cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מבצע אריאל
רקע
המערכה הורכבה משני שלבים עיקריים. בשלב הראשון, תקף כוח גרמני משני את ארצות השפלה, במטרה למשוך לשם חלק גדול מהצבא הצרפתי ואת כוח המשלוח הבריטי. במקביל התבצע המאמץ העיקרי הגרמני באזור הארדנים. עיקר הכוח המשוריין של הצבא הגרמני הבקיע דרך מערך ההגנה הצרפתי על נהר המז, ולאחר מכן פנה לדרום-מערב, הגיע עד לחוף תעלת למאנש, וכיתר את הכוחות הצרפתים והבריטים על אדמת בלגיה ובפינתה הצפונית מערבית של צרפת. חלקים ניכרים מכוח המשלוח הבריטי, חלק מהצבא הצרפתי כמו גם חיילים בלגים, הצליחו לחצות את תעלת למאנש דרך נמל דנקרק, ולהימלט מהכוחות הגרמנים במסגרת 'מבצע דינמו'.
למרות אותם פינויים, בתחילת יוני עדיין נערכו דיונים על המשך המערכה על צרפת, וכן עלה הרעיון של הקמת אזור מבוצר בברטאן. כך אף נשלחו כמה אלפי חיילים בריטים ואוגדה קנדית לצרפת, אלא שלא ברור היה עד כמה הצרפתים עצמם נחושים להמשיך במלחמה. על כל פנים, כל הדיונים האלה פסקו ב-14 ביוני, עת לבריטים ברור היה כי המערכה על צרפת אבודה. בהתאם, הכוחות הבריטיים בצרפת קיבלו הודעה שאינם נתונים עוד לפיקוד צרפתי. כעת נותר לחלץ מצרפת מספר גדול ככל האפשר של חיילים וציוד מנמלי מערב צרפת אשר מדרום לזרוע המערבית של התקפת הגרמנים, כל עוד הדבר אפשרי. הדבר יכול היה להסתייע בכך שלמרות תבוסותיה היבשתיות, בריטניה הצליחה לקיים עליונות ימית בתעלת למאנש. כמו כן, הצליחה לשמור על כוח אווירי ניכר.
שרבור וסן-מלו
בין 15 ו-17 ביוני פונתה מנמל שרבור הדיוויזיה הבריטית ה-52 ועוד חלקים מהדיוויזיה הבריטית המשוריינת ה-1. ב-17 לחודש בערב פונו עוד שני כוחות אוגדתיים בריטיים מאולתרים. גדוד המשמר העורפי אשר חיפה על הפינוי פונה למחרת אחר הצהרים. בסך הכל פונו משרבור 30,630 חיילים ואלה הושטו לפורטסמות'. עוד 21,474 פונו מסן-מלו, רובם חיילים קנדים אשר נשלחו לצרפת לאחר מבצע 'דינמו'. במספר זה כלולים 789 מפונים שלא מן האימפריה הבריטית. הפינוי מסן-מלו הסתיים ב-18 לחודש, כאשר ביום האחרון פונו בעיקר מאחרים וכן חוליות שנותרו לחבל במתקני הנמל. למרות ניסיונות הלופטוופה, ה-RAF הצליח למנוע ממנו לשבש את הפינוי מנמלים אלה, והוא בוצע ללא אבדות.
ברסט
הפינוי מברסט נערך ב-16 וב-17 ביוני. במהלכו פונו 28,145 בריטים, רובם צוותי קרקע של ה-RAF, ועוד 4,439 חיילי בעלות הברית. כיוון שלא היו לבריטים ידיעות אמינות אודות מידת ההתקדמות של הגרמנים, גרם הדבר לחיפזון בפינוי הציוד. כך, ציוד רב, שניתן היה לפנותו, חובל ללא צורך על חופי צרפת. כיוון שהתברר כי נותר מקום באוניות אשר נשלחו לצורך הפינוי מברסט, נשלחו חלקן לסייע בפינוי מסן-נאזר ומנאנט (ר' להלן). לאחר הפינוי עסקו הצרפתים בפעולות הריסה של הנמל, וצוות הריסה בריטי סייע בעדם. צוות זה פונה אף הוא ב-19 ביוני על ידי משחתת בריטית.
סן-נאזר ונאנט
סן-נאזר שוכנת בשפכו של הלואר, ונאנט נמצאת כ-80 ק"מ במעלה הנהר. לבריטים לא היה מידע ברור, הן על מספר המתפנים הצפוי, אשר נע על פי ההערכות בין 40,000 ל-60,000, הן על מועד הגעתם לנמלים. ביום הראשון לפינוי, 16 ביוני, פונו כ-13,000 איש. בהתקפה אווירית גרמנית ניזוקה אונית נוסעים אשר השתתפה בפינוי. בלילה נמשכה העמסת ציוד, וכן הוזעקו ספינות נוספות. כללית, ה-RAF הצליח, במאמץ אדיר, לעיתים שש גיחות למטוס ביום, לחפות על הפינוי מפני הלופטוופה, וזה האחרון לרוב הסתפק במיקוש מבואות הלואר, והתקפות ישירות על הספינות או על החיילים המתפנים היו מעטות יחסית. המיקוש אמנם אילץ את הבריטים לעסוק בסריקה ובשליית מוקשים טרם מעבר האוניות, וגרם לעיכובים.
נראה היה כי הפינוי הסתיים ב-18 ביוני, עם שתי שיירות, ובהן כ-23,000 מפונים, שעשו דרכן לפלימות'. גם כאן, כבברסט, הושאר ציוד רב, וכפי שהסתבר, עקב אזעקות שווא. ידיעות אודות כ-8,000 חיילים פולנים הממתינים לפינוי, הביאו לשיגור ספינות נוספות, ואלה הגיעו ב-19 לחודש. הסתבר כי רק כ-2,000 חיילים המתינו לפינוי, אלה פונו בהצלחה, ולא נראו סימנים כי הגרמנים קרובים. בפינוי זה חולצו מצרפת 54,411 בריטים ו-2,764 פולנים.
לה רושל
הפינוי מלה רושל, בו הועברו לאנגליה כ-10,000 איש, החל ב-17 ביוני. לצורך הפינוי העיקרי, שהסתיים ביום המחרת, קנו בריטים ספינות שעגנו במקום, כך שלא היה צורך לשגר ספינות מבריטניה. עם זאת, ציוד רב הושאר על אדמת צרפת. ב-19 לחודש נודע על חיילים פולנים שנותרו במקום, ואלה חולצו בספינות ששוגרו מבריטניה. ספינות ששוגרו ביום המחרת מצאו עוד חיילים מעטים, אספו אותם, והמשיכו לחופים אחרים כדי לסייע לפינוי מהם. בסופו של דבר נשארו בצרפת, באזור לה רושל, חיילים פולנים וצ'כים, סגל דיפלומטי וכן אזרחים של בעלות הברית.
בורדו ונמלי דרום צרפת
ב-17 לחודש החל פינוי חיילים בריטים וחיילי בעלות הברית מבורדו, ואחריהם החלו להתפנות חיילים פולנים, צ'כים וכן אזרחים. ב-19 לחודש פונו גם שארית סגל הקונסוליה הבריטית וכן הנשיא והקבינט הפולני. באותו יום בוצע פינוי גם מלה ורדון-סיר-מר (Le Verdon-sur-mer), ממנה חולצו עד 23 לחודש כ-6,000 חיילים פולנים, ומבאיון, ממנה חולצו כ-9,000. חלק מן הספינות המשיכו ב-20 לחודש לסן-ז'אן-דה-ליז (Saint-Jean-de-Luz), שם חולץ גם השגריר הבריטי בצרפת ב-23 לחודש. הפינוי הסתיים באופן רשמי עם כניסת שביתת הנשק לתוקף, ב-25 ביוני, ובפועל נמשך עוד מספר שעות. מבאיון ומסן-ז'אן-דה-ליז יחדיו פונו כ-19,000 איש. באותו יום עצמו טבעה המשחתת הקנדית 'פרייזר' (Fraser) לאחר שהתנגשה בסיירת הנ"מ הבריטית 'כלכותה' (Calcutta) בשפך הז'ירונד. כן פונו ב-24 עד 26 לחודש כ-10,000 חיילים, רובם פולנים וצ'כים, ומספר דומה של אזרחים, מנמלי הים התיכון של צרפת, ואלה הועברו לגיברלטר. עד 14 באוגוסט נערכו פינויים קטנים נוספים מחופה הים-תיכוני של צרפת.
אחרית דבר
מספר אנשי הצבא המפונים בין 15 ל-25 ביוני 1940 היה: 144,171 בריטים, 24,352 פולנים, 18,246 צרפתים, 4,938 צ'כים, ו-163 בלגים, וסה"כ 191,870. לאלה נוספו כ-30,000 עד 40,000 אזרחים. שלא כמו מבצע 'דינמו', אשר נערך ממש בעוד האויב נושף בעורף המתפנים, הרי במבצע 'אריאל' האויב היה מרוחק יותר, ולפיכך ניתן היה להציל חלק מן הציוד, אם כי חלק אחר הושאר או הושמד. בסופו של דבר חיל הים הגרמני, אשר היו לו שבע צוללות במפרץ ביסקאיה, לא שיבש את המבצע, והוא הדין בחיל האוויר הגרמני, פרט לאסון ה'לנקסטריה'.
קישורים חיצוניים
(כולם באנגלית)
יומן האדמירליות בעת המבצע:
סרטון ובו נראים חיילים בריטים מתפנים:
המשחתת הקנדית 'פרייזר':
תיאור מבצע 'אריאל':
כתבה של ה-BBC אודות טביעת ה'לנקסטריה', ביום השנה ה-65 לאסון:
כתבה של הניו יורק טיימס אודות טביעת 'לנקסטריה':
מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג
מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים (בגרמנית: Maria Louise Albertine von Leiningen-Falkenburg-Dagsburg-Heidesheim; 16 במרץ 1729 – 11 במרץ 1818), הייתה אשתו של גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט.
ביוגרפיה
מריה לואיזה נולדה ב-16 במרץ 1729 באובריגהיים שהשתייכה לנסיכות הבוחר מפפאלץ, לכריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאגסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, ולקתרינה פוליקסנה, רוזנת זולמס-רדלהיים, בתם של גאורג לודוויג, רוזן זולמס-רדלהיים ואסנהיים ושרלוטה זיבילה, רוזנת אהלפלדט.
בשנת 1748 התחתנה מריה לואיזה עם גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטדט, בנו של לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטדט, ועם נישואיה קיבל בעלה את הנחלות של ברויך, אוברשטיין, אספרמונט, בורגל ורייפולצקירכן. בשנת 1764 קיבל בעלה גאורג וילהלם מאביו שהעדיפו על פני אחיו הבכור, את הארמון הישן בדרמשטאדט, בעוד גיסה לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט התגורר בעיקר בפירמזנס.
בשנת 1782 מתו בעלה גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטדט ובתה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אשתו של קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, אשר התחתן עם בת נוספת שלה שרלוטה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1785 מתה אף בתה שרלוטה, ומריה לואיזה קיבלה את נכדיה והופקדה על חינוכם. בשנת 1790 נסעה מריה לואיזה עם נכדותיה לווינה, לטקס ההכתרה של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1791 נסעה עמם לטיול בהולנד. בשנת 1792 ברחה מריה לואיזה עם נכדותיה, עקב התקרבות הצבא הצרפתי לדרמשטאדט, ונסעה עמם להילדבורגהאוזן, שם התגוררה נכדתה שרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1793 חזרה מריה לואיזה עם נכדותיה לביתה דרך פרנקפורט, שם פגשה נכדתה בפרידריך וילהלם, נסיך הכתר הפרוסי והתאהבה בו, ובהמשך השנה ליוותה אותה מריה לואיזה לחתונתה בברלין.
באחרית ימיה התגוררה מריה לואיזה בנוישטרליץ אצל חתנה קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ולאחר מותו אצל נכדה גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, וב-11 במרץ 1818 מתה מריה לואיזה בנוישטרליץ.
משפחתה
בשנת 1748 התחתנה מריה לואיזה אלברטינה עם גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטדט, ממנו נולדו לה 9 ילדים:
אום אל-חיראן
אום אל-חיראן (בערבית: أُمّ ٱلْحِيرَان, תעתיק מדויק: אֻם אלְחִירַאן) הוא כפר בדואי בלתי מוכר בנגב, מצפון-מזרחית לעיירה חורה. תושביו הם אנשי שבט אבו אל-קיעאן שהועברו לאזור ב-1956 על ידי הממשל הצבאי. יתרת השבט מתגוררת במועצה המקומית חורה ובכפר הבלתי מוכר עתיר.
הכפר שוכן כ-8 קילומטרים צפון-מזרחית לחורה ו-26.5 קילומטרים מבאר שבע. הכפר קרוי על שם ואדי חיראן שנמצא ליד הכפר והר חיראן הסמוך.
בשנת 2015 התגוררו באום אל-חיראן כשבעים משפחות, השייכות לשבט אבו אלקיעאן, שנדד קודם באזור חירבת זובאלה. התושבים עובדים בעיקר בענף הבנייה, בייחוד בסלילת כבישים בדרום, וכן כקבלנים, מנקים ופועלים. רוב הילדים לומדים בבתי ספר בחורה.
היסטוריה
כ-200 נפש מבני שבט אבו אל-קיעאן הגיעו לאזור הנגב במאה ה-19 והתיישבו באזור ח'רבת זובאלה שליד ואדי זובאלה (שטחים הנמצאים רובם בידי קיבוץ שובל ומיעוטם בידי בית קמה). לאחר 1948 נאלצו לעזוב אדמתם עקב השתלטות קיבוץ שובל עליה, ועברו לסביבות בית-קמה – דביר – להב.
בשנים 1956–1957 העביר הממשל הצבאי את רוב בני השבט לאזור ואדי עתיר, שם הם קיבלו אדמות בחכירה, לשימוש חקלאי. בישיבת הממשלה באוגוסט 1957, ישראל ברזילי מתאר בשאילתה שהגיעה אליו הידיעה ש-10 ימים קודם לכן הגיעה קבוצת שוטרים לואדי זובאלה בדרישה מהתושבים שיעברו לאזור ואדי עתיר. אלו פנו לעורך דינם, שפנה למושל הצבאי שהעיד כי אין כוונה להעבירם. אך, באותו הערב הגיעה למקום קבוצת שוטרים, שהפילה שלושה אוהלים ודרשה מהתושבים "לעבור למקום אחר אחרת ישרפו להם את כל האוהלים". בליל 11 באוגוסט 1957 הגיעו אנשי המשטרה הצבאית עם קומנדקר, והרסו 18 אוהלים. לפי עדותו של ברזילי, "הערבים שביקשו לראות פקודה כתובה ספגו מכות וסטירות לחי". דוד בן-גוריון התייחס למקרה, ואמר שאין כוונה לפנות את שבט אבו אל-קיעאן, שתוך כדי חיפוש סחורות מוברחות ותחמושת התמוטטו חלקית 3 אוהלים ולא 18, ושלא נפגע איש. תשובתו התבססה על מסמכים שהממשל הצבאי הכין לו. עם זאת, היועץ לענייני ערבים הכין מסמך פנימי על המקרה וכן יעץ לבן-גוריון כיצד לנסח את הגרסה הרשמית. מהמסמך הפנימי שהכין עולה, ש-2/3 מבני המשפחה הסכימו לעבור לאזור ואדי עתיר "עקב לחץ שהופעל על ידי הממשל הצבאי". השליש הנותר הורכב מאלו שסירבו לעבור. הממשל הצבאי החליט לקרב אותם לשבט אל-הוזייל איתו היו מסוכסכים, כדי שהסכסוך ביניהם יחריף והם יחליטו לעבור "מרצונם" לאזור ואדי עתיר גם כן.
לאחר המעבר לאזור ואדי עתיר, בני השבט בנו בתים מאבן, סללו כבישים, כרו בארות ועיבדו את האדמות. בשנות ה-60 חלק ממשפחות השבט יצאו מהתחום שהוקצה עבורן והתפרסו על שטחים נוספים מסביב.
בשנות ה-80 ואילך רוב בני שבט אבו אל-קיעאן עזבו את הפזורה ועברו למגורי קבע בעיירה חורה. מיעוטם נשאר באזור עתיר. המבנים הלא חוקיים, בגבעה שכונתה 'אום אל חירן', התרבו מ-22 מבנים בשנת 2000 ועד ל-36 מבנים בשנת 2010.
הליכים משפטיים
בשנת 2002 החליטה ממשלת ישראל בראשות אריאל שרון להקים 14 יישובים בנגב הצפוני, בהם חירן – יישוב עירוני. על חלק מהאדמות שהוקצו ליישוב, המתוכנן לקליטת אלפיים משפחות, בנויים בתי 'אום אל-חירן'. תושביו נדרשו על ידי המדינה לעבור למגרשים שהוקצו עבורם בעיירה חורה, אך הם סירבו.
ב-2003 הגישה המדינה עתירה במעמד צד אחד לבית משפט השלום בבאר שבע בנושא הריסת היישוב, מבלי ליידע את בעלי האדמות; המדינה טענה כי לא היה ביכולתה לזהות או להשיג את התושבים. בחלוף שנה, בשנת 2004, המדינה הגישה תביעה לפנות את התושבים, בנימוק שהם פלשו למקום באופן בלתי חוקי. בית המשפט פסק כי המבקשים לא קנו זכות במקרקעין אלא ישבו בהם כבני רשות חינם. מכיוון שהאדמה הוקצתה על ידי המדינה ללא כל תשלום - מעמדם כתושבים יכול להישלל בכל עת ולכן בוטל כדין על ידי המדינה.
בשנת 2004 פנו נציגי אום אל-חיראן לבית משפט השלום בבאר שבע (ת"א 3326/04) כנגד ההחלטה להקמת היישוב חירן, בטענה כי המדינה היא זו שקבעה את ישיבתם במקום. הם טענו שמדינת ישראל פועלת ממניעים גזעניים, וכי היא מבקשת להרוס כפר בדואי, כדי להקים במקום יישוב יהודי. בשנת 2009 בית משפט השלום קבע כי העותרים לא הוכיחו רכישת זכויות במקרקעין ודחה את העתירה. הללו ערערו על פסק הדין בבית המשפט המחוזי (ע"א 1165/09), ובשנת 2011 בית המשפט המחוזי אימץ את מסקנותיו של בית משפט השלום. העותרים שבו וערערו לבית המשפט העליון.
ב-2010 החליטה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה להכיר ביישוב, אולם בעקבות התערבות של משרד ראש הממשלה המועצה הפכה את החלטתה למחרת. ב-2012 החליטה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה להקים במקום את היישוב חירן המיועד לציבור יהודי דתי לאומי. תנועת אור פועלת להקמת יישוב זה.
לאחר ערעורים חוזרים ונשנים של בני שבט אבו אל-קיעאן, נשלם בשנת 2013 ההליך התכנוני של היישוב חירן בכל דרגי ועדות התכנון במשרד הפנים.
שני הליכים משפטיים התנהלו, האחד במטרה לפנות את אל-חיראן והשני במטרה להרוס את הבתים במקום. במאי 2015 דחה בית המשפט העליון בקשת רשות ערעור של המתגוררים במקום. השופט אליקים רובינשטיין פסק שאין לאנשי אום אל-חיראן זכויות במקום ולכן פעולות הממשלה לא הפרו את זכויותיהם. השופטת דפנה ברק ארז כתבה בדעת מיעוט שעל הממשלה לשקול שנית את הפיצוי המוצע משום שהבדואים הללו חיו באום אל-חיראן במשך עשרות שנים כבני רשות, ובפרט הציעה הקצאת חלקות אדמה ביישוב החדש עבורם.
חברי כנסת ערביים דרשו להותיר את הבדואים במקום במסגרת פתרון כולל לבעיית הדיור בחברה הערבית והבדואית בישראל, כולל הקפאת כל צווי ההריסה שעדיין לא בוצעו. חברת הכנסת תמר זנדברג ממרצ טענה "איך נוכל להסביר בעתיד שפינינו יישוב שנבנה ברשות, רק כי הם שייכים לקבוצה אתנית או דתית אחרת". ארגונים המייצגים את הבדואים ואת ערביי ישראל נאבקו גם הם נגד הפינוי וההריסה. ארגון עדאלה ניהל קמפיין ציבורי במטרה "לעצור את התוכנית להרוס את הכפר הערבי-בדואי במטרה לבנות על הריסותיו יישוב יהודי". "המועצה האזורית של הכפרים הלא מוכרים" פעלה גם היא לעצירת הריסת הכפר, וטענה שהתוכנית המוצעת היא "טיהור אתני".
אירועי הפינוי ב-2017
ב-18 בינואר 2017 החל פינוי נוסף של בתים באום אל-חיראן, שאובטח על ידי שוטרים רבים. בטרם החל הפינוי אירעה תקרית שבה נדרסו שוטרים על ידי מכוניתו של יעקוב מוסא אבו אל-קיעאן, מורה למתמטיקה תושב הכפר. בתחילה לא היה ברור האם קודם נפגע הנהג מירי השוטרים או קודם האיץ לעברם. רס"ם ארז עמדי לוי נהרג, שוטר אחר נפצע ואבו אלקיעאן נפצע מהירי ומת לאחר כמה דקות. האירוע הוגדר על ידי המשטרה כפיגוע דריסה והיא פרסמה שהירי הראשוני היה באוויר. אדם שהיה במקום העלה אפשרות שהדריסה התרחשה לאחר שהנהג נפגע ואיבד שליטה על רכבו. נתיחת גופתו של הנהג העלתה כי הוא נפגע מקליע בחזה ומקליע בברך ימין. על פי דיווח בערוץ 10 הוא מת מדימום פנימי שנמשך 20–30 דקות.
השבת גופת הנהג למשפחה עוכבה, בטענה לחשש מ"פגיעה של ממש בסדר הציבורי". לאחר שישה ימים פסק בג"ץ לשחרר את גופתו של הנהג לקבורה ללא תנאים.
ב-1 במאי 2018 פרסם פרקליט המדינה שי ניצן את החלטתו לסגור את התיק נגד השוטרים שירו באבו אל-קיעאן ולא לנקוט בהליכים פליליים משום שפעולתם נבעה מתחושה של סכנת חיים. עוד פרסם ניצן, כי לא ניתן להכריע ברמה גבוהה של ודאות האם אל קיעאן התכוון לבצע פיגוע או שהוא איבד שליטה על כלי הרכב בעקבות הירי.
בספטמבר 2020 התנצל ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בשידור טלוויזיה על הצהרתו סמוך לאירוע, שיעקוב היה מחבל שניסה לבצע פיגוע טרור ולפגוע בשוטרים, ואמר כי הצהיר כך בעקבות המידע שקיבל מהמשטרה.
נבל הכרמלי
נָבָל הַכַּרְמְלִי הוא דמות מקראית המופיע ב, פרק המפריד בין שני תיאורי בריחתו של דוד הצעיר מפני שאול המלך. דמות זו כשמה כן היא - עשיר נהנתן, נצלן וקמצן.
דמותו ושמו
לפי מדרש חז"ל-,היפוך האותיות בין השם לבן ונבל מסמל את אופיים הדומה: לבן היה רמאי ורימה את יעקב שיתחתן עם שתי בנותיו לאה ורחל, ובנוסף שיעבוד אצלו 14 שנה כדי להרוויח זאת. גם נבל רימה את דוד ואנשיו.
תיאור דמות נבל הכרמלי אינו נפתח בשמו, אלא בהצגת עושרו ורכושו:. התנהגותו ואופיו של נבל תואמות לאסוציאציות המתלוות לשמו. בפיה של אביגיל אשתו ישנו מדרש שם לבעלה:. משחק נוסף עם שמו הוא הדמיון בין נָבָל לנֵבֶל יָיִן:
מן השיחה של נבל ואביגיל ניתן להסיק כי יחסיהם היו טובים אף על פי שכעסה עליו מפני יחסו לדוד.
שתי הערים בהן ישב נבל, כרמל ומעון, מקומן בדרום הר חברון, ושמותיהן השתמרו עד ימינו (ח'רבת כרמל וח'רבת מעין).
נבל ודוד
כאשר שלח אליו דוד את נעריו, שיבקשו ממנו מעט אוכל כשכר טרחה על שאנשיו שמרו על שדותיו וצאנו מפני שודדים וגנבים, ומפני ביזה של הרכוש בידי פלשתים, הוא שילח אותם מעליו במילים:. נבל לא רוצה להעניק לדוד מתוך גאווה וקמצנות, ואינו מוכן לקבל הוראות מדוד. הוא אינו מעלה בדעתו שצפויה לו סכנה מדוד "נבל עשיר הוא ושוטה, ושעה שהוא מתנהג כשומר על רכושו הריהו למעשה מפקיר אותו". דוד כועס עקב כפיות הטובה, מחליט בתגובה להרוג את נבל ובני ביתו, ועולה עם ארבע מאות מאנשיו לבית נבל.
דוד היה נחשב באותה התקופה למורד בממלכת שאול וכמי שמנהיג כוחות חמושים שהיו אולי מסוכנים במדבר. על כן נבל, שאולי היה מנאמני שאול, לא בטח בו או לא חיבב אותו במיוחד.
נבל היה בעצם עושק שכירים מפני שניצל את שירותם של אנשי דוד ולא שילם להם או נתן להם שום סוג של תמורה על כך. למרות זאת, דבר זה לא גורר עונש של מוות, למרות שכך אמר דוד:" כה יעשה אלוהים לאויבי דוד וכה יוסיף אם אשאיר מכל אשר לו עד אור הבוקר משתין בקיר".
לאחר תחינות אביגיל ותשורתה לדוד, מסכים דוד שלא להגיב על כפיות הטובה של נבל ומוותר על תוכניתו להרוג את כולם. כשחוזרת אביגיל לביתה אל נבל, נערך בביתו משתה "כמשתה המלך" (כ"ה, 36). אביגיל מספרת לו שנתנה מרכושו לדוד ואנשיו ועקב כך לוקה נבל בלבו, שוכב 10 ימים ללא הכרה, ומת.
תיאור מותו ציורי במיוחד: כשהוא מתפכח מיינו מספרת לו אביגיל מה שאירע, והוא:. לפי ה, מת בט' בסיוון.
לפי חלק מפרשני חז"ל, אביגיל ניסתה מלכתחילה להיות עם דוד ולהוציא את נבל מהתמונה, שכן אמרה לדוד "וזכרת את אמתך", ודבר זה יכול להיות קשור למניפולציה שתכננה מלכתחילה.
ניר-עם גולדברום
ניר-עם גולדברום (1948–2022) היה קצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר) החמישה-עשר של צה"ל (1995–1998) ונספח צבאי בפולין בדרגת תת-אלוף.
פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט
פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט, או בשמו המלא פרס ראש הממשלה לחדשנות עולמית בתחום תחליפי נפט לתחבורה על שם אריק ושילה סמסון, הוא פרס בסך מיליון דולר, עליו החליטה ממשלת ישראל במאי 2013, במשותף, עם קרן היסוד והתורמים בני הזוג סמסון. הפרס ניתן על ידי ראש ממשלת ישראל, מדי שנה החל מנובמבר 2013, "בגין חדשנות מדעית וטכנולוגית פורצת דרך בתחום המחקר, הפיתוח או ההטמעה של טכנולוגיות, המקטינות את השימוש העולמי בנפט בתחבורה". זהו הפרס הגדול בעולם בתחום תחליפי נפט לתחבורה. ישראל שואפת, בין השאר בעזרתו, להשתחרר מהתלות הלאומית והעולמית בנפט, כדי לשנות סדרי עולם, גם ברמה האסטרטגית אזורית וגם ברמה הכלכלית, בנוסף לשינוי המציאות הסביבתית.
ניר-עם גולדברום
ביוגרפיה
גולדברום התגייס לצה"ל בשנת 1966. באותה שנה יצא לקורס קצינים ובסיומו שובץ כמפקד מחלקה בכלא שש. בהמשך שובץ כקצין שיטור בבסיס משטרה צבאית חיפה, היה מפקד בסיס המשטרה הצבאית בבית שאן והקים מחדש את בסיס משטרה צבאית טבריה. לאחר שקיבל דרגת סגן-אלוף שימש כמפקד כלא ארבע, מפקד כלא מגידו, מפקד המשטרה הצבאית של פיקוד המרכז (ממצ"פ מרכז), עוזר קצין חיל המשטרה הצבאית לכליאה (עקל"כ) וסגן הקמצ"ר.
פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט
תהליך כינון הפרס
ב-7 בפברואר 2010 החליטה ממשלת ישראל (הקדנציה השנייה של בנימין נתניהו) על "מאמץ לאומי לפיתוח טכנולוגיות, המקטינות את השימוש העולמי בנפט בתחבורה (להלן: תחליפי נפט) ולחיזוק תעשיות עתירות ידע בתחום זה". הוקמו צוות היגוי וועדה מדעית למיפוי המחקר בתחום תחליפי נפט, ואחת מהמלצות צוות ההיגוי הייתה לכונן פרס חדש, אותו יעניק ראש הממשלה, לחדשנות עולמית בתחום זה.
ניר-עם גולדברום
ביוגרפיה
לאחר שסיים את לימודיו ב מונה לקמצ"ר. על פעילותו למען הכלואים זכה להוקרה כאביר איכות השלטון. בתקופת פיקודו על חיל המשטרה הצבאית אושרה הכומתה הכחולה, שופרה משמעותית איכות המשרתים בחיל, לראשונה שובץ קמ"ץ להדרכה בבה"ד 1 ובית הספר למשטרה צבאית (בה"ד 13) הועבר ממחנה קדום למחנה בית ליד. בשנת 1995 סיים את תפקידו ומונה לנספח צה"ל בפולין, תפקיד שכלל אחריות גם על יחסי משרד הביטחון וצה"ל בבולגריה, הונגריה, צ'כיה וסלובקיה.
פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט
תהליך כינון הפרס
ב-30 בינואר 2011 אימצה הממשלה את המלצות צוות ההיגוי, לרבות ההמלצה על ייסוד הפרס, ובמאי 2013, כשנתיים וחצי אחר כך, משנמצא המימון לפרס, הוחלט בממשלה באופן פורמלי על הקמתו.
תהליך בחירת הזוכים
המועמדים לקבלת הפרס הם מומלצי נשיאי אוניברסיטאות מישראל ומהעולם. לאחר עבודת מיון וסינון של משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, נבחרים הזוכים על ידי ועדת שופטים בינלאומית המגישה את המלצתה לאישורו של חבר הנאמנים של הפרס, בראשות פרופסור יצחק אפלויג, לשעבר נשיא הטכניון.
נכון ל-2015, חבר הנאמנים, הבוחן את ההמלצות לפרס ומחליט על הזוכים, כולל בנוסף לפרופסור אפלויג גם את ראש המועצה הלאומית לכלכלה פרופסור יוג'ין קנדל, המדענית הראשית במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל פרופסור נורית ירמיה, יו"ר קרן היסוד מודי זנדברג, חתן פרס נובל פרופסור אהרן צ'חנובר, ארבעה מדענים בעלי שם נוספים מהעולם ונציג מטעם משפחת סמסון, התורמים.
2013
ב-15 באוקטובר 2013 הכריזו ראש הממשלה נתניהו ושר המדע יעקב פרי על הזוכים הראשונים בפרס - פרופסור ג'ורג' אולה, חתן פרס נובל בכימיה לשנת 1994 ופרופסור סוריה פרקש, שניהם מאוניברסיטת דרום קליפורניה. השניים זכו בפרס בגין פיתוח מגוון טכנולוגיות לשימוש במתנול כתחליף לדלקים המשמשים בתחבורה, אסטרטגיה כוללת המכונה "כלכלת מתנול".
פרופ' ג'ורג' אולה (George Olah) נולד ב-1927, בהונגריה, סיים דוקטורט באוניברסיטה הטכנית של בודפשט ועזב את הונגריה ב-1956. כיום הוא פרופסור לכימיה ולהנדסה באוניברסיטת דרום קליפורניה ועומד בראש "מכון לוקר לחקר ההידרוקרבונים" (Loker Hydrocarbon Research Institute) אותו ייסד. פרסם 1,400 מאמרים מדעיים ועל שמו רשומים 120 פטנטים. כתב יותר מ-20 ספרים, כולל ספר על "כלכלת מתנול" והוענקו לו עשרות פרסים יוקרתיים, בנוסף לפרס נובל, לרבות 15 תוארי כבוד מאוניברסיטאות ברחבי העולם.
פרופ' סוריה פרקש (Prakash Surya) נולד ב-1953, בהודו, סיים תואר שני בכימיה באוניברסיטת בנגלור ובמכון הטכנולוגי במדרס, הודו ואת הדוקטורט עשה באוניברסיטת דרום קליפורניה, בהנחיית פרופסור אולה. כיום (2013) הוא פרופ' לכימיה באוניברסיטת דרום קליפורניה בארצות הברית ומנהל יחד עם פרופ' אולה את מכון לוקר. פרסם יותר מ-680 פרסומים מדעיים ו-11 ספרים, ועל שמו רשומים יותר מ-40 פטנטים ויישומי פטנטים.
הרעיון של "כלכלת מתנול", שאותו פיתחו שני הזוכים הוא בעל פוטנציאל לתרום תרומה משמעותית לפתרון בעיית התחבורה המבוססת על דלקים מבוססי נפט, ההולכים ואוזלים ואשר מחיריהם מוכתבים על ידי מונופול הנפט. במחקרם הציעו הזוכים תהליכים חדשים לסינתזה של מתנול ממקורות שונים, כך שיוכל לשמש מקור אנרגיה לתחבורה ויקטין את התלות בדיזל ובבנזין, בהם נעשה שימוש כיום לתחבורה. הפתרון שהציעו כולל קליטת פחמן דו-חמצני, הנפלט בשריפת דלקים, מיחזורו והמרתו למתנול. פתרון זה יתרום גם להקטנת כמות הפחמן הדו-חמצני באוויר, ולהקטנת "אפקט החממה", שכן פחמן דו-חמצני מהווה את אחד "מגזי החממה" הגורמים להתחממות כדור הארץ. על בסיס מחקרם זה פרסמו השניים ספר נרחב בנושא ופיתחו מגוון טכנולוגיות שחלקן נמצאות בבחינת היתכנות כלכלית. על בסיס הטכנולוגיה שפיתחו הוקם באיסלנד ב-2012 מתקן להפקת מתנול מפחמן דו-חמצני. אם המתקן הזה יוכח כמוצלח, הוא יוכל להביא להרחבת היישום והפיתוח של הטכנולוגיה.
הזוכים בפרס גם פיתחו תהליכים לעיבוד גז טבעי, מתאן, מהסוג שנמצא במאגרי תמר ולוויתן בישראל, למתנול נוזלי בהרכב אופטימלי וביעילות גבוהה, שבו יהיה ניתן להשתמש גם כדלק לתחבורה. תהליך נוסף עליו הם עובדים הוא חמצון ישיר של מתנול בתאי דלק לייצור חשמל.
כיום מפותחים בעולם רכבים מסוג FFV - flex-fuel vehicles, בהם המנוע מתאים למספר סוגי דלק ולתערובות שלהם. בישראל, התקן מאפשר שימוש של עד 3% מתנול בדלק, ברכב רגיל, אך תחנת דור אלון מבצעת ניסיונות לשימוש בדלק המכיל 15% מתנול ו- 85% דלק.
פרופסור אפלויג יו"ר חבר הנאמנים שבחר את הזוכים, אמר לגבי הבחירה בזוכים הראשונים בפרס, כי הצעתם מבוססת מדעית והוכחה כבעלת פוטנציאל ליישום. מדובר לדבריו בטכנולוגיה שיכולה להביא לשינוי משמעותי בשוק הדלקים לתחבורה. הפרופסורים אולה ופרקש מציעים לדעתו, מגוון טכנולוגיות שהיישום שלהם יכול להפחית את התלות בדלקים לתחבורה וגם להפחית את כמות הפחמן הדו-חמצני באוויר.
הפרס עצמו הוענק לזוכים הראשונים ב-12 בנובמבר 2013, במסגרת ועידה בינלאומית לתחליפי נפט, שהתקיימה במלון הילטון בתל אביב ואשר קידמו אותה הממשלה וקרן היסוד והשתתפו בה אנשי ממשל מהעולם, מומחים בינלאומיים ומשקיעים בכירים, פורום שמטרת כינוסו הייתה גיבוש מדיניות בינלאומית בתחום תחליפי נפט ומיצוב ישראל כמרכז תעשייה וידע מוביל.
2014
הזוכים בפרס ב-2014: פרופסור מיכאל גרצל הוא ראש מעבדת הפוטוניקה במכון השווייצרי. הוא פיתח סוג חדש של תא סולארי, "תא Grätzel", אשר נחשב לתא הסולארי היעיל והזול ביותר הידוע כיום. תא גרצל מבוסס על חלקיקי צבע רגישים, המחקים את תהליך הפוטוסינתזה, כלומר, הוא יודע להפוך אנרגיית אור, לאנרגיה חשמלית, כמו עלי הצמחים בטבע. האנרגיה החשמלית הנוצרת כך, יכולה לשמש, הן ישירות במנוע חשמלי והן, לחלופין, לפירוק מים למימן וחמצן, שני גזים, אשר ניתן להשתמש בהם כתחליפים לדלק לתחבורה. כלומר, מימוש המצאתו יאפשר לייצר מכוניות חשמליות, שיוטענו על ידי אור, או לחלופין, שייסעו על מים במקום על בנזין.
פרופסור תומאס מאייר, מהאוניברסיטה של צפון קרולינה הוא ראש המרכז הלאומי לדלקים מבוססי שמש, בארצות הברית. מחקריו הבסיסיים על תהליכי העברת האלקטרונים, בעקבות חשיפה לאור שמש, איפשרו להבין איך ניתן להמיר אנרגיית שמש לאנרגיה חשמלית ובעצם, איך ניתן יהיה לבצע "פוטוסינתזה מלאכותית". על בסיס ההבנה הזו ניתן היה לעבור לפיתוחים הטכנולוגיים של תאים כמו "תאי גרצל", העושים "פוטוסינתזה המלאכותית" ויוכלו בעתיד להניע כלי רכב על אור או על מים, במקום על בנזין.
2015
הזוכים לשנת 2015 הם:
2016
הזוכים לשנת 2016 הם:
2017
הזוכים לשנת 2017 הם:
2018
הזוכים לשנת 2018 הם:
2019
הזוכים לשנת 2019 הם :
פרס למחקרים פורצי דרך:
כנסת השומר הדתי בפולין
__חייב_תוכן_עניינים__
אליאנה תדהר
אליאנה תדהר (נולדה ב-24 באוגוסט 1992) היא שחקנית, זמרת, מוזיקאית,  מנחה, מדבבת ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה
תדהר נולדה וגדלה בתל אביב. בן דודה הוא השחקן יובל סגל ודודיה הם השחקנים שמואל סגל ויוסי סגל.
בנעוריה למדה במגמת תיאטרון בגימנסיה העברית "הרצליה". במקביל, למדה נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב. היא גם הייתה זמרת בלהקת "השכנים של צ'יץ'" ובלהקת צופי תל אביב במסגרתן הופיעה, בין היתר, במחזות זמר בבימוים של ירון כפכפי ואמיר פיי גוטמן.
את שירותה בצה"ל עשתה בלהקה הצבאית "קיטבג".
בשנת 2012 החלה להשתתף בסדרת ההמשך של "החולמים", "גאליס", בה המשיכה לגלם את דני במשך 7 עונות, עד 2016. בנוסף השתתפה בפסטיגל באותה שנה, שם ביצעה את השיר "אהבה גדולה" וזכתה במקום הראשון. באותה השנה התחילה להופיע במופע החדש שלה: "המופע של אליאנה". בסוף שנת 2012 זכתה בתואר "שחקנית השנה" בטקס נבחרי הילדים.בשנת 2013 החלה להשתתף בטלנובלה "אניגמה" ב-Yes, שם גילמה את דמותה של העיתונאית שושן שטיגלר. תדהר אף לקחה חלק במופע של גאליס לצד חבריה לסדרה. בשנה זאת יצא לאקרנים הסרט המדובב "היפה והגלדיאטור" שבו דיבבה את לוסילה היפה. בחנוכה באותה שנה השתתפה ב-"X פסטיגל" וזכתה בו במקום הראשון עם השיר "מה זה משנה". בסוף אותה שנה זכתה בתואר "שחקנית השנה" בטקס נבחרי הילדים. ביולי 2013 שיתפה פעולה עם רענן פוגל בדואט "שירת המלאכים".
באוגוסט 2014 שיחקה בסרט הקולנוע "גאליס - המסע לאסטרה", המבוסס על עלילות הסדרה גאליס. באוקטובר 2014 השתתפה במופע השני של סדרת הטלוויזיה גאליס. בסוף אותה השנה זכתה בפעם השלישית ברציפות בתואר "שחקנית השנה" בטקס נבחרי הילדים. באותה שנה גם השתתפה בפעם הרביעית במופע הפסטיגל, וזכתה שוב במקום הראשון עם השיר "בדרך לאור". באותה שנה הנחתה את משדר "גדולים מהחיים" לצד טל מוסרי. תדהר הייתה גם חברה בפאנל של תוכנית הבידור של "רשת" בערוץ 2, "הכל הולך".
באפריל 2015 שיחקה בהצגת הקומית בתיאטרון גבעתיים "נא לכבות טלפונים", לצד גיא עמיר, חנן סביון ונעמי לבוב. בקיץ של אותה שנה, השתתפה, עם רוני דלומי ולי בירן, במופע "לוקחים את הזמן", ובו ביצעו השלושה להיטים של הלהקות כוורת והחיפושיות לצד עיבודים חדשים לקלאסיקות מ"הכבש השישה עשר". באוגוסט אותה השנה, דיבבה את קורטני בסרט "ברבי מלכת הרוקנרול". במקביל, הצטרפה ל"חבורת פורפליי" במסגרת קפה התיאטרון הקאמרי לערבי אלתורים. הקבוצה, אשר רוב חבריה סיימו לימודיהם בסטודיו למשחק ניסן נתיב סניף ירושלים, מופיעה גם בתיאטרון החאן. עוד באותה שנה, בחודש ספטמבר, זכתה בפעם הרביעית ברציפות בתואר "שחקנית השנה" בטקס נבחרי הילדים בערוץ הילדים. בהמשך, לקחה שוב חלק במופע הפסטיגל והצטלמה ל-"גאליס - קונקט", הסרט השני בסדרת סרטי "גאליס" שעלה לאקרנים באפריל 2016.
בהמשך 2016 השתתפה בסרטו של שי כנות "ארבע על ארבע". בנוסף, החלה להשתתף בסדרה "או-בוי", בתור זהר אפלבוים בערוץ הילדים. עוד באותה שנה, הצטלמה לסרט הסטודנטים "פזמון חוזר", שהופק במסגרת לימודים ב"מעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות" בירושלים. עם זאת, השתתפה תדהר בספיישל הטלוויזיוני "התכנית" לצידו של אילן רוזנפלד. כמו כן דיבבה את ברבי בסרט "ברבי: יחידת הריגול". בחנוכה השתתפה, בפעם השישית ברצף, בפסטיגל.
במאי 2017 החלה לשחק בתפקיד ראשי במחזמר "פשוט לאהוב" לצד עוז זהבי בתיאטרון הקאמרי. בספטמבר 2017 זכתה בתואר "שחקנית השנה" בטקס נבחרי הילדים, בפעם השישית ברציפות, ובחג החנוכה באותה שנה, הופיעה שוב בפסטיגל. בסוף שנת 2017 החלה תדהר לשמש כפרזנטורית של מותג האופנה "דלתא". בנוסף השתתפה בפסטיגל השביעי שלה.
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "זכות השתיקה" של הבמאית והמפיקה החרדית דינה פרלשטיין.
ביוני 2018 העלתה מופע משותף עם לי בירן, "אליאנה תדהר ולי בירן שרים הכבש השישה עשר", לרגל ציון 40 שנה ליצירת המופת של יהונתן גפן ויוני רכטר, "הכבש השישה עשר". באותה שנה הופיעה בפעם השמינית בפסטיגל.
ב-2019 שיחקה בסדרת הנוער "פוראבר", אותה כתב אורי גרוס במיוחד לתדהר ובן זוגה בירן. בסדרה היא מגלמת את ד"ר בתיה גילמן. בערוץ TeenNick.
בינואר 2019 תדהר ובירן הוציאו את הדואט "בלעדיך", מתוך הסדרה "Oboy".
ב-2019 החלה להנחות את התוכנית "נינג'ה ישראל ילדים" ששודרה ב"ערוץ הילדים", לצד עודד פז. בסוף אותה שנה השתתפה ב״play פסטיגל״ בתור מיס אלי, ואליאנה אחות של טלי.
באפריל 2020 תדהר ובן זוגה, לי בירן, פרסמו את השיר "לא לבד". באותה השנה הופיעה בפסטיגל העשירי ברציפות שלה ובכך שברה תדהר שיא חדש של עשר הופעות רצופות במופע והגיעה לשיוויון הופעות עם טל מוסרי. בכך החזיקה תדהר בתואר "שיאנית הפסטיגל" וזכתה באותה שנה בתואר "מלכת הפסטיגל" במצעד שערכה תחנת הרדיו גלגלצ. כמו כן פסטיגל זה עשה מחווה לעשרות הפסטיגלים בהם השתתפה: חודשו השירים שביצעה במופע וכן השתתפה בקטעים נוספים המזכירים זאת בתפקיד עצמה.
ראובן קופרמן
ראובן קופרמן (נולד ב-17 בינואר 1964) הוא צייר ישראלי ומרצה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. קופרמן חי ופועל בתל אביב-יפו.
אליאנה תדהר
ביוגרפיה
באפריל 2020 תדהר קריינה את התפקיד של אנה פרנק ב"פודקאסט של אנה" על פי יומנה של אנה פרנק, פודקאסט של גלי צה"ל.
ראובן קופרמן
ביוגרפיה
קופרמן נולד בקישינב, מולדובה בשנת 1964. בשנת 1973 עלה לישראל עם משפחתו. בעל תואר ראשון (1989) בפילוסופיה ואומנות מאוניברסיטת חיפה ומ-1993 בעל תואר שני מ - School of Visual Arts.
יצירתו
כמשתמש אדוק בכתובים וצרכן של פולקלור רב־תרבותי, קופרמן מפתח יצירה אקלקטית שמתאפיינת בריבוי סגנוני. הציור שלו נע בין המרחב הציבורי לאישי, ומוצא את מקורות השראתו בהיסטוריה ובמיתוסים ממזרח ומערב. בעבודתו מעלה קופרמן עמדה והתייחסות לסדר יום ופוליטיקה מקומית ועכשווית, נע בין המרחב הציבורי לאישי, מתכתב עם מסורות אמנות במגוון סוגי מדיה וחומרים, ומוצא את מקורות השראתו בהיסטוריה ומיתוסים ממזרח למערב. ביצירותיו מן העשור השני של המאה ה-21 בולט השימוש במוטיבים מן התרבות הפופולארית של המזרח הרחוק.
אליאנה תדהר
ביוגרפיה
ביוני 2020 הוציאה את הסינגל הראשון שלה, בשם "ממכר". באפריל 2021 הוציאה את הסינגל השני שלה, בשם "אהבה עיוורת".
ראובן קופרמן
יצירתו
ציורו של קופרמן חופשי מהגדרות ו"איזמים" למיניהם, מהיררכיות ומתוויות. הוא משתמש בניירות ובבדים, בצבעי שמן, בעפרונות צבעוניים, בטושים, בספריי ובמחט מלובנת, תוך שהוא נע בין המאות בתולדות האמנות. הוא מכליא ומחבר חומרים יום־יומיים וזולים, תרבות של אמנות רחוב וציור אקדמי ומסורתי בשמן על בד, מוטיבים מציורי מאנגה לצד פופ מערבי, השפעות של דירר ולוקאס קרנאך לצד אוטגאווה קוניושי ומורשת אמנות יפן. הוא מציג סצנות מיתי ות הנטועות במרחב המקומי, משופעות במוטיבים ואטריבוטים נוצריים מן הברית החדשה והברית הישנה, לצד סמלים של כוח, שדים ורוחות ומשיחות מכחול של קליגרפיה יפנית. המורשת התרבותית האישית של קופרמן, שעלה לארץ מברית המועצות, נמצאת ונוכחת גם היא בעבודותיו וחוברת למצאי העשיר שלו, המשמש כמרחב להתבוננות רב תחומית ולפרשנות רחבה.
אליאנה תדהר
ביוגרפיה
באפריל 2022 יצא הסרט "הסיפור שלנו", בכיכובה של תדהר ושל בעלה לי בירן. בשנת 2023 היא דיבבה בסרט "הנסיך וסינדרלה".
ראובן קופרמן
יצירתו
תערוכות יחיד נבחרות שלו הוצגו במוזיאון תל אביב לאמנות, במוזיאון וילפריד הזורע, מוזיאון ינקו דאדא בעין הוד, בגלריה רו-ארט, גלריה רוזנפלד בתל אביב, גלריה Kit Schulte בברלין ועוד. עבודותיו הוצגו בתערוכות קבוצתיות רבות, במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, מוזיאון אשדוד לאמנות, הביאנלה ה IV לאמנות עכשווית של אודסה, הסלון לאמנות עכשווית במונקו ועוד.
כאוס (סדרת טלוויזיה עתידית)
כאוס (באנגלית: Kaos) היא סדרת דרמה בריטית, המבוססת על המיתולוגיה היוונית, שנוצרה ונכתבה על ידי צ'ארלי קובל עבור שירות הזרמת המדיה נטפליקס.
תקציר העלילה
הסדרה מתוארת כ"עיבוד מחודש קומי שחור ומודרני למיתולוגיה היוונית, החוקר נושאים של פוליטיקה מגדרית, כוח וחיים בעולם התחתון".
זאוס הוא אל הברקים ומלך האלים הכל-יכול לכאורה, אך הלכה למעשה מסתיר את חוסר-ביטחונו ואת נקמנותו הרבה, שמתפרצים ביתר-שאת לאחר שבוקר אחד הוא מגלה שהוא מתחיל להזדקן, משתכנע כי נפילתו קרובה מתמיד ובהדרגה סוטה אל דרך מסוכנת ופרנואידית, במהלכה הוא מאוים מאשתו, הרה, ובנו המרדן, דיוניסוס. במקביל, שני אחיו של זאוס מתמודדים עם בעיות משלהם – האדס, אל השאול והמתים, מתחיל לאבד את אחיזתו בשאול כשהמתים עליהם הוא מופקד מתחילים לאבד את סבלנותם ואילו פוסידון, אל האוקיינוסים הנהנתן, מסרב לקחת אחריות ולדאוג לבני האדם בינותם הוא מתהלך.
לרוע מזלם של האלים, ארבעה בני תמותה – רידי, אורפיאוס, קנאוס וארי – המגיעים מתחומי חיים שונים, מתחילים להבין אט אט כי סדרי העולם משתבשים ומגלים כי הם קשורים אחד לשני באמצעות נבואה העוסקת בקרב מול זאוס, בו לכל אחד מהם תפקיד ייחודי משלו.
פיתוח
ב-10 ביוני 2018, נמסר כי נטפליקס הזמינה מהיוצרת צ'ארלי קובל סדרת דרמה על בסיס המיתולוגיה היוונית. עוד נמסר כי קובל תהיה אמונה על כתיבת התסריט וכי על הפקתה בפועל יופקדו נינה לדרמן, טניה סגאצ'יאן וג'ון וודוורד.
ליהוק
ב-29 ביוני 2022, נמסר על ליהוקו של צוות השחקנים המלא של הסדרה, בראשם יו גרנט, ג'נט מק'תיר, דייוויד ת'יוליס וקליף קרטיס כארבעת אלי האולימפוס הראשיים. ב-13 ביולי 2022, נמסר כי את גרנט יחליף ג'ף גולדבלום, לאחר שזה האחרון נאלץ לפרוש מהפקת הסדרה בעקבות אילוצי לוחות זמנים. ב-22 באוגוסט 2022, נמסר על ליהוקה של דבי מזר לדמותה של מדוזה.
צילומים
צילומי הסדרה החלו באוגוסט 2022, בספרד.
איליי מדמון
איליי מדמון (נולד ב-23 בפברואר 2003) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל באר שבע וכקפטן נבחרת ישראל לנוער עד גיל 19.
קריירת מועדונים
ב-4 ביולי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו, כולל בהרכב הפותח, בקבוצה הבוגרת של הפועל באר שבע, בניצחון הביתי 3–1 על הפועל חיפה בליגת העל לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך שלוש הופעות בליגת העל בעונה זו, ובעונת 2020/2021 הוסיף 18 הופעות בליגת העל.
ב-26 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במפעל אירופי במדי הפועל באר שבע, כשנכנס כמחליף בדקה ה-81 בהפסד החוץ 4–1 לבאייר לברקוזן הגרמנית, במסגרת שלב-הבתים של הליגה האירופית של UEFA לעונת 2020/2021.
ב-9 בספטמבר 2021 הושאל לעונה לבוגרים של בני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית. ב-13 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בבני יהודה תל אביב, בניצחון 3–1 על בית"ר תל אביב בת ים במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2021/2022. ב-19 בספטמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בבני יהודה תל אביב, בהפסד 4–2 להפועל ראשון לציון במסגרת המחזור הרביעי בליגה. בסך הכל, ערך מדמון 34 הופעות ליגה במדי בני יהודה תל אביב, במשך עונת ההשאלה שלו אליה, בה הבקיע גם 2 שערים.
ב-5 בספטמבר 2022 הושאל מדמון לעונה לבית"ר ירושלים.
נבחרות ישראל
לזכותו שש הופעות במדי נבחרת נערים ב' של ישראל עד גיל 16, ושש עשרה הופעות ואף שער במדי נבחרת הנערים של ישראל עד גיל 17.
מאז 2021 מדמון משמש כקפטן נבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19, והיה שותף להעפלתה של הנבחרת לטורניר הסופי של אליפות אירופה בשנת 2022 בפעם השנייה בתולדותיה. בטורניר הסופי עצמו הבקיע שער אחד בניצחון 4–2 על אוסטריה בשלב-הבתים, ושיחק בכל חמשת משחקי הנבחרת בטורניר הסופי, כולל בהפסד 3–1 לאנגליה בגמר, במשחק שהסתיים בהפסד לאחר הארכה בתוצאה 1–3. מדמון נבחר על ידי אופ״א ל-11 המצטיינים של הטורניר (ביחד עם עמיתיו לנבחרת הישראלית, אוסקר גלוך וסתיו למקין).
לזכותו של מדמון 14 הופעות ושער אחד במדי נבחרת הנוער עד גיל 19.
חיים אישיים
מדמון הוא בעל דרכון ספרדי.
שלוחת גיבסון
מקור השם
משלחת זו (VUWAE) חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1959–1960.
השלוחה נקראת על שם ג'י. וו. גיבסון (G.W. Gibson), אשר, היה אחד הגאולוגים של משלחת החקר.
אלישבע נדל
אלישבע נַדֶל-לנדאו (בשמה הלועזי אליזבט ובפולנית: Elżbieta Nadel; 1 ביוני 1920 - 8 באוגוסט 1994) הייתה מאיירת ישראלית, ניצולת השואה, השאירה בלבוב בירת גליציה (כיום אוקראינה) 18 איורים על השואה שהתפרסמו אחר מותה, ובחייה הייתה מאיירת ספרי ילדים ועיתון הילדים "הארץ שלנו".
חייה
נולדה בלבוב לזוג הרופאים אהרון נאדל ורגינה לבית רייכנשטיין ולמדה במחלקת העיצוב הגרפי במכון לאמנויות של לבוב.
עם כניסת הגרמנים בשנת 1941, נכלאה עם היהודים האחרים בגטו לבוב, אך שנה או שנתיים אחר כך הצליחה להימלט עם אמא שלה לוורשה בירת פולין, בעזרת חבר פולני תלמיד מכון האמנות בשם קזימיר מוז'דז'ירז. היא והאם שרדו את המרד הפולני בוורשה, וברחו לצ'כיה, משם עלו אחרי המלחמה לישראל, ב-1948.
בישראל נישאה לנפתלי לנדאו ולזוג נולדו שני בנים, רוני ומיכאל (מיקי). איירה יותר ממאה ספרים ועיתונים, וכן יצרה איורונים - כלומר קריקטורות. בהיותה בגטו לבוב בשנת 1942 ציירה 18 רישומים עשויים דיו על חיי היום יום בגיטו, אותם השאירה אצל קרובתה בעיר קרקוב, בירתה הישנה של פולין. האיורים נשמרו תחת הכותרת "אליזביטה נאדל, תמונות הבית, 18 רישומים, לבוב 1942". מאחור היה מגן דוד עם ראשי התיבות של הציירת. בשנת 2019 נרכשו האיורים בידי המוזיאון לתולדות יהודי פולין שבפולין, והוצגו לציבור, בלי שדמותה קושרה למאיירת הישראלית שהייתה לאחר מכן.
נפטרה ב-8 באוגוסט 1994 והובאה לקבורה בבית הקברות ירקון.
איורים לספרות ילדים ואיורים נוספים
בין היתר איירה:
בבלוג של אשד אפשר לראות רשימה מלאה עם רבים מהסיפורים הקצרים לילדים, מאת הסופר פנחס שדה בשמות עט שלו.
שוק חשמלי
הטיפול החשמלי בפסיכיאטריה מכונה "נזעי חשמל" והוא ניתן בעיקר במקרים של דיכאון קליני עמוק, ובהיעדר תגובה לתרופות נוגדות דיכאון. לראש המטופל מוצמדות אלקטרודות, שמעבירות מכת חשמל במתח נמוך יחסית, במטרה לדמות מעין התקף אפילפטי במוח. למעשה, מכת החשמל מחוללת שינוי זמני בפעילות גלי המוח, ולא התקף אפילפסיה של ממש. הטיפול נעשה בהרדמה כללית ועם חומר מרפה שרירים. הרפיית השרירים נחוצה כיוון שמכת החשמל גורמת להתכווצות השרירים ולפרכוס, מצב שבו המטופל עלול לפגוע בעצמו מבלי דעת. הזרם החשמלי נמשך שניות ספורות, והטיפול כולו עד ההתעוררות מההרדמה נמשך דקות אחדות. לרוב יש צורך בסדרת טיפולים (6–12 טיפולים), בתדירות של 2–3 טיפולים לשבוע.
בעבר השתמשו פסיכולוגים בשוק חשמלי קל כדי לגרום כאב בלתי-מזיק למתנדבים שהשתתפו בניסויים בפסיכולוגיה, כדוגמת הניסוי של מילגרם.
גירוי שרירים חשמלי הוא שימוש במכות חשמל חלשות יותר כחלופה או בשילוב אימון כוח. בין האנשים הבולטים שהשתמשו באמצעי זה היה ברוס לי.
סימונסן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דייוויד אקסון
דייוויד ג'ון אקסון (1951 – 5 באפריל 2012) היה אסטרופיזיקאי בריטי, אשר התמחה בתצפיות של גרעינים גלקטיים פעילים, ופרופסור באוניברסיטת הרטפורדשייר ובמכון הטכנולוגי של רוצ'סטר (RIT), בזמן מותו היה מנהל בית הספר של המתמטיקה ומדעי הפיזיקה באוניברסיטת סאסקס.
ביוגרפיה
דייוויד אקסון נולד בדונקסטר במחוז יורקשייר, אנגליה, לאבא אנגלי ואמא וולשית. הוא קיבל תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת דורהאם ב-1972, ב-1977 הוא סיים את הדוקטורט שלו באותו מוסד תחת הנחייתו של ארנולד וולפנדל (Wolfendale).
בשנת 1983 מונה אקסון להיות מורה באוניברסיטת מנצ'סטר, שם הוא לימד פיזיקה וביצע מחקר במעבדת הרדיו והאסטרונומיה "נפילד" (Nuffield) במצפה הכוכבים ג'ודרל בנק. ב-1993 הוא קיבל מינוי במכון המדע של טלסקופ החלל בבולטימור, והיה למדען האחראי למצלמת אינפרא אדום הקרוב והספקטרומטר לעצמים רבים (NICMOS). הוא חזר למנצ'סטר בשנת 1998, ובשנה שלאחר מכן מונה לפרופסור וראש המחלקה של מדעי הטבע באוניברסיטת הרטפורדשייר. בשנים 2002–2008 הוא היה פרופסור ויו"ר של המחלקה לפיזיקה ב-RIT. הוא שמר על מקומו במחקר בהרטפורדשייר.
בשנת 2012 נפטר דייוויד אקסון ככל הנראה בשל התקף לב בעת ביקורו ב-RIT.
ולנטינוס הקדוש
ולנטינוס הקדוש הוא שמם של מספר קדושים נוצריים.
ולנטינוס שעל שמו יום ולנטיין
לפי אחת המסורות הנוצריות, חי ולנטינוס בתקופת הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס, והשיא זוג צעיר בניגוד לפקודת הקיסר, שאסר על נישואי חיילים. הוא נתפס ונכלא בשנת 270 לספירה. לפני שהוצא להורג, הספיק להתיידד עם בת הסוהר האחראי עליו, ושלח לה מכתבים עליהם חתם "ולנטינוס שלך".
יום חגו, החל ב-14 בפברואר, נחגג כחג האהבה בתרבות המערבית ("יום ולנטיין"). ב-1969 בוטל מעמדו כקדוש על ידי הכנסייה הקתולית, בשל היעדר הראיות ההיסטוריות לקיומו, כחלק ממגמה כללית של ביטול קדושים שעצם קיומם הוטל בספק.
עם זאת, עדיין ממשיכים לחגוג את יום ולנטיין כחג אזרחי, והוא מקובל היום גם מחוץ לעולם הנוצרי.
וילהלם, דוכס נסאו
וילהלם, דוכס נסאו (גרמנית: Adolf Wilhelm August Karl Friedrich von Nassau, 14 ביוני 1792 - 20 באוגוסט 1839), היה דוכס נסאו בין השנים 1816–1839.
ביוגרפיה
וילהלם נולד בקירכהיימבולאנדן ב-14 ביוני 1792, לפרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג ולואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג, בתם של וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג ואיזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ.
ב-17 ביולי 1806 הצטרפו נסיכות נסאו-ויילבורג ונסיכות נסאו-אוזינגן לקונפדרציה של הריין, וב-30 באוגוסט 1806 התאחדו הנסיכויות לישות אחת - דוכסות נסאו. בראש הדוכסות הועמד פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן שהיה המבוגר מבין שני השליטים, ומכיוון שלא היו לו ילדים נקבע שאביו פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג יירש אותו לאחר מותו. במהלך קרב ווטרלו פיקד וילהלם על כוחות נסאו, שלחמו לצד הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית.
לאחר תבוסת נפוליאון, הוחלט בקונגרס וינה לצרף לדוכסות גם את נסיכות אורנז'-נסאו, ובכך לאחד את כל נחלות בית נאסאו תחת שליט יחיד. הדוכסות הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 הועברה בירת הדוכסות לעיר ויסבאדן.
ב-9 בינואר 1816 מת אביו פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג מנפילה במדרגות, ווילהלם מונה לנסיך נסאו-ויילבורג. לאחר מות פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו ב-24 במרץ 1816, עלה וילהלם לשלטון במקומו כדוכס נסאו.
ב-20 באוגוסט 1839 מת וילהלם בבאד קיסינגן שבממלכת בוואריה, ובנו אדולף, דוכס נסאו עלה במקומו לשלטון.
משפחתו
ב-24 ביוני 1813 התחתן וילהלם עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
ב-23 באפריל 1829 התחתן וילהלם עם פאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
The Marshall Mathers LP 2
The Marshall Mathers LP 2 הוא אלבום האולפן השמיני של הראפר האמריקאי אמינם. האלבום יצא לאור ב-5 בנובמבר 2013 דרך חברת התקליטים אפטרמת', אינטרסקופ. הסינגל הראשון מהאלבום הוא "Berzerk" שיצא לאור ב-25 באוגוסט 2013.
האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הראפ של השנה.
רקע
ב-2012 עבד אמינם על הפקת האלבום של הרכב ההיפ-הופ Slaughterhouse, בחסות חברת ההפקות שלו שיידי רקורדס. בנוסף לזאת אמינם התארח במספר שירים של אומנים, בהם ריהאנה, סקיילר גריי, פינק ואובי טרייס.
במהלך טקס ה־MTV, הכריז אמינם את שמו של אלבום חדש: "The Marshall Mathers LP 2", ושיצא לאור ב-5 בנובמבר 2013. זהו אלבום המשך לאלבומו המצליח של אמינם "The Marshall Mathers LP", שיצא ב-23 במאי 2000, ומכר מעל כ-21 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בראיון לערוץ ESPN ב-7 בספטמבר סיפר אמינם שאינו מתרגש מצאת האלבום, ושהוא כבר רוצה לפרסם את האלבום "ולסיים עם זה".
לקראת צאת האלבום הופצו שמועות שהאלבום יהיה אלבומו האחרון של אמינם, בעקבות ציוץ של אחיו הקטן, נייתן, שענה "כן" על השאלה אם זה אלבומו האחרון של אמינם. לאחר מכן נייתן ביקש להרגיע את המעריצים והסביר שענה את תשובותו על מנת שאנשים יפסיקו להטריד אותו בשאלות. אמינם ערך שאלות ותשובות בדף הפייסבוק שלו, כשנשאל "מה הדבר הכי מעצבן ששואלים אותך?" ענה אמינם "כאשר אנשים שואלים אותי אם אני פורש".
מיקומי שיא במצעדי האלבומים
בארצות הברית מכר האלבום כ-792,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו לאור, לאחר מכן בשבוע השני למכירות מכר האלבום כ-210,000 עותקים והאלבום הוכתר בפלטינה בשבועיים הראשונים, בסוף השנה האלבום מכר כ-1,727,000 עותקים והוכתר כאלבום השני הנמכר ביותר לשנת 2013, במרץ 2014 האלבום הוכתר כפלטינה כפולה.
בבריטניה האלבום מכר כ-143,000 עותקים בשבוע הראשון לשחרורו לאור, לקראת סוף שנת 2013 האלבום הוכתר כאלבום פלטינה כאשר מכר כמעל ל-300,000 עותקים. אמינם הופך להיות האומן האמריקאי הראשון שמתייצב במקום הראשון במצעדי המכירות כשבע פעמים ברציפות.
בקנדה מכר האלבום כ-104,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו לאור, האלבום הוא האלבום הנמכר ביותר של אמינם בשבוע הראשון בקנדה, לקראת סוף שנת 2013 האלבום הוכתר כפלטינה משולשת כאשר מכר כמעל ל-240,000 עותקים.
בסוף שנת 2013 האלבום הוכתר בפלטינה במדינות: אוסטרליה וניו זילנד. האלבום הוכתר כזהב במדינות: אוסטריה, גרמניה, פולין ושווצריה.
פורפיקד
הר הגעש פורפיקד (באנגלית: Fourpeaked Mountain, מילולית: ארבע הפסגות) הוא הר געש פעיל בדרום-מערב מדינת אלסקה שבארצות הברית. הסקר הגאולוגי של ארצות הברית כיום (2013) מסווג את ההר כסיכון אווירי. הר הגעש היה רדום במשך 10,000 שנה עד להתפרצותו בשנת 2006.
גובה ההר 2,104 מטר, ופסגתו מכוסה בשלג-עד והוא חלק מרכס האלאוטים שבמדינה.
ההתפרצויות ב-2006
ב-17 בספטמבר 2006 החלו להתקבל דיווחים על ענני קיטור העולים מפסגת ההר. עננים אלו נצפו למרחק רב, עד לעיר הומר שמעבר למפרץ קוק (Cook Inlet), ותוך זמן קצר ניתן אישור מדעי כי ההר מתפרץ.
על ההר הותקנה מערכת מעקב מתקדמת, שזיהתה רצף של רעידות אדמה קטנות בבסיס ההר, דבר המעיד כי ההר עומד בפני התפרצות קרבה נוספת. אולם ההר בסופו של דבר לא התפרץ, ורמת מסוכנותו הורדה ל"ירוק" במרץ 2007.
בנוסף, לאחר ההתפרצות התקבל דיווח כי ביולי-אוגוסט 1965 נצפו ענני קיטור העולים מפסגת ההר.
זרם חשמלי
זרם חשמלי הוא מדד לתנועה מכוונת של מטען חשמלי.
יחידת הזרם החשמלי במערכת היחידות הבינלאומית SI היא אמפר, או קולון לשנייה, והיא קרויה על שמו של הפיזיקאי הצרפתי אנדרה מרי אמפר. את הזרם ניתן למדוד באמצעות מד זרם, הנקרא בלועזית אמפרמטר.
תנועת מטענים
במעגלים חשמליים, חלקיקים טעונים נעים בתווך מוליך כתוצאה מהמתח החשמלי, או הפרש הפוטנציאלים, השורר בין שני קצות המוליך. אלה הטעונים במטען חיובי ינועו מהפוטנציאל הגבוה לפוטנציאל הנמוך, ואילו אלה הטעונים במטען שלילי ינועו בכיוון ההפוך. לצורך הגדרת הזרם, יכול המטען החשמלי שבו נעשה שימוש להיות שלילי, חיובי או מעורב. דוגמה לזרם של מטען שלילי הוא זרם אלקטרונים הזורם במעגל חשמלי. זהו הזרם הנפוץ ביותר. לעומת זאת, זרם של מטען חיובי ניתן לראות בזרם של יונים חיוביים באלקטרוליט. מקובל לקבוע את כיוון הזרם מהפוטנציאל הגבוה לנמוך, ככיוון תנועתו של המטען החיובי, אף על פי שברוב המקרים, המטען הזורם בתווך הוא שלילי. לכן, כאשר מדובר בזרם של מטענים שליליים, הזרם מסומן למעשה בניגוד לתנועת המטענים. לעיתים, ההתייחסות לזרם היא כתנועת המטענים עצמה.
הגדרות מתמטיות
פורמלית, אפשר לבטא את הזרם כנגזרת של המטען כתלות בזמן:
כאשר "ענן" של מטענים חשמליים נע במהירות קבועה, אפשר לבטא את הזרם בתור:
חוק אוהם
אחד החוקים הבסיסיים במעגלים חשמליים הוא חוק אוהם. זהו חוק אמפירי שנתגלה על ידי הפיזיקאי הגרמני גאורג אוהם, ולפיו בחומרים מסוימים ובטמפרטורות מסוימות המתח החשמלי שבין קצותיו של מוליך עומד ביחס ישר וקבוע לזרם הזורם דרכו. יחס זה הוא ההתנגדות החשמלית המאפיינת את החומר. בצורה מתמטית, ניתן לבטא את חוק אוהם כך:
כאשר:
זאת אומרת שככל שהמתח גבוה יותר, או ככל שההתנגדות נמוכה יותר, הזרם חזק יותר.
זרם ישר
זרם ישר הוא זרם השומר על מגמה קבועה, כלומר, אינו הופך את כיוונו. מונח זה מתייחס לכל צורה של זרימת מטענים בכיוון אחד, בין אם עוצמת הזרימה קבועה ובין אם היא משתנה או פועמת. זרם מסוג זה ניתן להפיק, למשל, מסוללות ומתאים סולריים.
זרם חילופין
זרם חילופין הוא זרם שהופך את כיוונו באופן מחזורי סינוסואידלי. אחד היתרונות הבולטים של זרם זה הוא שהמתח שיוצר אותו ניתן להעלאה או להורדה באמצעות שנאים. בכך ניתן להעביר אותו על פני מרחקים גדולים מבלי לגרום להתחממות יתרה של הכבלים המעבירים אותו, זאת על ידי העלאת המתח והקטנת הזרם החשמלי הגורם להפסדים בהעברת האנרגיה החשמלית בקווים ארוכים. משום כך, זרם מסוג זה הוא הזרם הזורם ברשת החשמל הארצית.
זרם חשמלי ומגנטיות
מטענים בתנועה יוצרים שדה מגנטי סביבם, לכן קיומו של זרם מעיד על שדה מגנטי סביב התווך בו נעים המטענים. לפי חוקי ביו-סבר ואמפר, עוצמת השדה המגנטי תלויה בעוצמת הזרם. כמו כן, שינוי בשטף מגנטי גורם ליצירה של זרם חשמלי. תופעה זו, המכונה השראה אלקטרומגנטית, היא הבסיס לייצור זרם חילופין (על ידי גנרטור או דינמו) ולפעולתו של השנאי.
התחשמלות
בעת התחשמלות עובר זרם חשמלי דרך גוף האדם או גוף בעל חיים. עבור האדם, בזרמים מסדר גודל של 1–10 מיליאמפר ההשפעות הנובעות מכך יכולות להיות קלות, כגון תחושת עקצוצים, אך בזרמים מסדר גודל של 30 מיליאמפר ומעלה ההשפעות עלולות להיות חמורות, הן בהיבט של שיבוש ההולכה העצבית, אשר מבוססת על אותות חשמליים, והן בהיבט של כוויות, אשר נגרמות כתוצאה מהחום שיוצר הזרם. הנזק הנגרם כתוצאה משיבוש ההולכה העצבית עלול להוביל לכיווץ שרירים ללא יכולת שליטה, לפגיעה במערכות העצבים והנשימה, להפרעה לפעילות הלב ואף למוות. במקרה של עור רטוב, התנגדות העור נמוכה פי עשרה מהתנגדותו של עור יבש, ולכן המתח הדרוש להעברת זרמים קטן פי עשרה.
מתח חשמלי
בחשמל, מתח חשמלי הוא ההפרש בפוטנציאל החשמלי בין שתי נקודות במרחב. המתח מסומן באות V ונמדד במערכת היחידות הבינלאומית בוולט.