cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מירצצושלאג
מסילת זמרינג
במירצצושלאג מסתיים קטע מסילת רכבת היוצאת מגלוגניץ וחוצה את מעבר זמרינג למירצצושלאג. מסילת זמרינג חצתה לראשונה בהיסטוריה רכס בהרי האלפים ונחשבת כמסילה ההררית הראשונה בעולם, זאת בהתחשב בתוואי הקרקע שבו היא עוברת ובגובהה מעל פני הים. המסילה הייתה מסילת הרכבת ההררית הראשונה באירופה שנבנתה ברוחב מסילה תקני (1,435 מ"מ) והיא נמצאת בשימוש עד היום. מסילת זמרינג היא חלק מרשת המסילות של הרכבת הדרום-אוסטרית ומקשרת בין הבירה וינה לבין נמל טריאסטה באיטליה. בעת סלילת המסילה נמל טריאסטה היה נמל הים היחיד בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית ומשמש עד היום כמוצא מרכזי לים ממדינת אוסטריה.
יהודים במירצצושלאג
לאחר שבשנת 1867 בוטל חוק "איסור היהודים" (Judensperre) באוסטריה, שהיה קיים מאז שלהי ימי הביניים, היגרו בשלהי המאה התשע עשרה יהודים גם לעיירה מירצצושלאג (Mürzzuschlag). בשנת 1910, הגיע המספר לשיא במחוז מירצצושלאג – 101 יהודים – מתוכם בעיירה מירצצושלאג חיו 29 יהודים. בחציה השני של המאה ה-19 היו במירצצושלאג יהודים במקצועות הבאים: עורכי דין, דוורים, פקידי חברת הרכבות, סוחרים, מכונאי, רופא ותעשיין.
למרות המספר הזעום של היהודים, היו במקום גילויי אנטישמיות כפי שהם משתקפים בעיתונות המקומית "אוברשטיירבלאט", ומאז 1899 גם בעיתון "מירצצושלאגר ווֹכנבלאט". מטרה מיוחדת היוו הסוחרים היהודים של העיירה. למשל, כאשר עמדה להיפתח חנות חדשה בשנת 1910 של פרנץ האס, הזהיר העיתון "מירצצושלאגר בצירקסבוטה" על "היאחזות יהודית חדשה... יש לנו מן הסוג הזה במירצצושלאג באמת די והותר, ואין צורך בהתנחלויות נוספות כאלה, שמפניהן כלל לא ניתן להתגונן". ביקורת רבה הייתה גם על אתר התיירות הסמוך זמרינג, שעשירי וינה, ובהן משפחות רבות של יהודים, בילו בו.
בימי מלחמת העולם הראשונה חיו בעיירה כ-30 יהודים מתבוללים (חלקם שירתו בצבא האוסטרו-הונגרי והשתתפו בלחימה בקרבות הנהר איזונצו), ועד אמצע שנות העשרים נותרו רק 16. בעת סיפוח אוסטריה לגרמניה (ה'אנשלוס', 13 במרץ 1938) חיו במירצצושלאג המשפחות היהודיות אייזלר, האס וקרפנר. משפחת היים עזבה את המקום זמן-מה קודם לכן. אחרי ליל הבדולח חלק מן הגברים נשלחו למחנה עבודה בדכאו. משחזרו מדכאו רכושם עבר תהליך של "אריזציה" (חובת 'מכירה' של הרכוש, במחיר מגוחך, לתושבים ממוצא אַרי). המשפחות גורשו. חלקם עלה לפלשתינה. לאחר המלחמה חלק קטן מן הרכוש הושב לאחר הליכי השבה מייגעים. ככל הידוע נכון לכתיבת ערך זה (2010) אין יהודים במירצצושלאג.
ביום 23 בנובמבר 2012 כיבדה העיירה מירצצושלאג את זכרה של הגב' הרטה רייך (אייזלר בנעוריה), שנולדה בעיירה וגורשה ממנה אחרי האנשלוס, וחיה בין השנים 1944–2012 בישראל, וקראה את בית הספר התיכון המקומי על שמה: Herta Reich Gymnasium
אנה צ'קבטדזה
אנה צ'קבטדזה (רוסית: Анна Джамбулиловна Чакветадзе, בגאורגית: ანა ჯამბულის ასული ჩაკვეტაძე; נולדה ב-5 במרץ 1987), היא טניסאית עבר רוסייה שדורגה בשיאה במקום ה-5 בעולם (10 בספטמבר 2007).
בשנת 2007 ניצחה את שחר פאר ברבע גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה ובכך השיגה את הישג השיא שלה בטורנירי גראנד סלאם - העפלה לשלב חצי גמר. בפברואר 2008 השתתפה כחלק מנבחרת רוסיה בהתמודדות במסגרת גביע הפדרציה נגד נבחרת ישראל. היא שיחקה משחק אחד בו ניצחה את ציפי אובזילר.
ויקטוריה פרינסיפל
ויקטוריה פרינסיפל (באנגלית: Victoria Principal; נולדה ב-3 בינואר 1950) היא סופרת, פילנתרופית ושחקנית עבר, אמריקאית. כיום בבעלותה חברת ההפקות "ויקטוריה פרינסיפל הפקות". קנתה את פרסומה כשכיכבה באופרת הסבון "דאלאס" למשך 9 עונות, עליה הועמדה לפרס גלובוס הזהב לשנת 1983.
חייה
פרינסיפל נולדה בפוקואוקה, יפן. היא ממוצא אנגלי, איטלקי ופיליפיני. עקב כך שאביה היה איש חיל הים האמריקאי, נדדה פרינסיפל בין מקומות רבים והתגוררה בין היתר, בלונדון, פלורידה, פוארטו ריקו, מסצ'וסטס וג'ורג'יה, תוך שהיא עוברת בין 17 בתי ספר שונים.
פרינסיפל הופיעה בפרסומת כבר בגיל 5 והתחילה לדגמן בתקופת התיכון. נרשמה ללימודי רפואה בקולג' במיאמי. באותו זמן היא המשיכה לדגמן וזכתה בתחרות "מיס מיאמי" בשנת 1969, אך עקב תאונת דרכים שעברה התמקדה במשחק תחת הכירופרקטיקה ששאפה ללמוד. היא עברה לניו יורק שם עבדה כדוגמנית ושחקנית, למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון ועברה ללוס אנג'לס ב-1971.
תפקידה הראשון בסרט היה של גבירה מקסיקנית בסרטו של ג'ון יוסטון "השופט רוי בין" לצידו של פול ניומן. על תפקידה זה הועמדה לפרס גלובוס הזהב "לשחקנית המבטיחה של השנה". ארבע שנים מאוחר יותר, מאוכזבת מהתפתחות הקריירה שלה, עזבה את המשחק ועבדה כסוכנת במשך 3 שנים. תוכניותיה ללמוד משפטים ולהפוך לאחר מכן למנהלת אולפן נדחו כשאהרון ספלינג הציע לה תפקיד בפיילוט של הסדרה "Fantasy Island" ובתמורה ישא בהוצאות שכר הלימוד במשך שנה שלמה. היא הסכימה ונקלעה בתוך כך לתפקיד של פאמלה יואינג בסדרה "דאלאס", תפקיד עמו נשארה מזוהה לכל אורך הקריירה לאחר מכן. את הסדרה עזבה לאחר 9 שנים והקימה חברת הפקות משל עצמה.
בשנות השבעים גם גילמה את מלכת היופי של ישראל בסרט "הלילה שהם לקחו את מיס יפה".
פרינסיפל עדיין עובדת כשחקנית וכמפיקה וכן העניקה את שמה לסדרת מוצרי טיפוח שיצרה. כמו כן כתבה שלושה ספרים בנושא יופי וטיפוח העור. היא נודעת בשנים האחרונות בסדרת מוצרי הקוסמטיקה הנושאת את שמה.
חייה האישיים
פרינסיפל הכירה את כריסטופר סקינר ב-1978, כאשר הוא שיחק תפקיד משני בדאלאס. לאחר זמן קצר נישאו השניים, והם התגרשו ב-1980. ב-1985, היא נישאה למנתח הפלסטי הארי גלאסמן לאחר שהיו ביחד 3 שנים. בינואר 2003, נעצר גלאסמון בחשד לאלימות במשפחה. השניים נפרדו במרץ 2006 והתגרשו סופית ב-27 בדצמבר 2006.
כיום מתגוררת פרינסיפל במאליבו.
מאז 2012 הקימה ומקדמת חווה מחוץ ללוס אנג'לס, שם היא מצילה ומשקמת בעלי חיים.
AllMusic
AllMusic (בעבר נקרא All Music Guide או AMG) הוא אתר אינטרנט המתמחה במוזיקה. האתר מכיל בסיס נתונים מקוון של מידע על יוצרים, זמרים, אלבומים, סגנונות מוזיקליים ועוד. מאגר המידע של AllMusic נוסד ב-1991, שנים לפני ה-World Wide Web, והיה זמין לראשונה בפרוטוקול גופר. האתר עלה לרשת האינטרנט בשנת 1995.
האתר מכיל מידע על:
מאגר המידע של AllMusic נוצר ונערך על ידי צוות עורכים מיומנים בלבד. רשת העורכים כוללת מעל תשע מאות מבקרי מוזיקה אשר סוקרים אלבומים ושירים, וכותבים ביוגרפיות לזמרים וללהקות.
האתר מעיד על עצמו כי ברשותו מאגר השירים הדיגיטליים הגדול בעולם, הכולל שנים עשר מיליון שירים בקירוב, ובנוסף מאגר עטיפות הדיסקים הגדול בעולם, הכולל מעל לתשע מאות אלף סריקות של עטיפות.
פיהטלה
פִּיהְטְלָה (באסטונית: Pihtla; בגרמנית: Pichtendahl) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת במרכז האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת ואליאלה, מצפון לייסי, וממערב קארמה.
היישוב העתיק ביותר בפיהטלה הוא העיירה פיהה (Püha), שעדויות לגביו הועלו על הכתב לראשונה בשנת 1449. בעיירה יש כנסייה עתיקה.
במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 הנפות באי סארמאה לנפה אחת - סאראמאה.
מכון גנזים
מכון "גְּנָזִים" (או ארכיון גנזים) ע"ש אשר ברש הוא המוסד המרכזי בישראל לשימור יצירתם של הסופרים העבריים. מכון ביו-ביבליוגרפי לחקר תולדות הספרות העברית בעת החדשה - אגודת הסופרים במדינת ישראל.
הת'ר לוקליר
הת'ר דין לוקליר (באנגלית: Heather Deen Locklear; נולדה ב-25 בספטמבר 1961) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "שושלת" בתור סמי ג'ו, "מלרוז פלייס" בתור אמנדה וודוורד, ו"ספין סיטי" בתור מור קייטלין.
מכון גנזים
מטרת המכון
מטרת הארכיון הנה שימור יצירתם של סופרים עבריים על ידי איסוף כל החומרים הנחוצים לצורך תיעוד: תמונות מחיי הסופרים, כתבי יד שנדפסו ושלא נדפסו, איגרות למיניהן וכל פרסום הקשור בחיי הספרות העברית.
הת'ר לוקליר
ביוגרפיה
לוקליר נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתם של ויליאם רוברט ודיאן לוקליר. היא הצעירה מבין ארבעה אחים.
בעת לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לוקליר עבדה כדוגמנית והשתתפה בפרסומות.
מכון גנזים
מטרת המכון
הארכיון עוסק בשימור יצירה עברית בישראל ומחוץ לישראל. בשנותיו הראשונות נתן עדיפות עליונה לשימור כתבי יד ומכתבים שנותרו באירופה לאחר השואה. כן אסף המכון חומר ארכיוני בארצות הברית, ולאחר קריסת ברית המועצות הועברו למכון גנזים ארכיונים ואוספים מברית המועצות.
הת'ר לוקליר
קריירה
ההופעה הראשונה שלה על המסך הייתה בראשית 1980 עם תפקידים קטנים בסדרות "צ'יפס" ו"רוברט 240". ב-1981, הבמאי אהרון ספלינג ליהק אותה לסדרה "שושלת", בה הופיעה לוקליר עד ירידתה מהמסכים ב-1989. בשנת 1993 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "מלרוז פלייס", ועם הזמן נהייתה שחקנית קבועה בסדרה עד לביטולה ב-1999. לאורך הקריירה שלה היא השתתפה במספר הפקות טלוויזיה של אהרון ספלינג החל מ"שושלת" ו"מלרוז פלייס" ועד ל"טי. ג'יי הוקר", "ספינת האהבה" ו"המלון".
מכון גנזים
מטרת המכון
בשמונה השנים האחרונות מתקיים תהליך סריקה דיגיטלי המאפשר (באופן חלקי) עיון במסמכי הארכיון דרך אתר האינטרנט.
הת'ר לוקליר
קריירה
לאחר ביטול "מלרוז פלייס" היא השתתפה בקומדיית המצבים "ספין סיטי" עד לסיומה בשנת 2002, והייתה מועמדת על תפקידה בסדרה פעמיים לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה "השחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה בטלוויזיה". בשנת 2002 היא השתתפה בתפקיד אורח מספר פעמים בסדרה "סקראבס". בשנת 2004 היא ביצעה תפקיד אורח בסיטקום "שני גברים וחצי", וכיכבה בסדרת הדרמה "לקס" ב־NBC. בשנת 2005 היא הופיעה בסרט הקומדיה "הגבר המושלם", ובאותה שנה היא שיחקה בסדרה "בוסטון ליגל". בשנת 2007 שיחקה בסרט הדרמה "משחק החיים" לצד טום סייזמור. בנובמבר 2009 לוקליר הצטרפה לקאסט של סדרת הספין אוף של "מלרוז פלייס" בעלת אותו השם. היא הופיעה כמעט בכל פרק בסדרה בתפקיד הידוע שלה סתור אמנדה וודוורד. למרות הופעתה של לוקליר יחד עם שחקנים שונים מהסדרה המקורית, הסדרה לא זכתה להצלחה ובוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
חיים אישיים
לוקליר הייתה נשואה למתופף טומי לי מלהקת מוטלי קרו, שנישא מאוחר יותר לפמלה אנדרסון, ממאי 1986 עד אוגוסט 1993. שנה לאחר גירושיהם, היא נישאה לריצ'י סמבורה, גיטריסט להקת הרוק בון ג'ובי. בשנת 1997 נולדה בתם היחידה. בפברואר 2006 לוקליר הגישה בקשת גירושים מסמבורה והשניים התגרשו באופן סופי ב-2007. באותה שנה היא החלה מערכת יחסים עם השחקן ג'ק וגנר ששיחק לצדה ב"מלרוז פלייס".
מכון גנזים
תולדות המכון
הארכיון הוקם בשנת 1951 על ידי אגודת הסופרים העבריים בארץ ביוזמתו של הסופר והעורך אשר ברש. עד להקמתו, התקיימו כמה אוספים לא מסודרים ולא שמורים היטב של כתבי יד ואיגרות סופרים. תחילה הוצע לקרוא למכון גנזכו"ס (גנזי כתב וספר) לחקר הספרות העברית החדשה, אך לבסוף התקבלה הצעתו של אשר ברש שנתמנה ליו"ר הראשון לקרוא למכון בשם "גנזים". לאחר פטירתו ב 1952 נתמנה דוד שמעוני, שכיהן בתפקיד עד לפטירתו בדצמבר 1956. היו"ר השלישי היה יהודה בורלא. תקציבו של המכון לשנתו הראשונה היה 2,000 ל"י מקרנות האגודה.
ב"הארץ" מיום ה' באדר ה'תשכ"א (21 בינואר 1961) נתפרסמה הרשימה דלהלן:.
הארכיון נוסד וטופח על ידי אגודת הסופרים ושכן ונשמר בתוך מוסדות האגודה. בשנת 2003 הופרד מכון גנזים מאגודת הסופרים ופעל כעמותה עצמאית. בעקבות הפסקת העברת תקציבים לאגודת הסופרים באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 לא הועבר תקציב למכון והוא חדל לתפקד. בעקבות הסכם שהושג בסוף 2007 בין חברי העמותה ואגודת הסופרים חזר הארכיון לפעול תחת אגודת הסופרים. בשנת 2010 החליטה עיריית תל אביב להעביר את הארכיון לספריית בית אריאלה, כדי לאפשר מרחב אחסון גדול יותר ובתנאים מנוטרים.
בין 2009–2016 ניהל את המכון משה מוסק. בשנת 2016, התמנתה אדיבה גפן, חברת הנהלת אגודת הסופרים העברים, ליו"ר פעיל של המכון.
לצד הארכיונאים הקבועים, מסייע בעבודת הארכיון צוות נרחב של מתנדבים.
אסטרימה בירו
אסטרימה בירו (איטלקית: Estrima Birò) היא מכונית מיקרו בתצורת רכב חשמלי מונע מצבר מתוצרת חברת הסטארט-אפ האיטלקית Estrima המיוצר משנת 2008 ועד היום.
היצרן"Estrima"
מטרתה של "Estrima" הייתה לצמצם את הבעיות הנוגעות לניידות עירונית, כגון עומס תנועה וזיהום, ויצירת כלי הרכב החשמלי הקטן ביותר בשוק, "Estrima Birò."
בשנת 2011 היה "Estrima Birò" הרכב החשמלי הנמכר ביותר באיטליה בין הקטגוריות של 2, 3 ו-4 גלגלים.
ולנטין קוראבלניקוב
ולנטין ולדימירוביץ' קוראבלניקוב (ברוסית: Валентин Владимирович Корабельников; נולד ב-4 בינואר 1946) היה סגן שר ההגנה הרוסי ויועצו לענייני מודיעין וביטחון מידע, תחום שנחשב למומחיותו. כיהן כראש הגה-אר-או במשך 12 שנה, מ-1997 ועד שפוטר באפריל 2009 על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב.
ביוגרפיה
קוראבלניקוב הוא יליד מחוז טמבוב ובוגר האקדמיה הצבאית על שם מיכאיל פרונזה והאקדמיה הדיפלומטית הצבאית של משרד ההגנה. ב-1988 סיים את לימודיו באקדמיה של המטה הכללי.
את שרותו הצבאי הוא עשה בשורות המודיעין הצבאי וקודם לראש מחלקת ביטחון מידע בגה-אר-או בשנת 1989. בין השנים 1992–1997 היה סגן ראש הגה-אר-או. במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה עמד בראש יחידה של המודיעין הצבאי שרדפה אחר מחבלים צ'צ'נים. השתתף אישית במבצעי שטח ובתקופה ההיא נקלע למארב הצ'צ'נים ונפצע קשה.
במאי 1997 התמנה לראש גה-אר-או ופעל לחידוש מבצעי הביון החשאיים. במקביל לעבודתו כראש הגה-אר-או מילא שורת תפקידים שונים: ב-20 באוגוסט 1997 הוא היה לחבר במועצת תאום שיתוף פעולה צבאי בין רוסיה למדינות זרות, הוא היה חבר המועצה המפקחת על ייצוא נשק רוסי, ב-1999 היה לחבר הוועדה הנשיאותית לענייני שיתוף פעולה צבאי טכני בין רוסיה למדינות זרות. בינואר 2001 היה לחבר במטה המבצעי לניהול מבצעי לוחמה בטרור בצפון הקווקז.
קוראבלניקוב זכה להוקרה רבה בקרב נשיאי רוסיה בוריס ילצין וולדימיר פוטין. ב-1999 הוא הניח דו"ח מודיעיני בפני הנשיא אודות המצב בקוסובו ואפשרות לפרוץ המלחמה שם. באותה שנה הוענק לו תואר גיבור הפדרציה הרוסית.
בשנת 2003 הוא קודם לדרגת גנרל הצבא (דרגה צבאית שנייה בסדר הדרגות).
יחסי ארגנטינה–קוסובו
יחסי ארגנטינה–קוסובו הם היחסים הדיפלומטיים בין ארגנטינה לקוסובו. כיום אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות, שכן ארגנטינה איננה מכירה בקוסובו.
היסטוריה
בפברואר 2008 אמר שר החוץ של ארגנטינה, כי "אם היינו מכירים בקוסובו, שהכריזה על עצמאותה באופן חד צדדי, ללא הסכם עם סרביה, היינו יוצרים תקדים מסוכן שיאיים על סיכויינו להסדר מדיני בסכסוך באיי פוקלנד". בנוסף אמר כי נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר לא תמסור שום הצהרה רשמית בנושא. הוא הדגיש כי ארגנטינה לא תכיר בקוסובו.
בדיון שנערך ב-2 בדצמבר 2009 בבית הדין הבין-לאומי בהאג, אמרה המשלחת הארגנטינאית כי הכרזת העצמאות של קוסובו "מפרה את המחויבות לכבד את שלמותה הטריטוריאלית של סרביה ואת החובה להסדיר סכסוכים בדרכי שלום", וכי היא "לא ביטלה ולא יכולה לבטל את ריבונותה של סרביה על קוסובו".
יהודה יוחננוף
יהודה יוחננוף (נולד ב-18 במרץ 1968) הוא אלוף-משנה במילואים, שפיקד על גדוד 890 וחטיבת החרמון.
ביוגרפיה
יוחננוף נולד וגדל בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 התנדב לצנחנים לגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום קורס הקצינים שב לגדוד כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 890 והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון וכסגן מפקד הגדוד. בשנים 2002-2000 פיקד על גדוד 890 והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה לרבות מבצע אחים לנשק.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת הצנחנים, בין היתר במבצע חומת מגן. בהמשך פיקד על גדוד גפן בבה"ד 1. בשנת 2005 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לראש תורת חי"ר וצנחנים (תחצ"ן) במפקדת קחצ"ר. בשנים 2006–2009 פיקד יוחננוף על חטיבת החרמון. לאחר מכן שימש כמפקד קורס כללי במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
גרייס אוגוט
גרייס אמילי אוגוט (באנגלית: Grace Ogot; 15 במאי 1930 בקניה - 18 במרץ 2015). הייתה מחברת, אחות, עיתונאית, פוליטיקאית ודיפלומטית קנייתית. נחשבה פורצת דרך והפכה לאישה הקנייתית הראשונה שפרסמה מאמרים באנגלית, הייתה לבין חברות הפרלמנט הבודדות בקנייה ועוזרת שר.
קורות חיים
גרייס אוגוט נולדת בשם גרייס אמילי אקינאי למשפחה נוצרית ב-15 מאי 1930 באסמבו, מחוז ניינזה, קניה - כפר המאוכלס בעיקרו על ידי הקבוצה האתנית הנוצרית לאו. אביה, ג'וזף ניאנדוגה, היה האיש הראשון מאסמבו שרכש חינוך מערבי. גוז'ף התנצר בגיל צעיר בהכנסייה האנגליקנית ולימד בבית הספר המיסיון של האגודה ללימודי בנות בכנסייה. גרייס שאבה השראה מסיפורי התנ"ך שאביה לימד אותה ומהסיפורים המסורתיים של האזור שסבתה לימדה אותה.
בנוסף לניסיון התעסוקתי שלה בתחום הבריאות כאחות, אוגוט עבדה בתחומים שונים. היא עבדה ב-BBC Overseas Service ככותבת, כתסריטאית בתוכנית London calling East and Central Africa, כשדרנית רדיו בשפת לאו, מפתחת קהילה במחוז קיסומו וכאשת יחסי ציבור של חברת אייר אינדיה במזרח אפריקה.
בשנת 1975 עבדה אוגוט כנציגת קניה באספה הכללית של האומות המאוחדות. בשנה לאחר מכן הפכה לחברה במשלחת הקנייתית לאונסק"ו והייתה יו"ר התאחדות הסופרים של קניה, שהייתה מאלו שהקימו אותו. בשנת 1983 כיהנה כחברת פרלמנט, אחת מהנשים הבודדות שהיו בתפקיד זה, ועוזרת שר היחידה בקבינט של הנשיא, דניאל ערפ מוי.
חיים אישיים
בשנת 1959 גרייס אוגוט נישאה לבת'וול אוגוט, פרופסור להיסטוריה, נולדו להם ארבעה ילדים. הדחף שלה לספר סיפורים והדחף של בעלה לסיפורים מסורתיים של אנשי הלאו השפיעו על קריירת הכתיבה שלה. אוגוט נפטרה ב-18 במרץ 2015.
קריירה כסופרת
בשנת 1962, גרייס אוגוט קראה את סיפורה הקצר "A year of Sacrifice" בכנס אשר עסק בספרות אפריקאית באוניברסיטת מקררי באוגנדה. במהלכו גילתה כי לא הוצגו בכנס עבודות נוספות של סופרים ממזרח אפריקה, מה שנתן לה מוטיבציה לפרסם את יצירותיה בשפת לאו ובאנגלית. "A year of Sacrifice" פורסם כספרה הראשון של אוגוט, בכתב העת האפריקאי "Black Orpheus" בשנת 1963. בשנת 1964, סיפורה הקצר של אוגוט "The Rain Came" התפרסם כחלק מאוסף של סיפורים אפריקאים מודרניים (באנגלית: Modern African Stories), בעריכה משותפת יחד עם יחזקאל מפלילה, אשר כינס את הכנס שהוזכר קודם על הספרות האפריקאית בשנת 1962. "The Rian Came" היווה מעין גרסה מעובדת חדשה של "A year of Sacrifice" אבל במידה ניכרת היה קצר יותר, עם התחלה וסיום שונה. נוסף על כך, בשנת 1964, הסיפור הקצר "Ward Nine" התפרסם בכתב העת "Transition".
הרומן הראשון של אוגוט "The Promised Land", פורסם בשנת 1966 והתמקד בהגירת העם הלאו ובבעיות אשר התעוררו בעקבות הגירה זו. גיבוריה הראשיים עולים מניאנזה אשר בטנזניה, בחיפוש אחר אדמות פוריות ועושר. הסיפור התרכז גם בנושאים של שנאה בין שבטים, מטריאליזם, ותפיסות מסורתיות של נשיות וחובותיהן לבעליהן. בשנת 1968 יצא לאור "Land Without Thunder", המכיל אוסף של סיפורים קצרים אשר עלילתם מתרחשת ב"לאולנד" העתיקה. התיאורים של אוגוט, האמצעים הספרותיים והסיפורים "Land Without Thunder" מציעים תובנה חשובה על תרבות לואו במזרח אפריקה הפרה-קולוניאלית. עבודות נוספות שלה כללו את הסיפורים: "The Strange Bride", "The Graduate", "The Other Woman" וגם את "The Other Woman and The Island of Tears."
ברוב סיפוריה של אוגוט, העלילה מתרחשת על רקע אגם ויקטוריה וכוללת בתוכה את מסורתם של אנשי הלואו. נושא מרכזי אשר בולט ביצירותיה של אוגוט הוא חשיבותם של הפולקלור של אנשי הלואו, המסורות המיתולוגיות והמסורות שבעל פה. נושא זה נמצא בחזית "The Rain Came", סיפור אשר שקושר לחייה של אוגוט בצעירותה על ידי סבתה, לפיו יש להקריב את בתו של הצ'יף על מנת להוריד גשם. בנוסף לכך, הסיפורים הקצרים של אוגוט מקשרים בין מושגים ורעיונות של מסורת ומודרניות, ומדגימים את הדומה והשונה בין דרכי המחשבה הישנות והחדשות. ב"ארץ המובטחת", גיבור הסיפור ששמו אוצ'ולה (באנגלית: Ochola), חולה במחלה מסתורית שאין לה מרפא ובכל זאת בסוף הוא פונה לרופא על מנת שירפא אותו. בסיפור זה אוגוט מדגימה את תהליך החשיבה אשר מתערבב עם המסורת וההבנה המודרנית, "רוב הסיפורים שאני מספרת מבוססים על חיי היום יום...אך לבסוף, כשהכנסייה נכשלת ובית החולים נכשל, אנשים תמיד יתנו את מבטחם בדבר שעליו הם סומכים, אשר משתייך לרקע התרבותי האישי שלהם. זה אולי נדמה לנו כמו אמונה טפלה, אבל אלו שמאמינים הם אלו שמחלימים. ביום יום, בקהילות מסוימות בקניה, גם הרפואה המודרנית וגם הריפוי המסורתי מתקיימים יחד."
לפני שקניה קיבלה עצמאות והייתה תחת משטר קולוניאלי, אוגוט נתקלה בקשיים בכתיבת ספריה: "אני זוכרת שלקחתי כמה מהסיפורים הקצרים שלי למנהל (מנהל הלשכה לספרות מזרח אפריקה), כולל אחד שפורסם מאוחר יותר ב"Black Orpheus". הוא לא הצליח להבין כיצד אישה נוצרייה יכולה לרשום סיפורים כאלה, סיפורי הקרבות, תרופות מסורתיות, במקום כתיבה על הנצרות וישועה. לפיכך, מעט מאוד כותבים קיבלו עידוד ממפרסמים קולוניאלים שפחדו שהכותבים יהפכו לרדיקלים כלפי המשפט". .
אוגוט התראיינה בשנת 1974 על ידי לי ניקולס לשידור רדיו של "קול אמריקה" ששודר בין 1975 ל -1979 (סדרה של שיחות עם סופרים אפריקאים, מספר 23). בספריית הקונגרס יש עותק של הראיון המקורי והלא-ערוך. התמליל המשודר מופיע בספר 1981 "Conversations with African Writers".
שלושה רומנים שכתבה פורסמו מאוחר יותר על ידי בעלה בשנת 2018.
ספרים שיצאו לאור
אוסף ספריית הקונגרס, וושינגטון הבירה:
חניבעל (בן גיסקו)
חניבעל בן גיסקו או חניבעל גיסקו היה מצביא קרתגי, שפיקד על כוחות צבא וצי בתחילת המלחמה הפונית הראשונה. הוא הוצא להורג על ידי חייליו ב-258 לפנה"ס לאחר קרב כושל נגד צי רומי. אין לטעות בינו לבין המצביא הידוע חניבעל בן חמילקרת ברקה.
קרב ליפארה (260 לפנה"ס)
לאחר שנפלה אקרגס לידיהם, החליטו הרומאים לא להסתפק בהישגיהם עד כה, אלא לסלק כליל את הקרתגים מן האי. מאחר שידעו כי לא יוכלו לכבוש את סיקיליה מבלי להשיג קודם שליטה בים, בנו בפעם הראשונה בתולדותיהם צי מלחמתי. לאחר השלמת הבנייה והכשרת הצוותים יצא הצי החדש מאיטליה אל סיקיליה. גנאיוס קורנליוס סקיפיו, מפקד הצי, הקדים להגיע אל מסנה לפני עיקר הכוח. כאן נודע לו, כי אנשי ליפארה, שהייתה בשליטת קרתגו, מבקשים לעבור לצדה של רומא. מבלי להמתין לבוא שאר הצי, יצא סקיפיו אל ליפארה ועימו 17 אוניות מלחמה בלבד. פזיזותו עלתה לו בחירותו. הדבר נודע לחניבעל, והוא שלח מבסיסו בפנורמוס שייטת קרתגית בת 20 אוניות בפיקודו של בּוֹאוֹדֵס. השייטת הגיעה אל ליפארה בחשאי בשעת לילה והטילה הסגר על הנמל. לגנאיוס קורנליוס ואנשיו לא נותרה כל ברירה אלא להיכנע, והוא נלקח בשבי אל חניבעל.
פוליביוס מספר, כי גורל דומה כמעט ופקד את חניבעל עצמו ימים אחדים אחר כך. כשנודע לו כי עיקר הצי הרומי (כמאה אוניות) כבר קרוב אל חופי סיקיליה, יצא לים כדי ללמוד מקרוב על עוצמת אויביו ואופן התנהלותם. חמישים האוניות שבפיקודו נתקלו במפתיע בצי הרומי העדיף, ובלחימה שנתלקחה אבדו רבות מהן. הוא עצמו ועימו אוניות מעטות הצליח להימלט ולשוב לפנורמוס. אפשר שחניבעל הופתע והוכה על ידי הצי הרומאי כאשר יצא לפשוט על חופי איטליה, כפי שעשו הקרתגים לעיתים קרובות עוד קודם לכן.
קרב מילאי (260 לפנה"ס)
איתרע מזלו של חניבעל, והוא היה הראשון לנחול תבוסה בקרב סדור מידי הצי הרומאי החדש. הרומאים, שעד אז לא התנסו בקרבות ימיים, התקינו לקראת הקרב על חרטומי אוניותיהם גשרי השתלטות (corvi), תשובת נגד לטקטיקות הניגוח של אויביהם הקרתגים. ההתנגשות בין הצדדים ארעה ליד מילאי, בחוף הצפוני-מזרחי של סיקיליה. חניבעל ואנשיו השתוממו אומנם למראה המכונות המוזרות על אוניות הרומאים המתקרבות, אך מאחר שזלזלו באויביהם חסרי הניסיון תקפו מיד מבלי להסתדר במערך קרבי. ההפתעה הייתה גמורה. גשרי ההשתלטות הופלו על אוניות הקרתגיות התוקפות, וחיילי הצי הרומאים הסתערו על סיפוניהן והכריעו אותן בלוחמת פנים-אל-פנים בה הצטיינו. הקרתגים "ברחו מוכי תדהמה מהחידוש הזה, בהשאירם אחריהם חמישים אוניות". היה זה הניצחון הגדול הראשון של הרומאים בקרב ים.
מותו
זמן מה לאחר המפלה במילאי נשלח חניבעל בראש שייטת אוניות אל סרדיניה. צי רומי בפיקודו של גאיוס סולפיקיוס פטרקולוס, קונסול שנת 258 לפנה"ס, הצליח לסגור את אוניותיו באחד מנמלי סרדיניה, ובקרב שנתלקח בין הצדדים ספגו הקרתגים אבדות כבדות. לאחר התבוסה נעצר חניבעל על ידי חייליו ונתלה על צלב.
הקרב על נפח
הקרב על נפח היה קרב שריון גדול, שנערך ב-7 באוקטובר 1973, במסגרת המערכה בחזית הסורית במלחמת יום כיפור. במהלך הקרב ניסתה הדיוויזיה המשוריינת הראשונה של צבא סוריה לכבוש את צומת נפח, צומת דרכים אסטרטגי במרכז רמת הגולן, אשר סמוך לו שכנה מפקדת אוגדה 36, האוגדה הישראלית הסדירה שהגנה על רמת הגולן. מול הכוחות הסורים ניצבו כוחות מאולתרים מחטיבה 188, כוחות קטנים מחטיבה 7 ומחטיבה 179 וכן חטיבה 679, חטיבת המילואים של אוגדה 36.
על אף שספגו אבדות כבדות, הצליחו כוחות השריון הישראלים להדוף את המתקפה הסורית עד תום יום הלחימה ב-7 באוקטובר, אך השליטה על הרכסים השולטים על צומת נפח ממזרח, נותרה בידי הסורים. ביומיים הבאים ביצע הצבא הסורי מספר ניסיונות נוספים לכבוש את מרחב נפח, אך הכוחות הישראליים הצליחו להדוף אותם ואף לצאת להתקפות נגד. ב-9 באוקטובר נשברה המתקפה הסורית והכוחות הסוריים במרכז הרמה נדחקו חזרה לאזור חושניה, וב-10 באוקטובר נסוגו הכוחות הסורים אל מעבר לקו הסגול ברמת הגולן.
הקרב על נפח היה אחד הקרבות המכריעים במסגרת קרבות הבלימה שניהלו כוחות צה"ל נגד כוחות סוריים עדיפים. כתוצאה מהקרב חדלה חטיבה 188 להתקיים כמסגרת חטיבתית, לאחר שמפקדה יצחק בן-שהם, סגנו דוד ישראלי וקצין האג"ם של החטיבה נהרגו במהלכו. בהיסטוריוגרפיה הסורית הקרב נחשב לקרב המרכזי במערכה מול ישראל.
רקע
במלחמת ששת הימים כבש צה"ל את שטח רמת הגולן מידי סוריה. לאחר המלחמה נותרה רמת הגולן בידי ישראל והוקמו בה מספר יישובים. צה"ל נערך בשורת מוצבים לאורך קו הפסקת האש, הקו הסגול, שעבר ממזרח לקו התילים. בשנים שלאחר מלחמת ששת הימים אירעו תקריות ו"ימי קרב" רבים בין ישראל לסוריה. במקביל, החלו מנהיגי סוריה ומצרים לתכנן מתקפה מתואמת, בשתי חזיתות, על ישראל.
חשיבות אסטרטגית
מטרת תוכנית המלחמה הסורית הייתה השלמת כיבוש רמת הגולן בתוך פחות מ-24 שעות. הסורים הכירו היטב את רמת הגולן, שהייתה בשליטתם עד שנכבשה על ידי ישראל בשנת 1967, והבינו שכיבוש צומת נפח הוא שלב חיוני בהשתלטות על מרכז רמת הגולן ובהגעה מהירה לקו נהר הירדן. נתיב הגישה המהיר ביותר לצומת נפח, היה דרך פיתחת קוניטרה דרום, אך הפיקוד הסורי ידע, שכיבוש פיתחת כודנה ומרחב חושנייה, יאפשר לכוחותיו גישה נוחה מכיוון דרום לצומת, דרך ציר הנפט.
התוכנית הסורית
על פי תוכנית המלחמה הסורית, שכונתה מבצע משרוע 110, שלוש דיוויזיות סוריות - הדיוויזיה ה-5, ה-7 וה-9 - היו אמורות להבקיע את מערך ההגנה הישראלי ברמת הגולן, להשלים את כיבוש הרמה, ולהיערך להגנה עליה תוך כ-16 שעות מתחילת המלחמה. שתי דיוויזיות השריון של סוריה (ה-1 וה-3), נשמרו בעתודה, ונועדו לשמש ככוח לניצול ההצלחה. שלוש הדיוויזיות, שנועדו להשתתף בשלב הראשון של המתקפה הסורית, תוגברו עד שכללו כ-700 טנקים בשלב הפתיחה של המלחמה.
הבקעת הקו הישראלי ב-6 באוקטובר
בשעה 14:00 פתח צבא סוריה במתקפת פתע על כוחות צה"ל ברמת הגולן. הכוחות הישראליים, שלא היו ערוכים ומוכנים למלחמה כוללת נגד סוריה, הופתעו הן במישור הטקטי והן במישור האסטרטגי. גיוס המילואים החל רק שעות מספר לפני פרוץ המלחמה. בגזרת רמת הגולן נערכה חטיבת שריון אחת, חטיבה 188, וחטיבה שנייה, חטיבה 7, נועדה לשמש עתודה אוגדתית. סך הכול, עמדו לרשות צה"ל ברמת הגולן 177 טנקים. זמן קצר לאחר פתיחת המתקפה הסורית, נשלחה חטיבה 7 לתגבר את הגזרה הצפונית של רמת הגולן, כיוון שבפיקוד הצפון העריכו שהמאמץ הסורי העיקרי יתרכז בגזרה זו. רק גדוד אחד של החטיבה (גדוד 82) הוקצה לתגבר את גדוד 53 של חטיבה 188, שהגן על דרום ומרכז הרמה.
גדוד 74 מחטיבה 188, שהיה ערוך בצפון רמת הגולן, הועבר בשעות אחר הצהריים תחת פיקוד חטיבה 7; במקביל, הועבר גדוד 82 מחטיבה 7 תחת פיקוד חטיבה 188.
בשעות הערב, ובעיקר לאחר רדת החשיכה, הצליחו חטיבות הדרג השני של הדיוויזיות ה-5 וה-9, שלרשותן עמדו אמצעי ראיית לילה יעילים (בניגוד לצד הישראלי), להבקיע במספר צירים את קו ההגנה הישראלי הדק באזור פיתחת כודנה (בין תל שעף א-סינדיין לתל חזקה) וכן בשטח בין הר פרס לתל סאקי ולהתקדם לעומק של מספר קילומטרים. חטיבת שריון 51 של דיוויזיה 9 חדרה ללא הפרעה לשטח בשליטת ישראל מדרום למוצב 111, השתלטה על מרחב חושנייה כבר בשעות הלילה המוקדמות, וכוחות החלוץ שלה תפסו את צומת משתא, וחסמו שם את התנועה על ציר הנפט. חטיבות הדרג השני של דיוויזיה 5 ניצלו את ההצלחה כדי לחדור לעומק שטח רמת הגולן, ולנוע דרומה ומערבה כמעט ללא הפרעה, על הצירים היורדים מדרום הרמה לבקעת כינרות.
הלחימה בשעות הלילה
לאחר הבקעת קו ההגנה הישראלי בגזרה הדרומית של רמת הגולן, ביצע הצבא הסורי מספר ניסיונות להתקדם לעומק השטח הישראלי במרכז הרמה בליל 7/6 באוקטובר. כוח בסד"כ גדודי מחטיבה ממוכנת 43 של הדיוויזיה ה-9 התקדם צפונה על ציר "רשת" (כביש 98 של ימינו), בניסיון לאגף את הכוח הישראלי, שבלם את המתקפה הסורית בפיתחת קוניטרה דרום, אך נתקל במארב של כוח טייגר, שגרם לו אבדות כבדות. חטיבת שריון 51 התקדמה דרך חושניה לצומת משתא, הקימה שם עמדת חסימה על ציר הנפט, ובכך ניתקה את ציר האספקה העיקרי של כוחות חטיבה 188 בגזרה הדרומית של רמת הגולן. כוחות קטנים של החטיבה התקדמו צפונה על "ציר הנפט" לכיוון מחנה יצחק וצומת נפח, ומערבה על ציר "כביש" (כביש 87) לכיוון גשר אריק. הכוח שנע על ציר הנפט, נתקל במספר טנקים מחטיבה 188 ומחטיבת המילואים 179 (שזכו מאוחר יותר לכינוי כוח צביקה), שבלמו את התקדמותו במרחק קצר מצומת משתא. הכוח שנע על "ציר כביש", נתקל בכוח חלוץ קטן מחטיבת המילואים 679, שבלם את התקדמותו מדרום לצומת קצביה.
סוריה
על אף הצלחת הכוחות הסוריים להבקיע את קו ההגנה הישראלי בדרום ובמרכז רמת הגולן בלילה שבין 6 ל-7 באוקטובר, ספגו הכוחות התוקפים אבדות כבדות בציוד ובנפש במהלך קרב ההבקעה. על פי תוכנית המערכה הסורית המקורית, עד שעות הבוקר המוקדמות של 7 באוקטובר, כוחותיהם היו אמורים להשתלט על רוב שטח רמת הגולן, להגיע אל המצוק שמעל נהר הירדן ולהיערך עליו להגנה מפני התקפת הנגד הצפויה של כוחות המילואים הישראליים. אולם הלחימה העיקשת של הכוחות הסדירים הישראלים, שהגנו על קו המגע, גרמה לעיכוב גדול בלוח הזמנים של המתקפה הסורית, ולשחיקה משמעותית של הכוחות הניידים של שלוש הדיוויזיות הסוריות שהשתתפו במתקפה.
מצד שני, יחידות העתודה הסוריות, דיוויזיות השריון ה-1 וה-3, עדיין לא הוטלו ברובן למערכה, ולכן היו רעננות ובתקן מלא. במהלך הלילה קודמו יחידות החלוץ של דיוויזיית השריון ה-1 לקרבת קו החזית ברמת הגולן, והיו מוכנות לנצל את פריצת קו ההגנה הישראלי, לצורך התקדמות לעומק שטח רמת הגולן. עובדות אלו השפיעו לחיוב על המוכנות המבצעית ועל התפקוד של הדיוויזיה, שהוטלה למערכה במרחב חושנייה-נפח בבוקר 7 באוקטובר.
ישראל
בשעות הבוקר של 7 באוקטובר היה מצב הכוחות הישראלים בדרום ומרכז רמת הגולן קריטי. שני הגדודים הסדירים, שלחמו תחת פיקוד חטיבה 188 בגזרה הדרומית של רמת הגולן ספגו אבדות כבדות וסבלו ממחסור חמור בתחמושת. גדוד 53 נותר עם פחות מעשרים טנקים מבצעיים, שרובם נותקו על ידי התקדמות הכוחות הסוריים. אחת משלוש פלוגות הטנקים של גדוד 82 הושמדה במהלך הלחימה בשעות הלילה, פלוגה ב' לחמה באזור מוצב 111 בעורף הכוחות הסוריים, ואילו פלוגה א' נסוגה במהלך הלילה לתל יוסיפון לצורך תיספוק מחדש.
כוחות קטנים ומאולתרים בסד"כ מחלקתי ופלוגתי מחטיבות המילואים 179 ו-679, החלו להגיע ב"טפטופים" אל רמת הגולן במהלך שעות הלילה. אולם עקב מצב החירום, שנוצר עקב התמוטטות מערך ההגנה בגזרה הדרומית של הרמה, וחוסר מוכנות למלחמה של מחסני החירום של יחידות המילואים, הטנקים של המסגרות שעלו לרמת הגולן סבלו ממחסור חמור בציוד חיוני ובתחמושת, לחמו עם צוותים לא אורגניים, וחלקם אפילו לא ביצעו תיאום כוונות לפני שנכנסו ללחימה. עובדות אילו פגעו ביעילות ובמוכנות המבצעית של יחידות המילואים שהשתתפו בקרב נפח. פלוגה ראשונה מגדוד 266 מחטיבה 179 (חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד צפון) הגיעה לאזור נפח סביב חצות הלילה. היא נעה על ציר הנפט לכיוון חושניה במגמה לחבור לכוח צביקה, אך הושמדה תוך זמן קצר, לאחר שנקלעה למארב סורי סמוך לצומת משתא. שתי הפלוגות האחרות של הגדוד הגיעו לנפח בשעות הלילה המאוחרות. מח"ט 188 שלח פלוגה אחת (8 טנקים) בפיקוד איז'ו ריבנבך, להצטרף לכוח שלחם על ציר הנפט, ואילו הפלוגה השנייה (7 טנקים), בפיקוד הסמג"ד ברוך לנצ'נר, קיבלה הוראה לנוע לכיוון חושניה על ציר "פלא" דרך סינדיאנה.
הפיקוד הישראלי איבד את השליטה על היחידות השונות, שלחמו בגזרה הדרומית בשעות הבוקר של 7 באוקטובר, והם לחמו באופן מפוזר ובלתי מתואם. הלוחמים עצמם היו, רובם ככולם, מותשים ועייפים, לאחר לילה ללא שינה.
בקרב על נפח נטלו חלק כוחות מארבע חטיבות שריון - שרידי חטיבה 188, חטיבת מילואים 679 וכן חלקים מגדוד 82 של חטיבה 7 ומגדוד 266 של חטיבה 179. אולם מבין הכוחות הישראליים הרבים שהשתתפו בקרב, רק שניים היו בסדר כוחות משמעותי, ולחמו במסגרת גדודית ומעלה: כוח מח"ט 679 (25-22 טנקים), שכלל חלקים משני גדודים של החטיבה, והגיע לאזור נפח בבוקר 7 באוקטובר (אך הצטרף ללחימה במרחב נפח רק בשעות הצהריים המאוחרות), ובמידה פחותה, כוח רן גוטפריד, גדוד 93 המוקטן של החטיבה, שהצטרף ללחימה באזור נפח בשעות הצהריים. כוחות אלו היו ערוכים ללחימה יותר מכוחות המילואים הקטנים, שהגיעו למרחב נפח בשעות הלילה, אך עדיין היו רחוקים מלהיות במוכנות קרבית מלאה.
שעות הבוקר
בשעות הבוקר של 7 באוקטובר חידשו כוחות מחטיבת שריון 51 את התקדמותם צפונה על ציר הנפט, אך בשעה 07:00 נתקלו באזור עין אל קורה בכוח ישראלי מאולתר - שכלל פלוגה מגדוד 266 ומספר טנקים, שתוקנו בסדנה של מחנה נפח, בפיקוד דוד ישראלי, סמח"ט חטיבה 188 - שהקים עמדת חסימה על הציר, והתקדמותם נבלמה. במקביל, התקדם גדוד 96 של חטיבה 179 על ציר "כביש", וכבש לאחר קרב את תל צבאח.
בשעה 07:30 בבוקר החליט פיקוד אוגדה 36 לפנות את מחנה נפח, כתוצאה מדיווחים בדבר חדירה סורית לעומק השטח בשליטת ישראל במרכז הרמה במהלך הערב והלילה הקודמים. בשעה 10:15 חזר רפאל איתן, מפקד האוגדה, לאייש את המחנה לאחר שהתברר שעדיין אין עליו איום סורי מיידי.
בשעה 08:00 הורה המטה הכללי הסורי לדיוויזיה המשוריינת ה-1, שהייתה דיוויזיית עתודה, לנוע מאזור חושנייה, שנכבש על ידי הכוחות הסוריים בשעות הלילה, במטרה לכבוש את צומת נפח ואת השטחים השולטים ממזרח לו, ואולי גם לאגף את כוחות צה"ל בצפון הרמה. מפקד הדיוויזיה, תופיק ג'האני, הורה לחטיבה 91 להתקדם צפונה, על ציר "פלא". בשעה 09:00 החלו כוחות החטיבה להיערך באזור חושניה.
בשעה 09:00 יצא מפקד חטיבה 188, יצחק בן-שהם, ממחנה נפח דרומה, ולקראת 09:30 חבר לכוח הסמח"ט על כביש הנפט. הכוח שעמד לרשותו כלל 16 טנקים משרידי חטיבתו, ומחטיבה 179. במקביל, נערכה בציר "פלא" מצפון לתילי רמתניה, פלוגה ג' מגדוד 266 (שנותרה עם 5 טנקים בלבד עקב תקלות מכניות שונות), אליה חברה בשעות הבוקר פלוגה א' מגדוד 82 בפיקוד המג"ד חיים ברק. פלוגה ב' של הגדוד נמצאה בתהליך מילוי מחדש של דלק ותחמושת למרגלות תל יוסיפון.
לאורך שעות הבוקר המשיכה הלחימה בין כוח מח"ט 188 לבין הכוחות הסוריים על ציר הנפט, והצלחת כוח המח"ט בבלימת ההתקדמות הסורית יצרה תמונת מצב של הצלחה יחסית.
בינתיים הגיע הכוח העיקרי של חטיבה 679, שמנה כ-25 טנקים, אל אזור נפח בשעות הבוקר. בשעה 07:00 הורה רפול לאורי אור, מפקד החטיבה והכוח, לנוע לכיוון פתחת קוניטרה דרום, ולאבטח את התפר בין חטיבה 7 לחטיבה 188. הכוח נערך באזור עין זיוון, על ציר "רשת".
המתקפה הסורית
בשעה 11:15 סיימו כוחות חטיבה 91 את היערכותם בקו שבין הר יוסיפון לחושניה, והחלו להתקדם צפונה על ציר "פלא". כוח צה"ל שניצב מולם כלל 9 טנקים מפלוגה א' של גדוד 82 ומגדוד מילואים 266, בפיקוד חיים ברק, מג"ד 82. הכוח לא הצליח לבלום את התקדמות הכוחות הסוריים העדיפים. ברק נפצע ומ"פ א', אלי גבע, לקח את הפיקוד על הכוח. בסביבות השעה 11:30, לאחר שהבין כי מצבו נואש, ניסה גבע לדווח בקשר למפקדיו (סמח"ט 188, מח"ט 188 ומפקד אוגדה 36) על מצבו, אולם לא הצליח ליצור עמם קשר. לבסוף, הוא עלה ברשת הקשר מול אביגדור בן-גל, מח"ט 7 ומפקדו האורגני, אשר הורה לו לסגת צפונה ולחבור אל כוחות החטיבה בצפון הרמה. 17 הטנקים שנותרו לגדוד 82 נעו צפון-מזרחה לכיוון צומת ווסט, ובכך פתחו את הדרך להמשך ההתקדמות של חטיבה 91 על ציר "פלא" לכיוון צומת נפח. מח"ט 188 ומפקד האוגדה לא עודכנו בנסיגת הכוח, ולא ידעו כי ציר "פלא" נותר ללא הגנה. שני הטנקים האחרונים, שנותרו מהכוח מגדוד 266 שלחם בציר "פלא", הבינו שלא יוכלו לבלום לבדם את הכוח הסורי. הם נסוגו לכיוון ציר הנפט, ובשלב מאוחר יותר הצטרפו ללחימה באזור המחצבה מצפון-מזרח למחנה נפח.
במקביל לכך, התקדמה חטיבה 51 על כביש הנפט, אולם נבלמה על ידי כוח מח"ט 188. בשעה 12:00 שלח מח"ט 51 גדוד לאגף ממערב את החסימה הישראלית על ציר הנפט, ולתקוף את מחנה נפח מכיוון דרום. כוח מח"ט 188 לא זיהה את תנועת האיגוף של הגדוד הסורי, ולא היה מודע לכך שכוח סורי הגיע לעורפו.
בשעה 12:00 הגיע כוח נוסף מחטיבה 679, בפיקוד רן גוטפריד, מג"ד 93 של החטיבה, לאזור מחנה נפח. גוטפריד, שהיה בדרכו לחבור לכוח המח"ט באזור קונטרה, נלקח אל חמ"ל האוגדה שם הורה לו מפקד האוגדה, רפול, לנוע לכיוון דרום-מזרח על ציר "פלא", במטרה לתגבר את כוח מח"ט 188 בחושניה. סביב שעה 12:30 חידש כוח גוטפריד, שכלל בשלב זה 12-9 טנקים (לפי עדותו של גוטפריד. לפי מקורות אחרים כלל הכוח 22 טנקים), את תנועתו, הגיע אל צומת "פלא"-"יבשה" ופנה דרומה על ציר פלא לכיוון חושניה. הכוח התקדם בתנועה מאובטחת משני צידי הציר, וכשהגיע לרכס נמוך מדרום למחצבה של כפר גלעדי, נתקל מטווח כמה מאות מטרים בעשרות טנקים סוריים מחטיבה 91, שהיו בתנועה מסינדיאנה לכיוון צומת נפח. הכוח הישראלי, שהופתע מנוכחות כוחות סוריים במרחק קצר כל כך מנפח, פתח באש ראשון והשמיד מספר טנקים סוריים. אולם הסורים המשיכו להתקדם לעברו במהירות, כשהם יורים תוך כדי תנועה, ותוך זמן קצר נפגעו מרבית הטנקים של הכוח, וגוטפריד עצמו נפצע ואיבד את הכרתו. הטנקים הסוריים שטפו את הכוח הישראלי, השתלטו על קו הרכס שמעל המחצבה, ומשם שלטו באש על כביש נפח-קונטרה.מסיבה לא ברורה (אולי כתוצאה מהאבדות שספגו במהלך הקרב נגד כוח גוטפריד) עצרו הסורים, לפחות באופן זמני, את המשך התקדמותם צפונה בגזרה זו
בשעה 12:45 נתקל כוח בן ארבעה טנקים, בפיקוד סמג"ד 82, בכוח המאגף מחטיבה 51 הסורית (מצפון לכוח מח"ט 188). ארבעת טנקי הכוח הושמדו והסמג"ד נהרג, אולם הם הספיקו לדווח על האיגוף הסורי.
בסביבות השעה 13:20 פתחו טנקים מחטיבה 91 הסורית באש על מפקדת אוגדה 36 במחנה נפח. כוח אחד של החטיבה אף חצה את ציר "יבשה" ותפס עמדות על רכס דלווה, סמוך לקיבוץ אורטל. תמונת המצב החמורה החלה להתבהר במפקדת האוגדה, ורפול הורה לכל הכוחות הזמינים בגזרה לנוע במהירות לכיוון צומת נפח כדי למנוע את כיבוש הצומת החיוני ואת התמוטטות מערך ההגנה הישראלי במרכז רמת הגולן. הוא עצמו התעקש בתחילה להישאר במחנה, אך בשעה 13:30 החליט לפנות אותו בשנית, והעביר את חפ"ק האוגדה לעליקה, מספר קילומטרים מצפון למחנה. במחנה נותרו מספר טנקים וחוליות נ"ט, שניהלו אש מול הטנקים הסורים ומנעו מהם לבסס את שליטתם במחנה.
לחימת חטיבה 679
בשעה 13:00 התבהרה לפיקוד הצפון תמונת המצב באזור נפח, וכמה דקות לאחר השעה 13:00 הורה מפקד הפיקוד, יצחק חופי, באופן אישי למח"ט 679, אורי אור, לחזור לנפח עם הכוח שבפיקודו, כדי להדוף את המתקפה הסורית. אור פיצל את כוחו, הותיר פלוגה מוקטנת (4 טנקים) ברכס הבוסטר ושלח כוח קטן (3 טנקים) מגדוד 289 לנוע בדרך הקצרה ביותר (על ציר "יבשה") אל נפח. הכוח העיקרי, שכלל 15-13 טנקים על בסיס גדוד 57 של החטיבה, עם חפ"ק המח"ט, נע דרומה על ציר "רשת" (ציר היישובים) ולאחר מכן מערבה על ציר "קטקומבה", העובר בין הר יוסיפון והר שיפון, במטרה לתקוף מהאגף את הכוח הסורי המתקדם לנפח.
לאחר שקיבל דיווח על מה שקרה לכוח שפר, הפנה אורי אור חלק מכוחו צפונה, אל השלוחה הצפון-מזרחית של הר שיפון, כדי למנוע מהסורים להתקדם צפונה על ציר "יבשה", ולאיים על אגפה של חטיבה 7. הכוח פגע במספר טנקים סוריים, שנעו על הציר, אך נחשף לאש הטנקים הסוריים שעל רכס דלווה, ו-3 מהטנקים שלו נפגעו.
לקראת השעה 16:00 הגיע אל נפח חיים דנון, סמג"ד 57, יחד עם אחרוני הטנקים מחטיבה 679 שיצאו מהימ"ח. לאחר שהבין שהסורים נמצאים במחנה נפח, הוא נע עם כוחו מדרום לנפח וממערב לציר הנפט, וסביב שעה 16:30 זיהה טנקים מחטיבה 51 הסורית והחל לנהל איתם קרב שב"ש. דנון צירף לכוחו הקטן (5-3 טנקים) את מה שנותר מכוח מח"ט 188 שלחם על ציר הנפט, וכן שני כוחות קטנים מחטיבה 679 (בפיקוד חנן אנדרסון וחגי קוהל) שהגיעו לאזור נפח מוקדם יותר, ועד שעות הערב הצליח לאסוף כוח משמעותי (שכלל לטענת דנון 24 טנקים) מדרום-מערב לנפח. הכוחות הסוריים, שמצאו עצמם מותקפים במקביל ממזרח וממערב, נסוגו עם רדת החשיכה דרומה מציר "יבשה" ומזרחה מציר הנפט וממחנה נפח, ונערכו מחדש על רכס סינדיאנה. במקביל, חבר כוחו של דנון אל שאר הכוחות של חטיבה 679, וכוחות החטיבה נערכו לשהיית לילה בעמדות מסביב לצומת נפח.
תוצאות הקרב
ב-7 באוקטובר בערב נבלמה ההתקפה הסורית על מרחב נפח, וכוחות צה"ל הצליחו לייצב את הקו במרכז רמת הגולן. הצלחה זו גבתה מחיר כבד, בנפגעים ובציוד, מהכוחות הסדירים ומכוחות המילואים, שהשתתפו בקרב. חטיבה 188 חדלה להתקיים כמסגרת חטיבתית עד תום המלחמה, לאחר שמפקדה, סגנו וקצין האג"ם נהרגו במהלך הקרב, וחטיבה 679 נותרה עם 26 טנקים מבצעיים בלבד. הכוחות הסורים שהשתתפו בקרב ספגו אף הם אבדות כבדות, ולא הצליחו לנצל את ההצלחה של הדיוויזיה ה-5 וה-9 בלילה שקדם לקרב, לצורך ביסוס הישג משמעותי.
ביומיים שלאחר מכן המשיכו כוחות הדיוויזיה ה-1 וכוחות סוריים נוספים לנסות לכבוש את צומת נפח, אך נבלמו ונהדפו לאחור על ידי חטיבה 679. במקביל, הדפו כוחות צה״ל את הכוחות הסורים בדרום הרמה ובמרכזה, ודחקו אותם לאזור מצומצם סביב הכפר חושניה. עד 10 באוקטובר נהדפו כל הכוחות הסורים אל צידו המזרחי של הקו הסגול, ופיקוד הצפון החל להיערך למתקפת הנגד.
ספר אינטראקטיבי
ספר אינטראקטיבי הוא ספר אלקטרוני שמכיל, בנוסף לעלילת הסיפור או המידע העיוני, גם אינטראקציות שונות, שנועדו להוביל את הקורא בתוך המרחב הספרותי.
ייחודו של הספר האינטראקטיבי
בספר האינטראקטיבי הקורא הוא לא רק צרכן מידע פסיבי, הוא פעיל בתוך העולם של הספר ומשתתף בחוויית הקריאה, באמצעות האינטראקציות. כשמדובר בספרי ילדים לרוב האינטראקציות הן קטעי אנימציה ומשחקים אינטראקטיביים שונים שמהווים חלק עיקרי מהסיפור ומחוויית הקריאה. בספרי עיון אינטראקטיביים: מדריכים שונים, ספרי היסטוריה וביוגרפיות, האינטראקציות ישמשו להרחבה והעמקת הידע בנושא המדובר. למשל הצגת סרטון לפי מיקום על מפה, או מעבר מהיר לפרק בהיסטוריה על פני ציר זמן. השתתפות הקורא מהווה חלק בלתי נפרד מחוויית הקריאה בספר, לעיתים אין אפילו סדר מוגדר לעמודים- הקורא מחליט מה יקרא ובאיזה שלב. האינטראקציות מופעלות על ידי לחיצה במקומות מוגדרים על המסך, גרירה של פריט ולפעמים גם על ידי ניעור המכשיר.
ההיסטוריה
תחילתו של הספר האינטראקטיבי, כפי שהוא מוכר לנו כיום, עם פריצתו של האייפד של אפל ב-2010. התחלת ההפצה של הספר האינטראקטיבי לא הייתה פשוטה כיוון שסופרים רבים לא רצו לשתף פעולה עם המפתחים. הסופרים טענו שהספר האלקטרוני יגרע מהקסם של הספר הקונבנציונלי, ושאי אפשר להשוות קריאה בiPad לדפדוף בדפים מוחשיים. את הפריצה הגדולה של מחסום הספרים האינטראקטיביים עשה הספר Alice for iPad, גרסה אינטראקטיבית לספרו של לואיס קרול אליס בארץ הפלאות. הספר יצא ב-2010 וזכה למאות אלפי הורדות, והיה חודשים רבים ברשימת רבי המכר של הספרים האלקטרוניים בארצות הברית. ההצלחה של הספר פתחה את הדלת לשיתופי פעולה רבים נוספים ואף התחילה ז'אנר של כתיבת ספרי ילדים שמיועדים ל-iPad מלכתחילה.
ספרי לימוד אינטראקטיביים
ב-2012 השיקה אפל את iBook 2 חנות לממכר ספרי לימוד אינטראקטיביים. אפל משתפת פעולה עם כמה מחברות הוצאת ספרי הלימוד בארצות הברית, במטרה להקל על התלמידים ולייצר להם סביבת לימודים חכמה יותר. ספרי הלימוד יתעדכנו כל הזמן ויחסכו לתלמידים את הצורך לקנות גרסאות חדשות. הם גם יקלו על התלמידים בהורדת המשקל מהילקוט שלהם.
הפולמוס סביב הספרים האינטראקטיביים
גם היום, כששוק הספרים האינטראקטיביים מפותח ופעיל, קיימת מחלוקת סביב נחיצותם של הספרים האינטראקטיביים, בעיקר כשמדובר בספרי ילדים. המתנגדים טוענים שספרי הילדים האינטראקטיביים מסיטים את תשומת הלב של הילד מהסיפור. המשחקים והסרטונים מפריעים לילדים להתרכז במילים ולא מקנים להם את היכולת לשבת ולשמוע סיפור מהתחלה ועד הסוף. בספרים מסוימים יש גם קריין שמקריא לילדים את הסיפור, מה שהופך את נוכחות ההורה למיותרת, מה שעלול להוביל לכך שפחות הורים יבלו זמן איכות עם ילדיהם בקריאת ספר. התומכים בספרים האינטראקטיביים דווקא מציינים את היכולת של הילד להבין ולהשתמש בספר לבדו כיתרון. הם גם מתייחסים לאינטראקציות בספר כמרחיבות, מעניקות ערך מוסף לספר ומפתחות את החשיבה.
חידושים
אינטראקציות מעניינות בתחום הספרים האינטראקטיביים לילדים- בספרים מסוימים ההורה יכול להקליט את עצמו קורא בספר, וכך הילד יכול לקרוא איתו גם כשהוא לא נמצא בבית. בחלק מהספרים בלחיצה על אובייקט או ציור יופיע שם האובייקט בכתב כדי לתרגל עם הילדים קריאה ואוצר מילים. ספרים מסוימים מאפשרים להשתמש במיקרופון של ה-iPad לדגימת עוצמת הקול, וכך אפשר למשל לנשוף בחוזקה על ערימת עלים בציור ולהעיף אותם לכל עבר.
ספרים אינטראקטיביים בעברית
בישראל קיימות מספר חברות טכנולוגיות שמייצרות ספרים בשיתוף עם המוציאים לאור, ביניהן עברית לילדים שהוציאה לאור קלאסיקות כמו סיר הסירים, הצב של אורן וציפור הנפש לצד ספרי ילדים חדשים יותר כמו תזמורת מפלצות הקצב ואיה אאוץ אווה. וגם ספרים מסדרת "ספרים לילדים" של חברת פלאפון- כמו "החתול במגפיים" ו"תיבת נח".
ג'ורדן רנצו
ג'ורדן רנצו (באנגלית: Jordan Renzo; נולד ב-11 בפברואר 1993) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד מתאוס אנדזווסקי ב-"Class", סדרת הספין אוף של "דוקטור הו".
ביוגרפיה
רנצו למד בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה. בפברואר 2014, בשנה האחרונה ללימודיו, הופיע רנצו במחזה "הנרי החמישי" בתפקיד הראשי. הוא גם זמר (טנור), והתאמן בקרבות במה.
ב-2015 כיכב רנצו בסרט הדרמה הקצר "אלה". בשנה שאחרי הופיע בסרט "Chosen" המתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה. ב-2016 לוהק רנצו בתפקיד מתאוס אנדזווסקי בסדרת הספין-אוף של "דוקטור הו" "Class" של ערוץ BBC Three. רנצו אמר שלשחק דמות של גיי היה די קל, בעזרתו של שותפו לסדרה גרג אוסטין, ומערכת היחסים ביניהם לא הייתה שונה משאר מערכות היחסים בתוכנית. שמו לא הופיע בכתוביות שבתחילת הסדרה, אבל רנצו הוצג בפרסומות של ה-BBC כאחד השחקנים הקבועים. ב-2018 חזר ושיחק בתפקיד מתאוס בסדרת אודיו בהפקת Big Finish. עוד באותה שנה לוהק רנצו לתפקיד צ'ארלי ברנדון בסדרת הדרמה "הנסיכה הספרדייה". ב-2019 שיחק רנצו בתפקיד סר אייק בסדרה "המכשף".
אינטגרציה בחלקים
באנליזה מתמטית, אינטגרציה בחלקים היא שיטת אינטגרציה שמתבססת על שימוש בכלל המכפלה עבור נגזרות. בשיטת האינטגרציה בחלקים ניתן להפוך את הבעיה של אינטגרל של מכפלה של שתי פונקציות לבעיה של מציאת אינטגרל של מכפלת שתי פונקציות אחרות, נגזרת הראשונה והפונקציה הקדומה של השנייה. באמצעות המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי, ניתן להשתמש גם בשיטה זו כדי לחשב במדויק אינטגרלים מסוימים.
ניסוח פורמלי
בהינתן שתי פונקציות גזירות ובעלות נגזרות רציפות f,g, מתקיים עבור אינטגרל שאינו מסוים:
בחירת הפונקציה הקדומה והנגזרת
אף על פי שהכלל תקף תמיד, הוא לא בהכרח מפשט את האינטגרל שאותו אנו רוצים למצוא, ולכן יעיל לשימוש רק במקרים מסוימים. מכיוון שלרוב, ישנן מספר דרכים לפרק כל פונקציה למכפלה של שתי פונקציות, בחירה חכמה של פונקציות יכולה להיות הכרחית להצלחת השיטה.
ככלל אצבע לא מחייב, כדאי לבחור את הפונקציה g(x) על פי הרשימה הבאה, בסדר יורד:
נשים לב שככל שהפונקציות נמצאות במעלה הרשימה, יותר קל לגלות עבורן את הפונקציה הקדומה שלהן, צעד אשר הכרחי במהלך ביצוע האינטגרציה בחלקים.
עם זאת, לא קיים אלגוריתם לביצוע אינטגרציה בחלקים וקיימים מקרים בהם עדיף לא לעקוב אחרי הסדר ברשימה. לכן יש להתייחס לרשימה זאת אך ורק בגדר כלל אצבע.
דוגמאות לשימושים
דוגמה:
הקרב על ג'נין (1948)
הקרב על ג'נין, שנקרא גם מבצע יצחק, נערך במסגרת הלחימה בחזית הצפון במלחמת העצמאות. במהלך המבצע, אשר נערך מ-1 ביוני בלילה ועד בוקר 4 ביוני 1948, תקפו כוחות של צה"ל את כוחות חיל המשלוח העיראקי, אשר נעזרו בכוחות ערביים מקומיים, באזור ג'נין. הכוחות הישראלים הצליחו להשתלט על מרבית יעדיהם בשלבים הראשונים של המתקפה, אך ספגו אבדות כבדות כתוצאה מהתקפת נגד עיראקית עזה, ובסופו של דבר נסוגו מג'נין ומסביבתה הקרובה. הנסיגה הישראלית לא הייתה מסודרת ומרבית ההרוגים נותרו מאחור, בשטח שבשליטה ערבית, והובאו לקבורה רק לאחר תום המלחמה.
אינטגרציה בחלקים
דוגמאות לשימושים
אנו רוצים לחשב את האינטגרל ולכן בהתאם לנוסחה ובהמשך ל"כלל האצבע" נבחר את המשתנים שלנו כך:
משולש עפר
משולש עפר או שקע עפר (אנגלית Afar Triangle או Afar Depression בהתאמה) הוא שקע גאולוגי וגאוגרפי בצפון קרן אפריקה, באזור המפגש שלה עם חופי ים סוף. השקע משתרע בתחומן של אתיופיה, ג'יבוטי, סומליה ואריתריאה.
אינטגרציה בחלקים
דוגמאות לשימושים
f(x)=x,
הקרב על ג'נין (1948)
רקע
בסוף מאי 1948, מנקודת ראות ישראלית, התייצב המצב בחזית הצפון. ההתקפות הסוריות מדרום לכנרת נהדפו, כוחות צבא ההצלה נעקרו ממלכיה וחיל המשלוח העיראקי נכשל בניסיונו לכבוש את גשר וכאוכב אל הווא. חיל המשלוח העיראקי נטש את ניסיונו לתקוף בעמק הירדן, ונכנס במקום זאת לצפון המשולש. עם זאת, תנועתו של צבא עיראק הציבה בפני חזית הצפון איום חדש: באותה העת אזור נצרת היה בידי הערבים, והמרחק בין הכוחות הערביים בגליל התחתון ובין העיראקים לא עלה על 12 ק"מ. היה חשש סביר מפני מבצע עיראקי שיבתר את עמק יזרעאל. הציר הסביר ביותר לתנועה עיראקית כאמור היה כביש ג'נין-עפולה, אולי במתואם עם תנועה ערבית מנצרת דרומה. עם זאת, היערכות הערבים, כפי שהתגלתה במהלך הקרב, לא הורתה על מגמה התקפית בכיוון המתואר.
משולש עפר
במשולש עפר שוכן אגם עסל שהוא הנקודה הנמוכה ביותר באפריקה, בגובה 153 מטר מתחת לפני הים. נהר האוואש מתנקז אל השקע ומסיים את מסלולו בשורה של שישה אגמים קטנים שמליחותם הולכת ועולה. האזור הוא גם אחד המקומות החמים בעולם, והטמפרטורה במקום נעה מ-25°C בעונה הגשומה, בין ספטמבר למרץ, ועד 48°C בעונה היבשה.
אינטגרציה בחלקים
דוגמאות לשימושים
ולכן נגדיר בהתאם:
הקרב על ג'נין (1948)
רקע
המגמה העיקרית של מפקד חזית הצפון משה כרמל (זליצקי) הייתה להסיר את האיום הזה על ידי השתלטות על השלוחה המערבית של הגלבוע, על חלקו הדרומי של עמק יזרעאל, ועל צפון השומרון, כולל ג'נין. כן נדרשו כוחות חזית הצפון לפתוח בהתקפות בגזרתם, על מנת להקל ככל האפשר על המצב בחזית המרכז, שמצבה נראה היה כקשה ביותר.
משולש עפר
משולש עפר נודע גם בשל מאובני האדם וקרוביו ההתפתחותיים שנמצאו בעמק נהר אוואש התחתון, בפרט מאובני אדם אידלטו, ובשל כך מוכר כאתר מורשת עולמית.
אינטגרציה בחלקים
דוגמאות לשימושים
f'(x)=1,
הקרב על ג'נין (1948)
רקע
בסוף מאי ובתחילת יוני כבשו כוחות מגדודים 13 ו-14 של 'גולני' כפרים בשולי הגלבוע ובפתחת ג'נין (מבצע ארז). הצלחת מבצע זה אפשרה את הניסיון לכיבוש ג'נין.
משולש עפר
גאולוגיה
שקע עפר שוכן על תוואי הבקע הסורי-אפריקני, בצומת המפגש של שלושה לוחות טקטוניים - לוח ערב ממזרח ושני תת-לוחות של הלוח האפריקאי: הלוח הנובי ממערב והלוח הסומלי מדרום. נקודת המפגש המדויקת של שלושת הלוחות שוכנת באזור אגם אַבְּהֶה באתיופיה. התפשטותם של שלושת הלוחות האלה אחראית ליצירתם של ים סוף ומפרץ עדן, והם ממשיכים להתרחק זה מזה בקצב של 1 עד 2 ס"מ לשנה. כתוצאה מכך מתחוללות באזור מאות רעידות אדמה בשנה, כמעט בלא הפסקה, והעתקים ובקעים באורך של מאות מטרים ובעומק של עד 100 מטר נחשפים. עוד מתרחשות במקום התפרצויות געשיות ולבה פורצת אל פני האדמה. הר הגעש הפעיל ביותר במשולש עפר הוא ארטה אלה, והוא מתפרץ בממוצע כל שנתיים; אבל גם הרי געש שהיו כבויים אלפי שנים יכולים להתפרץ, כפי שאירע בהר הגעש נברו ב-2011. שקע עפר הוא גם אחד משני המקומות על פני כדור הארץ בהם רכס מרכז אוקייני מתפשט אל היבשה (המקום האחר הוא באיסלנד).
אינטגרציה בחלקים
דוגמאות לשימושים
ומכאן נקבל: =
הקרב על ג'נין (1948)
מהלכי חיל המשלוח העיראקי עד קרב ג'נין
ממשלת עיראק החליטה להתערב במלחמה בארץ ישראל ב-23 באפריל 1948, לאחר כיבוש חיפה על ידי כוחות ההגנה. ב-15 במאי 1948 חצה הכוח העיראקי את הירדן במעברה ותקף במשך מספר ימים את קיבוץ גשר ואת תחנת המשטרה הסמוכה. כל ההתקפות נהדפו. ב-18 במאי 1948 ניסו העיראקים לכבוש את מבצר כוכב הירדן אך נהדפו באבדות כבדות על ידי כוחות גולני.
משולש עפר
גאוגרפיה
האקלים בשקע עפר חם ונתון לבצורות, ומדבר דנקיל משתרע על רובו של השטח. במהלך רוב השנה אין יורדים משקעים באזור, וכמות המשקעים השנתית נעה בין 100 מ"מ סמוך לחופי ים סוף ל-200 מ"מ בפנים הארץ. נהר אוואש, החוצה את השקע ממערב למזרח, יוצר רצועה חקלאית צרה, אך הוא מסתיים בשורה של אגמים מלוחים במרחק של 128 ק"מ מחופי ים סוף. מימי האגמים מתאדים במהירות וחושפים שטח אדמה מלוחה בהיקף של כ-1,200 קמ"ר. מלחים אלה הם מקור ההכנסה העיקרי לתושבי האזור.
אינטגרציה בחלקים
דוגמאות לשימושים
דוגמה נוספת:
הקרב על ג'נין (1948)
מהלכי חיל המשלוח העיראקי עד קרב ג'נין
ב-22 במאי 1948 נואשו העיראקים מלהשתלט על קיבוץ גשר וסביבתו ונסוגו מהחזית למזרח הירדן. הם שבו וחצו את הירדן בגשר דמיה והתמקמו במשולש הערבי (צפון השומרון במרחב שכם, ג'נין, טולכרם). מאז הגיעם לשומרון לא הראו העיראקים פעילות רבה פרט להתקפה על גאולים ב-28 במאי 1948 וכיבוש תחנת השאיבה בראש העין ב-30 במאי 1948.
משולש עפר
גאוגרפיה
הצמחייה בשקע מדברית בטבעה ומוגבלת לעצים קטנים, שיחים ועשבים עמידים לתנאי בצורת. הפאונה כוללת זברות גרבי, צביי גראנט, צביי סומרינג, צביי ספיקי, צביי קלארק, ביירות, דיקדיקים, קודואים זוטרים, ראמים מזרח-אפריקאיים וחמורים. העופות כוללים יענים, לבלרים ועוד.
אינטגרציה בחלקים
ממדים גבוהים
ניתן להרחיב את הנוסחה של אינטגרציה בחלקים עבור משתנים מרובים. במקום לבצע אינטגרל על אינטרוול, יש לבצע אינטגרציה על קבוצה n-ממדית. כמו כן, יש להחליף את הנגזרת בנגזרת חלקית.