cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אזור כפרי
סגנון החיים באזורים הכפריים שונה מזה שבאזורים העירוניים, בעיקר משום שכמות השירותים הזמינים פחותה באופן ניכר, במיוחד השירותים הציבוריים. שירותים ממשלתיים כגון אכיפת החוק, בתי ספר, מחלקת מכבי האש, וספריות עשויים להיות מרוחקים או שאינם זמינים בקרבת מקום. במקרים רבים תשתית המים, הביוב, תאורת הרחוב ותברועה עשויים שלא להיות קיימים. בנוסף לכך, במקרים רבים אפשרויות התחבורה הציבורית עשויות להיות מוגבלת מאוד או לא קיימות, ולכן המקומיים חייבים להשתמש ברכב משלהם, ללכת ברגל, לרכוב על אופניים, או לרכוב על בעל חיים על מנת להגיע ממקום למקום.
המרוץ לדראג: אולסטארס: עונה 6
העונה השישית של המרוץ לדראג: אולסטארס עלתה לשידור ב-24 ביוני 2021 והסתיימה ב-2 בספטמבר 2021. ב-20 באוגוסט 2020, VH1 חידש את המרוץ לדראג של רו פול ואת אולסטארס לעונה ה-13 והשישית. ב-24 בפברואר 2021 ViacomCBS הודיע שהעונה השישית תעבור מ-VH1 לפרמאונט+. המתחרות הוכרזו בערוץ היוטיוב של המרוץ לדראג של רו פול ב-26 במאי 2021.
הפרסים למנצחת הם אספקה של שנה של מוצרי קוסמטיקה מאנסטסיה בוורלי הילס ו-100,000 דולר.
מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.
אנדרטת חטיבה 37
אנדרטת חטיבה 37 היא אנדרטה על גבעה בצד כביש מירון-צפת, ליד קדיתא, לזכר חללי חטיבת השריון 37.
הקמה
האנדרטה הוקמה בקרבת יערות עין זיתים במקום בו נערכה החטיבה בתקופת ההמתנה לפני פרוץ מלחמת ששת הימים. את פסל האנדרטה יצרה הפסלת דינה ניר–אבן-טוב מקיבוץ שער העמקים, שבעלה עודד, איש הסיירת של החטיבה, נהרג בקרב בשכם. האנדרטה נחנכה ב-12 ביוני 1969, בטקס בנוכחות דוד אלעזר.
האנדרטה, המתנשאת לגובה 9 מטר, ניצבת על גבעה הצופה מזרחה על צפת ומערבה על הר מירון. היא עשויה ממוטות מתכת היוצרים את האות שי"ן המסמלת את המילים ששת הימים, שריון, שלום, שמע ישראל ושדי המופיעה בכל מזוזה.
בסמוך לאנדרטה נמצא קיר הנצחה מאבני המקום ועליו חקוקים שמות 173 חללי החטיבה בכל מלחמות ישראל, ובהן מלחמת סיני (24 נופלים), ששת הימים (27 נופלים) ומלחמת יום הכיפורים (84 נופלים) שבה נלחמה החטיבה ברמת הגולן וספגה אבדות כבדות. על לוח אבן חקוקות המילים אשר נאמרו במקור בהספד בעל אותו שם שנשא מפקד חטיבה 7, שמואל גונן (גורודיש), לזכר חללי החטיבה שנפלו במלחמת ששת הימים.
למרגלות האנדרטה הוקם חניון ובו טנק צנטוריון. גן הזיכרון נחנך בשנת 1984 בעת ציון 30 שנה לחטיבה.
אפשר להגיע למקום בדרך נוף מירון-עין זיתים היוצאת כ-350 מטר מזרחית לצומת מירון. מהחניון עולים במדרגות לאנדרטה כשבצידי הדרך תיאורים של הקרבות השונים בהם השתתפה החטיבה.
טוק פיסין
טוק-פיסין (Tok Pisin) או נאו-מלאנזית (Neo-Melanesian) היא השפה הרשמית השנייה (בנוסף לאנגלית) בפפואה גינאה החדשה. לפי הערכות, מספר הדוברים בה עומד על שני מיליון איש. היא דומה מאוד לשפת ביסלמה, המדוברת בוונואטו.
טוק פיסין היא שפה קריאולית המבוססת על פידג'ין של מלחים באזור הפאסיפי, מתקופת הקולוניאליזם באזור. רוב אוצר המילים שאול מאנגלית, ובדיאלקטים מסוימים יש גם מילים שאולות מגרמנית. חלק ניכר מדקדוק השפה אופייני לשפות אוסטרונזיות, למשל, ההבחנה בין כינוי גוף ראשון כולל (inclusive) לעומת כינוי גוף ראשון מוציא (exclusive). המילה yumi משמעה "אנחנו" במובן "אני ואתה", לעומת המילה "mipela" שמשמעה "אנחנו" במובן "אנחנו לעומתך".
זוהי אחת השפות הנחקרות ביותר מבין שפות פידג'ין והשפות הקריאוליות. יש תיעוד מוקדם של השפה מתקופת היווצרותה בתקופה הקולוניאלית. התיעוד כולל תיאור דקדוקי ודוגמאות שמביא ג'ון מרפי.
פעלים
בטוק פיסין יש הבחנה בין פעלים טרנזיטיביים (יוצאים) לפעלים אינטרנזיטיביים (עומדים), כלומר פעלים בעלי מושא ופעלים ללא מושא. פועל טרנזיטיבי מסומן בדרך-כלל בסיומת -im. דוגמאות:
שימוש בהכפלה כאמצעי מורפולוגי נפוץ מאוד בשפות קראוליות ובשפות אוסטרונזיות, וטוק פיסין אינה יוצאת דופן לעניין זה. מבחינה היסטורית, ההכפלה בטוק פיסין שימשה להבחנה בין מילים שאולות שקיבלו צורה זהה בטוק פיסין.
דוגמה:
להכפלה יש גם משמעויות מורפולוגיות אחרות בשמות עצם ובפעלים.
גופים
כמו בעברית, גם בטוק פיסין ניתן להשתמש במספרים לציון גוף:
עברית:
עקל האשם
עקל האשם (בערבית: عقل هاشم; 1952 – 30 בינואר 2000) היה אלוף-משנה בצבא דרום לבנון ששירת תחת פיקודם של סעד חדאד ואחר כך אנטואן לאחד. האשם היה סגן מפקד צד"ל והוגדר כמספר 2 של הגנרל לאחד. הוא נולד בדבל שבלבנון, והיה דובר עברית וערבית שוטפת. הוא נהרג בשנת 2000 בהתנקשות באמצעות מטען צד שהטמין ארגון חזבאללה בפתח חוותו בדבל.
טוק פיסין
גופים
טוק פיסין:
עקל האשם
שירותו בצד"ל
האשם היה סגנו של מפקד צד"ל, אנטואן לאחד, מפקד החטיבה המערבית, ומפקד המבצעים של צד"ל. פעמים רבות ניצל מניסיונות התנקשות של חזבאללה. בסופו של דבר נהרג ממטען שהונח מחוץ לחווה שלו בדבל. אפרים סנה האשים את סוריה בהתנקשות. את האשם החליף סגנו שריף קסיס.
טוק פיסין
גופים
אך בניגוד לעברית, כינויי גוף אלה מצהירים על הגוף כלא כולל את המאזין (דהיינו - mitupela == אני והוא, לא אני ואתה)
מצר סומבה
מצר סומבה (באינדונזית: Selat Sumba) הוא מצר ים באינדונזיה בין האי סומבה מדרום לבין האיים (ממזרח למערב) פלורס, רינקה, קומודו וסומבאווה , מצפון. המצר מקשר בין ים סאבו (באוקיינוס השקט) ממזרח לבין האוקיינוס ההודי ממערב.
טוק פיסין
גופים
גופים מקבילים הכוללים את המאזין הם:
הבחנה זו טיפוסית לשפות אוסטרונזיות. כמו גם בעברית, ככל שהמספר גדול יותר, כך פחות נפוץ השימוש בגוף (ששתנו).
שם השפה
הסברה היא שהשם טוק פיסין מקורו בטוק - "שפה", ו"פיסין", המילה פידג'ין. בטוק פיסין פירוש המילה פיסין הוא "ציפור", אשר יש להן חשיבות מיוחדת בדתות מקומיות באי, הקשורות לרוחות המת, על כן לעיתים דוברים מכחישים את הקשר עם "דיבור הציפורים".
לדוגמה: "Ol i kolim tok pisin. i no pisin ol i toktok nogut. Ol i makim nating" (דובר יליד של השפה)"כולם קוראים (לשפה) שׂפת הציפורים ואין ציפורים בכלל וסתם מתווכחים. זה לא אומר כלום (השם הזה)"
עקל האשם
שירותו בצד"ל
אחד מלוחמי חזבאללה שהשתתף בחיסולו היה ח'אלד באזי, שחוסל לאחר מכן בתקיפה אווירית של חיל האוויר במלחמת לבנון השנייה.
משפחתו של האשם ברחה לישראל, אך אשתו ושניים מילדיו חזרו ללבנון בשנת 2013.
ריי נאנס
ריי ויליס נאנס (באנגלית: Ray Willis Nance; 10 בדצמבר 1913 – 28 בינואר 1976) היה חצוצרן ג'אז, כנר וזמר אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות הקשר הארוך שלו עם דיוק אלינגטון ותזמורתו.
שנים מוקדמות
נאנס היה מנהיג הלהקה שלו בשיקגו מ-1932 עד 1937. לאחר מכן עבד עם ארל היינס מ-1937 עד 1939; ומ-1939 עד 1940 עבד עם הוראס הנדרסון.
עם אלינגטון
אלינגטון שכר את נאנס ב-1940, כדי להחליף את החצוצרן קוטי ויליאמס, שהצטרף לבני גודמן. ההופעה הראשונה שהוקלטה בה ניגן נאנס עם אלינגטון הייתה בריקודים סלוניים בפארגו, צפון דקוטה (Duke Ellington at Fargo, 1940 Live). זמן קצר לאחר הצטרפותו ללהקה, נאנס קיבל את תפקיד ביצוע סולו החצוצרה בגרסה המוקלטת המוקדמת ביותר של "Take the "A" Train", שהפכה לנעימת הנושא של תזמורת הביג בנד של דיוק אלינגטון. הסולו של נאנס ב-Take the "A" Train הוא אחד מקטעי הסולו לחצוצרה המועתקים והנערצים ביותר בתולדות הג'אז. כשקוטי ויליאמס חזר לתזמורת של אלינגטון יותר מעשרים שנה לאחר מכן, הוא נהג לנגן את הסולו של נאנס ב"Take the "A" Train" באופן דומה למקור. נאנס הופיע לעיתים קרובות בכינור, והיה לסולן הכינור היחיד שהופיע אי פעם בתזמורת של אלינגטון (הוא תרם ביצוע בכינור לגרסה המקורית של "The 'C' Jam Blues" מ-1942). הוא גם אחד מסולני הקול - הגברים - הידועים יותר הקשורים לתזמורתו של אלינגטון. בהקלטות מאוחרות יותר של "It Don't Mean a Thing (If It Ain't Got That Swing)", הפך נאנס את קטע הקרן האינסטרומנטלי לשיר המוביל, ובו השורה "Doo wha, doo wha, doo wha, doo wha, yeah!" הוא הוצג לעיתים קרובות כסולן ב-"Jump for Joy", "Just A-Sittin' and A-Rockin" ו-"Just Squeeze Me (But Please Don't Tease Me)". כשרונותיו המרובים (חצוצרה, כינור, שירה וריקוד) זיכו אותו בכינוי "Floorshow" (בתרגום חופשי: מופע של איש אחד).
נאנס נעדר מתזמורת דיוק אלינגטון במשך שלושה או ארבעה חודשים ב-1946, כולל קונצרט קרנגי הול באותה שנה. בשנת 1949 השתתף נאנס, יחד עם אנשי אלינגטון ראסל פרוקופ, ג'וני הודג'ס וסוני גריר, במספר סשנים של אייבורי ג'ו האנטר, עבור King Records of Cincinnati.
השנים שלאחר אלינגטון
נאנס עזב את תזמורת אלינגטון ב-1963 במהלך סיבוב הופעות במזרח התיכון לאחר שניגן עם קודמו, שחזר, קוטי ויליאמס, במשך שנה. הוא המשיך להופיע במספר הופעות אורח בתזמורת במהלך השנים, ולאחר מכן סייר והקליט באנגליה בשנת 1974.
בתור נגן צד
עם אחמד עבדול-מאליק:
עם ג'קי ביארד
עם דיוק אלינגטון
עם הוראס הנדרסון
עם ארל היינס
עם ג'וני הודג'ס
עם באד ג'ונסון
עם ג'ויה שריל
הארמייה השנייה (האימפריה היפנית)
הארמייה השנייה (ביפנית: 第2軍) הייתה ארמייה של הצבא היפני הקיסרי.
היסטוריה
הארמייה השנייה הוקמה ב-27 בספטמבר 1894, וכמפקדה מונה איוואו אויאמה. תחת פיקודו, לחמה הארמייה במלחמת סין–יפן הראשונה, ולאחר שהמלחמה הסתיימה בניצחון יפני פורקה הארמייה. הארמייה הוקמה מחדש ב-6 במרץ 1904, ותחת פיקודו של הגנרל אוקו יאשוקאטה השתתפה במלחמת רוסיה–יפן. הארמייה השנייה לחמה ברוב הקרבות הגדולים של המלחמה, כולל קרב נאנשאן, קרב טליסו, קרב טאשיקאיו, קרב נהר שאה, קרב ליאויאנג, קרב סנדפו וקרב מוקדן. לאחר שגם מלחמה זו הסתיימה בניצחון יפני מוחץ, פורקה הארמייה בשנית.
הארמייה השנייה הוקמה פעם שלישית ב-23 באוגוסט 1937, בעקבות תקרית גשר מרקו פולו ופריצת מלחמת סין–יפן השנייה. הארמייה נכללה בתוך "ארמיית אזור צפון סין", שהוצבה כפי ששמה מעיד עליה בצפון סין. הארמייה השנייה השתתפה במספר קרבות במהלך המלחמה, ביניהם: תקרית צפון סין, מבצע רכבת טיינג'ין-פוקו, קרב שוז, וקרב טאיארג'ואנג, לפני שפורקה ב-15 בדצמבר 1938.
הארמייה השנייה הוקמה פעם רביעית ואחרונה ב-4 ביולי 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הוצבה במנצ'וריה על הגבול עם ברית המועצות. לקראת סוף המלחמה הוכפפה לקבוצת ארמיות משלוח דרום, וב-30 ביוני 1945 הוצבה באזור אינדונזיה. לקראת סוף המלחמה קבעה הארמייה את בסיסה בסולאווסי, ועם סיום המלחמה פורק כל הצבא היפני הקיסרי, ובכלל זה הארמייה השנייה.
קישורים חיצוניים
History of Imperial General Headquarters Army Section (Revised Edition), HyperWar Foundation.
יעקב יהושע
יעקב יהושע (1 ביולי 1905 – 26 בדצמבר 1982) היה מזרחן, מנהל המחלקה המוסלמית והדרוזית במשרד הדתות, סופר וחוקר היישוב היהודי הוותיק בירושלים.
ביוגרפיה
נולד בשכונת ימין משה שבירושלים לרב חנניה גבריאל, ובגיל צעיר עקר עם משפחתו לשכונת אבן ישראל. הוא חווה את התקופה הקשה שהביאה עִמה מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1932 התארס למלכה רוזיליו, בת למשפחה אמידה מהעיר מוגדור שבמרוקו, שעלתה לארץ ישראל באותה שנה עם אביה, שלאחר מות אמהּ עזב את עירו ואת שמונת ילדיו ולקח איתו לארץ ישראל את שתי בנותיו ובן זקוניו. מאז קום המדינה עבד כעוזר מנהל המחלקה המוסלמית והדרוזית במשרד הדתות ולאחר מכן ניהל אותה במשך שנים. ערך את "ידיעון המחלקה המוסלמית".
בשנת תשל"ח (1978) הוענק לו התואר יקיר ירושלים.
סבו היה הרב גבריאל שבתי, ובנו הוא הסופר א.ב. יהושע.
ספריו
לאחר מותו:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
חסן בן משיח
הוא ידוע כאחד המתפלמסים החריפים כנגד היהדות הרבנית, ושל רס"ג, שהיה בן דורו. הוא נהג להתפלמס כנגדו יחד עם החכם סלמון בן ירוחם וחכמים קראים נוספים. באחד מבין הפולמוסים הידועים ביותר שלו, חסן בן משיח הביא את הרס"ג חדר בחדר כדי להתווכח עמו, ומאן בזה והרחיקהו ממנו. אולם לאחר שנפל אחד מספריו של סעדיה בידו כתב תשובה עליו, שנשתמרה עד ימינו.
יצירותיו
חלק מחיבוריו הידועים לנו כיום:
Siempre hace frío
רקע וכתיבה
השיר נכתב במקור על ידי קוקו סאנצ'ס והופק על ידי א.ב. קינטנייה. השיר הוקלט על ידי סלינה בסוף 1994, עבור פסקול הסרט "דון חואן דה מרקו". לאחר מכן, הוחלט שלא לעשות בו שימוש לפסקול, מה שהוביל את קינטנייה, המפיק המוזיקלי שלו, לצרף אותו לאלבומה של סלינה Siempre Selena, שיצא לאחר מותה בשנת 1995.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-4 מיליון השמעות.
דוד ועקנין
ביוגרפיה
בשנת תרל"א עלה לארץ ישראל והתיישב בטבריה. בשנת תרל"ה מונה לחבר בבית הדין בטבריה וכשנה לאחר מכן מונה לאב בית הדין בעיר.
נפטר בי"ז שבט תרנ"ז ונטמן בבית הקברות העתיק בטבריה (סמוך לקברו של רבי חיים אבולעפיה).
ספרו שו"ת וידבר דוד נדפס בשנת תרפ"ז (1927) על ידי שלושת בניו, בהסכמת רבני ירושלים הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יוסף חיים זוננפלד. מהדורה חדשה של הספר נדפסה בירושלים תשס"ט על ידי נינו הרב יוסף יצחק שלוש.
קלפנה צ'אולה
חייה
צ'אולה נולדה בקארנל, בהריאנה שבהודו. האחות הצעירה לשתי אחיות ואח. בשנת 1983 נישאה לז'אן-פייר האריסון והיגרה לארצות הברית.
צ'אולה התעניינה בתעופה מילדותה. בשנת 1982 סיימה לימודי הנדסה אווירונאוטית באוניברסיטה ההנדסית של פנג'אב בצ'אנדיגאר. תואר שני בהנדסת חלל קיבלה מאוניברסיטת טקסס בארלינגטון (1984) ודוקטורט בהנדסת חלל מאוניברסיטת קולורדו בבולדר (1988).
עם קבלת הדוקטורט החלה לעבוד כחוקרת במרכז מחקר של נאס"א (NASA Ames Research Center). שם עסקה במחקרים בתחום הידרודינמיקה מיחשובית (Computational fluid dynamics). ב-1993 הצטרפה כסגן נשיא וחוקרת מדעית לחברת Overset Methods בלוס אלטוס, קליפורניה, שם עסקה בין השאר בפיתוח ויישום שיטות יעילות לאופטימיזציה אווירודינמית. עבודותיה התפרסמו בכתבי עת מדעיים ובסיכומי כנסים.
במרץ 1995 הצטרפה לצוות האסטרונאוטים של נאס"א. טיסת החלל הראשונה שלה הייתה במעבורת החלל קולומביה, במשימה STS-87 ששוגרה ב-17 בנובמבר 1997 לטיסה של 15 יום. בכך הייתה לאסטרונאוטית הראשונה ממוצא הודי.
טיסת החלל השנייה שלה הייתה גם היא במעבורת החלל קולומביה, במשימה STS-107 ששוגרה ב-16 בינואר 2003 והתרסקה ב-1 בפברואר 2003. בהתרסקות המכונה "אסון הקולומביה" נספו כל שבעת חברי הצוות וביניהם צ'אולה.
דייוויד איינהורן
דייוויד איינהורן (באנגלית: David Einhorn, נולד ב-20 בנובמבר 1968) הוא מנהל קרן גידור יהודי-אמריקאי ופילנתרופ.
תולדות חייו
דייוויד איינהורן נולד ב-1968, סיים בהצטיינות יתרה את הלימודים באוניברסיטת קורנל, שם קיבל תואר ראשון בממשל מהמכללה לאמנויות ולמדעים בשנת 1991. היה חבר בתקופת לימודיו באחוות אלפא סיגמא אפסילון (SAE) בקורנל. מתגורר במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק, עם אשתו. לזוג שתי בנות ובן.
שרה פולי
שרה אלן פולי OC  (באנגלית: Sarah Ellen Polley; נולדה ב-8 בינואר 1979) היא שחקנית, מפיקה ובמאית קולנוע קנדית ממוצא יהודי, זוכת פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. התפרסמה בתפקידה כשרה סטנלי בסדרת הטלוויזיה הקנדית "Road to Avonlea". היא כיכבה גם בסרטים רבים, הם "אקזוטיקה", "המתיקות שאחרי", "החיים בלעדיי", "הרפתקאות הברון מינכהאוזן" ו"מר אף אחד". פולי גם ביימה מספר סרטים, בהם הרחק ממנה ב-2006, "הוואלס האחרון" ב-2011, ו"סיפורים שאנו מספרים" ב-2012.
דייוויד איינהורן
תולדות חייו
איינהורן מכהן כנשיאה של גרינלייט קפיטל, קרן גידור אותה הקים בשנת 1996. הקרן השיגה במשך שנות קיומה ממוצע של כ-22 אחוזי תשואה נטו לשנה לשותפים והמשקיעים. הקרן התפרסמה בהיותה אחד הגורמים לקריסתו של בית ההשקעות ליהמן ברדרס.
שרה פולי
קורות חיים
פולי נולדה בטורונטו, אונטריו שבקנדה לשחקנית דיאן אליזבת' ולמייקל פולי, שחקן בריטי שהפך לסוכן ביטוח. בגיל 11 אמה מתה מסרטן. כפי שעלה בסרטה "הסיפורים שאנו מספרים", אביה הביולוגי הוא למעשה המפיק והבמאי הקנדי-יהודי הארי גלקין, עימו ניהלה אמה רומן ב-1978. ב"סיפורים שאנו מספרים" מתברר שהאבהות של גלקין אושרה לאחר בדיקת DNA כיוון במקביל לגלקין ניהלה אמה רומן גם עם ג'ף בווס, אחד מחברי הצוות בתיאטרון במונטריאול.
דייוויד איינהורן
תולדות חייו
איינהורן גם יו"ר ואחד מבעלי המניות העיקריים של גרינלייט קפיטל רי בע"מ – חברת ביטוח משנה הרשומה באיי קיימן.
שרה פולי
קריירה
פולי גילמה את דמותה של לילי בסדרת הנעורים הקנדית Straight Up בשנים 1996–1998. על תפקיד זה היא זכתה בפרס ג'מיני להופעה הטובה ביותר בסדרת נוער או ילדים. התפקיד הבא שגילמה פולי היה ניקול בורנל בסרט המתיקות שאחרי משנת 1997. בסרט זה זכתה לפרסום רב ונבחרה לחביבת הקהל בפסטיבל הסרטים סאנדנס. היא גילמה בסרט ששואפת להיות זמרת וביצעה גרסאות כיסוי לשירים של להקת הרוק הקנדית The Tragically Hip ושל הזמרת Jane Siberry. פולי גם הופיעה בשני סרטים נוספים: Last Night משנת 1998 ו-Go מ-1999 לצד השחקנית קייטי הולמס.
דייוויד איינהורן
משנתו העסקית
שמו מזוהה ביותר עם מכירה בחסר (שורט), כלומר השאלה אינטנסיבית של מניות לזמן מוגבל, מתוך כוונה לקנות את המניות בהמשך במחיר נמוך יותר. שתי פוזיציות השורט המפורסמות ביותר שלו הן החברות Allied Capital וליהמן ברדרס. איינהורן אומר על בנקאי ההשקעות שהם מתומרצים כדי למקסם את הבונוסים לעובד. הוא מצטט את הסטטיסטיקה לפיה בנקי ההשקעות נוטים להעניק 50 אחוז מההכנסות כבונוס, ושמינוף גבוה יותר פירושו הכנסות רבות יותר, מה שהופך אותו למודל מסוכן מטבעו.
שרה פולי
קריירה
בשנת 2000 היא נבחרה לגלם את דמותה של פני ליין בסרט כמעט מפורסמים אך בסופו של דבר לא השתתפה בו ושיחקה בסרט דל תקציב בשם The Law of Enclosures. בשנת 2004 זכתה פולי בפרס ג'ני עבור תפקידה בסרט "החיים בלעדיי". ב-2004 היא כיכבה בתפקיד ראשי בעיבוד הקולנועי המצליח לסרט האימה "שחר המתים" בבימויו של זאק סניידר. בשנת 2005 השתתפה בסרט The Secret Life of Words לצד טים רובינס וג'ולי כריסטי. בשנת 2009 שיחקה פולי בסרטו של ז'אקו ואן דורמל, "מר אף אחד".
דייוויד איינהורן
תרומות לארגוני צדקה
איינהורן הוא תורם מרכזי וחבר מועצת המנהלים של קרן מייקל ג'יי. פוקס. בשנת 2006, סיים במקום ה -18 באליפות העולם בפוקר ותרם את כספי הזכייה שלו בסך 659,730 $ לקרן. בנוסף הוא תורם לארגוני צדקה רבים באזור ניו יורק.
בספרו Fooling Some of the People All of the Time מופיע כי באביב של שנת 2009, תרמה גרינלייט קפיטל מחצית מרווחי הקרן של אסטרטגיית המכירה בחסר שלה כנגד Allied Capital – סכום העומד על כ-6,000,000. כמו כן בשנת 2005 תרמה גרינלייט 1,000,000 $ לקרן Tomorrows Children's, לצד ארגונים נוספים כגון POGO והמרכז הציבורי יושרה CPI.
שרה פולי
קריירה
פולי גם ביימה מספר סרטים. הסרט הראשון בבימויה היה "הרחק ממנה", שמבוסס על הסיפור הקצר The Bear Came Over the Mountain מאת הסופרת הקנדית אליס מונרו. הסרט יצא לאקרנים ב-11 בספטמבר 2006 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, וזיכה את פולי בפרס הבימוי של אקדמיית הטלוויזיה והקולנוע של קנדה.
דייוויד איינהורן
Allied Capital
במאי 2002, בעת כנס מחקר השקעות, נשא איינהורן נאום על חברת פיננסים בגודל בינוני בשם Allied Capital, והמליץ על ביצוע מכירה בחסר כנגדה. המניה פתחה את המסחר למחרת בירידה של 20%.
שרה פולי
קריירה
הסרט השני שביימה היה "הוואלס האחרון", בכיכובם של מישל ויליאמס, לוק קירבי, סת' רוגן ושרה סילברמן. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2011. סרטה "סיפורים שאנו מספרים" בבימויה הוא סרט דוקומנטרי באורך מלא, שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-69 ב-2012. הקרנת הבכורה הצפון-אמריקאית של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ובו נבחר לסרט הקנדי הטוב ביותר של השנה ופולי זכתה בפרס בסכום של 100 אלף דולר.
דייוויד איינהורן
Allied Capital
איינהורן טען, כי החברה הייתה מעורבת בביצוע הלוואות מפוקפקות וכי הונתה באופן ישיר את הרשות לניהול עסקים קטנים בארצות הברית, ולכן בעקיפין, גם את משלם המיסים האמריקאי. החברה טענה כנגד כי איינהורן ביצע מניפולציה לא חוקית בשוק על המניה, וכדי להוכיח זאת, Allied השיגה במרמה את רשומות הטלפון שלו.
שרה פולי
קריירה
ב-2022 יצא סרטה "נשים מדברות", אשר זכה במקום השני בפסטיבל טורונטו באותה שנה. על סרטה זה זכתה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
חיים אישיים
פולי היא אתאיסטית. ב-10 בספטמבר 2003 נישאה לעורך הסרטים הקנדי דייוויד וורנסבי שהיה בן זוגה בשבע השנים האחרונות. הם התגרשו ב-2008.
דייוויד איינהורן
Allied Capital
בהמשך למאבקו זה, הוא פרסם ספר אשר נקרא "לרמות חלק מהאנשים כל הזמן" (באנגלית: Fooling Some of the People All of the Time) אשר מספר על מאבקו זה. הוא גם הקים אתר אינטרנט בשם FoolingSomePeople.com, כדי לקדם את הספר, והעלה מידע על הצד שלו בסכסוך, לרבות הודעה לעיתונות של Allied בפברואר 2007 ובה הודאה כי סוכן של החברה השיג רשומות טלפון של איינהורן במרמה.
LaWS
LaWS (ראשי תיבות של: Laser Weapon System) הוא תותח לייזר חדשני בפיתוח ה-ONR, יחידת מחקר ופיתוח של חיל הים של ארצות הברית.
דייוויד איינהורן
Allied Capital
מאבקו נגד חברת Allied נמשך בסופו של דבר כ-6 שנים. איינהורן הציג את החברה Allied כמיקרוקוסמוס של מגמות השוק. "מה שראינו שנה מאוחר יותר הוא כי Allied הייתה קצה הקרחון; כי סוג זה של מוסר מפוקפק ופילוסופיה ופעילות עסקית היה נפוץ הרבה יותר מאשר מה שזיהיתי באותו הזמן" אמר. "המדינה שלנו, הכלכלה שלנו, הם שמשלמים מחיר עצום בשביל זה”.
שרה פולי
חיים אישיים
ב-23 באוגוסט 2011 היא נישאה לדייוויד סנדומירסקי, ובתם נולדה ב-7 בפברואר 2012.
LaWS
ב-2014 הוצבה המערכת לראשונה על ספינת הלוחמה האמפיבית "USS Ponce". באותה שנה בוצעו בה ניסויים מוצלחים בתקיפת יעדים כגון מזל"טים, ספינות ומטרות נייחות ימיות ויבשתיות. בדצמבר 2014 נכנסה לשירות מבצעי.
דייוויד איינהורן
Allied Capital
בסוף 2008, הודיע משרד המפקח הכללי של הבורסה לניירות ערך כי היא חוקרת כמה מן האשמות שאיינהורן טען כנגד ה-SEC על טיפולו הכושל בעניין זה, לרבות האפשרות כי ייתכן ועורך דין לשעבר ב-SEC לקח חומרי חקירה חסויים איתו כשעזב את הנציבות וסיפק חומרים אלו לחברה אשר קיבלה אותו לעבודה בתפקיד לוביסט.
ליהמן ברדרס
החל מיולי 2007, הפך למוכר בשורט במניות ליהמן ברדרס. הוא האמין כי בית ההשקעות נמצא במצב של הון שלילי, וחשוף ביותר למכשירים פיננסים מסוג CDO אשר לא נרשמו כראוי. הוא אף טען כי הם השתמשו בתעלולים חשבונאים מפוקפקים בדיווחים הכספיים שלהם.
כאשר בית ההשקעות בר סטרנס חולץ בערבות של הפדרל ריזרב בחודש מרץ 2008 ונמכר לקונצרן הבנקאי JPMORGAN CHASE, בית ההשקעות המתחרה ליהמן ברדרס היה במצב שברירי ביותר. סמנכ"ל הכספים של ליהמן הייתה ארין קאלאן, שהוכתרה על ידי "וול סטריט ג'ורנל" כ"אדם ההגון בליהמן". הבעיה הייתה שהיא הועסקה בבית ההשקעות שישה חודשים בלבד וכן שהרקע שלה היה כעורכת דין בתחום המיסים ולא היה לה ניסיון מעשי בפיננסים.
בנאום שנשא בכנס באפריל, החל לדבר בפומבי על פוזיציות השורט כנגד בית ההשקעות. להמן ברדרס פנה לקרן גרינלייט וביקש עותק של הנאום, אשר נשלח אליהם.
במאי 2008, ביצעה מנהלת הכספים קאלאן שיחה פרטית עם איינהורן והאנליסטים שלו. מטרת השיחה עם קאלאן היה לתת לה הזדמנות להסביר את הפערים אותם הוא גילה בין הדוחות האחרונים של הפירמה הפיננסית ובין מה שנידון בכנס של החברה בעקבות פרסום הדוחות.
מאוחר יותר נאמר כי הגב' קאלאן פספסה בכמה מן התשובות לשאלות אותן נשאלה לגבי הערכות שווי הנכסים של ליהמן. כאשר איינהורן פרסם בציבור מאוחר יותר את השיחה, המחיר המתדרדר גם כך של מניית ליהמן קרס עוד יותר. קאלאן פוטרה כעבור מספר שבועות, כאשר בית ההשקעות פרסם דוח גרוע מהצפוי אשר הכיל הפסד של 2.8 מיליארד ברבעון השני.
גרין מאונטיין
במהלך סתיו 2011 פורסם כי איינהורן מחזיק באמצעות חברתו פוזיציית שורט שנלקחה במחיר כ-80$ על חברת הקפה גרין מאונטיין. בתאריך 09 בנובמבר 2011 החברה פרסמה את דוחות הרבעון השלישי ובהם היא החטיאה את תחזיות האנליסטים וכתוצאה מכך צנחה בכ-35% לשער של 44.1$ בלבד.
נמל התעופה הבין-לאומי ג'ואנדה
נמל התעופה הבין-לאומי ג'ואנדה (באינדונזית: Bandar Udara Internasional Juanda; באנגלית: Juanda International Airport) הוא נמל תעופה הממוקם כ-12 ק"מ ממרכז העיר סורביה וממוקם במקום השלישי ברשימת נמלי התעופה העמוסים באינדונזיה (אחרי נמל התעופה ג'קרטה ונמל התעופה נגורה ראי באי באלי).
מתקני הנמל
את הנמל משרתים שני מבני טרמינל:
כמו כן קיים בנמל מסלול המראה/נחיתה יחיד מאספלט.
תאונות ותקריות
ב-28 בדצמבר 2014 התרסקה טיסה 8501 של אייר אסיה אינדונזיה אשר הייתה בדרכה מסורביה לסינגפור בים ג'אווה כל הנוסעים ואנשי הצוות נספו.
מרחב וקטורי טופולוגי
במתמטיקה מרחב וקטורי טופולוגי (במקורות מסוימים קרוי גם מרחב טופולוגי ליניארי ) הוא קבוצה אשר מהווה מרחב וקטורי מעל המספרים הממשיים או המרוכבים וכן מוגדרת עליה טופולוגיה עבורה פעולת החיבור וכפל בסקלר מהוות פונקציות רציפות. כל מרחב הילברט ומרחב בנך הם מרחבים וקטוריים טופולוגיים עם הטופולוגיה המושרית מהנורמה.
למרחבים מסוג זה יש חשיבות רבה בתחום האנליזה הפונקציונלית והם מאפשרים לחקור מקרים של התכנסות ורציפות על מרחבי פונקציות ללא שימוש במטריקה או בנורמה.
בערך זה נסמן ב-V מרחב וקטורי טופולוגי כלשהו. \mathbb{K} יהיה השדה מעליו פועל V כאשר (שדה הממשיים) או  (שדה המרוכבים). \mathcal{T} תהיה הטופולוגיה על V. עבור קבוצות, v\in V ו- נסמן:
מבוא ומוטיבציה
באופן זהה, פונקציית נורמה במרחב וקטורי מאפשרת לציין את ה"אורך" של וקטור מסוים במרחב, ונגזרת מכך מטריקה המוגדרת על-ידי המרחק של הפרש וקטורים. עבור מרחבים וקטוריים שאינם בעלי נורמה, מרחב וקטורי טופולוגי מאפשר להגדיר באופן ברור מונחים כגון "התכנסות" ו"רציפות" במרחב זה ללא שימוש בנורמה.
יתרה מכך, מרחבים נורמיים הם בהכרח קמורים וחסומים מקומית, בעוד שמרחבים וקטוריים טופולוגיים כלליים אינם בהכרח קמורים או חסומים מקומית. עובדה זו מאפשרת לחקור מרחבים וקטוריים בעלי גאומטריה שונה מהגיאומטריה המושרית על ידי נורמה.
הגדרה מתמטית
מרחב וקטורי V מעל שדה \mathbb{K} ובעל טופולוגיה \mathcal{T} יקרא מרחב וקטורי טופולוגי אם ורק אם:
הרציפות בתנאים 1 ו-2 היא רציפות בין מרחבי המכפלה V\times V ו- לבין המרחב V, כאשר הטופולוגיה על \mathbb{K} היא הטופולוגיה נפרשת על ידי כדורים פתוחים.
מקורות מסוימים אינם כוללים את תנאי 3 בהגדרה זו. ניתן להוכיח שבהינתן תנאים 1 ו-2, תנאי 3 שקול לכך שהמרחב הוא מרחב האוסדורף.
שימור תחת הזזה והרחבה
כלומר, קבוצות פתוחות נשמרות תחת הזזה והרחבה. תכונות אלו מתקיימות אף עבור קבוצות סגורות.
מעבר לכך:
בסיס מקומי
קבוצה תקרא בסיס מקומי של v\in V אם ורק אם:
קבוצה מאוזנת וקבוצה סימטרית
קבוצה תקרא קבוצה מאוזנת אם ורק אם לכל v\in B ולכל  כך ש- מתקיים.
קבוצה תקרא קבוצה סימטרית אם ורק אם לכל v\in B מתקיים -v\in B.
כאשר \mathbb{K} הוא שדה הממשיים, קבוצה מאוזנת היא קבוצה סגורה לפעולת כיווץ (הכפלה בסקלר חיובי קטן מ-1) או היפוך כיוון (הכפלה ב--1). כאשר \mathbb{K} הוא שדה המרוכבים, קבוצה מאוזנת סגורה בשני מובנים אלו וגם לסיבוב בשדה המרוכבים (הכפלה בסקלר מהצורה e^{i\theta} כאשר \theta ממשי).
ניתן לראות כי כל קבוצה מאוזנת היא קבוצה סימטרית. קבוצות מאוזנות או סימטריות אינן בהכרח פתוחות או סגורות.
עבור קבוצה כלשהי ניתן להגדיר:
הקבוצה היא קבוצה מאוזנת והיא הקבוצה המאוזנת המינימלית המכילה את A. באופן זהה, הקבוצה  היא קבוצה סימטרית והיא הקבוצה הסימטרית המינימלית המכילה את A.
לכל מרחב וקטורי טופולוגי קיים בסיס מקומי של 0 הבנוי מקבוצות מאוזנות בלבד.
קבוצה חסומה
קבוצה תקרא קבוצה חסומה אם ורק אם לכל U סביבה פתוחה של 0 קיים  כך ש-.
ניתן להוכיח כי כל קבוצה קומפקטית היא גם חסומה. ההפך לא בהכרח נכון.
קבוצה בולעת
קבוצה תקרא קבוצה בולעת אם ורק אם לכל v\in V קיים r>0 כך שלכל  עבורו |c|<r מתקיים cv \in B.
בגלל שפעולת הכפל בסקלר היא פעולה רציפה במרחבים וקטוריים טופולוגיים, ניתן להוכיח כי כל סביב פתוחה של הראשית היא בהכרח קבוצה בולעת.
מרחב מטריזבילי
מרחב וקטורי טופולוגי יקרא מרחב מטריזבילי (metrizable) אם ורק אם קיימת מטריקה כלשהי d על המרחב V כך שהטופולוגיה \mathcal{T} נפרשת על ידי קבוצת הכדורים הפתוחים לפי d. מטריקה זו תהיה אינווריאנטית תחת הזזה. כלומר, לכל x,y,z\in V מתקיים.
ניתן להוכיח עבור מרחב וקטורי טופולוגי כלשהו כי אם ל-0 קיים בסיס מקומי בן-מנייה אז המרחב מטריזבילי. ההפך אינו בהכרח נכון.
בניגוד למרחב נורמי שבו כל כדור פתוח הוא בהכרח קמור, עבור מרחב מטריזבילי עם מטריקה כלשהי שאינה נגזרת מנורמה, ייתכן והכדורים הפתוחים אינם קמורים.
מרחב קמור מקומית
מרחב וקטורי טופולוגי יקרא מרחב קמור מקומית אם ורק אם קיים ל-0 בסיס מקומי המורכב מקבוצות פתוחות וקמורות. מאחר שהבסיס נשמר תחת הזזה, אם קיים בסיס כזה, ניתן ליצור בסיס דומה סביב כל וקטור במרחב. כל מרחב וקטורי טופולוגי הנוצר נורמה הוא בהכרח קמור מקומית.
למרחבים קמורים מקומית חשיבות רבה באנליזה פונקציונלית. ראשית, ניתן להוכיח שכל מרחב מסוג זה ניתן לבנייה על-פי משפחה מפרידה של נורמות למחצה (seminorms). כלומר, בהינתן קבוצה של נורמות למחצה \mathcal{P} כך שלכל 0\ne v\in V קיים כך ש-p(v)\ne 0.
מרחבים קמורים מקומית מקיימים גרסה מוכללת של משפט האן-בנך. כמו כן, אם המרחב קמור מקומית ומטריזבילי, ניתן להוכיח כל הכדורים הפתוחים לפי המטריקה המשרה קמורים.
מרחב חסום מקומית
מרחב וקטורי טופולוגי יקרא חסום מקומית אם ורק אם קיימת ל-0 סביבה פתוחה כלשהי שהסגור שלה חסום. ניתן להוכיח כי כל מרחב חסום מקומית הוא מטריזבילי.
מרחב F ומרחב פרשה
מרחב וקטורי טופולוגי יקרא מרחב F אם הוא מטריזבילי ושלם, כלומר שכל סדרת קושי בו מתכנסת. אם בנוסף המרחב קמור מקומית הוא ייקרא מרחב פרשה (אין להתבלבל עם מרחב פרשה-אוריסון).
מרחבי פרשה נחשבים לגרסה חלשה יותר של מרחבי בנך וניתן להשתמש בהם במקרים שבהם לא ניתן להגדיר נורמה על המרחב.
מרחב נורמבילי
מרחב וקטורי טופולוגי יקרא מרחב נורמבילי (normable) אם ורק אם ניתן להגדיר נורמה על המרחב כך שהטופולוגיה נוצרת על-ידי בסיס של כדורים פתוחים לפי נורמה זו. כל מרחב נורמי לרבות מרחבי הילברט ובנך הוא מרחב נורמבילי.
ניתן להוכיח כי מרחב וקטורי טופולוגי כללי הוא מרחב נורמבילי אם ורק אם הוא קמור מקומית וחסום מקומית.
טייסת תחזוקה פלמחים
טייסת תחזוקה פלמחים היא טייסת העוסקת באחזקה ובניין הכוח במערכי מסוקי הינשוף והכטמ"ם בבסיס פלמחים.
הקמת הטייסת
פקודת הקמת של טייסת תחזוקה הופצה בשנת 1977, כחלק מהערכות חיל האוויר להקמת בסיס מסוקי קרב מרכזי במדינת ישראל. מפקדה הראשון של הטייסת סא"ל (מיל') שלמה להב, היה זה שהניח את היסודות המוצקים להקמתה של טייסת תחזוקה, שבעקרונותיה המובילים היו הקמת טייסת העוסקת באחזקת מסוקי הקרב בהתאם למדיניות אחזקת מטוסי קרב בחייל. ראשוני הטכנאים בטייסת תחזוקה החלו את שירותם הצבאי בשנת 1979 עם קליטתה של טייסת 190 – טייסת ה"להטוט" ועם פתיחתה של טייסת 160 – טייסת המסק"ר הראשונה, טייסת מסוקי "הצפע" שזה עתה נרכשו מארצות הברית. במקביל לקליטת טכנאים לאחזקת מסוקי הקרב, החלו להקלט גם טכנאים ואנשי מלאכה לאחזקת מערכים קיימים בבח"א 30 – מערכי המל"טים (מלטי מטרה וצילום) בטייסת 200, אחזקת טילים ביחידת ינ"ט ויחידות מבצעיות וייחודיות, אתגר שהפך את טייסת תחזוקה, על 14 גפיה, למובילה ומשמעותית, אתגר שהוביל את אנשיה למתן מענה לצרכים ייחודיים ומתקדמים בצורה עצמאית, לרוב ללא ליווי המטה, שהיה חסר בידע באותם ימים, יחד עם הגדרת תורות אחזקה מתקדמות ופורצות דרך בחיל האוויר.
סמל טייסת תחזוקה
סמל טייסת תחזוקה שעוצב על ידי אנשי גף מבנה הראשונים עם פתיחתה בשנת 1977, והשתמר עד לימים אלה, הכיל מוטיבים מרכזיים משנות ההקמה – להבי מסוק הלהטוט וחצים המסמלים את המל"טים, גלגל שיניים מכני, ברק אדום לייצוג מערכות החשמל והאלקטרוניקה. רקע הסמל כחול – כרקע הים השוכן לצידו המערבי של בח"א 30.
סמלה הנוכחי של טייסת תחזוקה מייצג את הרעיון המסדר שעל בסיסו הטייסת עובדת כיום ובעתיד לעבוד – שיתוף פעולה מנצח, סינרגיה והרמוניה, חדשנות ויצירתיות, הזנקת זמינות כלי טיס, העצמת האנשים המשרתים בה והנגשת מידע בין כלל המערכים עליהם אמונה טייסת תחזוקה. הסמל כולל בתוכו את האלמנטים הבאים ואשר מביאים לידי ביטוי באמצעות מרכיביו את הפעילות השוטפת בטייסת תחזוקה: תנועה של גופים בתנועה אחת עם כיוון השעון, תנועת להבי מסוק, תנועת להבי מנועי הכטמ"ם, צמצם מטעד"י הכטמ"ם, גלגל שיניים המייצג את רעיון האחזקה, רשת המייצגת הן את רשתות התקשורת בעידן המודרני בכלל המערכים ואת התקשורת שבין אנשי הטייסת. גוני הצבעים שבסמל מותאמים לסרבל הטכנאים ובוצע שימוש ב-4 גוונים בלבד לחידוד ויחודיות המסרים שבסמל תחזוקה. סמל הטייסת העדכני נחנך ביום ער"ח אדר התשפ"א 11/02/21 במסדר טייסתי בראשות מטת"א סא"ל א.
היסטוריה
במהלך שנות ה-80 וה-90 עסקו טכנאי טייסת תחזוקה באחזקת מערך מסוקי הקרב ומערך מסוקי התובלה (אנפה וצפע) ומערך המטוסים הלא מאוישים (זהבן, חוגלה, כוכב לבן ועוד). האחזקה בוצעה בבסיס ובאתרי הפריסה בימי לחימה (מלחמת שלום הגליל, מלחמת המפרץ, ענבי זעם) במבצעים מיוחדים, בבט"ש ובשגרה. אחזקה כלי הטיס והאמל"ח כללה לראשונה אחזקה מרכזית ואחזקת דרג ב' למכלולים מוטסים וקרקעיים. בשנת 1982, עברה מפקדת טייסת תחזוקה למשכנה הנוכחי עד היום, למבנה שפורק מבח"א 10 - בסיס "עציון" שבדיונות בקעת הירח בסיני והועתק בשלמותו לחוף פלמחים. יחד עם מבנה מפקדת הטייסת, פורקו מבנים נוספים מבח"א 10 שהיוו תשתית להקמת מבנים לגפי הטייסת דוגמת גף מערכות, מוסכי המסוקים, גף אלקטרוניקה ומודיעין אוויר.
שנות ה-2000 ואילך מסמנות את המעבר מניהול מסורתי לניהול תהליכים ותוכניות עבודה ושיטות עבודה הנהוגות באזרחות (TQM, ISO9000, תקן איכות ח"א) באמצעות מחשבים ותוכנות ייעודיות לניהול האחזקה וכח אדם, מאחזקה מסורתית לאחזקה מבוססת מתקני בדיקה ממוחשבים ורשתות תקשורת וקליטת כלי טיס עתירי טכנולוגיה במערכי המסוקים (ינשוף) והכטמ"ם (זיק, שובל). קליטת המטוסים, מתקני הבדיקה והמערכות הממוחשבות היוותה אתגר ענק לאנשי טייסת תחזוקה, אתגר שבסיכומו תרם רבות להבאת יכולות אסטרטגיות למדינת ישראל ושיפור ביכולות האיסוף, ההגנה והחילוץ של מערכי המסוקים והכטמ"ם בבח"א 30 ובחיל האוויר.
בשנת 2013, במסגרת אירוע "סקר רלצ"ד" שבו התארחו רלצ"ד, ראשי מחלקות במטה ומפקדי טייסות תחזוקה בבסיסי חיל האוויר, עודכן סלוגן טייסת תחזוקה – "מנצחים ביחד" – סלוגן המתכלל את סלוגן הבסיס "שיתוף פעולה מנצח" וסלוגן להק הציוד "תמיד מנצחים ביחד".
בשנת 2017 יצא לאור, במעמד מפקדי הטייסת בעבר ובהווה, הספר "40 שנות עשייה בטייסת תחזוקה", ספר המאגד בתוכו את מורשתה של הטייסת, סיפורי מפקדים, נקודות ציון מרכזיות החל מימי ההקמה ועד ימינו, פעילות אנשי הטייסת במלחמות ישראל ובשגרה.
אלטרנטיבת פרדהולם
באנליזה פונקציונלית (ענף במתמטיקה), אלטרנטיבת פרדהולם קובעת שעבור אופרטור קומפקטי A ממרחב בנך X לעצמו ומספר מרוכב כלשהו \ \lambda שונה מאפס, רק אחד מהתנאים הבאים מתקיים:
ניתן לנסח את המשפט בצורה השקולה הבאה: עבור אופרטור קומפקטי A ממרחב בנך X לעצמו ומספר מרוכב כלשהו \ \lambda שונה מאפס התמונה של
סגורה ב- X ומימד הגרעין של
סופי.
מנז'
מנז' המוסקבאי (ברוסית: Московский Манеж) הוא מבנה היסטורי, הנמצא בכיכר מנז' במרכז מוסקבה.
הבניין נבנה ב-1817 כהוקרה ליום השנה החמישי לניצחון במלחמה להגנת המולדת.
בשנים 1824–1825 אוסיפ בובה עיצב את חזיתות המנג' בסגנון האמפירי.
מאז 1831 החלו להתקיים תערוכות וחגיגות בבניין, ואחר כך - קונצרטים ונשפים. לאחר המהפכה הקימו הבולשביקים צריף בשטחיה, ואז מוסך למכוניות ממשלתיות. בשנת 1957 קיבל הבניין מעמד של אולם התערוכות המרכזי, ותערוכות ואירועים ציבוריים אחרים נערכו בו באופן קבוע.
ברניקי השלישית
ברניקי (ברניקה) השלישית (ביוונית: Βερενίκη; 120 לפנה"ס - 80 לפנה"ס), המכונה גם קלאופטרה ברניקי, הייתה מלכת מצרים העתיקה בשנים 101 - 88 לפנה"ס לצד בעלה ודודה תלמי העשירי, ופעם נוספת בשנים 81 - 80 לפנה"ס.
חייה
בשנת 107 לפנה"ס הודח אביה מן המלוכה, ודודה, תלמי העשירי, עלה לשלטון. ברניקי נישאה לו בשנת 101 לפנה"ס. קלאופטרה החמישית הייתה בתם.
תקופת מלוכתה הראשונה הסתיימה בשנת 88 לפנה"ס, עם הדחתו של תלמי העשירי בידי אביה, תלמי התשיעי. אחרי מות אביה, בשנת 81 לפנה"ס, שבה ברניקי לשלוט במצרים.
אחרי עלייתה לשלטון אולצה ברניקי להינשא לתלמי האחד עשר, בנו של תלמי העשירי. לפי מקורות אחדים הוא היה אחיה למחצה של ברניקי, בנה של קלאופטרה סלנה הראשונה, וברניקי אמצה אותו כבן בתקופת שלטונה המשותף עם תלמי העשירי. אחרים מעלים את האפשרות שהיה בנה של ברניקי עצמה.
אזכורים בתרבות
סיפור חייה של ברניקי היווה השראה לאופרה ברניקי מאת גאורג פרידריך הנדל.
לילי חנוך
לילי חנוך (בגרמנית: Lilli Henoch; 26 באוקטובר 1899–1942) הייתה אתלטית גרמנייה ממוצא יהודי. הייתה שיאנית עולם בזריקת דיסקוס, בהדיפת כדור ברזל ושותפה לשיא העולם בריצת שליחות 4x100 מטר. נוסף לכך, שיאנית גרמניה בקפיצה לרוחק. נספתה בשואה.
קורות חיים
חנוך נולדה ב-1899 בקניגסברג שבגרמניה (כיום קלינינגרד, הפדרציה הרוסית). בגיל 19 עברה לברלין והחלה להתאמן במסגרת "מועדון ספורט ברלין. בשנות ה-20 הייתה חנוך האתלטית הדומיננטית בגרמניה בתחומי אתלטיקה רבים - הדיפת כדור ברזל, זריקת דיסקוס, וריצת שליחות 4X100 מטר.
בתחרות שנערכה בברלין ב-1 באוקטובר 1922 קבעה חנוך שיא עולם בזריקת דיסקוס בתוצאה של 24.90 מטר, אותו שיפרה מספר פעמים עד שהגיעה, ב-8 ביולי 1923 לשיא של 26.62 מטר. ב-1925 קבעה שיא עולם בהדיפת כדור ברזל, וגם אותו שיפרה בלייפציג ב-16 באוגוסט אותה שנה בתוצאה של 11.57 מטר. בשנת 1926 הייתה שותפה לרביעייה הגרמנית שקבעה בריצת שליחות 4x100 מטר שיא עולם חדש של 50.4 שניות. בשנים אלו קבעה עשרה שיאי גרמניה בהדיפת כדור ברזל, בדיסקוס, בקפיצה לרוחק, ובריצת שליחות.
תקופת השואה
עם עליית הנאצים לשלטון גורשה חנוך מהמועדון במסגרתו התאמנה, מועדון הספורט של ברלין, והתאמנה במסגרת מועדון ליהודים בלבד. ב-5 בספטמבר 1942 גורשו חנוך ובני משפחתה לריגה, לטביה שם נשלחו לגטו. היא ואמא שלה נלקחו מהגטו ונרצחו במכונת ירייה על ידי יחידת ההרג האיינזצגרופן בספטמבר 1942, יחד עם מספר גדול של יהודים אחרים שנלקחו מהגטו. כולם נקברו בקבר אחים ביער ליד ריגה. אחיה נעלם ועקבותיו אבדו.
הנצחה
חנוך הונצחה בשנת 1990 ב"יד לאיש הספורט היהודי" במכון וינגייט, ובשנת 1993 נקרא על שמה רחוב ברובע פרנצלאואר ברג בברלין. כן נקרא על שמה אולם המשמש לתחרויות הדיפה וזריקה בתשלובת אולמות הספורט "ספורט פורום" ברובע הוהנשנהאוזן בברלין.
ב-8 באוגוסט 2008, ביום בו נפתחה אולימפיאדת בייג'ינג הונצחה חנוך בהנחת לוח זיכרון אל מול ביתה בברלין, ובו פרטים ביוגרפיים. לוח זה (המכונה "אבן נגף" או שטולפרשטיין), שכמותו מציב האמן הגרמני גינתר דמניג בפני בתיהם של קורבנות השואה, הוצב בטקס צנוע, בהשתתפות יושב ראש אגודת האתלטיקה הגרמנית תיאו רוס בפני ביתה של חנוך, וביתו של קורבן נוסף של הנאצים, האתלט אוטו פלצר שנרדף בשל היותו הומוסקסואל.
הארי כריסטופרס
ריצ'רד הנרי טיודור "הארי" כריסטופרס (באנגלית: Richard Henry Tudor "Harry" Christophers; נולד ב-26 בדצמבר 1953) הוא מנצח אנגלי.
לימודים וראשית קריירה
כריסטופרס נולד בגודהרסט, קנט. הוא למד בקינגס סקול בקנטרברי, היה נער מקהלה בקתדרלת קנטרברי בהדרכת אלאן ויקס וניגן בקלרינט בתזמורת בית ספרו יחד עם אנדרו מרינר. כהשפעות מוזיקליות בילדותו הוא מציין את הרולינג סטונז, ברהמס, מאהלר, סטרווינסקי וג'תרו טול.
כריסטופרס נשא בתפקיד אקדמי במקהלה במודלן קולג' באוקספורד, שם למד לימודים קלאסיים במשך שנתיים לפני שהחל בקריירה מוזיקלית.
קריירה עם אנסמבל השישה-עשר ואגודת הנדל והיידן
כריסטופרס ייסד את האנסמבל הווקאלי השישה-עשר בשנת 1979. הוא ניצח על "השישה-עשר" ועל תזמורתו ברחבי אירופה, אמריקה והמזרח הרחוק ועשה לו שם בעבודתו במוזיקה של הרנסאנס, הבארוק והמאה ה-20. עם אנסמבל "השישה-עשר" ניצח על הקלטות לחברת קורו (חברת ההקלטות של אנסמבל השישה-עשר) וחברות אחרות, בהן היפריון רקורדס, UCJ ווירג'ין קלאסיקס. הקלטות אחדות זכו באותות כבוד כגון "גראן פרי דו דיסק" ופרס מידם על המשיח של הנדל, פרס מבקרי המוזיקה הגרמנים (Schallplattenkritik), פרס גרמופון למוזיקה עתיקה ופרס קלאסיקל בריט 2005 לתקליטור "רנסאנס". ההקלטה של "אנסמבל השישה-עשר" משנת 2009 להמנוני ההכתרה של הנדל זיכתה את ההרכב בפרס קלאסיק FM גרמופון בקטגוריית מוזיקת בארוק ווקאלית כמו גם אותות אמן השנה לכריסטופרס ול"שישה-עשר". ההקלטה גם זיכתה את כריסטופרס במועמדות פרס גראמי לביצוע כוראלי מצטיין.
בשנת 2000 החל כריסטופרס ב"מסע צליינות כוראלי", סיור לאומי בקתדרלות אנגליות מיורק עד קנטרברי, במוזיקה מן התקופה שלפני הרפורמציה כתרומת "השישה-עשר" לחגיגות המילניום. זה הוביל לעוד מסעות צליינות שנתיים בנושאים מסוימים. כחלק מחגיגות שלושים השנה ל"השישה-עשר" בשנת 2009, הוקדש מסע הצליינות התשיעי לחגיגות היובל של הנרי פרסל, ג'יימס מקמילן וגאורג פרידריך הנדל. המסע של 2011 התמקד במוזיקה של תומאס לואיס דה ויקטוריה והמסע של 2012, שהוכתר בשם "האדמה מהדהדת", בחן את מוזיקת הקודש של פלנדריה במאות ה-15 וה-16, משל המלחינים ז'וסקן דה-פרה, אנטואן ברומל ואורלנדו לאסוס.
מולאס
בגאולוגיה, מוֹלאס או משקע מולאסי הוא מושג המשמש להגדרת משקעים וסלעי משקע דוגמת אבן חול, פצלים וקונגלומרט שנוצרו אל מול רכס הרים מתרומם. סלעים אלה נוצרים בסביבה יבשתית ואגמית אך גם בסביבה ימית רדודה כתוצאה מהצטברות משקעים באגן קדמי – אגן השקעה המתפתח בקדמת הרכס המתרומם ובמקביל לו.
דלויה
דלויה הוא שם משפחה. {{פירושונים|* משפחת דלויה – משפחה שמקורה בכפר "לויה" (ד-לויה) בספרד, ואחרי גירוש ספרד, במרוקו
מולאס
מקור המושג מולאס באיטלקית (molle – רך) ובלטינית (mollis), והוא גם שמו של מיקום מייצג: אגן מולאס – אגן קדמי בצפון-מערב הרי האלפים הגובל מצדו השני ברכס הרי היורה. המושג נטבע בשנת 1779 על ידי המדען השווייצרי הוראס-בנדיקט דה סאסור (Horace-Bénédict de Saussure, 1740–1799), ומאוחר יותר שימש גם להגדרת אבן חול דקת-גרגר שהתגבשה במהירות למרגלות האלפים.
דלויה
ראו גם
}}
מולאס
משקעים מולאסיים ממלאים לעיתים כליל את קער האגן הקדמי ביוצרם משטח השקעה שטוח. הם עשויים להיות עבים מאוד סמוך למורדות קדמת הרכס ודקים בחלקים אחרים שלהם. מבנים גדולים דמויי עדשה של משקעים מולאסיים יוצרים טריז קלאסטי.
באגנים אלה עשויים לחול מעוות וקימוט מאוחרים להשקעה.
אריאל בנדור
אריאל בנדור (נולד ב-1 בנובמבר 1963) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, חוקר בעיקר בתחומי המשפט החוקתי, הפלילי, המנהלי. עוסק גם בעריכת דין ובמוזיקה.
ביוגרפיה
בנדור הוא בנה של שופטת בית המשפט העליון בדימוס דליה דורנר. אביו, שמואל דורנר, שנפטר ב-2019, עבד כעורך דין במשרד המשפטים. אחיו אמיר הוא מנהל הייצור של אזור אסיה בחטיבת התקשורת של קורנינג. בנדור בחר לשנות את שם משפחתו תוך שימוש בהלחם של המילים "בן" ו"דור", כאשר דור הוא קיצור של "דורנר". בנדור נשוי לפרופ' יעל לבנטל, מנהלת היחידה לאנדוקרינולוגיה וסוכרת בילדים, בבית חולים דנה-דואק לילדים, ולהם שני ילדים.
לאחר שחרורו מצה"ל למד משפטים באוניברסיטה העברית בשנים 1984–1988. סיים בהצטיינות את התואר הראשון ולאחר מכן התמחה אצל שופט בית המשפט העליון שלמה לוין ובהמשך אצל עו"ד ד"ר מישאל חשין, לימים שופט בית המשפט העליון. בשנת 1994 קיבל תואר דוקטור למשפטים מהאוניברסיטה העברית על מחקרו בנושא ההשתק במשפט המינהלי, שכתב בהנחייתו של פרופ' יצחק זמיר. בשנת 2001 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת חיפה ובשנת 2007 מונה לפרופסור מן המניין מאוניברסיטת בר-אילן. היה פרופסור או חוקר אורח בבתי-הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל (1999-1998), אוניברסיטת מרילנד (2015-2014), אוסגוד הול (אוניברסיטת יורק בטורונטו) (2015), ואוניברסיטת סיינה (2018). זכה בפרס גורני למשפט ציבורי (2019).
בנדור עוסק מעת לעת גם בייצוג משפטי, בבית המשפט העליון ובערכאות אחרות. בין היתר ייצג בעתירות לבג"ץ את עיריות ירושלים, בת ים ואשדוד ורשויות מקומיות נוספות. היה חלק מצוות המייצגים בעתירתו של זאב רוזנשטיין נגד הסגרתו לארצות הברית. ייצג את ח"כ נעמי בלומנטל בבקשה, שהתקבלה, להקלה בעונשה. ייצג את אורלי רביבו, שכונתה "א' מבית הנשיא", בדרישתה לערוך עימות בינה ובין הנשיא לשעבר, משה קצב, ואת משפחתו של השבוי גלעד שליט, וכן את מפעל הפיס, את איגוד רשתות שיווק המזון, ואת לשכת עורכי הדין. ייצג בפני מבקר המדינה את שר האוצר באותה תקופה, יובל שטייניץ, בפרשת השרפה בכרמל.
משנת 1994 משמש כשופט בית משפט צבאי בדרגת סגן-אלוף (במילואים). מ-2012 הוא שופט בית המשפט הצבאי לערעורים. במשך השנים היה חבר במועצה לבתי דין מנהליים, ועדת המשנה בנושא הילד ומשפחתו של הוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד והמשפט ליישומם בחקיקה מטעם משרד המשפטים, ועדה מייעצת לבחינת מדיניות ההגירה של מדינת ישראל, ועדות משנה של המועצה להשכלה גבוהה, חברות בצוות לבחינת המדיניות להוצאת צווי פרסום מטעם מפכ"ל המשטרה. בין 2009–2013 כיהן כיושב-ראש העמותה למשפט ציבורי. שימש פרשן לענייני משפט בעיתון "ידיעות אחרונות" בין השנים 2000–2003 והיה דירקטור חיצוני של איסתא ליינס וחבר דירקטוריון פרס לנדאו למדעים ואמנויות של מפעל הפיס.
בינואר 2022 היה אחד המועמדים שעלו לשלב הסופי בבחירת היועץ המשפטי לממשלה.
פעילות אקדמית
בנדור הוא ממייסדי הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה שאליה הצטרף ב-1992. בשנת 2001, כשנה לאחר מינויו לפרופסור חבר באוניברסיטת חיפה, נתמנה לדיקן הפקולטה למשפטים שם ושימש בתפקיד זה בין השנים 2002–2005. במסגרת תפקידו הוביל שינויים בתוכניות הלימודים, את הקמת כתב העת "דין ודברים", הרחבת התוכניות המשותפות, הגדלת מספר הסטודנטים, הגדלת מספר חברי הסגל ועוד. בשנים 2005–2007 שימש דיקן הסטודנטים באוניברסיטת חיפה. במסגרת תפקיד זה ערך והוביל רפורמה במבנה דקאנט הסטודנטים תוך תגבור משמעותי של תוכניות הפעילות החברתית של הסטודנטים. חדל מלכהן בתפקיד זה לאחר שהודיע באוקטובר 2007 על עזיבתו את אוניברסיטת חיפה לטובת מינוי לדרגת פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן החל מאביב 2008.
בשנים 2016–2020 כיהן כדיקן בית הספר ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת בר-אילן, תפקיד שבו יזם והוביל רפורמות, ובהן ייזום דוקטורט דו-מחלקתי, יחיד מסוגו בישראל; ייזום מסלול להשלמת תזה לבעלי תואר שני בלי תזה ממוסדות אחרים; עידוד בדרכים שונות של כתיבת עבודות דוקטור במתכונת של עבודת מאמרים, שהוביל לעלייה דרמטית של שיעור כותבי דוקטורט במתכונת זאת; וייזום רפורמה במלגות הנשיא לדוקטורנטים מצטיינים (בתחומי מדעי החברה, הרוח והמשפטים), שהובילה להכפלת שיעור הזוכים במלגות שאינם בעלי תואר קודם מאוניברסיטת בר-אילן. ב-2017 ייסד את הקליניקה לקידום שוויון בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן. כן עומד בראש המרכז לתקשורת ומשפט בפקולטה.
ערך את כתב העת "משפטים" של האוניברסיטה העברית בין השנים 1989–1990. בשנים 1992–1998 שימש סגן עורך ולאחר מכן עורך של כתב העת "משפט וממשל" בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה. בשנת 2001 שימש עורך ראשי של הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה יחד עם פרופ' ניצה בן-דב. משנת 2008 ואילך משמש כראש בית ההוצאה לאור, הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן.
מחקריו
בנדור כתב קרוב ל-100 מאמרים בכתבי עת מחקריים ובספרים. ספריו ומאמריו אוזכרו במאות פסקי דין של בית המשפט העליון ושל ערכאות אחרות. בין נושאי מחקריו: המעמד המשפטי של חוקי-יסוד, היועץ המשפטי לממשלה, חופש הביטוי, שפיטות, שיקול דעת שיפוטי, פרשנות חוקתית, זכויות במשפט הפלילי, רגולציה, חוזים והסכמים מינהליים, תחומי השקה בין משפט חוקתי למשפט פלילי ולמשפט פרטי, ועוד.
ספריו:
ספרים בעריכתו:
מרטין לותר
מרטין לותר (בגרמנית: Martin Luther; 10 בנובמבר 1483 – 18 בפברואר 1546) היה נזיר, כומר, מלחין ותאולוג גרמני, המייסד וההוגה הראשי של הנצרות הפרוטסטנטית ויוצרו של הכוראל.
לותר חולל את הרפורמציה הפרוטסטנטית עם פרסום חיבורו "95 התזות" בו כפר בקיומו של כור המצרף וכפר ביכולתה של הכנסייה למכור שטרות מחילה עקב עקרון הפרה-דסטינציה. בעקבות זאת נודה על ידי האפיפיור לאו העשירי. לאחר ששרף לותר את הבולה האפיפיורית בפומבי, ונעשה לו שימוע בידי הקיסר קרל החמישי, הוטל עליו גם חרם קיסרי. בתגובה ניסח ופרסם לותר את עיקריה הבסיסיים של הפרוטסטנטיות, ששימשו מסד לממשיכיו וגם ליריביו בתוך הזרם במאות הבאות, כולל העיקרון לפיו המקרא ניתן לפירוש עצמאי ללא מסורת הכנסייה, כי הגאולה מושגת באמצעות האמונה לבדה ועוד.
בזכות תרגומו לשפה המדוברת הגרמנית של הברית החדשה מלטינית ומאוחר יותר גם של הישנה הפכו כתבי הקודש לנגישים יותר לאוכלוסייה דוברת-הגרמנית.
נעוריו ותחילת דרכו
נולד ב-10 בנובמבר 1483 באייסלֶבֶּן (Eisleben) שבגרמניה, בן למשפחת איכרים - דבר שתמיד הדגיש (על אף שככל הנראה היה מדובר במשפחה אמידה למדי). אביו, הנס לותר, היה מפעיל תנורי התכת נחושת במכרות (יש הגורסים כי היה בעליו של המכרה). ואולם, האב חפץ שבנו מרטין יגדל ויקנה השכלה. מאותו צורך מימן את לימודיו בבית ספר יסודי ובתיכון באזור.
לותר למד במגדבורג בבית ספר שהופעל על ידי "אחי החיים השיתופיים" ("Brüder vom gemeinsamen Leben", בלטינית Fratres Vitae Communis), קבוצה מתוך הזרם של "ידידי אלוהים" שפעלו בארצות השפלה ועמק הריין, ניסו לעשות שינוי בדרך הפולחן הנוצרית, חיו חיי שיתוף ועסקו בהוראה. מתוך הקבוצה הזו צמח תומאס א קמפיס שחיבר את "הליכה בדרכו של ישו". רמזים להשפעת הקבוצה ניתן למצוא בהטפותיו של לותר כשבגר. מאחי החיים השיתופיים למד שעליו לדאוג שאלוהים יהיה לצדו. האדם הוא קטן ואלוהים גדול, האדם רע והאלוהים טוב. מאחר שאלוהים טוב הוא כועס על הרוע הטמון באדם, ומאחר שהוא גדול כעסו גדול מאוד. גם ישו הוא שופט בעל אמות מידה מחמירות. גורלם של החוטאים לגיהנום. לפי פאולוס הישועה היא באמונה ולא במעשים ולכן לא יעזרו כתבי מחילה למנוע את רוע הגזירה.
בגיל 17 החל לותר ללמוד משפטים באוניברסיטת ארפורט, ובשנת 1505 הוסמך כ"מאגיסטר ארטיום" (תואר שני). בשלב מסוים בלימודיו הגיע לותר למסקנה שהנוצרים אינם נגאלים בכוח מעשיהם שלהם, אלא בזכות "החסד" האלוהי המוענק להם. החסד מוענק לבני האדם בזכות האמונה בלבד (sola fide), אולם בסופו של דבר גם האמונה עצמה היא מתת משמים. יש ויכוח בין החוקרים מתי התרחשה תפנית יסודית זו באמונתו, שסללה את הדרך להתנגשותו עם האמונה הקתולית המקובלת. בקיץ 1505 מכר לותר את ספריו, ונרשם למנזר האוגוסטיני בארפורט. הדבר הפתיע את ידידיו והכעיס מאוד את אביו, שחפץ לראותו מלומד מובחר. האגדה מספרת כי נרשם למנזר לאחר "התגלות" אלוהית שהייתה לו. מאוחר יותר הסביר שמקרי מוות רבים שאירעו בקרבתו באותה עת השפיעו עליו לחשוב על משמעות החיים ולחפש תשובה במנזר. בשנת 1507 הוסמך לכומר.
פרסום 95 התזות נגד הנצרות הקתולית והרדיפה בעקבותיהן
בשנת 1508 התמנה לותר כחבר צוות באוניברסיטה החדשה של ויטנברג, שנוסדה רק שש שנים קודם לכן. בשנת 1510 ערך ביקור צלייני ברומא, שם הופתע מהאווירה החילונית שאפיינה את העיר. הוא חזר לוויטנברג והמשיך ללמוד עד לקבלת תואר ד"ר לתאולוגיה. לבסוף קיבל משרה באוניברסיטת וויטנברג בקתדרה ללימודי התנ"ך, וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו. באותן שנים, אולי עוד ב-1509, החל בלימוד שיטתי של השפה העברית, ששליטתו בה שיחקה תפקיד חשוב בתרגום התנ"ך שערך אחרי כן. לותר העיר פעם אודות תרגומי המקרא שאף הברית החדשה הכתובה יוונית הייתה ספוגה צורות לשוניות עבריות, ועל כן "העברים שותים מן המעיינות, היוונים מן הערוצים והלטינים מן השלוליות" (Ebreos ex fontibus bibere, Graecos ex rivulis, Latinos autem ex lacunis). במקביל, הזהיר מנטייתם של מלומדי עברית נוצרים לקבל את הפרשנות הרבנית כחלק מלימודיהם ולהפיץ בקרב קהלם את מה שראה כהבנה המוטעית של "המורדים באל והמסלפים... אויביו של בן דוד."
החיבור נכתב במקור בלטינית, שהייתה שגורה בפי המלומדים ואנשי הכמורה בלבד, כדי שהמסמך יעורר שיח פנים-כנסייתי מבלי לעורר פולמוס ציבורי. חלק ניכר מהחוקרים אינם מקבלים את האמונה הרווחת, לפיה הצמיד לותר את ה"תזות" במסמרים לדלתות הכנסייה שלו, והדבר אף איננו מוזכר בכתביו. התזות נפוצו במהירות רבה בזכות ההמצאה החדשה, מכונת הדפוס, ונודעו ברחבי גרמניה. בעוד ש-95 התזות יכולות אולי להיחשב כקריאת תיגר נגד מנהג פסול אחד בלבד, הרי שבשלוש המסות שפרסם לותר שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1520, ובהם הוא מציג את עיקרי התאולוגיה הלותרנית כבר היה ברור שכוונתו למהפכה דתית טוטאלית. בתגובה לחיבוריו של לותר הוציא האפיפיור לאו העשירי ביוני 1520 כתב גינוי נגדו. בדצמבר באותה השנה שרף לותר בראש חוצות את הבולה האפיפורית, ואף הגדיל לעשות כשהשליך לתוך המדורה את ספר הקאנון של הכנסייה הקתולית. בעקבות האירועים האחרונים הופצו והודפסו ספריו של לותר בגרמנית בכל רחבי גרמניה, כשעימם מופצים תחריטי עץ סאטיריים נגד הכנסייה הקתולית.