cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנעול צירופים
סוגים אחרים
בדלתות רבות נעשה שימוש במנעולי צירופים שדורשים הקלדת צירוף ספרות על גבי לוח לחצנים כדי לאפשר כניסה. מנעולים כאלה דורשים בדרך כלל שימוש במעגלים חשמליים. היתרון הראשי של מערכת כזו הוא שאם משתמשים בה לדלת של משרד גדול, כל עובד יכול לקבל מספר שונה. אולם, אם קוד הכניסה מתגלה על ידי גורם זר, או אם הקוד לא משתנה על בסיס קבוע, גורם זר יכול לפתוח את המנעול.
מארק צייטלין
מארק צייטלין (ברוסית: Марк Цейтлин; 23 בספטמבר 1943 – 25 בינואר 2022) היה שחמטאי סובייטי-ישראלי בדרגת רב-אמן, שהיה ארבע פעמים אלוף לנינגרד ושלוש פעמים אלוף אירופה בשחמט לסניורים (בשנים 2004, 2005 ו-2008). בנוסף, היה מאמן שחמט.
ביוגרפיה
במשך שנים השתתף בתחרויות בתוך ברית המועצות, לרבות אליפות ברית המועצות בשחמט. הוא השתתף במספר אליפויות ברית המועצות. בשנת 1970 הוא סיים במקום ה-21 ובאליפות ברית המועצות בשנת 1971 סיים במקום ה-22.
מספר פעמים צייטלין היה חבר בצוות מקצועי של מועמדים לתואר אלוף העולם.
עלה לישראל מברית המועצות לשעבר בשנת 1990 והתיישב בבאר שבע. צייטלין היה מאמן במועדון השחמט המקומי.
יחסי גרמניה–קיריבטי
יחסי גרמניה–קיריבטי הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרפובליקה של קיריבטי.
היסטוריה
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה הכירה בקיריבטי על פי החוק הבינלאומי כשקיבלה עצמאות מבריטניה בשנת 1979. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-1 ביולי 1980.
קיריבטי חברה בקבוצת המדינות בנושא אקלים וביטחון באו"ם.
גרמניה זוכה להערכה רבה מצד תושבי קיריבטי, שכן מספר גדול של מלחים מהמדינה - כיום 560 איש - עובדים על ספינות גרמניות. לצד הענקת רישיונות דיג, העברות הכספים מהוות מקור המטבע הגדול ביותר במדינה. מרכז אימונים ימי (MTC) הוקם בקיריבטי על ידי חברות ספנות גרמניות בשנת 1967 והוא מנוהל עדיין על ידי מומחים מגרמניה. מאז הקמתה הכשירה החברה למעלה מ-5,000 מלחים.
יחסי סחר
הסחר בין גרמניה לקיריבטי מוגבל מאוד. על פי נתוני משרד הסטטיסטיקה הפדרלי, הייצוא של גרמניה לקיריבטי הסתכם ב-30,000 אירו בלבד בשנת 2019, בעוד שהיבוא מהמדינה הסתכם ב-59,000 אירו.
שיתוף פעולה בפיתוח
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה מממנת מיקרו-פרויקטים של שיתוף פעולה טכני בקיריבטי. ה-Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) GmbH מבצעת גם פרויקטים שונים במדינות האוקיינוס השקט מהם נהנית קיריבטי. מטרת הפרויקט האזורי הנוכחי, התמודדות עם שינויי אקלים באזור איי האוקיינוס השקט, היא לחזק את יכולות ההסתגלות לשינויי האקלים באזור על ידי מתן שירותי ייעוץ בין השנים 2009–2020. המימון הכולל של הפרויקט מסתכם ב-53.472 מיליארד אירו.
גרמניה מסייעת גם לקידום התפתחותה של קיריבטי באמצעות תרומותיה לקרן הפיתוח האירופית (EDF). הדגש העיקרי כאן הוא על בריאות, אך גם על פיתוח חקלאי, מקורות אנרגיה חלופיים והכשרה מקצועית.
זהר עמיר
זהר עמיר (נולד ב-15 באוגוסט 1961 בקיבוץ גן שמואל) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, אשר פיקד על חטיבה 27.
ביוגרפיה
עמיר נולד ב-15 באוגוסט 1961 בקיבוץ גן שמואל. אביו, דן עמיר, בן להורים שעלו ארצה בשנת 1920 מלבוב, אוקראינה ולודז', פולין והיו מגרעין ההקמה של קיבוץ גן שמואל, היה הבן השלישי שנולד בקיבוץ גן שמואל. אמו, יהודית עמיר לבית קוניו, בת להורים שנולדו בסלוניקי, יוון ואיזמיר, טורקיה עלתה לארץ בשנת 1944 במסגרת עליית הנוער ברכבת מטורקיה לארץ ישראל. בילדותו, עמיר שהה מחוץ לישראל במסגרת עבודתם של הוריו.
לאחר סיום שירותו הצבאי כיהן בתפקידי ניהול באלול טכנולוגיות בע"מ, כסמנכ"ל פיתוח עסקי ושיווק מערכות יבשה. החל משנת 2021, עובד כמנהל תוכנית באלביט מערכות יבשה.
בשנת 2005 הוציא עמיר את הספר "דלת פתוחה: חדוות הניהול בדרג הביניים".
חיים אישיים
עמיר, בעל תואר ראשון במדעי המדינה, כלכלה וסוציולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, ובעל תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת דרבי, אנגליה. הוא מתגורר ביהוד. נשוי לכרמל הלפרן-עמיר, עו"ס מרכזת מחוזית (לעניין סדרי דין) שירות לרווחת הפרט והמשפחה, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, מפקחת מחוזית פקידות סעד במשרד הרווחה מחוז דן ואב לשלושה.
לואיס לופס רקרטה
לואיס מריה לופס רקרטה (בספרדית: Luis María López Rekarte, נולד ב-26 במרץ 1962 במונדרגון שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-בסקי ששיחק בעמדת המגן הימני במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 ונודע בצירוף שמות המשפחה של הוריו, לופס רקרטה. לופס רקרטה שיחק בקבוצות הלה ליגה ריאל סוסיאדד, ברצלונה ודפורטיבו לה קורוניה, ובנוסף ערך ארבע הופעות במדי נבחרת ספרד.
קריירה
לופס רקטה נולד במונדרגון שבחבל הבסקים. את צעדיו הראשונים ככדורגלן עשה במחלקת הנוער בקבוצה המקומית של העיירה השכנה, ארצ'בלטה. בהמשך הצטרף למחלקת הנוער של דפורטיבו אלאבס שמוויטוריה. ב-1980, בגיל 17 בלבד, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגה השנייה. לופס רקרטה גדל והתפתח בקבוצה בתקופה בה התמודדה עם קשיים כלכליים רבים וב-1983 היא ירדה לליגה השלישית. חרף זאת הוא נשאר שנתיים נוספות בקבוצה, לפני שחתם בשורות ריאל סוסיאדד שמהעיר סאן סבסטיאן, שהייתה באותם ימים בליגה הראשונה.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצתו החדשה ביסס את מעמדו במהרה כמגן הימני הבכיר בקבוצה, אותה אימן הוולשי ג'ון טושאק, לצד שחקני הגנה כגון אלברטו גוריס, אגוסטין גחטה וחואן אנטוניו לרנייגה. ב-12 בינואר 1986 כבש שער ראשון במסגרת הליגה הספרדית, בניצחון 6–0 על לאס פאלמס. בעונתו הראשונה סייע לקבוצה להגיע למקום השביעי בליגה. עונה לאחר מכן זכה עם ריאל סוסיאדד בגביע הספרדי. במשחק הגמר שנערך ב-27 ביוני 1987 בלה רומרדה נגד אתלטיקו מדריד פתח לופס רקרטה בהרכב וסייע לקבוצתו לזכות בתואר הודות לניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין. בעונת 1987/1988 חווה את העונה הטובה ביותר בתקופתו בריאל סוסיאדד. הוא עזר לקבוצה לסיים כסגנית האלופה, שנייה לריאל מדריד, ולהגיע פעם נוספת לגמר הגביע, אך הפעם ריאל סוסיאדד הפסידה 1–0 לברצלונה.
בקיץ 1988 עבר לופס רקרטה ביחד לאותה ברצלונה עם שני חברי לקבוצה צ'יקי בגיריסטיין וחוסה מארי באקרו, קיץ שבו גם מונה למאמן הקבוצה יוהאן קרויף ההולנדי. השלושה השתלבו תוך זמן קצר בקבוצתם החדשה והם הרבו לשחק בהרכב שהעמיד קרויף במשחקי העונה. את עונת 1988/1989 סיימה ברצלונה במקום השני בליגה. בגמר גביע מחזיקות הגביע שנערך ב-10 במאי 1989 נגד סמפדוריה נכנס לופס רקרטה כמחליף רבע שעה לסיום וכעבור דקות ספורות הבקיע את השער שקבע את תוצאת המשחק, 2–0 לזכות ברצלונה, וכך היא זכתה בתואר בפעם השלישית בתולדותיה. השער היה השער היחיד שהבקיע במדי ברצלונה. בעונת 1989/1990 המשיך לופס רקרטה לפתוח בתדירות יחסית גבוהה בהרכב הקבוצה, אולם בגמר הגביע הספרדי בסוף העונה נותר על ספסל הקבוצה עת ניצחה קבוצתו את ריאל מדריד 2–0.
בעונת 1990/1991, עם הגעתו של יון אנדוני גויקוצ'אה לברצלונה, דעך משמעותית מעמדו של לופס רקרטה. במהלך העונה ערך 13 הופעות בליגה, רק אחת מהן כשחקן הרכב וכל היתר כשחקן מחליף. תרומתו לזכייתה של ברצלונה באליפות ספרד הייתה קטנה. משום כך החליט לופס רקרטה לעזוב את ברצלונה, והוא חתם בדפורטיבו לה קורוניה, שעלתה זה עתה מהליגה השנייה לליגה הראשונה. לופס רקרטה, שהיה בן 29 בזמן הצטרפותו לקבוצה, הגיע אליה כשחקן חיזוק ותיק ומשמעותי. אף על פי שאיבד את העוצמה הפיזית שאפיינה אותו בשנותיו הצעירות יותר, תפקידו בהגנת הקבוצה היה חשוב. לצערו, כבר במחזור הראשון של עונת 1991/1992 נפצע ונעדר ממשחק במשך כחודשיים. לאחר שחזר פתח דרך קבע בהרכב הקבוצה, והוא אכן עזר לדפורטיבו לה קורוניה במשימתה בהישארות בליגה, לאחר שסיימה את העונה במקום ה-17, שהוביל לצמד משחקי פלייאוף על ההישארות בליגה נגד ריאל בטיס. דפורטיבו לה קורוניה ניצחה בקושי רב 2–1 במשחק הראשון וסיימה בתיקו מאופס במשחק הגומלין. במהלך העונה כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, בהפסד 2–1 לריאל אוביידו ב-24 במאי 1992.
עם ארסניו איגלסיאס כמאמן הקבוצה ועם מספר שחקני רכש בולטים כגון בבטו, מאורו סילבה ומירוסלב דיוקיץ', חל מהפך מוחלט במצב הקבוצה. ממועמדת ברורה לירידה הפכה דפורטיבו לה קורוניה לקבוצת צמרת בספרד שזכתה לכינוי "סופר דפור". בעונת 1992/1993, בה ערך לופס רקרטה 37 הופעות וכבש שער בודד, הגיעה דפורטיבו לה קורוניה למקום השלישי. בעונת 1993/1994, שבה לופס רקרטה הבקיע שער בודד ב-36 הופעות בליגה, הייתה דפורטיבו לה קורוניה סגנית האלופה, במרחק נגיעה מהאליפות. היא הובילה את הטבלה החל מהמחזור ה-13 ועד המחזור האחרון בו סיימה רק בתיקו מול ולנסיה, משחק שבו דיוקיץ' החטיא בעיטת עונשין קריטית שהייתה עשויה להעניק לדפורטיבו את האליפות הראשונה בתולדותיה. התיקו אפשר לקבוצתו הקודמת, ברצלונה, לתפוס את המקום הראשון ולזכות באליפות רביעית ברציפות. בנוסף, ערך לופס רקרטה 6 הופעות בגביע אופ"א, שם הגיעה הקבוצה לשמינית הגמר.
גם בעונת 1994/1995 הייתה דפורטיבו לה קורוניה סגנית האלופה, הפעם לריאל מדריד, וכן הגיעה עד שמינית גמר גביע אופ"א. ב-27 ביוני 1995 פתח לופס רקרטה בהרכב הקבוצה במשחק גמר גביע המלך נגד ולנסיה והוא סייע לקבוצתו לזכות בתואר עם ניצחון 2–1. בעונת 1995/1996 התחלף ארסניו איגלסיאס בג'ון טושאק, מאמנו של לופס רקרטה בימיו בריאל סוסיאדד. בתחילת העונה עזר לופס רקרטה לקבוצה לזכות בסופר קאפ הספרדי הודות לצמד ניצחונות על ריאל מדריד האלופה. בעונה זו חלה דעיכה במעמדו של לופס רקרטה בהרכב הקבוצה, שזכה לפתוח רק ב-21 משחקי ליגה. למרות זאת, הצליח לכבוש שני שערי ליגה באותה העונה, הכמות הגבוהה ביותר שהצליח להבקיע בעונה בודדת במהלך הקריירה שלו. לופס רקרטה השתתף עם הקבוצה בגביע המחזיקות, שם היא הודחה בחצי הגמר על ידי פריז סן-ז'רמן. בנוסף, פחתה הצלחתה של הקבוצה בליגה והיא סיימה את העונה במקום התשיעי בלבד.
בסיום העונה, בתום חמש שנים במדי דפורטיבו, החליט לופס רקרטה לעזוב את הקבוצה ולהצטרף למיורקה שמהליגה השנייה. בעונת 1996/1997 פתח בתשעה משחקי ליגה בלבד והוא לקח חלק קטן יחסית בהעפלתה של מיורקה חזרה לליגה הראשונה. בסיום העונה, בגיל 35, פרש ממשחק פעיל.
ב-1988, בתקופת שיאו של לופס רקרטה בריאל סוסיאדד ולאחר מעברו לברצלונה, ייצג את מדינתו במדי נבחרת ספרד. לופס רקרטה ערך ארבע הופעות, כולן במשחקי ידידות. בנוסף, בתור בסקי, השתתף בשני משחקי ידידות של נבחרת חבל הבסקים הלא רשמית.
חיים אישיים
לופס רקרטה הגיע ממשפחה של כדורגלנים. אביו, לואיס לופס דיאס, שיחק כשחקן התקפה בשנות ה-60, בעיקר באופן לא מקצועי. שני אחיו הקטנים היו כדורגלנים גם הם. חוסה איגנסיו שיחק בעיקר בליגת הנמוכות בספרד. אייטור שיחק כמו לואיס כמגן ימני. הוא ערך מעל ל-300 הופעות במדי ריאל סוסיאדד בין 1997 ל-2007 וערך הופעה בודדת בנבחרת ספרד.
שלמה זלקינד לנדרס
ביוגרפיה
לנדרס נולד באיהומן שבפלך מינסק, רוסיה (בלארוס), בנו של הרב חיים לנדרס, חסיד חב"ד ששימש כרב המקומי. אמו, פיה רליה, הייתה בתו של ישראל יואל שץ. בצעירותו למד אצל אביו ואחר כך בישיבת וולוז'ין.
בשנת תרנ"ב (1892) נישא לפרומה דבורה, בת הרב אברהם הכהן אהרנסון מלאדי (אחיו של הרב שלמה הכהן אהרונסון ואביו של הסופר זלמן יצחק אנכי). בשנת תרס"א (1901) התמנה לרב בעיר אבוליץ ובשנת תרע"ב (1912) בעיר קרוצ'ה, שתיהן בפלך מוהילב שבבלארוס. בשנות מלחמת העולם הראשונה סייע לפליטים היהודים שהגיעו לאזורו. בשנת תרע"ט (1919) נרצח בנו ישראל יואל בקייב בידי פורעים מקומיים.
בשנת תרפ"ב (1922), בהיותו בן 52, עלה לארץ ישראל. שימש כרב ושוחט בבת שלמה. כעבור זמן עבר לתל אביב ושימש כמזכירו של הרב הראשי בן-ציון מאיר חי עוזיאל. היה מרבני המזרחי משך שנים רבות.
בי"ג בתמוז תרפ"ו (1926) התמנה לרבה הראשון של רמת גן, שבאותה שנה הוכרה כמועצה מקומית. במשך שלוש שנים, בין השנים תרפ"ח – תרצ"א (1928 - 1931), כיהן גם כרבה של בני ברק הסמוכה. כמו כן שימש במשך תקופה כרבה של שכונת בורוכוב. בתקופת מלחמת העולם השנייה, בהיותו כבן 73 שנה, התנדב לשורות ההגנה האזרחית.
כיהן בתפקידו כרבה הראשי של רמת גן שלושים ושש שנים, עד פטירתו בגיל 93, בשנת 1962. נקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים. על שמו רחוב בשכונת רמת עמידר ברמת גן.
משפחתו
נכדו היה העיתונאי ישראל לנדרס.
נינו הוא עורך הדין שלמה לנדרס, הקרוי על שמו.
יהושע הוטנר
הרב אברהם יהושע הוטנר (י"ז בכסלו תרע"א, 18 בדצמבר 1910 - כ"ו בניסן תשס"ט, 20 באפריל 2009) היה מייסד ומנהל מפעלי יד הרב הרצוג, האנציקלופדיה התלמודית ומכון התלמוד הישראלי השלם במשך כיובל שנים. ממקימי האגודה להוצאת ספרי הראי"ה קוק ומעורכי כתביו.
ביוגרפיה
נולד בפולין לרב יהודה ליב הוטנר, דיין בוורשה, ולבת-שבע, בתו של הרב יהודה הלוי סגל, גם הוא מרבני העיר. אביו היה בנו של הרב יוסף זונדל הוטנר מאיישישוק.
בשנים תרפ"ג-תרפ"ז למד בישיבת "תורת חיים" בוורשה ולאחר מכן בישיבת ראדין אצל החפץ חיים (תרפ"ז-תרפ"ח) ובישיבת גרודנה אצל הרב שמעון שקאפ (תרפ"ט-תרצ"א).
באלול תרצ"ד (1934) עלה לארץ ישראל ומאז התגורר בירושלים. בתשרי תרצ"ו (1935), מיד לאחר פטירת הראי״ה קוק, יזם והקים עם גיסו הרב צבי יהודה קוק, הרב מאיר בר-אילן ועוד, את האגודה להוצאת ספרי הראי"ה קוק, שבה פעל כמנהל וכאחד מעורכי הכתבים. במסגרת זו ערך את הספר חזון הגאולה (לצד הרב מאיר בר-אילן), והציע לרצי"ה לצרף לספר אורות מאופל, את אורות ישראל והמאמר "למהלך האידאות בישראל".
בשנת תש"ב (1942) ביקשו הרב מאיר ברלין לנהל את האנציקלופדיה התלמודית עם היווסדה. הוא ייסד וניהל גם את "מפעל הש"ס הישראלי השלם", שניהם במסגרת יד הרב הרצוג. במסגרת תפקידיו אלה נסע פעמים רבות, לגיוס תרומות, בדיקת כתבי יד ועוד.
נפטר בגיל 98 ונקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים.
משפחתו
אשתו הראשונה הייתה דבורה לבית פרנקל. אשתו השנייה רחל (תרע"ו-תשכ"ו) הייתה בתם של האדמו"ר הרב אברהם אלימלך שפירא מגרודז'יסק והסופרת מלכה שפירא. בתם היחידה היא הפסיכולוגית ד"ר אביגיל ינון, הנשואה לפסיכולוג פרופ' יואל ינון.
אחותו חוה לאה הייתה רעייתו של הרב צבי יהודה הכהן קוק. אחותו לובה אהבה נישאה להיסטוריון ולמורה אברהם לוין, מאנשי הארכיון המחתרתי שפעל בגטו ורשה "עונג שבת", היא, בעלה ובתם אורה נספו בטרבלינקה. אח נוסף היה הרב חיים הוטנר (תרס"ו-תש"ד).
מאמרים ופרסומים
הרב הוטנר פרסם מאמרים רבים בכתבי עת, בעיתונות הכתובה ובאסופות מאמרים. בהם:
הרלד פלר
הרלד פלר (בגרמנית: Harald Feller; 1913, ברן - 2003), היה חסיד אומות העולם משווייץ שפעל בהונגריה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
במרץ 1944 כבשו הגרמנים את הונגריה. פלר היה המזכיר הראשון בשגרירות שווייץ בהונגריה, ולאחר מכן כיהן כממונה על היחסים בין המדינות. הוא פעל עם קרל לוץ להצלת יהודים. מסוף 1944 ואילך היה פלר מעורב במספר מבצעי הצלה של יהודים. הוא סיכן את חייו כדי להציל אזרחים שווייצרים שהיו נשואים ליהודים הונגריים. הוא הצליח להציל מספר יהודים ממחנה מעבר בו הוחזקו, וכן הצליח להציל קבוצת יהודים ולהעבירם לשווייץ.
מאוקטובר 1944 ואילך החביא פלר בביתו משפחה של יהודים הונגרים - בני משפחתו של הסופר גאבור דבצרי - וכן חיילים הונגריים שערקו מהצבא. כמו כן סייע פלר למחתרת הציונית בהונגריה. הוא סיפק לאנשי המחתרת מכתבי הגנה חתומים ובהם נותרה שורת המוגן ריקה, למילוי על ידי אנשי המחתרת לפי הצורך.
בסוף דצמבר 1944 נעצר פלר על ידי אנשי צלב החץ ההונגריים ועוּנָּה. למרות זאת המשיך בפעילות ההצלה שלו עד הגעת הצבא האדום להונגריה. בפברואר 1945 נעצר על ידי הצבא האדום ונשלח כאסיר למוסקבה עם עוד אנשים מהשגרירות השווייצרית. בפברואר 1946 שוחרר במסגרת עסקת חילופי אסירים, והוחלף עם שווייצרים נוספים בתמורה לטייסים סובייטיים שמטוסם התרסק בשווייץ.
הכרה
בשנת 1999 הכיר יד ושם בפלר בתור חסיד אומות העולם.
הדיוויזיה ה-70 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-70 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה ה-70 הקומה על בסיס הדיוויזיה ה-7, שהוקמה בשנת 1938 לשרת ב של ארץ ישראל במהלך המרד הערבי. דיוויזיה זו הועברה לאחר מכן למצרים עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ועד מהרה הפכה לדיוויזיה ה-6, שהמשיכה להשתתף ב ובמערכה בסוריה ובלבנון. ב-10 באוקטובר 1941, הוקמה מחדש הדיוויזיה ה-6 כדיוויזיית הרגלים ה-70, בניסיון להונות את מודיעין הציר בנוגע לכוחם של הכוחות הבריטיים ב.
הצי המלכותי העביר את הדיוויזיה לטוברוק בין 19 בספטמבר ל-25 באוקטובר, בצעד שנוי במחלוקת פוליטית כדי להקל על חיל המצב האוסטרלי בעיקר שהגן על הנמל במשך כמעט שבעה חודשים, מאז תחילת המצור על טוברוק. תחת התקפות אוויריות וארטילריות יומיות, הדיוויזיה הגנה על הנמל וניהלה סיורים התקפיים ליליים נגד עמדות גרמניות ואיטלקיות. ב-18 בנובמבר פתחה הארמייה השמינית הבריטית במבצע צלבן. על הדיוויזיה הוטלה המשימה לפרוץ מטוברוק, בעקבות השמדת כוחות השריון של הציר. לאחר הצלחה מוקדמת בלתי צפויה, החלה הדיוויזיה את התקפותיה ב-21 בנובמבר, לפני שיחידות השריון של הגרמנים והאיטלקים הובסו. קרבות קשים התרחשו עד מהרה כשהדיוויזיה כבשה כמה נקודות חזקות גרמניות ואיטלקיות מוגנות היטב. האיום הממשמש ובא של טנקי הציר סיים את מתקפת הפריצה למחרת. הלחימה המחודשת ב-26 בנובמבר הביאה לחיבור הדיוויזיה עם הדיוויזיה הניו זילנדית השנייה המתקרבת, וניתקה את קווי התקשורת של הציר. בתגובה, פתחו הגרמנים בכמה התקפות נגד כדי להסיג את הדיוויזיה ה-70 מהשטח שצברו. לכישלון ההתקפות הללו הייתה השפעה אסטרטגית מתמשכת על מבצע צלבן; כוחות הציר החלו בנסיגה והסירו את המצור על טוברוק. שני לוחמים - מיחידות שהוצמדו לדיוויזיה - זכו בצלב ויקטוריה על פעולותיהם במהלך מבצע צלבן.
אבן הירח
אבן הירח (באנגלית: The Moonstone) הוא רומן מכתבים מאת וילקי קולינס שיצא לאור ב-1868. הוא נחשב לרומן הבלשי הראשון, וקבע את היסוד לרבים מכללי הרומן הבלשי המודרני. בתחילה יצא הסיפור בהמשכים במגזין "All the Year Round" של צ'ארלס דיקנס. "אבן הירח" ו"האישה בלבן" נחשבים לטובים ביותר בין ספריו של קולינס. ב-1877 עיבד קולינס את הרומן לתיאטרון, אבל המחזה הוצג רק במשך חודשיים.
הדיוויזיה ה-70 (בריטניה)
היסטוריה
בעקבות הלחימה בטוברוק הוסרה הדיוויזיה מהחזית והושמה בעתודה. כאשר יפן נכנסה למלחמה, הועברה הדיוויזיה להודו. היא נחשבה ליחידה הבריטית המנוסה והמאומנת ביותר שהוצבה באסיה. בהודו, הדיוויזיה יצרה עתודה כדי להתמודד עם נחיתות יפניות אפשריות בזמן שהיא התאמנה בלוחמת ג'ונגל. היא שימשה גם ככוח משטרה, הגנה על מסילות הברזל ושימשה לדיכוי אי ציות אזרחי שנגרם על ידי תנועת "צא מהודו". בעוד שהתבקש לשלוח את הדיוויזיה לקו החזית בבורמה, היא הועברה במקום זאת לכוח מיוחד, הידוע בכינויו צ'ינדיטים. למהלך כזה התנגדו המפקדים הצבאיים הבכירים ביותר בהודו ובבורמה, והוא הוכח כשנוי במחלוקת עם הכוחות עצמם. למרות הפצרותיהם, הדיוויזיה פוצלה והפסיקה להתקיים באופן רשמי ב-24 בנובמבר 1943. ההיסטוריון וודבורן קירבי והלוטננט-גנרל ויליאם סלים (שהוביל את הכוחות הבריטיים בבורמה) האמינו שלדיוויזיה הייתה השפעה גדולה יותר נגד היפנים אילו נשמרה כמבנה יחיד.
אבן הירח
אטימולוגיה
אבן הירח המוזכרת בספר היא יהלום, ולא אבן טובה הקרויה אבן-ירח. היהלום שבספר קיבל את שמו מהקשר לצ'אנדרה אל הירח במיתולוגיה הינדואית. נאמר שעל האבן מגינים ברהמינים שתפקידם עובר מדור לדור לפי הוראותיו של וישנו, ושאורה גובר ומתמעט יחד עם אורו של הירח.
רקע
רחל ורינדר, צעירה אנגלייה, מקבלת ליום הולדתה ה-18 יהלום הודי גדול. היהלום הוא ירושה מדוד שלה, קצין בריטי מושחת ששירת בצבא בהודו. ליהלום יש ערך דתי רב והוא גם בעל ערך כספי גדול, ולכן שלושה כוהנים הינדים מקדישים את חייהם כדי למצוא אותו ולהחזירו למקדש ממנו נלקח. הסיפור משלב אלמנטים של האגדות סביב יהלום הופ (או של יהלום אורלוף או הקוהינור). יום ההולדת של רחל נחגג במסיבה גדולה ובין האורחים נמצא בן דודה פרנקלין בלייק. באותו ערב כולם רואים שהיא עונדת את אבן הירח ובהם שלושה להטוטנים הודים שבאו אל הבית. באותו לילה היהלום נגנב מחדר השינה של רחל, ומתחילה תקופה של מהומה, אומללות, אי הבנה וחוסר מזל. הסיפור מסופר בגוף ראשון על ידי כמה מהדמויות הראשיות. העלילה המורכבת מתארת את המאמצים להסביר את הגנבה, למצוא את הגנב, ולהתחקות אחר מקומו של היהלום.
תקציר העלילה
קולונל הרנקאסל הוא חייל לשעבר שמביא את אבן הירח מהודו לאנגליה. הוא גנב את האבן ורצח עבורה במהלך המצור על סרינגפאטאם. כשהוא כועס על בני משפחתו שנידו אותו, הוא מוריש את היהלום כמתנת יום הולדת לאחייניתו רחל, ובכך חושף אותה להתקפתם של מגיני היהלום ההודים, שלפי האגדה, דבר לא ימנע מהם להחזיר אותו לעצמם.
במהלך השנה שאחר כך מתקבלים רמזים שהיהלום הועבר מהבית לכספת בבנק בלונדון, לאחר שהתקבל כערבון בידי מלווה בריבית. הלהטוטנים ההודים עדיין בסביבה, צופים ומחכים. צערה של רחל והבדידות שלה גוברים, במיוחד אחרי מות אמה. בתחילה היא מקבלת את הצעת הנישואים של בן דודה גודפרי אייבלווייט, נדבן שגם היה נוכח במסיבת יום ההולדת שלה ושבבעלותו של אביו בנק בקרבת מקום לבית המשפחה של רחל. לבסוף פרנקלין בלייק חוזר ממסעיו באירופה ומחליט לפתור את התעלומה. הוא מגלה שהסיבה להתנהגותה המשונה של רוזנה ספירמן הייתה שהיא התאהבה בו. רוזנה גילתה ראיות (כתם צבע על כותונת הלילה שלו) ששכנעו אותה שהוא הגנב, והיא הסתירה את הראיות כדי להציל אותו, ובכך העלתה את החשד על עצמה. ביאושה מחוסר יכולתה לגרום לו לשים לב אליה, על אף כל מה שעשתה למענו, היא מאבדת את עצה לדעת. היא מסתירה את הבגד המוכתם עם הסבר על מעשיה. רוזנה משאירה אצל חברתה מכתב עבור פרנקלין, אבל הוא לא מקבל אותו בשל נסיעתו המיידית לחוץ לארץ.
כעת שהוא מאמין שרחל חושדת בו שהוא הגנב בגלל הראיה של רוזנה, פרנקלין מתכנן לפגוש את רחל ולשאול אותה. לתדהמתו הרבה היא אומר שהיא ראתה במו עיניה אותו נכנס לחדרה וגונב את היהלום, והיא מגנה על שמו הטוב במחיר של המונטין שלה עצה, אף על פי שהיא מאמינה שהוא גנב וצבוע. כדי להוכיח את חפותו חוזר פרנקלין ליורקשייר לזירת הפשע, ושם הוא מתיידד עם העוזר של הרופא מר קנדי, עזרא ג'נינגס. יחד הם ממשיכים לחקור ומגלים שפרנקלין קיבל ללא ידיעתו מנה של לאודנום בליל מסיבת יום ההולדת. את האופיום מזג לו הרופא, מר קנדי, שרצה להתנקם בו על ביקורתו על מדע הרפואה. התברר שהסם שקיבל יחד עם החרדה לגבי רחל והיהלום שברשותה, וגירויי עצבים נוספים, גרמו לו להתהלך בטראנס שבהשפעת סמים, לקחת את היהלום ממקומו ולהעבירו למקום בטוח. שיחזור של אירועי הערב ומצבו של פרנקלין באותה עת אישרו את הדבר, אבל כיצד הגיעה האבן ללונדון נותר בגדר תעלומה, שנפתרת רק שנה אחרי המסיבה, כשהגנב חוזר לפדות את היהלום. פרנקלין ובעלי בריתו עוקבים אחר האיש שקיבל לידיו את האבן לפונדק מוזנח, אבל מגלים שההודים הגיעו אליו לפניהם. האיש מת והאבן נעלמה. הם מגלים את פרצופו של האיש המחופש ומתברר שזהו לא אחר מאשר גודפרי אייבלווייט, שמעילה מעל בכספים בקרן נאמנות שהייתה באחריותו, והדבר היה מתגלה זמן קצר אחרי מסיבת יום ההולדת. תעלומת מעשיו של פרנקלין בלייק כשהיה תחת השפעת הסמים נפתרת: הוא נתקל באייבלווייט בפרוזדור מחוץ לחדרה של רחל ונתן לו את אבן הירח כדי שישים אותה למשמרת בבנק של אביו. אייבלווייט ראה באבן הזדמנות להציל את עצמו, הוא לקח את האבן ללונדון, ונתן אותה בערבות כדי לקבל הלוואה ולשלם את חובו. כשהוא נרצח הוא היה בדרכו לאמסטרדם כדי לחתוך ולמכור את היהלום.
התעלומה נפתרה, רחל ופרנקלין מתחתנים, ובאפילוג המסופר על ידי ההרפתקן הידוע מר מרת'ווייט, לומד הקורא שאבן הירח חזרה למקום הראוי במצחו של פסל אל הירח במקדש בהודו.
דמויות
הלהטוטנים ההודים – שלושה ברהמינים הודים בתחפושת שנחושים בדעתם למצוא את היהלום ולהחזירו להודו.
השפעה ספרותית
הספר נחשב כמבשר רומן המסתורין המודרני וספרי המתח. טי אס אליוט כינה את הספר "הראשון, הארוך ביותר והטוב ביותר מבין ספרי הבלשים המודרניים, בז'אנר שהומצא על ידי קולינס ולא על ידי פו". מחברת ספרי המתח דורותי ל. סיירס שיבחה את הספר שהוא "כנראה זהו סיפור הבלשים הטוב ביותר שנכתב אי פעם".
"אבן הירח" נחשב לספר הבלשים הראשון, אף על פי שסיפור המסתורין של אדגר אלן פו "הרציחות ברחוב מורג" (1841) ו-"The Purloined Letter" (מ-1845) יצאו לאור לפניו. מבקרים אחדים טוענים שספרו של צ'ארלס פליקס (שם העט של צ'ארלס וורן אדמס) "Notting Hill Mystery" שיצא לאור ב-1862 / 1863 הקדים בשנים אחדות את "אבן הירח" והשתמש קודם בטכניקות שהגדירו את הז'אנר.
עיבודים לקולנוע, טלוויזיה ורדיו
ב-1934 יצא לאקרנים סרט אמריקאי "אבן הירח" שזכה לשבחי הביקורת בהפקת Monogram Pictures Corporation. את העיבוד עשתה אדל ס. באפינגטון, הבמאי היה רג'ינלד ברקר, וכיכבו בסרט דייוויד מנרס, צ'ארלס אירווין ופיליס בארי.
ב-11 במרץ 1945 שודר הפרק "אבן הירח" בסדרת התסכיתים של תוכנית הרדיו "The Weird Circle".
ב-15 באפריל 1947 שודר עיבוד לרומן "אבן הירח" בפרק מספר 47 של סדרת הרדיו של NBC בשם "Favorite Story" בהגשת רונלד קולמן.
ב-16 בנובמבר וב-23 בנובמבר 1953 שודר העיבוד ל"אבן הירח" בכיכובו של פיטר לופורד בדרמה בשני חלקים בתוכנית הרדיו "Suspense".
ב-1959 עובד הרומן למיני-סדרה טלוויזיונית של ה-BBC בכיכובו של ג'יימס הייטר.
ב-1972 נוצר בממלכה המאוחדת עיבוד נוסף של הרומן בכיכובו של רובין אליס, ושודר בארצות הברית בערוץ PBS כחלק מסדרת "Masterpiece Theatre".
ב-1974 שודרה גרסה גרמנית של הרומן.
ב-1996 עובד הרומן בממלכה המאוחדת לסרט טלוויזיה "אבן הירח" בהפקת ה-BBC ו-Carlton Television בשיתוף תחנת הטלוויזיה האמריקאית WGBH בבוסטון ומסצ'וסטס. בסרט מככבים גרג וייז בתפקיד פרנקלין בלייק וקילי הוז בתפקיד רחל ורינדר.
ב-2011 שודר עיבוד לרומן ברדיו 4 של ה-BBC לסדרה בת ארבעה פרקים בני שעה ברצועת השידור "Classic Serial".
ב-2016 הופק עיבוד חדש של ה-BBC, מיני-סדרה בת חמישה פרקים ששודרה החל מ-31 באוקטובר 2016.
תרגום לעברית
הספר תורגם לעברית פעמים אחדות:
Scream (שיר של סרגיי לזרב)
Scream (בעברית: צעקה) הוא שיר שבוצע על ידי סרגיי לזרב וייצג את רוסיה בתחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2019 בתל אביב, ישראל.. השיר זכה במקום ה-3 עם 369 נקודות.
אמנון פזי
אמנון פזי (10 בינואר 1936 - 17 באוגוסט 2006) היה מתמטיקאי ישראלי, נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים ויו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה.
ביוגרפיה
אמנון פזי נולד בחיפה, התגורר בצעירותו בקריית ביאליק והתחנך בקריית מוצקין. הוא היה תלמיד מחונן וספורטאי מצטיין (היה אלוף ישראל בריצת 60 מטר ואלוף הנוער בקפיצה לרוחק). למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית במסגרת העתודה האקדמית.
לאחר תום לימודיו הצטרף לצוות שהקים את תחום הגרעין במדינת ישראל. בשנת 1958 נסע ללמוד פיזיקה גרעינית בפריז והועסק בפרויקטים של הוועדה הצרפתית לאנרגיה אטומית.
הוא שב בשנת 1961 והתיישב בבאר שבע עם רעייתו, ועבד בקריה למחקר גרעיני בדימונה עד שזו הופעלה באופן ניסיוני בשנת 1963. אז עזב את עבודתו ושקד על עבודת הדוקטורט שלו תחת הנחייתו של פרופ' שמואל אגמון. אחר כך נסע לסטנפורד ולאוניברסיטת ניו יורק, וכשחזר התקבל למכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית. ספרו המתמטי על חבורות למחצה, שנכתב במהלך שנת שבתון באוניברסיטת מרילנד בשנת 1973, הוגדר כ"ספר קלאסי" ואחד המצוטטים ביותר, ועל פי ההוצאה היה אחד מרבי המכר שלה.
בין השנים 1972 - 1977, היה העורך בפועל של כתב העת המדעי Israel Journal of Mathematics, ולאחר מכן כיהן כעורך וחבר הדירקטוריון שלו.
פרופ' פזי התקדם בחלוף השנים ומונה לעמוד בראש המכון למתמטיקה. בשנים 1983 - 1986 כיהן כרקטור האוניברסיטה העברית, וקבע מדיניות חדשה למינויים אקדמיים: תכנון רב שנתי של מספר המינויים וחלוקתם בין הפקולטות. כמו כן, קידם את פתיחת הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם בירושלים ואת בית הספר לווטרינריה. בשנת 1987 התפטר נשיא האוניברסיטה דן פטינקין על רקע משבר פיננסי חמור במוסד, ופזי נבחר לנשיא. בהסתמך על תוכנית המינויים שלו, ערך פזי צעדי הבראה כדי לחלץ את האוניברסיטה מהמשבר, והתפטר ארבע שנים אחר כך, לאחר שהאוניברסיטה הגיעה לאיזון כספי.
בשנת 1991 נבחר ליו"ר ות"ת - הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, עד שנת 1997.
לאחר צאתו לגמלאות, המשיך פזי בפעילותו כשותף או יושב ראש בוועדות ודירקטוריונים שעסקו בשלושה נושאים עיקריים: בטיחות וביטחון, מערכת ההשכלה הגבוהה ופעילות ציבורית כללית. שתיים מהוועדות התנהלו בחוץ לארץ:
בין הוועדות בישראל, היה פזי ראש היחידה לתכנון אקדמי של האוניברסיטה העברית, יו"ר הוועד המנהל של המרכז הארצי לבחינות והערכה, חבר במערכת כתבי עת ישראלים למתמטיקה, נציג האקדמיה הלאומית במועצת הנגידים של BSF (הקרן הדו-לאומית ישראל-ארצות הברית), וחבר בוועד המנהל של קרן ירושלים.
פזי המשיך להיות "איש מרחיק ראות": בשנת 2000, כאשר שררה בציבור התחושה שיש בארץ עודף רופאים, יזם וניהל ועדה לפתרון בעיית המחסור ברופאים הצפוי להתרחש כעבור 15 שנה. בין השאר המליצה הוועדה על הקמת בי"ס נוסף לרפואה. כמו כן השתתף פזי, עד סמוך למותו בוועדה בראשות דן מרידור לבדיקת תפישת הביטחון של מדינת ישראל.
פזי זכה להערכה רבה עוד בחייו: היה עמית כבוד של האוניברסיטה הפתוחה, חתן פרס בובליק של האוניברסיטה העברית, ד"ר כבוד של הטכניון ויקיר הוועדה לאנרגיה אטומית.
על שמו של פזי מחולקים פרסי קרן ה-BSF קרן פזי למחקרים (www.pazyfoundation.org.il) ובניין מאיץ "שרף" בממ"ג שורק נקרא על שמו.
פזי היה נשוי לד"ר בתיה פזי (שותפה לגילוי אבי התירס ומחברת הספר "כרומוזומים ותורשה" הוצאת האוניברסיטה העברית, בשנת 1987) והם הורים לשלושה.
בתפקידו כיו"ר ות"ת
כבר מתחילת כהונתו בות"ת הבחין פרופ' פזי בכך שבעשור הקרוב (1991- 2001) צפוי גידול מהיר בביקוש להשכלה גבוהה עקב גידול טבעי של שכבת הגיל הרלוונטית, עלייה צפויה מברית המועצות, וגידול בשיעור המעוניינים בהשכלה אקדמית.
כדי לתת מענה לביקושים הצפויים, נבחנו שתי חלופות: להגדיל את מספר הסטודנטים באוניברסיטאות הקיימות ולהקים אוניברסיטה אחת או שתיים נוספות, או ליצור מערכת השכלה גבוהה בינָארית, המורכבת מאוניברסיטאות מחקר, ולצדן מכללות הוראה. נבחרה האפשרות השנייה. המכללות המתוקצבות הוקמו כדי להיענות לסוגים שונים של ביקוש, הן של הסטודנטים (חלקם מעוניינים בחינוך למקצוע ואינם מעוניינים במחקר) והן של הצרכים הלאומיים (גידול האוכלוסייה מחייב להגדיל את מספר בעלי המקצוע). שיקול נוסף היה עלות נמוכה יותר של ההוראה במכללות, לעומת זו של האוניברסיטאות המחקריות, החייבות לקיים מחקר בצד ההוראה.
פזי התנגד לניסיונות של גורמים פוליטיים להתערב בצורה הנוגדת את רוח חוק המועצה להשכלה גבוהה בתהליך תכנון מערכת ההשכלה הגבוהה על ידי יוזמות חקיקה: "תהליך התכנון של מערכת ההשכלה הגבוהה חייב להביא בחשבון את שווי המשקל העדין בין צורכי המדינה בכוח אדם משכיל ומיומן, המשאבים שהמדינה מוכנה להקצות להשכלה הגבוהה, ביקושי הציבור להשכלה גבוהה ושמירת הרמה האקדמית הנאותה. התערבות חיצונית קצרת ראות בתכנון, עלולה לפגוע ואף לגרום לנזקים חמורים ארוכי-טווח למערכת ההשכלה הגבוהה, ללומדים בה ולמדינה".
תוכניתו המפורטת של פזי לפיתוח המכללות הוגשה לות"ת בשנת 1993 ואושרה על ידי המועצה להשכלה גבוהה. התוכנית אומצה אחר כך על ידי הממשלה ונוצלה בעזרת חוק להרחבתה למכללות פרטיות: החלטת ממשלה מס.3964 מיום 28.9.1994.
כוב
כוב הוא עם עתיק, המוזכר בנבואתו של יחזקאל על נפילת מצרים ועמים מסביבם:. עם זה לא מוזכר במקומות נוספים.
בתרגום השבעים, עם זה נקרא "לובים", ולכן סבורים רוב החוקרים שמדינת לוב מקורה בעם כוב. לעומת זאת, ישנם מספר חוקרים הדוחים טענה זו, משום שבאותו הפסוק מופיע גם העם פוט, וחוקרים רבים מסכימים שעם זה הוא כיום העם בלוב. החוקרים הדוחים את הטענה שכוב היא בעצם לוב, אומרים כי במקום "וכוב ובני ארץ הברית" יש לקרוא "וכל בני ארץ הברית", אך דעה זו אינה מקובלת.
מדיטראני (כדורמים)
מועדון ספורט מדיטראני (בקטלאנית: Club Esportiu Mediterrani) הוא מועדון ספורט קטלוני המתמקד בכדורמים, ומחזיק גם במחלקת שחייה תחרותית וענפי שחייה נוספים.
המועדון נוסד ב-1931 על ידי קבוצה של חובבי ספורט בברצלונה. קבוצת הנשים של המועדון זכתה ב-11 אליפויות, מהן שמונה ברציפות, ובשישה גביעים. קבוצת הגברים של המועדון זכתה בגביע אחד.
מערכת למניעת חדירות
מערכת למניעת חדירות (אנגלית: Intrusion Prevention System בקיצור: IPS) היא התקן או תוכנה המנטרת מערכת או תעבורת הרשת, חושפת מתריעה וחוסמת פעולות חשודות, ניסיונות גישה בלתי מורשים, התקפות על הרשת או כל פעולה אשר מנוגדת לחוקים שהוגדרו מראש.
מערכות למניעת חדירה מבצעות ניתוח מעמיק של תעבורת הרשת, דבר הדורש משאבים רבים, לכן מקובל להציבה מאחורי חומת אש המסננת את תעבורת הרשת הראשונית ובכך תפחית את העומס ממערכת מניעת החדירה (IPS).
מערכות למניעת חדירה (IPS) כוללות בתוכן גם מערכות לגילוי חדירה (IDS) אולם ההבדל ביניהם הוא אופן הפעולה.
למערכת למניעת חדירה יכולת לבצע מספר פעולות בו זמנית, כגון: התראה על התקפות ופעילות חשודה, מחיקת מנות וקבצים זדוניים, איפוס חיבורים, חסימת כתובות IP, איתור ותיקון שגיאות בהעברת נתונים. בניגוד למערכת לגילוי חדירה אשר חושפת, מתריעה ומתעדת פעולות אלה בלבד.
איתור וניתוח
למערכות IPS מספר שיטות לאיתור ומניעת תעבורת רשת חשודה :
איתור:
מניעה:
Impressions Games
Impressions Games (אימפרשנס גיימס) הייתה חברת משחקי וידאו שהוקמה על ידי דייוויד לסטר בקיימברידג' שבמסצ'וסטס בארצות הברית. הוא מכר את החברה לחברת Sierra, שגם היא נקנתה על ידי "צנדנט" ולבסוף על ידי "ויונדי יוניברסל".
החברה הוציאה מספר משחקי אסטרטגיה מצליחים, והיא ידועה בעיקר בזכות סדרת משחקי "בניית עיר", הכוללת את המשחקים: קיסר, פרעה ואדון האולימפוס זאוס.
קובה במשחקים הפאראלימפיים
קובה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה קובה חלק מעולם.
היסטוריה
המשלחת הראשונה אותה שלחה קובה למשחקים, בשנת 1992 חזרה עם תשע מדליות פאראלימפיות. (שלוש מדליות זהב, שלוש כסף ושלוש מדליות ארד). בקרב המשלחת הצטיינו האצנים עומאר טואו שזכה במדליית הזהב במירוץ ל-400 מטרים, במדליית הכסף במירוץ ל-100 מטרים ובמדליית הארד במירוץ ל-200 מטרים (קטגוריה B2) ואוסקר פופו שזכה במדליית הזהב במירוץ ל-800 מטרים ובמדליית הכסף במירוץ ל-400 מטרים (קטגוריה B1).
באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) הצליחה המשלחת הקובנית לזכות בסכום שיא של תשע מדליות זהב, בהן שלוש מדליות של האצנית יונידיס קסטילו, שאף שברה שני שיאי עולם במירוץ ל-200 מטרים עם 24.45 שניות, ושיא נוסף של 55.72 שניות בתחרות ל-400 מטרים.
Shoot for the Stars, Aim for the Moon
Shoot for the Stars, Aim for the Moon (בעברית: לירות לכוכבים, לכוון לירח) הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי פופ סמוק. האלבום יצא לאור ב-3 ביולי 2020 על ידי חברות התקליטים ריפבליק רקורדס וסטיבן ויקטור. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
רקע והכרזה
בחודש מאי 2020, הוכרז כי האלבום צפוי לצאת ב-12 ביוני. אך נדחה בשל צאת הסינגל "Make It Rain", באותו תאריך, והוכרז כי האלבום יצא לאור ב-3 ביולי, מתוך כבוד מחאות ג'ורג' פלויד. שם האלבום ועטיפתו נחשפו ב-16 ביוני, באותו כשהוא ניתן להזמנה מראש. בהמשך הוכרז כי חברת ההקלטות Warner Chappell Music, רכשה את אלבומיו הקודמים של פופ סמוק ואת אלבומו החדש.
מגפת הקורונה בנורווגיה
מגפת הקורונה, בה חלו המונים במחלת נגיף הקורונה בנורווגיה, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020.
התפשטות המגפה
ב-26 בפברואר 2020 הודיעה נורווגיה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באדם, אזרח המדינה, שחזר מביקור בסין.
ב-11 במרץ הודיעה נורווגיה כי היא אוסרת על קיום אירועים גדולים במדינה. למחרת, הודיעה נורווגיה על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מנגיף הקורונה.
כמו כן, הודיעה ממשלת נורווגיה על סגר כללי ברחבי המדינה החל מהשעה 6 בערב. כל בתי הספר, האוניברסיטאות, גני הילדים, מספרות, חדרי כושר ברחבי המדינה למשך לפחות שבועיים. התכנסויות ואירועי ספורט ותרבות נאסרו והוטלו מגבלות על מסעדות. היא סגרה את ארבעת אתרי הנופש הגדולים והפופולרים המציעים חופשות סקי: טירסיל, הפג'ל, המסדל וקביטפג'ל, ואמרה כי על המועסקים לשמור על מרחק של לפחות מטר אחד מהשני.
בנוסף על כך, חברת התעופה הנורווגית, נורוויג'ן אייר שאטל כי היא תקרקע 40 אחוז מצי המטוסים שלה לטווח הארוך שלה ותבטל עד 25 אחוז מטיסותיה לטווח הקצר עד סוף מאי.
למחרת הודיעה נורווגיה על הטלת מגבלות כניסה למדינה דרך נמל התעופה הבינלאומי אוסלו גרדרמואן. רק נורווגים, אזרחי מדינות נורדיות ותושבים זרים של המדינה היחידים הורשו להיכנס למדינה. באותו יום, הודיעה רוסיה כי היא אוסרת על יציאת טיסות לנורווגיה ונחיתת טיסות ממנה בשטחה עקב התפשטות נגיף הקורונה. ב-14 במרץ הודיע ראש ממשלת רוסיה, מיכאיל מישוסטין כי רוסיה סוגרת את גבולותיה המשותפים עם נורווגיה. ב-16 במרץ סגרה נורווגיה את נמלי התעופה והנמלים הימיים שלה עקב התפשטות נגיף הקורונה. ב-19 במרץ הודיעה נורווגיה כי היא אוסרת על אזרחיה לנסוע לבקתות הכפריות שלהם בשל החשש מהתפשטות נגיף הקורונה.
ב-20 במרץ הבנק המרכזי של נורווגיה חתך את שיעור מדיניות המפתח שלה ל-10% במכרז כדי להקל על ההשפעה הכלכלית של נגיף הקורונה.
ב-6 באפריל הודיע שר הבריאות כי ההתפרצות תחת שליטה ודועכת (מספר ההתרבות הבסיסי היה 0.7). הממשלה פרסמה אסטרטגית יציאה שהתבססה על מספר ההתרבות הבסיסי.
ב-12 באוקטובר, במקביל להחמרות באוסלו ובמקומות מסוימים, היו הקלות באחרים. בסוף אוקטובר, התקהלויות בחוץ הוגבלו ל-50 איש, מה שהפך החלטה קודמת לאפשר עד 200 איש, בעוד המספר המרבי שהותר להיפגש במסגרת פרטית הופחת מ-20 למשק בית שאירח לא יותר מ-5 אורחים.
ב-5 בנובמבר, עודדו את האזרחים לצמצם מגעים ויציאה מהבית. הוחלט שהברים יסגרו בחצות. התקהלויות הוגבלו: לא יותר מ-20 אנשים הורשו להשתתף באירועים פרטיים במקומות ציבוריים; מקסימום 50 באירועים פנימיים ללא מקומות ישיבה קבועים. עד 200 באירועים פנימיים עם מקומות ישיבה קבועים. משקי בית היו רשאים להזמין לביתם 5 אורחים לכל היותר, כשהם חייבים להישאר מטר אחד מהשני. לא הוטל סגר שני.
מטיילים בנורווגיה היו חייבים לבצע בדיקה שלילית בכניסה לארץ והיה עליהם להישאר מרותקים במשך 10 ימים במלון מוסמך לאחר הגעתם. על המפרים חלו קנסות גבוהים או גירוש.
באוסלו הונהגו מגבלות קשוחות יותר משאר המדינה. בנובמבר נוספה החמרה נוספת שכונתה סגר חברתי. למשל, אירועי פנים נאסרו ואירועי חוץ הוגבלו ל-200. אירועים פרטיים הוגבלו לעשרה איש.
אחרי עליה לשיא ב-17 בנובמבר החלה ירידה בתחלואה. לאחר כחודש, שבה העלייה בתחלואה היומית.
ב-18 בינואר 2021, נקבעו הקלות מסוימות. באוסלו המשיך הסגר החברתי. זאת לאחר הבחירות בתחילתו. ב-1 במרץ, כל המסעדות והחנויות הלא-הכרחיות נסגרו באוסלו בגלל החשש להתפשטות הווריאנט הבריטי של נגיף הקורונה. בהמשך הודיעה אוסלו שהיא תסגור את חטיבות הביניים ואת התיכונים עד תחילת אפריל, ותטיל עוד הגבלות על התקהלויות.
לקראת פסחא, הוטלו הגבלות ארציות כך שהוקשחו הכללים באזורים מסוימים. למשל, התקהלות בחוץ הוגבלה ל-50. ב-7 באפריל פורסמה תוכנית הקלות בת 4 פעימות.
בתחילת יולי, נורווגיה אמנם הודיעה על הסרה של כמה הגבלות, אבל באותה נשימה הכריזה כי היא דוחה לסוף החודש את השלב האחרון של פתיחת הכלכלה שלה בשל החשש מהווריאנט ההודי. בין ההגבלות שהושארו בתוקף – ושממשלת נורווגיה קיוותה במקור להסירן – אלה האוסרות על ברים ומסעדות לשרת את מי שאינו יושב בשולחן ואלה הקובעות כי אסורה התכנסות של יותר מ-20 איש בבתים פרטיים. גם הגבלות על ספורט למטרות בידור נשארה בתוקף.
ב-25 בספטמבר, הוסרו שאר ההגבלות. מגבלות על כניסה למדינה נשארו. בנובמבר, הושב התו הירוק לאור עליה בתחלואה. בהמשך נוספו כללים. בדצמבר, ראש הממשלה גם הודיע כי ברים ומסעדות לא יגישו יותר אלכוהול, עבודה מרחוק תהיה חובה במידת האפשר, מנדטים של מסכות יורחבו והגישה לבריכות ולחדרי כושר תוגבל. צעדים חדשים נוספים כללו החמרה של הכללים בבתי ספר, חובת עבודה ביתית לכל מי שיכול וצמצום כמות הנוכחים באירועים. הן הוסרו במהלך 2022.
שמעון שטיין
שמעון שטיין (נולד ב-9 במרץ 1948) הוא דיפלומט ישראלי, כיהן כשגריר ישראל בגרמניה.
ביוגרפיה
שטיין נולד בחדרה, שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. הוא בעל תואר ראשון ושני בהיסטוריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1974 החל את שירותו במשרד החוץ, שירת במרכז למחקר ומדיניות, ב-1980 עד 1985 שירת בשגרירות ישראל בבון שבמערב גרמניה. לאחר מכן שירת באגף צפון אמריקה ושימש עוזר מנכ"ל משרד החוץ. בשנית 1988 עד 1993 שירת בשגרירות ישראל בוושינגטון. היה חבר במשלחות ישראל לתהליכי משא ומתן רב-צדדיים בנושאי בקרת נשק. ב-1998 מונה לסמנכ"ל משרד החוץ לענייני חבר המדינות, מזרח ומרכז אירופה. ב-2001 מונה לשגריר ישראל בגרמניה וכיהן בתפקיד עד 2007.
המצור על אופ"ק
המצור על אופ"ק (בגרמנית: OPEC-Geiselnahme) היה אירוע שנמשך בין 21 ל-23 בדצמבר 1975, אשר במהלכו השתלטו טרוריסטים שפעלו בשם החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית על הוועידה הדו שנתית של אופ"ק בווינה, וחטפו עשרות בני ערובה ובכללם את עשרת שרי הנפט של המדינות החברות באופ"ק.
הטרוריסטים הונהגו בידי קרלוס התן, והוטסו, לדרישתם לאלג'יר, שם שוחררו בני הערובה ללא פגע, ככל הנראה לאחר שקרלוס קיבל כופר גדול תמורתם. בסך הכל נהרגו באירוע שלושה אנשים: שוטר אוסטרי, מאבטח עיראקי וכלכלן לובי.
תכנון החטיפה
את ארגון החטיפה יזמה החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית בהנהגת ודיע חדאד. מטרת החטיפה הייתה לעורר מודעות למצבם של הפלסטינים ולסחוט כספי כופר שיממנו את פעילות הארגון. ככל הנראה מי שעמד בפועל מאחורי החטיפה היה שליט לוב מועמר אל קדאפי. הלובים סיפקו לטרוריסטים כסף, נשק ותמיכה לוגיסטית. קדאפי היה מעוניין לנקום בהנהגת אופ"ק בשל צעדיה לייצב ואף להוריד את מחירי הנפט, מה שהיווה פגיעה משמעותית בכלכלה הלובית.
צוות הטרוריסטים הונהג בידי הטרוריסט הבינלאומי קרלוס התן. מלבדו, כלל הצוות עוד שישה אנשים ממוצא מגוון: קרלוס תכנן לקחת בתור בני ערובה את כל עשרת שרי הנפט של מדינות אופ"ק שישתתפו בפגישה, ולהותיר שמונה מהם כבני ערובה. את אחמד זכי ימאני שר הנפט של ערב הסעודית, ואת ג'משיד אמוזגר שר הנפט האיראני, תכנן קרלוס להוציא להורג.
החטיפה
הפגישה הדו-שנתית של שרי הנפט של מדינות אופ"ק, נערכה במשרד אופ"ק שברחוב קרל לואגר 10, וינה. ב-21 בדצמבר 1975 נכנסו קרלוס ואנשיו לבניין והשתלטו במהירות על הלובי. בקומה הראשונה הם נתקלו בהתנגדות, והרגו שוטר אוסטרי, מאבטח עיראקי בלבוש אזרחי, וכלכלן לובי. קרלוס התפרץ לחדר הישיבות וירה באוויר. השרים התכופפו מתחת לשולחן, והטרוריסטים מיהרו למצוא את ימאני ולהפריד אותו משאר בני הערובה. במהלך ההשתלטות, קליין נפצע.
הטרוריסטים מלכדו את הבניין וריכזו יחד 96 בני ערובה מלאומים שונים. הם חילקו אותם לשלוש קבוצות: נציגים ממדינות שהוגדרו כ"ידידותיות" הועמדו בקרבת הדלת. צירי מדינות "נייטרליות" הועמדו במרכז החדר. וה"אויבים" העומדו בצד בסמוך לחומרי הנפץ. קרלוס החליט לחרוג מההוראות שניתנו לו, ולא להרוג במקום את ימאני ואמוזגר. תחת זאת, הוא דרש מממשלת אוסטריה וממדינות אופ"ק לספק לו אוטובוס שיסיע אותו ואת אנשיו יחד עם בני הערובה מערב הסעודית, איראן, קטאר ואיחוד האמירויות אל נמל התעופה הבין-לאומי וינה-שווכאט משם ימריאו אל מפקדת החזית העממית לשחרור פלסטין בעדן, בתמורה, הוא הבטיח לשחרר את שאר בני הערובה. כמו כן, קרלוס דרש שאל האוטובוס יצטרף רופא במטרה לטפל בקליין הפצוע.
ממשלת אוסטריה החליטה להיענות לדרישותיו של קרלוס. רופא ממוצא כורדי בשם וויריה רוונדוזי אשר התגורר ועבד בווינה, התנדב להצטרף לאוטובוס. קרלוס הוסיף דרישה לשדר מדי שעתיים בכל רדיו וטלוויזיה באוסטריה הודעה בצרפתית אשר קוראת לעולם הערבי לנהל "מלחמת שחרור מוחלטת" כנגד ישראל. קרלוס איים שאם ההודעה לא תשודר הוא יוציא להורג בן ערובה כל 15 דקות.
למחרת, ב-6:40 בבוקר, הגיע האוטובוס לבניין. 50 בני ערובה שוחררו, והשאר עלו עם החוטפים על האוטובוס. בשעה 9:00 הם המריאו מנמל התעופה במטוס DC-9 של חברת אוסטריאן איירליינס לטריפולי, לוב, שם תכננו החוטפים להחליף מטוס. חומר הנפץ הונח מתחת למושבו של ימאני. המטוס עצר לתחנת ביניים באלג'יר שם שוחררו 36 בני ערובה, בהם חמישה שרים. קרלוס עזב גם הוא את המטוס במטרה להיפגש עם שר החוץ האלג'יראי עבדלעזיז בוטפליקה. המטוס המשיך לטריפולי, אולם החוטפים לא הצליחו למצוא בעיר מטוס שיענה על צורכיהם. בלית ברירה, הם שחררו עוד עשרה בני ערובה ונאלצו להסתפק במטוס בואינג 707 שיחזיר אותם בחזרה לאלג'יר.
כאשר הגיע המטוס לאלג'יר, קרלוס נפגש מספר פעמים עם נציגים אלג'יראים. תוכן המשא ומתן אינו ידוע במדויק, אולם בשלב מסוים החליט קרלוס לחזור בו מכוונתו לרצוח את ימאני ואמוזגר. על פי הסברה המקובלת, קרלוס קיים שיחת טלפון עם נשיא אלג'יריה הווארי בומדיין שאיים לפתוח במתקפה כוללת על המטוס אם בני הערובה יפגעו. בומדיין הציע לקרלוס פיצוי כספי ומקלט באלג'יריה בתמורה לשחרור בני הערובה.
זמן קצר לאחר מכן עזבו קרלוס ואנשיו את המטוס. קרלוס הביע חרטה בפני ימאני ואמוזגר על כך שלא הספיק להרוג אותם. הטרוריסטים התכנסו בטרקלין שדה התעופה, בזה ששר החוץ האלג'יראי ליווה את בני הערובה מחוץ לשדה. אחד הפלסטינים ביקש לדבר עם ימאני. כאשר הוא התקרב אליו, הוא הכניס את ידו לכיסו. השוטרים האלג'יראים מיהרו להרחיק אותו, וגילו שהוא הסתיר אקדח בכיסו.
סוף דבר
קרלוס חזר לעדן שם נאלץ לתת דין וחשבון מול מועצת החזית העממית. הוא הואשם בכך שלא פעל לפי התוכנית והרג את ימאני ואמוזגר, וכן בכך ששמר לעצמו את דמי הכופר. הוא הכחיש את ההאשמות, ולפיכך החליט ודיע חדאד לסלקו מהחזית העממית ללא עונש. קרלוס הפך מאז לשכיר חרב עצמאי.
אופנה
אופנה היא התכתיב החברתי לפרטים הנחשבים ל"נכונים", "ראויים" ו"יפים" ביותר בתחומים שונים, כגון ביגוד, ריהוט, עיצוב פנים וחוץ, נימוסים, מוזיקה, ואמנות. המילה העברית אופנה חודשה על ידי חמדה בן-יהודה, על ידי תרגום בבואה למילה הלועזית "מודה".
האופנה טבעה להשתנות תדיר, והיא נוצרת בדרך-כלל משיקולים שאינם רציונליים. עם זאת, מאפיינים "אופנתיים" קיימים גם בתחומים רציונליים מטבעם כגון אידאולוגיה, פילוסופיה, סגנונות כתיבה או תחומי מחקר מדעי.
לחברות שונות תכתיבי אופנה שונים שנובעים משיקולים שונים. כך למשל קוד הלבוש בחברה החרדית עשוי להיראות למתבונן מבחוץ כאחיד וקבוע, אולם למעשה גם כאן קיימות מגמות אופנתיות.
האופנה משפיעה גם על תפיסת היופי בעיני הציבור. תכתיבי אופנה עשויים לגרום לבעיות כגון דימוי עצמי נמוך, אנורקסיה, ועוד.
אופנה ומעמד חברתי
אופנה יכולה לסמל או להעיד על מעמד חברתי (לא בהכרח כלכלי). קבוצות במעמד חברתי גבוה אוהבות בדרך-כלל "להישאר באופנה" כדי להעיד על מעמדם; אלו שאינם נשארים "אופנתיים" בחברתם עשויים למצוא את עצמם מנודים חברתית ונתונים ללחץ חברתי. על חשיבות ההיצמדות לאופנה במהלך היסטוריה יכולה להעיד העובדה כי במהלך מלחמות נפוליאון בין בריטניה לצרפת, בין הפריטים המבוקשים ביותר שהיו מוברחים לאורך תעלת למאנש היו בובות קטנות, ששימשו ללמד את נשות החברה הגבוהה בלונדון מהי האופנה הנוכחית בפריז.
היות שהישארות "באופנה" דורשת לעיתים קרובות השקעה כספית ניכרת, אופנה משמשת גם כאמצעי להחצנת עושר. ישנם כאלה הרואים באופנה סממן של חסרונות העולם הקפיטליסטי, משום שהיא הופכת אנשים ל"צרכנים" הרוכשים דברים ללא צורך ממשי.
אופנה יכולה להיות גם הצהרה חברתית. האופנה בקיבוצים והשינויים בדפוסי הלבוש שיקפו במהלך השנים את התפתחותו של הקיבוץ וכניסתן של מגמות מודרניות חיצוניות, מצד אחד - השפעתם של גורמים חברתיים, תרבותיים, טכנולוגיים, כלכליים - והיחלשותו או היעלמותו, של הגורם האידאולוגי, מצד שני.
"חוש אופנה" מתייחס ליכולת לזהות אילו פריטי לבוש (או אביזרים משלימים) "נראים טוב", ואלו לא. היות שעולם האופנה כולו מבוסס על תפיסה סובייקטיבית, כך גם השאלה בדבר היותו של אדם בעל "חוש אופנה" או נטול חוש זה. ישנם גם אנשים המתפרנסים כיועצי אופנה.
אופנה ודוגמנות
במשמעותה המצומצמת, "אופנה" מתייחסת בדרך כלל לאופנת הלבוש ואביזרים נלווים כגון משקפיים, תיקים, חגורות ותכשיטים. מגזיני אופנה לנשים לרוב עוסקים בנושאים אלה. תעשיית האופנה מקדמת את עצמה על ידי שימוש בדוגמניות: נשים יפות הלובשות את הבגדים האופנתיים ומראן מעוצב על ידי מעצבי אופנה, והן מצטלמות למגזינים או מסתובבות בתצוגות אופנה על מנת להראות לציבור את היופי של המוצר שהן מפרסמות (בגדים, תכשיטים, עיצוב שיער ועוד).
כיום, הערים מילאנו, לונדון, פריז וניו יורק נחשבות לבירות האופנה של העולם. בערים אלה חיים ועובדים מעצבי-על של אופנה כגון ג'ורג'ו ארמני, איב סן-לורן, דולצ'ה וגבאנה, שאנל שיוצר על ידי המעצבת ומייסדת חברת האופנה זו קוקו שאנל ואחרים.
פקטור הטורי הביישן
פקטור הטורי הביישן הוא שם לתופעה בתחום הסקרים שנטבע על ידי חברות סקרים בריטיות. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, חוקרים מתחום מדעי המדינה גילו כי תוצאות האמת של בחירות בבריטניה עבור קולות למפלגת השמרנים (בשפה מדוברת: טורים) בממלכה היו גבוהות במידה משמעותית מאשר הנתח שקיבלה המפלגה בסקרי הבחירות. ההסבר המקובל הוא שהיו הרבה "טורים ביישנים" שהצביעו למפלגה השמרנית לאחר שענו לסוקרים שלא יצביעו להם.
הבחירות בבריטניה ב-1992 וב-2015 היו דוגמאות מובהקות לפקטור הטורי הביישן, אך ניתן לראות את ההשפעה גם במערכות בחירות אחרות במדינה. בארצות הברית נטען כי הפקטור היה רלוונטי בבחירות 2004.
סינקלודה שחורה
סינקלודה שחורה (שם מדעי: Cinclodes antarcticus) היא מין של ציפור ממשפחת התנריים אשר חיה בטבע בדרום אמריקה הדרומית עד לאיי פוקלנד.
ציפור זו בעלת נוצות שחורות, מקור דק ועדין ורגליים קצרות והיא מגיעה לאורך 18-23 ס"מ והיא בעל פנים בהירות יותר בצבע צהוב-ירקרק ועם פס חיוור מעל העין. ציפורים אלו קוראות בקול בעיקר בעת החיזור או כשהן עפות.
היא חיה באזורי חופים מעל אייים דרומיים שונים, באקלים קר ולעיתים סוער. היא חיה על סלעים, בערוגות עשבים נמוכים ואף יורדת לחוף לאזורים מכוסי חול או אצות. היא מחפשת את מזונה בקרבת החוף והאצות, שם היא צדה חסרי חוליות שונים, אך גם חוטפת טרף של עופות ים, ניזונה משיירים של יישובים אנושיים באזור ואף ניזונה מנבלות. כמה ציפורים חיות בקרבת מושבות של אריות ים ופילי ים והן מחפשות חרקים על עורם אך לפעמים גם פוצעות אותם ומוצצות מדמם, מעשה שגורם לבעליהם להבריח את הציפורים המטרידות.
ציפורים אלו מקננות על הקרקע, בין סלעים או על כרי עשבים. בתוך הקן 1-3 ביצים מוסוות הבוקעות כעבור שבועיים. הגוזלים הרכים פורחים כעבור שבועיים.
הציפור בעלת 2 תת-מינים:
הגדוד השישי של הפלמ"ח
הגדוד השישי ("גדוד ירושלים") היה אחד מהגדודים שהוקמו על ידי הפלמ"ח עם תחילת מלחמת העצמאות. במהלך 1948 הפך לאחד מגדודי חטיבת הראל תחת פיקודו של צבי זמיר. במסגרת המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות זירת הפעילות העיקרית של הגדוד הייתה ירושלים והדרכים אליה. במאי 1949 פורק הגדוד (עם פירוק הפלמ"ח).
רקע
הפלמ"ח הוקם ב-1941 ככוח הכפוף למטה ההגנה ובפיקודו של יצחק שדה ותהליך בניית הכוח החל מייד עם קבלת ההחלטה. תחילה התארגנו והתאמנו הכוחות במסגרות מחלקתיות ופלוגתיות בהתאם לצו המטה הארצי של ההגנה מ-15 במאי 1941 שהורה על הקמת 9 פלוגות (בהמשך גדל המספר ל-12). במקביל לבניית הפלוגות החל מטה הפלמ"ח לתכנן את מבנה הארגון והוחלט על הקמת שלש חטיבות כשבכל חטיבה 2–3 גדודים. החטיבות שעל הקמתן הוחלט היו חטיבת יפתח (הצפונית), חטיבת הראל (המרכזית) וחטיבת הנגב (הדרומית). בחטיבת הראל נבנו, בתחילה, 3 גדודים (הגדוד הרביעי, הגדוד החמישי והגדוד השישי) ובהמשך נוסף הגדוד העשירי.
ההיסטוריה של הגדוד השישי
הגדוד הוקם בדצמבר 1947 כשגרעין הגדוד הורכב מפלוגה ח' של הגדוד השני ומה"רזרבה" הירושלמית. כמפקד הגדוד מונה צבי זמיר וסגנו היה עמוס חורב.
יחידות הגדוד פוזרו ביישובים מסביב לירושלים:
דצמבר 1947
בתחילת מלחמת העצמאות היה היעד העיקרי של הגדוד לסייע לשיירות האספקה שעלו לירושלים. סיוע זה התבטא בצירוף לוחמים מלווים ("הפורמנים") ובכיבוש משלטים שחלשו על הדרכים לירושלים. בין השאר פעלו מחלקות הגדוד נגד בית סוריכ, דיר איוב וכפר יאלו.
פרס סדרברי
פרס סדרברי (בשוודית: Söderbergska priset) הוא פרס מדעי, המוענק אחת לשנתיים לחוקרים בולטים בכלכלה או במשפטים ובכל שנה שנייה ברפואה. הפרס נוסד במשותף בשנת 1986 על ידי קרנות טושטן סדרברי ורגנאר סדרברי. משנת 2014, קרן טושטן סדרברי עומדת לבדה מאחורי הפרס. בשנים 1987–2015 הוא הוענק על ידי מלך שוודיה, באמצעות האקדמיה השוודית למדעים וכל שנתיים ברפואה באמצעות האגודה הרפואית השוודית. סכום הפרס הוא מיליון קרונה שוודית שהם כ־115,000 דולר ארצות הברית, נכון לשנת 2020. הפרס מוענק על מאמצים בעלי ערך מדעי גבוה, שהשפעותיהם נחשפו בעשר השנים האחרונות. הפרס נועד להדגיש מאמצים משמעותיים ולעודד מחקר ופיתוח נוסף בתחומי הדעת.
זוכי הפרס
הערה:  * פרס לכלכלה או (*) פרס למשפטים, * * פרס לרפואה
דיוקן אהרן מסקין
"דיוקן אהרון מסקין" (1935) הוא פסל מאת זאב בן-צבי, המתאר את השחקן אהרון מסקין.
תיאור
פסלו של זאב בן-צבי עוצב במתכונת של פרוטומה, המציגה את פניו של השחקן מסקין. הדיוקן מעוצב בקווים גיאומטריים רכים, בהשפעת הפיסול המודרניסטי האירופי. סגנון זה מאפיין את יצירותיו של בן-צבי בשנות ה-30 של המאה ה-20. בן-צבי בוחר תנוחה שבה הדמות מפנה את מבטה באלכסון והצדה. תנוחה זו יוצרת דינאמיות ומתח בתיאור, ומאזכר את השפעת הפוטוריסטית על האמן.
עותקים מן הפסל נמצאים באוסף מוזיאון ישראל ובאוסף המשכן לאמנות על שם חיים אתר.