cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צמח (מרכז אזורי)
צמח הוא מרכז אזורי בעמק הירדן במקום בו הייתה העיירה ערבית בשם סמח' (سمخ). צומת צמח הוא צומת כבישים המוליכים לעמק הירדן לטבריה ולמזרח הכנרת ורמת הגולן. במקום נמצאים אזור תעשייה אזורי מרכזי - "מפעלי צמח", המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן, משרדי המועצה האזורית עמק הירדן, חוף ים, מרכז קניות, מרכז התרבות בית גבריאל ותחנת כיבוי אש מרכזית לעמק הירדן. העיירה ההיסטורית הייתה ממוקמת בעמק הירדן בצד הדרומי של הכנרת. מקום העיירה, המוכר היום בשם "צמח", ממוקם בסמוך לכביש 92 בקטע הכביש שבין צומת צמח לצומת מעגן. ליד העיירה הוקמה תחנת הרכבת סמח' אשר הייתה תחנה של רכבת העמק. בסמח' הייתה תחנת משטרה, עליה נערכו קרבות במלחמת העצמאות, ובמקום אנדרטה לזכר הנופלים בקרבות. לאחר קרבות אלה ברחו תושביה הערבים לירדן, שם הם גרים במחנה פליטים. גובהו של האזור הוא כ-200 מטר מתחת לפני הים.
קביעת הורות
ביהדות
משפט שלמה, המתואר ב בספר מלכים א', מציג צורך בבדיקת אימהות, ומתן מענה לצורך זה קודם פיתוח הכלים המודרניים המשמשים לכך. על פי המסופר, שלמה המלך שימש שופט במקרה של שתי נשים, שטענו כל אחת לאימהות על ילד, ובתרגיל מבריק הצליח לגרום למתדיינות להסגיר את רגשותיהן הכמוסים, באופן שהבהיר לכול מי מהן היא האם האמיתית ומי המתחזה.
צמח (מרכז אזורי)
שם העיירה
ייתכן ושם העיירה מקורו ביישוב יהודי מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל, ששמו השתמר בשם הערבי סמח'. בתלמוד הירושלמי, וכן בתוספתא שביעית פרק ד הלכה ה. מסופר שרבי יהודה הנשיא פסק שתושבי כפר צמח חייבים בהפרשת תרומות ומעשרות ככל יישוב יהודי. אך ממצאים ארכאולוגיים של יישוב מהתקופה הביזנטית מעולם לא נמצאו בשטח הכפר. היישוב העיקרי בסביבה בתקופה הביזנטית היה בתל בית ירח, כקילומטר וחצי ממערב.
אייצ'ירו אודה
ילדותו ונעוריו
אודה נולד ב-1 בינואר 1975 בעיר קוממוטו, שנמצאת באי קיושו.
צמח (מרכז אזורי)
התקופה העות'מאנית
כפר סמח' תועד לראשונה בשנת 1799 בידי הקרטוגרף הצרפתי פייר ז'אקוטן, שנלוו אל נפוליאון ב מסעו בארץ ישראל. על פי פקודת נפוליאון שרטט ז'אקוטן מפות של המזרח התיכון כולל חלקים מארץ ישראל. מרבית הבתים בכפר היו בנויים מבוץ, אך חלקם היו בנויים מאבן בזלת שחורה הנפוצה באזור הגולן ליד סמח'. יוהאן לודוויג בורקהרדט, מזרחן שווייצרי ביקר בכפר בשנת 1812, ותיאר אותו כאוסף של שלושים או ארבעים בתי בוץ לצד בתי מידות הבנויים מאבן שחורה. הוא אמר שכ-100 פדאנים (1 פאדן = 4.2 דונם) היו מעובדים בסביבה הקרובה.
קביעת הורות
ביהדות
במסכת בבא בתרא מובא סיפור על צורך בבדיקת אבהות לשם קביעת היורש: מעשה באדם ששמע את אשתו מספרת שיש לה עשרה בנים, אבל רק אחד מהם הוא ממנו. כאשר שכב על ערש דווי אמר לבני משפחתו: כל נכסי לאחד מבני. לא ידעו לאיזה מהבנים התכוון, ופנו לרבי בנאה שהורה להם שילכו לחבוט בקבר אביהם, עד שיעמוד ויגלה למי התכוון. כל הבנים צייתו להוראה זו פרט לאחד, שסירב לחבוט בקבר אביו, ורבי בנאה פסק שזהו הבן היורש.
אייצ'ירו אודה
ילדותו ונעוריו
עוד בילדותו שאף להפוך לאמן מאנגה בהשראת עבודותיו של אקירה טוריאמה. במהלך ילדותו הוא הגיש איור של דמות מקורית בשם "פנדה-מן" ליוצרי מאנגת ההיאבקות "קיניקומן" (キン肉マン). דמותו של פנדה-מן שולבה במאנגה זו ובהמשך גם שולבה לאורך השנים בעבודותיו השונות של אודה.
צמח (מרכז אזורי)
התקופה העות'מאנית
בשנת 1838 חוקר ארץ ישראל אדוארד רובינסון מצא גם כי הכפר מכיל 30–40 בתי בוץ, ומעטים בנויים מאבן שחורה.
החל משנות ה-60 של המאה ה-19, הייתה סמח' יעד לשני מבין ארבעה גלי ההגירה, האחרון הסתיים ב-1920, של מהגרים ערביים שבאו מאלג'יריה והתיישבו במקום, אחד מחמשת היישובים שיסדו האלג'ירים בגליל התחתון ובסך הכל 11 יישובים בגליל. היו אלה אנשיו של עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי. שלא כשאר היישובים האלג'יראיים, שנוסדו ואוכלסו על ידי המהגרים בלבד, כפר סמח' כבר היה קיים לפני בואם לארץ. נראה שהשלטונות יזמו ותכננו באופן מסודר ליישב במקום את המהגרים... לצד האוכלוסייה המעטה שהייתה בכפר, ושסבלה מהתנאים הקשים ששררו בו ומפשיטות הבדווים". מאוחר יותר עברו לסמח' מתיישבים ממוצא מצרי שהתיישבו תחילה בעובידיה (כפר שהיה ממוקם ממערב לבית זרע של היום).
אייצ'ירו אודה
קריירה
בגיל 17, אודה פרסם לראשונה את המאנגה "" שהייתה בז'אנר המערבונים. מאנגה זו זכתה במספר פרסים, בהם המקום השני בטקס פרסי המאנגה של אוסאמו טזוקה.
קביעת הורות
ביהדות
יהדותו של אדם נקבעת על פי יהדותה של אמו, ולכן כאשר לא ידוע מי האם, יש ספק האם האדם הוא יהודי או גוי. מעמדו של יהודי ככהן, לוי או ישראל נקבע לפי מעמדו של אביו. מי שלא ידועה זהות אביו או זהות אמו קרוי שתוקי.
צמח (מרכז אזורי)
התקופה העות'מאנית
בשנת 1875, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב שהכפר חציו בנוי בתי בוץ, וחציו בנוי בתי בזלת. בסקר ארץ ישראל של הקרן לחקר ארץ ישראל בשנת 1881, תואר סמח' ככפר של 200 תושבים שטיפחו את המישור שמסביב
אייצ'ירו אודה
קריירה
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכה, לאחר שסיים את לימודיו עבר לטוקיו והחל לעבוד עבור שבועון מאנגת השונן היפני הפופולרי Weekly Shōnen Jump, שבו הוא היה שותף בתחילה ביצירת סדרת המאנגה "Suizan Police Gang" כעוזר של אמן המאנגה שינובו קאייטני. בהמשך היה שותף ביצירת המאנגה "Jungle King Tar-chan" מאת מאסייה טוקוהירו, והסדרה "Mizu no Tomodachi Kappaman" אשר השפיעה באופן ניכר על סגנונו האמנותי. בגיל 19, הוא היה שותף ביצירת המאנגה רורואוני קנשין כעוזר של אמן המאנגה נובוהירו וואטסוקי. במהלך תקופה זו זכה בפרס "הופ סטפ" המוענק לאמני מאנגה חדשים. וואטסוקי ציין בעבר כי אודה יצר באותה העת את הדמות הונג'ו קאמאטרי ב"רורואוני קנשין". באותה העת אודה יצר שתי גרסאות של מאנגת פיראטים בשם "Romance Dawn", שהייתה בעלת פרק אחד, אשר פורסמה בשנת 1997 לראשונה במגזין המאנגה Weekly Shōnen Jump. הגיבור של המאנגה "Romance Dawn" היה הדמות מונקי ד. לופי, אשר בהמשך הפך לגיבור הראשי בסדרה "ו-וואן פיס".
צמח (מרכז אזורי)
התקופה העות'מאנית
בשנת 1905 נבנתה באזור מסילת ברזל ותחנת רכבת כחלק מהרכבת החיג'אזית חיפה - דמשק. מסילת הברזל, שעברה באזור והוליכה עד חיפה, ידועה בכינוי רכבת העמק. תחנת הרכבת הייתה מהגורמים שעודדו את פיתוח הכפר לעיירה בה גרים אלפי תושבים.
קביעת הורות
דרכי קביעת הורות
גישה היסטורית זו השתנתה בחברות מערביות רבות עם פיתוחן של בדיקות גנטיות, המאפשרות לקבוע אבהות ברמת ודאות גבוהה. כתוצאה מהתפתחות מדעית זו החקיקה בנושא קביעת אבהות עברה שינויים משמעותיים במדינות רבות. כך בארצות הברית, חוק ההורות האחיד (באנגלית: Uniform Parentage Act, 2002) מאפשר לכפות ביצוע בדיקה גנטית לבירור אבהות על ידי בית המשפט. בישראל מוסדרת עריכת בדיקה גנטית לקשרי משפחה בחוק מידע גנטי, ובין השאר מוסמך בית המשפט לענייני משפחה להוציא צו המחייב עריכת בדיקה גנטית לקביעת הורות גם בלא הסכמת הנבדק.
צמח (מרכז אזורי)
במלחמת העולם הראשונה
במלחמת העולם הראשונה הייתה סמח' בסיס של הצבא הטורקי-גרמני ומוקד לקרבות בין הכוחות הטורקים לבין הבריטים בגלל חשיבות המקום כצומת דרכים ורכבות. במקום אף היה שדה תעופה עות'מאני בתפעול חיל האוויר הגרמני. ב-25 בספטמבר 1918 התחולל במקום קרב סמח' במהלכו נכבשה העיירה ותחנת הרכבת על ידי כוחות הפרשים האוסטרלים הקלים של הצבא הבריטי.
אייצ'ירו אודה
קריירה
במהלך שנת 1997 פרסם אודה לראשונה את הסדרה "ו-וואן פיס" במגזין Weekly Shōnen Jump ובאופן מיידי הסדרה הפכה לאחת מסדרות המאנגה הפופולריות ביותר ביפן. בעקבות הצלחת סדרת המאנגה הפיקו אולפני האנימציה טואי אנימציה סדרת אנימה אשר מבוססת על עלילת סדרת המאנגה, אשר משודרת ברשת Fuji Television מ-20 באוקטובר 1999 ועד היום. כמו כן, לאורך השנים הופקו 13 סרטי קולנוע באורך מלא בסדרה, שלושה סרטי OVA, קלפי משחק, ומספר רב של משחקי וידאו אשר מבוססים על עלילת סדרת המאנגה. סדרת המאנגה של וואן פיס הייתה בין המועמדים הסופיים לפרס טזוקה שלוש פעמים ברציפות בשנים 2000–2002.
קביעת הורות
ראיות חיצוניות
קודם לפיתוחן של שיטות מדעיות לקביעת אבהות נדרשו בתי המשפט להסתמך על ראיות כלליות כגון מידת הקרבה בין האם ובין הנטען להיות אב בתקופת העיבור, התנהגות האב בתקופת ההיריון (למשל ליווי האם לבדיקות, התעניינותו בביצוע הפלה וכדומה). דמיון (או חוסר דמיון) בין היילוד ובין הנטען להיות אב שימשו אף הם כראיה.
אייצ'ירו אודה
קריירה
בשנת 2015 הכריז ספר השיאים של גינס על וואן פיס כסדרת המנגה והקומיקס הכי נמכרת בכל הזמנים שלאורך כולה נכתבה על ידי אדם אחד. נכון לרגע הזכייה וואן פיס מכר 516,566,000 עותקים.
צמח (מרכז אזורי)
בתקופת המנדט
בשנת 1922 דיווח עיתון הארץ שבצמח נבנו בתים חדשים רבים, חנויות, הוקם סניף דואר והיא הפכה למרכז מסחרי חשוב. מספר התושבים גדל וגרים בה מספר סוחרים עשירים המנהלים סחר בין הגליל, עמק הירדן, עבר הירדן והחורן. בתחילת יולי 1922 חנכו שני סוחרים יהודים טודרוס אפשטיין וישראל מייסטר, טחנת קמח מודרנית בצמח. התחנה שאבה מים מהכנרת לצורך שטיפת התבואה ואחר כך נעשה שימוש במים לצורך השקיית גינת ירק. ליד התחנה נבנו בתי מגורים לפועלים. ב-1924 דיווח העיתון דואר היום:.
קביעת הורות
בדיקת סיווג רקמות
בשנות ה-70 פותחה בדיקת סיווג רקמות, שאפשרה קביעת הורות ברמה גבוהה של ביטחון.
אייצ'ירו אודה
פופולריות
בסקר שבוצע שנערך על ידי חברת המחקר היפנית אוריקון (株式会社オリコン) במהלך שנת 2008 נבחר אייצ'ירו אודה במקום החמישי ברשימת אמני המאנגה האהובים ביותר ביפן.
קביעת הורות
בדיקת סיווג רקמות
בחוות דעת שניתנה לבית משפט בישראל בסוף שנות ה-70 נאמר: "מערכת תיאום הרקמות מצטיינת ברבגוניות עצומה, ועל כן מרבית הפרטים באוכלוסייה הם 'ייחודיים'. על סמך בדיקות אלה הסיכוי למצוא באקראי שני בני אדם בעלי מבנה זהה במערכת תיאום הרקמות הוא 1/1,000. המבנה הייחודי של מערכת תיאום הרקמות של הפרט מורש לצאצאיו. ... בעולם המדעי אין עוררין היום על כך שמערכת תיאום הרקמות היא המערכת המדויקת ביותר המתאימה ביותר לשם שלילת וקביעת אבהות."
צמח (מרכז אזורי)
בתקופת המנדט
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט, היו בסמח' 10 משפחות של יהודים, חלקם חנוונים, סוחרים, פקיד רכבת, פקיד טלגרף ושני שוטרים. בסמח' עבדו גם 40 פועלים יהודים עבור הבריטים. במפקד 1931 נמנו באזור סמח' 481 בתים ובהם 1931 תושבים. רוב התושבים היו מוסלמים, 78 נוצרים, 43 יהודים ושני דרוזים.
קביעת הורות
בדיקת סיווג רקמות
בשנת 1988 שימשה בישראל בדיקת סיווג רקמות לקביעה בפרשת קרולין ברונה, שבני זוג ברזילאים הם אכן הוריה של הילדה קרולין ברונה, שנחטפה מהם בהיותה תינוקת.
אייצ'ירו אודה
חייו האישיים
ב-7 בנובמבר 2004 אודה נישא לדוגמנית לשעבר צ'יאקי אינבה. לזוג שתי בנות.
צמח (מרכז אזורי)
בתקופת המנדט
העיירה הייתה שייכת לנפת טבריה שבמחוז הגליל (1945). על פי סקר הכפרים משנת 1945, שטחי אדמותיה יחד עם מסדה ושער הגולן היו 18,611 דונם מתוכם 9265 בבעלות ערבית, 8412 בבעלות יהודית ו-934 בבעלות ציבורית. גודל האוכלוסייה הוערך כ-3,460 תושבים.
קביעת הורות
בדיקת סמני DNA
ה-DNA של אדם זהה כמעט לחלוטין בכל תאי גופו (למעט מי שעבר השתלת איבר). רבייה מינית מצרפת את ה-DNA של שני ההורים, כך שהחומר התורשתי בכל אדם נגזר במידה שווה, בקירוב, משני הוריו. חומר תורשתי זה קרוי הגנום הגרעיני של האדם, משום שהוא נמצא בגרעין התא. בדיקת שארות נעשית באמצעות דגימת DNA. ניתן להפיק DNA לבדיקה מהדם, מהרוק או מדגימת חומר ביולוגי אחר, אך לא מכל חומר ביולוגי שהוא (לא משערה בלא שורש, לא מעצמות ישנות מאוד). רמת האמינות הגבוהה של בדיקת DNA הביאה לכך שטכניקה זו החליפה את כל קודמותיה לבדיקת הורות.
בדיקת אבהות באמצעות בדיקת סמני DNA ניתן לבצע עוד במהלך ההריון, החל מהשבוע ה-13 לו, באמצעות השוואת דגימת דם מהעובר ומההורה.
קביעת הורות על פי ראיות שאינן גנטיות
התפתחותן של הבדיקות הגנטיות לקביעת הורות דחקה דרכים פחות אמינות, אך לא ביטלה אותן כליל, כפי שציינה שופטת בית המשפט העליון מרים נאור: "ככל שיציגו הפונים לבית המשפט לענייני משפחה ראיות אובייקטיביות שיניחו את דעתו של בית המשפט כי קיים קשר ביולוגי בין ההורה והילד, גם בלא בדיקה גנטית, רשאי בית המשפט לקבוע כי לפניו קשר של הורות ביולוגית."
צמח (מרכז אזורי)
במלחמת העצמאות
ב-25 במאי 1948, דיווח העיתון דבר על ביקור בצמח הכבושה: לאחר הקמת מדינת ישראל שימשה תחנת המשטרה בצמח כמפקדת החטיבה המרחבית (חטיבת העמקים שפעלה באזור עמק הירדן ועמק בית-שאן). בשנת 2003 החליט צה"ל לסגור את החטיבה ולהעביר את האחריות לחטיבת הבקעה.
קביעת הורות
קביעת הורות על פי ראיות שאינן גנטיות
בהתאם לכך, כאשר גבר התכחש לאבהותו על שלושה ילדים שנולדו לו בעת שקיים חיי זוגיות עם אם הילדים במשך 11 שנים שבהן נולדו ילדים אלה, והתחמק מלציית לצו המורה לו לעבור בדיקה גנטית, קבע בית המשפט שהוא אבי הילדים על פי התנהגותו במשך השנים, גם לאחר שנפרד מהאם. הסמכות לקביעה כזו ניתנה ב הקובע: "בית המשפט רשאי להסיק מסירובו של אדם להיבדק כל מסקנה הנראית לו מוצדקת בנסיבות העניין, לרבות בדבר קביעת קשרי המשפחה הנטענים כלפי אותו אדם".
צמח (מרכז אזורי)
מרכז אזורי צמח
בשנות ה-50 נהרסו כמעט כל בתי העיירה סמח', במקומם הוקם מרכז אזורי הכולל את: אזור תעשייה - "מפעלי צמח", המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן (נוסדה בשנת 1965), משרדי המועצה האזורית עמק הירדן, חוף ים, מרכז קניות, מרכז תרבות בית גבריאל (שהוקם בשנת 1993) ותחנת כיבוי אש מרכזית לעמק הירדן.
על גדת הכנרת הוקמו אמפיתיאטרון ומדשאה, אשר אירחו הופעות רוק. בין 1978 ל-2011 התקיים במקום בכל ט"ו באב פסטיבל "ליל אהבה בצמח" שמשך את האמנים הבולטים בישראל וקהל רב של בני נוער.
תחנת הרכבת של צמח נותרה נטושה עד שנת 2011, אז החל שימור ושחזור של מבני האבן הנטושים של התחנה, כחלק מהמרכז ללימודי ארץ-ישראל בקמפוס חדש של המכללה האקדמית כנרת - "קמפוס דרום". במקום נבנו גם מעונות הסטודנטים. הפרויקט הושלם בשנת 2015.
שדה תעופה צמח
בזמן מלחמת העולם הראשונה, עם נסיגת צבא האימפריה העות'מאנית וכוחות צבא הקיסרות הגרמנית שסייעו לו מדרום הארץ, בנובמבר 1917, נערכו מחדש גם הטייסות הגרמניות שלחמו בארץ ישראל. הוכשר במהירות שדה תעופה בצמח בשטח פתוח ומישורי מדרום לתחנת הרכבת. במקום הוקם גם בית-חולים צבאי. בשדה צמח הוצבה טייסת 300. קודם לכן פעלה הטייסת בסיני, באל-עריש ובבאר-שבע. בפברואר 1917 היא נאלצה לסגת מבאר-שבע לרמלה ובנובמבר, משהתקרבה החזית לרמלה, נסוגה לצמח. בתחילת ספטמבר 1918, פינתה הטייסת את השדה; המטוסים שהיו בשדה טסו לדרעא ולדמשק, כך שהשדה היה נטוש כאשר נכבש על ידי הצבא הבריטי. בתום המלחמה הפעילו הבריטים את שדה התעופה באופן קבוע. הוא החל לשמש כשדה תעופה אזרחי בינלאומי בשרות חברת אימפיריאל איירווייז בקו מלונדון להודו. הנוסעים הגיעו במטוס ימי שנחת על פני הכנרת מול טבריה, הועברו לצמח והמריאו במטוס נוסף דרך בגדד להודו.
אבאדאן (טורקמניסטן)
אַבָּאדָאן (בטורקמנית: Abadan), בעבר בֶּזְמֵיְן (Büzmeýin; ברוסית: Безмейн), היא עיר בדרום טורקמניסטן, השוכנת 25 ק"מ צפונית-מערבית לאשגבאט. העיר היא מרכז נפת אלטין אסיר שבמחוז אחאל.
היסטוריה
העיירה בזמיין הייתה מרכז נפת אשגבאט במחוז אשגבאט שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית. ב-1969 קיבלה מעמד של עיר, וב-2002 החליט הטורקמנבאשי ספרמורט ניאזוב לקרוא לעיר בשם אבדאן. מאז היא נושאת שם זה.
פיצוץ מחסן התחמושת
ב-7 ביולי 2011, התלקח מחסן תחמושת ומצבור נשק של צבא טורקמניסטן השוכן באזור, והביא לסדרת פיצוצים שנגרמו, כך על פי דיווחים רשמיים, בשל מזג האוויר היבש. הפיצוצים נמשכו במשך יומיים וגרמו לפאניקה המונית, כאשר המוני התושבים ביקשו להימלט מהעיר. בשל כך הוסב האצטדיון העירוני לבית חולים זמני.
תחילה, עם דבר היוודע דבר ההתרחשויות, דיווחו השלטונות הטורקמניים כי מחסן זיקוקים התפוצץ ללא דיווח על נפגעים, אולם רשת האינטרנט במדינה נותקה כליל, על העיר הוטל מצור ונאסרה יציאה וכניסת אזרחים. רק כעבור מספר ימים הודו השלטונות הטורקמניים כי 15 איש (13 חיילים ו-2 אזרחים) נהרגו. גורמים לא רשמיים טוענים כי נהרגו 1,382 איש. בעקבות האירועים נותקו החשמל, המים, הגז והתקשורת כולה. רק מקץ זמן מה נפתחה העיר לכניסה ויציאה של תושבים.
גאוגרפיה
העיר אבדאן שוכנת 25 ק"מ צפונית-מערבית לבירה אשגבאט. העיר מקושרת במסילת ברזל לעיר טורקמנאשי, שדרכה ניתן להגיע אל עיר הבירה.
כלכלה
בעיר ישנה תחנת כוח, מפעל לפיתוח וייצור חומרי בניין, מפעל שימורים ומפעל ביגוד. נוסף לזה, מבחינה היסטורית, העיר היא מרכז עתיק לייצור יין.
פרייזר (נהר)
הנהר פרייזר (באנגלית: Fraser River) הוא הנהר הארוך ביותר בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. מוצא הנהר במעבר פרייזר ליד בהרי הרוקי, והוא זורם לאורך 1,375 קילומטרים, לתוך מצר ג'ורג'יה, ממש דרומית לעיר ונקובר. זהו הנהר ה-11 באורכו בקנדה. הספיקה השנתית של הנהר בשפך היא 112 קילומטרים מעוקבים או בממוצע 3,550 מטרים מעוקבים בשנייה, והוא סוחף 20 מיליון טון של משקעים לתוך האוקיינוס השקט.
הנהר נקרא על שמו של חוקר הארצות, שהוביל משלחת ב-1808 מטעם מאתר פרינס ג'ורג' של ימינו כמעט עד לשפך הנהר.
מסלול
הפרייזר מנקז שטח של 220,000 קילומטרים רבועים. מקורו במעיין במעבר פרייזר בהרי הרוקי הקנדיים ליד הגבול עם אלברטה. הנהר זורם צפונה ל ומערבה על פני הר רובסון אל ו ליד. לאחר זרימה לכיוון צפון-מערב מעבר לקו רוחב54° צפון, הוא מבצע פנייה חדה דרומה ב. בעיר פרינס ג'ורג' נשפך לתוכו הנהר, ואז הפרייזר ממשיך דרומה, מתחתר בהדרגה עמוק יותר לתוך ויוצר את  בערך מהמפגש עם הנהר , ליד העיר , דרומה. הנהרות ו נשפכים אליו בעיירה, ולאחר מכן נשפך אליו הנהר  בליטון, שם הוא ממשיך דרומה עד שהוא נמצא כ-64 קילומטרים צפונית לקו הרוחב 49, שהוא גבולה של קנדה עם ארצות הברית.
מליטון דרומה הנהר זורם דרך קניון עמוק יותר ויותר בין של  במערב ורכס קסקייד במזרח. קטע הנהר המכונה ("שער הגיהנום"), הממוקם מיד במורד הזרם מהעיירה, הוא חלק מפורסם של הקניון שבו הקניון מצטמצם באופן דרמטי, ומאלץ את כל נפח המים בנהר לעבור דרך מרווח של 35 מטרים בלבד. רכבל מעביר את המבקרים אל מעבר לנהר. ניתן לראות את הלס גייט מ של קנדה, כ-2 קילומטרים דרומית לרכבל. המשלחת של סיימון פרייזר נאלצה לשאת את הסירות שלה ברגל מעבר לקטע זה על מנת לעבור את הערוץ במסע שלה דרך הקניון ביוני 1808.
ב, בתחילת הקטע של הנהר שבו ניתן לשוט בנהר, הקניון נפתח והנהר מתרחב, אם כי כמעט ללא מישורים מצדדיו עד, שם הנהר פונה מערבה ודרום-מערבה ל, עמק שפלה פורה, וחולף על פני והמפגש עם הנהרות  ו, תוך שינוי כיוון לצפון מערב ב וב.
לאחר מכן הפרייזר זורם על פני, , וצפון סארי. הוא פונה שוב לדרום-מערב ממש מזרחית לניו וסטמינסטר, שם הוא מתפצל לזרוע הצפונית, שהיא הגבול הדרומי של העיר ונקובר, והזרוע הדרומית, המפרידה את העיר מהעיר דלתה מדרום. ריצ'מונד נמצאת על האי הגדול ביותר בפרייזר, וגם ב, שהוא מיקומו של נמל התעופה הבין-לאומי ונקובר, שבו הזרוע התיכונה מסתעפת דרומה מהזרוע הצפונית. הקצה המזרחי הרחוק של האי לולו נקרא, והוא חלק מהעיר ניו וסטמינסטר. גם בפרייזר התחתון ביותר, בין שאר האיים הקטנים יותר, נמצא האי, אזור תעשייה ונמל חשוב, השוכן מדרום-מזרח לקצה המזרחי של האי לולו. איים בולטים נוספים בפרייזר התחתון הם האי, האי , האי והאי. איים אחרים שוכנים בצד החיצוני של שפך הנהר, בעיקר האי, שמורת עופות בר, והאי , מיקומו של מתקן הביוב הראשי של העיר ונקובר.
לאחר כ-100 קילומטרים הפרייזר יוצר דלתה שבה הוא נשפך לתוך מצר ג'ורג'יה בין היבשת לאי ונקובר. האדמות שמדרום לעיר ונקובר, כולל הערים ודלתה, שוכנות על מישור הצפה שטוח. האיים של הדלתה כוללים את האיים איונה, סי, לולו, אנסיס ומספר איים קטנים יותר. בעוד שרוב מכריע של אגן הניקוז של הנהר נמצא בתוך קולומביה הבריטית, חלק קטן מאגן הניקוז נמצא מעבר לגבול הבינלאומי בוושינגטון בארצות הברית, כלומר הקצה העליון של היובלים צ'יליוואק וסומאס. רוב מחוז ואטקום של וושינגטון הוא חלק מ והוא נוצר גם על ידי משקעים שהושקעו על ידי הפרייזר, אם כי רוב המחוז אינו נמצא באגן הניקוז של פרייזר.
בדומה לערוץ הנהר קולומביה ממזרח לפורטלנד באורגון, הפרייזר מנצל בקע טופוגרפי בין שני רכסי הרים המפרידים בין אקלים יבשתי יותר (במקרה זה, פנים קולומביה הבריטית) לבין האקלים המתון יותר ליד החוף. כאשר רמה ברומטרית ארקטית נעה לתוך פנים קולומביה הבריטית ושקע ברומטרי יחסית נבנה מעל אזור מפרץ פיוג'ט ומצר ג'ורג'יה, האוויר הארקטי הקר מאיץ לדרום-מערב דרך. רוחות אלו יכולות לנשב במהירות שבין 97 עד 129 קמ"ש ולעיתים עלו על 160 קמ"ש. רוחות כאלה מגיעות לעיתים קרובות לבלינגהאם ולאיי סן חואן, ומתעצמות מעל המים הפתוחים של.
שפך הנהר הוא אתר בעל חשיבות ב.
ספיקה
מפעיל כיום 17 תחנות מדידה, שבהן נמדדים הספיקה וגובה מפלס המים לאורך רוב הערוץ הראשי מרד פאס (Red Pass) ממש במורד הזרם של בפארק הפרובינציאלי הר רובסון, ועד  בוונקובר בשפך הנהר. עם ספיקה ממוצעת בשפך של כ-3,475 מטר מעוקב לשנייה הפרייזר הוא הנהר עם הספיקה הגדולה ביותר מבין הנהרות הנשפכים לחוף האוקיינוס השקט של קנדה והחמישי בגודלו במדינה. הספיקה הממוצעת היא מאוד עונתית; קצבי הספיקה בקיץ יכולים להיות גדולים פי עשרה מהספיקה במהלך החורף.
הספיקה הגבוהה ביותר שנרשמה בפרייזר הייתה ביוני 1894, מוערכת ב-17,000 מטר מעוקב לשנייה ב. היא חושבה באמצעות הסימון של גובה המים בשיא ליד התחנה ההידרומטרית בהופ ושיטות סטטיסטיות שונות. בשנת 1948 אימצה מועצת נהר פרייזר (Fraser River Board) את האומדן לשיטפון של 1894. זה נשאר הערך שצוין על ידי סוכנויות רגולטוריות עבור כל עבודות בקרת השיטפונות על הנהר. מחקרים נוספים ומודלים הידראוליים העריכו את הספיקה המקסימלית של נהר פרייזר, בהופ במהלך השיטפון של 1894, בטווח של כ-16,000 עד 18,000 מטר מעוקב לשנייה.
היסטוריה
החלקים העליונים של הנהר פרייזר נחקרו לראשונה על ידי סר אלכסנדר מקנזי בשנת 1793, ונסקרו במלואם על ידי סיימון פרייזר בשנת 1808, שהוכיח שהנהר אותו חקר מקנזי אינו תחילתו של הנהר קולומביה, כפי שהייתה אז ההשערה המקובלת.
בשנת 1828 סייר, המנהל של חברת מפרץ הדסון בנהר, בעיקר כדי לבחון את ולקבוע אם הוא יתאים כאתר המחסנים הראשי של חברת מפרץ ההדסון בחוף האוקיינוס השקט. סימפסון האמין שניתן לשוט בנהר פרייזר לכל אורכו, אף על פי שסיימון פרייזר תיאר אותו כבלתי ניתן לשיט. סימפסון שט במורד הנהר ודרך, ולאחר מכן כתב "אני צריך להעריך שהמעבר למטה הוא מוות בטוח, בתשעה ניסיונות מתוך עשרה. לכן לא אדבר יותר על זה כנחל שניתן לשוט בו". הסיור שלו במורד הנהר שכנע אותו שפורט לנגלי לא יכול להחליף את פורט ונקובר כאתר המחסנים הראשי של החברה בחוף האוקיינוס השקט.
חלק גדול מההיסטוריה של קולומביה הבריטית נקשר לנהר פרייזר, בין השאר משום שזה היה הנתיב החיוני בין פנים המדינה לחוף הדרומי לאחר אובדן האדמות מדרום לקו הרוחב 49 עם חתימת אמנת אורגון משנת 1846. זה היה המקום שבו תועדו לראשונה היישובים של הילידים, המסלול של המוני מחפשי הזהב בזמן ואמצעי התעבורה הראשי של המסחר והתעשייה המוקדמים של המחוז.
בשנת 1998 הוגדר הנהר כ בשל מורשתו הטבעית והאנושית. הוא עדיין הנהר הארוך ביותר עם תואר זה.
שימושים
הפרייזר מנוצל מאוד על ידי פעילויות אנושיות, במיוחד בחלקים התחתונים שלו. גדותיו הן אדמות חקלאיות עשירות, המים שלו משמשים את מפעלי עיסת עץ, וכמה סכרים בחלק מהפלגים מספקים אנרגיה הידרואלקטרית. הזרימה העיקרית של הפרייזר מעולם לא נסכרה, בין השאר, משום שרמת כמות המשקעים הגבוהה שלו תגרום לסכר תוחלת חיים קצרה, אך בעיקר בגלל התנגדות עזה של דיג ודאגות סביבתיות אחרות. ההתיישבות סביב הנהר פרייזר החלה בשנת 1858 כאשר הבהלה לזהב הגיעה לקניון פרייזר ולנהר פרייזר. זהו גם מקום דיג פופולרי עבור תושבי האזור הקרוב לחוף.
הדלתה של הנהר, במיוחד באזור, היא נקודת עצירה חשובה עבור נודדים.
דיג
נהר פרייזר ידוע כאתר דיג של חדקן לבן, כל חמשת המינים של אלתית פסיפית (גמלונית, כסופה, צ'אם, דבשתית ואדומה), כמו גם סטילהד. חדקן לבן ממוצע יכול להגיע למשקל של 230 קילוגרם. חדקן לבן במשקל מוערך של 500 קילוגרם ואורך של 3.76 מטר נלכד ושוחרר על נהר פרייזר ביולי 2012. בשנת 2021, נתפס חדקן לבן על הנהר במשקל 400 קילוגרם, באורך של 352 סנטימטרים. על פי הערכות, גילו למעלה מ-100 שנה. הדג תויג ושוחרר.
שיטפונות
השיטפונות המשמעותיים ביותר בהיסטוריה המתועדת של הנהר פרייזר התרחשו בשנים 1894 ו-1948.
השיטפון של 1894
לאחר ההתיישבות של האירופאים, השיטפון ההרסני הראשון ב ( ו) התרחש ב-1894. ללא הגנה מפני המים העולים של הנהר פרייזר, הוצפו במים הקהילות של עמק פרייזר ומטרו ונקובר החל מצ'יליוואק ובמורד הזרם. בשיטפונות של 1894, הגיע סימן גובה המים במישן ל-7.85 מטרים.
לאחר השיטפון של 1894, נבנתה מערכת סוללות ברחבי עמק פרייזר. מיזמי סכרים וניקוז צמצמו מאוד את סכנת השיטפונות, אך עם הזמן הסוללות לא תוחזקו וצמחה עליהם צמחיית פרא של שיחים ועצים. חלק מהסוללות שנבנו משלד עץ, התמוטטו בשנת 1948 במספר מקומות, מה שאפשר את השיטפון ההרסני השני. השיטפונות מאז 1948 היו קלים בהשוואה.
השיטפון של 1948
ב-1948 תועדו הצפות עצומות בצ'יליוואק ובאזורים אחרים לאורך הנהר פרייזר. סימן גובה המים במישן הגיע ל-7.5 מטרים. שיא הספיקה היה כ-15,600 מטרים מעוקבים לשנייה.
סיבות
טמפרטורות קרירות במרץ, באפריל ובתחילת מאי עיכבו את הפשרת שכבת השלג העבה שהצטברה במהלך עונת החורף. כמה ימים של מזג אוויר חם וגשמים חמים במהלך סוף השבוע של החגים בסוף מאי האיצו את הפשרת השלג. נהרות ונחלים התמלאו במהירות עם נגר מעיינות, והגיעו לגבהים שבעבר נמדדו רק בשנת 1894. לבסוף, מערכות הסוללות המתוחזקות בצורה גרועה לא הצליחו להכיל את המים.
בשיאו של השיטפון של 1948 שכנו 200 קמ"ר מתחת למים. סוללות נפרצו באגסיז, צ'יליוואק, האי ניקומן, עמק גלן ומאצקוי. עד שמי השיטפון נסוגו חודש לאחר מכן, פונו 16,000 בני אדם, ונגרמו נזקים בסך 20 מיליון דולר, כ-225 מיליון דולר ב-2020.
השיטפון של 1972
שיטפונות גדולים התרחשו שוב בשנת 1972 עקב הפשרת שלגים משמעותית באביב, שהשפיעה בעיקר על אזורים סביב פרינס ג'ורג', קאמלופס, וסארי.
השיטפון של 2007
עקב שיא שלג על ההרים באגן הניקוז של נהר פרייזר שהחלו להפשיר, בשילוב עם גשם כבד, עלה מפלס המים בנהר פרייזר ב-2007 לרמה שלא נמדדה מאז 1972. שטחים נמוכים באזורים במעלה הנהר כמו פרינס ג'ורג' סבלו מהצפות קלות. ניתנו התראות פינוי עבור השטחים הנמוכים שאינם מוגנים על ידי סוללות בלואר מיינלנד. עם זאת, עליית מפלס המים לא גרמה לפריצת הסוללות, ושיטפונות גדולים נמנעו.
השיטפון של 2021
שיטפונות גדולים התרחשו בנובמבר 2021 כחלק מ.
קבר אלעזר בן אהרן הכהן
קבר אלעזר בן אהרן הכהן הוא מבנה הנמצא בעוורתא. מסורת יהודית מצביעה על המקום כקברו של אלעזר בן אהרן הכהן.
בספר יהושע נאמר:.
יוסף בן מתתיהו מציין בסוף המאה ה-1 לספירה כי "מצבתו וקברו נמצאים בעיר גבעה" (ביוונית: Γαβαθά).
ציון קברו בכפר עוורתא
לפי מסורות יהודיות, שומרוניות וערביות, נמצא קבר אלעזר בגבעת פינחס שבעוורתא, מדרום-מזרח לשכם. אלפים פוקדים את הקבר ביום ההילולה שחל בא' באב. ביום זה מאבטחים כוחות צבא רבים את המקום. ארגון "אגודת יסוד עולם" שעומד מאחורי העליות, דואג למחוק את כתובות הנאצה שנכתבות על המצבה. העדות הראשונה על מיקום הקבר נמסרה על ידי רבי יעקב (תלמיד רבי יחיאל מפריז) שביקר בארץ בסביבות שנת אלף לספירת הנוצרים:
אשתורי הפרחי כתב בספרו כפתור ופרח בראשית המאה ה-14 כי הגיע לעוורתא, אשר שם קבורים אלעזר ואיתמר ופינחס ושבעים הזקנים.
ב-31 באוגוסט 2011 חולל הקבר בגרפיטי בערבית ובציור של משגר רקטות.
בפברואר 2012 חולל שוב הקבר ורוססו בו כתובות המשבחות את רוצחי משפחת פוגל.
קברו של אלעזר הכהן כשדה חרם
על הפסוק, יש מפרשני התורה שמסבירים שבני שבט יוסף רצו לזכות שייקבר אלעזר הכהן בנחלתם. ובעת מיתתו, החרימו את גבעת פינחס כ"שדה חרם" (הניתן לכהן שבאותו משמר) וכיוונו להחרים במשמרתו של פינחס הכהן, ובכך ייצא ויקבור אביו בנחלת בני יוסף בהר אפרים.
גריגורי מינסקין
גריגורי מינסקין (באסטונית: Grigori Minaškin; נולד ב-1 בפברואר 1991) הוא ג'ודוקא אסטוני. מינסקין מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (קאזאן 2016).
באוקטובר 2009, מינסקין זכה במדליית ארד באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בפריז. בינואר 2011, מינסקין זכה לראשונה באליפות אסטוניה בה זכה ארבע פעמים נוספות במהלך הקריירה. בפברואר 2012 הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'World Cup Oberwart'. בשנת 2015 הוא זכה במדליות ארד בטורנירים 'European Open Minsk' ו-'Oceania Open Wollongong'. בינואר 2016 מינסקין זכה בטורניר 'African Open Tunis' לאחר שניצח בגמר את גוראם טושישוילי הגיאורגי.
באפריל 2016 הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בקאזאן וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את סטפן ג'וריסיץ' הסרבי, בשמינית הגמר הוא ניצח את לוקאש קרפאלק הצ'כי וברבע הגמר הוא ניצח את בנג'מין פלצ'ר האירי. בחצי הגמר הוא הפסיד לתומא ניקיפורוב הבלגי ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר על אלמר גסימוב האזרי. מינסקין השתתף באולימפיאדת ריו 2016 והודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד בעונשים למקסים ראקוב הקזחי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, מינסקין הודח בסיבוב הראשון לאחר הפסד בווזארי לאוטגונבטאר לחאגבאסורן המונגולי.
טרופונין
טרופונין נקשר לטרופומיוזין, חלבון שנקשר לאקטין ומבקר את פעילותו, ונמצא בין סיבי האקטין שברקמת השריר. כאשר השריר רפוי, טרופומיוזין חוסם את הקישור בין צומתי המיוזין, ובכך מונע את התכווצות השריר. כאשר עובר פוטנציאל פעולה ותעלות הסידן נפתחות, וסידן משתחרר לתוך הסרקופלזמה (sarcoplasm), חלק מהסידן נקשר לטרופונין וגורם לשינוי קונפורמציה בחלבון, ולחשיפת אתרי הקישור למיוזין, האתר הפעיל של החלבון, שעל גבי סיבי האקטין. הקישור בין המיוזין לאקטין יוצר הצטלבויות ב-cross bridge הגורמות להתכווצות השריר. טרופונין נמצא הן בשרירי השלד והן בשרירי הלב, אולם בתצורות שונות. ההבדל העיקרי ביניהם הוא שלטרופונין C בשרירי השלד יש 4 אתרי קישור לסידן, בעוד שבשרירי הלב יש רק שלושה.
טרופונין מהווה רכיב חלבוני בתוך סיב שריר, יחד עם אקטין וטרופומיוזין. אל הטרופונין נקשר הסידן, והוא גם מבקר את פעילות השריר. כאשר הסידן נקשר לטרופונין C, הטרופומיוזין נע ומפנה את מקומו לאתר הפעיל של האקטין לקישור של מיוזין, ובכך לגרום לתנועה של השריר. בלא נוכחות של סידן, הטרופונין מפריע לפעולה זו של המיוזין, ועל כן השריר נותר רפוי.
טרופונין ומצבים לבביים
מדידת רמת הטרופונין מהווה מדד אמין לאבחון פגיעה בשריר הלב ולאבחנה בין תעוקת לב לאוטם שריר הלב.
מתן פורת
ביוגרפיה
בשנת 2002, הוזעק פורת בהתרעה קצרה על ידי התזמורת הסימפונית ירושלים, למלא את מקומה של הפסנתרנית האמריקאית שרה וולפנזון, שביטלה את בואה לישראל. בשנת 2003 זכה במקום השלישי בתחרות הבינלאומית לפסנתר בדבלין.
במשך השנים ניגן פורת עם התזמורת הסימפונית של שיקגו, עם התזמורת הקאמרית הישראלית, עם רביעיית איזאי, ניגן והקליט עם האנסמבל הקאמרי הישראלי, והופיע בפסטיבלים כמרלבורו, רוויניה וורבייה. ניגן באולמות הפילהרמוני בברלין, קרנגי הול בניו יורק, וויגמור הול בלונדון וארמון הלובר בפריז. יצירותיו הוזמנו על ידי אלנה בשקירובה והפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים ונוגנו בפסטיבל מונפלייה למוזיקה, שלזוויג-הולשטיין ופסטיבל יהודי מנוחין.
בינואר 2008 בוצעה האופרה שכתב, על פי "חוות החיות" של ג'ורג' אורוול, באקדמיה למוזיקה בתל אביב. ב-2009 כתב את "קופאדם", דרמה מוזיקלית לשחקן ואנסמבל, בעקבות סיפור קצר של פרנץ קפקא: "דין וחשבון לאקדמיה", שבוצעה על ידי איתי טיראן ואנסמבל גרופיוס בתיאטרון הקאמרי.
ב-2010 כתב את היצירה על פי "לירות בפיל" של אורוול, שבוצעה על ידי איתי טיראן ואנסמבל גרופיוס בפסטיבל למוזיקה קאמרית בירושלים. באותה שנה בוצעה יצירה שכתב, "לאן עכשיו?", על ידי אנסמבל מיתר, והיצירה "מותם של מותם של השבלולים", על ידי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
ב-2018 הוציא את אלבומו השני, "אור" (Lux), שכולל 13 רצועות עם יצירות קצרות, של ברטוק, שומאן, בטהובן, דביסי, סקריאבין, ליסט ושני מלחינים בני זמננו, מתיאס פינצ'ר ותומאס אדס.
ב-2020 הוציא את אלבומו השלישי, "קרנבל", שנבחר בין האלבומים הקלאסיים הטובים של השנה, על ידי מבקר המוזיקה של עיתון "הארץ" אמיר מנדל.
ג'עברי
ג'עברי (בערבית: الجعبري) הוא שם משפחה ערבי נפוץ.
אליהוא ייל
נולד לדייוויד ייל (1613–1690) ואורסולה נייט (1624–1698). ייל היה הנכד של אן לויד (1591–1659), האשה שאחרי מות בעלה הראשון נישאה למושל מושבת ניו הייבן תאופילוס איטון. בזמן שמלאו לייל 4 שנים משפחתו עברה לאנגליה ומעולם לא שבה לצפון אמריקה.
בשנת 1999 דירג המגזין האמריקאי "מורשת אמריקה" את אליהוא ייל כנדבן שקיבל הכי הרבה כבוד ללא סיבה מוצדקת בהיסטוריה האמריקאית, בטענה שהאוניברסיטה שתשא את שמו מאוחר יותר (אוניברסיטת ייל) התפרסמה בעיקר בזכות נדיבותו של תורם בשם ג'רמיה דאמר אך נאמני בית הספר לא רצו שיכירו את האוניברסיטה בשם "קולג דאמר" (באנגלית נשמע כמו "הקולג' הטיפש יותר").
שוט הסחה
שוט הסחה (באנגלית: Cut away) היא טכניקת עריכה מתחום הקולנוע, שמטרתה העיקרית איננה דרמטית (להעצים את הדרמטיות של הסצנה), כי אם טכנית - למנוע טעויות של המשכיות, כמו למשל ג'אמפ קאט.
השיטה של טכניקה זו היא: בין שני שוטים, המציגים התרחשות של אותה הפעולה, מכניסים שוט נוסף, אשר מציג התרחשות אחרת לגמרי שמתרחשת באותו המקום.
בסרטי סטודנטים טכניקה זאת ידועה לשמצה גם כ"שוט מאפרה", בעקבות הנטייה של סטודנטים להשתמש בדמויות מעשנות ובשל חוסר מקצועיותם בבימוי. במהלך הצילום מצולם קלוז-אפ של מאפרה, והוא מוכנס בין שני שוטים כדי למנוע בעיות בהמשכיות.
דבק מגע
דבק המגע הקלאסי הומצא בשנות החמישים בארצות הברית, כתוצאה מהמצאת הגומי הסינתטי (נאופרן). עיקרון פעולת הדבק: לאחר מריחת הדבק על משטחים מיועדים להדבקה, מתרחש תהליך אידוי הממסים, אשר משמשים נשא לרזינים (חומרי הדבקה) אל המשטח. עם היוותרות רזינים בלבד על המשטח, ורק אז, הוא הופך להיות דביק למגע, וניתן לבצע הצמדה בלחיצה קצרה בלבד של המשטחים לשם הדבקתם. דבקי מגע הם תרמופלסטיים.
דבקי מגע יהיו לרוב דליקים, מאחר שהם מבוססים על ממסים דליקים כגון אצטון ובנזין, אולם קיימים במגזר התעשייתי דבקי מגע בלתי דליקים מבוססי ממסים או מים. דבקי מגע מיושמים לרוב במריחה ידנית או בהתזה במכשירים חצי-אוטומטיים.
שימושים עיקריים של דבקי מגע: הצמדות פורמייקה או פורניר ללוחות עץ, רפדות, הצמדת יריעות PVC למשטחים שונים, הנחת שטיחים מקיר לקיר, הדבקות גומי שונות ועוד.
Adhesive
פאט ג'ו
יוסף אנטוניו קרטאגנה (בספרדית: Joseph Antonio Cartagena, נולד ב-19 באוגוסט 1970), הידוע בשם הבמה שלו פאט ג'ו (Fat Joe), הוא אמן ראפ והיפ הופ אמריקאי.
ביוגרפיה
נולד ברובע הברונקס שבעיר ניו יורק.
קריירה
האלבום הראשון של ג'ו יצא ב-1993, וב-1995 חתם חוזה עם חברת "אטלאנטיק רקורדס" כ"דון קרטאגנה".
ארסלי ארמבולה
ארסלי ארמבולה (בספרדית: Aracely Arámbula; נולדה ב-6 במרץ 1975) היא זמרת ושחקנית מקסיקנית.
ביוגרפיה
ארמבולה נולדה במדינת צ'יוואווה בצפון מקסיקו.
קריירה
בשנת 1996, קיבלה את תפקידה הראשון בטלנובלה "שדה התשוקות" בדמותה של לטיסיה. ושנה לאחר מכן בטלנובלה "לנשמה אין צבע" (1997).
בשנת 2000, שיחקה ארמבולה לראשונה בתפקיד ראשי בטלנובלה "חבקי אותי חזק", לצד פרננדו קולונגה. שנתיים לאחר מכן, ארמבולה הופיעה בטלנובלה "בדרך אל האושר", לצד חורחה סלינס. שתי הטלנובלות זכו להצלחה ברחבי העולם.
בשנת 2022 החלה לגלם את הדמות הראשית, מוניקה, בסדרת המתח והמיסתורין "La rebelión" (אנ'),  מבית שירות הסטרימינג Vix+ (אנ'), אשר משדרת תכנים בשפה הספרדית בלבד.
חיים אישיים
משנת 2005 עד שנת 2009 ארמבולה יצאה עם הזמר לואיס מיגל אשר יש לה איתו שני בנים: מיגל (נולד ב-1 בינואר 2007) ודניאל (נולד ב-18 בדצמבר 2008).
בשנת 2011 החלה לצאת עם השחקן הארגנטינאי סבסטיאן רולי. לאחר שנתיים הזוג הודיע על פרידתם.
אמיל קרפלין
אמיל קרֶפֶּלין בשמו המלא אמיל וילהלם מגנוס גאורג קרפלין (בגרמנית: Emil Wilhelm Magnus Georg Kräpelin; 15 בפברואר 1856 נוישטרליץ - 7 באוקטובר 1926 מינכן) היה פסיכיאטר גרמני. מקובל להחשיבו כאבי הפסיכיאטריה המדעית המודרנית, הסיווג הפסיכיאטרי, הפסיכופרמקולוגיה והגנטיקה הפסיכיאטרית. בנוסף, גילה את מחלת אלצהיימר יחד עם אלואיס אלצהיימר.
קריירה
קרפלין למד כסטודנט באוניברסיטת לייפציג. בשנת 1882, אחרי 13 שנים כמרצה, הוא קיבל פרופסורה מאוניברסיטת טרטו (כיום בשטחה של אסטוניה), ועמד בראשה של קליניקה אוניברסיטאית. שם למד ותיעד בפירוט היסטוריות קליניות רבות של מטופלים, מה שהוביל אותו לחשוב על חשיבות מהלך המחלה, ולהתייחס יותר לסיווג של הפרעות נפשיות. עשר שנים לאחר מכן הצהיר כי מצא דרך חדשה להתבוננות על מחלות נפשיות. הוא התייחס לראייה המסורתית כעוסקת בתסמינים בלבד, בעוד ראייתו היא "קלינית" יותר. על פי ראייתו זו, החלה במאה ה-19 הגישה של מיזוג מאות הפרעות נפשיות וקיבוצן לסוגים, תוך התבססות על תסמונות, כלומר דפוסים של תסמינים, במקום לפי דמיון של תסמינים עיקריים, כפי שהיה נהוג בעבר ולמעשה לא היה מתאים.
תאוריה והשפעה
קרפלין מזוהה במיוחד עם חלוקה של מה שבעבר נקרא פסיכוזה, לשתי צורות נפרדות: הפרעה דו-קוטבית וסכיזופרניה.
קרפלין טען שמחלות פסיכיאטריות נגרמות מהפרעות גנטיות וביולוגיות. התאוריות הפסיכיאטריות שלו היו מרכז תחום הפסיכיאטריה של תחילת המאה ה-20, וחזרו להיות כאלה מאז סופה. קרפלין התנגד לגישתו של זיגמונד פרויד, אשר התייחס וטיפל במחלות פסיכיאטריות כנגרמות מגורמים פסיכולוגיים.
אדר (אנטומיה)
אֶדֶר או צדֶר (בלועזית: פְּלֶאוּרַה, Pleura, מכונה גם קרום הריאה) הוא חלק ממערכת הנשימה, המורכב מקרום נסיובי כפול העוטף את הריאות, ומפריש נוזל שמקטין חיכוך.
הקרום הפנימי מבין השניים, קרום האדר הפנימי המכונה גם אדר הריאה (visceral pleura), הוא קרום עדין ודק המחובר לחלקן החיצוני של הריאות. קרום האדר החיצוני, המכונה גם האדר הדפני (parietal pleura), הוא קרום עבה יותר המחובר לחלקו הפנימי של כלוב הצלעות. אדר הריאה מכיל כמות גדולה של סיבים אלסטיים בעוד האדר הדפני עבה יותר מאשר אדר הריאה ומכיל גם שומן.
שתי שכבות האדר נפגשות בשער הריאה. השכבות מצופות בתאי (Mesothelium) (דומה לאפיתל, אולם בעל מיקרו-ווילי  גדול יחסית). בין שני הקרומים קיים חלל המכונה חלל האדר. במצב נורמלי מכיל חלל האדר כ-10 עד 15 מ"ל של נוזל צלול דל בחלבון המשמש לסיכוך.
במהלך נשימה, כאשר כלוב הצלעות והסרעפת מגדילים את נפח בית החזה, נוצר לחץ שלילי בין קרומי האדר שגורם לאדר הריאה לנוע בעקבות האדר הדפני המתרחב, וכך גדל גם נפח הריאות עד לכדי לחץ שלילי בריאות הגורם לכניסת אוויר לתוכן. חיכוך בין הריאות לכלוב הצלעות נמנע הודות לפעילות המסככת של הנוזל בין קרומי האדר.
נוכחות נוזלים או אוויר בחלל האדר
תפליט קרום הריאה (תפליט פלאורלי) הוא עודף נוזל ב. נגרם כתוצאה ממצב של הימצאות נוזל באדר, נובע מסיבות שונות בהן שחפת, דלקת או גידול הגורמים ליצירה עודפת של נוזל או מקרים בהם יש ניקוז לימפטי פגום של הנוזל.
תפליט דלקתי
נובע מתהליך דלקתי בריאה או באדר, אשר גורם להפרשה של נוזל, קיימת פגיעה בחדירות של הנימים (הקפילרות), ויוצא מהן תפליט המצטבר בחלל האדר ומכיל תאי דלקת. מצב קיצוני מערב תפליט מוגלתי (אמפיאמה), מצב בו יש הצטברות מוגלה כתוצאה מזיהום בחיידקים או פטריות. הנזק העיקרי בתפליט דלקתי הוא יצירת הידבקויות בין קרומי האדר.
תפליט לא דלקתי
למשל הידרותורקס (נוזל בחלל החזה): מצב קיצוני המופיע על רקע של אי ספיקת לב שמאלי: בנוסף לבצקת הריאות הממלאת את החללים האלוואולריים (ראו- מחלות ווסקולריות של הריאה), קיימת הצטברות של נוזל צלול שצבעו צהוב בהיר בחלל האדר. הנוזל הוא דית (טרנסודט) דל בחלבון. אין סכנה להידבקות של קרומי האדר. באופן דומה יכול להצטבר דם (המו-תורקס), או נוזל לימפה (כילותורקס- נוזל לבן, חלבי, עכור ומלא שומן, על רקע גידול). הטיפול הוא על ידי תרופות משתנות או ניקוז הנוזל.
תפליט המורגי
זהו גם תפליט דמי (כמו המו-תורקס) אולם התפליט פחות משמעותי, והוא נובע ממספר מוגבל של סיבות. למשל, גידול (גרורות מגידול מרוחק או התפשטות של גידול ריאתי). תפליט המורגי יכול גם לנבוע כתוצאה מזיהומים - ריקציה, שחפת או מצבים של הפרעות קרישה.
חזה אוויר
חזה אוויר (ראשוני או משני) הוא מצב בו יש הצטברות אוויר בחלל האדר.
גידולים באדר
באדר יכולים להיות גידולים ראשוניים (נדירים יחסית) או גידולים מטסטטיים (גרורות).
Solitary fibrous tumor: זהו גידול שפיר שצומח בתוך האדר (בדרך כלל על גבעול) מתאי כישור מוארכים, קשה לזהות אם הוא יוצא מהאדר או שמא מהריאה עצמה. זהו גידול מזנכימאלי (Mesenchymal), והוא לרוב מוגבל היטב. לאחר הכריתה לרוב מדובר בריפוי מלא.
מזותליומה ממאירה היא סוג נדיר של גידול ממאיר המופיע ב. מעל 90% מהמקרים קשורים לחשיפה לאזבסט. הגידול יוצר מעין מעטפת שעוטפת את איברי בית החזה, בגידול זה קיימים שני תאים המתמיינים באופן שונה: המזותליומה מופיעה או בצורה של סרקומה עם תאים כישוריים, או בצורה אפיתליאליים עם מבנים טובולו-פפילריים (תמונה דמוית פפילות או אדנוקרצינומה).
במקרה בו לחולה יש מזותליומה, הוא מגיע עם כאב בחזה וירידה במשקל, חוסר תיאבון ותפליט קרום ריאה. המחלה מתקדמת במהירות ומתפשטת גם לאיברי הבטן, הפרוגנוזה אינה נחשבת לטובה.
מור לוי (רב)
מור לוי (בהונגרית: Lőwy Mór; מושדוש, מחוז שומוג', 1854 – אופטיה, 25 באפריל 1908) רבה הראשי של העיר טימישוארה, אביהם של העיתונאים ארנה לנדייל ושל לאסלו לנדייל.
ביוגרפיה
מור לוי סיים את הגימנסיה בקאפושוואר ובאוראדיה ושם הוא למד גם פרקי תלמוד ירושלמי וגמרא בקביעות, אחר כך למד בבית המדרש לרבנים בברלין ובאוניברסיטת ברלין. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בפילוסופיה מאוניברסיטת לייפציג. משנת 1879 ועד מותו היה רבה הראשי של מרכז העיר טימישוארה. כדרשן מצוין וכמלומד בולט נהנה מכבוד רב וזכה להישגים גדולים בקהילתו. מחקריו שעוסקים בעיקר בפילולוגיה ארמית פורסמו בכתבי עת גרמניים, בעוד עבודותיו התאולוגיות, הארכאולוגיות והפילולוגיות התפרסמו בכתבי העת:
מור לוי הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי בטימישוארה.
חקר ההפרטה
חקר ההפרטה הוא תחום מחקר נרחב העוסק בהשפעות ההפרטה המדינית בעיצוב החברה והמדינה המודרניות. חקר הנושא קודם באופן משמעותי בעקבות התרחבות תופעת הפרטה בשנות ה-80 של המאה ה-20, תקופה בה הפך השימוש במונח לנפוץ.
באופן יחסי לתחומי מחקר אחרים, חקר ההפרטה מושפע ביותר מעמדת החוקר.
רוב מפרסמי הספרות המקצועית בנושא תומכי ההפרטה, בהשפעת הנטייה הכללית של חקר הכלכלה לעבר צמצום מעורבות הממשלה במשק ואימוץ נקודת מבט המעמידה את הרווחיות הכלכלית ככוח מרכזי בתחום זה. הכרעה ערכית זו הביאה לגישה כללית הרואה בהפרטה אמצעי להבראת המשק.
קיימת ספרות מקצועית דלה של מתנגדי ההפרטה. דוגמה לספרות כזו היא אסופת המאמרים המפורסמת "הפרטה?", בה מובעת עמדת האיגודים המקצועיים באנגליה בנושא.
למרות העיסוק הנרחב בתחום לא גובשה הגדרה מלאה ומוסכמת של הפרטה מדינית, בשל תפוצתה הרחבה של מגמה זו, והגיוון הרב בה עקב כך. חקר הכלכלה מאופיין, אם כך, בגיוון ובאי-בהירות ביחס למהותה של ההפרטה.
חוקרים מפורסמים שעסקו בגיבוש תאוריה כוללת הם החוקר השוודי לונדקוויסט, שמביע במאמריו את הקושי בהגדרה אך מציע הגדרה שכזו ושיטות סיווג של הפרטות שונות, והחוקר הבריטי דנליווי, המנתח את תהליך ההפרטה במובנו ההיסטורי ומשווה גישות שונות בהתייחסות להפרטה.
רוב הספרות בתחום עוסקת בחקר מקרה מסוים של הפרטה (לדוגמה: בדיקת הפרטת התחבורה הציבורית על ידי רות; בדיקת הפרטת החינוך על ידי לוין), או בהתהליכי הפרטה במדינה מסוימת (לדוגמה: בדיקת ההפרטה בטורקיה על ידי בילגיק; בדיקת ההפרטה באוסטרליה על ידי לינדסי).
עיסוק נוסף של חקר ההפרטה הוא בניסיון להתוות דרכים מעשיות להפרטה, ויצירת ספרות עזר למעוניינים בביצועה.
קיפון בורי
קִיפוֹן בּוּרִי, קִיפוֹן גדול ראש, או בשמו העממי, בּוּרִי (שם מדעי: Mugil cephalus) הוא דג מסוג קיפון (Mugil), המשתייך למשפחת הקיפוניים (Mugilidae).
תפוצה ופיזיולוגיה
כדג בוגר, אורכו של הקיפון הבורי הוא כ-60 ס"מ ומשקלו כ-5 ק"ג, גבו שטוח וכסוף ובטנו בהירה. הפרטים הגדולים ביותר שנתפסו הגיעו לאורך 100 ס"מ ולמשקל 8 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים בבני סדרתו.
הקיפון הבורי משתייך למיני הדגים היורוהליניים, דגים המסוגלים לחיות בטווח רחב מאוד של מליחויות מים. לכן, ניתן למצוא את הקיפון הבורי הן בִּנהרות וּבִנחלים של מים מתוקים, הן בַּימים והן בְּמאגרי מים מלוחים שבהם מליחות המים גבוהה בהרבה ממליחות מי הים.
תזונה
דגי הקיפון הבורי הם אומניבורים, כלומר אוכלי כול. הם ניזונים בעיקר ממזון שהם מלקטים בקרקעית הים, ובדרך כלל אצות, אך יאכלו גם בעלי חיים קטנים, חיים או מתים, ושאריות מזון שימצאו.
רבייה
רביית הקיפון הבורי מתרחשת בחודשי הקיץ והסתיו. לקראת הרבייה תופחות שחלות הנקבה והן עשויות להגיע לכשליש ממשקל גופה. הנקבה מטילה את כל הביצים שבשחלות בבת אחת. באותה שעה פולט הזכר נוזל זרע ומפרה את הביצים. תהליך ההטלה וההפריה מתרחש בים הפתוח, והביצים המופרות נישאות בזרמי הים.
משך זמן התפתחות הדגיגים עד לבקיעתם מן הביצה תלוי בטמפרטורת המים. כעבור יומיים עד שישה ימים, בוקע מהביצה דגיג באורך של 1–2 מ"מ. בשלושת הימים הראשונים לחייו הוא ניזון משק החלמון המחובר אליו, ולאחר מכן הוא ניזון בעיקר מפלנקטון.
את מרבית דגיגי הקיפון הבורי טורפים דגים ובעלי חיים ימיים אחרים, ואלו ששורדים נוטים למצוא מפלט במים הרדודים של שפכי הנחלים לאורך החופים. בחודשים אוקטובר-ינואר ניתן לצפות בדגיגי קיפון בורי רבים בשפכי הנחלים, ובכלל זה בשפכי נחלי החוף בישראל.
הקיפון הבורי כדג מאכל
הקיפון הבורי הוא דג מאכל עממי בארצות הים התיכון. בבשרו הלבן אין כמעט עצמות, וטעמו הנייטרלי משתלב בסוגי מזון רבים ובכל מיני טעמים. ביצי הדג הן מעדן בפני עצמן. בארצות הים התיכון נוהגים להמליח ולייבש אותן, לצפותן בשעוות דבורים ולשמרן כך לאכילה. ביצי הדגים המשומרות בצורה זו, נקראות בוטרגו, בוטארגה או אבגוטאראחו.
מכיוון שהקיפון הבורי אוכל כול, הוא ניזון לעיתים גם מפסולת המשחיתה את טעם בשרו. הקיפון הבורי שנדוג בחופי ישראל לוקה לעיתים קרובות בטעמי לוואי של נפט, בשל קרבת מקום מחייתו לנמלים ולתחנות כוח.
רוב הדגים הנמכרים בשווקים, גדלים בבריכות דגים או בחוות דגים. לפיכך, ניתן להשיג דגי קיפון בורי הגדלים בבריכות, בחנויות הדגים, כמעט כל ימות השנה.
ערכים תזונתיים
דג הבורי מורכב ברובו מחלבון וחלקו משומן רווי ורב בלתי רווי, ללא פחמימות, ויש בו ויטמינים ומינרלים ברמות נאותות. עם זאת, גידולו בבריכות ולא בטבע הפראי, בהן האדם מאכיל אותו באוכל מתועש ובתוספים, משנה את הרכב הבשר שלו, והוא עשוי להכיל יותר שומן רווי ולהיות דל יותר בשומן מסוג אומגה 3.
הקיפון ביהדות
הקיפון נזכר במדרש ההלכה :
שם נרדף במקורות הוא גילדנא. דגי ה"גילדנא" הקטנים, "גילדני דבי גילי", על פי רש"י, הם "דגים קטנים מאד ומצוין בין הקנים באגם". הקיפון עונה לתיאור זה, כשעולה מהים לנהרות, למצוא את מזונו באצות וברקבובית, וגדל בהם עד לבגרותו המינית. אחר כך, עם חזרתו לים, הוא מטיל ביצים להמשך הרבייה. ואולי זו כוונת הכתוב: "גילדנא דבי גילי דג שגדל באשפה שבים", כאשר בלשון הראשונים גם אגמים נקראים "ים".
הקיפון נקרא בערבית בשם "סמק אל יהוד" כלומר דג היהודים. ככל הנראה הועדף על ידי היהודים בזכות סנפיריו המרובים וקשקשיו הגדולים המשמשים כסימני כשרות.
Tukoh Taka
Tukoh Taka הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז' ביחד עם הזמר הקולומביאני מאלומה והזמרת הלבנונית מרים פארס. השיר יצא לאור ב-18 בנובמבר 2022, על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ערבי וריפבליק רקורדס. זהו הסינגל הרשמי של משחקי מונדיאל 2022.
רקע והכרזה
השיר כולל את שלוש שפות האמנים במילים: האנגלית בביצוע מינאז', הספרדית בביצוע מאלומה והערבית בביצוע פארס, השיר הפך להמנון אליפות העולם הראשון שמציג את כל שלוש השפות. פארס אמרה בהצהרה: "'Tukoh Taka', השיר שזכיתי להשתתף בהלחנתו, העיבוד והכוריאוגרפיה שלו, גרם לי להתלהב ממנו יותר, בנוסף לעבודה לצד שני האמנים הבינלאומיים האהובים עלי, ניקי מינאז' ומאלומה. אני באמת מאחלת ש'Tukoh Taka' ישדר את התרבות המזרחית והמוזיקה הערבית לכל העולם."
השיר משלב את הסגנונות רגאטון, פופ ערבית וצלילי האוס-ראפ.
מחלוקת
לאחר ההכרזה על שיתוף הפעולה להמנון המונדיאל, שלושת האמנים הושפעו ממחלוקת רבה על כך שבחרו לקבל תשלום כדי לשיר שיר באמירות שמדיניותה הפנימית כוללת הפרה של זכויות האדם, זכויות נשים, זכויות להט"ב, כמו גם תמיכה בעבדות והתעללות מינית בילדים.  הזמר מאלומה השיבה לאישום והכריזה: "זה משהו שאני לא יכול לפתור; [...] זה לא משהו שאני בעצם צריך להיות מעורב בו. אני כאן נהנה מהמוזיקה שלי ומהחיים היפים, גם משחק כדורגל".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי אדגר אסטבס וחואן פליפה זולטה, והועלה לערוץ היוטיוב של המונדיאל בשידור חי ב-18 בנובמבר 2022, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו. הקליפ מציג את מאלומה ופארס בהופעה במדבר קטאר, בעוד שמינאז' מבצעת את השיר על סיפון אוטובוס, הקליפ כולל לסירוגין כמה קטעים של שחקני כדורגל מריעים לאחר הבקעת שערים.
מפת כוכבים
מפת כוכבים או מפת שמים היא מפה המתארת את מראה השמים בשעות הלילה תוך ציון מיקום הכוכבים, המזלות והגלקסיות כפי שהם מופיעים בשמי הלילה. בדומה למפות של כדור הארץ, גם מפות אלה מחולקות באמצעות רשת קואורדינטות על מנת להקל על מציאת גרמי השמים השונים המופיעים במפות.
התקופה הפרה היסטורית
מפת הכוכבים הקדומה ביותר התגלתה בגרמניה בשנת 1979. מפה זו נוצרה על חט שנהב של ממוטה, ככל הנראה לפני כ-32,500 שנים לערך, ובה תגליף הדומה בצורתו לקבוצת הכוכבים אוריון.
מפה פרה היסטורית נוספת התגלתה על קיר מערת לאסקו שבצרפת, והציגה את קבוצת הכוכבים כימה. מפה זו צוירה ככל הנראה לפני כ-10,000 - 33,000 שנים.
העת העתיקה
מפת הכוכבים ההיסטורית הקדומה ביותר היא מפה שצוירה בתקופת המדינות הלוחמות בסין (476 - 221 לפנה"ס).
מיוון העתיקה (התקופה ההלניסטית) שרד העתק מהמאה השנייה של פסל של הטיטאן אטלס המחזיק על כתפיו את גלובוס כיפת השמים. פסל זה מתאר את גרמי השמים שהיו ידועים בתקופה זו, וכן מחלק את השמים באמצעות גריד על מנת לתת מיקום באמצעות קואורדינטות לגרמי השמים. על פי מיקום גרמי השמים ניתן להסיק כי הפסל המקורי התבסס על תצפיותיו של האסטרונום היווני היפרכוס, שנערכו לפני שנת 125 לפנה"ס.
אליפות העולם באתלטיקה 2019
אליפות העולם ה-17 באתלטיקה שנערכה באצטדיון ח'ליפה הבינלאומי בדוחה שבקטר בין התאריכים 27 בספטמבר – 6 באוקטובר 2019.
מפת כוכבים
העת העתיקה
מהתקופה הרומית שרד זודיאק דנדרה משנת 50 לפנה"ס - תגליף אבן הממוקם בתקרת מקדש דנדרה שבמצריים, המתאר את המזלות.
ה"אלמגסט", ספרו של האסטרונום היווני תלמי, שהתפרסם במהלך המאה ה-2 לספירה, וכלל 13 כרכים, נחשב ליצירת הפאר של האסטרונומיה היוונית, והציג גרסה משוכללת של המודל הגאוצנטרי לפיו כוכבי הלכת נעים סביב כדור-הארץ.
אליפות העולם באתלטיקה 2019
בחירת המארחת
שלוש ערים התמודדו במכרז לאירוח האליפות: דוחה נבחרה לארח את האליפות ב-18 בנובמבר 2014. ב-2014 דווח בעיתון הגרדיאן הבריטי, כי פאפא מסאטה דיאק, בנו של לאמין דיאק, שכיהן כנשיא התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בעת שנבחרה המארחת, ביקש מקטרים לשלם לו 5 מיליון דולר על מנת לארח את אליפות העולם באתלטיקה בשנת 2017. חודש לאחר מכן לונדון ניצחה את דוחה במכרז, אך מאוחר יותר דוחה זכתה באירוח האליפות הבאה.
מפת כוכבים
ימי הביניים
מפת כוכבים נוספת מתקופה זו צוירה על ידי האסטרונום הפרסי עבד אל-רחמן א-סופי בשנת 964 אשר הייתה חלקו מספרו "ספר כוכבי השבת". בתקופת שושלת סונג בסין יצר האסטרונום הסיני סו סונג אטלס ובו חמש מפות שבהן מפורטים 1,464 כוכבים. אטלס זה תוארך לשנת 1092, והיווה למעשה עדכון של ה"אלמגסט".
מפת הכוכבים האירופאית הקדומה ביותר היא ה-"De Composicione Spere Solide" אשר צוירה ככל הנראה בווינה שבאוסטריה, בשנת 1440.
עידן התגליות
במהלך עידן התגליות נעשה שימוש רב במפות כוכבים לניווט ימי. מרבית מפות הכוכבים בתקופה זו התבססו על תצפיותיהם של המלחים ההולנדים פיטר דירקסון קייסר ופרדריק דה הוטמן משנת 1595, אשר היוו את הבסיס לגלובוס השמים אשר יצר ידוקוס הונדיוס בשנת 1601.
STS-34
STS-34, היא המשימה ה-31 בתוכנית המעבורות של נאס"א והחמישית של מעבורת החלל אטלנטיס. במשימה זו נשאה האטלנטיס את לוויין המחקר גלילאו לחקר את צדק ומספר אסטרואידים.
המשימה
המטרה העיקרית של השיגור היה שחרור של גשושית גליליאו בדרכה לצדק. הגשושית הגיע ליעד בשנת 1995. בנוסף לכך חברי הצוות ערכו מספר ניסויים מדעיים וצילמו בעזרת מצלמה מתוצרת IMAX. צילומים אלו שולבו בסרט The Wild Blue Yonder של ורנר הרצוג.
במהלך הטיסה התרחשו מספר תקלות מינוריות שלא השפיעו על מהלך הטיסה או תוכניתה.
המעבורת נחתה ב-23 באוקטובר בבסיס חיל האוויר אדוארדס.
שפות קויסאן
שפות קויסאן הן קבוצה של שפות אפריקאיות המתאפיינות בשימוש ייחודי בעיצורי קליק ומדוברות על ידי הבושמנים, בני קויקוי, בני הדזה וקבוצות נוספות בדרום-מערב אפריקה. שפות קויסאן ידועות בעיקר בעיצורים המצוצים (קליקים) הפונמיים בהן.
במשך רוב המאה ה-20, נחשבו שפות אלו קשורות אחת לשנייה מבחינה פילוגנטית (דיאכרונית), אך תפיסה זו כבר אינה מקובלת במחקר. השפות הקויסאניות מורכבות משלוש משפחות-שפה מובחנות ומשתי שפות מבודדות. מקורן של כל השפות הקויסאניות, פרט לשתיים, בדרום אפריקה. נראה כי דוברי משפחת השפות קווה נדדו לדרום אפריקה זמן לא רב לפני הגירת דוברי שפות הבנטו לאזורים אלו.
לפני התפשטות שפות הבנטו, שפות קויסאן התפשטו ככל הנראה ברחבי אפריקה הדרומית והמזרחית. כיום הן מוגבלות לתחומי מדבר קלהארי, בעיקר בנמיביה ובוטסואנה, ולמרכז טנזניה.
מרבית שפות קויסאן נמצאות בסכנת הכחדה, וכמה מהן כבר נכחדו. רובן לא זכו לשום תיעוד כתוב. השפה בעלת מספר הדוברים הגדול ביותר במשפחה היא קויקוי (Khoekhoe, ידועה גם בשמות נאמה או דמארה, ובעבר "הוטנטוט") המדוברת בנמיביה, בבוטסואנה ובדרום אפריקה, עם רבע מיליון דוברים. שפת סנדאווה (Sandawe) בטנזניה היא השנייה בגדולה, עם כ-40,000 דוברים. שפת צְחוּן (Kung! או Xun!, כאשר "" בתחילת המילה נהגה כצקצוק "צ") בצפון הקלהארי מדוברת על ידי כ-16,000 אנשים.
מחקר ומיון
משפחת השפות הקויסאניות הוצעה כאחת מארבע משפחות השפות האפריקאיות במיון של ג'וזף גרינברג (1949–1954, תוקן בשנת 1963), אך בלשנים אחרים חלוקים עליו.