cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרקוס טוליוס טירו
ביוגרפיה
טירו נולד בארפינום (כיום ארפינו, במחוז לציו) כעבד בבית משפחתו של קיקרו והיה צעיר מקיקרו, אולי בשלוש שנים, אם כי שדעות לפיהן היה צעיר בהרבה. ייתכן כי גדל יחד עם קיקרו אך אין ודאות שהיה עבד שגדל בביתו (verna). הוא ליווה את קיקרו כשעבר לרומא. לערך בשנת 50 ציין קיקרו שהוא היה "מדובר בצעיר מצוין" (adolescentem probum). באותה תקופה שחרר אותו ממעמד העבדות וטירו הפך ל-libertus. מאותו רגע אימץ טירו, כפי שהיה נהוג, שני השמות של אדונו לשעבר - מרקוס (ה"פרה-נומן" וטוליוס (ה"נומן"). כשהתמנה קיקרו מושל קיליקיה, טירו ליווה אותו לשם. לעיתים נפרד ממנו מסיבות בריאות.
טירו עבד בשירות קיקרו כמזכיר, אך הפך לו עם הזמן לידיד נפש ואיש אמונים. קיקרו ציין אותו במכתביו. הזכיר, בין השאר, כי טירו היה כותב לפי הכתבתו, היה מפענח את כתב ידו, עושה סדר בשולחנו ומטפל בגנו, ואף טיפל בענייניו הכספיים. היו מלות שבח לגבי יעילות שירותיו.
בשובו ממסע ליוון, ביקש קיקרו ממנו להתאים ללטינית את ה"סימנים היווניים", שיטת קצרנות שהמציא קסנופון ברישום נאומיו של סוקרטס. טירו המציא אז שיטת קצרנות משלו שסייעה לו ברישום המדויק של נאומיו וטיעוניו של קיקרו בסנאט ובבתי המשפט. אחרי מות קיקרו פרסם טירו את כתבי קיקרו ואת סיפור חייו.
טירו מת בפוטאולי כשהיה בערך בן מאה. היה בחייו עד למאה מאוד סוערת בתולדות רומא העתיקה.
במאה השביעית ייחס איזידור מסביליה שיטת קצרנות בת 1100 סימנים למשורר קווינטוס אניוס. איזידורו טוען שטירו הפיץ את השיטה ברומא, אך לדבריו השתמש בה רק כדי לסמן מילות יחס. לפי איזידורו היו אלה ויפסניוס, פילרגוס והליברט של מקנס, אקווילה - שהרחיבו את שיטה לסימנים עד שהגיעו לגוף של 5000 סימנים. הסימנים הטירוניים היו בשימוש, ללא שינוי משמעותי, למשך אלף וחצי שנים, עד למאה ה-17.
כתביו
יש חושבים כי טירו קיבץ ופרסם את כתבי קיקרו אחרי מות מחברם, ונראה כי כתב ספרים בעצמו. סופרים עתיקים אחדים מזכירים אותו כמחבר ספרים שאבדו. אולוס גליוס ציין שטירו "כתב מספר ספרים בתחום התאוריה של השפה הלטינית ועל שימושה ועל סוגיות שונות אחרות" ומצטט אותו בנוגע להבדלים בשמות שהעניקו ביוונית ובלטינית לכוכבים מסוימים. אסקוניוס פדיאנוס בפירושיו לנאומי קיקרו, מתייחס לביוגרפיה של קיקרו שחיבר טירו בלפחות 4 כרכים. ופלוטרכוס מצטט אותו כמקור לפחות בנוגע לשתי תקריות בחיי קיקרו. לטירו מיחסים את המצאת שיטת הקצרנות של ה"סימנים הטירוניים" שהיה מאוחר יותר גם בשימוש הנזירים בימי הביניים. אין עדות חותכת על כך, אם כי פלוטרכוס מציין שמזכיריו של קיקרו היו הרומאים הראשונים שרשמו נאומים בשיטת קצרנות.
הסימנים הטירוניים
הסימנים הטירוניים (בלטינית - annotationes tironianae) התבססו על עקרון כתיבת מילה באמצעות שני סימנים:אחד שציין את ה"שורש" והשני את "הסיומת". היו מילים שלא היו צריכות סיומת - שמות פועל, מילים שלא נזקקו להטיה וכו'. ה"שורש" סומן באמצעות סימן- למשל C עבור "קנטום" = מאה, M עבור " מודסטוס" (Modestus), ω עבור "אופטימוס" S ,Optimus  עבור supra. גם תחיליות וסיומות צוינו בסימנים:למשל סימן לסיומת "um" ואחרת לתחילית "con". הסימנים נקשרו זה לזה על ידי קשרים ויצרו סימנים מורכבים שיכלו לקצר מילים שלמות, בצורה די דומה לשיטות הטכיגרפיות או סטנוגרפיות שהופיעו בהמשך. כך נוצר למשל הסימן & בשביל מילת החיבור "ו" (et). הסימנים הטירוניים היו בשימוש באימפריה הקרולינגית אבל גם הרבה אחריה במיוחד אצל נזירים עד לתקופת הרנסאנס.
יוהאן נימאן
יוהאן נימאן (בגרמנית: Johann Niemann; 4 באוגוסט 1913 – 14 באוקטובר 1943) היה קצין אס אס ופושע מלחמה נאצי, שהיה סגן מפקד מחנה ההשמדה סוביבור במהלך מבצע ריינהרד. בנוסף היה פעיל בתוכנית T4 - אותנסיה של האס אס. נימאן נהרג במהלך מרד האסירים בסוביבור בשנת 1943.
קריירת אס אס
נימאן הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1931 וקיבל את מספר החבר 753,836 ולאס אס בשנת 1934 וקיבל את מספר החבר 270,600. תחילה שירת במחנה ההשמדה בלז'ץ, שם פיקד על מחנה 2, אזור ההשמדה. לאחר מכן הוא הועבר למחנה ההשמדה סוביבור. נימאן היה סגן מפקד סוביבור בהזדמנויות שונות בשנת 1942 לפני שקיבל את התפקיד לצמיתות בתחילת 1943. לאחר ביקורו של היינריך הימלר בסוביבור ב-12 בפברואר 1943, נימן הועלה לדרגת "אונטר-שטורמפיהרר".
קרל פרנצל, גם הוא מפקד בסוביבור, נזכר כיצד נימן טיפל באיום מסוים של מרד אסירים בתוך המחנה: "קאפו פולני אמר לי שכמה יהודים הולנדים מארגנים בריחה, העברתי את המידע לסגן המפקד נימאן. הוא הורה להוציא להורג את שבעים ושניים היהודים."
ב-14 באוקטובר 1943 התרחש מרד אסירים במחנה סוביבור. נימאן היה קצין האס אס בדרגה הגבוהה ביותר שהיה בתפקיד באותו יום, ולכן הוא היה האדם הראשון שתכננו המורדים להתנקש בחייו. נימאן נהרג בצריף החייט באמצעות מכת גרזן לראשו על ידי אלכסנדר שובייב שכונה "קאלי מאלי", חייל הצבא האדום שהיה כלוא בסוביבור. שובייב הצליח להמלט מהמחנה בחסות המרד אך מאוחר יותר נהרג כפרטיזן ולא זכה לראות את סיום במלחמה.
העיתון טיימס דיווח כי 350 תמונות מלחמה של סוביבור ומקומות אחרים הוצגו לאחרונה לציבור על ידי צאצאיו של סגן מפקד המחנה יוהאן נימאן. תערוכה נערכה בברלין וספר נלווה פורסם עם תמונות אלה. שתי תמונות עשויות לכלול את ג'ון איוון דמיאניוק, שומר טרווניקי יליד אוקראינה שהיגר אחר כך לארצות הברית. בשנת 2011 הורשע דמיאניוק על ידי בית משפט במינכן בסיוע לרצח 27,900 יהודים בסוביבור.
שעיר קפריסאי
שעיר קפריסיאי (שם מדעי: Otus cyprius) הוא דורס לילה ממשפחת הינשופיים, אנדמי לקפריסין. ישנם חוקרים שסוברים שזהו תת-מין של השעיר המצוי. הוא דומה לו בממדיו (אורך של 19 עד 21 ס"מ לערך) ובצבע נוצותיו האפורות-מסורטטות. כמו שאר השעירים הוא בעל נוצות המתאימות לצבע קליפת העצים, עליהם הוא יושב.
אורן נאמן
אורן נאמן (נולד ב-1963) הוא מחזאי, תסריטאי, במאי ומנהל תוכן.
קורות חייו
אורן נאמן, אב לבת, מיקה.
נולד וגדל בקיבוץ בית זרע שבעמק הירדן. בצבא שירת בתיאטרון צה"ל, שם כתב, ביים ושיחק. הוא כתב שירים ללהקות הצבאיות, ביניהם "האי אפשר" ללהקת חיל החינוך בלחנו של שלמה יידוב. אחרי הצבא למד בשלוחת תל אביב של הסטודיו למשחק ניסן נתיב (1989-1986).
בתום לימודיו החל לכתוב ולביים בתיאטרון. הוא הגיע להבימה בתקופה בה גרי בילו ודוד אלכסנדר ניהלו את התיאטרון. עבודתו הראשונה הייתה עיבוד המחזה "תעלולי סקפן" מאת מולייר, לו כתב גם את הפזמונים. את ההפקה ביים רוני פינקוביץ'; וכיכבו בה יוסי טולדו בתפקיד סקפן, ליאור אשכנזי, נתי רביץ, ושרית וינו-אלעד.
נאמן כתב את המחזה "יהודי בחושך", המבוסס על הספר "וידוי" מאת יונתן בן-נחום. המחזה הוצג כמונודרמה בכיכובו של שמואל וילוז'ני, וזכה בפרס הראשון בפסטיבל התיאטרונטו. ההצגה רצה כחלק מרפרטואר הבימה מאות הצגות. בהמשך הועלתה שוב בתיאטרון הקאמרי. המחזה תורגם לאנגלית בידי עמי דיין ומארק ויליאמס, והוצג בגרסה לשלושה שחקנים בשם Conviction; תחילה בפסטיבל רוביקון בקליפורניה ומאוחר יותר בתיאטרון 59E59 באוף ברודוויי, בבימויו של ג'רמי קול.
לאחר שהוחתם כמחזאי בית, נשלח נאמן על ידי הבימה להשתלם בסדנת מחזאים ובמאים במסגרת תיאטרון רויאל קורט בלונדון, בתמיכתה של המועצה הבריטית.
כששב לישראל, עבד בהדרכת שחקנים והיגוי בתיאטרון גשר. נאמן כתב את השירים למחזה "עיר", עיבוד לסיפורי איסאק באבל, שעלה בגשר. מאוחר יותר כתב עיבוד ל"מהומות קיוג'ה" של קרלו גולדוני, שעלה בשם "ים" בתיאטרון גשר, בכיכובו של ישראל (סשה) דמידוב, ובבימויו של יבגני אריה. עיבודו ל"מהומות קיוג'ה". עלה גם בסטודיו למשחק ניסן נתיב, ובקבוצת הצעירים של תיאטרון באר שבע.
נאמן כתב לתיאטרון בית ליסין מונודרמה בכיכובה של חוה אורטמן בשם "מה בעניין שמחה יחזקאל?", מחזה העוסק בחייה של הומלסית תל אביבית. ההצגה עלתה בפסטיבל התיאטרונטו ב-1994, בבימויה של דניאלה מיכאלי.
בתיאטרון חיפה כתב את "מרחב מוגן", עיבוד למחזה Chimps מאת סיימון בלוק. את ההצגה ביים סיני פתר, וכיכבו בה אמיר קריאף, נורמן עיסא, רותי גולדברג-רוזן ואלכס פלג. בתיאטרון החאן הירושלמי כתב וביים את המחזה "תמונות מחיי מולייר", בכיכובם של ניר רון ויהויכין פרידלנדר. כמו כן כתב לחאן מחזה בשם "נחמן ביאליק – חיים", אותו ביים אודי בן-משה. בתיאטרון באר שבע כתב עיבוד לקומדיה של אלן אייקבורן "בוא תכיר את אבא" בבימויו של מולי שולמן ובכיכובם של: אמיר קריאף, אדווה עדני, אורן כהן, וענבר דנון. נאמן כתב את המחזה "הני" שהוצג בתיאטרון הבימה בשיתוף תיאטרון אלמינא, ובבימויו של נורמן עיסא. כמו כן כתב יחד עם נעמה תורן את הקומדיה: "רוצי איילה" בהפקת עינת בסר. את ההצגה ביים ארז שפריר ומככבים בה: שירי גדני, יואב ברלב, פזית ירון-מינקובסבקי, ירדן לויתן, יוגב יפת ועופר רוטנברג. בתיאטרון החאן הירושלמי הועלה עיבוד פרי עטו: 'רומיאו ויוליה בכיכר' בו כתב גם את שירי ההצגה. במאי: יואב ברלב.
נאמן כתב לתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער את המחזה "אגדת אוצר המילים", אותו ביים חנוך רעים, וכיכבו בו יוסי טולדו וארז שפריר. לתיאטרון הקיבוץ כתב מחזה לילדים בשם "נעמה והרוח". הוא כתב מחזות נוספים לילדים, בהם: "זבובים בחופשה" שגם ביים. ההצגה הועלתה במסגרת פסטיבל חיפה להצגות ילדים, זכתה בפרסים רבים, והפכה להצגת הבית במוזיאון תל אביב. הוא כתב את "מנטנטירולירולה", עיבוד לשירי עם דרום אמריקאיים, בכיכובה של עפרה ויינגרטן, שעלה בתיאטרון הקיבוץ, וכן כתב וביים את "מפתח הלב" בכיכובו של ניר רון. ההצגה הועלתה מאות פעמים, והתארחה בין היתר במדיטק חולון, ובחאן הירושלמי. בהמשך תורגמה לערבית והוצגה בתיאטרון הערבי ביפו.
נאמן עיבד את המחזה "רשומון", שהוצג בתיאטרון הספרייה ובסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין. הוא עיבד וביים את המחזה "השגחה עליונה" מאת ז'אן ז'נה שהועלה בבית צבי ב-1997, וכן עיבד עבור בית צבי את המחזה "המצודה" מאת אלכסנדר דיומא האב, שבוים בידי דייוויד בריידל.
נאמן כתב שירים (ביניהם: "בשלו התנאים למותי בפיגוע") לסאטירה "קברט בחירות 2006" בהנחייתו של דורי בן זאב. את שיריו הלחין רפי קדישזון, והקברט הוצג במשכן לאמנויות הבמה. הוא כתב את המחזה הקומי "הגליל והתחתון" בהפקת מילשטיין הפקות, בכיכובם של אוולין הגואל, עמוס תמם, וארז שפריר.
לטלוויזיה הישראלית כתב את התסריט "מחול בלבן", מופע יום העצמאות, בכיכובם של דרור קרן וערן בן זאב; וכן כתב עשרות תסריטים עבור תוכניות בידור שונות וספיישלים בערוץ 2.
נאמן כתב תמלילים לזמרים: לרמי קלינשטיין כתב את השיר "זמן גשום" מתוך אלבומו הראשון "ביום של הפצצה" (1986), ואת השיר "דמעות באפלה", מתוך אלבומו של קלינשטיין "על הגשר הישן" (1989). הוא כתב לשלמה יידוב את השירים "צעיפים בלבן", "מוכרים", ו"מכאן אנחנו", שיצאו באלבומו "חלק ממני" (1993). כמו כן כתב למירון מינסטר את השיר "מדינה חמה", שנכנס לאלבום הסולו היחיד שלו, הנקרא בשם זה (1993). ארקדי דוכין ביצע את שירו "תן מעצמך", ולזמרת חני דינור כתב את "סירת נייר" (2012). ב 2017 כתב מופע אור-קולי לילי במצדה שאת המוזיקה עבורו כתב שלמה גרוניך.
נאמן כתב תסריטים ועסק בניהול תוכן עבור מוזיאונים ומרכזי מבקרים, בהם: מוזיאון הפלמ"ח, ביתן ישראל בתערוכת "אקספו" בסביליה, מרכז המבקרים במכון ויצמן ברחובות, מרכז דוידסון במתחם הר הבית בירושלים, מוזיאון המושבות בזכרון יעקב, מוזיאון ההגנה בתל אביב, מכון ז'בוטינסקי בתל אביב, המרכז למורשת המודיעין בגלילות, וכן כתב תסריטים עבור רשות העתיקות. כמו כן ניהל קריאטיבית וכתב את תסריטי "מרכז החושים" - מרכז המבקרים של קוקה-קולה בבני ברק, תסריטי מוזיאון היהלומים ברמת גן, מוזיאון המים בכפר סבא, ומרכז המבקרים בשדה בוקר. כתב את 'יומנו של אילן רמון' - תסריט מרכז המבקרים במצפה רמון, ו'מסע אברהם' במרכז המבקרים באר אברהם בבאר שבע. נאמן כתב את תסריטי ״שומר אחי אנוכי״ ב מוזיאון יד ושם. חמשת תסריטי תערוכת המולטימדיה העוסקת בפועלם של חסידי אומות העולם. כמו כן כתב את תסריטי מוזיאון הטבע באוניברסיטת תל אביב, ואת 'מכתבים במלחמה' - תסריט מרכז המבקרים בכפר עציון. תסריט תערוכת ה"ביטלס" במוזיאון הילדים בחולון, ותסריט מרכז המבקרים בפארק אריאל שרון. נאמן כתב גם את תסריטי מרכז מורשת מבקיעי הדרך לירושלים, בחאן שער הגיא. כמו כן כתב את תסריטי מרכז ההדרכה של יד ושם בעיר הבה'דים, ואת תסריטי מוזיאון הספורט היהודי העולמי בכפר המכביה. במאי, עודד אברהם. כתב את תסריטי מרכז המבקרים סוסיא למוזיקה של יונתן רזאל ובימוי של עודד אברהם. כתב את תסריטי בית אהרנסון, זכרון יעקב.
משחק
בתיאטרון שיחק נאמן בהצגה "המוזג", מאת אברהם שושנר, בבימויו של רוני פינקוביץ' שהציגה בפסטיבל עכו 1990. הוא שיחק בהצגה "קריסטובל הנבל וסניוריטה רוסיטה", מאת פדריקו גארסיה לורקה, שהציגה בתיאטרון לילדים ולנוער בבימויו של ישראל גוריון, למוזיקה מאת סשה ארגוב.
בקולנוע נאמן שיחק בסרטו של שמואל אימברמן "לא שם זין" (1987), על-פי הספר בשם זה מאת דן בן אמוץ. הוא שיחק בסרטו של איתן גרין "אזרח אמריקאי" (1992), וכן איש מרינס בסרט "מזימות אפלות" (1991) בכיכובם של דולף לונדגרן ולואיס גוסט ג'וניור.
אודות מחזותיו
עיבוד לספר "וידוי" מאת יונתן בן-נחום. העלילה מתרחשת בשנת 1485, שבע שנים לפני גירוש יהודי ספרד. אנדרס גונסאלס, כומר בן 36, יושב בתא הוידוי בכנסיית סן מרטין בעיר טלאוורה שבספרד, ומתוודה בפני חואן, מורו מהסמינר לכמרים. הוא מספר לו שפגש אישה, התאהב בה, ויחד עמה גילה את שורשיו היהודיים. הם אף נישאו בסתר, ונולד להם בן. אנדרס אינו יודע שמורו מכר את נשמתו לאינקוויזיציה, וכי מאחורי הפרגוד יושב אינקוויזיטור ורושם את דבריו מילה במילה.
ים – מהומות קיוג'ה
המחזה עוסק בסכסוכים רומנטיים סוערים בכפר דייגים קטן, אותם מנסה לפתור שליח שהגיע במיוחד לשם כך מוונציה. (המחזה "ים" הועלה בתיאטרון "גשר", בכיכובו של סשה דמידוב כשליח, ובבימויו של יבגני אריה; מוזיקה של אבי בנימין וכוריאוגרפיה של מרינה בלטוב). המחזה הועלה בשם "מהומות קיוג'ה" בסטודיו למשחק ניסן נתיב בבימויו של מישה לוריה.
מרחב מוגן
פלישת שני סוכני מכירות אל חייו השלווים של זוג צעיר, וניסיונותיהם המניפולטיביים לשכנע את בני הזוג לקנות ציפוי הגנה לביתם. בימוי: סיני פתר.
סיפור חייה של חסרת-בית תל אביבית, האוספת סמרטוטים וחולמת להתחתן יום אחד. בכיכובה של חוה אורטמן, ובבימויה של דניאלה מיכאלי. הועלתה בתיאטרון בית ליסין.
המצודה
תככים, תשוקות ורציחות בפריז של המאה ה-18. הילולה אפלה בניהולה של מלכת צרפת.
חיי מולייר
חייו של המחזאי ז'אן בפטיסט פוקלן, הידוע בשם מולייר, דרך סצנות ממחזותיו. המחזה נפתח במותו על הבמה, בעת ששיחק את "החולה המדומה", ומשם רק הולך ומסתבך.
נחמן ביאליק – חיים
חייו של המשורר הלאומי, מסופרים דרך תולה כרזות של העירייה, המנסה להדביק כרזות "שירה על הדרך" בתחנות אוטובוסים בחוצות העיר. הרוח מפזרת כרזותיו, ולעזרתו נחלצת בחורה צעירה המאוהבת בשירי ביאליק.
איך באו המילים לעולם? חבורת קדמונים חיה בעולם של נהמות וחרחורים, ומנסה לתקשר בינה לבין עצמה, ועם העולם שסביב. זהו תיאטרון של דממה ותנועה, רצוף טעויות קומיות, עד שמופיע שד ועמו – אוצר המילים, המבלבל את כולם לא פחות.
נעמה והרוח
עיבוד מודרני וסוער לקומדיה 'באופן יחסי' מאת אלן אייקבורן. זוג צעירים מגיע אל ביתם של זוג מבוגרים, כשהמארח הוא המאהב של הצעירה אך מוצג כאביה. ההצגה עלתה בתיאטרון באר שבע בשנת 2017.
מפתח הלב
יששכר איבד מפתח, ואז – כל העולם נעלם. המחזה עוקב אחר מסעו, עד שהוא מוצא את מפתח הלב. ההצגה עלתה ב-1991 ולא חדלה להציג עד היום (2014).
המחזה תורגם לערבית והועלה בתיאטרון הערבי-עברי ביפו.
בשנת 2002 ראה אור בהוצאת עם עובד המחזה, שעובד לספר בשם "סיפורו של מפתח הלב".
לאו קרמר
לאו קרמר (בגרמנית: Leo Krämer, נולד ב-1944) הוא נגן עוגב, מנצח ומורה.
ביוגרפיה
קרמר נולד בפיטלינגן שבחבל הסאאר, גרמניה. את לימודי המוזיקה החל בטריר ובזארבריקן. בין מוריו לעוגב היו לודוויג דור ומיכאל שניידר. ניצוח למד אצל סרג'יו צ'ליבידאקה, גינתר ואנד ואויגן יוכום. במשך השנים זכה בתחרויות בינלאומיות לנגינה בעוגב באוסטריה, בלגיה, גרמניה ואיטליה והופיע בקונצרטים ברחבי העולם.
בשנת 1969 מונה למנצח המקהלה הפילהרמונית של חבל הסאאר. מאז 1971 כיהן כמנצח ראשי ונגן עוגב בקתדרלה של שפייר וניהל את פסטיבל ימי המוזיקה בקתדרלה.
בשנים 1992-94 כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של אסטוניה ומאז 1995 הוא מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של מינסק. כמו כן הוא מנצח אורח קבוע על התזמורת הסימפונית של סנקט פטרבורג, עמה ביצע את יצירותיו הגדולות של יוהאן סבסטיאן באך - מתאוס פסיון, יוהנס פסיון, המיסה בסי מינור והאורטוריה לחג המולד, וכן את האליהו של פליקס מנדלסון.
לאו קרמר הוא מורה נלהב. מאז 1998 הוא מכהן כפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה בסאארבריקן ובמנהיים. קרמר מרבה לשבת בחברי שופטים בתחרויות עוגב בינלאומיות ומגיש כיתות אמן לנגני עוגב.
הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג
הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג (בגרמנית: Botanischer Garten München-Nymphenburg) הוא גן בוטני וארבורטום בן 220 דונם שנמצא ברחוב מנצינגר 65 במינכן, בוואריה, גרמניה.
היסטוריה
הגן הבוטני הראשון במינכן, שנקרא כיום "הגן הבוטני הישן", הוקם ב-1809 לפי תכנונו של פרידריך לודוויג פון סקל (Friedrich Ludwig von Sckell) ליד קרלספלץ, שם ניתן עדיין לראות את שנותר ממנו.
הגן הבוטני שקיים כיום הוקם ב-1914 בפאתי מינכן, בנימפנבורג, לפי תכנונו של אדריכל הנוף הולפלד (Holfeld). ב-1966 אוחד הגן הבוטני עם העשבייה ומרכז המחקר המדעי Botanische Staatssammlung München, שנמצא בתחומיו, ועם המכון לבוטניקה שיטתית של אוניברסיטת מינכן. כיום הגן מחזיק בצמחים מכ-14,000 מינים שונים, הפרושים על כ-180 דונם. הוא משמש לחינוך הציבור הרחב, לצד הכשרה מקצועית לתלמידי אוניברסיטת מינכן, ושימור צמחים נדירים ומיני דבורים אירופיים. עם האזורים שבגן הבוטני ניתן למנות גן של צמחים אלפיניים (אלפינום), ארבטרום, אוסף צמחי אדמת בור וצמחי ערבות, גינת שושנת האלפים וגינת ורדים.
הגן כולל אף מתחם חממות נרחב (בן 4,500 מ"ר ב-11 מבני חממה). אוסף הסחלביים כולל מעל 2,700 מינים מ-270 סוגים, לרבות צמחי כלאיים.
תחת הגן הבוטני של מינכן פועל גם מתחם גן אלפיני נפרד, קטן יותר, Alpengarten auf dem Schachen, השוכן דרומית לגרמיש-פארטנקירכן (במרחק של כשעה וחצי נסיעה מן הגן הבוטני). גן זה משתרע על שטח של 10 דונמים וממוקם בגובה 1,860 מטרים.
הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג פתוח על בסיס יומי, והכניסה אליו היא בתשלום.
אהבי אותי ברכות
אהבי אותי ברכות (באנגלית: Love Me Tender) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1956 בבימויו של רוברט ד. ווב, עם ריצ'רד איגן, דברה פאג'ט ואלביס פרסלי בתפקידים הראשיים.
זה סרטו הראשון של אלביס פרסלי והיחיד בו אינו מופיע בראש השחקנים וכן היחיד שהוא על רקע היסטורי. התפקיד "נתפר" למידותיו של פרסלי והוא מופיע בו במספר שירים בסגנונו המיוחד. המפיקים רצו לתת לסרט בתחילה את השם "האחים רינו" על שם דמויות היסטוריות ממלחמת האזרחים האמריקנית אבל כאשר שירו של פרסלי "אהבי אותי ברכות" התפרסם, הוא קיבל את שם הסרט. זה אחד השירים המזוהים ביותר עם פרסלי.
השיר "אהבי אותי ברכות" (Love Me Tender) הוא למעשה שיר שחובר במלחמת האזרחים בשם "Aura Lea". לסרט חוברו לו מילים חדשות. פרסלי שר אותו במהלך הסרט ובסופו וכן נשמעת מנגינת השיר לאורך כל הסרט.
תקציר העלילה
10 באפריל 1865, קבוצת לוחמים מצבא הקונפדרציה מתכוננת להשתלט על תחנת הרכבת גרינווד בלואיזיאנה ולשדוד מהרכבת את כסף המשכורות של צבא האיחוד. הם עושים זאת בשליחות מפקדם קולונל רנדל אבל אינם יודעים שיום לפני כן נכנע גנרל לי לגנרל גרנט.
בראש הקבוצה, שלושת האחים רינו - ואנס (ריצ'רד איגן), ברט (ויליאם קמפבל) וריי (ג'יימס דרארי).
הם משתלטים על התחנה, מפשיטים את מדי חיילי הצפון ולובשים את מדיהם כדי להטעות. כשמגיעה הרכבת הם מקבלים את הכסף בסך 12,250 דולר. התרמית מתגלה אך הם מצליחים לחמוק.
הם מתכוונים להעביר את הכסף למפקדם אך עד מהרה מתברר להם שצבא הקונפדרציה התפרק והמלחמה הסתיימה. הם מחלקים את השלל ביניהם. ואנס קונה בדרך לחווה, חליפה כדי להרשים את חברתו קאתי אתה הוא מתעתד להתחתן. בבית מחכים לו אמו מרתה, קאתי (דבורה פאג'ט) ואחיו הצעיר קלינט (אלביס פרסלי). קלינט מודיע לוואנס כי הם חשבו שהוא נהרג במלחמה וכי כעת קאתי היא אשתו. ואנס מאוכזב וקאתי נקרעת בין אהובה לשעבר ובעלה הנוכחי.
האחים מטמינים את הכסף באסם ולא מגלים זאת. הם משתתפים בפיקניק גדול בו שר קלינט במיטב כישרונו ומליב את החוגגים. השמחה נעכרת כשמגיע למקום נציג הממשל, סירינגו (רוברט מידלטון), ומודיע לאחים כי הם חייבים להחזיר את הכסף הנשדד ששייך כעת לממשלת ארצות הברית. הם רוכבים לתחנת הרכבת ועולים על רכבת העירה לחקירה ולמעצר וסירינגו מודיע לוואנס כי תמורת החזרת הכסף יבוטלו כל ההאשמות נגדם. ואנס כמעט מסכים אך בינתיים מארגן קלינט ושאר חברי הקבוצה, התקפה לא אלימה על הרכבת וממלטים משם את האחים.
החיילים סורקים את החווה אבל לא מצליחים למצוא את הכסף. ואנס מתחבא אצל שכנו, ג'טרו (פול ברנס), ומבקש ממנו לחפור באסם להוציא את המטמון ולתת לקאתי. ג'טרו מצליח להוציא את המטמון למרות השמירה של החיילים. הוא נותן זאת לקאתי והיא ממהרת לואנס. החיילים רודפים אחריהם אבל הם מצליחים להימלט. ואנס משאיר אותה במקום מסתור וממהר להחזיר את הכסף לסירינגו.
בינתיים מחפשים אחריהם קלינט ואחיו ושאר חברי הקבוצה. מיק גאבין (נוויל ברנד) מסית את קלינט כי אשתו ברחה עם ואנס והם עומדים לבגוד בכולם ולברוח עם הכסף. קלינט מטורף מקנאה, מגיע לקאתי אך היא אומרת שאין בינה וואנס דבר. בינתיים מגיע למקום ואנס וקלינט יורה בו בכתף. ואנס נפצע ושאר חברי הקבוצה רצים לחסל אותו קלינט יורה בהם אבל הם משיבים אש והורגים אותו. זמן קצר לאחר מכן מגיעים חיילים ותופסים אותם.
בסוף הסרט יש הלווייה צנועה של קלינט כולם הולכים בשקט כשקלינט שר מלמעלה את "אהבי אותי ברכות".
מסע המשחקים של מכבי חיפה ב-NBA
מסע המשחקים של מכבי חיפה ב-NBA הוא מסע משחקי קדם-עונה וראווה מסורתי, שעורכת קבוצת הכדורסל הישראלית מכבי חיפה בארצות הברית וקנדה נגד מספר קבוצות מליגת ה-NBA. המסע כולל בדרך כלל שלושה משחקים ונערך בחודשים ספטמבר-אוקטובר, מעט לפני פתיחת העונה בישראל. מסיבה זו מסע המשחקים גורם לדחיית המשחקים של הקבוצה בליגה המקומית. מכבי חיפה מעולם לא ניצחה בכל 21 המשחקים שלה ב-9 העונות בהן התקיים המסע.
היסטוריה
המסע הראשון שערכה הקבוצה היה לפני תחילת עונת 2010/2011, ביוזמתו של הבעלים החדש, ג'ף רוזן, אז שיחקה הקבוצה נגד ניו ג'רזי נטס, והפסידה לה 70–108. מאז נערכו עוד 8 מסעות כאלה לארצות הברית, חוץ מבעונת 2011/2012, אז הייתה שביתת שחקנים שדחתה את פתיחת העונה ב-NBA, ובעונת 2020/2021 עקב מגפת הקורונה. כאמור, מכבי חיפה עומדת על מאזן 0–21 במשחקים האלה, כשהתוצאה הממוצעת היא 82.6-114.2, והפרש ממוצע של 31.5 נקודות. הקבוצות מולן שיחקו הכי הרבה הן פורטלנד טרייל בלייזרס, סקרמנטו קינגס וממפיס גריזליס (3 כל אחת). במהלך המשחקים שיחקה הקבוצה נגד שחקנים מפורסמים וידועים, כמו קובי בראיינט מהלוס אנג'לס לייקרס, דמיאן לילארד מהפורטלנד טרייל בלייזרס וסטפן קרי מהגולדן סטייט ווריורס.
ביקורות נגד מסע המשחקים
מסע המשחקים יצר ביקורות רבות שהופנו כלפיו. ראשית, למסע המשחקים אין חשיבות - לא מקצועית, בניגוד למשחקי הכנה רגילים מול קבוצות בארץ, ולא תדמיתית, כשההפרש הממוצע כל כך גבוה והקבוצה לא ניצחה בכלל, וכנראה לא תנצח בזמן הקרוב. כמו כן, התזמון בו נערכים המשחקים, ספטמבר ואוקטובר, שבדרך כלל יוצאים לפני תחילת העונה בישראל או בדיוק בזמן הזה, גורם לכך שמשחקי הקבוצה נדחים באופן קבוע ו"תוקעים" את לוח הזמנים של הליגה. בנוסף, לפעמים משחקי הליגה של חיפה נערכים זמן קצר אחרי הנחיתה בארץ, מה שגורם לג'ט לג חמור ולהפסדים של הקבוצה. לדוגמה בעונת 2017/2018 הפסידה מכבי חיפה למכבי אשדוד 90-61 במשחק שנערך פחות מ-48 שעות לאחר נחיתתה בארץ.
עם זאת, יש להדגיש את צדדיו החיוביים של המסע: בכל מסע עורכים שחקני הקבוצה מפגשים עם ילדים ונערים מהקהילה היהודית במסגרת המרכז הקהילתי היהודי בארצות הברית. כמו כן, יש נתונים לפיהם כל מסע מניב לקבוצה רווחים של כרבע מיליון דולר שמשלמות קבוצות ה-NBA בשביל המשחקים.
קרייג טי. נלסון
קרייג ת'יאודור נלסון (באנגלית: Craig Theodore Nelson; נולד ב-4 באפריל 1944) הוא שחקן אמריקאי. נלסון זכה בפרס אמי והיה מועמד 4 פרסי גלובוס הזהב על תפקידו בתור מאמן הפוטבול היידן פוקס בקומדיית המצבים "המאמן". כיכב בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה".
ביוגרפיה
נלסון נולד בעיר ספוקיין שבוושינגטון. בנם של ורה מרגרט, רקדנית ואיש העסקים ארמנד גילברט נלסון. נלסון נשר מלימודיו באוניברסיטת מרכז וושינגטון אך סיים את לימודיו האקדמיים עם תואר בדרמה במסגרת לימודיו אוניברסיטת אריזונה.
לנלסון חגורה חומה בקארטה.
קריירת משחק
נלסון הוכר כבעל יכולות קומיות בתחילת דרכו, אך בשנות ה-80 הוא הוכיח את יכולות המשחק שלו גם בז'אנרים אחרים. נלסון שיחק במותחן הקלאסי "פולטרגייסט" בהפקת סטיבן ספילברג בתפקיד הראשי של סטיבן אב משפחת פרלינג, אותו גילם גם בסרט ההמשך "פולטרגייסט 2". הוא הופיע בדרמות "דמעות של שתיקה" של רולנד ג'ופה בתפקיד הנספח הצבאי, "סילקווד" של מייק ניקולס בתפקיד עובד המפעל וינסטון ו"כל הצעדים הנכונים" בתפקיד ניקרסון מאמנו של שחקן הפוטבול סטפן דג'ורג'ביץ' (טום קרוז). השתתף גם כן במותחן "תעלומת אומגה", סרטו האחרון של סם פקינפה ובסרט הפעולה "אקשן ג'קסון" בתפקיד איש העסקים פיטר דלפליין.
למירב הסופרלטיבים בקריירה שלו זכה נלסון בזכות משחקו הקומי בסיטקום "המאמן" של רשת ABC. נלסון גילם במשך כעשור את מאמן הפוטבול היידן פוקס, זכה בפרס אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרה קומית והועמד ל-4 פרסי גלובוס זהב.
במהלך שנות ה-90 השתתף במספר סרטים: בקומדיה של רוג'ר ספוטיסווד "טרנר והוץ'" בתור מפקד המשטרה הווארד הייד, בדרמה של רוב ריינר "פסק דין" בתפקיד אד פיטרס ובמותחן "מלכודת לפרקליט" של טיילור הקפורד בתפקיד איל ההון אלכסנדר קאלן אותו מייצג הפרקליט קווין לומקס (קיאנו ריבס). נלסון גילם גם את העיתונאי היהודי אמריקאי וולטר וינצ'ל בהפקת ה-HBO המוערכת "סיפורה של ג'וזפין בייקר".
בשנת 2000 השתתף נלסון בהפקת הטלוויזיה "תמונות מלוכלכות" המצליחה בתור השריף סיימון לייס ובמותחן הקולנועי "מועדון הגולגולות" בתפקיד השופט ליטן אביו של חבר הכנופיה הצעיר קאלב מדקרייק (פול ווקר). מאותה שנה הוביל נלסון גם את צוות שחקני הסדרה הפוליטית "המחוז" במשך כ-4 עונות. בשנת 2004 דיבב נלסון בסרט האנימציה שובר הקופות וזוכה שני פרסי האוסקר "משפחת סופר-על" את הדמות הראשית - "מר סופר-על". ב-2005 זכה נלסון לביקורות אוהדות כל הופעתו בדרמה הקומית הקולנועית "עד שהמשפחה תפריד בינינו" בתור הפרופסור קלי סטון. ב-2007 השתתף בהפקה הקומית של בן סטילר "להבי התהילה" בתפקיד מאמן הריקוד רוברט. ב-2009 שיחק בקומדיה "ההצעה" בתפקיד ג'ו אביו של אנדרו פקסטון (ראיין ריינולדס).
בשנת 2010 הופיע בסרט "קומפני מן" והחל לשחקן בסדרת הדרמה "הורים במשרה מלאה" בתפקיד זיק ברוורמן אבי המשפחה המורחבת, תפקיד אותו מילא נלסון במשך 6 עונות. ב-2015 השתתף בקומדיה "נראה אותך אסיר" בהפקת ויל פרל בתפקיד מרטין אביה של אליסה בארו (אליסון ברי) והבוס של ג'יימס קינג.
חיים אישיים
לנלסון שלושה ילדים: טיפאני, הסופר כריס נלסון והתסריטאי נוח נלסון מנישואיו הראשונים לרובין מקארתי. אשתו השנייה היא השחקנית לשעבר דוריה קוק נלסון.
חוט להט
בשל הדרישות לעמידות בטמפרטורות גבוהות מאוד, נדרשים חוטי להט להיות עשויים מחומרים המאפשרים זאת, כגון טונגסטן. בנורות להט, למשל, מחמם זרם של 0.05-0.5 אמפר את הסליל לטמפרטורות של מעל 3000 מעלות קלווין.
חוט הלהט החם, פולט קרינת גוף שחור בטווח תדרים האופייני לחומר ממנו עשוי חוט הלהט ולטמפרטורה שלו, והוא נקרא ספקטרום הפליטה.
ברפזאורוס
ברפזאורוס (שם מדעי: Barapasaurus; מילולית: "לטאה גדולת-רגל") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים אשר חי בתחילת היורה שלפני 196.5 עד 183 מיליון שנה מזמננו בהודו. דינוזאור זה נחשב לפרימיטיבי מאוד והוא קרובו של הרואטוזאורוס האוסטרלי. בעבר שייכו אותו למשפחת הוולקנודוניים, אך עתה הוא מסווג כסוג ללא מקור בקבוצה גרוויזאוריה, הקרוב בעיקר לסוג קוטזאורוס שחי בהודו באותה תקופה.
דינוזאור זה התגלה בתצורת קוטה שבטלנגאנה, דרום הודו. הוא אחד מהזאורופודים הקדומים ביותר הידועים ובכלל בין הדינוזאורים האסייתיים והוא נמצא עם שלד כמעט שלם למעט חוליות הצוואר והגולגולת. ידועים לפחות 300 עצמות השייכות לסוג זה. סוג זה הכיל מין בודד - Barapasaurus tagorei, הקרוי על שם המשורר הבנגלי רבינדרנת טאגור.
הברפזאורוס היה זאורופוד פרימיטיבי באורך משוער של 14 מטרים, אך הוא מציג תכונות האופייניות לזאורופודים מאוחרים יותר, ביניהם חוליות צוואר רחם ארוכות ותומכות, המעידות שבעליהם היה נע על ארבע גפיים, הצוואר שלו היה ארוך עם גולגולת קצרה בקצהו ועל עמוד השדרה בלטו מספר זיזים דמוי-קוצים שאולי שימשו להגנה. נמצאו ממנו שיניים מועטות אשר הכילו אמייל ודמו במראם לכפיות. מבנה זה התאים לליחוך עלים מענפי עצים בדומה לזאורופודים אחרים.
הוא היה קרוב לוולקנודון מאפריקה, אך מחקרים מציגים שהיה שייך לקבוצה נפרדת קרובה. ואולם הוא לא השתייך לאאוזאורופודה, בה מרבית הזאורופודים הנפוצים.
הממצאים התגלו באזור טבוע בבוץ מאובן, שסביבו התגלו גזעי עצים רבים. ייתכן שהדבר נגרם עקב שיטפון הרסני שהרג את הדינוזאורים ואת הצמחייה ואולי תקע את הדינוזאורים בבוץ עד מותם. ייתכן שראשם שביצבץ ממעל לא הצליח להתאבן, מה שמסביר את היעלמותו מהמאובנים.
It Is What It Is
It Is What It Is הוא אלבום האולפן הרביעי של המוזיקאי האמריקאי ת'אנדרקאט. האלבום יצא לאור ב-3 באפריל 2020, על ידי חברת התקליטים בריינפידר. האלבום נתמך על ידי חמישה סינגלים: "King of the Hill", שיצא כסינגל מאלבום האוסף Brainfeeder X של הלייבל בריינפידר בשנת 2018, "Black Qualls", "Dragonball Durag", "Fair Chance" ו-"Innerstellar Love", הארבעה האחרונים יצאו בשנת 2020.
האלבום הופק על ידי ת'אנדרקאט והמפיק פליינג לוטוס, ומכיל הופעות אורח של לואיס קול, סטיב לייסי, סטיב ארינגטון וצ'יילדיש גמבינו, זאק פוקס, טיי דולה סיין, ליל בי ופדרו מרטינס. הרצועה האחרונה באלבום הנושאת את שמו כוללת דגימה ווקאלית של הראפר המנוח מק מילר. ת'אנדרקאט ציין כי האלבום מוקדש לו.
האלבום זכה לשבחי הביקורת, תוך שהמבקרים שיבחו את ההומור באלבום, כמו גם את דרכו של ת'אנדרקאט להביע רגשות. בטקס פרסי גראמי ה-63, זכה האלבום בקטגוריית "אלבום ה-R&B המתקדם הטוב ביותר".
הדיוויזיה ה-68 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-68 (בגרמנית: 68. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, ובמהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין הייתה חלק מהקורפוס ה-7 בעתודת קבוצת ארמיות דרום. היא השתתפה בקרב על צרפת באביב 1940 כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן לחמה במבצע ברברוסה ב-1941 כחלק מהקורפוס ההררי ה-49 במסגרת הארמייה ה-17. הדיוויזיה ה-68 לחמה בדרום רוסיה ואף השתתפה בקרבות בקייב בשנת 1943. במרץ 1944 כותרה הדיוויזיה בכיס קמנץ-פודולסקי יחד עם ארמיית הפאנצר הראשונה, אולם היא הצליחה להיחלץ ממנו. בינואר 1945 הוכפפה הדיוויזיה לארמיית הפאנצר הרביעית, עמה לחמה במבצע ויסלה-אודר ובקרב על שלזיה, ולבסוף נכנעה לסובייטים בצ'כוסלובקיה.
קארל מאי (כדורגלן)
קארל מאי (בגרמנית: Karl Mai; 27 ביולי 1928 - 15 במרץ 1993) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקשר אחורי. זכה עם גרמניה המערבית במונדיאל 1954.
ביוגרפיה
זפ הרברגר, מאמנה של נבחרת גרמניה המערבית אז, השווה את סגנון המשחק של מאי לזה של אנדראס קופר, שחקן שנות השלושים. בגמר מונדיאל 1954 סייע בעצירת שנדור קוצ'יש, חלוץ נבחרת הונגריה שכבש עד הגמר 11 שערים במהלך הטורניר. מאי הצליח ומנע ממנו לכבוש בגמר. גרמניה ניצחה בגמר 2–3 וזכתה במונדיאל ראשון בהיסטוריה.
לאחר הקריירה המקצועית שלו הוא הפך למאמן בשנות ה-60 ואחר כך למאמן בית ספר. בתחילת שנות ה-90 סבל מבעיה בריאות, וכתוצאה מכך נאלצו להסיר את ריאתו הימנית. מאי נפטר ב-15 במרץ 1993 בגיל 64.
מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ף ואילך)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים שנערכו משנת ה'תש"ף ואילך.
ה'תש"ף-2020
במצעד השנתי של גלגלצ ו-ynet זכתה אלה לי להב בתואר "פריצת השנה", עידן רפאל חביב, נועה קירל וחנן בן ארי זכו בתואר "אנשי השנה" ושירו של חביב, "שלמים" זכה בתואר "שיר השנה". תואר נוסף שהחליטה התחנה להעניק הוא "המפיק המוזיקלי של השנה", שהוענק לג'וני גולדשטיין. במצעד השנתי של כאן גימל זכו סטטיק ובן-אל תבורי בתואר "הרכב השנה", נועה קירל בתואר "זמרת השנה", חנן בן-ארי בתואר "זמר השנה" ושירו "אם תרצי" בתואר "שיר השנה". במצעד השנתי של mako ורדיו תל אביב זכו סטטיק ובן-אל תבורי בתואר "הרכב השנה", חנן בן-ארי בתואר "זמר השנה", נועה קירל בתואר "זמרת השנה" ושירה "מיליון דולר" בתואר "שיר השנה".
המצעד השנתי של כאן גימל:
המצעד השנתי של גלגלצ ו-ynet:
המצעד השנתי של mako ורדיו תל אביב:
ה'תשפ"א-2021
המצעד השנתי של גלגלצ ו-וואלה:
אנשי השנה הנבחרים לשנה זו הם: נועה קירל בפעם השנייה ברציפות, רביב כנר שזכה גם בתואר "פריצת השנה", ורן דנקר ששירו "בית משוגעים" נבחר גם לשיר השנה.
בשנה זו נוספו קטגוריות חדשות לבחירת המאזינים לסיכום השנה: בקטגוריית "אלבום השנה" זכה אלבום המיזם "צו השעה", בקטגוריית "הופעת השנה" זכה חנן בן ארי, ובקטגוריית "כותב השירים של השנה" זכה רון ביטון. כמו כן, בבחירה פנימית של שדרני התחנה ומבקרי מוזיקה נבחר אורי רוסו לתואר "המפיק המוזיקלי של השנה".
המצעד השנתי של ynet ורדיו תל אביב:
המצעד השנתי של כאן גימל:
במצעד זה נבחרה לזמרת השנה נועה קירל, זמר השנה הוא חנן בן ארי והרכב השנה הם סטטיק ובן אל תבורי. שיר השנה במצעד הוא השיר "בית משוגעים" של רן דנקר. כמו כן זוכי הפרסים של המצעד זכו בתארים גם בשנה שלפני כן, בדומה למצעד של רדיו תל אביב. ובדומה למצעד של גלגלצ שיר השנה והשלישייה הראשונה במצעד זהים.
המצעד השנתי של מאקו וטיקטוק:
דירוג גולשי האתר לשנה זו:
ה'תשפ"ב-2022
המצעד השנתי של גלגלצ ו-Mako:
אנשי השנה הנבחרים לשנה זו הם: נועה קירל בפעם השלישית ברציפות בנוסף לתואר "מופע השנה", טונה שזכה גם בתואר "אלבום השנה" על "מזרח פרוע" ובתואר "כותב השירים של השנה", ג'ורדי שזכה בתואר "מפיק השנה" ונונו שזכתה גם בתואר "פריצת השנה". שיר השנה הוא "סתלבט בקיבוץ" של פול טראנק וג'ימבו ג'יי.
דירוג מאזיני התחנה לשנה זו: המצעד השנתי של ynet ורדיו תל אביב:
פול טראנק זכו בתואר הרכב השנה, חנן בן ארי ונועה קירל זכו בתואר אמני השנה ונונו בתואר פריצת השנה.
המצעד השנתי של מדיה פורסט:
בפעם השישית ברציפות הוכתר איל גולן לאמן הנשמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל. הזמרת המושמעת ביותר היא שרית חדד, ושיר השנה של המדיה פורסט הוא "לך לישון" של אנה זק. בקטגוריות פריצת השנה לזמר ולזמרת זכו תמיר גרינברג ונונו בהתאמה.
המצעד השנתי של כאן ג':
בתואר זמר השנה זכה עדן חסון. לתואר זמרת השנה נבחרה נועה קירל. שיר השנה הנבחר הוא "דובשנייה" של שחר סאול, אגם בוחבוט ונורוז. דולי ופן נבחרו ל"הרכב השנה". בקטגוריות פריצת השנה לזמר ולזמרת זכה אבי אבורומי. עשרת השירים הגדולים נבחרו ודורגו על ידי המאזינים והעוקבים.
עובדיה הגר
עובדיה הגר (1070, אופידו לוקאנו, ממלכת סיציליה הנורמנית – 1150, צור (משוער), הח'ליפות הפאטמית) היה כומר ממוצא נורמני שהפך לגר צדק בתחילת המאה ה-12. כתבים המיוחסים לו נמצאו בין קטעי הגניזה הקהירית במהלך המאה ה-20, וביניהם מגילה אוטוביוגרפית, קטעים מתוך סידור וספר הפטרה שכתב לעצמו, ומספר פיוטים – ביניהם הפיוט "מי על הר חורב" – ותווי נגינה קדומים הנחשבים למנגינה היהודית הכתובה הקדומה ביותר.
משפחתו, ילדותו ונסיבות גיורו
עובדיה הגר נולד כיוהנס דרו (Johannes son of Dreux) בעיר אופידום (אופידו לוקאנו בימינו) שבדרום איטליה, סביב שנת 1070.
הוא היה נצר למשפחת אצולה נמוכה ממוצא נורמאני, שהשתתפה בכיבוש דרום איטליה והשתקעה בשטח לוקאניה, בקרבת העיר בארי. הוריו היו דרוכס (Dreux, או: דרו) ומריה (Maria, או: מארי), ואחיו התאום היה רוגריוס (Rogerius, או: רוג'ר); ככל הנראה, כנהוג בקרב בני האצולה, היה רוגריוס אחיו הבכור עתיד לרשת את תואר האבירות של אביהם ואת נחלתו, ואילו יוהנס יועד לכמורה.
יוהנס, ככומר קתולי, החל לקרוא בתנ"ך, ולבסוף החליט לקראו בשפה העברית; יוהנס מספר בכתביו כי בין היתר השפיע על החלטתו זו חלום שחלם, ובו הוא מכהן בכנסייה בעירו אופידום ומשה רבנו נגלה אליו. תוכן החלום מעט מעורפל, אך לדבריו, היה זה החלום שגרם לו לפקפק באמינותה של הפרשנות הנוצרית לכתבי הקודש, והיווה את המניע לרצונו ללמוד את הכתבים בשפתם המקורית – שפת הקודש, העברית. ככלל נראה שהיה זה מאורע מעצב בחייו של יוהנס. מתוך קריאת התנ"ך הגיע יוהנס להבנה כי הנבואות הצופות גאולה אינן מתייחסות לישו ולנוצרים, הרואים עצמם "ישראל האמיתי", אלא ליהודים (המכונים "ישראל לפי הבשר"), ונתן פרשנות מקורית לפסוקים מספר יואל, פרקים ג'-ד'. פרשנות זו, בשילוב מסעי הצלב הנרקמים שרמזו בעיני רבים על התקרבותו של יום הדין וגאולת ישראל, הובילו את יוהנס להאמין כי עליו להצטרף ל"עם ישראל האמיתי" ולחזור לחיק היהדות כדי להיוושע.
מאורע מכונן נוסף שהשפיע ככל הנראה על התקרבותו של יוהנס ליהדות היה התגיירותו של הארכיבישוף של בארי, אנדריאס, שכשהיה יוהנס נער צעיר פשטה שמועה על הארכיבישוף כי "נתן האלהים א[ה]בת תורת משה בלבבו" ועל כן החליט להתגייר ולברוח למצרים. הידיעה על גיורו של הארכיבישוף הביאה לכך שרבים הלכו בעקבותיו והתגיירו, דבר שהותיר חותם גם בנפשו של יוהנס הצעיר; יוהנס החל לשמור את המנהגים והמצוות היהודיים, ולבסוף החליט כי למרות הכל ברצונו להימנות על העם היהודי והתגייר. מכתביו עולה כי הוא התגייר בחודש אלול בשנת ד'תתס"ב (1102), זמן קצר לאחר תחילת מסעי הצלב לעבר ירושלים שהובילו פרעות ורדיפות המוניות כנגד היהודים באירופה ובארץ ישראל.
לאחר גיורו נדד עובדיה אל קונסטנטינופול, שם העמיק בלימודי היהדות וכתב כתבים פולמוסיים כנגד הנצרות; משם המשיך לכיוון ארץ ישראל, ושהה תקופה בארצות ערב, בין היתר בבגדאד ומשם נדד אל חאלב. בחאלב כתב לו ר' ברוך ב"ר יצחק איש חאלב איגרת המלצה המכירה בכשרות גירותו ומעודדת את יהודי קהילות האזור לסייע לו. באיגרת ההמלצה משבח ר' ברוך את עובדיה על כך שבחר להתגייר ולהצטרף לעם היהודי דווקא בתקופה בה "ישראל דוויים ודחופים ו[משועבדים]", ומזהיר את היהודים לנהוג בו כראוי. במסעותיו המשיך עובדיה והגיע אל בניאס שלמרגלות הר חרמון, משם עלה אל דמשק וצור ובנדודיו ביקר אף בקהיר; למרות הצרות שעברו רבים מיהודי הקהילות הללו באותם הימים מידי הנוצרים, התקבל עובדיה בכבוד. באוטוביוגרפיה שלו תיאר את חיי הקהילות היהודיות בכל המקומות בארץ ישראל ומחוצה לה בהם ביקר, סיפר על הרדיפות שעברו הקהילות בישראל בצל מסעי הצלב, והוסיף תובנות אישיות משלו על המאורעות הגדולים שהתרחשו אז.
מגילת עובדיה וקטע מתוך סידורו
מגילת עובדיה היא אוסף של קטעים אוטוביוגרפיים המיוחסים לעובדיה הגר הנורמאני, המגוללים את קורותיו ואת סיפור חייו החל מילדותו באיטליה, עובר דרך תהליך גיורו והסיבות לתהליך וכלה בנדודיו מזרחה לעבר ארץ ישראל. הקטעים נמצאו בזמנים שונים ועל ידי חוקרים שונים, אך לאור המחקר המדוקדק שנעשה, ניתן להניח ברמת ודאות סבירה כי הם אכן שייכים כולם לאותו המחבר ונכתבו לאחר שנת 1122.
הקטע הראשון מתוך המגילה התגלה על ידי ההיסטוריון ואספן כתבי-היד הבריטי אלקן נייתן אדלר בתחילת המאה ה-20, בין קטעי הגניזה שהיו ברשותו. קטע זה עוסק ביציאתו של עובדיה מדמשק לדן, שם הוא פוגש אדם בשם שלמה הכהן שטען שהוא המשיח ומנבא שבתוך חודשיים וחצי יעלו כל ישראל ממצרים לארץ ישראל. בשנת 1924, מצא החוקר יעקב מאן קטע נוסף, קולופון מתוך סידורו של עובדיה הגר לליל שבת. ממצא זה כולל את דגימת כתב היד הראשונה שנמצאה של עובדיה וממנו נלמד תאריך גיורו של עובדיה – אלול ד'תתס"ב (1102). מעט לאחר מכן מצא מאן שני קטעים נוספים מהמגילה מתוך אוסף הגניזה באוניברסיטת קיימברידג': האחד עוסק במשיחי שקר, והשני מגולל את קורות עובדיה הגר בחאלב. בשנת 1953 פרסם ההיסטוריון שלמה דב גויטיין שני דפים נוספים מתוך המגילה: הדף הראשון מתייחס לחייו המוקדמים של עובדיה כיוהנס, והדף השני עוסק בהשפעת מסעי הצלב עליו ועל רצונו להתקרב אל חיק היהדות. בסמוך לגילויו של גויטיין, מצא אלכסנדר שייבר, חוקר יהדות ובן הקהילה היהודית בהונגריה, שני דפים נוספים בין קטעי הגניזה בספריית קויפמן בבודפשט. דפים אלו כוללים את סיפור לידתו של יוהנס למשפחה נוצרית בדרום איטליה, חלום שחלם וסיפור שהותו של עובדיה בבגדד, שמשלימים את תמונת חייו הידועה לנו עד כה.
פיוטים המלווים בתווי נגינה קדומים
בין הקטעים שנמצאו בגניזת קהיר והועברו לאוסף של אדלר בלונדון, נמצא כתב יד ובו פיוט הפותח בשורות "מי על הר חורב", ובין המילים שזורים תווי נגינה קדומים. תווים אלו, המכונים נוימות, שמשו את הכנסייה הרומית במאה ה-13, וקיומם לצד פיוט עברי ממצב אותם כתיעוד הכתוב הקדום ביותר של מנגינה יהודית. כתב-יד זה, אותו מצא אלכסנדר שייבר, זוהה על-ידו ככתב-היד של עובדיה הגר הנורמאני, כפי שעולה מהשוואתו לקולופון שעל סידורו שנמצא עשרות שנים קודם לכן.
אזכור גר בשם עובדיה בכתבי הרמב"ם
בכתבי הרמב"ם יש תשובה לעובדיה הגר המכונה על ידו גם עובדיה המשכיל, העוסקת במספר שאלות שהפנה אליו הגר. ביניהן מצויה השאלה האם יכול גר לומר את נוסח הברכה "אלוהינו ואלוהי אבותינו" ובכך להימנע מבושת פנים ולא להסגיר בפומבי את העובדה שהוא גר. הרמב"ם משיב לו בתוך הדברים:
יש שמזהים את עובדיה הגר הנורמאני עם עובדיה גר הצדק עמו מתכתב הרמב"ם. זיהוי זה הוא ככל הנראה שגוי, בשל הבדלים בכתבי היד, זיהוי של עובדיה גר הצדק כאדם ממוצא ערבי הנמצא בארץ ישראל, ופערים כרונולוגיים.
Let You Love Me
Let You Love Me (בעברית: תן לך לאהוב אותי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה, מתוך אלבומה השני, Phoenix. השיר יצא לאור ב-21 בספטמבר 2018, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד שבלטביה, השני במצעד שבסקוטלנד, והרביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי ריטה אורה, פרד אגיין, פין קין, לינוס ויקלונד, נוני באו ואילסי ג'ובר. השיר הוא שיר בסגנון האלקטרופופ. השיר זכה להצלחה רבה כאשר קיבל את תואר הכסף בבריטניה, על סך מכירות של למעלה מ-200 אלף עותקים.
בעקבות כניסתו של השיר אל העשירייה הפותחת במצעד הסינגלים הבריטי, הפכה אורה לאמנית הבריטית עם מספר השירים הגבוה ביותר בעשירייה הפותחת במצעד זה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ריטה אורה ב-21 בספטמבר 2018. הקליפ בוים על ידי מליה ג'יימס וצולם בלונדון. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את אורה מבלה במועדון לילה.
נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-395 מיליון צפיות.
בן-ציון נטלוביץ'
הרב בן-ציון חיים נטלוביץ (ה'תרמ"ו, 1886 – ח' בטבת ה'תשכ"ח, 10 בינואר 1968) היה רב של מספר עיירות בליטא ובארצות הברית, ומחבר תורני. חבר אגודת הרבנים של ארצות הברית וקנדה.
קורות חייו
לאורך השנים מונה לרבן של כמה וכמה קהילות: בה'תר"ע-ה'תרע"ה היה רבה של קרקי, בה'תרע"ה-ה'תרפ"א לרבה של גנישצק ובה'תרפ"ב-ה'תרפ"ג לרבה של שאדווא. בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) היגר לארצות הברית.
נפטר ב-1968 (ה'תשכ"ח). מודעות אבל על פטירתו התפרסמו בכמה כתבי עת תורניים, ובהם הוגדר כ'אחד מיחידי גאוני אמריקה'.
חיים אישיים
נשא לאישה את בריינה, ביתו של הרב מאיר רבינזון, אב בית דין בעיירה רדושקביץ.
כתיבתו התורנית
באחד המאמרים שפרסם פסק שיש להתיר גיור של נכריות שנשואות ליהודים בנישואים אזרחיים אף על פי שלפי דעת השואל הן לא ישמרו שבת כיוון שהיהודים להם הן נשואות אינם שומרי שבת, כיוון שההצהרה על קבלת המצוות בבית הדין היא הקובעת. לאורך השנים פרסם עוד כמה מאמרים בפרטי הלכות גיור בכתבי העת המאור והפרדס.
כתב גם תשובה יסודית בדין חמץ שנמכר למחזיק עצמו לא יהודי ואחר כך הודה שהוא בן תערובות.
בשו"ת פרי יהושע, נדפסה תשובה של הרב נטלוביץ' המתירה זקוקה ליבום שהיבם הוא משותק.
חובב חותן משה
חֹבָב חותן משה הוא אדם הנזכר פעמיים במקרא, כחותנו של משה רבנו. בפרשת בהעלותך הוא מופיע יחד עם שם אביו. בין המפרשים קיימת מחלוקת על זהותו, האם הוא אכן היה חותנו של משה, או שהיה גיסו, או שגם גיסו וגם חותנו נקראו בשם זה. מקור שמו, וכפי שהוא נדרש בחז"ל, הוא מלשון חביבות. בדברי הנביאים מופיע כי זרעו של חובב התגורר בארץ ישראל, בנחלה ייעודית עבורו.
אזכוריו בתנ"ך
חובב נזכר לראשונה, בעת יציאת בני ישראל ממדבר סיני על מנת להיכנס לארץ כנען. משה פנה אליו בבקשה שיבוא עם ישראל בדרכם לארץ,. חובב סירב, ואמר כי ברצונו ללכת לארצו ומולדתו. משה לא הרפה, וביקש ממנו כי יבוא בכל זאת עם ישראל.
בפסוק לא פורש האם קיבל חובב את דברי משה ובא עם ישראל בדרכם לארץ, והראשונים נחלקו בפירוש המעשה:
המקום השני בו נזכר חובב, הוא בספר שופטים, בהקשר לחבר הקיני שהיה מצאצאיו, ופרש ממקום מגורי משפחתו לכיוון צפון הארץ באלון בצעננים הסמוכה לקדש נפתלי:.
זהותו
זהותו של חובב שנויה במחלוקת, הנובעת בעיקר מפני סתירה לכאורה בין המקראות:
תירוץ אפשרי, לפיו יש לייחס את המילים "חותן משה" כמוסבות על רעואל אביו של חובב (ולפי זה יהיה הפיסוק כך: ), נדחה על ידי רבי אברהם אבן עזרא. הדחייה מתבססת על אזכורו של חובב בספר שופטים, שם הוא מכונה "חותן משה" למרות שאין שם אביו מצוין שם.
בחז"ל ובראשונים קיימות למעשה כמה דעות בזיהוי חובב:
שמו
שמו נדרש בחז"ל, במדרשי אגדה, כנובע ממשמעות של חביבות: על כך שהיה חביב, או על שם שחיבב את התורה.
מקור שמו במשמעות של חביבות מופיע גם אצל חוקרי לשון המזהים אותו עם המילה הערבית "מַחְבּוּבּ" (محبوب), במשמעות "חביב".
הרמב"ן ביאר את כפל השמות "יתרו" ו"חובב", בכך ש"חובב" הוא השם שקיבל יתרו לאחר שהתגייר, כדרך המתגיירים לקבל שם יהודי חדש.
בני חובב
הקיני היה מזרעו של חובב ("בני קיני חותן משה") והתגורר בארץ ישראל, בנחלה ייעודית עבורו. הם גרו בתחילה ב"עיר התמרים" (=יריחו), ועברו לשבת בנגב יחד עם בני יהודה. במהלך מלחמת סיסרא, נזכר חבר הקיני שהיה מאותו עם, ושם מצוין כי הם היו.
כאשר נלחם שאול בעמלק, פנה קודם לקיני שישב בסמיכות לעמלק, וביקש מהם לסור משם, כדי שלא להשמידם יחד עם עמלק, מפני שאביהם עשה חסד עם ישראל בצאתם ממצרים.
בספר מלכים נזכר אדם בשם יהונדב בן רכב שהלך יחד עם יהוא להשמיד את כל זרע אחאב. זרעו נזכר בתקופה מאוחרת יותר בימי ירמיהו, כשבט שנצטווה על ידי אביו יהונדב לא לשתות יין ולא לשבת בבתים, ובתקופת המצור הבבלי בסוף ימי בית המקדש הראשון באו לשבת בירושלים. על פי הפסוק בדברי הימים, בו נאמר, מזהים חז"ל את הרכבים עם הקיני. ממקראות אלו עולה כי לפחות חלק מהקיני התיישבו מאוחר יותר באזור ירושלים.
מילאן הצ'ה
קריירה
ב-31 באוקטובר 2010 ערך הצ'ה את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים, כששיחק במדי סלובקו מליגת העל הצ'כית בהפסד הליגה של קבוצתו 0–1 לסלובן ליברץ. עם זאת, הוא הפך לשוער הראשון של הקבוצה רק בעונת 2013/2014.
ביוני 2018 חתם בספרטה פראג.
נבחרת צ'כיה
הצ'ה זומן לראשונה לסגל במרץ 2022, אך לא שותף ונותר על הספסל במשחק ידידות מול.
טירת ליובליאנה
טירת ליובליאנה (בסלובנית: Ljubljanski grad) היא טירה בליובליאנה, בירת סלובניה. הטירה נבנתה בימי הביניים על גבעה בעיר, ומשקיפה על העיר העתיקה של ליובליאנה.
היסטוריה
מחפירות שבוצעו בגבעה עליה הוקמה הטירה, עלה כי המקום היה מיושב ברציפות החל משנת 1200 לפנה"ס. בתקופת השליטה הרומית שמשה הגבעה כמאחז עבור לגיון של הצבא הרומי.
האזכור המוקדם ביותר לטירת ליובליאנה, תחת השם הלטיני castrum Leibach מופיע בקלף ה-Nomina defunctorum ("שמות המתים"), ושמור בארכיון של קתדרלת אודינה אשר באיטליה. הקלף מתוארך לתקופה בין שנת 1112 ל-1125. מסופר בו על אציל בשם רודולף מטרצנטו, יועץ לבישופות של העיר אקוויליה (כיום באיטליה), אשר העניק לבישופות 20 חוות חקלאיות למרגלות טירת ליובליאנה.
ב-1144 מוזכרת הטירה כמקום מושבם של הדוכסים הקרינתיים מבית ספאנהיים. בשנת 1335 עברה הטירה לבעלות בית הבסבורג. במאה ה-15 נהרסה הטירה כמעט בכללותה ונבנתה מחדש, הפעם עם חומה המקיפה אותה ומגדלים מעל השער, אשר מולו הוקם גשר מתרומם.
בתקופה זו, תפקידה של הטירה היה להגן על האזור מפני פלישה עות'מאנית כמו גם מפני מרד איכרים. במאות ה-17 וה-18 שינתה הטירה את יעודה והפכה לנשקייה ולבית חולים צבאי. הטירה ניזוקה בתקופת נפוליאון, וכאשר שבה לידי האימפריה האוסטרית הפכה לבית סוהר, יעוד אותו מילאה עד שנת 1905 ובהמשך גם במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1905 נרכשה הטירה על ידי עיריית ליובליאנה, בהוראתו האישית של ראש העיר, איוון הריבר, אשר תכנן להקים בשטח הטירה מוזיאון עירוני. התוכנית לא יצאה לפועל, ובמקום זאת הוחלט להושיב במקום משפחות קשות יום. בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלו עבודות שיפוץ נרחבות בטירה, אשר נמשכו למעלה מ-35 שנה.
בשנת 2006 נחנך פוניקולר העולה מכיכר קרק בעיר העתיקה לטירה. זמן הנסיעה בפוניקולר הוא 60 שניות.
כאתר תיירות
במאה ה-21 פועל בשטח הטירה מוזיאון המספר את תולדות המקום והעיר, באמצעות תצוגות קבע וגם באמצעות סרט. מגדל התצפית מאפשר מבט של 360 מעלות על ליובליאנה וסביבותיה וגם על הרי האלפים היוליאניים בצפון המדינה. בנוסף משמשת חצר הטירה לאירועים.
דרווין האם
דרווין האם הָאָב (באנגלית: Darvin Ham Senior; נולד ב-23 ביולי 1973) הוא מאמן כדורסל וכדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד, ומשמש כיום כמאמנה של לוס אנג'לס לייקרס מה-NBA. הוא שיחק שמונה עונות ב-NBA מ-1996 עד 2005 ומאוחר יותר בליגת העל הפיליפינית ובליגת הפיתוח של ה-NBA עד 2008. הוא זכה באליפות NBA עם דטרויט פיסטונס ב-.
קריירת מכללות
לאחר שלמד בתיכון סגינו, האם הלך לאוניברסיטת טקסס טק ב-1993. בזמן ששיחק בטקסס טק, הוא זכה לתשומת לב נרחבת על ידי ניפוץ הלוח בהטבעה במהלך טורניר אליפות המכללות בכדורסל ב-1996 נגד אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. הדאנק העביר את המומנטום לטקסס טק רד ריידרס, והעלה אותם לסוויט סיקסטין (שמינית הגמר) בפעם הראשונה בתולדות המכללה. הדאנק הוצג על השער של ספורטס אילוסטרייטד.
האם זכה בתחרות ההטבעות של ה-NCAA בשנת 1996. בקריירת המכללות שלו בת 90 משחקים, הוא העמיד ממוצעים של 8.1 נקודות, 5.1 ריבאונדים, 1.0 אסיסטים ו-1.5 איבודים ב-22.9 דקות, בנוסף לאחוזי קליעה של 59.7% מהשדה ו-49.8% מהעונשין.
קריירת משחק מקצועית
האם הוחתם על ידי דנוור נאגטס כשחקן חופשי ב-1 באוקטובר 1996. לאחר מכן הוא הועבר על ידי דנוור לאינדיאנה פייסרס עבור ג'רום אלן בפברואר 1997. לאחר מכן חתם האם כשחקן חופשי בוושינגטון ויזארדס (1997), מילווקי באקס (1999), אטלנטה הוקס (2002) ודטרויט פיסטונס (2003). בקריירת ה-NBA שלו בת שמונה עונות ו-417 משחקים, הוא העמיד ממוצעים של 2.7 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.8 עבירות ב-12.4 דקות, בנוסף לקליעה ב-51.8% מהשדה אף על פי שלא היווה איום מרחוק, וקלע רק 4 שלשות בכל הקריירה.
האם התחרה בתחרות ההטבעות של ה-NBA ב-1997, והיה חבר בדטרויט פיסטונס שזכתה באליפות ה-NBA ב-2004. ההטבעות העוצמתיות שלו זיכו אותו בכינוי "דאנקין דרווין" ו"האם סלאמיץ'". בפלייאוף הראשון שלו במילווקי, האם פתח בכל חמשת המשחקים בהפסד 2–3 של הבאקס בסיבוב הראשון לאלופת המזרח בסופו של דבר, אינדיאנה פייסרס, תוך העמדת ממוצע של 5 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק.
בשנת 2005, האם היה השתתף בתוכנית "כדורסל ללא גבולות" ביוהנסבורג, דרום אפריקה, ומאוחר יותר בשנת 2015 הוא השתתף בזו שהתקיימה ב.
בשנת 2007, האם השתתף בקדם העונה עם המאבריקס, אך הם ויתרו עליו ב-24 באוקטובר 2007. לאחר מכן הוא נבחר בדראפט השלישי הכללי בדראפט ליגת הפיתוח 2007 על ידי אלבקרקי ת'אנדר בירדס. ב-4 באפריל 2008, הת'אנדר בירדס העבירו את האם בטרייד לאוסטין טורוס.
קריירת אימון
באוקטובר 2008, האם מונה לעוזר המאמן של הת'אנדר בירדס, ולאחר מכן שימש גם כמאמן הראשי של הקבוצה. באוקטובר 2011, הוא הפך לעוזר מאמן של מייק בראון בלוס אנג'לס לייקרס, שם עבד עם קובי בראיינט, פאו גאסול ודווייט הווארד בתפקיד פיתוח שחקנים. ב-2013 הוא הצטרף לצוות האימון של אטלנטה הוקס, ובשנים 2014 ו-2015 היה חלק מצוות האימון שהוביל את ההוקס לאליפות הבית הראשונה בהיסטוריה ולמקום הראשון במזרח 2015.