cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יואכים מאיר
קורות חיים
מאיר הנחה יותר מ-75 תלמידים לתארים מתקדמים ופוסט-דוקטורנטים.
מחקריו
מחקריו של יואכים מאיר עוסקים במידול החלטות אנוש באינטראקציות עם מערכות חכמות. מאיר משלב שיטות וכלים מפסיכולוגיה, כלכלה, מדעי הניהול והנדסה ומתמקד בפיתוח מודלים לחיזוי החלטות האנוש כפונקציה של מאפייני המערכת, המצב והמשתמש. למחקריו יישומים בתחומים שונים, ובכלל זה תחבורה, רפואה, אבטחת סייבר, פרטיות וניהול.
מחקרים מוקדמים של מאיר שעסקו בהצגה חזותית (ויזואליזציה) של נתונים הראו כי היתרון היחסי של שיטות הצגה שונות תלוי במספר גורמים ובמיוחד במבנה של המידע המוצג.
חלק גדול ממחקריו של מאיר מתמקד בעזרים לקבלת החלטות ובמיוחד בהתראות, אזהרות ובמערכות תומכות החלטה. מאיר מצא שישנם שני סוגים של יחס של המשתמש למידע ממערכות הללו: ציות (compliance) והסתמכות (reliance). מאיר חוקר גם את התפקיד הפעיל של המשתמשים בבחירה ובהתאמה של המידע שהם מקבלים לצורך קבלת החלטות, כולל כוונון ערכי הסף של ההתראות. הוא הראה שלעיתים הבחירה והכיוון אינם אופטימליים ולעיתים אפילו בלתי אפשריים, מכיוון שלמשתמשים אין את המידע הדרוש.
מאיר חוקר גם היבטים התנהגותיים של אבטחת סייבר, והוא הראה במחקריו כי נטילת סיכונים בתחום הסייבר נגזרת משילוב של שלושה סוגי התנהגות (The Triad of Risk Related Behaviors). הוא עוסק גם בהיבטים נוספים של אבטחת סייבר, כמו השאלה מתי לחסום פעולות של משתמש ומתי להזהירו.
פרופ' מאיר פרסם יותר מ-170 מאמרים מדעיים.
הדפסת בניין
הדפסת בניין כוללת מגוון טכנולוגיות המשתמשות בהדפסה תלת-ממדית כאמצעי לייצור מבנים. בשיטה זו, הבניה מהירה יותר, כח העבודה הדרוש וכמויות הפסולת הנוצרות נמוכים באופן משמעותי ביחס לבניה רגילה.
יואכים מאיר
פעילות מקצועית
מאיר כיהן כיושב ראש של האגודה הישראלית לארגונומיה וגורמי אנוש בשנים 2008-2005. הוא היה גם חבר בוועדות מקצועיות של מכון התקנים ובוועדה המייעצת לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
הדפסת בניין
בנוסף ליתרונות המפורטים לעיל, הדפסת בניין מאפשרת בניית מבנים במקומות שאין אפשרות לבנות כיום כגון: במעמקי הים, בחלל, על הירח או על כוכבים אחרים אשר סביבת העבודה מקשה על עבודה פיזית של אנשים.
יואכים מאיר
פעילות מקצועית
מאיר הוא חבר מערכת בז'ורנל Human Factors וכיהן כחבר מערכת ב-Journal of Experimental Psychology: Applied. כן היה עורך עמית ב-Journal of Cognitive Engineering and Decision Making; IEEE Transactions on Human-Machine Systems; IEEE Transactions on Systems, Man and Cybernetics – Part A.
פרסים והוקרה
מאיר קיבל בשנת 2018 את פרס המאמר הטוב ביותר על שם ג'רום ה. אלי ב-Human Factors Journal. הוא חבר בכיר ב-IEEE מאז שנת 2011 ועמית  נבחר (Elected Fellow) באגודה לארגונומיה וגורמי אנוש (Human Factors and Ergonomics Society) משנת 2020. משנת 2021 מחזיק מאיר את הקתדרה למדעי הנתונים על שם סליה ומרקוס מאוס באוניברסיטת תל אביב.
ילנה גורו
ילנה גורו (באנגלית: Elena Genrikhovna Guro :1877 – 1913) הייתה ציירת, מחזאית, משוררת וסופרת פוטוריסטית רוסית. הקריירה שלה התפרשה על פני תקופת המעבר בין סימבוליזם רוסי לפוטוריזם. גורו ידועה בפיתוח תיאוריות חדשות של צבע בציור. היא גם הייתה החברה היחידה בקבוצת הפוטוריסטים המשפיעה ביותר בסגנון קובו-פוטוריזם.
קורות חיים
גורו נולדה בסנט. פטרבורג ב-10 בינואר 1877. אביה היה גנריך סטפנוביץ' גורו, קצין בצבא הרוסי הקיסרי ממוצא צרפתי. אמה אנה מיכאילובנה צ'יסטיאקובה הייתה אמנית חובבת מוכשרת. גורו בילתה את ילדותה בכפר נובוסלי ליד פסקוב ובאחוזת אביה בלוגה. היא ירשה פנסיה ממשלתית ורכוש בפינלנד מאביה, והשתמשה בשניהם כדי לתמוך בקריירה האמנותית שלה. אחותה, יקטרינה גורו, הייתה גם סופרת.
קריירה
מ-1890 עד 1893 למדה אמנות בחברה לעידוד האמנויות בסנט פטרסבורג. מ-1903 עד 1905 למדה בסטודיו הפרטי של יאן צ'יגלינסקי, שם הכירה את בעלה לעתיד מיכאיל מטיושין (הם נישאו ב-1906).
שנת 1905 סימנה את הופעת הבכורה הספרותית שלה עם פרסום הספר "אביב מוקדם". זה היה סיפורה הקצר הראשון ופורסם באנתולוגיה של סופרים רוסים בני זמנה בשם Sbornik molodyx pisatelej. שנה אחת קודם לכן, ב-1904, היא איירה את התרגום הרוסי של ספר אגדות מאת הסופרת הצרפתייה ז'ורז' סאנד. בשנת 1906 היא ומטיושין עברו לבית הספר לאמנות של אליזבטה זבנצבה, שם עבדה גורו בהדרכת מסטיסלב דובוז'ינסקי, לאון באקסט וקוזמה פטרוב-וודקין. ב-1908 עזבה את בית הספר והקימה סטודיו משלה. עד 1908 ביתה היה מקום מפגש חשוב לדיונים על אמנות וספרות.
ספר הפרוזה, השירה והדרמה הראשון שלה The Hurdy-Gurdy יצא בשנת 1909. בשנת 1910 תרמה לכתב העת של אחד הפרסומים הראשונים הפוטוריסטים הרוסיים.
בשנת 1911 אבד כתב היד של גורו לספר אגדות שתכננה להוציא לאור יחד עם האיורים שעשתה עבורו. ספרה השני "חלום סתיו" יצא לאור בשנת 1912.
גורו ידועה בהתרשמותה מהניגוד בין העולם העירוני לטבע, פעם כתבה בסיפור קצר על הפסיכולוגיה של אנשים הגרים בערים. נראה שהעניין שלה התחיל איך העיר נראית - פנסי הרחוב והחלונות המוזהבים שלה. אומרים שגורו הייתה ה"אורבניסטית" ביותר מבין המשוררים הרוסיים של תחילת המאה העשרים בשל ה"קונקרטיות" של ייצוגי הנוף העירוני הרוסי. בסופו של דבר, היא התעייפה מהנושא בערך בשנת 1910, כשהנושא הפך פופולרי בקרב עמיתיה הקובו-פוטוריסטים.
בציוריה חקרה גורו את כללי הצבע. עניין זה, שהחל ב-1911, הפך למאפיין מכונן ביצירותיה. היא פיתחה תיאוריות צבע המבוססות על העיקרון הבסיסי של האר נובו של יצירת צורה ועל האמנות העממית הסקנדינבית. מטיושין יישם את התיאוריות שפיתחה אשתו לאחר מותה.
מוות
ב-1913 המשיכה לכתוב ולצייר, אף שסבלה מלוקמיה. היא מתה באותה שנה בביתה הכפרי באזור שהיה אז פינלנד. בזמן מותה היא כמעט השלימה יצירה מרכזית "האביר העני". כמה שירים ושתי יצירות פרוזה פורסמו לאחר מותה.
מאפיינים אמנותה
יצירתה של גורו מאופיינת בשילוב של ציור, שירה ופרוזה, תפיסת חיים אימפרסיוניסטית. נושאיה האהובים כוללים אימהות המתפשטת ברחבי העולם ותחושת טבע פנתאיסטית.
העניין בגורו התעורר בעקבות עבודתו של ולדימיר מרקוב "פוטוריזם רוסי" (1968). ב-1988 פורסם אוסף שלה בסטוקהולם ובשנת 1995 יצאו לאור יצירות שטרם פורסמו מארכיונה בברקלי, קליפורניה. מספר רב של מחקרים ברוסיה ומחוצה לה הוקדשו לעבודתה היצירתית של גורו.
ערך (כלכלה)
בכלכלה ערך של טובין או שירות הוא מידת ההטבה או התועלת שסוכן כלכלי מפיק מאותו טובין או שירות. בכלכלה המבוססת על סחר חליפין, ערך של דבר מסוים יכול להימדד במונחים של כמות של דבר אחר. בכלכלה בה כסף משמש כאמצעי תשלום הוא יכול לשמש גם כמדד לערך. מאז אריסטו, כלכלנים מבחינים בין ערך השימוש של טובין מסוים לבין ערך החליפין שלו, כאשר ערך השימוש נגזר מהאיכויות של הטובין והצרכים שהוא מספק, וערך החליפין הוא הערך שנקבע לדבר בשוק במונחים של כסף או דברים אחרים. בתחום הכלכלה עוסקים לרוב בערך חליפין, אך כדי שיהיה לדבר ערך חליפין חייב להיות לו גם ערך שימוש.
הערך הכלכלי של דבר אינו זהה בהכרח למחיר השוק שלו או לשווי השוק שלו. אם צרכן מוכן לרכוש טובין (או שירות), ייתכן שהערך של הטובין (או השירות) עבורו גבוה ממחיר השוק שלו. ההפרש בין הערך עבור הצרכן לבין מחיר השוק נקרא "עודף הצרכן". לדוגמה, הערך של מי שתייה עבור הצרכן יהיה לרוב גבוה בהרבה ממחיר השוק שלהם.
סקירה
הערכת הערך הכלכלי של טובין או שירות הוא נושא שאיתגר כלכלנים מאז ומתמיד. ראשית, כלכלנים ניסו להעריך את ערך ההטבה בפני עצמה לפרט יחיד; ולאחר מכן להרחיב את ההגדרה לטובין אשר ניתנים להחלפה. מניתוח זה הגיעו המושגים ערך השימוש וערך החליפין.
ערך נקשר למחיר באמצעות מנגנון החליפין. כאשר כלכלן מתבונן בסחר, מתגלים שני תפקידים חשובים לקביעת הערך: תפקידו של הקונה ותפקידו של המוכר. בדיוק כפי שהקונה מגלה כמה הוא מוכן לשלם עבור כמות מסוימת של טובין או שירות, כך גם המוכר מגלה כמה הוא רוצה לקבל כדי להעביר לקונה את הטובין או השירות (ניתן לראות זאת גם כ"כמה עולה למוכר לוותר על הטובין או להעניק את השירות?").
מידע נוסף על שווי השוק נגזר מהתדירות שבה מתרחשות עסקאות, התדירות מלמדת אותנו עד כמה רכישת הטובין היא בעלת ערך לאורך זמן.
במילים אחרות, מה שקובע את הערך הוא: כמה פריט או מצב מסוים שווים יחסית לפריט או מצב אחרים. ערך כלכלי מבוטא כ"כמה" מפריט (או ממצב) רצוי מסוים יינתנו בתמורה לפריט (או מצב) רצוי אחר. קיימים הבדלים בשיטות להערכת הערך הכלכלי בין האסכולות השונות של התאוריה הכלכלית; השיטות השונות הן תוצר של תיאורית הערך של כל אסכולה. תאוריות הערך מהוות חלק מהותי מההבדלים והמחלוקות בין האסכולות השונות של התאוריה הכלכלית.
הסברים למושג ערך
בכלכלה הנאו-קלאסית, הערך של מוצר (חפץ או שירות) נתפס לעיתים קרובות כמחיר שבו הוא יתומחר בשוק פתוח ותחרותי. מחיר זה נקבע בעיקר על ידי ההיצע והביקוש למוצר בשוק תחרותי משוכלל. תאוריות נאו-קלאסיות רבות גורסות כי ערך הסחורה והמחיר שלה הם היינו הך, בין אם השוק הוא תחרותי או לא. ולפיכך, מתייחסים לכל המוצרים כאל סחורות ואם לא קיים שוק שיקבע את המחיר, אזי לא קיים למוצר ערך כלכלי.
בכלכלה הקלאסית, הערך של פריט (או מצב) שווה לכמות אי הנוחות/עבודה הנחסכת בזכות צריכת הפריט או השימוש בפריט (תאוריית הערך של העבודה). אף על פי שמחיר פריט תלוי בקיומו של שוק; הערך הכלכלי של פריט (מבחינה תאורטית) איננו תלוי בקיומו של שוק; וכן מחיר וערך אינם נתפשים כזהים. עם זאת, מספר כלכלנים קלאסיים ניסו לקשר את המחיר לערך העבודה שהושקעה. קרל מרקס, למשל, ראה את המחיר בתור "צורת ההתגלות" של הערך, מה שמרמז על כך, שאף על פי שערך הוא נפרד ממחיר, הוא חסר משמעות ללא פעולת החליפין, דהיינו, ללא שוק.
בהמשך לתפיסה זו, סטיב קין העלה את הטיעון כי "ערך" מתייחס ל"שוויה ה'מוטבע' של סחורה, הקובעת את היחס הרגיל ("שיווי המשקל") שבו שתי סחורות יוחלפו זו בזו." לדעתם של קין והאסכולה של דוד ריקארדו, זה מתאים לתפיסה הקלאסית שגורסת כי מחירים נקבעים לפי העלות בטווח הארוך; תופעה שאדם סמית קרא לה "מחירים טבעיים" וקרל מרקס קרא לה בשם "מחירי הייצור". זה שילוב של עלות הייצור (לפי תיאורית הערך) ומחיר. ריקארדו (אך לא קין) השתמש ב"תאוריית הערך של העבודה", לפיה "השווי המוטבע" של סחורה מייצג את כמות העבודה הדרושה כדי לייצר אותה.
לדברי הנרי ג'ורג': "הערך של משהו, בכל זמן ומקום נתונים, שווה לכמות הגדולה ביותר של מאמץ שמישהו יעשה תמורתו; אבל מכיוון שבני האדם שואפים תמיד למלא את רצונותיהם במאמץ מינימלי; אז הערך של 'משהו' יהיה שווה לכמות הקטנה ביותר של מאמץ הנדרש כדי להשיג משהו דומה."
בזרם קלאסי אחר, מרקס הבחין בין המושגים: "ערך לצורך שימוש" (הערך שסחורה מספקת לקונה המבצע בה שימוש); "עלות העבודה" המכונה על ידו - "ערך" (שהוא זמן העבודה ההכרחי להפקת המוצר/השירות); ו"מחיר" (שהוא כמה זמן-עבודה ניתן להפיק על ידי מכירת הסחורה, מה שכונה על ידי סמית' - ערך "ציווי העבודה"). לפי הפרשנות המקובלת של "תאוריית הערך של העבודה", מרקס (כמו ריקרדו),  פיתח את "תאוריית המחיר של העבודה", שבה המטרה של ניתוח הערך הייתה לאפשר חישוב מחירים יחסיים. אחרים רואים את המושג "ערך" כחלק מפרשנותו הסוציו-פוליטית ומביקורתו על הקפיטליזם וחברות אחרות, ומכחישים כי הוא נועד לשמש כקטגוריה של כלכלה. לפי פרשנות נוספת, המטרה של מרקס הייתה תאוריה שלמה בנושא "הדינמיקה של יצירת המחירים", אך הוא לא השלים אותה.
ב- 1860 פרסם ג'ון ראסקין ספר ובו ביקורת מנקודת מבט מוסרית על המושג הכלכלי ערך. הוא קרא לספרו Unto This Last, והנקודה המרכזית שלו הייתה: "זה בלתי אפשרי להסיק, על כל מסה נתונה של עושר שנרכש, רק על ידי עצם קיומו, אם זה טוב או רע לאומה בה הוא קיים; וערכו האמיתי תלוי בסימן המוסרי הקשור אליו, כשם שכמות מתמטית תלויה בסימן האלגברי המצורף אליה. כל צבירה של עושר מסחרי עשויה להצביע, מחד, על תעשיות אמינות, שימוש מתקדם באנרגיות, ותהליכי יצור פרודוקטיביים; או, מנגד, הוא עשוי להצביע על נהנתנות, חומרניות, עריצות חסרת רחמים ותחמנות הרסנית". גנדי קיבל השראה רבה מספרו של ראסקין ופרסם פרפרזה על כך בשנת 1908.
כלכלנים כגון לודוויג פון מיזס טענו כי "ערך", כשהכוונה היא למחיר, הוא תמיד תוצאה של שיקול דעת סובייקטיבי. לא ניתן לקבוע למשהו (פריט או שירות) מחיר בלי לקחת בחשבון את השיקולים האלה, כפי שהם מתבטאים בשווקים. לכן, זה שגוי לומר כי הערך הכלכלי של פריט (או שירות) שווה לעלות הייצור שלו או לעלות החלופה שלו.
ערך במובן הבסיסי ביותר יכול להיקרא "ערך אמיתי" או "ערך ממשי". זהו מדד של ערך המבוסס אך ורק על התמורה הנגזרת מהצריכה של המוצר או השירות. ערך הנגזר מהתמורה מאפשר למוצרים או לשירותים להימדד על סמך התוצאה הצפויה מצריכתם, במקום להתבסס על תאוריות ביקוש והציע הנתונות למניפולציה. לדוגמה: ה"ערך האמיתי" של ספר אשר נמכר לסטודנט ב-50 ש"ח, וכתוצאה מקריאתו לא צפוי שהוא יתרום להגדלת משכורתו העתידית  - הוא אפס; לעומת זאת, ה"ערך האמיתי" של אותו ספר, אשר  נמכר בחנות יד שנייה במחיר של 0.5 ש"ח, וכתוצאה מקריאתו מספק לקורא תובנה הצפויה לאפשר לו להרוויח 100,000 ש"ח נוספים - הוא 100,000 ש"ח. ערך זה מחושב על ידי מדדים של החזר ההשקעה במקום על מדידת עלויות הייצור או משוואות ביקוש והיצע. לפי שיטה זו לכל מוצר (או שירות) יש ערך שונה כאשר תלוי בתרומה הנגזרת ממנו לצרכן ספציפי.
מושגים קשורים
תיאורית הערך קשורה קשר הדוק ליעילות ההקצאה, לפיה הפירמות מייצרות את הסחורות והשירותים המוערכים ביותר על ידי החברה. למשל, שווי השוק של חלק (חילוף) השייך למכונה, יהיה תלוי במגוון של נתונים אובייקטיביים בנוגע ליעילות שלו לעומת היעילות של סוגים אחרים של חלקים; או לעומת סוגים אחרים של מכונות היכולות לייצר את המוצרים המבוקשים על ידי הצרכנים. במקרה כזה, שווי השוק מכיל בתוכו רכיבים אובייקטיביים וגם רכיבים סובייקטיביים.
באתיקה (או פילוסופיה), ערך כלכלי הוא סוג אחד מתוך כמה סוגים שבהם מתבטא המושג הכללי "ערך" (כהגדרתו בתיאורית הערך או במדע הערך).
ליידי
ליידי (באנגלית: Lady) הוא כינוי מנומס בן ימינו לגברת המקביל לכינוי הגברי ג'נטלמן, או תואר אצולה המקביל לתואר לורד.
בבריטניה ובחבר העמים הבריטי זוהי פניה רשמית, לפני השם הפרטי ("ליידי שרלוט") לבעלת תואר אצולה בפני עצמה (suo jure) או אשתו של לורד, ברונט או אביר וכן לפני שמה הפרטי של בת של דוכס, מרקיז או רוזן (Earl). בעבר הייתה נהוגה גם פניה לאשת בעל תואר אצולה עם הקדמת ה"ליידי" לשמו הפרטי ושם משפחתו של הבעל ("ליידי ג'ון סמית'"), אך צורה זו הולכת ודועכת. הפניה הרשמית לבעלת תואר אצולה של ליידי הוא Her ladyship.
בעבר נשא הביטוי בשימושו כפניה מנומסת נופך אליטיסטי והבדיל נשים לבנות ממעמד חברתי גבוה מנשים לא-לבנות או ממעמד נמוך. כיום מקובל לקרוא לכל אשה באופן מנומס ליידי.
אטימולוגיה
מקור המילה באנגלית עתיקה, hlǣfdige הוא הלחם בסיסים של hlāf, כיכר לחם, עם הסיומת dig- שהוראתה עשייה או לישה של בצק. כלומר "מכינת לחם". מונח זה התגלגל ל"בעלת הבית" (landlady), במקביל ל"בעל הבית" (Landlord) בערך סביב 1200 נוצרה הצורה lafdi, lavede במובן של אשה ממעמד גבוה. סביב 1580 נוצר שם התואר ladylike שפירושו [התנהגות נשית] מהוגנת, מעודנת, "מבית טוב".
ליידי ודיים
הגרסה ליידי (Lady) היא לרעייתו של סר שנמשח על ידי מסדר האימפריה הבריטית, הגרסה דיים (Dame) היא לאבירה שנמשחה בעצמה על ידי מסדר האימפריה הבריטית, או לברונית suo jure (שלא מתוקף נישואיה בלבד).
SAS (קומנדו)
שירות האוויר המיוחד (באנגלית: Special Air Service, בקיצור: SAS), הוא כוח מיוחד בצבא הבריטי תחת פיקוד מנהלת הכוחות המיוחדים (UKSF), והמהווה מרכיב בפיקוד האסטרטגי UKStratCom של משרד ההגנה הבריטי (MOD). שירות האוויר המיוחד, הוא חלק ממערך הכוחות המיוחדים של בריטניה, הכולל גם את רגימנט הסיור המיוחד, SBS, SFSG ורגימנט הקשר 18 (UKSF).
ארגון
בחיל שלושה רגימנטים. רגימנט אחד סדיר (SAS 22), ושני רגימנטים במילואים (SAS 21 ו־SAS 23).
בכל רגימנט ארבע פלגות בפיקוד קצין בדרגת מייג'ור. בפלגה כ־65 לוחמים המחולקים לצוותים בני 16 לוחמים בפיקוד קצין בדרגת קפטן. בכל צוות ארבע חוליות בנות ארבעה לוחמים. לכל אחד מהם התמחות מסוימת: פרמדיק, חבלן, קשר, ולוחם הדובר שפה מקומית. כל אחד מהצוותים מתמחה בתחום מסוים:
SAS 22
SAS 22 הוא המרכיב הסדיר במנהלת הכוחות המיוחדים. הוא כולל בין 400 ל־600 איש.
הפלגות ברגימנט מקיימות סבבים של פעילות מבצעית ואימונים. כאשר פלגה אחת נמצאת בפעילות מבצעית בבריטניה, פלגה שנייה נמצאת בפריסה באזור עימות, פלגה שלישית נמצאת בהכנות לפריסה ואימוני ריענון, ופלגה רביעית נמצאת באימונים ארוכי טווח בחו"ל כמו תרגילי ג'ונגל או מדבר. בתקופות מלחמה, כמו הפלישה לעיראק בשנת 2003, לא נדיר ששתי פלגות נפרסות.
SAS מילואים
SAS 21
SAS 22
גיוס והכשרה
המתגייסים מגיעים מרחבי בריטניה, אירלנד, נפאל וחבר העמים, והם כוללים גם חיילים סדירים וגם חיילי מילואים. אף על פי שרובם גברים, נשים משרתות בכמה יחידות הכוחות המיוחדים הממלאות תפקידים זהים לחבריהן הגברים.
ל־SAS 22 מתקבלים מועמדים מכל שלוש זרועות הכוחות המזוינים, אך בעיקר מהצבא ומחיל הנחתים, לאחר וותק של מספר שנים ביחידותיהם.
ליחידות המילואים 21 ו־23 SAS מתקבלים גברים ונשים עד גיל 42 גם ללא שירות צבאי קודם. לאחר השלמת הכשרה בסיסית, יהיה עליהם לצבור ניסיון לפני שהם יוכלו לנסות להתקבל למילואים ב־SAS. מסלול ההכשרה למועמדים ליחידות המילואים מורכב מהשלבים הבאים:
מבצעים
מבצעי ה־SAS הם מבצעים חשאיים וממשלת בריטניה או משרד ההגנה אינם מוסרים מידע בשל רגישות פעולותיהם.
כוח משימה שחור
כוח משימה שחור (Task Force Black) הוא יחידת SAS שהוקצתה לכוח משימה בינלאומי שנלחם באל־קאעדה ואנשי משטרו של סדאם חוסיין בעיראק.
ביולי 2003 ביצע צוות SAS מעקב אחר בית מגורים במוסול שנחשד כמקום מסתורם של אודי וקוסאי, בניו של סדאם חוסיין. בקשת הכוח להסתער על הבית נדחתה. היא בוצעה לבסוף בידי כוח דלתא האמריקני שחיסל אותם.
ביולי 2005 צוות צלפים של SAS נטרל חוליית טרור לפני שהצליחה להגיע ליעדיה בעיר מרלבורו.
במרץ 2006 חילץ ה־SAS את הפעיל הבריטי נורמן קמבר ושני קנדים שנחטפו בבגדאד.
ב־5 בספטמבר 2007 צוות SAS בן 30 איש פשט על ביתו של בכיר באל־קאעידה. הבכיר חוסל אך מהתוקפים נהרג.
ב־26 במרץ 2008 חייל SAS נהרג במהלך מבצע נגד מורדים בעיירה בצפון עיראק.
מלחמת העולם השנייה
היחידה הוקמה במצרים בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, על ידי דייוויד סטירלינג (Stirling), קצין בצבא הבריטי, אשר שירת כקצין זוטר במשמר הסקוטי ולאחר מכן התנדב ליחידת הקומנדו השמינית, תחת פיקודו של סגן-אלוף רוברט לייקוק. יחידה זו הפכה מאוחר יותר לחלק מ"כוח Z" (שכונה בהמשך "לייפורס"). ב־1 באוגוסט 1941 פורקה היחידה, אך סטירלינג נותר משוכנע ביתרונות לוחמת הקומנדו: לדעתו יכול היה כוח קטן האוחז ביתרון ההפתעה לגרום נזק גדול יותר מפלוגה שלמה. השם "שירות האוויר המיוחד" נועד להטעות, מכיוון שהיחידה הייתה יחידת ג'יפים יותר מאשר יחידה מוצנחת.
היחידה פעלה כנגד האיטלקים והגרמנים בקרבות המערכה במדבר המערבי. חיילי היחידה תקפו בעיקר שדות תעופה אך גם שיירות, נמלים ומטרות צבאיות המרוחקות מאות קילומטרים מהחזית. את הפעולות ביצעו צוותים קטנים; ניסיון להפעיל את יחידות הקומנדו בסדר כוח גדול נכשל והיחידה חזרה לפעול בצוותים קטנים, הפוגעים במהירות באויב ונעלמים. הצוותים היו לרוב מגיעים ליעדם ונאספים בחזרה על ידי יחידות סיור ממונעות שנסעו במדבר, ולעיתים רחוקות יותר בצניחה. היחידה השמידה יותר מטוסים מאשר כל יחידה אחרת של חיל האוויר המלכותי. השפעתה של היחידה על הצבא הגרמני הייתה כה גדולה שגנרל־פלדמרשל ארווין רומל הקים יחידה מיוחדת להתמודד עמה. סטירלינג עצמו נתפס והושם בשבי הגרמני במבצע לקראת סוף המערכה באפריקה, אך היחידה המשיכה לפעול בהצלחה עד סוף מלחמת העולם הן באפריקה והן באירופה בפיקודו של פאדי מיין, סגנו של דייוויד סטירלינג. אחד מהמבצעים החשובים ביותר של היחידה התבצע במסגרת ההכנות לפלישה לנורמנדי. מטרת המבצע הייתה לאסוף דגימות חול מאזור הנחיתה המתוכנן על מנת לוודא שהוא יכול לתמוך במשקל הטנקים והמשאיות של כוח הפלישה. סיפור היחידה נכתב בספר "מפקד הרפאים".
לוחמים יהודים ביחידה
בשנות המלחמה הצטרפו לכוח חיילים יהודים ארצישראלים ברובם. בתחילה פעלו כיחידה במסווה גרמני שנקרא קבוצת החקירה המיוחדת. היחידה הייתה חלק מD Squadron בSAS. מספר הלוחמים ביחידה נע בין 20 ל־38. לאחר פירוק הכוח נשארו חלק מהלוחמים ביחידת ה־SAS. בין הלוחמים הללו נמנה קרל כהנא שהיה החייל המבוגר ביותר ביחידה במהלך המלחמה. ומוריס טיפן (מונגו) טיפברנר שנפל בשבי.
הלוחמה בטרור
בעקבות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, היחידה עברה שינוי ארגוני כדי להיות מוכנה יותר לאירועי חטיפה ולחימה בטרור והוקמה במסגרתה יחידת לוחמה אנטי מהפכנית (CRW). לוחמי היחידה הצטרפו למבצע שחרור המטוס החטוף במוגדישו של יחידת GSG-9 ב־1977. באפריל 1980 השתלטו לוחמי היחידה על בניין השגרירות האיראנית במרכז לונדון שעובדיה נלקחו כבני ערובה על ידי מחבלים מן "התנועה הדמוקרטית המהפכנית לשחרור עראביסטאן".
היחידה לקחה חלק פעיל בלחימה בצפון אירלנד. בין היתר הרגו לוחמי היחידה, ב־6 במרץ 1988, שלושה פעילים במחתרת האירית שניסו לבצע פיגוע תופת בגיברלטר.
שנות ה־90
במהלך מלחמת המפרץ (1991) פעלו במדבר העיראקי כמה וכמה צוותים של היחידה, חלקם הוחדרו באמצעות צניחה ואחרים באמצעות מסוקים וג'יפים. משימותיהם העיקריות היו לאתר ולהשמיד משגרי סקאדים במערב עיראק, וקווי סיב אופטי ששימשו לתקשורת בין הדרג הפיקודי למשגרים הניידים בשטח. אחד הצוותים נתפס על ידי הצבא העיראקי, וכמה מחייליו (ששרדו) הוחזקו בשבי העיראקי עד לסיום המלחמה. אחד ממפקדי הצוות, אנדי מקנב, תיאר את חוויותיו הקשות מהשירות ומהשבי בספרו "בראבו שתיים–אפס", שתורגם לעברית ואף הוסרט.
שנות האלפיים
הגדוד חזר לעיראק בשנת 2003 לאחר מבצע הצלת בני ערובה בסיירה לאון (2000) והיה מעורב בקרבות כבדים גם נגד הטליבאן באפגניסטן (2001-2014).
בסוף אוגוסט 2008, חשף עיתון הסאנדיי טלגרף הבריטי כי יחידה זו, הייתה מעורבת בפעילות נגד ארגון הטרור אל־קאעידה בבגדד, וקצין בריטי בכיר צוטט כי יחידה זו לכדה וחיסלה יותר מ־3,500 פעילי טרור.
במהלך המהומות בלוב בחודש פברואר 2011, חדרו לוחמי השירות האווירי המיוחד הבריטי למדבר המערבי, והשתלטו ואיבטחו מסלולי נחיתה לשני מטוסי C-130 הרקולס. זאת כדי לחלץ כ־150 עובדי נפט, רובם בריטים, מהמדבר הלובי ולהעבירם בבטחה למלטה. המשימה הושלמה בהצלחה.
במהלך העשור השני של המאה ה־21 פעלו לוחמי היחידה בעיראק כדי לחסל מפקדים וחמושים של המדינה האסלאמית. צלפים של היחידה, חלקם חמושים ברובה ה־IWI DAN הישראלי ורובה הבארט M82A1, רשמו חיסולים של אנשי המדינה האסלאמית, בין היתר בירי מטווחים של למעלה מקילומטר.
מורשת
כתוצאה מהצלחת היחידה, שהמוטו שלה הוא "המעז מנצח" (Who dares wins), היא גדלה מאוד בהיקפה (אף על פי ששיטת הפעולה המשיכה להיות פעילות של צוותים קטנים הפועלים בזמן קצר), ותוך כדי המלחמה הקימו גם צבאות אחרים של כוחות הברית יחידות דומות. היחידה הפכה למודל לחיקוי ליחידות מיוחדות ברחבי העולם SASR האוסטרלית, NZSAS הניו זילנדית ויחידת ה־SAS הרודזית שנסגרה. בישראל הוקמה סיירת מטכ"ל, שמייסדה, אברהם ארנן, הושפע עמוקות מהספר "מפקד הרפאים". ארנן אימץ את המוטו של ה־SAS כמוטו של היחידה "המעז מנצח". בנוסף לסיירת מטכ"ל, הוקמה גם יחידת שלדג על בסיס הרעיון המבצעי של ה־SAS, כמו כן היוותה היחידה מודל לחיקוי בעבור כוח דלתא האמריקאית, שמייסדה, קולונל צ'ארלי "המסתער" בקווית', למד ממנה רבות בעת שהתאמן עם ה־SAS.
Take Me to Church
Take Me to Church (בעברית: קח אותי לכנסייה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האירי הוזייר. השיר יצא לאור ב-13 בספטמבר 2013, כסינגל ראשון מתוך המיני-האלבום Take Me to Church, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, רובירוקס רקורדס.
הצלחת השיר
השיר נכנס למצעד הפזמונים האירי באוקטובר 2013 ודורג במקום הראשון במשך ארבעה שבועות. במאי 2014 ביצע הוזייר את השיר בתוכניתו של דייוויד לטרמן "לייט נייט עם דייוויד לטרמן" וכחודש לאחר מכן, השיר הועבר לתחנת רדיו רוק-מודרני אמריקאית. בדצמבר 2014 דורג השיר במקום השני במצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי ונכנס לראשונה לרשימת חמשת הגדולים. בהמשך דורג כאחד מחמשת השירים הגדולים גם במצעדים במדינות נוספות כגון אוסטרליה, קנדה, אירלנד, איטליה, ניו זילנד ובריטניה. השיר היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "שיר השנה".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של סיה ב-25 במרץ 2014. הקליפ מתאר אהבה הומוסקסואלית בין שני צעירים. בתחילת הקליפ אחד הנערים קובר את תיבת הסודות שלהם באדמה. חבורת נערים רעולי פנים מחליטה לשים לאהבה הזאת סוף, ופורצת לביתו של מחביא התיבה, הורסת את הבית וחוטפת אותו. אחר כך מתברר שהם מוצאים את התיבה. בעוד שבן זוגו רץ לבית חברו כששמע על הדבר, השני מעונה ונלקח למדורה, שם חבורת הנערים מנסה לפתוח את התיבה ומנסה להכריח את הנער לגלות להם איפה המפתח. לבסוף הם זורקים את התיבה לאש, לעיני שני הנערים, כשהשני הגיע לשם בריצה וראה אותם משליכים את התיבה לאש ולאחר מכן בועטים בגופתו של בן זוגו.
פאן טי קים פוק
פאן טי קים פוק (באנגלית: Phan Thi Kim Phuc; נולדה ב-2 באפריל 1963, בדרום וייטנאם, ידועה גם כ"ילדת הנאפלם") היא פעילת שלום וייטנאמית-קנדית המוכרת כילדה המוצגת בתצלום "The Terror of War" שצולם במלחמת וייטנאם ב-8 ביוני 1972. בתצלום נראית קים פוק בגיל תשע, רצה עירומה על הכביש, לאחר שנכוותה קשות בגבה ממתקפת הפצצות של כוחות צבא דרום וייטנאם. התצלום האייקוני צולם בפאתי הכפר טראנג באנג על ידי צלם סוכנות הידיעות Associated Press, ניק אוט, וזיכה אותו בפרס פוליצר לצילום עיתונות וכן בפרס העיתונות העולמית.
אירועי יום הצילום
קים פוק התגוררה עם משפחתה בכפר טראנג באנג בדרום וייטנאם. ב-8 ביוני 1972, הטילו מטוסים של צבא דרום וייטנאם פצצות נפאלם על טראנג באנג שנכבש על ידי כוחות צפון וייטנאם. ביחד עם תושבי כפר נוספים, הסתתרה קים פוק במקדש קאו דאי בניסיון להימלט מחילופי האש בין כוחות הדרום לצפון, אך בשלב מסוים אחד מחיילי הדרום בקרבתה התריע מפני הפצצת המקדש, והפציר בתושבים לברוח ממנו. קים פוק נמלטה יחד עם מספר תושבים וחיילי הדרום אל עבר הכביש. טייס של כוחות דרום וייטנאם זיהה אותם בטעות כחיילי האויב והטיל לעברם פצצות נפאלם.
בהפצצה זו נהרגו שני בני דודיה של קים פוק ושני בני כפר נוספים. קים פוק נכוותה קשות, וקרעה מעליה את בגדיה הבוערים. הצלם ניק אוט צילם אותה רגעים לאחר ההפצצה, כשהיא רצה עירומה וצועקת "חם מדי! חם מדי!". לאחר צילום התמונה, לקח אוט את קים פוק ואת שאר הילדים הפצועים לבית חולים בסייגון, שם נאמר לו כי כוויותיה חמורות מאוד ואין אפשרות לעזור לה. בתגובה, שלף אוט את תעודת העיתונאי שלו ודרש מהצוות הרפואי לטפל בה בכל זאת. לאחר 14 חודשי אשפוז ו-17 ניתוחים, היא השתחררה מבית החולים.
פרסום התצלום
עורכי עיתון הניו יורק טיימס היססו בתחילה לפרסם תצלום זה, משום העירום המופיע בו, אך לבסוף התרצו, ופרסומו זעזע את העולם והפך אותו לאחד התצלומים המטלטלים ביותר של מלחמת וייטנאם. בשנת 1972, נבחר לצילום השנה בעיתונות העולמית, ובשנת 1973 זיכה את הצלם בפרס פוליצר.
הקלטת שמע של הנשיא ריצ'רד ניקסון משנת 1972 חשפה כי ניקסון חשד שהתמונה מזויפת, באומרו: "אני תוהה אם הצילום הזה ערוך". הצלם אוט הגיב: "אף על פי שתצלום זה הוא מהתצלומים הזכורים ביותר של המאה העשרים, הנשיא ניקסון מעלה ספקות לגבי האותנטיות שלו. בשבילי ובשביל רבים אחרים, התצלום הזה לא יכול להיות יותר מוחשי ממה שהוא. התצלום אותנטי כמו מלחמת וייטנאם עצמה. הזוועות שצולמו על ידי במלחמת וייטנאם לא זקוקות לעריכה. הילדה המבועתת מהצילום עדיין חיה, והפכה לעדות אמינה לגבי אמיתות התמונה. אותו הרגע מלפני 30 שנה הוא רגע שקים פוק ואני לעולם לא נשכח, והיה זה הרגע ששינה את חיינו".
הגירה לקנדה
כסטודנטית צעירה, אולצה קים פוק לפרוש מלימודי הרפואה על מנת לשמש כלי תעמולה בידי הממשל הקומוניסטי של וייטנאם. בשנת 1986, קיבלה אישור להמשיך את לימודיה בקובה. בקובה היא הכירה סטודנט וייטנאמי והתחתנה איתו בשנת 1992. הם טסו לירח דבש במוסקבה, אולם במהלך עצירת תדלוק בניופאונדלנד, הם נטשו את המטוס וביקשו מקלט מדיני בקנדה. בקשתם התקבלה והם גרים כיום ליד טורונטו. לזוג שני ילדים. בשנת 1996, קיבלה אזרחות קנדית. קים פוק המירה את דתה מדת הקאו דאי לנצרות.
פעילות ציבורית
בשנת 1994, התמנתה לשגרירה של רצון טוב מטעם האו"ם, ואמרה כי לא ניתן לשנות את העבר, אבל כולם יכולים לעבוד יחדיו למען עתיד שלו. בשנת 1997, ייסדה בארצות הברית את 'קרן קים פוק' הראשונה במטרה לספק עזרה רפואית ונפשית לילדים קורבנות מלחמות. לאחר מכן, ייסדה קרנות נוספות תחת השם 'קרן קים פוק הבינלאומית'. בשנת 1999, פורסמה הביוגרפיה שלה הנקראת "The Girl in the Picture" (בעברית: "הילדה בתמונה"). בשנת 2004, נאמה באוניברסיטת קונטיקט וסיפרה על חויות חייה, על התמודדותה עם הכאב ועל התפקיד של רגשות החמלה והאהבה בתהליך החלמתה. בשנת 2009, שודר ברדיו נאומה 'הדרך הארוכה למחילה' בו היא מספרת שמחלה על העוולות שנגרמו לה.
הוקרה
בשנת 2004, הוענק לקים פוק תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת יורק בטורונטו על פועלה ברחבי העולם למען ילדים קורבנות מלחמה. בשנת 2005, הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד נוסף מטעם אוניברסיטת קווינס בקינגסטון. בשנת 2011, הוענק לה תואר זה בשלישית מטעם אוניברסיטת לת'ברידג' באלברטה. בנוסף, קים פוק קיבלה את תואר מסדר אונטריו.
מודל שפה גדול
מודלי שפה גדולים למעשה מהווים את ה"מוח" שמאחורי צ'אטבוטים עוצמתיים דוגמת ChatGPT (המבוסס על מודלי GPT-3 ו-GPT-4) ובארד של גוגל, המבוסס על מודל PaLM 2.
מאפיינים
על אף שלמונח מודל שפה גדול אין הגדרה פורמלית, הוא לרוב מתייחס למודלי למידה עמוקה הכוללים מיליארדי פרמטרים. מודלים אלו אינם מוכוונים לביצוע משימה ספציפית אחת כמו ניתוח סנטימנט, או זיהוי ישויות (NER), אלא מיועדים לביצוע מגוון רחב של משימות. כיום, מיומנתם של המודלים הגדולים בביצוע משימות, כמו גם מגוון המשימות אותם מסוגלים לבצע, היא פונקציה של כמות המשאבים (נתונים, מספר פרמטרים, כוח מחשוב) אשר שימשו לאימונם.
בעיה נפוצה בקרב מודלי השפה הגדולים היא הפקת תגובות שנדמות להיות הגיוניות, אך הן בעלות תוכן עובדתי שגוי. תופעה זו מכונה "hallucination (הזיה)".
יכולות מתעוררות
יכולות בלתי צפויות שנצפו במודלי שפה גדולים אך לא היו במודלים פשוטים יותר (ולא תוכננו במפורש לתוך המודל) מכונות "יכולות מתעוררות". יכולות מתעוררות, על פי חוקרים, הן כאלו שלא ניתן לחזותן על ידי השלכה מיכולותיהם של מודלים קטנים יותר. יכולות אלו מתגלות, לעיתים, רק לאחר שהמודל הגדול שוחרר באופן פומבי. דוגמאות ליכולות אלו הן פתרון בעיות אריתמטיות רב-שלביות, הצלחה בבחינות אוניברסיטאיות, זיהוי משמעות של מילה, פענוח האלפבית הפונטי הבינלאומי, הבנת מילה משׂוכלת-אותיות ועוד.
ארכיטקטורה ואימון
קודם ל-2017, מודלי השפה הגדולים נבנו באמצעות טכניקות רשתות נוירוניות שונות (העיקריות שבהן קרויות RNN ו-LSTM). בהפשטה, למידה בטכניקות האמורות מאפשרת למודל ללמוד ״חוקים״ מקורפוסים גדולים של טקסט ללא התערבות אדם. כך למשל, לאחר שהתאמן על כמות טקסט גדולה, המודל יכול להבחין בין פעלים הנעשים על ידי יחיד לבין אלו הנעשים על ידי יחיד, אם הם סמוכים לשמות עצים ברבים (למשל כאשר המילה נגמרת ב״ים״ או ״ות״).
טרנספורמר
בשנת 2017 קבוצת חוקרים מגוגל פרסמה מאמר המציג ארכיטקטורה חדשה ללמידה עמוקה הקרויה טרנספורמר. ייחוד הארכיטקטורה, מתבטא, בין היתר, ביכולת למצוא את הטוקן (מילה או תת-מילה) בעלת ההסתברות הגבוהה להיות במיקום מסוים במשפט, בהתחשב בכלל הטקסט (ולא רק באמצעות הטקסט שקדם לטוקן). כמו כן, הטרנספורמר מתחשב בכלל הרצף שבטקסט כדי לקבוע אילו מילים הן בעלות חשיבות גבוהה יותר, ולפיהן להשלים את המשך הרצף. ״חשיבותה״ של מילה למשפט היא פועל יוצא של הקשר של אותה מילה לכלל חלקי המשפט. כך למשל, במשפט כמו ״לעלמה יש בובה ורודה״, המילה ״בובה״ היא בעלת חשיבות גבוהה כיוון שהיא קשורה לכל אחת מהמילים האחרות.
בנוסף למשימה זו, המכונה ״השלם את החסר״, מודלי שפה גדולים מאומנים כדי לחזות ולהשלים משפטים שלמים, ולא רק טוקנים. לצורך ההבהרה, טוקן הוא יחידת טקסט שמודל יכול לעבד, לרוב מדובר במילה או חלק ממילה. ישנן מילים המכילות מספר טוקנים, למשל, מודל שפה מסוים יכול לפרק את המילה ״כשהיה״ לשני טוקנים: ״כש״ ו-״היה״.
זמן קצר לאחר הפרסום, הטרנספורמר נעשה לטכניקת הלמידה העמוקה הסטנדרטית עבור נתונים רציפים (כמו טקסט). מודלי השפה הגדולים המוקדמים ביותר שאומנו בארכיטקטורת הטרנספורמר, אומנו על קורפוסים בעלי סדר גודל של מיליארדי מילים. מודל השפה GPT-1, הראשון בסדרת GPT של OpenAI, אומן ב-2018 על קורפוס ספרים המורכב מ-985 מיליון מילים. באותה שנה, מודל השפה BERT של גוגל אומן על שילוב של אותו הקורפוס, יחד עם כל הטקסט המצוי בוויקיפדיה האנגלית, אשר יחדיו כללו סך של כ-3.3 מיליארד מילים. מאז, כמויות הטקסט המשמשות את אימון המודלים הגדולים הגיעו לסדר גודל של טריליוני מילים.
קמילה שמסי
קמילה שמסי (באנגלית: Kamila Shamsie; נולדה ב-13 באוגוסט 1973) היא סופרת פקיסטנית-בריטית, מוסלמית המתגוררת בלונדון וקראצ'י. היא ידועה בזכות רומן עטור הפרסים "בית אש".
מודל שפה גדול
כוונון עדין (Fine-tuning)
על מנת להתמודד עם אובדן היכולות של המודל בשל הכוונון העדין, קיימות טכניקות המאפשרות לצמצם את אחוז הפרמטרים אותם הכוונון משנה. טכניקה פופולרית כזו היא LoRA, המצמצמת את הפרמטרים עליהם מופעל הכוונון לכדי אחוזים בודדים, בעוד יותר הפרמטרים ״מוקפאים״. כך, נשמרות יכולותיו של המודל בביצוע כלל המשימות, ובנוסף הוא מסוגל יהיה לבצע טוב יותר את המשימה החדשה שלמענה כוונן.
קמילה שמסי
ביוגרפיה
שמסי נולדה למשפחה אמידה של אינטלקטואלים בפקיסטן. אמה היא העיתונאית והעורכת מוניזה שמסי, דודתה הגדולה הייתה הסופרת עטיה הוסיין והיא נכדתה של כותבת ספרי הזיכרונות ג'הנרה חביבולה. היא גדלה בקראצ'י, שם למדה בבית ספר אנגלי פרטי. היא בעלת תואר ראשון בכתיבה יוצרת ממכללת המילטון בניו יורק ותואר שני בתוכנית MFA למשוררים וסופרים באוניברסיטת אמהרסט, מסצ'וסט  שם הושפעה על ידי המשורר הקשמירי אגא שאהיד עלי.
מודל שפה גדול
פרומפטים
ביקורת: הסרט הזה נהדר! סנטימנט: אם המודל משיב "חיובי", אזי שהוא פתר את המשימה בצורה נכונה. טכניקה זו, במסגרתה ניתנת למודל דוגמה או מספר דוגמאות לפתרון המשימה, מכונה למידת מספר-ניסיונות (few-shot learning). טכניקה שאינה כוללת דוגמאות לפתרון, מכונה למידת אפס-ניסיונות (zero-shot learning). דוגמה ללמידת אפס-ניסיונות היא הפרומפט הקצר: "הסנטימנט של הביקורת 'הסרט הזה הוא פנטסטי!' הוא...".
יצירה ואופטימיזציה של הנחיות כאלה מכונה הנדסת פרומפטים, וזו נעשתה פופולרית במיוחד מאז שחרור המודל GPT-3.
חלון ההקשר (Context window)
חלון ההקשר של המודל הוא האורך של רצף הטוקנים הארוך ביותר שבו המודל יוכל להשתמש כדי לחזות את הטוקן הבא. במידה שהמודל נדרש לייצר תשובה העולה באורכה על חלון ההקשר, הוא ייאלץ לקצץ את הרצף עד לאורך החלון, או להחיל שינויים אלגוריתמיים מסוימים כדי להתגבר על הבעיה.
חלון ההקשר הסטנדרטי של מודלי שפה גדולים הוא בסדר גודל של בין אלף לכמה עשרות אלפים.
למידת חיזוק באמצעות פידבק אנושי (RLHF)
כאמור, מודלי השפה מהונדסים במטרה להשלים את הטוקן הבא, אך לעיתים, משימה זו אינה מביאה את המודל לתוצאה האופטימלית. דוגמה לכך, היא במצב בו המודל אומן על כמות גדולה של טקסט, הכולל עצות רפואיות מקצועיות, אך גם תוכן מפורומים מקוונים ורשתות חברתיות. ייתכן שבמקרה כזה, כמות הטקסט הכולל עצות הרפואיות שניתנו על ידי חובבנים בפורומים תהיה גדולה מכמות הטקסט הרפואי המקצועי. בשל כך, המודל צפוי לספק עצות שגויות בהתבסס על המידע החובבני הנפוץ יותר.
על מנת לפתור בעיה זו, אימון מודלי שפה גדולים כולל פעמים רבות את שלב למידת החיזוק באמצעות פידבק אנושי (RLHF). בשלב זה, נדרש שילובם של בני אדם באימון המודל, למשל על ידי דירוג מספר תשובות שנותן המודל מהטובה לגרועה. הדירוג מאפשר למודל ״להבין״ אילו תשובות רצויות ואילו לא, ולהתאים את עצמו כנדרש.
מטבע הדברים, שלב זה מייקר את הליך האימון, ומהווה את אחת הסיבות לכך שאימון מודלי שפה גדולים מתבצע בעיקר על ידי ארגונים גדולים.
אקראיות
מודלי השפה הגדולים מאופיינים בכך שניתן לכוון את ערכי אקראיות התגובות שלהם. לצורך הדגמת המשמעות, נניח שמודל נדרש להשלים את המשפט "המחשב מונח על ה...". בבואו לבחור את הטוקן הבא, בפני המודל כלל הטוקנים בלקסיקון וההסתברויות של כל אחד מהם להמשיך את הרצף, לדוגמה: ״שולחן: 0.5, רצפה: 0.25, מיטה: 0.2, מדף: 0.05״. המודל צפוי לבחור בהסתברות של 60% את המילה שולחן, 20% רצפה וכן הלאה. הערכים הבאים מאפשרים לשלוט בתוצאה האמורה:
טמפרטורה
כוונון הטמפרטורה מאפשר ליצור איזון בין יצירת טקסט מגוון ויצירתי, לבין טקסט קוהרנטי ששומר על הקשרו. כך לדוגמה, בבקשה לכתיבת שיר כדאי להשתמש בטמפרטורה גבוהה כדי לעודד בחירות מילים יצירתיות ובלתי צפויות. לעומת זאת, בכתיבת מסמך רשמי, העדיפות היא להשתמש בטמפרטורה נמוכה יותר כדי להבטיח טקסט קוהרנטי והגיוני.
קמילה שמסי
כתיבה
הרומן השלישי שלה, "קרטוגרפיה" (במקור: "Kartography") יצא ב-2000, זכה לשבחים ביקורתיים נרחבים והיה מועמד לרשימת הפרסים של ג'ון לולילין רייס בבריטניה. גם "קרטוגרפיה" וגם הרומן הבא שלה, "פסוקים שבורים" (במקור: "Broken verses", 2005) זכו בפרס פטראס בוכארי מטעם האקדמיה לכתיבה בפקיסטן.
הרומן החמישי שלה "צללים צרובים" (במקור: Burnt Shadows) שיצא ב-2009 ותורגם לעברית בהוצאת כתר ב-2010 היה מועמד לפרס לסיפורת מאת נשים וזכה בפרס אניספילד-וולף לפרוזה. "צללים צרובים" הוא סיפור משפתחתי שעלילתו נפרשת מיפן והודו שאחרי מלחמת העולם השנייה ועד ניו יורק ואפגניסטן שאחרי ספטמבר 2001.
מודל שפה גדול
Top-P
ההסתברות אותה נדרשים הטוקנים האפשריים לכסות. בדוגמה שלפנינו, במקרה ש-Top-P הוא 0.6, הטוקן שעמו ישלים המודל את המשפט יהיה מוגבל ל״שולחן״ ו״רצפה״, מאחר שההסתברות המצטברת שלהם היא 0.75.
קמילה שמסי
כתיבה
"אלוהים בכל אבן" (במקור: "A God in Every Stone" 2004) הועמד לפרס וולטר סקוט  לשנת 2015 ופרס לסיפורת מאת נשים.
מודל שפה גדול
רשימה חלקית של מודלי שפה גדולים
נכון לתחילת 2023, מודלי שפה גדולים הם לרוב נחלתם של ארגונים גדולים בלבד, וזאת בשל עלות האימון הגבוהה שלהם. בין המודלים המוכרים קיימים:
קמילה שמסי
כתיבה
הרומן השביעי שלה, "בית אש" (במקור: Home Fire), היה מועמד לפרס מאן בוקר לשנת 2017 ובשנת 2018 זכה בפרס לסיפורת מאת נשים. הספר מספר את סיפורו של בחור פקיסטני הנופל טרף למגייסים של דאעש כיוון שהוא רוצה להתאחד עם האב שאיבד, לחוש הגשמה עצמית ולהשתייך לקהילה המסורה כביכול לטובתו של העולם.
בשנת 2009 תרמה שמסי את הסיפור הקצר "טורסו המדבר" לפרויקט Ox-Tales של אוקספם - ארבעה אוספים שנכתבו על ידי 38 סופרים וסופרות. סיפורה פורסם ב"אוסף האוויר". היא משתתפת בפסטיבלים ספרותיים כגון, פסטיבל הספרות בג'איפור 2011, שם דיברה על סגנון הכתיבה שלה ופסטיבל הספרות בסרייבו בו דיברה על הצורה שבה היא מלווה בספריה את ההיסטוריה של פקיסטן במאה העשרים.
היא השתתפה בפרויקט של תיאטרון בוש ב-2011 בשם" שישים ושישה ספרים" עם יצירה על המבוססת על תרגום המלך ג'יימס. בשנת 2013 היא נכללה ברשימת 20 הסופרים הבריטיים הצעירים הצובים ביותר של כתב העת הספרותי גרנטה.
היא חברה באגודה המלכותית לספרות.
הציונות הדתית (רשימה)
הציונות הדתית היא רשימה וסיעה ישראלית ימנית הדוגלת בציונות דתית וארץ ישראל השלמה. הציונות הדתית זהו מיתוגה החדש של מפלגת האיחוד הלאומי - תקומה, וכן רשימה משולבת של האיחוד הלאומי – תקומה (כיום מוכרת בשם הציונות הדתית), עוצמה יהודית ומפלגת נעם.
לקראת ה, "הציונות הדתית" נבחר כשם כולל לרשימה המאוחדת של שלוש מפלגות המזוהות עם הזרם הדתי לאומי. הרשימה נבחרה לכנסת, וכיהנה כסיעה מאוחדת של שלוש המפלגות. בראשה עמד יו"ר "האיחוד הלאומי", בצלאל סמוטריץ'. יו"ר "עוצמה יהודית", איתמר בן-גביר, הוצב במקום השלישי ויו"ר נעם, אבי מעוז, במקום השישי. הרשימה קיבלה בבחירות 6 מנדטים ונכנסה לכנסת ה-24. מנדט אחד נוסף לה עם מעברו מהליכוד למפלגה של אופיר סופר, ששוריין על ידי יו"ר הליכוד בנימין נתניהו לאחר החיבור בין שלוש המפלגות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הודיעו המפלגות נעם ו"עוצמה יהודית" על ריצה בנפרד. ב-26 באוגוסט 2022 נחתם הסכם בין בצלאל סמוטריץ' לאיתמר בן גביר, בתיווכו של ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, על ריצה משותפת. מפלגת נעם נכנסה לרשימה ביום הגשת הרשימות לכנסת, גם זאת בתיווכו של נתניהו.
הבחירות לכנסת ה-24
הרשימה הוקמה ב-3 בפברואר 2021, לאחר שבצלאל סמוטריץ' החליט שלא לרוץ במסגרת רשימת ימינה בראשות נפתלי בנט על רקע כוונתו של בנט להקים קואליציה עם מפלגות המרכז-שמאל. חשש זה התאמת לאחר הבחירות עם הקמת ממשלה בראשות נפתלי בנט ויאיר לפיד יחד עם מפלגות המרכז-שמאל והרשימה הערבית המאוחדת.
חבר הכנסת אופיר סופר, נציג האיחוד הלאומי, שוריין בידי יו"ר הליכוד, בנימין נתניהו במקום ה-28 ברשימת הליכוד לכנסת. הוא התמודד באופן פורמלי כנציג מפלגת המדף "עתיד אחד - עתיד טוב לישראל". נתניהו עשה זאת כתמריץ להסכמת האיחוד הלאומי לריצה המשותפת ולאחר הבחירות הוא הצטרף לסיעת האיחוד הלאומי. בדומה לכך שוריין נציג הבית היהודי אלי בן דהן בליכוד בבחירות לכנסת העשרים ואחת.
עד למועד הגשת הרשימות לכנסת נעשו ניסיונות לאיחוד הרשימה גם עם מפלגת הבית היהודי בראשות חגית משה, ברם הדבר לא עלה ובעקבות כך הוטחו האשמות הדדיות. הרב אלי סדן שהיה מעורב מטעם הבית היהודי בניסיון האחרון להשלמת המשא ומתן מתח ביקורת על סמוטריץ'. סמוטריץ' טען בתגובה שמשה הציבה מכשולים בפני קיום פריימריז פתוחים שיאחדו את שתי המפלגות.
ב-20 בפברואר 2021 פרסמה עוצמה יהודית סרטון תעמולה שבו נראים חברי מפלגות שמאל מתכתבים בנושאים רגישים שאינם תקינים פוליטית, הכוללים דמויות כמו אדולף היטלר וסמיר קונטאר. סמוטריץ' גינה את הסרטון ואמר שהשואה היא מחוץ לתחום.
הבחירות לכנסת ה-25
שישה עשר מתמודדים הגישו מועמדות בבחירות המקדימות לרשימת המפלגה. לראשות המפלגה לא הגיש איש את מועמדותו מלבד היו"ר סמוטריץ', ובכך זכה לקדנציה נוספת. בבחירות המקדימות החכי"ם המכהנים מובילים : במקום הראשון זכה אופיר סופר, ולאחריו בהפרש של 20 קולות בלבד נבחרה אורית סטרוק, במקום השלישי שמחה רוטמן ובמקום הרביעי מיכל וולדיגר. במקום החמישי זכה צבי סוכות, ולאחריו משה סולומון, הרב יצחק חי זאגא, ארנון סגל, נעמה זרביב, רחלי צינקין, מאיר סיידלר, יוסף שפייזר, הרב דוד פיין, אלירן יעיש, משה בהטה, משה רוט. לרשימת המפלגה נוסף אוהד טל כשריון של יו"ר המפלגה. את זכותו לשריון נוסף ניצל סמוטריץ' כדי להקפיץ את משה סולומון אל המקום השביעי במפלגה, שהיה ל14 ברשימה המאוחדת.
ב-15 באוגוסט 2022, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש ולאחר כישלון המשא ומתן לריצה משותפת נוספת, הודיע איתמר בן גביר במסיבת עיתונאים ברמת גן כי מפלגתו "עוצמה יהודית" תתמודד עצמאית בבחירות.. ב-26 באוגוסט, לאחר פגישה משותפת של סמוטריץ' בן גביר ונתניהו, הודיע בן גביר על ריצה משותפת עם סמוטריץ', שם הרשימה שנקבע הוא "הציונות הדתית בראשות בצלאל סמוטריץ ועוצמה יהודית בראשות איתמר בן גביר". למפלגת נעם הוצע המקום ה-11 ברשימה, ובנעם הודיעו על ריצה בנפרד, "בשל דחיקת הזהות היהודית למקום לא ריאלי".
בבחירות עצמן זכתה הרשימה ב-14 מנדטים, ונהייתה הסיעה השלישית בגודלה בכנסת.
ב-20 בנובמבר, 5 ימים בלבד אחרי השבעת הכנסת העשרים וחמש הסיעה התפצלה למרכיביה- עוצמה יהודית, נעם והאיחוד הלאומי-תקומה (שמרו על השם "הציונות הדתית").
עם הקמת ממשלת ישראל ה-37 יושב ראש המפלגה בצלאל סמוטריץ מונה לתפקיד שר האוצר ושר במשרד הביטחון, אורית סטרוק לשרת ההתיישבות (עם הבטחה שישונה שם המשרד למשרד למשימות לאומיות), אופיר סופר לתפקיד שר העלייה והקליטה, מיכל וולדיגר לסגנית שר האוצר, יושב ראש הסיעה בכנסת שמחה רוטמן מונה לתפקיד יו"ר ועדת חוקה, חוק ומשפט ואוהד טל ליושב ראש הוועדה למיזמים ציבוריים.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2023 והבחירות לכנסת העשרים ושש
באוגוסט 2023 חתם בצלאל סמוטריץ, יו"ר מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה, על הסכם מיזוג מפלגות עם חגית משה, יו"ר מפלגת הבית היהודי. על פי ההסכם שם המפלגה יהיה "מפלגה דתית לאומית – הציונות הדתית", והיא תשתמש באותיות טב כבר בבחירות לרשויות המקומיות הקרובות. (ט' היא האות המסורתית של מפלגת האיחוד הלאומי–תקומה, ב' היא האות המסורתית של מפלגת הבית היהודי).
שם הרשימה
בבחירות לכנסת העשרים וארבע שימש הציונות הדתית כמיתוג כולל לרשימה משולבת של מפלגת הציונות הדתית, עוצמה יהודית ומפלגת נעם.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש שם הרשימה הרשמי היה הציונות הדתית בראשות בצלאל סמוטריץ ועוצמה יהודית בראשות איתמר בן גביר וצעד זה של הנכחת שתי המפלגות המרכזיות המרכיבות את הרשימה התגלם גם בכך ששתיהן ומפלגת נעם הפעילו קמפיינים נפרדים במערכת הבחירות כאשר כל אחת מהן מתמקדת בהבאת והמרצת בוחרים ממגזרים ותפיסות שונות.
רדיקל (תורת החוגים)
בתורת החוגים, הרדיקל של חוג הוא אידיאל מיוחד, המכיל בתוכו את כל האידיאלים ה"בעייתיים" של החוג. הרדיקל שווה לאפס בדיוק כאשר החוג נקי מן הבעיות שהרדיקל אמור למדוד. לרדיקלים השונים יש תפקיד מרכזי בארגז הכלים של חוקר החוגים והמודולים.
הרדיקל של חוג מוגדר תמיד ביחס למשפחה מסוימת של חוגים או אידיאלים: אם \mathcal{P} היא משפחה של חוגים הכוללת עם כל חוג גם את חוגי המנה שלו, אידיאל P בעל התכונה \mathcal{P} נקרא \mathcal{P}-רדיקל של החוג R, אם הוא מכיל כל אידיאל בעל התכונה הזו, ובחוג המנה R/P אין אידיאלים לא-טריוויאליים בעלי התכונה. הרדיקל ביחס למשפחה נתונה אינו בהכרח קיים בכל חוג, ולכן אחד הצעדים הראשונים בבניה מועילה של רדיקל צריכה להיות אפיון החוגים שבהם הוא קיים. בהכללה אפשר לומר שהרדיקל שימושי ומועיל יותר ככל שהוא מוגדר עבור חוגים כלליים יותר.
רדיקלים של חוגים אסוציאטיביים
כל רדיקל שימושי מקיים את שתי התכונות הבאות: אם I אידיאל של החוג R המוכל ברדיקל אז ; ואם, אז.
בין הרדיקלים האלו מתקיים תמיד היחס הבא:. בחוגים ארטיניים (ובפרט באלגברות מממד סופי), כולם מתלכדים. בחוגים נותריים ובחוגים עם זהויות,. בחוג עם זהויות שהוא אפיני מעל חוג נותרי קומוטטיבי, (משפט Razmyslov-Kemer-Braun). באלגברה מונומיאלית נוצרת סופית מעל שדה, אבל ייתכן ש-.
הרדיקלים לעיל מתאפסים, לפי הסדר, אם: אין אידיאלים נילפוטנטיים; אין אידיאלים ניליים מקומית; אין אידיאלים ניליים; אין אידיאל שמאלי נילי; אין אידיאל קוואזי הפיך (החוג פרימיטיבי למחצה); החוג הוא מכפלה תת-ישרה של חוגים פשוטים עם יחידה.
תאוריה כללית של רדיקלים
בשנות החמשים של המאה ה-20 פיתחו שמשון עמיצור ואלכסנדר קורוש תאוריה כללית של רדיקלים, היוצקת תשתית פורמלית לגישה הרואה ברדיקל של חוג אידיאל "בעייתי" שיש לסלק. לפי תאוריה זו, מחלקה רדיקלית היא מחלקה \gamma של חוגים בלי יחידה, הסגורה תחת המעבר לתמונות הומומורפיות, תחת איחוד של שרשראות, ותחת הרחבות (אם אז ). בהינתן מחלקה רדיקלית \gamma, אפשר להגדיר את ה-\gamma-רדיקל \gamma(R) של חוג R להיות סכום כל האידיאלים של R השייכים למחלקה. המחלקה מאפיינת שתי תכונות מנוגדות: חוג R הוא \gamma-רדיקלי אם, ו-\gamma-פשוט-למחצה אם (את קבוצת החוגים הפשוטים למחצה ביחס ל-\gamma מסמנים ב-; מחלקה כזו נקראת מחלקה פשוטה למחצה). את הרדיקל \gamma(R) אפשר גם לאפיין כחיתוך כל האידיאלים I שעבורם, והמנה R/\gamma(R) היא תמיד \gamma-פשוטה-למחצה. לכל מחלקה רדיקלית, אם I אידיאל של חוג R, אז גם \gamma(I) אידיאל של R (זהו משפט Anderson-Divinsky-Sulinski).
מחלקה של חוגים הכוללת מנה שונה מאפס של כל חוג (בלי יחידה), נקראת מחלקה רגולרית; בפרט, כל מחלקה פשוטה למחצה היא רגולרית. בכיוון ההפוך, אם \sigma מחלקה רגולרית, אז המחלקה של חוגים שאין להם אף תמונה הומומורפית ב-\sigma היא רדיקלית (זוהי המחלקה הרדיקלית הגדולה ביותר שאין לה אף חוג שונה מאפס משותף עם \sigma). לכל מחלקה רדיקלית \gamma מתקיים, כך שהמחלקות הרדיקליות מתאימות למחלקות הפשוטות-למחצה. את המחלקות הפשוטות-למחצה אפשר לאפיין ישירות, באופן הבא: מחלקה של חוגים היא פשוטה למחצה אם ורק אם היא תורשתית (אידיאל של חוג במחלקה שייך גם הוא למחלקה), קו-אינדוקטיבית (אם המנה של R ביחס לכל אחד מהאידיאלים בשרשרת יורדת שחיתוכה 0 היא במחלקה, אז גם R במחלקה), וסגורה להרחבות.
השערת קתה ותכונת עמיצור
מתברר שהשערת קתה, מן ההשערות הפתוחות החשובות בתורת החוגים שקולה לטענה הבאה: אם R חוג נילי אז R[x] שווה לרדיקל ג'ייקובסון של עצמו. בעוד השערה זו עדיין פתוחה, גרסאות שונות שלה נפתרו; בפרט, ידוע כי R[x] לא חייב להיות נילי (גם אם R נילי), אבל תמיד שווה לרדיקל בהרנס של עצמו. הגרסה ה'דיפרנציאלית' של השערת קתה שואלת מהי תכונת הרדיקל החזקה ביותר בחוג הפולינומים הדיפרנציאליים R[x;\delta] בהינתן ש-R מקיים תכונת רדיקלים (חזקה יותר). כאן, כל הגרירות ידועות: אם R שווה לרדיקל הראשוני של עצמו אז R[x;\delta] נילפוטנטי מקומית, אך אם R 'רק' נילפוטנטי מקומית, החוג R[x;\delta] לא מוכרח להיות רדיקל ג'ייקובסון.
בכיוון ההפוך, שמשון עמיצור הוכיח כי רדיקל ג'ייקובסון של חוג הפולינומים R[x] שווה ל-N(R)[x], חוג הפולינומים שמקדמיהם ברדיקל הנילי של R. תכונה זו אינה מתקיימת עבור חוג הפולינומים הדיפרנציאלי R[x;\delta]: הוא יכול להיות רדיקל ג'ייקובסון מבלי ש-R נילי; ומצד שני, לאלגברה מעל שדה אינסופי מתקיים תמיד ש- לאידיאל כלשהו (בפרט הדבר נכון עבור חוג הפולינומים, כאשר \delta=0), וזאת לכל תכונה רדיקלית \gamma.
רדיקלים באלגברות מדורגות
בהיבטים תורת-מבניים שונים, מבנה מדורג מעניק לאלגברה תכונות מיוחדות. ניתן לראות זאת בראי תורת הרדיקלים. להמשך הסעיף, תהי R אלגברה מדורגת.
אומרים כי אלגברה היא מדורגת-נילית אם כל אבר הומוגני הוא נילפוטנטי. לפי משפט של Bergman, רדיקל ג'ייקובסון של אלגברה מדורגת הוא מדורג-נילי. Lance Small ויפים זלמנוב שאלו האם ההפך נכון (אולי תחת הנחות מסוימות על שדה הבסיס); שאלה זו נענתה בשלילה על ידי אגטה סמוקטונוביץ', שבנתה אלגברות נוצרות סופית, מדורגות-ניליות שאינן ג'ייקובסון מעל כל שדה.
תופעה זו מגיעה לכדי קיצון במובן הבא: אומרים כי אלגברה היא מדורגת-נילפוטנטית אם כל תת-חוג שנוצר על ידי איברים הומוגניים מאותה דרגה הוא נילפוטנטי. קיימות אלגברות מונומיאליות, נוצרות סופית מדורגות-נילפוטנטיות ופרימיטיביות (ולכן לא ג'ייקובסון). יצוין כי הדירוג שמושת עליהן איננו הדירוג הטבעי לפי המעלה הכוללת (הנורש מן האלגברה החופשית).
רדיקל של מודול
הרדיקל של מודול M שווה לחיתוך תת-המודולים המקסימליים של M. הרדיקל מתאפס אם ורק אם המודול הוא מודול פשוט למחצה (כלומר סכום ישר סופי של מודולים פשוטים). הרדיקל של המנה הוא תמיד אפס. הרדיקל של סכום ישר שווה לסכום ישר של הרדיקלים המתאימים. כל הומומורפיזם של מודולים משרה הומומורפיזם, שהוא על אם ורק אם ההומומורפיזם המקורי הוא על (זו הלמה של נקאימה למודולים).
מושג הרדיקל של מודול מכליל את רדיקל ג'ייקובסון: אם R הוא חוג, הרדיקל שלו כמודול מעל עצמו שווה ל-. תורת המודולים הפשוטים למחצה היא למעשה תורה של מודולים מעל חוגים פרימיטיביים למחצה, משום שכל מודול פשוט למחצה מעל חוג R מהווה מודול גם מעל המנה.
הרדיקל הפתיר
אידיאל A של חוג הוא אידיאל פתיר אם קיים m כך ש-A^{(m)}=0, כשמגדירים A^{(0)}=A ו-. מכיוון שהסכום של שני אידיאלים פתירים הוא אידיאל פתיר, לכל אלגברה מממד סופי (גם אם אינה אסוציאטיבית) יש אידיאל פתיר מקסימלי יחיד, הנקרא הרדיקל הפתיר של האלגברה. רדיקל זה מכיל את כל האידיאלים הפתירים, ובחוג המנה ביחס אליו אין אידיאלים פתירים. לרדיקל הפתיר תפקיד מרכזי בתורת המבנה של אלגברות לי מממד סופי וממאפיין אפס (או, באופן כללי יותר, בתורת המבנה של אלגברות מלצב מאותו סוג), משום שהמנה ביחס אליו היא, כפי שקורה במחלקות רבות אחרות (אבל לא תמיד), אלגברה פשוטה למחצה.
גם בחבורות אפשר להגדיר רדיקלים שונים; מביניהם, הרדיקל הפתיר, שהוא תת-החבורה הנורמלית הפתירה הגדולה ביותר, הוא כנראה המשמעותי מכולם. סוזוקי הראה שאת הרדיקל הפתיר של חבורה סופית אפשר לזהות מתוך סריג תת-החבורות של החבורה.
הרדיקל של פשטות-למחצה
הרדיקל של פשטות-למחצה מוגדר כאידיאל הקטן ביותר \tilde{N} שהמנה ביחס אליו מתפרקת לסכום ישר של חוגים פשוטים. הרדיקל הזה קיים בכל אלגברה (לא אסוציאטיבית) מממד סופי, והוא תמיד מכיל את הרדיקל הפתיר, גם אם אינו פתיר בעצמו. בכל המחלקות החשובות של אלגברות לא אסוציאטיביות (אלגברות אלטרנטיביות, אלגברות ז'ורדן ואלגברות מלצב, ובכלל זה אלגברות אסוציאטיביות ואלגברות לי) הרדיקל של הפשטות-למחצה שווה לרדיקל הפתיר.
הרדיקל הנילפוטנטי
הרדיקל הנילפוטנטי הוא הרדיקל שהגדיר ג'וזף ודרברן כשייסד את תורת המבנה של החוגים (ראו המשפט הראשי של ודרברן). עם זאת חשיבותו משנית, משום שהוא אינו קיים בחוגים אסוציאטיביים כלליים, או אפילו באלגברות לא אסוציאטיביות מסוימות מממד סופי.
אידיאל A של חוג הוא אידיאל נילפוטנטי אם קיים n כך ש-A^{n}=0, כשמגדירים A^{1}=A ו- (במקרה האסוציאטיבי די בהגדרה ). בחוג אסוציאטיבי, הסכום של שני אידיאלים נילפוטנטיים הוא נילפוטנטי, ולכן לאלגברה אסוציאטיבית מממד סופי יש אידיאל נילפוטנטי מקסימלי יחיד, שהוא הרדיקל הנילפוטנטי; כך גם באלגברות ז'ורדן ובאלגברות אלטרנטיביות מממד סופי. הרדיקל הנילפוטנטי של אלגברות ז'ורדן ואלגברות אלטרנטיביות מתלכד עם הרדיקל הפתיר.
באלגברות שאינן אסוציאטיביות, ייתכן שהאידיאל I של A ואלגברת המנה A/I יהיו שניהם נילפוטנטים, אף על פי ש-A עצמה אינה נילפוטנטית; לכן הרדיקל הנילפוטנטי אינו קיים באלגברה לא אסוציאטיבית כללית. אכן, באלגברה לא אסוציאטיבית (ואפילו אם היא קומוטטיבית) יכולים להיות כמה אידיאלים נילפוטנטים מקסימליים שונים זה מזה.