ארוכות הטווח הללו ירד כאשר הריבית עלתה במהלך עליית האינפלציה העולמית (2021 ואילך), והן הפכו פחות אטרקטיביות כהשקעות. באפריל 2022 פרש סמנכ"ל הסיכונים של SVB מתפקידו, ומחליפו נבחר רק בינואר 2023 - תקופה שחפפה לתקופת העלאות הריבית. בסוף 2022, ההפסדים הבלתי ממומשים לשוק עבור ניירות ערך המוחזקים עד לפדיון עלו על 15 מיליארד דולר.
במקביל משכו חברות הזנק פיקדונות מהבנק כדי לממן את פעילותן, מכיוון שהיה קשה יותר להשיג מימון פרטי. כדי לגייס מזומנים הדרושים למימון המשיכות, הבנק מכר את כל ניירות הערך הזמינים למכירה שלו, והפסיד 1.8 מיליארד דולר. הבנק ספג ביקורת על תזמון הודעתו זמן קצר לאחר שסילברגייט בנק, שפנה למשתמשי מטבעות מבוזרים, החל להפסיק את פעילותו.
מספר מומחי בנקאות אמרו שהבנק היה מנהל את הסיכונים שלו טוב יותר לולא חוק הצמיחה הכלכלית, סיוע רגולטורי והגנת הצרכן, שנחקק ב-2018 ונתמך על ידי מנכ"ל SVB, גרג בקר, שהפחית את התדירות ומספר התרחישים הנדרשים למבחני לחץ שיושמו במסגרת חוק דוד-פרנק עבור בנקים עם פחות מ-250 מיליארד דולר בנכסים.
חוסר יציבות
בשבוע שלפני הקריסה הודיעה חברת הדירוג ל-SVB Financial, חברת האחזקות של הבנק, כי היא עומדת בפני הורדה פוטנציאלית של דירוג האשראי בגלל הפסדים שלא מומשו. ב-8 במרץ 2023 הודיע SVB שמכר השקעותיו בשווי 21 מיליארד דולר, לווה 15 מיליארד ויקיים מכירת חירום של מניותיו כדי לגייס 2.25 מיליארד דולר. למרות הצעדים שנקט הבנק, הורידה מודי'ס את דירוג SVB ב-8 במרץ. משקיעים במספר חברות הון סיכון, כולל חברת Founders Fund של פיטר ת'יל, דחקו בחברות הפורטפוליו שלהן למשוך את הפקדותיהן מהבנק. עד סגירת העסקים ב-9 במרץ משכו הלקוחות 42 מיליארד דולר, מה שהותיר את הבנק עם יתרת מזומנים שלילית של כ-958 מיליון דולר. בין חברות השירותים הפיננסיים שקיבלו כסף מלקוחות SVB היו Brex, ג'יי פי מורגן צ'ייס, מורגן סטנלי ו-First Republic Bank. קרנות הון סיכון, כולל Founders Fund, Union Square Ventures ו-Coatue Management, עודדו חברות בתיקים שלהן להימנע מהשפעה מקריסה של SVB על ידי משיכת כספן, ו-Founders Fund משכה את כל הכספים שלה מהבנק עד בבוקר 9 במרץ. שווי המניות של SVB צנח עד לביצוע עצירת מסחר בבוקר 10 במרץ.
ב-27 בפברואר מכר מנכ"ל SVB Financial Group, גרג בקר, 12,451 מניות של החברה, בשווי 3.6 מיליון דולר, באמצעות תוכנית מסחר מנהלים שהגיש לוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC) לפי כלל 10b5-1 ב-26 בינואר. הכלל ספג ביקורת כפרצה המאפשרת סחר במידע פנים. החל מה-1 באפריל, ה-SEC ידרוש תקופת צינון מינימלית של 90 יום עבור רוב תוכניות המסחר של המנהלים.
כינוס נכסים
בבוקר 10 במרץ הגיעו בוחנים מהפדרל ריזרב והתאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (FDIC) למשרדי SVB כדי להעריך את כספי החברה. מספר שעות לאחר מכן הוציאה המחלקה להגנה פיננסית וחדשנות של קליפורניה (DFPI) צו השתלטות על SVB, בטענה לחוסר נזילות וחדלות פירעון, ומינתה את ה-FDIC ככונס נכסים. ה-FDIC הקים את הבנק הלאומי לביטוח פיקדונות של סנטה קלרה כדי לפתוח מחדש את סניפי הבנק ביום שני שלאחר מכן ולאפשר גישה לפיקדונות מבוטחים,   והוא פתח מכירה פומבית במהלך סוף השבוע כדי למצוא קונה לבנק הכושל. קריסת SVB הייתה הגדולה ביותר המשבר הכלכלי ב-2008 והשני בגודלו בהיסטוריה של ארצות הברית. הבנק הפדרלי של סן פרנסיסקו הצהיר כי מנכ"ל הבנק גרג בקר כבר אינו בדירקטוריון שלו.
לפי הדו"חות הכספיים מ-31 בדצמבר 2022, פיקדונות לא מבוטחים נאמדו בכ-89% מסך ההפקדות בבנק. עם זאת, Moody's Investor Service דיווחה ב-10 במרץ כי היא צופה 80-90% שיעור הבראה של מפקידים לא מבוטחים. ה-FDIC אמר שהוא יתחיל לכסות פיקדונות לא מבוטחים בדיבידנדים מיוחדים תוך ימים לאחר חיסול נכסי SVB. ה-FDIC הודיע לעובדי בנק עמק הסיליקון שהם ישחררו בעוד 45 ימים; בינתיים היא הציעה לעובדים שכירים העלאה של 50% ולעובדים לפי שעה שכר כפול על כל שעות נוספות. מזכירת האוצר, ג'נט ילן, שללה את האפשרות של חילוץ SVB מחובותיו.
בהודעה ב-12 במרץ הודיעו מחלקת האוצר, הפדרל ריזרב וה-FDIC כי כל המפקידים יקבלו את כספם ללא הוצאה של כספי משלם המיסים.
בנק אנגליה פרסם הצהרה כי הוא מבקש צו בית משפט להכניס את חברת הבת של הבנק ב להליך חדלות פירעון בנקאי. הבנק לפיתוח שאנגחאי פודונג פרסם הצהרה כי הפעילות המשותפת שלו עם SVB לא הושפעו מהקריסה החל מה-11 במרץ. ב-13 במרץ 2023 פורסם כי HSBC UK הסכימה לרכוש את בנק סיליקון ואלי בבריטניה תמורת לירה שטרלינג אחת בעסקת הצלה, ללא עלות משלם המיסים וכשהמפקידים מוגנים באופן מלא.
פגיעה
מומחים הבהירו כי קריסת SVB לא צפויה להוות סיכון מערכתי למערכת הפיננסית בארצות הברית. עם זאת, אף על פי שמומחים חושבים שההשפעות הללו הן זמניות, קריסת הבנק יצרה קשיים בקרב כמה חברות הזנק טכנולוגיות, וחברות המחזיקות בפיקדונות לא מבוטחים משמעותיים ותזרים מזומנים נמוך עמדו בפני סיכונים משמעותיים.
לקוחות
חברות הזנק רבות לא הצליחו למשוך כסף, וכתוצאה מכך חברות לקחו הלוואות לתשלום שכר. מכיוון שחוק מדינת קליפורניה מחייב תשלום שכר לעובדים תוך מספר מסוים של ימים, חוסר יכולת מתמשך לגשת להפקדות עלול לגרום למספר רב של חברות להוציא עובדים לחופשה ללא תשלום, לצמצם את כוח האדם שלהם באמצעות פיטורים, או להיסגר לחלוטין. קריסת הבנק גם מפחיתה את המימון הזמין לחברות הזנק בשוק חובות הסיכון, שחשיבותו גדלה ככל שחברות הון סיכון צמצמו באופן דרמטי את השקעותיהן. חברת המסחר האלקטרוני Etsy נאלצה לעכב את תשלומי המוכרים, מפני שהיא השתמשה ב-SVB כדי לשלוח פיקדונות למוכרים מסוימים. קריסת הבנק חלה במקביל לתחילתו של כנס South by Southwest Interactive השנתי מבוסס הסטארטאפים באוסטין, טקסס. עם זאת, מלבד הפרעה מסוימת שנגרמה על ידי כרטיסי אשראי של SVB, האירוע התנהל בשלווה יחסית.
בהגשת הוועדה לניירות ערך (SEC) חשפה חברת הזרמת המדיה Roku כי כרבע ממאגרי המזומנים של החברה - 487 מיליון דולר - הוחזקו על ידי SVB. חברות נוספות שהושפעו מהקריסה כוללות את מפתחת משחקי הווידאו Roblox Corporation ושירות שיתוף הווידאו באינטרנט Vimeo. יותר מ-1,500 חברות הזנק טכנולוגיות הקשורות להתחממות העולמית לקחו הלוואות או שהיו להם קווי אשראי עם הבנק. הקריסה הגיעה בזמן רגיש, בו חברות רבות כאלה הגדילו את ההיקף כדי לעמוד בביקוש הצפוי מחוק הפחתת האינפלציה של 2022.
מערכת כספית
שווי השוק של בנקים בארצות הברית ירד ביחד ב-100 מיליארד דולר ביומיים, והבנקים האירופיים הפסידו 50 מיליארד דולר. ההפסדים של SVB הדגישו את האתגר עמו עלולים להתמודד בנקים כאשר העלאות הריבית מפחיתות את שווי השוק של איגרות החוב שהם רכשו בריבית נמוכה. חברות מסוימות חיפשו ביטחון עם בנקים מסחריים גדולים יותר, והעבירו את הפיקדונות שלהן מבנקים אזוריים כדוגמת סיליקון ואלי בנק, מה שמעלה חששות לגבי אי יציבות נוספת במגזר הבנקאי. כמה בנקים, כמו First Republic Bank ו-Western Alliance Bancorporation, פרסמו הודעות לעיתונות שביקשו להרגיע את המשקיעים.
למרות חששות אלו, מומחי בנקאות מאמינים כי בנקים אחרים יישארו יציבים מכיוון ש-SVB התמחה יתר על המידה במתן בנקאות למגזר מסוכן כלכלית, והתקנות הפיננסיות התחזקו מאז המשבר הכלכלי של 2008. בשנת 2021 הגיע SVB לסף המחייב אותו לפי חוק דוד-פרנק להגיש תוכנית החלטה ("צוואה בחיים") ל-FDIC, מה שעשה בשנה שלאחר מכן. הוא לא השתתף במבחני לחץ תקופתיים לפי החוק, שכן הסף לדרישה זו הועלה בשנת 2018. מנכ"ל SVB היה בין אלו שביקשו את השינוי.
ב-12 במרץ 2023 נסגר גם בנק Signature, אותו הקים בנק הפועלים, ונלקח לידי מחלקת השירותים הפיננסיים של מדינת ניו יורק. בעקבות קריסות הבנקים הכריז הפדרל ריזרב על יצירת תוכנית מימון בנקאית לחיזוק נזילות עבור בנקים אחרים בסיכון.
תגובות
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן שוחח על הקריסה עם מושל קליפורניה גווין ניוסם ב-11 במרץ. היועצת הכלכלית של הבית הלבן, ססיליה ראוס, הביעה אמון בחוסנה של מערכת הבנקאות. מזכירת האוצר, ג'נט ילן, שללה את חילוץ המשקיעים והנושים של סיליקון ואלי בנק.
משקיעי ההון סיכון גארי טאן ודייוויד סאקס, מנהל קרן הגידור ביל אקמן והסנאטור של קליפורניה סקוט וינר קראו להתערבות ממשלתית כדי להגן על מפקידים לא מבוטחים. חברי בית הנבחרים רובן גייגו מאריזונה ואריק סוולוול מקליפורניה קראו לבצע את המשיכות במלואן, ואילו רו קאנה ובראד שרמן מקליפורניה קראו למחלקת האוצר ול-FDIC לאשר שהמפקידים יהיו מוגנים כדי שיוכלו לשלם שכר. מאט גייטס מפלורידה והמועמדים הרפובליקנים לנשיאות ויווק ראמסוואמי וניקי היילי הביעו התנגדות לכל חילוץ של הבנק מחובותיו במימון משלם המיסים. ראמסוואמי הציע להעלות במקום את מגבלת ביטוח הפיקדונות של הBank Term Funding Program-FDIC.
ניוסם וחברת בית הנבחרים אנה אשו מקליפורניה שיבחו את הכרזת ה-FDIC כי הוא יגן על המפקידים מבלי להשפיע על משלמי המיסים באמצעות תוכנית המימון לתקופות הבנקים. ראש עיריית סן חוזה מאט מאהן מתח ביקורת על תגובת הממשלה הפדרלית לכישלון הבנק כאיטית ומעידה על אי הבנתה לגבי השפעת חברות ההזנק בעמק הסיליקון על הכלכלה הלאומית. קאנה ומאהן קראו להחזיר את הרווחים מהמכירה האחרונה של מניות SVB של המנכ"ל גרג בקר ולהחזיר אותם למפקידים.
תומכי מטבעות קריפטו הביאו את הקריסה כסיבה נוספת לתמיכה במערכת מוניטרית מבוזרת. אחרים במגזר הטכנולוגי הציעו שאירועים אחרונים בעסקי המטבעות הקריפטוגרפיים, כמו פשיטת הרגל של FTX והופעתם של בנקים ממוקדי מטבעות מבוזרים, התנו את המפקידים להיכנס לפאניקה, וציינו כי לערבות המוגבלת של ה-FDIC אין אח ורע במטבעות קריפטו.
בישראל
בשל תעשיית ההיי-טק בישראל ותיאורה של ישראל כאומת הזנק שכלכלתה מבוססת במידה ניכרת על חברות הזנק והיי-טק, עוררה קריסת הבנק חשש גדול במדינה. חברות בבעלות ישראלית, הנסחרות ב ובניו יורק, כמו אאוטבריין, סימילרווב, פאגאיה טכנולוגיות ורביט סופטוור ו-WalkMe, הודיעו על קשרים עם הבנק. בשל הדומיננטיות של הבנק בשוק חברות ההזנק, גם הישראליות, הייתה תעשיית ההיי-טק הישראלית להינזק במיליארדי דולרים.
משרד האוצר, יחד עם בנק ישראל, רשות ניירות ערך ורשות החדשנות, הקים צוות מיוחד לבחינת השלכותיה של קריסת הבנק. גם הבנקים הגדולים בישראל - הפועלים, לאומי, דיסקונט ומזרחי טפחות - הודיעו על הקמת צוותי חירום שנועדו לסייע לחברות הייטק שהפקידו עשרות מיליארדי דולרים בבנק לקבל את כספן.
הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה
היסטוריה
ב-1 בפברואר 2008 תקפו כמה חמושים לא מזוהים את שגרירות ישראל שבנואקשוט, בירת מאוריטניה בעזרת רימונים ואקדח. בסביבות 2:20 לפנות בוקר בין שלושה לשישה חמושים לבושים בטורבן התקרבו לבניין השגרירות ופתחו באש תוך כדי קריאת "אללה אכבר". שומרי השגרירות השיבו באש, ובמהלך קרב היריות נפצעו שלושה עוברי אורח בהם אישה צרפתייה שעברה בסמוך למועדון הלילה. לאחר מכן נמלטו התוקפים ברכב.
בהודעה שכותרתה הייתה "בהורתך, עזה" קיבל ארגון הטרור המוסלמי, אל-קאעידה במגרב האסלאמי את האחריות לפיגוע. כמו כן, הארגון הצהיר שהשגריר הישראלי, בועז ביסמוט היה המטרה והם התכוונו לרצוח אותו.
הפיגוע היה אחרון בשורה של מתקפות ומעשי רצח שבוצעו בתיירים וחיילים במאוריטניה באותה תקופה.
אחרית דבר
למחרת האירוע, הודיעו הרשויות במאוריטניה כי הם עצרו שלושה חשודים במרחק של כ-150 ק"מ מהבירה. ב-8 בפברואר הוכרז כי שמונה אנשים, בהם אזרח מאלג'יריה נעצרו בחשד שהיו קשורים לפיגוע.
בתגובה לפיגוע, הוחלט כי שגרירויות ישראל ברחבי העולם יהיו במתכונת של כוננות ביטחונית מוגברת, בנוסף לכך איש ביטחון ישראלי הוזמן למאוריטניה כדי להעריך את רמת הסיכון של השגרירות.
MotoGP עונת 2016
עונת 2016 ב-MotoGP היא העונה ה-68 בה התקיימה האליפות. בין החודשים מרץ לנובמבר 2016 התקיימו 18 מרוצים שנערכו ב-15 מדינות שונות. חורחה לורנסו, אלוף העונה הקודמת לא הצליח לשמור על תוארו ובאליפות זכה מארק מארקס. את הזכייה בתואר הבטיח מארקס לאחר ניצחון בגרנד פרי היפני, כשנותרו עוד שלושה מרוצים לסיום העונה.
לוח זמנים
ב-11 בספטמבר 2015 פורסם לוח הזמנים המתוכנן לעונת 2016.
וולבי ארנבי מזרחי
וולבי ארנבי מזרחי (שם מדעי: Lagorchestes leporides) הוא מין של וולבי קטן בסוג וולבי ארנבי, שהיה אנדמי לדרום-מזרח יבשת אוסטרליה ונכחד מן העולם בסוף המאה ה-19. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1841 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון גולד, והוא מבין חיות הכיס הראשונות שנכחדו באוסטרליה בתקופה המודרנית.
תיאור
הוולבי הארנבי המזרחי היה כיסאי קטן יחסית, וכפי שמרמז שמו המדעי, דמה לארנבון בצורה יוצאת מן הכלל. אף על פי שנחשב ליונק קטן במונחים אוסטרלים, הוא עדיין היה גדול במעט מקרובו הוולבי הארנבי האדמוני. אורך ראשו וגופו של הוולבי המזרחי היה כ-50 סנטימטרים, ואורך זנבו כ-33 סנטימטרים; משקלו המרבי היה 1.5 קילוגרם.
לוולבי המזרחי היה גוף קומפקטי וגוצי, ראש ארנבי קצר ועגלגל וגפיים קטנטנות. העיניים שלו היו גדולות במיוחד, ואפו קטן ומחורץ. אוזניו היו גדולות ומעוגלות בדומה לארנב. עם זאת, הוא נבדל מהארנב בקרסוליו המוארכים אשר הסתיימו בשלוש אצבעות עם טפרים ארוכים.
הפרווה של הוולבי המזרחי הייתה גסה, שעירה וצפופה. צבע הפרווה היה חום-אפרפר כהה, עד חום-צהבהב, עם נטייה לשחרחר באזור הגב והעורף, ולכסוף בפלג הגוף האחורי. הגחון והחזה היו בצבע לבן-אפרפר. קצה הזנב וכפות הידיים והרגליים היו בדרך כלל כהים מעט.
תפוצה וביולוגיה
הוולבי המזרחי היה אנדמי לדרום-מזרח אוסטרליה. תפוצתו השתרעה לאורך אגן מארי-דרלינג בשטחן של ניו סאות' ויילס, ויקטוריה ודרום אוסטרליה, ואולי גם בדרום קווינסלנד. בית הגידול המועדף עליו היה ערבות עשב ומישורים פתוחים (דוגמת מישור ליברפול), והוא היה מצוי גם בגבעות ולאורך גדות נהרות מארי ודרלינג. בהתחשב בתאריך ההכחדה המוקדם שלו, אין מידע רב אודות האקולוגיה של הוולבי המזרחי. ידוע שהוא היה יונק פעיל לילה אשר בילה את מרבית שעות היום כשהוא ספון בתוך מקלט טבעי של עשב צפוף או כיסי שיח. הוולבי המזרחי נהג לרבוץ בשקט במסתור שלו ולהסתמך על התמזגות פרוותו עם הסביבה במטרה להתחמק מטורפים; עם זאת, כאשר התקרבו למקום מסתורו יתר על המידה, הוא היה פותח בריצת זיגזג קופצנית עד שמצא מקום מסתור אחר.
הכחדה
הפרט האחרון הידוע של הוולבי הארנבי המזרחי, הייתה נקבה שנאספה באוגוסט 1889 בניו סאות' ויילס. מאז, מין זה לא נצפה יותר בטבע, ועל כן, הרשימה האדומה של IUCN סיווגה אותו כמין נכחד (EX). אף על פי כן, גם בשנות ה-30 של המאה ה-20 חוקרי טבע עדיין לא היו בטוחים לגמרי שהמין נכחד. מהוולבי המזרחי נשתמרו מספר פוחלצים במוזיאונים.
הגורם המרכזי להכחדתו של הוולבי המזרחי נותר לא ברור, מכיוון שהוא נעלם הרבה לפני שהחלה חקלאות אינטנסיבית בבית גידולו, ואף לפני הופעתו של השועל האדום אשר נחשב לאיום העיקרי על חיות כיס קטנות. הרשימה האדומה של IUCN, מעריכה שהוולבי המזרחי נכחד כתוצאה מרעיית יתר של עדרי בקר וצאן שפגעו בסביבת המחיה שלו ומטריפה על ידי חתול הבית.
ככל הנראה, גורם נוסף הוא המדיניות הממשלתית האוסטרלית לדחיקת הילידים האבוריג'ינים מהאזור, אשר גרמה להפסקת המנהג המסורתי האבוריג'יני של הצתת שריפות מבוקרות קטנות; כתוצאה מכך, נמנע חידוש הצמחייה בבית הגידול של הוולבי, והעשב שנהייה צפוף ויבש, העלה את הסיכון לפריצת שריפות בר גדולות מברקים בקיץ שכילו אזורי מחיה נרחבים של הוולבי.
בובת מפצח אגוזים
בובות מפצחי אגוזים הן מפצחי אגוזים מעץ המגולפים בצורת בובה של חייל, אביר, מלך או בני אדם בעלי תפקידים דומים.
במסורת הגרמנית, הבובות הן סמל של מזל טוב ולעיתים אף מרתיעים את הרוחות הרעות, עד המחצית הראשונה של המאה ה-20 מרבית הבובות יכלו באמת לפצח אגוזים, אך עם הזמן הבובות הפכו לקישוט ותו לא ובמאה ה-21 כבר כמעט לא מייצרות בובות שאכן יכולות לפתח אגוזים.
היסטוריה
מקור ייצור הבובות היה בגרמניה שבסוף המאה ה-17 והיו לעיתים קרובות מתנה לחג המולד, רק לקראת המאה ה-19 החלו הבובות לתפוס תאוצה במדינות אירופה הסמוכות ובמהרה החלו מפעלים לייצר כמויות גדולות של בובות.
הבובות החלו להיות פופולריות מחוץ לאירופה לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר חיילים אמריקאים רבים שהוצבו בגרמניה חזרו הביתה לארצות הברית עם מפצחי אגוזים גרמניים כמזכרות מאזורי הלחימה, הפופולריות של המוצר החלה להתגבר עם פרסום היצירה הרוסית, מפצח האגוזים שנכתב על בסיס היצירה הגרמנית, מפצח האגוזים ומלך העכברים. היצירות הציגו דמות ראשית שהיא חייל -מפצח אגוזים. היצירה הגיעה לארצות הברית רק לקראת המאה ה-20 אך במהרה הפכה ליצירה שמזוהה עם החג ואף הפכה לאייקון עונתי ברחבי העולם המערבי.
כיום מיוצרים בובות מפצח אגוזים כחלק מסדרות צעצועי עץ רבים שמיוצרים בגרמניה וזאת על מנת לעמוד בדרישותיהם של האספנים הרבים שגרים בארצות הברית.
גשר וראזאנו נרוז
גשר וראזאנו נארוז (באנגלית: Verrazano Narrows Bridge) הוא גשר תלוי המחבר בין רובע סטטן איילנד לבין רובע ברוקלין בעיר ניו יורק. הגשר מחבר את הרבעים בעוברו מעל הנרוז - מצר הים שבפתח נמל ניו יורק במעבר בין מפרץ ניו יורק העליון למפרץ ניו יורק התחתון.
הגשר קרוי על שם המגלה האיטלקי ג'ובאני דה וראצאנו - שהיה האירופאי הראשון שנכנס לאזור מפרץ ניו יורק והפליג במעלה נהר ההדסון.
אורך חלקו המרכזי של הגשר 1,298 מטרים, ובעת שנפתח (1964) היה הגשר התלוי הארוך בעולם. כיום הוא השביעי באורכו בעולם.
הקמת הגשר
הגשר הוא אחרון המבנים הציבוריים של העיר ניו יורק שנבנו תחת פיקוחו וביוזמתו של רוברט מוזס - ראש רשות המנהרות וגשר רוברט פ. קנדי, בעלות של 320 מיליון דולרים. הגשר תוכנן על ידי אותמר אמאן אשר תכנן גם את גשר ג'ורג' וושינגטון, גשר ברונקס וייטסטואון, גשר רוברט פ. קנדי ואת גשר ת'רוגס נק.
עבודות הקמת הגשר החלו ב-13 באוגוסט 1959. המפלס העליון של הגשר נפתח לציבור ב-21 בנובמבר 1964. בטקס הפתיחה נכחו למעלה מ-5,000 מוזמנים והוא נערך על ידי ראש העיר באותה עת - רוברט פ. ואגנר. המפלס התחתון של הגשר נחנך ב-28 ביוני 1969.
בין השנים 1964 ל-1981 היה הגשר התלוי הארוך בעולם, עד להשלמת גשר האמבר באנגליה.
הגשר בבעלות העיר ניו יורק ומנוהל על ידי רשות גשר ומנהרת טרייבורו.
מחלוקת בדבר שם הגשר
שמו של הגשר היה נתון במחלוקת במשך שנים רבות. שם הגשר הוצע לראשונה על ידי האגודה ההיסטורית האיטלקית של אמריקה כאשר הגשר היה עוד בשלבי התכנון. אף שהתכנון הראשוני נזנח, המשיכה האגודה לפעול למען הקמת הגשר וקריאתו על שמו של וראזאנו. במסגרת מאמצי האגודה ופעולותיה הכריז בשנת 1954 מושל ניו יורק ו. אווריל הרימן שה-17 באפריל יום הגעתו של ואראזנו למפרץ ניו יורק יקרא "יום וראזאנו".
בעקבות הכרזה זו פנה ראש האגודה ג'ון נ. לה קורט לרשות המנהרות וגשר רוברט פ. קנדי וביקש שנית הקמת גשר על שמו של וראזאנו. מנהל הרשות הודיע לו כי מעולם לא שמע על וראזאנו, וכי השם ארוך מידי.
בעקבות תשובתו של מנהל הרשות, הוצע חוק באספת הנבחרים של מדינת ניו יורק לקרוא לגשר על שם המגלה. החוק עבר ונחתם בשנת 1960 על ידי מושל המדינה נלסון רוקפלר.
המחלוקת על שם הגשר התעוררה שוב בשנה האחרונה לבנייתו, לאחר הירצחו של ג'ון פ. קנדי. בעקבות הרצח נערכה עצומה שדרשה לקרוא לגשר על שמו. העמותה פנתה לאחיו של קנדי, רוברט קנדי שהודיע כי לא יסכים שיקראו לגשר על שם אחיו.
על אף המאבק הארוך, רבים מתושבי העיר קוראים לגשר "גשר נארוז" או "גשר ברוקלין - סטטן איילנד".
שימושי הגשר
בכל שנה נערך על הגשר (ובחלקים אחרים בעיר) מרוץ המרתון של העיר ניו יורק, המתחיל בקצהו של הגשר המצוי על הסטטן איילנד. פתיחת המרוץ בו רואים את הגשר מלא אצנים היא אירוע טלוויזיוני שנתי.
בקולנוע
הגשר הופיע בסרט משנת 1977 - "Saturday Night Fever" בכיכובו של ג'ון טרבולטה המגלם את דמותו של טוני מנרו, ומטפס על כבלי הגשר.
חיל החינוך והנוער
חיל החינוך והנוער הוא חיל הכפוף לאגף כוח האדם בצבא ההגנה לישראל. החיל הוא הסמכות המקצועית הראשית בתחום הפיקודי-חינוכי ובתחום הלאומי-חברתי, המסייעת למפקדי צה"ל במימוש יעדי הצבא במדינה דמוקרטית. חיל החינוך הוקם בשנת 1984 על בסיס מפקדת קצין חינוך ראשי ומערך קציני ומש"קי החינוך של צה"ל שהוקמו בשנת 1948. במהלך שנות התשעים עם סגירתם של פיקוד הגדנ"ע ופיקוד הנח"ל הפך לחיל החינוך והגדנ"ע ובהמשך לחיל החינוך והנוער.
מש"קי החינוך מצוידים בסיכת חינוך מעוצבת במיוחד בשבילם, כומתה בהתאם ליחידה ובשרוך בצבע אפור
הקָחָ"ר (קצין החינוך והנוער הראשי) הנוכחי הוא תת-אלוף אופיר לויוס.
תג חיל החינוך והנוער
תג היחידה של חיל החינוך והנוער מורכב מארבע לשונות המשתלבות ללהבה אחת: שלוש מהן מייצגות את שלושת המרכזים השונים של החיל, והרביעית - את מפקדת החיל. יחד, בפעילות משותפת מתואמת - הם יוצרים להבה המסוגלת להניע אחרים. התג החילי משקף את שילוב הכוחות.
התג מיועד לשימושם של החיילים בקורסים השונים שבבה"ד, אנשי מטה/מפקדת החיל, ויחידות שאינן כפופות למרכזים השונים, ביניהן בה"ד החינוך והנוער ויחידות ההסברה השונות.
בה"ד החינוך והנוער
בה"ד החינוך והנוער או בשמו שערי אברהם היה ממוקם בעבר בסמוך לצומת רא"ם. מפקדת הבה"ד נכון לשנת 2023 היא סא"ל שיר הנץ. בה"ד החינוך עבר ביולי 2015 לקריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון שבנגב.
בבה"ד עוברים הכשרה כמעט כל בעלי התפקידים בחיל והם:
המורות החיילות, אשר גם שייכות לחיל, עברו את הכשרתן (הכוללת טירונות וקורס הכשרה) עד סוף 2008 במתקן אזרחי בשם "רמות שפירא" הנמצא במושב בית מאיר ליד ירושלים ולא בבה"ד החינוך. כמו המורות חיילות, גם החיילים שעוברים קורס כתבים (שבו מוכשרים להיות כתבי העיתון "במחנה" או "ביטאון חיל האוויר") לא עברו את הכשרתם בבה"ד. החל מסוף שנת 2008, טירונויות מורות חיילות וכתבי במחנה מתקיימים בבה"ד, אך קורס ההכשרה ממשיך להתקיים במתקן האזרחי "רמות שפירא".
הלהקות הצבאיות ותרבות בצה"ל
הלהקות הצבאיות היוו מאז ומתמיד את אחד ממרכזי העשייה של חיל החינוך והנוער. פעילות הלהקות מרוכזת בענף תרבות, השייך למפקדת החיל. הענף אחראי, בין היתר, על מיון הלהקות הצבאיות ואיתור חבריהן, העברת סדנה מקצועית, חלוקה ללהקות, בחירת רפרטואר, הפקת הלהקות ושיבוצן בפיקודים השונים. חברי הלהקות הצבאיות מופיעים גם בפני קהילות יהודיות מחוץ לישראל במסגרת משלחות של ארגונים יהודיים בינלאומיים.
בחודש ספטמבר 2011 יצא דיסק שמכיל שירים מקוריים. השירים בדיסק מבוצעים על ידי להקת חינוך, יחד עם רוני דלומי, משי קלינשטיין ושחר חסקי. על כותבי ומלחיני השירים בדיסק נמנים אהוד מנור, נורית הירש, יוסי גיספן ורמי קלינשטיין.
משנת 1986 פועלת גם התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער.
בענף ישנו מדור הפקות שנותן מענה לכלל ההפקות והאירועים בצה"ל.
יחידה נוספת שעוסקת בתרבות בחיל החינוך היא תיאטרון צה"ל, שמעלה הצגות קלאסיות מהארץ והעולם, וכן מחזות מקוריים שעוסקים בחיי חיילי צה"ל וערכים מרכזיים.
נוסף על כך עוסק ענף תרבות בפרויקט "תרבות יום א'" ובפרויקט "תרבות ברשות" החושפים מדי שנה עשרות אלפי חיילים מכל יחידות צה"ל (בעיקר חיילים קרביים ותומכי לחימה) לאירועי תרבות מובחרים של תיאטרון, מחול, מוזיקה וקולנוע. בענף תרבות נמצא מוקד שירותי חינוך שבו נמצאות מוקדניות שנותנות מענה לכל הצרכים החינוכיים של השטח (אמנים בשכר, מילואים, להקות והרכבים, תיאטרון צה"ל, תזמורת צה"ל, הגברה ותאורה, מפעילי סדנאות ועוד).
יחידת ההסרטה של חיל החינוך והנוער
היחידה הוקמה בשנת 1982.
יחידת ההסרטה מפיקה סרטים ועזרים מצולמים בנושאים שמשרתים את מטרות החינוך בצה"ל.
היסטוריה
עד לשנת 1982 היה בחיל החינוך "מדור אמצעי המחשה". המדור הורכב מתא גרפיקה והוצאה לאור, ומתא ערכות שקופיות. באמצע שנות ה-90 שירתו בתא ההסרטה כ-20 חיילים, והוא אימץ את התואר "יחידת ההסרטה".
בראשית שנות ה-2000 הוכנס לשימוש מחשב העריכה הראשון ביחידת ההסרטה. בשנת 2005 חודד יעוד המדור, ושמו של "מדור אמצעי המחשה" שונה ל - "למדור פיתוח כלים חינוכיים".
מבנה יחידת ההסרטה
היחידת מנוהלת על ידי מפקדת היחידה ומפוקחת מקצועית על ידי במאי. ביחידה ארבעה צוותים - הפקה, עריכה, טכני וארכיון. לכל צוות יש ראש צוות, ראשי הצוותים אחראים על רמתו המקצועית של הצוות ועל תפקודו. הם מהווים חונכים מקצועיים של החיילים שמשרתים בו.
עדים במדים
במסגרת חיל חינוך מוציא צה"ל מזה שנים רבות משלחות של "עדים במדים". משלחת זו יוצאת לפולין כחלק ממסע למחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית אשר בהם נרצחו יהודים במהלך השואה. במהלך המסע החיילים לוקחים חלק בהכנת הטקסים במחנות וביערות. החיילים מכלל החילות והאגפים נוסעים במדי צהל ולוקחים חלק רגשי וערכי.
לאחר שבמסגרת המסע הוצגה לחיילים דילמה לפיה ייתכן והם ייהפכו בעצם לנאצים. והדברים נחשפו בידי ארגון תורת לחימה תוחקרו הדברים וטופלו באופן אישי על ידי קצין חינוך ראשי תא"ל צבי פייראיזן.
מערך מגן
בעבר נקרא גם מערך קידום אוכלוסיות ומערך מג"ן. במערך כלולים: מקא"ם, מורות חיילות, גדנ"ע (מד"נים) ונח"ל.
המערך נוצר לאחר פירוק מרכז נוער ונח"ל ומכיל ארבעה גופים עצמאיים בעברם:
בראש המערך עומדת נכון לשנת 2023 אל"ם עינת אלבלק.
מחצבי"ם
מַחְצַבִּי"ם (מנהיגות חינוכית צה"לית בירושלים), היא אחת מיחידות חיל החינוך והנוער הפועלת במסגרת מדרשת חינוך ירושלים. היחידה הוקמה במאי 2007, ומתקיימות במסגרתה השתלמויות חינוכיות לקצינים בדרג הבכיר (סא"ל-תא"ל). תחומי התוכן כוללים שני צירים מרכזיים: יחסי צבא-חברה ופיקוד ממלכתי. ההשתלמויות נועדו לחזק את הזיקה ותחושת השייכות של מפקדי צה"ל לעם, למדינה ולארץ, להגביר את מודעותם של המפקדים לצורך בעיסוק החינוכי, ולסייע להם במתן כלים לשם מימוש תפקידם.
היחידה נמצאת באתר גבעת התחמושת שבירושלים.
מערך קציני המורשת
במרץ 1943 קיבל עזריהו ארנן את המשימה להקים את מערך קציני ההסברה והמורשת של ההגנה, ארנן אסף ומיין מועמדים וערך קורס הכשרה לקציני המורשת, הקורס התקיים בגבעת השלושה ונמשך כשבועיים, בין המרצים היו דוד בן-גוריון, משה שרת, אליהו גולומב, ישראל גלילי ומשה סנה.
קצין ההסברה והמורשת היה חלק ממטה החטיבה ומאוחר יותר פעלו תחת שירותי תרבות של ההגנה ולאחר הקמת צהל תחת מחלקת התרבות. קציני ההסברה והמורשת דאגו להנגיש את המורשת כולל פעילויות תרבות, אספקת ספרים, עיתונים, סיוע בהזמנת מרצים ואמנים, טקסים בחגים, ימי זיכרון וימי ציון לאירועים מרכזיים בתולדות עם ישראל והיישוב. בראשית שנות החמישים עסקה מחלקת התרבות (מחת"ר) בסיוע לקליטה עולים לשורות צה"ל, לימודי עברית, פעילויות תרבותיות, עם השנים הופסקה פעילות קציני ההסברה והמורשת והתכנים הועברו במסגרת היחידות אך לא באופן מערכתית.
ב-21 לאפריל 2021 הוקמה היחידה מחדש, התקיים קורס קציני מורשת בחוות השומר ובית הפלמ"ח ל-30 קצינים מורשת.
כיום (2022) מונה היחידה כ-80 קציני מורשת הפועלים בזרוע היבשה, האוויר והים ומטרתם הנגשת המורשת וחיזוק רוח לחימה לקצה המבצעי והתומך.
ב-12 בדצמבר 2022 זכה המערך בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות מהרמטכ"ל אביב כוכבי.
מפקדי חיל החינוך והנוער
בראש חיל החינוך והנוער עומד קצין החינוך והנוער הראשי, הקָחָ"ר, קצין בדרגת תת-אלוף. תפקידיו:
עמותת החינוך ומורשת צה"ל
באוקטובר 2014 נערכה אספה כללית של העמותה בה הוחלט על שינוי שם העמותה ל"עמותת החינוך בצה"ל". כמו כן ביקש דובי אורבך לסיים תפקידו כיו"ר העמותה ובמקומו נבחר מנשה סמירה.
שיתופי פעולה עם ארגונים אזרחיים
בנוסף לפעילות החינוכית המתקיימת בצה"ל ישירות על ידי קציני ומפקדי חיל החינוך, מקיים צה"ל פעילויות חינוכיות רבות המופעלות על ידי ארגונים אזרחיים. עשרות ארגונים אזרחיים אושרו ע"י חיל החינוך לבצע פעילויות חינוכיות בצה"ל, וזאת בשלוש צורות:
תקיפת טיגריס
תקיפת טיגריס היא תקיפת אנשים הנגרמת בידי טיגריסים לאורך דרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה במספר אזורים. בעבר שכיחות התקיפות הייתה גבוהה בהרבה מכיום ועדיין ישנם טיגריסים התוקפים אנשים דרך קבע.
תקיפות הטיגריסים היא הגבוהה ביותר מבין החתולים הגדולים והערכות מצביעות על מעל 373,000 הרוגים מתקיפות טיגריסים בין 1800 עד 2009 בהודו, נפאל ודרום מזרח אסיה), כשבכל שנה מתו 1,800 אנשים.
כיום המספרים נמוכים בהרבה כתוצאה הן מהגנה טובה יותר והן מנדירות הטיגריסים המצויים בסכנת הכחדה. ואולם התרחבות עירונית לתוך היערות בהודו גורמים לעלייה כשתקיפות נוספות קורות בשביה. לפי הערכות טיגריסים הורגים לרוב בין 40 ל-50 אנשים בשנה בסביבות הודו.
סיבות לתקיפה
הטיגריסים תוקפים ממספר סיבות. לעיתים טיגריסית עם גוריה מגוננת עליהם מיריבים ותתקוף להגנה וכך טיגריסים לחוצים או מופתעים (למשל כשמתעוררים משינה) יתקפו. בכמה מקרים טיגריסים תקפו אנשים שהתקרבו לטריטוריה שלהם ובמקרה אחד נקבה עם גורים הרגה שמונה אנשים שחדרו לשטחה ללא אכילתם. הטיגריסים גם צדים מתוך הרגל אינסטינקטיבי כלפי אדם שבורח או אף כלפי רוכב אופניים המזכיר את טרפם. במקרה אחד דוור הודי שרכב על אופניים נרדף בידי טיגריסים לאחר שנים של עבודה רגלית ללא תקיפות כלל. תקיפות נוספות מתרחשות בשביה ככל הנראה מלחץ או מנקמה של הטיגריס במאלפיו. בתקריות אחרות טיגריסים ניסו לצוד חיות בית והרגו חקלאים ששמרו על החיות או שהפתיעו אותם.
עם זאת תקריות רבות נגרמו בידי טיגריסים אוכלי אדם הרואים באדם טרף. ואולם מחקרים מראים שמרבית הטיגריסים יתרחקו מאנשים ולא ינסו לצוד אותם ויעדיפו לצוד פרסתנים או קופים וטרף דומה. בדיקה של מספר טיגריסים שנורו לאחר שטרפו אנשים הראתה שחלקם במצב חולה ובעלי שיניים שבורות או נכויות ופציעות המקשות עליהם לצוד בהצלחה טרף זריז או חזק. הדבר מושך אותם לצוד אנשים שהם חלשים יותר, איטיים יותר ופחות עירניים. מאחר שהטיגריס הוא טורף-על היכול להוריד תאו ההריגה מצליחה לעיתים קרובות כשלעיתים הקורבן אף לא יודע על התקיפה. לאחר שטיגריס מצליח להרוג אדם הוא יעדיף אותו על טרף אחר קשה יותר לציד. ואולם טיגריסים חוששים מפעולות נקמה כך שהם יצודו רק כמוצא אחרון לאחר שהם נכשלים בציד של טרף אחר, למשל כשהם נפגעים ממחלה או מזקנה.
שכיחות ומיקום
ציד של טיגריסים היה ידוע כבר בעת העתיקה אך לאחר הגעת הבריטים להודו, אשר חצבו כבישים לעומק היערות והקימו כפרים חדשים בקרבת הטיגריסים התקיפות החלו להעלות בהדרגה, אף שהבריטים העסיקו ציידים מומחים לטורפי אדם שכונו בהינדית: 'shikaar'. לרוב טיגריסים מחפשים ציד תוך מעקב אחריו ובחירת מארב מוסתר והם יודעים לבחור מטרה לא חמושה חסרת הגנה. התקיפות נגרמות לרוב לאנשים ההולכים לבדם בשולי הכפר או ביער כשרק לעיתים רחוקות הטיגריסים ייכנסו גם לכפרים מבודדים. עם זאת קרו כבר תקיפות גם בכפרים מיושבים. בנוסף מספר תקריות התרחשו במהלך מלחמות כמו מלחמת וייטנאם או מלחמת העולם השנייה בה טיגריסים שאכלו גופות חיילים המשיכו לצוד חיילים נוספים.
טיגריסי הסונדרבאנס
הטיגריסים השוכנים בביצות הסונדרבאנס שבצפון הודו ובבנגלדש ידועים בתדירות התקיפות הגבוהה שלהם, כששכיחות הטיגריסים שם גבוהה מאוד (מעל 100 פרטים בוגרים). שכיחות התקיפות לשנה בביצות אלה הגיע ל-50 עד 60 הרוגים לשנה אך בעת האחרונה התקיפות החלו לרדת עקב שיטות ניהול מוצלחות וכיום רק 3 הרוגים מתרחשים בשנה. עם זאת ירידה בכמות המזון בצד הבנגלדשי עקב הרס היערות מפגיעות ציקלון מובילה לעלייה בתקיפות.
החוקרים לא סבורים מדוע התקיפות בסונדרבאנס גבוהות כל כך אך נראה שהטיגריסים לא מתבססים על טרף של אדם הנחשב לטרף משני לאחר פרסתנים מקומיים כמו אייל נקוד, אייל סמבר וכן קופים. חלק מהסברות מעלות קשר לאגרסיביות יתר עקב מליחות המים, טריטוריאליות גבוהה, אכילת גופות מהרוגי סופות מקומיות וקושי בציד בביצות. סיבה נוספת היא שטיגריסים אלה חיים באזור מבודד ואינם פיתחו רתיעה מספקת מהאדם כמו טיגריסים אחרים שחיו לצד האדם.
אם אתה בסביבה
אם אתה בסביבה (מוכר גם בשם העיירה שלי) הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי אריק סיני. יצחק קלפטר כתב והלחין את השיר, והוא נכלל באלבומו של סיני "צל כבד", שהתפרסם ב־1981.
על השיר
יצחק קלפטר כתב והלחין את "אם אתה בסביבה" לאחר שאריק סיני פנה אליו בטלפון וביקש ממנו לבוא לביתו של קלפטר ולשמוע שירים שיש לו. קלפטר ענה בחיוב, ובזמן שחלף בין ניתוק הטלפון ועד שסיני הגיע לביתו, בתוך פחות מרבע שעה, נכתב והולחן השיר.
קלפטר, שנולד בחיפה, אך עבר עם משפחתו לתל אביב כשהיה בן שלוש, זכר את ילדותו המוקדמת ומגוריו בחיפה וכתב את השיר על הרחוב בחיפה שבו התגורר בילדותו.
בריאיון לכתבה בנושא שירים שקשורים לאיכות הסביבה ציין קלפטר שהשיר הוא "בהחלט בעל אלמנט ירוק [...] יש חשיבות גדולה לשמירה על המקום שבו אנו חיים".
קבלת השיר
השיר ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־19 באוגוסט 1981 והגיע בשיאו למקום השלישי. השיר יצא מהמצעד ב־2 בדצמבר 1981 בתום 12 שבועות צעידה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ב של רשת ג' השיר דורג במקום ה־16, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל הוא דורג במקום השמיני.
יחסי ארצות הברית–פקיסטן
יחסי ארצות הברית–פקיסטן מתייחסים ליחסים הבילטרליים בין ארצות הברית לפקיסטן. ב-20 באוקטובר 1947, חודשיים ושישה ימים אחרי עצמאותה של פקיסטן, כיננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם פקיסטן, מה שהפך אותה לאחת מן המדינות הראשונות שקיימו יחסים עם המדינה החדשה. פקיסטן כרתה ברית עם ארצות הברית בתקופת המלחמה הקרה נגד ברית המועצות, והייתה שחקנית אינטגרלית בארגוני ברית בגדאד ו-SEATO.
פקיסטן שיחקה תפקיד מכריע בהסדרת ביקורו של ריצ'רד ניקסון ברפובליקה העממית של סין ב-1972, שהוביל להסדרה ביחסי ארצות הברית-סין. למרות הרעה ביחסים בעקבות עליית מפלגת העם הפקיסטנית לשלטון בהנהגת זולפיקאר עלי בהוטו, היחסים השתפרו במהירות והתהדקו במהלך מבצע ציקלון בשנות ה-80 של המאה ה-20, אשר הופנה נגד ההתפשטות הסובייטית במרכז ודרום אסיה, בידי מימון והדרכת מוסלמים מוג'אהדינים באפגניסטן כדי שילחמו בברית המועצות. היחסים שקעו שוב לאחר נפילת מסך הברזל, כאשר ארצות הברית אישרה סנקציות שהוטלו על פקיסטן על ידי קבלת "תיקון פרסלר", אשר נחקק נגד פקיסטן ותוכנית הגרעין שלה. פקיסטן שוב קיבלה על עצמה תפקיד מפתח באינטרסים הגאופוליטיים של ארצות הברית באזור בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, ובמהלך המלחמה העולמית בטרור. היחסים התחזקו, שכן ארצות הברית הגדירה את פקיסטן כבעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו ב-2002, מה שאפשר את שחרורם של יותר מ-25 מיליארד דולר אמריקני לפקיסטן. מאמצי ההבראה של אמריקאים בעקבות רעידת האדמה בקשמיר ב-2005 זכו להערכה רבה מהציבור הפקיסטני.
ארצות הברית עוסקת כיום בסיוע כלכלי, חברתי ומדעי נרחב, ומקיימת יחסים צבאיים עם פקיסטן, בעוד פקיסטן ממשיכה לתפוס עמדה אסטרטגית באינטרסים של ארצות הברית במרכז ודרום אסיה. ארצות הברית היא הספקית השנייה בגודלה של ציוד צבאי לפקיסטן לאחר סין העממית, והיא אחת התורמות הגדולות ביותר של פקיסטן לסיוע חוץ.
1947-1958: יחסים בין ארצות הברית לבין המדינה החדשה והעצמאית
עם קבלת עצמאותה של פקיסטן מן הראג' הבריטי, נאבקה המדינה המתהווה להציב את עצמה כחברה לא מזוהה בקהילה הבינלאומית. המפלגה הקומוניסטית של פקיסטן זכתה לתמיכה ניכרת במזרח פקיסטן, בעוד שבמערב פקיסטן נותרה המפלגה הסוציאליסטית הפקיסטנית הפרו-סובייטית בשוליים. הליגה המוסלמית הקפיטליסטית והפרו-אמריקאית שלטו בפוליטיקה של מערב פקיסטן, בעיקר באזור פנג'אב המשגשג, בעוד בסיס התמיכה שלה במזרח פקיסטן היה צנוע בהרבה.
עם זאת, ראש הממשלה ליאקת עלי ח'אן ניסה לכונן יחסים ידידותיים עם ברית המועצות ועם ארצות הברית בתקווה שפקיסטן תוכל להפיק תועלת מברית עם שתי המעצמות. הן אנשי צבא פקיסטן והן אנשי שירות החוץ של פקיסטן הביעו ספקות באשר לשאלה האם יש בידי הסובייטים את הרצון הפוליטי והיכולת לספק סיוע צבאי, טכני וכלכלי באותה מידה שהסובייטים החלו להציע לשכנתה הסוציאליסטית של פקיסטן, הודו. עם זאת, פקיסטן ביקשה סיוע צבאי מברית המועצות, אשר נדחה מראש מאחר שברית המועצות התמקדה בהודו. ברית המועצות לא זכתה להערכה חיובית מצד המעמד הבינוני-שמרני של פקיסטן, שראו בברית המועצות בעלת ברית אתאיסטית וסוציאליסטית של הודו.
ב-1950 הרחיבה ארצות הברית את פתיחותה כלפי פקיסטן בכך שהזמינה את ראש הממשלה ח'אן לביקור רשמי אצלה. מאחר שברית המועצות דחתה את פקיסטן הקפיטליסטית והתאימה את עצמה ליריביה של פקיסטן, קובעי המדיניות של המדינה גילו כי שמירה על יחסי ידידות עם שתי המעצמות לא אפשרית. ראש הממשלה ח'אן קיבל את ההזמנה האמריקנית וערך ביקור רשמי בן 23 ימים בארצות הברית שהחל ב-3 במאי. האירוע קיבל אופי פוליטי בפקיסטן, וקומם את השמאלנים במדינה, ונחשב לאירוע רב-השפעה שהוביל לחימום הקשרים דיפלומטיים בין ארצות הברית לפקיסטן במשך כמה עשורים. עם זאת, נטען כי במהלך ביקורו הראשון של ח'אן בארצות הברית, ביקש הנשיא הארי טרומן מפקיסטן לאפשר לסוכנות הביון המרכזית לגבש בסיס בפקיסטן, אך ורק כדי לפקוח עין על פעילותה של ברית המועצות - בקשה שסורבה על ידי ח'אן.
לאורך כל התקופה שבין 1950 ל-1953 ביקרו בארצות הברית מספר אנשי צבא ופוליטיקאים בולטים מפקיסטן. בזמן זה, מפקד הצבא איוב ח'אן ביקר בארצות הברית - שלימים יהפוך את פקיסטן לדיקטטורה צבאית פרו-אמריקאית חזקה. שר החוץ סר מוחמד זפארוללה ח'אן, מזכיר החוץ אכרם-אולא ח'אן, שר האוצר, ע'ולאם מוחמד, ושר הביטחון, איסקנדר מירזה, ביקרו באורח רשמי בארצות הברית.
קשרי הביטחון בין שתי המדינות התחזקו כמעט מיד עקב ביקורו של ח'אן בארצות הברית. הרצון הטוב כלפי פקיסטן היה ניכר גם כאשר ליאקת עלי ח'אן נרצח ב-1951. תחת ממשלתו של חוואג'ה נאזימודין, פקידי פקיסטן וארצות הברית פיתחו עמדות חיוביות זה כלפי זה. רצון אישי זה נראה כאשר מזכיר המדינה של ארצות הברית ג'ון פוסטר דאלס, בעודו מתווכח על אספקת חיטה לפקיסטן ב-1953, אמר לוועדת המשנה לחקלאות ולייעור בדיונים כי "לפקיסטנים מסורת צבאית נהדרת", וכי "בקראצ'י קיבל אותו משמר כבוד שהיה "הטוב ביותר" שראה אי-פעם". היחסים בין המדינות התהדקו עוד יותר על ידי הסכם הגנה הדדי שנחתם במאי 1954, ולאחר מכן מאו קציני צבא פקיסטנים החלו להתאמן בקביעות בארצות הברית.
שירת הבקשות
שירת הבקשות הוא מנהג המתקיים בקרב בני עדות המזרח ויהדות צפון אפריקה, בו נוהגים לקום בשבת מאשמורת הבוקר ולשיר בצוותא אוסף פיוטים טרם תפילת שחרית של שבת, החל משבת פרשת בראשית לאורך חודשי החורף. שירי הבקשות הם אוסף פיוטי שירת הקודש שמקורה ביהדות ספרד, פיוטים המבטאים שבח לקב"ה, ערגה לארץ ישראל, פיוטי שבת, ועוד.
יחסי ארצות הברית–פקיסטן
1947-1958: יחסים בין ארצות הברית לבין המדינה החדשה והעצמאית
ב-1956 ביקש הנשיא דווייט אייזנהאואר את אישורו של ראש ממשלת פקיסטן החדש, חוסיין סוהרארדי, לחכור את בסיס פשאוור (PAS), שאמורה לשמש לאיסוף מודיעיני של טילים בליסטיים בין-יבשתיים. הבקשה אושרה, ועד מהרה בנתה ארצות הברית בסיס מטוסים, פיקוד ובקרה במקום לפני תחילת פעולתה. הבסיס נחשב לסודי ביותר, ואפילו פקידי ציבור פקיסטנים בכירים כמו זולפיקאר עלי בהוטו, סירבו להיכנס לבסיס.
האינטרס האמריקאי בפקיסטן נגד התפשטות הקומוניזם מתמקד בעיקר בשמירת קשרים מצוינים עם הממסד הצבאי של פקיסטן. ראש הממשלה חוסיין סוהרארדי ערך כמה ביקורים רשמיים בארצות הברית - בדרך כלל עם מפקד הצבא שלו, איוב ח'אן, לצדו. לאחר ההפיכה הצבאית ב-1958 טען איוב ח'אן כי פעילי שמאל יוכלו לתפוס את השלטון בפקיסטן ובכך לסכן את האינטרסים האמריקאים באזור. הוא הצליח לשכנע את הפקידים האמריקאים שהצבא הפקיסטני הוא המוסד החזק והיחיד שביכולתו לשלוט במדינה.
שירת הבקשות
רקע היסטורי
תהליך היווצרותו של מנהג שירת הבקשות אינו ברור דיו, אולם ידוע שפיוטים מסוג "בקשה" נכללו כבר במחזורי תפילה מספרד, לפני הגירוש. התפילה בלילה, שהיא מאפיין מרכזי של שירת הבקשות, הייתה נהוגה בספרד ובארץ ישראל כבר בימי הביניים. שירת הבקשות צברה תאוצה בחוג המקובלים בצפת במאה ה-16, וקיבלה בתקופה זו מקום של כבוד. עם התפשטותה של תורת הקבלה הצפתית, הגיעה שירת הבקשות לארצות אגן הים התיכון והונהגה בקהילות עיראק, מרוקו, תוניסיה, אלג'יריה, איטליה, רודוס יוון, יוגוסלביה טורקיה גאורגיה לבנון וסוריה. שירת בקשות הונהגה גם בכמה קהילות ספרדיות במערב אירופה כדוגמת אמסטרדם ולונדון.
בקהילות יהודיות כגון חלב שבסוריה, טורקיה ומרוקו, התפתחה שירת הבקשות לממדים גדולים. שם סודרו ספרים מיוחדים (כמו הספר שיר ידידות בקהילת מרוקו שנדפס בשנת 1921 במרקש, וספר ה'מפטירין' ליהדות טורקיה) שליד הפיוטים מצוינים הלחנים והמקאמים (נובות, ב"שיר ידידות") כדי להקל על הקהל השר את הבקשות. בקהילות אלו נהגו לקום בשבתות החורף (שבהן הלילות ארוכים) בעוד לילה, ולהתאסף יחד בבית הכנסת לשיר את שירת הבקשות במשך כארבע שעות, עד זמן תפילת שחרית.
יחסי ארצות הברית–פקיסטן
1958-1971: יחסים במהלך הדיקטטורה הצבאית של איוב ח'אן
במהלך שנות הדיקטטורה של איוב ח'אן, פקיסטן נהנתה ממערכת יחסים קרובה עם ארצות הברית. איוב ח'אן היה פרו-אמריקאי מובהק, ובביקורו בארצות הברית ב-1954, לפני שהיה ראש המדינה, הוא אמר לבריגדיר גנרל הנרי ביירוד, "לא באתי לכאן כדי להסתכל על בסיסים צבאים. הצבא שלנו יכול להיות שלך אם תרצה אותנו, אבל בוא נחליט". השקפתו על ארצות הברית נותרה חיובית גם כשהשתלט על השלטון. למעשה, בשנות ה-60 של המאה ה-20 הייתה אוכלוסיית פקיסטן פרו-אמריקאית, ובעלת השקפה חיובית על ארצות הברית.
בשנת 1960 איוב ח'אן אישר לארצות הברית להוציא משטחו את משימות הריגול הראשונות שלה לברית המועצות מבסיס חיל האוויר שבפשאוור. במאי 1960 אירע משבר מטוס הריגול U-2, שבה נשבה הטייס פרנסיס גארי פאוורס בידי ברית המועצות. ה-CIA הודיע לאיוב ח'אן על האירוע בעת ששהה בלונדון במסגרת ביקור ממלכתי - על פי הדיווחים הוא משך בכתפיו וציין כי ציפה שתקרית כזו תתרחש בסופו של דבר.
שירת הבקשות
רקע היסטורי
בטורקיה, שירת הבקשות נקראת "שירת המפטירים" ומבוצעת על ידי מקהלות מפטירים. המוזיקה וסגנון השירה יסודם במוזיקה הסופית והמוזיקה הטורקית-עות'מאנית קלאסית. מקורה של מסורת זו הוא בעיר אדריאנופול (כיום אדירנה) הנמצאת בחלק האירופי של טורקיה. מסורת מפוארת זו היא נדירה ומבוצעת היום באיסטנבול.
יחסי ארצות הברית–פקיסטן
1958-1971: יחסים במהלך הדיקטטורה הצבאית של איוב ח'אן
ב-1961 ערך ח'אן את ביקורו הראשון בארצות הברית כראש מדינה. הסולידריות האמריקאית כלפי ח'אן ניכרה בארוחת ערב ממלכתית ומכובדת שהתקיימה במאונט ורנון, ובתהלוכה שנערכה לכבודו בניו יורק.
שירת הבקשות
שירת הבקשות הירושלמית והמרוקאית
בין הקהילות השונות נכתבו פיוטים שונים ולחנים שונים שהושפעו מהתרבות המקומית ומרבית הלחנים מבוססים על מבנה המקאם. מקובל לחלק את שירת הבקשות לשתיים, שירת הבקשות של יהודי צפון אפריקה ושירת הבקשות הירושלמית המבוססת על שירת הבקשות של הקהילה החלבית.
יחסי ארצות הברית–פקיסטן
1958-1971: יחסים במהלך הדיקטטורה הצבאית של איוב ח'אן
הסיוע הצבאי האמריקאי התרכז במערב פקיסטן, כאשר הטבות כלכליות נשלטו על ידי מערב פקיסטן, כמעט בשימוש בלעדי. מזרח פקיסטן כעסה על היעדר פיתוח כלכלי מצד ארצות הברית. הפרלמנט המזרח-פקיסטני העביר החלטה המגנה את הברית הצבאית של המערב עם ארצות הברית בשנת 1954.
המגדל האולימפי בייג'ינג
המגדל האולימפי בייג'ינג (בסינית מפושטת: 北京奥林匹克塔) הוא מגדל תצפית, שהוקם בפארק האולימפי בעיר בייג'ינג, בירת סין. הוא המגדל השני בגובהו בעיר והמבנה הרביעי בגובהו בה.
שירת הבקשות
ספרי שירת הבקשות
לאורך השנים סודרו הפיוטים לספרים, כדוגמת הספר "שירי זמרה השלם" של שירת הבקשות הירושלמית על ידי הרב הפייטן חיים שאול עבוד והספר "שיר ידידות" של שירת הבקשות המרוקאית על ידי הרב הפייטן רבי חיים עטר.
שירת הבקשות כיום
מנהג שירת הבקשות המשיך והתפתח בארץ ישראל עם עלייתם של בני עדות המזרח ויוצאי צפון אפריקה, והמנהג לקום עם עלות השחר בשבת נהוג בבית הכנסת עדס ובבית הכנסת מוסיוף בירושלים, וכן בבית הכנסת כארדי שבנתניה על ידי משפחת ג'רבי. אירוע שירת הבקשות בלילות שבתות החורף מתקיים בקרב קהילות שונות בארץ, זאת לצד מופעי שירה ופיוט המתקיימים בימי חול ברחבי הארץ.
המגדל האולימפי בייג'ינג
היסטוריה
הקמת המגדל החלה בשנת 2001, שלוש שנים לאחר תום אולימפיאדת בייג'ינג והסתיימה ב-2014. הוא נחנך ב-8 באוגוסט 2015, יום השנה לפתיחת המשחקים האולימפיים בעיר.
המגדל ניצב על גבי מסד בטון בשטח של 30 אלף מטר רבוע. הוא בנוי מפלדה ומורכב למעשה מחמישה מגדלים נפרדים. המגדל המרכזי הוא הגבוה מהחמישה וארבעת האחרים מקיפים אותו בגבהים ההולכים ועולים ומחוברים אליו בקורות רוחב אלכסוניות. גובה המגדל הנמוך ביותר הוא 186 מטר וגובה המגדל הגבוה ביותר הוא 258 מטר.
כל אחד מהמגדלים מתרחב בראשו במעין חרוט הפוך המכיל מרפסת תצפית סגורה בחלונות זכוכית ובראשו גג שטוח. הגג הנמוך ביותר הוא הצר ביותר והגבוה ביותר הוא הרחב ביותר. במראה עילי נראים ראשי המגדלים כמקבץ טבעות, המתכתב עם חמש הטבעות של הסמל האולימפי. המגדלים עצמם עוצבו בהשראת גבעולי עשב.
במגדל המרכזי מותקנות שתי מעליות המובילות את המבקרים אל ראשו.
המגדל תוכנן על ידי הפירמה China Architecture Design & Research Group, שזכתה בתחרות לתכנונו.
יחסי ארצות הברית–פקיסטן
תפקידה של פקיסטן ביחסי ארצות הברית-סין
ארצות הברית ניצלה את קשריה של פקיסטן עם הרפובליקה העממית של סין, שהביא לביקורו הסודי של הנרי קיסינג'ר בסין ביולי 1971. מגעים אלו בין ארצות הברית לסין, הביאו לביקורו של הנשיא ריצ'רד ניקסון בסין, ונרמול היחסים בין שתי המדינות ב-1972.
מלחמת הודו-פקיסטן
עם פרוץ מלחמת האיבה בין הודו לפקיסטן, דחק הנשיא ניקסון את יחיא ח׳אן, לרסן את הכוחות הפקיסטנים כדי למנוע הסלמה במלחמה, ולשמור על האינטרסים של פקיסטן. ניקסון חשש כי פלישה הודית למערב פקיסטן, תחזק את מעמדה של ברית המועצות.
ארצות הברית איימה על פקיסטן כי תפסיק לה את הסיוע הצבאי, אם לא תפסיק בפעולות האיבה נגד הודו. אך במקביל חששה כי הודו תשלוט גם בנוף הפוליטי החדש של דרום אסיה.
לקראת סוף המלחמה, הכיר הנשיא ניקסון בתבוסתה של פקיסטן, אך שלח את ה- USS Enterprise למפרץ ההודי, במה שנתפס כאיום על הודו.
הממשלה הדמוקרטית של פקיסטן (1971-1977)
לאחר הבחירות לנשיאות פקיסטן, נהפך זולפיקאר עלי בהוטו, סוציאליסט דמוקרטי כריזמטי לנשיא פקיסטן ב-1971 ולאחר מכן לנשיא ב-1974. תקופה זו נחשבה כ״מלחמה קרה שקטה״ בין ארצות הברית לפקיסטן, אשר הייתה מונהגת תחת שלטון סוציאליסטי-דמוקרטי.
תחת בוטו, פקיסטן התקרבה לברית המועצות ויצרה עמהמ קשרים הדוקים. בוטו ניסה לשמור על איזון עם ארצות הברית, אבל ניסיונותיו נדחו על ידי ארצות הברית. בוטו התנגד לתפיסות השמאלניות פקיסטניות, אבל תמך בפוליטיקה של השמאל, שארצות הברית התנגדה אליו כבר מהתחלה.
היחסים בין שתי המדינות הידרדרו משמעותית תחת נשיאותו של ג'ימי קרטר, אשר היה אנטי-סוציאליסטי והידק את האמברגו על פקיסטן.
דיקטטורה צבאית (1977-1988)
בשנת 1979, קבוצה של סטודנטים פקיסטנים שרפו את שגרירות ארצות הברית באסלמבאד.
לאחר עידן בוטו, יחסי פקיסטן וארצות הברית השתפרו מאוד. ב-24 בדצמבר 1979, פלשה ברית המועצות לאפגניסטן. בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, פתחו ארצות הברית ופקיסטן במבצע ציקלון, הנועד להביס את הסובייטים באפגניסטן ולסכל את המשטר הקומוניסטי במדינה זו. במהלך המשטר הצבאי של הגנרל זיא-אול-חאק, היחסים בין ארצות הברית לפקיסטן הגיעו לנקודה מקסימלית וארצות הברית העניקה לפקיסטן סיוע צבאי של כמיליארד דולר. הפלישה הסובייטית לפקיסטן הדגישה את האינטרס המשותף לארצות הברית ולפקיסטן בהתנגדות לברית המועצות.
ב-1981, סיכמו ארצות הברית ופקיסטן על סיוע צבאי וכלכלי שיינתן לפקיסטן בסך 3.2 מיליארד דולר.
במהלך כהונתו של רונלד רייגן כנשיא ארצות הברית, רייגן תמך במשטר הצבאי בפקיסטן ובמהלך כהונתו בוצעו כמה עסקאות נשק בין ארצות הברית לפקיסטן.
הקרע ביחסים
ב-1992, יעץ שגריר ארצות הברית בפקיסטן, ניקולס פלאט כי אם פקיסטן תמשיך לתמוך בטרוריסטים בהודו, מזכיר המדינה עשוי למצוא עצמו מגדיר את פקיסטן ברשימת המדינות המממנות טרור.
2001 ואילך
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הפכה פקיסטן לבעלת ברית של ארצות הברית במלחמה בטרור.
ב-2003, ארצות הברית מחקה לפקיסטן חוב של כמיליארד דולר, עקב מלחמתה בטרור.
בעקבות רעידת האדמה בקשמיר, הבטיחה מזכירת המדינה האמריקאית, קונדוליזה רייס, כי ארצות הברית תתמוך במאמצי הסיוע ותעזור לפקיסטן לבנות מחדש את האזורים שנהרסו.
הברית בין פקיסטן לארצות הברית במלחמה בטרור
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הצטרפה פקיסטן לברית עם ארצות הברית במטרה להילחם בטרור.
לאחר שפקיסטן לא הצליחה לשכנע את הטליבאן למסור את אוסאמה בן לאדן ואנשים נוספים באל-קאעידה, סיפקה פקיסטן לארצות הברית מידע על מספר נמלי תעופה צבאיים ותמיכה לוגיסטית בהתקפה על אפגניסטן. לאחר הפיגוע, פקיסטן עצרה כמעל 500 חברי אל-קאעידה.
בהמשך לברית הצבאית בין ארצות הברית לפקיסטן, הסירה ארצות הברית את הסנקציות על פקיסטן וכיום פקיסטן, מקבלת סיוע, בעיקר צבאי, של כ-10 מיליארד דולר מאז 2001. ביוני 2004, הגדיר הנשיא ג׳ורג׳ ווקר בוש, את פקיסטן כבעלת ברית חשובה של ברית נאט״ו, וזו זכאית בין היתר לטכנולוגיה אמריקנית מתקדמת. פקיסטן איבדה אלפי אנשים מאז הצטרפותה למלחמה בטרור עם ארצות הברית, בצורה של חיילים ואזרחים. אזורים שלמים הפכו לאזורים טרוריסטים בשליטת הטליבאן ופצצות התאבדות היו דבר שכיח בפקיסטן מאז 2001.
הסיוע הצבאי של ארצות הברית לפקיסטן מאז פיגועי 11 בספטמבר
פקיסטן היא בעלת ברית של נאט״ו.
בשנת 2002, קיבלה פקיסטן כ-25 מיליארד דולר בסיוע צבאי וכלכלי ומכירת ציוד צבאי. הציוד אשר קיבלה פקיסטן היה שמונה מטוסי F-16 חדשים, שמונה מטוסי פטרול ימיים מסוג 6,000, טילים נגד טנקים מסוג 500, שני טילי אוויר-אוויר מסוג 6, מטוסי תובלה מסוג 20 ועוד.