cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trapped
Trapped הוא הסינגל השלישי של הראפר טופאק שאקור מתוך אלבום הבכורה שלו, 2Pacalypse Now. השיר עוסק באלימות משטרתית, והפסקה הראשונה בשיר מספרת על המשטרה, שבעיני טופאק מתנכלת לו ומטרידה אותו, ואחד אפילו יורה בו. לאחר מכן הוא משיב אש ואומר שהוא עושה זאת כי הבנות היו לועגות עליו אם לא היה עושה זאת. שאקור מתאר את המשטרה רודפת אחריו ולבסוף משתלטת עליו. שאקור מסיים את השיר בשורה "I'd rather die then be trapped in the living hell" (אני מעדיף למות מאשר להיות לכוד בגיהנום עלי אדמות").
בקליפ מופיע חברו של שאקור, Shock G, כשהוא שר חלק מהפזמון ומדבר עם טופאק בזמן שהוא בכלא. השיר הופיע בסרט "טופאק: תחיית המתים" כבונוס בגרסת ה-DVD. השיר גם הופיע באלבום Greatest Hits של שאקור בשנת 1998.
נכון לאפריל 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-13 מיליון.
פילוסופיית ימי הביניים
ימי הביניים, התקופה שהוגדרה לראשונה על ידי אנשי הרנסאנס האיטלקי, אשר תחילתה בנפילת האימפריה הרומית, הייתה תקופת השיא בגיבושן של הדתות האברהמיות הגדולות: היהדות הרבנית עם חתימת התלמוד במאה ה-6, ניסוח הדוגמות המרכזיות של הנצרות הקתולית והאורתודוקסית ועליית האסלאם. עיקר הדיון הפילוסופי בתקופה זו התנהל בצל שלוש הדתות הגדולות, ונסוב על היחס בין אמיתותיהן לבין אמיתות השכל, כפי שנתפשו במסורת הפילוסופית. בתקופה זו הגיעו לשיא פריחתם המדעים היווניים השונים, כפי שהובנו על ידי אנשי ימי הביניים.
ראשיתה של הפילוסופיה האסלאמית בתנועת התרגומים שיזמה השושלת העבאסית. בגדאד, בירתה של השושלת, שימשה מקום מפלט נוח למלומדים פגאנים ומינים נוצריים שנמלטו מן המערב. באמצעות תרגומים מן היוונית לסורית ולערבית השתמרו כתביהם של גדולי ההוגים הפגאניים של העת העתיקה בנושאים מגוונים: אתיקה, כתבים פוליטיים, מחקרים מתחום פילוסופיית הטבע, מתמטיקה, אסטרונומיה ואסטרולוגיה. בשילובן של חכמת הודיות ופרסיות פותחו מדעים אלה ושוכללו בארצות שתחת שלטון האסלאם. בין ההוגים הערבים הבולטים של תקופה זו ניתן למנות את אל-פאראבי, אבן סינא (בלטינית: Avicenna), אל-ע'זאלי ואבן רושד (בלטינית: Averroes).
היהודים לא היו שונים מהעמים האחרים שחיו תחת שלטון האסלאם. בהשפעת פריחת התרבות האינטלקטואלית הסובבת אותם, הופיעו גם משכילים יהודים שעסקו ב"חכמות החיצוניות", לרוב לצד העיסוק בהלכה היהודית ובתורת ישראל. על אלה ניתן למנות את רבי סעדיה גאון, רבי יהודה הלוי והרמב"ם - רבי משה בן מימון. היהודים תרמו להעברת המדעים שהתפתחו בארצות המוסלמיות לאירופה הנוצרית של ימי הביניים. עם עלייתם של זרמים מוסלמיים קיצוניים בספרד של המאה ה-12, שהייתה מרכז חשוב של התרבות היהודית, נאלצו רבים מהמלומדים היהודים לברוח לארצות מוסלמיות אחרות, או צפונה - לאירופה. הם נשאו עמם את חכמתם ותירגמוה מערבית לעברית ואחר כך גם ללטינית. בין החכמים היהודיים שחיו תחת שלטון נוצרי ניתן למנות את רבי אברהם אבן עזרא, שנמלט מספרד המוסלמית לאיטליה והוא כבן חמישים, אברהם בר חייא, רבי חסדאי קרשקש ויוסף אלבו.
הפילוסופיה הנוצרית ראשיתה באבות הכנסייה אשר הבולט מביניהם הוא אוגוסטינוס בישוף היפו. פילוסופיה זו התפתחה בהשפעה ההגות ההלניסטית הניאופלטונית וכתביו הלוגיים של אריסטו (שכונו בשם "האורגנון" - הכלי, ביונית). החל מהמאה ה-12 החלה תנועה של תרגומים שחשפה את אירופה לפילוסופיה האריסטוטלית שנשתמרה והתפתחה בארצות האסלאם. המחשבה הימי ביניימית המאוחרת התפתחה בעיקר באוניברסיטאות הנוצריות ("הסכולסטיקה הנוצרית"), ויחסו של הכס הקדוש אליה היה אמביוולנטי. על הפילוסופים הנוצרים המאוחרים של ימי הביניים ניתן למנות את פייר אבלר (Abelard), אלברטוס מגנוס (Albertus Magnus), תומאס אקווינס (Thomas Aquinas), ויליאם מאוקאם (William of Ockham), וניקולאוס קוזאנוס.
אבן קתייבה
ביוגרפיה
שמו המלא הוא אבּוּ מֻחַמד עַבּדאללה בּן עַבּד אל-מַג'יד בּן מֻסְלִם בּן קֻתַ֫יְבַּה א-דִּינַוַרִיּ. הוא נולד בכופה שבעיראק, ממוצא איראני; אביו היה ממרב. לאחר שלמד מסורת ופילולוגיה הוא מונה לקאדי בדינאוואר במהלך שלטונו של אל-מתוכל הראשון, ולאחר מכן למורה בבגדאד שם נפטר. הוא היה הנציג הראשון של בית הספר לפילולוגים בבגדאד שהחליף את בתי הספר של קופה בצרה. הוא היה ידוע כמתנגד חריף לאסלאם שועובי, הפתוח לחוכמה ולערכים שאינם אסלאמיים.
מוֹרֶשֶׁת
אבן קותייבה נחשב על ידי המוסלמים הסונים כאשף החדית', בראש ובראשונה פילולוג, בלשן ואיש אשכולות. בנוסף לביקורת הספרותית ולאנתולוגיות שלו, הוא היה ידוע גם בפועלו בתפסיר (פרשנות הקוראן). הוא חיבר גם עבודות בנושא אסטרונומיה ותורת משפט. ספרו עיון אל-אח'באר, יחד עם הספרות הרומנטית של מוחמד בן דאוד אל-זהרי ואבן אבי טהיר תיפור, נחשבו על ידי הלקסיקוגרף אבן דורייד לשלוש היצירות החשובות ביותר עבור אלה שרצו לדבר ולכתוב ברהיטות.
Kanal 11 (שוודיה)
Kanal 11 (נקרא גם TV11) הוא ערוץ טלוויזיה מסחרי שוודי הנמצא בבעלות האחים וורנר דיסקברי, שבבעלותה גם ערוצים Kanal 5 ו-Kanal 9. הערוץ משדר דרמות, סיטקומים, תוכניות בידור ומציאות.
היסטוריה
הערוץ החליף את MTV בשידורים האנלוגיים של Com-Hem.
ב-1 ביוני 2013 הועבר הערוץ מידי קבוצת TV4 לידי האחים וורנר דיסקברי לאחר רכישת הערוץ. הערוץ שינה את שמו מ-TV11 ל-Kanal 11 ב-1 באוקטובר 2013 ושינה את קהל היעד שלו לנערות צעירות.
גרמניום
גרמניום (Germanium) הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות למחצה שסמלו הכימי Ge ומספרו האטומי 32.
תכונות
זהו יסוד חזק, בצבע אפור-לבן מבריק עם המבנה הגבישי של יהלום. בנוסף לכך, גרמניום הוא מוליך למחצה עם תכונות ביניים של מתכת וחומר מבודד. גרמניום גבישי אינו מושפע מהאוויר ונשאר מבריק גם בנוכחותו.
שימושים
למרות מראהו המתכתי, הוא אינו מוליך טוב של חשמל, ולכן משמש בתעשיית האלקטרוניקה לייצור טרנזיסטורים ומוליכים למחצה. תעשיית הסיבים האופטיים היא צרכנית גדולה של גרמניום. היסוד משמש גם כזרז בתעשיית הפולימרים (בעיקר PET - פוליאתילן טרפתלאט), ובשל שקיפותו לקרינה תת-אדומה הוא משמש בייצור ציוד אופטי תת-אדום.
לסגסוגת צורן-גרמניום יישומים חשובים בתעשיית המוליכים למחצה והמעגלים המשולבים. מעגלים אלקטרוניים שמכילים גרמניום וצורן מהירים יותר ממעגלים שמכילים צורן בלבד.
טרנזיסטורי גרמניום עדיין פופולריים בפדלים-אפקטים לגיטרה החשמלית, בניסיון לחקות את צליל ה"Fuzz" מימי הרוק של שנות ה-60 - אז הגרמניום היה עדיין בשימוש, לפני שהוחלף על ידי הצורן.
היסטוריה
הגרמניום זוהה בשנת 1886 על ידי הכימאי הגרמני קלמנס וינקלר, שהפריד אותו מהמינרל ארגירודיט. מנדלייב חזה את קיומו עוד בשנת 1871, לפי הטבלה המחזורית, וניבא כי תכונותיו יהיו דומות לאלו של צורן.
התפתחות הטרנזיסטור שמבוסס על גרמניום פתחה אין ספור דלתות ליישומים באלקטרוניקה. משנת 1950 ועד 1970 הדרישה לגרמניום רק גברה. הדרישה פסקה כאשר ניתן היה לייצר צורן טהור. צורן החל להחליף את גרמניום בייצור טרנזיסטורים, דיודות ורכיבים אלקטרונים נוספים. לצורן ישנן התכונות המתאימות ביותר לתעשיית האלקטרוניקה, אך הוא מחייב רמת טיהור גבוהה במיוחד שטכנולוגיית העבר לא יכלה לספק. היום, 85% מהגרמניום המופק מופנה לסיבים אופטיים, מערכות ראיית לילה ותעשיית הפלסטיק (כזרז בייצור פוליאתילן טרפתלאט).
מסלול אוילר
שמאל|ממוזער|150px|גרף של [[הגשרים של קניגסברג - גרף זה איננו אוילריאני ולכן לא קיים בו מסלול אוילר.]] שמאל|ממוזער|150px|לכל צומת בגרף זה דרגה זוגית ולכן זהו גרף אוילר, מעקב אלפביתי אחר הקשתות בגרף נותן מסלול אוילר מעגלי. בתורת הגרפים, מסלול אוילר הוא מסלול בגרף העובר בכל קשת בו בדיוק פעם אחת. מעגל אוילר הוא מסלול אוילר מעגלי (מתחיל ונגמר באותו צומת). המסלול והמעגל נקראים על שם לאונרד אוילר שעסק בהם לראשונה כאשר פתר את בעיית הגשרים של קניגסברג.
אוילר הוכיח כי בגרף קשיר קיים מעגל אוילר אם ורק אם יש בדיוק 0 צמתים בעלי דרגה אי זוגית בגרף (כלומר, אין צומת שיוצא ממנו מספר אי זוגי של קשתות) וכי בגרף קיים מסלול אוילר אם ורק אם יש בדיוק 2 או 0 צמתים בעלי דרגה אי זוגית (במקרה של 0 צמתים בעלי דרגה אי זוגית מתקבל מעגל, משמע מעגל הוא מקרה פרטי של מסלול). בכל גרף עם מספר גדול יותר של צמתים בעלי דרגות אי זוגיות אין לא מסלול ולא מעגל אוילר (גרף סופי בעל צומת אחד בעל דרגה אי זוגית לא יכול להתקיים מלמת לחיצות הידיים). ההוכחה המלאה הראשונה לטענות אלה התפרסמה על ידי המתמטיקאי הגרמני קרל היירהולצר ב-1873 (לאחר מותו).
מעגל אוילר: בגרף קשיר קיים מעגל אוילר אם ורק אם כל הדרגות זוגיות.
הוכחה: בהינתן גרף קשיר שדרגות כל צמתיו זוגיות, נראה איך למצוא מעגל אוילר. נצא מצומת כלשהו ונתקדם בגרף באופן שרירותי, ללא חזרה על קשתות, עד אשר "נתקע", כלומר נגיע לצומת שאי אפשר לבחור ממנו קשת שעדיין לא נבחרה. הטענה היא שזה יקרה רק כשנחזור לצומת שממנו התחלנו. הסיבה היא שבכל שלב בבחירת המסלול, פרט לצומת ההתחלה והסיום במסלול הנבחר, לכל שאר הצמתים דרגה זוגית במסלול - מכיוון שעל כל כניסה לצומת יש יציאה ממנו. אם נכנס לצומת כשסך כל דרגתו במסלול היא אי זוגית, הרי אי אפשר להתקע, כי מזוגיות הדרגה נובע כי תהיה קשת שעדיין לא השתמשנו בה. לכן המסלול נתקע רק אם חוזרים לנקודת הפתיחה, כי זו הדרך היחידה שדרגת הצומת בסוף המסלול יכולה להיות זוגית. כעת נסתכל על תת-הגרף המתקבל מהקשתות שעדיין לא כוסו. בתת-הגרף הזה הדרגה בכל צומת היא זוגית, מכיוון שמהקשתות שהורדנו היה מספר זוגי בכל צומת. נבחר צומת כלשהו על המסלול שכבר סימנו, שיוצאות ממנו קשתות שטרם נבחרו (חייבות להיות כאלה, אחרת הגרף אינו קשיר), ונחפש מעגל שמתחיל ונגמר באותו צומת. אם נתקעים גם במקרה זה, ממשיכים לחפש "תיקון", בדרך רקורסיבית. משמצאנו מעגל אוילר, ניתן להוסיף אותו למסלול המקורי שלנו - במקום שנמשיך בקשת שבחרנו מלכתחילה, נכנס קודם למעגל החדש שבנינו, ואחרי שנסיים לעבור בו נחזור לצומת שממנה התחלנו, ואפשר להמשיך משם כרגיל במסלול המקורי שלנו.
נניח שקיים מעגל אוילר. מכיוון שזהו מעגל, המסלול לא מסתיים באף קודקוד. לכן מספר הכניסות והיציאות מכל קודקוד שווה. כתוצאה מכך שהמסלול עובר על כל צלע פעם אחת ויחידה מספר הכניסות והיציאות שווה ממש לדרגת הקודקוד. נניח שיש x כניסות בקודקוד מסוים, מכאן יש x יציאות, ולכן דרגת הקודקוד היא 2x. מכיוון ש-x מספר טבעי, קבלנו דרגה זוגית.
מסלול אוילר: בגרף קשיר לא מכוון יש מסלול אוילר אם ורק אם יש בו 0 או 2 קודקודים עם דרגה אי זוגית.
הוכחה: נניח שקיימים רק 2 קודקודים עם דרגה אי-זוגית: a,b. נוסיף לגרף קודקוד c שממנו יוצאות שתי צלעות, אחת ל-a והשנייה ל-b. אנו עומדים בתנאי המשפט למעלה, לכן קיים מעגל אוילר המתחיל ומסתיים בקודקוד c. נשמיט את הקודקוד c ונשאר לנו מסלול אוילר בין a ל b.
נניח שקיים מסלול אוילר. אם תחילת המסלול וסופו חלים באותו קודקוד - זהו מעגל אוילר, ולכן יש 0 קודקודים אי זוגיים. נחבר את תחילתו וסופו ונקבל מעגל אוילר ולכן כל דרגות הקודקודים זוגיות. נשמיט את הצלע - יש לנו 2 קודקודים שדרגתם אי זוגית.
תכונות גרף אוילרי: אם בגרף קשיר d-רגולרי (דרגת כל צומת בו היא בדיוק d) כמות הצמתים היא אי זוגית, אזי d חייב להיות זוגי, שכן סכום הדרגות של הצמתים בגרף הוא תמיד זוגי (כל קשת תורמת שתי דרגות בדיוק) ועל כן גרף זה הוא אוילרי בהכרח, שאם לא כן, הרי שלא היה קשיר.
גרפים מכוונים: בגרף מכוון תנאי הכרחי ומספיק לקיום מעגל אוילר הוא שהגרף יהיה קשיר היטב ובכל קודקוד דרגת הכניסה זהה לדרגת היציאה. בגרף מכוון יש אלגוריתם פולינומי לספירת מעגלי אוילר, תוך שימוש במשפט קירכהוף, אולם בגרף לא מכוון הבעיה היא שלמה ל (כלומר בדומה לבעיית השידוך המושלם בגרף, זהו מקרה שבו בעיית ההכרעה היא בP אולם בעיית הספירה קשה).
לרימר
Larimar Larimar ラリマー
אחרון (ספר)
אחרון הוא ספרו האחרון של חנוך לוין, שפורסם ב-2003 בהוצאת הספריה החדשה, כ-4 שנים לאחר שלוין הלך לעולמו. הספר הוא למעשה אוסף של טקסטים מכל התקופות ומשלל הסוגות שבהן כתב לוין: פרוזה, תסריטים ותסכיתים, מערכונים, שירים ופזמונים, שלא נכללו בכרכי כתביו הקודמים. הספר אינו כולל מחזות.
תוכן הספר
המהדורה המקורית של הספר כללה על עטיפתה את דיוקנו של לוין, ציורו של יגאל תומרקין. הספר חתם את סדרת כל כתבי חנוך לוין, ולכן גם הודפס בעיצובה האחיד.
Classica
Stingray Classica הוא ערוץ טלוויזיה גרמני המשדר מוזיקה קלאסית, אופרה, בלט וג'אז.
בישראל מופץ הערוץ במסגרת שידורי yes. מ19 במרץ 2017 ועד 31 באוקטובר 2018 שודר בשרות הטלוויזיה של smart tv עד לסגירת השירות.
ב-7 באוגוסט 2023 הערוץ עבר לאפיק 207 עקב עליית ערוץ "שירי ילדותי" בשידורי yes
קוויבק, קנדה
בינואר 2017 אישרה רשות הרדיו והטלוויזיה של קנדה את בקשת הערוץ לשדר בקנדה כערוץ לא קנדי שמשדר מהולנד.
יפן
הגרסה היפנית של הערוץ הושקה ב-1 בינואר 1998, ומופעלת באמצעות הזיכיון של חברת Tohokushinsha Film Corporation. הגרסה היפנית כוללת תוכניות מהערוץ הגרמני יחד עם הפקות מקוריות יפניות.
חטיבת תכנון ומנהל כח האדם
חטיבת תכנון ומנהל כח האדם (בראשי תיבות: חתומכ"א) היא חטיבה באגף כוח האדם של צבא ההגנה לישראל. החטיבה אמונה על תכנון, ניהול ופיתוח משאבי האנוש בכלל מצבי הסטטוס השונים של החייל, משלב המלש"ב עד השחרור. ראש החטיבה הוא קצין בדרגת תת-אלוף ונקרא ראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם (רח"ט תומכ"א). ראש החטיבה המכהן הוא תא"ל שי טייב.
חליפה
ראו גם
}}
אצטדיוני הטניס בווימבלדון
אצטדיוני מועדון הטניס "כל אנגליה" הם מגרשי טניס בעלי משטח דשא הנמצאים ברובע וימבלדון שבלונדון. במגרשים אלה מתקיימת מדי שנה אליפות וימבלדון, אחת מארבע תחרויות הגראנד סלאם. משחקי הטניס של אולימפיאדת לונדון (2012) התקיימו באצטדיונים אלה. בשנת 1877 התקיימה התחרות הראשונה.
המגרש הראשי מכונה "המגרש המרכזי" ("Centre Court"). בו משוחקים המשחקים המרכזיים של התחרות ובראשם משחקי הגמר. בשל מזג האוויר ההפכפך השורר בבריטניה נבנה בשנת 2009 גג שנסגר בשעת גשם. המגרש המרכזי מכיל כ-14,000 מקומות, וכמעט כל הכרטיסים נמכרים חודשים רבים לפני הטורניר. בצד הדרומי של המגרש נמצא התא המלכותי, בו יושבים בני משפחת המלוכה ואח"מים נוספים.
בשנת 2009, עם בנייתו של הגג החדש על המגרש המרכזי, הותקנה בנוסף תאורה מלאכותית במגרש המרכזי על מנת לאפשר למשחקים להתארך אל תוך הלילה.
המגרש השני בחשיבותו ובגודלו מכיל כ-11,000 מקומות ונקרא "מגרש מספר 1". המגרש הנוכחי נבנה ב-1997 והחליף את המגרש הישן.
"מגרש מספר 2", השלישי בחשיבותו, מכיל 3,000 מקומות. הוא זכה לכינוי "בית הקברות למדורגים", מכיוון שהתרחשו בו הפתעות רבות בהם מדורגים גבוהים הפסידו לשחקנים חלשים יותר.
משחקי הטניס באולימפיאדה נערכו ב-12 מגרשים, ביניהם המגרש המרכזי, מגרש מספר 1 ומגרש מספר 2.
חובבי טניס שלא זכו לקנות כרטיסים למגרשים הראשיים נוהגים להתרכז על גבעת הדשא מצפון למגרש המרכזי, שם מוצב מסך ענק עליו משודרים המשחקים במגרשים הראשיים. הגבעה הזו זכתה לכינוי "גבעת הנמן" (Henman Hill) על שמו של הטניסאי הבריטי טים הנמן. בשנים האחרונות הוסב שמה ל"תלולית מארי" (Murray Mound) על שמו של אנדי מארי, הטניסאי הבריטי הבכיר כיום.
ליהיא לפיד
ליהיא לפיד (נולדה ב-12 במאי 1968) היא סופרת, פעילה חברתית ועיתונאית ישראלית. היא אשתו של יו"ר יש עתיד וראש האופוזיציה יאיר לפיד.
ביוגרפיה
נולדה בערד בשם ליהיא חיה מן, לתלמה ורפאל (רפי) מן, נכדו של הרב משה אביגדור עמיאל. סבה מצד אמה עזב את פולין ועלה לארץ ישראל זמן קצר לפני השואה וכל משפחתו נספתה. בגיל תשע עברה מערד עם משפחתה לרמת השרון, שם מנהלים הוריה חנות לחפצי אמנות ויודאיקה. את לימודי התיכון עשתה ב"תלמה ילין" במגמת אמנות פלסטית.
בשנים 1986–1988 שירתה בצה"ל כצלמת העיתון "במחנה". לאחר שחרורה מצה"ל למדה צילום בבית הספר לאמנות "קמרה אובסקורה" ואז למדה ספרות ושירה בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיימה את לימודיה האקדמיים שם.
שימשה צלמת במוסף "הארץ" ובמוספי "מעריב".
בשנים 2003–2019 הייתה בעלת טור ברשת "ידיעות תקשורת". הטור עסק בתחומי חיים רבים מתוך נקודת מבטה האישית כאישה וכאם.
לפיד פרסמה 13 ספרים, בהם ספרי ילדים, ספרי מתכונים ורומנים.
ב-2003 הגישה לפיד סדרה תיעודית בזכיינית ערוץ 2 טלעד. הסדרה שנקראה "גברים" בדקה את הסטריאוטיפים על "הגבר הישראלי". למרות שקיבלה פנייה להשתתף בפרקים נוספים סירבה, והסדרה ירדה אחרי שמונה פרקים.
משנת 2016 משמשת כנשיאת עמותת שק"ל (עמותה לשילוב קהילתי לאנשים עם מוגבלויות) – עמותה המפעילה תוכניות דיור בקהילה, מרכזי תעסוקה מוגנת ומרכזים טיפוליים לאנשים עם צרכים מיוחדים.
בשנת 2021 העלתה מופע משותף עם דנה ברגר בשם "מופע בין המילים לשירים", שכלל שירים שביצעה ברגר וטקסטים שקראה לפיד.
חיים אישיים
היא נשואה לראש ממשלת ישראל ושר החוץ לשעבר, יאיר לפיד, ולהם בן ובת.
בני הזוג לפיד שיתפו בהזדמנויות שונות כי בתם יעל אוטיסטית.
מתגוררת בשכונת רמת אביב ג' בתל אביב.
אנדרטת גדוד 51
אנדרטת גדוד 51 ניצבת בצפון הנגב ומנציחה את קרבות גדוד 51 במלחמת העצמאות ואת חלליו.
הקמה
גדוד 51 הוקם בדצמבר 1947 ולחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבת גבעתי בקרבות במרחב תל אביב, על הדרך לירושלים ובפריצת הדרך לנגב. במלחמה נפלו 111 מחייליו. לימים הועבר הגדוד תחת פיקודה של חטיבת גולני.
האנדרטה ניצבת על גבי גבעת ארנון – לשעבר גבעה 113, בצד כביש 232 וכקילומטר ממערב לקיבוץ נגבה. זו הייתה אחת מארבע גבעות שהוחזקו על ידי הצבא המצרי וכונו "משלטי הצומת", אשר חסמו את הדרך הראשית לנגב. הגדוד כבש גבעה זו במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948. היא נקראת על שם לוחם הגדוד שנפל בקרב הכיבוש שלה.
האנדרטה ניצבת ברחבה מוקפת גדר בראש הגבעה, שאליה מובילות שלוש מדרגות. במקור, ב-1949, הוצב בה עמוד אבן מרובע בודד הנושא את שם הגבעה ואת פרטי הקרב בה. לימים הורחבה האנדרטה. כיום ניצב לפני העמוד המקורי לוח אבן, ועליו שם האנדרטה וכתובת המונה את מערכות הגדוד במלחמת העצמאות. בצידי הרחבה שסביב הוצבו ארבעה עמודי אבן נוספים, הנושאים את שמות חללי הגדוד במלחמת העצמאות. ברחבה הוצבו גם תורן דגל וכן להבת זיכרון.
סיאון
סֶיְאוּן (בערבית: سيئون) היא עיר במחוז חצרמוות שבמרכז תימן. נכון ל-2006 מתגוררים בעיר כ-75,000 תושבים. המבנה הבולט ביותר בנוף העירוני של סיאון והסביבה הוא ארמון הסיאון של הסולטן הכת'ירי אשר נבנה בשנות העשרים של המאה העשרים. כ-20 קילומטרים מערבית מסיאון נמצאת העיירה העתיקה שיבאם. בעיר קיימות אחוזות עשירות שנבנו במאה ה-19 וה-20. נמל התעופה של סיאון נמצא בצפון העיר.
נשק לייזר
נשק לייזר הוא לייזר המשמש למטרות צבאיות. הוא יכול להיות נשק אל-הרג המשמש לסינוור או עיוור של אנשים או חיישנים, או נשק קטלני שמטרתו הרג אנשים או הרס כלי אויב.
לייזר שורף
לייזר משמש בתעשייה לחיתוך מתכות, באמצעות התכת המתכת בפולס לייזר מהיר רב-עוצמה. אותו עקרון יכול לשמש מרחוק בנשק לייזר. נשקי לייזר קטלני נמצאים בפיתוח מזה שנים רבות, כאשר נבנו אבות טיפוס רבים שהמחישו את היתכנות הרעיון, אך עד כה לא הצליחו לייצר דגם מבצעי. בתיאוריה, נשק לייזר יכול להיות בעל יתרונות גדולים כגון טווח רחוק, פגיעה מיידית וביטול הצורך בתחמושת. למעשה מערכות לייזר קטלני סובלות מכמה בעיות בסיסיות אשר עד כה לא נמצא להן פתרון מספק, בעיקר בעיית התחממות האוויר ביציאה מהלייזר (thermal blooming), ומקור האנרגיה ללייזר. כאשר מפעילים את הנשק מהחלל, או מגובה רב שבו האוויר דליל, תופעת ההתחממות האטמוספירית לא מהווה מכשול לפעולת הלייזר, אך בתרחישים כאלו משקל המערכת והאנרגיה שניתן לספק מוגבלים יותר מאשר במערכת הפועלת מהקרקע.
מערכות נשק לייזר המיועדות ליירוט רקטות ופצצות מרגמה נמצאות בפיתוח:
כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון
כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון נמצא בהוד השרון בין רמתיים למגדיאל. המוסד, שנוסד בשנת 1941, קרוי על שמו של המחנך ד"ר בן-ציון מוסינזון.
היסטוריה
בית הספר נוסד ביוזמת משה קול כבית ספר חקלאי במסגרת "יסודות", רשת בתי הספר החקלאיים של תנועת הנוער הציוני. מטרת יוזמי הכפר הייתה להקים מוסד חינוכי לנוער עולה מתפוצות הגולה בשילוב עם נוער ישראלי מרחבי הארץ, לחיי עבודה, יצירה והגשמה, בתחומי המדע, הטכנולוגיה, האמנות והספורט. לשם כך נבנה כפר נוער הכולל פנימייה הפעילה עד היום. בין השאר למדו בין כתליו חלק מילדי טהראן, ועם תום מלחמת העולם השנייה קלט המוסד ילדים ניצולי שואה שעלו ארצה. בשנת 1943 סיימו בני המחזור הראשון את לימודיהם.
בתחילה נקרא "מוסד חינוכי חקלאי במגדיאל ע"ש ד"ר בן ציון מוסינזון" ובאנגלית, "Educational and Agricultural Institute of Magdiel". ב-1962 שונה השם ל"מוסד חנוכי מקצועי ע"ש בן ציון מוסינזון - מגדיאל". ב-1998 שונה השם פעם נוספת לזה הנוכחי, "כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון".
ב-1967 נפתח בבית הספר נתיב לימודים עיוני בשיתוף המועצה המקומית הוד השרון.
כפר הנוער במאה ה-21
הפנימייה קולטת תלמידים מכל הארץ ומחו"ל וזכתה בפרס חינוך לפנימיה מצטיינת.
במסגרת התיכון נותנים מענה מגמתי רחב הכולל שלל כיתות ייחודיות.
בכפר הנוער לומדים, במסגרת תוכנית "נעל"ה", תלמידים מצפון אמריקה, אירופה, דרום אפריקה ומדינות נוספות (החל משנה 1993), וכן תלמידי עליית הנוער בתיכון קיימת תוכנית אולפן לתלמידים שאינם דוברי עברית על מנת לעזור להם להשתלב בחברה הישראלית.
במקום שוכן המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט ובנוסף, הסמינר התיכוני האמריקאי ע"ש אלכסנדר מוס, בו מתקיימות תוכניות לתלמידי תיכון מחו"ל.
בכפר הנוער קיימת מגמה ייחודית המשלבת לימודי חקלאות ואקולוגיה, הנקראת אגרואקולוגיה עירונית. במגמה זו מיישמים החניכים את שיטת ההידרופוניקה, ומגדלים תות שדה ורוזמרין על קירות וגגות בית הספר.
איגור טודור
טודור שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת יובנטוס האיטלקית, והיה ידוע כבלם בעל יכולות טקטיות ופיזיות גבוהות. הוא היה מהבלמים המובילים בקרואטיה, וייצג את נבחרת קרואטיה בשני טורנירי מונדיאל, בין היתר בטורניר מונדיאל 1998 בו סיימה נבחרתו במקום השלישי. כמאמן הוביל טודור את קבוצת נעוריו היידוק ספליט לזכייה בגביע הקרואטי.
קריירת משחק
טודור החל את קריירת המשחק בקבוצת היידוק ספליט מעיר הולדתו בעונת, בה רשם תשע הופעות ליגה. במהלך העונה הושאל לקבוצת טרוגיר מהליגה השלישית, ועונה אחר כך כבר השתלב בהרכב הפותח בספליט. טודור נחשב לתגלית בשל העובדה שבצד יכולותיו כבלם, היו לו גם יכולות טכניות ושליטה בכדור ברמה גבוהה משל הבלם הממוצע. לאחר שלוש עונות בספליט, שבכולן סיימה קבוצתו כסגנית האלופה, עבר טודור ליובנטוס של המאמן מרצ'לו ליפי לקראת עונת.
טודור השתלב בחוליית ההגנה של יובנטוס וזכה לדקות משחק רבות. עונת השיא של טודור הייתה עונת, תחת המאמן קרלו אנצ'לוטי. טודור שותף ב-25 משחקי ליגה, בהם כבש שישה שערים. עונה אחר כך, עם חזרתו של ליפי לקבוצה, זכה טודור לראשונה בקריירה בתואר אליפות, כשקבוצתו זכתה באליפות איטליה. עונה אחר כך, בשלב הבתים השני של ליגת האלופות, כבש טודור שער קריטי לזכות קבוצתו בדקה האחרונה של תוספת הזמן במשחקה הביתי מול דפורטיבו לה קורוניה, שהעניק לקבוצתו ניצחון 2–3 וסייע לה לזכות במקום בשלב הבא. יובנטוס המשיכה עד למשחק הגמר מול מילאן, בו נוצחה בדו-קרב בעיטות עונשין. טודור פתח בהרכב קבוצתו לגמר, אך הוחלף בדקה ה-42 עקב פציעה.
למרות יכולתו הגבוהה במדי יובנטוס, טודור סבל מפציעות חוזרות ונשנות, שהקשו עליו לשמור על יציבות בהרכב הקבוצה. לאחר פציעה ממושכת בשנת 2004, הושאל טודור באמצע עונת לסיינה לתקופה של עונה וחצי, במהלכה סייע לקבוצתו לשמור על מקומה בסרייה א' פעמיים. יובנטוס, שהורדה ליגה בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006, החזירה לשורותיה את טודור לקראת עונת בסרייה ב', אך הוא הושבת למשך כל העונה עקב פציעה, ולא חזר לשחק במדי יובנטוס. לאחר ששקל פרישה מכדורגל עקב הפציעה בקרסולו, חזר טודור ביוני 2007 לקבוצת נעוריו, היידוק ספליט. בשמונה עונות במדי יובנטוס, זכה טודור בשתי אליפויות איטליה, ואחת נוספת שנשללה מהקבוצה בעקבות פרשת הטיית המשחקים, ובנוסף זכה עימה פעם אחת בקופה איטליה.
ב-20 באוקטובר 2007, לאחר 16 חודשים מחוץ למגרשים, חזר טודור למשחק רשמי במדי קבוצתו. למרות זאת, הוא לא הצליח לחזור לכושר משחק מלא, וב-22 ביולי 2008, לאחר שמונה הופעות ליגה בלבד באותה עונה, פרש טודור ממשחק פעיל בגיל 30 בלבד.
נבחרת קרואטיה
לאחר ששיחק במדי כל הנבחרות הצעירות של קרואטיה, החל טודור את דרכו בנבחרת קרואטיה תחת המאמן מירוסלב בלאזביץ' ב-15 בנובמבר 1997, במשחקה האחרון במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998 מול.
טודור, אז עדיין שחקנה של היידוק ספליט, זומן על ידי בלאזביץ' לטורניר מונדיאל 1998 בצרפת. את הופעת הבכורה שלו בטורניר ערך כמחליף, שתי דקות לסיום הניצחון 0–1 על במשחק השני של קרואטיה בשלב הבתים. הוא עלה פעם נוספת כמחליף, הפעם לשבע דקות, בניצחון 0–1 על בשמינית הגמר. הוא לא שותף בניצחון 0–3 על ברבע הגמר, ובהפסד 1–2 ל בחצי הגמר, וזכה לארבע דקות משחק כמחליף בניצחון 1–2 על  במשחק על המקום השלישי. בסך הכל רשם טודור שלוש הופעות כמחליף במהלך הטורניר, ובכולן נכנס אחרי הדקה ה-80.
לאחר טורניר המונדיאל, ועם פריצתו במדי יובנטוס, זכה לדקות משחק משמעותיות יותר במדי הנבחרת. הוא כשל להעפיל עימה ממוקדמות יורו 2000, אך סייע לה להעפיל למונדיאל 2002, אותו החמיץ בגלל פציעה.
טודור חזר לפעילות במוקדמות יורו 2004, שם רשם שבע הופעות. הוא זומן לסגל של אוטו באריץ' לקראת טורניר הגמר בפורטוגל, שם הוגרלה נבחרתו לבית קשה עם נבחרות בכירות כ ו. לאחר שלא שותף בשוויון 0-0 מול, עלה טודור בהרכב למשחק מול צרפת. טודור כבש שער עצמי, שהיה השער הראשון במשחק בדקה ה-22, בדרך לשוויון 2-2 בסיום. הוא שמר על מקומו בהרכב גם מול אנגליה, ואף כבש בדקה ה-73 את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, שער שצימק את התוצאה ל-2–3 לאנגליה, אך השער לא הועיל ואנגליה ניצחה בסיום 2–4. קרואטיה סיימה את דרכה בתום שלב הבתים.
טודור רשם שמונה הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006, בהן כבש שני שערים - האחרונים שלו במדי הנבחרת, וסייע לנבחרתו להעפיל לטורניר הגמר. טודור זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2006 של זלטקו קרניצ'ר. טודור פתח בכל שלושת משחקיה של קרואטיה בשלב הבתים, שהסתיימו בהדחה לאחר הפסד ל ותוצאות תיקו מול ו.
טודור סיים את דרכו בנבחרת לאחר המונדיאל. בסך הכל הוא רשם 55 הופעות בינלאומיות, בהן כבש שלושה שערים.
קריירת אימון
באוגוסט 2009 מונה טודור לתפקיד עוזרו של אדוארדו רחה בהיידוק ספליט. הוא נותר בתפקיד שבעה חודשים בלבד, לאחר שפוטר בעקבות עזיבתו של רחה לתפקיד מאמן לאציו. טודור לא הצטרף לרחה באיטליה, וחזר לתפקיד מקצועי בהיידוק ספליט בדצמבר 2012, כשקיבל את תפקיד מאמן הנוער (עד גיל 17). עם קבלת התפקיד עבר טודור השתלמות מקצועית במתקן האימונים של קבוצתו בעבר, יובנטוס, ומאמנה אנטוניו קונטה.
באפריל 2013 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת, לאחר שרשרת תוצאות מאכזבות שבעקבותיהן פוטר מאמן הקבוצה. בחודשים הנותרים לסיום העונה, הוביל טודור את ספליט לזכייה בתואר הגביע הקרואטי. הוא הוביל את הקבוצה למקום השלישי בטבלה בעונת, והתפטר מתפקידו בפברואר 2015.
לקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן העולה החדשה לליגת העל הטורקית, קרדמיר קרבוקספור. ב-15 בפברואר 2017 מונה למאמנה של גלאטסראיי. ב-18 בדצמבר פוטר מתפקידו. ב-24 באפריל 2018 מונה למאמן אודינזה. ב-14 בספטמבר 2021 מונה למאמן הלאס ורונה אותה עזב בסיום עונת 2021/2022. ב-4 ביולי 2022 מונה למאמן אולימפיק מרסיי. אף על פי שסיים במקום השלישי בעונת 2022/2023 והעפיל עם הקבוצה לליגת האלופות, עזב את תפקידו בסיום העונה.
אזיקים
אזיקים הם אמצעי כבילה שנועד לשמור על שני פרקי יד צמודים. הם מורכבים משני חלקים טבעתיים, המחוברים ביניהם בשרשרת או בציר. בכל אחד מהחלקים יש זרוע משוננת המסתובבת על ציר, כך שתינעל לצורת טבעת החובקת את פרק היד.
ללא מפתח, לא יכול האדם הכבול באזיקים להפריד בין פרקי ידיו אלא כדי סנטימטרים בודדים, דבר המגביל משמעותית את יכולת הכבול לבצע פעולות בסיסיות, ובכלל זה להוות סיכון לסביבתו או להימלט. כבילת הידיים באזיקים מאחורי גבו של הכבול, מגבילה עוד יותר את תנועתו.
האזיקים משמשים לרוב גורמי אכיפת חוק לכבילה זמנית של עצירים בעת החזקתם או ניודם מחוץ למתקן נעול.
איזוקו של אדם נחשב לאמצעי כבילה משפיל, ועל כן החוק מגביל את האיזוק כך שיתבצע אך ורק במצב בו נשקפת סכנה מאי-אזיקתו של העציר.
יש הטוענים כי שירות בתי הסוהר נוטה לאזוק עצירים באופן לא מידתי המנוגד לעולה מן החוק ואף פוגע בכבוד האדם שלהם, בין היתר בדיונים בפני בית המשפט.
ראדום (עיר)
ראדום (בפולנית: Radom, ; ביידיש: ראָדעם) היא עיר במרכז פולין, כ-100 ק"מ מדרום לוורשה, ובה 229,300 תושבים.
היסטוריה
חשיבותה של ראדום בעבר הייתה בהיותה צומת דרכים עיקרי בפולין: צפונה לוורשה, מזרחה ללובלין, מערבה ללודז' ודרומה לקרקוב וז'שוב.
העיר ראדום מוכרת בזכות "חוקת ראדום", שנחקקה בשנת 1505. חוקה זו באה להסדיר את היחסים בין ה"מגנאטים" בעלי אחוזות הענק וה"שלאכטה" - כלל האצולה. חוקת ראדום איפשרה את הקמת הפרלמנט הפולני, הסיים, בו ניתן ייצוג לשלאכטה. כל חוק צריך היה אישור הסיים, ולכל אציל ניתנה זכות וטו. הסדר בעייתי זה היה בעוכריה של פולין זמן רב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פלש הצבא הגרמני לפולין ולאחר קרב בין הצבא הפולני ליחידות שריון של הוורמאכט נכבשה העיר ב-8 בספטמבר 1939. על פי הנספח הסודי של הסכם ריבנטרופ מולוטוב מאותה שנה הפכה מרכז פולין לגנרלגוברנמן (מחוז כבוש תחת ממשל כללי גרמני) וראדום הפכה לאחד מארבעת המחוזות שהרכיבו אותו.
הצבא האדום שחרר את העיר מידי הנאצים ב-16 בינואר 1945. בעקבות זאת גורשה האוכלוסייה הגרמנית מן העיר כאשר חלק נרצחו וגברים הכשירים לעבודה נשלחו לעבודות בחקלאות ובתעשייה. באביב אותה שנה נשלחו הגברים הגרמנים בקבוצות לעבודות כפייה בברית המועצות.
היהודים בראדום
לפי מפקד האוכלוסין ב-1897 חיו בעיר 11,200 יהודים שהיוו כ-39 אחוז מכלל האוכלוסייה. בעיר חיו לפני מלחמת העולם השנייה כ-30,000 יהודים, שהיוו אז כשליש מהתושבים, בקהילה יהודית משגשגת, חלק גדול מהם חסידים. עם רבני העיר במשך השנים נמנו גם הרב שמואל מוהליבר והרב אברהם צבי פרלמוטר
תקופת מלחמת העולם השנייה
בדצמבר 1939, בעקבות דרישת הנאצים, הוקם יודנראט בראשות יוסף דיאמנט. היודנראט שימש את כל מחוז ראדום. תפקיד היודנראט היה, בין השאר, לספק עובדי כפייה למפעלים בעיר, בעיקר לשיקום מפעל הנשק והתחמושת לוצניק (Łucznik). בתחילה דרשו הגרמנים כ-80 עד 100 עובדים ליום ועם הזמן עלתה המכסה ל-500 עד 600. לפי מפקד אוכלוסין מתחילת 1940 התגוררו במחוז ראדום כ-280,000 יהודים.
בתקופה שבין סוף 1940 ותחילת 1941 גורשו כ-10,000 יהודים מראדום ליישובים אחרים ובמקביל הגיעו יהודים מיישובים אחרים, ביניהם קרקוב, לראדום.
במהלך חודש מרץ 1941 הוקמו בעיר שני גטאות - גדול וקטן: הגדול שמנה בראשית ימיו 25,000 תושבים הוקם במרכז העיר, והשני- קטן יותר שמנה 8,000 תושבים, הוקם בפרבר גליניצה שבפאתי העיר. הגטאות נסגרו ב-7 באפריל. שני הגטאות לא היו סגורים פיזית (לא הוקמו חומות או גדרות), גבולות הגטו סומנו בשלטים. ב-1 באפריל 1940 הוקם כוח שיטור יהודי בראשותו של יואכים גייגר, שהיה עד כה האחראי בפני הנאצים לשילוחם של יהודים לעבודות כפייה. ב-1 ביולי 1940 הועבר כל רכושם של היהודים לידי מנהלת נאמנות גרמנית (Treuhandstelle). תושבי שני הגטאות סבלו מרעב ומחלות וכמה אלפים מתושביהם נספו עד תחילת הגירושים. ביחס לגטאות אחרים בפולין היה המצב הכללי בגטו ראדום טוב באופן יחסי.
ב-6 באוגוסט 1942 הוקף הגטו הקטן בכוחות גרמנים ואוקראינים בפיקודו של קצין האס אס אונרשטורמפיהרר פרנץ שיפרס (Franz Schipers) והחלה אקציית חיסול הגטו. בפעולה נורו יהודים רבים למוות. מעטים הצליחו להימלט או להסתתר. על מנת למלא את מכסת המשלוח שנקבעה מראש, נכנסו כוחות אלו לאחר מכן לגטו הגדול והוציאו משם בברוטליות תוך כדי מעשי רצח 2,000 יהודים נוספים. הם צורפו ל-6,000 היהודים שהוצאו מהגטו הקטן וכולם נשלחו ברכבת בקר בת 60 קרונות למחנה ההשמדה בטרבלינקה.
חיסול הגטו הגדול החל 11 ימים לאחר מכן באותה מתכונת. יחידת חיסול נאצית, מלווה בכוחות עזר אוקראינים נכנסה לגטו הגדול והחלה לרוקן אותו מתושביו. הפעולה ארכה מספר ימים ו-17,000 תושבי הגטו שולחו בשלושה משלוחים למחנה ההשמדה בטרבלינקה.
כ-4,000 יהודים שרדו את הגירושים. הם הועסקו בעבודות כפייה שונות ורוכזו בשני רחובות - ברחוב שווארליקובסקה (Szwarlikowska) וברחוב שקולנה (Szkolna), שהפך מאוחר יותר למחנה ריכוז ושימש כמחנה-חוץ (בגרמנית: Außenlager) של מיידנק, בו נספו רבים מן היהודים מחמת התנאים הקשים. אחרוני היהודים נשלחו ב-26 ביולי 1944 ממחנה שקולנה בצעדת מוות בת יומיים לעיירה טומאשוב, שם המתינו שבוע לרכבת שלקחה אותם לאושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה
כ-300 יהודים בלבד שרדו את השואה וחזרו להתגורר בעיר לאחר המלחמה, רק 2 משפחות חזרו שלמות.
כמה חודשים לאחר סוף המלחמה, נרצחו 9 יהודים על ידי פולנים מקומיים באחת הדירות בעיר. הם נקשרו לכיסאות וגרונם שוסף. לאחר מעשה הרצח פורסמה הודעה לכל היהודים בראדום כי כל יהודי שיישאר בראדום יזכה לגורל זהה לזה של ה-9. מלבד יהודי בודד שהיה נשוי לפולנייה נוצרייה, כל יהודי ראדום עזבו את העיר. כיום אין בעיר קהילה יהודית.
בנובמבר 2010 נחנכה בעיר אנדרטת זיכרון במקום בו עמד בית הקברות היהודי.
שעון שבת
שעון שבת הוא התקן הכולל שעון ומפסק המאפשר לתכנן מראש את זמני ההפעלה של מכשירי חשמל באמצעות שליטה על מעבר זרם חשמלי אליהם. ההתקן משמש גם כפתרון הלכתי לשליטה על מערכות חשמליות בשבת, כתחליף להדלקתם וכיבויים בידי אדם, דבר האסור על פי ההלכה. לפי עדות אחת, הוא הומצא בסוף המאה ה-19 על ידי אברהם שכט, עקב הצורך של יהודים שומרי שבת להתמודד עם בעיית השימוש בחשמל בשבת.
כיום נעשה שימוש רווח במונח זה כשם כולל לסוגים שונים של מתגי זמן לשימוש ביתי. הגרסה הנפוצה של שעון שבת הוא התקן מכני עם מחזור פעולה של 24 שעות. שעון שבת קיים בגרסה ללוח חשמל המאפשר לשלוט על חלקים של מערכת החשמל הביתית, ובגרסה המתחברת לשקע חשמל ומאפשרת שליטה על מכשיר בודד.
בשימושים שאינם קשורים להלכה היהודית, מכונה שעון השבת גם בשם "טיימר" או "קוצב זמן", כדי להבדילו משעון השבת המשמש את הציבור הדתי והחרדי בשבת ויום טוב, אף שהאחרון משמש לספירת הזמן לאחור.
השעון
שעון שבת הנפוץ ביותר פועל מכנית. הוא מורכב בלוח החשמל או על הקיר או מחובר לשקע ובו שעון עם או בלי מחוגים. סביב השעון הנתון במעגל, יש מערכת זיזים אשר באמצעותה ניתן לקבוע את שעת ההפעלה או הכיבוי. זיז המוכנס לתוך המעגל קובע הפעלה. זיז המוצא מתוך המעגל קובע ניתוק. ניתן להתקין מספר שעוני שבת במקביל, באופן שתהיה הפרדה בין השליטה על מערכות שונות, כך שמכשיר חשמל שונים יופעלו בשעון נפרד. קיימים גם שעוני שבת עם כוונון דיגיטלי המתבצע על ידי לחצנים.
שעון שבת שבועי יומי מכיל חוגה נוספת המחולקת ל-7, ומאפשרת שליטה גם לפי ימים. שעון זה משמש למשל למערכת צלצולים בבתי ספר.
שעון שבת אסטרונומי מכיל את המידע המלא על שעות השקיעה והזריחה, ומאפשר תכנות מראש של הפעלה וניתוק מערכות לכל ימות השנה. שעון זה משמש למשל להפעלה וכיבוי של תאורת רחובות.
כיום יש מכשירי חשמל ביתיים, כמו מזגנים, תנורי אפייה ובישול הכוללים תוספת מובנית של שעון שבת.
חשמל חכם
התקני חשמל חכם (מתג חכם, שקע חכם), שבהם ניתן לקבוע מראש, באמצעות טלפון חכם, את זמני ההפעלה, מהווים תחליף לשעון שבת, שיתרונו באפשרות לקבוע זמנים שונים לכל מתג.
שעון שבת ביהדות
שעון שבת, הוא פתרון הלכתי לכיבוי והדלקה מתוזמנים מראש של מכשירי חשמל בשבת ויום טוב, שנועד לחסוך את הצורך בפעולה ידנית של כיבוי והדלקת המכשיר החשמלי ביום השבת או יום טוב עצמו, דבר הכרוך לעיתים באיסור מלאכת מבעיר ומכבה.
באסטיד
באסטידים (באנגלית: Bastide) הן עיירות חדשות מבוצרות מתקופת ימי הביניים, שנבנו בחבלי ארץ לנגדוק, גסקוניה, אקוויטניה, שבאנגליה וויילס במהלך המאות השלוש-עשרה והארבע-עשרה, אם כי חלק מהרשויות מחשיבות את מון-דה-מרסן ומונטובן, אשר נוסדה ב-1144, כבאסטידים הראשונים.
כמה מהבאסטידים הראשונים נבנו תחת ריימונד השביעי מטולוז כדי להחליף כפרים שנהרסו במסע הצלב האלביגנזי. הוא עודד בנייה של כפרים אחרים כדי ליישב את השממה, במיוחד בדרום-מערב צרפת. כמעט 700 בסטידים נבנו בין השנים 1222 (Cordes-sur-Ciel, טארן) ו-1372 (La Bastide d'Anjou, טארן).
היסטוריה
הבאסטידים פותחו וגדלו במספרם על פי תנאי חוזה פריז (1229), שאיפשר לריימונד השביעי מטולוז לבנות עיירות חדשות בתחומי שליטתו המובסים והמרוסקים אך, לא לבצר אותן. כאשר אלפונס הקאפטי מפואטייה ירש, במסגרת נישואים שנקבעו בהסכם, וביסס את שליטתו האזורית בין השאר באמצעות ייסוד הבאסטידים, הוא כונה "מייסד הבאסטיד שאין דומה לו". בעלי קרקעות תמכו בפיתוח באסטידים כדי לייצר הכנסות ממסים על סחר ולא ממעשרות (מיסים על ייצור). חקלאים שבחרו להעביר את משפחותיהם לבאסטידים כבר לא היו וסאלים של הלורד המקומי והפכו לאנשים חופשיים. למעשה, התפתחות הבאסטידים תרמה לדעיכת הפיאודליזם.
האחריות וההטבות גובשו בקפידה בצ'ארטר, שהגדיר את הזכיינות ("חירויות") ואת התלבושות ("המנהגים") של הבאסטיד. זכויות פיאודליות הושקעו בריבון, כאשר הלורד המקומי ממלא מספר חובות כאוכף צדק מקומי ומתווך בין התושבים החדשים - הנדרשים לבנות בתים בתוך זמן מוגדר, לעיתים קרובות שנה, לבין נציגי הריבון. לתושבים הוענקו מגרש ביתי, מגרש לגינה במטבח (קסלה) ומגרש לעיבוד (ארפנט) בשולי אדמות הבאסטיד. תחילה הבאסטיד והכנסייה נבנו תחילה מעץ. לאחר גמר הקמת הבאסטיד, הם הוחלפו במבנים מאבן.
רכיבים מבניים
על ההגדרה של באסטיד התנהל בעבר פולמוס אקדמי. כיום הם מתוארים, בדרך כלל, ככל עיר שתוכננה ונבנתה כיחידה, על ידי מייסד אחד. רוב הבאסטידים פותחו עם מתווה של רשת רחובות מצטלבים, עם צירי דרך רחבים המחלקים את תוכנית העיר ל"אינסולות" ('insulae'), או בלוקים, שדרכם עובר, לעיתים קרובות, נתיב צר. הם כללו כיכר שוק מרכזית מוקפת ארקדות (קוברטים; couverts) שדרכן עברו צירי התנועה, עם שטח שקילה ומדידה מקורה. כיכר השוק סיפקה, לעיתים קרובות, את היחידה העצמאית (מודול) שאליו מתנקזות חלוקות המשנה של הבאסטיד. הדגם העירוני הרומי, הקסטרום עם תוכנית הרשת והפורום המרכזי שלו, שלט ללא עוררין באזור שכן תקדימים תכנוניים רומיים שרדו בערים מימי הביניים כמו בזייה, נרבון, טולוז, אורנז' וארל. אזור הבאסטידים היה אחד המאחזים האחרונים של שלהי העת העתיקה במערב.
כנסייה
הכנסייה כמעט אף פעם לא הייתה על הכיכר המרכזית אלא בדרך כלל בזווית, מול הכיכר באלכסון. אחד היוצאים מן הכלל הנדירים הוא Villefranche-de-Rouergue, אך זה נבנה מאתיים שנה אחרי הכיכר.
רחובות
רוחב הרחובות היה בדרך כלל 6–10 מטרים, כך שמרכבה יכלה לעבור דרכם. הם נבנו לצד חזיתות הבתים. סמטאות העוברות בין רחובות, לרוב אלו היו ברוחב של 5–6 מטרים אך לפעמים, הן נבנו ברוחב של 2-2.5 מטרים. בבאסטיד היו בדרך כלל בין רחוב אחד לשמונה.
חומות
בתחילה, כאשר הוקמו הבאסטידים הראשונים, לרובם לא היו חומות או ביצורים של עיר, מאחר שזו הייתה תקופה שלווה בהיסטוריה, והחומות נאסרו על פי חוזה פריז (1229). ביצורים נוספו מאוחר יותר ושולמו באמצעות מס מיוחד או בוצעו באמצעות חוק שחייב את תושבי העיר לסייע בבניית החומות. דוגמה טובה לכך היא ליבורן. עשר שנים לאחר הקמת העיר ביקשו אנשיה כסף לבניית חומות העיר. לאחר שהם קיבלו את הכסף, הם הוציאו אותו על הפיכת העיר שלהם ליפה יותר, במקום בניית חומות. בתחילת מלחמת מאה השנים, נהרסו באסטידים רבים שלא היו להם חומות עיר. כמה מהאחרים בנו במהירות חומות אבן כדי להגן על העיר.
מבנה ומיקום
קלות גביית המס הייתה סיבה נוספת לפריסת הרשת, שכן הכפר היה חייב במס מודול אחר מודול, והאזור המרכזי המאורגן. צורותיהם של הבטסטידים נבעו מ"החיכוך שנוצר על ידי אינטראקציה, כדאיות, פרגמטיות, פשרה משפטית ורווח", ציין אדריאן רנדולף ב-1995. לעיתים רחוקות יותר, ערים מתוכננות כאלה פותחו על פי תוכנית מעגלית. חלק מהבאסטידים לא תוכננו בצורה כל כך גיאומטרית: "גיאומטריית הבלוקים של הבאסטידים לא הייתה מסגרת נוקשה שלתוכה נדחסה עיירה; היא דומה יותר לרשת, המושלכת על האתר ומסתגלת לניואנסים שלה", כתב רנדולף.
מרבית הבאסטידים נבנו במחוזות לוט וגארון, דורדון, גרס וגארון עילית בצרפת, בזכות הגובה והאיכות של הקרקע. חלקם נבנו בעמדות הגנה חשובות. הידועה ביותר כיום היא, כנראה, אנדורה לה ולה, אך המאוכלסת ביותר היא וילנב-סור-לו (Villeneuve-sur-Lot), שפירושה "העיר החדשה על נהר לוט".
מחנה ישראל (מעברה)
מחנה ישראל היה מגדולי מחנות העולים ומעברות העולים בישראל, שכן צפונית לעיר לוד ומזרחית לכביש לוד - פתח תקווה. מועצה מקומית לשעבר (בשנים 1965-1957). כיום שטח המעברה נמצא בתוך מתחם התעשייה האווירית לישראל.
תולדות המקום
במלחמת העולם השנייה הוקם במקום מחנה של הצבא הבריטי שנקרא מחנה דומסטיק. במחנה חנה גם הצבא האמריקני. לאחר קום המדינה הוקמה בשטח המעברה שנקראה על שם ישראל שחורי ממפקדי ההגנה החשובים, שנהרג במלחמת העצמאות באזור בעלותו על מוקש, מזרחית למעברה.
לאחר שנים רבות של פעילות אינטנסיבית נסגרה המעברה באופן רשמי בשנת 1965, אולם עד סוף שנות השבעים נשארו במקום מספר משפחות. השטח של מחנה ישראל נמסר לידי התעשייה האווירית לישראל, אשר בנתה בתחומה חלק ממפעליה. שרידי מבנים של המחנה הצבאי אשר כונו צריפי ניסן עמדו במקום עד לתקופה האחרונה. במקום גם מצוי מבנה של תחנת רכבת.
נמל החלל קייפ קנוורל
רבות ממשימות תוכנית החלל האמריקאית שוגרו מנמל החלל קייפ קנוורל, בהן הלוויין הראשון של ארצות הברית, האסטרונאוט הראשון של ארצות הברית ועוד משימות רבות.
כיום משמש נמל החלל את חיל האוויר האמריקאי לשיגור לווייני ריגול, ואת נאס"א לשיגור לווייני מחקר.
היסטוריה
האזור היה בשימוש על ידי ממשלת ארצות הברית כבר מ-1949, כאשר הנשיא הארי טרומן ייסד את JLRPG (Joint Long Range Proving Grounds) בכף קנוורל, לניסויי טילים. מיקום זה היה אידיאלי מפני ששיגור הטילים מתבצע ונוחת באוקיינוס האטלנטי, ובנוסף האזור קרוב לקו המשווה כמעט יותר מכל מקום אחר בשטחה היבשתי של ארצות הברית. הקרבה לקו המשווה מאפשרת את האצת הטיל בזכות סיבוב כדור הארץ סביב עצמו.
בשנת 1951 ייסד חיל האוויר האמריקאי את המרכז לניסויי טילים (Air Force Missile Test Center) על יד תחנת צי האוויר בנהר הבננה (Banana River Naval Air Station).
בעקבות פרויקט ספוטניק, הלוויין הסובייטי הראשון בחלל, שיצא לדרך ב-4 באוקטובר 1957, שיגרה ארצות הברית את הלוויין הראשון שלה, וונגארד TV3 אבל הטיל התפוצץ במהלך השיגור.
ב-29 ביולי 1958 הוקמה סוכנות החלל האמריקאית, נאס"א, והאזור הפך לאתר השיגור שלה. טילים רבים נוסו ושוגרו מהכף ביניהם: רדסטון, יופיטר, פרשינג, פולאריס, ת'ור, אטלס, טיטן, מיניטמן ודלתא. המשימות המאוישות הראשונות של ארצות הברית מרקורי וג'מיני שוגרו מהכף.
כני השיגור בנמל החלל קנדי הוקמו כדי לשגר את טילי הסטורן 5 שלקחו את חלליות האפולו לירח, ולאחר מכן הוסבו הכנים כדי להתאים לשיגורן של מעבורות החלל.
בשנת 1966 באתר נפתח מוזיאון החלל והטילים של חיל האוויר האמריקאי.
עקרונות חשבונאיים מקובלים
המונח עקרונות חשבונאיים מקובלים או כללים חשבונאיים מקובלים (באנגלית: Generally Accepted Accounting Principles, הקיצור המקובל: GAAP) משמש לתיאור עקרונות המופעלים בפרקטיקה החשבונאית לאופן רישום עסקאות בחשבונאות פיננסית. בחוות דעת על הדוחות הכספיים, שעל פיהם קובעים רואי החשבון אם הדוחות הכספיים ערוכים על פי עקרונות חשבונאיים מקובלים. עקרונות אלה אינם גלובליים ועשויים להשתנות ממקום למקום ומזמן לזמן. כדי להבחין ביניהם, צריך לבחון את ההקשר בו נעשה השימוש במונח. עקרונות חשבונאיים מקובלים בארצות הברית, למשל, מכונים US GAAP, בעוד עקרונות חשבונאיים מקובלים בישראל מכונים Israeli GAAP.
עקרונות חשבונאיים מקובלים הם קווים מנחים לעריכת הדוחות הכספיים ואילו תקני ביקורת מקובלים הם קווים מנחים למבקר (רואה החשבון).
העקרונות החשבונאיים המקובלים נוצרו מתוך מטרה לספק מסגרת תקנית לעריכת דוחות כספיים שיהיו אובייקטיביים, נייטרליים ובני השוואה. גישות ביקורתיות לחקר החשבונאות טוענות כי העקרונות החשבונאיים המקובלים מבטאים תוצאה של מאבקי כוח בין גורמים בעלי אידאולוגיות ואינטרסים שונים.
עקרון העלות ההיסטורית
על פי עקרון העלות ההיסטורית מחויבות הפירמות לרשום את פעולותיהן בהתאם לעלות המקורית, על פי תאריך התרחשות האירוע. העיקרון נועד למנוע מניפולציות בערך הספרים ובמאזן. לדוגמה, חלקת אדמה אשר נרכשה לפני 50 שנה בתמורה ל-10,000 ש"ח ושוויה המוערך כיום במיליון ש"ח; אולם, בספרים ובמאזן נרשמת וצריכה להופיע העלות ההיסטורית - 10,000 ש"ח. בשנים בהן האינפלציה גבוהה נהוג להוסיף לדוחות הכספיים גם דוחות המותאמים לאינפלציה.
עקרון ההכרה בהכנסה
עקרון ההכרה בהכנסה מציג קווים מנחים אשר על פיהם ניתן לקבוע מתי יש להכיר בהכנסות, לצורך מדידת הרווח שידווח בדוח רווח והפסד. הואיל וקיימים סוגים שונים של פירמות, שלהן תהליכים שונים להפקת רווחים, אפשרי שכל פירמה תכיר בהכנסות בזמנים שונים. עיקרון זה בא לוודא שעיתוי רישום ההכנסות יהיה קבוע, מוגדר ובר השוואה. בחברות יצרניות מנחים העקרונות מתי יש להכיר בהכנסות - במועד הייצור, מועד המכירה, מועד הגבייה או במועד מתאים אחר. לדוגמה, חברה המוכרת נפט למשל, יכולה להכיר בהכנסות כבר במועד הפקת הנפט, שכן לבטח יהיו לה קונים. לעומת זאת, חנות בגדים שבה לא ברור אם תצליח לגבות את החוב מחברת האשראי או מהלקוחות עצמם, תכיר בהכנסותיה במועד הגבייה.
עקרון ההקבלה בין הוצאות להכנסות
על פי עקרון ההקבלה בין הוצאות להכנסות תרשמנה כל ההוצאות יחד עם ההכנסות שבגינן יצאו, ללא קשר למועד תשלום ההוצאות בפועל. מטרת העיקרון היא להציג בדוח רווח והפסד את הרווח ה"אמיתי" שנוצר לפירמה מפעולותיה. לדוגמה, בעת מכירת מוצר נוצרת הכנסה. כדי ליצור - להגיע - לאותה הכנסה, נאלצנו להוציא הוצאות רבות - החל מעלות המוצר ("עלות המכירות"- העלות לייצר או לקנות את המוצר שנמכר), דרך הוצאות השיווק והפרסום, וכלה בהוצאות המימון למימון פעילות הפירמה. המטרה בדוח רווח והפסד היא להציג את כל ההוצאות האלו, כולל אלו שישולמו בעתיד, יחד עם ההכנסה, כך שנוכל לדעת מהו הרווח מאותה מכירה. ואולם, לא תמיד קל לברר אילו הוצאות הניבו אילו הכנסות, ולכן לעיתים משתמשים בתחזיות ואומדנים ומקצים את העלויות באופן כזה או אחר על פני מספר שנים. לדוגמה, בעלי משרד הוצאה לאור רכשו מכונת הדפסה תעשייתית, אשר על פי נתוני היצרן תוכל להפיק הכנסות למשך עשר שנים, באופן שווה. במקרה זה תחולק עלות המכונה שווה בשווה בעשר השנים הבאות, עד שערך המכונה יהיה אפס (אורך חייו התועלתי) בדרך של רישום פחת.
לעיתים לא ניתן לרשום את ההכנסה עם הוצאותיה, אם מפני שזה בלתי אפשרי, אם מפני שישנה אי-ודאות לגבי יכולתם של ההוצאות להפיק הכנסות, ואם מפני שעלות החישוב והייחוס גבוהה מדי. לדוגמה, תשלום הוצאות חשמל: קשה לדעת איזו הכנסה בדיוק נוצרה בעקבות השימוש בחשמל. לכן, במקרה הזה ההוצאות יירשמו בהתאם לתקופה שבה השתמשנו בחשמל (גם אם היא הייתה לפני התשלום - אם השתמשנו בחשמל בדצמבר 2006 ושילמנו בינואר 2007 ההוצאה שייכת ל-2006.)
עקרון הגילוי הנאות
עקרון הגילוי הנאות מציג קווים מנחים בנוגע לכמות המידע שיש להציג בדוחות הכספיים. הקריטריון האיכותי לשאלה איזה מידע להציג והיכן הוא חשיבות המידע לקוראי הדוחות הכספיים - עד כמה המידע נדרש לצורך קבלת החלטות כלכליות נכונות. יש להימנע מהצגת מידע לא רלוונטי ולא חשוב מצד אחד, ולכלול מידע חשוב וחיוני, מאידך. על עורך הדוחות הפיננסיים לפרט ולסדר את החלקים העיקריים עד לרמת פירוט גבוהה. לדוגמה, בצד ההתחייבויות ישנן התחייבויות לזמן ארוך והתחייבויות לזמן קצר, וגם עליהן יש לפרט, לדוגמה, בהתחייבויות לזמן קצר: משיכת יתר בבנק, הלוואות קצרות מועד (פק"ם) וכדומה.
בנוסף, במסגרת עיקרון זה יש להוסיף ביאורים מתאימים לפריטים הדורשים הסברים נוספים, כגון מידע לגבי סיכונים מסוימים אליהם חשופה הפירמה, מידע לגבי אירועים שהתרחשו לפני מועד פרסום הדוחות, תביעות משפטיות התלויות בפירמה ופירוט עסקאות, התחייבויות וזיכיונות מהותיים.
עקרון השמרנות
על פי עקרון השמרנות, בכל מקום שבו יש לרשום פעולה אך אין מידע כמותי עליה, יש לערוך אומדן ולהעדיף את המידע שייתן רווח מינימלי ביותר. מטרת העיקרון למנוע מצב שבו פירמה "מנפחת" את הרווח על ידי אומדנים נדיבים.
עקרון העקביות (השוואתיות)
לפי עיקרון זה, מצווה העסק לדווח באופן אחיד ועקיב אודות תוצאות פעולתו ומצבו במהלך התקופות החשבונאיות. מטרת העיקרון היא לאפשר השוואה בין תקופות חשבונאיות, ולמנוע אפשרות של הטיית נתונים, בפרט בנושאים שבהן ניתן להשתמש במספר שיטות חישוב; למשל אופן חישוב פחת, הפרשה לחובות מסופקים וכו', במידה ויחול שינוי באופן הרישום נאזכר זאת בביאורים הנלווים לדוחות הכספיים.
עקרון ההמשכיות
ראה עקרון העסק החי
עקרון העסק החי
ההנחה היא שהישות החשבונאית הוא גוף שאמור לפעול לאורך זמן, ועל סמך הנחה זו עורכים את הדוחות הכספיים. בהיעדר בסיס להנחה זו, מחייב עיקרון זה לציין זאת במפורש ולערוך שינויים מהותיים באופן הצגת נתוני הישות החשבונאית, כמו למשל הצגת הרכוש הקבוע בשווי מימוש (נמוך).
עקרון הישות הנפרדת
העסק נחשב מבחינה חשבונאית כיחידה ארגונית נפרדת ועצמאית המנותקת מבעליה (יודגש כי אין הכוונה רק לחברות בע"מ, אלא לכל עסק ללא קשר להיבטים המשפטיים החלים על חברות, ותאגידים נוספים). הרישום החשבונאי נועד לתעד את פעולות העסק כולן בלבד, ולכן אין לערב עסקאות שעושה בעל העסק באופן עצמאי; הדבר מקבל ביטוי בחשבון חו"ז בעל העסק, ובחשבון הון בעל העסק שמבטאים התחייבות או של העסק לבעלים או של הבעלים לעסק.
עקרון התקופה החשבונאית
עיקרון המניח שניתן לחלק את הפעילות הפיננסית של הישות החשבונאית לתקופות קצובות (בדרך כלל 12 חודשים = שנה קלנדרית), לשם עריכת דוחות כספיים של הפעילות העסקית. תקופה זו נחשבת לתבנית פעולות הרישום החשבונאי, למרות העובדה שהעסק מתקיים לפני ולאחרי תקופה זו.
עקרון היחידה המוניטרית
עיקרון זה קובע כי היחידה הכספית (מוניטרית) לפיה ערוכים הדוחות הכספיים, היא בעלת ערך קבוע (ש"ח, $) שיוצרת מכנה משותף למטרות מדידה חשבונאית.
הורילקה
הוֹרִילקַה (באוקראינית: горілка; ברוסית: горилка ) היא וודקה אוקראינית. הורילקה מזוקקת לרוב מדגן, מתפוחי אדמה או מקליפותיהם. בשפה האוקראינית משמשת המילה גם לציון כהילים מזוקקים חזקים אחרים, כוויסקי. הורילקה המזוקקת באופן ביתי קרויה בשם "סמוהון" (Самого́н).
הורילקה אוקראינית מסורתית בדרך כלל מתובלת ועזה יותר בטעמה מוודקה רוסית. כיום מיוצרת הורילקה באופן מסחרי, אך באופן מסורתי היא מיוצרת בבית במגוון סוגים: "נליבקה" ו"ספוטיקאץ'" מבוססי חליטת הפירות, "מלינבקה" העשויה מפטל, "טרטוחה" (תות שדה), "אגרוסיבקה", "טרניבקה" ו"קליניבקה" מפירות יער שונים, "שיפשיניק" מניצני וורדים, "זובריבקה", "וישניאק" (דובדבנים), "סליביאנקה" (שזיפים), "מורליבקה" (אפרסקים) וסוגים רבים נוספים.
מין ידוע במיוחד של הורילקה הוא ה"פרצובקה", אשר מושרים בה פלפלים אדומים חריפים שלמים, המקנים לה טעם מאוד חריף.
פסטור
פסטר מצא שהסיבה לקלקול משקאות כגון בירה ויין ולהחמצתם היא פעילות החיידקים המצויים בהם. בתהליך של חימום המשקה, כך גילה, ניתן להשמיד את רוב החיידקים ולשפר את איכותו ויציבותו של המשקה. רעיון זה אומץ על ידי תעשיית החלב, שסבלה אף היא מקלקול מהיר והחמצת החלב, כתוצאה מפעילות החיידקים שבו. יחד עם קלוד ברנאר ביצע פסטר את ההליך לראשונה ב־20 באפריל 1862.
הורילקה
רוב סוגי ההורליקה מיושנים במשך שבועות עד מספר חודשים, עם הפרי המקנה להם טעם. לאחר מכן מסננים את הנוזל ומבקבקים אותו. ישנם אופני הכנה בהם מעמידים את הבקבוקים על גג הבית, לשם הלבנת המשקה בקרינת אולטרה סגול מהשמש. אחרים מוסיפים סירופ מתוק לתסיסה שנייה והפקת אלכוהול רב יותר. אופן מסורתי ומעניין של איטום כלי ההורילקה הוא אפייתה בכד חרס עם "מכסה" בצק, המכונה "זפיקנקה" או "פלנקה".
פסטור
הפסטור הקלאסי הוא חימום לטמפרטורה של 63–68 מעלות צלזיוס למשך 30 דקות. פסטור תעשייתי בימינו הוא תהליך של חימום לטמפרטורה של 73 מעלות צלזיוס ל־16 שניות וקירור מיידי לשתי מעלות צלזיוס. תהליך זה הורס את כל החיידקים הפתוגניים ואת כל הפטריות (שמרים ועובשים שונים). החימום המהיר בטמפרטורה מבוקרת והקירור המהיר גורמים לכך, שנשמרים רוב הערכים התזונתיים של המזון המפוסטר. החיסרון בתהליך הוא שהוא אינו פוגע בנבגי החיידקים. דבר זה מגביל את אורך החיים של המזון המפוסטר שכן לאחר פרק זמן מסוים, הנבגים מתפתחים לחיידקים פעילים ופוגעים במזון. שמירה בקירור של מזון מפוסטר מעכבת את התהליך ומאריכה את אורך החיים של המוצר. בישראל, החלב הנמכר בשקיות הוא חלב מפוסטר.
הורילקה
מסורות
ההורילקה היא המשקה החריף העממי בחתונות באוקראינה, מזרח סלובקיה ודרום פולין:
פסטור
תהליך דומה לפסטור הוא "פסטור על". בתהליך זה מתבצע חימום לטמפרטורה של 125 מעלות צלזיוס לשנייה אחת, והוא נועד להאריך את חיי המדף של החלב (תוך פגיעה קטנה בערכו התזונתי). בתהליך זה משתמשים בישראל עבור חלב הנמכר באריזת קרטון. חימום זה נותן אורך חיים עדיף על פני הפסטור הסטנדרטי, אך גם פוגע יותר בערכים התזונתיים של החלב, ולמעשה אינו נחשב פסטור.
הורילקה
אטימולוגיה
שורש המילה הוא בפועל הסלאבי "הוריטי" שמשמעותו "לבעור", בדומה לביטוי "יין שרף" היהודי ול"ברנדי" באנגלית.
פסטור
תהליך קיצוני יותר הוא "אולטרה פסטור" או עיקור (UHT). תהליך זה מתבצע על ידי חימום לטמפרטורה של 140 מעלות צלזיוס למשך שתי שניות. תוצאת התהליך קרויה חלב עמיד. חלב זה מעוקר לחלוטין ולפיכך יכול להחזיק מעמד תקופה ארוכה מאוד גם ללא שמירה בקירור כל עוד אריזתו לא נפתחה. בהתאם, לחלב עמיד ערך תזונתי נמוך יותר, ואף טעמו שונה יחסית לחלב המפוסטר.
מלאני סקרופאנו
מלאני סקרופאנו (באנגלית: Melanie Scrofano; נולדה ב-31 בדצמבר 1982) היא שחקנית קנדית. היא ידועה בשל גילום דמותה של רבקה בסדרת הדרמה הקומית "להיות אריקה", תפקידה בתור אוקטובר בסדרת המוקומנטריה "Pure Pwnage". בהמשך, כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת הפנטזיה "המאזין" (2014-2012) ובסדרת הפנטזיה האפלה "ויינונה ארפ" (2021-2016).
ביוגרפיה
סקרופאנו נשואה לג'ף ולהם שני בנים סקרופאנו ילדה את בנה הבכור הארי באפריל 2013 ואת בנה השני טדי באפריל 2017; את כל העונה השנייה של "ויינונה ארפ" היא צילמה כשהיא בהריון.