cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מעוט
הסבר
לאחר שהוכן לביצוע המשימה, המטוס מתקרב בעזרת הכוונה מצוות הסיפון אל חלק שבמסילה שבחלק העליון שלו נתפס מוט שמחובר לכן הנחיתה הקדמי של המטוס ותפקידו לוודא שהמטוס לא ינתק מהמעוט בזמן ההזנקה. לאחר שאיש צוות באפוד ירוק וידא שאכן המוט החליק כראוי אל המסילה ושמוט נוסף מאחורי כן הנסע הקדמי גם הוא בתוך המסילה, מסמן שוב בידו והמטוס מתקדם מעט עד שהמוט הקדמי בכן הנסע הקדמי מחליק במעלה המסילה ונופל קדימה וננעל. לאחר וידוא נוסף של הנעילה מתרחק איש הצוות באפוד הירוק מהמטוס ומסמן בידיו שהכול כשורה. איש צוות באפוד צהוב שתפקידו להכווין ולהזניק את המטוס מוודא שהכול מוכן ומסמן בידיו לטייס להגביר את דחף המנועים. לאחר שהדחף הוגבר הוא מתכופף, שולח יד אחת קדימה ומסמן צורת אקדח או מפנה אגודל למעלה ואז אנשי צוות שנמצאים בתא המכונה "בועה" הנמצא בצד הסיפון לוחצים על כפתור השיגור ומזניקים את המטוס לאוויר.
בנושאות מטוסים גרעיניות אמריקניות, מערכת מעוט השיגור מחוברת ישירות למערכת הכור הגרעיני, שיוצר במהירות רבה קיטור ממי ים, המועבר לבוכנת המעוט. דבר זה מאפשר הזנקה ושיגור מהירים יותר של מטוסים.
קישורים חיצוניים
סרטון של ניסוי מעוט אלקטרומגנטי
מד רוח
מד רוח (אנמומטר - Anemometer) הוא מכשיר מדידה למדידת מהירות הרוח. מקור המונח במילה היוונית אנמוס (Anemos) - רוח. זהו אחד המכשירים המותקנים בתחנה מטאורולוגית, ולו גם שימושים במתקנים תעשייתיים, כגון מדידת מהירות זרימה בתעלות אוורור ובמנהרת רוח. מדי רוח מסוימים מספקים מדידה בו זמנית של מהירות הרוח וכיוונה.
התיאור הראשון הידוע של מד הרוח הוא של לאון בטיסטה אלברטי.
עקרונות מדידה
על מנת לספק מידע על מהירות הזרימה על החיישן להיות באינטראקציה עם זרם הגז (או הנוזל). להלן מובא תיאור מקוצר של מספר עקרונות פעולה אותם מנצלים מדי רוח שונים, אשר חלקם יתוארו בהרחבה בהמשך.
מד רוח כפות
מד רוח כפות הומצא ב-1846 על ידי ג'ון תומאס רומני רובינסון. הוא מורכב מארבע כפות בצורת חצי כדור המורכבות על ארבע זרועות הניצבות זו לזו, המותקנות על ציר אנכי. זרימת אוויר בכל כיוון אופקי מסובבת את הכפות במהירות יחסית למהירות הרוח. מניית מספר הסיבובים בפרק זמן נתון משמשת הערכה למהירות הרוח הממוצעת בטווח רחב של מהירויות.
כאשר רובינסון תכנן את מד הרוח לראשונה, הוא טען שהיחס בין מהירות הרוח למהירות הכפות הוא שלוש, ללא קשר לקוטר הכפות או אורך הזרועות. דבר זה אומת כנראה במספר תצפיות מוקדמות, אולם התברר כשגוי. למעשה, היחס בין מהירות הרוח למהירות הכפות תלוי בממדי הכפות והזרועות, ונע בין שתיים למעט מעל שלוש.
מד רוח בעל שלוש כפות פותח על ידי הקנדי ג'ון פטרסון (Dr. John Patterson) בשנת 1926, ובהמשך עיצוב משופר של הכף על ידי ברוורט וג'וינר (Brevoort & Joiner) מארצות הברית בשנת 1936, הסתכם במד הרוח המודרני המוכר, שלו תגובה ליניארית ושגיאה של פחות מ-3% עד למהירויות של כ-100 קמ"ש. למד רוח זה גם מומנט סיבוב קבוע יותר ותגובה טובה יותר למשבים מאשר למד רוח בן ארבע כפות. מהירות הסיבוב של הכפות אינה תלויה בצפיפות האוויר, ולכן אינה מושפעת משינויי טמפרטורה, לחות, גובה, ולחץ ברומטרי.
מד רוח מדחף
במד רוח מדחף, הנקרא גם מד "טחנת רוח", מספר כנפיים המותקנות על ציר סיבוב אשר מקביל לכיוון הזרימה. בנוסף, מכיוון שלרוב כיוון הרוח משתנה, מצויד לעיתים מכשיר זה בזנב כיוון (שבשבת) אשר מציב את ציר המדחף במקביל לרוח. צירוף זה מאפשר לקבל מדידה משולבת של מהירות הרוח וכיוונה מהתקן אחד. מהירות הסיבוב של המדחף היא יחסית למהירות הזרימה, כאשר היחס נקבע על ידי פסיעת המדחף (זווית התקיפה של להבי המדחף ביחס למישור ציר הסיבוב). מהירות הסיבוב של המדחף אינה תלויה בצפיפות האוויר, ולכן אינה מושפעת משינויי טמפרטורה, לחות, גובה, ולחץ ברומטרי.
צינור פיטו
צינור פיטו הוא צינור דק אשר פיתחו מופנה אל כיוון הזרימה. קצהו האחר של הצינור מובל אל מכשיר למדידת הפרש לחצים, והוא חסום, כך שאין זרימה בצינור. בפתח הצינור, בנקודה אשר נקראת נקודת הסטגנציה, מתפתח לחץ המורכב מסכום הלחץ הסטטי (הלחץ של הסביבה) והלחץ הדינמי (כתוצאה ממהירות הזרימה). לחץ זה נקרא הלחץ הטוטלי. הלחץ הסטטי נמדד על ידי צינור אשר פיתחו מקביל לזרימה, ומובל למד הפרש הלחצים גם הוא. הפרש הלחצים הנמדד הוא הלחץ הדינמי, אשר יחסי לריבוע מהירות הזרימה. הלחץ הדינמי יחסי גם לצפיפות האוויר, ולכן מושפע מהגובה, טמפרטורה, לחץ ברומטרי, ולחות.
מד רוח אולטרה-סוני
מד רוח אולטרה-סוני, אשר פותח לראשונה בשנות השבעים, עושה שימוש בגלי קול למדידת מהירות הרוח. מד זה מודד את מהירות הרוח על בסיס מדידת זמן המעבר של פעימה אולטרה-סונית בין זוג חיישנים. ניתן לשלב בין מדידות של מספר זוגות במרחב על מנת לקבל מדידה של מהירות וכיוון הזרימה בממד אחד, שניים, או שלושה ממדים.
הרזולוציה המרחבית של המד נתונה על ידי המרחק בין זוג חיישנים, 10 - 20 סנטימטרים באופן טיפוסי. מד רוח אולטרה-סוני מסוגל למדוד ברזולוציה זמנית טובה, 20 הרץ או יותר, מה שמכשיר אותו למדידת זרימה מערבולית. היעדר חלקים נעים ואמינות מופלגת תורמים להתאמת מד רוח זה לתחנות מדידה מרוחקות ושימוש במצופי מזג אוויר בלב ים, שם מד רוח כפות או מדחף סובלים מאמינות נמוכה עקב חשיפה למי מלח ואבק. חסרונם העיקרי הוא עוות הזרימה עצמה על ידי המבנה אשר תומך בחיישנים, דבר הדורש כיול המכשיר במנהרת רוח. חיסרון נוסף הוא ירידה בדיוק עקב משקעים, מכיוון שטיפות גשם עלולות לשנות את מהירות הקול.
מכיוון שמהירות הקול תלויה בטמפרטורה, והיא כמעט קבועה בשינויי לחץ, משמש מכשיר זה גם כמד טמפרטורה.
מדי רוח אולטרה-סוניים דו־ממדיים, למדידת מהירות רוח וכיוונה במישור האופקי, משמשים בתחנות מזג אוויר, ספינות, טורבינות רוח, תעופה, ובמצופי מזג אוויר בלב ים.
חוט להט
מד רוח מסוג חוט להט עושה שימוש בתיל דק מאוד (סדר גודל של מיקרומטרים בודדים) אותו מחממים באמצעות זרם חשמלי לטמפרטורה מעל טמפרטורת הסביבה. אוויר אשר זורם מסביב לתיל מקרר את התיל. ככל שהאוויר זורם מהר יותר, כך הוא מקרר יותר מהר את התיל. ניתן למדוד את מהירות הקירור באמצעות השינויים בהתנגדות החשמלית של התיל, זאת כיוון שההתנגדות החשמלית של התיל המתכתי תלויה בטמפרטורה (טונגסטן היא בחירה נפוצה). כך שניתן למצוא קשר בין התנגדות התיל ומהירות הזרימה סביבו. קיימות מספר דרכים לממש עיקרון זה, וחיישני חוט הלהט ניתנים לסיווג נוסף: זרם קבוע, מתח קבוע, או טמפרטורה קבועה. כלומר, יציאת המתח של מד זה היא תוצאתו של מעגל אלקטרוני המנסה לשמור על אחד ממשתנים אלה (זרם, מתח או טמפרטורה) קבוע.
עקרון פעולה נוסף הוא איפנון רוחב פעימה (PWM - Pulse Width Modulation), אשר בו פעימת זרם נמשכת עד אשר התיל מגיע לטמפרטורה מסוימת, אז היא נפסקת, עד אשר התנגדות התיל יורדת מתחת לערך סף מסוים. את רוחב הפולס ניתן לקשר למהירות הזרימה.
חיישני חוט להט עדינים מאוד, אולם יתרונם הגדול הוא בתגובת התדר הרחבה (היכולת להגיב לשינויים מהירים במהירות) והרזולוציה המרחבית העדינה שלהם בהשוואה לשיטות מדידה אחרות. הם בעצמם דקים וכמעט ולא מפריעים לזרימה, ולכן הם משמשים בעיקר לצורכי מחקר של מקומות שונים בתוך זרימות מערבוליות, וכן במדידת שינויים מהירים במהירות הזרימה.
מד רוח לייזר-דופלר
מד רוח לייזר-דופלר מורכב מקרן לייזר המפוצלת לשתי קרניים, אחת מהם מוקרנת אל מחוץ למכשיר. אור אשר מוחזר מחלקיקים אשר נעים ביחד עם האוויר (או חלקיקי מעקב אשר מוספים לזרימה במכוון) נכנס חזרה למכשיר המדידה ומנותב על ידי מערכת מראות אל הגלאי. כאשר החלקיקים נעים במהירות גבוהה, נוצר אפקט דופלר ביחס לקרן המקורית, אשר נמדד על ידי הגלאי. אפקט זה משמש למדידת מהירות החלקיקים, ולכן מודד את מהירות הרוח סביב מכשיר המדידה.
צריף הנשיא
צריף הנשיא (מכונה גם "הצריף הגדול") הוא מבנה עץ במתחם יד יצחק בן-צבי בשכונת רחביה בירושלים. זהו הצריף שבו היה אולם קבלות הפנים של בית הנשיא בשנים 1953–1972.
רקע
עם היבחרו של בן צבי לנשיא, סירבו בני הזוג בן צבי לעבור לבית זלמן שוקן שנועד לנשיאי ישראל. רחל ינאית אמרה ליוסף כרמל, שלישו הצבאי של הנשיא כי:
בעקבות סירוב זה החליטה ממשלת ישראל על רכישת ביתו של הסוחר העשיר ניסים ולירו (בנו של חיים ולירו ואביו של פרופסור אהרון ולירו) הסמוך ברחוב אלחריזי 17 (הוא בית הנשיא יצחק בן-צבי), בתור לשכות בית הנשיא ומשרד הנשיא, וכן נבנו בסמוך שני "צריפים שוודיים" (גדול וקטן) על מנת לשמש אולמות קבלות פנים.
לאחר פטירתו של יצחק בן-צבי באפריל 1963, נתגלעה מחלוקת בין ראש הממשלה דוד בן-גוריון לאלמנה רחל ינאית בן-צבי לגבי גורלו של הצריף. בן-גוריון ניסה לשכנע אותה להניח לצריף "להישאר בית הנשיא", אולם רחל-ינאית התעקשה להמשיך להתגורר בו ולהנציח בו את מפעלו של בעלה.
תיאור המבנה
הצריף הגדול שימש את נשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי ורעייתו רחל ינאית לאירוח מבקרים מרחבי ישראל, לאספות ולכינוסים בשנים 1953–1972.
אל הצריף כונסו עתיקות מסותתות באבן ומטבעות קדומים שהובאו מחפירות ארכאולוגיות, חפצי אמנות ואומנות ייצוגיים שהוזמנו בסדנאות אומנים וב"משכית", בהם השטיח המרכזי שתוכנן על ידי האמן והסופר עודד בורלא יחד עם רחל ינאית, ונארג על ידי פועלות "משכית" מאום אל-פחם. כמו כן הוזמנה מנורת עץ שהוכנה על ידי הפסלת בתיה לישנסקי, וכן חפצים שהוכנו בבתי יוצר פרטיים כתשורה, כגון ציורים וקמיעות שנמסרו לנשיא מכל מגזרי העם ובהם בפרט השומרונים ובני הכפר פקיעין, שהיו בני טיפוחיו. כן הוצגו במקום לוחות החומר מקבר הנביא יחזקאל, שהובאו מעיראק.
הצריף הגדול שימש משנות ה-60 כאולם הרצאות של יד יצחק בן-צבי, והצריף הקטן ככיתת לימוד.
ממשלת ישראל כללה את צריף הנשיא כאחד מאתרי המורשת הראויים להעצמה, והחליטה בישיבתה במאי 2010 על שימורו הדקדקני. ההחלטה בוצעה במימון משרד ראש הממשלה עד דצמבר 2010.
במאי 2020 במהלך שיפוץ של הצריף, נתגלה במקרה עיטור שציירו מ. (משה) ברומברג, מורה לאמנות אשר עלה ארצה מפולין בשנות ה-50 ושימש כמורה בחוות הנוער הציוני ותלמידיו בשנות ה-50 על קורת עץ ששימשה כמשקוף של מבואת הכניסה של הצריף. העיטור היה חבוי במשך 50 שנה לאחר שכנראה הקיר נצבע בלבן בשנות ה-70.
דאמונה
דאמונה (Damona) הייתה אלת פריון במיתולוגיה הקלטית. פולחנה היה נפוץ בגאליה והיא נחשבת לרעייתו של האל אפולו בורוו ושל אפולו מוריטאסגוס.
ישנה סברה לפיה משמעות שמה הוא "הפרה הקדושה".
דאמונה הייתה האלה השומרת על המעיינות החמים בבורבון-לה-בן (בצרפת של ימינו).
כתובות המוקדשות לאלה התגלו בבורבון-לה-בן ובבורבון-לאנסי שבמזרח צרפת (שניהם - אתרי מעיינות חמים).
ביצנית עדינה
ביצנית עדינה (שם מדעי: Tringa stagnatilis) היא מין של חופמאי ממשפחת החרטומניים. זוהי ביצנית קטנה יחסית, המקננת בערבות דשא פתוחות וטייגה ממזרח אירופה ועד למזרח הרחוק הרוסי. בישראל היא חולפת וחורפת מצויה במספרים קטנים, בעיקר בצפון הארץ ובמרכזה.
אטימולוגיה
שם הסוג Tringa הוא השם הלטיני שניתן לביצנית שחורת-כנף על ידי אוליסה אלדרובנדי בשנת 1599, על בסיס trungas מיוונית עתיקה, שמקורה בחופמאי בגודל קיכלי בעל על-שת לבן המנענע את זנבו, שהוזכר על ידי אריסטו. שם המין הספציפי stagnatilis הוא מלטינית stagnum, "ביצה".
תיאור
הביצנית העדינה מזכירה ביצנית ירוקת-רגל, בעלת מקור עדין ארוך ורגליים צהבהבות וארוכות מאוד. כמו הירוקת-רגל, היא חומה אפרפרה בלבוש קיץ, וחיוורת יותר בחורף. בגבה יש טריז לבן הנראה במעוף. עם זאת, היא קרובה יותר לביצנית אדומת-רגל ולביצנית מנומרת. אורכה כ-22–26 ס"מ, מוטת כנפיה היא כ-55–59 ס"מ, ומשקלה בין 45 ל-120 גרם.
התנהגות
הביצנית העדינה נוהגת לעקוב אחר חופמאים אחרים בסביבתה ולזהות מתי אלה מצאו אזור עשיר במזון. קולות, שפת גוף וקצב אכילה מוגבר - מושכים מיד את הביצנית העדינה, וכך גם היא נהנית משפע חרקים, סרטנים זעירים, רכיכות ומטעמים נוספים.
תפוצה
הביצנית העדינה מקננת באזור הפלארקטי. זהו מין נודד, רוב הפרטים חורפים באפריקה ובהודו, וחלקם נודדים לדרום מזרח אסיה ואוסטרליה. היא מעדיפה בחורף שטחי מים מתוקים כמו ביצות ואגמים ולרוב נצפית בבודדים או בקבוצות קטנות.
ביצניות עדינות הן מזדמנות נדירות בצפון אמריקה, כשרוב התצפיות באלסקה ובקליפורניה. הביצנית העדינה הראשונה שתועדה בקנדה נמצאה ב-30 באפריל 2022 בת'דפורד, מחוז למטון, אונטריו על ידי ג'יימס הולדסוורת', ומשכה אליה למעלה מאלף צפרים מאונטריו וממישיגן, כמו גם צפרים מטקסס ומדינת וושינגטון. ביצנית עדינה היא אחד המינים עליהם חל ההסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירו-אסייתים (AEWA).
יהושע רוטנשטרייך
יהושע רוטנשטרייך (27 בדצמבר 1910, גליציה – 10 במרץ 1988, תל אביב) היה עורך דין, עמד בראש לשכת עורכי הדין בישראל בשנים 1972-1962. היה נשיא מועצת העיתונות בישראל, יו"ר ועדת הצנזורה, יועץ משפטי של ועדת העורכים מאז הקמתה, יו"ר ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין ונשיא הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודיים מ-1987 עד פטירתו. חתן פרס צלטנר מטעם לשכת עורכי הדין ואוניברסיטת תל אביב, בעל תואר דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת תל אביב, יקיר תל אביב לשנת 1988.
ביוגרפיה
רוטנשטרייך נולד בקולומיה שבגליציה, אז קיסרות אוסטרו-הונגריה. אביו אפרים פישל רוטנשטרייך היה לימים חבר הסנאט הפולני והפרלמנט הפולני, מנהיג ציוני וחבר הנהלת הסוכנות היהודית וההנהלה הציונית בירושלים.
לימודיו בגימנסיה פולנית הופסקו עקב פעילותו הציונית. הוא עבר ללבוב, שם סיים התיכון והאוניברסיטה בתואר דוקטור למשפטים. הוא בוגר בית הספר הגבוה לעיתונות בוורשה. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, ובשנת 1934 עבר את מבחני ההסמכה לעורכי דין זרים. בשנים 1937-1933 התגורר בירושלים. הוא עסק בפרקטיקה פרטית כעורך דין. בשנים 1939-1933 עבד ככתב בנושא המזרח התיכון בעיתונים יהודיים בשפה הפולנית.
בשנת 1937 התיישב בתל אביב ועבד כעורך דין. רוטנשטרייך היה חבר ההגנה והיה בין אסירי השבת השחורה ב-1946, הוא נכלא במחנה המעצר בלטרון וברפיח.
חבר נשיאות הוועד המרכזי של הסתדרות עורכי הדין בארץ ישראל וב-8 במרץ 1960 נבחר לנשיא ההסתדרות, חבר המועצה המשפטית, הראשון שעמד בראש לשכת עורכי הדין בישראל, כיהן בתפקיד זה 10 שנים. ממייסדי אגודת העיתונאים בירושלים ובתל אביב, ממייסדי מועצת העיתונות ונשיאה בשנים 1974–1988, יו"ר אגודת ידידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, חבר הוועד הפועל של מכון ויצמן, יו"ר ועדת הערעורים של הצנזורה הצבאית. חבר מערכת "הפרקליט". ב-1987 נבחר כנשיא הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודים. אחיו של פרופ' נתן רוטנשטרייך.
משחקו של המלאך
משחקו של המלאך (בספרדית: El juego del ángel) הוא רומן משנת 2009, פרי עטו של הסופר הספרדי קרלוס רואיס סאפון.
הספר, תורגם לעברית על ידי מרינה גרוסלרנר, ויצא לאור בעברית בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר בשנת 2010. הספר עוסק בעברם של גיבורי הספר הקודם בסדרה, רב המכר "צלה של הרוח". מעל רבע מיליון עותקים שנמכרו בסוף השבוע הראשון לצאתו מעניקים לו את תואר הספר הספרדי המהיר ביותר להימכר בכל הזמנים.
תקציר העלילה
עלילת הספר מתרחשת בברצלונה הסוערת של שנות העשרים. סופר צעיר, דויד מרטין, בחור צעיר ודל אמצעים שמאז ילדותו חלם להיות סופר, מקבל את הזדמנותו הראשונה במקום בו עד כה שירת כעובד זוטר בלבד, משרדי "קול התעשייה". סגן עורך העיתון, דון באסיליו מורגס, מציע לו לכתוב סיפור בהמשכים לעיתון, עקב המלצתו של דון פדרו וידאל אשר נחשב כעיתונאי הבכיר ביותר במערכת. מרטין החל לכתוב את סיפורו הראשון אשר יצא לאור - "מסתרי ברצלונה" - כאשר הוא בן 16 בלבד. ספר זה מתפרסם כטור שבועי וזוכה להד הצלחה גדול.
דויד, הסופר הצעיר, מגיע מבית בו אביו היה אדם נוקשה שהתנגד בכל תוקף, לדבריו, לבזבוז הזמן והחשמל הנצרך לשם קריאת ספרים בלילות. הוא רצה שבנו היחיד יצא לעבוד ויביא פרנסה הביתה אך לשווא.
שנה לאחר הצלחתו המסחררת ככתב "מסתרי ברצלונה", מוצא עצמו דויד מפוטר מהעיתון. דויד לוקח את הבשורה באופן אישי וקשה, אך מהר מאוד מתבהר לו כי כל עניין הפיטורין היה מתוכנן מראש ונעשה למענו ולמען עתידו כסופר מצליח. מיד לאחר מכן הוא מקבל הצעה אטרקטיבית (שמתבררת בהמשך כהצעה דרקונית) לכתוב עבור הוצאת ספרים וכך הוא מתחיל לכתוב בשם בדוי סדרת ספרים הנקראת "עיר הארורים" ומצבו הכלכלי משתפר.
חיי הרגש של דוד אינם פשוטים - מושא אהבתו נישאה לידידו הטוב ביותר, והוא עצמו מחוזר על ידי בחורה אחרת שלה הוא מסדר להינשא לבחור שלישי. לאחר כשנתיים של עבודה מאומצת הוא עובר ל'בית הצריח' - בית מסתורי שעמד נטוש במשך שנים רבות.
בהמשך הוא מקבל מידי מו"ל פריזאי הצעה שאי אפשר לסרב לה - לכתוב ספר שבו ימציא דת חדשה שתסחף אחריה את ההמונים וכל זה תמורת מאה אלף פרנק. דוד מתחיל בכתיבה, ולאט לאט מתברר לו שהוא מכר את נפשו לשטן... דוד מתחיל לחקור את העניינים הסובבים אותו, ומעורר מחול שדים שאינו נעצר לרגע והגופות סביבו מתחילות להיערם.
צ'ארלס קואן קאו
צ'ארלס קואן קאו KBE (בסינית: 高錕; באנגלית: Charles Kuen Kao; 4 בנובמבר 1933 – 23 בספטמבר 2018) היה חוקר בתחום הנדסת חשמל וחלוץ בתחום השימוש בסיבים אופטיים בהנדסת מערכות תקשורת. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2009.
ביוגרפיה
קאו נולד בשאנגחאי שבסין בשנת 1933. הוא סיים לימודי תיכון במכללת סנט ג'וזף בהונג קונג והמשיך בלימודי הנדסת חשמל באימפריאל קולג' בלונדון, אותם סיים בשנת 1957. הוא השלים לימודי דוקטורט בהנדסת חשמל בשנת 1965. קאו עבד כמהנדס-חוקר במעבדות חברת התקשורת הבריטית Standard Telephones and Cables Ltd (היום, חברת נורטל). בשנת 1968 ביצע מחקר פורץ דרך, יחד עם ג'ורג' הוקהאם, על שימוש בסיב אופטי כערוץ להעברת נתוני תקשורת, תוך שהוא מדגים את העובדה שעיקר הבעיות שהיו עד לאותה עת בשימוש בסיבים אופטיים נבעו מאיכותה הירודה של הזכוכית בה השתמשו ולא מבעיה יסודית כלשהי בטכנולוגיה זו.
לאחר סיום עבודתו בחברת התקשורת הבריטית, עבד אף בתאגיד הבינלאומי ITT, שימש כסגן הנגיד של האוניברסיטה הסינית בהונג קונג וכיושב חברת Transtech. בנוסף שימש כיושב ראש מועצת המנהלים של חברת ITX Services.
נפטר ב-23 בספטמבר 2018.
מרסלו בלבואה
מרסלו בלבואה (באנגלית: Marcelo Balboa; נולד ב-8 באוגוסט 1967) הוא כדורגלן עבר אמריקאי.
קריירה
בלבואה הוא יליד שיקגו, אילינוי. לאחר שהרשים בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת סן דייגו סטייט, זומן בלבואה לסגל נבחרת ארצות הברית, איתה השתתף במונדיאל 1990 ובמונדיאל 1994. ב-1992 וב-1994, זכה בפרס הכדורגלן האמריקאי של השנה, וב-1995, היה לכדורגלן האמריקאי הראשון שצבר למעלה ממאה הופעות בנבחרת.
בלבואה נודע בבעיטות המספרת שלו, שאחת מהן, נגד קולומבוס קרו בשנת 2000, נבחרה לשער העונה ב-MLS. לאחר פרישתו מכדורגל, החל לעבוד כשדרן ב-ESPN וב-HDNet.
בשנת 2005, נבחר בלבואה להיכל התהילה של הכדורגל הלאומי.
הזריחות כאן שקטות
הזריחות כאן שקטות (ברוסית: А зори здесь тихие) הוא סרט סובייטי ב-2 פרקים שהופק על ידי אולפני גורקי. בהתאם לנתונים רשמיים כ-66 מיליון צופים ראו את הסרט במהלך הקרנתו באולמות קולנוע.
בשנת 1969 בירחון "יונוסט" פורסמה נובלה של בוריס ואסילייב. לנובלה הייתה הצלחה גדולה ובשנת 1971 יורי ליובימוב העלה על במת תיאטרון טגנקה את המחזה. באותה שנה הבמאי סטניסלב רוסטוצקי החליט להתחיל בצילומי הסרט על בסיס הנובלה והסופר היה בין כותבי התסריט. תסריט קרוב מאוד לעלילת הנובלה.
הפרק הראשון - "בעורף" הפרק השני - "קרבות עם חשיבות משנית"
רק השחקנית אולגה אוסטרואומובה הייתה שחקנית עם ניסיון בקולנוע, ליתר שחקני הסרט זה היה התפקיד הראשון.
עלילה
האירועים מתרחשים במהלך מלחמת העולם השנייה בקרליה. לאחר הנסיגה הגדולה של שנת 1941, בשנת 1942 בחזית באזור התייצבה. רב סמל פדוט ואסקוב (אנדריי מרטינוב) מופקד על יחידת נ"מ שמוצבת בקרבת תחנת רכבת, אשר נמצאת יחסית רחוק מהחזית. היחידה כוללת רק חיילות והוא הגבר היחיד בה. למרות אירועי המלחמה בחזית, החיים במקום בו מוצבת היחידה שקטים והלחימה לא מורגשת. במהלך סיור ביער, אחת החיילות מגלה שני צנחנים גרמנים. רב-סמל חושב שמטרת הצנחנים לפוצץ מסילת רכבת שמעבירה תחמושת לחזית, ומחליט לצאת לפשיטה במטרה לתפוס את הגרמנים. הוא שולח את אחת החיילות להזעיק תגבורת. רב-סמל וארבעת החיילות מארגנות מארב ביציאה מהיער, אך מתברר שקבוצת צנחנים נאצים כוללת 16 לוחמים. החיילות נהרגות אחת לאחר השנייה ולמרות כול מאמצי רב הסמל לשמור עליהם.
החיילת שנשלחה להביא תגבורת טובעת בביצה. רב הסמל בסופו של דבר הצליח לתפוס את הצנחנים הגרמנים, להרוג חלק גדול מהם ולשבות את הנותרים. במהלך ההליכה לכפר הוא נפגש עם יחידת הצבא האדום.
לאחר המלחמה מאמץ רב הסמל את בנו של אחת החיילות. בשנת 1972 הם חוזרים למקום בו התרחשו האירועים ומציבים במקום לוח זיכרון.
הלכה למשה מסיני
הרמב"ם מגדיר את סוגת ההלכות הזאת במילים הבאות: "כל דבר שאין לו רמז במקרא, ואינו נקשר בו, ואי אפשר להוציאו בדרך מדרכי הסברה - עליו לבדו נאמר 'הלכה למשה מסיני'".
יש שכתבו שאף הלכה שהיא ברורה ומוסכמת, מכונה 'הלכה למשה מסיני', לומר שדין זה הוא אין בו ספק.
כיום, יש המשתמשים בביטוי זה גם כמטבע לשון לחוק או כלל אותו יש לבצע ללא עוררין, ללא בקשת טעם.
התפתחות היסטורית
התפיסה המסורתית גורסת כי בפשטות הלכות אלה נמסרו למשה ישירות מאלוהים כשקיבל את התורה. בדומה לכך, המשנה אומרת: "...מקובל אני מרבן יוחנן בן זכאי, ששמע מרבו, ורבו מרבו, ורבו מרבו - עד הלכה למשה מסיני..."
על כמה הלכות שיוחסו להלכה למשה מסיני, היו ראשונים שפירשו שמקורן בתקנת חכמים, אך בכל זאת הוצגו כהלכה למשה מסיני כדי להורות שהם דבר ברור שאין בו מחלוקת, כמו הלכה למשה מסיני.
נחמן קרוכמל פירש שהניב "הלכה משה מסיני", משמעו שזו הלכה עתיקה ומוסכמת על הכול שמקורה אינו ידוע, אך אין בו כדי לבטא אמונה שהלכה זו נמסרה למשה. אחריו טען כך גם זכריה פרנקל, שהתבסס על כך שהדבר נאמר גם על מחלוקת בית הלל ובית שמאי, והחיל את דברי הרא"ש על כל הדינים המוצגים כהלכה למשה מסיני.
הגר"א, בהתייחסו לכוחה של הלכה למשה מסיני, כותב את הדברים הבאים: פרופסור ישעיהו ליבוביץ משתמש בדברים אלו של הגר"א, כדי לקבוע:.
תופעה המשמשת לעיתים לדיון באשר להתייחסות למקורן ההיסטורי של הלכות אלה, היא העובדה כי להלכות מסוימות חז"ל ציטטו רמז בפסוקים, בצורת דרש (מה שמכונה בהלכה "אסמכתא"), אף על פי שהמקור שלה אינו בפסוקים אלא במסורת בעל-פה. יש שטענו כי עובדה זו תומכת בטענה כי להלכות אלו אין מקור היסטורי מוסמך.
הרמב"ם מנה (ראה להלן) בכלל ההלכות שנאמרו למשה בסיני כלל אף איסורים דרבנן כגון איסור קריאה לאור הנר ועוד, הנצי"ב בעמק שאלה כתב שמשמע שלדעתו אף הן הלכה למשה מסיני ממש, וכתב לבאר שאכן בסיני נאמר שורש הדברים: "ובסיני נאמר שאם יגזרו על חו"ל מעשרות משום והבדלת' שלא יבאו לאיסור טבל בארץ ישראל, יהא בשביעית מעשר עני. וכן אם יגזרו על קריאה לאור הנר לא יגזרו על החזן ותינוקת".
באגדה
אזכור ייחודי למונח, הוא באגדה המובאת בתלמוד, לפיה בטרם קיבל את פרטי התורה, ביקש משה לראות את רבי עקיבא, ואלהים הראה לו אותו כשהוא דורש בהלכות לפני תלמידיו. התלמוד מספר:.
רשימת ההלכות
הרמב"ם בהקדמתו למשנה מבחין בין ההלכות למשה מסיני, שלשיטתו הן רק הלכות שלא ניתן ללומדן מהתורה שבכתב, לבין 'הלכות מקובלות', שהן כלל ההלכות שנמסרו למשה, ולשיטת הרמב"ם כוללות את כל פרטי המצוות הרגילים. את ההלכות המשתייכות לסוג הראשון, ליקט הרמב"ם, בעיקר מהתלמוד, והציגן כרשימה, תוך שהוא כותב שהיא כוללת את רוב ההלכות, אם לא את כולן: בתלמוד מכנים את כלל ההלכות שנמסרו למשה בתואר "הלכה למשה מסיני".
מחלוקת בהלכה למשה מסיני
הראשונים נחלקו האם ייתכן שתהיה מחלוקת בהלכה למשה מסיני, הרמב"ם כתב ש"דבר שתמצא בו מחלוקת בידוע שאינו קבלה ממשה רבינו". ויש מן הראשונים שחלקו עליו וסברו שתיתכן מחלוקת בהלכה למשה מסיני.
קולות רקע
קולות רקע (באנגלית: Golden Voices) הוא סרט דרמה קומית ישראלי משנת 2019 שביים וערך יבגני רומן; התסריט נכתב על ידי רומן בשיתוף עם זיו ברקוביץ' שגם אמון על מלאכת הצילום. הסרט עוסק בחוויית ההגירה מרוסיה בשנות ה-90 של הוריו של רומן. הוא הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל חיפה, בו זכה בציון לשבח.
הפקה
הסרט הופק על ידי אברהם פרחי, חיליק מיכאלי, תמי ליאון, איתן אבן, משה אדרי, לאון אדרי, חברת אבנסטון פילמס בע"מ ואפיקים מאוחדים סרטים הפקה ושיווק בע"מ. הסרט יצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי.
קישורים חיצוניים
ביקורות
דאף MB200
דאף MB200 (בהולנדית: DAF MB200) הוא אוטובוס, אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב דאף ההולנדית בין השנים 1965–1963.
מאפיינים
דגם ה-"דאף MB200" תוכנן ל-82 נוסעים, מתוכם 40 מושבים.
לדגם ה-"דאף MB200" דלת כניסה צדדית בודדת.
הדגם יוצא לבריטניה.
גן החיות של מנילה
גן החיות של מנילה (Manila Zoo), הידוע גם באופן רשמי בשם הגן הזואולוגי הבוטני של מנילה, הוא גן החיות בגודל 55 דונם הממוקם במלאטה, מנילה, הפיליפינים, שנפתח ב-1959.
בעלי החיים
בעלי חיים אחרים הנמצאים בגן החיות של מנילה כוללים: טיגריס בנגלי, זבד מלאי, כוחיים והיפופוטמים. רבים מבעלי החיים בגן החיות נולדו בשבי, כשלאחרונה נולדו עוד שלושה פרטים של בעלי חיים בגן החיות באפריל 2015. בעקבות מספר בעלי החיים והצפיפות הנהלת גן החיות מתכננת להעביר בעלי חיים רבים לאזור רבייה נפרד או מקלט מחוץ למטרופולין מנילה. אלא שגן החיות מתוכנן להיות רק אזור תצוגת מינים שונים.
מרכז ההצלה לחיות בר
מרכז ההצלה של חיות הבר בגן החיות משמש כמקלט זמני למאגר של מיני חיות בר שהוחרמו, נתרמו, נלקחו, חולים, פצועים ונטושים. מרכז ההצלה של חיות הבר היה נושא לביקורת ציבורית שלילית בכל הנוגע לרווחת בעלי החיים המטופלים.
הגן הבוטני
הגן הזואולוגי הבוטני של מנילה הוא גם ביתם של אוספי צמחים רבים, שרובם אנדמיים לפיליפינים ואזור דרום האוקיינוס השקט.
גן החיות לילדים
גן החיות לילדים בגן החיות של מנילה היה תוצאה של שותפות פרטית-ציבורית בין גן החיות לבין העירייה. לצורך גן החיות לילדים ב-23 ביוני 2000 שופצו 3,000 מ"ר לצורך גן החיות לילדים אשר כולל היכל פרפרים, בריכת פלמינגו, גשר תלוי, אסם לאירועים ופינת ליטוף.
רווחת בעלי החיים
גן החיות של מנילה חייב לפעול בהתאם לחוק רווחת בעלי חיים של 1998 (הידוע גם בשם חוק הרפובליקה 8485). מטרת החוק היא להבטיח שיינתנו את כל הצרכים הפיזיים והפסיכולוגיים לכל בעלי החיים היבשתיים והימיים בפיליפינים כדי לקדם את רווחתם. בעבר כבר נעשו פניות לממשלה לגבי אי רווחת בעלי החיים בגן החיות.
ביקורות
גן החיות זכה לביקורות שליליות בשל חוסר הטיפול בבעלי חיים והכלובים המלוכלכים. למרות זאת גן החיות מגיב במאמצים להפוך את כלובי בעלי החיים לנוחים וטבעיים ככל האפשר, על ידי הוספת עצים וצמחייה והרחבת המתחמים.
"מאלי" הפיל
מאלי הפיל הסרי-לנקי הידוע גם בשם "הפיל הבודד בעולם", הוא הפיל היחידי בגן החיות של מנילה, והפיל השבוי היחידי בפיליפינים. בנוסף מאלי הוא נושא חשוב לקמפיין ארגון זכויות בעלי חיים, הקרוי "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (PeTA)". דו"ח שפורסם על ידי PeTA מציין את הבעיות הרבות לגבי מאלי.
קריאות לסגירת גן החיות
בשנת 2007 קרא PeTA לחרם וסגירה של גן החיות כחלק ממסע פרסום עולמי נגד גני חיות בטענה כי גני חיות אינם מועילים לבעלי החיים. קבוצת זכויות בעלי החיים תמכה בהצעות להמיר את גן החיות לאמפיתיאטרון ספורטיבי שישמש את איגוד הכדורסל הפיליפיני. כמה ספקים מקומיים שפעלו בגן החיות התנגדו לקריאתו של PeTA וציינו את ההשפעה השלילית של סגירת גן החיות על פרנסתם, לאחר מכן ראש העיר אלפרדו לים אמר כי סגירת גן החיות שאותו תיאר כציון דרך בעיר, לא מוצדק וטען כי בעלי החיים בגן החיות מטופלים היטב.
שיקום
סך הכל הוקצו 1.5 מיליארד פסו פיליפיני לשיקום הפארק הבוטני בגודל של 5.5 דונם. שיקום גן החיות בוצע באמצעות שותפות ציבורית-פרטית עם גן החיות. פרויקט שיקום זה נועד להפוך את גן החיות למרכז נופש ברמה עולמית, הפרויקט התחיל ביולי 2015, ולקח שחצי שנה עד לסיום.
סמל הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
סמל הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו שונה מספר פעמים לאחר ההפיכה בשנת 1997. הסמל הנוכחי אומץ ב-2006.
סמל 1999 - 2003
בשנת 1999 אומץ סופית עיצוב פשוט המתבסס על עיצובו מחדש בצורה אנכית של דגל הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הסמל מהווה שילוב בין שישה כוכבים קטנים שתפקידם לייצג את שש הפרובינציות במדינה ודגל קולוניאלי ישן של הרפובליקה אשר עליו הופיעה כוכב צהוב על רקע כחול וללא הכוכבים בצידי הדגל.
סמל 2003 - 2006
לאחר קבלת החוקה החדשה בשנת 2003 המדינה אימצה סמל חדש.
בתחתית הסמל ישנה כרזה ועליה חקוק המוטו הלאומי של המדינה - "דמוקרטיה, צדק, אחדות".
פסוק
פסוק הוא משפט בתנ"ך או בכתבי קודש הנוצריים (הביבליה: הברית הישנה והחדשה).
הפסוק הראשון בתורה, ואולי הידוע מכולם, הוא. הפסוק האחרון המופיע בספרי התנ"ך היהודי הוא.
על פי הנוסח המצוי בידינו, בתנ"ך ישנם בקירוב: 23,204 פסוקים, מתוכם בחמישה חומשי תורה: 5,845 פסוקים. בספרות היהודית התפרסמו במשך הדורות סטטיסטיקות שונות של התנ"ך, רובן לא תואמות לנתונים שלפנינו.
בעבר היו מספר נוסחאות לחלוקה לפסוקים. למשל, בתלמוד הבבלי מספר רב אחא בר אדא שבארץ ישראל מחלקים לשלושה חלקים את הפסוק "ויאמר ה' אל משה הנה אנכי בא אליך בעב הענן'".
בתלמוד יש דיון בנוגע למספר הפסוקים בספר תהילים, ולגבי אמצעם. על פי התלמוד, פסוק האמצע הוא שנמצא במרחק של שני פסוקים מאמצע הספר על פי חשבוננו. עם זאת, על פי הסוגיא ישנם 5,896 פסוקים בספר, יותר מפי שניים מאשר בחשבון שלנו. ייתכן שהגמרא החשיבה כל צלע בפסוק כפסוק בפני עצמו. על כל פנים, הגמרא שם כותבת שאנחנו לא בקיאים בחלוקת הפסוקים כפי שהיו בקיאים פעם, ולפיכך מנייננו שונה ממניינם.
חשיבות הפסוקים בהלכה מתבטאת בכך שאין עולה לתורה קורא פחות משלושה פסוקים, וכל פסוק שאין עליו מסורת לא יוצרים עליו מסורת חדשה של פיסוק. חלוקת הפיסוק בתוך הפסוק נעשית על ידי טעמי המקרא: חילוק הפסוק לשניים נקרא "אתנחתא", והטעם המורה על סוף הפסוק נקרא "סלוק" או "סוף פסוק" (שם שהפך לביטוי שמשמעותו סיום עניין).
מספור הפסוקים נהוג לרוב כספירה משנית לחלוקה לפרקים, (למשל, ), אולם הוא משמש גם כמספור משני לחלוקה לסדרים ולפרשיות. המספור נועד לאפשר מציאה מהירה של פסוקים.
אוניברסיטת ארברו
אוניברסיטת ארברו (בשוודית: Örebro universitet) היא אוניברסיטה בארברו.
ב-1967 החלו להתקיים בארברו לימודים אוניברסיטאיים כאשר אוניברסיטת אופסלה פתחה מספר קורסים שהתקיימו בעיר, על בסיס זה ב-1977 הוקם בעיר קולג' הנקרא Högskolan i Örebro (אוניברסיטת קולג' ארברו), מוסד זה התחבר עם שלושה מוסדות אקדמאיים נוספים במקום, הסמינר למורים, בית הספר למקצועות הספורט ובית הספר לעבודה סוציאלית.
ב-1999 הוכר הקולג' כאוניברסיטה על ידי ממשלת שוודיה, ראש הממשלה יירן פרסון נכח באירועי פתיחת האוניברסיטה.
ב-2010 נפתח באוניברסיטה בית ספר לרפואה בשיתוף עם בית החולים של המקום.
החוג למשפטים של האוניברסיטה נחשב לאחד ממרכזי לימודי המשפטים המובילים בשוודיה.
על פי דירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education היא מדורגת מבין 351–400 האוניברסיטאות הטובות בעולם.
ביאטריקס פוטר
ביאטריקס פוטר (באנגלית: Beatrix Potter; 28 ביולי 1866 – 27 בדצמבר 1943) הייתה סופרת ומאיירת אנגלייה הידועה בשל ספרי הילדים שלה על חיות ובראשם פיטר הארנב.
ביוגרפיה
ביאטריקס פוטר נולדה למשפחה מהמעמד הגבוה באנגלייה וחונכה על ידי מורה פרטית ללא מגע עם ילדים אחרים. היו לה מספר חיות מחמד והיא חבבה את הטבע. בתחילת המאה ה-20 היא פרסמה סדרה של ספרי ילדים על חיות. היא התארסה בחשאי עם המו"ל שלה, נורמן וורן, אולם זה נפטר עוד לפני שהספיקו להתחתן.
הצלחת סדרת הספרים לילדים הקנתה לה ממון. לאחר פטירתו של וורן, הודות להכנסות אלה, רכשה לעצמה אחוזה באזור האגמים של קאמבריה ועברה להשתקע שם. היא גידלה כבשים, המשיכה לכתוב ספרים ומספר שנים אחר-כך, ב-1913, נישאה לעורך דין תושב האזור. עם מותה היא הורישה את האחוזה שלה לקרן לשימור האזור, כדי להגן עליו מפני פיתוח נדל"ני.
ב-1936, שנה לפני הקרנתו לראשונה של "שלגיה ושבעת הגמדים", סרט ההנפשה הראשון שלו באורך מלא, ביקש וולט דיסני לקבל את הזכויות להפקת סרט המגולל את סיפורו של פיטר הארנב. הוא לא קיבל את הסכמתה של ביאטריקס פוטר לכך.
ב-1990 יצא לאור באנגליה ספר שבו תורגמו חלק מציוריה לרקמה וסריגה בידי הרוקמת והמעצבת פט מאנציני, שגם הוסיפה דוגמאות שמאפשרות לכל אחת ליצור את הכריות, הצעיף או כיסויי המיטה על פי הציורים של ביאטריקס.
בשנת 2006 יצא לאקרנים הסרט "מיס פוטר", ביוגרפיה בכיכובה של רנה זלווגר.
בשנת 2012 החלה הקרנתה של סדרת הטלוויזיה המצוירת "הרפתקאות פיטר הארנב", בערוץ ניקלודיאון. בישראל, הסדרה משודרת בערוץ הופ! החל משנת 2014.
בפברואר 2018 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "פיטר ראביט", המבוסס על ספרי פיטר הארנב, והופק על ידי אולפני קולומביה. הסרט שילב אנימציה עם שחקנים ואת קולו של פיטר הארנב דיבב ג'יימס קורדן. את האנימציה יצרה חברת "Animal Logic" האוסטרלית.
אתקינו סעודתא
אתקינו סעודתא (בארמית: "הכינו סעודה") היא פתיחה לסעודות השבת המובאת בספר הזוהר:
(תרגום: רבי שמעון, כאשר היה ניגש לסעודת השבת, היה מצהיר כך: "הכינו הסעודה [לכבוד השבת] ברוב פאר והדר. קבעו נא כאן הסעודה, לכבוד המלך.", וכך היה מתיישב מול שולחנו, והיה שמח שמחה גדולה בדבר.)
אתקינו סעודתא - הפתיחה
קטע התפילה "אתקינו סעודתא", המופיע בזמירות השבת, הוא פתיחה המתארת את סעודות השבת כנגד שלוש הדרגות שבהן שורה השכינה על עם ישראל בכל שלב בשבת, וכדלקמן:
ב"שער הכוונות" מובא לומר את הפתיחה ללא תוספת הפיוט, לפני נטילת ידיים.
בסעודת מלווה מלכה
גם בסעודת מלווה מלכה (סעודה רביעית חשובה שנועדה ללוות את צאת השבת באופן מכובד) נהוג לומר נוסח "אתקינו סעודתא" - לפי תקנת האר"י כמובא בספר "פרי עץ חיים" ובספר "השל"ה הקדוש", למרות שאין לכך מקור ברור בספר הזוהר. בפיוט זה מודגש: "דא היא סעודתא דדוד מלכא משיחא" - כלומר זו היא הסעודה של דוד המלך, שנחשב 'רגל רביעית במרכבה הקדושה', וכהמשך לשאר הסעודות המכוונות כנגד האבות, אברהם, יצחק ויעקב ועל פי הזוהר בזכות סעודת המלך דוד ניצולים מתהליכי חיבוט הקבר.
נהוג לחזור על פתיחה זו שלוש פעמים: הסבר לכך מובא בספר "דברי יחזקאל" בשם האדמו"ר רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינווא, כי הטעם לכך הוא מאחר שסעודות השבת הן מצווה מדאורייתא, לעומת "מלווה מלכה" שהיא מצווה מדברי סופרים ולכן היא צריכה חיזוק יתר.
פיוטים הנלווים
רבי יצחק לוריא הוסיף לפתיחה פיוטים עבור כל סעודות השבת, אף הם בשפה הארמית. הפיוטים נוגעים בצד הקבלי של סעודות השבת ומהותה של השבת עצמה. פיוטיו התקבלו ברוב תפוצות ישראל והולחנו להם לחנים רבים הן בקרב בני אשכנז והן בקרב יוצאי ספרד ועדות המזרח. כמעט לכל חצר חסידית קיים לחן מקורי מיוחד לכל אחד משלושת הפיוטים.
לפיוטים נכתבו ביאורים רבים, הן על דרך הפשט והן על פי החסידות. אחד הביאורים הפשטניים המקובלים והיותר מפורסמים הוא של היעב"ץ, המסביר את הפיוטים בדרך פשטנית עם נגיעה קבלית קלה.
לדעת ספרי הקבלה ה"פרי עץ חיים", "משנת חסידים" ו"אור צדיקים", יש לומר את הפיוט לאחר הקידוש וכך אף פוסק רבי שניאור זלמן מלאדי בסידורו, וכך גם נהג רבי נחמן מברסלב. הבן איש חי כותב שאף כך הנהיג האריז"ל, כיוון שברוב תפוצות השתרש לאמרו לפני הקידוש, אף הוא נוהג כן, אלא במקרים מסוימים בהם יש סיבה להקדים את הקידוש כגון בימי ספירת העומר, בהם מתפללים ערבית מאוחר מן הרגיל, הוא מקדים הקידוש לפיוטים. בסעודה שלישית אכן נהוג בכל הקהילות והעדות, לשיר את הפיוט "בני היכלא" בתוך הסעודה. ואילו שני הפיוטים האחרים יש שנוהגים לאומרם לפני הקידוש ואילו בקרב אחרים רווח המנהג לאומרם בתוך הסעודה.
אזמר בשבחין
מושר בסעודת ליל שבת. הפיוט מתאר את ההנהגה האלוהית והתקשרות אלוהים לעם ישראל בליל שבת, ואת הכוונות הקבליות שבהדלקת נרות שבת, עונג שבת, עריכת השולחן ומיקום החלות והנרות בו, הרחת הבשמים, אמירת הקידוש והשמחה שבסעודת ליל שבת.
הפיוט כולל עשרים בתים היוצרים את האקרוסטיכון "אני יצחק לוריא בן שלמה א'". כאשר האות ש' נכפלת בו פעמיים. הסבר לכפילות מובא על ידי תלמידו של האר"י, רבי ישראל סרוג; כי בתחילה כתב האר"י את הבית המתחיל במילה "שביתין" ולאחר מכן כתב את הבית המתחיל במילה "שכינתא" ומחק את הראשון. מה שמסביר את המנהג של קהילות שונות להשמיט את הבית המתחיל במילה "שביתין" ואת המנהג הכללי הרווח, לדחות את הפיסקה הזו ולאומרה בש' השנייה. יש הסוברים כי "שביתין" נכתב על ידי שבתי צבי או מזכיר אותו ולכן לא אומרים אותו.
המשך הפיוט שראשי הבתים שלו הם ל, מ, ה, א - עוסק בעיקר בבציעת הפת. יש המשמיטים אותו לחלוטין, ויש שנוהגים לאומרו בין הקידוש לנטילת ידיים או לאחר ברכת המוציא.
לחנים וביצועים
ל'אזמר בשבחין' יש לחנים רבים ביניהם; ניגון חב"די לחנו של רבי הלל מפאריטש, הלחן התקבל במגזרים רבים. לחן נוסף שקט, המושר בחסידות חב"ד, ללחן יש ביצוע של שי צברי באלבום צמאה 4 וביצוע של שמחה פרידמן. לחן נוסף המקובל בחסידות ברסלב.
אסדר לסעודתא
מושר בסעודת יום שבת. כל בית מבתי הפיוט מספר בדרך אחרת על משמעות סעודת בוקר יום השבת - "סעודתא בצפרא דשבתא". הוא עוסק בסודות הקבליים של "קידוש היום המכונה "קידושא רבא", שנים עשר ככרות לחם הפנים שהיה בבית המקדש. שני הבתים האחרונים הפותחים במילים "ידי אסחי" ו"אזמן בתלתא", אינם מושרים על פי רוב ויש הנוהגים לאומרם לפני ברכת המזון מאחר שהם עוסקים בנושא "מים אחרונים" ו"זימון".
הפיוט כולל שנים עשר בתים בני ארבע צלעות. האקרוסטיכון של השיר הוא "אני יצחק לוריא".
נהוג לזמרו בעיקר בקרב קהילות החסידים ועדות המזרח.
לחנים וביצועים
לאסדר לסעודתא יש כמה לחנים חב"דים ביניהם של זלמן לוין מהעיירה נעוול
בני היכלא
מושר בסעודה שלישית. מתאר את הזמן של בין השמשות של שבת שהוא זמן "רעוא דרעוין" - "רצון הרצונות", בו מבצעת השבת בכוחה הרוחני סילוק של כל ה"קליפות" וניתן להתקרב אל הבורא ברמה הקרובה ביותר עקב ביטול ה"חיצונים" והמפריעים.
הפיוט מורכב מעשרה בתים, האקרוסטיכון של השיר החל מהבית השני הוא "יצחק לוריא".
לחנים וביצועים
לבני היכלא יש לחנים רבים, ביניהם; ניגון חבד"י של בני היכלא, לפי חלק מהדעות מחבר הלחן הוא רבי שניאור זלמן מלאדי, יש סוברים שמחבר הלחן הוא הלל מפאריץ' לניגון ביצוע של יאיר כלב, וביצוע של בני פרידמן. ולחן נוסף המקובל בחסידות ברסלב שמילי אונגר בלחן של הרשי ויינברגר, באלבום מדריגות.
בתרבות
בשירו של אהוד בנאי, "רחוב האגס 1" (קרוב, 1989), מושמע המזמור בלחן שהיה נהוג במשפחת בנאי.
ראשי ממשלת רוסיה
להלן רשימת כל ראשי ממשלת רוסיה החל מ-1802 ועד היום, כולל רשימת ראשי הסובנרקום וממשלת ברית המועצות, כמו גם ראשי ממשלת הפדרציה הרוסית מאז 1991 ועד היום.
ראש הממשלה שכיהן הכי הרבה זמן היה הנסיך פיוטר לופוחין שכיהן במשך 10 שנים ו-315 יום בשנים 1816–1827. תקופת כהונה הקצרה ביותר הייתה של אלכסנדר טרפוב שכיהן במשך 47 ימים בסוף שנת 1916. תקופת זמן קצרה יותר כיהן ממלא מקום ראש ממשלת רוסיה ויקטור כריסטנקו, במשך 10 ימים בפברואר-מרץ 2004. ראש הממשלה הצעיר ביותר היה אלכסנדר קרנסקי שמונה בגיל 36. פיוטר טולסטוי היה ראש הממשלה המבוגר ביותר, הוא מונה בגיל 81.
ראש ממשלת רוסיה הנוכחי הוא מיכאיל מישוסטין (מאז ינואר 2020).
מרקלגוניס
מרקלגוניס (Maracalagonis) היא עיר בסרדיניה, בעיר המטרופולינית של קליארי 17 ק"מ מהעיר קליארי. התושבים מכונים בשם "maresi", שמקורו אתני. העיר נמצאת באזור הנחשב לפורה ומצויים בו מטעים רבים. עם זאת, רוב אוכלוסיית העיר מועסקת ברובה מחוץ למקום.
תולדות העיר
לדעת חוקרים מקור שמה הוא שֵׁמִי. לפי דעה זו שמה של העיר: מרקלגוניס מורכב משתי מילים בשפה שמית : מרה (Mara) שפרושה "ביצה" ו-קלגוניס (Calagonis) שפרושה "מקום פורה" - אולי "כלכלה". שמות התואר מתאימים לגאוגרפיה של האזור.
בסביבה כפרים אחדים, ביניהם: סיני (סרדיניה), Castiadas, Quartu Sant'Elena, "Quartucciu", "Villasimius
גלנטי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קומולונימבוס
קוּמוּלוֹנִימְבּוּס ('Cumulonimbus', בעברית: 'עב חשרה' או ענן סופת רעמים) הוא ענן משקעים ערמתי (ומכאן שמו: תחילית קומולוס שמציינת ערמה, וסופית נימבוס שמציינת משקעים) שבסיסו בגובה נמוך והוא מגיע עד לשכבת אינוורסיה בקרבת הטרופופאוזה (אזור יציב מאוד באטמוספירה, המגדיר את הגבול בין שכבתה הנמוכה ביותר ובין הבאה אחריה). התופעות המלוות את ענן הקומולונימבוס הן גשם, ברד, שלג, ברקים ורעמים ואף טורנדו. ענן קומולונימבוס נוצר כאשר האטמוספירה אינה יציבה.
המבנה הבסיסי של קומולונימבוס הוא בסיס, זרם אוויר עולה/יורד, סדן (ראש הענן) וכיפה. צמרת הענן מקבלת צורת סדן כזו מפני שהטרופופאוזה חוסמת את ההתפתחות האנכית של הענן (בגובה 9’–17 ק"מ), והענן מתפתח אופקית. לעיתים, כאשר זרם האוויר העולה חזק מספיק, הוא מצליח לפרוץ את הטרפופאוזה ואז נוצרת מעל הסדן מעין כיפה בחלק התחתון של הסטרטוספירה.
קומולונימבוס מתפתח כאשר נוצר זרם אוויר עולה המזין אותו ו"מרים" אותו לגובה. כאשר אותו קומולונימבוס הגיע לדרגה מפותחת מספיק, הוא מתחיל להוריד משקעים - המשקעים הם אלה המהווים את זרם האוויר היורד. אם זרם האוויר העולה אינו חזק מספיק כדי להמשיך להזין את הענן בלחות, זרם האוויר היורד ימוטט את הענן. קומולונימבוס מתפתח מענן קומולוס דחוס מפותח (Cumulus congestus), ויכול להתפתח כחלק מתא-על. ככל שענן הקומולונימבוס צומח יותר לגובה והוא עבה יותר כך סופות הרעמים תהיינה חזקות ותכופות יותר ויותר.
קומולונימבוס יכול להופיע בתאים בודדים, באוסף עננים, לאורך חזית קרה. הטיסה בתוך ענני קומולונימבוס מסוכנת מאוד, עקב חשש של פגיעת כדורי ברד גדולים וכן טלטולים כתוצאה מהזרמים האנכיים.
הופעה
ענני קומולונימבוס בדרך כלל מלווים בענני קומולוס בינוניים, המתפתחים אנכית, ותורמים לצורת הפטרייה של הקומולונימבוס. בסיס הענן משתרע על פני קילומטרים ונמצא בגבהים נמוכים ובינוניים - מגובה של בערך 200 מ' ל-4,000 מ'. פסגות מגיעות בדרך כלל ל-6,000 מ', אך יכולות במקרים קיצוניים להגיע גם ל-23,000 מ'. קומולונימבוסים מפותחים כהלכה מאופיינים בפסגה שטוחה דמוית סדן, הנגרמת על ידי גזירת רוח או אינוורסיה בקרבת הטרופופאוזה. שלוחת הסדן עשויה להקדים את הרכיב האנכי של הענן בקילומטרים רבים, ולהיות מלווה בברקים. לעיתים קרובות, חבילות אוויר עולות מצליחות לחדור דרך שכבת שיווי המשקל היציבה, וליצור פסגה כיפתית. בעת פעילות אנכית ענפה, הענן יכול לעבור דרך שלושת אזורי העננים (נמוך, בינוני וגבוה). אפילו הקומולונימבוס הקטן ביותר מגמד את העננים השכנים לו בהשוואה.
סוגים
קומולונימבוס שעיר (Cumulunimbus capillatus) - ענן עם פסגה סיבית, דמוית צירוס.
תא על
קומולונימבוס בודד מכונה "תא". תא-על (Supercell) הוא קומולונימבוס אשר התפתח בתנאים המאפשרים לזרמים העולים והיורדים בו להפרד. כמו שהוסבר קודם, הזרם היורד הוא זה הממוטט את הקומולונימבוס (מפני שהוא חוסם את הזרם העולה), לכן, בתא על, כאשר מבוצעת הפרדה, הזרם העולה חזק הרבה יותר והקומולונימבוס יכול, באופן תאורטי, לחיות לעד.
התנאים הדרושים לתא על, בנוסף לתנאים שהוזכרו קודם הם גזירת רוח של 90 מעלות בין השכבות, כמו גם שטח מישורי גדול (שכן כאשר קומולונימבוס "מטפס" על הר, יציבותו מתערערת). תאי על נפוצים מאוד במישורים הרחבים בארצות הברית.
תאי על מלווים פעמים רבות בסופות ברד, גשמים עזים, רוחות חזקות ופרצי רוח. תאי על נחשבים לסוג העננים האלים ביותר והסבירות שיביאו לטורנדו היא הגבוהה ביותר מכל העננים האחרים.
בסתיו
כאשר מתרחש אפיק ים סוף בסתיו, ענני קומולונימבוס, עבים יותר מאשר בחורף במהלך של חזית קרה. הסיבה היא עוביה הרחב יותר של שכבת הטרופוספירה מעל אזור המזרח התיכון בחודשי הסתיו ביחס לחורף. כאשר הטרופוספירה עבה, ענן הקומולונימבוס עשוי להיות עבה יותר.
באזור קו המשווה, עובי האטמוספירה רב יותר. ככל שמתקרבים לקטבים האטמוספירה נהיית דקה יותר. כך שבקוטב עובי הטרופוספירה הוא חצי מעובי השכבה באזור קו המשווה. לכן, העננים באזור קו המשווה עבים יותר מאשר שאר כדור הארץ.
ענני הקומולונימבוס יכולים להגיע עד קצה שכבת הטרופוספירה ולבסוף להפסיק את הצמיחה ולהתיישר בחלק העליון. החלק הזה של הענן, בעל צבע בהיר. בנוסף, הרוחות העליונות החזקות גורמות לחלק זה של הענן לנוע מהר יותר כך שחלק זה של הענן מקדים את יתר הענן.
משה גאלנטי (הראשון)
הרב משה בן מרדכי גאלנטי (נקרא גם רבי משה גאלנטי הזקן, על מנת להבדילו מנכדו), נפטר אחרי 1612 (ה'שע"ב; יש אומרים בגיל 90) היה רב, פוסק ומקובל צפתי בולט.
ביוגרפיה
נולד ברומא ועלה לצפת בצעירותו. היה תלמידו של רבי יוסף קארו, והוסמך לרבנות על ידו כשהיה בן 22. החל משנת ה'ש"ם שימש כרב הראשי של צפת במקום רבי משה מטראני.
אחיו של ר' אברהם גלאנטי. נכדו משה גאלנטי (השני) היה מראשי רבני ירושלים ואף מצאצאיו נתמנו כראשונים לציון רבי רפאל מיוחס ורבי משה יוסף מרדכי מיוחס.
בין השאר חיבר את הספרים מפתח הזהר (מפתח פסוקים שמופיעים בספר הזהר) וקהלת יעקב (פירוש קבלי על מגילת קהלת).
על תאריך לידתו קיימת מחלוקת. ישנה מסורת משפחתית, המעוגנת בספרות שהרב נפטר בגיל 90.
רוני בליץ
רוני בליץ (נולד ב-22 בינואר 1959) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
קורות חייו
בליץ הוא בוגר בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי. במהלך השנים שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה רבות. בשנת 1984 שיחק במחזה "הערב אימפרוביזציה". בשנת 1987 שיחק בסרט הקולנוע "אהבה צעירה", סרט שביעי בסדרת הסרטים של אסקימו לימון. בשנת 1989 גילם את דמותו של "שרמן" בסרט "אבא גנוב 2", בשנת 1990 לוהק לסרט הטלוויזיה "כתר בראש", שהוקרן בערוץ הראשון, לסרטו של גדעון גנני "אש צולבת", ולסרט הקולנוע "נשיקה במצ"ח", בו גילם את דמותו של "בליץ". באותה שנה דיבב בסדרת האנימציה "אבירי האור הקסום".
בשנת 1991 השתתף בסדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת", בפרק "התאונה", לצדה של מיכל זוארץ. באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון "חמישייה על הגג". בשנת 1994 שיחק בסדרת המתח של הערוץ "רצח בים המלח". בין השנים 1996-1995 גילם את דמותו של "יוסף בחבושי", בסדרת הפשע "תמונות יפואיות".
בשנת 1997 שיחק בעונה הרביעית של אופרת הסבון "רמת אביב גימל", ששודרה בערוץ 2 בטלעד, וכן שיחק במחזה "הלילה השנים עשר", שהוצג בתיאטרון הקאמרי. בשנת 1998 שיחק במחזה "שידוכים", שהוצג אף הוא בקאמרי. בשנת 1999 שיחק בסרט הקולנוע "החברים של יאנה". בשנת 2006 דיבב את דמותו של "וינסטון" בסרט האנימציה ""גארפילד 2". ב-2010 דיבב את דמותו של "ברני ראבל" בסדרת האנימציה "משפחת קדמוני". בשנים 2011 ו-2013 שיחק את דמותו של "מר לרנר", בסדרה "חסמבה דור 3".
בשנת 2012 שיחק בסדרה הישראלית "החממה" וגם בסרט הקולנוע "אנחנו לא לבד". בשנת 2013 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-80", פרי עטם של מני ושלום אסייג. ב-2014 שיחק בסרט "טוביאנסקי בבימויו של ריקי שלח. בשנת 2015 השתתף במופע "שכונה" בתור הסקאוטר של ברצלונה שהגיע לבחון את לירון.
בתיאטרון בית ליסין שיחק במחזה "הזוג המוזר". בתיאטרון באר שבע לקח חלק במחזות "אילוף הסוררת", "עקרונות הכתיבה", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "קיץ ועשן" ו"נוכלים ואוהבים". בתיאטרון הספרייה הוא שיחק במחזות "כאילו חלום", "התור", "מלכודת", "מלקולם הקטן ומלחמת בסריסים", "בודדה באפלה" ו"הלוויה חורפית". הוא שיחק במחזה "ברנשים וחתיכות" שהוצג בתיאטרון חיפה. בתיאטרון לילדים ולנוער הוא שיחק במחזות "חנה סנש" ו"אודיסינדבר".
בתיאטרון המסחרי שיחק במחזמר "טרזן וג'יין".
ב-20 בינואר 2016 החל לשחק במחזה "פרוספרו בירושלים" בתיאטרון תמונע מאת ובבימויו של יוסי יזרעאלי. באותה שנה שיחק בסרט "שבוע יום" של אסף פולונסקי.
בשנת 2020 התחיל לעבוד בבית הספר הדמוקרטי "טבע הדברים" בנס ציונה בתור מורה לתיאטרון ופסיכולוגיה.
אננקוב
אננקוב (Annenkov Island) הוא אי במרחק 13 ק"מ ממערב לאי ג'ורג'יה הדרומית באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים. צורת האי בלתי סדירה, אורכו 6 ק"מ וגובהו המרבי 650 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה
האי התגלה לראשונה בינואר 1775 על ידי משלחתו של ג'יימס קוק שקרא לו האי פיקרסגילס (Pickersgills Island) על שמו של מפקד אחת מספינותיו, אה"מ רזולושן (HMS Resolution). האי נראה בפעם הבאה ב-1819 על ידי משלחת רוסית בפיקודו של פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן אשר סבר שהוא גילה את האי לראשונה וקרא לו אננקוב על שם מיכאיל אננקוב שהיה קצין בספינתו. השם פיקרסגילס ניתן לקבוצה של איים 24 ק"מ מדרום-מזרח לאי אננקוב.
בעלי חיים וצמחייה
כאתר בעל עניין מדעי מיוחד, אננקוב הוא אחד האיים המעטים בדרום ג'ורג'יה שאין בו כלל חולדות. בלינסהאוזן ציין שאין באי צמחייה כלל. 500 זוגות של אלבטרוס נודד מקננים באי. העלייה לאי מותרת באישור מיוחד בלבד.
גאולוגיה
הנקודה הגבוהה ביותר באי היא פסגת אולסטד (Olstad Peak), בגובה 650 מטרים. הפסגה נסקרה בסקר של ג'ורג'יה הדרומית בשנים 1951-1957 ונקראה על שם הזואולוג הנורווגי אולה אולסטד (Ola Olstad). זהו אחד המקומות המעטים באי שבו ניתן לראות מאובנים.
אגם החדירה
אגם החדירה (Intrusion Lake) הוא אגם באורך 300 מטרים מצפון-מזרח לפסגה. האגם מופה בסקר הבריטי של 1972-1973 ונקרא כך בשל צורתו הלא רגילה שנוצרה עקב חדירות של סלעי אנדזיט למימיו.
מאהאטיר מוחמד
מאהאטיר בין מוחמד (במלאית: Mahathir bin Mohamad; בג'אווי: محضير بن محمد; תעתיק מדויק: מחצ'יר בן מחמד; נולד ב-10 ביולי 1925) הוא פוליטיקאי מלזי שכיהן כראש ממשלת מלזיה בשנים 1981–2003 ובשנים 2018–2020, הכהונה הארוכה ביותר מבין כל ראשי ממשלת מלזיה לדורותיהם. הקריירה הפוליטית שלו נמשכת כבר יותר משבעים שנה מאז הצטרף לראשונה ב-1946 למפלגת "הארגון המאוחד הלאומי של המלאים" (United Malays National Organisation – UMNO) שהוקמה אז וב-2016 הקים את מפלגתו, "מפלגת הילידים המלזים המאוחדת".
קריירה פוליטית
הוא החל להיות פעיל ב-UMNO לפני שנבחר לפרלמנט ב-1964. הוא כיהן תקופת כהונה אחת לפני שאיבד את המושב ולאחר מכן הודח מהממשלה יחד עם ראש הממשלה דאז, טנקו עבדול רחמן והורחק משורות המפלגה. כאשר התפטר עבדול רחמן, חזר מוחמד ל-UMNO ולפרלמנט וקודם להיות חבר הקבינט. ב-1976 הוא קודם לתפקיד סגן ראש הממשלה וב-1981 הוא הושבע כראש הממשלה לאחר התפטרות קודמו, חוסיין און.
מוחמד המשיך להיות פעיל פוליטית לאחר פרישתו מכהונת ראש הממשלה. הוא היה למבקר חריף של היורש שנבחר על ידו, עבדוללה אחמד בדאווי ב-2006 ושל נג'יב רזאק ב-2015. בנו, מוכריז מאהאטיר, היה השר הראשי של מדינת קדה עד 2016. ב-29 בפברואר אותה שנה פרש מוחמד ממפלגת UMNO לאור תמיכתה במעשיו של ראש הממשלה רזאק, על אף מעורבותו בשערורייה פוליטית קשה. ב-9 בספטמבר אותה שנה, אישר סופית רשם המפלגות המלזי את הקמתה של מפלגתו החדשה של מוחמד, והוא היה למנהיגה.
ב-8 בינואר 2018 הוכרז מוחמד כמועמדה של קואליציית "ברית התקווה" לראשות הממשלה לקראת הבחירות שנערכו במאי אותה שנה, על רקע תוכנית לחון את אנואר איבראהים ולשתף איתו פעולה אם מערכת הבחירות תנחל הצלחה. בגיל 92 היה מוחמד לראש הממשלה המלזי שהאריך ימים יותר מכל קודמיו ומכל אלו שכיהנו אחריו עד אותה עת וכן לראש הממשלה המבוגר ביותר שכיהן אי פעם בכל מדינות העולם. הוא גם ראש הממשלה הראשון שנבחר לא מטעם מפלגת UMNO שהחזיקה בשלטון שנים רבות. הוא גם ראש הממשלה המלזי הראשון שכיהן בשתי תקופות כהונה לא רצופות. בבחירות שנערכו במאי של אותה השנה ניצחה מפלגתו של מוחמד והוא נבחר כחבר הפרלמנט של מלזיה מטעם מחוז הבחירה של לנגקאווי שבמדינת קדה. בעת תחילת כהונתו השנייה היה מוחמד בן 92 ובכך היה לראש הממשלה המבוגר בעולם. במהלך תקופת כהונתו, התנגד בתוקף לקידום זכויות להט"ב.
הוא סירב להעביר את השלטון לאיבראהים עד לנפילת ממשלתו ב-1 במרץ 2020.
באוקטובר 2022, הודיע כי יתמודד שוב בבחירות שהתקיימו בנובמבר 2022, אך הוא הפסיד. בפברואר 2023, הודיע מוחמד כי הוא ו-13 חברי מפלגתו הקודמת מצטרפים למפלגת "באמיפוטרה פרקאסה מלזיה".
יחסו לישראל וליהדות
מוחמד הוא מבקר חריף של ישראל, והתבטא לא פעם בצורה אנטישמית בוטה. בין היתר כינה את היהודים "בעלי אף גדול", הטיל ספק במספר היהודים שנרצחו בשואה, ואסר להקרין את רשימת שינדלר בארצו כ"תעמולה ציונית". בשנת 2012, טען שהוא "שמח שקוראים לו אנטישמי". בריאיון לרשת BBC ב-2018, אמר ש"הבעיה במזרח התיכון נוצרה עם הקמתה של ישראל", ואת כינויו ליהודים תירץ ש"גם למלזים קוראים בעלי אף שמן. אנחנו לא מתנגדים לכך". בריאיון ל-AP אמר ש"אנטישמיות זה מושג שהמציאו כדי למנוע ביקורת מיהודים שעושים דברים לא טובים. האפשרות למתוח ביקורת צריכה להיות פתוחה לכל". בנוסף טען שאינו אנטישמי עקב היותו פתוח לעמים שמיים אחרים מהיהודים.
גאולה (אלבום של חמי רודנר)
גאולה הוא אלבום הסולו הראשון של סולן להקת "איפה הילד?" לשעבר, חמי רודנר. האלבום הוקלט בחודש ינואר 2000 בלבד ויצא לאור במרץ 2000 על ידי חברת התקליטים "הד ארצי" בהפקת עידו אגמון, איל דפנא ורודנר עצמו. באלבום שיתף פעולה רודנר עם להקת הקאברים "שליחי הבלוז". בין השירים הפופולריים שבאלבום נמצאים "בואי נפרד" ו"גאולה".
"גאולה" התחיל את דרכו בשלהי 1999, לאחר שרודנר סיים מערכת יחסים בת חמש שנים וחצי. את ההשראה לחומר החדש קיבל אחרי הופעת גרסאות כיסוי של הביטלס בניצוחו של מפיקם ג'ורג' מרטין שבה השתתף. השירים לאלבום, שנקרא בתחילה "מילים נוזלות", נכתבו על חייו של רודנר באותה תקופה כאוטית, ובדרך כלל נכתבו בשכרות. באותה תקופה התחיל להופיע אקוסטית בפאב "פרילנד" באזור עם גיטרה, סגנון שלא ניסה עד אז. הסגנון המוזיקלי של האלבום פולקי ובלוזי יותר מרוב האלבומים הפופולריים באותה תקופה, שנשענו לרוב על אלקטרוניקה. היה זה ניסיון לתפוס את רוח שנות השישים והשבעים ברוק. רודנר החל להופיע גם עם עידו אגמון, גיטריסט צעיר שמצא איתו שפה משותפת. "שליחי הבלוז" נבחרו לאחר שרודנר חיפש להקה ברוח התקופה. מהר מאוד רודנר ושליחי הבלוז נכנסו לאולפן והקליטו שתים-עשרה רצועות לאלבום החדש. יומיים לאחר סיום ההקלטות "בואי ניפרד" כבר הושמע בתחנות הרדיו.
את "דנה שלי", השיר היחיד שהוקלט לאלבום ולא מצא את דרכו למוצר הסופי, ניתן להוריד בחינם באתרו הרשמי של רודנר.