cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תרנגול (סוג)
תרנגול (שם מדעי: Gallus) הוא סוג של עוף קרקע ממשפחת הפסיוניים המצוי בטבע בהודו ובדרום-מזרח אסיה באזורים הטרופיים. התרנגולים נבדלים משאר הפסיוניים, בכך שאצל התרנגולים הזכרים יש כרבולת בשרנית על ראשם. בדומה למרבית הפסיונים הם חיים לרוב על הקרקע והם מסורבלי מעוף. הזכרים גדולים, הדורים ומקושטים יותר מהנקבות המסוות כדי לטפל באפרוחים בעודם בקן הפגיע על הקרקע.
סוג זה כולל את תרנגול הבית, אשר בוית לפני אלפי שנים. מוצאו ככל הנראה הוא מתרנגול בנקיבה, אם כי מספר חוקרים טוענים שמקורו הוא מהכלאה של תרנגול בנקיבה עם תרנגול סונרט.
מינים
סוג זה כולל כיום ארבעה מיני בר ותת-מין מבוית:
מינים נוספים מהסוג שנכחדו:
הלמוש
סימן הלמוש (הקרוי גם מצבה או סיום הוכחה), משמש במתמטיקה לסמן את סיומה של הוכחה מתמטית, במקום ראשי התיבות העבריים מש"ל או הלטיניים .Q.E.D. במגזינים, זהו אחד ממגוון הסמלים לציון סיום מאמר. הסימון הוא לרוב בצורת ריבוע מלא או חלול.
ביוניקוד הוא מיוצג על ידי התו U+220E - End of Proof. קיימות מספר הצגות גרפיות של התו, מלאות, חלולות ובממדים שונים. במסמכי לטך מודרניים סימן ההלמוש מוצג כריבוע חלול כברירת מחדל.
הסימן מכונה לעיתים "הלמוש" על שם המתמטיקאי פול הלמוש, הראשון שעשה בו שימוש בהקשר מתמטי. הוא לקח את הרעיון ממגזינים שעשו שימוש בסימון לציין סיום של מאמרים. בספר הזיכרונות שלו, "אני רוצה להיות מתמטיקאי", כתב:
לורה פויטרס
לורה פויטרס (באנגלית: Laura Poitras; נולדה ב-2 בפברואר 1964) היא במאית ומפיקה של סרטים תיעודיים. פויטרס זכתה בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בשנת 2015, "האזרח מספר 4" (CitizenFour), המתעד את תחילת פרשת אדוארד סנודן.
תחילת דרכה
פויטרס נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. בתחילה חשבה להיות שף, ואף בילתה מספר שנים כטבחית במסעדת L'Espalier, מסעדה צרפתית נושאת פרסים. היא סיימה את לימודיה בבית הספר סדברי ואלי, בית ספר פתוח ללא ציונים וללא חלוקה של תלמידים לפי גילם.
לאחר לימודי התיכון החלה פויטרס ללמוד במכון לאומנות של סן פרנסיסקו. בשנת 1992 עברה לניו יורק כדי להתמקד בתעשיית הקולנוע. בשנת 1996 סיימה תואר ראשון בניו סקול בניו יורק.
קריירה קולנועית
בין סרטיה המוקדמים של פויטרס כלולים "פנטסיה מדויקת" (1995) ו"הו, אמור, התוכל לראות" (2003, שם הסרט לקוח מהשורה הראשונה של המנון ארצות הברית).
בשנת 2003, פויטרס הפיקה וביימה במשותף יחד עם לינדה גודה בריאנט את הסרט הדוקומנטרי "מלחמות הדגל" אודות ג'נטריפיקציה (עילות) בעיר קולומבוס, אוהיו. הסרט הראה את תהליך ההתמודדות של שכונת אפרו-אמריקאים בעיר המתמודדים עם הגירת תושבים לבנים לשכונה ועלייה בתקנות הבנייה עקב הכרזת חלק מהשכונה כשכונה לשימור היסטורי.
הסרט זכה בפרסים רבים, ובינם פרס פיבודי, פרס הסרט התיעודי ביותר לפלסטיבל סיאטל לסרטים הומוסקסואלים, פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל South by Southwest. הסרט פתח את עונת 2003 של סדרת הטלוויזיה POV (מילולית: נקודת מבט) והיה מועמד לפרס אמי ב-2004.
טרילוגיית 9/11
פויטרס ביימה שלושה סרטים אותם היא מחשיבה כטרילוגיית 9/11, העוסקים בהיבטים הנובעים ממדיניות ארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
בשנת 2006 כתבה, הפיקה וביימה את הסרט "המדינה שלי, המדינה שלי" (My Country, My Country). הסרט מתמקד בחיים בעיראק תחת כיבוש ארצות הברית. פויטרס שהתה במשך שמונה חודשים בעיראק, כאשר חלק מהזמן עקבה אחרי צוות של הצבא האמריקאי שעסק בענייני האוכלוסייה המקומית. הסרט מראה את חיי האזרחים תחת הכיבוש, כאשר הוא מתמקד בד"ר רידא אלהאדה, רופא סוני, אבא לשישה ילדים ומועמד לבחירות המקומיות. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר.
הסרט "השבועה" (The Oath) יצא בשנת 2010. הסרט מספר אודות סיפורו של אבו חנדאל, שומר ראש לשעבר של אוסאמה בן לאדן, שעזב את אפגניסטן לטובת תימן בשנת 2000. לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, הפר את שבועתו כחבר בארגון אלקאידה, שלפיה הוא תמיד יציית להנהגת הארגון ללא היסוס. בזמן הפיגועים הוא שהה בכלא בתימן ואז חשף בפני ה-FBI את כל מה שידע אודות ארגון אלקאידה. המידע שהעביר סייע לארצות הברית בכיבוש אפגניסטן. סיפורו משולב בסרט עם הסיפור של גיסו, חמדאן. חמדאן גויס לאלקאידה על ידי חנדאל, ששימש כנהג לאוסמה בן לאדן. חמדאן נתפס ושהה בגוואנטנמו במשך כמה שנים לפני שהשתחרר לאחר שהיה מעורב בתביעה נגד דונלד רמספלד, מי שהיה אז שר הביטחון של ארצות הברית, על כליאתו. בסרטה פויטרס מדגישה את הגוונים בסיפור, כיוון שמי שהיה בעל מידע רב יותר מסתובב חופשי כנהג מונית לאחר שנידב מידע, לעומת הנהג הפשוט שנכלא לשנים רבות בכלא. הסרט "השבועה" פתח את פסטיבל סאנדנס לשנת 2010, וזכה בפרס המצוינות לסרטים תעודיים בארצות הברית. כמו כן פויטרס זכתה בפרס בפסטיבל True Vision לסרטים תיעודיים במיזורי.
בשנת 2012, פויטרס הייתה מעורבת בפורום של סרטים דוקומנטריים קצרים. היא פרסמה מאמר דעות בניו יורק טיימס אודות "התוכנית" (The Program). הסרט, שנועד במקור להיות חלק מטרילוגיית 9/11, מבוסס על ראיונות עם ויליאם ביני, בעל ותק של 32 שנים בסוכנות לביטחון לאומי, שחשף תוכנה בשם "רוח כוכבית" (stellar wind) שנועדה לרגל על מדינות זרות. ביני דיבר על כך שבשנת 2001, התוכנית הוסבה לריגול אחר אזרחי ארצות הברית. ביני נחשף כיוון שחשש לאי חוקיות המעקב. "התוכנית" מספר אודות מתקן ביוטה, ארצות הברית, המכיל את מאגרי המידע שנאסף, ושבאמצעותו ניתן להשתמש במידע בצורה לא חוקית, ללא צווים משפטיים.
הסרט השלישי בטרילוגיה, "האזרח מס' 4" (2014), מתאר איך אדוארד סדונדן יצר קשר עם פויטרס ואיך היא עזרה לו, יחד עם העיתונאי גלן גרינוולד מהגארדיאן, לפרסם את המידע אודות מעקב הסוכנות לביטחון לאומי אחר אזרחי ארצות הברית. רוב הסרט עוסק בראיון אותו נתן סנודן לפויטרס במלון בהונג קונג.
"האזרח מספר 4"
בינואר 2013 קיבלה לורה פויטרס הודעת דואר אלקטרוני מוצפנת מאדם שמכנה את עצמו "אזרח מס' 4" (Citizenfour). בהודעה הוא מציע לה מידע אודות האזנות סתר שמבצעות הסוכנות לביטחון לאומי וסוכנויות נוספות. לאחר מספר התכתבויות השתכנעה פויטרס כי מדובר במידע אמיתי והסכימה לחשוף את הסיפור. ביוני של אותה שנה נסעה פויטרס להונג קונג ובמשך 8 ימים תיעדה את פגישותיה עם מי שהזדהה כמקור ההדלפות, אדוארד סנודן. חבר לפגישות אלה העיתונאי גלן גרינוולד, ששימש כתב של הגרדיאן.
הסרט מתעד את המפגשים בחדר במלון, את עדותו של סנודן ואת הימים שבמהלכם הופך סנודן מדמות אלמונית לאדם ידוע בכל העולם, פליט המבקש מקלט מטעם נציבות האו"ם לפליטים. במהלך הסרט נחשפות רשתות הציתות בבריטניה, גרמניה, ברזיל ומדינות נוספות. הריאיון שנתן סנודן לפויטרס בהונג קונג הופץ באמצעי התקשורת. פויטרס וגרינוולד הם היחידים שהחזיקו בעותק מלא של כל מסמכי ה-NSA שסנודן העביר.
הסרט מסתיים במפגש נוסף בו פויטרס מתעדת את סנודן וגרינוולד, הפעם ברוסיה, מקום המקלט של סנודן. גרינוולד מספר על תוכניות ביון כלשהן, ותוך כדי דיבור הוא רושם בכתב יד פרטים על דפי נייר ולאחר מכן קורע את הדפים לפיסות זעירות ואוסף אותן מהשולחן.
"האזרח מס' 4" זכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2014.
חשיפת פעילויות סוכניות הביטחון במעקבים בינלאומיים
פויטרס המשיכה לכסות את פעילויות המועצה לביטחון לאומי, ולדווח על פעילויות מעקב לא חוקיות. דיווחיה פורסמו בוושינגטון פוסט, בגארדיאן, דר שפיגל והניו יורק טיימס. פויטרס וגרינוולד זכו בפרס פולק ותרמו לזכייה של הוושינגטון פוסט בפרס פוליצר לשירות ציבורי.
פויטרס עבדה בצמוד עם העיתונאי ג'ייקוב אפלבאום, (הידוע ביצוג ויקיליקס ומעורבות בהקמת Tor), ויחד עם עורכי דר שפיגל פעלו לחשיפת גילוי מעקב המוני ופעילות הNSA בגרמניה.
ב-2013 צילמה, ערכה והפיקה גרסה אלטרנטיבית להודעת חג המולד המלכותית בכיכובו של סנודן במקום המלכה אליזבת השנייה, ששודרה בערוץ 4 הבריטי.
באוקטובר 2013, פויטרס הצטרפה לעיתונאים גריוונלד וג'רמי שאהיל, כדי להקים את First Look Media. המטרה להקים גוף חדשות חוקר עצמאי, והם השיגו מימון מהמילארדר פייר אומידיאר, מייסד eBay. פויטרס הייתה העורכת של העיתון הדיגיטלי "Intercept" מפברואר 2014 ועד ספטמבר 2016.
בספטמבר 2016 עזבה את העיתון ועברה להתמקד בField of Vision, פרויקט לקידום סרטי עיון.
תחת מעקב ממשלת ארצות הברית
בעקבות טרילוגיית 9/11 פויטרס הייתה תחת מעקב ממשלת ארצות הברית. היא מספרת כי לאחר הסרט "המדינה שלי, המדינה שלי" היא הוכללה ברשימת האנשים המעקב של המשרד לביטחון פנים. בין השנים 2006–2012 עוכבה להערכתה כ-40 פעמים כאשר נכנסה או יצאה מתחומי ארצות הברית. על כן, בשנת 2012 עזבה את ארצות הברית ועברה לגור בברלין, שם המשיכה לערוך את סרטיה.
פויטרס משערת כי תחילת המעקב נובעת מהעברה בנקאית שהיא שלחה בשנת 2006 לריאד אל הדא, הרופא העיראקי שהיה גיבור הסרט "המדינה שלי, המדינה שלי", במסגרת המעקב סוכני משטרת הגבולות עיכבו אותה בשדות התעופה, לקחו ממנה את המידע על המחשב האישי והטלפון הסלולרי, ואף איימו שלא יתנו לה להיכנס בחזרה לארצות הברית.
בינואר 2014 פויטרס הגישה בקשה תחת "החוק לחופש המידע" כדי לגלות את הסיבה שהיא נחקרת ומעוכבת בכל פעם. משלא קיבלה תשובה במסגרת הזמן המוקצה בחוק, הגישה תביעה נגד מחלקת המשפטים וגופי הביון של ארצות הברית ביולי 2015.
כמפיקה
1971 הוא סרט תיעודי בבימויה של ג'והנה המילטון. הסרט מתאר את פשיטת ועדת האזרחים לחקירת ה-FBI (באנגלית " Citizens' Commission to Investigate the FBI"), קבוצת שמאל שפרצה למשרדי הFBI בעיר מדיה, פנסילבניה, בשנת 1971. מטרתם הייתה לגנוב קבצים מפלילים אודות האזנה לאזרחים ולהדליף אותם לתקשורת. רוב ערוצי התקשורת החזירו את המסמכים ללא פרסום, אולם חשיפת הוושינגטון פוסט הביאה לחשיפת האזנות סתר לא חוקיות של הFBI לאקטיביסטים אפרו-אמריקאים, ולשינוי פרוטוקול אישורי האזנות הסתר. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים של טריבקה ב-2014.
תערוכות
בשנת 2012 פויטרס הייתה חלק ממיצג אודות מעקב ממשלת ארצות הברית אחר אזרחים, שהוצג בהביאנלה של ויטני בניו יורק במשך שלושה חודשים.
בשנת 2016, הציגת את תערוכת הסולו הראשונה שלה במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. התערוכה, בשם "Astronoise", מציגה את הסביבה והחיים באמריקה לאחר פיגועי 11 בספטמבר
פרסים והוקרה
פויטרס זכתה בפרסים רבים. בינם:
הגנת טווינקי
הגנת טווינקי (מאנגלית: Twinkie defense, מכונה לפעמים "הגנת העוגיה") הוא כינוי לעגני להגנה משפטית מופרכת או בלתי סבירה. אין מדובר בהגנה משפטית מוכרת בתורת המשפט, כי אם במונח עממי שנטבע על ידי התקשורת בעת סיקור משפטו של דן וויט, שנאשם בשנת 1979 ברצח חבר מועצת העיר סן פרנסיסקו הארווי מילק וראש העיר ג'ורג' מוסקונה. עורכי דינו של וויט טענו כי סבל מ"יכולת ירודה" כתוצאה מהדיכאון בו חש לאחר שפרש מתפקידו כחבר מועצת העיר סן פרנסיסקו. עוד נטען כי וויט הפסיק לצרוך מזון בריאות ועבר לדיאטה שהכילה בעיקר חטיפים עתירי סוכר (דוגמת עוגיות טווינקי), ועובדה זו הוצגה כסימפטום של הדיכאון שלו. התקשורת, שלא פירשה נכון קו הגנה זה, הציגה בעת סיקור המשפט את הטענה כי הסוכר שבמזון היה בעצמו הגורם ליכולת הירודה של וויט כטיעון המרכזי של ההגנה. דן וויט הורשע בהריגה.
מקור המונח
הביטוי מקורו במשפט שנערך בשנת 1979 בארצות הברית, בו נאשם דן וויט, שוטר וכבאי שנבחר לכהן כחבר במועצת העיר סן פרנסיסקו, ברצח חבר המועצה הארווי מילק וראש העיר ג'ורג' מוסקונה בתאריך 27 בנובמבר 1978. במהלך המשפט העיד הפסיכיאטר הנודע מרטין בלינדר כי וויט סבל מדיכאון בעת ביצוע הפשע, וציין מספר עובדות שהעידו על מצבו הנפשי של וויט: הוא התפטר מעבודתו; הוא התנכר לאשתו; ולמרות שבדרך כלל הקפיד על הופעתו, אימץ סגנון לבוש מרושל. מעבר לכך, וויט, שבעבר הרבה לעסוק באימוני כושר והקפיד על תזונה בריאותית, החל לצרוך מזון מזיק ומשקאות ממותקים דוגמת קוקה-קולה. כהערת ביניים, בלינדר הזכיר תאוריות המצביעות על כך שמרכיבים מסוימים בתזונה עלולים להחריף תופעות קיימות של שינויים תכופים במצבי הרוח.
פסיכיאטר נוסף, ג'ורג' סולומון, העיד כי וויט "התפוצץ" והיה "במצב של טייס אוטומטי" בעת ביצוע הרציחות. ההגנה לא ניסתה לערער על העובדה כי וויט אכן רצח את מילק ומוסקונה, אך הצליחה - בעיקר בזכות עדותו של בלינדר ופסיכיאטרים אחרים – לשכנע את חבר המושבעים כי יכולתו של וויט לחשוב בצורה הגיונית הייתה פגומה או ירודה. המושבעים השתכנעו כי וויט לא היה מסוגל לתכנן את הרצח מראש (כוונה תחילה) ולכן לא ניתן להרשיע אותו ברצח. וויט הורשע בידי חבר המושבעים בהריגה. המחאה הציבורית שפרצה בעקבות פסק הדין הובילה למהומות ליל וייט.
יכולת פחותה
הטיעון המשפטי האמיתי בו השתמשו עורכי דינו של וויט היה כי לוויט אחריות מופחתת בעת ביצוע הפשע (diminished responsibility) בשל מצבו הנפשי, והעובדה כי וויט צרך מזון תעשייתי ירוד ועתיר סוכר בתקופה שלפני ביצוע הפשע הובאה כסימפטום אחד מני רבים המעידים על מצבו הנפשי, ולא כגורם למצבו.
העיתונאי והסאטיריקן פול קרסנר העצים את משקל עוגיות הטווינקי בקו ההגנה, ומאוחר יותר אף טען כי המציא את הביטוי "הגנת הטווינקי". ביום שלאחר מתן פסק הדין, הפרשן הרב קיין כתב בטורו בעיתון "סן פרנסיסקו כרוניקל" על התמיכה המשטרתית בוויט, איש משטרה בדימוס בעצמו, ועל "סלידתם של השוטרים מהומוסקסואלים" והזכיר בחטף את "הגנת שיגעון הטווינקי". כתבות שפורסמו לאחר המשפט הציגו את טיעוני ההגנה באופן לא מדויק, ושגו לטעון כי ההגנה הציגה את הצריכה של אוכל זבל כגורם לדיכאון של וויט או ליכולת הירודה שלו, במקום כסימפטום המעיד על הדיכאון ממנו סבל (וייתכן שאף הגביר אותו).
כתוצאה מהסיקור השלילי של משפט וויט ומקרים אחרים, המונח "יכולת ירודה" הוצא מספר החוקים של קליפורניה בשנת 1982 על ידי בית המחוקקים של קליפורניה, והוחלף במונח "תפיסת מציאות ירודה", המתייחס לא ליכולת לגבש כוונה לבצע את הפשע, אלא האם לנאשם היה המניע הדרוש לביצוע הפשע בו הוא מואשם. בנוסף, ההגדרות הקבועות בחוק בקליפורניה לכוונה תחילה ולזדון הדרושים על מנת להרשיע ברצח שונו על ידי בית המחוקקים עם החזרה להגדרות הנהוגות במשפט המקובל. בעת זו, המונח "הגנת הטווינקי" הפך להיות מקובל כל כך שחבר בית המחוקקים שטען בעד החוק נופף בידו בעוגיית טווינקי בעת הדיון.
שימוש בבית המשפט העליון של ארצות הברית
בזמן הצגת הטיעונים בבית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק ארצות הברית נגד גונזלס-לופז באפריל 2006, התייחס השופט אנטונין סקאליה להגנת הטווינקי בקשר לזכותו של נאשם לבחור את עורך דינו: "[אם אני הנאשם,] אני לא מעוניין בעורך דין מוכשר. אני רוצה עורך דין שיוציא אותי זכאי. אני רוצה עורך דין שימציא הגנת טווינקי [...] אני לא מתייחס לעורך דין שממציא הגנת טווינקי כעורך דין מוכשר [...] אבל אני רוצה עורך דין שינצח עבורי."
אברהם אגמון
אברהם אגמון (וגמן) (11 בספטמבר 1928 – 21 בדצמבר 1992) היה מנהל ישראלי. כיהן כמנכ"ל משרד האוצר ומנכ"ל חברת דלק.
ביוגרפיה
אגמון נולד בביאליסטוק שבפולין. במלחמת העולם השנייה שהה בברית המועצות. ב-1947 עלה לארץ ישראל באוניית המעפילים מולדת יחד עם אמו ואחיו, הספינה נתפסה על ידי הבריטים, אגמון נפצע ואושפז בחיפה, ואילו אמו ואחיו גורשו למחנות המעצר בקפריסין. במלחמת העצמאות התגייס לגדוד 50 של חטיבת גבעתי, לחם בקרבות בנגב ונפצע פעם נוספת. ב-1950 השתחרר מצה"ל והחל בלימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, הוא הצטרף למפא"י וכיהן כיו"ר התאחדות הסטודנטים בישראל בשנים 1953-1954. כמו כן עבד כפקיד במשרד הדואר ובמשרד האוצר. ב-1956 מונה למזכיר שני בשגרירות ישראל במוסקבה והיה פעיל בלשכת הקשר נתיב לסיוע ליהודי ברית המועצות. ב-1958 שב לישראל ועבד כממונה על תקציבי הביטחון באגף התקציבים. ב-1960 מונה למזכיר הראשון בשגרירות ישראל בפולין ואחר כך שירת כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל במוסקבה עד אוגוסט 1964. בשובו מונה לסגן ראש אגף התקציבים וב-1968 לראש האגף. בינואר 1970 מונה למנכ"ל משרד האוצר, הוא כיהן בתפקיד עד 1975 ולאחר מכן שימש יועץ לממשלה בנושא המאבק בחרם הערבי ויו"ר המועצה המייעצת לרשות ללוחמה כלכלית.
ב-1976 מונה למנכ"ל חברת דלק וכיהן בתפקיד עד פטירתו ב-1992, בתקופתו ייסד את פעילות ייבוא הרכב בחברה.
היה חבר מרכז מפלגת העבודה, יו"ר הוועד הפועל של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, יו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב, יו"ר אגודת הידידים של מכון ויצמן למדע, יו"ר הנהלת הבימה, יו"ר המרכז הישראלי לניהול, מראשי יד לוי אשכול ויו"ר מבצע הקש בדלת ב-1984.
קיסוס מייק
קיסוס מייק (באנגלית: Ivy Mike) היה שמו של הניסוי הראשון בהיסטוריה במתקן תרמו-גרעיני, אשר נערך ב-1 בנובמבר 1952. הניסוי נערך על ידי ארצות הברית באטול אנווטאק באיי מרשל שבמרכז האוקיינוס השקט. הניסוי הוכתר בהצלחה, ועוצמת ההתפוצצות שהושגה בו הייתה שקולה להתפוצצות של 10.4 מגאטון TNT.
אברהם אגמון
ביוגרפיה
היה נשוי לדבורה ואב לשני בנים, גיל אגמון בעלי דלק רכב ועו"ד צבי אגמון.
קיסוס מייק
ההכנות לניסוי
המתקן התרמו-גרעיני שהופעל בניסוי היה גדול כבית, שקל כ-74 טון, ודמה יותר למפעל מאשר לכלי נשק. הוא תוכנן על ידי הפיזיקאי ריצ'רד גארווין (Richard Garwin) על פי מודל טלר-אולם שפיתחו אדוארד טלר ועמיתו סטניסלב אולם. המתכננים הגיעו למסקנה כי רק ניסוי בקנה מידה מלא יוכל להוכיח את יכולת פעולתו של המודל, ולכן הונחה גארווין להשתמש באומדנים שמרניים בעת בניית המתקן ולא לנסות למזער אותו לממדים שיאפשרו את הטסתו ככלי נשק במטוס.
לבו של המתקן היה גליל מתכת באורך של 6.19 מטר ובקוטר של 2.03 מטר, שכונה "הנקניקייה". היה זה מיכל מתכת בעל דפנות בעובי של 30-25 סנטימטרים. בחלקו העליון מוקמה פצצת ביקוע גרעיני סימן V, שהיוותה את השלב הראשון של המתקן. מתחתיה מוקם השלב השני: היה זה גוש אורניום טבעי חלול במשקל של כ-4.5 טון, עטוף ביריעות של עופרת ופוליאתילן. הוא הכיל במרכזו גליל חלול של פלוטוניום. זה היה מוקף במאות ליטרים של דאוטריום, שקורר לטמפרטורה נמוכה והיווה את הדלק של תהליך ההיתוך הגרעיני. חלקיו האחרים של המתקן (מלבד הנקניקייה) כללו את ציוד הקירור של הדאוטריום וצינורות להולכת קרינה אל מכשירי מדידה (ראו בהמשך) לשם מדידתה בתחילת תהליך הפעלת הפצצה, קודם שיושמדו הצינורות על ידי הפיצוץ.
המתקן הוצב על גבי האי הקטן אלוגלאב (Elugelab) בחלקו הצפוני של אטול אנווטאק, בתוך סככה מאלומיניום. סוללה באורך של 2.7 קילומטר נמשכה מזרחה מהאי דרך האיים הקטנים טייטר (Teiter), בוגאיריק (Bogairikk) ועד לאי בוגון (Bogon). על גבי הסוללה הוצב גליל של עץ לבוד, שהיה עטוף באלומיניום והכיל שקיקים של הליום. הצינור נועד להולכת קרני גמא ונייטרון אל מכשירי מדידה בתחנת מדידה בלתי מאוישת, שמוקמה בבונקר באי בוגון.
מתקן גדול להפקת מימן (לצורך הקירור) והדאוטריום הוקם על האי פארי (Parry) בקצהו הדרומי של האטול.
Rabb.it
Rabb.it היה שירות אמריקאי להזרמת וידאו ואפליקציה סלולרית שאפשר למספר אנשים לגלוש מרחוק ולצפות באותו תוכן בזמן אמת.
קיסוס מייק
ההכנות לניסוי
בסך הכל היו מעורבים בהכנת הניסוי 9,350 אנשי צבא ו-2,300 עובדים אזרחיים.
Rabb.it
היסטוריה
לאחר הקמת האתר בשנת 2013, שהציע פונקציונליות מוגבלת בלבד, החברה עיצבה אותו מחדש כאפליקציית אינטרנט בקיץ 2014. האתר צבר פופולריות והגיע ל-400,000 משתמשים עד סוף שנה זו עם כ-3.6 מיליון משתמשים פעילים בחודש. לחברה היו 30 עובדים ברחבי העולם החל ממאי 2019.
קיסוס מייק
הניסוי
המתקן הופעל ב-1 בנובמבר 1952 בשעה 07:15 (לפי הזמן המקומי). עוצמת ההתפוצצות שהושגה הייתה שקולה להתפוצצות של 10.4 מגאטון TNT. מזה הופקו 77% על ידי ביקוע מהיר של האורניום שנמצא בשלב השני של המתקן, אשר גם יצר כמויות גדולות של נשורת גרעינית. כדור האש שיצרה ההתפוצצות הגיע לקוטר מקסימלי של 5.2 קילומטרים סביב מוקד הפיצוץ. ענן פטרייה התנשא אף הוא בעקבות הפיצוץ והגיע לגובה של 17 קילומטר בתוך פחות מ-90 שניות. כעבור דקה נוספת הגיע לגובה של 33 קילומטר ולבסוף התייצב בגובה של 41 קילומטר. פסגת הענן הגיעה לקוטר של 161 קילומטר וגזע הענן לקוטר של 32 קילומטר.
ההתפוצצות החריבה כליל את האי אלוגלאב והותירה במקום בו עמד מכתש בקוטר של 1.9 קילומטר ובעומק של 50 מטרים. היא העלתה גלי מים בגובה של עד שישה מטרים. תצפית ממסוק שעה אחת אחרי הפיצוץ הראתה שהפיצוץ וגלי המים גילחו את כל הצמחייה מהאיים הסמוכים למוקד ההתפוצצות. שברי אלמוגים נושאי קרינה רדיואקטיבית נפלו על גבי אוניות שעגנו עד למרחק של 56 קילומטרים ממוקד ההתפוצצות, והאזור הקרוב אליו הזדהם ברמה גבוהה של קרינה. שני יסודות חדשים - איינשטייניום ופרמיום - נוצרו על ידי קרינת הנייטרונים העזה שנבעה מההתפוצצות.
Rabb.it
טכנולוגיה
כל מארח יכול ליצור חדר, להזמין אחרים אליו (או לחלופין, להגדיר אותו לציבור כך שהחדר יופיע בדף הבית של האתר כדי שכל אחד יוכל להצטרף אליו), ולשתף תוכן באמצעות מכונה וירטואלית המכונה "Rabbitcast", או באמצעות תוסף בדפדפן גוגל כרום. כל התוכן שהמארח פתח הוצג בפני שאר המשתמשים בחדר יחד עם ווידאו.
Rabbitcast היה דפדפן פיירפוקס משותף שכל מי שנמצא בחדר הצפייה שיוצר מארח יכל לצפות ולשלוט בו. לדפדפן האינטרנט המובנה הותקן מראש חוסם פרסומות.
קיסוס מייק
הניסוי
הניסוי כולו הוסרט, ולאחר מעשה הוסף לו פסקול, שכלל את קול ההתפוצצות וכן מוזיקה בסגנון ואגנרי, שהוספה גם לסרטי ניסויים גרעיניים אחרים באותה תקופה. הסרט הוצג בשנה שלאחר מכן בפני נשיא ארצות הברית החדש אייזנהאואר (שנבחר לתפקידו ימים אחדים לאחר הניסוי). ב-1954 שוחרר הסרט לפרסום בפני הציבור לאחר שעבר צנזורה, ושודר בערוצי טלוויזיה מסחריים.
אדוארד טלר נמצא בעת הניסוי באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה. הוא למד על הצלחת הניסוי מהתבוננות בסייסמוגרף, שקלט את גל ההלם של ההתפוצצות, וזאת שעות לפני שהגיע דיווח מהאוקיינוס השקט על הניסוי.
לאחר הצלחת הניסוי פנה צוות הפיתוח של פצצת המימן למזער את ממדיו של כלי הנשק, על מנת לאפשר את נשיאתו במטוסים.
ספיידי וחבריו המופלאים
ספיידי וחבריו המופלאים (באנגלית: Spidey and His Amazing Friends) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-קנדית בהנפשה ממוחשבת לילדים, מסוגת גיבורי על והרפתקאות, בכיכובם של ספיידי, ספין ועכביש-רפאים, שמשמשים כגרסת ילדים של הדמויות המקוריות. הסדרה הופקה על ידי Marvel Entertainment, והונפשה על ידי Atomic Cartoons.
הסדרה הוכרזה לראשונה באוגוסט 2019, כאשר שידור הבכורה שלה התרחש ב-6 באוגוסט 2021 בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית ב-28 בנובמבר 2021 בערוץ דיסני ג'וניור. באוגוסט 2021 הסדרה חודשה לעונה שנייה, אשר שודרה לראשונה במקור ב-19 באוגוסט 2022 ובישראל ב-19 בפברואר 2023. ביוני 2022 הסדרה חודשה לעונה שלישית וביוני 2023 הסדרה חודשה לעונה רביעית.
מדבבים
הדיבוב העברי של הסדרה בוים על ידי תמי ברק ומייה קדוש, והופק על ידי עדי וולוצקי. הדיבוב נעשה באולפני אלרום. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי אלונה אלכסנדר, אורה שולמן, גילן שחף, ערן מור, שירלי לילו ותמי ברק.
מגוון (תורת החבורות)
בתורת החבורות, מגוון הוא משפחה של חבורות, הסגורה ביחס לתת-חבורות, לתמונות הומומורפיות ולמכפלה ישרה (לאו דווקא סופית). כל מגוון מוגדר על ידי מערכת של זהויות, ולכן חקר המגוונים השונים שקול להבנת מערכות של זהויות.
דוגמאות
אוסף החבורות האבליות \mathcal{A} הוא מגוון, המוגדר על ידי הזהות [x_1,x_2]=1. אוסף החבורות המקיים את הזהות x^n=1 הוא מגוון ברנסייד. אוסף החבורות הנילפוטנטיות ממחלקה c לכל היותר הוא מגוון, המוגדר על ידי הקומוטטור המרובה באורך המתאים. גם אוסף החבורות הפתירות ממחלקה c לכל היותר הוא מגוון. עם זאת אוסף כל החבורות הנילפוטנטיות אינו מגוון (מכפלה של חבורות נילפוטנטיות שהמחלקה שלהן אינה חסומה, אינה נילפוטנטית).
לכל חבורה G, המגוון הקטן ביותר המכיל את G מסומן ב-VarG. לדוגמה, המגוון הנוצר על ידי החבורה הסימטרית S_3 מוגדר על ידי הזהויות, והמגוון הנוצר על ידי חבורת הקווטרניונים מסדר 8 מוגדר על ידי הזהויות.
מכפלה ופירוק
המכפלה AB של מגוונים A,B מוגדרת כאוסף ההרחבות של חבורה מ-B בחבורה מ-A (כלומר כאוסף החבורות G עם תת-חבורה נורמלית N מ-A, עם מנה G/N השייכת ל-B). כל מגוון של חבורות, מלבד המגוונים הטריוויאליים (זה שכולל רק את החבורה הטריוויאלית וזה הכולל את כל החבורות) ניתן לפירוק באופן יחיד כמכפלה של מגוונים אי-פריקים.
בסיס סופי
קבוצת זהויות המגדירה מגוון, נקראת בסיס של המגוון הזה. אחת השאלות היסודיות על מגוון של חבורות היא האם יש לו בסיס סופי. למגוון הנוצר על ידי חבורה סופית תמיד יש בסיס סופי. הדוגמאות הראשונות למגוונים שאין להם בסיס סופי ניתנו ב-1969 (על ידי Olshanski, Adyan, Voghan-Lee, בשיטות שונות). דוגמה פשוטה יותר ניתנה ב-1973 (על ידי Bryant ו-Kleinman): אוסף הזהויות מגדיר מגוון,, שאין לו בסיס סופי (לעומת זאת אם n,m זרים אז  מוגדר לפי הזהות (x^my^m)^n.
מלים חיוביות
זהות של חבורות נכתבת באמצעות כפל והפכי. אבל יש זהויות שאפשר לכתוב גם באופן חיובי, כזהות של חבורה למחצה. למשל, הזהות שקולה לזהות xy=yx. יש מגוונים שאפשר להציג באמצעות מלים חיוביות, ויש כאלה שלא: Neumann-Taylor (1963) הראו שאפשר להציג את המגוון של חבורות נילפוטנטיות ממחלקה נתונה באמצעות זהות חיובית אחת. מאידך, Lewin-Lewin (1969) הראו שבמגוון המקיים זהות חיובית, כל חבורה פתירה נוצרת סופית היא נילפוטנטית-מעל-סופית; בפרט, המגוון של חבורות פתירות ממחלקה קבועה אינו ניתן להצגה באמצעות זהויות חיוביות.
אורית מרטין
אורית מרטין (נולדה בשנת 1956) היא ציירת, מאיירת וסופרת חרדית-ישראלית.
ביוגרפיה
ילידת ישראל. למדה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ובמדרשה למורים לאמנות ברמת השרון.
הוציאה לאור ספרים פרי עטה המלווים באיוריה.
יוצרת אמנות יהודית מקורית תוך דגש על המשמעות הרוחנית והרעיונות העמוקים של כל ציור. שואבת השראה לאמנות מספרי חסידות וקבלה, מדיטציה יהודית, מודעות והתבוננות.
הציורים מנסים לחבר בין הפכים: חומר ורוח, אדם ובורא, ארץ ושמיים, גוף ונשמה.
זוהי אמנות דיגיטלית הנוצרת באמצעות תוכנות ופילטרים מיוחדים. הציורים מודפסים על קנבס איכותי בסדרה מוגבלת וממוספרת עד 150 עותקים.
הציגה יצירות אמנות בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה.
חיים אישיים
נשואה לד"ר עוז מרטין, רופא ופסיכותרפיסט, ואם לחמישה. בנותיה הן הסופרות מיה קינן ויעל רוטנברג. מתגוררת בשכונת הר נוף בירושלים.
אין לי מה לומר לך
"אין לי מה לומר לך" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית איגי וקסמן. הוא יצא לאור במאי 1995, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום, אדום (1995). את השיר כתבה וקסמן ללחן של שרון הולצמן והפקה של חמי רודנר, שהיה אחראי על הפקת שאר השירים מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איגי וקסמן, הולחן על ידי שרון הולצמן והופק על ידי חמי רודנר. את השיר כתבה וקסמן ככל הנראה בהשראת "Famous Blue Raincoat" של לאונרד כהן. השיר עצמו זכה להצלחה רבה במצעד העברי השבועי של רשת ג' כאשר דורג בעשירייה הפותחת והיה לראשון של וקסמן שהצליח לעשות זאת.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של "אין לך מה לומר לי" פורסם בערוץ היוטיוב של מוזיקה ישראלית ב-22 בדצמבר 2009.
ט.ד.י - טראומה ודיסוציאציה ישראל
טדי - טראומה ודיסוציאציה - ישראל הייתה עמותה העוסקת בהגברת המודעות הציבורית והידע המקצועי בתחום הטראומה הנפשית והדיסוציאציה בישראל.
היסטוריה
העמותה נוסדה בתל אביב בשנת 2006 על ידי קבוצת אנשי מקצוע בתחום הפסיכולוגיה, וביניהם פרופ' אלי זומר, שכיהן באותה עת כנשיא החברה הבינלאומית לחקר טראומה ודיסוציאציה (International Society for the Study of Trauma and Dissociation). מטרת המייסדים הייתה לקדם את המודעות לתוצאות הטראומה הנפשית על סוגיה השונים, ולקדם דרכי טיפול להקלת סבלם של נפגעי טראומה.
ט.ד.י נוסדה כחברת בת של ISSTD, ומאז שהוקמה גם החברה האירופאית לטראומה ודיסוציאציה (ESTD), עובדת העמותה הישראלית בשיתוף פעולה הדוק עם העמותה האירופאית.
יושבת הראש הראשונה של הארגון הייתה ד"ר עופרית ברמן-שפירא (2007-2006) ויושבת הראש השנייה הייתה ליאורה זומר.
העמותה סיימה את פעילותה בפברואר 2019.
פעילות
בין המרצים הידועים שהרצו ולימדו במסגרת פעילויות ט.ד.י: הנשיאים לשעבר של ISSTD, ד"ר ריצ'רד צ'פץ (ארצות הברית), ד"ר משה טורם (ארצות הברית) וד"ר ג'וינה סילברג (ארצות הברית); הנשיאה לשעבר של ESTD, ד"ר סוזט בון (הולנד); ד"ר זילקה גלייטנר (גרמניה); ד"ר פט אוגדן (ארצות הברית); פרופ' ישראל אור-בך (ישראל).
לויצקי
לויצקי (Levitsky, Levitzky, Levizky) הוא שם משפחה שמקורו ברוסית ומשמעותו בן לוי.
יום אימונים מסוכן
יום אימונים מסוכן (באנגלית: Training Day) הוא סרט מותחן פשע אמריקאי משנת 2001 בבימויו של אנטואן פוקואה, על פי תסריט מאת דייוויד אייר. דנזל וושינגטון ואית'ן הוק מככבים כקצינים במֶחלק הסמים של משטרת לוס אנג'לס במהלך 12 שעות בשכונות מוכות הפשע של ווסטלייק, אקו פארק ודרום-מרכז לוס אנג'לס.
הסרט יצא לאקרנים ב-5 באוקטובר 2001 והרוויח 104 מיליון דולר ברחבי העולם. הוא זכה לביקורות חיוביות; הופעתו של וושינגטון התקבלה בהערכה וזיכתה אותו בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-74. אית'ן הוק היה מועמד לשחקן המשנה הטוב ביותר. סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט, שהופקה על ידי ג'רי ברוקהיימר, הוכרזה באוגוסט 2015 ושודרה ב-2 בפברואר 2017 ברשת CBS, אך בוטלה לאחר עונה אחת.
עלילה
קצין משטרת לוס אנג'לס, ג'ייק הויט, מצורף לעבוד עם הבלש אלונזו האריס, קצין מעוטר של מחלק הסמים, שידוע כשוטר מושחת. אלונזו וג'ייק מתחילים את היום בתפיסת סטודנטים שקונים קנאביס ומריחואנה. עם החרמת הסמים מהסטודנטים, אלונזו מורה לג'ייק לעשן את החומר. ג'ייק מסרב בתחילה, אך מתרצה כאשר אלונזו מאיים עליו באקדח.
אלונזו קובע כי במקרה של סירוב כזה ברחוב הוא היה נהרג בקלות. הוא מספר להויט זמן קצר לאחר מכן שהמריחואנה נמהלה והוא למעשה צרך PCP. לאחר שביקר אצל רוג'ר, שוטר לשעבר שהפך לסוחר סמים, ג'ייק מבחין בזוג הומלסים שמנסים לאנוס נערה מתבגרת בסמטה. ג'ייק מתערב בזמן שאלונזו צופה. לאחר שאלונזו מפחיד אותם, ג'ייק מוצא את הארנק של הילדה על האדמה ולוקח אותו.
בהמשך היום, אלונזו וג'ייק תופסים סוחר בשם בלו שמתנייד בכיסא גלגלים. הם מוצאים עליו גושי קראק ואקדח טעון. במקום ללכת לכלא, בלו מודיע על ההתפתחות למקורבו קווין "סנדמן" מילר, שנמצא בכלא. באמצעות צו חיפוש מזויף, גונב אלונזו 40 אלף דולר מביתו של סנדמן. אשתו של סנדמן עולה על הגנבה וקוראת לחברי הכנופיה הסמוכים, הפותחים באש על אלונזו וג'ייק בזמן שהשניים בורחים.
בארוחת הצהריים השניים פוקדים את פילגשו של אלונזו שרה ובנם הצעיר. לאחר מכן, אלונזו נפגש עם שלישיית בכירי משטרה מושחתים שהוא מכנה "שלושת החכמים". מודעים לכך שהמאפיה הרוסית מחפשת את אלונזו, הם מציעים לו לוותר על העיר. אלונזו מתעקש שהוא שולט על המצב וסוחר בכספי הסמים של סנדמן תמורת צו מעצר רשמי.
בעזרת הצו חוזרים אלונזו, ג'ייק וארבעה קציני מחלק סמים מושחתים נוספים לביתו של רוג'ר ומחרימים 4 מיליון דולר מהשטח. אלונזו יורה והורג את רוג'ר כשג'ייק מסרב לעשות זאת. ג'ייק מסרב להיות חלק מהמזימה וכשאלונזו מאיים על ג'ייק בפעם השנייה, ג'ייק תופס את רובה הציד של אלונזו, מה שמביא לתיקו מקסיקני עם הקצינים האחרים. אלונזו אומר לג'ייק שהמשטרה תבצע עליו בדיקת דם שתזהה את הקנאביס עם שרוך הקראק שהוא עישן קודם ומחקה את מה שהחדשות המקומיות יגידו על ג'ייק אם הוא ימות בתפקיד. אלונזו מבטיח שהוא יכול לזייף זאת בתמורה לשיתוף הפעולה שלו ואז הוא יוזם תרחיש שמוריד את כולם, בזמן שג'ייק מסכים באי רצון.
מאוחר יותר באותו ערב, אלונזו מסיע את ג'ייק לביתו של סמיילי, חבר בהילסייד טרייס, כדי לנהל שלוחת סמים. ג'ייק משחק בחוסר רצון פוקר עם סמיילי וחבריו לכנופיה כשהוא ממתין לאלונזו וסמיילי בוחן מחדש את מצבו של אלונזו: בחצות הלילה על אלונזו לשלם מיליון דולר לרוסים על כך שהרג את אחד מאנשיהם בלאס וגאס, או להיהרג בעצמו.
בהבנה שאלונזו נטש אותו ושילם לסמיילי להרוג אותו, ג'ייק מנסה לברוח אך הוא מוכה ונגרר לאמבטיה. חבר כנופיה מחפש בחפציו של ג'ייק כסף לפני שהוא מנסה להרוג אותו ומגלה את הארנק של הילדה המתבגרת, שהיא במקרה בת דודתו של סמיילי. לאחר שאישר את סיפורו של ג'ייק כיצד הציל אותה מאונס מוקדם יותר באותו היום, סמיילי מאפשר לג'ייק לעזוב ומחזיר לו את אקדחו.
ג'ייק חוזר לדירתה של שרה כדי לעצור את אלונזו, אך מתרחש קרב יריות ומרדף. אלונזו מכה בג'ייק וכשיוצא לשלם לרוסים, ג'ייק קופץ על מכוניתו של אלונזו וגורם לתאונה. אלונזו מאופק, בעוד כל השכונה מתאספת לצפות. בניסיון לגרום לקהל לתמוך בו, אלונזו מציע כסף לכל מי שיהרוג את ג'ייק, אך איש אינו מתערב, לאחר שנמאס להם מהשחיתות והיהירות של אלונזו.
עיבוד טלוויזיוני
ב-7 באוגוסט 2015 פורסם כי אנטואן פוקה החליט לפתח סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט, ושיתף פעולה עם ג'רי ברוקהיימר לפיתוח הקונספט. האחים וורנר רכשו את הסדרה להפצה לרשתות השידור האמריקאיות. וויל ביל כתב את הסדרה, ואילו פוקואה שימש כמפיק בכיר. CBS הזמינה פיילוט ב-14 באוגוסט 2015. בנוסף לפוקואה, ברוקהיימר, ביל, וג'ונתן ליטמן שימשו כמפיקים בפועל לסדרה, שמתרחשת 15 שנה אחרי הסרט המקורי. במאי 2016 CBS הזמינה עונה שלמה לסדרה.
בסדרת הטלוויזיה של רשת CBS מוזכר אלונזו על ידי המשנה לראש המשטרה ג'וי לוקהרט כאשר הוא מתדרך את הקצין קייל קרייג במדור החקירות המיוחד של המשטרה כדי לחקור הבלש פרנק רוארקה. פרנק מזכיר בקצרה את אלונזו בסוף העונה הראשונה. הסדרה, בכיכובם של ביל פקסטון וג'סטין קורנוול, עלתה לראשונה ב-2 בפברואר 2017.
ב-17 במאי 2017 הודיע פוקואה כי הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת וארבעה חודשים, לאחר מותו של פקסטון.
סרט מקדים
באוקטובר 2019 דווח כי האחים וורנר מפתחים פריקוול, סרט מקדים. הפריקוול עוקב אחר אלונזו האריס הצעיר בסוף אפריל 1992, יומיים לפני הכרעת הדין במשפט רודני קינג ומהומות לוס אנג'לס.
משה שטינברג (רב)
הרב משה הלוי שטיינברג (כ"ב בטבת ה'תרס"ט, 15 בינואר 1909, פשמישל – י' באדר ה'תשנ"ג, 3 במרץ 1993, ירושלים) היה רב בכמה קהילות באירופה, רבה הראשון של קריית ים ואב בית דין לגיור בעיר, שכיהן בתפקידו במשך כשלושים וחמש שנה. חיבר מספר ספרי הלכה, פרשנות והיסטוריה יהודית.
תולדות חייו
נולד בעיר פשמישל שבגליציה. אביו היה הרב יצחק שטיינברג, רב בירוסלב ובבריסל ואב בית דין בבית הדין הרבני בתל אביב. נצר משפחת רבנים ענפה, עליה נמנים הרב שמעיה שטיינברג (סבו), רבה של פרמישלן ואביו הרב אברהם מנחם הלוי שטיינברג, רבה של ברודי ומחבר שו"ת "מחזה אברהם". דודו היה הרב משה שטיינברג, רבה של ברודי ואב"ד של הסתדרות הרבנים דאמריקה. דוד נוסף היה הרב מאיר שטיינברג, רבה של צ'ורטקוב ודיין בלונדון.
למד תורה אצל אביו וסבו. בצעירותו נשא את גיטל בת ר' אברהם גלייכר. בשנות העשרים לחייו נקרא למלא את מקום סבו ברבנות בפרמישלן. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נמלט עם סבו מן העיר, והגיע לברית המועצות. עם תום המלחמה, הגיע עם רעייתו למחנה עקורים בעיר הוף שבבוואריה. הוא התמנה לרב העיר ומחנות העקורים, ועסק בעידוד רוחני של הפליטים. היה חבר ב"מועצת אגודת הרבנים של משוחררי בוואריה". בתקופה זו חקר את תולדות יהודי הוף, והעלה את מחקריו על הכתב.
בשלהי שנת ה'תש"ט (1949) נסע למרסיי שבצרפת, שם עלה על האונייה נגבה שהפליגה לנמל חיפה. מספר חודשים לאחר עלייתו, קיבל מהרב הראשי לישראל דאז, יצחק אייזיק הלוי הרצוג הסמכה לכהן כרב באחד מהיישובים החדשים שהוקמו על מנת לקלוט את גלי העלייה ההמונית שבאו ארצה בראשית ימי המדינה. הוא התמנה לרב וראש המועצה הדתית בעיר קריית ים שהוקמה אז. הוא ייסד בביתו בית כנסת ובית ספר, ייסד מקווה טהרה, עירוב, מערכת כשרות, כולל אברכים ובית דין לגיור מטעם הרבנות הראשית לישראל. שימש במשך שנים רבות גם כיו"ר "איגוד רבני העיר" בישראל.
בשנת ה'תשמ"ד פרש מתפקידו ועבר לירושלים על מנת להתמסר ללימוד תורה וכתיבה. בירושלים התמנה לחבר הנהלת "אוצר הפוסקים". נפטר לאחר התמודדות עם מחלה בשנת ה'תשנ"ג, 1993. נקבר בבית העלמין "צור שלום" שבקריית ביאליק.
בנו הוא הרב פרופ' אברהם שטינברג, מנהל היחידה לאתיקה רפואית במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, מחבר "אנציקלופדיה הלכתית רפואית" ומנכ"ל האנציקלופדיה התלמודית.
אנדרדוגס (תוכנית טלוויזיה)
התכנית עוקבת אחרי בכר, רג'י וצביקה במסעם לרכוש דירה בישראל. הסדרה הופקה עבור yes על ידי אולפני הרצליה ועלתה לשידור בשנת 2020. הסדרה באה להציג את האנשים החלשים בחברה הישראלית ואיך הם לעולם לא יגיעו בכוחות עצמם לדירה.
פרקים
הסדרה עוקבת אחר חייהם של שלושה כלבים - בכר, רג'י וצביקה, אשר מחליטים יום אחד שהם מאסו במגורים עם בעליהם (או ברחוב במקרה של צביקה) ושהם מעוניים להיות הכלבים הראשונים בעלי דירה בישראל. במהלך הסדרה הכלבים מתמודדים עם רגולציה ובירקורטיה אשר מציבה להם המדינה ומנסים להגיע לדירה בכל דרך.
עונה 1
פרק 1 - בעליו של רג'י מבשרים לו שהם עוברים לגור בחו"ל בלעדיו. לאחר שנאלץ לגור עם חתול, רג'י יוצא עם 2 חבריו צביקה, כלב רחוב ובכר, דני ענק וכוכב פרסומות, לחפש לשלושתם בית חדש.
פרק 3 - הכלבים פוגשים בכלביה העירונית את אהוד, כלב מבוגר מהניינטיז שנותן להם קצת פרספקטיבה. ענת מחליטה להעניש את רג'י שברח מהבית, בכר מתקשה להיפטר מחיידק הבמה וכולם מנסים להציל את צביקה מהרדמה.
פרק 5 - לאחר שהשיגו סכום נכבד למשכנתא, על הכלבים להשיג את רישיון הכלב שלהם כדי להתחיל את ההליך. רג'י ובכר צריכים להתמודד כל אחד עם עברם, בעוד צביקה מוצא דרכים יצירתיות להשיג רישיון.
פרק 6 - שר האוצר מפתיע את צוות המכירות של "מחיר למתכלב" ושולח את הכלבים לעבור קורס אילוף מופרע במיוחד. העלילה מסתבכת כאשר כלב חדש מגיע לאילוף וטורף את כל הקלפים.
פרק 8 - ערב ההגרלה על הדירה – בכר מנסה קריירה חדשה, רג'י מנסה להתרגל לרעיון הזוגי החדש וצביקה מנסה שוב להציל את יחזקאל מגורלו.
פרק 9 - בפרק האחרון לעונה הכלבים יצטרכו להתמודד כל אחד עם עברו ולהכריע לגבי עתידם. על הדרך הם יצטרכו להוכיח שנאמנות היא לא סתם עוד תכונה הקיימת בהם.
דמויות משניות ואורחים
פרוספר (יניב סוויסה) - מאפיונר נכה שמסתובב בשכונה ומהלך אימים על צביקה
ופל (מעיין בלום) - הכלב של שר האוצר
צ'רלי (אלון גאווי) - הכלב של פרוספר מסוג רוטווילר
רצוננו לראות את מלכנו (שיר)
רצוננו לראות את מלכנו הוא פזמון חסידי שהלחין איצי וואלדנר, ובוצע על ידי הזמר החרדי-אמריקאי אברהם פריד באלבומו רצוננו לראות את מלכנו. מילות השיר לקוחות מפירוש רש"י בספר שמות.
רקע
מילות השיר עוסקות בכמיהה לביאת המשיח. מילות השיר הן הפסוק בחומש שמות ופירוש הרש"י עליו:
השיר זכה לפרסום רב ולהצלחה במגזר הדתי והחרדי, והוכתר לשיר השנה לשנת תשע"ג של רדיו קול חי.
זמרי א-קפלה ירושלים
זמרי א-קפלה ירושלים הם אנסמבל מירושלים המונה כ-30 זמרים כמחציתם נשים, המתמחים ביצירות מתקופת הרנסאנס והבארוק בצד יצירות מודרניות. האנסמבל נוסד בשנת 1989 על ידי חגי גורן בשיתוף מנצחו הראשון אוסקר גרשנזון. רפרטואר האנסמבל כולל מלחינים כגון מונטוורדי, ויוואלדי ופרגולזי, לצד מלחינים מן המאה ה-20 כמו פולנק, מסייאן, איגור סטרווינסקי ואחרים. כן מבצע האנסמבל מוזיקה יהודית בלדינו וביידיש, מוזיקת דת שחורה ושירים של הביטלס.
מלבד שירת א-קפלה (ללא ליווי) הופיע האנסמבל גם עם תזמורת הבארוק ירושלים של דוד שמר ועם הרכבי בארוק בכלי נגינה אותנטיים בניצוחו של מיכאל זלצר.
האנסמבל מופיע בפסטיבלים החשובים בארץ. בפעילות האנסמבל מושם דגש על רפרטואר מקורי. בין תוכניותיו היו "קולות קסומים מהים הבלטי", "Best of British", "באך ומיסה אפריקנית" עם חן צימבליסטה בכלי הקשה ו"ליטורגיקה אפריקנית". שני האחרונים נכללו בתקליטורים הרשמיים של פסטיבל אבו גוש. בשנת 2001 ביצע האנסמבל בביצוע בכורה עולמי בירושלים ובאיטליה מיסה בשפה הערבית מאת האב ארמנדו פרוצ'י.
האוניברסיטה הרפואית בקייב
האוניברסיטה הרפואית בקייב - KMU היא מוסד להשכלה גבוהה, אוניברסיטה פרטית למקצועות הרפואה והבריאות בעיר קייב שבאוקראינה.
זמרי א-קפלה ירושלים
תוכניתם "Fasta Italiana", שכללה מוזיקה איטלקית ויצירות נדירות מסרדיניה, הוקלטה בפסטיבל אבו גוש ושודרה בקול המוסיקה.
האנסמבל השתתף בכיתות אמן עם המנצחים פול הילר מארצות הברית ובו הולטן מדנמרק.
"זמרי א-קפלה ירושלים" זכו במקום ראשון ובמדליית זהב בתחרות הבינלאומית למוזיקה ליטורגית למקהלות על שם פלסטרינה, שהתקיימה בירושלים בשנת 1996 בחסות הוותיקן.
האוניברסיטה הרפואית בקייב
היסטוריה
במקור שמה המלא היה KMU UAFM - "האוניברסיטה הרפואית בקייב של החברה האוקראינית לרפואה עממית". מאוחר יותר אופי האוניברסיטה שונה, ובשנת 2009 שמה נקבע כ-KMU - 'האוניברסיטה הרפואית בקייב'.
זמרי א-קפלה ירושלים
בין מנצחי האנסמבל היו רון זרחי ושאול זקס ומספטמבר 2003 מנצחת על האנסמבל ג'ודי אקסלרוד, ילידת לונדון ובוגרת הקולג' המלכותי למוזיקה.
האוניברסיטה הרפואית בקייב
היסטוריה
לעיתים קרובות קיים בלבול בין אוניברסיטה זו, לאוניברסיטה השנייה הוותיקה והגדולה יותר האוניברסיטה הלאומית לרפואה בקייב ע"ש בוגומולטס (Bogomolets National Medical University - NMU) דבר הגורם לעיתים בלבול בקרב המועמדים הזרים. האוניברסיטה הרפואית בקייב, נחשבת יחסית לאוניברסיטה קטנה לרפואה.
נשיא האוניברסיטה כיום הוא ד"ר אלכסנדר פוקנֶביץ', מומחה לטראומה אורתופדית ובנו של מייסד האוניברסיטה ד"ר ולרי פוקנביץ'. רקטור האוניברסיטה הוא פרופ' בוריס ייבנוב.
המוסד נמצא בקטגוריה הגבוהה של מוסדות להשכלה גבוהה באוקראינה, ורמת האקרדיטציה שלו היא 4, שהיא הגבוהה ביותר בסולם האקרדיטציה המקומית
פרקטיקה
בשנים הקליניות כיתות הסטודנטים ממוקמים במספר בתי חולים המרוחקים זה מזה בקייב; בדרך כלל קיימת חפיפה במתקנים הקליניים של האוניברסיטה השנייה, אוניברסיטת בוגמולטס. כאשר הבניין הראשי הוא במתחם בית החולים מס' 1 בקייב (בתי החולים בקייב ממוינים במספרים לא על פי איכותם אלא במספרים סידוריים). בנוסף לכך לסטודנטים המבצעים סטאז' או התמחות ("אינטרנטורה" או "אורדינטורה" בהתאמה) מתבצעת פרקטיקה גם בבתי חולים פרטיים יוקרתיים בקייב, תמורת תשלום עבור ההתמחות, בשונה ממדינות אחרות מערביות שבה המתמחים מקבלים שכר. בין בתי החולים הפרטיים שעמהם האוניברסיטה מקיימת שיתוף פעולה: בית החולים בוריס (Boris), דוברובוט (Dobrobut), המרכז הרפואי הישראלי לאונקולוגיה (LISOD) ועוד קליניקות ובתי חולים ייעודיים (נשים, ילדים, עור, קרדיולוגיה וניתוחי לב וכו') הנחשבים לבתי החולים המתקדמים בתחומם באוקראינה בכלל ובקייב בפרט.
כמו כן, לאוניברסיטה שיתוף פעולה עם בית חולים בקטוביץ' שבפולין, ומדי שנה בסמסטר קיץ או חורף סטודנטים המעוניינים לבצע פרקטיקה בפולין, שוהים בו למשך כחודש.
שיתופי פעולה
על פי האוניברסיטה, קיימים איתה הסכמי שיתוף פעולה עם מגוון מוסדות אקדמיים בעולם, כמו למשל אוניברסיטת ניו-יורק בארצות הברית, אוניברסיטת קטוביץ' בפולין, ואוניברסיטאות נוספות בשווייץ, טוקיו, קרואטיה, רוסיה, אוסטריה יפן ועוד ביולי 2015 הושג הסכם על הקמת קמפוס נוסף של האוניברסיטה בפולין, ובכך הפכה לאוניברסיטה הראשונה שלה קמפוס לימודים מחוץ לגבולות אוקראינה.
התכנית הבינלאומית
האוניברסיטה מציעה כיום את התכנית המודרנית ללימודי רפואה ביותר באוקראינה בכלל ובקייב בפרט. לרשות האוניברסיטה קיים מבנה גדול וחדיש ובו כיתות מודרניות ואמצעי הוראה מודרניים יחסית. סטודנטים מדווחים על רמת שחיתות נמוכה ביותר ביחס לכל אוניברסיטה אחרת באוקראינה, וזאת בין היתר בשל השכר הגבוה שסגל ההוראה מקבל, ביחס לאוניברסיטאות אחרות, ובשל עושרה של האוניברסיטה שאינה מתוקצבת. יחד עם זאת, נשמעו תלונות וביקורות על התנהלות המוסד כלפי הסטודנטים הזרים, אך האוניברסיטה משדרת רושם שהיא בתהליכי התייעלות.
הרכב אוכלוסיית סטודנטים
כמחצית מאוכלוסיית הסטודנטים היא מקומית, והשאר הם סטודנטים זרים מכארבעים מדינות שונות ובהן מדינות מזרח אירופה, מולדובה, רוסיה, פולין, ארצות הברית, בריטניה, איראן, בריטניה, טורקיה, גאורגיה, מרוקו, ערב הסעודית, ירדן, דרום אמריקה, דרום אפריקה, ארצות הברית, אך בעיקר מהודו ואפריקה.
קבלה
האוניברסיטה הקשיחה יחסית את תנאי הקבלה בשנים האחרונות עקב מספר גבוה של מועמדים המבקש להתקבל לאוניברסיטה זו. בנוסף לכך, עקב רפורמות שהממשל האוקראיני מנסה לקדם בשיפור שירותי הבריאות וניסוי ההתקרבות לאיחוד האירופי, לפי החוק האוקראיני שעבר שינוי בשנת 2017 נדרש מהמקומיים רף גבוה יחסית של ציון במבחן ידע ממשלתי שנקרא ЗНО (הכולל בין היתר ידע בכימיה, ביולוגיה ואנגלית) כדי להתקבל ללימודי רפואה.
הכרה
האוניברסיטה רשומה על ידי IMED, דבר המקנה הכרה אוטומטית בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ועוד, והמאפשר להיבחן בבחינות הרישוי ברפואה באותן המדינות. בבריטניה קיימות רשימות שונות של אוניברסיטאות שתלמידיהן רשאים לגשת למבחן רישוי ברפואה. ברשימה אחת, מופיעות אוניברסיטאות שתלמידיהן אינם רשאים לגשת לבחינה, וברשימה שנייה אוניברסיטאות שתלמידיהן רשאים לגשת למבחן בבריטניה לאחר מילוי תנאים נוספים. האוניברסיטה נשואת ערך זה הייתה למשך תקופת-מה ברשימה האחרונה, לדברי האוניברסיטה עקב נקמה של סטודנטים שנכשלו וסולקו ממנה. לאחר בדיקה של הרשויות הבריטיות על תפקודה של האוניברסיטה, היא הוצאה מרשימה זו ובריטניה מכירה באוניברסיטה זו כבכל שאר האוניברסיטאות בחו"ל שבהן היא מכירה.
האוניברסיטה חברה מייסדת במרכז הבין-אוניברסיטאי למחקר ושיתוף פעולה עם מזרח ודרום מזרח אירופה (CIRCEOS) שמרכזה באיטליה, וחברה שותפה במרכז זה יחד עם חמש אוניברסיטאות אחרות מאוקראינה וכ-50 אוניברסיטאות אחרות באירופה כגון פינלנד, הונגריה, רומניה, לטביה, צ'כיה, רוסיה, פולין ועוד.
הפקולטות ומבני האוניברסיטה
הפקולטה לרפואה - לימודים לתואר ד"ר לרפואה (MD) במשך 6 שנים. מחלקות שונות להתמחויות ברפואה ולפוסט דוקטורט. הפקולטה לרפואת שיניים - לימודים לתואר ד"ר לרפואת שיניים (DMD) במשך 5 שנים. מחלקות שונות להתמחויות ברפואת שיניים ולפוסט דוקטורט. דיקנית הפקולטה היא פרופ' אירינה פצ'קובסקה.
הפקולטה לרוקחות - לימודים לתואר מוסמך ברוקחות במשך 5 שנים (נכון להיום תוכנית לימודים בשפה הרוסית/ אוקראינית בלבד). דיקנית הפקולטה היא פרופ' אלנה וזובאיה.
בשנת 2018 האוניברסיטה סינפה אליה פקולטה למדעים ביו רפואיים בעיר חרקוב, ובשנת 2019 פקולטה דומה בעיר דנייפר.
מבני האוניברסיטה
המבנה הראשי של האוניברסיטה ממוקם ברחוב בוריספולסקה 2 בקייב שם נמצאים חלק מהכיתות לשנים הפרה קליניות (ולעיתים רחוקות אף לשנים הקליניות), ומרכז הסימולציה הרפואית. לשם גם עברו רוב משרדי האוניברסיטה, הדקאנט, המחלקה הפיננסית, משרד הנשיא, והרקטור ועוד.
הפקולטה לרפואת שיניים, לרבות כיתות ההוראה ומעבדות השיניים, ממוקמות ברחוב יוגן פוטיר 7 בקייב. הפקולטה לרפואת שיניים עברה שיפוץ מאסיבי לפני ארבע שנים והיא הפכה לפקולטה לרפואת שיניים הנאה והמתקדמת ביותר באוקראינה, ביחס לפקולטות הציבוריות. במבנה פקולטה זו קיימת מחלקה למבחני הסמכה אמריקאים כדוגמת TOFEL ואחרות.
אוגוסט נטרר
אוגוסט נטרר (בגרמנית:  August Natterer; 3 באוגוסט 1868 – 7 באוקטובר 1933), הידוע גם בשם נטר, היה אמן גרמני שסבל מסכיזופרניה.
ביוגרפיה
ראיתי נקודה לבנה קרובה לעננים - כל העננים נעצרו - ואז הכתם הלבן הלך ונעמד כמו לוח בשמיים. על אותו הלוח או על המסך או על הבמה הופיעו תמונות מהירות והבזקים אחריהן, כ -10,000 תוך חצי שעה ... אלוהים עצמו הופיע. בין חזיונות העולם הוא ראה: תמונות מלחמה, יבשות, אנדרטאות, טירות יפהפיות, תפארת העולם - אבל כל אלה היו תמונות על-טבעיות. הן היו תמונות גדולות כעשרים מטרים לפחות, ברורות לצפייה, כמעט ללא צבע כמו בצלומים ... התמונות היו ההתגלות של פסק הדין האחרון. המשיח לא יכול היה להגשים את הישועה מכיוון שהוא נצלב מוקדם ... אלוהים גילה לי אותם כדי להשיג את הישועה.
התקפים אלה הביאו אותו לניסיון התאבדות וכניסה לראשונה למוסד לחולי נפש שם בילה הרבה במהלך עשרים ושש השנים הנותרות בחייו. נטרר טען לאחר מכן כי הוא ילדו הבלתי לגיטימי של הקיסר נפוליאון הראשון ו"גואל העולם". החזון נתן לו השראה להפקה אינטנסיבית של רישומים, שכולם מתעדים תמונות ורעיונות שראה בחזון.
מסילת הרכבת אדלייד-דרווין
מסילת הרכבת אדלייד-דרווין היא שרשרת של חמש מסילות רכבת ברוחב סטנדרטי, החוצה את יבשת אוסטרליה כולה מדרום לצפון, מהעיר אדלייד שבחוף הדרומי אל העיר דרווין שבחוף הצפוני.
אוגוסט נטרר
ביוגרפיה
אוגוסט נטרר נפטר מאי ספיקת לב במוסד ליד רוטוויל בשנת 1933.
מסילת הרכבת אדלייד-דרווין
המסילה חולפת בשטחיהן של מדינת דרום אוסטרליה והטריטוריה הצפונית. קטעי המסילה, באורך כולל של 2,975 קילומטר, נבנו בהדרגה במהלך המאה ה-20. היא הושלמה בשנת 2004. המסילה משרתת בעיקר רכבות מטען.
אוגוסט נטרר
יצירה
נטרר היה אחד ה"מאסטרים הסכיזופרניים "כך כינה אותו הנס פרינהורן בעבודתו שהגדירה את תחום "אומנותם של חולי נפש". הרישומים שלו הם ניסיונות לתפוס את "10,000 התמונות" של ההזיות מאותו היום. הם תמיד מועברות בסגנון ברור ואובייקטיבי, כמו בציור טכני, אולי בגלל הרקע שלו כחשמלאי.
מסילת הרכבת אדלייד-דרווין
בניית המסילה
קודם לבניית המסילה נבנו שתי מסילות ברוחב צר שכיסו חלקים מהמרחק שבין אדלייד לבין דרווין:
המניע העיקרי לבניית קטע 2 של המסילה (ראו להלן) היה הצורך בשינוע פחם ממכרות הפחם שפותחו בשנות השלושים מצפון לפורט אוגוסטה, ואשר מסילת מרכז אוסטרליה לא נתנה לו מענה מספיק. מניע משני היה הרצון להקים בעתיד מסילה רציפה מצפון היבשת אל דרומה.
ב-1967 התעורר מחדש העניין בהקמת המסילה הטרנס-יבשתית. בניית קטע 4 מטארקולה לאליס ספרינגס החלה ב-1975 והסתיימה חמש שנים לאחר מכן. בעקבות זאת הופסק השימוש במסילת מרכז אוסטרליה. מסילת צפון אוסטרליה נסגרה כבר ב-1976, בעקבות השבתת מכרה עפרות ברזל שאותו שירתה.
ב-1983 הכריזה הממשלה הפדרלית בראשות מלקולם פרייזר על כוונתה לבנות מסילה סטנדרטית בין אליס ספרינגס לדרווין, שתושלם עד 1988, שנת המאתיים לייסוד אוסטרליה. בעקבות הבחירות ב-1983 עלתה לשלטון ממשלה חדשה בראשותו של בוב הוק, אשר ביטלה את הפרויקט.
ב-1999 חודשה התוכנית לבנות את קטע 5 של המסילה. הממשלה הפדרלית וממשלות דרום אוסטרליה והטריטוריה הצפונית נשאו בחלק מעלות ההקמה, והיתרה מומנה על ידי קבלן פרטי בשיטת בנה-הפעל-העבר. הבנייה החלה ב-2001 והסתיימה בספטמבר 2003, בעלות של 1.2 מיליארד דולר אוסטרלי. ב-17 בינואר 2004 הגיעה רכבת המטען הראשונה על המסילה אל דרווין, ורכבת הנוסעים הראשונה הגיעה אליה על המסילה ב-4 בפברואר, לאחר שכיסתה את המרחק מאדלייד ב-47 שעות.
המסילה
חמשת קטעי המסילה מדרום לצפון הם:
תחנות רבות התקיימו לאורך שתי המסילות הצרות שהושבתו בעקבות הקמת המסילה הסטנדרטית. לאורכה, לעומת זאת, יש תחנות בודדות בלבד, בנוסף למתקנים טכניים המשרתים את הרכבות הנוסעות בה.
למסילה נקודות מפגש עם מסילות המובילות מזרחה אל סידני ומערבה אל פרת'.
תנועת הרכבות העיקרית על המסילה היא של רכבות מטען, המובילות בעיקר מחצבים ממכרות במרכז היבשת. רכבת הנוסעים היחידה הפועלת על המסילה בין שני קצותיה היא הגאן, שהיא רכבת תיירות. הרכבת יוצאת לדרך פעם בשבוע וזמן הנסיעה שלה לאורך הקו, כולל זמני עצירה מוגדלים בתחנות, הוא 53:15 שעות.
כריסטיאנה קוך
כריסטיאנֶה פ' קוך (נולדה בשנת 1973) היא פיזיקאית גרמנייה ופרופסור באוניברסיטה החופשית של ברלין. עיקר עיסוקה הוא בדינמיקה קוונטית.
ביוגרפיה
קוך נולדה בעיר האלה שבמדינת סקסוניה-אנהלט בגרמניה.
בשנת 1991 סיימה את לימודיה התיכונים בגימנסיה לסינג בעיירה דובלן ולאחר מכן למדה בקולג' לייבניץ בטיבינגן. בשנים 1992–1998 עשתה את לימודיה לתואר ראשון ושני בפיזיקה באוניברסיטת הומבולדט בברלין (בתקופה זו שהתה כשנה אחת באוניברסיטת טקסס באוסטין כעמיתת פולברייט). במהלך לימודי התואר השני עסקה בתורת הכאוס.
בשנת 1998 החלה את לימודיה לתואר שלישי בפיזיקה. את זמנה במהלך שנות הדוקטורט חילקה בין מכון פריץ הבר בברלין (בהנחיית הנס-יואכים פרוינד ופולקהארד מאי ) לבין האוניברסיטה העברית בירושלים, שם הייתה תלמידתו של רוני קוזלוב. עבודת הדוקטורט שלה, שהוגשה בשנת 2002, נשאה את הכותרת "דינמיקה קוונטית דיסיפטיבית עם המילטוניאן חלופי: שיטות ויישומים".
בשנת 2003 עברה קוך לצרפת ושהתה כשנתיים כעמיתה בתר דוקטורית בהנחיית פרופ' פרנסואה מסנו-סיוס ב-Laboratoire Aimé Cotton Orsay. בשנת 2005 הגיעה לישראל ושהתה כשנה נוספת כעמיתה בתר דוקטורית בהנחיית רוני קוזלוב. ב-2006 שבה לגרמניה והקימה קבוצת מחקר באוניברסיטה החופשית של ברלין. ב-2010 עברה לאוניברסיטת קסל וכיהנה קרוב לעשור כפרופסור לפיזיקה תאורטית, זאת מבלי לעבור את תהליך ההביליטציה המסורתי הנהוג באקדמיה הגרמנית. ב-2019 חזרה לאוניברסיטה החופשית של ברלין.
בשנים 2018–2019 שהתה במכון ויצמן למדע כפרופסורית אורחת, במשרה על שם רוזי ומקס ורון.
מחקר
מחקרה של קוך מתמקד בשליטה קוונטית של אטומים, מולקולות ומערכות חומר מעובה. תחומי המחקר המרכזיים שלה נוגעים ליישום של שליטה קוונטית בתגובות כימיות המושרות על ידי אור וכן לעיבוד מידע קוונטי. קבוצתה עושה שימוש בקונספטים מתחום השליטה הקוהרנטית ותורת השליטה האופטימלית, וביישומם למערכות קוונטיות פתוחות ומבודדות.
לקוך שיתופי פעולה נרחבים עם חוקרים מרחבי אירופה (דנמרק, צרפת, פולין וספרד), ארצות הברית וישראל. בין שותפיה העיקריים מישראל ניתן למצוא את רוני קוזלוב, דוד טנור, רועי בר ואד נרבייצ'וס.