cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יואב אבני
ספריו
ספרו השלישי, החמישית של צ'ונג לוי, יצא לאור במאי 2009 בהוצאת כנרת זמורה־ביתן דביר. גיבורו הוא צ'ונג לוי – בן לעובדת זרה מסין ולאב אוהד קבוצת בית"ר ירושלים. הספר מתרחש בישראל, בקיץ של 2017. "החמישית של צ'ונג לוי" זכה ב"פרס גפן" למדע בדיוני ופנטזיה בקטגוריית ספר המקור הטוב ביותר לשנת 2010.
ספרו הרביעי, הרצל אמר, יצא לאור בנובמבר 2011 בהוצאת כנרת זמורה־ביתן דביר. בבסיס הרומן ההנחה כי תוכנית אוגנדה התקבלה וישראל הוקמה במזרח אפריקה. "הרצל אמר" זכה ב"פרס גפן" למדע בדיוני ופנטזיה בקטגוריית ספר המקור הטוב ביותר לשנת 2012.
ספרו החמישי, לחצות נהר פעמיים, יצא לאור במרץ 2016 בהוצאת כנרת זמורה־ביתן דביר. הרומן מתרחש בחורף גשום במיוחד במהלכו מגיח בעל חיים מיתולוגי אל נחל הירקון.
כשהעולם התהפך (2022)
ספר הנוער הראשון של אבני, ראה אור במרץ 2022 בהוצאת כתר.
הספר נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך תשפ"ג.
הספר אושר על ידי ועדת "סל תרבות ארצי".
הספר נבחר ל-"רשימה הקצרה" של פרס גפן 2023.
תרגומים
אבני השתתף בסדרת "הרפתקה" של הוצאת אוקיינוס ומודן, שבה סופרים ישראליים מתרגמים קלאסיקות ספרותיות אהובות עליהם. במסגרת הסדרה תרגם מאנגלית בשנת 2010 את ספרו של צ'ארלס קינגסלי "ילדי המים", בשנת 2013 את ספרו של ריצ'רד אדמס "גבעת ווטרשיפ", בשנת 2014 תרגם את "משפחתי וחיות אחרות" מאת ג'רלד דארל, בשנת 2016 את ספרה של מרי נורטון "הלקחנים", ובשנת 2018 את ספרו של ג'יימס מתיו ברי "פיטר פן".
קישורים חיצוניים
סיפורים קצרים נבחרים
על שלושה דברים לאי בודד
על החמישית של צ'ונג לוי
על הרצל אמר
על לחצות נהר פעמיים
על כשהעולם התהפך
על סדרת הרפתקה
אוקטופוסי
אוקטופוסי (באנגלית: Octopussy) הוא הסרט השלושה עשר בסדרת סרטי הריגול ג'יימס בונד והשישי שבו מככב רוג'ר מור כסוכן MI6 הבדוי ג'יימס בונד. הסרט יצא לבתי הקולנוע בשנת 1983. שם הסרט כשם סיפור קצר של איאן פלמינג. אולם עלילת הסרט מקורית, ואירועי הסיפור הקצר מופיעים רק כפלשבק של נערת בונד אוקטופוסי. בסרט, מוטלת על בונד משימה לעקוב אחרי גנרל שגונב תכשיטים ויהלומים מהממשלה הסובייטית. המטלה מובילה אותו לנסיך אפגני גולה, קמאל חאן, ושותפתו, אוקטופוסי. בונד חושף מזימה לכפות פירוק נשק באירופה באמצעות שימוש בנשק גרעיני.
עלילה
בקטע הפתיחה של הסרט, המוצג לפני שיר הנושא, רואים את בונד ביחד עם סוכנת יפהפייה ששמה ביאנקה (טינה הדסון) במשימת חבלה בבסיס חיל אוויר עליו מפקד קולונל לואיס טורו (קן נוריס) בארץ לא-ידועה באמריקה הלטינית והוא נמלט משם במטוס homebuilt Bede BD-5J.
מקינלי
{{פירושונים|
אוקטופוסי
עלילה
כשהסוכן בריטי 009 שנפגע אנושות (אנדי ברדפורד) מגיע גוסס לתוך השגרירות הבריטית במזרח ברלין ובידו ביצת פברז'ה מזויפת כשהוא לבוש כליצן, MI6 חושדים מיד במעורבות סובייטית. כשהביצה האמיתית נמכרת במכירה פומבית בלונדון, בונד (רוג'ר מור) נשלח לגלות מיהו הקונה על מנת להתחקות אחר רוצחו של 009. במכירה הפומבית בונד מחליף בין הביצה האמיתית לביצה המזויפת, והוא מציע מחיר גבוה יותר מהקונה, מהנסיך האפגני הגולה, קמאל חאן (לואי ז'ורדן), מאלץ אותו לשלם 500,000 פאונד עבור הביצה המזויפת. בונד עוקב אחרי חאן עד לארמונו בהודו, ונוכח לדעת שהוא עובד עם הגנרל הסובייטי הבוגד אורלוב (סטיבן ברקוף), שמעוניין בהתפשטות סובייטית באירופה. אורלוב מספק לחאן אוצרות סובייטיים יקרי ערך, מחליף אותם בהעתקים, בעוד חאן מבריח את התכשיטים המקוריים למערב באמצעות להקת קרקס שבבעלותה של אוקטופוסי (מוד אדמס), אשה עשירה ומסתורית שחיה על ארמון צף באודאייפור שבהודו ומוקפת בנשים שהן חברות בכת "אוקטופוס" שהקימה.
מקינלי
ראו גם
}}
אוקטופוסי
עלילה
בונד, שמשתמש בביצה האמיתית כעירבון, מצליח להביס את חאן במשחק שש-בש, תוך שהוא חושף את תחבולתו של חאן להשתמש בקוביות מזויפות. בונד שנעזר בעמיתו ההודי ויג'אי (ויג'אי אמריטאג'), מצליח להתחמק משומר ראשו של חאן גובינדה (כביר באדי) שמנסה להרוג אותם במרדף ריקשות ברחובות הודו. אחת מעמיתותיו של חאן, מאגדה (קריסטינה וייבורן), מפתה את בונד וגונבת את ביצת פברז'ה האמיתית (שלתוכה בונד מכניס מכשיר האזנה), בעוד בונד נשבה בידי גובינדה וננעל בארמונו של חאן. הוא משתמש בעט המכיל מי מלך, חותך את סורגי הברזל של החלון שלו ונמלט. שעון הסייקו שלו, המכיל מכשיר רדיו, עוקב אחרי ביצת הפברז'ה. הוא שומע במכשיר ההאזנה שאורלוב מתכנן לפגוש את חאן, בכיכר קארל מרקס במזרח גרמניה, שם הקרקס של אוקטופוסי מתוכנן להציג. מיד אחרי-כן, מגלה חאן את מכשיר ההאזנה בתוך הביצה ומורה להרוג את בונד, אולם בונד מצליח להתחמק. הוא מסתנן לאי של אוקטופוסי, מתעמת עמה, ומגלה שהיא אסירת תודה כלפיו על שהוא נתן לאביה, רב-סרן בריטי, לבצע התאבדות, מאשר לעמוד בפני בית דין צבאי (היה זה כשבונד נשלח ללכוד אותו בעבור הברחה ורצח, שנים ספורות קודם לכן). כשחאן מגיע לאי ומבין שבונד נמצא שם, הוא שולח קבוצת רוצחים, שהורגים את ויג'אי ואחר-כך חודרים לאי, בונד מתחמק מניסיון הרצח, אך אוקטופוסי מאמינה שהוא נהרג.
בונד מסתנן לקרקס במזרח גרמניה כשזה מתכוון לעזוב את הבסיס הסובייטי באמצעות הרכבת. הוא נוכח לדעת שבעוד אורלוב הראה לאוקטופוסי את האמצעים להעביר בחשאיות משלוח גדול של תכשיטים סובייטיים, בתוך לוע של תותח המיועד לתעלול בקרקס, הוא וחאן החליפו בסתר את היהלומים בראשי נפץ גרעיניים המיועדים להתפוצץ בזמן שהקרקס יופיע בבסיס חיל אוויר אמריקאי במערב גרמניה. הפיצוץ יניע את אירופה לפירוק נשק מתוך אמונה שהפצצה הייתה אמריקאית שהתפוצצה בטעות, ותאפשר מעבר חופשי עבור כוחות סובייטיים לפלוש למערב אירופה. בונד גונב את מכוניתו הפרטית של אורלוב, שם חבויים היהלומים, ונוסע אחרי הרכבת, כשאורלוב מנהל אחריו מרדף בכלי רכב אחר. כשאורלוב יורה בצמיגיו של בונד, הוא נוסע במכונית על גבי הפסים, וקופץ לתוך הרכבת רגעים לפני שהרכבת השנייה פוגעת במכוניתו של אורלוב ומשליכה אותה לעבר הנהר הסמוך. כשהרכבת חוצה את הגבול, אורלוב מנסה לעקוב אחריה ברגל, אולם הוא נורה בידי שומרי הגבול של GDR. גנרל גוגול (וולטר גוטל), שמגלה שהיהלומים היו במכוניתו של אורלוב, ושקודם לכן גינה את תוכניתו של אורלוב לכיבוש סובייטי של אירופה, צופה באיש מת, בחוסר כבוד.
גובינדה ושני התאומים הסכינאים מישקה וגרישקה (דייוויד מאייר וטוני מאייר). מגלים שבונד נמצא ברכבת. בונד נאלץ לברוח מהרכבת ותוך כדי כך הוא מצליח להרוג את מישקה וגרישקה בנקמה על רציחתו של 009. בונד גונב מכונית אלפא רומיאו ושועט לעבר בסיס חיל האוויר, כשהמשטרה המערב גרמנית רודפת אחריו. בבסיס, בונד מתחפש לליצן, באופן אירוני משתמש באותה תחפושת כמו 009 ברגעיו האחרונים, והוא מנסה לשכנע את אוקטופוסי שחאן בגד בה ומראה לה שאחד מהאוצרות שהיא הייתה אמורה להבריח שהוא לקח ממכוניתו של אורלוב. אוקטופוסי מבינה שהיא נבגדה והיא מסייעת לבונד לנטרל את ראשי הנפץ מבעוד מועד.
בונד ואוקטופוסי שבים להודו ויוזמים התקפה על ארמונו של חאן. חאן וגובינדה נמלטים מהארמון, ותוך כדי כך חוטפים את אוקטופוסי. בונד עוקב אחריהם כשהם מנסים לברוח במטוס, הוא קופץ לתוכו לפני שהוא ממריא ומוציא אחד ממנועיו מכלל פעולה. בונד וגובינדה נלחמים על גג המטוס, וגובינדה נופל למותו. כשהמטוס ממשיך לאבד גובה, בונד מציל את אוקטופוסי מחאן, והם קופצים לצוק הסמוך רגעים ספורים לפני שהמטוס וחאן מתרסקים על גב ההר.
בעוד M (רוברט בראון) וגוגול דנים בהחזרתם של היהלומים, בונד נופש עם אוקטופוסי כשהם מפליגים בספינתה הפרטית בהודו.
ההפקה
שם הסרט כשם סיפור קצר מתוך האסופה Octopussy and the Living Daylights. אך השימוש היחיד בתוכן הסיפור הוא לצורך פלאשבק של אחת הגיבורות הראשיות. הסצנה בבית המכירות הפומבי סות'ביס, נלקחה מסיפורו הקצר של איאן פלמינג The Property of a Lady (שתכופות נכלל באסופה), בעוד תגובתו של קאמל חאן בעקבות משחק השש-בש נלקחה מהסיפור מונרייקר. מכיוון שסרט ג'יימס בונד הבלתי-רשמי, "לעולם אל תאמר לעולם לא" הוקרן בבתי הקולנוע ב-1983, החליטו להשיב את רוג'ר מור לתפקיד בונד בסרט אוקטופוסי, אם כי הוא הביע עניין לעזוב את התפקיד אחרי הסרט לעיניך בלבד.
הליהוק
אחרי הסרט הקודם בסדרה, "לעיניך בלבד", החליט רוג'ר מור להפסיק לגלם את דמותו של ג'יימס בונד. החוזה שלו היה עבור חמישה סרטים, עם אפשרות לסרט נוסף. בשל חוסר רצונו לשוב ולשחק, המפיקים פתחו בחיפוש חצי פומבי אחרי בונד הבא, בין המועמדים היו טימותי דלטון וג'יימס ברולין. אולם, כשהוכרז על הפקתו של הסרט המתחרה, "לעולם אל תאמר לעולם לא", המפיקים שכרו מחדש את מור בהאמינם ששחקן מבוסס בתפקיד יהיה מתחרה טוב יותר נגד שון קונרי. שלושת מבחני הבד של ברולין הופצו פומבית בפעם הראשונה כתוספת מיוחדת בשם: "ג'יימס ברולין: האיש שיהיה בונד במהדורת ה-DVD של אוקטופוסי.
המפיקים לא רצו בתחילה ללהק את מוד אדמס שוב מכיוון שדמותה הקודמת נהרגה בסרט האיש בעל אקדח הזהב. הם הכריזו במגזין פריוויו ב-1982 על סיביל דאנינג כאוקטופוסי, אך היא לא נבחרה לבסוף. אפשרות נוספת עליה חשבו, פיי דאנווי, הייתה יקרה מדי. ברברה קאררה אמרה שהיא דחתה את התפקיד בגלל השתתפותה בסרט בונד המתחרה "לעולם אל תאמר לעולם לא". בספר, "A Star is Found: Our Adventures Casting Some of Hollywood's Biggest Movies,"חושפת המלהקת ג'ין ג'נקינס שמפיקי בונד אמרו לה שהם רוצים שחקנית מזרח-הודית לגילום דמותה של אוקטופוסי, לכן היא מצאה את שתי ההודיות היחידות שבלטו אז בהוליווד הלבנה, פרסיס חרמבטה וסוזי קוהלו. אחרי-כן היא ערכה מבחני-בד לשחקניות לבנות, כמו ברברה פרקינס, שחשה שהיא תוכל לשחק הודית, אולם איש לא סבר שהיא מתאימה לתפקיד. לבסוף, קובי ברוקולי הודיע לה שהם ילהקו את השחקנית ילידת שוודיה מוד אדמס, יצבעו את שערה בצבעים כהים, וישנו מספר שורות בתסריט לגבי כך שהיא גדלה במשפחה הודית. אך במקום זאת הם השתמשו בקו עלילה שונה, לפיו אביה הבריטי של אדמס התגלה כבוגד. באשר לאדמס, היא התבקשה לגלם את דמותה של אוקטופוסי כאישה אירופאית והסכימה לכך, אבל בשמה של הגיבורה, היא חשה שהמפיקים הלכו "יותר מדי רחוק".
אוקטופוסי הוא גם הסרט הראשון שבו מגלם רוברט בראון את דמותו של M, מפקדו של בונד, היה זה בגלל מותו של ברנרד לי ב-1981. העובדה שבראון שיחק אדמירל בצי הבריטי ב"המרגלת שאהבה אותי" הובילה את מעריצי בונד להניח שבראון שיחק את הדמות הזו (אדמירל הרגריבס) כהכשרתו לתפקיד M. דזמונד לואלין קיבל את תפקיד Q בסרט זה. השחקן ויג'אי אמריטראג', שהיה שחקן טניס מקצועני, שיחק את אחד מבעלי בריתו של בונד. לא רק שדמותו חלקה אותו שם פרטי כמו השחקן שגילם אותה, אלא הוא גם משחק שחקן טניס במועדונו של קאמל חאן ("טוב, חבטת גב היד שלי השתפרה") ומשתמש במחבט טניס כנשק במהלך מרדף הריקשות (בליווי קול כדור טניס שפוגע וצילומי עוברים ושבים המפנים מבטם ימינה ושמאלה כאילו שהם צופים בתחרות טניס).
צילומי הסרט
הצילומים החלו ב-10 באוגוסט 1982. רוב הסרט צולם בהודו.
מוזיקה
שיר הנושא "All Time High" הולחן על ידי ג'ון בארי ונכתב על ידי טים רייס. זהו אחד משבעת השירים בסדרה ששמם אינו קשור לשם הסרט.
מתקן אפל
מתקן אפל (באנגלית: dark ride או darkride) הוא מתקן שעשועים בפארקי שעשועים ובירידים, בו המבקר חווה מראות שונים בתוך מתקן מקורה, בעודו נע מאירוע לאירוע.
אוקטופוסי
הפצת הסרט
הקרנת הבכורה התקיימה בלונדון ב-6 ביוני 1983, בנוכחותם של דיאנה, נסיכת ויילס וצ'ארלס, נסיך ויילס. הסרט הכניס 187,500,000 $, מתוכם 67.8 מיליון דולר בארצות הברית לבדה. רווחים אלו אמנם נמוכים קצת מהסרט הקודם, אך גבוהים מאלו של "לעולם אל תאמר לעולם לא". הביקורות לסרט היו מעורבות, אך הוא היה מועמד למספר פרסי סאטורן.
מתקן אפל
היסטוריה
ממציא המתקן האפל הוא לאון קסידי מחברת מתקני השעשועים פרטזל, שהגה את הפטנט של המתקן בשנת 1928. הפטנט התבסס על מתקנים מירידים בסוף המאה ה-19, שנקראו "רכבות נוף", "רכבות שדים" או "מנהרת האהבה". אחד המתקנים הראשונים בשיטה זו היה חלק מתערוכת פיוצ'רמה ביריד העולמי, שנערך בעיר ניו יורק בשנת 1939. מתקן נודע נוסף, שהשפיע רבות על מתקנים דומים שנבנו אחריו, הוא הטירה המכושפת בפארק השעשועים דיסנילנד, באתר הנופש דיסנילנד בקליפורניה שבארצות הברית.
מאפיינים
מתקן אפל, למרות שמו, אינו חייב להיות אפל. לדוגמה, אחד המתקנים האפלים הידועים ביותר בעולם הוא מתקן "זה עולם קטן" שבפארקי הנופש של חברת וולט דיסני, אף שהמתקן אינו אפל כלל. המאפיין המרכזי של מתקנים אפלים היא שהם נמצאים ברובם במבנה מקורה (אף כי חלקים מהמתקן יכולים להיות תחת כיפת־השמיים) והמבקרים מובלים באופן מודרך בין האירועים השונים לאורך המתקן, כשתאורה, קול ומראה מכתיבים מה ייראו בכל רגע נתון. בדרך כלל מונעים המבקרים במתקן בקרוניות לאורך מסילה או על מעבר מים. ברוב המתקנים נעשה שימוש באפקטים מיוחדים של קול, תאורה, תנועה וריח, כדי להעצים את החוויה.
האנה רייטש
האנה רייטש (בגרמנית: Hanna Reitsch; 29 במרץ 1912 – 24 באוגוסט 1979) הייתה טייסת נאצית בלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני). האשה היחידה שעוטרה בצלב הברזל מדרגה ראשונה והאישה הראשונה בעולם להטיס מסוק. חברתו של אדולף היטלר.
שנותיה הראשונות
בשנת 1937 הוצבה רייטש כטייסת ניסויים במרכז הניסויים של הלופטוואפה. היא הטיסה מטוסי יונקרס Ju 87 והייתה האשה הראשונה שהטיסה הליקופטר.
כישורי הטיסה שלה, רצונה להתפרסם והפוטוגניות שלה, הפכו אותה במהרה לכוכבת של התעמולה הנאצית.
פרוץ מלחמת העולם השנייה
בשנים 1943–1944 עסקה בהקמת טייסת מתאבדים בפיקודו של אוטו סקורצני. הטייסת נקראה "טייסת לאונידס" (אנ') על שם לאונידס הראשון מלך ספרטה שניהל בראש 300 מלוחמיו קרב התאבדות נגד הצבא הפרסי של כסרכסס. רק לקראת סוף המלחמה היו מספר גיחות התאבדות על גשרי האודר שלא השפיעו על מהלך המלחמה.
רייטש השתתפה גם כטייסת ניסוי במודל המאויש של הרקטה V-1 בטיסה במהירויות גבוהות במטוס Me 163.
במלחמה התקרבה לגנרל הלופטוואפה רוברט ריטר פון גריים והפכה לחברתו לחיים.
הימים האחרונים
בימים האחרונים של המלחמה החליט היטלר להדיח את הרמן גרינג מפקד הלופטוואפה, אותו האשים בבגידה. הוא ביקש מפון גריים להגיע לבונקר שלו בברלין מבלי להגיד לו את הסיבה לכך.
פון גריים ביקש מרייטש לעזור לו בהטסת המטוס הדו-מושבי הקטן מסוג פיזלר Fi156 שטורך. ב-26 באפריל 1945 הם טסו לברלין ונחתו במסלול מאולתר בטירגרטן ליד שער ברנדנבורג לקראת הנחיתה נפגע פון גריים ברגלו מאש רוסית אך רייטש השתלטה על המטוס והצליחה להנחיתו.
בבונקר קידמה אותה ידידתה מגדה גבלס שחבקה אותה והביעה את תמהונה שעדיין נמצאו במישהו אומץ ונאמנות לבוא ולעמוד לצד הפיהרר, שכן הרוב, זולת קומץ אנשים, נוטשים אותו.
היטלר הגיע למרפאה בה טיפל רופאו האישי ברגלו של פון גריים. הוא אמר לו שהסיבה שקרא לו היא כדי למנות אותו למפקד הלופטוואפה במקום הרמן גרינג שבגד בו. היטלר הודיע להם שרצונו להישאר בבונקר ולהתאבד (מספר ימים לאחר מכן היטלר אכן התאבד) כדי לא ליפול בידי הרוסים. היטלר נתן לשניהם כמוסות רעל. הם ביקשו מהיטלר שירשה להם להישאר בבונקר כדי לכפר על מעשה הרמייה של גרינג.
כאשר נודע להיטלר שגם היינריך הימלר בגד בו והחל במשא ומתן עם בעלות הברית, הוא פקד על רייטש להטיס את פון גריים למפקדתו של קארל דניץ כדי להורות לו לעצור את הימלר.
ב-28 באפריל 1945 הוסעו רייטש ופון גריים בשריונית אל מטוס אימונים מסוג "אראדו 96" שהוסתר ליד שער ברנדנבורג. רייטש הצליחה להמריא תחת אש כבדה של הרוסים.
במוצב הפיקוד של דניץ פגשה רייטש את הימלר והאשימה אותו בבגידה בפיהרר. הימלר השיב לה כי, וכי עשה מה שעשה. רייטש השיבה לו:.
רייטש ופון גריים הסגירו עצמם לאמריקנים. בחקירתם אמרו כי. רייטש המשיכה ואמרה כי. כשנשאלה מה כוונתה ל"מזבח המולדת", ענתה:. פון גריים התאבד ב-24 במאי 1945 מחשש שיוסגר לרוסים.
אביה של רייטש רצח את אשתו, אחותה וילדיה והתאבד לאחר שגורשו מביתם על ידי הפולנים.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה פתחה רייטש בקריירת דאייה היות שנאסר על אזרחים גרמנים להטיס מטוסים. ב-1955 זכתה באליפות גרמניה. היא הרבתה להתראיין על טיסות הניסוי שלה. בשנת 1959 הוזמנה על ידי ראש ממשלת הודו נהרו לפתוח שם מרכז דאייה. בשנת 1961 הוזמנה לבית הלבן על ידי הנשיא ג'ון קנדי. בשנים 1962–1966 גרה בגאנה שם פתחה בית ספר לדאייה.
ב-24 באוגוסט 1979, כשהייתה בת 67, מתה מהתקף לב בפרנקפורט. רייטש לא הביעה מעולם חרטה על הערצתה לנאצים ולהיטלר. היא לא נישאה מעולם.
מויצ'ו
מויצ'ו (ברומנית: Moieciu, בהונגרית: Alsómoécs; בגרמנית: Mösch) היא קומונה השייכת למחוז בראשוב, בחבל ההיסטורי טרנסילבניה שברומניה. מויצ'ו נמצאת 29 ק"מ דרומית לבראשוב בתוך מעבר ההרים רוקאר-בראן . בקומונה 6 כפרים כאשר מויצ'ו דה ג'וס (ברומנית: Moieciu de Jos) הוא הכפר הראשי של הקומונה.
גאוגרפיה
מויצ'ו נמצאת בקצה הדרום מזרחי של טרנסילבניה. במעבר ההרים שבין רכס Piatra-Craiului שממערב לה ורכס בוצ'ג' שממזרח לה.
כלכלה
ענף הפרנסה העיקרי הוא תיירות. רבים מהתושבים הם יוממים העובדים בבראשוב ובמקומות אחרים בסביבה
אודי (קומיקס)
אודי הוא קומיקס ישראלי מאת אריאל ויסמן, הסובב סביב חייו של נער מתבגר לא-יוצלח. הקומיקס פורסם באופן שבועי בג'נענע, פורטל הצעירים של נענע עד אוגוסט 2008. אודי הופיע בנוסף גם ב"החוברת המסריחה הזאת", פרויקט קומיקס משותף לוויסמן וליוצרים אחרים.
היסטוריה
דמותו של אודי החלה את דרכה בקומיקס הוברט הוברט, בתור נער המגלה מנהרה המובילה לתוך ראשו של השחקן טום הנקס (בדומה לרעיון המובע בסרט להיות ג'ון מלקוביץ'). סדרת קומיקס בכיכובו של אודי הוצעה לראשונה על ידי ויסמן לעיתון מעריב לנוער אך נדחתה. הקומיקס התקבל לאחר מכן על ידי ג'נענע באתר נענע, והתפרסם בו מאז ה-6 בפברואר 2006 עד ה-5 באוקטובר 2007 וחזר ב-20 בינואר 2008. הסדרה הפסיקה להתפרסם ב-13 באוגוסט 2010.
דמויות
אודי- הדמות הראשית בקומיקס. פריק על פי הגדרתו, מעריץ חדי קרן ומשתוקק להפוך לחד קרן בעצמו, או לכל הפחות לפגוש באחד. נוהג להתבטא באופן גזעני והומופובי, אם כי לעיתים קרובות נרמז כי הוא עצמו מסתיר נטיות הומוסקסואליות חבויות. אודי מדבר לרוב באופן עילג ומבולבל, והטקסט שלו מכיל לעיתים קרובות שגיאות כתיב באופן מכוון. אודי קופץ מדת לדת באופן חופשי ודוגל באלימות.
שי גרינברג - חברו הקרוב ביותר של אודי. אודי מחשיב את שי כחבר טוב, על אף ששי לעיתים קרובות מתייחס אליו בצורה מזלזלת ואף טוען במפורש כי הוא אינו מחשיב את אודי כחבר. שי הוא בעל עור ירוק ושיער ארוך המכסה כמעט את כל פניו, אשר כמעט לעולם אינן מוצגות בגלוי בקומיקס. דמותו של שי משמשת לרוב כהנגדה לדמותו של אודי, כשהוא מנסה להשתמש בהגיון כדי לסתור את רעיונותיו השגויים של אודי ולהעמיד אותו על טעויותיו, לרוב ללא הצלחה.
זיו פינקלשטיין- חבר נוסף של אודי, המתואר על ידיו בתור "הילד הכי קרציה בשכבה". על־אף כי נראה כי זיו כופה את חברתו על אודי בניגוד לרצונו, אודי מקבל אותה בסופו של דבר. נרמז לעיתים קרובות כי זיו סובל מהתעללות מינית מצד הוריו ומוריו, והוא מתאר את חייו כ"חיים מלאים מעשי סדום". לזיו יש גם "זהות סודית" כפי שמתואר באחד הפרקים.
עמרי "הארי פוטר" פרידמן- אויבו של אודי. אודי מכנה אותו "הארי פוטר", בגלל דמיונו החיצוני לדמות הספרותית, על אף שהוא אינו מרכיב משקפיים ואין לו צלקת על המצח. אודי שונא אותו בתחילה בגלל הזיהוי המוטעה שלו עם הארי פוטר, ולאחר מכן מכיוון שהוא יוצא עם דנה. עמרי נכנס לכלא לאחר שהופלל על ידי אודי ברצח תלמידה בבית־הספר אך באחד הפרקים חוזר לנקום.
דנה- ידידתו של אודי הדוחה את חיזוריו בעקביות. הייתה חברתו של עמרי ("הארי פוטר") עד שנכלא, ולאחר מכן נעשתה לחברתו של שי. לתקופה קצרה הייתה גם בת-זוגו של אביו של אודי,של זיו בזמן שמוחו של זיו הושם בטעות בגופו של שי ושל אשכי כאשר נדחתה על ידי שי כשצמחו לה חצ'קונים רבים (על פי שי:"אודי ממין נקבה").
אבא- אביו האלים והמתעלל של אודי. נוהג להרביץ לבנו לעיתים קרובות, ומכאן נטיותיו האלימות של אודי. בדומה לבנו, גם הוא נוהג להתבטא בגסות באופן הומופובי וגזעני.
יניב- חבר נוסף של אודי, נער הטוען כי הוא ערפד.
אולג- תלמיד מגודל ממוצא אוקראיני, אשר שונא את אודי בשל התבטאויותיו הגזעניות כנגדו. מכונה על ידי אודי "אולג האילג" (השגיאה במקור).
קרקר- ילד דחוי חברתית אשר אודי מתנדב לשמש לו כ"אח גדול" במסגרת המחויבות האישית שלו. סובל מתסמונת טורט. קרקר לא נוהג לדבר במשפטים סדירים אלא במילים גסות בודדות. עם זאת, הוא מסוגל להתבטא טוב יותר בכתב.
אשכי- חבר נוסף של אודי אשר הוזכר כמקובל וכנרקומן. הוא ומשפחתו מחשיבים את אילן רמון לגיבור, ובביתם יש פינת זיכרון לכבודו.
אורי- הופיע לקראת הפרקים האחרונים של העונה הראשונה. אורי ניסה ללמד את אודי להיות נורמלי אך ללא הצלחה. כתוצאה מכך אורי אומר לו את האמת ובזכותו אודי נהיה מיליונר והעונה נגמרת ביריקה של אודי לעין של אורי. אורי לא הופיע יותר עד הפרק שפורסם ב-31.10.08.
אמא של אודי- לא ידוע באיזה חלק של חייו של אודי היא נעלמה/עזבה אך ידוע שהיא התייחסה אליו בדומה לצורה בה אביו מתייחס אליו אך היא לא השתמשה באלימות. כנראה שאביו הפך להיות כמו שהוא בקומיקס בגלל עזיבתה.
מגדל מדריד
מגדל מדריד (בספרדית Torre de Madrid) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד.
מגדל מדריד, הממוקם בפלאסה דה אספניה, מתנשא לגובה של 142 מ' ב-36 קומות והוא גורד השחקים השישי בגובהו במדריד. בנייתו של המגדל הושלמה בשנת 1957 והוא הפך מאז לאחד מסימני ההיכר של מדריד. המגדל תוכנן על ידי האדריכל חוליאן אוטמנדי, שתכנן יחד עם אחיו את בניין ספרד הסמוך. בעת פתיחתו, היה המגדל לגבוה באירופה ושמר על תוארו עד לבנייתו של מגדל הדרום בבריסל, בלגיה ב-1967.
אליפות האמריקות בכדורסל 2007
אליפות האמריקות בכדורסל 2007 היא האליפות ה-13 המאורגנת על ידי פיב"א. האליפות מאגדת את צפון, מרכז ודרום אמריקה. התחרות הייתה אמורה להתקיים בוונצואלה אך מסיבות כלכליות הועברה לארצות הברית והתקיימה בין ה-22 באוגוסט ל-2 בספטמבר. בתחרות התחרו 10 נבחרות, כאשר לבסוף, ארצות הברית, זכתה באליפות. לאחר ניצחון בגמר על ארגנטינה. לואיס סקולה הוכרז כשחקן המצטיין בתחרות.
שלב הבתים הראשון
10 הנבחרות חולקו לשני בתים של חמש נבחרות. ארבע הנבחרות הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבא.
דירוג סופי
<BR>
אנה אושנינה
נכון למרץ 2020, אושנינה מדורגת במקום הרביעי באוקראינה וה-49 בעולם בין הנשים, ובמקום ה-87 בדירוג הכללי באוקראינה, לפי מד כושר.
קריירה
בנובמבר 2012, בעקבות זכיית בתואר אלופת העולם הוענק לה תואר רב אמן.
בספטמבר 2013 הפסידה אושנינה את תואר אלופת העולם לחואו ייפאן. הדו-קרב ביניהן הסתיים בתוצאה 5.5:1.5 לטובת האחרונה.
בשנת 2017 היא זכתה במקום השני במכביה העשרים.
דני פילק
ביוגרפיה
דני פילק נולד וגדל במשפחה יהודית בארגנטינה. קיבל דוקטור לרפואה ב-1983 באוניברסיטת בואנוס איירס. הוא עלה לישראל בשנת 1984. עשה תואר שני ושלישי במכון כהן לפילוסופיה של המדעים שבאוניברסיטת תל אביב, נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "הנאו ליברליזם במערכת הבריאות בישראל". פילק פעיל בארגון רופאים לזכויות אדם מאז שנת 1991 ובין 2005 ל-2010 כיהן כיושב ראש שלו, שם היה אחראי על התוויית המדיניות. במרכז אדווה הוא חבר הנהלה ועוסק בתחומים הקשורים לבריאות, ומנהל את הפעילויות המשותפות של מרכז אדווה ושל רופאים לזכויות אדם העוסקות באי-שוויון בבריאות. פילק גם עבד במשרה חלקית כרופא בקופת חולים. פילק מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לארבעה.
מחקרו
מחקריו של פילק עוסקים בשני תחומים:
הנאו-ליברליזם במערכת הבריאות בישראל
נושא עבודת הדוקטורט של דני פילק הוא הנאו-ליברליזם במערכת הבריאות בישראל. פילק עסק בבדיקת השינויים שההגמוניה הנאו-ליברלית הקיימת, לטענתו, הביאה לתחום הבריאות. בפתח הדוקטורט, שני פרקים תאורטיים. הפרק הראשון, מנסה להציע פרשנות של המושג הגמוניה, דרך שילוב המושג של אנטוניו גראמשי ובביקורת של לקלאו ושנטל מוף, שני פוסט-מרקסיסטים. הפרק השני עוסק בניתוח השינויים במודל ההגמוני הישראלי ממודל פורדיסטי-קיינסיאני למודל ניאו ליברלי פוסט-פורדיסטי וכיצד בא הדבר לידי ביטוי בחברה בישראל.
פילק מנסה בנוסף לכך להראות בדוקטורט באיזו דרך משפיע שינוי זה על היבטים שונים של תחום הבריאות. היבט אחד הוא הארגון של שירותי הבריאות, הוא מתאר את תהליכי ההפרטה ותהליכים מסוימים שנוגדים את ההפרטה, כגון חקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי. פן שני הוא הבריאות כעסק ופילק מנתח את התפתחותה של תעשיית הבריאות בישראל: טבע וחברות נוספות בתחום הבריאות ובהן חברות התרופות ויצרניות של מכשור רפואי, שהפכו בישראל לאחת התעשיות הפורחות והמפותחות. אספקט שלישי שבודק פילק הוא התרבות הארגונית, איך המערכת הארגונית עובדת והצורה שבה עוברים עליה תהליכים של נאו-ליברליזציה. הדבר בא לידי ביטוי בתחומי יחסי העבודה, השפה הארגונית, דרכי החשיבה. היבט רביעי הוא באיזה אופן באה לידי ביטוי האידאולוגיה הרפואית הנאו-ליברלית בספרות הרפואית הישראלית. פן חמישי הוא כיצד באה לידי ביטוי ההגמוניה הנאו-ליברלית ביחסי מטפל-מטופל.
פופוליזם והגמוניה בישראל
ספרו זה של דני פילק עוסק בהגמוניה ופופוליזם בישראל ומציע להבין את הפופוליזם כתנועה קונטרה-הגמוניית. הוא פותח בשני פרקים תאורטיים ומציע הסבר לפרשנות של המושג הגמוניה, הסבר נוסף הוא מציע למושג פופוליזם. פילק מנסה לראות בפופוליזם תנועה או תופעה שצומחת בחברות שיש בהן מאבק של הדרה או הכלה של קבוצות חברתיות מסוימות. פילק מציע לראות את הפופוליזם כמורכב משתי משפחות: פופוליזם מדיר ופופוליזם מכיל.
פילק מנסה להציע להבין את הליכוד בהנהגתו של מנחם בגין ובהמשך של בנימין נתניהו כתנועה פופוליסטית מכילה, שהוא גם הביטוי של המאבק הקונטרה-הגמוני, אל מול ההגמוניה של תנועה העבודה. הוא טוען שהמבנה הפופוליסטי הזה של הליכוד הוא מאוד לא יציב ולכן מהר מאוד אנו עוברים למודל הגמוני אחר, שהוא המודל ההגמוני הנאו-ליברלי. מודל שלהבדיל מקודמו יכול להתחבר למודלים תרבותיים פוליטיים שונים, הגם שכולם חלק מההגמוניה הנאו-ליברלית.
בשנת 2009, יצא לאור ספרו של דני פילק על מעגלי ההדרה בתחום הבריאות במדינת ישראל. בשנת 2010 ראה אור ספרו שהוא תוצאה של מחקרים העוסקים בנגישותן של קבוצות שונות, בהן מהגרי עבודה ועולים, לשירותי בריאות.
יום העצמאות (לבנון)
התקופה שלפני העצמאות
כאשר משטר וישי נכנס לתוקף בצרפת ב-1940, הגנרל אנרי פרנאן דנץ מונה להיות הנציב של לבנון. נקודת המפנה הזאת גרמה להתפטרותו של נשיא לבנון דאז, אמיל אדה ב-4 באפריל 1941. לאחר חמישה ימים מינה אדה את אלפרד נקאש לנשיא לתקופה שנמשכה שלושה חודשים בלבד. נשיאותו של נקאש נגדעה באיבה עם כניעת כוחות וישי שהוצבו בלבנון וסוריה לידי כוחות צרפת החופשית ובריטניה. ב-14 ביולי 1941 נחתם הסכם שביתת נשק בעכו שסיים את הקרבות בין שני הצדדים. הסכם שביתת הנשק גם אפשר את ביקורו של שארל דה גול, ובכך סיים את שלטון וישי בלבנון.
במהלך הביקור של דה גול, המנהיגים של לבנון באותה תקופה ניצלו את ההזדמנות לדון עמו בענייני עצמאות וריבונות. בפגישה עמו ביקשו המנהיגים מדה גול לסיים את המנדט הצרפתי בלבנון ולהכיר בעצמאות לבנון ללא תנאים. לאחר לחץ לאומי ובינלאומי הגנרל ז'ורז' קאטרו, גנרל שהיה כפוף ישירות לדה גול, הכריז בשם הממשלה שלו על עצמאותה של לבנון ב-26 בנובמבר 1941. מדינות כמו ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות, מדינות ערב ומספר מדינות באסיה הכירו בעצמאות זאת, חלקם אפילו החליפו שגרירים עם ביירות. על אף ההכרזה הזאת, הצרפתים לא חדלו מלהפעיל את סמכותם בשטח לבנון.
ב-8 בנובמבר 1943, לאחר בחירתו לנשיאות של בשארה אל ח'ורי ומינוי ראש הממשלה ריאד א-סולח, בוצע השינוי החשוב בחוקה הלבנונית. השינוי המיוחל הסיר את הסעיפים אשר התייחסו למנדט הצרפתי וכמו כן ערכו את הסמכויות של הנציב העליון, ובכך באופן חד-צדדי סיימו את המנדט. הצרפתים הגיבו בכך שהם אסרו את הנשיא, ראש הממשלה ושרי קבינט אחרים והגלו אותם למבצר עתיק בראשיא. אירוע זה איחד את הדעה ברחוב המוסלמי והנוצרי בלבנון ביחס למנדט הצרפתי וגרם להפגנות ענק ברחובות.
ממשלת בשאמון
לאחר כליאת השרים הלבנונים, חברי הפרלמנט הלבנונים והסמיכו את שני השרים שלא נאסרו, מג'יד ארסלאן, שר ההגנה באותה תקופה, וחביב אבו ח'אלה להמשיך לנהל את הממשלה הלבנונית. שני השרים עברו לבשאמון ובכך הממשלה שלהם זכתה לכינוי ממשלת בשאמון. הממשלה זכתה לאירוח והגנה בביתו של חוסיין אל-חלבי, מנהיג מוכר בבשאמון ומנהיג משפחת חלבי. מקום אירוח זה היה ממוקם באופן אסטרטגי כדי לאפשר הגנה אופטימלית לשרים.
הממשלה החדשה בבשאמון סירבה לנהל משא ומתן עם גנרל קאטרו או עם כל נציג אחר של המנדט. הסיבה לסירוב זה הייתה הטענה של ממשלת בשאמון כי כל משא ומתן צריך להתנהל אל מול הממשלה הכלואה על ידי המנדט. ממשלה זאת גם ייצרה כוח התנגדות צבאי בשם ״המשמר הלאומי״, אשר המפקד שלה היה ארסלן. הקבוצה הצבאית הזאת לחמה במלחמת העצמאות של לבנון. בשלב מאוחר יותר ״המשמר הלאומי״ היווה את הבסיס לצבא לבנון אשר הוקם ב-1946 תחת הנהגתו של ארסלן והגנרל פואד שהאב.
לבסוף, ממשלת צרפת נכנעה ללחץ של העם הלבנוני וכן של מספר מדינות. בבוקר 22 בנובמבר 1943 היא שחררה את השרים אשר היו כלואים בראשיא. מאז תאריך זה מסמל את יום העצמאות הלבנוני.
חבילת נתונים
חבילת נתונים, חבילה או חבילת מידע (באנגלית - Packet, מכונה בעברית פקטה) היא קבוצה בסיסית של נתונים המועברים ברשת מחשבים. חבילת נתונים מורכבת משלושה חלקים - תקורה (header) שמכיל את המידע הנחוץ על מנת להעביר את החבילה מהמקור אל היעד, בהתאם לפרוטוקול המשמש להעברת החבילה, נתונים (נקראים data או payload), וסוגר (trailer) אופציונלי, שמסמן את סוף החבילה, ולעיתים מכיל מידע שנועד להבטיח את הגעת הנתונים ללא שגיאות. ניתן להמשיל חבילת נתונים למכתב - הפתיח והסוגר הם המעטפה, והכתובת שנכתבת עליה, והנתונים הם המכתב שהוכנס אל תוך המעטפה.
חבילות מאפשרות לרשת המחשבים להעביר נתונים בצורה אמינה ויעילה יותר. החבילות, מהיותן יחידות בעלות גודל מוגבל, מאפשרות איתור מהיר של שגיאות ומפשטות את התכנון של נתבים ומתגים, ומאפשרות ביצוע של מיתוג מנות.
טרמינולוגיה
בשכבות אחרות נעשה שימוש בשמות שונים עבור יחידות מידע מתאימים. כך בשכבה השנייה, שכבת הקו, יחידת מידע תיקרא "מסגרת", ובשכבה הרביעית, שכבת התעבורה, תיקרא "דטא-גרם" (Datagram).
מאקה-מאקה (כוכב לכת ננסי)
136472 מאקֶה-מאקֶה (שם מלא: 136472 מאקה-מאקה; באנגלית: 136472 Makemake; סמל: ) הוא כוכב לכת ננסי השלישי בגודלו במערכת השמש והוא מוגדר כגוף טרנס-נפטוני באזור חגורת קויפר. שטח פניו של מאקה-מאקה כ־40% משטח פני פלוטו, מרחקו הממוצע מהשמש כ-46.8 יחידות אסטרונומיות ובהירות נראיתו הנראית 16.7. הוא נקרא על שמו של האל מאקה-מאקה - בורא העולם על פי המיתולוגיה של ילידי אי הפסחא, משום שהכוכב התגלה בסמוך לחג הפסחא.
למאקה-מאקה יש ירח אחד שהתגלה בתצפיות של טלסקופ החלל האבל באפריל 2015, שתוצאותיהן הוכרזו שנה לאחר מכן באפריל 2016. קוטר הירח נאמד בכ-160 ק"מ. מדידות מדויקות יותר של הירח יאפשרו למדוד בצורה מדויקת את הצפיפות של מאקה-מאקה.
היסטוריה
מאקה-מאקה התגלה ב־31 במרץ 2005 על ידי מייקל בראון, צ'אד טרוחיו ודייוויד רבינוביץ. עם גילויו הוא קיבל את הסימון 2005 FY9, בשלב מאוחר יותר קיבל את המספר האסטרונומי 136472, וב־11 ביוני 2008 הוא קיבל את שמו הנוכחי בהחלטת איגוד האסטרונומיה הבינלאומי ונכנס לרשימת המועמדים לקבלת סיווג של ככוכב לכת ננסי (פלוטואיד).
בחודש יולי 2008 הוחלט לבסוף שהוא אכן עומד בקריטריונים והוא קיבל מעמד של כוכב לכת ננסי.
בשר על גבי גחלים
בשר על גבי גחלים הוא חיבור אבוד בנושא הלכה, מאת מחבר לא ידוע. נשארו ממנו שרידים - עשרות תשובות ופסקים - במקורות שונים, בדפוס ובכתבי יד. נזכר לראשונה בחיבוריהם של חכמי אשכנז של המאה ה-11. מקורו של שם הספר הוא בפסיקה המובאת בתלמוד הבבלי, בקשר לשאלת בישולי גויים:. מהרי"ל כתב "נקרא ספר בשר על גבי גחלים מפני שמה שכתוב בו יש סברא וטעם כבשר הנצלה על גבי גחלים" וכן כתב החיד"א.
זהות המחבר
זהותו של מחבר הספר אינה ידועה. באחד מכתבי היד ("הגהות מרדכי הגדול") יוחס הספר לחכם בשם "רב ביבי גאון". חכם בשם דומה, רב ביבוי הלוי היה גאון סורא בין 777 ל-788, אך בספר מובאת גם תורתם של גאוני בבל שלאחריו, כגון רב נטרונאי גאון ורב נחשון גאון. מכל מקום, לדעת רוב החוקרים מקורו של הספר הוא בבבל.
כנגד דעה זו יצא אברהם גרוסמן, ולדעתו הוא חובר באשכנז באמצע המאה ה-11, ואפשר שמחברו (מלקטו) היה רבי יעקב בן יקר. את דעתו זו הוא תומך בכמה סיבות:
יהודי טוב
יהודי טוב (באנגלית: A Serious Man; תרגום מילולי: אדם רציני) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת הקומדיה השחורה, שכתבו, הפיקו וביימו האחים ג'ואל ואית'ן כהן. הסרט, משנת 2009, מספר את סיפורו של פיזיקאי יהודי בשם לארי גופניק, המחפש חיים יציבים בקרב משפחתו, קהילתו ומקום עבודתו, אך נוחל אכזבות בזו אחר זו.
עלילה
הסרט מתחיל בציטוט המיוחס לרש"י: Receive with simplicity everything that happens to you (קבל בפשטות כל מה שקורה לך).
לפני עלילתו העיקרית של הסרט מוקרן סיפור קצר, המתרחש בזמן ובמקום רחוקים מאלה של העלילה העיקרית. הסיפור, ששפתו יידיש, מתרחש בשטייטל במאה ה-19. עגלון יהודי חוזר מאוחר לבקתה שבה הוא מתגורר, ומספר לאשתו שהתעכב עקב תקלה בעגלה, שתוקנה, למרבה המזל, בעזרתו של רבי גרושקוב. "רבי גרושקוב?", שואלת האישה, "הוא הרי מת לפני שלוש שנים, ישבו עליו שבעה. זה היה דיבוק שעזר לך". רבי גרושקוב, שהוזמן להתארח, נכנס אל הבקתה. האישה מציעה לו מרק, אך הוא מסרב בנימוק שאינו רעב. האישה רואה בסירובו לאכול הוכחה נוספת לדבריה שהדמות אינו אלא דיבוק. לאחר ויכוח עם בעלה, כדי להוכיח את צדקת טענתה היא נוטלת דוקרן ונועצת אותו בחזהו של רבי גרושקוב, ומכריזה היות שהדקירה לא גרמה לנזילת דם כלשהי, ברור שהאורח הוא דיבוק. עם סיום דבריה הנחרצים, מתחיל כתם דם להתפשט סביב מקום הדקירה. רבי גרושקוב אומר "אני מבין שאינני רצוי כאן", קם ויוצא מהבקתה, אל החושך והשלג. האישה דבקה בעמדתה שהיה זה דיבוק, ואילו הבעל מביע חשש שכאשר תימצא הגופה, הם יואשמו ברצח.
העלילה העיקרית של הסרט מתרחשת בשנת 1967 במיניאפוליס. גיבור הסרט, לארי גופניק (מייקל סטולברג), הוא פרופסור לפיזיקה, המתמודד עם קשיים משפחתיים: אשתו, ג'ודית (שׂרִי לניק), מעוניינת להתגרש ממנו, כדי שתוכל להתחתן עם ידידם האלמן, סיי אבלמן, המחבק את לארי באהבה מעושׂה; בנו דני, המתכונן לטקס הבר מצווה, מעשן מריחואנה, שאותה הוא רוכש בהקפה מחבר ללימודים (ועקב חוסר יכולת לשלם, נאלץ להתחמק שוב ושוב מחברו); בתו שרה גונבת ממנו כסף, כדי שתוכל לממן ניתוח אף; אחיו המובטל ארתור מתגורר בביתו, ועסוק בכתיבת ספר נומרולוגיה. בביתו שבפרוור מסוכסך לארי עם שכנו הגוי על גבולות המגרש של כל אחד מהם.
לפי דרישת ג'ודית, עוזבים לארי וארתור את הבית ועוברים להתגורר במוטל סמוך. ג'ודית מרוקנת את חשבון הבנק המשותף שלהם, ומותירה את לארי ללא פרוטה. אחד מתלמידיו של לארי, קוריאני בשם קלייב, מתלונן שהוכשל בבחינה, אך לארי מסרב לבקשתו לבחינה חוזרת. לאחר שקלייב יוצא ממשרדו של לארי, לארי מגלה על שולחנו מעטפה ובה אלפי דולרים, ומתמלא זעם על ניסיונו של קלייב לשחד אותו. לארי מצפה לאישור הקביעות שלו באוניברסיטה, אך ראש המחלקה מספר לו שהגיעו מכתבי השמצה אנונימיים כנגדו, ומדגיש שהם לא יובאו בחשבון בדיוניה של ועדת המינויים. לארי חושד בתלמיד הקוריאני, ושואל האם המכתבים נכתבו באנגלית עילגת, אך ראש המחלקה עונה שהם נכתבו באנגלית משובחת.
פעילותם של ג'ודית ולארי בעניין גירושיהם נפסקת במפתיע לאחר שסיי נהרג בתאונת דרכים, המתרחשת בדיוק באותו זמן שבו לארי עצמו עובר תאונת דרכים קלה.
דני, בנו של לארי, מזעיק אותו מפעם לפעם לתקן בעיות בקליטת שידורי הטלוויזיה. לארי עולה לגג ביתו, כדי לטפל באנטנה, וממרומי הגג רואה את שכנתו משתזפת בעירום בחצר ביתה, והמראה מרתק אותו. מאוחר יותר הוא ניגש לשיחת חולין עם השכנה (הלבושה), ולאחר מכן היא מופיעה בחלום ארוטי של לארי.
על מנת להתמודד עם קשייו, לארי מבקש את עצתם של רבני הקהילה:
ראש המחלקה רומז ללארי שוועדת המינויים תאשר בקרוב את הקביעות שהוא מצפה לה. לארי, שלשולחנו הגיע חשבון לפירעון על סך אלפי דולרים מעורך דינו של ארתור, שהסתבך בפלילים, מחליט בצער לקחת את השוחד שקיבל מקלייב, ומשנה את הציון שלו מנכשל לעובר. הרופא של לארי מבקש ממנו להגיע מיד לשיחה על צילום חזה שעבר. באותו זמן מגיעה סופת טורנדו לבית הספר של דני. בזמן שהמורה לעברית נאבק ללא הצלחה במנעול המרתף, שבו התלמידים אמורים להתגונן מפני הסופה, צופים דני וחבריו בסופה המתקרבת, ודני מנסה לפרוע את חובו לספק הסמים שלו.
שחקנים
בניגוד לסרטים קודמים של האחים כהן, שאליהם לוהקו שחקנים נודעים לתפקידים הראשיים, בסרט זה מרבית השחקנים אינם מוכרים לצופים.
אודישנים פתוחים לתפקידים של דני ושרה נערכו ב-4 במאי 2008, במרכז Sabes הקהילה היהודית בסנט לואיס פארק, מינסוטה, באחד המיקומים המתוכננים לצילום הסרט. אודישנים פתוחים נוספים עבור תפקידה של שרה נערכו ביוני 2008 בשיקגו, אילינוי.
הפקה
תשומת לב רבה ניתנה למציאת אזור מגורים שישקף את הסגנון האדריכלי שנדרש לסרט, כפי שנראתה שכונת ילדתם של האחים כהן בשלהי שנות ה-60. נבחנו אזורי מגורים אחדים, ולבסוף נבחר אזור בלומינגטון. המראה בסרט מתבסס, בין השאר, על ספרו של בראד זלר, Suburban World: The Norling Photographs, שבו תצלומים של בלומינגטון בשנות ה-50 וה-60.
צלם הסרט, רוג'ר דיקינס, חזר לשתף פעולה עם האחים כהן, לאחר שנעדר מסרטם הקודם, "לקרוא ולשרוף". זהו סרטו השמיני של דיקינס עם האחים כהן. למעצבת התלבושות, מרי זופרס, זהו סרטה התשיעי עם האחים כהן.
צילומי הסרט החלו ב-8 בספטמבר 2008 במינסוטה. הסצנות בקולג' שבו מלמד לארי צולמו בקולג' הקהילתי נורמנדייל בבלומינגטון. סצנות אחדות צולמו בסנט אולף קולג', בזכות התאמתו לאדריכלות התקופה. סצנות בית הכנסת צולמו בבית הכנסת "בני אמת" בסנט לואיס פארק. סצנות צולמו גם במשרד עורכי הדין משבשר וספנס במיניאפוליס, שהעומד בראשו, רונלד משבשר, הוזכר בסרט כעורך הדין שנשכר על ידי לארי להגן על אחיו, ארתור. הצילומים הסתיימו כעבור 44 ימים, ב-6 בנובמבר, מוקדם מכפי שתוכנן ותוך עמידה בלוח הזמנים.
פסקול
פסקול הסרט חובר על ידי קרטר בורוול, שהלחין את כל סרטיהם של האחים כהן מלבד "אחי, איפה אתה?". הפסקול כולל שירים אחדים מהאלבום Surrealistic Pillow של להקת הרוק "ג'פרסון איירפליין": "Somebody to Love", "Today", "Comin' Back to Me" ו-"3/5 of a Mile in 10 Seconds". כן נכללים בפסקול השיר "Machine Gun" מאלבומו של ג'ימי הנדריקס "להקה של צוענים" וקטעי שירה ביידיש, בהם שיר של מארק ורשבסקי בביצועו של סידור בלרסקי.
השיר "Somebody to Love" משתלב גם בעלילת הסרט: בתום טקס הבר-מצווה הולך דני לקבל את ברכתו של רבי מרשק, והרבי מצטט באוזניו שורה מהשיר.
שם הסרט
שמו המקורי של הסרט, A Serious Man, נלקח מעדות של לארי גופניק על עצמו: I've tried to be a serious man. מפיצי הסרט בישראל בחרו שלא לתרגם את שם הסרט לעברית ("אדם רציני"), אלא לתת לו שם חדש - "יהודי טוב". שם זה אכן משקף את תוכן הסרט, משום שלארי גופניק, גיבור הסרט, עונה על התדמית בקרב יהדות אמריקה של "יהודי טוב" (אם כי לא אורתודוקסי): לילדיו קוראים דניאל ושרה ולאשתו ג'ודית (יהודית), הוא שולח את בנו ללימודי עברית, בנו חוגג בר מצווה בעלייה לתורה, אשתו אינה מסתפקת בגירושים אזרחיים אלא דורשת גט, והוא מחפש עצה אצל שלושה רבנים. על מעשיו של שכנו הגוי הגס הוא מביט בתיעוב מסוים.
אלמנטים אוטוביוגרפיים
זהו סרטם הראשון של האחים כהן שגיבוריו הם יהודים. הוא מתרחש בפרוור של מיניאפוליס, עיר ילדותם של האחים כהן. שנת התרחשותו, 1967, היא השנה שבה ג'ואל כהן, המבוגר מבין שני האחים, חגג בר מצווה, בדומה לדני שבסרט.
הדיבוק
הסיפור הקצר שבתחילת הסרט, על הדיבוק, חובר אף הוא על ידי האחים כהן, לאחר שלא מצאו סיפור עממי מתאים. לדבריהם אין לסיפור הקצר זיקה עלילתית לסרט שבהמשכו, וכל מטרתו היא לקבוע את האווירה המתאימה. לפי פרשנותו של מבקר הקולנוע רוג'ר איברט קיימת זיקה עלילתית: בני הזוג שבסיפור הקצר הם אבות אבותיו של לארי גופניק, שבהכניסם דיבוק לביתם המיטו קללה על משפחתם. ציור דיוקנו של האורח החשוד כדיבוק, רבי גרושקוב, נראה לרגע על הקיר במשרדו של רבי מרשק.
חיפוש משמעות
הסיפור הקצר שבפתח הסרט מבוסס כולו על אמונה מיסטית בדיבוק - "אלוהים קילל אותנו", אומרת האישה על ביקורו של הדיבוק בביתם. הקללה, כך נראה, רובצת גם על לארי גופניק ומשפחתו, גיבורי העלילה העיקרית, המתרחשת בשנת 1967. בעלילה זו המיסטיקה אינה גלויה, אך ניתן לראותה מסתתרת מאחורי האירועים שבסרט. משמעותם של האירועים המתרחשים בחייו מטרידה את לארי, ומבקר הקולנוע יאיר רוה רואה גם בזיהוי משמעותו של הסרט אתגר לצופה:
על פי דעות אחרות, לסרט מסר אקזיסטנציאליסטי, השוזר את ההקדמה וגוף הסרט ברצף אירועים ברוטלי אליו מושלך גיבור הסרט המנסה לשווא לפענח ולצקת בו משמעות. הוא מתחיל כאיש המדעים המדויקים, אך בדומה לנושא שאותו הוא מלמד - תורת הקוונטים - הוא עצמו מאבד את היכולת לפענח "מה באמת מצבו של החתול" ואט אט עובר לשים מבטחו בסמכויות דתיות, שגם הן מתגלות כולן כמשענת קנה רצוץ.
הסרט ערוך באופן שמדגיש את שלושת הביקורים אצל הרבנים השונים - והאכזבה ההולכת וגוברת - כאבני הבניין והפרקים שמהם מורכב הסרט. הרב הראשון, הצעיר, מדבר בסגנון אמריקאי מלוקק, אך אומר לו שהכול תלוי באופן בו הוא מסתכל על הדברים ועליו להסתכל על האל בצורה שונה. הרב השני, המבוגר יותר, מספר לו סיפור מיסטי סתום שהמסקנה ממנו היא שהכול בעצם חסר משמעות ומעשי האל סתומים. הרב השלישי, גדול הרבנים המוצג כשיא שאליו לא מצליח לארי להגיע - נפגש לבסוף רק עם בנו, חתן בר המצווה. בפגישתם מצטט הרב את המילים הראשונות בשיר "מישהו לאהוב" של להקת Jefferson's airplane, מונה את שמות חברי הלהקה, מחזיר לדני את הטרנזיסטור שהוחרם בשיעור העברית, ואומר לו להיות ילד טוב. הרב השלישי בעצם ממחיש את משפט הפתיחה של הסרט "קבל את הדברים כפשוטם": כאשר האמת היא שקר והשמחה שבך מתה, כדאי שתמצא מישהו לאהוב (אהבה לאדם או לאל). אולם לארי נשאר עם עצמו ועם הצורך להתמודד עם ערכיו המוסריים מול עולם נשבר.
לארי חולם שלושה חלומות, ובשלושתם הוא מאפשר לעצמו ליפול ולוותר על ערכיו, ולהתמודד עם השלכות העלולים להתרחש. החלום של הסקס עם השכנה, ויתר לעצמו על נאמנות, או אל תעשה לחברך מה ששנוא עליך, תוך כדי הוא מבין שאשתו אכן בגדה בו, לכן הוא מתעורר בבהלה. החלום על העזרה לאחיו, כאשר הוא שולח אותו בסירה, לחצות את הגבול לקנדה, ונותן לו את המעטפה, עם כסף השוחד, נגמר בירי על אחיו. גם מחלום זה הוא מתעורר בבהלה. ויכול להיות שההשלכות של, מה יקרה אם, שמתרחשים בחלום, הן המסר שהוא מקבל, על הפעולות הרצויות שלו מהאל. כמו דרכי הנביאים, שחווים התגלויות בחלום.
בדומה לסרטים קודמים של האחים כהן, גם בסרט זה מסר ברור בדבר חשיבות הבית והמשפחה, והקשר בין בני הבית. דני, הבן הצעיר, מתלונן שוב ושוב על "חוסר קליטה" (של הטלוויזיה), ואכן מפגין חוסר עניין מוחלט בגורלו של אביו, שמצדו אינו מודע כלל לשלל בעיותיו המטרידות של בנו.
כמו גם בסרטים אחרים של האחים (למשל "אחי, איפה אתה?"), הגיבור נאלץ לעזוב את ביתו ולהיאבק כדי לחזור אליו.
ייתכן שזהו המסר העיקרי של האחים אחרי ככלות הכול - לא לאבד את הצלם המוסרי גם בחיים אכזריים חסרי משמעות - שוב רמיזה לקירקגור והוגים אקזיסטנציאליסטים אחרים, הקוראים לשמור על חירות מוסרית בעולם ללא פשר. אחרי הכל, במהלך הסרט לארי נשאר נאמן לאחיו, לאשתו ולקודים המוסריים שלו. הוא כמעט מפסיד את אשתו לסיי, סמל מוקצן לצביעות המוחצנת האמריקאית, שמאחורי המילים היפות גוזל בפועל את אשתו, זורק אותו מביתו ואף כותב נגדו מכתבי נאצה, אך סביר שמותו של סיי הוא מסר של האחים לעליונות המוסרית של לארי, שיוצא בלי פגע מתאונה באותה השעה בדיוק.
אך העלילה אינה נגמרת ב"הפי אנד". לקראת סוף הסרט לארי מוותר לראשונה על ערכיו, נשבר ונכנע לאיומי הסטודנט הקוריאני הסוחט אותו בתחילת הסרט. תוך שבריר שנייה, רופאו של לארי מטלפן אליו, וקורא לו לסור לפגישה עמו. ניתן לראות זאת כבשורה מרה, הניתן ללארי כגמול הגורל או כגמול מאלוהים, עבור לקיחת השוחד.
פיזיקה
גישתו זו של לארי מודגמת בשתי סצנות שבהן הוא ניצב ליד הלוח, באחת הוא מסיים את הניסוח המתמטי של הפרדוקס של "החתול של שרדינגר", ובאחרת הוא מסיים את הניסוח המתמטי של עקרון האי-ודאות.
שני רעיונות פיזיקליים אלה, במשמעותם הפופולרית, נקשרים לעלילת הסרט. בחלק ניכר מעלילת הסרט לארי מתחבט באי-ודאות שהוא שרוי בה, וחותר בלא הצלחה להפכה לוודאות.
סוף הסרט
בדומה לסרטים נוספים של האחים כהן, כגון "ארץ קשוחה", גם סרט זה מותיר את הצופה עם שאלות פתוחות: מה רצה הרופא לומר ללארי בדחיפות לאחר שראה את צילום החזה שלו? מה עלה בגורלו של לארי בעקבות זאת? האם הצליח המורה לעברית למלט את תלמידיו למרתף קודם שהסופה הגיעה אליהם? בדומה לחתול של שרדינגר, שלארי מספר עליו לתלמידיו, גם לארי ודני נמצאים בסוף הסרט במצב של ספק חיים ספק מתים.
Abraxas
בשלב מסוים בסרט לארי חוזר וצועק שהוא אינו רוצה Abraxas (שם תקליט של להקת סנטנה), אינו מעוניין ב-Abraxas ומעולם לא ביקש Abraxas. השם Abraxas או Abrasax משמש בתאולוגיה הגנוסטית לציון כוח עליון. הגנוסיס מדבר על חלוקת העולם לכוחות אבסולוטיים של טוב ורע, ובכך מעניק משמעות עמוקה לצעקתו של לארי.
ככל הנראה בכוונה, הכניסו האחים את התקליט Abraxas לסרט המתרחש ב-1967 (לפי לוח השנה המופיע בסרט) אף על פי שהתקליט יצא 3 שנים לאחר מכן.
ביקורת ופרסים
אורי קליין, מבקר הקולנוע של "הארץ", הסתייג מהסרט, ואמר:
מבקר הקולנוע יאיר רוה התרשם לטובה מהסרט, וציין:
אליה ליבוביץ הביע התלהבות רבה מהסרט, בציינו:
השחקן מייקל סטולברג היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מוזיקלי. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר: עבור הסרט הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר.
תמיר כחלון
תמיר כחלון (נולד ב-29 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה
כחלון החל את דרכו בקבוצות הצעירות של מכבי תל אביב, ובשנת 2004 הועלה לקבוצת הנוער של המועדון. הוא שיחק בקבוצת הנוער במשך שלוש עונות, ואף זכה עמה באליפות הליגה הלאומית לנוער (כיום ליגת העל לנוער) ב-2005.
בתחילת עונת ערך כחלון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק גביע הטוטו מול הפועל פתח תקווה, ובהמשך העונה הבקיע את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת, במשחק באותו טורניר נגד מכבי חיפה. עם זאת, הוא לא שיחק באף משחק בקבוצה הבוגרת במסגרת הליגה.
לפני תחילת עונת הושאל כחלון לבני יהודה תל אביב על מנת לצבור ניסיון ודקות משחק. בכך ערך כחלון את הופעת הבכורה שלו בליגת העל לבוגרים. הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות בהן כבש ארבעה שערי ליגה. עונתו השנייה הייתה מוצלחת לקבוצה, שסיימה במקום החמישי בליגת העל והעפילה למוקדמות הליגה האירופית. בסיום עונה זו, לאחר בוררות שנערכה בין השחקן לבין מכבי תל אביב, הוחלט כי כחלון צריך לשוב למכבי תל אביב מההשאלה. לאחר שחזר מהשאלה, כחלון נתן עונה טובה בקבוצה ובמועדון החליטו להשאיר אותו לעוד עונה, למרות התנגדותה של משפחתו.
בינואר 2011, לאחר ששותף רק ב-2 משחקי ליגה בעונה זו, הושאל על ידי מכבי תל אביב לקבוצת שרלרואה הבלגית עד לסיום העונה, בה הוא שיחק יחד עם עוד שלושה שחקנים ישראלים, מתן אוחיון, דודו ביטון וחאתם אלחמיד. בסיום עונה זו, הושאל כחלון לקבוצת קרקוביה קרקוב הפולנית.
בינואר 2012 חזר כחלון לישראל, והושאל למועדון ספורט אשדוד עד לסוף העונה. בקיץ 2012 שוחרר מאשדוד ועבר להפועל עכו.
ביוני 2013 חתם כחלון לשנתיים בעירוני קריית שמונה, בעסקה שכללה את מעברו של דן איינבינדר למכבי תל אביב. בתחילת עונת כבש כחלון ארבעה שערים ב-11 הופעות, אך בדצמבר 2013 נפצע ולא חזר לשחק עד תום העונה, בה זכתה קבוצתו בגביע המדינה. בתחילת העונה שלאחר מכן היה אמור לחזור לשחק, אך במחנה האימונים של הקבוצה התברר שעליו לעבור טיפולים נוספים, ולבסוף נאלץ לפרוש ממשחק פעיל.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 2019
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 2019 (באיטלקית: Campionato europeo di calcio Under-21 2019; ידועה גם בשם יורו עד גיל 21 2019) הייתה המהדורה ה־22 של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, טורניר הכדורגל הדו־שנתי המאורגן על ידי אופ"א לנבחרות כדורגל גברים אירופיות עד גיל 21. הטורניר התקיים באיטליה וסן מרינו, לאחר שהצעתם התקבלה על ידי אופ"א ב־9 בדצמבר 2016.
בסך הכול השתתפו בטורניר 12 נבחרות לאומיות, כאשר רק שחקנים שנולדו ב־1 בינואר 1996 או לאחר מכן, היו רשאים להשתתף.
בדומה לאליפויות הקודמות שנערכו שנה לפני האולימפיאדה, הטורניר שימש גם כמוקדמות האירופיות עבור טורניר הכדורגל האולימפי, כאשר ארבע הנבחרות שהעפילו לשלב הנוקאאוט, העפילו בנוסף למשחקי הקיץ האולימפיים בטוקיו 2020, שם הם יוצגו על ידי נבחרות הכדורגל הלאומיות עד גיל 23, עם מקסימום של שלושה שחקנים מעל גיל זה. בפעם הראשונה אי פעם בתולדות האליפות, נעשה שימוש במערכת VAR.
גרמניה הייתה האלופה המכהנת, אך הפסידה בגמר לספרד.
נבחרות שהעפילו
הקבוצות הבאות העפילו לטורניר הגמר.
הערה: כל הנתונים הסטטיסטיים כוללים רק את עידן U21 (1978 ואילך).
הגרלה סופית
ההגרלה הסופית של הטורניר נערכה ב־23 בנובמבר 2018 במטה למבורגיני שבסנט'אגתה בולונייזה, איטליה, בניצוחו של שגריר הטורניר אנדראה פירלו, שזכה בטורניר בשנת 2000. 12 הנבחרות הוגרלו לשלושה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. המארחת, איטליה, שובצה באופן אוטומטי לבית א', בעוד הנבחרות הנותרות דורגו לפי מקדם אופ"א שחושב על סמך תוצאות הנבחרות בטורנירים הבאים: כל בית הכיל את המארחת או נבחרת מדרג 1, נבחרת מדרג 2, ו־2 נבחרות מדרג 3. להלן הדרגים:
אצטדיונים
ב־9 בדצמבר 2019 התאחדות הכדורגל האיטלקית פרסמה את ששת המגרשים שיארחו את משחקי הטורניר, חמישה מהם באיטליה ואחד בסן מרינו:
שלב הבתים
שתי הנבחרות שסיימו באחד משני המקומות הראשונים בכל אחד מהבתים, העפילו לרבע הגמר. בשלב הבתים, דורגו הקבוצות לפי מספר הנקודות שהשיגו במשחקי הבית (3 נקודות לניצחון, נקודה אחת לתיקו). במידה והיו שתי קבוצות או יותר עם מספר זהה של נקודות, יושמו שוברי השוויון הבאים (תקנון התחרות, סעיף 18.01 ו־18.02):
דירוג הסגניות
הנבחרות שסיימו במקום השני בביתן ידורגו בהתאם לתוצאותיהן, והנבחרת הטובה ביותר תעפיל לחצי הגמר. הנבחרות ידורגו לפי הקריטריונים הבאים: 1) נקודות; 2) הפרש שערים; 3) שערים שהובקעו; 4) נקודות משמעת; 5) דירוג בהגרלה הסופית (תקנון התחרות, סעיף 18.03). משחקי חצי הגמר היו תלויים בזהות הנבחרת שתעפיל מהמקום השני, על מנת להימנע ממפגש בין נבחרות מאותו הבית (תקנון התחרות, סעיף 17.02).
שלב הנוקאאוט
בשלב הנוקאאוט נעשה שימוש בהארכה ובדו־קרב בעיטות עונשין במידת הצורך.
מלכי השערים
בטורניר הובקעו 78 שערים ב־21 משחקים, ממוצע של שערים למשחק.
נבחרת הטורניר
לאחר הטורניר בחרה אופ"א 11 שחקנים לנבחרת הטורניר.
העפלה לאולימפיאדה
ארבע הנבחרות הבאות העפילו למשחקי הקיץ האולימפיים באולימפיאדת טוקיו 2020.
אינה יכולה לשחק באולימפיאדה, מכיוון שהיא איננה אומה אולימפית. בעוד שלנבחרת הנשים הושג הסכם בין כל ההתאחדויות הבריטיות שיאפשר לה לייצג את הממלכה המאוחדת באולימפיאדה, לא הושג הסכם דומה לגבי נבחרת הגברים. משום כך, אילו העפילה אנגליה לחצי הגמר, הכרטיס למשחקים האולימפיים היה מוכרע במשחק פלייאוף נוסף, שהיה מתוכנן להתקיים באצטדיון דינו מאנוצ'י, צ'זנה ב־28 ביוני 2019 בין שתי הסגניות שלא העפילו לחצי הגמר. בסופו של דבר, אנגליה לא הצליחה להעפיל אל שלב הנוקאאוט ומשחק הפלייאוף האולימפי בוטל.
מלחמת קאפל השנייה
מלחמת קאפל השנייה (בגרמנית: Zweiter Kappelerkrieg) הייתה מלחמת אזרחים על רקע דתי שהתקיימה ב-1531 בין הקנטונים הפרוטסטנטיים לקתוליים של הקונפדרציה השווייצרית הישנה במהלך הרפורמציה בשווייץ.
עילה
על אף החתימה על הסכם שלום בין הקתולים לפרוטסטנטים כתוצאה ממלחמת קאפל הראשונה, כשנתיים קודם לכן, לא התפוגג המתח, והפרובוקציות בין הצדדים נמשכו, בעיקר לאחר פרסומו של וידוי אאוגסבורג (Confessio Augustana) ב-1530. בנוסף, הואשמה ציריך בשאיפות טריטוריאליות על ידי הקתולים.
לאחר סירובם של הקנטונים הקתוליים לסייע לחברות הליגה המשולשת (Drei Bünde) שבגראובינדן במאבקן כנגד דוכסות מילאנו במהלך מלחמת מוסו, ראו בכך הקנטונים הפרוטסטנטים כהפרה של הבריתות בין הליגה לקונפדרציה, אך התעוררה מחלוקת ביניהם על דרך הפעולה המועדפת. בעוד ציריך צידדה בעימות צבאי העדיפה ברן לקיים לחץ כלכלי בדמות אמברגו כנגד חמשת הקנטונים הקתוליים האלפיניים. בעוד שב-1529 הצליח הטגסטונג (הדיאט של שווייץ) לתווך בהצלחה ולהגיע להסכם פשרה בין הצדדים, נכשלו הפעם המגעים, בין השאר בשל שאיפתו של המנהיג הפרוטסטנטי, אולריך צווינגלי, להגיע לעימות צבאי. תחת לחץ האמברגו, אשר הביא למחסור במזון, הכריזו הקנטונים הקתוליים מלחמה על ציריך ב-9 באוקטובר 1531. הקנטונים הפרוטסטנטיים הופתעו מהמהלך ולא היו מוכנים צבאית למלחמה כנגד הכוחות הקתוליים שהיו נחותים במספרם הכולל אך הצליחו לארגן את כוחותיהם מהר יותר ולצאת להתקפה.
קרב קאפל
ב-11 באוקטובר 1531 לחם כוח בן כ-7,000 חיילים מחמשת הקנטונים הקתוליים בצבא פרוטסטנטי בן 2,000 איש בלבד שהגיע מציריך בקרב קאפל, עיירה באותו קנטון. צבא ציריך, שלא קיבל סיוע מהקנטונים הפרוטסטנטיים האחרים, היה תחת פיקודו של קספר גולדלי, וכלל את צווינגלי ועמיתיו הכמרים אשר שמשו כמנהיגים רוחניים. הצבא הקתולי הונהג על ידי הנס יאוך (Hans Jauch) מאורי. הכוח הפרוטסטנטי העיקרי הגיע לשדה הקרב בחבורות נפרדות והיה מותש כתוצאה מצעידה מאומצת. הקתולים פתחו בהתקפה, ולאחר התנגדות קצרה נשבר כוחו של הצבא הפרוטסטנטי וכ-500 מחייליו נהרגו בלחימה או בזמן שנמלטו. בין ההרוגים היה צווינגלי ו-24 כמרים נוספים. גופתו של צווינגלי נלקחה על ידי הצבא הקתולי המנצח, הושחתה ונשרפה באשמת כפירה.