cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמברוטייפ
בנגטיב רגיל, האזורים הכהים שבאמולסיה הם האזורים הבהירים שבאובייקט המצולם. האזורים הכהים באובייקט המצולם נותרים כמעט שקופים בנגטיב. ואולם, כאשר מביטים בנגטיב הזכוכית על רקע כהה, האמולסיה מחזירה אור, ואילו האזורים השקופים נותרים שקופים, כך שרואים דרכם את הרקע הכהה. כך הופך הדימוי הנגטיבי לפוזיטיבי.
בצילומי האמברוטייפ השתמשו לרוב בצילומי דיוקנאות.
חסרונות האמברוטייפ
משמעותה המעשית של התפשטות שיטת האמברוטייפ היה קירוב של הצילום לפשוטי העם. אנשים שעד אותה עת לא יכלו להרשות לעצמם לרכוש דאגרוטיפ, יכלו כעת לרכוש תצלומי דיוקן של עצמם, שנראו טובים כמעט באותה מידה.
הצלם המילטון סמית המציא פטנט להחלפת בסיס הזכוכית במתכת שנצבעה בשחור. תצלומים מסוג זה נודעו בשם טינטייפ או פרוטייפ - כלומר תצלומי פח או ברזל. אלפים רבים של טינטייפים צולמו החל משנת 1856. טינטייפים / אמברוטייפים נצבעו לעיתים קרובות ביד.
טרינובנטים
הטרינובנטים (בלטינית: Trinovantes או Trinobantes) היו בני אחד מהשבטים הקלטיים שחיו בבריטניה לפני הכיבוש הרומי. הם ישבו מצפון לשפך התמזה, בתחומי אסקס וסאפוק של ימינו, ובנחלות הנמצאות כיום בשטחה של לונדון רבתי. מצפון להם ישבו האיקנים (Iceni) וממערב הקטובלאונים (Catuvellauni). שמם הוא הלחם של התחילית tri ושם התואר novio בקלטית, ופירושו "חדש מאוד", כלומר "אלה שזה מקרוב באו", אך אפשר שהמשמעות היא "העם עז הנפש מכולם". בירתם הייתה קמולודונום (קולצ'סטר של ימינו), בה שכנה על פי אחת הגרסאות הטירה האגדית קמלוט.
לפני פלישות יוליוס קיסר לבריטניה ב-55 וב-54 לפנה"ס נחשבו הטרינובנטים לשבט החזק ביותר באי. באותה תקופה הייתה בירתם ככל הנראה בבְּרֶפִינְג (Braughing, בהרטפורדשייר של ימינו). בכמה מכתבי היד של "מלחמת גאליה" מצוין כי שם מלכם היה אימנואנטיוס, אך באחרים שמו אינו מוזכר כלל. זמן מה לפני הפלישה השנייה של יוליוס קיסר סולק מלכם מכסאו על ידי קסיוולאונוס, שהיה ככל הנראה ראש שבט הקטובלאונים. בנו, מנדוברקיוס (Mandubracius), נמלט ומצא מקלט אצל קיסר בגאליה. במהלך הפלישה השנייה ניצח קיסר את קסיוולאונוס והשיב לשלטון את מנדוברקיוס; קסיוולאונוס הבטיח שלא להציק לו עוד ואף התחייב להעלות לרומא מס (tributum).
מלכם הבא ששמו ידוע לנו, על פי עדויות נומיסמטיות, היה אדדומרוס (Addedomarus). הוא עלה לשלטון בסביבות 20-15 לפנה"ס והעתיק את בירת השבט אל קמולודונום. מטבע שטבע טסקיובנוס מלך הקטובלאונים בקמולודונום בסביבות 10 לפנה"ס מלמד כי הכניע תחתיו את הטרינובנטים. זמן קצר אחר כך הוא נסוג, אולי בשל לחץ שהפעילו עליו הרומאים, דבר הנלמד מכך שמטבעותיו המאוחרים יותר אינם נושאים עוד את הציון "מלך" ומשום שאדדומרוס הושב אל כסאו. אחרי אדדומרוס שלט לתקופה קצרה בנו דובנובלנוס (בסביבות 5-10 לספירה), אז נכבש סופית שבט הטרינובנטים על ידי טסקיובנוס או בנו קונובלינוס. מנדוברקיוס, אדדומרוס ודובנובלנוס נזכרים בגנאלוגיות ובאגדות קלטיות-בריטיות בתר-רומיות וימי-ביניימיות בשמות "מנאווידאן" (Manawydan), "אַייד מָאוּר" (Aedd Mawr, אדדו הגדול) ו-"דיפנול מואלמוט" (Dyfnwal Moelmut, דובנובלנוס הקרח והשקט). הטריאדות הוולשיות מונות את אייד מאור עם מייסדיה של בריטניה.
הטרינובנטים מופיעים שוב על בימת ההיסטוריה ב-60 לספירה, אז נטלו חלק במרד נגד הרומאים בהנהגת המלכה בודיקה. על שמם נקראה אחת מן ה-civitates של בריטניה הרומית, שעירה הראשית הייתה קיסרומגוס (Caeasaromagus, צ'למספורד באסקס של ימינו). סגנון קברותיהם המפוארים דומה לזה שבאירופה ומלמד על קרבתם לעם הבלגי.
ג'פרי ממונמות', ההיסטוריון האנגלי בן המאה ה-12, כותב בספרו Historia Regnum Britanniae, כי טרינובנטום היה שמה המקורי של לונדון, וכי הוא נגזר מן Troi-novantum או "טרויה החדשה"; שכן בריטניה נוסדה – לדבריו - על ידי ברוטוס ופליטים נוספים ממלחמת טרויה.
רוז'קה קורצ'אק
רייזל (רוז'קה) קוֹרצ'ק-מַרלָא (Różka Korczak-Marle; 24 באפריל 1921, פולין – 5 במרץ 1988) הייתה ממנהיגי הארגון היהודי הלוחם בגטו וילנה, יד ימינו של מפקד הארגון השני, אבא קובנר, לוחמת בארגון פרטיזנים מאוחד (פֿאַראײַניקטע פאַרטיזאַנער אָרגאַניזאַציע, פ-פ-או, FPO), מחברת הספר "להבות באפר", המתאר את קורות הפרטיזנים היהודים ביערות רודניקי ונארוץ, מחנכת ומתעדת את נושא השואה במסגרת מורשת בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ'.
תחילת דרכה
נולדה כבת הבכורה לגדליה והינדה בעיירה ביילסק (Bielska), הסמוכה לעיר פלוצק, על גדת נהר הוויסלה. היא גדלה במשפחה מסורתית, עם שתי אחיות. האב היה סוחר בקר בעיסוקו ובעל נטיות ציוניות. בילדותה למדה ב"חדר" ובבית ספר פולני, כיוון שבעיירה התגוררו רק כ-40 משפחות יהודיות ולא היה בו בית ספר יהודי. עקב מצוקה כלכלית עברה המשפחה לפלוצק בשנת 1934, והיא החלה לעבוד במכירת וחלוקת לחמניות על מנת לסייע בכלכלת המשפחה. במקביל השלימה השכלתה בלימודי ערב וקראה ספרים, בהם "אוטואמנציפציה!" של פינסקר, שבעקבותיו הצטרפה לשומר הצעיר. בתנועה שימשה כמדריכה והתקדמה לתפקיד חברת ההנהגה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש פלוצק בידי הנאצים הייתה קורצ'אק עדה למעשי השפלה ואלימות נגד היהודים, ולכן הודיעה לאביה שבכוונתה להצטרף לחברי תנועתה בוורשה. אביה הסכים לכך בתנאי שדודה ישגיח עליה ויתלווה אליה. בנובמבר 1939 פגשה בוורשה את טוסיה אלטמן, וזו סיפרה לה על התארגנות חברי השומר הצעיר בווילנה, שנכבשה לא מכבר בידי הסובייטים ונמסרה לליטא. היא גנבה את הגבול מוסתרת בעגלה עם שני חברי תנועה נוספים והצטרפה לקן השומר הצעיר בווילנה, שבו הכירה את ויטקה קמפנר, עמה גם עבדה במפעל לייצור מברשות. השתיים הפכו לחברות בנפש. מאוחר יותר הכירה קורצ'אק גם את אבא קובנר. שם הגיעו אליה הבשורות המרות שאביה מת ושאר משפחתה הועברו לגטו בפיוטרקוב טריבונלסקי. עם כיבוש ליטא וסיפוחה לברית המועצות ביוני 1940 נאלצה תנועת השומר הצעיר לרדת למחתרת. בווילנה למדה יידיש ותרבות יהודית בקורסי ערב.
בגטו ועם הפרטיזנים
ב-24 ביוני 1941 נפלה וילנה בידי הנאצים, וחברי השומר הצעיר החליטו לנסות לברוח מזרחה במטרה לחבור לצבא האדום הנסוג, אולם הם נפלו בידי הגרמנים והועברו יחד עם שאר יהודי וילנה לגטו.
בגטו מצאו קורצ'אק וקמפנר חדר קטן להתגורר בו. קורצ'אק נטלה חלק בישיבה ההיסטורית בגטו ב-31 בדצמבר 1941, בה החליטו 150 חברי תנועות הנוער בגטו להתאחד למסגרת אחת. בישיבה קרא אבא קובנר לתושבי הגטו "אל נלך כצאן לטבח!" וביום המחרת נמנתה קורצ'אק על מייסדי ארגון הפרטיזנים המאוחד (פפא"ו; FPO), שקם על מנת ללחום בנאצים. במקביל אימצה וטיפלה בשתי יתומות ועבדה במכון יהודי, שהוקם עוד לפני המלחמה ופעל בגטו לצורך תיעוד קורות יהדות ליטא. בערב ה-15 ביולי 1943 השתתפה עם ויטקה קמפנר ואחרים במבצע לחילוץ יצחק ויטנברג, מפקד הפפא"ו, מידי משטרת הגטו היהודית. בעקבות איום הגרמנים בחיסול הגטו אם ויטנברג לא יוסגר לידיהם, הוא הסגיר עצמו לידיהם ואת מקומו תפס קובנר. לאחר שאפסו הסיכויים להנהיג מרד כללי בתוך הגטו החליטו חלק מחברי הפפא"ו להימלט מהגטו ולהצטרף לפרטיזנים ביערות רודניקי (Rudninkai), כ-60 קילומטרים מחוץ לעיר. בספטמבר נמנתה על אחרוני הלוחמים שברחו מן הגטו דרך תעלות הביוב בלקחה עמה את ארכיון מסמכי פפא"ו.
היא הצטרפה ליחידת לוחמים יהודית בראשותו של קובנר. תפקידה ביחידה היה לרכוש ולהשיג מזון ולדאוג לחלוקתו, לטפל בכביסה ובעניינים אחרים ובמקביל ללחום על זכותה וזכותן של נשים אחרות לקחת חלק פעיל בלחימה נגד הנאצים.
וילנה שוחררה מידי הנאצים ב-13 ביולי 1944 ועם הצבא האדום שבו לעיר גם קורצ'אק, קמפנר ואבא קובנר, יחד עם כמה מאות ניצולים. השלושה גילו שהגטו חוסל והחלו לארגן את הניצולים לקראת עלייה לארץ. לשם כך יצאה קורצ'אק לקובנה, שם חיפשה גם אחר חברי השומר הצעיר וגם אחר פרטיזנים, על מנת שיסייעו לה במשימתה. בדצמבר 1944 שלח קובנר את קורצ'אק לרומניה על מנת להכין את נתיב הבריחה של הניצולים אל נמלי הים השחור. בבוקרשט פגשה קורצ'אק בחברי "החלוץ", שדיברו על ליבה להגיע לארץ ישראל על מנת לספר ליישוב את האמת על השואה. אמה של קורצ'אק ושתי אחיותיה הצעירות נספו בפולין ב-1942.
פעילותה בארץ
עם הגיעה ארצה, בדצמבר 1944, הצטרפה לקיבוץ אילון, שעל חבריו נמנו כבר חברי השומר הצעיר מפולין. בתוך זמן קצר היא ערכה הרצאות ופגישות בכל הארץ, שבהם העלתה את סיפור הפרטיזנים מיערות רודניקי. היא הייתה השליחה הראשונה של ארגון הפרטיזנים שנשלחה במיוחד ארצה להביא את דבר הלוחמים וסיפור ההשמדה.
בעת ועידת ההסתדרות הכללית השישית בתל אביב 1944/45, הביאה רוז'קה קורצ'אק דו"ח טראגי ודראמטי, ובו סיפור השמדת יהדות ליטא ומזרח אירופה לאוזני הקהל הנדהם והמזועזע. היא נשאה את דבריה ביידיש. בתום דבריה עלה לדוכן דוד בן-גוריון, ופתח את דבריו במשפט: "זה עתה דיברה פה חברה בשפה זרה וצורמת על הצרות שפקדו את..." באולם קמה סערה, והקהל השמיע צעקות וקריאות: "זאת השפה בה מדברים שני שלישים מן העם היהודי בדורות האחרונים..". אך בן-גוריון לא נכנע, הוא תפס את המיקרופון וצעק לתוכו: "זרה וצורמת, זרה וצורמת...". לימים הפכה שאלה זו לשאלה היסטורית נכבדה שזכתה למחקרים שלמים.
בעת מגוריה בקיבוץ אילון ארגן אבא קובנר את קבוצת "הנוקמים" והחל בהכנת תוכניות פעולה בעבורה. קורצ'אק הביעה את התנגדותה לפעילותו זו וסברה שהשיקום ובניית חיים חדשים בארץ הם הנקמה הטובה ביותר בנאצים. עם שחרורו של קובנר ממאסרו בירושלים היא הצטרפה אליו בהכנת קבלתם של חברי גרעין הנוקמים מפריס שבצרפת. גרעין הנוקמים שמנה כמה עשרות חברים הופנה בקיץ 1946 לקיבוץ עין החורש. קורצ'אק עברה לשם ונשארה בעין החורש כל חייה. בעין החורש הכירה את אבי מרלא, יליד אוסטריה, שעלה לארץ ישראל במסגרת "עליית הנוער" ב-1939. לשניים נולדו שלושה ילדים. בשנת 1963 הקימו אבא קובנר וחבריו בסיוע הקיבוץ הארצי את "מכון מורשת" כדי להנציח את גבורתם של פעילי המחתרות והמורדים בגטאות. קורצ'אק הייתה גם היא פעילה במכון ויזמה החל משנת 1983, לרגל 40 שנה למרד גטו ורשה, יציאה של משלחות נוער לפולין. משלחות אלה עברו הכנה במכון מורשת לקראת יציאתם.
רוז'קה קורצ'אק נפטרה ב-1988 ונטמנה בבית העלמין של קיבוץ עין החורש, ליד קברם של אבא קובנר וויטקה קמפנר. שני בניה הם היסטוריונים ובתה פעילה כרכזת פדגוגית במכון מורשת משנת 1991.
כתביה
ספר העדות שלה:
בעריכתה:
אופרה קומית
אופרה קומית (בצרפתית: Opéra comique) היא סוגת אופרה, המכילה דיאלוג מדובר, ולעיתים רצ'יטטיבים, נוסף לאריות. מקורה ב-opéra comiques en vaudevilles של תיאטראות הירידים בסן ז'רמיין וסן לורן (ובמידה פחותה ב-Comédie-. Italienne). ששילבה נעימות פופולריות קיימות עם קטעים מדוברים. על אף שמה, האופרה הקומית, או בשמה הצרפתי "אופרה קומיק", הנקשרת עם התיאטרון הפריזאי באותו שם, אופרה-קומיק, לא תמיד היא קומית או קלילה באופייה. למעשה, כרמן של ביזה, כנראה ה"אופרה קומיק" המפורסמת ביותר, היא טרגדיה. לעיתים מבלבלים אותה עם הגרסה הצרפתית בת המאה ה-18 של האופרה בופה האיטלקית, שנודעה בצרפת בשם אופרה בופון (שהיא מצדה שונה מן ה-opéra bouffe של המאה ה-19).
ראשית דברים
האופרה הקומית נולדה ממופעי תיאטראות ירידים קטנים בראשית המאה ה-18. הירידים הללו הוצגו לפני פשוטי העם ומשום כך גבלו בוולגריות. במטרה ללגלג על פקידי הציבור מטעם התיאטראות הגדולים,ליוו תיאטראות הירידים את מחזותיהם בשירים פופולריים, שקהלם קיבל בעין יפה. המלחינים שאבו חומר מן המורשת הצרפתית אבל גם ממקומות נוכריים, שהוסיפו מקסמן של ארצות אחרות. הסאטירות שלהם על אישים פוליטיים והמוסר המפוקפק של הופעותיהם לא תרמו לשמה הטוב של האופרה הקומית בחצר המלך. לואי ה-14 ניסה להכניעם בהוצאת צווים נגדם ואפילו חיזק תיאטראות אחרים, בתקווה ליצור יתר משיכה לקהל מזו שהייתה למפיקי האופרות הקומיות.
עליית האופרה הקומית
עם מות לואי ה-14 בשנת 1715, זכתה האופרה הקומית ללגיטימציה והורשתה להתפתח ולשגשג. לא רק המלך ואנשיו רצו להיפטר מן האופרה הקומית ומתיאטראות הירידים, גם התיאטראות המבוססים יותר, כמו הקומדי פרנסז, נתנו עינם לרעה במתחרים. הם לא ידעו, שכאשר אסרו על הדיבור בירידים, "קידמו שלא מדעת את התחבולה הערמומית של קומדיה המושרת בפזמונים פופולריים, שהייתה ליריבה חזקה ומסוכנת פי כמה ממה שקדם לה."
"בני כלאיים"
היו הרבה "בני כלאיים", שנוצרו מן האופרה הקומית. ז'אק אופנבך, ממלחיני התקופה, "קונן על צורות הכלאיים, הנוטות יותר כלפי מסורות הגראנד אופרה, שהרחיקו מלחינים אחדים מן המסורות הטהורות של "אופרה קומיק" ושבהן ראה זרם שהיה לנהר וסופו שעלה על גדותיו."כמה מ"בני הכלאיים" הללו היו "קומדיה, קומדיה לירית, קומדיית-מצעד, אופרה בופון, דרמה לירית... ו-comédie mêlée d'ariettes (קומדיה מעורבת באריות)".-
סתירות
הטרמינולוגיה עומדת במחלוקת רצינית, שמקשה על הגדרת "אופרה קומית", (או "אופרה קומיק"), כשלעצמה. כמה מקורות טוענים, שיש לראות את "אופרה קומיק" באופן מילולי לחלוטין, כאופרה קומית, ואילו מקורות אחרים פוסקים, שכרמן של ביזה היא ה"אופרה קומיק" המפורסמת ביותר והיא ודאי שאינה קומית. אליזבת ק. ברטלט וריצ'רד לנגהאם סמית, כותבי הערך "אופרה קומיק" במילון המוזיקה המקוון של גרוב, גורסים, ש"אופרות קומיות" היו פרודיות והיו קומיות בפירוש עד סביבות המאה ה-19, אז נעשה תוכנן רציני וכבד יותר. עם זאת, הכל תמימי דעים, שאין לבלבל את האופרה הקומית עם אופרה בופון, סוגה אופראית אחרת.''.
מאפייני הגדרות
במאה ה-18, "אופרה קומיק" הכילה דיאלוג מדובר וסאטירה בלוויית קטעי וודביל מוכרים היטב. הופעת "כרמן" של ביזה שינתה את ההגדרה והביאה לכך, שההבדל בין "אופרה קומיק" ל"אופרה" נעלם כמעט לחלוטין.
היו עוד הבדלים בין "אופרה קומיק" לסוגות אופרה אחרות, מלבד דיאלוג מדובר לעומת רצ'יטאטיב. ברטלט וסמית דנים בהבדלים בין מסורות "אופרה קומיק" וגראנד אופרה. את ה"גראנד אופרה" מאפיינים גודש, פזרנות והפרזה בהפקותיה, ואילו "אופרה קומיק" רק לעיתים נדירות משתמשת באמצעים קיצוניים כאלה. זאת ועוד, בלט היה מחויב המציאות (de rigueur) באופרה, ולא כן ב"אופרה קומיק", שהעדיפה התרחשויות רבות משתתפים, שהצריכו כתיבת מקהלתית. (de rigueur מתייחס לצורך או לציפייה האופנתיים שהתקשרו לבלט ולאופרה.) "אופרה קומיק" התייחדה גם בהעדפתה לסופרן ראשית יחידה עם סופרן תומכת "קלה" יותר, בעוד שהאופרה העדיפה להציב שני קולות סופרן דומיננטיים. "אופרה קומיק" גם העדיפה קול גברי קל יותר.
מלחינים מוקדמים
המלחין המוקדם ביותר של "אופרה קומיק", לפי דניאל הרץ וג'ון א. רייס בספרם "מגאריק עד גלוק: מאמרים על אופרה בעידן האורות" היה אלאן-רנה לסאז'. הוא היה משורר ראשון במעלה לירידים במשך כמה עשורים, אך הוא דבק בוודבילים המסורתיים. שני משוררים היו למתחריו. אלקסיס פירון ושארל פרנסואה פאנאר לקחו חלק גדול יותר בתמורות המהפכניות שהתרחשו ב"אופרה קומיק" בראשית דרכה. הם בחרו ב"יתר חדשנות מוזיקליות". השימוש בשירים הישנים פחת והלך ועקב כך כתב לסאז' Les couplets en procès ליריד של סן-ז'רמן.
פופולריזציה
ברטלט וסמית אומרים, כי "התערובת של שירים מוכרים, פרשנות הקהל לפזמונים החרוזים (בחלקו על סמך זיכרון המילים המקוריות והערכת האירוניה הנובעת מהשוואתן עם המילים החדשות) ובדיאלוג המדובר, מענה הלשון השנון בין השחקנים, שבו נועד לאלתור תפקיד חשוב" היא אחת הסיבות לכך, שהאופרה הקומית הייתה פופולרית כל כך. בספרה "אופרה, היסודות" מספרת דניס גאלו על הקשר ההדוק בינה לבין השיעמום שה"גרנד אופרה" של אותה תקופה נסכה על הציבור הרחב. עד להופעת ה"אופרה קומיק" נחשף קהל הצופים רק לאופרות צפידות וטרגיות, וההבדל הבולט בין שתי הסוגות עורר עניין באופרה הקומית ותרם לפופולריות שלה.
פרס הפוטבול ליג
פרס הפוטבול ליג האנגלית (באנגלית: English Football League Trophy, או בקיצור EFL Trophy) הוא שמה הכללי של תחרות כדורגל באנגליה המיועדת לקבוצות משתי הליגות הנמוכות של הפוטבול ליג. לעיתים השתתפו גם הקבוצות המובילות מהנשיונל ליג, הליגה החמישית. שמה המקורי של התחרות היה גביע המועדונים העמיתים, שם שחלף זמנו מכיוון שכיום לא קיימת עוד ההבחנה בין מועדונים עמיתים לבין חברים מלאים בפוטבול ליג. שמה הרשמי של התחרות משתנה מעת לעת בהתאם לספונסר התחרות, וכיום היא נקראת פרס פאפא ג'ונס, החל מ-2020.
שבעה מועדונים חולקים בתחרות שתי זכיות כל אחת, ובריסטול סיטי היא היחידה שזכתה בו שלוש פעמים. קרלייל יונייטד הגיעו למספר הרב ביותר של משחקי גמר, כאשר זכו פעם אחת ב-1997, אך הפסידו שלוש פעמים ב-1995, 2003 ו-2006.
במתכונתו הנוכחית משוחק הטורניר בין קבוצות מהפוטבול ליג הראשונה והפוטבול ליג השנייה (הרמות השלישית והרביעית בכדורגל האנגלי, אחרי הפרמייר ליג והפוטבול ליג צ'מפיונשיפ). החל מעונת 2006/2007 מתקיימת התחרות במבנה נוק-אאוט לפי ארבעה אזורים. משחק הגמר מתקיים בדרך כלל באצטדיון ומבלי, אך בשנים 2001–2006 נערך באצטדיון המילניום בקארדיף, עקב השיפוץ בוומבלי, וב-1984 התקיים הגמר בקינגסטון על ההול עקב מצב דשא רעוע בוומבלי.
היסטוריה
נעשו מספר ניסיונות לפתרון בעיית צמצומן של 48 הקבוצות בשתי הליגות למספר שמהווה חזקה של שתיים, לצורך קיום תחרות בשיטת נוק-אאוט. לעיתים קרובות שוחק השלב הראשון של התחרות בבתים של 3 קבוצות; במקרים אחרים המועדונים הבכירים היו מדלגים על השלב הראשון. שיתופן של 8 או 12 קבוצות מליגת החובבנים לא פתרה את הבעיה, והעונה 16 קבוצות יחלו את התחרות מהשלב השני, בעוד ש-32 האחרות יחלו את השלב הראשון בארבעה אזורים.
כיום התחרות לא נחשבת לראשונה במעלה וקבוצות רבות מעדיפות לשחק עם הרכבים בינוניים, בעיקר בשלבי התחרות הראשונים. האוהדים מתייחסים לתחרות בשוויון נפש גם כן, וכך תפוסת הקהל בתחרות נמוכה בהרבה מהמקובל בתחרות כדורגל מקצועני.
קוורץ
קוורץ הוא מינרל סילקטי. זהו המינרל השני הנפוץ ביותר בקרום כדור הארץ.
היסטוריה
השם "קוורץ" מקורו כפי הנראה מהשפות הסלאביות או הגרמניות הקדומות. החוקר הרומאי פליניוס הזקן האמין כי הקוורץ הוא סוג של קרח קפוא לעד. תמיכה לדעה זו מצא בעובדה שגבישי קוורץ מצויים בהרי האלפים בקרבה לקרחונים ובמנהג לצנן ידיים בכדורים העשויים מקוורץ. פליניוס גם דיווח על היכולת של הקוורץ לשבור את האור הנראה לספקטרום. היה זה המחקר בקוורץ שערך הדני ניקולאוס סטנו (נילס סטנסן) שסלל את הדרך למדע הקריסטלוגרפיה. הוא גילה שלא משנה עד כמה גביש הקוורץ מעוות, הזווית בין שני משטחים בחלק הארוך של הגביש תמיד תהיה 60°.
תכונות
הקוורץ שייך לקבוצת המינרלים הסיליקטיים (SiO4) שהם הקבוצה החשובה ביותר בין המינרלים יוצרי הסלעים. בסיליקטים, אטום הצורן מצוי במרכזה של פירמידה משולשת (נקראת גם ארבעון או טטראדר), כלומר: פירמידה בעלת ארבעה קדקודים, שבכל אחד מהם נמצא אטום חמצן. הקשר הכימי בין הארבעונים חייב להיות בין אטום חמצן בארבעון אחד לאטום חמצן בארבעון אחר. קיימות כמה אפשרויות מבנה בין הארבעון כתוצאה מכלל כזה, והקוורץ מייצג את המבנה התלת־ממדי הקרוי טקטוסיליקט – (סיליקטים במבנה מרחבי). במבנה סריג זה כל אטום חמצן משמש גשר בין שני ארבעונים, כלומר הוא משותף לשני אטומי צורן. מכאן נובעת הנוסחה הכימית של הקוורץ SiO2.
טמפרטורת ההתכה 1700 מעלות צלזיוס.
סוגים
קוורץ הוא אחד המינרלים הנפוצים ביותר ולכן קיים מגוון מבלבל של שמות למינרל בצורותיו השונות. ההבחנה החשובה ביותר בין סוגי קוורץ היא על פי גודל הגבישים: נראים בעין בלתי־מזוינת (macrocrystalline) או קטנים עד כדי כך שניתן לראותם במיקרוסקופ בלבד (microcrystalline או cryptocrystalline). כלקדון הוא השם הקיבוצי לכל סוגי הקוורץ שיש להם גבישים תת-מיקרוסקופיים. סוגי הקוורץ בעלי הגבישים הזעירים נוטים להיות שקופים למחצה עד אטומים, בעוד שסוגי הקוורץ בעלי גביש נראה לעין נוטים להיות שקופים.
אף שמקור רוב שמות סוגי הקוורץ הוא מצבעם של המינרלים, שיטת השמות המדעית כיום מתייחסת למבנה המיקרוסקופי של המינרל. צבע הוא מציין משני לגבי מינרלים בעלי גבישים זעירים, אך הוא מציין עיקרי לקוורץ בעל גבישי גדולים.
לא כל סוגי הקוורץ מצויים בטבע. פרסיוליט, מינרל בצבע זית, מופק באמצעות טיפול בחום. אף שניתן למצוא סיטרין בטבע, המינרל הנמכר בחנויות הוא בדרך כלל מלאכותי, תוצאה של טיפול בחום באחלמה.
בשל העובדה שגבישי קוורץ נוצרים בטבע מחוברים אחד לשני, רוב הקוורץ בשימוש תעשייתי הוא מלאכותי. גבישי קוורץ גדולים, מושלמים ונפרדים האחד מהשני נוצרים באוטקלב בתהליך הידרותרמי בדומה ליצירת אזמרגד מלאכותי.
סלעים המכילים קוורץ
קוורץ מצוי הן בסלעי יסוד כדוגמת הגרניט, סלעי משקע כדוגמת צור וסלעים מותמרים כדוגמת שיסט. הקוורץ הוא המינרל האחרון בשורת בואן להתגבש (בטמפרטורה של כ-600°) כשמאגמה מתמצקת ליצירת סלעי יסוד. מקובל לסווג סלע מגמטי בהתאם לכמות הקוורץ שבו. מעל 10% קוורץ הוא סלע חומצי. 0%–10% הוא סלע בינוני, הסלעים הבסיסיים והאולטרה-בסיסיים אינם מכילים קוורץ. קוורץ נוצר בעורקים הידרותרמיים וכפגמטיטים (גבישי ענק). גבישים מושלמים עשויים להגיע לאורך של כמה מטרים ולמשקל של כמה מאות ק"ג. בליה של הפגמטיטים עשויה לחשוף כיסים נרחבים של גבישים הקרויים "קתדרלות".
יחסי ארמניה–פקיסטן
יחסי ארמניה–פקיסטן הם מערכת היחסים המורכבת שבין רפובליקת ארמניה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
שתי המדינות לא כוננו אף פעם יחסים דיפלומטיים ולמעשה, פקיסטן היא המדינה היחידה בעולם שאינה מכירה בארמניה כמדינה עצמאית וריבונית. האינטראקציה הדלה שקיימת בין שתי המדינות היא לא בעלת משמעות מיוחדת.
אין עימות ישיר ואף פעם לא היה עימות מזוין בין ארמניה לפקיסטן והבעיות העיקריות ביחסים שבין שתי המדינות הוא סכסוך נגורנו-קרבאך עם אזרבייג'ן והאירידנטה הארמנית במזרח טורקיה. אזור נגורנו קרבאך הוא אזור המאוכלס בעיקר בארמנים מאז סוף מלחמת העולם הראשונה, האזור הכריז על עצמאות וקרא לעצמו "רפובליקת ארצאך" אך אינו מוכר על ידי אף מדינה חוץ מאבחזיה, דרום אוסטיה וטרנסניסטריה, אף הן מדינות לא מוכרת, האזור נמצא דה יורה בתוך גבולות אזרבייג'ן. פקיסטן תמכה באזרבייג'ן במהלך המלחמה. בשל קשריה ההדוקים של פקיסטן עם יריבותיה של ארמניה - טורקיה ואזרבייג'ן, היא רואה בטבח חוג'אלי כרצח עם שנעשה על ידי ארמניה כנגד הקבוצה האתנית האזרית (ולא הטורקית, כמו שקרה בפועל). כאשר היא המדינה השלישית בעולם להכיר באזרבייג'ן כמדינה עצמאית לאחר טורקיה ורומניה, יש לאזרבייג'ן ולפקיסטן יחסים חמים מאוד. אזרבייג'ן תומכת בעמדת פקיסטן בסכסוך קשמיר, ארמניה לעומתה, בעקבות העוינות הפקיסטנית אליה, פיתחה מערכת יחסים ידידותית וענפה עם הודו, והיא תומכת בעמדתה בסכסוך קשמיר. פקיסטן אינה מכירה ברצח העם הארמני ואף לוחצת על מדינות שונות לא להכיר בו יחד עם חברותיה - אזרבייג'ן וטורקיה.
בסוף 2016 פתחה ארמניה בעימות פוליטי ישיר נגד פקיסטן, כאשר בזבזה את זכות הווטו השנתית שיש לה בברית CSTO המובל בידי רוסיה, כדי שהצעתה של פקיסטן להצטרף כמדינה משקיפה לארגון לא תתקבל.
כתובת מלכותית מואבית
כתובת מלכותית מואבית הוא כינויה של כתובת מואבית, בה מספר מלך מואב על כיבוש בני עמון, שבייתם של אסירים רבים, בניית שער, ארמון מלך ומכרה בעזרת האסירים העמונים. הכתובת היא ככל הנראה כתובת ניצחון, ודומה בסגנונה לכתובת אזתוד. הכתובת חקוקה על עמוד בזלת מתומן שבור. מן הכתובת שרדו רק שבע שורות, החקוקות על שלוש מתוך שמונה הצלעות. הכתובת לא נמצאה בחפירה מסודרת ומקורה לא ידוע, אך לפי תוכנה היא ממואב. הכתובת מוצגת כיום בתערוכת הקבע של מוזיאון ישראל.
החוקר שמואל אחיטוב פענח ופירש את הכתובת, והוא סבור כי אינה זיוף. על פי ניתוח הכתב הוא תיארך את הכתובת לאמצע או לסוף המאה השמינית לפני הספירה. הוא משער כי הכתובת נכתבה בתקופה שבין סוף שלטונו של ירבעם השני, מלך ישראל, אשר השתלט מחדש על עבר הירדן, למסע תגלת-פלאסר השלישי, מלך אשור. מניתוח זה עולה כי הכתובת מאוחרת לכתובת מישע.
הכתובת
תעתיק הכתובת והניקוד מובא לפי שמואל אחיטוב. הניקוד נועד להקל את הקריאה על הקורא הרגיל לניקוד המקרא, ולא לשקף את ההגיה המקורית.
הדס שטייף
הדס שטייף (נולדה ב-4 בדצמבר 1956) היא עיתונאית, תחקירנית ושדרנית רדיו ישראלית. משמשת כתבת לענייני משטרה בגלי צה"ל. נודעה בחשיפותיה על הטרדות מיניות מצד בכירים בעולם התקשורת והבידור, אנשי ציבור וקצינים בכירים בצבא ובמשטרה.
טגיר חאיבולאייב
טגיר קמלודינוביץ' חאיבולאייב (ברוסית: Таги́р Камалуди́нович Хайбула́ев, באווארית: ТIагьир ХIайбулаев; נולד ב-24 ביולי 1984 בקיזיליורט, ברית המועצות) הוא ג'ודוקא רוסי ממוצא קווקזי. חאיבולאייב הוא אלוף אולימפי מלונדון 2012.
הדס שטייף
ביוגרפיה
נולדה בשם הדס פורת, בקיבוץ חוקוק, ומשם עברה עם משפחתה לדימונה. אביה יליד שווייץ ואימה ילידת קזבלנקה שבמרוקו. לאחר שירותה הצבאי, עבדה כדיילת באל על.
טגיר חאיבולאייב
ביוגרפיה
באליפות אירופה 2009 שנערכה בטביליסי, זכה חאיבולאייב במדליית זהב לאחר שניצח בגמר את הנק חרול ההולנדי. בשנת 2011 הפך לאלוף העולם לאחר שניצח באיפון את מקסים רקוב מקזחסטן בגמר.
הדס שטייף
קריירה
שטייף החלה את דרכה העיתונאית ככתבת ספורט במקומון נשים. היא עיתונאית בגלי צה"ל משנת 1989. שידרה כתבות בנושאים מדיניים-ביטחוניים רבים, ובהן סיקור פיגועים רבים, תוכנית ההתנתקות, מבצע עופרת יצוקה ועוד.
טגיר חאיבולאייב
ביוגרפיה
ב-2 באוגוסט 2012, זכה במדליית הזהב באולימפיאדת לונדון 2012 לאחר שגבר על דימיטרי פיטרס הגרמני בחצי הגמר וניצח יריב ממונגוליה בגמר. באוגוסט 2014, השתתף באליפות העולם שנערכה בצ'ליאבינסק שברוסיה וסיים במקום החמישי לאחר שהפסיד ללוקאס קרפאלק הצ'כי בקרב על הארד.
הדס שטייף
קריירה
שטייף משמשת כראש תא הכתבים לענייני משטרה ועולם הפשע בגלי צה"ל. לאורך השנים חשפה מספר פרשיות שחיתות במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר. בין השאר, שידרה מדי יום "פינת פלילים" בת מספר דקות בתוכנית הבוקר של גלי צה"ל; בפינה, שהפכה למזוהה עימה, תיארה שטייף מספר אירועים פליליים שאירעו בימים שלפני השידור, בנימה הומוריסטית.
שטייף שימשה גם ככתבת בענייני משטרה של העיתון "ישראל היום".
ב-2001 הורשעה בסיוע להאזנות סתר לקציני משטרה ונגזרו עליה 100 שעות עבודות שירות.
ב-2012 הייתה ממקימי ארגון "תא העיתונאיות". ב-14 במרץ 2017 נעצרה שטייף על ידי המשטרה לאחר שהגיעה לסקר זירת פיצוץ במפעל בשרון, זאת בטענה שהיא "מפריעה לפעילות כוחות ההצלה במקום".
מדצמבר 2017 מגישה את הפודקסט "רשת הקשר" בגלי צה"ל, הכולל חשיפה של הקלטות שיחות למוקדי החירום של המשטרה.
בנובמבר 2022 הושעתה מדיווח על הפיגוע הכפול בירושלים לאחר שקישרה בשידור בין הפיגוע לח"כ איתמר בן גביר . שטייף מתכננת לפרוש מעבודתה בסוף 2023.
תחקירים וחשיפות בולטים
בפברואר 2013 פרסמה בדף הפייסבוק שלה ובגלי צה"ל, כי מפקחת על הגנים במודיעין עילית התלוננה במשטרה כי טיפלה בילדה בת חמש, שנאנסה. המשטרה חקרה, וגילתה כי המפקחת בדתה את הסיפור מליבה.
באפריל 2013 החלה במהלך לחשיפת החשדות להטרדה מינית נרחבת על ידי איש התקשורת עמנואל רוזן, מהלך שהביא ליציאתו לחופשה מכל משרותיו באמצעי התקשורת, עד לבירור החשדות. בסיומה של פרשה זו לא הועמד רוזן לדין, אולם גם לא הוחזר לעבודתו העיתונאית.
ביולי 2013 פרסמה שטייף פרוטוקול מדיון בפרשת אונס קבוצתי בנערה בת 15 בבית המשפט המחוזי בירושלים משנת 2007, בו ישב השופט צבי סגל בראש הרכב השופטים. לדברי הנערה, היא נאלצה לכרוע על ארבע באולם בית המשפט, ולהדגים בפני השופטים כיצד נאנסה. שרת המשפטים ציפי לבני הגישה תלונה לנציב תלונות השופטים וסגל הסיר את מועמדותו לתפקיד פרקליט המדינה. בדיקת נציב תלונות הציבור, השופט אליעזר גולדברג, העלתה שהמתלוננת לא התבקשה לכרוע ולהדגים את מעשה האונס, וכי לטענה זו אין כל יסוד.
כעבור כחצי שנה, בפברואר 2014, חשפה שטייף אירוע בו שופט שלום בבאר שבע השמיע הערות סקסיסטיות קשות כנגד אחת העדות שהעידו בפניו במסגרת משפט דיבה. כתוצאה מהחשיפה שקלה הנהלת בתי המשפט להדיח את השופט אם לא יפרוש מתפקידו פרישה מוקדמת.
במרץ 2014 פרסמה שטייף בגלי צה"ל כי שר בכיר נחשד כי הטריד מינית עובדת שעבדה תחתיו לפני כ-15 שנה, מאוחר יותר פורסם כי מדובר על השר סילבן שלום. בעקבות כך נטען על ידי מקורבי השר, כי מדובר בעלילת שווא שנועדה לפגוע בו במרוץ הקרוב לנשיאות המדינה. במאי 2014 סגר היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין את התיק לאחר בדיקת והמלצת המשטרה כי המידע "בחלקו הוכחש, ובחלקו אינו מאפשר את איתור הנשים המתוארות בו". בדצמבר 2015 התפרסמו עדויות נוספות נגד שלום שהובילו לפרישתו מהפוליטיקה.
בסתיו 2017, כחלק מקמפיין Me Too, פרסמה סדרה של האשמות על הטרדה מינית מצד בכירים בתחומי התקשורת והבידור. ב-18 בנובמבר טענה שאהוד אולמרט הטריד אותה מינית.
בתחילת 2019, הזמינה שטייף פריצה לטלפון של ראש לשכת עורכי הדין אפי נוה, אשר נמסר לה על ידי גרושתו. שטייף חילצה התכתבויות ומסרה אותן למשטרה. כתוצאה מכך החלה חקירה משטרתית, שהתפתחה לפרשת מין תמורת מינוי במסגרתה נחשד נוה כי סייע במינוי וקידום שופטות תמורת שוחד מיני. בעקבות חשיפת הפרשה התפטר נוה מתפקידו כראש לשכת עורכי הדין, והשופטת אתי כרייף פרשה מכס השיפוט. במרץ 2021 נגנז התיק נגד נוה, בין השאר בשל האופן הלא חוקי בו השיגה את ההתכתבויות.
תלונות ותביעות דיבה
שטייף פרסמה שמספר נשים התלוננו בפניה שהן הוטרדו מינית בידי נתן זהבי. זהבי הכחיש את ההאשמות והגיש נגד שטייף תביעת דיבה בסך 1.8 מיליון ש"ח. במהלך המשפט התברר כי שטייף כלל לא נפגשה עם המתלוננת א.ק. לפני הפרסום, לא הצליבה פרטים עם גורמים אחרים שנכחו במקום לטענת המתלוננת ואף לא ניתנה לזהבי אפשרות סבירה להגיב לדברים לפני הפרסום. ב-7 באפריל 2019 קיבל בית המשפט את תביעתו של זהבי וחייב את שטייף לשלם לזהבי 390 אלף ש"ח כפיצויים, בתוספת הוצאות משפט. פרקליטות המדינה ערערה על פסק דין זה, ובערעור הופחת הפיצוי לזהבי ל-130 אלף ש"ח, תוך שבית המשפט ייחס הגנת "אמת בפרסום" לאחדות מהטענות שפרסמה שטייף.
ב-23 בנובמבר 2022 השעתה מפקדת גלי צה"ל את שטייף מסיקור הפיגוע הכפול בירושלים, לאחר שאמרה כי "אי אפשר להפריד בין האירוע לבין המשא ומתן הקואליציוני והרצון למנות מישהו מסוים לתפקיד ניהול משרד מסוים".
עבירות לכאורה על החוק
בהחלטת הגניזה של התיק שנפתח נגד אפי נוה בעקבות פעולותיה של שטייף, כתב שלמה למברגר, המשנה לפרקליט המדינה, כי שטייף יזמה פריצה למכשיר טלפון סלולרי באופן לא חוקי תוך ביצוע עבירה לכאורה.
ב-20 בינואר 2019 הגיש נוה תלונה במשטרה נגד שטייף על גניבת הטלפון הנייד שלו, פריצה ושימוש בו תוך פגיעה קשה בפרטיותו. בנוסף תבע נוה מגלי צה"ל ושטייף פיצוי של 7 מיליון שקלים והשבת כל ההעתקים של כל החומרים שהיו במכשיר. במאי 2019 הגדיל נוה את סכום התביעה ב־141,000 ש"ח, בעקבות פרסומים של שטייף נגדו שבהם כינתה אותו – בין היתר – "תולעת אשפה". ביוני 2021 הסכימו הצדדים להליך גישור לפי הצעת בית המשפט.
ביולי 2022 הגישה השופטת לשעבר אתי כרייף תביעת פיצויים בסך 4 מיליון שקלים כנגד שטייף ושותפיה לפריצה לטלפון ופרסום התוכן מימנו.
חיים אישיים
שטייף נשואה בשנית ואם לשניים, ומתגוררת בבאר טוביה.
באחד מפרקי התוכנית "המתחזים" ששודר ביולי 2018 חשפה שטייף כי נפלה בעברה קורבן להתחזות מצד אישה שהציגה עצמה כנערה חירשת-אילמת בת 15 ושאותה אימצה במשך חודשים אחדים עד לגילוי התרמית.
אורקל (מסד נתונים)
אורקל מסדי נתונים (Oracle Database) היא מערכת לניהול מסד נתונים רלציוני (RDBMS), שפותחה על ידי תאגיד אורקל האמריקאי.
מייסדי החברה הם לארי אליסון וידידו ועמיתו לעבודה בוב מיינר ואד אוטס, אשר הקימו חברת ייעוץ בשם "Software Development Laboratories (SDL)" ופיתחו את בסיס הנתונים המקורי בשם אורקל. הם כינו את המוצר בשם אורקל על שם קוד פרויקט ה־CIA שבו הם עבדו כאשר עבדו לפני כן בחברת Ampex.
מבנה מסד הנתונים
מבני הזיכרון בהם משתמש בסיס הנתונים נקרא SGA (Shared or System Global Area) והוא ממוקם בצד השרת. ה־SGA מכיל בתוכו בדרך כלל מטמון של נתונים או תוכניות שירות, פקודות SQL שהורצו לאחרונה ותוכניות ההפעלה שלהן ומידע על המשתמשים. בנוסף לשטחי אחסון, בסיס הנתונים מורכב גם מקובצי redo logs אשר שומרים את ההיסטוריה של התנועות. מידע זה מסייע במידת הצורך לשיחזור בסיס הנתונים ועבור שכפול המידע לבסיסי נתונים אחרים.
בסיס הנתונים אורקל שומר את המידע על אמצעי אחסון שונים. ניתן להתבונן בצורת האחסון בשתי דרכים: הצורה הלוגית – שימוש ב־tablespaces ובצורה הפיזית של שמירת קובצי מידע (data files). כל tablespace יכול להכיל מבחר של סוגי מידע במקטעים שונים (segments): אינפורמציה טבלאית, אינדקסים וכדומה. מקטעי מידע אלה יכולים להיות מורכבים ממקטע מידע אחד היותר הנקרא extent. ה־extents מורכבים אף הם ממקטעי מידע רציפים של בלוקים ברמת מערכת ההפעלה. הבלוקים הם היחידה הבסיסית בה מאוחסנים הנתונים בבסיס הנתונים. ברמה הפיזית, קבצים מורכבים מבלוקי מידע בגדלים משתנים (בדרך כלל לפי מערכת ההפעלה).
אורקל מנהל את השימוש במבנה הנתונים שלה בעזרת מידע הנשמר ב־tablespace ייעודי בשם SYSTEM. ב־tablespace זה בסיס הנתונים שומר את מילון המידע שלו ולעיתים קרובות גם את האינדקסים ואשכולות של טבלאות שונות. מגרסה 8i, ניתן להגדיר tablespaces כך שאלו ינוהלו באופן מקומי בתוך כותרת (header) הקבצים המרכיבים את ה־tablespace עצמם ולא באמצעות שימוש ב־tablespace חיצוני.
ישנה אפשרות לכתוב, לאחסן ולהריץ פרוצדורות ופונקציות בתוך בסיס הנתונים. בסיס הנתונים תומך כיום במספר שפות: PL/SQL – שפה פרוצדורלית קניינית של חברת אורקל או בשימוש בשפת תכנות מונחית עצמים – Java אשר מופעלת ישירות מתוך מסד הנתונים. ישנה אפשרות נוספת של כתיבת קוד חיצוני לבסיס הנתונים באמצעות השפות C או פסקל ולהשתמש בהן מתוך בסיס הנתונים.
גרסאות ישנות יותר של בסיס הנתונים אורקל (לפני גרסה 10g) הכילו משתמש לדוגמה בשם scott. לאחר סיום תהליך ההתקנה המשתמש יכול היה להתחבר לתוך בסיס הנתונים באמצעות שם המשתמש scott והסיסמה tiger. האגדה מספרת ששם הסכמה "scott" נוצר בעקבות שמו של ברוס סקוט, אחד מעובדיה הראשונים של SDL וחתולו בשם Tiger.
מספרי גרסאות
החל מגרסה 7 של המוצר, אורקל שינו את שיטת מספור הגרסאות שלה כך שיכילו גם את מספר השחרור (Release) של הגרסה בנוסף למספרה הרשמי.
מספרי הגרסאות החל מגרסה 7 הם:
מהדורות
מעבר לגרסאות השונות שפורטו, אורקל סיפקה "מהדורות" שונות של בסיס הנתונים – בעיקר לצורכי רישוי ושיווק.
מערכות הפעלה
לפני גרסת 9i, חברת אורקל תמכה במספר גדול של מערכות הפעלה וסביבות עבודה. מאז גרסת 9i אוחדו הגרסאות לתמיכה במספר מצומצם יותר של מערכות הפעלה.
המנזר הבנדיקטיני של יוחנן הקדוש במיסטר
המנזר הבנדיקטיני של יוחנן הקדוש במיסטר (גרמנית Benediktinerkloster St. Johann; איטלקית Monastero di San Giovanni a Müstair; רומאנש Clostra Son Jon a Müstair) הוא מנזר בכפר מוסטר שבקנטון גראובינדן, בפינה הדרום-מזרחית של שווייץ. בהיותו דוגמה טובה לאדריכלות נוצרית מהתקופה הקרולינגית, הוכרז המנזר בשנת 1983 כאתר מורשת עולמית, והוא נחשב לאתר התיירותי החשוב ביותר במוסטר ובסביבותיה. כיום מתגוררות בקלויסטר של המנזר תשע נזירות, שעוסקות, בין היתר, בהארחה, בגידול הדרים וירקות, בהפעלת גן ילדים ובניהול מוזיאון וחנות המנזר.
היסטוריה
המנזר נוסד לאחר שנת 775 על ידי הבישוף של העיר כור, כיום בירת גראובינדן, בפקודתו של קרל הגדול. מאז תחילת המאה ה-9 נודע המקום שהוקדש ליוחנן המטביל כמנזר בנדיקטיני לגברים, ושימש כמעוז שלטוני של האימפריה הקרולינגית, כאכסניה לעוברי דרך, כמרכז מנהלי של הבישוף מכור וכמקום פולחן. המקום נקרא בפשטות "מונסטריום" (Monasterium - מנזר בלטינית), ומשם זה התפתח שמו של הכפר מיסטר (Müstair) שאימץ את המנזר כסמלו. בשנת 1163 הפך המקום למנזר נשים, ובמהלך שנות קיומו עוצב מחדש באופן מקיף לפחות שמונה פעמים - בניינים נהרסו ואחרים קמו תחתם.
ציורי הקיר בכנסייה
הסרת התקרה הגותית של הכנסייה בשנים 1908–1909 וקילוף הקירות בין 1947 ל-1951 חשפו פרסקאות מהתקופה הרומנסקית (בערך 1150-1170) וחשוב מכך, מתקופת קרל הגדול. זוהי סדרת הציורים החשובה ביותר המתוארכת לתחילת המאה ה-9, והיא עוסקת בסצינות מהתנ"ך ומהברית החדשה. ציורים אלה סייעו להבנת התפתחות תיאורם של נושאים דתיים נוצריים כמו הסעודה האחרונה. הציורים נאטמו מאחורי הקירות והתקרה במאה ה-15, התגלו במאה ה-19, ונחשפו, כאמור, במאה ה-20, כשחלק מהם הוסרו ממוקם והועברו לתצוגה במוזיאון הלאומי השווייצרי בציריך.
פרנק ברידג'
פרנק ברידג' (באנגלית: Frank Bridge; 26 בפברואר 1879 - 10 בינואר 1941) היה מלחין, ויולן ומנצח בריטי.
ביוגרפיה
באותה תקופה החל לכתוב מוזיקה, בעיקר מוזיקה קאמרית לכלי מיתר והתפרנס ככנר וויולן בהרכבים שונים וכמנצח. יצירותיו הבולטות באותה תקופה הן הפואמה לתזמורת הים (1911) ושישיה לכלי קשת (1912). הוא גם כתב מספר יצירות למקלה למילים של מארי אליזבת קולרידג'
ברידג' היה פציפיסט והביע את דעותיו בתקופת מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה חלה ירידה בהצלחת יצירותיו והוא פנה יותר לשטח של לימוד קומפוזיציה. אחד מתלמידיו היה בנג'מין בריטן. ברידג' חשוך הילדים פיתח עם בריטן יחסים מיוחדים וראה בו כבן מאומץ. בריטן גמל לו בכך שבשנת 1937 הלחין את יצירתו וריאציות על נושא מאת פרנק ברידג' אופוס 10. הנושא נלקח מתוך האידיליה השנייה מיצירתו של ברידג' שלוש אידיליות לרביעית כלי מיתר (1906). בריטן גם הפך לפציפיסט מושבע בהשפעתו של ברידג'.
בשנת 1922 הכיר ברידג' את אליזבת ספארג קוליג', אמריקאית עשירה ותומכת אמנים. בעזרתה הכספית התפנה להלחנה וערך מספר מסעות קונצרטים בארצות הברית.
בשנת 1941 נפטר לפתע מהתקף לב ולא הספיק לסיים את יצירתו האחרונה אלגרו מודראטו לתזמורת כלי קשת. לאחר מותו נשכחו רוב יצירותיו ולהנצחתו הוקמה קרן פרנק ברידג' השוקדת על פרסום יצירותיו. כמו כן, לאחר מותו הצ'לן ג'וליאן לויד ובר גילה בארכיון הקולג' המלכותי בלונדון, יצירה לא ידועה של ברידג' - סקרצטו לצ'לו ופסנתר.
אלכסנדר פרנסון
אלכסנדר פרנסון (בשוודית: Alexander Fransson; נולד ב-2 באפריל 1994) הוא כדורגלן שוודי המשחק בנורשפין מליגת העל השוודית ובנבחרת שוודיה. פרנסון משחק בעמדת הקישור.
בכורה בנורשפין
ב-14 באוגוסט 2014 כבש פרנסון את שערו הראשון במסגרת הליגה, בהפסד קבוצתו למיילבי (שער מצמק בדקה ה-80).
ב-31 באוקטובר 2015 זכה פרנסון באליפות הראשונה שלו כשחקן בוגרים (בגיל 21), וכשבוע לאחר מכן בתוארו השני כשנורשפינג ניצחה את גטבורג במשחק הסְוֶונְסְקָה סוּפֵּרֵקָאפֵּן ("אלוף האלופים") 3-0, במשחק שנערך בנִיָה פָּארְקֵן בקור של כ-3 מעלות צלזיוס ותחת גשם שוטף. פרנסון הצעיר כבש את השער הראשון כבר בדקה השלישית מבישול של כריסטופר נימאן (שכבש את השער השני בדקה ה-15).
בזל ולוזאן
ב-2 בינואר 2016 הודיעה פ.צ. בזל השווצרית שפרנסון חתם במועדון לארבע וחצי שנים (עד 30 ביוני 2020). אלכסנדר פרנסון ביצע את הופעת הבכורה שלו בבזל ב-14 בפברואר 2016 בניצחון קבוצתו 0–4 נגד גראסהופרס ציריך, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90. את שערו הראשון בשווייץ הוא הבקיע ב-14 בפברואר (בניצחון 1–5 נגד ואדוץ). פרנסון זכה בליגת העל השווייצרית עם קבוצתו בעונות 2015/16 וב־2016/17 ובגביע השווייצרי בשנת 2017.
החזרה הביתה לנורשפין
ב-4 ביולי 2018, בעיצומה של עונת 2018 הודיעה נורשפינג כי השחקן חוזר הביתה לקבוצת נעוריו, בחוזה לשלוש שנים.
קריירה בינלאומית
אלכסנדר פרנסון שיחק 9 משחקים במדי נבחרת שוודיה בכדורגל עד גיל 19, 22 משחקים בנבחרת שוודיה בכדורגל עד גיל 21 ונכון לאוגוסט 2019, שותף ב-8 משחקים במדי נבחרת שוודיה הבוגרת. את משחק הבכורה בנבחרת הבוגרת (תחת המאמן שהעלה אותו לקבוצת הבוגרים בנורשפין, יאנה אנדרשן) ערך פרנסון ב-6 בינואר 2016 במשחק ידידות נגד נבחרת אסטוניה שנערך באבו דאבי. פרנסון פתח בהרכב, אך הוחלף בדקה ה-55.
הקלטה דיגיטלית
הקלטה דיגיטלית היא קידוד ושמירה של אודיו (נגינה, קולות וצלילים) בפורמט דיגיטלי.
ההקלטה הדיגיטלית הופיעה מכיוון שהיא הרחיבה והגמישה את יכולת השימוש בשמע. היא מאפשרת הקלטת שמע ונגינה, יכולת עיבוד קולות, מניפולציה (למשל סינון רעשים), הפצה נוחה וידידותית, שימוש נוח וקל, אחסון נפח מידע רב ללא סרבול וקושי, שימוש בשיחות טלפון (פורמטים שימושיים בסלולר) ועוד. מאז הופעת השימוש בשמע ספרתי, מוזערו המכשירים להקלטה ונגינה של שמע, מכיוון שלצורך עיבוד המידע ואחסונו אפשר לעשות שימוש בשבבים זעירים.
ישנן שיטות רבות לקידוד של שמע. בין הפרמטרים החשובים שיש להתייחס להם בדגימת צליל לדיגיטלי הם תדירות הצליל ורזולוציית הדגימה.
תדירות הדגימה (Sampling rate, נמדד לרוב ב-KHz) מציין את מספר הפעמים בשנייה שהצליל נדגם. ככל שהתדירות תהיה גבוהה יותר כך הצליל יהיה קרוב יותר למקור.
רזולוציית הדגימה (נמדד לרוב ב-Kbps) מציין את כמות המידע לשנייה. ככל שכמות המידע תהיה גדולה יותר, כך איכותו של הצליל תהיה גבוהה יותר.
בהקלטה דיגיטלית ישנו מתח בין הרצון להקליט באיכות הגבוהה ביותר, לבין גודלו של הקובץ שייווצר. באופן טבעי ככל שרוצים להיות נאמנים יותר למקור, כך נפחו של הקובץ אמור לעלות.
מכיוון שהאוזן האנושית יכולה לשמוע בטווח תדרים מסוים (בין 20Hz ל-20kHz) ובעוצמה מסוימת (בין 10 ל-150 דציבלים), פותחו שיטות שמסירות מידע שאיננו רלוונטי לאוזן האנושית, בצד שיטות נוספות שמסירות כפילויות וצלילים לא רלוונטיים, ואלו הם הפורמטים של דחיסה מאבדת מידע.
בין הפורמטים של דחיסה משמרת מידע ניתן לציין את WAV של מיקרוסופט, FLAC, APE,
ובין הפורמטים של דחיסה מאבדת מידע ניתן לציין את MP3, M4A, AAC, Ogg, AMR, WMA Lossy
הארינגיי
רובע הֱארִינְגֵיי של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Haringey, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בצפון העיר.
היסטוריה
רובע הארינגיי הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של הורנסי, הרובע המוניציפלי של ווד גרין והרובע המוניציפלי של טוטנהאם שהיו חלק ממחוז מידלסקס.
שכונות
שכונות הרובע כוללות את:
שלטון מקומי
מאז שנת 1971 למפלגת הלייבור רוב במועצת הרובע. תוצאות הבחירות למועצת הרובע:
הערה: בשנת 2002 שינו את גבולות הרובע ובהתאם הופחת מספר חברי המועצה מ-59 חברים ל-57 חברים.
ספורט
בשכונת טוטנהאם שברובע ממוקם מועדון הכדורגל טוטנהאם הוטספר - מהליגה העליונה האנגלית. כמו כן פועלת ברובע קבוצת הרגבי לונדון סקולארז השייכת לליגת הרגבי הלאומית - הקבוצה פועלת מאצטדיון ניו ריוור שבווד גרין.
יאנדקס
יַאנְדֶקס (רוסית: Яндекс) היא חברת תוכנה ומחשבים רוסית שבסיסה במוסקבה, מחברות התוכנה הגדולות במדינות ברית המועצות לשעבר. אחד המוצרים הידועים של החברה הוא מנוע החיפוש הנחשב לרביעי בגודלו בעולם.
יאנדקס הופעלה תחילה כמנוע חיפוש על ידי חברת CompTek ובשנת 2000 הוקמה בנפרד חברת יאנדקס, הממשיכה לתפעל את מנוע החיפוש.
במאי 2011 החברה הונפקה בנאסד"ק לאחר גיוס של 1.3 מיליארד דולר והייתה להנפקת האינטרנט הגדולה ביותר בארצות הברית מאז הנפקת גוגל ב-2004.
נכון ל-2016 ליאנדקס למעלה מ-50 שירותים, כשהפופולרים מביניהם הם: יאנדקס. חיפוש (Яндекс.Поиск), יאנדקס. שוק (Яндекс.Маркет), המהווה שירות מסחר אלקטרוני, יאנדקס. תמונות (Яндекс.Картинки), יאנדקס. דואר (Яндекс.Почта), שירות האי-מייל של יאנדקס, יאנדקס. מפות (Яндекс.Карты), יאנדקס. חדשות (Яндекс.Новости), יאנדקס. תחזית (Яндекс.Погода) ועוד. יאנדקס תופסת נתח של למעלה משני שלישים מסך הכל החיפושים בשפה הרוסית.
מטה החברה נמצא בבניין בן 7 קומות ברחוב לב טולסטוי 16 במוסקבה. חוץ ממנו ליאנדקס 12 סניפים ברוסיה ובעבר גם כללה משרדים באודסה ובקייב שבאוקראינה.
היסטוריה
ב-1988, איש העסקים ומתכנת התוכנה, ארקדי וולוז', התעניין בהקמת מנוע חיפוש בכתב הקירילי ויחד עם מומחה המחשבים ארקדי בורקובסקי הם הקימו את חברת "ארקדיה" ב-1989, עם חקיקת חוק העסקים הפרטיים שהתיר לראשונה רכוש פרטי ברוסיה. ב-1993 ארקדיה התאחדה עם חברת התוכנה הרוסית CompTek, שבה עבד באותה עת חברו לכיתה של וולוז', איש התוכנה איליה סגלוביץ'. באותה שנה הוקמה תוכנת למנוע חיפוש בדיסק הקשיח של המחשב, בשיתוף פעולה עם המכון לבעיות העברת מידע ע"ש אלכסנדר חרקביץ' של האקדמיה הרוסית למדעים. באותה שנה הקימה CompTek את המילון המקוון הקירילי הראשון ומנוע חיפוש בעל קידוד קירילי וב-1994 הוקמה אנציקלופדיה מקוונת תנ"כית בשפה הרוסית. כאשר ב-1995 הוחלט להקים מנוע חיפוש כלל רוסי, הוא התמקד רק בכמה אזורים ורק לאחר מכן הפך למנוע החיפוש הנפוץ ביותר באינטרנט הרוסי. רשמית, מנוע החיפוש Yandex.Ru נרשם ב-23 בספטמבר 1997, בתערוכת Softool, תערוכת טכנולוגיית מידע חד-שנתית ברוסיה.
בשנת 2000 הוקמה חברת המניות יאנדקס, כמפעילת מנוע החיפוש, והורחבו שירותי יאנדקס. לאורך העשור הראשון של המאה ה-21 התרחב שוק האינטרנט הרוסי בהתמדה, וכך גם יאנדקס וב-2011 הונפקה לראשונה בנאסד"ק.
ביוני 2008 ועד 2012 החברה הפעילה גם את מעבדות יאנדקס (Yandex Labs) בקליפורניה שבארצות הברית.
בשנת 2013 החברה העבירה ל-UCoz את הכלי שלה לבניית אתרים ללא תשלום במזומן.
פעילות בישראל
בשנת 2010 השקיעה לראשונה בישראל, בחברת הסטרטאפ face.com. במרץ 2014 החליטה החברה על פתיחת מרכז פיתוח בישראל, זאת לאחר שרכשה את חברת הסטארט אפ הישראלית, KitLocate. במאי 2014, הודיעה החברה על השקעה של 4.1 מיליון דולר בחברת הסטארטאפ הישראלית SalesPredict של ד"ר קירה רדינסקי. בספטמבר 2018 שירות המוזיקה יאנדקס. מוזיקה נכנס לשוק הישראלי והחל להציע שירים ורצועות בעברית. בדצמבר 2018 נכנסה יאנדקס לתחרות על שוק המוניות והשיקה את שירות יאנגו ומפעילה דרכו את שירות יאנדקס. טקסי שבשלב הראשון פועל באזור גוש דן ובאשדוד.
משטרת עיראק סווידאן
משטרת עיראק סווידאן היא מצודת טגארט, החולשת על צומת דרכים מרכזי בדרום הארץ, על כביש 35, סמוך לקיבוץ שדה יואב. המצודה ידועה בלחימה הקשה שנדרשה לשם כיבושה במהלך מלחמת העצמאות. לאחר כיבושהּ שונה שמה למצודת יואב על שמו של סא"ל יצחק דובנו, מפקד קיבוץ נגבה שנהרג בקרב על הקיבוץ, אשר כינויו המחתרתי בארגון הגנה היה "יואב". עד לשנת 1983 שימשה המצודה כבסיס פעיל של צה"ל וכיום משמשת כמוזיאון למורשת הקרב של חטיבת גבעתי מתקופת מלחמת העצמאות, חטיבה 5, וחטיבת גבעתי המחודשת.
אלפרד אינוק
אלפרד לואיס אינוק (באנגלית: Alfred Lewis Enoch; נולד ב-2 בדצמבר 1988) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. ידוע בשל גילום דמותו של דין תומאס בסדרת סרטי "הארי פוטר", ולאחר מכן בתור ווס גיבינס בדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" (2014–17) של רשת ABC.
משטרת עיראק סווידאן
הקמת המצודה והעברתה לידי המצרים
בשנת 1940, לאחר המרד הערבי הגדול ובהמלצת המומחה לענייני טרור סר צ'ארלס טגארט, הקימו הבריטים מצודות, שכונו מצודות טגארט, לשם שליטה בתוואי שטח חשובים, בצמתים ובנקודות מעבר.
אלפרד אינוק
ביוגרפיה
אינוק נולד ב-2 בדצמבר 1988 ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון. בנם של השחקן וויליאם ראסל (אנ') ושל אשתו השנייה, אתלין מרגרת לואיס, רופאה ברזילאית-ברבדית. יש לו שלושה אחים למחצה מנישואיו הקודמים של אביו, והוא מחזיק באזרחות בריטית וברזילאית כפולה.
הוא התחנך בבית הספר וסטמינסטר (אנ'), בית ספר ציבורי היסטורי בשכונת וסטמינסטר. לאחר מכן סיים את לימודיו בקווינס קולג' (אנ') של אוניברסיטת אוקספורד עם תואר ראשון בשפות מודרניות. אינוק הוא דובר שוטף של אנגלית, צרפתית, פורטוגזית וספרדית.
משטרת עיראק סווידאן
הקמת המצודה והעברתה לידי המצרים
משטרת עיראק סווידאן נבנתה ליד הכפר הערבי עיראק סווידאן, ששכן על הכביש שהוביל מאל-מג'דל לבית ג'יברין ולחברון. מצודת הטגארט שלטה על הדרך הראשית שהובילה אל הנגב וכן לאזור מרכז הארץ - לערים גדרה, רחובות וראשון לציון.
בניגוד לשאר מצודות הטגארט, אשר ננטשו לקראת סיום תקופת המנדט, המשיכו הבריטים לאייש את משטרת עיראק סווידאן עד לרגע האחרון ממש. על פי תוכנית החלוקה נכללו הן המצודה והן הכפר בשטח המדינה הערבית, אולם האדמה עליה עמדה המצודה הייתה בבעלות יהודית. ב-12 במאי 1948, יומיים לפני עזיבת הנציב העליון את ישראל, מסרו הבריטים את המצודה לידי כוחות ערבים. חלק מהכוחות היו אנשי האחים המוסלמים וחלקם כוחות חלוץ מצריים, שהחזיקו בה עד הגעת תגבורת של חיל המשלוח המצרי, שהתקדם באותה שעה לעבר ישראל. החזקת המצודה על ידי הצבא המצרי הביאה לשליטה מצרית מלאה על הכבישים והדרכים העיקריים באזור וכן למיקומם בשטח השולט על קיבוץ נגבה, המרוחק כ-1.5 ק"מ מהמצודה, דבר שאיפשר להם לטווח אותו באמצעות ארטילריה.
אלפרד אינוק
קריירה
ב-2001 לוהק בתור דין תומאס בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים". הוא גם דיבב את הדמות במשחק הווידאו שמבוסס על החלק הראשון של הסרט.
משטרת עיראק סווידאן
הקמת המצודה והעברתה לידי המצרים
כינויה של המצודה בידי הלוחמים בנגבה היה "המפלצת על הגבעה", ועד מהרה הפך כיבושה ליעד עיקרי של הלוחמים באזור.
אלפרד אינוק
קריירה
לאחר סרטי הארי פוטר, הופיע אינוק במספר הצגות בכל רחבי לונדון כולל "קוריולנוס", "טימון איש אתונה" ו"אנטיגונה". הוא גילם את ביינברידג', בפרק השני של העונה השלישית של הסדרה הבריטית "שרלוק". ביולי 2011, הגיע השחקן לקומיק קון של לונדון.
ב-2014, הוא לוהק לתפקיד הראשי של ווס גיבינס בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח".
משטרת עיראק סווידאן
הניסיונות לכיבוש המצודה
נעשו 8 ניסיונות לכיבוש משטרת עיראק סווידאן, בהם נטלו חלק לוחמים מיחידות שונות. לאחר 7 ניסיונות כושלים (5 של חטיבת גבעתי, ועוד שני ניסיונות של חטיבת הנגב) הצליחו חבלני גדוד 89 של חטיבה 8 לפרוץ לתוך מבנה המשטרה, מה שהוביל לכניעת הכוח המצרי שאייש את המצודה.
ניסיון ראשון
במסגרת תוכנית ד' של ארגון ההגנה, שהוכנה לקראת תום המנדט הבריטי, הוטל על חטיבת גבעתי בפיקודו של שמעון אבידן לתפוס את מצודות הטגארט ששכנו במרחב פעולתה מיד בצאת הבריטים מהן. ב-17 באפריל 1948 השתלט גדוד 53 של החטיבה בפיקוד יצחק פונדק על משטרת קטרה, בסמוך לגדרה, באמצעות איומים בלבד. פונדק ביקש להשתלט באותה הדרך גם על משטרת עיראק סואידן אך נתקל בהתנגדות מפקד קיבוץ נגבה, יצחק דובנו, שנתמך על ידי אבידן.
ב-12 במאי העביר מפקד נגבה, יצחק דובנו, דיווח באמצעות מברק למפקד גדוד 53 של חטיבת גבעתי כי:
למחרת היום קיבל מפקד גדוד 53 ידיעה מהש"י לפיה אנשי הצבא המצרי עזבו את המשטרה ולתוכה נכנסו כפריים מהסביבה, ובשעות היום מחזיק בה כוח סמלי של 6 זקיפים.
ב-13 במאי במהלך מבצע ברק, לאחר כיבוש הכפרים ברייר וחוליקאת על ידי גדוד השני מחטיבת הנגב, הציע המג"ד, משה נצר, לנצל את ההזדמנות, להמשיך צפונה ולתקוף עם הגדוד את מצודת עיראק אל סווידאן. עודד מסר, קצין האג"ם של חטיבת הנגב, לא נתן את האישור לפעולה. בכך ייתכן שהוחמצה ההזדמנות לכבוש את המצודה טרם התבצר בה כוח מחיל המשלוח המצרי (1948).
בעוד רוב גדודי חטיבת גבעתי קבלו פקודה לעבור לאזור לטרון על מנת להשתתף במבצע מכבי ב', נותר גדוד 53 בדרום כדי להתארגן מחדש אחרי הקרב הלילי בבית דראס. לאור מצבה של החטיבה והגדוד ולאור המידע המוטעה של הש"י שלח המג"ד, יצחק פונדק, מחלקת משוריינים אחת מגדוד 53, באור יום 14 במאי, לתפוס את בניין המשטרה. התקפה חלשה זו נבלמה ללא קושי באש הכוח המצרי הניכר שישב במצודה.
ניסיון שני
בלילה שבין 18 ו-19 במאי נערך ניסיון שני לכיבוש המצודה, על ידי לוחמי חטיבת גבעתי מגדודים 53 ו-54. ההתקפה, שנערכה מכיוון צפון, נכשלה בשל תכנון לקוי שכן מתוך פלוגה א' התוקפת רק מחלקה אחת יועדה לפריצה והשאר לחסימה ואבטחת צירי הגישה. פלוגה מגדוד 54 אבטחה את המעגל הרחוק יותר. אש הרתק של המרגמות ושל המקלעים הבינוניים לא הצליח לשתק את אש המגנים, ומשהתקרבו הלוחמים לשטח המצודה, הופעלו מוקשי תאורה רבי עוצמה, שהביאו לאיבוד אלמנט ההפתעה. לכן הוחלט להורות על נסיגתם.
ניסיון שלישי
בלילה שבין 21 ו-22 במאי נערך ניסיון שלישי לכיבוש המצודה, הפעם על ידי כוח מעורב שכלל גם את אנשי חטיבת גבעתי. נקבעו 3 כוחות פריצה, אולם הם לא רוכזו למאמץ אחיד. עם עלות השחר ניתנה הפקודה לסגת, היות שהתברר כי לכוח התוקף היו 40 פצועים ו-3 הרוגים.
ניסיון רביעי
בלילה שבין 10 ו-11 ביוני, שעות ספורות בטרם כניסת ההפוגה הראשונה לתוקף, נערך ניסיון רביעי לכיבוש בניין המשטרה, על ידי לוחמי חטיבת הנגב. הפעם ההתקפה הייתה מצפון, מכיוון קיבוץ נגבה. בעת הקרב נתקלו הלוחמים בהתנגדות עזה, הן של הכוחות שאיישו את המצודה, והן של כוחות שהגיעו לסייע, לרבות שריוניות ומטוסים. עם עלות השחר נסוג הכוח התוקף תוך כדי אבדות: הרוג ושני פצועים.
ניסיון חמישי
בלילה שבין 8 ו-9 ביולי, ערב סיום ההפוגה הראשונה, נערך צה"ל למבצע אנ-פאר (אנטי פארוק) בסדר כוחות דו-חטיבתי, שנועד לפרוץ אל הנגב הנצור. במסגרת הניסיון החמישי הוטלה על חטיבת הנגב המשימה לכבוש את המצודה פעם נוספת. ובעוד שחטיבת גבעתי תקפה מצפון וכבשה את הכפרים בית עפה ועיראק סווידאן, פלוגה מתוגברת של חטיבת הנגב תקפה את המצודה מדרום. ההתקפה החלה באיחור רב, הכוח פרץ 4 גדרות תיל, ואז גילה גדר נוספת חמישית המקיפה את המצודה, עליה המודיעין לא ידע. השחר שהחל לעלות טרם פריצת הגדר החמישית, הוביל לפקודה להסיג את הכוחות, על מנת לא להתעמת עם הכוחות המאיישים את המצודה באור יום. אבדות הכוח התוקף: שלושה הרוגים ושני פצועים.
ניסיון שישי
בלילה שבין 19 ל-20 באוקטובר, 3 ימים לאחר תחילת מבצע יואב, ערכה חטיבת גבעתי ניסיון נוסף לכיבוש מבנה המשטרה. הלוחמים הצליחו אמנם לפרוץ 2 גדרות תיל, אך במאמציהם לפרוץ את הגדר השלישית נתקלו באש חזקה וכתוצאה מכך נאלצו לסגת. על הסיבה לכישלון כתב מג"ד 51 יהודה ואלך:
זוג מטוסים של חיל האוויר יצא להפציץ את המצודה בשעות הצהריים המאוחרות של 20 באוקטובר. המטוס הראשון, אשר הוטס על ידי ליאונרד פיצ'ט, הצליח להנחית את פצצותיו על מתחם המשטרה ואילו למטוס השני הייתה בעיה בשחרור הפצצות. עם הגעתם למתחם המשטרה נפתחה על שני המטוסים אש נ"מ חזקה, אשר בעקבותיה נפגע מטוסו של והוא נאלץ לבצע נחיתת אונס בשטח שהיה בשליטת הכוחות המצריים.. צה"ל איתר מאוחר יותר את גופתו של פיצ'ט, ואילו שני אנשי הצוות האחרים במטוס נעדרים עד היום והוכרזו כחללים.
נוסף לאלה, אבדות 'גבעתי' היו שני הרוגים וששה פצועים.