cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דמעת הנחמה הגדולה
הסרט מורכב משלושה חלקים: את הסיפורים האלה מספרים חיילים מהבריגדה היהודית הנפגשים עם ניצול שואה מיואש ומפיחים בו תקווה לחיים חדשים בארץ ישראל.
הפקת הסרט החלה כבר בשנת 1945 כשהחלו להתברר ממדי השואה והוא הראשון להראות את השפעתה על הילדים הניצולים.
תקציר העלילה
הסרט מתחיל ביומן קולנוע על הקרבות האחרונים במלחמת העולם השנייה ועל ניצולי שואה בין מתים במחנות השמדה. שלושה חיילי הבריגדה היהודית משוחחים עם אחד הניצולים (אלכסנדר סרנר). הוא מיואש, משפחתו הושמדה ופניו מביעות יאוש. הוא אומר שאין לו מקום ללכת והם מנסים להפיח בו תקווה בארץ ישראל.
דן (דן לוסטיג) מספר לו על קיבוצו. הם הפכו מקום שמם ומלא ביצות עם יתושי קדחת למקום פורח שם הכיר את אשתו (אהובה גינגרי), ונולד להם בן שגדל עם כל ילדי הקיבוץ. הוא מעודד את הפליט ואומר שגם לו יש מקום בקיבוץ.
הילדים ניצולי השואה נראו עצובים ומפוחדים. הם התנהגו באופן מוזר ובחדר האוכל היו מחביאים אוכל בבגדיהם. בין ילדים אלה התבלטה תמר (שפרירה זכאי), ילדה כבת 10, עצובה, מפוחדת ומתקשה ליצור קשר עם הילדים הצברים גם בגלל היעדר שפה משותפת. בלילה הייתה פותחת את תליון המשכית בשרשרת שעל צווארה ומתבוננת בעצב בתמונת אמה.
תמר הייתה מסלקת חפצים שונים ומחביאה אותם מתחת למזרן. כאשר זה נתגלה היא ברחה ליער הסמוך והילדים חיפשו אחריה עד שמצאו אותה והקיפו אותה בעדינות. לאחר המשבר הזה היא החלה ללמוד עברית וחיוך התחיל לעלות על פניה. השיא היה כשהצטרפה במרכז מעגל הילדים הרוקדים את "ושאבתם מים בששון".
החייל השלישי הוא קורפורל (אברהם סופר) והוא מספר לפליט שגם הוא היה במשבר קשה עד שהגיע לארץ ישראל. הוא מתאר לו את נהר הירדן עם היישובים והמפעלים לאורכו כמו מפעל נהריים ומפעל האשלג בים המלח.
לאחר שלושת הסיפורים האלה מתעודד הפליט לאור ההבטחה הגדולה הנראית לו בעתיד. הוא מבקש להחליף את בגדי הפליט בבגדי צבא ואת המקל שבידיו - ברובה.
הארט בוכנר
הארט מת'יו בוכנר (באנגלית: Hart Matthew Bochner; נולד ב-3 באוקטובר 1956) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק יהודי-קנדי. התפרסם כשחקן בסרט הפעולה "מת לחיות" ובדרמה "בכל מקום אחר".
ביוגרפיה
בוכנר נולד בטורונטו למשפחה יהודית. אמו רות' הייתה פסנתרנית ואביו היה השחקן לויד בוכנר. הוא למד ארכאולוגיה ב"מכללת מרטון" שב"אוניברסיטת אוקספורד".
קריירה
ב-1981 שיחק בסרט "עשירות ומפורסמות" בבימויו של ג'ורג' קיוקור.
ב-1984 השתתף בסרט גיבורי העל "סופרגירל", ובסרט "החיים הפרועים" בהפקתו של קמרון קרואו.
ב-1988 התפרסם בסרט הפעולה "מת לחיות", בו שיחק בתור הארי אליס העובד לצידה של הולי ג'נרו (בוני בדליה). באותה שנה שיחק בוכנר במיני-סדרה "מלחמה וזיכרון" בתפקיד ביירון הנרי. באותה שנה הוא שיחק בתפקיד גדול ומשמעותי יותר לצידו של קולין פירת', במותחן הפוליטי הארגנטינאי "דירה אפס". ב-1990 הופיע בקומדיה " צחוק הגורל" בתפקיד הנבל נילס פנדר. ב-1994 דיבב בסרט האנימציה "באטמן: מסכת התעתועים", את חבר המועצה המושחת ארתור ריבס. ב-1999 שיחק בדרמה הקומית המשפחתית "בכל מקום אחר", בתור רופא השיניים ד"ר ג'וש ספריטצר. בשנת 2000 שיחק בסרט האימה "אגדה עירונית 2" בתפקיד פרופסור סולומון. בשנת 2009 שיחק בקומדיה בכיכובם של אשטון קוצ'ר ואן הייש. בשנת 2019 גילם קצין משטרה בסדרת הפשע "זקנים מכדי לגווע ולמות צעירים" ברשת אמזון.
בשנת 2022 שיחק בתפקיד חוזר במיני סדרת הטלוויזיה "הנושרת" ברשת הולו, אודות היזמית האמריקאית אליזבת הולמס.
נובו ריש
נובו ריש (נכתב גם במילה אחת, נובוריש, וברבים: נובורישים; מצרפתית: Nouveau riche, "עשיר חדש") הוא כינוי, שנאמר לרוב בנימת לגלוג וגנאי, לבעל הון טרי שאיננו מורגל בנימוסים המקובלים בחברה האריסטוקרטית. בהתאם לכך, הוא נוהג להפגין בראוותנות את עושרו בכל הזדמנות. הכינוי הופיע בזמן המהפכה התעשייתית שבה נוצרה שכבה חדשה של אנשים שבדרך כלל לא היו משכילים, ועושרם נצבר במהירות ולא נבע מנכסים שעברו בירושה.
הביטוי צמח לראשונה בתקופת הרפובליקה הרומית, הביטוי התייחס לפלבאים (כינוי לחברי המעמדות הנמוכים ברפובליקה) שצברו הון דרך מסחר ובכך נעשו חלק מהמעמד הפטריקי.
תופעת הנובו ריש מוסברת על ידי מושג ההון של הסוציולוג פייר בורדיה. לאחר שהנובו ריש השיג את ההון הכלכלי הקיים בידי הנמנים עם החברה הגדולה, הוא מגלה כי אין די בכך - ללא הביטוס והון תרבותי מתאימים הוא אינו יכול להשתלב בחברה זו ולזכות בהערכתה. בעוד שהון כלכלי ניתן להמרה להון תרבותי בקלות יחסית, רכישת ההביטוס המתאים היא תהליך ארוך ולכן השתלבותו של הנובו ריש בחברה הגבוהה תהיה ארוכה וקשה.
המושג והקונוטציה הנלוות לו עובר תהליך של ניכוס מחדש על ידי נובורישים בהגדרת עצמם, כך למשל אחד משמות הבמה של הראפר ליל ויין הוא Young money, "כסף צעיר".
12 במחיר 1 (סרט, 2003)
12 במחיר 1 (באנגלית: Cheaper by the Dozen) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2003, אשר בוים על ידי שון לוי, בכיכובו של סטיב מרטין. הסרט נכתב על ידי קרייג טיטלי, סאם הרפר, ג'ואל כהן ואלק סוקולוב. עלילת הסרט מבוססת על ספרם האוטוביוגרפי של פרנק באנקר גילברט ג'וניור ואחותו ארנסטין גילברט קארי. יצא לו גם סרט המשך ב-2005.
תקציר העלילה
טום (סטיב מרטין) וקייט (בוני האנט) בייקר, הם הורים ל-12 ילדים. הם חיים בעיירה קטנה בשם מידלנד באילינוי, חייהם רווים פעילות ובלגן אך הם נהנים. יום אחד מקבל טום הצעה שתממש את חלום חייו, לשמש בתפקיד מאמן קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת לינקולן בשיקגו. ההצעה משמחת מאוד את טום אך גורמת למירמור וכעס אצל הילדים המסרבים לעבור דירה ולהיפרד מחבריהם. על אף התנגדות הילדים עוברת המשפחה להתגורר בבית מפואר בשיקגו וטום מגשים את חלומו. בדיוק כשהמשפחה מתחילה להתרגל לאורח החיים החדש, מקבלת קייט טלפון בו נאמר כי הספר שכתבה יצא לאור והיא צריכה לנסוע לניו יורק לשבועיים לצורך קידום הספר. קייט נוסעת וטום נשאר לבדו עם הילדים שעושים צרות בבית ולא נותנים לו להתרכז באימון הקבוצה שכה חלם עליה. בעיצומו של מסע הקידום לספרה החדש, שומעת קייט על הבלגן שמתחולל בבית, היא חוזרת הביתה ומגלה כי בנה הבכור, צ'ארלי, סולק מקבוצת הבייסבול של בית ספרו, ובנה האחר, מארק, נעלם. המשפחה יוצאת לחיפושים ולבסוף מתגלה מארק על רכבת שעומדת לצאת למידלנד. לבסוף מבינים טום ואשתו כי קריירה מפוארת כפי שהם רצו, עם משפחה גדולה, זה בלתי אפשרי והם חוזרים למידלנד. טום מתפטר מתפקידו ועובר לעבוד קרוב לבית והמשפחה חוזרת להיות שלווה ומאושרת כבעבר.
אליהו הזקן
הידע עליו אינו רחב. האזהרה שחיבר "אמת יהגה חכי" זכתה לתפוצה רחבה ולדיון בספרות ההלכה החל מרבינו תם ועד למחקר המודרני. האזהרה זכתה למספר מהדורות מדעיות ומוערות. היא מעוררת שאלות מחקריות רבות כגון: הצופן הגלום באקרוסטיכון, היחס בין הפיוט להלכה ועוד.
קשריו עם בבל
מסורת מהמאה ה-13 בשם "סדר היחס", אשר פורסמה במאה ה-15 בשו"ת מהרש"ל, קובעת כי רבי אליהו הזקן היה בעל אחותו של רב האי גאון. צונץ פיקפק במסורת זו, ובעקבותיו חוקרים רבים דחו אותה כאגדה, משום שלא סביר שחכם צרפתי לא נודע במיוחד ישא את אחותו של הגאון הבבלי. גם מבחינה כרונולוגית היא קשה שכן רבי אליהו הזקן חי דור שלם לאחר רב האי גאון.
אולם, עזרא פליישר מצא בסוף האקרוסטיכון של אזהרות רבי אליהו את הכינוי "אלוף". התואר "אלוף" היה תואר כבוד בבלי, שמעניקיו היו ראשי הישיבות והגאונים שבבבל. בכך ראה פליישר הוכחה שרבי אליהו היה בעל זיקה חזקה לישיבות בבל ואולי אף נסע ללמוד בה, ולכן הציע שניתן לקיים את המסורת שהוא נישא לאחות רב האי גאון. אברהם גרוסמן צירף לכך תוספת למדרש קהלת רבה שנמצאה בכתב יד בידי מנחם הירשמן, שנכתבה בידי חכם בשם אליהו בן מנחם המתאר את עלייתו לירושלים בשלושת הרגלים. בניגוד למגלה התוספת הירשמן, גרוסמן טען שהמדובר כאן ברבי אליהו בן מנחם מצרפת, והביא מכאן ראיה נוספת לשהייתו של רבי אליהו בארצות המזרח. על כך הוסיפו פליישר וגרוסמן ראיות שונות לזיקה של רבי אליהו למורשת בבל, בין השאר במניין המצוות באזהרותיו, ובנכונותו לדון בשאלת היתר אמירת קרובות בתפילה. את הקושי הכרונולגי הציע גרוסמן לתרץ בכך שמדובר על קרובת משפחה רחוקה יותר של רב האי גאון, ואולי מדובר בבת אחותו ולא באחותו עצמה.
יונה פרנקל התייחס לשיטת גרוסמן ופליישר, ודחה אותה. לדבריו, מציאת התואר "אלוף" בחתימת האזהרות היא מלאכותית ומאולצת. גם את הידיעה על עלייתו לרגל של חכם בשם רבי אליהו בן מנחם אין כל סיבה לפרש כמתייחסת לחכם הצרפתי, וסביר יותר לדעתו שהיא עוסקת בחכם בשם זהה מארצות המזרח. פרנקל סבור כי בלתי סביר כלל לטעון שרבי אליהו נסע לבבל או לארץ ישראל, כי אילו היה נוסע היה לבטח מכיר שם את אזהרותיו של רב סעדיה גאון שהיו נפוצות בארצות אלה, והיה מושפע מהן בכתיבת אזהרותיו. מאחר שאין רואים כל השפעה של רס"ג על רבי אליהו (אלא רק השפעה של אתה הנחלת, הלכות גדולות ורבי בנימן בן שמואל), לא ייתכן שרבי אליהו בקר בבבל. את המסורת על נישואיו על משפחת רב האי גאון הוא דוחה כאגדה.
פצצה מומלחת
פצצה מומלחת היא נשק גרעיני שנועד לתפקד כנשק רדיולוגי, המייצר כמויות מוגברות של נשורת גרעינית, דבר שלא מאפשר חיים באזור נרחב במשך זמן רב.
פצצה מומלחת היא טכנולוגיה שיכולה לשמש לבניית נשק יום הדין, שהוא נשק שיכול לשים קץ לחיי האדם על פני כדור הארץ. באסטרטגיית לוחמה גרעינית, נשק יום הדין הוא יישום אולטימטיבי של מנגנון כשל קטלני. פצצת קובלט היא כנראה היישום האפקטיבי ביותר של פצצה מומלחת.
אבי הפצצה
את הרעיון הגה הפיזיקאי היהודי-הונגרי-אמריקאי לאו סילארד, בפברואר 1950. כוונתו לא הייתה להציע לבנות את נשק יום הדין, אלא להראות שטכנולוגיית הנשק הגרעיני תגיע בקרוב לנקודה שבה היא עלולה לשים קץ לחיי האדם על פני כדור הארץ.
מקור שם הפצצה
שם הפצצה נגזר הן מאמצעי היצור שלה, הכוללים שילוב של יסודות נוספים לנשק אטומי סטנדרטי, והן מהביטוי, כלומר להפוך אזור לבלתי ראוי למגורים במשך דורות.
למלח יש השפעה מעקרת על האדמה והוא משמש למניעת גידולים חקלאיים חדשים.
המלחת האדמה, או זריעה במלח, היא הטקס של פיזור מלח באתר של ערים שנחרבו על ידי כובשים. מקורו כקללה על יישוב מחדש במזרח הקדום והפך למוטיב פולקלורי מבוסס היטב בימי הביניים. המקרה הידוע ביותר הוא המלחת שכם בספר שופטים פרק ט' פסוק מ"ה:
'ואֲבִימֶ֜לֶךְ נִלְחָ֣ם בָּעִ֗יר כֹּ֚ל הַיּ֣וֹם הַה֔וּא וַיִּלְכֹּד֙ אֶת־הָעִ֔יר וְאֶת־הָעָ֥ם אֲשֶׁר־בָּ֖הּ הָרָ֑ג וַיִּתֹּץ֙ אֶת־הָעִ֔יר וַיִּזְרָעֶ֖הָ מֶֽלַח.'
מבנה הפצצה
ניתן ליצור גרסאות מומלחות של פצצת אטום או פצצת מימן, על ידי הקפת הליבה של הפצצה בחומר המכיל איזוטופ של יסוד שאינו רדיואקטיבי (לדוגמה בפצצת קובלט, קובלט-59) ואשר ניתן להמירו לאיזוטופ מאוד רדיואקטיבי, כאשר ליבת הפצצה מתפוצצת (בדוגמה בפצצת קובלט, קובלט-59 שאינו רדיואקטיבי יהפוך לקובלט-60 שהוא איזוטופ רדיואקטיבי מאוד).
המרת היסוד - מיסוד שאינו רדיואקטיבי ליסוד רדיואקטיבי - נעשית כתוצאה משחרור מסה גדולה של נייטרונים מהליבה המתפוצצת של הפצצה והיספגותם של הנייטרונים בגרעיני האטומים של היסוד אשר מקיף את הליבה. תהליך זה נקרא גם "הפצצת נייטרונים" (בדוגמה בפצצת קובלט, קובלט-59 הופך לקובלט-60 על ידי תוספת נייטרון לגרעין היסוד).
הדף הפיצוץ הגרעיני של הליבה מפזר את החומר הרדיואקטיבי שנוצר על פני שטח רחב, ומותיר את השטח בלתי ניתן לחיים לתקופה ארוכה.
אפקט הרדיואקטיביות של פצצה ממולחת הוא הרבה יותר משמעותי מאשר אפקט על אזור המושפע מנשק גרעיני טיפוסי.
תהליך הזיהום בפצצת קובלט
פצצת קובלט היא פצצת מימן מומלחת שבה קובלט-59 הוא האזוטופ אשר מקיף ליבה של פצצת המימן. כאמור, הפצצת הנייטרונים כתוצאה מפיצוץ ליבת פצצת המימן הופך את הקובלט-59 הבלתי רדיואקטיבי לאיזוטופ הרדיואקטיבי קובלט-60.
הזיהום הרדיואקטיבי שייגרם על ידי הקובלט-60 יימשך עד אשר מספיק קובלט-60 יהפך לניקל-60. בזמן שהקובלט-60 מומר לניקל-60 נפלטות קרני גמא אשר יוצרות את הרדיואקטיביות. ניקל-60 הוא איזוטופ יציב ואינו עובר דעיכה נוספת לאחר השלמת ההתמרה והזיהום הרדיואקטיבי נפסק.
משך זמן הזיהום בפצצת קובלט
כאמור, פצצה מומלחת היא נשק גרעיני שנועד לתפקד כנשק רדיולוגי, המייצר כמויות מוגברות של נשורת גרעינית, דבר שלא מאפשר חיים באזור נרחב במשך זמן רב. מדינה שתרצה לייצר פצצה מומלחת על מנת למנוע חיים באזור נרחב במשך זמן רב, תרצה ליצור פצצה מומלחת אשר גורמת לזיהום רדיואקטיבי לזמן ארוך מספיק כדי להפוך המתנה במקלט עד לסיום דעיכת הקרינה לבלתי רלוונטית.
משך זמן זיהום גרעיני נמדד בזמן מחצית חיים. זמן מחצית החיים של הקובלט-60 מוגדר כזמן הדרוש למחצית מהאטומים של איזוטופ זה כדי שיהפכו לניקל-60 (כאמור, לאחר שהופכים לניקל הזיהום הרדיואקטיבי חדל). זמן מחצית החיים של רדיואקטיביות פצצת קובלט-60 הוא כ- 5 שנים.
על מנת להבין מה משמעות הביטוי "זמן מחצית חיים של 5 שנים", מוצגת להלן דוגמה לחישוב כמות החומר הרדיואקטיבי (קובלט 60) שתישאר 20 שנה לאחר פיצוץ פצצה מומלחת מסוג קובלט: לאחר 5 שנים תישאר מהכמות ההתחלתית, לאחר 5 שנים נוספות, דהיינו 10 שנים יישאר, לאחר 15 שנים  ולאחר עשרים שנה.
לפיכך, משך זמן הזיהום תלוי בכמות ההתחלתית של החומר הרדיואקטיבי (קובלט-60) אשר מפוזר על ידי התפוצצות פצצת הקובלט. לדוגמה, אם כמות הקובלט שמפוזר על ידי הפיצוץ היא פי 16 מהכמות המינימלית המסוכנת של קובלט-60, אז לפי החישוב הזיהום ימשך 20 שנה.
זמן מחצית חיים של 5 שנים של פצצת קובלט ארוך מספיק כדי להפוך המתנה במקלט עד לסיום דעיכת הקרינה לבלתי רלוונטית. לפיכך, השימוש בקובלט לבניית פצצה מומלחת משיג את המטרה. איזוטופים רבים הם רדיואקטיביים יותר, אך הם יתפרקו מהר יותר, ואולי יאפשרו לאוכלוסייה כלשהי לשרוד במקלטים. איזוטופים רדיואקטיביים אלה כוללים זהב-198, טנטלום-182, אבץ-65, וקובלט-60.
הרעלת קרינה
הרעלת קרינה היא אוסף תסמינים, שמקורם בנזק שנגרם לגוף ביולוגי כתוצאה מחשיפה לקרינה רדיואקטיבית רבה בפרק זמן קצר כמו זו של פצצה מומלחת. על פי רוב, מופיעים התסמינים כעבור 24 שעות מרגע החשיפה.
הקרינה פוגעת במולקולות ה-DNA ובמולקולות מרכזיות נוספות בתאים חיים, וכך משבשת את תפקודי הגוף התלויים בתאים שמתחלקים לעיתים תדירות.
גורמי המוות העיקריים הם דימום וזיהום. נזקי הקרינה לטסיות הדם מובילים לדימום בלתי פוסק, ונזקיה לתאי הדם הלבנים משבשים את מערכת החיסון.
נשק יום הדין מפצצות קובלט
נשק יום הדין הוא מתקן אמין ומוגן בצורה מאובטחת המסוגל להרוס כמעט את כל חיי האדם על פני כדור הארץ אשר יופעל אוטומטית אם האויב עשה פעולה מפרה אשר הוגדרה למנגנון האוטומטי מראש (לפי הגדרת 'מילון מונחים בנושא ביטחון לאומי' מאת ש.מ. גננסקי ואולף הלמר, שפורסם על ידי מכון ראנד).
האמריקאי-יהודי בספרו על מלחמה תרמו-גרעינית מפרט את אסטרטגיית הלוחמה הגרעינית לגבי נשק יום הדין. קהאן פיתח את האסטרטגיה במסגרת עבודתו במכון ראנד.
במאמר 'חומרי נפץ כימיים ותרמו-גרעיניים' הפיזיקאי ו.ה. קלארק טען שניתן ליצור נשק יום הדין באמצעות פיצוץ מספר פצצות גרעיניות ממולחות מסוג קובלט המפוזרות על פני כדור הארץ עם עוצמה כוללת של 50,000 מגה טון TNT. לפיצוץ יש פוטנציאל לייצר מספיק קרינה ארוכת טווח כדי להוות נשק יום הדין, בתיאוריה, אבל היה בדעה שגם אז, "מספיק אנשים עשויים למצוא מקלט כדי להמתין שהרדיואקטיביות תפחת ולהתחיל מחדש".
ניסויים בפצצה
ככל הידוע, לא נבנתה ולא נוסתה מעולם פצצה מומלחת בכוונה. עם זאת, התקיימו ניסויים גרעיניים עם קובלט. בין היתר, בריטניה ערכה ניסוי בפצצה במשקל קילוטון הכוללת כמות קטנה של קובלט כחומר מעקב רדיוכימי באוסטרליה בשנת 1957.
לעומת פצצה מלוכלכת
אין לבלבל בין פצצה מומלחת ל"פצצה מלוכלכת", שהיא פצצת נפץ רגילה המכילה חומר רדיואקטיבי שמתפזר על פני השטח בעת פיצוץ הפצצה. פצצה מומלחת מסוגלת לזהם שטח הרבה יותר גדול מפצצה מלוכלכת.
החלוץ (סרט)
החלוץ הוא סרט ראינוע שצולם במצלמת 35 מ"מ Full Frame בשחור לבן. הסרט צולם בארץ ישראל בשנת 1927 על ידי חברת "מולדת".  זה היה ניסיון ראשון להפקת סרט באורך מלא, אחרי שורה של הצעות, רעיונות והפקות קצרות של דוקודרמות וסרטי פרסומת על ידי "הקינו סטודיו מולדת". המפיק ירושלים סגל, הצלם נתן אקסלרוד הבמאי, התסריטאי והשחקן הראשי היה אלכסנדר פן.
הפקה
צילומי הסרט החלו באוקטובר 1927 ברחובות ותל אביב. צילום סצנה ברחוב הרצל שבה שטרן נראה בלבוש בלוי סחבות ומתמוטט מחמת רעב עוררה את תגובת העוברים והשבים שלא הבינו שמדובר בצילומי סרט וניסו לעזור לפן. כאשר הועמדו על טעותם וגילו שמדובר בסרט הזעיקו את המשטרה שהחרימה את הצילומים. בכתבה שהתפרסמה בעיתון "דבר" נטען שמדובר בתעמולה אנטי ארץ ישראלית שממומנת מחו"ל וכל מטרתה ליצור מקסם שווא של תנאי מצוקה גדולים ששוררים בארץ ישראל.
במכתב למערכת "דבר" השיב פן על טענות אלו וטען שמדובר רק בקטע שהוא חלק מסרט שמתאר סיפור ציוני של חלוץ והוא בעל מוטיבים שמטרתם לעשות דווקא תעמולה לארץ ישראל ולרעיון הציוני. אולם, הנזק כבר נעשה והפרסום הרע לסרט הִקשה על סגל להשיג מימון להמשך הצילומים. כמו כן, בין הצוות המקצועי של הסרט פרצו ריבים – הבמאי פן והצלם אקסלרוד לא הסכימו על מבנה סצנות הסיום, סגל כעס על אקסלרוד בגלל מה שחשב לחוסר מקצועיות שלו.
בספר האוטוביוגרפי ירושלים בתל אביב טען ירושלים סגל כי כיוון שעיקר הסרט צולם ברחובות, הוא לא צפה בהתקדמותו משום שהיה עסוק בעבודתו כמתרגם. משהתפנה והגיע יום אחד לאתר הצילומים, התברר לו כי הצוות, שהיה צריך לצלם את בת האיכר בה מתאהב החלוץ רוכבת על סוסה אצילה, מצלם אותה במקום זאת על סוסת עבודה בהריון מתקדם. חוסר הרצינות שראה הרתיח אותו והוא החליט להפסיק את הצילומים.
בסופו של דבר הוסרטו רק 25 דקות מהסרט והוא מעולם לא יצא לאור או הוקרן על גבי המסך הגדול. התשליל של הסרט עלה באש בדליקה שהייתה במשרדו של סגל ב-1965.
במוטיב של "ירידה מהארץ בגלל יאוש מהמצב" השתמשו בסרטים רבים, למשל, "זאת היא הארץ" של ברוך אגדתי, 1935.
אנטוניו חוסה דה סוקרה
אנטוניו חוסה דה סוקרה (בספרדית: Antonio José de Sucre; 3 בפברואר 1795 - 4 ביוני 1830) היה ממנהיגי המאבק לעצמאות באמריקה הדרומית. הוא כיהן הן כנשיא פרו (לתקופה קצרה) והן כנשיא בוליביה.
חייו
סוקרה נולד למשפחה מבוססת בקומאנה שבוונצואלה. היסטוריונים חלוקים באשר למוצאה של משפחתו. יש הסבורים כי הוא מצאצאיו של מושל קובה הצרפתי-פלמי שארל דה סוקרה, ויש הטוענים כי הוא צאצא למשפחת צוקר היהודית.
בגיל 16 הצטרף סוקרה למאבק לעצמאות מדינות אמריקה הדרומית. הוא הוכיח כישורים צבאיים גבוהים, ומונה לקולונל בשנת 1817 ולבריגדיר גנרל בשנת 1819, והוא בן 24 בלבד.
ב-1821 עמד סוקרה בראש הכוחות ששחררו את קיטו, וב-6 באוגוסט 1824 שוחררה גם חונין. ניצחונו של סוקרה בקרב אייקוצ'ו ב-9 בדצמבר אותה שנה הבטיח למעשה את שחרורן של פרו ושל אלטו פרו, שהפכה עם שחרורה לבוליביה, והיה אקורד הסיום במאבק העצמאות. כהוקרה, ניתן לו העיטור הגבוה ביותר האפשרי - "המרשל הגדול של אייקוצ'ו". ביטוי נוסף להערכה הגבוהה לה זכה, ניכר בכך שסימון בוליבר בעצמו התפנה לכתוב עבורו ביוגרפיה קצרה ומחמיאה.
ב-1826 נבחר סוקרה לנשיא בוליביה, אך התפטר כעבור שנתיים, כאשר החלה להתפתח תנועת מחאה נגד בוליבר ואנשיו ונגד החוקה שהוא עצמו ניסח.
הוא עזב לקיטו, ובעידודו של בוליבר נבחר לנשיא הקונגרס של רפובליקת קולומביה הגדולה. ב-1829 הצטרף למשלחת שנועדה לסכל את השאיפות הבדלניות של ונצואלה, שהייתה אז חלק מקולומביה הגדולה. כישלון המשלחת הגדיל את אכזבתו מהפוליטיקה. לאחר התפטרותו של בוליבר ב-1830 החליט לפרוש באופן סופי מהחיים הפוליטיים. בדרכו מבוגוטה לקיטו נורה ממארב ומת.
פרטי ההתנקשות שנויים במחלוקת, ויש תאוריות שונות לגבי נסיבותיה והעומדים מאחוריה, על אף שנאשמים בפרשה נשפטו והוצאו להורג. יש הסבורים כי ההתנקשות נועדה להותיר את בוליבר ללא יורש ברור.
מייק קאולישו
מייק קָאוּלִישוֹ, מהנדס תוכנה בריטי, ידוע בעיקר כמי שפיתח את השפות REXX ו-NetREXX וכן על עבודתו בנושא תפיסת צבע. קאולישו הוא פרופסור אורח במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת ווריק שבאנגליה, וחבר נבחר באקדמיה המלכותית להנדסה. נכון ל-2007, קאולישו מועסק על ידי חברת IBM ומשמש בה בתפקיד של IBM Fellow.
תקני מחשוב
קאולישו תרם לפיתוחם של מספר תקנים בתחום המחשוב, ובכללם:
נבחרת לטביה בכדורסל
נבחרת לטביה נחשבה בשנות ה-30 של המאה ה-20 לאחת מנבחרות הכדורסל הטובות באירופה ואף זכתה באליפות אירופה בכדורסל הראשונה שנערכה בשנת 1935. בנוסף, היא סיימה במקום השני באליפות אירופה בכדורסל שנערכה בשנת 1939 והשתתפה, בפעם היחידה בתולדותיה, במשחקים האולימפיים שנערכו בשנת 1936, בהם סיימה במקום ה-18.
בעקבות סיפוחה של לטביה לברית המועצות בשנת 1940, הפסיקה נבחרת הכדורסל להתקיים והיוותה חלק מנבחרת ברית המועצות בכדורסל עד לפירוקה של ברית המועצות בשנת 1991, בעקבותיו הוקמה הנבחרת מחדש.
מאז הקמתה, הצליחה נבחרת לטביה להעפיל ל-10 מתוך 12 אליפויות אירופה שהתקיימו בתקופה זו. הישג השיא שלה הוא המקום החמישי באליפות אירופה בכדורסל 2017.
נבחרת לטביה העפילה לראשונה בתולדותיה לטורניר גמר אליפות העולם בכדורסל שיתקיים בשנת 2023.
סגל השחקנים
סגל נבחרת לטביה לאליפות אירופה בכדורסל 2017:
הורליו גומש
הורליו דה סילבה גומש (בפורטוגזית: Heurelho da Silva Gomes; נולד ב-15 בפברואר 1981 בז'ואאו פיניירו, מינאס ז'ראיס) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים
גומש החל את הקריירה במועדון הברזילאי קרוזיירו, בו שיחק 59 משחקים בין השנים 2002 ו-2004. באותה שנה הוא נצפה על ידי פיט דה ויסר, מגלה הכישרונות של איינדהובן אשר לבסוף החתימה אותו ביולי של אותה השנה.
גומש ערך את הופעת הבכורה שלו בהולנד, במשחק נגד הכוכב האדום בלגרד, ב-11 באוגוסט 2004. בראשית דרכו בקבוצה, היו מספר מבקרים שפיקפקו ביכולותיו כשוער. הספקות האלו נמוגו במהרה. גומש גילם תפקיד חשוב בתקופה בה פ.ס.וו זכתה בארבע אליפויות רצופות בליגת העל ההולנדית, ובהישגיה המרשימים בגביעים האירופאים השונים. בעונתו הראשונה, פ.ס.וו הגיעה עד לחצי גמר ליגת האלופות, לאחר 14 ניסיונות רצופים קודמים בהן לא העפילה אפילו לסיבוב השני של הטורניר. בעונות שלאחר מכן, פ.ס.וו הצליחה כל פעם להעפיל מעבר לשלב הבתים.
גומש היה ידוע כחביב הקהל של אוהדי פ.ס.וו. כאשר שיחק בפ.ס.וו, אוהדי כדורגל רבים מהולנד התקשרו לסגל הנבחרת הברזילאית ודרשו מהם לזמן אותו לסגל הנבחרת. בסופו של דבר, הוא אכן זומן לסגלה ב-2003.
גומש חתם בטוטנהאם הוטספר האנגלית ב-26 ביוני 2008, תמורת סכום המוערך בגובה של 7.8 מיליון פאונד. הוא קיבל אשרת עבודה באנגליה, אף על פי שלא שיחק ב-75% ממשחקי נבחרתו בשנתיים שלפני כן.
גומש פתח בצורה לא טובה את עונת 2008/2009, לאחר שטוטנהאם הפסידה בשני משחקיה הראשונים בתוצאה 2:1 למידלסברו ולסנדרלנד. תצוגה טובה שלו בשער, עזרה לטוטנהאם לזכות בנקודה הראשונה שלה לעונה לאחר שסיימה את משחק החוץ נגד צ'לסי בתיקו. בהמשך, הציגה טוטנהאם יכולת דלה, וחלק מהאשמה הופנתה כלפי גומש.
ב-24 במאי 2014 חתם בקבוצה האנגלית ווטפורד לעונה אחת. בעונתו הראשונה בקבוצה היה שותף להעפלת הקבוצה לפרמייר ליג. ב-20 במאי 2015 חתם על חוזה חדש לשלוש שנים בקבוצה. גומש זכה בפרס שחקן העונה של המועדון בסוף עונת 2015/2016, כאשר נבחר גם על ידי האוהדים וגם על ידי עמיתיו לקבוצה. ביוני 2019 האריך את חוזהו בקבוצה בעונה נוספת.
קריירה בינלאומית
גומש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל בגביע הזהב של CONCACAF בשנת 2003. ברזיל בחרה לשלוח אל הטורניר את הנבחרת האולימפית, עד גיל 23, אף על פי שמותר לשלוח שחקנים מכל הגילאים. גומש שיחק 5 משחקים עבור ברזיל, והעפיל איתה עד לגמר בו הפסידה 1:0 לנבחרת מקסיקו.
גומש היה בסגל גביע הקונפדרציות בשנת 2005 אך לא זכה לאף דקת משחק. הוא גם נופה מהסגל שלקח עמו קרלוס אלברטו פריירה למונדיאל 2006 בגרמניה.
הוא נכלל על ידי מאמן הנבחרת החדש דונגה בסגל הנבחרת לקראת משחקי סוף הקיץ. ב-14 באוגוסט 2006, הוא זומן לסגל לקראת משחק ידידות נגד נורווגיה, שנגמר בתיקו 1:1. ב-3 בספטמבר 2006, הוא שיחק בניצחונה של ברזיל 3:0 על יריבתה נבחרת ארגנטינה באצטדיון האמירויות באנגליה. יומיים לאחר מכן, הוא שמר משחק שני ברציפות על שער נקי מספיגה, בעת הניצחון 2:0 על נבחרת ויילס בווייט הארט ליין. משחקו האחרון מאז בנבחרת ברזיל היה ב-10 באוקטובר 2006, בניצחון 2:1 על אקוודור.
הישגים
גומש שבר שיאים וקצר שבחים רבים בזמן ששיחק בהולנד. הוא מחזיק בשיא של מספר האחוזים הגבוה ביותר של משחקים בהם לא ספג שער בליגת העל ההולנדית, אחרי ששמר על שער נקי ב-60% ממשחקי הליגה של פ.ס.וו. בעונתו הראשונה בקבוצה, גומש לא ספג שער במשך 16 שעות ו-11 דקות סך הכל. באותה העונה, הוא הצליח לשמור על שערו במשך 817 דקות ברציפות מספיגה. בעונתו השלישית בהולנד, 2006/2007, הוא שבר את שיאו האישי מחדש, לאחר שלא ספג שער במשך 956 דקות ברציפות, שהפכו לחלק משמעותי ביותר בהבטחת האליפות של איינדהובן. פ.ס.וו זכתה באליפות לאחר שהיה לה את אותן מספר הנקודות שהיו גם ליריבתה אייאקס אמסטרדם, בזכות עדיפות ביחס השערים בהבדל של שער אחד בלבד (לה היה +50, ולאייאקס היה +49).
תפוחים מן המדבר
תפוחים מן המדבר הוא סיפור קצר מאת הסופרת סביון ליברכט, העוסק ביחסי אהבה. הסיפור פורסם לראשונה בשנת 1986 בקובץ סיפורים הנושא אותו שם (הוצאת ספריית פועלים).
תמצית העלילה
הסיפור מתרחש במשך יממה אחת, ועוסק בנסיעתה של ויקטוריה אברבנאל, אישה שומרת מצוות משכונת "שערי חסד" שבירושלים, אל קיבוץ "נווה מדבר" שבנגב כדי להחזיר לדרך הישר את בתה, רבקה, שעזבה את בית הוריה וחיה בקיבוץ עם בן זוגה, ללא נישואין.
כאשר היא מגיעה לקיבוץ היא מופתעת מאוד לראות את רבקה. רבקה לובשת מכנסים קצרים ושערה קצוץ – מראה חיצוני שאינו מאפיין אישה בעולם הדתי. ניכר על פניה של רבקה שהיא מאושרת והדבר משמח את ויקטוריה. הן נכנסות לחדר של רבקה ובו נמצא דובי. הוא מקבל את ויקטוריה בסבר פנים יפות, מביא לה אוכל בצלחת פלסטיק חדשה (מתוך כבוד לשמירת כשרות), קורא לה "אמא" ונוהג בה באדיבות. האושר של רבקה ויחסו של דובי משפיעים על ויקטוריה והכעס שבלבה דועך.
בלילה ישנה ויקטוריה בחדר שהכינו לה רבקה ודובי וחולמת. בחלום היא רואה גב של אדם הקוטף תפוחים מעץ הדעת ועץ החיים בגן עדן. התפוחים משתנים בידו לאחר קטיפתם לאבני חן יפות ושערו בוער כלהבה. האיש שהופיע בחלומה מייצג הן את אהובה של רבקה, דובי שמגדל תפוחים בקיבוץ בזבל אורגני, והן את אהובה של ויקטוריה מן העבר, משה אלקיים, בנו של הצורף, שעמו החליפה מבטים בבית הכנסת כשהייתה בת 15. כאשר היא מתעוררת מהחלום חל בה תהליך של שינוי פנימי. היא מבינה שהיא חיה את כל חייה ללא אהבה, מאחר שנישאה לתלמיד חכם, שאול אברבנאל, על מנת לרצות את אביה, ולא חוותה מערכת יחסים עם אותו משה אלקיים. היא מבינה שבתה השיגה דבר חשוב מאוד בחייה והוא אהבת אמת, דבר שוויקטוריה לא תדע בחייה. היא מאשרת את הישארותה של רבקה בקיבוץ עם דובי, וחוזרת לירושלים עם שק תפוחים שקיבלה ממנו.
ניתוח הסיפור
הסיפור מציג שינוי פנימי של הדמות הראשית, שבמהלך הביקור בקיבוץ מבינה מהי אהבה אמיתית. כמו כן, הסיפור מותח ביקורת על יחסו של המגזר החרדי לנשים.
מוטיב החלום
החלום משקף את המתרחש בנפשה של הגיבורה, האם ויקטוריה בהיפוך המציאות.
משה אלקיים האהוב הנסתר מימי נערותה, דמותו בחלום דומה לדמותו של דובי המטפל בעצי התפוח ובתפוחים שנושרים מן העץ. בחלום התפוחים הופכים לזהב ולאבנים טובות. בניגוד לבעלה העילוי, שמפיו צריכות לצאת מרגליות (כינוי לתלמיד חכם שמוציא מפיו דברי תורה)
מוטיב הלב
הלב הוא מוטיב חוזר המתאר את ויקטוריה, מבטא את תחושותיה ואת המהפך שחל בה.
בתחילת הסיפור "לבה סער בה", במפגש עם דובי היא מדברת עמו "כאילו אין בלבה עליו" אך, "לבה כבר הלך אחריו" ולכן, "הקשיחה לבה לעומתו". היא נאבקת בין השליחות שהוטלה עליה להחזיר את ביתה לירושלים ולאורח החיים הדתי, לבין ההבנה החדשה המתעוררת בה- שהאושר של בתה רבקה חשוב מכל אפילו יותר מקיום אורח החיים הדתי ומרצון בעלה. הדבר בא לידי ביטוי בציטוט הבא:"שמשבחים בקיבוץ את רבקה "לבה תפח בה פתאום " ובסיום "לבה כבר מפויס".
מוטיב המהפך
השורש: ה.פ.ך. חוזר בסיפור ומדגיש את המהפך שהתרחש בלבה של ויקטוריה. היא מגיעה לקיבוץ כועסת, אך חוזרת הביתה שונה - משהו התהפך בה.
לבה מפויס ומבין את רצונה של רבקה. ויקטוריה משנה את דעתה כלפי בחירתה של רבקה, באורח-החיים "הנכון" לה, אורח חיים חילוני בקיבוץ.
"הפכה במוחה", "ומה אם תהפוך לה רבקה גבה", "כל הדרך הפכה בדעתה".
מוטיב המהפך מתקשר למוטיב התפוח.
התפוח ביסודו אינו גידול מדברי - הוא זקוק למים, לקור ולהשקעה מיוחדת במשאבים כדי לקבל תוצאות מוצלחות. כך גם ההיפוך ביחסי האם אל בתה. רק במקום המדברי, המרוחק, שבו חיה הבת חיים מופקרים כביכול, נוצר ההיפוך ביחסה של האם אל בתה. כמו כן ויקטוריה מקבלת נקודת ראות אחרת על חייה ועל חיי משפחתה.
מוטיב "יחסי אבות ובנים"
מוטיב זה בא לידי ביטוי ביחסי אם ובתה הבאות מאותו עולם ערכים, אך בוחרות לחיות בדרכים שונות. "מרד הנעורים" המתבטא בעזיבתה של הבת רבקה, את ביתה, את משפחתה, את ערכי ומנהגי העולם בו גדלה. האם טורחת לעשות את הדרך הארוכה עד למדבר, כדי לעצור את מרד בתה. בכך ניתן להבין עד כמה השבר נורא בעיניה. היא מגלה כי החיים יכולים להיות קשורים ביחסים המושתתים, על אהבה ואמת.
מוטיב התפוחים
המוטיב המרכזי בסיפור, מוטיב סמלי היות שתפוח בתרבותינו מתקשר לפרי עץ הדעת ומסמל פיתויים אסורים ואהבה ארוטית אסורה.
במהלך הסיפור ויקטוריה מגלה שדווקא במדבר מגדל דובי תפוחים נהדרים, דווקא במדבר זכתה רבקה לאהבת אמת. אהבה שלא הייתה זוכה בסביבה חרדית.
התפוחים מסמלים את התפתחותה של ויקטוריה. למרות "שעיניה נפתחו" ליחסים אחרים, היא בוחרת לחזור לבעלה.
"תפוח שלבו רע" (רקוב) - ויקטוריה מביאה כצידה לדרך בנסיעתה מירושלים לקיבוץ תפוח שלבו מר. התפוח משקף את הלך הרוח של ויקטוריה, את תחושותיה המרות על בתה הסוררת ובעיקר הוא מסמל את הבית ממנו מגיעה ויקטוריה - בית ללא אהבה.
מטע התפוחים של דובי - התפוחים של דובי מתוארים כתפוחי גן עדן משום שטיפל בהם באהבה. כשם שהתפוחים שלו גדלים יפה ופורחים גם במקום הלא צפוי כמו המדבר, כך גם רבקה נראית כאן במדבר פורחת ומאושרת. אהבה שעושה אותה יפה ליד דובי המעריץ אותה, אוהב ורוצה להתחתן עמה.
בחלומה של ויקטוריה מופיעים שני העצים – עץ החיים ועץ הדעת – סמוכים זה לזה. כלומר, וויקטוריה הבינה שאהבה ארוטית איננה חטא, כפי שחשבה בהתחלה, אלא מהות החיים.
העיבוד למחזה ולסרט
ליברכט עיבדה את הסיפור למחזה, והוא הוצג בתיאטרון בית ליסין בבימויו של עודד קוטלר מ-19 בספטמבר 2006 בהשתתפות השחקנים עמוס לביא, לאורה ריבלין, רבקה נוימן ועוד. נוימן זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית השנה בתפקיד משנה על תפקידה בהצגה. תיאטרון בית לסין העלה את ההצגה שוב ב-2022 בכיכובם של תיקי דיין, יונתן צ'רצ'י, לירית בלבן וגל אמיתי.
ב-2015 עלה לאקרנים הסרט "תפוחים מן המדבר", על פי עיבוד שנעשה בידי ליברכט והבמאים אריק לובצקי ומתי הררי, בהשתתפות השחקנים מורן רוזנבלט, שלומי קוריאט, ריימונד אמסלם, אלישע בנאי ועוד. הסרט היה מועמד להשתתפות בפרס גלובוס הזהב. גרסה מורחבת של הסרט שודרה ב-2016 בערוץ הראשון כמיני-סדרה בת שלושה פרקים.
מהירות הקול
מהירות הקול היא המהירות שבה נעים גלי הקול בתווך. מהירות הקול תלויה במקדם הקשיחות של חומר התווך ובצפיפות שלו. בתנאים מסוימים מושפעת מהירות הקול גם מהטמפרטורה והלחץ.
בוואקום ותווך בין-כוכבי בו הצפיפות החומר נמוכה מאוד, גלי הקול אינם יכולים להתקדם.
חישוב מהירות הקול
באופן כללי מהירות הקול ניתנת בנוסחה:
C מסמל מקדם הקשיחות של החומר ואילו \rho מסמל את צפיפות החומר.
ניתן להציג את מהירות הקול באופן מפורט יותר כ:
כאשר:
לציון מהירותם של עצמים כמו מטוסים או חלליות הנעים במהירות על-קולית (מהירות הגבוהה ממהירות הקול) נהוג להשתמש במספר מאך, שהוא היחס בין מהירות העצם בתווך, לבין מהירות הקול באותו תווך. מאך 1 שווה למהירות הקול, מאך 2 הוא פי 2 ממהירות הקול וכן הלאה.
ב-14 באוקטובר 2012 שבר פליקס באומגרטנר את מהירות הקול בצניחה חופשית. באומגרטנר קבע את שיא המהירות בצניחה חופשית, 373 מטר לשנייה שהם 1,342.8 קמ"ש, או 1.24 מאך.
שיא זה נשבר ב-2014 על ידי אלן יוסטס. כמו כן הוא התפרסם במיוחד הודות לאופיים המסוכן במיוחד של הפעלולים אותם ביצע.
נוסחה פרקטית לחישוב מהירות הקול באוויר
נוסחה לחישוב מהירות הקול באוויר על פי הטמפרטורה:
כאשר \vartheta (תטה) מייצגת את הטמפרטורה בצלזיוס, ו-c מייצג את מהירות הקול באוויר. מכיוון שמהירות הקול באוויר תלויה בלחץ האוויר היא תלויה בטמפרטורה ובגובה מעל פני הים, דבר שלא בא לידי ביטוי בנוסחא הפשוטה.
פיתוח הנוסחה למהירות הקול בתווך גזי
ההנחות על תכונות התווך הגזי לגביו המושג של "מהירות הקול" תקף הן: המושג של מהירות הקול בתווך אלסטי כלשהו תקף כל עוד אורך הגל של הקול גדול באופן משמעותי מהמהלך החופשי הממוצע של חלקיקי הגז הנושא את גל הקול. אחרת, רעידות (תנודות בלחץ ובצפיפות של הגז) בתווך הגזי לא יצליחו להתקדם בתוכו באופן אפקטיבי, שכן חלקיקי הגז ינועו בקו ישר במהלך זמן מחזור אחד של הגל, בגלל המהלך החופשי הארוך של החלקיקים, שמונע העברת תנע בין חלקיקי הגז ולכן מונע התקדמות במרחב של הפרמטרים המאפיינים את הגל. כיוון שקול הוא למעשה גל דחיסה בתווך (אלמנטי הגז נעים במהירויות שונות וכך דוחסים אחד את השני), חוסר יכולת של אלמנטי הגז להעביר תנע אחד לשני מונע התקדמות של הגל בתווך, והופך לפעפוע בלבד כאשר התנאי הזה לא מתקיים. לפיכך המושג של מהירות הקול מאבד מישימותו עבור תדרים גבוהים במיוחד של גל הקול או לחלופין בתנאים של תווך דליל במיוחד, כמו זה שמתקיים באטמוספירה העליונה.
הביטוי הוא גרסה מבוססת שינויים סופיים של הביטוי הבא (המנוסח בשפת החשבון האינפיניטסימלי): , כאשר \psi(x,t) הוא למעשה ההפרש בין x_{n}(t) ל- x_{n}(0). לפיכך המשוואה שנתקבלה היא למעשה המשוואה הבאה:.
משוואה זו היא למעשה משוואת הגלים, ולפיכך מקבלים שמהירות ההתקדמות של הפרעות טוריות במערכת הקפיצים והמסות היא:.
כדי להשתמש בתוצאה זאת על מנת להסיק משהו לגבי מהירות הקול בגז, יש להעריך את מקדם הקפיציות של תא גזי בצורת תיבה בעלת שטח חתך S ואורך L. ההנחה שנניח כעת היא שהגז בתיבה נדחס ומתפשט אדיאבטית. הנחה זאת מוצדקת משום שהתהליכים המתרחשים במעבר קול מהירים ולא מאפשרים מעבר חום בדרכים סטנדרטיות כמו הולכה והסעה, כך שאין מעבר חום מהתא החוצה, וזה בהגדרה תהליך אדיאבטי. המשוואה הקושרת את הלחץ והנפח בתהליך אדיאבטי היא, או, בגרסה דיפרנציאלית: שזה למעשה:. הקשר בין מקדם הקפיציות k ל- הוא לפי הגדרת k למעשה מסת התא הגזי היא. התוצאה שמתקבלת למהירות הקול היא:
.
הערה: ההנחה בפיתוח לחישוב מהירות ההתקדמות של הפרעות טוריות שהביטוי בצורה של שינויים סופיים שווה לביטוי המנוסח בשפת החשבון האינפיניטסימלי נכונה בקירוב רק כאשר אורכי הגל גדולים בהרבה (כמה סדרי גודל) מהמרחק L בין שתי מסות, הגם שבמקרה של גז הנחה זאת חייבת להתקיים כדי שתהיה לו אלסטיות מסוימת. במוצקים המצב שונה, שכן אודות למבנה המסודר של האטומים גם גלים עם אורכי גל מסדר גודל של המרחק בין האטומים יכולים להתקדם באופן אפקטיבי, אך יש להם יחס נפיצה לא ליניארי. להסבר מורחב ראו יחס נפיצה של פונונים.
מהירות הקול במוצקים
במוצקים ישנם שני אופנים עיקריים: גלי P וגלי S. גלי P הם למעשה גלי אורך וגלי S הם גלי רוחב ומהירות גלי ה-P ( c_P) גבוהה יותר ממהירות גלי ה-S (c_S). את מהירות גלי הקול במוצק ניתן לחשב לפי:
כאשר K הוא מודול הנפח, G הוא מודול הגזירה, E הוא מודול האלסטיות, \nu הוא מקדם פואסון ו-\rho היא צפיפות החומר. גלים סייסמיים הם למעשה דוגמה מוכרת לגלי קול המתפשטים במוצק.
חשוב לזכור כי מהירות הקול במוצקים תלויה ביחס הנפיצה ומבנים גבישיים שונים מאופיינים ביחס נפיצה שונה. בפיזיקה של מצב מוצק נוטים להתייחס לגלי קול כפונונים: קוואזי-חלקיקים המייצגים אופני תנודה מקוונטטים.
חבל הרוהר
חבל הרוהר (בגרמנית: Das Ruhrgebiet; מבוטא "חבל הרוּר") הוא אזור עירוני במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. רוב חבל הרוהר נחשב לחלק מאזור נורדריין (צפון הריין); חלקיו המזרחיים נחשבים לחלק מאזור וסטפאליה. לאורך החבל זורם נהר הרוהר, יובל של הריין. שטחו של האזור: 4,500 קמ"ר.
חבל הרוהר הוא אזור תעשייתי חשוב.
ערי החבל
האזור, השוכן במערב המדינה, רק כמה עשרות קילומטרים מהגבול עם הולנד, כולל בתחומו ערים רבות ומהווה את האזור המטרופוליטני הגדול ביותר בגרמניה, והרביעי בגודלו באירופה (אחרי מוסקבה, לונדון ופריז), עם 5.5 מיליון תושבים. מתוך 50 הערים הגדולות בגרמניה, 10 נמצאות בחבל הרוהר. ארבע ערי הרוהר החשובות והגדולות ביותר הן, לפי סדר גודלן:
המעבר בין הערים רציף והגבולות מטושטשים, כך שבמובנים מסוימים היחס אל האזור הוא כאל עיר אחת גדולה - זאת מבחינה רשמית ולא-רשמית כאחד. דוגמה רשמית: האוניברסיטאות באסן ובדואיסבורג אוחדו בשנת 2003 לאוניברסיטה משותפת.
חבל הרוהר בעבר ובהווה
בתור החבל התעשייתי ביותר בגרמניה סבל החבל רבות ממלחמות העולם: אחרי מלחמת העולם הראשונה, השתלטו הצרפתים על החבל על מנת לקבל פיצויים מגרמניה (לפירוט ראו רפובליקת ויימאר); במהלך מלחמת העולם השנייה סבל החבל מהפצצות כבדות ביותר של בעלות הברית, אשר הפכו אותו לעיי חורבות.
החבל נחשב, כאמור, לאזור תעשייתי ותיק, מהראשונים שקמו באירופה. עד לא מזמן שלטו באזור מפעלי תעשייה כבדה, רכב ומתכות. בנוסף, היו באזור מכרות פחם רבים. בשנים האחרונות עובר החבל "מיתוג מחדש" ומנסה לשנות את תדמיתו התעשייתית והאפורה. למעשה, רק 37% משטח החבל הם שטח בנוי. 40% מהווים שטח חקלאי ו-23% הם אגמים ויערות. זיהום האוויר, אשר היה נפוץ למדי בערי החבל בשנות ה-60 וה-70, נעלם כמעט כליל.
את מכרות הפחם והמפעלים הכבדים החליפו בשנים האחרונות מוסדות תרבות מהראשונים במעלה בגרמניה, כגון בתי אופרה, היכלי קונצרטים ופארקי שעשועים. ה-Deutschlandexpress בעיר גלזנקירכן (Gelsenkirchen) היה עד לשנת 2001 מתחם דגמי הרכבות הגדול בעולם (כיום המתחם הגדול בעולם נמצא אף הוא בגרמניה, בעיר המבורג). למרות שחבל הרוהר אינו מהווה יעד תיירותי אופייני, תיירים רבים המתעניינים בתולדות המהפכה התעשייתית מבקרים בהמוניהם במוזיאונים השונים בחבל ובכמה מפעלים ומכרות לשעבר, אשר נפתחו לציבור. בנוסף, קיים בחבל הרוהר מספר רב מאוד של טירות עתיקות ושל חורבות בעלות ערך היסטורי, אשר מושכות גם הן מספר ניכר של תיירים.
יחסי פקיסטן–תימן
יחסי פקיסטן–תימן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הרפובליקה התימנית. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
נכון ל-2014, מעל 5,000 תושבים תימנים שמוצאם מהעיר עדן בתימן, מתגוררים בקראצ'י. בנוסף, מעל מאה סטודנטים תימנים לומדים באוניברסיטאות שונות בפקיסטן, 40 תלמידים מתוכם זכו לקבלת מלגות ממשלת פקיסטן. כמו כן, כ-3,000 פקיסטנים מתגוררים בתימן, שמתוכם כ-110 אסירים פקיסטניים שהורשעו עקב עבירות שונות.
היסטוריה
בין המדינות מתקיימים יחסים טובים והדדיים, שתי הממשלות הקימו את הוועידה התימנית-פקיסטנית, שמטרתה לפתח את היחסים הדו-צדדיים בין המדינות. בשנת 2006 ערך נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח ביקור רשמי בפקיסטן, שם הוא נפגש עם אנשי עסקים פקיסטנים וסטודנטים תימניים הלומדים בפקיסטן.
בשנת 2011, במהלך ההפיכה בתימן, נמנעה פקיסטן מלהצטרף לקואליציה של מדינות ערב ולשלוח חיילים פקיסטנים לתימן, ולאחר פרוץ מלחמת האזרחים בתימן, עשתה ממשלת פקיסטן מאמצים על מנת לפנות את אזרחיה שמנו 2,145 תושבים שרובם התגוררו בצנעא. אזרחים אלו פונו לערים מרוחקות בתימן ובג'יבוטי.
יחסים כלכליים
בשנת 2016, היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-90.58 מיליון דולר אמריקאי, כאשר תימן ייצאה לפקיסטן סחורה בשווי 7.48 מיליון דולר אמריקאי, ופקיסטן ייצאה לתימן סחורה בשווי 83.1 מיליון דולר אמריקאי.
פקיסטן מספקת לתימן בעיקר אורז, צמנט, ירקות, משאבות אוויר, מקררים, בטריות חשמליות, תרופות, חלקי רכב, טרקטורים, סוכר גולמי, פסטה, אבקת סוכר, עמלינים, תירס, ירקות מעובדים, חוברות, מכסי פלסטיק, עטים, בקבוקי זכוכית, פירות ואגוזים מעובדים, נעלי עור, נעלי טקסטיל, נייר סיבי תאית, ריבה, צינורות ברזל ועוד. תימן מספקת לפקיסטן בעיקר כבשים, אוסצילוסקופ, אביזרי חשמל, אלמוגים וצדפים, גרוטאות ברזל וכלי שיט ועוד.
תרבית שתן
תרבית שתן היא בדיקת מעבדה שמטרתה לאבחן דלקת בדרכי השתן.
שתן תקין הוא לרוב נוזל מעוקר, אולם קיימים מספר מצבים בהם האדם בריא אך בתרבית השתן תהיה צמיחה. מאחר שהשופכה אינה סטרילית, וממוקמת בקרבת איבר המין הנשי או בזה הגברי, וכן בקרבת פי הטבעת, הרי שבעת מתן שתן יאספו בשתן חיידקים הנמצאים באזור איבר המין או על העור.
בוקר טי
בוקר האפמן (באנגלית: Booker Huffman) הידוע גם בכינוי הבמה שלו בוקר טי (נולד ב-1 במרץ 1965 ביוסטון, טקסס) הוא מתאבק מקצועי אמריקאי. כיום מופיע במסגרת חברת ההיאבקות WWE.
תרבית שתן
שתן "אמצע זרם"
לאחר ניקוי יסודי של אזור איבר המין באמצעות מים וסבון אנטי חיידקי, אוספים רק את אמצע זרם השתן (mid-stream), כלומר, התחלת מתן השתן תהיה לשירותים (כך השתן הראשון שוטף את החיידקים) והמשך השתן יהיה לרוב נקי מחיידקים.
בוקר טי
תחילת הקריירה
לפני שהפך למתאבק, האפמן נדון ל-19 חודשי מאסר בגין מספר מקרי שוד מזוין שביצע בשנת 1987.
תרבית שתן
שתן "אמצע זרם"
שיטה זו יעילה כל עוד יש שיתוף פעולה מצד הנבדק, אם כי בתינוקות זכרים שאינם שולטים בשתן ניתן להשכיב את התינוק על גבו ולחכות שישתין, ולאסוף את אמצע הזרם בכוס מהאוויר.
בוקר טי
תחילת הקריירה
הופעת הבכורה של האפמן הייתה ב-1 במרץ 1990 במסגרת ליגה מקומית בטקסס יחד עם אחיו ליין כצמד בשם חוויית ההובנה (עץ שחור). האפמן נטל את הכינוי בוקר טי וליין את הכינוי סטיבי ריי. באמצע שנות ה-90 עברו האחים לליגת ה-WCW ששינתה את שם הבמה שלהם להארלם היט. הצמד זכה לפופולריות רבה ונטל 10 פעמים את תואר הזוגות.
קריירה כמתאבק יחיד
בסוף שנות ה-90 האפמן החל להתאבק כיחיד בעוד אחיו פצוע. דמותו נישאה על גלי האהדה של הצמד והתסריט המשיך למקם אותו בצד הזוכה של קרבות מבוימים רבים, במופעים עתירי רייטינג. בשנת 1999 לאור טענות שהושמעו בגנות ה-WCW על אפליה גזעית קודם האפמן למרכז הבמה ובשנת 2000 דמותו ניצחה את ג'ף ג'ארט בקרב על אליפות העולם, האירוע הראשי של הארגון.
WWE
בשנת 2001, לאחר שה-WWF (לימים ה-WWE) קנתה את WCW, התסריט שילב אותו ומתאבקים אחרים מה-WCW בעלילה לפיה מתאבקי ה-WCW מנסים לפלוש לארגון החדש ולהשתלט עליו. האפמן המשיך להופיע בקרבות על תוארי ה-WCW מול קורט אנגל ורוק ודמותו המשיכה לזכות בתארים, כולל אלו של ה-WWF. כאשר עלילת הפלישה הגיעה לסיומה המשיכו תסריטאי ה-WWF לתת להאפמן תפקיד של מתאבק "רע".
תרבית שתן
צנתור שלפוחית השתן
בשיטה זו (קטטריזציה) מחדירים באופן סטרילי צינור דק לשופכה ואוספים שתן ישירות משלפוחית השתן. שיטה זו מפיקה לרוב שתן סטרילי, ומשמשת לאיסוף שתן בחולים שאינם מסוגלים לשתף פעולה, למשל בתינוקות.
בוקר טי
WWE
בשנת 2002 צוותה דמותו של האפמן לדמותו של המתאבק גולדאסט. הצמד זכה לפופולריות רבה, אך בעיקר בגלל שיתוף הפעולה הקומי ביניהם. לאחר מכן דמותו צוותה לקבוצת "סדר עולמי חדש" (nWo) וכיכבה בקבוצה. על פי התסריט ראש הקבוצה, שון מייקלס, קינא בהצלחתו וזרק אותו מהקבוצה לאחר זמן קצר. מהלך זה נועד להפוך את האפמן למתאבק "טוב" ואכן הפופולריות של האפמן נסקה בשנה שלאחר מכן ודמותו נאבקה מול דמותו של טריפל H על אחד מהתארים הראשים של הארגון, אליפות העולם במשקל כבד, ברסלמניה 19.
תרבית שתן
צנתור שלפוחית השתן
סיבוכים (נדירים): אם הצנתור נעשה באופן לא נקי - החדרת זיהום לדרכי השתן.
בוקר טי
WWE
בשנת 2004 עבר האפמן לתוכנית סמאקדאון שוב כמתאבק "רע" והוצב מול מתאבקים פופולריים כמו אדי גאררו ו"הקברן", אך למרות זאת התסריט לא איפשר לו לזכות בתארים, אשר חולקו לדמויות פופולריות אחרות, כמו זו של ג'ון סינה וג'ון "בראדשו" לייפילד (JBL).
בשנת 2005 התסריט צירף את שארמל, אשתו של האפמן, לעלילה כמנהלתו. על פי העלילה שארמל גרמה לסכסוך בינו לבין קורט אנגל, שכביכול היה מאוהב בה. הופעתה של שארמל זימנה להאפמן שוב את אור הזרקורים ושילוב הצמד, כאשר היא עוזרת לו בדרכי רמאות לנצח בקרבות המבוימים, הוביל אותם שוב לזכייה בתארים העיקרים של הארגון. שיא עלילתי מסוים נקבע כאשר האפמן התחרה על תואר אליפות ארצות הברית בסדרה של 7 קרבות מבוימים נגד כריס בנואה. במהלך הקרבות דמותו של האפמן הוצאה לאחר שהתסריט קבע כי מתח שריר. האפמן בחר בדמותו של רנדי אורטון לסיים את המלאכה, אך באופן רגיל לעלילות ה-WWE הדבר לא הסתיים בכך והאפמן התערב לטובתו של אורטון בקרב השביעי וכך "זכה" בסדרה ובתואר. בהמשך השנה דמותו של האפמן איבדה את האליפות שוב לבנואה, אך בעקבות הפופולריות הגואה שלו התסריט ייעד לו זכייה בטורניר "מלך הזירה" מול בובי לאשלי, מה שהקנה לו את הכינוי "מלך" ("קינג") וכן זכייה באליפות העולם במשקל כבד מול ריי מיסטריו. דמותו הגיעה לשיאה כאשר ניצחה בקרב את ג'ון סינה, שדמותו מחזיקה זמן רב בתוארי אליפות ב-WWE, ובכך הפכה ל"אלוף האלופים".
תרבית שתן
ניקור על־חיקי
בשיטה זו (Suprapubic aspiration) אוספים שתן באופן סטרילי למזרק באמצעות מחט המוחדרת דרך העור לשלפוחית השתן. שיטה זו היא היעילה ביותר להשגת שתן סטרילי. בשימוש בתינוקות, בילדים ובבעלי חיים. מבחינת כאב, הרושם הוא שהניקור אינו כואב יותר מבדיקת דם רגילה.
בוקר טי
TNA
בTNA בשנת 2009 נכנס בוקר לקבוצת הילים בשם המיין איבנט מאפיה שכללה את סטינג, קורט אנגל, קווין נאש, סמואה ג'ו ואת סקוט סטיינר. במופע היאבקות של TNA המכונה "ויקטורי רואד" (בתרגום חופשי לעברית: הדרך לניצחון) בוקר וסקוט סטיינר זכו באליפות הזוגות של TNA. זמן מה לאחר מכן הם הפסידו את אליפות הזוגות ובוקר עזב את TNA.
תרבית שתן
ניקור על־חיקי
יתרונות: השיטה בטוחה יותר מקטטריזציה מבחינת סיכון לגרימת דלקת בדרכי השתן. השתן המופק הוא סטרילי.
בוקר טי
החזרה ל-WWE
ברויאל ראמבל 2011 בוקר טי ערך הופעת חזרה מפתיעה וחזר ל-WWE בתור פרשן וקריין ברוסטר סמאקדאון. ב-5 באוגוסט 2012, וינס מקמהן קידם את האפמן לתפקיד הג'נרל מנג'ר של סמאקדאון.
תרבית שתן
ניקור על־חיקי
מגבלות: שלפוחית השתן צריכה להיות מלאה יחסית כדי לאתר אותה.
בוקר טי
החזרה ל-WWE
ב-2017 בוקר טי חזר ל-WWE והפך להיות אחד מהשדרנים של Raw.
מפעלי ים המלח
מפעלי ים המלח (באנגלית: Dead Sea Works) היא חברה העוסקת בהפקת מחצבים באזור ים המלח מתוקף חוק זיכיון ים המלח התשכ"א-1961. החברה נוסדה על ידי מדינת ישראל ב-1952 (על בסיס חברת האשלג הארץ-ישראלית שהוקמה ב-1929) והיא מפיקה בעיקר אשלג, ברום ותרכובות ברום. החברה מספקת לחברה הבת "מגנזיום ים המלח" את חומר הגלם להפקת מגנזיום. מאז 1968 נמצאים מפעלי ים המלח בבעלות חברת כיל, אז חברה ממשלתית ומאז שהופרטה בשנות ה-90, חברה בת של החברה לישראל, הנשלטת על ידי עידן עופר.
מעבר דיאטלוב (סדרת טלוויזיה)
מעבר דיאטלוב (ברוסית: Перевал Дятлова) היא סדרת פשע רוסית בהפקת ערוץ TV3 בכיכובם של פיוטר פיודורוב ומגוללת את קורות חקירת תקרית מעבר דיאטלוב שבמהלכה תשעה תיירים מתו באופן מסתורי. פרק הבכורה של הסדרה עלה לשידור בערוץ THT בנובמבר 2020.
מפעלי ים המלח
תולדות הפקת האשלג
חברת אשלג ארץ-ישראלית נרשמה באנגליה ב-31 באוקטובר 1929 במטרה עיקרית לנצל את מקורותיו המינראליים של ים המלח. החברה הוקמה על סמך זיכיון שניתן על יד ממשלת ארץ ישראל ועבר הירדן ב-1 בינואר 1930 בתוקף הסכם בין סוכני הכתר למושבות ובין משה נובומייסקי - מנהלה הראשי של החברה מאז יסודה והמיג'ור תומאס גריגורי טולוק (Thomas Gregorie Tulloch). בין המשקיעים בפועל היה הבנקאי היהודי-הולנדי יעקובוס קאן (Jacobus Henricus Kann).
מעבר דיאטלוב (סדרת טלוויזיה)
עלילה
ב-27 בינואר 1959. תשעה סטודנטים מהאוניברסיטה הפוליטכנית של אורל בהובלת איגור דיאטלוב יוצאת לטייל בדרכים המושלגים של הרי אורל בצפון מחוז סברדלובסק. ב-12 בפברואר הסטודנטים לא הגיעו ליעדם ומהמסע הזה אף אחד לא חוזר בחיים, לאחר שב-26 בפברואר, במדרונות הצפון-מזרחיים של הר חולטאצ'אחל, גופות התיירים נמצאות בתוך השלג וצוות חקירה משטרתי בפיקודו של מייג'ור הק.ג.ב. אולג קוסטין יוצאים למקום האירוע ומוצאים פרטים רבים שמעלים לא מעט שאלות בדבר נסיבות מותם של הצעירים.
מפעלי ים המלח
תולדות הפקת האשלג
בשנים 1931–1932 החלה החברה לשווק אשלג וברומין שנוצרו במפעל בצפון ים המלח. בשנת 1934 נפתח בית החרושת הראשון בקצה הדרומי של הים. בשנות מלחמת העולם השנייה גדלה התוצרת משנה לשנה באופן ניכר.
מעבר דיאטלוב (סדרת טלוויזיה)
הפקה ושיווק
מרבית צילומי הסרט נערכו במחוז מורמנסק ובהר חיביני בשטחי המחוז. קדימון הסדרה פורסם בפברואר 2019.
מפעלי ים המלח
הקמת המפעל לאחר הקמת מדינת ישראל
במלחמת העצמאות נותק המפעל ממרכז הארץ לאחר שעובדיו היהודים של המפעל בצפון ים המלח נטשו אותו והוא נהרס על ידי הלגיון הירדני על אף חוזה שנחתם בין מייסדו לבין המלך עבדאללה, עקב טעות אנוש.
עם קום המדינה החליטה ממשלת ישראל החדשה לבחון מחדש את פעילות ייצור האשלג, בין השאר עקב המעורבות הבריטית. בישיבת הממשלה הזמנית שהתקיימה בנובמבר 1949, שר המסחר התעשייה והאספקה פרץ ברנשטיין העלה לדיון את "עתיד ים המלח". השר ביקש לפרט בפני חברי הממשלה את סיכום דו"ח וועדת המומחים שתפקידה היה "בדיקת האפשרויות לניצול ים המלח והאזור סביבו והצעת תוכניות לעתידו".
ב-1952 הוחלט להקים את מפעלי ים המלח, והחברה החלה את פעילותה בהלאמה כפויה של חברת האשלג של נובומייסקי עקב אי עמידה בתנאים שהציבה הממשלה החדשה. בו בזמן הושלם הכביש המחבר את המפעל בסדום אל באר שבע (עד אז הייתה הדרך שביל עפר). במשך מספר שנים צבר המפעל חובות כבדים שכוסו בידי משרד הפיתוח.
ב-1956, מונה מרדכי מקלף, רמטכ"ל לשעבר, למנכ"ל המפעל המולאם. המפעל נכשל כישלון חרוץ תחת ניהולו, ועקב כך מינה שר הפיתוח מרדכי בנטוב ועדת חקירה, בראשות פרופ' היימן מהטכניון לחקור את התנהלות המפעל ולהמליץ על שיפור המצב. מקלף הפסיק העסקתם של האסירים, הזמין בעלי מקצועות להשתלב בעבודות המפעל, דאג להסעות עובדים מערי הסביבה (והיה למפעל הראשון בארץ שהנהיג הסדר שכזה) ודאג לשיפור תנאי העובדים. בשנת 1960 אישר מבקר המדינה שהמצב במפעלי ים המלח השתפר.
בשנת 1960 החלה הממשלה בחיפוש שותף למפעלים לצורך מימון הרחבתם, והקמת מפעלים לייצור מגנזיט, מלח שולחן ואשלג גבישי. ב-1961 נחקק חוק זיכיון ים המלח במסגרתו קיבלה החברה מהמדינה זיכיון בלעדי להפקת מחצבים בים המלח ושימוש בשטחי עזר מהר סדום ועד מצדה. שטח הזיכיון ושטחי העזר משתרעים על כ-600 קמ"ר שהם 3% משטח מדינת ישראל. סך גודלו מגדיר בהכרח את טביעת הרגל האקולוגית של הזכיין הכורה ומפעליו הרחק מעבר לחופי ים המלח.
זיכיון זה הוארך עד לשנת 2030. החברה הנפיקה מניות לציבור בשנת 1961. ב-1968 הוקמה החברה הממשלתית כיל שאיגדה מספר מפעלי תעשיות כימיות בישראל ובהם מפעלי ים המלח וכימיקלים ופוספטים, ומפעלי חיפה כימיקלים וערד כימיקלים שהיו אז בהקמה. ב-1992 הנפיקה המדינה את מניות כיל. לאחר מספר שנים רכשה כיל מהציבור את מניות מפעלי ים המלח ומחקה אותן מהמסחר בבורסה. בכך הפכו מפעלי ים המלח לחברה פרטית. ב-1997 מכרה המדינה את השליטה בכיל לחברה לישראל, שהייתה אז בשליטת איש העסקים שאול אייזנברג.
בשנת 1986 הקימה החברה מסוע באורך של כ-18 ק"מ ובהפרש גבהים של כ-800 מטרים, שהוביל את התוצרים מים המלח לכיוון תחנת רכבת המשא במישור רותם, הסמוך לדימונה. ב-1994 הוקמה תחנת כוח פרטית לשימוש המפעלים. ב-2001 הופרד תחום השיווק של החברה ואוחד עם תחום השיווק של חברת רותם אמפרט העוסקת במחצבי הפוספטים לשם יצירת חברת "כיל דשנים".
בריכות האידוי בים המלח
תהליך הייצור בים המלח מבוסס על הפקת המלחים המצויים בו בבריכות אידוי גדולות, שנבנו באגן הדרומי הרדוד. מי הים נשאבים לתוך הבריכות, ובתהליכים של אידוי והתרכזות מופקים מהם המינרלים המבוקשים לייצור של אשלג, ברום, מגנזיום, מלח תעשייתי, מלח שולחן ומוצרי ההמשך שלהם. בריכות האידוי הפתוחות והרדודות של מפעלי ים המלח מנצלות את אנרגיית השמש למיצוי המלחים מתמיסת הים; עם התרכזות התמיסה בבריכות מתחילים עודפי המלח לשקוע על הקרקעית, ומשם הם נאספים ומשונעים למתקני הייצור.
בריכות האידוי פרוסות בחלקו הדרומי של האגן ההיסטורי של ים המלח. בבריכות אלו המאופיינות בגובה תמיסות מוגבל, מתרחשים תהליכי אידוי ושיקוע מלחים, תוך עליית ריכוזים הדרגתית ומבוקרת של התמיסות במורד התזרים.
תהליכי האידוי בבריכות צורכים אנרגיה רבה ומתבצעים לאורך כל התהליך על ידי קליטת אנרגיה סולרית נקייה וללא זיהום סביבתי. רמת האידוי השנתית נגזרת מהאקלים הסביבתי ואינה נתון הנמצא בשליטת האדם.
תמיסות ים טריות נשאבות מהאגן הצפוני של ים המלח באמצעות תחנת שאיבה לדרום, לעבר בריכת מלח ראשית – בריכה 5. בריכה זו כוללת מספר חלוקות משנה. משטר המפלסים בבריכה נגזר מהצורך התפעולי לשמירת נפח קבוע של תמיסות.