cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תהליך קימברלי
רקע היסטורי
המושג "יהלומי דמים", או "יהלומי סכסוך" (וגם "יהלומי קונפליקט"), הושמע לציבור הרחב בפעם בראשונה בשנת 1998: ארגון בריטי, קטן ולא ממשלתי, שנקרא "עדים גלובליים" (באנגלית: "Global Witness") פרסם דו"ח בשם "מסחר סוער" ("A Rough trade"). בדו"ח זה נאמר שמשנת 1992, עם סיום המלחמה הקרה, ארגון אוניטה שלט בכ-60 עד 70 אחוזים של ענף היהלומים באנגולה. באמצעות השליטה בכריית היהלומים והסחר בהם, זה הצליחו המורדים להמשיך את הסכסוך כנגד השלטון המרכזי בעוד כעשר שנים. אוניטה, שלאחר סיום המלחמה הקרה איבד את תמיכתה של ארצות הברית ושל דרום אפריקה, החל לסחור ביהלומים כאמצעי מרכזי למימון המשך המאבק בשלטון המרכזי של אנגולה. המורדים כפו על האוכלוסייה המקומית לכרות עבורם יהלומים וסחרו בהם, וכך הצליחו לממן את פעילותם: לרכוש נשק ולשלם את משכורתם של חיילים שגויסו ללחימה.
מטרתו של הדו"ח הבריטי הייתה להביא לתודעה הציבורית את תפקידם המרכזי של היהלומים במימון מלחמות האזרחים ביבשת אפריקה. הרווחים הענקיים של יהלומי הדמים, המוערכים בכ-3.7 מיליארד דולר בין 1992 ל-1998 רק באנגולה, סייעו להמשכה של המלחמה ולמותם של כמיליון אנשים. בשנת 1998 הטילה מועצת הביטחון של האו"ם סנקציות על מכירת יהלומים שנכרו בשטחה של אנגולה (החלטות 1173, 1176). וזאת על מנת לאסור את מכירת היהלומים שלא אושרו על ידי השלטון הלגיטימי באנגולה. זה היה הצעד הראשון בהקמת תהליך קימברלי בכל הקשור לסחר ביהלומים.
בין השנים 1991 ל-2001 סיירה לאון חוותה מלחמת אזרחים טרגית ואלימה במיוחד. בשנת 1991 ארגון המורדים "החזית המהפכנית המאוחדת" (באנגלית: RUF, Revolutionary United Front) עם תמיכתה של ממשלת ליבריה החלה להילחם בכל שטחה של סיירה לאון. העיתונאים הגדירו את מקרי האלימות כבלתי ניתנים להבנה: המורדים של רו"ף הרגו כ-50,000 בני אדם, גירשו כמחצית מהאוכלוסייה המקומית והרסו חלק משמעותי של תשתיות המדינה. הגורמים המערביים כשלו להבין את הסיבות לאלימות הרבה. בינואר 2000 פרסם פא"ק, ארגון לא ממשלתי, (באנגלית: Partnership Africa Canada, בראשי תיבות: PAC, כיום נקרא: IMPACT) דו"ח על מצב המלחמה בסיירה לאון. מטרת הדו"ח (שנקרא באנגלית: "The heart of Matter: Sierra Leone, Diamonds and Human Security") הייתה להבין את מרכיבי המלחמה. ראשית, חוקרי הארגון הבינו כי כיבוש האזורים והשטחים בהם ניתן למצוא יהלומים, היא מטרתה הראשונית של RUF. שנית, הדו"ח הוכיח כי בשנות ה-90 ליבריה מכרה לבלגיה יהלומים בערך של מיליארד דולר, וזאת אף על פי שבליבריה לא קיים משאב זה. הדו"ח הוכיח בנוסף כי אנשי RUF היו תלויים באופן מוחלט בכספי מכירת היהלומים לליבריה, אשר בתורה סיפקה תמיכה צבאית ואספקת נשק. הטענה המרכזית של הדו"ח הייתה שהמורדים (שהיו חסרי לגיטימציה וחסרי תמיכה פופולרית) הצליחו להילחם אך ורק בזכות היהלומים, והביאה לכך שהסיבה היחידה למלחמה הייתה בעצם היהלומים עצמם. מסקנות אלו עזרו להבין מהי הסיבה לאלימות המתמשכת בסיירה לאון ולהסביר את חשיבותם של יהלומי הדמים.
יהלומי דמים
בטבע קיימים שני סוגים של יהלומים: הסוג הראשון הוא יהלומים הנמצאים עמוק בתוך האדמה ונקראים יהלומי קימברלי. יהלומים אלה ניכרים מהאדמה בעזרת מכונות הדורשות השקעה גדולה ועובדים מקצועיים. ולכן רק גורמים מדיניים או חברות בינלאומיות יכולות לממן כריית יהלומים אלו. הסוג השני הוא יהלומים הנמצאים באזורי סחף שבהן הכרייה היא יחסית קלה ולא נדרשת אף מכונה תעשייתית, אלא כלים בסיסיים.
שני הדו"חות, על אנגולה ועל סיירה לאון, הצליחו להוכיח שיש קשר ישיר בין סוג היהלום, לבין הסיכוי שקבוצת מורדים תשתלט על משאב טבע זה על מנת לנצלו. התברר שבמדינות בהן נמצאים יהלומי קימברלי, לא רק שפורצות פחות מלחמות אזרחים, אלא הם גם תורמים לעושרה ולהתפתחותה של המדינה. דרום אפריקה ובוטסואנה, שהן מדינות יציבות ועשירות, מהוות דוגמה טובה לרווחים האפשריים ממשאב טבע מסוג זה. שני, נמצא כי היהלומים הנמצאים באזורי הסחף הם סוג של "קללה" למדינות האפריקניות. הקלות שבה אפשר לאסוף ולהוציא את היהלומים היא הגורם לאי היציבות במדינה: במדינות בהן השלטון הוא חלש ובעל לגיטימציה נמוכה, מצליחות קבוצות המורדים להשתלט על אזורי היהלומים בלי אורגניזציה מסובכת. די להן לכבוש את האזור ולכפות על האוכלוסייה לעבוד עבורם בתנאים מחפירים. מצב זה קיים במדינות כמו אנגולה, סיירה לאון והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הכנס הראשון וההסכם
באחד בדצמבר 2000, הוועדה הכללית של האו"ם הסכימה על הצורך להקים שיטה אחידה למתן תעודות אחריות לגבי חוקיות היהלומים בכל הקשור למכירה או לקנייה של יהלומים ובכך למנוע את הסחר ביהלומי דמים (החלטות 55–56). בנובמבר 2003, במשא ומתן במסגרת תהליך קימברלי שהתקיים בשווייץ, המדינות החברות הסכימו על מה שנקרא מאז "תעודת קימברלי רשמית".
תעודה זו מבוססת על שני עקרונות:
סנקציות
הפעם הראשונה שתהליך קימברלי החליט על הטלת סנקציות בכל הקשור לייצור יהלומים הייתה בשנת 2004 בבריסל, נשיאת הפורום באותה שנה הייתה קנדה. החשד היה שהרפובליקה של קונגו (או קונגו ברזוויל) מפרה את ההסכמים ומוכרת יהלומים מעבר ליכולת התעשייתית שלה. בשנים אלה פרצה מלחמת אזרחים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו (קונגו קינשאזה) והרפובליקה של קונגו הואשמה, במסגרת הפורום, בקניית יהלומי קונפליקט מהמדינה השכנה. עקב כך הרפובליקה של קונגו גורשה מתהליך קימברלי. החלטה זו במסגרת תהליך קבלת הלגיטימציה והכוח של הפורום במערכת הבינלאומית הייתה בעלת חשיבות רבה ובכך תהליך קימברלי הוכיח לכל העולם את האפקטיביות שלו. הרפובליקה של קונגו נפגעה קשה כלכלית עקב גירושה מהסחר העולמי, רק בשנת 2007 המדינה האפריקאית התקבלה בחזרה לפורום.
חסרונות ומגבלות
בתהליך קימברלי קיימות מספר מגבלות וחסרונות: חשוב לזכור שהשתתפותן של החברות הבינלאומיות היא מרכזית בתהליך וללא הלחץ של הצרכנים שרובם במערב, הן עלולות לפרוש מהתהליך.
תהליך קימברלי בישראל
בשנת 2010 ישראל הייתה נשיאת תהליך קימברלי, ובאותה שנה הכנס השנתי התקיים בישראל (בירושלים ובתל אביב). לתפקיד יו"ר התהליך התמנה בועז הירש, ראש המינהל לסחר חוץ במשרד התמ"ת. הירש הוא הישראלי הראשון שכיהן בראשות תהליך בינלאומי. לתקופת כהונתו הציב הירש שלושה יעדים: אכיפה בשיתוף עם המכס העולמי, הקמת ועדה לפתרון בעיות סחר והקמת גוף ידע של התהליך. ישראל אירחה את כנס קבוצות העבודה של התהליך אשר התקיים על רקע דיווחים על אי עמידתה של זימבבואה בדרישות התהליך והמשך הפגיעה בזכויות האדם באזור המרנגה בזימבבואה.
נשיקה בחצות
נשיקה בחצות (באנגלית: Midnight Sun; באופן מילולי: "שמש חצות") הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2018. הסרט הוא בבימויו של סקוט שפר, ונכתב על ידי אריק קירסטן. עלילת הסרט מבוססת על סרט יפני בעל אותו שם משנת 2006.
בסרט מככבים בלה ת'ורן, פטריק שוורצנגר ורוב ריגל. העלילה עוקבת אחרי נערה בת 17 החולה במחלה בשם "קסרודרמה פיגמנטוזום", המונעת ממנה להיחשף לאור שמש. כשהיא פוגשת נער שהיא מחבבת, היא מתלבטת האם לספר לו על מצבה או להעמיד פנים שהיא חיה חיים נורמליים. הצילומים החלו ב-12 באוקטובר 2015 בוונקובר שבקנדה. הסרט שוחרר לאקרנים בארצות הברית ב-23 במרץ 2018.
עלילה
מילדותה, קייטי פרייס חיה עם רגישות מסכנת חיים לאור השמש הנגרמת על ידי מחלה גנטית נדירה, קסרודרמה פיגמנטוזום. במשך היום היא שוכבת בבית, ואביה, ג'ק, וחברתה הטובה מורגן משמשים לה כחברה. קייטי יוצאת מביתה כל לילה ומנגנת בגיטרה בתחנת הרכבת המקומית.
לילה אחד, היא פוגשת בחור בו היא מאוהבת בסתר זמן רב, צ'ארלי, בעת שניגנה בגיטרה בתחנת הרכבת. קייטי נלחצת ובורחת מהמקום, ושוכחת בתחנת הרכבת את המחברת בה היא כותבת את השירים שלה. צ'ארלי שומר את המחברת, ומחזיר לה אותה למחרת.
השניים מתאהבים ומתחילים לצאת יחד בלילות, אך קייטי עדיין לא מספרת לצ'ארלי על מחלתה, למרות אזהרותיו של אביה. לילה אחד צ'ארלי לוקח את קייטי לסיאטל, קייטי מופיעה עם גיטרה ברחוב, ולאחר מכן הם הולכים לשחות באגם. קייטי לא שמה לב לפני שהשמש התחילה לזרוח, והגיעה לביתה לאחר שנחשפה קצת לשמש.
חשיפת השמש פגעה בקייטי, והיא חלתה בסרטן עור שהתפשט במהירות. היא מחליטה לצאת לשיט עם צ'ארלי ולבלות איתו את ימיה האחרונים. היא כותבת לו שיר ומשכנעת אותו לחזור להתחרות בשחייה.
לאחר מותה, ג'ק אומר לצ'ארלי כי קייטי רצתה שהוא ישמור את מחברת השירים שלה. כשצ'ארלי פותח את המחברת הוא מוצא בתוכה מכתב פרידה מרגש שכתבה לו קייטי, ובו היא מעודדת אותו להילחם למען חלומותיו ושיזכור תמיד שהיא עדיין אוהבת אותו.
לאטמה
ב-19 במרץ 2020 חזרה תוכנית הסאטירה במסגרת ערוץ 20. ב-3 במרץ 2021 חזרה התוכנית לעונה שנייה.
רקע
האתר עלה לאוויר בדצמבר 2008 בידי קבוצה של עיתונאים וכותבים. לדבריהם,. על פי הנטען באתר, רוב כלי התקשורת הישראליים, ובפרט הסאטירה המוצגת בהם, מוטים לטובת השמאל הפוליטי.
צוות האתר
העורכת הראשית של האתר הייתה העיתונאית והפובליציסטית קרולין גליק. האתר היה פרויקט של המרכז למדיניות ביטחון בוושינגטון, המזוהה עם אידאולוגיה נאו-קונסרבטיבית, ובו גליק היא עמיתה בכירה. פרויקט לאטמה מומן על ידי תרומות שגייסה גליק, שמועברות דרך המרכז.
האתר נוהל עד 2012 בידי חברת רוגטקה ומנכ"לה שלמה בלס. עם חברי מערכת האתר נמנו העיתונאים יהודה ספרא ואבישי עברי, והתסריטאי טל גלעד. לפרק זמן מה היה גם העיתונאי אראל סג"ל בין אנשי האתר. תוכניות הסאטירה של "מהדורת השבט" נכתבו בקביעות על ידי טל גלעד, אבישי עברי, יהודה ספרא, שלמה בלס, שוקי בלס ונעם יעקובסון. את התוכניות ביימו אביב קרסוצקי ויניב קרסוצקי. השחקנים הקבועים היו: אלחנן אבן חן, נעם יעקובסון, רונית אברהמוף-שפירא ואליעזר שמעון.
תוכן האתר
באתר מופיעות ביקורות כתובות על אמצעי תקשורת, כתבים, עורכים ועיתונאים בישראל וכן קטעי וידאו סאטיריים בנושאי אקטואליה. הביקורת נוגעת בסוגיות אמינות הדיווח החדשותי, הטיית עובדות מגמתית וניסוח מוטה והבאת עמדה פוליטית. הביקורת באתר מופנית הן כלפי כלי התקשורת הישראליים והן כלפי נציגי התקשורת הזרה בישראל ואמצעי תקשורת בינלאומיים אחרים.
בין הקטגוריות באתר:
מהדורת השבט (עונה ראשונה ושנייה)
האתר מתמקד במהדורת חדשות סאטירית המכונה "מהדורת השבט". המהדורה מוגשת על ידי השחקנים רונית אברהמוף-שפירא ואלחנן אבן חן. אברהמוף-שפירא מופיעה בדמותה של מגישה שמאלנית ואילו אבן חן מציג את דמותו של מגיש ימני. בכל פרק ישנם "מבזקי חדשות" שבהם מביאים מבזק אמיתי ובסופו מוסיפים סאטירה ומראיינים מספר דמויות שאותן משחק בדרך כלל נעם יעקובסון. לעיתים קרובות מוסיפים פרודיה על שיר מפורסם. עד סוף 2012 פורסמו 67 שירים ובאוקטובר 2011 נערך מצעד לשירים הפופולריים.
החל מהמהדורה ה-117 (מספר רשמי: #111) המהדורה קיבלה עיצוב חדש, כביכול "עונה שנייה". בשנת 2012 התפטר המפיק הראשי שלמה בלס מתפקידו ואת מקומו תפס משה אלפי, בעל חברת "אלפים הפקות", שהרחיב את צוות התסריטאים והשחקנים. ב-2011 הכין צוות לאטמה פיילוט באורך מלא שהועבר לרשות השידור). באמצע 2012 פורסם על המעבר הצפוי של המהדורה לערוץ הראשון. בעקבות זאת התוכנית הורחבה, ההוצאות גדלו, אך עקב הבעיות ברשות השידור החוזה התעכב משמעותית. בשנת 2013 הודיע אלחנן אבן חן על התפטרותו מהגשת המהדורה. ביולי אותה שנה הודיעה קרולין גליק על סיום הפקת המהדורה בסוף אותו החודש, בשל חוסר היכולת לממן את עלות הפרויקט, כ-220,000 ש"ח לחודש. טל גלעד קרא לציבור לתרום כדי לאפשר את המשך ההפקה. ב-2 באוגוסט 2013, אחרי 204 מהדורות, הסתיימה מהדורת השבט. לבסוף, לאחר כניסת הרשות למצב פירוק, הוחלט על עליית תוכנית המשך בשם הכל שפיט, ששודרה בחודשים פברואר עד אפריל 2015.
מרואיינים ואורחים
חיקויים
הכל שפיט (עונה שלישית)
התוכנית הייתה המשך ל"מהדורת השבט" של אתר "לאטמה". ב-2011, בעקבות מגעים בין צוות לאטמה לרשות השידור להעברת המהדורה לפורמט טלוויזיוני, הוכן עבור הערוץ הראשון פיילוט באורך מלא. באמצע 2012 הבטיחה רשות השידור לכלול את התוכנית בלוח השידורים שלה החל מאוקטובר אותה שנה, כתוכנית שבועית בת חצי שעה בערוץ הראשון, למשך עונה של 13 תוכניות. בעקבות ההבטחה הורחבה המהדורה לשם התאמתה למתכונת הטלוויזיונית והוצאותיה גדלו. חתימת החוזה ומועד תחילת השידורים נדחו שוב ושוב על ידי הנהלת רשות השידור, אך בספטמבר 2014, בעקבות כניסת רשות השידור לפירוק שהוביל להחלפת ההנהלה, אושרה התוכנית לשידור. בנובמבר נחתם חוזה רשמי עם יוצרי "לאטמה".
בניגוד למצופה, התוכנית לא נקראה "מהדורת השבט", אלא היוותה מעין "הדור הבא". היא עלתה לשידור ב-5 בפברואר 2015 ושודרה מדי יום חמישי בשעה 21:55 כתוכנית בת חצי שעה במשך 11 שבועות.
"הכל שפיט" בהגשת אפרת בוימולד ואושרי כהן הייתה מהדורת חדשות הומוריסטית המסכמת את השבוע, וכוללת מערכונים ושירים, בהשתתפות השחקנים רונית אברהמוף-שפירא ונעם יעקובסון (שכבר שייך למחלקת הדת של הערוץ הראשון) מהקאסט המקורי, וגם הילה סעדה, משה אשכנזי, רוי מילר ואיילת רובינסון. אלחנן אבן חן, שהגיש את "מהדורת השבט", לא השתתף. העורכת הראשית הייתה קרולין גליק שערכה גם את מהדורת השבט, וגם הכותבים אבישי עברי וטל גלעד שהשתתפו בכתיבת מהדורת השבט חזרו לכתוב לצד שלושה כותבים חדשים.
מנחים וכתבים
חיקויים
לאטמה 2021 (עונה חמישית)
באוקטובר של שנת 2020 פורסם כי מני אסייג יצטרף לצוות התסריט של העונה החמישית ולהגשתה, שתוכננה לדצמבר 2020 אך נדחתה למרץ 2021. הפורמט של התוכנית השתנה מעט ובמקום לפתוח בכמה ידיעות המגישים מדברים אחד עם השני על השבוע שחלף. אלחנן אבן חן עזב והגיעו שחקנים חדשים כמו איתן בוכריס, יוסי וידר ואחרים. בנוסף למהדורת החדשות, התוכנית כוללת גם סדרת בת בשם "מרכז הבמה".
מרכז הבמה
המנחה: נעם יעקובסון
מתמודדים לתפקיד יו"ר המפלגה
חיקויים
תגובות
ירון לונדון כינה את "מהדורת השבט" "ארץ נהדרת" של הימין.
כותבי האתר רואיינו באמצעי התקשורת האלקטרוניים במספר רב של הזדמנויות ובמיוחד לאחר הפקת סרטון הפרודיה על המשט לעזה (2010).
לאטמה זכה בפרס ביקורת התקשורת של האגודה לזכות הציבור לדעת בשנת 2011. בהודעת הזכייה נאמר "אתר לאטמה עוסק בסאטירה וביקורת תקשורת בגוון ימני. האתר מפרסם ביקורות כתובות על כל אמצעי ואנשי התקשורת בישראל, קטעי וידאו סאטיריים בנושא וכן ידיעות מעניינות שהתקשורת לא דיווחה עליהם. לאטמה נחשב לפורץ דרך בתחום ואף זכה לתודעה עולמית בעקבות קליפ של שיר סאטירי שהופק כתגובה לנושא המשט לעזה וזכה למיליוני צפיות באינטרנט, בכל רחבי העולם."
פרסים
האתר זכה ב"פרס נדב" מטעם קרן נדב לשנת 2010 ובפרס לביקורת התקשורת של האגודה לזכות הציבור לדעת לשנת תשע"א.
רכבת בינעירונית
רכבת בינעירונית היא אמצעי תחבורה שמטרתו להסיע נוסעים במהירות גבוהה בין מטרופולינים מרוחקות יחסית זו מזו. לרכבות אלו תדירות משתנה, החל ממספר רכבות בשעה ועד לרכבות ספורות בשבוע, בהתאם למרחק בין הערים, גודל האוכלוסייה בכל אחת מן הערים והצורך של התושבים לנסוע מאחת לשנייה. בדרך כלל הרכבות יעצרו בתחנות ספורות לאורך המסלול או שלא יעצרו כלל (רכבות ישירות), מה שמאפשר מהירות נסיעה ממוצעת גבוהה באופן יחסי. על המסילות עצמן להיות באיכות גבוהה ללא עיקולים ושיפועים קשים, מה שיאפשר נסיעה מהירה יותר. גם הקטרים והקרונות צריכים להיות מותאמים לנסיעה מהירה, גם על חשבון זמני תאוצה ובלימה ארוכים יותר. בקווים ארוכים שמתפרשים על גבי קילומטרים רבים או שנמשכים שעות רבות, יש חשיבות גבוהה לנוחות הנסיעה גם על חשבון קיבולת הנוסעים ולכן ברכבות כאלו ניתן למצוא קרונות שינה, קרון מסעדה ושירותים נוספים לרוב בתשלום נוסף.
רכבת בינעירונית בישראל
בהגדרה הבינלאומית, רכבת פרוורית יכולה להגיע עד טווח של 150 ק"מ מהעיר הגדולה. על פי הגדרה זו, כל קווי הרכבת במדינת ישראל הם למעשה פרווריים. נכון ל-2010 מקובלה בישראל ההגדרה כי רכבת בינעירונית היא רכבת המקשרת בין הערים הגדולות או המרוחקות יחסית והמהוות מרכז מטרופוליני: חיפה, תל אביב, ירושלים, באר שבע (בייצא מן הכלל משום מה הקו תל אביב - באר שבע דרך אשקלון), ואילו כל שאר הרכבות הן רכבות פרווריות.
לפי תוכניות רכבת ישראל, המדינה הייתה מחולקת לארבעה אזורים: חיפה, תל אביב, ירושלים ובאר שבע. ביניהם חיברה רכבת בינעירונית שעצרה במעט תחנות לאורך הדרך. לכל אזור בנפרד הייתה רכבת פרוורית שנקזה את כל האוכלוסייה מסביב לעיר הגדולה אל מרכזה. כעת פועלים חמישה קווי רכבת בינעירוניים:
החל מה-1 באפריל 2018 חלוקת רכבות הנוסעים בישראל לבינעירוניות ופרווריות למעשה בוטלה.
גביע המלך פהד 1992
גביע המלך פהד 1992 (בערבית: كأس الملك فهد) היא התחרות הראשונה במסגרת טורניר גביע המלך פהד, שלימים יקרא גביע הקונפדרציות. התחרות נערכה בין ה-15 ל-20 באוקטובר 1992 ואורחה על ידי ערב הסעודית באצטדיון הבינלאומי המלך פהד שבריאד. בגמר הטורניר גברה על הנבחרת המארחת בתוצאה 3-1.
טורניר זה היה היחיד מבין טורנירי גביע הקונפדרציות שלא כלל שלב בתים. בגביע השתתפו ארבע נבחרות בלבד.
מלך השערים
שני שחקנים הוכרזו כמלכי השערים של הטורניר - גבריאל בטיסטוטה וברוס מארי, כשכל אחד מהם הבקיע צמד שערים. 16 שחקנים נוספים כבשו שער יחיד - אך אף לא אחד כבש שער עצמי.
אוקפי אלסטר
אוקפי אלסטר (בצרפתית: Okapi Aalstar) היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר אלסט במחוז פלנדריה, המתמודדת בליגת העל הבלגית.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1949 תחת השם "בלגקום אלסט". בשנת 2002 הקבוצה ירדה לליגה השנייה עקב ניהול כושל. בסיום עונת 2005/06 העפילה בחזרה לליגה הראשונה.
בעונת 2010/11 הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת ספירו שרלרואה החזקה 3-0.
בית הספר לאמנויות על שם פרנק סינטרה
בית הספר מחזיק באחד משיעורי ההצלחה הגבוהים ביותר בין התיכונים הציבוריים בניו יורק. בשנת 2009 96 אחוזים מהבית ספר סיימו את לימודיהם ו-97 אחוזים אף נרשמו למכללה. המחזור של 2009 השלים 17,000 שעות בהן התנדבו בשירות הקהילה. במחזור של 2013 שני תלמידים זכו במלגה של בית הספר.
אוקפי אלסטר
היסטוריה
בעונת 2011/12 זכתה הקבוצה בגביע הבלגי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אנטוורפ ג'יינטס 89-96. בעונת 2012/13 הפסידה בגמר הגביע לקבוצת טלאנט אוסטנדה. בעונת 2013/14 הפסידה בסדרת גמר הפלייאוף 3-2 לקבוצת טלאנט אוסטנדה, אך התנחמה בזכייה בסופרקאפ הבלגי בפעם השנייה ברציפות.
במסגרת אירופאית
הקבוצה ידועה באוהדים הקנאים שלה הנקראים "הלגיון הכחול", היוצרים אווירה ביתית באולם וגורמים לא פעם לדירבון השחקנים לניצחונות. הקבוצה מארחת בהיכל זאל פורום, הנקרא גם ג'נרלי פורום עקב הסכם חסות, המכיל 2,800 מקומות ישיבה.
Turn Off the Light (שיר)
Turn Off the Light (בעברית: כַּבּוּ אֶת הָאוֹר) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס, ביחד עם השחקנית והזמרת האמריקאית אלווירה, גבירת האופל, מתוך המיני-אלבום השלישי של פטרס, Turn Off the Light, Vol. 1. הוא יצא לאור ב-1 באוקטובר 2018, על ידי חברת התקליטים של פטרס, BunHead. בהמשך, בעקבות חוזה הקלטות עליו חתמה פטרס, הופץ מחדש בהוצאת חברות התקליטים אמיגוס רקורדס וריפבליק רקורדס. אלווירה לא הייתה שותפה בכתיבתו של השיר.
"Turn Off the Light" הוא הרצועה השתים-עשרה מתוך הפרויקט השני באורך מלא של קים פטרס, Turn Off the Light.
רקע וכתיבה
"Turn Off the Light" הוא הרצועה הרביעית מתוך המיני-אלבום, Turn Off the Light, Vol. 1, ושיר הנושא מתוכו. הוא נכתב בהשראת ליל כל הקדושים ועוסק באימה, פחד והעלאה באוב ("של עצמך בחושך"). במהלך הקלטות השיר, פטרס שיתפה פעולה עם אלווירה, גבירת האופל, המזוהה ברחבי ארצות הברית עם ליל כל הקדושים.
בריאיון למגזין אאוט היא הצהירה את הדברים הבאים:
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8.7 מיליון השמעות.
משמעות
כאשר כתבה את "Turn Off the Light" היא החליטה שהוא יתפקד כשיר הנושא מתוך המיני-אלבום, Turn Off the Light, Vol. 1, בו הוא נכלל. בשנת 2019, הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Turn Off the Light, בו תיפקד כשיר הנושא גם כן. בשיר מתארחת אלווירה, גבירת האופל, המזוהה סוגת האימה, כמו גם עם ליל כל הקדושים. לאורכו של השיר, מתארת פטרס סיטואציה מבעיתה במסגרתה נעשו מספר אקטים מיניים "מלוכלכים". בהמשך, היא מפצירה באותו הבחור עימו היא נמצאת, ש"יכבה את האור" כדי שיכיר את הצד האמיתי שלה.
את קטע הדיבור ב-"Turn Off the Light" מבצעת אלווירה, גבירת האופל: קדושה מגנה לא-רשמית של ליל כל הקדושים. הקטע הוא מחווה ל"ראפ" של וינסנט פרייס ב-"Thriller" של מייקל ג'קסון ומתפקד באותו האופן: אייקון אימה המעניק לבן-אדם צעיר את כוחו האפל. עם זאת, בעוד שהקטע של פרייס ב-"Thriller" היה עסק בעיקר במצב רוח ואווירה, קטע הדיבור של אלווירה מוסיף באופן סאבטקסט קווירי מפורש. ההצטלבות בין נושאי האימה והלהט"ב חוזרת מאות שנים אחורה לכאורה (לפני שמונחים כמו "הומוסקסואל", "הומו" ו"טרנס" בכלל היו בשימוש). במקום לתאר את השוני הזה כ"מפלצתי" שצריך לעקור ולהשמיד, גבירת האופל משחזרת את הדימויים של הטרנספורמציה של אדם זאב כדי להציג אלגוריה על העצמה עצמית קווירית/טרנסית.
הופעה ואודיו
האודיו הרשמי של "Turn Off the Light" הועלה לערוץ היוטיוב של קים פטרס ב-1 באוקטובר 2018 וצבר למעלה מ-1.3 מיליון צפיות.
יוקו אובוצ'י
יוקו אובוצ'י (ביפנית: 小渕 優子; נולדה ב-11 בדצמבר 1973 ברובע בונקיו שבטוקיו) היא חברת בית הנבחרים של יפן משנת 2000. בשנים 2009-2008, כיהנה כשרה לענייני קצב הילודה והשוויון בין המינים בממשלת טארו אסו ובשנת 2014 כיהנה זמן קצר כשרת הכלכלה, מסחר ותעשייה. אובוצ'י, בתו של ראש ממשלת יפן לשעבר קייזו אובוצ'י היא השרה הצעירה ביותר (גבר או אישה) בתולדות יפן המודרנית.
ביוגרפיה
אובוצ'י, הצעירה מבין שלושה ילדים למשפחת אובוצ'י, סיימה ב-1996 לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת סייג'ו, עבדה שנתיים ברשת הטלוויזיה הציבורית TBS ושימשה כמזכירה במשרד של אביה. היא למדה באוניברסיטת אוקספורד כשאביה לקה בפתאומיות בשבץ מוחי ונפטר לאחר חודש. אובוצ'י נבחרה על ידי משפחתה להמשיך את השושלת הפוליטית והתמודדה בשנת 2000 על המושב החמישי במחוז גונמה, מטעמו כיהן אביה בבית הנבחרים. למרות שחסרה כל ניסיון פוליטי משמעותי, נבחרה אובוצ'י ברוב גדול לתפקיד ומאז עסקה בעיקר בענייני חינוך, היא הייתה חברת ועדת החינוך בפרלמנט ועוזרת השר לענייני חינוך, מדע וטכנולוגיה. לאחר בחירתו של טארו אסו כראש ממשלת יפן ב-24 בספטמבר 2008, מונתה לשרה בממשלה, תפקיד בו נשאה עד למפלת המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות 2009. לאחר חזרת המפלגה לשלטון בדצמבר 2012, מונתה אובוצ'י לסגנית שר האוצר טארו אסו, בממשלה שהקים שינזו אבה. בספטמבר 2014 מונתה לשרת הכלכלה, המסחר והתעשייה בקבינט של אבה. היא התפטרה לאחר כחודש ימים בעקבות אי סדרים כספיים שהתגלו במערכת הבחירות שלה.
אובוצ'י נשואה למפיק ברשת TBS ולזוג שני ילדים. ב-2007 סיימה תואר במנהל ציבורי באוניברסיטת ואסדה.
מסיק
מסיק הוא קטיף זיתים. הזית הוא פרי מר, ולא מתאים למאכל מיד לאחר המסיק. לכן הזיתים עוברים לתהליך כבישה (כדי להפיק זיתים כבושים למאכל) או לבית הבד לצורך עצירת השמן (כלומר הפקת שמן הזית מהפרי).
מועד המסיק
מועד מסיק הזיתים תלוי בזן הפרי, באזור בו העץ גדל והאם המטע הוא שלחין או בעל (כלומר מושקה או לא מושקה). בישראל נערך המסיק בדרך כלל בחודש אוקטובר.
מועד המסיק ומשטר ההשקיה בתקופה שלפני המסיק משפיעים על כמות היבול (משקל היבול לשטח, נמדד בטון לדונם מטע) ואחוז השמן בפרי (משקל השמן המופק חלקי משקל הפרי הכולל, נמדד באחוזים). ככל שהמסיק מאוחר יותר, אחוז השמן בפרי ומשקל היבול הכולל עולים. עם זאת, מסיק מאוחר כרוך גם בכמות גבוהה יותר של פרי שנשר. משטר השקיה נדיב בשבועות שלפני המסיק מעלה את משקל היבול הכולל, ויכול להעלות את כמות השמן המופק, אבל מוריד את אחוז השמן שבפרי (עקב עליית אחוז המים בזיתים).
במקרה של זיתים למאכל (זיתים כבושים), צבע הזית (ירוק או שחור-סגול) נקבע לפי מידת בשלות הפרי. כלומר, זיתים ירוקים הם למעשה זיתים שלא הגיעו להבשלה מלאה.
סֵרוּגִיוּת
עץ הזית הוא סירוגי, כלומר מניב את עיקר היבול אחת לשנתיים. עצי הזית נוטים להיות מסונכרנים מבחינה זו.
מכך משתמע כי רוב העצים באותו המטע יתנו יבול שופע בו זמנית בשנה אחת, ויבול דל בשנה שלאחריה (למרות שיש יוצאים מהכלל). למעשה הסינכרון הוא על פני אזורים גדולים, ומתקיימת מחזוריות דו-שנתית בכמות היבול ברמה הארצית. במטעים מסוימים, כל שנה שנייה, היבול דל כל כך עד שאין טעם כלל לבצע מסיק.
ההסבר המקובל לתופעת הסירוגיות הוא שיצירת הפירות, ובפרט השמן שבפרי, כרוכה במאמץ גדול לעץ, ובשנה העוקבת העץ מתאושש מהמאמץ. ההסבר המקובל לסנכרון הוא שיש אירועים מתאמים. כלומר, כל עץ מתחיל עם מחזור דו-שנתי שאינו בהכרח מסונכרן עם שאר העצים. עם זאת, חמסין כבד בתקופת פריחת עצי הזית, למשל, עלול לגרום לנשירה מסיבית של הפרחים, מה שיגרום ליבול נמוך באותה השנה כמעט בכל העצים. בשנה שלאחריה, לכן, יתאפשר יבול גבוה בו-זמנית ברוב העצים.
נעשה מאמץ הן מצד החקלאים והן מצד אגרונומים ומדריכי חקלאות לצמצם את תופעת הסירוגיות, על ידי פיתוח ושימוש בזנים חדשים, הרכבות מתאימות, משטרי השקיה מדויקים ודישון משופר.
שיטות מסיק זיתים
ניתן למסוק זיתים הן באופן ידני והן בשיטות ממוכנות.
מסיק ידני
המסיק הידני הוא הדרך המסורתית והעתיקה לקטיף זיתים. שיטה זו דורשת כוח אדם רב באופן יחסי ועדיין מקובלת בישראל ובמקומות רבים בעולם. שיטות מסיק ידני מאפשרות חיסכון עלויות במקומות בהם כוח האדם זול ועלות השיטות הממוכנות גבוהה. לזיתים המיועדים למאכל (לכבישה, בניגוד לזיתים לשמן) מתאים יותר מסיק ידני כיוון שהפרי פחות נפגע במהלך המסיק בשיטה זו (פגיעות בקליפת הפרי בזיתים לשמן פחות משמעותיות). כמו כן מועדף מסיק ידני באזורים בהם הטופוגרפיה המקומית או צפיפות העצים לא מאפשרים גישה נוחה לכלים מכנים. השיטה הידנית מאפשרת גם למסוק עצים שונים במועדים שונים, בהתאם לקצב הבשלת הפרי הטבעי בכל עץ.
דרך אחת למסיק ידני היא שימוש בסל (שבדרך כלל תלוי מלפנים או לצד הגוף), ולקטוף את הזיתים אחד-אחד שנקראת שיטת גרגור (כמו קטיף גרגירים) או בתנועות "חליבה" של הענפים. דרך אחרת היא פריסת יריעות (ניילון, בד, רשת או שק) על הקרקע שמתחת לעץ. שיטה זו מייעלת את התהליך: את הזיתים הנמסקים מפילים לקרקע, ובסוף המסיק של העץ אוספים את היריעות ושופכים את הזיתים שעליהן לתוך שקים או ארגזים. שימוש ביריעות מאפשר גם למסוק את הזיתים על ידי הכאה עם מקל על הענפים לשיטה זו קוראים "נקיפה". אפשר גם להשתמש בשיטת היריעות ללא יריעות, כלומר להפיל את הזיתים לקרקע באחת מהשיטות הנ"ל ואחר-כך לאסוף אותם. אמנם שיטה זו חוסכת את הצורך ביריעות, אולם איסוף הזיתים שנפלו לאדמה עשוי לגזול זמן רב. בנוסף, יש סכנה של איסוף זיתים שנשרו מהעץ באופן טבעי לפני המסיק. אלה עלולים לפגום באיכות ובטעם של שמן הזית או הזיתים הכבושים.
מסיק בשיטות ממוכנות
השיטות הממוכנות יעילות יותר מבחינת זמן עבודה ודרישות כוח-אדם ביום המסיק. עלות המסיק הממוכן לחקלאי היא בדרך כלל גבוהה יותר ומאפשרת פחות גמישות בהתאמה של מועד המסיק לקצב הבשלת הפרי של העצים השונים במטע.
שיטת הניעור
בשיטת הניעור העץ כולו מנוער על ידי "מנערת". המנערת יכולה להיות מכונה עצמאית-ייעודית למטרה זו, או מכונה שמתחברת לטרקטור סטנדרטי. הזיתים נאספים על יריעות שנפרסו על הקרקע (בדומה לשיטה הידנית) או על ידי יריעה שנפרסת באופן מכני, כחלק מהמנערת או על ידי מתקן נפרד.
שיטת הניעור מחייבת שמטע הזיתים יהיה גזום באופן המאפשר גישה נוחה עם כלים מכנים (ובפרט שלא יהיו צפופים מדי) אולם אין מגבלה על גובה העצים. שימוש לא זהיר בשיטת הניעור עלול לגרום נזק לעץ (יש הטוענים שנזק לעץ נגרם בכל מקרה, והמטרה היא להפחית אותו ככל הניתן).
שיטת השאיבה
כיוון שבשיטה זו המטע כולו נמסק בפעם אחת, מסיק של עצים שונים במועדים שונים המותאמים לשלב הבשלת הפרי בכל עץ אינו אפשרי. לכן, בימים שלפני המועד המתוכנן למסיק מטפלים במטע בחומרים המעודדים הבשלה ונשירת פרי (על ידי ריסוס או השקיה).
יתרונות השיטה ברורים: המסיק מסתיים מהר ודורש מעט מאוד כוח-אדם. חסרונות השיטה מבחינת החקלאי הם המחיר היקר של המכונה, ותלות בבעלי המכונה ומפעיליה במקרה של שכירת מכונה ליום המסיק בלבד. כמו כן השיטה מחייבת גיזום קפדני של המטע לאורך כל השנה, וטיפול לעידוד הבשלת ונשירת פרי טרם המסיק.
מכרם הזיתים לבית הבד
לאחר המסיק מובילים את הזיתים אל בית הבד לצורך עצירת השמן (תהליך הפקת השמן מהפרי) או אל תהליך כבישת הזית. בתקופות עתיקות בין המסיק לבין עצירת השמן עברו מספר שבועות כדי לאפשר לזית לעבור תהליך תסיסה שמנטרל כימיקלים לא רצויים המצויים בזית באופן טבעי. היום מקובל לאצור את השמן קרוב ככל הניתן למועד המסיק, על מנת לשמר טעמים ולמנוע תהליכי חימצון לא רצויים.
Empty Sky
Empty Sky (מאנגלית: שמיים ריקים) הוא אלבום הבכורה של הזמר וכותב השירים הבריטי אלטון ג'ון. האלבום יצא לאור ב-6 ביוני 1969 בבריטניה. בארצות הברית האלבום יצא לאור ב-13 בינואר 1975, שם הוא הופץ עם עטיפה שונה, הרבה אחרי שאלטון ג'ון התפרסם וצבר תהילה בינלאומית.
רקע
האלבום הוקלט במהלך חורף 1968 ואביב 1969 באולפני "DJM רקורדס". "Empty Sky" הוא האלבום היחיד בתקופה המוקדמת של הקריירה של אלטון ג'ון שלא הופק על ידי גאס דאג'ן אלא על ידי סטיב בראון, חבר ועובד אולפני "DJM רקורדס". תפקידו של בראון באולפני "DJM רקורדס" היה תפקיד שיווקי: קידום שירים שהוקלטו באולפנים לתחנות הרדיו. עם זאת, הוא התיידד עם ג'ון, וג'ון השמיע לו שירים שכתב – באותה תקופה היו אלה שירים שנכתבו במטרה להיות להיטים שיבוצעו על ידי זמרים אחרים (כפי שציפו מג'ון בחברת התקליטים). בראון לא אהב את השירים והציע לג'ון להתרכז פחות בניסיון לכתוב להיטי פופ לזמרים אחרים, ובמקום זאת להתמקד בהלחנה בסגנון מעט יותר קרוב לשירי ההרכבים שג'ון (ובראון) האזין להם: "הביטלס", "The Who" ו"פינק פלויד". לימים סיפר ג'ון לבראון שהוא מעט נפגע מדברי הביקורת, אך לאחר כיומיים חזר אליו והודה:. על שאירע אחר כך סיפר בראון: האלבום יצא בבריטניה בגרסת סטריאו ובגרסת מונו, שנחשבת כיום לפריט אספנים נדיר.
ג'ון נעזר במוזיקאים שהיו חברים שלו או של בראון. הגיטריסט קאלב קוואי והמתופף רוג'ר פופ, שניהם חברי הלהקה באותה תקופה, ניגנו בהרבה רצועות באלבום (קוואי ופופ הצטרפו לג'ון כמה שנים מאוחר יותר כחלק מסיבוב ההופעות שלו לאחר הוצאת האלבום "Rock of the Westies" ב-1975 ו-"Blue Moves" ב-1976). טוני מארי מלהקת הטרוגס מנגן בס. "Empty Sky" היא ההופעה הראשונה של המתופף נייג'ל אולסון עם אלטון ג'ון – חבר להקת "פלסטיק פני" ו"ספנסר דייוויס גרופ", שניגן בתופים ב-"?Lady What's Tomorrow" (אולסון וחברו ללהקת "ספנסר דייוויס", הבסיסט די מארי, יצטרפו כשנה מאוחר יותר לסיבובי ההופעות שלו בשנות ה-70, אך רק בהקלטת "Honky Château", ב־1972, יצטרפו גם כנגנים קבועים, בתפקידיהם, בהקלטות האולפן שלו – המפיק דאג'ן פיקפק עד אז ביכולותיהם). קלייב פרנקס, שכמה שנים מאוחר יותר יהפוך למפיק הסאונד החי שבהופעותיו של ג'ון במשך סיבובי הופעות רבים, מופיע גם הוא ברשימת הקרדיטים על הפקת האלבום. עיצוב העטיפה המקורי נעשה על ידי דייוויד לרקהאם (המוכר כ"דייב"), שימשיך ויעצב עבורו עטיפות תקליטים גם בעתיד.
"Skyline Pigeon" הוא השיר הפופולרי והידוע ביותר באלבום, והוא היחיד שג'ון, אם כי לעיתים רחוקות, מבצע בהופעות החיות שלו. הגרסה הסופית יותר של "Skyline Pigeon" הכוללת תזמורת וליווי פסנתר במקום צ'מבלו הוקלטה ב-1973 לאלבומו "Don't Shoot Me I'm Only the Piano Player", והיא הופיעה בתחילה כצד ב' של הסינגל "Daniel". הופעה נוספת של השיר הייתה בשנת 1974, כאשר גרסה שהוקלטה בלונדון הופיעה כרצועה הפותחת את אלבום ההופעה "Here and There", שיצא בגרסת LP ותקליטור. ג'ון ביצע גם את שיר הנושא של האלבום, "Empty Sky", בתחנות שונות בסיבוב ההופעות שלו בשנת 1975.
אף על פי שמאז ג'ון מכנה את האלבום "נאיבי", יש לו זיכרונות טובים מהקלטת התקליט. אלה כוללים הליכה הביתה מאולפני ההקלטה בארבע לפנות בוקר ולינה במפקדת צבא הישועה ברחוב אוקספורד, שאותה ניהל אביו של סטיב בראון. , נזכר ג'ון.
אלטון ג'ון אמר בריאיון שהוא עוד לא היה בטוח באותה תקופה מה הסגנון שלו הולך להיות, ושאולי שאף להידמות ללאונרד כהן.
ביקורת
AllMusic סקרה באופן רטרוספקטיבי ומאופק את האלבום, וסיכמה "אין אבני חן נשכחות ב-Empty Sky, אבל האלבום כן מצביע על הפוטנציאל של ג'ון".
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי אלטון ג'ון ו-ברני טופין.
צוות
הפקה
מיקומי שיא
אלבום - בילבורד (ארצות הברית)
דואדיקורוס
דואדיקורוס (שם מדעי: Doedicurus; משמעות השם: "זנב עלי") הוא סוג נכחד של ארמדיל שחי בתקופת הפליסטוקן לפני 11,000 שנים בקירוב. הדואדיקורוס היה הארמדיל הגדול ביותר שחי אי פעם, והיחיד עם אלה בזנב.
מאפיינים
היה זה יצור גדול ואיטי באורך 4 מ' ובגובה 1.5 מ'. משקלו מוערך ב-1,900-2,370 ק"ג בממוצע. היה לו ראש קטן וגוף עגלגל עם זנב כבד ונמוך ובקצהו "אלה" מקורננת, אותה הוא ניפנף כדי להבריח טורפים אפשריים, בעיקר את הסמילודון הקטלני שהיגר מאמריקה הצפונית. הוא הארמדיל היחיד אשר הכיל "אלה" בזנבו, הדומה לזנב הדינוזאור אנקילוזאורוס.
היצור חי בערבות הקדומות של הפליסטוקן-הולוקן באמריקה הדרומית, שם נמצאו מאובניו (בעיקר בארגנטינה, אורוגוואי ומישורי דרום ברזיל) וכן מאובני דלשינאים ענקיים דומים.
יחסי דנמרק–פולין
יחסי דנמרק–פולין הם יחסי החוץ בין דנמרק ופולין. שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
היסטוריה
דנמרק, לצד ספרד, טורקיה ואיראן, התנגדו לחלוקת פולין בשנת 1795.
במהלך מלחמת העולם השנייה שתי המדינות נכבשו על ידי כוחות גרמניה הנאצית. ב-7 ביולי 1945 כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. בשנת 1949 הצטרפה דנמרק לנאט"ו, ובשנת 1955 הצטרפה הרפובליקה העממית הפולנית לברית ורשה.
ביוני 2017 חתמו ראשי הממשלה של שתי המדינות על מזכר כוונות להקים את צינור הגז - הצינור הבלטי. בנובמבר 2018, שתי המדינות חתמו על הסכם על תיחום גבול המדינות, לאחר משא ומתן שנמשך יותר מ-40 שנה. בדצמבר 2018 חתמו דנמרק ופולין על מזכר הבנות לפיתוח שיתוף הפעולה בתחום האנרגיה.
נציגויות דיפלומטיות
דנמרק מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה ו-6 קונסוליות בגדנסק, קרקוב, לודז', פוזנן, שצ'צ'ין וורוצלב. מאידך, פולין מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן וקונסוליה כללית באורהוס.
פרדי רינקון
פרדי אוסביו גוסטאבו רינקון ולנסיה (בספרדית: Freddy Eusebio Gustavo Rincón Valencia; 14 באוגוסט 1966 – 13 באפריל 2022) היה כדורגלן קולומביאני, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי והופיע במדי נבחרת קולומביה. רינקון היה ידוע בשל מבנה גופו החסון יחסית לכדורגלן.
קריירה
פרדי רינקון החל את הקריירה בקבוצת אינדפנדיינטה סנטה פה מעיר הבירה בוגוטה. עד מהרה הפך לכוכבהּ ועבר לקבוצה הקולומביאנית אמריקה קאלי. הוא משך את תשומת לבן של קבוצות רבות באירופה בזכות שליטתו בכדור למרות גובהו הרב יחסית לשחקן כדורגל והחוזק הפיזי שלו. רינקון עבר לשחק בקבוצת פלמיירס הברזילאית ב-1993, ועזב אותה ב-1994.
אחרי המונדיאל ב-1994, חתם בקבוצת נאפולי האיטלקית, ושנתיים לאחר מכן הצטרף לריאל מדריד ב-1996. בתקופתו במדריד הוא הבקיע שער בודד ב-14 משחקים, וספג עקב כך הערות גזעניות מאוד מצד האוהדים. לכתו של חורחה ולדאנו מהמועדון סימנה גם את תחילת הסוף של רינקון בקבוצה. רינקון חזר לקבוצת פלמיירס ולמעשה סיים את הקריירה בברזיל, בה שיחק בקבוצות קורינתיאנס, סנטוס וקרוזיירו.
נבחרת לאומית
רינקון היה חלק מנבחרת קולומביה הגדולה של סוף שנות ה-80 ושנות ה-90 שכללה את דור הזהב של שחקנים כמו קרלוס ולדרמה, לאונל אלברס, פאוסטינו אספרייה, רנה היגיטה ואדולפו ולנסיה. במהלך הקריירה שלו, הופיע רינקון שלוש פעמים בטורניר גביע העולם (ב-1990, 1994, ו-1998), וכן בשלוש תחרויות קופה אמריקה (בשנים 1991, 1993 ו-1995).
רינקון זכור במיוחד כמי שהעלה את נבחרת קולומביה לשמינית גמר גביע העולם בכדורגל בשנת 1990, אחרי שכבש שער שוויון בדקה ה-92 מול נבחרת מערב גרמניה. הוא כבש שערים קריטיים במדי הנבחרת כמו כן גם במוקדמות גביע העולם ובקופה אמריקה.
במוקדמות גביע העולם 1994, כאשר נבחרת קולומביה סיימה בראש בית המוקדמות והעפילה לטורניר גביע העולם בכדורגל בפעם השלישית בתולדותיה, רינקון כבש חמישה שערים בשישה משחקים שכללו גם את הניצחון 4:0 על נבחרת פרו בברנקייה והניצחון ההיסטורי בבואנוס איירס 5:0 על נבחרת ארגנטינה. במוקדמות גביע העולם 1998, רינקון היה דומיננטי פחות וכבש שני שערים בלבד ב-16 משחקים, אך עדיין עזר לנבחרת להעפיל למונדיאל 1998. אחרי האכזבה שכללה הדחה כבר בסיבוב הראשון, פרש רינקון מהנבחרת יחד עם הקפטן קרלוס ולדרמה. הוא שב למספר משחקים במוקדמות גביע העולם 2002, אך נכשל בניסיון להעפיל עם הנבחרת למונדיאל 2002.
חיים אישיים
במרץ 2007 היה מבוקש על ידי האינטרפול עקב קשירת קשרים עם סוחרי סמים. הוא נעצר ב-9 במאי בברזיל, ואף על פי ששוחרר – לא יצא מברזיל עקב בעיות משפטיות.
ב-13 באפריל 2022, יומיים לאחר שנפגע בתאונת דרכים, מת רינקון בבית החולים בעיר סנטיאגו דה קאלי שבקולומביה בגיל 55.
בעיית P=NP
השאלה האם P=NP היא בעיה פתוחה מרכזית במדעי המחשב, העוסקת ביכולת לפתור אוסף גדול של בעיות בצורה יעילה. במילים פשוטות, השאלה היא האם כל בעיה שניתן לבדוק עבורה בצורה יעילה האם פתרון מוצע הוא נכון, היא גם בעיה שניתן למצוא עבורה פתרון בצורה יעילה. לפתרון הבעיה ישנן השלכות תאורטיות ומעשיות רבות, והיא זכתה להכרה כאחת מ"שבע בעיות המילניום" של מכון קליי למתמטיקה.
היסטוריה
בשנת 1955 שלח ג'ון נאש מכתב ל-NSA בו הוא ציין כי הוא חושד שכדי לפרוץ קוד מסובך מספיק זמן ריצה אקספוננציאלי ביחס לאורך המפתח. בשנת 1956, שאל במכתב בינו ובין ג'ון פון נוימן, קורט גדל האם ניתן להוכיח הוכחות מתמטיות בזמן ליניארי או ריבועי וכתוצאה מכך יהיה אפשר להפוך הוכחות לדבר אוטומטי. התכתבויות אלו הופיעו לפני 1971 בו הביאו ההגדרות הפורמליות למושגי P ו-NP ולבעיית P=NP על ידי סטיבן קוק במאמרו "The complexity of theorem proving procedures". בשנת 2000 נבחרה הבעיה להיות אחת מתוך 7 בעיות המילניום של מכון קליי, ואדם אשר פותר אותה יקבל פרס של מיליון דולרים אמריקאים ממכון זה.
המחלקות P ו-NP
במדעי המחשב מוצעות מספר שיטות למדוד יעילות של אלגוריתם על בסיס הקלט שלו. הגישה הנפוצה היא למדוד את זמן הריצה של האלגוריתם. על מנת למדוד את זמן הריצה בלי תלות במימוש האלגוריתם במחשב זה או אחר, נהוג למדוד את זמן הריצה על פי כמות הצעדים הבסיסיים שהאלגוריתם מבצע (ההגדרה המדויקת של "צעד בסיסי" מבוססת על מכונת טיורינג).
מכיוון שקלטים גדולים יותר לבעיה גוררים לרוב זמן פתרון גדול יותר, זמן הריצה של האלגוריתם נמדד ביחס לאורך בקלט, לכמות הקלט או למורכבותו. אם ניתן לחסום את קצב גדילה של זמן הריצה של האלגוריתם עם גדילת הקלט על ידי פולינום, אומרים כי האלגוריתם פותר את הבעיה בזמן ריצה פולינומי. על פי רוב, זמן ריצה פולינומי נחשב לזמן ריצה סביר לצורך מימוש ביישומים מעשיים (ואף יותר מכך - זמן ריצה שאינו פולינומי נחשב לזמן ריצה שאינו סביר).
לקבוצה P (מלשון Polynomial) שייכת כל בעיית הכרעה שעבורה קיים אלגוריתם המוצא פתרון בזמן ריצה פולינומי.
לקבוצה NP (מלשון Nondeterministic Polynomial) שייכת כל בעיית הכרעה שעבורה קיים אלגוריתם הבודק בזמן ריצה פולינומי האם פתרון מוצע לבעיה אכן פותר אותה. אלגוריתם זה לא בהכרח מסוגל למצוא פתרון, אלא רק לוודא שפתרון מוצע הוא אכן נכון.
ניתן להגדיר את NP בצורה שקולה באמצעות שימוש במושג האי-דטרמיניזם: בעיה שייכת ל-NP אם קיים אלגוריתם אי-דטרמיניסטי הפותר אותן בזמן פולינומי (דהיינו, מצליח למצוא פתרון). באופן ציורי, ניתן לומר כי נותנים לאלגוריתם "להטיל מטבע" בכל שלב של ריצתו על מנת להחליט כיצד להמשיך הלאה, ואותו מטבע תמיד נופל בצורה שמבטיחה שאם יש פתרון, האלגוריתם יצליח למצוא אותו. בניגוד למה שחלק חושבים, כאשר אומרים שאלגוריתם שייך למחלקה P, זה לא אומר כי זמן הריצה שלו הוא מהר או שבעיה שפתרונה שייך למחלקה זו אומר כי "קל" לפתור אותה, אלא זה פשוט אומר כי זמן הריצה שלה הוא פולינומי, שזה ביחס לזמני ריצה הרבה יותר גדולים כמו אקספוננט, יותר מהיר.
אם כן, בעיית P=NP שואלת האם קל למצוא את הפתרונות של בעיה חישובית שקל לבדוק את הפתרונות שלה. התשובה לכך אינה ידועה, אך ההשערה הרווחת היא ש- P ≠ NP, כלומר, קיימות בעיות שקל לבדוק וקשה לפתור.
חשיבותה הגדולה של המחלקה NP ושל השאלה P=NP נעוצה בעובדה שבעיות נפוצות רבות נמצאות ב-NP, ופעמים רבות הן אף NP-שלמות. עם זאת, לא ידוע עבורן כל אלגוריתם יעיל, וההשערה הרווחת היא שאף לא ייתכנו עבורן אלגוריתמים יעילים, ולכן P ≠ NP.
דוגמה
בהינתן קבוצה של מספרים שלמים, נדרש לקבוע האם ניתן לחלקה לשתי קבוצות של מספרים כך שסכומן זהה (בעיה זו נקראת בעיית החלוקה, Partition Problem). לדוגמה, הקבוצה {1, 3, 4, 5, 8, 11} ניתנת לחלוקה לשתי קבוצות: הקבוצה {11, 5} והקבוצה {1, 3, 4, 8}, שסכום כל אחת מהן הוא 16. מאידך, הקבוצה {1, 3, 5, 6} לא ניתנת לחלוקה כזו.
ניתן להשתכנע בקלות כי בעיה זו ניתנת לבדיקה באופן יעיל, ולכן נמצאת ב-NP. בהינתן פתרון מוצע - חלוקה של שתי קבוצות - כל שנדרש הוא לחבר את המספרים בכל אחת משתי הקבוצות, ולבדוק האם סכומן זהה.
עם זאת, כלל לא ברור כי בהינתן קבוצה של מספרים, ניתן למצוא באופן יעיל חלוקה לשתי קבוצות שסכומן זהה. יותר סביר להניח, ואכן זוהי ההשערה הרווחת, כי כל אלגוריתם עלול להזדקק למספר גדול יותר של צעדים (למשל: לעבור על חלק גדול מהחלוקות האפשריות, שמספרן תלוי אקספוננציאלית במספר האיברים בקבוצה).
ההיררכיה הפולינומית
לאור הדעה הרווחת כי NP מכילה ממש את P, ומשום הקושי הרב שחווים בהוכחת (או הפרכת) הטענה, המחקר בסיבוכיות עוסק בעיקר בווריאציות שונות של הבעיה. אחת הווריאציות המוכרות והבסיסיות ביותר היא ההיררכיה הפולינומית (מסומנת PH).
הגדרת המחלקה NP בעזרת מכונות טיורינג שאינה דטרמיניסטית אינה הגדרה יחידה, וניתן להגדיר את המחלקה על ידי שימוש בכמתים לוגיים. את המחלקה NP נגדיר באמצעות הכמת "קיים פתרון" או "קיים פתרון מתקבל". את המחלקה המשלימה co-NP נגדיר באמצעות הכמת "לא קיים פתרון", או באופן קנוני יותר, "כל פתרון אפשרי אינו מתקבל". מכאן ההרחבה להיררכיה הפולינומית טריוויאלית במונחי כמתים - נוסיף שרשראות של כמתים, כלומר, במקום "קיים" (\exists) או "לכל" (\forall), נגדיר שרשראות של כמתים, לדוגמה. כמובן שאין טעם בלשים כמתים מאותו סוג בצמידות.
הגדרת ההיררכיה מתקבלת ישירות מההגדרה על פי כמתים - בדרגה ה-i בהיררכיה, תופענה מחלקות הסיבוכיות עם i כמתים. נשים לב שיש בדיוק 2 מחלקות בכל דרגה, המסומנות. ההיררכיה נקראת פולינומית מכיוון שכל אחד מהערכים הקשורים (כלומר, הערכים הנמצאים בצמידות לכמת) מוגבלים להיות באורך פולינומי באורך הקלט. ההיררכיה נקראת היררכיה מכיוון שכל המחלקות בדרגה ה-i-1 מוכלות במחלקה שבדרגה ה-i. נשים לב, שבהצגה זו SAT היא באופן טריוויאלי שפה NP-שלמה.
הקרסת ההיררכיה היא הוכחה שעבור דרגה מסוימת בהיררכיה, מתקיים, אזי. משפט זה שימושי מסיבות רבות. באופן מופשט - אם נוכיח שההיררכיה אינה קורסת תחת דרגה מסוימת, אזי P\neq NP.
משפט הקרסת ההיררכיה שימושי באופן נוסף - מספיק להוכיח ש-, והתוצאה המיידית היא ש-P שונה מ-NP.
רשות שופטת
הרשות השופטת היא אחת משלוש רשויות השלטון במדינה (הרשויות האחרות הן הרשות המחוקקת והרשות המבצעת). הרשות השופטת עוסקת בשפיטה. במשטרים דמוקרטיים פועלת רשות שופטת עצמאית ובלתי תלויה.
תפקיד
מטרת הרשות השופטת היא לספק משפט צדק לשם אכיפת שלטון החוק – דין והכרעה במקרה של חשד לעבירה על החוק, בהכרעה בסכסוכים בין התושבים לבין רשויות השלטון ובהכרעה בסכסוכים בין התושבים לבין עצמם. על מנת להבטיח משפט צדק ניתן לערער על פסק דין בפני ערכאה גבוהה יותר.
תפקיד נוסף של הרשות השופטת הוא להוות אמצעי ביקורת וריסון לשלטון, להגן על אזרחי המדינה מפני הרשות המחוקקת והרשות המבצעת, ולהבטיח את חירויות האדם ואת השמירה על המשטר הדמוקרטי. לשם כך במדינות רבות קיים בית משפט נפרד לענייני חוקה, שבסמכותו לפסול חוקים שחוקקה הרשות המחוקקת (בישראל הפרלמנט הוא הכנסת) אשר סותרים את חוקת המדינה ולמנוע מדיניות בלתי חוקתית של הרשות המבצעת. עצמאותה של הרשות השופטת היא מהיסודות החשובים ביותר לשלטון החוק במדינה דמוקרטית.
במדינות דמוקרטיות החוק מחייב את כל רשויות השלטון והאזרחים במדינה. כל האזרחים שווים בפני החוק, ומי שעובר על החוק חלים עליו כללי העמדה לדין והענשה. הרשות השופטת מגנה על שלטון החוק במדינה על ידי כך שבתי משפט פועלים על פי חוק ומיישבים סכסוכים, מבקרים את חוקיות פעולות השלטון ומגנים על האזרחים.
בסמכות הרשות השופטת לפרש חוקים וליצור חקיקה שיפוטית כאשר מתגלה העדר חוק חד-משמעי ומפורש, וזאת נעשית על-פי העקרונות והערכים של המדינה כפי שהם נקבעו בחוקה. ישנה מחלוקת לגבי מידת סמכות זו.
תחת הרשות השופטת נמצאים בתי המשפט אשר להם יש סמכות שפיטה כללית שהוענקה להם על ידי המדינה.
עקרון הסוביודיצה
עקרון הסוביודיצה אוסר עיסוק ופרסום בפומבי בנושא הנדון בבית המשפט. מטרת עיקרון זה היא למנוע התערבות, השפעה ולחץ מצד התקשורת ורשויות השלטון על בית המשפט, בנושאים הנדונים בבית המשפט, ועדיין לא נפסק בעניינם. עיקרון זה מתנגש במובן מסוים עם הזכות לחופש הביטוי ועם זכות הציבור לדעת, ועל כן ניתן למצוא בחוק את הקביעה כי כלי תקשורת רשאים לפרסם מידע עובדתי על הנושאים המובאים בפני בית המשפט, ומידע על מהלך הדיונים בהם, זאת בתנאי שהפרסום הוא בתום לב, ללא נקיטת עמדה ולא עולה חשש כי ישפיע על ההליך המשפטי.
עצמאות
עקרון "הפרדת הרשויות" דורש שהרשות השופטת תהיה עצמאית בהחלטותיה. חוק יסוד: השפיטה (בישראל) קובע "בענייני שפיטה אין מרות על מי שבידו סמכות שפיטה, זולת מרותו של הדין". - ביהדות מופיעה הציווי לדיינים "לא תגורו בפני איש". כך המערכת המשפטית יכולה להבטיח את שמירת שלטון החוק, משפט הוגן, צדק ושוויון. כך גם יש לציבור אמון, בהוגנות ובנייטרליות שלה.
כדי להבטיח את עצמאות השופטים מקובלים מספר כללים בנושאי העסקתם: כהונתם מובטחת עד פרישתם (סמכות פיטור יש רק לבי"ד משמעתי שחברים בו רק שופטים. אין מעבירים שופט לבית משפט אחר שלא בהסכמתו) אלא בהסכמת נשיא ביהמ"ש העליון או הבי"ד המשמעתי. יש לשופטים חסינות משפטית, ולא פותחים בחקירה פלילית אלא בהסכמת היועץ המשפטי לממשלה.
קשר לרשות המבצעת
על פי תפישת המשפט כשירות שעל המדינה לספק לאזרחיה, היה ניתן למקם את בתי המשפט כחלק מהרשות המבצעת (דהינו - תפקידם של בתי המשפט הוא "לבצע שפיטה"). ביטויים לתפיסה זו ניתן למצוא הן באופן תאורטי, בכתביו של הפילוסוף ג'ון לוק, אבי הליברליזם בדמוקרטיה המודרנית, והן באופן מעשי, בבריטניה, שבה שימש הלורד צ'נסלור (שר המשפטים) הן כראש מערכת המשפט והן כיושב ראש בית הלורדים, שחבריו שימשו גם כבית העליון של הפרלמנט וגם כערכאה המשפטית העליונה.
בישראל
בישראל פועלות שתי מערכות שפיטה: מערכת של בתי משפט רגילים (שלום, מחוזי, עליון), ומערכת בתי המשפט המיוחדים, למשל: בתי דין דתיים, בתי דין צבאיים, בית המשפט לתעבורה, בית הדין לעבודה ועוד. בתי המשפט הרגילים פועלים בשלוש רמות: בית משפט השלום (ערכאה ראשונה), בית משפט מחוזי (ערכאה שנייה) ובית המשפט העליון (ערכאה עליונה) אשר הוא הגוף העומד בראש ההיררכיה של הרשות השופטת בישראל.
בית המשפט העליון משמש הן כבית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ) לעתירות נגד רשויות השלטון והן כבית המשפט הגבוה לערעורים (על פסיקת בית משפט השלום והמחוזי). כיוון שבישראל אין חוקה, אין בית משפט נפרד לענייני חוקה.
רטינובלסטומה
רטינובלסטומה הוא סוג נדיר של סרטן המתפתח מתוך תאי רשתית העין (חישן האור של העין) המופיע בדרך כלל אצל ילדים מתחת לגיל 5. בעולם המערבי זהו אחד הסרטנים עם אחוזי הריפוי הגבוהים ביותר (כ-95%).
מגפת הקורונה בדנמרק
מגפת הקורונה דווחה לראשונה בדנמרק ב-27 בפברואר 2020. בטריטוריה האוטונומית גרינלנד נרשם מקרה הקורונה הראשון ב-16 במרץ.
ציר זמן
מסוף ינואר 2020 עד תחילת פברואר פונו מספר קבוצות של אזרחים שנים ממחוז חוביי בסין. הם נבדקו והתברר שאינם נושאים את הנגיף.
רטינובלסטומה
בשני שלישים מהמקרים רק עין אחת מושפעת (רטינובלסטומה יוני-לטרלית) ובשליש הנותר, מתפתחים גידולים בשתי העיניים (רטינובלסטומה בי-לטרלית). מספר וגודל הגידולים משתנה מחולה לחולה. מיקום, גודל וכמות הגידולים נלקחים בחשבון כשבוחרים את סוג הטיפול למחלה.
מגפת הקורונה בדנמרק
פברואר 2020
דיווח ראשון על מקרה קורונה בדנמרק הועבר ב-27 בפברואר 2020. תושב העיר רוסקילדה נמצא חולה בקורונה וטופל בבית החולים. מדובר בעורך חדשות ברשת השידור הדנית TV 2 ששב שלושה ימים לפני כן מחופשת סקי במחוז לומברדיה שבצפון איטליה. הוא חש סימפטומים קלים של המחלה.
רטינובלסטומה
אפידמיולוגיה
רטינובלסטומה היא ממאירות העיניים השכיחה בקרב ילדים אך בכל זאת נדירה ומופיעה אחת ל 16,000 עד 18,000 לידות. המחלה מתפלגת באופן אחיד בין גברים לנשים. שכיחות המחלה אינה מושפעת משייכות לקבוצה אתנית כזו או אחרת, מעמד סוציו-אקונומי או חשיפה לגורמים גורמים סביבתיים.
מגפת הקורונה בדנמרק
פברואר 2020
ב-28 בפברואר דווח על אדם שאושפז בבית חולים בקופנהגן וסבל משיעול וחום. הוא נבדק והתגלה שהוא נושא את הנגיף, לאחר ששב מחופשת סקי בצפון איטליה ב-15 לחודש. הזמן היחסי הרב בין הרגע ששב לדנמרק ועד שהתגלה כי חלה העלה את החשש שהדביק אחרים בזמן זה, אשר זהותם לא ידועה.
רטינובלסטומה
אטיולוגיה
על מנת שתתפתח המחלה בחולים שאינם תורשתיים צריכה להתפתח מוטציה בגן RB1 באופן אקראי בשתי כרומוזומי 13 שבאותו תא ברשתית. תסריט זה נדיר יותר, ובהסתברות נמוכה יותר קורה בשתי העיניים בו זמנית. חולים לא תורשתיים נוטים לפתח רטינובלסטומה חד מוקדית בעין אחד בלבד.
מגפת הקורונה בדנמרק
מרץ 2020
ב-1 במרץ אדם שהיה בבידוד ביתי התגלה כחולה נוסף, רביעי בסך הכל במדינה. הוא היה במגע עם החולה שהתגלה ב-28 בפברואר.
רטינובלסטומה
סיווג המחלה
ישנם שני סיווגים מקובלים המתארים את רמת החומרה ושלב ההתקדמות של רטינובלסטומה IIRC - International Intraocular Retinoblastoma Classificaiton ו- ICRB - International Classification Of Retinoblastoma.
מגפת הקורונה בדנמרק
מרץ 2020
ב-3 במרץ שלושה אנשים שחזרו מביקור מצפון איטליה ואדם אחד ששב מאיראן נמצאו חולים. כל הארבעה הושמו בבידוד ביתי. נכון לתאריך זה שהו בבידוד 142 אנשים. על פי המלצת הרשויות בדנמרק על השבים מסין, איראן, אזור אחד בדרום קוריאה וארבעה אזורים בצפון איטליה להיכנס לבידוד ביתי. לאנשי רפואה ששבו מאזורים אלה הוגדרה המלצה זו כחובה.
יממה לאחר מכן התגלו עוד מקרי הדבקה בדנמרק, והמקרה הראשון באיי פארו, טריטוריה אוטונומית הנמצאת בשליטת דנמרק, ובכך הסתכם מספר החולים ב-15. כל הנדבקים נכון למועד זה שבו מחוץ למדינה והושמו בבידוד ביתי.
ב-5 במרץ התגלו ארבעה מקרי קורונה חדשים. אחד מהנדבקים היה כדורגלן העבר תומאס קלנברג שנדבק לאחר שביקר במסיבת יום הולדת באמסטרדם. בעקבות כך נאלצו מספר שחקנים ואנשי צוות בקבוצות הדניות ברונדבי, לינגבי, והמועדון ההולנדי אייאקס, שפגשו את השחקן לאחרונה, להיכנס לבידוד ביתי.
ב-11 במרץ נמנו בדנמרק 514 אנשים נדבקים. עשרה מאושפזים בבית חולים כתוצאה מן הקורונה. שניים מהם במצב קשה אושפזו ביחידה לטיפול נמרץ. ראש הממשלה מטה פרדריקסן אמרה כי אותרו מקרים של הדבקה בתוך הקהילה, ולא רק מקרים של הדבקות בקרב המגיעים מחוץ למדינה.
אחרי מרץ 2020
ב-3 באפריל הודיעו הרשויות על הקלה בסגר. ב-15 באפריל, נפתחו חלק מבתי הספר. שבועיים אחר כך, מקדם ההדבקה גדל מ-0.9 ל-0.6. מגפה עודנה מתכווצת כל עוד המקדם הוא 1. במאי הוחלט על פתיחת קניונים. אחרי כשבוע, הותר להפעיל מסעדות ובתי קפה. ביוני, אושרו התקהלויות של 50 איש, זאת לאחר שעד אז אושרו התקהלויות של עד 10 אנשים בשטח ציבורי. באוגוסט שוחררו ההגבלות בבתי הספר.
ב-19 בספטמבר, הוחמרה מגבלת ההתקהלויות ל-50 איש, לעומת 100 שהייתה עד אז. הברים והמסעדות נסגרו בשעה 22:00. זאת בשל עליה בתחלואה.
ב-23 באוקטובר, הוחמרה מגבלת ההתקהלות ל-10. בין ההגבלות הנוספות, נאסרה מכירת אלכוהול אחרי עשר. ב-5 בנובמבר דווח על הטלת סגר חלקי בשבע ערים בצפון יוטלנד. זאת על רקע גילוי Cluster 5.
עלייה מסוימות בתחלואה המשיכה בנובמבר, אשר בתחילתו נמצאו כ-1,000 חולים ביום לעומת כ-400 בחצי הראשון של אוקטובר. אחרי בלימה מסוימת בסוף נובמבר, חלה עליה נוספת בתחילת דצמבר.
במהלך נובמבר תועדו 12 מקרים של בני אדם שנדבקו בדנמרק מחורפנים. עקב כך, עלה חשש לכך שנגיף הקורונה עבר מוטציה (Cluster 5) בגופם של החורפנים והוחלט להשמיד את כל החורפנים במדינה (כ-16 מיליון), ובכך להכחיד את תעשיית הפרווה של המדינה.
בדצמבר הוטל סגר חלקי ב-38 עיריות שונות, כולל קופנהגן, ארהוס, אודנסה וחלקים מזילנד. אמור להיכנס לתוקף בדנמרק החל מ-8 לחודש. מסעדות, ברים, בתי קפה, מכוני כושר, מרכזי ספורט ובריכות שחייה יסגרו. מסעדות ובתי קפה יורשו להפעיל שירותי טייק אווי. אזורים פנימיים בפארקי שעשועים, גני חיות, אקווריומים וסוגי אטרקציות דומים, כמו גם במוזיאונים, תיאטראות, בתי קולנוע וספריות, יהיו סגורים לקהל הרחב. הלימודים מכיתה ה ומעלה יעשו מרחוק. מי שגרו בעיריות היו צפויים גם להגביל את פעילותם החברתית באזורים אחרים בדנמרק.
הממשלה הודיעה כי חנויות הקטנות מ-5,000 מ"ר יוכלו להיפתח ב-1 במרץ, וכן יחודשו פעילויות הפנאי בחוץ בהגבלה של עד 25 אנשים. ב-19 במרץ נקבעו הקלות. למשל, פורסם כי המגבלה על התקהלות תוגדל מ -5 לעשרה אנשים בפנים ול-50 עבור פעילויות ספורט ופנאי בחוץ מאורגנות. בסוף מרץ פורסמה תוכנית ההקלות כשהפעימה הראשונה הייתה ב-6 באפריל. באפריל הושק התו הירוק הדני אשר היה הראשון באירופה.  ההקלות נמשכו גם במאי.  נרשמה עליה מתונה בתחלואה. ההקלות נמשכו תוך ביצוע הגבלות מקומיות.
העלייה נבלמה במהלך מאי. הוטלה סגרים מקומיים באופן אוטומטי. ביוני התחלואה ירדה. עליה בסוף יוני נבלמה במהלך יולי. הוחלט להסיר את חובת המסכות במקומות מסוימים ב-אמצע ספטמבר. היא הוטלה באוגוסט 2020. בסוף אוגוסט הוחלט להסיר את ההגבלות הנותרות ב-10 בספטמבר. לפני כן, ב-1 בספטמבר, הוסרו אחרות. זאת לאחר התחסנות רוב האוכלוסייה בשתי מנות. הגבלות כניסה נשארו.
במהלך ינואר 2022 נבלמה העלייה. הוחלט לבטל חלק מהמגבלות ולפתוח מחדש את בתי הקולנוע והתיאטראות. לאחר ה-12 בינואר, שבה העלייה. בסוף החודש, הודיעה ראש הממשלה על ביטול מגבלות הקורונה לאחר ה-1 בפברואר. במהלך פברואר ומרץ התחלואה ירדה.