cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אתיופיה המשוחררת
ההתקוממויות
מעט מאוד מהסיעות בצבא האתיופי שעדיין לא היו מרוצות מהממשלה החדשה החלו להתלונן שוב. אלה כלל את שומר הראש הקיסרי תחת הקצינים הישנים, קבוצה של "קיצוני" הקצינים הזוטרים, ומספר יותר גדול של חיילים בינוניים וקציני משטרה החלו להתקבץ תחת אלוף-משנה אלאם זאווד טאסאמה, המפקד של החטיבה המוטסת שבסיסה באדיס אבבה. בחודש מרץ, אלאם זאווד נעשה ראש לא פורמלי, בעקבות זאת הוקמה וועדה שנקראה הוועדה לתיאום הכוחות המזוינים (AFCC). עם האישור של ראש הממשלה החדש, אלאם זאווד נעצר עם מספר גדול של קצינים ממורמרים מחיל אוויר שבדרך כלל טענו לתמיכתם בממשלה של אנדאלקאטצ'אוו.
עליית הדרג
ביוני, גוף של גברים שמנה כ 120 חברים כמעט כל הנציגים היו זוטרים ואלמוניים, גוף זה אורגן מחדש ואוחד עם הוועדה לתיאום הכוחות המזוינים, המשטרה וזרוע היבשה ונקרא ה"דרג". ובחרו במנגיסטו היילה מריאם בתור היושב ראש של הארגון ואטנאפא אבאט כסגן היושב ראש.
באוגוסט, החוקה המתוקנת, שהייתה קשורה עוד למונרכיה החוקתית, נדחתה כאשר זה הועבר לאישור. בהדרגה הדרג עצר את המפקד של שומר הראש הקיסרי, פיטר את מושלי האזורים, סגר את חשבונו הפרטי של הקיסר, והלאים את הארמון הקיסרי. בסוף אוגוסט, הקיסר הואשם בכיסוי מכוון של הרעב בוואלו ובתיגראי. הדרג באופן רשמי הדיח את היילה סלאסי ב-12 בספטמבר וכלא אותו. הקיסר היה יותר מדי זקן על מנת להתנגד. שלושה ימים לאחר מכן, הדרג הפך את עצמו ל מועצה הצבאית המנהלית הזמנית (PMAC) תחת היושב ראש אמן אנדום.
מריאנפלאץ
מריאנפלאץ (בגרמנית: Marienplatz) היא כיכר גדולה במרכז העיר מינכן, גרמניה מאז שנת 1158.
בימי הביניים היו בכיכר שווקים ונערכו בה תחרויות. הכיכר נקראה על שם המריאנזוילה (Mariensäule), עמוד מריאני (על שם מרים, אם ישו) שנבנה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי. כיום הכיכר ידועה בזכות בית העירייה הנמצא בקצה הצפוני שלה. הקריון (סוג של גלוקנשפיל) שמנגן במגדל בית העירייה, בליווי בובות, נבנה בהשראת טורנירים אלו, וכיום מושך מיליוני תיירים. לקריון שלוש מנגינות: בראשונה אין תזוזה של הדמויות, בשנייה נעות הדמויות שבחלק העליון ובשלישית רוקדים החבתנים (עושי חביות הבירה) שבחלק התחתון. ריקודם מסמל את הפריחה הכלכלית שהתרחשה עם תום מלחמת שלושים השנה כאשר הקהל שב לפקוד את בתי הבירה.
בצד המזרחי של הכיכר נמצא בית העירייה הישן של העיר.
המדרכה בין המריאנפלאץ לקארלספלאץ היא אזור הומה המלא בחנויות ומסעדות.
במקום נמצאת גם תחנת רכבות הממוקמת מתחת לכיכר אשר מהווה תחנה מרכזית חשובה לרכבת התחתית (U Bahn) ולרכבת פרוורים (S Bahn) לעיר.
רוב המבנים שסביב הכיכר נהרסו במהלך הפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה ושחוזרו במהלך השנים שאחריה. מגדל הפעמונים (הגלוקנשפיל) ניצל מהרס, כנראה בשל היותו נקודת ציון למטוסים.
עמוד מרים
המריאנסולה היא עמוד מריאני, הממוקם בכיכר המריאנפלאץ, שנבנה בפקודת מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי במהלך מלחמת שלושים השנים. בראש העמוד פסלון מוזהב של הבתולה מרים, העומדת על חצי סהר כמלכת גן עדן, שנבנה בשנת 1590. העמוד הוצב לראשונה בקתדרלת פראואנקירכה. עמוד מרים במינכן הוא העמוד המריאני הראשון מצפון לאלפים והוא נבנה בהשראת עמודי מרים אחרים שנבנו באירופה.
בארבע פינות תחתית העמוד ניצבות ארבע דמויות ילד קטן הנאבקות כל אחת באויב סמלי אחר בתקווה שלא תתרחש על העיר הצרה המסומלת על ידי הדמות. האריה מסמל מלחמה, קוקאטריס מסמל מגפה, דרקון מסמל רעב ונחש מסמל את הכפירה או מעשי השטן.
מזרקת הדג (Fischbrunnen)
בפאתי הכיכר נמצאת מזרקת הדג (Fischbrunnen).
המזרקה נמצאת ליד הכניסה הראשית לבניין העירייה החדש, המים מגיעים אליה מנהר האיזאר (Isar). לפני המזרקה הנוכחית הייתה במקום מזרקה קודמת, שנבנתה על ידי קונרד קנוהל בשנים 1865-1862 ונהרסה לחלוטין בהפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-1954, במקום שחזור מלא נבנתה מזרקה חדשה על בסיס רעיונות המזרקה הקודמת.
ניקס (מיתולוגיה)
ניקס על פי הסיודוס
בתאוגוניה מאת הסיודוס נולדה אלת הלילה מתוך כאוס. היו לה צאצאים עם אחיה ארבוס היא הביאה לעולם את אתר - האטמוספירה ואת המרה - היום.
בהמשך ילדה ניקס, ללא אב, את מומוס - "אשמה", פונוס - "עמל", מורוס - "גורל", תנטוס - "מוות", היפנוס - "שינה", האונאירוי - "שבט החלומות", ההספרידות, הקריות, המוירה - הגורלות, נמסיס- "נקמה" ,אפטה - "תעתוע", פילוטס - "ידידות", גראס - "גיל", ואריס - "מאבק".
בתיאורו את טרטרוס, הסיודוס טוען כי המרה, "יום", כעת אחותה של ניקס ולא בתה, עזבה את טרטרוס בדיוק כשניקס נכנסה אליו; כשהמרה חזרה, ניקס עזבה. זהו שיקוף התיאור של "רטרי" ("לילה") בריג ודה, על פיו היא משתפת פעולה תוך מתיחות עם אחותה "אושס" ("שחר").
ניקס בשירה האורפאית
מקום נרחב יותר שמור לניקס בכמה קטעי שירה המיוחסים לאורפיאוס, בהם הלילה ולא הכאוס, הוא העיקרון הראשון. ניקס מצויה במערה או אדיטון ומוסרת אורקלים. כרונוס הכבול בפנים, ישן ושיכור מדבש, חולם ומתנבא. מחוץ למערה, אדרסטה, מקישה במצלתיים ומכה בתוף, מרקידה את היקום כולו בריקוד אקסטטי לקצב שירתה של ניקס.
ניקס בטקסטים יוונים נוספים
ניקס היא העיקרון הראשון גם בשיר המקהלה הפותח את המחזה "ציפורים" של אריסטופאנס שההשראה לו כנראה אורפאית. כאן היא גם אמו של ארוס. בכתבים אחרים היא אמו של כארון (בנו של ארבוס) ושל פתונוס ("קנאה").
נושא מערתה של ניקס או ביתה שמעבר לאוקיינוס (על פי הסיודוס), או בקצה היקום (על פי אורפיאוס) מהדהד בפואמה הפילוסופית של פרמנידס. החוקר ולטר ברקט מניח (ללא אישוש לכך) כי בית האלה אליו מוסע הפילוסוף הוא ארמונה של ניקס.
פולחן ניקס
פולחן ניקס היה נדיר; על פי פאוסניאס, היה לה אורקל באקרופוליס במגארה. שכיחה יותר הייתה התגנבותה לפולחנים אחרים. כך למשל, היה פסל שנקרא "לילה" במקדש ארטמיס באפסוס. לספרטנים היה פולחן של שינה ומוות שנולדו כתאומים ואמם הייתה ניקס. למספר אלים היה תואר פולחני המורכב מצירוף הכולל את ניקס, ביניהם דיוניסוס שכונה "ניקטליוס" - "לֵילי", ואפרודיטה שכונתה "פילופניקס" - "אוהבת מלוא הלילה".
ניקס מחוץ ליוון
במיתולוגיה הרומית ניקס נקראת "נוקס".
ב-21 ביוני 2006 האיגוד האסטרונומי הבינלאומי קרא בשם ניקס לירח של פלוטו שהתגלה לאחרונה (S/2005 P 2). שמו של הירח מאוית "Nix" ולא "Nyx" על מנת לא לבלבל עם אסטרואיד "3908 Nyx".
ג'ק דניאל
ג'ספר ניוטון דניאל או ג'ק דניאל (באנגלית: Jasper "Jack" Newton Daniel; 5 בינואר 1849 – 10 באוקטובר 1911) היה מייסדה של מזקקת הוויסקי ג'ק דניאל'ס בטנסי ועל שמו קיימים כמה מותגי ויסקי, בהם ג'ק דניאל'ס וג'נטלמן ג'ק. דניאל המציא את תהליך מחוז לינקולן בו עובר הוויסקי סינון פחם.
דניאל נולד בספטמבר, אך תאריך הולדתו המדויק אינו ידוע. אם שנת הולדתו הידועה (1850) אכן נכונה, ייתכן כי היה יצרן ומזקק ויסקי מורשה כבר בגיל 16, זאת מכיוון שבעלי המזקקה אשר נושאת עד היום את שמו טוענים כי הוקמה ב-1866. רישומים נוספים קובעים את יום הולדתו ב-5 בספטמבר 1846, ובביוגרפיה שיצאה לאור ב-2004 על חייו "דם וויסקי: חייו וזמנו של ג'ק דניאל", המחבר פיטר קראס, קובע כי על פי שטר הקניין ורישום הקרקע, המזקקה לא הוקמה למעשה עד 1875. ג'ק היה בן למשפחה בת 13 ילדים ממוצא וולשי.
מכיוון שמעולם לא התחתן ולא היו לו ילדים, הוא לקח את האחיין האהוב עליו, לאם מוטלו, תחת חסותו. לאם, אשר היה לו כישרון בתחום, הפך במהרה לאחראי על כל הנהלת החשבונות של המזקקה. ב-1907, בעקבות התדרדרות במצב בריאותו, מסר ג'ק דניאל את המזקקה לאחיינו. ג'ק נפטר ב-1911 מהרעלת דם, בעקבות זיהום ברגלו.
הזיהום נוצר בבוהן אותה פצע דניאל באחד הימים בעבודה, לאחר שבעט בכעס בכספת שבמשרדו כשלא הצליח לפתוח אותה – הוא תמיד התקשה לזכור את קוד המנעול. התקרית הפכה מאוחר יותר לנושאו של פוסטר שיווקי אשר יצא ב"לונדון אנדרגראונד" בינואר 2006, ונשאה את הכתובת: "מוסר השכל: לעולם אל תלך לעבודה מוקדם".
הפניקס חברה לביטוח
הפניקס חברה לביטוח בע"מ היא חברת ביטוח ישראלית העוסקת בכל תחומי הביטוח.
היסטוריה
ראשיתה של החברה בהקמת "סוכנויות ארץ ישראליות (Israeli Insurance Agencies)" על ידי דוד חכמי, בנו של יוסף חכמי שהיה מנהל בנק ברקליס בארץ ישראל. חכמי ייצג בארץ חברות ביטוח אנגליות ובהן פניקס. ב-1949 הקים את חברת "הפניקס הישראלי" שבתחילת המאה ה-21 נמכרה על ידי ילדיו של חכמי, יוסי וניצה, ליעקב שחר וישראל קז.
החברה נמצאת בבעלות מלאה של חברת הפניקס אחזקות בע"מ, שבשליטתה חברות נוספות בתחומי הביטוח, הפיננסים ועוד. ניירות הערך של חברת הפניקס אחזקות נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב ברשימת 35 החברות הגדולות במשק הישראלי. הנהלת החברה שוכנת בבית הוורד שבדרך השלום 53, גבעתיים.
ביוני 2015 פורסם כי נחתמה עסקה למכירת הפניקס אחזקות מידיה של קבוצת דלק לתאגיד fosun הסיני תמורת 1.8 מיליארד שקלים. בפברואר 2016 בוטלה העסקה, עקב התנגדות המפקחת על הביטוח במשרד האוצר. לאחר מספר ניסיונות רכישה נוספים בחודש נובמבר 2019 הושלמה מכירת גרעין השליטה בהפניקס אחזקות מקבוצת דלק ל-Belenus Lux S.a.r.l, המוחזקת על ידי קרנות סנטרברידג' וגלאטין קפיטל.
לחברה אוסף גדול של אמנות ישראלית, שנוצר בעת שנוהלה בידי יוסף חכמי.
ב-30 באוקטובר 2019 הודיעה החברה על הפסקת שיווק של ביטוחים סיעודיים פרטיים.
אהרן-רפאל נחמיאס
אהרן-רפאל נחמיאס (10 ביוני 1932 - 8 בנובמבר 1998) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כראש עיריית צפת וחבר הכנסת.
ביוגרפיה
נחמיאס נולד באספי שבמרוקו, ובשנת 1951 עלה לישראל.
לאורך השנים הוא כיהן כחבר הוועדה המרכזת של תנועת המושבים, כחבר מזכירות חברת העובדים, כחבר מרכז השלטון המקומי וכחבר מועצת המנהלים של "שיכון ופיתוח" ו"שיכון עובדים". בשנת 1962 נבחר לכהן כמזכיר מועצת פועלי צפת ושימש בתפקיד זה עד היבחרו לראש העירייה בשנת 1973.
במקביל לראשות העירייה, בה החזיק עד 1983, נבחר נחמיאס ב-1981 לכנסת העשירית מטעם המערך. כהונתו נמשכה גם לאורך הכנסת ה-11, בה כיהן כסגן יושב ראש הכנסת שלמה הלל. בכנסת היה חבר בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, בכנסת העשירית היה חבר ועדת הכנסת ובכנסת ה-11 חבר ועדת החקירה הפרלמנטרית לעניין דליקת הגז בקריית אתא. יחד עם מיכאל איתן היה נחמיאס בין יוזמי הכנסתה של מערכת ההצבעה האלקטרונית במליאת הכנסת.
במשך שנים עד לפטירתו בנובמבר 1998, כיהן כיו"ר ברית יוצאי מרוקו בישראל. הותיר אחריו אשה, ארבעה ילדים ונכדים רבים.
ספקס (תיאטרון)
ספקס (בשוודית: Spex) היא צורת תיאטרון קומי חובבני המבוצעת על ידי סטודנטים בשוודיה וחלקים מפינלנד. לערים אוניברסיטאיות כגטבורג, לונד, אופסלה ולינשפינג יש מסורת ארוכת שנים בספקס.
היסטוריה
המופעים הראשונים של הספקס החלו במחצית המאה ה-16 באופסלה. סטודנטים שלמדו לטינית, תרגלו את השפה על ידי הצגת מחזות קלאסיים אותם הם כינו ספקס. היות שבאותה תקופה כל הסטודנטים היו גברים, גם תפקידי נשים בוצעו על-ידם. עם הזמן החלו לכתוב את המחזות והם נעשו יותר ויותר הומוריסטים. הספקס קיבל את צורתו המודרנית באוניברסיטת אופסלה במחצית המאה ה-19. הוא הגיע להלסינקי שבפינלנד בתחילת המאה ה-20.
בשנת 1975 הופיעו נשים לראשונה בספקס בלונד. מסורת חילוף המינים ממשיכה עד היום.
מאפיינים
ספקס הם תמיד הפקות חובבניות, כתובות ומבוצעות על ידי סטודנטים. לרוב זהו מחזמר עם להיטים להם נכתב טקסט חדש ודיאלוגים בחרוזים. יש דגש על סאטירה ופרודיה ופעמים רבות יש להם נושא היסטורי בו משולבות דמויות עכשוויות.
הקהל משתתף באופן בולט: לרשותו עומדות מספר פקודות והוא יכול לדרוש לבצע סצנה אחורנית, בהילוך איטי או בשפה אחרת. כאשר קטע מוצא חן בעיני הקהל, הוא יכול לבקש לחזור עליו והשחקן אמור לבצע את הקטע תוך אלתור.
ספקס בחרוזים נקרא "ספקס של אופסלה" ואילו ספקס עם דיאלוג אבסורדי נקרא "הספקס של לונד".
הספקס של אוניברסיטת אלטו בהלסינקי (Fyysikkospeksi) מתורגמים לאנגלית בהופעות מקומיות או בשוודיה.
גיקל
גיקל (Gyckel או Jyckel ) שפירושו מוקיונות הוא סוג של ספקס המבוצע באירוע סטודנטים בשם גאסק (Gasque). הוא מורכב משיר או מערכון ואורך מספר דקות. הכללים הבלתי כתובים הם שגיקל צריך להיכתב על ידי מבצעיו במיוחד לאירוע ולכלול הומור ציני או מיני. אם האירוע כולל מספר פקולטות, מקובל שכל פקולטה תציג גיקל משלה.
הגאסק הוא מסיבת סטודנטים מסורתית עם קוד לבוש, שירי שתייה וארוחת ערב. כאשר הן מאורגנות בתחילת השנה, מטרתן לקשר בין הסטודנטים. לעיתים קיים אולם מיוחד של עמותות הסטודנטים הקרוי בשם זה. האיות כ Gasque, במקום האיות השוודי הצפוי Gask, מרמז לאופי הסטודנטיאלי של המילה. מסיבה פחות רשמית היא סלאסק (Slasque) המציינת את תום הבחינות.
יוסף זונדל מסלנט
תולדות חייו
נולד בשנת 1786 (תקמ"ו). אביו היה רבי בנימין ביינוש, והוא התייחס לרבי אורי שרגא פיבוש אשכנזי מי שהיה אב בית דין בווילנה ולאחר מכן נשיא עדת האשכנזים בירושלים. התחנך אצל אביו, ובישיבת וולוז'ין אצל רבו רבי חיים מוולוז'ין והתגורר רוב ימיו בעיירה סלנט. נחשב לגדול תלמידי רבי חיים מוולוז'ין, ועל כן כינוהו "הפה השלישי של אליהו" (הגר"א).
בצעירותו עסק במסחר כשעה-שעתיים ביום, ואת שאר הזמן הקדיש לתלמוד תורה בבית המדרש בסלנט ולמעשים טובים. דרכי לימודו היו שונות משל חבריו, בשל העובדה שהיה מתבודד ולומד ביחידות. לעיתים קרובות היה נוסע לוולוז'ין, לרבו רבי חיים מוולוז'ין, לקבל ממנו הוראות בדרכי הלימוד והיראה. לאחר פטירת רבי חיים מוולוז'ין, עבר לעיר פוזנה אל רבי עקיבא איגר, ללמוד משיטת לימודו וחסידותו.
ב-ח' כסלו שנת תקצ"ח (1837) בהיותו בן 52 (כדברי תלמידו ר' יעקב ספיר ב"המגיד" שנה תשיעית גיליון 46) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. מכל העדות פנו אליו בשאלות "איסור והיתר", כך היה למעשה למורה הוראה. בשנת ת"ר (1840), על דעתו, התמנה חתנו, ר' שמואל סלנט, למורה הוראה ואב בית דין של העדה האשכנזית בירושלים. למרות זאת, וגם לאחר עליית הגאונים מקוטנא ומקאליש לירושלים, היו מביאים לר' יוסף זונדל שאלות קלות וקשות, כך שבפועל היה מורה הוראה כל ימיו בירושלים.
ר' יוסף זונדל היה למדן מובהק ואדם הבקיא בהליכות עולם, פרוש המלומד בחסידות שהיה קובע מדי יום עיתים ללימוד מוסר. הוא התרחק משררה כל ימיו, ועל-כן דחה הצעות לקבל על עצמו משרת רב או דיין. היה מתלבש כאחד מפשוטי העם, ולא נהנה מכספי "החלוקה". לפרנסת הבית אשתו עסקה במכירת חומץ. ר' יוסף זונדל מסלנט היה שוקד על התורה, עוסק בגמילות חסדים, ונחשב בירושלים לאיש פלאי בעל מידות תרומיות.
ר' יוסף זונדל נספה במגפת הכולרה, אור לג' מרחשון בשנת תרכ"ו (1865) בגיל 79, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
בספר "נוברדוק" כתב שמואל בן ארצי את המסה "אראלים" בו הוא מתאר את חייו של ר' זונדל לאחר העלייה לירושלים, את געגועיו לנכר (ופגישותיו עם ר' ישראל מסלנט) ואת ימיה האחרונים של אשתו רבקה.
דרך לימודו
רבי יוסף זונדל קבע לו דרך לימוד מיוחדת, שלא כדרך החידוד והפלפול הכוללת חידוש חידושים מופלאים בתורה ופלפולים ארוכים ומסובכים, שיטת לימוד נפוצה בזמנו. כן ר' יוסף זונדל לא הלך בדרכי אלה העסוקים רק בפסיקת הלכה, מבלי לחקור ולחדור לעומק העניינים במקורותיהם ובשורשיהם. הוא אחז בשיטת הבנת הלימוד הישרה בכל עומק עיונה, אך לא לשם ה'פלפול' כי אם לשם הסקת הלכה למעשה.
ר' ישראל מסלנט תיאר את לימודו של ר' יוסף זונדל כך:
שיטת לימודית זו מיוחדת לגר"א ש"הזהיר שלא לעסוק בפלפול אשר סופו להינטל... והפלפול טוב לכוון אל ההלכה". גם ר' חיים מוולוז'ין, תלמידו המובהק של הגר"א, הלך בדרך זו של הגר"א, ובדרך זו הלך גם ר' יוסף זונדל.
שיטת לימודו העיונית של ר' יוסף זונדל חלה, כפי דברי ר' ישראל לעיל, גם על תנ"ך, מדרשים וזוהר. הוא התעמק בנביאים, מדרשים וזוהר באותו עיון והחריפות כמו בתלמוד ופוסקים, ובאותה מגמה של הלכה למעשה. בדרך זו יש משום חידוש גדול, אשר לא רבים נהגו בה. בשיטה לימודית זו טמונה מהפכה שלמה ביחס לספרים אלה, ההופכים מספרי קריאה או דרש בלבד לספרי עיון והלכה. שיטה לימודית זו ניכרת בכל המאמרים וחידושי התורה המעטים שנותרו מר' יוסף זונדל לפליטה. למעשה, בכל דבריו הוא מסתמך על מקומות נדחים ומפוזרים בכל ספרות הקודש, שברובם לא מקובל להשתמש להלכה, כגון: נביאים וכתובים, זוהר, ספרי המדרשים השונים, ספרי, תוספתא, מכילתא, פרקי דרבי אליעזר, תנא דבי אליהו ועוד. עניינים קשים ומסובכים, שאחרים היו בונים עליהם בנינים שלמים ועוקרים הרים בחריפותם כדי ליישבם, היה ר' יוסף זונדל מפרש כפשוטם, מתוך ראיות גלויות ממקורות התורה השונים.
על גדלותו בתורה של ר' יוסף זונדל כתב רבי שמואל סלנט:
לר' יוסף זונדל הייתה ידיעה רבה בתחום ההנדסה, ובקיאות רבה בחשבון. כמו כן היה שלט בשפות רבות והיה בקיא בהיסטוריה הכללית והיהודית. הוא התעניין בדקדוק ובמסורה, חיבר כללים שונים בדקדוק, המתאימים לכללי הדקדוק של הגר"א. הוא העריך מאוד מקצוע זה, מפני שראה בו כנראה צורך בהבנה מדויקת בלימודים.
הטיית תגובה אופטימית
הטיית תגובה אופטימית (באנגלית: Optimistic Bias) היא הטיה קוגניטיבית שגורמת לפרט להאמין כי הסבירות לתוצאות שליליות היא נמוכה יותר מסבירותה הסטטיסטית בפועל. ההטיה ידועה גם בתור אופטימיות לא מציאותית או אופטימיות השוואתית. למשל, קוגניציות בשירות העצמי שגורמות לאדם להסתכל על עצמו באור חיובי; הערכת הסיכוי שלו לתוצאות חיוביות כיותר גדול משל אנשים אחרים, ולתוצאות שליליות כיותר קטן משל אנשים אחרים, או האמונה כי האדם פחות חשוף לדברים רעים ופחות פגיע מאנשים אחרים. לדוגמה, אדם שמזניח אינפורמציה המכילה חדשות בלתי רצויות (כמו למשל, הסתברות גבוהה ולא צפויה שאירוע שלילי עלול להתרחש), או מעשן שמאמין שיש לו סיכוי נמוך יותר לחלות בסרטן מאשר מעשנים אחרים.
הטיית תגובה אופטימית היא נפוצה והיא חוצה מגדר, מוצא אתני, לאום וגיל. הטיית אופטימיות אפילו מדווחת בבעלי חיים כמו חולדות וציפורים. עם זאת, מחקרים מלמדים כי אנשים עם אוטיזם בתפקוד גבוה פחות רגישים להטיית תגובה אופטימית.
ארבעה גורמים יכולים לאדם לחוש אופטימיות לא מציאותית: התוצאות הרצויות שלו, המנגנונים הקוגניטיביים שלו, המידע שיש לו על עצמו לעומת אחרים ומצב רוח כללי.
למרות שהטיית אופטימיות מתרחשת הן עבור אירועים חיוביים (אדם המאמין שהוא מצליח כלכלית יותר מאחרים) והן עבור אירועים שליליים (סיכון נמוך יותר לחלות בסרטן), יש יותר מחקרים וראיות המצביעות על כך שההטיה עוצמתית יותר עבור אירועים שליליים (valence effect; אפקט הערכיות). האירועים הם בעלי השלכות שונות: כאשר הטיה זאת מתרחשת עבור אירועים חיוביים התוצאה היא לרוב תחושה מוגברת של רווחה נפשית והערכה עצמית, בעוד שאירועים שליליים מובילים להשלכות הכרוכות בסיכון רב יותר, כגון נטילת סיכונים ואי נקיטת אמצעי זהירות. מחקרים מלמדים כי קשה מאוד לטפל בהטיה האופטימית. חלק מהחוקרים מאמינים שניסיון לצמצם את ההטיה עשוי לעודד אנשים לאמץ התנהגות בריאה יותר. מנגד, מחקרים הראו שלא ניתן לצמצם את ההטיה, וכי מאמצים לצמצם אותה מובילות לתוצאות מוטות יותר. בספרות הקרימינולוגית מוכרת הטיה זו כ"סופר-אופטימיות" (Super-optimism) – אמונה כי האדם יכול להתחמק מהתוצאות השליליות של כל התנהגות אנטי-חברתית באשר היא.
הטיית תגובה אופטימית היא אחת מני אשליות חיוביות רבות. בספרות המקצועית קיימת מחלוקת בין גישות הרואות אשליות חיוביות כתופעה שכיחה ונורמלית ומדגישות את החלק החיובי וההסתגלותי שבה, לבין גישות המדגישות כי באשליות חיוביות קיים אספקט שלילי של עיוות מציאות, הנתפס כפוגע בהסתגלות.
חבורה יסודית
בטופולוגיה אלגברית החבורה היסודית היא חבורה המותאמת למרחבים טופולוגיים, ומהווה שמורה בסיסית וחשובה המאפיינת את טיפוס ההומוטופיה של המרחב. החבורה היסודית נקראת גם חבורת ההומוטופיה הראשונה של המרחב.
מבוא אינטואיטיבי
לפני שתינתן הגדרה מדויקת, נתאר תחילה את הרעיון המרכזי במושגים לא מתמטיים. ניקח מרחב כלשהו ונקודה בתוכו, ונתבונן באוסף הלולאות בנקודה זו, כלומר המסילות הרציפות המתחילות ומסתיימות בנקודה שנבחרה. איברי החבורה יתאימו למסילות כאלו, אלא שנרצה לזהות מסילות הומוטופיות, כלומר מסילות שניתן לעבור בין אחת לשנייה על ידי עיוות רציף.
על מנת להגדיר את הפעולה בחבורה, נשים לב שניתן להרכיב מכל שתי לולאות לולאה אחת - ראשית "נטייל" לאורך הלולאה הראשונה, ולאחר מכן לאורך הלולאה השנייה. הרכבה זו מגדירה למעשה את הפעולה בחבורה היסודית.
הגדרה פורמלית
נניח כי X הוא מרחב טופולוגי וכי x_0 \in X. פונקציה רציפה תיקרא לולאה עם נקודת בסיס \,x_0 אם מתקיים. בהינתן 2 לולאות עם נקודת בסיס \,x_0, נאמר ש-f ו-g הן הומוטופיות אם קיימת פונקציה רציפה  כך שלכל t\in [0,1] מתקיים ש-, וכמו כן. במקרה זה, h תיקרא הומוטופיה בין f ל-g. היחס שהגדרנו מהווה יחס שקילות על קבוצת כל הלולאות על X, ומחלקות השקילות מהוות את איברי החבורה היסודית של X ביחס לנקודת הבסיס x_0. מבחינה אינטואיטיבית, ניתן לראות בפרמטר השני של הפונקציה h פרמטר המתאר את הזמן, כך שבזמן 0 אנו נמצאים בלולאה f, בזמן 1 בלולאה g, ובדרך אנו עוברים בצורה רציפה (דרך לולאות עם נקודת בסיס x_0) מ-f אל g, כך שניתן להפוך את f ל-g בצורה רציפה.
נגדיר פעולה על אוסף מחלקות השקילות באופן הבא: בהינתן זוג מחלקות שקילות של לולאות ביחס להומוטופיה \,[f], [g], נבחר נציגים \,f\in [f] ו- \,g\in[g]. נגדיר את \,f*g להיות הלולאה שבה קודם "מטיילים" ב-f, ולאחר מכן "מטיילים" ב-g. באופן פורמלי, עבור נגדיר  (כלומר עוברים דרך המסלול של f ב"מהירות כפולה), ועבור  נגדיר  (כלומר עוברים דרך המסלול של g ב"מהירות כפולה"). לבסוף, נגדיר . קל להראות שעבור נציגים אחרים לאותן מחלקות הומוטופיה,  מתקיים . כלומר, על אף שהרכבה של נציגים שונים נותנת מסילות שונות, כל ההרכבות נופלות באותה מחלקת שקילות הומוטופית. לכן פעולת ההרכבה משרה פעולה בינארית על מחלקות השקילות של המסילות. לא קשה להראות שפעולה זו אכן יוצרת מבנה של חבורה. האיבר הנייטרלי הוא הפונקציה הקבועה f(t) = x_0 (כלומר: נקודה - הלולאה הטריוויאלית), וההופכי ללולאה f מוגדר על ידי  - כלומר "מטיילים" לאורך f בכיוון ההפוך.
חבורה זו נקראת החבורה היסודית של X עם נקודת בסיס x_0, והיא מסומנת ב
אף על פי שלכאורה החבורה היסודית תלויה בבחירת נקודת הבסיס x_0, מתברר כי אם X קשיר מסילתית, אז החבורות היסודיות המתאימות לנקודות בסיס שונות הן איזומורפיות.
דוגמאות
במרחבים רבים כגון, או כל תת קבוצה קמורה של ישנה רק מחלקת שקילות הומוטופית אחת, ולפיכך החבורה היסודית של המרחב היא החבורה הטריוויאלית. מרחב טופולוגי שהחבורה היסודית שלו טריוויאלית נקרא מרחב פשוט קשר.
דוגמה מעניינת יותר נתונה על ידי המעגל. מתברר כי כל מחלקת הומוטופיה מורכבת מכל הלולאות אשר מקיפות את המעגל מספר נתון של פעמים (אשר יכול להיות חיובי או שלילי, בהתאם לכיוון בו נעים). המכפלה של סיבוב m פעמים בסיבוב n פעמים היא לולאה שמקיפה את המעגל n+m פעמים. לפיכך החבורה היסודית של המעגל איזומורפית ל - החבורה החיבורית של המספרים השלמים. ניתן להשתמש בעובדה זו בשביל להוכיח, למשל, את משפט נקודת השבת של בראואר.
בניגוד לחבורות ההומולוגיה וחבורות ההומוטופיה הגבוהות יותר, החבורה היסודית של מרחב טופולוגי אינה בהכרח אבלית. לדוגמה, החבורה היסודית של גרף G היא חבורה חופשית. הדרגה של חבורה זו שווה ל \,1-\chi(G), כלומר 1 פחות מאפיין אוילר של G.
פנקטוריאליות
נניח ש- (X,x_0) ו- (Y,y_0) זוג מרחבים מנוקדים. כלומר X ו-Y מרחבים טופולוגיים, ו- נקודות בתוכם. אם \,f:X \to Y היא פונקציה רציפה המקיימת, אז בהינתן לולאה \varphi ב-X עם נקודת בסיס x_0, נקבל ש- היא לולאה בY עם נקודת בסיס y_0.
ניתן להראות שהתאמה זו בין המסילות של המרחבים שולחת מסילות הומוטופיות (ביחס לנקודת הבסיס) למסילות הומוטופיות, ומכבדת את פעולת ההרכבה שהגדרנו על המסילות. לכן מתקבל הומומורפיזם בין החבורות ו- הנקרא ההומומורפיזם המושרה על ידי f והמסומן על ידי \pi_1(f), או בצורה היותר נפוצה:
מתברר שפונקטור זה אינו מבחין בין פונקציות הומוטופיות ביחס לנקודת הבסיס. כלומר, אם הן פונקציות רציפות כך ש  שהן הומוטופיות ביחס ל \{x_0\}, אז מתקיים f_* = g_*.
בית העירייה החדש של מינכן
בית העירייה החדש (בגרמנית: Neues Rathaus) הוא בית עירייה בכיכר המריאנפלאץ שבמרכז העיר מינכן, גרמניה. בבניין נמצאים מועצת העיר, משרדי ראש העיר וכן חלק מהאדמיניסטרציה. בשנת 1874 הועברו הרשויות מבית העירייה הישן לבניין החדש.
היסטוריה
הבניין נבנה בין השנים 1867–1908 בסגנון בנייה נאו-גותי. הבניין מכסה שטח של 9,158 מ"ר ומכיל 400 חדרים. החזית המרכזית מופנית לכיוון הכיכר ואילו החזית האחורית צמודה לפארק קטן. המרתף מאוכלס ברובו במסעדה בשם "Ratskeller". בקומת הקרקע נמצאת תחנת מידע גדולה לתיירים וכן שטחים המושכרים לחנויות.
בקומה הראשונה ישנה מרפסת גדולה הפונה לכיוון הכיכר ונערכים בה פסטיבלים גדולים כמו אליפויות כדורגל או קונצרטים בזמן שוק חג המולד. המגדל המרכזי בה מגיע לגובה של 85 מטר ופתוח למבקרים באמצעות מעלית. בראש המגדל נמצא ה-Rathaus-Glockenspiel שכולל מספר הצגות יומיות ומהווה אטרקציה תיירותית.
בהפצצות בעלות הברית על גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק המבנה ושוחזר בשנים שלאחר מכן.
דודוק
דוּדוּק (בארמנית: դուդուկ) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה מעץ. לדודוק גוף מעץ בצורת צילינדר ועלה כפול בדומה לעלים של אבוב, בסון, זורנה. הדודוק הוא כלי הנגינה המסורתי הארמני שאף הפך לסמל הלאומי של ארמניה בזכות קולו החם והמלנכולי, שמזכיר את הקול האנושי. הארמנים רואים בצלילי הדודוק העצובים את הביטוי לאופי הלאומי ולסבל שהם חוו במהלך ההיסטוריה. ישנם כלים קרובים מאוד לדודוק במבנה ובצליל בארצות ובאזורים השכנים, כגון גאורגיה, שם הכלי נקרא דודוקי, באזרבייג'ן - בלבאן/בלמאן/יאסטי בלמאן, בטורקיה - מיי, בדאגסטן, איראן ובכורדיסטן. כמו כן ישנם כלי נשיפה קרובים לדודוק בסין (גואן), יפן (חיצ'יריקי), וקוריאה (פירי).
מבנה הדודוק
גוף הדודוק בדרך כלל מיוצר מעץ משמש, אך לפעמים מסוגי עץ אחרים - עץ תות, שזיף, אגוז, עצים אקזוטיים מאפריקה ודרום אמריקה ואף מחומרים אחרים כמו בדולח. לדודוק המודרני 8 נקבים מלמעלה ושניים מלמטה - קדמי ואחורי. את הנקב התחתון הקדמי סוגרים עם אגודל, את האחורי אפשר לסגור עם הבטן במידת הצורך. גובה (או סולם) הדודוק נקבע על ידי הוצאת צליל כאשר הנקב התחתון הקדמי ושישה נקבים למעלה סגורים. ישנם דודוקים בגדלים שונים, אורכו של גוף הדודוק לה (A), שהוא הנפוץ ביותר, הוא כ-35 ס"מ. העלה של הדודוק מיוצר מעבקנה מצוי. זה עלה מאוד ארוך ורחב בהשוואה לכלי נשיפה אחרים, שיש להם עלה כפול. אורכו של העלה של דודוק לה (A) הוא כ-10 ס"מ. לכל עלה יש טבעת עץ שמאפשרת כיוון עדין של הכלי ומכסה עץ ששומר על העלה.
טכניקות הנגינה
הדודוק הוא כלי דיאטוני. כדי להפיק חצאי טונים או מיקרוטונים, סוגרים או פותחים נקבים באופן חלקי.
המנעד של הדודוק הוא רק אונדצימה (אוקטבה ועוד קוורטה). ניתן להגדיל את המנעד ולקחת טון נוסף למטה באמצעות סגירת נקב תחתון אחורי על ידי הצמדת הדודוק לבטנו של הנגן. הפקת צלילים גבוהים דורשת הפעלת לחץ שפתיים והגברת זרם אוויר. קיימים דגמים חדשניים של דודוק בעלי קלפות (כמו של קלרינט), שמאפשרות להגדיל את המנעד בעוד טון או שני טונים.
לפעמים משתמשים נגני הדודוק בטכניקת נשימה מחזורית, המאפשרת הפקת צליל רצוף לאורך יצירה מוזיקלית שלמה.
סקירה היסטורית
ישנן טענות שדודוק היה מוכר כבר לפני כ-3000 שנה או בתקופת שלטונו של המלך טיגראנס הגדול, או ב"תקופת ישו" (לפני כאלפיים שנה). לא ברור אם יש ביסוס כלשהו במקורות היסטוריים או בממצאים ארכאולוגיים לטענות האלה. ייתכן שהדודוק היה מוכר כבר בימי הביניים, כי בכתבי היד המאוירים מהמאות ה-12–13 ועל גבי מצבות אבן (חאצ'קארים - "אבני צלב") אפשר לראות דמויות של נגני כלי נשיפה (בדרך כלל רועי צאן) שתנוחתם וכליהם מזכירים את נגני הדודוק. בתקופות הקדומות נעשה דודוק מעצמות או מקנה. החל מסוף המאה ה-19, עם התפתחות הערים בקווקז, הפכה המוזיקה של הדודוק לחלק אינטגרלי של התרבות העירונית, והתרחב הרפרטואר של הכלי.
בתקופה זו בדרך כלל היו משתמשים בדודוק הרכבים קטנים של שני נגני דודוק - סולן ("אוסטה") ומלווה ("דמקש") ונגן כלי הקשה ("דהול", "דף"). הרכבים כאלה בדרך כלל היו מנגנים מוזיקה לריקודים או היו מלווים זמרים בחתונות, סעודות חגיגיות והלוויות. כמו כן, נגני דודוק היו מלווים כלי נגינה אחרים כגון קמנצ'ה וטאר. הנגן המלווה ("דמקש") היה מושך צלילים ארוכים באמצעות טכניקת נשימה מחזורית ועל ידי כך יוצר סוג של הרמוניה פשוטה. בתחילת המאה ה-20 בטיפליס צלילי הדודוק הוקלטו והופצו לראשונה על גבי תקליטים.
בתקופה הסובייטית הוקמו תזמורות גדולות של כלי נגינה עממיים, והדבר עודד את פיתוח הכלים הסטנדרטיים והמשוכללים יותר. בשנות 1920–1930 וורדן בוני (Vardan Buni, 1888-1960), המלחין ומייסד תזמורת כלי הנגינה המזרחיים הראשונה בקווקז, פיתח שלושה סוגים של דודוקים, שונים בגודל וגובה הצליל, שאחד מהם, דודוק בריטון, אף נקרא על שמו, "בוניפון" (bunifon). במאה ה-20 המלחינים התחילו לשלב את צלילי הדודוק ביצירות סימפוניות. ב-1975 אווט טרטריאן פרסם את הסימפוניה השלישית לתזמורת, דודוק וזורנה. גם כיום הדודוק ממשיך להתפתח. כדי להרחיב את המנעד המצומצם של הכלי, לפעמים מוסיפים את הקלפות. כמו כן, פותחו דגמים חדשים של דודוק בס. המגוון הזה איפשר להקים רביעיות דודוקים בדומה לרביעיות המיתר הקאמריות הקלאסיות ולבצע רפרטואר עשיר, המורכב מיצירות ליטורגיות ארמניות, עיבודים של מוזיקה מסורתית, מוזיקה אירופאית קלאסית, שירי ג'אז ופופ.
בשנת 2007 מוזיקת הדודוק הארמני הוכרה כנכס תרבותי עולמי.
מקור השם
מקורו של השם "דודוק" הוא או בשפות טורקיות או בשפות הודו-אירופיות. באזורים שמדברים בהם שפות טורקיות ישנם מספר חלילים ששמותיהם מזכירים את המילה "דודוק", כגון "düdük", "tütek" וכדומה. גם בשפות הודו-אירופיות ישנו שורש "dud", שמשמעותו "לנשוף", "לחולל". למשל, Dudelsack - "חמת חלילים" בגרמנית, duda - "חמת חלילים" בבלארוסית, "дудка" - "חליל", "כלי נשיפה" ברוסית. בעבר הדודוק הארמני היה מוכר גם תחת שם "נאי" (בארמנית: "Նայ").
דודוק בישראל
החל מסוף שנות ה-90 הרכב הרוק הירושלמי "שום" משלב דודוק ארמני ככלי סולו במוזיקה שלו. "שום" הקליטו שני אלבומים ואף הופיעו בשנת 2016 בפסטיבל הדודוק בירוואן.
המלחין הישראלי בנימין יוסופוב עשה שימוש בדודוק בשתיים מיצירותיו: "עוונות" לתזמורת סימפונית (1998) ו"אני ישנה ולבי ער" למקהלה, דודוק ואקורדיאון (2017).
פרארי 195 אינטר
פרארי 195 אינטר (באיטלקית: Ferrari 195 Inter) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט והמרוץ האיטלקית פרארי אשר יוצרה בין השנים 1950–1951.
אליפות וימבלדון 1987
אליפות וימבלדון 1987 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-22 ביוני והסתיימה ב-5 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
באליפות זו מרטינה נברטילובה מארצות הברית זכתה בתחרות לנשים בלבד לאחר שבמשך חמש שנים זכתה בשתי תחרויות בכל שנה.
הפרסים
מנצחי התחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
סך הפרסים באליפות היה £2,470,020.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות 16 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר פט קאש מאוסטרליה נפגש עם איוואן לנדל מצ'כוסלובקיה וניצח אותו ב-3 מערכות. לאיוואן לנדל זה היה ההפסד השני ברציפות בגמר תחרות גברים.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 16 טניסאיות זכו לדירוג:
תחרות זוגות גברים
במשחק הגמר קן פלאק ורוברט סגוסו מארצות הברית נפגשו עם סרז'יו קזל ואמיליו סנצ'ס מספרד וניצחו אותם ב-5 מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר קלאודיה קודה-קילש ממערב גרמניה והלנה סוקובה מצ'כוסלובקיה נפגשו עם בטסי נגלסן מארצות הברית ואליזבת סמיילי מאוסטרליה וניצחו אותן בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר ג'ו דורי וג'רמי בייטס מבריטניה שיחקו נגד דרן קאהיל וניקול פרוביס מאוסטרליה וניצחו אותם ב-3 מערכות.
ישראל בווימבלדון
עמוס מנסדורף וגלעד בלום השתתפו בתחרות גברים.
בסיבוב הראשון גלעד בלום ניצח את פטריק קוהן ממערב גרמניה ב-3 מערכות. בסיבוב השני הוא נפגש עם מרטין לורנדו מקנדה וניצח אותו ב-5 מערכות. בסיבוב השלישי הוא הפסיד לאנרי לקונט מצרפת ב-3 מערכות.
עמוס מנסדורף שיחק בסיבוב הראשון נגד ניק פולבוד מבריטניה וניצח ב-3 מערכות. בסיבוב השני הוא שיחק נגד אנרי לקונט מצרפת והפסיד ב-5 מערכות.
בנוסף לתחרות יחידים מנסדורף ובלום השתתפו בתחרות זוגות. בסיבוב הראשון הם שיחקו נגד מיכאל פנקוט מאוסטרליה ובד קוקס מארצות הברית וניצחו ב-2 מערכות. בסיבוב השני הם נפגשו עם פול אנאקון מארצות הברית וקריסטו ואן רנסבורג מדרום אפריקה והפסידו ב-3 מערכות.
משטרת הפארקים של ארצות הברית
בנוסף לביצוע תפקידי מניעת פשע, חקירה וביצוע תפקידי כוח משטרה עירוני, משטרת הפארקים אחראית לשיטור בשטחים הכפופים אליה. כמו כן, אמונה משטרת הפארקים גם על שימור ותחזוק אנדרטאות, פארקים ושטחים בעלי חשיבות היסטורית בארצות הברית.
אזור פעילות ואכיפה
משטרת הפארקים של ארה"ב ממוקמת ב-3 אזורים גיאוגרפיים בארצות הברית ומסוגלת לבצע מעצר ללא צו בכל יחידה של מערכת הפארקים הלאומיים, מחוז קולומביה, וסביבת מחוז קולומביה, מוגדר כחובק את מחוזות ארלינגטון, פיירפקס, לודון, הנסיך וויליאם וסטאפורד ואת העיר אלכסנדריה בווירג'יניה, ואת מחוזות הנסיך ג'ורג', צ'ארלס, אן ארנדל ומונטגומרי במרילנד; מחוז פרדריק, מרילנד; העיר ניו יורק והמחוזות נסאו, סאפוק וווסטצ'סטר, ניו יורק; המחוזות מונמות', הדסון, אסקס, יוניון, ברגן, מידלסקס ואושן, ניו ג'רזי; העיר והמחוז של סן פרנסיסקו, קליפורניה, והמחוזות מרין וסן מטאו, קליפורניה.
המשרתים
המשרתים במשטרת הפארקים חייבים להיות בעלי אזרחות אמריקאית בין הגילאים 21 ל־37 ביום גיוסם, בעלי לפחות 60 נקודות אקדמאיות או לחלופין שנתיים בשרות אחת מזרועות צבא ארצות הברית.
בילבורד סין
בילבורד סין (בסינית מפושטת: 中国公告牌; בכתב סיני: 中國公告牌) הוא מגזין מוזיקה מקוון בשפה הסינית, שפועל תחת מגזין הבילבורד ברפובליקה העממית של סין ואחראי על פרסום המצעדים במדינה, כמו גם על פרסום המצעדים הבינלאומיים במדינה. המגזין עוסק בעולם המוזיקה הסיני ומפורסם מדי שבוע.
מצעדים
ב-21 באפריל 2017, בילבורד סין שיתפו פעולה עם Nielsen-CCData ו-Sina Weibo להשקת מצעד המוזיקה של בילבורד סין. בהמשך, נוצר מצעד סין הוט 100 המקביל למצעד הבילבורד הוט 100.
הורות להט"בית
הורות להט"בית היא הורות שבה הזוג המגדל את הילד מורכב משני אנשים בני אותו המין או שלפחות אחד מהורי הילד הוא הומו, טרנס*, א-בינארי*, ביסקסואל, ביסקסואלית או לסבית. אנשים להט"ב משמשים כהורים במסגרות משפחתיות שונות ומגוונות אם במשפחות עם נראות הטרוסקסואליות (כשההורה לא גלוי לגבי נטייתו המינית או שכן), כהורים במשפחות גרושות, במשפחות חד-הוריות ואם בזוגות חד-מיניים.
כמו נטייה חד-מינית גם הורות להט"בית אינה נחלת המין האנושי בלבד. הומוסקסואליות בבעלי חיים קיימת בטבע, במיוחד בזנים שונים של ציפורים אך גם בקרב יונקים. בבעלי חיים מסוימים נצפו גם מקרים של זוגיות חד מינית למשך כל החיים.
מחקרים מדעיים מראים כי הרווחה הכלכלית, הפסיכולוגית והפיזית של אנשים להט"ב משופרת על ידי קיום נישואים, וכי ילדי הורים חד מיניים מרוויחים מגידולם של זוגות חד מיניים נשואים במסגרת איחוד זוגי המוכר בחוק ושנתמך על ידי מוסדות חברתיים. מחקרי מדעי החברה מצביעים על כך שההדרה של הומוסקסואלים מנישואים מפלגת וקוראת לאפליה ציבורית כלפיהם, כאשר המחקר גם דוחה את התפיסה כי ציוויליזציה או סדרי חברתי קיימים תלויים בהגבלת הנישואים להטרוסקסואלים. נישואים חד מיניים יכולים לספק לאלו המצויים במערכות יחסים חד-מיניות שירותים ממשלתיים רלוונטיים ולהעלות עליהם דרישות כספיות לזו הנדרשת מהנשואים בנישואים חד מיניים, וכן מעניקים להם הגנות משפטיות כגון ירושה, פנסיה, משכנתא, מיסים, הגירה, זכות למזונות ואחריות הורית על ילדי בן-הזוג וזכויות ביקור בבית חולים.
התנגדות לזוגיות חד-מינית מבוססת על טענות כי הומוסקסואליות אינה נתמכת על ידי מסורות ואמונות דתיות שונות וכי איננה טבעית ולכן, ההכרה באיגודים חד-מיניים תקדם את ההומוסקסואליות בחברה. בנוסף, יש האומרים כי גדילה בקרב הורים הטרוסקסואלים הופכת את הילדים לטובים יותר. עם זאת, טענות אלה מופרכות על ידי מחקרים מדעיים, המראים כי הומוסקסואליות היא שונות טבעית ונורמלית במיניות האנושית וכי נטייה מינית איננה בחירה אלא נטייה מולדת. מחקרים רבים הראו כי ילדים של זוגות חד מיניים מסתדרים בחייהם באותה מידה כמו ילדיהם של זוגות הטרוסקסואלים ואף הראו יתרונות רבים בגידולם בקרב הורים חד מיניים והצביעו על כך שהם נמצאו מאושרים ובריאים יותר. עמותות עיקריות של אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה הודיעו כי לא זיהו מחקר אמין המציג תוצאה שונה.
עלייה משמעותית בקפדנות המתודולוגית הושגה במחקר שנערך בשנת 2020 אשר כותביו השתמשו בנתונים אורכיים אדמיניסטרטיביים על כלל אוכלוסיית הילדים שנולדו בין השנים 1998–2007 בהולנד, שהייתה המדינה הראשונה שהפכה לנישואים חד מיניים לחוקיים ועקבו אחר הביצועים החינוכיים של 2,971 ילדים בעלי הורים חד מיניים ולמעלה ממיליון ילדים עם הורים ממינים שונים מלידה. הכותבים מצאו כי ילדים שגדלו על ידי הורים חד מיניים מלידה מתפקדים טוב יותר מאשר ילדים שגדלו על ידי הורים ממינים שונים בחינוך היסודי והתיכון. לדברי המחברים, גורם מרכזי המסביר תוצאות אלו היה מעמד סוציו-אקונומי של ההורים. זוגות חד מיניים לעיתים קרובות צריכים להשתמש בטיפולי פוריות יקרים ובהליכי אימוץ כדי להביא לעולם ילד, כלומר, הם נוטים להיות עשירים יותר, מבוגרים ומשכילים יותר מזוג טיפוסי של הטרוסקסואלים. המחקר הגיע למסקנה כי אפליה הומופובית עלולה לגרום להורים חד מיניים לפצות על ידי השקעת זמן ואנרגיה לילדיהם. בינואר 2008, בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע כי אין להחריג מועמד כשיר מבחינה חוקית מאימוץ על סמך נטייתו המינית.
צורות של הורות להט"בית
בפני להט"ב המעוניינים לגדל ילדים עומדות האפשרויות הבאות:
הורות טרנסג'נדרית
נכון לעשור השני של המאה ה-21, ישנה מעט תמיכה או עד אין נראות ציבורית באמצעות משאבי הריון והורות המופנים כלפי הורים טרנסג'נדרים. הורים טרנסג'נדרים, כמו הורים סיסג'נדרים (המרגישים התאמה כלפי זהותם המגדרית) או הטרוסקסואלים, יכולים להביא ילדים לעולם במספר דרכים, כגון הריון ביולוגי, אימוץ, פונדקאות או התערבויות ביו-רפואיות. עם זאת, הורים טרנסג'נדרים מתמודדים לעיתים קרובות עם מחסומים שונים להורות מאשר הורים שאינם בעלי דיספוריה מגדרית, שחלק גדול מהם קשור לציפיות החברתיות של איך הורות נראית.
"בעוד שברגע שהורים הומוסקסואלים ולסביות מגיעים למעמד הורות, הם כמעט אף פעם לא מאבדים אותו", אם כי זה לא המקרה לעיתים עבור הורים טרנסג'נדרים, כפי שניתן לראות במקרים של סוזן דיילי (1983) ומרתה בויד (2007), שתי נשים טרנסג'נדריות אשר זכויות ההורות שלהן, לגבי ילדיהם הביולוגיים, בוטלו על בסיס אבחנת הדיספוריה המגדרית שלהן ומעמדן הטרנסג'נדרי. מקרים אלו הם בין מאבקי משמורת משפטיים רבים שניהלו הורים טרנסג'נדרים, לפיהם בתי המשפט בארצות הברית התעלמו מהתאמתם של הנאשמים כ-"הורים" בניגוד ל-"אמהות" או "אבות", תפקידים שהם מגדריים במידה רבה ומגיעים עם הבנות חברתיות קפדניות של התנהגות הורים נורמטיביים. עם זאת, מקרים אלה של אובדן משמרות בקרב טרנסג'נדרים, לא נראו לרוב בהיותם משלימים את מעברם המגדרי לפני הפיכתם להורים, אלא אם בתי המשפט במדינות מסוימות מסרבים להכיר בהורותם או שינוי מגדרי אינו מוכר באופן חוקי במדינה כלל. דוגמה לאפליה ביולוגית זו היא מקרה של X, Y ו-Z נגד בריטניה, לפיו X, גבר טרנסג'נדר שהיה במערכת יחסים יציבה עם Y, אישה ביולוגית שילדה את Z באמצעות הזרעה מלאכותית שלצידה X תמיד היה נוכח, נשללה הזכות להירשם כאביו של Z בתעודת הלידה בשל העובדה שהוא לא הזרעה ישירות את Y.
בשנת 2001, אישה טרנסג'נדרית בקנדה הורשה לשמור על המשמורת על בתה לאחר שבן זוגה לשעבר הגיש בקשה למשמורת בלעדית על בסיס המעבר שלה. בתי המשפט קבעו כי "הטרנסקסואליות של המבקש, כשלעצמה, ללא ראיות נוספות, לא תהווה שינוי מהותי בנסיבות, ולא תיחשב כגורם שלילי בקביעת משמורת", המציינת מקרה ציון דרך בדיני המשפחה לפיו "טרנסקסואליות אינה רלוונטית בפני עצמה כגורם ביכולתו להיות הורה טוב". בנוסף, גבר טרנסג'נדר תושב טורונטו, "הורשה להזדהות כאביו [של הילד] בטופס הצהרת לידת חי של מחוז אונטריו".
בישראל, האישה הטרנסית מאי פלג ניהלה מאבק משפטי כדי שיתאפשר לה להיות עם ילדיה
ב-5 במאי 2021, בית המשפט העליון של ישראל קיבל את עתירתם של שני אבות טרנסג'נדרים, וקבע כי לילד להורה טרנסג'נדר שעבר את ההיריון והלידה תונפק תעודת לידה עם השדות "הורה" ו-"הורה". משמעות פסק הדין היא שגברים טרנסג'נדרים יולדים, יוכלו להישאר רשומים במרשם האוכלוסין כזכר, אך לשם כך עליהם לפנות לוועדה להתאמה מגדרית על מנת שתאשר כי אכן אין באירוע הלידה כדי לשנות את סעיף המין של היולד. לצד זאת, בתעודת הלידה של הקטין ירשמו שני ההורים כ-"הורה" ו-"הורה".
גורמי לחץ להורים טרנסג'נדרים
משפחות של הורים טרנסג'נדרים יכולות לחוות לחץ חברתי ייחודי אשר כתוצאה מכך, ההורים עשויים לחוות מחסומים הקשורים למעבר המגדרי שלהם, היכולים להשפיע על הדינמיקה המשפחתית הכוללת שלהם. אנשים טרנסג'נדרים רבים מציינים, מאז שנותיהם הצעירות, שאינם רוצים להביא ילדים או להיכנס להריון עקב דיספוריה מגדרית גופנית וחברתית המלווה את הלידה. דעה זו קשורה לבעיה גדולה עבור אנשים טרנסג'נדרים אף בהקשר שאינו הורי, כיוון שחלק גדול מהאופן בו החברה רואה את תפקיד המגדר אינו מעניק לגיטימציה לאנשים טרנסג'נדרים. תחושת תמיכה, במיוחד מהמשפחה, נמצאה כגורם חשוב להתמודדות עם גורמי לחץ במחקר משנת 2014 אשר גילה כי 43% מהמשתתפים ציינו שהם תלויים בעיקר בילדיהם לתמיכה שתסייע להתמודדותם איתם, כאשר 29% כינו את בן הזוג כתמיכה החשובה ביותר שלהם.
מחקר משנת 2016 בדק כיצד גורמי לחץ פוטנציאליים למשפחות, גישה למשאבים ותפיסות ההורה הטרנסג'נדרי משפיעים על תפקוד המשפחה. תפקוד המשפחה מתייחס ליכולתם להתמודד עם לחץ, ובתורם, ליכולתם להתרחק ממצבי משבר. ממצאי המחקר מצביעים על כך שחווית סטיגמה סביב זהויות טרנסג'נדריות, חוסר ודאות בתפקידם או מעמד הקבלה שלהם במשפחותיהם בעקבות מעבר מגדרי ותחושת קוהרנטיות היו בעלי ההשפעה העמוקה ביותר על תפקוד המשפחה. תחושת הקוהרנטיות מתייחסת לראיית הסביבה כ-"מובנת, ניתנת לניהול ומשמעותית". התנסות בסטיגמה, כמו גם חוסר ודאות בקבלתם בתוך משפחותיהם, נמצאו כתורמים לשביעות רצון נמוכה יותר בתפקוד המשפחה. המחקר מצא גם כי השפעות שליליות של סטיגמה יכולות להתקזז על ידי תחושת קוהרנטיות חזקה, בעוד שסיפוק מתפקוד המשפחה יכול להתחזק על ידי תחושת קוהרנטיות חזקה.
אימהות לא-ביולוגית בזוגיות של נשים
אימהות לא ביולוגיות לסביות וביסקסואליות עלולות להיתקל בגישות שליליות וסטריאוטיפים נגד משפחות חד מיניות, והומופוביה כלפיהן, מיחידים ואף מהמדינה. בישראל, לדוגמה, רישום האם הלא-ביולוגית הוא תהליך ביורוקרטי העשוי לארוך חודשים, בעוד עתירה לבג"ץ לשינוי מצב זה נדחתה. בדומה לכך, קיימות אמונות מפלות וטיפול לקוי במשך תהליך ההיריון והלידה של נשים לסביות מצד אחיות ומילדות עקב הימצאותן בחברה הטרונורמטיבית, כלומר, חברה המגדירה את הטרוסקסואליות כנטייה המינית הנורמלית והטבעית בניגוד לנטייה הומוסקסואלית ועקב מחסור בחינוך על ענייני בריאות של חברי קהילת הלהט"ב.
הורות להט"בית בישראל
מאז שנת 2005 מדינת ישראל מכירה בהורות משותפת של בני זוג מאותו המין. בתום הליך משפטי שנמשך 8 שנים, קבע בית המשפט העליון כי יש לאפשר אימוצים במשפחות חד-מיניות. מאז תקדים זה ניתנו בבתי המשפט צווי אימוץ נוספים עבור משפחות חד-מיניות, ומשרד הפנים יצר מסמכי רישום לילדים להם הורים בני אותו מין. החל משנת 1999 בתי המשפט מעניקים אפוטרופסות לאימהות הלא ביולוגיות ולאבות הלא רשומים, תוך הכרה חלקית בהורות המשותפת.
נכון לשנת 2007, בישראל מוגדרים למעלה מ-2,500 זוגות של נשים לסביות וביסקסואליות המגדלות ילדים ומספר מאות זוגות גברים הומואים וביסקסואלים (בקשרים חד-מיניים).
זוגות חד-מיניים המבקשים לאמץ עוֹברים במדינה הליך ארוך, שכולל בין היתר חתימה על הסכמים אצל עורך דין והערכה של פקידת סעד מטעם משרד הרווחה ובית משפט. רוב בקשות האימוץ הן ל-"אימוץ קרובים" על ידי בן הזוג של ההורה הביולוגי, ותהליך זה נחשב גם הוא לארוך ומסובך.
אימוץ
בג"ץ פסק בשנת 2000 כי בהיעדר ראיה סותרת, משרד הפנים חייב להכיר בתהליך אימוץ חוקי שנעשה מחוץ לישראל ולרשום את הילד במרשם התושבים בישראל תחת שתי אימהות, ביולוגית ומאמצת. ב-12 בפברואר 2006 אימצו באופן חוקי ד"ר טל וד"ר אביטל ירוס-חקק זו את ילדיה הביולוגיים של זו, ובכך הפכו לזוג החד-מיני הראשון בישראל שהותר לו לעשות זאת. ב-17 באוקטובר באותה שנה אישר בית המשפט אימוץ נוסף בנסיבות דומות, ועד תחילת 2008 ניתנו כ-25 צווי אימוץ בנסיבות דומות.
ב-10 בפברואר 2008 הודיע היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, בעקבות דיון בהשתתפות אנשי מקצוע מתחום הרווחה והמשפטים, כי
בעקבות מאבקן של בנות הזוג חקק להכרה בהורותן המשותפת על ילדיהן, קבע בית המשפט העליון כי חוק האימוץ הישראלי מאפשר אימוץ בתוך המשפחה החד-מינית. במהלך הדיונים המשפטיים אשר ארכו כשמונה שנים, קבע בית המשפט לענייני משפחה ברמת גן בשנת 1999 כי ניתן להעניק צו אפוטרופסות לאם הלא-ביולוגית במשפחה לסבית. החוק מעניק הכרה חלקית לקשר שבין האם הלא-ביולוגית לילדים שילדה זוגתה. מאז פס"ד ירוס-חקק התקבלו במשרד הרווחה כ-80 פניות דומות ל-"אימוץ הדדי" בתוך המשפחה, וב-25 מההליכים שהסתיימו אכן ניתן צו אימוץ.
בתחילת ינואר 2005 קבע בית המשפט העליון בישראל בפסק דין תקדימי כי אין לדחות את בקשתן של בנות זוג לסביות לאמץ האחת את ילדיה של השנייה, בטענה כי בשל הזוגיות החד-מינית שלהן, אימוץ על ידן יהיה שלא לטובת המאומץ. פסק הדין נמנע מלהכיר בסטטוס של משפחה חד-מינית, אלא מצמצם את הדיון בצורה שתאפשר את האימוץ בהתקיים התנאים הכלליים לאימוץ:
בשנת 2008 הורחב תקדים האימוץ, כאשר היועץ המשפטי לממשלה קבע כי יש לאפשר גם אימוצים שבהם זוג גברים או זוג נשים מבקשים לאמץ ילד שאיננו הצאצא הביולוגי של אחד מהם. במאי 2009 הוגשה לכנסת הצעת תיקון לחוק אימוץ ילדים מאת חבר הכנסת נסים זאב מש"ס, שמטרתה הייתה למנוע אפשרות של אימוץ ילדים על ידי זוגות חד-מיניים. בדצמבר 2010 הוציא לראשונה בית משפט לענייני משפחה בירושלים צו אימוץ לפיו אימץ גבר הומוסקסואל את בנו הביולוגי של בן זוגו. הילד בן השנתיים נולד מתרומת ביצית ועל ידי אם פונדקאית בהודו, ובני הזוג חיו ביחד שמונה שנים. בית המשפט אישר את הבקשה לאחר שקיבל את מסקנת עובדי משרד הרווחה כי אישור בקשת האימוץ הוא לטובת הילד.
בשנת 2016 הוגשה עתירה על ידי המרכז הרפורמי לדת ומדינה ועמותת אבות גאים בדרישה לתקן את חוק האימוץ, הקובע שלמעט במקרה של אימוץ בן משפחה או בנו של בן הזוג, אין אימוץ אלא על ידי "איש ואשתו" (בג"ץ 3217/16). בתגובה לעתירה הודיעה המדינה כי תפעל לתיקון החוק באופן שיאפשר אימוץ גם על ידי זוגות להט"ב. המדינה התחייבה לפרסם תזכיר חוק בנושא עד אמצע שנת 2018, אם כי פורסם לבסוף באוגוסט 2019, ונכון לשנת 2020 לא קודם לידי חקיקה.
בשנת 2017 קרא הזמר הראל סקעת לנוער הקהילה לא להתגייס לצה"ל ולא לשלם מיסים בעקבות סירוב משרד הרווחה לאפשר אימוץ ילדים לזוגות חד-מיניים. בהמשך, הסביר את עמדתו ואמר כי "לא הייתה בו שום כוונה להמריד כנגד המדינה" אלא שכאשר כתב את הפוסט היה "בלהט הרגע וכעוס מאוד". סקעת גם בחר להתנצל על כך באופן פומבי לאחר מכן.
ב-28 באוקטובר 2020 עלתה להצבעה בכנסת הצעת החוק של ח"כ יוראי להב-הרצנו ממפלגת יש עתיד בעניין רישום הורי בטפסים רשמיים של המדינה. ההצעה, שהנוסח בטפסים יהיה "הורה 1" ו"הורה 2" במקום "אבא" ו"אמא", נפלה ברוב של 48 מתנגדים מול 25 תומכים. שר המשפטים, אבי ניסנקורן, לא הצביע אף על פי שנכח במליאה, ואמר כי מדובר בהצעת חוק ראויה, ושיפעל ליישם את הרפורמה במקומות בהם הדבר אפשרי ללא חקיקה. בתחילת נובמבר 2020 עודכנו הטפסים של משרד המשפטים, כך שיכללו רישום נייטרלי של 2 ההורים. בהמשך החודש יושם שינוי זה גם בטפסים של משרד הביטחון, כשהשר בני גנץ נימוק זאת במילים: "זהו צעד סמלי וחשוב מצידנו - 'המדינה', בהכרה בקשת המשפחות ואורחות החיים". למהלך זה הצטרפו במהלך השנים 2020–2021 מספר ערים בישראל, ביניהן קריית ביאליק, גבעת שמואל ויהוד-מונסון. גבעתיים הייתה הראשונה לאמץ נוהג זה כבר ב-2017.
ביוני 2018 הודיע היועץ המשפטי לממשלה ה-14, אביחי מנדלבליט לשר הפנים אריה דרעי כי לא יגן על עמדת הממשלה בעניין רישום זוגות חד-מיניים בתיקי אימוץ בבג"ץ ויתמוך ברישום הורים מאמצים מאותו מין בטענה כי, "אי-רישום הורים מאותו המין לוקה בפגיעה בשוויון ואיננה משרתת תכלית ראויה". בשנת 2020 חבר הכנסת ממפלגת יש עתיד, עידן רול, הוביל את המאבק שחייב את מבקר המדינה לחקור את האפליה של זוגות חד-מיניים באימוץ.
בפברואר 2021 האריך בית המשפט העליון את הזמן להכרה ברישום הורות של בנות זוג, מחצי שנה אחרי הלידה לתשעה חודשים. עוד קבע ביהמ"ש כי אימהות לסביות שבקשתן נדונה בבית משפט יוכלו לקבל הכרה כהורים לילדיהן ללא תלות במועד הגשת הבקשה.
טיפולי הפריה
בשנת 1996 הגישה האגודה לזכויות האזרח בישראל עתירה לבג"ץ בשם טל ירוס-חקק, שחייתה עם בת זוג מאז 1989 נגד משרד הבריאות בנוגע לטיפולי הפריה. בעתירה דרשה ירוס-חקק שמשרד הבריאות יחיל עליה את הכללים המיועדים לאישה נשואה המבקשת לקבל תרומת זרע או הפריה חוץ-גופית ולא את הכללים הנוגעים לרווקה אשר דרשו חוות דעת פסיכיאטרית ודו"ח של עובדת סוציאלית. בלחץ שופטי בג"ץ ביטל משרד הבריאות את ההבדלה בין נשים נשואות לאלו שאינן נשואות והנחה את כל המרכזים הרפואיים של טיפולי פוריות שלא לתת יחס שונה לנשים לא-נשואות.
צו הורות
כאשר אחת מבנות הזוג מאותו מין הרתה מתרומת זרע אנונימית וילדה, יכולה בת הזוג השנייה לפנות לבית המשפט לענייני משפחה ולקבל צו הורות פסיקתי המצהיר על ההורות שלה ללא צורך בצו אימוץ. בשנת 2018 הוגשה עתירה לבג"ץ, הדורשת להשוות את הרישום של בן הזוג של הורה לילד שנולד בהליך פונדקאות מחוץ לישראל, לרישום ההורות של בן הזוג של אם לילד שנולד בהליך פונדקאות שהתבצע בישראל על פי חוק הפונדקאות, רישום שמתבצע ללא צו שיפוטי. בית משפט לענייני משפחה פסק שבמקרה זה צו ההורות חל רטרואקטיבית משעת הלידה. המדינה ערערה על הפסיקה לבית המשפט המחוזי והערעור נדחה, אולם בקשת רשות ערעור שלה לבית המשפט העליון התקבלה, ובהרכב של שלושה שופטים נפסק כי צו הורות פסיקתי חל רק מהרגע שניתן.
פונדקאות
החוק הישראלי המסדיר פונדקאות (חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד), תשנ"ו-1996) אינו מתיר לזוגות מאותו המין לעבור תהליך של פונדקאות. זוגות רבים מאותו מין, במיוחד של גברים, עוברים הליכי פונדקאות מחוץ לישראל (לרוב בארצות הברית ובהודו) אך התהליך נחשב ליקר במיוחד ומסובך מבחינה פרוצדורלית.
בפברואר 2010 עתרו לבג"ץ בני הזוג יואב ארד-פנקס ואיתי פנקס ארד בבקשה לשנות את "חוק הפונדקאות" הישראלי שחל רק על זוגות של גבר ואישה. בעתירה נטען שאין כל סיבה מהותית שלא לפרש את החוק כך שיחול גם על "איש ואיש". בנוסף, טענו העותרים שאם לא ניתן לפרש כך את החוק, על בית המשפט לקבוע שהוא חל גם על בני זוג גברים מטעמים חוקתיים. בחודש ינואר 2014 ניתן פסק דינו של בג"ץ, בשתי עתירות אשר נידונו במאוחד, בבג"ץ 566/11 6569/11 ממט-מגד ואח' נ' משרד הפנים ואח' בהן הכריע בית המשפט העליון לראשונה בדבר האופן בו ראוי שהמשפט הישראלי יתייחס לסוגיית רישומם ומעמדם של ילדים אשר נולדו בהליכי פונדקאות שבוצעו מחוץ לישראל.
בתיקון לחוק הפונדקאות שאושר ביולי 2018, נקבע כי "הורים מיועדים" הם לא רק בני זוג שהם גבר ואישה, אלא גם אם מיועדת יחידה, בעוד נדחתה הסתייגותו של חבר הכנסת אמיר אוחנה שלפיה החוק יחול גם על הורים יחידנים שהם גברים. דחיית ההסתייגות עוררה מחאה ציבורית וב-22 ביולי 2018 התקיימה מחאת הלהט"ב שכללה כ-80,000 מפגינים בסדרת הפגנות בערים רבות בישראל לצד שביתה פוליטית חלקית, במטרה למחות על אפליית להט"ב במסגרת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) אשר כונה לרוב כ-"חוק הפונדקאות" לצד דרישות נוספות בהם מניעת פשעי שנאה נגד קהילת הלהט"ב, תיקון חוק הפרשנות כך שיכלול נטייה מינית וזהות מגדרית בכל חוק האוסר אפליה, התאמת שירותי הרווחה, חינוך לשוויון והקצאת משאבים. לאחר מחאה בקרב פעילים ופעילות בקהילה, התווספה גם דרישה לקידום חקיקה לנישואים בין בני או בנות מאותו המין.
במהלך השביתה, שחפפה לצום תשעה באב שחל באותו היום, האגודה למען הלהט"ב בישראל הכריזה על שביתה כללית וקראה לחברי הקהילה להיעדר ממקום עבודתם ולקחת חלק בפעילויות המחאה. חברות, ארגונים ומוסדות בישראל, חלקם ממשלתיים, הודיעו כי יתירו לעובדיהם שלא להגיע לעבודה. חברות אחדות הודיעו כי יסייעו לעובדיהן במימון הליכי פונדקאות. רשת בתי קולנוע לב הודיעה כי ביום השביתה תציג ללא תשלום את הסרטים "גאווה", "קרול" ו-"אישה פנטסטית", העוסקים בשוויון עבור חברי הקהילה. המחאה נערכה בערים רבות בהן: תל אביב, ירושלים, עפולה, חיפה, באר שבע ורעננה.
ב־31 באוקטובר 2018 ראש הממשלה בנימין נתניהו הצהיר כי הוא תומך בזכותם של זוגות חד-מיניים להליכי פונדקאות, אך הצהיר כי אין את הרוב הדרוש לכך בקואליציה.
במאי 2021, השיק שר העבודה והרווחה איציק שמולי עם המוסד לביטוח לאומי והאגודה למען הלהט"ב, תוכנית סיוע מיוחדת להנגשת מידע לחברי הקהילה, בנושא הקמת משפחה, הסיוע שתעניק המדינה בהליכים המשפטיים, והסיוע הכספי שיינתן בהתאם למצב הסוציו-אקונומי של הפונים, ולקריטריונים שיקבעו. ב-11 ביולי 2021, בג"ץ פסק כי תיקון חוק הפונדקאות שנחקק ב-2018, המפלה זוגות חד-מיניים וגברים יחדניים המעוניינים בהליך, יתוקן בהוראת בג"ץ, וייכנס לתוקפו תוך חצי שנה. התיקון נכנס לתוקפו ב-11 בינואר 2022.