cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילונה אהרון
אילונה אהרון (9 באוקטובר 1936 – 27 בדצמבר 2014) הייתה אמנית ישראלית.
ביוגרפיה
אילונה אהרון נולדה בשנת 1936 בתל אביב, בת זקונים לרוז ולווסלי אהרון, מייסד תנועת הבונים ותנועת מכבי באנגליה. אביה שימש כמזכירו של חיים ויצמן, שהיה אז נשיא ההסתדרות הציונית העולמית והיה פעיל בארגון. הוא היה בין מקימי היישוב נווה שלום, יישוב משותף ליהודים וערבים. במלחמת העולם השנייה, כשהייתה בת חמש, הצטרף אביה לשורות הצבא הבריטי ופיקד על יחידה יהודית שלחמה בין היתר במצרים ובמלטה. אילונה נשלחה לקיבוץ בצפון, שם גדלה כילדת חוץ.
עם תום מלחמת העולם השנייה עקרה המשפחה לאנגליה, ואילונה נשלחה למנזר קתולי בבקינגהמשייר. במנזר למדה מוזיקה ונחשפה לראשונה לריקוד שיהפוך לחלק משמעותי בחייה. בארצות הברית עבד אביה כשליח ההגנה והתמחה בייבוא מטוסים, נשק וטייסים לישראל. אילונה נשלחה לפנימייה לא הרחק מלוס אנג'לס.
היא חזרה לישראל ולימדה ריתמיקה ברחבי הארץ. אהרון ניסתה להשתלב בלהקת הבלט של האופרה אך עזבה. היא זכתה במלגה מטעם מרתה גרהם שהגיעה לישראל כדי לייסד את להקת בת שבע, אולם ויתרה על המשך קריירה בתחום המחול.
בשנת 1965 החלה אילונה אהרון ללמוד במכון "אבני" לאמנות. עם סיום לימודיה היא נסעה להשתלם בניו יורק וכשחזרה לישראל, לקחה שיעורים פרטיים אצל רפי לביא שהעריך ותמך ביצירתה. בשנת 1975 נבחרה לייצג את ישראל בתצוגת סרטי וידאו בפירנצה.
בשנות התשעים הבליחה אהרון כאמנית תנועה ואבסטרקט ומיוצרות הווידאו ארט הראשונות בישראל, כאשר ליאו קסטלי, השווה בין עבודתה ליצירותיו המוקדמות של אנדי וורהול והמליץ לעקוב אחריה.
יצירתה
אילונה אהרון יצרה קולאז'ים במשך ארבעה עשורים, החל מראשית שנות השבעים. אהרון ממשיכה את מסורת הפוטו קולאז' של שלהי המאה ה-20 באירופה – רוסיה, גרמניה, צרפת – ומעניקה לה זוויות חדשות. ניתן לראות כי בקולאז'ים שילבה אהרון שתי אהבות עיקריות שלה: מחול ואמנות חזותית. הקולאז' היה עבור אהרון אמצעי לביטוי אינטימי, מעין מוזיקה קאמרית להבדיל מהתזמור המלא. בעבודות עשתה שימוש במקטעי גוף ובפרטי מציאות. אהרון, בשיטוטיה עם המצלמה הביתית, לכדה פריטים ופרטים מחיי היום-יום, ובהם שזרה ריתמוס ותנועה – בכל פעם מפרספקטיבה אחרת. אהרון שזרה בעבודותיה מספר ממדים: ריקוד, מוזיקה ואמנות פלסטית. מוקדי התרבות מהם ניזונה אהרון יונקים ממקורות שונים: התרבות הישראלית, המורשת האירופאית, אמנות הצילום ותחום תקשורת ההמונים האמריקאית.
תערוכות
תערוכות יחיד נבחרות
תערוכות קבוצתיות נבחרות
דפורטיבו אלאבס
דפורטיבו אלאבס (בספרדית: Deportivo Alavés, S.A.D) הידועה לרוב בשם הקיצור אלאבס, היא קבוצת כדורגל ספרדית מן העיר ויטוריה שבחבל הבסקים. הקבוצה הוקמה בשנת 1921, ומשחקת בלה ליגה. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון מנדיסורוצה, המכיל 19,840 מקומות ישיבה. הקבוצה משחקת בצבעים כחול ולבן.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1921, ושמונה שנים לאחר מכן אלאבס העפילה לליגה הבכירה לראשונה, שם שיחקה במשך שלוש עונות רצופות.
אחרי שנים רבות רוויות אכזבות והיעלמות מהליגה הבכירה בספרד, אלאבס זכתה בהעפלה לליגה הספרדית השנייה רק בסוף עונת 1994–1995, לאחר שזכתה שנתיים ברציפות במקום לשלבי הפלייאוף לעלייה בליגה הספרדית השלישית, ונכשלה בשניהם.
בעונת 1998/1999, אלאבס שבה ללה ליגה, לאחר 42 שנות היעדרות. בעונת השיבה שלה לליגה, עונת 1999/2000, ניצחה את ברצלונה בשני המשחקים ביניהן במסגרת הליגה. הקבוצה התבססה על פליטי קבוצות אחרות כמו הבוסני הבינלאומי מהו קודרו וההולנדי ז'ורדי קרויף, שניהם שחקנים לשעבר בברצלונה, ושחקנים שהיו אלמוניים לגמרי כמו המגן הרומני קוסמין קונטרה או החלוץ הספרדי חאבי מורנו. אלאבס סיימה את העונה במקום השישי וזכתה בכרטיס לגביע אופ"א.
בעונה שלאחר מכן אלאבס טיפסה במעלה השלבים בטורניר גביע אופ"א במקביל להמשך ההצלחה היחסית בליגה. בחצי גמר הטורניר האירופאי פגשה אלאבס את הקבוצה הגרמנית פ.צ. קייזרסלאוטרן. אלאבס ניצחה את הגרמנים בניצחון 1–4 במשחק הראשון וניצחון 2–4 בגומלין והעפילה לגמר גביע המפעל. משחק הגמר עצמו מול ליברפול האנגלית הסתיים לאחר 90 דקות בתוצאת תיקו 4-4. במסגרת תוספת הזמן, תחת חוקי שער הזהב, ספגה אלאבס שער והפסידה בתוצאה 4–5. באותה העונה סיימה הקבוצה במקום העשירי במסגרת הלה ליגה.
לאחר עונת הצלחה זו מכרה אלאבס את כוכביה הגדולים. חאבי מורנו וקוסמין קונטרה עברו לקבוצת איי סי מילאן האיטלקית. הקבוצה שירדה מנכסיה לא הצליחה לשמור על מעמדה בספרד ובסוף עונת 2002/2003 נשרה לליגה השנייה בספרד.
שנתיים לאחר מכן חזרה לליגה הבכירה. בסוף עונת 2005/2006 נשרה הקבוצה שוב לליגת המשנה, ואחרי שתי עונות במאבקי ירידת ליגת נוספת, בעונה השלישית שלו בליגת המשנה, אלאבס ירדה לליגה הספרדית השלישית. הקבוצה שיחקה בליגה השלישית במשך ארבע עונות, מעונת 2010/2009 ועד עונת 2013/2012 שבסיומה עלתה לליגה הספרדית השנייה.
שלוש שנים מאוחר יותר, ב-29 במאי 2016, עשר שנים לאחר עונתה האחרונה בליגה הבכירה, אלאבס שבה אליה לאחר ניצחון 0–2 על קבוצת נומנסיה.
בעונת 2016/2017 סיימה אלאבס במקום התשיעי והעפילה לגמר גביע המלך והפסידה לברצלונה 1–3.
בסיום עונת 2021/2022 סיימה במקום האחרון בלה ליגה ונשרה לליגת המשנה.
עונה לאחר מכן סיימה רביעית והעפילה לפלייאוף העלייה. הקבוצה הדיחה את אייבר בחצי הגמר, והעפילה לגמר נגד לבאנטה. המשחק הראשוו נגמר בתוצאה 0–0. לאחר 90 דקות במשחק השני, התוצאה הייתה זהה, מה שהוביל להארכה. בדקה ה־129 של המשחק, לאחר שלקבוצה הוענק פנדל, הבקיע שחקן אלאבס שער, אשר החזיר אותה ללה ליגה, לאחר עונה אחת.
סגל נוכחי
(בהשאלה מצ'לסי) (קפטן שני)
(בהשאלה מלאציו)
(בהשאלה ממנצ'סטר יונייטד)
(בהשאלה מוולנסיה)
(בהשאלה מאלמריה) (בהשאלה מריאל בטיס)
בית הכנסת בוורמס
בית הכנסת בוורמס, הידוע גם בשם רש"י שול, הוא בית כנסת מהמאה ה-11, והעתיק ביותר בגרמניה הממוקם בעיר וורמס.
היסטוריה
בית הכנסת הראשון הוקם בשנת 1034. את הבנייה מימנו יעקב בן דוד ואשתו רחל. ליד בית הכנסת עמדה ישיבה מפורסמת, שהעמידה תלמידי-חכמים ממדרגה ראשונה, ביניהם רש"י. לפי מידותיו (132.48 מ"ר) משוער שהיו בו בין 160–230 מקומות ישיבה. במהלך מסע הצלב השני וגזירות תתנ"ו נהרס בית הכנסת.
בשנת 1175 נבנה בית הכנסת מחדש בסגנון רומנסקי, ב-1185 נבנה מקווה במרתף שעל ידו, ובשנת 1212 נוסף מצידו הצפוני אגף נפרד לנשים. חמישה חלונות קטנים ודלת נעולה חיברו בין שני האגפים, ושליחת ציבור שעמדה צמוד לחלונות, הובילה את התפילה בנפרד.
פרנס קהילת יהודי וורמס, דוד יהושוע אופנהיים הוסיף בו בשנת 1624 את האגף האחרון, שנועד לשמש כבית מדרש, ושזכה לכינוי 'בית המדרש של רש"י' (אף על פי שנבנה כ-500 שנים לאחר מותו). ניתן למצוא בו כיום את כיסא האבן בו, לפי המסורת, למד ולימד רש"י, אך מסורת זו אינה מדויקת היסטורית. באמצע המאה ה-19 עבר בית הכנסת שיפוץ נרחב, במהלכו אוחדו אגפי הגברים והנשים ובית הכנסת צויד בעוגב עליו ניגנו נוכרים בשבתות וחגים. ממול למבנה הוקם בית כנסת אורתודוקסי, שנהרס ולא שוקם לאחר המלחמה. בית הכנסת ובית המדרש הצמוד אליו הוצת וניזוק במהלך ליל הבדולח, ובהפצצות בסוף המלחמה הוא נהרס לחלוטין. בשנת 1949 יזם ארכיבאי העיר ד"ר אילרט, את הקמתו מחדש של שער הכניסה לבית-הכנסת העתיק, וב-1958 הוחל בשחזור בית-הכנסת במתכונתו העתיקה, בעלות של כחצי מיליון מארק גרמני במימונה של ממשלת גרמניה. בדצמבר 1961 הוא נחנך בטקס מרשים, בהשתתפותו של קנצלר גרמניה, אדנאואר, ואישים מרכזיים בקהילה לשעבר, לאחר ששוחזר בקפידה. הוא שוחזר בקפידה בשנת 1961, תוך שימוש בכמה שיותר מהאבנים המקוריות שניתן היה להציל. המקווה במרתף הבניין שרד את ההרס ונותר על תילו. כיום משמש בית הכנסת לתפילה לקומץ יהודי וורמס בעיקר בחגים.
בשנת 2010 הוצת בית הכנסת על ידי אלמונים שפיזרו במקום עלונים עם הכיתוב "אם לא תעזבו את פלסטין בשקט, אנחנו לא נעזוב אתכם בשקט". פצצות האש הושלכו לעבר שמונה פינות של בניין האבן וכנגד חלון. הלהבות כובו במהירות על ידי תחנת הכיבוי המקומית. איש לא נפגע ולא דווח על נזק חמור למבנה.
דגם מוקטן של בית הכנסת, בנוסף לדגם מדויק של בית המדרש, נמצא בבית התפוצות.
רותי רודנר
ביוגרפיה
רודנר נולדה וגדלה בקיבוץ גבעת ברנר לעמוס רודנר, עורך, סופר וארכיטקט ותמר רודנר, מורה ועורכת לשונית, אחותו הצעירה של המשורר זוכה פרס ישראל אריה סיון. לרודנר שישה אחים ואחיות, ביניהם הזמר והיוצר חמי רודנר סולן איפה הילד? ואיריס הוד מקימת ערוץ הילדים וערוץ 8 התיעודי.
בילדותה היא לנה בלינה משותפת, עד שהוריה החליטו בצעד שהיה מאוד לא שגרתי באותם הימים להחזיר אותה ואת אחיה לשינה בבית. בצבא שירתה כעיתונאית ביטאון חיל הים ומיד בתום השירות עזבה את בית הוריה בקיבוץ ועברה לגור בתל אביב, שבה היא מתגוררת ברציפות עד היום.
קריירה
בגיל 20, לאחר שירות ככתבת צבאית, מונתה רודנר לעורכת דסק הכלכלה בעיתון הארץ, ומאוחר יותר המשיכה ברשת שוקן ומונתה לעורכת החדשות של עיתון העיר- שם גם הכירה את מי שעתיד היה להיות בעלה, גיא פינס. לאחר מכן הקימה וערכה את השבועון "זמן תל אביב", מבית מעריב, מוצר פרובוקטיבי ומדובר לזמנו, שבו התחילו את דרכם בין היתר רותו מודן המאיירת, תמר קרון הצלמת ואחרים. סגנה של רודנר בזמן תל אביב היה מולי שגב, לימים יוצר ועורך ארץ נהדרת.
בליל רצח יצחק רבין ב-4 בנובמבר 1995, עברה רודנר לחברת החדשות של ערוץ 2, שם ערכה תוכניות מפתח כגון "חמש עם גדי סוקניק" ו"אולפן שישי". מאוחר יותר ניהלה את ערוצי התוכן של חברת "ענני תקשורת" שם הקימה תוכניות טלוויזיה יומיות כגון "אודטה" ו"אקזיט".
בראשית שנת 2004 מונתה רודנר למנהלת הפיתוח של "קשת 12", זכיינית השידור הבולטת בערוץ המסחרי דאז 22. רודנר אחראית כמנהלת פיתוח לתוכנית "מה זה השטויות האלה?!" עם עדי אשכנזי, לתוכנית "אמא מחליפה", "סופר נני" עם מיכל דליות, לתוכנית התחקירים "בולדוזר" עם מיקי רוזנטל ועוד.
מקשת עברה רודנר לנהל את התוכן בפורטל Nana10, מיד לאחר חבירתו לערוץ ערוץ עשר. במסגרת תפקידה עיצבה את תפיסת הVOD של שידור תוכניות ערוץ 10 בפורטל, והייתה אחראית לאתר האינטרט הראשון ששיקף ושידר לוח שידורים כמעט מלא לערוץ טלוויזיה.
תפקידה האחרון כמנהלת היה כסמנכלית תוכן במשרד הפרסום המוביל "מקאן", תחת תפיסה של הגדלת הערך המוסף ללקוחות בעזרת יצירת תוכן ממותג.
במהלך 2020 הקימה רודנר אתר אינטרנט, שמציע תוכן וייעוץ סביב ניהול חיים וזמן, ששמו 25 שעות ביממה. תחת האתר, יוצרת רודנר פודקאסט ובלוג שמתפרסמים במקביל גם באתר "הארץ", ועוסקים בהיבטים שונים של ניהול זמן בעבור מנהלים, עצמאים, הורים משלבי קריירה ועוד.
חיים אישיים
רודנר נשואה לגיא פינס, מגיש תוכנית הבידור הפופולרית "ערב טוב עם גיא פינס". לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים במרכז תל אביב. במהלך שנות הזוגיות שלהם כתבו ביחד טור ביקורת מסעדות בעיתון "העיר" והגישו את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה".
רודנר היא בוגרת תואר ראשון בהצטיינות יתרה ב במדעי הרוח, ובעלת תואר שני בהצטיינות יתרה בחינוך וטכנולוגיה באוניברסיטת תל אביב. כעבודת סיום התואר חקרה רודנר את האופן שבו מדברים ילדים עם סירי בדרך לעידן של תקשורת עם בינה מלאכותית. כמו כן, עברה הכשרה בייעוץ אישי למנהלים בבית ספר להכשרת מנהלים של המרכז הבינתחומי הרצליה בהרצליה.
אטקאר
אטקאר (בהונגרית: Atkár) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
האזור היה מיושב לסירוגין על פי עדויות ארכאולוגיות כבר מהתקופה הפרהיסטורית והוזכר לראשונה בכתבים משנת 1325.
יהודי אטקאר
יהודים חיו באטקאר במאה ה-18 ובמאה ה-19. ובשנת 1944 נרצחו רוב יהודי הכפר בשואת יהודי הונגריה
היום האחרון של הדינוזאורים עם דיוויד אטנבורו
היום האחרון של הדינוזאורים עם דייוויד אטנבורו (באנגלית: Dinosaurs: The Final Day with David Attenborough) היא תוכנית טבע תיעודית בת 90 דקות שהופקה על ידי ה-BBC ושודרה ב-15 באפריל 2022 בערוץ BBC one בהפקת וקריינות השדרן הבריטי דייוויד אטנבורו. בארצות הברית התוכנית שודרה ב-11 במאי 2022 בשני פרקים עבור הסדרה "Nova" ושם מכונה: "Dinosaur Apocalypse".
הסדרה מציגה את היום האחרון של הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה באמריקה הצפונית שנשלטה בידי דינוזאורים ושאר זוחלים נכחדים ומסבירה את התיאוריה להכחדת הדינוזאורים בהתבססות עדכנית על מאובנים טריים. התוכנית, אשר יצאה לצד התוכנית כוכב פרהיסטורי מציגה כמותה תמונות בידי תוכנת Computer-generated Imagery.
התוכנית
דייוויד אטנבורו מציג על פי מחקרי פלאונטולוגים שמתבססים על גילוי מאובנים מאזור "תניס" בתצורת הל קריק שבדקוטה הצפונית, בה התגלו שרידים רבים חדשים מסוף הקרטיקון שלפני 66 מיליון שנה וחלקם שופכים אור על ההכחדה הגדולה שקרתה אז.
בהתאם לשרידים החדשים נעשה גם שחזור של החיים בקרטיקון ב"תניס", על גדת נהר חולית סמוכה לים הפנימי המערבי נראה יונק מטאתרי מהמשפחה Pediomyidae נע בזהירות וחופר מחילות באדמה כדי להתחמק מהדינוזאורים ששולטים בעולמו, כמו הטריצרטופס שנלחם עם יריביו בנקבות, טירנוזאורוס טורפני המסוגל לאכול את צעיריו ועדרי אדמונטוזאורוס ותסקילוזאורוס רועי צמחייה. בשמיים מעופפים פטרוזאורים גדולים ממשפחת האז'דרכיים ובמים זוחלים ימיים גדולים, חדקנאים וצבים מהמשפחה בנידיים שוחים. אך כל החיים עתידים להיכחד עם פגיעת מטאור בכדור הארץ.
המחקרים מגלים שפגיעת המטאור במכתש צ'יקשולוב שבחצי האי יוקטן היה שקט יחסית עקב המרחק של "תניס" ממנו, אך אלה גרמו למגוון גדול של השפעות שנראו במאובנים, ביניהם: זיהום מהתכת טקטיט, גלי צונאמי בגובה עשרה מטרים שנגרמו מהפיצוץ הענק וגרמו לקבירת בעלי חיים רבים או לשטיפתם קדימה עד שנפצעו ואף שופדו בעצמים שוחים. כמו כן ממצאי ענבר מוכיחים נפילת פסולת גרעינית בידי המטאור ושרידי אירידיום, הנדיר בכדור הארץ אך נפוץ על אסטרואידים מוכיחים את הקשר בינו. בשעות שלאחר ההתנגשות, האטמוספירה של כדור הארץ מתחממת עד לנקודה שרק בעלי החיים הקשוחים ביותר יכולים לשרוד את הלהבות והעשן הבלתי פוסקים העוטפים את כדור הארץ ומביאים לחורף גרעיני.
ואולם בהמשך האקלים הקשה שוכך וכך מחל הפלאוקן - הראשון שבעידן הקנוזואיקון, ואז שבות צורות חיים רבות ששרדו את ההכחדה - צמחים בתחילה ואחריהם בעלי חיים רבים ביניהם מספר זוחלים כמו תנינאים, צבים שונים, לטאות ונחשים וכן היונקים ששרדו במחילות תת-קרקעיות, כאשר הדינוזאורים הגדולים נכחדו. עם זאת מחקרים חדשים מראים שמספר תרופודים הצליחו לשרוד את ההכחדה ואלו היו אבות העופות המודרניים, אשר מהווים את הדינוזאורים החיים היחידים כיום.
ורנר זילברשטיין
ורנר זילברשטיין (אברהם דוד ורנר זילברשטיין, 24 בנובמבר 1899 – 31 בינואר 2001) - היה רופא, פרופסור לבקטריולוגיה, המנהל הראשון של המעבדות המרכזיות ושל מחלקת המעבדות לבריאות הציבור של משרד הבריאות.
ביוגרפיה
נולד בברלין בן למשפחה דתית-מסורתית. בשנת 1917 התקבל ללימודי רפואה בברלין. בשנת 1924 סיים את לימודי הרפואה בפרייבורג.
בשנת 1926 הצטרף זילברשטיין למחלקה הכימותרפית במכון רוברט קוך בברלין ועסק בחקר מחלות מידבקות. במקביל עבד כרופא פנימי (1933-1928).
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, פוטר מעבודתו ועלה לארץ ישראל.
בשנת 1938 הוזמן ע״י פרופ׳ הוגו בראון מנהל המכון למיקרוביולוגיה של אוניברסיטת איסטנבול להצטרף אליו למחקר ולהוראה. בשהותו באיסטנבול חקר ופרסם יחד עם בראון שורת עבודות העוסקות בחיידקי מעיים. באחת העבודות תיארו מצע יעיל ופשוט לזיהוי מהיר של החיידקים הפתוגניים במעי - מצע שהיה בשימוש במעבדות המרכזיות עד סוף שנות ה-70 של המאה ה-20.
בשנת 1942 חזר זילברשטיין לארץ ישראל.
משנת 1943 עבד זילברשטיין כבקטריולוג ממשלתי במעבדות המרכזיות של משרד הבריאות המנדטורי בירושלים. עם קום המדינה נתמנה למנהל המעבדות.
זילברשטיין ניהל את המעבדות המרכזיות מאז הקמת המדינה ומי שניהל את מחלקת המעבדות לבריאות הציבור של משרד הבריאות, מאז הקמתה בשנת 1959. בתקופת ניהולו הרחיב את שטחי הפעילות של המעבדות והקים את השלוחות בתל אביב, חיפה ובאר שבע.
זילברשטיין היה חבר הוועד המנהל של ההסתדרות הרפואית בישראל. שנים רבות כיהן כיושב ראש ארגון רופאי המדינה.
בשנת 1957 הוענק לזילברשטיין תואר פרופסור מ-מכון רוברט קוך בברלין.
בשנת 1963 הוענקה לזילברשטיין המדליה על שם קלמנט ממכון פסטר בפריז.
היה בין מייסדי האגודה המיקרוביולוגיה הישראלית יחד עם פרופ' ישראל יעקב קליגלר, פרופ' אריה ליאו אוליצקי, פרופ' יוסף גורביץ, ד"ר אריך קלופשטוק, פרופ' מנפרד אשנר ואחרים.
זילברשטיין היה בין המייסדים של עמותת מלר"ז המועצה הציבורית למניעת רעש וזיהום אוויר (מלר"ז) (ע"ר)) ביחד עם שופט עליון צבי ברנזון וח"כ שמחה ארליך ולימים לאחר מכן נשאר חבר בה.
זילברשטיין התעניין במוזיקה קלאסית ויהודית והיה בין מקימי "רננות" המכון למוזיקה יהודית.
בשנת 2000 הוענק לזילברשטיין תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
נפטר בגיל 101 בשנת 2001
הצלת ציוד וחומרי רפואה של המעבדות המרכזיות בירושלים
בימי שלהי המנדט הבריטי על ארץ ישראל, הייתה העיר ירושלים נתונה במצור ובמצוקה. ירושלים הייתה חצויה לשניים, בעת ההיא, היו המעבדות המרכזיות משוכנות בבניין הטורקי העתיק, בתוך שכונת מחנה יהודה.
מתוקף היותו של זילברשטיין הרופא היחיד במקום והאחראי על עבודת המעבדות, הגיעה אליו הוראה מאת ראשי מחלקת הבריאות המנדטורית להעביר את כל מלאי התרכיבים (חיסונים) השונים (תרכיבים נגד כלבת, אבעבועות רוח, טיפוס וכיו״ב), שהוכנו במעבדות ושהיו מאוחסנים בהן, לשטח הערבי בעיר העתיקה.
אנשי שלוש המחתרות - ההגנה, האצ״ל והלח״י - השתלטו על מקומות משמר בגגות הבתים שמסביב לבנין המעבדות, כדי למנוע ואפילו בכוח הזרוע כל ניסיון להוציא חומרים וכלים מן המעבדות ולהעבירם לצד הערבי.
אל ראשי מחלקת הבריאות העביר זילברשטיין סירוב מוחלט ותקיף לדרישותיהם, וכך ניצל מלאי התרכיבים לצרכיי האוכלוסייה היהודית בירושלים הנצורה".
דברי פיוט והגות מספרו של זילברשטיין
.
פרופ' ורנר זילברשטיין.
ניסאן דיזל ספייס ראנר JP
ניסאן דיזל ספייס ראנר JP (ביפנית: 日産ディーゼル・スペースランナーJP, באנגלית: Nissan Diesel Space Runner JP) הוא אוטובוס עירוני, אשר יוצר במספר תצורות, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 1984–2010 ביפן.
חטאת נשיא
בהלכה היהודית, קרבן נשיא שחטא הוא סוג של קרבן חטאת המיוחד למלך. בניגוד לאדם רגיל שחטא שמביא כבשה או שעירה, הרי שנשיא שחטא מביא תיש להקרבה.
גדרו של נשיא
נשיא הוא אדם בכלל ישראל ש, אדם שאין אדם אחר השולט עליו, שזהו מלך ממלכי ישראל, או הריש גלותא שבבבל. לעומת זאת, מסופר, כי רבי יהודה הנשיא, ששימש כנשיא וראש העדה היהודית בארץ ישראל, שאל את תלמידו המובהק רבי חייא, האם הוא נחשב למלך, וזה השיב לו, כי מכיוון שלריש גלותא שבבבל ישנה עדיין שליטה מסוימת על הנשיאים שבארץ ישראל, אין הנשיא נחשב למלך. החתם סופר מסביר, כי גם בזמן הזה, שבית המקדש השלישי עדיין לא נבנה, צריך כל אדם לדעת איזה קרבן עליו להביא, שכן על כל אדם לומר את פרשת הקרבן אותו הוא חייב להביא, ואחר כך לומר, כנהוג בכל תפוצות ישראל לומר בחלק הראשון של תפילת שחרית.
רבן יוחנן בן זכאי, ששימש בעצמו כנשיא, דרש את הפסוק הפותח את פרשת קרבן נשיא, "אשר נשיא יחטא", הנפתח בצורה שונה מפרשות קרבן כהן משיח וקרבן חטאת הקהל הנפתחים בתיבה "אם", ומסביר כי המילה "אשר" משמעותה על פי הדרש היא מלשון אושר, כלומר אשרי הוא הדור שנשיאו שם לב להביא קרבן אפילו על חטאים שעשה בשוגג, וכל שכן שמשים לבו לשוב בתשובה על חטאים שעשה במזיד, ולמרות מעמדו המיוחד והנישא אין רם לבו.
הלכות מיוחדות
הדיעה המקובלת היא, שדינו של הנשיא נקבע בעיקר לפי הזמן שחטא האדם, ולא לפי הזמן שנודע לו. אבל רבי שמעון סבור שגם שעת ידיעת החטא, הזמן בו נודע לכהן שחטא - הזמן בו חל חיוב הקרבן למעשה, קובע גם הוא, ולכן אם נודע לנשיא בזמן מעמדו כנשיא שחטא עוד לפני שהתמנה לכס הנשיאות, אין לו להביא לא קרבן הדיוט - מכיוון שנודע לו בתור נשיא ולא קרבן הדיוט, כן זמן החטא היה בתור הדיוט.
הגמרא מסופקת בסיבת טעמו של רבי שמעון, שהדיוט שנודע לו בתור נשיא אינו מביא קרבן הדיוט. האם הסיבה לכך היא בכך שהשתנה דין קרבנו, שמביא עז זכר בניגוד לאדם רגיל המביא עיזה או כבשה נקבה, או שהסיבה לכך היא בכך שהנשיא השתנה והפך לאדם אחר, בדומה לדיני שינוי במשפט העברי, ואם כן באשם תלוי שלא השתנה דינו, ועליו להביא קרבן כהדיוט, עליו להביא קרבן.
הדיעה המסתברת היא, שאדם שחטא באופן שמחצית מהחטא התבצעה בעודו הדיוט, ומחציתו לאחר ההתמנות, מכיוון שהחטא הושלם בעודו נשיא, עליו להביא קרבן כנשיא, כמו למשל אדם שאכל חצי כזית חלב כשהוא הדיוט וחצי כזית חלב כשהוא נשיא. אלא שעל כך ישנו פסוק מיוחד המפריד ומפקיע את כל חיובי הקרבן מעל נשיא שהתמנה לנשיאות, הפסוק הקובע את חיוב קרבן חטאת על חטא,, ודרשו החכמים, שהמילים מעם הארץ באים להוציא מן הכלל "נשיא", שאינו חייב בקרבן זה.
חקירות תלמודיות
רבא הסתפק בנידון, שאדם חטא במחצית חטא כאשר הוא הדיוט, התמנה לנשיאות ושוב הודח והשלים את החטא, האם ניתן לצרף את שני חלקי הקרבן, האם ניתן להשוותו למומר שמופקע כליל מדיני קרבנות ולכן אי אפשר לצרף שני חצאי זיתים שאכל - לפני המירו את דתו שקרבנו אינו מתקבל כלל ואחרי שובו בתשובה, או שמא מכיוון שבעודו נשיא לא הופקע כליל מדיני הקרבנות, ניתן לצרף את שני חצאי החטא. שאלה זו הובאה על ידו לרבו המובהק רב נחמן, שלא ידע את התשובה.
קובי בלדב
יעקב (קובי) בלדב (נולד ב-14 באוקטובר 1965) הוא כדורגלן עבר ישראלי בעמדת השוער במכבי נתניה, אשר שימש גם כמנהל כללי ויושב ראש המועדון.
קריירה
בלדב החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית ועלה לקבוצה הבוגרת ב-1982. ב-1984 עבר למכבי נתניה כשוער מחליף. באותה העונה, בהיותו קפטן נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19, היה חלק מפרשת קובלנץ, והורחק לשנה מהנבחרת. ב-1986 תפס את מקומו של אריה חביב כשוער הראשון. בלדב הופיע במדי נתניה ב-251 משחקי ליגה, והיה שותף לעליה לגמר גביע הטוטו ב-1988/1989. ב-1995 עבר למכבי הרצליה ושם שיחק עונה אחת לפני שפרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו חזר בלדב למכבי נתניה ומונה כמנהל הכללי של המועדון עד 2007, בו עזב את התפקיד אך נשאר במועדון כחבר הנהלה. במהלך התקופה הזאת מונה גם כעוזר מאמן ב-2002 ושימש בתפקיד כמספר חודשים. ב-2010, עקב עזיבתו של דניאל יאמר, מונה כבעלים משותף ויושב ראש המועדון.
חיים אישיים
בלדב נשוי לאשת התקשורת לשעבר עו"ד לימור בלדב, וכיום הוא הבעלים של סוכנות ביטוח ויזמות עסקית.
Don't Worry Bout Me
Don't Worry Bout Me הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית זארה לארסון. השיר יצא לאור ב-28 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים אפיק, TEN, כסינגל שלא מתוך אלבום.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של לארסון ב-25 באפריל 2019.
קיקרס אופנבך
קיקרז אופנבך
ישראל שמעון רבינוביץ' תאומים
ישראל שמעון רבינוביץ'-תאומים (ה'תרמ"ג, 1883 – כ"ב באלול ה'תשכ"ח, ספטמבר 1968) היה ממייסדי בת ים וראש המועצה שלה בשנותיה הראשונות.
ביוגרפיה
נולד בלטביה לרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים, האדר"ת. נקרא על שם רבי ישראל סלנטר והרב שמעון סופר שנפטרו זמן קצר לפני הולדתו.
בשנת תרס"א (1901) עלה לארץ ישראל. בט"ו תמוז תרס"ז (1907) נשא לאשה את אחייניתו פרידה חנה – בת אחותו אלטה בת שבע וגיסו הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
הוא שימש בתקופה מסוימת בתפקיד בהנהלת ישיבת מרכז הרב בתקופת חמיו - הרב קוק.
היה ממייסדי בת ים, ועמד בראשות המועצה שלה בשנים 1939–1943. ברשותו היו כתבי אביו האדר"ת, והוא טיפל בהדפסתם. בספר "גנזי ראי"ה" מופיעה חליפת מכתבים בינו לבין חותנו וגיסו, הרב קוק.
סייע להקמת הישיבה התיכונית אדר"ת בבת ים (על שם אביו).
לא הותיר אחריו צאצאים.
אלוף האלופים 2023
אלוף האלופים 2023 היה המהדורה ה-28 של גביע אלוף האלופים (הסופר-קאפ הישראלי). המשחק נערך ב-22 ביולי 2023 בין מכבי חיפה, אלופת ליגת העל לעונת, לבין בית"ר ירושלים, מחזיקת גביע המדינה לעונת 2022/2023.
בעונה שלפני כן זכתה הפועל באר שבע לאחר ניצחון 4–3 על מכבי חיפה בדו-קרב פנדלים.
צדק לכל החיים
צדק לכל החיים (באנגלית: For Life) היא סדרת דרמה משפטית אמריקאית שנוצרה על ידי האנק שטיינברג. הסדרה שודרה לראשונה ב- ABC ב -11 בפברואר 2020. הסדרה מבוססת באופן רופף על סיפורו של אייזק רייט ג'וניור, שנכלא על פשע שלא ביצע. בזמן שהותו בכלא, הוא לומד משפטים ועובר את בחינות הלישכה ועוזר לבטל את הרשעותיהם הבלתי חוקיות של עשרים מחבריו האסירים, לפני שהוכיח לבסוף את חפותו שלו. ביוני 2020 חודשה הסדרה לעונה שנייה שהוקרנה לראשונה ב־18 בנובמבר 2020. הסדרה בוטלה במאי 2021 לאחר שתי עונות.
עלילה
הסדרה מתרכזת בסיפורו ארון וואלאס, שנידון למאסר עולם על פשע שלא ביצע. בעודו כלוא, וואלאס הופך לעורך דין ועובד כסניגור של אחרים תוך שהוא משתדל לבטל את עונשו. הסדרה מבוססת באופן רופף על חייו של העורך דין אייזיק רייט הבן שהוא אחד ממפיקיה.
אבו עלי אקספרס
אבו עלי אקספרס הוא שם העט של ישראלי המפעיל ערוץ טלגרם ובו חדשות ופרשנויות בנוגע למדינות ערב, הרשות הפלסטינית, עזה, איראן והזירה הבין־לאומית.
פרסומיו
בשנת 2014 החל לכתוב בפורום רוטר, ובשלהי 2016 קיבל "הרשאת עיתונאי" של הפורום. ב-2016 הקים דף פייסבוק שנסגר כעבור כשנתיים. הוא החל לפעול בטלגרם באוגוסט 2017, וביוני 2022 הפך לערוץ בעברית השלישי בהיקף עוקביו, והראשון בכמות הצפיות לפוסט.
מרבית פעילותו של אבו עלי היא בפלטפורמת המסרים המיידיים טלגרם, אך יש לו פרסומים גם באתר אינטרנט וכן ברשתות החברתיות טוויטר, אינסטגרם וטיקטוק. תכניו מתורגמים לאנגלית בערוצי מראה שפועלים מטעמו. בדצמבר 2022 השיק גם פודקאסט לערוץ.
במהלך מבצע שומר החומות, בו פורסמו ידיעות רבות, חל גידול של כ־33% במניין עוקבי ערוץ הטלגרם.
על הפרסומים מוטבע סימן מים עם שם עטו, במטרה למנוע שימוש בתכניו ללא מתן קרדיט בערוצי התקשורת המסורתיים. הוא נוהג לבקר כלי תקשורת המעתיקים תכנים מהערוץ ללא מתן קרדיט, לעיתים תוך מחיקת אותו סימן. בחלק מהמקרים הקרדיט הוסף לאחר הביקורת.
ייעוץ לצה"ל
באוגוסט 2021 פרסם כתב הארץ יניב קובוביץ שמפעיל הערוץ מועסק מזה כשנתיים כיועץ לצה"ל בפיקוד הדרום. תפקידו הרשמי היה להצביע על מגמות בקרב הפלסטיניים ביהודה ושומרון וחבל עזה. במסגרת תפקיד זה נחשף למידע מודיעיני והשתתף בדיונים ביטחוניים, ובשל כך זהותו נאסרה בפרסום למשך מספר שבועות.
לעיתים דובר צה"ל מפנה לערוץ עיתונאים שביקשו לקבל מידע, תוך הבהרה שהידיעות שמופיעות בו אינן רשמיות, ולא הועברו על ידי גורם צבאי.
פעילותו בנושא ההסברה הישראלית
מפעיל הערוץ מצביע פעמים רבות על הפעילות הערבית בתחום ההסברה הבין־לאומית, ומביע את דעתו שלעיתים הדבר נעשה תוך הצגה סלקטיבית והסרה של חלקים שאינם נוחים לנרטיב הפלסטיני.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הציג בערוץ קריקטורות שערכו הקבלה בין מצב האוקראינים והפלסטינים,  וטען שיש ניסיון ליצור ”אוקראיניזציה של הנרטיב הפלסטיני“, על מנת לשכנע את הציבור הבין־לאומי הרחב התומך באוקראינה שעליו לתמוך מאותן סיבות גם בפלסטינים. בשיתוף עם עוקביו, הוא יצר מספר טיעוני נגד לעמדה זו.
מפעיל הערוץ מבקר את משרד החוץ על הפעילות המועטה מדי לטעמו בתחום ההסברה הישראלית וקורא לעוקביו לפעול בנושא, תוך שהוא מספק להם לעיתים הוראות והדרכה.
מעת לעת נוהג מפעיל הערוץ לבקר כתבים לענייני ערבים בכלי תקשורת שונים, על דיווח שגוי, מטעה או לא בדוק לדבריו, או שימוש מטעה בתמונות וסרטונים שלא מציגים את הנטען בדיווח. כמו כן הוא נוהג לבקר עיתונאים המפרסמים לדבריו מידע שגורם בעיניו נזק לאינטרס הישראלי או לתדמית הישראלית.
גאלרו
גאלרו (בלטינית: Galero, נקרא גם Cappello romano; ברבים: גאלרי) הוא כובע נמוך ורחב שוליים שמשני צידיו משתלשלים גדילים, המשמש בעיקר בישופים בכנסייה הקתולית. בהרלדיקה כנסייתית הוא משמש כעיטור חשוב בסמלים של אנשי כמורה.
מקור ושימוש
מקורו של הכובע הוא בכובעי הצליינים הנוצרים שלבשו אותו כדי להגן על עצמם מפגעי מזג האוויר. כחלק ממאבקו של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מינה האפיפיור 13 חשמנים חדשים במסגרת ועידה אקומנית שהתקיימה בליון. בעת מינוים הוא חבש לראשם גאלרי אדומים כנראה כדי לציין אותם כנבחריו במהלך הוועידה. כהמשך למסורת זו היה נהוג שבעת מינוי חשמן, מעניק לו האפיפיור גאלרו אדום. מנהג זה נפסק לאחר ועידת הוותיקן השנייה והגאלרו הוחלף בכיפה. לאחר מותו של החשמן נהוג לתלות את הגאלרו מעל קברו עד שעצמותיו הופכות לאבק, דבר שמסמל כיצד חולפת כל תהילה ארצית.
אף על פי שחשמנים לא מקבלים רשמית גאלרו בעת מינויים, שמורה להם הזכות לחבוש אותו או לשמור אותו לעת מותם.
בהרלדיקה
אף על פי שהגאלרו נחבש רק על ידי חשמנים, בהרדליקה כנסייתית משתמשים בו בעלי כל הדרגות. דרגת בעל שלט האצולה קובעת את צבע הגאלרו שעל השלט וכן את מספר הגדילים שלו. הוא תופס את מקום הקסדה והציצה בשלט, כיוון שאין זה יאה שאיש דת יהיה לוחם. גאלרו של חשמן הוא אדום ובעל 30 גדילים, חמישה עשר מכל צד בחמש שורות. לפטריארך ולפרימוס גאלרו ירוק עם 30 גדילים שזורים בזהב. לארכיבישוף גאלרו ירוק בעל ארבע שורות של גדילים (ובסך הכל 20). לבישוף ירוק גם כן, עם שלוש שורות גדילים, לאב מנזר שחור עם שלוש שורות גדילים. לקאנון שחור עם שתי שורות ולכומר שחור עם גדיל אחד בכל צד (למרות שאין זה מצוי שיהיה לכומר שלט אצולה).
יוצאים מהכלל הם אנשי כמורה בסין שנמנעים מלחבוש כובע ירוק, כיוון שבסינית הכינוי למי שאשתו בגדה בו הוא "חובש כובע ירוק". במקום, הם משתמשים בגאלרו סגול, שחור או כחול.
בנוסף, קיימים גאלרי סגולים, לבנים וורודים בצורות ושילובים שונים לבעלי תפקידים אחרים. מלבד בכנסייה הקתולית, מצוי השימוש בגאלרו גם בשלטי אצולה של בכירים בכנסיות אחרות.
עיצוב הגאלרו עצמו הוא חופשי מעבר לכללים האמורים, וניתן לראות הבדלים בצורת הכיפה ובגובהה וכן בצורת הגדילים. על פי כללי ההרדליקה הכנסייתית, שלטי אצולה של נשות כנסייה כגון כאלו שעומדות בראש מנזר, לא כוללים גאלרו כלל.
הארגון למניעת הפצת נשק כימי
הארגון למניעת הפצת נשק כימי (באנגלית: Organisation for the Prohibition of Chemical Weapons או בראשי תיבות: OPCW) הוא ארגון בין-ממשלתי בינלאומי המקדם ובודק את העמידה באמנת הנשק הכימי. ב-2013 זכה הארגון בפרס נובל לשלום.
הארגון נוסד ב-1997 וממוקם בהאג שבהולנד. בראשו עומד אחמט אוזומצ'ו מטורקיה. בארגון חברות 193 מדינות שאשררו את חתימתן על אמנת הנשק הכימי.
הארגון בודק את העמידה של מדינות באמנת הנשק הכימי, האוסרת על השימוש בנשק כימי ודורשת את השמדתו. האימות מורכב הן מבדיקה של ההצהרות של המדינות החברות והן מבדיקות באתרים עצמם. נוסף על כך, הארגון אחראי על פירוק הנשק הכימי.
189 המדינות החברות בארגון מייצגות 98% מאוכלוסיית העולם וכן 98% מן התעשייה הכימית בעולם. 4 מדינות אינן חברות בארגון: מצרים, דרום סודאן, קוריאה הצפונית וישראל, שחתמה על האמנה אך לא אשררה אותה.
פרס נובל
בשנת 2013 זכה הארגון בפרס נובל לשלום. הזכייה הייתה על בסיס פעילותו של הארגון לפינוי נשק כימי ועריכת בדיקות תקופתיות במדינות שחתמו על האמנה. בין השאר החל הארגון ב-2013 להיות פעיל בסוריה, במיוחד לאחר ההסכמה הדיפלומטית שהושגה עימה לפירוק הנשק הכימי שהופעל בה במהלך מלחמת האזרחים. פעילותו של הארגון תרמה להצלת חייהם של מאות אלפי אנשים.
בסקודניקובסקי
נפת בסקודניקובסקי (ברוסית: Бескудниковский район) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 3.30 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 79,732 תושבים (2020).
בתחילת שנות השישים במוסקבה, בשל היעדר שטח פנוי, קצב בניית הדיור כבר לא ענה על צורכי הבירה. בשטחים הסמוכים למוסקבה החלה בניית דיור המוני בשיטות תעשייתיות, מה שאיפשר להעתיק מאות אלפי תושבי מוסקבה ממרתפים, דירות קהילתיות ומקומות אחרים שאינם מתאימים לדיור לדירות נפרדות.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיה
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט - מוזיקלי או קומדיה הוענק לראשונה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד כקטגוריה נפרדת בשנת 1951. לפני כן, היה פרס אחד עבור "השחקן הטוב ביותר בסרט" אבל הפיצול הביא להכרה גם בקטגוריית הדרמה.
הערות:
שחקנים עם מס' רב של זכיות
;3 זכיות ;2 זכיות
רודולף וייגל
רודולף סטפן יאן וייגל (בפולנית: Rudolf Stefan Jan Weigl; 2 בספטמבר 1883 – 11 באוגוסט 1957, זאקופנה, פולין) היה ביולוג פולני והממציא הראשון של חיסון יעיל כנגד טיפוס הבהרות. ייסד את מכון וייגל בלבוב (כיום באוקראינה) בו ערך ניסויים בחיסונים.
בתקופת השואה, הסתיר יהודים במכון שלו וסיכן את חייו בעשותו כן. החיסונים שייצר הוברחו לגטו לבוב ולגטו ורשה, סייעו להצלת חייהם של יהודים רבים, והוא הוכר כחסיד אומות העולם.
חייו
וייגל היה אוסטרי בעל שורשים גרמנים, יליד פז'רוב, מוראביה, דאז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. כשהיה ילד נהרג אביו בתאונת דרכים תוך כדי רכיבה על אופניים. אמו, אליזבת קרואסל, נישאה בשנית למורה פולני ויחד הם עברו ליאסלו שבפולין.
בשנה זו הוא השלים את הדוקטורט שלו והמשיך במחקר מבנה התא, פיזיולוגיה של התא, ואנטומיה השוואתית בחולייתנים. בשנים שלאחר מכן וייגל עסק בבקטריולוגיה רפואית בתחום שהיה לו קשר הדוק לשיטות אבחון של מחלות זיהומיות. כיוון מחקרי זה היה נחשב באותה תקופה לתחום דומיננטי ומבטיח במדעי הרפואה.
ב-4 באוגוסט 1914 הוא גויס לצבא האוסטרי בתור פרזיטולוג. בהוראה ישירה שקיבל ממשרד המלחמה האוסטרי, הוא חקר את הטיפוס במחנות של פליטים ושבויי-מלחמה.
בין השנים 1915-1921 עבד וייגל במרכז הרפואי הצבאי בפשמישל, תחילה עבור אוסטריה, ולאחר שנת 1918 עבור הממשלה הפולנית. בתום מלחמת העולם הראשונה הוא המשיך במחקרו במכון מחקר שהקימה ממשלת פולין עבורו, תחילה בפשמישל ואחר כך בלבוב, שם החלה פריצת הדרך המחקרית שלו בפיתוח חיסון יעיל נגד הטיפוס.
התשפטות מגפת הטיפוס במרכז אירופה הגיעה לשיאה במלחמת העולם הראשונה בעקבות עוני, צפיפות ותנאי היגיינה ירודים. החשש הגרמני מפני התפרצות מחודשת של המגפה עודד את הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה להשתמש בידע והניסיון של אנשי מדע לטובתם. במהלך הכיבוש הנאצי של פולין, כאשר כבשו את לבוב הם איתרו אותו והורו לו להקים מפעל לייצור חיסונים במכון שלו. הם ציידו אותו ואת לודוויג פלאק במכשור, אמצעים וחופש יחסי על מנת שימשיכו במחקר אודות הטיפוס.
במהלך הכיבוש הנאצי של פולין במלחמת העולם השנייה, מחקריו של וייגל עוררו עניין אצל הנאצים. כאשר כבשו את לבוב איתרו אותו והורו לו להקים מפעל ליצור חיסונים במכון שלו. ביולי 1943 הועבר המפעל למחנה הריכוז בוכנוואלד. כאלף איש עבדו במכון זה. וייגל העסיק ובכך הגן על אינטלקטואלים פולנים, יהודים וחברי מחתרות פולנים. וייגל דרש וגם קיבל אסיסטנטים למחקר שלו, בהם הרופא הפולני ולודוויג פלאק, רופא יהודי שהיה מעורב במחקר על טיפוס בגטו ורשה.
וייגל ועמיתיו התבקשו לייצר חיסון יעיל שהיה מיועד לחיילי האס אס, וחיסון פחות יעיל לאסירי המחנה. בהחלטה אמיצה, הם ביצעו את ההפך: הם ייצרו חיסון מזויף, שהיה מורכב ממים עם כמויות קטנות של דם ופורמלין, והעבירו אותו לחיילי האס אס, ובמקביל העבירו מספר רב של חיסונים איכותיים ויעילים לאסירי המחנה, והבריחו חיסונים נוספים לגטו לבוב ולגטו ורשה וסייעו להצלת חייהם של רבים, עד שהמכון נהרס על ידי הצבא האדום בעת מתקפת הנגד שלהם בגרמנים בשנת 1944.
בשנת 1945 וייגל עבר לקרקוב. הוא מונה לעמוד בראש הפקולטה למיקרוביולוגיה באוניברסיטה היגלונית ובהמשך לראש הפקולטה לביולוגיה בפוזנן.
וייגל היה מועמד לפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה פעמיים. בשנת 1942 הוא היה מועמד עקב המצאת החיסון לטיפוס, אך הנאצים אילצו אותו לוותר על מועמדותו לאחר שסירב למסור לידיהם רשימת פעילים קומוניסטים. בשנת 1946 שקלה ממשלת פולין להמליץ עליו כמועמד, אך חזרה בה לאחר שנטען נגדו כי שיתף פעולה עם הנאצים. בשנת 1948 שוב היה מועמד לפרס נובל, אך הרפובליקה העממית הפולנית עצרה את התהליך, והפרס נמנע ממנו.
וייגל נפטר ב-11 באוגוסט 1957 באתר הנופש הפולני זאקופנה.
בשנת 2003, כחצי מאה לאחר מותו, הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
חיסון נגד טיפוס
וייגל עמל קשות ופיתח טכניקה לייצור חיסון לטיפוס שבמרכזה גידול כינים הנושאות את הטיפוס, ומחיצתן למוות ליצירת דבק-חיסון. הוא שיפר את הטכניקה במהלך השנים עד לשנת 1933 בה החל בבדיקות בקנה מידה גדול. השיטה החדשה כללה ארבעה שלבים עיקריים:
וייגל פיתח שיטה להדביק את הכינים בצורה מלאכותית בטיפוס באמצעות החדרת החיידק דרך התעלה הרקטלית של הכינה עד למעי, על-מנת להבטיח את שגשוגו. גידול כינים משמעו האכלתן בדם. בתחילה בדק את הטכניקה שלו בעזרת דם של שרקנים, אך בתוך זמן קצר התברר שהכינים זקוקות לדם אנושי. לקראת שנת 1933 החל לבצע ניסויים עם בני אדם והאכיל את הכינים בדם מרגלי המשתתפים. כאשר כינה הנגועה בטיפוס מוצצת את דמו של אדם בריא היא יכולה להדביקו במחלה. וייגל פתר בעיה זו בכך שחיסן את המשתתפים בניסוי (אם כי חלקם חלו בטיפוס). וייגל בעצמו חלה בטיפוס בעת ביצוע הבדיקות אך הוא החלים. החיסון של וייגל, שנחשב לחיסון היעיל הראשון בהיסטוריה נגד הטיפוס, לא מנע הידבקות במחלה אך הוריד משמעותית את הסיכון למות ממנה.
בחיסון של וייגל נעשה שימוש נרחב על ידי מיסיונרים בלגים בסין בשנים 1936 עד 1943. באותה תקופה הופץ החיסון גם במספר מדינות באפריקה. שיטת ייצור החיסון של וייגל הייתה מסוכנת, וכן היה קשה ליצור בעזרתה חיסונים בקנה מידה גדול. עם הזמן התפתחו שיטות טובות יותר לייצור חיסונים לטיפוס, ביניהם החיסון של שהתבסס על חלמון ביצה.
פין קול
'''פינלי לואיס ג'. קול (באנגלית: Finlay Lewis J. Cole'''; נולד ב-9 בנובמבר 1995) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד מייקל גריי בסדרת הטלוויזיה "כנופיית ברמינגהאם" (2014–2022) של ה-BBC, ובזכות הופעתו בתור ג'ושוע ג'יי קודי בסדרה "ממלכת החיות" (אנ') (2016–2022) של TNT.
קריירה
בשנת 2012 השתתף בתור ניצב בסרט "Offender" בו כיכב אחיו.
בשנת 2014 הצטרף קול לצוות השחקנים הראשי בעונתה השנייה של סדרת הדרמה והפשע "כנופיית ברמינגהאם" של ה-BBC המתארת את קורותיה של כנופיית פשע ברמינגהאם שבאנגליה בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. קול גילם בסדרה את מייקל גריי, בנה האובד של פולי (הלן מקרורי), אשר מצטרף אליה לעסקי המשפחה כרואה חשבון.
בשנת 2015 הופיע פין בתפקיד אריק בירלינג בסרט הטלוויזיה "המפקח בא" (אנ') שכתבה הלן אדמונדסון על בסיס מחזה באותו שם (אנ') מאת ג'ון בוינטון פריסטלי (אנ') ששודר בערוץ BBC One.
בשנים 2016–2022 כיכב קול בתור אחת הדמויות הראשיות בדמותו של ג'ושוע ג'יי קודי בסדרת הדרמת הפשע "ממלכת החיות" (אנ') של רשת הטלוויזיה האמריקאית TNT.
בשנת 2018 גילם את שון וואלאס בסרט האימה והקומדיה "תיכון סלוטרהאוס שולט" (אנ').
בשנת 2019 כיכב בתפקיד ראשי לצד מרגו רובי בסרט המותחן התקופתי "ארץ החלומות" בדמותו של יוג'ין אוונס.
בשנת 2020 שיחק בסרט הדרמה "Here Are the Young Men" בבימויו של אואן מאקן המבוסס על רומן באותו שם מאת רוב דויל.
בשנת 2021 גילם את דמותו הצעירה של דומיניק "דום" טורטו בסרט "מהיר ועצבני 9".
רמזי ספורי
רמזי ספורי (בערבית: رمزي صــفــوري (תעתיק: רמזי צפורי); נולד ב-21 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת הפועל באר שבע מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים
ספורי נולד ביפו, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-2 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–3 למכבי נתניה באצטדיון בלומפילד. ב-20 באפריל 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 1–4 לעירוני קריית שמונה. עד לסיום העונה שותף ספורי ב-12 משחקים בליגת העל, וכבש שני שערים. במקביל המשיך לשחק גם בקבוצת הנוער, ובעונת 2013/2014 רשם שני שערים ב-11 הופעות בליגת העל. בעונת 2014/2015 הפך ספורי לשחקן סגל קבוע בקבוצה, וכבש שני שערים ב-28 הופעות בליגת העל. בעונת 2015/2016 ערך 15 הופעות בליגת העל וכבש שני שערים.
לקראת עונת 2016/2017 הושאל ספורי לקבוצת בני סכנין, במדיה כבש שלושה שערי ליגה ב-32 הופעות, וסייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון.
לקראת עונת 2017/2018, לאחר שהפועל תל אביב ירדה לליגה הלאומית, חתם ספורי על חוזה חדש במועדון והושאל להפועל אשקלון. את שערו היחיד בהפועל אשקלון כבש ספורי ב-2 בדצמבר 2017 במשחק מול מכבי נתניה שהסתיים בתיקו 1–1, ובינואר 2018 הושאל למכבי נתניה עד תום העונה. ב-10 במרץ 2018 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–0 על בני יהודה תל אביב, ועד תום העונה כבש שני שערים ב-13 הופעות וסייע למכבי נתניה להעפיל לפלייאוף העליון.
לקראת עונת 2018/2019 חזר ספורי להפועל תל אביב, לאחר שהקבוצה עלתה בחזרה לליגת העל. בעונה זו היה ספורי הכובש והמבשל המוביל בקבוצה, עם שמונה שערים וחמישה בישולים. בהפועל תל אביב שימש גם לסירוגין כסגן-קפטן לקפטן הקבוצה, אוראל דגני.
בית הכנסת אלטראבלסיה
בית הכנסת אלטראבלסיה הוא בית כנסת קטן של יהודי לוב באי ג'רבה התוניסאי השוכן בלב הרובע היהודי (חארה אלכבירה).
רמזי ספורי
קריירת מועדונים
ב-24 ביוני 2019 חתם ספורי לחמש שנים בקבוצת הפועל באר שבע, אשר שילמה עבורו 500 אלף אירו.
ב-11 בפברואר 2021 עבר בהשאלה לחצי עונה למועדון ספורט אשדוד. את הופעת הבכורה ערך ב-13 בפברואר בתיקו 0–0 של קבוצתו עם בני סכנין. את שער הבכורה כבש ב-20 במרץ בניצחון קבוצתו 0–2 על בית"ר ירושלים.
בית הכנסת אלטראבלסיה
היסטוריה
בשנת 1835 פרצה מגפת דבר באלכסנדריה, מצרים והתפשטה מערבה ופגעה גם בתושבי העיר טריפולי, לוב בשנת 1836. קבוצה מיהודי טריפולי ברחה מערבה והתיישבה באי ג'רבה הנמצא כ-150 קילומטרים מערבית לטריפולי. הקבוצה הלובית נקלטה היטב בתוך הקהילה היהודית מג'רבה ובשלב זה החליטה הקהילה להקים לעצמה בית כנסת משלה שבו יכלו לנהוג על פי מנהגי יהדות לוב. ראשי הקהילה הלובית רכשו שטח קטן בלב הרובע היהודי שהיה צמוד לבית הכנסת "צלאת ר' פנחס" הג'רבאי. מרגע שהחלו לבנות את בית הכנסת חברי הקהילה הג'רבאית ראו במעשה זה חוצפה והחלו להרוס כל חלק שנבנה. לאחר מספר ניסיונות להקמת בית הכנסת, התכנסה כל הקהילה הלובית ותוך פרק זמן קצר ביותר הקימו את בית הכנסת כולל חיפוי הגג. מרגע שבניית בית הכנסת הושלמה הפסיקו ההתנכלויות מצד הקהילה הג'רבאית. כי על פי ההלכה אין להרוס בית כנסת, אלא אם קיים בית כנסת אחר במקומו.
רמזי ספורי
קריירת מועדונים
בסיום העונה חזר להפועל באר שבע. באותה העונה סייע לקבוצה לזכות בגביע המדינה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על מכבי חיפה בתום דו-קרב בעיטות עונשין. באותו המשחק כבש ספורי את השער הראשון לזכות קבוצתו, במשחק אשר הסתיים בתוצאה 2–2 אחרי הארכה.
קריירה בינלאומית
ספורי שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ישראל, ולזכותו שלושה שערים ב-17 הופעות במדי נבחרת הנוער עד גיל 19. ב-13 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 21, במשחק מול נבחרת, ובסך הכל ערך שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה, האחרונה במשחק מול ב-2 ביוני 2016.
במרץ 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, לקראת משחקי הידידות מול גרמניה ורומניה. ב-26 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, בהפסד במשחק הידידות 0–2 בחוץ לטובת גרמניה.
Snap!
סנאפ! (באנגלית: !Snap) היא שפת תכנות חופשית שמיועדת להוראת עקרונות התכנות לתלמידים שאינם מיועדים בהכרח להיות מתכנתים מקצועיים. !Snap (בהשראת תכנת Scratch) מבוססת על כך שלפקודות יש צורה גרפית של בלוקים שנגררים באמצעות העכבר ונתפסים זה לזה (מכאן שמה של השפה). התלמיד מתכנת תוכניות הנדרשות בלימודיו, אנימציות אינטראקטיביות, או משחקים ותוך כדי כך נחשף לעקרונות מתמטיים ומחשוביים. למרות שממבט ראשון ל-!Snap יש חזות דומה ל-Scratch, ל-!Snap יש תוספות חשובות שמאפשרות להשתמש בה בקורסים אקדמיים של מדעי המחשב. התוספות, בעיקר בהשפעה של שפת התכנות Scheme, שייכות לפרדיגמה של תכנות פונקציונלי עם רקע מתמטי תאורטי מהתחום של תחשיב למדא.
מאפיינים
המאפיינים הבאים מייחדים את !Snap בהשוואה ל-Scratch.
דוגמאות
מובאות פה שתי דוגמאות שנבחרו כדי להדגים חלק מהתכונות המיוחדות של שפת התכנות !Snap. בתמונות מתוארים שני בלוקים שנוצרו על ידי משתמש. בלוק אחד מאפשר לחשב את ערכו של פולינום עבור ערך נתון בהינתן רשימת המקדמים של הפולינום. בלוק זה הוא דוגמה לכך שרשימה יכולה להוות קלט. הבלוק השני נועד לחשב קרוב סכום רימן של האינטגרל המסוים. בבלוק זה פונקציה משמשת כאחד הקלטים.
לאחר הצבת הקלטים לתוך הבלוקים וקליק על הבלוקים נקבל את התוצאה באליפסה לבנה על יד כל בלוק. רשימת המקדמים שניתנה כקלט היא 1,1-,1- והערך שבו יש לחשב את הפולינום הוא 2. בבלוק חישוב האינטגרל, הפונקציה שניתנה כקלט היא y=1/x, גבולות האינטגרל הם 1 ו-e וסכומי רימן מחושבים עם 100 מרווחים.
דניאל לווילז
דניאל לווילז (בצרפתית: Danielle Levillez; נולדה ביוני 1956) היא גנרל מאיור בדימוס בצבא בלגיה. האשה הראשונה בתולדות בלגיה שהגיעה לדרגת גנרל.
ביוגרפיה
לווילז נולדה בבריסל ביוני 1956. היא למדה רוקחות באוניברסיטה החופשית של בריסל וכימיה באוניברסיטת לובן. ב-1979 התגייסה לצבא בלגיה ועבדה בתחילה בבית המרקחת הצבאי הראשי בניבל. ב-2002 הפכה לקולונל הראשון בצבא בלגיה, ובדצמבר 2005 מונתה למפקדת כוחות הרפואה של בלגיה. במקביל הועלתה לדרגת בריגדה גנרל, והייתה בכך לאשה הראשונה בתולדות בלגיה שהגיעה לדרגת גנרל. ב-2009 מונתה לראש מחלקת הרווחה של הצבא. ב-2012 הועלתה לדרגת גנרל מאיור. במשך שנים רבות ייצגה את בלגיה בוועידת הנשים של נאט"ו, ולתקופה קצרה אפילו שימשה כסגנית נשיאת הוועדה. ב-1 ביולי 2015 היא עזבה את הצבא.
צבי יהודה רבינוביץ' תאומים
הרב צבי יהודה רבינוביץ' תאומים (ו' בסיוון ה'תר"ג, 1843 – כ"ד בכסלו ה'תרמ"ח, 1887) היה רב בליגום וברוגולי שבליטא. אחיו התאום של האדר"ת וחותנו של הרב קוק מנישואיו השניים של הרב קוק.
קורותיו
בראש חודש אלול תרכ"א (1861) נישא לצפורה-רחל, בת הרב אלעזר ראוויד מטלז. בשנת תרל"ד (1874) החל לכהן כרבה של ליגום, ולאחר מכן מילא את מקום אביו בעיר רוגולי.
הרב רבינוביץ' נפטר ביום הראשון של חג החנוכה בשנת תרמ"ח . הניח אחריו כעשרים חיבורים תורניים, אשר היו שמורים בכתב יד בידי בנו הרב יעקב, ואבדו בטלטולי מלחמת העולם הראשונה . אשתו עלתה לארץ ישראל, נפטרה ביפו בשנת תרס"ט ונטמנה בבית העלמין טרומפלדור.
צאצאיו
לרב רבינוביץ' היו שני בנים ובת. לאחר פטירתו גדלו בתו ובנו הקטנים בבית אחיו האדר"ת.
בוריס סידיס
בוריס סידיס (12 באוקטובר 1867 - 24 באוקטובר 1923) היה פסיכולוג, רופא, פסיכיאטר ופילוסוף חינוכי ממוצא יהודי-אוקראיני. סידיס היגר לארצות הברית והיה פעיל במחקר ובפעילות אקדמית הנוגעת לפסיכולוגיה. היה אביו של ילד הפלא ויליאם ג'יימס סידיס. בוריס סידיס התנגד לרעיונותיו של פרויד ושל מחקרים בולטים אחרים בתחום הפסיכולוגיה ולכן סבל מנידוי בקרב קהילת החוקרים. אשתו הייתה קרובת משפחה של האינטלקטואל האמריקאי קליפטון פדימן.
ביוגרפיה
סידיס נולד באימפריה הרוסית למשפחה יהודית, הוא היגר לארצות הברית בשנת 1887 על מנת להימלט מרדיפה פוליטית. עקב הסופות בנגב וחוק מאי הוא נידון לשנתיים במאסר. בשלב מאוחר יותר בחייו העיר שהכנסתו לתא בידוד שיפרה את יכולתו לחשוב. אשתו, שרה מנדלבאום סידיס, שהייתה אף היא רופאה, נמלטה מהפוגרומים ברוסיה בשנת 1889.
בוריס השלים ארבעה תארים באוניברסיטת הרווארד (תואר ראשון, שני, שלישי ותואר דוקטור לרפואה) תחת הנחייתו של ויליאם ג'יימס (שעל שמו נקרא בנו). עבודתו האקדמית הייתה רבה משקל בתחילת המאה ה-20, הוא נודע כחלוץ בתחום הפסיכופתולוגיה, חקר ההיפנוזה ודינמיקה קבוצתית. כמו כן ניסה ליישם את תורת האבולוציה על עולם הפסיכולוגיה.
הוא התנגד בלהיטות למלחמת העולם הראשונה, את רעיון המלחמה תיאר כ"מחלה חברתית" וכן השמיץ ובז למושג אאוגניקה. הוא חיפש למצוא תשובה לשאלה מדוע אנשים מתנהגים כפי שהם מתנהגים, בעיקר במקרים של היסטריה המונית או מאניה דתית. בספרו משנת 1922 פרסם את מחקריו בנושא אבחון, הבנה וטיפול של הפרעות חרדה.
סידיס יישם את גישתו הפסיכולוגית-חינוכית בגידול בנו, ויליאם ג'יימס סידיס. הוא החל ללמדו מגיל צעיר ביותר אותיות, קריאה, שפות ועוד. בנו נחשב לימים כאחד מן האנשים החכמים ביותר בעולם (מנת המשכל שלו הוערכה בין 250 ל-300), אם כי מחקר שנערך בנושא מצא שטענה זו היא מופרכת. לאחר שהשיג הישגים יוצאי דופן בתור ילד פלא, בבגרותו הוא נכשל בחיים ולא ניהל אורח חיים נורמטיבי. בוריס סידיס בעצמו לעג למבחני אינטליגנציה, אותם תיאר כ"טיפשיים, קפדניים, אבסורדיים ומטעים ביותר".
בעקבות השמצותיו את הזרם המרכזי בפסיכולוגיה ואת זיגמונד פרויד, הוא היה מוקצה מקרב קהילת חוקרי הפסיכולוגיה בה היה חבר שנים רבות.
אנדרה פרנקן
אנדרה פרנקן (בצרפתית: André Franquin, 3 בינואר 1924 – 5 בינואר 1997) היה קומיקסאי בלגי שיצר קומיקס בצרפתית. פרנקן נודע בעיקר בזכות הסדרות "Spirou et Fantasio", "Gaston", Modeste et Pompon ו-Idées noires. כמו כן יצר את דמותו של מרסופילמי, בעל חיים דמיוני.
פרנקן היה חניכו של ז'יז'ה, יחד עם היוצרים ויל ומוריס והתחיל את דרכו בתחום הקומיקס בשנת 1946 במגזין "Spirou (ספירו). הוא ירש ופיתח את הסדרה "ספירו ופנטזיו" אותה זנח ז'יז'ה. פרנקן בנה את עולמה של הסדרה תוך הוספת דמויות כמו הרוזן דה שמפיניאק, זורגלוב, זנטאפיו, סקוטין, ובמיוחד מרסופילמי. אחרי ריב עם המו"ל שארל דופווי הצטרף פרנקן בשנת 1955 למגזין Journal de Tintin" ("ז'ורנל דה טנטן") ("טינטין") ויצר את הסדרה "מודסט ופומפון". בהמשך חזר להוצאה לאור דופווי.
בשלהי שנות ה־50 במגזין "ספירו" יצרו פרנקן ואיוואן דלפורט את הגיבור Gaston Lagaffe ("גסטון לאגאף"), דמות שעמדה בהמשך במרכזה של סדרה חדשה. באותה תקופה, עמוס בעבודה, הקים פרנקן סטודיו משלו וכינס סביבו יוצרים צעירים שהידועים בהם היו Greg (גרג), Roba (רובא) וז'ידהם (Jidéhem). בעקבות מחלה גופנית ודיכאון בהם לקה בשנות ה־60 הפסיק פרנקן לעבוד על הסדרה "ספירו ופנטזיו" על מנת להקדיש את זמנו ל"גסטון" וכדי לכתוב את התסריט לסדרה Isabelle (איזבל). בסוף שנות ה־70 נמנה עם מייסדי המגזין Trombone illustré (טרומבון המאויר), בו יצר את הסדרה "Idées noires" (רעיונות שחורים), שפורסמה בהמשך ב־"Fluide glacial".
אנדרה פרנקן נפטר בשנת 1997 מאוטם שריר הלב.
פרנקן נחשב לאחד מעמודי התווך של הקומיקס הפרנקו־בלגי ושל הדור הראשון של אסכולת מרסינל (Marcinelle). הוא הצטיין באיכות ציוריו, במיוחד בתיאור התנועה, בהבעות הדמויות, בתפאורות עשירות וגם בהומור עתיר דמיון, בעל נגיעות ליריות לפרקים. פרנקן יצר בתקופה שבה הקומיקס נתפס כיצירה המיועדת בעיקרה לילדים וחיבר סיפורים נגישים לקהל הצעיר בלי לשכוח לזרוע בהם גם פרטים המתגלים רק אחרי קריאה מעמיקה. החל מסוף שנות ה־1970 יצר פרנקן גם יצירות קומיקס בעלות אופי בוגר ופוליטי יותר ובנושאים אקולוגיים.
ילדות וצעירות
אנדרה פרנקן נולד בשנת 1924 באטרבק, אחד היישובים באזור בריסל רבתי, שהיה גם מקום הולדתו של הקומיקסאי הרז'ה. כשהיה בן חמש עברה משפחתו של פרנקן לגור ברובע סמוך, איקסל. אביו היה פקיד בנק חמור סבר. לימים סיפר פרנקן שהאווירה המתסכלת והמחניקה של רצינות יתרה ששררה בביתו בתקופת ילדותו היא זו שיצרה בו צורך עז להצחיק ולבדר. פרנקן התחיל לצייר בגיל חמש כשקיבל במתנה לוחית שחורה עליה צייר בגירים. הוא צייר לעיתים קריקטורות של הסובבים וצייר קצת גם בתקופת לימודיו במכללת סן בוניפאס, שבה למד גם הרז'ה כמה שנים לפניו. בעירותו קרא פרנקן את כתבי העת הופלה, (!Hop-là), מיקי, רובינסון, טינטין, וביקו (Bicot) של מרטין בראנר, פופאי של אי סי סיגאר, הסדרה פים פם פום (Pim Pam Poum) אותה אהב במיוחד, וכן התוודע אל המחברים האמריקאים אלכס ריימונד, מילטון קאניף אך בלט מכולם ג'ורג' מקמאנוס, מחבר "משפחת איליקו", אותו העריץ בשל ההומור והעיצוב הגרפי היצירתי. פרנקן אהב גם את העיתון ההומוריסטי הצרפתי "L'Os à moelle" (העצם עם מח) שהיה פחות מאויר. כנער אהב פרנקן סרטים אמריקאים עם לורל והארדי, בסטר קיטון, הרולד לויד, מק סנט ויותר מכולם – אהב את צ'רלי צ'פלין. גם השפה הוויזואלית וההומור בסרטי וולט דיסני נתנו לו השראה. פרנקן העריץ גם את יצירתו של טקס אוורי שממנו למד לתאר תנועה בצורה קומית, ובתחילת דרכו חיקה את סגנונו של ז'יז'ה. השפיעה עליו גם הצבעוניות בציוריו של רובנס ושל הציירים הפרימיטיבים הפלמים. בין הסופרים משכו אותו בעיקר ז'ול ורן וספרו של דניאל דפו, "רובינזון קרוזו".