cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משחקי השף
שידורה של העונה הראשונה החל ב-19 בינואר 2014, ופרק הגמר שודר ב-8 באפריל 2014, והרייטינג היה 32.9%. שידורה של העונה השנייה החל ב-28 בפברואר 2016, ופרק הגמר שודר ב-23 במאי 2016, והרייטינג היה 30.8%. העונה השלישית עלתה ברשת 13 ב-15 במאי 2018, ובה השף יוסי שטרית החליף את השף מאיר אדוני, שעבר לתוכנית בייק אוף ישראל של קשת 12. פרק הגמר של העונה שודר ב-4 בספטמבר 2018, והרייטינג היה 13.9%. ב-7 באוקטובר החלה עונת הקונדיטוריה של "משחקי השף", בשם "משחקי השף: קונדיטור", אליה הצטרף לצוות השופטים הקונדיטור ארז קומרובסקי. תוכנית הגמר התקיימה ב-27 בנובמבר. העונה הרביעית עלתה לשידור ב-30 באוקטובר 2019 והסתיימה ב-25 בפברואר 2020. העונה החמישית עלתה לשידור ב-17 באפריל 2021 והסתיימה ב-9 באוקטובר 2021. העונה השישית עלתה לשידור ב-5 בספטמבר 2022 והסתיימה ב-7 בפברואר 2023.
מבנה התוכנית
בתוכנית משתתפים חובבי בישול אך בעיקר מורכבת מטבחים המגיעים ממטבחים מקצועיים, שמתחרים על התואר "השף המוכשר בישראל". את התוכנית מנחה מירי בוהדנה. בתוכנית יש ארבעה שלבים: האודישן העיוור, מחנה האימונים, קרבות המטבח ופרקי הגמר.
העונה הראשונה (2014)
את עונה זו הנחתה מירי בוהדנה ובה השתתפו השפים מאיר אדוני, אסף גרניט ומושיק רוט בתור שופטים. התוכנית שודרה בערוץ 2 בשידורי רשת, מה-19 בינואר 2014 עד ל-8 באפריל 2014. בעונה זכתה מאיה קליין מהנבחרת של השף מאיר אדוני.
סיכום עונה
מקרא
העונה השנייה (2016)
את עונה זו הנחתה מירי בוהדנה ובה השתתפו השפים מאיר אדוני, אסף גרניט ומושיק רוט בתור שופטים. התוכנית שודרה בערוץ 2 בשידורי רשת, מה-28 בפברואר 2016 עד ל-23 במאי 2016. בעונה הזו נערך לראשונה בתוכנית שלב גלגל ההצלה שבו המנצח חזר למשחק. בגמר זכה המתמודד אור גינסברג מהנבחרת של השף מאיר אדוני.
טבלת המשימות הקבוצתיות
בטבלה מתוארות מספר הצלחות שהקבוצות קיבלו
טבלת הדחות
מקרא
הערות
העונה השלישית (2018)
בעונה השלישית משתתף השף יוסי שטרית כשופט במקומו של מאיר אדוני (שעבר לשמש שופט בתוכנית בייק אוף ישראל של קשת 12) יחד עם השפים אסף גרניט ומושיק רוט. העונה השלישית (כמו כן גם התוכנית) שודרה בערוץ 13 של רשת, החל מ-15 במאי 2018 עד ל-4 בספטמבר 2018. את העונה הנחתה מירי בוהדנה. בעונה זו בשלב קרבות המטבח, בכל קרב הקבוצה המנצחת חסינה מהדחה ושתי הקבוצות הנותרות מתחרות בשתי משימות אישיות שבסוף כל אחת - מודח מתמודד. החל מקרב המטבח השלישי הנבחרת המנצחת מקבלת חסינות רק למשימת הדחה אחת. בעונה זו זכה אורן אסידו מהנבחרת השחורה של השף אסף גרניט.
סיכום עונה
מקרא הערות
העונה הרביעית (2019–2020)
העונה הרביעית עלתה לשידור ברשת 13 ב-30 באוקטובר 2019 והסתיימה ב-25 בפברואר 2020. השופטים הם גרניט, רוט, קומורובסקי ושטרית והמנחה מירי בוהדנה. בעונה זאת שלוש נבחרות בניגוד לעונת הקונדיטוריה אף על פי שישנם ארבעה שופטים, ולכן לשופט ארז ניתנה האפשרות ל-2 סכיני זהב. סכין זהב נותן לשופט ארז להציל מתמודד מהדחה, בעונה זו זכתה המתמודדת אבישג לוי מהנבחרת של אסף גרניט.
העונה החמישית (2021)
העונה החמישית עלתה לשידור ברשת 13 ב-17 באפריל 2021 והסתיימה ב-9 באוקטובר 2021. השופטים הם גרניט, רוט, קומורובסקי ושטרית והמנחה מירי בוהדנה. בעונה זו זכה אביתר מלכה מהנבחרת האפורה של מושיק רוט.
זאת העונה הראשונה שבה מושיק רוט ניצח בתוכנית משחקי השף.
העונה השישית (2022–2023)
העונה השישית עלתה לשידור ברשת 13 ב-5 בספטמבר 2022 והסתיימה ב-7 בפברואר 2023. השופטים הם אסף גרניט, מושיק רוט, יוסי שטרית, תמר כהן צדק, תומר אגאי ורז רהב. המנחה היא מירי בוהדנה. עונה זו היא הראשונה שבה על הנבחרות יהיו אחראים שני שפים במקום אחד. בעונה זו זכה תום לוי מהנבחרת השחורה של אסף גרניט ורז רהב.
שידורים מקבילים
במקביל לעונה הראשונה שודרה התוכנית "המלצת השף" במהלכה ארחה נועה רוזין שף אחד ומתמודד ממשחקי השף. המתמודד והשף בישלו מנות, ובסוף כל פרק התקיים משחק טעימות.
משחקי השף: אוטו אוכל
ב-9 במרץ 2017 החל שידורה של סדרת בת בשם משחקי השף: אוטו אוכל. בסדרה בת זו התחרו שלושת השפים: אסף גרניט, מאיר אדוני ומושיק רוט אחד בשני כדי לגלות איזה אוכל הכי ערב לחך הישראלי.
משחקי השף: קונדיטור
ב-7 באוקטובר 2018 עלתה העונה הראשונה של משחקי השף: קונדיטור. עונה זו כללה את שופטי התוכנית (שטרית, גרניט ורוט), אליהם הצטרף גם השף ארז קומרובסקי. הזוכה: גל בוכניק.
יחסי בחריין–צרפת
יחסי בחריין–צרפת (בערבית: العلاقات البحرينية الفرنسية, בצרפתית: Relations entre Bahreïn et la France) הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין ממלכת בחריין ובין הרפובליקה הצרפתית.
יחסים מדיניים
בחריין מעוניינת ביחסים עם צרפת עקב יצירת קשריה החזקים עם המערב במסגרת הרצון שלה להציג את עצמה בתור ממלכה ליברלית ומקבלת.
בשנת 2012 קבעו מנהיגי שתי המדינות ועידות שיערכו באחת משתי המדינות כל פעם למען שותפות לטווח הארוך. חלק מהוועידות המתוכננות התקיימו: אחת בנובמבר 2013 במנאמה ואחת בנובמבר 2015 בפריז. מתוכננת ועידה נוספת בנובמבר-דצמבר 2017 במנאמה.
בחריין מנסה להעיד על עוצמת יחסיה עם צרפת בכך שהיא שולחת אנשים רמי דרג לכנסים בינלאומיים רבים שמארגנת צרפת. כנסים אליהם שלחה בחריין רמי דרג הם למשל: הכנס על הפלישה למוסול, אחד ממעוזיה האחרונים של המדינה האסלאמית, באוקטובר 2016, או ועידת פריז לשלום במזרח התיכון, בינואר 2017.
צרפת מתערבת לעיתים קרובות מאוד בנושא זכויות האדם בבחריין לעיתים קרובות ומנסה להידבר עם הממשלה בנוגע אליו.
ביקורים רמי דרג
הנשיא ניקולא סרקוזי ערך ביקור רשמי במנאמה ב-11 בפברואר 2009, כאשר הוא הנשיא הצרפתי הראשון שמבקר בבחריין מאז שנת 1990. שר הסחר הצרפתי מתיאס פקל ביקר בבחריין ב-21 בינואר 2016.
מלך בחריין ביקר בצרפת שלוש פעמים: 2012, 2014 ו-2015, בכל אחת מהפעמים הנשיא התארח אצל נשיאי צרפת פרנסואה הולנד וניקולא סרקוזי בהתאמה בארמון האליזה.
גרודנו (מחוז משנה)
מחוז משנה גרודנו (בבלארוסית: Гродзенскі раён) הוא אחד מ-17 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז גרודנו בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר גרודנו, בירת המחוז כולו. העיר עצמה מהווה יחידה מנהלית נפרדת משאר מחוז המשנה.
דמוגרפיה
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה גרודנו 54,525 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 55.98% בלארוסים, 33.6% פולנים, 7.78% רוסים ו-1.26 אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (51.21%) ורוסית (38.53%).
משה צימרמן (קולנוען)
משה (זיל) צימרמן (נולד ב-1956) הוא חוקר קולנוע ובמאי קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה
בשנת 1984 קיבל תואר שני מהחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב על עבודה שכותרתה "ייצוג המציאות בספרות ובקולנוע הישראליים בעקבות מלחמת ששת הימים ומלחמת יום כיפור". בשנת 1992 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב, על עבודה שכותרתה "קץ המיתוס: הדרמה העברית בעקבות מלחמת ששת הימים".
מלמד קולנוע ישראלי במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
יצירה קולנועית
סרטים וסדרות שביים:
אריה רובין
אריה רובין (נולד בלוב בשנת 1952) הוא אלוף פאראלימפי ישראלי בעל 10 מדליות, מהן 3 זהב. רובין הורשע בעבירות מין ונידון ל-4 שנות מאסר שקוצרו על ידי בית המשפט העליון ל-3 שנות מאסר בשל "הידרדרות במצב בריאותו".
ביוגרפיה
רובין חלה בילדותו בפוליו שהותירה אותו נכה. החל לעסוק בספורט במסגרת מרכז הספורט לנכים ברמת גן בגיל צעיר. הוא זכה להישגים בתחום השחייה והשתתף באולימפיאדות הנכים בשנים 1968, 1972 ו-1976. בתחרויות אלו זכה בתשע מדליות, מהן שלוש מדליות זהב (אחת כבן זוגו של ברוך חגאי בטניס שולחן) וארבע מדליות כסף. בפעילותו במרכז הספורט, פגש בספורטאית הנכה, צפורה רוזנבאום, והשניים נישאו ונולדו להם שלושה ילדים. לאחר שנות נישואים ארוכות התגרש רובין מצפורה.
לאחר פרישתו מתחרות פעילה עבד רובין כמאמן שחייה, בין היתר כמאמן שחייה ראשי של נבחרת מכבי תל אביב, ושימש מפעיל בריכות שחייה. בעקבות תלונות שהוגשו כנגדו על ידי חמש נערות הורשע בשנת 2007 בעשיית מעשים מגונים בנערה, תוך ניצול יחסי התלות ביניהם בהיותו מפעיל בריכה ומאמן שחייה. הרשעתו הביאה לגזר דין מקסימלי של ארבע שנות מאסר בפועל. ולאחר ערעור לבית המשפט העליון הופחת עונשו בשנה אחת ונגזר כי מאסרו יהיה בתנאי אשפוז מאחר שחלה בדלקת קרום המוח.
הרי האטלס
הרי האטלס הם רכס הרים בצפון־מערב יבשת אפריקה. ההרים משתרעים לאורך כ־2,400 קילומטרים, דרך שלוש מדינות המגרב: מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה. הנקודה הגבוהה ביותר היא ג'בל טובקאל, מדרום לעיר מרקש שבמרוקו; גובהה 4,167 מטר.
גאוגרפיה
הרי האטלס שופעים במחצבי נחושת, ברזל, פוספטים, מגנזיום ועופרת. עמקי האטלס שופעים מים, שמקורם בשלג והגשם היורדים בפסגות ההרים. המדרונות הגבוהים של האטלס משופעים בעצי אורן, ובמורדות הנמוכים מגדלים מעט שעורה וחיטה.
אקלים האטלס מתחלק לשניים: באזור צפון האטלס והאטלס הגבוה יש מזג אוויר קר ולח, ובדרום האטלס ואטלס הסחרה יש מזג אוויר חם ויבש, המקבל כמות גשמים מועטת.
יהדות הרי האטלס
יהדות הרי האטלס היא קבוצת הקהילות היהודיות שחיו בהרי האטלס בצפון אפריקה. על פי המסורת, ראשיתה של ההתיישבות היהודית באזור החלה עוד לפני חורבן בית ראשון והיהודים בכפרי הרי האטלס שמרו על דרך חיים ייחודית לאורך הדורות.
במיתולוגיה היוונית
במיתולגיה היוונית ישנה אגדה המספרת כיצד נוצרו ההרים:
הטיטן אטלס קיבל נבואה מהאורקל שהוא יומת על ידי בן אדם, ומאז לא נתן לאיש להפגש עמו. יום אחד בא הגיבור פרסאוס אל אטלס וביקש ממנו מזון ומחסה. אטלס סירב, וכנקמה כיוון אליו פרסאוס את ראשה של המפלצת מדוזה שכרת, והפך את אטלס לסלע, הוא הרי האטלס.
שער למתחיל
שער למתחיל היה שבועון חדשות בעברית קלה, שיצא לאור אחת לשבוע ביום שלישי, בין השנים 1956–2012.
השבועון נוסד ב-1956 על ידי "מחלקת הנחלת הלשון" של משרד החינוך. בתחילה כלל שני עמודים בלבד והתרחב במשך הזמן. לאחר הפרטת הפקתו הוא יצא לאור על ידי העיתונים "דבר" ו"ג'רוזלם פוסט", ובתחילת המאה ה-21 במסגרת "ידיעות שורות" מבית "ידיעות אחרונות". העיתון היה בעבר שני עיתונים נפרדים: "שער" ו"למתחיל". ב-1978 אוחדו שני העיתונים תחת השם החדש.
השבועון נכתב על ידי עיתונאים ואנשי חינוך תוך הקפדה על תכנים הולמים, ונערך תחת פיקוח של משרד החינוך. השבועון מגוון מבחינת נושאים, דרגות הקושי והשפה. הוא מנוקד ומודפס באותיות גדולות, ולכן מתאים לתלמידים בכיתות הנמוכות, לעולים חדשים, לתלמידי החינוך המיוחד ולכל לומדי העברית בארץ ובעולם.
ג'ורג'ו בלאדונה
ג'ורג'ו בלאדונה (באיטלקית: Giorgio Belladonna; 7 ביוני 1923 - 12 במאי 1995) היה שחקן ברידג' איטלקי שנחשב לאחד מגדולי שחקני הברידג' בכל הזמנים.
קריירה
בלאדונה זכה ב-16 אליפויות עולם לקבוצות ביחד עם חבריו לקבוצה הכחולה שייצגה את איטליה ונחשבת קבוצת הברידג' הטובה ביותר בכל הזמנים. שותפו בקבוצה זו בחלק מאליפויות העולם היה בניטו גארוצו, וביתר האליפויות ולטר אווארלי.
איגוד הברידג' העולמי (WBF) דירג אותו כראשון בעולם במשך שנים רבות. בנוסף לכך הוא זכה עשר פעמים באליפות אירופה לקבוצות בשנים 1956 עד 1979 ושלוש פעמים במקום ראשון באולימפיאדות לברידג' בשנים 1964, 1968 ו-1972. בלאדונה נחשב גם לתאורטיקן חשוב. הוא הממציא העיקרי של שיטת ההכרזה רומן קלאב וביחד עם גארוצו המציא את שיטת ההכרזה Super Precision.
בלאדונה נחשב לממציא הרעיון של משחק בקלף קטן מתחת לקלף גדול. טכניקת משחק כזו מכונה בז'רגון המקצועי של שחקני ברידג' Belladonna coup
ביוגרפיה
בלאדונה היה נשוי ואב לבן ובת.
בשלהי הקריירה שלו שיחק בקבוצת ברידג' מקצוענית של עומר שריף שהופיעה במשחקי ראווה.
היאסנט ז'אדן
היאסנט ז'אדן (בצרפתית Hyacinthe Jadin; 27 באפריל 1776 – 27 בספטמבר 1800) היה מלחין ופסנתרן צרפתי שנמנה עם הנציגים הבולטים של טרום הרומנטיקה במוזיקה הצרפתית.
ביוגרפיה
היאסנט ז'אדן נולד בוורסאי והיה אחד מחמישה אחים שבאו ממשפחת מוזיקאים מבלגיה. אביו היה ז'אן באטיסט ז'אדן (יליד נאמור, 1744–1790), כנר בקפלה המלכותית של בית הבסבורג בבריסל ומלחין. לפי מקורות אחרים, אביו היה אחיו של ז'אן-בטיסט, פרנסואה ז'אדן (יליד 1731, גרה, על יד בזאנסון), נגן אבוב בגדוד ששירת ביישוב בופרמון ואחר כך נגן בסון בתזמורת המלכותית של לואי החמישה עשר ולואי השישה עשר. בשנת 1760 המשפחה עברה לוורסאי, שם התקבל פרנסואה כנגן בסון ראשי בקפלה המלכותית של מלכי צרפת ופעל בתפקיד זה עד מותו בשנת 1789. אחיו של האב, ז'ורז' ז'אדן (נולד 1742) עבד גם הוא כנגן בסון באותה קפלה בורסאי. אחיו הצעיר של היאסנט, לואי עמנואל ז'אדן (1853–1768) היה מלחין פורה מאוד, פסנתרן, כנר, מורה ובמשך זמן ממושך הוא נחשב בעיני המבקרים בני זמנו ליוצר החשוב מבין בני המשפחה. אח נוסף בשם ז'ורז' (1773 – אחרי 1813) היה זמר מפורסם.
שנות הילדות והלימודים
באופן טבעי קיבל היאסנט את היסודות הראשונים לחינוכו המוזיקלי מאביו. בהמשך למד, עד שנת 1790, אצל ניקולא-יוזף הילמאנדל (Hüllmandel) (1756-1823), פסנתרן ונגן צ'מבלו משטרסבורג ותלמיד של פרנץ-קסאוור ריכטר ושל קרל פיליפ עמנואל באך. עם תלמידיו של הילמאנדל נמנו גם גאורג אונסלו והמלחין דניאל אובר. בשנת 1785, בהיותו בן 9, פרסם היאסנט יצירה ראשונה - רונדו לצ'מבלו - ב"ז'ורנל דה קלאבסן".
מלחין בימי המהפכה הצרפתית
ז'אדן התחיל לקנות לעצמו שם כפסנתרן וירטואוז על ידי הופעותיו במסגרת ה"Concert Spirituel" ("הקונצרט הרוחני") בפריז. על במה זו ניגן באפריל 1789, בגיל 13, את אחד הקונצ'רטי שכתב לפסנתר וזכה לשבחים בעיתון "מרקור דה פראנס". ב-1792 הצטרף לאחיו, כעוזר רפטיטור (פסנתרן מלווה) ב"תיאטרון של מסייה", אחי המלך (Théâtre de Monsieur), שבעקבות המהפכה שינה את שמו ל"תיאטרון פדו" (Théâtre Feydeau). באותם הימים הלחין ז'אדן את שיר הלכת של "המצור על ליל", לכבוד התנגדותם האמיצה של אזרחי העיר ליל בעת המצור בידי הכוחות האוסטריים. אחרי הוצאתו להורג של הפסנתרן ועורך הדין ז'אן פרדריק אדלמן, נציג אחר של אסכולת הפסנתרנים מפריז, מורו של ז'אדן, הילמאנדל, נמלט מצרפת כדי להינצל מהטרור היעקוביני. ז'אדן, שהמשיך להיות מעורה בחיי צרפת המהפכנית, כתב פתיחה לכלי נשיפה תחת הכותרת "המנון ל 21 בינואר" לכבוד מלאת שנה להוצאתו להורג של לואי השישה עשר. שני האחים, היאסנט ולואי עמנואל, ניגנו בתזמורת המשמר הלאומי והשתתפו בתוקף תפקידם, בחגיגות המהפכניות, לרבות הקונצרטים שאורגנו בשנת 1794 על ידי "המכון הלאומי למוזיקה", שהפך לימים לקונסרבטואר של פריז. ב-1794 פרסם ז'אדן גם את סדרתו הראשונה של סונאטות לפסנתר בליווי כינור, שהקדיש לאמו. עם הקמת הקונסרבטואר של פריז ב-1795, נדרש ז'אדן יחד עם עוד שלושה מורים לפסנתר, ללמד בכיתת נשים.אחרי פטירת אחד המורים, הצטרף אליו גם אחיו, לואי ז'אדן. לפסגת הקריירה שלו כסולן הגיע היאסנט ז'אדן בעונת 1796–1797, כשהופעותיו בתיאטרון פדו זכו להצלחה רבה בקרב הקהל.
אחרי שחלה בשחפת, במרץ 1799 קיבל פטור מהגיוס לצבא של נפוליאון. החל מאפריל 1799 נאלץ לצאת ל"חופשה מלאה" מעבודתו בקונסרבטואר וב-22 בספטמבר 1799 ניגן בפומבי בפעם האחרונה יחד עם הכנר פייר רוד. כעבור שנה, הוכרע על ידי המחלה ונפטר בפריז, בגיל 24 בלבד.
סגנונו
ז'אדן נחשב בימינו המקורי מבין המלחינים ה"טרום-רומנטיים" הצרפתים. במוזיקה שלו ניתן להבחין השפעתם של היידן ומוצרט וגם של ה"סער והפרץ שמעבר לריין. יש סבורים כי היעלמותו המוקדמת וצלו של אחיו, לואי עימנואל, יכולים להסביר את השכחתן היחסית של יצירותיו. היאסנט ז'אדן הצטיין במיוחד בסונטות שלו לפסנתר. הן בנויות היטב לפי הדגמים הקלאסיים, אך בולט בהן ניחוח טרום-רומנטי.
המבקר גי סאקר העריך כי המוזיקה שלו "מדהימה ברגישותה ובעומקה". מרשימה במיוחד בעיניו היא הסונטה לפסנתר בפה דיאז מינור (1795) והאנדנטה בסונטה אופוס 5 מס' 3. ז'אדן, מלחין של מוזיקה קאמרית, נודע בעיקר ביצירותיו לפסנתר, שהקדימו את המוזיקה של שוברט. במיוחד הצביון הטרום רומנטי של הסונטות שלו נמצא ביחס אמביוולנטי עם מורשת קודמיו הקלאסיים.
להבדיל מהרביעיות המוקדמות - ה"רביעיות קונצ'רטנטיות" - ברביעיות של ז'אדן, הכינור הראשון התחיל לתפוס מקום בכורה. צביונן עומד גם "בשפה ההרמונית, עם תיבולים כרומטיים במעברים הפתאומיים" ממז'ור ומינור, "שלא היו מביישים את שוברט, וכמו כן במקוריות התנועות". רביעייה אחת אף מסתיימת בפולונז.
מילות שיר
מילות שיר הן מילים אשר מרכיבות שיר. בדרך כלל, מילות השיר מורכבות מוורסים ורפרנסים. כותב המילים מכונה לרוב תמלילן. עם זאת, כותבי מילים של אופרות, אופרטות, אורטוריות או מחזות זמר, לא נקראים תמלילנים אלא "לבריתנים". המשמעות של המילים יכולות להיות מפורשות או מרומזות. חלק מהמילים עלולות להיות מופשטות ואף כמעט בלתי מובנות, ובמקרים אלו, המילים של השיר מנסות להעביר מטאפורה או ביטוי מסוים.
רפאל ישראל קמחי
הרב רפאל ישראל קמחי (נפטר בין השנים תצ"ב - תצ"ז) היה רב, מחבר ספרים ושד"ר מקהילת צפת לארצות אירופה.
ביוגרפיה
ישראל קמחי נולד בקושטא לרבי יוסף קמחי, שפיגל טוען שהיה תלמידו של רבי חיים אבולעפיה אולם לדעת רוזאניס ויערי למד אצל רבי חיים אלפאנדרי ועלה בעקבותיו לארץ ישראל.
לאחר שנת תע"ד התיישב הרב קמחי בצפת ולמד תורה מפי הרב אלפנדרי והרב יעקב וילנא אשכנזי, מתלמידי רבי יהודה החסיד שעברו לצפת אחר חורבן הקהילה היהודית בירושלים.
בשנים תפ"ט - תצ"ב יצא בשליחות קהילת צפת למסע התרמה בארצות אירופה, בימים נוראים של שנת ת"ץ התארח בבית הרב יעקב חי לוצאטו, אביו של רמח"ל, שם עיין בכתביו של רמח"ל, בתחילת כסלו ת"צ בעת ששהה בוונציה פרץ פולמוס רמח"ל במלא עוזו ורבני ונציה גבו מהרב קמחי עדות אופי חיובית על רמח"ל. באדר שהה בפרארה והשיב משם תשובה הלכתית בדיני ערוב לקהילה יהודית בפולין. בחודש סיון אותה שנה בא חתום על פסק הלכה בוונציה, ככל הנראה שהה בתחילת השנה גם בצרפת, מכיוון שהרב רפאל מילדולה שהיה אז רב בבאיון כותב שהרב קמחי התארח אצלו כחודש. באב ת"ץ שהה הרב קמחי בליוורנו ושלח משם מכתב המתעניין בתוצאות פולמוס רמח"ל ובשבועתו. רוזאניס כותב שמסעו של הרב קמחי לא ארך ימים רבים וכי הוא שב לצפת לאחר תקופה קצרה, אולם הרב אבולעפיא כותב בהסכמתו לספר עבודת ישראל שהרב קמחי לא זכה לחזור לצפת ומת בדרך.
בשנת תצ"ז הדפיס אחיו אברהם מתוך עזבונו את חיבורו 'עבודת ישראל'.
מחרטה
מחרטה היא מכונה לעיבוד שבבי, אשר משתמשים בה לעיבוד חלקים ציריים סימטריים. החומרים המעובדים יכולים להיות מתכות, עץ וחומרים פלסטיים.
פעולת המחרטה, הנקראת "חריטה" (Turning) היא הורדת חומר בעזרת סכין חריטה, על ידי עיבוד סיבובי מסביב לעוּבָּד (חומר הגלם העובר עיבוד). הפעלת המחרטה יכולה להיות ידנית או ממוחשבת - CNC.
סכין החיתוך
אפשרויות לבחירות חומר הסכין: פרמטרים בחריטה: תהליכי עיבוד נקבעים מתוך מטרה של חיסכון במשאבים וחיסכון בזמן, תוך שמירה על טיב פני שטח ודיוק נדרשים. מהנדסי התעשייה צריכים למצוא פשרה בין הגורמים השונים.
מחרטה לעיבוד עץ
מחרטה לעיבוד עץ דומה למחרטת עיבוד המתכת אך בדרך כלל איננה כוללת סכין.
העיבוד נעשה באמצעות מפסלות חריטה מיוחדות אשר החרט מפעיל על עץ חומר הגלם, כאשר הכלי נשען על Rest tool - משטח אחיזה אשר מאפשר חיתוך החומר.
למחרטת העץ גדלים שונים, החל מדגמים קטנים לטובת עבודות עץ עדינות וכלה בדגמים גדולים לשימוש תעשייתי.
גבעת הברושים
גבעת הברושים, בשמה הערבי חירבת אום רוג'מן, נמצאת בעיר מודיעין, בין מכבים לרעות. את שמה קיבלה בגלל קבוצת הברושים הנמצאת על פסגת הגבעה ונראית למרחוק. בגבעה הוקם ב-2015 מצפור על שם אמנון ליפקין-שחק. הגבעה ושרידי הווילה הערבית בו הוכרזו כאתר לשימור על ידי המועצה לשימור אתרים.
הווילה
בגבעת הברושים נמצאים שרידי וילה ערבית מהמאה ה-19, שהייתה שייכת למשפחת חוסייני. הווילה שימשה את המשפחה כמעון נופש עד מלחמת העצמאות.
במבצע דני במלחמת העצמאות התחוללו קרבות על רכס אום רוג'מן. בהסכמי שביתת הנשק עם ירדן נקבע במקום קו הגבול הירדני והישראלי שביניהם נמצא שטח הפקר. רכס אום רוג'מן נשאר בשטח ההפקר כשהגבול הישראלי נושק לו ממערב.
עד שנות ה-2000 עמדה בצד השמאלי של המבנה קשת לבנים ועליה מדרגות שהובילו לקומה השנייה של הווילה. עם השנים קרסו המדרגות והקשת, וכיום נותר רק חלק מהקומה הראשונה; המבנה גודר בגלל היותו מבנה מסוכן.
מצפור אמנון ליפקין שחק
ב-18 במרץ 2015 נחנך בגבעת הברושים מצפור על שם אמנון ליפקין שחק, הרמטכ"ל ה-15, שהיה תושב רעות הסמוכה. הטקס נערך במעמד שמעון פרס, משה יעלון, אפי שטנצלר, טלי ליפקין-שחק ועוד.
אזור גבעת הברושים וחירבת אום רוג'מן שימש בעבר כשטח אימונים צבאי ונקודת שליטה ותצפית הסמוכה לקו הגבול עד 1967. מהמקום יצאו מבצעים רבים של חטיבת הצנחנים בה שירת ליפקין שחק בכל דרגות הפיקוד.
המצפור בנוי בצורת אהל צבאי המצל על רחבה שבה שלטי הסבר על הסביבה ועל פועלו של ליפקין שחק. מהמקום יש תצפית על רכס הרי יהודה, מכבים, בית ליקיא, בית סירא ועמק איילון.
דרך הרכב למקום מתחילה ממעגל תנועה מול כביש הכניסה לרעות ועולה למצפור ולגבעת הברושים.
The Endless Summer Tour
The Endless Summer Tour הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, אשר התקיים באמריקה הצפונית בלבד. סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-20 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-7 במאי 2015, והסתיים, ב-16 ביוני 2015.
סיבוב הופעות זה נתמך על גבי אלבומה החמישי של דל ריי, Ultraviolence.
רשימת השירים
להלן רשימת השירים אשר בוצעו במהלך סיבוב ההופעות:
נובל סטאר
נובל סטאר (בצרפתית: Nouvelle Star) שתרגומו: "כוכב חדש", היא תוכנית טלוויזיה מסוגת תוכניות הריאליטי, שבמרכזה תחרות שירה, המשודרת בערוץ הטלוויזיה M6 הצרפתי. התוכנית מבוססת על התוכנית הבריטית "פופ איידול". היא עלתה לשידור בשנת 2003, במקביל לעלייתה של תוכנית הטלוויזיה הישראלית בעלת השם הדומה, "כוכב נולד".
מנחה התוכנית ב"נובל סטאר" הוחלף באמצע העונה הרביעית. בשלוש העונות הראשונות הפיק והנחה את התוכנית בנז'אמין קסטלדי, שהפיק והנחה גם את התוכניות הראשונות בעונה 4, אך הוא פרש באמצע העונה, והוחלף על ידי המנחה וירז'יניה אפירה.
בניגוד לתוכניות מקבילות במדינות אחרות, משתתפים בתחרות "נובל סטאר" הצרפתית גם מתחרים תושבי מדינות ריבוניות אחרות. בנוסף לאזורי מיון הזמרים בצרפת עצמה מתקיימת בחירת זמרים גם בעיר לייז', העיר דוברת הצרפתית הגדולה ביותר בבלגיה, הנחשבת כמרכז התרבותי של ולוניה.
בעונה הראשונה של התוכנית נערכו מיונים למועמדים גם בחבל קבק הקנדי, שמעבר לים. אולם הם הופסקו לאחר שבקנדה החלה להיות משודרת התוכנית "קנאדיאן איידול".
המחוזות הצרפתיים שבהם מתקיימים מיונים כיום הם: לייז', טולוז, רנה, מרסיי, ליל, ליון ופריז. מתוך 2500 מתחרים, מגיעים 150 איש משלבי הסינון הסופיים, המתקיימים באופן קבוע באולם הטריאנון, אחד התיאטראות המפוארים בפריז. ארבעת השופטים מסננים את המועמדים המתחרים עד למספר של 20 מתחרים, העומדים לבחירת הקהל. בדומה לתחרות האמריקאית, ובניגוד לתחרות הישראלית, השופטים מעירים אמנם את הערותיהם - אך אין להם זכות למתן "חסינות בפני הדחה" למתמודדים, וכל המתחרים בכל תוכנית עומדים להצבעת הקהל בלבד.
שמן שיזוף
שמן שיזוף הוא תמיסה אשר מורחים על העור כדי להשיג שיזוף ולמנוע את התייבשות העור.
בצורתו הקדומה היה זה שמן זית מזוקק שעליו הוסיפו טיפות יוד. מאוחר יותר החלו משתמשים גם בשמן אגוז הקוקוס. בישראל היה נפוץ בעבר שמן שיזוף אגוזים.
כיום, כאשר ידוע ששיזוף פוגע בעור, מייצרים קרמים להגנה מפני קרינת השמש, המכילים מקדמי הגנה שמפחיתים את הפגיעה בתאי העור על ידי הקרניים האולטרה סגולות המגיעות מהשמש.
שמן שיזוף
מוצר קוסמטי שפותח במקור כדי להוסיף צבע ובכך ליצור מראה גוף שזוף. שמן שיזוף פועל על ידי משיכה ומיקוד של קרני השמש האולטרא סגולות לפני העור. כאשר קרני האולטרא סגול חודרות לעור, הן מאיצות את ייצור המלנין של המלנוציטים. ככל שנוכחות מלנין גדולה יותר בעור, העור יראה כהה יותר. חומרים המכילים שמן שיזוף, מסייעים לאדם להשתזף מהר יותר עם פחות זמן בשמש.
ברונזרים
שמני שיזוף מאיצים את תהליך השיזוף במספר דרכים. הברונזר הנפוץ והיעיל ביותר הוא DHA (Dihydroxyaceton) (אנ') - סוכר חסר צבע המגיב כימית עם חומצות האמינו הטבעיות בשכבה החיצונית של העור. התגובה הכימית מייצרת את אפקט צבע הברונזה, שמתפוגג כעבור שבוע, כאשר שכבת תאי העור המושפעת מתה ומתקלפת באופן טבעי.
חומרי לחות
ויטמין E, גליצרין. מסייעים בהגנת העור על ידי שמירה על לחות, או על ידי שאיבת לחות מהאוויר כדי להעניק לחות לעור.
בטיחות שימוש
אף על פי שיותר ויותר שמני שיזוף מוסיפים להרכב שלהם SPF, רובם עדיין אינם מספקים מחסום מספיק מפני ההשפעות המזיקות של קרני האולטרא סגול, במיוחד ה-UVB.
קרינת UV פוגעת בתאי העור, ועלולה לשנות את מבנה התא. בסופו של דבר, עלולות ליצור תא סרטני, שעלול להוביל לסרטן העור.
ניל דונלד וולש
ניל דונלד וולש (באנגלית: Neale Donald Walsch; נולד ב-10 בספטמבר 1943) הוא סופר אמריקאי, מחבר סדרת רבי המכר "שיחות עם אלוהים" ("Conversations with God") ו"שיחות עם האנושות" ("Conversations with Humanity").
וולש מאמין באלוהים אשר מנסה לתקשר ישירות עם כל הנבראים. החזון של וולש הוא אחוד וייצוג כל סוגי הדתות ועדכונן לחיי היום המודרני. וולש ייסד את ארגון "צוות אנושות" (Humanity's Team) כתנועה שמטרתה לאחד אנשים וליישם את רעיונות הרוחניות החדשה כפי שהם מובאים בספריו - בעיקר את הרעיון שכל בני האדם הם יחידת קיום אחת.
לפני כתיבת ספריו, וולש עבד בעבודות שונות: שדרן רדיו, עורך עיתונים, וכן ביחסי שיווק. בתחילת שנות ה-1990 וולש עבר קשיים בחייו האישיים - שרפה אשר כילתה את כל רכושו, גרושין, ותאונת דרכים אשר השאירה אותו עם שברים בצוואר. כשהחלים נותר ללא עבודה ונאלץ להתגורר באוהל באתר למחוסרי דיור. הוא הרוויח את לחמו מאיסוף פחיות שתייה ומכירתן. באותה תקופה וולש חשב שחייו נכשלו ועומדים להסתיים. אז הזדמנה לו אפשרות לעבוד כשדרן רדיו, והוא החל את מה שהוא מכנה כ'שיחות' עם אלוהים.
בשנת 2003 וולש השתתף בכתיבת הסרט "אינדיגו" יחד עם הסופר ג'מס טוימן (באנגלית: James Twyman). בשנת 2006 יצא "שיחות עם אלוהים: הסרט", אשר מבוסס על חייו של וולש.
אל-ג'יב
היסטוריה
ארכאולוגים מעריכים כי הכפר היה מיושב בתקופת הברונזה המוקדמת ובמרבית תקופת הברונזה התיכונה (בערך 3000 עד 1550 לפנה"ס). משלהי תקופת הברונזה המאוחרת (1550 עד 1200 לפנה"ס).
מקובל לזהות את גבעון המקראית עם הכפר אל-ג'יב ששימר את שמה. זיהוי זה נתמך בכך שנמצאו במקום 63 מרתפי יין מהמאה השמינית והשביעית לפנה"ס, ועל כדי היין נמצאו כתוֹבות בעברית שמאששות את זיהוי המקום כגבעון.
התקופה העותמאנית
על פי מפקד אוכלוסין עות'מאני משנת 1596, 106 משפחות התגוררו בכפר. בשנת 1870, לפי חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן, גרו בכפר 88 משפחות.
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר באל-ג'יב בשנת 1863 וכתב כי בכפר גרו 500 תושבים. בכפר ראה בתים רבים הרוסים למחצה, שנראו לו עתיקים מאוד, ובניין קטן הנחשב ככנסייה נוצרית לשעבר. בנוסף, הוא תיאר את התל הקרוב לכפר, אתרה של גבעון הקדומה, כמקום ה"מעובד ועוטה עצי זית ורימון נהדרים", ובסמוך לו "מעיין שופע מסוגר במערה מוארכת" ו"ברכה עתיקה, מלבנית". בסמוך ראה עמק הנטוע עצי זית, תאנה ורימון, וגם חיטה או שעורה.
הכפר מוזכר בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1883.
בתקופת המנדט הבריטי
במפקד אוכלוסין מ-1922 שנערך על ידי המנדט הבריטי, אוכלוסיית אל-ג'יב מנתה 465 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד 1931 מנתה אוכלוסיית הכפר 643 תושבים, ב-153 בתים. בשנת 1945 מנתה האוכלוסייה 830 תושבים, שבבעלותם 8,205 דונם של קרקע, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
לאחר 1967
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, אל-ג'יב נמצאת תחת שלטון ישראלי.
בשנת 1977 הוקמה במחנה צבאי ירדני הנטוש הצמוד לכפר ההתנחלות גבעון, ובשנת 1981 הוקמה בסמוך גבעון החדשה.
לאחר הסכם אוסלו, השטח הבנוי של אל-ג'יב סווג כשטח B.
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה ישראל בהקמתה של גדר הפרדה. הכפר כותר על ידי הגדר בתוך "מובלעת ביר נבאללה", תוך איבוד חלק מהשטחים החקלאיים שלו. ב-1998 החל להיבנות על אדמות הכפר, סמוך להתנחלות גבעת זאב, בית כנסת המכונה "איילת השחר" על אדמה פרטית וללא היתרי בנייה. ב-2008 החלה בניית מבנה נוסף, המשמש כולל לחוזרים בתשובה של עמותת "בניך ציון". המתחם כולו יושב על אדמותיו של רבאה אללטיף, תושב אל-ג'יב. ביולי 2008 עתר אללטיף לבג"ץ ודרש שהמנהל האזרחי יאכוף את צווי ההריסה שהוצאו למקום. בתגובה לעתירה טענו בגבעת זאב כי רכשו את הקרקע, אולם התברר כי מסמכי הרכישה זויפו. לבסוף נקבע כי המדינה תהרוס את בית הכנסת והכולל.
שכונת אל-ח'לאיילה
שכונת אל-ח'לאיילה נמצאת בצד המערבי של הכפר ממערב לכביש 436. השכונה מוקפת בהתנחלויות גבעת זאב מצפון ושני חלקי גבעון החדשה ממערב ומזרח. בשנת 2002, חסם הצבא בערמות עפר וסלעים, את הכביש המחבר בין אל-ג'יב לכביש 436 ושכונת אל-ח'לאיילה. ב-2005, הוקמה גדר הפרדה והוצב מחסום ("מחסום אל-ג'יב") שאויש בשוטרי משמר הגבול וחברות אבטחה פרטיות באופן קבוע. על תושבים הוטלו ההגבלות תנועה במחסום, מעבר פלסטינים היוצאים מרמאללה דרכו אסור למעט תושבי שכונת אל-ח'לאילה, תושבי א-נבי סמואיל, שזוהי דרך הגישה היחידה שלהם לרמאללה ולכפרים שבצפון-מערב ירושלים, וכן פלסטינים בעלי היתר לעבודה בהתנחלות גבעת זאב ועובדי או"ם העוברים בכלי רכב של האו"ם.
אלנבי (ספר)
אלנבי הוא רומן מאת גדי טאוב, שיצא לאור בתחילת שנת 2009 בהוצאת הוצאת משכל. עלילת הספר מתרחשת במועדון לילה וסביבתו, ברחוב אלנבי בתל אביב.
הספר מתאר את עולם מועדוני הלילה בתל אביב ומספר אודות הגברים והנשים המאכלסים עולם זה, על המיניות והאלימות המתרחשים שם. הספר מתאר סביבה ואוכלוסייה בשולי החברה ואנשי העולם התחתון, עולם המכיל אלימות רבה, מין, סמים וקנוניות.
טאוב משתמש בסגנון כתיבה מיוחד המורכב ממשפטים קצרים המזכירים את לשון הדיבור, ולעיתים קרובות מתמצים לכדי משפטים בני מילה אחת או שתיים. הספר מכיל תאורים מפורטים וסגנון כתיבה המאריך במילים מצד אחד וכתוב במשפטים קצרים מצד שני.
לגדי טאוב, כמו לאסף ענברי, ישנה אידאה שהשפה העברית היא שפת פעלים, כמו השפה העברית של תקופת התנ"ך. אסף ענברי כתב כך את ספרו "הביתה". גדי טאוב במאמר שכתב אודות הספר "הביתה" מתייחס לטיוטת ספרו "אלנבי" וכותב כי העלילה בספר מתרחשת בעולם שרצה לכתוב עליו, שברגל אחת לפחות הוא "מצא את הכלי: הזירה הזאת, הסוג הזה של ישראל שעוברת לנו מתחת לרדאר, התחבר לעברית של פעולה, ולעלילה. לדבר הפשוט הזה: לספר סיפור".
בשנת 2012 עלתה סדרה בשם אלנבי בערוץ 10, הסדרה מגוללת את עלילת הספר, גדי טאוב הוא יוצר הסדרה ואחד מתסריטאיה.
ניז'ני נובגורוד (כדורסל)
מועדון הכדורסל ניז'ני נובגורוד (ברוסית БК Нижний Новгород) היא קבוצת כדורסל מהעיר ניז'ני נובגורוד שברוסיה המתמודדת בVTB ובליגת האלופות בכדורסל.
כלא אל-ח'יאם
כלא אל-ח'יאם (בערבית: سجن الخيام, בתעתיק מדויק: סג'ן אלח'יאם), הנמצא ליד הכפר ח'יאם בדרום לבנון, היה קסרקטין של הצבא הצרפתי אשר נבנה בשנות השלושים. לאחר מכן שימש המבנה את צבא לבנון, עד שעבר לשליטת צבא דרום לבנון. בשנת 1985 הוסב לשמש כבית מעצר, בית כלא ומתקן חקירות עד לנסיגת צה"ל מדרום לבנון במאי 2000 והתפרקות צבא דרום לבנון. לאחר הנסיגה הפך חזבאללה את הכלא למוזיאון. אסירים ששהו בכלא דיווחו על חקירות קשות ושימוש בעינויים. מבנה הכלא הושמד בתקיפות חיל האוויר הישראלי במהלך מלחמת לבנון השנייה.
ניז'ני נובגורוד (כדורסל)
ספונסר הקבוצה העיקרי היא חברת האנרגיה TPlus Group בשנת 2020 תקציב הקבוצה היה 7.2 מיליון דולר.
כלא אל-ח'יאם
חלקו של צה"ל בניהול הכלא שנוי במחלוקת. מדינת ישראל הכחישה מעורבות ישירה בניהול הכלא ומסרה שהמתקן הועבר לרשות צבא דרום לבנון בשנת 1988. לפני העברת הכלא לאחריות צבא דרום לבנון, צה"ל אישר (בשנת 1986) שאזרח אמריקאי נתפס על ידי כוחות צבא דרום לבנון, הועבר לכלא אל-ח'יאם ונחקר במחנה על ידי שני אנשי צד"ל וחוקר ישראלי על מנת לדאוג לכך שהנחקר יקבל טיפול נאות.. אולם בתצהיר שמסר דן חלוץ בשם משרד הביטחון, הוא הודה במעורבות מסוימת של ישראל, כולל תשלום המשכורות לסוהרים ואנשי הכלא והכשרת חוקרים.
ניז'ני נובגורוד (כדורסל)
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 2000 והוא מועדון הכדורסל המקצועני היחיד לגברים בעיר ובמחוז כולו. המועדון הוקם על בסיס מועדון הכדורסל של מכון ההנדסה של העיר ניז'ני נובגורוד.
כלא אל-ח'יאם
בכלא אל-ח'יאם היה גם אגף נשים עבור אסירות. האסירה המפורסמת ביותר בכלא הייתה סוהא בשארה שניסתה להתנקש במפקד צד"ל, אנטואן לאחד.
ניז'ני נובגורוד (כדורסל)
היסטוריה
בעונות 2010/11 ו-2011/12, התמודדה נובגורוד ביורוצ'לנג'. ב-2011 העפילה הקבוצה לגמר גביע רוסיה והפסידה לספרטק סנקט פטרבורג.
ב-2014 העפילה לשלב חצי גמר היורוקאפ, לאחר שגברה ברבע הגמר על הפועל ירושלים, והגיעה גם לגמר ליגת ה-VTB בו נוצחה על ידי צסק"א מוסקבה. ההעפלה לגמר ה-VTB הביאה לקבוצה, לראשונה בתולדותיה, מקום ביורוליג לעונת 2014/15.
בעונת 2017/2018 העפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורסל. הישג ששיחזרה גם עונה לאחר מכן ובעונת 2020/2021 העפילה לשלב רבע גמר ליגת האלופות בכדורסל.
במרץ 2023 זכתה לראשונה בתואר לאומי, עם הזכייה ב.
יעקב פרובנציאלי
יעקב בן עמנואל פרובינצאלי (בלועזית: Bonet de Lattes). היה אסטרולוג, רופא ואסטרונום בחצר האפיפיור. פעל בצרפת ואיטליה בסוף המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16. נודע בעיקר בשל המצאתו של כלי מדידה אסטרונומי (astronomical ring-dial), המאפשר את מדידת מיקומם של השמש והכוכבים על מנת לקבוע את השעה המדויקת אף בשעות הלילה בהיעדר השמש.
אין לבלבל בינו, לבין רבי יעקב בן דוד פרוונצלי, המופיע כנותן 'הסכמה' בפתחו של ספר הלכתי (ספר האגור) בדפוס שונצינו.
חייו
נולד בפרובאנס למשפחה יהודית שמוצאה ביישוב לאטס הסמוכה למונפלייה. לאחר סיפוח פרובאנס למלכות צרפת וגירוש יהודי פרובאנס (בשנים 1498–1501), התיישב בקרפנטרץ בדרום-מזרחה של צרפת. משם עקר לרומא, שם הפך לרופא ואסטרונום-החצר של האפיפיורים אלכסנדר השישי ולאו העשירי. במקביל שימש יעקב פרובינציאלי רבה של קהילה יהודית במה שיהפוך כמה עשורים לאחר מכן (בשנת 1555) לגטו היהודי של רומא, קשריו הפוליטיים סייעו רבות לרווחתה של הקהילה.
גם ההומניסט וההבראיסט הנוצרי הידוע יהנס רויכלין נעזר בקשריו הפוליטיים של יעקב פרובינציאלי וכתב לו (בעברית) מכתב המבקש ממנו לנצל את קשריו בחצר האפיפיור על מנת למנוע מהדומיניקנים של קלן (בימה"ב נקראה: קולון) המבקשים למנוע את הדפסת חיבורו (רויכלין עצמו למד עברית מפיו של רופא הקיסר, יעקב בן יחיאל לואנס).
ביתו של רבי יעקב פרובינציאלי שימש כבית הכנסת בקומתו העליונה. אשתו רגינה הייתה בתו של הרופא היהודי במרסיי, קומפרט משה (Comprat Mossé) מהיישוב AIX. נולדו להם שני בנים: יוסף ועמנואל. אחד מבניו של פרובינציאלי מתואר כעוסק בבית הכנסת הביתי של אביו בלימוד הפילוסופיה. שני הבנים המשיכו אף הם לעבוד בשירותו של האפיפיור ברומא.
בשנת 2017 פרסמה (בצרפתית) דניאל ינקו-אגו מן הארכיונים תכתובות בין בני הזוג רבי יעקב, (לאחר שכבר הגיע לרומא עם קבלת משרתו החדשה כאסטרונום בחצר האפיפיור), אל אשתו רגינה, (המצוייה עדיין בצרפת).
חיבוריו
בימי שבתו בקרפנטרץ כתב רבי יעקב חיבור לטיני המתאר את כלי המדידה האסטרונומי שהמציא: Boneti de Latis, Medici Provenzalis, Annuli per eum Composti Super Astrologiæ Utilitate. החיבור הזה צורף כנספח לספר הבא משנת 1493 שהופיע ברומא: Calculatio Composta in Rima de Juliano de Dati, והוקדש לכבודו של האפיפיור אלכסנדר השישי. בסוף החיבור מתנצל רבי יעקב פרובינציאלי על הלטינית הגרועה שלו, ומסביר כי הוא יהודי.
חיבור זה שב ונדפס (ביחד עם פירושו של מלומד אחר לספר גאומטריה מאת אוקלידס) בפריז בשנת 1500. לאחר מכן זכה החיבור למהדורות דפוס נוספות ותכופות: בשנים 1507, 1521, 1534 ולאחריהן שוב, הפעם בעיר מרבורג בשנים 1537 ו- 1557.
חיבור אחר של רבי יעקב הוא בעל עניין דתי ויהודי, הגם שיצא לאור ברומא (1498), פורסם בלטינית (גרועה) והוקדש לקרדינל ואלנטיניאני ולקרדינל דה בורג'ה (העתיד להפוך לאפיפיור אלכסנדר השישי): היצירה נקראת Prognosticum ועיקרה תחזית אסטרולוגית ולפיה בשנת 1505 יבוא המשיח. דיון וסקירה עברית של היצירה הזו מופיעים ב"מגן אברהם" (ויכוח הדת), ספרו של אברהם פריצול.
איזבלה רוסליני
רקע
נולדה ברומא שבאיטליה, למשפחה קתולית. רוסליני היא בתם של השחקנית השוודית אינגריד ברגמן, ושל הבמאי האיטלקי רוברטו רוסליני. לה שלושה אחים ואחיות מאמה: אחותה התאומה איזוטה אינגריד רוסליני, שמשמשת כפרופסור לספרות איטלקית; אח בשם רוברטו אינגמר רוסליני, שעוסק בפיננסים; ואחות-למחצה מנישואיה הראשונים של אמה, פיה לינדרטום, שעבדה בעבר בטלוויזיה. לה ארבעה אחים ואחיות משני נישואיו של אביה: רומאנו (מת בגיל 9); רנצו, גיל ורפאלה.
רוסליני נולדה ברומא וגדלה בה, כמו גם בסנטה מרינלה (Santa Marinella) ובפריז. בהיותה בת 13 אובחנה אצלה עקמת. על מנת ליישר אותה היה על איזבלה לעבור 18 חודשים קשים של מתיחות אינטנסיביות, עיצוב הגוף וניתוח בעמוד השדרה שלה בו השתמשו בחתיכות מעצמות השוק שלה (בהן נעזרו על מנת לתמוך בחוליה הבודדת בלי לסכן את דחיית הגוף הזר) ותקופת התאוששות מניתוח. כתוצאה מכך, נוצרו אצלה צלקות בגבה ובשוקה.
בגיל 19 טסה לניו יורק על מנת ללמוד בקולג' פינץ' בעודה עובדת כמתורגמנית, מנהלת זירה בקרקסים וככתבת ברשת הטלוויזיה האיטלקית RAI. היא גם הופיעה לסירוגין במופע הקומי האיטלקי של רוברטו בניני, The Other Sunday. אולם, היא לא החליטה לעבור לגור בניו יורק לתמיד עד לנישואיה עם מרטין סקורסזה (1979–1982). נישואיה הבאים היו לג'ון ויידמן (Jon Wiedemann; 1983–1986), דוגמן בוגר אוניברסיטת הרווארד שמוצאו מטקסס (כיום מנהל במיקרוסופט), והיא ילדה את בתה אלטרה (Elettra Rossellini Wiedemann, לימים דוגמנית). אחרי כן היא יצאה עם דייוויד לינץ', גארי אולדמן וגרגורי מושר (Gregory Mosher).
קריירת הדוגמנות
היא החלה את קריירת הדוגמנות שלה בגיל 28, כשצילם אותה ברוס ובר, צלם הווג הבריטי וביל קינג, צלם הווג האמריקני. במהלך הקריירה שלה, היא גם עבדה עם הרבה צלמים ידועים אחרים, בכללם ריצ'רד אבדון, סטיבן מייזל, הלמוט ניוטון, פטר לינדברג (Peter Lindbergh), נורמן פרקינסון, איב ארנולד, פרנסצקו סקאבולו (Francesco Scavullo), אנני ליבוביץ', דניס פיל (Denis Piel) ורוברט מייפלת'ורפ. תמונתה הופיעה במגזינים כמו מארי קלייר (Marie Claire), הארפר'ס בזאר, ואניטי פייר (Vanity Fair) ו־Elle. תערוכה המוקדשת לתצלומים שלה, שנקראה "דיוקן של אשה" (Portrait of a Woman), הוצגה במוזיאון לאמנות מודרנית (Musee d'Art Moderne) בפריז.
קריירת הדוגמנות של רוסליני הובילה אותה לעולם הקוסמטיקה, שם היא נעשתה הפרזנטורית של לנקום ב-1982, בהחליפה את ננסי דוטי (Nancy Dutiel) בארצות הברית ואת קרול אלט (Carol Alt) באירופה. בעת ששמשה בתפקיד, ב-1990, היא נהייתה מעורבת בפיתוח הבושם של טרזור (Trésor) של לנקום. מאוחר יותר, ב-1995, היא עבדה עם חברת קוטי (Coty Group) ופיתחה את קו הקוסמטיקה האישי שלה "איזבלה רוסליני מניפסטו". אולם, ב-1996, אחרי 14 שנים בחברה, היא הוחלפה בשל היותה "זקנה מדי", מאחר שהיא הייתה בשנות הארבעים לחייה באותה העת. היא חתומה בסוכנות הדוגמנות של דונלד טראמפ, טראמפ מודל (Trump Model Management).
קריירת הקולנוע
הופעת הבכורה של רוסליני בסרט הייתה כנזירה לצד אמה בסרט "A Matter of Time", משנת 1976. אולם היא לא התחילה באמת לשחק עד שנת 1979, אז שיחקה בסרט "Il Prato". היא לא זכתה להצלחה בסרטים עד לאחר לכתה לעולמה של אמה ב-1982, כשלוהקה לסרטה האמריקאי הראשון, "לילות לבנים", בשנת 1985. עם זאת, תפקידה הידוע ביותר הוא ככל הנראה כדורותי ואלנס, זמרת במועדון לילה בסרט "קטיפה כחולה" של דייוויד לינץ'. תפקידים נוספים ראויים לציון שלה כוללים את משחקה בסרטים "עיניים שחורות" של הבמאי הרוסי ניקיטה מיכאלקוב, "בני דודים", "המוות נאה לה", "אהובתי הנצחית" ו"ללא פחד". בשנת 1998 היא שיחקה בסרט על פי ספר של קרל פרידמן שהוצג בפסטיבל ברלין לקולנוע וזכה בפרסים.
ב-2002 שיחקה בסרט הגנגסטר האמריקאי "אימפריה", לצד ג'ון לגוויזאמו ודניס ריצ'רדס. ב-2003 הופיעה רוסליני מספר פעמים בסדרת הטלוויזיה "זהות בדויה". באותה שנה, היא גם הופיעה בסרט הקנדי "המוזיקה העצובה בעולם", אותו ביים גי מאדין (Guy Maddin). ב-2004 היא שיחקה ככוהנת הגדולה תיאר (Thar) בסדרה "אגדת ארץ-ים" בערוץ המדע הבדיוני האמריקני Sci Fi Channel. בנוסף לכך היא הופיעה בהפקת אוף ברודוויי של "The Stendhal Syndrome". מלבד זאת, היא נעשתה שגרירה של Silversea Cruise Line והופיעה בפרסומות שלהם ובאתר שלהם.
ב-2006 השתתפה רוסליני במספר תוכניות תעודיות בטלוויזיה. ראשית, היא קריינה תוכנית טלוויזיה בת שעתיים על איטליה בערוץ דיסקברי במסגרת סדרת הטלוויזיה Discovery Atlas, שמטרתה לתאר בקצרה את איטליה העכשווית. פרט לכך, היא הנחתה את הפרק Iconoclasts בסדרה של ערוץ סאנדנס, שגם הציג את ממציא הרכינוע דין קיימן, היא סיפרה על עברה ובאילו פעילויות היא הייתה מעורבת באותה עת. ב-2007 הופיעה רוסליני בתפקיד אורח בשני פרקים בקומדיית המצבים "רוק 30", שם היא שיחקה את גרושתו של אלק בולדווין.
בשנת 2008 סיירה רוסליני בפסטיבלי קולנוע בעולם, בכללם פסטיבל סאנדנס, עם סדרת סרטים קצרים בשם "פורנו ירוק", שהיא כתבה את התסריט וביימה במשותף עם ג'ודי שפירו. כל סרט בסדרה הוא באורך שתי דקות, ובו רוסליני מדגימה את הרגלי ההזדווגות של בעלי חיים שונים.
בשנת 2010 שיחקה בסרט "פריחה מאוחרת" (Late Bloomers) בבימוי ג'ולי גאברס, בהפקה צרפתית, בריטית ובלגית. באותה שנה ביימה עם ג'רו וון בוהם ושיחקה בסרטם "איזבלה רוסליני: החיים הפראים שלי" (Isabella Rossellini - My Wild Life), סרט בהפקה גרמנית וצרפתית. שני הסרטים הוקרנו בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2011. כמו כן, בשנת 2010 השתתפה רוסליני בסרט האיטלקי "בדידותם של המספרים הראשוניים" שבו גילמה את אדל. הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת פאולו ג'ורדנו.
בשנת 2018 שיחקה בסרט הבריטי "ויטה ווירג'יניה" המבוסס על הרומן של וירג'יניה וולף וויטה סקוויל-ווסט.
אקטיביזם
פרט למשחק, דוגמנות וקוסמטיקה, רוסליני לוקחת חלק במאמצי שימור. היא חברת הנהלה של Wildlife Conservation Network. בנוסף לכך היא נשיאה ומנהלת של קרן הווארד גילמן, מכון בינלאומי המתמקד בשימור חיות הבר, האמנויות, הצילום והריקוד. חברת וולט דיסני העניקה לה 100,000$ על מנת לסייע למאמצי השימור שלה בשני הארגונים הללו.
היא גם תרמה לשימור סנטרל פארק. מלבד זאת רוסליני היא התורמת העיקרית של החברה ההיסטורית Bellport-Brookhaven בבלפורט, ניו יורק, שם היא מתגוררת חלק מזמנה.
רוסליני גם מעורבת בחברה המאמנת כלבי נחייה לעוורים. פרט לכך היא הייתה נאמנה של בית ג'ורג' איסטמן וב-1997 זכתה לאות הוקרה מהבית בשל תמיכתה בשימור תעשיית הצילום. היא גם שגרירה לאומית של הארגון האמריקאי התומך בקרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
כתיבה
רוסליני כתבה שלושה ספרים. הראשון הוא ספר זכרונות בדוי, "Some of Me", שפורסם ב-1997. ספרה השני, Looking at Me (שעסק בתמונות וצלמים) ראה אור ב-2002. ספרה השלישי, In the name of the Father, the Daughter and the Holy Spirits: Remembering Roberto Rossellini, יצא לאור ב-2006 ולווה בסרטו הקצר של גי מאדין (Guy Maddin), My Dad Is 100 Years Old. בסרט היא משחקת כמעט את כל התפקידים, בכללם את דייוויד או. סלזניק, אלפרד היצ'קוק ואת אמה אינגריד ברגמן.
חייה האישיים
איזבלה רוסליני היא בעלת אזרחות כפולה: אמריקאית ואיטלקית.
לה בת, אלטרה רוסליני-ויידמן (נולדה ב-1983) ובן מאומץ, רוברטו (נולד ב-1992).
לו גריג
הנרי לואיס "לו" גריג (באנגלית: Henry Louis "Lou" Gehrig; 19 ביוני 1903 - 2 ביוני 1941) היה שחקן בייסבול אמריקאי בקבוצת הניו יורק יאנקיז, התפרסם בזכות התמדתו והישגיו במגרש, כולל שיא של 2,130 משחקים רצופים במשך תקופה של 15 עונות, ופעמיים בחירה ל-MVP של האמריקן ליג, וכן בשל מאבקו במחלה חשוכת המרפא ALS שלימים תקרא על שמו, "מחלת לו גריג".
תחילת דרכו
גריג נולד בשם לודוויג היינריך גריג, באחת משכונות האפר איסט סייד של מנהטן, למשפחת מהגרים גרמנית, הוא היה היחיד מבין ארבעת ילדי המשפחה ששרד עד לגיל בגרות - שתי אחיותיו נפטרו ממחלות השעלת והחצבת, ואח נוסף נפטר בתקופת הינקות. ב-1921 החל ללמוד באוניברסיטת קולומביה לאחר שהתקבל ללימודי הנדסה, על בסיס מלגת ספורט, לאור הצטיינותו במשחק הפוטבול. לפני הסמסטר הראשון שלו שכנע אותו מנהל הניו יורק ג'איינטס לשחק, תחת שם בדוי, מספר משחקי בייסבול בליגה מקצוענית, מה שמנע מגריג אפשרות להיכלל במשחקי סגל נבחרת האוניברסיטה בשנתו הראשונה, בשל חוקי ליגת המכללות. בשנתו השנייה שיחק גריג בתפקיד הפולבק בנבחרת הפוטבול, ובשנתו השלישית, ב-1923, שיחק בהצטיינות בנבחרת הבייסבול, הן כחובט והן כמגיש. מגלה כישרונות של קבוצת הניו יורק יאנקיז זיהה את הפוטנציאל ביכולת החבטה של גריג והביא להחתמתו המיידית בקבוצה. עוד בטרם סיים גריג את לימודיו, הוא עזב את האוניברסיטה לטובת הקריירה המקצוענית.
קריירה מקצוענית
גריג הצטרף ליאנקיז ב-1923 והשתתף במשחק הבכורה שלו בליגה ב-15 ביוני כמחליף. בשתי העונות הראשונות שותף במשחקים מועטים ושיחק בעיקר בליגת המשנה. עונת 1925 הייתה הראשונה בה החל להיות משותף באופן קבוע בהרכב הקבוצה, ומה-2 ביוני הוא החל רצף שיא של 2,130 משחקים על פני 15 עונות, בהן פתח בהרכב, שיא שהחזיק מעמד עד 1995. רצף זה זיכה אותו בכינוי "סוס הברזל" (Iron Horse).
אף על פי שחסה בצילו של רות', גריג נחשב לאחד מגדולי החובטים בהיסטוריה של הליגה, 184 הנקודות (RBI) שהשיג ב-1931 היו שיא לעונה באמריקן ליג עד לשבירתו ב-2015 על ידי אלכס רודריגז. לזכותו 12 עונות מלאות רצופות בהן חבט בממוצע של מעל 300. כלל הנקודות שהשיג לאורך הקריירה, 1,995, ממקמות אותו רביעי בכל הזמנים ב-MLB ושני באמריקן ליג. מספר הריצות, 1,888, עשירי בכל הזמנים, וחמישי באמריקן ליג. הוא בין המובילים גם בקטגוריות סטטיסטיות חשובות אחרות.
גריג זכה עם היאנקיז בשש אליפויות, ושבע פעמים נבחר למשחק האול-סטאר. פעמיים, ב-1927 וב-1936 נבחר ל-MVP של האמריקן ליג.
מחלת ה-ALS
בעונת 1938 החלו ביצועיו של גריג לדעוך, ממוצע החבטות שלו ירד לראשונה לאחר 12 עונות למתחת ל-300. גריג ציין כי הוא מרגיש עייפות וחולשה, אותם ייחסו הרופאים לבעיה בתפקוד כיס המרה והכניסו אותו למשטר דיאטה שרק החליש אותו עוד יותר. לאחר שבתחילת עונת 1939 התקשה גריג לחבוט ולרוץ, הוא הבין כי הגיעה השעה לפרוש ממשחק פעיל. ב-2 במרץ הודיע גריג, הקפטן של היאנקיז, כי הוא לא יעלה לשחק, קוטע בכך את רצף המשחקים חסר התקדים שלו. מאז, לא שב יותר למשחק פעיל.
לאחר בדיקות מקיפות שעבר ביוני 1939 במאיו קליניק שבמינסוטה, אובחן גריג כחולה במחלה חשוכת המרפא, ALS, אשר פוגעת בתפקוד תאי העצב בגוף.
ב-4 ביולי 1939 הכריזה קבוצת הניו יורק יאנקיז על יום לכבודו של לו גריג. במהלך ההפסקה בין שני משחקים שנקבעו לאותו יום, נערך טקס ובו הוצאה חולצתו, מס' 4, מהמחזור, כך שאף שחקן של היאנקיז לא ילבש מספר זה שוב. הוענקו לו פרסים רבים, וניתנה לו הזכות לשאת דברים בפני קרוב ל-69 אלף הצופים באצטדיון. נאומו של גריג, בו כינה עצמו "האדם בר המזל ביותר על פני כדור הארץ", הפך לאחד מרגעי השיא בספורט האמריקאי בכל הזמנים. ב-2 ביוני 1941 הלך גריג לעולמו, בביתו ברובע הברונקס שבניו יורק.
סיפור חייו של גריג הונצח בספרו של פול גאליקו, "גאוות היאנקים", ובסרט "גאוות היאנקים" מ-1942, על בסיס הספר, בו גילם את דמותו השחקן גרי קופר.
אמחותפ
אִמחוֹתֶפּ (2600-2650 לפנה"ס) היה איש אשכולות במצרים העתיקה בתקופת שלטונו של פרעה ג'וסר בן השושלת השלישית. אמחותפ נחשב למהנדס, לאדריכל, ולרופא הראשון בהיסטוריה ששמו ידוע כיום. הוא שימש כיועץ לפרעה וככהן הגדול לאל השמש רע. שמו נותר מפורסם אלפי שנים לאחר מותו: בתקופת הממלכה המאוחרת עבדו את דמותו בתור אל ואף בתקופה היוונית במצרים (תקופת מצרים התלמיית, 30-325 לפנה"ס) נקשרו בשמו מיתוסים רבים. בכתובים הוא מתואר כ"יועץ למלך מצרים התחתונה", "הראשון אחרי מלך מצרים העליונה", "מנהל הארמון הגדול", "בן אצילים", "הכהן הגדול של הליופוליס", "בנאי", "ראש לחרשי העץ", ו"ראש לפַּסלים". בתקופת הממלכה התיכונה הראשונה הוא הוצג בכתובים אף כמשורר וכפילוסוף. כיום יש אף המזהים את דמותו עם דמות יוסף המקראי.
רק במאה ה-19 הופרדה דמותו ההיסטורית משלל המיתוסים, והוסכם כי מדובר באדם אמיתי. מעט מאוד ידוע על תולדות חייו. יש הטוענים שהוא נולד כבן לפשוטי עם, ועל פי גרסאות אחרות הוא בנו של אדריכל בשם קַנופֶר. למרות זאת רב המידע על פועלו ותרומותיו. מקום קבורתו אינו ידוע כיום, הסברה המקובלת היא שהוא נקבר באתר סקארה, שם נמצא כיום מוזיאון לעתיקות מהאתר ומהאזור הקרוי על שמו.
הנדסה ואדריכלות
לאמחותפ מיוחס תכנון הפירמידה של ג'וסר בסקארה וכן הפירמידה ששמשה כקבר סֶחֶמְחֶט, ממשיכו של ג'וסר ("הפירמידה הקבורה", שבנייתה לא הושלמה). כתובים אחרים מקשרים אותו גם למקדש הראשון באדפו (לא מדובר במקדש הגדול הקיים שם כיום, המתוארך לתקופת מצרים התלמיית בסוף האלף הראשון לפנה"ס).
רפואה
הרפואה במצרים העתיקה התבססה על שילוב של אמונות מאגיות ותרופות. מגילות פפירוס מתקופות שונות מתארות מתכונים של מאות תרופות, תיאורי סמפטומים של מחלות ודרכים להתמודדות עם פגיעות גופניות. המוניטין שיצא לאמחותפ בתחום הרפואה, הוא ככל הנראה האחראי להפיכת דמותו בהמשך לאל הרפואה. פפירוס אדווין סמית', הנחשב לטקסט הרפואי הקדום ביותר, עוסק בניתוחי חירום, ומפרט לגבי פגיעות ראש, צוואר וגוף. הוא כולל ארבעים ושמונה סוגי פגיעות והטיפול המתאים להן. חלק מההליכים הרפואיים נחשבים הליכים רפואיים סבירים לתקופתם. הפפירוס מתוארך ל-1700 לפנה"ס, אך מתייחס לימיו של אמחותפ. וקיימת הסברה שהטקסט נכתב במקורו בידיו
כהונה
אמחותפ נשא בתפקיד ה"חֶרי חֶבּ הֶר טֶפּ" (מילולית: הכהן הדרשן הראשון), כאשר כהונתו קושרה לאל השמש רא. לנושא תפקיד זה יוחס כח מקשר בין המלך לבין הכוחות העליונים, וחלק מתפקידו היה לשמש כמעין אורקל. בנוסף היה לכהנים בתפקיד החרי חב תפקיד מרכזי בטקסים רבים, ביניהם דקלום תפילות בפולחנים, וביצוע חלק מטקסי החניטה. פפירוס וֶסטְקאר מתקופת הממלכה התיכונה מתאר מעשי ניסים שעשה החרי חב של המלך דז'וסר, כאשר ככל הנראה הכוונה לאמחותפ.
אל הרפואה
בתקופה הפרסית גדל מעמדו של אמחותפ למעמד אל מן המניין, ונבנו לכבודו מקדשים. מקדש גדול נבנה בממפיס, ("האסקלפיון" ביוונית) ושימש גם כבית חולים ובית ספר למאגיה ורפואה. מקדש אחר נבנה באי פִילַאי, וחלקים ממנו עודם קיימים כיום.
הפולחן של דמותו נמשך גם במשך התקופה הרומית במאות הראשונות לספירה, במקביל להתפשטות הנצרות שלבסוף גרמה להיעלמותה המוחלטת של דת מצרים העתיקה.
אסטלת הרעב והקישור לדמותו של יוסף המקראי
אסטלת הרעב היא אסטלה באי סהל שבאזור אסואן, המתארת אירוע על שבע שנות רעב במצרים. האסטלה מתוארכת לתקופת מצרים התלמיית, אם כי יש הסבורים כי מקורה קדום הרבה יותר, ויש לשייך אותה לתקופת השושלת השלישית. כתובת החקוקה בסלע, מספרת על שבע שנות רעב קשה שנגרמו במצרים בגלל שבע שנים בהן היה מפלס הנילוס נמוך והוא לא יכל לשמש להצפת שטחים חקלאיים (מחזוריות ההצפות של הנילוס היוותה יסוד עיקרי בחקלאות, בתרבות ובפולחן במצרים העתיקה). ג'וסר פנה לאמחותפ וכהניו לעצה. לאחר מחקר והיוועצות, נענה המלך על ידי אחד מכהניו של אמחותפ כי הנילוס נשלט על ידי האל חְנוּם בעל ראש האייל, שמושבו באי יב. במסגרת מחקרו של אמחותפ הופיע האל בחלומו והבטיח להשיב את השפע לממלכה. הרעב הסתיים, וכאות תודה פיאר המלך את מקדשו של חנום והעניק לו מתנות ואדמות.
קווי דמיון מסוימים לסיפור יוסף המקראי (שבע שנות הרעב והתפקיד שמילא אמחותפ בפתרון, דמות יוסף כמשנה למלך, הענקת האדמה לכהנים) גרמו להיסטוריונים מסוימים לזהות את דמות יוסף שבמקרא עם אמחותפ שבכתובים המצריים. למרות זאת, בין תקופות חייהם המשוערות, מפרידה תקופה של כאלף שנים, שחוקרים אלו טוענים שהיא מעידה על טעות מהותית בתארוך. זיהוי זה אינו הדעה המקובלת על מרבית החוקרים.
הנצחה ומורשת
הר אימהותפ בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אמחותפ, וזאת לצד אתרים רבים אחרים שנקראו על שמם של חלוצים בתחום הרפואה.
פולינום סימטרי
באלגברה, פולינום בכמה משתנים הוא פולינום סימטרי, אם הוא נשאר קבוע תחת כל החלפה של המשתנים. לדוגמה, סימטרי, ואילו  אינו סימטרי. הפולינומים הסימטריים נחקרו בתחילה בהקשר לפתרונות של משוואות פולינומיות בנעלם אחד, משום שמקדמי הפולינום הם פולינומים סימטריים בשורשים שלו. עם הזמן זכו הפולינומים הסימטריים למעמד משל עצמם, והם מופיעים בענפים שונים של המתמטיקה, בעיקר בקומבינטוריקה.
הפולינומים הסימטריים הסטנדרטיים
הפולינומים הסטנדרטיים ב-n משתנים הם (כאשר ): סכום של  מונומים ממעלה r. את הפולינום, ששורשיו הם המספרים , אפשר לכתוב בצורה , ומכיוון שפולינום קובע את שורשיו, נובע מכך שאוסף הפונקציות הסימטריות ב- קובע את המשתנים הללו, עד כדי סדר.
המשפט היסודי של הפולינומים הסימטריים קובע שכל פולינום סימטרי אפשר להציג (באופן יחיד) כפולינום בפולינומים הסטנדרטיים. ניוטון רמז לטענה כזו, ואחריו טיפל בכמה מקרים גם אדוארד וארינג (Meditationes Algebraicae, 1782). את המשפט הוכיח גאוס, במסגרת טיפולו במשפט היסודי של האלגברה.
מן המשפט הזה אפשר להסיק תוצאות דומות על פונקציות רציונליות סימטריות (כולן פונקציות רציונליות של הפולינומים הסטנדרטיים), ועל פונקציות סימטריות במשתנים (כולם פונקציות במשתנים ).
ב-1629 הגדיר Albert Girard את הפונקציות הסימטריות. ניוטון חקר פונקציות כאלה ב-1665-1666, והציג את התוצאות שאליהן הגיע בספרו Arithmetica Universalis, 1707. ניוטון סיפק גם נוסחה רקורסיבית להצגת \ s_r במונחי הפונקציות הסימטריות.
הדיסקרימיננטה ופולינומים כמעט סימטריים
בין הפולינומים הסימטריים, יש חשיבות מיוחדת לדיסקרימיננטה של המספרים, המוגדרת כמכפלה. לפי ההגדרה, השורש הריבועי הוא פולינום במשתנים, ואילו הדיסקרימיננטה עצמה היא פולינום סימטרי, שאפשר לבטא במונחי הפולינומים הסטנדרטיים. למשל, עבור n=2 מתקיים, ואילו עבור n=3 . שורש הדיסקרימיננטה אינו סימטרי, משום שהוא נשאר קבוע רק תחת הפעלה של תמורה זוגית: לכל תמורה \ \tau מתקיים  (זו הבחנה של Jacobi, 1841). היעקוביאן של הפונקציות לפי המשתנים  הוא שורש הדיסקרימיננטה.