cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיים מלכה
קריירה
בקיץ 2014 חתם מלכה במכבי שעריים מליגה א'. מלכה היה שותף לעליית מכבי שעריים לליגה הלאומית בעונתו השנייה בקבוצה, ואחריה פרש מכדורגל.
סחורה
סחורה הוא מושג מתחום הכלכלה המתייחס לכל מוצר אשר יש לו ביקוש, אולם הוא מסופק בכל השווקים ללא הבדל באיכותו בין הספקים השונים. לשם הדגמה, נחושת ואורז הם סחורות ומחירם אחיד במקומות רבים בעולם ומשתנה באופן יומי על פי ההיצע והביקוש הכוללים עבורם בשווקים בבורסות השונות. לעומת זאת, מכונית אינה בגדר סחורה, כיוון שהיא מיוצרת בדרגות איכות שונות ובסוגים שונים. בדרך כלל, ככל שהאיכות גבוהה יותר, כך גם עולה מחיר המוצר. מוצרים בעלי מותג או איכות הנתפסת כשונה או בעלי בידול ותכונות שונות - אינם נחשבים סחורות.
אחד מן המאפיינים של סחורה הוא שמחירה נקבע כפונקציה של תנאי השוק באופן כללי. סחורות פיזיות ותיקות נסחרות בבורסות סחורות בעולם. הסחורות הבולטות הן משאבי טבע בסיסיים ומוצרי חקלאות, כגון: עפרת ברזל, נפט גולמי, פחם, אתנול, מלח, סוכר, פולי קפה, פולי סויה, אלומיניום, אורז, חיטה, זהב וכסף.
מוצר או שירות עשוי להפוך לסחורה כאשר נוצרת בו אחידות בכל נקודות האספקה, וזאת בדרך כלל על ידי הפצת הידע הדרוש לייצורו באופן יעיל. כך, מוצרים כגון תרופות שהפכו גנריות או מעגלים משולבים הפכו לסחורות.
מסחר בסחורות
כיוון שסחורה, מעצם הגדרתה, היא אחידה, הרי שנוצרת האפשרות לקבוע חוזים אחידים לאספקת הסחורה במועד כלשהו בעתיד. אלה הם חוזי הסחורות העתידיות. מסחר בסחורות מתקיים במספר בורסות ברחבי תבל, ביניהן:
בורסות סחורות מפגינות בדרך כלל יעילות כלכלית רבה ומגיבות במהירות לשינויים בהיצע וביקוש כדי למצוא מחיר המשקף שיווי משקל כלכלי. קיימים מספר מדדי סחורות המשקפים את התנודות בבורסות הסחורות בעולם.
לודוויג שמיט
לודוויג שמיט (בגרמנית: Ludwig Schmitt; ) היה שחמטאי גרמני שחלק מקום ראשון באליפות גרמניה ה-15.
הרולד מארי
ביוגרפיה
מארי היה הבכור לאחד עשר ילדים במשפחתו. אביו ג'יימס מארי היה העורך הראשון של המילון האנגלי של אוקספורד. מארי למד בבית ספר ובזמנו הפנוי עזר לאביו בעריכת המהדורה הראשונה של המילון OED. עד סיום לימודיו היה מארי אחראי ל-27,000 ציטוטים שהופיעו במילון.
מארי החל ללמוד בקולג' בליול באוקספורד, ואת לימודיו במתמטיקה סיים בשנת 1890. הוא התקבל לעבודה בקולג' המלכה בטאונטון שם גם למד לשחק שחמט. לאחר מכן מונה למנהל בית ספר בלנקשייר. בשנת 1897 נישא, בשנת 1901 התמנה למשרת מפקח ובשנת 1928 התמנה כחבר במנהלת החינוך.
בשנת 1897 עודד אותו הברון טאסילו פון דר לאסה (שהשלים בשנה זו את סיפרו על ההיסטוריה של השחמט באירופה) לחקור את העבר הרחוק של השחמט. מארי השיג גישה לספריה העשירה ביותר בנושא השחמט, ספריתו של ג.ג. וויט מאוהיו וכמו כן השתמש באוסף של רימינגטון וילסון מאנגליה. אוסף וויט כלל כתבי יד בערבית, ולצורך קריאתם למד מארי ערבית וכך בחן מסמכי שחמט היסטוריים רבים. המחקר נמשך 13 שנים ומארי כתב מאמרים בנושאי ההיסטוריה של השחמט שפורסמו בעיתון הבריטי British Chess Magazine ובעיתון הגרמני Deutsches Wochenschach. בשנת 1913 מארי פרסם את עבודתו המשמעותית ביותר, ההיסטוריה של השחמט, והציע את התאוריה שהשחמט נוצר בהודו. עד היום זו התאוריה המקובלת ביותר.
בשנת 1952 פרסם מארי את ספרו "A History of Board Games other than Chess". הגם שההיסטוריה של השחמט נחשב לספר התקני בתחום, הגישה המדעית ואורכו הגדול (900 עמודים) הפכו אותו ללא נגיש למרבית השחמטאים. מארי החל לכתוב גרסה קצרה יותר של עבודתו בנושא ההיסטוריה של השחמט בסגנון פופולרי יותר. הגם שהחל את עבודתו שנים רבות קודם לכן העבודה לא הושלמה עד מותו, אלא בראון והארי גולומבק השלימו את העבודה ופרסמו אותה בשנת 1963 כ-A Short History of Chess.
ספריו
חיבורים נוספים:
סורת נוח
סורת נוח (בערבית: سورة نوح) היא סורה מספר 71 בקוראן, והיא מכילה 28 פסוקים המורכבים מ-227 מילים המורכבות מ-965 אותיות.
הסורה מגוללת את סיפורו של הנביא נוח, אשר נחשב לשליח האל הראשון על פי המסורת האסלאמית.
תוכן
הסורה מגוללת את סיפורו של נוח, ומספרת כיצד במשך 950 שנה הוא הזמין את עמו אל המונותאיזם. לאחר שעברו כל כך הרבה שנים, מבין נוח שכמעט אף אחד מבני עמו אינו מוכן לקבל את המסר שלו, והוא פונה לאלוהים בתפילה. אלוהים עונה לכאורה לתפילתו של נוח, ומצווה עליו להזהיר את בני עמו ממבול שעתיד להציף אותם. אז, המבול מגיע, וכביכול מוכיח לבני עמו של נוח, שהוא לא שיקר להם, ושהוא היה דובר אמת באזהרותיו.
פסוקים 1–4 עוסקים במסר שנוח קיבל מהאל, מסר שעליו להעביר לבני עמו.
בפסוקים 5–20, נוח מודיע לאל שבני עמו אינם מוכנים לקבל את המסר. בד בבד, ממשיך נוח לנסות ולהסביר לבני עמו שכל היקום הוא הוכחה וראייה לקיומו וריבונותו של האל.
בפסוקים 21–24, נוח פונה לאלוהים ומבקש ממנו למחות את הרשעים.
בפסוקים 25–28 מתואר כיצד הרשעים הוטבעו במבול ונשלחו לגיהנום.
במסורת האסלאמית
ישנה מסורת אסלאמית שגורסת כי האדם שלומד את סורת נוח ומתמיד בקריאתה, יזכה לשכרם ומעמדם של אלו אשר הלכו בעקבות נוח.
לאון פסטרנק
לאון פסטרנק (בפולנית: Leon Pasternak; 12 באוגוסט 1910 או 1909 – 14 בנובמבר 1969) היה משורר וסאטיריקן יהודי-פולני.
ביוגרפיה
לאון פסטרנק נולד בלמברג שבגליציה, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כעבור שנים אחדות עברה לרשות הרפובליקה הפולנית הצעירה; כיום לביב בתחומי אוקראינה של ימינו).
בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה פסטרנק צעיר חדור אידיאלים, שפרסם שירים סאטיריים בכתבי עת סוציאליסטיים. כתיבתו עוררה עליו את זעם השלטונות, ופסטרנק נאלץ לעזוב את לבוב לטובת ורשה. בוורשה הוא התפרסם עד מהרה, ויחד עם ידידו סטניסלב יז'י לץ ייסד תיאטרון סאטירי אנטי-ממסדי. התיאטרון נסגר על ידי השלטונות כעבור שמונה הופעות בלבד, ופסטרנק נשלח למאסר.
בשנת 1934 נשלח פסטרנק, שהיה אז בן 24, לכלא ברזה קרטוסקה, שבו כלאה ממשלת פולין אקטיביסטים קומוניסטים בשנות ה-30. בניסיון להקל עליו את תנאי המאסר הקשים, שרבים מהאסירים לא עמדו בהם, נהגו בנותיה של דודתו רגינה פסטרנק להביא לו מגליציה הרחוקה בגדים חמים ומזון. באותן השנים ממש שבהן נרדף לאון פסטרנק ונאסר בשל מאבקו האידאולוגי, נרדף מעבר לגבול הרוסי דודנו, המשורר בוריס פסטרנק, משום שסירב לתמוך ב"טיהורים" של סטלין. המזל האיר לו יותר מאשר לבן דודו הפולני – שמו של בוריס פסטרנק היה ברשימת המועמדים להישלח לסיביר, אך ברגע האחרון נמחק מהרשימה.
לאחר כשנה שוחרר לאון פסטרנק מהכלא. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא נמלט לברית המועצות, הצטרף לצבא האדום, ולחם בנאצים בתור קצין בדיוויזיה הפולנית. פסטרנק חיבר גם רבים משירי הלכת שמילותיהן מרוממות הרוח שימשו השראה ומוטיבציה לחיילים במלחמתם העיקשת בנאצים. לאחר המלחמה נבחר לסגן יושב-הראש של איגוד הסופרים הפולנים. פסטרנק היה נשוי לשחקנית הקולנוע הפולנייה ממוצא יהודי רישרדה חנין (Ryszarda Hanin).
לאון פסטרנק נפטר ב-1969 בוורשה בירת פולין.
"לאון פסטרנק היה אידיאליסט עד לסוף, נאמן לעקרונותיו עד לנשימתו האחרונה", כך אמר עליו הסופר והסטיריקן הפולני המפורסם רישרד מארֶק גרונסקי (Groński).
אליס טאלי
אליס ביגלו טאלי (באנגלית: Alice Bigelow Tully; 14 בספטמבר 1902 – 10 בדצמבר 1993) הייתה זמרת אופרה ורסיטלים, יזמית מוזיקה, פטרונית אמנויות ופילנתרופית אמריקאית, תושבת ניו יורק. היא הייתה דודנית שנייה של השחקנית האמריקאית קתרין הפבורן.
ביוגרפיה
לאחר מות אמה בשנת 1958, ירשה טאלי את נחלת סבה, אמורי הוטון הבן (1837–1909), שהונו בא ממפעלי "זכוכית קורנינג" שייסד אביו, אמורי הוטון האב. לאורך כל חייה תרמה טאלי חלק גדול מהכנסתה למוסדות אמנות, במקרים רבים בעילום שם. דודנה, ארתור אמורי הוטון הבן, ממייסדי מרכז לינקולן לאמנויות הבמה, הציע לה לתרום להקמת אולם מוזיקה קאמרית, וב-1963 שכנע אותה ג'ון ד. רוקפלר השלישי לתת את הסכמתה לקריאת האולם על שמה, אולם אליס טאלי.
טאלי הייתה יו"ר מועצת המנהלים של האגודה למוזיקה קאמרית בניו יורק, וישבה במועצות המנהלים של הפילהרמונית של ניו יורק, המטרופוליטן אופרה ובית הספר ג'וליארד.
ב-1970, קיבלה טאלי את מדליון הנדל על תרומותיה לחיי התרבות של העיר ניו יורק. ההזמנה המפורסמת ביותר שלה הייתה מאוליבייה מסייאן, שהלחין את מן הקניון אל הכוכבים..., שביצוע הבכורה שלו היה באולם אליס טאלי בשנת 1974. ב-1985, הוענקה לטאלי המדליה הלאומית לאמנויות.
ג'אן קרלו מנוטי, ויליאם שומאן וריקרדו מאליפיירו הקדישו לה יצירות.
מותה
אליס טאלי לא נישאה מעולם. היא עברה אירוע מוחי בשנת 1991, ומתה בניו יורק ב-1993, בגיל 91.
PLS
PLS (Primary lateral sclerosis), היא מחלה נוירולוגית מקבוצת מחלות הנוירון המוטורי הפוגעת בנוירון המוטורי וגורמת לחולשת שרירים מתקדמת אך לא פטלית. במחלה זו נפגע הנוירון העליון בניגוד למחלת ALS בה נפגעים הנוירון המוטורי העליון והתחתון והיא מחלה קשה יותר ולרוב פטלית.
תסמיני המחלה
המחלה אינה תורשתית אם כי תוארו מקרים בודדים של PLS בצעירים בהם זוהתה מוטציה בגן ALS2.
טיפול
אין ריפוי למחלה אלא טיפול תומך. הסבל העיקרי הוא מהתכווצויות השרירים והתרופה העיקרית בישראל לטיפול בבעיה זו היא בקלופן. התרופה ניתנת דרך הפה אולם במקרים קשים אפשר להשתיל משאבת בקלופן המחוברת לתעלת עמוד השדרה ומזליפה בקלופן ישירות לאזור חוט השדרה. תרופות נוספות לטיפול בהתכווצויות הן כינין או פניטואין.
כן יש שיפור מסוים בטיפול פיזיותרפיה, רפואה תעסוקתית, טיפול בדיבור ועוד.
פרוגנוזה
רוב החולים במחלה זו חיים שנים רבות ונפטרים מסיבות שלא קשורות בה. אין כאמור ריפוי למחלה וטווח הפגיעה שלה הוא רחב. יש כאלה שמסוגלים ללכת וכאלה שנזקקים לכסא גלגלים, מקל הליכה או לאמצעי עזר אחרים.
אזרח רשת
אזרח רשת (באנגלית: netizen), בתרגום מאנגלית, בה הביטוי הוא הלחם בסיסים של המילים אינטרנט ואזרח. הכוונה היא לאדם המעורב באופן פעיל בקהילות מקוונות או באינטרנט באופן כללי. המונח, בדרך כלל, מרמז גם על מעורבות אקטיבית של אזרחי רשת בפיתוח האינטרנט, כמשאב אינטלקטואלי וחברתי או ברצון להשפיע על המבנה הפוליטי שלה, בעיקר בהקשר לגישה חופשית, נייטרליות רשת וחופש הביטוי. יחודו של אזרח רשת שהוא בוחר להשקיע זמן ומשאבים בהשתתפות האזרחית שאינה על בסיס גבולות גאורפיים. אזרחי הרשת דנים באופן פעיל בנושאים שונים, משיבים לשאלות באמצעות דואר אלקטרוני ומסייעים למשתמשים חדשים, כותבים דפי שאלות ותשובות, מנהלים רשימות תפוצה ודנים בדרכי התקשורת באינטרנט. אזרחי רשת מקדישים זמן ומאמצים להפוך את האינטרנט למקום טוב בעולם. המונח אומץ באמצע שנות התשעים כדרך לתאר את הפעילים בספירה החדשה. תאורטיקן האינטרנט והסופר מייקל האובן טבע את המונח. הוא זיהה אנשים באינטרנט שתפקדו כאזרחים.
אזרח הרשת פועל בתוך חברת רשת. חברת הרשת נוצרה בעקבות התפשטות טכנולוגיות של מידע ותקשורת דיגיטליות שהפכו לתשתיות מרכזיות לקיומן של חברות אנושיות. אזרח הרשת מקושר לרשתות שונות, היכולות להתפרס על פני מרחב גדול, ועובר באופן מהיר בין הרשתות החברתיות השונות אליהם היא או הוא מקושרים על מנת לקבל מידע, להשיג שיתוף פעולה, לזכות בתמיכה ולחוות תחושת שייכות.
אלן בול (תסריטאי)
אלן ארווין בול (באנגלית: Alan Erwin Ball; נולד ב-13 במאי 1957) הוא תסריטאי, במאי ומפיק אמריקאי, אשר התפרסם כתסריטאי סרט הקולנוע "אמריקן ביוטי".
בול זכה לביקורות חיוביות על עבודתו בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה, וכן בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס אמי.
ביוגרפיה
בול נולד באטלנטה שבג'ורג'יה, בנם של מרי, עקרת בית, ושל פרנק בול, מפקח טיס. הוא למד באוניברסיטת ג'ורג'יה ובאוניברסיטת המדינה של פלורידה תיאטרון, ולאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד כמחזאי בתיאטרון בסרסוטה שבפלורידה.
בול הוא הומוסקסואל מוצהר, ונחשב לאחד הקולות הבולטים בקהילת הלהט"ב.
צופי אוויר
רוב פעילות הצופים מתנהלת על הקרקע, כמו ביקורים בשדות תעופה ובמוזיאונים של תעופה, טיסות נשלטות רדיו ושלט רחוק, בניית מודלים של מטוסים ומחנות קיץ בשטחי תעופה.
בהתאם לקבוצת הגיל, למדינה ולקבוצת הצופים, הפעילויות יכולות לכלול גם צניחה או טיסות במטוסים קלים, מסוקים, דאונים או כדורים פורחים.
היסטוריה
מייג'ור באדן פלטשר סמית באדן פאוול, אחיו הצעיר של רוברט באדן פאוול, היה טייס והראשון שהכניס פעילות מבוססת טיסה לתנועת הצופים. פאטץ' של איש טייס הוצג לראשונה בארגון הצופים הבריטי בשנת 1911. עם זאת, צופי האוויר לא הוצגו עדיין באופן רשמי.
הצעה להקמת שבט צופי אוויר הובאה לראשונה במאי 1927. ההצעה לא התקבלה מהחשש שהשבט יהיה "מובל אך ורק על ידי בסיס אטרקטיבי" ולא היה מספיק כח אדם בתנועה לקיים את הפעילות. אבל, בשנות ה-30, קבוצות צופים שנמצאו בקרבת שדות תעופה ומועדוני גלישה עודדו לכלול פעילויות אוויר בתוכניות שלהם והחוברת "צופי אוויר" הופקה. ארגון הצופים הבריטי הכריז באופן רשמי על צופי האוויר בשנת 1941. ג'מבורי הצופים העולמי הרביעי בשנת 1933 היה האירוע הבינלאומי הראשון בו צופי האוויר לקחו חלק. ב-9 באוגוסט ביקר רוברט באדן פאוול את צופי האוויר, בליווי פאל טלקי, ראש צופי הונגריה ולאסלו אלמאשי (הידוע גם בתור הפצוע האנגלי), שהיה המדריך הראשי של צופי האוויר של הונגריה.
ברזיל
לצופי ברזיל יש תוכנית צופיות אווירית פעילה ותוססת מאוד עבור צופי האוויר שלה המכונה בפורטוגזית "Modalidade do Ar".
קבוצת צופי האוויר הראשונה בברזיל, ששמה 'סרן ריקרדו קירק', הוקמה ב-28 באפריל 1938, והתארחה על ידי גדוד התעופה הצבאי הברזילאי המקומי בקוריטיבה, המפעיל כיום את מרכז ההגנה האווירית ובקרת התעבורה האווירית. את הקמת קבוצת צופי האוויר המקורית יזם טייס צבא ברזיל סא"ל וסקו אלבס סקו (Lt. Col Vasco Alves Secco). בהמשך, מתוך הכרה בערכם של צופי האוויר, דרש משרד התעופה הברזילאי מכל יחידותיו לספק תמיכה לקבוצות צופי האוויר בכל בסיסיו, לפי הצורך.
מלבד הפעילות הסטנדרטית של צופיות, צופי האוויר בברזיל מקיימים פעילויות אוויריות נוספות ולומדים כישורים נלווים לתעופה טכנית.
בריטניה
הצופים הבריטים עוסקים בתעופה מאז ימי ראשית התעופה. קבוצת הצופים הבריטית הראשונה שידוע כי בנתה והטיסה את הדאון שלה הייתה קבוצת מזרח גרינסטד, שטס למרחק 200 רגל בגובה 25 רגל, בשנת 1912. המטוס המופעל הראשון שהיה בבעלות צופי בריטניה היה מטוס Airco DH.6 שהוצג בפני צופי המפדן (מידלסקס) בשנת 1921.
הרעיון של צופי אוויר כיחידה מובחנת לא היה מקובל במשך שנים רבות, והפך לתחום רשמי של הצופים רק בשנת 1941.
שאול צירלין
שאול צירלין (נולד ב-1960) הוא זמר ישראלי. התפרסם בזכות השיר "סוכר", שאותו כתב והלחין.
נעוריו ותחילת דרכו
שאול צירלין נולד בכפר אתא (כיום קריית אתא). כעבור שנתיים עקר עם הוריו ואחיו לשכונת גבעת אולגה שבחדרה, ומשם לחדרה. בגיל 15 עבר לקיבוץ אושה הסמוך לקריית אתא, ושנתיים וחצי אחר כך פרש מהלימודים. כעבור כמה חודשים התגייס. תחילה פנה לצנחנים, אולם בהמשך עבר ליחידה מודיעינית המפעילה מכשירי מכ"ם, שם הלחין את שירו הראשון, שנכתב באנגלית. כשהשתחרר, ב־1980, עבד כפקיד טכני בתחנת הכוח בחדרה. כעבור שנה יצא לבדו לטיול רכבות באירופה, עם תרמיל וגיטרה. במהלך הנסיעות הארוכות חיבר והלחין פזמונים נוספים.
קריירה מוזיקלית
שאול צירלין החל את הקריירה המוזיקלית בגיל 21 (בשנת 1980) כשהופיע בבארים מלווה את עצמו בגיטרה כשהוא שר משיריו ומשירי אחרים. תחילה ניסה את מזלו בהולנד ובגרמניה, שם הופיע עם שירים של אלביס פרסלי וג'ון דנוור, או עם מוזיקה מקורית שכתב. אחרי מספר חודשים בחו"ל חזר לארץ. בהמשך דרכו פגש בנחצ'ה היימן וחבר אליו לכמה שנים כזמר אורח בערבי הזמר של היימן כשהוא ממשיך ליצור ולהעלות משיריו לבמה וכן שר משיריו של נחצ'ה ואחרים. במסגרת זו אף השתתף בקליפ השיר "אנשי הגשם" בשנת 1983 יחד עם חני ליבנה ומשה דץ מלהקת "חופים".
בשנת 1989 הקליט את אלבומו הראשון, שנקרא על שם אחד השירים בו, השיר "סוכר". שיר זה הפך ללהיט ענק בשנה זו ולאחריה, ועד היום צירלין מזוהה עמו. השיר "דייגים" מתוך האלבום, הפך גם הוא ללהיט ריקודי עם, ואף "מולדת 87" הפך ללהיט והושמע לא מעט. ב-1991 הוציא את אלבומו השני "תודה לחיים" ובו השיר "החיים הם יין". ב-1993 צירלין הוציא את אלבומו השלישי "אביב אהבה" שמתוכו בלט דואט עם עינת שרוף בשם, "אל המים".
ב-1999 הוציא צירלין את אלבומו הרביעי "אהבה חיוך ויין" בסגנון בלקני אישי. ב-2002 הוציא את השיר "אדמתי אדמתך". שיר זה מדבר על השלום המיוחל עם שכנינו הפלסטינים. שירים נוספים משלו, שהוקלטו ויצאו למדיה שלא במסגרת אלבום הם "אהבה צוענית", "אהבי אלי", "אותך וקפה" (שלושתם הושמעו בהזדמנויות רבות ונחשבו כ"שיר השבוע ברשת ג'") ו"תאומים" שלא זכה להשמעות רבות.
בשנים 2015-2016 קיים שיתוף פעולה מוזיקלי עם אורי מיילס שלקח על עצמו את תפקיד מנהלו המוזיקלי, וליווה אותו בהופעה "נדודי אהבה". למופעו הצטרף הגיטריסט יואב קציר. בשנים האחרונות מוסיף צירלין על פעילותו האמנותית, ובנוסף לכתיבת שירים ולחנים הוא כותב גם פואטיקה. צירלין נוהג להופיע בעיקר במתכונת של קופה פתוחה. כזמר ויוצר מקורי לחלוטין בחר לו את הדרך הארוכה והקשה, כשאינו נעזר בשום גוף מסחרי.
חיים פרטיים
צירלין רווק, אב לילד וחי בזכרון יעקב.
בפברואר 2017 אובחן צירלין כחולה באי-ספיקת כליות, טופל בדיאליזה והמתין להשתלת כליה. בספטמבר 2021 עבר השתלת כליה.
הפרעת המרה
הפרעת המרה, או הפרעת תפקוד נוירולוגית, היא קטגוריה אבחונית המשמשת במערכות סיווג פסיכיאטריות מסוימות. קטגוריה זו משמשת לאבחון חולים הסובלים מתסמינים נוירולוגיים, כמו אובדן רגישות תחושתית, עיוורון, שיתוק או התקפים, אשר אינם עולים בקנה אחד עם גורם אורגני מבוסס היטב, שגורמים למצוקה משמעותית ושניתן לייחסם במקרים רבים לגורם פסיכולוגי. כך, התפיסה היא שתופעות אלה מתעוררות בתגובה למצבים מלחיצים, המשפיעים על בריאות הנפש של המטופל, או למצב נפשי מתמשך, כמו דיכאון. הפרעת המרה נכללת בספר האבחנות הפסיכיאטריות, הDSM-5, אך עודכנה בתור תת-הקטגוריה: הפרעת תפקוד נוירולוגית. הקריטריונים החדשים לקבלת האבחנה מכסים את אותו טווח תסמינים שהופיע בגרסה הישנה של הספר, אך הוסרו הדרישות לנוכחותו של לחץ פסיכולוגי ולהפרכת העמדת פנים. ה ICD-10, מדריך בינלאומי לסיווג אבחנות, מסווג הפרעת המרה כהפרעה דיסוציאטיבית, בזמן שהDSM-5 מסווג אותה כהפרעה סומטופורמית.
סימנים וסימפטומים
הפרעת המרה מתחילה לאחר קיומם של מצבי לחץ, טראומה או מצוקה פסיכולוגית כלשהי. הסימפטומים הפיזיים של ההפרעה לרוב משפיעים על החישה או על התנועה וכוללים עיוורון, שיתוק חלקי או מלא, חוסר יכולת לדבר, חירשות, קהות תחושתית, קשיי בליעה, בריחת שתן, בעיות שיווי משקל, התקפים, רעד וקשיי הליכה. תסמינים אלו מיוחסים להפרעה כאשר לא ניתן למצוא הסבר רפואי לסבלו של האדם. התסמינים של הפרעת ההמרה מופיעים בדרך כלל באופן פתאומי. כמו כן, היא פורצת לרוב בקרב אנשים בגילאי 10 עד 35 ושכיחותה היא בין 0.011% ל 0.5% מהאוכלוסייה הכללית.
הפרעת המרה יכולה לכלול תסמינים מוטוריים או חושיים הכוללים כל אחד מהבאים:
תסמינים מוטוריים:
תסמינים חושיים:
שכיחות
המידע על שכיחות הפרעת ההמרה במערב מוגבל, בין השאר בשל מורכבות תהליך האבחון. במרפאות נוירולוגיות השכיחות המדווחת של תסמינים בלתי מוסברים, בקרב חולים חדשים, היא גבוהה מאוד (בין 30% ל -60%). עם זאת, אבחון ההפרעה דורש לרוב הערכה פסיכיאטרית ומכיוון שמעטים המטופלים אשר ייגשו לפסיכיאטר, לא ברור מהו שיעור התסמינים הבלתי מוסברים אשר נובע מהפרעת המרה. מבדיקת מרשמים פסיכיאטריים, שחולקו בקנה מידה גדול בארצות הברית ובאיסלנד, נמצאו שיעורי שכיחות של 22 ו -11 מקרים שאובחנו ל-100,000 נבדקים, בהתאמה. הערכות מסוימות מציגות כי באוכלוסייה הכללית, בין 0.011% ל 0.5% מהאוכלוסייה סובלים מהפרעת המרה.
תרבות
אף על פי שלעיתים קרובות חושבים ששכיחות הפרעת ההמרה עשויה להיות גבוהה יותר מחוץ למערב, כנראה בשל התייחסות לעמדות תרבותיות ורפואיות, הראיות לכך מוגבלות. בסקר קהילתי שנערך באזור עירוני בטורקיה, נמצאה שכיחות של 5.6%. בנוסף, חוקרים רבים מצאו כי השכיחות להפרעה גבוהה יותר בקרב קבוצות כפריות, החיות ברמה סוציו-אקונומיות נמוכה. באזורים אלו האמצעים הטכנולוגיים להערכת מצב החולים מוגבלים ואנשי המקצוע עשויים להיות פחות בקיאים במושגים רפואיים ופסיכולוגיים.
מגדר
מבחינה היסטורית, המושג 'היסטריה', אשר שימש לתיאור הופעת תסמינים של הפרעת המרה, הובן כמצב הנוגע אך ורק לנשים, אם כי בסופו של דבר הורחב גם לגברים. בסקרים אחרונים על הפרעת המרה (שסווגה בעבר כ"נוירוזה היסטרית, סוג המרה") נמצאה שכיחות גבוהה יותר להופעתה בקרב נשים, עם בין שתיים לשש מטופלות, לכל מטופל זכר.
גיל
הפרעת המרה עשויה להופיע בכל גיל אך הופעתה נדירה בקרב ילדים מתחת לגיל 10 או בקרב קשישים. מחקרים מצביעים על טווח שבין אמצע שנות ה-30 לשנות ה-30 המאוחרות, כשיא פריצת ההפרעה.
היסטוריה
העדויות הראשונות להפרעה הופיעו בשנת 1900 לפני הספירה, תקופה בה האשימו את הרחם, שנע בתוך הגוף הנשי, בהופעת התסמינים. הטיפול בתסמינים השתנה בהתאם ל"מיקום הרחם, שיש לכפות עליו לחזור למקומו הטבעי. אם הרחם היה נע כלפי מעלה, ניתן היה לעשות זאת על ידי הצבת חומרים מזיקים וחריפים ליד פיה ונחיריה של האישה, בזמן שחומרים מבושמים הונחו ליד הנרתיק שלה ולהפך, אם הרחם היה נע כלפי מטה, ההמלצה הייתה למקם את החומרים החריפים ליד הנרתיק שלה ואת המבושמים ליד פיה ונחיריה".
החל מהמאה ה -13 נשים עם היסטריה עברו טקס גירוש שדים מאחר שהאמינו שהן נשלטות על ידי השטן. האמונה הייתה שאם רופאים אינם מצליחים לזהות את הגורם למחלה או להצביע על חולי, התסמונת חייבת להיגרם על ידי השטן.
בתחילת המאה ה -16 נשים גורו מינית על ידי מיילדות, על מנת להקל על התסמינים שלהן. ג'ירולמו קרדאנו וג'יאמבטיסטה דלה פורטה האמינו כי מים מזוהמים ואדים גורמים לסימפטומים של היסטריה. אולם, לקראת סוף המאה תפקידו של הרחם כבר לא נחשב מרכזי בהיווצרות ההפרעה, עם ממצאיו של תומאס וויליס שהראו כי המוח ומערכת העצבים המרכזית הם הגורם לתסמינים. תומאס סידנהאם טען גם הוא כי לסימפטומים של היסטריה קיימת סיבה אורגנית והוכיח כי הרחם הוא אינו הגורם לכך.
בשנת 1692, בעיירה האמריקאית סיילם שבקולוניית מסצ'וסטס, התפרצו סימפטומים של היסטריה. הנשים שלקו בסימפטומים היסטריים, כמו תנועות פתאומיות, עיניים בוהות וקפיצות בלתי נשלטות, הואשמו בהיותן מכשפות ובשל כך החלה סדרת אירועים כנגדן, אשר כונו ציד המכשפות בסיילם. במסגרת אירועים אלו, נידונו 13 נשים ו-6 גברים למוות בתלייה, על ידי בית המשפט המקומי, לאחר שהורשעו במעשי מאגיה שחורה וכישוף.
במהלך המאה ה -18 החלה תנועה מהרעיון כי ההיסטריה נגרמת על ידי הרחם, לרעיון לפיו היא נגרמת על ידי המוח. ז'אן מרטן שארקו, נוירולוג צרפתי שטיפל באמצעות היפנוזה בנשים שסבלו משיתוק היסטרי באיבר מסוים בגופן, טען (בראשית דרכו) כי היסטריה נגרמת על ידי "ניוון תורשתי של מערכת העצבים, דהיינו הפרעה נוירולוגית". שארקו ראה ביכולת הסוגסטבילית (היכולת להיכנס למצב היפנוטי) סימן לכשל של מערכת העצבים ושל עומק ההפרעה ההיסטרית: ככל שאישה "היסטרית" יותר – כך קל יותר להכניסה למצב היפנוטי. אלא שאבחנה זו לא סיפקה הסבר לנשים שסבלו מ'שיתוק כפפה' – שיתוק של כף היד בלבד – תופעה שאינה אפשרית מבחינה נוירולוגית, מה עוד ששארקו לא הצליח לזהות את טבעה האורגני של המחלה. מסיבות אלו קבע שארקו, בסופו של דבר, כי היסטריה היא מחלה של הנפש, והצביע על הטראומה, פיזית או נפשית כגורם המרכזי לחולי. בנוסף, גילה שארקו כי ההיסטריה היא תופעה אוניברסלית שחוצה זמנים ותרבויות וכי גם גברים עלולים ללקות בה.
במאה ה -19 החלה להיהפך רווחת, התפיסה לפיה היסטריה היא הפרעה פסיכולוגית, כאשר פייר ג'נה טען כי "דיסוציאציה מופיעה באופן אוטונומי, מסיבות נוירוטיות, ובאופן כזה שמפריע לחיי היום-יום של הפרט". עם זאת, כבר בשנת 1874, רופאים מסוימים, ביניהם ויליאם בנימין קרפנטר, החלו להתבטא נגד תופעת ההיסטריה, בכך שטענו כי אין שום ראיות להוכחת קיומה.
זיגמונד פרויד, שהיה מתלמידיו של שארקו, התרשם מסגנונו ומדרך טיפולו בהיסטריה והחליט לחקור אף הוא את הנושא. בשנת 1890 פרסם פרויד סדרת מאמרים על נושא ההיסטריה, שתרמו לפיתוח וקבלת ההשקפה הפרוידינית על התופעה וב-1920 הייתה לתאוריה של פרויד השפעה רבה בבריטניה ובארצות הברית. פרויד טבע את המונח 'היסטריה קונברסיבית' (מכונה גם הפרעת המרה) כדי לתאר דפוס שבו מופיעים תסמינים כמו-נוירולוגים (כגון עיוורון פתאומי, פריחה, שיתוק באיבר מסוים או אובדן שליטה) בהיעדר כל פתולוגיה רפואית כלשהי. המודל של פרויד הציע כי תסמינים אלה, הנובעים מרגשות אשם, עוזרים לחולה להימנע או להתחמק ממצב מעורר דחק מבלי שיאלץ ליטול אחריות על כך. בנוסף, הוא טען כי הסימפטומים הנוירוטיים אינם אלא "ניסיון להדחיק רעיון לא מתקבל, שעלה כאופוזיציה מעיקה לאגו של הפציינט". כך שדפוס ההנעה הבסיסי שביסוד הפרעת ההמרה, הוא הרצון להימנע מדחק מעורר חרדה או להפחיתו על ידי מחלה – וכך להמיר בעיה רגשית קשה מנשוא בבעיה גופנית, המצילה את כבוד החולה. מאוחר יותר טען פרויד כי החוויות המודחקות הן בעלות אופי מיני. כפי שמציין פיטר האליגן, להמרה יש את "ההבחנה המפוקפקת בקרב האבחנות הפסיכיאטריות בכך שעדיין מפעילה מנגנונים פרוידיאניים".
פייר ג'נה, תלמידו של ז'אן מארטן שארקו ותאורטיקן מרכזי בחקר ההיסטריה, טען כי התסמינים מתעוררים באמצעות כוח הסוגסטיה, הפועלת על אישיות הפגיעה לדיסוציאציה. בתהליך היפותטי זה, חוויית הנבדק את רגלו, למשל, מפוצלת משאר מודעתו, ומתבטאת בשיתוק או אובדן תחושה באותה רגל.
מחברים מאוחרים יותר ניסו לשלב אלמנטים ממודלים מגוונים אלו, אך לאף אחד מהם לא היה בסיס אמפירי יציב. בנוסף, למרות ביקורות שטענו כי התסמונת אינה קיימת או אינה עומדת בפני עצמה, המונח 'היסטריה' נותר בשימוש גם במאה העשרים.
תמיכה מסוימת במודל הפרוידיאני להסבר ההפרעה, נובעת מממצאי שיעורים גבוהים של התעללות מינית בילדות, בקרב הלוקים בהפרעת המרה. בנוסף, התמיכה במודל הדיסוציאציה נובעת ממחקרים שהראו יכולת מוגברת להיות נתון לסוגסטיה, בקרב הלוקים בהפרעת המרה. עם זאת, מבקרים טוענים כי מציאת פתולוגיות אורגניות לכל אחד מהסימפטומים יכולה להיות דבר מאתגר ולכן, אבחון חולים שסבלו מסימפטומים מגוונים כלוקים בהיסטריה, הובילה לכך שההפרעה תהיה חסרת משמעות, מעורפלת ולאבחון מזויף שלה. יתר על כן, לאורך ההיסטוריה של ההפרעה, חולים רבים אובחנו בצורה שגויה עם היסטריה או הפרעת המרה, כאשר היו להם הפרעות אורגניות, כגון גידולים, אפילפסיה או מחלות כלי דם, והדבר הוביל להיעדר טיפול מתאים בחולים, לסבלם ואף למותם. אליוט סלייטר (Eliot Slater), פסיכיאטר בריטי שלמד את התסמונת בשנות החמישים, קבע: "האבחנה של 'היסטריה' היא לעיתים קרובות מדי דרך להימנע מעימות עם הבורות שלנו. זה מסוכן במיוחד כשיש פתולוגיה אורגנית בסיסית שעדיין לא מוכרת. בפנומברה זו אנו מוצאים מטופלים שיודעים שהם חולים, אך מתמודדים עם פניהם הריקים של רופאים המסרבים להאמין במציאות של מחלתם, והולכים בדרך של אי יציבות רגשית, של הערכת יתר ושל דרישות לתשומת לב...זהו אזור בו יכולות להיעשות טעויות קטסטרופליות. למעשה, לעיתים קרובות ניתן לזהות את נוכחותו, אך לא את אופיו, של הדבר שאינו ניתן לזיהוי, לדעת כי אדם חייב להיות חולה או כאוב, גם כאשר כל המבחנים שליליים. אולם, זה מתאפשר עבור אלו המגיעים אל המבחנים ברוח ענווה. האבחנה של 'היסטריה' מתבטאת כהפרעה ביחסי רופא-מטופל. זו עדות לאי תקשורת, לאי הבנה הדדי...אנחנו, לעיתים קרובות, לא מוכנים לומר את האמת המלאה או להודות בבורות...התחמקות ואפילו שקריות, מצד הרופא, הן בין השיטות החזקות והנפוצות ביותר שיש לו כדי להביא לפריחה של 'היסטריה'".
לאחרונה נראה עניין רב סביב שימוש באמצעי דימות מוחיים כדי לחקור את הפרעת ההמרה. תקוותם של החוקרים היא שכאשר יזהו את המנגנונים העומדים בבסיס התסמינים, הדבר יאפשר פיתוח מודל נוירו-פסיכולוגי להפרעה. מספר מחקרים כאלה נערכו, ביניהם כאלו אשר הציעו כי זרימת הדם במוחם של החולים עשויה להיות חריגה, בזמן בו אינם חשים טוב. עם זאת, המחקרים כולם היו קטנים מכדי להקנות ביטחון בהכללת ממצאיהם, כך שלא בוסס שום מודל נוירו-פסיכולוגי.
הסבר פסיכולוגי אבולוציוני להפרעת המרה הוא שהתסמינים עשויים להיות כאלו אשר מקנים יתרון, מבחינה אבולוציונית, במהלך הלחימה. אדם שאינו לוחם, ובעל תסמינים אלו, ייתכן ומאותת, באופן לא מילולי, למישהו המדבר בשפה אחרת, שהוא או היא אינם מסוכנים כלוחמים ובנוסף שהם עלולים לשאת תצורה מסוימת של מחלה זיהומית מסוכנת. טענה זו יכולה להסביר כי הפרעת המרה עשויה להתפתח בעקבות סיטואציה מאיימת, אשר יכולה להיות בעלת השפעה קבוצתית, עם אנשים רבים המפתחים סימפטומים דומים בו זמנית (כמו במחלה פסיכוגנית המונית), ואת ההבדל המגדרי בשכיחות.
המודל הלאקניאני מתייחס להפרעת המרה כתופעה שכיחה, הטבועה במבנים נפשיים ספציפיים. כך, השכיחות הגבוהה של ההפרעה בקרב נשים, מבוססת על קשרים תוך-נפשיים שונים במקצת לגוף, בהשוואה לאלו שקיימים אצל גברים טיפוסיים, המאפשרים את היווצרותם של תסמיני הפרעת ההמרה.
אבחנה
אבחנה של הפרעת המרה עלולה להוות אתגר קליני, כיום התהליך מתבצע על בסיס ממצאים של אבחון נוירולוגי יחד עם סקירה של ההיסטוריה הפסיכיאטרית של המטופל לצד בחינה של הופעת הסימפטומים, נוכחות מצבי לחץ ונוכחות של מצבים נלווים. נראה שהכלים והפרוטוקולים החדשים מאפשרים קביעת אבחנה באופן מהימן ואבחנה שגויה מתרחשת רק בכ-4% מהמקרים.
על פי ה DSM–IV הפרעת המרה היא תופעה סומטופורמית, כלומר התופעה מוצגת כהפרעה פסיכולוגית אשר מתאפיינת בתסמינים גופניים, ללא ליקויים פיזיולוגיים.
ב- DSM-V, ההפרעה נבדלת מההפרעה סומטופורמית ולצד השם "הפרעת המרה" נוסף תוכן חדש בסוגריים – הפרעת תפקוד נוירולוגי. שינויים אלו נועדו להדגיש את החשיבות של בדיקה נוירולוגית ומביאים עמם הבנה שהגורמים הפסיכולוגיים הרלוונטיים לא בהכרח יעלו בזמן האבחנה.
קריטריונים לאבחון הפרעת המרה (הפרעת תפקוד נוירולוגי), כפי שנקבעו ב-DSM-V הם:
ב. הממצאים הקליניים מספקים עדות לכך יש חוסר הלימה בין הסימפטום או הליקוי למצב נוירולוגי או למצב רפואי מוכר.
ג. הסימפטום או הליקוי אינו מוסבר טוב יותר על ידי מצב רפואי או נפשי אחר.
ד. הסימפטום או הליקוי גורם למצוקה קלינית או לפגיעה משמעותית בתחום החברתי, התעסוקתי או בתחום אחר, או מצדיק התערבות רפואית.
ציון סוג סימפטום או ליקוי:
ציין אם:
המנגנון הפסיכולוגי- זיהוי המנגנון הפסיכולוגי עלול להיות החלק הקשה ביותר בתהליך האבחון. גם אם קיימת טראומה מוקדמת ברורה או טריגר פסיכולוגי מובהק, עדיין לא ברור כיצד התפתחו הסימפטומים. הקושי סביב זיהוי המנגנון הנפשי של ההפרעה הוביל לכך ש ב DSM-V אין צורך להציג גורם דחק פסיכולוגי כדי לענות על האבחנה.
אבחנה מבדלת
משום שהפרעת המרה מציגה סימפטומים דומים להפרעות נוירולוגיות כמו שבץ מוחי, טרשת נפוצה, אפילפסיה או שיתוק תקופתי, תהליך האבחנה יכלול שלילה של הפרעה נוירולוגית ושלילה אבחנה פסיכוגנית שונה כמו העמדת פנים, או זיוף המוביל לרווח משני. קיימים תסמינים המזוהים יותר עם הפרעת המרה לעומת הפרעות נוירולוגיות אחרות, לדוגמה; אדישות כלפי טבע או ההשלכות של הסימפטומים. לאחרונה מחקרים לא מצאו הבדל בין שתי הקבוצות בהקשר זה, לכן קריטריון זה אינו מופיע בDSM-V, עם זאת בשדה הרפואי עדיין ישנה התייחסות לכך. דפוס נוסף המאפיין הפרעת המרה הוא הנטייה של התסמינים להופיע בצורה חמורה יותר בצד הלא דומיננטי של הגוף, בדרך כלל בצד שמאל. בנוסף לנאמר לעיתים תחת היפנוזה ניתן לצמצם את הסימפטומים אולם בהפרעה נוירולוגית לא נבחין בשינוי.
טיפול תרופתי
הטיפול בהפרעת המרה צריך להתייחס לאפשרות של תחלואה נפשית,כ 47.7% מהסבולים מהפרעת המרה חווה הפרעה דיסוציאטיבית. בנוסף לכך נמצא כי קיימת תחלואה כפולה עם דיכאון, הפרעות חרדה והפרעת דחק פוסט- טראומטית. במקרים של תחלואה נפשית צוות המטפל ישקול לתת טיפול תרופתי נוגד דיכאון וחרדה. עם זאת, הטיפול התרופתי לא נמצא יעיל להפרעת המרה אלא נועד להקל בסימפטומים של התחלואה הנלוות.
פסיכותרפיה
מידע על טיפול פסיכואנליטי בהקשר של הפרעת המרה הוא דל ומוגבל לתיאורי מקרה בודדים, מה שמפתיע לאור הקשר ההיסטורי בין סימפטומים מסוג המרה לתאוריה הפרוידיאנית. מוקד הטיפול יהיה ניסיון לפתור את הקונפליקט שהוביל לסימפטומים. בנוסף לכך התהליך הטיפולי ישים דגש על מזעור הנטייה להביעה מצוקה באמצעות תסמינים גופניים ויעודד יצירת דפוסי התנהגות חדשים השוברים את הדפוס הלא מודע שמוביל לתסמיני ההמרה. מטופלים רבים הסובלים מהפרעת המרה מתקשים להבין את הקונפליקט הפנימי שמתרחש ברמה הלא מודעת והתמודדות עם "האופי הפסיכולוגי" של הסימפטומים עבורם עלולה להחמיר את הסימפטומים. לפי כך המפתח להצלחת הפסיכותרפיה בטיפול בהפרעת המרה הוא כינון ברית טיפולית חזקה עם המטופל לצד שילוב של בניית תוכנית טיפולית מכוונת מטרה.
פיזיותרפיה
מחקרים מציגים כי פיזיותרפיה היא יעילה וחיונית להתמודדות עם הסימפטומים הגופנים והסיבוכים המשניים, כמו חולשה או נוקשות שרירים, העלולים להתרחש כתוצאה ההפרעת המרה.
טיפול קונטיבי- התנהגותי
טיפול קונטיבי-התנהגותי הוכח כיעיל לטיפול בהפרעות נוירולוגיות. הטיפול יכלול פסיכו-חינוך, זיהוי ושינוי דפוסי חשיבה לא מועילים המחזקים את הסימפטומים לצד זה לעיתים יהיה שימוש בכלים התנהגותיים קוגניטיביים להתמודדות עם כאב והמצוקה שנגרמים בעקבות הסימפטומים.
פרוגנוזה
מחקרים אמפיריים מצאו כי הפרוגנוזה להפרעת המרה נמצאת בטווח רחב, כאשר חלק מהמקרים נפתרים תוך שבועות, ואחרים נמשכים שנים או עשורים. כיום לא קיימת תרופה לריפוי ואף על פי שחולים יכולים להיות בהפוגה הם עלולים לחזור לסבול מסימפטומים דומים או שונים. לרוב החזרה של הסימפטומים קשורה לאירוע בעל אופי מלחיץ. תמונה לפרוגנוזה טובה כוללת הופעה של סימפטומים חריפים למשך זמן קצר, גורם דחק פסיכולוגי שניתן לזהות בבירור והיעדר תחלואה נפשית.
לובונטו
לובונטו (באנגלית: Lubuntu) היא הפצת לינוקס מנגזרותיה הרשמיות של אובונטו. ההפצה, העושה שימוש בסביבות שולחן העבודה LXDE ו־LXQt (עד גרסה 18.10 השתמשה ב־LXDE, החל מגרסה זו משתמשת ב־LXQt), נוצרה במטרה ליצור גרסה קלת־משקל של אובונטו, ומכוונת למחשבים חלשים וישנים.
היסטוריה
שולחן העבודה LXDE, שהיה זמין לאובונטו החל מגרסה 8.10 (יצאה באוקטובר 2008) היה בתחילה זמין באובונטו רק בתור חבילות הניתנות להתקנה על התקנת קיימת של אובונטו בלבד. בפברואר 2009 הזמין מרק שאטלוורת' את הפרויקט המתהווה להצטרף לקהילת אובונטו בתור פרויקט עצמאי, במטרה להפוך אותו לנגזרת של אובונטו בשם לובונטו. ואכן כך קרה, כשאת המיזם ניהל מריו בהלינג (Mario Behling). למיזם אף נוצר לוגו משלו.
ב־31 באוגוסט של אותה שנה שוחרר לראשונה תמונת ISO להפצה, אך לא ניתן היה להתקין את ההפצה למחשב מהגרסה הראשונה (מדובר בגרסה חיה בלבד, ללא התקנה), שכן גרסה זו הייתה "למטרות בדיקה" בלבד, ולהראות את סביבת שולחן העבודה ואיך לובונטו תיראה.
ללובונטו יש קמע הקרוי לני.
החל מגרסה 18.10 עברה ההפצה סופית לסביבת שולחן העבודה LXQt במקום LXDE, זאת לאחר שניסיונות להעביר את LXDE ל־GTK 3 (במקום GTK 2) נתקלו בבעיות.
בינואר 2019 הוקמה "מועצת לובונטו", גוף שהוקם במטרה לסדר את פעילות המיזם ולהבטיח את פעילותו לפרק זמן ארוך, יחד עם חוקה שנכתבה.
גרסה 20.10 של ההפצה עתידה לעבור להתבסס על ממשק המשתמש הגרפי Wayland במקום מערכת החלונות X.
יישומים עיקריים
===בגרסאות בהן השתמשה ההפצה ב־LXDE===
===בגרסאות בהן משתמשת ההפצה ב־LXQt===
דרישות מערכת
באשר לדרישות מפורטות יותר, צוין עם שחרור גרסת 18.04 כי המחשב צריך להכיל:
אואשנג A600
אואשנג A600 (באנגלית: Oushang A600) הוא מיניוואן קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile רכבי צ'אנגן אשר מיוצר משנת 2015 ועד היום.
עורק החזה העליון
עוֹרֵק הֶחָזֶה הָעֶלְיוֹן (TA: arteria thoracica superior), הנקרא גם עוֹרֵק הֶחָזֶה הָעִלַּאי (arteria thoracica suprema), הוא עורק קטן בבית השחי המסתעף מעורק בית השחי ומספק דם לשרירים בקדמת בית החזה.
העורק מסתעף על פי רוב מעורק בית השחי, אולם לעיתים הוא מסתעף מעורק החזה ושיא הכתף, הענף השני של עורק בית השחי. מנקודת הסתעפותו העורק מתקדם לפנים ותיכונית לאורך הגבול העליון של שריר החזה הקטן, תוך שהוא עובר בין שריר זה לשריר החזה הגדול בדרכו לדופן החזה. בסופו העורק יוצר השקה עם עורק החזה הפנימי והעורקים הבין-צלעיים.
העורק מספק דם לשריר התת-בריחי, לשרירים במרווחים הבין-צלעיים הראשון והשני, לחלקו העליון של שריר המסור הקדמי ולשרירי החזה שביניהם הוא עובר.
גלקסיית אנדרומדה
גלקסיית אנדרומדה (נקראת גם M31 או NGC 224) היא גלקסיה ספירלית בהירה והיא הגלקסיה הגדולה הקרובה ביותר לגלקסיה שלנו, שביל החלב. אנדרומדה היא אחת משתי הגלקסיות הגדולות שניתן לראות מכדור הארץ בעין בלתי-מזוינת. גלקסיית אנדרומדה נקראת על שם קבוצת הכוכבים אנדרומדה שבתחומה היא נמצאת.
היסטוריה
גלקסיית אנדרומדה נראית בבירור ככתם ערפילי בדרגת בהירות נראית 3.44, העצם השני בבהירותו בקטלוג מסיה אחרי הפליאדות, כך שקיומה היה ידוע כבר בעת העתיקה. התעוד הידוע הראשון שלה הוא משנת 964 באטלס הכוכבים של האסטרונום הפרסי עבד אל רחמן אל-סופי, שם צוירה כענן קטן. התצפית המתועדת הראשונה באמצעות טלסקופ נעשתה על ידי האסטרונום הגרמני סימון מאריוס ב-15 בדצמבר 1612. מאריוס ציין שזו ערפילית ללא כוכבים ושבהירותה גדולה יותר במרכזה. שארל מסיה צפה בה בשנת 1764 ויחס את גילויה למאריוס. הוא כלל אותה בקטלוג מסיה כ-M31, ותיאר אותה כערפילית חסרת כוכבים בצורת שני חרוטים בעלי בסיס משותף, שבהירותה יורדת ככל שמתרחקים ממרכזה. בשנת 1780 ויליאם הרשל העריך את קוטרה הזוויתי בכמעלה וחצי ובשל גודלה ובהירותה, שיער שהיא הערפילית הקרובה ביותר לכדור הארץ וציין ש"מרחקה הוא לכל היותר פי 2,000 ממרחקו של סיריוס". בשנת 1864 האסטרונום הבריטי ויליאם הגינס היה הראשון שערך ניתוח ספקטרוסקופי של האור המגיע מהגלקסיה והבחין שלא מדובר בספקטרום האופייני לערפיליות פליטה אלא בספקטרום האופייני לכוכבים. בשנת 1887 צולמה הגלקסיה על ידי אייזק רוברטס ולראשונה ניתן היה להבחין בצורתה הספירלית, אך רוברטס שיער שמדובר במערכת שמש בשלבי התהוות. בשנת 1912 נמדדה מהירותה הרדיאלית והתגלה שהיא נעה לכיוון השמש במהירות הגדולה ביותר שנמדדה עבור עצם שמימי כלשהו - כ-300 קילומטר/שנייה. ממצא זה חיזק את ההשערה שמדובר בעצם הנמצא מחוץ לשביל החלב.
תצפית
גלקסיית אנדרומדה קלה לזיהוי בשל בהירותה הגבוהה יחסית גם במקומות שאינם חשוכים לחלוטין. היא נמצאת בהמשך הקו המחבר את מיראך (β באנדרומדה) ואת μ באנדרומדה במרחק של כ-3.8 מעלות מ-μ באנדרומדה, כך ש-μ באנדרומדה נמצא בערך באמצע הדרך בינה ובין β באנדרומדה ונראית לעין ככתם עמום. באמצעות משקפת ניתן לראותה גם כאשר תנאי התצפית אינם מיטביים ואז היא נראית כאליפסה שאורכה הזוויתי כמעלה אחת - בערך פעמיים קוטרו של הירח המלא. רק צילום בחשיפה ארוכה מאפשר להבחין בזרועות הספירליות שמשתרעות על פני כ-3 מעלות - פי 6 מקוטרו של הירח המלא.
מרחק
מרחקה של גלקסיית אנדרומדה משביל החלב נמדד במספר אופנים: מיצוע של שיטות המדידה נותן מרחק של קצת יותר מ-2.5 מיליוני שנות אור.
קוטר, מסה ומספר כוכבים
גלקסיית אנדרומדה נראית מכדור הארץ כאליפסה שאורכה הזוויתי כ-3.2 מעלות ורוחבה הזוויתי כמעלה. מכיוון שמרחקה הוא כ-2.5 מיליוני שנות אור נובע שקוטרה הוא כ-141,000 שנות אור. תצפיות שנעשו בשנת 2005 במצפה הכוכבים קק העלו שכוכבים שנצפים מסביב לגלקסיה למעשה שייכים לה וקוטרה האמיתי מגיע ל-220,000 שנות אור - יותר מפעמיים קוטר שביל החלב.
מסתה של גלקסיית אנדרומדה לא ידועה במדויק ומוערכת בכ-1.2 טריליוני (1.2x1012) מסות שמש. תצפיות עדכניות שנערכו על ידי טלסקופ החלל שפיצר גילו כי באנדרומדה כטריליון (1012) כוכבים, פי שניים וחצי יותר מאשר בשביל החלב. עוצמת ההארה של הגלקסיה היא פי 26 מיליארד מעוצמת ההארה של השמש.
מבנה
אנדרומדה היא גלקסיה ספירלית מסוג SA(s)b I-II. הגלקסיה נטויה בזווית של 77 מעלות ביחס לקו הראיה אליה ולכן נראית אליפטית. תצפיות בתחום התת-אדום משנת 2007 הראו שייתכן ולמעשה זו גלקסיה בעלת מוט (Bar), כאשר המוט נמצא בכיוון ציר האליפסה הארוך, כפי שהגלקסיה נראית מכדור הארץ.
לגלקסיה שתי זרועות ברורות המקיפות את מרכזה בכיוון השעון (במבט מכיוון כדור הארץ) כאשר הן הדוקות למדי והמרחק ביניהן הוא כ-13,000 שנות אור. בשולי הזרועות נמצאים אזורי H II. מחוץ לדיסקת הגלקסיה יש הילה דומה להילה של שביל החלב ובה כוכבים עם מתכתיות נמוכה. צילומים של טלסקופ החלל האבל הראו שלגלקסיה שני גרעינים במרכזה. ייתכן שהגלקסיה נוצרה בצורה זו, או שסיפחה אליה גלקסיה קטנה יותר שנלכדה בכוח משיכתה.
את גלקסיית אנדרומדה מקיפות לפחות 15 גלקסיות לווייניות קטנות, רובן נמצאות במישור הקפה יחיד, הנטוי ב 56°- ביחס לציר הסיבוב הגלקטי. השתיים הבהירות מביניהן מופיעות בקטלוג מסיה כ-M110 ו-M32 וניתנות לצפייה באמצעות משקפת איכותית.
דינמיקה
מדידות ספקטרוסקופיות הראו שמהירות ההקפה של כוכבי הגלקסיה סביב מרכזה מגיעה ל-225 ק"מ/שנייה במרחק 1,300 שנות אור מהמרכז, יורדת לכ-50 ק"מ/שנייה במרחק 7,000 שנות אור מהמרכז ועולה בהדרגה עד למהירות של כ-250 ק"מ/שנייה במרחק 33,000 שנות אור מהמרכז. לאחר מכן המהירות שוב יורדת בהדרגה עד לכ-200 ק"מ/שנייה במרחק 80,000 שנות אור. מניתוח המהירויות ניתן להסיק שליבת הגלקסיה בעלת מסה של כ-6 מיליארד מסות שמש ושהמסה גדלה ליניארית עם הרדיוס עד למרחק 45,000 שנות אור ואז ממשיכה לגדול בקצב ההולך ויורד.
גלקסיית אנדרומדה מתקרבת למערכת השמש במהירות של כ-300 ק"מ לשנייה (כאלפית ממהירות האור)(מהירות רדיאלית ביחס למערכת השמש), והיא אחת הגלקסיות הבודדות בעלות הסחה לכחול. מהירות זו שקולה למהירות של כ-122 קילומטר בשנייה ביחס למרכז שביל החלב, כך שבקצב זה עשויות גלקסיית אנדרומדה ושביל החלב להתנגש בעוד 3.85 מיליארדי שנים, ולהפוך לאחר עוד שני מיליארד שנה לכדי גלקסיית ענק אחת.
נו דאוט
נו דאוט (באנגלית: No Doubt, "ללא ספק") היא להקה אמריקנית שהוקמה באנהיים, קליפורניה, בשנת 1986.
סגנון הסקא-פופ של אלבומם הראשון, No Doubt (1992), נכשל בעשיית גלים. אלבומם השלישי, Tragic Kingdom, זכה ב"אלבום יהלום" (מכר למעלה מ-10,000,000), ותרם לגל הסקא השלישי בשנות התשעים. בנוסף, הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Don't Speak", קבע שיא כשזכה שישה עשר שבועות ברציפות במצעד הפזמונים האמריקני Billboard Hot 100 Airplay chart.
חמש שנים אחרי שחרור Tragic Kingdom, הוציאה הלהקה אלבום חדש בשם Return of Saturn. למרות הביקורות האוהדות שלהן זכה האלבום, הוא נחל כישלון מסחרי בהשוואה לאלבומם הקודם. חמישה עשר חודשים מאוחר יותר, חזרה הלהקה עם האלבום Rock Steady, ששילב גם רגאיי ו-Dancehall. האלבום הוקלט ברובו בג'מייקה, והכיל שיתופי פעולה בין חברי הלהקה לאומנים מקומיים, ביניהם גם Lady Saw, Sly and Robbie ו-Bounty Killer. שני סינגלים מתוך האלבום זכו בפרס גראמי - "Hey Baby" ו-"Underneath It All".
נו דאוט הוציאו את אלבום האוסף The Singles 1992–2003 ואת Boom Box, שניהם בשנת 2003, וכללו בו גרסת כיסוי לשיר הסינת'פופ "It's My Life", במקור של להקת Talk Talk. בשנה שלאחר מכן, פתחה סולנית הלהקה גוון סטפאני בקריירת סולו, וקיימה מספר שיתופי פעולה כולל עם חברה ללהקה טוני קנאל, בעוד גיטריסט הלהקה טום דומונט החל בפרויקט צד משלו, Invincible Overlord. בסך הכל, זכתה הלהקה בשני פרסי גראמי ומכרה 27 מיליון עותקים מתקליטיה ברחבי העולם, עד היום. במהלך קיץ 2009, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות.
1986–1995: תחילת הקרירה
בשנת 1986 הקימו אריק סטפאני ואחותו גוון להקה בשם Apple Core. אריק, שלימד את עצמו נגינה באקורדיון, ניגן ואחותו ליוותה אותו בשירה.
כשנה לאחר מכן נפגשו אריק סטפאני וג'ון ספנס בסניף של דיירי קווין והחלו לתכנן הקמת להקה ביחד. אריק השיג מקלדת, ואסף כמה נגנים יחד על מנת להתחיל להתאמן. הקבוצה הראשונית כללה את אריק סטפאני (קלידים), גוון סטפאני (שירה), ג'ון ספנס (שירה), ג'רי מקמהון (גיטרה), כריס לאול (בס), גייב גונזלס (חצוצרה) וטוני ואלן מיד. האימונים נערכו במוסך של הוריהם של גוון ואריק. הם תכננו לנגן ב- Fenders Ballroom, אולם שמתאים לאכלוס 500 איש בעמידה ונמצא בלונג ביץ'.
בתחילת שנת 1988, טום דומונט עזב את להקת ההבי מטאל Rising, בה היה חבר עם אחותו. הוא קבע שלהקות המטאל המקומיות "התמקדו בשתייה ובלבישת סטרץ'", ושהוא רוצה להתמקד במוזיקה. לכן הצטרף דומונט לנו דאוט והחליף את ג'רי מקמהון בתפקיד גיטריסט הלהקה. אדריאן יאנג החליף את כריס ווב בתפקיד המתופף.
מתרשם ממעריציה האדוקים של הלהקה ומנוכחותה המהפנטת של סטפאני על הבמה, החתים טוני פרגוסון את הלהקה על חוזה למספר אלבומים עם חברת Interscope Records, בשנת 1990. אלבומה הראשון של הלהקה, No Doubt, יצא לבסוף בשנת 1992, ולא כלל סינגלים לרדיו. השיר היחיד מהדיסק שזכה לוידאו קליפ היה "Trapped in a Box". אופיו הקצבי והשמח של האלבום נגד את ז'אנר הגראנג' שהיה אז בשיא פריחתו. האלבום נחשב כיום לכישלון מסחרי, לאחר שמכר 30,000 עותקים בלבד. על מנת לתמוך באלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות פנים-ארצי, שלא נתמך על ידי חברת התקליטים. הלהקה נכשלה בהבאת הקהל שהיא משכה בדרום קליפורניה, ולפעמים קרה שהאלבום לא היה זמין בערים בהן הופיעה הלהקה. אריק סטפאני החל בנסיגה מהלהקה והתנדנד בין השתתפות לחוסר השתתפות.
בשנה שלאחר מכן, החלה הלהקה לעבוד על האלבום הבא שלה, אבל Interscope דחתה חלק גדול מהחומרים שייצרה ושידכה ללהקה את המפיק מתיו ויילדר. אריק, שלא רצה להפסיד את השליטה היצירתית על נו דאוט לטובת גורם חיצוני, הפסיק להקליט ולהגיע לחזרות. הוא עזב סופית בשנת 1994 וחזר לקריירת אנימציה בסדרת הטלוויזיה הסימפסונים. קנאל קטע את מערכת היחסים בת השבע שנים שלו ושל גוון, בטענה שהוא זקוק למרחב.
Interscope, שלא הייתה בטוחה "מה לעשות" עם הלהקה, העבירה אותה ל-Trauma Records בשנת 1995. באותה שנה, הפעם בחברת התקליטים שלה "Sea Creature Records", נו דאוט שחררה את אלבומה הבא, The Beacon Street Collection, שהורכב מקטעים מושמטים שונים. האלבום הזה, ששילב השפעות מפאנק רוק ומגראנג' והציג צליל חשוף יותר מבאלבום No Doubt, מכר פי שלושה עותקים מקודמו. בהמשך השנה, הלהקה הוציאה לאור את האלבום Tragic Kingdom, שהרבה לעסוק במערכת היחסים בין טוני קנאל וגוון סטפאני.
1995–2000: חדירה למיינסטרים
שחרור האלבום Tragic Kingdom ב-1995 ושחרור הסינגל "Just a Girl" איפשרו לנו דאוט להגיע להצלחה מסחרית במיינסטרים. מאוחר יותר בשנה, החלה הלהקה בסבב הופעות לקידום האלבום, סבב שתפח לממדים בינלאומיים וארך 27 חודשים. בשנת 1996, זכה הסינגל השני, "Spiderwebs", להצלחה, והסינגל "Don't Speak", בלדה שנכתבה על הפרידה של סטפאני וקנאל ושוחררה בתור הסינגל השלישי, שברה את השיא הקודם, ועמדה בראש מצעד Billboard Hot 100 Airplay chart במשך 16 שבועות.
נו דאוט הייתה מועמדת לשני פרסי גראמי בטקס של שנת 1997, אחד על תגלית השנה ואחד על אלבום הרוק הטוב ביותר. עד לסוף אותה שנה, כמחצית מהשירים באלבום שוחררו כסינגלים. בטקס של שנת 1998 הייתה הלהקה מועמדת לשני פרסי גראמי, על שיר השנה ועל ביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד או קבוצה הכולל זמרה, שניהם על השיר "Don't Speak". Recording Industry Association of America העניקה לאלבום את התואר "אלבום יהלום" בפברואר 1999, והוא אחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים כשמכר בסך הכל 16 מיליון עותקים. אלבומה הראשון של הלהקה זכה לתחייה מחודשת בעקבות הצלחת Tragic Kingdom והגיע לסך מכירות של מעל רבע מיליון.
שחרור האלבום והצלחתו הביאו למחלוקות בין Trauma ו- Interscope Records על חוזה ההקלטות של נו דאוט. Trauma תבעה 100 מיליון דולרים מ- Interscope על הפרת חוזה, הונאה וסחיטה וביקשה לסיים את ההסכם המשותף. הטענה המרכזית הייתה ש-Interscope הפרה את החוזה כשהלהקה הפכה למצליחה יותר מהצפוי. המקרה יושב מחוץ לבית המשפט בתשלום של 3 מיליון דולר.
הלהקה סיימה את סבב ההופעות שלה בדצמבר 1997. דיסק ההופעה החיה Live in the Tragic Kingdom, שצולם בהופעה באולם Arrowhead Pond באנהיים, יצא, וכך גם הוצאה מחודשת לאלבום האוסף The Beacon Street Collection. הלהקה הקליטה את השיר "I Throw My Toys Around" עם אלביס קוסטלו עבור הסרט The Rugrats Movie, ותרמה לאלבום המחווה ללהקת הקלאש, Burning London: The Clash Tribute. סטפאני החלה להקליט בלי שאר הלהקה, ותרמה את קולה לשירים של The Brian Setzer Orchestra, פרינס, Fishbone ו-Familyhood Nextperience ושל להקת בוש, בה השתתף החבר שלה, גווין רוזדייל.
לאחר זמן מה בו לא הוציאו יצירות חדשות, תרמה הלהקה את שירה "New" לפסקול של הסרט Go משנת 1999. "New", שהושפע מהיחסים הפורחים בין סטפאני לרוזדייל, היה אחד מהשירים הראשונים ששוחררו אחרי Tragic Kingdom.
2000–2004: אלבומים מאוחרים
בשנת 2000 הלהקה הוציאה לאור את האלבום Return of Saturn, חמש שנים אחרי Tragic Kingdom. באלבום הזה האווירה מעט יותר קודרת מבאלבומים הקודמים, והשירים מתקדמים יותר מבחינת המילים. מוקד המילים באלבום החדש התחלף ממערכת היחסים של גוון סטפאני עם הבסיסט טוני קנאל למערכת היחסים החדשה שלה עם גווין רוזדייל. האלבום החדש קיבל ביקורות חיוביות מאוד מהמבקרים, אבל לא זכה להצלחה מסחרית כמו האלבום הקודם. הסינגל המרכזי מהאלבום "Ex-Girlfriend" לא נכנס למצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית. שאר הסינגלים מהאלבום היו "Simple Kind of Life" ו"Bathwater".
נו דאוט חזרה לאולפן ההקלטות בינואר 2001, אחרי Return of Saturn. באותה תקופה, היא ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Love to Love You Baby" של דונה סאמר, גרסת כיסוי שנכנסה לפסקול של Zoolander, סרטו של בן סטילר. בנוסף, הקליטה הלהקה שיר עם קליס לאלבומה Wanderland. גוון השתתפה בשיר "South Side" של מובי וב-"Let Me Blow Ya Mind" של הראפרית איב.
ההופעות האלה הובילו לגילוי של ז'אנרים חדשים בקרב נו דאוט. מושפעים מאוד ממוזיקת הדאנסהול הג'מייקנית ומקליטים בעיקר בג'מייקה, חזרו חברי הלהקה ב-2001 עם אלבום האולפן Rock Steady, ממנו יצאו שני הסינגלים זוכי גראמי "Hey Baby" (בשיתוף עם Bounty Killer), ו-"Underneath It All" (עם Lady Saw). שני הסינגלים הגיעו לחמשת הטובים בבילבורד הוט 100. שאר הסינגלים מהאלבום: "Hella Good" ו-"Running". בנוסף, שיתפה הלהקה פעולה עם פרינס, שכתב (עם חברי הלהקה), הפיק והופיע בשיר "Waiting Room" מ-Rock Steady. בחודש נובמבר 2002, נו דאוט השתתפה בפרק של דוסון קריק בשם "Spiderwebs".
2003 הייתה שנה גדולה של שחרורים לנו דאוט. האלבום The Singles 1992–2003, אוסף הסינגלים של הלהקה, שוחרר ב-25 בנובמבר 2003. הוא כלל גרסת כיסוי לשיר "It's My Life", שהיה במקור להיט של להקת הסינת'פופ Talk Talk משנת 1984, וגם זיכה את נו דאוט במועמדות נוספת לפרס ביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד או קבוצה הכולל זמרה, בטקס פרסי גראמי של 2005. בנוסף, יצא לאור האלבום Boom Box שכלל שני אלבומי אוסף (The Singles 1992–2003 ו-Everything in Time) ושני תקליטורי DVD: The Videos 1992–2003 ו-Live in the Tragic Kingdom. מלבד שני אלה, הלהקה הוציאה לאור אלבום נוסף בשם Rock Steady Live, DVD של הופעה בלונג ביץ' ארנה, לונג ביץ', קליפורניה. ב-2004, הלהקה השתתפה בהקלטה מחדש של השיר הסקא "Monkey Man", במקור של להקת Toots & the Maytals. לפני היציאה להפסקה הספיקה הלהקה לצאת לסיבוב הופעות עם בלינק-182.
2008–2004: הפסקה
גוון סטפאני הסולנית החלה בעבודה על פרויקט צדי, מושפע מהגל החדש ודאנס-פופ, בשנת 2003, פרויקט שבסופו של דבר הפך לקריירת סולו של ממש והוביל לאלבום Love. Angel. Music. Baby., ששוחרר ב-23 בנובמבר 2004. סטפאני השיקה סיבוב הופעות פרטי באוקטובר 2005, השקה שהגיעה יחד עם החדשות על הריונה (בנה, קינגסטון ג'יימס מקגרגור רוזדייל, נולד ב-26 במאי 2006). אלבום הסולו השני שלה שוחרר בדצמבר 2006 ושמו The Sweet Escape.
בתחילת 2005, יצא טום דומונט בפרויקט נוסף, Invincible Overlord, בשיתוף עם חברו טד מדסון והשניים ליוו את סבב ההופעות של מאט קוסטה בשנת 2005. אדריאן יאנג, מתופף נו דאוט, תופף בסבב ההופעות של להקת Bow Wow Wow בשנת 2004 ובחלק מהשירים באלבום Here's to the Mourning של להקת Unwritten Law, בשנת 2005. ב-2006 הופיע המתופף עם TheStart. בנוסף, הוא תופף בהקלטות האלבום InsideOut, של יוצאת רוקסטאר: סופרנובה דילנה, אלבום שיצא בנובמבר 2009.
2008–הווה: חזרה למוזיקה
נו דאוט התחילו בעבודה ראשונית על אלבום חדש ללא סטפאני, בעוד שהיא הייתה עסוקה בקידום אלבום הסולו השני שלה. התכנון היה להשלים את האלבום לאחר סיום סבב ההופעות של סטפאני. במרץ 2008, החלה הלהקה לפרסם הודעות על התקדמות העבודה באתר המעריצים הרשמי שלה. סטפאני פרסמה הודעה ב-28 במרץ 2008 וסיפרה שתהליך כתיבת השירים החל, אך היה איטי מאוד מצדה, משום שהייתה בהיריון עם ילדה השני.
מנהל הלהקה אמר שהאלבום, כרגע חסר שם, יופק בידי מארק "ספייק" סטנט ושעבד עם הלהקה באלבום Rock Steady. בין הריונה של סטפאני וההקלטות לא הספיקה נו דאוט לצאת לסבב הופעות ב-2008, אבל המנהל סיפר שהם יפצחו בסבב כזה ב-2009, סבב מאוחד ראשון מזה חמש שנים.
הלהקה הכריזה באתר האינטרנט הרשמי שהם יצאו לסיבוב הופעות בקיץ 2009, בשיתוף עם פאראמור, The Sounds, ג'נל מונאה, Bedouin Soundclash, קייטי פרי, פאניק! אט דה דיסקו ומאט קוסטה. כרטיסים לסבב החלו להמכר ב-7 במרץ 2009, בעוד הלהקה המשיכה בעבודה על האלבום.
בשנת 2009, הופיעה הלהקה בסדרת הטלוויזיה אחת שיודעת, בתפקיד להקה בשם "Snowed Out", בפרק "Valley Girls". בנוסף, ביצעה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "Stand and Deliver" של Adam and the Ants.
חברי הלהקה
{{שני טורים|
פרסי ה-MTV
פרסי ה-MTV לווידאו קליפים (MTV Video Music Awards) מחולקים מאז 1984 על ידי ה-MTV לוידאו קליפים הטובים של השנה.
נורמן בנגרטר
נורמן הווארד בנגרטר (באנגלית: Norman Howard Bangerter; 4 בינואר 1933 – 14 באפריל 2015) היה פוליטיקאי אמריקאי, מושל מדינת יוטה בין השנים 1985–1993. בעת היבחרו לתפקיד, היה הראשון שנבחר למושל יוטה מטעם המפלגה הרפובליקנית מאז 1965.
ביוגרפיה
בנגרטר נולד בגריינג'ר שביוטה (וסט ואלי סיטי דהיום), בנם של ויליאם הנרי בנגרטר ואיזבל בודן. הורי אביו היגרו לארצות הברית משווייץ, ואילו אמו הייתה ממוצא אנגלי. אחיו הבכור, ויליאם גרנט, היה חבר בכיר בהנהגת כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים. ב-18 באוגוסט 1953 נישא בנגרטר לקולין מונסון, ולשניים נולדו במרוצת השנים שישה ילדים. אחרי שלמד באוניברסיטת יוטה ובאוניברסיטת בריגהאם יאנג, שירת בנגרטר בצבא ארצות הברית בשנים 1953–1954, ימי מלחמת קוריאה.