cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'סיקה סאביץ'
עבודה בחדשות ארציות
סאביץ' הצטרפה לחדשות NBC בשלהי שנת 1977 כמגישת מהדורת סוף השבוע. כמענה לטענות שנשכרה הודות למראה שלה ושקודמה על פני עיתונאים מיומנים, הטילה NBC על סאביץ' לעסוק גם בעבודת דיווח מהשטח, כולל תקופה קצרה ככתבת לסיקור הסנאט האמריקאי. סאביץ' הייתה מגישה מנוסה, אך התקשתה בעבודתה ככתבת שטח. בשנת 1979 סולקה מתפקיד מסקרת הסנאט בשל הישגים דלים. לאחר מכן, אף על פי שהמשיכה גם ליצור כתבות שטח מעת לעת, ועזרה לסקר את הוועידות הרפובליקניות והדמוקרטיות של 1980, נודעה בעיקר כמגישה.
תקרית בשידור חי ב־3 באוקטובר 1983
על אף הצלחתה של סאביץ' כמגישה, החלה NBC לקדם מגישות אחרות, ובמיוחד את קוני צ'אנג. ביוני 1983, העבירה NBC את סאביץ' ממשבצת המגישה הקבועה שלה בשבת בערב, והחליפה אותה בצ'אנג. מאז ועד מותה באוקטובר 1983, הופיעה סאביץ' בתקציר החדשות בלבד לדברי עמיתים, החלה סאביץ' לחוש חרדה לגבי עבודתה והראתה סימנים של חוסר יציבות רגשית.
ב־3 באוקטובר 1983, בעת שהגישה מקטע בתוכנית תקציר החדשות, דיברה סאביץ' בצורה לא ברורה ועילגת, סטתה מהטקסט הכתוב, ואלתרה הערות שונות. יותר מאוחר באותו ערב, קריינה קטע אחר ללא בעיות. ההגשה הפגומה של סאביץ' עוררה חשדות שהיא משתמשת בסמים, ובפרט בקוקאין. סאביץ' מצידה תלתה את האשם בתקלה בטלפרומפטר, בעוד שהסוכן/ת שלה אמר/ה שהסיבה הייתה השפעות של משככי כאבים שנטלה בשל ניתוח שחזור פנים שעברה בעקבות תאונת שייט.
על אף שכמה מעמיתיה של סאביץ' העידו שראו עדויות לשימוש בסמים, חברים ומקורבים אחרים הכחישו שהייתה משתמשת בסמים. כתבת NBC לינדה אלרבי אמרה מאוחר יותר שפנתה להנהלת הרשת בבקשה שיתערבו, ואמרה להם, "אתם חייבים לעשות משהו. האישה הזו [סאביץ'] בצרות". אלרבי אמרה כי סגן נשיא הרשת הגיב, "אנחנו חוששים לעשות משהו. אנחנו חוששים שהיא תתאבד במשמרת שלנו". כשההנהלה לא פעלה, אלרבי וכתבים אחרים ניסו לפנות לסאביץ', אך היא מצאה את מותה לפני שניסיונות ההתערבות נשאו פרי.
אף על פי שלפי הביוגרפית של סאביץ' גוונדה בלייר, ההגשה הפגומה של סאביץ' ב־3 באוקטובר חיסלה את קריירת ההגשה שלה, כתבה שפורסמה לאחר מותה דיווחה כי NBC חידשה את החוזה שלה (אמנם לשנה ולא לשלוש שנים כמו החוזים הקודמים), ושסאביץ' הייתה אמורה להופיע בעונה נוספת של Frontline.
משפחה
סאביץ' הייתה נשואה פעמיים, ולא היו לה ילדים. נישואיה הראשונים בשנת 1980 למלווין "מל" קורן, מנהל בחברת פרסום בפילדלפיה, הסתיימו בגירושין לאחר אחד עשר חודשים. יש עדויות לפיהן התגרש קורן מסאביץ' לאחר שנודע לו שיש לה בעיית סמים משמעותית.
במרץ 1981 באה סאביץ' בברית הנישואים בשנית, עם ד"ר דונלד פיין, רופא הנשים שלה, אך גם אלו נמשכו רק כמה חודשים. פיין, שסבל בעצמו מבעיות שימוש בסמים וכן מדיכאון, התאבד בתלייה בביתם בוושינגטון הבירה. סאביץ', ששהתה באותה עת בניו יורק, מצאה את גופתו כשחזרה לבית.
מותה
ב־23 באוקטובר 1983, עשרים יום לאחר תקלת השידור שלה ב־NBC, סעדה סאביץ' עם מרטין פישביין, סגן נשיא הניו יורק פוסט, במסעדה בניו הופ, פנסילבניה. סאביץ' ופישביין היו בזוגיות בת כמה שבועות. לאחר הארוחה, החלו לנסוע הביתה בסביבות 19:15 בערב, כשפישביין נוהג וסאביץ' במושב האחורי עם הכלב שלה. ירד גשם כבד, וייתכן שפישביין החמיץ שלטי אזהרה שהוצבו במקום. הוא נסע ביציאה הלא נכונה מהמסעדה ועלה בטעות על שביל הגרירה לאורך תעלת פנסילבניה על גדת נהר דלאוור. מכוניתו סטתה וצנחה אל המים הרדודים של התעלה. לאחר שנפלה מגובה של כחמישה מטרים, נחתה הפוכה כמטר וחצי של מים, ומיד שקעה בבוץ עמוק אשר אטם את הדלתות. סאביץ' ופישביין נלכדו בפנים, ומים זרמו פנימה. תושב מקומי מצא את הרכב בסביבות השעה 11:30 באותו לילה. גופתו של פישביין עדיין הייתה חגורה מאחורי ההגה, וסאביץ' וכלבה במושב האחורי.
לאחר נתיחות שלאחר המוות, קבע חוקר מקרי המוות במחוז בקס כי גם סאביץ' וגם פישביין מתו מחנק בטביעה. לא לסאביץ' ולא לפישביין היו סמים אחרים מלבד אלכוהול בגופם בזמן המוות, והם צרכו רק כמות קטנה של אלכוהול - כחצי כוס יין כל אחד. לדברי מפקד משטרת ניו הופ, מוות דומה אירע באותו מקום כמה שנים קודם לכן.
משפחתה של סאביץ' וקבוצת חבריה תבעו מאוחר יותר את ה"ניו יורק פוסט" ואת יורשיו של פישביין, את המסעדה ואת מדינת פנסילבניה תביעת נזיקין על מותה של סאביץ'. התביעה הסתיימה מחוץ לבית המשפט תמורת 8 מיליון דולר, שרובם שולמו על ידי העיתון. חלק מהכסף שימש להקמת מלגות לנשים הלומדות תקשורת ועיתונות במכללת איתקה ובמוסדות נוספים.
פרסים וכיבודים
בשנת 1979 קיבלה סאביץ' תואר דוקטור לשם כבוד במדעי הרוח ממכללת איתקה, האלמה מאטר שלה. היא נבחרה לחבר הנאמנים של המכללה בשנת 1980.
מאיר לויה
מאיר לויה (נולד ב-20 בפברואר 1960), הוא מאמן שחייה ישראלי ומורה לחינוך גופני. מאמן הפועל בת ים בשחייה למעלה מ-30 שנה, המאמן ראשי של נבחרות ישראל לקדטים ולנוער, וכן מאמן בצוות המאמנים של נבחרות ישראל לתחרויות בינלאומיות, כמו מכביות (1997 ו-2001) אליפות אירופה (לונדון 2016). בשנת 2013 זכה בתואר מאמן השנה בשחייה על ידי הוועד האולימפי בישראל.
ביוגרפיה
לויה נולד ביפו להורים עולים מבולגריה. הוא למד בבית ספר היסודי יצחק שדה בבת ים ותיכון עיוני שז"ר בבת ים. באוגוסט 1978 התגייס לצבא ושרת בחיל השריון עד אוקטובר 1983. במבצע שלום הגליל (1982) שימש כקצין מבצעים בגזרה המזרחית בלבנון בגיס 479. בוגר קורס מפקדי פלוגות רב חיילי והועלה לדרגת רב-סרן במילואים. הוא השתחרר מצה"ל בדרגת סרן והחל ללמוד במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט, לימודי הוראה ותואר ראשון בחינוך גופני ושל"ח. בשנת 1994 סיים קורס מאמני שחייה וב-2003 סיים קורס מאמני שחייה בכירים בבית הספר למאמנים במכון וינגייט. משנת 1986 עבד לויה כמורה לחינוך גופני, מרכז מקצוע החינוך גופני ורכז מגמת חינוך גופני בעירוני מקיף רמות בבת ים.
קריירה כמאמן
בשנים 1985 - 2017 שימש לויה כמאמן ראשי בקבוצת השחייה של הפועל בת-ים והוביל אותה ואת שחייניה להישגים. ב-1999 זכייה במקום ראשון ארצי עם נבחרת הבנים בשחייה של בית הספר וייצוג המדינה באליפות עולם לבתי ספר תיכוניים בקסטר, צרפת. ב-2001 זכייה במקום ראשון ארצי עם נבחרת הבנות בשחייה של בית הספר וייצוג המדינה באליפות עולם לבתי ספר תיכוניים בלוקסמבורג. ב-2001 זכייה במקום השלישי כללי לבוגרים באליפות המדינה בשחייה. ב-2007 זכייה במקום ראשון ארצי, עם נבחרת הבנים בשחייה של בית הספר וייצוג המדינה באליפות עולם לבתי ספר תיכוניים בסקשפהרוואר, הונגריה.
לויה שימש מאמן שחייה בצוות המאמנים הלאומי של נבחרת ישראל למכביות (1997 ו-2001). בשנים 2002 - 2003 שימש מאמן נבחרת ישראל בוגרים סגל ב' בשחייה, בשנים 2008 - 2013 שימש מאמן ראשי לנבחרות ישראל לקדטים, לגביע קומן ולתחרות רב אומות. ב-2013 שימש כמאמן נבחרת הקדטים לפסטיבל האולימפי האירופי לנוער באוטרכט, הולנד, בשנים 2014 - 2015 מאמן נבחרת הנוער של ישראל בשחייה והשתתפות בהמשחקים האירופיים בבאקו, אזרבייג'ן ביוני 2015 ומאמן בצוות המאמנים הלאומי לאליפות אירופה בלונדון 2016.
חיים אישיים
לויה נשוי ואב לשתי בנות ובן. הוא מתגורר עם משפחתו בראשון לציון.
חיים קאשטיל
הרב חיים קַאשְׂטֶיל (קסטל; 1886 – 30 ביוני 1924) היה עיתונאי, סופר וחוקר יהדות יוון, ורבהּ הראשי של אתונה.
קורות חיים
נולד בחברון בשנת 1886 (ה'תרמ"ו) לרב נסים קאשטיל, בן למשפחה ספרדית חשובה. בצעירותו למד תחילה בעירו ולאחר מכן בירושלים בבית הספר של חברת "עזרה" הגרמנית (Hilfsverein). כשייסד הרב חיים חזקיהו מדיני בחברון את ישיבת "בית מדרש שדי חמד", נמנה עם תלמידיו המצטיינים.
בשנת 1910 (ה'תר"ע) נשלח על ידי בני משפחתו ללמוד בבית המדרש לרבנים שבניהולו של הרב אברהם דאנון בקושטא שבטורקיה, והשתלם בו בין היתר בשפות ובמדעים. עם סיום לימודיו בסוף שנת 1913 (ה'תרע"ג) הוכתר בתואר רב ומורה.
במשך 11 שנות כהונתו פעל למען רווחות בני הקהילה, והפיץ ולימד את השפה העברית. כן הפיץ את רעיונות התנועה הלאומית, ולאחר הצהרת בלפור הרחיב את פעילותו למען הציונות.
הלך לעולמו באתונה ב-30 ביוני 1924 (כ"ח בסיוון ה'תרפ"ד).
אחיו, הרב אברהם קאשטיל, היה מו"ץ ומנהיג הקהילה היהודית בליסבון שבפורטוגל.
עורבני שטלר
עורבני שטלר (שם מדעי: Cyanocitta stelleri) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העורביים, החי במערב אמריקה הצפונית וצפון אמריקה המרכזית והוא קרובו לסוג של העורבני הכחול. שמו ניתן לו כמחווה לחוקר גאורג שטלר.
עורבני זה מגיע לאורך 30-34 ס"מ ולמשקל 100-140 גרם. הוא בעל ציצת "כרבולת" שחורה על ראשו. המקור שחור ודק והנוצות כחולות ואפורות עם ראש וחזה שחורים. הצבע הכחול מופיע בעיקר באוכלוסיות דרומיות. אין הרבה הבדלים בין הזכר לנקבה אך הצעירים בהירים יותר מהבוגרים.
לרוב העורבני מצוי ביערות מחטניים שונים או ביערות הרריים, לרוב לאורך רכס הרי הרוקי. הוא מצוי גם במקסיקו וצפון אמריקה המרכזית אך פחות מאשר מבקנדה וארצות הברית.
העורבני הוא אוכל כל אינטליגנטי הניזון ממגוון מזונות מהחי והצומח, ביניהם מאגוזים, זרעים, פירות, נבלות, חרקים שונים ושאר חסרי חוליות וגם מביצים או גוזלים, זוחלים קטנים או מכרסמים קטנים. העורבני הורג את טרפו בחבטה ממקורו החד. לעיתים הוא יאכל בחבורות קטנות כאשר המזון נפוץ מספיק.
העורבני הוא עוף מונוגמי המקנן בחללי עצים או במבנים מלאכותיים. הנקבה מטילה בין 2 ל-6 ביצים, הבוקעות כעבור 16 יום בערך.
הלופרידול
הלופרידול (haloperidol) היא תרופה אנטי-פסיכוטית טיפוסית. התרופה משווקת בישראל תחת השמות הלדול, הלדול דקונאס, הלופר ופריקאט.
שימושים רפואיים
התרופה משמשת בעיקר לטיפול בפסיכוזה חריפה ובמחלות נפש המלוות בפסיכוזה, כדוגמת סכיזופרניה ומאניה. התרופה משמשת במקרים נדירים יותר גם לטיפול בתסמונת טורט, הפרעה דו-קוטבית, שיטיון, היפראקטיביות, הפרעות אישיות וטיקים. כמו כן התרופה משמשת לעיתים גם לטיפול במחלות שרירים שונות, בהפרעות שונות במערכת העצבים, באגרסיביות, בפסיכוזה שמקורה בשימוש בסמים ובהקלה בתסמיני גמילה מאלכוהול וסמים אופיאטיים.
תופעות לוואי
במקרים נדירים מאוד עלולה להופיע צהבת או תסמונת ארנב בעקבות שימוש ממושך בתרופה.
Les Nanas
Les Nanas הוא סרט צרפתי משנת 1985, בבימויה של אניק לאנואה.
עלילה
כריסטין היא אשת מכירות בשנות הארבעים לחייה אשר מגלה כי בן זוגה רוברט מנהל רומן עם אישה אחרת מספר חודשים, היא מסרבת להשלים עם מצב זה ובעזרת חברותיה אוולין ופרנסואז, אשר בעצמם בחיפוש אחר הגבר המושלם, היא מחליטה לנקוט בצעדים על מנת ליצור קשר עם יריבתה.
וילהלם ירוזלם
וילהלם יֶרוּזָלֶם (בגרמנית: Wilhelm Jerusalem; בעברית לעיתים: ירושלם; 11 באוקטובר 1854 – 15 ביולי 1923) היה מורה, פילוסוף וסוציולוג אוסטרי יהודי.
ביוגרפיה
וילהלם ירוזלם נולד בשנת 1854 בכפר דרֶניץ (Drenitz) שבבוהמיה, האימפריה האוסטרית (כיום דרז'ניצה (Dřenice), בצ'כיה), בנו של סוחר יהודי. למד בישיבה עד גיל 12. עבר לעיר פראג ולמד שם בגימנסיה. בהמשך הוא למד באוניברסיטה הגרמנית בפראג פילוסופיה קלאסית. וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בגיל 24. עד 1885 היה מורה בבית ספר תיכון בניקולסבורג. באותה שנה עבר לווינה ושם הורה לשונות קלאסיות ופילוסופיה בבית ספר תיכון ממלכתי. מ-1891 כיהן כמרצה שלא מן המניין לפילוסופיה ופדגוגיה באוניברסיטת וינה; הוא לא קיבל דרגת פרופסור עד אחרי מלחמת העולם הראשונה, משום שלא היה מוכן לוותר על יהדותו. בנוסף, הורה בבית המדרש לרבנים בעיר (1894–1902). ב-1919 היה בין מייסדי בית הספר "שֶנבְּרוּן" (Schönbrunner Schule), בית ספר למורים ומחנכים שלימד בהתאם לעקרונותיו. ב-1923 קיבל דרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטת וינה, וזמן קצר אחרי כן נפטר.
בנו ד"ר אדמונד ירוזלם תרם לספרייה הלאומית בירושלים כתב יד של פרויד וכן חוברות והדפסות מיוחדות מעזבון אביו, בנושאי פילוסופיה, סוציולוגיה ויהדות. בשנת 1972, לאחר מותו, תרמו אלמנתו ובתו לספרייה הלאומית של ישראל את ארכיונו של אביו.
מחקרו
ירוזלם עסק בעיקר בחינוך, ודרש רפורמות במערכת החינוך של האימפריה האוסטרו-הונגרית. בנוסף לכך, הוא חקר את החינוך של העמים השונים באימפריה.
כתב מונוגרפיה על חינוך חרשים-עיוורים. ב-1890 הוציא לאור מחקר פסיכולוגי על החרשת-עיוורת לורה ברידג'מן. ירוזלם נחשב כמי שגילה את כשרונה של הלן קלר, הסופרת החרשת-עיוורת הידועה, שאיתה קיים התכתבות ולא פגשה מעולם.
הוא כתב מספר רב של ספרים שעסקו בחינוך, פילוסופיה וסוציולוגיה. חלקם תורגמו לשפות רבות, בהן עברית ויידיש.
התפיסה הפילוסופית של ירוזלם נבעה מהאמפיריציזם ומהאבולוציוניזם של דארוין. השימוש בתורה הביולוגית גנטית וביסוסה הפסיכולוגי של הלוגיקה נחשבו על ידיו כתנאי מוקדם לחידוש החשיבה הפילוסופית.
במרכז החשיבה הסוציולוגית שלו היה היסוד החברתי כמרכז ההכרה.
הוא היה מוכן להכיר במטאפיזיקה כדרך של חשיבה מדעית ופילוסופית, בתנאי שלא תיוחס לה ראיה מדעית.
התפיסה המטפאיזית של ירוזלם התבטאה ברעיון שאהבת האדם ואלוהים היא הדרישה העיקרית של תורת המידות היהודית.
משפחתו
וילהלם ירוזלם נישא לקטרינה פּוֹלַאק (Katharina Pollak) והיה אב לחמישה.
בנו ד"ר אדמונד ירוזלם (אדמונד מאיר ירושלם; 1879–1962), בעל השכלה בהיסטוריה, גאוגרפיה וספרות גרמנית, לימד משנת 1910 בית ספר תיכון למסחר בווינה (Neue Wiener Handelsakademie) והיה פעיל ציוני ומראשי "בני ברית". ב-1939 עלה לארץ ישראל עם אשתו. היה עורך מדור ההיסטוריה הכללית של האנציקלופדיה העברית.
בתו (נכדתו של וילהלם), לילי קליין ירושלם, עלתה לארץ ב-1935 והייתה מזכירתו של יהודה לייב מאגנס.
בן אחר, ד"ר ארווין ירוזלם (1881–1943) היה משפטן. נספה באושוויץ.
בתו אירנֶה ירוזלם (1882–1942), מורה לגרמנית וצרפתית בגימנסיה בווינה, נספתה בגטו לודז'. בשנת 2006 נקרא על שמה רחוב בווינה.
בנותיו לילי (1885–1903) ופלורה (1889 –1907) נפטרו בילדותן.
אנטוניו ג'יובינאצי
אנטוניו ג'יובינאצי (באיטלקית: Antonio Giovinazzi, נולד ב-14 בדצמבר 1993) הוא נהג מרוצים איטלקי המשמש כנהג משלים בקבוצת פרארי ואלפא רומיאו. התחרה בעבר במשך 3 עונות עבור אלפא רומיאו באליפות הפורמולה 1.
קריירה
ג'יובינאצי החל להתחרות בקארטינג בשנת 2006. באותה שנה זכה בגביע האיטלקי בקטגוריית 60 סמ"ק ובגביע האירופי בקטגוריית המיני. בשנת 2011 לקח חלק באליפות העולם בקטגוריית KF2 אותה סיים במקום השלישי.
בשנת 2012 עבר להתחרות במרוצי מכוניות חד-מושביות כשהתחרה באליפות Formula Pilota China שהתקיימה בסין ומלזיה. הוא ניצח בשישה מרוצים (מתוך 18) וזכה באליפות. באותה שנה לקח חלק באירוע הסוגר של אליפות הפורמולה אבארת'. הוא ניצח שניים משלושת המרוצים, אך לא צבר נקודות.
בשנת 2013 התחרה עם קבוצת Double R Racing במקביל באליפות הפורמולה 3 האירופאית והבריטית, אותה סיים במקום השני. בחודש יולי השתתף לראשונה באירוע המאסטרס של הפורמולה של שהתקיים בזנדוורט וסיים במקום העשירי. בשנת 2014 נשאר להתחרות באליפות הפורמולה 3 האירופאית אך עבר לקבוצת Carlin, עימה התחרה שנתיים. בסיום עונת 2015 דורג במקום השני באליפות. באותה שנה ניצח את מרוץ המאסטרס והשתתף בגרנד פרי מקאו.
בשנת 2016 הצטרף לקבוצת פראמה (Prema) והתחרה באליפות ה-GP2, לצידו של פייר גאסלי. הקרב בין השניים היה צמוד לאורך העונה ונמשך עד המרוץ האחרון, אליו הגיע גאסלי עם יתרון של 12 נקודות. ג'יובינאצי הצליח להקדים את גאסלי אך צמצם את הפער רק בארבע נקודות וסיים את העונה במקום השני.
פורמולה 1
ג'יובינאצי הצטרף לקבוצת פרארי בספטמבר 2016 כנהג סימולטור. בדצמבר קודם להיות הנהג השלישי בקבוצה. לקח חלק במבחני טרום העונה עבור קבוצת סאובר. בתחילת העונה נקרא להחליף את פסקל ורליין, שנפצע במהלך השתתפות במרוץ האלופים ונאלץ להחמיץ את שני המרוצים הראשונים של העונה. לאחר ששימש כנהג מבחן במשך 2 עונות בפרארי ובסאובר הוכרז כי יצטרף לקבוצה, ששינתה את שמה לאלפא רומיאו, בעונת 2019 לצידו של קימי רייקונן. בגרנד פרי אוסטריה, המרוץ התשיעי בעונה, צבר נקודה ראשונה באליפות לאחר שסיים במקום העשירי. בתחילת חודש נובמבר הוארך חוזהו בקבוצה לעונה נוספת.
עונת 2020 נפתחה באיחור בשל מגפת הקורונה. במרוץ הפתיחה זינק מהמקום ה-18, אך סיים במקום התשיעי למרות שלא עקף אף מכונית, וזאת לאחר שתשעה נהגים פרשו במהלך המרוץ. במרוצים הבאים במהלך העונה סיים פעמיים במקום העשירי ודורג במקום ה-17 עם 4 נקודות. ב2021 התקשה לצבור נקודות. למרות שבחצי השני של העונה חל שיפור בביצועיו החליטה הקבוצה שלא להאריך עימו את החוזה. באותו היום בו יצאה ההודעה על סיום דרכו באלפא רומיאו, הודיע על חתימה בקבוצת דרגון-פנסקה המתחרה באליפות הפורמולה אי.
ג'יובינאצי מונה לנהג משלים בקבוצת פרארי לצידו של מיק שומאכר. במהלך העונה השתתף באימונים החופשיים של קבוצת האס בגרנד פרי איטליה ובארצות הברית ובנסיעות מבחן של קבוצת אלפין בהונגריה.
פורמולה אי
ג'יובינאצי התחרה בכל המרוצים בעונת 2022, למעט המרוץ האחרון, ממנו נאלץ להיעדר בעקבות שבר שנגרם לו בתאונה במרוץ שהתקיים יום קודם לכן. לאורך כל העונה לא הצליח לצבור אף נקודה ודורג במקום ה-23. לאחר סיום העונה עזב את האליפות.
אנט קרוסבי
אנט קרוסבי (באנגלית: Annette Crosbie; נולדה ב-12 בפברואר 1934) היא שחקנית אופי סקוטית.
ביוגרפיה
קרוסבי נולדה בגורברידג' במחוז מידלותיאן שבסקוטלנד להורים פרסביטריאנים שהסתייגו מרצונה להיות שחקנית. עם זאת הצטרפה עוד כשהייתה בגיל העשרה לבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". הפריצה הגדולה בקריירה שלה הייתה ב-1970 כשגילמה את דמותה של קתרין מאראגון בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "שש נשותיו של הנרי השמיני", ועל תפקיד זה זכתה ב-1971 בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר. ב-1973 כיכבה לצידה של ונסה רדגרייב בסדרה "A Picture of Katherine Mansfield".
ב-1975 גילמה קרוסבי שוב מלכה, את המלכה ויקטוריה, בסדרת הדרמה התקופתית "אדוארד השביעי" של ITV, וב-1976 זכתה בפרס באפט"א נוסף כשחקנית הטובה ביותר. היא שיחקה בתפקיד הפיה הטובה בגרסת המחזמר סינדרלה ("The Slipper and the Rose") שנבחר כ-"Royal Film Première" לשנת 1976. בסרט היא שרה את שירם של האחרים שרמן "Suddenly It Happens". ב-1978 דיבבה קרוסבי את דמות האלפית גלדריאל בסרט האנימציה של ראלף באקשי עיבוד לספר "שר הטבעות". ב-1980 שיחקה את אם המנזר בסרט "Hawk the Slayer". ב-1986 השתתפה בסדרה "Paradise Postponed" בתפקיד אשת הכומר.
התפקיד הגדול הבא של קרוסבי היה כמרגרט מלדרו, אשתו למודת הסבל של ויקטור מלדרו (ריצ'רד וילסון) בסיטקום הבריטי "רגל אחת בקבר". הסדרה רצה מ-1990 עד 2000 וזה תפקידה הידוע ביותר. ב-1993 שיחקה בתפקיד ג'נט, סוכנת הבית של ד"ר פינלי, עיבוד מחודש לסיפוריו של א. ג'. קרונין. היא השתתפה בסרט "The Debt Collector" ב-1999.
ב-2008 שיחקה בעיבוד של ה-BBC לרומן "דוריט הקטנה" מאת צ'ארלס דיקנס ובפרסומות טלוויזיה ל-"AXA Sun Life". ב-2009 גילמה את סיידי קיירנקרוס בסדרה "הופ ספירנגס". ב-2010 הופיעה קרוסבי בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בפרק "השעה האחת עשרה". ב-2014 שיחקה בסרט "החופשה הסקוטית שלי" עם דייוויד טננט ובילי קונולי.
ב-1998 הוענק לקרוסבי אות מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתה לתחום הדרמה.
חיים אישיים
קרוסבי היא גרושה ממייקל גריפיתס, אבי שני ילדיה אואן וסלינה. היא פעילה לקידום רווחתם של כלבי גרייהאונד. מאז 2003 היא נשיאת ארגון הפועל לרווחתם של בעלי חיים "League Against Cruel Sports".
אקספוננט ליאפונוב
במתמטיקה אקספוננטי ליאפונוב או אקספוננט ליאפונוב טיפוסי של מערכת דינמיות הוא מספר המאפיין את שיעור ההפרדה של מסלולים סמוכים אינפיטיסימלית. כמותית, אקספוננט ליאפונוב של שני מסלולים במרחב הפאזה עם הבדל ראשוני של יינתן כך:
כאשר \lambda הוא אקספוננט ליאפונוב.
שיעור ההפרדה יכול להיות שונה עבור סטיות שונות של וקטור ההפרדה הראשוני. לפיכך קיימים ספקטרומים של אקספוננטי ליאפונוב כמספר הממדים של מרחב הפאזה. נהוג להתייחס לאקספוננט ליאפונוב המרבי (MLE), מפני שהוא מראה בצורה הטובה ביותר את יכולת החיזוי עבור מערכת דינמית. אקספוננט ליאפונוב המרבי נילקח בדרך כלל לאינדיקציה על כמה המערכת כאוטית (בתוספת לתנאים נוספים שיהיו במערכת). וקטור ההפרדה הראשוני לרוב יכיל רכיבים הקשורים באקספוננט המרבי, ובגלל שמדובר בגידול מעריכי (אקספוננציאלי), ההשפעה תגדל יותר ויותר לאורך זמן.
אקספוננט ליאפונוב קרוי על שם אלכסנדר ליאפונוב.
ההגדרה של אקספוננט ליאפונוב המקסימלי
הגבול מבטיח את תוקפו של קירוב ליניארי בכל זמן. עבור מערכות זמן בדידות (כגון מפות) עבור מסלול המתחיל ב-x_0 האקספוננט המקסימלי מוגדר כך:
אלכסיס מק אליסטר
אלכסיס מאק אליסטר (נולד ב-24 בדצמבר 1998 בסנטה רוסה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת ארגנטינה.
ארחנטינוס ג'וניורס
מק אליסטר החל את דרכו בקבוצת הנוער של סוסיאל פארקה, יחד עם שני אחיו, קווין ופרנסיס, בטרם הצטרף למחלקת הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס. בעונת, עלה לשחק בקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת המשנה הארגנטינאית תחת המאמן גבריאל היינצה. ב-30 באוקטובר 2016 ערך הופעת בכורה בקבוצה הבוגרת, ועד לסיום העונה תרם שלושה שערי ליגה ב-23 הופעות, מתוכן 13 בהרכב הפותח, שסייעו לקבוצתו לסיים במקום הראשון בטבלה, בפער של 11 מסגניתה צ'קריטה ג'וניורס, בדרך להעפלה לליגה הבכירה.
את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך ב-9 בספטמבר 2017, בהפסד 1–2 לפטרונטו. ב-25 בנובמבר שיתף פעולה לראשונה עם שני אחיו על אותו המגרש, כאשר כל השלושה שותפו בהפסד 0–1 לסן לורנסו.
ב-24 בינואר 2019 נמכר לברייטון אנד הוב אלביון האנגלית, ומיד הושאל בחזרה לארחנטינוס ג'וניורס עד לתום עונת 2018/2019.
בוקה ג'וניורס
ביוני 2019 שוב הושאל מק אליסטר מברייטון, בטרם ערך הופעה אחת במדי המועדון, ושוב חזר לליגה הארגנטינאית, הפעם כמושאל בבוקה ג'וניורס. הוא כבש כבר בהופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בגביע ליברטדורס, ובחצי שנה במדי המועדון כבש שער ליגה בודד ב-13 הופעות. לאחר עזיבתו המשיכה בוקה לזכייה באליפות ארגנטינה.
ברייטון אנד הוב אלביון
בינואר 2020, במהלכה של עונת 2019/2020, חזר מק אליסטר לברייטון. ב-7 במרץ 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כמחליף בשוויון 0-0 מול וולברהמפטון וונדררס. היה זה משחקה האחרון של ברייטון לפני עצירת הליגה בעקבות מגפת הקורונה, ובטרם חידושה בחודש יוני. עד לתום העונה הספיק לערוך תשע הופעות ליגה ולסייע לקבוצתו לשרוד בפרמייר ליג.
בספטמבר 2020, בפתיחתה של עונת 2020/2021, כבש את שני שערי הבכורה שלו במועדון בתוך שישה ימים, שניהם במסגרת גביע הפוטבול ליג, מול פורטסמות' ומול פרסטון נורת' אנד. ב-18 באוקטובר כבש את שער הליגה הראשון שלו במדי הקבוצה, כאשר איזן בדקת הסיום וקבע 1-1 מול יריבתה הגדולה של ברייטון, קריסטל פאלאס. ב-18 במאי, עם חזרתם של האוהדים למגרשים, היה שותף לניצחון הראשון של קבוצתו על מנצ'סטר סיטי מאז 1989, כאשר ברייטון חזרה מפיגור 0–2 לניצחון 2–3 על האלופה המכהנת.
במשחק הפתיחה של עונת 2021/2022 כבש מק אליסטר את שער הניצחון של ברייטון, שגברה 1–2 על ברנלי.
ליברפול
ב-8 ביוני 2023 חתם מק אליסטר לחמש שנים בליברפול, אליה עבר רשמית ב-1 ביולי 2023. הוא ערך הופעת בכורה בקבוצה ב-13 באוגוסט בתיקו 1-1 נגד צ'לסי.
נבחרת ארגנטינה
כחלק מתהליך ההצערה שיזם המאמן ליונל סקאלוני בנבחרת ארגנטינה, זכה מק אליסטר בזימון בכורה לנבחרת בעת ששיחק כמושאל בבוקה ג'וניורס, לקראת משחקי הידידות של ארגנטינה בארצות הברית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בשוויון 0-0 מול בלוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום ב-6 בספטמבר 2019, כשעלה כמחליף בדקה השבעים במקומו של פאולו דיבאלה. שלושה ימים לאחר מכן, באלאמודום בסן אנטוניו, פתח בהרכב והוחלף על ידי רוברטו פריירה בדקה ה-65, כאשר ארגנטינה ביתרון 0–4, תוצאה שנותרה עד לסיום.
מק אליסטר זומן לסגל ארגנטינה האולימפית לקראת טורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו (2020). המשחקים נערכו ביולי 2021, לאחר שנדחו בשנה עקב מגפת הקורונה. הוא פתח בהרכב והוחלף בכל שלושת משחקיה של ארגנטינה בשלב הבתים, שכללו הפסד 0–2 לאוסטרליה, ניצחון 0–1 על מצרים ושוויון 1-1 מול ספרד, שלאחריו הודחה הנבחרת מהמקום השלישי בבית, עקב פער שערים נחות.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022, במשחק השלישי בשלב הבתים מול נבחרת פולין כבש לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת והעלה אותה ליתרון 0–1 על פולין, מה שהבטיח את עלייתה לשמינית הגמר.
חיים אישיים
מק אליסטר הוא חלק ממשפחה ממנה יצאו כדורלגנים מקצוענים נוספים. שני אחיו, פרנסיס וקווין מק אליסטר, הם כדורגלנים מקצוענים, וכך היו גם אביו קרלוס ודודו פטריסיו. מוצאו של מק אליסטר הוא אירי וסקוטי.
נבחרת לאומית
נכון ל-14 באוגוסט 2023
תארים
נבחרת ארגנטינה
Chillin
Chillin (בעברית: צ'ילין) הוא סינגל של הראפר האמריקאי וייל בשיתוף הזמרת ליידי גאגא מתוך אלבום הבכורה שלו, Attention Deficit. הסינגל הוא הראשון מתוך אלבומו של וייל, והוא שיתוף הפעולה הראשון בקריירה של גאגא.
השיר זכה להצלחה מתונה בעולם כאשר הצליח להיכנס למיקומים בינוניים במצעדים, ובשיאו נכנס היישר אל המקום ה-99 במצעד הבילבורד הוט 100 שבארצות הברית, ובבריטניה הגיע אל המקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר נכשל, ולא זכה לצפיות מרובות. בקליפ ניתן לראות את גאגא בשמלה בצבע תכלת, מחזיקה ארנק אדום. לאורך כל הקליפ הסצנות מתחלפות במהירות וניתן לראות את גאגא בצורה מיניאטורית על ידו של וייל, שרה ומזמרת את השיר.
נכון לאוגוסט 2017, הווידאו קליפ צבר למעלה מ-10 מיליון צפיות, והוא הקליפ הנצפה ביותר של וייל.
מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה
מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, הייתה המתקפה הסופית של בעלות הברית בזירה האיטלקית בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. המתקפה שנערכה על ידי קבוצת הארמיות ה-15, התחילה ב-6 באפריל 1945, והסתיימה ב-2 במאי עם כניעתם הרשמית של הכוחות הגרמנים באיטליה.
רקע
באוגוסט 1944 פתחו בעלות הברית במתקפה על הקו הגותי, תוך שהארמייה השמינית הבריטית, בפיקודו של אוליבר ליס תקפה את מישור החוף של הים האדריאטי, והארמייה החמישית האמריקנית, בפיקודו של מארק קלארק, התקדמה דרך הרי האפנינים המרכזיים. אף על פי שבעלות הברית הצליחו לפרוץ את הקו הגותי האימתני, הם לא הצליחו לפרוץ לתוך עמק הפו לפני בוא החורף. הבוץ בעמק המוצף גרם לכך שכל התקדמות נוספת תהיה בלתי אפשרית, ומשום כך בילו הכוחות את שארית החורף בתנאים קשים ביותר, תוך שהם עושים הכנות על מנת לחדש את המערכה עם בוא האביב.
סיאט קורדובה
סיאט קורדובה (בספרדית: SEAT Córdoba) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הספרדית סיאט, חברת בת של קונצרן הרכב הגרמני פולקסווגן שיוצרה בין השנים 1993–2009.
מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה
שינויי הפיקוד
ב-5 בנובמבר 1944 מת פילדמרשל סר ג'ון דיל, ראש המשלחת הבריטית בוושינגטון, ופילדמרשל סר הנרי מייטלנד וילסון מונה למחליפו. גנרל הרולד אלכסנדר הועלה לדרגת פילדמרשל, ומונה ב-12 בדצמבר למחליפו של וילסון כמפקד פיקוד המזרח התיכון. גנרל מארק קלארק החליף את אלכסנדר כמפקד קבוצת הארמיות ה-15, וגנרל לוסיאן טראסקוט קיבל את הפיקוד על הארמייה החמישית האמריקנית.
גם בצבא הגרמני התקיימו שינויי פיקוד לפני מתקפת האביב. ב-23 במרץ גנרלפלדמרשל אלברט קסלרינג נתמנה למפקד הOB West במקום גנרלפלדמרשל גרד פון רונדשטט, והיינריך פון ויטינגהוף מונה למפקד קבוצת ארמיות C. טראוגוט הר המפקד המנוסה של קורפוס הפאנצר ה-76 מונה למפקד הארמייה העשירית, ויואכים למלזן מונה למפקד הארמייה ה-14.
תוכניות המתקפה
ב-18 במרץ קבע קלארק את תוכניות המתקפה, ולפיה מטרותיה הם להשמיד את עיקר כוח האויב מדרום לנהר הפו, לחצות את עמק הפו ולכבוש את ורונה. בשלב הראשון הוטל על הארמייה השמינית הבריטית לחצות את הנהרות סניו וסנטרנו, ולאחר מכן להתקדם צפונה לעבר בורדיו במקביל לכביש 9 - הכביש לבולוניה (ויה אמיליה), ומערבה לאורך כביש 16 (ויה אדריאטיקה) לעבר בסטיה אומברה ופער ארג'נטה. לאחר מכן יוחלט האם לפנות לעבר פרארה, או להמשיך לעבר בורדיו. הארמייה החמישית האמריקנית תחל לפעול יום או יומיים לאחר תחילת הפעולה, ותפרוץ לעמק הפו, וכאפשרות משנית תכבוש את בולוניה.
בשלב השני היה על הארמייה השמינית להתקדם צפונה מערבה לעבר פרארה, ולחסום את דרכי הנסיגה לעבר עמק הפו. באותו זמן יהיה על הארמייה החמישית להתקדם לעבר בולוניה, ולכתר את הכוחות הגרמניים מדרום לנהר הפו, ובנוסף היה על הארמייה החמישית להתקדם מערבה לעבר ורונה. בשלב השלישי היה על הכוחות לחצות את נהר הפו, ולהתקדם צפונה תוך ניצול ההצלחה.
בעלות הברית
מאידך, הארמייה האמריקנית החמישית תוגברה בסתיו 1944 על ידי הדיוויזיה הברזילאית ה-1, ובינואר 1945 צורפה אליה הדיוויזיה ההררית ה-10.
בסך הכל הסתכם הכוח של בעלות הברית ב-17 דיוויזיות, בתוספת 8 חטיבות עצמאיות (מתוכן 4 קבוצות לוחמים איטלקים שצוידו על ידי הבריטים). קבוצת הארמיות ה-15 כללה 1,334,000 לוחמים, מתוכם 632,980 לוחמים בארמייה הבריטית השמינית, ו-266,883 לוחמים בארמייה האמריקנית החמישית.
הכוחות שהיו בגזרת הקרב היו:
קבוצת הארמיות ה-15 - בפיקוד גנרל מארק קלארק:
ורמאכט
הכוחות שהיו בגזרת הקרב היו:
קבוצת ארמיות C - בפיקוד גנרל-אוברסט היינריך פון ויטינגהוף, ולאחריו גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ:
מהלך המתקפה
בשבוע הראשון של אפריל, שוגרו התקפות הסחה בימין הקיצוני ובשמאל הקיצוני של חזית בעלות הברית, על מנת למשוך את העתודות הגרמניות לקרב, ולמנוע מהם לסייע בהדיפת המתקפה העיקרית. בנוסף חטיבת הקומנדו הבריטית ה-2 בסיוע שריון לכדה את נמל גריבלדי בצד הצפוני של אגם קומאצ'יו, והותקפו מהאוויר נתיבי אספקה ותשתיות תחבורה בעורף הגרמני.
עד לשעות הבוקר המאוחרות של 12 באפריל הגיעה הדיוויזיה ההודית ה-8 לצדה השני של סאנטרנו, והדיוויזיה הבריטית ה-78 החלה להסתער על ארג'נטה. בינתיים חטיבת המשמר הבריטית ה-24 שהייתה חלק מהדיוויזיה הבריטית ה-56 (לונדון), פתחה במתקפה אמפיבית על פתחת ארג'נטה, אולם אף על פי שהשיגה דריסת רגל במעבר, עדיין עוכבה בעמדות של פוסה מרינה בליל 14 באפריל, והדיוויזיה ה-78 עוכבה באותו היום גם היא על נהר רנו בבאסטיה אומברה. ארג'נטה נכבשה לבסוף ב-18 באפריל.
ב-14 באפריל הצטרפה הארמייה החמישית למתקפה; לאחר הפגזה על ידי 2,000 מפציצים כבדים ו-2,000 קני ארטילריה, החל הקורפוס ה-4 (הדיוויזיה הברזילאית ה-1, הדיוויזיה ההררית ה-10, והדיוויזיה המשוריינת ה-1) להתקדם באגף השמאלי של החזית. ובליל 15 באפריל הצטרף אף הקורפוס ה-2 (הדיוויזיה המשוריינת הדרום-אפריקאית ה-6, והדיוויזיות ה-34, ה-88 וה-91) למתקפה, והתקדם לעבר בולוניה. ההתקדמות מול הגנה גרמנית נחושה הייתה איטית, אך בסופו של דבר כוח האש האדיר של בעלות הברית וחוסר בעתודות גרמניות, סייעו ב-20 באפריל לפריצת הקורפוס לעבר עמק הפו. הדיוויזיה ההררית ה-10 עקפה את בולוניה והמשיכה בהתקדמותה, בעוד יחידות הקורפוס ה-2 כובשים את העיר.
ב-19 באפריל פנו הדיוויזיה המשוריינת הבריטית ה-6 והדיוויזיה הבריטית ה-78 צפון מערבה לאורך הנהר רנו לכיוון בונדנו, על מנת ליצור קשר עם יחידות הארמייה האמריקנית החמישית, ובכך להשלים את כיתור הכוחות הגרמנים שהגנו על בולוניה. ב-23 באפריל נכבשה בורדנו, ולמחרת נפגשה הדיוויזיה המשוריינת הבריטית ה-6 החטיבה המשוריינת -6 מקושר עם הדיוויזיה ההררית ה-10. בבוקר 21 באפריל, לאחר שהבינו שהם מוקפים, עזבו הכוחות הגרמנים את בולוניה וחיילי דיוויזיית הקרפטים ה-3 הפולנית נכנסו לבולוניה כמעט ללא קרב. בהמשך נכנסו לבולוניה גם כוחות הקורפוס האמריקני ה-2.
ב-22 באפריל הגיעו יחידות הקורפוס האמריקני ה-2 לנהר הפו בסן בנדטו פו, ולמחרת חצו אותו וכבשו את פרארה והתקדמו לעבר ורונה שנכבשה ב-26 באפריל. בנוסף חצה הקורפוס הבריטי ה-13 את הנהר בפיקארלו ב-22 באפריל, והקורפוס הבריטי ה-5 חצה אותו ב-25 באפריל לעבר הקו הוונציאני שהתבסס על הנהר אדיג'ה. כוחות בעלות הברית המשיכו להתקדם ברחבי עמק הפו, כשהקורפוס האמריקני ה-4 מתקדם במהירות לאורך כביש 9 לכיוון פיאצ'נזה, על מנת לחסום את דרכי המילוט לכיוון אוסטריה ושווייץ. ב-27 באפריל שחררה הדיוויזיה המשוריינת האמריקנית ה-1 את מילאנו, ואילו מדרום לעיר נכנעו ב-28 באפריל שרידיהם של 2 דיוויזיות גרמניות לדיוויזיה הברזילאית ה-1, שלקחה 13,500 שבויים.
באותו יום חצו כוחות הקורפוס הבריטי ה-5 את הקו הוונציאני ונכנסו לפדובה בשעות המוקדמות של 29 באפריל, שם גילו כי הפרטיזנים בעיר כלאו את חיל המצב הגרמני ולקחו בשבי 5,000 חיילים.
ב-27 באפריל הבין בניטו מוסוליני כי עליו להימלט מפני כוחות בעלות הברית שהתקרבו. הוא ניסה להימלט לאוסטריה כשעימו מספר מבכירי שלטונו, וכן פילגשו, קלארה פטצ'י. הם נתפסו על ידי פרטיזנים, ובילו את הלילה במעצר בכפר בשם מצגרה.
ב-28 באפריל נורו מוסוליני ופילגשו, וחמישה עשר האנשים שהיו עמם, על ידי שוביהם הפרטיזנים. ב-29 באפריל נלקחו גופותיהם של מוסוליני ופילגשו לתחנת דלק בסמוך למילאנו, וההמון שנקבץ במקום התעלל בהן.
תוצאות המתקפה
במהלך אפריל התנהל בברן שבשווייץ משא ומתן בין נציגים גרמניים לנציגי בעלות הברית על כניעת הכוחות הגרמניים באיטליה, ודבר זה גרם למחאות רמות מצד ברית המועצות.
ב-28 באפריל שלח היינריך פון ויטינגהוף נציגים למפקדת קבוצת הארמיות ה-15, ולמחרת הם חתמו על הסכם כניעה של קבוצת ארמיות C שייכנס לתוקפו ב-2 במאי. כששמע על כך אלברט קסלרינג הוא הדיח את פון ויטינגהוף, ומינה את פרידריך שולץ שפיקד על קבוצת ארמיות G למפקד הכוחות באיטליה. אולם כשהגיע שולץ לאיטליה כבר נודע דבר מותו של היטלר, ומשום כך אישר אף הוא את הכניעה, ואכן ב-2 במאי נכנעו כל הכוחות הגרמניים בצפון איטליה, ומעשי האיבה בזירה זאת פסקו.
איתן סטיבה
איתן מאיר סְטִיבֶּה (נולד ב-12 בינואר 1958) הוא איש עסקים ונדבן ישראלי; טייס קרב לשעבר. סטיבה הוא הישראלי השני ששהה בחלל, הראשון בתחנת החלל הבינלאומית ותייר החלל הישראלי הראשון. הוא המריא לחלל באפריל 2022 כחבר-צוות בטיסת Axiom Mission 1, שנודעה בישראל כ"משימת רקיע", לטיסת חלל פרטית, יחד עם עוד שלושה תיירי חלל.
ביוגרפיה
סטיבה נולד בחיפה. הוריו הכירו באמסטרדם, כשהדריכו במחנות הקיץ של הנוער הציוני, השלימו את לימודיהם, התחתנו, ועלו לישראל ב־1953. אמו, אלמה, עבדה כעובדת סוציאלית קלינית במרפאה לבריאות הנפש ברמת-חן. אביו, אהוד, שהיה יליד אינדונזיה, עבד כחוקר קרקע ומים במכון וולקני ברחובות. בגיל 4 נסע סטיבה עם משפחתו לארצות הברית ללימודי הדוקטורט של אביו. בגיל 7 שבו לישראל, ועברו להתגורר ברמת גן. הוא בוגר תיכון בליך, השתתף בנבחרות האתלטיקה והכדוריד של בית הספר, התאמן בנבחרת ישראל בג'ודו וזכה פעמיים באליפות ישראל לילדים. בנעוריו היה פעיל בתנועת הצופים ונשלח מטעם התנועה כמדריך למחנות קיץ בארצות הברית.
שירותו הצבאי
ביולי 1976 התגייס לקורס הטיס של חיל האוויר, אותו סיים במגמת קרב. הוא שירת תחילה כטייס סקייהוק בטייסות 140 ו-102, לאחר מכן בטייסת 201 כטייס פנטום, ובהמשך כטייס 16-F בטייסת 117. בשנת 1984 השתחרר משירותו הסדיר, ועד שנת 2012 שירת במילואים בטייסת 117. סיים את שירות המילואים בדרגת אלוף-משנה. בין השנים 2013 ל־2019 שירת כמדריך טיסה בבית הספר לטיסה של חיל האוויר במגמת 'ראשוני קרב'. במשך 43 שנות טיסה בחיל האוויר השלים אלפי שעות טיסה, זכה באות מילואימניק מצטיין מטעם חיל האוויר וקיבל את אות המופת בטיסה.
במהלך מלחמת שלום הגליל, ביוני 1982, נרשמו לזכותו 4.5 הפלות של מטוסי אויב סוריים: ב־9 ביוני, במהלך מבצע ערצב 19, מטוס מסוג מיג-23 (נרשם לזכותו כחצי הפלה מאחר שההפלה הייתה משותפת גם לאליעזר שקדי), ויומיים לאחר מכן, ב־11 ביוני, השתתף בקרב אוויר מעל לבקעת הלבנון, שבה רביעיית מטוסי F-16 פייטינג פלקון של טייסת 117 הפילה תשעה מטוסי אויב, מתוכם ארבעה על ידי סטיבה, שהטיס בקרב את מטוס ה-F-16 ("נץ") שמספרו 107 - שני סוחוי-22, מיג-23 ומסוק קרב מסוג גאזל. בכך הפך לאחד מארבעה טייסים ישראלים שהפילו ארבעה כלי טיס באותה גיחה (השלושה הראשונים היו במהלך מלחמת יום הכיפורים), ולטייס ה-F-16 היחיד בעולם שהפיל ארבעה מטוסים בגיחה אחת.
עסקים
לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 1984 הצטרף סטיבה לצוות יועצים של התעשייה האווירית שעבד על פיתוח מערכות מטוס הלביא. בשנת 1985 היה ממקימי קבוצת LR, שעסקה במכירת נשק, כולל פריסת מערכות הגנה אוויריות וימיות (שפותחו על ידי רפאל ואלביט), הקמת תשתיות במדינות מתפתחות, הקמת שדות תעופה, הפעלת תקשורת סלולרית ולוויינית, הקמת פרויקטים לפיתוח חקלאות, הקמת כפרי נוער ועוד. עיקר עיסוקו של סטיבה בחברה היה בפיתוח מערך המימון לפרויקטים בינלאומיים, בשיתוף פעולה עם בנקים ומוסדות לפיתוח בינלאומי. בשנת 2011 סיים את דרכו בחברה ומכר את חלקו בה (33%). בשנת 2012 רכש 35% מחברת מיטרלי, שעסקה בתחומים דומים לקבוצת אל אר, ובשנת 2018 עזב את החברה ומכר את חלקו בה.
חלק מפעילותו באפריקה ספג ביקורת רבה בעקבות מעורבותו בעסקאות מכירת נשק למורדי משטר במהלך מלחמת האזרחים באנגולה. במסגרת מכירות אלו, התקרב סטיבה לנשיא אנגולה הרודן דוש סנטוש.
בשנת 2010 ייסד את קרן Vital Capital, שסייעה לשיפור מצבן של אוכלוסיות מעוטות יכולת במדינות מתפתחות, בייחוד ביבשת אפריקה. הקרן משקיעה בחקלאות תעשייתית ובייצור מזון, בדיור בר-השגה ובתשתיות עירוניות, בבתי חולים, באנרגיה מתחדשת, בטיהור מים ובטיפול בשפכים, תמיד בשיתוף פעולה עם אוכלוסיות מקומיות. פעילות החברה סייעה בהקמת שירותים חיוניים כמו מי שתייה מטוהרים, חשמל ושירותי בריאות. הקרן יצרה אלפי משרות קבועות חדשות שמאפשרות מוביליות חברתית ורווחה כלכלית. מאז הקמתה זכתה הקרן בהכרה בינלאומית כמובילת דעה וחלוצה בעשייה בתחום השקעות האימפקט.
סטיבה חבר בפורום הכלכלי העולמי. בנוסף, הוא חבר בוועדה המייעצת של קרן השקעות האימפקט הישראלית Bridges, שותף בחברת הרטק המפתחת מערכות סימולציה, במרכז הרפואי לאונקולוגיה ליסוד, בחברת הבריאות הדיגיטלית פנגאה, המפתחת טיפולים מותאמים אישית לסרטן על בסיס פתולוגיה גנטית מולקולרית, ובחברת Proprep, שפתרון הלימודים המקוונים שלה מאפשר לסטודנטים לממש את הפוטנציאל שלהם בלימודי המדעים באמצעות סרטוני הדרכה ותרגולים מותאמים אישית.
סטיבה עוסק במשבר האקלים בהקשר של השקעות ירוקות והצורך לזנוח דלקים מזהמים לטובת אנרגיה מתחדשת. הוא טוען שמשבר הקורונה הוא נקודת מפנה והזדמנות בכלכלה העולמית להסטת השקעות מדלק מאובנים והפניית משאבים לפתרונות העולים בקנה אחד עם מיגור משבר האקלים.
פילנתרופיה
סטיבה שירת בסדיר ובמילואים תחת אילן רמון כמפקד טייסת. ב־2010 היה חלק מגרעין המייסדים של עמותת קרן רמון, עמותה שהקימה רונה רמון עם חברי משפחה קרובים ואישים מובילים בחברה הישראלית. מאז הקמתה מלווה סטיבה את הפעילות החינוכית שלה ומכהן כחבר בוועד המנהל שלה. הוא שותף בהקמת מיזמים חברתיים כגון קריית אדם בלוד - מרכז לימודי, מחקרי וטיפולי המעניק טיפול נפשי לתושבי העיר, מיזם זיכרון בסלון לזכר השואה, המרכז ללימודי אפריקה באוניברסיטת בן-גוריון, בדרך לגן, אינקלו - רשת בתי ספר מכילים ועוד.
במשרדו בתל אביב הקים את הגלריה ללימודי אפריקה, שבה מוצגות תערוכות המתמקדות בהצגת ובחינת האמנות האפריקאית וההתייחסות ליבשת ולתושביה. לגלריה פרויקטים משותפים עם האקדמיות לאומנות ועיצוב בצלאל ושנקר.
חייו האישיים
סטיבה נישא לאורה בשנת 1985. לזוג בת ושני בנים. בנו, עמית, נשוי לחברת הכנסת לשעבר סתיו שפיר.
בת דודתו היא המיקרוביולוגית יהודית ברמן.
אנדריי וסילייביץ' מרסוב
אנדריי וסילייביץ' מרסוב (ברוסית: Андрей Васильевич Марсов; נולד בסנקט פטרבורג ב-25 באוקטובר 1901 – לא ידוע זמן מותו) היה סופר רוסי-סובייטי. סיפורו היחיד שנחשב לאחד הראשונים בז'אנר המדע בדיוני הוא אהבה בערפל העתיד, שפורסם בהוצאה עצמית אך לא זכה לחשיפה ציבורית (פורסם לראשונה בקובץ סיפורים ברוסיה בשנת 1999).
אנדריי נולד בסנקט פטרבורג שב למשפחתו של היועץ הממלכתי וסילי מרסוב. מעט מאוד פרטים ידועים אודותיו, ידוע רק ששירת ב משנת 1939 ולחם ב. לאחר המלחמה קיבל את עיטור הכוכב האדום.
ציאנוסיטה
ציאנוסיטה (שם מדעי: Cyanocitta; מילולית: "עורבני כחול כהה") הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת העורביים, החיים רק באמריקה הצפונית. הסוג מכיל 2 מינים: עורבני כחול ועורבני שטלר.
מינים אלה דומים לעורבני החי בעולם הישן אך בעלי נוצות כחולות, ציצה זקורה בקצה ראשם והם שוכני יערות מחטניים ברובם. הם אוכלי כל הניזונים בעיקר מזרעים ובלוטים וכן מחרקים ויצורים קטנים נוספים.
סוג זה קרוב בעיקר לסוגים האמריקאים Aphelocoma ולמין היחידי Gymnorhinus cyanocephalus.
מחנה הריכוז ריימסדורף
מחנה הריכוז ריימסדורף הוקם בסמוך לכפר ריימסדורף (Rehmsdorf), השוכן בדרום-מערב שפלת לייפציג, במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה.
היסטוריה
במחנה עבדו כ-4,000 אסירים יהודים, רובם מהונגריה. האסירים עבדו במפעל לייצור בנזין סינתטי.
תפקיד עובדי הכפייה במחנה היה לעשות את כל העבודות הקשות במפעל: חפירות, מילוי חצץ במכונות לערבוב בטון, והובלת שקי מלט. העבודה נמשכה 12 שעות בלי ימי מנוחה. כמות האוכל ליום הייתה בערך 500 קלוריות, כאשר עובד עבודות קשות צריך כ-2,000 קלוריות ביום. במקום הנפטרים הגיעו עובדי כפייה חדשים.
המפעל הופצץ על ידי חיל האוויר האמריקאי והאנגלי ארבע פעמים, ובהפצצות אלו נהרגו גם אסירים.
האסירים הגיעו ביום השחרור של המחנה, ב-8 במאי 1945, שהוא גם יום סיומה הרשמי של מלחמת העולם השנייה באירופה.
לאחר המלחמה הוקם מוזיאון בכפר ריימסדורף, על יד מחנה העבודה לשעבר. מנהל המוזיאון הוא ההיסטוריון לותר שוסק.
האיש במסכת הברזל (סרט, 1977)
האיש במסכת הברזל הוא סרט טלוויזיה משנת 1977 שעובד באופן רופף מהרומן הוויקונט דה בראז'לון משנת 1847–1850 מאת אלכסנדר דיומא האב והציג כמה קווי דמיון עלילתיים עם גרסת הסרט משנת 1939. הוא הופק על ידי נורמן רוזמונט עבור ITC Entertainment, ובו כיכבו ריצ'רד צ'מברלין בתפקיד המלך לואי ה-14 ותאומו פיליפ, פטריק מקגוהן בתפקיד ניקולה פוקה, ראלף ריצ'רדסון בתפקיד ז'אן-בפטיסט קולבר, לואי ז'ורדן בתפקיד ד'ארטניאן ואיאן הולם בתפקיד השבלייה דובל. ג'ני אגאטר גילמה את פילגשו של לואי הארבעה עשר, לואיז דה לוואליר, ויויאן מרצ'נט מופיעה בתפקיד המלכה מארי-תרזה. את הסרט ביים מייק ניואל.
תקציר עלילת הסרט
פיליפ הוא המלך הבכור והצדק, שהורחק מהלידה וגדל ללא ידיעה באשר לזהותו האמיתית במזימה של הקרדינל מאזארן לתמרן את לואי לפני מותו שלו. קולבר וד'ארטניאן מתכוונים להחליף את לואי (שהוא מלך לא יעיל שמעוניין בריקוד והנאה מאשר ברווחת צרפת) בפיליפ, ותוך כדי כך להפיל את שר האוצר המושחת פוקה, שמעל באוצר הלאומי. לואי נהדף על ידי אשתו שלו ודוחה שוב ושוב ללואיז, שבתורה מתאהבת בפיליפ.
צילומים
אף על פי שהיה סרט טלוויזיה, נעשה שימוש במיקומים בפועל בצרפת לצילומים, כולל שאטו דה פונטנבלו והטירה האמיתית של פוקה: וו-לה-ויקומטה לסצנת הנשף.
אימיפנם
אימיפנם (באנגלית: Imipenem) היא אנטיביוטיקה בטא-לקטמית במתן תוך ורידי, מהתת-קבוצה Carbapenems, בעלת פעילות רחבת טווח (משמשת לטיפול נגד בקטריות גרם שלילי, גרם חיובי, אירוביים אנאירוביים). למרות זאת, היא לא בשימוש נפוץ כיוון שיש חשש לעמידות. ניתנת בעיקר לחיידקים עמידים, למשל בדלקת ריאות נוזוקומית (hospital acquired pneumonia) מפתוגן Klebsiella Pneumoniae.
מנגנון פעולה
עיכוב ייצור דופן התא של מגוון חיידקים. המבנה שלהם מקנה להם עמידות גבוהה במיוחד כנגד רוב הבטא-לקטמאזות.
עמידות
בחידקים גרם שליליים, לרוב מתפתחת עמידות דרך גישה מופחתת של התרופה לתא, החידק מייצר פחות OprD (החלבון בממברנה החיצונית שנקשר אליה).
תופעות לוואי
פריחה, במינונים גבוהים התקף פרכוסים (נדיר), פגיעה בתפקוד הכליות.
האונס הקבוצתי באילת
האונס הקבוצתי באילת הוא מעשה אונס קבוצתי בנערה בת 16 שביצעו 4 גברים, בעזרת 7 נאשמים נוספים, תוך ניצול היות הנערה במצב של שכרות. הפרשה אירעה ב-12 באוגוסט 2020 במלון "הים האדום" באילת וזכתה לתהודה תקשורתית וברשתות החברתיות, בין היתר בעקבות השמועות הראשוניות שהוא בוצע בידי 30–40 אנשים, ועורר בעקבות כך גל של הפגנות וגינויים.
ב-2 בספטמבר 2020 הוגש כתב אישום כנגד ארבעה צעירים בגין אונס בנסיבות מחמירות, וכנגד שבעה צעירים נוספים, בהם גם קטינים בגין רמות שונות של סיוע לאונס. בעקבות האונס הוקמה תנועת "בונות אלטרנטיבה" שקראה להשבית את המשק כמחאה על היחס אליו זוכות הנשים.
הפרשה זירזה את פתיחתו של חדר אקוטי ב, זאת לאחר כשנה בה הוא לא נפתח למרות התוכנית הממשלתית לעשות זאת.
השתלשלות האירועים
על פי כתב האישום, ב־12 באוגוסט 2020 בשעות אחר הצהריים, הגיעה הנערה עם שתי חברות למלון הים האדום באילת. הן שהו בבריכה של המלון יחד עם מכרים של אחת מהחברות של הנערה. באותה העת שהו בבריכה גם איליזיר מאירוב ואיסי רפאילוב. רפאילוב, שידע כי הנערה בת 16, הציע לה לצאת איתו לבילוי אך הנערה סירבה. לאחר מכן, עלו הנערה וחברותיה לחדר של המכרים במלון, שם שתתה אלכוהול עד גילופין. הנערה הלכה לשטוף את פניה ומעדה במסדרון. למקום הגיעו מאירוב ורפאילוב, כאשר רפאילוב הציג את עצמו כחובש, ואמר שהוא יכול לעזור לה. שניהם הובילו אותה לחדר אליו פלשו מוקדם יותר באותו ערב. שם השניים, ועוד שני תאומים בני 17, ביצעו בקטינה עבירות מין בזה אחר זה במשך כשעה. הנערה הוצאה מהחדר רק כשחברתה הבחינה במישהו עירום בחדר וביקשה מאחד הנאשמים הקטינים להוציאה. קטינים נוספים צפו במעשים. בסך הכל נצפו במצלמות האבטחה 16 גברים לפחות במסדרון בדרך לחדר המלון.
תלונה במשטרה
כיומיים לאחר המקרה, שלח רפאילוב הודעות לנערה בהן תוארו המעשים, ואף טען כי בידו סרטון המתעד זאת. בשלב זה, הבינה הנערה כי בוצע בה אונס רב משתתפים, והחליטה להגיש תלונה במשטרה. במשטרת המחוז הדרומי הוקם צוות חקירה מיוחד שכלל 20 חוקרים וחוקרות ואנשי מקצוע נוספים. במהלך חקירת המקרה נעצרה גם מנהלת מלון הים האדום בחשד לאי-מניעת פשע, ולבסוף הוחלט כי לא תואשם. הודעות אלה והסרטון מהאירוע שימשו כאקדח מעשן.
כתב האישום
ב-2 בספטמבר 2020 הוגשו כתבי אישום כנגד 11 המעורבים באונס.
בכתב האישום שהוגש נכתב כי הנאשמים "נהגו במתלוננת כחפץ, ככלי לסיפוק יצריהם ואיש מבין הנאשמים לא ניסה לעצור את המתרחש ולהגיש לקטינה עזרה כלשהי". מתוך 11 הנאשמים, שלושה הם בגירים ושמונה קטינים. בסך הכל נצפו במצלמות האבטחה 16 גברים לפחות במסדרון בדרך לחדר המלון.
הרשעה
במאי 2021 הורשע לראשונה נאשם בפרשה. במסגרת הסדר טיעון מחקה הפרקליטות את סעיף "מעשים מגונים בצוותא" והוא הודה בעבירה של מעשים מגונים. על הנאשם, שהיה קטין בעת ביצוע העבירה, נגזרו 250 שעות שירות וכ-4,000 ש"ח פיצוי לנערה.
לאחר האונס
בעקבות האונס באילת הוקמה תנועת מחאה ביוזמת מורן זר קצנשטיין בשם בונות אלטרנטיבה. המהלך הראשון של הארגון היה הובלת שביתת הנשים בשנת 2020. המהלך כלל מעל שלושים הפגנות ברחבי הארץ ועצרת מרכזית בכיכר רבין בהשתתפות למעלה מ-5000 נשים. לשביתת הנשים הצטרפו עשרות ארגונים וחברות ובשעה אחת בצהריים, חברות מסחריות בהן ערוץ 13 ומקדונלד'ס שבתו מכל מעשה וסגרו את סניפיהן לאות הזדהות.
הפרשה זירזה את פתיחתו של חדר אקוטי ב, זאת לאחר כשנה בה הוא לא נפתח למרות התוכנית הממשלתית לעשות זאת.
ההשפעה לטווח ארוך על הנאנסת הייתה הרסנית והיא סובלת מתסמונת טראומה בעקבות אונס. שנתיים אחרי האירוע והמשפט טרם הגיע לכלל סיום. כמו נפגעות אונס רבות גם היא סובלת מחורים בזיכרון, ניתוק, טראומה והפרעת דחק פוסט טראומטית לטווח ארוך.
אליפות צרפת בטניס 1967
אליפות צרפת 1967 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-22 במאי והסתיימו ב-3 ביוני. זו הייתה האליפות ה-66 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
מנצח תחרות 1966 טוני רוץ' נפגש במשחק הגמר עם רוי אמרסון  והפסיד ב-4 מערכות. באותה שנה רוי אמרסון ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 112 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1966 אן ג'ונס הודחה ברבע הגמר. במשחק הגמר פרנסואז דיר נפגשה עם לסלי טרנר בורי  וניצחה ב-3 מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר ג'ון ניוקומב וטוני רוץ' נפגשו עם רוי אמרסון וקן פלטצ'ר  וניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 45 זוגות. מזוג מנצחות תחרות 1966 רק ג'ודי טגארט השתתפה בתחרות.
במשחק הגמר פרנסואז דיר וגייל שריף  נפגשו עם אנט ואן זיל ופטריסיה וולקדן ( דרום אפריקה) וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 59 זוגות.
מנצחי תחרות 1966 אנט ואן זיל ופרו מקמילן ( דרום אפריקה) הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר בילי ג'ין קינג ואוון דייווידסון  נפגשו עם אן ג'ונס  ויון ציריאק ( רומניה) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. אוון דייווידסון ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה (עם פרטנרית אחרת) ובכך זכה בגראנד סלאם בתחרויות זוגות מעורבים בשנת 1967.
שלמה הכהן צבאן (ארבי לקביר)
קורות חייו
נולד לרבי אברהם כהן סקלי ראש ישיבת דבדו ודיין בבית הדין. בגיל צעיר החל ללמד בישיבת אביו. שם לימד תלמידים רבים, מהם לימים נשאו תפקידים שונים ברחבי מרוקו.
נשא לאשה את 'לאלא עלו', בתו של רבי דוד הכהן צבאן, אחי אביו, שנודעה כמי שידעה לקרוא ולהתפלל מתוך הסידור את כל התפילות, מחזה שהיה נדיר באותה העת.
רבי שלמה, שהשתוקק לעלות ארצה, מכר לצורך כך את כל חפציו וארגן את בני ביתו, אך בני בני הקהילה, הצליחו שביקשו ממנו שיישאר עמם הצליחו למונעו מלעלות.
במכתב ששלח דיין מגדולי חכמי פאס לרב שלמה כהן, הוא חתם: "הכופף קומתו לקבל ברכתו, תיקן תקנות בדבדו, והעתיקם לחיבור, השאיר גם פסקי דין, ופירוש קצר על הרא"ם".
רבי שלמה הכהן נפטר בשנת ה'תרמ"א (1881), ולא הותיר אחריו בנים ובנות.
את שמו "אַרְבִּי לַקְבִּיר" – הרב הגדול, (בדומה לרבי יהודה בן עטר – מרבני פאס), הוסיפו לו על מנת להבדילו מרבי שלמה הכהן צבאן מחבר שו"ת לך שלמה שנולד מיד לאחר פטירתו ואף נקרא על שמו.
הותיר אחריו בכתבי יד ספר 'תקנות דבדו' ועוד חידושי תורה, שטרם ראו אור.
אופיר גנדלמן
אופיר גנדלמן (נולד ב-19 ביולי 1971) הוא דיפלומט ישראלי ששימש כדובר הראשון אי פעם של ראש הממשלה לתקשורת הערבית. הוא מילא את התפקיד מאפריל 2010 ועד ינואר 2023. לפני כן שימש בתפקיד דומה במשרד החוץ.
ביוגרפיה
גנדלמן נולד בישראל ב-1971. הוא בוגר בית הספר הריאלי בחיפה. התמחה במגמת ערבית ואסלאם. סיים את לימודיו בשנת 1989. לאחר מכן התגייס לצה"ל, שם שירת עד שנת 1994. ב-1997 קיבל גנדלמן תואר בוגר אוניברסיטה ביחסים בינלאומיים ובלימודי המזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית. בשנת 2000 קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה בלימודי אסטרטגיה מאוניברסיטת תל אביב. ב-2010 קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
קריירה
ב-1998 הצטרף גנדלמן למשרד החוץ כאנליסט לענייני פלסטינים. ב-2001 מונה לדובר משרד החוץ לתקשורת הערבית, בשיאה של האינתיפאדה השנייה, הראשון שכיהן בתפקיד זה. בין השנים 2007-2003 כיהן בתפקיד קונסול ומזכיר שני בשגרירות ישראל בקנדה. לאחר חזרתו לישראל, שימש בתפקיד סגן מנהל מחלקת התקשורת הערבית וההסברה במשרד החוץ. ב-2008 מונה למנהל המחלקה. בשנת 2009 עזב לשוק הפרטי וייסד את לשכת המסחר והתעשייה הישראלית-פלסטינית (IPCC), שם שימש כמנכ"ל.
באפריל 2010 מונה לדובר ראש הממשלה לתקשורת הערבית, הראשון שכיהן בתפקיד זה. הוא שירת תחת שלושה ראשי ממשלה רצופים: נתניהו, בנט ולפיד וכיהן בתפקיד עד ינואר 2023. אז פנה לשוק הפרטי והקים חברת יעוץ, "גנדלמן יעוץ אסטרטגי", שמסייעת לחברות ישראליות למצוא לקוחות באמירויות, בבחריין ובמרוקו.
ציתרן
צִיתרן או cithren (באנגלית Cittern, צרפתית Cistre, איטלקית Cetra, גרמנית Cister, ספרדית cistro cedra, cítola) הוא כלי מיתר מתקופת הרנסאנס. אין אחידות דעים בין החוקרים העכשוויים לגבי ההתפתחות ההיסטורית המדויקת שלו, אך די מקובל לחשוב שהוא צאצא של הציטולה (citole) מימי הביניים. הוא דומה במבנה למנדולינה השטוחה בת ימינו והבוזוקי האירי העכשוי. הציתרן הוא ככל הנראה בן משפחה קרוב קדום של הגיטרה האנגלית והגיטרה הפורטוגזית ואולי אף אביהן הישיר. בניגוד ללאוטה בעלת הגב המעוגל גמוי חצי דלעת גדולה, הציתרן נבנה עם גב שטוח ועיצוב פשוט יותר, תכונות שהוזילו את עלויות בניתו. בהשוואה ללאוטה, הציתרן היה זול יותר, קל יותר לנגינה, קטן מידות, פחות עדין ונייד יותר, בשל כך היה גם זמין יותר לבני כל המעמדות, והוא הפך לכלי מוביל ליצירת מוזיקה ביתית, מזדמנת, בדיוק כמו הגיטרה בעת הזו.