cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Justice (אלבום)
פרסים ומועמדויות
במהלך טקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2021 ביבר היה מועמד לשני מועמדויות: "אמן זכר אהוב – פופ/רוק", "השיתוף הפעולה של השנה".
ארצות הברית
תחילה לפני צאת האלבום Justice, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד של אפל מיוזיק בלמעלה מ-101 ערים, ובכך שבר שיא לאמן עם מספר הרב ביותר של מדינות שכבש. Justice צבר 138 מיליון השמעות בספוטיפיי בארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו ובכך שבר את השיא של Dangerous: The Double Album של מורגן וואלן ששהה במקום הראשון במצעד בילבורד 200, עם 10 שבועות בצמרת המצעד. האלבום נחשב לאלבום עם הפתיחה הגדולה ביותר של ביבר כאשר שבר את השיא של עצמו עם אלבומו הקודם Changes. הסינגל "Peaches" היה לסינגל המוסטרם ביותר מתוך האלבום ביום הראשון לצאתו עם יותר מ-5.7 מיליון שמיעות. נכון לשנת 2022, האלבום צבר למעלה ממיליארד השמעות בספוטיפיי, ובכך הפך לאלבום שצבר מספר זה של השמעות בזמן הקצר ביותר מבין אלבומים שהוציאו זמרים באופן כללי. ובכן האלבום הושמע בחודש הראשון לצאתו יותר מ-500 מיליון פעמים, וביבר קיבל את התואר "מלך האינסטגרם" ועל כן נקרא "מלך זמר הפופ".
כל 16 שירי האלבום איישו את המצעד של ספוטיפיי מהמקום הראשון ועד המקום ה-16. "Peaches" הגיע למקום הראשון עם 5.7 מיליון השמעות, וקבע שיא לשיר המושמע ביותר ביום הראשון בספוטיפיי מאת זמר. מאז האמנים אוליביה רודריגו ודרייק הצליחו לשבור את השיא של ביבר עם 6.145 ו-6.146, עם שירם "Drivers License", "Girl Want Girls", בהתאמה.
יתר על כן בארצות הברית, האלבום משך תשומת לב רבה מאוד בקרב מעריציו ובפרט קהל המאזינים, 7 רצועות מתוך האלבום הגיעו לצמרת המצעד של ספוטיפיי "Spotify Streaming Chart", כאשר "Peaches" הראשון מתוך האלבום שעשה זאת, מיד לאחר מכן "As I Am" בשיתוף עם קאליד, הופיע לראשונה במקום השני, ועלה מעלה בהמשך, עם יותר מ-1.7 מיליון שמיעות ביממה הראשונה לצאת האלבום. שלושה משירי האלבום הגיעו לעשרת הגדולים של אפל מיוזיק בארצות הברית, כאשר הסינגל "Peaches" הגיע לראש המצעד, ולמקום הרביעי במצעד העולמי.
בעקבות שחרור האלבום, ביבר נהפך לאמן הרביעי בשנת 2021 לאמן עם מספר הרב ביותר של שמיעות, אחרי הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט אשר שחררה את שני אלבומי ההקלטה החוזרת שלה, Fearless (Taylor's Version), ו-Red (Taylor's Version), בעקבות מחלוקות המאסטרס עם סקוטר בראון, מנהלו האישי של ביבר. בנוסף, האלבום נהפל לאלבום השלישי המוסטרם ביותר בספוטיפיי באופן כלל עולמי אחרי אלבומיהן של רודריגו ודואה ליפה Sour, Future Nostalgic, בהתאמה, ולאלבום הגברי המוסטרם ביותר. שירו של דה קיד לארוי יחד עם ג'סטין ביבר "Stay", הוא השיר השלישי המושמע ביותר באותה השנה בספוטיפיי.
הן ברחבי העולם והן ברחבי ארצות הברית, הצליח האלבום לקבוע שיא השמעות לשבוע הראשון לאלבום פופ המבוצע על ידי אמן, באמזון מיוזיק. באפל מיוזיק העולמי האלבום הצליח לשבור שיאים ביניהם האלבום שהגיע למקום הראשון במשך יותר מ-70 ימים, לשנת 2021, יחד עם הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה שהצליחה לעשות זאת באמצעות אלבום האולפן השישי שלה Postions. בין היתר האלבום נהפך לאלבום הרביעי בכל הזמנים עם מספר הרב ביותר של ימים במקום הראשון, ולאמן הזכר היחידי שעושה זאת, כשהשיא שייך לאלבום When We All Fall Asleep, Where Do We Go? של בילי אייליש שעושה זאת עם 95 ימים.
בין היתר, האלבום נמכר בכיותר מ-4 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד (כולל הורדות של הזמנה מוקדמת), ונהפך לאלבום השלישי הנמכר ביותר לשנת 2021. האלבום הוא נהפך לאלבום עם מספר הרב ביותר של השמעות בקריירתו של ביבר עם 9 מיליארד השמעות באופן גלובלי, האלבום השלישי שלו שעושה זאת, יחד עם Purpose (2015 - 25 מיליארד השמעות) ואלבום האולפן הראשון שלו My World 2.0 (2010 - 16.5 מיליארד השמעות). אלבום האולפן Purpose נהפך לאלבום השני עם מספר הרב ביותר של הסטרמות בתולדות ההיסטוריה. רק על פי העותקים שנמכרו בשבוע הפתיחה שלו, הפך האלבום לבין האלבומים הנמכרים ביותר במדינה בשנת 2021. בעקבות ההגעה למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, נהפך ביבר לאמן המכניס את כל אלבומיו לפסגת המצעדים בהופעתם הראשונה במצעד.
כל שש עשרה רצועות האלבום נכנסו למצעד בילבורד הוט 100, כשארבעה מתוכן נכנסו לעשירייה הפותחת. הסינגל "Holy" הגיע למקום השלישי במצעד. הסינגל "Peaches" הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והיה לשיר השביעי של ביבר שעושה זאת, ביבר אף היה לאמן הגברי הראשון בהיסטוריה שהופיע במקום הראשון באותו השבוע במצעד בילבורד הוט 100 לסינגלים ובמצעד בילבורד 200 לאלבומים. Justice היה לאלבומו השני ברציפות של ביבר שכל שיריו נכנסו למצעד בילבורד הוט 100. בנוסף, ביבר הפך לאמן הראשון הצעיר עם מספר הרב ביותר של שירים שנכנסו למצעד הסינגלים בילבורד הוט 100 עם 103 שירים. בנוסף הצליח ביבר לשהות במצעד הסינגלים יותר מ-200 שבועות סך הכל בכל תולדות המצעד, כאשר הסינגל הקאנטרי שלו עם דן + שי "10,000 Hours" הופיע לראשונה במקום הרביעי.
ארבע משירי האלבום נכנסו לעשירייה הפותחת במצעד שירי הפופ למבוגרים, ושני שירים מהאלבום נכנסו למצעד דאנס/מיקס שואו איירפליי, השיא מתוך האלבום שייך ל-"Ghost" ששהה במקום השישי במצעד. ארבע משירי האלבום נכנסו לעשירייה הפותחת במצעד פופ איירפליי, כאשר שניים מתוכם ביבר הצליח להכניס לראש המצעד, ובכך נהפך לאמן הראשון בתולדות מצעד זה שעושה זאת מתוך אלבום אחד. בתחילת אפריל 2021 האלבום הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד בילבורד 200, שבוע לאחר מכן, הראפר האמריקאי רוד וייב שחרר את אלבום האולפן השלישי שלו SoulFly והופיע לראשונה במצעד במקום הראשון בתאריך 10 באפריל 2021, שבוע לאחר מכן ביבר שוב הצליח לטפס לראש המצעד בילבורד 200 עם האלבום, ואלבומו של ביבר הפך לבין האלבומים היחידים שעשה זאת בשנת 2021.
בקנדה
בעיר מולדתו של ביבר, טורונטו שבקנדה האלבום הופיע לראשונה במקום הראשון בתאריך 3 במרץ 2021, במצעד האלבומים הקנדי, ושהה במקום הראשון במשך חמישה שבועות, ונהפך לאלבום הרביעי עם מספר הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד האלבומים הקנדי, אחרי אלבומיהם של אוליביה רודריגו - Sour, דרייק - Certified Lover Boy, ומורגן וואלן עם Dangerous: The Double Album אשר שהו בצמרת המצעד במשך שמונה שבועות כל אחד.
האלבום הגיע הישר למקום הראשון במצעד האלבומים של המדינה, והיה לאלבום התשיעי של ביבר שהגיע לפסגת המצעד, והיה לאלבום הראשון של ביבר עם מספר הרב ביותר של שבועות במקום הראשון, כאשר אלבומו הקודם Purpose, הצליח לעשות זאת עם ארבע שבועות. כל שש עשרה רצועות האלבום נכנסו למצעד קנדה הוט 100, ורצועת הבונוס "Lifetime" שהגיע למקום ה-85 במצעד קנדה הוט 100. הסינגלים "Holy", "Peaches" ו-"Lonely" נכנסו לפסגת המצעד. בכך הפף ביבר לאחד מהאמנים היחידים בהיסטוריה שהצליחו לעשות זאת.
בעקבות כניסתם של הסינגלים למצעד קנדה הוט 100, ביבר שבר את שיאו הקודם עבור אמן עם מספר הרב ביותר של שירים בצמרת המצעד, עם 13 שירים סך הכל, יותר מכל אמן אחר.
שווקים נוספים
בממלכה המאוחדת, התייצב האלבום במקום השני במצעד האלבומים הבריטי עם מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים, אולם נחסם האלבום לעלות למקום הראשון על ידי הזמרת האמריקאית לנה דל ריי עם אלבומה Chemtrails Over The Country Club. האלבום לא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, על כן לא צלח את ההצלחה בדומה לאלבום הקודם שלו Changes, ששם הגיע למקום הראשון בבריטניה.
בסוף השנה, חברת המצעדים הרשמית של בריטניה סיכמה את השנה עם סיכום המוזיקה. בתוצאותיה בחלק הראשון פורסמו כי ביבר נהפך לאמן הגלובלי החמישי עם מספר הרב ביותר של השמעות. האלבום Justice דורג גם במקום החמישי ברשימת "5 האלבומים המושמעים ביותר בממלכה המאוחדת", ולמקום השלישי ברשימת "5 האלבומים המושמעים ביותר באופן גלובלי". בחלק השני ברשימת "40 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021", האלבום דורג במקום ה-21, והצליח להתעלות על אלבומיהם של אמנים רבים כמו Certified Lover Boy של דרייק, Happier Than Ever של בילי אייליש, ושלושת אלבומיה של טיילור סוויפט, Folklore, Evermore, ו-Red (Taylor's Version).
בניו זילנד התייצב Justice במקום הראשון במצעד האלבומים של איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי במשך ארבעה שבועות לא רצופים, ובכך רשם את שבוע הפתיחה המוצלח ביותר לאלבום בשנת 2021, אחרי האלבום של רודריגו, Sour, אשר בתאריך 26 ביולי 2021, האלבום העפיל מהעשירייה ומתמקם במקום ה-11 במצעד. שבוע לאחר מכן, הצליח האלבום לחזור לעשירייה הפותחת במשך חמישה שבועות ואז שוב העפיל. ב-18 באוקטובר 2021, גרסת הדלוקס של האלבום שהה במקום החמישי במצעד. בשבוע של 23 בפברואר 2022, האלבום עדיין נמצא במצעד השירים של ניו זילנד במקום ה-11, אחרי 48 שבועות במצעד, ונמכר בכיותר ממיליון עותקים, על קבלת פלטינה.
Justice אף התייצב במקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי. הוא היה לאלבום הרביעי של ביבר שעשה זאת, והפך אותו לאמן היחיד שעשה זאת לאורך העשור השני של המאה ה-21, וה-22. אלבומו הקודם Changes לא צלח זאת והגיע למקום השני. אלבומיו הקודמים שעשו זאת הם (לפי סדר הוצאתם): My World 2.0, Believe, Purpose, והאחרון Justice. יתרה מזאת, כל אחת משש עשרה הרצועות של האלבום נכנסה לטופ 50 במצעד המוזיקה האוסטרלי ובכך שבר ביבר שיא כל הזמנים לשירים שנכללים במצעד במקביל מאותו אלבום, תוך ש-"Peaches" הגיע לפסגת המצעד והפך לשירה השמיני שעשה זאת. ביבר שבר כמה שיאים עקב כניסתו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי ביניהם; האמן השלישי עם מספר הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד הרצועות הדיגיטלי (עם 25 שבועות), לאמן הרביעי עם מספר רב ביותר של שירים הנכנסים למצעד הרצועות הדיגיטלי (עם 7 שירים) יחד עם הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט, לאמן השמיני עם מספר הרב ביותר של שבועות במקום הראשון במצעד הסינגלים האורבני עם 42 שבועות. ביבר נהפך לאמן השלישי בעשור ה-22 שהופיע במקום הראשון באותו השבוע במצעד הסינגלים האוסטרלי ובמצעד האלבומים האוסטרלי עם "Peaches" (בתאריך 5 באפריל 2021 - 12 באפריל 2021).
במצעד הסינגלים האוסטרלי, ג'סטין ביבר שבר שיאים במצעד באמצעות הוצאת אלבומו; השיר "Holy" שהה במצעד ב-50 המקומות הראשונים במשך 31 שבועות, ו-"Peaches" במשך 33 שבועות. ביבר נהפך לאמן השלישי, ולאמן הראשון העכשויי עם מספר הרב ביותר של שבועות במקום הראשון (עם 48 שבועות).
כלל העולם
Justice צבר 138 מיליון השמעות בספוטיפיי בארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו ובכך שבר את השיא של Dangerous: The Double Album של מורגן וואלן ששהה במקום הראשון במצעד בילבורד 200, עם 10 שבועות בצמרת המצעד. האלבום נחשב לאלבום עם הפתיחה הגדולה ביותר של ביבר כאשר שבר את השיא של עצמו עם אלבומו הקודם Changes.
הסינגל "Peaches" היה לסינגל המוסטרם ביותר מתוך האלבום ביום הראשון לצאתו עם יותר מ-5.7 מיליון שמיעות. נכון לשנת 2022, האלבום צבר למעלה ממיליארד השמעות בספוטיפיי, ובכך הפך לאלבום שצבר מספר זה של השמעות בזמן הקצר ביותר מבין אלבומים שהוציאו זמרים באופן כללי. ובכן האלבום הושמע בחודש הראשון לצאתו יותר מ-500 מיליון פעמים, וביבר קיבל את התואר "מלך האינסטגרם" ועל כן נקרא "מלך זמר הפופ". כל 16 שירי האלבום איישו את המצעד של ספוטיפיי מהמקום הראשון ועד המקום ה-16. "Peaches" הגיע למקום הראשון עם 5.7 מיליון השמעות, וקבע שיא לשיר המושמע ביותר ביום הראשון בספוטיפיי מאת זמר.
האלבום Justice נהפך להיות לאלבום העשירי המושמע ביותר בשבוע הראשון לשנת 2022, כאשר Planet Her של דוג׳ה קאט נהפך למושמט ביותר בשבוע הראשון.
Sysinternals
סיסאינטרנלס (באנגלית: Windows Sysinternals או Winternals) הם אוסף כלים לניהול, אבחון, ניטור ופתרון בעיות בסביבת חלונות מבית מיקרוסופט. האוסף מכיל כ-72 כלים ופותח על ידי צוות המפתחים של חברת Winternals, מארק רוסינוביץ' (Mark Russinovich) וברייס קוגסוול (Bryce Cogswell) בשנת 1996. בתאריך 18 ביולי 2006, נרכשה החברה על ידי מיקרוסופט וכיום היא חלק ממיזם מיקרוסופט TechNet.
כלים
Sysinternals מספקים למשתמש שירותים רבים ללא תשלום, רוב הכלים פותחו על ידי מארק רוסינוביץ' (Mark Russinovich) וברייס קוגסוול (Bryce Cogswell) ומתוחזקים על ידם כיום.
הכלים מחולקים ל-6 קטגוריות:
ניהול קבצים והדיסק הקשיח (File and Disk Utilities):
ניהול תהליכים (Process):
כלי אבטחה (Security):
מידע על המערכת (System Information):
תוספות (Miscellaneous):
מלחמת ששת הימים בתרבות הישראלית
הניצחון הישראלי במלחמת ששת הימים ביוני 1967 הטביע באופן עמוק את חותמו בתרבות הישראלית. ניצחון זה השתקף בספרות, בסרטי קולנוע, בזמר העברי, בתיאטרון ובעיתונות. מלחמת ששת הימים השפיעה ככל הנראה יותר מכל מלחמה בפרט או אירוע בעל השלכות לאומיות בכלל על התרבות הישראלית. בארץ שררה אופוריה רבה שהתבטאה בתיעוד נרחב של המלחמה ותוצאותיה.
אלבומי ניצחון
כשנה לאחר המלחמה החלו להופיע אלבומי הניצחון שהציגו את תמונות הניצחון והשמחה של חיילי צה"ל לצד תמונות של הצבאות הערביים המובסים. אלבומים אלה היו הביטוי הרשמי של צה"ל למלחמה והדגישו את האתוס הציוני של שותפות הגורל בין הלוחמים בחזית לאזרחים המצויים בעורף. האלבומים זכו לפופולריות עצומה בציבור הישראלי ויעיד על כך המספר הגבוה של סוגי האלבומים שראה אור ונאמד על פי הערכות שונות בין שישים למאה. חלק מן האלבומים תורגמו לשפות זרות בשל ביקוש לאלבומים גם מחוץ לגבולות ישראל, כך למשל האלבום שכתב ההיסטוריון אריה חשביה "אלבום מלחמת הניצחון" תורגם לאנגלית ורומנית.
אפיון בולט של האלבומים הוא הערצת הגנרלים. ד"ר חזי עמיאור מציין כי שני הגנרלים שזכו להערצה הגדולה ביותר היו שמואל גונן (גורודיש, מפקד חטיבה 7) ומוטה גור (מפקד חטיבה 55). אך מעל להם התעלתה ההערצה לשר הביטחון משה דיין והוא זכה לאלבום נפרד שכלל תמונות רבות שלו. לימים יהיה אף דיין עצמו בין המבקרים את "האווירה האלבומית" שלאחר המלחמה. ההיסטוריון יואל רפל מציין כי מלחמת ששת הימים הייתה המלחמה היחידה בה יצאו אלבומי ניצחון מאז הקמת המדינה.
פזמונים
פזמונים היו גם הם חלק מרכזי מביטוי השמחה על הניצחון ומספרם ככל הנראה עלה על אלה שנכתבו במלחמת העצמאות. בין הפזמונים שחוברו ישנם כמה שהפכו לקלסיקה של ממש. דוגמאות לכך הוא השיר גבעת התחמושת שנועד להנציח את הקרב על גבעת התחמושת והשיר ירושלים של זהב המתאר את החזרה לירושלים. שיר זה שחובר מעט לפני המלחמה תרם ככל הנראה לקבלת ההחלטה להילחם בעיר העתיקה ולכבוש אותה. דוד אוחנה טוען בספרו כי גילויי הדתיות בתרבות הישראלית לאחר המלחמה מהווים מעבר מתקופת החולין שאפיינה את ישראל מהקמתה לתקופה של סחרור משיחי-לאומני. לעומת זאת גרשון הכהן טוען כי גילויי הדתיות היו למעשה "מבנה עומק תודעתי, שפרץ לרגע בעצמה מטלטלת מן התת-מודע אל המודע הקולקטיבי". הדוגמה שהוא מביא לכך היא השיר "ירושלים של זהב".
גם השיר מה אברך שנכתב לזכרו של החייל אלדד קרוק שנהרג במלחמה זכה להצלחה גדולה. השיר "מה אברך" בנוי כסדרת שאלות רטוריות בין מלאך לבין המאזינים ומציג אדם המתברך מינקותו ועד בגרותו בשלל תכונות הראויות לאדם בכל גיל. בעשור האחרון הוא השיר המושמע ביותר ברדיו ביום הזיכרון. בשנים האחרונות ביקורת רבה נשמעה מצד חוגי הימין על שיר זה בשל כך שהוא "כופר בערך עליו נפל החייל". לצד שירי הניצחון ההרואיים ושירים המבכים את המתים היו גם שירים קלילים והומוריסטיים. פזמון הומוריסטי שחובר ב"תקופת ההמתנה" היה "נאצר מחכה לרבין" שנועד להעלות את המורל הלאומי. לאחר הניצחון שונו חלק ממילות הפזמון ללשון עתיד כך שיתאים לתיאור הניצחון. פזמון נוסף שזכה להצלחה גדולה היה "שארם א שייח" שחיבר עמוס אטינגר. לימים סיפר אטינגר כי חשב שמדובר ב"שיר מטופש... שדווקא אותו זוכרים".
ספרות
השפעה רבה הייתה למלחמה על ספרות הילדים. גיבור הילדים הבלתי מעורער של תקופה זו הוא דנידין הרואה ואינו נראה שיצר הסופר שרגא גפני. בשלוש השנים שלאחר המלחמה יצאו שלושה ספרים שתיארו את עלילותיו של דנידין הפוגע בכוחות האויב. "דנידין במלחמת ששת הימים" (1968) ו"דנידין בשבי" (1969) עוסקים במעלליו של דנידין בסיני בזמן המלחמה. הספר השלישי "דנידין במשימה בלתי אפשרית" מתאר את דנידין חודר לתחנת רדיו ירדנית שמורה, שם הוא מתעלל במלך ירדן המנסה לשדר לעולם. ספרי נוער נוספים ובולטים שיצאו לאחר המלחמה היו צמד ספריו של הסופר חיים גיבורי "חבועוז במלחמה" ו"חבועוז בנתיבי רמת גלעד" שעסקו בתלמידי תיכון הנאבקים לצד צה"ל. הסופרת ימימה אבידר טשרנוביץ כתבה את "מגדלים בירושלים" שבו שישה ילדים ירושלמיים מעלים חוויות הקשורות במלחמה. דבורה עומר גם היא כתבה על המלחמה בספר הילדים "הכלב נו נו יוצא למלחמה".
סיפורי מלחמה רבים פורסמו גם בעיתונות הילדים והכתבים נשלחו לדווח מן האזורים שבשליטת ישראל. היחס לאזורים אלה היה רווי התרגשות ולווה בתחושה היסטורית. נעמה שפי מציינת מספר סיבות להשפעה ולכוחה המעצב של המלחמה על ז'אנר זה. בעוד במלחמת העצמאות הודחקה השאיפה לחזור אל חבלי התנ"ך בשל תוצאות המלחמה, ב"ששת הימים" החזרה אל מחוזות תנ"כיים עוררה אצל הילדים התרגשות רבה בשל ההיכרות המוקדמת עם המקומות מספרי הלימוד. עיתונות הילדים עסקה באתרים אלה רבות (כמו למשל כתבתו של צבי אילן ב"הארץ שלנו" שזיהה את האיים סנפיר וטיראן כמקום בו טבעו חילות פרעה). בנוסף, העיתונות בישראל טרם התחרתה בכלי תקשורת בחו"ל שלא זכו לתפוצה בישראל, ולכן הילדים היו חשופים בעיקר לנקודת המבט הישראלית-פטריוטית.
לעומת ספרות הילדים נראה שבתחום הספרות למבוגרים המלחמה לא השפיעה באותה מידה. בניגוד למלחמת העצמאות שחלק מן הספרים בה זכו למעמד קנוני (למשל "במו ידיו" של משה שמיר ו"ימי צקלג" של ס. יזהר) יבול מלחמת ששת הימים דל יותר. למרות זאת כדאי להזכיר את ספרו של ברוך נאדל "המטוסים קורקעו אור עם שחר" (1968) וספרו של העיתונאי יגאל לב "באלוהים, אמא, אני שונא את המלחמה" (1968) על הישראלי הטוב והיפה שכמה לשלום אבל נאלץ להילחם בכל כוחותיו. בכל זאת ניתן לציין שני ספרים חשובים שהשפיעו במידה רבה על התרבות הישראלית: "שיח לוחמים" ו"חשופים בצריח". "שיח לוחמים" קיבץ עדויות של חיילים מקיבוצים שהוקלטו זמן קצר קודם לכן. הספר מתאפיין בשיח ביקורתי כלפי אתוס המלחמה בישראל שהיווה אנטיתזה לאווירת הניצחון באותם הימים. בעדויות מובאות תחושות החיילים במלחמה, הקושי הנפשי הכרוך בפינוי תושבים ערביים ועוד. למרות ההצלחה של הספר בציבור הישראלי ובפרט בתנועה הקיבוצית הוא נתפס כשנוי במחלוקת. לצד תשבחות שחלקו לספר פוליטיקאים דוגמת גולדה מאיר וסופרים כמו חיים גורי, עלתה גם ביקורת כנגד הכותבים שהדביקה להם את הכינוי "יפי נפש" שנתפס ככינוי גנאי. לימים גם התברר כי עדויות של תלמידי "ישיבת מרכז הרב" לא נכללו בספר ונגנזו משום ש"התאפיינו בגוון משיחי".
במאמרו של אלון גן המשווה בין שני הספרים הוא טוען כי שניהם מהווים למעשה מפגש בין שפות דוריות. בעוד "חשופים בצריח" עוסק ב"מה עשיתי" הרי ש"שיח לוחמים" עוסק ב"מה הרגשתי". כל אחד מן הספרים זכה לאחר שנים לביקורת נוקבת בגלל ההתמקדות בקטבים אלה.
ולירושלים-דברי ספרות והגות לכבוד ירושלים המשוחררת
לרגל שנה למלחמת ששת הימים יצא הספר ולירושלים – דברי ספרות והגות לכבוד ירושלים המשוחררת בהוצאת אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל וחולק לחיילי צה"ל. הספר הורכב ממאמרים, סיפורים, שירים ותמונות "ממיטב ההוגים והיוצרים שפעלו אז בארץ ישראל" ובהקדמתו הספר נכתב:.
תיאטרון
במחצית השנייה של שנות השישים היה התיאטרון על סף פריצת הטלוויזיה המקומית וליד קולנוע ישראלי דל תקציב. לפיכך היה התיאטרון אתר בילוי והתכנסות משמעותי. ראייה לכך היא הסיקור האינטנסיבי של הצגות התיאטרון בעיתונות היומית. דורית ירושלמי שדנה בהשפעות המלחמה טוענת כי התיאטראות המסחריים לא התייחסו לאימת המלחמה ו"הקרינו על מסך התודעה של הצופה, שלל דימויים של "המלחמה היפה". הקהל לא הצביע ברגליו, והעדיף את פלח התיאטרון הפופולרי, קומדיות ודרמות סנטימנטליות שסופקו לו, ואשר ניזונו מההבטחה הגדולה אחרי המלחמה — ההבטחה לחיים נורמליים.
הצגה שזכתה להצלחה עצומה לאחר שעלתה זמן קצר לאחר המלחמה (1968) הייתה "איש חסיד היה" שכתב ועיבד דן אלמגור וביים יוסי יזרעאלי. ההצגה שהתבססה על סיפורים, שירים וניגונים חסידיים התייחדה בגישה "רומנטית" של תנועת החסידות. מרבית השחקנים היו יוצאי להקות צבאיות וצורת ההגשה הייתה "קלילה" ובידורית. במופע צפו כרבע מיליון אנשים, שמינית מכלל האוכלוסייה בארץ. לדעת ירושלמי הסיבה היא משום שהמופע "התכתב עם תחושת הנס ועם השילוב המנצח שבין כוח לאמונה". תהליך ה"אמריקניזציה" והמסחור הוביל לדעת ירושלמי ליבוא של מחזות דוגמת "כנר על הגג" ו"גבירתי הנאווה".
"קזבלן" (1966) מציג את סיפורו של יוסף סימן-טוב שעלה כנער ממרוקו וחש ממורמר משום שאף על פי שזכה לצל"ש על גבורתו בצבא חבריו שכחו ממנו לאחר השירות הצבאי. הליהוק של יהורם גאון, בוגר להקות צבאיות וחבר בלהקות "התרנגולים" ו"שלישיית גשר הירקון" גרם לציבור להזדהות עם הדמות. ירושלמי מציינת שהמחזמר זכה להצלחה חלקית בלבד ב"תקופת ההמתנה" בגלל השינויים התכופים בלו"ז של מועדי ההופעות. אחרי הניצחון המציאות השתנתה. ההופעות תוגברו ונוצר קשר ישיר בין סיפור ההפקה למלחמה. זאת באמצעות יהורם גאון שהפך כוכב והופיע, כמו זמרים ובדרנים רבים אחרים, בפני חיילים בשירי המחזמר. על פי המודעות בעיתונות, כשההצגות חודשו הוקרן לקהל בהפסקה בין שתי המערכות, ביוזמת גיורא גודיק, "יומן קרבות צה"ל", שהרחיב את החוויה התיאטרונית וקישר בין גיבור העלילה למלחמה.
קולנוע
המדיום הקולנועי בשנים הראשונות לאחר המלחמה היה בתחילת דרכו בישראל. למרות זאת מאז ועד היום מלחמת ששת הימים לא זכתה לייצוג נרחב על המסך הגדול לעומת מלחמות אחרות (כמו מלחמת העצמאות או מלחמת לבנון הראשונה). מרבית הסרטים שנעשו על מלחמה זו היו תיעודיים ברובם ומיעוטם עלילתי. כמה סרטים תיעודיים המציגים את הקרבות עלו מיד לאחר המלחמה. סרטם של יצחק מימיש הרבסט ויעקב המאירי "שישה ימים לנצח" ואחריו, כמעט מיד, "שלוש שעות ביוני" של אילן אלדד. רשויות ההסברה של המדינה הפיקו ב-1968 את "ששת הימים" שביימו אלפרד שטיינהארדט ויגאל אפרתי (והוא אף כלל סצינות קרב ששוחזרו בעזרת חיילי צה"ל). סרט עלילתי שזכה להצלחה רבה היה "כל ממזר מלך". הסרט בבימויו של אורי זוהר מ-1968 ניסה לתעד את הווייתה של הגבריות הישראלית בעת שלום ובעת קרב. מעל 740,000 צופים בישראל צפו בו והוא אף ייצג את ישראל בקטגוריית הסרט הזר בתחרות פרס האוסקר. גם הביקורות היללו את הסרט וראו בו סרט "מבריק", אך בחלוף השנים סרט זה נשכח מן התודעה.
השפעות נוספות
השינויים הגאו-פוליטיים לאחר המלחמה הביאו להתרחקות מן התרבות הסובייטית המזרח-אירופית והתקרבות לתרבות המערב. ישראל נפרדה בהדרגה מן הסוציאליזם הנוקשה ואימצה את ערכי האינדיבידואליזם והחירות האישית. בד בבד צעירים וצעירות מארצות הברית ומאירופה החלו להתנדב בקיבוצים והביאו עמם את תרבות הרוק אנד רול, השחרור המיני והשימוש במריחואנה. דוגמאות לכך הן למשל חברי להקת ה"הצ'רצ'ילים" (1965) שאימצה את תרבות ה"רוק" ו"חבורת לול" שנודעה באורח חיים פרוע ובהתנסות בסמים.
המלחמה גם הובילה לסיומו של המיתון הכלכלי שהחל ב-1966. תחושת האופטימיות והצורך בידיים עובדות שיפתחו את "השטחים המוחזקים" גרמה לרווחה כלכלית ניכרת בשנים שלאחר המלחמה. הירידה בשיעורי האבטלה והעלייה בשכר הביאו להעמקת תרבות הצריכה בישראל, בתי "כלבו" של "המשביר לצרכן" הוקמו בירושלים ובתל אביב. הישראלים החלו לקנות טלוויזיות, פטיפונים ומכשירי רדיו משוכללים. חלה עלייה גדולה במספר התיירים שהגיעו לבקר בארץ (בשמונת החודשים הראשונים של 1970 הגיעו 323 אלף תיירים לישראל, שיא של כל הזמנים עד אז). המלחמה גם הובילה ל"גל עלייה" של יהודים בין השנים 1967–1973 שכלל קרוב ל-300,000 עולים, מרביתם מברית המועצות ולראשונה חלקם ממדינות מערביות. זאת לאחר שנים של ירידה בעלייה וגידול במספר היורדים הישראלים. פתיחת הדרך למקומות הקדושים ליהדות, עוררה תנועה של תיירים יהודים מכל העולם שבאו לבקר אותם, בחלקם מסיבות דתיות ובחלקם בעקבות התעוררות של תחושות לאומיות לאחר הניצחון במלחמת ששת הימים. כל אלה מלמדים שתחושת "החרדה הקיומית" שהורגשה קודם למלחמה הוחלפה בתחושת ביטחון.
חגי אייד
חגי אייד (נולד ב-18 באוקטובר 1970) הוא אקטיביסט להט"ב, שחקן ואיש תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה
אייד נולד ב-1970 וגדל בנתניה. סיים לימודי תיאטרון בבית צבי בשנת 1994, ולאחר סיום לימודיו היה שותף בקבוצת תיאטרון פרינג' גאה שתועדה בסרט הקאלט "אדינבורו לא מחכה לי".
בשנת 2008 סיים לימודי בימוי לתיאטרון באוניברסיטת חיפה.
בתקשורת
אייד היה אחד הכותבים בביטאון הקהילה הגאה "הזמן הוורוד", שימש כעיתונאי בעיתון "העיר" של רשת מקומוני שוקן, כעורך תרבות ב"טיים אאוט", ועורך משנה ב"ידיעות אמריקה" מבית ידיעות אחרונות.
כמו כן שימש כדובר תיאטרון "הבימה" ותיאטרון צוותא, בית ציוני אמריקה והוועד למלחמה באיידס.
בשנת 2016 היה מעורב בהקמתו של אתר התוכן לקהילה הגאה WDG, והנחה את מגזין הווידאו של האתר.
מאז 2022 מפרסם כתבות בנושאי הקהילה הגאה ב-ynet.
בפוליטיקה
בבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999 הוצב במקום החמישי ברשימת "הירוקים", אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-65 ברשימת שינוי לכנסת.
ב-2007 הודיע על כוונתו להקים מפלגה חדשה בשם מג"י - מפלגת הגייז הישראלית, שתתמודד בבחירות לכנסת.
ב-2017 השיק את פורום התרבות של מפלגת מרצ, ובבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 היה אחד ממועמדי המפלגה למועצת עיריית תל אביב, אך לא נבחר לאחר שהרשימה זכתה ב-3 מושבים בלבד.
Boys Do Cry
Boys Do Cry (בעברית: בנים כן בוכים) הוא סינגל מאת הזמר השווייצרי מריוס ביר. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2022 כחלק מאלבום בעל אותו השם. השיר נבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון 2022 בטורינו.
רקע
לפי ביר, השיר עוסק בעובדה שכל האנשים חשים כאב, כולל גברים. השיר מדבר שאנשים לא צריכים להתעלם מרגשות, ושאנשים צריכים לעודד אחרים לעשות זאת. ביר אמר בראיון: "למדתי מוקדם מאוד שאני לא צריך להתבייש ברגשות שלי. כגבר, אני לא מפחד לבכות ולחשוף את החולשות שלי בפני הקהל שלי. אני לא רוצה ללבוש שריון רגשי, אני רוצה להיות מי שאני. ואני רוצה לעודד את הקהל שלי לעשות את אותו הדבר".
השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2022 בערוץ היוטיוב הרשמי של האירוויזיון.
לפני האירוויזיון
בתחילת אפריל 2021 הודיעה רשות השידור השווייצרית ה-SRF את כוונתם להשתתף באירוויזיון 2022, ופתחו בקשות להיות חלק מוועדת הבחירה. ב-16 ביוני 2021, פורסמו הכללים לאמנים על מנת להגיש בקשה לתהליך הבחירה הפנימי שלו. מועד ההגשות היה בין 1 ל-15 בספטמבר 2021.
הבחירה כללה פאנל של 100 צופים שווייצרים - שנבחרו בין אפריל ליוני - לצד חבר מושבעים בינלאומי מיוחד בן 23 חברים, המורכב משופטים לשעבר במדינותיהם. כל פאנל היווה 50% מההצבעות, שהתבטאו בשלבים לא ידועים והכריעו את המערכה השווייצרית לאירוויזיון לפני סוף השנה.
ב-8 במרץ 2022 הוכרז כי רשות השידור השווייצרית ה-SRF בחרה באופן פנימי בביר כנציג שווייץ באירוויזיון 2022 עם השיר Boys Do Cry.
באירוויזיון
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי שווייץ תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר הראשון.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. שווייץ הופיעה רביעית, לאחר ליטא ולפני סלובניה. ב-10 במאי 2022 ביצע ביר את "Boys Do Cry" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. שווייץ הופיעה חמישית, לפני צרפת ואחרי פינלנד. ב-14 במאי עלה על בימת הגמר לבצע את שירו. לבסוף דורגה במקום ה-17 עם 78 נקודות.
יצחק בונין
רבי יצחק בּוּנין (Isaac Bunin; תרל"ב, 1872 - ז' באב תשמ"ב, 27 ביולי 1982) היה רב רוסי-אמריקאי, כיהן ברבנות ברוסיה ובארצות הברית, והיה נשיא "ועד הרבנים דוויליאמסבורג" וחבר הנשיאות של "ועד הרבנים דניו יורק רבתי", מראשי אגודת הרבנים ונשיא הכבוד שלה.
בשנות ה-60 עלה לישראל, וחי בה עד פטירתו בגיל 110.
ביוגרפיה
נולד במולוסטוסבקה, מחוז מוהילב לשיינא (נפטרה במוסקבה, תמוז תרצ"א) ולרב צבי הירש בונין (נפטר אדר א' תרפ"ט). עד גיל 10 למד אצל אביו, ואחר כך בישיבת הרב מאיר רפפורט בעיירת הולדתו. לאחר שנה נפטר ראש הישיבה, והוא עבר ללמוד בחסלוביץ' בישיבתו של רבי ישראל מלאך. אחר כך למד שנתיים בישיבת חב"ד בצריקוב, ואחריה כשנתיים בבוברויסק בישיבת ר' זאב וולף.
נישא לבתו של ר' צבי מנחם מהעיר סירוז במחוז צרניגוב, אחרי נישואיו למד ב"קיבוץ" בסמרגון ובכולל קובנא. נסמך לרבנות בידי רבי צבי הירש רבינוביץ מקובנה ובידי רבי רפאל שפירא מוולוז'ין ורבי חיים יהודה ליב ליטווין רבה של סמרגון. משנת תרנ"א (1891), בגיל 19, כיהן כרב ברובנא ואחריה (מתרס"ח) בנובה אוקראינקה שבמחוז חרסון באימפריה הרוסית. בשנת תרס"ח הדפיס את ספרו "דברי יצחק" בהסכמת הרבנים: חיים ברלין, משה דנישבסקי, יהודה ליב גורדין ויצחק יעקב ריינס.
הוא עלה לארץ ישראל בשנות ה-60 (סוף תשכ"ה או ראשית תשכ"ו) והתגורר בירושלים ליד ישיבת טשיבין. בשנת תשל"ה, נקראה הישיבה הקטנה של חסידות טשרנוביל "מאור עיניים" בירושלים על שמו ועל שם רעייתו בסוף ימיו איבד את מאור עיניו, אבל זיכרונו נותר צלול. הוא נפטר בירושלים בז' באב תשמ"ב, 27 ביולי 1982, והוא בן 110.
הניח אחריו שני בנים וארבע בנות ונכדים.
אורי בן דוד
אורי בן-דוד (נולד ב-13 בנובמבר 1982) הוא פרופסור בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב וחוקר במחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה.
בן דוד נולד וגדל בשכונת תל גנים ברמת גן. את הדוקטורט שלו עשה ב וסיים אותו בשנת 2014. לאחר מכן עשה את עבודת הפוסט-דוקטורט שלו במכון ברוד של אוניברסיטת הרווארד ו-MIT, ובמסגרתו התפרסם במגזין Nature מחקרו שחשף כיצד האבולוציה של תאי סרטן שגדלים בתרבית משנה את התגובה שלהם לתרופות.
עם חזרתו מארה"ב בשנת 2019 הצטרף כחבר סגל בכיר במחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם וביוכימיה וכעמית במרכז ספרא לביואינפורמטיקה באוניברסיטת תל אביב, ובמאי 2023 קודם לדרגת פרופסור חבר וקיבל קביעות באוניברסיטה.
חיים אישיים
בן דוד נשוי ליותם זעירא והשניים הורים לתאומים. בשנת 2015, במהלך הפוסט-דוקטורט שלו במכון ברוד, יזם יחד עם אריק לנדר פנייה ל-FDA במטרה לשנות את מדיניות הארגון לגבי תרומות דם, שלא התירה תרומות מגברים המקיימים יחסי מין עם גברים. בעקבות הפניה, שינה ה-FDA ב-2023 את המדיניות לכזו שאינה תלויה בנטיה מינית, מין או מגדר.
אלי לוי (קצין)
אלי לוי (נולד ב-11 בנובמבר 1930) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף. שירת בתפקידים בכירים בחיל הים בהם ראש מספן המודיעין, ובתפקידו האחרון בשירות הקבע שירת כראש משלחת משרד הביטחון ונספח צה"ל בגרמניה המערבית ונספח צה"ל הראשון באוסטריה.
ביוגרפיה
לוי נולד בשלהי שנת 1930 בעיר נירנברג שבגרמניה, להַנס לוי, לימים לודביג ולסוזי לבית אופנבכר. האב, הַנס, בן למשפחה שהקימה את בית הכל-בו הראשון בנירנברג, בוגר בי"ס למסחר, מקצוע שהצטיין בו. האם, סוּזִי, סיימה בגרמניה בי"ס חקלאי, כנראה לקראת עלייתה ארצה. בעקבות עליית הנאצים לשלטון עזבה משפחתו את גרמניה. בחודש אפריל 1933 עלתה לארץ ישראל והשתכנה בירושלים. לאחר כשנה וחצי התגרשו ההורים, ולוי נשלח לבית סבו וסבתו בנירנברג. בתחילת שנת 1936 החזירה אמו את לוי ארצה.
בשנת 1937 נישאה האם סוזי לצייר ישי קולביאנסקי ובני הזוג לקחו את לוי לביתם. ומכיתה ה' ואילך חי ולמד בצפון תל אביב.
לימודים
לימודים יסודיים: בתל אביב: כיתה א' בבי"ס שלווה, כיתה בי בבי"ס תל נורדאו. כיתות ג'-ד' במשק ילדים בפרדס חנה, כיתות ה'-ח' למד בבית החינוך לילדי העובדים בצפון תל אביב. היה זה בי"ס שהצטיין ברמת הוראה גבוהה. לתלמידים הוקנו ערכים רבים כבר מגיל בית הספר היסודי (כפי שנקרא אז "עממי"). יום לימודים שלם, אחד בשבוע, היה 'יום עבודה'. עבודה שנעשתה בשדה של בית הספר ליד הירקון, במטבח ובנגריה, אותו סיים בשנת 1944.
לימודים מקצועיים: חרף קשיים כלכליים של המשפחה, נשלח לוי, לאחר סיום בית הספר העממי, ללימודים בבית הספר המקצועי ע"ש מכס פיין. בית ספר שהלימודים בו היו יום שלם. לוי למד במגמת חשמלאות טכנית, תלת-שנתי, אותו סיים בשנת 1947.
פעילות חברתית ימית
תוך כדי הלימודים בבי"ס עממי הצטרף לוי לתנועת השומר הצעיר, ובמסגרתה נכנס בשנת 1944 לפלוגה הימית של הפועל בתל אביב. בשנת 1945 נשלח למחנה של החבל הימי לישראל שם הוסמך ל'דרגה ב'. ובהמשך, אחרי לימודי ניווט חופי, הוסמך ל'דרגה א' ולהדרכה.
לוי נעשה מדריך בהשומר הצעיר ובפלוגה הימית של הפועל. הקבוצה הראשונה שהדריך הייתה מחניכי התנועה המאוחדת. בהמשך הדריך קבוצות מהשומר הצעיר ואחרים. תפקיד הדרכה בים כלל הפלגות עצמאיות, בסירות לווייתניות, בנות מספר ימים לאורך חופי הארץ לכל אורכם, עם אחריות רבה לסירה ולצוות המפליגים.
גיוס לצה"ל – סמוך לגיוסו בשנת 1948 נקבע כי שיישאר להדרכה במסגרת מכסות המדריכים שהמוסדות הלאומיים הקציבו לתנועות הנוער. כך לא זכה להצטרף לגרעינו בפלמ"ח. חויל ישירות למילואי ההגנה המרחבית בגליל המערבי.
בשנים 1950–1952 שימש רכז "הימייה" בתל אביב, שכללה כ-500 חברים. מפקד מחנה ההדרכה מטעם חבל ימי לישראל. וחבר 'ועדת הים המרכזית' במרכז הפועל.
בשנת 1952 סיים את ההדרכה והצטרף לחבריו בקיבוץ סער בגליל המערבי. שם, לאחר תקופה קצרה, נהיה לחשמלאי של הקיבוץ, תפקיד אותו מילא בזמן שבו חובר הקיבוץ לרשת של חברת החשמל לישראל. משך תקופת שהייתו בקיבוץ נקרא לוי לשמש מפקד מחנה ההדרכה הקיצי, המרכזי מטעם חבל ימי לישראל, כן הדריך ניווט חופי במסגרת הפלוגה הימית של הפועל בנהריה.
חיל הים
כניסה לחיל - בשנת 1953 הועבר לוי ממילואי ההגנה המרחבית לחיל הים, והוצב כאיש מילואים בשייטת הנחתות. בשנת 1955 התנדב לוי לשירות קבע בחיל הים והצטרף לקורס חובלים ה'. חשמלאי במשחתת - במהלך קורס החובלים שלו רכש חיל הים שתי משחתות מבריטניה. כתוצאת ממחסור חמור בכוח אדם לאיוש המשחתות, הופסקו כל הקורסים בבסיס ההדרכה של חה"י וחניכיהם נשלחו לבריטניה. מחסור חמור במיוחד היה בחשמלאים. מפקד אח"י יפו (ק-42), גיבור ישראל, יוחאי בן נון, שמח מאוד לקבל את לוי ששובץ למקצוע בו היה מומחה במחלקת חשמל בפיקודו של אדם ענב. במסגרת עבודתו כחשמלאי למד לוי להכיר את כל חלקי האניה. ב-1956 הגיע לוי לישראל על סיפון אח"י יפו (ק-42), וחזר לבה"ד חיל הים להמשך הכשרה בקורס החובלים.
בעת 'מבצע קדש', אוקטובר 1956, נזקק חיל הים למיטב לוחמיו, קורס החובלים פורק. חלק מחניכיו שהיו לוחמי שייטת 13 חזרו לשייטת. לוי חזר ליחידתו, שייטת הנחתות, בה התמנה למפקד אחד משני צוותי החוף של השייטת. עם צוותו ירד לוי לסיני, והשתתף במבצע חילוץ מטוס מיג 15 מצרי שנחת נחיתת אונס בימת ברדוויל. המטוס חולץ מהימה, הושט לדופן אוניית סוחר רימון והובא לחיפה. להבאת מטוס הייתה חשיבות מודיעינית בהיותו מיג 15 הראשון שנפל לידיים מערביות.
בדצמבר 1957 סיים לוי בהצטיינות את קורס חובלים ה'.
שירות בכלי שיט
שייטת המשחתות - ולבחירתו הוצב לאח"י יפו (ק-42). בתחילה נתמנה להיות סגן קצין . לאחר תקופה קצרה מונה להיות סגן קצין התותחנות של האניה, עוד לפני השתתפותו בקורס קציני התותחנות, מונה לקצין התותחנות של אח"י יפו בפועל.
באוקטובר שנת 1959 החל קורס קציני תותחנות בבה"ד חיל הים. אותו סיים ב-15 במאי 1960, כראשון בקורס, וחזר לתפקיד קצין התותחנות באח"י יפו. אותה עת הונהג לראשונה 'האיוש הרצוף', התותחנים התמחו בתפקידיהם ודיוק הירי של מערכת התותחנות השתפר ללא היכר, מעתה היו פגיעות ישירות בטווחי 12 ק"מ.
לאחר כשנה נוספת התמנה לוי להיות קצין התותחנות הבכיר של שייטת המשחתות, שייטת 1, זאת בנוסף לתפקידו כקצין התותחנות של האניה. באותה עת בוצעו על סיפון אח"י יפו ניסויי ירי ראשונים בטיל ים-ים "לוז" מייצור רפא"ל ושיפורו על ידי התעשייה האווירית. כך נעשה שותף בפיתוח הטיל גבריאל.
שייטת הטרפדות - בחודש אוגוסט שנת 1962, לאחר מעל חמש שנות שרות על המשחתת, קיבל, לוי לבקשתו, פיקוד עצמאי על טרפדת. הוא עבר לפלגה 914 בחיפה שהייתה בפיקוד רס"ן עזרא קדם (כריש). קיבל פיקוד על הטרפדת ט-206. הייתה זו ספינה שנבנתה מעץ בשלוש שכבות והייתה בעלת גוף חזק. במערכת ההנעה הוחלפו ארבעת מנועי בנזין ל-2 מנועי דיזל, כך שנעשתה פחות מועדת לשריפות. הדבר גרם לכך שהוטלו על ט-206 משימות מיוחדות, והשרות כמפקד הטרפדת היה מאתגר.
לימודים במהלך השירות
בגרות – תוך כדי קורס החובלים, השלים לוי תעודת בגרות (עם מתמטיקה מורחבת, פיזיקה וכימיה) באופן אקסטרני בשנת 1956. קצונה וחובלים – עבר את קורס הקצינים הבסיסי בבה"ד 1 ואת קורס חובלים ה' סיים בדצמבר 1957 כחניך מצטיין. קורס קציני תותחנות ימית בחיל הים, 1960, חניך ראשון בקורס. לימודים אקדמאיים – בשלהי 1964 קיבל לוי הפסקה מהשירות בים והתחיל בלימודי תואר ראשון בסטטיסטיקה ובכלכלה באוניברסיטה העברית. סיום הלימודים חל בתחילת 1967.
פיקוד אוניית תובלה
במלחמת ששת הימים הוצב לוי לשייטת המשחתות במינוי זמני לתפקיד קצין התותחנות של אח"י אילת (ק-40). בסמוך לסיום המלחמה הופקדה בידי לוי אניית התובלה אח"י בת-ים (ת-83). הייתה זאת אחת משתי אניות העזר שנקנו מחברה הולנדית כדי לשרת בזירת ים סוף לוי הכניס את האנייה לשירות חיל הים, פיקח על התקנת החימוש והמכשור, ועל האימון הבסיסי והמתקדם של הצוות, שבחלקו ימאים מנוסים אנשי מילואים מחיל הים. חוויה מיוחדת היה קורס למפקדי ספינות דבור שהתבסס על באנייה.
בהיות שתי האניות אח"י בת-ים (ת-83) ואח"י בת גלים (ת-81) כלי השייט הגדולים של חיל הים בזירת ים האדום הוטלו עליהם משימות ימאות נדרשות בהתאם לצרכים. כך היה איתור ספינת דיג שלל שנותק עימה הקשר והיה צורך להניע את מנועה שכבה. הישג ראוי לציון הייתה הצלחת חילוץ נחתת 36 מ', שעלתה בשוגג על שונית במצרי יובל בכניסה למפרץ סואץ. ההצלחה התבטאה בחילוץ 'נקי', שאיפשר להפעיל את מנועי הנחתת מיד אחרי החילוץ, ולהמשיך להפליג ללא נזק.
ספינות סער
באביב שנת 1967 נתמנה לוי למפקד אח"י אילת (סער 2), הספינה הרביעית בסדרה שנבנתה במספנות בשרבורג, צרפת. לוי ביצע מספר הפלגות ניסוי ים. . השיט את הספינה משרבורג לישראל וב-11 באוגוסט 1968 הגיעה אח"י אילת (סער 2) לנמל חיפה. לאחר הרכבת חימוש הכניס אותה לשירות פעיל. תחילה כספינת תותחים ולאחר התקנת מערכת טילי הגבריאל, הפכה לספינת טילים. ב-13 באוקטובר 1969 מסר לוי את הפיקוד על הספינה למיכה רם.
בה"ד חיל הים
לוי מונה להקים את ה, מתקן התרגול הממוחשב הראשון של חיל הים. לוי פקד משך מעל השנתיים על המת"ט. היה אחראי על קבלת הבניין, הרצת המערכות הממוחשבות, ניהול התדרוכים והתחקירים. הפעלת, שרתה בעיקר את שייטת ספינות הטילים, וגם בחינוך צוערי קורס החובלים לפיקוד בים וקורסי קצינים אחרים. במתקן זה תורגלו כל תוכניות המבצעים שבוצעו בהצלחה, במלחמת יום הכיפורים. ב-15 באפריל 1971 סיים מפקד הבה"ד אריה ברק את תפקידו ולוי מונה לשמש כמפקד בה"ד חיל הים בנוסף לתפקידו ב. בתקופה זאת זכה לארח את ראש הממשלה גב גולדה מאיר שר הביטחון משה דיין והרמטכ"ל חיים בר-לב בטקס סיום מחזור י"ח של קורס חובלים. לאחר מספר חודשים מסר את התפקיד לסא"ל פנחס פנחסי.
פיקוד בים
מן הפיקוד המוצלח על ה, חזר לוי לפקד על פלגת ספינות טילים 33. במהלך פיקודו, בפברואר 1973 פיקד על הפלגה שהובילה את הכוח הפושט על "יעדי גאולה" במבצע ברדס 54–55, כן השתתף במבצע אביב נעורים ומבצעים אחרים נגד המחבלים הפלשתינאים בלבנון. בספטמבר 1973 זמן קצר לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, מסר את הפיקוד על פלגה 33 לסא"ל גדעון רז. עם זאת זכה למחמאה ממפקד חיל הים, בנימין תלם
לקחי קרבות הטילים
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הועמד לוי בראש צוות הפקת הלקחים של חיל הים. משימתו הייתה לאבחן ולהסיק לקחים שניתן ליישם באופן מידי תוך כדי המלחמה. לוי נכח עם צוותו במרבית קרבות הטילים, אסף את התרשימים הטקטיים אחרי כל קרב ופעולה ותיאר אותם בצורה מובנת. צוות ו ערך תחקירים עם מפקדים ובעלי תפקידים בספינות. בכך אפשר לחייל להוציא לקחים מאירועי הקרבות, ובהמשך להוציא בפרסום עב כרס, שייטת 3 במלחמת יום הכפורים קובץ תחקירים ולקחים, שכיסה את מרבית פעילות ספינות הטילים בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים.
תפקידו הרשמי של לוי באותה עת היה ראש ענף פיתוח אמצעי לחימה במחלקת הים. בסיום המלחמה השתתף בהערכת מצב על מיקוש מצרי יובל בה טבעה המכלית סיריס. בתפקיד זה עסק בשיתוף הפעולה עם צי ארצות הברית. כן היה שותף להמשך פיתוח טיל גבריאל, כולל הארכת הטווח, ופיקח על ניסויי אמצעי לחימה.
המודיעין הימי
ב-1975, נקרא לוי לקבל את תפקיד ראש מחלקת המודיעין של חיל הים מרמי לונץ והועלה לדרגת אל"ם. לאחר תקופת לימוד נושא המודיעין הימי הגיע למסקנה כי חיל הים זקוק למערכת מודיעין משוכללת בהרבה מזו שהייתה קיימת. תוך שיתוף פעולה וקבלת הנחיה ועזרה רבה מראש אמ"ן האלוף שלמה גזית, תכנן ושדרג את מערכת המודיעין הימי עד להיותה מספן המודיעין של חיל הים. המערכת המשודרגת סיפקה מודיעין נדרש, למבצעים ולמדיניות של חיל הים וצה"ל, ברמות הטקטית, האופרטיבית והאסטרטגיות. ועשתה זאת בצורה מקצועית על רמה גבוהה. במקביל התנהלו גם שיתופי פעולה עם מערכות מודיעין של מדינות ידידותיות. בשנת 1980, אחרי מעל חמש שנות פיקוד על המודיעין הימי, מסר את התפקיד לאל"ם מיכה רם.
נספח צה"ל בגרמניה
בשנת 1980 הועלה לוי לדרגת תא"ל. לנוכח שליטתו המלאה בשפה הגרמנית, נתמנה לוי לתפקיד נספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון במערב גרמניה. בשנת 1982 נתמנה, בנוסף לתפקידו, להיות גם נספח צה"ל, הראשון, באוסטריה. בשתי הארצות יכול היה לקדם את צורכי מערכת הביטחון והמדינה, לרבות המשך פיתוח טנק מרכבה, הרבה מעבר למקובל מנספח גרידא.
תפקידים אזרחיים
בשנת 1984 סיים לוי את שירותו והשתחרר משרות קבע בדרגת תת-אלוף. באזרחות, ניצל את קשריו הבינ"ל ואת ידיעותיו האקדמיות, בחברת תדיראן באגף השיווק, ובתעשייה הביטחונית רפא"ל בשיווק לאירופה. בהמשך עבד במחלקת השיווק של חברת אורדן תעשיות. בכל אלה פיתח מערכות קשר יעילות עם מערכות הביטחון של ארצות היעד, מערכות שזכו להערכת עמיתיו בישראל ובחו"ל. בשנים 1992–1994 היה לוי נציגה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב באירופה, ומושבו בעיר אסן, גרמניה. בשנים 1995–1997 השלים לוי קורס מורי דרך לתיירים בישראל, והדריך קבוצות תיירים רבות באנגלית ובגרמנית.
דין פישר
דין פישר (נולד ב-12 בדצמבר 1992), הוא עיתונאי, איש רדיו וטלוויזיה ישראלי. כתב ומגיש בחברת החדשות בערוץ קשת 12 החל משנת 2017.
ביוגרפיה
פישר נולד ב-12 בדצמבר 1992, גדל והתחנך בקריית ביאליק. פישר הוא בנו של יוסי פישר, רכז הכתבים ב-ynet ולשעבר מנהל מחלקת חדשות של רדיו חיפה.
את לימודי התיכון למד בתיכון ״ויצו-לאובק״ בחיפה במגמת תיאטרון. בשנת 2019 סיים את לימודי התואר הראשון בחוג לממשל דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנת 1998 החל פישר להגיש פינת ספורט שבועית ברדיו ״הגל הבטוח״ של רשות השידור. בשנת 2004 החל להגיש את מהדורת החדשות ״חמש וחצי״ של ערוץ הילדים לצד אברי גלעד, אלי אילדיס וקובי מחט. בין השנים 2005–2007 הגיש את מהדורת החדשות לילדים ונוער ״המהדורה״ של הערוץ הראשון לצד ליאון רוזנברג ונמרוד רשף.
בשנת 2019 החל להגיש את מבזקי החדשות בחברת החדשות של קשת 12, ואת ״המהדורה הצעירה״ שמופקת על ידי החדשות ושודרה בערוץ KIDZ.
אלי לוי (קצין)
פעילות ציבורית
במקביל לעבודתו האזרחית הרבה לוי לעסוק בעבודה קהילתית, התנדבותית: בשנת 1984 הצטרף לוי עם רעייתו, אורה, לתנועת רוטרי בה היה פעיל ביותר לרבות נשיא מועדון שרון-הרצליה. בשנת 1997 היה לוי מזכיר אזור רוטרי ישראל לצדו של הנגיד. לוי הצטרף לעמותת שר-אל המארחת מתנדבים מחו"ל המגיעים לעבודה במחנות צה"ל. בסופי שבוע אירח בני נוער שהגיעו במסגרת נעל"ה. וכן פעל, במסגרת סיוע לסוכנות היהודית, בהגשת סיוע לחיילים מחו"ל המשתחררים משרותם בצה"ל, והם חסרי ניסיון בחברה הישראלית. ריכז את סניף 'צוות', ארגון גמלאי צה"ל, בהרצליה משך מספר שנים. לוי היה פעיל פוליטי במפלגת העבודה, ועסק במגוון נושאים, בעיקר סיוע ליצחק הרצוג.
משפחה
בשנת 1959 נישא לחברתו אורה מבית אהרונסון, אותה פגש בבית חברים משותפים. לאורה ואלי לוי שלושה בנים ו-5 נכדים. לוי המתגורר בהרצליה, התאלמן בשנת 2016 עם פטירת רעייתו אורה, אחרי 57 שנות נישואים.
ונישיאן (מקאו)
ונישיאן, מקאו (באנגלית: The Venetian Macao) הוא מלון וקזינו במקאו, סין, בבעלות תאגיד לאס וגאס סאנדס של שלדון אדלסון. זהו מבנה בן 40 קומות בשטח כולל של 980,000 מטר רבוע, שהוקם בעלות של $2.4 מיליארד דולר בקוטאי שבמקאו, והיה הראשון באזור המלונות הקרוי כיום Cotai Strip (בעקבות הסטריפ שבלאס וגאס). ונישיאן נבנה לפי הדגם של המלון-קזינו דה ונישיאן בלאס וגאס והוא הקזינו הגדול ביותר בעולם, והמבנה הגדול ביותר באסיה המשמש כבית מלון, נכון ל-2019.
שמו של המלון מרמז על העיצוב האדריכלי המיוחד שלו - אזורי המסחר במלון מעוצבים כחיקוי של ונציה, כולל תעלות מים מלאכותיות בהן שטות גונדולות, עיצוב חזיתות מבנים, העתקים של אתרים ידועים, ותקרה מוארת הנראית כשמיים בהירים במשך כל שעות היממה - וכל זאת בשטח פנימי וסגור.
בנייתו של מגדל המלון העיקרי הסתיימה ב- 2007 והמלון נפתח רשמית ב-28 באוגוסט 2007. המלון מכיל כ-3,000 סוויטות, מרכז ועידות בשטח של כ-111,000 מטר רבוע, 149,000 מטר רבוע של חנויות קמעונאיות, קזינו עם 3,400 מכונות מזל ו-800 שולחנות הימורים וזירה בת 15,000 מקומות ישיבה לאירועי בידור וספורט.
המלון מפעיל את Cotai Water Jet - שירות מעבורת מהיר המקשר אותו עם ארבעה יעדים אחרים במקאו ובהונג קונג הסמוכה.
הקזינו
הקזינו הוא אחד הגדולים ביותר בעולם ושטחו 51,000 מטר רבוע. הוא מחולק לארבעה שטחי הימורים הקרויים דג הזהב (Golden Fish), הבית המלכותי (Imperial House), דרקון אדום (Red Dragon) ופניקס (Phoenix). הקזינו מורכב מלמעלה מ-3,400 מכונות מזל ו-800 שולחנות הימורים.
המלון מציע מועדון אחמ"ים הקרוי Paiza Club שמארח מהמרים כבדים ואורחים נכבדים. למועדון יש כניסה, לובי, קבלה, וצוות משרתים, מעליות אורחים וסוויטות מיוחדים לו. שטח ההימורים ל- Paiza Club מחולק לחדרי הימורים פרטיים שכל אחד מהם קרוי על שם עיר או אזור אסיאתי מרכזית כמו יונאן, גואנגג'ואו, הונג קונג, סינגפור וקואלה לומפור. לאורחים המועדון יש גישה מיוחדת למסעדת המועדון, the Paiza Club Dining & Lounge שפתוחה 24 שעות ביממה.
מגורים
מגדל המלון מציע 3,000 סוויטות שכוללות סוויטות מרובות חדרים למהמרים כבדים. קומות המגורים נמצאות בין קומה 7 לקומה 38. בקומות אלו יש 250 מעליות לאורחים.
סוויטת Paiza: סוויטה מסוג זה משרתת מהמרים כבדים ואח"מים. הגדולה והמפוארת ביותר היא הסוויטה הנשיאותית. זוהי סוויטה בת תריסר חדרים, 4 חדרי שינה שבכל אחד מהם מקלחת, חדר תקשורת, סלון רחב ידיים וחדר אוכל וחדר משרתים. לשניים מחדרי השינה מצורפים חדרי עיסוי פרטיים.
Zaia
Zaia, מופע של סירק דו סוליי, נפתח ב-27 ביולי 2008. ההפקה בת ה-90 דקות של 75 אמני קרקס תוכננה במיוחד עבור המלון. נושא המופע היה חלומה של נערה על מסע אל החלל והגעה אל כוכבי לכת מאוכלסים בידי יצורים שלא מן העולם הזה. הכותרת, Zaia, באה מהמילה היוונית שמשמעה "חיים", והיא מזכירה את הרעיון של Gaia.
מחלוקת
ב-12 בנובמבר 2008, Stephen Weaver, מנהל Sands של אסיה הכריז שקרוב ל-11,000 עובדים יאבדו את עבודתם במקאו אחרי שהחברה הפסיקה לבנות את הפרויקטים בעיר.
תומאזו מטולנטינו
ביוגרפיה
תומאזו נולד בטולנטינו, במחוז אנקונה שבמדינת האפיפיור, בסביבות 1250 עד 1260. תומאזו, שהפך פרנציסקני בתחילת חייו, זכה למוניטין בזכות הקפדה על תקנון המסדר, במיוחד בנוגע לנדר העוני שלו. כאוהד של ניקולה הקדוש מטולנטינו ואחד מאנשי "הפרנציסקנים הרוחניים" של אנג'לו דה קלארנו, תומאזו נכלא פעמיים על גינויו המופרז על חיי המותרות.
לאחר ששוחרר באמצעות התערבותו של רמון ז'ופרואה, ראש המנזר הפרנציסקני באותה עת, שהזדהה עם "הרוחניים", נסע תומאזו עם אנג'לו דה קלארנו, מרקו ממונטלופונה , פייטרו ממצ'רטה ואנג'לו מטולנטינו  לשליחות בארמניה הקטנה בשנת 1289. בשנת 1291 הנחה אותם המלך התום השני לחזור לחצרות שליטי רומא, פריז ולונדון כדי לבקש עזרה נגד אויביו המוסלמים. מאמציו להתחיל במסע צלב חדש לא צלחו והוא חזר מזרחה, בפעם השנייה, כדי לגייס מיסיונרים נוספים. הוא חזר עם שנים עשר מיסיונרים חדשים בשנת 1302, ועבד במיסיון בארמניה ובפרס. ערך ויכוח עם נוצרים ארמנים שהוא ראה בהם כופרים בעיר סיס ב-1305, והשתתף במועצה שאיחדה את הכנסיות הארמנית והקתולית בשנת 1307. בעודו בפרס קיבל שני מכתבים בשנים 1305 ו-1306 מג'ובאני ממונטקורבינו, המיסיונר הפרנציסקני שיצא לסין, ותומאזו נסע שוב לאירופה, והעביר את ההתכתבויות לרומא בשנת 1307. כשהיה שם פנה לאפיפיור ולקרדינלים, שיבח את עבודתו של ג'ובאני בסין וביקש סיוע בפיתוח ייעודיו. הוא גם דן בנושא עם קלמנס החמישי בשנת 1308. לאחרי שנה זו הוקמה היררכיה כנסייתית עבור הקתולים הקתוליים בסין. האפיפיור מינה את ג'ובאני לארכיבישוף חאנאבליק (בתוך בייג'ינג המודרנית), ושבעה בישופים פרנציסקנים ונזירים נוספים נשלחו להצטרף אליו. אולם רק שלושה מהבישופים וכמה נזירים השלימו את המסע בהצלחה. נראה שתומאזו נסע אז בפעם רביעית לארמניה ופרס.
את פניהם קיבלו הנוצרים המקומיים של כנסיית המזרח. ז'ורדן עזב אותם כדי להטיף בבהרוץ' והגיע לסופרה  לפני ששמע שדמטריוס והפרנציסקאנים נעצרו. המשפחה שאצלה הם שהו נקלעה למריבה והבעל הכה את אשתו. כשהלכה לקאדי לדווח על התעללות זו, היא ציינה את ארבעת אנשי הדת כעדים והם נקראו לפניו. תומאזו, ג'אקומו ודמטריוס הלכו לבית המשפט בזמן שפייטרו נשאר מאחור כדי לדאוג לדברים שלהם. לאחר שהתחיל דיון בפני הקאדי שאל אותם את דעתם על מוחמד ותומזו השיב בבוטות וקילל את מוחמד. בשלב זה קראו המוסלמים סביב בית המשפט למותם בגין חילול הקודש. כמה מקורות טוענים כי הם עונו לפני הוצאתם להורג על ידי עריפה ב-8 באפריל 1321. פייטרו נהרג כעבור שלושה ימים.
מורשתו
הנוצרים המקומיים קברו את תומאזו וחבריו אולם ז'ורדן, שהגיע מאוחר מדי להצילם, העביר את גופותיהם לכנסייה. בשנת 1323 או 1326 עבר אודוריקו מפורדנונה באזור. לאחר שנודע לו על תומאזו וחבריו, הוא לקח איתו את השרידים שלהם לצְ'וֵ'אנְג'וֹאוּ שבפוג'יין. את הגולגולת של תומאזו הוא לקח אתו לח'אנאבליק ומשם חזרה לאירופה, שם העניק אותה לבישוף הפרנציסקני בטולנטינו בשנת 1330. בסוף המאה ה-14 הועברו השרידים לקתדרלה של העיירה על ידי סוחר מפיזה, שהקים שם קפלה לכבוד הקדוש באישורו של האפיפיור בוניפקיוס התשיעי. כעת הוא מוחזק בקתדרלה המרכזית בכלי כסף.
תומאזו וחבריו לא זכו להכרה רשמית מאז המאה ה-14. קידושו של תומאזו אושר על ידי פיוס השביעי בשנת 1809 ושוב על ידי לאו ה-13 בשנת 1894. הוא נערץ כקדוש, לפעמים יחד עם חבריו כארבעת חללי ת'אנה ב־9 באפריל.
עבדאללה א-ת'ני
עבדאללה עבד א-רחמן א-ת'ני (או א-ת'יני) (בערבית: عبد الله الثني; תעתיק מדויק: עבד אללה אלת'ני; נולד ב-7 בינואר 1954 בקאנו בניגריה) הוא פוליטיקאי לובי שכיהן כראש ממשלת לוב במספר קדנציות שונות. התמנה במקום עלי זידאן, שנאלץ להתפטר לאחר התגברות השפעתם של האחים המוסלמים בפרלמנט, והצבעת אי-אמון בו בקונגרס הלאומי הכללי עקב כישלונו בפעולות צבאיות נגד הלוחמים לאוטונומיה של קירנאיקה.
שנותיו המוקדמות
א-ת'ני נולד בשנת 1954 בעיר קאנו בניגריה, בה עבד אז אביו. א-תני למד באקדמיה הצבאית המלכותית הלובית בבנגזי, בימינו האקדמיה האוניברסיטאית הצבאית.
ימי משטר קדאפי
בשנות ה-1980 בימי שלטונו של מועמר אל קדאפי היה אסיר פוליטי. אחיו ששירת בחיל האוויר של לוב נמלט מן המדינה בעת המלחמה בין לוב לצ'אד.
שר הגנה
הוא כיהן בממשלת עלי זידאן כשר ההגנה עצמאי, ללא שייכות מפלגתית. בעת כהונתו כשר ההגנה, בלילה של 24 בספטמבר 2013 באזור סיראג', ממערב לטריפולי, נחטף בנו, מוחמד א-ת'ני, בן 24, על ידי מיליציה ושוחרר כעבור 4 חדשים, בינואר 2014.
ראש ממשלה בטריפולי
אחרי שהתמנה ראש ממשלה ב-11 במרץ, ב-13 באפריל 2014 הציג ת'ני זמנית את התפטרותו בפני הנשיא נורי בוסחמין אחרי שיחד עם משפחתו הותקף על ידי חברי מיליציות. ב-4 במאי 2014 התמנה אחמד מעתיךּ, הנתמך על ידי הסיעה האסלאמיסטית ואפה, כראש ממשלה אולם מינויו עורר את התנגדותו של מחנה הגנרל ח'ליפה חפתר ובסופו של דבר בחירת מעתיךּ הוכרזה בלתי חוקית על ידי בית המשפט העליון וא-ת'ני חזר ב-9 ביוני 2014 לראשות הממשלה.
ב-4 באוגוסט 2014 אחרי הבחירות שהקימו את בית הנבחרים הלובי, נכח א-ת'ני בישיבה הראשונה שלבית הנבחרים בטוברוק. בישיבה זו נבחר אקילה סאלח עיסא לראש המדינה. בימים הבאים, 4-6 באוגוסט 2014 ביקר א-ת'ני בארצות הברית, השתתף שם בפגישת פסגה של מנהיגי ארצות אפריקה ונפגש עם הנשיא ברק אובמה, עם היועצת לביטחון הלאומי של ארצות הברית, סוזן רייס ועם ראש ממשלת מצרים, איברהים מחלב על מנת לדון בסוגיות הביטחון בגבול לוב-מצרים.
ראש ממשלה בטוברוק
במהלך מלחמת האזרחים השנייה בלוב, ב-29 באוגוסט 2014 הציג את התפטרות ממשלתו אחרי שהברית "פג'ר ליביה" (השחר של לוב) הקימה בטריפולי ממשלה נגדית בראשות עומר אל חסי. א-ת'ני עבר יחד עם הפרלמנט החדש בית הנבחרים הלובי לטוברוק. הפרלמנט ביקש מא-ת'ני להקים בטוברוק ממשלה חדשה. אכן ב-23 בספטמבר הממשלה החדשה קיבלה את אמון הפרלמנט עם 110 קולות מתוך 112. אחרי הגעתם לטריפולי של משלוחי נשק מקטר וסודאן לידי המחנה האיסלמיסטי, מחה א-ת'ני בפני מדינות אלה. הנספח הצבאי הסודני גורש. קטר שללה את ההאשמות כלא נכונות.
במרץ 2015, כשהתחילה התערבותן של מספר מדינות ערביות בתימן נגד מרד החות'ים, פנה א-ת'ני לליגה הערבית בבקשה לסיוע לשם החזרת השלום והסדר בלוב. באפריל ערך א-ת'ני ביקור רשמי ברוסיה ופנה לעזרתה. הוא ביקש לחדש גם את ההתחייבויות לגבי המיזם המשותף הרוסי-לובי שסוכם בשנת 2008 לגבי בניית קו הרכבת בין סירת לבנגאזי.
בערב 26 מאי 2015 ניצול ת'ני מניסיון התנקשות בחייו. התקרית קרתה בעת מהומות של חמושים מול בניין הפרלמנט. השיירה של א-ת'ני שנמלט מן הבניין, הותקפה ואחד משומרי ראשו נפצע. בסופו של דבר המרד וההתנקשות היו ככל הנראה יוזמת ראשי שבטים באזור שהשתמשו בשכירי חרב.