cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גשר הרכבת מעל נחל פטיש
היסטוריה
במסגרת המאמץ המלחמתי של הצבא העות'מאני בזמן מלחמת העולם הראשונה. נבנו בארץ ישראל מספר מסילות ברזל בהובלת המהנדס הגרמני היינריך מייסנר. מתוך כוונה להקים מסילה שתגיע לקרבת תעלת סואץ נבנתה בשנת 1915 מסילה מנחל שורק (ואדי צרר) לבאר שבע שעברה דרך משמר הנגב של ימינו. הגשר הוקם בקטע המסילה בין משמר הנגב לבאר שבע כדי לגשר על ערוץ ואדי זומלי (כיום נקרא נחל פטיש). המסילה שנבנתה מעל הגשר הייתה מסילה צרה ברוחב 105 ס"מ כפי שהיה מקובל באימפריה העות'מאנית. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים והקמת שלטון המנדט לא מצאו שלטונות המנדט שימוש למסילות הצבאיות הצרות שהקימו העותמאנים והן פורקו. לאחר פרוק מסילת הברזל שעברה על הגשר, החלה לעבור עליו הדרך בין עזה לבאר שבע.
בשנת 1938 נסללה הדרך בין עזה לבאר שבע וצופתה אספלט. גם הדרך החדשה שנסללה עברה מעל גשר הרכבת העות'מאני.
במאי 1948, לאחר פלישת הצבא המצרי לארץ ישראל והשתלטותו על באר שבע, פוצץ הגשר על ידי ההגנה, כדי להקשות את תנועת הצבא המצרי לתוך שטח המדינה היהודית. בפיצוץ נהרס העמוד המרכזי בגשר ושתי הקשתות שנשענו עליו. לאחר כיבוש באר שבע בידי צה"ל באוקטובר 1948 החזיר חיל ההנדסה את הגשר לשימוש על ידי הקמת גשר ביילי מעל החלק ההרוס של הגשר.
עם סיום המלחמה פנה צה"ל למע"צ שהיה אז חלק ממשרד העבודה בדרישה להקים מחדש את הגשרים שנהרסו במלחמה והוחלפו על ידי צה"ל בגשרי ביילי. וזאת מפני שצה"ל רצה להחזיר את הגשרים למחסני הצבא וכמו כן לאפשר תנועה דו סיטרית כדי לאפשר את ניידות כוחות הצבא במקרה של מלחמה. הצבא העביר למע"צ רשימת גשרים לתיקון בניהם גשר הרכבת מעל ואדי זומלי. בשנת 1951 שוקם הגשר על ידי מע"צ על ידי בניה מחדש של העמוד החסר ושתי הקשתות שהתמוטטו.
בשנות ה-90 של המאה העשרים שופץ והורחב כביש 25. תחילה נעקף הגשר על ידי גשר אירי בדרך שממנה יוצא היום הכביש לאתר הפסולת דודאים, ולאחר מספר שנים נחנך גשר חדש שנבנה מזרחית לגשר הקיים. כיום חברת מקורות משתמשת בגשר כדי להעביר קו מים מעל הנחל.
אתרים סמוכים
באר רקיק (בִּיר אַבּוּ רְֻקַיְק)
טלגט מוסאבייב
טלגט מוסאבייב (בקזחית: Талғат Аманкелдіұлы Мұсабаев; ) הוא קוסמונאוט רוסי ממוצא קזחי שטס ב-3 משימות חלל כמפקד צוות לתחנת החלל מיר ולתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה
טלגט מוסאבייב נולד בכפר באזור אלמטי למשפחת בעלי השכלה אקדמאית. בשנת 1968 סיים לימודי בית הספר ורצה להיות טייס. מוסאבייב החל לימודים במכון למהנדסי תעופה אזרחית בריגה (אז בתחומי ברית המועצות. עד מהרה התברר לו שלימודים לא כוללים לימודי טייס, אך בלחץ הורים סיים את הלימודים עם תואר בהנדסת אלקטרוניקה. הוא חזר לקזחסטן הסובייטית ולאחר תקופה קצרה בה עבד במקצוע, השתלב במנגנון הקומסומול ובהמשך במנגנון של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בחברת "אארופלוט". בגיל 36 הוא הצליח לעבור קורס טיס והתחיל לעבוד כטייס משנה במטוס מדגם "אנטונוב An-2". בשנת 1990 הוא עבר ל-"טופולב Tu-134".
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 שלטונות קזחסטן הסובייטית חיפשו יליד הרפובליקה שיכול להיכלל ביחידת הקוסמונאוטים של ברית המועצות. טלגט מוסאבייב היה מועמד מתאים, אך חוסר ניסיון מקצועי לא איפשר לא ליהות מועמד ליחידת קוסמונאוטים אזרחית. בסופו של דבר הוחלט לגייס אותו לשירות פעיל בחיל האוויר הסובייטי ולהעניק לו דרגה רב-סרן.
לאחר קבלת השכרה הוא נכלל בצוות של "סויוז TM-19" שטס לחלל בשנת 1994. יורי מלנצ'נקו היה מפקד צוות שהתחבר לתחנת החלל מיר והיה משלחת מס' 16 לתחנה. הם חזרו לכדור הארץ לאחר 125 ימים בחלל וביצוע פעילות חוץ רכבית במשך כולל שלש 11 שעות.
בשנת 1998 מוסאבייב טס כמפקד צוות של סויוז TM-27 ומשלחת קבועה מס' 25 לתחנת החלל מיר. במהלך שהייה בתחנת החלל בוצעו עבודות תחזוקה רבות כללו 6 פעילויות חוץ רכביות במשך כולל של כ-33 שעות. הם חזרו לכדור הארץ לאחר 208 ימים בחלל.
בשנת 2001 מוסאבייב טס כמפקד צוות של סויוז TM-31. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית עם חברי צוות חדשים והביאה אספקה חדשה. היא חזרה לאחר 7 ימים בחלל.
בשנת 2003 מוסאבייב עזב את יחידת הקוסמונאוטים ומונה לסגן מפקד אקדמיה של חיל האוויר. הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
בשנת 2005 מוסאבייב עזב את הצבא, עבר לקזחסטן ובשנת 2007 קיבל אזרחות. במרץ 2007 הוא הועמד בראש "סוכנות החלל של קזחסטן". בשנת 2017 הוא מונה לחבר פרלמנט.
מאחז נארווה סנקט פטרבורג
מועדון הרוגבי "מאחז נארווה" סנקט פטרבורג (ברוסית: Регбийный клуб «Нарвская Застава» Санкт-Петербург) הוא מועדון רוגבי מקצועני מהעיר סנקט פטרבורג. נוסד לראשונה בשנת 1974 בשם "קירובץ". מתמודד בליגת המשנה ברוגבי ובגביע הרוסי. למועדון נציגות גם בליגת העל הרוסית ברוגבי שביעיות.
למועדון מחלקת רוגבי נשים ומועדון בת המתמודד באליפות רוסיה ברוגבי שביעיות שבהדרכת המאמן אנדרו קרוטיין האוסטרלי, זכה בגביע רוסיה ברוגבי שביעיות בעונת 2018.
היסטוריה
מועדון הרוגבי נוסד לראשונה בשנת 1978 בשם "קירובץ" («Кировец») בחסות מפעל קירוב.
בעונת 1999 זכתה הקבוצה באליפות ליגת המשנה הרוסית ברוגבי, אך בהיעדר מימון סירבה להעפיל לליגת העל הרוסית ברוגבי והמשיכה להתמודד בליגת המשנה. בעונת 2017 זכתה שוב באליפות ליגת המשנה והעפילה לראדונה בתולדותיה לליגת העל, בה התמודדה בשנים 2016–2018.
מאז 2019, שוב מתמודדת בליגת המשנה.
צבי חפץ
צבי חפץ (נולד ב-9 בדצמבר 1956) הוא דיפלומט ישראלי, עורך דין, איש עסקים ותקשורת. חפץ כיהן בעבר כשליח המיוחד לנציגויות מדינות המפרץ, איחוד האמירויות ובחריין, כשגריר ישראל ברפובליקה העממית של סין ובמונגוליה, כשגריר ברוסיה, כשגריר באוסטריה ובארגונים הבינלאומיים ארגון האו"ם לפיתוח תעשייתי, משרד האו"ם למאבק בסמים ובפשיעה וב וכשגריר ישראל בבריטניה.
ביוגרפיה
חפץ נולד בטומסק שבסיביר, לשם הוגלתה משפחתו מריגה, לטביה, ב-1940. סבו, יעקב ידיקין, הוצא להורג על ידי משטר סטלין בשל מעורבותו בפעילות ציונית ומתן תרומות לארגונים יהודים בארץ ישראל. לימים, בשל פעילותו זו הוכר ידיקין כהרוג מלכות על ידי מדינת ישראל. בגיל 11 חודשים חזרה משפחתו של חפץ לריגה, אז עדיין חלק מברית המועצות.
ב-1989 חפץ נשלח למוסקבה והיה חבר ב"קבוצת הדיפלומטים הישראלים ליד שגרירות הולנד בברית המועצות". היו אלה צעדי ההתקרבות הראשונים בין ברית המועצות לישראל לאחר ניתוק היחסים ב-1967. בין השנים 1990 ועד 1996 שימש כיועץ משפטי חיצוני לענייני ברית המועצות לשעבר במשרד ראש הממשלה ("נתיב").
מתחילת שנות ה-90 התמחה משרד עורכי הדין של חפץ בעסקאות בינ"ל, בדגש על ייצוג חברות ישראליות במדינות ברית המועצות לשעבר ומזרח אירופה, וחברות מברית המועצות לשעבר בישראל ובעולם. בין השנים 1999–2004 כיהן כסגן יו"ר פעיל של מעריב החזקות בע"מ, ובין השנים 2001–2003 כיו"ר פעיל של הד ארצי בע"מ. כמו כן היה מעורב בניהול קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב.
בשנת 2004 מונה חפץ לשגריר ישראל בבריטניה. כניסתו לתפקיד נדחתה לאור עתירה לבג"ץ של התנועה לאיכות השלטון, בטענה כי מונה לתפקיד עקב קשריו עם ראש הממשלה, אריאל שרון. העתירה נדחתה על ידי בג"ץ. חפץ כיהן בתפקיד מיוני 2004 ועד נובמבר 2007.
לאחר סיום תפקידו בבריטניה שימש חפץ כיועץ לטוני בלייר, אז שליח הקוורטט לענייני המזרח התיכון. במקביל חזר לעבודתו העסקית והמשפטית ובנוסף שימש כיועץ אסטרטגי בנושאים בינ"ל.
מפרצון לאטינקה
מפרצון לאטינקה (באנגלית: Latinka Cove; בבולגרית: залив Латинка) הוא מפרצון בחוף הצפון מערבי של חצי האי פפור (ונטימילייה), בצפון-מערב חצי האי האנטארקטי, באזור חוף דאנקו של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרצון 1.95 קילומטרים;
צבי חפץ
ביוגרפיה
בינואר 2017 מונה חפץ לשגריר ישראל ברפובליקה העממית של סין ובמונגוליה. במרץ 2017 קיים ראש הממשלה נתניהו ביקור רשמי בסין לרגל ציון 25 שנים ליחסים הדיפלומטים בין המדינות, במהלכו נחתם הסכם לשותפות מקיפה בתחום החדשנות. בינואר 2019 העניקה ממשלת מונגוליה לחפץ מדליית כבוד לציון פעילותו וסיועו למשטרת מונגוליה. בדצמבר 2020 קיימה השגרירות בבייג'ינג בהובלת השגריר חפץ ארבעה מיזמי דגל בתחומי הבריאות, החינוך, החקלאות והגיל השלישי, תחת הכותרת China-Israel InnoFriendship cooperation. הפרויקטים נעשו בתמיכת בכירי הממשל הסיני ובמימון משותף של שתי המדינות. המיזמים זכו לחשיפה תקשורתית חסרת תקדים בתקשורת וברשתות החברתיות המקומיות עם כ-227 מיליון צפיות.
השגרירות בבייג׳ינג תחת ניהולו של חפץ זכתה בתואר השגרירות המצטיינת לשנת 2020 עבור פועלה במהלך מגפת הקורונה וקידום פרויקטים בין המדינות. נימוקי הוועדה התייחסו לפעילות השגרירות במקצועיות וביעילות תחת תנאי אי ודאות וחשש בריאותי, ולסיוע השגרירות בשליחת ציוד חירום רפואי לישראל מסין, כגון מכונות הנשמה ומעבדות לבדיקת קורונה. כמו כן ציינו את פעילות השגרירות עם דעיכת משבר הקורונה בסין, כשהוציאה לפועל ארבעה אירועי דגל באישור ותמיכת סגן ראש ממשלת סין ליו חה, לשת"פ בתחומים שונים, אירועים שזכו לחשיפה מסיבית בסין.
מפרצון לאטינקה
אורכו של המפרצון (מרחק חדירתו אל תוך היבשת) 1.65 קילומטרים.
צבי חפץ
ביוגרפיה
באוקטובר 2021 מונה חפץ לחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב.
מפרצון לאטינקה
המפרצון ממוקם בין נקודת אקנר (שממערב למפרצון) לבין נקודת בינקוס (שממזרח למפרצון).
צבי חפץ
ביוגרפיה
ביוני 2022 מונה חפץ לדירקטוריון ערוץ החדשות 13.
חיים אישיים
חפץ נשוי לסיגליה והם הורים ל-7 ילדים.
מפרצון לאטינקה
קרחון פודואן נשפך אל ראשו של המפרצון.
מיפוי המפרצון
המפרצון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
מקור השם
המפרצון נקרא על שם הכפר לטינקה (Латинка) שבדרום בולגריה.
השם אומץ רשמית ב-4 ביולי 2013.
רכס גונדולה
הרכס ממוקם בסמוך מדרום לקרחון מקאיי.
גובהו של הרכס 550 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,523 בגובהו באנטארקטיקה.
הרכס משתרע לכיוון צפון מזרח החל מהר סוס, ואורכו 7 קילומטרים.
גילוי ומיפוי הרכס
הרכס התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910 – 1913.
הרכס מופה בדצמבר 2011 על ידי משלחת החקר הגאולוגית המערבית (Western Geological Party) של משלחת טרה נובה, בפיקודו של טיילור (Taylor).
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי טיילור (מפקד משלחת החקר הגאולוגית המערבית).
שמו של הרכס תיאורי.
הרכס נקרא בשם זה, מאחר שהאוכף המחבר בין הר סוס לרכס מזכיר צורת גונדולה.
טיילור הציע לקרוא להר סוס בשם "הר גונדולה" מסיבה זו, אולם השם לא התקבל.
לקריאה נוספת
• Veronika Meduna, Antarctic glacier's past rapid retreat, Our Changing World, 26 November 2015
קרן התורה
הקמת הארגון
הארגון הוקם בכנסייה הגדולה הראשונה בשנת תרפ"ג (1923), לאחר שהועלתה סוגיית שיקום החורבן שהותירה מלחמת העולם הראשונה. עקב המלחמה, קהילות רבות נחרבו במהלך הימלטותן, ומוסדות התורה שלהן נסגרו, ולאחר המלחמה לא הוקמו מוסדות חדשים. גם הישיבות שפעלו, היו בקשיים כלכליים. משתתפי הכנסייה החליטו לפתוח קרן לתמיכה בישיבות הקיימות, ולפתיחת ישיבות ומוסדות חדשים. 16 רבנים חתמו על "קול קורא" לתמיכה בקרן, ובהם החפץ חיים, רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב, רבי אברהם מרדכי אלתר מגור, הרב אברהם מנדל שטיינברג מברודי, הרב אליהו קלצקין מלובלין, הרב חיים עוזר גרודזנסקי ורבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב.
בקול קורא נכתב בין היתר:.
ראשי הארגון
נשיא הקרן היה רבי מרדכי שלום יוסף פרידמן, האדמו"ר מפשמישל, שהיה בן 26 בלבד, ולצידו מונו לחברי הנהלה רבי דב בער פרידמן (בנו של רבי ישראל מצ'ורטקוב), הרב יוסף בוימגארטן וד"ר שמואל דייטשלנדר. מזכיר הקרן היה הרב בנימין זאב יעקובזון שבהמשך תיפקד גם כגובה התחייבויות. בהמשך נפתחו סניפים מקומיים בכל אזור.
פעילות
בשנה הראשונה לקיומה של הקרן חולקו 25,000 דולרים. בשנתה הראשונה תמכה הקרן רק בישיבות ליטא שהיו מאוגדות תחת ועד הישיבות אך הוועד הבטיח שבהמשך יתמוך בישיבות בפולין שלא קיבלו תמיכה בשנה הראשונה. הקרן סייעה גם לרבי מאיר שפירא בפותחו את ישיבת חכמי לובלין, וכן סייעה להקמת רשת בית יעקב.
בשנת תרפ"ה תכננו ראשי הקרן לגייס 100,000 דולר, ויצאו במבצע קניית שטרות תעודה על תרומתם (מעין קבלות) המכריזות על היותם שותפים לעולם התורה. בהמשך השנים המשיכה הקרן עם דרך פעולה זו.
נשיא הקרן הרבי מפשמישל נסע לאסוף כספים לטובת הקרן כך למשל אסף בשנת תרפ"ה 500,000 כתרים אוסטריים במסעו באוסטריה, ובשנת תרפ"ט בגרמניה 660,000 כתרים. בין הרבנים הפעילים באיסוף כספים לטובת הקרן היו רבי מאיר שפירא מפיטרקוב, רבי אברהם קלמנוביץ', הרב יצחק קוסובסקי, רבי ברוך הגר, רבי שלום יצחק לויטן אב"ד עדת ישראל באוסלו, הרב אברהם שמואל בנימין שפיצר אב"ד המבורג ומייסד קרן התורה בגרמניה, הרב יעקב רוזנהיים, הרב ארנסט וייל רבה של קולמר בצרפת, הרב אלכסנדר זושא פרידמן, הרב משה מרדכי אפשטיין, הרב אברהם דוב כהנא שפירא מקובנה, הרב הראשי לארץ ישראל אברהם יצחק הכהן קוק, הרב אברהם הלוי ליפשיץ אב"ד קהילות הקודש, הרב יהודה לייב צירלסון והרב יוסף צבי קרליבך.
פועלה של הקרן פחת עקב עליית הנאצים לשלטון והצרת רגלי היהודים בגרמניה ובשאר אירופה, אך היא תפקדה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ויקיפדיה הטמילית
משמעות תרבותית
בניגוד לביקורת האקדמית על ויקיפדיה בארצות המערב, ויקיפדיה הטמילית נחשבת למקור מידע חשוב בשפה הטמילית באינטרנט. האנציקלופדיה עוברת פחות ונדליזם בהשוואה לפרויקטים גדולים יותר של ויקיפדיה, בעיקר משום שלפרויקט צמיחה איטית יותר, מפאת מחסור במשאבים או בשירותי אינטרנט באזורים הכפריים של טאמיל נאדו וסרי לנקה. רוב פיתוח הפרויקט נובע מפזורה טמילית בחו"ל.
בחודש אפריל 2010, נערך כנס האינטרנט הטמילי לסטודנטים במדינת טמיל נאדו, אשר הודו על הגדלת התוכן לוויקיפדיה הטמילית. התחרות הסתיימה עם יצירת 1,200 מאמרים חדשים שנבדקו באקדמיה על ויקיפדיה הטמילית בנושאים שונים.
בספטמבר 2013 ציינה מהדורה זו של ויקיפדיה את יום הולדתה העשירי.
חוק זכויות האזרח (1875)
המעשה נועד "להגן על כל האזרחים בזכויותיהם האזרחיות והמשפטיות", תוך מתן יחס שוויוני במעונות ציבוריים ובתחבורה ציבורית ואיסור הרחקה משירות מושבעים. זה במקור גויס על ידי הסנטור צ'ארלס סומנר בשנת 1870, אך לא עבר עד זמן קצר לאחר מותו של סאמנר בשנת 1875. החוק לא נאכף ביעילות, בין היתר משום שהנשיא גרנט העדיף אמצעים שונים שיעזרו לו לדכא אלימות הקשורה בבחירות נגד שחורים ורפובליקנים. בדרום.
עידן השיקום הסתיים בהחלטה של הבחירות לנשיאות בשנת 1876, וחוק זכויות האזרח משנת 1875 היה החוק הזכויות הפדרלי האחרון שנחקק עד לחקיקת חוק זכויות האזרח משנת 1957. בשנת 1883 פסק בית המשפט העליון בתיקים לזכויות האזרח. כי חלקי הלינה הציבוריים של המעשה אינם חוקתיים, ואמרו כי לקונגרס לא ניתנת שליטה על אנשים פרטיים או תאגידים תחת סעיף ההגנה השווה. חלקים מחוק זכויות האזרח משנת 1875 אומצו בהמשך בחוק זכויות האזרח משנת 1964 ובחוק לזכויות האזרח משנת 1968, ושניהם ציטטו את סעיף המסחר כמקור הכוח של הקונגרס.
מיכאל קרוג
מיכאל ולדימירוביץ' וורוביוב (ברוסית: Михаил Владимирович Воробьёв; נולד ב-7 באפריל 1962, ידוע יותר כ- מיכאל קרוג) היה זמר-יוצר (בארד), ומשורר סובייטי ורוסי. הוא היה המחבר והמבצע של שירים בז'אנר "שאנסון רוסי", אחד הנציגים הפופולריים ביותר של ז'אנר זה. המעריצים כינו אותו "מלך השאנסון הרוסי". קרוג הוא המחבר והמבצע של השיר הלירי "ולדימירסקי צנטרל", שהפך לאחד היצירות המפורסמות ביותר של השאנסון הרוסי.
בלילה שבין 30 ביוני ל-1 ביולי 2002, מיכאיל קרוג הותקף על ידי פולשים בביתו. עבריינים אלמונים נכנסו לבית וירו שתי יריות לעבר קרוג, ולאחר מכן קרוג איבד את הכרתו לזמן מה. לאחר התקיפה, הזמר נלקח לבית החולים העירוני של טבר, אולם למרות מאמצי הרופאים, מיכאיל קרוג מת בבוקר 1 ביולי.
ספקטרוסקופיה של פליטה אטומית
ספקטרוסקופיה של פליטה אטומית ( AES ) היא שיטה לניתוח כימי המשתמשת בעוצמת האור הנפלט מלהבה, פלזמה, קשת או ניצוץ באורך גל מסוים כדי לקבוע את כמות היסוד בדגימה. אורך הגל של הקו הספקטרלי האטומי בספקטרום הפליטה נותן את זהות היסוד בעוד שעוצמת האור הנפלט פרופורציונלית למספר האטומים של היסוד. ניתן לעורר את המדגם בשיטות שונות.
לֶהָבָה
דגימת החומר מובאת לתוך הלהבה כגז, תמיסה מרוססת, או מוכנסת ישירות ללהבה באמצעות לולאה קטנה של חוט, בדרך כלל פלטינה. החום מהלהבה מאדה את הממס ושובר קשרים תוך מולקולריים ליצירת אטומים חופשיים. האנרגיה התרמית גם מעוררת את האטומים למצבים אלקטרוניים מעוררים אשר פולטים לאחר מכן אור כשהם חוזרים למצב האלקטרוני היסודי. כל יסוד פולט אור באורכי גל אופייניים, אשר מפוזרים על ידי סריג או מנסרה ומתגלים בספקטרומטר. יישום שכיח של מדידת הפליטה עם הלהבה הוא הבקרה של מתכות אלקליות בניתוח פרמצבטי.
פלזמה משולבת השראה
ספקטרוסקופיה של פליטה אטומית מפלזמה צמודת השראה (אינדוקציה) (ICP-AES) משתמשת בפלזמה צמודה השראתית לייצור אטומים ויונים מעוררים הפולטים קרינה אלקטרומגנטית באורכי גל האופייניים ליסוד מסוים.
היתרונות של ICP-AES הם הרגישות הגבוהה של זיהוי וטווח דינמי ליניארי, יכולת ריבוי יסודות, הפרעות כימיות נמוכות ואות יציב הניתן לשחזור. החסרונות הם הפרעות ספקטרליות (קווי פליטה רבים), עלות והוצאות תפעול, והעובדה שהדגימות בדרך כלל חייבות להיות בתמיסה נוזלית. מקור הפלזמה (ICP) של הפלזמה מורכבת מסליל השראה (אינדוקציה) ופלזמה. סליל השראה הוא סליל של חוט שזרם חילופין זורם דרכו. זרם זה משרה שדה מגנטי בתוך הסליל, ומחבר אנרגיה רבה לפלזמה המצויה בצינור קוורץ בתוך הסליל. פלזמה היא אוסף של חלקיקים טעונים (קטיונים ואלקטרונים) המסוגלים, בזכות המטען שלהם, ליצור אינטראקציה עם שדה מגנטי. הפלזמות המשמשות פליטות לא-אטומיות נוצרות על ידי יינון של גז ארגון זורם. הטמפרטורה הגבוהה של הפלזמה נובעת מחימום התנגדות כאשר החלקיקים הטעונים נעים דרך הגז. מכיוון שפלזמות פועלות בטמפרטורות גבוהות בהרבה מאשר להבות, הן מספקות אטומיזציה טובה יותר ואוכלוסייה גבוהה יותר של מצבים מעוררים. הצורה השולטת של מטריצת הדגימה ב-ICP-AES כיום היא דגימה נוזלית: מים חומציים או מוצקים שמתעכלים לצורות מימיות. דגימות נוזליות נשאבות לתוך המערפל ותא המדגם באמצעות משאבה פריסטלטית. אזי, הדגימות עוברות דרך מערפל שיוצר ערפל דק של חלקיקים נוזליים. טיפות מים גדולות יותר מתעבות בצידי תא ההתזה ומנוקזות, בעוד שטיפות מים עדינות יותר נעות עם זרימת הארגון ונכנסות לפלזמה.
בשיטה פלזמה משולבת השראה ניתן לנתח דגימות מוצקות ישירות. זאת, כאשר משתמשים בשיטות המשלבות אידוי אלקטרו-תרמי, איוד (אבלציה) בלייזר או בניצוץ חשמלי, ואידוי זוהר פריקתי.
ניצוץ וקשת
ספקטרוסקופיה של פליטת ניצוץ או קשת משמשת לניתוח של יסודות מתכתיים בדגימות מוצקות. עבור חומרים לא מוליכים, המדגם נטחן עם אבקת גרפיט כדי להפוך אותה למוליכה. בשיטות ספקטרוסקופיית קשת מסורתיות, דגימה של המוצק נטחנה והושמדה בדרך כלל במהלך הבדיקה. קשת חשמלית או ניצוץ מועברים דרך הדגימה, מחממים אותה לטמפרטורה גבוהה כדי לעורר את האטומים שבתוכה. אטומי החומר המעוררים פולטים אור באורכי גל אופייניים שניתן לפזר ולזהות באמצעות מונוכרומטור. בעבר, תנאי הניצוץ או הקשת לא היו מבוקרים היטב, ולכן הניתוח של היסודות במדגם היה איכותי. לעומת זאת, מקורות ניצוץ מודרניים עם פריקות מבוקרות מבצעים ניתוח כמותי. ניתוח ניצוצות איכותי וגם כמותי נמצאים בשימוש נרחב לבקרת איכות הייצור במתקני יציקה של מתכות.
חופמי עקום-מקור
חופמי עקום-מקור (שם מדעי: Anarhynchus frontalis) הוא מין עוף יחיד בסוגו במשפחת החופמיים האנדמי לניו זילנד ומצוי בסכנת הכחדה. החופמי נפוץ בשני האיים של ניו זילנד.
אורכו של החופמי 20–21 ס"מ ומשקלו 43–71 גרם. החופמי בעל צוואר, חזה ובטן לבנים עם כיפה כהה ופס שחור על הסנטר. האזור סביב העיניים אפור, אך מעליו פס לבן. המקור שחור ומעוקל הצידה בשונה משאר החופמיים. יש מעט מאוד הבדלים בין הזכר לנקבה.
חופמי זה מצוי על חלוקי אבנים סביב חופי הנהרות והגדות בניו זילנד והוא מצויד במקור איתו הוא יכול לשלוף מהאבנים רכיכות וסרטנים קטנים בקלות יחסית. בניו זילנד אין טורפים יבשתיים, וכך החופמי יכול לאכול עם המקור בלי לכופף את ראשו ולפקוח עין על השמיים משם מגיעים עופות דורסים.
Aprite le finestre
Aprite le finestre (בעברית: תפתח את החלונות) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת האיטלקייה, פרנקה ריימונדי. השיר ייצג את איטליה בהופעת הבכורה שלה, באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי פינו פרוטי, הולחן על ידי וירג'יליו פאנצוטי ונוצח על ידי ג'יאן סטלרי.
רקע
בדומה לשירי התקופה, השיר הושר בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת ריימונדי ששרה שמחת עונת האביב שקרבה. ריימונדי מתארת בשיר את רצונה לפתוח את החלונות ולהזמין את עונת האביב. בשיר, עונת האביב מתוארת כפסטיבל של אהבה.
באירוויזיון
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי ריימונדי בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום האחרון עם אפס נקודות. השיר השני של איטליה בתחרות, "Amami se vuoi", בוצע על ידי הזמרת טונינה טוריאלי.
אהב את אפלטון, אך אהב את האמת יותר
"אהב את אפלטון, אך אהב את האמת יותר" הוא ביטוי המיוחס לאריסטו ומבקש להורות שאהבה והערצה לאישיות כל שהיא לא תטשטש את הביקורת לדבריו אלא היחס לדברים יהיה על פי האמת בלבד.
היחס לטיעון כל שהוא בהתייחס לאומר ולא לתוכן הדברים הוא כשל לוגי ונקרא אַד הוֹמִינֶם.
ביטוי נוסף המוזכר בהקשר לשלילת אד הומינם הוא הביטוי "שמע האמת ממי שאמרה".
מקור הביטוי
גם בכתביו של אפלטון מוזכרת אמירה דומה בשמו של סוקרטס שקדם לאריסטו:
סוקרטס מפנה לדבריו הוא עצמו אליו הוא פונה בשמו ובגוף שלישי. כוונתו שיש להתייחס פחות אל אישיותו שלו, הדובר, ויותר לתוכן דבריו שהם האמת.
המדינאי והפילוסוף היווני קיקרו בספרו מחלוקות בטוסקולניה מצר על כך שישנם פילוסופים שחזיקו בעמדותיהם של אפלטון ואריסטו אף על פי שלא היו אמירות ודאיות רק בגלל הערצה לאישיותם ופרסומם:
שמע את האמת ממי שאמרה
ביטוי נוסף המוזכר בהקשר לשלילת אד הומינם הוא הביטוי "שמע האמת ממי שאמרה".
שורש 98
במילון קאנגשי יש 174 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת רדיקל זה.
ליברטדור חנרל סן מרטין
ליברטדור חנרל סן מרטין (בספרדית: Libertador General San Martín) היא עיר בפרובינציית חוחוי, ארגנטינה, ובירתה של מחוז לדסמה, אחד המחוזות בפרובינציה. היא נמצאת במרחק 106 קילומטרים מסן סלבדור דה חוחוי, בירת הפרובינציה. היא ממוקמת על הכביש הלאומי 34 ונמצאת בתחומיה של שמורה ביוספרית בשם יונגאס.
ליברטדור חנרל סן מרטין היא העיר השלישית המאוכלסת ביותר בפרובינציית חוחוי.
היסטוריה
עדויות ראשונות על היוודעות לאזור שבו נמצאת היום העיר ליברטדור חנרל סן מרטין הן מהמאה ה-17, בשנת 1623 לערך, כאשר משלחת ספרדים תחת חסותו של דון מרטין לדסמה ואלדרמה עברה תחום זה בדרכה לגראן צ'אקו גוולאמבה. אולם פיתוחו הכלכלי של האזור התרחש רק בשנת 1778, כאשר גרגוריו דה סגאדה הקים בית זיקוק לסוכר בעיירה קאלילגווה של היום, זאת בשל תנאי האקלים באזור המתאימים לגידולם המלא של קני הסוכר. טיפוח קני הסוכר במקום מוזכר בארכיונים המחוזיים כבר משנת 1826, והם מהווים גם כיום את המניע העיקרי לפיתוחה הכלכלי של העיר.
לאחר שנים של פיתוח וגידול באוכלוסייה, נוסדה פואבלו דה לדסמה ב-25 בדצמבר 1899 על שטח שנתרם על ידי הבעלים של השטח עליו נבנה בית הזיקוק לסוכר. שנתיים לאחר הקמתה הוגדרו גבולותיה ונעשתה חלוקה מאוחרת של שמונה בלוקים המקיפים את הכיכר המרכזית, ובשנת 1906 הגיעה הרכבת לעיר וציינה את התחלת השגשוג הכלכלי, שהלך והתפתח אף יותר עם השנים.
בשנת 1950 שונה שמה של העיר מפואבלו דה לדסמה לשמה כיום - ליברטדור חנרל סן מרטין, על שמו של חוסה דה סן מרטין שהיה פעיל במאבק לעצמאות ארגנטינה.
טירת מידהופ
טירת מידהופ היא בית מגדל מהמאה ה-16 בסקוטלנד, הממוקם בכפר אברקורן באחוזת הופטון, ממערב לדרום קווינספרי, בפאתי אדינבורו.
היסטוריה
הטירה הנטושה שניתן לראות היום מייצגת את בית המגדל בן 5 הקומות והמגדל. בשנת 1678 הטירה עברה מתיחת פנים כאשר הוסר מגדל הכניסה והרחבה למזרח הוגדלה והוארכה. פתח חדש נוסף יחד עם חצר קטנה בגודל, מדרום.
במאה ה-15 השתייכה למשפחת מרטין. במהלך המאה ה-16 השתייכה הטירה לאלכסנדר דראמונד ממידהופ, אחיו של רוברט דראמונד מקארנוק, אדון העבודה לכתר סקוטלנד. אבן עם הכיתוב "AD 1582 MB" מנציחה את אלכסנדר ואשתו מרג'ורי ברוס.
תקרה מצוירת מהמגדל שוקמה על ידי סקוטלנד ההיסטורית באדינבורו; היא תוכננה להיות מוצגת לציבור בארמון הולירוד. כוללת מוטיבים של גליל סינפויל וככל הנראה מנציח את נישואיו של סר רוברט דראמונד, שהפך ללורד בשנת 1619, ליורשת המילטון. המוטו המשפחתי היה "ad astra per ardua" ולשברים מהתקרה המצוירת אחרת היו כוכבי זהב המיוצגים בסמל אבירים.
שובך גדול, שני חדרים, היכל, בסוף המאה ה-17, נוספו באורך מדרום-מזרח.
אלדפל
אלדפל (Eldfell, באיסלנדית: "הר האש") הוא חרוט געשי הנמצא באי היימאיי, כ־12 קילומטרים מדרום לאיסלנד.
אלדפל מתנשא לגובה של כ-200 מטרים והוא נוצר כתוצאה מהתפרצות געשית במזרח האי היימאיי בשנת 1973. ההתפרצות החלה ללא התרעה מוקדמת ב־23 בינואר 1973, וכל תושבי האי פונו תוך מספר שעות. אפר געשי כיסה את מרבית האי וכ־400 בתים נהרסו. זרם הלבה איים לחסום את הנמל הקטן בצפון האי, אך לאחר מאמצים רבים שכללו הזרמת מי ים באמצעות משאבות על זרם הלבה המתקדם, הצליחו צוותי הכיבוי לקרר את הלבה, לעצור את התקדמותה, ולהציל את הנמל.
האי היימאיי
היימאיי הוא האי הגדול ביותר בארכיפלג וסטמאנאאיאר והאי המיושב היחיד. בהיימאיי גרים כ-4,500 תושבים, מרביתם ביישוב הנקרא וסטמאנאאיאר בצפון האי. תעשיית הדיג מפותחת מאוד באי ומרבית תושביו עוסקים בה. בצפון האי קיים נמל המשמש את תעשיית הדיג.
תחילת ההתפרצות
בשעה 20:00 ב-21 בינואר 1973 נרשמו באזור היימאיי רעידות אדמה קלות. הרעידות לא הורגשו על ידי תושבי האי, אך נקלטו במכשירים הסייסמיים. במהלך הלילה נרשמו מעל 100 רעידות, רובן מדרום להיימאיי. במהלך יום המחרת לא נרשמו רעידות אדמה אך הן התחדשו בלילה הבא. הרעידה החזקה ביותר הייתה בעוצמה 2.7 לפי סולם ריכטר.
מיד עם תחילת ההתפרצות החלו הרשויות בפינוי תושבי האי. התושבים התאספו בנמל הקטן ופונו בסירות דיג לאיסלנד. תושבים שלא יכלו להתפנות בסירות, בעיקר מבוגרים וחולים, פונו במטוסים דרך שדה התעופה של האי, שנמצא מדרום למוקד ההתפרצות ולא הושפע בשלב זה מהאפר הגעשי. עד שעות הבוקר המוקדמות פונו כל תושבי האי, פרט לכ-150 איש שנותרו באי כדי להמשיך את פעילותם של שירותים חיוניים ולהגן על בתים שאויימו על ידי זרם הלבה.
המשך ההתפרצות והפעולות להצלת הנמל
הלבה שזרמה לצפון מזרח הגיעה לים והחלה להרחיב את שטח האי. מספר בתים בעיירה וסטמאנאאיאר הקרובים לאלדפל נהרסו כתוצאה מזרם הלבה והטפרה. מספר ימים לאחר שהחלה ההתפרצות הפכה הרוח למערבית, והיא הגבירה את כמות הטפרה שספג האי וגרמה לנזקים רבים לרכוש. האפר הגעשי שהצטבר הגיע לכמה מטרים, ומספר בתים קרסו תחת משקל הטפרה על הגגות. פצצות געשיות שפגעו בבתים גרמו לשריפות והרסו מספר בתים. מתנדבים החלו לנקות את הטפרה מגגות הבתים וכיסו את החלונות הפונים להר בחתיכות פח, כדי למנוע שריפות נוספות.
זרם הלבה המשיך להתקדם ואיים לחסום את הכניסה לנמל בצפון האי, עליו התבססה כלכלת האי. בניסיון למנוע את חסימת הנמל הוחלט לקרר את הלבה באמצעות התזת מים עליה, וב-6 בפברואר נעשה ניסיון ראשון לקירור הלבה בצורה זו. בתחילת מרץ נשבר חלק מחרוט אלדפל. החלק הוסע על גבי זרם הלבה לכיוון הנמל, ולאחר פעולות קירור רבות נשבר לשתי חתיכות שנעצרו כ-100 מטר מפתח הנמל.
דעיכת הפעילות הגעשית
בהדרגה הלכה ההתפרצות ודעכה. בתחילת פברואר נפלטו כ-60 מטר מעוקב של חומר מדי שנייה (בהשוואה ל-100 מ"ק בימים הראשונים). באמצע מרץ ירדה הכמות ל-10 מטר מעוקב ובאפריל ל-5 מטר מעוקב של חומר.
עד תחילת מאי כוסו כ-300 מבנים בלבה וכ-60 בתים נקברו תחת הטפרה. בסוף מאי זוהתה פעילות געשית תת-ימית כ-4 קילומטרים מצפון מזרח להיימאיי. בתחילת יולי הסתיימה ההתפרצות ולא נראתה עוד לבה חדשה הפורצת מהר הגעש.
בחמשת חודשי ההתפרצות נפלטו כ-0.25 קילומטר מעוקב של חומר (טפרה ולבה), ולאי נוספו כ-2.5 קמ"ר של אדמה חדשה. הבזלת החדשה הייתה בעובי ממוצע של כ-40 מטרים, ולעיתים הגיעה ל-100 מטרים.
היימאיי לאחר ההתפרצות
בהדרגה חזרו תושבי היימאיי להתגורר באי. באמצע 1974 חזרו חצי מתושבי האי, ובסוף 1975 הגיע המספר לכ-85 אחוזים. בתים חדשים נבנו במקום אלה שנהרסו בהתפרצות, וכלכלת האי, שהתבססה בעיקר על דיג, שוקמה. הנמל באי, שנותר פתוח, איפשר לחברות הדיג להשתקם במהירות וכבר ב-1974 הן חזרו לפעילות מלאה. באופן פרדוקסלי, זרם הלבה שאיים לחסום את הנמל יצר שטח אדמה חדש אשר אמנם צמצם את הכניסה לנמל אך תפקד כשובר גלים שהגן על הנמל.
שיקום האי התאפשר תודות למס ייעודי שהוטל על תושבי איסלנד, כמו גם סיוע כלכלי ממספר מדינות ובראשן דנמרק.
פנים זרם הלבה התקרר באיטיות ונשאר בטמפרטורה של כמה מאות מעלות למשך שנים. עם סיום ההתפרצות החלו מדענים לבדוק את האפשרות להפיק אנרגיה גאותרמית מחום הלבה. ב-1979 נבנו ארבע תחנות כוח שהעבירו מים בלבה החמה וניצלו את הקיטור שנוצר כדי לייצר אנרגיה. בסך הכל הופקו בשיטה זו עד 40 מגה וואט. המים שהתחממו בתהליך הפקת החשמל הוזרמו לבתים באי שנהנו ממים חמים. חלק מהתושבים ניצלו את חום הלבה כדי לחמם את בתיהם, על ידי העברת צינורות דרך הלבה.
בסיום ההתפרצות הגיע הר הגעש אלדפל לגובה של כ-220 מטרים. כיום גובהו כ-200 מטרים, לאחר שאיבד כ-20 מטרים כתוצאה מסחיפה של הטפרה הרכה.
דארקה נו מנאזאשי
דארקה נו מנאזאשי (ביפנית: だれかのまなざし) הוא סרט אנימה יפני קצר שנכתב ובוים על ידי מאקוטו שינקאי. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בטוקיו ב-10 בפברואר 2013. הסרט הוצג גם יחד עם סרטו שינקאי "גן המילים" במהלך הבכורה היפנית של הסרט ב-31 במאי 2013.
הסרט הופק על ידי CoMix Wave Films, NEST ו-TYO M1 Production בשיתוף עם The Answer Studio Co., Ltd. צוות המדבבים של הסרט כלל את פומי היראנו, סאטומי הנאמורה ושינג'י אוגאווה. הפסקול של הסרט נוצר על ידי אקיהיסה מטסורה, וקאזוסה כתב ושר את שיר הנושא "Sore de Ii yo".
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתמקדת באישה צעירה בשם אאוי. אאוי היא סטודנטית במכללה אשר גרה לבדה בדירה קטנה בעיר סואנת. אאוי מרגישה מותשת משגרת היומיום, מחוסר הוודאות שלה לגבי העתיד, ומרגישה אבודה ומנותקת מהשאיפות והחלומות שלה.
מאן NLxx3F
מאן NLxx3F (בגרמנית: MAN NLxx3F) היא סדרת שלדות אוטובוסים נמוכי רצפה המיוצרת על ידי חברת מאן. הסדרה מיוצרת משנת 1998 והיא יורשת לסדרת הדור הקודם NLxx2F שייצורה הופסק באותה שנה.
דגמים
בסדרה מספר דגמים כאשר שלושה מביניהם נמצאים בשימוש בישראל.
אלגוריתם מונטה קרלו
במדעי המחשב, אלגוריתם מונטה קרלו הוא אלגוריתם אקראי שהפלט שלו עשוי להיות שגוי בהסתברות מסוימת (בדרך כלל קטנה). שתי דוגמאות לאלגוריתמים כאלה הן אלגוריתם קרגר ואלגוריתם מונטה קרלו עבור בעיית FAS מינימלית.
השם מתייחס לקזינו במונטה קרלו שבנסיכות מונקו, אשר ידוע ברחבי העולם כסמל להימורים.
שגיאה חד-צדדית, לעומת דו-צדדית
בעוד התשובה המוחזרת על ידי אלגוריתם דטרמיניסטי צפויה להיות נכונה תמיד, זה לא המצב באלגוריתם מונטה קרלו. עבור בעיות הכרעה, אלגוריתמים אלו מסווגים בדרך כלל ל"נוטה ל-לא" או "נוטה ל-כן". אלגוריתם מונטה קרלו הנוטה ל-לא צודק תמיד כשהוא מחזיר לא; אלגוריתם נוטה ל-כן צודק תמיד כשהוא מחזיר כן. החלוקה מתארת אלגוריתמים עם שגיאה חד-צדדית, אך לאלגוריתמים אחרים ייתכן שלא תהיה נטייה לאחד הצדדים; לאלגוריתמים אלו נאמר שיש שגיאה דו-צדדית. התשובה שהם מספקים (או כן או לא) תהיה נכונה או לא נכונה, בהסתברות חסומה כלשהי.
למשל, בדיקת הראשוניות של Solovay–Strassen משמשת כדי לקבוע אם מספר נתון הוא מספר ראשוני. היא תמיד עונה כן עבור קלט שהוא מספר ראשוני; עבור מספר פריק, היא מחזירה לא בהסתברות לפחות  ½ . לפיכך, תשובה לא מהאלגוריתם היא נכונה בוודאות, ואילו תשובה כן נשארת בספק; לכן זהו אלגוריתם ½ נכון-נוטה-ללא.
אמפליפיקציה (הגברה)
עבור אלגוריתם מונטה קרלו עם שגיאה חד-צדדית, ניתן להקטין את ההסתברות לכישלון (ולהגביר את הסתברות ההצלחה) על ידי הרצת האלגוריתם k פעמים. נקח לדוגמה שוב את אלגוריתם Solovay–Strassen שהוא  ½ נכון-נוטה-ללא. ניתן להריץ את האלגוריתם מספר פעמים ולהחזיר כתשובה לא אם קיבלנו תשובת לא אחת תוך k איטרציות, אחרת נחזיר כן. לכן, אם המספר הוא ראשוני, אז התשובה תמיד נכונה, ואם המספר הוא פריק אז התשובה נכונה בהסתברות לפחות.
עבור אלגוריתם מונטה קרלו עם שגיאה דו-צדדית, גם כן ניתן להפחית את ההסתברות לכישלון על ידי הפעלת האלגוריתם k פעמים, והחזרת פונקציית רוב (majority) על התשובות.
מחלקות סיבוכיות
מחלקת הסיבוכיות BPP מתארת בעיות הכרעה שניתן לפתור על ידי אלגוריתם מונטה קרלו בזמן פולינומי עם הסתברות שגיאה דו-צדדית חסומה, ומחלקת הסיבוכיות RP מתארת את הבעיות שניתן לפתור על ידי אלגוריתם מונטה קרלו עם הסתברות שגיאה חד-צדדית חסומה: אם התשובה הנכונה היא לא, האלגוריתם תמיד אומר כך, אבל הוא עשוי לענות לא באופן שגוי על כמה מקרים שבהם התשובה הנכונה היא כן. לעומת זאת, מחלקת הסיבוכיות ZPP מתארת בעיות פתירות על ידי אלגוריתם לאס וגאס שתוחלת הזמן שלהם פולינומית. ZPP ⊆ RP ⊆ BPP, אך לא ידוע אם מחלקה כלשהי מהן נבדלת מהאחרות; זאת אומרת, ייתכן שלאלגוריתמים מסוג מונטה קרלו יש יותר כח חישובי מאשר לאלגוריתמים מסוג לאס וגאס, אך זה לא הוכח. מחלקת סיבוכיות נוספת, PP, מתארת בעיות הכרעה להן קיים אלגוריתם מונטה קרלו עם זמן פולינומי, שהוא מדויק יותר מאשר הטלת מטבע אך שלא ניתן בהכרח לחסום בהן את הסתברות השגיאה כקטנה ממש מ- ½ .
יישומים בתורת המספרים החישובית
אלגוריתמים ידועים מסוג מונטה קרלו כוללים את בדיקת הראשוניות של  Solovay–Strassen, בדיקת הראשוניות Baillie-PSW, בדיקת הראשוניות של מילר–רבין, וכמה גרסאות מהירות מסוימות של אלגוריתם Schreier–Sims בתורת הקבוצות החישובית.
No Church in the Wild
No Church in the Wild הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרים האמריקאים ג'יי זי וקניה וסט, מתוך אלבומם המשותף, Watch the Throne, בשיתוף הזמרים האמריקאים פרנק אושן ודה-דרים. השיר יצא לאור ב-20 במרץ 2012, על ידי חברות התקליטים רוק-א-פלה רקורדס, רוק ניישן ודאף ג'אם, כסינגל השביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע בשיאו למקום ה-72 במצעד הבילבורד הוט 100 והגיע ל-40 הראשונים במצעד שירי הראפ ומצעד שירי ה-R&B\היפ הופ. השיר הועמד בטקס גראמי ה-55 לקטגוריית קליפ השנה וזכה בפרס גראמי לביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר.
רקע
מפיק השיר 88-קיז ביקר את וסט באופן רנדומלי כדי להגיד שלום, ונקלעו השניים למפגש הקלטות האלבום Watch the Throne יחד עם ג'יי זי והמפיקים האמריקאים קיו-טיפ, נו איי.די. ונועה גולדשטיין. 88-קיז ניגן 20 מהפקותיו שנכללו בעמוד ה-SoundCloud שלו ולטענתו, "כולם בחדר פשוט התחילו להשתגע". כעבור שעה הם בחרו את ההפקה שתהיה חלק מהשיר. למחרת, פגש 88-קיז בפעם הראשונה את פרנק אושן ושמע את הפזמון. בימים אלו הקליטו גם ג'יי זי ו-וסט את חלקם בשיר. לזמן מה, נותר השיר לא גמור אך הושלם בסמוך להוצאת האלבום. השיר מכיל בתוכו דגימות מהשירים "K Scope" של פיל מנזנרה, "Sunshine Help Me" של ספוקי תות' ו-"I Won't Tell the Truth About You" של ג'יימס בראון.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר צולם בסוף אפריל 2012 בפראג ובוים על ידי רומיין גברס. בקליפ הופיעו מאתיים ניצבים, המחולקים למשטרה ופושעים. הקליפ פורסם ב-29 במאי 2012. מגזין רולינג סטון דיווח כי הקליפ מתאר התנגשות עגומה בין מספר רב של מפגינים לשוטרים. נכון לאוקטובר 2020, לקליפ כ-89 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
פליקס לפבר
פליקס לפבר (בצרפתית: Félix Lefebvre; נולד ב-19 בנובמבר 1999) הוא שחקן צרפתי. ידוע בשל תפקידו כאלכסיס רובין בסרט הדרמה "קיץ 85", עבורו היה מועמד לפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בטקס פרסי סזאר 2021.
ביוגרפיה
בשנת 2020 השתתף לפבר בסרט הדרמה "קיץ 85", שנכתב ובוים על ידי פרנסואה אוזון ומבוסס על רומן מאת הסופר איידן צ'יימברס. הוא גילם את התפקיד הראשי של אלכסיס רובין, שעבורו היה מועמד לפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בטקס פרסי סזאר לשנת 2021.
רודולפו ארואברנה
רודולפו מרטין ארואברנה (בספרדית: Rodolfo Martín Arruabarrena; נולד ב-20 ביולי 1975) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, וכיום מאמן קבוצת נבחרת איחוד האמירויות הערביות.
קריירת משחק
ארואברנה גדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-25 באפריל 1993, מול ניואלס אולד בויס. הוא כבש את שער הבכורה שלו במועדון ב-24 באוגוסט מול ארחנטינוס ג'וניורס. בשנותיו הראשונות בקבוצה לא היה ארואברנה שחקן הרכב קבוע, עד שהושאל ב-1996 לקבוצת רוסאריו סנטרל לתקופה של שישה חודשים. לאחר ששב מההשאלה, החל לתפוס מקום משמעותי יותר בהרכבה של בוקה, וזכה איתה בשתי אליפויות, ב-1998 (אפרטורה) ו-1999 (קלאוסורה). הישגה המשמעותי של בוקה בתקופתו של ארואברנה היה הזכייה בגביע ליברטדורס בשנת 2000. במשחק הגמר הכפול פגשה בוקה את פלמיירס הברזילאית, ובמפגש הראשון באצטדיון הבונבוניירה בבואנוס איירס, כבש ארואברנה צמד שערים לזכות קבוצתו, והמשחק הסתיים בשוויון 2-2. לאחר שוויון 0-0 במשחק הגומלין, זכתה בוקה בגביע לאחר דו-קרב פנדלים.
לקראת עונת חתם ארואברנה בא.א.ק. אתונה מהליגה היוונית. הוא הסביר את מעברו בכך שרצה לשתף פעולה עם המאמן לורנס סרה פרר ונשיא הקבוצה דמיס ניקולאידיס, שחקנה לשעבר של אתלטיקו מדריד. ארואברנה בישל שער לריבאלדו במשחק הבכורה של הברזילאי באתונה, ובחצי העונה הראשונה רשם 25 הופעות במדי הקבוצה במסגרות השונות. בחציה השני של העונה נפצע ולא נטל חלק כמעט כלל, ובסיום העונה הודיע מאמנה החדש של הקבוצה, גיורגוס דוניס, כי ארואברנה לא בתוכניות של הקבוצה לעונה הבאה והוא שוחרר מהקבוצה לאחר עונה אחת בלבד.
ארואברנה חזר לארגנטינה, שם חתם במדי טיגרה. הוא שיחק במועדון במשך שנתיים, ומשם עבר לעונת פרישה בקבוצת אוניברסידד קאתוליקה מליגת העל הצ'יליאנית, אותה אימן אז חואן אנטוניו פיצי. בסיום העונה זכתה הקבוצה באליפות צ'ילה, וארואברנה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת ארגנטינה
ארואברנה החל את דרכו הבינלאומית במדי בשנת 1994, אז ערך את הופעת הבכורה שלו מול. שנה אחר כך הוא צורף לנבחרת האולימפית תחת המאמן דניאל פסארלה, ובמדיה זכה בטורניר הכדורגל של המשחקים הפאן-אמריקניים בשנת 1995. באותה שנה הוא נכלל בסגל נבחרתו לגביע המלך פהד 1995, שהיה הגלגול הקודם של גביע הקונפדרציות, אך לא שותף במהלכו. הוא שב לשחק במדי הנבחרת רק ב-23 בפברואר 2000 במשחק ידידות מול. אחרי הופעה זו הוא שוב נותר מחוץ לסגל הנבחרת מספר שנים, עד להופעתו האחרונה בשנת 2006. בסך הכל רשם ארואברנה שש הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
קריירה כמאמן
ב-26 במרץ 2013 מונה ארואברנה לתפקיד המאמן בקבוצת נסיונל מאורוגוואי, אך רשם קדנציה קצרה בלבד שהסתיימה בהתפטרותו ב-15 בדצמבר באותה שנה לאחר שלא הצליח לזכות באליפות.
ב-29 באוגוסט 2014, בעקבות רצף של תוצאות לא טובות, פוטר קרלוס ביאנצ'י מתפקידו כמאמן בוקה ג'וניורס והוחלף בארואברנה, שחזר לקבוצת הולדתו 14 שנים לאחר שעזב אותה כשחקן. יומיים אחר כך רשמה קבוצתו ניצחון בהופעת הבכורה שלו על הקווים, 3-1 על ולז סרספילד. ארואברנה הוביל את קבוצתו עד לחצי גמר גביע סודאמריקנה 2014, שם הפסידה ליריבתה הגדולה ריבר פלייט והודחה. לאחר עונת 2014 שלא הייתה טובה עבור חניכיו של ארואברנה, פתחה בוקה את עונת 2015 בתבוסה 4-1 לראסינג קלוב, אך מאז התאוששה הקבוצה משמעותית, העפילה לשלב הבתים של גביע ליברטדורס והוסיפה ניצחון מוחץ במשחק ידידות מול ריבר פלייט, בתוצאה 5-0. בהמשך הודחה שוב בוקה על ידי ריבר, בשמינית גמר גביע ליברטדורס. בסוף פברואר 2016 פוטר מתפקידו.
הדרך השלישית
בפוליטיקה, הדרך השלישית (באנגלית: Third Way) היא עמדה הממוקמת במרכז המפה הפוליטית, המנסה לגשר בין השמאל והימין הפוליטיים, על ידי תמיכה וקידום מיזוג מגוון של עמדות כלכליות ימניות מסוימות, הכוללות תמיכה בשוק החופשי לצד תוכניות חברתיות וסוציאליות.
בין הפוליטיקאים המרכזיים שזוהו עם דרך זו נמנים נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר, קנצלר גרמניה גרהרד שרדר, ראש ממשלת איטליה מתאו רנצי, נשיא צרפת עמנואל מקרון, ויאיר לפיד.
פטפירדה
פטפירדה (בהונגרית: Pétfürdő) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בפטפירדה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 5,163 תושבים, ובשנת 2019 רק 4,556 תושבים.
ארנו קרלן
ארנו חנוך קרלן (7 במאי 1937 – 13 במאי 2010) היה משורר, פסיכואנליטיקאי וסופר מדע פופולרי אמריקאי-יהודי. הוא זכה בפרס ספרי המדע המפורסם Rhone-Poulenc Prize for Science Books בשנת 1996, על ספרו "Plague's Progress".
נעוריו ותחילת דרכו
קרלן נולד ב-1937 בפילדלפיה, ארצות הברית. הוריו היו מהגרים יהודים מבלארוס ואוקראינה, אשר היגרו לארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
ארנו היה ילד מחונן, אשר הוקפץ שתי כיתות לימוד וסיים את לימודי בית הספר התיכון בגיל 15. כנער הוא התעניין בספרות, מדעים ומוזיקה קלאסית, וכן למד מוזיקה והתמחה בספרות אנגלית וצרפתית בקולג' אנטיוק (Antioch College).
קריירה אקדמאית
לאחר שסיים את לימודיו, עבד קרלן כעיתונאי בכמה ירחונים, ובמשך שנתיים הסתובב ברחבי אירופה וכתב על אוכל, תרבות ועוד. מאוחר יותר הוא עבד כעורך בכמה ירחונים מפורסמים כמו "הולידיי" ו"ניוזוויק". הוא הוציא ספר של אוסף סיפורים קצרים שכתב, בשם "תפוחים לבנים" בגיל 24.
בשנות ה-70 עבד קרלן כמרצה במחלקת הספרות האנגלית באוניברסיטת פן סטייט. בתקופה זו הוא רשם ספרים בתחומי המדע, היסטוריה ורפואה. לאחר מכן חזר קרלן לניו יורק, על מנת להיות עורך מנהל בירחונים "פנטהאוס" ו"מגזין עולם הפיזיקאים".
בשנות ה-90 השלים קרלן דוקטורט בסקסולוגיה בזמן שלמד שלוש שנים במכון לפסיכואנליזה.
בשנת 1996 הוא זכה בפרס ספרי המדע המוערך Rhone-Poulenc Prize for Science Books על ספרו "Palgue's Progress", אך לא יכל להגיע כיוון שהיה חולה.
בעשר השנים האחרונות לחייו, קרלן עבד כפסיכותרפיסט והמשיך לכתוב כתבות וספרים.
יקב פלדשטיין
יקב פלדשטיין הוא יקב בוטיק ישראלי במושב גבעת כ"ח בגבול השפלה ולרגלי הרי יהודה.
ארנו קרלן
חיים אישיים
לקרלן היו שני ילדים מנישואיו הראשונים, אשר נגמרו בגירושין. הוא גר עד מותו בגריניץ' וילג', ניו יורק עם אשתו השנייה במשך שנים רבות. בזמן מותו היו לו 6 נכדים בניו יורק וישראל.
יקב פלדשטיין
היקב הוא פרי מיזם משותף של היינן אבי פלדשטיין הנושא את שמו.
ארנו קרלן
חיים אישיים
ב-2010 נפטר קרלו מנפחת. הוא עדיין עבד עד שלושה חודשים לפני מותו כפסיכותרפיסט עצמאי.
יקב פלדשטיין
היסטוריה
בתחילת שנות ה־90 היה פלדשטיין סמנכ״ל הפיתוח של יקב סגל, במקביל התחיל ללמוד את תורת ייצור היין ולעבוד ביקב. פלדשטיין כיהן שני עשורים כיינן הראשי של יקב סגל ולשמו מקושר יצירת ׳סגל לא מסונן׳ מהיינות הבולטים בישראל. כמו כן פלדשטיין מוכר בכך שהשתתף בתוכנית קרב סכינים כסומליה בערוץ 10.
ארנו קרלן
חיים אישיים
קרלן היה בן דוד מדרגה שנייה של הפסנתרן המפורסם מישה לויטצקי, וקרוב משפחה של ארווינג ר. לוין.
יקב פלדשטיין
היסטוריה
בשנת 2014 עזב פלדשטיין את יקב סגל לאחר שזה נקנה בידי יקבי ברקן בשנת 2001, והקים את יקב פלדשטיין במושב גבעת כ"ח. רוב הענבים של היקב מגיעים מהגליל העליון, עבר הירדן, נפת צור וגוש עציון. בשנת 2020 החל יקב פלדשטיין בשיתוף פעולה עם חברת טמפו. בשנת 2020 יקב פלדשטיין התרחב ועבר למועצה אזורית חבל מודיעין.
נפתלי בן סימון
נפתלי בן סימון (נולד ב-25 בנובמבר 1961 במקנס שבמרוקו) הוא עיתונאי ששימש כתב בכיר, עורך ומגיש בחטיבת החדשות של ערוץ 1 וברשות השידור. בעשור השני של המאה ה-21, הוא שימש כבעלים של חברת BSC, העוסקת בשירותי הפקה ומדיה לחברות וארגונים. משדר תוכנית אישית ברדיו סול. מ2020 משמש כמנהל מחלקת השירות הדיגיטלי בבית עמנואל השייך לעיריית רמת גן.
ביוגרפיה
בן סימון גדל בקריית ים להורים שעלו ממרוקו יחד עם תשעה אחים. הוא אחיו של חבר הכנסת לשעבר דניאל בן סימון. התחנך בישיבת פרחי אהרון בקריית שמואל, בתיכון רודמן בקריית ים וקדם צבאי בבית הספר הטכני של חיל האוויר.
את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר בטייסת תחזוקה בבסיס רמת דוד. הוא בוגר תואר ראשון באוניברסיטת חיפה, ותואר שני באוניברסיטת תל אביב.
בינואר 1991 מונה בן סימון לכתב בערוץ 1 עם סיום קורס כתבים.
בפעילותו בערוץ הראשון שימש ככתב חינוך וכתב בדסק החוץ. כמו כן סיקר בהרחבה את הסכמי אוסלו ופיגועי ההתאבדות בישראל, אחרי רצח רבין עבר לסקר את פעילות ועדות הכנסת.
בן סימון זכה לפרסום רב בעבור שלוש כתבות יומן, הראשונה על הוצאת כלובי הדגים מים סוף עליה זכה בפרס קרן פראט. השנייה על תרמית תעודות הזכאות לדיור בקרב החרדים בפרויקט רכס שועפט עליה זכה בפרס מנהל הטלוויזיה ברשות השידור, יאיר שטרן והשלישית: חשיפת פרשת רקדנית הבטן והשגריר המצרי בישראל, כוללת ראיון בלעדי.
ככתב הערוץ הראשון עבד על תחקירים רבים, סיקר את ההפגנות בכיכר נגד יצחק רבין ואת חוקי התקציב הרבים שעברו במהלך תפקידו ככתב הערוץ הראשון בכנסת.
בן סימון עזב את הערוץ הראשון אחרי כ 20 שנות עבודה והחליט לפנות לדרך חדשה בחייו.
במרץ 2008 שימש כיועץ חיצוני לרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו במכרז הרדיו האזורי באזור השרון.
בראשית 2013, פרשה רעייתו של בן סימון מבנק דיסקונט כסמנכ"לית בבנק וראש החטיבה הפיננסית וביחד הם הקימו את חברת BSC - Ben Simon Communication. ובית ספר גבוה להכשרות פיננסיות הראשון מסוגו בישראל IFI- Israel Finance Institute.
ב-21 בספטמבר 2015 הודיע בן סימון כי הוא מתמודד על מקום ברשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
ב-2016 הגיש ברשת ב' שתי תוכניות בשם "רגע לפני החג עם נפתלי בן סימון", לכבוד חג הפסח וראש השנה.
משנת 2020 מגיש ברדיו האינטרנטי רדיו סול תוכנית שבועית בשם "דקה לחצות" בה הוא מארח אישי ציבור ואנשי השעה. מתגורר ברמת גן, גרוש ואב לשלושה.
כוש בן חם
שמו של כוש מופיע ברשימת מקור העמים בספר בראשית:
צאצאי כוש
יוסף בן מתתיהו זיהה את צאצאי כוש עם אתיופיה וכתב בקדמוניות היהודים כי יושבי אתיופיה מזוהים על ידי עמי אסיה ככושים.
במגילת אסתר מוזכר כי המלך אחשוורוש מלך מהודו ועד כוש. על אף שממלכת כוש ההיסטורית ממוקמת באזור דרום סודאן פרישתן של השפות הכושיות רחבה במידה רבה וכוללת גם את מדינות קרן אפריקה.
על פי הפשט בספר במדבר, נשא משה רבנו אישה ממוצא כושי.
במדרשים ובחז"ל
בבראשית רבה נכתב שלכוש היו שלושה שמות: כוש, נמרוד ואמרפל.
אולימפיאדת הבלשנות הבין-לאומית
אולימפיאדת הבלשנות הבין-לאומית (באנגלית: International Linguistics Olympiad, בראשי תיבות: IOL) היא אחת אולימפיאדות המדע הבין-לאומיות לתלמידי בית ספר תיכון.
מבנה התחרות
האולימפיאדה מכילה גם תחרות אישיות וגם קבוצתית. התחרות האישית מורכבת מ-5 בעיות, הקשורות לתחומים העיקריים של בלשנות תאורטית, מתמטית ויישומית – פונטיקה, מורפולוגיה, סמנטיקה, תחביר, סוציו-לינגוויסטיקה וכו' – שעל התלמידים לפתור לבד במשך שש שעות.
התחרות הקבוצתית מורכבת מבעיה אחת קשה וגוזלת זמן במיוחד מאז ה-IOL השני. לקבוצות המורכבות בדרך כלל מארבעה תלמידים, ניתנות ארבע שעות לפתור בעיה זו.
בכל מקרה, היכולת המועילה ביותר היא חשיבה אנליטית ולוגית, משום שכל הפתרונות חייבים לכלול הנמקה ברורה.
היסטוריה
הרעיון של בעיות בלשנות אוטרקיות (הלא דורשות ידע נוסף חוץ מתיאור הבעיה) נוצר בשנות ה-60, בסביבה האינטלקטואלית של המחלקה לבלשנות תאורטית ויישומית (OTiPL) של אוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1963 פרסם אנדריי זליזניאק ספר המכיל כמה בעיות של הסגנון הזה, ובעקבותיו הציע סטודנט אלפרד ז׳ורינסקי לפרופסור ולדימיר אוספנסקי ליצור אולימפיאדה לתלמידי תיכון המכילה בעיות כאלה.
כך, בשנת 1965, נערכה "האולימפיאדה המסורתית של מוסקבה בבלשנות ומתמטיקה" הראשונה, עם ועד ארגוני שהורכבה מאוספנסקי (הנשיא), איגור מילוסלבסקי, אלכסנדר קיבריק ואנה פוליבנובה. ועדת הבעיות הורכבה מז'ורינסקי (המחבר של רוב הבעיות) וזליזניאק, וגם בוריס גורודצקי (נשיא), אלכסנדרה רסקינה וויקטור רסקין. אולימפיאדת מוסקבה נערכה מדי שנה עד 1982 ומשוקמה שוב ב-1988, והיא עדיין מתקיימת בימינו.
IOL 2022
IOL-19 התקיימה בין 25 ל-29 ביולי 2022 במכללת קינג ויליאם בקסטלטאון, האי מאן. בראשותו של רוב טיר, האולימפיאדה אירחה 46 קבוצות מ-32 מדינות, כאשר מולדובה, שווייץ ותאילנד השתתפו בתחרות בפעם הראשונה. ראש ועדת הבעיות היה סמואל אחמד. חמש הבעיות בתחרות האישית נגעו במורפופונולוגיה של אוביחית ( שפה קווקזיות קרובה לאדיגית ולאבחזית ), הסמנטיקה והמורפופונולוגיה של פעלים בשפת אלבמה ( שמדברים בה בדרום ארצות הברית ), תחביר של שפת Nǀuuki (לשפה הזאת נשארה רק דוברת אחת באפריקה), קרבה של שפת Arabana, ושינויים פונולוגיים והיווצרות של טון בשתי שפות שנצרו מProto-Chamic שפות Phan Rang Cham ו-Tsat. בעיית התחרות הקבוצתית הכילה קטעים במנצ'ורית של המאה ה-17 וה-18 מ-Cheong-eo Nogeoldae ומה״מראה הקיסרית של השפה המנצ'ורית״ של קיסר קאנגשי. המשימה חייבה את התלמידים לנתח את הקטעים, להתאים משפטים במנצ'ורית הישנה והמודרנית לתרגומים שלהם וכן לכתוב באלפבית המנצ'ורי.
מהו הדבר הזה הנקרא אהבה?
הסיפור הוזמן על ידי קלה גולדסמית ללי, כסאטירה לסיפור בשם "בנות עבור אלוהי הרפש" ("Girls for the Slime God") שהופיע במגזין פלייבוי. ללי העירה- לא ברצינות- כי כל סיפורי המדע הבדיוני עוסקים בחייזרים ויחסי מין. אסימוב כתב סיפור כאשר הוא מנסה להמחיש כיצד יגיבו באמת חוצנים ליחסי מין של בני אדם. את שלוש הפסקאות האחרונות של הסיפור שכתבה גולדסמית ללי, שינוי שאסימוב החשיב כשינוי לטובה.
אולימפיאדת הבלשנות הבין-לאומית
לוח מדליות שיאי כל הזמנים
רק מדינות שזכו במדליית זהב אחת לפחות מופיעות ברשימה. הנתונים מדויקים עד 2023.
מהו הדבר הזה הנקרא אהבה?
עלילה
חייזרים מהצד השני של הגלקסיה מבקרים בכדור הארץ וחוטפים שני בני אדם, גבר ואישה. הם מעבירים אותם לחללית שלהם וחוקרים אותם על שיטת הרבייה, שהיא שונה לגמרי משיטת הרבייה שלהם- החייזרים מכירים רק שיטת התרבות אל זוויגית, ומתקשים להאמין בכך ששני פרטים צריכים לשתף פעולה כדי ליצור צאצא.
כצפוי, בני האדם מגיבים בזעם כאשר מבקשים מהם להדגים את הרבייה האנושית, והחייזרים מוותרים בסוף על מחקרם ומחזירים את בני האדם אל כדור הארץ. כאשר החייזרים חוזרים לכוכב שלהם, שני בני האדם מגלים שהם נמשכים אחד לשני, ובסופו של דבר עוסקים בפעילויות רבייה אחרי הכל.
שורש 88
שורש 88, או פוּ בּוּ (בסינית: 父部, פיניין: Fù bù) הוא השורש השמונים-ושמונה של הכתב הסיני. פירושו "אב" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 10 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
הקרקס של רינת
הקרקס של רינת היא סדרת טלוויזיה ישראלית ששודרה בערוץ הופ!, בכיכובה של רינת גבאי.
תקציר העלילה
רינת מגיעה לקרקס ישן ובו חיות, ליצנים, אקרובטים ומנהל קרקס עצוב. בעזרת שירים, ריקודים והמון שמחה מצליחה רינת להחיות את הקרקס ולגרום לו לפרוח שוב.
הדיוויזיה ה-52 (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית הרגלים ה-52 (בגרמנית: 52. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-6 במרץ 1915, מיחידות שנלקחו מדיוויזיות אחרות או שהוקמו לאחרונה. הדיוויזיה הייתה מעורבת בתחילה, עם שני רגימנטים חי"ר מהדוכסות הגדולה של באדן, רגימנט חי"ר אחד מסקסוניה הפרוסית, ויחידות תמיכה מפרוסיה ובאדן (פרשים, ארטילריה, הנדסה ויחידות שירות ותמיכה). בעוד שרגימנטים החי"ר וגדוד הפרשים הדיוויזיוני היו יחידות צבא סדירות, שאר הדיוויזיה הורכבה מיחידות מילואים ומיחידות שהוקמו במהלך המלחמה. רגימנט הרגלים ה-66 של מגדבורג נלקח מדיוויזיית הרגלים ה-7, ורגימנטים הרגלים ה-169 וה-170 נלקחו מדיוויזיית הרגלים ה-29 של באדן. דיוויזיית הרגלים ה-52 הפכה לבאדנית יותר ככל שהמלחמה התקדמה, כאשר רגימנט הרגלים ה-66 של מגדבורג, הרגימנט מסקסוניה הפרוסית, הוחלף ב-6 באפריל 1917 ברגימנט הרגלים ה-111 של באדן "המרקיז לודוויג וילהלם".
זמן קצר לאחר הקמתה, נכנסה הדיוויזיה לקו מול הצבא הבריטי ליד אראס, צרפת, בחזית המערבית. בשנת 1916, הדיוויזיה לחמה בקרב על הסום. הדיוויזיה נשארה בחזית המערבית במשך המלחמה, למרות שעברה לגזרות שונות. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב השני על האן. באביב 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב, ובכלל זה בקרב השלישי על האן. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לחזית איפר, ובסוף המלחמה לחמה הדיוויזיה נגד מתקפת מז-ארגון האמריקנית, שהייתה חלק ממתקפת מאה הימים. המודיעין של בעלות הברית דירג אותה לאחת מהדיוויזיות הגרמניות הטובות ביותר.
שמחה בונים קאליש
הרב שמחה בונים קאליש (תרי"א – ב' בשבט תרס"ז 17 בינואר 1907) היה אחד מאדמו"רי וורקא. מכונה גם "האדמו"ר מאטוואצק", על שם העיירה הפולנית אוטבוצק, שבה התגורר תקופה ארוכה במשך חייו. בסוף ימיו עלה לארץ ישראל.
ביוגרפיה
נולד בשנת תרי"א בעיירה וורקא שבפולין לרב מרדכי מנחם מנדל קאליש מוורקא. בשנת תרכ"ח, בהיותו כבן שבע עשרה, נפטר אביו. רוב חסידי אביו דבקו בתלמידו רבי דב בעריש מביאלה, אך חלק מחסידי אביו דבקו ברבי שמחה בונם הצעיר וקיבלוהו לאדמו"ר, לאחר שקיבל את סמיכת זקן האדמו"רים באותה תקופה רבי יעקב אריה מרדזימין. רבי בונים נענה לבקשתם והמליץ על עצמו את הפסוק: "בן שבע עשרה שנים היה רועה את אחיו".
נישא לבתו של רבי אליהו הרץ, מחסידיו של האדמו"ר רבי יחיאל דנציגר מאלכסנדר. רבי אליהו היה גביר גדול, ופירנס אותו כך שיכל ללמוד תורה ללא דאגות פרנסה.