cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קאראק
מבנה הספינה
הספינה הייתה פיתוח מאסיבי יותר של דגם המסחר קוג, ששימש לתנועה בקרבת חופים ובים התיכון. בוני הספינות הפורטוגליים בחנו היטב את הספינות השונות שהגיעו למבדוקיהם, אם בעת מסחר או כאשר נלקחו בשבי, ונטלו מכל טיפוס ספינה אלמנטים שנראו להם כמשפרים את עמידות הספינה ומהירותה. הקאראק הייתה הספינה המאסיבית ביותר שנבנתה עד אז, מיועדת לעמוד בגלים הגבוהים ובסערות האוקיינוס הפתוח. היא תוכננה כך שתכיל נפח גדול במיוחד לשם נשיאת אספקה וציוד לשהיה ארוכה בהפלגה. הספינה הייתה גבוהה מאוד באופן יחסי, עם ירכתיים מעוגלים רחבים ומוגבהים וחרטום גבוה עם מוט-חרטום (Bowsprit) ארוך לקשירת חבלי המפרשים. המפרשים המרכזיים היו מרובעים וגדולים במיוחד. מעל המפרש המרכזי (או המרכזיים, במקרה של למעלה משלושה מפרשים) נקבע תורן עילי עם מפרש קטן נוסף.
הקאראק הראשונות, מהטיפוס בו שט ברתולומיאו דיאס לכף התקווה הטובה, היו בעלות הדחק של כ-100 טון. לאחר מכן נבנו ספינות גדולות בטווחים של 250 ועד 400 טון. הקאראק הסקוטית הארבע-תרנית "מייקל", שהושקה ב-1511, בעלת הדחק משוער של כ-1,000 טונות ואורך של כ-73 מטרים, הייתה הספינה הגדולה בתבל בשעתה.
ReactOS
המערכת עדיין נמצאת בשלב אלפא נכון לשנת 2021, אבל ישנן תוכניות Windows שעובדות בצורה הצפויה על המערכת. בזמן שליבת המערכת נכתבה מאפס, סביבת המשתמש מבוססת ברובה על שכבת תאימות של Wine עבור מערכות הפעלה דמויות יוניקס.
לעומת השאיפות הרבות שיש לפרויקט, מחסור בתמיכה כלכלית ומחסור בכוח אדם גורמים לעיכובים רבים בפיתוח מערכת ההפעלה - מה שגורם לעדכונים קטנים ובתדירות נמוכה.
מקור השם
את שם הפרויקט, ReactOS, נתן מקים המיזם, ג'ייסון פילבי (כיום אין הוא פעיל בפרויקט). OS הן ראשי תיבות של Operating System (מערכת הפעלה), בעוד שהמינוח React נועד על מנת להציג את חוסר השביעות של קבוצת מקימי הפרויקט מחברת מיקרוסופט, אשר בזמנו שלטה בצורה מונופולית על שוק מערכות ההפעלה.
מפרויקט FreeWin95 לפרויקט ReactOS
בשנת 1996, קבוצת מפתחים החליטה להקים פרויקט בשם FreeWin95, אשר מטרתו הייתה להוות חיקוי חופשי למערכת ההפעלה Windows 95 של מיקרוסופט. פיתוח הפרויקט הופסק לאחר זמן מה לאחר דיונים רבים אודות אופי המערכת.
על אף הציפיות הגבוהות של הפרויקט, לא הוצגה שום גרסה למערכת ההפעלה עד שנת 1997. בעקבות כך, החליטו חברי הפרויקט, בראשותו של ג'ייסון פילבי, להחיות מחדש את הפרויקט. כחלק מהתהליך התחייה הוחלט על השם הנוכחי, ReactOS, וכן הוחלט על בניית המערכת על בסיס ליבת ה-NT החדשני בזמנו של מיקרוסופט. ReactOS התחיל את פיתוחו בשנת 1998 על ידי יצירת ליבת NT חדשה ומנהל התקנים חדש.
חשד להעתקת קוד
ב-27 בינואר 2006, החליטו מפתחי הפרויקט להשעות זמנית את פיתוחו ולהגביל את גישת הקבצים לכל המשתמשים אשר לא הוגדרו כמפתחי המערכת. הדבר נעשה בעקבות חשד של מפתחי המערכת לערבוב והעתקת קוד מקור מאחת ממערכות ההפעלה של מיקרוסופט. על אף שבוצעה פנייה רשמית בעניין, מיקרוסופט ביקשה שלא להגיב לעניין.
החשד להעתקה יצר חוסר אמון כלפי המפתחים, אשר התבטא בין השאר בהרחקה של חלק ממפתחי המערכת שעבדו בשיתוף עם פרויקט Wine. האחרונים הביעו חשש שמפתחי ReactOS החדירו קוד ממערכת ההפעלה חלונות לתוך פרויקט Wine.
החשד לשילוב הקודים הועלה ב-17 בינואר 2006, על ידי מפתח עבר של הפרויקט, הרטמוט ביר, אשר שלח מיילים לכלל המפתחים, ובהם טען כי חלק מהקוד שמרכיב את ReactOS הגיע ישירות ממערכת הפעלה של חברת מיקרוסופט, חלונות XP. ביר הדגיש כי הוא שילב קודים ממערכת ההפעלה של מיקרוסופט לתוך מערכת ההפעלה ReactOS על מנת ליצור קבצים נחוצים לפרויקט, על ידי ביצוע פשוט של העתקה-הדבקה מהקוד של מיקרוסופט לקוד של ReactOS.
בהודעה משותפת שהוציאו כלל חברי הפרויקט באתר הבית, הודיעו המפתחים כי יצירת הקוד עבור מערכת ההפעלה בוצעה שלא על ידי פעולת העתקה-הדבקה, אלא על ידי פעולת יצירת קוד מהופך (clean-room reverse engineering). המפתחים אף הודיעו על ביצוע סריקה לאורך כל קוד המערכת, על מנת לוודא שאין אלמנטים ממערכת ההפעלה של מיקרוסופט בתוך הקוד של ReactOS, וכן הוכרז כי כלל המפתחים יחתמו על מסמכים אשר מעידים כי הפיתוח ייעשה אך ורק בשיטת הקוד המהופך.
פיתוח המערכת
רוב המערכת כתוב בשפת C, כאשר כמה חלקים ממנה כתובים בשפת C++ (כדוגמת סייר ReactOS ושכבת הקול). הפרויקט נבנה בעזרת Mingw (היסב של GCC וכלי גנו אחרים לסביבת חלונות).
מטרת המפתחים היא לפתח ליבה שתהיה תואמת לגרסה 5.2 של ליבת Windows NT (Windows Server 2003), ה-API של סביבת המשתמש וסביבת NT גרסה 6 (חלונות ויסטה), ובנוסף ליצור תמיכה לכמה שיותר חומרות ותוכנות. מפותחת גם שכבת תאימות שנועדה לאפשר הרצה של תוכנות חדשות יותר, אך היא לא מספקת תאימות מלאה.
תמיכה ב-DirectX נעשה על ידי פיתוח פנימי של הפרויקט הנקרא ReactX. רוב פעולות ההאצה של חומרה בתמיכת 2D נעשה באופן טבעי, בעוד שפעולות האצה וגרפיקה אחרות נעשות באמצעות שימוש ב-OpenGL כפתרון זמני.
תלות
ReactOS משתמשת בקודי פיתוח שונים ממספר פרויקטים מקבילים, על מנת להימנע מכתיבת קוד כאשר אפשר להשתמש במקור קיים, וכן להתמקד יותר ביצירת מערכת שתואמת את סביבת העבודה של חלונות.
פרויקט Wine
ReactOS משתמש בחלקים מהקוד של פרויקט Wine על מנת לפתח את יכולת הטמעת Win32 API. אף על פי שלא כל המרכיבים של הקוד יכולים להועיל לפרויקט משום שהם לא מתאימים מבחינת ארכיטקטורה מערכתית, חלקים שונים של הקוד שימושיים לשני הפרויקטים הללו. חלקים שאינם זמינים מפרויקט Wine, כמו ליבת המערכת, מפותחים בנפרד.
רשת
כחלק מהשתתפות ReactOS בפרויקט "קיץ הקוד של גוגל" (Google Summer of Code) ב-2011, ReactOS השתמשה בתלמידים שנרשמו על מנת ליצור תמיכה נוספת בקישוריות. פיתוח ה-IwIP (שמתבצע בעזרת הפרויקט של גוגל) מחליף את פורמט הקישוריות הקודם של המערכת TCP.
ביקורת
באחד מטוריו של דוד שוגר במגזין התוכנה החופשית, ציין שוגר כי ReactOS מאפשרת כרגע הפעלה של תוכנות ממערכת ההפעלה חלונות (כל גרסה מחלונות 2000 ומטה). הוא אף ציין את הפוטנציאל הגלום ביצירת מערכת הפעלה אשר פועלת ונוצרת משימוש בקוד פתוח, וככזה אשר יכול להוות תחליף למערכת חלונות. כמו כן ציין שוגר כי הפרויקט מהווה מקור למפתחים אשר רוצים להכיר את מערכת ההפעלה חלונות, מבלי להשתמש בקוד של מיקרוסופט. אלכסיי ברגין, כיום מוביל הפרויקט, אף הציג לשוגר את מערכת ההפעלה על שלל יכולותיה, לרבות הפעלה של דפדפן פיירפוקס ותוכנת Total Commander. בנוסף מערכת ההפעלה הוצגה בספטמבר 2011 בפני נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, כחלק מפרויקט עידוד קוד פתוח שהתקיים ברוסיה. מדבדב אף אמר כי ישקול סיוע של ממשלת רוסיה לפיתוח הפרויקט.
אף על פי כן, ל-ReactOS יש בעיות אחדות שצריכות להיפתר. בתגובה לטורו של ג'ון דבורק, כתבה דנה בלקנהורן, כתבת טכנולוגיה של האתר ZDNet, שמחסור בתמיכה כלכלית וכוח אדם גורמים שהפרויקט לא יהווה כרגע סכנה משמעותית למיקרוסופט. עם הצהרה זו מסכים תום הולוארדה, כתב באתר OSNews, כי הפרויקט כרגע שייך למשפחת הפרויקטים אשר מפותחים כתחביב, ולא כעבודה במשרה מלאה.
אפשרויות להרצת המערכת
כיום ניתן להריץ את ReactOS בכמה דרכים:
רחל הוכמן
רחל הוכמן (נולדה ב-10 בספטמבר 1944) היא מורה לפיתוח קול, ממייסדי ההדרכה הקולית בישראל ומפתחת שיטת 'השירה הטבעית' (Natura Canto).
חייה
נולדה בקיבוץ מעברות, הוכמן היא בתו של המלחין הקלאסי נסים נסימוב. בוגרת האקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב במגמת ביצוע והוראת פיתוח קול. במלחמת יום הכיפורים נהרג בעלה יצחק הוכמן (הוכלה), מורה לחינוך גופני. בנם הוא השחקן אורי הוכמן ובתם מיכל הוכמן שחקנית תיאטרון וקולנוע.
קריירה
הוכמן לימדה בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, בסמינר הקיבוצים ובאקדמיה למוזיקה בירושלים.הייתה ראש החוג לפיתוח קול בבית הספר למוסיקה הקיריה אונו. היא משמשת זה שנים רבות כמדריכה קולית בהפקות רבות בכל התיאטראות בישראל ומלמדת פיתוח קול שחקנים וזמרי פופ. הוכמן שימשה כמדריכה קולית בהפקות מוזיקליות עם מוזיקאים בינלאומיים כמו קרלוס מירנדה ושימשה כמדריכה הקולית של הלהקות הצבאיות ושל תיאטרון צה"ל. הדריכה את המקהלה הקאמרית של תל אביב בניצוחו של מיכאל שני. בין עבודותיה בתיאטרון הרפרטוארי בארץ: 'הילד חולם' ו'כריתת ראש' מאת חנוך לוין ובבימויו, 'המצליחים' מאת עלי מוהר ויוני רכטר בתיאטרון החאן, הנפש הטובה מסצ'ואן ומעגל הגיר הקווקזי בתיאטרון הקאמרי ועוד. הוכמן הכשירה דור של מורים לפיתוח קול העושים שימוש בשיטתה, ממובילי ההדרכה הקולית בישראל, כמו דלית כהנא, יסמין גמליאל ויניב ברוך.מאיה אבידן. נעמה לוי. שיר ביטון. נועה רדלמן. היא בעלת טור קבוע בביטאון 'מילה' של המרכז הישראלי למקהלות וחבורות זמר.בין תלמידה:יהורם גאון.גלי עטרי.נורית גלרון.יהודית רביץ.עופרה חזה.מירי מסיקה.קרן פלס.יובל דיין.הראל סקעת.רן דנקר.שירי מימון. נינט.ציפי שביט.מוקי.חנן בן ארי.עמרי גליקמן.מרינה מקסימיליאן.אניה בוקשטיין.מאיה דגן.יהודה פוליקר.יסמין לוי.ועוד רבים בהפקות תיאטרון ומחזות זמר
השירה הטבעית
בשיטתה של הוכמן מודרכים התלמידים להפיק את קולם ולגרום לתהודתו בצורה טבעית, בדומה לקול אותנטי שמקורו למשל בצעקה, צחוק או בכי. הטכניקה העיקרית הנלמדת תחת הדרכתה היא 'לכוון את הצליל לאף' ולהדגיש שם את תהודתו. הגוון האפי (מלשון אף) של קול המואזין כשהוא קורא למאמינים לתפילה הוא הבסיס לשיטת הלימוד. הוכמן מרבה להסתייע בדימויים מילוליים המדגישים את התחושה שבהפקת הצליל, דימויים המסייעים לתלמידיה לתפוס מושגים מוזיקליים מופשטים שקשה להפנימם ללא התנסות אישית ישירה.
על אף שהשכלתה האקדמית של הוכמן היא קלאסית, מתמקדת שיטתה בביצוע מוזיקלי של חומרים מגוונים. טכניקת השירה הטבעית שהיא מלמדת משרתת רפרטואר רחב הכולל פופ, רוק, מוזיקה אתנית, תיאטרון, מחזות זמר ועוד. גישתה מתעלת את טכניקת הלימוד לשירות האמירה ודרישות הרפרטואר וככזו היא פרקטית ומכוונת-ביצוע. הוכמן מרבה להדגיש כי אין בפיתוח הקול כדי לפגוע ביצירתיות של הזמר וכי מטרתה איננה לשנות את הקול של הזמר אלא להעניק לו כלים מעשירים תוך שמירה על הסגנון הטבעי ועל הצבע הקולי הייחודי שלו.
מרס (חטיף)
מרס (באנגלית: Mars) הוא מותג של חטיפי שוקולד שמיוצר על ידי חברת מרס (Mars) מאז שנת 1932. החטיף עשוי מנוגט ומעליו קרמל, המצופים בשוקולד חלב.
היסטוריה
החטיף נמכר בכל העולם. בארצות הברית נמכר עד 2002, וב-2010 חזר להימכר שוב. החטיף עטוף בנייר בצבע שחור עם לוגו בצבע אדום עם מסגרת זהב.
קוג
קוג היה הדגם הבסיסי של ספינת מסחר אירופאית בימי הביניים. הספינה כללה תורן יחיד ועליו מפרש מרובע והייתה בנויה מעץ אלון. הדגם פותח במאה ה-10 בים הצפוני (מוזכר לראשונה בכתב יד מאמסטרדם משנת 948) ושימש לשיט מסחרי צמוד-חופים. החל מן המאה ה-12 הורחבו הספינות על מנת לאפשר הפלגה בים הפתוח, יכולת חדשנית באותה תקופה, ובכך היו עדיפות על הספינות שהיו קיימות עד אז, הגליאות והסירות הארוכות של הויקינגים. על הקוג הוקמו מעין בימות גבוהות בקדמת הספינה ובסיפון האחורי, שעליהן יכלו להתמקם קשתים, שירו אל ספינות אויב. בימות אלו נקראו "מבצרים" (castels). עם הזמן הם הלכו וגדלו, התרוממו לגובה רב יותר, ונבנו כחלק אינטגרלי ממבנה הספינה. בעיקר אפיין השימוש בדגם את סוחרי ברית ערי הנזה.
הדגם שימש לכל אורך ימי הביניים לכל אורך חופי אירופה המערבית, כולל חופי הים התיכון המערבי. במהלך השנים השתכללה צורת הספינה, היא הוגבהה, נוספו לה תורני-משנה וסיפוני הקשתים חוזקו על מנת להציב בהם תותחים. הדגם נעלם במאה ה-15 והוחלף על ידי דגמים משוכללים יותר כמו הקאראק.
משקיף מיוחד מטעם האו"ם לשטחים הפלסטיניים
משקיף מיוחד מטעם האו"ם לשטחים הפלסטיניים הוא תפקיד של שנועד לעקוב ולדווח אודות מצב זכויות האדם בשטחים הפלסטיניים.
תפקיד זה הוגדר לראשונה באפריל 1993 על ידי והוא נקרא בתחילה משקיף מיוחד מטעם האו"ם למצב זכויות האדם בשטחים הפלסטיניים. נציבות האו"ם לזכויות אדם הוחלפה בשנת 2006 על ידי מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם.
בעלי תפקיד זה נבחרים לקדנציה בת שלוש שנים. בגלל החשדנות ההדדית במערכת היחסים בין האו"ם לישראל, משרד החוץ מונע לרוב את כניסתם לישראל או לשטחים הפלסטיניים, ומתייחס לדיווחיהם כהאשמות חד-צדדיות הנגועות באנטישמיות. ג'ון דוגארד ביקר בישראל וברשות הפלסטינית בשנת 2005, בתקופת כהונתו, ולאחר מכן הגיש לאו"ם דו"ח ובו טענות למדיניות אפרטהייד על ידי ישראל. ריצ'רד פאלק הוכרז כאישיות בלתי רצויה, כניסתו של מכרים ויביסונו נמנעה ב-2016, ומאז שמונתה פרנצ'סקה אלבנזה לתפקיד במאי 2022, ישראל לא נותנת לה אישור להיכנס.
ג'נגג'ואו
גֶ'נְגְג'וֹאוּ (בסינית מפושטת: 郑州; בסינית מסורתית: 鄭州; בפין-יין: Zhèngzhōu; מילולית: "יישוב ") היא נציבות עירונית, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז חנאן שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-12.6 מיליון תושבים, מתוכם כ-6.65 מיליון בשטח האורבני. ג'נגג'ואו היא כיום אחת הערים המרכזיות בסין, משמשת כמרכז הפוליטי, הכלכלי, הטכנולוגי והתרבותי של מחוז חנאן והיא אחת משמונה הבירות העתיקות של סין.
חלוקה מנהלית
הנציבות העירונית ג'נגג'ואו מנהלת 6 מועצות, נפה אחת וחמש נפות עירוניות.
גאוגרפיה ואקלים
ג'נגג'ואו משתרעת על פני 7,565 קמ"ר במרכז מחוז חנאן על הגדה הדרומית של הנהר הצהוב, כ-620 ק"מ דרום-מערבית לבייג'ינג בירת סין. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בג'נגג'ואו היא 14.73 מעלות צלזיוס, בעוד שהטמפרטורה היומית הממוצעת נעה בין 0.5 מעלות צלזיוס בחודשי ינואר ל-27.1 מעלות צלזיוס בחודשי יולי. כמות המשקעים השנתית בעיר היא כ-630 מ"מ.
מגדל הדרום
מגדל הדרום הוא בניין רב-קומות אשר משמש למגורים וממוקם בסטוקהולם בירת שוודיה. תחילה, תוכנן הבניין לכלול כ-40 קומות אך כאשר בנייתו הסתיימה בשנת 1997 הוא כלל רק 24 והגיע לגובה של 86 מטרים. מגדל הדרום חולק ביחד עם מגדל סקטסקראפן את התואר בניין המגורים הגבוה ביותר בסטוקהולם.
1897 ברוסיה
שנת 1897 ברוסיה היא השנה השנייה לשלטונו של ניקולאי השני והשנה ה-176 להקמת האימפריה הרוסית והשנה ה-284 לשלטונה של שושלת רומנוב.
מיצקי
מיצקי מיאוואקי (באנגלית: Mitski Miyawaki; נולדה ב־27 בספטמבר 1990), נולדה בשם מיצוקי לייקוק (באנגלית: Mitsuki Laycock) ומופיעה בשם הבמה מיצקי, היא זמרת-יוצרת יפנית-אמריקאית.
מיצקי פרסמה את אלבומה הראשון, "Lush", בשנת 2012, ואחריו את אלבומה השני "Retired from Sad, New Career in Business" בשנת 2013. את שני האלבומים הוציאה בזמן לימודיה בPurchase College, שם למדה מוזיקה.
לאחר סיום לימודיה, פרסמה את אלבומה השלישי, "Bury Me at Makeout Creek", בשנת 2014. אחריו, פרסמה את האלבום "Puberty 2" ב-2016, ואלבומה החמישי, "Be the Cowboy", יצא ב־2018 דרך חברת התקליטים העצמאית Dead Oceans.
קריירה
לאחר שנרשמה ל-Hunter College כדי ללמוד קולנוע, מיצקי החליטה להתחיל קריירת מוזיקה ועברה לקונסרבטוריון המוזיקה ב־Purchase College, שם למדה יצירות אולפן. בזמן לימודיה שם, היא הקליטה ופרסמה באופן עצמאי את שני האלבומים הראשונים שלה, "(Lush" (2012, ו- "(Retired from Sad, New Career in Business" (2013, בתור פרויקטים במסגרת לימודיה. לאחר סיום לימודיה, שימשה בתפקיד הסולנית בלהקה Voice Coils, והחלה לעבוד על אלבום הסטודיו השלישי שלה, "Bury Me at Makeout Creek", שיצא ב־11 בנובמבר 2014, דרך חברת התקליטים העצמאית Double Double Whammy. האלבום היווה הבדל משמעותי משימושה של מיצקי באלמנטים של מוזיקה קלאסית בשני אלבומיה הקודמים, אשר הוחלפו בצלילי גיטרה חשמלית נועזים ואימפולסיביים. האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממספר גורמים.
ב־22 בדצמבר 2015, מיצקי חתמה על חוזה עם חברת התקליטים העצמאית Dead Oceans, לפני שפרסמה מוזיקה חדשה בשנה לאחר מכן. היא הודיעה על פרסומו של אלבומה החדש, "Puberty 2", ב־1 במרץ 2016, ופרסמה את הסינגל הראשי באלבום, "Your Best American Girl". היא פרסמה שיר נוסף, "Happy", לפני פרסומו של האלבום ב־17 ביוני. האלבום השיג ביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה רבים. "Your Best American Girl" הוכרז בתור מספר 13 ברשימת השירים הטובים ביותר של שנות ה-2010 על פי ה"Rolling Stone".
בפרק משנת 2016 של סדרת האנימציה של Cartoon Network "הרפתקאות פין וג'ייק", אוליביה אולסון ביצעה גרסת כיסוי לשירה של מיצקי "Francis Forever", בתור תפקידה כמדבבת הדמות מרסלין מלכת הערפדים.
ב־21 בפברואר 2017, פיקסיז הכריזו על מועדי סיבוב הופעות בארצות הברית עם מיצקי בתור זמרת חימום. ב־1 במאי, אלבום אוסף הכולל 100 שירים מאמנים מוזיקליים שונים הנקרא "Our first 100 Days" פורסם. הוא כלל את גרסת הכיסוי שמיצקי ביצעה לשיר "Fireproof" של הלהקה וואן דיירקשן. מטרת האוסף הייתה לגייס כספים לארגונים אשר תומכים בגורמים אשר מאוימים מהמדיניות של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ.
מיצקי ביצעה גרסת כיסוי לשיר של פרנק סינטרה מ-1951, "I'm a Fool to Want You", עבור אלבום אוסף של הארגון "Planned Parenthood".
ב־4 באוקטובר 2017, לורד הכריזה שמיצקי תהיה הופעת החימום שלה בתאריכים נבחרים כחלק מסיבוב ההופעות העולמי שלה Melodrama. ב־1 בנובמבר, פורסם סרט קצר הנקרא "Sitting", אשר מיצקי מככבת בו.
ב־20 באפריל 2018, מיצקי חברה עם הלהקה האקספרימנטלית Xiu Xiu בשיר "Between the Breaths" בשביל הפסקול של הסרט "איך לדבר עם בחורות במסיבות", אשר מבוסס על הסיפור הקצר בעל אותו השם.
ב־14 במאי 2018, אלבום הסטודיו החמישי של מיצקי, "Be the Cowboy" נעשה זמין להזמנה מראש ללא כל הודעה מוקדמת על פרסום האלבום. הסינגל הראשי, "Geyser", פורסם באותו היום יחד עם הקליפ שלו. הסינגל השני מהאלבום, "Nobody", פורסם ב־26 ביוני יחד עם קליפ, והסינגל השלישי והאחרון שהקדים את צאת האלבום, "Two Slow Dancers", פורסם ב־9 באוגוסט, דרך Dead Oceans. האלבום קיבל ביקורות חיוביות והוכרז כאלבום השנה על ידי מספר גורמים, כגון מגזין פיצ'פורק, "Vulture", ו- "Consequence of sound".
בזמן סיבוב הופעות שלה ב־2019, מיצקי החלה לשלב בהופעותיה החיות כירואוגרפיה בהשראת בוטו, זרם מחול תיאטרלי אשר התפתח ביפן בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, שבו "המופיעים שואבים רגשות פנימיים כאוטיים, אך מתארים אותם בתנועות מדויקות אשר חוזרות על עצמן". הגישה שיקפה את הרצון של מיצקי "לתת לקהל משהו חדש" בסיבוב ההופעות השני שלה מאז פרסומו של האלבום "Be the Cowboy", ביחד עם רצון "לפתח דרכים אידיוסינקרטיות משלה כדי לשמור על אחיזה בקהל", מכיוון שהבינה ש"הקפיצה מסביב לבמה שמעלה לכולם את האנרגיה לא באה אליי באופן טבעי." מיצקי עבדה יחד עם אמנית המיצג מוניקה מיראביל כדי לתכנן את האלמנטים ה"מסוגננים מאוד, לעיתים מטרידים" של סיבוב ההופעות.
מיצקי פרסמה את שירה "Cop Car" בינואר 2020, כחלק מהפסקול של הסרט "טבעת החנק" (The Turning).
ב-29 באוקטובר 2020, מיצקי הודיעה שהיא עומדת לפרסם פסקול לרומן הגרפי This Is Where We Fall. הפסקול פורסם במרץ 2021.
ב-4 באוקטובר, הודיעה מיצקי על צאת סינגל חדש בשם Working For The Knife דרך הרשתות החברתיות, זאת לאחר הפסקה של 3 שנים. השיר פורסם יום למחרת, ב-5 באוקטובר ביחד עם קליפ ביוטיוב.
ב-8 בנובמבר הודיעה מיצקי על סינגל נוסף, The Only Heartbreaker, והוא יצא יום למחרת עם קליפ ביוטיוב. לאחר פרסום הקליפ הודיעה מיצקי דרך הרשתות החברתיות על צאת אלבומה השישי, "Laurel Hell", העתיד לצאת ב-4 בפברואר 2022 ואכן כמו שאמרה כך קרה והאלבום יצא באותו תאריך.
ב-26 ביולי 2023 הוציאה את הסינגל "Bug Like an Angel".
חיים אישיים
מיצקי משקיפה על זהותה חוצת-התרבויות כ"חצי יפנית, חצי אמריקאית אבל אף אחד מהם באופן מלא", רגש שמוזכר בשיריה פעמים רבות, שדן על נושאים של שייכות. מיצקי הביעה את המתח של היותה אדם פרטי וחוסר הנוחות של תשומת הלב מהציבור, לכן מעדיפה לשמור את חייה האישיים פרטיים.
ב־2019, מיצקי מחקה את כל חשבונותיה ברשתות החברתיות. לאחר שנתיים, ב-2 באוקטובר 2021, חזרה מיצקי לרשתות החברתיות אינסטגרם וטוויטר.
לורן סאותרן
לורן שרי סאותרן (באנגלית: Lauren Cherie Southern; נולדה ב-16 ביוני 1995 בעיר סארי שבקנדה) היא פעילה פוליטית ימנית, אושיית רשת, במאית דוקומנטרית ועיתונאית קנדית. היא מתנגדת לדימוי שמוצמד לה לעיתים כלאומנית לבנה ופעילת אלט רייט. מנגד, היא מגדירה את עצמה כ-Identitarians.
ב-2016 פרסמה סאותרן סרטון ובו ביקרה את התנהלותם של גופים הבאים לקראתם של טרנסג'נדרים: היא מבקשת להוכיח ששינוי רישום המגדר נעשה קל מדי, ומותיר בחוק פרצה לרמאויות. היא הדגימה את העניין ב"ניסוי" על עצמה כשפנתה (עם מצלמה נסתרת) למרפאה ולמשרד רישוי, וכך השיגה בזמן קצר מסמכים המצהירים שיש לפנות אליה כאל גבר, כשהיא בעצמה מופתעת ממידת הקלות שבה הדבר התבצע.
ב-2017, עוכבה על ידי משמר החוף של איטליה מפני שחסמה כניסה של ספינת מהגרים למדינה. במרץ 2018, נדחתה כניסתה לאנגליה לאחר שחילקה פלאיירים המכריזים "אללה הוא הומו"–ועוררה חשש כי נוכחותה גוררת איום מפני גורמים מוסלמיים שלכאורה ירצו לפגוע בה. ביולי 2018, מועצה מקומית במדינת ניו זילנד ביטלה כנס שבו התכוונה לנאום מחשש שתצית מתח דתי ואתני.
סאותרן קידמה את תאוריית הקשר על רצח עם של אנשים לבנים. היא תומכת בסירוב של מדינות אירופה לקליטת פליטים ומהגרים מהמזרח התיכון, אסיה ואפריקה. עמדותיה תוארו על ידי מתנגדיה הפוליטיים כמעודדות משמעותית את התמיכה בלאומנות לבנה, שלפיה המשך ההגירה תוביל למחיקת התרבות והערכים המערביים ואף לרצח עם של לבנים. ב-2018 הפיקה סרט דוקומנטרי בשם "Farmlands", על מצבם של החוואים הלבנים בדרום אפריקה שלאחר הפסקת האפרטהייד ובו היא התריעה מפני מלחמת גזעים מתקרבת, טענה שנפוצה בקרב לאומנים לבנים. בסרט היא ראיינה קבוצה גדולה של חקלאים לבנים, בהן מספר נשים שנאנסו ומפחדות לצאת מהחוות המבודדות בשעות החשיכה. כמו כן על קליטה אפשרית של האוכלוסייה הלבנה באוסטרליה, במהלך הסרט מופיע ראיון עם ז'נלה לבני סגנית הנשיא של מפלגת "שחור קודם, אדמה קודם"
באוגוסט 2018 היא הודיעה על צמצום משמעותי בפעילותה ביוטיוב והתמקדות ביצירה דוקומנטרית, כמה ימים לאחר מכן הודיע על סרטה החדש, "Borderless", אשר יעסוק במשבר ההגירה באירופה.
סאותרן נוהגת לפרסם סרטונים פרובוקטיביים ברשת בהם היא מביעה עמדות אנטי-פמיניסטיות, באחד מהם הופיעה ל-SlutWalk בקנדה עם שלט שעליו נרשם "אין במערב תרבות אונס". סאותרן מאמינה שנשים, בניגוד לגברים, אינן מפותחות מספיק מבחינה פסיכולוגית בשביל להיות בתפקידי ניהול, ומעדיפות להיות עקרות בית. סאותרן יוצאת גם כנגד הקהילה הלהט"בית, וכנגד האסלאם. בראיון אחר ניסתה סאותרן להגן על ריצ'רד ספנסר, פעיל אמריקאי שמזוהה עם תנועות נאו-נאציות שדוגלות בעליונות הגזע הלבן, וטענה כי הוא לא מאמין בעליונות גזעית. בהמשך ספנסר עצמו דחה את דבריה וטען ש"היא רוצה לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה".
ב-2 ביוני 2019 הודיעה סאותרן על פסק זמן מפעילות פוליטית, לאחר שנכנסה להריון. היא אמרה שהיא מעוניינת לגדל את בנה הרחק מחייה המתוקשרים, שחלקם לדבריה הפכו ל"רעילים". ב-19 ביוני 2020 פרסמה סרטון ביוטיוב ובו הודיעה על חזרה לפעילות, וכן הביעה חרטה על העמדות הקיצוניות בהן תמכה בעבר. לדבריה, היא הפכה לאשת מרכז לאחר שצילמה סרט תיעודי על משבר הפליטים והמהגרים העולמי. היא אמרה בסרטון: "הסיפור אינו חד צדדי, צריך להכיר את שני צידי הקשת הפוליטית. אתה זקוק לתמונה המלאה כדי להגיע למסקנות משמעותיות ותובנות."
מצית
מַצִּית הוא מכשיר קטן המשמש להדלקת אש.
פעילות
מציתים פועלים במספר שיטות. במצית מבוסס חומר דלק, סיבוב גלגל אבן צור יוצר חיכוך בברזל שיוצר ניצוץ אש. הניצוץ מדליק את חומר הדלק שבמצית, ונוצרת להבה קטנה הניזונה לאט ממאגר חומר הדלק המצוי במצית, ישנם מצתים אשר במקום גלגל מאבן צור ישנו גביש פיזואלקטרי כלומר חומר המגיב ללחץ ביצירת זרם חשמלי. הזרם החשמלי מולך אל קצה המצית, שם נוצר ניצוץ בין שני מוליכים חשופים, והניצוץ מדליק את חומר הדלק שבמצית.
המצית מבוסס הדלק הראשון בעולם היה של חברת IMCO האוסטרית ועליו התבססו דגמי המציתים הראשונים של חברת זיפו, שעד היום היא מותג בתחום המציתים.
במצית ללא דלק קיים גביש פיזואלקטרי, מצית זה יעיל להדלקת להבת גז (למשל בכיריים), אך אינו יעיל לצורך הדלקת חומר בעירה מוצק (למשל סיגריה).
גרסה קודמת של המצית הייתה קופסת ההצתה, אשר הכילה גביש פיריט (ברזל), צור וחומר בעירה מוצק דליק במיוחד. באמצעות הכאה של הפיריט על הצור נוצר ניצוץ, אשר מכוון לחומרי הבעירה הדליקים. ב-1823 פיתח יוהאן דובריינר מצית עם שימוש בזרז פלטינה. המצית שכונה על שמו "מנורת דובריינר" והייתה בשימוש עד 1880 אז הופסק ייצורה. בסוף המאה ה-19, תחילת המאה ה-20 עוד כימאי גרמני קרל פון ולסבך יצר תרכובות מישמטאל (בגרמנית: תערובת מתכות) ופרוצריום שהחליפו את פיריט ואבן צור ביצירת ניצוץ.
טרם גילוי הפיריט היה המצית עשוי מקל עץ מחודד, אשר היה מחוכך במהירות גבוהה במשטח עץ ובו שקע. בשקע היה ממוקם חומר בעירה מוצק דליק במיוחד.
אמיר נמינוב
אמיר נמינוב, הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל בשחייה (1971) במשחה ל-400 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי.
ביוגרפיה
נמינוב נולד וגדל בקיבוץ כפר הנשיא והתאמן בקבוצת הפועל כפר הנשיא ביחד עם דורון כהן בהדרכת טרי פלוצקי.
אלוף ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1971, זכה נמינוב ב-6 מדליות אישיות, 2 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:34.2 דקות, לפני יואל סמואל מהפועל גבעת חיים (4:37.5 דקות) ועודד צור מהפועל גניגר (4:43.5 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:41.8 דקות לפני דן פיק ממכבי חיפה (19:36.4 דקות) ומייק גרינשפן מהפועל גבעת חיים (19:48.4 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.7 דקות, אחרי יואל סמואל (2:05.4 דקות) ולפני חברו לקבוצה דורון כהן (2:12.3 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:33.0 דקות, אחרי דן שטרן מהפועל תל אביב (2:28.9 דקות) ולפני רוני הירשהורן מהפועל קריית טבעון (2:34.6 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:26.4 דקות, אחרי דן שטרן (5:19.8 דקות) ולפני רוני הירשהורן (5:30.9 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.5 שניות, אחרי דורון כהן (58.3 שניות) ויואל סמואל (58.3 שניות).
יאניס טימה
יאניס טימה (בלטבית: Jānis Timma; נולד ב-2 ביולי 1992) הוא כדורסלן לטבי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בגריסס דה הומקאו מליגת העל הפוארטו ריקנית ובנבחרת לטביה.
קריירה מקצועית
טימה שיחק כדורסל בעיר הולדתו קרסלבה, אך מאוחר יותר עבר לריגה בגיל 15. תחילה הוא הצטרף למחלקת הנוער של א.ס.ק. ריגה, ורשם כמה הופעות בקבוצה הבוגרת שלה במהלך עונת 2008/09. לאחר שא.ס.ק. פורקה בשנה לאחר מכן הוא עבר לד.ס.ן. ריגה, שהורכבה מכישרונות לטביים צעירים. טימה עזר לד.ס.ן. לזכות בליגה הלטבית השנייה בעונת 2009/10. הוא גם בילה את רוב העונה הבאה במשחק עם DSN Rīga.
לעונת 2011/12 הצטרף טימה ללייפאיה לאובס, העונה הראשונה שלו ברמה המקצועית. לאחר העונה בלייפאיה הוא חתם ב-1 באוגוסט 2012 על חוזה רב-שנתי בוונטספילס.
באפריל 2013 הוא הוביל את ונטספילס לאליפות הליגה הבלטית, והוא זכה בפרס ה-MVP של הגמר.
בעונתו השנייה בוונטספילס זכה טימה לראשונה זכה באליפות הליגה הלטבית, והוא נבחר ל-MVP של הפלייאוף.
ב-28 ביולי 2014 חתם טימה ב-VEF ריגה, במדיה שיחק גם ביורוקאפ ובליגה המאוחדת של VTB.
טימה נבחר ל-MVP של משחק האולסטאר הלטבי 2015, לאחר שקבע שיא קליעה חדש, 41 נקודות. ב-5 במאי 2015 הוא נבחר לשחקן הצעיר של השנה בליגת ה-VTB. הוא סיים את העונה עם זכייה באליפות הליגה הלטבית (LBL). ב-58 משחקים במדי VEF ריגה הוא העמיד ממוצעים של 12.6 נקודות למשחק.
ב-30 ביוני 2015 הוא חתם לשנתיים בקבוצה הרוסית זניט סנקט פטרבורג.
ב-8 ביוני 2017 חתם טימה לשלוש שנים עם במועדון ליגת ה-ACB והיורוליג הספרדי סאסקי בסקוניה.
ב-18 ביולי 2018 נפרד טימה מבסקוניה וחתם על חוזה לשנתיים במועדון היורוליג וליגת העל היוונית אולימפיאקוס.
תקופתו ביוון לא הצליחה וב-12 במרץ 2019 הוא הושאל לחימקי מוסקבה, גם היא מהיורוליג, לשארית עונת 2018/2019. ב-27 ביוני 2019 האריך טימה את חוזהו בקבוצה הרוסית לשנתיים.
ב-15 בנובמבר 2021 חתם טימה על חוזה זמני באוניקס קאזאן מליגת ה-VTB. ב-6 בדצמבר הוא נחתך מסגל הקבוצה הרוסית.
ב-31 בינואר 2022 חתם טימה בלייקלנד מג'יק, קבוצת ליגת הפיתוח של אורלנדו מג'יק שהחזיקה בזכויות הדראפט שלו.
ב-23 בדצמבר 2022 חתם טימה בגריסס דה הומקאו מה-BSN, ליגת העל של פוארטו ריקו, עד סוף העונה.
זכויות דראפט ה-NBA
בשנת 2013 הכריז טימה על מועמדותו לדראפט ה-NBA.《הוא נבחר בבחירה ה-60 והאחרונה בדראפט ה-NBA 2013 על ידי ממפיס גריזליס.
ב-24 ביוני 2015 העבירו הגריזליס את זכויות הדראפט של טימה לאורלנדו מג'יק בתמורה ללוק רידנאוור.
יוסף יצחק בלינוב
הרב יוסף יצחק בלינוב (נולד בי' באלול תשכ"א, 22 באוגוסט 1961) הוא ראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בכפר חב"ד, רב מרכז העיר בני ברק, ראש אב בית דין ובית הוראה 'מורשת משה' בית ההוראה המרכזי של בני ברק, וראש כולל להוראה ומכון הוצאה לאור "פעמי יעקב".
ביוגרפיה
נולד בפריז לשיינא רבקה ולרב מרדכי בלינוב, אב בית דין ועד רבני ליובאוויטש בצרפת.
למד בישיבת תומכי תמימים בברינואה ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770. בשנת תשמ"ג נסע בשליחות הרבי מלובביץ' לשמש כר"מ ראשי בישיבה גדולה של חב"ד בקזבלנקה, מרוקו.
בסיון תשמ"ה נישא לנחמה דינה בת הרב משה יהודא ליב לנדא, ולאחר מכן למד בכולל צמח צדק בירושלים. במסגרת הכולל, היה מעורכי קובץ "יגדיל תורה" וקובצי "הערות וביאורים בשולחן ערוך הרב".
בקיץ תשמ"ו התחיל לשמש כראש כולל להוראה פעמי יעקב שנפתח לזכרו של הרב יעקב לנדא. בראשותו יוצא ירחון תורני-הלכתי "פעמי יעקב".
בב' בסיוון תשס"א הכתירו חמיו לשמש כרב מרכז העיר בני ברק, במעמד הרב שמואל וואזנר, הרב נסים קרליץ, האדמו"ר מקאליב ועוד.
הרב בלינוב משמש כאב בית דין וראש "לשכת הלכה למעשה" בבית ההוראה שהקים חמיו ונקרא לאחר פטירתו על שמו "מורשת משה", כן אחראי על מחלקת העירוב בבני ברק. הוא ניהל גם חלקים במערכת הכשר הרב לנדא, ועזב בקיץ תשע"ג בשל חילוקי דעות עם גורמים במערכת. בנוסף משמש הרב בלינוב כרב קהילת חב"ד בבני ברק המונה כשלוש מאות משפחות.
כמו כן משמש כחבר ההנהלה הרוחנית של תלמוד תורה 'בני מנחם' חב"ד בבני ברק.
בכ"ו תמוז ה'תשע"ט התמנה לראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בכפר חב"ד.
משפחתו
נשוי לנחמה דינה לנדא, אב לשמונה ומתגורר בבני ברק.
מבניו: חתניו:
אחיו:
מספריו
בנוסף לזה ערך והוציא לאור כמה ספרים של אביו.
יהושע הכהן קפלן
הרב יהושע הכהן קפלן (תרל"ג, 1873 - כ"ט בתמוז תש"א, יולי 1941) היה רב בקְרוּקי ובסובינישוק ואב"ד וידוּקְלֶה שבליטא.
תולדותיו
בן הרב מאיר הכהן קפלן. למד בחדרים ובישיבות קטנות בבוברויסק שברוסיה הלבנה, ובסלובודקה. כונה "המתמיד מבוברויסק". בשנת תרע"ג (1913) החל לכהן כמורה הוראה בוורשה, ובזמן מלחמת העולם הראשונה עזב את העיר.
נספה בווידוקלה בכ"ט בתמוז תש"א (24 ביולי 1941). חלק אחר מ-221 יהודי העיירה נרצחו לאחר חודש בכ"ט באב (22 באוגוסט).
בניו הם הרב מאיר הכהן קפלן וישראל קפלן. נכדו בן בתו רחל שנקרא על שמו הוא עוזי יהושע וישקין Uzi Vishkin.
ספריו
"שערי הקודש" פרוש על הספר עבודת הקודש חלק ראשון - מורה באצבע מאת הרב חיים דוד אזולאי ווילנה תרס"ז
עכבר כיס קוצני
עכבר כיס קוצני (שם מדעי: Chaetodipus spinatus) הוא מין של מכרסם ממשפחת הירבועניים החי באמריקה הצפונית בדרום ארצות הברית בדרום קליפורניה, אריזונה ונבאדה וכן בחצי האי באחה קליפורניה שבמקסיקו ובכמה איים במפרץ קליפורניה. למרות שמו הוא איננו עכבר אמיתי.
תיאור
עכבר זה בעל שערות עבות וקוצניות עם שערות גב נוקשות אך גמישות יחסית, אשר עוזרות להבדיל בינו לעכברי כיס אחרים. הוא מגיע לאורך של 164 ל-225 מ"מ ולמשקל של כ-13–18 גרם בקירוב. הוא בעל פרווה שלרוב צבעה חום בגבו וחלקו העליון, בהיר בחלק התחתון והצידיים שזופים. הראש מחודד עם אוזניים קצרות ועגלגלות והוא בעל זנב ארוך שאורכו מהווה 126% מאורך הראש והגוף. כמו כן הוא בעל שרירי רגליים חזקים איתם הוא יכול לזנק במהירות בעת סכנה.
עכבר הכיס מצוי באזורים חמימים ויבשים כמו מדבריות, שממות, ערבות עשב ובהרים עד גובה 900 מטרים והוא נפוץ בתחומי מחייתו, אשר יש בהם חקלאות מעטה כך שהוא אינו מזיק ליבולים ואיננו עלול לאבד את מקום מחייתו. העכבר הוא אוכל זרעים בעיקרו ולעיתים גם מירקות לחים, בעיקר אחרי ירידת גשם. הוא רגיל לחיות ללא שתייה קבועה.
הוא פעיל בלילה, אז הוא יוצא לחפש זרעי צמחים בקרבתו ורוב זמנו הוא מצוי במחילות משפחתיות, בהם הוא מוליד צאצאים. הטורפים העיקריים שלו הם חתולים מתפראים, אם כי הם לא משפיעים על אוכלוסייתו.
דני שייז
דניאל לסלי "דני" שייז (באנגלית: Daniel Leslie "Danny" Schayes; נולד ב-10 במאי 1960) הוא כדורסלן עבר יהודי-אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1981–1999. ממוצעיו הכוללים לאורך 18 עונותיו בליגה הם 7.7 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק.
בנו של כדורסלן העבר דולף שייז, חבר היכל התהילה של הכדורסל.
נעורים וקריירת מכללות
שייז נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, וגדל בג'יימסוויל הסמוכה. בין השנים 1977–1981 למד באוניברסיטת סירקיוז, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ג'ים בייהיים. לאחר 3 עונות סולידיות כשחקן ספסל, פרץ שייז בעונתו האחרונה כשחקן המוביל של סירקיוז, ורשם ממוצעים של 14.6 נקודות ו-8.4 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית העונה של מחוז Big East.
בקיץ 1977 השתתף במשחקי המכביה העשירית כשחקן נבחרת הכדורסל של ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב. בקבוצה שיתף פעולה עם אביו דולף, אשר שימש כמאמן הנבחרת האמריקאית, לצדו של וילי סימס. בקיץ 1981 חזר לשחק במשחקי המכביה האחת-עשרה, בה זכה במדליית זהב נוספת לצדם של סימס ודייוויד בלאט.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1981 נבחר שייז בבחירה ה-13, על ידי יוטה ג'אז. לאורך העונה וחצי בהן שיחק ביוטה רשם ממוצעים של 9.6 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק, בטרם הועבר לדנוור נאגטס במטרה לפנות דקות משחק לרוקי המבטיח מארק איטון.
בכל 8 עונותיו עם הנאגטס השתתפה הקבוצה בפלייאוף ה-NBA, ובעונת אף העפילה לגמר האזור המערבי, בו הפסידה מול האלופה שבדרך לוס אנג'לס לייקרס. בעונת העמיד שיאי קריירה של 13.9 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק, ובפלייאוף 1988 המשיך להצטיין עם 16.4 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק. ב-4 בפברואר 1989 קלע שיא קריירה של 37 נקודות בניצחון קבוצתו מול יוטה ג'אז.
באוגוסט 1990 הועבר בטרייד למילווקי באקס, בתמורה לטרי מילס. מאז מעברו למילווקי ועד לסיום הקריירה בקיץ 1999 שימש בעיקר כשחקן ספסל, עבור הבאקס, הלייקרס, הסאנס, ההיט והמג'יק. בעת פרישתו, בגיל 40, היה השחקן השמיני הכי מבוגר בתולדות ה-NBA.
עמית עבו
עמית עבו (נולד ב-6 באוקטובר 1999) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת א.ס. רמת השרון.
ביוגרפיה
עבו גדל ביישוב מתן לאם אשת חינוך ולאב ששיחק כנער במחלקת הנוער של הפועל תל אביב בכדורסל.
קריירה
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה בעונת 2016/17 בקבוצת הבוגרים של מכבי תל אביב. בעונה זו היה שותף לזכיית הקבוצה בגביע המדינה. את עונת 2017/18 התחיל בקבוצת הפועל אילת ומספר חודשים לקראת סוף העונה עבר לשחק במכבי הוד השרון. בתום העונה עבר לשחק במכבי ראשון לציון איתה זכה בגביע ווינר לעונת 2018/19. מספר מחזורים לתום העונה עבר לשחק במכבי אשדוד. לקראת תחילת עונת 2020/21 עבר לשחק בקבוצת עירוני נס ציונה.
בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את טלאס מפולין 74:82.
נירה טנדן
נירה טַנדן (באנגלית: Neera Tanden; נולדה ב-10 בספטמבר 1970) היא יועצת פוליטית אמריקאית, המכהנת כיועצת בכירה לנשיא ארצות הברית. היא נשיאת המרכז לקדמה אמריקאית, צוות חשיבה ליברלי בוושינגטון הבירה, בו מילאה תפקידים אחדים מאז 2003. ב-29 בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית ג'ו ביידן על כוונתו למנות את טנדן למנהלת משרד הניהול והתקציב, בכפוף לאישור הסנאט של ארצות הברית.
טנדן עבדה במספר מטות בחירות נשיאותיים במרוצת השנים, כולל אלה של מייקל דוקאקיס ב-1988, של ביל קלינטון ב-1992, ושל ברק אובמה בבחירות 2008. טנדן ייעצה למטה הבחירות של הילרי קלינטון במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, זאת לאחר שבבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית ב-2008 עבדה במטה הבחירות של קלינטון למועמדת המפלגה. במהלך ממשל אובמה סייעה טנדן בניסוח חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
ב-3 במרץ 2021 משך הבית הלבן את מועמדותה של טנדן למנהלת משרד הניהול והתקציב אחרי שסנאטורים רבים הודיעו כי יתנגדו לה בשל הצהרותיה מעוררות המחלוקת מהעבר.
תחילת דרכה
נירה טנדן נולדה בשנת 1970 בעיר בדפורד שבמסצ'וסטס להורים שהיגרו אל ארצות הברית מהודו. הוריה התגרשו כשהייתה בת חמש, ולאחר מכן אמה של טנדן התקיימה כמעט שנתיים מקצבת הבטחת הכנסה בטרם החלה לעבוד כסוכנת נסיעות. בשנת 1992 השלימה טנדן לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, וב-1996 סיימה את לימודיה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל. כסטודנטית בייל הייתה עורכת כתב העת של בית הספר למשפטים "Yale Law & Policy Review". בתור סטודנטית בלוס אנג'לס פגשה טנדן את בעלה לעתיד, האומן בנג'מין אדוארדס. טנדן עבדה בנושאי מדיניות פנים בגבעת הקפיטול, בקבוצות חשיבה ובמסעי בחירות של אישים מהמפלגה הדמוקרטית לסנאט ולנשיאות ארצות הברית.
עבודתה עם הקלינטונים
טנדן היה מנהלת המדיניות של הילרי קלינטון כאשר התמודדה למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות הנשיאותיות ב-2008. נאמנותה לקלינטון התטאה, בין היתר, בדיווח של העיתון "הניו יורק טיימס" כי טנדן תקפה את עורך אתר החדשות "ThinkProgress" פאז שאקיר (לימים מנהל מסע הבחירות של ברני סנדרס לנשיאות בפריימריז 2020) על ששאל את קלינטון על הצבעתה בעד היציאה למלחמת עיראק, שלא הייתה פופולרית בקרב רבים מהבוחרים הדמוקרטיים. טנדן פיקחה על הכנותיה של קלינטון לקראת עימותי הבחירות שלה מול ברק אובמה ב-2007 ובשנה העוקבת.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 התנדבה להיות יועצת פוליטית עבור הילרי קלינטון במהלך הפריימריז במפלגה הדמוקרטית. בבחירות הכלליות, בהן הפסידה קלינטון לדונלד טראמפ, היא המשיכה לעבוד במטה קלינטון כשבמקביל היא מנהלת את המרכז לקדמה אמריקאית. כאשר קלינטון נהייתה למועמדת המשוערת של הדמוקרטים לנשיאות טנדן הצטרפה לצוות המעבר הנשיאותי של קלינטון, ואף יועדה לתפקיד בכיר בבית הלבן לו קלינטון הייתה נבחרת.
במרכז לקדמה אמריקאית
בשנת 2003 מילאה טנדן תפקיד מרכזי בייסוד המרכז לקדמה אמריקאית. טנדן עבדה שם כסגנית נשיא בכירה למדיניות פנים, במקביל להיותה סגנית נשיא בכירה לעניינים אקדמיים, והחל משנת 2010 כסמנכ"לית תפעול ראשית (COO). באוקטובר 2011 החליפה טנדן את ג'ון פודסטה כיושבת ראש ונשיאת המרכז. העיתונאי ג'ייסון הורוביץ מהעיתון "וושינגטון פוסט" תיאר את המרכז לקדמה אמריקאית כ"צוות החשיבה הליברלי המוביל בוושינגטון הבירה, התומך לבלי-היכר בסדר יום פרוגרסיבי רחב וככזה הוא קץ בתחת משמאלו של הנשיא אובמה".
בשנת 2016 פרצו האקרים את הגישה למיילים הפרטיים של פודסטה, שכללו חילופי דברים עם טנדן. בתכתובת מיום 11 באוגוסט 2015, כאשר העיתונות עסקה בהכרזתו של פרופסור לורנס לסיג מאוניברסיטת הרווארד על התמודדותו למועמדות הדמוקרטית לנשיאות, כתבה טנדן על לסיג לסיג הגיב לאירוע באומרו כי בעוד שהוא תומך בחשיפת שחיתויות ובמתן חנינה לאדוארד סנודן, אין על טנדן לתת דין וחשבון על תכתובות האימיילים שלה בשל חוסר עניין לציבור. טנדן כינתה את פרסום התכתובות האישיות שלה, שלעיתים קרובות הצביעו על ניבולי פה מצדה, כ"חוויה קשה מנשוא".
בנובמבר 2015 הזמינה טנדן, בכובעה כנשיאת המרכז לקדמה אמריקאית, את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לנאום בכנס של המרכז כאשר ביקר בוושינגטון הבירה.
לאחר בחירות 2016 וההפסד של קלינטון, מיקדה טנדן מחדש את עבודתו של המרכז לקדמה אמריקאית, במטרה שצוות החשיבה ובפרט זרוע ההסברה שלו יהוו כ"מרכז עיקרי להתנגדות לדונלד טראמפ". ב-28 באפריל 2020 מונתה טנדן ל"מועצת השיקום וההפעלה מחדש" של מושל ניו ג'רזי, פיל מרפי. על מועצה זו הוטלו ההכנות לפתיחה מחודשת של המשק בניו ג'רזי בעקבות הסגר שהוטל לאור התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית.
בשירות הציבורי
בימי ממשל הנשיא ברק אובמה הייתה טנדן יועצת בכירה למזכירה קתלין סבליוס במחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית. היא סייעה בניסוח חקיקת הרפורמה במערכת הבריאות שיזם הממשל, כולל עבודה על האפשרות ליצור ביטוח בריאות ממלכתי מטעם הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, אך בהמשך נמלכה בדעתה. נוסף על כך, היא ניהלה משא ומתן עם הקונגרס האמריקאי ועם בעלי העניין ברפורמה על מספר הוראות בהצעות החוק שיזמה. היא תוארה כאחת מ"אדריכלי המפתח" של חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
ב-29 בנובמבר 2020 הכריז ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, כי טנדן תמונה למנהלת משרד הניהול והתקציב לכשיוקם ממשלו ב-20 בינואר 2021. מינויה כפוף לאישור הסנאט של ארצות הברית, ואשרור המינוי נתקל באבני-נגף בדמות סנאטורים רפובליקנים כג'ון קורנין, לינדזי גרהאם וטום קוטון. מיד לאחר ההכרזה על מינויה, מחקה טנדן למעלה מ-1,000 ציוצים שפרסמה בעבר, ושינתה את הביוגרפיה שלה בטוויטר מ"פרוגרסיבית" ל"ליברלית". בין ציוצים אלה נמנים כאלה בהם כינתה את סוזן קולינס "הגרועה ביותר", השוותה את טד קרוז ללורד וולדמורט ולערפד, והשתמשה בכינוי הגנאי "מוסקבה מיץ'" עבור מיץ' מקונל. הסנאטור ג'ון קורנין תיאר את טנדן כ"רדיואקטיבית" בניגוד למועמדים אחרים של ביידן שלדעתו היו מניחים יותר את הדעת, ואילו הסנאטור ג'ון נילי קנדי הצהיר כי היא "כינתה את הסנאטור סנדרס הכל מלבד זונה בורה". רשת הרדיו הציבורי של ארצות הברית, NPR, הגדילה לתאר את טנדן כ"בחירה השערורייתית ביותר של ביידן לקבינט".
ב-2 במרץ 2021, ממשל ביידן משך את מועמדותה של טנדן לניהול משרד הניהול והתקציב. על פי הודעה שפרסם הבית הלבן, טנדן ביקשה לבטל את מועמדותה לאחר שהגיעה למסקנה כי אישור המינוי בסנאט כבר אינו בהישג יד וכי מינויה היווה הסחת דעת מסדרי העדיפויות האחרים של הממשל. הנשיא ביידן אמר שיש לו "כבוד מרבי" לטנדן והתחייב לאתר עבורה תפקיד כלשהו בממשלו. הסרת המועמדות של טנדן הייתה הפעם הראשונה בתולדות ממשל ביידן הטרי בה מועמד לקבינט של ארצות הברית נסג ממועמדותו לאור חוסר תמיכה בסנאט.
ב-14 במאי מינה אותה הנשיא ביידן ליועצת בכירה לנשיא ארצות הברית. היא משרתת בתפקיד לצד סדריק ריצ'מונד, מייק דונילון ואניטה דאן.
מלחמת המרקיזים השנייה
מלחמת המרקיזים השנייה (בגרמנית: Zweiter Markgrafenkrieg) הייתה סכסוך באימפריה הרומית הקדושה שנערך בין 1552 ל-1555. ביוזמת אלברכט אלקיביאדס, מרקיז ברנדנבורג-קולמבך, שניסה להקים את דוכסות פרנקוניה תחת שלטונו, המלחמה הביאה להרס נרחב בפרנקוניה, תוך שהיא השפיעה גם על חבל הריין וסקסוניה התחתונה.
מקורות
מלחמת המרקיזים הראשונה, אותה ניהל אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג בעיקר נגד שכניו, כולל העיר הקיסרית החופשית נירנברג, לא הייתה קשורה ישירות למלחמת המרקיזים השנייה. המשותף לשתי המלחמות היה ניסיונם של המרקיזים להרחיב את השפעתם בפרנקוניה ולטעון טענות נגד המתחרה האזורית שלהם, נירנברג.
מכיוון שאמונתו הפרוטסטנטית של אלברט העניקה לגיטימציה לשליל הרווחי שלו בשכנותיה הקתוליות של ברנדנבורג-קולמבך, ניתן לראות במלחמה בדרך כלל פועל יוצא של המלחמה השמאלקלדית השנייה.
המלחמה
המטרות הראשונות של אלברכט היו שכנותיה המיידיות של ברנדנבורג-קולמבך, החל מהעיר הקיסרית נירנברג. ניסיון מצור ראשוני לא צלח, ולכן כוחות ברנדנבורג-קולמבך פשטו ללא הפוגה על העורף של נירנברג, תוך כדי כך שכבשו את פורשהיים ואת מבצרה. נירנברג נכנעה לבסוף לברנדנבורג-קולמבך ב-19 ביוני 1552. ברנדנבורג-קולמבאך הצליחה גם לכבוש את העיר הקיסרית שוויינפורט, שתהפוך לבסיס חשוב להמשך כיבושים. אלברכט חתם על הסכמי סחטנות עם הנסיכים-בישופים של וירצבורג ובמברג, ודרש מהם לשלם לו תשלומים גדולים ולמסור אדמות כדי להימנע מכיבוש. בסופו של דבר, הוא כבש את במברג על הסף. הסכמים אלה לא הוכרו על ידי הקיסר קרל החמישי, שהטיל על אלברכט חרם קיסרי. עם זאת, מכיוון שקרל היה תלוי בחלקו על חייליו של אלברכט במצור שלו על מץ, החרם בוטל, וקרל איפשר לאלברכט להמשיך בשתיקה.
בקיץ 1552, אלברכט צעד לתוך ארץ הריין בניסיון להצטרף לצבאותיו עם אלו של ממלכת צרפת נגד הקיסר. אלברכט התחיל בסכסוכים עם הבוחרים של מיינץ וטריר לאורך הדרך, וגם סכסוך עם שפייר, וורמס, אופנהיים, ורדן ופרנקפורט, בין היתר. הוא דרש 150,000 גולדן מהנסיך-בישוף של שפייר, כשזה לא שילם, הוא הרס את הטירות של מדנבורג והאמבך. חורבות טירת האמבך יהפכו מאוחר יותר לסמל מוקדם של התנועה הלאומית והדמוקרטית הגרמנית. שלום פסאו, שסייפ את המלחמה השמאלקלדית השנייה באוגוסט 1553, לא הצליח לאמת את שאיפותיו הטריטוריאליות של אלברכט, והניע אותו להמשיך בלחימה.
דרכו ההרסנית של אלברכט לאורך האימפריה הרומית הקדושה הפכה אותו לאויב של נסיכים רבים, שבסופו של דבר הקימו כמה ליגות נגדו. השכנים המיידיים של ברנדנבורג-קולמבך הקימו את הליגה הפרנקונית, בעוד יריביו באזורים אחרים יצרו את הליגה של היידלברג שהתחברה במהירות לליגה הפרנקונית. כשחיילי ברנדנבורג-קולמבאך נלכדו בסקסוניה התחתונה, היכן שאלברכט גייס חיילים, צבאות מנירנברג, וירצבורג ובמברג כבשו מחדש טירות ואדמות שנכבשו על ידי אלברכט קודם לכן בפרנקוניה, בעוד צבאות בראונשווייג וסקסוניה עשו את דרכם לשווינפורט.
ב-9 ביולי 1553, חיילי בעלות הברית של מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה והיינריך החמישי, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל התמודדו עם חייליו של אלברכט בקרב האדיר של זיברסהאוזן. בראונשווייג וסקסוניה זכו בניצחון מכריע, אך במחיר של אלפי הרוגים: מוריץ עצמו נהרג בקרב, בעוד היינריך איבד את שני בניו. עם 12,000 הרוגים, הקרב היה אחד העקובים מדם שהתרחשו בשטח סקסוניה התחתונה.
כאשר עיקר צבאו הובס, ברנדנבורג-קולמבך הייתה חשופה לפלישה. כוחות מברונסוויק, בוהמיה, במברג, נירנברג וחלקים אחרים של האימפריה זרמו ללב פרנקוניה. הוף וביירוית הועלו באש, בעוד אינספור טירות ועיירות בתחומו של אלברט נהרסו. ביום קונרד הקדוש, 26 בנובמבר 1553, ביתו של אלברכט, קולמבאך, נבזזה ונהרסה, כאשר אזרחים רבים נטבחו או נמלטו מהעיר. פלסנבורג סגרה את שעריה בפני האזרחים הנמלטים ונשארה בלתי נכבשת כמעט שנה נוספת, עד יולי 1554. כאשר גאות המלחמה פנתה באופן נחרץ נגד אלברכט, הוחזר החרם הקיסרי נגדו. אלברכט ניסה להציל את ביתו והצעיד את חייליו לפרנקוניה פעם נוספת, אך הובס שוב בקרב בשוורצך, ולאחר מכן נאלץ לוותר על פלסנבורג, שזלזלה בו.
בתחילה נמלט אלברכט לצרפת, ולאחר מכן מצא מקלט אצל משפחת אחותו קוניגונדה, שבעלה היה קרל השני, מרקיז באדן-דורלאך. הוא נפטר בפפורצהיים כמה שנים מאוחר יותר, ב-8 בינואר 1557. נכסיו עברו תפיסה אימפריאלית בניהולו של הקנצלר הבוהמי הרוזן פון שליק, ולאחר מותו של אלברכט הם עברו לבן דודו, גאורג פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך, שפיקח על אכלוס מחדש של השטחים שנפגעו במלחמה.
מוריס הילמן
נעוריו והשכלתו
הילמן נולד בחווה ליד העיר מיילס סיטי שבמונטנה. בגלל מחסור בכסף הוא כמעט ולא הלך לאוניברסיטה, אך אחיו התערב והוא התקבל עם מלגה לאוניברסיטת מונטנה, שם סיים את לימודיו ראשון במחזורו. ב-1941 סיים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת שיקגו. בעבודתו הוא הראה כי מחלת הכלמידיה נגרמת מבקטריה לא רגילה הגדלה בתוך תאים ולא מווירוס, כפי שחשבו לפניו.
קריירה
בזמן מלחמת העולם השנייה פיתח חיסון נגד קדחת המוח היפנית, שאיימה על חיילי ארצות הברית שלחמו בחזית האוקיינוס השקט מול יפן. בין 1948 ל-1958 היה ראש המחלקה למחלות בדרכי הנשימה בבית ספר הרפואי הצבאי (היום מכון וולטר ריד למחקר). בתקופה זו גילה את השינויים הגנטיים שמתרחשים בנגיף השפעת כאשר הוא עובר מוטציה. גילוי זה עזר לו לנבא שהתפרצות השפעת ב-1957 בהונג קונג עלולה להפוך למגפה עולמית. בעקבות הערכתו, הוכנו והופצו ארבעים מיליון חיסונים.
ב-1957 הצטרף למרק, שם פיתח את רוב החיסונים שלו.
ב-1963 חלתה בתו ג'ריל לין בחזרת, ומתרביות שלקח ממנה פיתח חיסון למחלה.
ב-1981 פיתח את החיסון נגד הפטיטיס B. בשנת 2003 השתמשו 150 מדינות בחיסון, ותדירות המחלה בקרב צעירים בארצות הברית ירדה ב-95%. הילמן ראה בחיסון זה את הישגו הגדול ביותר.
אף לא אחד מחיסוניו או תגליותיו נקרא על שמו.
הכרה
, אחד ממגלי נגיף ה-HIV, אמר פעם כי "אם הייתי צריך לנקוב בשמו של אדם שעשה יותר למען בריאות האדם, עם פחות הכרה מכל אחד אחר, היה זה שמו של מוריס הילמן. מוריס צריך להיות מוכר כמפתח החיסונים המצליח בהיסטוריה."
ב-2007 פרסם ביוגרפיה של הילמן, שנקראת Vaccinated: One Man's Quest to Defeat the World's Deadliest Diseases.
בשם בתי
בְּשֵׁם בִּתִּי (בצרפתית: Au Nom de Ma Fille) הוא סרט דרמה בהפקה צרפתית-גרמנית משנת 2016. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי – פרשת קלינקה במברסקי, שתחילתה בשנת 1982.
עלילת הסרט
בשנת 1982, מקבל אנדרה במברסקי הודעה טלפונית מאת גרושתו על דבר מות בתם בת הארבע-עשרה קלינקה, בזמן ששהתה ביחד עם אחיה בגרמניה אצל אמה, הנשואה בשנית לרופא בשם דיטריך קרומבך. נאמר לו כי הילדה מתה כתוצאה מתאונה, אך האב חושד ומבקש לחקור את סיבת המוות.
כאשר במברסקי מבקש להגיש כתב אישום ברצח נגד האב החורג מסתבר שאין אפשרות לתבוע אותו בגרמניה. במשך שלושה עשורים הוא מקדיש את חייו לתביעה זו.
יהודה אריה דינר
הרב יהודה אריה דינר הוא רב מרכז בני ברק, דיין בבית דין צדק בני ברק, ופוסק הלכה מפורסם, חבר נשיאות שובו ורב בית הכנסת דברי שיר בבני ברק.
ביוגרפיה
נולד באנגליה לרב יוסף צבי דינר אב בית דין התאחדות קהלות החרדים בלונדון וליוטא לבית פרייהן. אחיו הוא הרב אליעזר דינר.
נשא את בת הרב מאיר אפרים וינקלר, לאחר החתונה גר תקופה קצרה לצד אביו בלונדון, ובהמשך עלה לארץ ישראל.
הרב דינר משמש כרב מרכז בני ברק, כמו"ץ בבית דין של רבי ניסים קרליץ, כרב בית הכנסת דברי שיר, וכחבר נשיאות בדרשו ובשובו.
בחשוון תש"פ (נובמבר 2019) נפטרה בתו רחל בגיל 21.
הרב מוציא לאור עלון שבועי הלכתי "מים חיים" העוסק בשאלות אקטואליות, דברי תורתו נדפסים גם בעלון בשם "דברי שירה".
חיבוריו
הרב דינר ערך את מחזור "סדר תפילותינו".
דן מדען: הסרט
דן מדען: הסרט (באנגלית: Sid the Science Kid: The Movie, "סיד ילד המדעים: הסרט") הוא סרט הנפשה ממוחשבת טלווזיוני לילדים משנת 2013, מסוגת הרפתקאות, מדע בדיוני וקומדיה. הסרט מבוסס על סדרת ההנפשה הממוחשבת האמריקאית "דן מדען", ששודרה לראשונה בשנת 2008 והופצה ברחבי העולם. הסרט בוים על ידי קירק אר טאצ'ר, נכתב על ידי בראדלי צווייג, והולחן על ידי מייק הימלסטיין ובראט פרי. הפקת הסרט נעשתה על ידי חברת ג'ים הנסון.
הסרט עוקב אחר דן ומיכאלה, אשר משתתפים בתחרות וזוכים עם עוד זוג ילדים לבקר במוזיאון המדע המודרני והחדש, לפני פתיחתו לציבור. במהלך הביקור הם פוגשים חברים חדשים ומטפלים בבעיות שקוראות במוזיאון בשביל שיפתח בזמן.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-25 במרץ 2013 בדיבוב לאנגלית. בישראל הסרט שודר לראשונה בערוץ לוגי ב-8 באוקטובר 2014 בדיבוב לעברית. אורך הסרט הוא כ-75 דקות.
תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר דן ומיכאלה, אשר משתתפים בתחרות וזוכים עם עוד זוג ילדים לבקר במוזיאון המדע המודרני והחדש, לפני פתיחתו לציבור. בביקור דן ומיכאלה פוגשים חברים חדשים, ביניהם יאנגיאנג, ניוניו ובוביבוט. במהלך הביקור, באחד הרובוטים של המוזיאון נהייתה תקלה, דבר שגרם להרס במוזיאון. בסרט רואים איך החברים מנסים לטפל בבעיות במוזיאון בשביל שיוכל להיפתח בזמן.
דמויות ומדבבים
במאי הדיבוב של הסרט בעברית היה דן שצברג, ומפיקת הדיבוב הייתה יעל אללוף.
הפקה
ב-26 במרץ 2012, הודיעה חברת ג'ים הנסון על יצירת הסרט ושכריסטופר לויד, כוכב טרילוגיית הסרטים "בחזרה לעתיד", ידבב בסרט את ד"ר בונאבודון. כמו בסדרה, גם כאן השתמשו בתהליך לכידת תנועה. הסרט משמש כסיום הסדרה.
יאלומיצה
יאלומיצה (ברומנית: Ialomița) הוא נהר הזורם מצפון לדרום בחבל מונטניה שברומניה. יאלומיצה נובע מהרי בוצ'ג'י, שבהרי הקרפטים ונשפך לדנובה.
המסלול של יאלומיצה חופף במידה רבה את מסלול דרך הכבשים, בה עברו הרועים עם עדריהם ממרעה הקיץ בהרים למרעה החורף בקרבת חופי הים השחור ובחלוף העונות בדרך ההפוכה.
בדרכו אל הדנובה אוסף יאלומיצה את מימיהם של יובלים רבים, כשהעיקריים הם פרחובה (176 קילומטרים), הקריקוב המלוח (80 קילומטרים) והקריקוב המתוק (69 קילומטרים).
שם הנהר הוא ממקור סלאבי ומזכיר את סוג הקרקע שדרכו הוא עובר, אדמה דביקה בעלת גוון צהוב הצובע את מי הנהר.
ציפי שוחט
ציפי (ציפורה) שוחט היא עיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בשטייר, שבאוסטריה לרבקה והילל טננבאום.
גדלה תחילה בשכונת כפר שלם, שבתל אביב, ואחר כך ברמת גן, בה התגוררה חלק עיקרי מחייה. למדה בתיכון בליך. בוגרת אוניברסיטת תל אביב במגמות תיאטרון וקולנוע וטלוויזיה.
עבדה כעיתונאית בידיעות אחרונות במשך ארבע שנים. החל מ-1990, עבדה בעיתון הארץ ככתבת התרבות בעיתון וסיקרה את שלל תחומי התרבות: מחול, אמנות פלסטית, מוזיקה, אופרה ובמיוחד תיאטרון. הייתה מבקרת תיאטרון וכתבה תחקירים.
בשנת 1997 תבע אותה ואת העיתון פסנתרן בשם גילארד לרנר בגין הוצאת לשון הרע, על סך של 1.2 מיליון שקל. בשלהי שנת 1995 ניהל לרנר מסע פרסום לקידום סדרת קונצרטים ופסטיבל, אותו כינה "פסטיבל הפסנתר" ואת עצמו הציג כ"נסיך הפסנתרנים". כשבוע לפני הקונצרט הראשון נכווה בכף ידו, ונאלץ לבטל את הפסטיבל ולהשיב לרוכשי הכרטיסים את כספם. הביטול גרר מספר כתבות לא מחמיאות בעיתונות, במסגרתן נשאלה השאלה מיהו אותו "נסיך" ולאן הוא נעלם, ביניהם כתבה של ציפי שוחט. התביעה נדחתה וכן תביעה דומה שהגיש נגד דוד ויצטום ורשות השידור.
היא פרשה מעיתון הארץ בתום 22 שנות כתיבה בשנת 2012.
חיים אישיים
הייתה נשואה ליהודה שוחט, שהיה מורה למתמטיקה ומנהל מכללת מקס פיין, ונפטר בשנת 2010. אם לשני בנים. בנה הצעיר הוא המלחין, המנצח והפסנתרן, גיל שוחט.
מתגוררת בתל אביב.
עיוורון מגדרי
עיוורון מגדרי או עיוורון מיני הוא הנוהג של התעלמות ממגדר בתחום החינוך, העסקים, המשפטים ותחומים אחרים, כגורם משמעותי באינטראקציות בין אנשים.