cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sucks to Know You (FU)
הצלחה מסחרית
בשבוע הראשון לצאתו, צבר השיר כ-221,878 השמעות בספוטיפיי והיה לשיר המושמע ביותר בישראל באותו השבוע. בנוסף, היה גם לשיר החדש הראשון של זמר ישראלי שהגיע לראש טבלת ההשמעות עם צאתו. ביוטיוב צבר השיר מעל לחצי מיליון צפיות בשבוע הראשון לצאתו והיה לסרטון החמישי הנצפה ביותר באותו השבוע.
וידאו קליפ
הקליפ צולם בקרואטיה בחודש מאי 2022 ובוים על ידי עומר בן שחר.
הקליפ מתחיל כשרואים את מרגי מחבק אישה בשדה פרחים. לאחר מכן הוא מוצג כאשר הוא נוהג במכונית אדומה ישנה בשביל עפר במרכז השדה בעודו דומע, כשלוחית הרישוי של הרכב נושאת את שמו ואת ראשי התיבות של המיני אלבום אליו משתייך השיר. לאחר מכן המכונית חותכת משביל העפר לתוך השדה ומרגי שר את הפזמון בתוך הרכב. הוא יוצא מתוך הרכב ומסיים את השיר. בסוף השיר הוא חוזר לדרך בה נסע, וקוטף את הפרח היחיד שהרכב לא רמס.
מרגי סיפר כי התייחס לפרידה ולהתמוטטות הנפשית שחווה לאחריה בקליפ בתור מטאפורה ויזואלית:.
נונאטאק מקנזי
נונאטאק מקנזי (באנגלית: McKenzie Nunatak) הוא נונאטאק נישא ובולט, בהרי באוורס בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הנונאטאק 1,620 מטרים מעל פני הים.
הנונאטאק ממוקם בין קרחון מקלין, וקרחון גרייבסון.
גילוי ומיפוי הנונאטאק
הנונאטאק מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
מקור השם
שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הנונאטאק נקרא על שמו של חוקר הקרחונים גארי ד. מקנזי (Garry D. McKenzie), אשר השתתף בחקר קרחון מסרב בין השנים 1966–1967.
לקריאה נוספת
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, Antarctic Earth Science, P 120
• International Symposium on Antarctic Earth Sciences 5th : 1987 : Cambridge, England, Geological Evolution of Antarctica, P 156
לכמן
לכמן הוא שם משפחה שפירושו או "אדם צוחק" בגרמנית, או "מוכר סמרטוטים" בשפות סלאביות. {{פירושונים|
הערות שוליים
}}
תקנות הגנה על בריאות הציבור (מזון) (סימון תזונתי)
תקנות הגנה על בריאות הציבור (מזון) (סימון תזונתי), התשע"ח-2017 (הידועות בציבור בשם סימון מזון או סימון מוצרים) בישראל, הן תקנות של משרד הבריאות, שהותקנו מכוח חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון), תשע"ו-2015, ומטרתן היא, בין היתר, הנגשת מידע לצרכנים בדבר הערך התזונתי של מזון ארוז.
בתקנות ניתן לראות שני שינויים עיקריים: שינויים בסימון התזונתי, וסימון מוצרים "מזיקים" ו"בריאים".
רפורמת סימון המוצרים בסמלים אדומים
בתחילת 2016 נכנס לתוקף חוק סימון המזון בצ'ילה, שעל בסיסו נוסחה האסדרה הישראלית. עם זאת, לעומת האסדרה הישראלית, בצ'ילה ביקשו "לחסל" את הדמויות המצוירות המוכרות ברחבי העולם, שככל הנראה מפתות ילדים בקניית המוצרים המשמינים.
ב-2 בנובמבר שלח יעקב ליצמן (אז שר הבריאות) מכתב לאלי אלאלוף (אז יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות) בנושא התקנות, יחד עמו צורפו התקנות בנוסח המקורי של משרד הבריאות וצו אשר, בהתאם לתקנות, ישנה את חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון).
התקנות נידונו בועדה במשך חמש ישיבות בתאריכים 20.11.2017, 13.12.2017, 18.12.2017, 20.12.2017 ו- 25.12.2017. כאשר ב־25 בדצמבר 2017 הן אושרו סופית.
התקנות נכנסו לתוקף ב־1 בינואר 2020 (זאת במקום במרץ 2018; דחייה של שנה ו־10 חודשים) והחליפו את התקנות שקודמו להן. מטרתן של תקנות אלה היא הנגשת מידע לצרכנים בדבר הערך התזונתי של מזון ארוז מראש, באמצעות סמלים המיידעים כי המזון מכיל כמות גבוהה של נתרן, סוכרים או חומצות שומן רוויות, כדי לאפשר לצרכנים בחירה מושכלת של מזונותיהם, לקידום בריאותם.
הצגת מידע על ההרכב התזונתי של מוצר מזון, על גבי האריזה של המוצר, נדרש גם לפני התקנת תקנות אלה, ואיפשר לצרכן לזהות האם המוצר מכיל כמות גבוהה של נתרן, סוכר או חומצות שומן רוויות, אך התקנות החדשות מבליטות מידע זה, כך שגם מי שאינו טורח לקרוא את ההרכב התזונתי יקבל את המידע.
ישראל היא המדינה השנייה בעולם (אחרי צ'ילה) שמבצעת אסדרה כזו.
סדר הופעת פרטי הסימון התזונתי
סדר הופעת פרטי הסימון התזונתי בטבלה השתנה, בהתאם לסדר הנהוג במדינות רבות בעולם כמפורט להלן – תכולת הערך הקלורי של המזון, תכולת השומנים (מתוכם: חומצות שומן רוויות, חומצות שומן טראנס וכולסטרול), נתרן, תכולת הפחמימות, (מתוכן: סוכרים, רב-כוהליים ועמילנים), סיבים תזונתיים, חלבונים, ויטמינים ומינרלים.
סימון מספר כפיות הסוכר
חיוב סימון מספר כפיות הסוכר בטבלת הסימון התזונתי, החל מתכולה כוללת של 2 גרם סוכרים ב־100 גרם או מיליליטר מוצר מזון, מתחת לסימון של תכולת הסוכרים בגרמים.
על אריזות מוצר
הוגדרו ספים לערכי נתרן, סוכרים ושומן רווי אשר מעליהם חלה חובת סימון בסמל האדום בקדמת האריזה, הן עבור מזון מוצק והן עבור מזון נוזלי. הספים נקבעו בשתי מדרגות זמנים (המכונים פעימות) כאשר הראשונה מחייבת החל מ־1 בינואר 2020 והשנייה (שתישאר קבועה) 12 חודשים לאחר מכן, בינואר 2021.
פעימה ראשונה
החל מ־1 בינואר 2020, חובת סימון מוצר בסמל אדום היא: על אף שהחוק קבע שחובת הסימון היא החל מינואר 2020, החברות "תנובה" ושטראוס" החלו לסמן באמצע 2019 (אפריל–מאי) מוצרים בודדים במדבקות אדומות.
פעימה שנייה
החל מ־1 בינואר 2021, חובת סימון מוצר בסמל אדום היא: נקבעו הוראות בעניין אופן הסימון בסמלים האדומים, לדוגמת גודלם ביחס לשטח האריזה, צורתם, צבעם, המרחק ביניהם, ושילובם על קדמת האריזה.
פטורים - מי לא מסומן במדבקות אדומות
נקבע פטור מחובת סימון בסמלי המזון האדומים למוצרים הבאים:
סימון בסמל ירוק
כצעד משלים לתקנות, שאינו חלק מהן, סימון המוצרים בסמל ירוק החל בינואר 2020, ובשונה מהסימון בסמלים האדומים, הסימון הירוק הוא וולונטרי (סימון רשות) ואין חובה להציגו על האריזה.
על פי משרד הבריאות, המוצרים הבאים יוכלו להיות מסומנים בסימון הירוק (רשימה חלקית) :
מזון שמכיל סמל אדום לפי חוק לא יוכל להכיל סמל ירוק.
לא כל מוצר שלא יסומן בסמל אדום, יסומן אוטומטית בסמל הירוק; מוצרים שלא מסומנים באחד משלושת הסימונים האדומים (כמויות גבוהות של נתרן, סוכר או שומן רווי) הם כאלה שתכולת הסוכר, השומן רווי או הנתרן שבהם נמוכה מהסף שנקבע לסימון המזון בסימונים אדומים, ומוצרים אלה אינם מוגדרים כמוצרי מזון מזיקים, אך גם אינם בהכרח מומלצים לצריכה כחלק מתזונה בריאה. לעיתים מדובר במזונות שיוצרו ברמת עיבוד מקסימלית (אולטרא־מעובדים), כלומר מזונות המכילים תוספים (כגון ניטרטים – תרכובת כימית, חומרי שימור שונים, צבעי מאכל, תוספים אחרים המיושמים בתעשייה ואינם משמשים במטבח הביתי), או מוצרים שמכילים תחליפי סוכר (כגון קוקה־קולה זירו).
הסימון הירוק נועד להבליט את המזונות שכן כלולים בהמלצות התזונה של משרד הבריאות, ולאפשר זיהוי ברור ומהיר שלהם על המדפים ברשתות השיווק ובשיווק ישיר.
בדומה לסמל האדום, נקבעו הוראות בעניין אופן הסימון גם בסמלים הירוקים, לדוגמת גודלם ביחס לשטח האריזה, צורתם, צבעם, וכו'.
מותק בול באמצע
מותק בול באמצע היא דרמה סאטירית פוליטית של כאן 11 אשר עלתה לשידור יומי ב-7 במרץ 2021.
בסדרה תקנות הסימון התזונתי הן חלק מרכזי מהעלילה: מותק (הדמות הראשית) נלחמת לכלול את התמ"ל בתקנות הסימון התזונתי, נגד ניסיונות עיקשים של לוביסטים לפטור את התמ"ל מחובת הסימון האדום.
בפרק האחרון של הסדרה (בשונה מהמציאות), מותק מנצחת והתמ"ל לא מקבל פטור בתקנות..
ביקורת
ב־2017 נדרש להחריג את הגבינה הצהובה מתקנות הסימון, על אף כמויות הנתרן והשומן הרווי שבה. חבר הכנסת איתן ברושי אמר בדיון שהתקיים בכנסת כי הוא מתנגד לסימון הגבינה הצהובה בסימון אדום. נציג של חברת המזון תנובה הוסיף: "יש הרבה ערכים תזונתיים בגבינות קשות. למרות השומן והנתרן יש ערכים תזונתיים שעולים על הערכים השליליים". ד"ר ורד קאופמן שריקי מאוניברסיטת אריאל התנגדה נחרצות: "אוניברסיטת הרווארד קובעת במפורש שיש להמעיט שימוש בגבינות קשות. יש המון מחקרים שקושרים בין גבינה צהובה למחלות לב". לבסוף, משרד הבריאות קבע כי הגבינה הצהובה לא תוחרג מהסימון.
על תקנות הסימון נמתחה ביקורת נוספת בטענה שסימון מוצרים לא הוכח כיעיל (כבמקרה של סיגריות), וכן סימון חלקי בלבד של מוצרים שבריאותם בספק (למשל, אין סימון על קמח לבן ומוצריו) יוצר מראית עין כאילו מוצרים שאינם מסומנים אינם מזיקים.
עמותת עוגן
עוגן היא עמותה רשומה, בלתי מפלגתית, שהוקמה בשנת 1989 על מנת לסייע לעובדים אשר חשפו שחיתות במקום עבודתם.
העמותה הוקמה על ידי מיה קוך, אשר חוותה פיטורים והתנכלויות עקב חשיפת שחיתות במקום עבודתה, יחד עם קבוצת אנשים נוספת, במטרה למגר תופעות שכיחות של שחיתויות במגזר הציבורי והפרטי בישראל.
מישורי הפעילות
בנוסף פועלת העמותה בתחום החינוך, להעלאת המודעות בדבר חשיבות טוהר המידות במדינה דמוקרטית.
פעילות העמותה זכתה להישגים רבים וקיבלה את פרס יושב ראש הכנסת לשנת תשנ"ח לאיכות החיים בישראל על פעילותה המצוינת בתחום קידום שלטון החוק, ערכי הדמוקרטיה ושמירה על זכויות האדם.
פרויקט "אתיקה בסביבת העבודה"
ערכת הדרכה לעובדים, בנושא של אתיקה בסביבת העבודה. העמותה מעבירה הרצאות באורך של כשעתיים, במהלכה מוצג לעובדים נושא האתיקה בסביבת העבודה בדגש על שחיתויות במקום העבודה והצורך בחשיפתן. קהל היעד של פרויקט זה הם גופים ציבוריים וחברות עסקיות פרטיות וציבוריות.
"תו היושר"
תו תקן למניעת שחיתויות בארגונים. מטרתו של תו היושר הוא העברת ארגונים תהליך אשר בסופו, על פי אמות מידה ונהלים קבועים, יקבלו ארגונים אישור בדמות "תו התקן" לפיו הארגון פועל למיגור ולמניעת השחיתות בקרבו. הליך מתן "תו היושר" כולל שלבים רבים, החל בגיבוש מסגרת ואופן הפעילות, תוכן, תהליכים ונהלים, הטמעה (מינוי והכשרת גורמים בארגון), בקרה ומעקב.
הקליניקה המשפטית להגנה על חושפי שחיתויות
קליניקה ייחודית, ראשונה מסוגה בארץ, הפועלת בבית ספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ומטרתה לסייע לעובדים אשר חשפו שחיתות במקום העבודה. הקליניקה פועלת במישורים הבאים:
פרויקט "הגנה על חושפי שחיתויות"
פרויקט משותף של העמותה יחד עם היחידה למעורבות חברתית במכללת ספיר, בו לוקחים חלק סטודנטים למשפטים, אשר מנסחים "תו תקן", המוענק לארגונים הפועלים למיגור ולמניעת שחיתות.
"קו היושר"
"קו חם" אנונימי, אשר מטרתו לתת מענה וכתובת לציבור הרחב בנושא שחיתויות, לדווח על שחיתות וכן להתייעץ באילו צעדים יש לנקוט במקרה ונתקלת בכזו.
העמותה בחברה הישראלית
לאורך השנים, טיפלה העמותה ביותר מ-1,000 מקרים. בין המקרים הבולטים בהם טיפלה ניתן למנות את:
שירוואן
שירוואן (באזרית: Şirvan) היא עיר באזרבייג'ן.
העיר נוסדה במאה ה-19 בשם זובובקה על שמו של הגנרל הרוסי ולריאן זובוב. ב-1938 שמו של היישוב שונה לעלי-באיראמלי על שמו של פעיל קומוניסטי אזרי. ב-1954 היישוב קיבל מעמד של עיר. ב-2008 העיר קיבלה את שמה הנוכחי.
לפי מפקד האוכלוסין ב-1959 התגוררו כאן 13,427 תושבים, ב-1979 כאן התגוררו 41,583 תושבים וב-1989 היו כאן 58,253 תושבים.
החל משנת 1999 בעיר פועלת המכללה הממלכתית לכלכלה ומדעי הרוח של שירוואן.
פוטו פרג' (סרט)
פוטו פרג' הוא סרט תיעודי של קובי פרג' על משפחתו וקורותיהם של עשרת האחים והאחיות שעלו מבגדד בשנות החמישים וטיפסו בסולם ההצלחה מן המעברה לארמון (בניין בית הקולנוע "ארמון דוד"), וחידת התפוררותה הכואבת של משפחת הצילום הראשונה בישראל. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2016 במסגרת תחרות ון ליר לקולנוע ישראלי תיעודי באורך מלא. הסרט יצא לאקרנים ב-25 באוגוסט בבתי הקולנוע של קולנוע לב, ובהמשך השנה הגיע הסרט גם לשידור טלוויזיוני ב-yes דוקו. הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים והגיע אל הצופים בתור אחד הסרטים המבטיחים של שנת 2016.
רקע
בשנות ה-50 עלתה לישראל מעיראק משפחת בִּלְבּוּל (לימים פרג') שמנתה חמישה אחים וחמש אחיות, והתיישבה במעברה בפתח תקווה חסרת אמצעים. האח הבכור פרג' (לימים פרג' פרי) אהב מאוד את תחום הצילום, תחום שהיה חביב עליו עוד בילדותו ויזם הקמת חנות צילום. החנות בפתח תקווה, בה עבדו כל בני המשפחה, הפכה תוך מספר שנים לסיפור הצלחה ארצי וצברה מוניטין כפוטו מקצועי מתקדם לצילומי משפחות, כלות וחתנים ואף צילומי תחרויות מלכת היופי.
בהמשך כחלק ממהלך התרחבות, רכשה המשפחה את הבניין בפינת הרחובות דיזנגוף וארלוזורוב בתל אביב, בו שכן לפני כן בית הקולנוע "ארמון דוד". לפתיחה החגיגית הגיעו אנשים רבים, מפוליטיקאים כמו יצחק רבין ויצחק נבון ועד אמנים מובילים כמו שושנה דמארי. משפחת פרג' הובילה את תחום הצילום בישראל והיה המשוכלל ביותר: הכיל מעבדות פיתוח משוכללות שנרכשו בחו"ל, והיה הראשון שהחל בפיתוח תמונות צבע "מהיום להיום", מושג ומותג שהפך עם הזמן להיות שגור בפי כל.
המשפחה טיפסה בסולם ההצלחה מן המעברה לארמון אבל דווקא בתקופת הזוהר של הצילום בארץ ושל המשפחה התחולל הקרע בין פרג' פרי לשאר האחים. האחים ביקשו לפתוח סניפים נוספים של המותג במקומות נוספים בארץ. לאחר שקיבלו את הסכמתו של פרג' לא הצליחו לעמוד בתנאים והדרישות הגבוהות שהציב בפניהם. פרג' הרגיש שהאחים פוגעים בשמו ובציפור נפשו - הצילום. אחדות המשפחה החלה להתפורר ומאז שומר פרג' פרי על נתק מוחלט משאר אחיו ואחיותיו.
הבמאי והשחקן קובי פרג', בנו של האח הצעיר במשפחה יצא להתחקות אחר ההיסטוריה המשפחתית לחטט בארכיונים הפרטיים כדי לגלות את קורות המשפחה ולנסות לפתור את חידת התפוררותה של המשפחה והפרדותם זה מזה.
קישורים חיצוניים
כתבות:
תחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע
תחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע היא תחנת רכבת המשרתת את כפר יהושע, יקנעם עילית, קריית טבעון, רמת ישי וסביבתן. שירות הרכבת בה החל ב-16 באוקטובר 2016. היא ממוקמת בשטח חקלאי לשעבר של כפר יהושע, בין יקנעם לכפר יהושע, ממזרח לכביש 6 ומדרום לכביש 722.
מבנה ומיקום
תחנת יקנעם – כפר יהושע נבנתה כחלק מחידוש רכבת העמק והיא סמוכה לצומת התשבי. עלות הקמת התחנה הגיעה לכ-92 מיליון שקלים, והיא תוכננה על ידי אדריכל אברהם קוריאל ממשרד קוריאל-אמר. ההשראה לעיצוב מבנה התחנה באה מתחנות רכבת העמק ההיסטוריות וכן ממבני לולים, רפתות ומחסני תבואה הנפוצים בעמק ולכולם צורה דומה: מבנה מלבני עם גג דו-שיפועי. מבנה התחנה מורכב בעיקרו מגוש אחד בולט בנוף השדות המישורי, ומחופה כולו באבן נסורה הבוהקת בלובנה ומסנוורת, ההפך הגמור מאבן הבזלת הכהה המאפיינת את התחנה השוכנת בקצה השני של המסילה בבית שאן. נוסף על גוף הבניין המרכזי ניצב מגדל מים, שגם הוא בולט בנוף ומעוצב בהשראת מגדלי המים שהופיעו בתחנות רכבת העמק המקוריות לפני מאה שנה. במקור תפקיד אותם מגדלים היה לספק מים ליצירת הקיטור שהניע את קטר הרכבת, אך כיום תפקיד המגדל לדאוג ללחץ מים בתחנה עצמה. המסילות מצויות במפלס הקרקע, אך הגישה אליהן דורשת מעבר תת-קרקעי. התוכנית להקמתה אושרה ב-2005, אך הקמתה בפועל החלה בשנת 2011. לאחר חנוכת הקו תושבי עמק יזרעאל ובית שאן זכו לנסוע בחינם למשך חצי שנה ולסבסוד הכרטיסים ב-50% למשך שנתיים נוספות.
התחנה ממוקמת כ־3 ק"מ צפון-מזרחית מיוקנעם, כ־2.5 ק"מ מערבית לכפר יהושע, וכ־2 ק"מ מזרחית לקריית חרושת.
התחנה אינה נמצאת במרחק הליכה מיקנעם עילית או מיישוב אחר והנוסעים נדרשים להגיע באמצעות תחבורה ולא ברגל. בשל כך מספר הנוסעים העוברים בתחנה דליל, מדו"ח נוסעים שפרסמה חברת רכבת ישראל לשנת 2017 עולה כי בתחנה נרשמו 383,789 נוסעים לעומת 563,418 נוסעים בתחנת בית שאן ו-850,517 נוסעים בתחנת עפולה.
קווי אוטובוס לתחנה
בצמוד לכניסה לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים ממנו יש שירות אוטובוסים ליקנעם, קריית טבעון, רמת ישי וישובי המועצות האזוריות מגידו ועמק יזראעל. כל הקווים העוברים במסוף מופעלים על ידי חברת סופרבוס. מקרא סימנים:
בעלי שריון
בעלי שריון (שם מדעי: Placodermi) היא מחלקה נכחדת של דגים קדומים מתקופת הפלאוזואיקון, בתקופת הסילור עד סוף הדבון. בעלי השריון נכחדו הרבה לפני ראשון הדינוזאורים או הזוחלים הימיים למיניהם.
מאפיינים
בעלי השריון היו שונים מכל דג אחר. הם לא היו דגי סחוס (כמו הכרישים) או דגי גרם. ראשם ופלג גופם העליון היה מכוסה שריון עבה, בייחוד באזור הלסתות החזקות והנוקשות והם היו טורפים קטלניים, הגדולים ביותר באוקיינוס של תקופת הפלאוזואיקון. הבולט מביניהם היה הדנקליאוסטיוס, בעל נשיכה חזקה, כ-.
רוסוודוקנאל
רוסוודוקנאל (ברוסית: Росводоканал; רשמית: ООО «Управляющая компания „Региональные объединенные системы „Водоканал““»; מילולית: החברה הניהולית "מערכות מאוחדות אזוריות "וודוקנאל") היא חברה רוסית, המהווה למפעילה הפרטית הגדולה של מערכות אספקת מים ברוסיה.
מטה החברה ממוקם במוסקבה והיא חברת בת של אלפא גרופ.
היסטוריה
החברה נוסדה לראשונה בשנת 1949. החברה הוקמה ב-30 ביולי, בהחלטת מועצת השרים של ברית המועצות על הקמתה של חברה ממשלתית בשם "אורגוודוקנאל" (Оргводоканал), שהחלה בפעילות בפועל באוקטובר באותה השנה. החבה פיתחה פרויקטים וניהלה את הקמת מערכות אספקת המים, ומפעלי טיהור השפכים ברחבי ברית המועצות.
בשנת 2003 החברה הופרטה וכיום מהווה חלק מתאגיד אלפא גרופ.
בעלים והנהלה
הבעלים העיקריים של החברה הוא הקונסורציום הפיננסי והתעשייתי אלפא גרופ (משנת 2003). מנכ"ל החברה - אנטון מיכלקוב.
פעילות
רוסוודוקנאל מפעילה שבע מערכות מים אזוריות ברוסיה ומשרתת יותר מחמישה מיליון צרכנים בחמש מחוזות פדרליים, בערי מיליון ומרכזי תעשייה גדולים כמו אומסק, וורונז', טיומן, קרסנודר, אורנבורג וברנאול. מפעלי החברה מספקים מדי שנה כ-600 מיליון מ"ק מים לרשת המים והיא מקבלת את אותה כמות שפכים לטיפול. האורך הכולל של רשתות אספקת המים עולה על 23 אלף ק"מ.
ההיקף הכולל של תוכניות ההשקעה שבוצעו עד 2016 הוא כ-20 מיליארד רובל. במסגרת מימון זה, מיושמים פרויקטים גדולים של השקעות בקרסנודר, טיומן, טבר, ברנאול, אומסק, אורנבורג, ו-וורונז'.
בשנת 2010 הוזכרה רוסוודוקנאל בתקשורת העסקית המובילה ברוסיה בנוגע ליוזמה של נשיא הפדרציה הרוסית ליצור קרן השקעה ישירה בתשתיות. ב-16 בנובמבר 2011, הבנק האירופי לשיקום ופיתוח (EBRD) וקבוצת החברות רוסוודוקנאל חתמו על הסכם הלוואה למתן 1.5 מיליארד רובל. סגן הנשיא הראשון של הבנק, וארל פרימן, אמר כי זהו ההסכם השני: החברה גייסה את ההלוואה הראשונה בסכום של 1.5 מיליארד רובל כבר בשנת 2008. לפיכך, הסכום הכולל של קרנות האשראי שסיפק הבנק לרוסוודוקנאל הסתכם ב-3 מיליארד רובל. קרנות אלה שימשו למודרניזציה של התשתית לאספקת מים בערים שבהן פועלת רוסוודוקנאל (טיומן, אורנבורג, ברנאול, אומסק, קרסנודר). נכון לסוף 2013, רוסוודוקנאל תפסת יותר מ-5% משוק אספקת המים והתברואה הרוסית וכ-24% משוק המים והתברואה המופעלים על ידי מפעילים פרטיים.
מיכאיל מן, שר הבינוי והשיכון והשירותים הציבוריים של הפדרציה הרוסית, כינה בשנת 2014 את הקמתה של חברת RVK-Voronezh (כחלק מקבוצת החברות רוסוודוקנאל) דוגמה חיה למיזם מצליח בתחום הדיור. חברת RVK-Voronezh משמשת כספקית המים העיקרית של העיר וורונז'.
קהילה
בשנת 2009 הפכה קבוצת החברות רוסוודוקנאל לאחת ממקימות האיחוד הלאומי של תעלות המים, שמהווה ארגון מלכ"ר המקדם יישום מודלים אפקטיביים לניהול מערכות אספקת המים.
רוסוודוקנאל הוא גם ממקימי אגודת המים הרוסית וחבר באיגוד הרוסי לאספקת מים ותברואה (RAVV). בשנת 2011 הצטרפה החברה למגזין החברתי של עסקים רוסיים (RSPP). קבוצת החברות רוסוודוקנאל היא חברה ברשת הרוסית של ה-UN Global Compact. פרויקטים של החברה הוכרו ברוסיה בתור היישום היעיל של מיזם פרטי ביותר בתחום פיתוח בר-קיימא.
עולה לראש
עולה לראש הוא סרט ישראלי קומי פארודי וסאטירי בהשתתפות ערוץ הכיבוד שיצא לאקרנים בשנת 2022. הסרט הופק על ידי גרין פרודקשנס וסרטי יונייטד קינג.
עלילה
השלישייה אסטמה, לידוי ושקד פררה (ערוץ הכיבוד) הם כוכבים ידועים. הם מוגדרים כ"תלמידים לשימור", אמנים מבוגרים שנשארו ללמוד בתיכון כדי להימנע מתשלום מיסים. בבית הספר בו הם לומדים, עירוני קובן הם חופשיים לעשות ככל העולה על רוחם, כולל ישיבה בכורסת טלוויזיה מבית "אמריקן קומפורט" במקום כיסא תלמיד, או עישון נרגילה בזמן השיעור.
לקראת סוף שנת הלימודים מתאהב אסטמה בעדן לי (עדן סבן), משפיענית רשת המוגדרת גם היא כ"תלמידה לשימור". בנשף הסיום היא ואסטמה מתקרבים, אך ברגע השיא מגיח במפתיע ידידה החייל, דולב שיפריס, וחוגג איתה את כל הערב. אסטמה מקנא ומשתכר, עולה לבמה, ולועג לנוער המתגייס לצה"ל ולראשי התיבות צה"ל הכוללים את האות ל' (לישראל) אשר יכולה להיות משומשת לכל מדינה. לידוי מנסה להרגיע אותו, אך המצב מחמיר, מצולם ומשתמש כחומר לשיימינג ברשתות החברתיות. בעקבות זאת גל מחאות פורץ בארץ, בכנסת מבטלים את מעמד ה"תלמידים לשימור". הופעותיהם מבוטלות לטובת זמרת צעירה בשם אדל (נאיה בינשטוק) והסיידקיק שלה (צוקוש). בעקבות זאת, הסוכנת שלהם (תום יער) מבהירה להם שהסיכוי היחיד שלהם למתג מחדש את שמם הוא גיוס לצה"ל.
השלושה מתגייסים ללהקה צבאית, להקת היח"צ, בהובלתם של המפקדת שרונה טייכר (רותם סלע) והמנהל האומנותי ירמי (ערן זרחוביץ'), אשר כתב בעבר את השיר של מלטה לאירוויזיון. ליחידה תנאים גבוהים במיוחד, כמו שף פרטי וג'קוזי. כשהם מגיעים ללהקה הם נתקלים בחיילים מסוגים שונים, שהם למעשה מחוות מסרטי צבא ישראליים: "ספיחס", "אפס ביחסי אנוש", "יוסי וג'אגר", ו"גבעת חלפון אינה עונה", ורפרנסים נוספים ל"עזית הכלבה הצנחנית" ו"הלהקה". על הלהקה מוטל לשיר ולרקוד ולזכות בלייקים רבים לפוסטים שלהם ברשתות החברתיות, ופוסט שאינו זוכה להצלחה הוא בגדר "פוסט טראומה". חוסר ההתאמה לדרישות הצבאיות, לצד התקרבות של לידוי לאדל, שגם התגייסה ללהקה, מגבירה את המתיחות בין השלושה. בשיא, הם מתפצלים, לידוי הופך לכוכב עולה בלהקה ואילו אסטמה ושקד נשלחים ל"גדוד 77", היושב בבסיס מדברי שכוח אל.
בגדוד 77, השניים נתקלים בחיילים מלאי מוטיבציה שלוקחים אותם ל"סבא פז"ם". מתברר שהנ"ל הוא לא אחר מאשר יוגב ציפירס (איתי זבולון), חברם לכיתה אותו הטביעו בטיול שנתי לירדנית, כי חשבו שכך הוא יוטבל לנצרות. מסתבר שהוא לקח זאת ברצינות ואימץ את הדת הנוצרית, וכנקמה הוא צולב את אסטמה ושקד ברחבת הבסיס. ברגע האחרון, מגיעה מש"קית הת"ש, הלא היא עדן-לי, כשהיא רכובה על אופנוע, ומחלצת את אסטמה ושקד. לאט לאט אסטמה ושקד משתלבים ביחידה ומתמלאים במוטיבציה קרבית, ואסטמה ועדן-לי מתאהבים. לאחר תקופה, אסטמה מתקבל לתחרות זמר כלל צה"לית בנוכחות הרמטכ"ל, במקביל לקבלה של הצמד לידוי ואדל. שקד פררה נשאר בודד ונוטש את הבסיס.
כאשר נפגשים הצדדים בהכנות לתחרות, מתפתח ויכוח קולני שמסלים למלחמת זריקת כיסאות כתר. במהלכו, אחד הכיסאות שנזרק פוגע בראשו של הרמטכ"ל. אסטמה ולידוי מפונים ברכב צבאי על ידי יוגב ציפריס לבית כלא צבאי. בדרך המדברית, בעוד ציפריס מטיח בהם שרק הסבו לעצמם נזק נוסף, הם נתקלים בשקד, המצוי במצב של התייבשות. לאחר שירדו מהרכב לסייע לשקד, הרכב הצבאי ובתוכו יוגב ציפריס מתחיל לעלות באש ודולף ממנו דלק. הוא קורא להם ומפציר בהם לעזור לו לצאת, אך השלישייה לא עושה דבר והרכב מתפוצץ.
השלישייה נשארת נטושה באמצע המדבר ומנסה לשרוד. בלילה אחד לצד מדורה, הם מדברים ומשלימים אחד עם השני, כאשר שקד מגלה לחבריו כי המשאלה שהביע במסיבת הפיג'מות שקיימו בעבר הייתה שיישארו יחד לנצח. השלישייה מחליטה להמשיך ללכת עד שיגיעו חזרה לביתם.
מספר חודשים לאחר מכן, מגיעים השלישייה לבסוף לעיר מגורם. בהגיעם, הם מגלים כי בזמן היעדרותם דווח בתקשורת כי הם נהרגו בתאונה, ובכך הפכו לגיבורים לאומיים, המיוחסים לא פעם בתור "הילדים של כולנו". השלישייה מתגנבת לתיכון עירוני קובן, שם הם צופים מבעד לדלת בטקס לזכרם, בו אימהותיו של אסטמה מספידות אותם ומקהלה מבוגרת בליווי אדל מבצעת את שירם, "עולה לראש", בעיבוד מלודי שקט, בסגנון שירי זיכרון. השלישייה מתרגשת ובהובלתו של שקד מחליטה להשאיר את המצב כפי שהוא, לרדת מאור הזרקורים, ולא לגלות בפני העולם שהם עדיין חיים. בדרכם לעזוב את המקום, נתקל אסטמה בעדן-לי ומחליט לפנות אליה. בעודה נדהמת לגלות שהוא בחיים, הוא מנשק אותה ואומר לך שמדובר בחלום. השלישייה מבקרים באנדרטה לזכרם ונוסעים בקורקינטים שלהם לנסיעה בשכונה.
עם כתוביות הסיום של הסרט מתנגן השיר "Somebody's Further", כביכול שירה של מלטה לאירוויזיון. למעשה, מדובר בשיר שנכתב עבור הסרט כפרודיה על שירי אירוויזיון. בשונה משאר שירי ההרכב, השיר כולו מבוצע באנגלית, אך כתוב כולו בנונסנס ובאנגלית קלוקלת. בשיר יש קטע ווקאליזה המזכיר את השיר "The 7th Element" של הזמר הרוסי-אוקראיני ויטאס.
בהיבט הסאטירי, הסרט מבקר את תרבות השיימינג, את וההטבות שלהם זוכים חיילים במסלול "מסלול טאלנט" בצה"ל, מגבלות חופש הביטוי בישראל ביחס לצה"ל ומסחור האבל על נפילתם של חיילי צה"ל.
ביקורת
מצד המבקרים במדורי הקולנוע, הסרט זכה לביקורות מעורבות. חלקם טענו שהסרט יהפוך במהרה לסרט פולחן (קאלט), בעוד אחרים התנגדו. אף על פי כן, גם המבקרים שיבחו את היוצרים על מספר היבטים. אבנר שביט ציין לחיוב את ההומור הבלתי פוגעני בסרט וכן את הפסקול המוזיקלי:. שביט ויעל שוב שיבחו את עבודת הבימוי של דניאל אדר והצילום של בועז יהונתן יעקב. מאידך שביט ושמוליק דובדבני צינו לשלילה את רמת ההומור בסרט. שביט הוסיף כי הסרט מיינסטרימי ואופורטוניסטי, ללא קו עלילתי ברור וללא אמירה חד משמעית. המבקר אורון שמיר לעומת זאת דווקא ציין לחיוב את ההומור בסרט: וכך גם שוב בחלקו הראשון של הסרט.
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של שופן
ה'''קונצ'רטו לפסנתר מס' 1, במי מינור, אופ. 11''' נכתב על ידי פרדריק שופן בשנת 1830, כאשר היה בן עשרים. הוא בוצע לראשונה ב-11 באוקטובר של אותה שנה בוורשה עם המלחין כסולן במהלך קונצרט פרידה, בטרם עזב את פולין מולדתו. היה זה הקונצ'רטו הראשון של שופן שיצא לאור, ולכן הוא קיבל את המספור "1", אף שלמעשה הוא נכתב מיד לאחר הבכורה של קונצ'רטו שנכתב קודם לכן, ופורסם מאוחר יותר כקונצ'רטו לפסנתר מס' 2.
כתיבת היצירה
הקונצ'רטו מוקדש לפרידריך קַלקברנר. בזמן שכתב את היצירה, שופן כתב לטיטוס וויצ'כובסקי, ואמר: "פה אתה ללא ספק מבחין בנטייה שלי לעשות רע בניגוד לרצוני. כשמשהו מזדחל באופן לא רצוני לראשי דרך העיניים, אני אוהב לטפח אותו, אף על פי שזה עשוי להיות לגמרי שגוי". המראה הזה כנראה היה זמרת הסופרן קונסטנסיה גלדקובסקה, מי שהייתה ה"אידיאל" מאחורי הפרק השני של קונצ'רטו מס' 2.
חוות הדעת על הקונצ'רטו חלוקות. חלק מהמבקרים טוענים שהתמיכה התזמורתית כפי שנכתבה יבשה ולא מעניינת, בעיקר ידועה ביקורתו של המבקר ג'יימס הונקר, שכתב בספר שופן: האיש והמוזיקה שלו, כי "אין זה שופן במיטבו". מצד שני, רבים אחרים מרגישים כי ליווי התזמורת נכתב על מנת שישתלב עם צליל הפסנתר, ושהפשטות שלו נעשתה כניגוד מכוון להרמוניה המורכבת. רוברט שומאן סקר את שני הקונצ'רטי של שופן בשנת 1836 בשביל הנויה צייטשריפט פיר מוזיק, וכתב: "שופן מכניס את רוחו של בטהובן לתוך האולם".
הופעת הבכורה נערכה ב-12 באוקטובר 1830 מול אולם מלא, והוכתרה בהצלחה. על פי העיתון "קורייר ורשבסקי" היה שם "קהל של כ-700". הקונצ'רטו נוצח על ידי קרלו אבסיו סוליבה, ותפקיד הפסנתר בוצע על ידי שופן בעצמו. בסוף הביצוע היו "מחיאות כפיים רועמות". שבעה שבועות לאחר מכן, בעקבות התמרדות הפולנים בשלטון הרוסי, שופן ניגן את הקונצ'רטו שלו לראשונה בפריז ב"סל פלייל". הקונצ'רטו התקבל היטב. פרנסואה-ז'וזף פֶטיס כתב במגזין La Revue musicale  למחרת, כי "יש רוח במלודיות האלה, יש פנטזיה בפסז'ים האלה, ובכל מקום יש מקוריות".
מבנה
היצירה מכילה שלושה פרקים, במבנה הטיפוסי לקונצ'רטו לכלי סולו באותה תקופה:
הפרק הראשון מכיל שלושה נושאים, אשר מוצגים על ידי התזמורת. לאחר מכן נכנס הפסנתר, מנגן את הנושא הראשון (תיבה 139) ומיד אחריו את המנגינה של הנושא השני (תיבה 155), מלווה במוטיב המרכזי של הנושא הראשון כבס קונטרפונקט. הנושא השלישי, במי מז'ור, שהוצג בפתיחה על ידי התזמורת, מנוגן על ידי הפסנתר (תיבה 222). הפיתוח מתחיל בתיבה 385, כשהפסנתר פותח עם הנושא השני, והתזמורת מפתחת את הנושא הראשון. הרפריזה מתחילה בתיבה 486 כשהתזמורת מנגנת את נושא הפתיחה. בסוף הפרק אין קדנצה של הפסנתר. האקספוזיציה בפרק זה יוצאת דופן; האקספוזיציה, שמתחילה במי מינור, עוברת למי מז'ור (i-I), במקום לסול מז'ור כצפוי (i-III). קשר טונאלי זה (i-III) בין הנושאים השני והשלישי מתרחשת ברפריזה, שבה דווקא היה מצופה הקשר i-I כבפתיחה, ויוצר תחושה שונה.
בפרק השני, אף על פי שהוא לא כתוב במפורש בצורת הסונאטה, ניתן לייחס את הנושא השני של האקספוזיציה למודל הקלאסי של מודולציה לדומיננטה (I-V), וכאשר הוא חוזר, הוא עובר למדיאנטה (III). שופן כתב באותו מכתב לטיטוס: "זה לא נועד כדי ליצור אפקט חזק; למעשה זו רומנטיקה, שלווה ונוגה, היוצרת את הרושם של מישהו מביט בעדינות לעבר נקודה הקוראת להיזכר באלף זיכרונות מאושרים. זוהי סוג של הזיה לאור הירח בערב אביבי יפה".
הפרק השלישי נכתב בהססנות וקושי לאחר דחיות רבות, ומציג מאפיינים של ריקוד הקרקוביאק. לאחר שסיים את כתיבת הרונדו באוגוסט 1830, שופן ניגן אותו באופן פרטי, תחילה עם רביעיית מיתרים ואז עם אנסמבל תזמורתי קטן, ואמר בגאווה "רונדו – מרשים. אלגרו – חזק".
בתרבות הפופולרית
הקונצ'רטו מופיע במספר סרטי קולנוע:
פיקוד דרום של ארצות הברית
פיקוד דרום של ארצות הברית (באנגלית: United States Southern Command ובקיצור USSOUTHCOM) הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של מחלקת ההגנה האמריקנית והכוחות המזוינים של ארצות הברית. מפקד הפיקוד הוא גנרל או אדמירל 4 כוכבים. מאוקטובר 2021 מכהנת בתפקיד אדמירל לורה ריצ'רדסון.
מפקדת הפיקוד ממוקמת בדוראל שבדרום פלורידה.
גבולות אחריות מרחביים
הפיקוד אחראי על אזור מדינות דרום אמריקה ומרכז אמריקה מדרום למקסיקו כולל חלק מהאיים הקריבים ובפרט קובה.
הפיקוד הוקם כפיקוד משולב עצמאי ב-1963 על בסיס פיקוד האיים הקריביים שפעל קודם לכן.
ברודני
ברודני הוא שם משפחה. {{פירושונים|
מועצת הזיתים
מועצת הזיתים הייתה מועצת ייצור שאיגדה את מגדלי הזיתים בישראל. המועצה הוקמה בשנת 1964 על ידי שר החקלאות משה דיין. בשנת 2010 מוזגה לתוך מועצת הצמחים, והייתה לענף הזית במועצת הצמחים.
החלטה על הקמת מועצת הזית נתקבלה במשרד החקלאות כבר בשנת 1962. מועצת הזיתים הוקמה בשנת 1964 על פי החלטת ועדת השרים הכלכליים. במועצה היו 17 נציגי מגדלים, 4 יהודים ו-13 ערבים, וששה נציגי הממשלה. משכן המועצה נחנך בנצרת בדצמבר 1965. המועצה הוקמה כחברת מניות והפעילה סמכויות פיקוח על פי החוק לפיקוח על מצרכים ושירותים. אולם הפעלת סמכויות כפייה נתקלה בבעיות משפטיות ועל כן משרד החקלאות בקש לחוקק חוק מיוחד המסדיר את פעילות מועצות הייצור, ובהם מועצת הזית. החוק חוקק בשנת 1973 ומועצה סטטוטורית מכח החוק הוקם בשנת 1976.
מוריסי (פירושונים)
מוריסי (באנגלית: Morrissey) הוא שם משפחה.
מועצת הזיתים
יו"ר המועצה היה נציג משרד החקלאות. מנכ"ל המועצה היה עזאר ערטול, ערבי נוצרי שלמשפחתו מטעי זית גדולים, ערטול מילא תפקיד זה למעלה מעשרים שנה. הייתה זאת מועצת הייצור היחידה שבראשה עמד ערבי.
המועצה הסדירה את ייצור ושיווק הזיתים ובקשה שכל המגדלים ויצרני שמן הזית ישווקו את תוצרתם דרכה. עם זאת, מראשית קיומה נאלצה המועצה להתמודד עם חקלאים ששווקו את תוצרתם עצמאית ועשתה זאת על ידי העברת סובסידיה ממשלתית רק לאלו ששיווקו את תוצרתם דרך המועצה, החרמת סחורה שהועברה בין יישובים ללא היתר מהמועצה ופתיחת תיקים פליליים.
המועצה ייצגה את מגדלי הזיתים בפני הממשלה, בשנים של יבול נמוך בהם דרשה מהממשלה פיצוי על היבול הנמוך, ובשנים של יבול גבוה, בהם דרשה מהמדינה פיצוי על המחיר הנמוך שנתקבל על התוצרת. בשנת 1981 הוקם לצד המועצה קרן ביטוחים לענף הזית.
במשך שנים בקשה הממשלה להקטין את מספר מועצת הייצור, על ידי איחוד מועצת הטבק לתוך מועצת הזיתים. המיזוג יצא לבסוף אל הפועל בסוף שנות ה-70. מינוי אחרון של חברים למועצת הזיתים נעשה בשנת 1999 ותוקף המינוי פג בשנת 2003. בשנת 2010 החליט השר שלום שמחון על מיזוג מועצת הזיתים לתוך מועצת הצמחים והיא הייתה לענף הזית במועצת הצמחים.
לחמן
לחמן הוא שם משפחה שפירושו או "אדם צוחק" בגרמנית, או "מוכר סמרטוטים" בשפות סלאביות.
{{פירושונים|
פעולות טרור באירופה
בטבלה זו מוצגות פעולות טרור בולטות באירופה בעשורים האחרונים.
הפיגועים
,, ,
יחסי גרמניה–טורקמניסטן
יחסי גרמניה–טורקמניסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין טורקמניסטן.
סקירה כללית
היחסים בין המדינות כוננו רשמית ב-27 באוקטובר 1991. בין המדינות קיים הסכם למניעת מיסוי כפול עוד מתקופת טורקמניסטן הסובייטית, ובשנת 1997 נחתם הסכם להגנת השקעות, שנכנס לתוקף בשנת 2001. בנובמבר 2008 גורבנגולי ברדימוחמדוב, נשיא טורקמניסטן, ביקר בגרמניה ודיווח על שיתוף הפעולה החיובי עם חברות גרמניות והביע מחשבות בוטחות ביחס להמשך התפתחות כלכלית ופוליטית של הקשר.
יחסים כלכליים
הסחר הדו-צדדי עם טורקמניסטן הסתכם בשנת 2014 ב-414.3 מיליון אירו, שזה גידול של כ-4% בהשוואה לשנים קודמות. הייצוא של סחורות כלכליות גרמניות לטורקמניסטן הסתכם בכ-388.4 מיליון אירו (2013), אך בשנים האחרונות הוא ירד ל-276 מיליון אירו בלבד. הייצוא מורכב ממוצרים כמו כלי רכב, חלקי רכב, מוצרים כימיים או תרופות מגרמניה, אשר נהנים ממוניטין טוב במיוחד בטורקמניסטן. יתרה מזאת, יבוא סחורות טורקמניות כמו נפט, טקסטיל או ביגוד הופך להיות חשוב יותר ויותר מ-9.7 מיליון אירו (2013) ליותר מ-139 מיליון אירו (2014), המייצג עלייה עצומה. טורקמניסטן חייבת את העלייה הקיצונית הזו מעל לכל לבעיה הגוברת והולכת של מחסור בחומרי גלם ונפט. מאחר שטורקמניסטן מחזיקה במאגרי נפט וגז גדולים במיוחד, המדינה הצליחה להתאחד ברמה כלכלית עם המדינות הגדולות בעולם ולנהל משא ומתן בגובה העיניים בחלק מהמקרים. העובדה שגרמניה תתמודד יותר ויותר עם בעיות אספקת אנרגיה בעתיד תאפשר לשתי המדינות לחזק את קשרי הסחר שלהן, שעדיין ניתן להרחיב אותן. האזור הכלכלי של טורקמניסטן עם כל היתרונות והחסרונות שלו מכיל גם כ-50 חברות גרמניות כמו סימנס, RWE, דויטשה בנק, קומרצבנק, דיימלר AG, זפלין והיידלברגר דרוקמשינן (Heidelberger Druckmaschinen) אשר גילו את היתרונות שם. ל-19 מהן יש סניפים בטורקמניסטן, כולל BASF ו-RWE. בשנת 2009 RWE DEA וממשלת טורקמניסטן חתמו על שותפות אנרגטית שמבטיחה גז טבעי ל-RWE בכמויות גדולות. ההסכם הובל על ידי נציגי הכלכלה הגרמנית וכמה פוליטיקאים גרמנים וטורקמנים בשנת 2012 שדנו בעתיד המשותף. נושאים מתחום האנרגיה אך גם עניינים מתחום התשתיות נדונו.
וינקלר
וינקלר הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני ממקור גרמני.
שלמה בן מאיר
רבי שלמה בן הרב מאיר הוא נכדו של רש"י אשר נולד לאחר פטירתו ולכן קרוי על שמו, היה אחד מבעלי התוספות.
ר' שלמה נולד לרבי מאיר בן שמואל ויוכבד בתו של רש"י, אחיו היו רבנו תם, הרשב"ם וריב"ם, שנת לידתו אינה ידועה אך היה זה לאחר שנת ד'תתס"ה.
חיבר פירוש על התורה המובא בספר "ערוגת הבושם", לרבי אברהם בן עזריאל.
הוא מוזכר פעם אחת בכל התוספות בש"ס במסכת פסחים ופעם אחת בתוספת בפירוש רש"י לתלמוד, וכן מוזכר בספר הגהות מימוניות. מוזכר במחזור ויטרי כמי שהודיע על פטירת ר' יוסף בנו של רבנו תם.
היה בקיא בתורת הדקדוק וכונה 'אבי הדייקנים'.
ר' שלמה נפטר צעיר.
ההלכות העיקריות בשחיטה
שהייה - הפסקת השחיטה לפרק זמן מסוים, והמשכתה לאחר מכן.
דרסה - שחיטת הצוואר באמצעות דחיסת הסכין, והפעלת כוח, ולא בהולכתו והבאתו הנה והנה.
חלדה - שחיטה כאשר הסכין מכוסה, בין בדבר שהוא חלק מן הצוואר כגון: הקנה או הוושט, ובין בדבר שאינו חלק מן הצוואר, כגון: מטלית שהייתה מונחת או קשורה, על הצוואר.
גרמה - שחיטה, מחוץ לגבולות שנקבעו באורך הצוואר על פי ההלכה, כמקום השחיטה.
עיקור - קריעת הוושט או הקנה, ולא חיתוכם.
אף שאין מקור להלכות אלו במקרא, חז"ל הביאו סמך מן התורה לחמש ההלכות המעכבות בשחיטה. שנאמר: . נכתב "צידה", אך נקרא "ציד" בלא האות ה"א, מה באה ללמדנו ה"א יתירה זאת? - את קיומן של חמש ההלכות המעכבות בשחיטה.
שהייה
על פי הכתוב בתלמוד, זמן השהייה הוא זמן שאורכת שחיטה אחת. כלומר: אם שוחט עוף, שהייתו היא הזמן שאורכת שחיטת עוף, אם שוחט בהמה דקה, שהייתו היא הזמן שאורכת שחיטת בהמה דקה, וכן גם בבהמה גסה. להלכה בימינו, נהוג להטריף בעקבות כל שהייה שהיא, שכן בימינו אין אנו בקיאים בשיעור זמן השהייה.
אם לאחר השחיטה, נמצא בקנה או בוושט חפץ זר, שנחתך בשחיטה, וודאי שהשוחט שהה בעת שנחתך החפץ, והשחיטה פסולה משום שהייה.
אם בשעת השחיטה, נתקלה ידו, או הסכין בקיר או בעמוד, השחיטה פסולה משום שהייה.
אם בשעת השחיטה, נבהל מרעש ששמע, או ממראה שראה, בוודאי שהשוחט שהה, ושחיטתו פסולה משום שהייה.
אם בשעת השחיטה, חתך בטעות את אצבעו, והבחין בכך תוך כדי השחיטה, בוודאי שהשוחט נבהל, והשחיטה פסולה משום שהייה.
אם שחט בסכין שאינה חדה, וכתוצאה מכך התארך זמן השחיטה, ראוי לפסול משום שהייה, ויש לעשות שאלת חכם.
אם מרט נוצה מצוואר העוף ויצא דם, אף על פי שמצד הדין לא היה מקום לחשוש לניקוב הוושט, המנהג הוא להטריף, ולכן כדאי, כאשר הנוצות אינן גדולות במיוחד, במקום למורטן, להרטיבם במעט מים, ולהזיזם לשני הצדדים, כדי ליצור מעין שביל ללא נוצות, במקום בצוואר אותו מייעד השוחט לשחיטה.
דרסה
התזת הקנה והוושט בבת אחת, ללא הולכה והבאה.
מי ששוחט עוף צריך להחזיק את הסימנים (הקנה והוושט) בשתי אצבעותיו, שאם לא כן עלולים הסימנים להישמט ויגיע לידי דרסה.
בשעת השחיטה יש להקפיד להניח את האצבעות על קת הסכין, ולא על גב הסכין שמא יגיע לידי דרסה.
לא ישחט עוף בסכין של בהמה בין דקה בין גסה שמא יגיע לידי דרסה.
לא ישחט בעת שהוא בגילופין שמא יגיע לידי דרסה.
אם השתמש בסכין קצרה (שאורכה פחות מסכום שני צווארים של הבהמה או העוף), ושחט בהולכה בלבד, הדין הוא שפסולה משום דרסה, אף על פי שאין זה ללא הולכה והבאה כלל, שהרי הולכה כן הייתה כאן. אלא שלא תיתכן שחיטה בסכין קצרה, וודאי שהייתה כאן דרסה.
חלדה
המשמעות של חלדה או החלדה, היא הסתרה וגילוי לסירוגין. הפרשנים אומרים שמקור המילה הוא ביונק חולדה, אשר לפעמים הוא מסתתר, ולפעמים הוא גלוי.
החלדת (הסתרה) הסכין תחת כל דבר שהוא בין שהוא גוף זר, ובין שהוא חלק מן העוף או הבהמה, פוסל את השחיטה.
גאודנציו אורפלי
גאוּדֶנציוֹ אוֹרפֿלי (Gaudenzio Orfali; 19 בפברואר 1889, נצרת – 20 באפריל 1926, שועפאט, ירושלים) היה נזיר פרנציסקני, חוקר מקרא וארכאולוג.
ההלכות העיקריות בשחיטה
גרמה
השוחט צריך לכתחילה לשחוט באמצע הצוואר, אולם אם לא שחט באמצע השחיטה כשרה, ואם שחט מחוץ לגבולות שכתבו חז"ל נחשב כהגרמה.
גאודנציו אורפלי
קורות חייו ופועלו
גאודנציו אוֹרפֿלי החל את דרכו כפרח נזורה ב-1905 במנזר הפרנציסקני שליד כנסיית הבשורה בנצרת. למד פילוסופיה ותאולוגיה במנזר יוחנן במדבר (עין כרם), בבית לחם ובירושלים. קיבל עליו את עול הנדרים של המסדר הפרנציסקני ב-19 במרס 1908, וב-21 בדצמבר 1912 הוסמך לכמורה. ב-1913 החל בלימודי המקרא במכללה האפיפיורית "אנטוניאנום" (Antonianum) ברומא, שנתיים אחרי כן עבר לפריבור (שווייץ) שם השלים את הדוקטורט בתאולוגיה. את התואר האקדמי במדעי המקרא קיבל ב-1918 ברומא. מאז 1919 לימד בבית הספר הפרנציסקני למקרא בירושלים, וב-1924 מונה לרקטור בית הספר. אוֹרפֿלי נמנה עם ראשוני החברה המזרחנית הארץ-ישראלית שנוסדה ב-1920 ונבחר לכהן כנשיאהּ ב-1925.
טובה ברמן ישורון
טובה ברמן ישורון (9 ביולי 1898, י"ט בתמוז ה'תרנ"ח – 24 בדצמבר 1997, כ"ה בכסלו ה'תשנ"ח), הייתה רופאה ישראלית, מהדמויות הבולטות ברפואה הציבורית בישראל.
גאודנציו אורפלי
קורות חייו ופועלו
ב-1919–1920 ניהל אוֹרפֿלי את חפירות שרידי הכנסייה הביזנטית בגת שמנים לקראת בניית כנסיית כל העמים באתר. ב-1924 פעל לארגון מחדש של מוזיאון העתיקות של בית הספר הפרנציסקני למקרא. בשנים 1921–1926 ניהל את החפירות בכפר נחום, שבהן נחשף המבנה המתומן (שנקבע במסורת הנוצרית כביתו של פטרוס) וכמו כן שוחזר חלק מבית הכנסת. העבודות נעצרו אחרי שאוֹרפֿלי קיפח את חייו בתאונת דרכים באפריל 1926 בדרכו לקונגרס הארכאולוגי הבינלאומי שנערך באותם ימים בירושלים.
טובה ברמן ישורון
קורות חיים
טובה (טניה) ברמן נולדה ב-9 ביולי 1898 בעיר בילה צרקווה שבמחוז קייב, אוקראינה. האב, יצחק ברמן, היה סוחר עצים, והאם, צפורה פייגה, הייתה עקרת בית. ברמן הייתה הבת השלישית מבין חמשת ילדי המשפחה (שלושה בנים ושתי בנות: בוריה, מוטיה, טניה-טובה, סיומה, סוניה). ההורים גידלו את ילדיהם באווירה יהודית מסורתית, העניקו להם חינוך יהודי בבית, ומגיל שש למדו כולם עם מורה פרטי.
ההלכות העיקריות בשחיטה
גרמה
הגבולות:
בקנה: בצד הראש קנה משיפוי כובע ולמעלה [מקום בקנה אחר הטבעת הגדולה]
גאודנציו אורפלי
קורות חייו ופועלו
אוֹרפֿלי נטמן בבית הקברות הקתולי בהר ציון. על אחד העמודים העתיקים של בית הכנסת העתיק בכפר נחום נחרתה כתובת לזכרו.
טובה ברמן ישורון
קורות חיים
בגיל 7 נדבקה בשָנית (סקרלטינה, מחלת ילדים מידבקת) במגפה שפרצה בעיירה. באחד הפוגרומים במהפכת 1905, נזרקה אבן אל חלון בית המשפחה, והם עברו זמנית אל בית הורי האם במירונובקה, עד יעבור זעם. ב-1906, עזבה המשפחה את תחום המושב בבילה צרקוב והתיישבה בקייב. בשנת 1911 נרקמה עלילת דם נגד תושב העיר, מנחם מנדל בייליס, שהואשם ברצח נער נוצרי; בעקבות המצב הרגיש עזבה המשפחה את קייב זמנית לבית הקיץ של המשפחה, וחזרה לקייב לאחר שנרגעו הרוחות.
ההלכות העיקריות בשחיטה
גרמה
בצד הגוף ממקום הראה כאשר ניפחו אותה.
בעוף עד הזפק.
טובה ברמן ישורון
קורות חיים
בשנת 1914 שמעה ברמן הרצאה של ברכה בן יעקב, חברת קיבוץ דגניה א', על הקמת הקיבוץ, על החלוצים ועל חיי השיתוף. מאז החל לחלחל בה הרעיון לעלות לארץ ישראל.
ברמן התקבלה ב-1915, בגיל 17, ללימודי רפואה בקייב, באוניברסיטת "ולדימיר הקדוש", אחת הפקולטות הוותיקות והגדולות בעיר. למרות שגיל הכניסה לאוניברסיטה עמד על 18 ולמרות המגבלות שהוטלו על מספר היהודים שיכולים ללמוד באוניברסיטה (הנומרוס קלאוזוס), היא התקבלה לשם.
ההלכות העיקריות בשחיטה
גרמה
בושט: לצד הראש ממקום שמתכויץ ולצד הגוף ממקום שנראה ככרס.
טובה ברמן ישורון
קורות חיים
ב-1917 הצטרפה לתנועת "דרור" והתמסרה לפעילות ציונית. ב-1921, לאחר שקיבלה תואר דוקטור לרפואה, בחרו טובה וחבריה לתנועה לעלות לארץ ישראל. הם חצו את הגבול לפולין, אך כשהגיעו לרובנו לא יכלו להמשיך לארץ ישראל עקב הגבלת מספר הסרטיפיקטים לעולים על ידי ממשלת המנדט. רק ב-1923 הגיעה ברמן לעיר הנמל טריאסטה, ומשם באונייה אל חוף בת גלים בחיפה.
ההלכות העיקריות בשחיטה
עיקור
לשיטת רש"י סכין פגומה גורמת לקריעת ה"סימנים" ולכן שחיטה בסכין פגומה, פוסלת את השחיטה משום עיקור.
טובה ברמן ישורון
קורות חיים
בשנתה הראשונה בארץ ישראל, שימשה ברמן רופאה במחנות החלוצים. היא טיפלה בחלוצים בבלפוריה לפני עלותם על הקרקע, לאחר מכן עברה למרפאה בבנימינה ומשם נשלחה לעבוד בבית החולים בצפת. בראשית 1927 יצאה לווינה להשתלמות רפואית והתמחתה ברפואה כללית ובבריאות הציבור. ב-1928 חזרה לארץ והתמנתה ליו"ר ארגון רופאי קופת חולים, תפקיד אותו מילאה עד שנת 1932.
ההלכות העיקריות בשחיטה
עיקור
סכין שהקצה שלה חד כפגיון, הקצה החד עלול לחדור אל מתחת הקנה או הוושט ולקרוע אותם, והשחיטה תיפסל משום עיקור.
טובה ברמן ישורון
קורות חיים
ב-1929 נישאה למרדכי ישורון. לאחר נישואיהם התגוררו במשך שבע שנים בבנימינה ושם גם נולדו ילדיהם: חווה (1931) ויצחק צפל ישורון (1936).
ההלכות העיקריות בשחיטה
עיקור
לשיטת הבה"ג והביאו השו"ע, הסימנים שנעקרו ו(או) נשמטו קודם שחיטה ממקומם בצוואר שלא בכח ושנשאר מחובר אפילו במיעוטו.
טובה ברמן ישורון
קורות חיים
ב-1932 מונתה לראשות המחלקה לרפואה מונעת במרכז קופת החולים, ומילאה תפקיד זה עד שנת 1948. היא פיתחה את רפואת הילדים, עמדה בראש ועדות לתכנון המשפחה והרחיבה את שירותי "טיפת חלב" בקופת החולים. כמו כן, הכניסה את הפיקוח הרפואי לבתי הספר.
בשנת 1948 נבחרה כחברה במרכז קופת חולים וחברה במחלקה המדיצינית, במקומו של ד"ר יוסף מאיר, אשר התמנה למנכ"ל משרד הבריאות. היא שימשה בתפקיד זה עד 1952, אז מונתה ליו"ר המחלקה המדיצינית במרכז קופת חולים ומילאה תפקיד זה עד 1968. בתקופת כניסתה לתפקיד התרחשו גלי עלייה המונית למדינת ישראל, וברמן תרמה בתפקידה למען קליטת העולים. היבט נוסף של העלייה היה קליטת רופאים רבים מבין העולים אל מוסדות קופת חולים, והיא פיתחה תוכניות ונהלים לקליטתם. במהלך השנים השקיעה מאמצים רבים לגיוס רופאים וכוח עזר רפואי לאזורי הספר ולמושבי העולים; בתקופה זו נדרשו תלמידי רפואה להתחייב לשרת ביישוב כפרי או ביישוב ספר למשך תקופה של שנתיים.
בשנים 1962-1986, במקביל לתפקידיה במרכז קופת חולים, עבדה ברמן כמרצה וראש הסקציה לרפואה כללית בפקולטה ללימודי המשך ברפואה באוניברסיטת תל אביב. ב-1963 לקחה חלק בדיון על הצורך בהקמת פקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, וצידדה בהקמתה מתוך מחשבה שמערכת הרפואה בארץ זקוקה לתוספת של 150-250 רופאים בשנה. לאחר מכן פעלה להקמת בית הספר לרפואה בחיפה בשיתוף פעולה עם הטכניון, ולהקמת בית הספר הראשון לרפואת המשפחה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 1968, בגיל 70, קיבלה ברמן לידיה את הניהול הרפואי של מוסדות האשפוז של חולים סיעודיים: "בית רבקה" בפתח תקווה ו"בית אברהם הרצפלד" בגדרה.
במאי 1974 פרשה לגמלאות מתפקידיה בקופת חולים, אך עדיין שימשה ראש הסקציה לרפואה כללית בפקולטה ללימודי המשך באוניברסיטת תל אביב. במרץ 1986 העניק ארגון גמלאי קופת חולים לברמן את התואר "יקיר קופת חולים", כאות הערכה לפעילותה במשך עשרות שנים.
הפגזת פפאטה
הפגזת פפאטה (Papeete), עיר נמל בטהיטי בירת פולינזיה הצרפתית, בוצעה על ידי הסיירות המשוריינות 'שרנהורסט' (Scharnhorst) ו'גנייזנאו' (Gneisenau) מן הצי הקיסרי הגרמני ב-22 בספטמבר 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה. בהפגזה איבדו הצרפתים ספינת תותחים וספינת משא. כן נגרם לאי טהיטי נזק כלכלי רציני. לגרמנים לא נגרמו אבדות, אולם ההפגזה חשפה את מיקומם, ובנוסף, הוצאת התחמושת בעת ההפגזה השפיעה לרעה על יכולת הלחימה של ספינותיהם בהמשך דרכן. מטרתם העיקרית של הגרמנים, השתלטות על מאגרי הפחם במקום, לא הושגה, כיוון שאלה הושמדו על ידי הצרפתים עם תחילת ההפגזה.
רקע
הכוח הימי הגרמני באזור האוקיינוס השקט היה צי מזרח אסיה הגרמני בפיקודו של תת-אדמירל הרוזן מקסימיליאן פון שפה. תחילת מלחמת העולם הראשונה מצאה צי זה מפוזר במשימות שגרתיות ברחבי האוקיינוס. עם החל מעשי האיבה, בתחילת אוגוסט 1914, עמד בסיס הבית של הצי בסכנה בשל המצור על צ'ינגדאו. כיוון שכך, ריכז פון שפה את רובו של הצי באי פאגאן שבאיי מריאנה הצפוניים (אז בשליטת גרמניה, כיום בשליטת ארצות הברית), שם הוטענו הספינות בפחם. ריכוז זה כלל את הסיירות המשוריינות 'שרנהורסט' ו'גנייזנאו', אשר היוו את עיקר כוח האש של הצי, עם שמונה תותחי 210 מ"מ, שישה תותחי 150 מ"מ, 18 תותחי 88 מ"מ וארבעה צינורות טורפדו בכל אחת. עימן היו סיירת קלה, סיירת עזר (ספינת סוחר חמושה) ומספר נושאות פחם. ספינה אחרת, הסיירת הקלה אמדן, נפרדה עוד קודם לכן מצי מזרח אסיה, ועשתה דרכה אל האוקיינוס ההודי. לאחר המפגש בפאגאן הצי התפצל לזמן-מה לצורך ביצוע משימות שונות. הספינות נועדו להפגש שוב באי הפסחא, ולעשות דרכן מזרחה, במגמה לעזוב את האוקיינוס השקט. 'שרנהורסט' ו'גנייזנאו' ניסו בתחילה ליירט את צי מדינות ההסכמה אשר חיפה על כיבוש סמואה הגרמנית, אולם איחרו להגיע לאיים: צי מדינות ההסכמה עזב את סמואה ב-11 בספטמבר, הסיירות הגרמניות הגיעו שלושה ימים אחר כך, ובנוסף, דבר הגעתן לאזור סמואה נודע לצרפתים. לנוכח עליונותן הכללית של מדינות ההסכמה בזירת האוקיינוס השקט, החליט פון שפה להניח לסמואה, ובמקום זאת, לפשוט על נמל פפאטה שבאי טהיטי, מקום בו, בין היתר, אוחסנו כ-5,000 טון פחם, עליהם רצה פון שפה להשתלט, כדי לתדלק בהם את ספינותיו. מטרות אחרות לפשיטה המיועדת היו גרימת הרס לנמל של מדינות ההסכמה, וכן העלאת המוראל של צוותי הספינות, אשר השתוקקו לפעולה.
ההפגזה
ב-22 בספטמבר 1914, בשעה 7:00 בבוקר, גילתה תצפית צרפתית שתי סיירות בלתי מזוהות קרבות לנמל פפאטה, וניתן אות אזעקה. בנוסף, נורו שלושה פגזי תותח כאיתות לסיירות שעליהן להזדהות. הסיירות הניפו דגלים אשר זיהו אותן כספינות גרמניות, השיבו בירי פגז, ואותתו למגינים דרישה להיכנע. הדרישה נענתה בסירוב, וכיוון שכך, החלו הסיירות להפגיז את הסוללות שעל החוף ואת העיר, מטווח של כשישה ק"מ, בעוד הצרפתים עונים באש לא יעילה. במקביל, הצרפתים העלו באש את מאגר הפחם, והחלו בפעולות חבלה בספינות שבנמל, שכללו את ספינת המשמר הצרפתית, ועוד ספינת סוחר גרמנית שנתפסה מספר ימים קודם לכן, לבל יפלו אלה בידי הגרמנים העדיפים לאין ערוך. כיוון שהתקשו לאתר את מקום הסוללות שעל החוף, הפנו הגרמנים בהמשך את אשם לספינות שבנמל שעדיין צפו, ועד מהרה הטביעו אותן. בעיר, שרוב תושביה ברחו ממנה, פרצו שרפות. כיוון שמאגר הפחם עלה באש, ובשל סכנת מיקוש בנמל, החליט פון שפה שלא להנחית כוחות במקום, והורה על נסיגה. בכל מקרה, לא היה בכוח הגרמנים להחזיק במקום, אפילו היו משתלטים עליו, לנוכח יחסי הכוחות הכלליים באזור. הנסיגה החלה בשעה 11:00.
אחרית דבר
העיר פפאטה נפגעה קשות מן ההפגזה. בין היתר, שני גושי בניינים נשרפו כליל. שני אנשים נהרגו בהפגזה, מספר שיכול היה להיות גבוה יותר אילולא ברחו רבים מהעיר בהחל האש. מקרב אנשי הצבא בשני הצדדים לא היו אבדות. כתגובת-מה, הצרפתים באי החרימו רכוש גרמני, ואזרחים גרמנים נעצרו והועבדו בשיקום הנזקים. בין אותם גרמנים שנעצרו, היו סוחרים גרמנים שעסקו בשיווק קופרה, ומעצרם הוביל בעקיפין לירידה במחיר מוצר זה, שחשיבותו הייתה רבה בכלכלת איי האוקיינוס השקט. שתי הסיירות הגרמניות עשו דרכן לאי נוקו היווה (Nuku Hiva) שבקבוצת איי מרקיז, אף הם בפולינזיה הצרפתית, למפגש עם מספר אוניות מהשייטת, להצטיידות ולנופש. משם המשיכו הספינות לאי הפסחא, ופגשו שם את יתר השייטת. שמועות אודות חזרת הגרמנים, שלמעשה עשו דרכם אל האוקיינוס האטלנטי, גרמו לבהלה בפפאטה מספר שבועות לאחר עזיבתם. לאחר איחודה, הכתה השייטת הגרמנית בבריטים בקרב קורונל, אך לאחר מכן הושמדה למעשה בקרב איי פוקלנד. באותו קרב סבלו הסיירות הגרמניות ממחסור בפגזים, וכיוון שלא יכלו להתחמש מחדש, מסתבר שלפגזים שנורו על פפאטה לא היה תחליף. זאת, יחד עם חשיפת מיקומה של השייטת בעבור גרימת נזק למטרה משנית יחסית, מצביעים על טעות בשיקול הדעת בעת ההחלטה על הפגזת פפאטה. שרידי השייטת הוכו מאוחר יותר בקרב מאס א טיירה.
בשל אינפורמציה מוטעית על פעולותיו, המפקד הצרפתי של פפאטה, לייטננט (סגן) מקסים דסטרמו (Destremeau) נעצר, הובל לצרפת, ומת ממחלה בדרכו. כשהתבררו העובדות לאשורן, זכה דסטרמו לאחר מותו בתואר לגיון הכבוד.
כף אוונס
היסטוריה
את הכף גילתה המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה, 1904-1901, בהנהגת רוברט פלקון סקוט, שקרא לו "סקוארי", על שם ציפורי הסקואה. המשלחת השנייה של סקוט, משלחת טרה נובה, 1913-1910, בנתה כאן את המטה שלה ושינתה את שם הכף להיקרא על שם לייטננט אדוארד אוונס, קצין הצי המלכותי והמשנה לפיקוד על המשלחת.
על שם רוברט פלקון סקוט נקרא בסיס סקוט המשמש את מדעני המקום.
אתרים היסטוריים ומצבות זיכרון
בכף שני אתרי מורשת: ויד זיכרון בעקבות הצעה של ניו זילנד והממלכה המאוחדת של האספה המייעצת לברית האנטארקטית.
האתר כולו נחשב לאזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA) מס' 155, במידה רבה עקב חשיבותו ההיסטורית כאחד האתרים העיקריים של פעילות אדם מוקדמת באנטארקטיקה.
שבלולים
שבלולים, או חלזונות ריאתיים (שם מדעי: Pulmonata), הם בעלי חיים במחלקת חלזונות (מערכת הרכיכות) שמאופיינים בכך שהם חלזונות הנושמים אוויר באמצעות מבנה דמוי ריאה ולא באמצעות זימים. במשך שנים הם נחשבו לתת-מחלקה, אך לאחרונה נמצא שהם לא קבוצה טבעית (ענף, clade) אלא אוסף של מספר ענפים. השבלולים חיים בעיקר ביבשה, אך גם במקווי מים מתוקים וחלק קטן - גם בים. רובם בעלי קונכייה גירנית קשיחה ובולטת, אך ישנם מספר משפחות ומינים בהם הקונכייה התנוונה (ואלה מכונים חשופיות). במיון הטקסונומי הלינאי יש בקבוצה זו שלוש סדרות:
הקונכייה
את גוף החילזון עוטפת הקונכייה, שהיא מבנה קשיח וחיוני עבור החילזון. הקונכייה מגנה מפני טורפים ומהווה מסתור מפני יובש בהיותה בלתי חדירה כמעט למים. הקונכייה ספירלית-בורגית ועשויה מחומר קרני (המורכב מסידן). בחלק מהמינים הקונכייה נתיישרה או נעלמה כליל.
הקונכייה מורכבת משלוש שכבות:
עובי הקונכייה מושפע מהאזור בו חי החילזון. חלזונות החיים בסביבה גירנית הם בעלי קונכיות עבות יותר, לעומת חלזונות החיים בסביבה לא גירנית. ישנם מינים של חלזונות, הנקראים חשופיות, בהם הקונכייה התנוונה כמעט לגמרי ואף נעלמה. החשופיות יכולות להתקיים גם בסביבה חסרת סלעי גיר ולהתחפר עמוק יותר באדמה, אך מאידך פגיעות יותר למזג האוויר ולכן לא יכולות להתקיים בתנאי יובש וחום שבהם חלזונות אחרים, בעלי קונכייה מתאימה, יכולים לעמוד.