cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משה ליאון
פעילות ציבורית נוספת
בינואר 2014 שילם קנס של כ-25 אלף ש"ח לאחר שנחקר במשרדי המכס בנמל התעופה בן-גוריון בחשד שניסה להבריח ביגוד בשווי עשרות אלפי ש"ח מבלי לשלם עליו מס.
ביולי 2014 מונה ליו"ר דירקטוריון המרכז הרפואי מעיני הישועה בבני ברק. ב-2018 צורף כחבר חבר הנאמנים של קרן וולף ושמש כפרשן כלכלי בתוכניות "סוגרים חשבון" ו"עושים סדר" בערוץ 2 ובכאן חינוכית. ליאון כיהן בעבר כיו"ר עמותת הוועד המנהל של תלמה ילין, יו"ר ועדת ביקורת של מכון היצוא, דירקטור באלביט הדמיה וחבר הנהלת יובל - האנסמבל הישראלי לחזנות ומוזיקה יהודית.
באוגוסט 2014 נחשף בדו"ח ביקורת פנימי של הליכוד שליאון היה נגוע בניגוד עניינים במסגרת מועמדותו לראשות העיר, בשל שירותי ראיית החשבון שהעניק משרדו למפלגה, במקביל.
באוגוסט 2015 הצטרף ליאון לקואליציה העירונית ולסיעתו של ראש העירייה ניר ברקתכשליאון מתמנה לחבר הנהלת העיר ומחזיק תיק המנהלים הקהילתיים.
במאי 2017 נחקר ליאון במשטרה ב"פרשת אריה דרעי" בחשד לעבירות שחיתות ציבורית וטהר המידות ועבירת מס, לאחר שקרן גידור שעמד בראשה העבירה לאריה דרעי עשרות אלפי שקלים. ליאון טען בחקירתו כי הקרן העבירה את הכספים לדרעי כ"דמי תיווך" לאחר שגייס משקיע אמריקני לקרן, כמקובל, בתקופה בה דרעי והוא היו אנשי עסקים פרטיים. ליאון שוחרר בתום החקירה ללא תנאים מגבילים. לאחר מכן הביע ליאון כעס על עיכובו לחקירה בשל עניין פעוט זה, וטען כי החקירה בוצעה כדי לפגוע בו פוליטית. באוגוסט 2018 המליצה המשטרה לסגור את תיק החקירה נגדו מכיוון שלא נמצאה תשתית ראייתית לביצוע עבירה פלילית, והפרקליטות סגרה אותו מחוסר אשמה.
ראש עיריית ירושלים
בבחירות המוניציפליות באוקטובר 2018 התמודד ליאון על ראשות עיריית ירושלים. בסיבוב הראשון קיבל 32.76% מקולות הבוחרים כשאחריו עופר ברקוביץ עם 29.4% מהקולות; רשימתו למועצת העירייה, ירושלים שלנו, קיבלה כ-5,500 קולות (2.19%) ולא עברה את אחוז החסימה; ליאון נבחר בסיבוב שני של הבחירות על ראשות העיר שנערך ב-13 בנובמבר, שבו קיבל 50.85% מהקולות לעומת 49.15% לברקוביץ.
ב-4 בדצמבר 2018, נכנס לתפקידו כראש עיריית ירושלים והחליף את ניר ברקת. בשנתיים הראשונות לכהונתו השקיעה העירייה רבות בפיתוח התשתיות ושאר השירותים העירוניים במזרח ירושלים.
היסטוריה של ניגריה
ההיסטוריה של ניגריה מתחילה בהתיישבות בשטח שכיום הוא ניגריה, בו שלטו באזור שבטים שונים והתפתחה החברה המיושבת הראשונה במערב אפריקה, תרבות הנוק. בהמשך היה האזור תחת שליטה של ערי־מדינה. בהמשך היווה מקור עבדים לסחר עבדים. ניגריה כוללת תקופה קולוניאלית בחסות בריטית ובשנת 1960 נעשתה ניגריה מדינה עצמאית. ניגריה המודרנית רוויה במאבקים בגלל סכסוכים אתניים בין קבוצות שונות.
שם האזור נטבע על ידי העיתונאית הבריטית פלורה שאו על שם הנהר הזורם בשטחו.
התקופה הקדם קולוניאלית
חפירות ארכאולוגיות מגלות שניגריה בחלקה הייתה מיושבת יותר מ־9,000 שנה. באותה תקופה שלט בניגריה שבט האוסה. בין השנים 500 לפנה"ס ל־200 לספירה פרחה בניגריה תרבות הנוק. מאוחר יותר, בין שנת 700 לספירה עד למחצית הראשונה של המאה ה־15, האזור שמכונה היום ניגריה היה תחת שליטת ערי־המדינה של שבטי היורובה איפה ואויו, אימפריית קנאם בורנו, ממלכת בנין, ממלכת נארי וערי המדינה של שבטי האוסה קאנו וקאטסינה.
במאה ה־15 הופיעו בניגריה האירופים הראשונים, מגלי ארצות וסוחרים פורטוגזים, וסחר עבדים בניגריה התעצם. במאות ה־17 וה־18 הגיעו לאזור ניגריה גם האנגלים. בשנת 1807, ביטלה בריטניה את סחר העבדים בניגריה.
מגורשים (יהדות מרוקו)
מגורשים (נקראים גם: קאסטיליאנוס) הוא כינוי ליהודים שחיו במרוקו ומוצא אבותיהם ממגורשי ספרד.
היסטוריה
עם גירוש ספרד (1492) וגירוש פורטוגל (1497) פקדו את מרוקו גלי של הגירה של מגורשים. מסע ההגירה היה רווי סבל עבור המגורשים, אך עד מהרה הם התיישבו בערי הנמל ופנים הארץ במרוקו. ההיסטוריונים חלוקים בדעתם מהו מספר מגורשי ספרד באופן כללי, וכמה מהם הגיעו לצפון אפריקה בפרט. האומדנים המקובלים לגבי מספר מגורשי ספרד שהגיעו לצפון אפריקה נעים בין 40,000-20,000 אנשים.
היסטוריה של ניגריה
התקופה הקולוניאלית
בשנת 1866 השתייכה ניגריה למושבת החסות הבריטית סיירה לאון. בשנת 1874, עברה לשליטתה של מושבת החסות הבריטית גאנה. בשנת 1886 הייתה ניגריה למושבת חסות בריטית נפרדת על פי החלטת ועידת ברלין. בתקופה 1914-1900 התקיימו שתי מושבות חסות בריטיות: פרוטקטורט צפון ניגריה ופרוטקטורט דרום ניגריה אשר מוזגו בסיומה לקולוניה בריטית אחת – קולוניה ופרוטקטורט של ניגריה.
מגורשים (יהדות מרוקו)
היסטוריה
בעקבות הגעתם של מגורשי ספרד ופורטוגל למרוקו נוצרו בקרב האוכלוסייה היהודית שתי קהילות: קהילות התושבים - אלה אשר התגוררו במשך דורות במרוקו, וקהילות המגורשים - שהורכבו מהמהגרים החדשים מחצי האי האיברי. התושבים דיברו בערבית וחלק דומיננטי מהמגורשים דיבר בשפת החכיתיה. היו הבדלים בין שתי הקהילות גם במנהגים הדתיים: בנוסח התפילה - המגורשים התפללו בנוסח הספרדים והתושבים בנוסח צפון אפריקה. בדיני כשרות הבשר התגלע ביניהן פולמוס הנפיחה. גם בדיני אישות היו חילוקי דעות. מפעם לפעם פרצו מחלוקות בין התושבים למגורשים, ולעיתים אף עימותים פיזיים, אך בהמשך היטשטשו גבולות חלוקה זו והקבוצות השתלבו האחת עם השנייה. למעט אזורים מסוימים ששמרו על השימוש בחכיתיה, כגון תטואן, טנג'יר, סאוטה ומלייה, ברוב המקומות דיברו צאצאי המגורשים בשפה הערבית.
ההבדל שנותר עד לעלייה ממרוקו בשנות הקמת המדינה הוא בשטר הכתובה. בחלק מהמקומות היא נכתבה לפי מנהג התושבים (הידוע גם בשם: "כתובה כדת"), אך לרוב היא נכתבה לפי תקנות המגורשים (ראו להלן). וכך כותב רבי יהודה בן עטר:
היסטוריה של ניגריה
התקופה הקולוניאלית
השלטון הקולוניאלי הביא איתו התפתחות ומודרניזציה לדרום המדינה ועוד בסוף המאה ה־19 כבר היו במערב ניגריה רופאים ועורכי דין אפריקניים. לעומת הדרום, פסחה המודרניזציה על הצפון המוסלמי כמעט לגמרי. הסיבות לפערי המודרניזציה בין הצפון לדרום היו שונות ומגוונות. אחת מהן הייתה המגע האפריקני־אירופי האינטנסיבי שהיה בדרום, עקב הקרבה לחוף. הצפון נשאר נחשל גם בשל התחייבותם של סר ג'ורג' גולדי, ממייסדי ניגריה, ולורד פרידריק לוגארד, הנציב העליון של צפון ניגריה, לשליטי הצפון המוסלמיים שלא לאפשר למיסיון הנוצרי לפעול בצפון, אי לכך, הצפון לא הושפע מפעולתיו של המיסיון הנוצרי. שבט היורובה, במערב, היו הראשונים שפגשו בבריטים וכתוצאה מכך, תהליכי המודרניזציה שלהם היו המואצים ביותר. משנות ה-30 של המאה ה-20 ואילך, בני שבט האיגבו הדביקו את הפיגור הראשוני אולם המוסלמים נשארו מאחור.
מגורשים (יהדות מרוקו)
היסטוריה
היו אומנם מקרים יוצאי דופן שבהם שמרו התושבים על מנהגיהם וניהלו את חייהם במוסדות נפרדים. המקרה הידוע הוא קהילת התושבים בפאס, הידועה בבתי הכנסת העתיקים: צלאת אל פאסיין ואבן דנאן.
תקנות המגורשים
החל מגירוש ספרד יצרו רבני המגורשים בשיתוף עם מנהיגי קהילותיהם תקנות במגוון נושאים, תקנות אלו מכונות תקנות המגורשים. התקנות נהפכו במשך הזמן לקודקס ההלכתי של רובה של יהדות מרוקו והן גישרו בין המגורשים לתושבים.
היסטוריה של ניגריה
התקופה הקולוניאלית
לקראת סוף התקופה הקולוניאלית היו פערים עצומים בין הצפון המוסלמי לדרום הנוצרי. בצפון ניגריה לא היה בוגר אוניברסיטה עד 1951. באותה שנה היו בניגריה 160 רופאים, אך רק אחד מההאוסה פולאני המוסלמי, לעומת 76 מהיורובה, 49 מהאיבו, ו־34 מבני המיעוטים. בשנת 1965 היו יודעי קרוא וכתוב בדרום כ־20 אחוז, בעוד שבצפון הם היו רק שני אחוזים. בפרובינציית קאנו בצפון המוסלמי, מחצית מיודעי קרוא וכתוב היו מהגרים מהדרום שהתרכזו בעיר קאנו. בעיר עצמה הפער היה עצום: בשכונת הדרומיות, מספר הילדים המבקרים בבתי ספר היה 98 אחוזים, בעוד שברבעים המוסלמיים של ההאוסה פולאני ביקרו בבית הספר לא יותר מחמישה אחוזים מהילדים. ב־1961, 99 אחוז מהפקידות הפדרלית בצפון ניגריה הייתה דרומית.
מגורשים (יהדות מרוקו)
מרבני המגורשים
בין רבני המגורשים כיהנו שושלות של רבנים, בעיקר בעיר פאס. עם השושלות הידועות נמנות המשפחות: אבן עטר, אבן צור (פאס), אזולאי (בעיקר במרקש), ביבאס, בירדוגו, בן זמרה (או: "בן זמירו". בעיקר באספי), די אבילה, הצרפתי, טולידאנו, מונסונייגו (פאס), מנסאנו, סירירו (פאס), עוזיאל (פאס), פינטו (מרקש ומוגדור), קורייאט (מרקש, טיטואן ומוגדור).
היסטוריה של ניגריה
התקופה הקולוניאלית
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה החלה דרישה בקרב תושבי ניגריה לעצמאות. בשנת 1957 העניקו הבריטים עצמאות למזרח ולמערב ניגריה וכראש ממשלה נבחר אבובכר טפאווה בלווה, וזמן קצר לאחר מכן הוענקה עצמאות גם לצפון ניגריה. ב־7 באוקטובר 1960 הצטרפה ניגריה לאו"ם כחברה ה־99, ב־1966 נרצח ראש הממשלה בלווה בהפיכה צבאית.
מגורשים (יהדות מרוקו)
מרבני המגורשים
מהרבנים המגורשים או מצאצאיהם, המזוהים עם קהילות המגורשים ומסורתן:
היסטוריה של ניגריה
קונפליקטים בתקופה הקולוניאלית
השלטון הקולוניאלי הבריטי יצר תשתית חיונית לניגריה מאוחדת. הוא יצר את המסגרת, תחם את הגבולות והפך את המושג ניגריה למציאות פוליטית ובינלאומית. הקולוניאליזם בנה רשתות תחבורה ותקשורת, הקים מערכת חינוך מערבית, הנהיג מערכת מנהל, אך למרות זאת ניתן לומר שעיקר תרומתם של הבריטים לאחדות ניגריה הייתה עקיפה. מצד שני, המדיניות הבריטית הערימה מכשולים בדרך לאיחוד ניגריה, הפרידה והפלתה בין הקבוצות האתניות בצפון ובדרום. ב־1914 נוצרה אמנם מסגרת קולוניאלית אחת, אך המנהל הקולוניאלי בצפון נשאר במידה רבה אוטונומי. הבירוקרטיה הבריטית בצפון הדגישה את ייחודו של הצפון, ולעיתים אף לחצה להפרדה מלאה. יחסיה עם המנהל הקולוניאלי בדרום היו יחסי עוינות ותחרות. המועצה המחוקקת שהוקמה בלגוס ב־1923 הייתה של הדרום בלבד, ולצפון לא ניתן ייצוג עד 1947. ב־1947 נכנסה לתוקף חוקה חדשה שהחלה למסד אוטונומיה מרחיקת לכת למזרח, למערב ולצפון, על ידי הקמת מועצות מחוקקות אזוריות, מה שיכול היה לעודד תהליך של התנתקות בין האזורים. הוקמו בתי מחוקקים וממשלות אזוריות, מערכת שיפוט, מנהל ציבורי, גם צפוני, גם מערבי וגם מזרחי, ואף מונו מושלים וראשי ממשלה אזוריים (הדרום הפך ברובו לנוצרי, אך הבריטים מנעו מהמיסיונרים להיכנס לצפון). לא ניתן כל עידוד לצמיחת מוסדות וארגונים פוליטיים כלל ניגריים.
הצפון והדרום ראו את המדיניות הבריטית בצורה שונה: בעוד הלאומניים הדרומיים האשימו בדרך כלל את הבריטים ב"הפרד ומשול" ובהגברת הפיצול בניגריה, נשמעה שנים רבות בצפון טענה הפוכה, שהבריטים כפו על הצפון אחדות שאינה טבעית עם הדרום.
ב־1951 איימו מנהיגי הצפון המוסלמיים לפרוש מניגריה אם לא יובטחו לצפון לפחות מחצית מהמושבים באספה המחוקקת. הדרום קיבל את הדין כדי לשמור על אחדות המדינה, ובכך החלה השתלטות הצפון על הפדרציה הניגרית.
ב־1953 דרשו מפלגות הדרום שהאסיפה המחוקקת הכלל ניגרית תקבל החלטה בזכות שלטון עצמי ניגרי מ־1956, אך הצפון התנגד לכך בטענה שאינו מוכן לעצמאות. התנגדות הצפון לשלטון עצמי עוררה זעם בקרב הלאומניים הדרומיים שראו את תמיכת הצפון בהמשך השלטון הבריטי כבגידה. בלגוס שבדרום הפגינו המונים כנגד הפוליטיקאים והמנהיגים הצפוניים, ובתגובה נערך בקאנו שבצפון פוגרום בבני האיבו.
ההתפלגות הפוליטית האתנית בדרך לעצמאות
בבחירות שהתקיימו ב־1959, שנה לפני קבלת העצמאות של ניגריה מהבריטים, זכתה מפלגת NPC ב־157 מנדטים, מפלגת NCNC זכתה ב־89 מנדטים, ומפלגת AG זכתה ב־75 מנדטים. הוקמה ממשלה קואליציונית עם מפלגות NCNC ו־NPC. בקואליציה הזו, הצפון היה השותף הבכיר, והמזרח היה השותף הזוטר. בדרום ראו את הצפון כשולט בניגריה, ושלטון הצפון המוסלמי והנחשל יצר רגשות עוינות ותסכול בקרב הדרום הנוצרי והמפותח. ב־1962 שלטה במערב מפלגת NNDP, שהתפלגה ממפלגת AG, והייתה בת ברית למפלגת NPC הצפונית. דבר זה גרם לרוב מוחלט ל־NPC בפרלמנט, מה שהפך את מפלגת NCNC הדרומית לפחות חשובה, והתמוטטות הקואליציה הייתה בלתי נמנעת.
בחירות 1964
ב־1964 הגיע הקיטוב בין הצפון והדרום לשיאו, כשלקראת הבחירות של אותה שנה, התארגנו שני גושים גדולים: גוש UPGA, גוש דרומי שכלל את המפלגות NCNC ו־AG, ובני בריתן מקרב המיעוטים. מולם גוש NNA, גוש בהנהגת מפלגות NPC, ובת בריתה במערב NNDP, ובני בריתן מקרב המיעוטים. מסע תעמולת הבחירות עמד בסימן של הסתה אתנית חסרת תקדים.
לבסוף, הוחרמו הבחירות על ידי גוש UPGA הדרומי, שלא הכיר בתוצאות הבחירות, בעוד שגוש NNA עמד בתוקף על חוקיותן. בתי המשפט הכריעו בסוגיה לטובת NNA.
הוקמה ממשלה רחבה בראשות NPC, שנהנתה עתה מרוב מוחץ בממשלה ובפרלמנט, והחלה במסע אפליה נגד הדרומיים שבצפון (שלילת רישיונות מסחר, איסור מכירת קרקעות לדרומיים, ועוד).
בשנים 65–1964 הכריז ראש ממשלת הצפון, אל חאג'י סיר אמדו בלו (Al-Hajji Sir Ahmadu Bello) על חוסר נכונותו להמשיך לשתף פעולה עם האיבו ה"בוגדניים". ראש ממשלת המזרח, ד"ר מייקל אוקפארה (Michael Okpara), דיבר לראשונה בדצמבר 1964 על אפשרות של פרישה מהפדרציה, ונשיא ניגריה, ננמדי אזיקיווה (Nnamdi Azikiwe). הנמנה עם בני שבט ה"איבו", הכריז קבל עם ועולם שאולי "עדיף להיפרד בשלום מאשר להיפרד בחתיכות" (It is better for us to disintegrate in peace and not in pieces).
ההפיכה הצבאית
ב־15 בינואר 1966 מרדה חבורת קצינים רדיקליים והביאה למותם של בכירים בממשל, כולל ראש הממשלה. המרידה זכתה למידה מסוימת של תמיכה, אך התמונה החלה להשתנות כשהתברר שרוב המורדים היו משבט האיבו, ושכל אנשי הממסד הפוליטי, מבני האיבו, ניצלו בהפיכה. בצפון החלה להתפשט האמונה שזהו מרד של האיבו נגד ההאוסה פולאני. שלטון ה־NPC התמוטט כליל, אך המורדים הצעירים, בראשות רב-סרן צ'וקוואמה נזאוגוו (Chukwuma Nzeogwu), לא הצליחו למלא את החלל שנוצר. מי שתפס את השלטון היה הרמטכ"ל בן האיבו אומונקוו אגואיי אירונסי (Umunnakwe Aguiyi-Ironsi), שניסה להפיג את חששות הצפוניים במספר קידומים בדרגה של קצינים צפוניים.
ב־24 במאי 1966 הכריז אירונסי על ביטול החלוקה לחבלים, ועל הקמת ניגריה מאוחדת, מה שהיה בהתאם לאינטרס האיבו, אך בניגוד לאינטרס ההאוסה־פולאני. הכרזת אירונסי עוררה זעם בצפון, שפירש זאת כניסיון האיבו להשתלט על הצפון ועל המדינה כולה. הצפוניים הגיבו בפוגרום בדרומיים שיושבים בצפון, שבו נפגעו בעיקר בני האיבו. בסוף מאי 1966 נרצחו מאות ואלפים מהם בערי הצפון, בידי המוני מפגינים.
הפיכת הנגד
ב־29 ביולי 1966 הצפוניים הצליחו לארגן הפיכה כנגד שלטון האיבו. קצינים וחיילים צפוניים בכל רחבי ניגריה התקוממו, הרגו 43 קצינים ו־171 חיילים ונגדים מבני האיבו, והוציאו להורג את הגנרל אירונסי, ואת מושל המערב. מטרת המורדים הייתה כנראה להביא לפרישת הצפון מניגריה, ולכונן "מדינת האוסה" עצמאית. אחרי תפיסת השלטון המרכזי שינו דעתם והעדיפו שלטון בכל ניגריה. מי שעלה לשלטון היה קולונל יעקובו גואון (Yakubu Gowon) נוצרי ממרכז המדינה.
ההפיכות של ינואר ויולי 1966, שלוו בשפיכות דמים רבה, סימלו את ההתפוררות והשנאה הרבה ששררה בניגריה. מאותה סיבה שהצפון הגיב בדאגה וזעם למרידת הדרום בינואר 1966, הדרום חשש לעתידו לאחר מרידת הצפון ביולי באותה שנה. גם צבא ניגריה היה מפולג ושסוע ממתחים אתניים. מרידת ינואר 1966 הוכיחה שכאשר הרקע האתני של רוב הקצינים שונה מהרקע האתני של שליטי המדינה, ישנה סכנה ברורה ליציבות המדינה.
ב־1960 היו בניגריה 44 קצינים אפריקניים, שישה מתוכם מהצפון. יותר ממחצית הקצינים היו בני איבו. עובדה זו נותנת למרידה גם פירוש אתני. בצבא הייתה היררכיה ברורה - מרבית החיילים הפשוטים היו צפוניים, ומרבית הקצונה הייתה דרומית. הצפוניים עסקו יותר בתפקידי לחימה, והדרומיים עסקו בעיקר במנהלה ובתפקידים טכניים, מה שהוביל להשמצות ומשטמות הדדיות, כאשר הדרומיים כונו "חיילי עפרונות" בידי הצפוניים, עקב תפקידיהם הפקידותיים, והצפוניים כונו "פראי אדם" על ידי הדרומיים, עקב היותם עוסקים בלחימה ופחות משכילים.
הידרדרות למלחמה
הצפוניים התנגדו לשיטתו של אירונסי שביקש לאחד את ניגריה, בטענה כי שיטה זו תביא להשתלטות האיבו על הצפון. במזרח ניגריה, שלט הקולונל צ'וקוומקה אודומגוו אוג'וקוו (Chukwuemeka Odumegwu-Ojukwu), שלא הכיר ב"מועצה הצבאית העליונה" שבראשה עמד גואון. אוג'וקוו מונה למושל המזרח על ידי אירונסי.
בספטמבר 1966 נערכה ועידה קונסטיטוציונית, שבה דרשו נציגי המזרח להפוך את ניגריה לקונפדרציה שבה כל חבל יקבל עצמאות כמעט מוחלטת. נציגי NPC לשעבר מהצפון, תמכו בתחילה דווקא בפתרון דומה אך באופן מפתיע שינה הצפון את דעתו לחלוטין בזמן הוועידה, והחל לתמוך ב"פדרליזם פדרלי" - "ניגריה אחת".
במצב עניינים זה, הצפון, המערב והמערב התיכון תמכו בפדרליזם פדרלי. הפוגרום בבני האיבו בצפון במאי 1966, ומרד יולי 1966, גרמו לכך שהמזרח בהנהגת האיבו סירב לחלק את ניגריה למדינות רבות, מאחר שסבר כי מדינה כזו תהיה בעלת ממשל ריכוזי הנשלט בידי גורמים עוינים לאיבו, וביטחונם יהיה בסכנה. הוועידה הסתיימה ללא תוצאות, המתח בין המזרח לצפון הלך וגבר.
בספטמבר 1966 החל גל שני של פוגרומים נגד הדרומיים והאיבו שבצפון, במסגרתו 30 אלף איש נרצחו, ושני מיליון דרומיים נמלטו מן הצפון. פוגרום זה הוביל לכך שמשרות רבות שננטשו על ידי בני האיבו שעזבו, אוישו בידי צפוניים, מה שהיווה מבחינת הצפוניים אישור לאמונה שהאיבו הזרים מנעו מהם בעבר להתקדם.
גם במערב הייתה שנאה עזה לאיבו, שנאלצו לברוח מזרחה. במזרח הגיעה השנאה לצפוניים לשיא, עקב סיפורי הזוועות של הפליטים שהגיעו מהצפון. האיבו גירשו את הצפוניים שחיו במזרח, והחליטו באופן סופי לא להשתלב בחזון של "ניגריה אחת".
ב־1967 הכריז המחוז המזרחי במדינה על פרישתו, ועל הקמת מדינה חדשה בשם ביאפרה. מלחמת ביאפרה, שפרצה מיד בין השלטון המרכזי והמדינה הבדלנית, נמשכה כשנתיים וחצי, וחוללה אסון הומניטרי כבד בה נמנו כמיליון מתים לפי הערכות שונות. בינואר 1970 נכנעו בני ביאפרה, ושטחיה שולבו מחדש בפדרציה הניגרית.
עד 1991 הייתה לאגוס עיר הבירה של ניגריה. ב-12 בדצמבר 1991 הוכרזה אבוג'ה כעיר הבירה.
מרד בוקו חראם
ב-2009 פתח ארגון הטרור האסלאמי בוקו חראם במרד מזוין נגד השלטון. משמעות שמו של הארגון היא "חינוך מערבי הוא אסור". הטרוריסטים חברי הארגון תוקפים את כוחות הביטחון ופוגעים במוסדות ממשלתיים. בעבר הצהירו ראשי הארגון כי הם שואפים להפוך את חוקי השריעה לחוק המדינה. בדצמבר 2011 נהרגו כ-70 בני אדם במדינת יובה שמהווה את מוקד הקרבות שנערכים בין כוחות הביטחון לבין הטרוריסטים. הארגון תכנן וביצע גם את ההתקפה על מטה האומות המאוחדות באוגוסט באבוג'ה שבמהלכה נהרגו 24 בני אדם. ב-3 במרץ 2013, רצחו טרוריסטים מארגון "בוקו חראם" יותר מ-30 בני אדם שנסעו לחתונה בצפון מזרח ניגריה.
אמיליו סרני
אמיליו סרני (באיטלקית: Emilio Sereni; 13 באוגוסט 1907 – 20 במרץ 1977) היה אינטלקטואל יהודי-איטלקי, מפקד פרטיזנים באיטליה בזמן מלחמת העולם השנייה ובכיר במפלגה הקומוניסטית האיטלקית.
ביוגרפיה
אמיליו סרני נולד ברומא למשפחה של אינטלקטואלים אנטי-פשיסטיים ממוצא יהודי. הוא בנם של סמואלה סרני, רופא אישי למלך איטליה, ואלפונסה פונטקורבו. אחיו אנצו סרני היה ציוני-סוציאליסט, מייסד קיבוץ גבעת-ברנר ותומך בדו-קיום יהודי-ערבי, שצנח באיטליה והוצא להורג במחנה הריכוז דכאו. סבו מצד אמו, פלגרינו פונטקורבו (1841–1916), היה תעשיין טקסטיל ואב ל-10 ילדים, מה שהפך את אמיליו לבן דודו של הפילוסוף אוג'ניו קולורני.
נהנה מחנינה בשנת 1935, היגר באופן בלתי חוקי לפריז עם אשתו קסניה זילברברג ובתו לאה סרני. הוא התגורר בבירת צרפת, והיה לעורך הראשי של שני עיתוני שמאל איטלקיים: "סטטו אופריו" ו"לה ווה דגי איטליאני". הוא נתפס שוב על ידי המשטר הפשיסטי האיטלקי בשנת 1943, ונידון ל-18 שנות מאסר בגין פעילות חתרנית, אך הוא הצליח להימלט כעבור שנה והתיישב במילאנו שם המפלגה הקומוניסטית המחתרתית ביקשה ממנו להוביל את משרד ההסברה.
סרני היה פוליגלוט, ויכול היה להתבטא ולכתוב ב-12 שפות: איטלקית, צרפתית, גרמנית, אנגלית, רוסית, יוונית, לטינית, עברית, יפנית ובכמה שפות עתיקות שנכתבו בכתב יתדות (אכדית, שומרית וחיטית). כתב במהלך השנים כעשרים ספרים.
אף שהיה אחד החברים החשובים ביותר במפלגה הקומוניסטית האיטלקית, הוא התנגד בתוקף לברית המועצות ולטוטליטריותה, במיוחד בעקבות אירועי המרד ההונגרי בשנת 1956. בין היתר ערך את ביטאון המפלגה.
שימש פעמיים כשר בממשלת איטליה. נבחר לסנטור בשנת 1948.
היה פעיל וחבר במועצת השלום העולמית וארגן ועידת שלום ברומא, בשנת 1951, בהשתתפות נציגים מישראל ומדינות ערב.
סיפורו הפוליטי והמשפחתי מסופר ברומן ההיסטורי "משחק הממלכות", שנכתב על ידי בתו קלרה סרני ופורסם בשנת 1993.
מסגד השאה (טהראן)
מסגד השאה (בפרסית: مسجد شاه), הוא מסגד הממוקם בבזאר הגדול של טהראן, בירת איראן. מוכר גם בשמות מסגד האמאם (مسجد امام) או מסגד האמאם ח'ומייני (مسجد امام خمینی).
היסטוריה
המסגד נבנה במהלך תקופת השושלת הקאג'ארית, לבקשתו של פתח-עלי שאה קאג'אר  מפרס. כתובת המוצבת במסגד מציינת את תאריך הבנייה: 1824.
ב-7 במרץ 1951, נורה למוות במסגד ראש ממשלת איראן חאג' עלי רזמארא על ידי דתי-פנטי.
בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית, שונה שמו של המסגד ל"מסגד האמאם".
קלייר הולט
ביוגרפיה
הולט נולדה בבריזבן קווינסלנד שבאוסטרליה. אביה, ג'ון הולט הוא אוסטרלי ואילו אימה, אן היא ילידת הממלכה המאוחדת. יש לה שתי אחיות; רייצ'ל (ילידת 1987) ומדליין (ילידת 1992) וגם אח, דייוויד (יליד 1989).
בשנת 2006 סיימה את לימודיה בתיכון סטיואטהולם, לאחר שעסקה בכמה פעילויות ספורטיביות: שחיה, כדורעף, כדור-מים וטקוואנדו, בו יש לה חגורה שחורה. בצעירותה הייתה הולט חברה במקהלת בית הספר.
קריירה
בשנת 2006 קיבלה הולט את תפקידה הראשון כאמה גילברט בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית לנוער "H2O". התוכנית זכתה בפרס לוגי וב-Nickelodeon Australia Kids' Choice Award. בעוד הסדרה חודשה לעונה שלישית, הולט עזבה את הסדרה לאחר העונה השנייה בשל חתימתה על הצטרפות לצילומי סרט המשך לסרט האימה "השליחים" מ-2007, בשם "השליחים 2: הדחליל". הצילומים נערכו בסופיה במהלך 2008. הסרט יצא ב-2009 ישירות ל-DVD.
בשנת 2011 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות" בתפקיד סמרה, בשנת 2011 שיחקה ב"ילדות רעות 2" בתור אחת מה"פלסטיות" בחבורה. באוגוסט 2011, אושר שהולט תשחק בסדרת הנוער "יומני הערפד" כרבקה מייקלסון. ב-13 בינואר 2013 אישרה רשת The CW שהולט תשחק בסדרת הבת של יומני הערפד, "המקוריים". בסדרה תמשיך הולט לשחק את רבקה מייקלסון. ב-2014 השתתפה בקליפ לשיר "We Are Done" של להקת הפופ-רוק The Madden Brothers.
בשנת 2015 לוהקה לסדרת הפשע התקופתית "אקווריוס" ברשת NBC, בדמותה שלצ'רמיין טולי. בסדרה עלתה לשידור ב-28 במאי 2015, ועונתה השנייה עלתה ב-16 ביוני 2016 כאשר הולט מככבת גם בה.
בשנת 2017 כיכבה לצדה של מנדי מור בסרט האימה ההישרדותי "47 מטר". באותה שנה השתתפה בקליפ לשיר "Small Town Boy" של זמר הקאנטרי דסטין לינץ'.
בשנת 2019 שיחקה בדרמת הפשע "הפרדה אלימה" בתור אבי קפמבל, לצדם של ברנטון ת'ווייטס ואלישה דבנם קארי.
בנוסף לתפקידים בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע, הולט השתתפה במספר פרסומות. אתר BuddyTV דירג את הולט במקום ה-55 ברשימת נשות הטלוויזיה הסקסיות ביותר.
חיים אישיים
ביולי 2015 התארסה הולט לבן זוגה בשנים האחרונות, מפיק הטלוויזיה מתיו קפלן. השניים נישאו באפריל 2016. ב-27 באפריל 2017, קפלן הגיש בקשת גירושין מהולט בטענה שישנם "הבדלים בלתי ניתנים להחלמה", וביקש ממנה גם לשנות את שמה מקפלן בחזרה להולט.
ב-3 בדצמבר 2017 הודיעה הולט על אירוסיה לאיל הנדל"ן אנדרו ג'ובלון. ב-5 במרץ 2018, הולט חשפה בחשבון האינסטגרם שהיא עברה הפלה. הולט וג'ובלון נישאו ב-18 באוגוסט 2018. ב-11 באוקטובר 2018 הודיעה הולט כי היא בהריון ומצפה לבן זכר. ב-28 במרץ 2019, הולט ילדה את בנה, ג'יימס הולט ג'ובלון. ב-3 באפריל 2020, הולט הודיעה באינסטגרם שהיא בהריון שני, והיא מצפה לבת. ב-12 בספטמבר 2020, הולט ילדה את בתה. ב-20 במאי 2023 חשפה הולט בחשבון האינסטגרם שלה שהיא מצפה לבן.
קולנוע פריז
קולנוע פריז היה בית קולנוע ששכן ברחוב הירקון 106 בתל אביב, בפינת רחוב פרישמן, מול מלון דן תל אביב. בית הקולנוע, קטן בממדיו, הוקם ב-1957 והתפרסם, החל מאמצע שנות ה-60, כבית קולנוע המקרין סרטים שנחשבו כ"איכותיים". במשך השנים החל להקרין בהצגות מיוחדות הן סרטים שנחשבו כסרטי פולחן כגון "מופע הקולנוע של רוקי", והן סרטי עבר של במאים מפורסמים. הקולנוע יצר לעצמו מעמד מיוחד כמוסד המשמש אבן שואבת לצעירים חובבי קולנוע ואנטי ממסדיים.
הקולנוע נפתח באוקטובר 1957, בתחילה בשם "קולנוע כנרת" והציג בהצגת הבכורה את סרט המדע הבדיוני הבריטי, "אות משמיים". במרץ 1958 נרכש הקולנוע מבעליו על ידי אחד מהשותפים בקולנוע גן רינה תמורת 80,000 לירות ולאחר שעבר שיפוצים במאי 1958 במשך כחודש, נפתח בשם החדש "קולנוע פריז". הבעלים של הקולנוע ברוב שנותיו, ועד סגירתו, בינואר 1992, היו האחים משה ודן גרשט.
ב-1969 הוצג במרתף הקולנוע הערב הסאטירי, פרי עטו של חנוך לוין, "קטשופ".
באלבומה חיות מחמד מ-2003, פרסמה להקת מוניקה סקס את השיר "הקונפורמיסט", המבכה את סגירת הקולנוע ונפתח בשורות:.
New Super Mario Bros.
(בתרגום חופשי לעברית: האחים סופר מריו החדשים) הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי הפלטפורמה בסדרת משחקי New Super Mario Bros. המשחק פותחה על ידי חברת נינטנדו עבור הקונסולה הניידת Nintendo DS. המשחק הושק לראשונה במאי 2006 באמריקה הצפונית ובמהלך יוני 2006 ביפן ובאירופה. המשחק מתמקד בהרפתקאותיו של מריו אשר נלחם לאורך הדרך באויבים שונים בעת שהוא עושה דרכו אל הנסיכה פיץ' אשר נחטפה על ידי באוזר. מריו מסוגל במהלך המשחק להשתמש במספר כוחות על שמסייעים לו, כולל פטריית העל, פרח האש וכוכב העל - כל אחד מהם מעניק למריו יכולות ייחודיות. במהלך המשחק מריו צריך לעבור ב-8 עולמות שונים הכוללים בסך הכל 80 שלבים, והוא חייב גם להביס את באוזר ג'וניור ואת באוזר לפני שהוא יצליח להציל את הנסיכה פיץ'.
המשחק זכה להצלחה מסחרית וביקורות חיוביות, בעיקר בשל כך שהמפתחים הקפידו לשלב אלמנטים מצליחים רבים ממשחקי מריו הקלאסיים, בעוד שעיקר הביקורת הופנתה לכך שרמת הקושי במשחק הייתה נמוכה יחסית ומבקרים רבים ציינו את הדמיון בין המשחק לבין המשחקים הקודמים של מריו. המשחק מכר מעל ל-30 מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו למשחק הנמכר ביותר עבור קונסולת ה-Nintendo DS ולאחד ממשחקי הווידאו הנמכרים ביותר בכל הזמנים. הצלחת המשחק הובילה לפיתוח של מספר משחקי המשך שפותחו עבור הקונסולות Wii, Nintendo 3DS ו-Wii U.
משחקיות
New Super Mario Bros. הוא משחק וידאו עם גלילה צדדית. למרות שזה נראה 2D, רוב הדמויות והאובייקטים הם עיבודים מצולעים 3D על רקע 2D, וכתוצאה מכך אפקט 2.5D המדמה חזותית גרפיקה ממוחשבת 3D. השחקן יכול לשחק בתור מריו או אחיו הצעיר, לואיג'י. בדומה למשחקי מריו קודמים, מריו או לואיג'י יכולים לקפוץ, להתכופף, לאסוף מטבעות, לדרוך על אויבים ולפרוץ בלוקים. מהלכים ממשחקי מריו 3D מופיעים שוב ב- New Super Mario Bros., כולל חבטה בקרקע, קפיצה משולשת וקפיצת קיר. אויבים ממשחקים קודמים, כמו הבוז גם מוצגים.
יש שמונה עולמות ובכל אחד עשר שלבים, מוצגים במסך המגע התחתון של ה-Nintendo DS תוך כדי צפייה במפת העולם. מפת העולם שנבחר כעת מופיעה במסך העליון, המשמשת לנווט בין רמות העולם. המטרה של כל שלב היא להגיע לדגל שחור בסוף השלב. בסוף כל עולם, יש להביס בוס לפני שתמשיך לעולם הבא. יש שישה הפעלות זמינות ב- New Super Mario Bros .; המשחק מאפשר לשחקן לאחסן הפעלה נוספת כאשר הוא כבר משתמש באחד, תכונה שהועברה מ- Super Mario World. שלוש הפעלות מהאחים סופר מריו חוזרות: הסופר פטרייה גורמת למריו לגדול, פרח האש מאפשר למריו לזרוק כדורי אש, והכוכב הופך את מריו לבלתי מנוצח באופן זמני. שלוש הפעלות נוספים מוצגים ב- New Super Mario Bros .: הפגז קופה כחול מאפשר למריו לסגת לתוך הפגז כדי להגן על עצמו ולבצע התקפת "התקפת פגז". הוא גם שוחה מהר יותר בצורה הזאת. המגה פטרייה מגדלת את מריו לגודל ענקי, שבו הוא יכול להרוס את כל מה שנקרה בדרכו, והמיני-פטרייה גורמת למריו להתכווץ, ומאפשרת לו להיכנס למעברים קטנים. מיני מריו כל כך קל שהוא יכול לרוץ על מים ולקפוץ גבוה במיוחד.
עלילה
מריו והנסיכה פיץ' הולכים יחד בממלכת הפטריות כאשר ברק פוגע בטירה של הנסיכה פיץ'. בעוד שמריו ממהר למקום על מנת לבדוק מה קרה בדיוק, באוזר ג'וניור מצליח בינתיים לחטוף את הנסיכה פיץ'. כאשר מריו מבין מה קרה הוא יוצא למרדף אחר באוזר ג'וניור. מריו צריך לעבור דרך שמונה עולמות שונים על מנת להגיע לבאוזר ג'וניור ופיץ'. בסוף העולם הראשון, באוזר ג'וניור נסוג לטירה, שם אביו, באוזר, מחכה למריו על גשר מעל בור מלא לבה. בסצנה המזכירה מאוד את המשחק המקורי של האחים סופר מריו, מריו צריך לדחוף כפתור מאחורי באוזר על מנת להביס אותו, והגשר שמתחת לבאוזר קורס וגורם לכך שבאוזר נופל לתוך הלבה.
אף על פי שבאוזר מובס בעולם הראשון, הדבר לא מונע מבאוזר ג'וניור לברוח לעולמות האחרים יחד עם הנסיכה פיץ'. בעולם השמיני באוזר ג'וניור מצליח להחיות את אביו אך מריו מצליח שוב להביס את באוזר כאשר הוא מפיל אותו לבור עמוק. בקרב האחרון, באוזר ג'וניור בורח שוב לטירה גדולה יותר, שם הוא מצליח שוב להחיות את אביו לצורתו המקורית. באוזר ובאוזר ג'וניור תוקפים את מריו אך הוא מצליח להפיל אותם לבור עמוק. במהלך החלק האחרון של המשחק מריו מצליח להציל סוף סוף את הנסיכה פיץ'.
התפתחות
נינטנדו הודיעה ב-21 בפברואר 2006 ש New Super Mario Bros. ייצא ל- Nintendo DS ב-7 במאי 2006. גם הכוחות החדשים של המשחק הוצגו באותו זמן, כולל הפגז קופה כחול והמגה פטרייה. נינטנדו הזכירה עוד שהמשחק ישחק ב-2D, אך תשתמש במודלים 3D כדי ליצור מראה ותחושה של 2.5D. השיחרור של המשחק ב-7 במאי נדחה מאוחר יותר לקראת ה-21 במאי, אך תאריך השיחרור של המשחק נדחק בסופו של דבר רק מעט אחורה ל-15 במאי; נינטנדו גם תכננה לשחרר אותו בערך באותו זמן שהושק ה-Nintendo DS Lite, ב-11 ביוני 2006.
New Super Mario Bros. הוא משחק פלטפורמה 2D המקורי הראשון עם מריו מאז Super Mario Land 2 ב-1992. New Super Mario Bros. היה זמין למשחק ב-E3 ב-2005. מעצבי המשחק קיבלו הרבה יותר חופש עם עיצובים ב- New Super Mario Bros. בהשוואה למשחקי מריו 2D קודמים. כעת ניתן היה ליצור דמויות, אויבים ואובייקטים עם אנימציות הרבה יותר מפורטות, מבלי להידרש לעיצובם ביד. כדי לספק רמזים ויזואליים, המפתחים הפכו את מצלמת המשחק לדינמית יותר; היא מתקרבת ויוצאת מפעולה בהתאם למצב כדי לספק מיקוד במידת הצורך.
גבהניים
גבהניים (שם מדעי: Pentacerotidae) היא משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים. דגים אלה בעלי ראשים ולסתות צרות וסנפירי גב גבוהים מעוגלים מעט. רובם מצויים בשוניות אלמוגים בעומק של מתחת 100 מ' מתחת למים, אך חלקם חיים גם במים רדודי יותר. הם מזכירים מעט את דגי הפרפרון.
New Super Mario Bros.
התפתחות
לפיזיקה יש תפקיד חשוב במכניקת המשחק המשופרת של New Super Mario Bros. ללא ההגבלות הנוקשות של ספרייטים ורקעים מבוססי אריחים, המעצבים היו חופשיים לחקור מכניקת משחק חדשה; כאשר מריו נוחת על ראש עץ, הוא מתנודד ובסופו של דבר נופל אם הוא נייח יותר מדי זמן. מריו יכול גם להתנדנד על חבלים וללכת על חוטים שמתכופפים ומתמתחים תחת משקלו.
גבהניים
תפוצתם היא בעיקר באוקיינוסים ההודי והשקט וכן במערב האוקיינוס השקט ובדרום האוקיינוס ההודי.
דרכון אוקראיני
דרכון אוקראיני הוא מסמך המונפק עבור אזרחי אוקראינה כהוכחה לאזרחות אוקראינית. המדינה מנפיקה דרכונים בינלאומיים המשמשים לנסיעות לחו"ל. עד 2016, אוקראינה הנפיקה גם דרכונים פנימיים שהיו מסמך הזיהוי העיקרי של אזרחים אוקראינים בתוך אוקראינה. דרכונים פנימיים אלו מוחלפים כעת בתעודת זהות אוקראינית בגודל כרטיס אשראי, אולם דרכונים שהונפקו בעבר עדיין בתוקף. כמו כן, החל משנת 2021 דרכונים אלקטרוניים זמינים בטלפונים סלולריים לאזרחים אוקראינים באמצעות אפליקציית דייה הממשלתית. בכך הפכה אוקראינה למדינה הראשונה בעולם המאפשרת שימוש בדרכונים דיגיטליים. הדרכונים משמשים לזיהוי בתוך אוקראינה בלבד ולא לצורך מעבר גבול.
גבהניים
לחלקם מהמינים ישנם פסים שחורים לבנים ואילו אחרים בעלי צבעים כהים, כחולים או אפורים. הגדול במשפחה הוא המין Paristiopterus labiosus שאורכו מגיע ל־100 ס"מ.
דרכון אוקראיני
דרכון פנימי
על פי תיקוני החוק שנעשו ב-14 ביולי 2016 על ידי המועצה העליונה, כל אזרח שהגיע לגיל 14 חייב לקבל דרכון. דרכונים מונפקים לארבע שנים לאנשים מתחת לגיל 18, ולעשר שנים לכל השאר. מאז כניסת התיקונים לחוק, גם הדרכונים הפנימיים האוקראינים (בצורת חוברת) אינם מקבלים חותמת במעמד אזרחי (לדוגמה בנישואין או גירושין), ובכך בוטלה מסורת בת מאה שנים מימי ברית המועצות. במקום זאת, מונפקת תעודת נישואין לכל אחד מבני הזוג.
New Super Mario Bros.
התפתחות
בתחילת הפיתוח של המשחק, המפתחים תכננו לא להשתמש בדבוב כדי להישאר נאמנים לרוחם של האחים סופר מריו המקוריים עבור ה-Nintendo Entertainment System אבל המפתחים החליטו שזה ישרת את המשחק בצורה חיובית. למרות שדבוב היה בשימוש בשידורים מחודשים קודמים של מריו 2D New Super Mario Bros. הוא משחק מריו 2D המקורי הראשון שהשתמש בדבוב. צ'ארלס מרטינט חזר להשמיע את מריו ולואיג'י, יחד עם ניקול מילס בתור הנסיכה פיץ', סקוט ברנס בתור באוזר ודולורס רוג'רס בתור באוזר ג'וניור.ב-New Super Mario Bros יש מוזיקה מקורית של מלחין סדרת האחים סופר מריו, קוג'י קונדו, שיצר גם את ה-"Aboveground BGM", הנושא המרכזי לשלבים רגילים. המוזיקה מכתיבה את המשחק; אויבים קופצים ורוקדים בזמן לצלילי המוזיקה. חיזוי תנועות אויב, שחקנים יכולים לתזמן את הקפיצות שלהם עם תנועות אויב כדי להגיע לאזורים בלתי נגישים אחרת.
משחקי המשך
המשחק "Super Mario Bros. Wii", אשר היה משחק ההמשך הראשון של המשחק "New Super Mario Bros.", הושק ברחבי העולם עבור קונסולת ה-Wii ב-12 בנובמבר 2009. המשחק כלל משחקיות דומה למשחקיות של המשחק "New Super Mario Bros.". זה היה המשחק הראשון בסדרת משחקי סופר מריו שכלל פיצ'ר של משחק שיתופי בו יכולים לשחק עד ארבעה אנשים. משחק ההמשך הישיר היה "New Super Mario Bros. 2" אשר פותח עבור הקונסולה נינטנדו 3DS והושק ב-28 ביולי 2012. משחק ההמשך הבא בסדרה "New Super Mario Bros. U" הושק לקונסולה Wii U ב-18 בנובמבר 2012.
דרכון אוקראיני
דרכון בינלאומי
דרכון לנסיעות לחו"ל, הידוע בכינויו "דרכון בינלאומי", הוא מסמך המשמש לנסיעות מחוץ לאוקראינה. פרטי הדרכון נרשמים באוקראינית ובאנגלית. דרכונים מונפקים לפי דרישה ותקפים ל-10 שנים. ניתן להנפיק שני דרכונים למי שמרבה לנסוע לחו"ל.
הדרכון הבינלאומי האוקראיני עומד בסטנדרטים בינלאומיים. הדרכונים האוקראינים הראשונים (אשר החליפו את הדרכון הקודם של ברית המועצות) הוצגו ב-4 ביוני 1994, בעוד הדרכונים הניתנים לקריאה במכונה הופיעו לראשונה ב-1997. הדרכון הבינלאומי האוקראיני הנוכחי הוא דרכון ביומטרי. אם אזרח אינו מעוניין לקבל דרכון ביומטרי, הוא יכול להגיש בקשה לדרכון שאינו ביומטרי, תוך מתן הצהרה בכתב לפני הגשת הבקשה לקבלת המסמך.
לדרכונים הבינלאומיים הביומטריים יש כריכה כחולה כהה והם מכילים 32 עמודים. הכריכות של הדרכונים הבינלאומיים שהונפקו בשנות ה-90 היו אדומות, מה שאיפשר הבחנה ויזואלית קלה מדרכונים פנימיים בצבע כחול.
דרישות אשרה
נכון למרץ 2022, לאזרחים אוקראינים עם דרכונים אוקראינים רגילים הייתה גישה ללא אשרה או אשרה בהגעה ל-141 מדינות וטריטוריות, ובכך דורג הדרכון האוקראיני במקום ה-35 בעולם מבחינת חופש הנסיעה לפי מדד הנלי לדרכונים.
איון (מחזה)
איון (ביוונית עתיקה: Ἴων) הוא מחזה יווני עתיק שנכתב על ידי אוריפידס. משוער כי נכתב בין השנים 414-412 לפנה"ס. העלילה עוקבת אחרי היתום איון ותהליך גילוי מקורותיו.
רקע
איון נולד לנסיכה האתונאית קראוסה מהאל אפולו שאנס אותה. היא הפקירה אותו במערה וסברה שנטרף. אך התינוק הועבר לדלפי, וגדל במקדש כמשרת האל. קראוסה נישאה לקסותוס, אציל נוכרי שקיבל אותה כפרס על עזרתו הצבאית לאתונאים. לזוג לא נולדו ילדים, והם באים לדלפי כדי להתייעץ בעניין עם האל. האל מעוניין שלאיון יהיה אב, כדי שיקנה לו מעמד חוקי באתונה. הוא מנבא שכאשר יֵצא קסותוס מהמקדש יפגוש את בנו. קסותוס יוצא ופוגש את איון. הוא סבור שהבן הזה נולד לו כששכב פעם עם נערה בחגיגה דיוניסית. קראוסה חוששת שבנו של בעלה עלול לגזול את המלוכה. היא מנסה להרעיל את איון אך הקשר נכשל. איון אץ להרוג את קראוסה, שמוצאת מקלט ליד המזבח. ברגע זה מביאה הכוהנת את הסל שבו ננטש איון. קראוסה מזהה את הסל, וכך היא מגלה את בנה האבוד, והבן מכיר את אמו.
פום
קלייר פומה (בצרפתית: Claire Pommet; נולדה ב-2 באוגוסט 1996, בליון, צרפת), מוכרת בשם הבמה פום (Pomme), היא זמרת, פזמונאית ומוזיקאית צרפתייה.
ביוגרפיה
קלייר פומה גדלה באזור ליון. מגיל 6 למדה תורת המוזיקה, בגיל 7 הצטרפה למקהלת הילדים La Cigale de Lyon, ובגיל 8 למדה לנגן בצ'לו. אמה מנגנת בחליל צד ואביה מתווך נדל"ן. היא אוטודידקטית.
בספטמבר 2017, בגיל 21, היא הופיעה לראשונה באולם ההופעות "לה בול נואר". באוקטובר באותה שנה היא הוציאה את אלבום השאנסון הראשון שלה, À peu près. האלבום תואר כ"תערובת של פופ ופולק" על ידי סלומה רוזרול-דאגלאס מהעיתון לה פיגארו, כ"מעודד מאוד" על ידי ז'יל רנו מליברסיון, בעוד מרי-קתרין מרדי מ-RFI, הרדיו הצרפתי הממלכתי, אמרה כי "המילים לא משכנעות [לגמרי]" אך שיבחה את קולה של פומה. העיתונים ליברסיון ולה פיגארו הדגישו את איכות הופעותיה החיות, אשר במהלכן היא מנגנת במיוחד באוטוהארפ ובגיטרה.
פום הופיעה בחלקו הראשון של סיבוב ההופעות של המוזיקאי אסף אבידן בסתיו 2017. בפברואר 2018, היא הופיעה באולם ההופעות "קפה דה לה דאנס" שבפריז, שם חיממה את הזמרת לואן אמרה והזמר ויאני. בנוסף, באמצע שנת 2018 היא הופיעה ב"לה סיגל", ובתחילת 2019 ב"לה טריאנון".
מילות שיריה כוללות לרוב מוטיבים של אהבה, מוות ו"סיטואציות יומיומיות אשר פונות לרומנטיקה". האהבה המובעת בשיריה איננה רק הטרוסקסואלית, אלא גם ביסקסואלית או הומוסקסואלית. אחד משיריה מוקדשים לזמרת הקנדית-צרפתייה ספייה נולין, שהייתה בת זוגה. בריאיון למגזין Télérama היא הסבירה: "נוח לי עם ההומוסקסואליות שלי באופן טבעי, כמו למשל כשאני משתמשת בכינויי גוף נשיים בשירים שלי. ואני חושבת שזה משמעותי, בהתחשב בכמות הודעות התודה שאני מקבלת. כנערה, הייתי גם אוהבת לזהות את עצמי אצל זמרות לסביות".
בשנת 2020, היא זכתה בפרס Victoires de la Musique בקטגוריית האלבום החדש של השנה (Album Révélation of the Year), עבור אלבומה השני, Les failles. בשנת 2021, היא הוכתרה כזמרת השנה.
הינדרק אויאמה
הינדרק אויאמה (נולד ב-12 ביוני 1995; טאלין, אסטוניה) הוא כדורגלן אסטוני המשחק בקבוצת פאידה לינאצסקונד ובנבחרת אסטוניה בעמדת הבלם. אחיו של הנריק אויאמה הוא גם כדורגלן מקצועי.
קריירת מועדונים
הינדרק אויאמה התאמן עם קבוצת הנוער של לבדיה טאלין החל משנת 2006. בשנת 2011 הוא הועלה לראשונה במשחק של ליגת העל האסטונית וכעבור שלושה ימים הבקיע את שערו הראשון במשחקים הליגה. במהלך העונה הוא שיחק לסירוגין בקבוצה הבוגרת ובקבוצת הנוער של המועדון. בעונת 2013/2014 הוא עבר לנומה קאליו. בעונת 2015/16 הוא חזר ללבדיה ושיחק במהלך העונה 38 משחקים בקבוצה הבוגרת ו-24 בקבוצת נוער.
בשנת 2017 הינדרק אויאמה עבר לקבוצת JJK מליגת העל הפינית בכדורגל. הינדרק אויאמה שיחק בפינלנד מספר עונות ובשנת 2021 חזר לאסטוניה.
קריירה בינלאומית
בצעירותו הוא שיחק בנבחרת אסטוניה לנוער החל מגיל 16 ועד 23.
ב-6 בינואר 2016 אויאמה שיחק לראשונה עבור הנבחרת הבוגרת במשחק ידידותי נגד שוודיה.
עווית
עָוִית (ברבים עָוִיתוֹת; מוכר גם כהתכווצויות שרירים, כסְפַּאזֶם - Spasm, גם כ-Cramps; וגם כ-קונוולוסיה - Convulsion), הוא מונח המתאר מצב חריג שבו מתרחשת בשרירים תגובת כיווץ לא רצונית, קיצונית ומהירה, אשר מלווה לעיתים גם בתופעות כאב או במוגבלות בתנועה ברמות משתנות.
תסמינים
התחושות האופייניות הן ירידה בכוח השריר, נוקשות והבלטה של השריר, רגישות וכאבים.
גורמים, תיאור ופתופיזיולוגיה
העָוִית מתארת בדרך כלל את כיווץ השרירים (פלקסציה). כמו כן, העווית עלולה להתרחש בשריר החלק (של כלי הדם) אך גם בשריר המשורטט (המפעיל את השלד).
לפי ההסבר הפתופיזיולוגי המקובל, העוויתות החיצוניות נגרמות מעייפותם של השרירים, או ממחלות והפרעות כגון חוסר במלחים.
עייפות שרירים: התופעה מתרחשת לעיתים קרובות לאחר פעילות שבמהלכה הופעל עומס רב על שריר או על קבוצת שרירים. בדרך כלל, היא חלה כשלא נעשו מספיק תרגילי מתיחה וחימום מותאמים לפני פעילות מאמצת שהתבצעה, או לחלופין כשאחרי פעילות כזו לא בוצעו תרגילי מתיחה ולא ניתן לקבוצת השרירים שהתאמצה די זמן למנוחה והתאוששות. גם הישארות באותה תנוחה זמן ממושך עלולות לגרום להתכווצות שריר.
מחלות או הפרעות: התכווצויות שרירים יכולות להופיע גם כתוצאה ממחלות או הפרעות. חלק מהמחלות וההפרעות הללו הן נוירולוגיות וקשורות לפגיעה בעצבים האחראים על פעולת השרירים (כמו במקרה של מחלת ה-ALS). מחלות ותסמונות אחרות העלולות לגרום להתכווצויות שרירים הן חוסר איזון של בלוטת המגן, בעיות בכליות, סוכרת ואנמיה.
חוסר באספקת דם עלול אף הוא להוביל להתכווצויות שרירים הצרת כלי הדם המספקים דם לגפיים עלולה לגרום לכך, שבזמן מאמץ הגפה לא מקבלת את כמות הדם הזקוקה לה. בעקבות כך, החולה עלול להיתקף בכאבים עזים, שיחלפו לאחר מנוחה מספקת. לאחר המנוחה, הדרישה האנרגטית של השריר יורדת, כך שאספקת הדם לשריר אינה לוקה בחסר. הפרעה זו נקראת צליעה לסירוגין, והיא מהווה סימן לכך שישנה הצרה בכלי הדם בגוף.
התכווצויות שרירים עלולות להיגרם גם כתוצאה מלחץ המופעל על עצב. הלחץ מתרחש בדרך כלל בנקודת היציאה של העצב מחוט השדרה המותני, וגורם לכאבים דמויי עיוות ברגליים. הכאב מאופיין בכך שהוא מופיע כל הזמן, מחמיר בהליכה או בפעילות, ועשוי להיות מושפע משינויים בתנוחה של הגב.
הפרעות באיזון אלקטרוליטים, כגון מחסור באשלגן (מצב הקרוי היפוקלמיה), בסידן (מצב הקרוי היפוקלצמיה), בנתרן (מצב הקרוי היפונתרמיה) ובמגנזיום (מצב הקרוי מחסור במגנזיום), עלולות להגביר את הסיכון להתפתחות התכווצויות שרירים. הפרעות כאלה עלולות להיגרם, בין השאר, כתוצאה מנטילת תרופות מסוימות להורדת לחץ דם - תרופות, אשר גורמות לעיתים לירידה גדולה בריכוז האשלגן.
ישנם מקרי עוויתות שלכאורה אין להם הסבר, כמו עווית בשוק בשעת השינה ועוד.
הסיכון להתפתחות התכווצות שרירים מתחזק בעקבות מזג אוויר חם, המוביל להתייבשות.
סוגי עווית
קיים מספר גדול של סוגי עוויתות והם ממוינים לפי מקומות מקריהם בגוף, להלן דוגמאות לכמה מהן: עווית קלונית; עווית טונית; עווית קלונית-טונית; עווית עינית; עווית ביטנית; עווית כלייתית; עווית הריונית; עווית הנרתיקה (וגיניזמוס); עווית ושט; עווית לוע; עווית כלי־דם (אנגיאוספזם); עווית ינקותית (תסמונת וסט); עווית תעסוקתית (דוגמה לה: עווית הסופרים או עווית המקלידים); לחלק מסוגי עוויתות אלה יש מאפיינים וטיפולים ספציפיים.
שכיחות התופעה
התכווצויות שרירים היא תופעה נפוצה מאוד. מחקר שבדק את שכיחות התופעה בקרב אנשים צעירים שנרשמו לשיעורי התעמלות העלה כי 95% מהמשתתפים דיווחו על התכווצויות שרירים. מחקרים שבדקו את התופעה בקרב אנשים מבוגרים מצאו שתופעת התכווצויות השרירים שכיחה בקרב 35% עד 60% מהם, כש-40% מהסובלים מהתופעה דיווחו על הופעתה שלוש פעמים בשבוע ויותר. בקרב מבוגרים, נפוצה תופעה של התכווצויות שרירים המתרחשות בשעות הלילה.
טיפול
במקרים שבהם התכווצויות שרירים מופיעות לעיתים קרובות אצל אדם שלא סבל מכך בעבר וללא סיבה ברורה, יש לפסול קיום של בעיה נוירולוגית או סיבה ברורה אחרת לתופעה. אם מתברר כי התכווצויות השרירים הן סממנים של בעיה אחרת, יש לטפל ככל האפשר בבעיה, שהיא הגורם הראשוני להתכווצויות. עם זאת, לרוב מדובר בתופעה שסיבתה אינה ברורה, והטיפול מתמקד בהתכווצויות השרירים עצמן.
במקרים שבהם התכווצויות שרירים אינן קורות לעיתים קרובות, ואינן גורמות להפרעה בתפקוד, לפעמים אין צורך בטיפול תרופתי: כך למשל, עיסוי השריר או מתיחתו עשויים להקל על ההתכווצות, ובקרב ספורטאים, שתייה מרובה יכולה להקל על הבעיה. אם התכווצויות השרירים מופיעות לעיתים קרובות ומפריעות לתפקוד היומיומי, ניתן בהן לטפל תרופתית, בין השאר באמצעות נטילת ויטמין E ומגנזיום.
אטימולוגיה
המונח "עוית" הוטבע כבר בימי הביניים, וניתן למצוא לו עדויות בתלמוד: "המשמש מיטתו מעומד, אוחזתו עוית"; "עוים, שכל הרואה אותם אוחזתו עוית". המקור למילה זו כנראה מגיע מהפועל הערבי עוי, שפירושו לעקם או לטעות ומכאן הפועל לעוות.
פורד מוסטנג מאך-אי
פורד מוסטאנג מאך-אי (באנגלית: Ford Mustang Mach-E) הוא קרוסאובר SUV חשמלי מתוצרת פורד, שצפוי התחיל להימכר במהלך שנת 2021. זוהי המכונית החשמלית הראשונה מתוצרת החברה.
תכנון ופיתוח
חברת פורד הכריזה בחודש נובמבר 2019 על הדגם חשמלי שישא את הלוגו של סוס הפוני ואת השם של סדרת הפורד מוסטנג. המכונית בנויה על פלטפורמת GE1 (Global Electrified 1) המבוססת על פלטפורמת C2 בה נעשה שימוש בדור הרביעי של פורד פוקוס. המוסטאנג מאך-אי מיוצרת עם מספר יחידות הנעה ורמות גימור שונות. רמת הגימור הבסיסית (סלקט) מגיעה עם הספק של 266 כוח סוס וטווח נסיעה ללא טעינה של 340 ק"מ. הגרסה המהודרת ביותר תקרא GT ותהיה בעלת הספק של 480 כוח סוס וטווח נסיעה ללא טעינה של 402 ק"מ.
הרכבת המכונית מתבצעת במפעלי פורד במקסיקו, מתוך מטרה להגדיל את רווחי החברה על הדגם החשמלי. החברה שוקלת לייצר מכוניות גם בסין.
בחודש יולי 2021 נכנס הרכב לספר השיאים של גינס לאחר שקבע שיא ליעילות טווח נסיעה חשמלי. שלושה נהגים השלימו נסיעה של 1,344 ק"מ, במהלכה עצר הרכב לשתי הטענות שארכו ביחד 45 דקות. מהירות הנסיעה הממוצעת הייתה 50 קמ"ש והנסיעה נמשכה כ-27 שעות
דגמים מיוחדים
חטיבת הביצועים בפורד, בשיתוף עם סדנת השיפורים RTR, הציגו ביולי 2020 גרסה ספורטיבית במיוחד של המאך-אי. במכונית יש שבעה מנועים חשמליים, ארבעה מאחור, שלושה מלפנים. הם מחוברים מכנית דרך גל הינע ודיפרנציאל מרכזי המאפשר חלוקת כוח משתנה והספק כולל של 1,400 כוח סוס.
קורס קצינים נבו
קורס קצינים נבו (קק"ץ נבו) הוא מסלול קצונה בצה"ל המכשיר קציני-מטה מאוכלוסיות מוגבלות ביכולתן לביצוע המסלול הסטנדרטי בבה"ד 1 (מסלול נחשון). דרישות הסף למסלול זהות למסלול קצונה "נחשון".
אל הקורס מגיעים חיילים אשר התנדבו לשירות בצה"ל (פרופיל 25, 30 או 45) וחיילים בעלי מגבלות רפואיות ייחודיות וסעיפים מיוחדים בפרופיל הרפואי (כדוגמת אפילפסיה או סוכרת) אשר מגבילים את הצוערים בפעילות של עד 30 דקות מפינוי מיידי.
מטרתו המרכזית של הקורס היא ליצור הכשרה מתאימה לכלל הצוערים, ללא הבדל במגבלות הרפואיות השונות. למעשה, תוך התאמת התכנים המועברים בקורס למגבלות הרפואיות של כלל הצוערים, הקורס מתמקד בתכנים הלימודיים תוך דילוג על תכנים פיזיים, שלרוב מהווים סכנה לבריאות הצוערים. בשל כך, ייתכן שפעילות מסוימת תהיה במחזור אחד ובאחר לא (כדוגמת ניהול מטווח), אך לעיתים אותן פעילויות יכולות להיכלל בהכשרה באופן התנדבותי ואופציונלי, תוך יוזמה מהצוערים באותו מחזור, ובמתכונת של "מי שיכול – מוזמן".
אורך ההכשרה כ-8 שבועות והיא מתקיימת במתכונת של פעמיים בשנה במחזורי הקצונה של יוני ודצמבר. הכשרת "נבו" מתחילה מספר שבועות לאחר תחילתה של מגמת "מעוז" תחתיו היא נמצאת (כך שמסופחת לגדוד "חרוב" שבבה"ד 1 מטעמים לוגיסטיים), וכך שתי ההכשרות מסתיימות באותו יום, ומסתכמות באותו טקס סיום.
מהלך ההכשרה
בפלוגת נבו מועברים התכנים על ידי סגל ייעודי ומצטיין ממסלול "נחשון" אשר התנדב לכך, ואותו סגל נבחר בצורה פרטנית. הקורס ממוקם בקריית ההדרכה שבנגב, ומסופח לאחד הבה"דים בקריית ההדרכה (כיום בה"ד 20). בשל מיקומה הייחודי, ההכשרה נמצאת במרחק מספק ממתחם בית חולים סורוקה שבבאר-שבע.
בהווייתה, ההכשרה דינמית, מתפתחת ומתעדכנת ממחזור למחזור. לרוב, השינויים בהכשרות מתבצעים בעקבות יוזמות שונות מצד הצוערים, כך שכל הכשרה בכל מחזור מתאימה באופן ייחודי לצוערים הנמצאים בה. ההכשרה פוטרת מהעברת התכנים הפיזיים הנדרשים לקצין מטה במגמת "נחשון", כגון ניהול מטווח, נשיאת נשק לאורך ההכשרה, שבוע שטח, בוחן כושר גופני (בוחן בר-אור) ועוד. יתרה מזאת, אין הצוערים נדרשים בפעילויות של תורנויות שונות כגון שמירה, הגנת יישובים, תורנויות מטבח ועוד.
כלל התכנים המועברים בהכשרת "נבו" זהים לתכנים המועברים בהכשרת "נחשון", ועל כן כלל החומרים, הבחנים והעבודות משותפים בין הקורסים.
תנאי קבלה להכשרה
תהליך המיון להכשרת נבו זהה לזה של שאר ההכשרות (למעט הדרישות הפיזיות כמו בוחן בר-אור), כך שכל חיל מבצע את ההכשרה המתאימה אליו. במסגרת כלל תהליכי המיון, נדרשים המועמדים להכשרה להפיק טופס 102. במסגרת הפקת הטופס, ייתכן ויעלה כי המועמד להכשרה נדרש בבחינת המקרה הרפואי שלו באופן פרטני על ידי ענף מיו"ר. כך, התיק הרפואי שלו מועבר לענף מיו"ר, וזה נדרש לאשר את השתתפותו בהכשרת "נבו", כתלות בתקנים המתאימים.
התקנים למועמדי הקורס נקבעים על ידי וועדה באגף כוח אדם ולא בכל אגף לעצמו כמו בקורס רגיל.
מאחר שהקורס מתבצע במתכונת מצומצמת ורק פעמיים בשנה, מספר ההקצאות אליו מועט, ועל כן חל קושי נוסף בקבלה אליו (בכל מחזור יש בין 40 ל-60 צוערים בלבד).
עונת 2020/2021 ביורוליג
עונת 2020/2021 ביורוליג היא העונה ה-64 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, והעונה ה-21 בשם "יורוליג" (לפני כן נקרא המפעל גביע אירופה לאלופות בכדורסל). זו העונה החמישית ברציפות בפורמט הליגה ובדרך בחירת הקבוצות המשתתפות בה, שנקבעו עקב סכסוך יורוליג-פיב"א בשנים שקדמו לה. העונה נפתחה ב-1 באוקטובר 2020.
משחקי הפיינל פור יתקיימו בקלן, גרמניה. העיר נבחרה לארח את משחקי הפיינל פור בעונה שעברה, אך הם בוטלו לבסוף בשל התפרצות מגפת הקורונה.
מתכונת התחרות
בתחרות משתתפות 18 קבוצות, שיתחרו בפורמט של ליגה בעלת שני סיבובים - כל קבוצה משחקת משחק בית ומשחק חוץ נגד כל הקבוצות, כאשר בסיום העונה הסדירה שמונה הקבוצות המדורגות ראשונות יעפילו לפלייאוף, בו ישחקו המדורגת בשיטת הצלבה של הראשונה נגד המדורגת שמינית, שנייה נגד שביעית, שלישית-שישית ורביעית-חמישית. הפלייאוף יתקיים בפורמט של סדרות "הטוב מחמישה", כאשר בסיומו המנצחות יעפילו לפיינל פור שיתקיים בקלן.
MVP של היורוליג
וסיליה מיציץ' מאנאדולו אפס.
מלך הסלים "אלפונסו פורד"
אלכסיי שבד ( חימקי מוסקבה)
הכוכב העולה
עוסמן גרובה ( ריאל מדריד)
טרי מילס
טרי ריצ'רד מילס (באנגלית: Terry Richard Mills; נולד ב-21 בדצמבר 1967) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 10.6 נקודות, 5.4 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
מילס נולד וגדל בעיר רומולוס שבמישיגן, ובין השנים 1987–1990 למד באוניברסיטת מישיגן. בעונת 1988/1989 הוביל את קבוצת הכדורסל של מישיגן, לצדם של גלן רייס ולוי ואט, לזכייתה הראשונה אי פעם בטורניר אליפות המכללות, עם ממוצעים של 11.6 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק. במשחק הגמר, בו גברה קבוצתו על אוניברסיטת סיטון הול בתוצאה 80–79, קלע מילס 8 נקודות, אסף 6 ריבאונדים וחסם 3 פעמים. בעונה העוקבת, לאחר עזיבתו של רייס ל-NBA, הצטיין מילס עם ממוצעים של 18.1 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק, אולם מישיגן הודחה כבר בסיבוב השני של טורניר המכללות.
קריירת משחק מקצועית
במהלך עונת הרוקי שלו הועבר לניו ג'רזי נטס כחלק מטרייד משולש, במסגרתו נשלח לנטס גם דראז'ן פטרוביץ' (מפורטלנד טרייל בלייזרס), בעוד וולטר דייוויס (מדנוור) הועבר לפורטלנד, וגרג אנדרסון (מניו ג'רזי) נשלח לדנוור. עד לסיום עונת קלע מילס 7.7 נקודות בממוצע למשחק עבור הנטס.
באוקטובר 1992 חתם על חוזה בדטרויט פיסטונס. ב-3 עונותיו הראשונות בדטרויט היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצדם של אייזיאה תומאס, ג'ו דיומרס וגרנט היל, ורשם ממוצעים של 15.9 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק. ב-1 במרץ 1993 קלע שיא קריירה של 41 נקודות בניצחון הפיסטונס מול בוסטון סלטיקס. בעונת שיתף פעולה בפיסטונס עם בן דודו גרנט לונג.
באוגוסט 1997, לאחר 5 עונות בדטרויט, חתם על חוזה במיאמי היט. בעונתו הראשונה בקבוצה קלע 4.2 נקודות למשחק כשחקן ספסל, ובעונה העוקבת שותף במשחק אחד בלבד בשל פציעה בברכו.
לקראת עונת חזר לשחק בדטרויט פיסטונס. באותה עונה שימש כשחקן חמישייה קבוע, אולם תרם 6.7 נקודות למשחק בלבד.
בקיץ 2000 הועבר עם כריסטיאן לייטנר בטרייד לדאלאס מאבריקס, תמורת סדריק סבאלוס, ג'ון וולאס ואריק מרדוק. בטרם שיחק בדאלאס שוחרר מהקבוצה, וחתם על חוזה באינדיאנה פייסרס. בסיום עונתו היחידה באינדיאנה פרש מילס ממשחק, בגיל 33. ב-7 מתוך 11 עונותיו בליגה השתתף בפלייאוף ה-NBA, אך בכל המקרים הודחה קבוצתו כבר בסיבוב הראשון.
סמולנסק (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרנסואה מנסאר
פרנסואה מנסאר (בצרפתית: François Mansart; 23 בינואר 1598 – 23 בספטמבר 1666) היה אדריכל צרפתי. אנציקלופדיה בריטניקה מכנה אותו כאדריכל המוכשר ביותר בצרפת במהלך המאה ה-17, שעבודותיו "ידועות בדרגת העידון הגבוהה, העדינות והאלגנטיות שלהן." מנסאר הפך את גג המנסארד לפופולרי.
קריירה
פרנסואה מנסאר נולד לאב נגר בפריז. מנסאר לא הוכשר כאדריכל, אך קרוביו עזרו לו בכך כדי להחשיב אותו גם כסתת וכפסל. מנסאר טוען שלמד את כישוריו כאדריכל מסלומון דה ברוזה.
הדוגמה היחידה ששרדה מעבודתו המוקדמת היא, שהוזמנה על ידי גאסטון, דוכס אורליאן, ובנייתה החלה בשנת 1626. הדוכס עצמו היה כל כך מרוצה מהתוצאה שהוא הזמין את מנסאר לשפץ את טירת בלואה (1635). מנסאר התכוון לבנות מחדש את הטירה לחלוטין, אך התכנון שלו נבלם ורק האגף הצפוני שוחזר לפי עיצובו של מנסאר. בשנת 1632 עיצב מנסארט את, תוך שימוש בפנתאון ברומא כהשראה לעיצוב הכנסייה.
רוב בנייניו של מנסאר נבנו מחדש או נהרסו. הדוגמה השמורה ביותר לסגנונו היא, אשר שומרת באופן ייחודי על עיטור הפנים המקורי, כולל גרם מדרגות מפואר. נהוג לחשוב שהמבנה היווה השראה לנאו-קלאסיציזם במאה ה-18.
בשנות ה-40 של המאה ה-17 עבד מנסאר על המנזר והכנסייה של בפריז. הפקרות מצדו לכאורה הובילה להחלפתו באדריכל אחר, שעקב אחר תכנונו של מנסאר.