cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לילי טוביאס
My Mother's House
הרומן שפורסם לראשונה בשנת 1931 הוא סיפור נוקב על שייכות, שפה לאום וזהות המתרחש בוויילס, אנגליה וארץ ישראל המנדטורית. סיימון הגיבור הוא צעיר יהודי בעייתי שנולד בוויילס, מאוהב בתרבות האנגלית ובאדית', יורשת הון אנגלייה. הוא מחליט לדחות את זהותו היהודית והוולשית ואת העמקים התעשייתיים של ווילס שבהם גדל ומבקש להגשים את שאיפתו להצליח כמשרת ציבור בלונדון הבירה. ניסיונו באהבה וחייו המקצועיים מביאים אותו להכרה שאדית', משאת נפשו, אינה מה שחשב שהיא. לאחר שירותו הצבאי להגנת אנגליה במלחמה הגדולה אט אט חודרת בו ההכרה כי בסופו של דבר, עליו לאמץ את משפחתו ואת מורשתו לפני שיוכל לחוות תחושת שלמות. באופן טרגי, כשהוא מבקר בפלשתינה כשהוא נושא עיניו לחיים חדשים, הוא נופל קורבן לכדור אויב.
Tube
הרומן פורסם בשנת 1935 ועסק באנג'לה, עלמה צעירה וחולמנית אשר בעת נסיעתה ברכבת לגולדרס גרין היא טווה את סיפור חייהם של הנוסעים עימה בקרון ביניהם גם דמויות של יהודים. סיפורי הדמויות הנעים ונדים בין מציאות לחלום מצטלבים לכדי סיפור אחד של אותם דמויות בקרון ובחוויה המשותפת שלהם המערבת לידה, ניסיון התנקשות ותאונה קשה.
The Samaritan - An Anglo-Palestinian novel
הרומן האחרון שכתבה פורסם בלונדון בשנת 1939 לאחר פטירתו של בעלה. רומן זה הוא המשך לרומן "בית אימי". אדית', אלמנתו של סיימון עוזבת את פלשתינה ולוקחת עימה לווילס את מוסה, השומרוני. ברומן זה שוב עוסקת טוביאס בדילמות ובקשיים של התנגשויות תרבותיות וזהויות חצויות.
עיבוד למחזה
לילי טוביאס הייתה הראשונה לעבד את יצירתה הנודעת של הסופרת האנגלייה ג'ורג' אליוט דניאל דרונדה לכדי יצירה בימתית. המחזה הועלה בשנת 1927 בתיאטרון הקיו בלונדון וזכה לביקורות טובות.
תת-מרחב שמור
באלגברה ליניארית, תת-מרחב שמור (או תת-מרחב אינוַריאנטי) של העתקה ליניארית T, הוא תת-מרחב וקטורי שהעתקה T שולחת את הווקטורים שלו בחזרה לעצמו.
אם W תת-מרחב שמור של T אז ניתן לצמצם את T לתת-המרחב W ולקבל:
הגדרה
יהי W תת-מרחב ב-V ותהי :T:V \to V העתקה ליניארית. נאמר ש W תת-מרחב שמור T של V אם.
תהי A מטריצה ריבועית מסדר n מעל שדה. נאמר ש־W הוא תת-מרחב שמור A של אם לכל \ w \in W מתקיים Aw \in W.
דוגמה פשוטה
נגדיר העתקה ליניארית באופן הבא:
אזי תת-המרחב הוא תת-מרחב שמור T, וניתן לכתוב את ההעתקה המצומצמת של T עליו באופן הבא:.
דוגמאות נוספות
יהי V מרחב וקטורי ו־T:V \to V העתקה ליניארית, אזי:
משפט הפירוק היסודי (פרימרי)
יהי V מרחב וקטורי בעל ממד סופי, T:V \to V העתקה ליניארית ויהי p הפולינום המינימלי של T, נוכל להציג את p כמכפלה של גורמים אי פריקים .
אזי פירוק ישר של V לתתי-מרחב שמורי T.
בנוסף אם T לכסינה, אזי הפירוק הוא לתתי-מרחב עצמיים של T.
פעולות על המרחב
יהי U,W תתי-מרחב שמורים T של V, אזי:
תת-מרחב ציקלי
יהי v \in V וקטור במרחב וקטורי כלשהו ו־T:V \to V העתקה ליניארית. אזי קיים k מקסימלי, כך ש קבוצה של וקטורים בלתי תלויים.
המדינה האסלאמית בקווקז
המדינה האסלאמית בקווקז, רשמית המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט - מחוז הקווקז (בערבית: الدولة الإسلامية في العراق والشام - ولاية القوقاز; ברוסית: Вилаят Кавказ Исламского государства Ирака и Леванта) היה סניף של הקבוצה האיסלאמיסטית המיליטנטית המדינה האיסלאמית, אשר היה פעיל באזור צפון הקווקז ברוסיה וירש את אמירות הקווקז, כארגון הטרור הרצחני ביותר באזור זה. המדינה האסלאמית הודיעה על הקמת הקבוצה ב-23 ביוני 2015 ומינתה את רוסטאם אסלדרוב למנהיגה.
תת-מרחב שמור
תת-מרחב ציקלי
תת-המרחב W אשר B הוא בסיס שלו נקרא תת-מרחב ציקלי של V ביחס ל-T ול-v, והוא תת-מרחב שמור ה־T הקטן ביותר המכיל את v.
המדינה האסלאמית בקווקז
רקע כללי
החל מנובמבר 2014 החלו מפקדי הביניים של אמירות הקווקז להחליף בפומבי את אמונם ממנהיג האמירויות עליסחאב קבקוב למנהיג המדינה האסלאמית אבו בכר אל בגדאדי, בעקבות הצהרתו של אל-בגדאדי וקבוצתו על הקמת ח'ליפות מוקדם יותר באותה השנה. בפברואר 2015 ערקו מפקדים רבים של סניפי האמירות בצ'צ'ניה ודאגסטן. קבקוב ונאמנים בכירים בתוך האמירויות פרסמו הצהרות בגנותם והאשימו את רוסטאם אסילדרוב, בבגידה. התחייבויות נאמנות נוספות לאל-בגדאדי התרחשו ביוני 2015 על ידי מנהיג ארגון וליאט נחיצ'וואן, אסלן ביוטוקאייב ובהצהרת שמע שהושמעו לכאורה על ידי חמושים בדגסטן, צ'צ'ניה, אינגושטיה וקברדינו-בלקריה.
היסטוריה
ב-23 ביוני 2015, דובר המדינה האסלאמית, אבו מוחמד אל-עדנאני, קיבל את ההתחייבויות הללו והודיע על הקמת מחוז, המכסה את אזור צפון הקווקז. עדנאני כינה את אסילדארוב כמנהיג המדינה האסלאמית באזור זה וקרא למיליטנטים אחרים באזור לצעוד אחריו.
תת-מרחב שמור
הטלות
יהי V מרחב וקטורי בעל ממד n המחולק לסכום ישר של k \le n תתי-מרחב, לכל תת-מרחב W_i נצמיד הטלה E_i, אזי W_i הם שמורי T אם ורק אם TE_i=E_iT לכל i.
המדינה האסלאמית בקווקז
היסטוריה
הקבוצה קיבלה אחריות לפיגוע הראשון שלה שבוצע בבסיס צבאי רוסי בדרום דגסטן, ב-2 בספטמבר 2015. בסרטון שפורסם גם בספטמבר קרא אסילדרוב לתומכי המדינה האסלאמית בקווקז להצטרף למאבק במקום לנסוע לעיראק וסוריה.
ב-18 בפברואר 2018, צעיר בן 22 פתח בירי לעבר כנסייה בקיזליאר, דאגסטן, רוסיה והרג 5 ופצע 5 נוספים. התוקף חוסל לאחר מכן על ידי כוחות הביטחון וסרטון וידאו אחר כך שהעלה התוקף ובו הביע אמונים למדינה האסלאמית, לפיו נודע כי המדינה האיסלאמית נושאת באחריות לפיגוע.
ב-20 באוגוסט 2018 תקפו מחבלים צעירים תחנת משטרה בעיר גרוזני באמצעות סכינים ופצעו לפחות 7 שוטרים. כל המחבלים נהרגו; המדינה האיסלאמית קיבלה אחריות.
בתחילת ינואר 2019 קיבלה הקבוצה אחריות להתמוטטות בניין במגניטוגורסק 2018 ולפיגוע שאירע בעקבותיו למחרת. מהקבוצה נמסר שהתמוטטות הבניין נגרמה על ידי הפצצות. אולם, הטענה נדחתה על ידי כמה חוקרים רוסים, שאמרו כי הסיבה להתמוטטות הבניין הייתה ככל הנראה דליפת גז.
ב-25 בינואר 2019, קבוצת שוטרים הותקפה על ידי חמוש, ביישוב סרנובודסקויה (מחוז קורסקי), וגרם לפציעתם של שני שוטרים. השוטרים ירו לאחור והרגו את התוקף, שגופתו נמצאה מאוחר יותר ליד רובה קלצ'ניקוב, ביער. המדינה האסלאמית קיבלה אחר כך אחריות לפיגוע.
ב-12 באפריל 2019, בפעולה נרחבת בה השתתפו יחידת אלפא, המשטרה המקומית וחיילי המשמר הלאומי, נהרגו 2 מחבלים של הארגון שהיו חמושים בכבדות בעיר טיומן. מחבלים אלה תכננו לתקוף מקום ציבורי בעיר.
ב-23 ביוני 2019, מחבל עם סכינים תקף שני שוטרים מחוץ למעונו של רמזן קדירוב בגרוזני. לאחר מכן חוסל על ידי המשטרה. על פי הדיווחים, רובה ציד נמצא במכוניתו. קבוצת המדינה האסלאמית בקווקז קיבלה אחר כך אחריות לפיגוע.
ב-2 ביולי 2019 נהרג קצין אכיפת חוק וכמה אחרים נפצעו במחסום בפאתי העיירה באמוט, כאשר מחבל הצליח לתקוף שוטרים בסכין ורימון יד. קבוצת המדינה האסלאמית קיבלה אחר כך אחריות לפיגוע זה.
ב-20 בינואר 2021 חוסל מנהיגה של הארגון, אסלן ביוטוקאייב יחד עם אנשיו, במבצע מיוחד של הרשויות בצ'צ'ניה ובכך חוסל המחבל האחרון ברשימת המבוקשים הפדרלית.
ייעוד כארגון טרור
המדינה האסלאמית בכללותה וגרורתה, המדינה האסלאמית בקווקז בפרט, הוגדרו כארגון טרור על ידי ארצות הברית ב-29 בספטמבר 2015; אסלן אווגזארוביץ' ביוטוקאייב הוכנס לרשימת הטרוריסטים המבוקשים ב-13 ביולי 2016. עוד קודם לכן, ארגון זה הוכנס לרשימת ארגוני הטרור שפעילותם אסורה בשטחי הפדרציה הרוסית, על ידי הוועדה הרוסית הלאומית למלחמה בטרור.
יחסי ג'מייקה–רוסיה
יחסי ג'מייקה–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין רוסיה לבין ג'מייקה.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לג'מייקה כוננו ב-12 במרץ 1975. ממשלתו של מייקל מאנלי סייעה בחיזוק הקשרים הדו-צדדיים על ידי כיוון מחדש של סחר החוץ מארצות הברית לברית המועצות. בשנים 1977–1979 נערכו מספר הסכמים בין שתי המדינות בנושא סחר, תנועה אווירית, שיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכני, שיתוף פעולה תרבותי ומדעי, עקרונות של שיתופי פעולה בין ארגוני ספורט, על חילופי דברים בתחום הטלוויזיה והרדיו.
הביקור הרשמי הראשון של ראש המדינה הג'מייקנית התקיים בשנת 1979, במהלכו נפגש ראש הממשלה מייקל מנלי עם ליאוניד ברז'נייב.
בתאריכים 11–15 במאי 2006 ביקרה משלחת מג'מייקה בדומא הממלכתית של רוסיה בראשות סרגיי באבורין.
מאז ינואר 2007, ויקטור גברילוביץ זוטין היה שגריר רוסיה בג'מייקה. מאז יוני 2014, שגרירת ג'מייקה ברוסיה היא אן לואיז ג'ובסון.
שכבת הרירית המיוחדת
שכבת הרירית המיוחדת (בלטינית: lamina propria mucosae), או בקיצור השכבה המיוחדת (lamina propria, למינה פרופריה), היא רקמת חיבור רפה הנמצאת מתחת לרקמת אפיתל ומרכיבה יחד איתה את הרירית, רקמת הציפוי של החללים בגוף שלהם קשר עם הסביבה החיצונית – מערכת העיכול, מערכת הנשימה, מערכת השתן ומערכת הרבייה. שמה של הרקמה מעיד על כך שהיא מאפיינת את הרירית.
שכבת הרירית המיוחדת כוללת נימים ותאים לימפואידיים, והיא מזינה את האפיתל, אשר אין בו כלי דם. בשכבה זו ישנן גם בלוטות וצינורות המובילים את החומרים המופרשים אל החלל החיצוני.
שלוש אחיות
שלוש אחיות (ברוסית:"Три сeстры") הוא מחזה פרי עטו של הסופר והמחזאי הרוסי אנטון צ'כוב, שייתכן שקיבל השראה מסוימת מסיפור חייהן של האחיות ברונטה. הוא נכתב ב-1900 והועלה לראשונה בתיאטרון האמנותי של מוסקבה ב-1901.
דמויות בלתי נראות
המחזה "שלוש אחיות" מכיל מספר רב של דמויות שמרבים לספר, אולם לעולם לא רואים אותן. אלו כוללות את פרוטופופוב, ראש מועצת המחוז ומאהבה של נטשה; אשתו האובדנית של ורשינין ושתי בנותיו, ובוביק וסופי הקטנה - ילדיהם של אנדרי ונטשה. סטיאן (J. L. Styan) טוען בספרו The Elements of Drama שבמערכה האחרונה תיקן צ'כוב את הטקסט על מנת להראות שפרוטופופוב הוא אביה האמיתי של סופיה: "הם ילדיהם של האבות עליהם מסופר" – אנדרי דוחף את העגלה של בוביק, ופרוטופופוב יושב עם סופיה.
מערכה ראשונה
המערכה הראשונה נפתחת כשאולגה (האחות הבכורה) עובדת כמורה בבית הספר, אולם בסיום המחזה היא מתמנה למנהלת בית הספר, קידום שאין לה כל עניין בו. מאשה, האחות האמצעית והאמנית של המשפחה (היא למדה להיות פסנתרנית קונצרטים), נישאת לפיודור איליץ' קוליגין, מורה בבית הספר. בזמן נישואיה, מאשה, שצעירה ממנו, הוקסמה ממה שהיא ראתה כחוכמה, אולם כעבור שבע שנים, היא סבורה שהדקדקנות שלו ומעשיו המטופשים הם ניסיון לפצות על הריקנות החוצצת ביניהם. אירינה, האחות הצעירה, חדורת ציפיות, ומדברת אודות חלומותיה להגיע למוסקבה ולפגוש את מושא אהבתה האמיתי. שלוש האחיות גדלו במוסקבה, וכולן משתוקקות לשוב לתיחכום ולאושר שהיו מנת חלקן אז. אנדרי הוא הבן היחיד במשפחה והאחיות מעריצות אותו. הוא מאוהב בנטליה איבנובנה (נטשה), שהיא בחורה פשוטה וסובלת מיחסן הלגלגני של האחיות. המחזה נפתח ביום השנה הראשונה למות אביהן, אולם זהו גם יום הולדתה של אירינה, וכולם, בכלל זה החיילים (בהנהגתו של ורשינין האציל), נושאים בקרבם מידה של אידיאליזם אצילי, ומגיעים לברך אותה. ממש לקראת סיום המערכה, אנדרי מתייחד עם נטשה, מתוודה בפניה על רגשותיו כלפיה ומבקש ממנה להינשא לו.
מערכה שנייה
המערכה השנייה נפתחת 21 חודשים לאחר מכן כשאנדרי ונטשה מביאים לעולם את ילדם הראשון, תינוק ושמו בוביק. נטשה מנהלת רומן עם פרוטופופוב, הבוס של אנדרי, דמות שמוזכרת במחזה, אולם לעולם איננו רואים אותה. מאשה שבה הבייתה מבילוי בחוץ כשהיא סמוקה, וניכר בבירור שהיא והמלווה שלה, סגן-אלוף ורשינין, נרגשים מהרומן הסודי שלהם. רוצים לעשות מסיבה בבית, אולם נטשה בעורמתה מחבלת בכך, לדאבון לב כולם. טוזנבך וסוליוני מכריזים על אהבתם לאירינה.
מערכה רביעית
המערכה הרביעית והאחרונה נערכת בגן השייך לבית פרוזורוב. החיילים, שכעת הם ידידי המשפחה, מתכוננים לעזוב את האזור. מתיחות רוחשת מתחת לפני השטח, מכיוון שסוליוני הזמין את הברון לדו-קרב, אולם טוזנבך מתכוון להסתיר זאת מאירינה. הוא ואירינה משוחחים שיחה קורעת לב, בה היא מתוודה בפניו שהיא אינה יכולה לאהוב אותו ("הלב שלי כמו פסנתר כנף מפואר שנעלו אותו והמפתח אבד"). בדיוק כשהחיילים עוזבים, נשמע קול ירייה, ומעט לפני שהמחזה מסתיים מגיעה הידיעה על מותו של טוזנבך בדו-קרב. מאשה מתייפחת בזרועותיו של ורשינין, אבל בעלה מקבל אותה בזרועות פתוחות בחזרה. אולגה נענית בחוסר רצון להצעה לנהל את בית הספר בו היא מלמדת. היא לוקחת עמה את אנפיסה, וכך מצילה את הישישה מאכזריותה של נטשה. גורלה של אירינה אינו ברור, אבל אפילו כשהיא מבכה את מותו של טוזנבך, היא מעוניינת לשמור על עבודתה כמורה. נטשה נותרת בעלת הבית ומשגיחה על הכול ("מה המזלג עושה על הספסל הזה?" (צועקת)). אנדרי תקוע בנישואיו עם שני ילדים, שתי הנפשות היחידות שנטשה באמת אוהבת. כשהמחזה מסתיים, שלוש האחיות מתבוננות בעצב בחיילים העוזבים לקול צלילי תזמורת המנגנת שיר לכת. כשצ'בוטיקין שר "ט-ר-רה בום-בום-די-בום" לעצמו. השורות האחרונות של אולגה מבטאות את הבלבול אותו הן חשות בנוגע לסיבה לסבל ולשמחה הטמונים בחיים: "אם רק היינו יודעות! אם רק היינו יודעות!".
הצגת הבכורה
המחזה נכתב עבור התיאטרון האמנותי של מוסקבה. הצגת הבכורה שלו הייתה ב-31 בינואר 1901, בבימויים של קונסטנטין סטניסלבסקי וולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו. סטניסלבסקי גילם את דמותו של ורשינין בעוד ששלוש האחיות היו: אולגה קניפר (שבשבילה צ'כוב כתב את תפקידה של מאשה), מרגריטה סאוויצקאיה כאולגה ומריה אנדרייבה בתפקיד אירינה. מריה לילינה (אשתו של סטניסלבסקי) שיחקה את נטשה, וסבולוד מיירהולד גילם את דמותו של טוזנבך, מ. גרומוב היה סוליוני ואלכסנדר ארטיום היה צ'בוטיקין.
ההצגה התקבלה בביקורות מעורבות. צ'כוב חש שהבימוי הנמרץ של סטניסלבסקי עירפל את הדקויות של המחזה, ושרק קניפר הפגינה את ההתפתחות בדמות באופן שהוא התכוון לו. לפי השקפתו של הבמאי החשוב היה להראות את התקוות, השאיפות והחלומות של הדמויות, אולם הקהל התרגש בעיקר מהחמלה שחש כלפי בדידותן של האחיות, מיאושן ומכך שלבסוף השלימו עם מצבן בלי להתלונן. אף-על-פי-כן היצירה זכתה לפופולריות ובמהרה נהפכה לחלק מהרפרטואר של התיאטרון.
ההצגה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
1. תיאטרון חיפה - 31 בינואר 1967
2. תיאטרון הקאמרי - יוני 1976
3. תיאטרון הקאמרי - אוקטובר 1990 (עם הסטודיו בהנהלת ניסן נתיב)
4. תיאטרון באר שבע - 11 בדצמבר 1990
5. הבימה - יוני 1994
6. תיאטרון גשר - 1997
7. אנסמבל עיתים בשיתוף התיאטרון הקאמרי - מרץ 2005
8. תיאטרון אנסמבל הרצליה - ספטמבר 2010 9. קופרודקציה של תיאטרון הבימה בשיתוף תיאטרון הקאמרי - 6 באפריל 2017
חוק הפטריוט
חוק הפטריוט (באנגלית: USA PATRIOT Act, ראשי תיבות של שמו המלא: Uniting and Strengthening America by Providing Appropriate Tools Required to Intercept and Obstruct Terrorism Act of 2001, ובתרגום לעברית: "איחוד וחיזוק אמריקה על ידי מתן הכלים המתאימים הדרושים ליירוט ושיבוש פעולות טרור") הוא חוק שחוקק הקונגרס של ארצות הברית אשר נחתם על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ב-26 באוקטובר 2001 ונכנס לתוקף ב-1 בפברואר 2002. החוק, אשר נחקק בתגובה לפיגועי 11 בספטמבר, צימצם בצורה דרמטית את המגבלות שהוטלו על רשויות אכיפת החוק, בפעילות לאיסוף מודיעין בתחומי ארצות הברית; הרחיב את סמכויות מזכיר האוצר של ארצות הברית לווסת עסקאות פיננסיות, בפרט פעולות המתבצעות במעורבות גורמים ואנשים זרים; והרחיב את שיקול דעתן של רשויות ההגירה ואכיפת החוק לעצור ולגרש מהגרים החשודים בפעולות הקשורות לטרור. החוק גם הרחיב את ההגדרה של טרור בצורה שכללה גם טרור שמקורו בתוך ארצות הברית, וכך הגדיל את מגוון הפעולות לגביהן יכולות להיות מיושמות הסמכויות המוענקות לרשויות האכיפה בחוק.
ב-26 במאי 2011 חתם הנשיא ברק אובמה על הארכה לארבע שנים של שלוש הוראות המפתח בחוק: מתן הרשאות לחיפוש אחר תיעוד עסקי (סעיף "רשומות הספרייה"), ביצוע מעקב אחר "זאבים בודדים" - אנשים החשודים כבעלי זיקה לפעילות טרור שאינה קשורה לארגוני טרור, וביצוע האזנות סתר "נודדות" אחר יעדים למעקב, תוך שימוש באפיון ייחודי אשר מביס את ניסיונותיו של יעד המעקב לשבור את המעקב על ידי שינוי מיקומו או טכנולוגיית התקשורת בה הוא עושה שימוש, בשל העובדה שההיתר ניתן למעקב אחר האדם ולא אחר האמצעי בו הוא עושה שימוש.
החוק אושר בבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 357 תומכים מול 66 מתנגדים, ובסנאט של ארצות הברית ברוב של 98 תומכים מול מתנגד אחד, ראס פיינגולד, כשהוא זוכה לתמיכתם של חברי קונגרס מן המפלגה הרפובליקנית ומן המפלגה הדמוקרטית גם יחד.
המתנגדים לחוק מתחו ביקורת על הסמכות שהוא מעניק לרשויות אכיפת החוק לעצור מהגרים לפרק זמן בלתי מוגבל ללא הבאתם למשפט; לבצע חיפוש בבית או בעסק ללא צורך בקבלת רשות מהבעלים, ואף בלא חובה ליידעם על כך; הרחבת השימוש ב-National Security Letters (מכתבי הביטחון הלאומי), צורה של צו הבאה אדמיניסטרטיבי המאפשר ל-FBI לבצע חיפוש בדוחות כספיים, תכתובות דואר אלקטרוני ושיחות טלפון ללא קבלת צו משפטי, והרחבת הגישה של רשויות אכיפת החוק לתיעוד פיננסי. מאז אישורו, התקיימו מספר ניסיונות לאתגר את החוק בבתי המשפט הפדרליים ונקבע כי כמה מן ההוראות מנוגדות לחוקת ארצות הברית.
תוקפן של רבות מהוראות החוק אמור היה לפקוע ב-31 בדצמבר 2005. בחודשים שקדמו למועד פקיעתו של החוק, ניסו תומכיו להתיר את הוראות החוק לצמיתות, בעוד מתנגדי החוק שאפו להכניס בו שינויים שישפרו את ההגנה על חירויות האזרח. ביולי 2005 העביר הסנאט הצעה לאישור מחדש של החוק תוך הכנסת שינויים משמעותיים בכמה מסעיפיו, בעוד שהצעת בית הנבחרים לאישור מחדש של החוק שמרה על רוחו המקורית של החוק. הפערים בין ההצעות יושבו בוועדה משותפת לשני הבתים עליה נמתחה ביקורת על ידי סנאטורים משתי המפלגות שטענו שהיא התעלמה מהצורך לדאוג לחירויות האזרח.
הצעת החוק, בה הוסרו רוב השינויים ששאף הסנאט להכניס, עברה בקונגרס ב-2 במרץ 2006 ונחתמה על ידי הנשיא בוש ב-9 במרץ. למחרת נכנס החוק לתוקף.
פרק I: העמקת ביטחון הפנים נגד טרור
פרק I מתיר לשירותי ביטחון הפנים לנקוט אמצעים למניעת טרור. הפרק מיסד קרן לפעילות אנטי טרוריסטית, הגדיל את מימון מרכז התמיכה הטכנית של ה-FBI והרחיב את כוח המשימה הלאומי לענייני פשיעה אלקטרונית. הפרק גם גינה את האפליה שננקטה כלפי מוסלמים וערבים אמריקאים בתקופה העוקבת לפיגועי 11 בספטמבר.
פרק II: נוהלי מעקב
פרק זה עוסקת ב"נוהלי מעקב משופרים" ומכסה את כל ההיבטים של מעקב אחר חשודים בטרור, חשודים בהונאות ופשעי מחשב וסוכנים של מדינה זרה העוסקים בפעילויות חשאיות. הפרק מתיר לסוכנויות ממשלתיות לאסוף "מודיעין חוץ", מאזרחים וממי שאינם אזרחי ארצות הברית גם יחד. השינוי נועד להסיר את המחיצה המשפטית בין חקירות פליליות לבין ביצוע מעקבים לצורך איסוף "מודיעין חוץ", חציצה אשר הקשתה על קיום חקירות כאשר התקיימה חפיפה בין ביצוע מעקבים מודיעיניים לפליליים. הפרק מרחיב את משך פקודות המעקב והחיפוש הפיסי של FISA (חוק מעקב מודיעיני חוץ) ונותן לרשויות את היכולת לחלוק מידע שנאסף בפני חבר מושבעים גדול פדרלי, עם רשויות אחרות.
היקף וזמינות צווי ההאזנה והמעקב הורחבו תחת הפרק השני. האזנות סתר הורחבו כך שיכללו טיפול וניתוב מידע על מנת לאפשר מעקב אחר רשתות מיתוג מנות, סעיף שגרר את התנגדותו של מרכז המידע להגנה על פרטיות אלקטרונית (EPIC) שטען כי הסעיף לא לוקח בחשבון כתובות דואר אלקטרוני או אינטרנט אשר לעיתים קרובות מכילות תוכן בפרטי הכתובת. החוק אִפשר לכל שופט בית משפט מחוזי בארצות הברית להוציא צווים כאלו ואף צווי חיפוש בעת ביצוע חקירות נגד חשודים בפעילות טרור. צווי החיפוש אף הורחבו כך שאִפשרו ל-FBI גישה להודעות תא קולי בלא להזדקק לחוק הציתות המחמיר יותר.
פרק II כונן שלוש הוראות השנויות במחלוקת חריפה: צווי "sneak and peek" - צווי חיפוש המתירים לקציני אכיפת החוק לבצע כניסה פיזית לנדל"ן פרטי ללא אישור הבעלים או הדיירים ואף בלא החובה ליידעם על כך, על מנת לבצע חיפוש חשאי במקום; ביצוע האזנות סתר נודדות; ומתן הסמכות ל-FBI לקבל גישה למסמכים החושפים דפוסי חיים של אזרחי ארצות הברית.
צווי ה-"sneak and peek" אִפשרו להשהות את מתן ההודעה על ביצוע צווי חיפוש. פרק הזמן הקודם למועד בו חייב ה-FBI ליידע את מקבלי הצו לא הוגדר בחוק - המדריך לסוכני השטח של ה-FBI ציין סטנדרטים גמישים בהקשר זה - והוא ניתן להארכה על פי שיקול דעתו של בית המשפט. הנחיות ה-"sneak and peek" בוטלו על ידי השופטת אן אייקן ב-26 בספטמבר 2007 לאחר שפרקליט פורטלנד (אורגון), ברנדון מייפילד, נכלא בטעות בגלל החיפושים הללו. בית המשפט קבע כי החיפושים הללו מפרים את ההוראה האוסרת על חיפושים בלתי סבירים בתיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית.
האזנות הסתר הנודדות נתפשו כחיוניות על ידי אנשי מחלקת המשפטים של ארצות הברית בשל אמונתם שטרוריסטים יכולים לשנות במהירות את מיקומם ואת אמצעי התקשורת בהם הם עושים שימוש, דוגמת טלפון סלולרי, בעוד המתנגדים לסעיף זה רואים בו הפרה של הזכות לפרטיות המיוחסת לתיקון הרביעי לחוקה.
על אף העובדה שהצו הנ"ל לא היה מכוון ספציפית לספריות, איגוד הספריות האמריקאי (ALA - American Library Association) הביע התנגדות מיוחדת לצו זה. בהחלטה שקיבל האיגוד ב-29 ביוני 2005 נקבע כי "סעיף 215 של חוק הפטריוט בארצות הברית מאפשר לממשל לבקש ולקבל בחשאי רשומות ספרייה על מספר גדול של אנשים ללא כל סיבה להאמין שהם מעורבים בפעילות בלתי חוקית". עם זאת, עמדת ה-ALA לא התקבלה בלי ביקורת. מבקרת בולטת של עמדה זו הייתה הת'ר מק דונלד, מ-Manhattan Institute for Policy Research (מכון מנהטן למחקרי מדיניות), שבמאמר פרי עטה שהתפרסם בסיטי ג'ורנל טענה כי הסערה סביב הסעיף היא "חקר מקרה של 'חרחור פחד' מפני חוק הפטריוט".
הפרק כלל סנקציות מסחריות נגד קוריאה הצפונית ונגד אפגניסטן שנשלטה על ידי הטליבאן, והוא כיסה גם העסקת מתורגמנים על ידי ה-FBI.
דיסקוגרפיה של רביב כנר
הזמר הישראלי רביב כנר הוציא במהלך הקריירה שלו אלבום אולפן אחד, ואחד עשר סינגלים.
חוק הפטריוט
פרק II: נוהלי מעקב
בשל התעקשותו של חבר בית הנבחרים ריצ'רד ארמי, תוקפם של כמה מתת הסעיפים שבפרק II היה אמורים לפקוע ב-31 בדצמבר 2005, אולם הוסכם שגם אותם תת-סעיפים שתוקפם אמור לפקוע בתאריך זה, יוסיפו להתקיים לגבי חקירות שנמצאות בעיצומן כנגד גורמי מודיעין חוץ, כך שניתן יהיה למצות את החקירות עד תומן.
דיסקוגרפיה של רביב כנר
ביולי 2020 הוציא כנר את סינגל הבכורה שלו, "רסיסים", מתוך אלבום הבכורה שלו באותו השם. השיר זכה להצלחה רבה, הגיע למקום הרביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט וכן למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ ובמצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, השיר גם הגיע למקום השני במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשפ"א . ב-20 בדצמבר, הוציא את הסינגל "רוצה שלום", שהגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט ובמצעד הרשמי של גלגלצ, וכן למקום השביעי במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשפ"א.
חוק הפטריוט
פרק III: סיכול טרור באמצעות מניעת הלבנת הון
הפרק השלישי שכותרתו "מניעת הלבנת הון בינלאומית והחוק הפיננסי למלחמה בטרור 2001", נועד להקל על מניעה, איתור והעמדה לדין של החשודים בהלבנת הון בינלאומית ומימון טרור. הוא בעיקר מתקן חלקים מהחוק לבקרה על הלבנת הון (1986) (MLCA) ומחוק הסודיות הבנקאית (1970) (BSA).
דיסקוגרפיה של רביב כנר
ביולי 2021 הוציא את הסינגל "נשלים את הכל" אשר הגיע למקום הראשון מבצעד מדיה פורסט ישראל, ולמקום החמישי במצעד גלגלצ.
חוק הפטריוט
פרק III: סיכול טרור באמצעות מניעת הלבנת הון
הסעיף חולק לשלושה חלקים, כשהחלק הראשון מתמודד בעיקר עם חיזוק חוקי הבנקאות נגד הלבנת הון, במיוחד בזירה הבינלאומית. החלק השני מנסה לשפר את התקשורת בין סוכנויות אכיפת חוק ומוסדות פיננסיים, כמו גם להביא להרחבת שמירת רשומות ודרישות הדיווח. החלק השלישי מגדיל עד פי ארבעה את העונש על זיוף והברחת מטבע זר.
דיסקוגרפיה של רביב כנר
בינואר 2022 הוציא את "בנקודה שבה נגמר האור" שהגיע למקום החמישי במדיה פורסט, וכן גם הסינגל "כל גיבור נשבר" שיצא בדצמבר הגיע למקום חמישי במצעד זה.
ב-2 ביוני של אותה שנה השתתף כנר לצד לירן דנינו בשיר "צעירים לנצח", כחלק מאלבום בעל אותו השם של צמד הכותבים, המלחינים והמפיקים דולי ופן.
חוק הפטריוט
פרק III: סיכול טרור באמצעות מניעת הלבנת הון
החלק הראשון מהדק את הדרישות לשמירת רשומות שחלות על מוסדות פיננסיים, כשבתוך כך גרם להם לתעד את הסכומים המצטברים מעסקות שהוזמנו מאזורים בעולם לגביהם הלבנת הון מהווה מקור לדאגה בעבור הממשל הפדרלי. מחלקת האוצר של ארצות הברית אף הואשמה בגיבוש תקנות שנועדו לעודד שיתוף מידע בין מוסדות פיננסיים לצורך מניעת הלבנת הון. לצד הדרישות להרחבת תיעוד הרשומות, הונהגו תקנות חדשות שנועדו להקל על הרשויות לזהות פעילות הלבנת הון ולהקשות על מלביני הכספים להסוות את זהותם. במקרה שנחשף מקרה של הלבנת הון, מאפשר הסעיף לחלט את רכושם של החשודים בהלבנה. במאמץ לעודד מוסדות לנקוט בצעדים שיפחיתו את תופעת הלבנת הון, ניתנה למחלקת האוצר של ארצות הברית הסמכות לחסום מיזוגים בין חברות אחזקה בנקאיות (חברה השולטת בבנק אחד או יותר, אך לא בהכרח עוסקת בבנקאות בעצמה) ובנקים לבין חברות אחזקה בנקאיות ובנקים אחרים שלהם היסטוריה גרועה בתחום אי מניעת הלבנת הון. באופן דומה, מיזוגים בין תאגידים בנקאיים מבוטחים לבין תאגידים בנקאיים שאינם מבוטחים שיש להם רקורד גרוע במאבק נגד הלבנת הון, עשויים להיחסם.
ההגדרה של הלבנת הון הורחבה כך שתכלול ביצוע עסקה פיננסית בארצות הברית שמטרתה ביצוע פשע אלים; מתן שוחד לעובד ציבור; הונאה בכספי ציבור; הברחת או ייצוא בלתי חוקי של תחמושת מבוקרת; ייבוא או הכנסת כלי נשק שלא אושרו על ידי התובע הכללי של ארצות הברית והברחה של כל פריט מבוקר על פי תקנות מִנהל הייצוא.
החוק גם הציג עונשים פליליים על פקידים מושחתים. עובד או פקיד מטעם הממשל הנוהג בשחיתות אישית בעת ביצוע תפקידו - כמו גם האדם שגרם לו להתנהג בצורה מושחתת - ייקנס בסכום שאינו עולה על פי שלושה משוויו של השוחד האמור. לחלופין, הם עלולים להיכלא לתקופה של עד 15 שנות מאסר, או שעשוי להיגזר עליהם קנס בנוסף למאסר. העונשים חלים על מוסדות פיננסיים שלא יעמדו בתנאים לחיסול חשבונות בנק כאמור בתוך 10 ימים ממתן הצו על ידי התובע הכללי של ארצות הברית או מזכיר מחלקת האוצר של ארצות הברית. המוסדות הפיננסיים יכולים להיקנס בסכום של 10,000 דולר על כל יום שהחשבונות נשארים פתוחים לאחר שפוקעת מגבלת עשרת הימים.
החלק השני ערך מספר שינויים בחוק החסינות הבנקאית של 1970 בניסיון להקשות על פעולתם של מלביני כספים ולהקל על רשויות האכיפה והרגולציה לפקח על פעולות אלו. מטרתו של אחד התיקונים לחוק החסינות הבנקאית הייתה לאפשר לסוכנות או לקצין ייעודי המקבל דוחות על פעילות חשודה, להודיע על כך לסוכנויות המודיעין השונות של ארצות הברית. מספר תיקונים נעשו כדי לטפל בבעיות הקשורות לשמירת רשומות ודוחות פיננסיים. אמצעי אחד היה דרישה חדשה שכל מי שעושה עסקים יחויב להגיש דוח על כל תקבולי מט"ח מעל 10,000 דולר, והפך העברות כספיות המתחמקות מדרישות חוק החסינות הבנקאית של 1970, לבלתי חוקיות. על מנת להקל על הרשויות להסדיר ולחקור פעילות להלבנת הון, נכללו בהגדרה של מוסד פיננסי גם שירותים כספיים לעסקים המפעילים מערכת העברות כספים מחוץ לזרם המרכזי.
פרק IV: אבטחת הגבולות
הסעיף הרביעי מתקן את חוק ההגירה והאזרחות (1952) (Immigration and Nationality Act of 1952) כך שיינתנו יותר סמכויות אכיפה וחקירה לתובע הכללי של ארצות הברית ולשירות ההגירה וההתאזרחות (Immigration and Naturalization Service-INS). התובע הכללי הוסמך לוותר על כל מכסה של עובדים במשרה מלאה שהוקצו לשירות ההגירה וההתאזרחות בגבולה הצפוני של ארצות הברית. הוקצה מימון הולם שיאפשר להשליש את מספרם המקסימלי של אנשי משמר הגבול של ארצות הברית, שירות המכס ושירות ההגירה וההתאזרחות, לצד הקצאת 50 מיליון דולר שהוקצו לטובת שירות המכס ושירות ההגירה וההתאזרחות לצורך שיפור הטכנולוגיה ויכולות הניטור בגבול הצפוני ורכישת ציוד נוסף. לשירות ההגירה וההתאזרחות ניתנה גם הסמכות להורות על תשלום שעות נוספות מעבר למכסה בסכום של עד 30,000 דולר בשנה, לעובדי השירות. ל-INS ולמחלקת המדינה של ארצות הברית ניתנה גישה למידע אודות עבר פלילי הנכלל ב-National Crime Information Center Interstate Identification Index (מדד מרכז הפשיעה הלאומי הבין-מדינתי), בקובץ המבוקשים ובכל קובץ אחר המופעל על ידי המרכז הלאומי למידע על פשיעה (National Crime Information Center) על מנת לקבוע האם מבקשי ויזה יכולים להיכנס לגבולות ארצות הברית.
התיקון הסמיך את חוק ההגירה והאזרחות (1952) להוסיף הוראות חדשות לאכיפת דיני המעצר. אלו יחולו על כל זר אשר עוסק בטרור או מי שעוסק בפעילות המסכנת את הביטחון הלאומי של ארצות הברית. כמו כן יחול על מי שאינו קביל להיכנס למדינה, או שחובה לגרשו כי יש מידע מוסמך שהוא מנסה להיכנס על מנת לבצע ריגול בלתי חוקי; על מי שמייצא סחורות, טכנולוגיה או מידע רגיש באופן בלתי חוקי; או מנסה לשלוט או להפיל את הממשלה; או שהיה או שיהיה מעורב בפעילות טרור; התובע הכללי או סגנון יכולים להורות על משמורת של זרים כגון אלו עד שיורחקו מארצות הברית, אלא אם כן יוחלט לגביהם כי אין עוד חובה לסלקם, ובמקרה זה הם משתחררים. ניתן להחזיק זרים במעצר למשך 90 יום, אולם ניתן לעצרם לפרק זמן של שישה חודשים לאחר שנחשבו כאיום לביטחון הלאומי. עם זאת, חובה להאשים זרים אלו בפשע, או שההליכים לגירושם יחלו לא יותר משבוע לאחר יום מעצרם, אחרת ישוחררו. כך או אחרת, מעצרים אלו חייבים להיבחן מדי חצי שנה על ידי התובע הכללי אשר יכול להחליט לבטלם, אלא אם כן נמנע ממנו לעשות כן על פי חוק. כל שישה חודשים הזר יכול לבקש, בכתב, לבחון מחדש את האישור. ביקורת שיפוטית על כל פעולה או החלטה בעניין סעיף זה, לרבות ביקורת שיפוטית לגופו של אישור, ניתן לקיים בהליכי הביאס קורפוס. ניתן ליזום הליכים אלו בהגשת בקשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית, על ידי כל שופט של בית המשפט העליון של ארצות הברית, על ידי כל שופט ב-Circuit court של בית המשפט לערעורים של ארצות הברית בוושינגטון די. סי., ובכל בית משפט מחוזי של ארצות הברית שיש לו סמכות לשקול את הבקשה. הצו הסופי נתון לערעור של בית המשפט לערעורים של וושינגטון די. סי. התובע הכללי אף מגיש דו"ח על צווי מעצר אלו בכל חצי שנה לוועדה של בית הנבחרים המפקחת על מערכת המשפט ולוועדה של הסנאט המפקחת על מערכת המשפט.
פרק המשנה האחרון, אשר הוצגה על ידי הסנאטורים ג'ון קוניירס ופטריק ליהי, מאפשרת שמירה על יתרונות ההגירה של נפגעי טרור, ושל משפחות של נפגעי פעולות הטרור. הם הכירו בכך שמשפחות מסוימות, שלא באשמתן, עלולות להיות לא מתאימות לקבלת היתר לישיבת קבע בארצות הברית בשל אי יכולתן לעמוד בתאריכי יעד חשובים בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, או שהפכו לא כשירים להגיש בקשה לקבלת מעמד הגירה מיוחד מכיוון שאהובם מת בפיגוע.
פרק V: הסרת מכשולים לחקירת טרוריסטים
הסעיף מאפשר לתובע הכללי של ארצות הברית לשלם תגמולים על סיוע למחלקת המשפטים של ארצות הברית על מנת להילחם בטרור ולמנוע טרור, אם כי סכומים של מעל 250,000 דולר יוצעו או ישולמו אך ורק באישור אישי של התובע הכללי או של נשיא ארצות הברית וברגע שפרס מאושר, התובע הכללי חייב לתת על כך הודעות בכתב ליושב ראש ולחברי ועדת ההקצבות והרשות השופטת של הסנאט של ארצות הברית ושל בית הנבחרים של ארצות הברית. החוק State Department Basic Authorities Act of 1956 תוקן על מנת לאפשר למחלקת המדינה של ארצות הברית להציע פרסים, בהתייעצות עם התובע הכללי, על פירוק מלא או משמעותי של כל ארגון טרור ולזיהוי המנהיגים המרכזיים של ארגוני טרור. למזכיר המדינה של ארצות הברית ניתנה הסמכות לשלם יותר מחמישה מיליון דולר אם הוא משוכנע שהדבר ימנע פעולות טרור נגד ארצות הברית וקנדה. חוק ה-DNA Analysis Backlog Elimination Act תוקן כך שיכלול טרור או פשעי אלימות ברשימת העבירות הפדרליות המכשירות פעולה. סוגיה נוספת שנתפשה כמכשול, הייתה הצורך לאפשר לרשויות פדרליות לחלוק מידע עם רשויות אכיפת חוק פדרליות. לפיכך, החוק מאפשר עתה לקצינים פדרליים הרוכשים מידע באמצעות מעקב אלקטרוני או חיפושים פיזיים, להתייעץ עם אנשי אכיפת חוק פדרליים לצורך תיאום מאמצים על מנת לחקור או להגן מפני התקפות או חבלה פוטנציאליות או מוחשיות, או מפני טרור בינלאומי או פעילויות מודיעין חשאיות על ידי שירות מודיעין או רשת של כוח זר.
השירות החשאי של ארצות הברית הורחב כך שיחקור גם הונאות מחשב, הונאות באמצעות access device, מסמכי זיהוי מזויפים או התקנים מזויפים, או כל פעילות הונאה נגד מוסדות פיננסיים בארצות הברית. חוק החינוך הכללי (The General Education Provisions Act) תוקן כך שאִפשר לתובע הכללי של ארצות הברית או לעוזר התובע הכללי של ארצות הברית לאסוף ולשמר רשומות חינוכיות רלוונטיות לחקירה מוסמכת או להעמדה לדין על עבירה המוגדרת כפשע פדרלי של טרור, אשר סוכנות חינוכית או מוסד חינוכי מחזיקים ברשותם. התובע הכללי של ארצות הברית או עוזרו חייבים "לאשר כי ישנן עובדות מסוימות הנותנות סיבה להאמין שרשומות חינוכיות מסוימות עשויות להכיל מידע" (שפשע פדרלי מסוג טרור יכול להתבצע). למוסד חינוכי המפיק רשומות חינוכיות בתגובה לבקשה כזאת ניתנת חסינות משפטית מכל אחריות העולה מהפקה כזו של רשומות.
אחת הסוגיות השנויות ביותר במחלוקת בחוק הפטריוט, נמצאת בסעיף V בהתייחס למכתבי הביטחון הלאומי. מכתבי הביטחון הלאומי הם סוג של זימון (subpoena) לבית דין מנהלי הנמצא בשימוש ה-FBI, ומדווח שגם על ידי סוכנויות אחרות של ארצות הברית, דוגמת ה-CIA ומחלקת ההגנה של ארצות הברית. זהו מכתב דרישה שהוצא לישות או לארגון מסוים למסור מידע ורישומים שונים הנוגעים לבני אדם. הם אינם מחייבים עילה סבירה או ביקורת שיפוטית, וכן כוללים צו איסור פרסום המונע מנשוא המכתב לגלות שהמכתב הוצא אי פעם. סעיף V מאפשר לסוכן מיוחד הממונה על משרד שטח של ה-FBI להשתמש במכתבי הביטחון הלאומי, כאשר קודם לכן רק מנהל ה-FBI או העוזר לסגן ראש ה-FBI יכלו לאשר בקשות מסוג זה. האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות (ACLU) ערער על הוראה זו מטעם צד לא מוכר נגד הממשל של ארצות הברית תוך שהוא מתבסס על הטענה שמכתבי הביטחון הלאומי מפרים את הוראות התיקון הראשון והרביעי לחוקת ארצות הברית בשל העובדה שאין דרך משפטית להתגונן מפני צו זימון שהוצא על פי מכתבי הביטחון הלאומי בבית משפט, ושמניעת יכולתו של הנפגע ליידע את עורך דינו על ההליך בשל צו איסור הפרסום שחל על המכתבים, היא בלתי חוקתית. מאוחר יותר אושר חוק הפטריוט מחדש ונעשו תיקונים שהגדירו ביקורת שיפוטית על מכתבי הביטחון הלאומי ועל מנת לאפשר לנמען המכתבים לחשוף את דבר קבלת המכתב בפני עורך דינו או אנשים אחרים הנדרשים על מנת להתגונן מול הצו. כך או אחרת, בשנת 2007 בית משפט מחוזי ביטל את האישור מחדש של מכתבי הביטחון הלאומי בשל היות צו איסור הפרסום בלתי חוקתי משום שבית המשפט עדיין לא יכול היה לבצע ביקורת שיפוטית משמעותית של צווים אלו.
פרק VII: שיתוף פעולה מוגבר להגנה על תשתיות קריטיות
מטרת סעיף זה היא להגביר את היכולת של רשויות אכיפת החוק בארצות הברית להתנגד לפעילות טרור החוצה גבולות שיפוט. הסעיף עושה זאת באמצעות תיקון החוק Omnibus Crime Control and Safe Streets Act of 1968. הסעיף מאפשר למנהל הלשכה לסיוע משפטי "להעניק מענקים ולהתקשר בחוזים" עם קבוצות מסוימות כדי להתמודד עם ארגוני טרור החוצים גבולות שיפוט. בנוסף, הוא מתקצב את הלשכה כך שתוכל להוציא לפועל את העשייה הזאת. הסעיף עושה זאת תוך תיקון Omnibus Crime Control and Safe Streets Act of 1968 כך שהוא יכליל טרור בהגדרה של "פעילות פלילית".
פרק VIII: חוק הטרור הפלילי
עונשים חדשים נוצרו על מנת להרשיע מי שביצע תקיפה כנגד מערכות תחבורה ציבורית. אם העבריין ביצע תקיפה כזאת כאשר לא היו נוסעים בכלי התעבורה, העבריין ייקנס ויהיה צפוי לעונש מרבי של 20 שנות מאסר. לעומת זאת, אם הפעולה בוצעה כנגד כלי רכב או מעבורת שנסעו עליהם נוסעים בזמן ההתקפה או שהעבירה גרמה למותו של אדם, או אז העונש הוא קנס ומאסר עולם. הסעיף מתקן את חוק הנשק הביולוגי על מנת להגדיר את השימוש בחומר ביולוגי, רעלן או מערכת הובלה כנשק, מלבד כאשר השימוש נעשה למחקר בתום לב, לצורכי "רפואה מונעת, הגנה או שימוש אחר לצורכי שלום". הענישה כנגד מי שלא יוכל להוכיח באופן סביר שהוא משתמש בחומר ביולוגי, ברעלן או במערכת הובלה לצרכים אלו תהיה קנס, 10 שנות מאסר או שניהם גם יחד.
מספר צעדים הוכנסו על מנת למנוע ולהעניש פעילויות שנחשבות לתומכות בטרור. גם הסתרת מחבלים או אספקת מחסה למעורבים בטרור תביא לענישת העושים כן בקנס, מאסר של 10 שנים, או שניהם גם יחד. חוק חילוט רכוש האמריקאי תוקן כך שיאפשר לרשויות להחרים כל רכוש זר או מקומי, של כל קבוצה חברתית או יחיד, אשר נתפסו מתכננים לבצע מעשי טרור נגד ארצות הברית או נגד אזרחים אמריקניים. פסקה אחת של החוק (סעיף 805) אסרה על הגשת "תמיכה חומרית" לטרוריסטים ובפרט "סיוע או ייעוץ מקצועי". סעיף זה בוטל על ידי בית משפט פדרלי בארצות הברית כבלתי חוקתי לאחר שפרויקט המשפט ההומניטרי הגיש תביעה כנגד הממשל האמריקני. בית המשפט מצא כי הסעיף מפר את הוראות התיקון הראשון והחמישי לחוקת ארצות הברית וכי ההוראה הייתה כה מעורפלת עד שהיא תגרום שאדם בעל אינטליגנציה ממוצעת יצטרך לנחש אם הוא עובר על החוק ובכך יוביל למצב פוטנציאלי בו יוגש נגד אדם כתב אישום בגין עבירה שלא הייתה לו כל דרך לדעת שהיא בלתי חוקית. בית המשפט מצא כי עלולה להיות לכך השפעה שתוביל לאכיפה שרירותית ומפלה של החוק כמו גם אפקט מצנן של עיכוב או רפיון של פעילות לגיטימית של זכות חוקתית. הקונגרס של ארצות הברית שיפר מאוחר יותר את החוק על ידי חידוד ההגדרות של "תמיכה או משאבים חומריים", "הכשרה" ו"משאבים או ידע מקצועי".
טרור קיברנטי טופל בדרכים שונות. עונשים הוחלו על אנשים אשר גרמו נזק או השיגו גישה לא מורשית למחשב מוגן ולאחר מכן ביצעו מספר עבירות. עבירות אלו כוללות גרימת אובדן של סכום כולל העולה על 5,000 דולר אמריקני לאדם, כמו גם השפעה לרעה על בדיקה רפואית, אבחנה או טיפול רפואי של אדם. כמו כן נכללות בכך פעולות הגורמות לאדם להיפגע, איום על ביטחון או בריאות הציבור, או גרימת נזק למחשב ממשלתי המשמש ככלי לעשיית צדק או לביטחון לאומי. נאסרה גם סחיטה באמצעות מחשב מוגן. העונש על ניסיון לפגוע במחשבים מוגנים באמצעות וירוסים או תוכנות אחרות נקבע למאסר של עד 10 שנים, ואילו העונש על גישה לא מורשית ונזק לאחר מכן למחשב מוגן הוגדל ללמעלה מחמש שנות מאסר. עם זאת, אם העבירה תתבצע פעם נוספת, העונש יגדל עד ל-20 שנות מאסר. החוק גם הגדיר את הפיתוח והתמיכה של יכולות הזיהוי פלילי של אבטחת מחשב אישי ברשת. הוא מורה לתובע הכללי של ארצות הברית להקים מעבדות אזוריות לזיהוי פלילי בתחום המחשבים בעלות יכולת לבצע בדיקות זיהוי פלילי ליירוט עבירות מחשב הנוגעות לפעילות טרור קיברנטי פלילי ואשר תאפשרנה להדריך ולחנך אנשי אכיפת חוק ותובעים מקומיים, מדינתיים ופדרליים בתחום פשעי מחשב וכן "להקל ולקדם שיתוף של מידע ומומחיות בתחומי אכיפת חוק פדרלית אודות חקירה, ניתוח ותביעה של פשעי מחשב הקשורים לאנשי אכיפת חוק ותובעים ברמה המקומית והמדינתית כולל שימוש בכוחות משימה ממספר תחומי שיפוט". אושר סכום של 50 מיליון דולר להקמת מעבדות מסוג זה.
פרק IX: מודיעין משופר
מספר דוחות הוזמנו ביחס למספר מרכזים ממשלתיים הקשורים למודיעין. אחד מהם הוזמן על מנת לעמוד על הדרך הטובה ביותר להקים את המרכז הלאומי לתרגום וירטואלי במטרה לפתח מתקני תרגום אוטומטיים על מנת לסייע בתרגום עדכני ומדויק של מידע מודיעיני זר למרכיביה של קהילת המודיעין האמריקאית. חוק הפטריוט נדרש לספק זאת עד ה-1 בפברואר 2002, אולם הדו"ח שכותרתו הייתה "דו"ח מנהל המודיעין המרכזי על המרכז הלאומי לתרגום וירטואלי: תוכנית קונספט לשיפור יכולות השפות הזרות של קהילת המודיעין, 29 באפריל 2002" אולם החוק התקבל באיחור של יותר מחודשיים, איחור אשר לוועדת הסנאט לענייני מודיעין דווח כי "בנוסף להיותו נוגד את המלים המפורשות של החוק, שלל את יכולת הוועדה לקלט רב ערך ואקטואלי במאמציה לעצב את החקיקה". דו"ח נוסף הוזמן בנוגע להיתכנות ולכדאיות של ההגדרה מחדש של מרכז המעקב אחר נכסי טרוריסטים זרים ומרכז השליטה אחר נכסים זרים של מחלקת האוצר של ארצות הברית. עם זאת, הדו"ח לא נכתב מעולם. ועדת הסנאט לענייני מודיעין התלוננה לאחר מכן כי "מנהל הביון המרכזי ומזכיר מחלקת האוצר של ארצות הברית לא סיפקו דו"ח, הפעם בניגוד ישיר לחלק של חוק הפטריוט" והם מכוונים לכך ש"הדו"ח המכוון על פי חוק יושלם מיד וכי עליו לכלול חלק המתאר את הנסיבות שהובילו לכישלון המנהל לעמוד בדרישות הדיווח החוקיות".
עמדות הקונגרס באו לידי ביטוי בכך שיש לעודד את קציני ועובדי מערכת המודיעין לעשות כל מאמץ להקים ולקיים יחסי ביון עם כל אדם, גוף או קבוצה בזמן שהם מנהלים פעילות מודיעין חוקית.
פרק X: שונות
פרק X יצר או שינה מספר חוקים שונים שלא ממש השתלבו בכל סעיף אחר של חוק הפטריוט. רישיון חומרים מסוכנים הוגבלו לנהגים שעוברים בדיקות רקע ולמי שיכולים להוכיח שהם מסוגלים להתמודד עם החומרים. כללי המפקח של מחלקת המשפטים של ארצות הברית כוונו למינוי פקיד על מנת לנטר, לבדוק ולדווח לקונגרס את כל הטענות בדבר הפרת זכויות אזרח נגד מחלקת המשפטים של ארצות הברית. הוא תיקן את ההגדרה של "מעקב אלקטרוני" כדי להוציא מן הכלל את היירוט של תקשורת שנעשית דרך או ממחשב מוגן שבו הבעלים מאפשר את היירוט, או שהוא מעורב כדין בחקירה. ניתן כעת להביא מקרי הלבנת כספים למחוז בו בוצעה הלבנת ההון או למחוז ממנו העברת הלבנת ההון החלה. נאסר על זרים שביצעו הלבנות הון להיכנס לארצות הברית. נמסרו מענקים למגישי עזרה ראשונה על מנת לסייע להם להגיב ולמנוע טרור. אושר להעביר חמישה מיליון דולר למנהל לאכיפת (חוקי) הסמים על מנת להכשיר שוטרים בדרום ובמזרח אסיה. התובע הכללי של ארצות הברית הוכוון להזמין מחקר על ההיתכנות של שימוש בזיהוי ביומטרי על מנת לזהות אנשים כאשר הם מנסים להיכנס לארצות הברית ואשר יהיה מחובר למסד הנתונים של ה-FBI על מנת לסמן חשודים. מחקר אחר הוזמן על מנת לקבוע את הכדאיות של העברת שמות חשודים בטרור לחברות התעופה בטרם עלייתם לטיסות. למחלקת ההגנה של ארצות הברית ניתנה סמכות זמנית לניצול תקציבהּ לצורך חתימה על חוזים פרטיים למטרות אבטחה. הפרק האחרון יצר חוק שנקרא Crimes Against charitable Americans Act אשר תיקן את Telemarketing and Consumer Fraud and Abuse Prevention Act כך שידרוש ממבצעי טלמרקטינג אשר מתקשרים מטעם ארגוני צדקה לחשוף את המטרה ומידע נוסף כולל שם וכתובת הדואר האלקטרוני של הגוף שמייצג אותו מתקשר. כמו כן הוחמר עונשם של המבצעים הונאה בהתחזות לאנשי הצלב האדום משנה מאסר לחמש שנים.
אישורים מחדש
חוק הפטריוט אושר מחדש על ידי שלוש הצעות חוק. בפעם הראשונה, חוק הפטריוט ו-Terrorism Prevention Reauthorization Act of 2005 הועברו על ידי שני בתי הקונגרס של ארצות הברית ביולי 2005. הצעת חוק זו אישרה מחדש את הוראות חוק הפטריוט ואת חוק ה-Intelligence Reform and Terrorism Prevention Act of 2004. הדבר יצר הוראות חדשות לגבי עונש מוות למחבלים, הגברת הביטחון בנמלים, אמצעים חדשים להילחם במימון של טרור, מתן יכולות חדשות לשירות החשאי של ארצות הברית, יוזמות למאבק במתאמפטמין ומספר הוראות שונות אחרות. האישור מחדש השני, the USA PATRIOT Act Additional Reauthorizing Amendments Act of 2006, תיקן את האישור מחדש הראשון ונחקק בפברואר 2006.
ב-27 בפברואר 2010 חתם נשיא ארצות הברית ברק אובמה על חוק שיאריך באופן זמני לתקופה של שנה אחת, שלוש הוראות חוק שהיו שנויות במחלוקת של חוק הפטריוט, אשר תוקפן עמד לפוג:
בהצבעה ב-8 בפברואר 2011, בית הנבחרים של ארצות הברית שקל הרחבה נוספת של החוק עד סוף שנת 2011. הנהגת בית הנבחרים העבירה את ההצעה להארכת החוק תוך השעיית הכללים שנועדה לחקיקה שאינה שנויה במחלוקת ואשר דורשת רוב של שני שלישים. ההצעה נפלה בהצבעה כאשר רק 277 נציגים הצביעו בעדה, פחות מ-290 הצירים שנדרשו להעברת החוק תחת השעיית הכללים. ללא ההארכה אמור היה החוק לפוג ב-28 בפברואר 2011; עם זאת, בסופו של דבר אושרה ההצעה ברוב של 275 נציגים שתמכו אל מול 144 שהתנגדו.
תיקון החוק היווה ניסיון להכשיר את מכתבי הביטחון הלאומי שבוטלו על ידי בתי המשפט. ההכשרה סיפקה את האפשרות לביקורת שיפוטית ואת זכותו של נמען מכתבי הביטחון הלאומי לאתגר את תוקפו של המכתב. חוק התיקון מחדש עדיין אִפשר למכתבי הביטחון הלאומי ולכל העדויות להיות מוצגים במשפט בדלתיים סגורות ובמעמד צד אחד. הוראות צווי איסור הפרסום נשמרו, אך הפעלתם לא תהיה אוטומטית. הם יתרחשו רק כאשר עוזר סגן ראש ה-FBI או הסוכן המיוחד הממונה אישר כי הגילוי יביא ל"סכנה לביטחון הלאומי של ארצות הברית, הפרעה לחקירות בתחום הפלילי, מלחמה בטרור או סיכול ריגול, הפרעה ליחסים הדיפלומטיים, או סיכון לחיים או לבטיחות הפיזית של כל אדם". עם זאת, לא צריך להתקיים צו אי-גילוי כדי שהנאשם יוכל לגלות את עובדת הוצאתם של מכתבי הביטחון הלאומי לכל אדם שיסייע לו ולעורך דין, לקבלת ייעוץ משפטי. שוב, עם זאת, על הנמען הוטלה החובה ליידע את ה-FBI על גילוי כזה. בגלל הדאגה מהשפעות ה-chilling effects של דרישה כזו, חוק ה-Additional Reauthorization Amendments Act יסיר את הדרישה להודיע ל-FBI שמקבל מכתב הביטחון הלאומי שוחח עליהם עם פרקליטו. מאוחר יותר, ה- Additional Reauthorization Amendments Act הוציא מן הכלל ספריות מלקבל את מכתבי הביטחון הלאומי, מלבד כאשר הן מספקות שירותי תקשורת אלקטרונית. חוק האישור מחדש גם הורה לתובע הכללי להגיש דוח חצי שנתי לוועדות המשפטיות של הסנאט של ארצות הברית ושל בית הנבחרים, לוועדות המודיעין של הסנאט ושל בית הנבחרים, לוועדה לענייני כספים של בית הנבחרים ולוועדת הסנאט לבנקאות, דיור ועניינים עירוניים, לכל בקשות מכתבי הביטחון הלאומי שנעשו תחת חוק ה-Fair Credit Reporting Act.
שינויים הוכנסו גם בהיתרי האזנות הסתר הנודדות שבחוק הפטריוט. יישומים וצווי האזנות סתר כאלה חייבים לתאר את היעד הספציפי של מעקב אלקטרוני, אם זהותו של היעד איננה ידועה. אם האופי או המיקום של כל אחד מהמתקנים או המקומות שהם יעד למעקב אינו ידוע, הסוכנות חייבת לספק הודעה לבית המשפט. ההודעה חייבת לכלול את הטבע והמיקום של כל מתקן או מקום חדש שבו מעקב אלקטרוני נוהל. היא גם צריכה לתאר את העובדות והנסיבות עליהן נסמך המבקש, על מנת להצדיק את אמונתו של המבקש שכל מקום או מתקן חדש שתחת מעקב היה או עודנו בשימוש של היעד למעקב. המבקש חייב גם לספק הצהרה המפרטת את כל ההליכים לצמצום המוצעים, השונים מאלו שנכללו בצו המקורי, ואשר עשויים להיות מתחייבים משינוי במתקן או במקום אליו מכוון המעקב האלקטרוני. על המבקש לפרט את המספר הכולל של המעקבים האלקטרוניים שמתנהלים או שהתנהלו תחת סמכותו של הצו.
שוּנה גם סעיף 213 של חוק הפטריוט. בעבר הוא הצהיר כי הודעות מעוכבות תינתנּה למקבלי צווי "sneak and peek" ב"פרק זמן סביר". אלו היו עלולים להיחשב לבלתי סבירים כאשר היו לא מוגדרים ועלולים היו לשמש ללא הגבלת זמן. לפיכך, חוק האישור מחדש שינה זאת לתקופה שלא תעלה על 30 יום מיום ביצוע צו החיפוש. לבתי המשפט ניתנה ההזדמנות להאריך תקופה זו אם סיפקו עילה סבירה לעשות זאת. סעיף 213 קובע כי הודעות מעוכבות יכולות להינתן אם יש "יסוד סביר להניח כי מתן התראה מיידית של ביצוע צו יכול לגרום לתוצאה שלילית". על כך נמתחה ביקורת, בעיקר על ידי האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, שהתיקון מאפשר שימוש לרעה פוטנציאלי על ידי רשויות אכיפת החוק והוא תוקן מאוחר יותר על מנת למנוע עיכוב הודעה "אם התוצאות השליליות מורכבות רק שלא לצורך דחיית משפט". ב-26 בספטמבר 2007 בוטלו בבית משפט המחוזי האמריקני של מדינת אורגון היתרי ה-"sneak and peek" של חוק הפטריוט בחוות דעת המציינת שההוראות נתנו עוצמה רבה מדי אל מול התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית.
האישור מחדש חוקק גם פיקוח מוגבר של הקונגרס של ארצות הברית על חשיפה בזמני חירום של ספקי תקשורת שנערכו תחת סעיף 212 של חוק הפטריוט. הוגדל גם משך המעקב על פי FISA וצווי החיפוש הפיזיים. מעקבים שבוצעו נגד "זאבים בודדים" לפי סעיף 207 של חוק הפטריוט הוארכו ל-120 יום, בעוד שהאישור לשימוש ב-pen registers - מכשור אלקטרוני המתעד את כל המספרים שחוייגו ממכשיר טלפון מסוים (מונח הבא לכלול גם כל מכשיר או תוכנה המבצע פונקציות דומות, לרבות תוכנות המנטרות תקשורת אינטרנט), כמו גם trap and trace device (מכשיר אלקטרוני המשמש להקליט ולאתר את כל אותות התקשורת ממערכת תקשורת) הוארך תחת FISA מ-90 יום לשנה. חוק האישור מחדש גם הגדיל את הפיקוח של הקונגרס, המחייב דו"ח חצי שנתי על חיפושים פיזיים ועל השימוש ב-pen registers וב-trap and trace device תחת FISA. הוראות ה"זאב הבודד" (סעיף 207), היו אמורות לפקוע, אולם שופרו ב-Intelligence Reform and Terrorism Prevention Act of 2004. האישור מחדש האריך את תאריך התפוגה ל-31 בדצמבר 2009. התיקון לחוק התמיכה החומרית שנעשה ב-Intelligence Reform and Terrorism Prevention Act הפך לקבוע. ההגדרה של טרור הורחבה עוד יותר כך שתכלול קבלת אימון בתבנית צבאית מארגון טרור או נרקו-טרור זר.
נובידבור מזובייצקי
נובידבור מזובייצקי (בפולנית: Nowy Dwór Mazowiecki; בכתיב יידי: נאווי דוואר) היא עיר בפרובינציית מזוביה שבמרכז פולין, צפונית מערבית לוורשה, על גדת נהר ויסלה. נכון ל-2009 התגוררו בעיר כ-27,700 תושבים.
חוק הפטריוט
אישורים מחדש
שינויים הוכנסו גם בחוק הנוגע לחילוט רכוש כך שמעתה ואילך, נכסים הנמצאים בתחום השיפוט של ארצות הברית ייתפסו בגין סחר לא חוקי בחומרי או טכנולוגיות של כלי נשק גרעיניים, ביולוגיים, כימיים או רדיולוגיים אם הפגיעה עלולה לגרור עונש של מאסר של מעל לשנה או עונש מוות על פי הדין הזר. לחלופין, החילוט יחול אם עונש דומה יופעל על ביצוע העבירה בתוך תחומי ארצות הברית. תחושות הקונגרס באו לידי ביטוי גם בכך שקורבנות טרור צריכים להיות זכאים לנכסים שחולטו מהטרוריסטים.
נובידבור מזובייצקי
תולדות היישוב
נובידבור נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1374 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך פלישת האימפריה השוודית לפולין נפגע היישוב קשות.
חוק הפטריוט
מחלוקת
חוק הפטריוט יצר מספר רב של מחלוקות מאז נחקק. מתנגדי החוק הביעו עמדה קולנית בטענתם שהחוק עבר בצורה אופורטוניסטית לאחר פיגועי 11 בספטמבר, תחת האמונה שיתקיים דיון ציבורי מצומצם אודות החוק. המתנגדים רואים את החוק ככזה שעבר במהירות בסנאט של ארצות הברית, עם שינוי קטן בלבד בטרם הועבר הלאה לבית הנבחרים של ארצות הברית (הסנאטורים ראס פיינגולד ופטריק ליהי הציעו שינויים על מנת לשנות את הגִרסה הסופית). גודלו העצום של החוק צוין על ידי מייקל מור בסרטו מעורר המחלוקת פרנהייט 9/11. באחת הסצנות בסרט מקליט מור את חבר הקונגרס ג'ים מקדרמוט הטוען שאף סנאטור לא קרא את החוק ואת ג'ון קוניירס ג'וניור כאומר "אנחנו לא קוראים את רוב החוקים. אתה באמת יודע במה זה יהיה כרוך אם נקרא כל הצעת חוק שאנחנו מעבירים?". חבר הקונגרס קוניירס עונה אז על שאלתו הרטורית בטענה שאם היו עושים כן זה היה "מאט את תהליך החקיקה". כאמצעי דרמטי, שכר מור אוטו גלידה ונסע סביב וושינגטון די. סי. עם רמקול חזק וקרא בקול את החוק כדי להביך את העוברים ושבים, שכללו מספר סנאטורים.
נובידבור מזובייצקי
תולדות היישוב
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. במהלך המאה ה-19 התפתחה העיר, והוקמו בה מפעלים שונים.
חוק הפטריוט
מחלוקת
דוגמה מובהקת למחלוקת הנוגעת לחוק הפטריוט מוצגת בפסק דין ארצות הברית נגד אנטואן ג'ונס. בעל מועדון לילה קוּשר לבית בו הוסלקו סמים לצורך סחר, באמצעות מכשיר GPS שרשויות אכיפת החוק הצמידו למכוניתו. ה-GPS הונח שם ללא צו מה שהעמיד בפני התובעים הפדרליים קשיים חמורים בבית המשפט. במשך השנים עלה המקרה לדיון בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית שם בוטלה ההרשעה. בית המשפט מצא שניטור מוגבר של החשודים שנגרם על ידי חקיקה דוגמת חוק הפטריוט מעמידה את זכויותיהם החוקתיות של החשודים בסכנה ישירה.
נובידבור מזובייצקי
יהודי נובידבור
בעיר התקיימה קהילה יהודית החל מסוף המאה ה-17. בסיום מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול.
חוק הפטריוט
מחלוקת
מרכז המידע להגנה על פרטיות אלקטרונית (EPIC) ביקר את החוק כבלתי חוקתי, במיוחד כאשר "התקשורת הפרטית של אזרחים שומרי חוק עלולה להיות מיורטת באופן אקראי" ואילו קרן החזית האלקטרונית קבעה כי הסטנדרט הנמוך יותר ליישום האזנות סתר "נותן ל-FBI 'צ'ק פתוח' להפר את הפרטיות התקשורת של אין-ספור אמריקנים חפים מפשע". אחרים, לעומת זאת, לא רואים כמדאיגה את החקיקה ביחס להאזנות סתר נודדות. פרופסור דייוויד ד. קול ממרכז החוק של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, מבקר של רבות מההוראות בחוק, מצא שלמרות העלות של פגיעה בפרטיות, אלו הם צעדים הגיוניים בעוד פול רוזנצווייג, עמית בכיר למחקר משפטי במרכז ללימודי חוק ומשפט של Heritage Foundation טוען כי האזנות סתר נודדות הן רק תגובה לטכנולוגיית התקשורת המשתנה במהירות, אשר אינה קבועה בהכרח למיקום או מתקן ספציפי.
נובידבור מזובייצקי
יהודי נובידבור
בין מלחמות העולם התקיימה בעיר פעילות של אגודת ישראל, של המפלגות הציוניות ושל הבונד. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הצבת משמרות חרם בפני חנויותיהם והכאתם ברחוב.
חוק הפטריוט
מחלוקת
חוק הפטריוט מאפשר גם גישה למשיבון באמצעות צו חיפוש, ללא צורך להזדקק לכותרת השלישית של wiretap order. פרופסור אורין קֶר מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון סבור כי חוק הפרטיות בתקשורת אלקטרונית (Electronic Communications Privacy Act) "מאמץ כלל די מוזר על מנת להסדיר תא קולי המאוחסן אצל ספקי שירות" מפני ש"תחת חוק הפרטיות בתקשורת אלקטרונית, אם הממשל ידע שיש עותק אחד של הודעה פרטית שטרם נפתחה בחדר השינה של האדם ועותק נוסף על תא קולי המאוחסן הרחק, היה זה בלתי חוקי עבור ה-FBI פשוט להשיג את התא הקולי. החוק למעשה מאלץ את המשטרה לפלוש לבית עם רובה דרך חדרי השינה של בני אדם, כדי לא להטריד את התא הקולי הפרטי יותר". לדעתו של פרופסור קר, לתיקון זה היה היגיון מועט ביותר והתיקון שנעשה על ידי חוק הפטריוט היה סביר והגיוני.