cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גריגורי גוליצין
הנסיך גריגורי סרגייביץ' גוליצין (ברוסית:Григорий Серге́евич Голицын, 20 בדצמבר 1838 - 28 במרץ 1907) היה גנרל ופוליטיקאי רוסי, בן למשפחת האצולה הרוסית גוליצין. בצעירותו נלחם במלחמות הקווקז. למד באקדמיה השייכת למטה הכללי של הצבא הרוסי ופיקד על מספר גדודים. בשנת 1875 התמנה כמושל מחוז אוראלסק ("אובלסט אולראלסקאיה"), פיקד על יחידות קוזקים. שימש בתפקידי מנהל באזורים שונים. בשנים 1897–1904 כיהן כמושל עבר הקווקז. מתוקף תפקידו כזה המשיך בקו מדיני עוין כלפי הארמנים, מדיניות שאומצה באותה תקופה על ידי שלטונות רוסיה. בשנת 1903 יזם את הפקעת נכסי הכנסייה האפוסטולית הארמנית וסגירת בתי ספר ארמניים. באוקטובר 1903 נפצע קשה בניסיון התנקשות של פעיל במפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק הארמנית. .
דבר (עיתון)
היחסים עם הצנזורה הבריטית
ב-22 באוקטובר 1937 פרסם העיתון מאמר מערכת שיצא בחריפות נגד כוונת השלטונות לצמצם את העלייה וטען שההצעה נגועה בגזענות. בעקבות זאת סגרו השלטונות את העיתון לשבוע.
ציפי חוטובלי
קריירה פוליטית
בעקבות פנייתו של יו"ר האופוזיציה, בנימין נתניהו, הצטרפה חוטובלי לליכוד בנובמבר 2008 והתמודדה בפריימריז של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה. בעקבות הפריימריז מוקמה חוטובלי במקום ה-18 ברשימת מפלגת הליכוד לכנסת. נבחרה לכנסת ה-18 והייתה צעירת חברי כנסת זו. היא נבחרה לשמש כיושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה. העבירה את החוק המאריך (ללא תשלום) את חופשת הלידה מ-14 שבועות ל-26 שבועות (יחד עם דליה איציק) וחוק האוסר צילום נפגעי עבירות מין לשם פרסום התמונה בכלי התקשורת.
גריגורי גוליצין
ילדות ונעורים
סרגיי גוליצין נולד בשנת 1838 כבכור מבין ששת הילדים של הנסיך סרגיי גריגורייביץ' גוליצין (1868-1803), איש צבא וסופר רוסי, קפטן בדימוס של משמר התותחנים, ושל מריה איוואנובנה, בלידה - רוזנת אזרסקאיה, ממוצא פולני מקום לידתו אינו ודאי. משערים שנולד או באחוזת סטארה וס במחוז ונגרוב שב פלך סדלצק (שדליץ) או בכפר גרבובו במחוז לובלין שבפלך לובלין באימפריה הרוסית. גוליצין התחנך במסגרת קורפוס נושאי הכלים של הצבא וסיים בו את לימודיו ב-16 ביוני 1856 עם דרגת "קורנט". שובץ אחר כך במשמר החיים ובהמשך ב- 25 באוגוסט 1860 התקבל לאקדמיה הצבאית על שם ניקולאי בסנקט פטרבורג. סיים את לימודיו ב אוקטובר 1860. בדצמבר 1861 הועלה לדרגת ריטמייסטר.
דבר (עיתון)
היחסים עם הצנזורה הבריטית
ביולי 1937 נסגר העיתון לשבועיים ובמקומו שלח עיתון דבר למנוייו את העיתון "אֹמֶר" ואת החלק החדשותי של העיתון "הצופה", משום שלעיתון חד-פעמי לא היה צורך ברישיון.
ב-13 באוגוסט 1939 כאשר נודע דבר העברתם ביום השבת של מעפילים שחולצו מסירות קטנות מחיפה למחנה המעצר בצריפין נכתבו במאמר המערכת של העיתון הדברים הבאים:
ציפי חוטובלי
קריירה פוליטית
בפריימריז, שנערכו בנובמבר 2012, נבחרה למקום ה-12 ברשימת הליכוד. בשל השריון לנשים היא קודמה למקום העשירי ברשימה וה-15 ברשימה המשותפת עם ישראל ביתנו. בבחירות לכנסת ה-19 נבחרה לכנסת ומונתה לסגנית שר התחבורה והבטיחות בדרכים. בדצמבר 2014 מונתה לסגנית שר המדע, הטכנולוגיה והחלל במסגרת ממשלת מעבר.
גריגורי גוליצין
הקריירה הצבאית
גולצין השתתף במלחמת הקווקז כלוחם בגדוד אדאגום בפיקוד המייג'ור פבל בביץ'. במרץ-מאי 1861 שהה בגיא אבינסק והיה מעורב בעבודות תיקון הדרכים שבין המחנה הצבאי לביצורים ניקולאייבסקי., קרימסק ואולגינסק. פיעלות זאת התלוותה בעימותים רבים עם תושבי ההר. בסוף מאי 1861 בדרך למפרץ גלנג'יק הצטיין בכיבושן של כמה עמדות של האויב ברכס קסגור. משום כך ב-16 בינואר 1861 עוטר גוליצין באות מסדר אנה הקדושה דרגת ג עם חרבות וקשת. ב-22 בינואר 1862 קודם לדרגת לוטננט קולונל ואחרי ששירת באביב ובקיץ במטה בטביליסי, ב-16 בספטמבר הועבר לגדוד משמר החיים ביירבאן, שם התמנה למפקד פלוגת רובאים מורכבת. במסע הצבאי בשנים 1863–1864 שבו הסתיימה מלחמת הקווקז במסגרת אותו גדוד אדאגום, לקח גוליצין חלק במסע נגד אנשי ההר באבחזיה. בין 26 בדצמבר 1862 ל -17 בינואר 1864 הוא פיקד באופן זמני על גדוד. ב-26 במאי 1864 שוחרר הבייתה לצורך חופשה. ב-2 באוקטובר באותה שנה הועלה לדרגת קולונל. ב־10 בדצמבר 1865 התמנה גוליצין כמפקד גדוד הגרנדירים הגאורגי 14 וכיהן בתפקיד זה למשך שש שנים. על תפקודו למופת כמפקד הגדוד קיבל את אות מסדר אנה הקדושה דרגה ב עם חרבות. ב-21 בספטמבר 1871 התמנה כעוזר אישי של הצאר וב-1872 התמנה כמפקד גדוד משמר החיים הפיני. ב-30 באוגוסט 1873 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה בפמליית הצאר .ב 26 באוגוסט 1876 קיבל את עיטור המסדר ולדימיר הקדוש. ב-30 באוגוסט 1876 התמנה מושל צבאי ומפקד הכוחות באזור האורלים ומפקד צבא הקוזקים (אטמן) של האורלים. בספטמבר 1880 היה למושל זמני של אורנבורג ומפקד המחוז הצבאי אורנבורג. ב-26 בפברואר 1883 קודם לדרגת לוטננט גנרל.
אחרי שפוטר מתפקידו כמושל צבאי הוא שובץ החל מ־5 בינואר 1885 במחלקה הראשונה של הסנאט. ב-16 בינואר 1892 נשלח לאזור טובולסק על מנת לארגן יחידת אספקה במזון. בפברואר במטרה דומה ביקר בנפות שדרינסק, קמישלובסק ויקתרינבורג שבפלך פרם, ובנפת טרואיצק שבפלך אורנבורג. ב-1 בינואר ;1893 התמנה לחבר במועצת המדינה. ב-14 במאי 1896 קודם בחיל הרגלים לדרגת גנרל. אחרי מותו של ס.א. שרמטייב בדצמבר 1896 התמנה גוליצין בראש המנהל הקווקזי, מפקד המחוז הצבאי הקווקזי ואטמאן של כוחות הקוזקים בקווקז. ב־2 במאץ 1897 עזב את תפקידו בקווקז והתמנה לשליש ראשי.
ציפי חוטובלי
קריירה פוליטית
בבחירות המקדימות שנערכו בליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים נבחרה חוטובלי למקום ה-15 ברשימה הארצית ומוקמה במקום ה-20 ברשימת הליכוד לכנסת, אולם בשל הפרש הקולות הקטן בינה ובין אבי דיכטר (שעקב שריונים מוקם במקום ה-26) ובשל שיבושים בספירה, מיקומה האמור נקבע סופית רק בתום סאגת ערעורים שנמשכה ארבעה שבועות, הובילה לבדיקה חוזרת של כל הטפסים, והגיעה עד לבית המשפט העליון.
דבר (עיתון)
היחסים עם הצנזורה הבריטית
בתגובה על מחאה זו הורו הבריטים על סגירת העיתון דבר למשך שבוע ימים והעיתון נסגר ולא ראה אור בין 17 באוגוסט ל-24 באוגוסט 1939. ביישוב שיערו שהעיתון נסגר בכוונה בעת קיום הקונגרס הציוני בז'נבה. במשך אותו שבוע שודרג העיתון לעולים הגה שהופיע באופן רגיל בעברית קלה ובניקוד על ידי הוצאת דבר, למתכונת של עיתון יומי רגיל. "הגה" לא הסתיר את הקשר להופעתו באופן זה לבין סגירת העיתון "דבר" ובמאמר המערכת שלו ב-17 באוגוסט נכתב:
גריגורי גוליצין
מושל עבר הקווקז
בשנים 1897–1904 כיהן גוליצין כמושל עבר הקווקז נודע לגישתו השלילית כלפי התנועה הלאומית הארמנית. א.ו.אמפיתיאטרוב ציטט אחת ההתבדחויות שלו בסוגיה: "אדאג שהארמני היחיד בטביליסי יהיה ארמני מפוחלץ במוזיאון של העיר" העיתונאי וסילי וליצ'קו, עורך העיתון הרשמי "קווקז" הפך ליד ימינו ועמד בראש מסע תעמולה אנטיארמני. כבר ב-1897 פעל לסגירת בתי ספר ארמניים בהמשך גוליצין יזם חוק להפקעת נכסי הכנסייה האפוסטולית הארמנית החל מ-12 ביוני 1903. לפי החוק כל הנדל"ן וההון של הכנסייה (כולל בשטח ואראשאפאט) ושל מוסדותיה עברו לידי המדינה.
ההתנקשות
ב-14 באוקטובר 1903 נפצע גוליצין קשות בדרך קוז'ורסקויה קרוב לטביליסי, בעקבות התנקשות בחייו מאורגנת על ידי תומכים של המפלגה הסוציאל -דרמוקרטית הארמנית "חנצ'אק". ב-11 באוגוסט 1904 השלטון הצארי העניק לו את עיטור המסדר ולדימי הקדוש דרגה 1. הוא נשאר כמושל עד 1 בינואר 1905 עד 1906 היה חבר במועצת המדינה של רוסיה בסנקט פטרבורג כנציג של הסיעה הימנית. גוליצין מת בסנקט פטרבורג ב־10 באפריל 1907 (28 במרץ לפי לוח השנה היוליאני). הובא לקבורה בבית הקברות ניקולסקויה שעל יד מנזר אלכסנדר נבסקי.
ציפי חוטובלי
סגנית שר החוץ
במסגרת ממשלת ישראל ה-34 מונתה חוטובלי במאי 2015 לסגנית שר החוץ, כשאת תיק החוץ מחזיק ראש הממשלה נתניהו. בפגישה ראשונה עם עובדי משרד החוץ הציגה חוטובלי את גישתה המדינית:. היא ציינה בהקשר זה את פירוש רש"י לפסוק הראשון של התורה.
דבר (עיתון)
היחסים עם הצנזורה הבריטית
ב-25 בנובמבר 1945 נסגר העיתון לשבוע בהוראת הצנזורה, בעקבות קריקטורה מאת אריה נבון.
ציפי חוטובלי
סגנית שר החוץ
בנובמבר 2017 התעוררה סערה לאחר שבמהלך ראיון אמרה שהמותחים עליה ביקורת בקרב יהודי ארה״ב לא שולחים את ילדיהם להילחם, ושרחבת עזרת ישראל בכותל המערבי ריקה רוב הזמן, משום שהכותל אינו מעניין את אנשי התנועה הרפורמית אלא מהווה עבורם הזדמנות להשגת הכרה. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו גינה את דבריה. בעקבות זאת, פרסמה חוטובלי הבהרה ואמרה שהראיון היה אוהד ליהדות ארצות הברית, ושמותחי הביקורת לא ראו אותו אלא הסתפקו בשורה אחת ממנו.
גריגורי גוליצין
חייו הפרטיים
גוליצין היה נשוי למריה, בתו של הגנרל-לטננט הרוזן  פ.ו. אורלוב-דניסוב. לזוג לא היו ילדים.
דבר (עיתון)
במלחמת העצמאות
במהלך המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות הייתה העיר במצור חלקי במהלך מחציתה הראשונה של המלחמה, ולא ניתן היה להעביר אליה את עיתונים שהודפסו בתל אביב. בתקופה זו התאגדו עיתונאי ירושלים השונים וייסדו עיתון משותף בשם 'דבר ירושלים', בראשו עמד יצחק בן דור, עורך העיתון דבר בירושלים, שנהרג במהלך המלחמה מהפגזה.
לאחר קום המדינה
בשנת 1961 הפך "דבר השבוע" משבועון עצמאי שסופק למנויים בלבד, למוסף השבת של "דבר", שסופק לכלל קוראי העיתון. "דבר השבוע" שינה את פניו בהופכו למוסף והיה למגזין תרבותי, יותר מאשר שבועון חדשות. כמו כן התרכז בסקירות פוליטיות על הנעשה בעולם, לרבות כתבות שתורגמו מעיתוני העולם וצילומים שהגיעו מסוכנויות הידיעות בעולם. בשנת 1964 מונה אהד זמורה לעורך המוסף והפך אותו למגזין מוביל. זמורה קיבץ סביבו חבורת כותבים צעירים (חלקם עיתונאים וחלקם סופרים ומשוררים) כנחום ברנע, דורון רוזנבלום, מיכאל הנדלזלץ, עלי מוהר, דני קרמן, יאיר גרבוז ויהונתן גפן ואחרים, אשר הפכו את השבועון למוסף שבת איכותי בעיתונות העברית. בנוסף שכנע סופרים בולטים כעמוס עוז, יורם קניוק, חיים באר, נסים אלוני, דן צלקה, חנוך ברטוב, ס. יזהר ומשה שמיר לכתוב רשימות וסיפורים במיוחד עבור גליונות החגים והמועדים המרכזיים (ראש השנה, יום כיפור, פסח, יום העצמאות ויום הזיכרון לשואה ולגבורה) של השבועון שהפכו עקב כך לפריטי אספנות.
ציפי חוטובלי
סגנית שר החוץ
בפריימריז שנערכו בליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הוצבה חוטובלי במקום ה-17 ברשימה.
גריגורי גוליצין
חייו הפרטיים
גוליצין היה נשוי למריה לבית אורלוב-דניסוב, בתו של הלוטננט גנרל הרוזן פ. וו אורלוב-דניסוב
דבר (עיתון)
לאחר קום המדינה
במשך שנים רבות היה "דבר" עיתון רב השפעה, בשמשו במה עיקרית למאמריהם של חברי מפא"י, שהייתה מפלגת השלטון בשלושים שנותיה הראשונות של מדינת ישראל (והגוף הפוליטי המרכזי ביישוב ובתנועה הציונית גם בשנים שקדמו להקמת המדינה). לעיתון הייתה מערכת מסועפת של סניפים שדאגו להפצתו, וכן שימשו שילוב של חנות ספרים וסוכנות ידיעות מקומית. בשנת 1950 העסיק העיתון כ-400 עובדים בכל רחבי הארץ.
בשנים 1970–1990 הייתה חנה זמר עורכת העיתון. קודם לכן הייתה כתבת פרלמנטרית ומדינית בעיתון, ואחר־כך משנה לעורך הראשי.
באפריל 1970, שנתיים לאחר הקמת מפלגת העבודה הישראלית מאיחוד מפלגת השלטון – מפא"י, עם אחדות העבודה - פועלי ציון ורפ"י, החליטו ראשי המפלגה לאחד את עיתון "למרחב", שהיה עיתון מפלגת אחדות העבודה והשליטה בו עברה לידי הקיבוץ המאוחד, עם עיתון "דבר". "למרחב" פעל בגרעון והנהגת המפלגה ביקשה לאחד את העיתונים על רקע איחוד המפלגות. הקיבוץ המאוחד אישר את המיזוג בספטמבר 1970. אולם חודשיים אחר כך נדחה המיזוג, עקב קשיים במשא ומתן על המיזוג והתנאים בהם ישולבו עובדי "למרחב" במערכת. בנוסף חששו העובדים שהעיתון הממוזג ייכשל כפי שקרה לעיתון "היום" שהקימה מפלגת גח"ל (גוש חירות ליברלים) ב-1965, כאיחוד של העיתונים "הבקר" ו"חרות", שלא האריך ימים ונסגר ב-1969.
במאי 1971, לאחר כחצי שנה של דיונים הוסכמו תנאי המיזוג, במסגרתו נקלטו 18 עובדי מערכת "למרחב" ב"דבר" ו-12 עובדי מנהלה. עורך "למרחב", דוד פדהצור, מונה לעורך המשנה של דבר". העיתון בתקופה זו הגיעה לשיא תפוצתו עם 43,500 מנויים. אולם הוא סבל מתחרות קשה מול עיתוני הערב "מעריב" ו"ידיעות אחרונות", שהיו פופולריים יותר בקרב הציבור הרחב, שהעדיף באותן השנים לקרוא עיתון עדכני בשעות הערב, לאחר שעות העבודה.
ציפי חוטובלי
סגנית שר החוץ
ב-21 בינואר 2020 מונתה חוטובלי לשרת התפוצות בממשלת המעבר.
גריגורי גוליצין
לקריאה נוספת
p.113
ציפי חוטובלי
שרת ההתיישבות
ב-17 במאי 2020 מונתה במסגרת ממשלת ישראל השלושים וחמש לשרת ההתיישבות. ב-2 ביולי התפטרה מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי".
שגרירת ישראל בממלכה המאוחדת
ב-2 באוגוסט 2020 מונתה לשגרירת ישראל בבריטניה, כמינוי פוליטי של הליכוד ובנימין נתניהו. לאחר חילופי השלטון ביוני 2021 ומעבר הליכוד לאופוזיציה, פורסם בעיתון הארץ כי שר החוץ יאיר לפיד רוצה למנות במקומה את יעל גרמן, אך הדבר לא יצא אל הפועל.
ב-9 בנובמבר 2021 ציפי חוטובלי פונתה מבית הספר לכלכלה של לונדון לאחר שבמקום הייתה הפגנה פרו-פלסטינית אלימה וקריאות גנאי לעברה. ב-11 בינואר 2023 הוארכה כהונתה בשנה נוספת.
חיים אישיים
חוטובלי נשואה למשפטן, הסופר והמאמן למציאת זוגיות, אור אלון משנת 2013, ולהם שלוש בנות. הם התגוררו ברחובות לפני שעברו ללונדון.
המילטון א.ר. גיב
המילטון אלכסנדר רוסקין גיב (באנגלית: Hamilton Alexander Rosskeen Gibb; 2 בינואר 1895 - 22 באוקטובר 1971) נודע גם כ"ה. א. ר. גיב H. A. R. Gibb", היה מזרחן סקוטי של האסלאם והמזרח התיכון.
חייו
המילטון אלכסנדר רוסקין גיב נולד באלכסנדריה שבמצרים ושב לסקוטלנד לשם רכישת השכלה בהיותו בן חמש לאחר שאביו הלך לעולמו. הוא התחנך בבית הספר התיכון המלכותי באדינבורו. גיב החל ללמוד באוניברסיטת אדינבורו, אך מלחמת העולם הראשונה קטעה את לימודיו והוא שרת בצרפת ובאיטליה בחיל התותחנים המלכותי. עבור שירותו הוענק לו האות 'war privilege' MA. לאחר המלחמה הוא למד ערבית בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה באוניברסיטת לונדון וקיבל תואר שני בשנת 1922. התזה שלו שפורסמה מאוחר יותר בידי החברה המלכותית האסיאתית כמונוגרפיה, נכתבה אודות הכיבושים המוסלמים במרכז אסיה. הוא נשא לאישה את הלן ג'סי סטארק (אלה) באותה שנה ונולדו להם בן ובת.
משנת 1921 עד 1937 לימד גיב ערבית בבית הספר ללימודי המזרח ונהיה פרופסור בשנת 1930. בפרק זה בחייו הוא שימש כעורך האנציקלופדיה של האסלאם. ב-1937 ירש גיב את דייוויד סמואל מרגליות כמופקד הקתדרה לערבית על שם לאוד ועמית מחקר בקולג' סנט ג'ון באוניברסיטת אוקספורד, שם שהה במשך 18 שנים. ספרו של גיב Mohammedanism ראה אור ב-1949, ונהפך להיות טקסט יסוד ששימש דור של סטודנטים מערביים של האסלאם. בשנת 1955 קיבל גיב את הקתדרה לערבית על שם ג'יימס ריצ'רד יואיט באוניברסיטת הרווארד לאחר מכן הוא כיהן כמנהל המרכז ללימודי המזרח התיכון בהרווארד. הוא נעשה מנהיגה של תנועה באוניברסיטאות ארצות הברית ששמה לעצמה למטרה לבסס לימודים אזוריים, לאגד מורים, חוקרים וסטודנטים מדיסציפלינות שונות על מנת לחקור את התרבות והחברה של אזורים שונים בעולם. בספריית הרווארד קרויה Gibb Islamic Seminar Library לזכרו.
דבר (עיתון)
לאחר קום המדינה
בדצמבר 1982 הושק שבועון החדשות "כותרת ראשית" כשותפות של "דבר", "ידיעות אחרונות" וקונצרן "כלל". עורכיו היו נחום ברנע ותום שגב והוא התאפיין בכתיבה פוליטית וחברתית מעמיקה ופרסם תחקירים בנושאים כלכליים, חברתיים וצבאיים, לצד עיסוק מעמיק בתרבות.
דעיכת העיתון וסגירתו
בשנות ה-80 נקלע העיתון לקשיים כספיים לאחר שצבר חובות, עקב גירעונות תפעוליים, בעיקר לבנק הפועלים. בנוסף ירד מספר המנויים לכ-15 אלף בלבד. בשנת 1985 הסתכמו הפסדי העיתון בכ-2.5 מיליון שקל ובשנים שאחר כך עלו לכ-4 מיליון שקל בשנה. בקיץ 1988 מונה חיים בר און, המוציא לאור של העיתון הכלכלי "גלובס" כמנכ"ל העיתון במטרה להוביל תוכנית הבראה. אך הוא התפטר לאחר שלושה חודשים. בסוף 1988, בוצעו קיצוצים בעיתון ו-65 עובדים פוטרו. בנוסף גם נסגר השבועון "כותרת ראשית". למרות תוכנית הקיצוצים העיתון המשיך להפסיד במהלך 1989, והוחלט למכור את העיתון. תחילה נעשה ניסיון לשלב את העיתון בתוך קבוצת תקשורת שהקים קונצרן "כלל", אחר כך הוחלט שבנק הפועלים יקבל עליו את הבעלות בתמורה למחיקת חובות, שבמקביל יחפשו משקיע חדש שירכוש חלק מהבעלות, אך בפברואר 1990 הודיע מזכ"ל ההסתדרות ישראל קיסר שהעיתון יישאר בבעלות ההסתדרות ושאינו מוכן למכור אותו.
במאי 1990 הודיעה חנה זמר על פרישתה מעריכת העיתון והחלו דיונים על מציאת מחליף. תחילה הייתה ניבה לניר מועמדת לתפקיד העורך, אך היא פרשה מהעיתון לאחר שהוחלט לא למכור אותו. באוקטובר 1990 מונה יורם פרי כעורך ראשי ודניאל בלוך כעורך אחראי.
במאי 1991 הושק "דבר החדש" שכלל שינוי עיצוב ותוכן במטרה למשוך לעיתון קהל קוראים חדש. בין השאר מראש העמוד הראשון ליד הלוגו הושמטה הסיסמה "עיתון פועלי ארץ ישראל". את ההשקה מחדש ליווה קמפיין פרסומי בו אמורים היו להשתתף כמה מבכירי "הליכוד", אך הם ביטלו את הסכמתם להופיע בקמפיין ברגע האחרון. בנוסף "דבר" היה העיתון היומי הראשון בישראל שפרסם מדור קבוע להומוסקסואלים ולסביות שהושק באותה עת. המדור "הומוגני" בעריכת צבי מרום, בן כפולת עמודים אחת, התפרסם במוסף "דבר השבוע" בשנים האחרונות לקיומו של העיתון. עם זאת גזבר ההסתדרות, ארתור ישראלוביץ', התלונן על השמטת הסיסמה "עיתון פועלי ארץ ישראל" ואיים שיפסיק להזרים כספים לעיתון אם לא תוחזר לראש העמוד הראשון.
בניסיון ליצור לעיתון תדמית עדכנית וצעירה יותר, שונה שמו של העיתון בימיו האחרונים ל"דבר ראשון", ולעורכו נתמנה רון בן ישי, אך בן ישי לא הצליח להבריאו ולהצילו. חיים רמון ששימש יו"ר ההסתדרות החדשה החליט להפסיק את המימון לעיתון והוא נסגר בשנת 1996.
לאחר הסגירה
ב-1999 הוצא למכירה בית דבר, שעמד ברחוב מלצ'ט פינת רחוב שינקין בתל אביב. הבניין נהרס, ובמקומו נבנה בית דירות, הכולל שטח מסחרי בקומת הקרקע.
ב-24 בספטמבר 2004 (יום שישי) הודפס ונמכר גיליון מיוחד של העיתון, לציון 60 שנה לפטירתו של ברל כצנלסון, ביוזמת קרן ברל כצנלסון. הקרן גם הודיעה כי בכוונתה לחדש את הוצאתו של העיתון, אך הדבר לא יצא לפועל.
בשנת 2005, במלאת שמונים שנה להופעת העיתון לראשונה, ערך בלוך מהדורת אינטרנט חד פעמית של העיתון.
בשנת 2015 החליטה ההסתדרות לפתוח אתר חדשות שישתמש במותג "דבר", וב-7 ביוני 2016 עלה לאוויר אתר "דבר ראשון".
ביטאונים נלווים
בימי היישוב ובראשית שנות המדינה, כש"דבר" היה רב תפוצה, הוא הוציא את הביטאונים הבאים:
מוספים אלו נתנו כיסוי מלא לתחומי המשפחה והחיים, בפרט בקרב אנשי ההתיישבות העובדת, שניהלו על דפי דבר את פולמוסיהם וליבנו מחלוקות בתחומים שונים מנושאי התיישבות וכלכלה ועד ספרות ותיאטרון.
דבר אחר
לפופולריות רבה זכה המדור הסאטירי "דבר אחר", שהתפרסם ב"דבר" במשך 12 שנה, מיולי 1983. עם דעיכת העיתון החל המדור להתפרסם במקביל גם ב"ידיעות אחרונות", ולאחר סגירת "דבר" המשיך "דבר אחר" להתפרסם עד 2004 ב"ידיעות אחרונות". תחילה נכתב המדור על ידי דני קרמן, חיים באר, יצחק בן-נר ואהרן שמי. מאוחר יותר עזבו שלושת האחרונים ובמקומם הצטרפו שלמה ניצן ויאיר גרבוז. עורך ידיעות אחרונות משה ורדי החליט להפסיק את פרסום המדור, וב־20 באוגוסט 2004 הוא הופיע בפעם האחרונה. אולם כותביו העבירו אותו לאתר אינטרנט שנקרא "דבר אחר ברשת". מ-2010 גם האתר איננו פעיל.
כותבים בדבר
מעבר לכותבים שצוינו לעיל כתבו בעיתון כותבים נודעים נוספים בשלב כלשהו בקריירה העיתונאית שלהם: הקריקטוריסט הקבוע של דבר היה הצייר אריה נבון.
המילטון א.ר. גיב
מקורות
‬
אוונטינו (פירושונים)
אַוֶנְטִינוּס (Aventinus) היא מילה לטינית שמקורה לא ידוע, ושמשה לשמות אנשים ומקומות. באיטלקית אַוֶנְטִינוֹ (Aventino) ובמספר שפות אירופיות אַוֶנְטִין (Aventin/Aventín/Aventine), בצרפתית נהגה אַוֶנְטֶן.
טים שו
טימותי "טים" אנדרו שו (באנגלית: Timothy "Tim" Andrew Shaw נולד ב-8 בנובמבר 1957) הוא שחיין ושחקן כדורמים עבר אמריקאי. אלוף עולם, שיאן עולם ובעל שתי מדליות כסף אולימפיות, אחת בשחייה ואחת בכדורמים. הוא אחד מהספורטאים הבודדים שזכו בשני ענפי ספורט שונים במשחקים אולימפיים.
ביוגרפיה
שו נולד בלונג ביץ' קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלונג ביץ'.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 השתתף שו בגיל 15 ו-10 חודשים, בתחרות הבינלאומית הראשונה שלו וסיים במקום הרביעי בתוצאה של 4:01.56 דקות. המנצח היה ריק דמונט בן ארצו שקבע שיא עולם חדש 3:58.18 דקות.
שנה מאוחר יותר בשנת 1974 באליפות ארצות הברית בשחייה בגיל 16 ו-9 חודשים קבע לראשונה ארבעה שיאי עולם חדשים במשחים ל-200 מטר חופשי (1:51.66 דקות), ל-400 מטר חופשי (3:56.96 דקות) ול-1500 מטר חופשי (15:31.75 דקות) תוך ארבעה ימים (במשחה ל-400 מטר חופשי הוא שיפר את השיא גם בשלב המוקדמות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה שו בשלוש מדליות זהב במשחים הארוכים, ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.04 דקות לפני בן ארצו ברוס פורניס (1:51.72 דקות), ב-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:54.88 דקות שוב לפני פורניס (3:57.71 דקות) וב-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:28.92 דקות לפני בן ארצו בריאן גודל בן ה-15 (15:39.00 דקות). בשלושת המישחים קבע שו שיאי תחרות חדשים. האמריקאים בראשות שו היו מועמדים בטוחים לניצחון גם במשחה ל-4x200 מטר חופשי, אך הם פסלו.
שנתיים נפלאות אלו מיקמו את שו כשחיין המוביל בעולם למרחקים ארוכים, הוא היה בלתי מנוצח. הוא היה לשחיין השני בהיסטוריה ששולט בשלושת משחי החתירה (200, 400 ו-1500 מטר).
המגזין ספורטס אילוסטרייטד העניק לו כתבה גדולה וחשובה. דבר זה גרם לחשיפה עצומה. הפרסום והשיחות סביבו בגיל כל כך צעיר כנראה פגעו קשות בהכנות לאולימפיאדה. בנוסף, סבל שו מאנמיה שמנעה ממנו להתאמן בצורה סדירה וכן סבל מבעיות בכתפיים, שלא הועילו על החלמתו. למבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע שו כאלוף עולם ושיאן עולם במשחים הארוכים, אך הוא לא הצליח להשתלב במשחה ל-1500 מטר חופשי, שהיה המשחה החזק שלו, והסתפק במשחה ל-400 מטר חופשי. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.54 דקות אחרי בן ארצו בריאן גודל שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 3:51.93 דקות. בנוסף, הוא שחה עבור הנבחרת האמריקאית בשלב המוקדמות ב-4x200 מטר חופשי וקבע איתם שיא עולם חדש 7:30.33 דקות. האמריקאים זכו במדליית הזהב בשיא עולם חדש נוסף בתוצאה של 7:23.22 דקות. במונטריאל רק השוחים בגמר זכו במדליה, בניגוד למשחקים האולימפיים שנערכים עכשיו, שבהם כל מי ששחה, גם במוקדמות זוכה במדליה אולימפית אם קבוצתו זכתה.
לאחר המשחקים האולימפיים התרכז שו בעיקר בכדורמים. שו לא השתתף באולימפיאדת מוסקבה (1980) כמו שאר חבריו, עקב החרם האמריקאי על ברית המועצות.
לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הגיע שו כשחקן כדורמים. הוא וחבריו ניצחו בכל המשחקים, פרט למשחק נגד יוגוסלביה שהסתיים בתיקו. מדליית הזהב ניתנה ליוגוסלבים משום שגם הם ניצחו בכל המשחקים, אך הפרש הגולים שלהם היה טוב יותר, בחמישה גולים יותר. מדליית הארד ניתנה לגרמניה המערבית.
שו ייזכר כאחד השחיינים הגדולים בהיסטוריה שלא זכו במדליית זהב אולימפית.
נאוה זיגלמן-דניאלי
נאוה זיגלמן-דניאלי (נולדה ב-1961) היא רופאה פנימית ואונקולוגית, מנהלת תחום האונקולוגיה בקופת חולים מכבי (משנת 2006), עוסקת בטיפול ומחקר במחלת הסרטן, ובפרט בסרטן השד.
ביוגרפיה
זיגלמן, ילידת חיפה, למדה בבית הספר היסודי "כרמל" בחיפה, וסיימה את בית הספר התיכון לבנות, עירוני ו' בחיפה.
לאחר שרות צבאי, בשנת 1981 התקבלה ללימודי רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1987 סיימה את לימודי הרפואה, ולאחר שנת סטאז' בבית החולים שערי צדק (1988-1989), התמחתה ברפואה פנימית, בית החולים שערי צדק במחלקתו של פרופ' א. אברהם.
בשנת 1993 יצאה זיגלמן לארצות הברית להתמחות באונקולוגיה בבית החולים האונקולוגי בפילדלפיה Fox Chase Cancer Center במחלקתו של Dr. Robert Ozols
במקביל עסקה זיגלמן במחקר בתחום גנטיקה של אוכלוסיות ("Population Genetics") בהדרכתם של Dr. Ken H. Buetow ושל מנהל תחום גנטיקה של אוכלוסיות Dr. Paul Engstrum
בשנת 1996 סיימה זיגלמן את ההתמחות באונקולוגיה
בחזרתה לישראל, עבדה זיגלמן בבית החולים רמב"ם, בבית חולים אסף הרופא, ובהמשך חזרה לעבוד בארצות הברית, פנסילבניה ב"Geisinger Medical Center"
משנת 2006 מכהנת זיגלמן כראש תחום האונקולוגיה במכבי שירותי בריאות
בנוסף מסייעת זיגלמן כרופאה אונקולוגית גם לקופת חולים מאוחדת.
בשנת 2013 עמדה זיגלמן בראש היוזמים שבחרה לחבר בין מטפלים (קרובי משפחה חברים ומטפלים מקצועיים) ומטופלים. באוקטובר 2015 נערך הכנס השני.
מחקר והוראה
מרבים הפרסומים המדעיים של זיגלמן הם בתחום גידולי השד (מחקרים גנטים, קשר עם טיפולי פריון, חקר אוכלוסייה של נשים מעל גיל 70 כדי לבחון השפעה של מחלות רקע ומאפייני גידול על החלמה, בחינת קשר עם שימוש במירנה (התקן תוך רחמי הורמונלי) והתפתחות גידולי השד בנשים בנות 40 עד 50).
זיגלמן עוסקת במחקרי אוכלוסיות רחבים, חלקם מסוג "Data mining" כגון פרויקט שבוצע יחד עם IBM על חולים עם גידולי מעי גס גרורתיים שמטרתם לזהות מאפיינים במטופלים, במחלות ותרופות רקע, וברצף הטיפולים לגידולים הממאירים לקבלת תוצרי טיפול מיטביים וכן לבחינת "Real world data". לעומת מחקרים קליניים שהם באוכלוסיות מאוד מוגדרות.
בנוסף זיגלמן שותפה לעבודות על הערכות כלכליות בתחום הבריאות בישראל.
בשנת 2010 פרסמה יחד עם "Olsen Megan" וחוה זיגלמן את המאמר: "Dynamic Computational Model Suggests That Cellular Citizenship Is Fundamental for Selective Tumor Apoptosis", אשר תיאר תפקיד של דיאלוג בין-תאי להרג תאים חולים על ידי תאים בריאים סמוכים, סמוך אחרי הופעת העבודות הראשונות של אימונותרפיה שהוכיחו המודל.
ביולי 2020, במסגרת בית הספר של האיגוד הישראלי לאונקולוגיה קלינית ורדיותרפיה, זיגלמן מונתה ליושב-ראש קורס ובינר בנושא "חידושי שנת 2020 בתחום גידולי השד והשחלה". הקורס יועד לאונקולוגים, כירורגים, אורולוגים, גיניקולוגים, גסטרואנטרולוגים, רופאי משפחה, רופאי עור, פתולוגים, רוקחים בכירים, אחיות אונקולוגיות וצוותי מכונים.
משפחתה
סבה של זיגלמן היה הד"ר מרדכי מקס לבנשטין.
אחותה של זיגלמן היא הפרופ' חוה זיגלמן, מדענית מחשב ישראלית-אמריקנית המתמחה במדעי המוח.
הקרן המרכזית לישראל
הקרן המרכזית לישראל (באנגלית: Central Fund of Israel) היא מלכ"ר אמריקאי שמטרתו, כעולה מפרסומיו, היא קידום מטרות צדקה בישראל. עד פטירתה בינואר 2015 כיהנה מייסדת הקרן, הדסה (דסי) מרכוס, בנשיאותה. לאחר מותה שימש בתפקיד ארתור מרכוס. היום עומד בראשה ג'יי מרכוס, בנם. התרומות לקרן מוכרות בידי רשות המיסים האמריקנית והיא משמשת אזרחים אמריקניים כצינור לתרומות לגופים ישראליים.
אחיו של ג'יי, איתמר מרכוס, שימש כסגן יו"ר עד 2010. בשנות ה-90 מינה אותו בנימין נתניהו כחבר וועדה למניעת הסתה ברשות הפלסטינית, וכיום הוא פרשן ופעיל בנושא.
הקרן הוקמה בשנת 1979. בין השנים 1998 עד 2003 הקרן העבירה בתרומות לנמענים בישראל בסכום כולל של כ-9.5 מיליון דולר. ב-2009 וב-2010 הקרן גייסה כל שנה למעלה מעשרה מיליון דולר. בשנה שהסתיימה בסוף ינואר 2015, הכנסות הקרן היו מעל 25 מיליון דולר והוצאותיה כמעט 23 מיליון דולר שהועברו לארגונים בישראל. הקרן מופעלת בהתנדבות מחנות הטקסטיל של משפחת מרכוס בניו יורק, ואינה משקיעה בגיוס תרומות.
לפי דו"ח הקרן, בשנת 2013 הועברו דרך הקרן תרומות לכשלוש מאות עמותות. התרומות שימשו, לפי גודל הוצאה, עבור עזרה הומניטרית (7,630,463$), תמיכה במוסדות חינוך (5,160,658$), פרויקטים קהילתיים (2,352,498$), תמיכה בבתי כנסת ומוסדות דת (1,944,424$), שירותי רפואה ומתקנים רפואיים (580,805$) ותוכניות לאבטחה מפני טרור (520,347$).
בין הארגונים שקיבלו כספים דרך הקרן לאורך השנים: "אם תרצו" ופורום קהלת שרוב התרומות אליהם הועברו דרך הקרן, "הביטחוניסטים", "הקרן לאדמות ישראל", "נשים בירוק", "חוננו", "משמרת יש"ע", וההתנחלויות איתמר, בית אל, קריית ארבע, ויישובי גוש עציון, השומר החדש. בתגובה לכתבה שביקרה את ארצות הברית על כך שהיא מעניקה הטבות מס בגין תרומות להתנחלויות, בין השאר באמצעות הקרן, כתב סגן נשיא הקרן כי המיקום הגאוגרפי של הגוף הנתרם אינו מהווה שיקול בהחלטת הקרן לסייע למטרה ראויה.
בשנת 2016, לאחר שנחשף שעמותת "חוננו" תמכה כספית במשפחות של יהודים שנחשדו ושהורשעו בפשיעה לאומנית, הפסיקה הקרן לתרום לעמותה, עד לקבלת מכתב מ"חוננו" לפיו תממן רק את ההוצאות המשפטיות.
מרקו ושוביץ'
מרקו וֶשוֹבִיץ' (במונטנגרית: Marko Vešović; נולד ב-28 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת המגן הימני בקרבאך.
קריירה
ושוביץ' נולד בטיטוגרד (כיום פודגוריצה) שבמונטנגרו, ולאחר כמה שנים עברה משפחתו ללוצ'אני שבסרביה ושיחק במועדון המקומי. בגיל מאחור יותר חזר לפודגוריצה ושיחק בבודוצ'נוסט פודגוריצה. בשנת הושאל למלאדוסט פודגוריצה, ובעונת  חזר לבודוצ'נוסט. ביוני עבר להכוכב האדום בלגרד. בינואר, טורינו הביע עניין בשחקן. ב-7 בפברואר 2014 חתם במועדון, אך ערך סה"כ 3 הופעות. בקיץ הושאל לרייקה הקרואטית עד לסיום העונה. באוגוסט 2015 נמכר לספציה אך הושאל שוב לרייקה.
ב-16 ביולי 2021, ושוביץ' חתם בקרבאך מליגת העל האזרית.
בצעירותו, ושוביץ' שיחק בנבחרת הנוער ובנבחרת הצעירה של מונטנגרו. ב-20 במאי 2013 ושוביץ' זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת. ב-15 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
סטטיסטיקה תיאורית
סטטיסטיקה תיאורית היא ענף בסטטיסטיקה, העוסק ביצירה והשוואה של מדדים לתיאור תמציתי וקל לתפישה של נתונים. מטרת הסטטיסטיקה התיאורית היא לסייע בארגון וסיכום הנתונים שנאספו מכלי מדידה או הערכה שונים.
טבלאות
טבלה היא תמליל או אוסף נתונים מספריים, המארגן בעל שטח של מסמך, בעזרת טורים ושורות, כאשר כל טור ושורה נושאים כותרת המגדירה את תוכנם. בטבלה מוצלבים הטורים והשורות ליצירת תאים בהם נרשמים הערכים השונים, נתון אחד בכל תא. נתונים בטבלה מכונים ערכי הטבלה. לכלל הטבלה ניתנת כותרת ראשית.
מטרת הטבלה היא סידור מידע באופן תמציתי וקל לתפישה. היא מגדירה במדויק קשרים בין הערכים השונים. טבלה רגילה מסוגלת לקשר מספר רב של הבחנות (דרכים על פיהן מבוצע המיון) זו לזו, ולתאר בכך את התייחסותן ההדדית.
דוגמה:
טבלת חלוקת מדינות העולם לפי תוחלת חיים בלידה, על פי הערכות ה CIA לקראת שנת 2010.
מדדי מיקום ומרכז
מדדי מיקום הם מדדים המאפשרים להעריך את מיקומו של פרט ביחס לשאר המדגם. מרבית מדדי המיקום הם מדדי מרכז. מטרתם של מדדי מרכז היא אפיון מרכז ההתפלגות. ההבדל ביניהם הוא במידת רגישותם לערכים קיצוניים.
מדדי פיזור
בניגוד למדדי מרכז, המאפיינים את המשותף לכל הערכים, מדדי פיזור מודדים את ההבדל בין הערכים שבמדגם.
מדדי קשר ותלות
מדדי קשר הם מדדים המאפשרים להעריך את טיב הקשר בין שני משתנים שונים - האם יש קשר בין שינוי באחד מהם לשינוי בשני. קיימים מספר מדדי קשר, בהתאם לסולם המדידה של המשתנים הנמדדים. במקרה של אי התאמה בין הסולמות של שני משתנים, יש להשתמש במדד המתאים לסולם הנמוך מבין השניים.
נתב (דולפין)
בסוג נתב שני מינים הדומים מאוד מבחינה חיצונית:
מאפיינים
גופו של הגלובי השחור צבוע בצבע אפור או כחול כהה מאוד. בלידתו, משקלו הממוצע עומד על כ-60 קילוגרם כאשר משקלו של פרט בוגר נע בין טון אחד לשלושה טון, ואורכו של פרט בוגר נע בין ארבעה לשבעה מטרים. תוחלת החיים היא כ-45 שנים לזכרים ו-60 שנים לנקבות. הגלובי השחור הוא בעל חיים חברתי החי בקבוצות המונות בין 10 ל-30 פרטים. זהו בעל חיים חברתי, פעלתני ואינטליגנטי ולעיתים אף יתקרב לסירות השטות בקרבתו.
תזונת הגלובי השחור מתבססת באופן מכריע על דיונונים, ובית הגידול המועדף עליו הוא אזורי מים עמוקים. בנוסף, הדולפין מעדיף מים קרירים כאזור מחיה.
המינים בסוג גלובי הם בדרך כלל אפורים, חומים או שחורים; לעומת זאת, יש מספר חלקים בהירים בגופם.
הדולפין ממין נתב גדול-סנפיר מאכלס בדרך כלל את מימי האוקיינוס הדרומי, ונמצאים ליד חופם של דרום צ'ילה, דרום ארגנטינה, דרום אוסטרליה, ניו זילנד, טסמניה, מזרח ארצות הברית ומערב אירופה.
אוכלוסיית המין נתב קטן-סנפיר נפוצה בכל העולם, למעט צפון אלסקה, צפון אסיה, דרום אוסטרליה, דרום צ'ילה ודרום ארגנטינה.
יחסי גרמניה–קירגיזסטן
יחסי גרמניה–קירגיזסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין גרמניה לקירגיזסטן.
היסטוריה
ייסוד ארבעת הכפרים הגרמניים בקירגיזסטן בשנת 1882 היה האירוע הראשון שהניח אבן יסוד חשובה ליחסי גרמניה-קירגיזסטן. באותה תקופה הועברו לקירגיזסטן חקלאים מחלקה האירופי של האימפריה הרוסית. בשנת 1925 הגיע הגל השני של מהגרים גרמנים לאזור, ובמהלך מלחמת העולם השנייה חוותה קירגיזסטן גל הגירה גרמני שלישי לאחר שגורשו לקזחסטן בעקבות פירוק הרפובליקה הוולגה-גרמנית ומצאה בית חדש בקירגיזסטן לאחר מותו של סטלין. באותה תקופה לא היו מגבלות על כניסה והתיישבות בקירגיזסטן.
בשנת 1987, לחץ של CDU / CSU ו-FDP הביא לכך שברית המועצות שינתה את חוק ההגירה, מה שאפשר לגרמנים לחזור למקום הולדתם. בשנת 1989, עדיין חיו בקירגיזסטן כמאה אלף גרמנים אתניים, שמונה שנים אחר כך נותרו רק 20,000.
ב-31 באוגוסט 1991 הכריזה קירגיזסטן על עצמאות מברית המועצות, ובעקבות כך כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ב-3 בפברואר 1992, ובספטמבר של אותה השנה נפתחה שגרירות גרמניה בבישקק. באותה שנה קירגיזסטן הצטרפה לארגונים השונים, ביניהם, קרן המטבע הבינלאומית (IMF), הבנק העולמי והאו"ם (UN).
בשנת 1993 חתמו שתי המדינות על הסכם תרבות, שנכנס לתוקף תשע שנים לאחר מכן ואשר בין היתר בולט כבסיס לשיתוף פעולה בתחום החינוך. בינואר 1995 נפתחה שגרירות קירגיזסטן בבון, בירת גרמניה דאז. כאשר ברלין הפכה לבירת גרמניה, השגרירות עברה לשם בשנת 1999, אך החזיקה סניף בבון ופתחה קונסוליה בפרנקפורט.
קירגיזסטן חברה בארגון הסחר העולמי (WTO) מאז ה-20 בדצמבר 1998.
יחסים כלכליים
יחסי הסחר בין גרמניה לקירגיזסטן הם בהיקף מועט למדי, כאשר לגרמניה יש עודף סחר ברור. בשנת 2014 ייצאה גרמניה לקירגיזסטן סחורות בשווי 81.9 מיליון אירו. מדובר בירידה של כ-5 אחוזים בהשוואה לשנת 2013. קירגיזסטן, לעומת זאת, ייצאה רק סחורות בשווי של 12.3 מיליון אירו בשנת 2014. מוצרי יצוא פופולריים מגרמניה הם בעיקר כלי רכב, מכונות, הנדסת חשמל וכימיקלים, וכן תרופות או קוסמטיקה. קירגיזסטן מייצאת בעיקר מוצרים חקלאיים וחומרי גלם במחירים נמוכים.
מנקודת המבט של חברות גרמניות, ההשקעות בקירגיזסטן אינן אטרקטיביות במיוחד. חוסר יציבות פוליטית, חוסר ודאות משפטית והגברת בעיות הסביבה והאקלים יוצרים תנאים לא טובים עבור המשקיעים.
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה תומכת בקירגיזסטן במאמצי הרפורמה שלה מאז 1992. בשנת 1996 נוסדה "קבוצת העבודה הקירגיזית-גרמנית בנושא סחר והשקעות" במטרה לקדם יחסי סחר דו צדדיים ולמשוך ולהגן על השקעות. קבוצת העבודה מורכבת מהמשרד הפדרלי הגרמני לענייני כלכלה ואנרגיה(BMWI) ומשרד הכלכלה הקירגיזי. במאי 2012 דנו שתי הממשלות בשיתופי פעולה דו-צדדיים בפיתוח והתמקדו ב"פיתוח כלכלי בר-קיימא" ו"רפורמת שירותי הבריאות". מאמצים אלו עוזרים להשיג את פרויקט "אסטרטגיית פיתוח בר-קיימא" של החברה לשיתוף פעולה בינלאומי (GIZ), הפועל מטעם המשרד הפדרלי לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי (BMZ), בין היתר, ולהשיג את היעדים לפיתוח לפי האו"ם.
עם הצטרפותה של קירגיזסטן אל האיחוד הכלכלי אירו-אסיה ב-2015, עם רוסיה, בלארוס, קזחסטן, בלארוס וארמניה כשותפה, מוליד אתגרים והזדמנויות חדשות עבור מדינה חלשה מבחינה כלכלית. גרמניה יחד עם יפן וארצות הברית היא אחת המשקיעות הגדולות, אבל נשארה כשותפת סחר משנית למדי. מגזרים הניתנים להרחבה ליחסי סחר כוללים את ענף החשמל, תעשיית העפרות, החקלאות והתיירות.
עזרא (פירושונים)
{{פירושונים|
קטלן
קטלן (שם מדעי: Orcinus orca; לעיתים אורקה או גרמפוס) הוא יונק ימי השייך לסדרת הלווייתנאים, הגדול במשפחת הדולפיניים והיחיד בסוגו (Orcinus). אורכו של זכר בוגר נע בין 8 ל-10 מטרים, בעוד אורכה של הנקבה נע בין 7 ל-8.5 מטרים; משקלו של הקטלן עשוי להגיע עד ל-10 טונות. הקטלן ניזון מדגים, דיונונים, עופות ימיים, צבי ים ויונקים ימיים, כרישים, וגם מלווייתנים ממינים שונים. הקטלן נפוץ בכל האוקיינוסים.
עזרא (פירושונים)
גאוגרפיה: אישים:
קטלן
אוכלוסיית הקטלנים נחלקת לקבוצות המצויות במרחבים קבועים ולקבוצות הנודדות למרחקים. שיטת הציד שלהם היא לרוב חברתית; התקשורת בין הפרטים נעשית באמצעות צלילים רבים ושונים, בהם שריקות וקריאות, כאשר לכל קבוצת קטלנים יש "מבטא" משלה. הקטלן נחשב לאחד הטורפים הקטלניים ביותר בטבע ואין לו טורפים טבעיים. את המידע אודות המתרחש בסביבתו קולט הקטלן באמצעות ההד: הוא משמיע קולות נקישה בתדר גבוה ומקבל בחזרה הד מגופים הנמצאים במים, כגון בעלי חיים.
עזרא (פירושונים)
ראו גם
}}
קטלן
אטימולוגיה וטקסונומיה
השם "אורקה" ניתן לראשונה ליונקים ימיים אלו על ידי הרומאים, ונגזר כנראה מהמילה היוונית "אוריקס" (ὄρυξ), שמשמעותה "לווייתן". המונח "אורק" שימש לתיאור דגים גדולים, לווייתנים או מפלצות-ים, אך כיום זהו מונח שקול לחלוטין ל"אורקה". השם "קטלן" היה נפוץ בעבר לתיאור בעל חיים זה, אולם משנות ה-60 של המאה ה-20 גובר השימוש בשם "אורקה". כיום יש שימוש בשני השמות, ועם זאת במרבית השפות האירופאיות הוא נקרא "אורקה".
מקור הכינוי "קטלן" או "רוצח" הוא בעדותם של מלחים ספרדים מהמאה ה-18 אשר צפו בלהקת קטלנים הורגת לווייתן גדול. הם כינו את היונק הימי בשם "asesina-ballenas", כלומר "רוצח לווייתנים". התרגום לשפה האנגלית, "לווייתן רוצח" (killer whale), היה מהופך ושגוי. מונח זה הפך לשגור אף בפי דוברי הספרדית, כך שהם החלו להשתמש בתרגום צולב מן המונח האנגלי המהופך - "ballena asesina". בימינו, גם בקרב קהילת החוקרים, רבים סבורים כי השם המתאים לקטלן הוא השם הקודם ("לווייתן רוצח"), בשל העובדה שהוא אכן הורג בעלי חיים, כולל לווייתנאים אחרים. התומכים בשם זה מצביעים על העובדה שמקור השם אינו קשור במסורת הספרדית בלבד. השם הלטיני של הסוג קטלן הוא Orcinus, ומשמעותו "מהשאול". בנוסף, הם טוענים כי השם "אורקה" אמנם אינו קשור מבחינה אטימולוגית ל-Orcinus, אולם ייתכן שהדמיון בצליל ביניהם גרם לאנשים מסוימים לכנות את הקטלן בשם שמשמעותו "לווייתן המביא מוות" או "שד מהגיהנום".
לשמו של הקטלן קונוטציה מאיימת גם בשפות אחרות. בפינית שמו הוא miekkavalas ובהולנדית - zwaardwalvis, שמות שמשמעותם "לווייתן חרב". ביפנית הוא נקרא "שאצ'י" (鯱); סימני המילה פירושם "דג" ו"טיגריס".
קיימים לפחות שלושה סוגי קטלנים בעלי שונות גנטית המספיקה כדי להבחין בהם כתת-מינים שונים או כגזעים שונים. מיונים אלו מבוססים בעיקרם על מחקרים שנעשו בקרבת החוף המערבי של קנדה וארצות הברית. שלושת הסוגים הם:
שלוש קבוצות אלו אינן מתקשרות ביניהן, ועל פי רוב פרטים מקבוצות שונות מתעלמים זה מזה, אף על פי שקבוצות הקטלן המקומי והקטלן הארעי חיות באותם אזורים. מחקרים שנערכו לאחרונה הראו כי שלוש הקבוצות לא הזדווגו זו עם זו במשך 10,000 שנים (Chadwik). לאחרונה נתגלו 2–3 קבוצות נוספות של קטלנים באזור אנטארקטיקה. סוג א' נראה כמו קטלן טיפוסי, חי במים הפתוחים וניזון בעיקר מלווייתני מינקי. סוג ב' וסוג ג' קטנים יותר מסוג א'. צבע עורם של שני סוגים אלו (ב' ו-ג') שונה - הוא בעל גוון אפרפר ולבן-צהוב, במקום צבעי השחור ולבן הטיפוסיים. ההבדלים בין שני הסוגים עצמם ניכרים בדפוסי הצבע על עורם. סוג ב' ניזון בעיקר מכלבי ים, בעוד סוג ג' ניזון בעיקר מדגים.
מאפיינים פיזיים
בשונה ממרבית הדולפיניים, סנפיר החזה של הקטלן הוא גדול ומעוגל וצורתו דומה לזו של משוט. סנפירי החזה של הזכרים גדולים באופן משמעותי מאלו של הנקבות: אורכם אצל הזכרים הוא 2 מטרים, ורוחבם - 1.2 מטרים. גם סנפירי הגב של הזכרים גדולים מאלו של הנקבות: אורך סנפיר הגב אצל הזכרים הוא 1.8 מטרים, פי שניים ומעלה מאורך סנפיר הגב אצל הנקבות. בנוסף, אצל הזכרים לסנפיר הגב צורה דמוית משולש והוא גבוה ומאורך יותר מאשר אצל הנקבות, שאצלן הוא קצר יותר ועקום יותר. את זכרי הקטלן הגדולים ניתן לזהות בקלות וקשה לבלבל בינם לבין חיות ים אחרות. עם זאת, ממרחק מה עלולים להתבלבל בין הנקבות והוולדות לבין עבשן קטלני או גרמפוס אפור.
מרבית המידע בנוגע לקטלן מקורו בסקירות ארוכות טווח של האוכלוסיות בקרבת חופי קולומביה הבריטית ומדינת וושינגטון, וכן בניטור מצבם של האורקות הנמצאים בשבי. בשנות ה-70 גילו חוקרים כי ניתן להבחין בין פרטים שונים של קטלן באמצעות סנפיר-הגב ובאמצעות הכתם שנמצא בתחתיתו. כיום מבדילים בין פרטי קטלן שונים בעזרת הבדלים בקפלים, בשריטות ובחתכים על סנפיר הגב וכן בעזרת הדפוסים של צבעי השחור והלבן על הכתם שנמצא בסופו של סנפיר זה. זיהוי זה מאפשר מנייה מדויקת של אוכלוסיות הקטלנים ולא אומדנן בלבד. בנוסף, הוא מאפשר הבנה מעמיקה יותר של מחזור החיים והמבנה החברתי של אוכלוסיית הקטלנים.
מחזור חיים ותפוצה
הקטלן הוא בעל מחזור חיים פשוט. זכרי הקטלן מגיעים לבגרות מינית בגיל 15 שנים, ולבגרות פיזית בגיל 21 שנים. ואילו נקבות הקטלן מגיעות לבגרות מינית בין הגילאים 6–10 שנים, ומתחילות להזדווג בגילאים 12-14. אחרי גיל זה יש להן מחזורי ייחום; בין תקופת ייחום אחת לזו שאחריה פרק זמן של שלושה עד שישה חודשים. לנקבה שתי פטמות המצויות בכיסים לצד איבר מינה. לפני ההזדווגות מתקיים טקס חיזור ממושך. ההזדווגות מתרחשת כאשר הזכר והנקבה נמצאים זקופים ומקרבים את בטנם זה לזה, או כשהם צפים על פני המים ונצמדים זה לזה.
לפי הערכות, אורך חייהם הממוצע של הזכרים הוא 30 שנים, ובמקרים מסוימים אף מגיעים לגילאים 50–60 שנים. לעומתם, נקבות האורקה חיות בממוצע עד גיל 50, אך במקרים יוצאי דופן הן עשויות להגיע אף לגילאי 80 ו-90. נקבות הקטלן משקיעות אנרגיה רבה בגידול הוולדות שלהן. משך ההריון הוא בין 12 ל-18 חודשים, והנקבה ממליטה ולד אחד בכל 3 עד 10 שנים. הלידה יכולה להתרחש בכל זמן בשנה, אולם החודשים הנפוצים ביותר להזדווגות הם חודשי הקיץ, בעוד החודשים בהם מתרחשות בדרך כלל הלידות הם חודשי הסתיו. שיעור התמותה בקרב הוולדות גבוה מאוד - תצפיות שנעשו העלו כי כמעט מחצית הוולדות לא מצליחים להגיע לגיל שנה. הוולדות יונקים במשך שנה עד שנתיים, אולם הם מתחילים לאכול מזון מוצק כבר החל מגיל שנה. במהלך תקופה זו, הוולד לומד מאמו כיצד לצוד, לתקשר ולהתנהל בתוך הקבוצה אליה הוא נולד. הקטלן אינו מין מונוגמי, ולזכר ככל הנראה אין התערבות הורית לאחר ההזדווגות. הוולדות נולדים באורך של כ-2 מטרים, שוקלים כ-200 ק"ג ומגיעים בשנתיים הראשונות לחייהם לאורך של כ-3.5 מטרים. הנקבות מזדווגות עד גיל 40 לערך, כלומר בממוצע כל נקבה מעניקה חיים לחמישה וולדות. לקטלן תפוצה קוסמופוליטית והוא מצוי בכל האוקיינוסים ובמרבית הימים, כולל הים התיכון והים הערבי, ימים בהם לא נפוצים לווייתנאים בדרך כלל. הקטלן מעדיף אקלים קריר או קוטבי. במרבית המקרים הם יימצאו באזורי החוף, אולם ניתן למצוא אותם גם במי האוקיינוסים.
המידע הנוגע לקטלן החי באזורים הרחוקים מן החופים מועט יותר. תצפיות מצביעות על העובדה כי הקטלן יכול לשרוד בטווח רחב של טמפרטורת מים. לא קיימים אומדנים מדויקים המעריכים את אוכלוסיית הקטלנים העולמית, אלא רק הערכות מקומיות. יחד עם הערכה גסה של האזורים שלא נסקרו, ניתן לאמוד את אוכלוסיית הקטלנים העולמית ב-50,000 פרטים לכל הפחות.
תזונה
הקטלן הוא טורף הנמצא בצמרת מארג המזון, והמינים אותם הוא טורף הם רבים ומגוונים. אוכלוסיות מסוימות גילו תכונות של "התמחות" לטרף מיני בעלי חיים מסוימים. כך, לדוגמה, מספר אוכלוסיות קטלנים במימי נורווגיה וגרינלנד מתמחות בטרף של מיני מליח (Clupea, "הרינג"), והן עוקבות אחר נתיב הנדידה של דגים אלו לאורך החוף הנורווגי בכל סתיו; אוכלוסיות אחרות מתמחות בטרף של כלבי ים. קטלן אוכל בממוצע כ-227 ק"ג של מזון בכל יום.
מזון
קטלן הניזון מדגים צד את טרפו מקרב כ-30 מיני דגים, שהעיקריים הם דגי סלמוניים (כולל טרוטת עין-הקשת, ואלתית גמלונית), הרינג וטונה. כרישים ענקיים, כרישים ארכי גף ולפעמים גם עמלצים לבנים נטרפים בשל הערך התזונתי הרב של הכבד שלהם. סילוניות, כמו תמנונאים, מהווים גם הם מטרות לטרף, סוג מזונו גורם לו להיחשב קרניבור.
הקטלן הוא היחיד מבין מיני הלווייתנאים שניזון באופן קבוע מלווייתנאים אחרים. תזונתו של הקטלן נחקרת בשלוש שיטות עיקריות: באמצעות שיטות אלו נמצאו כ-22 מינים שונים של לווייתנאים המשמשים טרף לקטלן. קבוצות של קטלן יטרפו אפילו לווייתנים גדולים מהם, כמו לווייתני גוץ, לווייתנים אפורים, נקבות וולדות של ראשתן גדול-ראש ושל לווייתן גדול-סנפיר ואף לווייתנים כחולים קטנים, במקרים נדירים.
הקטלן טורף יונקים ימיים נוספים, כמו כלבי ים ואריות ים. ניבתנים ולוטרות הים ניצודים גם הם, אולם בשכיחות נמוכה יותר. בנוסף ניזון הקטלן גם ממיני עופות, כמו פינגווינים, קורמורנים ושחפים. את אריות הים הם הורגים בנגיחה חזקה, או במכה אדירה עם הזנב. מקרה אחד של קניבליזם נצפה בקרב הקטלן - במחקר שערך V. I. Shevchenko במימיו הדרומיים של האוקיינוס השקט ב-1975, תועדו שני זכרים שבקיבותיהם נמצאו שרידים של פרטי קטלן אחרים.
טכניקות ציד
טכניקות הציד של הקטלן מורכבות, והן כוללות דרכים למציאת הטרף והכנעתו. על מנת למנוע פציעות, הוא ישתק את הטרף לפני הריגתו ואכילתו. בדרך-כלל כוללת טכניקה זו השלכה באוויר, חבטות עם הזנב ונגיחות חזקות. כך, למשל, ישליך הקטלן כלבי-ים באוויר על מנת להמם אותם ולהרגם. בארצות הברית למדו פרטי קטלן שחיים בשבי לאכול דג, להעלות גירה ולהקיא אותו לפני המים, וכך למשוך שחפים לאזור, שיהוו יעד נוסף לציד.
על מנת לצוד לווייתן צעיר מנהלת להקת קטלנים מרדף אחר האם והוולד במטרה להפריד ביניהם. ברגע שהוולד נפרד מהאם חברי הלהקה מונעים ממנו להגיע לפני המים כדי לנשום. גם הלווייתנים הגדולים והבוגרים ניצודים בדרך זו. להקה של נקבות ראשתן גדול-ראש יכולות להגן על וולדותיהן באמצעות הקפתם במבנה טבעתי מגונן, כאשר הזנבות שלהן מופנים החוצה. בדרך זו הן מנענעות את זנבן בחוזקה ומנצלות את כוחן הרב על מנת להדוף את להקת הקטלנים.
הקטלן פיתח אף טכניקות מסובכות יותר להשגת מזון. בפטגוניה ובאיי קרוזה ניזון הקטלן מאריות הים הדרום אמריקאים ומגורים של פילי ים (Mirounga), אפילו אם הם נמצאים במים רדודים. בנוסף, יכולים האורקות לזקוף כחצי מגופם באופן אנכי, וכך הם יכולים לסרוק את הסביבה העל-מימית. בשיטה זו, הנקראת באנגלית (Spyhopping), מאתר הקטלן כלבי ים על גושי קרח צפים, ויוצר גלים במטרה להפילם. קטלן נוסף מחכה במארב ליד גוש הקרח הצף, וברגע שהטרף נופל ממנו - הוא מזנק עליו והורגו. טכניקה זו תועדה בהזדמנויות אחדות, אך שכיחות הופעתה באופן כללי אינה ברורה. באפריל 2006 תועד שימוש בטכניקה זו, אולם בסופה החזירו פרטי הקטלן את כלב-הים לגוש הקרח, והסתבר שבפעם זו הם רק הדגימו לוולדותיהם כיצד מבצעים את הציד. בתוכנית התיעודית עולם קפוא תועדה טכניקה זו ואף הוקדש לה פרק מיוחד של "מאחורי הקלעים" המתעד את עבודת הצילום, במהלך הצילומים אף ניסתה להקת הקטלנים להשתמש בטכניקה כנגד סירת צוות הצילום.
דג האלתית ניצוד לרוב על ידי פרט בודד או קבוצות קטנות של קטלנים. לעומתו, מיני המליח נתפסים בדרך-כלל במאמץ משותף של פרטים רבים, באמצעות שיטה מיוחדת הנקראת "קרוסלה": קבוצת קטלנים דוחפת את דגי המליח לכדי גוש כדורי בדרך של שחרור בועות במעגל או סינוורם בבוהק גחונם הלבן, ולאחר מכן מטיחים הקטלנים את זנבותיהם בגוש המליחים לגרימת הלם או מוות. בהכאה מוצלחת תצוד להקת קטלנים בין 10 ל-15 דגי מליח. שיטה זו תועדה רק לגבי אוכלוסיית הקטלנים בנורווגיה, והיא דומה לשיטת הציד של מיני דולפינים מסוימים החיים באוקיינוסים.
התנהגות
סדר היום של הקטלן מורכב ככלל מארבע פעילויות: חיפוש מזון, שחייה, מנוחה ופעילות חברתית. בזמן הפעילות החברתית, הזכרים נמצאים עם פין זקוף. טיבה של זקפה זו אינו ידוע, ולא ברור אם מטרתה של זו היא חלק ממשחק או מתצוגה של דומיננטיות. פרטי קטלן "מקומיים" נצפו שוחים לצד פוקניים, דולפיניים, אריות ים, שבאופן אירוני מהווים טרף לקטלן ה"ארעי". קטלן מקומי נמצא רוב הזמן בתנועה, ולעיתים הוא גומא מרחק של 160 קילומטרים ביום. עם זאת, ניתן למצוא אותם באזור מסוים במשך זמן רב המגיע עד כדי חודש ואף יותר. גודלו של תחום יכול להיות גדול (1,300 ק"מ) או קטן (320 ק"מ). בניגוד לקטלן המקומי, הקטלן הארעי שוחה וצד בדממה.
מבנה חברתי בקהילות מקומיות
אוכלוסיית הקטלנים בצפון האוקיינוס השקט יוצרת מבנה חברתי סבוך. בשונה מכל יונק אחר שהמבנה החברתי שלו ידוע, פרטי קטלן מקומיים משני הזוויגים חיים עם אימהותיהם במשך כל חייהם. היחידה החברתית הבסיסית מושתתת על הזוויג הנקבי. נקבות הקטלן יכולות להגיע לגיל 90, ועל כן ניתן לצפות בקבוצות בנות ארבעה דורות (הממוצע עומד על שלושה). קבוצות אלו מראות יציבות רבת שנים. הגודל הממוצע של קבוצה כזו עומד על 5.5 פרטים. פרטים יעזבו את הקבוצה רק למשך שעות ספורות, וזאת על-מנת להזדווג או לחפש מזון.
משפחות מטריארכליות אלו מתאחדות עם משפחות קרובות אחרות ליצירת להקות, כלומר קבוצות גדולות יותר של פרטי קטלן, שבהן הקשרים מעט רופפים יותר מאשר בקבוצה המשפחתית. להקת קטלן כוללת בממוצע כ-18 פרטים. בשונה מהמצב בקבוצה המשפחתית, הפרטים בלהקה ייפרדו ממנה למשך ימים או שבועות אחדים, לרוב לשם חיפוש אחר מזון. להקת הקטלן הגדולה ביותר שנצפתה מנתה 49 פרטים. פרטי קטלן מאותה להקה אינם מזדווגים ביניהם, והזיווג מתרחש רק בין פרטים מלהקות שונות. בדרך-כלל, להקות של קטלן מקומי גדולות יותר מלהקות של קטלן ארעי, הרחוקות מן החוף. לעיתים ניתן לצפות בלהקות-על, שמורכבות ממספר להקות שהצטרפו יחדיו באופן זמני, ואלו יכולות למנות מעל 150 פרטים. בהיררכיה החברתית, "שבט" היא הדרגה הבאה בתור, ושנייה רק ל"קהילה". שבט מורכב מלהקות של קטלן שהם בעלי "ניב" דומה (ראו בהמשך: שירת הקטלן). בצורה דומה למשפחות וללהקות, גם השבטים מורכבים מלהקות קרובות יחסית באילן היוחסין, לרוב מהצד הנקבי. שבטים שונים יכולים לאכלס את אותם אזורים ופעמים רבות ניתן לצפות בפרטי קטלן משבטים שונים שוחים יחדיו. כאשר קטלן מקומי מצטרף לשבט שלו, הוא ושאר חברי השבט מברכים זה את זה לשלום בשחיה במבנה של שני קווים מקבילים.
דרגת ההתקבצות העליונה היא "קהילה". זוהי דרגה שרירותית מעט, ויש הטוענים שזו חלוקה מלאכותית של החוקרים. קהילה היא קבוצה של שבטים שמתערים זה בזה. במבנה הקהילה, בניגוד לדרגות הנמוכות יותר, אין תבניות משפחתיות או קוליות משותפות שניתן להבחין בהן.
בצפון-מזרח האוקיינוס האטלנטי זוהו שלוש קהילות של קטלן: יודגש כי ההיררכיה המצוינת לעיל תקפה לגבי הקטלן המקומי, ורק לו. קבוצות של קטלן ארעי הן לרוב קטנות יותר. הסיבה לכך היא שהצאצאים של הקטלן הארעי עוזבים בשלב מסוים את המבנה המשפחתי, למרות היותו מבוסס על הזוויג הנקבי, בדומה לקטלן המקומי. עם זאת, גם בין קבוצות הקטלן הארעי קיימים קשרים, רופפים אמנם, הנובעים לרוב מניב דומה.
שירת הקטלן
בדומה למינים רבים במשפחת הדולפיניים, הקטלן נשען במידה רבה על התקשורת הקולית. הוא מפיק מגוון רחב של קריאות ושריקות המשמשות לתקשורת ולהתמצאות. סוג הקולות תלוי בסוג הפעילות; בזמן המנוחה הוא שקט למדי ופולט קריאה מקרית, הניתנת להבחנה ברורה לעומת הקריאות בזמן פעילות ערה יותר.
קבוצות של קטלן מקומי בצפון-מזרח האוקיינוס השקט נוטות להיות קוליות הרבה יותר מהקבוצות הארעיות החיות באותם אזורים. הקטלן המקומי ניזון מדגים, במיוחד מינים של סלמון פסיפי, שיכולת שמיעתם ירודה ולכן הם אינם מזהים את התקרבות להקת הקטלן ממרחק מספיק. לעומתם, הקטלן הארעי ניזון בעיקר מיונקים ימיים וכן מעופות מים מזדמנים. מכיוון שלכל היונקים הימיים יש שמיעה תת-מימית מצוינת, הקטלן הארעי שוחה בשקט רב על מנת למנוע מטרפם לשמוע אותם. לפעמים ניתן להבחין בהם משתמשים בנקישה בודדת (המכונה גם "הנקישה הסודית"), במקום רצף הנקישות שנצפו באוכלוסיות אחרות. לכל קבוצה של קטלן מקומי יש ניב ספציפי, ולכל להקה יש מערכת של קולות תת-מימיים. כל חבר בלהקה מכיר את כל סוגי הקולות של אותה הלהקה, ולכן לא ניתן לזהות פרט בלהקה לפי הקולות שהוא משמיע. עם זאת, קריאה מסוימת יכולה לשמש להקה אחת או להיות משותפת ללהקות אחדות. מספר הקולות המשותפים לשתי קבוצות של קטלן הוא כנראה פונקציה של הקשרים הגנאלוגיים ביניהן, והוא פחות מושפע מהמרחק הגאוגרפי בין שתי הקבוצות. שתי קבוצות שחולקות את אותו אב-קדמון, אך התפתחו במרחק רב אחת מן השנייה, יהיו בעלות מערכת קולות דומה.
מכיוון שלכל להקת קטלן יש ניב שונה ואף שפה שונה, ניתן להבין כי שפת הקטלן היא שפה נלמדת (נרכשת), ומכאן שהקטלן נמצא בשורה אחת עם מיני יונקים מפותחים: האדם, פרימטים גבוהים אחרים וכלבי הים. זאת להבדיל מיתר היונקים, שאצלם השפה והניב נקבעים באופן גנטי ולכן לא קיימים הבדלים בין להקות ושבטים.
שימור
הרס סביבתי, פגיעה במינים המהווים את מקור מזון הקטלן, עימותים עם פעילויות דיג, והרס בתי הגידול הם האיומים המרכזיים על אוכלוסיית הקטלנים העולמית. בשל השתייכותו של הקטלן לרמה טרופית (מיקום יחסי במארג המזון) גבוהה, הוא נמצא ברמת סיכון גבוהה של הצטברות של ביפניל פוליכלוריד (סוג של תרכובות אורגניות מהצורה ; PCB) בגופו. בסקירה של בעלי החיים הימיים בחוף מדינת וושינגטון התגלה כי ריכוז ה-PCB היה גבוה יותר אצל הקטלן מאשר אצל פוקות מפרץ באירופה שחלו בעקבות חשיפה לכימיקל. תוצאות דומות התקבלו בעת השוואה בין רמות ה-PCB בשומן של פרטי קטלן ליד נורווגיה לעומת הרמות המקבילות אצל דובי קוטב. בהשוואה זו התגלו גם רמות גבוהות יחסית של מדבירי מזיקים ושל מעכבי אש ברומיים (Brominated flame-retardant). עם זאת, לא נצפו עדויות למחלות בעקבות הריכוזים הגבוהים של החומרים הללו. ההשפעה הרווחת ביותר שנמצאה, שאף היא לא הייתה קיימת בכל הפרטים שנבדקו, הייתה ירידה בקצב הרבייה או החלשות המערכת החיסונית.
רוב להקות דג הסלמון, מקור המזון העיקרי של להקות קטלן קבועות בחצי הכדור הצפוני, הצטמצמו באופן משמעותי בשנים האחרונות. גם אוכלוסיות של כלבי-ים ושל אריות-ים בחוף המערבי של אלסקה ובחופי האיים האלאוטיים קטנו אף הן. אם המזון מתמעט אז הקטלן חייב לקבל אנרגיה על ידי דילול מאגרי השומן של גופו, דבר המעצים את השפעת המזהמים. בשנת 2005 הגדירה ממשלת ארצות הברית את האוכלוסייה המקומית הדרומית של הקטלן כאוכלוסייה הנתונה בסכנת הכחדה בשל התדרדרות במצבן של שלוש הלהקות באוכלוסייה.