cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רכבת ריחוף מגנטי
באפריל 2015, קבעה הרכבת את שיא העולם במהירות לרכבות, כאשר הצליחה לנוע במהירות של 603 קילומטר לשעה. השיא הקודם נקבע בשנת 2003 ועמד על 581 קילומטרים לשעה.
טכנולוגיה
רכבות הריחוף המגנטי נעות באמצעות מגנטים ואלקטרומגנטים, הנמצאים על המסילה ועל המרכב עצמו (הרכבת). האלקטרומגנטים משנים את מצבם בהתאם להוראות הנהג, ויוצרים כוחות הדוחפים או מושכים את הרכבת בהתאם.
קיימים שני סוגים עיקריים של טכנולוגיית הריחוף המגנטי:
משיכה אלקטרומגנטית
במערכות ה-EMS כיום, הרכבת מרחפת מעל מסילת פלדה. אל הרכבת מחוברים אלקטרומגנטים המכוונים אל תחתית המסילה. ה-EMS משתמשת במערכת אלקטרונית הקרויה Feedback Control על מנת לשמור על מרחק קבוע בין הרכבת למסילה.
דחייה אלקטרודינמית
במערכת ה-EDS המסילה והרכבת מפעילות שדות מגנטיים כשהרכבת מרחפת על ידי הכוח הדוחה בין השדות. במערכת זו השדה המגנטי ברכבת נוצר על ידי אלקטרומגנטים הפועלים בעזרת מוליכות על או לחלופין על ידי מגנטים קבועים. הכוח המגנטי הדוחה במסילה נוצר על ידי השראה אלקטרומגנטית המושרת בתיילים הנמצאים במסילה.
השוואה עם מטוסים
הבדלים בין מטוס ונסיעות מגלב:
היסטוריה
אחד מחלוצי הטכנולוגיה הזו הוא הרמן קמפר שהחל בניסוי בשנות ה-30 של המאה ה-20. בתחילה היו קשיים בהרמת הרכבות ורכבות מהסוג הזה היו היברידיות ונסעו בעזרת מערכות גלגלים ותנועה של אלקטרומגנטים. חברת טרנסרפיד הגרמנית עוסקת בפיתוח אבות טיפוס בטכנולוגיה זו, ואף בנתה מסלול ניסויי (בצורת לולאה כפולה) באורך של 31.5 ק"מ באמסלנד שבגרמניה. בטכנולוגיה של החברה הזו ניתן להרים רכבת במשקל של 70 טון מעל למסילה. חברה זו הקימה את הקו המסחרי הראשון בעולם בסין.
יישום מסחרי
רכבות ריחוף מגנטי המשמשות את הציבור הרחב קיימות משנת 1984, אך עקב מגבלות הנדסיות והעלות הגבוהה של הפעלת רכבת מסוג זה, מספר הפרויקטים הנבנים בטכנולוגיה זו קטן ויישומה איטי.
הקו המסחרי הראשון של רכבת ריחוף מגנטי הוא ה-IOS demonstration line (ראשי תיבות של Initial Operating Segment) שנפתח לתנועה ב-11 בספטמבר 2002 בשאנגחאי שבסין. הרכבות בקו זה מסיעות נוסעים למרחק של 30 ק"מ (לשדה התעופה) בזמן של 7 דקות ו-20 שניות בלבד. המהירות המרבית בקו זה היא 431 קמ"ש, והמהירות הממוצעת היא 250 קמ"ש. עלות הבנייה של קו זה הוערכה ב-1.2 מיליארד דולר.
ב-25 בספטמבר 2007 הכריזה ממשלת בוואריה כי חתמה על הסכם למימון קו מגלב בין שדה התעופה הבינלאומי של מינכן לבין תחנת הרכבת המרכזית בעיר, לאורך 37 ק"מ. עלות בניית הקו היא כ-1.85 מיליארד אירו. שנה לאחר מכן הודיעה ממשלת בוואריה על ביטול הפרויקט עם כניסתו של המשבר הכלכלי העולמי של 2008 . ב-2020 דווח שמשרד התחבורה הפדרלי של גרמניה עורך מחקר היתכנות להחייאת הפרויקט.
Private Show
Private Show (בעברית: מופע פרטי) הוא סינגל שיווקי שהקליטה הזמרת האמריקאית בריטני ספירס, והופיע באלבום האולפן השביעי שלה, Glory. השיר יצא לאור ב-4 באוגוסט 2016, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA, כחלק ממסע השיווק של ספירס לבושם שלה, הנושא את שם השיר.
וידאו קליפ
הקליפ לשיווק הבושם בוים על ידי רנדי סיינט ניקולס והוקניט ב-11 ביולי 2016. הווידאו הקליפ המלא יצא בלעדית על ידי Entertainment Tonight ב-13 ביולי 2016. במהלך הקליפ ספירס זורקת מתג הפעלה, תוך כדי שלובשת מעיל תחרה, ובהמשך היא לבושה במונוקיני שחור ורוקדת לצלילי השיר בתיאטרון ריק. סמוך לסיום הפרסומת, ספירס לובשת בגד גוף כסוף, שהושווה לזה בו השתמשה במהלך הקליפ של הסינגל "Toxic".
ב-13 ביולי 2016, הועלה קטע מאחורי הקלעים הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב של העמוד Entertainment Tonight. בקטע מופיעה ספירס ומספרת על הבושם והמופע, ומתנגנת טעימה מהשיר עצמו.
בין היתר, הצליח השיר לצבור למעלה מ-12.3 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
יונה יהב
יונה יהב (נולד ב-19 ביוני 1944) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת הארבע עשרה וכראש עיריית חיפה בשנים 2003–2018.
ביוגרפיה
יונה יהב נולד בשכונת הדר בחיפה, כבן יחיד להורים יוצאי גרמניה ופולין. קדם לו אח שנפטר בגיל 6 מסרטן הדם שנה טרם לידתו, לאחר שאמו נפטרה כשהיה בן 21, ומאביו התייתם כשש שנים אחר כך, נותר יהב ללא אף קרוב משפחה מדרגה ראשונה.
את שנות בית הספר עשה יונה יהב בבית הספר היסודי ליאו-בק ובתיכון חוגים. בצבא שירת במשטרה הצבאית, בעיקר בבסיס ההדרכה של החיל. את השירות בצה"ל סיים בדרגת סגן-אלוף.
יהב הוא בוגר במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופת היותו סטודנט, נבחר ליו"ר התאחדות הסטודנטים בישראל באפריל 1969. פעיל העלייה יאשה קזקוב שכנע את יהב שמדיניות ממשלת ישראל, לבצע פעילות חשאית למען יציאת מסורבי העלייה מברית המועצות, שגויה, ורק מאבק גלוי בגיבוי תקשורתי יסייע לפתיחת שערי ברית המועצות ליהודים. יהב החליט לגייס את הקמפוסים למאבק נגד הצנזורה ובעד העלייה וראיין את קזקוב לעיתון האוניברסיטה. הצנזורה פסלה את הראיונות ולכן החליטו יהב ואנשיו להדפיס בעמודו הראשון כתם שחור עם חותמת הפסילה של הצנזורה, דבר שהביא להגברת העניין במאבקם ולארגון הפגנות בקמפוסים. כתוצאה מכך מנהלי "נתיב" איימו על יהב שיודח מתפקידו ואף ייאסר.
במאי 1970 מונה למזכיר ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודים, שהמטה שלה היה באותה עת בלונדון.
בסוף 1973 מונה לדוברו ועוזרו של ראש עיריית ירושלים טדי קולק ולאחר מכן מנכ"ל העמותה לפיתוח התיירות בחיפה, יועץ שר התחבורה גד יעקבי. יהב התמודד לראשונה בבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-1978 ברשימת המערך ונבחר כחבר מועצה. יהב החזיק בתיק התרבות ויזם את פתיחת בתי הקולנוע בחיפה בשבת. בשנים 1993–1995 היה סגנו של ראש העירייה עמרם מצנע.
במשך שנים רבות עבד כעורך דין עצמאי בחיפה. בשנת 2000 נעשה שותפו של עו"ד יהודה רוה. לאחר שנתיים של פעילות, משרדו מוזג למשרדו של רוה. במסגרת פעילותם המשותפת, ייצגו גופים שונים בקידום עניינם בוועדות החקיקה בכנסת. כמו כן, היה חבר במספר דירקטוריונים ציבוריים, בהם יו"ר תיאטרון חיפה, חברת "תעשיות אלקטרוכימיות" וחברת "מ.ג.ן - משאבי גז ונפט", חבר הוועד המנהל של רשות השידור ויו"ר "החברה הכלכלית לחיפה".
חבר הכנסת
בשנת 1996 התמודד בבחירות המקדימות במפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה, במסגרת המקום המשוריין למחוז חיפה. לאחר קרב צמוד מול חבר הכנסת יוסי כץ, הגיע יהב למקום השני עם 5,038 קולות וכתוצאה מכך שובץ במקום ה-32 ברשימת העבודה לכנסת ה-14. הוא נבחר לכהן כחבר הכנסת באותה קדנציה, בשנים 1996–1999. בתקופה זאת שימש כחבר בוועדת החוקה וכיושב ראש ועדת המשנה לבנקאות של ועדת הכספים.
המדור לחיפוש קרובים
המדור לחיפוש קרובים ולריכוז מענים (במסמכים שיצאו לאור מטעמו באנגלית כונה "Search Bureau for Missing Relatives") של הסוכנות היהודית פעל בין השנים 1945 ו-2002, ונועד לסייע לניצולי השואה לאתר קרובים ומכרים שאבדו בזוועות השואה.
יונה יהב
חבר הכנסת
כחבר הכנסת יזם יהב שלושה תיקוני חקיקה וחוק אחד שהתקבלו לספר החוקים. ביניהם, תיקון חוק השמות, לפיו בן של חייל שנספה יוכל להמשיך לשאת את שם משפחתו של אביו לצד שם משפחתו המאמצת. בהצעת חוק זו ציין יהב כי "על פי המצב החוקי הקיים כיום, יתום צה"ל המאומץ מקבל זהות חדשה העומדת בסתירה למעמדו כיתום צה"ל, לערכים ולנורמות המקובלות במדינה שמטרתם לזכור ולהזכיר את חללי מערכות ישראל". הצעת חוק זו באה בעקבות נישואיו לרבקה, אלמנתו של סגן, ואימוץ בנה של רבקה, אורן.
המדור לחיפוש קרובים
את המדור ניהלה בתיה אונטרשץ משנת 1972 ועד לסגירתו.
פניות אל המדור
במהלך שנות קיומו של המדור תועדו בו למעלה ממיליון פניות. במדור נוהל רישום של הפניות, ובשנות ה-90 מוחשבו רשומות הבקשות. לאחר סגירת המדור הועבר מאגר נתונים של רשומות הבקשות משנות ה-40 עד שנות ה-70 אל הארכיון הציוני המרכזי.
יונה יהב
חבר הכנסת
בתחילת שנת 2006 עבר למפלגת קדימה. בבחירות לכנסת השבע עשרה מוקם יהב במקום ה-118 ובבחירות לכנסת השמונה עשרה במקום ה-117 הסמליים ברשימת "קדימה" לכנסת. בחודש יולי 2009 נבחר יהב לכהן כסגן יושב-ראש מועצת המפלגה.
המדור לחיפוש קרובים
פניות אל המדור
פעילותו של המדור התרחבה במשך השנים לחיפוש קרובים נעדרים גם שלא בעקבות השואה. כך למשל פעל המדור בשנות ה-90, בעת העלייה ההמונית, לאיתור קרובים בישראל של יהודים מחבר המדינות.
יונה יהב
חבר הכנסת
בבחירות לכנסת העשרים היה ראש מטה הבחירות של מפלגת "כולנו" באזור הצפון.
היומן של גאוס
היומן של גאוס הוא תיעוד של תגליות מתמטיות של קרל פרידריך גאוס בשנים 1796 עד 1814. הוא נתגלה מחדש ב-1897 ופורסם על ידי פליקס קליין ב-1903, והודפס מחדש בכרך העשירי של אוסף העבודות שלו. היומן מכיל 146 תוצאות, ומתעד תגליות מגוונות בתחומי מתמטיקה שונים: מרביתם עוסקים בתורת המספרים, אלגברה ואנליזה; בחוקי הדדיות, שברים משולבים, שיטות סכימה ואינטגרציה שונות, הממוצע האריתמטי גאומטרי ועוד, ואילו מקצתם עוסקים באסטרונומיה וביסודות הגאומטריה. מן היומן עולה בבירור כי גאוס הקדים את זמנו ברבע מאה ופיתח את תורת הפונקציות האליפטיות, כמו גם החל לחקור את חוקי ההדדיות מסדר גבוה יותר (מסדר שלישי ורביעי).
יונה יהב
חבר הכנסת
בדצמבר 2020 פורסם בתקשורת כי יהב צפוי להנהיג את מפלגת "שחר - מפלגה של כולם" שצפויה להיות מפלגה ערבית-יהודית. עם זאת המפלגה פרשה לפני הבחירות לכנסת ה-24.
המדור לחיפוש קרובים
פניות אל המדור
פניותיהם של מחפשי הקרובים אל המדור תויקו. בקשות מידע אלו כללו נתונים לגבי הפונה (כדרך כלל שמו, כתובתו, תאריך לידה, ארץ מוצאו) ונתונים לגבי האנשים אותם יש לאתר. אם התקיימה תכתובת לגבי הבקשה או צורפו מסמכים, תויקו אף הם בתיק עם הפנייה המקורית.
יונה יהב
ראש עיריית חיפה
ב-2003 נבחר לכהן כראש העיר חיפה מטעם מפלגת שינוי ומפלגת הירוקים בחיפה, והיה לראש העיר הראשון בחיפה מאז קום המדינה שלא נבחר מטעם מפא"י או ממשיכתה, מפלגת העבודה הישראלית, ושנולד בחיפה. עם זאת מועמדת מפלגת העבודה עליזה שנהר פרשה לאחר שהובטח לה תפקיד סגנית, וראש העירייה הקודם עמרם מצנע גם תמך בו במרוץ.
היומן של גאוס
ג.וולדו דונינגטון כותב בביוגרפיה שלו על גאוס:"היומן הזה הוא מעל לכל עדות חיה ונושמת לקצב שבו רעיונות חדשים פרחו בתודעתו של גאוס מוקדם בקריירה שלו; כה מהר עד שהם נדמים כחופפים אחד לשני".
יונה יהב
ראש עיריית חיפה
ב-2008 נבחר לכהונה שנייה, לאחר מאבק צמוד מול ניצב (בדימוס) יעקב בורובסקי.
היומן של גאוס
הערות לדוגמה
רוב ההערות הן תיאור מקוצר ולעיתים קביעה מוצפנת של תוצאות בלטינית.
יונה יהב
ראש עיריית חיפה
ב-2013 נבחר לכהונה שלישית, עם 49% מהקולות מול יריבו העיקרי ניצב (בדימוס) יעקב בורובסקי, שקיבל 29.6%.
היומן של גאוס
הערות לדוגמה
הערה 1, מתאריך 30 במרץ 1796, קובעת "Principia quibus innititur sectio circuli, ac divisibilitus eiusdem geometrica in septemdecim partes etc.", ומתעדת את תגליתו של גאוס על היתכנות הבנייה של המצולע המשוכלל בן ה-17 צלעות.
יונה יהב
ראש עיריית חיפה
ב-2018 הפסיד בבחירות לרשויות המקומיות לעינת קליש-רותם לאחר שזכה לכ-37% מהקולות לעומת 56% של קליש-רותם. הוא סיים את תפקידו כראש העיר חיפה ב-19 בנובמבר 2018. אף שנבחר כחבר מועצה, החליט יהב בינואר 2019 לפרוש ממועצת העיר.
היומן של גאוס
הערות לדוגמה
הערה 10, מתאריך 10 ביולי 1796, קובעת "ΕΥΡΗΚΑ! num = Δ + Δ + Δ" ומתעדת את הגילוי וההוכחה לכך שכל מספר ניתן להצגה כסכום של 3 מספרים משולשים, מקרה פרטי של משפט המספרים המצולעים של פרמה.
יונה יהב
בנייה ופיתוח
במהלך כהונתו של יהב כראש עיר נבנו מספר שכונות חדשות בחיפה. ביניהן, נאות פרס, שנקראה על שם נשיא המדינה התשיעי, שמעון פרס, בה נבנו כ-1,400 יחידות דיור. ביוני 2018, אושרה תוכנית להרחבת השכונה כ-5,000 יחידות דיור, לכ-20,000 תושבים. בנוסף, בתקופת כהונתו החלה בנייתה של שכונת רמות זמר, תוכננה בנייתן של שלוש שכונות נוספות ואושרה תוכנית מתאר חדשה לעיר.
היומן של גאוס
הערות לדוגמה
הערה 43, מתאריך 21 באוקטובר 1796, קובעת "Vicimus GEGAN". משמעותה אינה ברורה.
יונה יהב
חינוך
יונה יהב יזם את הקמת "קמפוס הנמל" שבהמשך להקמתו, התבצע שיפוץ מסיבי של העיר התחתית, כולל חידוש כיכר פריז ובנייה חדשה למגורים, בתי קפה ומסעדות, חנויות ועוד. קמפוס הנמל כולל כיום שבעה מוסדות לימודים אקדמיים, בהם לומדים כ-11,000 סטודנטים.
יהב הוביל להפיכתו של בית הספר "נירים" בשכונת נווה דוד לבית ספר המתמחה בווטרינריה, הכולל שש פינות חי. זאת בעזרת מנהל בית הספר, ד"ר עודד הרשקו, שהגיע לנהל את נירים לבקשתו של יהב. נוסף על כך, קידם יהב את פתיחת כיתות הרפואה בבית הספר עירוני א', פרויקט הכולל ליווי של מרצים מהמרכז הרפואי רמב"ם ולימודים בבית החולים עצמו. כמו כן, בתקופתו של יהב קם בית הספר "עין הים", הדוגל בלמידה מבוססת משחק. בנוסף, הוקם בית הספר על שם טומי לפיד למלונאות ולתיירות.
כמו כן, הוקמו ונפתחו בסקטור הערבי בית ספר לאומנויות, "חיוואר", וחטיבה עליונה לבית הספר אלכרמה. בנוסף הוקם פרויקט "מובילות לטכניון" - תוכנית שמטרתה קידום תלמידות ללימודי מדעים וטכנולוגיה ב ובהמשך שילובן במקצועות ההייטק וההנדסה. נכון להיום משתתפות בתוכנית כ-800 תלמידות. יתר על כן, בתקופת כהונתו של יהב יושמה מדיניות של מניעת הנשרה של תלמידים מתקשים בבתי הספר. עקב מדיניות זו ירד אחוז ההנשרה מ-40% לכ-0.8%.
המדור לחיפוש קרובים
פרסום פניות לחיפוש ופרטי ניצולים
בקשות לחיפוש קרובים פורסמו בתקשורת בישראל ומחוצה לה. בישראל שודר המדור בתחנת הרדיו קול ירושלים שהפכה לקול ישראל לאחר קום המדינה. מחוץ לגבולות המדינה שודרו בקשות בתחנת קול ציון לגולה, תחנה שהוקמה במטרה לשדר מישראל ליהדות הגולה. השידורים הועברו בעברית וביידיש על מנת להגיע למספר רב ככל הניתן של מאזינים. אחת מקרייניות "המדור לחיפוש קרובים" בקול ישראל, יעל בן יהודה, סיפרה בשנת 2006 כי במשך שנים רבות לא קריינה פרסומות לחברות גרמניות בעקבות השתתפותה בתוכנית המדור לחיפוש קרובים.
היומן של גאוס
הערות לדוגמה
הערה 113, מתאריך 25 באוקטובר 1800, מתעדת תגלית עמוקה על שכיחותם של מספרים טבעיים מסוימים בפיתוח לשבר משולב של משתנה מקרי המתפלג באופן אחיד בקטע (0,1), אותה הוא מנסח בצורה של חוק התפלגות אסימפטוטי. ההערה הזו והתוצאות המתוארות בה מרשימות במיוחד לאור העובדה שהן נכתבו יותר ממאה שנה לפני שתורות מודרניות כמו תורת המידה והתורה הארגודית נוצרו. המחקר המתמטי על הבעיה שתיאר גאוס הוביל לאינטראקציה פורייה בין מחקר שברים משולבים לאנליזה פונקציונלית.
יונה יהב
תשתיות ותחבורה
בתקופתו של יונה יהב נבנו מנהרות הכרמל, שאת ביצוען יזם וקידם ראש העיר הקודם, עמרם מצנע. הפרויקט נועד לקצר את זמני הנסיעה בעיר על ידי חיבור אזורי מגורים, תעסוקה ופנאי ובכך לפנות את צירי התנועה העירוניים ולחסוך בדלק ובפליטת חומרים מזהמים. הפרויקט כולל שני זוגות של מנהרות מקבילות לאורך שישה קילומטרים, וכן את מחלף נווה שאנן, המחלף הגדול בישראל. המנהרות כוללות מערכות מתקדמות לניטור אירועים וטיפול בהם. המנהרות משמשות כיום אלפי מכוניות, משאיות ואוטובוסים מדי יום.
היומן של גאוס
הערות לדוגמה
הערה 145, נוגעת לאסטרונומיה, וגאוס כותב בה כי גילה שיטות חדשות לחישוב מסלולי שביטים.
המדור לחיפוש קרובים
פרסום פניות לחיפוש ופרטי ניצולים
בקשות איתור פורסמו גם בשבועון "לקרוב ולרחוק", שהופק בשיתוף עם ועד ההצלה. הידיעון כלל פרוט שמות הניצולים במחנות העקורים ובערים שונות באירופה, רשימות עולים, בקשות לאיתור קרובים, דרישות שלום שנמסרו ברדיו וכדומה. בסך הכול פורסמו 73 גליונות של העיתון (וגיליון תוספת מיוחד בין גליונות ל"ח-ל"ט) שכללו יותר מ-180,000 שמות של ניצולים.
היומן של גאוס
הערות לדוגמה
הערה 146, מתאריך 9 ביולי 1814, היא ההערה האחרונה, ומתעדת תצפית על שאריות דו - ריבועיות ופונקציות הלמניסקטה, שמאוחר יותר הוכחה על ידי Gustav Herglotz ב-1921. ביותר פירוט, גאוס הבחין שאם a + bi הוא ראשוני (גאוסיאני) ו-a - 1 + bi מתחלק ב- 2 + 2i, אז מספר הפתרונות לקונגרואנציה, כולל ארבע "הנקודות באינסוף" (x=∞, y=±i  ו-∞=x=±i, y), הוא בדיוק. בשפה מתמטית מודרנית, גאוס מנה את מספר הנקודות בעלות תכונה מסוימת על עקום אליפטי מסוים. הרעיונות המתמטיים מאחורי התוצאה הזו הם קדימון להתפתחויות שהחלו יותר ממאה שנים מאוחר יותר; הניסוח של התנאים המדויקים בהם היא מתקיימת, במסגרתו סופר גאוס גם נקודות באינסוף, מעיד בין היתר שהוא החל לחשוב על המידע האריתמטי הגלום בעקומים פרויקטיביים (בדומה למשפטים מודרניים יותר מגאומטריה אלגברית). אנדרה וייל ציין כי הייתה זו ההערה הזו במיוחד ושני מאמריו של גאוס על שאריות דו - ריבועיות שהובילו אותו לנסח את השערות וייל.
יונה יהב
תשתיות ותחבורה
במהלך כהונתו של יונה יהב נבנו מספר כבישים מרכזיים, בהם כביש נחל הגיבורים, המחבר את רחוב חטיבת גולני בעיר התחתית עם מחלף רופין ורחוב שמחה גולן, בסמוך לגרנד קניון, לאורך כ-2.3 קילומטרים ותוך שמירה מרבית על ערכי הנוף ותוואי הנחל. בנוסף, נבנה כביש עוקף קריות, שמכיל מחלפים המחברים אותו לעיר התחתית, לשכונות הדר הכרמל ונווה שאנן, לכביש 75 וכן לקריות. כביש זה, לצד מנהרות הכרמל וכביש נחל הגיבורים, נועד לחסוך זמן נסיעה ולהפחית את זיהום האוויר מתחבורה בעיר. נוסף לכך, שודרגו בעיר מאות קילומטרים של כבישים שכונתיים.
המדור לחיפוש קרובים
פרסום פניות לחיפוש ופרטי ניצולים
המדור לחיפוש קרובים הוציא לאור חוברות של שמות ניצולים מהתופת - "פנקס הניצולים". בפנקס 1 פורסמו 60,000 שמות, בפנקס 2 - 58,000 שמות.
יונה יהב
תשתיות ותחבורה
בהמשך כהונתו כראש העיר, החלה לפעול המטרונית ברחבי העיר- פרויקט להסעת המונים ברחבי מטרופולין חיפה, במסגרתו נבנו מסלולים ייעודיים לאוטובוסים לצד תחנות חדשות המאובזרות בעמדות כרטוס חכם ובמידע בזמן אמת הנגיש לציבור. בהמשך לפרויקט זה, הושלם פרויקט חידוש תחנות האוטובוס הישנות בעיר והנגשתן לאנשים עם מוגבלויות, בהתאם לחוק. נוסף לכך, החל במהלך כהונתו של יהב פרויקט הקמת "מרכזית המפרץ", שכלל בניית מבנה חדש ובו אולמות נוסעים, רציפים, תחנות מטרונית ותחנת רכבת המחברת בין מסילת העמק ומסילת החוף. מרכזית המפרץ נחשבת כיום למרכז התחבורתי הגדול בישראל.
המדור לחיפוש קרובים
מקורות המידע לאיתור קרובים
בין מקורות המידע ששימשו את המדור בניסיון לאתר קרובים:
יונה יהב
תשתיות ותחבורה
פרויקט נוסף שהתחיל בתקופת כהונתו של יהב הוא הרכבלית, פרויקט שנועד לחבר את מרכזית המפרץ ואזור הצ'ק פוסט עם הטכניון ועם אוניברסיטת חיפה. מטרת הפרויקט היא לשפר את הנגישות לשכונות על הכרמל ולמוסדות להשכלה גבוהה בעיר, לצד הקלה בגודש בכבישי העיר וברחובות הסמוכים לקמפוסים בפרט. אורך התוואי המתוכנן של הפרויקט הוא כ-4.4 קילומטרים בהפרש גובה של כ-470 מטרים. כל קרונית מתוכננת להכיל עד עשרה נוסעים ומשך הנסיעה הצפוי הוא כ-19 דקות.
מיזם תחבורה נוסף שהחל בשנת 2017 בחיפה הוא "Car2Go". במסגרת מיזם זה הוקצו חניות רבות לכ-150 כלי רכב חשמליים ברחבי העיר. המיזם פועל בעיר במודל נסיעות קצרות, כך שכל המשתמשים יכולים לקחת רכב מהחנייה ולהחנות אותו בכל חנייה ייעודית אחרת. בעזרת פרויקט זה קיים חיסכון רב לנהגים בהוצאות על תחזוקת הרכב (לרבות דלק, טסט, ביטוח ועוד), מה שמוביל לצמצום ברכישת כלי רכב פרטיים. נוסף על כך, הרכבים החשמליים מצמצמים את השימוש בדלק ועל כן את פליטת החומרים המזהמים לאוויר.
כמו כן, בעת כהונת יהב נבנו מנהרות תשתית רב מערכתיות בעיר התחתית ובשכונת הדר. מנהרות אלה נועדו להיות פתרון יעיל ומתקדם להעברת תשתיות באזורים צפופים. הן משמשות כיום להעברת כמות גדולה של תשתיות תת-קרקעיות. המנהרות מאפשרות כניסה לצורך בקרה וטיפול ללא צורך לחפור בכביש ולהפריע לתנועה. המנהרות כוללות תשתיות חשמל, תאורה, בזק, הוט, חברות תקשורת, מים, ביוב וניקוז, בקרת רמזורים, תשתיות רכבת קלה ועוד. המנהרות בחיפה מתפרשות לאורך כולל של כ-4.5 ק"מ.
תרבות ופנאי
במסגרת שיפוץ העיר התחתית, עבר מתחם השוק הטורקי תהליך שיקום ושחזור כמתחם תיירותי. במסגרת הליך זה, המתחם עבר החלפת תשתיות, ריצוף מחדש, שחזור חזיתות המבנים והוספת תאורת רחוב חדשה. במתחם נפתחו מלונות, מסעדות, פאבים, בוטיקים וחנויות מזון ואופנה. בנוסף, מתקיימים בו אירועים, חגיגות ומופעים, הפתוחים לציבור הרחב לאורך השנה. ב-2018 הפרויקט זכה להימנות בין שבעת הפרויקטים החשובים בעולם בוועידה עולמית לחדשנות בברצלונה.
עוד בתקופת כהונתו כחבר מועצת העיר קידם יהב את בניית הטיילת בחוף הים. באוקטובר 2008 הוכרזה שמורת שקמונה ומאז פותח האזור כמרחב לטיול, תוך שמירה על ערכי הטבע. הפארק משתרע לאורך כ-1.5 קילומטרים ומכיל טיילת המקבילה לקו המים, שביל אופניים, ספסלים ומרפסות עץ הצופות אל הים. מדרום לשמורת שקמונה הוקם פארק הכט, המשתרע על שטח של כ-75 דונם ומהווה הפארק הגדול ביותר בשטחה האורבני של עיר. הפארק מציע דשאים, מסלולי ריצה ואופניים מישורי, מתקני משחק לילדים, מתקני כושר, פינות ישיבה ואף פינות פיקניק. בהמשך, נוספה אל הפארקים הקיימים טיילת חוף הכרמל, המקשרת בין טיילת הים לבין פארק הכט וטיילת שקמונה. הטיילת מאפשרת פעילויות שונות כגון הליכה, רכיבה על אופניים, דיג, שיט, גלישה ועוד. במקביל, קידם יהב את שיפוץ חוף נאות בקריית חיים, שכלל הקמת מבנה שירותים ומלתחות, שיפור ההנגשה בחוף, ריצוף הטיילת, הוספת ספסלים ושולחנות, גינון, תאורת חוף, מתקן ייחודי למשחקי מטקות וכן רחבת ריקודים. כמו כן, בכל רחבי העיר חודשו מגרשי המשחקים וזכו להצללה.
בתקופת כהונתו של יהב שוקמה התזמורת הסימפונית חיפה שהפכה לגורם חשוב בחיי התרבות בעיר, ומפעילה בין היתר את האופרה בחיפה ואת "תזמורת ביג בנד חיפה", אשר הוקמו בתקופה זו.
בשנת 2017 הוקם בחיפה גן משחקים נגיש בגן הזיכרון, מול בניין עיריית חיפה. הגן כולל מתקני משחקים נגישים לכיסאות גלגלים ומטרתו היא לאפשר משחק משותף של ילדים עם ובלי מוגבלויות. בנוסף לכך, לצד גן המשחקים הוקם "גן ריחות" בו נשתלו צמחים שונים באדניות גבוהות המותאמות לאנשים בכיסאות גלגלים. לצד כל צמח הותקן שלט עם שמו בעברית ובכתב ברייל. מדי שנה מתקיים במקום אירוע נטיעות לכבוד ט"ו בשבט בו משתתפים נציגים מעיריית חיפה וכן נציגים מתנועות נוער שונות בעיר.
ספורט
בהמשך לפארק הכט, הוקם מתחם ייעודי לגולשי סקייטים - "סקייט פארק". מתחם כולל כ-1,600 מ"ר של רמפות, מעקות ומשטחים המדמים רחובות ומדרגות. המתחם מציע מסלולי רכיבה ייחודיים לגולשים והוא מוקף במדשאות, שבילים ומתחמי ישיבה. סביב הפארק קיימת תאורת לד המאפשרת את פעילותו גם בשעות החשכה. בנוסף לכך, הוצבו בפארק הכט ובשכונות רבות נוספות ברחבי העיר מתקני כושר שכונתיים, ללא תשלום, המיועדים לעודד פעילות גופנית באוויר הפתוח בקרב תושבי העיר.
בתקופת כהונתו של יהב התקיים שיפוץ בהיכל הספורט ברוממה. השיפוץ כלל הכפלת מספר מקומות הישיבה במתקן והתאמתו לתקנים הבינלאומיים המאפשרים אירוח אליפויות כדורסל בינלאומיות. לאחר השיפוץ הפך ההיכל לגדול ביותר בצפון הארץ. בשנת 2014 הוקם אצטדיון סמי עופר בעיר. האצטדיון מכיל 30,942 מושבים והוא מיועד הן למשחקי כדורגל והן למופעי בידור. הוא מצויד במערכות תאורה, השקיה, כריזה ואבטחה, מה שהפך אותו לאצטדיון המודרני בישראל, ואפשר לו לארח משחקים בינלאומיים. האצטדיון הוכרז כמקום שני ביופיו בעולם וכמקום שמיני בעולם ברמת האבזור שבו.
הוקם בחיפה מסלול אופניים אולימפי לאופני הרים באזור נחל אזוב, המכיל לאורכו קטעים הרריים, בוציים וחוליים לאורך 6.7 קילומטרים. ביולי 2010 המסלול שימש כאתר המארח של אליפות אירופה לאופני הרים. נוסף לכך, בשנת 2018 נבנה בשכונת נווה שאנן הספורטק החדש, כחלק מתוכנית בניית מתקני ספורט חדשים ברמה גבוהה בכל רחבי העיר.
בשנותיו כראש עיר, קידם יהב מרוצים ותחרויות בעיר, ביניהם מרוץ המדרגות - מרוץ הכולל 1,075 מדרגות שאורכו שלושה קילומטרים, הוא מתחיל בקמפוס הנמל בעיר התחתית ומסתיים בגן האם שבמרכז הכרמל ומותאם לספורטאים מקצועיים וחובבנים בכל הגילאים. מרוץ נוסף המתקיים מדי שנה בעיר הוא "מרוץ חיפה", המתקיים במסלול לאורך חופי הים ובמקביל לפארק שקמונה, עם מקצים תחרותיים של חצי מרתון, עשרה קילומטרים וחמישה קילומטרים, וכן מקצה קצר יותר של שניים וחצי קילומטרים. יתר על כן, מתקיימת בחיפה תחרות "האיש החזק", בה נוטלים חלק 50 משתתפים המתחרים בתחנות שונות כגון הרמת כדור בטון וגרירת משאית.
תיירות וקשרים בינלאומיים
על פי תוכניותיו של יהב, יש ליצור פתח מחזית העיר אל הים ולפתח מרחבי בילוי ותיירות באזור הנמל. למימוש הרעיון, תבע יהב מרכבת ישראל לבצע שיקוע של המסילה באזור המוניציפלי של חיפה. בשנת 2010 הציעה רכבת ישראל, כחלק מהתוכנית לחשמול מסילות הרכבת, לשקע רק חלק קטן ממתווה המסילה, שאורכו 7 ק"מ. יהב דרש לשקע את מסלול הרכבת לאורך כל תוואי נסיעתה בעיר. דרישה זו נדחתה ועיריית חיפה יצאה למאבק בשיתוף החברה להגנת הטבע וארגונים חברתיים וירוקים. בפברואר 2012 הגיעו הצדדים לפשרה, לפיה התחייבה רכבת ישראל לשקע 1.6 קילומטרים בפארק הכט בתקציב של עד חצי מיליארד ש"ח. בתמורה התחייבה עיריית חיפה שלא לפעול כנגד ההחלטה לעבור לרכבת המונעת על ידי חשמל.
יהב קידם במהלך כהונתו תוכנית לפיתוח חזית ים עירונית לעיר. במסגרת תוכנית זו נבנו מתקני נמל מודרניים, המעניקים מענה לצורכי ההובלה הימית ולאוניות ענק העוגנות בנמל. לפי חזונו של יהב, הנמל המערבי מיועד להפוך לנמל לספינות טיולים, אשר יעגנו מול המושבה הגרמנית ויפתחו ציר תיירות מהנמל, דרך העיר התחתית והמושבה הגרמנית ועד לטיילת לואי שעל הר הכרמל.
בתקופתו של יהב נבנתה אכסניית הנוער החדשה, הממוקמת במבואות העיר הדרומיים בסמוך למרכז הקונגרסים ובמרחק הליכה מחוף הים. האכסניה כוללת שלושה מבנים ובהם 100 חדרי שינה. כמו כן, האכסניה מכילה מגרש ספורט, חדר אוכל ל-250 סועדים, אולם הרצאות ומרכזי לימוד מאובזרים בציוד אור-קולי. לצד האירוח באכסניה, מתקיימים בה כנסים, ימי עיון והשתלמויות. בנוסף, הוקמו בתקופה זו 44 מלונות בעיר.
בתקופתו כראש עיר קידם יהב קשרים בינלאומיים עם ערים ברחבי העולם, כולל הסכמי ידידות וערים תאומות, ביניהן ערים שונות ב כמו שנג'ן, צ'נגדו ושאנגחאי. במסגרת קשרים אלו יהב עודד את מנהלת נמל שאנגחאי, הנמל הגדול בעולם, לגשת למכרז ניהול לנמל חיפה.
מדע ותעשייה
כראש העיר, קידם יהב את פינוי מכל האמוניה שהיה קיים בעיר. עם זאת, הוא ספג ביקורת רבה מפעילי סביבה ביחס לעמדתו במשך השנים לזיהום האוויר בעיר. בסוף יולי 2014 הגישה את מסקנותיה לכנסת "ועדת המשנה לבדיקת בעיות סביבה ותכנון במפרץ חיפה" של ועדת הפנים והגנת הסביבה. יהב, שנכח בישיבה שבה הוצגו הדברים, ברך על עבודתה המקצועית של ועדת המשנה בראשותו של דב חנין. באותה עת פנה מבקר המדינה יוסף שפירא אל הוועדה לביקורת המדינה על מנת לקיים דיון דחוף בנושא החומרים המסוכנים במפרץ חיפה. באפריל 2015 חיפה חתם על צווים לשלילת רישיון העסק למפעלים מזהמים במפרץ, לאחר פרסום נתונים חדשים על זיהום האוויר באזור.
בתקופתו של יהב החל בפיתוח "פארק מדעי החיים" סמוך לפארק מת"ם, עבור חברות המתמחות בתחומי הרפואה ומדעי החיים, על שטח של 31 דונם. בין התאגידים שהקימו מרכז פיתוח בפארק נמצאת ג'נרל אלקטריק, הפועלת בין היתר בתחום המכשור הרפואי.
חיים אישיים
יונה יהב נשוי לפרופ' רבקה יהב, מרצה בבית ספר לעבודה סוציאלית, ראש המרכז הקליני הבין-תחומי באוניברסיטת חיפה ויושבת ראש האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה. לזוג שלושה ילדים. מתגורר בשכונת דניה בחיפה. בנם נולד מנישואיה הראשונים של רבקה ל, לאחר שבעלה הראשון נפל במלחמת יום הכיפורים, לאחר נישואיה עם יונה נולדו 2 בנות נוספות.
טריכוטילומניה
טריכוטילומניה היא הפרעה נפשית המאופיינת בדחף אובססיבי למרוט את השיער הצומח על הגוף (שכיח ביותר באזור הראש). בעקבות מריטה חוזרת ונשנית של השיער נוצרים איים הולכים וגדלים של אזורים חסרי שיער באזור בו נתלש. אזורים אחרים אופייניים הם גבות, ריסים, זקן ושפם. אזורים שכיחים פחות הם שיער החזה והערווה. מריטת השיער מלווה לעיתים בטקס של שזירת השיער או לעיסתו וקריעתו.
ההפרעה מסווגת במדריך האבחנות הפסיכיאטרי ICD-10 בקבוצת ההפרעות הקשורות לשליטה בדחפים, יחד עם קלפטומניה, הימור פתולוגי ופירומניה. ב- DSM-5, היא מסווגת בקטגוריה חדשה בשם "אבחנות הקשורות בטורדנות כפייתית" (הכוללת גם הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעת גוף דיסמורפית, חיטוט אובססיבי בעור ואגרנות כפייתית).
== אבחנת התסמונת == לפי DSM 5, כדי שפסיכיאטר יאבחן אדם עם הפרעה זו, על האדם לעמוד בקריטריונים האבחנתיים הבאים:
שכיחות ואפידמיולוגיה
השכיחות באוכלוסייה הכללית למשך 12 חודשים בקרב מבוגרים ומתבגרים היא בין 1% ל 2%. נשים נוטות לפתח את ההפרעה יותר מאשר גברים, ביחס של 10:1 בערך. עם זאת יש לקחת בחשבון שנשים נוטות יותר לחפש עזרה לכן ייתכן שהיחס הזה לא לגמרי מבטא את ההבדל בין אנשים שפתחו את ההפרעה. גם הבדלים תרבותיים בין מגדריים ביחס לשיער יכולים להשפיע על היחס בין גברים לנשים בהפרעה זו.
גורמים
קיימת עדות לגורמים גנטיים המשפיעים על טריכוטילומניה. ההפרעה נפוצה יותר אצל אנשים עם הפרעה טורדנית כפייתית חרדה ודיכאון, וכן בקרב קרוביהם מדרגה ראשונה.
לטריכוטילומניה חפיפה גבוהה עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית, ומקרים מסוימים של טריכוטילומניה עלולים להיגרם כתוצאה ממתח. אסכולה אחרת מדגישה משיכת שיער כממכרת, שכן היא קשורה לעלייה במתח לפני כן והקלה לאחר מעשה.
מודל נוירו-קוגניטיבי - המציע שגרעיני הבסיס ממלאים תפקיד ביצירת הרגלים וכי האונות הקדמיות הן קריטיות לדיכוי או לעיכוב של הרגלים מסוג זה - רואה בטריכוטילומניה הפרעת הרגלים (habit disorder).
מהלך ההפרעה
מריטת שיער יכולה להופיע אצל תינוקות אך תופעה זו נורמלית וחולפת כעבור זמן קצר. מריטת השיער של טריכוטילומניה לעומת זאת מופיעה בדרך כלל סביב גיל ההתבגרות המינית. אזורי מריטת השיער יכולים להשתנות עם הזמן. המהלך של ההפרעה הוא בדרך כלל כרוני עם תנודות של החמרה והקלה בתסמינים אם ההפרעה אינה מטופלת. אצל נשים הסימפטומים יכולים להחמיר ככל הנראה כתוצאה משינויים הורמונליים בהורמוני המין הנשיים, בעיקר סביב גיל המעבר.
מאפיינים קליניים
תלישת השיער נעשית מתוך דחף בלתי נשלט למרוט שערות. התלישה גורמת לאיבוד שיער בדרך כלל בצד הנגדי ליד הדומיננטית. השיער יכול להיות בכל מקום בגוף, אך בעיקר באזור הקרקפת (מריטת שיער מאזורים אחרים בגוף שכיחה פחות). טרם המריטה המתח גובר והוא ממשיך להתגבר בעת המריטה עצמה לאחר המריטה יש תחושת סיפוק ורגיעה, הרפיה והנאה רבה. המריטה מלווה בטקס של שזירת השיער או לעיסתו ולעיתים אף בליעתו (מה שהעניק להפרעה את שמה). על פני העור המרוט לא ניתן להבחין בצלקות או דלקות כלשהן.
תחלואה נלווית
הטריכוטילומניה מופיעה לרוב עם הפרעה נפשית נוספת, במקרים רבים דיכאון מז'ורי וכן עם הפרעת חיטוט בעור ותופעות שונות אחרות הקשורות לעיסוק בגוף כמו כסיסת ציפורניים. חלק ממצבים אלה מחייבים מתן אבחנה נוספת.
אבחנה מבדלת
טיפול רגיל בשיער: האבחנה לא תינתן למי שהסירו שיער באופן מכוון מסיבות קוסמטיות ובמטרה לשנות את המראה שלהם.
הפרעה אחרת מהספקטרום הטורדני כפייתי: אנשים עם הפרעה טורדנית כפייתית עשויים למשוך את שיערם כחלק מהטקסים שלהם. אנשים עם הפרעת גוף דיסמורפית עשויים למשוך שיער שהם חושבים שהוא דוחה. בשני המקרים האבחנה לא תהיה טריכוטילומניה.
הפרעות פסיכוטיות : אנשים במצב פסיכוטי עשויים להסיר את שיערם או חלק ממנו כתוצאה מאמונות שווא שונות. במקרים כאלה לא תאובחן טריכוטילומניה.
מצבים רפואיים אחרים : ישנם מצבים אחרים בהם תיתכן הסרה של שיער כמו דלקות עור שונות וכדומה. מקרים כאלה לא יאובחנו כטריכוטילומניה.
הפרעות הקשורות לחומרים פסיכואקטיביים: מריטת שיער יכולה להיות תוצאה של שימוש בחומרים ממריצים שונים (מתאמפיטמין וכדומה).
טיפול
בשנים האחרונות בחנו חוקרים רבים את יעילותם של טיפולים התנהגותיים שונים כמו ניטור עצמי, דה-סנסיטיזציה ושינוי הרגלים.ניסיון לטפל בנוגדי דיכאון העלה שאין להם השפעה מיטיבה על מצב האנשים עם ההפרעה. לעומת זאת טיפול באולנזופין (זיפרקסה) הראה תוצאות מבטיחות. כמו כן ישנן שיטות טיפול מקוון ושיטות שונות של עזרה עצמית.
איגוד תעשיית ההקלטות הדני
איגוד תעשיית ההקלטות הדני (באנגלית: IFPI Denmark) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות בדנמרק. תארים של זהב ופלטינה הוענקו לראשונה בדנמרק בתחילת שנות התשעים. בנוסף לכך, חולקו התארים לפי סינגלים, אלבומים, אלבומי וידאו וכדומה.
יואל קפלן
הרב יואל פנחס קפלן  (נולד בכ"ב בשבט תשל"ח, ינואר 1978) משנת 2010 משמש כרבה של אלבניה מטעם מרכז רבני אירופה. שליח חב"ד לסלוניקי, יוון ומדינות הבלקן הסמוכות. הרב קפלן חבר באיחוד הרבנים במדינות האסלאם.
ביוגרפיה
נולד בברוקלין שבניו יורק ליהודית ולשלמה קפלן. המשפחה עלתה לישראל והתיישבה בעיר צפת. למד בישיבת תורת אמת בירושלים ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בשנת תשנ"ח, 1998 סיים את לימודי הסמיכה. את לימודיו שילב בהתנדבות לקהילה בעיקר במסגרת השב"ס שם ריכז פרויקט למען שיקום האסיר. בשנת תש"ס, 2000 נישא לרות, בתו של המקובל רבי משה בן-טוב. לאחר נישואיו המשיך את לימודיו בבית המדרש להכשרת רבנים ודיינים של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, שם סיים הסמכה לרבנות ודיינות. בשנים 2004 ועד 2008 עסק ביזמות חינוכיות בנגב. בשנת 2008 נשלח על ידי תנועת חב"ד לסלוניקי שביוון.
הרב קפלן פעל להחייאת היהדות במקדוניה, קוסובו, מונטנגרו ואלבניה. בשנת 2010 הכירה מדינת אלבניה בצורך לביסוס הקהילה היהודית מחדש. הוא מונה לרב של יהודי המדינה בתמיכת ראש הממשלה ד"ר סאלי ברישה וכן של מרכז רבני אירופה. בטקס ההכתרה, חנוכה 2010 נכחו נציגי כל הדתות באלבניה והראשון לציון והרב הראשי לישראל שלמה משה עמאר.
ב-2011 הקים קהילה יהודית חדשה במונטנגרו בתמיכה של הממשל בראשותו של ראש הממשלה איגור לוקשיץ. במעמד הקמת הקהילה נכח הרב הראשי לישראל יונה מצגר.
לקפלן קשרים עם ראש ממשלת אלבניה ברישה ועם מנהיגים דתיים במדינה.
בגדאד
בַּגְֿדַּאדּ (תעתיק מדויק: בַּעְ'דַּאדּ) היא בירת עיראק ואחת הערים הגדולות במזרח התיכון.
ייסוד העיר
בגדאד נוסדה על חופו המערבי של החידקל, במסגרת הכיבוש הערבי של מסופוטומיה, על ידי הח'ליפה השני של בית עבאס, ג'עפר אל-מנסור, בשנת 762.
האתר שעליו נבנתה העיר נבחר בשל שיקולים צבאיים, כלכליים ואקלימיים:
תנאים אלו הבטיחו אספקה סדירה של סחורות ומים לצבאות ולתושבי העיר.
תהליך בנייתה נמשך כ-4 שנים (עד 766 לספירת הנוצרים). על פי העדויות ההיסטוריות, השתתפו בבנייתה כ-100 אלף בעלי מלאכה מרחבי הח'ליפות. לאחר כמה עשרות שנים הפכה לאחת הערים המפוארות והמפורסמות ביותר בעולם הערבי.
בגדאד החליפה את כופה, בירתו של עלי ואת ודמשק בירת השושלת האומיית כבירת האימפריה המוסלמית ועד מהרה האפילה על קטסיפון בירת האימפריה הפרתית והאימפריה הפרסית-הסאסאנית שהייתה במרחק של כ-30 קילומטר ממנה.
עוד בימי שלטונו של הח'ליפה הארון אל-רשיד החלה תקופת הזוהר של בגדאד, ובימיו של הח'ליפה אל-מאמון (יורש כיסאו של הארון אל-רשיד) נודעה בגדאד בכל ארצות ערב כעיר המפוארת ביותר במבניה, כמרכז מסחרי עשיר, וכמקום מגורים לגדולי החכמים והמלומדים הערביים. בגדאד התפתחה במהירות ומספר תושביה הגיע ל-2 מיליון.
העיר העגולה של בגדאד
במרכזה של בגדאד (שם שנגזר מפרסית; בערבית נקראה העיר "מדינת א-סלאם" או "דאר א-סלאם" (עיר השלום או בית השלום) ניצבה העיר העגולה ("אל מַדַוַרה") שבמרכזה ארמון הח'ליף והמסגד הגדול. לידם נמצאו קסרקטיני המשמר ולשכת האוצר. את המבנים הללו הקיפה חומה עגולה ולצידה נבנו בתי מידות של המקורבים לחצר. את העיר חילקו ארבעה רחובות בתבנית צלב, שחיברו בין ארבעה שערים גדולים, שנקבעו בחומה היקפית כפולה. בצפון-מערב שער דמשק, בצפון-מזרח שער ח'וראסאן, בדרום-מערב שער בצרה ובדרום-מזרח שער כופה. הרובע כולו עמד בצילו של מבצר מגן. סביב העיר העגולה התפתחו שכונות, רבעי מגורים ומסחר ותעלות מים רבות שנועדו להגן על העיר מפני התקפות.
תוך זמן קצר של התפתחות מואצת התפתחה העיר גם לגדתו המזרחית של הנהר, עליו נמתחו שלושה גשרים. בגדה המזרחית הוקם רובע פאר שנקרא "דאר אלח'ליפה", בו נבנו ארמונות מפוארים ששימשו את משפחת הברמכים ומקורביהם. בדרום מערב העיר נמצא רובע המסחר והתעשייה הזעירה אלכרח' ("הכרך") ובו חיו יהודים רבים שעברו אליו מאזור שפך תעלת עיסא לחידקל, שנקרא "מחלת אלעתיקה".
בגדאד הייתה מרכז של חיי תרבות והשכלה פורחים. הח'ליפים עודדו את תרגומם של טקסטים פילוסופיים ומדעיים יווניים לערבית, והמלומדים הערבים למדו ופיתחו אותם.
ראשיתה של הפילוסופיה האסלאמית בתנועת התרגומים שיזמה השושלת העבאסית. בגדאד, בירתה של השושלת, שימשה מקום מפלט נוח למלומדים פגאנים ומינים נוצריים שנמלטו מן המערב. באמצעות תרגומים מן היוונית לסורית ולערבית השתמרו כתביהם של גדולי ההוגים הפגאניים של העת העתיקה בנושאים מגוונים: אתיקה, כתבים פוליטיים, מחקרים מתחום פילוסופיית הטבע, מתמטיקה, אסטרונומיה ואסטרולוגיה. בשילובן של חכמת הודיות ופרסיות פותחו מדעים אלה ושוכללו בארצות שתחת שלטון האסלאם.
בין ההוגים הבולטים של תקופה זו בבגדאד ניתן למנות את אל-פאראבי, אל-ע'זאלי, אל-ראזי.
המוסדות הראשונים בהם התבצע טיפול בהפרעות נפשיות בגישה רפואית נפתחו ככל הנראה במזרח התיכון החל מהמאה השמינית, כאשר ידוע במיוחד בית החולים שנפתח בבגדאד על ידי הפילוסוף והרופא אל-ראזי.
מקור נוסף של ידע בו עשו מלומדי בגדאד שימוש הוא טקסטים הודיים, מהם למדו על הספרה אפס, ופיתחו את השיטה העשרונית.
המושג "אלגוריתם" נגזר משמו של מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי, מתמטיקאי שחי בבגדאד במאה התשיעית.
במהלך ימי הביניים ולאחריהם
באמצע המאה ה-11 הגיעה הדומיננטיות הערבית לקיצה הפתאומי עם הגעתם של הסלג'וקים הטורקים למזרח התיכון, לאחר שהיגרו דרומה ממולדתם שבמרכז אסיה. הסלג'וקים כבשו את פרס, עיראק (בגדאד נכבשה ב-1055), סוריה, ארץ ישראל והחג'אז, ואף הביסו את הביזנטים בקרב מנזיקרת וכבשו את אנטוליה. הסלג'וקים שלטו באזור במאתיים השנים הבאות, אף שעד מהרה התפרקה האימפריה הסלג'וקית לכדי מספר סולטאנויות קטן יותר.
בעולם היהודי של המאות ה-12 וה-13 התנהל ויכוח חריף בין הנוטים אחרי הרציונליזם בהשפעת חכמי יוון וערב (כגון הרמב"ם) לבין שוחרי המיסטיקה והקבלה, שהתנגדו בחריפות להסתמכות בלעדית על ההגיון.
באותה תקופה גם נערכו הוויכוחים המפורסמים בבגדאד בין כל חכמי האמונות השונות, וכן גם הוויכוחים הגדולים שהתקיימו כחלק מהפולמוס היהודי-נוצרי.
בתחילת 1258 הגיעו לוחמי האימפריה המונגולית בראשות הולגו חאן לשערי העיר, ואחרי מצור קצר, בגדאד נכנעה ב-10 בפברואר. לאחר נפילת בגדאד, טבחו המונגולים את רוב תושבי העיר, ובראשם הח'ליפה אל-מסתעצם הראשון, וזרעו בה הרס וחורבן. במובן מסוים העיר לא התאוששה מעולם מאותו חורבן ולא חזרה להיות מרכז עולמי.
במאות הבאות החליפה העיר שליטים עד שבשנת 1534 נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית ומאז הלכה ודעכה. תחילת התקופה הייתה מלווה במאבקים עם האימפריה הספווית של איראן, אשר כבשה את בגדאד לתקופה קצרה במאה ה-17.
בעת המודרנית
במהלך מלחמת העולם הראשונה, במרץ 1917, נכבשה בגדאד על ידי הצבא הבריטי ושוחררה מידי השלטון העות'מאני, עד להקמת ממלכת עיראק תחת שלטון הממלכה המאוחדת ב-1920, במסגרת מנדט חבר הלאומים שנמסר לבריטניה. מאוחר יותר הוכרזה עצמאות על ידי עיראק ב-1932 ועצמאות מלאה התקבלה ב-1946. אוכלוסיית העיר גדלה מ-145,000 ב-1900 ל-580,000 ב-1950.
במלחמת המפרץ ב-1991 נגרם נזק רב לבגדאד, בפרט לתשתיות התחבורה, החשמל והתברואה שלה. כעשור לאחר מכן, העיר הופצצה בכבדות במרץ ובאפריל 2003 במלחמת עיראק. נזק נוסף נגרם לתושביה מביזה חמורה שהתחוללה בימים שלאחר מכן. עם הדחתו של סדאם חוסיין מהשלטון בעיראק, העיר נכבשה על ידי כוחות ארצות הברית.
מלבד היותה עיר בירה ומרכז שלטונה של עיראק, משמשת בגדאד כמרכז המסחרי, התרבותי והתעשייתי החשוב ביותר בעיראק.
בשנת 2004 נבנה מגדל בגדאד במקום מגדל טלוויזיה שנפגע במהלך המלחמה.
דמוגרפיה
בשל הריבוי הטבעי ובשל ההגירה המואצת מהכפר אל העיר, חוותה בגדאד עיור מואץ במחצית השנייה של המאה ה-20. ב-1947 התגוררו בעיר 352 אלף תושבים. ב-1965 עלה מספר התושבים לכ-1.5 מיליון תושבים וב-1977 כמעט והוכפלה האוכלוסייה - 2.9 מיליון נפש. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 מנתה אוכלוסיית העיר 6.71 מיליון נפש.
בשל מגבלות המקום בשטחה המוניציפלי של העיר, עיקר הגידול באוכלוסייה הוא בפרוורים, הכוללים (נכון ל-2010) כ-6.4 מיליון נפש. וכך, אוכלוסיית המטרופולין של בגדאד רבתי כוללת 11.8 מיליון נפש.
יהודים
במאה ה-12 ישבו בבגדאד כ-40,000 יהודים. אחרי חורבנה של בגדאד בשנת 1258 בידי המונגולים הייתה בה רק קהילה יהודית קטנה אשר הלכה וגדלה לאורך השנים. למרות התוקפנות כלפיהם הצליחו היהודים להשתלב בקהילה הערבית בבגדאד וחלקם הגיעו לעושר רב.
הקהילה היהודית בבגדאד בפרט ובעיראק בכלל, הייתה ממרכזי התורה החשובים ביותר של יהדות המזרח והעדה הספרדית, והיא הוציאה מתוכה גדולי תורה וגדולי פוסקים. בדורות האחרונים ניתן לציין את הרב עובדיה יוסף, הרב יצחק נסים, הרב מרדכי אליהו, (האחרון נולד בירושלים אך מוצא משפחתו מבגדאד). לפניהם היו מגדולי הדור וגדולי הפוסקים, הרב יוסף חיים מבגדאד (מחבר הבן איש חי, "שו"ת תורה לשמה", "רב פעלים" ועוד) והרב יעקב חיים סופר מבגדאד (מחבר "כף החיים על חלקים או"ח ויו"ד של השו"ע). כמו כן, מי שכונה זקן המקובלים היה הרב יצחק כדורי.
היו יהודים שמילאו תפקיד חשוב בכינון המדינה העיראקית, כדוגמת ששון חזקאל, שהיה שר האוצר הראשון.
בחג השבועות תש"א (1941) התחולל פוגרום ביהודי בגדאד הידוע בשם "הפרהוד", על רקע דיכוי מרד רשיד עאלי אל-כילאני. במהלך הפוגרום נטבחו 179 יהודים, 2,118 נפצעו, 242 ילדים היו ליתומים ורכוש רב נבזז. מספר בני האדם שרכושם נבזז הגיע לכ־50,000 בני אדם. לצד גילויי השנאה והאלימות, היו מקרים של הצלת יהודים בידי שכניהם ומכריהם המוסלמים. הפּרעות והחוק שהגביל את זכויות היהודים בעיראק, שנחקק ב-1945, שימשו כגורם מאיץ לצמיחתה של המחתרת הציונית בעיראק ולתהליך שבסופו של דבר הביא לעליית יהודי עיראק לישראל במבצע עזרא ונחמיה, במסגרתו נאלצו יותר מ-80,000 יהודים לעזוב את בגדאד ואת עיראק ורובם עלו לישראל. גם לאחר מכן נרדפו היהודים על ידי השלטונות ולאחר שכמה עשרות הוצאו להורג באירועי התליות בבגדאד ובאירועים נוספים, עלו כמעט כל הנותרים לישראל.
ב-2004 נמנו כמה עשרות יהודים בעיר.
שכונות העיר
להלן רשימה חלקית של שכונות העיר:
רחובות בעיר
נקרא במקור רחוב ע'אזי ( شارع غازي), על שם ראזי, מלך עיראק. מהווה דרך עירונית ראשית באורך 2.5 קילומטר ממזרח לחידקל ובמקביל אליו, במרחק קילומטר אחד ממנו. בין גשר אל-סינק (جسر السنك) הקרוי גם גשר אל-ראשיד (جسر الرشيد) לגשר גשר באב אל מואדהם (جسر باب المعظم).
ברחוב זה וברחובות הסמוכים לו התרחש הפרהוד.
מדרום לרחוב שכן שוק העופות (סוק אלג'יג'), וסוק חנוני (שוק חנוני), שהיו שווקים יהודיים.
שכונות בהן התגוררו יהודים
תחילה התגוררו מרבית  היהודים בתוך העיר הישנה, משום שהייתה מוקפת חומה. מחוץ לחומה היה אזור הפקר ללא שלטון מרכזי, אלא שלטון הנתון בלעדית לחסדיהם של פורעים. השינוי התרחש עם הכיבוש הבריטי של עיראק. הבריטים הצליחו לאכוף שלטון וסדר מעבר לחומה. רק אז החלו היהודים לצאת מעבר לחומה, לקנות אדמות ובוסתנים ולבנות בתים. יהודים רבים בנו שכונות מפוארות ומרווחות גרו בבתים פרטיים מקופים גינות נוי, אך היו גם יהודים שנשארו לחיות בשכונות עוני.
בתאווין (بتاوين)
בעבר נקראה בוסתן אל-חאס (בוסתן החסה). בשכונה זו היה ריכוז גדול של יהודים, בני המעמד הבינוני-גבוה. בתקופת היהודים השטחים מסביב כמעט לא היו בנויים, השכונה נמצאת בצידה המזרחי של בגדאד, במערב תוחמים את השכונה גשר הרפבוליקה (جسر الجمهورية), שכונת באב א-שרקי, כיכר תחריר וכיכר אל-תייראן, במזרח שכונת קראדה, כיכר פירדוס וכיכר אל-אנדלוס, והיא ממוקמת בין רחוב אל-סעדון ורחוב אל-נידאל.
בית הכנסת מאיר טוויג שוכן בשכונה.
אירועי הפרהוד פסחו על השכונה.
כיום השכונה מוזנחת והיא מוקד לסחר בסמים, זנות ולפשע באופן כללי. בשכונה מתגוררים תערובת של עניים, קבצנים, עיראקים חסרי בית ופליטים סודאנים. האדריכלית הבריטית הנודעת, זאהה חדיד, נולדה בשכונה.
בשנת 2009 דיווח יומון עיראקי על זכייתה של יהודייה בת למהגרים עיראקים, בתביעה להשבת בית בשכונה שהיה שייך למשפחתה.
קומיטאס
סולומון (שלמה) סולומוניאן (בארמנית:  Սողոմոն Սողոմոնեան) הידוע בשם הכמורה שלו קומיטאס ורדאפט (בארמנית: Կոմիտաս; 26 בספטמבר ( הלוח היוליאני; 8 באוקטובר לפי הלוח הגרגוריאני 1869- 22 באוקטובר 1935; מתועתק Komitas ולעיתים Gomidas) "אבי המוזיקה הארמנית הקלאסית", היה כומר, מוזיקאי, מלחין, זמר, מעבד מוזיקלי ואתנומוזיגולוג ארמני. קומיטאס שילב את כהונתו ככומר עם שירה דתית, חקירה מוזיקולוגית תאורטית, הלחנה והובלת מקהלה עתירת מוניטין שהופיעה ברחבי העולם. הוא אסף, רשם, הקליט וחקר למעלה מ-3,000 שירי עם ומנגינות עממיות ארמניות, כמו גם אוסף של שירי עם כורדים. לאחר שגורש מביתו באיסטנבול בליל ה-24 באפריל 1915 יחד עם עוד למעלה מ-200 אינטלקטואלים, שהה במחנה ריכוז ליד אנקרה. על אף ששוחרר, בהתערבותו של שגריר ארצות הברית הנרי מורגנטאו, לא שב ליצור ואושפז לסירוגין במוסדות לבריאות הנפש עד מותו 20 שנה לאחר השחרור.
שנותיו הראשונות
נולד בעיירה בוילאייט בורסה באימפריה העות'מאנית כבן יחיד למשפחה בעלת קשרים הדוקים עם השלטונות, שכתוצאה מכך שפתה הייתה טורקית ולא ארמנית. אמו נפטרה פחות מחצי שנה לאחר לידתו, כבת שבע-עשרה במותה. את מרבית זמנו כילד בילה עם משפחתה של אמו בעיר בורסה. אביו נפטר כשהיה בן עשר ובאופן מעשי חי כחסר בית. בהיותו בן 11 נשלח על ידי הבישוף המקומי ללימודים בסמינר לכמרים גוברגיאן שבעיר ואראשאפאט (בארמניה של ימינו). הקתוליקוס (ראש הכנסייה) במקום גינה את חוסר שליטתו של הנער בארמנית, אך התרשם מיכולתו המוזיקלית ויפי שירתו. בסמינר לכמרים מצא קומיטאס לראשונה בית, רגשי, רוחני ואינטלקטואלי. בנוסף לשפה הארמנית למד קומיטאס את האדפטציה הארמנית לתיווי הנוימה הנקרא חאז ואימץ אותה לצורכי הלחנה. בין היתר חיבר לחנים לשירי חצ'אטור אבוביאן. ב-1893 מונה למנצח המקהלה של קתדרלת אתצ'מיאדין בוואראשאפאט, הכנסייה החשובה ביותר בעולם הארמני ומקום מושבו של הקתוליקוס העליון. ב-1895 הוכתר ככומר בדרגת ורדאפט בשם קומיטאס (על שם קתוליקוס-מוזיקאי בשם זה שחי במאה השביעית). באותה שנה ראה אור האוסף הראשון של שירי עם אותם רשם ותיעד לראשונה. האוסף כולל שירי אהבה, חתונה ושירי ערש.
הקריירה המוזיקלית
ב-1910 עבר קומיטאס לעיר הבירה האימפריאלית, קונסטנטינופול (איסטנבול), על מנת להגיע לקהל רחב יותר. הוא עסק בהלחנה, מחקר והוראה ויסד את מקהלת "גוסאן" (Gusan) המקצועית שכללה 300 זמרים ומוזיקאים. המקהלה הופיעה עם חומר ארמני עממי ומקורי בקהילות ארמניות ברחבי העולם ובפני קהל אירופאי. לאחר הופעה בפריז זכה קומיטאס לשבחים מפי המלחין קלוד דביסי.
הגירוש ושנים של דעיכה
בליל ה-24 באפריל 1915 פקד שר הפנים טלעת פאשה על גירוש שכבת העילית הארמנית מאיסטנבול למחנות ריכוז ליד אנקרה. קומיטאס נכלל בקבוצה שנשלחה ברכבת מיוחדת לצ'אנירי (Çankırı). בהתערבות ידידיו, המשורר הטורקי מהמט אמין יורדקול (Mehmet Emin Yurdakul) והסופרת האלידה אדיב אדיוואר (Halide Edib Adıvar), פנה שגריר ארצות הברית, הנרי מורגנטאו לממשלה הטורקית, שגרמה לטלעת פאשה להוציא צו לשיחרורו המיידי של קומיטאס (ו-14 איש נוספים). על אף שהותו הקצרה של קומיטאס ברכבת הגירוש ובמחנה הריכוז, הוא סבל מהתעללות קשה שגרמה לו נזקים נפשיים חמורים ולחרדות קשות בהמשך חייו.
ב-1916 אושפז קומיטאס בבית חולים פסיכיאטרי באיסטנבול, הידיעות על רצח העם הארמני רק החמירו את מצבו. ב-1919 הועבר לפריז, שם מת לבסוף, לאחר אשפוזים לסירוגין במוסדות לבריאות הנפש, בבית החולים הפסיכיאטרי בווילז'ואיף (Villejuif). אפרו הועבר לירוואן ונקבר בפנתאון היוצרים שם, שנקרא על שמו.
מורשתו
לאחר רצח העם התברר כי אלמלא מפעלו של קומיטאס הייתה יורדת לטמיון כל המורשת המוזיקלית של ארמניה המערבית. חלק מכתביו התפרסמו כבר ב-1933 בפריז. בשנות החמישים הועברו הכתבים לירוואן והתפרסמו בארמניה ובגרמניה. כמו כן זכו שיריו, לחניו ועיבודיו למקהלה לביצועים והוקלטו החל מ-1970 (אז ראה אור לציון מאה שנים להולדתו האלבום הכפול The music of Komitas). ב-1988 ראה אור סרט קולנוע המגולל את סיפורו של קומיטאס מאת הבמאי האמריקאי-ארמני דון אסקריאן (Don Askarian). האלבום Gomidas Songs שהקליטה ב-2008 זמרת הסופרן הקנדית ממוצא ארמני איזבל ביירקדריאן (Isabel Bayrakdarian) היה מועמד לפרס גראמי.
בעיר ירוואן קרויים על שמו מספר אתרים בהם פנתאון היוצרים, הקונסרבטוריון הלאומי, שדרה מרכזית בעיר ומוזיאון ומכון שנחנכו ב-2014. כן קרויה על שמו הכיכר המרכזית של ואראשאפאט. פסלים של קומיטאס מוצבים בין היתר בפריז, בדטרויט וליד בניין האספה המחוקקת של קוויבק במונטריאול.
דמותו מוטבעת על מטבע של 10,000 דראם ארמני.
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2 (באנגלית: The Twilight Saga: Breaking Dawn – Part 2) הוא סרט פנטזיה רומנטי והרפתקאות ודרמה אמריקאי משנת 2012 בבימויו של ביל קונדון המבוסס על הספר הרביעי והאחרון בסדרה "דמדומים", מאת סטפני מאייר. זהו החלק השני והאחרון בעיבוד הקולנועי לספר הרביעי בסדרת הספרים דמדומים. התסריט נכתב על ידי מליסה רוזנברג, שכתבה את כל תסריטי הסרטים בסדרה. בסרטים מככבים קריסטן סטיוארט, רוברט פטינסון וטיילור לאוטנר.
הקרנת הבכורה העולמית של החלק השני התקיימה ב-16 בנובמבר 2012 (ובישראל ב־15 בנובמבר, הקרנת הסרט הייתה ב-4DX (אולם ארבעה-ממדים) ביס פלנט, בו הצופה מסוגל להרגיש את הסרט תוך כדי שימוש בכיסאות זזים).
הסרט, אשר גרף מעל ל-821 מיליון דולרים ברחבי עולם ב-54 הימים לאחר שהוא יצא לראשונה לאקרנים, היה לסרט ה-5 הרווחי ביותר של שנת 2012 והסרט הריווחי ביותר מכל הסרטים בסדרת סרטי דמדומים.
DVD ובלו-ריי יצאו ב-2 במרץ 2013.
עלילת הסרט
בלה פוקחת את עיניה כתינוק בן יומו, היא משתוקקת לראות שוב את רנסמיי, בתה, אך היות שרנסמיי היא חצי ערפדה וחצי אנושית, אדוארד חושב שכדאי להרחיק את בלה מרנסמיי עד שהיא תתגבר על תאבונה הרב. באמצע הצייד, בלה מריחה דם של מטפס הרים ורודפת אחריו. אדוארד מסיח את דעתה מן המטפס, אך להפתעתו הרבה, בלה אינה מנסה להתגבר עליו. בבית משפחת קאלן, נותנים לבלה להחזיק את רנסמיי, אך היא מגלה שג'ייקוב הטביע את חותמו עליה, מה שגורם לה להוציא אותו החוצה, ולתקוף אותו, להנאתם הרבה של אדוארד ואמט.
מנגד מסביר לה ג'ייקוב שהגורל שנועד להטביע אותו על רנסמיי גרם לכך שבימי ההריון בלה רצתה בקרבתו שלמעשה זאת הייתה רנסמיי. קארלייל מספר לבלה שצ'רלי מתקשר פעמיים ביום, ומציע לספר לו, שבלה נכנעה למחלה ומתה. ג'ייקוב מבין שאם קארלייל יספר זאת לצ'רלי, הוא יאבד את רנסמיי, מה שגורם לו ללכת אל צ'רלי ולחשוף את עצמו כאדם זאב לפני צ'רלי. ג'ייקוב מרמז לו שבלה הייתה צריכה לעבור שינוי על מנת להחלים מהמחלה. בני המשפחה נותנים לבלה עצות איך להתנהג כמו בן אדם. כשצ'רלי מגיע, הוא ובלה שמחים לראות אחד את השני. אדוארד ובלה מציגים לפניו את רנסמיי בתור בתם המאומצת, אך צ'רלי חושד שבלה משקרת לו, היות שלרנסמיי יש את העיניים שלה.
יום אחד, ג'ייקוב ובלה מוציאים את רנסמיי לשחק בשלג. אירינה שהגיעה להתנצל בפני הקאלנים, רואה את רנסמיי באוויר, ומאמינה שאדוארד ובלה עברו על החוק. בלה מבחינה באירינה ומנסה לתפוס אותה, אך אירינה נמלטת בעודה כועסת. אירינה הולכת לוולטורי ומדווחת על פשע שעשו הקאלנים. לפתע, אליס מקבלת חיזיון שהוולטורי באים, מה שגורם לשאר המשפחה לחפש עדים לטובתם. אליס וג'ספר עוזבים את הקאלנים, ומודיעים להם לאסוף כמה שיותר עדים לפני שהשלג יימס. אדוארד, בלה, רנסמיי וג'ייקוב הולכים לחפש את השבט מדנאלי. בתחילה, טניה וקייט חושבות כמו אירינה, אך לאחר שרנסמיי נוגעת בפנייה, טניה מבינה שהצדק עם הקאלנים. קארלייל ואסמה מרחיקים לאסוף את אליסטר ואת אמון, קבי, בנג'מין וטיה, שיוון, מגי וליאם. אמט ורוזלי שולחים לאדוארד ובלה את גארט. ואילו אליס וג'ספר שולחים להם את רנדל, פטר, שרלוט ומרי, וגם את האמזונות. בלה מגלה שכישרונה הייחודי מתבטא בכך שהיא מגינה על עצמה ויכולה להגן גם על אחרים, ובשל כך אדוארד וארו לא יכלו לקרוא את המחשבות שלה. בלה ושאר העדים מתאמנים לקראת המפגש. ג'ייקוב וסאם עושים הסכם שלום ביניהם למקרה שילחמו נגד הוולטורי.
כל הקאלנים והעדים מספרים סיפורים מסביב למדורה שבנג'מין הדליק. למחרת היום, המחנה של הקאלנים ניצב בשלג מול המחנה של הוולטורי. בלה ואדוארד, מוכיחים לארו, כי רנסמיי אינה ערפדה אך גם לא אנושית, מה שגורם לקאיוס להכשיל את אירינה, וכשהיא עונה לו באופן שגוי, קאיוס עורף את ראשה ושורף את גופתה. טניה וקייט נחושות לנקום, אך מקשיבות לאדוארד. ארו פונה אל חבורתו בשאלה האם הם יוכלו לדעת מה רנסמיי תעשה לעולמם בעתיד. ארו, קאיוס ומרקוס מחליטים שלמען ביטחונם עדיף להרוג את רנסמיי. לפתע, מן היער, יוצאים אליס וג'ספר כשהם הולכים לכיוון הוולטורי. אליס טוענת כלפי ארו שיש לה ראיות שרנסמיי אינה מסוכנת לעולם הערפדים. ארו נוגע בידה של אליס ורואה שהיא צודקת, אך זאת אומרת לו שהוא לא יאמין לה. אליס מסמנת לבלה להבריח את רנסמיי על ג'ייקוב משדה הקרב, ואליס מעיפה את ארו באוויר. ארו מסמן לקחת את אליס, מה שמעורר את חמתו של קארלייל, ובינו לבין ארו מתפתח קרב אכזרי. ארו יוצא כשידו על העליונה, הוא עורף את ראשו של קארלייל, וקאיוס שורף את גופתו ואסמה ושאר מחנה העדים נחרדים. הדבר מעורר קרב אכזרי נורא בין הקאלנים והעדים לבין הוולטורי, החל במותו של ג'ספר וכלה במותם של קאיוס ומרקוס.
בינתיים, ארו רואה את כל האבדות שספג מהקאלנים, ומחליט להילחם באדוארד. ונראה שהוא יצליח לערוף את ראשו של אדוארד, כשבלה מונעת מארו להרוג את אדוארד. בלה ואדוארד מצליחים לערוף את ראשו של ארו. ובכך המלחמה מסתיימת. כשבלה משיגה לפיד בוער, הכול נהיה לבן, ומסתבר שכל סצנת הקרב האכזרי הייתה חיזיון של אליס, שמראה אותו לארו, ומסבירה לו שזהו עתידו אם יחליט להרוג את רנסמיי. אליס מראה לארו, קאיוס ומרקוס את נאוול, חצי ערפד וחצי אדם, שמגולל בפניהם את סיפורו. ארו ובלה שואלים אותו שאלות, ונאוול עונה להם בהתאמה. בלה מרגישה הקלה. כדי למנוע את מותו, ארו פונה לוולטורי ואומר שלמרות הכול הם לא ילחמו, וכל חייל המשמר של הוולטורי חוזרים לביתם, חוץ מארו שנשאר להביט על אליס, אדוארד ובלה ומרמז בכך שהוא רוצה אותם.
מאוחר יותר, שכל העדים עוזבים, אליס רואה את העתיד של אדוארד ובלה. אדוארד, שקורא את מחשבות שלה, מבין שג'ייקוב יכנס למשפחה שלו בתור בעלה של רנסמיי. עוד יותר מאוחר, ביער, בלה מסירה מעליה את המגן, ונותנת לאדוארד המופתע לקרוא את מחשבותיה. אדוארד ובלה שקועים בנצח שלהם.