cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרקוס ומוואקאריס
מרקוס ומוואקאריס (ביוונית: Μάρκος Βαμβακάρης; 10 במאי 1905 – 8 בפברואר 1972) היה זמר, מלחין-יוצר ובוזוקאי יווני, מגדולי יוצרי מוזיקת הרבטיקו. בעל קול גס משהו, מתכתי וחזק, היה נציג הסגנון הקרוי "מפיראוס" (פיראוטיקו רבטיקו) וכונה "פטריארך" או ה"סבא" של הרבטיקו. היה ידוע גם פשוט כ"מרקוס" או "פראנגוס" ("הקתולי").
רקע משפחתי ותחילת דרכו
מרקוס ומוואקאריס נולד בשנת 1905 בכפר דנאקוס באי סירוס שבאיים הקיקלאדיים וגדל באותו אי בשכונת סקאלי ב"אנו חורה" בעיר אנו סירוס. הוא היה הבן הבכור מבין ששת הילדים של דומיניקוס ומוואקאריס ושל אשתו אלפידה (לבית פרוֹבֶלֶנגיוס),
בני איכרים עניים. בדומה לרבים מתושבי האי הם היו בני הדת הרומית - קתולית. משם כינויו של ומוואקאריס ביוון - Φράγκος "פראנגוס" ("הפרנקי"), שם שבו הרוב האורתודוקסי ביוון היה מכנה את הקתוליים המקומיים לפי הכינוי בשימוש לגבי הזרים מן המערב - למשפחתו הייתה מסורת מוזיקלית, כשסבו היה מחבר שירים ולחנים ואביו ושני דודיו מצד האב היו מנגנים בחמת החלילים היווני "גאידה". כילד לפעמים ליווה מרקוס את נגינת אביו בצלילי תוף. ומוואקאריס נטש מוקדם את בית הספר ועבד יחד עם אמו בבית חרושת לכותנה. בגיל 12, מתוך חשש-שוא שהמשטרה מחפשת אותו, עזב מרקוס את האי והפליג לפיראוס (פיריאס), שם עבד לפרנסתו בעבודות שונות: היה סבל בנמל, פקיד במכרה פחם, לטש וקצב. אחרי שבעות ביום עמל קשות במלאכותיו השונות בערבים היה מבלה ומעשן חשיש בחברת זונות. המשפחה הצטרפה אליו בפיראוס מאוחר יותר. המשיכה למוזיקה דחפה אותו ללמוד תוך זמן קצר (חצי שנה, לפי האגדה - אצל בוזוקאי ניקוס איוואליוטיס, שנודע בשם "ניקוס הזקן") את אמנות הנגינה בבוזוקי והצליח להשתלב במועדונים ובמחששות הקרויים "טֶקֶדֶס" (ביחיד: טֶקֶה) שקהלם היו אנשים פשוטים ואף מהעולם התחתון. עם הזמן נעשה מוכר הודות לווירטואוזיות של נגינתו ולכישוריו כיוצר.
הקריירה המוזיקלית. חלוץ תקליטי הרבטיקו והבוזוקי
יחד עם נגן הבגלמה יורגוס באטיס, הזמר סטראטוס פאיומידזיס והבוזוקאי והמלחין אנסטיס דליאס (הידוע גם כ"ארטמיס") הרכיב את "הרביעייה המפורסמת של פיראוס" - η ξακουστή Τετράς του Πειραιώς - (אִי קְסאקוסטי טֶטראס טוּ פיראוֹס). בשנת 1933 שווק התקליט הראשון שלו ב-78 סיבובים "קאראדוזני" Καραντουζένι, (Έπρεπε να 'ρχόσουνα, ρε μάγκα, στον τεκέ μας אֶפְּרֶפֶה נה'רחוֹסוּנֶה, רָה מאנגה, סטון טֶקֶה מאס) שנחשב התקליט הראשון למוזיקת בוזוקי שהוקלט ביוון. בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה פעילותו הגיעה לשיא הפוריות. הקליט בעיקר בשביל החברות "קולומביה", "פרלאפון" ו"אודיאון". בשנת 1935 הוציא את התקליט שבו שירו הכי ידוע "פראנגוסיריאני" Φραγκοσυριανή (הנערה ה"פראנגית" מסירוס). : ומוואקאריס המשיך להלחין ולכתוב גם אחרי שנת 1936 בימי הנהגת הצנזורה ("לוגוקריסיה") הקשוחה של משטר מטקסס, כשדאג שלא להזכיר יותר בשיריו את החשיש ואת גבורי העולם התחתון.
אחרי נישואים ראשונים סוערים בנעוריו לאלני מברואידי, זונה שנודעה בכינוי זינגואלה שפרשה עליו את חסותה, שמטלטלותיהם שאב השראה ללא מעט שירים, בשנת 1942 התחתן ומבוואקאריס שנית, בכנסייה אורתודוקסית, לאשה בשם ואנגליה. הכנסייה הקתולית נידתה אותו משורותיה ולא הסכימה לבטל את נישואיו הראשונים עד לשנת 1966. מנישואיו השניים נולדו לו חמישה ילדים, מהם שניים מתו בגיל צעיר.
אחרי מלחמת העולם השנייה הקריירה שלו ידעה תקופה של משבר. המוזיקה שלו יצאה מהאופנה ובנוסף לקה בקשיים נשימתיים ובדלקת פרקים באצבעותיו. לא הקליט שוב והתפרנס בדוחק. בהתחלת שנות השישים חלה תחייה של שירת הרבטיקו ומיוזמתם של ואסיליס ציצאניס ואחרים חלק משיריו הישנים וגם יצירות חדשות שלו הוקלטו על ידי אמנים צעירים כמו גריגוריס ביתיקוציס, קטי גריי, אנדזלה גְרֶקה, בעיבודים ותזמורים חדשים.
מרקוס ומוואקאריס נפטר בשנת 1972 בגיל 66 בניקאה באטיקה.
חיים אישיים
ומבאקאריס השאיר שלושה ילדים, סטליוס, סטברוס ודומניקוס. סטליוס ומוואקאריס נשא לאישה את ההולנדית מריה טוב, אחותם של בני הצמד המוזיקלי "פלינגסאונד טול אנד טול". הוא שר יחד עם אשתו ועם בנותיהם גלה וקורינה ומוואקאריס את הלהיט של להקת טו אנד טול "אלני" (לחן:ברוס סמיטון)
סגנונו
סגנון ההלחנה של ומוואקאריס היה ממש פשוט: תזמור מזערי, קווים מלודיים ללא קישוטים, ובנוסף גם המלים לא מתיפיפיות. אחת הדוגמאות לאמנותו הוא הלהיט שלו "ריסיך בורקים - Τα ματόκλαδα σου λάμπουν (טא מטוקלאדה סו לאמפון) מורכב מארבעה קופלטים קצרים, כל אחד מושר על אותה מנגינה, תוך הפיכת סדרם של המשפטים בקופלט בפעם השנייה, ואותו קטע כלי המפריד בין הארבעת הבתים.
וכו'
הנצחה
M' Aresoun oi Kardies san ti diki mou (אני אוהב לבבות הדומים ללבי) (קטע מן הסרט
שמו של ומוואקאריס מוזכר גם ב:
דיסקוגרפיה
ומוואקאריס הקליט בין השנים 1933–1956 למעלה ממאתיים שירים, (רובם על תקליטים ב 78 סיבובים), שחיבר בעצמו או פרי יצירתם של מלחינים אחרים כמו ספירוס פריסטריס (30 שירים) ווסיליס ציצאניס (24 שירים), אפוסטולוס חאדזיכריסטוס (7 שירים). בגלל בעיות משפטיות הקשורות לנישואיו הראשונים, חלק משיריו פורסמו תחת שם העט "רוקוס" או תחת שמות של ידידים או מוזיקאים אחרים.
ראו גם
Vamvakaris, Markos. Avtobiographia. Ed. Angeliki-Vellou-Keil. Athens, Greece: Ekdosis Papazisi, 1978. Μάρκος Βαμβακάρης Αυτοβιογραφια, Αγγελικής Βέλλου-Κάιλ, Εκδόσεις Παπαζήση, 1978 (מרקוס ומוואקאריס - אוטוביוגרפיה - בעריכתה של אנגליקי ולו קייל, פאפזיסי, אתונה 1978) (ביוונית) Ilias Voliotis Kapetanakis - Manghes Alistou Epohis, Ekdoseis Metronomos 2005 Μάγκες Αλήστου Εποχής, Ηλία Βολιότη-Καπετανάκη, Εκδοσεις Μετρονόμος, 2005 (איליה ווליוטיס-קפטנאקיס - "מאנגס" מתקופה בלתי נשכחת,, הוצאת מטרונומוס, 2005) Panayotis KounadisMarkos Vamvakaris 1905-1972 Ego mangas yennithika ke mangas tha pethano, Ekdosis Katharti 2005 Μάρκος Βαμβακάρης 1905-1972 Εγώ μάγκας γεννήθηκα και μάγκας θα πεθάνω, Παναγιώτη Κουνάδη, Εκδόσεις Κατάρτι, 2005 (פנאיוטיס קונאדיס - מרקוס ומוואקאריס - 1905–1972 - מנגאס נולדתי, מנגאס אמות, הוצאת קתארטיס, 2005) Emery, Ed; Petropoulos, Elias. Songs of the Greek Underworld: The Rebetika Tradition. London: Saqi,2000.(באנגלית) (אד. אמרי ואליאס פטרופולוס - שירי העולם התחתון ביוון:מסורת הרבטיקה, הוצאת סאקי, לונדון 2000) Holst, Gail. Road to Rembetika: Music from a Greek Sub-Culture; Songs of love, sorrow and Hashish. Athens: Anglo-Hellenic Publishing, 1975 (גייל הולסט - דרך לרבטיקה: מוזיקה מתת-תרבות יוונית:שירי אהבה, עצב וחשיש, אתונה, ההוצאה האנגלו-הלנית, 1975) (באנגלית) Γιώργος Σκαμπαρδώνης Όλα βαίνουν καλώς εναντίον μας Εκδ. Ελληνικά Γράμματα - 2008 (יורגוס סקאבארדוניס - הכל הולך טוב נגדנו' הוצאת "אלניקה גראמאטה" 2008) (ביוונית)
קישורים חיצוניים
The Rough Guide vol.1 London 1999 (מרק דובין, ג'ורג' פיסאלידיס, יוון:שירים מהמזרח הקרוב - במדריך "ראף גאייד", כרך א, לונדון, 1999) (באנגלית)
גמר מונדיאל 1966
גמר מונדיאל 1966 התקיים באצטדיון ומבלי בלונדון, אנגליה ב-30 ביולי 1966, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1966 היא נבחרת אנגליה, שניצחה את נבחרת גרמניה המערבית בתוצאה לאחר הארכה. הייתה זו זכייתה הראשונה של אנגליה בטורניר, והיא הייתה לנבחרת החמישית (אחרי, , גרמניה ו) שזוכה בתואר. ג'ף הרסט כבש שלושער במשחק, והיה לראשון שכובש שלושער בגמר מונדיאל.
משחק הגמר היה אחד המשחקים השנויים במחלוקת בהיסטוריה של גביע העולם. השער השלישי שכבשה אנגליה מרגליו של הרסט, ושזכה לכינוי "שער ומבלי", נכבש לאחר שהכדור שבעט פגע במשקוף ובדרכו למטה ספק עבר את השער. שופט המשחק, גוטפריד דיינסט השווייצרי, ושופט הקו טופיק בחראמוב מברית המועצות, אישרו את השער השנוי במחלוקת ובכך עלתה אנגליה ליתרון של 3-2 בזמן הארכה. גם השער הרביעי של אנגליה, אותו כבש הרסט, נחשב לשנוי במחלוקת מאחר שלדעת רבים, כולל הרסט עצמו, השער נכבש לאחר שריקת הסיום למשחק, כאשר אוהדים אנגלים כבר פרצו לכר הדשא.
הלמוט האלר היה הראשון לכבוש, והוביל את גרמניה ליתרון, שהחזיק מעמד שש דקות בלבד עד לשער השוויון של הרסט, שקבע את תוצאת המחצית. מרטין פיטרס העלה את אנגליה ליתרון ראשון במשחק 12 דקות בלבד לסיום, אך וולפגנג ובר השווה את התוצאה דקה לסיום. בתוך ההארכה כבש הרסט את "שער הרפאים" בדקה ה-101, והשלים שלושער בדקת הסיום של ההארכה.
אנגליה הגיעה לגמר הטורניר לראשונה בהיסטוריה שלה, ועשתה זאת במונדיאל בו היא המארחת. הייתה זו הפעם הרביעית בהיסטוריה בו המארחת מגיעה לגמר, אחרי אורוגוואי (1930), איטליה (1934) ו (1958). מבין הארבע, רק שוודיה לא המשיכה לזכייה בתואר, כשהפסידה בגמר לברזיל. עבור גרמניה המערבית הייתה זו הופעה שנייה בגמר הטורניר, לאחר הניצחון בגמר מונדיאל 1954 על.
מפגשים קודמים
משחק זה היה המשחק הרשמי הראשון בין נבחרות אנגליה וגרמניה המערבית, למרות שהשתיים נפגשו במספר רב של מפגשי ידידות טרם אותו טורניר. ב-23 בפברואר 1966, כארבעה חודשים בלבד לפני המונדיאל, נפגשו אנגליה וגרמניה למשחק הכנה למונדיאל שבו ניצחו האנגלים בתוצאה 1-0. ג'ף הרסט, כובש השלושער בגמר, ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו באותו משחק.
הדרך אל הגמר
בשלב הראשון של הטורניר חולקו 16 הנבחרות המשתתפות לארבעה בתים, כששתי הראשונות מעפילות לשלב רבע הגמר. החל משלב זה התקדמו הנבחרות בשיטת נוקאאוט במשחק אחד.
נבחרת אנגליה הוגרלה בשלב הבתים לבית א', ואיתה הוגרלו, , ו. אנגליה פתחה את הטורניר בשוויון 0-0 מול אורוגוואי, מה שמאוחר יותר הפך אותה לראשונה בהיסטוריה שזוכה במונדיאל לאחר שלא ניצחה במשחק הפתיחה שלה בטורניר. בהמשך גברה על מקסיקו וצרפת בתוצאה זהה, 2-0, והעפילה לרבע הגמר מהמקום הראשון בבית, מבלי שספגה כלל בשלב הבתים. במשחק האחרון שלה בשלב הבתים נפצע חלוץ הנבחרת, ג'ימי גריבס, שנאלץ להיעדר מהמגרשים בעקבות הפציעה. ברבע הגמר פגשה אנגליה את, וגברה עליה בזכות שער ניצחון של מחליפו של גריבס בהרכב, ג'ף הרסט, בדקה ה-78. במהלך המשחק הורחק קשר ארגנטינה, אנטוניו ראטין, בכרטיס צהוב שני, וסירב לעזוב את המגרש, עד שלווה החוצה על כוחות השיטור. לפי השופט הגרמני, ראטין הורחק עקב דיבורים בשפה לא נאותה. הארגנטינאים טענו לקנוניה של האנגלים והגרמנים שנועדה להדיח אותם מהטורניר, והסבירו כי ראטין הצביע על סרט הקפטן וביקש מתורגמן. גם השער האנגלי אושר על אף טענות הארגנטינאים לנבדל. המשחק זכה בארגנטינה לכינוי גנבת המאה (בספרדית: El Robo Del Siglo). בחצי הגמר ניצחה אנגליה את 2-1, עם צמד של בובי צ'רלטון. אאוזביו, מלך השערים של הטורניר, רק צימק בפנדל, ולא מנע מאנגליה העפלה ראשונה בתולדותיה לגמר הטורניר.
נבחרת גרמניה המערבית הוגרלה לבית ב', לצידן של ארגנטינה, ו. היא פתחה עם ניצחון מרשים, 5-0 על שווייץ (צמדים להלמוט האלר ופרנץ בקנבאואר), ולאחר שוויון 0-0 עם ארגנטינה הצליחה להשלים מהפך מול ספרד כדי לנצח 2-1 ולהעפיל לרבע הגמר. בשלב זה פגשה גרמניה את אורוגוואי, וניצחה 4-0. למרות התוצאה המוחצת, באורוגוואי הרגישו מקופחים כאשר עוד במצב של שוויון 0-0 נגע, לטענתם, שחקן גרמני בכדור בידו על קו השער, אך השופט התעלם ולא שרק לפנדל. בנוסף, החל מהדקה ה-49, עוד במצב של 1-0, הורחקו שני שחקנים מאורוגוואי בהפרש של חמש דקות זה מזה. רק בשלב זה הצליחו הגרמנים להוסיף עוד שלושה שערים. בחצי הגמר פגשה גרמניה את, והשלימה חצי גמר עם ארבע נבחרות מאירופה. האלר ובקנבאואר, מהכובשים המצטיינים בטורניר, כבשו בניצחונה של גרמניה 2-1, שהעפילה לגמר המונדיאל השני בתולדותיה.
שופט המשחק
גוטפריד דיינסט משווייץ נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, טופיק בחראמוב מברית המועצות וקרול גלבה הצ'כוסלובקי, נבחרו לשמש כקוונים במשחק.
דיינסט נחשב בתקופה זו לשופט הטוב בעולם. טרם הטורניר הוא שפט פעמיים בגמר גביע אירופה לאלופות, ושפט בגמר יורו 1968 שנתיים לאחריו. הוא היה לשופט השווייצרי הראשון, והיחיד עד כה, בהיסטוריה של גמר המונדיאל.
עוזרי השופט שימשו גם הם כשופטים ראשיים במהלך הטורניר. בחראמוב שפט בניצחונה של 2-1 על  בשלב הבתים. גלבה שפט בניצחונה של 2-1 על  בשלב הבתים.
מהלך המשחק
אל משחק הגמר הגיעה אנגליה, עם מאמנה אלף ראמזי וקפטן הנבחרת בובי מור, ללא החלוץ הפצוע ג'ימי גריבס. גריבס, שפתח בשלושת משחקי הנבחרת בשלב הבתים, נפצע במשחק השלישי אך היה כשיר למשחק הגמר. ראמזי החליט לכלול בהרכב את ג'ף הרסט, שהחליף את גריבס בהצלחה בשני משחקים ואף כבש את שער הניצחון ברבע הגמר. מהנגד השני הופיעה גרמניה המערבית, עם מאמנה הלמוט שן והקפטן אובה זילר.
כבר בדקה ה-12 נכבש השער הראשון במשחק. הלמוט האלר, מלך שערי גרמניה בטורניר, כבש את שערו השישי בטורניר לאחר שקיבל כדור מזיגפריד הלד בתוך הרחבה, הסתובב ובעט כדור קופץ ונמוך לפינה. שש דקות אחר כך, אנגליה, שחיפשה את השוויון, הצליחה למצוא את השער. בובי מור הגביה כדור לרחבה, שם חיכו לו רוג'ר האנט וג'ף הרסט. לבסוף הרסט, חלוצה של ווסטהאם יונייטד, הגיע לנגיחה וקבע שוויון 1-1, תוצאת הסיום של המחצית הראשונה.
בדקה ה-78 השלימה אנגליה את המהפך. הורסט דיטר הוטגס גלש לכדור עומק בתוך הרחבה הגרמנית אך כשל בהרחקה. מרטין פיטרס ניצל זאת ובעט מקרוב בנגיעה אחת כדור שהכניע את השוער הגרמני האנס טילקובסקי וקבע 2-1 לאנגליה. דקה בלבד לסיום המועד החוקי של המשחק, ניסיון בעיטה שנהדף על ידי הגנת אנגליה הגיע לוולפגנג ובר, שמקרוב הכניע את גורדון בנקס וקבע שוויון. המשחק הלך להארכה.
עם פתיחת ההארכה, החלה אנגליה במשחק לחץ על מנת להשיג הכרעה. חמש דקות בתוך ההארכה מצא בובי צ'רלטון את העמוד בבעיטה מרחוק. בדקה ה-101 נכבש "שער ומבלי", אחד השערים השנויים ביותר במחלוקת בהיסטוריה של גביע העולם. ג'ף הרסט קיבל כדור בתוך הרחבה, ותוך כדי סיבוב בעט כדור שפגע במשקוף השער, ירד על קו השער והורחק על ידי ההגנה. השופט דיינסט לא ראה את המתרחש, ובהתייעצות עם הקוון בחראמוב, שהתבצע בעזרת מחוות ידיים עקב החוסר בשפה משותפת בצוות השיפוט, הבהיר הקוון לשופט כי הוא ראה את הכדור עובר את הקו במלוא היקפו. השופט אישר את השער, ואנגליה השיגה את היתרון, 3-2. בדקה האחרונה של המשחק, בזמן ששחקני גרמניה עולים כולם לעזרת ההתקפה בחיפוש אחר השוויון, ובעוד מספר אוהדי אנגליה פורצים למגרש, מצא בובי מור את ג'ף הרסט בכדור ארוך. הרסט התקדם ובעט כדור גבוה שהכניע את השוער, וקבע את תוצאת המשחק, 4-2 לאנגליה, אלופת העולם לראשונה בתולדותיה.
שופט: גוטפריד דיינסט קוונים: טופיק בחראמוב,  קרול גלבה
השפעות התרבותיות
השפעתו התרבותית של משחק הגמר על אנגליה וגרמניה הייתה רבה. נכון לינואר 2012, משחק הגמר היה למשדר הנצפה ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הבריטית עם כ-32.3 מיליוני צופים. הניצחון במשחק היה המאורע המשמעותי הראשון ביריבות הספורטיבית המרה בין הנבחרות, ואף היווה את הבסיס לשיר אוהדים מפורסם של נבחרת אנגליה: "שתי מלחמות עולם, גביע עולמי אחד", כאזכור לניצחונה של אנגליה גם במלחמת העולם הראשונה והשנייה.
בנוסף, שערו השנוי במחלוקת של ג'ף הרסט, שרבים מאמינים, ואף נעזרו במחקרים שונים, שלא עבר את הקו במלוא היקפו, זכה לאזכורים שונים:
אצטדיון בחראמוב
בשנת 1993 הלך לעולמו טופיק בחראמוב. השופט מברית המועצות, שמוצאו באזרבייג'ן וזכה לכינוי "הקוון הרוסי" אצל אוהדי אנגליה, התפרסם בעקבות אישור השער השנוי במחלוקת. בבאקו בירת אזרבייג'ן הוחלט לקרוא לאצטדיון הלאומי בעיר על שמו. באוקטובר 2004 הגיעה נבחרת אנגליה למשחק באצטדיון במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. אוהדי אנגליה שהגיעו למשחק ביקשו להגיע לקברו של השופט ולהניח פרחים. לפני המשחק התקיים טקס לזכרו, בו השתתפו בין היתר כובש השער ג'ף הרסט, נשיא פיפ"א ספ בלאטר ונשיא אופ"א מישל פלאטיני.
חלוקת מדליות הניצחון ב-2009
בכל טורנירי המונדיאל שבין מונדיאל 1930 ומונדיאל 1974, חולקו מדליות המנצחים רק ל-11 השחקנים שנכחו על המגרש בסיום המשחק. בצעד של פיפ"א הוחלט לחלק את המדליות לכל הסגלים ואנשי הצוות הנוספים שהיו בין המנצחים במונדיאלים המדוברים. ב-10 ביוני 2009, בטקס שנערך ברחוב דאונינג 10, העניק ראש ממשלת בריטניה דאז, גורדון בראון, את מדליות הניצחון לחברי הסגל האנגלי המנצח.
אנגליה-גרמניה במונדיאל 2010
שער הרפאים המפורסם של הרסט השתחזר, אך הפעם ללא אישורו של השופט, כששתי הנבחרות התמודדו בשמינית גמר מונדיאל 2010 בדרום אפריקה. בדקה ה-39, במצב של 2-1 לגרמניה ושתי דקות לאחר שערה של אנגליה, בעט פרנק למפארד כדור למשקוף השער של מנואל נוייר. על אף שהכדור עבר בבירור את קו השער, והתוצאה הייתה אמורה להיות שוויון 2-2, השופט לא אישר את השער, וגרמניה המשיכה לניצחון 4-1, עם שני שערים נוספים במחצית השנייה. אצל הגרמנים אירוע זה היווה למעין תיקון או נקמה באנגלים על אותו השער של ג'ף הרסט. אירוע זה היה בין הגורמים המרכזיים שבגללם הוחלט לאשר את השימוש בטכנולוגיית קו השער.
החבובות - הסרט
עלילת הסרט
תחילת הסרט היא סיפור בתוך סיפור, בו קרמיט הצפרדע וחבריו החבובות נמצאים בתוך אולם הקרנה שם הם רואים את "החבובות – הסרט". הסרט עצמו מתחיל כאשר קרמיט מתרענן בביצה בפלורידה ושר את השיר "קשר הקשת" (שהיה מועמד לפרס אוסקר) כשהוא מנגן על בנג'ו. עד שלפתע מגיע סוכן מהוליווד (דום דה-לואיז) ומספר לקרמיט שהוא יכול לעבור להוליווד ולהיות כוכב, בהתחלה קרמיט מתלבט, אבל אחר כך הוא החליט לנסוע בהוליווד כדי להיות כוכב. קרמיט התחיל את דרכו בנסיעה באופניים, ובערב שנכנס למסעדה בשם "אל סליזו" הוא פוגש שם את פוזי הדוב שמככב שם בתור קומיקאי כושל, כאשר פוזי הובס על ידי הקהל, קרמיט קפץ על הבמה והתחיל לרקוד עם פוזי. אחרי שפוזי סידר את הקהל, קרמיט התיידד איתו ושכנע אותו להצטרף להוליווד יחד איתו ופוזי הסכים בחיוב. קרמיט ופוזי יצאו לדרכם עם מכונית הסטודיבייקר של פוזי.
בדרך קרמיט ופוזי נתקלו בדוק הופר, מנהל מסעדות מזון מהיר, ובעוזרו מקס. דוק הציע לקרמיט להיות הקמע של המסעדות שלו (אשר מגישים שם רגלי צפרדע) אך קרמיט סירב והוא המשיך בדרכו יחד עם פוזי. בדרך הם עוצרים בכנסייה ופוגשים שם את הלהקה החשמלית ואת סקוטר שם הם נותנים ללהקה את התסריט, ובתמורה הם הופכים את המכונית של פוזי ליותר צבעונית. קרמיט ופוזי נפרדים מהלהקה ומסקוטר וממשיכים בדרכם להוליווד, לפתע הם פוגשים את דוק הופר שמציע לקרמיט שוב להיות הקמע של המסעדות שלו וקרמיט שוב סירב ויצא לדרך עם פוזי. לפתע הם רואים את גונזו וקמילה במשאית ודורסים אותם בטעות, וכך הם נפגשו. גונזו אמר להם שהוא מתכנן לנסוע לבומביי בהודו כדי להיות כוכב קולנוע, אבל פוזי מסביר לו שהוא וקרמיט נוסעים להוליווד וגונזו מסכים להצטרף.
כשהם הגיעו למגרש המכוניות של "מוני המשוגע", קרמיט הציע להחליף את שתי המכוניות, שהתנגשו זו בזו, למכונית גדולה יותר שם הם פוגשים את מוני ואת סוויטמס המפלצת. הם לבסוף קנו מכונית גדולה וקרמיט הציע לסוויטמס להצטרף אליהם, סוויטמס ברח וקרמיט וחבריו יצאו לדרכם. אולם סוויטמס עקב אחריהם ברצון לנסוע איתם. קרמיט וחבריו הגיעו ליריד, שם הם פוגשים את מיס פיגי, שזכתה בתחרות יופי, מיס פיגי התאהבה בקרמיט ורצתה לבוא איתם, קרמיט נענה ברצון וכל החבורה הסתובבה ביריד. פוזי קנה גלידה לו ולקרמיט וגונזו קנה לקמילה את כל הבלונים. כשפוזי נתן גלידה לקרמיט, פיגי הגיעה עם מזוודה וקרמיט נאלץ לקחת גם אותה להוליווד, לפתע גונזו עף למעלה כשהוא החזיק את כל הבלונים על ידו. החבורה עמדה להצילו והצליחה בעזרתו של דוק הופר שירה בבלונים. כשהגיעו למכונית מיס פיגי רצתה לצאת עם קרמיט לארוחה רומנטית. במסעדה מיס פיגי הלכה לרגע, וקרמיט פגש את הכלב רולף שמנגן בפסנתר יחד הם משוחחים זה עם זה, לפתע קרמיט קיבל שיחת טלפון שאומרת שמיס פיגי נחטפה ושהיא תיהרג אם הוא לא יסגיר את עצמו. קרמיט פגש את דוק הופר יחד עם מדען מטורף אשר עומד להפוך את קרמיט לזומבי, למרבה המזל, פיגי ניצלה, חיסלה את הפושעים והצילה את קרמיט ברגע האחרון. לאחר מכן היא הלכה לשלום.
באמצע הסרט נפסק עקב בעיה בהסרטה ולאחר שהמסרטה תוקנה, הסרט המשיך. קרמיט והחבורה ממשיכים בדרכם ופוגשים את מיס פיגי בשנית אשר החליטה להצטרף אליהם לנסיעה, לפתע המכונית נעצרה והחבורה נתקעה במדבר. קרמיט היה נורא עצוב והתחרט על מה שהוא עשה, אבל ההוא השני שלו אמר שהוא עשה את הדבר הנכון שהוא צירף אותם כי הם האמינו בחלום. פתאום הגיעו סקוטר והלהקה החשמלית והצטרפו אליהם לנסיעה עם האוטובוס שלהם, כל החבורה שמחה ושרה בדרך להוליווד. לפתע מגיע מקס, העוזר של דוק, בדמות שוטר ואמר שדוק הופר הביא קוטל צפרדעים אם לא יסכים לעבוד בשבילו, קרמיט לא נכנע והחליט לעצור בעיר רפאים ישנה כנקודת ההכרעה. שם הם פוגשים את בנסן וביקר אשר מראים לקרמיט ולחבריו כל מיני המצאות. לפתע דוק הופר הגיע וקרמיט הסביר לו שיש לו חלום, לככב בהוליווד, ושדוק לא היה רוצה להרוג אותו. אך דוק לא הקשיב וניסה להרוג אותו, למרבה המזל קרמיט וחבריו ניצלו כאשר חיה גדל לממדים עצומים בזכות השזיף של בנסן וביקר ודוק ואנשיו ברחו. כאשר קרמיט וחבריו הגיעו להוליווד, המזכירה לא הכניסה אותם בגלל שהיא אלרגית לחיות, אולם אחרי שניסו לשכנעה בכוח, היא הכניסה אותם למנהל בשם "לו לורד" (על שם המפיק "לורד לו גרייד"), שם הוא החתים אותם על חוזה של עושר ופרסום וקרמיט וחבריו שמחו וצהלו. באולפן, קרמיט שר את השיר "קשר הקשת" יחד עם כל חבריו עד שגונזו מפיל את כל התפאורה והקשת האירה את כל החבובות והן שרות את שיר הסיום יחד עם המון חבובות נוספות מכל מיני סדרות כגון: "החבובות", "רחוב סומסום", סאטרדיי נייט לייב (ארץ הגורגים) וכו'. הסרט מסתיים כאשר סוויטמס מגיע לאולם ההקרנה בהפתעה והחבובות מדברות על החוויות מהסרט.
מוזיקה
את השירים בסרט כתבו קנת' אשר ופול ויליאמס, בהקשר להלחנת המוזיקה, ויליאמס אמר: "ג'ים הנסון נתן לך יותר חופש [יצירה] יותר מכל אחד אשר עבדתי איתו כל חיי. אני שואל, 'אתה רוצה לשמוע את השירים כמו שכתבנו אותם?' הוא עונה, 'לא. אני אשמע אותם באולפן. אני יודע שאני אוהב אותם.' אתה רק לא מקבל את הנעימות של החופש בפרויקט בימים האלו."
פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הקאנטרי האהובה ביותר
פרס המוזיקה האמריקאית ללהקת/צמד/קבוצת הקאנטרי האהובה ביותר הוא פרס המוענק מאז 1974. האמן המעוטר ביותר בקטגוריה היא להקת אלבמה עם 17 זכיות.
הגדת שאלתיאל
הגדת שאלתיאל או הגדת שאלתיאל חן היא הגדה של פסח מאוירת עם עיטורי זהב הכתובה על גבי קלף, שנכתבה בספרד במאה ה-14.
ההגדה הייתה ברשותה של משפחת שאלתיאל-גרסיאן-חן מברצלונה, צאצאי זרובבל בן שאלתיאל, ראש הגולה בבבל. ההגדה מכונה בפי החוקרים "הגדת האח להגדת ריילנדס" בשל הדמיון הרב בין השתיים, לא ברור האם אחת הועתקה מהשנייה או ששתיהן הועתקו מהגדה שלישית שאינה בנמצא. נמצאת בספרייה הבריטית.
היסטוריה
ההגדה נדדה מברצלונה לקנדיאה (כיום הרקליון) שבכרתים, שם התגוררו צאצאי בני המשפחה. מתקופת קנדיאה נשארו מספר מזכרות בהגדה: באחד העמודים הראשונים כתב מאיר בן מלכיאל אשכנזי שהוא מכר את ההגדה לגיסו משה אבן כבש בסיוון ה'קס"ב (1402). בעמוד האחרון נכתב בכתב יד כי ההגדה הייתה שייכת לאברהם חן בן האלוף רבי יהודה חן הרופא (רבה הראשי של קנדיאה) בן הרב עמנואל חן הרופא לבית שאלתיאל. כל השמות שהוזכרו בהגדה הוכרו לחוקרים בהיותם מופיעים ב"תקנות קנדיאה" - תקנות היסטוריות שכתבו רבני העיר קנדיאה בשנים ה'רס"ד - ה'שמ"ד.
ההגדה נמצאת בספרייה הבריטית - הספרייה הלאומית של הממלכה המאוחדת בלונדון (הגדולה בעולם), החל מה'תרל"ו (1876).
בה'תשס"ב ראתה אור מהדורת פקסימיליה מצומצמת אשר צילומיה נמצאים כיום בספרייה הלאומית בירושלים, ספריית אוניברסיטת בר-אילן, ספריית אגודת חסידי חב"ד ועוד. בראשית המאה ה-21 התקיים יום עיון באוניברסיטת אוקספורד לגבי 4 הגדות מהמאה ה-14 ביניהם הגדת שאלתיאל.
ייחודיות ומבנה
הפרט הנדיר בהגדה הוא "פירוש מבית מדרשו של רש"י להגדה של פסח" שהוסיף הצייר, אשר על פי החוקרים מיוחס לרש"י או למי מבית מדרשו. הפירוש מופיע בשינויי לשון קלים בשתי הגדות נוספות בלבד - הגדת "פה ישרים" לרב חביב טולידאנו והגדת "כל ישראל חברים" מפריז. הפירוש זכה להתייחסות בפירוש ריטב"א להגדה, המייחסו לרש"י עצמו.
ההגדה כתובה בכתב ספרדי מרובע בהבלטת צבע המוקף בקישוטים, ובראשית ההגדה קודם כתב היד ישנה סדרת ציורים על סיפורי משה ואהרן אצל פרעה, עשר המכות ויציאת מצרים. נוסח ההגדה עצמו מלווה במעט איורי טקסט ועיטורי זהב.
בהגדה יש למעלה מ-60 פיוטים ממשוררי תור הזהב בספרד, ניתן למצוא בה פיוטים מיוסף אבן אביתור, שלמה אבן גבירול, יצחק אבן גיאת, משה אבן עזרא, לוי אבן אלתבאן, יהודה הלוי, אברהם אבן עזרא, וזרחיה הלוי. כן יש בה יוצרות ואזהרות לפסח, וקריאת התורה לימי החג ולחול המועד.
ויליאם לאשלי
חייו
לאשלי היה בן איכרים, שנולד בהאמבלדון, המפשייר, כפר סמוך לפורטסמות'. כאשר הצטרף למשלחת דיסקברי של סקוט בשנת 1901, היה לאשלי בן 33, מסיק ראשי בצי המלכותי, ששירת על האוניה "הדוכס מוולינגטון". לאשלי הוכיח עצמו כרכש מוצלח במשלחת וצורף כחבר לקבוצת "הדרום הרחוק" של סקוט שיצאה לחקור את ארץ ויקטוריה ב-1903. לאשלי, גבר שקט וחסון, התנזר משתייה ומעישון, היה טוב-מזג ומהימן. המכונאי הראשי רג'ינלד סקלטון תיאר אותו "כאדם הטוב ביותר בספינה, הרבה מעל היתר." לפני שהצטרף למשלחת טרה נובה ב-1910 שירת לאשלי כמדריך במכללת הצי המלכותי, אוסבורן על האי וייט.
המשלחת השנייה של סקוט לאנטארקטיקה (1913-1910)
במשלחת טרה נובה, המשלחת השנייה של סקוט לאנטארקטיקה, 1913-1911 היה לאשלי ממונה תחילה על אחת משתי המזחלות הממונעות של המשלחת, שנודעו להעברת צידה דרומה לתמיכה בקבוצת הקוטב. בשבוע האחרון של אוקטובר 1911 יצאו המזחלות הממונעות לאחר השהיות, בהנהגת שני המכונאים, לאשלי ודיי, עם עוזריהם אוונס והופר. המזחלות התקלקלו שוב ושוב ואילצו את האנשים לפרק את המנוע, למצוא את התקלות ולתקן אותן, בתנאי קור קיצוני, שהקשו מאוד על העבודה עם חלקי מתכת. לאחר כמה ימי התקדמות, התקלקלה אחת המזחלות לחלוטין והמטען הועבר אל המזחלת השנייה. אחרי העברת הציוד ההכרחי למסע הדרומי מרחק של 80 ק"מ על גבי קרח טרשי, חלקלק ומבוקע, שאיפשרה לסוסי הפוני לצעוד ללא משא עד קורנר קמפ וענו על ציפיותיו של לורנס אוטס, האחראי על הפונים, הושבתה גם המזחלת השנייה באופן סופי והחוליה הממונעת נאלצה לעבור הסבה לגרירה ידנית של המטען והמשיכה בכך עד 15 בנובמבר, אז הקימה מחנה והמתינה לבוא נוהגי הפונים.
ב-4 בינואר 1912 היה לאשלי, יחד עם לייטננט "טדי" אוונס וטום קרין, בקבוצת הסיוע האחרונה שסקוט שיגר חזרה לבסיס בדרכו אל הקוטב. במהלך המסע בן 1200 הק"מ חזרה, חלה אוונס אנושות בצפדינה וב-11 בפברואר התמוטט ולא יכול היה להמשיך עוד בדרך. בהיותם מרוחקים עדיין כדי 160 ק"מ ממקלט המבטחים של האט פוינט, ניסה אוונס לשכנע את לאשלי וקרין להשאיר אותו ולהינצל בעצמם, אך הם סירבו. הם השכיבו אותו, מחוזק ברצועות, על גבי המזחלת וגררו אותו במשך ימים רצופים עד שנותרו עם מנות מזון לעוד יום או יומיים ועוד כארבעה או חמישה ימי גרירה לפניהם, ונאלצו לעצור. לאשלי נשאר עם אוונס באוהל לטפל בו בשעה שקרין עבר את 55 הק"מ שנותרו לבדו, במשך 18 שעות רצופות, כדי להגיע אל מחנה האט פוינט להזעיק עזרה. קטעים מיומני הקוטב של לאשלי, המתעדים את תלאותיו עם המזחלות הממונעות והמסע חזרה עם אוונס, כלולים בספרו של אפסלי צ'רי-גארארד, "המסע הגרוע ביותר בעולם". הן לאשלי והן קרין קיבלו את מדליית אלברט על הצלת חייו של אוונס.
השנים שלאחר אנטארקטיקה
לאחר שובו מאנטארקטיקה, פרש לאשלי כגמלאי מן הצי המלכותי, אך הצטרף מיד לכוחות המילואים ושירת במלחמת העולם הראשונה באוניות הצי "אירסיסטיבל" ו"אמתיסט". בהמשך שירת כקצין מכס בקארדיף. לאחר פרישתו בשנת 1932 חזר להמבלדון, שם חי בבית, שאותו כינה בשם "שונית מינה", על שם אחד מציוני הדרך בנתיב אל הקוטב הדרומי. ויליאם לאשלי מת ב-12 ביוני 1940.
יומני אנטארקטיקה של לאשלי
בשנת 1969 נערכו יומניו של לאשלי והוצאו לאור בידי קומנדר א. ר. אליס. הספר "בפיקודו של סקוט - יומני אנטארקטיקה של לאשלי" מספק תובנה מרתקת של משלחות דיסקברי וטרה נובה גם יחד, מנקודת ראותו של אחד מאנשי המשלחת ולאו דווקא זו של דוח"ות הקצינים, המקובלים יותר.
הקורפוס השני (בריטניה)
הקורפוס ה-2 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
המלחמות הנפוליאוניות
במהלך קרב ווטרלו הקים הדוכס מוולינגטון את הקורפוס ה-2, אשר כלל יחידות אנגלו-הנובריים, הולנדים וגרמנים, והוצב באגף השמאלי תחת פיקודו של לורד היל. לאחר הקרב השתתף הקורפוס בלחימה בצרפת, ולאחר מכן פורק הקורפוס.
הקמת הקורפוס
בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-2 הוצב במחנה אלדרשוט. בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-2 הפך ל"פיקוד הכוחות באלדרשוט".
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוקם מחדש הקורפוס ה-2, והוא הועמד בפיקודו של ג'יימס גרירסון. ב-17 באוגוסט 1914 מת גרירסון מהתקף לב, ובמקומו מונה הוראס סמית'-דוריאן למפקד הקורפוס. הקורפוס לחם בקרב מונס ובקרב לה קאטו, ולאחר מכן לחם במהלך הקרב הראשון על המארן והקרב הראשון על האן. בהמשך לחם הקורפוס ב, קרב איפר הראשון, הקרב על הסום, קרב איפר השלישי, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
מלחמת העולם השנייה
באוקטובר 1939 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקודו של אלן ברוק. הקורפוס נשלח לצרפת ולחם במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ובמהלך מבצע דינמו. לאחר מכן הוצב הקורפוס באזור סאפוק כחלק מהפיקוד המזרחי, ובהמשך הוא שימש למטרות הונאה במסגרת הארמייה הרביעית הבריטית.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הוצב הקורפוס באזור תעלת סואץ, והוא כלל את הכוחות הבריטיים במצרים. הקורפוס השתתף במהלך מבצע מוסקטר, והיה תחת פיקודו של יו צ'ארלס סטוקוול.
פני (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
טונה כחולת-סנפיר אטלנטית
זהו מין הדג הגדול ביותר במשפחת הקולייסיים ואחד מהגדולים שבבני סדרת הדקראים, והוא מגיע למשקל מקסימלי של 670 ק"ג ולאורך 3.5 מטר. אורכם הממוצע מגיע ל־2–2.5 מטר, והמשקל הממוצע הוא 225–250 ק"ג. דגים אלה הם בעלי סנפירים גדולים בצבע כחול, ראשים גדולים וזנבות מפוצלים המעניקים להם תנופה איתה הם יכולים לשחות במהירות. בניגוד לרוב הדגים, דגי הטונה הם בעלי דם חם, ובמיוחד מיני הטונה הכחולה, ויכולים לשחות במים קרים. יכולים להאריך ימים עד לגיל 50 שנה ואף יותר.
דגים אלה יכולים לשחות במהירות של 40 קמ"ש במים בעקבות טרפם הכולל דגי מקרל, סרדינים ועפיאן וגם מיני סרטנים, חסילונים וסילוניות. הם אף יטרפו טונות קטנות יותר.
הם נפוצים במערב ובמזרח האוקיינוס האטלנטי, בימים טרופיים וגם ממוזגים וקרירים ומצויים גם בים התיכון, אך נכחדו בים השחור. טונות רבות באות להתרבות במערב הים התיכון ליד האיים הבלאריים ואחרות מתרבות במפרץ מקסיקו. הטונות מתקבצות יחדיו לרבייה ומשריצות אלפי ביצים צפות למים.
בשרם משובח ונחשב למעדן ממנו עושים סושי וסשימי.
וולוו קונספט אסטייט
וולוו קונספט אסטייט (בשוודית: Volvo Concept Estate) היא מכונית קונספט, המוגדרת מכונית סטיישן בתצורה קופה בסגנון "Shooting-brake" מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר הוצגה בשנת 2014.
נועה לזר קינן
נועה לזר (נולדה ב-6 באוקטובר 1977) היא שחקנית, יוצרת ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה
לזר קינן היא בעלת תואר ראשון באמנות רב תחומית, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת תל אביב. היא הופיעה בסדרות הטלוויזיה: טוב שבאת בערוץ 10, בתפקיד אורח בסדרה פולישוק, החברים של נאור. היא מופיעה בסדרה "חברות" ששודרה בערוץ 10 בהשתתפותן של: ליטל שוורץ, לירית בלבן ולירון וייסמן.
לזר קינן גם כותבת לסדרות טלוויזיה: בשנת 2008 כתבה לזר קינן לעונה השנייה של דני הוליווד ב-yes. ולסדרה תנוחי המשודרת בהוט 3.
לזר קינן כותבת גם לתיאטרון. היא כתבה את המחזה עץ לימון על פי הסרט עץ לימון שביים ערן ריקליס.
בשנת 2012 יצא ספרה "תרנגולת וביצה" המיועד כספר מתנה עבור נשים בהיריון ויולדות, אותו כתבה על הריונה הראשון.
בשנת 2014 השתתפה בסדרת הנעורים "שכונה" בה גילמה את גיתית, מנהלת מסעדה באתר גולף.
בשנת 2016 הוקרן לראשונה סרט אימה ישראלי בהשתתפותה, בשם "ילדי הסתיו". כמו כן, באותה שנה דיבבה את פטרישיה בסרט "ברבי: יחידת הריגול".
חיים אישיים
נועה לזר קינן נשואה לשחקן, התסריטאי והיוצר רותם קינן והם הורים לשניים.
סודו של הרבי
סודו של הרבי הוא ספר עיון ביוגרפי על רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד שכתב ד"ר יחיאל הררי, בהוצאת ידיעות ספרים ב-2013.
הספר נמכר בכ-20 אלף עותקים, הגיע למקום הראשון בקטגוריית "עיון" במוסף "ספרים" של "הארץ" ושהה מספר שבועות בשלושת המקומות הראשונים ברשימות רבי המכר.
המחבר מגדיר את מטרת הספר "לחשוף מי הוא הרבי בעיני מאמיניו, ומי היה באמת". הררי מציג בספר את הביוגרפיה של הרבי והשפעתו, וכן את תורתו במגוון תחומים.
דונר חרונינגן
דונר חרונינגן היא קבוצת כדורסל הולנדית מהעיר חרונינגן, המשחקת בליגה הבלגית הולנדית.
המועדון הוא מבין המוצלחים בהולנד וזכה ב7 אליפויות ו7 גביעים והישג השיא שלה באירופה הוא הגעה לחצי גמר היורופקאפ ב-2018.
היסטוריה
ההופעה הראשונה של הקבוצה במפעלים אירופאים הייתה בשנת 2005 כאשר השתתפה בגביע יול"ב אך התקשתה להגיע לשלבים המאוחרים במפעלים השונים כדוגמת היורוצ'לנג', ליגת האלופות בכדורסל, והיורופקאפ. בשנת 2018 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה, כאשר העפילה לחצי גמר היורפקאפ שבו הפסידה לרייר ונציה האיטלקית.
Google Allo
Google Allo היא תוכנת מסרים מיידיים לטלפונים ניידים, שפותחה על ידי גוגל. האפליקציה כוללת עוזר וירטואלי שמספק פונקציית "מענה חכם" ומציעה למשתמשים אפשרות תגובה ללא הקלדה. היישום הוכרז לראשונה במהלך כנס Google i/O ב-18 במאי 2016 והושק לקהל הרחב ב-21 בספטמבר 2016. היישום זמין לאנדרואיד ול-iOS. באפריל 2018, "גוגל" הודיעה שהיא תפסיק לתמוך בשירות.
היסטוריה
גוגל הכריזה על היישום במהלך כנס ה-Google i/O ב-18 במאי 2016, והודיעה כי תשיק את האפליקציה במהלך הקיץ של שנת 2016. האפליקציה הושקה ב-21 בספטמבר 2016.
תכונות
בניגוד ליישומי שיחות אחרים, Google Allo משתמש במספר הטלפון כשם משתמש ולא בחשבון המייל.
מצב ברירת מחדל
פונקציית ה"מענה החכם" של האפליקציה משתמשת בטכנולוגיית למידת מכונה של גוגל כדי להציע תגובה על ההודעה האחרונה, אותה ניתן לבחור מתוך מספר אפשרויות. התכונה גם מנתחת תמונות שנשלחו למשתמש על מנת להציע תגובות. בדומה ל"מענה חכם" באפליקציית תיבת הדואר של גוגל, התוכנה לומדת את ההתנהגות של המשתמש כדי להתאים את הצעותיה עם הזמן. האפליקציה היא אחת מהיישומים התומכים בGoogle Assistant, עוזר אישי וירטואלי שמאפשר למשתמשים לשאול שאלות ולקבל תשובות באמצעות דו-שיח.
תכונה נוספת, "צעקה לוחשת" מאפשרת למשתמש להגדיל או להקטין את גודל ההודעה כדי להביע את עוצמת הקול.
כמו כן, האפליקציה מאפשרת למשתמשים לצייר על תמונות לפני שליחתן.
מצב גלישה בסתר
היישום מציע מצב גלישה בסתר, הכולל צ'טים עם תאריך פג תוקף אחריו הם ימחקו, התראות פרטיות ושיחות מוצפנות.
עבור ההצפנות, האפליקציה משתמשת באות הפרוטוקול.
מצב גלישה בסתר אינו כולל כל מענה חכם או עוזר וירטואלי. כאשר המשתמש מקבל מדבקה, זה אומר שזה מותקן על המכשיר שלהם, היישום ישחזר את המדבקה של שרתי גוגל באמצעות הצפנת שרת-לקוח.
עוזר וירטואלי
בכתבה בעיתון PC World מארק האקמן הציג סקירה אוהדת של האפליקציה, וציין כי היא מהווה "שילוב של קורטנה ו-סירי".
הצפנה אופציונלית
בהמשך להכרזת האפליקציה בכנס-Google i/O, מומחי אבטחה ציינו לפגם את העובדה שכברירת מחדל, ההצפנה אינה מופעלת. הם טוענים שכאשר הם משאירים את האפליקציה פתוחה, הוא עושה מעקב המונים. אדוארד סנודן ביקר את האפליקציה בטוויטר ואמר כי "ההחלטה של גוגל כדי להשבית את ההצפנה כברירת מחדל, באפליקציה #Allo היא דבר מסוכן, והיא הופכת את האפליקציה ל"לא בטוחה".
טאי דחונג, שותף מוביל בצוות האבטחה של גוגל כתב בלוג אישי על המוצר. הוא כתב שהוא ידחוף תוספת של הגדרה, שתאפשר למשתמשים להפעיל את ההצפנה כל הזמן, אבל מאוחר יותר הוא חזר בו מהצהרתו.
הודעת שימור
כאשר האפליקציה הוצגה לראשונה, המפתחים שלה דיברו על אחסון מידע בעילום שם. הודעות יכולות להימחק מן השרתים של גוגל אחרי שהם נמסרו ליעדם. בעת ההשקה, גוגל גילתה כי במקום לאחסן את כל ההודעות בעילום שם ללא הגבלת זמן (או עד שהמשתמש פעיל למחוק אותם) על מנת לשפר את האפליקציה בתכונת "מענה חכם", היא עשויה כן לשמור את ההודעות, כולל השיוך למשתמש. ראסל ברנדום של סף ציין כי "להחלטה תהיה משמעות רבה בהקשר להשלכות של גישת גורמי אכיפת חוק להודעות של האפליקציה. כברירת מחדל, הודעות אלו, מעכשיו, יהיו נגישות במקרה של צו בית דין, כמו נתוני הודעה ב-Gmail ו-Hangouts".
פרשת הדיילי טלגרף
פרשת הדיילי טלגרף (באנגלית: Daily Telegraph Affair בגרמנית: Daily-Telegraph-Affäre) הוא כינוי לריאיון שערורייתי שמסר וילהלם השני, קיסר גרמניה לעיתון הבריטי דיילי טלגרף ב-1908. הראיון כלל התבטאויות קשות כנגד בריטניה, ועורר זעם רב בגרמניה ובעולם כנגד הקיסר. הפרשה נחשבת לאחד המשגים הפוליטיים החמורים ביותר לכל אורך שנות מלכותו של הקיסר וילהלם.
הראיון
וילהלם השני היה נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ובאוקטובר 1908 הוא התארח בטירה בדרום אנגליה. בתקופה זו הוא ניהל מספר דיונים בענייני השעה עם הקולונל הבריטי אדוארד מונטגיו-סטיוארט-וורטלי. וורטלי סיכם את הדיונים, ערך אותם בצורת ריאיון ושלח אותו לדיילי טלגרף. הוא הראה לקיסר את הריאיון לפני כן, והקיסר שלח אותו לברלין כדי שמומחים יעברו עליו. קנצלר גרמניה ברנהרד פון בילוב היה אמור לעבור על המסמך, אולם הוא היה בחופשה, וכמוהו ראש העיתונות של הקיסר אוטו האמאן. לא ברור אם בילוב ראה את המסמך או לא, אולם אלו שאישרו אותו בסופו של דבר היו פקידים זוטרים במשרד החוץ. הראיון התפרסם בדיילי טלגרף ב-28 באוקטובר.
הראיון עורר סערה מיד עם פרסומו. הקיסר וילהלם ראה בו הזדמנות להביע את דעותיו בענייני השעה ולקדם את ידידותו עם בריטניה, אך הראיון כלל התפרצויות מביכות ואמירות מתלהמות כנגד בריטניה: הקיסר גינה את חשדנותם של האנגלים אשר מונעת מהם להדק את קשריהם עם גרמניה, וטען שהעובדה שהאנגלים.
ארבע נקודות עיקריות בראיון סיבכו את הקיסר בבעיות שונות:
השפעות
הראיון גרם לרבים בהנהגה הבריטית לפקפק בשפיות דעתו של הקיסר, ואף היו בגרמניה דיבורים רציניים על כך שהוא עומד להתפטר. הקאנצלר בילוב התנצל ברייכסטאג, והקיסר הזועם, שראה בבילוב את אחד האחראים למשבר, שכן היה עליו לעבור על הראיון בטרם זה פורסם בעיתונות, כפה את פיטוריו כחצי שנה לאחר מכן. הקיסר חלה בעקבות הזעם בגרמניה ובעולם, ובמשך מספר חודשים היה שקט ודיכאוני מאוד. הפרשה נחשבת למשבר האישי החמור ביותר שיצר וילהלם בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, השפיע הן בזירה הבינלאומית והן בזירה הפנימית, ופגע מאוד בתדמיתו של הקיסר בעיני בני עמו.
יוג'י נאקה
יוג'י נאקה (ביפנית: 中裕司; נולד ב-17 בספטמבר 1965) הוא מתכנת ומפתח משחקים יפני. ידוע בהיותו כמפתח הראשי של סדרת המשחקים סוניק הקיפוד. בשנת 2006 ייסד את חברת המשחקים Prope. בינואר 2018 הצטרף לחברת Square Enix.
קריירה
בשנת 1984 החל נאקה לעבוד בחברת סגה. משימתו הראשונה הייתה עיצוב מפות למשחק רוד-ראנר. פריצת הדרך הייתה בשנת 1991 כאשר היה נאקה ראש הצוות שפיתח את סדרת משחקי סוניק. אב הטיפוס המקורי של נאקה היה משחק פלטפורמה שמעורב דמות מהירה המתגלגלת בכדור דרך צינור מתפתל ארוך. בהמשך הוביל נאקה פיתוח של משחקי סוניק נוספים בסדרה. מלבד סוניק, הוא גם עבד על המשחק אלכס קיד בעולם הפלאים, סדרת משחקי Phantasy Star ומשחק ChuChu Rocket. לאחר מכן עבד נאקה בתפקידים נוספים בחברת סגה. בשנת 2006 עבר הקים נאקה את חברת Prope, והיה החבר האחרון בצוות שפיתח את סוניק אשר עזב את סגה. בשנת 2018 הצטרף לחברת Square Enix.
ב1 ביוני 2023 נגזרו על יוג'י נאקה 2.5 שנות מאסר באשמת סחר לא חוקי במניות ע"י מידע מודיעיני
לוקהיד 18 לודסטאר
לוקהיד 18 לודסטאר (באנגלית: Lockheed Model 18 Lodestar) היה מטוס נוסעים דו-מנועי בתקופת מלחמת העולם השנייה. גוף המטוס היה עשוי מתכת והוא היה בעל זנב כפול. גלגל הזנב שלו היה קבוע וכני הנסע הקדמיים שלו התקפלו לתוך בתי המנועים. בתצורת מטוס נוסעים יכול היה להוביל 15-18 נוסעים, עם צוות של שלושה. עקב נוחות הטיסה שימש כמטוס לאח"מים.
היסטוריית תכנון ופיתוח
אב טיפוס של ה"מודל 18" נבנה על בסיס מטוס שהוחזר ללוקהיד מחברת נורת'ווסט איירליינס. האבטיפוס עשה שימוש בכנפיים, במנועים ובמשטחי הזנב של הסופר אלקטרה עם גוף ארוך יותר ששיפר את היציבות ואיפשר התקנה של שתי שורות מושבים נוספות. טיסת הבכורה של האבטיפוס התקיימה ב-21 בספטמבר 1939.
שירות צבאי
עד מהרה החל צבא ארצות הברית לגייס מטוסי לודסטאר אזרחיים לשימוש צבאי. בשיא הגיוס שירתו בצבא 102 מטוסים, שהוחזרו לחברות התעופה מהן גויסו או נמכרו עד 1944. במקביל הזמין הצבא מלוקהיד מטוסים ייעודיים. המטוסים שימשו לתפקידים מגוונים כגון תובלת חיילים וציוד, הובלת טייסים שהעבירו מטוסים ממפעלי היצור לטייסות, כמטוסי הצנחה, כמטוסי אימון, כגוררי דאונים ולטיסות מנהלתיות. חלק ניכר מן המטוסים שימשו כמטוסי אח"מ, להובלת קצינים בכירים. כן שירת מטוס לודסטאר בצי ארצות הברית ובמשמר החופים של ארצות הברית.
גם חיל האוויר המלכותי הבריטי גייס מטוסי לודסטאר עבור טייסותיו במזרח התיכון והשתמש בהם לאמבולנס מעופף ולתובלה. חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד השתמש במטוסי לודסטאר להובלת דואר לאי נורפוק.
לאחר מלחמת העולם השנייה נמכרו המטוסים לחברות תעופה וחילות אוויר, בעיקר בעולם השלישי.
בחיל האוויר הישראלי
ב-8 בנובמבר 1943 סופק לזרוע האוויר של צבא ארצות הברית ממפעלי לוקהיד בברבנק, קליפורניה מטוס C-60A-5-LO. ב-27 בנובמבר 1943 הוצב המטוס בטייסת 37 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. ב-26 בספטמבר 1947 יצא המטוס משירות, קורקע והועבר לאחסנה. ב-30 בדצמבר 1947 נרכש המטוס על ידי מפעיל טיסות השכר סטנלי וי. גודן מהעיר דרווין. ב-5 בספטמבר 1948 הטיס סטנלי וי. גודן את המטוס דרך בחריין לרומא. שם נרכש המטוס על ידי פעיל הרכש, אל שווימר (חברת סרוויס איירוויז) תמורת 8,000 לירות שטרלינג. המטוס הוטס מיד לארץ ישראל ונכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי.
בחיל האוויר שירת המטוס במלחמת העצמאות בלהק תובלה אווירית (לת"א) לטיסות תובלה ונוסעים עם אות הקריאה 4X-ACB. המטוס השתתף ב"מבצע אבק" ובין היתר שימש את מפקד לת"א מוניה מרדור ואת מפקד חזית הדרום, יגאל אלון. עם תום המלחמה קורקע המטוס עקב מחסור בחלקי חילוף והועבר לבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה.
ג'ון לונג (כדורסלן)
ג'ון אדי לונג (באנגלית: John Eddie Long; נולד ב-28 באוגוסט 1956) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1978–1997. בעונת זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן דטרויט פיסטונס, וממוצעיו הכוללים לאורך 14 עונותיו בליגה הם 13.6 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק.
דודם של גרנט לונג וטרי מילס, אשר שיחקו גם הם בליגת ה-NBA.
קריירת מכללות
לונג נולד וגדל בעיר רומולוס שעל ידי דטרויט, מישיגן. בשנת 1974 החל ללמוד באוניברסיטת דטרויט מרסי, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה ("דטרויט טייטנס") יחד עם טרי טיילר. בעונת 1976/1977 הובילו לונג וטיילר את הטייטנס להעפלתם הראשונה אי פעם לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen"), בו הפסידו מול אוניברסיטת מישיגן על אף 27 נקודות של לונג. לונג סיים את קריירת המכללות עם סך הנקודות הגבוה בתולדות קבוצת האוניברסיטה (2,167), ועם ממוצעים כוללים של 19.7 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1978 נבחר לונג בבחירה ה-29 על ידי דטרויט פיסטונס, אותה אימן מאמנו לשעבר בדטרויט מרסי – דיק וייטל. בעונת הרוקי שלו היה הקלעי השלישי של הפיסטונס, כשקלע 16.7 נקודות בממוצע למשחק, ובעונה העוקבת שיפר את תפוקתו ל-19.4 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו סיימה עם המאזן הגרוע ביותר בליגה; 16–66. בעונות ו- היה הקלעי המוביל של דטרויט, עם ממוצעים של 17.7 ו-21.9 נקודות למשחק, בהתאמה. ב-4 העונות הבאות נותר שחקן חמישייה בדטרויט, ותרם 13.1 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 1986, לאחר 8 עונות רצופות עם הפיסטונס, הועבר בשני טריידים עוקבים לסיאטל סופרסוניקס וממנה לאינדיאנה פייסרס. במשחקו השלישי עם הפייסרס, ב-4 בנובמבר 1986, קלע שיא קריירה של 44 נקודות מול פילדלפיה 76'. בשתי עונותיו המלאות עם הפייסרס קלע 14.0 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן ג'ק רמזי.
בפברואר 1989 שוחרר מהפייסרס וחתם על חוזה עם הפיסטונס. בסיום אותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על לוס אנג'לס לייקרס בסדרת גמר ה-NBA. לאורך הפלייאוף שותף לונג בארבעה משחקים בלבד, ותרם 5 נקודות בסך הכול.
בין השנים 1989–1994 שיחק לתקופות קצרות עבור אטלנטה הוקס ודטרויט ב-NBA, וכן עבור "טור ז'ואה באסקט" הצרפתית וסו פולס סקייפורס מליגת ה-CBA.
בשנת 1996 חזר לשחק ב-NBA לאחר היעדרות של 5 שנים, בגיל 40, כשחתם על חוזה בטורונטו ראפטורס. במשחק האחרון של אותה עונה, בעת שהיה בן 40 שנה ו-235 ימים, היה השחקן החמישי הכי מבוגר בתולדות ה-NBA.
בשורה טובה
על השיר
"בשורה טובה" נכתב והולחן על ידי שמרית אור ונורית הירש, שגם הפיקה אותו. הוא היה אמור להיכלל באלבום אל הדרך, אך לבסוף הדבר נגנז. ב-10 באוגוסט 1982 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-21. ב-29 בספטמבר עלה למקום השני, שיאו במצעד הנוכחי. לבסוף, יצא מהדירוג השבועי ב-3 בנובמבר לאחר שנים-עשר שבועות צעידה רצופה. כמו כן, במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע למקום השלישי.
פריפריה חברתית
פריפריה חברתית הוא מונח המתאר יישובים חלשים מבחינה סוציו-אקונומית שאינם חלק מהפריפריה הגאוגרפית. היא נוגעת בעיקר לקבוצות שאינן חלק מהרוב החזק, כלומר: מעוטי יכולת, מיעוטים וחלק מאוכלוסיות העולים. הפריפריה החברתית בישראל מונה 124 רשויות מוניציפליות, מתוכם 16 ערים, 19 מועצות מקומיות, 5 מועצות אזוריות. נוסף עליהן ב-22 ערים ישנן שכונות המוכרות כפריפריה חברתית. סך הכל מתגוררים באזורים אלה כ-31% מכלל האוכלוסייה בישראל.
אלן צ'רץ'
אלן צ'רץ' (באנגלית: Ellen Church; 22 בספטמבר 1904 – 22 באוגוסט 1965) הייתה דיילת האוויר הראשונה. אחות וטייסת. צ'רץ' רצתה להטיס מטוסים מסחריים, אך משרות אלו לא היו פתוחות לנשים. מכיוון שרצתה לטוס, צ'רץ' היא שכנעה את חברת בואינג תעבורה אווירית ששימוש באחיות כדיילות יגביר את הבטיחות ויעזור לשכנע את הנוסעים שהטיסה בטוחה. הטיסה הראשונה שלה המריאה ב-15 במאי 1930.
ביוגרפיה
צ'רץ' נולד בקרסקו, איווה, ארצות הברית. לאחר סיום לימודיה בתיכון קרסקו, צ'רץ' למדה סיעוד ועבדה כאחות בבית חולים בסן פרנסיסקו. היא הייתה טייסת ואחות מוסמכת. סטיב סטימפסון, מנהל משרד התחבורה האווירית בסן פרנסיסקו (BAT), לא שכר אותה כטייסת, אבל כן העביר את הצעתה להכניס אחיות למטוסים כדי להרגיע את הפחד של הציבור מטיסות. בשנת 1930, משרד התחבורה האווירית בסן פרנסיסקו שכר את צ'רץ' כדיילת ראשית, והיא גייסה שבע אחרות לתקופת ניסיון של שלושה חודשים.
פריפריה חברתית
רקע והגדרה
רשויות מקומיות המצויות בפריפריה הגאוגרפית, סובלות מרמת נגישות ואיכות שירותים נמוכה מכוח ריחוקן ובידודן היחסי ממרכזי תעסוקה, מסחר ותרבות. עם זאת, גם באזורים שאינם פריפריאליים גאוגרפית, קיימות רשויות וריכוזי אוכלוסייה, הסובלים מקשיים חברתיים או כלכליים. בבסיס ההחלטה להגדרת פריפריה חברתית עומדת התפישה שלפיה 'פריפריאליות' היא שאלה של נגישות לשירותים, למוקדי בריאות, השכלה, תרבות, תעסוקה, מסחר וכיוצא בזה, והיכולת של התושבים לנצלם באופן אפקטיבי. שירותים אלה משפיעים באופן מהותי ויומיומי על רמת החיים. הנגישות אינה מתמצתת רק במרחק פיזי, אלא גם ביכולת לגשר על המרחק, הן ברמה התשתיתית-אזורית-חברתית והן ברמת הפרט ואמצעיו. הגדרת אזורי הפריפריה החברתית מתבססת על שיקולים חברתיים-כלכליים המבטאים את היכולת למצות את פוטנציאל הנגישות לאותם השירותים.
אלן צ'רץ'
ביוגרפיה
הדיילות, או "בנות השמיים" כפי שכונו, היו חייבות להיות אחיות מוסמכות, "רווקות, צעירות מגיל 25; משקלן פחות מ -52 ק"ג; וגובהן פחות מ-1.63 מ'". בנוסף לטיפול בנוסעים, ציפו מהן לסייע בעת הצורך בהובלת מזוודות, תדלוק וסיוע לטייסים לדחוף את המטוס להאנגרים. עם זאת, השכר היה טוב לאותה תקופה: 125 דולר לחודש. צ'רץ' הפכה לדיילת הראשונה שטסה (אם כי לא הדיילת הראשונה, שכן היינריך קוביס הגרמנייה הקדימה אותה ב-1912). ב-15 במאי 1930, היא עלתה על מטוס בואינג 80 A לטיסה של 20 שעות מאוקלנד /סן פרנסיסקו לשיקגו עם 13 עצירות ו-14 נוסעים. לפי מקור אחד, הטייס היה חלוץ תעופה אחר, אלריי בורח ג'פסן.
פריפריה חברתית
פערים בפריפריה החברתית בתחומי הבריאות והחינוך
המתאם בין מצב הבריאות לבין פערים חברתיים-כלכליים מוכר ומדווח בספרות המקצועית בעולם ובישראל. בישראל נמצא כי קיימים פערים בין שלוש הרמות של המעמד החברתי-כלכלי באוכלוסייה. נמצא כי תושבי יישובים בעלי מעמד סוציו כלכלי גבוה נמצאים במצב בריאותי טוב יותר ביחס לשכבות הנמוכות יותר. שיעור הסובלים מהשמנה נמוך יותר, שיעור העוסקים בפעילות גופנית גבוה יותר, פחות סובלים מבעיות שינה, ממוגבלויות גופניות ומבקרים פחות אצל רופא המשפחה. ממצא על מצב בריאותי דומה של יהודים וערבים הנמצאים באשכול חברתי כלכלי נמוך (1–4), נגזר מהשוואה בין האוכלוסיות באותו האשכול. ניתן להסיק מכך שהשתייכות לאשכול חברתי-כלכלי נמוך יכולה להשפיע על המצב הבריאותי יותר מהשתייכות למגזר מסוים.
אלן צ'רץ'
ביוגרפיה
החידוש זכה להצלחה מסחררת – חברות התעופה האחרות הלכו בעקבות הדוגמה של BAT במהלך השנים הבאות – אך פציעה מתאונה סיימה את הקריירה של צ'רץ' לאחר 18 חודשים.
פריפריה חברתית
פערים בפריפריה החברתית בתחומי הבריאות והחינוך
עם זאת, פרופ' דב צ'רניחובסקי ממרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל מדגיש כי על אף שבישראל קיים קשר מובהק בין מצב חברתי-כלכלי לבין מצב בריאותי, מצבו של העני בפריפריה הגאוגרפית גרוע מזה של העני במרכז בשל זמינות שירותי רפואה גבוהה יותר במרכז מזו אשר בפריפריה הגאוגרפית.
אלן צ'רץ'
ביוגרפיה
היא השיגה תואר ראשון בחינוך סיעודי מאוניברסיטת מינסוטה וחידשה את הקריירה שלה כאחות. בשנת 1936, היא הפכה למפקחת על רפואת ילדים בבית החולים של מחוז מילווקי. במהלך מלחמת העולם השנייה, צ'רץ' שירתה בחיל האחיות של הצבא כקפטן ואחות טיסה וזכתה במדליית אוויר. היא עברה לטרה הוט, אינדיאנה, שם הפכה למנהלת סיעוד ואחר כך למנהלת בבית החולים יוניון.
פריפריה חברתית
פערים בפריפריה החברתית בתחומי הבריאות והחינוך
המכון לחינוך דמוקרטי מציג מסמך מסכם של הערכה איכותנית שנעשתה במטרה לסייע במיפוי הגורמים התומכים בקידום מצוינות לימודית בפריפריה החברתית והגאוגרפית. ממצאי ההערכה מבוססים על ראיונות איכותניים שהתקיימו עם מגוון בעלי תפקידים בתחום הוראת המתמטיקה והמדעים בבתי ספר ובמערכת החינוך. מהראיונות עולה כי בפריפריה החברתית נמצא שאחוז הזכאים לבגרות 5 יחידות במתמטיקה נמוך משמעותית הן ביחס לפריפריה הגאוגרפית והן ביחס למרכז. בפריפריה החברתית הנשירה במקצועות אלו גבוהה יותר ואחוז גבוה יותר של התלמידים לומד 3 יחידות לימוד. עוד נמצא כי המורים המלמדים מקצועות אלו בפריפריה החברתית כוללים מורים המוסבים מלימוד 3 ו-4 יחידות זאת לעומת מורים בפריפריה הגאוגרפית בעלי תואר שני או ראשון לפחות.
אלן צ'רץ'
ביוגרפיה
ב-1964 היא נישאה ללאונרד בריגס מרשל, נשיא הבנק הלאומי Terre Haute First. תאונת רכיבה על סוסים שמה קץ לחייה בשנת 1965.
פריפריה חברתית
פערים בפריפריה החברתית בתחומי הבריאות והחינוך
בנובמבר 2016 יצאה ההתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל בקריאה למועצה להשכלה גבוהה לגבש תוכנית לשילובם של מועמדים מהפריפריה החברתית למען צמצום הפערים ואי השוויון. זאת לאור נתונים לפיהם צעירים הלומדים בבתי ספר אשר דירוגם במדד החברתי כלכלי נמוך זוכים לנגישות נמוכה יותר להשכלה הגבוהה בשל שיעור זכאות נמוך יותר לבגרות.
אלן צ'רץ'
הוקרה
שדה התעופה העירוני של קרסקו, איווה נקרא אלן צ'רץ' (KCJJ) על שמה.
פריפריה חברתית
פעילות בפריפריה החברתית
בהתאם להחלטת ממשלה מס' 631 מנובמבר 2015 הוקם אגף בכיר לפריפריה חברתית במשרד לפיתוח הנגב והגליל, והמשרד שינה את שמו למשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל. המשרד מגבש תוכניות עבודה שנתיות בשיתוף משרדי ממשלה, רשויות מוניציפליות והמגזר השלישי לחיזוק החוסן החברתי, הגדלת הצמיחה הכלכלית, צמצום פערי הזדמנויות ושיפור באיכות החיים. עיקר עבודתו הוא בפיתוח תעסוקה ומוסדות ציבור, קידום החינוך, ההשכלה והתרבות והקמת מיזמים חברתיים וקהילתיים.
אלן צ'רץ'
הוקרה
חברת יונייטד מקיימת עד היום טקסים לזכרה ומחלקת פרסי הצטיינות על שמה. מרכז ההדרכה שלהם קרוי על שמה ומוקדש לה.
פריפריה חברתית
לקריאה נוספת
המכון למדיניות ואסטרטגיה – נייר עבודה: בכר (2011) צמצום הפערים הכלכליים, אינטגרציה חברתית וקידום אוכלוסיות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך כיעד אסטרטגי למדינת ישראל, כנס הרצליה השנתי האחד-עשר.
מרדכי פוירשטיין
מרדכי (מוקה) פוירשטיין (1949 – 16 ביולי 2014) היה כדורסלן ישראלי, ששיחק בעמדת הקלע ומזוהה עם הפועל חיפה.