cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוליביה ויילד
חיים אישיים
ויילד היא פסקטריאנית ובשלב מסוים אף הייתה צמחונית וטבעונית. היא נבחרה על ידי ארגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים" כ"סלבריטאית הצמחונית הסקסית ביותר".
מערכות יחסים
בנובמבר 2011 החלה לצאת עם השחקן והקומיקאי ג'ייסון סודייקיס וב-2013 הם התארסו. ב-23 באפריל 2014 נולד בנם אוטיס וב-11 באוקטובר 2016 נולדה בתם דייזי. בנובמבר 2020 הם נפרדו. בין ינואר 2021 לנובמבר 2022 הייתה במערכת יחסים עם הזמר הארי סטיילס.
אקטיביזם פוליטי
חברה בארגון "אומנים למען שלום וצדק" המספק שירותי חינוך ובריאות בהאיטי, וכן ב"איגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות" של דרום קליפורניה. בעבר תמכה בארגון הנוער "18 in '08", כשהשתתפה בתשדיר השירות שלהם ששודר לראשונה ב-30 ביוני 2008. באותה שנה השתתפה לצד ג'סטין לונג ולצד עמיתה מהאוס קאל פן במסע הבחירות של מתמודד המפלגה הדמוקרטית, ברק אובמה. בשנת 2015 השתתפה בקמפיין למען מתמודדת המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, הילרי קלינטון.
היא הופיעה בפרויקט למען הכנסת מודעות בנושא העוני העולמי, וקבלה שבחים מה-"Coalition of Immokalee Workers", איגוד של עובדים חקלאיים, בעקבות תמיכתה בפרויקט מזון הוגן. ב-2013 הופיעה בקמפיין של "גוצ'י", "קריאה לשינוי", שנועד לגייס כספים ולעורר מודעות בנושא סוגיות עמן מתמודדות נשים בנושאי חינוך, בריאות וצדק. ויילד פעילה בחברת המדיה "RYOT". ב-21 במרץ 2016 כיכבה בקמפיין של מודעות השירות הציבורי למען היום הבינ"ל לתסמונת דאון לצד אישה צעירה בת 19 עם תסמונת דאון.
ריקי בליך
רבקה "ריקי" בליך (נולדה ב-29 בספטמבר 1979) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית, זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה. יושבת ראש שח"ם – ארגון השחקנים והשחקניות בישראל.
ביוגרפיה
בליך נולדה בשם "רבקה", להורים שעלו ב-1973 מרוסיה הסובייטית (חלק מבברית המועצות לשעבר), ומגיל צעיר דבק בה שם החיבה, ריקי. היא בוגרת בית הספר לאמנויות בתל אביב ובית הספר לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים. בוגרת לימודי משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים.
לא התגייסה לצה"ל.
תחילת הדרך
בשנת 1991 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בתוכנית הילדים של הערוץ הראשון "תופסים ראש" בהנחיית נתן דטנר לצד ילדים-כוכבים אחרים כמו טל ועידו מוסרי, דנה דבורין, ואוהד קנולר. בשנת 1994 שיחקה לראשונה בסרט הקולנוע "עץ הדומים תפוס" שמבוסס על ספרה של גילה אלמגור בתפקיד מירה. על תפקידה בסרט זה הייתה בליך מועמדת לפרס אופיר לשחקנית משנה.
למדה משחק בבית-הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים וסיימה את לימודיה ב-2002. לאורך השנים פיתחה קריירה תיאטרונית כשכיכבה בהצגות "האב", "הנאהבים והנעימים", "תשמ"ד" ו"חתונה מושלמת" בתיאטרון הבימה, "קשר דם" בתיאטרון תמונע, "נשות פיקאסו" בתיאטרון הרצליה, "סוג'וד" בתיאטרון צוותא ו"אני כריסטיאן .פ." בתיאטרון הקיבוץ ו"בא לגן" בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא.
בעשור הראשון של המאה ה-21
עם הזמן החלה בליך להופיע בטלוויזיה, בדרמה של יונתן גורפינקל "הבן שלי" ששודרה בערוץ HOT3 ובסרט הטלוויזיה של חגי לוי "בכורה" ששודרה בשנת 2002. בשנת 2003 זכתה לחשיפה טלוויזיונית משמעותית ראשונה בסדרת הטלוויזיה "אסתי המכוערת". בה גילמה, לצד שייקה לוי, עודד קוטלר וליאון רוזנברג, את דמותה הראשית הדרמטית-קומית של אסתי בן-דוד, למשך 3 עונות. עבור השתתפותה, זכתה בפרס מסך הזהב ובפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2004.
בשנת 2004 השתתפה בסדרת המערכונים הנשית "אפידורל" לצד אפרת בוימולד, עינת ויצמן ואיריס אברמוביץ'. כמו כן, בדצמבר של אותה שנה החלה לשחק בסדרת מערכונים נוספת "קצרים" ששודרה בערוץ 2 לצד יובל סגל, מוני מושונוב, שמוליק לוי וקרן מור. התוכנית זכתה להצלחה רבה והופקו לה 4 עונות עד 2009. באותה שנה התארחה בתוכניתו של אסף הראל "כל לילה עם אסף הראל", בה השתתפה במערכון הצוחק על הפוליטיקאית רוחמה אברהם, מערכון אשר זכה לסיקור תקשורתי נרחב לאחר שאברהם החליטה לתבוע את השניים. התביעה הסתיימה בהסכם פשרה, בה סוכם כי ערוץ 10 יפצה את אברהם בסכום של 120 אלף ש"ח והתנצלות חד-פעמית באחת מתוכניות הערוץ.
בשנת 2005 שיחקה בסרט קולנוע "דמיונות" לצד אסנת חכים. באותה שנה שיחקה בסדרה "אלביס, רוזנטל והאישה המסתורית" סדרת ההמשך של "אסתי המכוערת".
לקראת סוף שנת 2006, החלה בליך לככב בעונה הראשונה של הסדרה "לא הבטחתי לך" ששודרה בyes, לצד גורי אלפי, דני גבע ואלי פיניש. כמו כן החלה לשחק בהצגה "חתונה מושלמת" בהבימה בבימויו של מוני מושונוב, והחלה להיות פעילה בתחום איכות הסביבה והצדק החברתי-סביבתי בעקבות הקרנת הסרט "אמת מטרידה" של אל גור.
בשנת 2007 נבחרה לשמש כשופטת בתוכנית הריאליטי "פרויקט ביפ" בערוץ ביפ. באותה שנה הובילה גם קמפיין פרסום לדגני ביופלקס של חברת תלמה.
בשנת 2008 קיבלה תוכנית רדיו ברדיו 99 בנושא איכות הסביבה - ירוק באוויר, והשתתפה בהצגה "החגיגה" בתיאטרון הבימה בשיתוף עם תיאטרון הקאמרי, ובהצגה "חיי נישואים" של אנסמבל אספמיה בתיאטרון תמונע עליה זכתה לתשבחות. כמו כן, באותה שנה התארחה בתוכנית המוקומנטרית "החיים האמיתיים" ששודרה בערוץ 10. בקיץ של אותה שנה שימשה כפרזנטורית של חברה האופנה הירוקה "cotton".
בעשור השני של המאה ה-21
בשנת 2010 שבה לתיאטרון הבימה ושיחקה בהצגה "ארוחה עם אדיוט". באותה שנה הגישה פינת אקולוגיה בתוכנית הבוקר של ערוץ 2 "העולם הבוקר" בהנחיית אברי גלעד והילה קורח.
בשנת 2011 החלה לככב בסדרת האקשן המשטרתית של ערוץ 10 "אחת אפס אפס". שיחקה בסרט הקצר "תפרים" שזכה לתשבחות רבות, לצדה של שירה קצנלנבוגן שהוקרן, בין היתר, בפסטיבל הקולנוע בחיפה ואף זכה בפרס הסרט הקצר ב"פסטיבל טרייבקה" המוערך בניו-יורק.
בשנת 2012 שיחקה בהצגה "מונוגמיה", בתיאטרון הבימה, אותה ביים השחקן רמי הויברגר שזכה לביקורות שליליות, ושיחקה בסרט הקצר "ריח פועלים" של גודיס שניידר, שזכה בפרס הפרינג' בפסטיבל הסרטים בחיפה.
בשנת 2013 שיחקה בהצגה "החייל האמיץ שוויק" בכיכובו של אבי קושניר. באותה שנה שיחקה בסרט הקצר "חנייה בצל" של הבמאי אורי רום.
בשנת 2014 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "הקלמרים", קומדיית מצבים ששודרה בHOT, בתור סגנית ראש העיר מלי רשף. שיחקה באותה שנה בהצגה "חיזור גורלי" בתיאטרון הבימה. כמו כן, שיחקה ב-סרט קצר-קומי של הבמאי טל זגרבה, "הומור" שם גילמה בחורה עשירה. בליך המשיכה לככב גם בעונות 2–3 בסדרה "אחת אפס אפס" שעלו בחודש יוני ובחודש נובמבר (בהתאמה).
בשנת 2015 החלה לגלם את איילה שפר בסדרת נעורים "להתבגר", על פי סדרת ספרים של גלילה רון־פדר-עמית "להתבגר" בערוץ 10. באותה שנה בליך החלה לשחק בעיבוד של הסדרה "ג'ינג'י" שמבוססת על סדרת הספרים, ומשודרת בערוץ ג'וניור. החל מ-31 בדצמבר 2015 החלה לשחק בהצגה "מה עושים עם ג'ני" בבימויו של הלל מיטלפונקט ולצידם של ליא קניג, דבורה קידר, ורוי מילר.
בשנת 2016 שיחקה בסרט "תיקון" של הבמאי אבישי סיון, שזכה בפרסים רבים, בהם הפרס השני בפסטיבל לוקרנו בשווייץ.
בשנת 2017 החלה לשחק בתיאטרון הבימה במחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" בתפקיד לורן. באותה שנה החלה לשחק באותו תיאטרון במחזמר "סימני דרך", המבוסס על הביוגרפיה של נעמי שמר, בתפקיד עמליה (לסירוגין עם הילה סורג'ון).
משנת 2018 היא מרצה ברחבי הארץ לנוער ולמבוגרים בנושא תרבות הצריכה ואקולוגיה.
בשנת 2021 החלה לשחק בתיאטרון הבימה במחזה "אני לא רפפורט". במרץ 2023 הופיעה בהצגה לאופולד-שטאט.
בשנת 2021 נבחרה לשמש כיושבת ראש שח"ם – איגוד השחקניות והשחקנים בישראל.
חיים אישיים
ב-2008 נישאה בליך למשורר שלמה קראוס. לשניים בת. ב-2011 התגרשו. לאחר מכן הייתה בזוגיות עם השחקן רמי הויברגר. משנת 2014 היא בזוגיות עם שבי גביזון.
טבעונות ופעילות למען הסביבה
בליך היא טבעונית מאז 2015. והיא פעילה בנושאי זכויות בעלי חיים ואיכות הסביבה. בין השאר הנחתה אירועים לקידום טבעונות ושיתפה פעולה עם עמותת מגמה ירוקה לקידום שימוש חוזר במים אפורים. בשנת 2008 התנדבה לקריין קמפיין לצמצום השימוש בשקיות פלסטיק.
המרדף אחרי הנסיך האדום
המרדף אחרי הנסיך האדום הוא ספר שנכתב על ידי מיכאל בר-זוהר ואיתן הבר והוצא לאור על ידי "זמורה, ביתן - מוציאים לאור" בשנת 1984. בנוסף הספר ראה אור בבריטניה, בארצות הברית, בצרפת ובהולנד.
הספר עוסק בניסיון של מדינת ישראל, באמצעות "המוסד", לחסל במסגרת מבצע זעם האל את עלי חסן סלאמה, הידוע בכינויו "הנסיך האדום", שעמד בראש ארגון הטרור "ספטמבר השחור" והיה אחראי לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בראשית שנות ה-70.
בספר ישנם 16 פרקים (לא כולל הערות המחברים) והוא מחולק לשלושה חלקים:
מיי פיינגולד
מיטל (מיי) פיינגולד (נולדה ב-16 בדצמבר 1982) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשם מיטל סלונימסקי בראשון לציון. הקריירה המוזיקלית שלה החלה בקונצרטים של בית הספר, ובהמשך למדה שיעורי פיתוח קול ושירה. שימשה סולנית בלהקות כמו "דיזיאק" ו"אדום". בהיותה חברה בלהקת "דיזיאק", הלהקה הופיעה בין היתר בפסטיבל ערד 2009, והוציאה סינגל בשם "spank".
כשבוע לאחר הגמר הוציאה פיינגולד את הסינגל הראשון שלה מאלבום הסולו, "לשבור רגל", והיא הפכה למתמודדת כוכב נולד שהוציאה סינגל בזמן הקצר ביותר. אחריו הוציאה את הסינגלים: "תודה", "מה נשתנה", "רגע בים" ו"תמשיכי לחלום".
באפריל 2010 סיפרה בריאיון לחדשות ערוץ 2 שבעת שעבדה בצעירותה באילת, נאנסה. על כך כתבה את שירה "מה נשתנה" שיצא כסינגל. בשיר מתואר מקרה אונס של בחורה שיוצאת לבלות, שנעשה בעזרת סם אונס. השיר עורר סערה ציבורית בעקבות מילותיו ובעקבות הקליפ הפרובוקטיבי. ב-23 ביולי 2010 יצא אלבומה הראשון "סודה פופ" בחברת הליקון.
ביוני 2010 החלה להופיע במחזמר על פי שיריו של שלמה ארצי, "לילה לא שקט". בו היא מגלמת דמות של אלמנת צה"ל שמתקשה להשתחרר מעברה. במחזמר מבצעת פיינגולד גרסת כיסוי לשירו של ארצי "הוא לא יודע מה עובר עליי". אף שהמחזמר עצמו זכה לביקורות צוננות, הרבו העיתונאים לשבח את ביצועה של פיינגולד. פיינגולד אף זכתה בתואר "תגלית השנה של הקאמרי" על תפקידה במחזמר.
בקיץ 2011, חברה מיי פיינגולד להרכב "לימוזינה אקספרס" שכולל שניים מחברי להקת משינה, מייקל בנסון ואבנר חודורוב, ואת הדיג'יי יניב גולד.
"לימוזינה אקספרס" הוא הרכב אלקטרו פופ עכשווי בניחוח שנות השמונים. ב-22 באוקטובר 2011, הופיעה "לימוזינה אקספרס" בהופעת החימום ללהקה רוקסט, בעוד מיי פיינגולד בחודש התשיעי להריונה, ומספר שעות לאחר ההופעה, מיי ילדה את בתה הבכורה אמילי.
ב-7 באוגוסט 2012 יצא השיר "תמונות", הסינגל הראשון מתוך האלבום השני של מיי פיינגולד, אותו כתבה עם אבנר חודורוב, והלחינה בעצמה. הסינגל זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו השונות וצעד עשרה שבועות במצעד של רשת גימל.
ב-14 בינואר 2013 הוציאה פיינגולד את הסינגל השני שלה בדרך לאלבומה השני, "להתראות מחר". הסינגל זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו השונות, ואף הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג'.
ב-11 בינואר 2014 בחרה ועדה מקצועית של רשות השידור בפיינגולד לייצג את ישראל באירוויזיון 2014, אשר התקיים בקופנהגן, דנמרק. בפברואר הקליטה פיינגולד שלושה שירים, מתוכם התבקש הקהל לבחור, באמצעות משלוח מסרונים, את השיר שהיא תשיר באירוויזיון. בתום ספירת הקולות, הוכרז השיר "Same Heart" כזה שייצג את ישראל באירוויזיון, לאחר שזכה ב-55% מסך הקולות. ב-8 במאי 2014 השתתפה בחצי הגמר של האירוויזיון, אך לא העפילה לגמר.
בסוף 2014 החלה להשתתף במחזמר "שיער", בבימויו של משה קפטן, בהפקת התיאטרון הקאמרי.
החל מקיץ 2017, מופיעה פיינגולד במופע המוזיקלי לילדים "גונבי הנשיקות" במועדון צוותא שבתל אביב, יחד עם אורי בנאי ומקהלת מורן.
בשנת 2018 התמודדה פיינגולד בריאליטי המוזיקלי The Four, והודחה בפרק השישי.
החל מיולי 2019, משחקת במחזמר "פלאשדנס" בתיאטרון תל אביב.
בשנת 2020 החלה פיינגולד לשחק במחזמר "לא רק בלונדינית" בתפקיד ברוק וינדהאם, מאמנת הכושר.
חיים אישיים
בצעירותה הייתה נשואה למיכאל (מיקי) פיינגולד, נגן גיטרה בס, ומאז היא נושאת את שם משפחתו. השניים התגרשו לאחר תקופה מסוימת.
באוקטובר 2011 ילדה פיינגולד בת בכורה, לה ולבן זוגה, הצלם ליאור נורדמן. מתגוררת בכפר תבור.
יחסי ארצות הברית–סנגל
יחסי ארצות הברית–סנגל הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת סנגל.
סנגל היא אחת מהמדינות הפרו-אמריקאיות בעולם, כאשר 69% מתושביה רואים את ארצות הברית באופן חיובי. המספר עלה ל-81% בשנת 2013, וירד מעט ל 74% בשנת 2014. על פי דוח המנהיגות העולמית של ארצות הברית 2012, 79% מהסנגלים תומכים בהנהגת ארצות הברית, ו-20% מסתייגים.
היסטוריה
סנגל נהנית ממערכת יחסים מצוינת עם ארצות הברית, כאשר האחרונה מספקת סיוע כלכלי וטכני רב. ממשלת סנגל ידועה בכבודה לארצות הברית, ותמכה בה לעיתים קרובות באו"ם, כולל בתרומות חיילים לפעילות בשמירת על השלום.
כ-300 סטודנטים סנגלים מגיעים לארצות הברית מדי שנה ללימודים. הנשיא דיוף ערך את ביקורו הרשמי הראשון בוושינגטון הבירה באוגוסט 1983 ונסע מספר פעמים לארצות הברית לאחר מכן. סנגל היה התחנה הראשונה של הנשיא ג'ורג' בוש בביקורו ביולי 2003 באפריקה. ביוני 2001 נפגש הנשיא ווייד עם הנשיא בוש בבית הלבן. סנגל אירחה את הפסגה השנייה של אפריקה-אמריקה ב-1995. הגברת הראשונה הילרי קלינטון החלה את ביקורה באפריקה במרץ 1997 בביקור בסנגל, והנשיא ביל קלינטון ביקר בסנגל בשנת 1998. עוזר המזכיר לענייני אפריקה וולטר קאנסטיינר ביקר בסנגל באוגוסט 2001. שר החוץ גאדיו פגש את מזכיר המדינה קולין פאוול בספטמבר ונובמבר 2001. סנגל נקטה בעמדה חזקה נגד הטרור בעקבות פיגועי הטרור ב-11 בספטמבר 2001 נגד ארצות הברית, ובאוקטובר 2001 אירחה ועידה בנושא הקמת הסכם אפריקני נגד טרור. ב-20 ביולי 2005 השתתף המזכיר רייס בפורום השנתי הרביעי של אפריקה לצמיחה והזדמנות (AGOA) שהתקיים בדקר, סנגל. הפורום של השנה התרכז בהגדלת יוזמות ההשקעה ובהקלה על פיתוח כלכלי ופוליטי באפריקה. ביוני 2007, הגברת הראשונה לורה בוש הפכה את סנגל לתחנתה הראשונה במהלך ביקורה באפריקה, כתמיכה ביוזמת המלריה של הנשיא (PMI) ובתוכנית החירום של הנשיא למען המאבק באיידס (PEPFAR).
במסגרת תוכנית חיל השלום בסנגל כ-150 מתנדבים משרתים בתחומי חקלאות, ייעור, בריאות ופיתוח עסקים קטנים.
Teenage Mutant Ninja Turtles (משחק ארקייד)
Teenage Mutant Ninja Turtles הוא משחק וידאו שפותח והופץ על ידי חברת קונאמי בשנת 1989. המשחק מבוסס על סדרת האנימציה צבי הנינג'ה אשר עלתה לשידור לראשונה שנתיים קודם לכן בחורף 1987. המשחק יצא במקור למכונות הארקייד ויצא בהמשך גם עבור פלטפורמות קונסולות משחק שונות.
משחקיות
בתחילה יש לבחור באחד מארבעת צבי הנינג'ה - לאונרדו, מיכלאנג'לו, דונטלו או רפאל. לאחר ששרדר חוטף את ידידת הצבים אפריל אוניל ואת ספלינטר, כעת הם חייבים להציל את חבריהם ולהביס את שרדר. עד ארבעה שחקנים (שני שחקנים בגרסאות מסוימות) יכולים לשחק בכל ארבעת הצבים בו זמנית. לדונאטלו יש התקפות איטית יותר אבל הוא מסוגל להתקיף לטווח ארוך יותר, למיכלאנג'לו ורפאל ישנם התקפות מהירות יותר אבל הם מסוגלים להגיע לטווח קצר יותר, וללאונרדו יש טווח התקפה ומהירות התקפה ממוצעים.
לאורך המשחק רוב האויבים שמולם מתמודדים הצבים הם חיילי הרגל של שרדר - צבעי הבגדים שלהם מציינים לרוב את דפוסי ההתקפה שלהם והנשקים שברשותם. לחלק מהאויבים במשחק, כגון חלק מחיילי הרגל, יש את היכולת לתפוס את הצבים באופן המסיר את האנרגיה שלהם ומאפשר לאויבים אחרים להתקיף אותם. הבוסים במשחק כוללים את רוקסטדי וביבופ (בתחילה נלחמים בהם בנפרד בשלבים שונים ובהמשך נלחמים בשניהם יחד), בקסטר סטוקמן, גרניטור, גנרל טראג, קראנג, ושרדר.
ריצ'רד ג'ונס
ריצ'רד ג'ונס (באנגלית: Richard Henry Jones; נולד ב-26 באוגוסט 1950) הוא דיפלומט אמריקאי שכיהן כסגן המנהל הכללי של סוכנות האנרגיה הבינלאומית בשנים 2008–2013. כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל בין השנים 2005–2008.
ביוגרפיה
ג'ונס נולד בבסיס חיל האוויר בברקסדייל, לואיזיאנה. הוא סיים לימודי תואר ראשון במדעים, במתמטיקה, בהצטיינות במכללת הארוי מד בקליפורניה, תואר שני ושלישי במנהל עסקי ובסטטיסטיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
במהלך שירותו בשירות החוץ האמריקאי הוא הוצב פעמיים בריאד ושירת גם בפריז ובתוניס. הוא שימש מנהל האגף למסחר במדינות מפותחות במשרד ליחסים עם מצרים (1987–1989) ואף עמד בראש המשרד ליחסים עם מצרים.
נוסף לשפת אמו ג'ונס דובר ערבית, צרפתית, גרמנית ורוסית. במרשם הפטנטים האמריקאי רשומים על שמו שני פטנטים.
האי סקוט
האי סקוט הוא אי געשי קטן ולא-נושב בים רוס, האוקיינוס הדרומי, 505 ק"מ צפונית-מזרחית לכף אדייר, הקצה הצפוני-מזרחי של ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. אורכו 565 מטרים מצפון לדרום, ורוחבו בין 130 ל-340 מטרים. גובהו מגיע ל-54 מטרים מעל פני הים והוא מקיף שטח של 40 דונם. עמוד האגיטס, סטאק בגובה 62 מטרים מעל פני הים ובקוטר 50 מטרים, ששטחו פחות משני דונם, נמצא 250 מטרים מערבית לאי. באי יש שני מפרצונים עם כברת ארץ פתוחה כשפת-ים ושאר האי מוקף צוקים גבוהים. אחד המפרצונים נמצא על החוף הצפוני-מזרחי והשני מול עמוד האגיטס על חופו המערבי של האי.
רב החובל ויליאם קולבק, מפקד האונייה "מורנינג", ספינת האספקה והחילוץ של משלחת דיסקברי בפיקודו של רוברט פלקון סקוט, גילה את האי ב-25 בדצמבר 1902 וירד אליו. תחילה התכוון קולבק לקרוא לאי בשם "אי מרקהם", על שמו של סר קלמנטס מרקהם, אבל לאחר זמן החליט לקרוא לו על שם סקוט. עמוד האגיטס נקרא על שם אמו של קולבק לפני נישואיה, האגיט. ב-2006 מצאה משלחת מיפוי אל ים רוס את האיים 2.3 ק"מ צפונית למיקום שנקבע להם תחילה.
האי סקוט הוא חלק משטח חסות רוס, שנמצא בחזקתה של ניו זילנד.
מדצמבר 1987 עד מרץ 1999 הייתה על האי תחנת מזג אוויר אוטומטית. הרישומים מראים טמפרטורה ממוצעת של כמה מעלות צלזיוס מתחת ל-0 בקיץ, ועד 40°- בחורף.
העולם שאבד (סרט, 2001)
העולם שאבד (באנגלית: The Lost World) היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוג דרמה ומדע בדיוני מבית ה-BBC, שיצאה לראשונה בבריטניה ב-25 בדצמבר עד ה-26 בדצמבר 2001 וכללה 2 פרקים בלבד, שניהם באורך 72 דקות. הסדרה מבוססת על הספר של ארתור קונאן דויל - העולם שאבד משנת 1912.
צילומי הסדרה צולמו בחופי ניו זילנד המערביים והיא נכתבה בידי טוני מולהולנד ואדריאן הודגס שגם יצרו את הסדרה בראשית. בסדרה משחקים בוב הוסקינס, ג'יימס פוקס, מת'יו ריס, טום וורד, איליין קסידי, פיטר פאלק, טום גודמן-היל ורוברט הארדי.
עלילה
העלילה מתרחשת ביערות הגשם של האמזונאס שם פרופסור ג'ורג' צ'לנג'ר יורה ביצור מפתיע שמתברר כסוג של פטרוזאור. המום מהתגלית הוא חוזר לאנגליה ומבקש מהקהילה המדעית לעזור לו לאתר את ביתו של היצור, אך נדחה. ואולם קבוצה של אנשים הכוללים את הצייד ג'ון רוקסטון, העיתונאי אדוארד מאלון וגם ידידו הפרופסור ליאו סמרלי הספקני מחליטים לחבור אליו למסע.
הם מוצאים מפה של צלבן פורטוגזי שהגיע לרמה ברזילאית מרוחקת ועליה גילה כמה דינוזאורים. החבורה נוסעת לאזור יחד ומגלה זנים של דינוזאורים, יצורים קדומים שונים ואפילו שבט של אנשים קדומים קניבלים. הם מגלים גם כפר של אינדיאנים ילידים המכירים את הרמה ורוקסטון שנפצע ביער מחליט להישאר איתם.
הרקליון
הרקליון (ביוונית: Ηράκλειο, באיטלקית: Candia) היא עיר הבירה של האי היווני כרתים והעיר הגדולה ביותר בו. במשך שנים רבות, מימי הביניים עד העת החדשה, כונתה העיר קנדיה (או Kandiye בטורקית, מהמילה הפרסית חנדקס שמשמעותה עיר מבוצרת). ב-2011 מנתה אוכלוסייתה של העיר כ-173,993 נפש.
שדה התעופה הבינלאומי של כרתים נמצא בהרקליון, וקרוי על שם הסופר היווני יליד העיר ניקוס קאזאנצאקיס, מחברו של הספר "זורבה היווני", שעל פיו הוסרט הסרט הפופולרי זורבה היווני. שדה תעופה זה הוא השני בגודלו ביוון והוא מהווה נמל הבית של חברת בלו בירד איירווייז.
חורבות העיר העתיקה קנוסוס (Κνωσός) נמצאות בקרבת העיר והן האטרקציה הארכאולוגית המרכזית של העיר.
יהודי העיר
בין חכמי העיר המפורסמים: רבי אליהו קפשאלי (1490–1555) שימש שם כראש קהילה היה בעל השכלה תורנית וחילונית רחבה. ספרייתו העשירה נתגלגלה בסופו של דבר לספריית הוותיקן. וכן רבי יוסף שלמה דלמדיגו, שמכונה "הישר מקנדיה".
קרלייל (אנגליה)
קרלייל (באנגלית: Carlisle) היא עיר בצפון-מערב אנגליה, המרכז המנהלי של נפת קרלייל ובירת מחוז קאמבריה.
העיר קרלייל הייתה מרכז עירוני חשוב של שבט קרווטי הקלטי לפני הכיבוש הרומאי של בריטניה, הרומאים הרחיבו את היישוב וקראו לו לוגווליום, הוא שימש את הלגיונות בצפון אנגליה וכמרכז לוגיסטי לחומת אדריאנוס הסמוך. לאחר עזיבת הרומאים במאה ה-5, המשיכה קרלייל לאורך רוב ההיסטוריה שלה לשמש עיר גבול חשובה ומרכז צבאי בשל הסמיכות לגבול הסקוטי. במהלך המאה ה-19 הפכה קרלייל למרכז של תעשיית הטקסטיל והיא גדלה באופן ניכר והפכה למרכז תרבותי ומנהלי חשוב בצפון אנגליה.
קרלייל כוללת אוכלוסייה של 75,306 תושבים בעיר עצמה ו-107,524 במרחב האורבני כולו.
היסטוריה מוקדמת
קרלייל הייתה אתר התיישבות חשוב בתקופת הברזל ומרכז של שבט הקרווטי הקלטי ששטחיו התפרסו ברוב שטחי מחוז קמבריה של ימינו. שם היישוב בתקופה הברטונית היה לוגוולוס (Luguwalos); "כוחו של לוגוס", כאשר לוגוס היה אחד האלים הקלטים שווה ערך למרקוריוס הרומי. בשנת 73 הגיעו הרומאים לאזור כחלק מכיבוש בריטניה והקימו ביצורי עץ באתר טירת קרלייל של ימינו, בתקופה הרומאית שם היישוב, לוגווליום ("העיר של לוגוולוס"), היה לטיניזציה של השם הקלטי המקורי. בשנים הראשונות לשלטון הרומאי, לוגווליום הייתה מרכז צבאי חשוב בו עברו הלגיונות בדרכם למערכות בצפון (סקוטלנד) ובנוסף הוצב רגימנט של כ-500 פרשים דרך קבע בלוגווליום עצמה.
בשנת 122 ביקר הקיסר אדריאנוס את לוגווליום ואישר את הקמת חומת אדריאנוס לאורך הגבול אל מול השבטים הפיקטים מצפון, בשלב זה הייתה לוגווליום עיר מבוצרת מרכזית בצפון-מערב הפרובינציה הבריטית. במהלך המאה ה-5 עזבו הרומאים בהדרגה את האי הבריטי, בלוגווליום נמצאו מטבעות רומאיות המעידות על נוכחות רומאית לפחות עד תקופת שלטונו של ולנטיניאנוס השני (375 - 392). לאחר העזיבה הרומאית אזור קאמבריה התבסס תחת ממלכת רגאד כשבירתה ומרכז השלטון שלה היה קר ליגווליד, השם הברטוני של העיר (קר: Cear; מבצר) מה שהתפתח בהמשך לשם קרלייל כיום. סביב שנת 730 רגאד עברה לשליטת ממלכת נורת'מבריה ובמשך השנים עברה קרלייל מספר פעמים בין נורת'מבריה לממלכת סטרת'קלייד.
בתקופת הפלישה הנורמנית לבריטניה שהחלה ב-1066 הייתה קרלייל חלק מממלכת סקוטלנד. ויליאם השני, מלך אנגליה, בנו של ויליאם הכובש, פלש לאזור ב-1092 וכבש את קרלייל כמבצר חשוב בצפון הממלכה האנגלית. עם כיבוש העיר החלו האנגלים לבנות את טירת קרלייל על גבי המבצר הרומאי ההיסטורי, ב-1112 הטירה הורחבה וביצורי העץ הוחלפו בחומות אבן, בנוסף נבנו חומות עיר שכללו שלושה שערים מרכזיים. עשור לאחר מכן ב-1122 נבנתה קתדרלת קרלייל בתור מנזר אוגוסטיני, ב-1133 הפכה לקתדרלה וב-1157 הפכה העיר לבירת מחוז קרליול ("בישוף קרלייל") עד שב-1177 שונה שם המחוז לקמברלנד.
העת המודרנית
במהלך המאה ה-16 קרלייל שימשה מקור כוח צבאי אזורי אל מול פעולות פשיעה ותקיפות שהגיעו מעבר לגבול הסקוטי, באמצע המאה ה-16 בהוראת הנרי השמיני, מלך אנגליה, שופצו ושופרו ביצורי העיר משום עליית חשיבותה הצבאית. בשנת 1603 אוחדו הכתרים של סקוטלנד ואנגליה עם עליית ג'יימס הראשון לכס הממלכות המאוחד, מה שהוריד מקרלייל את מעמדה כעיר גבול, אך חשיבותה הצבאית עלתה משמעותית עם פרוץ מלחמת האזרחים האנגלית ב-1642 אז היא אוישה על ידי חיל מצב נאמן למלך. ביוני 1645 העיר נפלה לידי הכוחות הפרלמנטריים לאחר מצור ממושך של כשמונה חודשים ולאחר מכן הועברה לידי כוחות סקוטים בעלי ברית של הפרמנטריים ששיפצו את ביצורי העיר לאחר שנפגעו מהלחימה הממושכת.
קרלייל המשיכה לשמש מרכז צבאי עם חיל מצב קבוע גם לאחר חוקי האיחוד של 1707, במהלך המרד היעקוביטי של 1745 קרלייל נכבשה על ידי היעקוביטים שהשאירו 400 חיילים בעיר, עשרה ימים לאחר מכן הנסיך ויליאם שחרר את העיר והוציא להורג 31 מהיעקוביטים. טירת העיר הייתה בסיס אם ומפקדה למספר רגימנטים של הצבא הבריטי, בהם רגימנט הרגלים ה-34 ורגימנט הרגלים ה-55 שאוחדו ב-1881 לכדי רגימנט הגבול (הוצב אף הוא בטירה) אשר אוחד לתוך רגימנט הגבול המלכותי של המלך ב-1959 ששכן בטירה עד 2006 כאשר אוחד לתוך רגימנט דוכס לנקסטר (השוכן בפרסטון).
בתחילת המאה ה-19 בשיא פריחת המהפכה התעשייתית, הוקמו בעיר מספר מפעלים עם מספר מפעלי טקסטיל (טחנות כותנה) שהוקמו בעיקר מדרום למרכז העיר בשכונת דנטון הום. בתקופה זו קרלייל הפכה להיות מזוהה במיוחד עם תעשיית הטקסטיל כאשר אחד ממפעלי הטקסטיל המוכרים והגדולים ביותר היה טחנת שדון, שבזמנו היה מפעל הטקסטיל הגדול באנגליה וכלל את הערובה השמינית בגובהה בעולם. התפתחות התעשייה בעיר הביאה לגידול משמעותי באוכלוסייה ובנייה נרחבת של מבני מגורים מסביב למרכז העיר ההיסטורית בעיקר ממערב. ב-1823 נפתחה תעלת מים שחיברה את קרלייל לרשת התעלות של בריטניה ואיפשרה העברה מהירה של סחורות לנמלים ומרכזי תעשייה אחרים כגון ליברפול, אך זו נסגרה אחרי כמה שנים והוחלפה בחיבור לרשת מסילות הברזל. במהרה הפכה קרלייל לתחנת רכבת חשובה על מספר נתיבים שעברו לאורך מערב האי הבריטי, כאשר בשיאה תחנת הרכב של קרלייל שירתה שבע חברות רכבת שונות.
בתחילת המאה ה-20 אוכלוסיית העיר מנתה כ-45,000 תושבים, אך בתקופה זו העיר סבלה מדעיכה של תעשיית הטקסטיל וקשיי תעסוקה שזו הביאה איתה (בדומה לערים תעשתיות אחרות בצפון אנגליה). בשנת 1974 נוסדה נפת "העיר קרלייל" שכלל את כל המרחב האורבני סביבה ובמרכזה קרלייל עצמה, בנוסף משמשת העיר כמרכז האדימניסטרטיבי של מחוז קמבריה.
קטיף (ערב הסעודית)
קטיף (בערבית: القطيف - אל-קטיף) הוא שמו של אזור נווה מדבר מיושב במחוז א-שרקייה שבצפון-מזרח ערב הסעודית. האזור משתרע מראס תנורה וג'ובייל בצפון עד לדמאם בדרום. כלולות בו העיירה קטיף, עיירות קטנות נוספות וכפרים. משמעות המילה "קטיף" בערבית זהה לזו שבעברית, כלומר, הפירות הבשלים שנאספו במועדם.
האזור מתאפיין בשפע של מעיינות מים מתוקים ומפורסם בתמרים הגדלים בו. כמו כן קיימת באזור חקלאות שלחין מגוונת כמו בננות, כרמים, רימונים, תאנים וירקות, בעיקר עגבניות, צנונים ובצלים.
האקלים בקטיף מתאפיין בקיץ חם מאוד, עם טמפרטורות של עד 50 מעלות צלזיוס, ולחות יחסית של 90%. בחורף שוררות טמפרטורות של 18 עד 25 מעלות. בחודשי האביב, מאי ויוני נושבות רוחות עונתיות הנקראות "אלבווארה". כמות המשקעים באזור נמוכה מאוד לאורך השנה.
קו החוף של קטיף ב עשיר בדגה ושוכן בו שוק הדגים הגדול ביותר בערב הסעודית.
האזור הוא המרכז הגדול ביותר של אסלאם שיעי בערב הסעודית שבה דומיננטי האסלאם הסוני. התושבים מציינים בפומבי את העשוראא וימים אחרים הקדושים לשיעים, אף על פי שהדבר אסור על פי חוקי ערב הסעודית.
האזור מקושר תחבורתית למרכזי אוכלוסייה אחרים בערב הסעודית באמצעות מספר כבישים מהירים וסמוך לגשר המחבר את ערב הסעודית עם בחריין. נמל התעופה הגדול בעולם (מבחינת שטחו), נמל התעופה הבין-לאומי המלך פהד, משרת את האזור.
אבוליוסקופ
אֶבּוּלְיוֹסְקוֹפּ (ebullioscope) או מד־רתיחה הוא מכשיר מדידה למדידת תכונתו או הרכבו של חומר על ידי מדידת סטיות בנקודת הרתיחה שלו. למשל אחוז הכוהל בתמיסה יש בו כדי לשנות את נקודת הרתיחה, כך שעל ידי מדידת נקודת הרתיחה ניתן לקבוע את ריכוז הכוהל בתמיסה.
האבוליוסקופ הראשון הומצא בשנת 1838 על ידי ברוסרד-וידל ונועד למדידת רמת אלכוהול. היתרון בשיטה זו היא שנקודת הרתיחה לא רגישה לנתונים אחרים כמו רמת סוכרים. מד אלכוהול ישן יותר מדד את רמת האלכוהול לפי צפיפות הכוהל והיה רגיש לנתונים אחרים.
גרסה חדשה יותר של אבוליוסקופ נבנתה על ידי הכימאי הצרפתי פרנסואה-מרי ראולט, אולם היה קשה למצוא באמצעותו את הטמפרטורה המדויקת. לאחר המצאת תרמומטר בקמן על ידי ארנס אוטו בקמן ב-1887, נפתרה בעיית הדיוק של הטמפרטורה. שיפור זה, הפך את האבוליוסקופ לכלי הסטנדרטי לקביעת משקל מולקולרי, על ידי שימוש בקבוע אבוליוסקופ של ממס.
אהימה (מחוז)
מחוז אהימה (ביפנית: Ehime-ken 愛媛県) הוא מחוז באי שיקוקו, יפן. בירת המחוז היא העיר מצויאמה.
היסטוריה
לפני רסטורציית מייג'י ב-1868 נקרא האזור בו שוכן מחוז אהימה האן אייו, ובשל מיקומו הגאוגרפי, היו חופי המחוז מרכז דיג ומסחר ימי, ולעיתים אף היוו קו הגנה, למשל בעת הפלישות המונגוליות ליפן.
לאחר קרב סקיגהארה העניק השוגון טוקוגאווה איאיאסו את האזור לבעלי בריתו, וקטו יושיאקי בנה את טירת מצויאמה, שהיוותה את הבסיס להתפתחות בירת המחוז מצויאמה.
ערים
במחוז אהימה 11 ערים:
כלכלה
אזור החוף של המחוז, במיוחד סביב הערים סאיג'ו ואימברי, נמצאים מרכזי תעשייה, ובעיקר תעשיית בניית אוניות.
דובוש
דוֹבּוֹש (Dobos torta) היא עוגת שכבות מהמטבח ההונגרי. היא מורכבת משכבות של עוגת ספוג (דומה ל genoise ול"פנדישפאן") וקרם שאליו נוספו טעמים שונים כגון קפה, פירות וכדומה. במתכון ההונגרי הקלאסי משתמשים בקרם חמאה (חמאה מוקצפת עם סוכר וביצים).
היסטוריה
העוגה נושאת את שמו של השף ההונגרי המפורסם יוז'ף דובוש, שהמציא אותה בשנת 1884 והציג אותה בתערוכה הלאומית השנתית של הונגריה בבודפשט בשנת 1885. הקיסר פרנץ יוזף ואשתו אליזבת היו בין הלקוחות הראשונים שטעמו ואהבו אותה. בשנת 1906 גילה דובוש לחבריו לאיגוד הקונדיטורים את סוד המתכון.
הכנה
העוגה מצופה בשכבה דקה של קרם, ומעליו לרוב זיגוג שוקולד. במתכון הקלאסי הדובוש היה מעוטר במלבני קרמל ("קרמל-גלזור") קשים שהיו מסודרים מעליו לרוחב באלכסון בצורת רעפים הנתמכים ברוזטות קטנות של קרם. הקרמל היה נמרח בעזרת פלטה משומנת על גבי מלבן של רולדה, ואז נחתך בעזרת סכין משומנת במהירות למלבנים קטנים, לפני שהוא התקשה. שיטה אחרת הייתה חריצת מלבן הקרמל לרוחב בעזרת הסכין המשומנת למלבנים (על מנת לאפשר את חיתוך העוגה), והנחתו בשלמות מעל גבי הדובוש.
במקרים אחרים חותכים את עוגת הדובוש באלכסון לשני חצאי פירמידה, ומדביקים את שני החצאים זה לזה בעזרת קרם תוך יצירת פירמידה גבוהה, שנמרחת בקרם ומצופה ביריעת מרציפן.
אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד
אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד (בספרדית: Alfonso XII de España; 28 בנובמבר 1857 – 25 בנובמבר 1885), היה מלך ספרד מ-1875 ועד 1885, לאחר שהפיכה צבאית השיבה את המלוכה וסיימה את תקופת הרפובליקה הספרדית הראשונה.
ביוגרפיה
אלפונסו עלה לשלטון בשם "אלפונסו השנים עשר" על-אף שאף מלך של ספרד המאוחדת לא נקרא בשם זה, שכן המלוכה נתפסה כממשיכתה של ממלכת קסטיליה ולאון, עליה מלכו אחד עשר מלכים בשם זה. זמן קצר לאחר מכן עבר אלפונסו למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בבריטניה ומשם פרסם ב-1 בדצמבר 1874, בתגובה לברכת יום הולדת מתומכיו, הודעה בה הוא מצהיר על עצמו כעל הנציג היחיד של המלוכה הספרדית. בסוף אותה שנה, כאשר עזב מרשל סראנו את מדריד על-מנת לתפוס פיקוד בחזית הצפון של המלחמה הקרליסטית, בריגדיר מרטינז קמפוס, שמזה זמן עבד עם המלך, נכנס בשמו של אלפונסו לוולנסיה. ראש המועצה התפטר והאחריות הועברה ליועצו של המלך קנבוס דה קסטילו. לאחר מספר ימים הגיע המלך למדריד, לאחר שעבר בברצלונה ובוולנסיה. ב-1876, השתתף במערכה נגד הקרליסטים וניצח בה.
ב-23 בינואר 1878 נשא אלפונסו לאישה את בת דודתו, מרסדס, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה, אך היא נפטרה כעבור שישה חודשים. לקראת סוף אותה שנה ירה פועל צעיר מטרגונה, חואן אוליבה מונקסי, לעבר המלך במדריד. ב-29 בנובמבר 1879 התחתן אלפונסו עם קרובת משפחה רחוקה יותר, מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה. בזמן ירח הדבש ירה אופה בשם אוטרו לעבר הזוג המלכותי במדריד. מנישואים אלו נולדו שלושה ילדים, ובהם מרסדס, נסיכת אסטוריאס. הצעיר בהם נולד לאחר מות אביו ולכן הוכתר מרגע הוולדו בשם אלפונסו השלושה עשר.
בזמן מלכותו הקצרה של אלפונסו השנים עשר הושג שלום בית בספרד ומחוצה לה, וענייני הכספים של הממלכה נוהלו בצורה טובה.
עץ חיפוש
במדעי המחשב עץ חיפוש הוא מבנה נתונים ממוין, המאפשר הכנסה, הוצאה וחיפוש מהירים. עץ החיפוש מתבסס על מבנה העץ בתורת הגרפים.
הגדרות
עבור עץ G וצמתים v ,u
עץ חיפוש בינארי
כדי להוסיף קודקוד חדש לעץ יעבור האלגוריתם על כל קודקוד וקודקוד החל מהשורש, וינוע ימינה כאשר מפתח הקודקוד הנוכחי במסלול קטן מהמפתח של הקודקוד המוכנס, ושמאלה במקרה ההפוך. האלגוריתם ייעצר ויבצע את ההוספה במקום שבו המסלול ייגמר.
כדי למחוק קודקוד יש תחילה למצוא אותו, ולאחר מכן אם הוא עלה פשוט למחוק אותו, אם יש לו בן אחד בלבד למחוק ולהפוך את הבן הזה לבן של האבא של מה שמחקנו, ואם יש לו שני בנים, למצוא את העוקב (הקודקוד הקטן ביותר שגדול ממנו) שבהכרח אין לו בן שמאלי, למחוק את העוקב ולהחליף את הקודקוד שלנו בעוקב. לשם ביצוע פעולות אלו ביעילות יש לשמור גם מצביע להורה.
מאחר שלעץ בינארי יש שני בנים, הרי שבמקרה של עץ מלא במידה שווה, גובהו יהיה Log n, עבור n נתונים (log בסיס 2). במצב כזה חיפוש בעץ יימשך פרק זמן קצר יחסית הנמצא בסיבוכיות לוגריתמית למספר הנתונים. אומנם, ייתכנו מקרים גרועים, למשל הכנסה בסדר ממוין מראש, שבהם גובה העץ יהיה n, ועלות החיפוש גבוהה. סיבוכיות הזמן בחיפוש נתון בעץ חיפוש בינארי היא (O(n במקרה הגרוע ו-((O(log(n במקרה הממוצע.
כדי להבטיח שמצב כזה לא יתרחש פותחו אלגוריתמים משוכללים להכנסה לעצים בינאריים ולמחיקה מהם באופן המבטיח שגובה העץ לא יהיה גדול מדי. עליהם מבוססים כמה עצי נתונים בינאריים חשובים.
מסלולי מעבר
קיימות כמה שיטות מעבר נפוצות על עצים בינאריים.
סדר תחילי (pre-order traversal)
קריאת הקודקוד, לאחר מכן קריאת תתי העץ שלו, תחילה תת-העץ השמאלי ואחר כך הימני. בהינתן הדפסת עץ המתבססות על סדר תחילי, ניתן אף לשחזר את העץ, אם אכן הוא עומד במאפייניו של עץ חיפוש. function visit(node) print node.value if node.left != null then visit(node.left) if node.right != null then visit(node.right)
סדר תוכי (in-order traversal)
קריאת תת-העץ השמאלי, לאחר מכן קריאת השורש (הצומת ממנו התחלנו), ולאחר מכן תת-העץ הימני. function visit(node) if node.left != null then visit(node.left) print node.value if node.right != null then visit(node.right) עץ הוא עץ חיפוש אם ורק אם הסדר התוכי שלו ממוין.
סדר סופי (post-order traversal)
קריאת תת-העץ השמאלי, לאחר מכן תת-העץ הימני ולאחר מכן קריאת השורש. בהינתן הדפסת עץ המתבססות על סדר סופי, ניתן אף לשחזר את העץ בצורה חד-חד ערכית, אם אכן הוא עומד במאפייניו של עץ חיפוש. function visit(node) if node.left != null then visit(node.left) if node.right != null then visit(node.right) print node.value בעץ חיפוש זה,
Breadth-first search (BFS)
שיטה נוספת היא מעבר רוחבי על רמות העומק בעץ בזו אחר זו: F, B, G, A, D, I, C, E, H (F ראשון).
עצים לא בינאריים
קיימים כמה סוגים של עצים לא בינאריים. עצי multiway מסדר m, שבהם לכל אב יש עד m בנים (כל עץ יקבל m משלו לפי הצורך). וריאציה שלהם הם עצי B, שבהם כל העלים באותה רמה ומספר הבנים אינו נמוך לעולם ממחצית m. וריאציה נוספת היא עצי B+. בעצים אלו כל הקודקודים עד העלים אינם מכילים מידע, אלא משמשים אך ורק כמפתחות המכוונים את מסלול החיפוש.
השימוש בעצים אלו נוח כאשר חשוב לחסוך במספר החיפושים על ידי העלאת בסיס לוגריתם גובה העץ ובמקרה של עצי B+, כאשר חפצים שהעלים מכילי המידע יהיו מאוחסנים סדרתית.
סוג נוסף של עצים מאוזנים בהם הצמתים הפנימיים אינם מכילים מידע הם עצי R. עצים אלו משמשים לגישה למידע מרחבי, כלומר לנתונים עם אופי רב ממדי. נתונים כאלו יכולים להיות קואורדינטות גאוגרפיות, מלבנים וצורות גאומטריות נוספות. הרעיון העיקרי בעץ R הוא לקבץ עצמים שסמוכים זה לזה במרחב n-ממדי, ולייצג אותם ברמה גבוהה יותר בעץ על ידי מלבן חוסם מינימלי - המלבן ה-n-ממדי הקטן ביותר שמקיף אותם (ומקביל לצירים).
עץ חיפוש מסוג אחר הקרוי עץ תחיליות (או עץ חיפוש דיגיטלי) מאפשר חיפוש המתבסס על דמיון בתוך מרכיבים של שמות. העץ מסודר כך שכל מילה או מספר מפורק לרכיביו ומכל רכיב (אות, ספרה וכדומה) ניתן להמשיך לאחד הרכיבים האפשריים הבאים.
מונפרנאס
מוֹנְפַּרְנָאס (בצרפתית: Montparnasse) הוא רובע בגדה השמאלית שבדרום פריז, צרפת, הממוקם סביב הצטלבות שדרות מונפרנאס ושדרות רספיי. רובו של המתחם מצוי בגבולות הרובע הארבעה-עשר של העיר, והוא צורף לשטחה יחד עם קומונות וכפרים נוספים במסגרת התכנון האדמיניסטרטיבי החדש של פריז כחלק מתוכנית אוסמן, בשנת 1860.
שם הרובע ניתן לו בידי סטודנטים שהגיעו לאזור במאה ה-17 כדי לשאת דברי שירה על תלולית עפר שהייתה במקום באותה תקופה, כתוצאה מסכר שניצב שם; את התלולית השוו בשיריהם להר פרנסוס, מקום מושבן של המוזות במיתולוגיה היוונית. התלולית פונתה בעת סלילת שדרות מונפרנאס במאה ה-18. בעת המהפכה הצרפתית הוקמו באזור אולמי נשפים וקברט, המפורסם בהם היה בָּל בּוּלְיֶיה.
על שם הרובע נקראים גם תחנת רכבת, בית קברות ומגדל:
הקהילה האמנותית במונפרנאס
התערוכה העולמית של פריז (1889) וחיי האמנות הפורחים במונמרטר משכו מספר רב של אמנים לפריז, ואלו בחרו לגור ברובע מונפרנאס שהיה עממי יותר, זול יותר, ומיקומו היה קרוב למרכז העיר. פבלו פיקאסו היה מהראשונים להתמקם שם, והכין את הקרקע עבור רבים אחרים. מונפרנאס הגיע לשיאו בשנות ה-20 של המאה ה-20, "השנים העליזות". הוא היווה את לב החיים האנטלקטואליים והאמנותיים של פריז, על בתי הקפה שלו, שתועדו ביצירות שונות שמשבצות את ההיסטוריה של האמנות המודרנית.
בשנים אלה נמשכו אמנים רבים ממדינות שונות לפריז, שהפכה לבירה הבלתי מעורערת של שדה האמנות. מונפרנאס, עדיין רובע חדש ולא מפותח יחסית, הציע להם בתי אטלייה במחירי שכירות סבירים וסביבה של בתי קפה זולים, שהקלו על גיבוש חיי קהילה ועזרה הדדית. ה"מונפרנוס", כפי שכונו תושבי הרובע, הקנו לו במהרה אווירה של יצירתיות וחופש, וצרפו אליהם שותפים שונים, לא רק צרפתים, בחיפוש מתמיד אחר כישרונות חדשים. בקהילה בינלאומית זו, שכוננה את "אסכולת פריז", היצירתיות התקבלה בברכה לצד כל המוזרויות והפרובוקציות שנלוו אליה, כשכל דייר חדש התקבל כהבטחה האומנותית החדשה הבאה.
בין האמנים שגרו או ביקרו תדיר ברובע ניתן למנות את: פבלו פיקאסו, גיום אפולינר, פבלו גרגלו (Gargallo), חוליו גונזלס, אנטואן בורדל, אוסיפ זאדקין, מואיז קיזלנג (Kisling), מארק שגאל, פרנאן לז'ה, ז'אק ליפשיץ, מקס ז'קוב, בלז סנדראר (Cendrars), חיים סוטין, יצחק פרנקל פרנל, מישל קיקואן, אמדאו מודיליאני, פורד מדוקס פורד, אנרי רוסו, עזרא פאונד, מרסל דושאן, סוזן דושאן-קרוטי, קונסטנטין ברנקושי, פול פור (Fort), חואן גריס, דייגו ריברה, טסוגוהרו פוג'יטה, לאוניד אוספנסקי, אלברטו ג'קומטי, אנדרה ברטון, פסקן, סלבדור דאלי, ז'אן-פול סארטר, הנרי מילר, ז'ואן מירו, ג'אנגו ריינהארדט ואדגר דגה באחרית ימיו.
כאשר הגיע טסוגוהרו פוג'יטה (Tsuguharu Fujita) למונפרנאס מיפן, בשנת 1913, מבלי להכיר איש, הוא פגש בו בלילה כמעט בסוטין, מודיליאני, שגרו ברחוב פלגייר, ביוליוס מורדכי פינקס (Pascin) ובפרנאן לז'ה, ותוך מספר שבועות הפך לידידם של חואן גריס, פבלו פיקאסו ואנרי מטיס.
כמו בציור ובפיסול, גם בתחום הצילום הותירה מורשת מונפרנאס את חותמה. הצלם הסוריאליסטי מאן ריי, לפני שעבר להתגורר ברחוב קמפנייה פרמייר, קבע את הסטודיו שלו באוטל דז אקול, רחוב דלאמבר מספר 15, שם גם החלה הקריירה האמנותית של קיקי (אליס פרן), ג'יימס ג'ויס, גרטרוד סטיין, ז'אן קוקטו ואחרים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה, עזבו חלק ניכר מהאמנים את מונפרנאס לרובע סן-ז'רמן דה פרה, בין היתר כי קצינים גרמנים ישבו בבתי הקפה של מונפרנאס למורת רוחם של חלק מהאמנים.
עידן הזהב של מונפרנאס
בתי הקפה, הביסטרו ובעיקר אלו של כיכר וואן, מקום מושבו של פבלו פיקאסו באותה תקופה, היו אתרי מפגש, לשם התכנסו האמנים לפגוש בעמיתיהם או יריביהם. בתי הקפה לֵה דוֹם, קלוֹזְרִי דֵה לִילָה, לָה רוֹטוֹנד, לה סֵלֶקְט ולַה קוּפּוֹל, כמו גם לֵה בּוּף סוּר לֵה טוּאָה (שהיה תמיד פתוח) הסכימו לכך שאמנים רעבים יתפסו שולחן ערב שלם בעבור תשלום מגוחך.
דלקת
דלקת היא תגובה מורכבת של מערכת החיסון לגירוי שהיא מזהה כמזיק, כגון פתגונים (למשל, וירוסים, חיידקים או פטריות שחדרו לגוף), תאים פגועים, חומרים רעילים, או חשיפה לקרינה. מטרת התגובה הדלקתית היא להסיר את המקור לגירוי ואת התאים הפגועים, ולאפשר לאורגניזם להתחיל בתהליך ההחלמה. התגובה הדלקתית מערבת פעילות של תאי דם לבנים, כלי דם ואינטראקציות שונות ברמה המולקולרית.
דלקת יכולה להיות תוצאה של זיהום. דוגמאות לדלקות שלא נוצרות עקב זיהום הן תגובה דלקתית לטרשת נפוצה, טראומה גופנית, איסכמיה, ומחלות אוטואימוניות.
דלקות יכולות להתבטא בתסמינים של אדמומיות והתחממות של האזור, כתוצאה מזרימת דם לאזור, נפיחות, כתוצאה מהצטברות נוזלים, כאב, כתוצאה משחרור של כימיקלים שמגרים את קצות העצבים, ואובדן תפקוד של האזור המודלק כתוצאה משילוב של התופעות האחרות. כאשר הדלקת היא באיברים הפנימיים, חלק מסימנים אלו עשויים לא להופיע. על אף שהדלקת היא תגובה חיונית לשמירה על בריאות האורגניזם, היא יכולה במקרים מסוימים לצאת משליטה ולהפוך לדלקת כרונית (נקראת גם "דלקת מערכתית"), שתורמת למחלות שונות.
מייקל סטייפ
ג'ון מייקל סטייפ (באנגלית: John Michael Stipe; נולד ב-4 בינואר 1960) הוא זמר אמריקאי וסולן להקת אר. אי. אם., שנוסדה על ידו.
דלקת
אטימולוגיה
מקור המושג דלקת במילה דליקה (בעירה, שרפה). הסיבה לכך היא החום הנוצר במקום הדלקת, ולעיתים אף בכל הגוף. גם בשפות אחרות קיים הקשר דומה: המילה האנגלית Inflammation, למשל, מקורה במילה Flame ("להבה"), או המילה "炎症" (נהגה באופן שונה בשפות שונות), שפרושה המילולי הוא "מחלת הלהבה". בלשון העממית מתייחסים לעיתים קרובות בטעות לכל אדמומיות שהיא (בעיקר בעיניים ובעור) כאל "דלקת", אף שבמקרים רבים אין מדובר בתגובה של מערכת החיסון, אלא בתוצאה של שפשוף או גירוי כלשהו.
מייקל סטייפ
סטייפ אחראי אף על הצד הוויזואלי של הלהקה, וביים קליפים שונים של אר. אי. אם. סטייפ מנהל גם חברת הפקת סרטים אשר נמצאת בבעלותו. מלבד פעילותו האמנותית, הוא מעורב בפעילות חברתית ופוליטית ענפה.
דלקת
התהליך הדלקתי
התהליך הדלקתי מתרחש בכמה שלבים. להלן תיאור כללי של דלקת זיהומית:
מייקל סטייפ
נעוריו ותחילת הקריירה המוזיקלית
סטייפ נולד בג'ורג'יה שבארצות הברית, למשפחה מתודיסטית. אביו היה איש צבא ובשל כך הוא התגורר במקומות רבים במהלך ילדותו והתבגרותו. בשנת 1978 נרשם ללימודי ציור וצילום באוניברסיטת ג'ורג'יה. בשנת 1980 פגש סטייפ את פיטר באק, שהיה אז מוכר בחנות תקליטים מקומית. השניים התיידדו והחלו לכתוב שירים יחדיו, כשלאחר תקופה קצרה הצטרפו אליהם ביל ברי ומייק מילס. הארבעה קראו לעצמם אר. אי. אם - שם שסטייפ מצא באקראי לאחר ריפרוף במילון- REM הם ראשי תיבות של Rapid Eye Movement (שלב במהלך השינה בו מופיעים חלומות, אשר מתאפיין בתנועות עיניים מהירות). באותה שנה החליטו הארבעה לפרוש מלימודיהם על מנת להתמקד בעשייה המוזיקלית. בשנת 1983 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון שזכה לשבחי המבקרים.
דלקת
התהליך הדלקתי
תחושת הכאב והעלייה בטמפרטורת הגוף הנגרמות בעת דלקת נועדו לגרום לחולה לנוח ולהימנע מפעילות גופנית נמרצת. כך יכול הגוף להשקיע את מרבית האנרגיה שלו בלחימה בזיהום (בזמן הדלקת נדרשת מערכת החיסון לייצר מיליוני תאי דם לבנים בקצב מהיר, דבר המצריך אנרגיה רבה). הכאב, במיוחד באזור הזיהום, מונע מהחולה להזיז את האזור, ותורם להחלמה מהירה יותר של הרקמות הפגועות.
מייקל סטייפ
פרויקטים מיוחדים וסגנון מוזיקלי
בשנת 1994, תכנן סטייפ שיתוף פעולה מוזיקלי יחד עם סולן נירוונה, קורט קוביין, במטרה להרחיק את קורט מעולם הסם בו היה שקוע. שיתוף הפעולה לא יצא לפועל עקב מותו של קורט, וסטייפ נבחר להיות סנדקה של בתם המשותפת של קורט וקורטני לאב. סטייפ ביצע מספר ביצועים משותפים יחד עם הזמרת נטלי מרצ'נט. בשנת 2006 ביצע סטייפ מספר שירים למען נפגעי הוריקן קתרינה, אחד מהם בשיתוף סולן להקת קולדפליי כריס מרטין זכה להצלחה רבה. בשנת 2008 הוציא סטייפ בשיתוף עם חברת לקוסט חולצת פולו מיוחדת במהדורה מוגבלת.
דלקת
סוגי דלקות
יש להבחין בין שני סוגי דלקות: דלקת אקוטית ודלקת כרונית. דלקת אקוטית היא דלקת הכרחית קצרת מועד עם הסימנים הקלסיים של דלקת שפעילותה מגינה על הגוף, ואילו דלקת כרונית היא מצב שבו הגוף לא יכול להתגבר על מחוללי הדלקת לגמרי, והיא ממשיכה להתקיים זמן רב על "אש נמוכה", וקיומה הופך להיות לנטל על הגוף.
מייקל סטייפ
פרויקטים מיוחדים וסגנון מוזיקלי
סגנון השירה הייחודי של סטייפ, שהוגדר על ידי הוושינגטון פוסט כ"מלמולים", זכה לתשומת לב רבה בתחילת דרכה של הלהקה. סטייפ עצמו הגיב לנושא ואמר כי "זו פשוט הדרך בה אני שר. ניסיתי לשלוט בזה, אך זה פשוט נשמע מזויף". סולן להקת U2 בונו התבטא כי קולו של סטייפ הוא "יוצא דופן".
חיים אישיים
בשנת 1991 ו-1992 הוציאה הלהקה שני אלבומים אשר ייצבו את מעמדם כלהקת מיינסטרים מובילה. במהלך אותה שנה נפוצה שמועה כי סטייפ חלה במחלת האיידס. סטייפ הכחיש שמועה זו, וייחס אותה למראהו הרזה ולהכרה הציבורית שהמחלה זכתה באותן שנים.
רכס קאנאנאסקיס
רכס קאנאנאסקיס (באנגלית: Kananaskis Range) הוא רכס ההרים מערבית לנהר קאנאנאסקיס, בהרי הרוקי הקנדיים. הרכס ממוקם בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גאוגרפיה
שטחו של הרכס 512 קמ"ר, אורכו (מצפון לדרום) - 44 ק"מ, ורוחבו (ממזרח למערב) - 25 ק"מ.
הרי הרכס העיקריים הם:
שמות הרי הרכס
הר בוגרט קרוי על שם  די. בוגרט דאולינג (D.B. Dowling), בוגרט היה שם אמו לפני שנישאה, ושמו האמצעי - דאולינג חקר את האזור בשנת 1900 עבור החברה הגיאוגרפית של קנדה. הר טאוור קרוי על שם פרנסיס ג'ורג' טאוורס (Francis George Towers), מראשוני המתיישבים באזור, וכן הר מקדוגל קרוי על שם מתיישב אחר באזור - ארצ'י מקדוגל. רבות מפסגות הרכס נקראות על שם ספינות ואנשים שהשתתפו בקרב יוטלנד.
מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה
מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה (באנגלית: Hotel Transylvania 3: Summer Vacation, ידוע והופץ גם בשם Hotel Transylvania 3: A Monster Vacation) הוא סרט אנימציה מונפש אמריקאי קומי-פנטזי מפלצתי לכל המשפחה, והוא מהווה המשך לקודמו, "מפלצת של מלון 2", והשלישי בזיכיון "מפלצת של מלון". הסרט הופק על ידי סרטי סוני הנפשה, והוא מופץ על ידי חברת האם שלו, סרטי סוני. הסרט מבוים על ידי גנאדי טרטקובסקי, ומככבים בו אדם סנדלר, סלינה גומז, אנדי סמברג, ג'ים גפיגן, סטיב בושמי, מולי שאנון, דייוויד ספייד, קווין ג'יימס, קיגן-מייקל קיי, פראן דרשר ומל ברוקס, שחוזרים לדובב את דמויותיהם מהסרטים הקודמים.
הסרט יצא לאקרנים ב-13 ביולי 2018 בבכורה עולמית. בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-12 ביולי 2018.
תקציר העלילה
בשנת 1897, דרקולה (אדם סנדלר) וחבריו התחפשו לבני אדם על מנת לנסוע ברכבת לבודפשט. אולם, פרופסור אברהם ואן הלסינג (ג'ים גפיגן), אויבו המושבע של דרקולה, נסע גם ברכבת וחשף את המפלצות. המפלצות טפסו על גג הרכבת וברחו ודרקולה דחף את חבריו מהרכבת ליתר ביטחון. ואן הלסינג נעשה אובססיבי להשמיד את דרקולה, אולם לבסוף דרקולה השמיד אותו.
שש שנים לאחר אירועי "מפלצת של מלון 2", דרקולה מתפקד בניהול המלון, יחד עם בתו מייביס (סלינה גומז) וחתנו ג'וני (אנדי סמברג). אולם, דראק מדוכא בגלל מותה של אשתו, ובעקבות בדידותו הוא מנסה לפגוש מישהי ובעקבות זאת הוא מתלונן על שחיקה בתפקוד ובניהול המלון. בניסיון להקל עליו את העומס, מייביס מפתיעה את דרקולה ומזמינה לו מקום לשיט על אוניית תענוגות יוקרתית למפלצות כדי שיוכל לצאת לחופשה מהמלון שלו ולבלות זמן משפחתי ביחד. שאר חבריו של דרקולה לא מסוגלים להתאפק ומצטרפים גם הם לשיט. יום למחרת דרקולה, מייביס, ג'וני, דניס (אשר בלינקוף), ולאד (מל ברוקס), וכל אורחי המלון יצאו אל אוניית תענוגות בשם "המורשת". באותו הזמן, דרקולה פוגש את הקפטנית של האונייה, אריקה (קתרין האן), והחל מיד להתאהב בה.
אריקה הלכה לחדר סודי בסיפון התחתון שם היא פגשה את אברהם ואן הלסינג, אשר הוזכר בתור סב-סבה וכמעט כל גופו מְמוּכָּן על מנת להימנע ממוות. ואן הלסינג תכנן כיצד להיפטר מכל המפלצות, בספינה ברגע שיגיעו לעיר של אטלנטיס הוא ישתמש במוזיקת ההשמדה, דבר אשר יוכל להרוס את השרידים של אטלנטיס. ואן הלסינג מנסה לשכנע את אריקה לא להרוג את דרקולה לפני התוכנית, אולם היא החליטה בכל זאת להורגו, ללא הצלחה למרות תסכולה הרב. אחרי שנכשלה בלחסל את דרקולה בהר הגעש שנמצא מתחת למים, אריקה גנחה בגלל שזה היה בלתי אפשרי להשיגו. החברים של דרקולה שומעים זאת, וחושבים שאריקה מחבבת אותו, הם מספרים לדרקולה את מה שהם שמעו. דרקולה הלחוץ שואל את אריקה אם היא רוצה לצאת איתו לפגישה, וכאשר היא מסכימה היא רואה עוד הזדמנות לחסל את הערפד. אולם, כאשר הם סעדו באי הנטוש, אריקה החלה להתאהב בדרקולה אחרי שהם למדו על עברם.
מייביס מבינה שדרקולה מתאהב באריקה ומתחילה לחשוד במניעים של אריקה. אוניית התענוגות הגיעה לאטלנטיס אשר נחשף כקזינו, דרקולה החליט לספר למייביס על האמת של אריקה, אולם התרכז באריקה שהלכה אל הכּוּך שנמצא מתחת לעיר. דראק עקב אחריה, כאשר מייביס לא הייתה רחוקה ממנו, ולמדה שאריקה היא אחרי "ירושה משפחתית". בעזרתו של דרקולה, היא עברה את המלכודות והיציאות. מייביס הגיעה והתעמתה איתם, ודרקולה מודה שהיה לו "זינג" כלפי אריקה. אחרי שאריקה ידעה על ה"זינג", היא זרקה בצער את דרקולה והשאירה אותו שבור לב.
אריקה העצובה והמצטערת נתנה לואן הלסינג את הפרט אשר מציג את מוזיקת ההשמדה והוא תכנן להציב מלכודת למפלצות, במסיבת ריקודים. כאשר הבינה מייביס שדרקולה מבואס, אחרי העצה שנתן לה ג'וני, היא סיפרה לאביה על אריקה, והיא הודתה שהיא הרגישה מפוחדת בגלל שנפרדו, ודרקולה נרגע. לפתע, ואן הלסינג הופיע וסילק את הדי.ג'יי, ואריקה העצובה נאלצה לומר את האמת שהיא נכדת-נכדתו. ואן הלסינג חשף את מוזיקת ההשמדה, דפי מוזיקה, והחל לנגן שיר אשר שיגע את הקראקן (ג'ו ג'ונאס) אשר חי ליד האי כדי לתקוף את המפלצות. אריקה הצילה את דרקולה מהקראקן וציוותה על סב-סבה לעצור את ההרס, כמו כן היא הודתה על אהבתה בפני דרקולה, דבר אשר גרם לואן הלסינג לזעום ולתקוף את שניהם.
על מנת לסדר את הקראקן, ג'וני פתח את ערכת הדי.ג'יי שלו והחל לנגן שירים חיוביים על מנת להשמיד את השיר של ואן הלסינג. כאשר ניגן את שיר המאקארנה, הקראקן נרגע ורקד בשמחה. ואן הלסינג לא יכל להתנגד לשיר וכולם החלו לרקוד, וגם דפי המוזיקה (אשר נקרעו לחתיכות קטנות אחר כך). ואן הלסינג גם החל לרקוד, ולפתע החליק ונפל אולם ניצל על ידי דרקולה. לאחר מכן ואן הלסינג התנצל בפני המפלצות ונתן לכולן החזר על השיט, לפני שהחזיר אותם.
בחזרה למלון טרנסילבניה, דרקולה ואריקה יצאו בקשר רומנטי. ודרקולה אפילו הציע נישואים לאריקה, ואריקה הסכימה לו.
הפקה
בספטמבר 2015, מפיקת הסרט "מפלצת של מלון 2", מישל מרדוקה, חשפה לפני יציאתו לאקרנים, כי האולפן "מדבר על סרט שלישי ומתקדם קדימה לקראת הבאת הזיכיון לשלב הבא", אבל היא והבמאי גנאדי טרטקובסקי לא יחזרו, שכן הם עבדו על פרויקט חדש של טרטקובסקי, "התוכל לדמיין?", שמאוחר יותר בוטל ונגנז. באותו חודש, טרטקובסקי גילה כי הוא לא יחזור לביים את סרט ההמשך ואמר ל-"TheWrap" כי "שניים [שני סרטים] זה מספיק, יש לי הרבה רעיונות אחרים, ואני צריך להביע אותם ולהוציא אותם". בנובמבר 2015, אולפני ההנפשה של סוני הודיעו כי הסרט השלישי, שייקרא "מפלצת של מלון 3", יצא לאקרנים ב-21 בספטמבר 2018.
למרות שעזב את הסדרה במטרה לפתח פרויקטים אחרים, מאוחר יותר, טרטוקובסקי אישר כי הוא יחזור לתפקיד הבימוי. אדם סנדלר, סלינה גומז ואנדי סמברג חזרו לדובב את דמויותיהם כדרקולה, מייביס וג'וני, בהתאמה, והתסריט עבור הסרט נכתב על ידי אוסטין פאוורס ומייקל מק'קלרס. ביוני 2016, "אולפני ההנפשה של סוני" אישרו גם הם כי טרטקובסקי יחזור למלאכת הבימוי של הסרט השלישי, לאחר שלקח חופשה על מנת לעבוד על עונתה האחרונה של "סמוראי ג'ק". על פי טרטקובסקי, הוא חזר לפרויקט לאחר שקיבל השראה מחופשה משפחתית "אומללה" וכן השראה גדולה מסדרת סרטי "חופשה סאטירית לאומית" בכיכובו של צ'בי צ'ייס, וחשף כי הסרט יתרחש על סיפון אוניית תענוגות. בתחילת נובמבר 2017, הסרט קיבל את השם "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה" ("Hotel Transylvania 3: Summer Vacation").
פסקול
המלחין מארק מות'רסבו, מי שהלחין את הפסקול עבור שני הסרטים הקודמים בסדרה, יחזור להלחין עבור הסרט הנוכחי.
שיווק
הטיזר טריילר הראשון לסרט הופץ ברשת ב-16 בנובמבר 2017. יום לאחר מכן, ב-17 בנובמבר, הטיזר טריילר הוקרן לפני הסרט "הכוכב".
קישורים חיצוניים
ביקורות:
יאקוב הרושה
יאקוב הרושה (בצ'כית: Jakub Hrůša; נולד ב-23 ביולי 1981) הוא מנצח צ'כי.
ביוגרפיה
יאקוב הרושה נולד בברנו והוא בנו של האדריכל פטר הרושה. הוא למד נגינה בפסנתר ובטרומבון, ופיתח עניין בניצוח, במהלך שנותיו בגימנאציום בברנו. מאוחר יותר למד ניצוח באקדמיה לאמנויות הבמה של פראג, שם כללו מוריו את ייז'י בלוהלאווק, רדומיל אלישקה וליאוש סווארובסקי. בשנת 2000 השתתף בתחרות הניצוח של פסטיבל המוזיקה הבינלאומי של פראג. בשנת 2003, זכה בפרס בתחרות הבינלאומית של מנצחים צעירים בזאגרב, קרואטיה. הוא חקר עבור עבודת הגמר את יצירתם של מלחינים צ'כים עכשוויים.
קריירת ניצוח
משנת 2002 עד 2005, הרושה היה מנצח שותף של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. מ-2005 עד 2006, הוא היה מנצח שותף בתזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת. באפריל 2006, הוא חתם על חוזה הקלטות של שישה תקליטורים עם סופרפון, כאשר שלושת התקליטורים הראשונים היו עם התזמורת הפילהרמונית של פראג.
משנת 2005 עד 2008, הרושה היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של פראג. הוא היה המנצח הראשי של התזמורת מ-2008 עד 2015. מ-2005 עד 2006 היה המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית ע"ש בוהוסלב מרטינו בזלין. הוא הפך למנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית החל מעונת 2015–2016.