cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אל עזי
אַלְ עַזִּי (בערבית: العازي; בתעתיק מדויק: אלעאזי; נקרא גם אלעזה, ח'רבת איסטאס וחָרְבַּת אִסְטִיס; השם הקודם: חוות אל עזי) הוא כפר ערבי השוכן מדרום לכפר מנחם השייך למועצה אזורית יואב. הכפר הוכר על ידי מדינת ישראל ב-2001. זהו הכפר הערבי היחיד שנשאר באזור שפלת יהודה לאחר מלחמת העצמאות. כל התושבים הם בני משפחה מורחבת אחת, והם מתפרנסים בעיקר מעבודות חקלאות וגידול צאן ובקר.
היסטוריה
משפחת אל-עזה (או אל-עזי) הייתה משפחה כפרית בעלת כוח פוליטי רב באזור המורדות המערביים של הר חברון, בשטחים שבין בית ג'יברין לעג'ור ותל א-צאפי (נכתב גם כתל אל-סאפי). בבעלות המשפחה היה ב"ח'רבת איסטאס" שליד תל א-צאפי בית חווה, שעליו השתלטו הכוחות הגרמנים שסייעו לצבא האימפריה העות'מאנית בזמן מלחמת העולם הראשונה והוא שימש להם כמפקדה. המשפחה הנהיגה מרד איכרים במאה ה-19. מנהיג המשפחה התקיף, עבד א-רחמן אל-עזי, היה חלק מן האופוזיציה למשפחת חוסייני החל מראשית שנות ה-30. הוא עמד בעת המרד הערבי הגדול בראש קבוצת מורדים, אולם בהמשך הצטרף ל"חבורות השלום" ולפח'רי נשאשיבי.
ב-28 ביולי 1937 הוקם קיבוץ כפר מנחם במסגרת מבצעי חומה ומגדל, על שטח אדמה שנרכש מהכפר אידניבה שמצפון לתל א-צאפי. בן המשפחה חאג' איסמעיל אל עזי (יליד 1894), שבבעלותו היו 6,000 דונם במקומות שונים באזור, ביקש ליצור יחסי שכנות טובה עם אנשי הקיבוץ ואף הסכים שיסלל על אדמותיו כביש גישה מצומת מסמיה לקיבוץ, מתוך מחשבה שכביש סלול ייטיב עם כל תושבי האזור.
במלחמת העצמאות הגיע אל הכפר גדוד גבעתי והציע לחאג' איסמעיל לעבור ליפו עד שוך הקרבות. באותה עת הצבא המצרי שפלש לאזור השתלט על וילת בית ג'וברין שהייתה בבעלות בני משפחה אחרים. חאג' אסמאעיל הפקיד את רכושו (בעיקר טרקטורים חקלאיים) בידי חברי כפר מנחם והתפנה לביתו ביפו, בית אל-עזה. שישה מתוך חמישה עשר ילדיו התפנו מזרחה לקרובי משפחה בהר חברון והאחרים נשארו בבית החווה. לאחר המלחמה חזר חאג' אסמאעיל לאדמותיו ונשותיו וילדיו התאחדו עמו במסגרת איחוד משפחות. על וילת בית ג'וברין הוחל חוק נכסי נפקדים והיא ננטשה, חאג' איסמעיל הצליח להשיג מסמכים בריטיים המוכיחים את בעלותו על הקרקע ומדינת ישראל הכירה בבעלות.
בשנת 1955 הפקיעה המדינה מהמשפחה רצועת קרקע חקלאית לצורך הקמת מסילת הדרום לבאר שבע. לטענתם רוחב רצועת הקרקע שנרשם על שם המדינה רחב בהרבה מתוואי המסילה שהוקמה. חאג' אסמאעיל נהרג בתאונת דרכים בצומת מסמיה ב-1966. מאחר שלא השאיר צוואה, תבע מינהל מקרקעי ישראל את חלקו באדמות של ילדיו שהיו בהר חברון בזמן המלחמה, ולכן הוגדרו כ"נפקדים". כ-1,000 דונם עברו כך לבעלות המדינה.
בחלקו המערבי של הכפר, הנקרא "חָ'רְבַּת טָרְטָר", מאחר שהמדינה לא אישרה להם לבנות בתים חדשים ב"ח'רבת איסטאס", הקימו שניים מילדיו של חאג' אסמאעיל בתים חדשים בשנות ה-60 של המאה ה-20 על אדמה שבבעלותם לאחר שקיבלו התרי בנייה. לכפר לא הוכנה תוכנית מתאר מקומית והוא לא קיבל שירותים מוניציפליים ושירותי חינוך. הכפר היה כפר בלתי מוכר עד שמעמדו הוסדר ב-2001.
ביישוב אין שירותים קהילתיים כגון מכולת, דואר וקופת חולים, ותושביו נוסעים לקריית מלאכי לצורך קבלת שירותים אלו. עדיין אין גישה מוסדרת אל הכפר והיא אפשרית רק דרך מושב ינון או כפר מנחם.
עם סלילת כביש חוצה ישראל הופקעו כ-70 דונם משטחי הכפר ותושביו פוצו בקרקע חלופית שהופקעה בהסכמה מכפר מנחם השכן.
מאוריציו פאז
מאוריציו פּאז (בספרדית: Mauricio Paez; נולד ב-3 בפברואר 1963) הוא נגן בסון ישראלי.
מאוריציו פאז נולד בקוסטה ריקה. בגיל 17 התמנה לנגן הבסון הראשי בתזמורת הפילהרמונית הלאומית של קוסטה ריקה. מיד עם עלייתו לישראל הצטרף לסינפונייטה הישראלית באר שבע ובמקביל ניגן גם בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
בעבר הוא היה נגן בסון ראשי בתזמורת הקאמרית הישראלית, ועד שנת 2023 שימש כנגן בסון ראשי בקאמרטה הישראלית ירושלים.
כמו כן, מאוריציו חבר בחמישיית כלי הנשיפה הישראלית. כן הוא מכהן כראש מחלקת כלי נשיפה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים וכמורה ומרצה בכיר לבסון, וכמורה לבסון באקדמיה למוסיקה באוניברסיטת תל אביב בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.
פאז מרבה להופיע כסולן עם תזמורות שונות ומנגן עם הרכבים של מוזיקה קאמרית בפסטיבלי מוזיקה בישראל ובעולם.
זכה בפרס פרנסואה שפירא (1988), בפרס בנימיני מטעם שרת החינוך (2004), במלגות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל ועוד.
כיום מתגורר בעיר יבנה.
בראניק
בראניק (בבולגרית: Бранник - מגן) היה ארגון נוער לאומני, אנטישמי ופרו מלוכני, שפעל בבולגריה מ-1940 עד 1944 במתכונת ה"היטלר יוגנד", היה כפוף ישירות לראש הממשלה הבולגרי בוגדאן פילוב, תוקצב על ידי הממשלה הבולגרית ובמרץ 1943 נטלו חבריו חלק בניסיון הגירוש הכושל של יהודי "בולגריה הישנה" אל מחנות ההשמדה הנאצים.
רקע
בראשית 1940 התפטר ראש ממשלת בולגריה גאורגי קיוסאיבנוב בלחץ המלך בוריס השלישי ובממלכה נערכו בחירות שתוצאותיהן העניקו רוב מוחלט למפלגת השלטון בפרלמנט. ב-15 בפברואר 1940 מונה בוגדאן פילוב לראש הממשלה. פילוב היה מלוכן, גרמנופיל, נחשב נאמנו של המלך בוריס ובהתאם לקו שהתווה המלך נקט צעדי התקרבות לגרמניה הנאצית ובכלל זה הגברת האנטישמיות הממוסדת בממלכה.
ב-29 בדצמבר 1940, עם אימוצו של החוק לארגון הנוער הבולגרי, הוקם בראניק. כאמור, הארגון היה כפוף ישירות לראש הממשלה הבולגרי בוגדאן פילוב וראשיו מונו על ידיו. מבנה הארגון היה חצי צבאי והועתק ממבנה ה"היטלר יוגנד" הנאצי. סטפן קלצ'קוב מונה לראש הארגון עם הקמתו, ב-1 בפברואר 1943 החליפו זכרי סטוילקוב וב-24 במרץ 1944 מונה פרופסור גאורגי קָרַיביאנוב לתפקיד. המועצה העליונה של הארגון הורכבה ממספר מחלקות, כגון חינוך, יחסי חוץ, ספורט וכספים. חברי הארגון לבשו מדים והצדיעו במועל יד.
פעילות הארגון
עם הקמתו, החל הארגון בסדרת מצעדים בערי בולגריה השונות וכן ערך מבצעי התרמה שונים כדי להרחיב את תחומי פעילותו. דוגמה לכך הייתה במתן תמיכה כלכלית לשכבות נזקקות וקיום אירועי צדקה. הארגון הפיץ יומונים וכתבי עת נוספים שהופצו ללא תשלום בבתי הספר בבולגריה. לאחר פרסום החוק להגנת האומה, שדמה במתכונתו לחוקי נירנברג, נצטוו יהודי בולגריה בין השאר לענוד כוכב צהוב וחברי בראניק אכפו הנחיה זו. בפברואר 1941 התלונן ראש הכנסייה הבולגרית המטרופוליט סטפן בפני ראש המשטרה הבולגרית על כך שחברי בראניק מתפרעים ברחובות סופיה, תולשים מדש בגדם של יהודים את הכוכב הצהוב ואחר כך מכים אותם על הפרת הצו המורה לענוד אותו. בעקבות התערבותו הורתה המשטרה לחברי הארגון לחדול מפעילותם.
ב-10 במרץ נכשל ניסיון גירושם של יהודי "בולגריה הישנה" למחנות ההשמדה, בין השאר על רקע פעילותה של משלחת נכבדים מקיוסטנדיל שנסעה לסופיה וביחד עם סגן יושב ראש הפרלמנט הבולגרי דימיטר פשב פעלו מול שר הפנים פטר גברובסקי לביטול הגירוש. בהיוודע דבר ביטול הגירוש תקפו חברי בראניק מקיוסטנדיל את ביתם של אסן סויצ'מזוב ושל איוואן מומצ'ילוב, חברי המשלחת. הם השליכו אבנים גדולות, ניפצו שמשות וציירו כתובות נאצה על קירות הבתים. בבוקר ה-10 במרץ, עם ביטול העוצר בקיוסטנדיל, הגיעו מספר בעלי מלאכה מבני הקהילה היהודית ותיקנו בהתנדבות את הנזקים שנגרמו.
פירוק הארגון
ב-9 בספטמבר 1944 כבש הצבא האדום את סופיה וברחבי בולגריה התחוללה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית. קימון גאורגייב התמנה לראש הממשלה, נאסרה פעילותם של ארגונים אנטישמיים וארגון בראניק פורק. פרטיזנים וקומוניסטים הוציאו להורג ללא משפט עשרות מחברי הארגונים ראטניק ובראניק. כ-150 מחברי בראניק שנמלטו מבולגריה, ביחד עם סטודנטים בולגרים חברי בראניק שלמדו בגרמניה, התנדבו לוואפן אס אס.
באוקטובר 1944 הקימה הממשלה הבולגרית בית דין מיוחד לשפיטת חברי מנגנון הממשל הקודם ומשתפי הפעולה עם הנאצים. כמה מחברי ארגון בראניק נעצרו וב-1 בפברואר 1945 הוצא להורג בידי כיתת יורים סטפן קלצ'קוב, מראשי הארגון.
יהודה בן יום טוב
רבי יהודה ב"ר יום טוב היה אחד מבעלי התוספות בצרפת, ממשפחתו של רש"י.
משפחתו
אביו הוא רבינו יום טוב מפלייזא שהיה בנו של ריב"ן - חתנו של רש"י. אחיו הוא רבי יוסף. נשא לאשה את אלמנת ריב"ם אחיו של רשב"ם ורבנו תם, שלמעשה היה בן דוד של אביו רבי יום טוב. בניו הם רבי יצחק ורבי אליעזר, בתו נישאה לר"י הזקן. נכדו הוא רבי יהודה שירליאון. בכתבי יד נמצא שרבי אליעזר בן הרב יהודה בן הרב ר' יום טוב נשא את מרת בילא בתו של רבי יוסף, אחיו של רבי יהודה. בספר אור זרוע, מצוטטת תשובת רשב"ם, שם הוא נשא ונתן לפני זקני פריס, וביניהם רבי יהודה ב"ר טוב. מכך ניתן להסיק כי רבי יהודה התגורר בפריס.
אזכוריו
מובא בתוספות במספר רב של מקומות וכן בתוספות שאנץ ובאור זרוע
פלוטינוס
פלוטינוס (בערך 205–270 לספירה) היה מגדולי הפילוסופים בעת העתיקה ונחשב למייסד אסכולת הניאופלטוניזם. חיי פלוטינוס ידועים לנו מחיבורו של תלמידו, פורפיריוס, וכתביו, ה"אנאדות", הם סיכומי הרצאות פלוטינוס שנערכו וסוגננו על ידי פורפיריוס. פלוטינוס השפיע עמוקות על פילוסופים לאורך כל העת העתיקה המאוחרת, ימי הביניים, הרנסאנס והתקופה המודרנית. השפעתו ניכרת במיוחד בנצרות, ביהדות ובאסלאם.
תולדות חייו
פלוטינוס החל ללמוד פילוסופיה בגיל 27, בערך בשנת 232, והוא נסע לאלכסנדריה ללמוד שם. הוא לא היה מרוצה מאף מורה שהוא פגש עד שחבר הציע לו כי ילך לאמוניוס סקאס. כשהוא שמע את הרצאתו של אמוניוס, הוא אמר לחברו: "זהו האיש שחיפשתי אחריו", והחל ללמוד ברצינות מפיו של אמוניוס. מלבד אמוניוס, פלוטינוס הושפע מאוד מכתביו של אלכסנדר מאפרודיסיאס ונומניוס מאפאמיאה.
פלוטינוס בילה את אחת עשרה השנים הבאות באלכסנדריה עד לשנתו ה-38. בתקופה זאת הוא החליט לחקור את הכתבים הפילוסופיים של ההודים והאיראנים. הוא עזב את אלכסנדריה והצטרף לצבאו של גורדיאנוס השלישי לאיראן. אולם מותו של גורדיאנוס מצא אותו נטוש בארץ זרה, ובקשיים מרובים הוא הצליח לחזור בשלום לאנטיוכיה.
תלמידים אחרים היו: זת'וס, ערבי במוצאו שמת לפני פלוטינוס והותיר לו כסף וקרקעות; זוטיקוס, מבקר ומשורר; פאולינוס, רופא מבית שאן (סקיתופוליס), וסרפיון מאלכסנדריה. היו לו גם תלמידים נוספים מהסנאט הרומי. בין תלמידיו היו גם מספר נשים, כגון גמינה, שבביתה הוא גר בתקופת שהותו ברומא, ובתה, שגם שמה גמינה; גם אמפיקליאה, אשתו של אריסטון, בנו של יאמבליכוס, הייתה תלמידה שלו. פלוטינוס היה בקשרים עם הוגים אחרים ובין היתר גם היה מתכתב עם הפילוסוף קסיוס לונגינוס.
ידוע, כי הקיסר גליאנוס ואשתו סלונינה כיבדו אותו מאוד. בתקופה מסוימת פלוטינוס ניסה לעניין את גליאנוס בבניה מחדש של מושבה נטושה בקמפניה, שהייתה ידועה כעיר הפילוסופים, שם התושבים יחיו על פי ספרו של אפלטון "החוקים". אך בסופו של דבר הקיסרות לא תמכה במהלך, מסיבות לא ידועות. על פי כל העדויות מחייו האישיים והחברתיים, פלוטינוס פעל על פי אמות מידה מוסריות ורוחניות גבוהות ביותר.
לאחר שפורפיריוס עבר לגור בסיציליה, הגיעה אליו הידיעה כי פלוטינוס מת. הפילוסוף העביר את ימיו האחרונים בבדידות באחוזה בקמפניה שחברו זתוס הוריש לו. לפי סיפורו של אוסטוכיוס, שליווה אותו בימיו האחרונים, מילותיו האחרונות היו: "נסה להשיב את האלוהי שבך לאלוה שבכל". באותו רגע נחש זחל תחת המיטה שבה פלוטינוס שכב, וברח דרך חור בקיר; ובאותו רגע הוא מת.
כתבי פלוטינוס
פורפיריוס כתב את המאמרים בשישה כרכים, ה"אניאדס" (Ἐννεάδες), במשך שנים. מ-253 לספירה עד לכמה חודשים לפני מותו. פלוטינוס לא יכול היה לערוך את כתביו בעצמו בשל ראייתו הגרועה אך כתביו היו צריכים עריכה דחופה. כתב ידו של פלוטינוס היה גרוע מאוד, הוא לא הפריד כיאות בין המילים, והיה אדיש כלפי כתיב נכון. הוא לא אהב את המשימה של כתיבה מחדש, ולכן העביר אותה לפורפיריוס, שתיקן את הכתבים וסידר אותם.
פלוטינוס תקף את הגנוסיס אך לא התייחס כלל אל הנצרות אותה בוודאי הכיר. יחסו אל היהדות היה שלילי בעיקרו.
תורותיו
פלוטינוס הורה כי ישנו "אחד" עליון, טרנצנדנטי לחלוטין, שנמצא מעבר לכל הקטגוריות של הקיום ואי-הקיום. מושג הקיום מגיע אצלנו מהחוויה האנושית, אך האחד האין סופי והעליון הוא מעבר לחוויות כאלה, ולפיכך הוא מעבר למושגים שמגיעים מהם. "קיום" הוא תכונה, ואילו האחד הוא מעבר לכל תכונות, מכיוון שהוא המקור להם. האחד אינו יכול להיות כל דבר קיים, והוא אינו יכול להיות פשוט הסך של כל הדברים, אלא הוא "קודם לכל הקיום". מהאחד נבע כל שאר היקום. פילוסופים נאופלאטונים מאוחרים יותר, במיוחד יאמבליכוס, הוסיפו מאות ישויות אחרות כמגשרים בין האחד לאנושות; אך המערכת שבנה פלוטינוס עצמו הייתה פשוטה הרבה יותר.
באחד אין חלוקה, ריבוי או הבדלה. לפיכך, לא ניתן לייחס לו כל תכונה. לא ניתן לייחס לו מחשבה מכיוון שאז ישנה הבדלה בין המחשבה לבין החושב. כמו כן, לא ניתן לייחס לו רצון או פעילות, מכיוון שאז ישנה הבדלה בין הפועל לבין הפעולה והנפעל.
פלוטינוס דוחה את הרעיון של בריאה יש מאין ("ex nihilo"), אך אין זה מדויק לראות אותו כפנתיאסט, מכיוון שהוא קובע באופן ברור כי האחד אינו מושפע מבריאתו. האחד אינו מחלק עצמו לישויות פחותות רבות. פלוטינוס משתמש באנלוגיה של השמש שמקרינה את אורה באופן שווה לכל, ללא שהיא מפחיתה את עצמה, או שיקוף במראה שאינו מפחית את החפץ שהוא משקף.
הדבר הראשון שנובע מהאחד הוא מחשבה (או "שכל", בלשון הפילוסופיה הימי-ביניימית, וביוונית "נואוס"), המזוהה עם ה"דמיורגוס" ב"טימיאוס" של אפלטון. מהמחשבה נובע "רוח העולם" (או "נפש"), שפלוטינוס מחלק לעליון ולתחתון, כשהוא מזהה את התחתון עם הטבע. מרוח העולם נובעות הנשמות האנושיות הנפרדות, ולבסוף, החומר, הנמצא ברמה הנחותה ביותר של קיום ומושלמות.
אם כי "עולם החומר" הוא בתחתית "שרשרת הקיום", פלוטינוס ביקר את הבוז הגנוסטי לחומר. פלוטינוס טען כי גם החומר בסופו של דבר מגיע מהאל מכיוון שהוא נובע מה"נואוס" ומרוח העולם.
אופייה הדתי של הפילוסופיה של פלוטינוס מודגמת גם במושג שלו של הגעה לאיחוד אקסטטי עם האחד. פורפיריוס מספר כי פלוטינוס הגיע לאיחוד כזה מספר פעמים בשנים שבהן הכיר אותו. לזה יש להשוות, כמובן, את המושגים "הארה", "גאולה", ומושגים אחרים של איחוד מיסטי הקיימים בהרבה מהמסורות המזרחיות והמערביות גם יחד.
נאופלאטוניזם לפעמים שימש כיסוד פילוסופי לפגאניזם, וגם על מנת להגן על הפגאניזם מפני הנצרות; אך נוצרים רבים גם הושפעו מהנאופלאטוניזם, וביניהם אבות כנסייה כמו אוגוסטינוס.
קונטרה (משחק וידאו)
קונטרה (באנגלית: Contra) הוא משחק וידאו אשר פותח על ידי חברת קונאמי בשנת 1987. אף על פי שהמשחק פותח במקור עבור מכונות הארקייד, הוא צבר פופולריות רבה רק בהמשך לאחר ששווק לקונסולות משחק נוספות ובמיוחד לאחר ששווק לקונסולת המשחק NES של נינטנדו.
תיאור כללי
השחקן שולט בלוחם קומנדו בודד או בצמד לוחמים אשר נלחמים לאורך המשחק בצבא חייזרים באי מרוחק במטרה לסכל את תוכניתם להשתלט על כדור הארץ. לוחמי הקומנדו מאובזרים במקלעים חצי אוטומטיים בעלי כמות בלתי מוגבלת של תחמושת ומסוגלים לנוע ולירות לשמונה כיוונים שונים. כל נגיעה באחד מהאויבים, פגיעה של כדור או נפילה לתוך תהום הורגת באופן מיידי את השחקן. לאורך כל שמונת שלבי המשחק, מסך המשחק נוטה להכיל מספר רב של אויבים ועשרות כדורים אשר נעים בכיוונים שונים בבת אחת.
ברוב שלבי המשחק ניתן לירות באובייקטים דוממים שונים אשר לעיתים קרובות מעניקים קפסולות שונות אשר מכילות כלי נשק משופרים, חסינות זמנית מפגיעות או פונקציות נוספות. היכולות המשופרות הללו אובדות במידה ודמות השחקן נהרגת.
ניתן לשחק במשחק בשני שחקנים בו זמנית. שני השחקנים משחקים זה לצד זה על גבי מסך המשחק וחייבים לתאם את פעולותיהם על מנת שלא להיפסל וכדי להתקדם.
משחקים נוספים
בעקבות ההצלחה הרבה לה זכה המשחק, לאורך השנים פותחו לו מספר רב של משחקי המשך:
אקולוגיה
אֵקוֹלוֹגְיָה (מיוונית: οἶκος – "בית"; λογία – "תורת"; בעברית: תורת הסביבה) היא ענף בביולוגיה החוקר את יחסי הגומלין האורגניזמים השונים ואת יחסי הגומלין בין האורגניזמים לסביבה הדוממת.
המונח "אקולוגיה" הוצע על ידי ארנסט הקל בשנת 1866. האקולוגים חוקרים את בית הגידול על כל היבטיו: מצד אחד את התכונות הפיזיות של בית הגידול: האקלים (משקעים, טמפרטורה, רוחות ולחות), הקרקע, המים, האור, החמצן והמינרלים. אלו הם גורמים א-ביוטיים, כלומר הגורמים שאינם אורגניזמים חיים. מצד שני עוסקים האקולוגים בגורמים הביוטיים שהם כלל האורגניזמים החיים בבית הגידול.
בשפת היומיום, משתמשים לעיתים קרובות במונח "אקולוגיה" ונגזרותיו במשמעות של הסביבה הטבעית, איכות הסביבה והגנת הטבע (כמו כלכלה אקולוגית וכפר אקולוגי). כמו כן, בפסיכולוגיה של התפיסה ישנה גישה "אקולוגית" שבוחנת את תפיסת הגירויים בהקשרם בסביבתו הטבעית של האורגניזם. הערך שלהלן אינו עוסק במשמעויות אלו אלא אך ורק במשמעות הביולוגית-מדעית.
היסטוריה
האקולוגיה נחשבת לאחד המדעים הצעירים ביותר. המונח אקולוגיה נטבע לראשונה על ידי ארנסט הקל רק בשנת 1866, זמן בו רוב תחומי הביולוגיה כבר נחקרו ביסודיות. הקל הגדיר את האקולוגיה כ"תחום מדע העוסק ביחסי גומלין בין יצורים לסביבתם". הוא ראה באקולוגיה תחום הקשור במיוחד לבוטניקה ולזואולוגיה, והוא התייחס לתורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין כבסיס לפיתוח התחום. ב-1870 הוא כתב:
המחקר של הקל היה הפעם הראשונה שבה חקר הסביבה, הרמה הכוללנית ביותר של הביולוגיה, הוגדר כתחום מדע. אך חלפו שנים עד שמדע זה אכן הוכר כתחום ראוי לציון. ב-1892, הכימאית אלן סוואלו ריצ'רדס, שהדגישה גם את חשיבותם של ההיגיינה, של איכות המים ושל אוויר נקי עבור משקי הבית בארצות הברית, הייתה הראשונה להשתמש במושג באנגלית ולקשור אותו לאיכות החיים של בני האדם וליחסם אל הסביבה. בשנת 1895 פרסם יוג'ין וורמינג מאמר בנושא האקולוגיה, שהשפיע רבות על התפיסה של הנושא, ולאחר שהופץ בארצות הברית ובאנגליה הוביל את שתי המדינות להקצות משאבים לחקר התחום. מאז הקל, וורמינג וסוואלו, ניסו אקולוגים שונים למצוא הגדרה חד משמעית לתחום מחקרם.
אודום (Odum) הגדיר בשנת 1971 את האקולוגיה כחקר מבנה ותפקוד הטבע. זוהי הגדרה כוללנית ביותר, שאינה מתקשרת במישרין לביולוגיה. לעומתו קרבס (Krebs) בשנת 1972 התייחס בהגדרתו ל"חקר יחסי הגומלין הקובעים את התפוצה והשפע של אורגניזמים". הגדרתו של קרבס לא רק ממוקדת יותר (וקרובה יותר להגדרה הראשונה של הקל), אלא גם מקשרת במישרין את האקולוגיה לאחד התחומים הבסיסיים שאותה היא חוקרת - דגמי תפוצה של מינים, ומגוון ביולוגי. האקולוגיה על פי תפישתו, וכן כחלק מהתפישה המודרנית, מחפשת מענה לשאלות כגון "מדוע מינים נפוצים בסביבה זו ונדירים באחרת?" או "מה קובע את הרכב המינים ואת עושרם בסביבה מסוימת?". אלו הן השאלות העומדות בבסיס המחקר האקולוגי המודרני. בהגדרתו קרבס לא קובע שיחסי הגומלין בין האורגניזמים לסביבתם הם הקובעים את תפוצת המינים, אלא מכנה את הגורמים לכך "יחסי גומלין" – בצורה כללית יותר; אם כי רבים סוברים שכוונתו היא בהכרח ליחסי הגומלין שבין אורגניזמים לסביבתם.
ב–1977 הגדיר Ricklefs את האקולוגיה כחקר הסביבה הטבעית, ובמיוחד יחסי הגומלין בין אורגניזמים לסביבתם. הרחבה זו של הגדרת האקולוגיה כוללת בה תחומי חקר נוספים על יחסי הגומלין, אך לא מפרטת אותם.
ב–1992 איחד ג'ין ליקנס (Likens) את ההגדרות למה שהתקבל על ידי ה-Institute for Ecological Research בניו יורק כהגדרה הרשמית של האקולוגיה המודרנית: חקירה מדעית של התהליכים המשפיעים על תפוצה ושפע של אורגניזמים, יחסי הגומלין ביניהם, וההשפעות ההדדיות בין אורגניזמים וההמרה והנעה של אנרגיה וחומר.
עקרונותיה של האקולוגיה
למרות היותה תחום צעיר, האקולוגיה פיתחה במרוצת השנים מערכת עקרונות והגדרות ענפה, עליה מתבסס המחקר האקולוגי. נסקור כאן את העקרונות הבסיסיים עליה מושתתת האקולוגיה המודרנית, ואשר חיוניים להבנתה.
גורמים סביבתיים
גורמי סביבה הם אותם "יחסי גומלין בין אורגניזמים לסביבתם" המוזכרים שוב ושוב בהגדרות האקולוגיה. למעשה, כל גורם אשר מקורו בסביבה ואשר משפיע בדרך כלשהי על תפוצתם של אורגניזמים עונה להגדרה האקולוגית של גורם סביבה. טמפרטורה, עוצמת האור, רמת ה־pH, כמות המזון, פיזור אויבים טבעיים (כגון טורפים ופתוגנים) ועוד, כולם עונים להגדרה זו. הגדרה זו, קל להיווכח, רחבה מאוד. לכן, מקובל לחלק את גורמי הסביבה לשתי קטגוריות: גורמים ביוטים וגורמים אביוטיים. גורם ביוטי הוא כל גורם סביבה אשר כרוך בהימצאותם של אורגניזמים בסביבה. כך, נכלול תחת קטגוריה זו את הימצאותם של אויבים טבעיים, של אורגניזמים מתחרים, של טרף וכיוצא בזה. גורם אביוטי הוא כל גורם סביבתי כימי או פיזיקלי, דהיינו שאינו ביוטי. תחת קטגוריה זו כלולים טמפרטורה, pH, רמת לחות, קיומם של חומרי הזנה וכדומה.
קיימת שיטת חלוקה נוספת, גסה פחות, המחלקת בין גורמי הסביבה על פי אופן השפעתם על האורגניזמים בסביבה. בשיטה זו מבדילים בין משאבים, תנאי סביבה, ויחסי גומלין בין אורגניזמים. יחסי גומלין בין אורגניזמים מהווים תחום עיסוק נרחב בפני עצמו באקולוגיה וההתעסקות בהם בדרך כלל אינה כגורמים סביבתיים, ולכן עיקר החלוקה היא בין תנאים למשאבים.
קיימים גורמים סביבתיים המשפיעים בצורה משמעותית הרבה יותר מגורמים אחרים על מין מסוים. גורמים אלה מכונים גורמים מגבילים או גורמים קובעים, כיוון שהם מגבילים או קובעים את גודל אוכלוסיית אותו המין. גורם מגביל יכול להיות משאב או תנאי. משאב מגביל הוא כל משאב שנמצא בחוסר המספיק כדי להגביל את צפיפות אוכלוסיית המין. כך מים למשל יכולים לשמש משאב מגביל כשהם אינם מצויים ברמה מספקת כדי לכלכל אורגניזם כלשהו.
קיימים גורמים נוספים, שאינם גורמי סביבה, אשר יכולים להשפיע על תפוצתם של מינים. בין גורמים אלה כלולים העבר האבולוציוני של המין - הגורמים הסביבתיים שהשפיעו עליו בעבר והתמורות שחלו בסביבתו, וכן כושר הרבייה וההגירה (ההפצה) שלו.
בית גידול וגומחה
למרות תועלתו הרבה של מושג בית הגידול, עד מהרה נדרש מושג נוסף לתיאור מיקומו של המין. המושג גומחה אקולוגית נטבע כדי לתאר את מיקומו של המין במערכת יחסי הגומלין המתקיימת בסביבה, וכונתה "תפקידו" של המין. זהו מושג מופשט ולכן הגדרתו הייתה מטבעה קשה יותר מהגדרת בית הגידול. ההגדרה המקובלת כיום נטבעה על ידי ג'ורג' הצ'ינסון ועל פיה גומחה אקולוגית היא תחומי התנאים, המשאבים, והזמנים בהם מין יכול לשרוד ולהתרבות. לדוגמה, תחום הטמפרטורה של מין מסוים יכול להיות הטמפרטורה שבין 20 ל-40 מעלות צלזיוס: מעבר לטווח זה המין לא מסוגל לשרוד. הגדרה מעין זו לכל התנאים והמשאבים הדרושים למין, יוצרת את הגומחה.
בנוסף, מבחינים בין גומחה בסיסית לגומחה ממומשת של מין. גומחה בסיסית היא גומחה היפותטית, המייצגת את גומחתו של המין כשהוא לא בא במגע עם מינים אחרים. הגומחה הממומשת של המין היא הגומחה בפועל, והיא תוצאה של צמצומה של הגומחה הבסיסית על ידי יחסי גומלין עם אורגניזמים אחרים. הימצאותו של טורף, למשל, עשויה לגרום לכך שהמין הנטרף יצמצם את גומחתו רק לתחומים שאינם נגישים לטורף כדי לחמוק ממנו.
רמות הארגון של האקולוגיה
האקולוגיה מארגנת את הסביבה בארבע רמות ארגון היררכיות, המשמשות את המחקר האקולוגי:
יחסי גומלין בין אורגניזמים
יחסי גומלין הם ההשפעות ההדדיות שמשפיעים זה על זה אורגניזמים שונים, ומהווים תיאור מנגנוני של הגורמים הביוטיים המעצבים חברות ביולוגיות. ההתייחסות העיקרית ליחסי גומלין באקולוגיה היא ברמת האוכלוסייה, כלומר, כיצד משפיע שינוי בצפיפותו של אורגניזם א' על צפיפותו של אורגניזם ב'. עם זאת, ניתן לנתח את המנגנונים העומדים בתשתית יחסי הגומלין ברמת הפרט, ברמה הפיזיולוגית או ברמות נמוכות יותר. יחסי גומלין יכולים להיות ישירים או עקיפים (ההשפעה של מין א' על מין ב' דרך השפעתו על מין ג').
ניתן לחלק יחסי גומלין ליחסים תוך-מיניים ובין-מיניים:
גלגולי אנרגיה וחומר
לכל מערכת אקולוגית, מלבד המבנה שלה - חברה ביולוגית ובית גידול, יש תפקוד אופייני. תפקוד זה הוא מעבר של אנרגיה וחומרים דרך המרכיבים הביוטים והאביוטים שלה. בפשטות, בכל מערכת אקולוגית מתבצעים תהליכים בהם נצרכים אנרגיה וחומרים על ידי האורגניזמים מהסביבה, אלה מעובדים במערכת ולבסוף נפלטים חזרה לסביבה.
בכל מערכת אקולוגית דרושים אורגניזמים שיוכלו להכניס אנרגיה וחומרים אל המערכת ממקורות אביוטיים. אורגניזמים אלה מכונים אוטוטרופים (אוטו - עצמי, טרופיות - הזנה). האוטוטרופים מקיימים תהליכים בהם הם קולטים אנרגיה ממקורות אביוטיים, וחומרים אנאורגניים, לצורך הפקת חומרים אורגניים עתירי אנרגיה. האוטוטרופים השכיחים ביותר, הצמחים, מקיימים את תהליך הפוטוסינתזה, בו הם צורכים אור מן השמש, וחומרים כמים ופחמן דו-חמצני, כדי ליצור גלוקוז - תרכובת אורגנית עתירת אנרגיה. תרכובות אורגניות כגלוקוז משמשות מקור אנרגיה לאורגניזמים על ידי פירוקו חזרה למים ופחמן דו-חמצני תוך פליטת אנרגיה בתהליך הקרוי נשימה תאית. לאחר הפירוק, האנרגיה הנוצרת משמשת את האורגניזם לבניית גופו ולתפקודו. האוטוטרופים אמנם משתמשים בתרכובות עתירות האנרגיה אותם יצרו, אך תרכובות אלה משמשות גם אורגניזמים אחרים. אלה קרויים הטרוטרופים (הטרו - שונה), והם אינם מסוגלים לנצל אנרגיה וחומרים ממקורות אביוטיים. לכן הטרוטרופים צורכים ("אוכלים") אורגניזמים אוטוטרופים, או אורגניזמים הטרוטרופים אחרים. בגופם של הנאכלים מצויים תרכובות אורגניות "מן המוכן", שיכולות לשמש את ההטרוטרוף לצורך תפקודו.
האורגניזמים במערכת האקולוגית נחלקים למספר רמות הזנה (או רמות טרופיות). האנרגיה והחומר עוברים ממקור האנרגיה (ברוב המכריע של המערכות - השמש) אל רמות ההזנה השונות כשכל רמת הזנה ניזונה על פי רוב מקודמתה. תהליך זה קרוי שרשרת מזון או מארג מזון
תהליך זה של מעבר אנרגיה בין רמות ההזנה השונות כרוך באיבוד אנרגיה. האנרגיה אובדת כחום אל הסביבה בכל אחד מהמעברים, כ"תוצר לוואי" של התהליכים המשמשים כל רמת הזנה. חום הוא צורת אנרגיה שלא ניתן לנצלה, ולכן אנרגיה המתגלגלת לחום נחשבת מבחינת המערכת האקולוגית כאובדת. כתוצאה מכך, כמות האנרגיה הזמינה לאורגניזם פוחתת ככל שזה משתייך לרמת הזנה גבוהה יותר. בנוסף, עקב "בריחת" האנרגיה השוטפת מתוכה, המערכת האקולוגית חייבת להכניס כל העת אנרגיה חדשה לתוכה, כדי שתמשיך להתקיים. לכן כל חברי המערכת האקולוגית תלויים למעשה בתפקודם התקין של היצרנים באצירת האנרגיה.
בניגוד לאנרגיה אשר אובדת כחום, החומרים המשמשים לבניית גופם של האורגניזמים נותרים שמישים. לכן חומרים עוברים דרך מערכות אקולוגיות במחזורי חומרים, כדוגמת מחזור המים. החומרים נצרכים ממקורות אביוטיים על ידי היצרנים, ואלה נצרכים על ידי הצרכנים. שלא כמו בזרימת האנרגיה במערכת, החומרים יכולים להיות מנוצלים שוב על ידי היצרנים. זאת כיוון שלאחר מותם, אורגניזמים עוברים תהליכי פירוק למרכיביהם האנאורגניים, שיכולים לשמש את היצרנים. תהליכי פירוק אלה נעשים על ידי המפרקים. לכן, מערכות אקולוגיות עשירות במפרקים יאופיינו במחזורי חומרים יעילים ביותר.
ביוספירה
העולם כולו יכול להחשב למערכת אקולוגית אחת הקרויה ביוספירה. הביוספירה היא מעין רמת ארגון חמישית של האקולוגיה, והיא מוגדרת ככלל המקומות בהם מתקיימים חיים על פני כדור הארץ (המעטה החי של כדור הארץ). הגדרה זו כוללת חלקים נרחבים מהליתוספירה - מעטה הסלע והקרקע החיצוני של כדור הארץ; את ההידרוספירה - המים הנוזליים והמוצקים (קרח) על פני כדור הארץ, ובכלל זה אוקיינוסים, נהרות, כיפות הקרח בקטבים וכדומה; וכן את שכבתה התחתונה של האטמוספירה - האוויר והחלקיקים שבו (על אף שאין צורת חיים היושבת באטמוספירה דרך קבע).
הביוספירה איננה אחידה, והיא כוללת סביבות שונות ואזורים בעלי הרכבי מינים שונים. בצורה גסה אך מדויקת ניתן לומר שהמגוון הביולוגי נמצא בשיאו בקרבת קו המשווה, והולך ופוחת ככל שמתרחקים מקו המשווה ומתקרבים אל הקוטב הצפוני והדרומי. הסיבה לכך נעוצה בהיותו של העולם בעל צורה כדורית, כך שקרינת השמש (אור וחום) לא מתחלקת בצורה שווה על פני העולם כולו. למעשה מגיעה הקרינה הרבה ביותר אל אזור קו המשווה. משתי סיבות עניין זה גורם להתחלקות המגוון הביולוגי כפי שתואר: ראשית, המערכת האקולוגית תלויה באנרגיה מן השמש הנקלטת על ידי צמחים ולכן ככל שרמות הקרינה גבוהות יותר כך המערכת תהיה עשירה יותר. שנית, ההתחלקות האסימטרית של הקרינה גורמת לחימום האוויר בצורה אסימטרית, מה שיוצר דפוסי אקלים אופייניים בחלקים שונים של כדור הארץ, המובילים ליצירת חברות ביולוגיות המתאימות לאקלימים אלו בכל אחד מחלקי כדור הארץ.
מסיבות אלו, מחלקים אקולוגים את הביוספירה לאזורי משנה, כשכל אחד מאופיין באקלים ייחודי ובעקבות כך בהרכב ומגוון מינים שונה. אזורים אלו מכונים ביומות. דוגמאות לביומות הן מדבר, יער גשם טרופי, סוואנה, טונדרה וכדומה. הגורם אשר מייחד ביומה אחת מחברותיה הוא חברת שיא אופיינית. חברת שיא היא חברה ביולוגית המתקיימת לאורך זמן ללא שינוי ניכר במגוון הביולוגי שלה או בבית הגידול בה היא מצויה, והיא מהווה את השלב הסופי של התפתחות החברה. אף על פי שקיימת מחלוקת לגבי התייחסות לחברות שיא, ברור בביומות שונות תתקיימנה חברות שיא שונות. כך, חברת השיא בביומת המדבר, שונה לחלוטין מחברת השיא ביער גשם.
בגלל דפוס המגוון הביולוגי, קווי רוחב שונים מתאפיינים בביומות שונות. קו המשווה למשל (קו רוחב 0°) מתאפיין ביערות גשם טרופיים וסוואנות טרופיות, בעוד שחוג הקוטב מתאפיין בטונדרות קפואות.
אלכסנדר גפל
אלכסנדר (סשה) גפל (22 ביולי 1914 - 6 במאי 1993) היה פרופסור לרפואה פנימית ומנהל מחלקה אוניברסיטאית לרפואה פנימית בבית החולים הדסה בתל אביב. היה מבכירי המורים בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, וראש החטיבה הפנימית במרכז הרפואי איכילוב, הנקרא כיום המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי.
קורות חיים
אלכסנדר גפל נולד באודסה, האימפריה הרוסית (אוקראינה היום). הוריו גוסטה ושאול, היו ציונים נלהבים, ששאפו לעלות לארץ ישראל. בברית המועצות שלאחר המהפיכה היה זה בלתי אפשרי, ולכן נאלצה המשפחה לעבור לפולין באופן בלתי חוקי, ולחכות שם לרישיונות עליה מהממשלה הבריטית (סרטיפיקטים). האב שאול יצא ראשון, והאם גוסטה ואלכסנדר בן השש, באו בעקבותיו בדרך לא דרך, כעבור מספר חודשים. המשפחה הגיעה ללבוב- למברג בפולין (אוקראינה היום), וגרה שם חמש שנים, בציפייה לסרטיפיקטים. אלכסנדר למד שם בבית הספר היסודי, והיה תלמיד מצטיין. חוויות אנטישמיות שחווה, גיבשו את תודעתו הציונית.
בשנת 1933 נסע אלכסנדר גפל ללמוד רפואה בצרפת, אותם החל במונפלייה וסיים בפריז.
בשנת 1936 נשא לאישה את נעמי גורביץ, בתו של ד"ר דב גורביץ, רופא ילדים ידוע בתל אביב. נעמי למדה במחזור הראשון של הפקולטה למדעי הטבע של האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים וקיבלה תואר "מוסמך במדעי הטבע", בשנת 1935.
אלכסנדר גפל סיים את לימודי הרפואה בפריז בקיץ 1939 וקיבל רישיון לעסוק ברפואה שמספרו 263, ובתום התמחותו רישיון מומחה ברפואה פנימית שמספרו 731
פועלו בעולם הרפואה
אלכסנדר גפל ואשתו שבו לארץ, והוא החל לעבוד, תחילה בהתנדבות, ובהמשך כרופא מן המנין, במחלקה הפנימית בבית החולים הדסה על שם ישראל רוקח בתל אביב, שנוהלה על ידי פרופסור שמואל צונדק. כדברי פרופסור בן ציון ורבין, שהיה מנהל מחלקה לרפואת ילדים בבית החולים הדסה, "ד"ר גפל היה בכיר חניכיו של פרופסור צונדק". ד"ר גפל עבד במחלקה הפנימית כסגנו של מנהל המחלקה, עד תחילת מלחמת העצמאות, שבמהלכה שירת בחיל הרפואה, שם הוטלו עליו משימות מרכזיות והוענקה לו דרגת רב-סרן. לאחר סיום המלחמה עבר ד"ר גפל לנהל את המחלקה הפנימית בבית החולים "אסף הרופא" בצריפין, והיה אחד מצעירי מנהלי המחלקות באותה תקופה.
לאחר פרישתו של פרופסור צונדק, הוזמן ד"ר גפל לנהל את המחלקה הפנימית בבית החולים הדסה בתל אביב. עם הקמת בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מונה ד"ר גפל כמרצה בכיר בפקולטה, ומחלקתו הייתה מחלקה אוניברסיטאית, בה למדו רבים מהרופאים לעתיד.
ד"ר מאיר לירון, תלמידו וסגנו של פרופסור גפל, ושאף החליף אותו לאחר פרישתו מתפקיד מנהל המחלקה הפנימית, כתב עליו: "תמיד היה זה החולה וסיפור מחלתו שעמדו במרכז. תמיד הצליח לדובב את החולה ואפילו בשפה זרה לו לחלוטין (ושליטתו בשפות רבות הייתה לשם דבר), ולקבל להפתעתנו, פרטים חשובים, שלא היו ידועים לנו. היה בלתי מתפשר באשר לדרישותיו מחניכיו ובדחיפתו למצוינות. במישור זה גם לא היה מהמתפשרים והמוותרים באשר למגעיו ודיוניו עם ההנהלה, ונותני השירותים בבית החולים. בדיונים עם היועצים הרפואיים, דרש תמיד דיון ענייני ומנומק ולא היה מהמוותרים בנקל על דעתו". פרופסור גפל גם פעל רבות לשיפור השירותים לחולים ולצוות, ולהטבת תנאי העבודה בבית החולים.
פרופסור יוסי לסינג, שניהל את המערך הגניקולוגי במרכז הרפואי איכילוב בתל אביב, וכיום מנהל את מערך הגינקולוגיה והמיילדות במרכז הרפואי מעייני הישועה, היה מתלמידיו של פרופסור גפל, ומעיד עליו כי "היה רופא משכמו ומעלה, בעל ידע רב, וידוע כמאבחן מחלות (דיאגנוסטיקן) מומחה, שרחש כבוד רב למטופלים ובני משפחותיהם, כמו גם לתלמידיו הרופאים, בפניהם פתח חלון הזדמנויות להתפתחות ומצוינות מקצועית ברפואה. הוא היה רופא מיתולוגי".
פרופסור משה וינטרוב, אשר ניהל את המחלקה לרפואה פנימית במרכז הרפואי איכילוב, היה מתלמידיו של פרופסור גפל, ודיבר בטקס לזכרו ואמר: "זכיתי להיות מתלמידיו של פרופסור גפל. ללמוד ממנו את תורת הרפואה הקלאסית... בה עומד החולה במרכז כאדם. מרגע המגע הראשון עמו - קבלת ההיסטוריה הרפואית כשהיא מהולה בהיסטוריה אישית ורגשית של החולה - המשך הבדיקה הגופנית תוך הבעת אמפתיה מלאה, חוש הומור ועידוד, עבור לתהליך המחשבתי האבחנתי ואחריו תוכנית הבירור והעיבוד הרפואי וכלה בפתרון הטיפולי. כל זאת תוך התעמקות בספרות הרפואית הדנה בבעיותיו של החולה, מבלי לחשוב על הפרסומים הרפואיים שיצאו לך מהשקעתך.
בטקס האזכרה לזכרו של פרופסור גפל, שהתקיים במרכז הרפואי איכילוב, נשאו אחדים מתלמידיו הרצאות מדעיות בתחום מומחיותם. בין היתר הרצתה פרופסור ירדנה איגרא זיגמן, שניהלה את היחידה למחלות זיהומיות במרכז הרפואי איכילוב. היא ציינה ש"פרופסור גפל היה זה שזיהה בחושיו המיוחדים את תחום המחלות הזיהומיות (שלא היה מוכר אז בארץ), כתחום מתפתח ונדרש ברפואה, והוא זה ששלח אותי להתמחות בתחום זה בארצות הברית". בנוסף, ציינה פרופסור איגרא זיגמן את התעניינותו הכנה והדאגה של פרופסור גפל בחייו האישיים של כל אחד מעובדיו.
פרופסור שלמה לאניאדו, שניהל את המחלקה הקרדיולוגית במרכז הרפואי איכילוב, כתב בספרו "הספר הסודי של הרופא" על כך שנמנה עם תלמידיו של פרופסור גפל, וסיפר על שיעור קומתו, על הידע הרב שרכש המחבר ממורהו בתחום הרפואה ועל התכונות הנדרשות מהרופא הטוב.
פרופסור גפל נטמן בבית העלמין ירקון
וורסקלה פולטבה
וורסקלה פולטבה (באוקראינית: Ворскла Полтава) הוא מועדון כדורגל אוקראיני מפולטבה, המשחק בליגת העל האוקראינית. הישג השיא של המועדון היה זכייה בגביע האוקראיני בעונת 2008/09.
היסטוריה
הקבוצה הוקמה ב-1955 ביוזמתו של מיכאיל סטאחורסקי, מזכ"ל הוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית של אוקראינה. בעת שהוקמה הקבוצה נקראה קולחוזניק. ב-1965 זכתה הקבוצה בגביע אוקראינה הסובייטית, והחלה להיקרא בשם "קולוס".
ב-1968 הקבוצה נקראה סלסטרוי ואחר כך סטרויטל. ב-1984 הקבוצה נקראה וורסקלה.
החל מעונת 1991 שיחקה הקבוצה בליגת המשנה האוקראינית, שם שיחקה עד להעפלתה לליגת העל האוקראינית בשנת 1996. בעונת הבכורה שלה בליגה האוקראינית, סיימה הקבוצה במקום השלישי וקיבלה את הזכות התמודד במפעלים האירופאיים לראשונה בתולדותיה. כמו כן, בעונה זו הצליחה וורסקלה לגבור בתוצאה 4:3 על דינמו קייב והייתה לקבוצה האוקראינית הראשונה בתולדות הליגה שהבקיעה 4 שערים לדינמו קייב.
במאי 2009 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע האוקראיני אחרי ניצחון על מטאליסט חרקוב ובגמר הקבוצה ניצחה את שחטאר דונצק וזכתה בגביע האוקראיני, שהיה לתואר הראשון שלה מאז 1965.
בשלבי המוקדמות של הליגה האירופית הפסידה הקבוצה לבנפיקה ליסבון 5:2 בסיכום הכללי.
בעונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה האוקראינית ובעונת 2011/2012 העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית והוגרלה מול פ.צ. קופנהגן, סטנדרד לייז' והנובר 96. זהו הישגה הטוב ביותר של הקבוצה מאז ההעפלה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א בעונת . מלבד הישגים אלה הסתיימו הופעותיה של הקבוצה באירופה בהדחה בסיבוב המוקדמות השני, בעונת על ידי אנדרלכט מבלגיה בגביע אופ"א ובעונת  על ידי פורטונה סיטארד מהולנד בגביע האינטרטוטו.
בעונת העפילה לגמר הגביע האוקראיני אך הפסידה לדינמו קייב בדו-קרב פנדלים.
פוליטיקאי
בתחום המעשה, פוליטיקאי הוא אדם העוסק במדיניות המערכת לה הוא שייך, ומנסה לחתור לעמדה בעזרתה יוכל לנווט את הקצאת המשאבים בה כך שתהלום את מטרותיו, ערכיו או תועיל לקבוצה שהוא מייצג.
מקור המושג "פוליטיקאי" הוא מהמילה היוונית "Πολιτικά" - "פוליטיקה", שמשמעותה "עניינים אזרחיים". כלומר, פוליטיקאי הוא אדם העוסק בעניין הציבורי.
ביקורת
אף שפוליטיקאי צריך להיות קשוב לצורכי בוחריו והציבור אותו הוא מייצג ועליו לשלוט בפרטים רבים ולקדם נושאים שונים לסדר היום בפועל המצב איננו כך וישנה ביקורת רבה כנגד פוליטיקאים באשר הם. כך למשל רבים מבקרים את הפוליטיקאים בהיותם מנותקים מהציבור. רבים גם רואים בפוליטיקאים ככאלה שנתונים לשוחד ושחיתות יותר מרוב הציבור בשל קרבתם למשרות ציבוריות ויכולתם להשפיע על ציבור שלם.
כינוי הגנאי "פוליטיקאי" משמש לפעמים לתיאור אדם אופרטיוניסטי המשיג את מטרותיו באמצעות קשרים חברתיים או מניפולציה.
אלי רבי
אליהו רבי (נולד ב-18 בינואר 1968) הוא מאמן כדורסל ישראלי.
קריירה
רבי החל את קריירת האימון באגודת בני יהודה, שם שימש כמאמן קבוצת הנשים למשך 9 עונות, ובעונת 1998/1999 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף ולגמר גביע המדינה בכדורסל נשים.
לאחר שעזב את אגודת בני יהודה עבר רבי לאמן את קבוצת מכבי רמת חן, אותה אימן למשך 4 עונות, ובשתיים מהן העפילה לגמר הפלייאוף.
במהלך עונת 2005/2006, עבר לאמן את אליצור רמלה, ששיחקה אז בליגה לאומית, ובסופה של עונה זו העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 2006/07 ו-2007/2008, זכה עם קבוצתו אליצור רמלה בשני דאבלים רצופים (שתי אליפויות ושני גביעים) ובנוסף, העפיל עם הקבוצה לחצי גמר היורוקאפ.
בעונת 2009/2010 רבי עבר לאמן בליגת העל לגברים את קבוצת הפועל עפולה. שנה לאחר מכן, בפברואר 2011, אימן תקופה קצרה בעירוני אשקלון.
בין השנים 2005-2013 שימש רבי כמנהל האגף המקצועי באיגוד הכדורסל וכמאמן נבחרת ישראל נשים עימה העפיל לגמר אליפות אירופה מן המקום הראשון, 3 פעמים ברציפות בשנים 2007, 2009, 2011.
בתחילת עונת 2013/2014 חתם בקבוצת מ.ס. בנות אשדוד מליגת העל נשים וזכו בשתי אליפויות רצופות. כמו כן, העפיל עם הקבוצה לחצי גמר הירוקאפ.
בסיום עונת 2014/15 מונה למנהל מקצועי במועדון הכדורסל מכבי גני תקווה.
במהלך עונת 2016/17 חזר לאימון ומונה כמאמן קבוצת הפועל פתח תקווה שאיתה הגיע לחצי גמר גביע המדינה בכדורסל.
בקיץ 2017 לאחר עליית אליצור רמלה בחזרה לליגת העל לנשים, רבי שב לקדנציה שנייה כמאמן הקבוצה ובעונת 2018/19 שוב זכה איתה בדאבל (אליפות וגביע).
בקיץ 2019 מונה לקדנציה שנייה כמאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים
באוגוסט 2020, קיבל על עצמו את האחריות לניהול מועדון הכדורסל לנשים א.ס רמת השרון שם משמש כמנהל המקצועי עד היום.
פעילות ציבורית
ביולי 2023 הודיע רבי שיתמודד על ראשות גני תקווה בבחירות המוניציפליות הקרובות בנובמבר 2023.
חיים אישיים
בשנת 1991 אלי נישא לאריאנה, שהייתה שחקנית כדורסל בליגת העל באותה תקופה. לאלי ואריאנה שלוש בנות. הם מתגוררים ביישוב גני תקווה.
ישיבת תולדות אהרן
ישיבת תולדות אהרן היא הישיבה של חסידות תולדות אהרן. היא שוכנת במבנה המרכזי של החסידות במתחם בתי נייטין שבשכונת מאה שערים.
את הקמת הישיבה יזם הרב אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר הראשון של חסידות תולדות אהרן. תחילה שכנה הישיבה בשכונת מאה שערים (כיום בית המדרש של תולדות אברהם יצחק) ולאחר פטירת רבי אברהם יצחק עברה למבנה הנוכחי.
תא גזע
תאי גזע הם תאים בגופם של יצורים רב-תאיים, הנבדלים מתאים אחרים בכך שעדיין לא עברו תהליכי התמיינות סופיים לסוג רקמה. תאים אלו יכולים להתמיין ולהפוך לתאים ספציפיים או להמשיך ולהתחלק כתאי גזע.
תאי גזע מסווגים בהתאם ליכולת ההתמיינות שלהם וניתן למצוא תאי גזע שיכולים להתמיין לכל תא בגוף (פלוריפוטנטיים) או להתמיין למספר מצומצם של סוגי תאים. בנוסף, ניתן לסווג את תאי הגזע בהתאם למקורם - אדם בוגר (תאי גזע סומטיים) או עובר (תאי גזע עובריים). תאי גזע עובריים הם התאים הראשונים של הבלסטוציסט אשר מהם מתמיינים כל תאי הגוף השונים במהלך ההתפתחות העוברית. תאי גזע סומטיים נמצאים ברקמות שונות בגוף, ומשמשים מקור להתחדשות הרקמה במקרה של נזק כלשהו. תאים אלו יהיו לרוב פלוריפוטנטים. לצמחים יכולת התחדשות טובה ביחס לבעלי חיים עקב היות תאי הגזע שלהם, המריסטמות, יעילים יותר.
במחקר המדעי וברפואה נודעת חשיבות רבה לגידול תאי גזע בתרבית תאים, עקב יכולתם להתחלק ללא הגבלה ולהתמיין לכל תא שהוא. המחקר מסתייע בתאי גזע לחקר נושאים כמו התמיינות תאים והתפתחות עוברית. ברפואה נעשה שימוש בתאי גזע למטרות שונות, כגון השתלת מח עצם ודם טבורי, אולם שימושים רבים עודם בפיתוח, והנושא נחקר רבות עקב חשיבותו. ישנה תקווה שבעתיד אפשר יהיה ליצור איברים שלמים מתאי גזע וכך לחסוך את הצורך בתרומת איברים.
מחקר בתאי גזע עובריים נעשה על ידי שימוש בתרומת עוברים עודפים מהפריה חוץ-גופית, שהכוונה להשמיד אותם לאחר היריון מוצלח. בעת המחקר, נלקחים תאים מעוברים בני חמישה ימים, כך שבפועל עוברים אלו לא מתפתחים. על אף שממילא אין כוונה לאפשר לעוברים אלו להתפתח מעלה המחקר בתאי גזע שאלות של ביואתיקה ואתיקה רפואית הקשורות להגדרת היותו של עובר אדם חי.
שימוש נוסף בתאי גזע נעשה במחקר העוסק בפיתוח בשר מתורבת, שהוא למעשה בשר הנוצר מהתרבות של תאים המתחלקים מתא גזע בודד הנלקח מבעל חיים. באופן זה ניתן לייצר נתחי בשר למאכל ללא צורך בשחיטת בהמה, ובכל אופן ניתן לצמצם במידה רבה את כמות בעלי החיים המומתים במסגרת תעשיית המזון.
סוגים של תאי גזע
ישנם מספר סוגים של תאי גזע הנבדלים ביכולת ההתמיינות שלהם: בנוסף, קיימים בגוף תאי גזע בעלי פוטנציה נמוכה יותר, כלומר כאלו שיכולים להתפתח לסוג אחד של תאים או למספר קטן של סוגי תאים.
תא גזע טוטיפוטנטי
תא גזע טוטיפוטנטי (total potential, בעל פוטנציאל מקסימלי) - מכונה גם אומניפוטנטי (omnipotent), הוא תא גזע היכול להתחלק ועל ידי כך לייצר את כל סוגי התאים המרכיבים יצור חי (כולל תאים חוץ עובריים כגון שליה).
התפתחות עובר מתחילה כביצית מופרית (זיגוטה) ההופכת לתא טוטיפוטנטי יחיד. בשעות הראשונות, תא זה יתחלק לשני תאים טוטיפוטנטיים זהים. תוך כ-4 ימי התחלקות, התאים מתחילים לקבל התמחויות ובכך הופכים לתאי גזע פלוריפוטנטיים שיכולים להפוך גם הם לסוגים רבים של תאים ולאחר התמחות נוספת הם הופכים לתאי גזע מולטיפונטניים שיכולים להפוך לכמה סוגי תאים ספציפיים בלבד. בשונה מתאי גזע אחרים, רק תא טוטיפוטנטי יכול ליצור רקמה חוץ גופית (כגון שליה) שהיא לא חלק מהעובר.
תא גזע פלוריפוטנטי
תא גזע פלוריפוטנטי הוא תא הנוצר לאחר התמחות של תא גזע טוטיפוטנטי והוא יכול להפוך לתא באחת משלוש קבוצות הרקמות הנ"ל: אנדודרם (תאי דופן וחלל הקיבה, תאי מערכת העיכול (כבד, מעי) וריאות), מזודרם (תאי שריר, תאי עצם, תאי דם ותאי מערכת השתן) או אקטודרם (תאי עור ותאי עצב). תאי גזע פלוריפוטנטיים יכולים להתמחות ברקמה מסוימת אך הם לא יכולים להיהפך לאדם שלם וזאת משום שהם לא יכולים ליצור רקמה חוץ עוברית (כגון שליה). לאחר התמחות נוספת, תאי גזע פלוריפוטנטיים הופכים לתאי גזע מולטיפוטנטיים.
תא גזע מולטיפוטנטי
תא גזע מולטיפוטנטי יכול להיהפך למספר מוגבל של סוגי תאים. לדוגמה, תא גזע המטופיוזיס (יצרן דם) יכול להתפתח למספר סוגי תאי דם (תא דם לבן, תא דם אדום או טסית דם), אך לא יכול להתפתח לתא מסוג אחר כגון תא שריר. מרגע שתא מולטיפוטנטי הופך לתא ספציפי, הוא כבר לא נחשב לתא גזע והוא לא יכול לשנות יותר את תפקודו או את יעודו.
שימושים ברפואה
איסוף דם מחבל הטבור (דם טבורי), שעשיר במיוחד בתאי גזע שעדיין לא ביצעו מיון, היא פעולה שמתבצעת בחלק מהלידות ברחבי העולם. הדם נשמר בבנקי דם המציעים שימור של תאי הגזע מהדם הטבורי בהקפאה. מטרת שמירת הדם היא שימוש עתידי בתאי הגזע לצורך ריפוי מחלות שונות.
הליך רפואי נפוץ יותר הוא השתלת מח עצם, שהיא בעצם השתלה של תאי גזע לצורך טיפול במחלות דם מסוימות. לרוב, כאשר יש בעיה במח העצם, וכתוצאה מכך אין התמיינות תקינה של תאי דם, מבצעים הרס של מח העצם על ידי הקרנה, ובמקומה משתילים תאי מח עצם חדשים, על מנת שיתרבו ויחליפו את הרקמה הקודמת.
חוקרים מקווים לפתח בצורה דומה טיפולים בעזרת תאי גזע ממוינים למחלות אחרות, כמו מחלת אלצהיימר או מחלת פרקינסון, ובעתיד הרחוק אף להשתמש בתאים אלו לצורך שיקום מלא של רקמות שנפגעו, או אפילו להצמחת איברים מחדש. בנוסף לכך משמשים תאי גזע לחקר התפתחות העובר, לחקר מחלות גנטיות ולחקר השיבוט.
דם טבורי
תאי גזע הנלקחים בתום הלידה מדם הנשאר בשליה מכונים תאי גזע מדם טבורי. במהלך התפתחות העובר בהריון, מיוצרים תאי הגזע בעיקר בכבד ובטחול. בשליש האחרון של ההיריון, "נודדים" תאי הגזע במחזור הדם, "מתמקמים" במח העצם, ולאחר מכן מגיעים לחבל הטבור ונמצאים בו במועד הלידה. בתום הלידה ניתן, בהליך רפואי פשוט, לאסוף את הדם הטבורי ולשמור את תאי הגזע למשך שנים רבות. כיום, תאי גזע המיועדים להשתלה נלקחים בדרך כלל ממח העצם, אולם הדם הטבורי הוא מקור חלופי יעיל יותר לתאי גזע, בשל תכונותיהם הייחודיות של תאי גזע מדם טבורי:
עד היום בוצעו כ-6,000 השתלות תאי גזע מדם טבורי ברחבי העולם, בילדים ובמבוגרים החולים במחלות ממאירות ומחלות גנטיות. במדינות מסוימות, בייחוד ביפן, קיימת עדיפות מובהקת להשתלת תאי גזע מדם טבורי. השתלת תאי גזע מדם טבורי היא הליך רפואי מקובל המתבסס בהתמדה, ועל כן נשמרות מאות אלפי מנות דם טבורי, רובן בבנקים פרטיים לשימור דם טבורי, שהוקמו בארצות הברית ובאירופה.
בישראל נמכרים שירותי דם טבורי על ידי עמותות ציבוריות (כגון בדמייך חיי), המייעדות את התאים לשימוש כלל הציבור, ועל ידי מספר בנקים פרטיים שבהם עלות השירותים גבוהה יחסית. השירות כולל אספקת האמצעי לשאיבת הדם מחבל הטבור לאחר הלידה, מיצוי תאי הגזע, שימורם ואף השתלתם בעתיד.
מחקרים מגלים כי הודות לסגולותיו הייחודיות של הדם הטבורי, ייתכן שניתן יהיה בעתיד לעשות בו שימוש נרחב יותר, למשל לתיקון וליצירת רקמות לצורך ריפוי מחלות וכתחליף (חלקי או מלא) להשתלת איברים כגון: תאי לב ושריר הלב, תאי עצב, תאי כבד ותאי לבלב מייצרי האינסולין.
תא גזע מושרה
תאי גזע מושרים הם תאי גזע שמקורם מתאים שאינם תאי גזע, בדרך כלל תא סומטי בוגר ש"תוכנת" מחדש כדי לבטא גנים מסוימים. תאי גזע פלוריפוטנטים מושרים (Induced pluripotent stem cells; iPS) נוצרו לראשונה מתאי עכבר ב-2006, וב-2007 הצליחו ליצור תאים אנושיים כאלו במעבדתו של שיניה יאמאנקה באוניברסיטת קיוטו ביפן. התפתחות זו עשויה לייתר את הצורך בתאים עובריים לצורך יצירת תאי גזע. מגלי התחום זכו בשנת 2012 בפרס נובל לרפואה.
עונת 1980/1981 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
עונת 1980/1981 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה ה-15 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
תא גזע
תא גזע מושרה
ניתן להשיג תאי iPS באמצעות החדרה (טרנספקציה) של גנים האופייניים לתאי גזע אל תאים לא פלוריפוטנטיים, כדוגמת תאי פיברובלסט. בשיטה זו גלומות בעיות, שכן ידוע כי היא עלולה לגרום לסרטן בתאים. הטרנספקציה יכולה להיעשות באמצעות נגיפים נשאים (וקטור ויראלי), כדוגמת רטרווירוס, שעליהם נמצאים הגנים Oct-3/4 (Pou5f1) ו-Sox2. חלבונים אלו הם פקטורי שעתוק המשפיעים על ביטוי של גנים שונים ולעיתים מוכנסים גנים נוספים. לאחר כ-3–4 שבועות חלק מהתאים מותמרים ומתחילים לגלות תכונות מורפולוגיות וביוכימיות האופייניות לתאי גזע, ואלו בדרך כלל מופרדים מיתר התאים באמצעות סלקציה מורפולוגית, זמן הכפלה, גן מדווח או אנטיביוטיקה.
עונת 1980/1981 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
המשחק הראשון התקיים ב-7 באוקטובר 1980 והתחרות הסתיימה ב-18 במרץ 1981. בתחרות השתתפו 20 קבוצות.
תא גזע
תא גזע מושרה
תאי iPS נוצרו לראשונה על ידי קבוצת המחקר של שיניה יאמאנקה באוניברסיטת קיוטו שביפן ב-2006. יאמאנקה השתמש בגנים שזוהו כבעלי חשיבות מיוחדת בתאי גזע עובריים, ובאמצעות רטרווירוסים הותמרו פיברופלסטים עכבריים כדי לבטא את הגנים. ארבעה גנים זוהו כהכרחיים לפלוריפוטנטיות: Oct-3/4, SOX2, c-Myc, ו-Klf4. התאים בודדו באמצעות סלקציה אנטיביוטית Fbx15+. שורת התאים שבודדו הכילו טעויות במתילציית ה-DNA בהשוואה לתאי הגזע העובריים המקוריים וחסרו את היכולת ליצור כימרות.
עונת 1980/1981 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ בהם נקבעו 5 עולות לשלב הבתים. לקבוצות אלו התווספה אמרסון וארזה (מחזיקת הגביע), סקויב קאנטו וברצלונה. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת משחק בית/משחק חוץ והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
תא גזע
תא גזע מושרה
ב-2007 פרסמה אותה קבוצת חוקרים מחקר יחד עם שתי קבוצות מחקר בלתי תלויות מהרווארד, MIT ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שבו הצליחו לתכנת מחדש פיברופלסטים עכבריים לתאי iPS ואף ליצור כימרות. גם הפעם שורת התאים נוצרה מפיברופלסטים עכבריים שבהם הופעלו מחדש באמצעות רטרווירוס ארבעת הגנים ההכרחיים לפלוריפוטנטיות, אולם הפעם עשו החוקרים שימוש בסמן אחד לזיהוי התאים, ובמקום ב-Fbx15 השתמשו ב-NANOG, שהוא גן חשוב בתאי גזע עובריים. שניים מהגנים שבהם נעשה שימוש, c-Myc ו-KLF4 ידועים כאונקוגנים, גנים העשויים לתרום להתפתחות של סרטן. ב-20% מהעכברים הכימריים התפתח סרטן. במחקר מאוחר יותר דיווח יאמאנקה כי ניתן ליצור תאי גזע פלוריפוטנטיים מושרים אף ללא c-Myc, בתהליך איטי ופחות יעיל, העכברים הכימריים לא פיתחו סרטן.
עונת 1980/1981 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
התחרות הסתיימה בזכייתה של סקויב קאנטו מאיטליה בגביע, בפעם הרביעית בתולדות המועדון, והיא שיאנית הזכיות במפעל יחד עם ריאל מדריד.
תא גזע
תא גזע מושרה
בנובמבר 2007 הושגה אבן דרך בתחום כשתאי iPS נוצרו מתאים אנושיים בוגרים, ושתי קבוצות חוקרים בלתי תלויות, ג'יימס תומסון מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ושיניה יאמאנקה מאוניברסיטת קיוטו דיווחו על גילויים בתחום זה. קבוצת המחקר של יאמאנקה עשתה שימוש באותם העקרונות שנעשו במחקרים הקודמים לשם התמרת פיברופלסטים אנושיים לתאי גזע פלוריפוטנטיים באמצעות ארבעת הגנים שנעשה בהם שימוש במחקר קודם (Oct3/4, Sox2, Klf4, ו-c-Myc), ותוך שימוש במערכת רטרוויראלית. לעומתם קבוצת המחקר של תומסון השתמשו ב-OCT4, SOX2, NANOG וגן שונה LIN28, תוך שימוש ב-Lentivirus להדבקה.
ב-2008 הצליחו חוקרים לשפר את תפוקתם התאים שעוברים תכנות מחדש באמצעות שימוש בחומצה ולפרואית ששימשה כמעכב לאנזים היסטון דה-אצטילאז. החומצה הוולפרואית מחקה את האיתות שעליו אחראי c-Myc. קבוצת חוקרים אחרת השתמשה בתערובת של שתי מולקולות BIX-01294 ו-BayK8644, והראתה כי ניתן להחליף את השימוש ב-Sox2.
עונת 1980/1981 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
שלב הבתים
בית ב'
ישראל בתחרות
הפועל רמת גן הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. היא התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב הראשון בו היא הפסידה לפארקר ליידן מהולנד 96-97 ו-92-87.
תא גזע
שבץ
שבץ מהווה את אחד מגורמי המוות השכיחים במדינות מפותחות, עם זאת הטיפולים הקיימים מתמקדים בייצוב מצב החולה בלבד ולא בשיפורו, ומכוונים למניעת קרישה שתוביל לפגיעות נוספות או לתיקון אבנורמליות של מערכות כלי הדם. ספרות התחום מעלה מספר אופציות פוטנציאליות לשימוש בתרפיות מבוססות תאי גזע ותאים פלוריפוטנטיים, אך נראה כי טיפולים הנשענים על תאי גזע מסוג מיזנכימה (MSC) ותאי דם טבורי (HUBC) מראים פוטנציאל גדול יותר משאר הטיפולים הקיימים. בעוד שחלון הזמן בין אירוע השבץ למתן טיפול הנחשב כאפקטיבי ביותר מהקיימים בשוק - " tissue plasminogen activator"(חומר המשמש לפירוק קרישי דם) יכול להינתן בחלון של עד 3 שעות מאירוע השבץ, טיפולים הנשענים על תאי HUCB ו-MSC נמצאו במחקרים כיעילים עד חלון זמן של 48 שעות ואף במחקרים מסוימים נמצאו יעילים בחלון זמן של עד חודש מאירוע השבץ. תאים אלו ניתנים להחדרה ורידית ולכן מהווים טיפול נוח המאפשר יישום במרפאות קטנות וחסרות משאבים.
מחקרים שנעשו עד כה מראים כי לאחר החדרת תאי גזע ותאים פלוריפוטנטים למקרים של שבץ, התא המושתל אינו מתמיין ומחליף את התאים שנפגעו בשבץ, אלא תאים אלו יוצרים שיפור במצב המטופל בעקבות השפעה אימונוסופרסיבית (הפחתת פעילות מערכת החיסון) המפחיתה דלקת. בנוסף, לתאי ה-MSC ותאי HUCB ישנה השפעה המעודדת הפעלה של מנגנוני תיקון פנימיים של המוח. שימוש בתאי דם טבורי נמצא יעיל במחקרים שבוצעו על מודלים של שבץ בחיות, עם זאת לא הייתה הצלחה בשחזור תוצאות אלו. מספר מחקרים שבחנו את שרידות התאים לאחר השתלתם, מצאו כי התאים אינם מתמיינים ותופסים צורה נוירונלית, אך אכן מובילים לשיפור של מדדים פונקציונליים. מכאן הסיקו החוקרים שתא הדם הטבורי ככל הנראה אינו גורם הכרחי ליצירת האפקט החיובי, אלא חלבון ספציפי הנמצא בו בשם (CD34). אם כן, ככל הנראה סוג חלבון זה הוא שמוביל לשיפור המשמעותי. מקורות עתירים בחלבון זה הם תאי HUCB ותאי MSC.
טרשת נפוצה
טרשת נפוצה היא מחלה כרונית מסוג דלקתי ואימונולוגי. הליך המחלה לרוב מאופיין במסלול של הישנות או רמסיה (הקלה בתסמינים לתקופה מסוימת ולאחר מכן חזרתם), כאשר תחילת המחלה מאופיינת בדלקת, ובהמשך דגרדציה (תהליך של פירוק וירידה בטיב) מעטפת המיאלין של אקסוני הנוירונים. טיפולים הנשענים על תאי גזע הם מרכזיים בחקר הטיפול בחלקה הראשוני של הפרעת הטרשת הנפוצה (דלקת); זאת בעקבות הגילוי כי רוב תאי הגזע נוטים ליצור השפעה אנטי דלקתית ואימונוסופרסיבית. השפעות אלו נמצאו כחזקות ביותר בקרב שני סוגי תאים: תאי מח עצם (BMSC) ו תאי גזע נוירונלים (NSC), בנוסף תאים אלו מותאמים לטיפול בחלקה השני של המחלה (דגנרציה) בעקבות יכולתם להתמיין לאוליגודנדרוציטים.
תאי גזע נוירונלים NSC – נמצא כי החדרה של תאי ה-NSC לחיות הלוקות במודל של טרשת נפוצה בעכברים מובילה לתת תגובתיות של תאי T המעורבים בדלקת, הקהיית התגובה הדלקתית, עלייה בהתחלקות של נוירונים ואוליגודנדרוציטים, חידוש מעטפת המיאלין של אקסוני הנוירונים ושיפור משמעותי במדדים התנהגותי. עם זאת, ישנם מספר חסרונות בשימוש ב-NSC: ראשית, תהליך הפקת ומיון התאים המוחיים, אשר לרוב אינם נוטים לבצע התחדשות, הוא ארוך ויקר. בנוסף, תאים אלו נוטים להפסיק את פעילותם כתאי גזע כאשר הם מוחזרים למוח המטופל, והם נוטים להידחות על ידי מערכת החיסון או ולייצר גידולים.