cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סילבן שאבנל
קוויק סטפ (2009–2013)
את 2012 פתח שאבנל עם מקום שמיני בטור דה סן לואיס בארגנטינה ובפריז–ניס. לאחר מכן היה קרוב לשחזר את הישגו מ-2008, כשסיים שני בדווארס דור פלנדרן, 47 שניות אחרי ניקי טרפסטרה המנצח. לאחר דווארס דור פלנדרן התחרה שאבנל בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה וניצח את המרוץ בזכות קטע נגד השעון שהיה הקטע השלישי והאחרון במרוץ, בו ניצח. הוא ניצח את אליפות צרפת בנגד השעון ולאחר מכן התחרה בטור דה פראנס, הוא הספיק לסיים חמישי בקטע ה-9 שהיה נגד השעון, אך בפעם השנייה פרש מהמרוץ, במהלך הקטע ה-15 שלו. זה לא מנע משאבנל להיכלל בסגל צרפת לאולימפיאדת לונדון והוא סיים במקום ה-20 במרוץ הכביש וה-29 במרוץ נגד השעון. לאחר מכן סיים שני באנקו טור, 26 שניות מלארס בום. באליפות העולם שנערכה בואקלנבורג, היה חלק מסגל קוויק סטפ שזכתה במדליית זהב במקצה נגד השעון לקבוצות, כשבמקצה נגד השעון האישי סיים במקום ה-15. לקראת סוף העונה התחרה גם במרוץ נגד השעון החד יומי, Chrono des Nations.
ב-2013 ההישג הבולט הראשון של שאבנל בעונה הייתה מקום שביעי באומלופ הט ניוסבלד, לאחר שהיה חלק מדבוקה של שמונה רוכבים שהגיעה 1:13 דקות אחרי המנצח לוקה פאוליני. לאחר מכן התחרה בפריז–ניס ובלט גם שם, כשסיים חמישי כללי, 1:47 דקות מריצ'י פורט המנצח. שאבנל גם ניצח את הקטע החמישי במרוץ, לאחר שהקדים את פיליפ ז'ילבר ואת וחוסה חואקין רוחאס בספרינט רב משתתפים. לאחר מכן התחרה במונומנט מילאנו–סן רמו, במהלך המרוץ היה בדבוקה קדמית של 7 שבעה רוכבים ששרדה עד הסיום, כשבספרינט הסיום ג'רלד צ'יולק המנצח, פטר סאגאן ופביאן קנצ'לרה הקדימו את שאבנל שהסתפק במקום הרביעי. שאבנל המשיך לבלוט במרוצים החד יומיים, כשחמישה ימים מאוחר יותר סיים שישי ב-E3 פרייס פלנדרן, 1:08 דקות אחרי קנצ'לרה. לאחר מכן הוא ניצח את שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה בפעם השנייה ברציפות, גם הפעם בזכות קטע נגד השעון השלישי והאחרון, כשהקדים את אלכסנדר קריסטוף ב-22 שניות ואת ניקי טרפסטרה ב-31 שניות. לאחר מכן התחרה בעוד שני מונומנטים מלבד סן רמו, רונדה ון פלנדרן ופריז–רובה, כשסיים במרוצים האלו במקומות 13 ו-19 בהתאמה. לאחר מכן התחרה בחץ ברבנט וסיים רביעי במרוץ, 9 שניות מפטר סאגאן המנצח. בהמשך התחרה באליפות צרפת וניצח בפעם הרביעית את מקצה נגד השעון, כשבמקצה הכביש סיים שני. לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום שביעי בקטע ה-11, שהיה נגד השעון. את הטור סיים שאבנל במקום ה-31 וסייע למארק קוונדיש לנצח שני קטעים מהמרוץ. לאחר מכן התחרה בקלאסיקה סן סבסטיאן וסיים במקום ה-11. לאחר מכן התחרה באנקו טור וניצח את הקטע החמישי שהיה נגד השעון, את המרוץ בכללי סיים במקום השישי, 1:20 מזדנק שטיבר, בן קבוצתו, שניצח במרוץ. בהמשך העונה התמקד שאבנל במרוצים חד יומיים, והתוצאות הבולטת שלו היו מקום שמיני בגרנד פרי דה וואלני ומקום שלישי ב-Chrono des Nations. מלבד זאת, הוא שיחזר את הישגו משנה שעברה ביחד עם קבוצת קוויק סטפ, כשהיה חלק מקבוצתם במהלך אליפות העולם לנגד השעון בקבוצות שנערכה בטוסקנה.
IAM Cycling (2014–2015)
ב-2014 עבר שאבנל ל-IAM Cycling השווייצרית, לאחר חמש שנים בקוויק סטפ. הוא פתח את העונה עם מקום בשביעי בטור הים התיכון. בהמשך העונה התחרה בקלאסיקות האביב והישגו הבולט היה מקום חמישי בדווארס דור פלנדרן, 17 שניות מניקי טרפסטרה המנצח. הוא היה קרוב לנצח את מרוץ ארבעת הימים של דנקרק לאחר שניצח את הקטע השלישי, אך בסופו של דבר סיים במקום השני, 6 שניות מארנו דמאר המנצח. לאחר מכן התחרה בעוד מרוץ שניצח בעבר, הטור של בלגיה, וסיים במקום השלישי הכללי, 26 שניות מטוני מרטין המנצח. באליפות צרפת ניצח את מקצה נגד השעון בפעם השישית, בעוד במקצה הכביש סיים שביעי. לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס, כשהתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום שמיני בקטע ה-7 וה-20. הוא סיים את הטור במקום ה-34 הכללי. בהמשך העונה התחרה בטור דו פואטו–שראנט, את הקטע הרביעי במרוץ שהיה נגד השעון ניצח, מה שהספיק לו גם לניצחון כללי במרוץ, 47 שניות מסווין טאפט, כשסיריל למונייה שלישי בפער של 1:01 דקות משאבנל. לאחר מכן רשם עוד הישג גדול ומשמעותי בקריירה שלו, כשניצח את ג'יפי קווסט פראנס, אחד מהמרוצים החד יומיים החשובים ביותר בצרפת, לאחר שניצח בספרינט מתוך שבעה רוכבים. ב סיים שאבנל שביעי, 50 שניות מדילן ואן בארלה המנצח. בקטע ה-8 במרוץ שהיה נגד השעון, סיים שאבנל שני, 8 שניות מבראדלי ויגינס המנצח. לקראת סוף העונה, ניצח שאבנל במרוץ "Chrono des Nations".
ב-2015 הביע שאבנל את רצונו לרכוב את כל שלושת הגרנד טורס. הוא פתח את העונה עם מקום תשיעי בוולטה אה אנדלוסיה ומקום 11 בפריז - ניס. כאמור, באותה עונה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בג'ירו ד'איטליה, בקטע ה-5 היה חלק מקבוצת הבריחה של השלב, הקבוצה נתפסה חוץ מיאן פולאנץ המנצח, בעוד שאבנל סיים שני, 1:31 מפולאנץ, באותו הזמן של רוכבי הדירוג הכללי שתפסו אותו לקראת סיום הקטע. בהמשך הג'ירו בלט גם בקטע ה-18, כשסיים שלישי לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה, 1:01 דקות מפיליפ ז'ילבר המנצח. הוא סיים את הג'ירו במקום ה-36 ולאחר מכן התחרה באליפות צרפת, כשסיים שלישי גן במקצה הכביש וגם במקצה נגד השעון באליפות. בטור דה פראנס הוא התחרה בפעם ה-15 ברציפות, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 21 בקטע ה-5. הוא סיים את הטור במקום ה-54 הכללי. לאחר מכן התחרה בוואלטה אספנייה, והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה רביעי בקטע ה-13, דקה מנלסון אוליביירה המנצח.
דיירקט אנרז'י (2016–2018)
ב-2016 עבר שאבנל לדיירקט אנרז'י הצרפתית, עקב סגירתה של IAM Cycling. את 2016 פתח עם ניצחון בקטע השלישי באטואל דה בסאז', כשאת הדירוג הכללי במרוץ סיים רביעי. בהמשך סיים חמישי בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, 59 שניות מליווה וסטרה. באליפות צרפת, במקצה הכביש סיים חמישי. לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס בפעם ה-16, והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 5 בקטע ה-12, 40 שניות מתומאס דה חנט המנצח בקטע שבמקור קוצר. את המרוץ כולו סיים במקום ה-43, הראשון מתוך בני קבוצתו. לאחר מכן ניצח בפעם הרביעית את הטור דו פואטו–שראנט, לאחר שניצח את הקטע הרביעי במרוץ, שהיה נגד השעון. באותה עונה השתתף גם באליפות אירופה באופני מסלול, וניצח עם נבחרת צרפת את מקצה הרדיפה הקבוצתית.
את 2017 פתח שאבנל עם מקום חמישי באטואל דה בסאז'. בהמשך העונה סיים רביעי בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, 58 שניות מפיליפ ז'ילבר המנצח. לאחר מכן התחרה במונומנט רונדה ון פלנדרן וסיים אותו במקום התשיעי, לאחר שהיה חלק מדבוקה של 14 רוכבים שסיימו במקומות ה-5–18, כשמוביל אותה אלכסנדר קריסטוף במקום החמישי, 53 שניות מז'ילבר המנצח. לאחר מכן סיים תשיעי בטרו ברו לאון. לאחר מכן ניצח את הקטע הרביעי בארבעת הימים של דנקרק וסיים חמישי כללי את המרוץ, 31 שניות מקלמו ונטוריני. באליפות צרפת סיים חמישי בנגד השעון ולאחר מכן התחרה בטור דה פראנס בפעם ה-17, כשהתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 6 בקטע ה-19 לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה של הקטע, 17 שניות מאדוואלד בואסון האגן המנצח. גם למחרת, בקטע ה-20, סיים שאבנל בעשירייה הראשונה, במקום העשירי בקטע שהיה נגד השעון. לקראת סוף העונה סיים עשירי ב-.Chrono des Nations
עונת 2018 הייתה העונה האחרונה בקריירה של שאבנל. הוא פתח אותה עם מקום רביעי כללי באטואל דה בסאז' ובטור דה לה פרובנס. באמצע העונה התחרה בעיקר במרוצים חד יומיים, כשהתוצאות הבולטות שלו מהם היו מקום חמישי ב-Cholet - Pays de la Loire, שישי ב-La Roue Tourangelle Région Centre Val de Loire - Trophée Harmonie Mutuelle ושמיני ב-Paris-Chauny (classique). באליפות צרפת סיים שמיני במקצה נגד השעון. לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס בפעם ה-18 ובכך קבע שיא חדש של הופעות והפך לרוכב שהתחרה הכי הרבה פעמים בטור דה פראנס, מקדים את ג'ורג' הינקאפי, סטיוארט או'גריידי ואת ינס וויגט עם 17 הופעות. שאבנל הוא גם הרוכב שסיים את המרוץ הכי הרבה פעמים, 16, ביחד עם הינקאפי ויופ זוטמלק. במרוץ עצמו התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 14 בקטע ה-9, והוא סיים את הטור במקום ה-39 הכללי. לאחר מכן סיים שני בטור דו פואטו–שראנט וחמישי ב-Chrono des Nations. הוא פרש בתום העונה, כשהוא בן 39.
עבדול מנאף נורודין
עבדול מנאף נורודין (באנגלית: Abdul Manaf Nurudeen; נולד ב-8 בפברואר 1999 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אויפן מליגת העל הבלגית ובנבחרת גאנה.
קריירה בינלאומית
נורודין היה חלק מסגל נבחרת גאנה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, אך לא שיחק בטורניר.
ב-5 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-0 לנבחרת אלג'יריה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
לין (סם)
לין (באנגלית: Lean) המכונה גם "משקה סגול", "סגול" או "שמן", הוא משקה סמים פסיכואקטיבי, אשר מורכב מתרופה לשיעול או מסירופ קר המכיל קודאין ופרומתאזין עם משקה קל. מקורו של המשקה ביוסטון והוא מזוהה עם תרבות ההיפ הופ של דרום ארצות הברית.
מרכיבים
בדרך כלל, לין מורכב מתרופת מרשם לשיעול שמכילה בעיקר קודאין ופרומתאזין. לעיתים היא מכילה תרופות שניתן לרכוש אותם ללא מרשם, כגון דקסטרומטורפן, מכיוון שיש להם את אותה השפעה ולא צריך לגשת לרופא על מנת להשיג אותם.
על מנת לגרום לסם להיות ידידותי למשתמש, נוסף לתרופת השיעול משקאות קלים בטעמי פירות, כגון ספרייט ופאנטה, ובדרך כלל מגישים את הלין בכוס חד פעמית. לעיתים נוסף לסם ממתק, על מנת להוסיף לסם טעם מתקתק.
סיכונים
כאשר מקבלים מרשם ללין, וכאשר משתמשים בו בכמויות הנכונות, הלין בטוח למדי, אך כאשר משתמשים בו בכמויות גדולות, הוא יכול לפגוע במשתמש. מנת יתר של לין עלולה לפגוע במערכת העצבים המרכזית ועלולה לגרום לדיכוי נשימתי. שימוש באלכוהול או בסמים אחרים ביחד עם הלין, עלול להגדיל את הסיכויים לדיכוי מערכת העצבים.
היסטוריה
רבים טוענים כי הלין התפתח ביוסטון בסביבות שנות ה-60, כאשר זמרי בלוז היו לוקחים את תרופה לשיעול עם בירה. זמרי הבלוז היו גרים בשכונות הרובע החמישי, הרובע השלישי ובסאות' פארק ביוסטון, וראפרים שגדלו באותם שכונות בעיר, אימצו את הלין והביאו אותו לתרבויות שונות. בשנות ה-80 ובשנות ה-90, התחילו להשתמש בקודאין ובסירופ פרומתאזין, והשילוב נהיה פופולרי עד שנות ה-90.
ג'יימס מויר אולד
ג'יימס מויר אולד (באנגלית: James Muir Auld; 19 ביוני 1879 – 8 ביוני 1942) היה אמן וצייר אוסטרלי.
ראשית חייו
ג'יימס מויר אולד נולד ב, ניו סאות' ויילס, בנם השלישי של הכומר ג'ון אולד ורעייתו, ג'ורג'ינה לבית מיור. ג'יימס אולד למד בבית הספר הציבורי באשפילד ואחר כך בבית הספר בסידני. הוא עבד כפקיד במועצת הרובע אשפילד ונרשם לשיעורי לילה בציור בבית הספר הטכני באשפילד. הוא בילה בציור ושרטוט של חופי הים של נמל סידני.
קריירה אמנותית
אולד למד אצל ג'יי ס' וטקינס וג'וליאן אשטון והחל להציג ב בסביבות 1906. הוא תרם רישומים בשחור לבן לעיתונים בסידני. בשנת 1909 נסע ללונדון ללמוד מעבודתם של ציירים אנגלים. בלונדון קיבל עבודה במגזנים שונים. כשחזר לאוסטרליה בסביבות 1911, עבד בסידני בציור נופים בנושאי דיוקן ועשה כמה פורטרטים.
ב־1 ביולי 1914 התחתן אולד עם מגי קייט קיין, לבית בל. בשנת 1917 נקנה הציור "האגרטל השבור" על ידי. בערך בתקופה זו הם רכשו גם דיוקן של המשורר.
הוא הצטרף לאגודת האמנים בסידני בסביבות 1920 והציג איתה לעיתים קרובות. בשנות העשרים של המאה העשרים הצטרף למשרד, "סמית ויוליוס", ואייר כמה ספרים.
לקראת סוף חייו בילה אולד 11 שנים ב, ניו סאות' ויילס, והתגורר לבדו. נראה שהנוף שמסביב לא היה מעורר השראה, אך עבודתו בתקופה זו הייתה במיטבה. ציור "בוקר חורפי" זיכה אותו ב בשנת 1935. לאולד נערכו שלוש תערוכות יחיד בגלריות מקווארי, סידני, בשנים 1928, 1936 ו-1938, והוא הציג גם בלונדון ובפריז. הוא היה חבר מייסד של בשנת 1938.
דני ולבק
דניאל ני טאקי מנסה "דני" ולבק (באנגלית: Daniel Nii Tackie Mensah "Danny" Welbeck; נולד ב-26 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בברייטון אנד הוב אלביון.
קריירת מועדונים
לאחר ששיחק בקבוצות הנוער של המועדון, החל ולבק להשתלב בשורות הקבוצה הבוגרת מעט לפני שהיה בן 18. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך ולבק בספטמבר 2008, בניצחון הביתי 1–3 על מידלסברו בסיבוב השלישי של גביע הליגה. בסיבוב הרביעי מול קווינס פארק ריינג'רס שותף ולבק שנית, ואף סחט בעיטת עונשין שנכבשה על ידי קרלוס טבס והכריעה את המשחק בניצחון 0-1. מספר ימים לאחר מכן, עלה ולבק לשחק בפרמייר ליג לראשונה. הוא עלה כמחליף מול סטוק סיטי ולאחר מספר דקות כבש את שער הבכורה שלו בליגה, שנבחר לאחד השערים היפים של העונה באנגליה.
בפתיחת עונת טרם קנה ולבק את מעמדו בקבוצה וקיבל קרדיט מועט מהמאמן אלכס פרגוסון. הוא שותף בחמישה משחקי ליגה, בהם לא כבש, ובשלושה משחקים בגביע הליגה בהם כבש שני שערים. בינואר 2010 עבר ולבק בהשאלה לקבוצת פרסטון נורת' אנד אותה אימן דארן פרגוסון, בנו של מאמן מנצ'סטר יונייטד. לאחר חודשיים במועדון, בהם שותף בשמונה משחקים וכבש שני שערים, נפצע ולבק בברכו, נאלץ לעבור ניתוח וחזר ליונייטד.
לקראת עונת עבר ולבק בהשאלה לסנדרלנד, אותה אימן סטיב ברוס. את הופעת הבכורה במועדון ערך ולבק כבר במחזור הראשון, כשעלה כמחליף לקראת סיום המשחק הביתי מול ברמינגהאם סיטי, ואת שערו הראשון במדי המועדון הבקיע בניצחון החוץ 0–3 מול צ'לסי. לאחר 28 הופעות במדי הקבוצה, בהן כבש שישה שערים, סיים ולבק את השאלתו שנית בשל פציעה.
עם חזרתו למנצ'סטר יונייטד בעונת החל ולבק לקבל קרדיט רב יותר. הוא עלה בהרכב הפותח בניצחון 2–3 על מנצ'סטר סיטי במגן הקהילה, והיה לחלוץ הפותח לצידו של ויין רוני גם במשחקי הליגה. הוא כבש את שערו הראשון לעונה במשחק הביתי מול טוטנהאם הוטספר במחזור השני, והבקיע שער נוסף במחזור השלישי מול ארסנל. את שעריו הראשונים במסגרת ליגת האלופות כבש ולבק כשהבקיע שני שערים בשתי דקות בתיקו 3-3 מול פ.צ. בזל בשלב הבתים. ולבק סיים את העונה עם 12 שערים בכל המסגרות, מהם תשעה שערי ליגה. בעקבות יכולתו הטובה היה ולבק מועמד לתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית, אך לבסוף נבחר קייל ווקר מטוטנהאם הוטספר.
לקראת עונת רכשה מנצ'סטר את החלוץ רובין ואן פרסי, שדחק את ולבק ממקומו בהרכב. למרות הפיחות במעמדו, חתם ולבק עם הקבוצה על חוזה חדש לארבע שנים. הוא שותף לאורך העונה ב-26 משחקי ליגה, בהם כבש שער אחד בלבד, בניצחון הביתי 2–4 מול סטוק סיטי, ובכל יתר המסגרות הוסיף שער אחד נוסף, בתיקו הביתי 1-1 מול ריאל מדריד בשלב שמינית גמר ליגת האלופות.
ולבק פתח את עונת עם צמד שערים במחזור הראשון של הפרמייר ליג מול סוונסי סיטי בניצחון 1–4. הוא כבש לאורך העונה תשעה שערים בליגה, כולל שישה שערים בשישה משחקים בחודשים דצמבר-ינואר, והוסיף שער אחד מול שחטאר דונצק בשלב הבתים של ליגת האלופות. מנצ'סטר יונייטד סיימה את העונה במקום השביעי בליגה.
לקראת עונת מונה לואי ואן חאל למאמנה של הקבוצה. מעט לאחר פתיחת העונה רכשה יונייטד את רדאמל פלקאו, ומכרה את ולבק לארסנל תמורת דמי העברה בסך 16 מיליון לירה שטרלינג. ב-13 בספטמבר 2014 ערך ולבק את הופעת הבכורה שלו במדי ארסנל, בתיקו 2-2 מול מנצ'סטר סיטי במסגרת המחזור הרביעי של הפרמייר ליג. ב-20 בספטמבר 2014 כבש ולבק את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על אסטון וילה במסגרת המחזור החמישי. ולבק כבש שלושה שערים נוספים עד תום העונה, ואת חציה הראשון של עונת החמיץ בגלל פציעה בברך. את חלקה הראשון של עונת החמיץ בגלל פציעה, וחזר לשחק ב-7 בינואר במשחק הגביע נגד פרסטון נורת' אנד, ועם הקבוצה זכה בטורניר בסוף העונה. בעונת נמנע מפציעות והרבה לשחק, אך בעונת  נפצע בנובמבר במשחק הליגה האירופית נגד ספורטינג ליסבון והחמיץ את שאר העונה.
ב-7 באוגוסט 2019 חתם ולבק בווטפורד לשלוש שנים.
ב-17 באוקטובר 2020 חתם בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג לעונה אחת. את שער הבכורה כבש ב-21 בנובמבר בניצחון קבוצתו 1–2 על אסטון וילה, את העונה סיים עם שישה שערים בליגה. ב-23 ביוני 2021 האריך חוזה במועדון בעונה נוספת.
נבחרת לאומית
כשהיה בן 17, עקבו אחרי ולבק נציגים של ההתאחדות לכדורגל של גאנה, מתוך מטרה לצרפו לסגל נבחרת גאנה. במרץ 2011 נקרא ולבק לסגל נבחרת אנגליה בעקבות שחרורו מהסגל של ארון לנון, ואת הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת האנגלית הוא ערך במשחק ידידות מול נבחרת גאנה, כשהחליף את אשלי יאנג בדקה ה-81 של המשחק.
את שערו הראשון במדים הלאומיים כבש ולבק ביוני 2012, במשחק ידידות מול נבחרת בלגיה. שבועיים לאחר מכן, במסגרת שלב הבתים של טורניר יורו 2012, הבקיע ולבק את השער המכריע בניצחון 2–3 מול נבחרת שוודיה בעזרת העקב. ולבק היה חלק מסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
סטטיסטיקת קריירה
נכון לתאריך.
כיפת הקרח פרקוס
כיפת הקרח פרקוס או כיפת פרקוס (באנגלית: Perkos Dome; בבולגרית: купол Перкос) היא כיפת קרח בחלק המערבי של רמת דטרויט בחוף דאנקו, בארץ גרהאם בחצי האי האנטראקטי שבאנטארקטיקה.
שיא גובהה של כיפת הקרח - 2,050 מטרים מעל פני הים.
הכיפה ממוקמת בין היובלים של הקרחונים ליליינטאל, סיקורסקי וברגה.
הכיפה נמצאת 17 קילומטרים צפונית מזרחית לפסגת בולדווין; 7.5 קילומטרים דרומית להר אדר; 10.6 קילומטרים דרומית-מערבית מפסגת לייל; ו-23.6 קילומטרים צפונית-מערבית לפסגת קאוולאק שבחוף נורדנשלד.
מקור השם
כיפת הקרח קרויה על שם האל התראקי פרקוס.
פיליפ שרידן
פִילִיפּ הֶנְרִי שֶׂרִידָן (באנגלית: Philip Henry Sheridan; 6 במרץ 1831 – 5 באוגוסט 1888) היה מפקד ומחשובי הגנרלים בצבא ארצות הברית (צבא האיחוד) בעת מלחמת האזרחים האמריקנית.
בעת הזירה המערבית במלחמת האזרחים האמריקנית נודע בקרבתו לגנרל יוליסס ס. גרנט שמינה אותו מגנרל חיל רגלים למפקד חיל הפרשים של ארמיית הפוטומק בתוך הזירה המזרחית במלחמת האזרחים האמריקנית. בשנת 1864 חסם את פעולת ההתקפה של צבא הקונפדרציה בראשות ג'ובאל ארלי בתוך עמק שהנאנדוהא, בעת חסימת המתקפה פיליפ השתמש בטקטיקת אדמה חרוכה להרס התעשייה והמפעלים באזור העמק, מעשה זה שנודע בידי בני המקום בתור "השריפה" החליש את כוח הייצור התעשייתי של הקונפדרציה.
בהמשך כוחות הפרשים של פיליפ היו שנעו לעבר כוחותיו הנסוגים של גנרל רוברט אדוארד לי עד לכניעת הקונפדרציה.
מאוחר יותר המשיך שרידן בקריירה הצבאית ופיקד במלחמות האינדיאנים על גבי המישורים הגדולים. גם כחייל וגם כאזרח פרטי פיליפ פעל לפיתוח, גידול ושימור הפארק הלאומי ילוסטון. בשנת 1883 הפך פיליפ לגנרל המפקד של צבא ארצות הברית ובשנת 1888 תחת תקופת נשיאותו של גרובר קליבלנד הועלה לדרגת גנרל הצבא של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
שנותיו הראשונות
פיליפ נולד ב-6 במרץ 1831 באולבני, בירת מדינת ניו יורק כבנם של מהגרים אירים קתולים. בצעירותו המשפחה עברה למדינת אוהיו, שם התחנך וגדל. בשיא גובהו היה רק 1.65 מטר, עובדה זו זיכתה אותו בכינוי "פיל הקטן". אברהם לינקולן צוטט בעודו מציג את דמותו של פיליפ כך:
פיליפ עבר מעבודה לעבודה, משומר ספרייה למוכר בחנות מוצרים יבשים (מבין הקונים הקבועים שלו היה חבר הקונגרס תומאס ריטצ'י). לבסוף בשנת 1848 התיישב על מסלול חייו בעת נרשם לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית. הלימודים היו קשים בשבילו, הוא נכשל פעמים רבות במבחנים, על מבחן במתמטיקה נאמר כי נכשל עקב "גישה שלילית" ובשנת הלימודים השלישית שלו הוא הושעה למשך שנה על כך שהחל קטטה עם חבר כיתה. רק לאחר 5 שנות לימודים בשנת 1853 קיבל תעודה בעודו במקום ה-34 מתוך כיתה של 52 צוערים.
פיליפ נשלח בתור סגן-משנה לארמיית חיל הרגלים הראשונה בדונקק, טקסס, לשמור על הגבול עם מקסיקו. מאוחר יותר מוקם בארמייה הרביעית במדינת קליפורניה. בעת מוקם מחדש בשנת 1855 בטריטוריית אורגון, הארמייה נכנסה לתוך אחת ממיני מלחמות האינדיאנים ובתוך המאבק פיליפ הרוויח את ניסיון המלחמה הראשוני שלו. באותה עת התחבר עם נערה אינדיאנית שוטה בת צ'יף. הוא הועלה לאחר המאבק לדרגת לויטננט וזמן קצר לאחר קרב פורט סאמטר ותחילת מלחמת האזרחים עם הכרזת העצמאות של קונפדרציית המדינות של אמריקה, קודם לדרגת קפטן.
החזית המערבית
בסתיו 1861 עם תחילת מלחמת האזרחים האמריקנית ניתנה לפיליפ הוראה לעבור לצריף ג'פרסון ליד סנט לואיס במדינת מיזורי כקצין בארמיית חיל רגלים ה-13. בדצמבר הפך פיליפ לראש הנציבות הראשית של צבא דרום-מערב מיזורי ומאוחר יותר שכנע את הממונים עליו למנות אותו לגנרל פיקוד רובע המדינה. בינואר 1862, תחת פיקודו של מייג'ור גנרל סמואל קורטיס לחם פיליפ בקרב פיה רידגא על גבול מיזורי-ארקנסו. בזמן קצר התברר לפיליפ כי קצינים למעשה בוזזים רכוש כחפצים אישיים וסוסים מהאנשים בשטחים הכבושים. אחר כך, בעת פיליפ סירב לשלם לקצינים על הרכוש שגנבו, הגנרל קורטיס הורה עליו לקנות מהם, על כך הגיב פיליפ: "אין כל סמכות המסוגלת להכריח אותי לבזות או לגנוב". קורטיס רצה לעצור את פיליפ על אי ציות אך הממונה על המערכה המדינית, הנרי האלק הורה להמשיך בתפעול רגיל. מכאן והאלה פיליפ עבד דה פקטו תחת הוראותיו של האלק ולא קורטיס. באפריל השתתף במצור על קורינת' ותמך במחלקת הנדסה טופוגרפית.
ב-1 ביולי החל פיליפ במערכה לבלימת חיל הפרשים של גנרל הקונפדרציה ג'יימס ר. צ'למרס. הוא עצר מתקפות צדדיות והעביר מיידית מידע קריטי. בנקודה זו פועלו הרשים אף גנרלים כויליאם רוזקרנס ולבסוף הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. הקידום אושר בספטמבר אך החל להשפיע כבר מיולי. הוא קיבל מחבריו סוסת מלחמה בשם ראיזי עליה רכב עד סוף מלחמת האזרחים.
ב-31 בדצמבר, תחילת קרב סלעי הנהר, פיליפ ציפה לתקיפה של צבא הקונפדרציה על מרכזי הפיקוד והכין מגננה להתקפה. לבסוף הכל הלך כמתוכנן בעת כוחותיו של פיליפ עצרו את התקדמות הקונפדרציה. על פיקודו הועלה שוב, הפעם לדרגת מייג'ור גנרל. בעת מערכת טולהומה פיליפ היה ראש כוח מרכזי שלאורך המתקפה הקייצית כבש שטחים נרחבים ולבסוף הביס את כוחות הקונפדרציה בקרב המכריע על צ'יקאמוגה. בעת מערכת צ'אטנוגה, כוחותיו של פיליפ עברו את קו האש של הקונפדרציה עם תקיפה לילית שעבדה כציפיותיו של גנרל יוליסס ס. גרנט.
החזית המזרחית
בעת גנרל גרנט הועלה לראש המטה הכללי של צבא האיחוד, הוא הזמין את פיליפ להשתתף איתו בזירה המזרחית במלחמת האזרחים האמריקנית בתור מפקד חיל הפרשים של ארמיית הפוטומק. פיליפ היה כעת חלק מהמערכה מול גנרל רוברט אדוארד לי. הגנרל הממונה ג'ורג' מיד הרבה לעצור את תוכניות ההתקפה של פיליפ משום שלא באו בקנה אחד עם טקטיקות הלוחמה שלו שפעלו לסריקה וסיור. בעת קרב הערבה היער הסבוך עצר כל אפשרות לתקיפה ממשית של חיל הפרשים ופיליפ לא פגש בפעולה מרכזית אף על פי שניסה. לאחר הקרב מיד נזף בפיליפ על שלא פעל לסריקה וסיור ובמקום זה ניסה להיכנס לתוך היערות ולהילחם ישירות. מיד שלח לגנרל גרנט דו"ח על השיח עם פיליפ וגרנט בתגובה כתב כך: "ובכן, בדרך כלל הוא יודע על מה הוא מדבר. תן לו להתחיל ולעשות את זה." (כוונתו להתקדם לפי הטקטיקות של פיליפ עצמו). חיל הפרשים של פיליפ סבל פציעות קשות בקרב על האו שופ (28 במאי). בעת הקרב על קולד הרבור חיל הפרשים, כעת בנקודת נחיתות, החזיק את קו האש למשך זמן רב עד הגעת התגבורת של חיל רגלים. גרנט הורה לפיליפ לפנות צפון מערב בשביל לפרק את קו הקשר של דרך מרכז וירג'יניה. הייתה זאת המערכה הארטילרית הגדולה ביותר במלחמה ובמסגרתה פיליפ צלח והשיג עליונות צבאית עוד על היום הראשון של הקרבות.
סוף המלחמה
לאחר המערכה בעמק שהנאנדוהא (המפורסמת ביותר ממערכות המלחמה של פיליפ) בה פעל עצמאית והורה על טקטיקת אדמה חרוכה, פיליפ נקרא לחזור למערכה המרכזית. ריצ'מונד, בירת הקונפדרציה נפלה, ג'פרסון דייוויס ברח וכוחות האיחוד נעו אחרי גנרל לי. נגד הוראותיו של גרנט פיליפ פנה במרץ 1865 למערכה בעבר קרוליינה הצפונית. שיא הקריירה הצבאית של פיליפ הגיעה בעת חיל הפרשים תחתיו רדף אחר כוחותיו של לי הנסוג לאורך מערכת אפומאטוקס. בדרך לפטרסבורג, ב-2 במרץ כוחותיו של פיליפ נפגשו עם שארית צבאו של לי והכניעו 1,500 חיילי קונפדרציה. ב-2 באפריל הוא קטע את קו האספקה של לי בקרב חמשת המזלגות ובכך קבע את גורלו של האחרון.
פועלו הקיצוני והאגרסיבי של פיליפ בקרב סיילור קריק ב-6 באפריל הביא לתפיסת 20 אחוזים מכלל כוחותיו. ב-7 באפריל הנשיא לינקולן שלח טלגרם לגרנט בו נאמר: "גנרל שרידן טוען 'אם נמשיך ללחוץ [על כוחות הקונפדרציה] אני חושב שלי ייכנע'. תן לו ללחוץ על האויב." ב-9 באפריל פיליפ כיתר את צבאו של לי שלמחרת נכנע. גרנט שיבח את פיליפ ואמר עליו: "אני מאמין כי לגנרל שרידן אין אשר יוכל להחליף כלל וכלל, חי או מת."
שיקום הדרום
לאחר כניעת לי בוירג'יניה וכניעת ג'וזף א' ג'ונסטון בקרוליינה הצפונית נותרו רק כוחות הקונפדרציה של אדמונד קירבי סמית' בטקסס שהמשיכו את הקרבות והלחימה. לאחר שפיקד בראש מצעד ניצחון אדיר, נקרא פיליפ למערכה הסופית נגד סמית'. בסופו של דבר סמית' נכנע לפני שפיליפ הספיק להגיע אל ניו אורלינס. גרנט היה מודאג מההתערבות של 40,000 חיילים צרפתים תחת נפוליאון השלישי במקסיקו במטרה להשליט את מלכותו של הארכידוכס האוסטרי מקסימיליאן הראשון כקיסר בובה של מקסיקו, דבר שהתחיל את המלחמה הפרנקו-מקסיקנית. גרנט נתן לפיליפ את הרשות להגדיל כוחות ברחבי טקסס הכבושה, תוך זמן קצר פיליפ עם 50,000 חיילים לקח שליטה מלאה על החופים ומרכזי העיור של טקסס ולאחר מכן נע לעבר היבשה והתכונן לכל תרחיש של צורך בתקיפה על גדר הגבול. לאחר תמיכה אמריקאית במקסיקנים, לחץ פוליטי והתנגדות של בניטו חוארס נפוליאון הורה על שיבת הכוחות ממקסיקו. עד יוני 1867 מקסיקו סיטי הייתה בידי הרפובליקנים ועד שנת 1870 נגמרה ההתערבות הצרפתית במקסיקו.
ב-30 ביולי 1867 בעת פיליפ היה בטקסס, פרץ מרד של בעלי עבדים לשעבר בניו אורלינס ונהרגו 34 אפרו-אמריקאים. בעת חקר את הפרשייה פיליפ כתב לגרנט: "ככל שאני מקבל יותר מידע על פרשת השלושים [ההרוגים] בעיר זו, היא הופכת לסערה גדולה יותר. זו לא הייתה מהומה; זה היה טבח מוחלט." פיליפ התייחס באיבה לנשיא אנדרו ג'ונסון לאחר שהאחרון התמקח איתו מספר פעמים בנוגע לתוכניות השיקום של הדרום. חודש לאחר מהומה של אירוע טבח שני, ג'ונסון פיטר את פיליפ. כאשר גרנט שמע על כך הוא כעס ודרש הסבר לפיטור, על כך נענה בידי הנשיא: "שלטונו [של פיליפ] היה למעשה של רודנות מוחלטת, ללא התייחסות לעקרונות ממשלתנו או לאופי המוסדות החופשיים שלנו."
מוות וקבורה
בשנת 1888 פיליפ סבל מסדרה של התקפי לב כחודשיים מאז שפרסם את ספר הזיכרונות שלו. אף על פי שהיה רזה בצעירותו, בגיל 57 היה פיליפ במשקל של כ-90 קילוגרם. לאחר התקף הלב הראשון ביוני הקונגרס העלה אותו לדרגת גנרל, הוא קיבל את ההודעה על קידומו בשמחה, למרות הכאב של ההתקף.
המשפחה עברה מהבירה וושינגטון די. סי. אל עבר מסצ'וסטס, שם נפטר ב-5 באוגוסט לאחר כשל בפעולת הלב. גופתו הוחזרה לוושינגטון והוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. אלמנתו אירן מעולם לא התחתנה שוב במטרה לשמור את כבוד בעלה המנוח.
הטנק M551 שרידן נקרא על שמו של שרידן.
Majesty
Majesty (בעברית: רוֹמֵמוּת) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית ניקי מינאז', ביחד עם הזמר לאברינת' והראפר אמינם, מתוך אלבומה הרביעי, Queen. השיר יצא לאור ב-10 באוגוסט 2018, ביחד עם האלבום עצמו, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני וקאש מאני.
השיר הגיע למקום השישי במצעד השירים של ניו זילנד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', לאברינת', אמינם ולואיס רסטו והופק על ידי לאברינת' גם כן. סטפני סמית-סטריקלנד מאנטרטיינמנט ויקלי כינתה את השיר כ-"מתנפנף ומפואר", וטענה כי מדובר בשיר "אנרגטי מאוד". ב-Refinery29 סקרו את השיר בחיוביות רבה מאוד.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-65 מיליון השמעות.
הצלחה
בשבוע בכורתו, הגיע השיר למקום השישי במצעד השירים של ניו זילנד ובכך הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר מהאלבום במצעד. ב-21 באוגוסט 2018, הגיע השיר למקום ה-25 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ, תוך שהגיע למקום ה-58 במצעד הבילבורד הוט 100.
במצעד הסינגלים הבריטי הגיע למקום ה-41, בעוד בקנדה הוט 100 הגיע למקום ה-44. גם במצעד המוזיקה האוסטרלי זכה השיר להצלחה.
אגלנציה
אגלנציה (באנגלית: Aglandjia, ביוונית: Αγλαντζιά, בטורקית: Eğlence) היא עיירה במחוז ניקוסיה שבמרכז קפריסין ונמצאת בסמוך לאזור החיץ.
גאוגרפיה
שטח העיירה הוא 31 קמ"ר שמתוכם 14 קמ"ר אדמות חקלאיות שנכבשו על ידי הצבא הטורקי בפלישת טורקיה לקפריסין, בשנת 1974. באגלנציה מתגוררים (נכון לשנת 2011) למעלה מ-20,783 תושבים והיא נמצאת במרחק של כ-49 ק"מ מהעיר לרנקה, כ-84 ק"מ מהעיר לימסול וכ-87 ק"מ מהעיירה איה נאפה.
שמה של העיירה הוא נגזרת מהמילה הטורקית Eğlence שפירושה היא בידור.
מועצת העיר
הרשות המקומית של אגלנציה נוסדה לאחר משאל עם בחודש מאי 1986. העיירה מחולקת ל-16 רבעים שמטרתן הייחודית היא פיתוחה של העיירה. נכון לשנת 2018, ראש העיר המכהן הוא קוסטאס קורטאס (Costas Kortas).
לעירייה מחלקות שונות הספקות שירותים לתושבי העיירה כגון:
ערים תאומות
לאגלנציה שלוש ערים תאומות:
פאל פרקש
קורות חיים
פאל שלזינגר נולד במשפחה יהודית כבנם של הרופא לאיוש שלזינגר (1846–1881) ומנשואיה הראשונים של אנה גולדברגר מבודה (1850–1893). לאחר מותו המוקדם של האב (רק בן 37), אמו נישאה ליוז'ף וולפנר, מייסד חברת ההוצאה לאור זינגר וולפנר, אשר זמן קצר לפני מות אשתו אנה בשנת 1892,אימץ את פאל הקטין ואת אחיו הצעיר אוטו ג'רג' (1880–1905) שנפטר גם הוא בגיל צעיר (25) מייד לאחר שסיים את לימודיו בווינה בעת שהיה מתמחה במשפטים. אחיו למחצה אישטוואן פרקש היה צייר.
פאל וולפנר (בטרם החליף את שמו לפרקש) למד בבית ספר תיכון בווינה ובשנת 1896 סיים שם את בחינות הבגרות. הוא השלים את לימודיו האקדמיים במשפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם הפך לנשיא "חוג האוניברסיטה" ולעורך עיתוני האוניברסיטה, ולאחר מכן נבחר לנשיא הראשון של "האגודה הלאומית של המתמחים במשפטים". הוא היה גם ממייסדי "האגודה ההונגרית למדעי החברה", והיה גם המזכיר הכללי שלה. הוא התנדב והתגייס מיד לצבא עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
ניתן לומר על עבודתו כסופר שהיא עשירה מאוד. בנוסף לסיפורת הוא עסק גם במחקרים היסטוריים וסוציולוגיים. בשנת 1910, כבר לאחר שינוי שם המשפחתו לפרקש, התקבל כחבר באגודת פטפי ומאוחר יותר נבחר כחבר פרלמנט. הוא השתייך לחוג של הרוזן אישטוואן טיסה ראש ממשלת הונגריה (פעמיים), כמו הסופר פרנץ הרצג.
הוא השתמש גם בשמות בדויים ובחתימות הבאות ביצירותיו: Fp.; FP; סיגמא; Fs; פאל וולפנר; פרקש-וולפנר.
תיאורי מסע
יצירתו המלומדת הפופולרית היא היצירה בת 8 כרכים Revolution and Empire.
אונית מסב המרכז
אונית מסב המרכז (באנגלית: Paracentral lobule) היא קפל רקמת מוח, הכולל את תאי בץ הגדולים ביותר בגוף האדם, המחבר בין הפיתול הקדם-מרכזי לבין הפיתול הבתר-מרכזי. קפל זה נמצא בחלקה החיצוני של קליפת המוח, על הקצה המדאילי של ההמיספרות. ככזו האונית מהווה דופן של החריץ הארוך, ומכילה הן חלקים מתוך האונה הקודקודית והן חלקים מתוך האונה המצחית. קדימה לאונית נמצא האזור המוטורי המשלים, אחורית לה נמצא הנתיב הגבי של הראיה ומתחתיה נמצא פיתול החגורה. מבחינה תפקודית אונית זו היא האחראית על התקשורת הישירה בין אברי החישה בחלקו התחתון של הגוף לבין המוח, כך שהיא מקבלת מהם את המידע הסנסורי הראשוני, ומנגד מעבירה אליהם את הפקודות הישירות. בתוך כך אחראית אונית מסב המרכז גם על פקודות המוח למתן שתן וצואה.
פריסת זחל
פריסת זחל היא תופעה המתרחשת בכלי רכב קרבי משוריין ובציוד מכני הנדסי בעלי מזקו"ם, אשר מתחלקת לשני סוגים המכונים "פריסה טבעית" ו"פריסה פנימית".
אונית מסב המרכז
אספקת הדם
אספקת הדם לאונית מתבצעת על ידי עורק המוח הקדמי, בשל כך פגיעה בעורק תגרום לבעיות חישה, לשיתוק חלקי המערכת המוטורית ולפגיעה ביכולת השליטה על הסוגרים.
פריסת זחל
פריסה טבעית
פריסה טבעית מתרחשת כאשר חוליות הזחל מתנתקות זו מזו, בין אם כתוצאה מגורם חיצוני כדוגמת עלייה על מוקש ובין אם כתוצאה מבלאי. בנוסף, ניתן לבצע פריסה טבעית באופן יזום לצורך תרגול או תחזוקה.
רדיפת להט"בים בידי הרשויות בצ'צ'ניה
רדיפת להט"בים בידי הרשויות בצ'צ'ניה, על פי פרסומים שונים ברחבי העולם, היא סדרת אירועים שהחלו בפברואר 2017 בה למעלה מ-100 גברים תושבי הרפובליקה הצ'צ'נית (מחוז בתחומי הפדרציה הרוסית), אשר הרשויות סברו כי הם הומוסקסואלים או ביסקסואלים, רוכזו, עונו ונרצחו על ידי הרשויות בשל נטייתם המינית. סנקציות אלה תוארו כחלק מטיהור פוליטי שיטתי באזור. רמזן קדירוב, מנהיגה המוסלמי של צ'צ'ניה, הקים שלושה מתקני מעצר במקומות סודיים על מנת לכלוא ולהשמיד את כל הגברים ההומוסקסואלים במדינתו. מתקנים אלו כונו על ידי ארגוני זכויות אדם ועדי ראייה כ-"מחנות הריכוז".הטענות פורסמו לראשונה ב-1 באפריל 2017 ב"נובאיה גאזטה", עיתון אופוזיציוני בשפה הרוסית, שדיווח כי למעלה מ-100 גברים נעצרו ועונו, ולפחות שלושה אנשים הרצחו באמצעות הוצאה להורג ללא משפט. העיתון, המצטט את מקורותיו בשירותים המיוחדים הצ'צ'נים, כינה את גל המעצרים כ-"סחף מניעתי". העיתונאית שדיווחה על כך לראשונה ירדה למסתור, בעקבות קריאות לפעולות תגמול נגד עיתונאים המדווחים על הרדיפות הללו.
בעוד כי הרדיפות גונו באופן בינלאומי, הרשויות בצ'צ'ניה וברוסיה הכחישו כל ידע על המעצרים. רשת הלהט"ב הרוסית ("Russian LGBT Network") סייעה למאות אזרחי להט"ב צ'צ'נים להתפנות מהרפובליקה. ממשלות שונות בהן משרד האוצר של ארצות הברית, האיחוד האירופי, בית הדין האירופי לזכויות אדם וארגוני זכויות אדם הטילו סנקציות שונות נגד רוסיה וצ'צ'ניה כתוצאה מהרדיפות ואי טיפולה היעיל של הפדרציה הרוסית במניעתן.
ב-11 בינואר 2019 דווח כי החל גל טיהור פוליטי נוסף של אנשי להט"ב ברפובליקה מדצמבר 2018 בעוד מספר גברים ונשים נעצרו.   ברשת הלהט"ב הרוסית דווח כי 40 בני אדם נעצרו ו-2 נרצחו כתוצאה מעינויים.
רקע
מזה זמן רב, ארגוני זכויות אדם עוקבים בדאגה אחר מעמד זכויות הלהט"ב ברפובליקה הצ'צ'נית, אשר נתפס בעיניהם כ-"בעייתי במיוחד" בהקשר של הפדרציה הרוסית כולה, ואשר בלט לשלילה לטעמם של מספר ארגונים, בהם אמנסטי אינטרנשיונל, עוד לפני הסנקציות של 2017. צ'צ'ניה, אשר אזרחיה מגיעים ברובם מאזורי מדינות ברית המועצות לשעבר והמזרח התיכון, היא חברה אסלאמית אולטרה-שמרנית בה הומופוביה נפוצה והומוסקסואליות היא טאבו, וזהות מינית הקשורה ללהט"ב של אדם נתפסת כבושה על כל בני משפחתו המורחבת.
רבים מהחוקים של רוסיה, ופרט - חוקים הקשורים לקהילת הלהט"ב, חלים גם בצ'צ'ניה, בהיותה חלק מהפדרציה הרוסית. עם זאת, צ'צ'ניה היא רפובליקה אוטונומית למחצה בתוך גבולות רוסיה, עם קוד משפטי משלה. בצ'צ'ניה, כמו באזורים אחרים בדרום רוסיה, העניק נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, סמכות למנהיגים המקומיים "לאכוף את הפרשנות שלהם לערכים מסורתיים, בין השאר במאמץ לשלב בין קיצוניות דתית, שגורשה במידה רבה למחתרת".
על אף שבשנת 1993 נקבע כי הומוסקסואליות איננה בלתי חוקית ברוסיה, בשנת 1996 החיל נשיא צ'צ'ניה אסלאן מסחאדוב את חוקי השריעה ברפובליקה שלו, וסעיף 148 של חוק העונשין הצ'צ'ני קבע כי העונש של מעשה סדום יהיה הלקאה על שתי העבירות הראשונות, והוצאה להורג בעבירה השלישית (אם כי בפועל, עונש המוות בצ'צ'ניה לא בוצע מאז 1999). צ'צ'ניה אמנם חזרה להיות כפופה לשלטון הישיר הרוסי בשנת 2000, אך היא עדיין שומרת על אוטונומיה מסוימת, וראש הרפובליקה הצ'צ'נית הנוכחי, רמזן קדירוב, "הביא את האסלאם לחזית חיי היומיום של צ'צ'ניה, ואנשים הומוסקסואליים שיוצאים מהארון מופלים לרעה ומנודים על ידי בני משפחותיהם".
ביוני 2013 העבירה רוסיה את החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית, חוק האוסר באופן רשמי על הפצת נושאי להט"ב בציבור, בתקשורת ובמדיה. החוק ספג גינויים בינלאומיים שטענו בין היתר את היותו "מפלה בגלוי" את אוכלוסיית הלהט"ב הרוסית והוא אחת הסיבות לכך שהקרמלין לא הגיב מהר מספיק אם בכלל לרדיפת הומוסקסואלים בצ'צ'ניה.
פשיטות והרג
מעצרים החלו בפברואר 2017 לאחר שגבר צ'צ'ני שביצע לכאורה עבירה הקשורה לסמים נעצר על ידי המשטרה ובעת מעצרו על ידי השוטרים גילו בטלפון שלו פרטים ליצירת קשר עם הומואים אחרים. כמות המעצרים גדלה לאחר שארגון הלהט"ב הרוסי, "Gayrussia.ru" הגיש בקשות להיתרים לקיום עצרות גאווה בארבע ערים בתוך קברדינו-בלקריה באזור מוסלמי ברובו של צפון הקווקז, רוסיה, אם כי לא בתוך צ'צ'ניה עצמה. הבקשה במחוז זה נדחתה על ידי שלטונות קברדינו-בלקריה. בעקבות כך נערכה הפגנה אנטי-הומוסקסואלית יחד עם קריאות במדיה החברתית לרצח הומואים בשיטות שונות.
ניקולאי אלכסייב, פעיל זכויות להט"ב רוסי בולט ומארגן "Gayrussia.ru", דחה את הטענות כי הניסיונות לארגן מצעדי גאווה באזור הם שעוררו את האלימות נגד צ'צ'נים הומוסקסואליים, וטען שמדובר בספקולציות אשר אינן מבוססות, שכן הארגון לא התמקד ברבעים מוסלמיים, אלא הגיש בקשה להיתרי מצעדי גאווה ב-90 רשויות מקומיות ברחבי רוסיה, במטרה לעשות שימוש בדחיות הצפויות ולהציגן בפני בית המשפט האירופי לזכויות אדם במהלך דיון אודות חופש ההתארגנות וזכויות להט"ב ברוסיה.
מאסרים ועינויים
על פי העיתון הרוסי נובאיה גאזטה, אמצעי תקשורת עצמאיים וארגוני זכויות האדם, גברים הומוסקסואלים נשלחים למתקנים חשאיים בצ'צ'ניה, אשר עד ראייה אחד השווה אותם ל-"מחנות ריכוז שאיש אינו יודע עליו רשמית" בראיונו לעיתון. כ-100 גברים נכלאו במתקנים אלו, ולפחות כ-3 אנשים כבר מתו. חלק מהמאבטחים בבתי הכלא הבלתי-רשמיים הללו מואשמים בשחרור האסירים לקרוביהם בעוד כי משפחתם מבטיחה להרוג אותם (דיווחים הציגו לפחות שם של נאשם 1 אשר נרצח לאחר שחזר למשפחתו). על פי דיווחים, אחד מבתי הכלא הסודיים האלו ממוקם בעיר ארגון שבדרום צ'צ'ניה. בית כלא נוסף נמצא בצוצין-יורט, דרומית לעיר הבירה הצ'צ'נית גרוזני.
משמר זכויות האדם אישר כי הרשויות "אספו עשרות אנשים בחשד כי הם הומואים, עינו והשפילו את הקורבנות, חלק מהגברים נעלמו בכפייה, ככל הנראה לפחות שלושה גברים מתו מאז תחילת המבצע האכזרי". על פי רדיו אירופה החופשית, אסירים שוחררו לידי משפחותיהם אם המשפחות התחייבו לרצוח אותם.
על פי ראיונות עם נמלטים אשר פורסמו בנובאיה גאזטה והגרדיאן, "לעיתים קרובות נאשמים מוחזקים חודשים ארוכים ללא משפט, 30 עד 40 איש הוחזקו בחדר אחד בגודל של 2 עד 3 מטרים, אשר הוכו ועונו (עם צינורות פוליפרופילן מתחת למותניים) בחשמל. לצד עינויים פיזיים הנמלטים דיווח כי השוטרים "לועגים, משפלים ומקללים את הנאשמים בעודם מכריחים אותם לנקות את בית הסוהר עם יריקה בפניהם". בחלק מהמקרים תהליך העינויים הסתיים במותו של האדם שהתעללו בו. במאי 2017 דווח כי הבניין נקבר בהריסות וכי האסירים הועברו למקום חדש ולא ידוע. החוקרים אומרים כי ככל הנראה האסירים הועברו לבסיס אימונים של כוח משטרה מיוחד בטרק, כ-60 קילומטרים ממקום קיומו, אך נמנעו מכניסה, מכיוון ש-"התקיימו אימונים" במהלך הבסיס.
מקסים לפונוב
ב-15 במרץ 2017, הומוסקסואלי בשם מקסים לפונוב עוכב על ידי המשטרה בגרוזני על ידי תרגיל עוקץ, ולאחר מכן הובא לתחנת המשטרה, שם טען כי הוכה, עונה ונאנס, והוחזק כבן ערובה במשך 12 ימים. לפונוב הפך לאדם היחיד שהגיש תלונה מול נציב התלונות הרשמיות נגד הרשויות בצ'צ'ניה בשנת 2017. לאחר מכן פסק בית משפט נגד פתיחת חקירה פלילית בתיק. שר המשפטים אלכסנדר קונובלוב הצהיר כי מחקירות ראשונות "לא נמצאו עדויות למעצרים ועינויים".
במאי 2019 הגיש לפונוב תלונה לבית הדין האירופי לזכויות אדם (ECHR), בעודו מצהיר כי רוסיה לא הצליחה להגן עליו מכיוון שנעצר והוכה על ידי המשטרה בבירת צ'צ'ניה גרוזני בשנת 2017, וטען כי עניינו אינו נחקר ביעילות על ידי הרשויות הרוסיות.
תשומת לב תקשורתית
רדיפת אנשי להט"ב בצ'צ'ניה החל מתחילת 2017 תוארה כ-"מתועדת במיוחד". ארגון משמר זכויות האדם אישר כי הרשויות "ריכזו עשרות גברים בחשד שהם הומואים בעודם מענים ומשפילים כעת את הקורבנות. חלק מהגברים נעלמו בכוח, ולפחות 3 נרצחו מאז תחילת המערכה האכזרית הזו". תחקיר של רדיו אירופה החופשית באפריל 2017 דיווח כי "אסירים משוחררים למשפחותיהם אם משפחותיהם מבטיחות לרצוח אותם".
ניתוח ממושך שפורסם ב-26 במאי על ידי משמר זכויות האדם דיווח על נוכחותם של פקידי ממשלה מובילים במחנות בזמן שהנאשמים עצורים. הדו"ח, הכולל תיאורים גרפיים של ההתמודדות העומדת בפני מספר ניצולי המחנות, העלה כי מספר קורבנות המחנות עדיין עצורים בזמן פרסומו.
בחודש יוני ביקר עיתונאי בחברת VICE חדשות אשר ביקור במרכז מעצר נטוש כיום בארגון הנחשב לאחד המחנות, וראיין את שר הפנים לענייני פנים, המשמש גם כסוהר כלא. הסוהר הכחיש כי התרחשה התעללות כלפי אנשי להט"ב בצ'צ'ניה באומרו כי, "השוטרים שלי אפילו לא ירצו לגעת באנשים כאלה, אם הם קיימים, שלא לדבר על מכות או עינויים". צילומים מבית המעצר, תיארו אדם אשר התחשמל על ידי סוהריו במרכז המעצר הנטוש, ואת הסוהר כאחד ממעניו.
בדצמבר 2018 מצא הדובר המיוחד של הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE) כי ישנן "עדויות גורפות לכך שהיו הפרות חמורות בזכויות האדם של אנשי להט"ב ברפובליקה הצ'צ'נית". הארגון מצא כי התרחשו מספר גלי רדיפה ו-"טיהורים" של אנשי להט"ב בשטח הרפובליקה: הראשון מדצמבר 2016 עד פברואר 2017, השני ממרץ עד מאי 2017, ושלישי שלאחר מכן, "הופסק במידה רבה בגלל סערה בינלאומית". בדו"ח הארגון נמצא כי "עדיין ישנם מקרים חדשים אשר התרחשו עד לספטמבר ואוקטובר 2018". הד"וח מצא כי הרדיפות עקבו אחר דפוס עקבי, במהלכו, אנשים החשודים כהומוסקסואלים ייעצרו (בבתים, במקומות עבודה או בנסיעות) על ידי שוטרים, במיוחד בקרב חברי "SOBR". אלה שנעצרו יועברו לתחנת משטרה ולאחר מכן מאוחר יותר למתקן מעצר או "כלא לא רשמי", קיומו באזור ארגון היה מ יקום נפוץ. אלה שנעצרו יושפלו, יעונו וייחקרו כדי לכפות את הודאתם על היותם הומוסקסואלים ולמסור את שמותיהם של אזרחים צ'צ'נים נוספים בעלי נטייה חד מינית. שיטות העינויים כללו מכות עם פריטים שונים בהם מקלות, צינורות, כבלים ומכות חשמל. אסירים נאלצו לעיתים קרובות לעבוד, לפעמים על ידי ניקיון מכוניות או רצפות בעוד כי טיפול רפואי, מזון ושתייה לא הוענקו. האסירים "עונו באופן יומיומי במשך כשבועיים או עד שהם חתמו על הודאה או דיווחו על צ'צ'נים הומוסקסואלים אחרים או הביעו את נכונותם לשיתוף פעולה". על פי הדיווחים, חלקם נרצחו, נאמרו לבצע התאבדות, נמסרו לרצח קרוביהם ובמקרים רבים קורבנות נאלצו להינשא לידי נשים עבור "הצלת כבוד המשפחה".
מומחים בלשכת משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם פרסמו הודעה בשנת 2019, המצביעה על המצב המחמיר של אנשי להט"ב צ'צ'נים: "התעללות שנגרמה לקורבנות הפכה לכאורה לאכזרית ואלימה בהשוואה לדיווחים משנת 2017. זה כבר לא רק גברים הומואים בצ'צ'ניה שממוקדים אליהם אך גם נשים". על פי הדיווחים, יותר מ-40 אזרחים נעצרו מאז דצמבר 2018, בעוד אלו שניסו לברוח מהרפובליקה נמנעו מכך על ידי הרשויות.
גל רדיפות שני בשנת 2019
לאחר תקופת רגיעה, הודיעה רשת הלהט"ב הרוסית ("Russian LGBT Network") ביולי 2017 כי היא מקבלת דיווחים חוזרים על רשויות הרודפות אחר צ'צ'נים הומוסקסואלים. הרשת הביעה ספק אם ממשלת רוסיה מנהלת חקירה כלפי הנושא, למרות טענות הפוכות קודמות מצד הקרמלין.
תגובות בתוך רוסיה וצ'צ'ניה
חברת המועצה לפיתוח החברה האזרחית וזכויות האדם הכפופה למנהיג צ'צ'ניה, חדה סראטובה, הצהירה כי לא קיבלה ולו תלונה אחת בנוגע לרצח של הומוסקסואלים, אבל אילו הייתה מקבלת, לא הייתה מתייחסת אליה. לדבריה, "גם אם אדם כזה ייהרג בידי קרובי משפחה, לא יחשפו זאת, ורשויות אכיפת החוק יגלו הבנה למקרה". לדעתה של סראטובה, "בחברה הצ'צ'נית שלנו אדם המכבד את עצמו, את המסורת ואת המנהגים, ירדוף ויעשה הכל כדי להציל את החברה שלנו מאנשים כאלה". מאוחר יותר טענה שהיא לא הובנה נכון, והגילוי שקיימים גברים הומוסקסואליים בצ'צ'ניה זיעזע אותה עד כדי כך "שלא הייתה מסוגלת לחשוב בבהירות". ב-3 באפריל, יומיים לאחר גילויי פרשת העיתון, התקיימה במסגד הראשי של גרוזני אספה של אנשי דת מוסלמים צ'צ'נים בהשתתפות 15,000 איש נגד "השקרים והדיבה" של נובאיה גזטה. האספה קיבלה החלטה כי הדיווח העליב את אמונתם ואת כבודם של הגברים הצ'צ'נים. "התגמול ישיג את המסיתים האמיתיים, היכן שיהיו ומי שיהיו", נאמר בהחלטה. המנהיג הרוחני של הצ'צ'נים, המופתי סלאח-חאג'י מז'ייב, אישר כי "תגמול" היה חלק מההחלטה שאומצה בפגישה. "יהיה תגמול!" הוא אמר לאתר החדשות של RBC. "אללה יעניש את אלה שהשמיצו את כל העם הצ'צ'ני ואת אנשי הדת של הרפובליקה הצ'צ'נית". לדעת נובאיה גזטה, מדובר בקריאה ל-"פעולות תגמול נגד עיתונאים". "אנחנו קוראים לרשויות הרוסיות לעשות כל שביכולתן כדי למנוע פעולות שמטרתן להסית שנאה ואיבה כלפי עיתונאים הממלאים את חובתם המקצועית", נכתב בעיתון. העיתונאית ילנה מילאשינה, שחשפה את הפרשה, נאלצה לברוח מביתה שבמוסקבה ולרדת למחתרת עקב האיומים.
מעצרים ומיקודים של פעילים ועיתונאים
"Russian LGBT Network" (רשת הלהט"ב הרוסית), ארגון זכויות להט"ב ברוסיה בין אזורי בסנקט פטרבורג, מנסה לסייע לאזרחים צ'צ'נים הומוסקסואלים המאוימים על ידי הרשויות ולפנותם. לארגון חברה קרן הצדקה הקנדית "Rainbow Railroad", שהודיעה כי תסייע להקמת נתיבים בטוחים אל מחוץ לאזור לסיוע הימלטות לחשודים. במאי 2019 דיווחה ההתאחדות כי 7 אנשים פרצו לדירתו של אחד ממתנדביו בסנט פטרסבורג, שם איימו על הפעיל ועל צוות נוסף מטעם הארגון באלימות פיזית ורצח באומרם, "ניקח אותכם למשרד המשטרה ונשבור את כל העצמות שלכם". התוקפים חקרו את הפעילים על מקום הימצאה של צעירה צ'צ'נית שברחה מהאזור ורכז תוכנית החירום של רשת הלהט"ב דייוויד איסטייב, באומרם להודיע לדייוויד איסטייב כי הם הולכים למצוא אותו ולהרוג אותו. 3 מהתוקפים זוהו כאזרחים צ'צ'נים ו-4 השתמעו כי הם שוטרים מבירת צ'צ'ניה, אך סירבו למסור מסמכי זיהוי.
במאי 2017, 5 פעילים נעצרו במוסקבה בדרכם למשרד התובע הכללי של רוסיה עבור הגשת עתירה הקוראת לחקירה ללא משוא פנים. על פי רשת הלהט"ב הרוסית, העתירה נשאה יותר מ-2 מיליון חתימות של אזרחים ממדינות שונות. המעצרים הגיעו בעקבות אירוע מחאתי כלפי יחסה של צ'צ'ניה נגד אנשי להט"ב במהלך ציונו של היום "May Day" (חג ציבורי המציין את היום הראשון של הקיץ) במצעד בסנט פטרסבורג. לפי הדיווחים משטרת המהומות עצרה כ-17 מפגינים שביקשו להסב את תשומת הלב לנושא.
בינואר 2019 הגיש איגור קוצ'טקוב, פעיל רשת הלהט"ב הרוסית, תלונה למחלקת החקירות במשרד הפנים הרוסי, בה נכללו 14 אסירים שהרשויות עצרו ועינו שלא כדין בבירת צ'צ'ניה, גרוזני. קוצ'טקוב דיווח בנוסף על שמו של אדם אשר השוטרים רצחו לכאורה בחודש ינואר. אולם, לאחר התלונה העלה עלי בסחאנוב, מנהיג קבוצה התומכת בממשלה צ'צ'ניה, סרטון ביוטיוב המאיים על קוצ'טקוב בעודו מכנה אותו כ-"בן השטן", והזהיר כי אם יגיע לצ'צ'ניה זו "תהיה התחנה הסופית השלו", על פי ארגון משמר זכויות האדם. קוצ'טקוב הצהיר כי הרשויות לא התייחסו ברצינות לתלונותיו על האיום וכעת מתכנן לתבוע את מחלקת החקירות. משמר זכויות האדם קרא לרוסיה להגן על הפעיל והצהיר כי "האיומים על איגור קוצ'טקוב חמורים מאוד וראויים לתגובה מהירה של הרשויות הרוסיות. בהתחשב בסכנה בה נתקלים אנשי להט"ב בצ'צ'ניה, חוסר התגובה של משרד הפנים הוא מסוכן ולא מקובל".
חקירת נציב תלונות הציבור של הקרמלין
בסוף מאי 2017, לאחר שבועות של לחץ בינלאומי, אישר הקרמלין את נציבת תלונות הציבור לזכויות אדם, טטיאנה מוסקאלקובה, לביצוע חקירה בנושא. חוקרים נשלחו לצ'צ'ניה לאחר מכן, אם כי גורמים רשמיים ברפובליקה ניסו לחבל בחקירת הצוות. בשנת 2020 דיווח העיתון הרוסי נובאיה גאזטה כי הרשויות בצ'צ'ניה ניסו בכוונה לרמות את מוסקאלקובה, בפגישות בספטמבר 2017 בצ'צ'ניה נפגשה מוסקאלקובה עם שני גברים אשר הזדהו בפניה כנמנים עם אלה אשר נהרגו כתוצאה מהפשיטות, במה שהיה נראה כמאמץ של הרשויות המקומיות לערער את הדיווחים על הפשיטות. עם זאת, הגברים היו למעשה אחים לשני גברים אשר הוצגו להורג מחוץ לבית משפט בצ'צ'ניה.
האו"ם וגופים ממשלתיים
ב-13 באפריל 2017, פאנל של חמישה מומחים המייעץ למועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם קרא לצ'צ'ניה "לשים קץ לרדיפת אנשים שנחשבים להיות הומוסקסואלים או ביסקסואלים ברפובליקה הצ'צ'נית שחיים באווירה של פחד המונעת על ידי נאומים הומופוביים של הרשויות המקומיות". עוד ב-13 באפריל, מנהל לשכת זכויות האדם בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה אמר כי על מוסקבה "לחקור בדחיפות את הטענות להיעלמויות, עינויים והתעללויות אחרות" בגברים הומוסקסואלים בצ'צ'ניה. בינואר 2019 הביע משרד האו"ם לנציב זכויות האדם את דאגתו מדיווחים על גל שני של מעצרים נוספים בעקבות מחאות התנגדות לטיהור הומואים בצ'צ'ניה ברחבי רוסיה, וקרא לרוסיה לפעול כדי לעצור את מעצריהם. מומחי האו"ם אשר ייצגו את המשרד היו אלינה שטיינרטה, אגנס קאלמארד, דייוויד קיי, ויקטור מדריגל-בורלוז, נילס מלצר, דוברבקה שימנוביץ 'ואיוונה ראדצ'יץ'.
במרץ 2019 פרסמו מדינות רבות, במושב ה-40 של מועצת זכויות האדם, הודעה משותפת הקוראת ל-"חקירה מהירה, יסודית וללא משוא פנים של הרדיפה לכאורה והאחראים לקיומה", בהן נכללו: אלבניה, ארגנטינה, אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, קנדה, צ'ילה, קוסטה ריקה, צ'כיה, דנמרק, אסטוניה, פינלנד, צרפת, גרמניה, איסלנד, איטליה, אירלנד, לטביה, ליטא, לוקסמבורג, מלטה, מונטנגרו, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, סלובניה, ספרד, שוודיה, שווייץ, אוקראינה, הממלכה המאוחדת ואורוגוואי. ארצות הברית תחת ממשל טראמפ סירבה להיכנס לקריאת ההצהרה.
במרץ 2021 סוכנות הידיעות רויטרס דיווחה כי האיחוד האירופי הטיל סנקציות מיידיות הן על צ'צ'ניה והן על רוסיה - עקב אלימות ממומנת ומתמכת ממשלתית נגד אנשי להט"ב.
ארגוני זכויות אדם ולהט"ב
ב-4 באפריל 2017 קרא ארגון אמנסטי אינטרנשיונל לחקירה ולהתערבות מיידית ולמעלה מ-130,000 איש חתמו על עצומה שיזם הארגון נגד הפרות של זכויות אדם של אזרחים צ'צ'נים. מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה פרסם ב-27 באפריל הודעה המגנה את רדיפת ההומואים בצ'צ'ניה. בהודעה לעיתונות קרא מנהל המוזיאון לשלטונות הצ'צ'נים והרוסים לחקור את הנושא ו-"להבטיח את שלומם של אוכלוסיות הלהט"ב בקרב הפדרציה הרוסית".
שלושה ארגוני זכויות אדם צרפתיים הגישו ב-16 במאי לבית הדין הפלילי הבינלאומי תלונה המאשימה את בכירי ממשלת צ'צ'ניה ברצח עם. התלונה, שטענה כי הפעילות ההומופובית המתרחשת בצ'צ'ניה לא הייתה עבודה של קבוצות בודדות, אלא מתואמת על ידי ממשלת צ'צ'ניה. התלונה התייחסה לקדירוב כאל "לוגיסטיקן" של מחנות הריכוז. פוטין הודיע ב-2016 כי רוסיה, שחתמה על אמנת רומא אך מעולם לא אשררה אותה, תסיים כל קשר עם בית הדין בנובמבר 2017.
סלבריטאים רבים ופעילי למען זכויות הלהט"ב, בהם: טרוי סיון, אלן דג'נרס, מאט בומר, מארק רופאלו ובילי אייכנר הביעו גינוי חריף נגד קיום המחנות.
בפברואר 2021 הגישו המרכז האירופי לחוקה וזכויות אדם ורשת הלהט"ב הרוסית כתב אישום בן 97 עמודים נגד חמישה פקידים צ'צ'נים הקשורים לקאדירוב, בהם סגן ראש ממשלתו אבוזאיד ויסמורדוב, מפקד המשטרה איוב קטייב ויו"ר הפרלמנט הצ'צ'ני, מגומד דאודוב. אם יתקבלו על ידי הרשויות הגרמניות, חמשת הפקידים יואשמו בפשעים נגד האנושות.
הפגנות מחוץ לשגרירויות דיפלומטיות רוסיות
מאות מפגינים השתתפו במחאות מחוץ לשגרירויות דיפלומטיות רוסיות בעולם, במחאה נגד הרדיפות בצ'צ'ניה. ב-12 באפריל 2017, מחו מאות מפגינים מחוץ לשגרירות רוסיה בלונדון, ובינואר 2019, מחוץ לקונסוליה הרוסית בניו יורק, בסולידריות עם הומוסקסואלים ולסביות העומדים בפני "גל שני" של רדיפות צ'צ'ניות.
צרפת
המחנות הפכו לאחד הנושאים במערכת הבחירות לנשיאות צרפת 2017 - בעוד המועמדים ז'אן לוק מלנשון, בנואה אמון ועמנואל מקרון גינו באופן פומבי את צ'צ'ניה, פרנסואה פיון ומארין לה פן בחרו לשתוק. בפגישה עם פוטין בשנת 2017, הנשיא מקרון לחץ על פוטין לגבי מצוקות אנשי הלהט"ב הצ'צ'נים והבטיח ערנות מתמדת בנושא. לדברי מקרון, פוטין דיווח כי נקט צעדים כדי לברר "את האמת השלמה על פעילות הרשויות המקומיות".
הממלכה המאוחדת
בבריטניה, חברי הפרלמנט האירופי הבריטיים קראו לראשת הממשלה תרזה מיי ולשר החוץ בוריס ג'ונסון, להיפגש עם השגריר הרוסי. ג'ונסון גינה את רדיפת ממשלת צ'צ'ניה כלפי גברים הומואים כ-"מקוממת ומתועבת".
בשנת 2019 הצהיר שר משרד החוץ הבריטי אלן דאנקן באומרו, "הרדיפה של אנשי להט"ב בצ'צ'ניה מזעזעת לחלוטין... השלטונות הרוסים חייבים להגן על בני עמם מפני הפרות של זכויות אדם אלה ולנהל חקירה מהימנה של דיווחים אלה באופן מיידי. צריך אל תהיי אקלים של עונש של מי שעושה את ההתעללויות הללו. אנו והקהילה הבינלאומית קראנו שוב ושוב לממשלת רוסיה לערוך חקירה ולהעמיד את האחראים על הפרות זכויות האדם בצ'צ'ניה, לרבות באמצעות מנגנון מוסקבה של אוס"ה 2018".
ישראל
ב-5 במאי נערכה הפגנה בהשתתפות מאות מפגינים מול שגרירות רוסיה בתל אביב בקריאה לעצור את רצח הלהט"ב בצ'צ'ניה. לאחר מכן כ-300 מפגינים לבושים ורוד נעמדו בצורת משולש ורוד בחוף הילטון לאות הזדהות עם הקהילה הגאה בצ'צ'ניה.
דובר השגרירות הרוסית בישראל האשים את הדיווחים על רדיפות נגד הומוסקסואלים בצ'צ'ניה על היותם "מסע תעמולה נגד רוסיה". במכתב שפורסם בעיתון "הארץ" ב-11 במאי, טען נספח העיתונות, דמיטרי אלושקין, כי "רשויות רשמיות של הפדרציה הרוסית" ניהלו חקירה וכי "אין [קורבנות] רדיפות, איומים או אלימות". הוא מתח ביקורת על אזרחים ישראלים על הפצת "מידע שגוי מבחינה עובדתית".
אוסטרליה
ג'ולי בישופ, שרת החוץ האוסטרלית, גינתה את המעצרים ואת המחנות.
קנדה
בהצהרה שפורסמה ב-15 באפריל 2017, ממשלת קנדה נכתב כי "רדיפתם של הציבור הלהט"ב בצ'צ'ניה ראוי לנזיפה", וקראה לרוסיה לחקור ולדאוג לבטיחותם של אלה הנמצאים בסיכון.
גרמניה
הקנצלרית הגרמנית אנגלה מרקל העלתה את הנושא בפגישה עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ב-2 במאי וקראה לו להפעיל את השפעתו על "הבטחת זכויות המיעוטים". למחרת, במכתב משותף לשר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב, הודיעו שרי החוץ של חמש מדינות אירופיות על דאגתם מהמצב.