cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סלסלת פירות (קאראווג'ו)
סלסלת פירות (באיטלקית: Canestra di frutta) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר קאראווג'ו משנת 1599 לערך, המתאר טבע דומם. היצירה מוצגת בספרייה האמברוזיאנית במילאנו.
היסטוריה
תיארוך הציור נתון במחלוקת בין החוקרים והדעות נעות בין 1596 ל-1601. אחד הנימוקים בעד שנת 1601 הוא הדמיון לסלסלה בארוחת ערב באמאוס, המתוארך ל-1601. משנת 1607, הציור כבר היה בחזקתו של פדריקו בורומאו, מייסד הספרייה האמברוזיאנית ואספן אמנות, ששהה ברומא בין השנים 1597 ל-1602, וככל הנראה רכש את הציור ישירות מהאמן.
תיאור היצירה
הציור מראה סלסלת נצרים שופעת פירות ועלים, המוצגת בריאליזם רב ותשומת לב לפרטים הקטנים. פדריקו בורומאו, מייסד הספרייה האמברוזיאנית, הזכיר את הציור יוצא הדופן הזה פעמים רבות בכתביו וציין שהוא חיפש לשווא ציור שיוכל להשתוות לו. אבל, הוא כתב, "בגלל היופי והמצוינות הבלתי ניתנים להשוואה, הוא נשאר לבד".
בדומה ל”ארוחת ערב באמאוס”, נראה שהסלסלה מתנודדת על גבול מרחב התמונה, בסכנת נפילה מהציור אל חלל הצופה (אפקט אשליה אופטית הקרוי טרומפ-לויל). ב”ארוחת ערב באמאוס” זהו מכשיר דרמטי, חלק מהדרך בה קרוואג'ו יוצר את המתח של הסצנה, כאן נראה כי טרומפ-לויל הוא כמעט כל מטרת הציור.
הסלסלה מכילה שישה פירות שונים:
פרשנויות רבות נכתבו על משמעות הפירות, האכולים בידי תולעים וחרקים, אחת הפרשנויות היא שמדובר במטאפורה על הכנסייה.
נישואים באסלאם
נישואים באסלאם (זַוואג', زواج) הם חוזה חוקי על פי הסכם דו-צדדי של גבר ואישה. הנישואים נחשבים כסונה וכמעשה חשוב מאוד בדת האסלאם. בעולם המוסלמי ישנו מגוון רחב מאוד של מנהגים לטקסי נישואים, אך יש גרעין דתי-הלכתי משותף בין כולם. החל מתהליך בחירת בן או בת הזוג ועד חיי הנישואים, החוק האסלאמי, השריעה, קובע הלכה בעניין. חוקים אלה מבוססים על מקורות ראשוניים בקראן ובחדית'ים. רבים מהחוקים נובעים ומושפעים מהחברות הקדם-אסלאמיות ומדתות שהיו באזור שבו צמחה דת האסלאם. אחד מסוגי הנישואים באיסלאם היה הניקה מוטעה, כלומר "נישואי הנאה". סוג נישואין זה קיים עדיין באיסלאם השיעי, אך בוטל באיסלאם הסוני.
נישואי הנאה
"נישואי הננאה" - בערבית: نكاح المتعة (תעתיק: "נִיכַּאח אלְ-מוּתְעַה") או زواج المتعة (תעתיק: "זַוַואג' אלְ-מוּתְעַה"). מקור המונח בסורה 4 פסוק 24. בחלקו הראשון של פסוק זה מוחמד מתאר שמותר למוסלמי לשכב עם שבויית מלחמה (לפי האיסלאם, הדבר מותר גם אם היא נשואה, ובעלה בחיים). הפסוק אומר "וגם אסורה עליכם אישה נשואה, מלבד שבויה...".
חלקו השני של הפסוק עוסק בנישואי הנאה, המתאפיינים בתשלום ובפרק זמן קצוב, כאמור "מעבר לזה מותרות לכם אחרות, אשר חיפשתם אותם בכספכם.." תפסיר אל-עבאס (פרשנותו של אל-עבאס, דודו של מוחמד) מסביר את הסיפא של הפסוק הנ"ל ואומר שניתן להאריך את משך הנישואין או לקצרם בהסכמת שני הצדדים.
הפרקטיקה מאפשרת נישואי הנאה לתקופה של שעות או ימים, וכאמור, ניתן להאריכה או לקצרה בהסכמת שני הצדדים.
לטענת האיסלאם הסוני, הניקה מותעה בוטלה, אך אין פסוק קוראני שאכן מבטל אותה, אלא רק חדית (וכידוע, חדית לא יכול לבטל פסוק קוראני).
גישה לנישואים באסלאם
קדם לאסלאם, נהגו בחברה הערבית כל מיני סוגי נישואים ויחסי מין. הנביא מחמד הציב גבולות ואיסורים לקיום חופשי של יחסי מין בצורת נישואים וקיום יחסי מין במסגרות המותרות. ניתן לומר על דת האסלאם בתקופת התפתחותה, בניגוד לדתות האחרות באזור, (כגון נוצרים ושבטי איסיים יהודיים) שהיא מעודדת חיי נישואים וקיום יחסי מין בין גבר לאישה. מאמינים מוסלמים מוקדמים האמינו שהימנעות מיחסי מין עלולה לגרום להפרעות נפשיות ופיזיות עבור גברים. לכן, נישואים הוא דבר הכרחי ואף נחשב כמעשה חובה בדת האסלאם עד היום.
מאפייני הנישואים
יש חוקים רבים לאיסורי עריות לפי סורות בקראן וחדית'ים רבים שמדווחים על איסורים אשר קבע הנביא מחמד. לפי הכתוב בקראן, אסור לגבר מוסלמי לשאת את אמו, בתו, אחותו, דודתו, אחייניתו, מינקת שלו, בנות המינקת שלו, חמותו, בתו החורגת, אשת בניו, או שתי אחיות קרובות משפחה. סורה זאת מסתיימת במילים "מלבד מה שכבר קרה", כלומר שבתקופתו של הנביא מחמד עריות אלו היו מותרות ואף נהוגות בחברה הערבית הפגאנית. חלק ממאמיניו כבר עברו על איסור זה לפני התאסלמותם ולכן הנביא מחמד אישר להם את העריות בדיעבד.
רצוי להינשא לאישה בתולה, אך לשאת אישה לא בתולה מסיבה מותרת (כגון, האישה אלמנה) אינו מעשה מגונה או נחשב כחטא. עם זאת, לא נקבע גיל מינימום לשדך איש או אישה. ניתן לשדך ילדים לבן/ת זוגם, אך אסור לקדש את הנישואים לפני גיל ההתבגרות אשר נקרא "רושוד". לילדה ההתבגרות נקבעת בעת קבלת מחזור ראשון. חוק זה נקבע לפי מעשה הנביא מחמד שלקח כאישה ילדה בת שש, אך לא קיים איתה יחסי מין עד גיל תשע. עם זאת, זכות הילד/ה לבטל את הנישואים בגיל ההתבגרות.
הלכות האירוסין והנישואין
באסלאם יש הרבה חוקים ותקנות לשמירת חיי הנישואין וכל מה שקשור בכך.
שלב שני: ראיית המאורסת במבט בוחן אליה
האסלאם הרשה למי שרוצה להתארס, להסתכל ולבחון את פני המאורסת ואת כפות ידיה. הנביא אמר "הסתכל עליה כי עדיף שהקשר ביניכם ימשך".
שלב שלישי: האירוסין
הגדרת האירוסין: בקשה מהוריי המאורסת לשאת את בתם כאישה, בתנאי שהיא תסכים לכך, ותהיה ללא מניעה הלכתית להינשא למבקש. מטרת תקופת האירוסין לפני הנישואין היא כדי ששני הצדדים יכירו אחד את השני.
הגדרת ברית הנישואין
כריתת ברית המותירה לבני הזוג לקיים יחסי מין, ויוצר לכל אחד מהם זכויות וחובות, אחד למשנהו.
זכויות משותפות לשני בני הזוג
1.    יחסים הדדיים חמים.
2.    כל בן זוג ייהנה מבן זוגו.
3.    הכלה אסורה על אבי ואחי החתן. והחתן אסור על אם הכלה ואחיותיה.
4.    הילדים ידעו למי הם משתייכים.
זכויות האישה
1.    פרנסתה מבעלה (אוכל, שתייה, לינה, בגדים)
2.    שמירה מכל מה שיפגע בכבודה.
3.    במקרה של ריבוי נשים, חובת הבעל להיות הוגן וצודק עם כל נשותיו.
זכויות הבעל
1.  שהאישה תקשיב לו, כל עוד זה לא פוגע בהלכה.
3.    שמירת כספו וכבודו.
נִכַּאח – טקס הנישואים
היסוד של הטקס הנישואים באסלאם מורכב מהצעת נישואים עם כוונות להתאחד לחיים, הסכם מילולי משותף להינשא, שני עדים נוכחים בעת ההצעה וההסכמה, ומתן מוהר לאישה. טקס זה נקרא "נִכַּאח". לאחר השלמת פעולות אלו, בני הזוג ייחשבו כנשואים לפי השריעה, אך בפועל הנביא מחמד דרש יותר כדי לקיים טקס נישואים. נהוג להציג את ההסכם הדו-צדדי כחוזה כתוב, כמו הכתובה ביהדות. במהלך הנִכַּאח, נהוג להקריא סורות מהקראן. בסיומו, יש שנוהגים להתפלל תפילה ציבורית מיוחדת (סוג של "דועא"). לבסוף, נחשב כמעשה סונה מומלץ, ואף חובה, לארגן "וולימה", סעודה חגיגית, אשר נהוג היה לעשות בתקופת הנביא מחמד. הוולימה נחשבת כמעט כחובה מכיוון שהנישואים ייחשבו כתקפים רק לאחר פרסומם לציבור, אך תקיפות הנישואים לא תלויים בקיומה בלבד.
האתיקה של יום הנישואין
1.    סעודה, החתן ביום החתונה עורך סעודה למוזמנים. הנביא אמר "עשה אוכל ולו בעז.
2.    ההכרזה על החתונה בשירים או בכל דרך שרעית אחרת.
3.    המוזמנים אומרים למחותנים "ברכת אללה לכם ועליכם, ויפגישכם בטוב".
מוהר
בתקופה הטרום-אסלאמית, הייתה הבחנה בין "מוהר”, סכום הקניה אשר ניתן עבור האישה לאפוטרופוס שלה, ו”צדק” אשר ניתן לאישה כרכוש לגמרי שלה. כל אחד משני סוגי הסכומים הווה תנאי מספיק לנישואים, אך בערב הפגנית הטרום-אסלאמית נהוג היה לתת את המוהר, והחל בתקופת מחמד לנהוג בדרך השנייה. הנביא מחמד אימץ לתוך האסלאם את מתן הצדק לאישה במקום סכום הקניה לאפוטרופוס שלה, אך כיום המונח "מוהר" מתייחס גם לסכום זה. המוהר נשמר כתנאי הכרחי לקדש את הנישואים המוסלמים. המוהר יכול להיות סכום כספי, רכוש, או שירות כלשהו. בחדית' נזכר כי מחמד אישר אדם עני להינשא אישה עם דקלום סורות מהקראן מכיוון שלא היה לו כסף או רכוש לתת לה כמוהר. המוהר ניתן כמתנה לאישה והופך להיות רכוש שלה גם בעת גירושין.
ראו גם
הסכם הנישואין באסלאם
וולדמר מוביץ
וולדמר מוביץ (באנגלית: Woldemar Mobitz; 31 במאי 1889 - 11 באפריל 1951) היה רופא רוסי-גרמני. על שמו נקראים שני הסוגים השונים של הפרעת קצב הלב חסם הולכה עלייתי-חדרי מדרגה שנייה.
ביוגרפיה
מוביץ נולד ב-31 במאי 1889 בסנט פטרסבורג, רוסיה. הוא למד בתיכון מקומי במיינינגן שבמדינת תורינגיה בגרמניה, שם סיים את לימודיו ב-1908. לאחר מכן למד רפואה באוניברסיטאות בפרייבורג ובמינכן, שם הוסמך לדוקטור לרפואה ב-1914. במהלך לימודיו תרם לחקר מחלת גרייבס.
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד במחלקות כירורגיות בברלין ובהאלה ובמחלקות לרפואה פנימית בבתי החולים האוניברסיטאיים במינכן ובפרייבורג. בזכות מחקריו בנושאי חסמי הולכה לבביים הועלה מוביץ לדרגת מרצה בכיר. בשנת 1928, לאחר כהונה של 4 שנים, מונה מוביץ לראש המחלקה לרפואה פנימית בפרייבורג. ב-1943 מונה לדירקטור של בית חולים במגדבורג, תפקיד בו שימש עד לכיבוש העיר על ידי הצבא האדום ב-1945.
מוביץ עסק ברפואה פנימית עם דגש על קרדיולוגיה. עיקר פרסומו נבע מסדרת מאמרים אותם פרסם בין השנים 1924–1928, אשר עסקו בסוגים שונים של חסמי הולכה עלייתיים-חדריים. מוביץ הבדיל בין שני סוגים שונים של חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה וחילק אותם על בסיס מאפייניהם האלקטרוקרדיוגרפיים וההשלכות הפרוגנוסטיות שלהם. על פי החלוקה שקבע מוביץ, "חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה סוג 1", הוא מצב המתאפיין בהתארכות הדרגתית של מרווח PR בתרשים הא.ק.ג., עד ל"נפילה" של אחד ממכלולי ה-QRS. "חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה סוג 2" לעומת זאת, מתאפיין ב"נפילה" של מכלול QRS, ללא התארכות מרווח PR שקדמה לו. שני סוגי חסמי ההולכה נקראים על שמו - "מוביץ סוג 1" ו"מוביץ סוג 2".
על שמו מוענק "פרס המחקר על שם וולדמר מוביץ למחקרים בתחום הפרעות קצב לב" על ידי האיגוד הגרמני לקרדיולוגיה (Deutsche Gesellschaft für Kardiologie).
אזור טריפולי
לאחר עצמאות לוב בשנת 1951 נקבעו שלוש פרובינציות (ولايات, ולאיאת, מילולית מדינות) על בסיס האזורים ההיסטוריים: טריפוליטניה, קירנאיקה ופזאן, אך ב-1963 הם הופרדו לעשר נפות (محافظات, מֻחאפזאת ). תחת שלטון קדאפי, בשנת 1983, חולקו אלו שוב לעשרים ושישה מחוזות (بلديات, בלדיאת, מילולית עיריות), ובהמשך (1995) אוחדו לשלושה עשר (شعبيات, שעביאת ). בשנת 2013, שנתיים לאחר ההפיכה בלוב, חולקו המחוזות שוב לכמאה (בלדיאת).
ביאורים
}}
תאודור קורנציס
תאודור קורנציס (ביוונית: Θεόδωρος Κουρεντζής – תאודורוס קורנדזיס, ברוסית: Теодо́р Куре́нтзис, באנגלית: Teodor Currentzis, נולד ב-24 בפברואר 1972 באתונה) הוא מנצח ושחקן יווני-רוסי יליד יוון, מייסד ומנהל התזמורת והמקהלה musicAeterna.
בשנת 2014 התאזרח ברוסיה.
ילדות וצעירות
תאודורוס יואניס קורנציס נולד באתונה, ביוון, בשנת 1972 במשפחה של מוזיקאים. אמו פסנתרנית, כיהנה כסגן מנהלת הקונסרבטוריון של אתונה. בגיל ארבע התחיל ללמוד נגינה בפסנתר ובגיל שבע - כינור. בגיל 12 התקבל לקונסרבטוריון הלאומי של אתונה (האודיאון של אתונה) בכיתה לכינור וכלי מיתר ובהמשך בכיתה לתאוריית המוזיקה. בשנת 1987 בגיל 15 התחיל ללמוד הלחנה אצל יורגוס חדזיניקוס ובשנת 1989 אצל ב. שרק (Shreck). כמו כן היה תלמידו של דיון אריוואס בתחום הזמרה. המשיך את לימודיו האקדמיה למוזיקה של אתונה אצל הזמר קוסטס פסקליס, ואחר כך השתלם בכיתת אמן של הפסנתרן גאבור גאבוש. אחיו של תאודור, ונגלינו קורנציס, הוא מלחין. בשנת 1990 הקים תזמורת קאמרית באתונה. בשנים 1994–1999 למד ניצוח אצל איליה מוסין בקונסרבטוריון הממלכתי של סנקט פוטרבורג. ב-1999 היה עוזר מנצח לצדו של יורי טמירקאנוב, המנצח הראשי של הפילהרמונית של סנקט פטרבורג. אחרי 2003 היה מנצח התזמורת הפילהרמונית הלאומית של רוסיה. בשנת 2002 יחד עם הפילולוגית הרוסית פטימה יאלוייבה תחת חסות משרד התרבות היווני (בימי השר אוונגלוס וניזלוס) הקים קורנציס את המרכז לתרבות יוונית באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
המשך פעילותו המוזיקלית ברוסיה ובעולם
בשנים 2004–2010 שימש קורנציס מנצח ראשי של תיאטרון האופרה והבלט של נובוסיבירסק ברוסיה. הוא הקים שם את תזמורת musicAeterna ומאוחר יותר, את המקהלה בעלת אותו השם. בשנים 2011–2019 כיהן כמנהל מוזיקלי של התיאטרון לאופרה ולבלט בעיר פרם, גם כן ברוסיה והעביר לשם את פעילות תזמורתו musicAeterna שהייתה בתקופה זו תזמורת הבית של האופרה בפרם. בתקופת הנהגתו הפכה פרם ל"בירת האופרה ברוסיה". ב-2019 העביר את מושב התזמורת שלו לסנקט פטרבורג והפך אותה לתזמורת עצמאית. קורנציס שיתף פעולה עם הווירטואוזים של מוסקבה, התזמורת הסימפונית הגדולה ע"ש צ'ייקובסקי, התזמורת הלאומית הרוסית מיסודו של מיכאיל פלטניוב, תזמורת "רוסיה החדשה". השתתף בקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרסורג, התזמורת הסימפונית האקדמית הממלכתית של סנקט פטרבורג והתזמורת של תיאטרון מרינסקי. בשנת 2011 התמנה קורנציס למנצח אורח ראשי בתזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה בבאדן-באדן ופרייבורג. בשנת 2017 התמנה למנצח ראשי ראשון של תזמורת זו. ב-2018 ביצע עם תזמורתו musicAeterna את כל הסימפוניות של בטהובן. ב-2019 ניצח על האופרה אידומניאו בבימויו של פיטר סלארס בשיתוף פעולה עם התזמורת פרייבורג בארוק ויחד עם מקהלתו music Aeterna. קורנציס ותזמורתו musicAeterna הופיעו ב-2018 בפרומס בלונדון ובפברואר 2019 ערכו את סיורם הראשון ביפן - בטוקיו ובאוסקה. בנובמבר 2019 הופיעו בבכורה עם הפילהרמונית של ברלין ברקוויאם של ורדי.
חייו האישיים
קורנציס היה לתקופה נשוי לרקדנית הבלט יוליה מחאלינה.
מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים
מנהרת הרכבת ליד מחלף שפירים או מנהרת שפירים היא מנהרה רכבתית מתחת לכביש 1 המשמשת את קווי הנוסעים לירושלים ולמודיעין-מכבים-רעות.
המנהרה נחפרה בשיטה ייחודית על מנת לא להפריע לתנועת כלי הרכב בכביש 1, עלות הקמתה הייתה כ-350 מיליון שקלים והיא נחנכה בשנת 2004 עם חנוכת המסילה לנמל התעופה בן-גוריון.
סן מרינו באירוויזיון הילדים
סן מרינו נטלה חלק בתחרות אירוויזיון הילדים כ-3 פעמים, החל מהצטרפותה הראשונה ב-2013, כאשר מישל פרניולה נשלח כנציג של סן מרינו, עם השיר "O-o-O Sole intorno a me".
מי זאת
מי זאת הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אנה זק ויצא ב-22 במאי 2022. השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ, ובמצעד של כאן גימל "העשירייה".
רקע
השיר נכתב והולחן על ידי אור בן ברוך, שירה מרגלית, רון ביטון ויובל מעיין והופק על ידי מעיין. בפזמון השיר מוזכר מספר הטלפון האישי של אנה זק 0525381648. לאחר צאת השיר התקשרו למספר מתקשרים רבים מאוד ובסופו של דבר נותק המספר. לאחר כחודשיים הועבר המספר לרשות עמותת ״אותות״ המספקת קורת גג לנוער בסיכון.
שבוע לפני צאתו הודלף השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, הוסר ממנו, והוחזר עם צאתו הרשמית של השיר. חברת האיפור סקארה, שזק מפרסמת והשתמשה במוצריה לצילום הקליפ, קנתה את הזכויות לשיר בחצי מיליון שקל.
ביקורת
בלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, הגדיר אותו כשיר פופ קליל, והעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
Face ID
מערכת ה־Face ID מורכבת משני חלקים: הראשון מקרן 30,000 נקודות אינפרא אדומות על פניו של המשתמש. השני הוא חיישן שסורק את תוצאות ההקרנה ויוצר ממנה תבנית תלת-ממדית של פני המשתמש. במידה והנתונים תואמים לנתוני המשתמש, האייפון מאשר את הפעולה. במידה ולא, האייפון חוסם את הפעולה ולא מאפשר לבצעה.
Back to Titanic
Back to Titanic (בעברית: בחזרת אל הטיטניק) הוא פסקול של המלחין היהודי-אמריקאי ג'יימס הורנר. הפסקול יצא לאור ב-25 באוגוסט 1998, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, כפסקול המשך ל-Titanic: Music from the Motion Picture.
Face ID
המערכת יודעת לזהות שינויים בפניו של המשתמש, בין אם המשתמש חובש כובע, מרכיב משקפיים או מאופר. עם זאת, המערכת אינה פועלת בעיניים עצומות. לטענת אפל, מערכת זיהוי הפנים "חכמה" יותר מטביעת האצבע ומאובטחת יותר.
Back to Titanic
עם יציאתו, נכנס הפסקול אל המקום ה-2 במצעד הבילבורד 200.
Face ID
לפי אפל, ההסתברות שמשתמש זר ייפתח את המכשיר באמצעות מנגנון טביעת האצבע הוא אחד ל־50,000, לעומת אחד ל־1,000,000 במערכת זיהוי הפנים.
ניתן להשתמש ב־Face ID עם מספר פרצופים שונים בגרסת IOS 12.
Back to Titanic
רקע ויציאה
בשבוע הראשון לצאתו, התברג האלבום במקום ה-7 במצעד הבילבורד 200, ושבוע לאחר מכן עלה אל המקום ה-2, כאשר נמכר באותו השבוע בכ-164,000 עותקים. בסופו של דבר, לא הצליח האלבום להעפיל את צמרת המצעד, בעקבות כך שנחסם על ידי The Miseducation of Lauryn Hill של לורן היל.
Face ID
ה־Face ID אינו משמש כתחליף לקוד גישה. לאחר 5 ניסיונות כושלים של זיהוי הפנים או הדלקת האייפון לאחר כיבוי, מערכת זיהוי הפנים תיחסם ויהיה ניתן לפתוח את המכשיר אך ורק בעזרת קוד הגישה. כמו כן, ניתן לבטל את ה־Face ID בהגדרות.
Back to Titanic
רקע ויציאה
במרוצת השנים, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הפלטינה לאלבום, על מכירות של מיליון עותקים במדינה.
Face ID
היסטוריה
חברת אפל הכריזה על מערכת זיהוי הפנים עם הצגת האייפון X בספטמבר 2017. שנה לאחר מכן (בספטמבר 2018) עם הצגת האייפונים XS ו־XR, שוחררה גרסה שנייה למערכת זיהוי הפנים, בגרסה זו מערכת זיהוי הפנים מהירה יותר.
בצל מטוגן
בצל מטוגן הוא מרכיב המשמש לתיבול מאכלים. הוא עשוי בצל שנקצץ וטוגן בשומן, טעמו מתקתק ועשיר ומרקמו רך או פריך, בהתאם לצורת ההכנה.
הכנה
בצל מטוגן מוכן בדרך כלל כחלק ממתכון, לרוב בשלבים מקדימים של הכנתו. בשלב הראשון הבצל נקצץ, ולאחר מכן מטוגן בשומן. קיימות דרכים רבות להכנת הבצל, והתוצאות שונות במעט בין דרך לדרך. פעמים רבות משקפות הדרכים השונות להכנת בצל מטוגן את המטבח ממנו מקור המנה.
להלן הווריאציות העיקריות:
הכנה תעשייתית
בצל מטוגן מיוצר גם באופן תעשייתי, וניתן לרכישה במרכולים. המוצר נפוץ בכמה צורות:
שימושים
לבצל מטוגן שימושים מגוונים במטבחים רבים. להלן מספר מאכלים אופייניים בהם נעשה שימוש בבצל מטוגן:
מראשיה MR02
מראשיה MR02 (ברוסית: Marussia MR02) היא מכונית מרוץ פורמולה אחת שתוכננה תחת הנהגתו של המנהל הטכני של מרוסיה, ￼￼פאט סימונדס. הופעת הבכורה במסגרת תחרותית הייתה עונת 2013, שבה נהגו מקס צ'ילטון וג'ולס ביאנצ'י, שהחליפה אתלואיז ראציה.
המכונית הושקה ב -5 בפברואר 2013, מה שהופך את MR02 למכונית הראשונה שחברת מראשיה (וקודמתה Virgin Racing) השלימה בזמן לקראת בדיקות החורף.
עזרא ברנע
ביוגרפיה
נולד בשכונת הבוכרים שבירושלים בשנת 1935 לנחמיה עזרא מזרחי. השם "ברנע" הוא ראשי תיבות שמו של אביו, בר נחמיה עזרא.
בצעירותו למד בבית הספר היסודי "תלמוד תורה מזרחי" ובהמשך עבר לבית הספר "אלומה". מגיל צעיר שימש כחזן, והתוודע למסורות התפילה והפיוטים של יהודי ירושלים.
בשנת 1962 חזר לירושלים ומונה לשמש כסגן מנהל בית הספר "ענף החיים". בשנת 1967 מונה לשמש כמנהל בית הספר "מוריה".
בשנת 1985 מונה לשמש כמנהל מכון "רננות״ - המכון למוזיקה יהודית בירושלים, ושימש בו גם כמורה לחזנות בהתנדבות. במקביל ייסד במסגרת המכון את "בית הספר המרכזי לחזנות ולשירה יהודית" בירושלים, בבת ים ובערים נוספות, והקפיד ללמד בו את מסורות התפילה והפיוט השונות, בשילוב מזרח ומערב.
בשנת 1987 יזם את מפעל התיעוד, השימור וההצלה של המסורות המוזיקליות של 27 עדות ישראל השונות. נכון לשנת 2009 נצברו בו כ-45 אלף פריטים, וראו אור 150 אלבומים בתקליטורים ובקלטות.
במקביל לעבודתו במכון רננות, הרצה בהתנדבות בחוגים ברחבי הארץ, וייסד את הוועד להוצאת כתביו של הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.
במסגרת הוועד שייסד, נכון לשנת 2016, הוצאו לאור 33 כרכים מעזבונו של הרב, והופקו שני סרטים על חייו.
במשך כ-30 שנים שימש כחזנו של הרב מרדכי אליהו בבית הכנסת "היכל יעקב" בירושלים, והמשיך למלא תפקיד זה גם לאחר פטירת הרב.
בשנת 2009 הוענק לו עיטור אות יקיר העיר ירושלים, בגין: עבודתו החינוכית, תרומתו לתרבותה של העיר ומפעל התיעוד, הפרסום וההנחלה של מסורותיהן המוזיקליות של עדות ישראל.
דריוס בייזלי
דריוס דנייר בייזלי (באנגלית: Darius Denayr Bazley; נולד ב-12 ביוני 2000) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת פניקס סאנס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת תיכונים
בייזלי נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס, וגדל בסינסינטי, אוהיו. בשנת 2018 נבחר להשתתף במשחקי מקדונלד'ס אול-אמריקן ונייקי הופ סאמיט, המציגים את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית. באותה עונה, אשר הייתה האחרונה שלו בליגת התיכונים, רשם ממוצעים של 15.4 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק כשחקן קבוצת "תיכון פרינסטון" אשר בעיר שרונוויל.
באפריל 2017 הודיע בייזלי כי בחר ללמוד באוניברסיטת המדינה של אוהיו, כחודשיים לאחר מכן שינה את דעתו והתחייב ללמוד באוניברסיטת סירקיוז, במרץ 2018 שוב חזר בו והודיע שישחק בליגת הפיתוח של ה-NBA, ובסופו של דבר באוגוסט 2018 החליט שלא לשחק כלל בעונת 2018/2019, ולהתאמן באופן עצמאי (בשיתוף פעולה עם חברת ניו באלאנס) לקראת דראפט ה-NBA 2019.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט 2019 נבחר בייזלי על ידי יוטה ג'אז, בבחירה ה-23. ב-6 ביולי 2019 הועבר בטרייד לממפיס גריזליס, אשר מיד שלחה אותו בטרייד נוסף לאוקלהומה סיטי ת'אנדר. ב-53 המשחקים הראשונים של עונת הרוקי שלו עם הת'אנדר קלע 4.5 נקודות בממוצע למשחק, אולם בשמונת המשחקים האחרונים, בחידוש עונת ב"בועה באורלנדו", הציג שיפור משמעותי ורשם ממוצעים של 13.0 נקודות ו-6.3 ריבאונדים למשחק.
ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד לפיניקס סאנס עבור דריו שאריץ'.
מבחר שירים, 1940–1980 (נתן יונתן)
מבחר שירים, 1980-1940 הוא קובץ שירים של המשורר הישראלי נתן יונתן אשר נערך בהוצאת הקיבוץ המאוחד וספרית פועלים, וראה אור בתל אביב, לראשונה ב-1982, ואחר במספר מהדורות. נושאי הקובץ הם שאלות על מהות החיים, שכול וגעגועים, נופי ארץ ישראל ובמיוחד של מקווי מים, ודיונים פואטיים על משמעות הזמן וההיסטוריה.
פרקי הקובץ
שמות שבעת פרקי הקובץ, שנוסחו גם כן בסגנון פואטי, נקבעו על פי נושאי השירים שכונסו בהם. חלקם שנלקחו כביטויים וצמדי מילים מקובלים את השפה והתרבות העברית, מאז שהתפרסמו.
יחסי הפיליפינים–מלזיה
יחסי הפיליפינים–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים ומלזיה.
היסטוריה
בשנת 1959 הפיליפינים כוננה יחסים דיפלומטיים עם פדרציית מלאיה (הישות שקדמה למלזיה), ושגרירות נפתחה בקואלה לומפור בשנת 1961. לאחר הקמת מלזיה בשנת 1963, שולבה בה גם צפון בורנאו, שטח שהפיליפינים טוענת לבעלות עליו, ובעקבות כך הפיליפינים ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם מלזיה למשך מספר חודשים. בפגישה במנילה חתמו נציגי אינדונזיה, מלזיה והפיליפינים על הסכם מנילה, שקבע את התנאים להגדרה העצמית של סבה, אך לאחר מכן התעלמו ממנו כל החותמים. היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים ומלזיה חודשו בשנת 1989, אך המחלוקת על מעמדה של צפון בורנאו עדיין לא נפתרה.
איי ספראטלי
הטריטוריה של איי ספראטלי נתונה לתביעה של שש מדינות במקביל: וייטנאם, סין, טאיוואן, מלזיה, הפיליפינים וברוניי. למרות גודלם הזעיר, איי הארכיפלג חשובים מבחינת נוכחותם באזור. בנוסף, מחקרים מצביעים על הימצאות כמויות משמעותיות של נפט וגז. באיים אין אוכלוסייה קבועה, והם משמשים כיום אזור דיג.
יחסים כלכליים
בשנת 2013, 109,437 תיירים מלזיים ביקרו בפיליפינים, ומן הפיליפינים למלזיה ביקרו 403,728 תיירים. בשנת 2015 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם בכ-330.6 מיליון דולר. היצוא של הפיליפינים למלזיה הסתכם ב-1.2 מיליארד דולר והיבוא ממלזיה הגיע ל-3.4 מיליארד דולר. מלזיה מספקת לפיליפינים את המוצרים הבאים: הנדסת חשמל, שמן דקלים, ציוד מכני, מוצרי חשמל, מתכת, מזון וכימיקלים. סחורות היבוא העיקריות של מלזיה מהפיליפינים הן משאבי טבע וחומרי גלם.
לאחר רעידת האדמה בבוהול בשנת 2013. מלזיה הקצתה כ-1.64 מיליון דולר כסיוע. בשנת 2014 התחייבה מלזיה 1.3 מיליון דולר לסייע לפיליפינים לאחר הטייפון האיאן.
מחר יהיה אחרת
מחר יהיה אחרת: אהבה, אובדן והמאבק למען שוויון טרנסים הוא ספר זיכרונות משנת 2018 מאת הסופרת הטרנסג'נדרית שרה מקברייד. הספר פורסם בהוצאת Crown Archetype, חברת בת של ההוצאה.
רקע כללי
מקברייד הייתה האדם הטרנסג'נדרי הראשון שדיבר אי פעם בועידת המפלגה הדמוקרטית, בנאומה של מקברייד שנערך ב-2016 נאמר המשפט "אבל אני מאמינה שמחר יכול להיות אחרת", המשפט יהווה השראה לשם הספר שתכתוב לאחר מכן.
הספר הוא ספר זיכרונות של מקברייד, הספר עלה לכותרות כאשר היא יצאה בו כטרנסג'נדרית וזאת בזמן שכיהנה כנשיאת איגוד הסטודנטים באמריקן יוניברסיטי בשנת 2011.
קבלה
מלבד זאת הספר הוא גם הקדמה לספר של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן שכתב בעצמו את ההקדמה. ביידן תמך במקרייד ואף אמר כי שווין זכויות לקהילת הטרנסים בארצות הברית הוא "נושא על זכויות האזרח בימינו" ובעקבות כך הספר סוקר רבות בהוצאתו המתקדמת באוקטובר 2017. מלבד ביידן זכה הספר לשבחים על ידי הסנאטורית קמלה האריס (לימים סגניתו של הנשיא ביידן) וקיבל ביקורות חיובית מהסופרת האמריקאית ג'ניפר פיני בוילן.
צ'אדסאלאש
צ'אדסאלאש (בהונגרית: Csárdaszállás) הוא כפר קטן בנפת גיומנדרד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בצ'אדסאלאש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 625 תושבים, ובשנת 2021 רק 356 תושבים.
הכפר הוקם בשנת 1952 אך האזור היה מיושב עוד לפני.
בתחילת המאה ה-19, היה פונדק ידוע בפאתי הכפר. (לימים הפך הפונדק לבית ספר ולאחר מכן לדירת שירות).
אניה בוקשטיין (אלבום)
אניה בוקשטיין הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית אניה בוקשטיין. האלבום יצא ב-10 ביוני 2013 דרך חברת התקליטים NMC. האלבום כולל 8 שירים שאניה כתבה והלחינה בהפקתו המוזיקלית של ג'וני גולדשטיין. עם שירי האלבום הופיעה בוקשטיין ברחבי הארץ. את המופע הפיקה מוזיקלית תום מאירה ארמוני.
השירים הראשונים שיצאו לאור מהאלבום "יום אחד" ו-"אף אחד" התקבלו בחום ופרגון על ידי תחנות הרדיו והתקשורת והשתלבו בפסקול המוזיקלי של התקופה ומיקמו את אלבום הבכורה של אניה בין אלבומי הבכורה המצופים והמסקרנים שצפויים לצאת.
סגנונה המוזיקלי של אניה הוא אישי, כן וחושפני ומשלב גרוב ונשמה. השירים עוסקים בנושאים אישיים כמו ילדות, זהות, התאקלמות בארץ חדשה ועוד.
ויליאם דמפייר
לאחר שהרשים את האדמירליות בספרו "מסע חדש ברחבי העולם", קיבל דמפייר פיקוד על ספינת חיל הים המלכותי וגילה תגליות חשובות במערב אוסטרליה, בטרם נשפט על אכזריות בבית המשפט. במסע מאוחר יותר הוא חילץ את אלכסנדר סלקירק, חבר צוות לשעבר, שאולי שימש השראה לרובינסון קרוזו של דניאל דפו. חוקרים אחרים, שהושפעו מדמפייר, כוללים את ג'יימס קוק, הוריישו נלסון, צ'ארלס דרווין, ואלפרד ראסל וואלאס.
ראשית חייו
ויליאם דמפייר נולד בהיימרפורד, סאמרסט, ב-1651. הוא הוטבל ב -5 בספטמבר, אך תאריך הלידה המדויק שלו אינו מתועד. הוא התחנך בבית הספר של קינג בברוטון. דמפייר הפליג שתי הפלגות סוחר לניופאונדלנד וג'אווה לפני שהצטרף לצי המלכותי ב 1673. הוא השתתף בשני קרבות ביוני של אותה שנה.
שירותו של דמפייר נפסק בגלל מחלה קשה, והוא שב לאנגליה למספר חודשים לצורכי הבראה. במשך השנים הבאות ניסה את דרכו במקצועות שונים, כולל ניהול מטעים בג'מייקה וכריתת עצים במקסיקו, עד שבסופו של דבר הצטרף למסע שייט נוסף. כשחזר לאנגליה, התחתן עם ג'ודית בסביבות שנת 1679, רק כדי לצאת לים מספר חודשים אחר כך.
הקפה ראשונה
בשנת 1679 הצטרף דמפייר לצוות של הפיראט ברתולומיאו שארפ ששט למרכז אמריקה, וביקר פעמיים במפרץ קמפצ'ה, או ב"קמפצ'י "כפי שהיה ידוע אז, בחוף הצפוני של מקסיקו. המסע הזה הוביל אותו לביצוע הפעולות הראשונות שלו, במהלכן ליווה פשיטה על חצי אי בפנמה, והשתתף בלכידת ספינות ספרדיות בחוף האוקיינוס השקט של אותו חצי אי. לאחר מכן פשטו הפיראטים על יישובים ספרדים בפרו לפני שחזרו לקריביים.
דמפייר עשה את דרכו לווירג'יניה, שם בשנת 1683 התחבר לפיראט ג'ון קוק. קוק נכנס לחוף האוקיינוס השקט דרך כף הורן ובילה שנה בפשיטה על רכוש ספרדי בפרו, איי גלאפגוס ומקסיקו. משלחת זו ריכזה שודדי ים וספינות במהלך המסע, ופעם הצי שלה כלל עשרה כלי שיט. קוק נפטר במקסיקו, ומנהיג חדש, אדוארד דייוויס, נבחר להיות המנהיג על ידי הצוות, כשהוא לוקח את הספינה עם הקפטן העתידי ג'ורג' ריינור בצוותה.
דמפייר הועבר אל האוניה ״סיגנט״ שמפקדה היה צ'ארלס סוואן וביום 31 במרס 1686 הם יצאו לרחבי האוקיינוס השקט כדי לפשוט על הודו המזרחית, היינו על גואה ומינדנאו בפיליפינים. הספרדים ראו בצוות האנגלי לא רק פיראטים וכופרים אלא גם קניבלים. הם השאירו את הספינה של צ'ארלס סוואן ועוד ספינות במינדאו, והמשיכו עם צוות נוסף והפליגו אל מנילה. וייטנאם, אינדונזיה, איי התבלינים וכן להולנד החדשה - אוסטרליה.. בניגוד לטענתו המאוחרת של דמפייר כי הוא לא השתתף באופן פעיל בהתקפות פיראטיות במהלך הפלגה זו, הוא למעשה נבחר בשנת 1687 לפקד על אחת הספינות הספרדיות שנלכדו על ידי צוותה של ״סיגנט״ ממנילה.
ב־5 בינואר 1688, ״סיגנט" עגנה שני קילומטרים מהחוף הצפון-מערבי של אוסטרליה, בסמוך לקינג סאונד . דמפייר וספינתו נותרו שם עד 12 במרץ, ובזמן שטיפלו בספינה, דמפייר רשם הערות על החי והצומח ועל העמים הילידים שהוא מצא שם.
דמפייר חזר לאנגליה בשנת 1691 דרך כף התקווה הטובה, חסר פרוטה אך ברשותו יומניו הרבים. הוא הביא איתו עבד מהפיליפינים שגם הוא היה מקור הכנסה עבורו מאחר שהעבד, התפרסם בזכות הקעקועים שלו דמפייר הציג את העבד ברחבי לונדון ובכך גם הפיק פרסום לספר המבוסס על יומניו.
משלחת רובוק
פרסום הספר של דמפייר - "מסע חדש ברחבי העולם" בשנת 1697 היה סנסציה גדולה, ויצר עניין באדמירליות. בשנת 1699 קיבל דמפייר פיקוד על ספינת מלחמה בעלת 26 תותחים בשם HMS ״רובוק״, מטעם המלך ויליאם השלישי. [19] משימתו הייתה לחקור את החוף המזרחי של הולנד החדשה, השם שנתנו ההולנדים למה שהיא כעת אוסטרליה, והכוונה של דמפייר הייתה לנסוע לשם דרך קייפ הורן.
המסע יצא לדרך ב־14 בינואר 1699, מאוחר מדי בעונה לנסות לעבור את כף הורן, ולכן הוא פנה להולנד החדשה דרך כף התקווה הטובה. בעקבות המסלול ההולנדי להודו עבר דמפייר בין האי דירק הארטוך ליבשת המערב האוסטרלית אל מה שכינה כמפרץ הכריש ב־6 באוגוסט 1699. הוא נחת בחוף והחל בתיעוד המפורט הראשון הידוע של החי והצומח האוסטרלים. הרישומים הבוטניים נעשו על ידי המזכיר שלו ג'יימס ברנד. דמפייר המשיך לעלות בחוף לכיוון הצפון-מזרחי, הגיע לארכיפלג דמפייר, מדרום מה שנקרא עכשיו רובק ביי. כל הדרך עסק בתיעוד ואיסוף דגימות, כולל צדפים רבות. משם נסע צפונה לעבר טימור. אחר כך הפליג מזרחה, וב-3 בדצמבר 1699 עקף את גינאה החדשה. הוא איתר את החוף הדרום מזרחי של ניו האנובר, ניו אירלנד ובריטניה החדשה, והכין תרשימים של מיצר דמפייר בין האיים הללו (כעת נקראים ארכיפלג ביסמרק ) וניו גינאה.
בשלב זה הייתה הספינה רובוק במצב גרוע, ודמפייר נאלץ לנטוש את תוכניתו לתעד את החוף המזרחי של ניו הולנד, במרחק של פחות ממאה מיילים ממנו. בסכנה של טביעה הוא ניסה להחזיר את הספינה חזרה לאנגליה, אך הספינה טבעה באי אסוסיניון ב־21 בפברואר 1701. בזמן שעגנה לחוף הים, הספינה החלה לשקוע ממים שחדרו אליה. כתוצאה מכך היה צריך להעלות את הספינה על השרטון. צוותו של דמפייר נותר על החוף במשך חמישה שבועות, ונאסף ב-3 באפריל על ידי ספינה אירופאית ששטה באזור, והוא חזר לביתו באוגוסט 1701.
אף על פי שיומנים רבים אבדו עם טביעת רובוק, דמפייר הצליח לשמור קצת רישומים חדשים של החופים, וכן רישומים של רוחות הסחר והזרמים בים סביב אוסטרליה וניו גינאה. הוא גם שמר כמה מדגימותיו. דגימות צמחים רבות נתרמו לאוניברסיטת אוקספורד, ובספטמבר 1999 הם הושאלו למערב אוסטרליה לחגיגת 300 השנה. בשנת 2001, גילו את שרידי האונייה הטבועה ״רובק״ בקלרנס ביי, באיי אסונסיון, על ידי צוות מהמוזיאון הימי במערב אוסטרליה. בגלל השפעתו הרחבה של דמפייר קיים ויכוח על הבעלות של שרידים אלה. את סיפורו על המשלחת לאוסטרליה הוא פרסם בתור מסע לניו הולנד בשנת 1703.
משפט צבאי
בשובו מפיקוד על הרובק דמפייר הועמד למשפט צבאי על אכזריות. בראשית מסעו לאוסטרליה, הוציא דמפייר את סגנו ג'ורג' פישר מהספינה והוא נכלא בברזיל. פישר חזר לאנגליה והתלונן באדמירליות על יחסו של דמפייר אליו. דמפייר הגן באגרסיביות על התנהלותו, אך הוא נמצא אשם. שכרו עבור ההפלגה קוצץ והוא פוטר מהצי המלכותי.
על פי הרשומים שנמצאים בארכיון הלאומי של בריטניה, בישיבת בית המשפט המלכותית שנערכה ב־8 ביוני 1702 נכללו שלושת האישומים הבאים:
1. ויליאם דמפייר, קפטן, HMS רובוק. פשע: מותו של ג'ון נורווד, שייט בסירות. פסק דין: זכאי
2. ויליאם דמפייר, קפטן, HMS רובוק. פשע: התאכזרות בסגנו. פסק דין: אשם. גזר דין: יש לקצץ את כל התשלומים המגיעים לו. דמפייר הוכרז כלא כשיר לפיקוד על אחת מספינות הוד מלכותו.
הקפה שנייה
מלחמת הירושה הספרדית פרצה ב-1701, ושכירי חרב ימיים אנגליים החלו לפעול נגד צרפת ואינטרסים ספרדיים. דמפייר מונה למפקד ספינת 26 התותחים ״סנט ג'ורג'״, עם צוות של 120 איש. אליהם הצטרפה ספינה נוספת עם 16 תותחים ו- 63 אנשי צוות. הם הפליגו ב־11 בספטמבר 1703 מכינסל, אירלנד. שתי הספינות עברו סופה קשה סביב קייפ הורן, והגיעו לאיי חואן פרננדס מול חופי צ'ילה בפברואר 1704.
דמפייר הצליח ללכוד מספר ספינות ספרדיות קטנות לאורך חופי פרו, אך לקח מהן רק חלק קטן מהמטען, מכיוון שהאמין כי הדבר "יהוו מכשול לכיבושים גדולים יותר שלו". הפשיטה הגדולה יותר שתכנן הייתה על סנטה מריה, עיירה במפרץ פנמה. השמועה טענה כי שם מוחזק מלאי זהב ממכרות סמוכים. אולם כאשר תקף את העיירה לא הצליח לגבור עליה, נתקל בהתנגדות חזקה בלתי צפויה, והוא נסוג. באותה העת, ויכוח על אחת האונייות הביאה להשארתו של סגן מפקד האונייה אלכסנדר סלקירק על החוף באחד האיים. ממנו חולץ לאחר שנים. סיפורו שסופר על ידי דמפייר, שימש רקע לספר רובינזון קרוזו. במאי 1704 נפרדו שתי הספינות, והספינה הקטנה שקעה מול חוף קולומביה. חלק מאנשי הצוות שרד אבל נאסר על הספרדים.
הקפה שלישית ומוות
בשנת 1708, דמפייר עלה על האונייה ״דיוק״ (״דוכס״) לא כקברניט אלא כנווט. [19] ״הדיוק״ עשתה את דרכה אל האוקיינוס השקט דרך קייפ הורן. המסע הזה היה בפיקודו של וודס רוג'רס, והיה מוצלח יותר. המשלחת צברה 147,975 ליש"ט (שווה ערך ל -21.6 מיליון ליש"ט נוכחיים) בשווי סחורות. הרווחים היו בעיקר מלכידת הספינה הספרדית ששטה בין מקסיקו לפיליפינים, בדצמבר 1709.
בינואר 1710 חצה דמפייר שוב את האוקיינוס השקט. הם עצרו בגואם לפני שהגיעו לבטביה (ג׳אקרטה). לאחר השיפוץ באי הורן (ליד בטביה) ומכירת אחת מספינות השלל שלהם, הם הפליגו לכף התקווה הטובה שם נשארו יותר משלושה חודשים בציפייה לשיירה. הם עזבו את הכף בחברת 25 ספינות הולנדיות ואנגליות, כשדמפייר משמש כנווט של הספינה ״אנקרנסיון״. לאחר עיכוב נוסף בהולנד, הם הטילו עוגן בתמזה בלונדון ב־14 באוקטובר 1711.
מורשת
דמפייר השפיע על מספר דמויות הידועות יותר ממנו:
• הוא תרם רבות לניווט, ואסף נתונים ראשונים על זרמים, רוחות וגאות בכל האוקיינוסים בעולם. נתונים ששימשו את ג'יימס קוק והוריישו נלסון.
• דניאל דפו, מחבר רובינזון קרוזו, קיבל השראה ככל הנראה על ידי הזיכרונות האמיתים של פרשת המלח אלכסנדר סלקירק, חבר צוות במסעותיו של דמפייר, שניצל לאחר שנים רבות.
• ג'ונתן סוויפט מזכיר במפורש את דמפייר במסעותיו של גוליבר.
• רשימותיו על החי והצומח בצפון מערב אוסטרליה נחקרו על ידי איש הטבע והמדען ג'וזף בנקס ,, שערך מחקרים נוספים במהלך המסע הראשון עם ג'יימס קוק. הדבר עזר להתיישבות והקמתה של אוסטרליה המודרנית.
• הדיווחים שלו על תפוצת פירות אקזוטיים הובילו למסעו הכושל של ויליאם בליי בספינה הבאונטי.
• התצפיות והניתוח שלו עזרו לאלכסנדר פון הומבולדט וצ'ארלס דרווין לפתח את התאוריות המדעיות שלהם.
• תצפיותיו (ואלה של מר ויליאם פוננל) במהלך משלחותיו מוזכרות מספר פעמים על ידי אלפרד ראסל וולאס בספרו הארכיפלג המלאי, והשוואה לתצפיות שערך במסעותיו מהמאה ה -19.
• הוא מצוטט למעלה מ־80 פעמים במילון אוקספורד באנגלית, בעיקר על מילים כמו "ברביקיו", " אבוקדו", "מקלות אכילה" ו"תת-מינים". זה לא אומר שהוא טבע את המילים, אך השימוש שלו בהן בכתביו הוא הדוגמה הראשונה הידועה באנגלית.
• הוא תיעד לראשונה את המתכונים עבור גואקמולה וצ'אטני מנגו.
מלאני מרטינז
מלאני אדל מרטינז (באנגלית: Melanie Adele Martinez; נולדה ב-28 באפריל 1995) היא זמרת, שחקנית, במאית ופזמונאית אמריקאית. מרטינז מוכרת בזכות ריאליטי השירה The Voice, ונבחרה לצוות המתמודדים של המנטור אדם לוין. בשבוע החמישי היא הודחה, מה שהוביל אותה להתחלת עבודה עצמאית על חומר מקורי. בשנת 2014 הוציאה את המיני אלבום הראשון שלה, "Dollhouse", ומתוכו הוציאה שני סינגלים: "Dollhouse" ו-"Carousel", והאחרון הופיע בטריילר לתוכנית הטלוויזיה "אימה אמריקאית: פריק שואו". בשנת 2015 הוציאה את אלבום הקונספט הראשון שלה, Cry Baby, המכיל את הסינגל המצליח ביותר שלה, "Pity Party", ואת הסינגלים "Soap" ו-"Sippy Cup".
2012: תחילת הקריירה ו-The Voice
בשלב הראש בראש, מרטינז התחרתה מול קייטלין מישל. הן שרו דואט של השיר "Lights", של הזמרת הבריטית אלי גולדינג. מרטינז ניצחה ועברה לשלב הנוק-אאוט. בשלב הנוק-אאוט, מרטינז צוותה יחד עם סאם ג'יימס. היא נבחרה לשיר את השיר "Bulletproof", של הלהקה La Roux. אדם לוין (המנטור שלהם), החליט להדיח את ג'יימס ולהמשיך עם מרטינז לשלב ההופעות החיות. בשבוע הראשון של שלב ההופעות החיות, מרטינז שרה את השיר "Hit The Road Jack". מרטינז לבסוף הודחה על ידי הצבעת הקהל בשבוע החמישי, ביחד עם אמנדה בראון, מה שהשאיר את לוין ללא מתמודדים. בתגובה, מרטינז השיבה; "אני אף פעם לא ציפיתי להגיע כל כך רחוק, זה הרבה מעבר למה שאי פעם חלמתי עליו. אני פשוט כל כך שמחה שקיבלתי את ההזדמנות להביע את עצמי בתור אומנית ולגעת בלבבות של אנשים, כי זאת המטרה הכי חשובה."
2013–2014: Dollhouse EP
לאחר התוכנית, מרטינז החלה לעבוד באופן עצמאי על חומר מקורי. היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Dollhouse" ב-22 באפריל 2014, ביחד עם וידאו קליפ.
ב-7 באפריל 2014, מרטינז הודיעה כי היא חתומה אצל אטלנטיק רקורדס ושהיא תצא לסיבוב הופעות. היא בנוסף הודיעה שהמיני-אלבום שלה, Dollhouse, יצא ב-19 במאי 2014.
2015–2017: Cry Baby
ב-28 ביוני 2015, מרטינז הוציאה את הסינגל "Pity Party" מאלבום הבכורה שלה, Cry Baby. ב-10 ביולי 2015, מרטינז הוציאה את הסינגל השני, "Soap". הסינגל הגיע למקום 12 במצעד השירים הדיגיטליים בז'אנר אלטרנטיבי, ומקום 16 במצעד השירים הדיגיטליים בז'אנר פופ. Cry Baby יצא ב-14 באוגוסט 2015, עם שבחים רבים. האלבום הגיע בפעם הראשונה למקום 6 במצעד ה-200 הטובים ביותר של בילבורד. מרטינז בנוסף הוציאה סינגל מיוחד לכבוד חג המולד, בשם "Gingerbread Man" ב-23 בדצמבר 2015. הווידאו קליפ לשיר "Cry Baby" יצא ב-14 במרץ 2016. הווידאו קליפ לשיר "Mad Hatter" יצא ב-23 בספטמבר 2017.
2019–הווה: K-12
במרץ 2017, הביעה את רצונותיה להפיק סרט המספר את סיפורו של כל שיר מתוך אלבומה השני, והסבירה "אני כרגע כותבת סרט... אני הולכת להקדיש את השנה לעבוד עליו, לביים, לצלם, איפור והכל כך שזו עבודה רבה". ב-15 במאי 2019, מרטינז העלתה את הטריילר הרשמי שלה ביוטיוב הראשון טיזר לאלבום החדש ולסרט, שנקראים K-12, כאשר עטיפת האלבום נחשפה יום לאחר מכן באמצעות אינסטגרם שלה. בעוד שהסרט עצמו היה זמין בבתי הקולנוע הנבחרים ברחבי העולם, מרטינז גם פרסמה את הסרט בעמוד הרשמי שלה ביוטיוב הסרט עצמו נכלל גם באלבום K-12.
במהלך ריאיון ל-"PeopleTV", סיפרה מרטינז שיש לה שני סרטי המשך ושני אלבומים עתידים המתוכננים להמשיך בעקבות אלבום הסרט והסרט "K-12". לאחר מכן היא הכריזה על גרסת ה-Deluxe, של האלבום כאשר גרסת הדלוקס ל-K-12, תקרא הכותרת After School, אשר יצא ב-25 במאי 2020. באותה השנה, שירה "Play Date" משנת 2015, זכה להצלחה בינלאומית מחודשת כאשר הפך ללהיט בטיקטוק. השיר הצליח לצבור מיליוני השמעות בספוטיפיי, תוך שצבר מיליוני צפיות ביוטיוב וזאת, בנוסף לכך שצבר מיליוני צפיות בטיקטוק עצמו. בשנת 2020, הוציאה את "Fire Drill".
חיים אישיים
מרטינז מזדהה כביסקסואלית. בשנת 2021, עדכנה מרטינז את הביוגרפיה שלה באינסטגרם, לפיה היא משתמשת בשם הפנייה she/they.
וילם פופ
ביוגרפיה
פופ נולד בהאג ב-14 ביוני 1858. בספטמבר 1874 הוא התגייס לחיל התותחנים של צבא הולנד. שנתיים לאחר מכן, ב-1 בדצמבר 1878 הוא הועלה לדרגת לוטננט שני והוצב בדיוויזיית הארטילריה המשוריינת ה-1. בשנת 1881 הוא הועלה לדרגת לוטננט ראשון, ובשנת 1894 הועלה לדרגת קפטן. ב-1897 מונה פופ למורה בבית הספר הגבוה למלחמה. ב-1905 הוא הועלה לדרגת מאיור, הוצב במטה הכללי ומונה במקביל למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1908 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1911 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד גדוד ארטילריית השדה ה-2, לאחר מכן הועבר למטה הכללי ומונה לסגן הרמטכ"ל. במרץ 1918 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. ב-9 בנובמבר של אותה שנה הוא מונה למפקד העליון של הכוחות המזוינים במקומו של קורנליס סניידרס.
המשפט של איימי
המשפט של איימי (באנגלית: Judging Amy) היא דרמה טלוויזיונית אמריקאית, ששודרה בארצות הברית מ-19 בספטמבר 1999 עד 3 במאי 2005, ברשת CBS. כוכבות הסדרה היו איימי ברנמאן וטיין דיילי. הדמות הראשית (ברנמאן) היא שופטת בבית המשפט לענייני משפחה; לצד עיסוקה המקצועי בתיקים המובאים לשפיטתה, מתמקדים רבים מן הפרקים בחוויותיה של איימי כאם גרושה ובהתנסויותיה של אמה, עובדת סוציאלית במחלקה לרווחת הילד וביחסים הסבוכים בין איימי לאמה. הסדרה התבססה על ניסיון חייה המקצועי של אמה של ברנמאן.
לאחר שש עונות, ביטלה רשת CBS את הסדרה ב-18 במאי 2005. בארצות הברית הובאו פרקי הסדרה בערוץ 4 בכבלים במשך כארבע שנים, אך אז הוחלפה סדרה זו באחרות בלוח השידורים לסתיו 2007. הפרק האחרון שודר ב-31 באוגוסט 2007. החל ב-17 ביולי 2011 החל ערוץ GMC לשדר את פרקי הסדרה, לאחר עריכה לשונית והוצאת כמה מן הפרקים.
סיפור העלילה
איימי גריי (ברנמאן), עורכת דין ניו יורקית, נפרדת מבעלה וחוזרת עם בתה הקטנה אל בית ילדותה בהרטפורד, קונטיקט. היא מתמנה לשופטת בבית המשפט לענייני משפחה של קונטיקט בגיל 34 ומתגרשת מבעלה. אמה, מקסין גריי (דיילי), שאיימי מתגוררת בביתה, היא עובדת שטח במחלקה לילדים ולמשפחות של קונטיקט. בסיום הסדרה למעשה (הסדרה בוטלה לאחר סיום העונה השישית), איימי נוטשת את כס המשפט כדי לרוץ לסנאט של ארצות הברית.
רצח של חברה בצוות השחקנים
ב-21 באוקטובר 2005 נורתה טארה קוריאה-מק'אלן (ששיחקה את גרסיאלה רייס בסדרה) למוות ליד בניין מגוריה באינגלווד, קליפורניה. דאמיין וואטס, בן 20, שנחשד כחבר כנופיה, הואשם ברציחתה ב-1 במרץ 2006 וגזר דינו ניתן ב-23 בינואר 2009. כשהואשם ברצח, היה וואטס בפיקוח המשטרה על ירי אחר. וואטס נשפט ב-27 בפברואר 2009 למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור מוקדם.
מבצע דוגו
מבצע דוגו הוא מנהג אכילת פלאפל בתאריך 18 בינואר, יום יציאת צעדת המוות מאושוויץ. מקור "מבצע דוגו" במנהג פרטי של ניצול השואה דוד לייטנר ("דוגו").
מקור המנהג
ב-18 בינואר 1945 יצאה לדרך צעדת המוות מאושוויץ. מעל 60,000 אסירים הוצעדו מערבה בהליכה כאשר מי שעוצר ומפסיק ללכת נורה למוות.
אחד מהצועדים היה דוד לייטנר, המכונה "דוגו", שהיה אז נער כבן 14. במהלך ההליכה כמעט והתייאש. בדמדומי עייפות, בין ערות לשינה הוא נזכר באמו, גולדה, שסיפרה לו בילדותו שבארץ ישראל יש לחמניות עגולות ("בילקלך") הצומחות על העצים. המחשבה על הבילקלך בארץ ישראל נתנה לו תקווה וכוח, ודוגו המשיך לצעוד.
זמן קצר לאחר עלייתו לארץ, דוגו טייל בשוק מחנה יהודה בירושלים, וראה כדורי פלאפל מיטגנים בשמן, שהזכירו לו את אותן "בילקלך". הוא החליט כי מדי שנה, ב-18 בינואר, יום יציאתו לצעדת המוות, הוא יאכל פלאפל כפי יכולתו עד להתפקע כדי לחגוג את היותו חי, שבע, ותושב ארץ ישראל, כפי שחלמה אמו.
הפצת מבצע דוגו
בשנת 2016 בית העדות יזם את "מבצע דוגו", והציע לציבור להצטרף למנהגו הפרטי של דוגו. מאז, מצטרפים מדי שנה המונים למנהג הפלאפל של דוגו. בית העדות הזמין אנשים מכל הארץ והעולם לאכול פלאפל באותו התאריך, ב-18 בינואר, ולהעלות את התמונות לרשתות החברתיות.
שירות בתי הסוהר מגיש פלאפל בחדרי האוכל באותו היום. בתי ספר רבים ברחבי הארץ והעולם לומדים באותו היום על צעדת המוות. משתתפים נוספים: משרדי ממשלה ושגרירויות, מקומות עבודה, חברות הסעדה, תנועות נוער, קהילות ויחידים.
ב-2019 השתתף נשיא המדינה ראובן ריבלין במבצע דוגו. ב-2020 השתתף הרמטכ"ל אביב כוכבי באכילת פלאפל עם דוגו.
חייו של דוד לייטנר
דוד לייטנר (דוגו) נולד בנירג'האזה שבהונגריה בשנת 1930 להוריו מאיר וגולדה, בעלי חנות מכולת מקומית. בפסח 1944 הועבר דוגו עם משפחתו לגטו שהוקם בנירג'האזה, ולאחר זמן קצר שולחה המשפחה למחנה אושוויץ. דוגו נותק ממשפחתו, אך הצליח לשרוד את תלאות המחנה. הצעדה הסתיימה במחנה מאוטהאוזן, ואחריה הועבר לייטנר למחנה גונסקירכן, משם השתחרר.
יגדיל תורה (ורשה)
יגדיל תורה (לעיתים: יגדיל תורה הוורשאי) היה קובץ רבני-תלמודי שהופיע בפרבר הוורשאי פראגה, בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, ושימש כבמה תורנית מרכזית לחידושי תורה ופסקי הלכה של רבנים ותלמידי חכמים מרחבי העולם היהודי, בדגש על רבני יהדות פולין.
כתב העת נערך בידי הרב אברהם בנימין גלוביצ'ובר (גלאוויטשאווער) מפראגה, והרב ישעיהו יוסף מרגולין מברנזוויל, ניו יורק, ארצות הברית.
החל משנת 1933 נדפס כתב העת באוסטרוב מזובייצקה.
תכנים ומשתתפים
לצד חידושי תורה בפרסום ראשון מכתבי יד של רבנים כמו האדמו"ר מאוסטרובצה רבי יחזקאל הולשטוק, רבי יעקב שור מקיטוב ורבי יוסף רוזין, "הרוגאצ'ובי". פרסמו מאמרים בכתב העת, הרבנים: פנחס אפשטיין מירושלים, מנחם זמבה מפראגה, יצחק טרונק מקוטנה וצבי יחזקאל מיכלזון מוורשה.
התפרסמו בכתב העת גם חידושי תורה של בחורים צעירים, בהם שמחה אלברג.
דיכאון קדם-לידתי
דיכאון קדם לידתי (באנגלית: Prenatal depression או Antenatal Depression) הוא צורה של דיכאון אשר פוקד נשים במהלך תקופת ההריון. למרות משקלו החשוב יחסית, אין ריבוי של מחקרים גדולים בנושא, בניגוד לצורות אחרות של דיכאון כגון דיכאון שלאחר לידה. נכון לשנת 2016, קיימת מגמת עלייה במודעות למשקל הרב של צורה זו של דיכאון, מה שדוחף את העיסוק במציאת דרכים חדשות לטיפול ומניעת דיכאון קדם לידתי. דיכאון בצורתו המוכרת שכיח יותר אצל נשים פי שניים יותר מאשר אצל גברים, מה שהופך את הסיכוי ללקות באפיזודה דיכאונית בשלב כלשהו במהלך הריון גדול משמעותית. על פי מחקרים, כ־20% מהנשים בהריון מדווחות על תסמינים של דיכאון ובין 4% ל-7% מפתחות אפיזודה חמורה. לדיכאון במהלך ההריון יש השלכות חמורות הן על האם והן על הילד, כאשר ניתן לציין בין היתר לידה מוקדמת, משקל עוברי נמוך ופגיעה במערכת היחסים בין האם לילד בעתיד. נשים אשר חוו דיכאון בעבר נמצאות בסיכון גבוה יותר להתפרצות של דיכאון קדם לידתי. הסיכון הניכר לאם ולילד נותן משנה תוקף לחשיבות למציאת טיפול אפקטיבי.
MG (יצרן רכב)
MG הוא מותג רכב בריטי במקור, שהוקם על ידי ססיל קימבר בשנות ה-20 של המאה ה-20 וחברת M.G. Car Company Limited. החברה הייתה ידועה בעיקר בזכות מכוניות הספורט הדו מושביות הפתוחות שלה, והיא ייצרה גם רכבי סדאן וקופה, עם מנועים בנפח של עד שלושה ליטרים. המותג נמצא מאז שנת 2005 בבעלות תאגיד הרכב הסיני SAIC, המייצר כלי רכב תחת שם המותג MG בסין.
ב.מ.וו M8
ב.מ.וו M8 (בגרמנית: BMW M8) היא מכונית ספורט במרכב קופה, קבריולה וגראן קופה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי חטיבת M של ב.מ.וו מאוגוסט 2019. היא נחשפה ב-4 ביוני 2019. היא גרסה בעלת ביצועים גבוהים של ב.מ.וו סדרה 8.
MG (יצרן רכב)
במאה ה-20
החברה החלה כאשר סוכנת הרכב Morris Garages ("מוסכי מוריס"), שהייתה משווקת של רכבי חברת "מוריס מוטורס" בעיר אוקספורד, החלה לקדם מכירות על ידי ייצור גרסאות מיוחדות משלה למכוניות מוריס, ביוזמת מנהל המכירות שלה ססיל קימבר.
ב-1 במאי 1924 נרשם הדגם MG Octagon כסימן מסחרי. בעקבות הביקוש הגובר למכוניות החברה עברה למבנה גדול יותר בספטמבר 1925, וב-1927 הוקם מפעל נפרד, ליד המפעל הראשי של "מוריס מוטורס" באוקספורד, שכלל לראשונה פס ייצור של רכבי MG. בשנת 1928 הפכה החברה לגדולה מספיק כדי להצדיק זהות נפרדת ממוסכי מוריס המקוריים, והיא החלה לפעול בשם The M.G. Car Company. עד מהרה אזל המקום שוב במפעל שלה, והיא עברה למבנה בעיירה אבינגדון, במחוז אוקספורדשייר, בשנת 1929. החברה התאגדה כחברה בע"מ ב-21 ביולי 1930.
קימבר נשאר בחברה עד שנת 1941, אז נקלע לסכסוך עם ויליאם מוריס. קימבר נהרג בשנת 1945 בתאונת רכבת.
ויליאם מוריס היה הבעלים של MG באופן אישי, ובשנת 1935 מכר אותה לחברת "מוריס מוטורס" (שעצמה הייתה חברה בבעלותו, שלימים הוחזקה בידי חברת החזקות בשם ארגון נפילד - Nuffield Organization).
חברת M.G. Car Company Limited מוזגה יחד עם "מוריס מוטורס" לתוך British Motor Corporation (BMC), שנוצר בשנת 1952 כמיזוג בין מוריס מוטורס בע"מ לבין חברת אוסטין מוטור בע"מ. תחת BMC, כמה מדגמי MG היו לא יותר מגרסאות מהונדסות של מותגים אחרים, כאשר החריג העיקרי היה מכוניות ספורט קטנות של MG. BMC התמזגה עם יגואר בספטמבר 1966, ובדצמבר, החברה החדשה קיבלה את השם British Motor Holdings BMH. שעצמה התמזגה עם תאגיד Leyland Motors בשנת 1968 לחברה בשם British Leyland Motor Corporation (BLMC). תאגיד זה הולאם על ידי הממשלה הבריטית וריכז כמעט את כלל תעשיית הרכב הבריטית בקונצרן אחד.
בשנת 1986 שונה שם התאגיד ל"קבוצת רובר" (על שם המותג רובר שגם מוזג לתוך הקבוצה ב-1967). הבעלות על מותג MG, ו"קבוצת רובר", עברה לידי תאגיד בריטיש אירוספייס בשנת 1988. אולם בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 הקבוצה כמעט ולא יצרה כלי רכב תחת מותג MG.
בבעלות BMW
בשנת 1994 רכשה חברת BMW את "קבוצת רובר" תמורת 1.4 מיליארד דולר, כחלק מניסיון להרחיב את סל המוצרים של החברה, מעבר לשוק רכבי היוקרה גם לשוק המכוניות המשפחתיות והקומפקטיות. המהלך הסתמן תחילה כהצלחה, ומכירות BMW הגיעו לשיא של כ-31 מיליארד דולר ב-1996. אולם לאחר ארבע שנים שבהן הוזרמו סכומי כסף גדולים לשדרוג מפעלי "קבוצת רובר" ופיתוח דגמים חדשים, הקבוצה צברה הפסדים כבדים. המפעל הראשי של הקבוצה בלונגברידג' בבירמינגהאם העסיק 14,000 עובדים, אך פעל בתפוקה נמוכה.
תחת הבעלות של BMW יוצר רק רכב אחד תחת המותג MG, רכב הספורט MGF.
דיכאון קדם-לידתי
תסמינים
מאידך, עלול להיווצר מצב של דיאגנוזה מוטעית, כאשר שינויים נורמטיביים הנובעים מההריון עצמו עלולים להתפרש כהתפרצות של דיכאון או חרדה. לכן, יש חשיבות רבה לביצוע אבחונים רפואיים כמו מבחן EPDS לזיהוי דיכאון בשלבים שונים לאורך ההריון, כאשר מבחן זה לא מתייחס להיבטים גופניים שונים אשר עלולים להתפרש בצורה לא נכונה, אלא מביא להבנת המצב הפסיכולוגי של האישה לאשורו.
MG (יצרן רכב)
בבעלות BMW
במרץ 2000, במסיבת עיתונאים לסקירת תוצאותיה הכספיות של BMW ב-1999, אמר מנכ"ל החברה, יואכים מילברג, כי ההשתלטות על "קבוצת רובר" הייתה כישלון. היא מחקה את ההשקעה ברובר והכריזה על הפסד של 2.4 מיליארד דולר.
ב.מ.וו M8
מפרט טכני
ה-M8 משווקת עם מערכת הנעה אחת.
דיכאון קדם-לידתי
גורמי סיכון
למעשה קיים מגוון רחב של גורמים אפשריים העלולים להשפיע על התפרצות הדיכאון במהלך ההריון, מהם כמה שהוגדרו על ידי רוב המחקרים כעיקריים יותר וכאלו שפחות. בין הגורמים העיקריים ניתן למנות: ניתן למנות גם משתנים אחרים, למרות תוצאות סותרות בין מחקרים שונים שנעשו, כמו:
ב.מ.וו M8
מפרט טכני
עד לשנת 2022 הייתה אפשרות לחבילה בסיסית וקומפטישן מ-2022 בוטלה הגרסה הבסיסית שהציעה ביצועים וכוח חלשים יותר וכעת הדגם נמכר רק בגרסת הקומפטישן.
MG (יצרן רכב)
במאה ה-21
BMW מכרה את "קבוצת רובר", בשנת 2000 למעט המותג "מיני", לקבוצת משקיעים פרטית בראשות המנכ"ל לשעבר, תמורת סכום סמלי של 10 ליש"ט. קבוצת המשקיעים רכשה בפועל רק את המפעל הראשי של החברה ואת הזכיות לייצור רכבי רובר ו-MG, והחלה לפעול כחברה חדשה בשם "MG רובר". החברה לא השיקה דגמים חדשים אלא מיתגה מחדש את הדגמים שעברו מתיחת פנים. נתח השוק של מכוניות הקבוצה בבריטניה ירד ל-3%. ממשלת בריטניה הזרימה מיליוני ליש"ט להלוואות חירום לחברה במטרה לשמור על פעילותה. אך הקבוצה נכנסה לכינוס נכסים בשנת 2005 וייצור המכוניות הופסק ב-7 באפריל 2005. במקביל החלו מגעים עם החברה הממשלתית הסינית SAIC על השקעה בחברה.
דיכאון קדם-לידתי
הקשר בין תפיסות רווחות על הורות ואימהות בפרט לביטויים של דיכאון קדם לידתי
לעמדות אימהיות (matternal attitudes) השפעה חזקה על הסיכון להתפתחות דיכאון במהלך ההריון, במיוחד כאשר מדובר בהריון ראשון. עמדות אימהיות ניתן לתאר כמערכת אמונות של האישה בהקשר ליחסה עם העובר בהווה ולילד בעתיד, אשר ניתן לחלק לשלוש קבוצות:
ב.מ.וו M8
ב.מ.וו M8 גראן קופה
ב-9 באוקטובר 2019 חשפה ב.מ.וו את גרסת המרכב "גראן קופה", זו יועדה להתחרות בעיקר באאודי RS7 ובפורשה פאנאמרה. בצד הוויזואלי, הדגם זכה לעיצוב אגרסיבי יותר לפגושים מלפנים ומאחור, גם לטובת קירור טוב יותר של הבלמים והמנוע. גרסת הקומפטישן קיבלה בנוסף מערכת פליטה משודרגת, יחד עם גימור משודרג בתא הנוסעים כגון מושבים בשני גוונים כסטנדרט ותקרה בציפוי אלקנטרה. היא משווקת עם אותו המנוע כמו של הקופה והקבריולה ומציעה את אותם ביצועים ונתוני מנוע. היא ארוכה, רחבה וגבוה במעט מדגם הקופה והקבריולה גם בסיס הגלגלים שלה ארוך יותר, מה שמציין על מרווח יותר בתא הנוסעים.
MG (יצרן רכב)
במאה ה-21
ביולי 2005, חברת הבת של SAIC, נאנג'ינג אוטומוביל קורפוריישן, רכשה את החברה, לאחר שהתחייבה לייצר 80,000 כלי רכב בבריטניה כל שנה בחמש השנים הראשונות לרכישה וליצור 2,000 מקומות עבודה. הייצור עבר בהדרגה לסין, החל מ-2007, והופסק סופית בבריטניה בשנת 2016. עם זאת החברה מחזיקה עדיין במרכז פיתוח ועיצוב בבריטניה בבעלות חברה חדשה שהוקמה ב-2006 בשם. תחת הבעלות של SAIC פותחו דגמים חדשים, כולל רכבים חשמליים ודגמי SUV.