cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רליאנט ריאלטו
דגמי רליאנט ריאלטו
בדגם ריאלטו GLS: שעון, רדיו FM / AM, מד מתח, הגה עור, גלגל רזרבי, צמיגים רדיאליים.
בשנת 1987 שודרג הדגם לדגם רליאנט SE, שהיה הדגם הנמכר ביותר בסדרה. הדגם אופיין על ידי פס תפוז יחיד במרכז המכונית. משנת 1995 פותחה מערכת בלימה חדשה, והדגם קיבל גלגלי 12 אינץ'.
מיה האם
השנים הראשונות
בקיץ 1995 כבשה האם שני שערים במשחקי בגביע העולם שנערכו בשוודיה, אך בחצי הגמר הפסידו האמריקאיות 0–1 לנורווגיה. בסופו של דבר, הן סיימו במקום השלישי לאחר שניצחו 0–2 את סין. במשחק השני של הטורניר, נגד דנמרק, הורחקה השוערת האמריקאית בריאנה סקארי בכרטיס אדום. מאחר ששלושת החילופים של הנבחרת כבר בוצעו, נבחרה האם להחליף את סקארי בתור השוערת. היא עמדה בשער בדקות האחרונות של המשחק, ואף עצרה מספר בעיטות.
המרדף אחר שיא הכיבושים
ביולי 1996 נערך באולימפיאדת אטלנטה טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. האמריקאיות סיימו את שלב הבתים במאזן מושלם של תשע נקודות וגברו בחצי הגמר 1–2 על נורווגיה. במשחק הגמר של הטורניר הן שיחקו נגד סין, ניצחו 1–2 וזכו במדליית הזהב. האם שיחקה בארבעה מתוך חמשת משחקי הטורניר, וכבשה שער אחד (בניצחון 0–3 על דנמרק). שנתיים לאחר מכן, בקיץ 1998, הייתה האם חלק מסגל הנבחרת שזכה במדליית הזהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בניו יורק. במהלך הטורניר היא כבשה את שערה ה-100 במדי הנבחרת, והחלה להתקרב לשיא השערים הבינלאומיים של אליזבטה ויניוטו האיטלקייה.
כהכנה לגביע העולם שנערך ב-1999 בארצות הברית, ערכה נבחרת ארצות הברית סדרה של 19 משחקי ידידות, שנקראו "הדרך לפסדינה". במהלך משחקים אלו, ב-22 במאי 1999, כבשה האם את שערה הבינלאומי ה-108, ובכך שברה את השיא בן עשר השנים של ויניוטו. היא החזיקה בשיא השערים הבינלאומיים לשחקנית עד ה-20 ביוני 2013, אז נעקפה על ידי אבי וומבאך.
הפרישה
שנה לאחר גביע העולם, זכתה האם עם ארצות הברית במדליית הכסף באולימפיאדת סידני, לאחר שזו הפסידה 2–3 בגמר לנורווגיה. היא כבשה שני שערים במהלך הטורניר - במשחק הפתיחה נגד נורווגיה ובחצי הגמר נגד ברזיל. שנה לאחר מכן זכתה האם בתואר כדורגלנית השנה בעולם מטעם פיפ"א, והייתה לכדורגלנית הראשונה שזוכה בפרס זה. בהצבעה הסופית היא קיבלה 154 נקודות, וגברה על סון ון הסינית שסיימה במקום השני. גם שנה לאחר מכן קטפה האם את הפרס, וזאת לאחר שגברה על בירגיט פרינץ הגרמנייה.
בשנת 2003, שיחקה האם בגביע העולם הרביעי והאחרון שלה עם ארצות הברית וסיימה איתה במקום השלישי, לאחר הפסד בחצי הגמר לגרמניה. בכך סיימה האם את חלקה בטורנירי גביע העולם, כשלזכותה שמונה שערים ב-23 משחקים שנפרסו על פני ארבעה טורנירים.
חייה האישיים
ב-17 בדצמבר 1994 התחתנה האם בפעם הראשונה עם אהובה מהקולג', כריסטיאן קורי, חייל בחיל הנחתים האמריקני. לאחר שש שנות נישואים, החליטו השניים להתגרש זה מזה בשנת 2001. שנתיים לאחר מכן, ב-22 בנובמבר 2003, האם התחתנה עם שחקן הבייסבול של בוסטון רד סוקס, נומאר גארצ'יפרה. ב-28 במרץ 2007 נולדו לשניים זוג תאומות, ובינואר 2012 נולד להם גם בן.
ישיבת המקובלים שער השמים
תולדות הישיבה
בישיבה נמסרים שיעורים בתורת הקבלה ללומדים מבוגרים ומקבלים מלגה סמלית מההנהלה. בישיבה נערכים מעמדים של "פדיון נפש" שבהם מתקיימים לימוד ותפילות עבור חולים.
בישיבה קיים מכון להוצאת ספרים [בעיקר ספרי קבלה] הנקרא 'מכון שערי זיו'.
מיקמק
מיקמק הוא משחק וידאו מרובה משתתפים, עולם וירטואלי ישראלי. העולם של מיקמק החל כמשחק וירטואלי בו ילדים יוכלו לשחק בחינם זה עם זה מרחוק, אך המודל העיקרי שלו הוא "גאדג'טים" ותוכן בתשלום; רכישות מינויים, משחקים מרובי משתמשים בתשלום, מרצ'נדייזינג, שדרוגים לדמות ולמשחק ועוד. התוכן באתר מעודכן ברמה יום-יומית. סביבת העולם הווירטואלי בטוחה לילדים ומנוטרת באמצעות מערכת סינון אוטומטית.
המשחק החל את פעילותו ב-10 בדצמבר 2009 על ידי הבעלים ומנכ"ל חברת D.I.C, יניב חממי (בעבר הבעלים של שירונט וחלק מפורטל הילדים מומו הפרה). ראשית דרכו של האתר החלה בשיתופי פעולה מסחריים עם חברת המזון "שטראוס" ועם המחזמר "פסטיגל", במה שסייעה להתנעתו הראשונית בקרב קהל היעד של ילדים בטווח הגילאים של 6–12.
ב-2015 נרכשה 50% מהפעילות על ידי "ynet". הכניסה למשחק, וההרשמה לשירותיו, הן בחינם, אך גישה מלאה לכל התכנים זמינה רק לבעלי מינוי ובעלי שדרוגים בתשלום. הצלחתו וצמיחתו המהירה הובילו להשקתם של מוצרים וירטואליים הנקראים "שדרוגים" הקשורים בתוכן המשחק וכן מוצרי מרצ'נדייזינג, ביניהם ציוד בית-ספר, בובות, משחקים מרובי משתמשים, ספר וחולצות.
בעקבות הצלחת המשחק, חברת D.I.C מימנה והפיקה שלוש עונות של סדרת טלוויזיה, "מיקמק - הסדרה"; שתי העונות הראשונות נרכשו על ידי yes ושודרו בערוץ ניקלודיאון, בזמן שהשלישית נרכשה על ידי HOT. החברה הפיקה סרט קולנוע באורך מלא (סרט האנימציה הממוחשבת הראשון בישראל באורך מלא), "המסע לכוכב המינימיקים", אשר הוקרן ב-2013 במיק סינמה שבסניפי המיקפה וב-2015 בבתי הקולנוע.
ב-2012 החלה פעילות של המשחק בשפה האנגלית לקהל יעד באזורים שונים בצפון אמריקה. ב-2013 פעילות זו הופסקה עקב הפסדים כספיים של החברה וחוסר הצלחה בהשתלבות בשוק העולמות הווירטואליים, שלא כמו ההצלחה שצבר המשחק בישראל.
משחק נוסף בשם "מיקמק 2" הושק ב-2 בדצמבר 2021 למנויי האתר, בזמן שגרסתו המלאה הושקה לציבור הרחב בתחילת 2022, עם גרסאות מותאמות לאנדרואיד ו-iOS. המשחק כולל עולם, גרפיקה ומשחקים שונים לחלוטין. ב-13 ביולי 2023, יצאה עדכון לאפליקציה "מיקטוק" שהסדיר אותה למשחק החדש.
תיאור
המשחק בנוי כעולם וירטואלי ולו 18 אזורים מרכזיים. השחקן מעצב את דמותו הווירטואלית כראות עיניו ומעניק לה שם, ודרכה הוא משחק - נע ברחבי העולם ויוצר אינטראקציה עם דמויות אחרות. לרשות הדמות בית אותו ניתן לרהט ולעצב בפריטים וירטואליים מגוונים. כמו כן, ניתן לרכוש לדמות פריטי לבוש ואביזרים שונים באמצעות כסף וירטואלי, אותו ניתן להשיג במשחקים שונים ובהשלמת משימות, או דרך שדרוגים.
בחגים ומועדים עבריים ולועזיים, העולם מעוצב לפי רוח החג. כך למשל, בפסח האזורים מתמלאים חול ופירמידות ובראש השנה בדבש ותפוחים ורימונים. בנוסף לשינויי עיצוב אלו, מיוצרים גם פריטי לבוש בלעדיים לאותה התקופה (למשל, כובע חנוכייה). מרבית התוכן במשחק פתוח לכולם, פרט לאפשרויות שונות הזמינות לבעלי מינוי בלבד. לדוגמה, רק מנויים רשאים לרכוש חיית מחמד וירטואלית המכונה "מינימיק" ולגדלה.
בלוג
באתר מיקמק פועל בלוג בשם "מה חדש" המתעדכן מספר פעמים בשבוע. הבלוג נכתב על ידי עורכי תוכן המכונים בשם "צוות מיקמק", ועוסק בתוכן חדש בעולם של מיקמק. מדי פעם ופעם נערך סקר מיוחד המשפיע על הדברים שיקרו בעתיד האתר. בכל תחילת חודש מתפרסם "בלוג הפרס" ו"המיקשימה החודשית" שבו מוצגת משימת כתיבה או יצירה, ומוענק פרס ליצירות הנבחרות.
עד שנת 2017 הייתה פעילה תחרות בשם "הבובה שלי" המבוססת על הבובות שנמכרו באתר בעיצוב כוכבי הסדרה.
בנובמבר 2019 החלה תחרות חדשה בשם "מעצב החודש" בה משתמשי האתר יכולים לעצב פריטים והפריטים הזוכים יימכרו בכסף וירטואלי במשחק.
קהילה
הקהילה באתר מיקמק כוללת אלפי יצירות, בהן ציורים, צילומים, סרטונים, עיצובים, קומיקסים, מצגות, סיפורים וחמשירים שנוצרו על ידי גולשי האתר.
היצירות מועלות לאתר בתנאי שאושרו על ידי מנהלי התוכן, המפקחים על כך שהתוכן באתר ראוי.
ניתן להקדיש את היצירות למשתמשים אחרים כדי שיקבלו התראה במשחק על היצירה שהוקדשה להם.
כמו כן, משתמשים אחרים באתר יכולים "לעקוב" אחר יוצרים, להגיב ליצירות ולתת להן "לייק".
בכל יום מנהלי האתר בוחרים יצירה המקודמת בעמוד הראשי ונקראת "תמונת היום", ומדי חודש נבחרת יצירת כתיבה, שזוכה לקידום בעמוד הראשי תחת הכותרת "כתב אורח".
אפליקציות
החל מ-2013, חברת D.I.C השיקה אפליקציות הנועדות למיקמק:
ספיד מיק
ספיד מיק הוא משחק חברתי שמאמן מיומנויות של תפיסה מהירה, דיוק וזריזות.
בפברואר 2022, עקב גמר מלאי המרצנדייז, מכירת משחק הקופסה הסתיימה לאלתר.
בובות
בשנת 2011, מיקמק השיקו 15 בובות כותנה בגדלים שונים, בעיצוב כוכבי הסדרה. לאחר מכן, בשנת 2014, לכבוד הסרט "המסע לכוכב המינימיקים", האתר השיק 5 בובות שונות מפלסטיק של החבורה של מיקמק (זואי, מקס, ג'ימבו וסאני) וחברם קיפ. שרוכשים בובה מקבלים איתה קוד אישי שאותו ניתן להקליד באתר ולקבל פריטים הייחודיים למוצר.
בפברואר 2022, עקב גמר מלאי המרצנדייז, מכירת הבובות בחנות הסתיימה לאלתר.
מוצרים נוספים
מיקמק השיקו בנוסף לבובות ומשחק הקופסה גם קלטות DVD של הסדרה, מחברות מעוצבות, יומנים, תיקים, בקבוקים, ספלים, מדבקות, קלסרים וקלמרים וכרטיסי מיקארד (כרטיס חבר מועדון).
בנוסף, פורסם גם ספר על הסרט של מיקמק, "המסע לכוכב המינימיקים", שכתבה תמי שם-טוב. בראשית המשחק הושקו גם חולצות ממותגות וכיסויים לטלפונים חכמים.
בפברואר 2022, עקב גמר מלאי המרצנדייז, מכירת מוצרים אלו בחנות הסתיימה לאלתר.
סדרת טלוויזיה
מיקמק - הסדרה היא סדרת הנפשה לילדים המבוססת על המשחק. הסדרה הופקה על ידי אולפני ההנפשה הישראליים שורטקאט-פלייגראונד וחברת D.I.C. שתי העונות הראשונות עלו לשירות ה-VOD של yes ושודרו בערוץ ניקלודיאון. הסדרה שודרה גם בערוץ זום, והחל מ-21 במרץ 2018 ב-HOT VOD Young. לסדרה שלוש עונות ו-30 פרקים באורך 12 דקות.
בסדרה הופיעו לראשונה דמויותיהם של מקס, זואי, סאני וג'ימבו; כמו כן, דמויות נוספות שהופיעו באתר הופיעו גם בסדרה, כמו ראש העיר, גברת מיקיאוולי ואקסל.
סרט קולנוע
המסע לכוכב המינימיקים הוא סרט ההנפשה הממוחשבת הישראלי הראשון שבאורך מלא. הסרט הופק על ידי אולפני שורטקאט-פלייגראונד וחברת האם (D.I.C.). הסרט יצא לאקרנים ב־1 ביולי 2013. כמה חודשים לפני הפצת הסרט, באפריל 2013, יצא ספר בעל אותו שם המבוסס על הסרט, אותו כתבה תמי שם-טוב. בשנת 2015 הסרט הופץ בבתי הקולנוע הרגילים. ביולי 2015 נפתח אזור חדש במיקמק של כוכב המינימיקים שנראה כמו בסרט זה.
מיקפה ומיקסינמה
מיקפה היה בית קפה ומתחם משחקים לילדים המבוסס על העולם הווירטואלי של מיקמק. המיקפה הראשון נפתח בקניון רננים ב-1 באוגוסט 2012. כל אחד מסניפי המיקפה מבוסס על אזור וירטואלי מן העולם. היו קיימים 5 סניפים של מיקפה: בקניון רננים ברעננה בסגנון עיר מיקמקית, בקניון הגדול בפתח תקווה בסגנון הג'ונגל, בקניון רחובות ברחובות בסגנון הג'ונגל, בגרנד קניון של באר שבע בסגנון עיר מיקמקית ובגרנד קניון של חיפה גם בסגנון עיר מיקמקית. בנוסף נפתחו 3 סניפי מיקסינמה: ברעננה בקניון רננים, בבאר שבע בגרנד קניון ובחיפה בגרנד קניון.
במאי 2014, נסגרו כל חמשת סניפי המיקפה וכל בתי הקולנוע של מיקסינמה עקב הפסדים כספיים, חובות של עשרות מיליוני שקלים ופשיטת רגל של החברה "מיקמק קפה די.אי.סי בע"מ".
מריה תרזה דה פיליפיס
ילדותה
דה פיליפיס נולדה ב-11 בנובמבר 1926 בנאפולי שבאיטליה, הצעירה מבין חמישה ילדים של רוזן איטלקי ואם ספרדייה. אביה היה הבעלים של פאלאצו מריגליאנו, טירה מהמאה ה-16 בנאפולי ושל פאלאזו ביאנקו (הארמון הלבן) ליד קסרטה. בנערותה הייתה רוכבת סוסים וטניסאית נלהבת.
בגיל 22 החלה דה פיליפיס בקריירת המרוצים שלה. שניים מאחיה אמרו לה שהיא לא תוכל להתקדם, וניסו להכשיל אותה ולהמר שתהיה איטית. היא ניצחה במירוץ הראשון שלה, כשהיא נוהגת על פיאט 500 בנסיעה של 10 ק"מ בין סלרנו לקאווה דה טירני. היא המשיכה לנהוג באליפות איטליה לרכבי ספורט, וסיימה במקום השני בעונת 1954. מזראטי הביאה אותה כנהגת מותג כשראה את הפוטנציאל שלה.
דה פיליפיס לקחה חלק באירועי מרוץ מוטוריים שונים, כולל מרוצי גבעות וסיבולת, לפני שניתנה לה הזדמנות לנהוג על פורמולה 1. היא סיימה במקום השני במירוץ מכוניות ספורט בגראנד פרי בנאפולי בשנת 1956, כשהיא נוהגת על מזארטי 200S.
פורמולה 1
מזארתי הייתה יצרנית שילדות פורמולה 1 מצליחה שהעמידה מספר צוותים מנצחים לתחרויות בשנות ה-50. ב-1957 זכה חואן מנואל פאנגיו עם מזראטי 250F באליפותו החמישית והאחרונה. הקבוצה נסוגה רשמית מהספוט בסוף אותה השנה, אך רבים מהרכבים נותרו כשהם משמשים נהגים פרטיים. ב-18 במאי 1958 ניתנה לדה פיליפס הזדמנות להתמודד בגראנד פרי מונקו, בסיבוב השני של עונת פורמולה 1 על אחד המזראטי 250F. מבין 31 המשתתפים רק מחצית אמורים היו להעפיל לאליפות, ודה פיליפס פיגרה ב-5.8 שניות ולא הצליחה. באותה השנה בגרנד פרי הבלגי הורשו כלל הנהגים להתחרות, ודה פיליפס הגיעה למקום האחרון, כ-34 שניות אחרי טוני ברוקס. באותו המרוץ הייתה האישה היחידה בין 82 נהגים גברים.
במהלך הקריירה שלה היא השתתפה בשבעה מרוצי גרנד פרי, מתוכם חמישה מקצי מוקדמות, שמהם העפילה ל-3 מרוצים, אך לא הצליחה לזכות בניקוד בסבב האליפות. המקום הכי גבוה שלה היה החמישי, במרוץ סירקוזה באיטליה.
פרישה
שנת 1958 הייתה שנה טרגית בה נהרגו מספר נהגי פורמולה 1 במהלך התחרויות. ב-1 במרץ 1959 נהרג גם ראש צוות פורשה, ז'אן בהרה. דה פיליפס שאמורה הייתה להתחרות באותה האירוע החליטה לעזוב את ענף הספורט לאחר כ-20 שנים של נהיגת מרוצים.
בסביבות שנת 1960 התחתנה עם הכימאי האוסטרי תיאודור חוסק והקימה משפחה. היא התרחקה מכל צורות המרוצים המוטוריים עד שנת 1979 אז הצטרפה למועדון הבינלאומי של נהגי F1 לשעבר גרנד פרי, והמשיכה לתפקיד סגנית הנשיא בשנת 1997. היא הייתה גם חברה מייסדת במועדון מזראטי בשנת 2004, והייתה ליושבת הראש שלו.
ב-8 בינואר 2016 נפטרה דה פיליפס בגיל 89.
פאבל פילטייב
פאבל אולגוביץ' פילטייב (ברוסית: Павел Олегович Филатьев; נולד ב-9 באוגוסט 1988, בקמישין, במחוז וולגוגרד, ברית המועצות) הוא איש צבא רוסי לשעבר ששירת בצבא רוסיה בגדוד 56 של חיל הצנחנים הרוסי במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה. התפרסם בעקבות פרסום ספר הזכרונות שלו "ZOV 56", במהלכו גולל את הקורות אותו בחזית. בעקבות פרסום הספר נמלט לצרפת.
ביוגרפיה
פאבל פילטייב נולד ב-2 באוגוסט 1988, במשפחתו של חייל ששירת בחטיבת התקיפה האווירית ה-56 של המשמר הנפרד בחיל הצנחנים הרוסי של הכוחות המזוינים הרוסים. מגיל צעיר חלם לשרת בחיל הצנחנים, כאביו. לאחר שירות בצ'צ'ניה, בימי מלחמת צ'צ'ניה השנייה, עסק פילטייב ביזמות. לאחר סיום פעילותו העסקית, חזר לשרת בצבא, הפעם תחת חוזה. הוא שירת בגדוד 56 בה שירת אביו. החטיבה התבססה בתחילה בעיר קמישין, ולאחר מכן הועברה לחצי האי קרים, שם אורגנה מחדש לגדוד התקיפה האווירית של המשמר ה-56 ובה שירת.
בפברואר 2022, גדוד התקיפה האווירי ה-56 נשלח להשתתף בפלישה הרוסית לאוקראינה. פילטייב שהה באזור המלחמה כחודשיים. לדברי פילטייב, הוא תיעד את התרשמויותיו ממה שקרה לו בקובץ באמצעות תוכנת Notes בטלפון הנייד שלו. בשובו לרוסיה לאחר שסבל מפציעה בעין, הרכיב פילאטייב, מהפתקים בטלפון שלו, בצורה לא ערוכה, את הספר "ZOV 56". בו מתח המחבר ביקורת על מצב הצבא הרוסי וגינה את הפיקוד, את מלחמת אוקראינה-רוסיה בכלל, וכן מתח ביקורת, לדעתו, על הצביעות, הכפילויות וחוסר הספיקות של פעולות האופוזיציה הרוסית לסיום המלחמה. לדברי פילטייב עצמו, בתחילה לא היו לו כוונות להסתתר מפני השלטונות הרוסיים והוא התכוון לנסוע בגלוי למוסקבה כדי להופיע במשרד התובע הכללי, ושם, בהצגת ספרו, להגן בגלוי על זכויותיו ואמונותיו, למרות כל ההשלכות האפשריות.
ב-26 ביולי 2022 פנה פילטייב לראשונה לפעיל זכויות האדם ולדימיר אוסצ'קין ול-Gulagu.net בבקשה לספק פלטפורמה לפנייה לאנשי צבא רוסים. אוסצ'קין הציע לפילטייב שלא לסכן את חייו ולא ללכת לפרקליטות, אלא לברוח לצרפת ולהקליט את הראיונות שלו עם Gulagu.net בבטחה, אבל אז פילטייב סירב וביקש מאוסצ'קין לסייע לו בליווי משפטי בנסיעתו העתידית לפרקליטות. ב-1 באוגוסט 2022, בערוץ Gulagu.net, ולדימיר אושקין פרסם את פנייתו הראשונה של פילטייב לאנשי חיל הצנחנים וכתב על ספרו "ZOV 56".
ב-2 באוגוסט 2022, התפרסם לראשונה הקובץ המקורי של הספר "ZOV 56" ברוסית לגישה חופשית לקוראים דוברי רוסית. באותו יום העניק מחבר הספר, פאבל פילטיב, ראיון מפורט ארוך בן 4 שעות לאוסצ'קין. פילטייב הדגיש שאהבתו לרוסיה ולרוסים היא המפתח לעמדתו, וכן מתח ביקורת על מצב הצבא הרוסי והביע את דעתו על חוסר התכלית של המלחמה הרוסית-אוקראינית. כפי שהסביר לימים פילטייב עצמו, לדעתו, בשני הראיונות הראשונים בערוץ Gulagu.net, הוא "אמר לעצמו 25 שנה". אוסצ'קין שאל את פילטייב אם הוא חש חרטה וברצונו להתנצל בפני אזרחי אוקראינה, ועל כך השיב פילטייב כי הוא מתחרט על השתתפותו במלחמה, אך ציין כי מיותר להתנצל בפני האוקראינים.
ב-6 באוגוסט 2022, הודיע ​​פילטייב בפומבי על החלטתו להעביר את כל זכויות היוצרים על ספרו "ZOV 56" לפרויקט Gulagu.net ולאגודת קרן הדיסידנטים החדשים. זאת מתוך כוונה להפנות את כל ההכנסות ממכירת הספר לאוקראינה כדי לסייע לנפגעי המלחמה. לבסוף, בסיועם של ולדימיר אוסצ'קין וצוות הפרויקט של Gulagu.net הוא נמלט מרוסיה, בעקבות חשש שייעצר על רקע חוקי הצנזורה החדשים.
בדצמבר 2022 הגיש פילטייב תביעה נגד קרן הדיסידנטים החדשים בטענה שהקרן לא עמדה בהבטחותיה וחייבה אותו לחתום על ההסכם בדבר העברת זכויות בתואנות שווא. ב-6 ביולי 2023 פסק בית המשפט הצרפתי לטובתו של פילטייב. ב-17 ביולי 2023 פילטייב קיבל מקלט מדיני בצרפת.
אימה יודוקה
אימֵה סאנדיי יוּדוֹקָה (באנגלית: Ime Sunday Udoka; נולד ב-9 באוגוסט 1977) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי-ניגרי.
קריירת משחק
יודוקה נולד בפורטלנד שבאורגון, לאם אמריקאית ואב ניגרי. בין השנים 1997–2000 למד באוניברסיטת סן פרנסיסקו ובאוניברסיטת המדינה של פורטלנד, ושיחק בקבוצות הכדורסל שלהן.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2000, שיחק יודוקה במשך מספר שנים בליגות נמוכות בארצות הברית, ובארגנטינה. בעונת שיחק בארבעה משחקים עם לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA, ובעונה העוקבת עבר לאירופה ושיחק עבור גראן קנריה מהליגה הספרדית ו-JA וישי מהליגה הצרפתית. בסיום עונת שיחק בשמונה משחקים עם ניו יורק ניקס.
בקיץ 2006 חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, ובעונתו היחידה בקבוצה שימש כשחקן חמישייה קבוע, ורשם שיאי קריירה של 8.4 נקודות ו-3.7 ריבאונדים בממוצע למשחק. בשנים 2007–2009 שיחק בסן אנטוניו ספרס, בעונת 2009/2010 עבר לסקרמנטו קינגס, ובעונה הבאה חזר לשחק בסן אנטוניו. לאורך 7 עונותיו ב-NBA שותף ב-316 משחקים בסך הכול, והעמיד ממוצעים כוללים של 5.2 נקודות ו-2.9 ריבאונדים למשחק.
בעונת 2011/2012 שיחק עבור קבוצת מורסיה מהליגה הספרדית, ובקיץ 2012 פרש ממשחק פעיל לטובת קריירת אימון.
קריירת אימון
בין השנים 2012–2019 שימש יודוקה כעוזר מאמן של גרג פופוביץ' בסן אנטוניו ספרס, בה שיתף פעולה עם עוזרי המאמן מייק בודנהולצר, ברט בראון, שון מרקס, ג'ים בוילן, בקי האמון, ג'יימס בורגו ואטורה מסינה, בין היתר. בעונת זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על מיאמי היט בסדרת הגמר.
בעונת עבר לצוות האימון של ברט בראון בפילדלפיה 76', ובעונה העוקבת הצטרף לצוות האימון של סטיב נאש בברוקלין נטס.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של בוסטון סלטיקס, במקומו של בראד סטיבנס אשר קודם לתפקיד הג'נרל מנג'ר.
ב-22 בספטמבר, לקראת עונת, הושעה יודוקה לשנה מתפקידו כמאמן הבוסטון סלטיקס לאחר שהתגלה כי ניהל רומן אסור עם אחת מעובדות המועדון. את מקומו ממלא ג'ו מאזולה.
חיים דוידזון
הרב חיים דוידזון (בכתיב היידי שהיה נהוג בזמנו: דוידזאהן; ה'תק"ל, 1770, פינצ'וב – י"ז באדר ה'תרי"ד, 1854, ורשה) היה רבה הראשי השני של ורשה.
תולדות חייו
נולד בשנת ה'תק"ל בפינטשוב לר' דוד טעביל, ממנו התייתם בגיל צעיר. בצעירותו נודע כ"עילוי" ושקדן. בגיל 13 נשא את רחל, בתו של הגביר ר' נפתלי צבי (הירש) צענצאמינער, ועבר לגור בביתו בוורשה. חותנו התנה עמו בעת השידוך כי ימשיך ללמוד תורה ולא יצטרף למסחרו, ואכן גם בוורשה המשיך ר' חיים את לימודו. את השכלתו התורנית רכש בליסא אצל הרב יעקב לורברבוים או הרב דוד טביל מליסא.
בעסקי ציבור בוורשה
לאחר פטירת חותנו בשנת ה'תקע"א, החל להיכנס לעסקי המשפחה, לצד גיסו ר' ישראל הירשזון, אך כציווי חמיו המשיך לקבוע עתים משמעותיות לתורה, לצד הרב שלמה איגר (חתנו של הרב הירשזון). בתקופה זו החלו יהודים לאמץ לעצמם שמות משפחה, ובשנת ה'תקע"ז אימץ את השם "דוידזון" (אותו נהג לכתוב "דוידזאהן") שפירושו "בן דוד", לזכר אביו. הוא נחשב אז לעסקן הבכיר ביותר בקהילה היהודית בוורשה, והוא היה למתווך בין הממשלה לבין היהודים. הוא חתם על כרוזים יחד עם "שבעת טובי העיר", תחת רב העיר שלמה זלמן ליפשיץ בעל "חמדת שלמה", ולמשך כשנתיים כיהן בתפקיד "משגיח" בוועד הקהילה היהודית. בשל היותו תלמיד חכם ועסקן, נהג הרב ליפשיץ להתייעץ עמו בענייני ציבור. עם פרוץ המרד הפולני נגד האימפריה הרוסית בנובמבר 1830, היה ר' חיים בין התומכים בו, ואף גייס כספים למען המורדים ותמך בגיוס צעירים יהודים למרד, אך פנה להנהגת המורדים בדרישה כי יתנו ליהודים להשתתף במרד אף בלי שיגלחו את זקנם ופאותיהם.
תמך בהקמתו של בית המדרש לרבנים בוורשה שנת ה'תקפ"ו, על אף שנטה לתנועת ההשכלה ושילב לימודי חול ופולנית, משום שסמך על מייסדו, אברהם יעקב שטרן, ועל תקנון המוסד, שהמוסד יתנהל ברוח מסורתית, בניגוד לדעת רב העיר שלמה זלמן ליפשיץ והרב יצחק מאיר אלתר מגור, שהיה מנהיג החסידים בעיר. אולם, כעבור שנים מעטות משך את תמיכתו בבית המדרש משראה כי הוא אינו מתנהל באורח דתי-מסורתי, והצטרף למתנגדים אליו. לצד זאת, ייסד תלמודי תורה עבור ילדי העניים ופעל פעולות רבות מול השלטונות הפולניים ומול היהודים לביצור החינוך היהודי המסורתי בוורשה. כמו כן, גייס כספים למען היישוב היהודי בארץ ישראל, ובפרט לכולל ורשה, ולאחר רעידת האדמה בצפת בשנת ה'תקצ"ז גייס סכומי עתק, אותם העביר לצפת באופן לא חוקי על ידי משה מונטיפיורי.
רב ואב"ד בוורשה
שנים אחדות לאחר מינויו, החלה ממשלת הצאר לעודד יהודים לעסוק בחקלאות, ולשם כך חתמו מספר רבנים ואדמו"רים, ובראשם הרב דוידזון, על כרוז הקורא ליהודים לרכוש קרקע חקלאית ולעבדה. בכרוז, הראו כי חכמי התלמוד עודדו אף הם עבודת קרקע גם שלא בארץ ישראל.
במהלך כהונתו פנו אליו בשאלות הלכתיות מרחבי פולין, אך לפני פטירתו שרף את כל תשובותיו וחידושי התורה שכתב כדי למנוע את הוצאתן לאור. עמד בקשרי התכתבות עם גדולי פולין בדורו, בהם הרב אליהו רגולר מקאליש, הרב דב בעריש אשכנזי מלובלין ועוד.
נפטר בי"ז באדר ה'תרי"ד, בגיל 84. נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה, ליד קברו של קודמו בעל "חמדת שלמה". החליפו בתפקיד רבה של ורשה דב בר מייזלש.
בנו הבכור, הרב אברהם אבלי דוידזון, כיהן כרבה של ביאלה. נפטר בגיל צעיר. יתר בניו היו סוחרים ועסקני ציבור לצד היותם למדנים, בהם נודע במיוחד בנו נפתלי, שהיה חתנו של ר' לייבוש חלפן, אבי משפחת הבנקאים לסר-לוי, ושימש כמוהל, תוקע בשופר וקורא בתורה בוורשה.
מפת פויטינגר
מפת פויטינגר (Tabula Peutingeriana) היא מפת הדרכים והמחוזות של האימפריה הרומית, אשר נוצרה במאה ה-4 או ראשית המאה ה-5 לספירה, ושורטטה על פי נתונים שהופיעו ברשימת תלמי. המפה מתארת את רשת "שירות הבלדרים" (Cursus publicus) של האימפריה הרומית שהוקמה על ידי אוגוסטוס קיסר (63 לפנה"ס–14 לספירה) על מנת להעביר אגרות מאת השליטים, הסעת פקידי ממשל, והעברת תקבולי מיסים מפרובינקיה רומית אחת לשנייה. היא מתארת את המרחב שבין ספרד ואנגליה במערב ועד הודו במזרח.
מפת פויטינגר התגלתה בגרמניה בשנת 1507 כמגילה צרה וארוכה. המגילה הועתקה במאה ה-13 מהמגילה המקורית של מפת הדרכים העתיקה, שאיננה בידינו, על ידי נזיר בעיר קולמר שבצפון-מזרח צרפת.
במפה מתוארות בלטינית, התחנות והדרכים בארץ והמרחק במילין בין מקום למקום. המפה מציגה דרכים סלולות באופן ברור, ובה בין היתר הערים והמחוזות של ארץ ישראל. ירושלים מסומנת במילים "פעם נקראה ירושלים, היום אליה קפיטולינה" (Antea dicta H(i)erusalem, nunc Aelia Capitolina). הר הזיתים מסומן בקרבתה. במפה יותר מ-550 יישובים. במפה יש הבחנה בין הערים: ערים קטנות סומנו באמצעות ציור בית. ערים חשובות יותר הוקפו בחומה. בערים מסומן מיקום המרחצאות – אתר חשוב להולכי דרכים, כן סומנו בבירור מקומות מנוחה ומקורות מים.
המפה נקראת על שם בעליה קונרד פויטינגר (1465–1547), מדינאי ומומחה לעתיקות גרמני. הוא קיבל אותה מקונרד סלטס, שמצא אותה בעיר וורמס ולא הספיק לפרסם אותה לפני מותו. ההעתק הראשון של המפה המקורית כלל 12 קטעים (אחד היה חסר). היא שימשה מפת דרכים ולכן גולגלה לגליל נוח לנשיאה. פויטינגר הכיר בכך שמדובר בהעתק ממפה קדומה של האימפריה הרומית. המפה אצורה בימינו בספרייה הלאומית של אוסטריה, בארמון המלכותי הופבורג שבווינה, והיא כלולה בתוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו.
המפה הועתקה עבור הקרטוגרף אברהם אורטליוס ופורסמה אחרי מותו ב-1598. העתק חדש נוצר ב-1887 על ידי קונראד מילר, שניסה לשחזר את חלקהּ האבוד ובכללו ספרד, אנגליה והמגרב. העתק זה פורסם ב-1911.
התמונה להלן רחבה, אפשר לגלול אותה באמצעות הסרגל. אורכה במקור 6.83 מטר ורוחבה 0.34 מטר, והיא נועדה לנשיאה בגליל.
על תבונה ורגישות
על תבונה ורגישות (באנגלית: Sense and Sensibility) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי משנת 1995, שביים אנג לי ומבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן שיצא לאור ב-1811. השחקנית אמה תומפסון כתבה את התסריט ומככבת בסרט בתפקיד אלינור דשווד, וקייט וינסלט משחקת בתפקיד האחות הצעירה של אלינור, מריאן דשווד. הסרט מגולל את קורותיהן של האחיות לבית דשווד - אף על פי שהן גדלות במשפחה אמידה ושייכות למעמד האצולה הכפרית (Gentry) - הן נקלעות למצוקה כלכלית, והנסיבות מאלצות אותן לחפש ביטחון כלכלי בנישואים. השחקנים יו גרנט ואלן ריקמן משחקים בתפקידי המחזרים של שתי האחיות. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-13 בדצמבר 1995, וב-23 בפברואר 1996 בבריטניה.
המפיקה לינדזי דוראן, שהייתה מעריצה ותיקה של הרומן, שכרה את שירותיה של אמה תומפסון לכתיבת התסריט. תומפסון הקדישה חמש שנים לכתיבה, כשהיא מכינה מספר רב של גרסאות, תוך כדי המשך עבודתה בצילומי סרטים אחרים. האולפנים חששו שתומפסון, הכותבת תסריט בפעם הראשונה, תופיע ברשימת הקרדיטים ככותבת. אבל לבסוף סרטי קולומביה הסכימו להפיץ את הסרט. בתחילה התכוונה תומפסון לתת את התפקיד של אלינור לשחקנית אחר, אך היא שוכנעה לבצע אותו בעצמה, למרות פער הגילים בינה לבין הדמות (אלינור היא בת 19 ברומן, ותומפסון הייתה בת 36 בעת צילומי הסרט).
תומפסון, בתסריט שלה, מגזימה בתיאור עושרם של בני משפחת דשווד, כדי שהסצינות המאוחרות יותר, שבהן בנות המשפחה שרויות בעוני יחסי, יהיו ברורות יותר לקהל המודרני. היא גם שינתה חלק מהתכונות של הדמויות הגבריות הראשיות, אדוארד וברנדון, כך שיהיו מושכים יותר בעיני הצופים. המאפיינים השונים של אלינור ומריאן הודגשו באמצעות דימויים וסצינות בדויות שלא מתוך הרומן. אנג לי נבחר כבמאי הסרט, בזכות עבודתו על הסרט "מסיבת החתונה" מ-1993, ומכיוון שדוראן חשה שהוא ימשוך לסרט קהל רחב יותר. בתקציב של 16 מיליון דולר, לי ניגש לצילומים מזוויות שונות מאלה של השחקנים וצוות ההפקה, עד שאנשי הצוות החלו לסמוך על האינסטינקטים שלו.
הסרט זכה להצלחה מסחרית, וגרף ביקורות חיוביות עם יציאתו לאקרנים. הסרט זכה לשבחים רבים כולל שלושה פרסים ו-11 מועמדויות בטקס פרסי באפט"א של שנת 1995. הוא קיבל שבע מועמדויות לפרס אוסקר כולל הסרט הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר. תומפסון זכתה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, ובכך הייתה ליחידה שזכתה באוסקר גם כתסריטאית וגם כשחקנית. "על תבונה ורגישות" תרם להתעוררות מחודשת בפופולריות של ג'יין אוסטן, והוביל להפקות רבות נוספות בז'אנרים דומים.
עלילה
בשכבו על ערש דווי מבקש מר דשווד (טום וילקינסון) מבנו הבכור מאשתו הראשונה, ג'ון (ג'יימס פליט), לדאוג לרווחתן של אשתו השנייה (ג'מה ג'ונס) ובנותיה, אלינור (אמה תומפסון), מריאן (קייט וינסלט) ומרגרט (אמילי פרנסואה) שיישארו חסרות כל אחרי מותו. אולם פאני (הארייט וולטר), אשתו החמדנית והסנובית של ג'ון, משכנעת אותו לא לתת להן אף פרוטה. ג'ון ופאני באים מיד להתגורר בבית האחוזה הגדול, ונשות משפחת דשווד נאלצות למצוא לעצמן מקום מגורים אחר. פאני מזמינה את אחיה אדוארד פררס (יו גרנט) להתארח אצלה. אלינור ואדוארד מתיידדים, למורת רוחה של פאני, הדואגת לספר לגברת דשווד שאם אדוארד ישא לאישה מישהי כה חסרת חשיבות וחסרת ממון כמו אלינור, הוא ינושל מירושתו. גברת דשווד מבינה היטב את כוונתה.
סר ג'ון מידלטון (רוברט הארדי), דודן של גברת דשווד, מציע לה קוטג' קטן באחוזתו "ברטון פארק" שבדבונשייר. היא ובנותיה עוברות לגור שם, ומתארחות לעיתים קרובות בבית האחוזה. בנות משפחת דשווד פוגשות את קולונל ברנדון (אלן ריקמן), חבר של סר ג'ון, אשר מתאהב ממבט ראשון במריאן. אבל מריאן רואה בו רווק זקן שאינו מסוגל לאהוב או לעורר אהבה.
אחר צהריים אחד כשמריאן יוצאת לטייל עם מרגרט, היא מחליקה ונופלת. צעיר בשם ג'ון וילובי (גרג וייז) נושא אותה אל ביתה, ומריאן מתאהבת בו. הם מבלים יחד זמן רב, אבל כאשר מריאן מצפה שווילובי יציע לה נישואים, הוא עוזב את ללא דיחוי ונוסע ללונדון. מתברר שווילובי הכניס להריון את בת חסותו של ברנדון, וכשגילתה זאת דודתו, ליידי אלן, היא נישלה אותו מהירושה. דברים אלה אינם ידועים לבנות משפחת דשווד.
גברת ג'נינגס (אליזבת ספריגס), חמותו של סר ג'ון, מזמינה את בתה שרלוט (אימלדה סטונטון ואת חתנה, מר פאלמר (יו לורי), להתארח בברטון פארק. אתם מגיעה לוסי סטיל (אימוג'ן סטאבס), קרובת משפחה ענייה. לוסי מגלה את לבה באוזני אלינור, ומספרת לה שמזה חמש שנים היא מאורסת לאדוארד, דבר שמנפץ את תקוותיה של אלינור לנישואים עם אדוארד. גברת ג'נינגס נוסעת לקראת החורף ללונדון ולוקחת אתה כבנות לוויה את אלינור, מריאן ולוסי. אלינור ומריאן פוגשות את וילובי בנשף. הוא מברך אותן בקרירות ובאי נוחות, וכמעט שאינו מכיר בקשר שהיה ביניהם. עד מהרה הן מגלות שווילובי מאורס למיס גריי העשירה מאוד. מריאן הפגועה ממאנת להינחם.
בדרכן לביתן בדבונשייר, עוצרות אלינור ומריאן ללילה אחד באחוזה הכפרית של משפחת פאלמר, שנמצאת בקרבת מקום לאחוזתו של וילובי. מריאן אינה מצליחה להתאפק והולכת לראות את ביתו של וילובי. היא עולה במעלה הגבעה בגשם שוטף, עד שקולונל ברנדון מוצא אותה ומחזיר אותה לבית. מריאן נעשית חולה מאוד, אלינור נשארת לידה עד להחלמתה, ואחרי כן הן חוזרות לביתן. מריאן וקולונל ברנדון מתחילים לבלות זמן ביחד, ומריאן מתחילה להעריך אותו יותר. היא מודה באוזני אלינור שגם אם וילובי היה מתחתן איתה, היא אינה משוכנעת שאהבתה הייתה מספיקה לגרום לו אושר.
בנות משפחת דשווד מגלות שמיס סטיל הייתה לגברת פררס, והן מניחות שהיא התחתנה עם אדוארד. מאוחר יותר אדוארד מבקר בביתן, ומתברר להן שלוסי נטשה את אדוארד לטובתו של אחיו רוברט. אם כך אדוארד חופשי לשאת את בחירת ליבו. אדוארד מציע נישואין לאלינור והם מתחתנים. הוא מקבל משרת ויקאר תחת חסותו של קולונל ברנדון. מריאן מתחתנת עם ברנדון, וביום נישואיהם רואים את וילובי משקיף עליהם בצער ממרחק, ואז רוכב לדרכו.
עידן האלבומים
"עידן האלבומים" הוא כינוי לתקופה שהשתרעה מאמצע שנות ה-60 ועד אמצע שנות ה-2000 והתאפיינה בכך שאלבומים היו הצורה עיקרית של הוצאה וצריכה של מוזיקה. האלבום יצאו בפורמטים שונים של אריך-נגן, קלטות שמע ותקליטורים. זמרי ולהקות רוק מארצות הברית ומבריטניה שיחקו תפקיד מרכזי, ולעיתים קרובות התייחסו לתקופה זו כ"עידן האלבום-רוק". המונח "עידן האלבומים" כלל גם את התקופה השיווקית והאסתטית סביב יציאת אלבום.
אלבומי אריך-נגן שווקו בתחילה למוזיקה קלאסית וצרכנים מבוגרים ועמידים אך זכו לפופולריות באמצע שנות ה-60 כשאמנים כמו הביטלס הוציאו פרויקט מצליחים ושאפתנים בפורמט של אריך-נגן. התעשייה אימצה את אופן ההפצה והשיווק של אלבומים, והם הפכו פופולריים בקרב צעירים ולעיתים קרובות שווקו כאלבומי קונספט על ידי זמרי רוק ונשמה.
בשנות ה-90, רוק אלטרנטיבי ומוזיקת קאנטרי זכו לפופולריות, שהובילה לשיא בהכנסות על סמך מכירות אלבומים. עם זאת, רשתות שיתוף קבצים כמו נאפסטר ערערו על כדאיות הפורמט כשצרכנים החלו לשתף רצועות מאלבומים באופן דיגיטלי. בתחילת המאה ה-21, שירותי הורדת מוזיקה והזרמת מוזיקה צברו פופולריות, מה שהוביל לירידה במכירות האלבומים ולמעבר להתמקדות בסינגלים. פופ ומוזיקה אורבנית היו הז'אנרים הנמכרים ביותר, והוצאת אלבומי הפתעה הפכו לפופולריים.
בעוד שמכירות המוזיקה הפיזיות ירדו ברחבי העולם, מוזיקה שיצאה בפורמט של תקליטורים נותרה פופולרית במדינות כמו יפן, באמצעות שיווק אגרסיבי של מוזיקאים פופולריים במדינה. אלבומי קונספט עשו קאמבק בסוף שנות ה-2010 עם תוכן אישי רלוונטי מבחינה תרבותית אשר זכו לשבחים. אמני פופ וראפ זכו לנתוני השמעות אלבומים גבוהים עם שיווק מינימלי, תוך שהם מנצלים את תרבות הצריכה לפי דרישה של העידן הדיגיטלי, שהואצה במהלך מגפת הקורונה והשפעתה על תעשיית המוזיקה.
קדם-עידן
ההתקדמות הטכנולוגית בתחילת המאה ה-20 חוללה מהפכה במוזיקה המוקלטת. תקליטים במהירות 78 סל"ד היה צורת ההפצה הסטנדרטית של מוזיקה, אבל הקיבולת המוגבלת וחוסר העמידות שלו הביאו לאריזתו בסיפרונים דמוי אלבום. הצגת תקליטי פוליוויניל כלוריד (ויניל) בשנות הארבעים הביאה פחות רעש נלווה והגבירה את העמידות של המוצר. RCA ויקטור וקולומביה רקורדס שלטו בשוק והיו חלוצות תקליט הוויניל באורך 12 אינץ' (אריך-נגן), המסוגל לכלול עד 52 דקות של מוזיקה. קולומביה הציגה אריכי-נגן בשנת 1948, וכינתה אותם "אלבומי תקליטים", והוסיפה עיצוב גרפי לעטיפות. בתחילה שווקו אריכי-נגן למוזיקה קלאסית, אך עד מהרה הפיצו על גביהם גם פסקולים של סרטים, הלקטות של מופעים בברודוויי, מוזיקת ג'אז וכמה אלבומי פופ. אמני ג'אז העדיפו אריכי-נגן בשל הקיבולת הגדולה יותר שלהם, מה שאפשר להקליט הופעות שלמות. בעוד שסינגלים של 45 סל"ד היו השוק העיקרי בשנות החמישים והשישים, אמני רוק בולטים הסתמכו על מכירות סינגלים.
שנות ה-60
נוטים להגיד שעידן האלבומים התחיל עם יציאת "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" של הביטלס בשנת 1967. הפצת האלבום סימנה שינוי בתפיסה של אלבומים כיצירות תרבותיות ועיצבה מחדש את הכלכלה של מוזיקת הפופ. האלבום היה ארוז בעטיפת גייטפולד עם הערות אלבום ומילות השירים מצורפות. לאחר מכן, מוזיקאים החלו להעסיק אמנים כדי שיעצבו להם עטיפות לאלבומים. בשנת 1967 נרשם גל של אלבומי רוק חדשניים מבחינה אמנותית, כולל "Between the Buttons" של הרולינג סטונז, "Disraeli Gears" של קרים ו "The Who Sell Out" של The Who. "Purple Haze" של ג'ימי הנדריקס נחשב לסינגל הבכורה של עידן האלבום-רוק. אלבומי קונספט בולטים נוספים צצו, כמו "White Album" של הביטלס, "We're Only in It for the Money" של אמהות ההמצאה ו-"Arthur" של הקינקס. בסוף שנות ה-60 אמני נשמה כמו אייזק הייז ואריתה פרנקלין הוציאו אלבומי קונספט גם. ארבעה אלבומים של הרולינג סטונז, מ-"Beggars Banquet" ועד "Exile on Main Street" נחשבים כשיא יצירתי במוזיקה פופולרית.
שנות ה-70
אמצע שנות ה-60 עד סוף שנות ה-70 היה עידן הזהב של האלבומים, עם יציאת "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" של הביטלס, שנחשב לתחילתו של עידן זה. אלבומים הפכו לפלטפורמה לאמנים להפגין את החזון האמנותי שלהם ולצבור קהלי מעריצים נאמנים. זמרי רוק ונשמה מתקדמים אימצו אלבומים מאוד רעיוניים שהופקו בצורה מורכבת, בעוד ש"The Dark Side of the Moon" של פינק פלויד הפך לסטנדרט במוזיקת רוק. בשנות ה-70 הופיעו אלבומים בולטים של ג'וני מיטשל, אליס קופר וקיס, בעוד בוב מארלי ייצג את הסצנה הלא-אמריקאית/בריטית. אלבומים כמו "Hot Buttered Soul" של אייזק הייז וסדרת האלבומים של אריתה פרנקלין לאטלנטיק רקורדס הביאו יותר מוזיקה ניסיונית ואומנות למוזיקת הנשמה. אסתטיקת האלבומים של שנות ה-70 סיפקה חווית האזנה סוחפת, משופרת על ידי פטיפונים, אוזניות וסמים. רצף אלבומים וגרפיקת העטיפות שלהם מילאו תפקידים חשובים. עם זאת, עליית הפאנק רוק והדיסקו בסוף שנות ה-70 הביאה לירידה במכירות האלבומים ולחזרה להתמקדות בסינגלים. הצלחתם של אלבומים בז'אנרים אחרים, כמו ג'אז, פחתה כשהפופ והרוק שלטו בשוק. עד סוף שנות ה-70, שחקנים פופולריים נאבקו לשמור על רמת ההצלחה שהושגה בעידן האלבומים, והציפיות החלו להשפיע על הצלחתם.
קנריומיס
קנריומיס (שם מדעי: Canariomys) הוא סוג בן 2 מינים של מכרסמים ממשפחת העכבריים אשר חיו באיים הקנריים (כיום בספרד) סביב הפליסטוקן עד העת המודרנית. ככל הנראה הם היו אוכלי צמחים בעלי שיניים גדולות וזנב ארוך. שני המינים גדלו עקב נידחות האיים מטורפים מקומיים.
עידן האלבומים
שנות ה-80 ושנות ה-90
הירידה במכירות תקליטי האריך-נגן בסוף שנות ה-70 סימנה את סוף תקופת השגשוג הנבעה מהוצאת אריכי-נגן. תעשיית המוזיקה התמודדה עם תחרות מתעשיית הקולנוע ומשחקי הווידאו הארקייד, והקליפים של MTV הדגישו מחדש את הפופולריות של סינגלים בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. ל-MTV היה תפקיד משמעותי בהחזרת הסינגל לכלי שיווקי, תוך שינוי העדפות הצרכנים לכיוון להיטים חד פעמיים.
קנריומיס
מכרסמים אלה היו בעלי טפרים גדולים ורגליים ארוכות אשר התאימו לתנועה הן על הקרקע והן לטיפוס על עצים. הם אולי הזכירו במראם את חולדת הענן הקיימת באיי דרום-מזרח אסיה.
עידן האלבומים
שנות ה-80 ושנות ה-90
בשנות ה-80, כוכבי פופ כמו מייקל ג'קסון ומדונה השתמשו בסינגלים ובקליפים כדי ליצור עניין באלבומים שלהם. זה הוביל לפיתוח השקות אלבומים מודרניות, שמטרתן לשמר את המומנטום השיווקי למשך תקופה ממושכת. ההשקה כללה בדרך כלל סינגל מוביל קצבי, קליפים מושכי תשומת לב, סיקור עיתונאי, מרצ'נדייז והודעות על סיבובי הופעות. חברות התקליטים הסתמכו במידה רבה על פלטפורמות כמו MTV כדי לקדם הצלחה מסחרית מיידית. בעוד שאלבומים שיצאו בתקופה זו היו בעיקר של מוזיקאים מז'אנר הרוק, היו כמה הפצות יוצאות דופן בצורה של אלבומי פאנק כמו "London Calling" של הקלאש ואמנים כמו פרינס, קייט בוש ופאבליק אנמי. ז'אנר ההיפ הופ זכה גם להצלחה ביקורתית עם אלבומים מצליחים של אמנים כמו ראן די אם סי, ביסטי בויז, Boogie Down Productions, פאבליק אנמי ואריק בי אנד ראקים. פרויקטים אלה סימנו את "תקופת השגשוג" ו"עידן האלבומים" של ההיפ הופ מסוף שנות ה-80 ועד סוף שנות ה-90. המגמות המתפתחות בתקופה זו הובילו לשינוי שמות וסיווג מחדש של ז'אנרים, כגון סיווג מוזיקת "פופ רוק" ל"רוק קלאסי".
קנריומיס
שני המינים נכחדו סביב שנת 1,500 לספירה, בזמן בו הגיעו הספרדים לאיים הקנריים, לכבוש את הגואנצ'ים. הספרדים פגעו במכרסמים הענקיים והפיצו באיים חתולים טורפים אשר האיצו את ההכחדה.
עידן האלבומים
שנות ה-80 ושנות ה-90
במהלך שנות ה-80, פורמט האלבומים המשיך לשלוט בשוק המוזיקה עם הופעתה של קלטת השמע. קלטות אפשרו למשתמשים ליצור מיקסים משלהם, שהפכו פופולריים עם השקת הווקמן בשנת 1979. נגני התקליטורים והדיסקמן הנייד, שהושקו בשנת 1984, החלו להחליף אריכי-נגן כפורמט האלבום הסטנדרטי. עלייתם של קלטות ותקליטורים הביאה לשינויים באופן שבו אנשים צרכו מוזיקה, כשהקלטות ביתיות ודילוג קל יותר על שירים הפכו לנפוצים. בשנת 1987, הפופולריות של התקליטור הביא לשנה הרווחית ביותר עבור תעשיית המוזיקה. עם זאת, התקליטורים גם גברו על תקליטי האריך-נגן, ובסופו של דבר קלטות איבדו את הפופולריות שלהן גם לתקליטורים. במהלך תקופה זו, אלבומים ישנים יותר הוצאו מחדש בתקליטור, במיוחד הקטלוג המלא של הביטלס. המהדורות המחודשות הללו פנו לדור הבייבי בום וחפפו לסרטי רוק קלאסיים ואוספים של אלביס פרסלי. עם זאת, אלבומים מסוימים התעלמו מהוצאה דיגיטלית עקב בעיות משפטיות וחוזיות.
קנריומיס
מינים
בסוג היו 2 מינים:
עידן האלבומים
שנות ה-80 ושנות ה-90
חברות התקליטים החלו ללחוץ על צרכנים לקנות אלבומים על ידי הימנעות מהוצאת סינגלים. המכירות של סינגלי ויניל בגודל שבעה אינץ' ירדו והוחלפו ברובן בסינגלי קלטות, אך אף פורמט לא נמכר כמו האלבומים. בשנות ה-90 נרשמה התפשטות של הפקת אלבומים, עם מספר מוערך של 35,000 אלבומים שיצאו ברחבי העולם מדי שנה. ב-1991, האלבום "Nevermind" של נירוונה זכה לשבחי המבקרים ולמכירות אדירות, מה שהוביל לפריחה של ז'אנר הרוק אלטרנטיבי. מוזיקת הקאנטרי גם חוותה שגשוג עם אמנים כמו גארת' ברוקס ושאניה טוויין, בעוד שמוזיקת הראפ, במיוחד גנגסטה ראפ, חוותה שגשוג מהיר עם אמנים כמו ד"ר דרה וסנופ דוג. במהלך תקופה זו, הוצאת שיר בודד כמעט ולא הייתה קיימת בארצות הברית. תעשיית המוזיקה הגיעה לשיא המסחרי שלה ב-1999, והניבה הכנסות של 15 מיליארד דולר ממכירות, בעיקר מתקליטורים.
יש תפיסות שונות מתי הסתיים עידן האלבומים. "Nevermind" של נירוונה מצוטט לעיתים קרובות כנקודת סיום, בעוד שהאלבום "OK Computer" של רדיוהד מ-1997 נתפס כיצירה פורצת גבולות שהשיגה הצלחת מיינסטרים. המבקרים ציינו ירידה ביושרה בקרב התעשייה והאמנים, עם עליית מחירי הדיסקים והתמקדות ברווח ולא ביושרה אמנותית. בעוד שחלק מהפרויקטים המשיכו לתמוך באידיאלים מוקדמים יותר של עידן האלבומים, רבים אימצו שיטות הקלטה נוחות יותר כדי לנצל את מומנטום התקליטורים.
שנות ה-2000
בתחילת שנות ה-2000, העלייה של הורדות MP3, פסקולים של סרטים, משחקי וידאו, טלוויזיה בכבלים והאינטרנט הביאו לירידה בפופולריות של האלבומים. נאפסטר, שירות שיתוף קבצים, אפשר למשתמשים להוריד בקלות שירים בפורמט MP3, ותרם עוד יותר לירידה בפופולריות האלבומים. למרות ההשבתה של נאפסטר בשנת 2001, צצו שירותי הורדת מוזיקה אחרים, והאייטונס של אפל והאייפוד הפכו פופולריים, מה שהקל על מהפכת המוזיקה הדיגיטלית. המכירות של פורמטים פיזיים של מוזיקה ירדו בצורה משמעותית, עם התאוששות קצרה ב-2004 עקב הצלחת אלבומים כמו "Confessions" של אשר ו-"The Eminem Show" של אמינם. מוזיקה אורבנית, במיוחד ראפ, שלטה בסצנת הפופ בתקופה זו, כאשר אמנים כמו אשר, אמינם ו-50 סנט זכו להצלחה מסחרית.
במהלך שנות ה-2000 המוקדמות הופקו תקליטים חדשניים ורלוונטיים לתרבות בז'אנרים כמו R&B, היפ הופ ופופ. אמנים כמו קניה וסט, דיאנג'לו, טימבלנד והנפטונז דחפו את גבולות הז'אנרים הללו ויצרו אלבומים באורך מלא שזכו לשבחים. זה קרא תיגר על התפיסה המסורתית לפיה אלבומים מבוססי גיטרת רוק הגדירו את עידן האלבומי, כפי שהדגים "Kid A" של רדיוהד. בעוד שאלבומי רוק חזרו על צלילים ישנים יותר או התקשו להגיע להישגים מסחריים, מוזיקה אורבנית זכתה ליוקרה מסחרית ותרבותית.
עם זאת, תעשיית המוזיקה עדיין התמודדה עם איומים מפיראטיות ומדיה מתחרה, כגון DVD, משחקי וידאו והורדת שירים. מכירות הרצועות הדיגיטליות עלו על מכירות התקליטורים, מה שהצביע על העדפה להורדת שירים בודדים על פני אלבומים מלאים. מכירות האלבומים ירדו באופן משמעותי עד 2009, כשהענף התמודד עם ירידה בהכנסות. דאנס-פופ הפך לז'אנר הדומיננטי ברדיו להיטים עכשוויים, וזמרי פופ כמו ריהאנה בנו את הקריירה שלהם סביב סינגלים דיגיטליים במקום מכירת אלבומים. אמני רוק ותיקים כמו U2, עם קהל המעריצים הנאמן שלהם, נפגעו פחות מהירידה במכירות האלבומים, כשהם מסתמכים על הופעות כמקור הכנסה מרכזי.
עם המעבר למדיה דיגיטלית בשנות ה-2000, המושג "אספן" של אלבומים פיזיים הפך לתחום אספנות. עם זאת, היו חששות לגבי שימור ארוך טווח של אוספים דיגיטליים עקב חוסר העמידות של קבצים דיגיטליים. הדעיכה של חנויות מוזיקה פיזיות הובילה גם להופעת אתרי אינטרנט כפלטפורמות לשמיעת אלבומים, כולל AllMusic, ספוטיפיי ו-Discogs.
הביטוי "מות האלבום" שימש לעיתים קרובות בתקשורת במהלך הירידה הזו, עם סיבות שיוחסו לאינטרנט, נתוני הורדות וציפיות משתנות של מאזיני מוזיקה. אנשי תעשייה חזו שפחות אמנים יעשו קמפיינים מוכווני אלבום, וחלקם האמינו שעידן האלבומים הגיע לסיומו. היו ביקורות על חברות תקליטים על כך שלא הכירו בפופולריות הגוברת של הזרמת מוזיקה ועל כך שלא הצליחו לעבוד עם פלטפורמות כמו נאפסטר כדי למצוא פתרון.
פוסט-עידן
למרות הירידה המסחרית של האלבומים, אמנים בעלי פרופיל גבוה כמו U2, טיילור סוויפט וקייטי פרי עדיין אימצו את הרעיון של "עידן האלבומים". הם הציגו את הפרויקטים במסגרת קמפיינים על אלבומים, המזכירים אמני עבר כמו דייוויד בואי ומדונה. הקמפיינים הללו כללו לעיתים קרובות השקות מוצר מופרזות עם אסתטיקה חזקה, אם כי חלקם זכו לביקורת על עודף האלמנט השיווקי הפרויקטים שלהם. סוויפט בלטה כמתכננת קפדנית של קמפיינים בהשראת "עידן האלבומים", ויצרה אסטרטגיה מוצלחת ונבדלת מאמנים אחרים.
באמצע שנות ה-2010, אסטרטגיית הוצאת אלבום הפתעה צברה פופולריות בקרב אמנים פופולריים. אמנים כמו ביונסה אימצו את הגישה הזו, והוציאו אלבומים ללא הודעה מוקדמת כדרך להילחם בהדלפות לאינטרנט ועל מנת ליצור התרגשות בקרב מעריציה. מגמה זו נתפסה כמענה לרצון של העידן הדיגיטלי לסיפוק מיידי ולמחזור החדשות הקבוע סביב יציאת אלבומים. עם זאת, הייתה גם תחושת עייפות בקרב המבקרים והמאזינים שמצאו את זה מאתגר להתעדכן במהדורות מפתיעות ובטירוף המדיה החברתית הנלווה.
למרות עליית המוזיקה הדיגיטלית והירידה במכירות האלבומים הפיזיים, חלק מהמבקרים עדיין האמינו באלבום כקונספט אמנותי משמעותי. הם טענו שכל עוד אמנים ימשיכו להופיע ולמכור סחורה, הם גם יוציאו אוספי שירים בצורה של אלבומים. גם הנגישות לציוד הקלטה ולהפקת אלבומים תרמו לרלוונטיות המתמשכת של האלבומים. מוזיקאים ברמות שונות הצליחו ליצור אלבומים ולשמר את עבודתם לדורות הבאים.
בשנת 2019, היו תחזיות שפורמט האלבום לא היה מת אלא עובר שינוי. אמנים רבים הוציאו אלבומי קונספט, ועסקו ביצירותיהם בנרטיבים ונושאים אישיים. אלבומים אלו עסקו בנושאים כמו אינטימיות, הצטלביות, חיים כאפרו-אמריקאים, דיכוי נשים ואבל. דוגמאות לאלבומים כאלה כללו את "Jaime" של בריטני הווארד, "Jimmy Lee" של רפאל סעדיק, "Eve" של רפסודי, "On the Line" של ג'ני לואיס ו-"Ghosteen" של ניק קייב.
כמה מבקרים ועיתונאים האמינו שאלבומים הם עדיין אינטגרליים ומרכיבים של יצירה מוזיקלית ואומנות. הם הדגישו את מגוון האמנים ואת הנושאים הרציניים שנחקרו באלבומים משנות ה-2010, כמו אבל, גזענות ופוליטיקה של זהויות. האלבומים נתפסו כמציעים גישה רעננה לתעשייה משתנה.
מבחינת מכירת תקליטורים והזרמת תקליטורים, טיילור סוויפט צוינה כאחד האמנים הבודדים שעדיין מכרו תקליטורים ולא אימצו את שירותי הסטרימינג במלואם עקב חששות לגבי פיצוי הוגן למוזיקאים. עם זאת, היא כן הוציאה את אלבומה "Lover" מ-2019 בפלטפורמות הסטרימינג הגדולות, מה שמעיד על שינוי בגישה שלה. יציאתו של "Lover" נתפסה בעיני חלק כעלולה לסמן את דעיכת התקליטורים כפורמט.
רצח דוד בר קפרא
רצח דוד בר קפרא היה הפיגוע שפתח את גל הטרור הפלסטיני 2015–2016. הפיגוע אירע ב-24 ביוני 2015, בכרם של הנרצח דוד בר קפרא סמוך לכרמי יוסף, על ידי שני מחבלים פלסטינים שוהים בלתי חוקיים. תחילה, סווג הרצח על ידי משטרת ישראל כאירוע פלילי וכשוד שהסתבך. אך ב-29 בינואר 2019, לאחר הכרעות הדין במשפטם של המחבלים, חזרה בה מערכת הביטחון וקבעה כי הרצח בוצע על רקע לאומני.
הפיגוע
כשבוע לאחר תחילת חודש רמדאן, ביום רביעי, 24 ביוני 2015, סמוך לשעה 12:00, מוג'אהד ועלאא דאר עאצי שוהים בלתי חוקיים מבית לקיא, חדרו לכרם בכרמי יוסף וארבו לבעל הכרם, דוד בר קפרא (נולד בכ"א בטבת ה'תש"ו - 25 בדצמבר 1945). המחבלים תקפו את דוד בעת שישב ולמד תורה והכו אותו באלות, סלעים ובכלי חקלאות חדים ואף ניסו להשקותו בחומרי הדברה. גם לאחר שהכניעו אותו המשיכו במעשיהם.
לאחר הפיגוע
כשלושה שבועות לאחר הרצח, פרסם שירות הביטחון הכללי הודעה לפיה כיומיים לאחר הרצח, נעצרו במבצע משולב של השב"כ, צה"ל ומשטרת ישראל, שני צעירים תושבי הכפר בית ליקיא בחשד לרציחתו של דוד בר קפרא.
בהתאם להודעה, נקבע כי השניים מוכרים כפעילי טרור עממי, שהיו מעורבים ביידוי אבנים לעבר כוחות צה"ל בכפרם. בחקירתם, הודו השניים ברצח וטענו כי המניע למעשם הינו פלילי. אולם, כבר בהודעתו, סייג שירות הביטחון הכללי את קביעתו בדבר סיווג האירוע כפלילי וכשוד שהסתבך. בתוך כך, קבע שירות הביטחון הכללי כי אמנם הרצח האכזרי, בוצע לכאורה על רקע ניסיון שוד שהסתבך, אך עם זאת, יש להביא בחשבון גם את המעורבות הקודמת של הרוצחים בפעילות טרור עממי ואת צבר פיגועי האווירה במהלך חודש הרמדאן באותה תקופה.
כמה ימים לאחר הודעת שירות הביטחון הכללי, הפגינו עשרות מפגינים מול משרד ראש הממשלה בירושלים, במחאה על סיווג האירוע כפלילי. בני משפחתו של דוד טענו כי לא מדובר באירוע פלילי, שכן הרוצחים הינם שוהים בלתי חוקיים, פעילי טרור המוכרים למערכות הביטחון, שחדרו לשטח ישראל, רצחו, לא גנבו דבר וברחו. עוד טענה המשפחה כי השאלות אשר הם הפנו לשירות הביטחון הכללי ביחס לחקירת הרצח נותרו ללא מענה.
הכרעת בית המשפט וההכרה ברצח כאירוע לאומני
כשלוש שנים לאחר הרצח, בשנת 2018 הוכרע דינם של המחבלים. בית המשפט המחוזי מרכז הרשיע את מוג'אהד דאר עאצי ברצח וגזר את עונשו למאסר עולם, ואת עלאא דאר עאצי בהריגה וגזר את דינו ל-18 שנות מאסר. בהכרעת הדין קבע בית המשפט כי הנאשמים נקטו באלימות חריגה ואכזרית כלפי המנוח. השניים הכו אותו בידיהם, ברגליהם, במקל ובאבן בחלקי גופו השונים, הן בעת שעמד והן לאחר שנפל כתוצאה מהאלימות הקשה שהופעלה כלפיו. באשר למניע הרצח, קבע בית המשפט כי לא הוכח מעבר לכל ספק סביר שהנאשמים החליטו לשדוד את המנוח, וכי האלימות שהפעילו הייתה במטרה ליטול מהמנוח את כספו. חומרת מעשי האלימות וריבוים, כמו גם זניחת המנוח לאחר תקיפתו, באופן שיקשה עליו להמשיך ולנשום כראוי, אינם מותירים ספק כי השניים היו מודעים לכך שהמנוח ימות.
לאור האמור, ביום 29 בינואר 2019, החליטה הרשות המאשרת במשרד הביטחון להפוך את החלטתה ולקבוע כי יש להכיר בחקלאי דוד בר קפרא ז"ל כנפגע פעולות איבה. בהחלטתה, קבעה הרשות המאשרת במשרד הביטחון.
Minecon
2011
5,000 איש השתתפו בכנס הרשמי הראשון של Minecon שהתקיים בלאס וגאס ב-18 בנובמבר 2011. הכנס התמקד בחגיגות יציאת המשחק לגרסה מלאה ראשונה. בכנס היו נאומים של חברי קהילה מרכזיים, תחרויות בנייה, תחרויות תלבושות ותערוכות. אחד מהאירועים הרבים ב-Minecon באותה שנה היה "מסיבת הגיהנום", אירוע לבני 21 ומעלה, שהונחה על ידי Deadmau5. אירוע זה סימן גם את שחרורו של גרסת המשחק 1.0 לציבור, והוציא רשמית את המשחק מגרסת בטא. בנוסף, באותה שנה התחילה מסורת שנמשכה בכנסים הבאים (עד 2016, ולפי ההערכות תשוב בכנס של שנת 2022) שבה משתתפי הכנס קיבלו גלימה ייחודית לשחקן שלהם, פריטים שהפכו במרוצת השנים לשווים מאות ואף אלפי דולרים.
2012
ב-2 באוגוסט 2012, Mojang Studios הודיעו כי כנס Minecon 2012 יתקיים בדיסנילנד פריז ב-24 וב-25 בנובמבר. ההודעה נמסרה באמצעות הרשת החברתית טוויטר כאשר יוצר המשחק, מרקוס פרסון, פרסם טריילר קצר שחשף את מקום הכינוס החדש. בסרטון נראים חברי צוות Mojang Studios לובשים אביזרים של דיסני, ופרסון אמר למפתח הראשי של המשחק, ינס ברגנסטן, "כי הוא חושב שהאביזרים האלו מנסים לספר להם משהו". Joystiq אמרו כי אתר הכינוס החדש הוא "עליית מדרגה" מהמיקום של Minecon 2011 בלאס וגאס. הכנס השנתי השני היה הראשון שהתקיים מחוץ לארצות הברית, והיה מיועד לאוהדים האירופאיים שאולי לא היו יכולים להשתתף בכנס הראשון. הכנס נערך בעקבות הפופולריות הגוברת של מיינקראפט משום שהסטודיו הוציא את המשחק ל-Xbox 360, גרסה שמכרה 3 מיליון עותקים. 2012 הייתה גם ההתחלה של כמה כנסי Minecon לא רשמיים, ובמיוחד Minecon וירטואלי, שאף על פי שהיה אירוע לא רשמי, השתתף בו חבר צוות ב-Mojang. הרבה כנסי Minecon בתוך המשחק הודיעו על כוונה לחזור לפעילות עם תחילת כנס ה-Minecon הבא.
בכנס בשנת 2012 השתתפו 4,500 מעריצים. Mojang הודיעו מספר הודעות בזמן הכנס של שנת 2012. פרטים על עדכון 1.5 - "עדכון ה-Redstone" נחשפו וכן מידע על ממשק ה-API של המשחק.
2014 (בוטל)
ב-30 במרץ 2014, לידיה וינטרס חשפה בציוץ בטוויטר כי Minecon 2014 יתקיים באירופה. עם זאת, ב-21 באוגוסט, וו בוי יצר פוסט בבלוג של החברה, והודיע כי כנס Minecon 2014 התבטל. בתור פיצוי לקהל האירופי שהתאכזב, כנס ה-MineCon הבא נקבע לאביב 2015 בלונדון.
2015
ב-2 בפברואר 2015, הודיע וו בוי כי Minecon 2015 יתקיים במרכז התערוכות והכנסים של ExCeL בלונדון ב-4 וב-5 ביולי 2015. מחירי הכרטיסים הוכרזו ב-18 במרץ 2015 ונקבע שהם יעלו £129. ב-4 ביולי 2015 הוכרז על ידי ספר השיאים של גינס כי כנס Minecon זכה בתואר הכי הרבה משתתפים בכנס המיועד למשחק אחד בלבד, כאשר הוא מכר 10,000 כרטיסים.
2016
ב-7 במרץ 2016, Mojang Studios הודיעו בפוסט בבלוג של החברה ש-Minecon 2016 יתקיים במרכז הכנסים של אנהיים, קליפורניה ב-24 וב-25 בספטמבר. במהלך הכנס Mojang הודיעו על מספר דברים, כמו ספר רשמי של החברה, Minecraft: The Island ועדכון שיגיע לגרסאות הקונסולה של המשחק.
2017
ב-8 באוגוסט 2017, Mojang Studios הודיעו ש-Minecon 2017 ישנה את מתכונתו מכנס פיזי לכנס בשידור חי אינטראקטיבי שייערך ב-18 בנובמבר, ויקרא "Minecon Earth". המנחה של Minecon Earth היה ויל ארנט. לאחר ההכרזה הזו, Mojang הודיעו גם על "אירועי הקהילה הרשמיים", המאפשרים לאירועים כמו Minefaire ,Minevention ו-Multiplay's BlockFes להיחשב כ-"כנסי מיינקראפט רשמיים". במהלך Minecon Earth הודיעו המפתחים על עדכון 1.13, "Update Aquatic" (עדכון האוקיינוסים); עדכון זה פורסם ביולי 2018. וו בוי, סמנכ"ל Mojang Studios, הודיע גם על המפלצת החדשה שתכנס למשחק לאחר שתזכה בתחרות שהתרחשה בזמן השידור החי. הזוכה בהתבסס על הצבעות הקהילה הייתה: "מפלצת שמי הלילה" (The Monster of The Night Skies), שמאוחר יותר שונה שמה ל-"פנטום" (phantom).
2018
ב-10 באפריל 2018, Mojang Studios הודיעו ש-2018 Minecon Earth יתקיים ב-29 בספטמבר למשך 90 דקות בשידור חי. במהלך האירוע Mojang הכריזו על Minecraft Dungeons, משחק ספין-אוף מסוגת אקשן ומשחק תפקידים של מיינקראפט. כמו כן, הצוות הודיע על גרסת 1.14, "Village & Pillage" (עדכון הכפרים) שיצא באפריל 2019. בנוסף, הצופים הצביעו עבור אחד משלושת הביומיות החדשות שיתווספו למשחק בעדכון הבא; ביומת טייגה זכתה בהצבעה.
2019
ב-17 במאי 2019, הוכרז כי Minecon Live 2019 יתקיים ב-28 בספטמבר באותה שנה, ושהכנס שינה את שמו מ-"Minecon Earth" ל- "Minecon Live" כדי למנוע בלבול עם המשחק החדש שלהם Minecraft Earth. כמו בשנה הקודמת, הצופים יכלו להצביע בין 3 ביומיות שיתווספו למשחק בעדכון הבא; ביומת ההרים זכתה בהצבעה. במהלך השידור החי הכריזו מפתחי המשחק על עדכון 1.16, "Nether Update" (עדכון הגיהנום). בנוסף הוכרז שתאריך השחרור לגישה מוקדמת של Minecraft Earth יהיה באוקטובר 2019.
2020
ב-28 בספטמבר 2019 הוכרז על פסטיבל מיינקראפט (Minecraft Festival), אירוע פיזי שהיה אמור להתקיים באורלנדו, פלורידה, בין התאריכים 25-27 בספטמבר 2020. בשל החשש סביב מגפת הקורונה האירוע המרכזי נדחה לשנת 2022, בעוד ש-Minecraft Live, החלק בשידור חי של האירוע, עדיין שודר כרגיל. השידור החי שודר ב-3 באוקטובר 2020.
השידור החי כלל הצבעה לבחירת יצור חדש שיתווסף בגרסה 1.17. שלוש האפשרויות היו Iceologer (מכשף קרח דמויי כפרי, לקוח מהמשחק Minecraft Dungeons), Moobloom (פרת פרחים בהשראת פרת הפטריות בצבע צהוב, לקוחה מהמשחק Minecraft Earth) וה-Glow Squid (דיונון כחול זוהר, לקוח מהמשחק Minecraft Earth); ה-Glow Squid זכה בהצבעה. השידור החי גם סיפק פרטים על עדכון 1.17 (שחולק אחר כך ל-2 חלקים, 1.17 ו-1.18), "Caves & Cliffs" (עדכון ההרים והמערות).
2021
ב-2 בספטמבר 2021, הועלה סרטון המכריז על Minecraft Live 2021 בערוץ היוטיוב הרשמי של מיינקראפט. האירוע נערך ב-16 באוקטובר.