cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון פנדלטון קנדי
עורך דין ופוליטיקאי
ב-1835 היה קנדי בין עשרת אנשי בולטימור שנכחו בכינוס בבראונסביל, פנסילבניה, שם הוא נשא נאום שהתקבל בברכה בו הוא האיץ להשלמתה של מסילת הברזל בולטימור-אוהיו עד לעמק נהר אוהיו, במקום לתעלות של פנסילבניה שקושרו לפילדלפיה ולא לבולטימור. הוא גם היה חבר בוועדה של 25 האנשים שהיו לובי במועצת המחוקקים של מרילנד לטובת חברת מסילת הברזל בולטימור-אוהיו, שבסופו של דבר הבטיח את חקיקתו של "חוק שמונת מיליוני הדולרים" ב-1836, ובזכות זאת הוא היה לחבר מועצת המנהלים של החברה בשנה שלאחר מכן. כאשר החליטה החברה ב-1838 לסלול מסילה לכוון מערב דרך וירג'יניה במקום דרך ההרים ליד הגרסטאון שבמרילנד, היה קנדי חבר במשלחת השתדלנים למועצת המחוקקים של וירג'יניה שתחוקק חוק לאישור השתתפות המדינה בסכום של יותר ממיליון דולר. עם זאת, בעלי המניות של החברה התנגדו להסכם זה בשל תנאיו המעיקים וקנדי התמודד מול הביקורת מצדו של מושל מרילנד ויליאם גרסון.
ב-1838 נבחר קנדי לבית הנבחרים של ארצות הברית במקומו של איזק מקין, אך בבחירות שנערכו בנובמבר אותה שנה הוא הובס. ב-1840 וב-1842 עלה בידו להיבחר מחדש, אך בשל התנגדותו התקיפה לסיפוחה של טקסס, ב-1844 הוא הובס.
בתקופת כהונתו בקונגרס, היה קנדי הכוח המניע בקונגרס להחלטה על הקצאת 30,000 דולר (סכום עצום באותם ימים) לבדיקת מערכת הטלגרפיה, פרי המצאתו של סמואל מורס. היה זה אמצעי התקשורת האלקטרוני הראשון לטווח ארוך בתולדות האנושות. הבדיקות שבוצעו על ידי הממשלה אישרו את המצאתו של מורס והובילו לאימוץ הטכנולוגיה על ידה וכתוצאה מכך להקמתה של מערכת תקשורת הטלגרף בארצות הברית, שחוללה מהפכה בהתפתחות התקשורת והכלכלה. השימוש בהמצאה זו שיחק גם תפקיד מרכזי בניהול מלחמת האזרחים על ידי הנשיא לינקולן.
ביולי 1852 מינה הנשיא מילרד פילמור את קנדי כמזכיר הצי של ארצות הברית. במהלך כהונתו בתקופה זו יצא צי ארצות הברית לארבע משימות ימיות חשובות, כולל זו של הקומודור מת'יו פרי ליפן וזו של ויליאם לואיס הרנסון ולרדנר גיבון לחקר אמזוניה. קנדי אף יזם ב-1852 את הקמתה של תזמורת האקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, שפעילה עד היום.
שמו של קנדי עלה כמועמד אפשרי להיות סגנו למרוץ של אברהם לינקולן כאשר זה האחרון החל לשקול את מועמדותו לנשיאות, אך בסופו של דבר לא נבחר. במהלך מלחמת האזרחים היה קנדי תומך נלהב באיחוד ותמך בקבלתה של הצהרת האמנציפציה. בהמשך, בשל העובדה שהצהרה זו לא נגעה למרילנד, מאחר שמדינה זו לא פרשה מן האיחוד, הוא דחף להעברת חקיקה נפרדת במרילנד לביטול העבדות בה ב-1864.
עמדתו בנוגע לסובלנות הדתית
קנדי קרא להקמתה של אנדרטה לזכר ייסודה של מדינת מרילנד ולזכר לידתה של החירות הדתית באתר ההתיישבות הקולוניאלית המקורית של סנט מרי. שלושה אזרחים מקומיים התחברו לרעיון וביקשו להקים בית ספר שיהווה "מצבה חיה" לחירות הדתית. בית הספר נוסד על בסיס רעיון זה ב-1840 על סמך הוראת המועצה המחוקקת של מרילנד. שמו המקורי היה "הסמינר של סנט מרי" (St. Mary's Seminary), אך לימים הוא נודע כ"קולג' סנט מרי במרילנד".
קודם לכן, כאשר היה קנדי חבר בית המחוקקים של מרילנד, הוא סייע מאוד לביטול חוק שהפלה יהודים בבתי המשפט של מרילנד. הקהילה היהודית במרילנד הייתה קטנה מאוד באותה תקופה, וקנדי, שלא היה יהודי, לא הפיק רווחים פוליטיים או אישיים מעמדתו זו. קנדי, שהיה אפיסקופלי באמונתו, סייע גם להוביל פעולות צדקה פרטיות למען המהגרים האירים הקתולים, שחוו אפליה קשה במרילנד באותה תקופה. עם זאת, הוא גם דחף להצבת מגבלות על הגירת זרים באופן כללי למרילנד החל משנות ה-50 של המאה ה-19, בציינו שהוא חש שמספרם הגבוה של המהגרים עלול להכריע את הכלכלה.
התנגדותו לעבדות
התנגדותו של קנדי לעבדות הובעה לראשונה בכתביו ולאחר מכן, כאשר נכנס לפוליטיקה, באמצעות נאומיו ויוזמותיו הפוליטיות. ניתן לעקוב אחר התנגדותו לעבדות במרילנד במשך שנים במהלך חייו, אך עומק התנגדותו לתופעה התפתח מגישה מתונה ומאופקת יותר בתחילה לתקיפה וקולנית יותר שהתבססה על שיקולים מוסריים בתקופה בה התפרסמה הצהרת האמנציפציה ולאחר מכן למאבקו במרילנד עצמה לביטול העבדות בה, שכן הצהרת האמנציפציה לא חלה עליה בשל אי הצטרפותה למדינות הקונפדרציה.
קנדי כתב פעם שנוכחותו באירוע בו נשא פרדריק דאגלס נאום פתחה את עיניו במלואם ל"קללת" העבדות, כפי שהוא כינה אותה ב-1863.
הרומן של קנדי "סנונית הרפתות" מתח ביקורת על העבדות, אך גם יצר אידיאליזציה של חיי אחוזות המטעים. עם זאת, בכתב היד המקורי של הרומן, התיאורים של חיי האחוזות היו ביקורתיים יותר כלפי העבדות, אך הוא מחק את הקטעים הללו כאשר הוא הגיש את הספר לפרסום, ככל הנראה בשל חששו להיתפש כמבקר גלוי לתופעה בעודו חי במרילנד שהייתה עדיין מדינת עבדות.
הרומן של קנדי, אף על פי שהביקורת כלפי העבדות הושתקה בו כאשר הגיע כתב היד שלו לדפוס, והתיאורים האידיאליים הסטריאוטיפים של חיי אחוזות המטעים, חזה את חורבנן של מדינות הדרום שייגרם בשל העבדות. "סנונית הרפתות" יצא לאור ב-1832, 29 שנים לפני פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית.
מלחמת האזרחים
זמן קצר לפני פרוץ מלחמת האזרחים, חזר קנדי להביע את התנגדותו לעבדות באופן גלוי וקרא ל"אמנציפציה מידית" לעבדים. דרישותיו לשים קץ לעבדות הלכו ותכפו עם התקדמות הלחימה. בשיאה של המלחמה, כאשר התנגדותו של קנדי לעבדות הייתה תקיפה, הוא חתם על מנשר פוליטי שפורסם במרילנד שקרא לביטול מידי של העבדות.
בקרב ההיסטוריונים קיימת הסכמה שקנדי מתח ביקורת על תופעת העבדות ברמה זו או אחרת במשך השנים, התנגד לתופעה בתקיפות בשיאה של המלחמה והתנגד לקיומה של הקונפדרציה. כאשר הצהרת האמנציפציה לא שמה קץ לעבדות במרילנד, תרם קנדי רבות למערכה לסיומה של התופעה במדינה.
בשל העובדה שמרילנד לא הייתה חלק מהקונפדרציה, הצהרת האמנציפציה לא חלה עליה והיא המשיכה להיות מדינת עבדות. בשל העובדה שמרילנד לא השתתפה באופן פעיל במרידה של מדינות הדרום, לא ראה הנשיא לינקולן את עצמו רשאי מבחינה חוקתית להחיל את ההצהרה עליה. בנקודת זמן זו רק המדינה בעצמה יכלה להחליט על הפסקת העבדות וצעד כזה לא היה ברור מאליו, שכן מרילנד הייתה מדינת עבדות עם רגשות אהדה חזקים כלפי הקונפדרציה. לפיכך ארגנו קנדי ופעילים נוספים בתנועה לביטול העבדות אספה פוליטית. ב-16 בדצמבר 1863 נערכה ישיבה מיוחדת של הוועדה המרכזית של מפלגת האיחוד של מרילנד, ובה נדונה סוגיית העבדות במדינה. באותה תקופה הייתה זו המפלגה החזקה ביותר במדינה.
בישיבה זו הגיש תומאס סוואן הצעה הקוראת למפלגה לפעול למען "אמנציפציה מידית (של כל העבדים) במרילנד". קנדי היה הבא בסדר הדוברים והוא תמך בהצעה. בשל העובדה שקנדי היה בעבר יושב ראש האספה הכללית של מרילנד, ונואם מוכשר, תמיכתו בהצעה השפיעה רבות על קבלתה שזכתה לרוב בהצבעה שנערכה. עם זאת, תושבי מרילנד היו חלוקים בסוגיה. קנדי חתם על מנשר של המפלגה שקרא ל"אמנציפציה מידית" לכל העבדים, שהופץ בתפוצה רחבה. ב-1 בנובמבר 1864, לאחר ויכוח שארך שנה, הוגשה ההצעה לביטול העבדות במרילנד למשאל עם. אזרחי מרילנד הצביעו בעד ביטול העבדות, אם כי רק בפער של 1,000 קולות, שכן החלק הדרומי של המדינה נותר תלוי באופן משמעותי בכלכלת העבדות.
פעילות חינוכית ותרבותית
קנדי, בשיתוף הפעולה הדוק שלו עם ג'ורג' פיבודי, סייע מאוד להקמתו של מכון פיבודי שמאוחר יותר התפתח והתמזג לתוך ספריית ג'ורג' פיבודי וכן להקמתו של הקונסרבטוריון למוזיקה על שם פיבודי, שני המוסדות הם כיום חלק מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא גם היה חבר במועצת הנאמנים הראשונה של המוסד וכתב את המסמך הראשון שהתווה את מטרותיו. הוא גם היה זה שרשם את הפרוטוקולים של הישיבות הראשונות של המועצה. קנדי נודע במשך שנים כמי שפעל לסייע להנחת היסודות לפעילותם של המוסדות הללו.
קנדי גם תרם רבות לייסודו של סמינר סנט מרי לנשים שכיום ידוע כ"קולג' סנט מרי במרילנד", הקולג' המרכזי של המדינה. מוסד זה הוקם בתמיכתו הפוליטית של קנדי ובזכות המוניטין שלו כסופר, שכן "האנדרטה החיה לחירות הדתית" של המדינה, שהוקמה כהנצחה למקום בו החלה מרילנד את דרכה כמושבה, שנחשב גם למקום בו נולדה החירות הדתית של אמריקה בכלל. המוסד החינוכי הזה ממשיך למלא את היעוד הזה עד היום. התפישה המקורית להנצחת הסובלנות הדתית הייתה רעיון של קנדי.
לקנדי היה תפקיד מרכזי בהשגת הכרתה של המדינה באחריותה להגן, ללמוד ולדאוג לזיכרון של סנט מרי סיטי, אז האתר הנטוש של המושבה הראשונה במרילנד ובירתה הראשונה, לצד היותה אתר הולדתה של הסובלנות הדתית באמריקה, ואתר מפתח היסטורי של המדינה, להסמיך את הסמינר לנשים שאז הוקם כאחראי על המחקר והשימור של האתר, השוכן באותו מקום. צעד זה היווה את הבסיס למה שלימים יהפוך לאתר סנט מרי ההיסטורי, אתר למחקר ארכאולוגי והיסטורי בניהול המדינה שפעיל עד היום במקום.
קנדי השתתף בניהול התערוכה העולמית של פריז ב-1867, שהייתה תערוכה עולמית למדע, טכנולוגיה ואומנות. בתערוכה השתתפו 42 מדינות והוצגו בה מעל 50,000 מוצגים. היא הייתה התערוכה העולמית השנייה בהיסטוריה.
שנותיו האחרונות
קנדי פרש מתפקידיו הפוליטיים במרץ 1853 כאשר הנשיא פילמור סיים את כהונתו, אך הוא נותר פעיל מבחינה פוליטית, הן ברמה הארצית והן בפוליטיקה של מרילנד. בבחירות לנשיאות של 1856 הוא תמך במועמדותו של פילמור שניסה להתמודד ללא הצלחה לכהונה נוספת. באותה מערכת בחירות נכנס אנתוני, אחיו של קנדי לסנאט. שמו של קנדי הוצע כמועמד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הרפובליקנית לצדו של אברהם לינקולן בבחירות 1860. תחת זאת, היה קנדי יושב ראש מפלגת האיחוד החוקתי, שהציגה את מועמדותם של ג'ון בל ושל אדוארד אברט לנשיאות.
ג'ון פנדלטון קנדי נפטר ב-18 באוגוסט 1870 בניופורט, רוד איילנד ונטמן בבית הקברות גרין מאונט שבבולטימור.
מורשתו
בצוואתו כתב קנדי:
כיום קיימים שני אוספים גדולים מיוחדים של מסמכיו, כתבי היד ותכתובותיו של קנדי. האחד נותר בבעלותו של מכון פיבודי בבולטימור, והשני נמצא בספריה החופשית אנוך פראט בבולטימור. בנוסף קיימים כמה אוספים קטנים יותר של מסמכיו של קנדי בספריות בווירג'יניה ובבוסטון.
צי ארצות הברית הנציח את שמו של קנדי בקריאת ספינת אספקה שהייתה בשירות בין השנים 1853–1855 על שמו ובקריאת משחתת שהייתה בשירות בשנות ה-20 של המאה ה-20.
תורת האילוצים
תורת האילוצים (באנגלית: Theory Of Constraints או בקיצור: TOC) היא תורה בתחום הניהול והנדסת התעשייה אשר פותחה על ידי דוקטור אליהו מ. גולדרט, פיזיקאי ישראלי. בתורתו ניסה גולדרט ליישם שיטות חשיבה ומחקר הנהוגות בעולם המדע על עולם הניהול.
חמשת השלבים למיקוד המערכת
כפי שנאמר, TOC, מתבססת על ההנחה שבכל ארגון קיים צוואר בקבוק אשר מפריע בהשגת המטרה ורק איתורו ושיפורו ישפר את התפוקה של המערכת כולה. אם לדוגמה, קיימות במפעל פשוט שתי מכונות אשר פועלות בזו אחר זו לייצור מוצר מסוים, האחת יכולה לעבוד על 10 מוצרים בשעה והשנייה על 20, הרי שבמקרה זה האילוץ הוא המכונה הראשונה ושיפור המכונה השנייה לא יעזור במאום. כדי לטפל בצווארי הבקבוק קיים התהליך החמש שלבי למיקוד המערכת:
יישום בניהול פרויקטים
עקרונות דומים לניהול ריצפת היצור קיימים גם בתחום ניהול הפרויקטים: כל פרויקט בנוי משרשראות של פעילויות המחוברות ביניהן. נזהה את שרשרת הפעילויות הארוכה ביותר שמאלצת את משך הפרויקט ועליה נתמקד. כאשר מתייחסים לפרויקטים, בדרך כלל יש להחליף את מושגי החומר (כגון מלאי) במושגי זמן.
מנהלי פרויקטים מנכים את מקדמי הביטחון ממשכי הביצוע של הפעילויות השונות ומקבלים את זמני ה”נטו” (זמני חציון). זמנים אלו ישמשו בסיס לתכנון. מרווח הביטחון הוא מרכיב חיוני בפרויקט כיוון שבכל פרויקט קיימים מרכיבים של אי ודאות. הגישה הנהוגה בתורת האילוצים מנוגדת למצב הרווח בפרויקטים רבים בו לכל שלב (פעילות) בפרויקט ניתן מקדם ביטחון משלו. על פי התורה, כאשר ניתנים מקדמי ביטחון מקומיים רבים הטבע האנושי מוביל לכך שהם ינוצלו גם אם לא היו בעיות בלתי צפויות, וכך משך הפרויקט מתארך.
מנהלי הפרויקט בונים את תרשים פעילויות הפרויקט (תוך שימוש בזמני נטו) כאשר כל פעילות נדחית למועד המאוחר ביותר האפשרי. זוהי תוכנית הבסיס. במסגרת תוכנית הבסיס, מנהלי הפרויקט פותרים מראש בעיות של תחרות על משאבים (חפיפה).
בתוכנית הבסיס (שאין בה תופעות של “חפיפה”), מאותר האילוץ של כלל הפרויקט - השרשרת הקריטית שהיא רצף התלויות הארוך ביותר בפרויקט (לא משנה בין אם זו תלות לוגית בין פעילויות, בין נתיבים או בזמינות משאבים). נתיב זה יהווה את מוקד תשומת הלב הניהולי במהלך הפרויקט כולו.
מנהלי הפרויקט ממסדים מקדם ביטחון פרויקטלי - הוא בולם הזעזועים של הפרויקט (PROJECT BUFFER), שנועד להגן על מועד סיום הפרויקט מפני עיכובים של פעילויות המהוות את השרשרת הקריטית, וכן מנהיגים באפרים נוספים (FEEDING & RESOURCE BUFFERS). מנהלי הפרויקט משתמשים בבאפרים הללו לצורך המעקב, הבקרה ואף להתערבות - אך ורק כאשר יש צורך בכך.
המשאבים העובדים בפרויקט עובדים מהר ככל האפשר, בהיקף מלא מתחילת הפעילות, ואינם מפסיקים פעילות לפני סיומה (אלא אם ניתן להעבירה למישהו אחר כדי להמשיך בה, או אם הוחלט שהתועלת בהפסקתה והעברת המשאב לפעילות אחרת מצדיקים זאת. רק מי שאחראי על כל מכלול הפעילויות או הפרויקטים שנוגעים לעניין רשאי לאשר זאת).
תהליכי חשיבה
עקרונותיה של תורת האילוצים נראים בדרך כלל פשוטים מכיוון שהיא מבוססת על הגיון ושכל ישר, אולם לעיתים דווקא עקרונות כאלו קשים מאוד למימוש. כוחה של השיטה הוא בפיתוח של מספר תהליכי חשיבה אשר עוזרים למנהל להתמקד ולממש עקרונות אלו.
מספר תהליכי חשיבה בולטים:
תמחיר, מימון וניהול חשבונות
במשך השנים הורחבה תורת האילוצים ונוספו לה יישומים הנוגעים לשיווק, למכירות, לכספים, לאסטרטגיה ועוד.
לקריאה נוספת
דוקטור אליהו גולדרט פרסם מספר ספרים במבנה של רומנים, אשר מסבירים את עקרונותיה של תורת האילוצים.
גרנוויל ריירי
השנים המוקדמות
גרוויל ריירי נולד ב-1865 בעיר מישלגו שבניו סאות' ויילס (אוסטרליה) לאלכסנדר ריירי  ושרלוט לפבית פאונס (Charlotte Faunce) ואח לעוד 8 ילדים. אביו היה פוליטיקאי אוסטרלי במדינת ניו סאות' ויילס ובעל חווה חקלאית. בנעוריו למד בתיכון פאראמטה שבפרברי סידני.
עם סיום לימודיו החל לעבוד כמתלמד בחווה חקלאית ובהמשך רכש חווה משלו.
מלחמת הבורים
ב-1899 התגייס לצבא אוסטרליה ונשלח לדרום אפריקה לשרת במלחמת הבורים השנייה שם הוצב כמפקד פלוגה A ברגימנט הבושמנים השישי. במהלך מערכה זו נפצע קשה אך ידע להביא לידי ביטוי את יכולותיו כפרש וקלע ובמהלך המערכה הוענקה לו דרגת כבוד של מייג'ור. על שירותו זה הוענקה לו מדליית דרום אפריקה של המלכה עם 5 אבזמים לציון הקרבות בהן השתתף ברודזיה, טרנסוואל, מושבת הכף, מדינת אורנג' החופשית וקרבות 1901.
בהמשך הועלה ריירי לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד רגימנט הפרשים השלישי של אוסטרליה.
טרום המלחמה הגדולה
לאחר חזרתו ממלחמת הבורים החל ריירי לעסוק בפוליטיקה וב-1906 נבחר לאספה המחוקקת של מדינת ניו סאות' ויילס. ב-1910 נכשל ניסיונו להצטרף לבית הנבחרים האוסטרלי אולם ב-1911 נבחר כנציג מחוז צפון סידני.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועלה ריירי לדרגת בריגדיר גנרל וקיבל את הפיקוד על בריגדת הפרשים הרכובים השנייה שהייתה חלק הכוחות אנזא"ק. במאי 1915 יצא ריירי בראש הבריגדה ממצרים למערכת גליפולי. במהלך הקרבות בזירה זו נפצע פעמיים ולבסוף התפנה, יחד עם שאר כוחות בעלות הברית, בחזרה למצרים.
במרץ 1916 הפכה הבריגדה להיות חלק מדיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק ובמסגרת זו היו ריירי והבריגדה מעורבים במערכה על תעלת סואץ ובהמשך בקרבות לכיבוש סיני (קרב רומני, קרב מגדבה, כיבוש אל עריש וקרב רפיח). בתחילת 1917 השתתף, ריירי עם הבריגדה שלו בקרב עזה הראשון ובקרב עזה השני.
ב-1918, לאחר כיבוש ירושלים, הועברה הבריגדה (יחד עם הדיוויזיה) לבקעת הירדן שם הייתה מעורבת במספר קרבות (כיבוש יריחו, קרב עבר הירדן הראשון וקרב עבר הירדן השני). במהלך מערכת מגידו, בספטמבר 1918, הייתה הבריגדה מעורבת בקרב עבר הירדן השלישי.
בדצמבר 1918, לאחר תום המלחמה, מונה ריירי למפקדה של דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק, כשהוא מחליף בתפקיד זה את מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור. ריירי, שהועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ליווה את תהליך פירוק הדיוויזיה שנמשך עד אפריל 1919. לאחר סיום תפקידו נשלח ריירי למצרים שם מונה למפקד חיל המשלוח האוסטרלי. ב-1921, לאחר שחזר לאוסטרליה, מונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה של אוסטרליה ומילא תפקיד זה עד פרישתו מהצבא ב-1927.
לאחר המלחמה
ב-1920 חזר ריירי לאוסטרליה והמשיך למלא את תפקידו הקודם כנציג מחוז צפון סידני בבית הנבחרים האוסטרלי ובאותה שנה מונה לעוזר במשרד ההגנה של אוסטרליה. בבחירות שנערכו ב-1922 נבחר לנציג מחוז וורינג בבית הנבחרים. במאי 1927 נבחר לתפקיד הנציב הגבוה של אוסטרליה באנגליה, תפקיד שהצריך אותו לעבור לגור באנגליה ואותו מילא עד 1932.
תפקידים נוספים אותם מילא ריירי:
משפחתו
ב-1896 נישא ריירי למרי מקפרלנד (Mary McFarland). לזוג נולדו 2 בנות ובן. כשחזר מאנגליה ב-1932 החל לסבול מבעיות בשלפוחית השתן ומאי ספיקת לב ובסופו של דבר נפטר ב-1937 והובא למנוחות בעיר הולדתו מישלגו שבניו סאות' ויילס.
הידרה (ירח)
הידרה (Hydra) הוא אחד מחמשת הירחים של כוכב הלכת הננסי פלוטו. הוא התגלה על ידי טלסקופ החלל האבל יחד עם ניקס ביוני 2005. הירח נקרא על שם היצור הימי המיתולוגי.
פסקל (שפת תכנות)
פסקל (באנגלית: Pascal) היא שפת תכנות עילית, שפותחה בשנת 1970 על ידי ניקלאוס וירת, וקרויה על שמו של המתמטיקאי והפילוסוף בן המאה ה-17 בלז פסקל.
הידרה (ירח)
החללית ניו הורייזונס הגיעה לפלוטו וירחיו, ביניהם הידרה, ביולי 2015.
פסקל (שפת תכנות)
השפה תוכננה במטרה להקל על לימוד שפות תכנות ומדעי המחשב, ושימשה לפיתוח תוכנה ואף כשפה הסטנדרטית לתיאור אלגוריתמים עד אמצע שנות התשעים. תכנון השפה הושפע בעיקר משפת ALGOL, כמו שפות רבות אחרות. השפה מאפשרת תכנות מבני, תוך שימוש בשגרות, פונקציות ויצירת מבני נתונים מורכבים.
הידרה (ירח)
תצפיות טלסקופ החלל האבל גילו כי הירחים הידרה וניקס מסתחררים סביב עצמם בצורה כאוטית (ללא סדר קבוע או צפוי מראש) תוך כדי שהם מקיפים את המערכת הכפולה פלוטו-כארון.
פסקל (שפת תכנות)
בגרסתה המקורית היו בשפה כשלים תכנוניים רבים, אך לא מעטים מהם שופרו עם הזמן בתקינה, ואחרים שופצו על ידי מפתחי המהדרים. פסקל השפיעה רבות על עולם התוכנה ועל שפות שהופיעו אחריה, כגון עדה, Java, Visual Basic ועוד.
היסטוריה
אף שבבסיסה השפה פרוצדורלית עם כל היכולות הידועות וכוללת בקרת זרימה, מבני נתונים, קבוצות ומצביעים, כבר בתחילת שנות ה־90 של המאה ה־20 היא הורחבה והוגמשה בתקן נוסף שהרחיב אותה בהרבה היבטים, כך שישנם שני תקנים לפסקל, תקן בסיסי ותקן מורחב.
שפת פסקל תוכננה במקור כדי שהיא תהווה מקור למידה לתחביר, לתכנות, פיתוח חשיבה וכבסיס ללימוד שפות אחרות - היות שהיא שפה בסיסית וקלה ללימוד. כך למשל שפה זו היוותה מקור השראה למתכננים של שפת ויזואל בייסיק, ותפיסות שהיו קיימות בה הועתקו לשפה זו.
בשל תפיסותיה ובהירות קוד המקור שלה, היא שימשה שפה לימודית באוניברסיטאות פרק זמן לא מבוטל. משרד החינוך הישראלי השתמש בשפת פסקל לבחינות הבגרות וללימוד בכיתות, במקביל לשפת C, עד שנת 2006. ההתאמה שלה ללמידה סייעה לה להפוך לשפה משפיעה, בשל העובדה שבוגרי תיכונים רבים בשנות השבעים, השמונים והתשעים של המאה ה-20 היו בעלי ידע בשפה זו.
בפועל השפה הייתה חזקה יותר מהשפה המתוקננת, הואיל והחברות שפיתחו סביבות פיתוח לשפה זו הרחיבו אותה ויצרו שפה גמישה וחזקה יותר, אך יכולות אלה גרמו לתלות במהדר הספציפי עבורו הן נכתבו. בין החברות שפיתחו מהדרים לשפה זו הייתה מיקרוסופט (עם Microsoft Pascal), אך הפופולרית שבהן הייתה חברת בורלנד שפיתחה בסביבת DOS סביבת פיתוח ומהדר בשם טורבו פסקל. בגרסה 5.5 היא הורחבה לתכנות מונחה עצמים ובגרסתה השביעית הוציאה גם סביבת פיתוח לחלונות 16 ביט בשם BPW. גרסה זו לא זכתה לפופולריות ועם עליית התפוצה של מערכת ההפעלה חלונות, טורבו פסקל ירד ממעמדו, ולמעשה הוחלף בסביבת הפיתוח הוויזואלית דלפי, שמשתמשת בפסקל כשפת הקוד הפנימית שלה. קיימות מספר סביבת פיתוח חופשיות לפסקל, אחת מהידועות בהן היא סביבה רב פלטפורמית של הקוד הפתוח בשם FreePascal.
מבנה התוכנית
לשפת פסקל צורה תחבירית מוגדרת היטב. כל תוכנית תכלול את המקטעים הבאים. ייתכנו מקטעים ריקים (אחד או יותר), מלבד גוף התוכנית שחייב להופיע.
השפה אינה מבחינה בין אותיות קטנות וגדולות. לדוגמה, הפקודות:,   ו-   הם זהות לחלוטין מבחינת השפה.
התוכנית "שלום עולם"
קוד זה יגרום להצגת "!Hello World" על המסך ולירידת הסמן לשורה הבאה.
קבוע
כדי להכריז על קטע זיכרון שתוכנו נשאר קבוע במהלך כל התוכנית, יש להשתמש במילה השמורה. לדוגמה:
משתנה
מערכת הטיפוסים של השפה היא בעלת טיפוסיות סטטית ובטוחה יחסית, כך שלא ניתן להמיר בין טיפוסי נתונים מובחנים. מאפיין זה סייע להקל על לימוד השפה, אך גרר ביקורת בשל הקושי הרב לבצע פעולות שבשפות אחרות (כגון שפת C) הן קלות לביצוע. בפסקל ישנם כמה טיפוסי משתנים:
החל מגרסה 7 של טורבו פסקל נוספה מחרוזת NullTerminated שגודלה 65,535 תווים.
ההכרזה על משתנה תתבצע באמצעות המילה השמורה  לפני גוף התוכנית. ניתן לבצע הכרזה והשמת ערך בפקודה אחת, אך יש מהדרים שאינם תומכים באפשרות זו:
מערך
בפסקל ניתן ליצור מערכים מטיפוסי נתונים שונים כגון מספרים, מחרוזות, מצביעים ואף מבנה רשומות. כדי להכריז על מערך יש לציין את שמו, מספר איבריו וסוג הטיפוס של המערך, למשל, באופן הבא:
ניתן להגדיר טווח של איברי מערך לא רק באמצעות מספרים אלא אף באמצעות תווים. בדוגמה הבאה ייווצר מערך שגודלו יהיה בדיוק מספר האותיות שבא'-ב' הלועזי.
באמצעות התו פסיק ניתן ליצור מערכים רבי ממדים בסוגריים המרובעים שבהם אנו מגדירים את מספר האיברים. בדוגמה הבאה ניתן לראות מערך תלת־ממדי המייצג למעשה קובייה.
משתנה מורכב - רשומה
משתנה מסוג "רשומה" הוא משתנה שמוגדר על ידי המתכנת וכולל צירוף של מספר טיפוסי משתנים ביחד. הוא יכול להכיל בתוכו משתנים רגילים, מערכים ומצביעים. שימושים נפוצים הם במבנה ערכים טבלאי וברשימות מקושרות. הגדרת רשומה נעשית באמצעות המילים השמורות Record ו־End, בתוך קטע הקוד של Var. לדוגמה:
ניתן ליצור מבנה של רשומה דינמית, שבה תתבצע הגדרה דינמית של המשתנים בזמן ריצה, כאשר המשתנים שברשומה ישתנו בהתאם לערכי שדה או שדות אחרים. הדבר נעשה באמצעות פקודת, בדומה לפקודת Case רגילה, יוכרזו משתנים שונים בכל תנאי, וכך מבנה השדות ישתנה מרשומה לרשומה, לפי הערכים שבפועל קיימים בהם.
ניתן להשתמש במילה  על מנת לקצר את הגישה במשתנה רשומה ולוותר על הקידומת של שם משתנה הרשומה, כך לאחר פקודת With אפשר לגשת ישירות למשתני הרשומה.
קבוצות
ניתן ליצור בפסקל אוסף של פריטים מכל סוג שהוא בתוך משתנה יחיד מסוג. מספר הפריטים המרבי הוא 256. ניתן לבצע פעולות שונות על קבוצות, כמו למשל בדיקה האם קבוצה מכילה או מוכלת בקבוצה אחרת, איחוד, חיסור וחיתוך בין הקבוצות. דוגמה להגדרת קבוצה:
שגרה
שגרה (פרוצדורה) היא קטע ביצועי שאינו מחזיר ערך. שגרה מוגדרת באמצעות כותרת שבה המילה השמורה, שם השגרה, שמות וסוג הפרמטרים שהיא מקבלת. לאחר מכן ניתן להגדיר קבועים ומשתנים מקומיים. גוף השגרה תחום באמצעות המילים  ו־. לדוגמה:
פונקציה
פונקציה מוגדרת באמצעות כותרת שבה המילה השמורה, שם הפונקציה, שמות וסוג הפרמטרים שהיא מקבלת, וסוג תוכן שהיא מחזירה. בדומה לשגרה, לאחר מכן ניתן להגדיר קבועים ומשתנים מקומיים. גוף השגרה תחום באמצעות המילים  ו־. עם זאת במהלך התוכנית יש לבצע השמת ערך לשמה של הפונקציה, פעולה שתגרום לפונקציה להחזיר ערך. לדוגמה:
פונקציה זו מקבלת מספר, קוראת בעצמה לפונקציות אחרות (שלא הוגדרו כאן) מהן היא מקבלת מידע, ולבסוף מחזירה מספר.
כתיבה וקריאה
בפסקל, קלט ופלט אינטראקטיבי (למשתמש וממנו) מבוצע באמצעות השגרות  ו־. קיימות גם השגרות  ו־, המבצעות ירידת שורה לאחר ביצוע פעולת הכתיבה או הקריאה.
השמה
השמה נעשית באמצעות נקודתיים וסימן שווה ("=:"). כך לדוגמה,  הוא חיבור המשתנה A והמספר 5 והשמת התוצאה במשתנה X.
תנאי If...Then...Else
מבנה  מאפשר לבצע פקודות באופן בררני באמצעות התניה ולבצע הסתעפות של התוכנה לכיוונים שונים. אם התנאי לא התקבל ניתן לבצע פקודה חלופית באמצעות. ניתן לכתוב תנאי If מקוננים.
אין למקם את סימן הנקודה פסיק לאחר המילה Then או לפני ה-Else. ניתן להשתמש ב-Begin ו-End לשם ביצוע מספר פקודות מותנות (פקודה מורכבת).
תנאי Case...End
תנאי  מאפשר ליצור תנאי מרובה על ערכים מטיפוס נתונים סדור מסוג מספרי או Char. היא יכולה לפעול על טווחי ערכים ואף טווחי משנה. בטורבו פסקל נוספה פקודת Else שאינה קיימת בשפה התקנית.
לולאת For...Do
לולאת...For היא פקודה מחזורית המורה לבצע קטע קוד מספר פעמים קבוע מראש. בתחילת הפעלתה יש לקבוע את מספר הפעמים שהיא תתבצע. לדוגמה:. במקרה זה  הוא המשתנה המונה, והמניה תתבצע מ־1 עד ל־7. כברירת מחדל, פסקל תחזור רק על הפקודה שמיד לאחר הוראת הלולאה, בדומה לתנאי If. כדי לכלול מספר פקודות יש להשתמש במילים  ו־.
לולאת While...Do
לולאה זו היא פקודה המבצעת את קטע קוד כל עוד תנאי כלשהו מתקיים. היא נחשבת לגמישה יותר מכיוון שהיא יכולה לבחון תנאים שבזמן כתיבת התוכנית אינם ברורים כגון גודל של קובץ.
לולאת Repeat...Until
לולאה זו אף היא מתקיימת על פי תנאי. היא דומה ללולאת While...Do וההבדל העיקרי הוא שהתנאי מוערך רק לאחר ביצוע הקוד, ולכן תמיד יתבצע הקוד לפחות פעם אחת. הבדל נוסף הוא שלולאת While ממשיכה לרוץ כל עוד התנאי המוערך מתקיים (כלומר מקבל ערך "TRUE") ואילו לולאת Repeat ממשיכה לרוץ כל עוד התנאי המוערך לא מתקיים (כלומר מקבל ערך "False").
מצביעים והקצאה דינמית
פסקל תומכת בשימוש במצביעים ובהקצאת זיכרון דינמית. כדי ליצור ולהשתמש במצביעים יש להשתמש באופרטור. יצירת מצביע נעשית באמצעות שימוש באופרטור ^ בצידו השמאלי של המשתנה המוצבע, ואילו ביצוע פעולת השמה נעשית באמצעות שימוש באופרטור ^ בצידו הימני של המשתנה המצביע.
לדוגמה, כדי להגדיר מבנה ששמו MyRecord ובו שלושה משתנים, כאשר המשתנה RecPtr מצביע אליו, והוא גם משולב כאחד מאיבריו (ליישום של רשימה מקושרת), נכתוב את הקוד הבא:
כדי להכריז על משתנה pb, מצביע מסוג MyRecord, יש לכתוב את הקוד הבא:
יצירה של רשומה חדשה וביצוע השמה של שם, גיל ומצביע, כך שהמצביע יצביע לכלום, יש לכתוב את הפקודות הבאות:
מילים שמורות
לפי תקן ISO הבסיסי בפסקל קיימות 35 מילים שמורות, לצורך שימושים מיוחדים של השפה כגון מזהים, אופרטורים, קבועים ופקודות תכנותיות. לא ניתן לכנות משתנים בשמות אלה. בתקן המורחב נוספו עוד 13 מילים נוספות.
and | array | begin | case | const | div |do | downto | else | end | file | for | function | goto | if | in | label | mod | nil | not | of | or | packed | procedure | program | record | repeat | set | then
and then | bindable | export | import | module | only | or else | otherwise | pow | protected | qualifed | restricted | value |
הרחבות לפסקל
על פי תקן 10206 הוספו לפסקל שיפורים רבים והעיקריים שבהם: מודולים מוכללים שניתן יהיה להדר כרכיבי תוכנה נפרדים שמקבילים ל-Unit של טורבו פסקל. סכמה לקביעת טיפוסי משתנים דומים, שיוכלו להיות מוגדרים באופן סטטי או דינמי, כך למשל אפשר להגדיר מערך דינמי כפרמטר של פונקציה. מחרוזת מטיפוס גודל קבוע. משתנה שניתן לכריכה, גישה ישירה לקבצים, מספרים מרוכבים, אתחול ערכים ברשומה באמצעות בנאי, פרמטרים מוגנים משינוי, פונקציות לטיפול בחתימת זמן ואופרטור להעלאה בחזקה.
רפי הר-לב
רפי (רפאל) הר-לב (13 בספטמבר 1933 – 26 במאי 2010) היה מנכ"ל אל על במשך 14 שנה ויו"ר הדירקטוריון של ארקיע. שירת שנים רבות בחיל האוויר הישראלי והתקדם עד דרגת תת-אלוף, שימש כראש להק המודיעין בעת מלחמת יום הכיפורים.
קורות חייו
הר-לב נולד בנתניה ועבר בילדותו לתל אביב שם גר עד גיוסו לצה"ל.
ב-1952 התגייס לצה"ל והוא בוגר קורס טיס מס' 13 של חיל האוויר. במרץ 1959 מונה הר-לב לתפקיד מפקד טייסת 113, טייסת קא"ם (קורס אימון מבצעי), והיה הטייס הצעיר ביותר שנשא בתפקיד זה עד היום. במאי 1959 זכה לצל"ש מראש מחלקת אוויר על פעילויות שביצע כטייס קרב. בשנת 1961 יצא עם משלחת גדנ"ע אוויר לארצות הברית. באוקטובר 1961 מונה למפקד טייסת 116, טייסת מיסטרים בתל נוף. בשנים 1963 עד 1965 שירת כמפקד טייסת 119 שהפעילה מטוסי מיראז' 3. בשנת 1966 מונה לראש ענף מבצעים במטה חיל האוויר וכיהן בתפקיד עד 1969. הוא מילא תפקיד זה במהלך מלחמת ששת הימים וניהל מבור השליטה של החיל את מבצע מוקד להשמדת חיילות האוויר הערביים. לאחר המלחמה מונה כמינוי זמני, לעוזר ראש להק אוויר למבצעים בדרגת אלוף-משנה, יצא ללימודים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בארצות הברית. ביוני 1970 התמנה למפקד בסיס חצור ובאפריל 1973 מונה לראש להק המודיעין, תפקיד בו כיהן במלחמת יום הכיפורים. בקיץ 1975 מונה לראש להק אוויר.
ב-1977 השתחרר הר-לב והתמנה לתפקיד משנה למנכ"ל אל על ולאחר התפטרות מוטי הוד ביולי 1979, מנכ"ל בפועל. לאחר שנתיים וחצי עזב לאחר שלא קיבל מינוי של קבע כמנכ"ל החברה ופנה לעסקים פרטיים, כיועץ בתחום התעופה ושותף בסוכנות נסיעות. ב-1982, כשאל על החלה לעבוד תחת כונס נכסים, מונה הר-לב למנכ"ל החברה, תפקיד בו שימש עד 1996. בתקופתו החברה החלה להרוויח והתרחבה באופן משמעותי.
לאחר שעזב את אל על פנה שוב לעסקים פרטיים, בין השאר נכנס כשותף בחברת התעופה אירואל. באוקטובר 2005 מונה על ידי נאמן ארקיע ליו"ר ומנכ"ל החברה, וקידם את מכירתה לידי האחים נקש. בקיץ 2008 עזב את ארקיע והחל לעבוד כיועץ מיוחד לחברת אל על.
הר-לב היה המנכ"ל הראשון של מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל.
רפי הרלב נישא לשרה ב-1956 ולזוג נולדו שלושה ילדים. נפטר במאי 2010 לאחר שחלה במחלת הסרטן. בשנת 2014 חברת ארקיע כינתה מטוס (רישום 4X-EMB) על שמו.
בית התקיעה
בית התקיעה הייתה פינה בבית המקדש, שבה נהגו לעמוד ולתקוע בחצוצרות כדי להכריז על כניסת שבת ומועדים. פינה זו הייתה ממוקמת במרומי פינת הכותל המערבי והכותל הדרומי, בנקודה גבוהה מאוד הצופה הן אל העיר והן אל השדות שמחוצה לה, כדי להבטיח שכולם ישמעו את התקיעות.
המקורות הכתובים
המנהג מתואר גם במסכת סוכה:
בתלמוד הבבלי שלעיל הרחיבו האמוראים את הברייתא המצוטטת וכתבו:
יוסף בן מתתיהו, בתארו את המגדלים בתחום המקדש שבהם התבצרו הקנאים בעת המרד הגדול, מזכיר את בית התקיעה:
הממצא הארכאולוגי
מאחר שהמקורות הכתובים לא ציינו בפירוש היכן היה אותו "הגג גבוה שבעיר" שבו תקעו והכריזו על כניסת השבת, לא ניתן היה לזהות אותו. גם בירושלים לא ניתן היה להצביע על המקום המוגדר אליו עלה חזן הכנסת בערב שבת, אולם ברור היה שמדובר בגג גבוה דיו, שממנו יוכלו הן יושבי העיר והן הפועלים שבשדות לשמוע את התקיעה. מאחר שבנחל קדרון, התוחם את ירושלים הקדומה ממזרח, היו שדות חקלאיים, סביר היה שאותו גג עלום היה בצדה המזרחי של העיר.
במהלך החפירות הארכאולוגיות שנערכו בתחומי גן העופל לאחר מלחמת ששת הימים בראשות פרופסור בנימין מזר, נתגלתה בפינת הכותל המערבי והכותל הדרומי אבן גדולה מאוד, שעליה חרוטה הכתובת: "לבית התקיעה להכ" (או "להב"). בשל השבר הקוטע את הכתובת, לא ברור מה הייתה המילה השלישית, והאם היו מילים נוספות לכתובת. המילים נכתבו בכתב האשורי הזהה כמעט לכתב העברי של ימינו. האבן מלוטשת וחלקה, וכוללת פינה מסותתת, וכן נישה קטנה מתחת לכתובת. נראה כי מדובר היה במעין "מרפסת" שניצבה בראש המבנה, והופלה ארצה והתנפצה במהלך חורבן בית המקדש בידי הרומאים בשנת 70 לספירה.
מיקומה של האבן, צורתה והכתובת שעליה, העלו את ההשערה כי מדובר בפינה בה עמד 'חזן הכנסת' והכריז על כניסת השבת. הפינה הדרומית-מערבית של הר הבית בולטת מאוד מעל הגיא האמצעי, העובר בתוך העיר, והיא צופה היטב אל העיר כולה, ואף אל השדות שבנחל קדרון.
הכיתוב "לבית התקיעה" (ולא בפשטות "בית התקיעה") מעיד אולי כי "המרפסת" נתרמה על ידי אלמוני, שהועיד אותה "לבית התקיעה", וייתכן שמדובר בצורה שהייתה מקובלת בימי בית שני לביטוי "של בית התקיעה" (שֶׁל=שֶׁלְּ־=אשר ל־). המילה השלישית, הניתנת לקריאה רק בחלקה עקב שבר באבן, לא פוענחה בוודאות עד ימינו, וישנה מחלוקת האם האות האחרונה בה היא בי"ת או כ"ף. יש הסוברים כי מדובר בבי"ת, וקוראים לבית התקיעה להבדיל בין קודש לחול (לשיטת אהרן דמסקי), ויש המזהים אותה ככ"ף, וקוראים לבית התקיעה להכריז. הסברה השנייה מקובלת קצת יותר בקרב החוקרים, שכן מקורות חז"ל מלמדים כי תקיעות חצוצרה שימשו להכרזה על עניינים נוספים, ולאו דווקא רק על הבדלה בין קודש לחול. אולם במסכת סוכה כתוב במפורש את הביטוי "להבדיל בין קודש לחול" וזאת תמיכה לשיטתו של אהרן דמסקי.
מיכאל ספרד
מיכאל סְפַרְד (נולד ב-21 באפריל 1972) הוא עורך דין המתמחה במשפט בינלאומי של זכויות האדם ובדיני מלחמה, פובליציסט, ופעיל שמאל ישראלי. ספרד מרבה לייצג יוצרי קולנוע וטלוויזיה כגון תסריטאים ובמאים, פעילים וארגונים למען זכויות בעלי חיים, וכן ארגוני שמאל רדיקלי, סרבני שירות בצה"ל ופלסטינים בבג"ץ. קיבל ב-2012 את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג.
חייו ופועלו
מיכאל ספרד נולד בירושלים. הוא נכדו של הסוציולוג זיגמונט באומן מצד אִמו ונכדו של המשורר היידי דוד ספרד מצד אביו. אביו ליאון הוא מתמטיקאי ואמו אנה ספרד היא פרופסור אמריטה בחוג לחינוך מתמטי שבפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. הוריו עלו לישראל מפולין בסוף שנות השישים, לאחר שהיו מעורבים במאבקי סטודנטים באוניברסיטת ורשה נגד המשטר הקומוניסטי ב-1968. אביו גם ישב בכלא הפולני בגלל פעילות זו.
ספרד גדל בירושלים ולמד בתיכון רנה קסין, היה חבר בתנועת הנוער של ר"צ. שירת בנח"ל כחובש קרבי. היה סרבן שירות וישב שלושה שבועות בכלא הצבאי בגין סירובו לשרת בחברון. את לימודי המשפטים עשה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחריהם התמחה אצל עורך הדין אביגדור פלדמן, ובהמשך עבד במשרדו במשך חמש שנים. במהלך תקופה זו נסע ללונדון למשך שנה לעשות תואר שני במשפט בינלאומי של זכויות אדם. בתחילת שנת 2004 פתח משרד משלו בתל אביב.
היה עיתונאי במקומון "כל העיר" בירושלים ככתב לענייני משפט. במהלך השנים הרבה לכתוב מאמרים פובליציסטיים. כתב בכתבי עת משפטיים מקצועיים, בעיקר בשפה האנגלית.
נשוי לנירית בן-חורין, מעצבת אופנה.
פועלו המשפטי
הפרקטיקה המשפטית של מיכאל ספרד נוגעת לנושאים הקשורים למימושם של זכויות אדם ודיני העימות המזוין, מה שמוביל לעיסוק בשליטה הישראלית על יהודה ושומרון. במסגרת זו הוא מייצג ארגונים לזכויות אדם, ישראלים ופלסטינים, קהילות (מועצות וכפרים), וועדים וגם יחידים. התמחותו היא עתירות לבג"ץ והוא הגיש עד היום למעלה ממאה עתירות כאלו.
ספרד הוא היועץ המשפטי של ארגון זכויות האדם "יש דין". טיפל בארבע עתירות העוסקות בגדר ההפרדה, מתוכן ניצח בשלוש, כשהמפורסת שבהן היא העתירה של הכפר בילעין. הוא מייצג אסירים פלסטינים רבים בוועדות שחרורים ולפעמים מופיע בבתי משפט צבאיים.
דעותיו
בראיון אחר טען ספרד כי "למפקדי צה"ל לא אכפת עקרונית להרוג פלסטינים חפים מפשע, כולל ילדים, והם גם עושים את זה, במכוון" וכי ישראל נושאת בעצמה באחריות לטרור המתאבדים הפלסטיניים.
בספטמבר 2018 שיתף בעמוד הפייסבוק שלו מכתב המופנה לכוחות צה"ל שיידרשו לבצע את פינוי הכפר הפלסטיני הבלתי חוקי - חאן אל אחמר, ובו אזהרה כי הם חשופים לתביעה בבית הדין הפלילי הבינלאומי לפשעי מלחמה בהאג.
קישורים חיצוניים
מכּתביו:
אלכסנדר המילטון
אלכסנדר המילטון (באנגלית: Alexander Hamilton; 11 בינואר 1755 או 1757 – 12 ביולי 1804) היה פוליטיקאי ומדינאי אמריקאי, שהיה אחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית. הוא היה אחד מעורכי הדין החוקתיים הראשונים הבולטים ביותר בארצות הברית, והיה ציר משפיע בוועידת החוקה והמחבר העיקרי של "כתבי הפדרליסט", שהציגו את החוקה האמריקאית לציבור הניו יורקי הסקפטי. הוא גם היה עיתונאי וחייל. להמילטון בתפקידו כמזכיר האוצר הראשון, הייתה השפעה ארוכת טווח על כלכלת ארצות הברית כשייסד את "הבנק המרכזי הראשון" ואת המלווה הציבורי. במהלך כהונתו של ג'ורג' וושינגטון כנשיא היה האחראי למדיניות הכלכלית. הוא הניע את הממשל המרכזי לשלם את חובות המדינות, הנהיג מכסי מגן והוביל לקשרי סחר עם בריטניה. חזונו כלל ממשל מרכזי חזק ורשות מבצעת פעלתנית, כלכלה חזקה, עם בנק לאומי ותמיכה בייצור, וכן צבא חזק. יריביו הפוליטיים העיקריים היו תומאס ג'פרסון, הנשיא השלישי של ארצות הברית, וג'יימס מדיסון, הנשיא הרביעי, שניהם חקלאים מווירג'יניה. הם תמכו במדינות חזקות וכפריות ובמיליציות מדינה בניגוד לצבא לאומי וצי חזקים. הם טענו שהמילטון היה ידידותי מדי כלפי בריטניה וכלפי המונרכיה, ותומך בערים, בעסקים ובבנקים.
המילטון נולד מחוץ לנישואין בצ'ארלסטאון, באיי הודו המערבית, לאמא ממוצא הוגנוטי צרפתי ובריטי, ולאבא סקוטי, ג'יימס המילטון, בנו של ליירד סקוטי בשם אלכסנדר. אביו נטש אותו בילדותו ואמו מתה מעט אחר כך, ולכן גדל אצל בן דודו הגדול, ולאחר מכן אצל משפחת אנשי צבא אמידה. הוא התבלט באינטליגנציה והכישרון שלו, וקבוצת אנשים עשירים מימנו את לימודיו בעיר ניו יורק. המילטון למד באוניברסיטת קולומביה ובחר להישאר בשלוש עשרה המושבות.
הוא הפסיק את לימודיו לפני שסיים אותם בגלל סגירת הקולג' כשהבריטים כבשו את העיר. המילטון השתתף במלחמת העצמאות האמריקנית. בתחילת המלחמה ב-1775, הצטרף למיליציה. ב-1776, הוביל צבא ארטילריה. מהר מאוד הפך לעוזרו של וושינגטון, המפקד העליון. המילטון נשלח בידי וושינגטון למשימות רבות כדי להעביר תוכניות לגנרלים. לאחר המלחמה נבחר לקונגרס הקונפדרציה מטעם ניו יורק. הוא התפטר כדי לעסוק בעריכת דין, והקים את הבנק של ניו יורק.
פטר רומנובסקי
פטר רומנובסקי (ברוסית: Пётр Арсениевич Романовский; 29 ביולי 1892, סנקט פטרבורג – 1 במרץ 1964, מוסקבה) היה שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי רוסי, שופט ‏שחמט בינלאומי וסופר שחמט מוערך. זכה פעמיים באליפות השחמט של ברית המועצות.
אלכסנדר המילטון
המילטון היה מאלו שלא אהבו את הממשל המרכזי החלש שפעל תחת תקנון הקונפדרציה. הוא הנהיג ועידה שהובילה לכינוס ועידת החוקה כדי ליצור חוקה חדשה שתחליף את תקנון הקונפדרציה ותעצב מחדש את מנגנון הממשל הפדרלי של ארצות הברית. הוא היה משתתף פעיל בוועידה, ועזר להוביל לאישורה בקרב הציבור באמצעות פרסום מאמרי הפדרליסט, שנחשבים לפירוש החשוב ביותר לחוקה שנכנסה לתוקפה ב-1789.
פטר רומנובסקי
בתחילת הקריירה השחמטאית סיים במקום הרביעי בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1908 (ניצחו: סרגיי פון פריימן וקארל וילהלם רוזנקרנץ, חלק מקום 10–11 בתחרות בשנת 1909 (ניצח: אלכסנדר אלכין), הגיע שני בתחרות 1913 (ניצח: סמורודסקי) וחלק מקום ראשון בשנת 1914 עם סרגיי פון פריימן.
בחודשים יולי אוגוסט 1914 רומנובסקי שיחק בתחרות מנהיים דרג ב' וחלק מקום 2–4 בתחרות שהופסקה. רומנובסקי ביחד עם עשרה שחקנים רוסים נוספים שהשתתפו בתחרות מנהיים, נכלאו בגרמניה לאחר הכרזת המלחמה נגד רוסיה, שלמעשה התחילה את מלחמת העולם הראשונה. בחודש ספטמבר 1914 ארבעה מהשחמטאים (אלכסנדר אלכין, פדור בוגאטירצ'וק, סאבורוב וקופלמן) שוחררו והורשו לחזור לביתם. יתר השחקנים (אלכסנדר פלמברג, מליוטין, איליה רבינוביץ, יפים בוגוליובוב, אלכסי סלזנייב ווינשטיין) נשארו ביחד כארבע שנים וקיימו שמונה תחרויות שחמט ביניהם. בתחרות הראשונה שהתקיימה בבאדן-באדן חלק רומנובסקי מקום 4-5(ניצח פלמברג). בחמש תחרויות אחרות שנערכו בטריברג אים שוורצוואלד ניצח בוגוליובוב, (רומנובסקי הגיע למקום השלישי בתחרות טריברג בשנת 1914/15 וחלק מקום 5–6 בתחרות טריברג בשנת 1915) באחת ניצח רבינוביץ' ובאחרונה חלקו רבינוביץ' וסלזנייב את המקום הראשון. לאחר ששוחרר מהשבי על ידי הצלב האדום עקב בריאותו הרופפת (מחלת לב) חזר רומנובסקי לפטרוגרד שם מיד סייע לאסוף כספים כדי לעזור לשחקני השחמט הרוסים שהיו עדיין בשבי וזאת על ידי מתן משחקים סימולטניים במוסד הפוליטכני בסנקט פטרבורג.
אלכסנדר המילטון
בממשל וושינגטון, הפך המילטון לחבר הקבינט המוביל. הוא תמך בממשל מרכזי חזק וטען לפרשנות מרחיבה של החוקה, שסיפקו לממשל סמכות חוקית לממן את החוב הלאומי, לשלם את חובות המדינות, וליצור את הבנק המרכזי הראשון של ארצות הברית. התוכניות מומנו בעזרת מכסי מגן על ייבוא, ולאחר מכן באמצעות מס שנוי במחלוקת על וויסקי. כדי להתגבר על פלגנות מקומית הקים המילטון רשת לאומית של תומכי ממשלה, בעיקר בנקאים ואנשי עסקים, שהתאגדו להיות המפלגה הפדרליסטית. נושא מרכזי היה הסכם סחר עם בריטניה שהמילטון חתם עליו ב-1794. תומכי צרפת והמהפכה הצרפתית התנגדו להסכם. המילטון היה האיש החזק במפלגה הפדרליסטית, ששלטה בפוליטיקה הלאומית עד שהפסידה ב-1800 למפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית של ג'פרסון.
ב-1795 חזר לעריכת דין בניו יורק. הוא ניסה לשלוט בנשיא ג'ון אדמס (1797–1801). בין 1798 ל-1799, קרא למלחמה מול צרפת לאחר התפוצצות פרשת XYZ, בה ביקשו הצרפתים שוחד מהאמריקנים, והפך בתחילה לסגנו של וואשינגטון כמפקד הצבא שהוקם, ולאחר פטירתו של וושינגטון לגנרל המפקד של צבא ארצות הברית, אותו הכין למלחמה. אולם המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת לא התרחשה ולא כללה מעורבות צבאית, למרות מלחמות בים. לבסוף, מצא הנשיא אדמס פתרון דיפלומטי למצב. התנגדותו של המילטון להיבחרו מחדש של אדמס הובילה לתבוסתו בבחירות של 1800. ג'פרסון השיג אותו מספר אלקטורים כמו ארון בר ב-1801, והמילטון תמך בג'פרסון מול בר, אותו ראה כחסר עקרונות, למרות יריבותו ארוכת השנים עם ג'פרסון, עקב עימות משפחתי שצמח לו עם בר כשהאחרון תפס את מקום חותנו פיליפ סקיילר בסנאט האמריקאי.
פטר רומנובסקי
לאחר המלחמה הגיע רומנובסקי למקום השני, לאחר אלכסנדר אלכין, באליפות השחמט הראשונה של ברית המועצות שהתקיימה במוסקבה בשנת 1920. רומנובסקי ניצח באליפות השחמט השנייה של ברית המועצות בשנת 1923 שהתקיימה בפטרוגרד ובשנת 1927 עת חלק מקום ראשון עם פדור בוגאטירצ'וק באליפות השחמט החמישית של ברית המועצות שהתקיימה במוסקבה.
אלכסנדר המילטון
המילטון המשיך לעסוק בעריכת דין בעיר ניו יורק, ופעל למען סיום סחר העבדים הבינלאומי. סגן הנשיא בר ניסה להיבחר לתפקיד מושל ניו יורק ב-1804, והמילטון סיכל את ניסיונו שנית. בר כעס על מאמציו הנקמניים של המילטון לסכל את התקדמותו הפוליטית והזמין אותו לדו-קרב, בו פצע אותו אנושות. המילטון מת למחרת היום.
פטר רומנובסקי
רומנובסקי חלק מקום ראשון עם גריגורי לבנפיש, אלכסנדר איליין-זנבסקי ואיליה רבינוביץ באליפות השחמט של לנינגרד בשנת 1925. בדצמבר 1925 חלק מקום 7–8 באליפות השחמט של מוסקבה. בשנת 1927 ניצח בתחרות לנינגרד. השגו הבינלאומי הטוב ביותר היה בתחרות לנינגרד בשנת 1934 עת סיים במקום השני המשותף עם ניקולאי ריומין אחרי המנצח מיכאל בוטביניק.
בשנת 1935 היה רומנובסקי לשחמטאי הסובייטי הראשון שקיבל אות "אמן ספורט מוערך".
אלכסנדר המילטון
ילדותו באיים הקריביים
אלכסנדר המילטון נולד באי נביס, באיי הודו המערבית. המילטון ואחיו הגדול ג'יימס הבן נולדו מחוץ לנישואין, לג'יימס המילטון, איש עסקים מסקוטלנד, ורייצ'ל פווסט לאביין, שאז הייתה אשתו של אדם אחר. השמועות בנוגע לאמו של המילטון אמרו שהייתה מגזע מעורב, אולם לא ניתן לאמת זאת.
פטר רומנובסקי
במהלך המצור על לנינגרד בחורף 42–1941 משלחת הצלה הגיעה לביתו של רומנובסקי ומצאה אותו בהכרה מעורפלת עקב רעב וקור. יתר בני משפחתו קפאו למוות, לאחר שכל רהיטי הבית שימשו כעצי הסקה. גם כתב יד שחמטאי שעליו עמל רומנובסקי אבד באותה עת.
אלכסנדר המילטון
ילדותו באיים הקריביים
יש חוסר בהירות לגבי שנת הולדתו של המילטון: בכל חייו המילטון טען כי שנת לידתו היא 1757, וכך הייתה הדעה הרווחת במשך מאות שנים. אך בדיקות מהתקופה האחרונה של רישומי בית המשפט בסנט קרואה מצביעים על כך כי הוא נולד בשנת 1755 (אף שהם לא מציינים במפורש שנה זו), ובעשורים האחרונים שנה זו היא שנתקבלה. את תאריך הלידה, 11 בינואר, לא ניתן לאמת או לדחות, והוא עדיין מקובל.
שלהי ימי הביניים
שלהי ימי הביניים, סוף ימי הביניים או ימי הביניים המאוחרים (באנגלית: Late Middle Ages) הוא מונח שמציין חלק מתקופת ימי הביניים בהיסטוריה של אירופה, שכללה בערך את המאה ה-14 והמאה ה-15 (ויש המוסיפים מחצית מהמאה ה-13 וזמנים נוספים). ימי הביניים המאוחרים החלו לאחר שיא ימי הביניים וקדמו לתחילתה של העת החדשה המוקדמת (וברוב אירופה, הרנסאנס). נקודת הסיום המקובלת של התקופה היא בעליית הרנסאנס במדינות אירופה השונות, החל במאה ה-15 באיטליה ועד תחילת המאה ה-17 בצפון אירופה, ואף מאוחר יותר.בתקופה זו, החלו להיווצר המדינות כפי שאנו מכירים אותן כיום, תחת מלוכה חזקה ויציבה, וחל גידול במסחר ובתחומים נוספים. הכנסייה הקתולית הייתה בעלת עוצמה רבה והיא המשיכה להחזיק בכוחה עד לשלהי המאה ה-15, ובמדינות רבות אף לאחר מכן. אירועים כמו הקרע המערבי הזיקו למעמדה במידה רבה. כמו כן, תקופה זו שינתה את מעמד הפיאודליזם. האדריכלות הגותית הייתה נפוצה ושוכללה בתקופה זו. החל במאה ה-14 במקביל לקתדרלות, אומץ הסגנון הגותי גם לכנסיות ומבנים אחרים, כולל מבנים שאינם לצורכי דת. יש גם התפתחות סגנונות מקומיים בגותיקה, כגון באנגליה, בגרמניה ובספרד. אדריכלות אסלאמית (כמו אדריכלות מורית ואדריכלות עות'מאנית ) נבנתה בעיקר באזורים שהיו תחת שלטון מוסלמי. עם החלשות האימפריה הביזנטית, היקף הבנייה ירד בשטחה, ואיכותה ירדה. אדריכלות ביזנטית שולבה באזורים הגאוגרפיים הקשורים לנצרות אורתודוקסית, במיוחד בשטחי הבלקן, אוקראינה, בלארוס ורוסיה של ימינו. בסוף ימי הביניים חל גם שיפור גדול באיכות השריון עם פיתוח שריון הלוחות, שסיפק לאביר הגנה היקפית טובה מול מרבית כלי הנשק (כולל חצים וחרבות), דבר שגרם לירידה בשימוש במגן. כלי הנשק העיקריים של האביר בתקופה זו היו רומח להסתערות וחרב כנשק אישי וכן פטיש קרב ופגיון כנשק משני. נגד שריוני הלוחות פותחו מגוון נשקי מוט ובהם רומחי רגלים ארוכים במיוחד (pike), גרזן-חנית (pollaxe), האלברד (halberd), בק דה קורבין ומגוון "פותחני קופסאות" על מוט ארוך. בתקופה זו פותחו גם החרבות הדו-ידניות. גם החל שימוש בנשק חם, בהתחלה בתותחים ומרגמות פרימיטיביים ללוחמת מצור, ובהמשך גם כרובים מסורבלים דוגמת הארקבוז.
אלכסנדר המילטון
ילדותו באיים הקריביים
אמו עברה איתו לאיי הבתולה, שאז נשלטו בידי דנמרק. היא הייתה נשואה לפני כן, ופגשה את אביו של המילטון ב-1750.
פטר רומנובסקי
בשנת 1954 הסובייטים משכו את בקשתם להעניק לרומנובסקי תואר רב אמן בהתבסס על ניצחונו באליפות ברית המועצות בשנת 1927 וזאת משום שלא רצו שפדור בוגאטירצ'וק שסיים גם הוא במקום הראשון יקבל תואר זה משום עמדותיו האנטי סטליניסטיות ומשום שערק מברית המועצות.
שלהי ימי הביניים
גבולותיה של אירופה הנוצרית עדיין הוגדרו בתקופה זו. בעוד הדוכסות הגדולה של מוסקבה החלה להדוף את המונגולים, והממלכות בחצי האי האיברי השלימו את הרקונקיסטה של חצי האי והפנו את תשומת הלב שלהן כלפי חוץ, הבלקן נפל תחת שליטתה של האימפריה העות'מאנית. השילוב בין המסחר הער של התקופה והתחזקות העות'מאנים הוביל למסעו של כריסטופר קולומבוס לאמריקה בשנת 1492.
אלכסנדר המילטון
ילדותו באיים הקריביים
המילטון התעניין בכתיבה ובקריאה, ורצה לחיות מחוץ לעיר. הוא כתב מכתב לאביו בו תיאר את השפעתו של הוריקן על העיר. המאמר פורסם בעיתון מקומי, מה שיצר סנסציה כה גדולה עד שהעיירה אספה עבורו כסף על מנת לשלוח אותו לאמריקה הקולוניאלית.
לימודיו
הכנסייה האנגליקנית מנעה משני הבנים להיכנס אליה, וללמוד בבתי הספר שלה, כיוון שהוריהם לא התחתנו באופן חוקי. הם למדו באופן פרטי בבית ספר שנוהל בידי יהודייה.
פטר רומנובסקי
בשנת 1950, הוענקה לרומנובסקי דרגת אמן בינלאומי לשחמט על ידי פיד"ה ובשנת 1951 דרגת שופט בינלאומי לשחמט.
לפני מותו הספיק רומנובסקי לפרסם שני ספרים חשובים על משחק המציעה שתורגמו לאנגלית בשנת 1990. שמות הספרים הם "Chess Middlegames: Combinations" ו-"Chess Middlegames: Strategy".
משחקי מופת
=== לבן: יבגני זגורוינסקי Evgeny Zagoryansky - שחור: פטר רומנובסקי מוסקבה 1943 ===
בין הרעיונות האסטרטגיים של המשחק יש עמדה שבה הלבן מנוטרל לגמרי עקב השליטה של השחור בערוגות הלבנות, ובכך מתאפשר לשחור להעביר את המלך מאגף המלך ל-א6 כהקדמה לתחבולה המכרעת במשחק. השחור מקריב טיב ומדגים את כוחו של הצריח בשורה השביעית, ולאחר מכן מחסל את הרגלים הלבנים.
ענת לוין (מנהלת)
ענת לוין (נולדה ב-13 במאי 1963) היא מנכ"לית בלאקרוק ישראל . בעבר שימשה כמשנה למנכ"ל כלל ביטוח, מנכ"לית מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים ויו"ר החברה.
ביוגרפיה
לוין סיימה בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה ובמינהל עסקים וכן MBA - שניהם מאוניברסיטה העברית.
החלה את עבודתה הראשונה בשנת 1989, בבית ההשקעות אופק, לימים פסגות אופק, בה העפילה בסולם התפקידים הניהולי, בתפקידה האחרון כיהנה כמנהלת המקצועית של החברה. אחר-כך עברה לחברת ההשקעות נשואה-זנקס נ"ע בע"מ, שם כיהנה כמנכ"ל משותף. ב-1999 היא עברה למגדל אחזקות ביטוח ופיננסים, באפריל 2002 התמנתה למשנה למנכ"ל מגדל ולמנהלת תחום השקעות ואשראי בחברה. בתחילת תפקידה עמד היקף תיק ההשקעות של מגדל על כ-30 מיליארד שקל, ובסיום תפקידה הוא עמד על כ-100 מיליארד שקל.
בשנת 2007 מונתה לוין כחברה בוועדת חמדני לבחינת הגברת מעורבות הגופים המוסדיים בשוק ההון. בשנת 2009 מונתה לוין כחברה בוועדת חודק שעסקה בהתוויית הכללים להעמדת אשראי על ידי גופים מוסדיים.
כתב העת הבריטי "Project Finance Magazine" בחר בעסקה אותה הובילה לוין, ההשקעה בפרויקט הלוויין הישראלי עמוס, כעסקת השנה בתחום התקשורת במזרח התיכון לשנת 2009.
אלכסנדר המילטון
לימודיו
באוקטובר 1772, הוא הגיע אל שלוש עשרה המושבות והחל ללמוד נושאים חיוניים. הוא נכח בבית ספר בניו ג'רזי. ב-1773, למד המילטון בקינגס קולג' (כיום אוניברסיטת קולומביה). הוא קיבל תעודת בגרות ב-1774. הוא נחשב לנואם מבריק בזכות הפטריוטים מול הבריטים.
המילטון הגיב לעלונים שתמכו בכתר הבריטי בכתבות פוליטיות אנונימיות. המילטון תקף חוקים כנגד המושבות ותמך במהפכנות, אף על פי שלא תמך בהתקפות כנגד תומכי הבריטים. ב-10 במאי 1775, הציל את נשיא הקולג', שתמך בבריטים, מהמון זועם.
המילטון נאלץ להפסיק את לימודיו עם סגירת הקולג' כשהבריטים כבשו את העיר. כשהסתיימה המלחמה, לאחר כמה חודשים של לימודים עצמאיים ביולי 1782, עבר בחינה לעריכת דין והוסמך לעריכת דין בניו יורק. באוקטובר 1782 הפך באופן רשמי לעורך דין.
ענת לוין (מנהלת)
ביוגרפיה
בשנת 2012 הקימה לוין את החטיבה לשווקים פיננסיים בבנק הפועלים, על ידי איחוד של חטיבת הגלובל טרז'רי עם חטיבת נכסי לקוחות, החטיבה המאוחדת מונה כ-450 עובדים.
אלכסנדר המילטון
תחילת הקריירה הצבאית
ב-1775, לאחר ההתנגשות הצבאית הראשונה של האמריקנית עם הבריטים בקרבות לקסינגטון וקונקורד, החליטו המילטון ותלמידים אחרים בקולג' להצטרף למיליציה בשם "לבבות האלון".
ענת לוין (מנהלת)
ביוגרפיה
בסוף שנת 2013 מונתה לוין לכהן כמנכ"לית קבוצת מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים. בנובמבר 2014 הוחלפה על ידי עמוס ספיר.
אלכסנדר המילטון
תחילת הקריירה הצבאית
המילטון התאמן עם חבריו לפני השיעורים בבית קברות מקומי. הוא למד היסטוריה צבאית וטקטיקה צבאית ומהר מאוד זכה לקידום. הוא הוביל פשיטה מוצלחת על התותחים הבריטים, והשיג אותם עבור המיליציה שלו.
בעזרת קשריו עם פטריוטים ממחוז ניו יורק כג'ון ג'יי, גייס צבא ארטילרי של שישים אנשים ב-1776, ונבחר להוביל אותו. הוא נלחם במערכה על ניו יורק ב-1776, ובעיקר בקרב וייט פליינס. בקרב טרנטון הוצב גבוה מעל העיר כדי לפגוע בהסנים.
ענת לוין (מנהלת)
ביוגרפיה
במאי 2014 מונתה לחברת הוועדה לבחינת תקציב הביטחון ("ועדת לוקר"), שהגישה המלצותיה ביולי 2015.
אלכסנדר המילטון
תחילת הקריירה הצבאית
המילטון השתתף בקרב פרינסטון ב-3 בינואר 1777. לאחר מפלה ראשונית, אסף וושינגטון את החיילים והוביל אותם בהתקפה מוצלחת כנגד הבריטים. לאחר מאבק קצר, הבריטים החלו לסגת. המילטון ירה בעצמו בתותח לכיוון בניין שבו הסתתרו בריטים וגרם לכניעתם. חיילים בריטים יצאו מהבניין בידיים מורמות וכך הקרב הסתיים בניצחון אמריקני.