cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קיטי ג'נובזה
ביוגרפיה
ג'נובזה נולדה בניו יורק והייתה הבכורה מחמישה ילדים במשפחה איטלקית-אמריקאית של המעמד הבינוני-נמוך שהתגוררה בברוקלין. היא למדה בבית ספר תיכון פרוספקט הייטס. לאחר שאמה הייתה עדה לרצח בניו יורק, עברה המשפחה לקונטיקט בשנת 1954. ג'נובזה, שהייתה בת 19 באותה עת, החליטה להישאר בניו יורק והמשיכה להתגורר בעיר עד מותה. בתקופה שבה התבצע הרצח, עבדה ג'נובזה כמנהלת בר בקווינס. היא הייתה לסבית והתגוררה בקווינס עם שותפתה לחיים, מארי אן זילונקו.
התקיפה
השתלשלות האירועים שהובילו לרצח ג'נובזה תוארה במשפט הרצח ובדיווחים רבים לאחר מכן, אך פרטי ההתרחשות המדויקים עדיין מעורפלים בנקודות מסוימות. ג'נובזה שבה מעבודתה במכונית, בשעת בוקר מוקדמת ב-13 במרץ 1964. היא החנתה את מכוניתה בערך בשעה 3:15 לפנות בוקר בחניון המרוחק 30 מטרים מביתה, סמוך לסמטה המובילה אל הכניסה העורפית לבניין בו שכנה דירתה. כשפסעה מהרכב לכיוון ביתה, התקרב אליה אדם בשם וינסטון מוזלי. ג'נובזה נבהלה והחלה לרוץ לאורך מגרש החניה ולכיוון חזית הבניין. מוזלי רדף אחריה, תפס אותה ודקר אותה פעמיים בגבה. ג'נובזה צעקה "אלוהים, הוא דקר אותי! תעזרו לי!" מספר שכנים שמעו את הזעקה, אף שהיה זה לילה קר וחלונותיהם היו סגורים, אך רק בודדים מהם הבינו שזו קריאה לעזרה. אחד השכנים, רוברט מוזר, העיד כי קרא לעבר מוזלי "תסתלק מכאן!" ומוזלי נרתע ונמלט מהמקום. ג'נובזה הצליחה להגיע לכניסה האחורית של הבניין כשהיא פצועה קשה, ובשלב זה הייתה סמויה מעיניהם של השכנים שהיו יכולים לשמוע את התקיפה הראשונה.
אחד העדים טען כי אביו התקשר למשטרה מיד לאחר התקיפה הראשונה והודיע שברחוב יש אישה ש"הותקפה, אך היא קמה ומתנדנדת ברחוב". הקלטות של השיחות הראשונות שבוצעו למוקד המשטרה אינן ברורות ונראה שהמשטרה לא ייחסה חשיבות רבה לדיווחים אלו. בשנת 1964 עדיין לא היה מוקד כללי להזעקת המשטרה (מוקד 911) ואזרחים שביקשו להזעיק את המשטרה היו צריכים להתקשר לתחנת המשטרה המקומית. בר ששכן באזור היה מוקד של תגרות ידיים ובליל הרצח נסגר בשעה מוקדמת יותר בגלל קטטה, מה שאולי חיזק את סברתם של השוטרים כי האירוע אינו תובע הגעה למקום.
כמה מהעדים ראו את מוזלי נכנס למכוניתו ומסתלק מהמקום אך הוא שב לאחר עשר דקות, חבוש בכובע רחב שוליים שהסתיר את פניו. מוזלי חיפש את ג'נובזה במגרש החניה ובמתחם הדירות עד שאיתר אותה שוכבת, כמעט מחוסרת הכרה, במסדרון בחלקו האחורי של הבניין. סבורים כי ג'נובזה ניסתה להיכנס לבניין דרך דלת אחורית שהייתה נעולה. כששכבה במסדרון זה, הייתה ג'נובזה מחוץ לשדה הראייה של עוברי אורח ברחוב וגם רחוקה משדה ראייתם של האנשים שאולי שמעו או ראו את התקיפה הראשונה. מוזלי תקף את ג'נובזה ודקר אותה מספר פעמים. מפצעי דקירה בידיה הסיקו החוקרים כי ג'נובזה ניסתה להתגונן. בזמן שג'נובזה גססה על הרצפה, מוזלי אנס אותה. הוא לקח מארנקה 49 דולר והשאיר אותה שם. האירוע כולו נמשך כחצי שעה.
כמה דקות לאחר מכן התקשר למשטרה אדם בשם קארל רוס. ניידת משטרה הגיעה למקום תוך כמה דקות ובשעה 4:15 לפנות בוקר נלקחה משם ג'נובזה לבית-החולים, אך נפטרה בדרכה אליו.
חקירת המשטרה והתביעה הכללית העלתה שכתריסר אנשים (ולא 38 כפי שדווח במאמר של הניו יורק טיימס) שמעו או ראו חלקים מהתקיפה, אך אף אחד לא היה עד להתרחשות כולה. רק עד אחד, ג'וזף פינק, היה מודע לכך שג'נובזה נדקרה בתקיפה הראשונה. רוב העדים לא הבינו שמה שהם שמעו או ראו הוא אירוע של תקיפה, אונס ורצח. חלקם חשבו שמדובר במריבת אוהבים או בתגרת שיכורים.
התוקף
וינסטון מוזלי (נולד ב-2 במרץ 1935), היה מפעיל ציוד עסקי, נשוי ואב לשני ילדים. מוזלי נעצר מאוחר יותר בחשד פריצה ובחקירתו התוודה על רצח ג'נובזה, כמו גם על שני מקרי רצח נוספים שכללו תקיפה מינית. מוזלי העיד כי בגלל האימפוטנציה שלו לא הצליח לקיים יחסי מין עם הנתקפות. בדיקות פסיכיאטריות שעבר הצביעו על כך שמוזלי היה נקרופיל.
מוזלי שיחזר את התקיפה בדייקנות והסביר שהמניע היה שהוא "רצה להרוג אישה". מוזלי העדיף להרוג נשים כיוון שלדבריו הן "היו קלות יותר ולא נלחמו בחזרה". הוא הצהיר שבאותו לילה התעורר בסביבות השעה 2:00, עזב את הבית ונסע ברחובות על מנת לחפש קורבן. הוא ראה את ג'נובזה הולכת ברחוב ועקב אחריה עד למגרש החניה.
מוזלי הורשע ברצח וב-15 ביוני 1964, נגזר עליו עונש מוות. כשהקריא ראש חבר המושבעים את גזר הדין, התמלא אולם בית המשפט קריאות שמחה רבות. לאחר ששככו הקריאות, הוסיף השופט ואמר "אינני מאמין בעונש מוות, אך כשאני מסתכל על המפלצת הזו - לא הייתי מהסס להפעיל את המתג בעצמי!" ב-1 ביוני 1965 מצא בית המשפט לערעורים של ניו יורק כי למוזלי הייתה צריכה לעמוד האפשרות להעלות טענת אי-שפיות בשימוע שלפני משפטו הראשון והמתיק את עונש המוות למאסר עולם.
בשנת 1968, הועבר מוזלי לבית חולים בבאפלו, ניו יורק, לאחר שפצע את עצמו בבית הכלא. במהלך שהותו בבית החולים השתלט מוזלי על השומר שהיה איתו ופצע אותו. לאחר מכן הוא הצליח לקחת חמישה בני ערובה ואנס אחת מהן מול בעלה. הוא נתפס רק לאחר מרדף שנמשך יומיים. מוזלי גם השתתף במהומות שהתחוללו בכלא אטיקה בשנת 1971. במהלך שהותו בכלא הוענק למוזלי תואר ראשון בסוציולוגיה.
תגובה ציבורית
לאחר שהתפרסם המקרה של ג'נובזה, רבים ראו אותו כדוגמה לחוסר האכפתיות של האנשים הגרים בערים גדולות כדוגמת ניו יורק, או של האנושות בכלל. מרבית התגובות האלו הגיעו בעקבות מאמר של "הניו יורק טיימס" שנכתב על ידי העיתונאי מרטין גנסברג ופורסם ב-27 במרץ 1964 - שבועיים לאחר הרצח. כותרת המאמר הייתה "38 אשר ראו רצח ולא התקשרו למשטרה". אחד הציטוטים מהמאמר שהשפיעו בעיקר על הציבור היו מאחד השכנים שהסביר שראה חלק מהתקיפה אך התלבט האם להתקשר למשטרה כיוון שהוא "לא רצה להיות מעורב".
הסופר הרלן אליסון פרסם סדרת מאמרים בתחילת שנות ה-70 ובהם התייחס לעדים מהמקרה כ"שלושים ושמונה בני זונות" אשר "עמדו מהצד וצפו בג'נובזה נדקרת למוות מולם מבלי לעשות דבר". במאמר אחר הוא טען שאחד השכנים אפילו הגביר את עוצמת השמע במקלט הרדיו שלו על מנת שלא יישמע את זעקותיה של ג'נובזה.
אך על אף ששכניה של ג'נובזה הוכפשו קשות על ידי מאמרים אלו, התפיסה של "38 אנשים שלא עשו כלום" היא מיתוס. המאמר של הניו יורק טיימס מתחיל בכותרת המשנה:
עם זאת, מחקר שנערך בשנת 2007, 43 שנים לאחר האירוע, טען שרוב המידע הפופולרי בקשר לרציחתה של קיטי ג'נובזה איננו נכון. המחקר לא מצא "שום עדות לנוכחותם של 38 עדים, או שמישהו מהעדים צפה רצח, או שאף אחד מהעדים לא נקף אצבע".
אף לא אחד מהעדים צפה בתקיפות בשלמותן, זאת עקב המבנה המורכב של מתחם הדירות והעובדה שהתקיפה התרחשה בכמה חלקים ובאזורים שונים של המתחם. מרבית העדים שמעו רק חלקים מהמתרחש ולא הבינו כמה שהתקיפה חמורה. אף לא אחד מהעדים ראה את התקיפה הסופית והאונס. בנוסף לכך, בתקיפה הראשונה נוקבו ריאותיה של ג'נובזה, כך שמרבית הסיכויים הם שהיא לא הייתה מסוגלת לצעוק בקול רם.
למרות זאת, התגובה התקשורתית למקרה הובילה את משטרת העיר ניו יורק לשדרג את מערכת הטלפוניה שלה. המערכת שהייתה קיימת באותו זמן לא עבדה היטב, העבירה שיחות למחלקות הלא נכונות ולעיתים הייתה מנתקת את השיחה. בנוסף לכך, קהילות שונות החלו לארגן תוכניות משמר שכונתי ותוכניות דומות לשמירת הסדר בקהילה.
המחקר הפסיכולוגי שהתעורר לאחר הרצח
חוסר התגובה של כמות גדולה כל כך של אנשים שהיו עדים לתקיפה הובילה למחקר בפסיכולוגיה חברתית של אפקט הצופה מהצד ואפקט דילול האחריות. באופן זה, המקרה של קיטי ג'נובזה הפך למקרה מוכר מאוד בפסיכולוגיה חברתית. המחקר התחיל בעבודתם של הפסיכולוגים ג'ון דארלי וביב לאטאן, אשר הראו שבניגוד לציפייה המקובלת, כמות גדולה של צופים מהצד מפחיתה את הסיכוי שמישהו ינסה לעזור לאדם במצוקה. הסיבות לכך מגוונות וכוללות את העובדה שהצופים רואים שאנשים אחרים לא עוזרים גם הם; צופים מאמינים שמישהו אחר יודע טוב יותר איך לעזור; או שצופים מרגישים לא בנוח להגיש עזרה כשמישהו מתבונן עליהם.
בשנת 2007, המגזין American Psychologist פרסם מאמר שסקר את האופן שבו המקרה של קיטי ג'נובזה מתואר בספרי לימוד בפסיכולוגיה חברתית. כותבי המאמר הגיעו למסקנה שהמקרה מובא כמשל ולא כעובדה, בעיקר עקב ההישענות על הדיווח העיתונאי הלא מדויק בזמן האירועים. לפי דברי החוקרים, למרות חוסר הדיוקים שבדיווחים אלו, סיפורה של ג'נובזה ממשיך להיות חלק משמעותי בספרי הלימוד של הפסיכולוגיה החברתית, אולי כיוון שהדרמטיות שלו מאפשרות למרצים לעורר עניין בסטודנטים.
הפסיכולוגית הפמיניסטית פרנסיס צ'רי טענה שהפרשנות של האירוע דרך ההסתכלות על אפקט הצופה מהצד איננה מושלמת. היא הצביעה על מחקרים המראים שאנשים, בעיקר באותה תקופה שבה בוצע הרצח, נוטים להתערב פחות כאשר הם רואים גבר תוקף אישה שהם חושבים שהיא חברתו או אשתו.
המקרה של קיטי ג'נובזה בתרבות הפופולרית
רצח קיטי ג'נובזה, והמיתוס על 38 אנשים שראו ולא עשו דבר, נלמדים עד היום בקורסי מבוא לפסיכולוגיה סביב לעולם והסיפור מוכר דרך שלל ספרים, תוכניות טלוויזיה ועוד.
ג'ון ג'יי גיליגן
ג'ון ג'ויס גיליגן (באנגלית: John Joyce Gilligan ; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכמושל אוהיו ה-62 בשנים 1971–1975. הוא היה אביה של קתלין סבליוס, שכיהנה כמושלת קנזס ולאחר מכן כמזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית. גיליגן וסבליוס הם האב והבת היחידים שנבחרו שניהם כמושלים של מדינות ארצות הברית.
ראשית חייו
ג'ון ג'יי גיליגן נולד בסינסינטי, כבנם של הארי גיליגן, מארגן הלוויות, ושל רעייתו בלאנש. אחותו התאומה הייתה ג'ין ג'ויס גיליגן. המשפחה הייתה אירית-קתולית. ב-1939 סיים גיליגן את לימודיו בבית הספר התיכון סנט קסויאר שבסינסינטי. ב-1943 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת נוטרדאם וב-1947 את לימודיו בקולג' למשפטים של אוניברסיטת סינסינטי. בין לבין הוא שירת במהלך מלחמת העולם השנייה בצי ארצות הברית במערכה באוקיינוס האטלנטי, במערכה באוקיינוס השקט ובקרב על הים התיכון כקצין תותחנות במשחתת.
קריירה
לאחר המלחמה שב גיליגן לסינסינטי, שם הוא לימד ספרות באוניברסיטת קסויאר בין השנים 1948–1953. הוא גם שימש כחבר מועצת העיר סינסינטי בשנים 1953–1963, וב-1962 הוא היה מועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית. ב-1964 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו מינואר 1965 ועד ינואר 1967. בבחירות של 1966 הוא נוצח בהפרש קטן כאשר ניסה להיבחר לכהונה שנייה על ידי הרפובליקני רוברט טאפט ג'וניור לאחר שהאספה הכללית של אוהיו שנשלטה על ידי הרפובליקנים קבעה גבולות חדשים למחוז הבחירה שלו כך שהם יקבלו יתרון. ב-1968 ניצח גיליגן בבחירות המקדימות של הדמוקרטים את הסנאטור המכהן ומושל אוהיו לשעבר פרנק לאושי, אך בבחירות הכלליות הוא נוצח בהפרש קטן לרפובליקני ויליאם בארט סקסבי לאחר שלאושי סירב לתמוך בו בבחירות הכלליות.
ב-1970 נבחר גיליגן כמושל אוהיו, לאחר שניצח את מבקר המדינה של אוהיו, הרפובליקני רוג'ר קלאוד, וכיהן כמושל בשנים 1971–1975. ההישג המשמעותי שלו כמושל היה הנהגתו של מס הכנסה מדינתי. בבחירות של 1974, נוצח גיליגן על ידי ג'ים רודס, שכיהן לפניו כמושל במשך שמונה שנים, אך נמנע ממנו להתמודד על כהונה נוספת רצופה עקב הגבלת כהונה.
ב-17 באוקטובר 1973, בעת שכיהן כמושל, טען גיליגן שראה עצם בלתי מזוהה כאשר נהג ברכבו ליד אן ארבור, מישיגן. במסיבת עיתונאים הוא הכריז: "ראיתי [עצם בלתי מזוהה] אחד באותו לילה, כה יעזור לי האל. אני רציני לחלוטין. ראיתי אותו".
חיים אישיים
ב-1945 נשא גיליגן לאישה את מרי קתרין דיקסון, שנפטרה ב-1996. ב-2000 הוא נישא בשנית לסוזאן פרימונט. גיליגן היה אביהם של ארבעה ילדים, כולל קתלין סבליוס, שכיהנה כמושלת קנזס ולאחר מכן כמזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית. גיליגן וסבליוס הם האב והבת היחידים שנבחרו שניהם כמושלים של מדינות ארצות הברית.
ג'קון ג'יי גיליגן נפטר בביתו שבסינסינטי ב-26 באוגוסט 2013, בגיל 92, כתוצאה מכשל לבבי. הוא תרם את גופתו למדע. על שמו קרוי מכלול במרכז הירידים של אוהיו שבקולומבוס.
Llámame
Llámame (בעברית: קרא/י לי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הרומני WRS. את השיר הוציאה לאור ב-10 בפברואר 2022 חברת התקליטים גלובל רקורדס. לאחר שזכה ב-Selecția Națională 2022, הוא נבחר לייצג את רומניה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה.
לפני האירוויזיון
ב-26 בנובמבר 2021 פתחה רשות השידור הרומנייה, TVR, את תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם הארצי. זו הסתיימה ב-19 בדצמבר, ו-TVR קיבלה 94 קריאות מאמנים שונים ברחבי המדינה. חבר שופטים, שהורכב מאלכסנדרה אונגוראנו (זמרת), אוזנה ברבאנסיה (זמרת אופרה ושחקנית), רנדי (מפיקה מוזיקלית), כריסטיאן פאור (מלחין) ואדריאן רומצ'סקו (מנצח), העניקו לשירים 1–10 נקודות על סמך מספר קריטריונים, דוגמת המבנה שלו, ההרמוניה המלודית, סגנון הלחן והסאונד. ארבעים ושישה השירים שקיבלו את מירב הנקודות עלו לשלב הראשון של הקדם הרומני. הם הוכרזו ב-23 בדצמבר 2021.
כול השירים שהעפילו לשלב התחרו בחצי הגמר הראשון, כשמתוכם 20 העפילו לחצי הגמר השני. חבר השופטים בחר חמישה עשר שירים, ואילו הצבעות הקהל קבעו את זהותם של חמישה שירים נוספים שהעפילו לשלב הבא. "Llámame" העפיל בהחלטת השופטים, ודורג במקום ה-21 של הצבעות הקהל בלבד.
גמר הקדם התקיים ב-5 במרץ. "Llámame" נקבע כמנצח באמצעות שילוב של קולות השופטים והקהל. השופטים העניקו לעשרת השירים 1–8, 10 ו-12 נקודות, בהתאם לשיטת "שתים עשרה הנקודות" של תחרות הזמר של האירוויזיון.
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי רומניהתופיע בחלק השני של חצי הגמר השני.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. רומניה הופיעה כמדינה ה-13, אחרי אסטוניה ולפני פולין. ב-12 במאי 2022 ביצע WRS את "Llámame" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. רומניה הופיעה שנייה, לפני פורטוגל ואחרי צ'כיה. עם תום הקראת התוצאות דורגה במקום ה-18 עם 65 נקודות.
קווינסי מילר
קווינסי קורטז מילר (באנגלית: Quincy Cortez Miller; נולד ב-18 בנובמבר 1992) הוא כדורסלן אמריקאי.
קריירה
מילר נולד בשיקגו שבאילינוי למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית. לו 14 אחים ואחיות, שאחת מהן נהרגה בתאונת דרכים ב-2005.
ארצות הברית
מילר כיכב כבר בתיכונים והיה בין עשרת שחקני התיכון המצטיינים בארצות הברית במחזור של שנת 2011, ואף הוביל את קבוצתו בתיכון קווליטי לזכייה בתואר של אגודת האתלטיקה הלאומית של בתי הספר הנוצריים. באותן שנים גם שיחק והצטיין במדי נבחרת ארצות הברית עד גיל 18 באליפות "פיב"א אמריקה" של 2010, בה זכתה ארצות הברית במדליית הזהב.
מילר שיחק רק שנה אחת בליגת ה-NCAA של הקולג'ים, בביילור ברס של אוניברסיטת ביילור מטקסס, במדיה העמיד ממוצעים של 10.6 נקודות ו-5 ריבאונדים בממוצע למשחק וזכה בתואר פרשמן השנה במחוז שלו, כשביילור הגיעה לרבע גמר הטורניר הארצי.
בקיץ 2012 נבחר בדראפט ה-NBA במקום ה-38 על ידי דנוור נאגטס. ב-2013 שיחק בעיקר בליגת הפיתוח של ה-NBA וב-2014 שיחק במדי דנוור 52 משחקים ותרם 4.9 נקודות ו-2.8 ריבאונדים למשחק. ב-2015 שיחק תקופות קצרות ב-NBA בסקרמנטו קינגס ובדטרויט פיסטונס, וכן בקבוצות מליגת הפיתוח.
אירופה וישראל
באוקטובר 2015 הצטרף לקבוצה הסרבית הכוכב האדום בלגרד והפך מהר מאוד לאחד השחקנים הבולטים ביורוליג (בארבעה משחקים רצופים קלע למעלה מ-20 נקודות), והוביל את הסרבים לראשונה בהיסטוריה של המועדון לשלב ההצלבה (שמונה הגדולות) עם ממוצעים מרשימים של 14.1 נקודות (שביעי בליגה), 5.7 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק (שני בליגה). הוא נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג - השני בסך-הכל בתולדות הכוכב האדום שעושה זאת, אחרי בובאן מריאנוביץ'. הוביל את הכוכב האדום לזכייה באליפות סרביה ובאליפות הליגה האדריאטית, בה סיים עם ממוצעים של 12 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.
ביוני 2016 חתם מילר על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב. במהלך הקיץ נפצע במשחק כדורסל חובבים בקליפורניה. ב-19 ביולי בבדיקת MRI התברר כי מילר סובל מקרע ברצועה הצולבת האחורית וברצועה הצדדית החיצונית בברך. משמעות הפציעה היא שמילר ייעדר מהמגרשים לתקופה של בין 6–9 חודשים מזמן הבדיקה. ב-5 בדצמבר חזר מילר לאימונים חלקיים עם הקבוצה ואמור לחזור בהדרגה לכושר משחק. מילר חזר לשחק ב-1 בינואר. בתום העונה שוחרר ממכבי בעקבות חשש לפציעות נוספות.
ב-27 ביולי 2017 חתם מילר לשנתיים בברוזה במברג הגרמנית. ב-20 בנובמבר 2017 שוחרר מבמברג.
ביגודה
ז'ואאו פריירה (בפורטוגזית: João Ferreira; 4 באפריל 1922 – 31 ביולי 2003), הידוע בשם ביגודה ("שפם" בפורטוגזית), היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
ביוגרפיה
ביגודה נולד בשנת 1922 בבלו הוריזונטה שבברזיל, והחל את הקריירה המקצועית שלו באתלטיקו מיניירו בשנת 1940. הוא זכה עימה פעמיים בליגה האזורית. את מרבית הקריירה העביר בפלומיננסה מריו דה ז'ניירו, אותה עזב לזמן קצר עבור יריבתה פלמנגו, לפני שחזר לקדנציה שנייה. ההערכה היא כי ביגודה ערך בסך הכל 396 הופעות עם פלומיננסה בין השנים 1943–1956. בתקופת זמן זו זכה עימה בליגה האזורית בשנת 1946.
ביגודה ערך 10 הופעות במדי נבחרת ברזיל בהן לא כבש שער. הוא לקח חלק בזכייתה בקופה אמריקה 1949 וסיים עימה במקום השני במונדיאל 1950 הביתי. ביגודה פתח במרקנאסו נגד אורוגוואי, משחק שבו ברזיל הייתה זקוקה לתיקו כדי להיות אלופת העולם. אולם, ברזיל הפסידה, מה שהפך עבור הברזילאים לטרגדיה לאומית שקיבלה את הכינוי "אסון המרקאנה". במשחק זה ביגודה נתן תצוגה חלשה, כאשר אלסידס גיג'ה האורוגוואי עבר אותו פעמיים בשני השערים שספגה. עם זאת, מי שנשא באשמה על ההפסד בעיניי האומה הברזילאית היה שוערה מואסיר ברבוזה.
לאחר פרישתו ב-1956 פתח עסק לתיקון רדיו. ביגודה נפטר בשנת 2003 בעיר הולדתו בעקבות בעיות נשימה.
אברהם פרבשטין
הרב אברהם יהודה פרבשטין (תרע"ז, 1917 - א' בשבט תשנ"ז, 9 בינואר 1997) היה ראש ישיבת חברון, מעורכי האנציקלופדיה תלמודית וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
תולדותיו
נולד בפולין ליעקב פרבשטין, לימים ראש המועצה הראשון של בני ברק. בשנת תר"פ (1920) בגיל שלוש, עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התיישבה המשפחה בתל אביב, ובשנת תר"צ (1930) עברה המשפחה להתגורר בבני ברק. באותה שנה, בהיותו בגיל בר מצווה, נכנס ללמוד בישיבת חברון בירושלים. כתושב בני ברק היה מקורב לחזון איש. בשנת תרצ"ו (1936) הביאו רבי אליעזר יהודה פינקל לפולין ללמוד בישיבת מיר, שם למד בחברותא עם רבי אריה לייב מאלין ורבי נפתלי וסרמן, בנו של הרב אלחנן וסרמן. כמו כן למד חצי שנה בישיבת סלובודקה.
בשובו לארץ התחתן עם חנה, בתו של הרב יחזקאל סרנא, ראש ישיבת חברון. כיהן כראש ישיבה בישיבת חברון במשך למעלה משלושים שנה, והיה הראשון בישיבת חברון שמסר שיעורים בעברית.
מתורתו
אחר פטירתו יצא לאור מכתביו שני ספרים:
ראול בובה
ראול בובה (באיטלקית: Raoul Bova; נולד ב-14 באוגוסט 1971) הוא שחקן איטלקי. פריצת הדרך בקולנוע האירופי של בובה הייתה בסרט "פיקולו גרנד אמור" משנת 1993. בין היתר שיחק בסרטים "תחת שמש טוסקנה" משנת 2003 לצד דיאן ליין ו"התייר" משנת 2010, לצד אנג'לינה ג'ולי וג'וני דפ.
חיים וקריירה
בובה נולדה ברומא לאב ממחוז קלבריה ולאם ממחוז קמפניה. הוא נרשם ל-ISEF, המכון האיטלקי לחינוך גופני, אך נשר כדי להתמקד בקריירת המשחק. הוא למד בבית הספר של ביאטריס בראקו ברומא וגם למד משחק אצל מייקל מרגוטה.
בשנת 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט האמריקאי, "Avenging Angelo". שנה שלאחר מכן גילם בובה את מושא אהבתה של דיאן ליין בסרט הדרמה הקומית "תחת שמש טוסקנה".
בטלוויזיה היה לבובה תפקיד חוזר בדרמת הקומדיה של רשת ABC, "מה עם בריאן" בין השנים 2006–2007, ובשנת 2018 כיכב בתפקיד האפיפיור סיקסטוס הרביעי בדרמה התקופתית הבריטית-איטלקית "מדיצ'י".
בשנת 2019 שיחק עם קייט דל קסטיו בסדרת דרמת הפשע של נטפליקס "לה ריינה דל סור".
חיים אישיים
במרץ 2000 הוא התחתן עם קיארה ג'ורדנו. בשנת 2013 נפרדו בובה וג'ורדנו. באותה שנה החל לצאת עם השחקנית רוסיו מונז, לאחר שהשניים נפגשו על סט הצילומים של הסרט "אימטורי – איל ויאג'יו" (2012). ילדם הראשון נולד בדצמבר 2015, באותו חודש יצא סרטו "כל הדרכים מובילות לרומא". יש להם ארבעה ילדים.
סת' לואו
סת' לואו (Seth Low; 18 בינואר 1850 – 17 בספטמבר 1916) היה מורה ופוליטיקאי אמריקאי. כיהן כראש עיריית ברוקלין, כנשיא אוניברסיטת קולומביה וכראש עיריית ניו יורק.
ביוגרפיה
לואו גדל בברוקלין. השלים את השכלתו בשנת 1870 באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1880 לואו ובת זוגו אן וורו סקולי, בתו של השופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית בנג'מין רובינס קרטיס, לא נולדו להם ילדים ואימצו שלושה ילדים.
נשיא אוניברסיטת קולומביה (1890–1901)
לאחר כהונתו כראש עיריית ברוקלין, בשנת 1890, קיבל לואו את תפקיד נשיא "קולומביה קולג'", הוא שינה את שמה ל"אוניברסיטת קולומביה", והעביר אותה ממידטאון מנהטן למיקומה הנוכחי במורנינגסייד הייטס.
ב-4 ביולי 1899 היה לואו אחד מנציגות ארצות הברית וועידת השלום הבינלאומית בהאג, יחד עם אלפרד תייר מהן.
ראש עיריית ניו יורק (1902–1903)
לואו התמודד בבחירות הראשונות לראשות עיריית ניו יורק המאוחדת, אך לא נבחר בשל מחלוקת עם טמאני הול.
חיים מאוחרים
משנת 1907 היה יו"ר אוניברסיטת טסקיגי . בנוסף כיהן כנשיא המכון הארכאולוגי של אמריקה, נשיא הפדרציה האזרחית הלאומית וכסגן נשיא האקדמיה למדעים של ניו יורק.
באביב 1916 חלה בסרטן, ומת ב-17 בספטמבר 1916.
אילן עזרן
אילן עזרן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה,והוא מפקד כיום (במילואים) על האקדמיה למפקדי גדודים במילואים, הקורס החדש להכשרת מג"דים במילואים בזרוע היבשה. בסדיר, שימש מפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בעברו פיקד על חטיבת ירושלים וקודם לכן על גדוד רותם.
שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בשנת 2004 עזרן הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד רותם, והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה ובהמשך בשורה של מבצעים ברצועת עזה לאחר חטיפת גלעד שליט וכן בלחימה בלבנון במסגרת מלחמת לבנון השנייה, שם פעל הגדוד ת"פ אוגדה 91. מיד לאחר מלחמת לבנון השנייה סיים את תפקידו. בשנים 2006–2008 שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי, לאחר מכן מונה לקצין אג"ם אוגדת הגליל ושימש בתפקידו בשנים 2008–2010. במהלך שנת 2010 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת ירושלים ובמקביל למפקד בסיס האימונים של פיקוד המרכז, ב-2013 סיים תפקידיו אלו במקביל ללימודים במב"ל, ומונה בהמשך השנה לקצין אג"ם של הגיס המטכ"לי. לאחר שסיים תפקידו, מונה למפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. לאחר שחרורו, ולאור ניסיונו כמפקד פו"ם אלון, התבקש לבחון את אופן הכשרת מג"די המילואים בצה"ל על ידי מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים ומפקד הזרוע. אילן הקים צוות מומחים שמונה אנשי מקצוע מעולים. צוות זה הציע לשנות את מודל ההכשרה של מג"די המילואים וזאת על מנת לשפר משמעותית את ההכשרה ולהוריד את חסמי הכניסה לקורס. מחזור ראשון של האקדמיה נפתח במרץ 2021 בפיקודו. במרץ 2022 נפתח מחזור שני ואילן מונה למפקד האקדמיה (תפקיד אותו הוא מבצע במילואים).
אילן בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר שני בצבא וביטחון מאוניברסיטת חיפה והוא בוגר מב"ל (המכללה לביטחון לאומי)
אבוגידה
אַבּוּגִידָה היא קטגוריה של מערכות כתב שבהן כל סימן בנוי מאות עיצורית וסימון לציון תנועה, אשר כיחידה אחת מייצגים הברה אחת. בניגוד לכתב הברות, באבוגידה ישנו קשר גרפי בין סימנים בעלי צליל דומה, והעיצורים משתנים בתצורה דומה בהתאם לתנועה שאותה הכותב רוצה לבטא. כמו כן, בניגוד לאבג'ד אין סימון דיאקרטי, וסימן התנועה הוא חלק בלתי נפרד מהאות השלמה.
דוגמה לכתב אבוגידה היא הכתב של שפת האינוקטיטוט, שבה צורת האות מסמלת את העיצור, וכיוונה מסמן את התנועה. בכתב זה ניתן לראות כי ההברה מִי נכתבת כך: ᒥ, בעוד ההברה מוּ נכתבת כך: ᒧ.
מערכות כתב בקטגוריה זו נמצאות במחלוקת מתמדת מכיוון שהמאפיינים שלהן דומים למאפיינים שמגדירים את האבג'ד מחד ואת כתב ההברות מאידך. לדוגמה, ניתן לטעון שעברית מנוקדת היא בעצם מערכת אבוגידה, ולא מערכת אבג'ד (אם כי זה לא מדויק בגלל אמות הקריאה שנשארות גם בכתב המנוקד), או שקאטאקאנה עשויה להיות אבוגידה בגלל דמיון מסוים בין אותיות בעלות אותו עיצור.
כיום כתבי אבוגידה נמצאים בשימוש במספר שפות, רובן בחצי האי ההודי, לדוגמה דוונאגרי, חלקן במזרח אפריקה, למשל כתב געז, וחלקן בשפות של העמים הילידיים של קנדה.
אירועי כיכר טיין-אן-מן (1976)
אירועי כיכר טיין-אן-מן 1976 התרחשו ב-5 באפריל 1976 בכיכר טיין-אן-מן שבבייג'ינג, בירת סין. זו הייתה הפגנת מחאה של הציבור בסין נגד הדיכוי של משטר הרפובליקה העממית של סין לקראת סוף מהפכת התרבות בסין.
הפגנת המחאה התחילה באופן ספונטני בעקבות מותו של ראש הממשלה הסיני ג'ואו אנלאי ממחלת הסרטן ב-8 בינואר 1976. ג'ואו אנלאי היה ראש ממשלת סין שלושה עשורים וזכה להערכה רבה. שנים אחדות לפני מותו, הוא היה מעורב במאבק כוחות פוליטי עם מנהיגים בכירים אחרים בפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של סין. יריביו הגלויים והחזקים ביותר של ג'ואו היו ג'יאנג צ'ינג, אשתו של יו"ר המפלגה הקומוניסטית מאו דזה-דונג, והאנשים שסביבה שזכו מאוחר יותר לכינוי כנופיית הארבעה.
שלושה חודשים לאחר מותו של ג'ואו אנלאי, במהלך "מועד ניקוי המצבות" (צ'ינגמינג), יצאו אזרחי בייג'ינג ב-5 באפריל לכיכר טיין-אן-מן לקיים הפגנה ספונטנית לזכרו, כשהמסר הפוליטי היה של תמיכה ברפורמות וחיזוק הרפורמיסטים דוגמת דנג שיאופינג ונגד ההנהגה הקיימת. כרזות שונות נכתבו בסגנון הביקורת הסינית, כגון גידופה של הקיסרית וו דזה טיין מהמאה ה-7, כרמז לג'יאנג צ'ינג ולפועלה.
המשטר הסיני ראה באותה העת בהתאגדות של הציבור הסיני איום ממשי לסדר הציבורי. בעקבות פגישת חירום שנערכה בפוליטביורו החליטו מנהיגי סין להסיר את זרי הפרחים והשירים מהכיכר. במהלך הלילה שבין 4 ל-5 באפריל ניקו כוחות הביטחון הסינים את השטח אשר מסביב לאנדרטה בכיכר טיין-אן-מן. ב-5 באפריל גילו עשרות אלפי תושבי בייג'ינג אשר חזרו לאזור האנדרטה שבכיכר כי זרי הפרחים וחומרי ההנצחה האחרים הוסרו. בנוסף, קציני ביטחון סינים כיתרו את האזור אשר מסביב לאנדרטה על מנת למנוע מהמפגינים להתקרב אל האזור.
בלילה של 5 באפריל, כאשר מספר המוחים שפקדו את הרחובות עמד על מספר אלפים בלבד, מיליציה בשליטת המשטר כיתרה את האזור בו התקיימה הפגנת המחאה והתקיפה את המפגינים באמצעות אלות ואקדחים על מנת לגרשם מן הכיכר. כתוצאה מכך נהרגו ונפצעו אלפי מפגינים אשר פקדו את הכיכר ולא היו חמושים. חלק מהמפגינים נלקחו ללשכת הביטחון והוצאו שם להורג ללא משפט.
דנג שיאופינג היה השעיר לעזאזל של ההנהגה, והואשם בגרימת הבעיות. כל סמכויותיו נלקחו ממנו והוא הושם במעצר בית אף על פי שנותר חבר מפלגה.
מוטב שיהיו שוגגין ואל יהיו מזידין
מוטב שיהיו שוגגין ואל יהיו מזידין הוא עיקרון הלכתי לפיו אין להוכיח אדם שעובר על חטא בשוגג, אם ידוע לנו שהוא לא ימנע מעבירה זו אף לאחר התוכחה, הטעם לכך הוא מפני שעדיף שאדם יעבור על איסור קל - איסור בשוגג, מאשר איסור חמור יותר - במזיד.
מקור הכלל
בהמשך הסוגיה נאמר שכלל זה תקף הן באיסורים דאורייתא והן באיסורי דרבנן, לעולם אין להוכיח אדם על מעשיו, במקרה ואנו יודעים שלא ימנע מכך, מאחר שעדיף שיעבור בשגגה על העבירה ממה שיעבור עליה בזדון. בהמשך דברי התלמוד אף הובאה לכך ראיה, שהרי ראינו אנשים שרגילים לאכול בערב יום כיפור עד החשיכה ממש, ולא מוסיפים תוספת מחול על קודש אף על פי שהדבר נצרך מהתורה. מכך ניתן להוכיח שאף באיסורי תורה תקף כלל זה.
כאמור כלל זה תקף רק במקרה והאדם הוא שוגג, אך במקרה והאדם מזיד יש להוכיחו על מעשיו אף אם ברור לנו שלא ימנע מחמת כך מהעבירה. אמנם יש שכתבו שבאדם פורק עול באופן קבוע לא נאמרה מצוות תוכחה ואין שום חיוב להוכיחו במקרה וידוע שלא ישמע לו.
הסתייגויות
כאמר כלל זה נאמר הן באיסורי תורה, והן באיסורי דרבנן. אמנם בראשונים הובאו כמה הסתייגויות בהן לא נאמר כלל זה:
גנירליקס
גנירליקס אצטט (באנגלית: Ganirelix. משווק בישראל תחת השם אורגלוטרן, Orgalutran) הוא אנטגוניסט להורמון משחרר גונדוטרופינים (או בקיצור הנפוץ יותר - GnRH). תפקידו העיקרי הוא בשליטה על מועד הביוץ. התרופה פועלת על ידי חסימת הפעילות של GnRH בבלוטת יותרת המוח, ובכך גורם לדיכוי הייצור והפעילות של ההורמונים LH ו-FSH. גנירליקס משמש בעיקר בטיפולי פוריות כמו IVF, שם הוא ניתן על מנת למנוע ביוץ מוקדם שיגרום לשאיבת ביציות בשלות מדי שכבר אינן כשירות לתהליך הפריית המבחנה.
התרופה אושרה לשימוש באירופה כבר במאי 2000. התרופה משווקת גם תחת השם המסחרי אנטגון על ידי Organon International.
שימוש
השימוש העיקרי בתרופה הוא בטיפולי פוריות על מנת למנוע ביוץ מוקדם, במיוחד בנשים העוברות גירוי יתר שחלתי מבוקר הגורם ליצירת ביציות מרובות בשחלות. במידה ומתרחש ביוץ מוקדם, הביציות עלולות להיות בשלות מדי עבור תהליך ההפריה. גנירליקס מונע את הביוץ עד לשלב בו מקבלת האישה גונדוטרופין כוריוני אנושי (hCG), לתזמון הביוץ.
אגוניסטים ל-GnRH ניתנים לעיתים בטיפולי פוריות או לטיפול בהפרעות הקשורות להורמוני מין סטרואידים, כמו אנדומטריוזיס. אחד היתרונות בשימוש באנטיגוניסטים הוא שבשימוש חוזר של אגוניסטים יש ירידה ברמת הרגישות של גונדוטרופינים וסטרואידי מין בבלוטת יותרת המוח. תופעה זו נמנעת בשימוש באנטיגוניסטים כמו גנירליקס.
מינון
גנירליקס ניתנת בהזרקה תת-עורית של 250 מק"ג פעם ביום החל מאמצע-סוף שלב התפתחות הזקיקים במחזור החודשי של האישה. הטיפול ניתן ביום ה-5 או ה-6 לאחר תחילת גירוי השחלות, וניתן בממוצע במשך כ-5 ימים. את הזריקה יש להזריק ברקמות הסאב קוטן בגוף, עדיף באזור הירך, והמטופלת יכולה לעשות זו בעצמה. התרופה ניתנת עד למתן של hCG הניתן לצורך הבשלת הזקיקים.
תופעות לוואי
מחקרים קליניים הראו כי תופעת הלוואי הנפוצה ביותר היא תגובה קלה באזור ההזרקה - אדמומיות קלה, ולעיתים נפיחות. התגובות המקומיות נעלמים בדרך כלל בתוך 4 שעות. תופעות לוואי אחרות שדווחו קשורות כנראה לגירוי יתר שחלתי. ביניהן כאבי בטן גינקולוגיים, כאבי ראש, דימום מהנרתיק, בחילות, כאבי בטן הקשורים למערכת העיכול. בכמה מקרים נדירים, פחות מ-1 ל-10,000, רגישות לתרופה יכולה לגרום לאנפילקסיס, ככל הנראה בשל אלרגיה.
התוויות נגד
אין להשתמש בתרופה אצל נשים בהריון, ולפיכך יש לשלול הריון לפני תחילת הטיפול. אין להניק במהלך השימוש בתרופה משום שלא ידוע אם היא מופרשת בחלב אם.
רוב קומבס
רוברט ג'וזף קומבס (באנגלית: Robert Joseph Coombes; נולד ב-27 באפריל 1972 באוקספורד) הוא מוזיקאי ונגן האורגן של סופרגראס.
רוב קומבס הוא אחיו הבכור של גז קומבס, והיה החבר החדש ביותר בסופרגראס, שהצטרף רשמית בשנת 2002, אף שהיה חבר לא רשמי ברוב הקריירה של הלהקה עד אז. הוא ניגן בקלידים בכל אלבומי הלהקות ומסעות ההופעות, ועזר בכתיבה ובעיבוד.
הוא העדיף את אורגן האמונד, שם תוארה נגינתו כ"סכל המושלם לפצצת הגיטרה של גז". הוא גר באוקספורד עם שלושת ילדיו. יש לו אח צעיר שני, צ'רלי, שהיה נגן האורגן ב-22-20s.
ספיידרמן: אין דרך הביתה
ספיידרמן: אין דרך הביתה (באנגלית: Spider-Man: No Way Home) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי בלייב אקשן, בהפקה משותפת של סוני ואולפני מארוול משנת 2021. הסרט מבוסס על חוברות הקומיקס "ספיידרמן" בהוצאת מארוול קומיקס, והוא מהווה את סרטו ה-27 של היקום הקולנועי של מארוול, כמו כן המשך לסרטים "ספיידרמן: השיבה הביתה" ו"ספיידרמן: רחוק מהבית". את הסרט ביים ג'ון וואטס, שהיה אמון על בימוי שני הסרטים הקודמים, על פי תסריט מאת כריס מקנה ואריק סומרס, ומככבים בו טום הולנד, זנדאיה, ג'ייקוב בטלון, בנדיקט קמברבאץ', ג'ון פאברו, מריסה טומיי; ולצדם מככבים בתפקידי משנה ג'יי בי סמוב, בנדיקט וונג, אלפרד מולינה, ג'יימי פוקס, וילם דפו, תומאס היידן צ'רץ, ריס איוואנס; כמו כן מככבים טובי מגוויר ואנדרו גארפילד בתור ספיידרמנים מהיקומים המקבילים.
ההכנות לקראת הפקת סרט "ספיידרמן" שלישי החלה כבר בשנת 2017, עם הפצת הסרט הראשון שלו ביקום הקולנועי של מארוול, "השיבה הביתה". באוגוסט 2019, המשא ומתן בין סוני ואולפני מארוול עלה על שרטון; ועם זאת, חודש לאחר מכן, התגובה השלילית והחריפה מצד המעריצים לה זכה ביטול העסקה הובילה לעסקה חדשה בין שתי החברות. צילומי הסרט החלו באוקטובר 2020 בניו יורק ובאטלנטה והסתיימו בסוף מרץ 2021. עלילת הסרט בוחנת את מהותם של היקומים המקבילים וקושרת באופן רשמי את היקום הקולנועי לסדרת סרטי "ספיידרמן" שהופקו בעבר, ובמהלכה שחקנים רבים – כולל מגווייר וגארפילד – שבים לגלם את דמויותיהם מסרטיהם של סם ריימי ומארק וב. שובם של מגווייר וגארפילד הייתה נושא לשמועות ותאוריות אינטנסיביות; ואולפני סוני, אולפני מארוול וחברי צוות השחקנים שמרו על חשאיות מוחלטת לכל הנוגע להשתתפותם של מגווייר וגארפילד, למרות הדלפות רבות שאישרו זאת.
הסרט עלה לאקרנים בתיאטרון פוקס וילג' שבלוס אנג'לס ב-13 בדצמבר 2021, ועלה לאקרנים בארצות הברית ב-17 בדצמבר, כחלק מהשלב הרביעי של היקום הקולנועי. בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-16 בדצמבר 2021. הסרט זכה לביקורות חיוביות על הופעותיהם של חברי צוות השחקנים והכימיה ביניהם, על התסריט, הבימוי, סצנות הפעולה, הצילום והפסקול. הסרט קבע מספר שיאים בקופות הקולנוע בתקופת המגפה, והכניס למעלה מ-587 מיליון דולר ברחבי העולם, ובכך הפך לסרט עם הרווחים הגבוהים ביותר לשנת 2021, ולסרט עם הפתיחה השלישית בגובהה בהיסטוריה בסוף שבוע אחד. תוך 12 ימים בלבד מיום עלייתו לאקרנים, הסרט חצה את רף מיליארד הדולר בהכנסות והפך לסרט הראשון שהגיע לסכום זה מאז מגפת הקורונה. נכון ל-28 באפריל 2022, הכנסות הסרט עומדות על למעלה מ־1.89 מיליארד דולר, מה שמעמיד אותו במקום השביעי בכל הזמנים. בתום סוף השבוע הראשון לעלייתו לאקרנים, נמסר כי סרט המשך נמצא בפיתוח. בספטמבר 2022, עלה הסרט מחדש לאקרנים בגרסה מורחבת הכוללת 11 דקות נוספות; גרסה זו עלתה לאקרנים בישראל ב-6 באוקטובר 2022.
עלילה
בייאושו, פארקר מחליט לפנות לדוקטור סטריינג', ומבקש ממנו להטיל כישוף שיחזיר את הגלגל לקדמותו ויגרום לאנשים לשכוח את זהותו כספיידרמן. עם זאת, ברגע שפארקר מבין כי הכישוף יכלול את אהוביו, הוא גורם בשגגה לתקלה שמושכת אל עולמם חמישה אויבים של ספיידרמן מיקומים מקבילים, אשר מודעים לזהותו – ד"ר אוטו אוקטביוס, הגובלין הירוק, הלטאה, אלקטרו וסנדמן.
בגשר אלכסנדר המילטון, פיטר מנסה לשכנע את מנהלת המכון הטכנולוגי לקבל את בקשותיהם לרישום של נד ואם. ג'יי., אך ד"ר אוקטביוס מגיח ותוקף את הגשר באמצעות זרועותיו המכניות, מה שמוביל לקרב, במהלכו אוקטביוס מבין שהפארקר בו הוא נלחם הוא לא אותו הפארקר שהוא מכיר. לאחר שפיטר הציל אותה, מנהלת המכון מסכימה לשקול מחדש את הבקשות של שלושתיהם. רגע לאחר שעל הגשר מופיע גם הגובלין הירוק, פיטר מועבר בקסם למרתף של סטריינג', אשר בו תאי כליאה. סטריינג' מבהיר לו כי אורחים נוספים עשויים להופיע, ומנחה את פיטר, אם. ג'יי. ונד לסרוק את הרשת ולמצוא עדויות להגעתם. בנוסף, הוא משדרג את הטכנולוגיה של פיטר באמצעות קסם, כך שיוכל לכלוא את הנבלים.
ספיידרמן, בעזרת נד, אם. ג'יי. וסנדמן, נלחם באלקטרו ולוכד אותו. לאחר שראה את אלקטרו נעלם ומגלה שהוא סייע לפיטר פארקר אחר, סנדמן פונה נגדו, אך נלכד בעודו מתחיל לתקוף; ואילו אוסבורן נלכד לאחר שהגיע אל מרכז העזרה לנזקקים "" בו עובדת מיי בחיפוש אחר עזרה. בעוד סטריינג' מעוניין לשלוח את החמישייה, כולל הלטאה, שנלכד בינתיים, בחזרה ליקומים מהם הם באו; פיטר מעוניין לרפא אותם ולסייע להם לפני שישלח אותם בחזרה לאחר שהוא מגלה כי הם עתידים למות בקרב מול ספיידרמן ביקומים מהם הגיעו. פיטר משחרר אותם ולאחר שהוא נאבק עם סטריינג' בממד המראה וכולא אותו שם, לוקח את החמישייה לדירתו של האפי.
בעזרתו של אוסבורן, פיטר מרפא בהצלחה את אוקטביוס באמצעות טכנולוגיית סטארק, באמצעותה הוא מהנדס מכשיר שיחליף את שבב הצוואר השבור שלו ואף מפיק תרופות המיועדות לשאר הנבלים; עם זאת, פרסונת הגובלין משתלטת על אוסבורן, שמתמרן את אלקטרו להסיר את המכשיר שפיטר שם עליו במטרה לרפא אותו, ולמרות מאמציהם של פיטר ואוקטביוס, אלקטרו, סנדמן והלטאה נמלטים. לאחר קרב עם פיטר, הגובלין זורק פצצת דלעת על מיי ומביא למותה. הגובלין נמלט, בעוד פיטר נותר שבור בגלל מותה של דודתו. בינתיים, נד לומד כיצד לפתוח פורטלים באמצעות הטבעת שבבעלותו של סטריינג', שבה הוא משתמש בניסיון למצוא את פיטר, אך במקום זאת מוצאים גרסאות חלופיות שלו משני היקומים מהם חמשת הנבלים הגיעו.
פיטר פארקר השבור נמצא על ידי נד ואם. ג'יי., שמנחמים אותו, ואז פוגש את הספיידרמנים האחרים מהיקומים שלהם, שמשתפים את חוויותיהם מאובדן יקיריהם ומעודדים אותו להילחם לזכרה של מיי. השלושה משתפים פעולה בהפקת התרופות ומושכים את הרביעייה לפסל החירות. נד ואם. ג'יי. נאלצים להיכנס גם הם לאזור הקרב ולהוציא את סטריינג' מממד המראה. שלושת הספיידרמנים נלחמים יחד ברביעייה, אך במהלך הקרב אם. ג'יי. כמעט נופלת אל מותה. פיטר מנסה להציל אותה, אבל נלקח על ידי הגובלין. מנגד, פיטר מהיקום ממנו הלטאה ואלקטרו הגיעו, מצליח להציל אותה וזוכה לסגירת מעגל לאחר שלא הצליח למנוע את מותה של גוון סטייסי קודם לכן. שלושת הספיידרמנים, יחד עם אוקטביוס שמגיע לפסל על מנת לעזור, מצליחים להביס את הרביעייה באמצעות התרופות שפיתחו קודם לכן לאחר קרב ממושך. אלקטרו מתפייס עם פיטר מהיקום ממנו הגיעו, שמעודד אותו להרפות מנטיותיו הזדוניות. עם הזריחה, פיטר הזועם תוקף באכזריות את הגובלין כנקמה על מותה של מיי, וכמעט מצליח להביא למותו, אך פיטר מהיקום של הגובלין עוצר בעדו, ובעצמו נדקר על ידי הגובלין. פיטר מביס את הגובלין ומזריק לו את התרופה.
במטרה למנוע קטסטרופה נוספת ואת הגעתם של אורחים נוספים מיקומים מקבילים, מבין פיטר כי ניתן להציל את היקום במחיר העובדה שאיש (כולל קרוביו ואהוביו) לא יזכור אותו. תחת בקשתו של פיטר, סטריינג' מתקן את הכישוף, המוביל לכך שהחמישייה ושני הספיידרמנים יישלחו בחזרה ליקומיהם וכולם ישכחו את זהותו. לאחר ביצוע הכישוף, מבקר פיטר את אם. ג'יי. בבית הקפה בו היא עובדת ומנסה לספר לה את האמת אודות זהותו, אך אינו מצליח להביא את עצמו לעשות זאת. לאחר מכן, פיטר מבקר בקברה של מיי, שם מצטרף אליו האפי הוגאן, שכעת אינו מודע לזהותו. כשהוא ממשיך הלאה בחייו, פארקר נשבע להמשיך בפעילותו כספיידרמן, ואף מכין לעצמו חליפה חדשה.
בסצנת אמצע הכתוביות; אדי ברוק וונום יושבים בבר ודנים עם הברמן על עובדת קיומם של אנשים בעלי יכולות משופרות ועל האירועים שהתרחשו לאחרונה, כשלפתע השניים מועברים חזרה אל היקום שלהם בעקבות כישופו של סטריינג', מבלי לדעת שהשאירו בטעות חלק מהסימביוט שלהם על הדלפק.
צוות השחקנים והדמויות
בנוסף, טוני רוולורי שב לגלם את דמותו של יוג'ין "פלאש" תומפסון, בן כיתתו ויריבו של פארקר; אנגורי רייס שבה לגלם את דמותה של בטי בראנט, חברתו לכיתה של פארקר ובת זוגו לשעבר של לידס; חניבעל ברס שב לגלם את דמותו של המאמן וילסון, המורה לספורט של תיכון מידטאון; וג'יי קיי סימונס שב לגלם את דמותו של ג'יי ג'ונה ג'יימסון, לאחר שגילם את הדמות ב"ספיידרמן: רחוק מהבית" ובטרילוגיה של ריימי. בנוסף, פאולה ניוסום לוהקה לדמותה של מנהלת המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ואריאן מואיד לוהק לדמותו של הסוכן קלירי.
פיתוח
באוגוסט 2019, החל תהליך פיתוח פעיל של שני סרטי ספיידרמן חדשים בשותפות עם סרטי סוני. הולנד חתם על חוזה לסרט אחד נוסף, ואילו וואטס השלים את עסקת שני הסרטים שלו והתעתד לנהל משא ומתן על בימוי סרטים נוספים. אולפני מארוול, וחברת האם שלה, אולפני וולט דיסני ניהלו במשך מספר חודשים דיונים על הרחבת העסקה שלהם מול סרטי סוני, כך שמארוול ופייגי יפיקו את סרטי הספיידרמן הנוספים, אם סוני תרצה לכלול יותר סרטים ממה שסוכם במקור תוך שמירה על אותם תנאים של העסקה המקורי, במהלכה הוסכם שמארוול תפיק את הסרטים עבור סוני ותקבל 5% מהכנסותיה. אולפני דיסני הביעו דאגה מעומס העבודה של פייגי בהפקת היקום הקולנועי של מארוול עבורם, ודרשו חלק של %25–50% מכל הסרטים העתידיים שפייגי מפיק עבור סוני. לאחר ששני האולפנים לא הצליחו להגיע להסכמה, סוני הודיעה כי היא תפיק את סרטו הבא של ספיידרמן ללא מעורבותו של פייגי או של מארוול. בהצהרתם, סרטי סוני הודו כי הדבר עשוי להשתנות בעתיד והודו לפייגי על עבודתו בשני הסרטים הראשונים.
עד להכרזתה של סוני על ביטול העסקה, כריס מק'קנה ואריק סומרס כתבו את התסריט עבור סרט השלישי, לאחר שעשו זאת עבור שני הסרטים הקודמים, אך וואטס קיבל הצעות לביים סרטים גדולים עבור אולפנים אחרים במקום לחזור ליקום הקולנועי של מארוול. בספטמבר, הצהיר יו"ר "Sony Pictures Entertainment", טוני וינצ'יקררה, כי על אף "שהדלת סגורה כרגע" לשובו של ספיידרמן אל היקום הקולנועי של מארוול, הדמות תשולב ביקום מארוול של סוני. בתגובה לתגובות מצד המעריצים בעקבות ההודעה, הוסיף וינצ'יקררה כי "האנשים במארוול הם נהדרים, יש לנו כבוד גדול כלפיהם, אך מצד שני יש לנו אנשים נהדרים משלנו. קווין לא עשה את כל העבודה... אנחנו מסוגלים לעשות את מה שעלינו לעשות כאן." עם זאת, בעקבות תגובות המעריצים לכך במהלך הכנס הדו-שנתי של דיסני, "D23" ועם תמיכתו של הולנד, שדיבר באופן אישי עם מנכ"ל "דיסני", בוב אייגר ויו"ר "Sony Pictures Entertainment Motion Picture Group", טום רוטמן, אולפני דיסני חזרה למשא ומתן עם סרטי סוני.
בדיון על העסקה החדשה באוקטובר, לה ניתן קרדיט למאמציו של הולנד ולתגובת המעריצים על סיום העסקה המקורית, איגור אמר: "הרגשתי רע בשביל [הולנד], והיה ברור שהמעריצים רוצים שזה יקרה." הוא הוסיף כי תוך כדי משא ומתן על העסקה, גם סוני וגם דיסני שכחו ש"יש אנשים אחרים שהם החשובים באמת." רוטמן הוסיף כי העסקה החדשה היא ניצחון עבור שלושת הצדדים – סרטי סוני, אולפני דיסני והמעריצים. בהתייחסו לדיווחים באוגוסט על כישלון משא והמתן, אמר רוטמן כי הדיווחים התקשורתיים על דיונים כמו המשא והמתן לא בהכרח תואמים את הדיונים שהתקיימו בפועל, וציין שהעסקה הסופית הייתה מתרחשת גם ללא הדיווחים וזעם המעריצים: "היינו מגיעים לשם, והחדשות הקדימו את המצב." כמו כן, באוקטובר אושר זנדאיה תשוב לגלם את דמותה של "אם. ג'יי.". עד סוף השנה, דווח שהצילומים עתידים להתחיל באמצע 2020.
קדם הפקה וליהוק
בתחילת אוקטובר, אושר שג'ייקוב בטלון ובנדיקט קמברבאץ' עתידים לשוב לגלם את דמויותיהם של נד לידס וד"ר סטיבן סטריינג', בהתאמה, ודווח על כך שג'יימי פוקס עתיד לשוב לגלם את דמותו של אלקטרו מהסרט "ספיידרמן המופלא 2" של סרטי סוני וסרטי קולומביה. הכתב ריצ'רד ניובי מ"הוליווד ריפורטר" כתב על התאוריות לפיהן הסרט מנסה ליצור את "יקום העכביש" בלייב אקשן, לאחר העיבוד האמינטיבי "ממד העכביש" מ-2018, עם היוודע דבר ליהוקו של פוקס. ניובי חש שליהוקו של פוקס הוא טעות, ושעם ליהוקו של קמברבאץ', הסרט עתיד לשאוב השראה מקשתות העלילה "עוד יום אחד" ו"רגע אחד בזמן", בהם נעשה שימוש בקסם על מנת למנוע מזהותו הסודית של פארקר להיחשף. ניובי ציין ששתי הדמויות יכולות "להניח את הבסיס לאירוע 'ממד העכביש' בסופו של דבר, אבל משהו אומר לי שאנחנו מקדימים את עצמנו קצת ו... הסרט יהיה משהו יותר מכיל, אם כי לא פחות מרהיב."
ב-8 בדצמבר 2020, אושר שאלפרד מולינה ישוב לגלם את דמותו של דוקטור אוקטופוס מהסרט "ספיידרמן 2". במקביל, דווח על ידי מגזין "Collider" שאנדרו גארפילד וקירסטן דנסט ישובו לגלם את דמויותיהם של פיטר פארקר ומרי ג'יין ווטסון; ושטובי מגווייר ואמה סטון נמצאים בתהליכי משא ומתן על גילום דמויותיהם של פיטר פארקר וגוון סטייסי מהעיבודים הקודמים של ספיידרמן בקולנוע. מקמילן גרים מ"הוליווד ריפורטר" השווה את "יקום העכביש" לאירוע הקומיקס של DC, "המשבר בעולמות האינסופיים", וציין שמדובר "בסיפור עלילתי רב-גוני שמציע למארוול את ההזדמנות לסגור מספר קצוות רופפים תוך תכנון עתיד היקום הקולנועי שלה, ולהגשים כמה מחלומותיהם של המעריצים תוך כדי התהליך". מקמילן התייחס גם לחוזה בין אולפני מארוול לסרטי סוני כשהציע אפשרות כי הסרט יכול לשמש בשביל להפריד את דמותו של ספיידרמן מהיקום הקולנועי של מארוול. באתר "", הובע החשש שהסרט הופך להיות להיות "צפוף מדי", בעוד שב"וראייטי" ציינו כי הדיווחים הללו לא אושרו ולכן קיימת אי ודאות אם השחקנים המקוריים יופיעו בתפקיד גדול יותר מאשר הופעת אורח. זמן קצר לאחר מכן, הולנד הכחיש כי מגווייר וגרפילד יופיעו בסרט, בעוד פייגי אישר שלסרט יהיה קשר ל"דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף. בינואר 2021, פייגי ציין כי על אף שרבים מכנים את שם הסרט כ"ספיידרמן 3", באולפני מארוול בוחרים להתייחס לשם הסרט כ"השיבה הביתה 3" עד לחשיפת שם הסרט. במקביל, דווח על כך שצ'ארלי קוקס, שגילם את דמותו של מאט מרדוק / דרדוויל בסדרה המקורית של נטפליקס, "דרדוויל", ביקר על סט הצילומים לצורך צילום מספר סצנות. חודש לאחר מכן, הולנד תיאר את הפקת הסרט כהפקת "הסרט גיבורי-העל השאפתני ביותר עד כה".
ב-23 בפברואר 2021, נחשף כי שם הסרט הרשמי יהיה "Spider-Man: No Way Home" (בתרגום מילולי: "ספיידרמן: אין דרך הביתה").
צילומים
צילומי היחידה השנייה התקיימו בין התאריכים 14–16 באוקטובר 2020 בניו יורק. מטרת הצילומים הייתה לצלם לוחות אפקטים חזותיים ושוטים מכוננים. הצילומים התקיימו בשכונות אסטוריה, סאניסייד ולונג איילנד סיטי בקווינס. ב-23 באוקטובר 2020, הצילומים התקיימו בגריניץ' וילג' במנהטן.
בסוף נובמבר, קמברבאץ' החל לצלם את הסצנות בסרט בהן הוא משתתף לפני תחילת הצילומים של "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף", שהחלו באותו החודש בלונדון. הצילומים עתידים להתקיים בבית הספר "פרדריק דאגלס" בין התאריכים 22–24 בינואר 2021 ובתיכון "הנרי וו. גריידי" בין התאריכים 19–21 במרץ 2021. מערכת בתי הספר הציבוריים באטלנטה הפסיקה להתיר בניינים ברובע לשימוש כסטים לצילומים בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, אך נתנה להפקת הסרט היתר חריג מכיוון ששני המיקומים שימשו בעבר כסטים בספיידרמן: השיבה הביתה. תמונות שהודלפו מסט הצילומים באטלנטה הצביעו על כך שעלילת הסרט תתרחש בעונת חג המולד. הצילומים התקיימו גם בלוס אנג'לס ובאיסלנד והסתיימו ב-26 מרץ 2021.
שיווק
במאי 2020, דווח על כך שסוני נכנסה לשותפות למטרות קידום מכירות עם "יונדאי מוטור גרופ", במסגרתה הם ישווקו את הדגמים והטכנולוגיות החדשים שלהם במהלך הסרט. ב-23 בפברואר 2021, הולנד, בטלון וזנדאיה חשפו תמונות סטילס המציגות את דמויותיהם מהסרט לצד סמלילים מזויפים עבור שם הסרט הרשמי. בתגובה על כך, ג'ניפר ביסט מהאתר "CNET" העלתה את האפשרות כי מטרת שלושת הסמלילים המזויפים היא לייצג את דמויותיהם של הנבלים שיופיעו בסרט.
ביולי 2021, חשפה מארוול צעצועים ובובות אקשן שונות עבור קידום הסרט, כולל בובות "Funko Pop", בובות "Marvel Legends" וסטים של לגו. בסוף אוגוסט 2021, כשנשאל על המחסור בקדימון ותמונות רשמיות או תקצירי עלילה לסרט, פייגי האמין שהסרט אינו "פחות או יותר סודי מכל הפרויקטים האחרים שלנו" ואישר כי קדימון רשמי יופץ לפני עליית הסרט לאקרנים בבתי הקולנוע. על אף ש"סרטי סוני" היא האמונה על תהליך שיווק הסרט, דווח כי צוות השיווק שלה מתואם מול צוות השיווק של דיסני על מנת לוודא שכל צוות יודע מתי הצוות מפיץ תוכן הקשור ליקום הקולנועי של מארוול. ב-22 באוגוסט, דליפה לכאורה של הקדימון הראשון הופצה ברשתות החברתיות, אך הוסרה ונמחקה על ידי "סרטי סוני". הכתב אדם צ'יטווד מ"קולידר", התייחס בכתבתו ל"להט" המקוון המובנה סביב הקדימון, והעיר כי ללא קשר לתאריך הפצתו להצצות שייחשפו במהלכו, הקדימון לא "יעמוד בהייפ שהמעריצים בונים במוחם". צ'יטווד המשיך כי שאר הסרטים של אולפני מארוול לשנת 2021 אינם זוכים לביקוש דומה לזה לשל הסרט, והצביע על כך שכל השמועות סביב הליהוק הציבו את הסרט כ"חוויה קולנועית של פעם בחיים", אם יתבררו כנכונות. כמו כן, צ'יטווד תהה אם "סרטי סוני" נמנעה מלשווק את הסרט ולציין במפורש את תאריך עלייתו לאקרנים המיועד לדצמבר 2021 על רקע התפרצותה של וריאנט דלתא של נגיף הקורונה. הקדימון הרשמי הופץ רשמית ב-23 באוגוסט, במהלך פאנל "CinemaCon 2021" שנערך על ידי "סרטי סוני". דוואן קוגן מ"אנטרטיינמנט ויקלי" ציין כי הקדימון אישר את תפקידו של הרב-יקום בעלילת הסרט, כולל את תפקידיהם של אלמנטים מסרטיהם של סם ריימי ומארק וב, בעוד אוסטן גוסלין מ"פוליגון" לעומת זאת ציין כי חלק ניכר מהשמועות לא נחשף בקדימון, מה שמצביע על כך שהשמועות היו שקריות או לחלופין, שמארוול עדיין מתכוונים לשמור עליהם בסוד.
בבתי הקולנוע
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-17 בדצמבר 2021. במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-16 ביולי 2021, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, תאריך עלייתו לאקרנים נדחה ל-5 בנובמבר 2021, לפני שהוא שוב נדחה ל-17 בדצמבר 2021. הסרט חלק מהשלב רביעי של היקום הקולנועי של מארוול. באוגוסט 2021 הכריזו סוני ו-CJ 4DPlex על הסכם להפצת 15 מסרטי סוני במשך שלוש שנים בפורמט ScreenX, כולל "אין דרך הביתה".
מדיה ביתית
באפריל 2021, חתמה סוני על הסכם עם דיסני המעניק להם גישה לתוכן שלהם, כולל סרטי "ספיידרמן" קודמים ותכני מארוול השייכים לסוני, שישודרו ב"דיסני+" ו"הולו" וברשתות הטלוויזיה הליניאריות של דיסני.
ב-7 באפריל 2022 הסרט עלה לעלות לשירות האייטונס בישראל לרכישה ולהשכרה. ב-13 ביולי באותה שנה, הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" בארצות הברית ובמדינות נוספות.
הכנסות
נכון ל-3 ביוני, הסרט גרף 1.088 מיליארד דולר בארצות הברית וקנדה ועוד 804.1 מיליון דולר בשאר רחבי העולם בסך הכל 1.892 מיליארד דולר. הסרט זכה להיות הראשון שהרוויח יותר ממיליארד דולר מאז פרוץ מגפת הקורונה מאז מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר בשנת 2019, והפך לסרט הנצפה ביותר בקולנוע וגם המרוויח ביותר בשנת 2021. בנוסף לזה הסרט הפך לסרט ה-6 הכי מרוויח בכל הזמנים בכל העולם, ולסרט ה-3 הכי מרוויח בארצות הברית וקנדה.
עתיד
חודש שלאחר מכן, הולנד העיר שהוא לא בטוח אם עליו להמשיך להשתתף בסרטי "ספיידרמן", בתקווה שסרטים עתידיים יתמקדו בדמותו של מיילס מוראלס במקום בדמותו של פארקר. למרות זאת, פסקל הצהירה כי היא מקווה להמשיך לעבוד עם הולנד על סרטי "ספיידרמן" עתידיים, וב-29 בנובמבר 2021, אף הצהירה שאולפני סוני ומארוול מתכוונים להפיק לפחות עוד שלושה סרטי "ספיידרמן" בכיכובו של הולנד. עם זאת, נמסר כי אין עוד תוכניות רשמיות להפקת טרילוגיה חדשה, למרות יחסי העבודה החזקים בין האולפנים. ב-17 בדצמבר 2021, עם עליית הסרט לאקרנים, פייגי אישר כי פיתוחו של סרט המשך החל.
קישורים חיצוניים
כתבות: ביקורות:
יותם זמרי
יותם זמרי (נולד ב-12 באוגוסט 1982) הוא סאטיריקן, פובליציסט, רעיונאי ושדרן רדיו ישראלי. בכתיבתו מביע זמרי דעות ימניות לצד הומור העוסק הן באקטואליה והן בחיי הנישואין וההורות. דבריו זוכים לאזכורים בתקשורת, ובמהלך מבצע שובו אחים גברה הפופולריות שהוא זוכה לה, והוא קיבל במה גם בכלי תקשורת ממוסדים כגון רדיו גלי ישראל "מקור ראשון" וגלי צה"ל. כיום פאנליסט קבוע בתוכנית הפטריוטים של עכשיו 14 בהגשת ינון מגל.
קורות חייו
נולד וגדל בעפולה, לשרי שעבדה בתחום הביטוח ולאחאב שעבד כבנקאי. בנו של שמואל זמרי, שעלה ארצה בשנת 1947 מהעיירה סקרנביץ' שבפולין. איש פלמ"ח ומפא"י, ממקימי קיבוץ היוגב שבעמק יזרעאל. ליותם שני אחים. למד בתיכון אורט עפולה והשלים לימודי תעודת הנדסאי אלקטרוניקה. את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר, שם גם הכיר את אשתו.
למד פרסום בהבצפר - בית הספר של חברות הפרסום והדיגיטל. לאחר סיום הלימודים, החל לעבוד במשרד הפרסום הדיגיטלי I&M אינטראקטיב. במאי 2014, הצטרף כקופירייטר של משרד הפרסום ענבר מרחב ניסן G, אותו עזב באפריל 2017.
כתיבה ופעילות ברשת
לזמרי כ-100 אלף עוקבים בטוויטר ומעל ל־85 אלף עוקבים בפייסבוק, הוא מרבה לפרסם סטטוסים הומוריסטיים (רבים מהם על חיי הנישואין ואשתו חובבת השופינג), ואחרי שנולדו ילדיו, גם על הורות וגידול ילדים. בנו הראשון מכונה בכתיבתו "העולל" וזוג התאומים שנולדו לו ב-2017 מכונים "זאטוט" ו"זאטוטית".
זמרי אוהד את קבוצת הכדורגל מכבי חיפה וכותב הרבה גם עליה, בעיקר אחרי משחקים.
לצד ההומור כותב זמרי סטטוסים ביקורתיים על התקשורת (בעיקר על "הארץ", חדשות 12, "ידיעות אחרונות" ו-"ynet") ועל השמאל בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני. הוא מרבה לבקר את ההטייה באולפן שישי של חדשות 12 ובמיוחד את הפרשנים אמנון אברמוביץ' וערד ניר. הוא מרבה לבקר גם את ערוץ 13 ואת ליאור שליין.
מדי מוצאי שבת כותב זמרי פוסט ארוך במיוחד תחת הכותרת "ידידיי שומרי השבת, להלן סיכום של כל מה שהפסדתם" ובו הוא מסכם את אירועי השבת, בעיקר הפוליטיים שבהם, ואת תוכניות האקטואליה, עם מבט ביקורתי מזווית אישית והומוריסטית.
היה ממארגני קמפיין הרשת נגד הענקת פרס טוליפ ההולנדי ל"בצלם" ויחד עם "ישראל שלי" ופעילים ישראלים נוספים עודד הצבעה בתחרות לארגוני זכויות אדם אחרים. בסופו של דבר, "בצלם" נדחק מהמקום הראשון למקום הרביעי, מחוץ לשלישיית הגמר, ולא זכה בפרס.
בינואר 2022 פורסם כי נבחר במקום השביעי בקטגוריית אנשי השנה בטוויטר ישראל לשנת 2021.
פעילות ברדיו
החל מחודש יוני 2016, זמרי מגיש יחד עם נועם פתחי את התוכנית "פתחי וזמרי בעם", תוכנית רדיו יומית ברדיו גלי ישראל ורדיו דרום. זמרי מגדיר את התוכנית כ"פאנטואליה" - שילוב של Fun (כיף, בידור) ואקטואליה. באוקטובר 2018 זכתה התוכנית בפרס אגודת העיתונאים לתוכנית מלל ברדיו. לפי הודעת השופטים: "יותם זמרי ונועם פתחי מגישים תוכנית בגובה העיניים, המשקפת מזווית ראייתם את המתרחש בזירה הדיגיטלית, כיכר העיר של ימינו. פתחי וזמרי מובילים סגנון תקשורתי השונה מהמקובל בתקשורת המסורתית – בלי כפפות ובלי פוליטיקלי קורקט. לתוכנית מאות אלפי עוקבים שהפכו למאזינים פעילים, מגיבים, משתפים ומדברים".
זמרי חבר ב"זובור", פאנל סטנדאפיסטים הכולל את זמרי עצמו, יאיר אורבך, אורי מלמד, אמיר מויאל ואור רייכרט, המשמש כמנחה.