cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טקפול
תקופה מודרנית
התעשייה גדלה מ-1.384 מיליארד דולר ב-2004 ל-5.318 מיליארד דולר ב-2008 עד סוף 2011, סך כל ההפקדות לטקפול הסתכמו ב-12 מיליארד דולר (לעומת 4 טריליון דולר לביטוח קונבנציונלי). בשנת 2005, היו 82 חברות ברחבי העולם שעסקו בעסקי טקפול (77 חברות טקפול ייעודיות, וחמש "המציעות מוצרי טקפול" מ"אשנבים איסלאמיים"). בשנת 2006 היו 133. כמו בצורות הביטוח המסורתיות, ניתן להשתמש בביטוח משנה של פעולת טקפול, המכונה "ריטפול". כמו כן, בשנת 2006, AIG, חברה לא מוסלמית מארצות הברית (עם יותר מ-88 מיליון לקוחות ב-130 מדינות), הקימה חברת בת של טקפול בשם AIG Takaful Enaya, שבסיסה בבחריין. נכון לשנת 2013 מדינות הטקפול המובילות הן "מלזיה ומדינות המפרץ" בשנת 2016 דווח כי מתוך סך 308 חברות טקפול, 93 הן אשנבי טקפול; עם זאת, אשנבים אלו אלה מחזיקים רק ב-2.5% מסך נכסי הטקפול.
מודל מודרבה (חלוקת רווחים)
על פי עיקרון זה, "אל-מודהריב" (מפעיל טקפול) מקבל תשלום של תשלומי או הפקדות טקפול (או פרמיות) ממשקיעים או מספקי הון או כספים (משתתפי טקפול). החוזה מפרט כיצד יש לחלק את הרווחים (או העודפים) מפעולות הטקפול בהתאם לעקרון "אל-מודהרבה" בין המשתתפים (כספקי הון) לבין מפעיל הטקפול. חלוקת הרווח כאמור עשויה להיות ביחס של 50:50, 60:40, 70:30 וכן הלאה, כפי שהוסכם הדדי בין הצדדים המתקשרים.
על מנת לבטל את מרכיב אי הוודאות בחוזה טקפול, המושג "טבארו" ("לתרום, להפקיד או לתת") משולב. בהתייחס למושג זה, משתתף מסכים לוותר על חלק מסוים מתשלומי הטקפול שלו (או הפקדותיו), אם מישהו מעמיתיו המשתתפים יספוג הפסד מוגדר. הסכם זה מאפשר לו לעמוד בהתחייבותו לעזרה הדדית ולערבות משותפת.
למעשה, "תברו" מאפשר למשתתפים לסייע למשתתפים אחרים שעלולים לסבול מאובדן או מנזק עקב אסון או קטסטרופה. חלוקת הרווח (או העודפים) שעלולים להיווצר מפעילותו של טקפול מתבצעת רק לאחר שמומשה חובת הסיוע למשתתפים העמיתים. לכן, הכרחי למפעיל הטקפול לשמור על נכסים נאותים של הכספים המוגדרים תחת השגחתו תוך שאיפה זהירה להבטיח שהכספים מוגנים מספיק מפני חשיפת יתר. לפיכך, מתן הכיסוי הביטוחי הוא בהתאם לשריעה המבוססת על העקרונות האיסלאמיים של "אל-טקפול" ו"אל-מודראבה".
ביקורת
הוטל בספק אם הטקפול שונה באופן משמעותי מביטוח קונבנציונלי. הכלכלן האיסלאמי מוחמד נג'טואללה סידיקי כותב את כך-"'צורת ההתארגנות שנבחרה לנצל את חוק המספרים הגדולים אינה משנה את המציאות. אנחנו יכולים להפוך את הביטוח לפעילות ללא מטרות רווח (בתנאי שנוכל להבטיח ניהול יעיל), אבל זה לא משנה את האופי המהותי של הנעשה.'"לדברי רקאן קיאלי, העובדה שהטבות לחברי טקפול מחולקות ככל שהמקורות הכספיים מאפשרים, ולא מוגדרות במדיניות, עלולה להוביל לעימות בין החברים – אם, למשל, תביעה של חבר אחד מנצלת את כספי הטקפול כך שחבר אחר עם תביעה תקינה לא פחות זמן קצר לאחר מכן לא מפוצה, או לא מפוצה בצורה מלאה.
אנטולי וסילייב
ייסד את תיאטרון "בית הספר לאמנות הדרמה" במוסקבה, וב-2001 הקים תיאטרון נוסף ברחוב סרטנקה, שנבנה על פי עיצובו ושימש גם מרכז לחקר תיאטרון. כמו כן לימד ב-GITIS ובVGIK (המכון לקולנוע רוסי) במוסקבה, כמו גם ב-ENSATT (בית הספר לתיאטרון בליון, צרפת). בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הגיע לתודעה אירופאית רחבה בזכות גרסתו ל"שש נפשות מחפשות מחבר", ומאז ביים בארצות רבות נוספות. ב-1989 קיבל את אות אביר מסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
ביוגרפיה
וסילייב הצטרף לאקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במוסקבה (GITIS) ולמד שם כתלמידם של מריה קנבל ואנדרי פופוב.
על עבודתו בפיתוח טכניקות המשחק שירשה מורתו, מריה קנבל, ממורה ורבה, קונסטנטין סטניסלבסקי, אמר וסילייב ב-1996:.
לאחר התחלה לא פשוטה בסצנת התיאטרון הרוסית המסוגרת בשנות ה-1970, הוא נחשף לקהלים אירופאיים ב-1987 דרך גרסתו ל"שש נפשות מחפשות מחבר" מאת לואיג'י פיראנדלו ו"חישוק" מאת ויקטור סלבקין שנכתב במיוחד עבור להקתו.
בהדרגה זכה וסילייב להכרה בינלאומית. ב-1992 ביים את "נשף מסכות" מאת לרמונטוב בקומדי פראנסז, ובשנה לאחר מכן ברומא את "איש איש לפי דרכו" מאת פיראנדלו. ב-1997 הציג את "קינתו של ירמיהו" בפסטיבל אביניון, באיטליה ובברלין; הצגה זו זכתה לפרס הלאומי לתיאטרון ברוסיה "מסיכת הזהב" עבור ההצגה הטובה ביותר והעיצוב הטוב ביותר.
לצד אלה ביים את "חלומו של הדוד" מאת פיודור דוסטויבסקי ב-1994 בבודפשט, את האופרה "פיק דאם" מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי ב-1996 בויימאר, ואת "אשמים חפים מפשע" מאת אלכסנדר אוסטרובסקי ב-1998 בהונגריה.
ניתוח אקטיבי
בתחילת דרכו כבמאי, מורה ותאורטיקן של תיאטרון שכלל וסילייב את טכניקת הניתוח האקטיבי. סטניסלבסקי חקר את הגישה הזו לחזרות לקראת סוף חייו והיא תועדה על ידי אחת מתלמידותיו שהפכה לעוזרת במאי שלו, מריה קנבל (1898-1985), בספרה "על הניתוח האקטיבי של מחזות ותפקידים" (רוסיה, 1982). בבסיס הטכניקה הזו נמצאת האימפרוביזציה ככלי המשמש את השחקן להתקרב לטקסט של המחזאי ולחבר אותו לגופו, קולו ונפשו. את יישומה של הטכניקה הביא וסילייב לכדי שיא בז'אנר התיאטרון הסיטואציוני-פסיכולוגי, בהפקתו "בתו המבוגרת של איש צעיר", 1979.
תיאטרון משחקי
בשנים הבאות פנה וסילייב לחקור את תחום התיאטרון המשחקי, אחרי שדרך זו כבר נפרצה על ידי חלוצים כמו הבמאי מיכאל בודקביץ'. בעוד שהתיאטרון המסורתי יוצר ייצוג של מציאות, בתיאטרון המשחקי נשמר מרחק בין השחקן לדמות אותה הוא מגלם, המאפשר לו התייחסות משחקית כלפי הטקסט בביצוע אימפרוביזציוני במהלך ההצגה. גרסתו המשחקית ל"שש נפשות מחפשות מחבר" (1987) הביאה לו פרסום נרחב ברחבי אירופה, בה סייר עם ההצגה. מבקרת התיאטרון אלנה פומינה (2000) חקרה את השלבים השונים של חיפושו של וסילייב אחר תיאטרון חדש והדגישה את אופיו הלא-אמיתי של העולם הנראה ואת אמיתותו של הבלתי-נראה כעיקרון בעבודתו של וסילייב, חוויה הנוצרת במרווח שבין השחקן לדמות.
טכניקה קולית-וורבלית
בשנות ה-2000, כשהיה כבר דמות מבוססת בעולם התיאטרון האירופאי, נחשף הקהל הרחב לטכניקה קולית ייחודית אותה פיתח וסילייב, שמטרתה לנקות את המילה ממוסכמות ואינטונציה על מנת להופכה למוליך טהור של אנרגיה. עד כה השתמש וסילייב בטכניקה הקולית הזו בהפקות שביים ברוסית, צרפתית, איטלקית ויוונית.
בשנים האחרונות
בראיון שנערך ב-2002 לרגל יום הולדתו ה-60 אמר שאינו מאמין כי ימשיך לביים הרבה אחרי גיל 70, אך זאת עוד נותר לראות. הוא ממשיך לעבוד כבמאי פעיל, כמו גם מורה מבוקש בבתי הספר לאמנות הנחשבים ביותר באירופה. ב-2015 הוזמן על ידי תיאטרון הקומדי פראנסז לביים בפריז את "La Musica Deuxieme" מאת מרגריט דיראס, ולצידו הבמאי הישראלי בועז טרינקר בתור מאמן שחקני הלהקה. ההפקה עלתה במרץ 2016. ב-27 במרץ 2016 הוזמן וסילייב על ידי המכון הבינלאומי לתיאטרון (ITI) של ארגון אונסקו לשאת דברים לעולם כולו לרגל "יום התיאטרון הבינלאומי".
מעבדת התיאטרון בוונציה
ב-2010 הוציא לפועל תוכנית שהתבשלה במשך זמן רב - הקמת מעבדה לבימוי והוראת תיאטרון במטרה להכשיר פדגוגים, בוונציה. בכנס שנערך בוונציה ב-2007 אמר "אולי היכנשהו, באי קטן מאוד, נוכל לקוות לעשות לאט לאט משהו הכרחי באמת לתיאטרון, לפתח ולעצב את המודעות לתיאטרון ולכישורים הדרושים לקיומו". במעבדה, שעיקר פעילותה תתקיים בין 2010 ל-2012, חברים לצד משתתפים איטלקים ובני ארצות אחרות גם שני נציגים ישראלים - בועז טרינקר ושרון טל, בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב. בדצמבר 2012 הוענק לווסילייב פרס אוּבּוּ האיטלקי היוקרתי על מעבדה זו.
מעבדת התיאטרון בפולין
ב-2011 החל לנהל מעבדה במכון גרוטובסקי שבעיר ורוצלב, פולין. הפרויקט מתקיים במסגרת תוכנית חמש-שנתית של המכון בשם "Masters in Residence" בה הוזמנו אנטולי וסילייב, פיטר ברוק, תיאודורוס תרצופולוס ויוג'ניו ברבה לקיים מעבדות ארוכות טווח וחזרות לקראת הצגות בבימויים. וסילייב בחר לקיים סדרה של מעבדות לחקר טכניקות משחק בשנים 2012-2011, וחזרות לקראת הפקה על פי מחזה של לואיג'י פירנדלו, שתעלה ב-2013. במעבדה משתתפים שחקנים איטלקים, צרפתים, ספרדים, רומנים, פולנים ואוקראינים. הנציג הישראלי במעבדה הוא בועז טרינקר.
מסרשמיט Me 321
מסרשמיט Me 321 Gigant הוא דאון התובלה הגדול ביותר ששימש במלחמת העולם השנייה.
כלי טיס זה שימש את הצי האווירי של גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה הוסב למטוס תובלה בעל 6 מנועים, 3 בכל כנף, וכך הפך למטוס התובלה הגדול ביותר במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
כהכנה למבצע "ארי הים", הפלישה לאי הבריטי, נדרש הצי האווירי של גרמניה הנאצית להתכונן להעברת כוחות ומטען רב על מנת שתוכנית הפלישה תצליח. ולכן יצא מכרז לבניית כלי טיס גדול להובלת לוחמים ומטען. במכרז התחרו שתי היצרניות המרכזיות של הצי האווירי מסרשמיט ויונקרס.
יונקרס הציעה את הג'ו 322 (ממוטה) - שהיה דאון בעל כושר נשיאה של מעל 100 חיילים על ציודם, אולם יכולת ההטסה של הדאון הייתה נמוכה עם קשיים בניהוג ויציבות (עיצובו ככנף גדולה פגע קשות ביכולת השליטה במהירויות נמוכות), ובנוסף נדרשה תחזוקה גבוהה מכיוון שהדאון מורכב מחומרים רבים ומגוונים.
מסרשמיט פיתחה את ה-312 Gigant שהיה בעל יכולת נשיאה מועטה במקצת משל היונקרס גו' 322, אך לעומתו העיצוב היה מוצלח יותר, בשל תצורת גוף הדאון - שהוא מוגבה, וכן על ידי יצירת כנף עילית לדאון, מה שהקנה יציבות גבוהה לדאון במהירויות הנמוכות. הדאון נבנה ממספר חומרים קלים, תוך שילוב צינורות פלדה מרותכות, עץ ובדים. תא הטייס מוגבה מגוף המטוס ורק טייס אחד נצרך להטסתו. הדאון של מסרשמיט זכה במכרז והועבר לשימוש הצי האווירי בשנת 1942.
הגישה לטעינת הדאון הייתה דרך דלתות גדולות בחרטום או בדלתות משני צידיו של גוף הדאון. משקל הנשיאה המרבי היה 22,000 ק"ג וכן היה מותאם בגודלו לקרונות הנשיאה של הרכבות הגרמניות (מה שייעל את הפריקה/טעינה). הדאון בתחילה נגרר על ידי יונקרס ג'ו 90 ומאוחר יותר על ידי שלושה מסרשמיט BF110.
צורת ההמראה הזאת, המורכבת ממספר מטוסים במקביל, היוותה גורם סיכון גבוה לתאונה אווירית שאכן התרחשה ב-1941. לשם המראה, בנוסף לגרירה, השתמש הדאון במנועי האצה רקטיים נפיצים ובגלגלי עזר, בעוד לנחיתה השתמש במגלשיים.
במהלך המלחמה הדאון עבר מספר שינויים, ולתא הטייס נוספו מקומות עבור טייס משנה ואלחוטן. הפגיעות לאש מהקרקע ולמטוסי יירוט של מדינות הברית היוו בעיה מתמדת במהלך הפעילות המלחמתית ובנוסף התאמת שדות נחיתה, המראה, וכלים לטיפול בדאון - הגבילו מאוד את השימוש בדאון.
פעילות מבצעית
בתחילת שנת 1942 הועברו 32 היחידות שנמסרו לידי הצי האווירי לחזית המזרחית, לקראת מבצע "הרקולס" המתוכנן (הפלישה למלטה), במבצע תוכנן שימוש בצי של דאונים לפלישה אווירית. התוכנית לבסוף ננטשה בשל מחסור במטוסי הגרירה ואתרי נחיתה מתאימים.
בשנת 1943 חזר הדאון שוב לחזית המזרחית ברוסיה לצורך שימוש במבצע מתוכנן שנועד להקל על הארמייה השישית הנצורה בסטלינגרד, אך עד שהגיעו לקו החזית, לא נותרו שדות תעופה מתאימים והדאונים נשלחו חזרה לגרמניה.
לאחר ביטול הפעולה בסטלינגרד, לקחו את הדאונים לטובת הסבה לגרסה ממונעת ה- Me323, מטוס המטען היבשתי הגדול ביותר של מלחמת העולם השנייה.
במהלך המלחמה תוכנן להשתמש בדאון זה לטובת הנחתת ציוד לכיבוש סיציליה, אולם רעיון זה ננטש גם הוא, בשל היעדר אתרי נחיתה מתאימים.
הדאון שימש להעברת ציוד ללוחמי קורפוס אפריקה בשלהי 1942 אולם היה פגיע לאש הקרקע והאוויר של צבאות הברית, והשימוש בו פחת.
במהלך המלחמה הוסב הדאון למטוס התובלה Me 323 Gigant.
ברבי: פגסוס וקסם הסוס המעופף
ברבי: פגסוס וקסם הסוס המעופף (באנגלית: Barbie and the Magic of Pegasus) הוא סרט הנפשה ממוחשבת קנדי-אמריקאי, מסוגת פנטזיה, רומנטיקה והרפתקאות, אשר מבוסס על בובת הפלסטיק "ברבי" המיוצרת על ידי חברת הצעצועים האמריקאית "מאטל". הסרט, המשמש כסרט השישי בסדרת סרטי ברבי, בוים על ידי גרג ריצ'רדסון, נכתב על ידי אלנה לסר וקליף רובי, והופק על ידי Rainmaker Studios ו-Mattel Entertainment.
הסרט הופץ ברחבי העולם להקרנה ביתית, כאשר הוא הופץ בקנדה על ידי סרטי יוניברסל ב-11 בספטמבר 2005 ובארצות הברית על ידי Lions Gate Home Entertainment ב-20 בספטמבר 2005. בישראל הסרט הופץ על גבי DVD בדיבוב עברי ורוסי בשנת 2005. אורך הסרט הוא כ-85 דקות.
בשביל לשווק את הסרט יצא לו קו צעצועים שכלל את הנסיכה אניקה, איידן (שנקרא על הקופסה שלו "הנסיך איידן"), ריילה מלכת העננים והנסיכה בריטה. כמו כן, סרט זה הוא הסרט היחידי בסדרת הסרטים שהופץ בגרסה תלת־ממדית, כאשר צורף במארז שלו ארבעה משקפי תלת־ממד.
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר הנסיכה אניקה, נסיכה שבורחת מהאחוזה של המכשף הרשע שהטיל קללה על הממלכה והפך את כולם לאבן. בשביל להילחם בקללת המכשף, הנסיכה אניקה חוברת לסוס הקסום והמכונף, פגסוס, אשר בהמשך יתגלה כאחותה הגדולה האבודה, בריטה. בסרט רואים איך בעזרת אומץ וגבורה, השתיים מצילות את משפחתן ואת הממלכה.
מדבבים
הסרט בוים לעברית על ידי דן שצברג, והופק על ידי רעות סמדר.
מוזיקה
המוזיקה לסרט הולחנה על ידי ארני רות', כאשר המוזיקה התזמורתית שלו היא מתוך הסימפוניה של יוזף היידן ומתוך הסימפוניה השישית של בטהובן. שיר הנושא של הסרט, "Hope Has Wings", בוצע על ידי הזמרת והשחקנית ברי לארסון, כאשר הקליפ שלו צורף כבונוס למהדורות ה-DVD של הסרט.
פירושקה טאבורי
פירושקה טאבורי (במקור טאובר; בהונגרית: Tábori Piroska; בודפשט, 20 בנובמבר 1892 – בודפשט, 2 במאי 1947) הייתה משוררת, סופרת נוער, מתרגמת ספרותית, ספרנית, עורכת עיתון יהודייה-הונגרייה בתו של הסופר רוברט טאבורי. אחד משיריה הפך לסמל לאומי אחרי מלחמת העולם הראשונה וגם ספרי הבישול שלה הפכו לחדשנים ומוכרים.
קורות חייה
פירושקה טאובר נולדה במשפחה יהודית כבתם של רוברט טאבורי (1855–1906) ושל אאוגניה אנגל (1862–1900). אמה נפטרה בהיותה בת שמונה והיא גודלה למעשה על ידי אמה החורגת (אשתו השנייה של אביה), אנה טוטשק. טאבורי קיבלה את תעודת ההוראה שלה בבית הספר לנשים ארז'בט ב-1914 בתוקף לחטיבות הביניים. אחרי שלימדה בבראשוב ובקלוז'וואר, בשנת הלימודים 1915–1916, הייתה מורה בבית הספר בבודפשט, ולאחר מכן עבדה בספרייה הפדגוגית של בודפשט עד 1922. היא לימדה שוב במשך שנתיים ולאחר נישואיה לזמר האופרה זולטאן זאבודסקי ב-1924, עסקה רק בכתיבה ובעריכת עיתונים (Képes Kis Lap).
היא כתבה כבר מגיל ארבע עשרה. הכרך הראשון שלה יצא לאור ב-1918. יצירותיה הן בעיקר ספרי ילדים ונוער, תרגומים ספרותיים וספרי בישול (שהיו חדשניים באותה התקופה). היא כתבה את השיר "מסר מטרנסילבניה" שיוחסה למורה סקלרית (דמיונית לחלוטין ולא קיימת) בשם פירושקה קרפאטי. סדרת רומני הנוער שלה בשם "דני דוגו ופטי צ'באר" (בתרגום: דני פקק ופטי בורג) הפכו לפופולריים. יצירותיה הוכרזו להשמדה (לגריסה) ב-1944 בשל מוצאו היהודי והיא הוכרזה בצו ממשלתי כסופרים אסורים. היא שרדה את השואה ושמה קץ לחייה לאחר ש"תפסה את בעלה בשעת מעשה" עם אהובתו. דיוקנה נמצאת,ב[https://gallery.hungaricana.hu/hu/BudapestGyujtemeny/1055944/?list=eyJxdWVyeSI6ICJDSU1LRT0oXCJrXHUwMGY2bHRcdTAxNTFcIikifQ אוסף FSZEK Budapest. ללא ציון שנה ומחבר].
העשיל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
צבי פלסר
צבי פלסר (נולד ב-28 ביולי 1968 ברחובות) הוא צ'לן ישראלי. הוא מכהן כפרופסור חבר במסלול היוצר באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.
ביוגרפיה
צבי פלסר נולד בישראל בעיר רחובות במשפחה שוחרת מוזיקה. אביו, יצחק פלסר (1986-1940), שהיה פיזיקאי בתחום הפיזיקה הגרעינית ופרופסור במכון ויצמן למדע, נמנה עם מקימי התזמורת קאמרטה רחובות (1984), שהפכה לימים לקאמרטה הישראלית ירושלים. צבי פלסר הוא בוגר המרכז למוזיקה בירושלים כחלק מהתוכנית למוזיקאים צעירים מצטיינים בניהולו של אייזק שטרן. פלסר הוא תלמידם של צבי הראל בישראל ושל דייוויד סויר בארצות הברית. כמו כן למד בבית הספר ג'וליארד אצל זארה נלסובה. הוא זכה בפרס פרנסואה שפירא ובמלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל. פלסר הוא זוכה התחרות הבינלאומית הארבעים ואחת במרכז קנדי בוושינגטון, הופיע כסולן בצפון אמריקה, אירופה וישראל וזכה לשבחי הקהל והביקורת.
פלסר הופיע לראשונה בגיל 17 בארצות הברית, לצדם של אייזק שטרן ופנחס צוקרמן על בימת אולם הקרנגי הול בניו יורק ולאותו אולם שב כעבור שלוש שנים כסולן עם תזמורת ג'וליארד בניצוחו של זובין מהטה.
מאז הופיע פלסר כסולן עם תזמורות נודעות, בהן הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית רמת גן, התזמורת הפילהרמונית של באפלו, התזמורת הסימפונית של המבורג, התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית, האקדמיה של סנט מרטין בשדות, התזמורת הקאמרית של מינסק ועוד. ב-2013 הוא שימש כחבר בחבר השפוטים של תחרות הצ'לו "גספר קסאדו" ביפן. בינואר 2015 ניגן פלסר בברלין כסולן בקונצרט מיוחד של הפילהרמונית של ברלין בניצוחו של סיימון ראטל.
הרי אהגר
הרי אַהַגַּר (בשפות ברבריות: idurar n Ahaggar, בערבית: جبال هقار), הידועים גם בשם הצרפתי הוגּאר או אוגּאר (בצרפתית: Hoggar) הם אזור גבוה במרכז סהרה בדרום אלג'יריה, לאורך חוג הסרטן. ההרים משתרעים על שטח של כ-550,000 קמ"ר (212,000 מייל רבוע).
צבי פלסר
ביוגרפיה
בשנת 2002 הוא ביצע בכורה עולמית של דו-השיח לצ'לו ותזמורת מאת יוסף ברדנשווילי.
צבי פלסר מנגן על צ'לו גואדניני המושאל מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל. הוא פרופסור באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ראש התוכנית למוזיקה קאמרית. הוא מלמד באקדמיה בירושלים משנת 1998 לימד בעבר בבית הספר לאמנויות של צפון קרוליינה, בבית הספר "אנקור" באוהיו, בתוכנית למוזיקה על שם פרלמן ובבית הספר הגבוה למוזיקה בווירצבורג בגרמניה. כמו כן הוא לימד ה"צלילים בעמק" - קורס קיץ שהתקיים בעמק יזרעאל.
הרי אהגר
גאוגרפיה
אזור הררי זה ממוקם כ-1,500 קילומטרים דרומית לבירה אלג'יר. האזור הוא ברובו מדבר סלעי עם גובה ממוצע של יותר מ-900 מטרים מעל פני הים. הפסגה הגבוהה ביותר, הר טאהאט, היא 2,908 מטרים. ההרים מורכבים בעיקר מסלע מותמר בן כ-2 מיליארד שנים, אם כי ישנם אזורים שבהם פעילות געשית מאוחרת יותר יצרה סלע חדש יותר.
צבי פלסר
ביוגרפיה
במשך עשור בין השנים 2011 - 2021 שימש כמנהלו האמנותי של פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון.
הרי אהגר
אקלים וסביבה
רכס הרי אהגר חווה בדרך כלל קיץ חם, עם אקלים חורפי קר. הטמפרטורות יורדות מתחת לאפס בחורף. הגשמים נדירים ולא קבועים כל השנה. עם זאת, מכיוון שהאקלים פחות קיצוני מאשר רוב אזורי הסהרה, הרי אהגר הם מיקום מרכזי למגוון ביולוגי, כולל מספר מיני מִשארים.
צבי פלסר
חיים פרטיים
אחיו, רונן פלסר, הוא פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת דיוק בארצות הברית.
הרי אהגר
אקלים וסביבה
הרי אהגר הם חלק מ"הפארק הלאומי אהגר", אחד הפארקים הלאומיים של אלג'יריה. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס אהגר, הר טאהאט, נמצאת באזור הפארק, המשתרע על פני כ-450,000 קמ"ר.
צבי פלסר
קישורים חיצוניים
Pamela Sommers - Music amid the madness 4.2.1991
הרי אהגר
חי וצומח
מעט ממערב לרכס, אוכלוסיית הזאב הטלוא שנמצא בסכנת הכחדה התקיימה לפחות עד המאה ה-20, אך כיום מקובל לחשוב שהיא נמחתה מהאזור. גם אוכלוסיות משאר של התנין המערב אפריקאי התקיימו בהרי אהגר עד תחילת המאה ה-20.
ניתוח צואה שנאספה ב-2006 מצביעה על נוכחות ברדלס מערב אפריקאי באזור. בין אוגוסט 2008 לנובמבר 2010, ארבעה פרטים תועדו. ברדלס בודד צולם והוסרט על ידי חוקרי טבע אלג'יראים בשנת 2020 בפארק הלאומי בשדה הוולקני אתכור שפסגותיו מתקרבות לגובה של 3,000 מטרים.
הפארק מכיל גם אוכלוסייה של אוכלי צמחים כמו תת-המינים הסהריים של עבדקן הרעמה וצבי הנגב.
חשיבות תרבותית
בהרי אהגר נמצאו שרידים טרום-היסטוריים של מספר תרבויות אנושיות. בהרים נמצאים ציורי סלע מתקופות פוריות יותר של המקום, החל מ-15,000-8,000 לפנה"ס, והאזור היווה בתקופת ההולוקן הקדום (8,000-6,000 לפנה"ס) צומת דרכי תרבות ומפגש בין תרבויות טרום-היסטוריות שונות. ציורי הסלע שבמקום מסייעים לתיארוך אירועים כגון ביות חיות שונות באזור, וכן לזיהוי מגעים תרבותיים שונים, כגון קשרים עם מצרים העתיקה.
מסיב אהגר הוא הארץ של שבט הטוארג כֶּל הע'ר. ברכס נמצאת העיר תמנראסת, מרכזם של שבטי הטוארג באלג'יריה, וכן קברה של תין הינאן, מלכת הטוארג העתיקה שנחשבת לאם שבטיהם ממוקם באבלסּה, נווה מדבר ליד העיר.
ההרמיטאז' של שארל דה פוקו, שנבנה ב-1911 ועודנו מיושב על ידי כמה נזירים קתולים, נמצא בראש רמת אסכרם  בהרי אהגר.
צבי גורפינקל
צבי גורפינקל (נולד ב-1945) הוא שופט שכיהן בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו החל מ-2001 ועד 2020. אף על פי שפרש בדצמבר 2015 לגמלאות, החליטה שרת המשפטים איילת שקד למנותו לכהונת שופט עמית בבית המשפט המחוזי תל אביב ממאי 2016 ועד מאי 2020.
ביוגרפיה
גורפינקל נולד ב-1945.
למד בבית הספר תיכון עיוני "דביר" שברמת גן. סיים את בלימודי המשפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בשנת 1968 וב-1970 הוסמך כעורך דין.
בין השנים 1969 עד 1988 שירת בצה"ל, תחילה שירת כתובע צבאי, אחר כך כשופט בבית הדין הצבאי מטכ"ל, ובתפקידו האחרון שימש כנשיא בית הדין הצבאי המיוחד, בדרגת אלוף-משנה.
פעילות משפטית
גורפינקל נחשב לשופט קשוח המטיל עונשים חמורים. בין המשפטים המפורסמים בהם שימש כשופט היו: באוגוסט 2006, נגזרו 17 חודשי מאסר בפועל על אדם שאיים על גורפינקל ברצח. לאחר שבאחד הדיונים במשפטו של בנו, שנשפט בפני גורפינקל, הוא צעק באולם בית המשפט שאם השופט יגזור על בנו יותר משנתיים מאסר, הוא יגיע לביתו או ללשכתו ויהרוג אותו.
פוזלק
פוזלק (בהונגרית: Főzelék) הוא מאכל המשתייך למטבח ההונגרי. הפוזלק נחשב למאכל מיוחד, שכן הוא אינו מוגדר כמרק או כנזיד ומהווה מעין הכלאת ביניים. את מנת הפוזלק מחממים בעדינות, אין מועכים את רכיביה לעיסה. לרוב, המנה לא תכיל בשר, אך מוסיפים לה בשר חזיר או נקניקייה חריפה כדי להוסיף לטעמה. המנה מוגשת בתור ארוחת צהריים או בתור תוספת למנות בשריות. הפוזלק נחשב למאכל ביתי ועל כן נדיר מאוד לראותו מופיע בתפריטי מסעדות, אלא רק במזללות זולות.
אטימולוגיה
שם המאכל לקוח מן הפועל "פוז" (főz בהונגרית) שמשמעו לבשל. סיומת המילה "לק" פירושה תוצר של הבישול. לפי חוקי השפה ההונגרית יש להוסיף תחילית למילה שתבאר ממה התבשיל עשוי. כך למשל המילה "טוקפוזלק" פירושה פוזלק העשויה מדלעת ו"בבפוזלק" פירושה פוזלק העשוי משעועית.
הכנה
את הפוזלק ניתן להכין ממגוון גדול של מרכיבים: כרוב, פלפל, תפוח אדמה, כרוב כבוש, עגבנייה, אפונה, גזר, כרוב על, קולורבי, עדשים, תרד, חומעה, אפונה ירוקה וכן מתערובת ירקות.
על מנת להוסיף סמיכות למנה נהוג להוסיף לה רביכה או שמנת חמוצה וכן מוסיפים שילובים מהמרכיבים הבאים: בצל, פפריקה, פלפל שחור, שבת ריחני, כרוויה תרבותית, שום, מיץ לימון, פטרוזיליה או חומץ. אם אוכלים את המנה לבד נהוג להוסיף לה פורקולט (Pörkölt), ביצת עין, נקניק מעושן, קציצות בשר הונגריות הנקראות פשירט ("fasírt") או מאכל מטוגן אחר.
משה חיים שמרלר
הרב משה חיים שמרלר (כ"ט באב תרפ"ז, אוגוסט 1927 – כ"ד בתמוז תשע"ז, יולי 2017) היה רב פוסק הלכה ואב בית דין קהילת "מחזיקי הדת" בציריך שבשווייץ למעלה מחמישים שנה, פוסק הלכה נודע, מחבר סדרת הספרים שו"ת "מחשבת חיים".
ביוגרפיה
נולד בווינה לפייגא רוניא והרב נפתלי צבי שמרלר.
לאחר חתונתו, למד ביחד עם הרב חיים ברים, הרב חיים שלמה רבינוביץ ועוד, בכולל של חסידי בויאן, הכולל היה המרכז ללמדנים חסידיים באותה תקופה, במשך תקופה החליף את הרב ברוך שמעון שניאורסון כר"מ בישיבת תומכי תמימים בלוד.
בשנת תשי"ח נסע לציריך, שווייץ, לצורך טיפול למחלת הפוליו לקרובה שלו, והתמנה לר"מ בישיבת לוצרן שבאוברנאו, לאחר כשנה התמנה לאב בית דין קהילת 'מחזיקי הדת' בציריך. בנוסף עמד בראש מערכת הכשרות הכללית בשווייץ.
בשנת תשע"ד עקב חולשתו עלה לישראל. נפטר בכ"ד תמוז תשע"ז בבית החולים 'הדסה הר הצופים', הלווייתו עברה בבית מדרשו מחשבת חיים ברחוב סורוצקין 25 ירושלים, ומשם לעבר ישיבת כוכב מיעקב טשעבין, עקב היותו תלמיד קרוב ומובהק לרבו הרב מטשעבין דוב בעריש וידנפלד, ונקבר בבית הקברות הר המנוחות בירושלים.
לא ידח ממנו נדח
לֹא יִדַּח מִמֶּנּוּ נִדָּח הוא ביטוי מקראי. משמעותו העיקרית היא שלא יאבד אדם מבני ישראל.
מקור הביטוי
הביטוי מבוסס על הפסוק ב: .
בהגות היהודית
לפסוק זה נקשרו כמה תובנות בהגות היהודית:
בהלכה
בהסתמך על הרעיון של ביטוי זה נפסקו כמה פסקי הלכה:
נקודת קול
{{פירושונים|
קנדה
}}
נקודת קול (אנטארקטיקה)
נקודת קול (באנגלית: Cole Point) היא לשון יבשה, בקצה הדרומי של האי דין, אשר מוקף על ידי מדף הקרח גץ, למול חופי ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
גילוי לשון היבשה
לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1965–1959.
מקור השם
שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הר אודין (קולומביה הבריטית)
הר אודין (באנגלית: Mount Odin) הוא הר ברכס גולד, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 2,970 מטרים מעל פני הים. ההר מתנשא לגובה של 2,408 מטרים מעל סביבתו (והוא התשיעי בהתנשאותו בקולומביה הבריטית).
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'ורג' דוסון.
המפה הראשונה בה מופיע ההר, היא המפה שצייר דוסון בשנת 1890.
השם אומץ רשמי ב-15 במאי 1900.
רומן מנסינלי
ביוגרפיה
מנסינלי נולד ב-19 ביוני 1959, וב-16 באוגוסט 1978 התגייס לצבא לוקסמבורג. הוא למד באקול רויאל מיליטר בבריסל וסיים את לימודיו ב-1982. ב-2008 הוא מונה למפקד הבסיס הצבאי של לוקסמבורג בדיקירך (הבסיס על שם הדוכס הגדול ז'אן), וב-1 בדצמבר 2014 הועלה לדרגת גנרל ומונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) במקום מריו דאובנפלד. הוא שימש בתפקיד עד 29 בספטמבר 2017, אז פרש מהצבא והוחלף בידי אלן דושן.
דבורה שלטון
דבורה "דבי" שלטון (באנגלית: Deborah "Debbie" Shelton; נולדה ב-21 בנובמבר 1948) היא שחקנית אמריקאית. מיס ארצות הברית 1970.
ביוגרפיה
שלטון נולדה בוושינגטון הבירה וגדלה בנורפוק.
ב-1970 זכתה בתחרות מלכת היופי של וירג'יניה. היא יצגה את וירג'יניה בתחרות מיס ארצות הברית וזכתה במקום הראשון. השתתפה בתחרות מיס תבל ונבחרה לסגנית ראשונה של מיס פוארטו ריקו שזכתה בתואר. לאחר מכן עברה לגור בניו יורק שם למדה משחק ודוגמנות והשתתפה בפרסומות לטלוויזיה.
במרץ 1974 היא הופיעה על שער המגזין פלייבוי.
ב-1984 שיחקה בסרט "תעתועי גוף" לצד מלאני גריפית'.
היא הופיעה בתפקידי אורח, בין היתר, בסדרות הטלוויזיה ספינת האהבה, חופשי על הבר וצוות לעניין.
שלטון ידועה מתפקידה כמנדי ווינקר, אחת המאהבות של ג'יי אר יואינג באופרת הסבון המצליחה דאלאס.
היא שיחקה את אחד התפקידים הראשיים בסדרה "הורד הצהוב" עם סיביל שפרד.
בשנים 1991 ו-1992 שימשה שלטון כפרשנית ומנחת משנה בתחרות מיס ארצות הברית.
ב-1971 היא נישאה לאזרח קובני ונולד להם בן ולאחר מכן התגרשה, ב-1977 היא התחתנה עם מפיק המוזיקה הישראלי שוקי לוי ונולדה לה בת והתגרשה פעם שנייה.
ראש ההגנה (הולנד)
ראש ההגנה (בהולנדית: Commandant der Strijdkrachten או בקיצור CdS) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של הולנד. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת הולנד. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.
ראש ההגנה הוא הקצין היחיד בצבא בדרגת גנרל (ארבעה כוכבים) או אדמירל. המפקד העליון הנוכחי הוא אונו אייכלסהיים שנכנס לתפקידו ב-15 באפריל 2021.
לראש ההגנה כפופים מפקדי הצבא המלכותי ההולנדי, הצי המלכותי ההולנדי, חיל האוויר המלכותי ההולנדי והנחתים ההולנדים המלכותיים, והוא זה שממנה אותם. המשטרה הצבאית המלכותית אינה כפופה לראש ההגנה, אלא למזכיר הכללי של משרד ההגנה.
היסטוריה
ב-31 ביולי 1914, לנוכח מלחמת העולם הראשונה שהשתוללה בגבולות הולנד, הוחלט לראשונה למנות את הגנרל קורנליס סניידרס ל"מפקד העליון של הכוחות המזוינים". ב-9 בנובמבר 1918 הוא הוחלף בלוטננט גנרל וילם פופ, שסיים את תפקידו ב-20 בנובמבר 1919. לאחר מכן הוחלט לבטל את התפקיד, ומפקדי זרועות הצבא חזרו להיות עצמאיים. ב-28 באוגוסט 1939 לקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוחלט לחדש את התפקיד והגנרל איזק ריינדרס קיבל אותו. ב-5 בפברואר 1940 פרש ריינדרס מהצבא לנוכח יחסיו העכורים עם שר ההגנה אדריאן דיג'שהורן, והתפקיד הועבר לאנרי וינקלמן. כעבור 99 ימים נכבשה הולנד בידי גרמניה הנאצית.
ב-3 בספטמבר 1944 מינתה הממשלה ההולנדית הגולה את הנסיך ברנהרד כמפקדו החדש של הצבא ההולנדי. עם סיום מלחמת העולם השנייה הוחלט להותיר את תפקיד המפקד העליון באופן קבוע, והוא הועבר לגנרל הנדריק קרולס. ב-1949 שונה שם התפקיד ל"יושב ראש מטה ההגנה המאוחד". ב-1976 שונה שוב שם התפקיד ל"ראש מטה ההגנה". ב-2005 הוא קוצר ל"ראש ההגנה".
בן יפה נולד
בן יפה נולד הוא פזמון שכתב אהוד מנור, הלחינה נורית הירש וביצעה רבקה זוהר. השיר יצא לאור בשנת 1970.
רקע
אהוד מנור כתב את השיר לזכרו של אחיו, שנהרג בשירותו הצבאי בשנת 1968 במלחמת ההתשה. שירים נוספים שכתב לזכרו של אחיו היו "אחי הצעיר יהודה" ו"בשנה הבאה".
בשנת 1968 כתב מנור שיר לירי בשם "מות הפרפר" שעסק במחזור חייו הקצר של הפרפר. אחיו יהודה שמע את השיר ברדיו ועודד אותו לכתוב שירים ליריים כמותו. חודשיים לאחר מכן נהרג האח. זמן קצר לאחר מכן נולד לאהוד אחיין מאחיו הבכור זאב. ברית המילה לאחיין העלתה לאהוד מנור הרהורים אודות מחזור חייהם הקצר של חללי צה"ל שנופלים בשיא פריחתם כמו פרפרים
בשיר מתוארת לידתו של בן יפה על "כתף הכרמל". הוא למד לקרוא ובגר אך מת בטרם הגיע לגיל עשרים.
השיר בוצע על ידי רבקה זוהר ששנתיים קודם לכן, כסולנית להקת חיל הים שרה את שיר הזיכרון מה אברך. היא גם ביצעה את שירו של מנור "הבית ליד המסילה".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תש"ל (1970) דורג השיר במקום ה-18.
בשנת 2003 חידשה זהבה בן את השיר והוא הוקלט לאלבומה "בית אבי" שכלל גרסאות כיסוי נוספות לשירים, בהם "הבית ליד המסילה".
פורט מולטרי
פוֹרְט מוּלְטְרִי (באנגלית: Fort Moultrie) הוא שמה של סדרת ביצורים בסאליבנס איילנד בפתחו של מפרץ צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית בדרומה של ארצות הברית, שנבנתה כדי לספק הגנה לעיר הנמל צ'ארלסטון במלחמת העצמאות האמריקנית. המצודה קרויה על שמו של מפקד כוחות המיליציה של קרוליינה הדרומית, הגנרל ויליאם מולטרי, שלחם במסגרת קרב סאליבנס איילנד בשנת 1776 כנגד כוחות בריטים. המצודה עצמה, שנבנתה בתחילה מגזעי דקלים, היוותה השראה לכינוייה של קרוליינה הדרומית כ"מדינת הדקל" ולמוטיב הדקל המוטען על דגלה.
מלחמת העצמאות האמריקנית
בנייתה של המצודה החלה עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית כדי להגן על מפרץ צ'ארלסטון ועל עיר הנמל השוכנת לחופיו מפני מתקפות מצד הצי המלכותי. ב-28 ביוני 1776, עוד בטרם הסתיימה בנייתה של המצודה, תקפה שייטת של 9 ספינות מלחמה בריטיות בפיקודו של האדמירל פטר פארקר את המצודה שאוישה בחיילי הרגימנט השני של קרוליינה הדרומית בפיקודו של ויליאם מולטרי. מגיני המצודה הצליחו להדוף את המתקפה הבריטית ולמנוע את נפילת העיר. לבסוף נפלה המצודה במהלכו של המצור על צ'ארלסטון בשנת 1780 וכוחות בריטיים שהו בה עד נסיגתם בשנת 1782 לאחר מפלתם במלחמה.
לאחר מלחמת העצמאות וראשית המאה ה-19
העימותים בין הממלכה המאוחדת לבין צרפת בשנת 1793 במסגרת העימותים בין צרפת לקואליציה האנטי צרפתית הראשונה הובילו את ארצות הברית לביצור נמליה החשובים, ועל חורבות מצודת הדקלים נבנתה בשנת 1798 מצודה חדשה, לצד 19 מצודות נוספות שהגנו על ערי נמל לאורך חופה האטלנטי של ארצות הברית. המצודה לאחר שנפגעה בסופת הוריקן בשנת 1804, ושוקמה ב-1809. בחמישים השנים הבאות לא נערכו שינויים מקיפים במצודה למעט שדרוג חומותיה וחידוש חימושה, שכן הגנתה של העיר והמפרץ נסמכו על פורט סאמטר הסמוך שהוקם בפתחו של המפרץ, ועל מצודות חדשות נוספות - פורט ג'ונסון ומצודת פינקני.
מלחמת האזרחים האמריקנית
לאחר בחירתו של אברהם לינקולן לנשיאות ארצות הברית בשנת 1860, ועקב חילוקי דעות בסוגיות זכויות המדינות וההעבדות, הכריזה קרוליינה הדרומית על פרישתה מארצות הברית ב-20 בדצמבר 1860. שלא כעמיתיהם מהמצודות האחרות שלחופי הדרום, חיילי חיל המצב שאיישו את פורט מולטריף בפיקודו של מייג'ור רוברט אנדרסון, הוסיפו להחזיק במצודה ולא מסרוה לידי ממשלת קרוליינה הדרומית כפי שזו דרשה מהם. ב-26 בדצמבר הסיג מייגור אנדרסון את כוחותיו לפורט סאמטר הסמוך שכן קל היה יותר להגן עליו, וכוחות המיליציה של קרוליינה הדרומית תפסו את פורט מולטרי. קונפדרציית המדינות של אמריקה הוקמה על ידי 7 המדינות הפורשות ב-8 בפברואר 1861 וב-12-13 באפריל 1861 הופגז פורט סאמטר על ידי תותחי צבא הקונפדרציה שהוצבו בפורט מולטרי ובפורט ג'ונסון, עד לנפילתו. קרב זה פתח את מלחמת האזרחים.
ב-7 באפריל 1863 החלו ספינות מלחמה של צי האיחוד וסוללות תותחים של צבא האיחוד להפגיז את מצודות הקונפדרציה במפרץ צ'ארלסטון. פורט סאמטר נחרבה לחלוטין, ופורט מולטרי כוסה בחול ובשברים, אולם לאחר קרב פורט סאמטר השני הובהר כי לא ניתן לכבוש את אזור המפרץ במתקפה ובהסתערות דרך הים ורק לאחר התקדמותו של גנרל צבא האיחוד ויליאם שרמן לצ'ארלסטון בשנת 1865 פונה פורט מולטרי ואזור המפרץ מכוחות צבא הקונפדרציה.
לאחר מלחמת האזרחים וראשית המאה ה-20
בתקופת השיקום שהחלה עם כניעת כוחות הקונפדרציה, שיקם צבא ארצות הברית את פורט מולטרי, הציב בו תותחים ובנה בונקרים מבטון. עבודות תשתית נוספות שבוצעו במהלך שנות השמונים של המאה ה-19 הפכו את סאליבן איילנד למערכת ביצורים נרחבת. עם השנים שודרג ושופץ האתר אולם הפעילות הצבאית בו הופסקה לאחר ב-1949 עם שינוי אסטרטגיית הגנת החופים של ארצות הברית, וב-1960 הפך האתר לפארק לאומי היסטורי במסגרת הפארק הלאומי פורט סאמטר.
צ'רנוודה
צ'רנוודה (ברומנית: Cernavodă) היא עיר נמל על הגדה הימנית של הדנובה הישנה (זרוע אוסטרוב), מול מרכז ביצת יאלומיצה. מצ'רנוודה נפתחת תעלת דנובה–הים השחור, המהווה חלק ממערכת השיט החוצה את אירופה ומחברת את רוטרדם עם קונסטנצה. צ'רנוודה שוכנת בחבל דוברוג'ה, מחוז קונסטנצה, רומניה, ונכון ל-2011, חיים בה 17,022 תושבים.
בסמוך לצ'רנוודה הוקמה תחנת כוח גרעינית המספקת חלק נכבד מהאנרגיה החשמלית שרומניה צורכת. במקום יש גשר מעל הדנובה, מסילת ברזל, וכבישים.
מסאי דגו
קריירת משחק
דגו גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הבוגרים של המועדון, ששיחקה בליגת העל. את רוב הקריירה המקצוענית שלו, לאחר ההשאלה מהפועל תל אביב למועדון ספורט אשדוד, העביר דגו בליגות הנמוכות בישראל, ואף שיחק זמן קצר במועדון הקפריסאי פאפוס, אך לא ערך בו הופעת ליגה. בנובמבר 2013, כשהוא בן 27, נפצע דגו בקרסולו, וכאשר הודיע לו הרופא כי יצטרך להחליט אם לבצע ניתוח שלישי או לפרוש מכדורגל, החליט דגו לפרוש.
דגו שימש כקפטן נבחרת ישראל עד גיל 19 ונבחרת ישראל עד גיל 17.
קריירת אימון
דגו החל את קריירת האימון שלו בקבוצות הנערים של הפועל תל אביב, לאחר שחברו גילי ורמוט תיווך בינו לבין אייל ברקוביץ', מנג'ר הפועל תל אביב, לאחר פרישתו של דגו. בחודש נובמבר 2016 החל דגו לשמש כעוזרו של המאמן שרון מימר בהפועל כפר סבא, ובהמשך שימש כעוזרם של שני מאמנים נוספים בקבוצה – אלי כהן ופליקס נעים. ב-28 ביוני 2017 מונה דגו למאמנה של הפועל כפר סבא, אולם ב-23 בינואר 2018 פוטר, דווקא לאחר ניצחון בגביע המדינה על בית"ר ירושלים, לטענתו לאחר שלא כלל בהרכב את טום שלח, נכדו של בעלי הקבוצה יצחק שום. ב-14 בפברואר 2018 מונה דגו למאמנה של הפועל אשקלון מליגת העל, כשהוא מחליף את יובל נעים המפוטר, ובכך הפך למאמן הראשון ממוצא אתיופי בהיסטוריה של ליגת העל. דגו לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגה הלאומית, ובסוף העונה עזב אותה. ב-14 ביולי מונה דגו למאמנה של הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, וב-19 במאי 2019, לאחר שהצליח להשאיר את הפועל פתח תקווה בליגה הלאומית, מונה למאמן עירוני קריית שמונה מליגת העל. ב-20 באוקטובר פוטר דגו מאימון עירוני קריית שמונה לאחר פתיחת עונה רעה בליגה.
נקודת ספלנצאני
נקודת ספלנצאני (באנגלית: Spallanzani Point) היא לשון יבשה המהווה את הצד הצפוני של הכניסה למפרץ היל ואת הקצה המזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
מסאי דגו
קריירת אימון
ב-5 בפברואר 2020 חתם דגו בשנית בהפועל פתח תקווה. ב-1 בדצמבר 2020, לאחר שפתח את עונת 2020/2021 עם שבעה הפסדים בעשרה משחקים, פוטר דגו מאימון הקבוצה.
ב-10 באפריל 2021, חתם דגו בהפועל עכו מהליגה הלאומית. ב-13 במרץ 2022 פוטר מתפקידו.
ב-18 במאי 2022, חתם כמאמן קבוצת הנוער של מכבי חיפה, והוביל אותה לזכייה באליפות.
פונטיאק דה-לוקס 6
פונטיאק דה-לוקס 6 (באנגלית: Pontiac Deluxe Six) היא מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה על ידי חברת פונטיאק, מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1935–1940. הדגם יוצר גם בתצורות קופה וקבריולה.
נקודת ספלנצאני
גילוי לשון היבשה ומיפוייה
לשון היבשה צולמה מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956 –1957, ומופתה בהתבסס על תצלום אלה בשנת 1959.
מסאי דגו
קריירת אימון
ב-20 במאי 2023, חתם כמאמן מכבי חיפה והחליף את ברק בכר, שעבר לאמן את הכוכב האדום בלגרד.
ב-22 ביולי 2023, זכה עם הקבוצה בתואר אלוף האלופים והראשון שלו לאחר ניצחון 1-3 על בית"ר ירושלים.
פונטיאק דה-לוקס 6
בשנים 1935–1936 יוצרו 118,827 יחידות. מחיר היחידה בארצות-הברית בשנת 1936 היה 615 דולר.
נקודת ספלנצאני
מקור השם
שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
מסאי דגו
חיים אישיים
דגו נולד באדיס אבבה שבאתיופיה, לביילין ואיינה דגו, ועלה לישראל יחד עם משפחתו כשהיה בן ארבע. משפחת דגו התגוררה עם עלייתה בבאר שבע, ולאחר כשנתיים עברה להתגורר באשדוד. דגו הוא אחיו הצעיר של כדורגלן העבר ברוך דגו.
נקודת ספלנצאני
מקור השם
לשון היבשה נקראת על שמו של לאדזרו ספלנצאני, פיזיולוג איטלקי שהבין לראשונה את תהליך העיכול בשנת 1780.
פונטיאק דה-לוקס 6
הסדרות אשר יוצרו בין השנים 1935-1936 היו קרויות: " 701A" (בשנת 1935), "701B",(דגם קטן יותר אשר יוצר בשנת 1935), " 6BA" (דגם אשר יוצר משנת 1936) ודגם "6BB" (משנת 1936). כמו כן פותחה גרסת 8 צילינדרים "Serie 8BA", (מנוע V).
מסאי דגו
חיים אישיים
נשוי לאודליה, ולזוג שני בנים ובת.
פונטיאק דה-לוקס 6
בשנת 1937 המרכב והעיצוב, של הדגם, שונו לחלוטין, הפנסים עוצבו על הכנפיים הקדמיות. יוצרו 2 דגמים חדשים: "פונטיאק דה-לוקס 6 26" ו"פונטיאק דה-לוקס 6 28". בשנים 1937–1940 יוצרו 502,578 יחידות.
בלמי ה"פונטיאק דה-לוקס 6" היו הידראוליים בכל 4 הגלגלים.
1937–1940
(המרכב והעיצוב שונו לחלוטין, בסיס הגלגלים - הוארך)
ניתאי ענבי
ניתאי ענבי (נולד ב-3 בספטמבר 1996) הוא כלכלן ישראלי. שימש כתב כלכלה ומגיש בגלי צה"ל.
ביוגרפיה
נולד וגדל בגבעתיים ובפתח תקווה. בצעירותו הגיש תוכניות רדיו לנוער בקול ישראל, הנחה את מגזין האקטואליה לנוער 23 דקות בערוץ 2 (במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית), כתב בשבועון מעריב לנוער, ולקח חלק בתוכנית פיתוח המנהיגות העשר שנתית "קו הזינוק" מבית שותפויות אדמונד דה רוטשילד.
התגייס בשנת 2014 לגלי צה"ל, ומונה לכתב לענייני תחבורה, תשתיות ותיירות. במקביל החל להגיש רצועות שידור ולערוך תוכניות במחלקת החדשות, ביניהן יומן הבוקר "בוקר טוב ישראל". בשלהי השירות הצבאי יזם את "הבגרות המשודרת", הסכת הכנה לבחינות הבגרות במקצועות: היסטוריה, ספרות, תנ"ך, אזרחות, ביולוגיה ומחשבת ישראל. על המיזם זכה בפרס מפקד גלי צה"ל לתוכנית ביכורים.
בנובמבר 2021 עזב את גלי צה"ל, ומונה ליועץ מקצועי למנכ"לית משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, מיכל פרנק.
הערות שוליים
__לחיפוש__
אברהם תשובה
אברהם תשובה (נולד ב-2 בפברואר 1946) הוא עיתונאי וספורטאי בספורט נכים.
ביוגרפיה
אברהם תשובה נולד בלוב, רביעי בין עשרה ילדים, וב-1949 עלתה משפחתו לישראל.
תשובה עלה כשהוא חולה בשיתוק ילדים ובמשך קרוב לעשור אושפז בבית חולים אלי"ן בירושלים ועבר שלושה ניתוחים בעמוד השדרה.
לדבריו: "המדינה לא דאגה לחסן בזמן את אלה שנפגעו, עשו לנו ניתוחים מיותרים שלא היו מחויבי המציאות, טיפלו בנו בדרכים לא נכונות ולא דאגו לשיקום. אני שהיתי בבתי חולים במשך עשר שנים ברציפות. לא למדתי ובגיל 13 חזרתי לשכונה שלי, רמת עמידר ברמת גן, ללא השכלה יסודית. לא הייתה לי מסגרת שתממן השכלה ולא היה טיפול רפואי המשכי. לקחתי את הקביים והלכתי לשחק כדורגל בשכונה. לא ידעו מה לעשות איתנו, הילדים המשותקים. אותי שלחו לבית אבות כי הייתי צריך להיות שלושה חודשים בגבס. יש לי מכתב מבית החולים שבו הם כותבים ש'הילד משתולל ולא רוצה להישאר במקום'. אז שלחו אותי הביתה כדי שאמא שלי, שטיפלה בעשרה ילדים, תטפל גם בי".
ב-1961 הצטרף למרכז הספורט לנכים ברמת גן והחל להתאמן בטניס כיסאות גלגלים, שחייה וכדורסל כיסאות גלגלים. בהמשך השתלב בצוות המקצועי של המרכז, השתלם בקורס מאמנים במכון וינגייט ומונה למאמן נבחרת הנשים בכדורסל. מאוחר יותר מונה לדובר מרכז הספורט לנכים, לאחר עשרות שנים של סיקור עיתונאי בתחום ספורט נכים. כתבתו הראשונה בתחום פורסמה ב-1969 ובמשך השנים הוא סיקר תחרויות עבור העיתונים חדשות, דבר, מעריב, על המשמר וידיעות אחרונות. בנוסף שימש עד 2015 דובר התאחדות הוועד הפראלימפי.
כספורטאי, השתתף באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) ובאולימפיאדת הנכים היידלברג (1972). באולימפיאדת תל אביב זכה במדליית זהב עם נבחרת הכדורסל והתחרה גם במקצועות האתלטיקה, דורג במקום ה-12 במרוץ עגלות ל-60 מטר ובמקום ה-21 בתחרות סללום. באולימפיאדת היידלברג היה מאמן נבחרת הנשים בכדורסל שדורגה במקום השלישי וזכתה במדליית ארד.
ב-2007 עוטר באות יקיר איל"ן.
ב-2012 הוענק לו פרס שרת התרבות והספורט על מפעל חיים.
הנדרסון (נבדה)
הנדרסון (באנגלית: Henderson), רשמית העיר הנדרסון, היא עיר במחוז קלארק, במדינת נבדה בארצות הברית. בעיר מתגוררים כ-270,811 תושבים (לפי הערכה מ-2013), מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל אוכלוסייתה בנבדה, אחרי לאס וגאס. העיר היא חלק ממטרופולין לאס וגאס, המשתרע לכל אורך עמק לאס וגאס. הנדרסון מיישבת את החלק הדרום-מזרחי של העמק, עם גובה מוערך של 410 מטרים מעל פני הים.
בשנת 2011, המגזין פורבס דירג את הנדרסון כעיר השנייה הכי בטוחה בארצות הברית, וכן העיר תוארה כ"אחת מן הערים הטובות ביותר לגור בהן באמריקה", על ידי הביזנסוויק.
עמוק יותר!
עמוק יותר! (ברוסית: Глубже!) הוא סרט מלודרמה רוסי, בבימויו של מיכאיל סגל. הסרט יצא לאקרנים ב-22 באוקטובר 2020.
תקציר עלילת הסדרה
‏במרכז העלילה עומד רומן, במאי מחזות בתיאטרון הנחשב ברוסיה שפוטר מעבודתו. בניסיונו למצוא עבודה חדשה, רומן מגיע בטעות לתעשיית הפורנוגרפיה ומחליט להביא את ניסיונו כבמאי תיאטרון לעולם הסרטים הכחולים: הוא מנסה להעניק עומק רגשי ואינטלקטואלי לפורנו שנשכר לצלם, במטרה לגעת בלב הקהל.
רוני גמזו
פרופ' רוני גמזוּ (נולד ב־27 בינואר 1966) הוא מנהל בית החולים איכילוב מאז שנת 2015. בשנים 2010–2014 כיהן בתפקיד מנכ״ל משרד הבריאות. ב־23 ביולי 2020 מונה לראש תוכנית ”מגן ישראל” (”פרויקטור הקורונה”), הממונה על המאבק בנגיף הקורונה בישראל.
ביוגרפיה
רוני גמזו נולד, גדל והתחנך בחולון. להורים יוצאי איראן. אביו השתלב בשוק הצורפות, והאם כעוזרת לגננת. שם משפחתו המקורי בילדותו הייה גם זו לטובה. בשנים 1985–1988 שירת בצה״ל, בהתחלה בחיל ההנדסה הקרבית, ולאחר מכן נשלח לקורס חובשים. שם, לדבריו, נפתח בפניו תחום הרפואה. בהמשך התקדם לתפקיד מפקד הקורס, והשתחרר בתור קצין בדרגת סגן.
תה עם מוסוליני
תה עם מוסוליני (באנגלית: Tea with Mussolini) הוא סרט קולנוע משנת 1999 בהפקה משותפת אנגלית-איטלקית. שביים פרנקו זפירלי וכתב ג'ון מורטימר. הסרט המבוסס בחלקו על האוטוביוגרפיה של זפירלי מספר את סיפורו של לוקה, ילד איטלקי שגדל בחסות נשים בריטיות ואמריקאיות בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה.
רוני גמזו
ביוגרפיה
בשנים 1988–1994 למד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובאוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר דוקטור לרפואה. את הסטאז' עבר בבית החולים איכילוב. בשנת 1996 קיבל תואר Ph.D על מחקר בתחום הפוריות, בשנת 1998 קיבל תואר MHA במנהל מערכות בריאות, בשנת 2002 קיבל תואר שני במנהל עסקים, ובשנת 2008 קיבל תואר ראשון במשפטים, כולם מאוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים
בשנת 2016 נולדה לו וזוגתו קארן ברונר, מנהלת המחלקה לקידום בריאות באסותא, בת בכורה.
תה עם מוסוליני
תקציר עלילה
תחילת הסרט בשנת 1935 בפירנצה שבאיטליה, שם חיה חבורה של נשים אנגליות גולות, ששכניהן האיטלקים מכנים אותן "העקרביות". מדי יום הן נפגשות לשתות תה בצוותא. הילד לוקה (צ'ארלי לוקה) הוא בן לא חוקי של איש עסקים איטלקי (מסימו גיני), שמגלה עניין מועט בחינוכו של בנו. אמו של לוקה שהייתה תופרת מתה לאחרונה. מרי וולאס (ג'ואן פלורייט), שעובדת כמזכירה אצל אביו של לוקה, נחלצת לעזרת הילד ופונה לחברותיה העקרביות ומבקשת את תמיכתן. אחת החברות היא ארבלה (ג'ודי דנץ') אישה אקסצנטרית ששואפת להיות אמנית. יחד הן מעבירות ללוקה שיעורים על החיים ובעיקר שיעורי אמנות. אלזה מורגנטל (שר) היא אלמנה אמריקאית עשירה, שליידי הסטר (מגי סמית') העומדת בראש העקרביות בקושי סובלת. כשנודע לאלזה על מות אמו של לוקה שהייתה חביבה עליה מאוד, היא פותחת עבורו קרן נאמנות בשביל לימודיו, ומשלמת בכך כספים שהייתה חייבת לאם על עבודתה כתופרת.
רוני גמזו
קריירה רפואית וציבורית
בשנת 1997 החל התמחות בגינקולוגיה ומיילדות בבית החולים ליס לנשים וליולדות, וסיים אותה בשנת 2002. לאחר מכן, בשנים 2003–2005 השלים התמחות־על במִנהל רפואי בבית החולים איכילוב. בשנים 2007–2008 ביצע התמחות מחקרית בגינקולוגיה באוניברסיטת ראדבוד שבהולנד.
ב־2002, בעודו מתמחה, מונה לסמנכ״ל לכלכלה רפואית בבית החולים איכילוב, ובשנת 2008 מונה למנהל בית החולים הכללי באיכילוב. במאי 2010 מינה אותו סגן שר הבריאות יעקב ליצמן למנכ״ל משרד הבריאות. בתקופת כהונתו אירעה שביתת הרופאים בישראל, ובתחילת 2014 פקד את המרכז הרפואי הדסה משבר כספי, שהוביל לצו הקפאת הליכים למרכז.
תה עם מוסוליני
תקציר עלילה
יום אחד כשהנשים יושבות במסעדה ושותות תה, נכנסים פשיסטים ומשחיתים את המקום. מעשה זה משקף את מצבה הרעוע של הקהילה הגולה. ליידי הסטר, שהיא אלמנת מי שהיה שגריר בריטניה באיטליה, שמה מבטחה בבניטו מוסוליני (קלאודיו ספרדו) ומחליטה לבקר אצלו. מוסוליני מפזר הבטחות שהוא ערב לשלומן, והיא מספרת בגאווה על כך ששתתה "תה עם מוסוליני". אך המצב הפוליטי הולך ומדרדר ו"העקרביות" מגלות שמעמדן והחירויות שלהן הולכות ופוחתות. אביו של לוקה, שרצה בעבר שבנו יהיה ג'נטלמן אנגלי, מחליט שעתידה של איטליה עם הגרמנים, ושולח את לוקה לפנימיה באוסטריה.
אחרי חמש שנים לוקה (מבוגר יותר בגילומו של באיר וולאס) חוזר לפירנצה ומתכנן להשתמש בכספי קרן הנאמנות של אלזה וללמוד אומנות. הוא מגלה שרוב האזרחים הבריטים נמלטים בציפייה שמוסוליני יכריז מלחמה על בריטניה. עוד מתברר לו שמרי ושאר חברותיה האנגליות עברו להתגורר בביתה של ליידי הסטר. כשלוקה מגיע לבית, הוא מוצא אותן (יחד עם וילפרד הנכד של הסטר המחופש לאישה) עסוקות בהכנות להעברתן במשאית למעצר. לוקה עוקב אחרי המשאית והם מגיעים לסן ג'ימיניאנו, עיירה טוסקנית סמוכה. מכיוון שארצות הברית אינה במצב מלחמה עם איטלה, אלזה ובת ארצה ג'ורג'י רוקוול (לילי טומלין), ארכאולוגית לסבית, נשארות חופשיות. אלזה, בעזרתו של לוקה, דואגת להעביר את הנשים האנגליות ממגורי החיילים שבהם שוכנו לבית מלון. ליידי הסטר שמאמינה שהמעבר נעשה לפי הוראותיו של מוסוליני עצמו, מנופפת בגאווה בתמונה מתוך העיתון בו היא שותה תה בחברתו של הדוצ'ה.
רוני גמזו
קריירה רפואית וציבורית
ב־6 בספטמבר 2015 מונה למנכ״ל איכילוב, המרכז הרפואי בתל אביב ע״ש סוראסקי.
תה עם מוסוליני
תקציר עלילה
ככל שנמשכת המלחמה גובר דיכויים של היהודים. באוקטובר 1943 מתחילים הגרמנים לרכז את היהודים שבאיטליה הכבושה. אלזה היהודיה, עדיין מרגישה מוגנת בזכות אזרחותה האמריקאית והונה הרב. היא מספקת דרכונים מזויפים ליהודים איטלקים, ומגייסת לעזרתה את לוקה, שכעת מאוהב בה. קנאתו של לוקה מתעוררת כשהוא רואה את מערכת היחסים בין אלזה לוויטוריו (פאולו סגנטי), עורך דין איטלקי ערמומי. בשנת 1941 ארצות הברית מצטרפת למלחמה, אלזה וג'ורג'י נכלאות אף הן עם הנשים הבריטיות. אלזה מתפתה לתוכניתו של ויטוריו, להבריח את רכושה ואוצרות האמנות שלה, וכך להציל אותם. אבל היא אינה מודעת לכך שהוא מתכנן להסגיר אותה לגסטפו במסווה של בריחה לשווייץ. לוקה היה מודע לכך, אך אינו אומר דבר בגלל קנאה ונקמנות. סוחר האמנות של אלזה (מינו בלאי) מספר על כך למרי, והיא נוזפת בלוקה על שתיקתו. לוקה נותן את כספי קרן הנאמנות לחברי תנועת ההתנגדות האיטלקית, שאליה הצטרף וילפריד. אלזה מסרבת להאמין בבגידה של ויטוריו, ומשתכנעת רק אחרי שליידי הסטר מציעה את עזרתה. כאשר מרי ולוקה מבהירים לליידי הסטר שאלזה היא זו שממנת את שהותם במלון, ליידי הסטר משנה את דעתה על אלזה ומביעה את תודתה. אלזה מופתעת, אך מאמינה לדבריה של ליידי הסטר ומסכימה לתוכנית הבריחה של מרי. לפני שהיא נפרדת מלוקה היא מספרת לו שאימו חשבה להפיל את עוברה, וזו היא אלזה שעזרה לה אז ועודדה אותה להמשיך בהיריון. בזכותה לוקה יכול לעמוד היום לצידה.
ביולי 1944 התקדמו לעבר סן ג'ימיניאנו חיילים סקוטים מהצבא הבריטי. ארבלה מנסה נואשות להציל את ציורי הפרסקו האהובים עליה. יחד עם ג'ורג'י ושאר הנשים האנגליות, ובהן ליידי הסטר, הן מגינות בגופן על הקירות מפני אש הגרמנים. הן ניצלות מכיוון שהגרמנים מקבלים הוראה לסגת מהעיר, הנשים והמגדלים נותרים ללא פגע. החיילים הסקוטים נכנסים לעיר, ולוקה משמש מתורגמן למפקד. המפקד מקבל הוראות לפנות את הנשים, אך ליידי הסטר מסרבת לשתף פעולה, והן מחליטות לחדש את אורח חייהן הקודם באיטליה. מרי מאושרת לראות את לוקה הלבוש במדי הצבא הבריטי, ואומרת שאחרי הכל הוא הפך להיות ג'נטלמן בריטי כפי שאביו רצה.
רוני גמזו
קריירה רפואית וציבורית
בשנת 2014–2015 כיהן בתפקיד בכיר בחטיבת הבריאות של הארגון OECD, ובשנים 2015–2017 היה מנהל התוכנית הלאומית לבריאות דיגיטלית במשרד הבריאות.
תה עם מוסוליני
תקציר עלילה
בכתוביות בסיום הסרט מסופר על גורלן של הדמויות, ומסתיים בהערה שלוקה הפך להיות אמן ועזר בעשייתו של הסרט, כלומר כתסריטאי וכבמאי.
רוני גמזו
קריירה רפואית וציבורית
גמזו מכהן כפרופסור חבר בפקולטה לרפואה ובבית הספר לבריאות הציבור, וכפרופסור מן המניין בפקולטה לניהול, כולם באוניברסיטת תל אביב.
תפקידים ניהוליים במערכת הבריאות הציבורית
גמזו כיהן כסמנכ״ל כלכלה רפואית בבית החולים איכילוב, המרכז הרפואי תל אביב ע״ש סוראסקי (2002–2008), כמנהל בית החולים הכללי באיכילוב (2008–2010), כמנכ״ל משרד הבריאות (2010–2015), וכמנכ״ל בית החולים איכילוב (2015–היום).
תה עם מוסוליני
צוות השחקנים
מייקל ויליאמס, שהיה נשוי לג'ודי דנץ', נפטר זמן קצר אחרי תום הצילומים. סרט זה היה הופעתו האחרונה על המסך.
רוני גמזו
תפקידים ניהוליים במערכת הבריאות הציבורית
במקביל לתפקידו כמנכ״ל איכילוב, שימש בתפקיד מנהל התוכנית הלאומית לבריאות דיגיטלית במשרד הבריאות בשנים 2015–2017, ובשנת 2019 כיהן כיו״ר ועדת סל התרופות.
באפריל 2020 מונה לאחראי לטיפול בבתי האבות בישראל במסגרת ההתמודדות עם נגיף הקורונה. הוא הקים את פרויקט ”מגן אבות ואמהות” להגנה על אנשי גיל הזהב מהקורונה. ב־23 ביולי 2020 מונה גמזו לפרויקטור הלאומי לנגיף הקורונה לתקופה של שלושה וחצי חודשים, במסגרת ההתמודדות עם נגיף הקורונה. הוא עזב זמנית את תפקידו באיכילוב ובמקומו מונו גיל פייר ויצחק שפירא.
תה עם מוסוליני
הפקה
דמותה של ליידי הסטר רנדום מבוססת על אישה תושבת פירנצה שזפירלי הכיר בילדותו. הוא מזכיר אותה ועוד כמה נשים מה"עקרביות" באוטוביוגרפיה שלו. הוא אומר: "איני זוכר אם קראו לה הסטר, אבל אני זוכר אישה נוראה ופנטסטית זו. היא הייתה האלמנה של הקהילה. אני זוכר דברים שערורייתיים שעשתה כי היא יכלה להרשות לעצמה להיות יהירה ושתלטנית"
רוני גמזו
תפקידים ניהוליים במערכת הבריאות הציבורית
בצוות המטה הרפואי של גמזו היו חברים ראש מטה הקורונה באיכילוב פרופ׳ עידית מטות, מנהל המחלקה לטיפול נמרץ בבית החולים בילינסון פרופ׳ פייר זינגר ומנהל בית החולים לילדים בשיבא ד״ר איתי פסח. לצדם נמצאים גם מנכ״ל הדסה פרופ׳ זאב רוטשטיין, מנכ״ל משרד הבריאות לשעבר גבי ברבש, המשנה למנכ״ל שיבא פרופ׳ ארנון אפק, מנכ״ל אסותא פרופ׳ שוקי שמר וסגן מנכ״ל משרד הבריאות בעז לב.
בנובמבר 2020 סיים את כהונתו כפרויקטור ארצי למאבק בקורונה וחזר לנהל את בית החולים איכילוב.
בספטמבר 2022 הודיע על פרישתו מתפקידו כמנכ״ל איכילוב, ואמר שיישאר בבית החולים בתפקיד הדומה ליו״ר. {{שני טורים|
מלגות
}}
דלרון באקלי
קריירת מועדונים
באקלי גדל במועדון בוצ'רפיל רוברס דרבן מעיר הולדתו. בגיל 17 חתם בבוכום הגרמנית, שם שיחק תחילה בקבוצת הנוער, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך בעונת 1995/96, עת שיחקה בוכום בליגת הבונדסליגה השנייה. בוכום עלתה לבונדסליגה באותה עונה, ורק בעונת 1997/98 באקלי החל לשחק בבונדסליגה בקבוצה הבוגרת, ובעונת 1998/99 הפך לשחקן הרכב קבוע, בקבוצה שכללה את יילדיריי בשטורק, שטפן קונץ ומאוריציו גאודינו. באותה עונה, נשרו בוכום ובאקלי בחזרה אל הבונדסליגה השנייה, אך הצליחו להעפיל בחזרה תוך עונה אחת, אך נשרו שוב לאחר עונה אחת בבונדסליגה, ובעונת 2001/02 נמשכה הנדנדה ובוכום חזרה לבונדסליגה לאחר עונה אחת, כאשר חבריו של באקלי היו דריוש ווש, וחיד האשמיאן ותומאס כריסטיאנסן. בעונות 2002/03 ו-2003/04 התייצבה בוכום בבונדסליגה, ואת עונת 2003/04 סיימה הקבוצה במקום החמישי שהקנה לה מקום בגביע אופ"א, תוך כדי שבאקלי מציג יכולת גבוהה. עם זאת, באקלי עזב את המועדון בתום עונה זו לאחר תשע שנים בבוכום, בהן הבקיע 20 שערים ב-177 הופעות בקבוצה הבוגרת, וחתם בארמיניה בילפלד, שם שיתף פעולה עם פטריק אוומויילה ודטלף דאמאייר. באקלי שיחק בבילפלד בעונת 2004/05, והציג עונת שיא, בה הבקיע 15 שערי ליגה, וסייע לבילפלד להימנע מירידה. העונה המוצלחת בבילפלד גררה התעניינות ממועדונים גדולים יותר, ולקראת עונת 2005/06 נמכר באקלי מבילפלד לבורוסיה דורטמונד תמורת 425 אלף אירו.
ישראל קפלן (פירושונים)
{{פירושונים|