cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ECW One Night Stand (2005)
עלילות
ב-6 במאי בתוכנית Raw, בנואה ניצח את סניצקי בקרב חוקי אקסטרים. המתאבקים המקוריים של ECW ערכו את הבכורה שלהם כשטומי דרימר, ריינו, באלס מהוני, אקסל רוטן, הסאנדמן ומספר מתאבקים נוספים תקפו את הפולשים של Raw. ב-9 ביוני 2005, בנואה עבר למותג סמאקדאון כחלק מהדראפט של אותה השנה. באותה התוכנית הוא התחרה נגד JBL בקרב המרכזי, כשמספר מתאבקי ECW הריעו לכבוד בנואה. לאחר שבנואה ביצע על JBL את מהלך ההכנעה שלו, אנגל התערב בקרב, וכתוצאה מכך גרם לפסילתו. תיגרה פרצה בין מתאבקי ECW לפולשי ה-WWE, כשלבסוף, מתאבקי ECW יצאו עם ידם על העליונה.
אירוע
הקרב הראשון של האירוע היה קרב יחידים בין לאנס סטורם (שלווה לקרב על ידי דון מארי) לכריס ג'ריקו. במהלך הקרב, קריאות "כריס קנדידו" מהקהל החלו להישמע; קנדידו היה מתאבק שנפטר כמעט חודשיים טרם האירוע, ושימש כשותפו לצמד של לאנס סטורם בתקופתם ב-ECW. ג'ריקו ביצע על סטורם את מהלך ההכנעה שלו, "חומות יריחו", אך מארי עמדה על דופן הזירה והסיחה את דעתו של השופט. ג'ייסון וג'סטין קרדיבל התערבו, וקרדיבל הכה את ג'ריקו בעזרת מקל במבוק. סטורם ניצל זאת והצמיד את ג'ריקו לניצחון.
סרטון מחווה התנגן והציג את מתאבקי ECW שנפטרו בטווח שבין סגירת הארגון בשנת 2001 ועד לקיום האירוע. הקרב הבא היה קרב הדחות משולש, כשטאג'ירי התאבק נגד ליטל גווידו וסופר קרייזי. אחד מרגעי השיא של הקרב התרחש כאשר סופר קרייזי ביצע את מהלך המונסולט מהמרפסת על קבוצת ה-F.B.I. שליוותה את גווידו לקרב. ההדחה הראשונה בקרב בוצעה לאחר שמייקי וויפרק הכה את גווידו בזמן שדעתו של השופט הוסחה, ולאחר מכן טאג'ירי הצמיד את גווידו והדיח אותו מן הקרב. סופר קרייזי ניצח בקרב לאחר שביצע על טאג'ירי את מהלך המונסולט מהחבל העליון והצמיד אותו לספירת שלוש.
אז, פסייכוסיס התחרה נגד מתאבק סמאקדאון בהווה ו-ECW בעבר, ריי מיסטריו. מיסטיריו ניצח בקרב לאחר שביצע על פסייכוסיס את מהלכי ה-619 וה-West Coast Pop. לאחר הקרב, הפולשים מסמאקדאון נכנסו אל האולם. הם כללו את קורט אנגל, JBL והקבינט שלו, קרליטו ומאט מורגן. הקהל הגיב בקריאות בוטות כלפיהם בזמן שהם נכנסו לאולם. ג'ואל גרטנר ראיין את הפולשים, אך אנגל מיד חטף את המיקרופון מידי גרטנר ו-JBL דחף אותו לרצפה. אנגל ו-JBL הגיבו לקריאות הקהל בקריאות בוטות מצידם.
רוב ואן דאם וביל אלפונסו קטעו אותם כשואן דאם אמר שלהחמיץ אירוע איחוד כזה זה גרוע יותר מלהחמיץ את רסלמניה (אירוע הדגל של ה-WWE). מנגד, ריינו, הפריע לנאום של ואן דאם תוך כדי שהוא ביצע עליו את מהלך הסיום שלו, ה-Gore. לפתע האורות כבו, והשותף של ואן דאם בעבר, סאבו, הופיע ולאחר מכן התנהל קרב בינו לבין ריינו. סאבו ניצח בקרב זה לאחר עזרה מצד ואן דאם.
הפולשים מ-Raw, שכללו את אריק בישוף, ג'ונתן קואצ'מן, אדג', כריסטיאן, טייסון טומקו, סניצקי, לה רסיסטנס וויליאם ריגל, נכנסו גם הם אל האולם. הקרב החמישי של הערב היה כריס בנואה נגד אדי גררו. בנואה הכניע את גררו בעזרת מהלך הקריפלר קרוספייס וניצח בקרב. במהלך הקרב, קריאות בוטות של הקהל נגד ליטה (שהייתה באותו הזמן לצד המתאבק אדג') החלו להישמע. לאחר הקרב, גרטנר ניסה לראיין את הפולשים ואף התחנן בפני בישוף שיעסיק אותו. בישוף סירב לכך וזרק עליו את המשקה שלו.
הקרב הלפני אחרון היה בין מייק אוסום לבין מאסאטו טאנאקה. בסיום, אוסום ביצע על טאנאקה את מהלך הפאוורבומב על שולחן מחוץ לזירה ואז את מהלך הסואיסייד דייב ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון.
לאחר מכן, המייסד של ECW, פול היימן, הגיע לזירה לרגל קריאות "תודה לך פול" מהקהל. לאחר שהודה למספר אנשים, היימן התייחס לפולשים מ-Raw וסמאקדאון. בהתחלה, הוא דיבר על אריק בישוף ואמר ש"הוא דורך בבית שלו". לאחר מכן, הוא התייחס לאדג' ואמר ש"החביאו את הנשים שלכם, זה אדג'". התייחסות זו נבעה מכך שאדג' ניהל רומן בחיים האמיתיים עם חברתו של מאט הארדי, ליטה. בזמן קיום האירוע, הארדי לא הועסק על ידי ה-WWE, זאת מאחר שהוא פוטר בעקבות התבטאויות אינטרנטיות אלימות בנושא של אדג' וליטה, אך בעתיד הארדי חזר ל-WWE. קריאות "אנחנו רוצים את מאט" החלו להתפרץ מהקהל. לבסוף, היימן התייחס לסמאקדאון, כשאמר שהסיבה היחידה שבגללה JBL היה אלוף ה-WWE כמעט שנה, הייתה משום שטריפל H לא עבד בימי שלישי (זאת הייתה עקיצה על כך שסמאקדאון הייתה תוכנית מוקלטת).
בקרב המרכזי, הדאדלי בויז התחרו נגד טומי דרימר והסאנדמן בקרב זוגות. כשנראה שהקרב עמד להתחיל, קבוצת bWo, שכללה את הוליווד נובה, סטיבי ריצ'רדס והבלו מיני, הגיעה לזירה. קיד קאש, בולס מאהוני ואקסל רוטן הגיעו לזירה עם כיסאות והכו בעזרתם את ה-bWo. כשהקרב לבסוף התחיל, הוא כלל פחי אשפה, מגרדות גבינה ותמרורי רחוב. קבוצת אימפקט פליירס הגיעה והתערבה בקרב כשתקפה את דרימר וסאנדמן. פראנסין, שהייתה המנג'רית של דרימר בעבר, נכנסה לזירה והכתה אותו עם מכה מתחת לחגורה. המנג'רית האחרת של דרימר, שהיא גם אשתו במציאות, ביולה מקגיליקאטי, חזרה לזירת ההיאבקות בפעם הראשונה לאחר שבע שנים, כשהכתה את פרנסין כתגובה. בקרב עצמו הדאדלי בויז ניצחו לאחר עזרה מספייק דאדלי. הם השיגו את הניצחון לאחר שהם ביצעו על דרימר את מהלך הפאוורבומב, כך שהוא נפל אל תוך שולחן בוער. הדאדליז ניסו לתקוף גם את מקגיליקטי, אך סאנדמן תקף אותם בעזרת מקל במבוק. לאחר מכן, סאנדמן ביקש שיביאו לו בירה. סטון קולד סטיב אוסטין עשה את דרכו לזירה, כשהמתאבקים המקוריים של ECW הגיעו רגעים ספורים לאחר מכן. אוסטין התייחס לתקופה שלו ב-WCW וביקש מהפולשים של ה-WWE להגיע לזירה. הפולשים נענו לכך ותיגרה בין הפולשים לבין מתאבקי ECW התפרצה. הקהל החל בקריאות "אנחנו רוצים את טאז", שלבסוף גרמו לו להגיע לזירה ולבצע על אנגל את מהלך ההכנעה שלו, הטאזמישן. מתאבקי העבר של ECW יצאו עם ידם על העליונה בסוף התיגרה, לאחר שהם ביצעו סדרת מהלכים על אריק בישוף: הדאדלי בויז את מהלך ה-3D, בנואה את מהלך הדייבינג הדבאט ומיסטיריו את מהלך ה-619. אוסטין שאל את בישוף, שהיה על הרצפה, מה הוא חושב על האירוע, ובתגובה בישוף ענה בקריאה בוטה כנגד ECW, שגרמה לאוסטין לבצע על בישוף את מהלך הסיום שלו, הסטאנר. לאחר מכן, האירוע ירד מהאוויר.
לאחר שהאירוע ירד מהאוויר, מתאבקי ECW יצאו מהזירה אחד אחד, כשדרימר הוא האחרון שנשאר בזירה. הוא כרע ברך בפני הלוגו של ECW בזמן שהקהל קרא "תודה לך טומי". לאחר מכן, הדאדלי בויז חזרו לזירה וחיבקו אותו.
רוברט דוסיי
ביוגרפיה
נולד ב-4 בינואר 1972 בבנגי (הרפובליקה המרכז-אפריקאית),  לזרם הפרנציסקני, לנזיר של הקהילה הקתולית בני האושר ואף היה בעצמו נזיר קתולי למשך תקופה.
הוא פרופסור לפילוסופיה פוליטית, הוא קנטאני (ואף ביצע את עבודת הדוקטורט שלו על עמנואל קאנט) ומומחה בנושאים של שלום, ניהול ופתרון של סכסוכים מזוינים.
קריירה פוליטית
בין השנים 2005 ל-2013 כיהן כיועץ דיפלומטי לנשיא הרפובליקה של טוגו. מאז ספטמבר 2013 הוא עומד בראש משרד החוץ, השיתוף והאינטגרציה האפריקנית.
יחסו לישראל
דוסיי הוא תומך גדול של ישראל, הוא ביקר בה מספר רב של פעמים. ב-23 בינואר 2017 הוא פגש את בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, בלשכתו בירושלים, וסייר בעיר העתיקה בירושלים ובכותל המערבי.
זוקן ראייה
זוקן ראייה (ביוונית: Presbyopia; presbys "זקן", opia "ראייה") הוא ליקוי בריאות המתבטא בירידה ביכולת העין להתמקד בעצמים הנמצאים בקרבתה. המנגנונים המדויקים הגורמים לזוקן ראייה עדיין לא ידועים בוודאות ומחקרים שנעשו עד כה מצביעים במידת הסבירות הגבוהה יותר על איבוד גמישותה של עדשת העין כגורם עיקרי, אף שקיימים מחקרים שהצביעו על שינויים בקוער העדשה כתוצאה מגדילתה ואובדן כוח השרירים הריסניים כגורמים נוספים.
בדומה להופעת שיער שיבה וקמטים בעור, זוקן הראייה היא תסמין הנגרם במהלך הטבעי של הזדקנות. בני אדם מפגינים בדרך כלל סימנים ראשונים לזוקן ראייה בגילאי 40–50. היכולת להתמקד בעצמים קרובים פוחתת עם עליית הגיל, החל מיכולת התמקדות של כ-20 דיופטר בגיל הילדות (היכולת להתמקד בעצם המונח במרחק 5 ס"מ מן העין), כ-10 דיופטר בגיל 25 (10 ס"מ), והתהליך מסתיים ברמה של 0.5 עד 1 דיופטר בגיל 60 (היכולת להתמקד בעצם שמרחקו אינו פוחת ממטר אחד עד שני מטר). ברוב מקרי זוקן הראייה, חדות הראייה לרחוק לא נפגעת.
תסמינים
זוקן ראייה, בדומה להפרעות אחרות במיקוד הראייה, מגביל פחות בתנאי תאורה טובים, זאת כיוון שקשתית העין מתכווצת ומקטינה את האישון. כבכל עדשה, הגדלת יחס המיקוד ("מספר f") מגדיל את עומק השדה על ידי הפחתת הטשטוש של עצמים מחוץ למוקד.
בין בעלי מקצועות מסוימים נמצא איחור בפנייה לתיקון ראייה עם התפתחות זוקן ראייה, במיוחד עקרות בית וחקלאים, בעוד שעובדים במגזר השירותים נוטים לפנות לעזרה בתיקון הראייה מוקדם יותר. אף הסובלים ממיוזיס מאחרים בפנייה לתיקון ראייה עם התפתחות זוקן ראייה.
טיפול
בעבר היו ניסיונות שונים להתמודד עם זוקן הראייה, ברומא העתיקה השתמשו בענבר מלוטש, באירופה של תקופת הרנסאנס נעשה שימוש במונוקול, בסין העתיקה השתמשו בזכוכית מגדלת. במאה ה-18 כבר נעשה שימוש נרחב במשקפיים דו-מוקדיים. הטיפול בזוקן ראייה התקדם מאוד בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, במיוחד לאחר פיתוח עדשות מתקנות למשקפי קריאה שהן זולות, ניתנות לקנייה מן המוכן, ואשר מכסות טווח רחב מאוד של מוקדים. ניתן לתקן זוקן ראייה אף בעזרת עדשות מגע. יש הבוחרים לתקן זוקן ראייה בעזרת משקפיים ביפוקליים, המעניקים להם טווח רחב יותר של מוקדי ראייה ללא צורך להחליף משקפיים בעת ראייה למרחוק. ככל שמצב זוקן הראייה מתקדם, כך יש להחליף את עדשות הקריאה.
יש המנסים להתמודד עם בעיית זוקן הראייה לצד קוצר ראייה בעזרת שימוש בשתי עדשות מגע שונות, כך שבעין אחת מוקד הראייה קרוב בעוד שבעין השנייה מוקד הראייה מרוחק, שיטה זו עשויה לפגום בתחושת עומק הראייה. קיימות אף עדשות מגע ביפוקליות ומולטיפוקליות הבאות לפתור בעזרת עדשה אחת את קוצר הראייה לצד זוקן הראייה.
יש המקדמים תרגילים לאימון העיניים כדי להשהות את ביטויי זוקן הראייה, אולם יעילות תרגילים אלה לא הוכחה במחקרים רפואיים.
ניתוח
שיטות ניתוח חדשות עשויות להוות פתרון לסובלים מזוקן ראייה אשר אינם רוצים להרכיב משקפיים או עדשות מגע. בשיטת ניתוח אחת מושתלות עדשות בעיניים. ניתוח לתיקון הראייה בלייזר עשוי אף הוא להוות פתרון חלקי לבעיית זוקן הראייה, אולם אף לאחר הניתוח ייתכן הצורך להשתמש במשקפי קריאה בתנאי תאורה גרועים, או לאחר קריאה ממושכת.
שני סוגי טיפול אלו לא מונעים את המשך התהליך וכך לאחר מספר שנים, בהן העין ממשיכה להזדקן, הבעיה תחזור.
סובה (אטריות)
סוֹבָּה (בקאנג'י: 蕎麦) הוא סוג אטריות יפניות דקות ואפרפרות המיוצרות מקמח כוסמת. המנות המופקות מסוג אטריות זה מוגשות חמות או קרות עם רוטב, או במרק אטריות.
מכיוון שבכוסמת אין כלל גלוטן, בצקים המיוצרים ממנו חסרים גמישות ועלולים להתפרק בזמן ההכנה. לכן אטריות סובה המיוצרות במפעל לרוב מכילות גם קמח חיטה, אך במסעדות המתמחות במאכל זה נהוג להכין את האטריות אך ורק מקמח כוסמת. ביפן, התקנים החקלאיים מחייבים שהאטריות יכילו לפחות 30% קמח כוסמת על מנת שיזכו בשם סובה וככל שכמות קמח הכוסמת גדולה יותר, כך האטריות נחשקות יותר ואיכותיות יותר. בצק האטריות נפרס על משטח, לשים ומרדדים אותו ולבסוף חותכים בעזרת סכין גדולה להכנת אטריות המכונה "סוֹבה קירי" (היראגאנה: そば切) או "אוּדוֹן קירי" (היראגאנה: うどん切). איכות האטריות נקבעת על פי כישוריו של היוצר, בייחוד בכל הנוגע לאטריות עם אחוז גבוה של קמח כוסמת.
ביפן, אטריות הסובה מוגשות במגוון אירועים. הן אטריות זולות שניתן לקנות בדוכן בתחנת הרכבת אך בו בזמן הן מוגשות במסעדות יוקרה. בשווקים ניתן לקנות אטריות מיובשות שניתן לבשל בבית, יחד עם רוטב קל להכנה. בליל השנה החדשה חוגגים ביפן פסטיבל הנקרא אוֹמיסוֹקַה (קאנג'י: 大晦日) ובו מוגשת לרוב מנת אטריות סובה המכונה "טוֹשיקוֹשי סובה" (קאנג'י: 年越し蕎麦, מילולית: אטריות מעבר שנה). נהוג שאטריות הסובה מסמלות את השלכת הקושי של השנה השעברה, מכיוון שאטריות הסובה קלות לחתיכה (ביחס לאטריות חיטה).
הגשת סובה
סובה נאכלת בעזרת מקלות אכילה וביפן, אכילה רועשת של האטריות נחשבת למנומסת. זאת בעיקר בנוגע לאטריות חמות, כאשר פעולת השאיבה המהירה אל תוך הפה מתבצעת על מנת לקררן.
מנות סובה נפוצות
כמו רוב האטריות היפניות, הסובה מוגשת קרה ויבשה בקיץ ובחורף חמה, עם רוטב על בסיס סויה או דאשי. תוספות נוספות ניתן להוסיף על שתי המנות והן משקפות את העונתיות שבאה לידי ביטוי באוכל היפני, כמו גם כדי ליצור איזון בין שאר מרכיבי המנה. רוב התוספות כמעט אינן מבושלות למרות הימצאותן של מספר שכן מטוגנות בשמן עמוק. את רוב המנות האלה ניתן להכין גם עם אטריות אודון העבות יותר מאטריות סובה שקוטרן הוא בסך הכול 5 מילימטרים.
מנות קרות
אטריות סובה קרות מוגשות לרוב על מחצלת במבוק הנקראת זארו. לפעמים, מוסיפים למנה אצות נורי מיובשות ברוטב הנקרא סובה טסויו כתוספת צדדית. הטסויו מיוצר מתערובת חזקה של דאשי, רוטב סויה ממותק ומירין. בעזרת מקלות אכילה, הסועד מרים קבוצה קטנה של אטריות ומגלגל אותן לפני הכנסתן לפיו. תוספות וואסאבי, ג'ינג'ר כבוש ובצל ירוק הן תוספות נפוצות לרוטב הטסויו.
מנות חמות
מנות סובה בגרסתן החמה מוגשות בדרך כלל כאטריות מרק בצלוחית של טסויו חם. הטסויו החם פחות סמיך מהקר ותוספותיו הנפוצות הן בצל ירוק ואבקת צ'ילי.
סובה המוגשת באירועים מיוחדים
סובה נאכלת באופן מסורתי בערב השנה החדשה ברוב האזורים ביפן, מסורת אשר שורדת עד ליום זה. באזור טוקיו, נהוג לתת סובה לשכנים חדשים שעברו דירה אך מנהג זה אינו נפוץ כשהיה בעבר.
סוגי אטריות הסובה
אטריות הסובה המפורסמות ביותר מגיעות מנגנו. סובה מנגנו נקראת שינאנו סובה או שינשו סובה. ני-האצ'י (שתיים-שמונה) סובה, מכילה שני חלקים קמח חיטה ושמונה קמח כוסמת.
על פי חומרים
ני האצ'י סובה: אטריות המכילות 20% קמח חיטה ו 80% קמח כוסמת. טווארי סובה או ג'ווארי סובה: 100% קמח כוסמת.
שימושים נוספים למילה סובה
פירוש המילה סובה ביפנית הוא כוסמת. גרעיני כוסמת קלויים יכולים לשמש גם כתוספת לתה גרגרים הנקרא סובאצ'ה, שגם הוא ניתן להגשה קר או חם. קליפות הכוסמת או בשמם היפני סובהקאווה משמשות למילוי כריות.
המילה סובה משמשת כשם כולל לאטריות באופן כללי. ביפן, ראמן לפעמים נקרא גם צ'וקה סובה או שינה סובה (מילולית: אטריות סיניות). צ'וקה סובה מבושלות למחצה מוקפצות על ווק על מנת להכין יאקיסובה. יש לשים לב כי אטריות אלה אינן מכילות כוסמת כלל.
פאול יוליוס מביוס
פאול יוליוס מביוס (בגרמנית: Paul Julius Möbius 24 בינואר 1853 – 8 בינואר 1907) היה נוירולוג וסופר מדעי פורה גרמני. נודע בתיאוריו הפסיכופתולוגיים על אישים היסטוריים כמו גתה, רוסו, שופנהאואר וניטשה. ובכמה מונחים רפואיים אותם זיהה וטבע, כמו תסמונת מביוס וסימן מביוס  הקרויים על שמו.
משפט מנלאוס
בגאומטריה אוקלידית, משפט מנלאוס נותן תנאי הכרחי ומספיק לכך ששלוש נקודות על צלעות משולש או המשכיהן תהיינה מונחות על ישר אחד. המשפט קובע (לפי הסימונים שבשרטוטים בצד שמאל) שהנקודות D,E,F על ישר אחד (בשרטוט - הישר הסגול) אם ורק אם מתקיים:
(כאשר היחסים מסומנים על-פי הכיוון).
הוכחה
נטיל את שלוש הנקודות לישר המאונך לישר DE; נסמן כל נקודה בהיטל באות של הנקודה המקורית עם תג ('). על-פי משפט תאלס, משפט מנלאוס שאנו רוצים להוכיח שקול לקביעה ש-D' ו-F' מתלכדות אם ורק אם:, ונוסחה זו שקולה ל , השקולה ל-. ברור שזה מתקיים אם ורק אם D',ו-F' מתלכדות.
ברי (פירושונים)
{{פירושונים| אישים ששמם ברי: אחר:
ראו גם
}}
סרפיקו
סרפיקו (באנגלית: Serpico) הוא סרט קולנוע משנת 1973 בבימויו של סידני לומט ובכיכובו של אל פצ'ינו, המתאר את סיפור חייו של פרנק סרפיקו, שוטר במשטרת ניו יורק, שנלחם בשחיתות ובתופעת לקיחת השוחד במשטרה בשלהי שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.
עלילה
הדמות הראשית בסרט היא פרנק סרפיקו, המצטיין בעבודתו, כשוטר במשטרת ניו יורק. סרפיקו הופך לשוטר סמוי, וכך מגלה הרגלי שחיתות בקרב עמיתיו לעבודה. לאחר שהוא מבין את עומק התופעה, מחליט סרפיקו לחשוף את מה שהוא ראה, אך הוא מאוים ומוטרד על ידי עמיתיו השוטרים. המאבק שלו מוביל למריבות פנימיות בתוך המשטרה, בעיות במערכות היחסים האישיות שלו, ואיומים על חייו. לאחר שנורה, ב-3 בפברואר 1971, הוא מעיד בפני ועדת קנאפ (ועדה אשר חקרה את השחיתות בעיר בשנים 1970 - 1972). הוא מקבל מדליה וקצבת נכות. לאחר מכן, הוא מהגר לשווייץ.
רווחים וביקורות
תקציבו של הסרט היה צנוע יחסית - 2 - 3 מיליון דולר, אך הסרט הצליח מסחרית. הוא הכניס בקופות סכום כולל של 29,800,000 דולר, מה שהופך אותו לסרט ה-12 בהצלחתו בשנת 1973.
הסרט קיבל דירוג של 90% באתר Rotten Tomatoes.
ארנבת מצויה
ארנבת מצויה (שם מדעי: Lepus capensis) היא מין חיה ממשפחת הארנביים הנפוצה ברחבי דרום אסיה ואפריקה וגם בישראל.
תפוצה ומקום חיות
הארנבת המצויה נפוצה במזרח התיכון, באפריקה ובמערב אסיה. היא נפוצה בכל סוגי הקרקע הפתוחים – מישוריים או הרריים. באפריקה למשל, אוכלוסיות של המין נפוצות אף במדבר. היא אינה נמצאת בחורש סבוך או ביערות גדולים. בישראל היא נפוצה בכל רחבי הארץ, למעט החורש הצפוף בגליל ובכרמל.
תיאור: אורך הארנבת: 59.5-52.0 ס"מ בממוצע. משקל: 4–5 ק"ג. מבנה גופה של הארנבת ארוך וצר, זנבה עבה. הראש עגלגל בצורתו, האוזניים ארוכות, עד 14 ס"מ, ושחורות בקצותיהן. העיניים גדולות וצבען אדום–חום, הרגליים האחוריות ארוכות בהשוואה לקדמיות וחזקות מהן. צבע הפרווה חום–אדמדם ("ג'ינג'י") עם גוונים שחורים בחלקים העליונים וגוונים בהירים עד לבנים ברגליים בצוואר ובבטן. בעזרת צבע פרוותה, היא מסתווה בקלות על רקע האדמה.
תת מינים
ישנם 12 תת־מינים לארנבת המצויה, והם כוללים את הבאים:
רבייה וגידול צאצאים
הארנבות חיות ביחידות או בזוגות.
עונת הרבייה מתחילה בינואר ומסתיימת ביוני. במהלך תקופה זו מתעברת הנקבה 2–4 פעמים. לעיתים מתחיל היריון נוסף עוד בטרם הסתיים ההיריון הקודם, כך שהנקבה נושאת ברחמה שני הריונות (או שְׁגָרִים) בו זמנית. ההיריון נמשך 30–33 ימים בממוצע, ההמלטה מתרחשת בחודשים מרץ עד אוקטובר, כאשר בעונה יחידה נולדים 1–6 גורים.
משקל הוולדות 126 גרם. בניגוד לארנבון מצוי, הארנבת ממליטה את וולדותיה מעל האדמה, והגורים נולדים עם פרווה ועיניים פקוחות. הם גדלים במהירות ובגיל 3 שבועות מתחילים להיגמל מהיניקה וניזונים מחומר צמחי, חצי מעוכל על ידי הוריהם. חודש לאחר מכן כבר ניזונים ממוצקים ומשקלם מגיע ל־0.9 קילוגרמים.
הנקבה והזכר מגיעים לבגרות מינית בגיל 8 חודשים.
תוחלת החיים אינה ידועה, אך מרבית הארנבים אינם שורדים בטבע יותר משנה. מעטים בלבד מגיעים בשביה ל־5 שנים, אך ידועים מקרים של ארנבים שהאריכו חיים עד 12.5 שנים.
התנהגות
רגליה האחוריות של הארנבת עוזרות לה בפיתוח מהירות רבה של 70 קילומטר לשעה בקירוב. היא מסוגלת לנתר למרחקים של עד 2.5 מטרים ולגבהים של 1.5 מטרים. היא אף טפסנית עצים וסלעים מצטיינת ומסוגלת לשחות.
שלא כמו הארנבון, אין היא חופרת מחילות בקרקע אלא שוכנת על פני הקרקע. ביום היא מסתתרת בגומות ותחת שיחים או בעשב גבוה, והיא פעילה בעיקר בלילה. יוצאות דופן בהתנהגות זו מספר אוכלוסיות באסיה ששוכנות תדיר בגומחות. משערים שזו אדפטציה לאקלים בסביבה זו.
באביב, לקראת עונת הרבייה, יוצאות הארנבות ממחבואן, אף במהלך שעות היום. הזכרים רודפים זה אחר זה עד התשה הדדית, אז מתרוממים על כפות רגליהם האחוריות ומתאבקים בעזרת רגליהם הקדמיות. קרבות אלו נצפים על ידי הנקבות, ומשמשים חלק משמעותי בקביעת הנחלות ובני הזוג.
התקשורת הבין־מינית טרם נחקרה בפרוטרוט, אולם משערים כי מאחר שהארנבות פעילות הן ביום והן בלילה, הן מסתמכות בתקשורת ביניהן על חוש הראייה בעיקר. השערה זו מתאימה להתנהגויות שהוזכרו למעלה. לארנביים הסתמכות רבה על חוש המישוש וחוש הריח – שימוש בהורמונים כימיים לזיהוי של בני זוג וכן לזיהוי הגורים. בבדיקות שמיעה שנערכו למין זה התגלה כי חוש השמיעה מפותח ביותר, אולם לא נצפו התנהגויות ספציפיות התואמות קביעה זו.
תזונה
הארנבת ניזונה מחומר צמחי: צמחים מזינים, עשבים, גרגירי בר, ירקות, פירות, פטריות – וגם גידולים חקלאיים שונים להם היא מסבה נזק רב.
אקולוגיה של המין
הארנבת מבלה את מרבית חייה, מינקות עד זקנה, בבריחה מטורפיה הטבעיים, בעיקר שועלים, עופות דורסים וטורפים שונים. כמעט תמיד היא בוחרת באפשרות של בריחה מטורפיה, ולעיתים רחוקות היא מסתתרת מתחת למחסה.
הארנבים הצעירים, מלבד היותם חשופים לטורפים, רגישים במיוחד למחלות ולטפילים שונים, ואחוזי הישרדותם בשנה הראשונה להיוולדם הם 60%-80%. גורמי תמותה אחרים הם מזג האוויר, תת־תזונה באזורים מדבריים, נזקי הדברה ופגיעה על ידי כלי תחבורה.
הארנבים מהווים 5% מסך כל המזון הנצרך על ידי טורפיהם.
כאשר המין מתרבה בצורה א־נורמלית, הוא עלול לגרום לנזקים חקלאיים באזורים שבהם הוא נמצא. האדם מתמודד עם הארנבת בעיקר באמצעות מלכודות, לעיתים רחוקות הוא משתמש נגדה בהדברה או הרעלה ישירה מאחר שבשרה משמש לאכילה בתרבויות רבות.
הארנבת במקורות
בתורה, מוזכרת הארנבת כבעל חיים האסור באכילה:
מיכאל ארגווי
נולד בדמביה להבטו גברה מריאם ולתקלית אדגו אגיצ'וו שנפטרה כאשר היה כבן שלוש. בגיל שבע נמסר על ידי אביו אל המיסיונר מרטין פלאד אשר שיכן אותו בבית יתומים בגרמניה ב-1866. ארגווי למד במנזר כריסטינה הקדושה בשווייץ וב-1863 סיים את לימודיו. באותה השנה נשלח חזרה לאתיופיה כחלק מקבוצה יהודית מומרת שהתחנכה למיסיונרית והחל משנה זו פעל ארגווי כמיסיונר ביישובי ביתא ישראל לרבות במרכז בג'נדה.
עם פטירתו של ברו וובה, המנהל של המיסיון ב-1892 מונה ארגווי כמחליפו וכיהן בתפקיד עד מותו. ארגווי פרסם גם תרגום של הברית החדשה לשפה האמהרית.
ארגווי נישא לתללץ', קרובת משפחה של ברו וובה והביא עימה ארבעה ילדים. שלוש בנותיו נישאו ליהודים מביתא ישראל ובנו, מנקר נשא יהודייה מומרת.
האיטים אמריקאים
האיטים אמריקאים הם תושבי האיטי, שמוצאם אמריקאי, והם כוללים צאצאים של שחורים חופשיים מארצות הברית שהיגרו להאיטי בתחילת המאה ה-19, כמו גם מהגרים וגולים מסיבות אחרות. בזמן רעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010 חיו בהאיטי כ-45,000 אמריקאים.
היסטוריה
בין מלחמת העצמאות של ארצות הברית למלחמת האזרחים האמריקנית, שחורים חופשיים רבים היגרו להאיטי, אך רק בשנת 1824, בתמיכת נשיא האיטי, ז'אן פייר בויאר, אושר מהלך זה בחוק, והממשל בהאיטי אף מימן את עלות ההגירה והבריחה. בקיץ 1824 החלו להגיע אלפי שחורים להאיטי, וזרם זה נמשך עד 1826, אז מדינת האיטי כבר לא מימנה את ההגירה.
במהלך הדיקטטורה של פרנסואה דובליה, אנשי עסקים אמריקאים רבים הגיעו להאיטי עם משפחותיהם כדי להפעיל את המפעלים שהוקמו שם.
קפטן איו
קפטן איו (באנגלית: Captain EO) היה סרט תלת־ממדי שהוצג בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני. הסרט הוקרן באתרים הבאים:
לאחר מותו של מייקל ג'קסון, חודשו הקרנות הסרט במתקני דיסנילנד ודיסניוורלד, אך נפסקו ב- 2015.
בסרט כיכב הזמר מייקל ג'קסון, והוא בוים על ידי פרנסיס פורד קופולה והופק על ידי ג'ורג' לוקאס. הפסקול של הסרט נכתב על ידי ג'יימס הורנר, ובמסגרתו שר ג'קסון שני שירים. אויבתו הגדולה של ג'קסון בסרט גולמה על ידי אנג'ליקה יוסטון.
עלות הפקת הסרט מוערכת בין 17 ל-30 מיליון דולרים. בעת הפקתו הסרט היה היקר ביותר שהופק עד אז (ביחס לאורכו).
פרטי עלילה
העלילה מתארת את מסעו של קפטן איו שמטרתו להביא מתנה לשליטה החייזרית והמרושעת. איו מנסה להמיס את רשעותה באמצעות שיר. המלכה מצווה על שומריה לתפוס את איו, אולם באמצעות השיר שלו הם הופכים לרקדנים, והמלכה הופכת לאישה יפה.
כרישון סרה
כרישון סרה (שם מדעי: Hemipristis serra) הוא מין נכחד של דג סחוס מסדרת הכרישאים, אשר התקיים במשך המיוקן לאורך חופי אמריקה הצפונית. הוא תואר למדע ב-1843 בידי החוקר האמריקאי לואי אגאסי, על סמך ממצאי מאובנים של שיניים שהתגלו ב"תצורות גאטון" שבפנמה שלחופי האוקיינוס האטלנטי. מאובנים נוספים שלו התגלו בדרום פלורידה.
מאפיינים
כרישון זה הוא קרובו לסוג (שכיום נחשב למונוטיפי) של כרישון פלג-שן מהמשפחה כרישי סמור, אשר חי כיום במימי האזור האינדו-פסיפי ומגיע לאורך 2.4 מטרים. ואולם קרובו הנכחד הגיע לפי הערכות שיניו לאורך כללי של 6 עד 7 מטרים, דומה לזה של עמלץ לבן וייתכן שהיה גדול עוד יותר, אך מאחר ששלדו הסחוסי אינו התאבן המידע על כך חסר.
ככל הנראה עקב גודלו היה טורף-על שניזון מיונקים ימיים כמו תחשי הנהרות. ממצאי נשיכות שלו התגלו על פרט של מטקסיתריום, כנראה הובילו למותו. עם זאת הוא עצמו כנראה נטרף לעיתים בידי המגלודון, גדול הכרישים מעולם והצעירים שלו נטרפו בידי פטישן גדול. שני המינים התגלו לצידו בב"תצורות גאטון" בפנמה.
מאובני שיניים אלה לעיתים קרובות נאספים לאוספים מועדפים בידי אספנים, לאורך חופי דרום פלורידה.
גזה סץ'
גזה סץ' (בהונגרית: Szőcs Géza; 21 באוגוסט 1953 – 5 בנובמבר 2020) היה משורר הונגרי.
דררה (סוג)
דררה (שם מדעי: Psittacula) הוא סוג עופות ירוקים ממשפחת הדרראים שבסדרת התוכאים.
גזה סץ'
ביוגרפיה
גזה סץ' נולד ב-1953 במַרוֹשְׁוָשָׁרְהֵי (טרגו מורש ברומנית) ולמד באוניברסיטת קולוז'וואר (קלוז'-נאפוקה ברומנית), שם סיים את חוק לימודיו ב-1978. למן פרסום ספרו "דו-קרב" (1977) נאסר עליו לפרסם ברומניה את שיריו.
דררה (סוג)
רב הדררות חיות ביערות הטרופיים של אסיה וגם של אפריקה ובאיים באוקיינוס ההודי. הסוג מקורב לסוגי התוכים Psittinus cyanurus ו-Loriculus שחיים רק באסיה.
גזה סץ'
ביוגרפיה
ב-1982 פרסם יחד עם עמיתיו עצומה הקוראת לשלטונות רומניה להעניק זכויות למיעוטים הלשוניים במדינה. כותבי העצומה נרדפו, וסץ' נכלא והושם במעצר-בית עד 1986. בין השנים 1986 ו-1989 שהה כגולה פוליטי בשווייץ; חזר לטרנסילווניה בשנת 1990.
דררה (סוג)
הדררות הם תוכים ירוקים עם ראשים צבעוניים, מקורם חזק וזנבם ארוך וצבעוני וניזנים בעיקר מפירות.
גזה סץ'
ביוגרפיה
שירתו של סץ' תיעדה עולם שרומס את חירויות הפרט ושמשטר אימים שולט בו ביד רמה. שילוב העגמומיות, ההומור והאבסורד ושפע משחקי המילים קירבו את שירתו לסיפורת הפוסט-מודרניסטית בספרות הונגריה ובמיוחד ליצירת פטר אסטרהאזי.
דררה (סוג)
מינים
קיימים 15 מיני דררות:
מתיאס קאס
מתיאס קאס (בהולנדית: Matthias Casse; נולד ב-19 בפברואר 1997) הוא ג'ודוקא בלגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג, זוכה מדליית ארד אולימפית מטוקיו 2020 ואלוף עולם (2021).
גזה סץ'
ביוגרפיה
סץ' נפטר ב-5 בנובמבר 2020 מסיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019 בהתפרצות נגיף הקורונה בהונגריה.
דררה (סוג)
מינים
מינים נוספים שנכחדו:
מתיאס קאס
קריירה
באוקטובר 2017, זכה קאס באליפות העולם עד גיל 21. בנובמבר 2017, זכה במדליה המשמעותית הראשונה שלו בגילאי בוגרים כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי האג. באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה קאס במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את איבאילו איבאנוב הבולגרי.
באליפות העולם בשנת 2019 שנערכה בטוקיו, זכה קאס במדליית הכסף לאחר שניצח 5 מתוך 6 קרבות. בחצי הגמר ניצח את אלוף העולם המכהן סעיד מולאי האיראני ובגמר הפסיד לשגיא מוקי הישראלי. באותה השנה זכה בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בצ'ינגדאו.
באליפות אירופה 2020 אשר נערכה בפראג, זכה קאס במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב חצי הגמר בו הפסיד לטאטו גריגאלאשווילי הגיאורגי ונשר לקרב על הארד בו ניצח באיפון את בן ארצו, סמי שושי. באותה השנה קאס זכה במדליית הזהב בגראנד סלאם פריז. באליפות אירופה שנה לאחר מכן שנערכה בליסבון, זכה במדליית הכסף כאשר לאחר ארבעה ניצחונות, הפסיד בגמר לודאט אלבאירק הטורקי.
באליפות העולם 2021 שנערכה בבודפשט, זכה קאס במדליית הזהב והפך לגבר הבלגי הראשון שזוכה בתואר העולמי. קאס הגיע לאליפות מדורג ראשון מבין המתחרים והחל אוטומטית בסיבוב השני של התחרות מול הייבור מאנוקיאן האוקראיני, אותו ניצח באיפון בזמן ניקוד זהב. בסיבוב השלישי ניצח את בנדק טוט ההונגרי בזכות עונשים ובשמינית הגמר ניצח באיפון את אדוארדו סנטוס הברזילאי תוך שתי דקות וארבע שניות. ברבע הגמר קאס ניצח שוב בעונשים את סוטארו פוג'יווארה היפני ובחצי הגמר גבר בווזארי על שארופידין בולטאבוייב האוזבקי. בגמר קאס התמודד מול טאטו גריגאלאשווילי הגיאורגי ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, נכנס הקרב לזמן ניקוד זהב אשר במהלכו ביצע קאס תרגיל אוצורי-גושי מוצלח שזיכה אותו באיפון.
רוי מרסדן
רוי מרסדן (באנגלית: Roy Marsden; נולד ב-25 ביוני 1941) הוא שחקן בריטי. ידוע ביותר על שום שגילם את הבלש אדם דלגליש, גיבור סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרי המתח של פ.ד. ג'יימס, ואת ניל ברנסייד, ראש אגף המבצעים בביון הבריטי בסדרה המובחרים.
תיאטרון
הופעותיו כללו את התפקידים של קריספן במחזה "The Friends" (1970), קסקה ולוקיליוס ב"יוליוס קיסר" (1972), פול שיפל ב-"Schippel" (1974), היינריך קריי ב-"The Plumber's Progress" (1975). כמו כן גילם את דמות ג'ון לונג סילבר ב"אי המטמון" בתיאטרון מרמייד בלונדון, ואת הנרי היגינס ב"פיגמליון" בתיאטרון אלברי. ב-2008 הופיע מרסדן בשתי הפקות, "Murder on Air" ו-"Happy Jack" בתיאטרון רויאל בווינדזור.
טלוויזיה
מרסדן גילם את דמותו של הבלש אדם דלגליש בסדרות הטלוויזיה של Anglia TV לפי ספריה של פ.ד. ג'יימס במשך כ-15 שנה. בתחילה הסדרות היו בנות חמישה או שישה פרקים באורך שעה, שהוקלטו כפי שהיה נהוג אז בווידאו ולא בסרט.
שני העיבודים האחרונים צולמו כסדרה של שלושה פרקים באורך שעה. אחר כך ה-BBC רכשו את הזכויות על ספרי פ.ד. ג'יימס ואת מרסדן החליף השחקן מרטין שו.
בין השנים 1978 - 1980 כיכב מרסדן בסדרת הריגול המובחרים שעסקה במלחמה הקרה. הוא גילם את ניל ברנסייד, האיש המופקד על כלל מבצעי הביון בארגון. כאיש שטח לשעבר משקיע ברנסייד את כל מרצו במתן גיבוי ותמיכה לאנשיו בשדה, ועל כן הוא נתון לאורך הסדרה במאבקים כנגד פוליטיקאים המפעילים בציניות את שירות הביון וסוכניו. הסדרה רצה במשך שלוש עונות ו-20 פרקים, עד להיעלמותו של איאן מקינטוש, יוצר הסדרה, ב-1979.
ב-1984 לוהק לסדרה "Airline" של יורקשייר טלוויז'ן בו גילם את ג'ק רסקין טייס ממלחמת העולם השנייה אשר מנסה להפעיל חברת תעופה משלו. בסדרה שחקה לצידו אשתו השחקנית פולי המינגוויי שהייתה אז בהריון עם ילדם הראשון.
כמו כן הופיע מרסדן בתפקידי אורח בסדרות שונות כמו "הנוקמים החדשים", "Space: 1999", ,"על טפשים וסוסים", "המלחמה של פויל" ו- "Tales of the Unexpected". הוא השתתף בפרק הפותח של העונה השלישית של דוקטור הו (2007) בתפקיד יועץ רפואי. ב-2008 שיחק בסדרה "הארמון" בתפקיד המזכיר הפרטי של המלך ריצ'רד. ב-2009 שב וגלם את דמות אחד האחים דריסקול בסדרה "על טפשים וסוסים" ובסדרת הספין אוף "הדשא הירוק יותר". ב-2010 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "תחבולות חדשות" ו-2011 הופיע בסדרה "עדות אילמת".
קולנוע
בקולנוע השתתף בסרט "The Squeeze" מ-1977, בסרט "הנשר נחת" (1976) בתפקיד קצין נאצי, וב-2005 שיחק בתפקיד אוברון בסרט מבוכים ודרקונים 2.
פנגולין סיני
הפנגולין הסיני (שם מדעי: Manis pentadactyla) הוא יונק ממשפחת הפנגולנאים הנפוץ במזרח אסיה: בצפון הודו, נפאל, בהוטן, בנגלדש, מיאנמר, צפון לאוס וצפון וייטנאם, רוב שטחה של טאיוואן, צפון תאילנד ודרום סין, כולל איי האינאן.
הפנגולין הסיני מתאפיין בטפרים ארוכים וחזקים לקריעת קיני טרמיטים ונמלים, קשקשי קרטין קשים בדומה לכל הפנגולינאים, ולשון ארוכה, דקה ודביקה, המשמשת לתפיסת טרפו. אין לו שיניים. הוא נבדל משאר מיני הפנגולין בקשקשיו הקטנים, בקשקשים שעל ראשו, ובחוסר הכריות בכפות רגליו. הפנגולין פעיל בלילה.
המין ניצוד על ידי האדם בגלל בשרו, הנחשב למעדן, ובגלל עורו וקשקשיו אשר משמשים ברפואה סינית מסורתית. מחירי איברי הפנגולין גבוהים בשוק הבינלאומי, ונראה כי המסחר בהם גדל, למרות חוקים שנועדו להגן על המין ברוב מדינות תפוצתו.
תיאור כללי
הפנגולין הסיני מכונה דוב נמלים מקושקש, וכך הוא נראה. אורך ראשו וגופו כשישים סנטימטרים, וזנבו כשמונה עשר סנטימטרים, משקלו בין שניים לעשרה קילוגרמים. לפנגולין 18 שורות של קשקשים, המלווים בשערות, שילוב חריג אצל יונקים. ראשו קטן ומחודד, פיו צר ואפו בשרני. אורך לשונו כארבעים סנטימטרים וגופו עגלגל. כאשר הפנגולין מרגיש מאוים, הוא מתכדרר כדי להגן על בטנו הרכה ועל ראשו. הפנגולין הסיני הוא קצר רואי, והוא מסתמך על חוש הריח כדי לאתר את טרפו, נמלים וטרמיטים. הוא קורע את קיניהם בעזרת טפריו החזקים, ומשתמש בלשונו הארוכה והדביקה כדי לגרוף את טרפו לתוך פיו חסר השיניים. במהלך הלילה הוא תר אחר מזון, ואת יומו הוא מבלה במאורה. לרוב הפנגולין עצמו חופר את המאורה, אך לפעמים הוא משתמש במאורות נטושות של בעלי חיים אחרים. למרות שהוא מסוגל לטפס על עצים, הוא נחשב לחי על הקרקע, וכמו שאר מיני הפנגולין, הוא שחיין טוב.
בתי גידול
מין זה חי במגוון רחב של בתי גידול, כולל יערות טרופיים ראשיים ומשניים, יערות חזרן, שטחי מרעה ושדות חקלאיים.
מבנה החברה ורבייה
הפנגולינאים הם בעלי חיים יחידאים, החיים בשטח גדול אחד. ההזדווגות מתרחשת בסוף הקיץ או בתחילת הסתיו, במהלכו הזכרים נלחמים על הנקבות. גורים יחידים (לעיתים זוגות) נולדים באביב הבא. הגורים נולדים עם קשקשים, הנשארים רכים בימי חייהם הראשונים. למרות שהם מסוגלים ללכת מלידה, הצעיר לרוב נישא על זנב אמו.
כנר ראשי
הכנר הראשי (גם: קונצרטמייסטר) הוא "מנהיג" התזמורת הקלאסית, משנה בתפקידו למנצח, ולמעשה הנגן המוביל את התזמורת כולה ובפרט את כלי הקשת.
הכנר הראשי אחראי על המשמעת ומילוי אחר הוראות המנצח ועל חזרות הנערכות ללא נוכחות המנצח, וזאת בנוסף לתפקידו ככנר המוביל את סקציית הכינור הראשון בתזמורת סימפונית או תזמורת כלי קשת. על פי סידור התזמורת הנהוג, הכנר הראשון יושב ליד המנצח, משמאלו, בצד הקרוב לקהל.
בין תפקידיו:
במהלך החזרות, הכנר הראשי מכתיב את כיווני הקשתות לכל נגני כלי המיתר, נותן הערות קלות, ודואג לסדר ואחדות בין הנגנים. הוא מנהל את החזרות בהיעדרו של המנצח.
בתחילת הקונצרט, נהוג שכל כלי המיתר מכוונים את הכלים על פי הכיוון של הכנר הראשי, לאחר שהתאים את כיוונו לאבובן הראשון. בנוסף, כאשר נכנס המנצח או הסולן לבמה התזמורת קמה על פי סימן של הכנר הראשי, ומקובל שהמנצח או הסולן לוחצים את ידו של הכנר הראשי (בתזמורות ובמדינות מסוימות, מקובל גם שהכנר הראשי עומד על מנת לתת הנחיה לאבובן הראשון לתת את הצליל לה או שהוא נכנס לאחר התזמורת, בנפרד, וקד קידה בשמה).
במהלך הנגינה, הכנר הראשי מוביל את התזמורת על ידי מחוות קלות בגופו.
לעיתים, ביצירות סימפוניות, ישנו תפקיד לכינור סולו. במקרים כאלו, כאשר לא מדובר בתפקיד לכנר סולן אלא בקטעים קצרים יחסית בתוך היצירה, הכנר הראשי ינגן את התפקיד (על כל פנים, דברים אלו נכונים לכל ראש סקציה, לאו דווקא לכנר הראשון).
גם בהרכבים קאמריים, כגון רביעיית מיתרים, נהוג שהכנר הראשון מוביל את ההרכב. גם במקרה זה, הדבר בא לידי ביטוי כמו בתזמורת, בהנהגת ההרכב, שמירת האחדות בין הנגנים, כיוון הכלים והובלת ההרכב בזמן הנגינה. בהשאלה תפקיד זה ממולא על ידי נגן הקלרינט בתזמורות כלי נשיפה.
התזמורת הפילהרמונית של ליאז'
התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליאז' (בצרפתית: Orchestre Philharmonique Royal de Liège היא תזמורת סימפונית בלגית, היושבת בליאז'. אולם הקונצרטים הראשי ומשרדי ההנהלה של התזמורת שוכנים ב"סאל פילהרמוניק דה ליאז'" התזמורת מקבלת תמיכה כספית מ"פדרציית ואלוני-בריסל", עיריית ליאז', נפת ליאז', מחוז ואלוני ומפעל הפיס הלאומי.
בשנת 1960 ייסד פרנאן קינה, אז מנהל הקונסרבטוריון של ליאז', את התזמורת כ"אורקסטר דה ליאז'", עם 71 נגנים. המימון בא מעיריית ליאז' וממשרד החינוך הבלגי. קינה כיהן כמנהל המוזיקלי הראשון עד 1964. במהלך הנהלתו המוזיקלית של פאול שטראוס, מ-1967 עד 1977, הרחיבה התזמורת את שורותיה ל-89 נגנים. הכהונה הממושכת ביותר של מנהל מוזיקלי הייתה של פייר ברתולמיי, מ-1977 עד 1999. במהלך כהונתו, סווגה התזמורת כ"Communauté française וב-1983 שונה שמה ל"תזמורת הפילהרמונית של ליאז'". באוקטובר 2010, אימצה התזמורת את שמה הנוכחי, "התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליאז'".
גרעין הרפרטואר של התזמורת הוא מוזיקה צרפתית ומוזיקה של המאה ה-20, אך היא מבצעת גם יצירות של מלחינים עכשוויים, כגון פיליפ בוזמאן, אנרי דיטייה, מגנוס לינדברג ואחרים. התזמורת הקליטה יצירות של מלחינים בלגים, כגון אלבר דופואה, סזר פרנק, יוזף יונגן ועוד. התזמורת ערכה הקלטות מסחריות לחברות התקליטים נאיב וסיפרה.
המנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת הוא כריסטיאן ארמינג, שהתמנה למשרה במאי 2011, בחוזה התחלתי לארבע שנים, החל בעונת 2012-2011. ב-2016 הודיעה התזמורת על הארכת החוזה של ארמינג עד 2019.
ז'רויאן
ז'רויאן (בהונגרית: Zsarolyán) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה בסמוך לגבול הרומני.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית ז'רויאן קטנה בעשרות השנים האחרונות, מ-391 תושבים בשנת 1990 עד 384 תושבים בשנת 2020.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-12
יהודי ז'רויאן
יהודים חיו בז'רויאן בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
גשר למבת'
הגשר מקשר בין הגדה המערבית של הנהר לגדתו המזרחית. במיקום זה, הנהר זורם לכיוון צפון. במורד הנהר מצוי גשר וסטמינסטר ובמעלה הנהר מצוי גשר ווקסהול.
בצידו המזרחי של הגשר, ברובע למבת' מצויים ארמון למבת', רציף אלברט ובית החולים סנט תומאס. בצידו המערבי, ברובע וסטמינסטר מצוי בית התמזה (מפקדת ארגון MI5), מגדל מילבנק ומוזיאון טייט בריטניה.
היסטוריה
הגשר הראשון שעמד במקום זה היה גשר תלוי, שאורכו 252 מטרים (828 רגליים), אשר תוכנן על ידי פיטר ו. בארלו. גשר זה נבנה בעקבות חוק של הפרלמנט הבריטי משנת 1860, ונפתח לציבור בשנת 1862 כגשר אגרה. בשל חששות בעניין יציבות הגשר ובשל המעלה התלול שהוביל אליו, אשר הסוסים שמשכו את המרכבות באותה עת התקשו לעלות, הפך הגשר עד מהרה לגשר להולכי רגל בלבד. בשנת 1879 קיבלה מחלקת העבודות המטרופוליטינית את האחריות לתחזוקת הגשר, והמעבר בגשר הפך חופשי (בלא תשלום).
מבנה הגשר הנוכחי תוכנן על ידי ג'פרי גרובס. הגשר נפתח לציבור ב-12 ביולי 1932 בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי. הגשר כולל ארבעה מסלולי כלי רכב.
אורך הגשר 252 מ' המחולקים לחמש קשתות פלדה, משני פתחי הגשר מצויים אובליסקים שבראשם אצטרובלים אשר סימלו ברומא העתיקה הכנסת אורחים. רבים טועים וחושבים כי מדובר באננס ולא באיצטרובל בשל צורת הפסל.
צבעו של הגשר אדום - כצבע כיסאות בית הלורדים, בעוד שצבעו של גשר וסטמינסטר ירוק - כצבע כיסאות בית הנבחרים הבריטי.
פאן שובב
פאן שובב (באנגלית: Playful Pan) הוא סרט הנפשה אמריקאי קצר מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", כאשר הוא החמישה עשר בסדרה. הוא הופץ לראשונה ב-27 בדצמבר 1930 על ידי חברת סרטי קולומביה.
עלילה
הסרט הקצר מציג את האל המיתולוגי פאן מנגן בחליל הפאן שלו למען בידור של תושבי היער. כאשר מכת ברק מתחילה שרפת יער, פאן מוביל את הלהבות למים, ומכבה את האש.
ביקורת
וראייטי (22 באפריל 1931): כינה את הסרט הקצר "סרט מצויר מצוין", ואמר: "הוא מעורר צחוקים לאורך כל הדרך ומסונכרן להפליא כדי להתאים לרעיון חדשני, זה כמו פיטר פן עם הצינורות שלו, מלחיץ חיות וחרקים עם בוא האביב. יותר מדי חזרות ב יריות פתיחה. שלוש או ארבע דקות אחרונות של הסרט שהוקדשו לשרפת יער כשהלהבות מיוצגות כדמויות חיות וקופצות על הכל, רודפות אחרי תושבי היער לכסות. הם רצים לפאן והוא מקסים אותם במוזיקה עד שכולם קופצים לתוך בריכת מים במקום שבו הוא עומד. החלק הזה של הסרט דווקא מצחיק מאוד. ארוך יותר מרוב הסרטים המצוירים, אבל שווה את הצילומים."
מדיה ביתית
הסרט הקצר הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
הפיגוע במחסום קרני (2005)
חמאס, גדודי חללי אל-אקצא, וארגון החזית העממית נטלו אחריות משותפת לפיגוע.
הפיגוע
ביום חמישי ה-13 בינואר 2005 בסביבות השעה 22:45 חוליה שכללה שלושה מחבלים פלסטינים, אשר היו חמושים ברובי AK-47 ורימוני יד, החנתה משאית עמוסה בחומר נפץ במשקל 200 ק"ג בצד הפלסטיני של מעבר הגבול קרני, בקרבת דלת ברזל המפרידה בין הצד הישראלי לצד הפלסטיני. בשעה 22:45 החוליה הפעילה את מטען הנפץ אשר יצר חור בדלת הברזל. מיד לאחר מכן חדרה חוליית המחבלים לצד הישראלי של מעבר קרני דרך החור. המחבלים השליכו רימוני יד וירו לעבר הישראלים במקום.
במהלך ההתקפה הצליחה החוליה הפלסטינית לרצוח 6 אזרחים ישראלים (מובילים ועובדי רשות שדות התעופה) ובנוסף הצליחה החוליה לפצוע חמישה אזרחים ישראלים.
חילופי האש בין מאבטחי רשות שדות התעופה המוצבים במעבר לבין המחבלים הפלסטינים גרמו לבסוף לחיסולם של שלושת המחבלים.
מיני-מי
מיני־מי הוא דמות בדיונית בסדרת סרטי "אוסטין פאוורס" שמגולמת על ידי השחקן ורן טרויר בסרטים "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" ו"אוסטין פאוורס - גולדממבר".
פיטר גלוב
פיטר גלוב (בדנית: Peter Glob, ידוע גם כ-P.V. Glob, 20 בפברואר 1911 - 20 ביולי 1985) היה ארכאולוג דני שעבד כמנכ"ל המוזיאונים והעתיקות של דנמרק וכן היה מנהל המוזיאון הלאומי של דנמרק בקופנהגן.
מיני-מי
היסטוריה
מיני־מי הוא שיבוט ננסי ששובט על ידי משרתיו של ד"ר רשע לפני החזרתו בזמן ל-1969. השיבוט דומה לד"ר רשע כמעט בכל היבט, חוץ מהעובדה שגודלו קטן ממנו פי שמונה. למיני־מי כמעט אין דיאלוג בסרטים, חוץ מהפעמים שהוא מצטרף לצחוק של ד"ר רשע. למרות גודלו הקטן, מיני־מי הוא לוחם מיומן ועוצמתי, ואף נלחם בדו-קרב מול אוסטין פאוורס בסרט "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" עד שפאוורס ניצל את גודלו הקטן של מיני־מי וניקז אותו החוצה מהחללית שבה נלחמו. למרות היותו שיבוט ננסי של ד"ר רשע, מיני־מי נדמה להיות הרבה יותר חזק משותפו הגדול, כפי שאפשר לראות בסצנה ב"אוסטין פאוורס: גולדממבר" בסצנת הרמת המשקולות בכלא.
פיטר גלוב
גלוב ידוע בעיקר בשל מחקריו על גופות כבול מדנמרק, כגון גופותיהם של האיש מטולון, ושיירי גופות אדם אחרים מתקופת הברזל שהשתמרו בביצות כבול.
מיני-מי
בתרבות הפופולרית
ב-1999, מיני־מי הופיע בתפקיד קמע בסרטון של הקליפ "Beautiful stranger" של מדונה.
ב-2021, הופץ בהונגריה סרטון המבוסס על סצנת ההיכרות עם מיני־מי. מטרת הסרטון הייתה להדגיש את הדמיון בין המועמד לראשות הממשלה פטר מארקי זאי (מיני־מי) וראש הממשלה לשעבר פרנץ גיורצ'אני (ד"ר רשע).
פיטר גלוב
גלוב עסק גם בארכאולוגיה של המזרח התיכון והוביל כמה משלחות מדעיות לשם.
המשרד להעצמה נשית והגנת ילדים של אינדונזיה
משרד העצמת נשים והגנת ילדים (MoWECP) של רפובליקת אינדונזיה, לשעבר משרד העצמת הנשים, הוא המשרד הממשלתי האחראי על זכויתהן ורווחתן של נשים וילדים של אינדונזיה.
יאן גוסארט
יאן גוסארט (בצרפתית: Jan Gossaert; נודע גם בכינויו: יאן מביז, Jan Mabuse. ~1478 – 1 באוקטובר 1532) היה צייר דובר צרפתית מארצות השפלה, מראשוני ציירי הרנסאנס ההולנדי והפלמי.
גוסארט היה מגדולי ציירי דורו, בן דורם של אלברכט דירר, ממנו הושפע, ולוקאס ואן ליידן, אך יש המעריכים אותו בדרגה נמוכה מהם.
עבודתו המוקדמת החשובה ביותר היא הערצת המלכים, המצוירת בסגנון מקושט של בית הספר באנטוורפן. יצירות מוקדמות אחרות, כמו ישו, הבתולה והבפטיסט, משקפות את התעניינותו ביצירותיהם של ג'אן ואן אייק ואלברכט דירר. יצירה מוקדמת נוספת, המפורסמת בתחושת מצב הרוח שלה, היא הייסורים בגן. גוסרט היה גם צייר דיוקנאות ידוע. דיוקנאותיו, כמו שארל דה בורז'ון, אלינור מאוסטריה (בערך משנת 1525) וז'אן קרונדלט (1517), חושפים את התפיסה הפסיכולוגית שלו ובולטים בעיקר בתיאורם הבולט של הידיים.
לורן (כדורגלן)
לוראנו ביסאן-אטאמה מאייר (אנגלית: Laureano Bisan Etame-Mayer; נולד ב-19 בינואר 1977 בקמרון) הידוע כלורֶן (נקרא לעיתים לאורן), הוא כדורגלן עבר קמרוני. כמו כן, הוא פרשן קבוע בתוכנית של סקיי ספורטס על הלה ליגה.
קריירת מועדונים
לורן נולד בקמרון להורים שמוצאם בגינאה המשוונית. משפחתו עבר לספרד, שם הוא גם גדל. הוא החל את הקריירה שלו במועדון אוטררה אליו הושאל מסביליה, ולאחר מכן עבר אל קבוצת המילואים של סביליה, לבאנטה ומיורקה. לורן הגיש בקשה לקבלת אזרחות כפולה כדי שלא ייכלל בהגבלות לפי חוק בוסמן.
לורן הועבר לארסנל בקיץ 2000 תמורת סכום של 7,200,000£, על מנת לשחק בקישור או בהגנה. משחקו הראשון היה נגד סנדרלנד ב-19 באוגוסט. בעונתו הראשונה בארסנל הוא מיעט לשחק בעקבות מספר פציעות. לאחר זמן מה הוא הצליח להפוך לשחקן הרכב קבוע בעמדת המגן הימני, והחליף את לי דיקסון שפרש ולאחר מכן את אולג לוז'ני. לורן היה שחקן הגנה חשוב בארסנל בעונת הדאבל.
לורן סבל מפציעה בשריר השוק בעונת, והחמיץ את רובה. אולם, הוא הצליח להחלים בזמן על מנת לשחק בגמר גביע ה-FA נגד סאות'המפטון.
לורן היה שחקן הרכב קבוע בארסנל בעונת, אך בעונה זו הוכתם שמו הטוב בעקבות תקרית מילולית עם רוד ואן-ניסטלרוי ממנצ'סטר יונייטד. לורן הורחק על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית לארבעה משחקים ונקנס בסכום של 40,000£. למרות זאת, באותה עונה הוא השתתף במשחק ה-150 שלו במדי המועדון, שהצליח לזכות באליפות בלי אף הפסד.
לורן זכה בתואר שלישי עם ארסנל ב-2005, לאחר הניצחון בדו-קרב פנדלים גמר גביע ה-FA על מנצ'סטר יונייטד; לורן הבקיע את הפנדל הראשון לטובת ארסנל. אולם, במהלך עונת לורן נפצע בברכו במשחק נגד ויגאן אתלטיק בחצי גמר גביע הליגה. הפציעה גרמה להשבתתו למשך כשנה, ורק ב-19 בדצמבר הוא נכלל שוב בסגל של ארסנל לקראת המשחק נגד ליברפול ברבע גמר גביע הליגה. המשחק נדחה, ולורן לא נכלל יותר בסגל של ארסנל.
בזמן שהיה פצוע הוא הוחלף על ידי עמנואל אבואה וג'סטין הויט, וכתוצאה מכך נטען בתקשורת האנגלית שלורן יעזוב את ארסנל למועדון אחר. ב-12 בינואר 2007 אישר ארסן ונגר, מאמן ארסנל, שהוא נתן ללורן אישור לעזוב את המועדון כשירצה בכך. לורן השלים את מעברו לפורטסמות' ב-18 בינואר 2007, תמורת סכום של 500,000£, וחתם על חוזה לשנתיים וחצי.
משחקו הראשון של לורן כקשר פורטסמות' היה נגד צ'רלטון אתלטיק ב-20 בינואר, ובשאר משחקי העונה הוא חזר לעמדת המגן הימני. בעונתו השנייה במועדון הוא לא היה שחקן קבוע בעקבות יכולתו הגבוהה של גלן ג'ונסון. אולם, לורן החל לשחק יותר בעקבות יכולתו להצליח בכמה עמדות, ובמספר מקרים הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי, וכקשר ימני בזמן היעדרותו של ג'ון אוטאקה בגלל גביע אפריקה לאומות. ביוני 2009 הסתיים חוזהו בפורטסמות' והוא עזב את המועדון.
ב-15 במרץ 2010 חתם לורן בקורדובה מליגת המשנה הספרדית כשבסיום העונה פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
הקריירה שלו בנבחרת לא הסתיימה בעקבות ההרחקה, והוא השתתף במשחקיה בגביע אפריקה לאומות בשנת 2000. באותה שנה הוא שיחק גם באולימפיאדת סידני, וזכה עם נבחרתו במדליית הזהב לאחר ניצחון בגמר נגד נבחרת ספרד.
לורן המשיך להצליח במדי הנבחרת, שזכתה בגביע אפריקה לאומות בשנת 2002; קמרון גברה על נבחרת סנגל בדו-קרב פנדלים לאחר תיקו 0 - 0 בסיום משחק הגמר; לורן הבקיע את אחד מהפנדלים.
תארים
ארסנל:
פורטסמות':
נבחרת קמרון:
ארנבים
ארנבים הם קבוצה לא-טקסונומית של יונקים קטנים ממשפחת הארנביים (Leporidae) שבסדרה ארנבאים הכוללת מספר סוגים. מתוך אחד עשר סוגים במשפחת הארנביים, שמונה מכונים ארנבים, ושלושת הסוגים האחרים (ארנבת, ארנב אסמי וארנבון אדום) מכונים "ארנבות".
רוב הארנבים הם בצבעי אפור, חום או חום-צהבהב. מין אחד של ארנב, ארנב אממי (Pentalagus furnessi), מצוי בסכנת הכחדה וקיים רק באיים אממי אושימה וטוקונושימה שבאיי ריוקיו. תוחלת החיים של הארנב היא כ-12 שנים.
תפוצה
חצי מאוכלוסיית הארנבים העולמית נמצאת באמריקה הצפונית, והשאר נמצאת בדרום-מערב אירופה, בדרום-מזרח אסיה, בסומטרה, במספר איים בארכיפלג היפני ובחלקים מאפריקה ומאמריקה הדרומית. הארנבים היגרו לאמריקה הדרומית במסגרת ההחלפה האמריקנית הגדולה.
בתרבות
הארנב מופיע בתורה ובמספר מיתולוגיות ובהן המיתולוגיה האצטקית והקוריאנית. עם הארנבים המפורסמים בספרות נמנים הארנב הלבן מ"הרפתקאות אליס בארץ הפלאות", הארנבונים מ"גבעת ווטרשיפ", ופיטר הארנב מספריה של ביאטריקס פוטר. ארנב בדיוני מפורסם אחר הוא באגס באני של האחים וורנר, שהוא אחד הארנבים האנושיים המוכרים ברחבי העולם.
הארנב בדרך כלל מסמל מהירות. במשל "הצב והארנב" הארנב מסמל גם שאננות.
פאל בקש
פאל בקש (בהונגרית: Békés Pál; 27 במרץ 1956 – 28 במאי 2010) היה סופר ומתרגם הונגרי-יהודי זוכה פרס אטילה יוז'ף.
פאל בקש נולד בבודפשט בשנת 1956, ולמן שנת 1976 ואילך פרסם ספרי ילדים ומבוגרים.
המאפיינים העיקריים של כתיבתו הם האסוציאטיוויות הפוסט-מודרניסטית, ההתבוננות באבסורד שבעולם והתפישות האירוניות של המציאות. בקש זכה בפרסים רבים על ספריו. בין יצירותיו: "עגורים" (1979), "אהבתי, באמצע הדרך" (1983), "מיתוסים מהשיכון" (1984), "היום הגדול של דוקטור מינורקה וידור" (1985), "ויולה עם הויולה" (1986), "יחסים שבטיים" (1990), "מסעות רגשניים ברחבי מרכז אירופה" (1991), "היינו הך לחיפושית" (1993) ו"אוסף בולים" (2000).
פוליטיקה של סמואה האמריקנית
הפוליטיקה של סמואה האמריקנית היא במסגרת של מדינת חסות בעלת שיטת משטר של דמוקרטיה נשיאותית ייצוגית, כאשר המושל הוא ראש הממשלה, ובמדינה יש מערכת רב-מפלגתית.
סמואה האמריקנית היא טריטוריה השייכת לארצות הברית אך אינה אחת מהמדינות המרכיבות אותה, והיא מנוהלת על ידי המשרד לענייני איים, המשתייך למחלקת הפנים האמריקנית. החוקה שלה אושרה ב-1966 ונכנסה לתוקף ב-1967. הכוח הביצועי מופקד בידי הממשלה. הכוח החקיקתי מפוצל בין שני בתי המחוקקים. המערכת המפלגתית היא העתק של זו שבארצות הברית. הרשות השופטת לא תלויה ברשות המבצעת וברשות המחוקקת.
כמו כן, בסמואה האמריקנית מתקיימת גם מערכת פוליטית כפרית מסורתית, הנקראת פאאמאטאי והפאאסמואה, שממשיכה להתקיים הן בסמואה האמריקנית והן בסמואה העצמאית.
הפאאסמואה היא מונח המתאר שפה ולבוש, והפאאמאטאי היא פרוטוקולים של הפונו (מועצה) והמערכת שבראשה עומד צ'יף. הפאאמאטי והפונו הם חלק בכל הרמות של הגוף הפוליטי הסמואי, החל מהמשפחה, עובר בכפר, ממשיך ברמת האזור, ועד לעניינים לאומיים. המאטאי (צ'יפים) נבחרים בקונצנזוס בתוך הפונו של המשפחה המורחבת ושל הכפרים שאליהם הם שייכים.
המאטאי והפונו (שבעצמה מורכבת ממאטאי) מחליטים על פיזור של המשפחות הסוחרות ועל תקופת השכירות של אדמות ציבוריות. רוב האדמות בסמואה האמריקנית ובסמואה העצמאית הן אדמות ציבור. מאטאי יכול לייצג קבוצה של משפחה קטנה או של משפחה מורחבת גדולה שנמצאת גם מעבר לאיים, כלומר, גם בסמואה האמריקנית וגם בסמואה העצמאית.
הרשות המבצעת
המושל וסגן המושל נבחרים בבחירות המתקיימות פעם בארבע שנים. שיטת ההצבעה היא פתק אחד לשניהם.
הרשות השופטת
בית המשפט העליון (נשיא בית המשפט ושאר השופטים ממונים בידי מזכיר הפנים של ארצות הברית)
דגל בלארוס
דגל בלארוס אומץ ב-7 ביוני 1995 ואושר במשאל עם, כאשר הוא מחליף עיצוב קודם ששימש מאז קבלת העצמאות מברית המועצות. הדגל החדש דומה לזה שהיה בשימוש כאשר בלארוס הייתה חלק מברית המועצות, בהשמטת הפטיש והמגל. הדוגמה הדקורטיבית בצד שמאל של הדגל היא דוגמה בלארוסית מסורתית, והצבע האדום אמור לסמל את דמם של מגיני בלארוס. הירוק מסמל את היערות שבמדינה.
הדגל הקודם של בלארוס (בין השנים 1991–1995) הוא לבן-אדום-לבן. הנשיא לוקשנקו ביקש להחליפו בטענה ששימש את הבלארוסים ששיתפו פעולה עם הנאצים במלחמת העולם השנייה. ב-14 במאי 1995 נערך משאל עם בנושא והצעת לוקשנקו להחליף את הדגל התקבלה ברוב של 75% על-פי התוצאות הרשמיות. האופוזיציה הבלארוסית לרבות הדמוקרטיה הנוצרית הבלארוסית לא מכירה בתוצאות משאל העם ובדגל החדש ומוסיפה להניף את הדגל הלבן-אדום-לבן.
מרטינס
מרטינס (מרטינְס ומרטינֶס) הוא שם משפחה ממקור ספרדי. לעיתים נהגה כ"מרטינֶז" בהשפעת השפה האנגלית.
לימור אטיאס
לימור אטיאס בשן (נולדה ב-25 במרץ 1983) היא שחקנית ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה
אטיאס גדלה בפתח תקווה. אטיאס למדה בבית ספר עמל א בפתח תקווה במגמת מחול ובתלמה ילין במגמת תיאטרון. היא התחילה ללמוד שם בכיתה ט' וסיימה את לימודי המשחק בכיתה י"א. לאחר מכן, למדה משחק מול מצלמה אצל ליאת ביין.
קריירה
ב-2006 החלה אטיאס לשחק בעונתה השנייה של סדרת הנעורים "השמיניה", בתפקיד ניצן ברגר, בחורה עם חכמת רחוב וכוח פיזי אשר הצטרפה לשמינייה במקרה. באותה שנה החלה לשחק בטלנובלה של ערוץ 24 "ילדות רעות", בתפקיד חלי, התמימה בלהקת בנות, אשר באה מבית דתי ומתקשה לנהל אורח חיים תל אביבי. באותה שנה התמודדה בעונתה השנייה של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", בה רקדה עם הרקדן חיים פרשטיין והגיעה למקום הרביעי.
ב-2007 שבה לגלם את דמותה של ניצן בעונה השלישית של "השמיניה". וכן, התארחה בעונה הראשונה של הסדרת הקומית "אמא'לה" בכיכובה של אורנה בנאי.
ב-2013 שבה לשחק בספין אוף "השמיניה הדור הבא" למשך שתי עונות, עד 2014, לצד אותם שחקנים ולצד שחקנים חדשים.
אטיאס השתתפה בקמפיינים לבזק, לקוקה-קולה, ל-ESC, לקסטרו ול-TNT.
בסוף שנת 2018 השתתפה בעונה הראשונה של הסדרה "פמת"א", ששודרה בערוץ "כאן 11", ובשנת 2021, שבה לשחק את דמותה של ויקי.
חיים אישיים
ב-2008 נישאה אטיאס לעו"ד דני בשן, ולהם שני בנים ובת.
1453
יש היסטוריונים הרואים בשנה זו את תחילת העת החדשה, כיוון שהמעוז האחרון של האימפריה הנוצרית המזרחית נכבש על ידי האסלאם ובכך לא נותרו לנוצרים ישויות מדיניות יותר באסיה. הסיבה השנייה היא סיום מלחמת מאה השנים בין אנגליה לצרפת, תוצאות המלחמה הקטינו את שטחה של אנגליה מחד, אך סיום המלחמה איפשר את פיתוחה המהיר של ארץ זו.
לוברסקי
לוברסקי הוא שם משפחה.
אני עוד זוכרת
אני עוד זוכרת הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-16 ביולי 2019, על ידי חברת התקליטים הישראלית אבי גואטה הפקות בע"מ, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אבי אוחיון ומתן דרור והופק על ידי מתן דרור גם כן. בשיר מדברת חדד על החלום שלה כילדה, להיות זמרת. בין היתר, מדברת היא על היחסים שלה עם אמה, ועל התמיכה שקיבלה ממנה.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול. האודיו של השיר הצליח לצבור קרוב למיליון צפיות.
פנחס מאירי
פנחס (מער) מאירי (16 במרץ 1865 – 15 בדצמבר 1938) היה מחלוצי היישוב ומראשוני מתיישבי פתח תקווה. מאירי היה ראש ועד פתח תקווה בשנים 1922–1928, היה מספר פעמים חבר הוועד והשתתף בהגנת המושבה.
ביוגרפיה
מאירי נולד בפוניבז' שבליטא לנפתלי הרץ וציפורה. בילדותו למד בחדר, ולאחר מכן בישיבות בערים קיידאן ודווינסק. ב-1882 נשא לאישה את שרה ליפשיץ.