cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שבט מצדה - צופי ירושלים
בית נועה
הפעילות הצופית בשבט מצדה כללה באופן מסורתי מפקד פתיחה, שירה קבוצתית, חלק עיוני (שכלל דיון בתחום מעורר חשיבה, היסטורי, עקרוני או חברתי, כמו גם חידונים, הקראת סיפורים בעלי מוסר השכל ועוד), פעילות צופית, משחקים ומפקד סיום. ערבי שבת אורגנו לרוב על ידי החניכים, וכללו תוכנית הפעלה קבוצתית - לעיתים היתולית, וריקודי עם (בסוף שנות השישים הוכרעה המחלוקת רבת השנים, והותר לרקוד באופן מבוקר ריקודים סלוניים גם בבית נועה). פעילויות רבות הוקדשו לשדאות, ידיעת הארץ, צופיות מעשית, טיולים, הקמת מתקנים, מפקדי אש ומסעות ברחבי הארץ.
פעילות השבט היום
השבט מונה כיום כ- 400 חניכים, המגיעים מבתי הספר היסודיים זלמן ארן, גאולים, פולה בן-גוריון, הניסויי, קשת ותלפיות מזרח, ומכתה ז' (חטיבה ותיכון) - בעיקר מהגימנסיה. השבט מחולק לשכבה צעירה (כיתות ד'-ו') שכבה אתגרית (ז'-ח'), כיתות ט' כגדוד עצמאי העובר פעילות הכנה להדרכה, ושכבה בוגרת (י'-י"ב).
מחזור הפעילות השנתי מתנהל באופן מסורתי מחזורי: השנה מתחילה בגיוסי חניכים מבתי הספר היסודיים, ובפעילות שגרתית בימי שלישי ושישי. כמה שבועות לאחר תחילת הפעילות, מתקיים "קרנבל פתיחה" - מעין לונה פארק של מתקנים צופיים בחצר, המפגין בפני החניכים שילוב של בנייה צופית עם כיף.
בחנוכה מתקיים טיול חנוכה של 4 ימים לשכבות הבוגרות לאזור הנגב.
טיולי פסח: כיתות ד'-ו' יוצאות לאזור הצפון; כיתות ז' למצדה; כיתות ח' לטיול הבטחה מהר מירון לכנרת, שבסופו טקס הבטחה על חוף הכנרת. כיתות ט' לטיול "אתגר": פעילות ניווטים והשתלמויות שונות במסגרת קורס ההדרכה.
בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל השבט מקיים את טקס יום הזיכרון הנחשב לטקס הפרטי הגדול והמרשים ביותר בירושלים, ובו משתתפים כ-1,500 אורחים. לפני הטקס מניחים חניכי כיתות ח' זרים על קברי הנופלים בוגרי השבט בהר הרצל. הטקס עצמו מורכב ממסכת של קטעי קריאה ושירה, המשולב בהקראת שמות כל הנופלים בוגרי השבט והדלקת משואה לכל נופל, ובכתובות אש המודלקות במשך הטקס. בסיום הטקס האורחים מבקרים בשתי תערוכות המוקמות על ידי החניכים, האחת בבניין והשנייה בחצר, בנושאים שונים בכל שנה.
בחופש הגדול מתקיים מחנה הקיץ שאורכו בין שלושה לתשעה ימים ביער. חניכי השכבה הבוגרת מגיעים כמה ימים קודם ומקימים את המחנה: מבנים בהתאם לנושא שנבחר. השינה היא תחת כיפת השמיים, ללא אוהלים.
יקותיאל אדם
יקותיאל (קותי) אדם (3 בנובמבר 1927, ח' בחשוון ה'תרפ"ח – 10 ביוני 1982, י"ט בסיוון ה'תשמ"ב) היה אלוף בצה"ל, ממתכנני מבצע יונתן, סגן הרמטכ"ל וראש אג"ם. נהרג במבצע שלום הגליל.
ביוגרפיה
אדם נולד בתל אביב בשכונת הקווקזים ליהודה ואלישבע. שם המשפחה המקורי היה אדמוב. כשעלו לארץ השם השתנה לאדמוביץ ובהמשך שונה שם המשפחה לאדם. משפחתו הייתה מעדת יהודי ההרים מקווקז, מהעיר דרבנט שברפובליקת דאגסטן. סבו,, נהרג בהגנה על פתח תקווה כשומר המושבה ב-1916. אדם היה פעיל בארגון ההגנה מגיל 15, ועבר במסגרתו הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים וקורס סיירים.
במלחמת הקוממיות לחם כמפקד מחלקה, בין היתר במבצע חמץ. בהמשך סופח לפלוגה המיוחדת של ההגנה (ה-PM) במחוז תל אביב ולקח חלק בחדירות וסיורים בעורף קווי האויב. כמו כן השתלם בקורס של חיל המודיעין.
לאחר הקמת המדינה הצטרף לצה"ל, לחטיבת גבעתי. במבצע קדש באוקטובר 1956 היה מפקדה של יחידת סיור בחזית סיני ולאחר מכן התמנה למפקד גדוד 12 (ברק) בגולני, ובהמשך לקצין האג"ם של פיקוד הדרום. לאחר תפקידו זה למד אדם בבית הספר למלחמה בצרפת וכשחזר ב-1966 התמנה למפקד חטיבת הנגב בפיקוד הדרום. במלחמת ששת הימים לחמה החטיבה במסגרת אוגדה 38 בפיקודו של אלוף אריאל שרון, והשתתפה בקרב אום-כתף בחזית המצרית. בשנת 1968 נתמנה למפקד חטיבת גולני. כמפקד החטיבה יזם אדם תוכנית להשבחת הפיקוד הזוטר בחטיבה באמצעות עידוד בוגרי הפנימיה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה להתגייס לחטיבה. אדם יזם ופיקד על פעולות מבצעיות רבות של יחידות החטיבה בגבול הצפון, ושל סיירת גולני בפרט, בסוריה, בלבנון ובירדן, ובכלל זה הפשיטה על מוצב החרוט.
בשנת 1970 מונה לראש מטה פיקוד הצפון והועלה לדרגת תא"ל. בתפקיד זה היה אחראי בין היתר להקמת הביצורים ברמת הגולן ובחרמון. לאחר שנתיים בתפקיד הושאל למוסד ושימש כראש אגף "צומת". עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שב ומונה לסגנו של מפקד פיקוד הצפון, האלוף יצחק חופי והיה שותף לבלימת מתקפת הצבא הסורי ברמת הגולן. בימים 21–22 באוקטובר 1973 פיקד על "מבצע קינוח", הקרב לכיבוש החרמון בסיום המלחמה. בתום המלחמה, הועלה לדרגת אלוף, והחליף בפברואר 1974 את אריאל שרון כמפקד אוגדה 143, ואחר כך מונה למפקד אוגדה 252, במסגרת זו היה מפקד הכוחות בסיני. לאחר מספר חודשים, ביולי 1974 מונה למפקד פיקוד הדרום, תפקיד שמילא עד מרץ 1976, עת התמנה לתפקיד ראש אג"ם. במסגרת תפקיד זה היה האיש המרכזי שקידם את אפשרות הפעולה של מבצע יונתן ופיקד על החפ"ק האווירי שלו, כפי שתיאר האלוף שלמה גזית, ראש אמ"ן בתקופת המבצע: "יקותיאל אדם היה הדוחף העיקרי שדרש לא לוותר, ולהמשיך בתכנונים, ולעשות הכל כדי לנסות לבצע את המבצע". אחר-כך יצא להשתלמות בארצות הברית וכשחזר התמנה לתפקיד סגן הרמטכ"ל וראש אג"ם, והיה אחראי בין היתר על תכנון הפצצת הכור הגרעיני בעיראק.
ב-1982 יועד לתפקיד ראש המוסד. ביום החמישי למבצע שלום הגליל יצא אדם לסיור יחד עם אל"ם חיים סלע. הם סיירו במוצב הבופור ומשם המשיכו לבניין בכפר דוחא, ליד העיירה דאמור. בעת שהייתם בבניין החלה הפגזת מחבלים והם ירדו למרתף, שם הסתתרו מחבלים, שפתחו עליהם באש והרגו את שני הקצינים הבכירים. כוח מיחידת שלדג בפיקוד גיורא ענבר וטל ורדי בסיוע לוחמי גולני הרג את המחבלים וחילץ את גופות השניים.
אדם נקבר בבית העלמין הצבאי קריית שאול.
חיים אישיים
לאדם במותו היו אישה ושני ילדים, בתו אורנה, ובנו אודי, לימים מפקד פיקוד הצפון בשנים 2005–2006. אדם היה הקצין בעל התפקיד הבכיר ביותר בצה"ל שנפל בקרב (עוד שני אלופים נהרגו במלחמות, דוד מרכוס מאש כוחותינו במלחמת העצמאות ואלברט מנדלר מפקד עוצבת סיני במלחמת יום הכיפורים).
הנצחה
על שמו של יקותיאל אדם קרויים דרך "האלוף יקותיאל" בשכונת פסגת זאב בירושלים ומתקן אדם, כמו גם רחובות בערים השונות ופארק ציבורי ברמת ישי, וכן היישוב גבע בנימין, אשר שמו הלא-רשמי הוא "אדם". ב-2016 החליטה עיריית חדרה לקרוא רחוב על שמו בשכונת בית אליעזר. וגם באור עקיבא, נקרא על שמו, בית הכנסת הקווקזי יקותיאל אדם.
Sonic Adventure 2
Sonic Adventure 2 (ביפנית: ソニックアドベンチャー, Sonikku Adobenchā Tsū; בתרגום חופשי, "הרפתקאות סוניק 2") הוא משחק וידאו לקונסולת הדרימקאסט משנת 2001 המהווה חלק מסדרת משחקי הווידאו "סוניק הקיפוד", והמשך למשחק Sonic Adventure שיצא ב-1998. המשחק פותח על ידי סוניק טים ויצא לאור על ידי סגה.
משחקיות
במשחק יש שלושה מצבי משחק: סיפור הגיבור (Hero Story), בו אפשר לשחק בתור סוניק הקיפוד, טיילס ונאקלס הקיפודן, הסיפור האפל (Dark Story) שבו אפשר לשחק בתור שאדו הקיפוד, רוז' העטלפה ודוקטור אגמן, והסיפור האחרון, שבו יש את השלב האחרון והבוס האחרון. בשלבים של סוניק ושאדו צריך לרוץ ולהגיע לטבעת הענקית בסוף השלב, בשלבים של טיילס ודוקטור אגמן צריך ללכת בתוך מכונה, לירות באויבים ולהגיע לסוף השלב, ובשלבים של נאקלס ורוז' צריך למצוא שלושה חפצים המשתנים משלב לשלב (יהלומי הכאוס, חלקים של יהלום המאסטר, מפתחות ועוד.).
BeReal
BeReal היא רשת חברתית צרפתית שהושקה ב-2020. הפלטפורמה החלה לצבור פופולריות במהירות בתחילת ובאמצע 2022. האפליקציה שמה דגש רב על אותנטיות, שמבקרים חשו שחצתה לכדי בנאליות. התכונה העיקרית של הפלטפורמה היא התראה יומית שמעודדת את המשתמשים לשתף תמונה שלהם ושל הסביבה שלהם במסגרת חלון אקראי של שתי דקות אחת ליום.
היסטוריה
הפלטפורמה פותחה על ידי אלכסיס באריאט, עובד לשעבר של GoPro, וקווין פרו. הפלטפורמה הושקה לראשונה ב-2020, וזכתה לפופולריות נרחבת בתחילת 2022 בעיקר באירופה. ראשית, החלה התפשטות השימוש בפלטפורמה בקמפוסים של מוסדות אקדמאיים ברחבי העולם, בעיקר בשל תוכניות חילופי סטודנטים. נכון לסוף אוגוסט 2022, לאפליקציה יש למעלה מכ-21.6 מיליון משתמשים פעילים, וכ-10 מיליון מתוכם פעילים באופן יומיומי.
באפריל 2022, BeReal גייסה כ-30 מיליון דולר בראשות אנדריסן הורוביץ ו-Accel. במאי 2022, BeReal גייסה 85 מיליון דולר נוספים בסבב גיוס בראשות DST Global של יורי מילנר, והגדילה את השווי שלה לכ-600 מיליון דולר.
תיאור הפלטפורמה
השם "BeReal" הוא כפל לשון: במשמעות אחת השם מכוון לכך שמשתמשים מעלים תמונות שצולמו באותו הרגע ללא ליטושים; וזהו גם משחק מילים מסוג לשון נופל על לשון של המונח "בי-רול", מונח מעולם הקולנוע שמשמעותו "גליל חלופי" לסרט שמוקרן, וזאת מתייחס לכך שבעת העלאת תמונה האליפקציה מפעילה את המצלמה הקדמית ("מצלמת סלפי") והמצלמה האחורית, ומעלה את שתי התמונות ביחד.
תכונות
אפשרות נוספות באפליקציה כוללת פרסום במצב 'גילוי' בו משתמשים יכולים לפרסם את אותם הפוסטים לשיתוף עם קהל ציבורי רחב הרבה יותר. עם זאת, תכונה זו מוגבלת, מכיוון שמשתמשים אחרים לא יכולים ליצור אינטראקציה עם מפרסמי הפוסטים הגלויים או להגיב להם - בניגוד לפוסטים שפורסמו בקרב חבריהם. אופן הפרסום החד-יומי של הפלטפורמה גררה השוואות לאפליקציית Wordle, שאף היא צברה פופולריות בתחילת שנת 2022. האפליקציה מחייבת צילום תמונות ברגע ההעלאה ולא מאפשרת שימוש בפילטרים או בכלי עריכה אחרים, ולא מבצעת ספירת עוקבים או שיתופים. הפלטפורמה לא מחזיקה מנגנון סינון תמונות מפורש, ולכן אין מגבלה על פרסום תמונות לא ראויות. עם זאת, קיימת פונקציית דיווח המאפשרת למשתמשים לדווח על תמונה או על משתמש אחר אם הם מפרסמים תוכן לא הולם.
תוכנות אלו הוצגו כדרך מתוכננת להתחרות באינסטגרם, תוך הימנעות מהאופי של הפלטפורמות הקיימות על שימוש יתר במדיה חברתית והתמכרות. למרות זאת, פרסומים של החברה הזהירו כי האפליקציה "עלולה להיות ממכרת" אך גם קבע כי "BeReal לא תהפוך אותך למפורסם".
איסוף נתונים
BeReal אוספת נתונים ממשתמשים, כולל התקנת קובצי "עוגיות" ואיסוף נתוני שימוש. כחברה צרפתית, היא נדרשת לציית לתקנות ה-GDPR המחמירות שאומצו על ידי האיחוד האירופי בשנת 2016.
קבלה
ג'ייסון קובלר, כתב מאתר Vice, כתב שבניגוד לאינסטגרם, שמציגה מבט על חייהם הבלתי מושגים של אנשים מיוחדים ועשירים, BeReal "גורמת לכולם להיראות משעממים ביותר". ניקלאס מיהר, פרופסור למדיה חברתית באוניברסיטת צ'פמן, טען שעומק המעורבות עשוי לקבוע אם הרשת החברתית היא טרנד חולף בלבד או שיש לה "כוח עמידה" אל מול מתחרותיה. קלסי ויקמן, כתבת ב-BuzzFeed, ציינה כי חוסר הנכונות של האפליקציה "לפאר את הבנאליות של החיים" יוצרת תחושה "צנועה", באופן שמפחית מהאמת על חיי משתמשיה, למרות הדגש המוצהר שלה על אותנטיות.
BeReal נחשבת כמכוונת למשתמשי דור ה-Z, ומנסה למזער את "עייפות המדיה החברתית", תחושת קהות וניתוק מהמציאות הנגרמת מאינטראקציה מתמדת עם גרסה אידיאלית ושקרית של אחרים. עם זאת, החלון היומי בן שתי הדקות של BeReal נטען כתורם לעייפות המדיה החברתית ולצורך בחשיפה עצמית, כמו גם גישה מתמדת לטלפונים, כדי לאפשר פרסום בדיוק ברגע הנדרש.
חלק מהאנשים מפרסמים באופן קבוע לאחר פקיעת ההודעה של שתי דקות, מה שמוביל לביקורת מסוימת על הפלטפורמה, מכיוון שהיכולת לפרסם באיחור מערערת את מטרות האותנטיות שלה. עם עליית הפופולריות של BeReal, ביולי 2022 השיקה אינסטגרם תכונת "מצלמה כפולה" הדומה לאופן צילום הפוסטים ב-BeReal. באוגוסט 2022 החלו לבדוק תכונה דומה בשם "IG Candid Challenges", "אתגר" ברשת החברתית בו משתמשים מתבקשים לפרסם בחשבון האינסטגרם אחת ליום תוך שתי דקות. החל מספטמבר 2022, TikTok השיקה גם תכונה בשם "TikTok Now", בעל רעיון דומה.
אלפרד דה ויניי
אלפרד ויקטור דה ויניי (בצרפתית: Alfred Victor de Vigny; 27 במרץ 1797 – 17 בספטמבר 1863) היה משורר, סופר ומחזאי צרפתי.
קורות חייו
אלפרד דה ויניי נולד למשפחת אצולה בעיר לוש שבעמק הנהר לואר בצרפת. אמו שהייתה אישה בעלת אופי חזק, קיבלה את השראתה מז'אן-ז'אק רוסו, ולקחה על עצמה לדאוג לחינוכו של בנה. אביו היה חייל ותיק מתקופת מלחמת שבע השנים.
אלפרד דה ויניי התגייס בשנת 1815 לחיל המשמר של לואי השמונה עשר ושירת בו עד להתפטרותו בשנת 1828. הוא נמשך ללמודי הספרות, התנ"ך וההיסטוריה, ובאותה שנה החל לכתוב שירה. ב־1820 פרסם את הפואמה הראשונה שלו, וב־1822 את קובץ שיריו הראשון. בשנת 1823 נתמנה לקצין ונשלח למלחמה בספרד (קרב טרוקדרו). הוא הרבה לקחת חופשות מן הצבא וב־1824 פרסם את הפואמה "אלוה". ב־1825 נישא ללידיה בונבורי, אישה ממוצא אנגלי. נישואיו לא היו מוצלחים, ואשתו מעולם לא למדה לדבר צרפתית שוטפת. ב־1826 פרסם את לקט השירים "פואמות עתיקות ומודרניות", ובאותה שנה פרסם את הנובלה ההיסטורית "סנק מארס" שבה תיאר את המאורעות שקדמו למותו הקרדינל רישלייה.
ב־1827, כאשר להקת תיאטרון אנגלית ביקרה בפריז, עסק דה ויניי בתרגום של המחזה "רומיאו ויוליה" לצרפתית. הוא היה מרוצה מהתפטרותו של המלך שארל העשירי כתוצאה מהפכת יולי 1830. ב־1831 הועלה על הבמה מחזהו הראשון "המרשאל ד'אנקר", דרמה היסטורית המתארת את המאורעות שקדמו לעלייתו של לואי השלושה עשר על כס המלוכה. הוא הרבה ללכת לתיאטרון ושם פגש בשחקנית מארי דורבאל שהפכה למאהבתו. ב־1832 פרסם את הנובלה הפילוסופית "סטלו" שבה בחן את הקשר שבין השירה לבין החברה, והגיע למסקנה שעל המשורר להתרחק מן החברה. ב־1835 הועלה הבמה מחזהו "שאטרטון", שבו מאהבתו שיחקה בתפקיד ראשי. באותה שנה הופיע ספרו "עבדות וגדולה בצבא" שבו תיאר את מצבו של החייל.
אחרי מות אמו בשנת 1838, פרש דה ויניי לאחוזה המשפחתית ליד העיר אנגולם, שם כתב אחדות מן הפואמות הגדולות שלו, ובהן "מותו של זאב" ו "ביתו של רועה". ב־1845 נבחר לאקדמיה הצרפתית. ספר שיריו "גורל האדם" שהופיע אחרי מותו (1867) מסכם את גישתו הפילוסופית לחיים. הוא לקה בסרטן הקיבה, אך נשא בכבוד את סבלותיו ואמר: "כאשר אתה מהרהר בערכו של אדם עלי אדמות ובמשמעותם של חייו, השלווה בלבד היא גדולה; כל השאר הוא חולשה."
אלפרד דה ויניי נפטר בפריז ב-1863, ונקבר לצד אשתו בבית הקברות של מונמארטר.
פנטגון (להקה)
פנטגון היא להקת רוק אלטרנטיבי ישראלית שהוקמה בשנת 2010 על ידי מתי גרג'י ואלון כיירא. בשנת 2018 יצא לאור אלבום הבכורה של ההרכב: "DARK MATTER".
היסטוריה
שירי הלהקה מאופיינים בטקסטים חשופים ולחנים מלודיים בניחוח בריטי, בעלי אפיוני צליל עשיר ועמוק, ובשילוב אלקטרוניקה, מחשב וסינתיסייזר, ליצירת סגנון עכשווי ייחודי.
ההרכב מנגן חומרים מקוריים הכתובים ברובם בשפה האנגלית. אלבום הבכורה "DARK MATTER" הולחן על ידי מתי גרג'י, נכתב על ידי לינדה יכבס ומתי גרג'י ועובד מוזיקלית על ידי כל חברי הלהקה.
במסגרת הופעותיה במהלך השנים אירחה הלהקה אמנים שונים, כדוגמת הזמרת קרן הכט והמוזיקאי ג'נגו (עמיר רוסיאנו).
הסינגלים שהוציאה הלהקה, אשר אוגדו לאלבום בשנת 2018, בד בבד עם הקלטת השיר החותם את האלבום "Dreams Of Tomorrow", הושמעו בתוכניות רדיו שונות בתחנת 88fm ובתחנות נוספות. כמו כן, נוגנו חלק משירי הלהקה במסיבות רוק גדולות במועדונים נחשבים בתל אביב.
בשנת 2012 יצא לאור הסינגל הראשון של הלהקה: "Lies". השיר הושמע ברדיו ונוגן במועדונים.
בשנת 2013 יצא לאור הסינגל השני של הלהקה: "Emptiness". השיר הושמע רבות ברדיו וגרר אירוח של הלהקה בתוכנית הרדיו ג'אם 88.
בשנת 2014 יצא לאור הסינגל השלישי של ההרכב: "Memories Of Me", בהפקתו היה מעורב הזמר והיוצר דודי לוי. השיר היה שיר השבוע בתחנת הרדיו 88fm.
בשנת 2016 יצא לאור הסינגל הרביעי של ההרכב: "Wild Butterfly".
בסוף שנת 2017 חברה פנטגון ללייבל ההולנדי "Imass Music". מתחילת שנת 2018 שירי הלהקה מופצים גם בחו"ל.
בחודש מאי 2018 יצא לאור האלבום הראשון של ההרכב "DARK MATTER", מתוכו יצא לרדיו הסינגל "Dreams of Tomorrow".
בינואר 2021 הוציאה הלהקה את הסינגל Broken mess בשיתוף הזמרת לינוי קנטור והמפיק עופר מאירי. כחודשיים לאחר מכן יצא הסינגל Second to none גם כן בשיתוף פעולה עם לינוי קנטור ועופר מאירי. שני הסינגלים זכו להשמעות רבות ברדיו ולמאות אלפי ההאזנות וצפיות ברשתות השונות.
חברי פנטגון:
מתי גרג'י - שירה, גיטרה;
אלון כיירא - גיטרה בס;
שמוליק ברדוב - תופים, קולות;
יובל סאס - גיטרה מובילה;
ג' באדר
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בג' אדר א' או שבר המצווה שלו חל בשנה פשוטה, היא ברוב השנים פרשת תרומה. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה או כסדרה המתחילה ביום חמישי (שנה פשוטה מקביעות הכז או השא או שנה מעוברת מקביעות השג לילד שנולד באדר א') פרשת בר המצוה היא פרשת תצוה. עבור ילד שנולד באדר ב' או בשנה פשוטה ובר המצווה חל בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה, ברב השנים, היא פרשת ויקרא. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחה) פרשת בר המצווה היא פרשת פקודי.
יעקב טרנר
יעקב טרנר (נולד ב-27 בפברואר 1935) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש עיריית באר שבע השביעי בין השנים 1998–2008, וכמפכ"ל העשירי של משטרת ישראל בין השנים 1990–1993. לפני כן היה טייס קרב ומפקד בחיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה
נולד בכפר יונה לצבי טרנר, יליד הונגריה, ולדינה לבית רוזנפלד, ילידת פולין.
שירות צבאי
הוא התגייס לצה"ל בשנת 1953. טרנר החל את קורס טיס מס' 17, אך הודח. הוא הצטרף לאחד הקורסים הבאים, מס' 22, וסיים אותו בהצלחה בשנת 1957. לאחר הקורס הוצב לקורס אימון מתקדם (קא"ם) על מטוס דאסו אוראגן בטייסת 113 ("הצרעה") בבסיס חצור. לאחר ההסבה עבר הסבה למטוס דאסו מיסטר IV. בין השנים 1957–1963 היה טייס קרב בטייסת 109 ("העמק"). ב-1963 עבר להטיס מטוס מיראז' 3 והיה חלק מצוות קליטת המטוס בטייסת 117 ("הסילון הראשונה") בבסיס רמת דוד. בשנים שלאחר מכן שימש טרנר כמדריך בבית הספר לטיסה ששכן אז בבסיס תל נוף, ומאוחר יותר מונה כמפקד טייסת בבית הספר לטיסה.
במלחמת ששת הימים פיקד על טייסת 107 ("אבירי הזנב הכתום"), שבאותה תקופה הייתה טייסת אוראגן. במהלך המלחמה הוביל טרנר מבנים לתקיפת שדות תעופה במסגרת מבצע מוקד. באחת מהגיחות שבה הוביל רביעייה לתקיפת כוח שריון ירדני נפגע מטוסו באש נ"מ אך הוא הצליח להנחית את מטוסו הפגוע בישראל.
מספטמבר 1967 עד יולי 1969, כולל במלחמת ההתשה, פיקד על טייסת 110 ("אבירי הצפון"), שהייתה טייסת סוד אוויאסיון ווטור. במלחמת ההתשה איבד את שני סגניו, ו. בהמשך שירת כמדריך ראשי בבית הספר לטיסה וכמפקד טייסת תעופה בתל נוף. ב-1972 מונה למפקד בית הספר לטיסה.
מבצע השמד
מבצע השמד היה מבצע צבאי במלחמת העצמאות של גדוד 53 מחטיבת גבעתי ב-30 במרץ 1948. מטרת המבצע הייתה פגיעה בתחבורה הערבית בכביש החוף הדרומי בין יבנה לאיסדוד ולתקיפת יחידת 'צבא ההצלה' הערבי ביבנא.
יעקב טרנר
שירות צבאי
במהלך מלחמת יום הכיפורים לחם טרנר כטייס פנטום בטייסת 107, שפעלה באותן שנים מבסיס חצרים. לאחר לימודי תואר ראשון במדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון מונה ב-1975 לראש מחלקת ההדרכה של חיל האוויר שבלהק אוויר. ב-1977 הוענקה לו דרגת תת-אלוף, ובשנים 1977–1981 פיקד על בסיס חצרים. תפקידו הבא היה כראש להק כוח אדם של חיל האוויר (1981–1985) שאחריו השתחרר מצה"ל בדרגת תא"ל לאחר 32 שנות שירות. כטייס קרב ביצע טרנר מעל 300 גיחות מבצעיות.
מבצע השמד
הכוחות יצאו מקיבוץ יבנה בליל 30 במרץ 1948, וחלקם מוקמו על גבעות ממערב לבשית למנוע התערבות של תגבורות מכפר זה (בתחילת מלחמת העצמאות שהו בבשית לוחמים עיראקים שאימנו את צעירי הכפר וארגנו את השמירה בו). המבצע לא עלה יפה - המארב נתגלה על ידי הערבים שהפסיקו מיד את התחבורה בכביש. לשמע היריות הוחשה תגבורת של 150 לוחמים מבשית להתקיף את כוחות גבעתי. כוח אחד כמעט כותר אך הצליח לסגת לקיבוץ יבנה לאחר שנפלו שלושה לוחמים חברי קיבוץ גבעת ברנר. שני הרוגים נשארו בשטח והוחזרו למחרת על ידי המשטרה הבריטית. גופה אחת הייתה ערופת ראש וניכרו עליה סימני התעללות של ערביי בשית.
יעקב טרנר
שירות צבאי
טרנר יזם והקים את מוזיאון חיל האוויר בחצרים אותו ניהל מיום הקמתו ועד 2015. גם לאחר שחרורו מצה"ל המשיך טרנר להטיס את מטוסי המוזיאון, עד שהגיע לגיל 75.
מבצע השמד
במבצע נהרגו כ-30 ערבים מקומיים, אך לא מתנדבים מ'צבא ההצלה' אשר בהם התכוונה הפעולה לפגוע.
יעקב טרנר
שירותו במשטרת ישראל
לאחר שחרורו מצה"ל התגייס למשטרת ישראל, שם כיהן כראש אגף כוח אדם (כיום אמ"ש) בשנים 1985–1989, וכמפקד מחוז מרכז בשנים 1989–1990. ב-1 באפריל 1990 הוענקה לטרנר דרגת רב ניצב והוא מונה למפכ"ל העשירי של המשטרה. בשלוש שנות כהונתו כמפכ"ל משטרת ישראל הקים את משטרת התנועה הארצית ואת היחידה האווירית של משטרת ישראל, הפעיל את מדיניות ה"דלת הפתוחה" לאזרח בכל תחנות המשטרה, פעל לקידום השוטרים ומבחינת תושבי באר שבע והנגב הייתה גולת הכותרת לפעילותו הקמת המחוז הדרומי בתחומי העיר באר-שבע.
כמה חודשים אחרי תחילת תפקידו כמפכ"ל, ביום הכיפורים ה'תשנ"א 29 בספטמבר 1990, עלתה קבוצה גדולה של מפגינים מוסלמים לכיוון הכותל המערבי. המשטרה עצרה את התקדמותם אך היו נחבלים רבים משני הצדדים, והאירוע נתפס כחריג בהיקפו בירושלים, וכאיום על ביטחון המתפללים בכותל. ההפגנה נוצרה אחרי פרסום כרוז של הואקף הקורא להתנגד לכוונת נאמני הר הבית להציב אבן פינה טקסית לבית המקדש השלישי. למחרת נערכה ישיבה ובה הנחה ראש הממשלה יצחק שמיר את שר המשטרה רוני מילוא ואת מפכ"ל המשטרה טרנר לדאוג "להנמכת האש" בירושלים. בהתאם הוחלט שלא לאפשר לנאמני הר הבית לקיים את הטקס והדבר פורסם והועבר לואקף. בתפילות המוסלמים ביום שישי ה-5 באוקטובר 1990 (חג סוכות תשנ"א) הכריז המואזין שיש למנוע את טקס הנחת אבן הפינה המתוכנן ליומיים לאחר מכן.
ביום שני, ד' חול המועד סוכות, תשנ"א (8 באוקטובר 1990) נזרק מטר אבנים מאזור הר הבית על המתפללים והמבקרים הרבים ברחבת הכותל, וכ-20,000 איש פונו משם לאחר שחלקם נפצעו. השוטרים בהר הותקפו, תחנת המשטרה ברחבת הר הבית ננטשה והועלתה באש. המשטרה הסתערה על המתפרעים באש חיה, ו-17 מהנוכחים בהר נהרגו. בהופעה טלוויזיונית למחרת, ולמרות ביקורת משמעותית, הודיע טרנר כי הוא מצדיק את החלטת המשטרה ואת פעולתה, בייחוד לאור תקיפת המתפללים ברחבת הכותל מתוך רחבת הר הבית בפעם הראשונה מאז שחרור העיר העתיקה במלחמת ששת הימים.
סיים את תפקידו זה בשנת 1993.
מאז 2002 מכהן טרנר כנשיא הסניף הישראלי של ארגון השוטרים הבינלאומי - IPA.
תפקידו כראש עיר
לפני כהונתו של טרנר כראש עיריית באר שבע, קיבל הצעות להתמודד לראשות עיריית תל אביב ורמת גן, אך סירב להצעות ואמר "אם אני אהיה ראש עיר זה רק של העיר באר שבע". בשנת 1998 נבחר לראשות עיריית באר שבע, ובשנת 2003 נבחר לכהונה שנייה עם 48.29% מהקולות. טרנר עמד בראש רשימת "באר שבע 1", רשימה מקומית שנתמכה על ידי מפלגת העבודה. עם הקמת מפלגת קדימה ב-2005 הודיע על תמיכתו בה.
כראש עיר, טרנר שם למטרה לבנות שני דברים שהיו חסרים בעיר: היכל תרבות ואצטדיון כדורגל. היכל התרבות (משכן האומנויות) הושלם בימי כהונתו, ואילו האצטדיון נבנה לאחר תום כהונתו והוא נקרא על שמו. כמו כן, השקיע במוסדות חינוך ורווחה בעיר וגייס כספים למיזם פארק נחל באר שבע ולפארק ההייטק.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008, גבר עליו רוביק דנילוביץ' עם 60.39% מהקולות.
טרנר מתגורר בבאר שבע, וממשיך להתנדב במוזיאון חיל האוויר בחצרים.
הוקרה ופרסים
יעקב טרנר זכה 3 פעמים בפרס מפקד חיל האוויר.
אצטדיון טוטו באר שבע ע"ש יעקב טרנר שנפתח בשנת 2015 נקרא על שמו.
בחודש ינואר 2020 חנכה עיריית יבנה גינה ציבורית בשכונה המשטרתית בעיר בה מתגוררים 255 משפחות ואשר הוקמה ביוזמתו.
קרלוס אלברדו קסאדה
קרלוס אנדרס אלברדו קסאדה (בספרדית: Carlos Andrés Alvarado Quesada; נולד ב-14 בינואר 1980) הוא פוליטיקאי קוסטה ריקאי שכיהן כנשיאה ה-48 של קוסטה ריקה, בין השנים 2018–2022.
ביוגרפיה
אלברדו קסאדה נולד בנפת פאבאס שבמחוז סן חוסה, בנו של מהנדס. הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החל להיות מעורב בפוליטיקה של קוסטה ריקה ובשנים 2014–2017 מילא מספר תפקידי שר בממשלה.
ב-1 באפריל 2018 קסאדה ניצח בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות עם 61% מקולות הבוחרים, כשהוא גובר על פבריסיו אלברדו מוניוס (Fabricio Alvarado Muñoz). נישואים של בני-זוג מאותו המין היו נושא מרכזי במערכת בחירות זו, לאחר שפסיקה של בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם חייבה את קוסטה ריקה להכיר בנישואים אלה. אלברדו מוניוס יצא חוצץ נגד נישואים חד-מיניים, ואילו אלברדו קסאדה קרא לכבד את פסיקת בית הדין. הוא נחל ניצחון סוחף, תוך שהוא מתריס נגד סקרים שניבאו בחירות צמודות. הוא הושבע לתפקידו ב-8 במאי 2018.
כנשיא, קרלוס אלברדו קסאדה התמקד במאמציו להפחתת התלות של כלכלת קוסטה ריקה בפחמן, ומעבר ל"כלכלה דלת-פחמן". הוא הציב מטרה עבור הכלכלה להגיע לאפס פליטות פחמן עד שנת 2050, ובאופן שיטתי פועל להבטחת מטרה זו. מכיוון ש-40% מפליטת גזי החחמה בקוסטה ריקה הם תולדה של תחבורה מסיבית, בתחום זה ממקד קסאדה את מאמציו בבניית מערכת תחבורה ציבורית המבוססת על רכבת חשמלית בעיר הבירה סן חוסה. ב-24 בפברואר 2019 השיק קסאדה מיזם לחיסול מלא את תלות הכלכלה בפחמן, בטקס לצד כריסטיאנה פיגרס, לשעבר מנהלת אמנת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים בקוסטה ריקה. באירוע זה הוא תיאר את הפחמן כ"אתגר הגדול של דורנו", והכריז כי "קוסטה ריקה חייבת להיות בין המדינות הראשונות להשיג זאת, אם לא הראשונה".
פיוג'י
פיוג'י (באיטלקית: Fiuggi) היא עיירת נופש ומרפא איטלקית, השוכנת בנפת פרוזינונה שבמחוז לאציו, צפונית-מזרחית לרומא. בעיר 9,158 תושבים. העיר, שכונתה "אנטיקולי די קמפניה" (Anticoli di Campagna) רכשה את המוניטין שלה במאה ה-14, כאשר האפיפיור בוניפקיוס השמיני טען כי אבני הכליות שלו נרפאו בשל מי המעיין שהובאו אליו מפיוג'י. מאתיים שנה לאחר מכן מיכלאנג'לו שיבח אף הוא את היתרונות של המים אשר ריפאו אותו מ"האבנים היחידות שהוא לא אוהב". בהמשך, בקבוקים של "מי פיוג'י" נשלחו למלכי אירופה. מתחילת המאה ה-20 רבים פוקדים את העיר למטרות ריפוי וספא.
קארול לינטי
קארול לינטי (בפולנית: Karol Linetty; נולד ב-2 בפברואר 1995) הוא כדורגלן פולני המשחק בטורינו ובנבחרת פולין בעמדת הקשר.
פיוג'י
כחלק ממדינת האפיפיור
מן המאה ה-16 ועד המאה ה-19 פיוג'י הייתה חלק ממדינת האפיפיור. בניגוד לערים אחרות, לעיר היה מקור הכנסה, מכירת המים המיוחדים, ולכן היא הוענקה למשפחות אצילים בתמורה לשירותים שנתנו לאפיפיור. האצילים לא עברו לגור בעיר, אך דאגו כי הנציגים שלהם יגבו מתושבי העיר את ההכנסות המגיעות להם. המעמד העליון שלא גר בעיר, החליט לצפות את חומות העיר מימי הביניים בציורים, דוגמת אלה המצויים ברומא. בימינו ישנה מגמה להסיר ציורים אלה ולהחזיר לחומות את המראה המקורי.
קארול לינטי
קריירת מועדונים
לינטיל הוא בוגר מחלקת הנוער של לך פוזנן. ב-2 בנובמבר 2012 לינטי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד ויסלה קרקוב. עד לסיום העונה, לינטי שיחק 14 הופעות. בעונת, לינטי הפך לשחקן הרכב בקבוצה. ב-1 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–4 נגד פיאסט גליביצה. עונה לאחר מכן, זכה עם הקבוצה באליפות פולין.
פיוג'י
תיירות המרפא
משנת 1911 יזמה העיר את קידומה של תיירות המרפא. כחלק מהקידום נחנכו מעיינות "פונטה בוניפאצ'ו השמיני" (Fonte Bonifacio VIII) על שם האפיפיור בוניפקיוס שפרסם את סגולות הריפוי שלהם שהומלצו לו על ידי הרופא הקטלאני ארנאלדו מוויאנובה. כן נפתח מלון יוקרתי בשם "Il Grande Albergo Palazzo della Fonte" שהפך להיות משכן המשפחה המלכותית האיטלקית של אותם הימים, משפחת המלך ויטוריו אמנואלה השני. בשנת 1916 נחנכה מסילת הברזל בין העיר לבין רומא שחדלה לפעול, מסיבות כלכליות, בשנת 1982.
קארול לינטי
קריירת מועדונים
ב-29 ביולי 2016 לינטי חתם בסמפדוריה מהסרייה א'.
פיוג'י
הבריגדה היהודית בימי מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה בעלות הברית הפכו את בית המלון לבית חולים, כאשר נבלמה התקדמותם בשל הקמת קו גוסטב - אחד ממערכות ההגנה של הצבא הגרמני במרכז איטליה כחלק מקו החורף. הבריגדה היהודית הגיעה לעיר, לאחר שבאוקטובר 1944, עגנה בנמל טאראנטו באיטליה, על מנת להשתתף בכיבוש איטליה יחד עם כוחות בעלות הברית. גדודי הבריגדה עלו צפונה והגיעו למחנה אימונים בפיוג'י.
קארול לינטי
קריירת מועדונים
ב-1 בספטמבר 2020, לינטי הצטרף לטורינו.
קריירה בינלאומית
ב-18 בינואר 2014 לינטי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד, בו גם כבש את שער הבכורה שלו. לינטי השתתף עם הנבחרת ביורו 2016, ונכלל בסגל הרחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
פיוג'י
הבריגדה היהודית בימי מלחמת העולם השנייה
הרב משה דב קספר, רב צבאי בבריגדה סיפר כי "היה מפתיע לראות באיזה מהירות הסתדרו האנשים והפכו את העיירה למוצב קדמי של ארץ ישראל". הנוכחות היהודית בעיר נודעה מרחוק על ידי השלטים בעברית ובאנגלית אשר הוצבו על ידי יחידת המשטרה הצבאית של הבריגדה, וכן בשל מגן דוד מוזהב על רקע כחול-לבן שהיה לסמל היחידה והושם בשלטיה. נוסף על כך, הדגל היהודי התנוסס בכל רחבי המחנה ואף למכוניות הבריגדה ניתנו כינויים עבריים כגון תל אביב, שרה ומטולה (שהייתה מכוניתו של הבריגדיר). יחידות צבא בעלות הברית שהיו בסביבה היו מודעות היטב לנוכחות הארץ-ישראלית.
חברי הבריגדה נכנסו למשטר חמור של אימונים לקראת יציאה לחזית. האימונים באיטליה היו שונים מהאימונים שהחיילים היהודים עברו בארבעת השנים הקודמות. באותן השנים נשלל מהם, מנימוקים פוליטיים אימונים בכלי נשק קרביים. כאן הם רוכזו במטרה להיות חלק מצבא העומד להתמודד בקרב נגד הגרמנים והמטרה הייתה להכשיר את החיילים ככל שיידרש. אימוני החיילים כללו מסעות הליכה, מטווחי ירי, הכרת דרך השימוש במקלעים, פצצות מרגמות ותותחי 25 ליטראות, אימונים בתפעול מערכות הקשר ופענוח צפנים.
אחד האירועים הבולטים של החיים התרבותיים של הבריגדה היה ביקורה של להקת "מעין זה" הארץ-ישראלית. הלהקה, שהייתה מורכבת מחיילים וחיילות מהיחידות בא"י, ביצעה קונצרט בעיר.
פרסום פקודות היום בשפה העברית, השימוש בשפה גם לצורכי תרגול, הוצאת כתבי עת ועיתונים, שמירת השבת והחגים הלאומיים - יצרו אווירה שעוררה את הגאווה הלאומית. לאחר שלושה וחצי חודשים היו מוכנים לקרבות והצטרפו לארמייה השמינית של הצבא הבריטי להמשך כיבוש צפון איטליה. בתקופת האימונים נהרג מפגיעת מוקש סמוך לפיוג'י אחד מחברי הבריגדה.
אליעזר פרחי
ר' אליעזר פרחי (1851 – 1930) היה סופר, משורר, עיתונאי, מדפיס ופעיל ציוני יהודי-תוניסאי.
קורות חיים
אליעזר פרחי נולד בתוניס בשנת 1851, למשפחה השייכת לקהילת הגראנה. הוא גדל והתחנך בתוניסיה. בין השנים 1871-1883 נסע שלוש פעמים לבקר את דודו, הסופר יוסף שבתי פרחי, בליבורנו, איטליה וחי שם מספר שנים. בעודו בליבורנו הוא הוסמך כרב והתחתן. לאחר חזרתו לתוניס מנסיעתו השלישית פתח חנות ספרים בעיר.
פרחי רצה להפיץ את רעיונות ההשכלה והמודרנה בקרב יהודי תוניסיה. לשם כך ייסד בתוניס בשנת 1884 כתב-עת בשם המבשר. מעט לאחר מכן ייסד גם שבועון בערבית יהודית תחת אותו שם ("אלמובששר"). בכתבי עת אלו פורסמו בעיקר דברי ספרות ושירה. בשנת 1885 ניסה לרכוש בית דפוס קטן בתוניס, אך לא צלח בכך. בהמשך הקים ביחד עם שותף עסקי בית דפוס עצמאי בשם "מטבעה ירושלים" (דפוס ירושלים). לימים בית הדפוס נמכר לעיתון היהודי-תוניסאי אלצבאח, ופרחי הקים בית דפוס נוסף בשם "מטבעת אלנסר" ביחד עם בנו. בבית דפוס זה הוציא לאור מספר גליונות של כתב עת בעריכתו בשם "אלנסר" (הנשר).
פעילותו הספרותית של פרחי החלה עם הוצאה לאור של תרגום מעברית לערבית יהודית של אוסף סיפורים קצרים שחיבר דודו יוסף שבתי פרחי. לאחר מכן חיבר יצירות גם מפרי עטו, את חלקם פרסם בכתבי העת שהוציא לאור, וחלק אחר בספרים הרבים (למעלה מ-20) שפרסם במהלך חייו. חלק קטן מחיבוריו בעברית והיתר בערבית יהודית, מתוך כוונה שיופצו בין בני הקהילה היהודית המקומית. רבים מספריו מאופיינים במרידה בישן ובשמרנות והעלאה על נס של חירות הבחירה של הפרט. היצירה הספרותית הגדולה ביותר שפרחי הביא לדפוס היא אפוס בערבית יהודית, בן ארבעה כרכים ו-1,642 עמודים, המספר את סיפוריו של הרפתקן בדיוני בשם "סייף אל-אזאל". האפוס הודפס בבית דפוס בליבורנו בשנים 1885-1887 תחת השם "סיראת אל-אזאליה: סיראת אל-מאלכ סייף" (ידוע גם בשמות "סירת אלאזאלייא", "חכאיית אלמאלך סיף אלאזל" ועוד). לאפוס היו כנראה שורשים קדומים בסיפורים עממיים, ופרחי העלה אותו על כתב ופרסמו. למעלה מ-1000 עותקים הודפסו ממנו במהדורתו הראשונה, והוא הודפס במספר מהדורות לאחר מכן, והיה לספר פופולרי מאוד בקרב יהודי תוניסיה.
פרחי חיבר גם שירה ופיוטים. בין היתר חיבר קינה בערבית יהודית לזכר רב קהילת נאבל, רב יום-טוב גז, ושלושת בניו שנרצחו על ידי קבוצת מוסלמים בשנת 1891.
פרחי היה מעורב גם בפעילות צדקה והיה הממונה על סיוע לחולים מטעם אגודה פילנתרופית מקומית שפעלה בתוניס. לאחר שעזב את האגודה פתח והפעיל חנות קטנה של תרופות מסורתיות בשוק הגראנה בתוניס. לאורך חייו הרבה לנאום מעל במות שונות בתוניס למען הרעיון הציוני. אחד מעוזריו בבית המרקחת שהפעיל היה העיתונאי והסופר הצעיר דניאל חג'אג', שלימים היה לסופר חשוב בזכות עצמו.
פרחי נפטר בתוניס בשנת 1930, ונזכר כאחד מחלוצי הספרות בדיאלקט המקומי של ערבית יהודית בתוניסיה. בזמנו החלו לפעול סופרים, עיתונאים ומדפיסים נוספים שנתפסים כשותפיו או ממשיכי דרכו, בהם שלום פלאח, יעקב הכהן, דניאל חג'אג', יעקב שמלה ועוד.
מוסוניוס רופוס
מוסוניוס רופוס (25–80 לספירה) היה פילוסוף סטואי רומי.
נולד בוולסיניי (שהייתה עיר עתיקה באטרוריה שבאיטליה). בשנת 65 לספירה הוגלה מרומא אל האי גיארוס שבים האיגאי, לאחר שנאשם בהשתתפות בקשר פיסו שמטרתו הייתה לרצוח את נירון. בשנת 68, אחרי מות נירון, שב לרומא. כאשר פרצה מלחמת האזרחים, מוסוניוס רופוס יצא לקראת אנשי צבאו של אספסיאנוס והרצה בפניהם על יתרונות השלום ועל מוראות המלחמה. הוא זכה להערכה רבה והפך לידידו של הקיסר אספסיאנוס.
מוסוניוס רופוס הגדיר את הפילוסופיה כלימוד של התנהגות טובה. לדעתו, על האדם להתנהג בהתאם למידות הטובות. אין המדובר בתאוריה אלא בהתנהגות של חיי יום-יום. אדם המתנהג ביושר הוא פילוסוף אמיתי. מוסוניוס רופוס דרש מן הגברים אותה מידה של מוסריות מינית שהם דורשים מנשותיהם. לדעתו, יחסי מין מותרים רק במסגרת הנישואים, ולצורך פרייה ורבייה בלבד. הוא הטיף לשוויון בחינוך בין המינים וקידם בברכה השתתפות נשים בשיעוריו. הוא קיבל כתלמידיו גם עבדים.
אחד מתלמידיו היה הפילוסוף היווני המפורסם אפיקטטוס, שהחל את דרכו כעבד שהשתתף בשיעוריו של מוסוניוס רופוס ברומא.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–נורווגיה
יחסי איחוד האמירויות הערביות–נורווגיה הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות ונורווגיה.
סקירה כללית
היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות וממלכת נורווגיה כוננו ב-11 בפברואר 1974. ב-1994, ממלכת נורווגיה פתחה את שגרירותה באיחוד האמירויות. שגרירות איחוד האמירויות הערביות נפתחה באוסלו ביוני 2014. לביקורו שיח' עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן, שר החוץ ושיתוף הפעולה הבינלאומי בממלכת נורווגיה ביוני 2016, הייתה השפעה חיובית על היחסים בין המדינות. השר הביע את רצונה של איחוד האמירויות לפתוח אופקים חדשים לשיתוף פעולה עם נורווגיה, במיוחד בתחומים פוליטיים, כלכליים והשקעות, אנרגיה מתחדשת וסיוע חוץ.
יחסים כלכליים
נורווגיה משתתפת ב-Expo 2020 בדובאי, שהיא הזדמנות מבטיחה לחברות נורווגיות כולל תחומים הקשורים לנפט, גז טבעי, ניווט ופירות ים.
התוכניות של ממשלת איחוד האמירויות לפתח מגזרים כלכליים והשקעות ברמה האזורית והבינלאומית משכו חברות רבות מנורווגיה וממדינות אחרות להשקיע במגזרים שונים באיחוד האמירויות, במיוחד נפט וגז, שירותים ימיים, טכנולוגיית מידע ותקשורת, מזון ומוצרי דגים, וכן חברות קטנות רבות העוסקות בתחומי הריהוט ועיצוב הפנים. מספר החברות הנורווגיות באיחוד האמירויות עומד על כ-150 חברות במגזרים שונים, בעיקר בתחום הנפט והגז, הובלה ימית וטכנולוגיה מתקדמת. לנורווגיה יש מומחיות ויכולות טכנולוגיות רבות, במיוחד בתחומי האנרגיה, הפטרוכימיה והבנייה. לשתי המדינות יש גם מזכר על פטור הדדי של ויזה לדרכונים, ומאז ספטמבר 2014 מתקיימות טיסות יומיות ישירות לאמירויות באמצעות חברת התעופה אמירטס.
עינות תלם
עינות תלם הידוע גם כ"גן לאומי עינות תלם" ובשמו הערבי "עויון תולמא" הוא שם של קבוצת מעיינות הנובעים באזור בו נחל לוז נפגש עם נחל שורק. קטע זה של הנחל הוא חלק מאזור הנושק לכניסה המערבית לירושלים וידוע בשם עמק הארזים.
המעיינות, הצפוני והמרכזי, נובעים על שכבת חוואר שנחשפת בסלעי תצורת שורק. הנביעה השלישית, המעיין הדרומי מכוסה על ידי באר מעשה ידי אדם. הגן הלאומי עינות תלם הוא חלק משביל ירושלים.
המעיין הצפוני
המעיין הצפוני נמצא סמוך לעמוד שנאי של קו מתח גבוה ליד תחנת שאיבה של חברת "מקורות". המעיין נובע מתוך חציבה המוסתרת בסבך של שיחי פטל קוצניים, קיסוסית ומספר עצי תאנה הגדלים פרא. בסקר שערכה החברה להגנת הטבע במקום לא נראה המעיין כלל מבעד לסבך הצמחייה.
מי המעיין הזה הוזרמו לבריכה גדולה שנבנתה על מנת לאגור את מי הנביעה. מתחת לבריכה מצויה שוקת בטון ארוכה שבעבר שימשה להשקיית צאן.
המעיין המרכזי
המעיין המרכזי בקבוצת עינות תלם נובע במרחק קצר ממערב לאפיק נחל שורק. המים זורמים אל תוך בריכת אגירה גדולה (1125 מ"ק) שצורתה ריבוע 15 על 15 מטר ועומקה 5 מטר. קירות הבריכה בנויים מאבנים מסותתות ועליהן ניתן להבחין בטיח נגד חלחול. מהקיר המזרחי של הבריכה מובילה תעלה קצרה אל בריכה קטנה (כ-18 מ"ק) ששטחה 4 על 3 מטר ועומקה כמטר וחצי. קירות הבריכה עשויים אבנים מסותתות היטב המוצמדות במלט. בעבר הייתה הבריכה עמוקה יותר אך בעת הסקר הייתה מכוסה רצפתה בסחף אשפה ורקבובית של צמחייה. פני המים בברכה מכוסים ב"מרבד" של אלפי פרטים של הצמח הזעיר עדשת מים זעירה (Lemna minor). בסקר שנערך בשנת 1991 נמצאו מים בבריכות וכן מים נקיים יחסית בתעלה. דלת מתכת מותקנת בין שתי הבריכות על מנת לשלוט על כמות המים בבריכה התחתונה.
המעיין הדרומי
גם מעיין זה מוסתר על ידי סבך של צמחים ובהם פטל וקיסוסית. נביעת מעיין זה זורמת אל בריכה סגורה ומכוסה בגג יציקת בטון ופסי פלדה. על פי סקר 1991 תקרה זו במצב של התפוררות. באותו סקר נראו בבריכה מעט מים. בסמוך למעיין, לצד צפון מבנה קטן ונטוש, מבנה זה הוא בית משאבות מתקופת המנדט.
בית טלמא
בסמוך למעיינות תלם נמצאות מספר חורבות בתים כולן במצב של התפוררות. אל הפינה הצפון מזרחית של בריכת האגירה הגדולה צמוד בית דו קומתי קטן יחסית ומעל המעיין המרכזי, ניצב בית דו קומתי גדול יותר שניכר בו שבנייתו לא הושלמה.
במאה ה-16 היה במקום כפר קטן בשם בית טולמה במאה ה-19 המקום ננטש וחרב, את השרידים של מבני הכפר ניתן לראות באזור המעיינות. המקום שנקרא גם עויון תולמא היה ידוע ביופיו וגם בסוף המאה ה-19 היה מוקד משיכה למטיילים כפי שמציין יהושע ילין ממייסדי המושבה מוצא:
בזמן מאורעות תרפ"ט (1929) היו תושבי היישוב תחת איום ונמלטו אל היישוב היהודי הקרוב, מוצא ומשננטשה מוצא, מחשש לחיי התושבים, פונו תושבי היישוב לירושלים. על פי מאמר מאת ברוך גיאן ניצלו יהודי ה"מושבה" מטבח, כאשר שכניהם הערבים הבריחו אותם לירושלים מחופשים לערבים.
גן לאומי
לאחר דחיית תוכנית ספדיה הוכרז אזור עמק הארזים כפארק עירוני, שחובק את ירושלים ממערב. עינות תלם הוכרז כגן לאומי באופן נפרד.
הפארק המטרופוליני
במסגרת התוכניות לפיתוח מחד ושימור מאידך של עמק הארזים רבתי, נהגתה תוכנית הפארק המטרופוליני של ירושלים, שהוא מיזם עתידי של הקרן הקיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים.
המיזם ימוקם באזור ממורדות עין כרם ועד גבולות מבשרת ציון, ישתרע על אזור של כ-3,200 דונם ויהיה הפארק המטרופוליני הראשון במחוז ירושלים והגדול בארץ (כשהוא כפול בגודלו מפארק הירקון בתל אביב). הפארק ישתרע על שטחן של שתי רשויות: עיריית ירושלים והמועצה המקומית של מבשרת ציון. עיקרי התוכנית:
תוכנית פארק עמק הארזים מחולקת לשתי תוכניות מקומיות – תוכנית מס' 12000 שנמצאת בתחום שיפוט ירושלים (הופקדה ביום 20/7/2007) ותוכנית מס' הל'/ 444 שנמצאת בתחום שיפוט המועצה המקומית מבשרת ציון ועדיין לא הופקדה. תוכנית הל/444 שבתחום שיפוט מבשרת ציון, מתייחסת לנחל חלילים ולמדרונות שבין מבשרת ציון לנחל שורק – שטח זה מיועד להיות גן לאומי ושמורת טבע. תוכנית 12000 שבתחום שיפוט ירושלים, המתייחסת לפארק המטרופוליני "עמק ארזים", כוללת, באזור מבשרת ציון (באזור מפגש נחל חלילים ונחל שורק), את האתרים הבאים: אתר נופש פעיל (פארק מים), אתר לאירועים זמניים (מופעי רוק, ירידים), מבנה חינוך/ חווה חקלאית, שיקום עינות תלם, מגרש חניה, חלקו עם אספלט (300 מקומות) וחלקו ללא אספלט. (1,200 מקומות) (ממוקם בסמוך לאתר לאירועים זמניים) הכניסה לפארק יהיו כניסות משני כיוונים – מכיוון הר חוצבים ומכיוון מוצא.
שיקום עינות תלם
במסגרת עבודות השחזור והנטיעה הנעשות באתר על ידי קק"ל, שוחזר הבוסתן ההיסטורי במקום. כן נבנו טרסות וניטעו עצים. על פי תוכנית הפארק, עם תום העבודה יהיו בפארק מסלולי אופניים, מסלולי הליכה, בילוי וספורט.
בשנת 2007, ביצעה רשות הטבע והגנים עבודות בעינות תלם, שזכו לביקורת.
קוסמוס: מסע לחלל
קוסמוס: מסע לחלל (באנגלית: Cosmos: A Spacetime Odyssey) היא סדרה דוקומנטרית מדעית. הסדרה היא רימייק המשכי לסדרה המקורית קוסמוס של קרל סייגן משנת 1980, אשר שודרה ברשת PBS האמריקאית, ונחשבה לאבן דרך בדוקומנטריה המדעית. הסדרה פותחה על מנת להחזיר את יסודות המדע לרשתות הטלוויזיה בתדירותם של סדרות וסרטים אחרים העוסקים במדע. את הסדרה החדשה מנחה האסטרופיזיקאי ניל דה-גראס טייסון, ששאב השראה מסייגן בזמן שהסדרה המקורית שודרה ב-1980, בעודו תלמיד בקולג'. בין המפיקים בפועל נמנה סת' מקפרלן, שהשקעתו הכספית הייתה גורם משמעותי בהבאת הסדרה לשידורי הטלוויזיה ואן דרויאן, אלמנתו של סייגן ויוצרת הסדרה המקורית. הסדרה עוקבת באופן רופף אחר פורמט שלוש-עשר הפרקים וגישת ההנחיה שנראו בסדרה המקורית, כולל אלמנטים כמו "ספינת הדמיון" ו"לוח השנה הקוסמי", אך עם מידע עדכני יותר משנות ה-80 יחד עם קטעי אנימציה וגרפיקה ממוחשבים לצד קריינותו של טייסון. הסדרה הופקה על ידי בראנון בראגה.
הסדרה עלתה לאוויר ב-9 במרץ 2014, בו זמנית ב-10 רשתות פוקס, ושודרה למחרת בשידור חוזר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק עם תוכן נוסף. הסדרה משודרת בשידורים חוזרים בעשרות מדינות נוספות בערוצי נשיונל ג'יאוגרפיק המקומיים. עם סיומה של הסדרה ב-8 ביוני 2014, שוחררו למכירה מארזי DVD של הסדרה.
ב-13 בינואר 2018 פורסם כי מתוכננת עונה נוספת, אשר עלתה לשידור ב-8 במרץ 2020 ושודרה בנשיונל ג'יאוגרפיק.
רקע
הסדרה המקורית של קוסמוס בת 13 הפרקים עלתה לראשונה לאוויר בשנת 1980 ברשת PBS האמריקאית והוצגה על ידי קרל סייגן. מאז שידורה, נחשבה הסדרה למשמעותית ביותר; דייוויד איזקוף מהניו יורק טיימס תיאר את הסדרה המקורית כ"נקודת מפנה בתוכניות המדע". הסדרה נצפתה על ידי מעל ל-400 מיליון אנשים ברחבי 60 מדינות ונשארה לסדרה הנצפית ביותר בערוץ עד הסדרה הדוקומנטרית מלחמת האזרחים בשנת 1990.
בעקבות מותו של סייגן ב-1996, אלמנתו, אן דרויאן, שהייתה היוצרת של קוסמוס המקורי, ביקשה יחד עם סטיבן סוטר וניל דה-גראס טייסון ליצור גרסה חדשה של הסדרה. מטרתם, כמו בסדרה המקורית, הייתה לכוון את הסדרה לקהל הרחב ביותר שניתן, גם אל אלו שלא מתעניינים במדע.
פיתוח
סת' מקפרלן פגש את דרויאן דרך טייסון בשנת 2008 בפתיחת אירוע מדע בלוס אנג'לס מטעם האקדמיה הלאומית למדעים, אירוע שנועד לחבר בין תסריטאים ובמאים הוליוודים למדענים. שנה מאוחר יותר, בארוחה בניו יורק עם טייסון, מקפרלן למד מהאינטרס שלהם ליצור מחדש את קוסמוס. כילד, מקפרלן הושפע מקוסמוס והאמין שקוסמוס שימשה כ"גשר לפער בין הקהילה האקדמית לציבור הכללי." מקפרלן אמר לטייסון, "אני נמצא בנקודה בקריירה שלי שבה יש לי הכנסה פנויה ואני ארצה להוציא אותה על משהו כדאי." באשר לחוסר המאמצים לטיסות בחלל בעשורים האחרונים אמר מקפרלן "זה הוא חלק מתרבות העייפות שלנו". מקפרלן, שבבעלותו מספר סדרות ברשת Fox, הפגיש את דרויאן עם ראשי Fox, פיטר רייס וקווין ריילי. מקפרלן הודה שהוא "האיש הפחות חיוני במשוואה הזו" והמאמץ הוא הפרידה מהעבודה שעשה בעבר ואמר "זו טריטוריה מאוד נוחה עבורי אישית". הוא ודרויאן הפכו לחברים קרובים, דרויאן ציינה שהיא מאמינה שסייגן ומקפרלן יכלו להיות "נשמות תאומות" עם כשרונותיהם.
המרכז לזיכרון ותיעוד השואה
המרכז לזיכרון ותיעוד השואה (בהונגרית: Holokauszt Dokumentációs Központ és Emlékhely) ובקיצור: המרכז לזיכרון השואה הוא מוזיאון ואתר זיכרון, שנבנה בסמוך לבית הכנסת ברחוב פַּאוָוה בבודפשט, הונגריה שמתעד ומציג את אירועי שואת יהודי הונגריה.
תולדות
בית הכנסת ברחוב פאווה הוקם בשנת 1923 על פי תוכניותיו של האדריכל היהודי-הונגרי ליפוט באומהורן. אזור בית הכנסת שימש כמחנה מעצר לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה בית הכנסת לא חזר יותר לשימוש בשל מיעוט הניצולים בשואה והעדר מתפללים בו. הוא אכן נסגר לגמרי בשנת 1982. מרכז התיעוד הנוכחי הוקם בשנת 2004 כחלק מהשיקום העירוני של רובע 9 בבודפשט (רובע פרנצווארוש כשם קבוצת הכדורגל המפורסמת של הרובע) והתחדשותו בראשית המאה ה-21.
האדריכלים ניסו במהלך התכנון לחקות את נזקי הבנייה שגורמות רעידות אדמה, על מנת לשקף את השואה כרעידת האדמה של היהודים בהונגריה. קירות המבנה לא סדירים במכוון, פעמים רבות הם נטויים בכוונה וקטעים מתוכם מתרוממים בהדרגה לגבהים שונים מהקצה האחד עד לשני. אי הסדירות מחריפה לעין על ידי בניית קירות מיוחדים, שבניגוד לאחרים, שורות הלבנים מותקנות בהם לא בצורה אופקית, אלא בקו עולה מול הירידה בגובה הקיר המדובר.
קוסמוס: מסע לחלל
פיתוח
בעוד ריאיון לפני הקרנת הבכורה של הסדרה, אישר טייסון שכמו בסדרה המקורית, יופיעו אלמנטים כמו "ספינת הדמיון" ו"לוח השנה הקוסמי" עם אפקטים מיוחדים, כמו כן גם אלמנטים חדשים. קטעי האנימציה שנעשו בסדרה נוצרו על ידי קבוצת אנימטורים שלוהקה על ידי סת' מקפרלן. קארה ואלאו פיתחה והפיקה את קטעי האנימציה, שנערכו בסטודיו "Six Point Harness" בלוס אנג'לס, קליפורניה. הסאונד של "ספינת הדמיון" ועריכת הסאונד בכלל, נעשתה על ידי ריק סטיל, שאמר על הסדרה: "קוסמוס הייתה, עד כה, הסדרה המאתגרת ביותר בקריירה שלי." לדבריו של מקפרלן, הספינה העדכנית עוצבה לכך שתהיה "נצחית ומאוד פשוטה".
המרכז לזיכרון ותיעוד השואה
תולדות
חזית המבנה ברחוב הטווס קופצת באמצע כצורת "וי", והכניסה למבנה גם כאן. פנים בית הכנסת שופץ וחודש אף הוא והחל לפעול. הגן הפנימי בחצר ושורת העמודים שם הוקדשו להנצחה. בקומת הקרקע הוקם חלל תצוגה. גם בגג הבניין יצרו גן. התכנון של חידוש המבנה זכה בפרס הצטיינות באדריכלות של העיר בודפשט (2004), בפרס אדריכלות נוסף בשנת 2005 ופרסי הצטיינות נוספים.
קוסמוס: מסע לחלל
שידור
באוגוסט 2011, הוכרז רשמית שהסדרה תגיע לשידור פריים טיים באביב 2014. הסדרה היא תוצר של הפקה משותפת של אולפני קוסמוס של דרויאן, חברת ההפקות 'Fuzzy Door Productions' של מקפרלן וערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק; דרויאן, מקפרלן, מיטשל קאנולד ובראנון בראגה הם המפיקים בפועל.
מנכ"ל Fox, קווין ריילי שיער ששידור הסדרה תהווה סיכון מאחר שהיא שונה מהתוכן המשודר בדרך כלל בערוץ, אך אמר ש"אנו מאמינים שלסדרה זו תהיה את אותה השפעה תרבותית מאסיבית כמו בסדרה המקורית". פרקי הסדרה שודרו תחילה בעשר רשתות Fox בו זמנית, ובאותו הערב שודרו בשידור חוזר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. בשידורי רשת Fox הגיעה הסדרה לממוצע של 5.8 מיליון צופים.
ביקורת
קוסמוס: מסע לחלל קיבלה ביקורות מאוד חיוביות וקיבלה מאתר הביקורות Metacritic ציון של 83 מתוך 100 בהתבססות על 19 ביקורות. באתר IMDb, ציון הסדרה הוא 9.3 מתוך 10 נכון לפברואר 2019.
הסדרה זכתה בפרס מבקרי הטלוויזיה בקטגוריית "תוכנית המציאות הטובה ביותר", ניל דה-גראס טייסון זכה בפרס "המנחה הטוב ביותר בתוכנית מציאות". הסדרה הייתה מועמדת לפרס בקטגוריית "הישג יוצא מן הכלל בחדשות ומידע" בפרסי ה-TCA, כמו כן הסדרה הייתה מועמדת ל-12 פרסי אמי כולל קטגוריית "דוקומנטרי יוצא מן הכלל". התוכנית זכתה בפרסי אמי עבור "כתיבה יוצאת מן הכלל בתוכנית סיפורת" ו"עריכת סאונד יוצאת מן הכלל בתוכנית סיפורת".
מצד אחר, נמתחה ביקורת על הסדרה מצד מאמינים נוצרים עקב חלק מהדעות המובעות בסדרה. ארגונים נוצריים כעסו שהתאוריות המדעיות המוצגות בתוכנית "מעכו" את סיפור בריאת העולם. בליגה הקתולית בארצות הברית כעסו שהמדע "משמיץ" את הנצרות הקתולית. דובר הליגה הקתולית ציין את התמקדות הסדרה בג'ורדנו ברונו שנרדף על ידי הכנסייה הקתולית עקב טענתו שכדור הארץ מסתובב סביב השמש, וציין שהסדרה "דילגה על קופרניקוס וגליליי-שני גברים הרבה יותר תוצאתיים שהוכיחו והפיצו את תאוריית המודל ההליוצנטרי".
דגל אוסטרליה
דגל אוסטרליה (באנגלית: Flag of Australia) הוא נס בריטי כחול – שדה כחול עם דגל הממלכה המאוחדת בקנטון (הרבע השמאלי העליון) – אשר מוטבע ברבעו השמאלי התחתון עם כוכב משובע גדול בצבע לבן הנקרא "כוכב חבר העמים" ובחציו הימני באמצעות ייצוג של קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי – ארבעה כוכבים גדולים בצבע לבן, להם שבעה קודקודים וכוכב אחד קטן לבן שלו חמישה קודקודים.
הדגל נבחר בשנת 1901 מבין שלל עיצובים שונים בתחרות עיצוב דגל עבור הפדרציה החדשה. במרוצת השנים שלאחר מכן, אושר העיצוב בידי הרשויות האוסטרליות והבריטיות, תוך הכנסת שינויים קלים בו. מידותיו ועיצובו של הדגל נקבעו ופורסמו בשנת 1934, אולם רק בשנת 1954 קיבל הדגל לראשונה הכרה חוקית כדגלה הלאומי של אוסטרליה, בחוק הדגלים 1953.
בנוסף לדגל הלאומי ישנם עוד מספר דגלים רשמיים המשמשים לייצוגם של אוסטרליה, העם האוסטרלי והממשל האוסטרלי.
התקני הדגל
עיצובו של הדגל האוסטרלי הוא עיצובו של הנס הכחול הבריטי - דגל הממלכה המאוחדת בקנטון ושדה כחול מושחת בסמל או ביצוג המדינה. בדגל אוסטרליה משולבים שלושה סמלים בולטים. דגל הממלכה המאוחדת, כוכב חבר העמים, והדמיית מערכת הכוכבים הצלב הדרומי. הופעת סמלים אלו מגובה אף בחוק הדגלים האוסטרלי.
היוניון ג'ק: נוכחותו של הדגל בקנטון באה לציין את ההיסטוריה של אוסטרליה כשש מושבות בריטיות ואת העקרונות שעליה קמה הפדרציה האוסטרלית. מבחינה היסטורית, עיצובו של הדגל הוא ביטוי לנאמנות לאימפריה הבריטית.
כוכב חבר העמים: עיצובו המקורי של כוכב חבר העמים כלל רק שישה קודקודים, לייצוגן של שש המושבות. אך בשנת 1908 נוסף קודקוד שביעי לכוכב על מנת לציין את צירופה של טריטוריית פפואה וכל טריטוריה עתידית. לכוכב אין כל קשר לכוכב בטא בקנטאור למרות מיקומו ביחס לצלב הדרומי ובהירותו בשמיים. הכוכב יופיע במרכז הרביע התחתון הקרוב לניצב ומצביע על מרכזו של צלב ג'ורג' הקדוש שעל היוניון ג'ק.
הצלב הדרומי: הצלב הדרומי הוא אחד ממערכות הכוכבים הבהירות ביותר שנצפות בחצי הכדור הדרומי. מערכת זו ייצגה את אוסטרליה מראשית ימיה של ההתיישבות הבריטית. כוונתו של איבור אוונס, אחד ממעצבי הדגל, הייתה כי ארבעת הכוכבים הבהירים ייצגו את ארבע המעלות של דנטה: צדק, זהירות, מתינות וגבורה. מספר הקרניים של כוכבי המערכת בדגל אוסטרליה העכשווי שונה מהעיצוב הזוכה בתחרות בו מספר הקרניים נע בין חמישה לשישה לכל כוכב, כייצוג הבהירות של הכוכבים על רקע שמי הלילה. על מנת לפשט את ייצורו של הדגל, תקנן משרד הימייה את ארבעת הכוכבים הגדולים ככוכבים משובעים והותיר את הכוכב הזעיר ככוכב מחומש.
מיקומי הכוכבים ועיצובם
קוטרו החיצוני של כוכב חבר העמים הוא 3/10 מרוחב הדגל בעוד שקוטרם של כוכבי המערכת הוא 1/7 מהרוחב למעט הכוכב הקטן (אפסילון) שם היחס הוא 1/12. קוטרו הפנימי של כל כוכב הוא ביחס של 4/9 מקוטרו החיצוני של הכוכב.
צבעי הדגל
צבעי הדגל, אף שאינם מוזכרים בחוק הדגל, פורטו על פי קוד פנטון בידי משרד ראש הממשלה והקבינט האוסטרלי. כמו כן, מדריך הממשלה האוסטרלית לסופרים, עורכים ומדפיסים מפרט גם את קוד ה-RGB וה-CMYK על מנת להציג את הדגל בצבעיו הנכונים.
טרם האיחוד
עד שנת 1901 הייתה אוסטרליה אוסף של שש מושבות בריטיות נפרדות, והיוניון ג'ק, כדגל האימפריה הבריטית, שימש דגל משותף לכולן, לצד דגלי המושבות, שהתבססו אף הם על דגל הממלכה המאוחדת. הניסיון הראשון לעיצוב דגל לאומי לשש המושבות היה הדגל הקולוניאלי הלאומי שעוצב על ידי קפטן ג'ון ניקולסון וקפטן ג'ון בינגל ב-1823-1824. דגל הפדרציה האוסטרלית משנת 1831 היה הניסיון השני והפופולרי יותר שעוצב גם הוא בידי ניקולסון. דגלים אלו ודגלים נוספים אחרים, כגון דגל יוריקה (ששימש כדגל מרד ביצורי יוריקה בשנת 1854), הציגו הדמיה של כוכבי הצלב הדרומי. הדגל המוקדם ביותר הידוע לנו שהציג את הכוכבים כפי שהם נראים בשמיים היה דגל הליגה האוסטרל-אסיתית נגד הגליה, שעיצובו דמה לעיצוב הדגל הלאומי של ימינו.
תחרות עיצוב הדגל הפדרלי (1901)
עם התקרבותו של האיחוד הפדרלי התברר הצורך בדגל רשמי לאיחוד. בשנת 1900 פתח העיתון "מלבורן הרלד" בתחרות עיצוב דגל שעל פי עקרונותיה היה צריך לכלול את דגל הממלכה המאוחדת ואת כוכבי הצלב הדרומי בסגנון דגל ימי בריטי. התחרות נערכה בידי "Review of Reviews for Australasia" ואף על פי שבאותה עת חשבו כי ההגבלות על העיצוב אינן נבונות, הטענה הייתה כי דגל שלא יכלול סמלים אלו ספק אם יזכה. לאחר איחוד אוסטרליה, שהתרחש ב-1 בינואר 1901, ערכה ממשלת אוסטרליה תחרות רשמית לעיצוב דגל עבור הפדרציה החדשה שזה עתה קמה. התחרות התקיימה בחודש אפריל ובמסגרתה התקבלו למעלה מ-32,000 פניות (רבות מהן נשלחו במקור לתחרות הראשונה). הדגלים נשפטו על פי שבע קטגוריות: נאמנות לאימפריה, לפדרציה, היסטוריה, הרלדיקה, ייחודיות, שימושיות ומחיר ייצור. רוב העיצובים כללו את דגל הממלכה המאוחדת ואת הצלב הדרומי, אולם עיצובים שהציגו חיות מקומיות היו פופולריים אף הם. חמישה עיצובים דומים נבחרו כעיצוב המנצח, ומעצביהם חלקו בפרס של מאתיים פאונד. הזוכים היו: איבור אוונס, בן 14 ממלבורן; לזלי ג'ון הוקינס, שוליית אופטומטריסט מסידני; אגברט ג'ון נוטל, אדריכל ממלבורן; אנני דוריגטון, אמנית מפרת' וויליאם סטיבנס, קצין ספנות מאוקלנד, ניו זילנד. כל אחד מהזוכים קיבל פרס של ארבעים פאונד.
התגובות הראשוניות לדגל היו מעורבות. המגזין הרפובליקני הבולטין סבר כי הדגל הוא: