cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תומאס דלהאנטי
חיים אישיים
דלהאנטי גר בעיר ווייטהול, פנסילבניה (פרבר של פיטסבורג) לאחר שעבר לשם מפרברי וושינגטון לאחר מות אשתו, ג'ין דלהאנטי.
דלהאנטי התראיין בשנת 2016 על שחרורו של ג'ון הינקלי ג'וניור, והשיב: "זאת ההחלטה שלהם, אני מניח. אני כנראה לא מתלהב מזה יותר מדי, אבל מה אתה יכול לעשות?".
הלל מפאריץ'
רבי הלל הלוי מאליסוב (ידוע בכינוי רֶבּ הלל מפאריץ; תקנ"ה - י"א באב תרכ"ד) היה רב חסידי, מקובל, מלחין ומשפיע חב"די ברוסיה הלבנה ואוקראינה במחצית הראשונה של המאה ה-19.
תולדותיו
נולד לרבי מאיר בעיירה הרוסית חומץ. כבר בגיל 13 היה בקי בש"ס ובפוסקים, למד ספרי קבלה, התפלל על פי כוונות האר"י, התנהג בפרישות ועסק בתעניות וסיגופים. בקיאותו בתורה הקנתה לו את הכינוי "העילוי מחומץ".
תחילה נסע רבי הלל לר' מרדכי מצ'רנוביל, בחצרו החל ללכת בדרכי החסידות, והיה לתלמידו המובהק של רבי אברהם דב אוירבך מאבריטש שהיה רב בערים ז'יטומיר ואבריטש. כאשר החל ללמוד בספר התניא של רבי שניאור זלמן מליאדי החליט להפוך לחסיד חב"ד וללמוד את תורת החסידות. זאת על אף שלא ראה את רבי שניאור זלמן מעולם, כיוון שזכה להאריך ימים היה לחסיד של שלושה מאדמו"רי חב"ד וכל דבר שהיה שומע מרבותיו היה רושם ומוסיף עליהם ביאורים משלו, ובנוסף היה כותב דרושים משל עצמו שהיו בנויים על דברי רבותיו.
משנת ה'תקע"ח בהוראת רבי דובער שניאורי האדמו"ר השני של חסידות חב"ד, החל לנדוד ביישובים קטנים במחוז חרסון, על מנת לאסוף כספים לפדיון שבויים ולעזור לחיילים היהודים בצבא הרוסי באספקת מזון כשר. הוא התפרסם בזכות פעולותיו המסורות למען תושבי אותם יישובים ושימש כמנהיג רוחני לעשרות אלפי היהודים שחיו באותן מושבות חקלאיות, בפניהם היה גם "" חסידות, והיה מפיץ את תורת חב"ד בקרב אנשי הכפרים. אף על פי שתורת חב"ד עוסקת בנושאים עיוניים ומופשטים, השתדל רבי הלל לפשט את דברי התורה, גם לכפריים חסרי ההשכלה. גם כשלא הבינו את דבר החסידות שאמר, נוהג היה לומר שנשמתם מרותקת.
בערך בשנת ה'ת"ר התיישב בעיירה פאריטש, ושימש בה כרב, על שמה התפרסם. לאחר עזיבת רבי ברוך מרדכי אטינגר את כהונתו בעיר בוברויסק הסמוכה מונה ר' הלל לרב החסידי ולאב"ד בעיר, לצד רב המתנגדים אליהו גולדברג. האדמו"ר האמצעי מליובאוויטש מינה אותו למשפיע ושלח אליו אברכים צעירים להדריכם בדרך החסידות וכך גם עשה אדמו"ר הצמח צדק. אדמו"ר הצמח צדק העיד עליו שהוא (ר' הלל) הגיע לדרגת "עובד" בעבודת ה' שלו.
רבי הלל הלחין יותר מעשרה ניגונים חב"דיים, אותם היה שר בעת תפילתו ובהזדמנויות אחרות. המפורסמים בניגוניו הם "הניגון הגדול לר׳ הלל מפאריטש" ו"הניגון הארוך", גם הניגון "" מיוחס לר׳ הלל. ניגוניו נחשבים לניגונים עמוקים ומעוררי לב. ניגון נוסף שהלחין ובעל מקצב מהיר חובר על המילים אזמר בשבחין והוא מקובל גם בחצרות אחרות מלבד חב"ד. בחב"ד הניגון מושר מידי ליל שבת. לניגון מספר ביצועים שהפיצו אותו, בהם באלבום לחיים טיש ובאלבום צמאה 4.
פטירתו
ר' הלל נפטר ביום השבת י"א באב ה'תרכ"ד. יומיים לפני פטירתו, התענה ביום תשעה באב בעיר ניקולייב וצם על אף שהרגיש חולשה. לאחר הצום שאל: 'היכן היו הרבנים?' (שלא אסרו עליו לצום) וביקש שיעבירו אותו במהירות לעיר חרסון היות שנהג שלא לצאת לדרך ביום שישי מחשש לחילול השבת. לפני חצות יום השישי הגיע לחרסון ולמחרת נפטר ונקבר בעיר. יהודי האזור נוהגים לעלות על קברו לבקשת ברכה ולתפלה, בעיקר ביום פטירתו, בשנת תשע"ז בנה הרב יוסף יצחק וולף רב ושליח חב"ד בחרסון אוהל מעל קברו.
הגותו וחיבוריו
מתוך ריבוי מאמריו שכתב בעיקר כביאורים למאמרי אדמו״ר האמצעי והצמח צדק, קובצו סדרת ספרים על התורה ונקראו פלח הרימון. עד היום נדפסו על בראשית, שמות, ויקרא ושיר השירים. כמו כן כתב ביאורים נכבדים מאוד לשני ספרים יסודיים ביותר בתורת אדמו״ר האמצעי והם ביאור לקונטרס ההתפעלות וביאור לשער היחוד. בשני ביאורים אלה ובפרט בביאור לשער היחוד הפליא עצה והגדיל תושייה ועשה אוזניים לקופה עד שכמעט ואי אפשר להבינם ללא ביאוריו. על המעלה שבספריו ובפרט על הליקוטי ביאורים הנ״ל כתב אדמו״ר הריי״ץ (אג״ק ח״ד סוף עמ׳ תנ) ששאר ספרי חסידים אף שבודאי מיוסדים על יסודות חזקים וכו׳ אבל מעולם לא היו לו אותם ולא למדתים. משא״כ במאמרי רב הלל למדנו ונלמד.
באדר א' תשפ"ב (פברואר 2022) העלתה ספריית חב"ד לאתר האינטרנט של הספרייה סריקה של כמה כרכים מכתב יד, מאוסף כתבי היד של הספרייה.
אשר הניא
אֲשֶׁר הֵנִיא הוא פיוט לחג הפורים, המסכם את סיפור המגילה. על פי ההשערה המקובלת, במקורה הייתה זו ברכה מפויטת, דהיינו גרסה פיוטית לברכה שלאחר קריאת המגילה. אולם לא נמצא מקור המעיד על כך, ובכל המקורות המוכרים נהוג לאומרו לאחר הברכה בליל פורים ולא כחלק מהברכה עצמה. הפיוט חובר באקרוסטיכון של אותיות האלפבית העברי. מפורסמים שני הבתים האחרונים הפותחים במילים "שושנת יעקב", אשר על פי מנהג אשכנז כיום, נאמרים גם ביום לאחר קריאת המגילה.
מקור הפיוט ומחברו
מחבר הפיוט אינו ידוע. במחזור ויטרי (1208) נכתב שהוא "מיסודם של אנשי כנסת הגדולה". יש שכתבו שמחברו הוא רבי אשר, סבו של רבי יצחק הלוי:. המחקר כיום מפקפק במסורת זו, בשל העובדה שהפיוט השני שמיוחס לאותו ר' אשר הלוי, אשר בגלל אבות, ידוע כפיוט קדום ומופיע כבר בסידור רב סעדיה גאון. ייתכן כי מסורת זו נוצרה כדי להסביר את הפתיחה הבלתי שגרתית של הפיוט במילת קישור, "אשר".
הפיוט אינו נמצא במקורות מוקדמים, והובא בספרי ההלכה והמנהג של ראשוני אשכנז, צרפת ואיטליה, כמו מחזור ויטרי, שיבולי הלקט, תניא רבתי והגהות מיימוניות ונהוג במנהגיהן. הוא מופיע בקטע אחד מהגניזה הקהירית, אך קטע זה עצמו הוא קטע אשכנזי.
אף על פי כן, הפיוט נחשב לקדום, וזאת על פי סגנונו, משקלו וסידורו לפי א' ב' ולא לפי חרוזים. גם דמיונו לברכת 'אשר בגלל אבות' הקדומה וחברותיה, מחזקים את ההשערה שנתחבר בארצות המזרח ומשם התגלגל לאירופה, אלא שיצא מכלל שימוש במזרח בשלב מוקדם.
אמירתו
ביהדות אשכנז התפשט המנהג לאומרו בליל פורים לאחר קריאת המגילה. בעבר אמרוהו במקום זה גם בנוסח צרפת ונוסח איטליה. ביום פורים אין אומרים אותו, משום שאמרו כבר פיוטי קרובות בחזרת הש"ץ אשר כוללים את תוכנו של פיוט זה. על אף זאת, נהוג לומר ביום פורים את סופו של הפיוט, משושנת יעקב ואילך. בקהילות בהן אין אומרים קרובות, יש שכתבו שיש לומר את אשר הניא כולו, כבערב, אולם ברוב המקומות השתרש המנהג שאין אומרים את הפיוט גם אם לא אומרים קרובות. יש הנוהגים לומר רק את שני הבתים האחרונים ואת התוספת "ארור המן", גם בלילה וגם ביום.
שושנת יעקב
שני הבתים האחרונים של הפיוט הם הבתים המפורסמים בפיוט, "שושנת יעקב צהלה ושמחה בראותם יחד תכלת מרדכי, תשועתם היית לנצח ותקוותם בכל דור ודור". לאחר בתים אלו מופיעה שורה נוספת "להודיע שכל קוויך לא יבושו, ולא יכלמו לנצח כל החוסים בך". בתים אלה זכו ללחנים רבים והם מושרים רבות בחג הפורים.
ארור המן
לאחר הפיוט נאמרים המשפטים "ארור המן אשר ביקש לאבדי, ברוך מרדכי היהודי, ארורה זרש אשת מפחידי, ברוכה אסתר בעדי, ארורים כל הרשעים, ברוכים כל הצדיקים, וגם חרבונה זכור לטוב". מקטע זה אינו קשור כלל לפיוט והוא מוסף מחויב אמירה לאחר קריאת המגילה לפי התלמוד ירושלמי ומסכת סופרים. בתלמוד ירושלמי נאמר:, ובמסכת סופרים :. גם בתלמוד בבלי נרמזת חובת אמירה זו, באימרתו של רבא, והתוספות והרא"ש ציינו לדברי הירושלמי. וכך נפסק בטור ובשולחן ערוך.
לפיסקה זו גרסה אחרת הנאמרת גם בנוסח עדות המזרח (שאינם אומרים את הפיוט "אשר הניא") המתחילה "ברוך ה' אלקי ישראל". גרסאות נוספות מופיעות במחזורים וסידורי תפילה קדומים.
לחנים
לפיוט הולחנו לחנים רבים ובפרט לשורותיו האחרונות (החל מהמילים שושנת יעקב), ביניהם כמה שהתפרסמו ביותר: טעות נפוצה בחלק מהלחנים היא במילים "תשועתם הָיִיתָ לנצח" המוחלפות בטעות ב"תשועתם הָיְתָה לנצח".
ברידג' (סטודיו)
ברידג' בע"מ (ביפנית: 株式会社 ブ リ ッ ジ, הפבורן: קבושיקי-גאישה בוריג'י) הוא סטודיו אנימציה יפני, שהוקם בשנת 2007 על ידי אנשי צוות לשעבר מסאנרייז.
סדרת טלוויזיה
מיטסודומו זוריאוצו! (2011)
Devil Survivor 2: האנימציה (2013)
נובונגון (2014)
פיירי טייל (2014–2019, פרקים 176–328, עם Pictures A-1 (כל הפרקים) וקלובר וורקס (סדרה שלישית))
Seisen Cerberus: Ryūkoku no Fatalite (2016)
Shōnen Ashibe (2016–2018, סדרות 1, 2 ו -3; עם סטודיו Husio (סדרה ראשונה ושנייה) וסטודיו Palette (סדרה שלישית))
לב פורח (2016–2017, עם סרט DR)
המלמד המלכותי (2017)
קרב כרטיסים !! ואנגארד G: Z (2017–2018, עם OLM)
שבע המידות השמימיות (2018)
יוגי הו! שביעית (2020 – הווה)
ננה חסרת כישרונות (2020)
שאמן קינג (2021–2022)
OVA/ONA
chigeki Sacchuu !! Hoihoi-san: Legacy (2012)
סיינט סאייה:נשמת הזהב (2015, עם טואי אנימציה)
אנימציה ניהון מיהוניצ'י: רגנרוק (2015, עם סטודיו קהארה)
זקהיים
זקהיים (או זקה"ם) הוא שם משפחה יהודי. זהו נוטריקון שפירושו "זרע קודש הם", המתייחס לר' ישראל מרוז'ינוי, שמת על קידוש השם ב-1659. {{פירושונים|
ראו גם
}}
וויצ'ך ריכלביץ'
וויצ'ך ריכלביץ'  (בפולנית: Wojciech Rychlewicz; 3 באפריל 1903, מיילניקובצה ליד נמירוב [כיום באוקראינה] - 8 בדצמבר 1964, לונדון) היה דיפלומט פולני, בשנים 1938–1941 עמד בראש הקונסוליה הכללית של הרפובליקה הפולנית באיסטנבול. בתקופת השואה במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה מעורב בהנפקת מסמכים כוזבים לפליטים יהודיים מפולין, מה שאיפשר להם להגר לדרום אמריקה ולארץ ישראל.
ביוגרפיה
ריכלביץ' נולד ב-1903 במשפחה אמידה להורים משכילים. כשהחלה מלחמת האזרחים ברוסיה לאחר מהפכת אוקטובר ועליית הבולשביקים לשלטון, הוא עבר עם משפחתו ללטביה, שם שהה עד 1919. כשהבולשביקים תקפו גם שם, נמלט לוורשה, ובגיל 16 הצטרף לצבא הפולני. בהיותו כבן 16–17 לחם בשלב הראשון של המלחמה הפולנית-סובייטית. ב-1920 התיישב בווילנה והשלים את לימודיו התיכוניים. את בחינות הבגרות עבר באוקטובר 1923. בשנים 1924–1926 למד הנדסת מים באוניברסיטת ורשה לטכנולוגיה, ובשנים 1926–1931 למד ב.
מינויו כנספח לקונסול הכללי של פולין באיסטנבול ב-1936 היה קשור כנראה לשירות במודיעין הצבאי הפולני. הערפל סביב קורות חייו בשנים שלאחר לימודיו באוניברסיטה מאשש סברה זו. ב-1937 הוא מונה לעמוד בראש הקונסוליה, אם כי לא מונה רשמית כקונסול הכללי. הוא מילא את התפקיד עד 1941, ואז החליט להתגייס שוב לצבא הפולני. הוא הפליג מנמל מרסין לארץ ישראל בשליחות צבא פולין. נכדתו, אנה ויטי, לא יודעת מה הניע אותו לחזור לצבא ומה בדיוק עשה בארץ ישראל. לדבריה, "המשפחה נהגה לומר שהוא פשוט נגרר תמיד אחרי סבתא שלי, והיא הייתה מנהלת בית הספר בעין כרם בפלשתינה".
פעילות ההצלה
טורקיה שימשה ארץ מעבר עבור הפליטים היהודים מהאזורים הכבושים על ידי גרמניה, אבל יישמה מדיניות אפליה רשמית נגד יהודים ומיעוטים לא מוסלמיים אחרים, כך שאיפשרה רק ל־200 פליטים יהודים להישאר בשטחה בו זמנית. אשרות כניסה למדינה ניתנו רק לאנשים שהיו בעלי אשרה ליעד אחר. כדי להיכנס לשטח טורקיה כתחנת מעבר לארץ ישראל, היו הפליטים שהגיעו מפולין צריכים להציג אשרות מעבר לסוריה וללבנון ואשרת כניסה לארץ ישראל, וכן אישור שיש ברשותם סכום כסף השווה ל-300 לירות טורקיות. מייד כשכבשה גרמניה את צרפת ביוני 1940, הפסיקו השלטונות הצרפתיים בסוריה ובלבנון להעניק אשרות מעבר לארץ ישראל דרך סוריה ולבנון.
הקונסוליה הפולנית באיסטנבול, שבראשה עמד ריכלביץ', הנפיקה תעודות פיקטיביות ליהודים שהעידו שהם נוצרים, כדי שיוכלו להתגבר על קשיי ההגירה לדרום אמריקה, וגם כדי לעקוף את הגבלות העלייה שהטילו שלטונות המנדט הבריטי על יהודים. המסמכים הפיקטיביים שימשו גם תעודות יושר, שכן נכללו בהם המלצות שלפיהן מדובר באנשים ישרים ומוכרים לקונסוליה, בעלי מקצועות חשובים ובעלי הון. ככל הידוע, ריכלביץ' לא קיבל תמורה כספית עבור הנפקת התעודות ודאג לדווח על כל הנפקה לממשלה הפולנית הגולה.
בפני הפליטים היהודים, שהשיגו מהבריטים אשרות הגירה לפלשתינה, כיהודים או כנוצרים, עמדו בחודשים הראשונים למלחמה שלושה מסלולים אפשריים לנסוע מטורקיה לארץ ישראל: ברכבת מאיסטנבול לטריפולי שבלבנון, ומשם במכונית לחיפה; ברכבת מאיסטנבול לחלב שבסוריה, ומשם במכונית לחיפה; או בדרך הים, באונייה מעיר הנמל הטורקית מרסין. מדי שבוע הפליגו ממרסין שתי אוניות בקו לחיפה.
בריטניה, ששלטה בארץ ישראל, הייתה בעלת ברית ראשונה במעלה של הממשלה הפולנית הגולה בלונדון, ולכן היה חשוב לפולנים להתחשב בה ולתאם איתה כל מהלך. ב־2 ביולי 1940 דיווח קונסול פולין בביירות, קארל באדר, לקונסוליה הפולנית באיסטנבול, כי צרפת מונעת מעבר יהודים מטורקיה לסוריה, בדרכם לארץ ישראל. הוא ציין כי הבריטים ניסו לשכנע את הצרפתים לאפשר ליהודים לעבור כפליטים פולנים, אך ללא הצלחה. לדבריו, הצרפתים מערימים קשיים דומים גם על אנשי צבא פולנים. כעבור שבועיים שלח הקונסול הפולני באיסטנבול, ריכלביץ', הודעה לקונסול הפולני בביירות: "בזמן האחרון הקונסוליה הצרפתית באיסטנבול הפסיקה לחלוטין להנפיק אשרות מעבר לפלשתינה דרך סוריה. זה גרם למצב קשה באיסטנבול. יש כאן כ־100 פולנים אנשי צבא לשעבר, ומספר גדול עוד יותר של מהגרים אזרחיים, רובם יהודים, בעלי סרטיפיקטים לפלשתינה. בגלל עמדת הצרפתים, כולם חייבים להישאר באיסטנבול, תחת איום של גירוש מטורקיה. הקונסול מתבקש לפנות לרשויות הצרפתיות בסוריה ולקבל אישור למעבר אזרחים פולנים לפלשתינה דרך סוריה. המשרד שלי מתחייב שאיש מהם לא יישאר בסוריה. כדי להמחיש טוב יותר את הקשיים שנובעים מעמדת צרפת, אני מיידע שגם השליח הדיפלומטי שלנו, שעובר עם דואר דיפלומטי לפלשתינה, לא קיבל אשרת מעבר".
במברק מ־13 באוגוסט 1940 מדווח קונסול פולין בתל אביב, הנריק רוזמרין - עורך דין יהודי, עיתונאי, פוליטיקאי ופעיל ציוני נלהב - לעמיתו ריכלביץ' על הגעתו הצפויה של חיים ברלס, נציג ועד ההצלה של הסוכנות היהודית, לטורקיה. הוא מציין: "הוא בא כדי לפתור עניינים הקשורים גם ליהודים פולנים. נא לסייע לו בעבודתו".
מסמך מ־1942, שנשלח משגריר פולין באנקרה לממשלה הגולה בלונדון, מצטט דו"ח שקובע כי בין השנים 1939 ל־1942 הגיעו מטורקיה לארץ ישראל יותר מ־5,000 פליטים פולנים, ובהם לא יהודים. השגריר החדש של פולין בטורקיה, יאקוב קומוך, אומר: "למיטב ידיעתנו, כל מי שקיבל את המסמכים שהנפיק הקונסול ריכלביץ' ניצל. הוא לקח על עצמו סיכון גדול, כי מדובר היה בזיוף מסמכים. אנחנו יודעים ש־4,400 פליטים יהודים עברו מטורקיה לפלשתינה ב־1941 בלבד. הייתה גם קבוצה קטנה של פליטים ללא אשרות כניסה, שהועברה למרמריס ולבודרום שבטורקיה, ומשם לארץ ישראל באופן בלתי לגאלי, בספינות קטנות. הקונסול הכללי הפולני בירושלים כתב לקונסול באיסטנבול שחלק מהאנשים 'שכחו' את הדרכונים שלהם אצלו באיסטנבול'. כך הבנו שחלק מהאנשים שקיבלו את אישורי הנצרות הפיקטיביים הגיעו לפלשתינה. לא ברור אם השגריר הפולני בטורקיה, מיכאל סוקולנייצקי, היה מעורב במבצע. אבל היו חילופי מכתבים בין הקונסוליה לחיים ברלס".
מועמדות לאות חסידי אומות הועלם
מוסד "יד ושם" הודיע כי התקבלה פנייה בעניין הענקת אות חסיד אומות העולם לוויצ'ך ריכלביץ', והנושא נמצא בבדיקת העובדות ההיסטוריות, בבדיקות ארכיוניות לאיתור חומרים שיכולים לסייע, ובבדיקות נוספות.
עיבוד בחוד יהלום
עיבוד בחוד יהלום  הוא עיבוד עם יהלום בתור כלי העיבוד, להבדיל מכלים בהם ראש העיבוד כולל אבקת יהלומים או יהלומים זעירים. זהו תהליך של עיבוד מכני של אלמנטים מדויקים באמצעות מחרטה או כרסומת המצוידים בכלי מיהלום טבעי או מלאכותי. למרות שמדברים על חוד יהלום, בפועל מדובר בקצה כדורי עם או  חוד עם עיצוב אחר. עיבוד בחוד יהלום משמש  במיוחד בייצור אלמנטים אופטיים אספריים באיכות גבוהה מגבישים, מתכות קשות ועוד. בנוסף, משתמשים בעיבוד בחוד יהלום כדי לעצב תבניות יציקה מדויקות לעדשות פלסטיק. אלמנטים אופטיים המיוצרים באמצעות ליטוש בחוד יהלום משמשים במכלולים אופטיים בטלסקופים, מקרני וידאו, מערכות הנחיית טילים, לייזרים, מכשירי מחקר מדעיים, ועוד. רוב העיבוד בחוד יהלום כיום נעשה באמצעות כלי עיבוד ממוחשבים (CNC). יהלומים משמשים גם בתהליכי עיבוד אחרים, כגון השחזה. משטחים שלוטשו בחוד יהלום הם מבריקים מאוד  ואינם דורשים לליטוש נוסף, בניגוד למשטחים אחרים שעובדו על ידי כלי מתכת.
התהליך
ליטוש בחוד יהלום הוא תהליך רב-שלבי. בשלבי עיבוד ראשוניים משתמשים בסדרה של מחרטות CNC ברמת דיוק הולכת וגוברת. בשלב הסופי משתמשים במחרטה עם כלי יהלום  כדי להשיג גימור פני שטח תת- ננומטרי  ודיוק תת- מיקרומטר. איכות גימור השטח נמדדת כמרחק שיא לעמק של החריצים שהשאירה המחרטה. דיוק הליטוש נמדד כסטייה ממוצעת מצורת היעד הרצויה. איכות גימור השטח ודיוק הצורה מנוטרת לאורך כל תהליך הייצור תוך שימוש בציוד כגון מדי מגע ולייזר, אינטרפרומטרי לייזר, מיקרוסקופ אופטי ומיקרוסקופ אלקטרונים .בליטוש בחוד יהלום משתמשים בייצור אופטיקה בתחום התת-אדום, מכיוון שבאורכי גל ארוכים יותר מאשר בנראה הביצועים האופטיים פחות רגישים לאיכות גימור פני השטח, ומשום שרבים מהחומרים המשמשים קשים מדי לליטוש בשיטות מסורתיות.
בקרת טמפרטורה היא קריטית מכיוון שהמשטח חייב להיות מדויק יותר מאורך הגל של האור. שינויי טמפרטורה של כמה מעלות במהלך העיבוד עשויים לשנות את צורת המשטח מספיק כדי להשפיע. ניתן לקרר את הציר הראשי בעזרת נוזל קירור נוזלי כדי למנוע סטיות טמפרטורה.
העבודה עם כלי יהלום
יהלומים טבעיים באיכות הטובה ביותר משמשים כחודים של כלי העיבוד בשלבי העיבוד האחרונים. המחרטה הממוחשבת לעיבוד בחוד יהלום מונחת על בסיס גרניט עם גימור פני השטח ברמת המיקרומטר. בסיס הגרניט ממוקם על מתלי אוויר על בסיס יציב, ושומר על משטח העבודה שלו בצורה אופקית לחלוטין. רכיבי כלי המכונה מונחים על גבי בסיס הגרניט וניתן להזיזם ברמת דיוק גבוהה באמצעות כרית אוויר בלחץ גבוה או מתלה הידראולי. העובד מחובר למלחציים באמצעות לחץ אוויר שלילי וממוקם ידנית באמצעות מיקרומטר. המלחציים מופרדים מהמנוע החשמלי שמסובב את העובד באמצעות מתלי אוויר נוספים.
כלי היהלום מוזז בדיוק תת-מיקרוני על ידי שילוב של מנועים חשמליים ומפעילים פיזואלקטריים. כמו במכונות CNC אחרות, תנועת הכלי נשלטת על ידי רשימת קואורדינטות שנוצרת על ידי מחשב. בדרך כלל, החלק המיוצר מתואר תחילה באמצעות דגם CAD, ואז מומר לקוד G באמצעות תוכנית CAM, ולבסוף קוד ה- G מבוצע על ידי מחשב הבקרה של המכונה כדי להזיז את כלי היהלום. המשטח הסופי מושג באמצעות סדרת מעברי חיתוך בעומק יורד.
שיטות חילופיות לעיבוד בחוד יהלום כוללות fly cutting, וכירסום. ניתן להשתמש ב- fly cutting כדי לייצר סריג עקיפה  ומבנים דיפרקטיביים אחרים. ניתן להשתמש בקידוח יהלומים ליצירת מערכי עדשות אספריות באמצעות שיטות חיתוך טבעתיות בעזרת כלי יהלום כדורי.
התבצע מחקר על הארכת חיי כלי היהלומים בגלל עלותו הגבוהה. תהליכים היברידיים כמו עיבוד עזר בלייזר צצו בענף זה לאחרונה. הלייזר מרכך חומרים קשים לעיבוד כמו קרמיקה ומוליכים למחצה, ומקל על העיבוד בחוד יהלום.
חומרים
עיבוד בחוד יהלום שימושי במיוחד לחיתוך מרכיבים אופטיים לתחום התת-אדום ורכיבים אופטיים לא ליניאריים מסוימים כמו אשלגן דיהידרוגן פוספט (KDP. (KDP מתאים לעיבוד בחוד יהלום מכיוון שאי אפשר לעבדו בשיטות מקובלות בגלל מסיסותו במים. החומרים המתאימים לעיבוד בחוד יהלום כוללים:
ביקורת איכות
למרות כל האוטומציה הכרוכה בעיבוד בחוד יהלום, המפעיל האנושי עדיין ממלא את התפקיד העיקרי בהשגת התוצאה הסופית. בקרת איכות היא חלק עיקרי מתהליך העיבוד בחוד יהלום והבקרה נדרשת  לאחר כל שלב של עיבוד שבבי, לעיתים אף לאחר כל מעבר של כלי היהלומים. אם ליקוי לא מתגלה מייד, הוא עלול לגרום לכישלון העיבוד. הדרישות הגבוהות במיוחד לאיכות אופטיקה המלוטשת בחוד יהלום אינה משאירה כמעט מקום לטעויות.
תהליך הייצור של בחוד יהלום מייצר אחוז גבוה יחסית של חלקים פגומים. כתוצאה מכך, עלויות הייצור גבוהות לעומת שיטות ליטוש קונבנציונליות. אפילו בנפח הגבוה יחסית של רכיבים אופטיים המיוצרים באמצעות חוד יהלום, לא ניתן לסווג תהליך זה כייצור המוני, במיוחד בהשוואה לייצור אופטיקה מלוטשת. כל אלמנט אופטי עם יהלומים מיוצר על בסיס אינדיבידואלי עם עבודת כפיים נרחבת.
בישראל
במקביל פעל ביפו מפעל דיאפוינט כלי יהלום בבעלות אברהם אוסלנדר, אשר מכר ב-2013 את החברה להראל גנץ ולאורון גולקרוב אשר מאז מפעילים את החברה מאזור התעשייה בברקן. חברת אופיר אופטרוניקה בירושלים מיצרת רכיבים אופטיים ומלטשת אותם בחוד יהלום. חברה נוספת המשתמשת בחוד יהלום לליטוש אופטיקה היא א. אופטיקל מחולון.
גמר גביע אירופה לאלופות 1966
גמר גביע אירופה לאלופות 1966 התקיים באצטדיון הייזל בבריסל, בלגיה ב-11 במאי 1966, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא ריאל מדריד הספרדית, שניצחה במשחק את פרטיזן בלגרד היוגוסלבית בתוצאה 2–1. משחק הגמר נעל את המהדורה ה-11 של גביע אירופה לאלופות.
ריאל מדריד הייתה אחת מהקבוצות הבכירות באירופה באותן השנים, והעפילה לגמר השמיני שלה מתוך 11 משחקי הגמר של המפעל מאז היווסדו. היא זכתה בחמש המהדורות הראשונות של המפעל (1956–1960), אך הפסידה בשתי הופעותיה האחרונות בגמר (1962 לבנפיקה ליסבון, 1964 לאינטר מילאנו). פרטיזן, מן העבר השני, הייתה לקבוצה היוגוסלבית הראשונה אי פעם בגמר המפעל, והיחידה עד לזכייתה של הכוכב האדום בלגרד ב-1991, 25 שנים לאחר מכן.
שתי הקבוצות העפילו לגמר הטורניר לאחר זכייתן באליפות המקומית לעונת. ריאל זכתה באליפות ספרד, כשהקדימה את יריבתה העירונית אתלטיקו מדריד בארבע נקודות. פרטיזן זכתה באליפות יוגוסלביה בפער ניכר של שמונה נקודות מסרייבו.
ריאל חזרה לאצטדיון הייזל, בו זכתה בתואר השלישי בתולדותיה ב-1958 לאחר ניצחון על מילאן. לאחר מחצית ראשונה מאופסת, נטלה פרטיזן את היתרון משער בדקה ה-55 של וליבור ואסוביץ', שנגח פנימה בסיומו של מהלך קרן. רבע שעה אחר כך השוותה ריאל משערו של אמנסיו אמארו, ושש דקות בלבד אחר כך השלימה את המהפך עם בעיטה עוצמתית ממרחק של פרננדו סרנה.
לאחר שהשלימה שש זכיות ב-11 שנות קיומו של המפעל, נאלצה ריאל להמתין עד לשנת 1998, 32 שנים אחר כך, כדי להניף את הגביע פעם נוספת.
ריאל מדריד
ריאל פתחה את משחקיה בטורניר בסיבוב הראשון מול פיינורד ההולנדית. במשחק הראשון באצטדיון פיינורד הובילה ריאל במחצית משער של פרנץ פושקש, אך ספגה פעמיים ברבע השעה הראשונה וירדה מנוצחת, 2-1 בסיום. במשחק הגומלין הציג פושקש משחק שיא, כבש רביעייה לרשת ההולנדים והוביל את קבוצתו לניצחון 5-0. עם 6-2 בסיכום שני המפגשים, העפילה ריאל לשמינית הגמר.
בשמינית הגמר פגשה ריאל את קילמרנוק הסקוטית, ושוב כשלה לנצח במשחק הראשון בחוץ. לאחר שפיגרה 1-0 בדקה ה-22, השלימה ריאל מהפך בזכות שערים של פירי כעבור שלוש דקות ואמנסיו אמארו במחצית השנייה, אך יתרונה החזיק מעמד חמש דקות בלבד. הקבוצות נפרדו בסיום בשוויון 2-2, וההכרעה עברה לאצטדיון סנטיאגו ברנבאו. במשחק הגומלין שוב פיגרה ריאל 1-0 באותה הדקה, אך תוך ארבע דקות השלימה מהפך. עד לסיום כבשה ריאל שלושה שערים נוספים, ניצחה 5-1 (צמד לרמון גרוסו) והעפילה לרבע הגמר.
בשלב רבע הגמר פגשה ריאל את אנדרלכט הבלגית. במשחק הראשון בחוץ הימם פול ון הימסט את ריאל כבר בדקה השנייה, 1-0 לאנדרלכט שנשמר עד לסיום. כפי שעשתה בשני הסיבובים הקודמים, הפגינה ריאל יכולת התקפית משובחת במשחק הגומלין. צמדים של אמנסיו ושל פרנסיסקו חנטו העלו את ריאל ליתרון 4-0, הבלגים הצליחו לכבוש פעמיים בדקות הסיום אך לא יותר. 4-2 לריאל במשחק, 4-3 בסיכום שני המפגשים.
בחצי הגמר פגשה ריאל את האלופה המכהנת, אינטר מילאנו האיטלקית של המאמן הלניו הררה, בשחזור של גמר 1964 (3-1 לאינטר). ריאל שמרה על מאזן ביתי מושלם, כשפירי הכניע את ההגנה האיטלקית החזקה כבר בדקה ה-12, 1-0 לריאל במשחק הראשון. עם יתרון מינימלי נסעה ריאל לסן סירו ועלתה לירון משער של אמנסיו כבר בדקה העשרים. ג'אצ'ינטו פאקטי עוד הצליח לאזן כ-12 דקות לסיום, אך ריאל שמרה על התוצאה, ועם 2-1 בסיכום שני המפגשים הבטיחה את מקומה בגמר.
פרטיזן בלגרד
פרטיזן פתחה את משחקיה בטורניר מול נאנט הצרפתית. המשחק הראשון בבלגרד הסתיים בניצחון ביתי 2-0 לפרטיזן, ושוויון 2-2 בגומלין הספיק לנציגת יוגוסלביה כדי להשיג את הכרטיס לשלב הבא.
בשמינית הגמר המתינה לפרטיזן הגרלה קשה בדמותה של ורדר ברמן מגרמניה המערבית. המשחק הראשון נערך בבלגרד, ועד לדקה השבעים לא נכבשו שערים, אך אז בתוך עשרים הדקות האחרונות כבשה פרטיזן שלוש פעמים, וגברה על ברמן 3-0 מרשים בדרך לגומלין. במשחק החוץ גברה ברמן 1-0 על פרטיזן, אך עם 3-1 בסיכום שני המפגשים השיגה פרטיזן את הכרטיס לרבע הגמר.
בשלב רבע הגמר הייתה פרטיזן על סף הדחה על ידי ספרטה פראג הצ'כוסלובקית. במשחק הראשון בחוץ כבש מוסטפא חסנאגיץ' שער יתרון לפרטיזן כבר לאחר 16 דקות, אך כעבור ארבע דקות איזן אנדריי קבשניאק את התוצאה. עד לסיום קבשניאק השלים שלושער בדרך לניצחון 4-1 של ספרטה פראג, שהעמיד את פרטיזן בסכנה ממשית. במשחק הגומלין הגיעה פרטיזן ביכולת שיא למחצית הראשונה, עלתה ליתרון ראשון כבר בדקה הרביעית, ועד להפסקה צעדה ביתרון 5-0 (צמדים לולדיצה קובאצ'ביץ' ולמוסטפא חסנאגיץ'). התוצאה נשמרה עד לסיום, מהפך מרשים של פרטיזן שניצחה 6-4 בסיכום והעפילה לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר פגשה פרטיזן את מנצ'סטר יונייטד האנגלית. במשחק הביתי הראשון המשיך חסנאגיץ' את היכולת הגבוהה והעלה את פרטיזן ליתרון עם פתיחת המחצית השנייה. רדוסלב בצ'יאץ הכפיל, ופרטיזן הדהימה את מנצ'סטר עם 2-0 בסיום. במשחק הגומלין באולד טראפורד כבש נובי סטיילס בדקה ה-72, אך מנצ'סטר כשלה לכבוש פעם נוספת, ופרטיזן העפילה לגמר הראשון בתולדותיה עם 2-1 בסיכום שני המפגשים.
סיכום המשחק
ריאל מדריד שהעפילה לגמר הייתה שונה מאוד מהקבוצה שזכתה בחמישה תארים רצופים עד ל-1960. מי שהדריך את הקבוצה היה אחד מגדולי מאמניה בכל הזמנים, מיגל מוניוס, שהיה שותף לשלוש הזכיות הראשונות של הקבוצה כשחקן והוביל אותה לזכייה החמישית כמאמן. בניגוד לקבוצה עתירת הכוכבים, ריאל הגיעה למשחק ללא כוכבים כמו אלפרדו די סטפאנו, שהיה שותף לחמש הזכיות הראשונות אך עזב שנתיים קודם לכן, ופרנץ פושקש, שכיכב עם חמישה שערים בשתי הופעות מול פיינורד בסיבוב הראשון אך פרש באותה העונה ולא שיחק במסגרת האירופית מאז שמינית הגמר. במקומם, העלה מוניוס הרכב צעיר ושאפתן, כולל חמישה שחקנים שעלו ממחלקת הנוער, כשעל המגרש נותר רק נצר אחד לזכייה הראשונה של ריאל, הקפטן הוותיק פרנסיסקו חנטו. הניסיון של חנטו היה מרכיב מרכזי בהצלחתה של ריאל באותה העונה. מנגד, הוביל עבדולה גגיץ' הרכב יוגוסלבי נחוש וחזק, עם קו אחורי יציב בהובלתם של וליבור ואסוביץ' וברנקו ראשוביץ', קישור דומיננטי עם רדוסלב בצ'יאץ והחלוץ מילאן גאליץ', שכמעט ולא שותף באותה העונה בשל שירותו הצבאי אך קיבל שחרור מיוחד עבור הגמר.
היוגוסלבים החזקים ניצלו את הלחץ של שחקניה הצעירים של ריאל ושלטו במפגש למן שריקת הפתיחה. ריאל, שדגלה בסגנון משחק חופשי וטכני יותר, הוגבלה בחלק הקדמי על ידי ההגנה היוגוסלבית המאורגנת והטקטית. פרטיזן הגיעה למספר מצבי כיבוש במחצית הראשונה וספרה שתי החמצות של גאליץ', וכדור של מוסטפא חסנאגיץ' שפגע במשקוף. בסיומה של המחצית הראשונה נפרדו הקבוצות ללא שערים.
המגמה המשיכה עם פתיחת המחצית השנייה, ובדקה ה-55, עשר דקות מפתיחת המחצית, השיגה פרטיזן את מבוקשה. גאליץ נאבק על כדור בכנף וזכה בכדור קרן. יוסיפ פירמאייר הגביה לרחבה, חסנאגיץ' המשיך בנגיחה לאחור עד לוואסוביץ' שהגיח מאחור כדי לנגוח בעוצמה לפינת שערו של חוסה ארקיסטאין, 1-0 לפרטיזן.
השער של ואסוביץ' היווה נקודת המפנה מבחינתה של ריאל מדריד. השער העיר במקצת את שחקניה הלחוצים של אלופת ספרד, ובהובלתו של חנטו החלה הקבוצה של מוניוס לתקוף את שערה של פרטיזן. משנה הזהירות בה נקטה הקבוצה עד אז ננטש לטובת שליחת שחקנים רבים לחלק הקדמי, וזאת על אף החשיפה להתקפות מתפרצות מן העבר השני. בדקה השבעים, רבע שעה לאחר שערה של פרטיזן, השיגה ריאל את השוויון. אמנסיו אמארו קיבל כדור עומק מרמון גרוסו, הפגין יכולת אישית גבוהה כשהטעה את שומרו ועבר אותו, המתין ליציאתו של השוער והקפטן מילוטין שושקיץ' כדי לגלגל מולו את הכדור אל הרשת, שוויון 1-1 מרשים של ריאל. שש דקות בלבד חלפו, וריאל שוב כבשה שער מרשים שהשלים את המהפך. פרננדו סרנה התנהל עם הכדור בחצי המגרש של פרטיזן, ומכ-27 מטרים בעט בעוצמה לחיבורי הקורות, 2-1 לריאל מדריד.
מאז שער היתרון של ריאל, נחלשה פרטיזן משמעותית ודקות הסיום חלפו ללא מצבים מיוחדים. שריקת הסיום הביאה איתה את פריצתם של אוהדי ריאל לכר הדשא של אצטדיון הייזל, כדי לחגוג עם קבוצתם את הזכייה השישית בתולדותיה (מתוך 11 טורנירים) בגביע אירופה לאלופות. מן העבר השני, פרטיזן הייתה קרובה לזכייה היסטורית בתואר, אך הפסדה בגמר הביא לשחרור המוני של שחקניה לליגות בכירות ביבשת. בין היתר, בסיום העונה עבר גאליץ' לסטנדרד לייז', שושקיץ' לפ.צ. קלן, ואסוביץ' לאייאקס אמסטרדם וראשוביץ' לפ.ס.וו. איינדהובן.
ריאל, שבאותן שנים הייתה אחת הבכירות ביבשת, נאלצה להמתין 15 שנים כדי להגיע שוב למעמד הגמר (הפסד 1-0 לליברפול ב-1981, ו-32 שנים עד שהניחה ידיה שוב על הגביע, עם ניצחון 1-0 בגמר ליגת האלופות 1998.
סופה (אלבום)
סופה הוא אלבום האולפן האחד עשר של הזמר והיוצר עמיר בניון. האלבום יצא לאור בפברואר 2015 בהפקתה של מרים בניון והוא מכיל 11 שירים. האלבום יצא בהוצאת נבל עשור וכל שיריו זכו לעיבודיהם של אודי תורג'מן וליאור שושן.
לורי פלטניק
לורי פלטניק (באנגלית: Lori Palatnik; נולדה ב-1960) היא מייסדת ארגון מומנטום - JWRPהפועל לחיזוק הזהות היהודית והקשר לישראל באמצעות נשים צעירות ממקומות שונים בעולם.
פלטניק נבחרה להדליק את משואת התפוצות בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-72 למדינת ישראל.
ביוגרפיה
לורי פלטניק גדלה והתחנכה במשפחה קונסרבטיבית בטורונטו, שבקנדה.
היא בעלת תואר ראשון בלימודי תקשורת מטעם אוניברסיטת ווינדזור. את הקריירה המקצועית שלה, החלה כרעיונאית בתחנת רדיו.
בשנת 1985 זכתה במלגה לביקור בירושלים, אשר באמצעותה היא ביקרה לראשונה בישראל.
בתקופת שהותה זאת בישראל גמלה בה ההחלטה להרחיב את לימודיה ביהדות. במשך שנה וחצי היא השתלמה במכללת א.י.ה.ת. (אשה יראת ה' היא תתהלל - EYHATׂ) ובמכללת נווה ירושלים ללימודים מתקדמים ביהדות.
בתום לימודיה בפרק זמן זה היא חזרה לעיר מגוריה, טורונטו, כדי לכתוב עבודה עבור מכללת אש התורה - המכללה ללימודי היהדות לנשים, AISH.
בעיר מגוריהם בטורונטו, ייסדו הזוג פלטקין את בית הכנסת המשפחתי בשם: VILLAGE SHUL אותו ניהלו במשך אחת עשרה שנים.
בתקופה זו, הרבנית לורי הייתה פעילה בתוכנית האירוח בטלוויזיה בטורונטו בשם JEWISH JOURNAL.
בהמשך, משפחת פלטניק העתיקה מגוריה לעיר דנוור - קולורדו, למשך ארבע שנים. הרב יעקב פלטקין היה פעיל בארגון אש התורה - AISH-DENVER ואילו לורי שימשה כמנהלת תוכניות חינוך בפרויקט זה. בתקופה זו בני הזוג ניהלו תוכנית אירוח שבועית ברדיו בשם: THE PALATNIKS ON 630 KHOW.
בשנת 2005, העתיקו מגוריהם לעיר וושינגטון די. סי.. בעלה של לורי התמנה בעיר זו למנהל בכיר בארגון אש התורה AISH WASHINGTON.
בשנת 2008, הרבנית לורי ייסדה עם קבוצת פעילים את פרויקט הרנסאנס הנשי היהודי בשם מומנטום - תגלית. מטרת ארגון מומנטום הוא לקיים סיורים בישראל ובקיום מפגשים בלתי אמצעיים בין נשים צעירות ממקומות שונים בעולם. עד שנת 2020, מומנטום ארגן סיורים בישראל ללמעלה מעשרים אלף נשים.
לורי, המחלקת את מגוריה בין ירושלים לוושינגטון, הפכה לדוברת ומייצגת לקבוצות נשים יהודיות ולקיום כנסים בצפון אמריקה, מרכז אמריקה, דרום אמריקה, בריטניה וישראל.
בשנת 2020,ביום העצמאות ה-72 למדינת ישראל, בהמלצת מירי רגב שרת התרבות והספורט, נבחרה פלטניק להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות. בהמלצת השרה רגב נאמר:
"ארגון מומנטום פועל ללא לאות לחיזוק הזהות היהודית והקשר לישראל באמצעות אמהות צעירות בישוביהן...הקרבנית לורי היא גרסה מובילה ייחודית ומרגשת"
בשנת 2008 חשפה פלאטניק כי תרמה את אחת הכליות שלה לאדם זר. היא הסבירה את הרציונל שלה במאמר שפרסמה, במופע וידאו חי ובנאומים שסיקרה העיתונות המקומית.
PassajirAvtoTrans
"PassajirAvtoTrans" (Пассажиравтотранс) היא אגודה שיתופית – קואופרטיב – המפעילה תחבורה ציבורית בסנקט פטרבורג ובפרבריה, בייחוד אוטובוסים. היא אחת ממפעילות התחבורה הציבורית הגדולות ברוסיה.
החברה מעסיקה כ-10,200 עובדים ומפעילה צי של 1,500 אוטובוסים, שמשרתים מאות קווים עירוניים, בינעירוניים ובינלאומיים והחברה מתאפיינת בהפעלת אוטובוסים רחבים וגדולים במיוחד. לחברה גם אוסף של אוטובוסים ישנים שמוצגים במוזיאון בבעלותה.
היסטוריה
החברה הוקמה ב-1 בספטמבר 1926 כאשר ועדת ההוצאה לפועל של לנינגרד (ששימשה כעירייה) החליטה על השקת שלושה אוטובוסים עבור קו תחבורה עירוני.
ב-1935 מחלקת התחבורה העירונית הפכה לגוף בבעלות העירייה בשם המינהל לתחבורת אוטובוסים (Автотранспортное управление Ленгорисполкома, АТУЛ) ובשנת 1938 היוזמה נקראה בשם LenAvtoTrans («Ленавтотранс»).
ערב מלחמת העולם השנייה החברה הפעילה צי של 500 אוטובוסים אבל בתקופת המלחמה והמצור על לנינגרד חלק נכבד מצי האוטובוסים הועבר לידי הצבא האדום והאוטובוסים שימשו להעברת תחמושת והברחת מזון ואספקה לעיר.
תחבורת האוטובוסים חודשה באופן סדיר ב-1 באוגוסט 1945, צי האוטובוסים התרחב ונוספו קווי שירות לפרברי העיר. עם חניכת הרכבת תחתית בנובמבר 1955 מפת השירות התרחבה לערים נוספות במחוז לנינגרד.
בשנת 1964 למבנה החברה צורפה חברה קטנה יותר שפעלה בחסות העירייה בשם GlavLenAvtoTrans והיקף הפעילות צמח מאוד. החברה הפעילה בשנות ה-80 של המאה ה-20 7 חניות לאוטובוסים, כשהאחרון שבהם היה חניון האוטובוסים הגדול באירופה.
ב-26 ביולי 1988 ממשלת רוסיה, אז ממשלת רוסיה הסובייטית, אישרה להקים על בסיס חברת LenAvtoTrans חברה בשם LenPassajirAvtoTrans שהפעילה בנוסף ל-7 חניונים לאוטובוסים גם בעת ספר לנהגי אוטובוס. בינואר 1989 לרשות החברה היו למעלה מ-5,000 אוטובוסים ב-200 קווי שירות.
לאחר התפרקות ברית המועצות החברה ידעה קשיים כלכליים רבים שאילצו מכירת אוטובוסים וקיצוץ במצבת כח האדם של החברה.
ב-21 באוקטובר 1994 החברה אורגנה מחדש ונקראה בשמה הנוכחי PassajirAvtoTrans ( Пассажиравтотранс), אבל החברה המשיכה לסבול מחובות גדלים וגירעונות מתמשכים שהסדרתם התאפשרה רק בשנת 2000,עם שיפור המצב הכלכלי במדינה.
בשנת 2001 ועדת התחבורה של ממשלת סנקט פטרבורג נטלה לידיה את השליטה בחברה והחלה רפורמה במבנה החברה.
באוקטובר 2013 מונה א. ליזין למנכ"ל החברה, לאחר שכיהן קודם כסגן יושב ראש ועדת התחבורה של העירייה.
קריאה אחרונה
הסימן כולל בהכרזה בקול רם ולעיתים מלווה בצלצול פעמון או הבהוב האורות.
סאלי גנל
סאלי ג'יין ג'נט גנל-ביג, קצינה (באנגלית:  Sally Jane Janet Gunnell-Bigg, OBE; נולדה ב-29 ביולי 1966) היא אתלטית עבר מבריטניה. היא אלופה אולימפית (ברצלונה 1992), אלופת עולם (שטוטגרט 1993), אלופת אירופה (הלסינקי 1994), פעמיים ברציפות אלופת חבר העמים ושיאנית העולם בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה
גנל נולדה בצ'יגוול שבאסקס. היא החלה את קריירת האתלטיקה שלה בקפיצה לרוחק ובקרב חמש.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 סיימה גנל במקום עשירי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.06 שניות, בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 13.02 שניות.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה גנל במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.03 שניות, במקום שישי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:26.89 דקות, הזמן שנימדד לה היה 51.04 שניות ובמקום 11 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.13 שניות. בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 13.04 שניות.
בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 1989 זכתה גנל במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.25 שניות.
במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד, ניו זילנד בסוף ינואר 1990 זכתה גנל ב-3 מדליית, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.38 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:28.08 דקות ומדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.12 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, קרואטיה (אז יוגוסלביה) בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4X400 מטר בתוצאה של 3:24.78 דקות, אחרי מזרח גרמניה (3:21.02 דקות) וברית המועצות (3:23.34 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.45 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 55.35 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה גנל במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.16 שניות, אחרי טטיאנה לדובסקאיה מברית המועצות שקבעה שיא אליפות חדש של 53.11 שניות ולפני ג'נין ויקרס מארצות הברית (53.47 שניות) ובמקום רביעי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.01 דקות.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה גנל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.23 שניות, לפני סנדרה פרמר-פטריק מארצות הברית (53.69 שניות) וג'נין ויקרס (54.31 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:24.23 דקות, אחרי המשלחת המאוחדת (3:20.20 דקות) וארצות הברית (3:20.92 דקות), הזמן שנמדד לה היה 50.4 שניות.
אייזמן
אייזמן הוא שם משפחה. {{פירושונים|
סאלי גנל
אלופה ושיאנית עולם
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכתה גנל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 52.74 שניות, לפני יריבתה הגדולה סנדרה פרמר-פטריק שאף היא שברה את שיא העולם (52.79 שניות) ומרגריטה פונומריובה מרוסיה (53.48 שניות), היא שיפרה את שיאה העולמי בן ה-7 שנים של מרינה סטפנובה מברית המועצות (52.94 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.41 דקות, אחרי ארצות הברית (3:16.71 דקות) ורוסיה (3:18.38 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי קים באטן מארצות הברית (52.61 שניות).
אייזמן
ראו גם
}}
סאלי גנל
אלופת אירופה
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט 1994 זכתה גנל במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.33 שניות, לפני סילביה ריגר מגרמניה (54.68 שניות) ואנה קנורוז מרוסיה (54.68 שניות). שבועיים לאחר מכן במשחקי חבר העמים שנערכו בוויקטוריה, קנדה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.51 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:27.06 דקות ובכך הגנה על תאריה. שבועיים לאחר מכן, בגביע הביניבשתי של IAAF שנערך בלונדון היא זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר משוכות (54.80 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר (3:27.36 דקות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה גנל במקום 16 בריצת 400 מטר משוכות לאחר שבשלב חצי הגמר לא הצליח לסיים את הריצה ובכך לא הצליחה להגן על תוארה.
בשנת 1996 עבדה גנל כשגרירת הצלב האדום באנגולה.
באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיימה גנל במקום בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.53 שניות. לאחר התחרות היא פרשה מספורט תחרותי בשל פציעה בגיד אכילס.
חייה האישיים
גנל נשואה לאתלט ג'ונתן ביג ולהם שלושה בנים. היא מתגוררת עם משפחתה בסטיינינג שבסאסקס מערב.
נתיבי היובל
נתיבי היובל בע"מ היא חברה ייעודית (Special Purpose Entity) אשר זכתה במכרז למימון, הקמה, תפעול ותחזוקת פרויקט כביש 431 בשיטת PFI ‏(Private Finance Initiative) .בהתאם לתנאי המכרז, אחראית נתיבי היובל על הקמת הכביש ותפעולו בתקופה של 25 שנים תמורת תשלום מהמדינה, שלאחריה יוחזר הכביש למדינה, ללא תמורה.
בעלות
נתיבי היובל הייתה חברת בת של דניה סיבוס שהיא זרוע הבניה והתשתיות של חברת אפריקה ישראל. באמצעות חברת נתיבי היובל סללה דניה סיבוס את כביש הרוחב מספר 431 המתחיל בצידו המערבי באיילון דרום (כביש מספר 20) ומסתיים במודיעין-מכבים-רעות. עלותו הכוללת של הפרויקט הגיעה לכ-2 מיליארד ש"ח.
בחודש פברואר 2011 מכרה דניה סיבוס 75% מזכויותיה בחברת נתיבי היובל לקרן תשתיות ישראל תמורת 207.6 מיליון שקל.
פסולת בניין
פסולת בניין היא תוצר לוואי של עבודת בניה, סלילה ושיפוץ ומהווה חלק גדול מהיקף האשפה הכללי, בעולם המודרני. פסולת הבניין שונה בהרכבה ובתכונותיה מאשפה ביתית ולכן ניתן לטפל בה באופן מיוחד ואף למחזר אותה. השלכת פסולת בניין בשטחי טבע פתוחים בישראל היא עבירה נפוצה ומשרדי הממשלה השונים מבצעים פעולות כדי להקטין את היקפה.
סקירה כללית
עבודות הבניה ההיסטוריות התבצעו ברוב המקומות באמצעות חומרי גלם מקומיים כמו אבנים שנחצבו במקום או עצים שנכרתו ביערות המקומיים. ככל שעבודות הבניה הפכו להיות מורכבות יותר, והיו כרוכות בשימוש בחומרים שונים ששונעו ממחצבות, כורים, מנסרות וכן הלאה ובד בבד השתכללות אמצעי התעבורה, כך הפכו עבודת הבניה לבזבזניות יותר. את מקום חומרי הבניה הורנקולריים תפסו חומרים מיובאים ובתוכם גם אביזרי ריצוף, זיגוג וקירוי גם חומרי איטום, בידוד וצנרת. באתרי הבניה החלו להערם ערימות של קופסאות, אריזות, אמצעי קשירה כמו חבלים וגם שאריות של חומרי בנייה מסוגים שונים, שהובאו לאתר בכמויות גדולות מדי. זה היה תהליך היווצרותה של פסולת הבניין, שכיום גדולה בכמותה מאשר האשפה הביתית.
פסולת כתוצאה מהרס מבנים
אסונות שונים כמו שיטפונות, רעידות אדמה, שרפות ומלחמות יכולים לגרום להרס בניינים או להוצאתם מכלל תפקוד. לעיתים קורה שעדיף להרוס בניין ולבנות במקומו מבנה חדש, מאשר להחזיר לתפקוד תקין מבנה שיצא מכלל שימוש בגין אסון טבע. סיבה נוספת להרס מבנים, היא מודרניזציה של הרקמה האורבנית, הכוללת, בין היתר הריסת מבנים ישנים כדי לנצל את השטח עליו הם נבנו לטובת בנייה חדשה.
מרכיבים עיקריים בפסולת בניין
המרכיבים בפסולת הבניין תלויים בטכנולוגיות הבנייה והסלילה המקומיות בכל אזור ומדינה. במדינת ישראל המרכיב העיקרי בפסולת הבניין הוא הבטון, שהוא חומר הבנייה השכיח ביותר. מרכיבים נוספים חשובים הם אספלט, וחומרי חפירה הכוללים בעיקר עפר ומסלע טבעי. כמו כן מצויים בפסולת הבניין חומרים כמו פלסטיק, קלקר ומתכות, בעיקר ברזל שהוא אחד ממרכיבי בטון מזוין.
סילוק פסולת בניין
פינוי פסולת בניין הוא חלק בלתי נפרד מתעשיית הבניה והשיפוצים בארץ ובעולם. בזמן שיפוץ ובכל אחד משלבי הבניה נוצרת פסולת האופיינית לתהליך המתבצע ויש צורך לסלקה על מנת שלא תפריע להמשך הפעילות ועל מנת שלא תיפגע באיכות הסביבה באזור. פינוי הפסולת חייב להעשות לפי התקנים וההוראות הקבועים בחוק כאשר על הפסולת להיות מפונה לאתרים ייעודיים אשר הוקצו למטרה זו על ידי המדינה. על מנת שאיסוף הפסולת והפינוי יעשו באופן יעיל יש להשתמש במכולות מיוחדות הניתנות לשינוע לאתרי ההטמנה או המחזור.
הצטברות פסולת הבניין מתרחשת באזורים מצומצמים ובכמויות גדולות ולא רציפות. גם בכך שונה פסולת הבניין מן האשפה הביתית, שהיווצרותה סדירה באזורים מאוכלסים. מסיבה זו אין סבירות לפינוי פסולת בניין באופו סדיר, כפי שהדבר נעשה באשפה ביתית והפסולת מפונה בדרך כלל, באופן עצמאי על ידי בעל אתר הבניה או החברה שמבצעת את עבודות הבניה.
פינוי פסולת בניין נוגעת בסוגי פסולת רבים, חלקם אורגניים כמו האדמה המוצאת בעת חפירת התשתית ליסודות וחלקם שילוב של חומרים שונים כמו ברזל ובטון במיוחד כאשר מדובר בהריסת תשתית קיימת לפני שיפוץ או בניה. העברת הפסולת אל המכולות נעשית בדרך כלל באמצעות מנופים ובובקאט ומחייבת בעלי מקצוע מיומנים.
בשנים האחרונות הוגברה האכיפה בכל הקשור לפינוי פסולת בניין ובאתרי הפסולת וההטמנה נדרשים אישורים המונפקים על ידי המשרד לאיכות הסביבה הן עבור החברות אשר להן המומחיות והכלים לעיסוק בתחום והן עבור סוג הפסולת המותרת בכל אתר ואתר והן עבור כמות הפסולת היומית המותרת בכל אחד מהם. יזמים וקבלנים של פרויקטי הבינוי השונים מודעים לקנסות על השלכת הפסולת באתרים האסורים למטרה זו ועל פינוי שלא כחוק וחשוב כאשר מפקחים על בנייה או שיפוץ, ליצור קשר עם אתר מורשה המפיק אישורים על השלכת הפסולת והכמות המושלכת. אישורים אלו נדרשים גם בעת פינוי פסולת בניין בעת בניית בניין חדש על מנת לעמוד בחוקי הבנייה.
פינוי פסולת בניין הוא מעבר לצורך של קבלן, יזם או משפץ, יש בו אלמנטים חשובים לאיכות חיים, איכות סביבה וסביבה ירוקה בכלל גם בהיבט קצר הטווח של סביבת המגורים שלנו וגם היבט ארוך טווח בנוגע לאופן ההטמנה ואיכות המיחזור באתרי הפסולת.
פסולת בניין בישראל
במרוצת השנים התפתחו בשולי הערים בישראל, אזורים בהם נשפכו כמויות גדולות של פסולת בניין באופן לא מוסדר. תופעה של הפיכת שטחים ריקים לאתרי פסולת, התגברה גם בגלל קרבת אינטרסים בין חברות קבלניות לבין הרשויות המקומיות. לאורך השנים יצרה שפיכת הפסולת מפגעים בריאותיים ונופיים ובסופו של דבר, הפכה שטחים מסוימים לבלתי ניתנים לניצול. כיום מדובר על כמות אדירה של כמאה עשרים מיליון טון של פסולת בניין המושלכת בשטחים פתוחים בישראל.
ברבות השנים החלו הרשויות לנקוט בפעולות כדי לצמצם את השפיכה הפירטית של פסולת בניין בשטחים פתוחים. המהלך הראשון הייתה מינוי מפקחים של המשרד להגנת הסביבה כדי ללכוד משאיות פסולת עברייניות והמהלך השני היה לחייב כל יזם בנייה להתקשר עם אתר מורשה לקליטת פסולת בניין ולשלם לו עבור קליטת פסולת בניין בכמות יחסית לגודל הבניה. כיום ההערכה היא כי חמישית מכמות פסולת הבניין בישראל מגיעה להטמנה או למיחזור. רב הכמות עדיין מושלכת באופן עברייני בשטחים פתוחים.
מיחזור פסולת בניין
החל מתחילת שנות ה-90, נעשים מאמצים ברחבי העולם למחזר פסולת בניין מתוך כוונה להקטין את כמויות הפסולת המוטמנות. שיטת המחזור הפופולרית ביותר היא גריסה וניפוי. בשיטה הזו מפוררים את הפסולת וממיינים את הפירורים לפי גודלם, כדי להשיג מוצרי מיחזור המזכיר חול או חצץ. בשיטה זו, טיב החומר הממוחזר תלוי באיכות הפסולת.
הצעת חוק לתיקון חוק פסולת בניין
במהלך שנת 2016, הכין המשרד להגנת הסביבה הצעה לתיקון חוק שמירת הניקיון (פינוי פסולת בניין), על מנת להעביר את הסמכות לטיפול ואכיפה בענף, לרשויות המקומיות, יחד עם הסמכות לגבות כספים בגין טיפול זה. הצעת החוק טרם עברה קריאה ראשונה. במהלך חודש אוגוסט 2017, פרסם המשרד להגנת הסביבה תזכיר של הצעת חוק ממשלתית לתיקון חוק שמירת הניקיון (פינוי פסולת בניין) להערות הציבור, זאת לפני שהוא עולה לדיון בוועדות הרלוונטיות של הכנסת והממשלה.
הכרונולוגיה של היקום
הכוחות והחלקיקים המוכרים בהווה היו מאוחדים בתחילת ימיו של היקום, והלכו ונפרדו במספר מעברי פאזה, מעין מעברים של מצב צבירה. תחילה נפרד כוח הכובד, אחריו נפרד הכוח החזק שמלכד את הקווארקים, ואת הפרוטונים והנייטרונים בגרעין, ולאחר מכן נפרדו הכוח האלקטרומגנטי והכוח החלש. ככל שהטמפרטורה ירדה הופיעו חלקיקים חדשים: גלואונים מופיעים עם היפרדות הכוח החזק, פוטונים מופיעים כשנפרדת האלקטרומגנטיות, קווארקים, אבני הבניין של החומר, מתחילים להיווצר יחד עם האנטי-קווארקים, חומר מופיע לראשונה ביקום – נראה שכל החלקיקים וכל הכוחות הפועלים עליהם, שבהווה הם שונים זה מזה בצורה מובהקת, הם הבטים של ישות אחת, ונראים שונים רק כשהאנרגיה שלהם מספיק נמוכה.
גילו של היקום הנצפה מוערך ל-13.819 מיליארד שנים, על פי קבוע האבל, שהוא מדד למהירות התפשטות היקום. בשל התפשטות היקום, רדיוס היקום הנראה איננו 13.819 מיליארד שנות אור אלא גדול יותר, כ-46 מיליארד שנות אור.
עד ראשית המאה ה-20, וגם בעת שאלברט איינשטיין ניסח את תורת היחסות הכללית, הדעה המדעית גרסה שגלקסיית שביל החלב היא היקום כולו. מאז היו תגליות נוספות וחלה התפתחות גדולה בהבנת היווצרותו של היקום. לא מעט שאלות נותרו עדיין ללא מענה, ביניהן מה גורם לאסימטריה של החומר והאנטי-חומר ביקום, או במילים אחרות מדוע נוצר עודף של חומר על פני אנטי-חומר, והחומר מרכיב את היקום. בעיות נוספות הן בעיית החומר האפל – לפי חישובים חסרה ביקום כמות גדולה של חומר כדי להסביר את מהירות הסיבוב של הגלקסיות, וחידת האנרגיה האפלה – היקום מתרחב במהירות מואצת, והגורם להאצה הוא עדיין חידתי.
אפשר לחלק את ציר הזמן של היקום לארבעה חלקים:
במודל המפץ הגדול הוכנס תיקון שנקרא תאוריית האינפלציה, ולפיה בשבריר השנייה הראשון לקיומו היקום עבר התרחבות אדירה, במהירות שהיא בפועל גבוהה ממהירות האור. התאוריה נועדה להסביר תופעות שאינן עולות בקנה אחד עם מודל המפץ הגדול הסטנדרטי, כמו בעיית האופק.
עידן פלאנק
עידן פלאנק נמשך מאפס עד זמן פלאנק שהוא 10-43 שניות. זמן פלאנק הוא הזמן שייקח לפוטון שנע במהירות האור לעבור מרחק השווה לאורך פלאנק, 10-35 מטר. אורך פלאנק הוא האורך הקצר ביותר בעל משמעות פיזיקלית, והוא ב-20 סדרי גודל קטן מקווארק. לפי עקרון אי הוודאות זהו הרדיוס המינימלי של חור שחור, ולאורך קצר מזה אין משמעות, משום שאי אפשר לבצע מדידה פנימה מעבר לאופק האירועים של חור שחור. היקום הוא זעיר לאין שיעור, והאנרגיה הדחוסה בו גדולה לאין שיעור.
בנקודת פלאנק המציינת את סוף עידן פלאנק, נקודה בודדת מתחילת היקום הגיעה לגודל של 10-35 מטר שהוא אורך פלאנק אחד. הטמפרטורה מעל 1032 מעלות קלווין ונקראת טמפרטורת פלאנק, אנרגיית החלקיקים מוערכת ב- GeV 1019, שהיא האנרגיה המקסימלית התאורטית האפשרית ונקראת אנרגיית פלאנק. הפיזיקה לא יודעת הרבה על טמפרטורות ואנרגיות כאלה, לפי התאוריה באנרגיית פלאנק ארבעת הכוחות היסודיים – כבידה, אלקטרומגנטיות, הכוח החלש והכוח החזק, ניתכים כביכול יחד, והם מאוחדים לכוח על אחד. ביקום זה לא היו חלקיקים, וחוקי הטבע עדיין לא נוצרו.
עידן האיחוד הגדול
עד כה ארבעת הכוחות היסודיים היו מאוחדים, אפשר לדמיין זאת כארבע מתכות שמותכות יחד לנוזל אחיד וחלק, שנמצא ב"סימטריה" בלשון הפיזיקאים, ועם ההתקררות אחת מהן מתחילה להתגבש ומשבשת את הסימטריה. בדומה לאנלוגיה זאת, היקום מתפשט ומתקרר, ועם ההתקררות הוא עובר מעבר פאזה ממצב צבירה אחד לשני. במעבר הפאזה בעידן האיחוד הגדול כוח הגרביטציה נפרד מהכוחות היסודיים האחרים שנשארים מאוחדים ונקראים הכוח האלקטרו-גרעיני. התאוריה המתארת את הכוח האלקטרו-גרעיני נקראת התאוריה המאוחדת הגדולה, ומכאן שמו של העידן.
אם הגרביטון התאורטי שנושא את כוח הכבידה קיים, הוא הופיע בעידן זה. תאורטית היה קיים גם בוזון (חלקיק נושא כוח) שנשא את הכוח האלקטרו-גרעיני. אי אפשר לגלות בוזון זה במעבדה משום שהאנרגיה התאורטית שלו קרובה לאנרגיית פלאנק. אם אכן היה קיים, הוא היה "חסר התמחות" ולא היו לו תכונות כמו ספין, מטען או מסה, שהם מאפיינים של סוגי הבוזונים המאוחרים, שיופיעו כאשר הכוחות היסודיים ייפרדו זה מזה ככל שהיקום התקרר. גודלו של היקום בתום עידן זה הוא קטן מפרוטון.
העידן האלקטרו-חלש
העידן האלקטרו-חלש נמשך בין 10-36 ל-10-12 שניות על ציר הזמן הקוסמי, והוא מתחיל באינפלציה הקוסמית (בסעיף הבא). הטמפרטורה בתחילתו היא 1028 מעלות קלווין, נמוכה מספיק כדי שהכוח החזק ייפרד משני הכוחות האחרים במעבר פאזה שני אחרי שנפרד כוח הגרביטציה. הכוח האלקטרומגנטי והכוח החלש נשארים מאוחדים, והם מכונים הכוח האלקטרו-חלש. הכוח החזק נישא על ידי גלואון (הבוזון נושא הכוח החזק), והכוח האלקטרו-חלש נישא על ידי סוג כלשהו של בוזון אלקטרו-חלש תאורטי.
אינטראקרציות עם הכוח החזק גורמות להופעת חלקיקים אקזוטיים כולל בוזוני W ו-Z ובוזון היגס. בוזון היגס נושא את שדה היגס שמעניק לחלקיקים שעוברים דרכו מסה. שדה היגס נמצא בכל מקום ביקום, מאט את תנועת החלקיקים ומונע מהם לנוע במהירות האור. חלקיקים שונים מושפעים בדרגות שונות משדה היגס, יש חלקיקים שמתקשים לעבור בשדה היגס וכך הם רוכשים לעצמם מסה גדולה, חלקיקים אחרים עוברים ביתר קלות ורוכשים פחות מסה, וחלקיקים אחרים, כדוגמת הפוטון, אינם מושפעים משדה היגס כלל, הם נשארים חסרי מסה ונעים במהירות האור. אפשר לחשוב על התופעה כאדם שהולך על היבשה לעומת אדם שהולך בתוך מים; ההליכה במים מעוכבת על ידי התנגדות המים, לעומת זה דג, שמייצג באנלוגיה חלקיק עם מסה קטנה, מתקדם במים במהירות.
העידן האלקטרו-חלש מסתיים כשמתחיל מעבר פאזה נוסף, היפרדות הכוח האלקטרומגנטי והכוח החלש.
עידן האינפלציה הקוסמית
העידן האלקטרו חלש נפתח עם האינפלציה (ההתנפחות) הקוסמית, שהתחילה ב-10-36 שניות אחרי המפץ הגדול. והסתיימה תוך חלקיק שנייה בין 10-33 ל-10-32 על ציר הזמן. הפיזיקאי אלן גות' מחלוצי תאוריית האינפלציה תיאר אותה כמפץ גדול בתוך מפץ גדול. במשך חלקיק שנייה היקום עובר התפשטות מהירה יותר ממהירות האור, גודלו הליניארי גדל לפחות פי 1026 ומגיע לכ-10 ס"מ, הנפח שלו גדל בהתאם פי 1078, בערך לגודל של אשכולית.
הסיבה להתפשטות האדירה אינה ידועה, הניחוש הוא ששבירת הסימטריה בין הכוחות בעידן האיחוד הגדול, גרמה לשחרור של אנרגיה עצומה של הכוח החזק, שהוא חזק ב-40 סדרי גודל מכוח הכבידה. כתוצאה מהיפרדותו נוצר שטף מהיר של אנרגיה שגרם לאפקט אנטי-גרביטציוני חזק. לפי חלק מהתאוריות שדה היגס נוצר עם היפרדות הכוח החזק בתחילת עידן זה, והוא אחראי לאינפלציה הקוסמית האקספוננציאלית.
תאוריית האינפלציה מסבירה מספר תופעות שהמודל הסטנדרטי של המפץ הגדול אינו מסביר, לדוגמה השאלה מדוע קרינת הרקע הקוסמית כה אחידה, בעיה שנקראת בעיית האופק.
בעיית האופק
כשאנו צופים לשמיים המרחק בין הפוטונים של קרינת הרקע בצד אחד לבין קרינת הרקע בצד שני הוא כ-27 מיליארד שנות אור, כפול מגיל היקום. קרינת הרקע הקוסמית היא הפוטונים הקדומים ביותר ביקום הנצפה שלנו, והם יצאו לדרך בעידן הרקומבינציה שהתחיל בערך בשנת 380,000 על ציר הזמן הקוסמי. בזמן שהפוטונים יצאו רדיוס היקום היה כבר בגודל של כ-42 מיליוני שנות אור, ולכן לא ייתכן שהפוטונים הקדומים מכל קצות היקום היו אי פעם קרובים מספיק והיה להם די זמן כדי להעביר ביניהם אנרגיה ולהשוות טמפרטורות.