cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האיחוד הלאומי
התיישבות
בנוסף, תומך האיחוד בפיתוח הפריפריה, בדגש על רמת הגולן, הנגב והגליל. חיזוק ההתיישבות בשטחים אלה באמצעות פיתוח מקומות תעסוקה; העברת תשתיות צבאיות, חקלאיות ותעשייתיות; בניית תשתיות תחבורה וגישה מהירה לפריפריה; ניצול אוצרות טבע; עידוד התיירות ומאבק בגנבי הקרקעות בנגב ובגליל. כמו כן תומך האיחוד הלאומי בהקמת אוניברסיטה בגליל.
האיחוד מתנגד לכל ויתור על כל שטח שהוא מרמת הגולן ותבע שבמסגרת כל הסכם עתידי (ובפרט עם סוריה), על רמת הגולן להישאר כולה בידי ריבונות ישראלית דה פקטו ודה יורה.
בעקבות ביצוע תוכנית ההתנתקות שם האיחוד הלאומי דגש על שיקום מפוני גוש קטיף וצפון השומרון וסיוע לקהילות שפונו. האיחוד טען שהמפונים נזנחו והופקרו על ידי הממשלה ומנהלת סל"ע תוך התעלמות של ארגוני זכויות אדם והתקשורת ממצוקתם הקשה של המפונים.
המישור החברתי-כלכלי
במישור הכלכלי תומכת הסיעה בכלכלה ליברלית, רפורמות להקטנת הבירוקרטיה במשק ובמיזמים לאומיים לפיתוחו. הסיעה מאמינה שהרפורמות המבניות שהציעה יגרמו לשיפור המצב הכלכלי בישראל ולצמיחה במשק. בנוסף לרפורמות בנוגע למיזמים לאומיים והסדרת השלטון המקומי, האיחוד שם דגש על פיתוח ענף התיירות הן כמנוף כלכלי והן כ"כלי להגברת האהבה למולדת ולהבנה הבינלאומית לצרכיה של מדינת ישראל".
בתחום החינוך דוגלת הסיעה בטיפוח מערכת חינוך טובה הנגישה לכל, בדגש על שיפור הוראת המדעים וחינוך לערכים יהודיים וציוניים. לשם כך הציעה הסיעה לקלוט מורים למדעים מקרב עולי חבר העמים המשכילים וממפוטרי ההיי-טק, בעלי ידע בתחומי מתמטיקה, פיזיקה ומדעי המחשב. היא קוראת לשים דגש מיוחד על עיירות הפיתוח ושכונות המצוקה, בהן יינתנו תמריצים מיוחדים כדי להביא את מיטב המורים. בנוסף, דוגלת הסיעה בטיפוח התרבות היהודית-ישראלית וחיזוק ערכי הציונות ואהבת המולדת, וזאת במקביל להקניית מושגי יסוד וערכים כלליים ואוניברסליים.
ההנהגה הצעירה באיחוד הלאומי
"ההנהגה הצעירה באיחוד הלאומי" היא גוף פוליטי של צעירי הסיעה.
מטרותיה המוצהרות של ההנהגה הצעירה הן לבסס את מעמדו ואחיזתו של עם ישראל בכל רחבי ארץ ישראל, להעמיק את תחושת השייכות של עם ישראל לארץ, ולחזק את מעורבותו של הנוער היהודי הישראלי בקידום נושאים אלה. בדומה לחברי הסיעה בכנסת, גם חברי ההנהגה הצעירה מתייעצים עם רבנים דתיים-לאומיים.
ההנהגה הצעירה הוקמת בשנת ה'תשס"ו (2006), וכדי להגביר לשיטתה את הזהות היהודית החלה ליזום סדרת אירועים הקשורים לחגים השונים כגון חנוכה ופורים. בעקבות הפעילות הוחלט בשלהי 2007 להקים גרעין תורני ומדרשת טיולים והיסטוריה בירושלים. בנוסף לכך הוקם כולל אברכים, ובשנת 2008 הוקמה ישיבת "מה יפו פעמייך" המונה 40 תלמידים. בתשעה באב ה'תשס"ח ארגנה ההנהגה הצעירה עצרת תפילה בקבר רחל. תוך כדי הצום החלו הפעילים לצעוד לכיוון הקבר, ודרשו מממשלת ישראל לאשר הליכה ברגל אל הקבר. שלושה שבועות לאחר מכן נעתרה לכך המדינה באופן חלקי.
כמו כן, חברי ההנהגה פועלים על מנת לחזק נוכחות היהודית בערים מעורבות, כשעיקר הפעילות מתבצעת בנוף הגליל ובערד. בשנת 2009 הוקם צוות לפתרון בעיות של הציבור מול מוסדות ציבור, והוא משמש גם כאפיק להעברת מכתבים לנציגי המפלגה בכנסת. באותה שנה נוסד גם פרויקט החסד- צוות, שמטרתו לגייס מספר רב ככל האפשר של מתנדבים לפעילויות חסד בכל הארץ.
ההנהגה הצעירה מפעילה גם פרויקט למנהיגות קהילתית בשם "גרעין עמיחי", על שם סגן עמיחי מרחביה שנפל בקרב בבינת ג'בייל במלחמת לבנון השנייה. מטרת הפרויקט היא להקים גרעינים תורניים באזורי הפריפריה.
בשנת ה'תש"ע (2010), החלה ההנהגה בשיתוף פעולה עם נוער מרצ כדי להוזיל את מחירי לימודי הנהיגה בישראל
.bo
.bo היא סיומת האינטרנט בבוליביה. ב־8 ביוני 2009 קוד ISO 3166-1 לבוליביה השתנה כך שהוא משקף את ה-BO המשמש ל-ccTLD.
הדומיין מנוהל על ידי ADSIB. החל מחודש פברואר 2011, ה-NIC הציע דמי רישום של כ-40 דולר לשנה או 280 בוליביאנו לדומיין ברמה שלישית ו-140 דולר לשנה או 980 בוליביאנו לדומיין ברמה שנייה. ההרשמה היא ברמה השנייה או השלישית.
קישורים חיצוניים
Toppdomän
טרסיוסיים
טַּרְסְיוּסִיִּים המכונים גם קופיפיים (שם מדעי: Tarsiidae) היא משפחה של פרימטים ננסיים החיים ביערות דרום-מזרח אסיה והם קרובים רחוקים של הקופים.
לקופיפיים גוף קטן (אורך גופם כ-10–15 סנטימטרים) עם רגליים, עיניים ואזניים גדולות יחסית לגופם. הם מותאמים לחיים בחשכה ביערות. פרימטים אלה הם היחידים בסדרה שאינם ניזונים כלל מצמחים ומשיגים את מזונם על ידי טריפת בעלי חיים אחרים - בעיקר מחרקים. הם ישנים בחבורות בחללים בעץ במשך היום.
ג'יימס קומר
ג'יימס ריצ'רדסון קומר הבן (באנגלית: .James Richardson Comer Jr; נולד ב-19 באוגוסט 1972) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קהיליית קנטקי. טרם היבחרו אל הקונגרס האמריקאי כיהן כנציב החקלאות בממשלת קנטקי בשנים 2012–2016 וכחבר בית הנבחרים המדינתי של קנטקי מ-2000 עד 2012.
תחילת דרכו
קומר נולד בעיירה קארטהייג' (Carthage) השוכנת במחוז סמית' שבטנסי. בשנת 1993 השלים לימודי תואר ראשון בחקלאות באוניברסיטת מערב קנטקי. במהלך שנותיו כסטודנט באוניברסיטה כיהן כנשיא בניף המדינתי בקנטקי של "חקלאי העתיד של אמריקה". בתום לימודיו הגבוהים ייסד את הארגון "ג'יימס קומר ג'וניור פארמס", חווה חקלאית בת 2,300 אקר (כ-950 הקטאר) אותה ניהל לצד בני משפחתו. הוא גם הבעלים המשותף של החברה (תאגיד)\חברה ".Comer Land & Cattle Co", ובצשך תריסר שנים ניהל את "הבנק המרכזי הדרומי". בשנים 1999–2000 כיהן קומר כנשיא לשכת המסחר של מחוז מונרו. ב-2000 נבחר אל בית הנבחרים של קנטקי, בגיל 27.
בממשלת קנטקי
בשנת 2011 התמודד קומר לתפקיד נציב החקלאות של קנטקי. נושא המשרה באותם הימים, ריצ'י פארמר, היה מנוע מלהתמודד לכהונה נוספת בשל הגבלת כהונה. במחזור הבחירות של שנה זו בנטקי היה קומר הרפובליקני היחיד שנבחר למשרה ציבורית בכירה במדינה, ובמהלך כהונתו עבד עם צוות של בכירים דמוקרטים ותחת מושל קנטקי סטיב בישיר, דמוקרטי גם הוא. לקומר נזקף שיעור הקולות הגבוה ביותר של כל מועמד למשרה ציבורית בנטקי. הוא גייס 606,766 דולר אמריקני ואילו יריבו גייס כ-204,287 דולר. הוא הושבע לתפקידו בינואר 2012 ואחת הפעולות הראשונות עליהן הורה הייתה לחבור למבקר המדינה הדמוקרטי אדם אדלן כדי לחקור את פרשיות האתיקה של קודמו הרפובליקני בתפקיד.
באותה שנה קומר התמנה קומר ליושב ראש מועצת הקנבוס של קנטקי, וזמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, הציב קומר את הלגליזציה של סמים קלים בראש מעייניו. קומר מילא תפקיד מפתח בקידום הקנבוס וניהולו, והיה אחראי על מיזמי פיילוט אחדים שהפעילו מחדש את תעשיית הקנבוס בקנטקי. מאמציו כללו גם הגשת תובענה ייצוגית נגד המנהל לאכיפת הסמים (DEA), תביעה שהתירה ל-DEA למסור זרעי קנבוס לחקלאים בקנטקי לשם גידול היבולים הראשוניים. בשנים 2014–2015 גידולי הקנבוס של קנטקי גדלו מ-33 ל-1,700 אקר. קומר גם דגל בדה-רגולציה פדרלית על קנבוס בוושינגטון הבירה.
ב-2 באוגוסט 2014, במהלך הפיקניק השנתי של היישוב "פנסי פארם" (Fancy Farm), הודיע ​​קומר כי יתמודד אל מועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל קנטקי בבחירות 2015. עמיתו למירוץ היה סכריסטיאן מקדניא, חבר הסנאט של קנטקי. בתום הבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית ב-19 במאי 2015, ניצב קומר מאחורי איש העסקים מאט בווין בפער של 83 קולות גרידא. סוכנות הידיעות AP, שהגדירה את תוצאות הבחירות המקדימות כ"שוויון מדומה", לא הכריעה את הפריימריז לטובת אף אחד מהמועמדים. בנוסף, קומר מיאן להודות בהפסדו והצהיר כי יתבע ספירה מחודשת של קולות הבוחרים. הדרישה לספירה מחודשת הוגשה ללשכתו של מזכירת המדינה של קנטקי ב-20 במאי 2015, וכעבור שמונה ימים הורתה מזכירת המדינה אליסון לונדגרן גריימס על ספירה מחדש של קולות הבוחרים. עם השלמת הספירה, הכריזה גריימס ​​כי יתרונו של בווין נותר בעינו עם 83 קולות יותר מקומר. גריימס הוספיה להצהיר כי במידה ויחפוץ קומר בספירה מחודשת שנייה, יידרש צו מבית משפט לערעורים של מחוז פרנלקין. ב-29 במאי הודיע ​​קומר כי לא יבקש לספור מחדש את כלל הקולות והודה בהפסדו לבווין.
בבית הנבחרים האמריקאי
במהלך בחירות 2016 נכנס קומר לבחירות המקדימות הרפובליקניות לייצוג מחוז הקונגרס הראשון של קנטקי בבית הנבחרים של ארצות הברית. טרם הפריימריז, זכה לתמיכת איגוד הרובאים הלאומי וגם לזו של לשכת המסחר של ארצות הברית. בסופו של דבר הוא זכה בפריימריז עם 60.6% מהקולות. קומר נבחר אל הקונגרס ה-115 של ארצות הברית אחרי שגרף 72.6% מקולות הבוחרים. מכיוון שנציג מחוז הקונגרס הראשון אד וייטפילד התפטר מתפקידו בספטמבר, קומר התמודד למעשה בשתי במערכות בחירות – בחירות מיוחדות למילוי שארית כהונתו ה-11 של וייטפילד ב, ובחירות רגילות לתקופת כהונה מלאה בת שנתיים. קומר גבר בשתי מערכות הבחירות על יריבו הדמוקרטי סמואל ל. גאסקינס, וזכה כאמור בלמעלה מ-72% מהקולות. הוא הושבע לתפקידו זמן קצר לאחר אישור התוצאות, מה שהעניק לו ותק בן חודשיים על פני עמיתיו שנבחרו במחזור הבחירות של 2016.
במהלך החודשים הראשונים לכהונתו ערך קומר אספות בחירה מקומיות אחדות, בהן דן במצע הבחירות שלו בבית הנבחרים האמריקאי. הוא גם חבר לאוניברסיטת מארי סטייט (Murray State University) בהקמת "תוכנית ג'יימס קומר למלגות חקלאיות", ודגל ברפורמה במערך החקיקה החקלאית. קומר הוסיף למתוח ביקורת על מדיניות האסדרה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, ותמך במדיניות וברעיונות שהציג דונלד טראמפ במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. קומר הוא שמרן חברתי בסוגיית נישואים של בני-זוג מאותו המין. מבחינת מדיניות חוץ, קומר סבור שיש להסיר את האמברגו על המסחר עם קובה. בדצמבר 2017 הצביע קומר בעד חוק קיצוצי המיסים והמשרות שהגה ממשל טראמפ.
קומר נמנה בין נותני החסות המקוריים של חוק חקלאות הקנבוס, שמאפשר הסדרת חוקי קנבוס בפריסה לאומית ומסיר את התקנות הפדרליות בנושא היבול. הצעת החוק נכללה מאוחר יותר בחוק שיפור החקלאות משנת 2018 ונחתמה בכחוק על ידי הנשיא טראמפ ב-20 בדצמבר 2018. קומר היה חבר בוועידה שניהלה משא ומתן על הגרסה הסופית של החקיקה. בראשית התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, חבר קומר לעמיתתו הדמוקרטי סוזן בונמיצ'י מאורגון כדי למסד חקיקה שתגן על הגישה לארוחות צוהריים בית-ספריות עבור מחוזות בתי ספר ברחבי ארצות הברית שנאלצו להיסגר לאור נגיף הקורונה.
מרוץ מדיסון
מרוץ מדיסון הוא מרוץ המיועד לאופני מסלול הנערך בוולודרום. שמו של המרוץ ניתן לו על שם המדיסון סקוור גארדן הראשון, אולם עם 10,000 מקומות ישיבה בניו יורק, שנחנך ב-1879.
המרוץ
המרוץ שונה ממרוצים אחרים בכך שמשתתפים בו זוגות (ולעיתים נדירות שלשות). בכל רגע נתון רק רוכב אופניים אחד מהצמד מתחרה, ואילו השני נח. החלפה בין הרוכב המתחרה והרוכב הנח נעשית לפי שיקול דעתם, וחייב להיות מגע ביניהם על מנת לבצע החלפה: משיכה, דחיפה או "לחיצת יד" מותרות. אפשר לראות במרוץ המדיסון גרסה מקוצרת של מרוצי ששה ימים. במרוצים אלו רוכב אחד היה מתחרה בעוד חברו היה יורד מן המסלול, אוכל ונח. כיום המרוץ נע בין 30 ל־90 דקות ושני הרוכבים נשארים על המסלול.
הקבוצה המנצחת היא הקבוצה המשלימה מספר גדול יותר של הקפות במשך הזמן הקבוע. במקרה של שוויון, הקבוצה עם מספר הנקודות הגדול יותר מנצחת. נקודות מושגות על ידי ניצחון בספרינטים (מיאוצים) הנערכים כל מספר קבוע של הקפות, לרוב 20: שלוש הקבוצות הראשונות מקבלות ניקוד.
במשחקים האולימפיים נהוג כי משתתפות 16 קבוצות, כל אחת מייצגת מדינה שונה, ואורך המרוץ הוא 50 קילומטרים. (200 הקפות).
פסיכולוגיה פופולרית
פסיכולוגיה פופולרית היא שם כולל לתאוריות ורעיונות שונים לגבי חיי הנפש של האדם והתנהגותו, שלכאורה מבוססים על תחום הפסיכולוגיה, ונפוצים בקרב ציבור הרחב. המונח משמש לעיתים קרובות לתיאור רעיונות פסיכולוגיים שנראים פשטניים יתר על המידה, לא מעודכנים, לא מוכחים מדעית ולא מפורשים באופן נכון; במקביל משמש המונח לתיאור ידע פסיכולוגי תקף, מקצועי ויעיל, המוצג באופן שמיועד לשימוש הציבור הכללי.
העוסקים בפסיכולוגיה פופולרית הם מרצים, יועצים וכותבים שונים, שנתפסים בציבור כפסיכולוגים או בעלי ידע רחב בפסיכולוגיה, בעקבות תדמית שנוצרה להם בשל עבודתם, למרות שלמעשה אין להם הכשרה אקדמית כפסיכולוגים. המושג פסיכולוגיה פופולרית מתייחס גם לתעשיית המקורות ואמצעי התקשורת היומיומיים והנפוצים בציבור המספקים מידע על ההתנהגות האנושית.
אמצעים של הפסיכולוגיה הפופולרית
המקורות והאמצעים שבהם ניתן למצוא מידע של הפסיכולוגיה הפופולרית עשויים להיות ספרי "עזרה עצמית" למיניהם (כגון ספרים העוסקים בדרכים להיות מאושרים יותר); תוכניות ייעוץ ברדיו ובטלוויזיה (כגון תוכניתה של ורדה רזיאל ז'קונט) וכתבות ייעוץ בעיתונות ובאינטרנט; מיתוסים הנפוצים בציבור אודות הנפש וההתנהגות; רעיונות ותאוריות פופולריים שמבוססים בחלקם או לא מבוססים על ידע פסיכולוגי מדעי (כגון פליטה פרוידיאנית, האניאגרם של האישיות, אינטליגנציה רגשית ועוד); תפיסות רווחות לגבי שיטות מחקר פסיכולוגיות שלא הוכחו מחקרית (כגון שיטת ניתוב לשוני פיזיולוגי); ואגדות אורבניות על פסיכולוגים (כגון "הפסיכולוג הנודע פרדריק סקינר גידל את בתו בתיבת סקינר").
היסטוריה
הפסיכולוגיה הפופולרית החלה להתפתח החל מסוף המאה ה-19, במקביל להתעוררות מדע הפסיכולוגיה בארצות הברית על ידי חוקרים כמו ג'יימס קאטל, סטנלי הול וויליאם ג'יימס, שהושפעו מהתפתחות מדע הפסיכולוגיה בגרמניה על ידי וילהלם ווּנדט. ב-1890 פרסם ויליאם ג'יימס את ספרו "עקרונות הפסיכולוגיה", שזכה להתעניינות רבה בקרב הציבור הרחב, ובעקבותיו פורסם ספרו "Psychology: The Briefer Course", שנועד לאפשר לקהל לקרוא ולהבין ספרות פסיכולוגית. עם זאת, באותה תקופה רווחה בציבור ההנחה שפסיכולוגיה היא סוג של קריאת מחשבות, ושאין לה השלכות על חיי היומיום של אנשים נורמטיביים; פסיכולוגים רבים חשו שאין להם דרך גישה מותאמת אל הקהל הרחב. ב-1893 הוצג לראשונה תחום הפסיכולוגיה במסגרת התערוכה העולמית של שיקגו, והופצו קטלוגים ובהם מידע על מטרות התחום, נושאי ההתעניינות ושיטות המחקר המקובלות. התחום הוצג גם בתערוכה העולמית של סנט לואיס ב-1904, אז נערכו גם הרצאות של הול, טיצ'נר, ווטסון ועוד, וכן נערכו הדגמות של ניסויים ואבחונים על המבקרים בתערוכה.
רק בתחילת המאה ה-20 החלה הבנה של ההשלכות של הפסיכולוגיה על חיי היומיום של האנשים – כאשר תחום הפסיכולוגיה היישומית צבר תאוצה, וכשעבודתו של סטנלי הול בתחום הפסיכולוגיה החינוכית הביאה לשינוי גישה ורפורמות בדרכי ההוראה והחינוך בבתי הספר בארצות הברית. רבים ביקרו שינויים אלו, וטענו כי אין להסיק מסקנות מניסויים בפסיכולוגיה ולשנות בעקבותיהם את שיטות ההוראה המסורתיות; אך בתרבות הפופולרית נוצרה התקווה שמדע הפסיכולוגיה יוכל להביא לשיפור באיכות החיים של הציבור. בהדרגה נוצרו שדות עיסוק יישומיים בפסיכולוגיה, כגון פסיכולוגיה קלינית, פסיכולוגיה תעסוקתית וארגונית, פסיכולוגיה של הפרסום ועוד. במלחמת העולם הראשונה התפתח גם תחום הפסיכולוגיה הצבאית.
בתקופה שלאחר המלחמה עלה הצורך בציבור למידע נגיש ומעודכן בתכיפות הקשור לפסיכולוגיה, והמדיה התקשורתית הפכה למקור העיקרי שסיפק זאת, באמצעות ספרים, עיתונים ומגזינים פופולריים רבים. הפסיכולוג החוקר ג'וזף ג'סטרו אף קיבל טור משלו בשם "Keeping Mentally Fit", שפורסם בעיתונים רבים לאורך שנות ה-20. בהדרגה עלה הביקוש לייעוץ ושירותים פסיכולוגיים עד כדי כך שכמות הפסיכולוגים הקיימת לא הספיקה; יועצים שונים שלא הוכשרו כפסיכולוגים החלו להציע את שירותיהם. בעקבות זאת החלה אגודת הפסיכולוגים האמריקאית למסד מתן רישיונות רשמיים לפסיכולוגים ולהקפיד על אופני הכשרתם. אך בציבור המשיכה תופעת הנהייה אחר ייעוץ בתחומים פסיכולוגיים גם ללא בדיקת תקפותם.
בהמשך שנות ה-20 חלה ירידה בהתלהבות זו מהפסיכולוגיה, לאחר שמספר כותבים מתחו ביקורת על חדירתה של הפסיכולוגיה לכל תחומי החיים, אפילו השולִיים שבהם, והזהירו מפני הפרזה במשמעות המיוחסת לפסיכולוגיה הפופולרית. חלקם אף טענו כי מטרת הפסיכולוגים אינה לשפר את חיי הפרט ולסייע לו, אלא לפעול למען האינטרס האישי שלהם ולהרוויח כסף ויוקרה על חשבון הציבור. במהלך השפל הגדול חלה ירידה בכמות הספרים והמאמרים של הפסיכולוגיה הפופולרית, במקביל לעלייה שחלה בכמות המאמרים המדעיים בתחום, דבר שתרם לריחוק בין האקדמיה לבין הציבור ולחיזוק הדעה הרווחת שהפסיכולוגים פועלים לטובתם האישית ולא לטובת פתרון בעיות במדינה. הירידה בהשתתפות הפסיכולוגים בשיח הציבורי הביאה להמשך התחזקותם של יועצים לא מקצועיים בתחום, שפרסמו ספרים ומאמרים רבים של "עזרה עצמית", שלא היו מבוססי מדע, והפכו לפופולריים.
במהלך מלחמת העולם השנייה שוב עלתה קרנה של הפסיכולוגיה המדעית, והיא זכתה לתמיכה והערכה מצד הממשל, הצבא והתעשייה. בשנות ה-50 וה-60 התחזקה גישת הפסיכולוגיה ההומניסטית, "הזרם השלישי" בפסיכולוגיה, שהדגישה את הראייה הפנומנולוגית של החוויה האנושית, ייחודיות האדם, ערכיו ויכולת הבחירה שלו; בעקבות זאת התחזקה גם הפסיכולוגיה הפופולרית ופורסמו ספרי עזרה עצמית רבים. אלו ממשיכים להתפרסם גם כיום. במקביל, התפתחו אמצעי מדיה אחרים עם התקדמות הטכנולוגיה, וכך גברה גם הצלחתן של תוכניות ייעוץ ברדיו ובטלוויזיה וכתבות ייעוץ באינטרנט.
1.000.000 (שיר)
1.000.000 (בעברית: מיליון, מעוצב: Million) הוא סינגל שהקליטה הזמרת הרומניה אלכסנדרה סטאן בשיתוף הראפר הרומני קרלפרייט, מתוך אלבום הבכורה שלה, Saxobeats. השיר יצא לאור ב-20 בינואר 2012, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום.
היה זה הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, ולכן הצלחתו הייתה בינונית ביחס לשלושת הסינגלים הראשונים.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-17 במצעד שברומניה, ה-34 במצעד האיטלקי, וה-21 במצעד הספרדי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אנדריי נימירסקי, מרסל פרודן ומרסיאן אלין סוארה, והופק על ידי נימירסקי ופרודן. השיר הוא בסגנון הרית'ם אנד בלוז והפופ, כשברקע ניתן לשמוע כלי נגינה רבים, המשתלבים עם הסגנונות של השיר.
שיתוף הפעולה הזה הוא השני של השניים, כאשר הקודם לכך היה רמיקס לשיר "Mr. Saxobeat".
וידאו קליפ
הקליפ נפתח עם קרלפרייט אשר רוכב על אופניים נוצצים מול רקע גרפיטי, בזמן שסטאן יושבת על מסך הטלוויזיה הניצב מולו. לאחר מכן, שניהם נמצאים בחדר מראות. הקליפ מסתיים כשהמסך הופך לכהה וסטאן מביטה לתוך המצלמה.
השיר זכה לביקורות מעורבות. אתר האינטרנט "Los 40 Principales" הצהיר כי הקליפ הוא בין הטובים שהוציאה סטאן.
פאפיראסן
פּאַפּיראָסן (קרי: "פָּפִּירוֹסְן"; יידיש: "סיגריות") הוא פזמון מפורסם שנכתב בידי הרמן יבלוקוף במחצית הראשונה של שנות ה-20 של המאה ה-20, ונקשר כיום לעיתים קרובות בזיכרון השואה.
רקע
יבלוקוף מספר בזיכרונותיו כי הוא חיבר את "פאפיראסן" באירופה לפני הגירתו, לאחר שהיה עד למאמצי הישרדותם של יתומים עניים, שהזכירו לו את ילדותו בזמן הכיבוש הגרמני של גרודנו במלחמת העולם הראשונה, אז התפרנס כרוכל סיגריות. הלחן הוא נעימה של כמה שירים מזרח-אירופיים, בהם השיר הרוסי "Милаша-молдаванка" ("מילָשָה-מולדָבנקה"). השיר זכה לפרסום ולפופולריות ב-1932, לאחר שיבלוקוף השמיע חלק ממנו במסגרת תוכנית רדיו שערך בתחנת הרדיו הניו-יורקית היידית החשובה WEVD.
בתקופת השואה חוברו בגטאות פולין וליטא מילים חדשות, קונטקסטואליות, לשיר. אחד הידועים שבהם הוא שירה של ריקלה גלֶזֶר (ריקלע גלעזער) מגטו וילנה, "ס'איז געווען אַ זומערטאָג" ("היה זה יום קיץ"), על טבח היהודים ביער פונאר. השיר הושר בין היתר על ידי חוה אלברשטיין.
האנה גלאס
האנה גלאס (בשוודית: Hanna Erica Maria Glas; נולדה ב-16 באפריל 1993) היא כדורגלנית שוודית, המשחקת בעמדת הבלמת בקנזס סיטי קורנט מליגת העל לנשים בארצות הברית ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים
סונדוואלס
זונאנה
ב-2013 הצטרפה גלאס למועדון זונאנה שעלתה בתום עונת 2011-12 לליגת העל השוודית. במרץ 2013 ספגה גלאס את פציעתה השנייה ברצועה הצולבת שבעקבותיה נעדרה מכל משחקי הליגה בעונת 2012-13, ולא יכלה לסייע לקבוצתה להישאר בליגת העל השוודית, מה שעלה למועדון בירידה לליגה השנייה.
לקראת עונת 2014 הצטרפה גלאס למועדון אומאו מליגת העל השוודית. בעונתה הראשונה במועדון השתתפה ב-16 משחקי ליגה וכבשה שני שערים. בעונת 2015 גלאס השתתפה ברוב משחקי קבוצתה לפני שנפגעה ברצועה הצולבת בפעם השלישית בספטמבר 2015. את רוב עונת 2016 העבירה גלאס כשהיא מתאוששת מפציעתה, ובאוגוסט חזרה לכושרה והספיקה להשתתף בעשרה משחקים לפני תום העונה. בתום העונה ירדה אומאו לליגה השנייה אחרי 19 עונות רצופות בליגת העל השוודית.
אסקילסטונה יונייטד
בנובמבר 2016 עברה גלאס למועדון אסקילסטונה יונייטד, גם הוא מליגת העל השוודית. עבור המועדון השתתפה ב-38 משחקי ליגה וכבשה שער אחד.
פריז סן-ז'רמן
באוגוסט 2018 עברה גלאס למועדון פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית. גלאס השתתפה ב-14 משחקי ליגה במדי פריז, ובו גם ערכה את הופעת הבכורה בליגת האלופות לנשים.
באיירן מינכן
ב-14 באפריל 2020 הצטרפה גלאס למועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים. את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ערכה ב-6 בספטמבר 2020 בניצחון 6:0 על זאנד. את שער הבכורה שלה עבור באיירן הבקיעה ב-4 באוקטובר 2020, בניצחון 2:0 על אסן.
ב-25 באפריל 2021, במשחק הראשון במסגרת חצי גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, גלאס בישלה שער לסידני לוהמן והבקיעה שער נוסף שהבטיח את הניצחון של הקבוצה הבאוורית. בגומלין באיירן הובסה 4:1 על ידי צ'לסי. ב-19 במאי 2021, שערה של גלאס נגד צ'לסי נבחר על ידי אופ"א לשער הטורניר. בסיום אותה עונה זכתה גלאס באליפות הבונדסליגה יחד עם באיירן, לראשונה מאז 2016.
בספטמבר 2022 נפגעה גלאס ברצועה הצולבת בפעם הרביעית בקריירה, מה שגרם לה להחמיץ את כל עונת 2022/23.
קנזס סיטי קורנט
ב-7 בפברואר 2023 עברה גלאס למועדון קנזס סיטי קורנט מליגת העל לנשים בארצות הברית.
קריירת נבחרות
נבחרות צעירות
גלאס שיחקה לראשונה במדי נבחרת שוודיה עד גיל 17 ב-2009. ב-2010, במסגרת אימון עם הנבחרת, פצעה לראשונה בקריירה את הרצועה הצולבת. בהמשך היוותה גלאס חלק משמעותי בנבחרת שוודיה עד גיל 19 שזכתה באליפות אירופה עד גיל 12, שנערכה ביולי 2012 באנטליה, טורקיה.
נבחרות בוגרות
במונדיאל 2019 שותפה גלאס בכל שבעת משחקי הטורניר, בו הגיעה נבחרת שוודיה למקום השלישי אחרי הפסד לנבחרת הולנד בחצי הגמר. ברבע הגמר ניצחו השוודיות את נבחרת גרמניה מה שהקנה להן מקום באולימפיאדת טוקיו.
באולימפיאדה שנערכה בקיץ 2021 עקב מגפת הקורונה, השתתפה גלאס בכל חמשת משחקי הטורניר וסייעה לנבחרתה לזכות במדליית הכסף, אחרי הפסד בגמר לנבחרת קנדה.
גלאס נכללה בסגל נבחרת שוודיה ליורו 2022 ושותפה בשני משחקים בטורניר בו הגיעה הנבחרת עד לחצי הגמר שם הודחה על-ידי נבחרת אנגליה, מי שבסופו של דבר זכתה בטורניר.
הישגים ותארים
באיירן מינכן
נבחרת שוודיה
חיים אישיים
מ-1 ביולי 2013, גלאס בזוגיות עם כדורגלן העבר השוודי כריסטופר מילדה.
ביטחון
{{פירושונים|
שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
שירות הפארקים הלאומיים (באנגלית: The National Park Service, בראשי תיבות: NPS) הוא משרד ממשלתי בארצות הברית האחראי על ניהול כל הפארקים הלאומיים, מונומנטים לאומיים רבים, וכן שטחים ונכסים אחרים בעלי ערך היסטורי וכאלה שהוגדרו כמיועדים לשימור במדינה. שירות הפארקים הלאומיים הוקם ב-25 באוגוסט 1916 בעקבות החלטה של הקונגרס, במטרה "לשמר את הנוף והנכסים ההיסטוריים והטבעיים ועולם החי בהם, וכדי לספק את ההנאה...לדור העתיד".
השירות מהווה לשכה של מחלקת הפנים של ארצות הברית, בעצמו זרוע של הממשל הפדרלי של ארצות הברית. השירות מנהל ומפקח על למעלה מ-390 שטחים ונכסים, ש-60 מהם מוגדרים כפארקים לאומיים; האחרים מוגדרים כמונומנטים לאומיים, פארקים היסטוריים לאומיים, מצבות זיכרון לאומיות, נתיבים היסטוריים לאומיים, אזורי נופש לאומיים, חופי ים, אתרי קרבות היסטוריים, ועוד. לא כל אתר המוגדר כמיועד לשימור, כאתר הנצחה או כפארק לאומי כפוף ישירות לפיקוחו של שירות הפארקים הלאומיים ומנוהל על ידיו. לדוגמה, אתר ההנצחה הלאומי אליס לא נמצא תחת ניהול ופיקוח השירות; הוא אזור-תלוי של המונומנט הלאומי פסל החירות שהוא, בניגוד לאליס איילנד, אחד מ-390 הנכסים שבפיקוח שירות הפארקים הלאומיים.השירות, המנוהל נכון ל-2017 על ידי מייקל ריינולדס (Michael T. Reynolds), העסיק, נכון לשנת 2006, 20,000 עובדים וכן 140,000 מתנדבים, ותקציבו היה 2.256 מיליארד דולר.
הפארקים הלאומיים המפורסמים והמתויירים ביותר בארצות הברית הם יוסמיטי וילוסטון. פארקים לאומיים מפורסמים נוספים: גרנד קניון, סקוויה וקינגז קניון הצמוד לו, רדווד, עמק המוות, גרנד טיטון, ברייס קניון, ציון, מערת מאמות' ומסה ורדה.
משטרת הפארקים של ארצות הברית (United States Park Police) היא יחידת אכיפת חוק מיוחדת הכפופה לשירות הפארקים הלאומיים, ולה סמכות שיפוטית בכל האתרים הכפופים לשירות. אכיפת החוק מתבצעת באזורים כפריים, בשטחים פתוחים, ביערות ובפארקים וישנן אף מספר יחידות עירוניות-מיוחדות המאומנות בנפרד. חטיבות מיוחדות אחרות של שירות הפארקים הלאומיים הן יחידת תסקיר בניינים אמריקאים היסטוריים (Historic American Buildings Survey), יחידת המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places), וכן יחידת אתרים היסטוריים לאומיים (National Historic Landmark).
מלבד ניהול היחידות הכפופות לו, שירות הפארקים הלאומיים מספק גם סיוע טכני וכספי ל"אזורים מסונפים" שונים הכפופים אליו על פי החלטות הקונגרס.
סיכום חלקי של נכסי שירות הפארקים הלאומיים:
נעה שפיגל
נעה שפיגל (נולדה ב-17 בדצמבר 1982) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת הפרלמנטרית של עיתון "הארץ".
ביוגרפיה
שפיגל נולדה בקריית טבעון. בשנות התיכון הצטרפה לגרעין נח"ל של הנוער העובד והלומד. בסיום לימודיה יצאה לשנת שירות בה עסקה בחינוך בחצור הגלילית, ולאחריה התגייסה כלוחמת במחזור ב' של קרקל.
בשנת 2006 החלה את דרכה העיתונאית כמפיקה, עורכת ושדרנית ברדיו חיפה. עד לשנת 2015 עבדה שפיגל במספר כלי תקשורת ביניהם חדשות הוט, רדיו צפון, המקומון כלבו, והמקום הכי חם בגיהנום. במקביל, בשנים 2008–2013, היה בבעלותה פאב ברמת ישי.
בשנת 2014 החלה לעבוד שפיגל בעיתון הארץ ככתבת צפון. במקביל לעבודתה בעיתון המשיכה להגיש תוכניות אקטואליה בתחנות רדיו שונות בצפון. בשנת 2021 מונתה להיות כתבת העיתון בכנסת.
לשפיגל תואר במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובימים אלו מסיימת כתיבת תיזה בתקשורת פוליטית.
בין הישגיה העיתונאיים:
כרישועל גרנדיס
כרישועל גרנדיס (שם מדעי: Alopias grandis) הוא מין נכחד של כריש ממשפחת הכרישועליים, אשר חי במשך המיוקן לחופי אמריקה הצפונית. חלק מהחוקרים מגדירים אותו בתור סוג עצמאי - Trigonotodus, אך זה נתון בוויכוח מדעי.
המאובנים שלו התגלו בתצורות קלברט שבוירג'יניה ובמרילנד והתגלו גם בקרוליינה הדרומית, קליפורניה ואולי גם במלטה. הוא תואר למדע ב-1942 בידי החוקר הצרפתי מוריס לניש.
כריש זה היה בעל מבנה גדול, כבד כמו עמלץ לבן, אשר לפי מספר הערכות הגיע לאורך של 13 מטרים.
כריש זה היה בעל מבנה שיניים חלקות צד, עם קצוות חיתוך חלקים וכתר עבים, אשר שימשו לחיתוך בשר ובדומה לכרישים אחרים אלה התחלפו במהירות. אף שלא נמצאו שרידי אונות סנפירים, נראה שבניגוד לכרישועליים המודרניים היה חסר את אונות הזנב המוגבהות. עם זאת כנראה שהיה משוטט לאורך האוקיינוס הפתוח בחיפוש מזון, אשר כלל כנראה דגים, דיונונים ואולי גם יונקים ימיים קטנים.
מין זה היה קרוב כנראה למין Alopias palatasi, שהיה גדול כמותו בהרבה מהמינים המודרניים.
אנטואן סמניו
אנטואן סרלום סמניו (באנגלית: Antoine Serlom Semenyo; נולד ב-7 בינואר 2000 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן גנאי יליד אנגליה המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בורנמות' ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים
ב-27 בינואר 2023 חתם בבורנמות'.
קריירה בינלאומית
ב-1 ביוני 2022 ערך סמניו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 3-0 על נבחרת מדגסקר במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
ב-17 בנובמבר 2022 הבקיע סמניו את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת שווייץ במשחק ידידות לקראת מונדיאל 2022.
B&H
B&H תמונות ווידאו (באנגלית: B&H Photo Video) היא החברה הגדולה ביותר בארצות הברית לצילום ולמדיה שאינה רשת. החברה נוסדה ב-1973 בניו יורק, בידי הבעלים צבי הירש (הרמן) שרייבר, חסיד סאטמר.
סקירה כללית
חנות הבית של החברה נפתחה בתחילה בלואר איסט סייד בניו יורק. בתחילת דרכה הייתה זו חנות צילום קטנה, ושמה נבע מראשי התיבות של מנהל החנות, הירש, ואשתו בלומה.
חנות הבית של החברה ממוקמת כיום בשדרה 34 במנהטן ומשרתת בין 11 ל-12 אלף לקוחות ביום. סכום ניכר של הכנסות החברה מגיע גם מאתר האינטרנט של החברה. בחנות שתי קומות ובהם מספר רב של מוצרי מדיה, כגון: מצלמות, מחשבים, מצלמות וידאו, מיקרופונים, פלאפונים, אורגנים חשמליים, טאבלטים, ועוד. העובדים בחנות הם צלמים וצלמי וידאו מקצועיים.
שרייבר עצמו ורוב עובדי החנות הם יהודים שומרי מצוות, ולכן החנות ואתר האינטרנט סגורים בשבת ובחגי ישראל.
עקב מגוון הרב של התיירים הפוקדים את החנות, רבים מעובדי החנות נותנים שירות בשפות אנגלית, ספרדית, צרפתית ואף עברית ויידיש.
בשנת 2007 הוסיפה גוגל את החנות המקוונת של B&H ל-Google Pay, שירות מקוון של גוגל לרכישות ברשת.
גינקומסטיה
גינקומסטיה (Gynecomastia – שד אישה) היא התפתחות חריגה של בלוטות חלב גדולות בזכרים הגורמת לגדילת החזה לממדים לא פרופורציונליים ולא אסתטיים. לעיתים התפתחות חריגה זו מהווה סטייה משמעותית ממבנה בית החזה הזכרי הנורמלי ומהאידיאל הגברי האוניברסלי לרוב בהקשר זה, ומביאה למבוכה בקרב גברים רבים. הבעיה אינה אסתטית בלבד בהכרח, ועלולה לכלול השלכות שליליות שונות, כגון כאבי חזה, סרטן השד בגברים, סרטן האשך, ובעיות נפשיות.
בחלק ממקרי הגינקומסטיה תיתכן הפרשת חלב מרקמת השד הגינקומסטואידי. חלק מהמקרים של גינקומסטיה הם א-סימטריים, כלומר, שד אחד גדול מהשני (בין אם גודלו של השד העמית פתולוגי ובין אם לא). תת-סוג נפוץ של גינקומסטיה הוא ליפומסטיה - בסוג זה של גינקומסטיה, עיקר נפח השד מתקבל משומן ורק ממעט רקמה בלוטית (אם בכלל). גינוקמסטיה לסוגיה נחשבת לשתיים מבעיות גברים נפוצות לצד השמנה בטנית בזכרים, התקרחות ומחלת פיירוני.
מרבית הגברים הסובלים מהמחלה נאלצים ללבוש חזיית זכרים, שהיא חזייה שמועצבת על בסיס החזייה הרגילה (המשמשת נקבות) אך עם מספר התאמות חשובות לגוף הזכרי.
אטיולוגיה
גינקומסטיה עלולה להתרחש פיזיולוגית בינקות בגין הורמונים מהאם, וכן בהתבגרות או בזקנה. בקרב נערים מתבגרים גינקומסטיה היא גורם דחק משמעותי; עם זאת, כאשר מדובר בריבוי שומן באזור החזה (ראו פסאודוגינקומסטיה בהמשך), עשויים מקרים קלים מאוד של גינקומסטיה כמעט להיעלם או לחלופין להפוך ללא רלוונטיים, עם איבוד שומן בגוף כתוצאה של פעילות גופנית, ושינויים מטבוליים או אנטומיים.
הסיבות לגינקומסטיה קשורות לרוב בחוסר איזון בהורמוני המין, ובמיוחד עלייה באסטרוגן ביחס לטסטוסטרון. זוהי סיבה בעלת אופי אפיגנטי, אך הן גם יכולות להיקשר בתגובת הרקמות אליהם, סיבה גנטית בדרך כלל, שתתבטא למשל ברמות גבוהות של החלבון גלובולין קושר הורמוני מין ותגרום לתגובה מוגברת למולקולות אסטרוגניות ברקמת השד. הפעלת מנגנון זה נקשרה עם מחלות כגון תריסיות יתר, מחלת כבד כרונית, ותרופות שונות (עליהן יורחב בהמשך).
הזדקרות החזה יכולה לנבוע מהיפרטרופיה של רקמת החזה או רקמה אפידוזית בחזה ועור, ולרוב מהווה שילוב של השתיים.
סיבות ספציפיות לגינקומסטיה הן למשל פגמים בקולטן לאנדרוגן (כמו במחלת קנדי), תורשה גנטית כמו תסמונת קליינפלטר לצורותיה האנאפלואידיות השונות ועודף ארומטאז, הגורם להתנשיות של רקמות החזה. מקרים רבים של גינקומסטיה הם אידיופתיים (סיבתם לא ברורה), ועל פי אחת הסטטיסטיקות, בכ-25% מהמקרים הסיבה לגינקומסטיה לא ידועה.
קיים דיון בשאלה עד כמה הורמונים נקביים המתווספים על ידי חברות מסחריות שונות למזון הצומח, לרוב בצורה של חומרי הדברה, למזון המעובד, בצורה ישירה או עקיפה, ולמי השתייה, בשל בעיות תשתית, תורמים לשכיחותה הגבוהה יחסית של גינקומסטיה בקרב זכרים במדינות מתועשות. המחלוקת על כך קיימת גם לגבי בעיות אחרות, כגון מגמת הירידה העולמית באיכות הזרע הזכרי והשכיחות הגבוהה של סרטן השד בקרב נשים בעולם המערבי. זכרים עם גינקומסטיה הם בעלי סיכון גבוה יותר לתחלואה בסרטן השד.
על פי אחד המחקרים, גדילת קוטרה של הילת הפטמה מבשרת גינקומסטיה.
תרופות
ב-10%–25% מהמקרים נמצא כי הגורמים לגינקומסטיה הם תרופות, והן: צימטידין, אומפרזול, אימטיניב, פינסטריד, דוטסטריד ספירונולקטון, תרופות אנטי-פסיכוטיות מסוימות ותרופות הכוללות הורמונים, כמו אסטרוגן נסיובי. חלק מן התרופות משפיעות ישירות על רקמת החזה, ואחרות מגבירות את הפרשת הפרולקטין מבלוטת יותרת המוח על ידי חסימה של פעולות הדופמין בקבוצת התאים לקטוטרופיים ביותרת המוח הקדמית. אנדרוסטנדיון יכול להוביל לגינקומסטיה חרף גודש של פעולת אסטרוגן. תרופות מסוימות ממשפחת ה-SSRI עלולות לגרום לגינקומסטיה (שלעיתים תכלול הפרשת חלב מהשד). סיבות אחרות יכולות להיות הפחתת טסטוסטרון בזכרים מבוגרים, ושימוש בסטרואידים אנאבוליים. חולים בסרטן הערמונית העוברים נוהל דלדול אנדרוגן כחלק מהטיפול במחלה עלולים לפתח גינקומסטיה. היפרפרולקטינמיה נקשרת בגינקומסטיה.
תזונה
פיטואסטרוגנים מסוימים בלבד, וכן קסנואסטרוגנים רבים הנמצאים במזון המתועש, במוצרי פלסטיק המשמשים לאחסנת מזון ומשקאות, ואף במי השתייה, מפעילים קולטנים אסטרוגניים ונקשרו באטיולוגיה לגינקומסטיה ובעיות אחרות.
אבחון הסוג
קביעת אבחנה מדויקת לגינקומסטיה ראשית דורשת שלילה של כל בעיה אחרת, כגון מסת יתר של החזה, פסואודגינקומסטיה, דלקת השד, ליפומה וסרטן השד. הכלים העיקריים לאבחון גינקומסטיה, כמו גם בשביל להבחין אם מדובר בגינקומסטיה או בפסאודוגינקומסטיה, הם אולטראסאונד, ולעיתים גם ממוגרפיה.
דרגות גודל של גינקומסטיה
קיים סולם המשמש את הרופאים לאמוד את גודל נפח השד הזכרי:
טיפול
הטיפול הקיים נחלק לשני סוגים. סוג אחד הוא מניעת גינקומסטיה בעת התפתחותה או כשיש חשש סביר שהיא תתפתח, למשל כאבי חזה בבנים מתבגרים או נטילת תרופה שידועה כמחוללת גינקומסטיה. טיפול זה ניתן על ידי רופאים אנדוקרינולוגים. סוג שני הוא טיפול בגינקומסטיה קיימת, שהוא הליך ניתוח המבוצע על ידי רופאים פלסטיקאים.
מניעה או עצירה של התפתחות גינקומסטיה פוטנציאלית או ראשונית
ברוב המקרים ניתן טיפול זה כאשר הגינקומסטיה נמצאת בשלבי ההתפתחות הראשונים שלה ולרוב כרוכה גם בבכאבי חזה. אפשר שהטיפול יינתן גם במצבים שבהם קיימת סבירות מספקת לכך שמתפתחת גינקומסטיה, כמו למשל, עם התחלת טיפול תרופתי מסוים אשר תופעות הלוואי שלו כוללות גינקומסטיה.
ילדים ומתבגרים
הטיפול התרופתי המקובל לגינקומסטיה במקרים כאלה הוא בתרופה טמוקסיפן (Tamoxifen, נוגד-אסטרוגן בררני לקולטנים האסטרוגניים שעל רקמת השד, אשר שימושו העיקרי הוא בטיפול בסרטן השד בנשים), והיא בדרך כלל ניתנת כאשר הגינקומסטיה כרוכה בכאב באזור השד, לרוב בעת תקופת התפתחות, כמו בעת ההתבגרות המינית והתפתחות סימני המין המשניים.
בעוד שהטיפול עוזר להעלמת הכאבים, ונראה שיש לו השפעה מונעת לגינקומסטיה, כלומר, הוא מעכב את התפתחות הגינקומסטיה עצמה לממדים חמורים יותר, תרומתו לאיבוד רקמת השד הקיימת מוטלת בספק, והוא אינו חלופה לניתוח בהקשר זה. ככל שהטיפול המונע החל מוקדם יותר, כך גדל הסיכוי שהגינקומסטיה שכבר נוצרה לא תהיה משמעותית (כלומר לא תעבור כל סף נזק).
לאחרונה התווספה גם התרופה טסטולקטון שניתנת לילדים עם תסמונת מטבולית של עודף ארומטאז.
מבוגרים
הטיפול בטמוקסיפן ניתן גם למבוגרים, אלא שאז הוא ניתן כתוספת לטיפול תרופתי אחר, הידוע כגורם לגינקומסטיה כתופעת לוואי. למשל, ישנם גברים העוברים טיפולים נגד סרטן הערמונית בעזרת אנטי אנדרוגנים וגם מקבלים טיפול בטמוקסיפן. כמו כן, ייתכנו מקרים שבהם יינתן טיפול כזה גם בנוכחותה של תסמונת מטבולית הידועה כגורמת לגינקומסטיה. ישנם עברייני מין שמקבלים סירוס כימי המשולב עם טמוקסיפן, באופן ממוקד למניעת גינקומסטיה.
ניתוח פלסטי להסרת רקמה גינקומסטואידית קיימת
בניתוח זה כורתים את הרקמה, הבלוטית לרוב, או רקמות קשורות אחרות הגורמת לניפוח השד. לעיתים מקדימים לכריתה שאיבת שומן מקומית, כל מקרה לגופו. ניתוח כזה מבוצע על ידי כירורג פלסטי.
לאחרונה התפתחה גישה נוספת לכריתת בלוטת השד – וזאת דרך החתך בצד החזה (ששימש קודם לכן לביצוע שאיבת השומן). בדרך זו נחסכת הצלקת האופיינית לניתוחים אלו בחלקה התחתון של העטרה.
פסאודוגינקומסטיה
פסאודוגינקומסטיה (Pseudogynecomastia) היא מצב שבו נדמה שלפרט יש גינקומסטיה, אך למעשה יש לו ריבוי שומן באזור רקמת השד וקרבת בית-השחי ורק מעט, אם בכלל, רקמה בלוטית. התופעה נקראת גם ליפומסטיה (שד שומני). הטיפול בבעיה זו שונה; אינו כולל תרופות, וגם לא בהכרח ידרוש התערבות כירורגית, שכן השומן שהצטבר באזור החזה אמור להישרף באמצעים של פעילות גופנית, אך אכן גם ייתכנו מקרים של שאיבת שומן מקומית, כטיפול בבעיה זו. לצורך אבחנה של פסאודוגינקומסטיה דרושים מעקב אנדוקריני ודימות מבני של האזור באולטראסאונד, ובמקרים מסוימים גם בממוגרפיה. הטיפול העדיף הוא פעילות גופנית, אך במקרים של קשיי נשימה אנטומיים, רגישות אלרגית כרונית או סיבות קשות או בלתי ניתנות לטיפול אחרות, הגורעות מן הספורט, או כאשר נראה שהפעילות הגופנית אינה מספקת, ייתכן והרופא המטפל ימליץ על שאיבת שומן. שיטה נוספת לטיפול בשד שומני היא רדיותרפיה ובמקרים של עודפי עור משמעותיים אולי יתלווה לכך גילוף העור.
שרלטנות ומיתוסים סביב הטיפול
בשנים האחרונות מוצעים מדי פעם באינטרנט כדורי תוסף תזונה המבטיחים "לחסל" את הגינקומסטיה. יעילות טיפולים אלה היא אפסית, ואולי תסתכם באפקט פלצבו לכל היותר. חלק מהכדורים מסוכנים, ומאחורי כולם עומד אינטרס כלכלי. יצוין גם שנכון להיום הרפואה הקונבנציונלית לא מציעה שום חומר שביכולתו לפרק רקמה בלוטית קיימת, קל וחומר לא עודפי עור.
מיתוס נפוץ במיוחד הוא הטענה שפיתוח שריר החזה יכולה לסייע במקרים של גינקומסטיה מתונה או אפילו להעלים אותה. מיתוס זה אינו נכון מהסיבה הפשוטה שבניית שריר החזה, בדרך כלל רק תחמיר גינקומסטיה כזו בגלל דחיפה קדימה של רקמות השד, השומן ועודפי העור, אם ישנם. עצות כאלה ואחרות ניתנות לרוב על ידי הדיוטות או מאמני כושר חסרי ידע לגבי האנטומיה והפיזיולוגיה של הנושא.
גיתית כבירי
גיתית כבירי (נולדה ב-1969) היא תסריטאית, במאית קולנוע וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בירושלים לציפורה, מורה, וליעקב ארד, כלכלן בכיר ומנהל באגף המכס והמע"מ במשרד האוצר. לאחר שירותה הצבאי כמדריכת חי"ר וכצלמת צבאית, השתלבה בתעשיית הטלוויזיה כעורכת סרטים תיעודיים. ערכה וביימה סרטים תיעודיים וכתבות ל"יומן" בערוץ הראשון, ל"אולפן שישי" ול"מוצ"ש" בערוץ 2, לערוץ 8 ועוד.
עשייה קולנועית
סרטה התיעודי "ציפורה ויעקב", אשר אותו גם צילמה, הופק בשנת 2011 במסגרת הסדרה "ההורים שלי", שודר בערוץ Yes-דוקו והשתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ובפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות. הסרט צולם במשך שנה וחצי ומתאר איך אחרי 50 שנות נישואין נאלצים הוריה להתמודד עם פחדים ותסכולים מודחקים, כאשר יעקב עובר אירוע מוחי ולאחר חודשים ארוכים של שיקום חוזר הביתה בכיסא גלגלים ועם מטפל פיליפיני צמוד.
את סרטה העלילתי "גרגירי חול", אשר יצא לאקרנים בשנת 2023, ביימה יחד עם בנה יהל כבירי. הסרט, בכיכובם של שני כהן, יוסי מרשק, אורי פפר, לוסי אהריש ויונתן להב, מספר את סיפורו של דוד, ילד רגיש ויצירתי המתגורר בדימונה עם אמו, החולה בטרשת נפוצה, ואביו, שעובד במפעלי ים המלח. כשהוא נתקל באינטרנט בפורום כתיבה של ילדים מכל הארץ, הוא מזייף את זהותו ובשם בדוי מפרסם את סיפוריו הקצרים.
.bn
.bn היא סיומת האינטרנט בברוניי. היא מנוהלת על ידי דמיין את ברוניי ברחד, או פשוט Imagine (בעבר נקרא Jabatan Telekom Brunei & Telbru).
קישורים חיצוניים
Toppdomän
1962 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1962.
רנמינבי
הרנמינבי או היואן הסיני (סמל: ¥ או 元, בסינית: 人民币, פיניין: Rénmínbì, נהגה: רֵ'נְמִינְבִּי) הוא המטבע הלאומי של סין העממית, מלבד בהונג קונג ובמקאו. המשמעות המילולית של רנמינבי היא "מטבע העם", ואילו המילה יואן (Yuán; 元) בסינית היא מילת מנייה למטבעות, ובשם זה מוכר המטבע במערב. היואן מחולק ל-10 גְ'יָאו (Jiǎo; 角), שכל אחד מהם מחולק ל-10 פֶן (Fēn; 分). בשימוש יומיומי נפוץ בסין גם הכינוי קְוָאי (块; Kuài) כשם המטבע, ומָאו (Máo; 毛) לעשירית היואן.
את הרנמינבי מנפיק הבנק העממי של סין, הבנק המרכזי של סין.
הקיצור הבינלאומי הרשמי של שם המטבע הוא CNY, אם כי נפוץ גם השימוש בקיצור RMB. סימון המטבע הוא ¥. החל מיולי 2005, עת נחשף לראשונה למסחר בין-בנקאי, מתחזק ערכו של המטבע בהתמדה מול הדולר. עם זאת, בשנת 2009 התייצב המטבע והוא עומד על שער ממוצע של 6.34 יואן לדולר, נכון לדצמבר 2011.
שטרות
סדרה 5 של רנמינבי הוכנס למחזור ב-1 באוקטובר 1999, כאשר יצאו לאור שטרות ¥100, שנה לאחר מכן נוספו שטרות ¥20, ב-2001 נוסף לסדרה שטרות ¥10 ו-¥50, ב-2002 נוסף שטרות ¥5, ו-ב-2004 נוסף שטר ¥1.
ויקטור קלמפרר
ויקטור קְלֶמְפֵּרֵר (בגרמנית: Victor Klemperer;9 באוקטובר 1881 – 11 בפברואר 1960) היה בלשן, חוקר ספרות ועיתונאי גרמני, יהודי מומר, שנודע בעיקר בזכות יומניו הייחודיים מתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
קלמפרר נולד בעיר לנדסברג שבפרוסיה (כיום בפולין), הקיסרות הגרמנית. אביו וילהלם, שנולד בפראג לאחת המשפחות היהודיות הוותיקות בעיר והיה צאצא לתוספות יו"ט, שירת כרב בקהילה הרפורמית של ברלין. אמו הייתה הנרייטה פרנקל. הוא היה בן-דודו של אוטו קלמפרר, מנצח ומלחין גרמני, ואחיו של גאורג קלמפרר, רופאו האישי של לנין. לאחר זמן מה עברו קלמפרר ומשפחתו לברלין, שם למד פילוסופיה ושפות והגיע עד למעמד של פרופסור במוסד להשכלה גבוהה בדרזדן. ב-1906 נשא לאשה את אווה שלמר, פסנתרנית ממוצא פרוטסטנטי, וב-1912, עקב נישואיו, המיר את דתו לנצרות.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא ושירת כמה חודשים בחזית. לאחר המלחמה התקבל למשרת פרופסור בבית הספר הטכני הגבוה של דרזדן. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933, החל קלמפרר לנהל יומן אישי שהביא נקודת מבט ייחודית על חיי היום יום של יהודים תחת הרודנות והמאבק התמידי לחיים בגרמניה הנאצית.
עם הטלת חוקי נירנברג נשללו מקלמפרר תוארו, עבודתו ואזרחותו, עד שנאלץ לעבוד בעבודת כפיים במפעל. עם זאת, כיוון שאשתו הייתה בת הגזע הארי, הוא הצליח להימנע מגירוש במשך רוב שנות המלחמה. במאי 1940 אולץ לוותר על ביתו שבדרזדן ולעבור ל"מעון יהודי" שאוכלס על ידי מגורשים נוספים. בדירה זו זכה קלמפרר לביקורים חוזרים ונשנים של הגסטפו, ובה חזה במוראות המשטר.
קלמפרר נועד להיות מגורש בשנית בפברואר 1945, אך ניצל את הפצצות בעלות הברית להסרת הטלאי הצהוב מדש בגדו, לבריחה מדרזדן ולהצטרפות לזרם הפליטים שנעו לאזור שבשליטת כוחות ארצות הברית. לאחר סיום המלחמה ומשנתאחדו, חזרו קלמפרר ואשתו לביתם שבפאתי דרזדן והחזירו לעצמם את הבעלות עליו לאחר שהולאם במסגרת האריזציה. מסעו של קלמפרר ואשתו אל העיר שנהרסה בהפצצות בעלות הברית מתועד גם הוא ביומניו.
יומניו מתקופת המלחמה מלאים באבחנות על השפה הייחודית של גרמניה הנאצית. הוא התכוון לאסוף אותם יום אחד לספר, אך פעמים רבות נואש מכך, בשערו שלא יחיה מספיק כדי להשלים את המלאכה. לבסוף הוציא לאור את חיבורו החשוב ביותר ב-1947: ה-LTI – Lingua Tertii Imperii (מוכר בקיצור כ-"LTI"), על שפתו של הרייך השלישי. הביטוי "Tertium Imperium" הוא תרגום סרקסטי ללטינית של "הרייך השלישי".
בדרך כלל התרחק קלמפרר מכל זיהוי יהודי, הגם שלא התכחש למוצאו: עבורו, יהדותו הייתה דבר שתם זמנו והיה שייך לעבר, לא משהו נוכח. בדומה לכך, יחסו לציונות היה ביקורתי. הוא השווה את כתביו הציוניים של הרצל להלכי המחשבה ההיטלריסטיים.
לאחר המלחמה הפך קלמפרר לדמות משמעותית בחיי התרבות של גרמניה המזרחית, הרצה באוניברסיטאות שונות ברחבי המדינה ואף שימש ב-1950 כנציג בפרלמנט של גרמניה המזרחית.
קלמפרר, שנפטר ב-11 בפברואר 1960, לא פרסם את יומניו בחייו. אלה ראו אור רק ב-1995, 35 שנה לאחר מותו והפכו לרב-מכר בגרמניה. הם פורסמו בהוצאה גרמנית בשמונה כרכים, ומכילים רק כשליש מכל מפעל התיעוד שלו. בעברית לוקט רק מבחר מהיומנים בכרך אחד.
ב-1995 הוענק לו, לאחר מותו, פרס האחים שול במינכן, פרס שמוענק מדי שנה לסופר שהפגין "עצמאות אינטלקטואלית ואומץ לב מוסרי". הפרס הוענק לו על ההישג שבכתיבת יומניו.
מסלול רחוב
מסלול רחוב הוא מסלול מרוצי ספורט מוטורי, המורכב מכבישים ציבוריים המוסבים באופן זמני לצורך קיום התחרות. אזורים נלווים כמו אזור הטיפולים, עמדות השליטה והניהול, גדרות הבטיחות ויציעי הצופים נבנים באופן זמני לפני המרוץ ומוסרים זמן קצר לאחר סיומו. מכיוון שהכבישים מתוכננים במקור לנסיעה במהירות עירונית והשימוש השוטף משמש לתנועת כלי רכב פרטיים, בחלק מהמסלולים איכות הכביש היא נמוכה ולעיתים ישנם בורות בכביש. קיום של מרוצים בתוך שטח עירוני לא מאפשר תמיד יצירת שוליים רחבים מספיק על מנת לאפשר אזורי בריחה, דבר הגורם לתאונות רבות ולפגיעות עצמיות עקב טעויות של נהגים.
בין מסלולי הרחוב המפורסמים ניתן למצוא את הסלול במונקו המארח את אליפויות הפורמולה 1, פורמולה 2 והפורמולה אי, מסלול הלה מאן בצרפת המארח את מרוץ 24 השעות של לה מאן והמסלול במקאו המארח מרוץ שנתי בקצגוריות הפורמולה 3, GT, ואליפות העולם למכוניות תיור.
למרות העלויות הגבוהות הכרוכות בבניית ופירוק המסלול ערים רבות מבקשות לקיים מרוצי רחוב בשטחן בשל התרומה לתיירות.
המיזם הלאומי לביטחון תזונתי
המיזם הלאומי לביטחון תזונתי הוא מיזם של ממשלת ישראל, שמטרתו הבטחת ביטחון תזונתי לאוכלוסיות חלשות. המיזם מופעל מאז הקמתן על ידי עמותת אשל חב"ד (שמה במקור: "אשל ירושלים") בשיתוף עם משרד הרווחה, לקט ישראל ובתיאום עם הרשויות המקומיות.
היסטוריה
פיילוט של המיזם בוצע בשנים 2012–2015 ב-24 ערים ורשויות מקומיות, בביצוע "אשל ירושלים" כזרוע ביצועית של ג'וינט ישראל מטעם משרד הרווחה. בפברואר 2017 הושק המיזם רשמית על ידי שר הרווחה חיים כץ ובאותה שנה נוספו רשויות נוספות למיזם. ב-2019 הוארך המיזם על אף היעדר תקציב מדינה מאושר.
כבר ב-2017 נעשה ניסיון לעגן את המיזם בחוק באמצעות הצעת חוק פרטית (הצעת חוק: המיזם הלאומי לביטחון תזונתי) ביוזמת דודי אמסלם וקבוצת חברי כנסת אך נכון ל-2021 הצעת החוק והצעות חוק פרטיות דומות לא התקבלו.
שיטת הפעולה
בנוסף המשפחות מקבלות משלוח של ארגזי פירות וירקות עד לביתם באמצעות שליח.
היקף הפעילות
כיום פועלת העמותה ב-48 רשויות מקומיות, וכ-10,800 משפחות מקבלות תמיכה. כל משפחה מקבלת כרטיס, הנטען בכל חודש ב-250 ₪ לרכישה ברשתות המזון, סל פירות וירקות בשווי 150 ₪ המגיע עד לבית המשפחה, וסל מוצרי מזון יבשים בשווי 150 ₪ המגיע גם הוא לבית המשפחה.
הרשויות בהן פועל המיזם
אום אל פחם, אופקים, מועצה אזורית אל-בטוף, אלעד, אריאל, אשדוד, אשקלון, באקה אל-גרבייה, באר שבע, בית שמש, ביתר עילית, בני ברק, בת ים, מועצה אזורית גלבוע, ג'סר א-זרקא, דימונה, חצור הגלילית, יבנה, ירוחם, ירושלים, כפר מנדא, כפר קאסם, כרמיאל, לוד, מועצה אזורית לכיש, לקיה, מגדל העמק, מודיעין עילית, מועצה אזורית מטה בנימין, מעלות תרשיחא, נהריה, מועצה אזורית נווה מדבר, נוף הגליל, נצרת, נתיבות, עכו, עמנואל, עספיא, עפולה, צפת, קריית גת, קריית ים, קריית מלאכי, רהט, רכסים, רמלה, שדרות ותל שבע.
לב שסטוב
לב איסאקוביץ' שֵׁסְטוֹב (ברוסית: Лев Исаакович Шестов; 13 בפברואר 1866, קייב – 19 בנובמבר 1938, פריז), שם העט של יהודה לייב שוורצמן, פילוסוף, סופר ומבקר יהודי-רוסי.
קורות חיים
שסטוב, יליד קייב, השלים בצעירותו לימודי משפטים באוניברסיטת קייב, ובהמשך למד גם פילוסופיה וספרות. עם פרוץ מהפכת אוקטובר בשנת 1917, יצא מרוסיה ולא שב אליה עד מותו. הוא השתקע בפריז, בה כתב ופרסם את יצירותיו בתחומי הביקורת הספרותית והפילוסופיה. לחם בכתביו נגד האנטישמיות.
לב שסטוב כתב על גדולי הסופרים של תקופתו: ברנדס, ניטשה וטולסטוי, דוסטויבסקי וצ'כוב. כן עסק במשנתם של קירקגור, מרטין לותר, שפינוזה ואחרים. תורתו הפילוסופית נולדה מביקורת הספרות שלו. בחיבוריו התנגד לתורות האידיאליזם, ועסק לרוב בשאלות אמונה ואקזיסטנציאליזם.
נקודת המוצא למשנתו הפילוסופית הייתה נפשם של גדולי ההוגים, כפי שבאה לידי ביטוי ביצירתם. הוא כפר ביכולת המדע העיוני לתת תשובות לכל השאלות הגדולות של הקיום. והעמיד, בדומה לפילוסוף הדני קירקגור, את החזון הנבואי של היוצר היחיד, אל מול ההסבר המדעי הרציונלי של העולם.
לב שסטוב היה מיודד עם סופרים יהודים בני דורו, ואף ביקר בארץ ישראל באחד ממסעותיו. הוא ביקר בארץ מסוף חודש מרץ 1936, עד אמצע מאי אותה שנה. הוא חווה את פרוץ מאורעות המרד הערבי הגדול בתל אביב, התעכב בה לכמה שבועות, וכתב על כך מכתבים מפורטים לחבריו בצרפת. בביקורו נשא כמה הרצאות בירושלים ובתל אביב, וגם פרסם כמה דברים בעיתון "דבר". אורי ניסן גנסין תרגם לעברית את ספרו תחילת דברים אחרונים, וזהו כנראה התרגום היחיד מיצירתו בעברית. ספרו "אתונה וירושלים" נלמד עד היום בחוגים האקדמיים לפילוסופיה.
לב שסטוב נפטר בפריז בשנת 1938.
הפילוסופיה של הייאוש
במבט ראשון קשה לכנות את הגותו של שסטוב כפילוסופיה: היא אינה מציעה אחדות שיטתית, אין בה קיבוץ מגובש של טענות, או הסבר תאורטי של בעיות פילוסופיות. רוב עבודתו של שסטוב מקוטעת וכתובה כפרגמנטים. צורת הכתיבה נראית כפתגמים, והסגנון עשוי להיחשב יותר אינטרנטי מאשר ליניארי, עם שימוש מועט בטיעונים רטוריים מקובלים. לעיתים נראה שהמחבר סותר את עצמו בכל עמוד, ואפילו מחפש את הכתיבה הפרדוקסלית. הסיבה לכך היא ששסטוב האמין שהחיים עצמם פרדוקסליים במהותם, ואינם יכולים להיות מובנים באמצעות חקירות לוגיות או רציונליות. שסטוב טוען שאין בנמצא תאוריה שיש בידיה לפתור את המסתורין של החיים. ביסודה, אם כן, הפילוסופיה שלו אינה כזו הפותרת בעיות אלא המחוללת אותם, זאת, עם ניסיון להתחקות אחר האיכויות המסתוריות של החיים.
נקודת המוצא שלו היא לא תאוריה או רעיון, אלא ניסיון, הניסיון של הייאוש. שסטוב מתאר אותו כאובדן ודאויות, אובדן החירות, אובדן משמעות החיים. השורש של הייאוש הוא מה שהוא מכנה לעיתים קרובות 'צורך', ולעיתים גם 'סיבה', 'אידיאליזם' או 'גורל'. כלומר הייאוש נובע למעשה מצורות חשיבה מסוימות שמשעבדות את החיים לרעיונות, לאידאות (אף שבד בבד יש בהם גם היבט מאוד אמיתי של העולם). צורות חיים שמפשיטות, מכלילות ומתעלמות מהייחודיות ומהחיוניות שיש במציאות.
המושג 'סיבה', אשר בו לפי שסטוב נמצא שורש הייאוש, טומן בחובו את הקבלה ואת הציות לוודאויות שאומרות לנו שדברים מסוימים הם נצחיים, אינסופיים ובלתי ניתנים לשינוי, ודברים אחרים הם בלתי אפשריים ובלתי ניתנים להשגה. תובנה זו של שסטוב מסבירה מדוע הפילוסופיה שלו היא צורה של אי-רציונליזם, אף על פי ששסטוב אינו מתנגד לסיבתיות או למדע בכלל, אלא רק לרציונליזם ולמדעיות. הוא מתנגד לנטייה להגדיר את ה'סיבה' כוודאות יודעת-כל, כל-יכולה, הטוב כשלעצמו. לפיכך, הפילוסופיה שלו יכולה להיחשב כסוג של פרסונליזם מפני שלדעתו אנשים לא יכולים להיות מצומצמים לרעיונות, מבנים חברתיים, או אחדות מיסטית.
ביצירת המופת שלו 'אתונה וירושלים' שסטוב דוחה כל אזכור של קולקטיביות או אחדות-כוללת: "מדוע יש לייחס לאלוהים, אלוהים שאינו מוגבל בזמן או במרחב, את הכבוד והאהבה לסדר? מדוע להמשיך ולדבר על "האחדות הכוללת"? אם אלוהים אוהב אנשים, מה צורך יש לו בשעבודם לרצון האלוהי ולקפח מהם את רצונם שלהם, שהוא דבר הערך היקר ביותר שהוא עצמו הרעיף עליהם? אין צורך בכך. היוצא מכך שהרעיון של "האחדות המוחלטת" הוא רעיון מופרך לחלוטין... ומה רבה תהיה ההקלה כאשר יגלו לפתע שהאלוהים החי, האלוהים האמיתי, בשום אופן אינו דומה למה שהראתה הסיבה עד כה".
בטיעוניו ובדרך התקפתו על "המובן מאליו", שסטוב רומז שבעצם כולנו נשארים לבד עם הסבל שלנו, ואין לנו יכולת להיעזר לא באחרים, ואף לא על ידי הפילוסופיה. דבר זה יכול להסביר את היותה של הגותו חסרת מסגרת פילוסופית-שיטתית.
ייאוש מול מאבק
אולם הייאוש אינו סוף פסוק בהגותו של שסטוב, הייאוש אינו המילה האחרונה הוא "המילה הלפני אחרונה" (Penultimate words). המילה האחרונה אינה ניתנת לביטוי בשפה אנושית, ולא ניתן להציגה על יד תאוריה כלשהי. אמת, הפילוסופיה של שסטוב מתחילה בייאוש ואף החשיבה שלו היא חשיבה נואשת, אלא שההגות שלו מנסה להצביע על משהו מעבר לייאוש ואף מעבר לפילוסופיה.
שסטוב מכנה מצב תודעה זה בשם 'אמונה'. לא אמונה שטחית מצד אחד, ואף לא ודאות מן הצד השני. לדעתו יש למצוא דרך אחרת של חשיבה שמתעוררת בעיצומו של הספק ובחוסר הביטחון העמוק ביותר. דרך זו נעשית על ידי ההבנה החוויה העמוקה כי "הכול אפשרי" (דוסטויבסקי), ההבנה כי ההפך מההכרח הוא לא הגורל או המקרה, אלא האפשרות שקיים חופש ללא גבולות, ללא קירות או גבולות שהוא מתת-אל. שסטוב טוען שיש להמשיך להיאבק ולהילחם נגד הגורל וההכרח, גם כאשר התוצאה המיוחלת והרצויה אינה מובטחת. המילים האחרונות של ספרו האחרון, אתונה וירושלים, הן: "פילוסופיה היא לא 'מחשבה על', היא מאבק, והמאבק הזה אין לו סוף".
השפעה
שסטוב היה נערץ מאוד ומכובד על ידי הוגים וסופרים ברוסיה ובמערב אירופה: ניקולאי ברדיאייב וסרגיי בולגאקוב ברוסיה, ז'ול דה גוטייה, ז'ורז' בטאיי ואלבר קאמי בצרפת, דייוויד הרברט לורנס, ישעיה ברלין וג'ון מידלטון מורי באנגליה.
כיום, שסטוב ידוע פחות בעולם דובר האנגלית. זאת, משום שעבודותיו לא היו זמינות בקלות, ובנוסף הנושאים הספציפיים שהוא דן בהם לא היו 'אופנתיים' ואף 'זרים'. בכתביו מורגשת אווירה קודרת, אך עם זאת מחלחלת בהם לא מעט אווירה אקסטטית-נלהבת. העמדה המעין-ניהיליסטית שלו יחד עם השקפתו הדתית הן שילוב מטריד ולא מתאים, לכל הפחות במבט הראשון. עם זאת, הוא השפיע על סופרים כגון אלבר קאמי שכתב עליו בספרו המיתוס של סיזיפוס, בנימין פונדויאנו, ובעיקר אמיל צ'וראן, שכותב על שסטוב :