cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זכריאס דאזה
הוא לא הרוויח הרבה מהופעותיו בציבור ולכן פנה לחפש עיסוקים אחרים. בשנת 1844 החל לעבוד עבור חברת הרכבות של וינה, אך לא הצליח לשמור על מקום עבודה זה במשך זמן רב.
באותה השנה הוא חישב את המספר פאי לרמת דיוק של 200 מקומות אחרי הנקודה העשרונית, חישוב שארך כחודשיים, נחשב להישג שיא בזמנו והתבסס על המשוואה:
הוא כתב ספר של לוח לוגריתמי בן 7 ספרות, ופירט פירוק לגורמים של מספרים מ-7,000,000 עד 10,000,000.
לדאזה היה ידע מועט ביותר בנוגע לתאוריות מתמטיות. המתמטיקאי יוליוס פטרסן ניסה ללמדו מספר משפטים של אוקלידס, אך הוא פרש מתפקידו לאחר שהבין שלא יצלח במשימתו. למרות זאת, גאוס הציע שהאקדמיה למדעים של המבורג תאפשר לדאזה לחקור וללמוד מתמטיקה על בסיס יומיומי, אך זמן קצר לאחר מכן דאזה נפטר.
הספר 'גדל, אשר, באך' מאת דאגלס הופשטטר מכיל תיאור על יכולות החישוב של דאזה: "...היה לו גם חוש מסתורי לכמויות. כלומר, הוא היה יכול פשוט 'לומר', מבלי לספור, כמות כבשים בעדר למשל, או את מספר המילים במשפט וכדומה עד לסדר גודל של כ-30 פרטים".
ההפגנות בברזיל (2013)
הפגנות המחאה בברזיל הן סדרת הפגנות שפרצו בעצימות נמוכה החל מאוגוסט 2012 אך הפכו לסדרת מחאות בקנה מידה גדול יותר החל מאמצע יוני 2013. המחאות שפרצו בסדרת ערים בברזיל זכו לתמיכת תנועת Passe Livre, המורכבת מעורכי דין מקומיים שדרשו תחבורה ציבורית בחינם. ההפגנות הביעו מחאה על העלאת המחירים לנסיעה באוטובוסים, רכבות ורכבות תחתית, שמחירם התייקר בכמה ערים בברזיל. ההפגנות התפשטו והביעו בחובן גם מחאות נגד האלימות המשטרתית נגד המפגינים והפכו להפגנות הגדולות ביותר בברזיל מאז הפגנות 1992 נגד הנשיא דאז פרננדו קולור דה מלו. המדיה החברתית לקחה חלק משמעותי בארגון ההפגנות, בדומה לארגון ההפגנות בטורקיה. בהפגנות נטלו חלק כשני מיליון אזרחים.
רקע
ההפגנות הראשונות פרצו בעיר נאטאל בריו גראנדה דו נורטה בין אוגוסט לספטמבר 2012, ונודעו בכינוי מרד האוטובוסים (Revolta do Busão) כאשר המפגינים שכנעו את העירייה המקומית להוריד את מחירי המחייה. הפגנות דומות אורגנו בפורטו אלגרה במרץ 2013 כשהמפגינים תבעו מהעירייה המקומית להוריד את מחירי התחבורה הציבורית.
ב-16 במאי 2013 פרצו הפגנות בגויאניה על רקע דומה, והשיא הגיע ב-28 במאי כשההפגנות בכיכר ביבליה בעיר הפכו לעימותים של ממש כשארבעה אוטובוסים נהרסו ושני אחרים נסקלו באבנים. הסטודנטים המקומיים נעצרו בעוון אלימות וב-6 ביוני סטודנטים חסמו את רחוב בגויאניה, והעלו באש מספר רכבים וניצתו זגוגיות של ניידות משטרה. ב-13 ביוני המחירים הורדו כניסיון הממשל להתגמש מול המפגינים.
ההפגנות פרצו בסאו פאולו לאחר שהעירייה וממשלת מדינת סאו פאולו המפעילה את מערכות הרכבות של סאו פאולו הכריזו על עליית מחירי כרטיסי הנסיעה ואז התפשטו המחאות לשאר החלקים במדינה.
אף שמחירי הנסיעה באוטובוסים היו עיקר הסיבה לפרוץ ההפגנות, חלקן העלו לסדר היום נושאים אחרים לרבות אכזבת האזרחים מהירידה באיכות שירותי הרווחה בברזיל בזמן שמופנים תקציבים רבים לבניית מתקני ספורט גדולים לקראת גביע הקונפדרציות ומונדיאל 2014 שתקציבו הגיע לכשבעה מיליארד ריאל ברזילאי, עם תקציב שצפוי להגיע לכ-32 מיליארד עד לתחילת הטורניר. בנוסף לזה, לצד הידרדרות מתמשכת באיכות החיים עולה התקציב להכנות לקראת אולימפיאדת 2016, שאף היא תיערך בברזיל.
המחאות התגברו על רקע עריכת משחקי גביע הקונפדרציות כשהמשטרה נערכת בכוחות מתוגברים, על רקע מחאות כנגד עליית מיסים.
1 עד 14 ביוני
ביוני 2013 סדרת הפגנות פרצו בעיר סאו פאולו והביעו מורת רוח עמוקה נגד עליית מחירי הרכבות והמחאה הגדולה ביותר אורגנה ב-6 ביוני בשדרת פאוליסטה בסאו פאולו. ב-13 ביוני המשטרה דיווחה כי לא הצליחה להשתלט על המהומות, ובניסיון להרגיע את הרוחות ירתה כדורי גומי נגד המפגינים ואף נגד אנשי תקשורת שסיקרו את ההפגנות. כמה ארגוני ימין אף ביקרו את תגובת המשטרה האלימה.
17 - 18 ביוני
כ-250,000 מפגינים יצאו לרחובות בכמה ערים ב-17 ביוני, כשההפגנות הגדולות ביותר פרצו בריו דה ז'ניירו כשמאה אלף איש יצאו להפגין. ההפגנות התחממו כשהמפגינים הפגינו מול בניין בית הנבחרים של מדינת ריו דה ז'ניירו ואילצו את ממשלת המדינה להגיב בחומרה כשכוחות המשטרה הצבאית ירו באש לעבר המפגינים. כמה מפגינים אושפזו ואחרים עוכבו לחקירה. ההפגנות פרצו גם בקהילות הברזילאיות מסביב לעולם מול שגרירויות ברזיל באוסטרליה ובספרד.
19 - 22 ביוני
ההפגנות נמשכו אם כי בקנה מידה קטן יותר. כמה ראשי ערים בברזיל הכריזו על הורדת מחירי התחבורה. כשבלמעלה ממאה ערים בברזיל יצאו להפגין כ-2 מיליון מפגינים סך הכל, לרבות מפגינים שהפגינו מול בנייני הממשלה הפדרלית בברזיליה, סאו פאולו וריו דה ז'ניירו.
ב-22 ביוני הכריזה נשיאת ברזיל דילמה רוסף על רפורמה, כניסיון להרגיע את המפגינים.
The Parasites
The Parasites (מאנגלית: הטפילים) הוא מיני אלבום של להקת הדת' מטאל האמריקאית בריין דריל וההקלטה הראשונה שלה. האלבום יצא לאור ביולי של שנת 2006.
מבצעים
בריין דריל
קלאודיו ריינה
קלאודיו ריינה (באנגלית: Claudio Reyna; נולד ב-20 ביולי 1973) הוא כדורגלן עבר אמריקאי המנהל כיום את קבוצת הכדורגל ניו יורק סיטי מה-MLS.
קריירת מועדונים
ב-1 באפריל 1999 חתם בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית תמורת 826,400 דולר ששולמו לוולפסבורג ו-2.76 מיליון דולר שהועברו ללברקוזן. ב-11 באוגוסט 1999 כבש בניצחון 0-2 נגד פארמה במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות. בריינג'רס ריינה שיחק בעיקר כשחקן הגנה. ריינה נשאר בריינג'רס עד דצמבר 2001.
בינואר 2002 חתם בסנדרלנד מהפרמייר ליג תמורת 2.85 מיליון פאונד. באוקטובר 2002 קרע את הרצועה הצולבת וסיים את העונה.
ב-29 באוגוסט 2003 חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 2.5 מיליון פאונד, לאחר שהמעבר לפולהאם לא יצא לפועל. בעונתו הראשונה במועדון שיחק רק שלושה משחקים בגלל פציעות חוזרות. את עונת פתח רק לאחר שישה חודשים, אך הפך לשחקן הרכב ראשון בקבוצה.
ב-24 בינואר 2007 חזר לארצות הברית וחתם בניו יורק רד בולס מה-MLS והתאחד עם ברוס ארנה, מאמנו מווירג'יינה קבלירס. במהלך עונת 2008 סבל מפריצת דיסק שהשביתה אותו מרוב העונה. ב-16 ביולי 2008 פרש מכדורגל.
בשנת, מונה למנהל המקצועי של אוסטין.
קריירה בינלאומית
ריינה השתתף עם הנבחרת האולימפית באולימפיאדת ברצלונה (1992) ואולימפיאדת אטלנטה (1996). ב-15 בינואר 1994 ריינה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית. ב-20 באפריל 1994 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד. ריינה אף נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1994 אך לא שותף באף משחק עקב פציעה. ריינה השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 1998, מונדיאל 2002 ומונדיאל 2006 בה שימש גם כקפטן הנבחרת.
ב-23 ביוני 2006 הודיע על פרישה מהנבחרת.
חיים אישיים
ריינה נשוי לדניאל איגן, כדורגלנית לשעבר. לזוג נולדו ארבעה ילדים, כשאחד מהם, ג'ובאני, הפך לכדורגלן אף הוא, והוא משחק בבורוסיה דורטמונד בבונדסליגה.
חווי ננג
דַאגִ'יאָן חוּוִי נֶנְג (בכתב סיני: 大鑒惠能 (פין-יין: Dàjiàn Huìnéng), ביפנית: 慧能 (רומאג'י: Daikan Enō), דאיקאן אנו, בקוריאנית: 혜능, הְיֶינֶאוּנְג; 638 – 713) היה נזיר זן שפיתח והשפיע רבות על פילוסופיה זו ונחשב לאחד מהנזירים הכי חשובים במסורת הזן. כמו כן הוא היה הפטריארך השישי והאחרון של מסורת זו בסין.
לחווי ננג מיוחסת המצאת הגישה של הארה פתאומית, גישה ישירה ומיידית לתרגול ולפילוסופיה הבודהיסטית ולכן הקמת אסכולת ההארה הפתאומית בזן בודהיזם בצפון סין. מיוחס לו שהוא כתב את "סוטרת הפלטפורמה של חווי ננג" אך ההיסטוריונים מפקפקים בעמדה זו.
חייו
חווי ננג נולד למשפחת לו ב-638 לספירה בעיר שינג במחוז גואנגדונג שבסין. אביו מת בצעירותו ומשפחתו הייתה במצב כלכלי רעוע ולכן ננג נותר אנאלפבית. יום אחד בזמן שננג העביר עצים להסקה לתוך פונדק, הוא שמע את אחד האורחים קורא מתוך "סוטרת היהלום", כתוצאה מכך ננג הפך למואר. באותו רגע הוא החליט לחפש את דרך הבודהה ויצא למסע. אחרי שלושים יום של הליכה ברגל חווי ננג הגיע להר הואנג מיי, מקום משכנו של הפטריארך החמישי הונגרן. אחרי שיחה קצרה הצליח דאג'יאן להרשים את הפטריארך למרות מוצאו הפשוט וזה קיבל אותו בתור חוטב עצים ושוקל אורז למשך שמונה חודשים.
יום אחד הונגרן ביקש מתלמידיו לכתוב שיר קצר המביע את תמצית התודעה הטהורה, מי שיצליח יהפוך לפטריארך השישי. התלמידים לא ראו צורך לכתוב שום שיר משום שהם היו בטוחים שראש המנזר שנשיו יהפוך לפטריארך השישי. לכן רק שנשיו כתב שיר. שנשיו היה מכובד במנזר והיה תחת לחץ לכתוב שיר, אך הוא לא היה בטוח בהבנתו את התמצית של התודעה הטהורה. לכן החליט שהוא יכתוב את שירו על קיר המנזר באופן אנונימי ויודה שזה הוא רק אם הונגרן יאשר את השיר. הונגרן אישר את השיר לתלמידים אך לשן שיו אמר בפרטיות שהוא קרוב אך עדיין לא מספיק קרוב. אחרי שיחה קצרה הונגרן אמר לשנשיו שהוא אמור להבין מהשיחה ביניהם את תמצית התודעה הטהורה וביקש ממנו לכתוב עוד שיר שימחיש את הבנתו זו. שנשיו התאמץ אך לא היה יכול לכתוב עוד שיר. חווי ננג שמע את אחד התלמידים במנזר מדקלם את שירו של שנשיו ומיד הבחין ששיר זה לא משקף את ההארה האמיתית. ננג ביקש מתלמיד אחר שיכתוב שיר קצר משלו על הקיר. למרות פליאתו של התלמיד על כך שטירון פשוט ולא משכיל מבקש לכתוב שיר הוא עשה זאת. כשכולם ראו את השיר מיד התפעלו ואמרו שאולי כותב השיר יהפוך לבודההסיטווה בחייו אלה. אך כשהונגרן ראה את השיר הוא אמר ששיר זה לא משקף הארה אמיתית גם כן וניגב אותו עם הנעל.
לילה אחד הונגרן קיבל את חווי ננג במשכנו ולימד אותו את סוטרת היהלום. כשהונגרן הגיע לפסוק "להשתמש בתודעה אך עדיין להיות חופשי מכל הרשמים" חווי ננג קיבל הארה מלאה והדגים זאת להונגרן. כשהונגרן שמע זאת הוא אמר "כשאדם מבין את התודעה המקורית והטבע המקורי הוא נחשב לאדם גדול, למורה של בני אדם ואלים, ונקרא בודהה". בזאת העביר הונגרן לחווי ננג את בגדי הנזיר וקערת התחנונים כסמל של חותם הדהרמה של ההארה הפתאומית.
במקורות אלה עוד מוצהר שלחווי ננג אסור היה לגלות שהוא הפטריארך החדש לזמן מה משום שהתלמידים עלולים לקנא בו משום שהוא נבחר להיות הפטריארך השישי ולא שנשיו.
לאחר המוות
המומיה של דאג'יאן חווי ננג נמצאת כיום במקדש נאנחווה במחוז שאוגואן (גואנדונג הצפונית).
המומיה של חווי ננג נראתה על ידי הישועי מטאו ריצ'י שביקר במקדש ננחואה ב-1589. ריצ'י סיפר לקוראים הארופאים את סיפורו של חווי ננג (בצורה די מסורסת) ותיאר אותו כמין מקביל לנזיר נוצרי. ריצ'י כינה אותו לו-סו (הפטריארך השישי).
ליאור רוזנברג
ליאור רוזנברג (נולד ב-21 ביולי 1945 בתל אביב) הוא רופא ישראלי, מומחה לכירורגיה פלסטית, פרופסור אמריטוס לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מייסדה של חברת מדיוונד (MediWound) ומייסד המוזיאון לרפואה - על שני אגפיו - בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון ובפארק קרסו למדע.
בעבר שימש כמנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
ביוגרפיה
רוזנברג בוגר בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. התמחה בבתי החולים סורוקה ומאיר והשתלם בכירורגיה פלסטית משחזרת, בעיקר במומי פָּנים, באוניברסיטת הרווארד, במרכז הרפואי מאיו קליניק וב-Queen Victoria Hospital שבאנגליה.
בשנת 1986 היה ללא-אמריקאי הראשון שהצטרף ל-Operation Smile האמריקאי העוסק בטיפול בשפה שסועה.
בשנים (1985–2012) שימש כמנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. כיום הוא מנתח ביחידה למומי פנים במרכז הרפואי מאיר.
בשנת 2000 הקים רוזנברג את חברת MediWound יחד עם פרופ' מריאן גורצקי וד"ר דוד הייזלקורן. כיום הוא משמש כרופא הראשי של החברה וחבר בדירקטוריון שלה. החברה פיתחה את התרופות נקסובריד (NexoBrid) לטיפול בכוויות, אסקרקס (EscaRex) לטיפול בפצעים כרוניים וקשֵׁי-ריפוי, ועורקס (Orex) לטיפול בסוגים של סרטן העור שאינם מלנומה.
רוזנברג ייסד את המוזיאון לרפואה. המוזיאון הוקם ב-1998 בבניין הפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון ונפתח לקהל הרחב בשנת 2000. בשנת 2021 הוקם אגף נוסף בפארק קרסו למדע. במרכז המוזיאון עומד אוסף רוזנברג הכולל מעל 5,000 פריטים המייצגים אלפי שנות טיפול רפואי.
קונסטנטינאס ז'וקאס
קונסטנטינאס ז'וקאס (בליטאית: Konstantinas Žukas; 17 בדצמבר 1884 – 23 בדצמבר 1962) היה איש צבא ופוליטיקאי ליטאי אשר שימש לזמן קצר כמפקד צבא ליטא, וכן כשר ההגנה.
ביוגרפיה
ז'וקאס נולד בקובנה ב-17 בדצמבר 1884. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כטלגרף בתחנת רכבת. ב-1899 עבר עם משפחתו לסיביר ושם החל לעבוד כטלגרף באחינסק ובקרסנויארסק. ב-1906 הוא חזר לליטא והתגייס לצבא האימפריה הרוסית. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה בחזית גליציה. עם סיום המלחמה הכריזה ליטא על עצמאותה מהאימפריה, וז'וקאס חזר אליה והתגייס לצבא ליטא. הוא לחם במלחמות העצמאות של ליטא כנגד ברית המועצות ופולין. ב-14 באפריל 1920 הוא נבחר לסיימאס (הפרלמנט הליטאי). ב-19 ביוני של אותה שנה הוא מונה במקביל לשר ההגנה בממשלתו של קציוס גריניוס. ב-7 ביולי נוסף לו התפקיד של מפקד הצבא הליטאי. ב-7 באפריל 1921 הוא הוא התפטר מתפקיד שר ההגנה ומתפקיד מפקד הצבא. ב-30 ביוני של אותה שנה הוא פרש גם מכהונתו בסיימאס. הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-4 של הצבא הליטאי, ולאחר מכן הקים את משמר הגבול הליטאי ושימש כמפקדו. ב-1926 הוא עזב את הצבא בדרגת גנרולס לייטננטס.
ב-1944 הוא עבר לגרמניה, וב-1949 לארצות הברית. הוא נפטר בקליבלנד ב-23 בדצמבר 1962.
ליגת כדורגל באולמות הראשונה
ליגת כדורגל באולמות הראשונה היא ליגת קטרגל הבכירה ביותר בענף הקטרגל בישראל. הליגה נמצאת תחת אחריות ההתאחדות לכדורגל בישראל.
הליגה נוסדה בשנת 1999, ונקראה בעבר "ליגת הקטרגל" ולאחר מכן גם "ליגת קוקה קולה (5 על 5)" והתקיימה בתחילה באופן שנתי ולא עונתי. לאורך השנים הליגה החלה לצבור פופולריות, ומשכה אליה שחקנים מן השורה הראשונה.
האלופה הנוכחית היא טכניון חיפה. הקבוצות המצליחות בליגה הן: מכבי נחלת יצחק תל אביב ינשופי אס"א תל אביב וא.ס.א בן-גוריון, עם 4 זכיות כל אחת.
מבנה הליגה
בעבר המתכונת של הליגה השתנתה מספר פעמים עם חלוקה לשניים או שלושה בתים בתחילה, לאחר 2 סיבובים התבצע שלב פלייאוף, ואז שלב גמר המכיל שלב בתים או לחלופין משחק גמר בין הראשונות על תואר האליפות. נכון לעונת 2019/2020, בליגה משתתפות 12 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה, ובסך הכל 22 משחקים לקבוצה (ב-2 סיבובים). לאחר שני הסיבובים הראשונים מתקיים פלייאוף אשר במסגרתו מתבצע סיבוב שלישי.
מיקומים
מיקום הקבוצות נקבע לפי הקריטריונים הבאים (במקרה של שוויון בין שתי קבוצות או יותר עוברים לקריטריון הבא): 1) מספר הנקודות הכולל שכל קבוצה השיגה. 2) מספר הניצחונות שכל קבוצה השיגה. 3) טבלת המשחקים הפנימית בין הקבוצות שבשוויון. 4) הפרש השערים במשחקים שהתקיימו בין הקבוצות שבשוויון. 5) מספר שערי הזכות שהובקעו במשחקים בין הקבוצות המצויות בשוויון. 6) משחק מכריע במגרש נייטרלי.
העפלה לתחרויות האירופיות
ליגת הקטרגל הישראלית מסונפת להתאחדות הכדורגל האירופית (אופ"א).
האלופה זוכה בכרטיס לסיבוב המוקדמות של ליגת האלופות בקטרגל.
קבוצות הליגה לעונת 2019/2020
להלן הקבוצות המתמודדות בעונת 2019/2020 בליגה הראשונה בקטרגל:
מפעל גביע המדינה
נעשה ניסיון חד פעמי לתחרות גביע המדינה בעונת 2009/2010 בו זכתה קבוצת ינשופי אס"א תל אביב לאחר שניצחה בשלב הגמר את הפועל עירוני ראשון לציון בתוצאה 7–8. מאז לא התקיימה התחרות הנ"ל.
הקרב מול חוף טסל
הקרב מול חוף טסל, הידוע גם כתקרית מול טסל או תקרית 17 באוקטובר 1914 היה קרב ימי שהתחולל במלחמת העולם הראשונה, מול חופו של האי ההולנדי טסל (Texel). שייטת בריטית ובה סיירת קלה אחת וארבע משחתות שהייתה בסיור שגרתי נתקלה בארבע ספינות טורפדו גרמניות שהיו חלק משייטת ספינות הטורפדו השביעית של הצי הגרמני. הספינות הגרמניות היו בדרכן לחוף הבריטי, במשימת הנחת מוקשים ימיים. האוניות הבריטיות תקפו את האוניות הגרמניות; הגרמנים, שספינותיהם היו נחותות מן הספינות הבריטיות ניסו תחילה לחמוק ואז נלחמו בקרב נואש מול הבריטים, קרב שהיה לא יעיל והסתיים בהטבעת כל כלי השיט הגרמניים. מעבר לתוצאה הטקטית ולמניעת מיקוש חופי בריטניה, השפיע הקרב גם על הטקטיקה ושיטת הלחימה של שייטות ספינות הטורפדו הגרמניות, וגרם לזעזוע בצי הגרמני ולירידה באמון שרחשו מפקדי הצי הגרמני לספינות אלה.
רקע
ב-28 באוגוסט 1914 התחולל קרב מפרץ הלגולנד, הקרב הימי הראשון במלחמת העולם הראשונה. הצי הגרמני הובס בקרב זה, ואיבד שש ספינות קלות (3 סיירות קלות, משחתת ו-2 ספינות טורפדו). בעקבות הקרב ניתנה לצי הגרמני הקיסרי הוראה להימנע מעימות עם כוח אויב גדול יותר, כדי לא לספוג אבדות נוספות ולפגוע במורל. מדיניות זו הותירה את הים הצפוני בשליטת הצי הבריטי, שסייר באופן קבוע באזור. עם זאת, כוחות גרמניים ימיים קלים עדיין יצאו לסיורים באזור.
הכוחות היריבים
ב-17 באוקטובר 1914, בשעה 13:50, יצא כח ימי בריטי לסיור שגרתי בים הצפוני. הכח היה חלק משייטת המשחתות השלישית, שבסיסה בהארוויץ'. הכח היה מורכב מסיירת קלה, אה"מ אנדאונטד (Undaunted), בפיקוד קפטן ססיל פוקס, וארבע משחתות: לנוקס, לאנס, לויאל וליג'יון. הכח היה בסיור מול חופי האי ההולנדי טסל, כאשר נתקל בשייטת בת ארבע ספינות טורפדו גרמניות. ספינות אלו היו חלק משייטת ספינות הטורפדו השביעית של הצי הגרמני, והיו בפיקוד קורבטנקפיטן (Korvettenkapitan, דרגה המקבילה לרב-סרן) גיאורג תיהל (Thiele). מספרי הספינות היו 115, 117, 118, ו-119, בצירוף האות S לפני המספר.
האוניות הגרמניות כנראה לא זיהו מיד את האוניות הבריטיות כאוניות אויב, שכן לא ניסו לאיים עליהן או לחמוק מהן; ייתכן שהמתינו לכוח נוסף שאמור היה לחבור עימן וסברו שזהו אותו כוח. הספינות הגרמניות הפליגו משפך נהר אמס, ומשימתן הייתה להניח מוקשים ימיים מול חופה הדרומי של בריטניה, כולל בפתח נהר תמזה; הכוח הבריטי הצליח ליירט אותן לפני שהגיעו לאזור בו נועדה להתבצע משימתן.
כאמור, האוניות הגרמניות היו נחותות לעומת האוניות הבריטיות. למרות שמהירותן הייתה פחות או יותר זהה - כ28 קשר (קרוב ל-52 קמ"ש) - הרי שחימושן היה נחות בהרבה. הסיירת הבריטית נשאה שני תותחים בקוטר 6 אינץ' (152 מ"מ) ושבעה תותחים בקוטר 4 אינץ' (כ-100 מ"מ), ואילו המשחתות הבריטיות נשאו שלושה תותחים בקוטר 4 אינץ' כל אחת. הספינות הגרמניות, לעומתן, נשאו כל אחת שלושה תותחים בקוטר 50 מ"מ (1.9 אינץ') בלבד. החימוש היחיד שיכול היה לאיים על הבריטים היו צינורות הטורפדו שנשאו הספינות הגרמניות: בכל ספינה היו שלושה צינורות כאלו, כל אחד בקוטר 450 מ"מ, ובכל ספינה היו חמישה טילי טורפדו. גם לבריטים, מצידם, היו טורפדות; לסיירת היו שמונה צינורות טורפדו, וכל משחתת נשאה שני צינורות כאלו. הספינות הבריטיות היו חדישות יותר: הספינות הגרמניות יוצרו ב-1898, ואילו המשחתות הבריטיות יוצרו בשנים 1912–1913, והסיירת הבריטית נכנסה לשירות רק חודשיים לפני הקרב.
הקרב
כאשר התקרבו האוניות הבריטיות זיהו אותן הגרמנים, והחלו להתפזר ולנסות להתחמק. "אנדאונטד", שהייתה קרובה ביותר אל הספינות הגרמניות, פתחה באש ראשונה על ספינת הטורפדו הקרובה ביותר. ספינה זו החלה בתמרוני התחמקות, אך תמרונים אלו עלו לה באיבוד מהירות, והאוניות הבריטיות הצליחו לצמצם את הטווח. המפקד הבריטי חשש מהתקפת טורפדו על הסיירת הבריטית, ורצה להשמיד את הספינות הגרמניות מהר ככל האפשר. הוא הורה לארבע המשחתות שלו להתפצל לשני כוחות: "לאנס" ו"לנוקס" הסתערו על "S115" ועל "S119", ו"ליג'יון" ו"לויאל" החלו במרדף אחרי "S117" ו-"S118". שתי האחרונות, יחד עם "אנדאונטד", הצליחו לפגוע קשות ב"S118", עד כדי כך שהגשר הועף ממנה, והיא טובעה בשעה 15:17.
במקביל, תקפו "לאנס" ו"לנוקס" את "S115", פגעו במערכת ההיגוי שלה, וגרמו לה לחוג במעגל ללא שליטה. האש של "לנוקס" הייתה יעילה מאוד, וגם כאן נהרס הגשר לחלוטין. למרות הנזק הכבד סירבה האונייה הגרמנית להיכנע, והמשיכה להילחם.
במקביל לפעילותן של "ליג'יון" ו"לויאל", הצליחו "לנוקס" ו"לאנס" לפגוע ב"S115" באורח חמור. "לאנס" הותירה את סיום הטבעת האונייה הגרמנית לאחותה, ויצאה לסייע ל"לויאל" בירי על "S119". הספינה הגרמנית שיגרה טיל טורפדו שפגע במרכזה של "לאנס", אך לא התפוצץ. "לאנס" ו"לויאל" הטביעו את "S119" בשעה 15:35; זו הייתה אוניית הפיקוד הגרמנית, ומפקד הכוח הגרמני גיאורג תייר נהרג יחד עם שאר הצוות.
ספינת הטורפדו האחרונה, "S115", עדיין לא טובעה למרות האש הבלתי פוסקת שנורתה עליה על ידי "לנוקס". בסופו של דבר השתלטו מלחים בריטיים על הספינה הגרמנית, שהייתה כבר הרuסה לגמרי, ומצאו שרק מלח אחד נותר עליה בחיים. 30 מלחים גרמניים נוספים נמשו מן הים, ונלקחו בשבי. הקרב הסתיים בשעה 16:30, לאחר ש"אנדאונטד" הטביעה את "S115" הנטושה.
אוניית בית החולים "אופליה"
לאחר הקרב שלחו הגרמנים לאזור את אוניית בית החולים אופליה כדי לסייע למלחים שספינותיהם טובעו, אך אונייה זו נעצרה בידי הבריטים בטענה שהפרה את כללי אמנות האג, המסדירים את פעולותיהן של אוניות כאלה. הבריטים קלטו שידורי רדיו מ"אופליה", דבר שעורר חשדן, שכן הימצאות משדרי רדיו באוניות כאלו באותה תקופה הייתה דבר נדיר. החשד התחזק לאחר שנקלטו גם שידורים מוצפנים ששידרה "אופליה", דבר האוסר על פי כללי אמנת האג. צוללת בריטית עקבה אחרי האונייה הגרמנית, ומשהבחינו בה הגרמנים נמלטה אונייה מן המקום; הבריטים ראו בכך סימן שהאונייה עוסקת בפעילות אסורה מבחינת החוק הבינלאומי: אונית בית חולים אינה אמורה לחשוש מפני כלי שיט מלחמתי של האויב.
אוניית בית החולים נעצרה בידי משחתת בריטית. מיד עם המעצר השליך רב החובל של "אופליה" לים ספרי צופן ומסמכים סודיים, דבר שהגביר עוד יותר את החשדות הבריטיים. הבריטים טענו עוד, שעל האונייה נמצאו מספר רב של נורים, שנועדו לאיתות למטרות הסותרות את ההגדרה כאוניית בית חולים. טענה נוספת הייתה, שהאונייה לא נכללה ברשימת אוניות בית החולים ששני הצדדים העבירו זה לזה בתחילת המלחמה.
הרוחות בגרמניה סערו כאשר נודע על החרמת האוניה. הגרמנים טענו שהמדובר בהפרת חוקי המלחמה, ובהמשך המלחמה ראו עצמם משוחררים מההגבלות על תקיפת אוניות בית חולים של האויב, וטענו שאוניות אלו למעשה הובילו חיילים לחזית.
תוצאות
למרות שהגרמנים היו מודעים לנחיתות של ספינות הטורפדו שלהם, אובדנן של כל האוניות היה מפתיע. הצי הגרמני החליט לשנות את דרך הפעלת הספינות הקלות: ספינות הטורפדו הועברו לתפקידי משמר חופים וחילוץ טייסים נוטשים. מספר הגיחות מעבר לתעלת למאנש צומצם מאוד. כמה חודשים לאחר הקרב המתואר, חזר הצי הבריטי ואושש את עליונותו באותה כברת ים, עם הטביעו עוד שתי ספינות טורפדו גרמניות במהלך הקרב מול נורדהינדר בנק.
הקרב מול חופי טסל נתן לבריטים יתרון נוסף, לא צפוי, שערכו היה משמעותי בהרבה מערכו של הניצחון הימי עצמו. יותר מחודש לאחר הקרב, ב-30 בנובמבר, העלתה מכמורתנית בריטית שעסקה בדיג באזור בו התחולל הקרב ארגז נעול, שהוטל לים בידי קפטן תייהל מ"S119" לפני טביעתה. בארגז נמצא ספר הצופן הגרמני. היה זה אחד משלושת הצפנים בהם השתמשו הגרמנים, וגילויו נתן לבריטים את המפתח לכל התקשורת המוצפנת של הצי הגרמני במהלך המלחמה.
מועדון לונדון
מועדון לונדון הוא קבוצה לא רשמית של נושים פרטיים במדינות המערב (מוסדות פיננסיים, בנקים מסחריים וקרנות השקעות) העוסקת בחובות ציבוריים. הוא דומה ל"מועדון פריז" של מדינות נושות שהוקם לפניו.
הפגישה הראשונה של המועדון התקיימה ב-1976 בלונדון, בניסיון לפתור את בעיות החובות של זאיר.
למועדון הלונדוני אין מעמד רשמי, הוא מאגד קבוצה של "וועדות אד-הוק", המאגדות את הבנקים הנושים העיקריים.
הפגישות מתקיימות ביוזמת החייב במרכזים פיננסים בינלאומיים שונים. המועדון מתכנס רק במהלך המשא ומתן עם המדינה בעלת החוב. ברגע שנחתם הסכם, הוא מתפרק. בראש המשא ומתן עומד מוסד פיננסי מרכזי, כאשר הוועדה מורכבת מחברים המייצגים את החייבים השונים, בין אם בנקים ובין אם קרנות השקעות (במיוחד אם הם מחזיקים בהתחייבויות פיננסיות).
במשך השנים חלק גדול מהחוב בו טיפל "מועדון לונדון" היו למדינות הגוש המזרחי, כולל יוגוסלביה וברית המועצות. מדינה נוספת לה הלוו חברי המועדון, והתקשו לקבל את כספם בחזרה, הייתה צפון קוריאה, שלוותה כספים מבנקים במערב בשנות ה-70 של המאה ה-20, אך לא עמדה בהחזר החוב.
חובות רוסיה
לאחר פירוק ברית המועצות הגיעה "מועדון לונדון" להסכמה עם הפדרציה הרוסית, שהיא תהיה אחראית על החוב ההיסטורי של ברית המועצות. בשנת 1996 עמד חוב זה למועדון על 32 מיליארד דולר, מתוך חוב חיצוני כולל של 132 מיליארד דולר. באוקטובר 1997, לאחר מספר שנים של משא ומתן ועיכובים, חתמה רוסיה על הסכם עם "מועדון לונדון" להסדרת החובות שירשה מברית המועצות. על ידי הסדרת חובותיה, קיוותה רוסיה שתוכל למשוך השקעות חדשות ולזכות בדירוג אשראי משופר, במטרה להפחית את עלות ההלוואות שהיא מגייסת עבור הממשלה וחברות פרטיות. במסגרת ההסכם, התחייבה רוסיה לפרוע חובות וריביות בהיקף של 33 מיליארד דולר עד לשנת 2020.
אולם בעקבות "משבר הרובל ב-1998" התקשתה רוסיה להחזיר את חובה וביקשה לדחות את פרעון החובות. אך תחילה סירבו חברי "מועדון לונדון" לפרוס את החוב מחדש. בינואר 1999 החליטו להימנע מלהכריז על רוסיה כחדלת פירעון (in default) על החוב, ולא דרשו ממנה תשלומי פירעון מיידית. במקום זאת פתחו במשא ומתן על פריסת החוב. בפברואר 2000 חתם המועדון על הסדר חוב עם רוסיה, במסגרתו נמחקו 10.6 מיליארד דולר מחובה. רוסיה התאוששה מהר מן החזוי מן המשבר, בין השאר לאור השיפור בתנאים החיצוניים כגון עלייה חדה במחירי הנפט, גז טבעי ומינרלים אחרים שרוסיה מפיקה. וכן בסיוע רפורמות שהעבירה הממשלה. בנוסף הפיחות הגדול של הרובל תרם להגברת הייצוא ובכך לשיפור המאזן המסחרי. בשנת 2017 סיימה רוסיה לפרוע את כל החוב ההיסטורי של ברית המועצות (מוקדם מהצפוי).
דודג' אינטרפד
דור ראשון יוצר בין השנים 1997 - 1992 יוצר בארצות הברית וקנדה.
דור שני אשר יוצר בין השנים 2003 - 1997 יוצר בקנדה.
מייקל קרמר
מייקל קרמר (באנגלית: Michael Kremer; נולד ב-12 בנובמבר 1964) הוא כלכלן יהודי אמריקאי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד. אחד משלושת זוכי פרס נובל לכלכלה לשנת 2019.
קורות חיים
קרמר נולד ב-1964, בניו יורק, לזוג יהודי אמריקאי. אביו, יוג'ין קרמר היה בנם של מהגרים יהודים מאוסטריה ופולין. אמו, שרה ליליאן (לבית קימל) קרמר, בתם של מהגרים יהודים מפולין. האם הייתה פרופסור לספרות אנגלית, שהתמחתה בספרות השואה וספרות יהודית אמריקאית.
קרמר למד וב-1985 סיים תואר ראשון (BA) במדעי החברה באוניברסיטת הארווארד וב-1992 סיים את הדוקטורט בכלכלה. עשה את לימודי הפוסט דוקטורט שלו במשך שנה ב-MIT ולאחר מכן המשיך ללמד באוניברסיטה זו במשך שש שנים עד 1999, עת עבר להארווארד, בה הוא מלמד מאז. פרופסור לכלכלה מאז 1998, תחילה ב-MIT ואחר כך בהרווארד. חבר ב.
נשוי לרייצ'ל גלנרסטר, הכלכלנית הראשית של המשרד לפיתוח בינלאומי בממשלת בריטניה.
פרס נובל
מחקריו של פרופסור קרמר נסבו על הדרך להפחתת העוני והיו ייחודיים בשל ביצועם בדרך מדעית טהורה, כולל ניסויים בשטח עם קבוצות בקרה ועל כך הוא גם זכה בפרס נובל.
רועי ירקוני
רועי ירקוני (נולד ב-26 באוקטובר 1972) הוא מלחין, פסנתרן ומעבד ישראלי. חבר בהרכבים אבק ו-Thin Lips, מקים ההרכב פאניק אנסמבל וחבר בלהקת נקמת הטרקטור.
ספטמבר דונובן ואבק
במהלך לימודיו ברימון חבר ירקוני לבסיסט ישי זומר, אותו הכיר דרך פורום "רוק מתקדם" באתר תפוז. השניים הכירו דרך הפורום מוזיקאים נוספים והקימו את הלהקה "ספטמבר דונובן". אל הלהקה הצטרף החלילן והמלחין אודי ססר וההרכב שינה סגנון מוזיקלי ועבר לביצוע מוזיקה כלית ברוח זרם הרוק המחתרתי RIO. ההרכב שינה את שמו לורדון. להרכב החדש הצטרף המתופף האמריקני דייב קרמן. קרמן היה פעיל בסצנת הרוק האוונגרדי בארצות הברית וכשעלה לארץ החליט לחבור ללהקה היחידה בארץ שניגנה בסגנון זה. יחד הם הקליטו דמו ראשון ולאחריו חתמו חוזה עם הלייבל קיוניפורם (cuneiform records), אשר מתמחה ברוק מתקדם ואוונגרד. הלהקה שינתה את שמה לאבק והצטרף אליה טכנאי הסאונד אודי קומראן. לאחר עבודה על האלבום במהלך השנים 2002–2003 הוציא ההרכב את אלבומו הראשון והיחיד עד כה באותו שם בראשית שנת 2004. האלבום הוגדר כ"אלבום הרוק מתקדם המרשים ביותר בישראל אי פעם" וזכה לחשיפה והערכה בקרב חובבי הז'אנר גם ברחבי העולם.
אלבום סולו ראשון: The Best of What Dreams Are Made Of
במקביל לעבודה על האלבום "אבק", ירקוני עבד על הוצאת אלבום סולו אלקטרוני בשם "The Best of What Dreams Are Made Of" שיצא בלייבל פוך ב-2004 וזכה לשבחים על סגנונו הייחודי.
Thin Lips ו-Una Selva
לאחר הוצאת אלבום הסולו הראשון והאלבום של להקת אבק, חבר ירקוני למשוררת קרן אלקלעי-גוט ליצירת אלבום אישי שני שיצא ב-2003. האלבום היה המורכב מהקראת שיריה של אלקלעי-גוט, תוך שילוב מוזיקה אלקטרונית ו-RIO, בשיתוף ישי זומר על בס והפקה מוזיקלית. ההרכב נקרא ת'ין ליפס (Thin Lips), על שם אחד השירים של אלקלעי-גוט והושק ב-2003. ירקוני הוגדר כאחד מיוצרי המוזיקה האוונגרדית הבולטים בשוליים, והדיסק זכה להתעניינות בישראל ומחוצה לה בקהילת הרוק המתקדם המודרני.
בהמשך לשיתוף הפעולה בין ירקוני לאלקלעי-גוט, ב-2013 הלחין ירקוני אסופת שירים בנושאי בגדים ואופנה שכתבה המשוררת, וחבר לזמרת סאוונה (זמרת) ליצירת הפרויקט "אונה סלבה" (Una Selva), אשר הוציא סינגל אחד "That Coat", והופיע מספר פעמים עם הפרויקט. עקב מורכבות ההפקה, אשר כללה גם תלבושות ווידאו ארט, המופע ירד מהבמות לאחר מספר הופעות.
פאניק אנסמבל (2005 - היום)
עוד ב-2003 החל ירקוני לעבוד על מה שאמור היה להיות אלבום הסולו השלישי שלו. האלבום, שנקרא "Panic", עסק בהתקפי חרדה והוקלט באולפנו הביתי של ירקוני, עם אומנים אורחים כמו מאיה דוניץ, יוני סילבר והדס חינקיס (הידועה גם בשם הבמה Her Highness). ירקוני שלח את הדיסק לחברת Musea, המתמחה ברוק מתקדם, והדיסק היה מיועד לצאת בתת-לייבל Gazul, העוסק במוזיקה אפלה ומורכבת יותר. במקביל החל ירקוני לעבוד על מופע בתיאטרון קליפה, המשלב את עשייתו המוזיקלית בשלושת ההרכבים - אבק, ת'ין ליפס ופאניק עם רקדנים ואמנים שונים מהתיאטרון, אשר התקיים ב-2005. לאחר שהקשיב להקלטת הביצועים מאותו ערב, ובעצת חברו המוזיקאי אבי בללי, החליט ירקוני לגנוז את הדיסק. הוא החל להופיע עם הרכב הנגנים איתו הופיע בקליפה, עם זמרת חדשה - יעל קראוס, והתמקד ביצירת סאונד חם ונגיש יותר לדיסק. הלהקה פאניק אנסמבל, שהוקמה באותו ערב בתיאטרון קליפה, הפכה מאז לאחת מלהקות האינדי המוכרות בארץ, ואיתה הגיע ירקוני להכרה הרחבה ביותר עד כה, לרבות סינגלים שהושמעו ברדיו, כמו השיר "Spring in your heart". לאחר שיעל קראוס, סולנית פאניק אנסמבל, עברה לניו יורק, פעילות ההרכב הצטמצמה וירקוני פנה לפרויקטים חדשים. ב-2012 חבר יחד עם פאניק אנסמבל לזמרת והיוצרת הילה רוח להופעה בפסטיבל אינדינגב ולאחר מכן ליצירת חומרים משותפים חדשים אשר ראו אור בשנת 2020 . רוח עבדה עם ההרכב עד 2014. ב-2015 שבו חברי הלהקה לעבוד עם הסולנית המקורית יעל קראוס, וביוני 2015 התקיימה הופעת איחוד בתיאטרון תמונע. ההרכב הופיע בפסטיבל United Islands בפראג ובפסטיבל הפסנתר 2015. נכון למאי 2016 החל הרכב לעבוד על אלבומו השלישי העוסק בסיפורי התנ״ך ומאז לא קיים הופעות חיות ואינו פעיל.
שיתופי פעולה עם אבי בללי ונקמת הטרקטור
בשנת 2005 חבר ירקוני לאבי בללי ליצירת פסקול הסרט "איזה מקום נפלא" אותו הלחין בללי. ירקוני תרם לפסקול בעיקר נגינת פסנתר וקלידים, תכנותי סאונד והקלטה. מאז השניים עובדים במתכונת זו על סרטים וסדרות רבות, כגון בטיפול, בה היה שותף להפקה המוזיקלית ואף יצר רמיקס לשיר הנושא, תמרות עשן ואלנבי, עבורה כתב מספר קטעים מוזיקליים אלקטרונים.
בשנת 2007 יצרו בללי וירקוני, בשיתוף אומנית הווידאו שירה מיאסניק את הפרויקט "אבי בללי טריו", מיזם מוזיקה אלקטרונית נסיונית, המשלבת סאונד לאפטופ ובס עם וידאו ארט. המיזם עסק ב"במתח שבין הרעש, הרגש והשליטה", והטריו הופיע מעט בארץ, בין היתר במסגרת פסטיבלי אומנות שונים.
בשנת 2009 הצטרף ירקוני לבללי ויהודית רביץ לנגינה והפקת האלבום "בללי, רביץ, רביקוביץ", אשר הוקדש ללחנים של בללי לשירי דליה רביקוביץ ויצא בחברת התקליטים הליקון.
באותה השנה ירקוני הצטרף כקלידן ללהקת נקמת הטרקטור לקראת מופע חדש משירי משה אבן עזרא. דיסק משירי המופע, "מה לאהובי", הוקלט ויצא לאור ב־2013 בלייבל "אנובה" (Anova Music). הלחנים בדיסק היו של בללי, למעט שניים - האחד בעל לחן עממי, והשני, "דדי יפת תואר", הולחן על ידי ירקוני. מאז משמש ירקוני כקלידן הרשמי של הלהקה.
שיתופי פעולה נוספים
ירקוני מרבה לשתף פעולה עם זמרים ויוצרים ומרבה להלחין שירי משוררים. בשנת 2004 שיתף פעולה עם הזמרת האמריקאית ג'וליה אייזנברג (Jewlia Eisenberg) במסגרת הפרויקט "דראפקין", בו הלחין משירי משוררת היידיש צילה דראפקין. אייזנברג וירקוני הופיעו עם הפרויקט פעם אחת, כחימום למופע של אייזנברג עם ההרכב "צ'ארמינג הוסטס" (Charming Hostess) שהתקיים אותה שנה בלבונטין 7, ולאחריו יצא השיר "אדם" (Adam) בדיסק של ההרכב, "סרייבו בלוז" (Sarajevo Blues), בלייבל צדיק (Tzadik) של ג'ון זורן בניו יורק. שני שירים נוספים מהפרויקט הוקלטו ומוקססו על ידי אודי קומראן, אך מעולם לא יצאו רשמית.
בשנת 2005 עבד ירקוני עם טל גורדון על אסופת שירים, מתוכם יצא השיר "כשתמות" שהלחין ירקוני לטקסט של גורדון באוסף "פולארויד 01", ושנה מאוחר יותר יצא השיר "מחשבות" (thoughts) בביצוע אבי בללי באוסף "פולאריוד 03", אשר היה חלק מהדיסק הגנוז "Panic". עוד ב-2005, ירקוני הלחין שלושה שירים לטקסטים של רוני סומק במסגרת קונצרט "מחתרת החלב" של אנסמבל מוזיקה נובה. השירים בוצעו על ידי מאיה דוניץ ורביעיית מיתרים, אשר כללה את הויולנית גליה חי, עימה משתף ירקוני פעולה מאז בפאניק אנסמבל ונקמת הטרקטור. בשנת 2007 תכנת תופים אלקטרונים ליצירתה של אביה קופלמן "Widows and Lovers" אשר הוזמנה ובוצעה על ידי קרונוס קוורטט (kronos Quartet), והצטרף זמנית כנגן קלידים למופע הסולו של אביב גדג'. ב-2010 הצטרף כנגן קלידים למופע הסולו של יעל קראוס.
בשנת 2007 ירקוני פגש לראשונה את הצ'לנית והזמרת קרני פוסטל בהקלטות לסדרה "להוציא את הכלב". הוא מסר לה להאזנה שיר שכתב בשם "הלכתי", שיצא לאור שנים מאוחר יותר, ב-2014. כעבור 4 שנים, ב־2011, הופיעו לראשונה יחד במרכז למוזיקה ברעננה עם מופע בשם "הרהורים" המשלב מוזיקה אלקטרונית, קאמרית עם וידאו ארט. ב־2014 הקליטו פוסטל וירקוני את ה-EP הראשון שלו בעברית בשם "רחוק מידי", אשר כלל מספר שירים שבוצעו באותו ערב, בהפקה מוזיקלית משותפת עם המוזיקאי עומר הרשמן. ה-EP כלל את הסינגל "הלכתי" שירקוני כתב והלחין, וכן שירים נוספים שנכתבו על ידי דליה רביקוביץ, אשכול נבו, קרן אלקלעי-גוט ויהוא ירון.
מוזיקה מקורית לתיאטרון
בשנת 2004 כתב ירקוני את המוזיקה להצגה "הדרך לעין חרוד" של הבמאית מור פרנק במסגרת פסטיבל עכו. מאז שיתף פעולה עם פרנק פעמים נוספות בהצגות "3 נשים מחכות", "משחיז הסכינים הסיני" ב־2009, "הזהו אדם?" ב־2011, אשר עובד על פי ספרו של פרימו לוי, וב־2014 בהצגה "המקצוען", שהוצגו כולם בתיאטרון החאן. ב־2010 כתב את המוזיקה להצגה "גן הדובדבנים" על פי מחזהו של אנטון צ'כוב ובבימוי מיכאל גורביץ, אשר הוצגה גם היא בתיאטרון החאן, עליה נכתב שהיא "מהווה ליווי מושלם להצגה". שנה לאחר מכן, ב-2011, החל להלחין גם עבור הצגות בתיאטרון חיפה, וכתב את המוזיקה להצגה "תש"ח" בבימוי נויה לנצט וכן להצגה "גזע" בבימוי משה נאור.
מאז 2008 ירקוני כותב מוזיקה גם לתיאטרון בובות, בעיקר בשיתוף פעולה עם היוצרת והבמאית אלית ובר. הצגת הבובות הראשונה לה כתב מוזיקה הייתה "המסע אל האי אולי" בבימויה, אשר הוצגה במסגרת פסטיבל תיאטרון הבובות בחולון. ב-2009 כתב את המוזיקה להצגת הבובות "המעבדה של גברת סטרגה בבימוי אביטל דבורי, אשר הוצגה בפסטיבל בת ים. ב-2011 שב לשתף פעולה עם ובר וכתב את המוזיקה לשתי הצגות בבימויה - "דודי שמחה", במסגרת תיאטרון המדיטק בחולון ו"אגדת טבע" שהוצגה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. ב-2014 שיתפו השניים פעולה בשלישית כשירקוני הלחין את המוזיקה להצגות "אלמלא" ו"פרנהיים" בבימוייה של ובר, ושיתוף הפעולה נמשך גם ב-2015 עם כתיבת המוזיקה להצגת הבובות "הרוקמת", אשר ובר ביימה בתיאטרון בביט. ב-2020 כתב את המוזיקה להצגה ״המוזה של ביאליק״ אשר ובר ביימה והוצג ב״בית ביאליק״.
עוד ב־2015 החל ירקוני לעבוד עם במאי התיאטרון עירד רובינשטיין והלחין מוזיקה למספר הצגות בבימויו: להצגות ״מר ורטיגו״ (2015), עליה נכתב בביקורת כי היא "מוזיקה רווית עוצמה ומשמעות" ו"במנהרה", בתיאטרון גשר (2017); להצגות "גרין מייל" (2016) ו "דונה פלור נשואה לשניים" (2018) בתיאטרון באר שבע ; להצגות ״קוריולנוס״ (2016), עליה נכתב בביקורת כי היא "מצוינת... ונותנת תחושה של מיליטנטיות בטוב טעם" ו "1984" (2017) ב בתיאטרון הבימה, להצגות "הר לא זז" (2016), עליה נכתב בביקורות כי היא ״מוזיקה בסגנון יפני ענוג וכובש״, "מלך הכלבים (2017), ולהצגה "לילה אחד, מרקוביץ'" (2018) בתיאטרון בית לסין, ולהצגות "אותלו" (2018), "מיזרי", "הנכד" (2019), "אהבה ומגפה" (2021), "הטנק" (2022), "אדיפוס" (2022) ו"הבן של מושיקו הגדול" (2023) בתיאטרון הקאמרי.
ב-2017 חזר לשתף פעולה עם הבמאית מור פרנק בהצגה ״הגשם של סבא אהרון״ עליה קיבל את פרס המוזיקה בפסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים יחד עם בצלאל בורכוב שהלחין את השירים להצגה. עוד ב-2017 הלחין ירקוני את המוזיקה להצגה ״אמא אמרה שאסור״ בבימוי אתי רזניק בתיאטרון הבימה ואת המוזיקה להצגה ״הקומה השלישית״ בבימוין של מאיה ניצן ואלה ניקוליבסקי בתיאטרון בית לסין.
מוזיקה מקורית למופעי מחול
ירקוני החל להלחין מוזיקה למופעי מחול בשנת 2005. באותה שנה עלה מופע אשר כלל מוזיקה מקורית עם אימפרוביזציה בתנועה, בשיתוף אמני תיאטרון קליפה במסגרת פסטיבל 20 מעלות. עוד ב-2005, העלה מופע משותף של מחול ומוזיקה מקורית עם הכוריאוגרפית רונית זיו בשם "לפרק ולחבר ת'צורה" במסגרת תיאטרון תמונע. ב-2006 כתב וביצע מוזיקה מקורית למופע המשלב שירים, מחול ווידאו ארט, בשם "מרק אהבה", אשר התקיים במסגרת פרויקט "הזירה" בפסטיבל ישראל. המופע כלל שירים של קרן אלקלעי-גוט בביצוע פאניק אנסמבל, מחול מאת איריס ארז, ווידאו ארט מאת דילייט. ב-2006 החל לשתף פעולה עם הכוריאוגרופית מיכל הרמן וכתב את המוזיקה ליצירה "החתונה" במסגרת הזירה הבינתחומית, וכן למופע "תנשמת" שעלה בתיאטרון תמונע. שנה לאחר מכן כתב מוזיקה ליצירתה של הרמן "רעב" במסגרת פסטיבל הרמת מסך. עוד במסגרת פסטיבל הרמת מסך, שיתף פעולה עם נעה דר ב-2009 וכתב "פסקול מוזיקלי עשיר מאוד... תוך שימוש יפה בציטוטים מיצירות של מאהלר ושניטקה" ליצירה "אנו", וכן עם עירד מצליח, ביצירתו "Unter den linden". זה היה שיתוף הפעולה השני בין ירקוני למצליח - הראשון התקיים ב-2006, אז הלחין ירקוני את מוזיקה למופע המחול של מצליח "מגובה דשא", אשר עלה ב-2006 בתיאטרון תמונע.
מוזיקה לטלוויזיה
ירקוני השתתף כנגן קלידים בפסקולים שיצר אבי בללי לסדרות בטיפול (2005), תמרות עשן (2009), אלנבי (2012), להוציא את הכלב (2007), לא הבטחתי לך (2008) ושטיסל (2013). ב-2017 השתתף ירקוני ביצירת פסקול הסדרה ״והארץ הייתה תוהו ובוהו״ (2016) שיצר בללי, הלחין יחד עם בללי את פתיח הסדרה והלחין מספר קטעים נוספים לפסקול הסדרה.
מוזיקה מקורית לקולנוע
ירקוני החל לכתוב מוזיקה מקורית גם לקולנוע ב-2005, ראשית עבור הסרט הקצר "טופו" בבימויה של אורית בן חור, וכן ניגן קלידים לפסקול של אבי בללי בסרט "איזה מקום נפלא". בשנת 2009 הפיק, תיזמר וניגן בפסקול הסרט "5 שעות מפריז". ב־2010 כתב בשיתוף עם בללי את הפסקול לסרט התיעודי "מבצע נפתלי", שנה מאוחר יותר כתב תיזמורים עבור לחנים של בללי לסרט הקולנוע "בוקר טוב אדון פידלמן", וב־2012 ניגן קלידים בפסקול של בללי לסרט התיעודי "גן עדן" בבימויו של רן טל. ב־2014 הפיק את שיר הנושא וניגן קלידים בסרט "מיתה טובה", ובאותה שנה גם כתב את הפסקול לסרט התיעודי "ואריאנט פולגאר" בבימויו של יוסי אבירם. שיתוף פעולה נוסף עם אבירם נוצר ב-2016 כאשר ירקוני הלחין את פסקול הסרט התיעודי ״היה היה פעם... גט, המשפט של ויויאן אמסלם״ ששודר בערוץ ARTE. ב־2015 כתב את פסקול הסרט "פנסיון פראכט" בימוי תמר ירום. הפסקול הרשמי יצא לאור וכלל שירים ביידיש בביצועה של מרינה מקסימיליאן בלומין, הרכב כלייזמרים ומוזיקה לצ'לו בביצועה של הדס קליינמן. ב־2015 כתב את פסקול הסרט התיעודי "המלחמה האחרונה של ילדי טהראן" בבימויה של טלילה פרנק.
פרידריך החמישי, דוכס שוואביה
פרידריך החמישי, דוכס שוואביה מהוהנשטאופן (16 ביולי 1164 - בסביבות 1170) היה דוכס שוואביה משנת 1167 ועד מותו.
ביוגרפיה
פרידריך היה בנם הבכור של פרידריך הראשון ברברוסה וביאטריס הראשונה, רוזנת בורגונדיה. באפריל 1165 התארס פרידריך עם אלינור, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואשתו אלינור מאקוויטניה. הנישואים, לעומת זאת, מעולם לא התקיימו עקב מותו המוקדם של פרידריך.
באוגוסט 1167 מת פרידריך הרביעי, דוכס שוואביה במערכה באיטליה. מאחר שהיה בנו היחיד של קונראד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולא היו לו ילדים, נחלותיו ותאריו הועברו לפרידריך ברברוסה. הקיסר מינה את בנו פרידריך בן השלוש לדוכס החדש של שוואביה.
ביוני 1169 במהלך ההופטאג בבמברג, אחיו הצעיר של פרידריך החמישי היינריך נבחר למלך הרומאים והוכתר ב-15 באוגוסט בקתדרלת אאכן. ניתן להניח שפרידריך החמישי נעקף בירושה המלכותית מכיוון שהיה חלש מאז לידתו ולא היה צפוי לשרוד את הינקות.
שני מקורות מימי הביניים מאשרים שפרידריך החמישי עדיין היה בחיים כשאחיו נבחר למלך הרומאים. מאחר שארוסתו אלינור התחתנה עם אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה בשנת 1170, ההנחה היא כי הוא מת באמצע 1169 או בתחילת 1170.
פרידריך החמישי נקבר במנזר לורך, הנקרופוליס המלכותי של שושלת שטאופן, שנתרם על ידי סבא רבא שלו פרידריך הראשון, דוכס שוואביה. בשנת 1475 העביר אב המנזר ניקולאוס שנק פון ארברג את שרידיהם של כל בני שושלת שטאופן שנקברו בלורך למצבה גותית מאוחרת, שנמצאת כעת בספינה המרכזית של מנזר לורך.
לאחר מותו עבר שמו של פרידריך החמישי לבנו השלישי של ברברוסה, שנקרא במקור קונרד, שירש את אחיו המנוח בתור פרידריך השישי, דוכס שוואביה; בדרך זו, הוא קיווה לשמר את השם של פרידריך. מכיוון שאוטו, בנו הבא של ברברוסה שנולד אחרי קונרד/פרידריך השישי, נולד כנראה במהלך יוני–יולי 1170, פרידריך החמישי בוודאי מת זמן מה לפני כן, אחרת שינוי השם הדי חריג של קונרד היה חסר מטרה, משום הקיסר יכול היה פשוט לקרוא לבן הבא פרידריך (במקום אוטו).
לגיון א-שאם
לגיון א-שאם (בערבית: فيلق الشام; תעתיק: פילק א-שאם - "לגיון הלבנט"), הידוע גם בתור לגיון חומס, הוא ארגון מורדים איסלאמיסטי סוני-סלפי מתון הפעיל במלחמת האזרחים בסוריה נגד משטרו של בשאר אל-אסד. הארגון הוקם ב-10 במרץ 2014 ממיזוג של 19 פלגים קטנים שחלקם היו מזוהים בעבר עם תנועת האחים המוסלמים בסוריה, ומטרתו היא לבסס את כוחם של האיסלאמיסטים המתונים במרד הסורי. הלגיון נתמך כספית על ידי טורקיה וקטר, והוא בידל את עצמו מתנועת האחים המוסלמים במטרה לקבל תמיכה גם מסעודיה.
הלגיון נחשב למצויד היטב ביחס לארגוני מורדים קטנים אחרים, וחימושו כולל בין השאר נשק קל, מרגמות, טילי נ"ט מסוגים שונים, משגרי רקטות, מקלעים כבדים, תותחים, תול"רים, נגמ"שים, טנקים ועוד, כשמרבית החימוש הכבד מקורו בשלל שנלקח מצבא סוריה. כוחו היחסי של הלגיון, איפשר לו להישאר במסגרת עצמאית בניגוד לפלגים מתונים אחרים שנאלצו בלית ברירה להצטרף לאחראר א-שאם על מנת שזאת תגן עליהן מהתקפות הארגון הקיצוני יותר ג'בהת פתח א-שאם בעקבות השתתפות הפלגים הללו בשיחות השלום בקזחסטן על עתידה של סוריה ב-2016. הלגיון אף הודיע שיעמוד לצד אחראר א-שאם בהגנה על פלגי מורדים מתונים מפני התקפת הארגונים הג'יהאדיסטים הקיצוניים.
אף על פי שהלגיון מוגדר כמתון, הוא לא נמנע מלהשתתף בארגון הגג צבא הכיבוש שהובל על ידי שלוחת אל-קאעידה הסורית לשעבר ג'בהת א-נוסרה, וכן יחד עם קבוצות מגוונות בחדר המבצעים המשותף של ארגון הגג "צבא חלב". מאידך, הארגון היה חבר בברית המתונה של מועצת הפיקוד של המהפכנים הסורים, והוא אחד מעמודי התווך של ארגוני המורדים המתונים המשתפים פעולה עם צבא טורקיה במסגרת מבצע מגן הפרת נגד המדינה האסלאמית והכוחות הסוריים הדמוקרטיים, ואף לתקופה מסוימת הוא קיבל טילי נ"ט מתקדמים מסוג BGM-71 טאו ישירות מהאמריקנים.
בעלי הברית של הארגון אשר שיתפו איתו פעולה באופן קבוע הם צבא סוריה החופשית, צבא המוג'אהידין, האיחוד האיסלאמי של חיילי א-שאם, הבריגדה הסורית הטורקמנית, וארגונים שהיו חלק מהחזית האסלאמית: צבא האסלאם ואחראר א-שאם.
ב-28 בינואר 2016, סניף מתון של תנועת נור א-דין א-זינכי הקיצונית יחסית, ערק ללגיון א-שאם. ב-19 במרץ 2017 התמזג סניף של האיחוד האיסלאמי של חיילי א-שאם באידליב עם הלגיון. האחרונים שהצטרפו לארגון, הגיעו במקור מהערים דהריה ומועדייה שבריף דמשק בין אוגוסט לאוקטובר 2016 במסגרת עסקת הפינוי שלהם מהערים הללו לאידליב לאחר נפילתם לידי המשטר הסורי.
יחסי בוטסואנה–נמיביה
יחסי בוטסואנה–נמיביה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת בוטסואנה לבין רפובליקת נמיביה. נמיביה קיבלה עצמאות מדרום אפריקה ב-1990 וזמן קצר לאחר מכן שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים. לבוטסואנה נציבות עליונה בווינדהוק, בירת נמיביה, ואילו לנמיביה נציבות עליונה בגאבורון, בירת בוטסואנה.
גבול משותף
נמיביה גובלת בבוטסואנה מצפון וממערב. תוואי הגבול נקבע על פי אמנה שנחתמה ב-1 ביולי 1890 בין בריטניה (ששלטה בבוטסואנה) וגרמניה (ששלטה בנמיביה). מחלוקות בין שתי המדינות על הגבול הביאו למתיחות ניכרת בין שתי הממשלות בשנות ה-90.
המחלוקת על האי קסיליקי/סדודו
בין שתי המדינות הייתה מחלוקת ארוכת שנים לגבי השליטה על האי קסיליקי/סדודו, הנמצא ברצועת קפריבי.
הרקע לסכסוך הוא אי בהירות בנוגע להסכם הלגולנד-זנזיבר ב-1890 בו הועברה רצועת קפריבי מהאימפריה הבריטית לקיסרות הגרמנית. נמיביה הייתה אז "דרום-מערב אפריקה הגרמנית"; ובוטסואנה הייתה מדינת חסות בריטית בשם "בצ'ואנאלנד".
בהסכם מוזכר גבול ההשפעה בין שתי המעצמות בדרום רצועת קפריבי ב"ערוץ המרכזי של נהר הצ'ובה". טענת בוטסואנה הייתה שהמילים "הערוץ המרכזי" מתייחסים לערוץ שזורם צפונית לאי קסיליקי, ולכן האי שייך לה. לעומתה, טענה נמיביה ש"הערוץ המרכזי" מתייחס לערוץ הנע מדרום לאי ולכן האי שייך לה.
בשל כך, ב-1999 קבעו שופטי בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג כי "הערוץ הצפוני של נהר הצ'ובה שסביב האי קסיליקי/סדודו מוכרח להיחשב כערוץ המרכזי שלו". ולכן, ע"פ החלטה זו, האי קסיליקי/סדודו הוא טריטוריה של בוטסואנה.
הסכסוך על נהר אוקבנגו
נהר אוקבנגו העובר מאנגולה דרך נמיביה לבוטסואנה הוא מקור חשוב למים עבור בוטסואנה, וכן לדלתת האוקבנגו המהווה מקור חשוב להכנסה תיירותית עבור בוטסואנה שכן היא מיוחדת בריבוי חיות הבר והציפורים שבה. בנוסף, הנהר מהווה מקור מים חשוב לבוטסואנה. נמיביה, המתמודדת עם בצורת, חפרה תעלה באורך של 300 ק"מ מהנהר, ותכננה לבנות צינור מים באורך של 250 ק"מ שיסיט את המים מהנהר ויסייע בהתמודדות עם הבצורת.
בוטסואנה טענה בתגובה כי 97% ממימי הנהר מתאדים, כך שהיא לא יכולה לאפשר אובדן מים נוספים. נמיביה הגיבה וטענה כי הפרויקט שלה משתמש בחצי אחוז מהמים בנהר, וכי לה הזכות על כל המים של הנהר העובר דרכה. במטרה להתמודד עם הסכסוך, אנגולה, נמיביה ובוטסואנה הקימו בספטמבר 1994 את ועדת המים של אגן נהר אוקבנגו, שתייעץ להן באשר לחלוקת המשאבים של הנהר.
שיתוף פעולה
בוטסואנה ונמיביה הן שתיהן חברות בקהילת הפיתוח הדרום אפריקאית (SADC) שהמטה שלה בגאבורון. המטרה העיקרית של SADC היא לקדם את שיתוף הפעולה בין 15 מדינות דרום אפריקה בתחומים הכלכליים, החברתיים והביטחוניים.
יחסים כלכליים
ב-2002 חתמו תאגידי המים של נמיביה ובוטסואנה על הסכם לאספקת חשמל לעיירות גנזי בבוטסואנה ודה הוק בנמיביה. שתי המדינות שקלו לשתף פעולה בפריסת סיבים אופטיים שיעקפו את דרום אפריקה תוך הפחתת עלויות. בנוסף, באוקטובר 2008 אישרה נמיביה את הצעתה של חברה פרטית לייצא פחם מבוטסואנה דרך מסילת רכבת שתיבנה בנמיביה.
נתקל פושע הוא
בהלכה, נתקל פושע הוא הוא כלל הלכתי בדעת יחיד שטבע רבי מאיר, ולפיו אדם שצעד ברחוב ונתקל בדבר מה ונפל, האחריות המליאה של המעשה ותוצאותיו מוטל עליו בלבד, כאילו עשאו בידיים. כלל זה מתייחס להלכות שונות בענייני מזיק וניזק ובכללי שומר חינם במשפט העברי.
המחלוקת בין רבי מאיר לשאר החכמים במשנה היא באדם שהלך במקום ציבורי ושם נתקל בדבר מה וכתוצאה מכך נשברו כליו. לפי רבי מאיר, היה לאדם להביט היטב ולהשגיח על עצמו שלא יפול, במקרה שהדבר אפשרי. אם כי גם רבי מאיר מודה שבמקרה של שיטפון שבו אין אפשרות לאדם לבדוק מה מונח על הקרקע, אם לא הייתה לאדם ברירה אחרת גם אם ללכת במקום שבו יש שיטפון, אין היתקלותו נחשבת לפשיעה, מכיוון שהוא אונס.
המחלוקת המעשית היא כפולה: אחת עוסקת בחיוב תשלומין של האיש עצמו, הסבל לבעליו של החפץ, מדין שומר חינם או שומר שכר שפשע בשמירתו, והשנייה עוסקת בדיני מזיק וניזק, שאלה הנוגעת לאנשים שעברו במקום בשעת הנפילה וניזוקו משברי הכלי או החליקו על נוזל שהיה בתוך הכלי ונשפך, ונפלו. פרשנות זו שווה לאביי, רבי אלעזר ורבי יוחנן ושמואל. היחיד שחלוק עליה הוא רבא שסבור שכולם מודים ש"נתקל פושע הוא" והוא מפרש את המשנה בצורה אחרת
טעמו של רבי מאיר ושיטתו ההלכתית בנושא זה התפרשו על ידי שמואל שאף חידש על פי כך ש. חכמי הגמרא הסבירו כי במילים "מזיק הוא פושע הוא" מתכוין שמואל לרמוז כי הסיבה לכך שאדם ששוחט בהמה וגרם לה להיות טרפה על ידי שחיטה לא מקצועית נחשב למזיק, הוא לא רק בגלל שהוא נוטל על כך כסף, אלא בגלל ש"פושע הוא", כלומר אדם שלא נזהר די הצורך נחשב לפושע. פסק זה של שמואל גרם לפולמוס בקרב גדולי תלמידיו (ביניהם רב חמא בר גוריא) שלא הצליחו להבין את פסקו זה ומצאו לו סתירה הלכתית במקומות אחרים, ושמואל הקפיד על תלמידיו שלא דייקו את דבריו שבכך רמז כי פסק זה נאמר לפי שיטת רבי מאיר שסבר ש"נתקל פושע הוא" מכיוון שגם אדם שלא נזהר די הצורך נחשב לפושע.
שנות ה-50 של המאה ה-10
שנות ה-50 של המאה ה-10 היו העשור השישי של המאה ה-10, החלו ב-1 בינואר 950 והסתיימו ב-31 בדצמבר 959.
לואי פטרי
קריירת מועדונים
פטרי גדל במחלקות הנוער של סטנדרד לייז' ולוון. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של לוון במסגרת ליגת העל הבלגית. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-8 ביולי 2023 חתם פטרי באנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-28 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לרויאל אוניון סן-ז'ילואז במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת.
קריירה בינלאומית
פטרי נכלל בסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, וערך הופעה אחת בטורניר.
רב אחא בר יוסף
רב אחא בר יוסף היה אמורא בבלי, בדור הרביעי. היה תלמידו המובהק של רב הונא ודודו של רב נחמן בר יצחק.
הוא היה תלמידו של רב חסדא.
לטענת היימן, בעל הסדר הדורות ערבב בטעות בינו לבין רב אחא בריה דרב יוסף, אף על פי מדובר בשני אמוראים שונים שחיו בשתי תקופות שונות. חוקרים אחרים, לעומת זאת, סבורים כי מדובר באותו אמורא.
ויקיפדיה השוודית
ויקיפדיה השוודית היא גרסה שוודית של מיזם ויקיפדיה, והיא הויקיפדיה הרביעית שהושקה, לאחר ויקיפדיה הגרמנית, ויקיפדיה האנגלית וויקיפדיה הקטלאנית. ויקיפדיה זו היא השלישית בגודלה מבחינת כמות הערכים. באפריל 2016 ויקיפדיה השוודית הגיעה ל־3 מיליון ערכים. בנובמבר אותה שנה הגיע מספר הערכים בוויקיפדיה השוודית לקרוב ל-3.8 מיליון ערכים, רבים מהם נוצרו על ידי הבוט Lsjbot, אולם בעקבות ביקורת על שגיאות וליקויים בערכים שנוצרו על ידי הבוט, נמחקו רבים מהם.
נכון ל- ב ישנם בו  ערכים.
ויקיפדיה השוודית אוסרת על שימוש הוגן בתמונות ולכן אין אפשרות להעלות אליה תמונות – כל המדיה שבה לקוחה מוויקישיתוף.
מפעילי המערכת בויקיפדיה השוודית נבחרים לתקופת כהונה של שנה אחת, לאחר מכן הם עומדים לבחירה מחדש..
היסטוריה
בתחילת דרכה התחרתה ויקיפדיה השוודית באתר ויקי שפעל תחת הכתובת susning.nu, אתר שנוסד בשנת 2001 והיה אתר הוויקי השני בגודלו בעולם ב-28 במאי 2003. בשל מחלוקות שונות שעלו בין הגולשים באתר לבין מייסד האתר, לארס ארונסון, ביניהן מחלוקות על כך שבאתר היו פרסומות, לא היו כלים לאתר השחתות ועוד – מרבית המשתמשים עברו מאתר זה לוויקיפדיה השוודית. ב-14 בינואר 2005 עבר מספר הערכים בוויקיפדיה השוודית את מספר הערכים באתר המתחרה. באוגוסט 2009 האתר הושבת, ללא שום הודעת הסבר.
בחודש מרץ 2006 עיתון גדול בשוודיה פרסם מאמר שהשווה בין ויקיפדיה השוודית, האתר susning.nu וכרכים של האנציקלופדיה הלאומית של שוודיה. נבחרו מספר ערכים מייצגים והם נבחנו על ידי מומחים בתחום. האנציקלופדיה השוודית קיבלה את הציון הגבוה ביותר במדגם מבחינת נכונות הפרטים וכתיבה נייטרלית, אך ויקיפדיה השוודית קיבלה ציון משוקלל גבוה וצוין במאמר שהמידע בה עדכני והיא כוללת ערכים מתחומים רבים, ביניהם נושאים הקשורים בתרבות הפופולרית.
ב-27 בספטמבר 2012 נכתב בוויקיפדיה השוודית הערך ה-500,000. ב-15 ביוני 2013 הגיעה ויקיפדיה השוודית למיליון ערכים, והדירוג של ויקיפדיה השוודית עלה מהמקום השמיני למקום החמישי ברשימת הוויקיפדיות. הכפלת כמות הערכים הושגה על ידי קבוצת בוטים שכתבו ערכים על כל זני הצמחים ובעלי החיים בטבע, פרוייקט שיוסיף לוויקיפדיה השוודית מעל למיליון ערכים, רובם ערכים קצרים.
למרות גודלה של ויקיפדיה השוודית, מדד העומק, המשמש מדד גס לאיכות ומייצג את כמות הפעמים שבהם הערכים נערכו, הוא 7 נכון ליולי 2019. זהו מדד נמוך ביותר בהשוואה למדד בוויקיפדיה האנגלית (964) והעברית (259).
רביד פלוטניק
רביד פּלוֹטניק (נולד ב-13 בינואר 1988), שהיה ידוע בעבר גם בשם הבמה נֶצ'י נֶצ' (ነጭ, באמהרית, נֶצ': לבן), הוא ראפר וזמר ישראלי, זוכה פרס אקו"ם.
ביוגרפיה
פלוטניק נולד בפתח תקווה לעוזי וטלי פלוטניק. כשהיה בן 6 משפחתו עברה לשערי תקוה. ואת שנות התבגרותו העביר בכפר סירקין. כשהיה בן 12, אמו נפטרה ממחלת הסרטן. למד בתיכון ברנר ובתיכון המכללה למנהל בפתח תקווה. החל להתעניין במוזיקה שחורה בגיל 13 בהשפעת אחותו הגדולה שירה.