cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מעוולים במשותף
פסיקה
הפיתוח הפסיקתי בישראל הוא דל. ביהמ"ש מיישמים את הדוקטרינה של מעוולים במשותף בדיוק כפי שנעשה במשפט המקובל, לפי המקרים הטיפוסיים המקובלים, ולא ערכו בדוקטרינה שינויים. הפסיקה מחוזית אינה שונה במהותה מפסיקת העליון. כשמתעורר מקרה בו עובדתית קיימים יותר משני מעוולים, בתי המשפט דנים בסיווגים השונים הקיימים (מעוולים במשותף, נזק אחד, ומעוולים נפרדים), ומכריעים מבחינה עובדתית האם קיים נזק אחד בלתי ניתן לחלוקה או נזקים נפרדים, וכן האם קיימת עוולה אחת או עוולות נפרדות, כדי לדעת אם להחיל את ס' 11 לפקודת הנזיקין ולהטיל אחריות סולידרית על המזיקים או נפרדת. אחד מפסקי הדין הראשונים שתיאר את הסיווגים השונים וחשיבות האבחנה היה פסק הדין בעניין אדרי נ' עזיזיאן. בפרשת קורנהויזר השופט לוין ציין כי סוגיית המעוולים במשותף מעורפלת, ולמעשה לא קיימים מבחנים מוגדרים אלא רק בחינת הסיטואציה העובדתית.
מגמת בתי המשפט היא לטשטש את ההבחנה בין מעוולים במשותף למעוולים הגורמים לנזק אחד, שכן הנפקות היא זהה. בפס"ד רבים נקבע כי אין להבחנה חשיבות מעשית שכן בין כה וכה חייבים ביחד ולחוד. בשני המקרים מדובר בנזק אחד, רק כשבמקרה של מעוולים במשותף צריך בנוסף להוכיח יחסי קרבה. מגמה זו באה לידי ביטוי במיעוט ההכרה בסיטואציית המעוולים במשותף, וכן בעובדה שבמקרים מסוימים ביהמ"ש פוסחים על שלב ההבחנה ודנים בסיטואציה תחת היריעה הרחבה של מעוולים ביחד. מגמה נוספת היא להכיר ביותר מקרים של מעוולים ביחד ולא במעוולים נפרדים. נטל ההוכחה שהנזק ניתן להפרדה הוא על המעוולים מתוך הרצון למנוע את חלוקת הנזק ובכך להותיר חלקים יתומים מאחריות.
הלכה מעוגנת היטב היא שחלוקת האחריות בין המעוולים במשותף מסורה לשק"ד השופט המתרשם מן העדים ומחומר הראיות וקובע את החלוקה לפי מידת האשמה המוסרית של כל מזיק. לפיכך ערכאת הערעור לא תיטה להתערב בחלוקת האחריות. נפקות המבחן תתבטא בקביעת אחוז אחריות גבוה יותר לאחד המזיקים ואף השתתפות העולה כדי שיפוי מלא.
המשפט העברי
ישנם חמישה אופנים שונים של מעוולים במשותך: 1. שניים עושים יחד מעשה נזיקין, 2. מזיקים בנפרד לנזק אחד, 3. מזיקים שכל אחד מהם עשה נזק שלם שיש בו כי להזיק, 4. מזיקים הגורמים נזקים נפרדים לאותו ניזוק, 5. מזיקים שכל אחד עשה פעולה אחת שאין ביכלתה להזיק אך שרשרת הפעולות גרמה לנזק.
בשלשת האופנים הראשונים, אם כל המזיקים נתבעים, הן לפי פקודת הנזיקין והן לפי המשפט העברי כל אחד מהם נושא באחריות ישירה על חלקו בנזק. עם זאת, האחריות "יחד ולחוד" הכתובה בסעיף החוק נכונה למשפט העברי רק בהתמלא שני תנאים: כשהיה די במעשיו של כל אחד מן המזיקים לגרום את הנזק לבדו, וכן כשאי אפשר לתבוע את השני. בשאר המקרים, יהיה כל מזיק אחראי רק לחלקו היחסי בגרימה הנזק.
היבטים רלוונטיים בהצעת חוק הקודיפיקציה
בהצעת חוק הקודיפיקציה מודגשת ההבחנה בין הסוגים השונים של האחריות הנזיקית (אישית ושילוחית). בס' 368 מוגדרת האחריות האישית לעוולה. השוני המהותי מתבטא בהרחבת האחריות האישית גם למעשים הנעשים באמצעות "תם" אחר (כמו הסדר של חוק העונשין בנוגע לביצוע באמצעות אחר). החלופה הבעייתית של אשרור המעשה או המחדל בס' 12 לפקודת הנזיקין הושמטה. אולם, הותירו את החלופה של הרשאה בס' 368(א). ייתכן וייחסו לחלופה זו גם פרשנות של הרשאה בדיעבד ולא רק הרשאה מראש, ובכך יחילו את אותם כללים של אשרור על ההרשאה. בס' 368(ב) ב מייחסים אחריות אישית לתאגיד, ולא רק למעביד בשל עוולה של אורגנים במסגרת תפקידם, תוך הבהרה כי אחריותו של התאגיד לא גורעת מאחריות האורגן. סעיפים 369-370 מחליפים את סעיפי 13-14 לפקודת הנזיקין הדנים באחריות שילוחית של מעביד ושולח. הושמטה חלופת אשרור המעסיק, מתוך כוונה שתיכלל במבחן "מהלך העבודה". כמו כן, הושמטה החבות של בעל חוזה (ס' 15 לפקודת הנזיקין) משום שהסייגים המנויים בסעיף נכללים ממילא תחת עוולת הרשלנות הכללית או עוולות אחרות. בנוסף מחודדת האבחנה בין שלוח לבין קבלן עצמאי.
היפרעות מריבוי חייבים: ס' 80 להצעת חוק הקודיפיקציה מגדיר חייבות לגבי חיובים חוזיים, נזיקיים או ערבים כ"יחד ולחוד". בכך מורחבת האחריות המהותית של החייבים לכלל תחומי החיובים הנ"ל. ס' 81 מקים את הזכות להיפרע ממלוא החוב מכל אחד מהחייבים, גם אם חייבים רק יחד או לחוד. הסדרי השתתפות ושיפוי בין החייבים זוכים ליחס נרחב (סעיפים 85-86). ככלל משומר ההסדר החוזי (ס' 56 כיום). ההסדרים העיקריים משומרים בקודקס, מלבד הפשטת הנוסח וחידוד המושגים. סוגיות ריבוי החייבים המרחיבה תחומיה אל מעבר לתחום החוזי תרחיב את עילות התביעה. נראה שיש השראה מהדין הגרמני שם נעשה הסדר דומה.
מבט לעתיד
לעניות דעתנו, הדוקטרינה של מעוולים במשותף צריכה להתבטל ולהתכנס תחת היריעה הרחבה של ריבוי מעוולים. כאמור, בישראל טושטשה ונשחקה ההבחנה בין שתי הקטגוריות של ריבוי מעוולים. הבסיס העיוני לכך הוא ס' 11 לפקודת הנזיקין המחיל על שתי הקטגוריות את עקרון ה"יחד ולחוד", ובכך גורם להבחנה להיות תאורטית, חסרת נפקות מעשית ולמעשה מהווה "אות מתה". במקביל, קיימת לביהמ"ש נטייה מבורכת לסווג נזקים כבלתי ניתנים לחלוקה. הרציונל הוא כפול: הגנה על הניזוק (מניעת מצב בו לא יפוצה בגין חלק מהנזק) והגנה על המזיקים (הרחבת זכות ההשתתפות). הרחבה חיובית נוספת עולה בהצעת חוק הקודיפיקציה המבטלת את ההפרדה בין ענפי חיובים שונים. בקיום מערכת אחידה לגבי כל הקטגוריות של ריבוי חייבים מקלים על המשפטן ועל הניזוק ומאפשרים הצגת מערכת דינים אחידה ופשוטה.
מבט ביקורתי
אם נחיל את הגישה החברתית הסבורה שדיני הנזיקין מושתתים על שיקולי צדק מתקן, עקרון ה"ביחד ולחוד" הוא עקרון מצוין שבא לטובת הניזוק חסר האשמה על פני המזיק האשם. עמדת הגישה הכלכלית למשפט אם היינו מחילים את רעיונותיו של המלומד ריצ'רד פוזנר על הדוקטרינה של מעוולים במשותף, נראה שפוזנר היה רואה בדוקטרינה מכשיר יעיל מבחינה כלכלית והרתעתית. הדוקטרינה משקפת את חלוקת הסיכונים בין המזיקים, שכן כל מזיק נושא באחריות לפי אשמתו האישית והסיכון שלקח על עצמו. עקרון ה"ביחד ולחוד" מרתיע מזיקים מהסיכון שיאלצו לשאת בכל הנזק לבד אם מזיק אחר אינו משלם או אם למשל פושט את הרגל. עצם ההרתעה של ביצוע פעולות משותפות מסייע לצמצום מספר המקרים, ובכך העיקרון משקף יעילות כלכלית. עמד על כך המלומד קלברזי. במקרה של אחריות שילוחית, הטלת אחריות על המעביד היא אמצעי יעיל לפיזור הנזק, שכן המעביד יכול לבטח עצמו מראש, ולפזר את הוצאות הביטוח בין בני הציבור הנהנים משירותיו. האחריות השילוחית מאפשרת גישה נוחה ל"כיס עמוק" שבפועל נושא במרבית הנזק. בנוסף, מי שנהנה מעבודת העובד חייב לשאת בסיכון הנזק שעלול להיגרם. הנזק שנגרם במהלך עבודת העובד, הוא נזק שנגרם תוך כדי קידום האינטרסים של המעביד. כמו כן, המעביד מצוי בעמדה כלכלית טובה יותר משל העובד שכן לו יש מקורות כיסוי לנזק, ולרוב מבוטח, ולכן הוא נושא הנזק היעיל ביותר, וכן מונע הנזק היעיל ביותר.
מצד שני, האסכולה הכלכלית של המשפט מחפשת דרכים לצמצם את עלויות הטיפול. הדוקטרינה של מעוולים במשותף מובילה לריבוי התדיינויות (התדיינות בין הניזוק למזיק ובין ניזוקים) שאינו יעיל מבחינה כלכלית בשל עלויות משפט גבוהות והתמשכות הליכים זמן רב. בנוסף, קיים אלמנט של חוסר ודאות שפוגע ביעילות הדוקטרינה. יש לשים לב שכאשר מרחיבים את מעגל האחראים ומחלקים ביניהם את הנזק, ייתכן ונשיאת האחריות החלקית בנזק תשתלם למעוולים. דוגמה מובהקת לכך עולה במקרים שלא מדובר באחריות אישית של המזיק אלא אחריות שילוחית או מעורבת. בסיטואציה של שידול באמצעות אשרור בדיעבד, מחלקים את הנזק שביצע המזיק בפועל, עם אדם אחר שלאחר שבוצעה העוולה אשרר זאת.
הוראות חוק רלוונטיות
פקודת הנזיקין: ס' 11: חיוב ריבוי מעוולים "יחד ולחוד" ס' 12: חיוב המשדל כמעוול במשותף. ס' 13-14 עוסקים בסוגי האחריות השילוחית: ס' 13: חובת המעביד. הסעיף עוסק בחיובו של המעביד (13(א)), במבחנים השונים לחיובו (13(א)(1)/(2)), וכן בפטורים שונים (13(א)(2)(א)/(ב)). עיגון חוקי למבחן "מהלך העבודה" מופיע בס'13(ב). ס' 14: אחריות השולח למעשיו של השלוח. ס' 15: אחריות מכוח חיובים שונים, לרבות חריגים המפורטים בס'15(1)-(5). ס' 16: הבהרה שייחוס האחריות למזיק נוסף אינה גורעת מהאחריות הראשונית. ס' 64: הגדרת האשם. ס' 65-66: מקרי אשם תורם. ס' 68: כלי לבימ"ש להפחית הפיצוי בגין אשם תורם. ס' 83: תביעה ושיפוי במעוולים יחד. ס' 84: שיפוי בין מעוולים. פקודת השותפויות: ס' 14 לפקודת השותפויות: מגדיר את האחריות של השותפות למעשה השותף, למעט חריגים.
רופא המגפה (קומיקס)
ביוגרפיה בדיונית
בתוך זמן קצר הפך סרגיי רזומובסקי לאליל. על פי תוצאות סקר חברתי, רזומובסקי היה האדם המוכר ביותר ברוסיה, אפילו לפני הנשיא מבחינת הפופולריות.
רופא המגפה
בסנקט פטרבורג בוצע פשע, קיריל גרצ'קין, בנו של התובע הכללי העירוני, נשרף במכוניתו שלו. העד היחיד לפשע היה נער שראה את הרוצח. בזכות עדותו הורכב דיוקן של עבריין, שלבש מסכה הדומה למסכת רופאי המגפה מימי הביניים. מהר מאוד התברר כי גרצ'קין נשרף ממש במקום בו דרס שני הולכי רגל לפני שנה, אולם אז הצליח להימנע מעונש.
בזירת הפשע היו פזורים עלונים עם המסר לפיו "...מגפה באה ...". הציבור כינה במהירות את לוחם הצדק "אזרח". מייג'ור גרום ושותפו החדש דימה דובין קיבלו לידיהם את חקירת מקרה זה. למחרת היום, פרץ רופא המגפה לדפי הפתיחה של כל שירותי החיפוש והרשתות החברתיות באינטרנט הרוסי והעלה פרסומת עם התוכן הבא: "באירופה של ימי הביניים סומנו בתים של קורבנות המגפה בצלבים שחורים כדי לעזור לרופאים במגפה למצוא את 'לקוחותיהם' בהקדם האפשרי. אם אתם רוצים להיפטר מהזיהום שמרעיל את קיומכם, אתם יודעים מה לעשות. היעד הבא ייבחר באקראי." לפיכך, הוא הבהיר כי במוקדם או במאוחר גורל דומה יפקוד את כל מי ש"חולה". אנשים רגילים פשוט נאלצו להשאיר חותם בביתם של "החולים" והרופא יבוא.
בערב של אותו יום התגלתה גופה אחרת שהייתה שייכת לקצין לפיזור מהומות סורוקין. כפי שהראתה החקירה, בהתחלה ספג מספר רב של פגיעות שאינן תואמות ולאחריהן נקשר למנורה על ידי "אזרח" והושאר להיאכל על ידי חולדות. גורם החדשות דיווח כי הדבר נעשה לו מפני שהכה מפגינים וברח מעונש. הקורבן הבא של רופא המגפה היה הרופא הראשי של המרכז האונקולוגי גנאדי זילצ'נקו, שנתלה ממש מול בית החולים, בו מתו חולים רבים באשמתו.
הקורבן האחרון היה איש העסקים והבעלים של חברת הבנייה אלבחט, אלברט בחטייב. "האזרח" צלב אותו והצית את פיגומי מרכז הקניות לונדון סיטי, הנבנה במקום שהיה מיועד להיהפך לאנדרטה תרבותית. מייג'ור גרום היה במקרה בקרבת מקום וניסה לעצור את הפושע. התפתח קרב ביניהם, במהלכו חטף רופא המגפה שני חתכים בחזהו. למרות הפצע, הוא המשיך במאבק ודחף את איגור למרחק של עשרה מטרים מטה מהפיגומים.
למחרת בערב נפתח בית יתומים, אשר נבנה בתרומות של משתמשי הרשת החברתית Vmeste. כל מי שתרם כסף הוזמן לפתיחה. במהלך הפתיחה נערכה הגרלה שהוביל באופן אישי מייסד הרשת החברתית, סרגיי רזומובסקי. כל משתתף קיבל מספר לפיו נקבע הזוכה. כתוצאה מכך התגלה איגור גרום כזוכה. רזומובסקי הזמין אותו לבמה, שם השוטר הבחין בשעון ובמחווה "מקרית" כי רופא המגפה עומד מולו. בתגובה להאשמה הכריז עצמו סרגיי בפומבי בתור "האזרח" וכראיה הראה צלקת בחזהו. כאשר ניסה גרום לעצור את הפושע, בקבוק זכוכית שהושלך על ידי אחד הצופים פגע בראשו וגרם לשוטר לאבד את הכרתו.
למחרת בערב ניבא רזומובסקי את הופעתו של איגור באחוזתו, וכשנכנס לשטח, דפק אותו סרגיי במכה בראשו באמצעות את חפירה. ואז הוא גרר אותו לחדר שלו כדי לוודא שאין מכשירי האזנה על גופת השוטר וגם לקח את נשק השירות. לאחר שווידא שגרום נקי, הזריק לו רזומובסקי מנה קטלנית של פרומדול והוא הציע הצעה: להקשיב לסיפור "האזרח", או מיד ללכת ל"גן החוטאים" עם תרופה. גרום בוחר בראשון ואז רזומובסקי אומר לו שכל האנשים שהרג עזרו לו ביישום התוכנית. סרגיי רצה לנקות את סנקט פטרבורג מזוהמה, שעליה תכנן ובנה את "גן החוטאים". הוא החליט להתחיל בשכבות המשמעותיות ביותר של האוכלוסייה: חסרי בית, קבצנים ושיכורים. האחוזה והגן נבנו מכספיו של בחטייב. סורוקין הביא את הקורבנות לאחוזה. הרופא הראשי זילצ'נקו סיפק פרומדול. גרצ'קין סיפק נשק. הקורבנות נכנסו לגן ומתו שם במהרה. אבל סורוקין הביא בטעות את הבלוגר המפורסם איוואן פנקוב לאחוזה ובלבל את הבחור עם חסר בית. מכיוון שהאחרון למד יותר מדי, נאלץ סרגיי להרוג אותו.
אחרי זה הכל השתבש. סרגיי החליט להיפטר מהשותפים שלו כדי לכסות את עקבותיו. לאחר שהמציא את אגדת רופא המגפה ואת סנט פטרבורג רדופת המגפה, הוא חיסל עדים לא רצויים. לאחר שהרג שותפים הוא החליט שהוא מסוגל ליותר. והוא שם לעצמו למטרה להיות נשיא על מנת להיפטר מקושי החברה אחת ולתמיד. כשהסיפור נגמר, שלח רזומובסקי את מייג'ור גרום לגן החוטאים. כשאיגור עבר את כל הבדיקות והוציא את הבקבוקון עם התרופה, סרגיי הפיל אותה מידיו. הבקבוקון נשבר. אבל התברר שהשוטר לקח את התרופה מראש. כתוצאה מכך, גרום הצליח לעצור את רזומובסקי, אך הוא החל לטעון שאי אפשר להוכיח את אשמתו. גרום הציג הקלטה מדיקטפון, שהוסתרה באקדחו וכך תועד הווידוי של "האזרח".
השינוי, יום פטריק הקדוש, המאזן והמשחק
רזומובסקי נעצר ונשלח לבית מעצר לפני משפט, שם שהה בבידוד. תוך כדי הליכה עם חשודים אחרים, הוא נאבק עם אחד האסירים, מה שגרם לריב. מאוחר יותר, רזומובסקי ניהל שיחה עם הפסיכיאטר וניאמין רובינשטיין, שלאחריה הראשון החל לפתח אישיות מפוצלת. בלילה נכנסו שני אסירים שנשכרו על ידי אביו של גרצ'קין לתאו של רזומובסקי כדי לנקום את מות בנו. סרגיי הרג את שניהם וכיסה את קירות התא שלו בדמם. כשגרום נכנס למשרדו של קירק, על שולחנו של קירק היה עיתון המספר את סיפורו של רזומובסקי. כשחיפש מידע על איגור נתקל מרדוק במאמר באינטרנט ובו תצלום של סרגיי המובל באזיקים.
באחד מהפגישות הטיפוליות, גזל רזומובסקי סמארטפון מהפסיכיאטר וניצל את ההזדמנויות שלו לגייס שכירי חרב ולארגן את בריחתו. זמן מה לאחר מכן הודיע רובינשטיין למטופל שהוא מודע לפיצול אישיות שהתפתחה בו. במקביל נכנסו שכירי חרב לבית המעצר שלפני המשפט. בראשם עמד חברו מבית היתומים של רזומובסקי אולג וולקוב. הם הרגו את הסוהרים והצילו את סרגיי מהכלא במסוק.
לאחר זמן מה היה לאיגור גרום יום הולדת. רזומובסקי נתן לו טלפון חכם באמצעות אולג, במסווה של מתנה, עם הצעה לשחק במשחק. ואז, יחד עם וולקוב, הוא נסע במטוס לאירופה. במהלך הטיסה רכש סרגיי ארמון בוונציה, שם שהה. מאוחר יותר, אולג ביקר אצל המעסיק ושאל אם הוא באמת רוצה להסתדר עם גרום. על כך השיב סרגיי שהוא רוצה את זה לעזאזל קשה. ואז הוא אילץ את שכירי החרב להכין הכל למשחק העתידי, להשאיר רמזים לשוטר ולהטמין פצצות. כמו כן, רזומובסקי היה מודאג מחטיפת קרובי משפחתו וחבריו של גרום.
סרגיי יצר קשר עם איגור ואמר שהוא יכול לתקשר איתו רק בטלפון. הוא הזהיר שאם השוטר יחליט להתקשר, הוא יתחשמל. הוא אינו יכול לעקוב אחר האות, ואם ישלוף את כרטיס ה-SIM הוא יימס. ואז הוא הציע להיפגש. הוא שלח לגרום רמזים על מקום הימצאו, ואילץ אותו לבקר במונומנטים שונים של סופרים מצטיינים. לבסוף, הוא בירך את המייג'ור על שנבחן בקורס ספרות בית הספר והוא הסביר שהוא רוצה להוכיח שהוא לא בלש, אלא בריון ואז סרגיי שלח את איגור לכיכר המרד, שם הורה לשכירי החרב לפוצץ את הפצצה הראשונה. בעקבות הפיצוץ התרחשו כמה פיגועים נוספים באזורים שונים בעיר. על המפה הם יצרו תמונה מותנית של מסכת רופא המגפה.
מזל טוב
שימוש
הביטוי מופיע בסידורים של כמעט כל העדות, כחלק מהלחשים הנאמרים ונשנים שלש פעמים בסוף טקס קידוש לבנה: ואחריו:
רופא המגפה (קומיקס)
השינוי, יום פטריק הקדוש, המאזן והמשחק
רזומובסקי כיוון את איגור לתחנת הרכבת התחתית ספאסקאיה ופוצץ את היציאה ממנה. ואז הוא גרם לשוטר לעבור את מבחן הגאומטריה. איגור נאלץ למצוא ולנטרל שלוש פצצות כימיות. כשגרום השלים את משימתו, שלח לו סרגיי תצלום של בני הערובה שקיבל מאולג. מאוחר יותר, היה לרזומובסקי התקף. רופא המגפה הופיע במראה והזכיר שהוא אינו כלום בלעדיו. סרגיי לקח כדורים כדי להיפטר מהאובססיה. הרופא החל להתמוסס ונעלם לזמן מה. אבל אז הוא הופיע שוב במראה וגרר אליו חלקית את רזומובסקי. אבל סרגיי הצליח להשתחרר והוא התעשת רק כשהבין שהוא פצע את ידיו בשברי המראה. ואז נפגש הנבל עם בני הערובה והציג את עצמו בפניהם. הוא עשה סלפי כשמולם יוליה ואמר לאולג להפריד את האורחים מחדר לחדר.
מזל טוב
שימוש
בצורה זו הוא הולחן ומושר בקהילות שומרות מסורת, בשמחות של מצווה: הולדת בן או בת, בר מצווה וחתונה.
רופא המגפה (קומיקס)
השינוי, יום פטריק הקדוש, המאזן והמשחק
בלילה לסרגיי היה סיוט נוסף. הוא מצא את עצמו על מיטה צפה. אך הוא לא הצליח להיאחז בה ונפל ישירות על רופא המגפה המעופף. הוא הוריד אותו על במה עם שתי דלתות והוא הציע בחירה. הדלת השחורה תראה את נאמנותו לרופא ודרך הלבנה ייפטר ממנו לנצח. סרגיי בוחר בדלת הלבנה, עובר דרכה ונפל מצוק. הרופא אמר שזו רק בדיקה וסרגיי לעולם לא יוכל להיפטר ממנו. לפתע הופיעה צללית כהה מהעורבים מאחוריהם. הוא כינה את עצמו מוות הרופא ותקף אותו. אבל הוא העדיף לנקב את עצמו כדי להיפטר מהיריב. המוות עזב, אך הבטיח לחזור.
מזל טוב
מקורות
הביטוי מופיע כבר בספר חסידים (סימן תתתרז - קישור): "אשה שיושבת על המשבר, אם היא בחדר ובני אדם בבית יבקשו עליה רחמים ועל הילד שיוולד במזל טוב".
רופא המגפה (קומיקס)
השינוי, יום פטריק הקדוש, המאזן והמשחק
בחלום הבא, סרגיי היה מתחת למים. ילדה אפלה קרצה לו. כשהתקרב, היא השליכה אותו לחו והיא הפכה ללוחמת. סרגיי התעורר וראה שאולג שומר על שלוותו. הוא לקח את הכדורים, אמר שאינו זקוק לעזרה וביקש להביא אורחים. רזומובסקי שאל את אלכסיי ואיוואן על עברו של איגור. ואז הוא הגיע למסקנה שלרוב הוטל עליו משימות בריונות בילדותו. מה שהוביל אותו לעולם אמנויות הלחימה, ואז להבנה שניתן לפתור כל בעיה בכוח גס. גרום החל להתאמן באופן פעיל יותר ואז ביקש סרגיי ללמוד כמה טריקים.
מזל טוב
מקורות
השימוש בביטוי כאיחול מופיע בשו"ת מהר"ם מינץ סימן ק"ט, שלאחר קידושין אומרים כל הנוכחים בחופה מזל טוב.
רופא המגפה (קומיקס)
השינוי, יום פטריק הקדוש, המאזן והמשחק
מאוחר יותר הוא שלח את גרום להרמיטאז' כדי שימצא שם רמז להמשך והוא עצמו התחיל לחפש מידע על היצור שנראה לו בחלום, והבין שזה קוטכא. לאחר זמן מה התקשר אליו אולג ואמר כי הוא ניטרל את השוטר שצפה בו. סרגיי הבין שמדובר בדימה דובין, נזכר בדאגתו וביקש ממנו להביא אותו לוונציה. אבל וולקוב לא היה מוכן ואז רזומובסקי הורה לא להרוג את הבחור, אלא לוודא שהוא לא מפריע להם יותר. כתוצאה מכך אושפז דובין בתרדמת.
ואז שאל סרגיי את קונסטנטין וסשה על עברו של גרום. הוא התעניין במיוחד כיצד איגור הודה באהבתו בפני יוליה פצ'לקינה. ואז הוא הורה לשכירי החרב לבנות לוח שחמט ענק. מאוחר יותר, סרגיי לקח כדורים ונפל לתוך חלום אחר. הוא שוב מצא את עצמו על גדת גולגולת ופגש את קוטכא. האל הסביר שהאדם יהפוך לאווטאר שלו ביום בו יורכב שריון העורב. רזומובסקי שב להכרתו ורופא מגפה ממורמר הופיע מאחוריו. לאחר מכן, למד סרגיי מקונסטנטין על הבריחה הממשמשת ובאה. הוא המתין לאורחים ביציאה, ונכנע לכוחו של רופא המגפה, ירה בבוגד לפניהם.
אחר כך פגש את שכירי החרב ואת גרום והרדים אותם עם דלק. הוא החליף את בגדיו של איגור והושיב אותו על כיסא, מקבע את רגליו. הוא שם צווארונים עם חומר נפץ על כל בני הערובה ושכירי החרב ואז הוא הכניס אנשים לתאים הממוקמים על לוח שחמט. כשאיגור התעשת, הסביר סרגיי שהם ישחקו שח על לוח אלקטרוני כאנשים אמיתיים. דמויותיו יהיו שכירי חרב, ודמויותיו של איגור יהיו חבריו שלו. אך בגלל היעדר נשים נאלץ רזומובסקי לקחת את אהובתו של גרום, יוליה פצ'לקינה, כמלכתו. גרום סירב לשחק ואז סרגיי אילץ אותו לעבור חמישה שלבי התפטרות לתפקידו. לשם כך הוא החל להרוג אנשים מיותרים. לאחר מספר מקרי מוות הסכים גרום לשחק.
במהלך המשחק הקריב איגור רץ לבן, והבחין שרק איוואן מוקצה לחתיכה כזו בכלוב. אך רזומובסקי הסביר כי הצריח השני היה דובין וכיבה מרחוק את מערכת תמיכת החיים שלו. בתגובה לקח איגור את הרץ השחור. התברר שזה אולג, אבל הצווארון לא עבד. רופא המגפה השתלט שוב על סרגיי והוא ירה בשכיר החרב כמה פעמים בחזה באקדחו. גרום הקריב את אלכסיי כדי לנצח והתכונן לקחת את המלכה השחורה. הוא התנצל בפני סשה, אך הצווארון מצמץ ליוליה. רזומובסקי הסביר שאיגור מעולם לא הודה בפניה על אהבתו, ולכן הוא לא ראה בה את אהובתו. כשפצ'לקינה מתה, סרגיי בירך את היריב על הניצחון. איגור זעם, ניפץ את הלוח בכיסא ותקף את סרגיי. הוא החל להכות אותו והכניס רסיס לגרונו. אך רזומובסקי הצליח להתקשר למספר מוקד החירום ואמר כי לגרום אין אומץ להרוג אותו. המשטרה מיהרה לחדר וירתה בידו של איגור ברגע בו עמד להנחית את המכה המכריעה. רזומובסקי הרים ידיים ושמח על ניצחונו.
רזומובסקי נלכד והועבר לאחד מבתי הכלא האיטלקיים. אסירים אחרים סירבו להיות באותו תא איתו וסרגיי נכלא לבדו. הוא קיבל את הכינוי Il diavolo russo - "השטן הרוסי". מידע זה עליו נודע על ידי בולאט, שחקר את אחד מסוהרי הכלא. הוא התקשר למגיסטר, והודיע לו שהוא יספר הכל לאחר שיפגוש אותו אישית. רזומובסקי הופיע גם בסיוטים של גרום, שם ישב על הכיסא החשמלי ואנשים שעמדו מסביב דחקו באיגור להרוג אותו. לאחר שתוכנית ההחייאה של קוטכא כמעט הושלמה, ציין המאסטר כי לצורך תחייתו המוחלטת של האל העורב, הוא זקוק לאוואטר בדמות אחד מ"העורבים הלבנים". המאסטר התלבט זמן רב מי הוא יכול להיות, ובסופו של דבר בחירתו נפלה על סרגיי רזומובסקי...
ברומא עמד רזומובסקי לעבור לכלא אחר, כשלפתע פרצו כנופיית ילדי פטריק הקדוש לכיכר. הם לכדו את סרגיי, הזריקו לו תרופת הרגעה והחלו לירות בחזרה. זה מנע מאיגור גרום להגיע לכיכר כדי להרוג את רזומובסקי ולנקום. קירק ומרדוק מזהים את איגור ומנהלים איתו לקרב אש. כתוצאה מכך הם משליכים רימון, שלאחריהם מרדוק נכנס למסוק ומסתתר יחד עם רזומובסקי שנלכד. קירק נשאר ברומא. הגעתם לסיביר במסוק דרך השער, מרדוק מדווח להולט על המשימה שהושלמה. הם מתחילים להוביל את סרגיי לעומק המערה, שם הכל כבר מוכן להחייאתו של קוטכא. כאשר הולט שאל מדוע נבחר סרגיי לאווטאר, הוא נענה שחורז'ל כי בהיותו "כבשה שחורה", השתמש בכל כישוריו וכישרונותיו כדי להביא לכאוס וכאב, ולכן אף זוהה על ידי קוטכא עצמו. לאחר שנכנס למזבח, חברי הכת מלבישים את סרגיי בשריון של עורב, ג'סי לוקח איתו סלפי, ואת רזומובסקי מכניסים לבריכה מלאה בדם של "עורבים לבנים". לאחר מכן, המאסטר מתחיל את הטקס ורזומובסקי מתחיל לצלול בדם...
לסרגיי עולה חזון של אל העורב עצמו מופיע לפניו. רופא המגפה פורץ מרזומובסקי ותוקף את קוטכא, אך הוא נושך את ראשו ושותה דם. קוטכא אומר לסרגיי שהוא יכול להציל אותו מכל סבל על ידי לקיחת הגופה, ושואל את רזומובסקי אם הוא מסכים לכך. סרגיי מסכים. קוטכא לוכד את גופתו והצעיר הופך לאווטאר של האל העורב. האווטאר מול סרגיי מתגלה כל כך חזק שהוא אפילו מעניק להב, שאיתו יכול פעם אחת מהנזירים לנצח אותו. זה נחשף לאחר המאבק בין קוטכא לאנדריי רדוב, האינוק.
לאחר שהישויות הבהירות והאפלות של קוטכא התמזגו לאחת, עזב קוטכא האפל את גופו של רזומובסקי. האל החדש שם את סרגיי הלא מודע ליד איגור, שהפך גם הוא לאווטאר עבור דמותו הלבנה של האל העורב. כששניהם התעוררו, איגור שם אקדח לראשו של סרגיי, אך במקום להרוג אותו, הוא פשוט עצר אותו והעביר אותו לידי המשטרה. רזומובסקי קיבל כדורי שינה והוכנס למסוק. הטייס שלה הוא שכיר חרב. הוא הורג את השומר וחוטף את סרגיי. סרגיי התעורר במקום לא ידוע ותהה איפה הוא נמצא. פתאום הדלת נפתחת ומישהו משאיר מגש אוכל לסרגיי. מרים את ראשו, רזומובסקי רואה את אולג. סרגיי רוצה לשאול את וולקוב כיצד ניצל, אך אולג פשוט סוגר את הדלת מבלי לומר מילה. רזומובסקי יושב ליד הדלת ומבקש מאולג לסלוח לו.
בשיחה עם איגור מזכיר רובינשטיין את רזומובסקי כחולה הראשון שלו, בו אבחן מחלה ייחודית - תת-סוג של הפרעת אישיות מרובה, בה אדם אינו משתגע, אלא הופך להיות דיבוק או מכושף. לא הצליח להציל את סרגיי, הרופא ניסה ללא הצלחה לחפש תרופה למאבק במחלה זו, ובסופו של דבר החליט להדביק איתה את איגור על מנת לעקוב אחר התפתחות המחלה.
מאוחרי יותר רזומובסקי נחשב רשמית כמת. ברם, סרגיי יוצר קשר עם ולריה מקרובה באמצעות פריצה להודעות הפרטיות שלה באחת הרשתות החברתיות. כשהוא מסתיר את זהותו, הוא מציע לה ולמשפחתה עזרה בבעיות שפקדו אותם - אך בתמורה הוא זקוק לשירותים מסוימים ממנה. כשהנערה הסכימה, הזמין אותה רזומובסקי להיפגש במרפסת בית קפה שנפתח לאחרונה ברחוב איטליאנסקאיה. למחרת, היא מגיעה למקום המיועד ופוגשת שם את רזומובסקי, שחובש כובע ומשקפיים כהים לצורך התחפושת. בעודו ממשיך להסתיר את זהותו, הוא מספר לה על רופא המגפה - אדם שהפך פעם לסמל של צדק חברתי - ובהמשך השתגע.
כעת הוא מתכוון ליצור רופא מגפה חדש - אך הפעם כזה שבאמת יחזיר את הצדק לעיר ולא יפגע באנשים רגילים. והוא בחר בה כמועמדת לתפקיד זה - אחרי הכל, היא מוכנה באופן פיזי, חכמה, משכילה, תמיד בצד החוק ומעדיפה לפתור בעיות בדרכי שלום. ולריה ספקנית לגבי הרעיון שלו ושואלת מדוע הוא עצמו לא רוצה להפוך לרופא המגפה החדש - וסרגיי עונה שאז הוא יהיה מוגבל מאוד באמצעים שלו ולכן הוא זקוק לדמות חיצונית. כתוצאה מכך, אמה מתקשרת לנערה ומתבררת שהיא נאלצת לעזוב - בסופו של דבר היא אומרת לסרגיי שהיא תחשוב על הצעתו. לאחר השיחה, נכנס רזומובסקי לבניין בית הקפה, שם אולג חיכה לו כל הזמן הזה. הוא מדווח בפניו על תוצאות השיחה ומקבל הודעה בטאבלט כי העבודה על התחפושת לרופא המגפה החדש הושלמה.
אופי
מילדות הרגיש רזומובסקי כמו כבשה שחורה בחברה והוא רצה לשנות את העולם לטובה. הוא אוהב אמנות. מסוגל להשתמש באנשים וללעוג לאלה שהוא רואה בהם נחותים ממנו. מרגע שנכנס לבית המעצר שלפני המשפט, הוא החל לפתח פיצול אישיות. כל אישיותו של סרגיי רזומובסקי, מיליונר אקסצנטרי, נדבן ורוצח סדרתי ללא סימנים ברורים למומים נפשיים, התפצלה לשתי אישיות-משנה, אחת מהן מכנה את עצמה רופא המגפה. רופא המגפה ספג את נקודות החוזק של דמות האישיות המקורית של רזומובסקי - החלטיות, ערמומיות, חוסר מצפון ואכזריות. לפיכך, תת-האישיות השנייה נטולת כל עוצמה מוסרית והיא "סמרטוט" לא בטוח. בפומבי, סרגיי רזומובסקי אולי נראה כמו אדם רגיל, אבל הוא לא תמיד מסוגל להטביע את הקולות בראשו.
יכולות
לסרגיי כושר גופני מצוין. הוא זריז ומהיר. גאון מחשבים. בעל כישורים של מתכנת והאקר.
ראש גדול (ירחון)
ראש גדול הוא ירחון מדע רב-גילאי מקורי ישראלי נטול פרסומות. הירחון שהחל להופיע בינואר 2000 בהביאו חדשות מדע וטכנולוגיה במגוון תחומי העשייה והמחקר המדעיים, למשל: היקום, חקר החלל, מדעי החיים, ננו-טכנולוגיה, אנרגיה, כדור הארץ, עולם הצומח והחי, רובוטיקה, גנטיקה, פיזיקה, סביבה, חידושי רפואה, המצאות ותגליות, מדעי המחשב, ניסויים.
גיליונו האחרון יצא לאור כנראה במאי 2017.
כתב העת יצא לאור על ידי עמותת ראש גדול לקידום הידע והחינוך המדעי והוא ליווה את מרבית הפרויקטים המדעיים לנוער.
עמותת ראש גדול לקידום הידע והחינוך המדעי
העמותה קמה בשנת 2000 במטרה להעלות את מפלס ההתעניינות במדע בציבור ככלל ובנוער בפרט. הפרויקט העיקרי של העמותה הוא הפקת הירחון "ראש גדול". בנוסף לכך, העמותה יוזמת ולוקחת חלק במספר פרויקטים חינוכיים כגון: התקשרות לתחנת החלל הבינלאומית שנערכה בשיתוף פעולה עם אגודת חובבי הרדיו בישראל ובסיוע של נאס"א. במהלך ההתקשרות הפנו תלמידים שאלות לד"ר פגי ויטסון - אסטרונאוטית בתחנה דאז ונענו בזמן אמת. העמותה גם הביאה לארץ את הפרויקט החינוכי של נאס"א – הפיזיקה של הצעצועים, עיבדה אותו לעברית והיא מפעילה אותו בארץ במסגרות שונות.
הירחון יוצא לאור בתדירות של כ-10 פעמים בשנה (88 גיליונות נכון ל-2008). כעורכת ראשית שימשה ד"ר זהר גורי (חברת ועד העמותה). תוכני החוברות הם לרוב רב –תחומיים אך מדי פעם לכבוד אירוע מסוים מופק גיליון נושא:
קישורים חיצוניים
אתר הירחון ראש גדול
יוליה יפימובה
יוליה אנדרייבנה יפימובה (ברוסית: Юлия Андреевна Ефимова נולדה ב-9 באפריל 1992) היא שחיינית רוסייה, אלופת העולם בעלת 16 מדליות, מהן 6 זהב ופעמיים סגנית אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחים ל-100 מטר חזה ול-200 מטר חזה.
ביוגרפיה
יפימובה נולדה בגרוזני. המשפחה עברה להתגורר בוולגודונסק והיא החלה להתאמן בשחייה בהדרכת אביה. לאחר מספר שנים היא עברה לטגנרוג (על שפת ים אזוב). בשנת 2011 עברה להתאמן בארצות הברית.
2007
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בדברצן, הונגריה בדצמבר 2007 זכתה יפימובה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה ביחד עם ג'יין שפר מגרמניה בשיא תחרות חדש של 30.33 שניות ולפני שרה פובה אף היא מגרמניה (30.80), במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אירופה חדש של 1:04.95 דקות, לפני מירנה יוקיץ' מאוסטריה (1:06.57 דקות) ובת ארצה אלנה בוגומזובה (1:06.72 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא אירופה חדש נוסף של 2:19.08 דקות, לפני יוקיץ' (2:20.92 דקות) ואן פולסקה מגרמניה (2:22.66 דקות).
אלופת אירופה
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה במנצ'סטר, בריטניה באפריל אותה שנה זכתה יפימובה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.48 דקות, אחרי סוזאן ואן ביליון מדרום אפריקה שקבעה שיא תחרות חדש של 2:18.73 דקות וסאלי פוסטר מאוסטרליה (2:20.11 דקות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.71 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:58.38 דקות. במשחה ל-50 מטר חזה היא הגיעה לשלב הגמר אך פסלה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה יפימובה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.43 דקות, 9 מאיות השנייה ממדליית ארד, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:06.08 דקות. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:23.76 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:57.84 דקות.
אלופה ושיאנית עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה יפימובה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בשיא עולם חדש של 30.09 שניות, לפני רבקה סוני מארצות הברית (30.11 שניות) ושרה קסוליס מאוסטרליה (30.16 שניות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.41 דקות, אחרי סוני (1:04.93 דקות) ולפני קייסי קרלסון מארצות הברית (1:05.75 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.39 דקות.
2010
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010 זכתה יפימובה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא תחרות חדש של 30.29 שניות, לפני קייט הייווד מבריטניה (31.12 שניות) וג'ני יוהנסון משוודיה (31.24 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.32 דקות לפני ריקה מלר פדרסן מדנמרק ויוהנסון שתיהן בתוצאה של 1:07.36 דקות. נוסף לכך, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב הרביעייה מרוסיה סיימה ראשונה אך נפסלה בשל זינוק מוקדם של יפימובה.
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בדובאי בדצמבר 2010 סיימה יפימובה 3 פעמים במקום רביעי, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.99 שניות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.69 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:53.08 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.50 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:05.22 דקות.
2011
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה יפימובה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.49 שניות, אחרי ג'סיקה הארדי (30.19 שניות) ולפני סוני (30.58 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:22.22 דקות, אחרי סוני 2:21.47 דקות ולפני מרתה מקייב מקנדה (2:24.81 דקות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.56 דקות, 4 מאיות השנייה לאט ממדליית ארד ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא רוסיה חדש של 3:57.38 דקות, את סגנון החזה היא שחתה ב"זינוק שליחות" של 1:05.91 דקות, התוצאה השנייה בטיבה אחרי סוני.
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה יפימובה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אירופה חדש של 2:20.92 דקות, אחרי סוני שקבעה שיא עולם חדש של 2:19.59 דקות וסאטומי סוזוקי מיפן (2:20.72 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.98 דקות ובמקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:56.03 דקות.
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכתה יפימובה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא רוסיה חדש של 29.52 שניות, לפני רותה מיילוטיטה מליטא (29.59 שניות) שקבעה בשלב חצי הגמר שיא עולם חדש של 29.48 שניות ושיאנית העולם היוצאת ג'סיקה הארדי 29.80 שניות. יפימובה קבעה בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 29.78 שניות. מדליית זהב שנייה במשחה ל-200 מטר חזה בשיא רוסיה חדש של 2:19.41 דקות, לפני ריקה מילר פדרסן מדנמרק (2:20.08 דקות) שקבעה בשלב חצי הגמר שיא עולם חדש של 2:19.11 דקות ומיקה לורנס מארצות הברית (2:22.37 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.02 דקות, אחרי מיילוטיטה (1:04.42 דקות) ולפני הארדי (1:05.52 דקות). מדליית ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם דריה אוסטינובה, סבטלנה צ'ימרובה וורוניקה פופובה בתוצאה של 3:56.47 דקות, אחרי ארצות הברית (3:53.23 דקות) ואוסטרליה (3:55.22 דקות).
בתחרות שנערכה בטוקיו שביפן במסגרת גביע העולם (בריכת 25 מטר) ב-10 בנובמבר אותה שנה קבעה יפימובה במשחה ל-50 מטר חזה שיא עולם חדש של 28.71 שניות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של ג'סיקה הארדי (28.80 שניות).
שימוש באימרוץ
בינואר 2014 דיווחו כלי תקשורת מרוסיה על כך שיפימובה נכשלה בבדיקת סמים שנערכה מחוץ לתחרויות באוקטובר 2013. במאי 2014 היא קיבלה השעיה ל-16 חודשים (מ-31 באוקטובר 2013 ועד 28 בפברואר 2015). התוצאות שלה והמדליות שלה מאליפות אירופה בשחייה 2013 (בריכת 25 מטר) נשללו וכן 4 שיאי עולם שלה נמחקו (2 בשליחות).
2015
יפימובה חזרה להשתתף בתחרויות ובאליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.66 דקות, לפני רותה מיילוטיטה (1:06.36 דקות) ואליה אטקינסון מג'מייקה (1:06.42 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.13 שניות, אחרי יני יוהנסון משוודיה (30.05 שניות) ואליה אטקינסון (30.11 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 17 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.11 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:44.83 דקות.
2016
בין ה-15 בפברואר ל-30 במרץ 2016 נימצאה יפימובה חיובית חיוביות למלדוניום 6 פעמים והושעתה זמנית, השעיה זו בוטלה ב-15 ביולי והוועדה הודיעה שאין אשמה ואין רשלנות ואיפשרה לה לחזור להשתתף בתחרויות. חודש לאחר מכן, היא השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) למורת רוחו של הקהל ששרק בוז בכל פעם שהיא השתתפה. במשחקים עצמם, היא זכתה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.50 דקות, אחרי לילי קינג מארצות הברית שקבעה שיא אישי ושיא אולימפי חדש של 1:04.93 דקות ולפני קייטי מיילי מארצות הברית (1:05.69 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.97 דקות, אחרי ריאה קנטו מיפן (2:20.30 דקות) ולפני שי ג'ינגלין מסין (2:22.28 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם אנסטסיה פסיקובה, סבטלנה צ'ימרובה וורוניקה פופובה בשיא רוסיה חדש של 3:55.66 דקות, כשחיינית חזה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:04.98 דקות.
2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה יפימובה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.64 דקות, לפני בתני גאלאט מארצות הברית (2:21.77 דקות) ושי ג'ינגלין (2:21.93 דקות), מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.57 שניות, אחרי לילי קינג שקבעה שיא עולם חדש של 29.40 שניות ולפני קייטי מיילי (29.99 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם אנסטסיה פסיקובה, סבטלנה צ'ימרובה וורוניקה פופובה בשיא אירופה חדש של 3:53.38 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:51.55 דקות ולפני אוסטרליה (3:54.29 דקות), כשחיינית חזה היא שחתה ב"זינוק שליחות" את התוצאה המהירה באליפות של 1:04.03 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.05 דקות, אחרי לילי קינג שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 1:04.13 דקות וקייטי מיילי (1:05.03 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא רוסיה חדש של 1:04.36 דקות, רק מאית השנייה לאט משיא העולם של רותה מיילוטיטה ועלתה מהמקום הראשון למשחה הגמר.
2018
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2018 זכתה יפימובה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.81 שניות, לפני אימוג'ין קלארק מבריטניה (30.34 שניות) ואריאנה קסטיליוני מאיטליה (30.41 שניות), במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.53 דקות, לפני רותה מיילוטיטה (1:06.26 דקות) ואריאנה קסטיליוני (1:06.54 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.32 דקות, לפני ג'סיקה ואל מספרד (2:23.01 דקות) ומולי רנשאו מבריטניה (2:23.43 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:54.22 דקות, לפני דנמרק (3:56.69 דקות) ובריטניה (3:56.91 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:42.71 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:40.18 דקות ולפני רוסיה אילטיה (3:44.85 דקות).
2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה יפימובה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בפעם השלישית, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.17 דקות, לפני טטיאנה סקונמאקר מדרום אפריקה (2:22.52 דקות) וסידני פיקרם מקנדה (2:22.90 דקות), מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.49 דקות, אחרי לילי קינג (1:04.93 דקות) ולפני מרטינה קררו מאיטליה (1:06.36 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.15 שניות, אחרי לילי קינג (29.84 שניות) ובנדטה פילאטו מאיטליה (30.00 שניות).
ג'ון אדוארדס
ג'וני ריד "ג'ון" אדוארדס (באנגלית: Johnny Reid "John" Edwards; נולד ב-10 ביוני 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסנאטור ממדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 1999 ל-2005. אדוארדס היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בבחירות שנת 2004, כעמיתו למרוץ של הסנאטור ג'ון קרי ממסצ'וסטס.
הוא היה מועמד בולט בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, עד פרישתו מהמירוץ ב-30 בינואר 2008. נחשב כתומך נלהב של ישראל.
ביוגרפיה
גדל בעיירה קטנה בקרוליינה הצפונית (רובינס), אביו פועל טקסטיל ואמו מנהלת חנות עתיקות. היה הראשון ממשפחתו שהגיע ללימודים אקדמאים, וסיים משפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. שם פגש את אשתו אליזבת. כעורך דין עסק בתביעות נזיקין של אזרחים קטנים כנגד חברות גדולות. כך צבר הון רב, ניסיון ומוניטין כנואם וכן הכרה ברמה הלאומית.
ב-1998 נבחר לסנאט, לאחר קרב קשה כנגד סנאטור רפובליקני מכהן, לוץ' פיירקלות' (Lauch Faircloth). בתקופת שירותו בסנאט שירת בוועדות הבאות: ועדה לטיפול בעסקים קטנים, ועדה משפטית, ועדת החינוך, בריאות, עבודה ופנסיות וכן בוועדה המיוחדת לענייני מודיעין. כן התבלט בהגנתו על הנשיא בדיוני ההדחה בעקבות פרשת מוניקה לווינסקי. בשנת 2000 כבר דובר בו כמועמד אפשרי לסגנות הנשיא לצדו של אל גור. תמך בהחלטה שאפשרה לנשיא בוש לצאת למלחמה בעיראק.
ב-2002 עם פרישת הסנאטור הרפובליקני האולטרא-שמרן ג'סי הלמס הפך אדוארדס לסנאטור הבכיר של מדינתו.
בשנת 2001 החל את המרוץ לנשיאות. ב-2003 הכריז באופן רשמי על כוונתו לרוץ בבחירות המקדימות לנשיאות, ובמקביל הודיע על כוונתו שלא לרוץ לכהונה נוספת לסנאט בבחירות 2004. במסגרת מסע הבחירות הדגיש את מוצאו הדרומי, את משפחתו קשת יום, את העובדה שלמד בחינוך הציבורי, ודיבר רבות על הצורך לצמצם פערים בחברה האמריקאית, תחת הסיסמה "היום יש שתי אמריקות", זו של העשירים וזו של העניים. אדוארדס הקפיד לקיים מסע בחירות "חיובי", ולהימנע מלתקוף בחריפות את המועמדים האחרים בכלל ואת ג'ון קרי בפרט.
תקופה רבה דשדש בסקרים, אולם בימים האחרונים לקראת אספות הבחירות באיווה בינואר 2004, מעמדו החל להשתפר, והוא הגיע לבסוף במפתיע למקום השני עם 32% לאחר ג'ון קרי שקיבל 38% ולפני הווארד דין שהוביל בבטחה בסקרים, אבל קיבל לבסוף רק 18% ולפני חבר הקונגרס ממיזורי דיק גפהארדט. הישג זה הוביל לשיפור מסוים במצבו גם בבחירות המקדימות בניו המפשייר, שם הגיע רביעי עם 12% מהקולות מעט אחרי וסלי קלארק שזכה ב-13%, ואחרי הווארד דין (מורמונט) וג'ון קרי (ממסצ'וסטס) השכנות שניצחונם היה צפוי. בהמשך הצליח לנצח בקרוליינה הדרומית, ולהגיע במקום שני חזק במספר מדינות חשובות נוספות ובכך נשאר המועמד הרציני האחרון שהתמודד מול קרי. לבסוף הוא התקשה לבדל את עצמו מקרי, והבוחרים העדיפו את הניסיון של קרי מול הקסם האישי של אדוארדס. אחרי שלא הצליח לזכות באף אחת מעשר ההתמודדויות ב"סופר טיוסדיי" ב-2 במרץ הודיע על פרישתו מהמרוץ, והתייצבותו מאחורי מועמדותו של קרי.
ב-6 ביולי הכריז קרי כי הוא בחר באדוארדס לרוץ לצידו כמועמד לסגן נשיא.
בנאום שסגר את בחירות 2004, כשאדוארדס הוא המועמד לסגן הנשיא, רמז אדוארדס על הבאות: "אתה יכול להיות מאוכזב, אך אינך יכול לפרוש" - והתפרש כרצונו לרוץ לנשיאות בעתיד.
המרוץ לנשיאות 2008
ב-27 בדצמבר 2006, התפרסמה באתר הבית של אדוארדס הידיעה כי אדוארדס ישתתף במרוץ לנשיאות 2008. הידיעה פורסמה יום קודם להכרזה המתוכננת של אדוארדס, שהייתה אמורה להתקיים במזרח ניו אורלינס. באתר גם התפרסמה סיסמת הקמפיין: "המחר מתחיל היום". ב-28 בדצמבר 2006, הכריז אדוארדס רשמית על כניסתו למרוץ לנשיאות 2008, והיה המועמד הראשון לעשות זאת במפלגה הדמוקרטית. הוא בחר לעשות זאת על רקע ההריסות של הוריקן קתרינה, ועל בסיס המסר שלו של "שתי אמריקות" - אחת לעשירים והשנייה לעניים. כמו כן, הוא העלה בקמפיין שלו "התנדבות אזרחית", על רקע הפעילות שלו בהוריקן קתרינה - שבה השתתפו בהתנדבות אזרחים בעזרה בשיקומם של התושבים שנפגעו.
בוועידה המפלגתית באיווה, שנחשבת ל"נייר הלקמוס" לקראת הפריימריז של המפלגה הדמוקרטית (אולם לא לבחירות הכלליות), אדוארדס הגיע למקום הראשון עם 22%, ביחד עם המועמד ברק אובמה כשהילרי קלינטון נשארת מאחור במקום הרביעי בלבד. אשתו הופיעה בראיונות כדמות של "אישה עצמאית" ונחשבת לנכס ל"תשובה הנשית העצמאית" מול הילרי קלינטון.
אשתו של אדוארדס, אליזבת, בראיון משותף עם בעלה ממטה הפיקוד של הקמפיין של אדוארדס בצ'אפל היל שקרוליינה הצפונית, סיפרה על אביה ו"המשפחה הלוחמת" שבה גדלה. אביה לחם בכל שלוש המלחמות: מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם. מכשנשאלה כיצד משפיעה עליה הרקע של משפחתה על דעתה על המלחמה בעיראק, השיבה כי יש לה הרבה סימפתיה לחיילים, ליבה יוצא אליהם והיא תומכת בהם, אך היא לא תומכת במדיניות של המלחמה דווקא בגלל הרקע של אביה. "אומרים לנו שננצח, אך אף אחד לא מסביר לנו למה הוא מתכוון בזה?" והוסיפה: "ולכן אני חושבת על אותן משפחות (של החיילים), וחושבת מתי נחזיר את הבנים והבנות שלנו הביתה? ובשביל מה הם שם?". היא הוסיפה לספר על ההתנגדות שלה למלחמת וייטנאם בזמן שאביה שירת שם, מכשנשאלה על ההתלבטות של משפחה של חיל להתנגד למלחמה : "רוב האמריקנים, אני חושבת, חשים כך, תומכים בחיילים אך לא במלחמה".
באותו הראיון היא נזכרה בקמפיין של 2004, שבו היה אדוארדס מועמד לסגן נשיא: "פגשתי בחור צעיר שנלחם גם באפגניסטן וגם בעיראק והוא אמר לי 'כשנכנסנו לאפגניסטן ידענו מה אנחנו עושים, וכשנכנסנו לעיראק לא ידענו מה אנחנו עושים'"
אדוארדס פרש מהמירוץ לנשיאות ב-30 בינואר 2008, לאחר שלא הצליח לזכות בתמיכה רחבה למועמדותו במדינות בהן התמודד. ב-14 במאי הודיע על תמיכתו באובמה.
מדיניות חוץ
עם המשכה של מלחמת עיראק, אדוארדס קרא לנסיגה מיידית של 50,000 חיילים אמריקנים בעיראק (מתוך כ-150,000 חיילים), במטרה לסמן את הכיוון לנסיגה כוללת מהאזור. הוא צוטט כאומר: "הדרך היחידה לצאת מעיראק -היא פשוט להתחיל להוציא את החיילים".
הוא צוטט כמה פעמים כאומר: "הגיע הזמן לבקש מהאמריקנים להיות פטריוטים במשהו אחר חוץ מאשר המלחמה"
בתוכנית של רשת this week, ABC אדוארדס התעמת עם מועמד מהמפלגה הרפוליקנית, ג'ון מקיין, לגבי "דוקטרינת מקיין" בדבר הוספת חיילים לעיראק.
כמו כן, בראיונות רבים הוא ציין את העובדה שיש צורך "להחזיר את הסמכות המוסרית" של אמריקה כמנהיגת העולם, וטוען כי ג'ורג' ווקר בוש הוא האחראי להרס סמכות זו של אמריקה מול העולם.
בהקשר ל"סמכות מוסרית" צוטט אדוארדס כאומר: "כוח בלבד אינו עושה אותך מנהיג העולם".
מדיניות פנים
אדוארדס שם דגש על ביטוח בריאות (Healthcare) לכל, שכר מינימום הוגן וחינוך שוויוני לכל באוניברסיטאות ובקולג'ים.
בוועידת המפלגה בניו המפשיר פנתה אליו אזרחית מהאוכלוסייה המבוגרת, בשם אוולין, שסיפרה שהיא לא מסוגלת לפרוש לפנסיה והעלתה את המצוקה של האוכלוסייה המבוגרת באמריקה. היא הדגישה את בעיית ביטוח הבריאות למבוגרים, התרופות שהם נזקקים להן שאינם משתווים לשכר שהיא עובדת במשרה חלקית, והמצב הכללי שאינו מאפשר לה לפרוש לפנסיה בכבוד. אדוארדס הבטיח להתייחס לנושא של האוכלוסייה המבוגרת והיא הבטיחה לגייס לטובתו את האוכלוסייה המבוגרת לשם כך.
חיים אישיים
אדוארדס היה נשוי לאליזבת, שנפטרה ב-7 בדצמבר 2010 ממחלת הסרטן. במהלך מסע הבחירות שלו בשנת 2008, חשף הנשיונל אינקוויירר כי אדוארדס ניהל רומן שנתיים לפני כן, עם צלמת בשם רייצ'ל האנטר, רומן אשר ממנו נולדה בת משותפת. בתחילה אדוארדס הכחיש וטען כי הילדה היא בתו של העוזר שלו, אנדרו יאנג. על מנת לא להרוס את סיכוייו של אדוארדס, שהתמודד באותה עת לנשיאות, שיתפו בתחילה אנדרו יאנג ואשתו, יחד עם פילגשו של אדוארדס פעולה עם השקר הזה והעמידו פנים כי יאנג הוא האב, אולם בסופו של דבר האמת נחשפה. אדוארדס הודה כי בתקופת מחלתה של רעייתו הוא ניהל רומן מחוץ לנישואין והביא לעולם ילדה עם פילגשו. חשיפה זו הביאה לפרידתו מאליזבת, שנישלה אותו מצוואתה.
פמלה אדלון
פמלה פיונה אדלון (באנגלית: Pamela Fionna Adlon; נולדה ב-9 ביולי 1966) היא שחקנית, מדבבת, תסריטאית ומפיקת טלוויזיה אמריקאית-יהודייה. ידועה בעיקר מדיבובה של הדמות בובי היל בסדרת האנימציה "המלך היל", תפקיד עליו זכתה בפרס אמי, ועל תפקידה כסם פוקס בסדרת הטלוויזיה "דברים טובים יותר", תפקיד אשר העניק לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית ולשני פרסי אמי.
ביוגרפיה
נולדה בשם פמלה פיונה סגל (Pamela Fionna Segall) בניו יורק, ארצות הברית. אביה ממשפחה יהודית, ואילו אימה ממשפחה נוצרית-אנגליקנית שהתגיירה לפני נישואיה.
קריירה
בשנת 1982 שיחקה בסרט "גריז 2" בתור דולורס רבקאנק, ובשנת 1984 שיחקה בסרט "Bad Manners" שידוע גם בשם Growing Pains.
בשנת 2006 גילמה את דמותו של אנדי בסדרת האנימציה של Cartoon Network Squirrel Boy וכיכבה לצד לואי סי. קיי. בסיטקום של HBO לואי בר המזל, שבוטל לאחר עונה אחת בלבד. כיכבה בסדרה קליפורניקיישן מבית שואוטיים בתפקיד מארסי ראנקל וכפמלה בסדרה לואי, אותה גם הפיקה. בין תפקידי הדיבוב שלה ניתן למנות גם את דיבוב הדמות פג'מה סאם במשחקי המחשב Pajama Sam In: No Need to Hide When It's Dark Outside,, Pajama Sam 2: Thunder and Lightning Aren't So Frightening, Pajama Sam 3: You Are What You Eat from Your Head to Your Feet וPajama Sam's Games to Play on Any Day.
החל משנת 2016 מככבת אדלון בסדרה הקומית של רשת FX Networks, "דברים טובים" כסם פוקס, שחקנית גרושה שמגדלת לבדה שלוש בנות, אותה יצרה וכתבה בשיתוף עם לואי סי. קיי.. על משחקה בסדרה, קיבלה אדלון מועמדות לפרס אמי לשחקנית ראשית בסדרה קומית בשנים 2017 ו-2018.
צ'ינקווה טרה
צ'ינקווה טרה (באיטלקית: Cinque Terre; "חמש האדמות") היא קבוצה של חמישה כפרים הממוקמים לאורך קו חוף סלעי תלול בריביירה האיטלקית, במחוז ליגוריה באיטליה, מצפון מערב לעיר לה ספציה. חמשת הכפרים הם (מצפון לדרום): מונטרוסו אל מארה (Monterosso al Mare), ורנאצה (Vernazza), קורניליה (Corniglia), מאנארולה (Manarola) וריומג'ורה (Riomaggiore).
לאורך מאות שנים אנשים בנו בזהירות טרסות על צלע ההר התלול והמצוקי המשקיף על הים. בטרסות הללו מגודלים מטעי זית, כרמי גפן, וכן קיים בהם חורש טבעי רב. בחמשת הכפרים, בגלל השטח המצומצם הראוי לבנייה, נבנו חלק מהבתים, לכאורה בחוסר סדר, ונראים כתלויים על בלימה מעל המצוק ובכך, יוצרים נוף ייחודי. את הכפרים מחברים שבילים, מסילת ברזל, ונתיבי שיט. הגישה למכוניות נחשבת כקשה ומותרת לשני הכפרים הקיצוניים (מונטרוסו וריומג'ורה). גם לכפרים האחרים מגיעים כבישים אך הם צרים מאוד ותלולים. עם בנייתה של מסילת הרכבת בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, הפך האזור ליעד תיירותי. מאז תחילת המאה ה-21 גברה מאוד הפופולריות שלו, ונכון ל-2016 מבקרים בו כמיליון תיירים בשנה. בעקבות זאת נדחקו ענפי התעסוקה המסורתיים באזור, החקלאות והדיג.
באזור מתגוררים כ-7,000 תושבים והוא מוגן מאז שנת 1999 כפארק לאומי, שלא ניתן לבנות או לשנות בו דבר. בשנת 1997 הכריז אונסק"ו על צ'ינקווה טרה (ביחד עם טינו) כאתר מורשת עולמית, תוך ציון לשבח של "יחסי הגומלין ההרמוניים בין האוכלוסייה לטבע, שיצרו תמונת נוף חריגה ביופיה".
באוקטובר 2011 פקדה את ורנצה סופת גשמים עזה שזרעה חורבן רב.
גאוגרפיה
לאורך רצועת החוף של הים הליגורי מתנשאים הרים על פני גובה של כמה מאות מטרים, כשחלקם משתפלים לתוך הים. צ'ינקווה טרה מורכבת מחמישה כפרים קטנים ותלולים הנמצאים על שפת הים, מהשבילים המחברים את אותם כפרים בינם ובין עצמם, מהשבילים בינם ובין הכפרים הנמצאים במעלה ההר ומהחורש והשטחים החקלאיים הנמצאים בכל אותו מרחב. ארבעה מתוך חמשת הכפרים ממוקמים ממש על החוף, ואילו קורניליה שוכן על מצוק סלעי כ-100 מטר מעל פני הים.
טירת פן
טירת פֶן (בצרפתית: Château du Faing) נמצאת בשכונת ז'אמואן שבעיירה שיני, מחוז לוקסמבורג בבלגיה. הטירה הוקמה בשנת 1880 על חורבות טירה שנבנתה ב על ידי ז'יל דה פן (Gilles du Faing) ונקראה על שמו.
בזמן מלחמת העולם השנייה פעל בטירה בית יתומים בו הוסתרו בזהות בדויה 87 ילדים יהודים. משנת 2012 שוכנים בטירה משרדי עיריית שיני, שמוזגה עם ז'אמואן ומספר יישובים נוספים ב-1977.
יעקב אבן צור
רבי יעקב בן ראובן אבן צור (מכונה: יעב"ץ, מוהריב"ץ; 1673, כ"ז באייר ה'תל"ג – 1752, ב' בטבת ה'תקי"ג) היה רב, פוסק, מקובל, דרשן, משורר ופייטן. אב בית דין ומרא דאתרא ביהדות פאס, ומגדולי חכמי מרוקו במאה ה-18.
קורות חיים
רבי יעקב אבן צור נולד במקנס. בילדותו למד תורה מאביו, רבי ראובן. כבר בגיל צעיר התבלט בכישרונו בהעתקת כתבי יד נדירים. הפירוש "מנחת יהודה" לרבי יהודה בן עטר נדפס על פי עותק שהכין רבי יעקב בגיל חמש עשרה. נשא לאשה את בתו של רבי יהודה עוזיאל. חייו האישיים היו קשים. נפטרו לו שישה עשר ילדים בחייו, ונותר רק בנו רפאל עובד. בגיל עשרים מונה לסופר בית הדין בפאס. לאור ניסיונו בתפקיד זה כתב את הספר עט סופר. בספר זה נוסחאות של שטרות שונים והדינים הקשורים אליהם. אחת עשרה שנה לאחר מכן התמנה לדיין בבית הדין לצד רבי יהודה בן עטר ורבי שמואל הצרפתי. באותן שנים למד רבי יעקב תורה מרבי יהודה בן עטר, רבי וידאל הצרפתי ורבי מנחם סרירו.
לאחר מותו של רבי יהודה בן עטר ירש אותו רבי יעקב כאב בית הדין וכרבה של העיר פאס, כאשר לצדו משמש כדיין גם הרב שמואל בן אלבאז. בתפקידו זה הוכר כגדול הפוסקים מקרב רבני מרוקו באותה העת. התשובות שהופנו אליו קובצו על ידו בספר בשם משפט וצדקה ביעקב. כשהנהיג את קהילת פאס תיקן תקנות רבות. בין השאר, דאג שהמיסים בקהילה ייגבו באופן פרוגרסיבי, קרי העשירים ישלמו יותר והעניים ישלמו פחות.
לאחר כשלושים ואחת שנים של דיינות בפאס, עבר לשמש ברבנות בקהילת מקנס. ישנה מסורת שסיבת העזיבה הייתה סכסוך כספי עם פרנסי הקהילה. שהותו במקנס ארכה כאחת עשרה שנה. במקנס פעל לצד רבי משה בירדוגו ורבי משה אדהאן. לאחר שרעב פשה בעיר מקנס עזב עם חבריו הרבנים לתיטואן והתקבל בכבוד אצל אב בית הדין המקומי רבי יעקב אבן מלכא, שנתן לו את הכבוד לחתום ראשון על כל פסק דין. בתיטואן הקים בית כנסת ושהה בה שנים אחדות. בערוב ימיו חזר לעיר פאס ובה נקבר. קברו בבית הקברות היהודי בפאס, הוא אתר עלייה לרגל בקרב יהודים המבקרים במרוקו.
רבי יעקב נודע כמשורר מפורסם, ושיריו התפרסמו בכל רחבי מרוקו. כמו כן הוסיף בתים לפיוט "אל חי יפתח אוצרות שמים" הנאמר בתיקון הגשם, תוספות אלו התקבלו בכל עדת מרוקו. כמו כן אישיותו הפיוטית והספרותית באה לידי ביטוי בקובץ מכתביו שנשלחו לרבנים שונים, הנושאים בתוכנם קינות אישיות.
לפי דוד קורקוס אשר כתב את הערך על פאס באנציקלופדיה העברית, עם מותו של רבי יעקב אבן צור הגיע לקצו מעמד הבכורה לה זכתה קהילת יהודי פאס בקרב הקהילות היהודיות במרוקו.
תלמידיו
רבי יעקב סמך חמישה תלמידים: בנו רבי רפאל עובד אבן צור, רבי שאול אבן דנאן, רבי אליהו הצרפתי, רבי משה אבן זמרא ורבי מתתיה סרירו. יש המונים את רבי אפרים מונסינייגו כתלמיד החמישי שנסמך. לימים, נקראו חמשת הרבנים אלו "בית דין של חמש".
חיבוריו
כמו כן, העתיק וכתב את הספר מנחת יהודה, דרשות על התורה, של רבו הרב יהודה בן עטר.
תיאטרון גשר
תיאטרון גשר (ברוסית: театр Гешер) הוקם כתיאטרון דו-לשוני, עברי-רוסי, הפועל בישראל, מיסודו של הבמאי יבגני אריה. תיאטרון גשר שוכן במבנה אולם נגה, בו שכן לפניו "קולנוע נגה", בשדרות ירושלים ביפו.
"גשר" נוסד בשנת 1991, בתמיכתם של משרד החינוך והתרבות, הסוכנות היהודית, עיריית תל אביב-יפו, קרן תל אביב לפיתוח והפורום הציוני. התיאטרון, אשר מורכב ברובו מילידי הארץ ומעולים חדשים מברית המועצות לשעבר, הוקם על ידי יבגני אריה, מי שהיה במאי תיאטרון מצליח ובעל מוניטין במוסקבה, ושימש כמנהלו האמנותי עד מותו ב-2022. המנכ"ל המייסד של התיאטרון היה סלבה מלצב.
היסטוריה
ההפקה הראשונה של התיאטרון, "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" מאת טום סטופארד, הוצגה כולה ברוסית (עם תרגום סימולטני לעברית) הועלתה ב-21 באפריל 1991 באולם "הבימרתף", מיד בתום מלחמת המפרץ. ההצגה נבחרה לייצג את התיאטרון הישראלי בניו יורק, בינואר 1992. התיאטרון ערך את חזרותיו והקים את משרדו לתקופה קצרה באולם "נחמני" שלא היה בשימוש עקב שיפוצים. לאחר מכן נמצא מחסן ביפו העתיקה (כיום "בית מיומנה") ששופץ והוכן להופעות בתוך 21 ימים. אולם זה שימש את התיאטרון עד המעבר ל"אולם נגה". בשנת 1992 העלה התיאטרון את ההצגה הראשונה בעברית - "מולייר" של מיכאיל בולגקוב, בתפקיד הראשי שיחק יבגני גמבורג, שנמנה עם ראשוני השחקנים בלהקה. ב-1993, לאחר שנתיים של פעילות, הכיר הממסד רשמית ב"גשר" והעניק לו מעמד של תיאטרון ציבורי.