cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האוס (סדרת טלוויזיה)
קטע הפתיחה
קטע הפתיחה של הסדרה מתחיל בהצגת תמונת MRI של ראש, המשמשת רקע לתמונה של האות H הנתונה במסגרת (סימן בינלאומי לבית חולים) מהלוגו של הסדרה. לאחר מכן מתווספות פניו של דוקטור האוס כפי שהוצגו לראשונה בפרק הפיילוט, ומעליהם מופיע שם הסדרה במלואו. לאחר מכן מתפוגג ראשו של האוס, ומתחת לשם הסדרה מופיע קו תחתי ולידו צמד האותיות M.D (ראשי תיבות של Medical Doctor - רופא), ובאופן זה מושלמת הצגת הלוגו. התמונות הללו היו כל קטע הפתיחה של פרק הפיילוט. בכל הפרקים הבאים עד העונה השביעית כלל הקטע את שמותיהם של ששת השחקנים הראשיים: לורי, אדלשטיין, אפס, לאונרד, מוריסון וספנסר. שמו של דייוויד שור, יוצר הסדרה, מופיע אחרון.
לאחר שמתפוגג לוגו הסדרה מוצג תצלום אוויר של בית החולים פרינסטון-פליינסבורו, ובהמשך מופיעה סדרת תמונות המלווה את שמו של כל אחד מחברי הצוות; רובן מוצגות בסמיכות או מעל איורים הקשורים לאנטומיה של גוף האדם. שמו של לורי מופיע ליד דגם של ראש אנושי עם מוח חשוף; שמה של אדלשטיין מופיע לצד איור מלאכותי של אקסון עצבי; שמו של אפס מופיע על רקע תצלום קרני X של בית החזה; שמו של לאונרד מופיע על רקע ציור של שתי המיספרות המוח. בחלק של הצגת שמה של מוריסון לא הייתה הסכמה על תמונה אנטומית כלשהי, ולבסוף הוסכם כי יוצגו צילומים של חותרי סירות באגם קרנגי. שמו של ספנסר מופיע לצד ציור מיושן של עמוד השדרה.
נעימת הנושא המקורית של הסדרה, כפי שהושמעה בארצות הברית, מורכבת מחלקים מקטעים אינסטרומנטליים של השיר Teardrop המנוגן על ידי להקת Massive Attack.
סקירה כללית של העלילה
גרגורי האוס הוא גאון רפואי מיזנתרופי העומד בראש המחלקה לאבחנה רפואית וצוות מאבחנים בבית החולים הלימודי פרינסטון-פליינסבורו שבניו ג'רזי. רוב הפרקים עוסקים באבחון של מחלות ומתחילים ברצף אירועים מחוץ לבית החולים המובילים להתבטאות תסמיני המחלה של המטופל. בהמשך הפרק מתוארים ניסיונותיהם של חברי צוות המאבחנים של האוס לאבחן ולטפל במחלתו של המטופל, שלעיתים קרובות נכשלים עד אשר מצבו של החולה מחמיר והופך לאנוש. האוס נוהג לדחות מקרים שלדעתו אינם מעניינים מבחינת המורכבות שלהם. קווי העלילה השונים מתמקדים בתאוריות ובשיטות הרפואיות היוצאות דופן של האוס ותגובות הדמויות האחרות, ולא בדקויות הטיפול.
מקום לאהבה
מקום לאהבה (באנגלית: The Bachelors) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2017, שבוים ונכתב על ידי קורט וולקר. בסרט מככבים ג'יי קיי סימונס, ג'וש ויגינס, ז'ולי דלפי ואודיה רש.
האוס (סדרת טלוויזיה)
סקירה כללית של העלילה
הצוות משתמש בשיטת האבחנה המבדלת, כשתפקידו של האוס הוא להנחות את חברי הצוות בדיונים. הוא משתמש בלוח לבן, עליו הוא כותב ומוחק את האטיולוגיות האפשריות עם טוש מחיק. בחלק ניכר מהפרקים החולה מאובחן באופן שגוי ומטופל בהתאם מבחינה תרופתית. דבר זה גורם בדרך כלל לסיבוכים נוספים, אך לבסוף מסייע להאוס ולצוותו לאבחן את הבעיה האמיתית של המטופל, כיוון שאופי הסיבוכים מספק מידע יקר ערך וחדש. האוס נוטה להסיק את המסקנה הנכונה בפתאומיות, לעיתים בעקבות השראה שקיבל מהערה אגבית שנאמרה על ידי דמות אחרת. האבחונים יכולים להיות של מחלות נדירות ונפוצות כאחד. לעיתים קרובות הוא נעזר בעמיתו ובחברו היחיד, האונקולוג דוקטור ג'יימס וילסון.
מקום לאהבה
הסרט עוסק בביל, אלמן השרוי בדיכאון כבד מאז מות אשתו ג'יני, היוצא למסע יחד עם בנו ווס. יחד הם עוברים להתגורר בלוס אנג'לס, שם הם פוגשים שתי נשים מיוחדות, שעוזרות להם לחזור לחיות ולאהוב.
עלילה
ביל, שהתאלמן זמן קצר קודם לכן, מחליט לעזוב את ביתו הישן, ולעבור לגור בלוס אנג'לס יחד עם בנו ווס. שם הוא מתחיל לעבוד כמורה לחשבון ובנו תלמיד בבית הספר הפרטי. עד מהרה מתברר שביל עדיין בדיכאון קשה, ולא קל לו במקום החדש. בבית הספר הוא פוגש את קרין רוזל, מורה לצרפתית המלמדת גם את בנו, שמנסה לפתח עמו קשר רומנטי. בחזרה לבנו, המורה לצרפתית מטילה על ווס להיות בן זוגה לשיעורי הבית של לייסי ווסטמן, תלמידה בכיתתו של ווס, ואשר ניסתה להתאבד בשל המצב הרעוע של ביתה. השניים יוצרים במהלך הסרט קשר, שהולך ומתחזק לכדי קשר רומנטי. בעצת מנהלו, ביל מתחיל ללכת לטיפול. כמו כן, טרם תחילת הטיפול, ווס חש שלייסי בגדה בו כשהלכה עם מייסון, תלמיד אחר בבית הספר, והשתכרה.
האוס (סדרת טלוויזיה)
סקירה כללית של העלילה
האוס, בדומה לשאר הרופאים האחרים בבית החולים, מחויב למספר משמרות בשבוע במרפאת היום של בית החולים. הוא ממלא את החובה הזאת בחוסר חשק רב, ולעיתים קרובות נוקט בשיטות יצירתיות להתחמק מכך, המהוות קו-עלילה משני החוזר על עצמו ומשמש אתנחתא קומית בסדרה. במהלך המשמרות שלו במרפאה הוא מבלבל את החולים עם אבחנות לא רצויות על חייהם האישיים, מרשמים אקסצנטריים, וטיפולים לא מקובלים. אולם, לאחר שנראה כי הוא לא מייחס חשיבות לתלונותיהם, הוא בדרך כלל מפתיע את חוליו עם אבחנה מהירה ומדויקת. התובנות שהוא מגיע אליהן במהלך המקרים הפשוטים במרפאה מסייעות לו לעיתים לפתור את התעלומה הראשית בפרק.
מקום לאהבה
עלילה
זמן מה לאחר שמתחילים לטפל בביל בנזעי חשמל, בנו כועס עליו על כך שהוא "לא איתו" ומבקש ממנו לקבל החלטה, מוות או חיים. הדבר מזעזע את ביל, שמחליט להמשיך לחיות. הוא זורק את כל חפציה של אשתו שנפטרה, ומגיע לתחרות הריצה של בנו, שניצח. לאחר התחרות, הולך ווס לביתה של לייסי, והם משלימים. לאחר מכן משלים ביל גם עם קרין, אחרי שאמר לה שהוא לא רוצה להמשיך בקשר עמה. בסוף הסרט נראים הארבעה נוסעים במכונית ואוכלים גלידה.
האוס (סדרת טלוויזיה)
סקירה כללית של העלילה
אחד מקווי העלילה המרכזיים של הסדרה הוא השימוש של האוס בתרופה ויקודין על מנת לשלוט בכאב שלו, הנובע מאוטם בשריר הארבע ראשי שהתרחש כחמש שנים לפני תחילת הסדרה ומאלץ אותו ללכת עם מקל הליכה. בפרק ה-11 של העונה הראשונה מתוודה האוס על כך שהוא מכור לוויקודין, אך טוען כי אין לו בעיה מאחר שהגלולות "מאפשרות לי לעשות את עבודתי, והן לוקחות ממני את הכאב". התמכרותו גרמה לקאדי ווילסון לעודד אותו להיכנס למכוני גמילה מסמים במספר הזדמנויות. כאשר אין לו גישה לוויקודין, הוא חווה בדרך כלל כאב עז ותסמיני גמילה אופייניים, ולעיתים עורך ניסויים על עצמו עם משככי כאבים אחרים כגון מורפין ומתאדון. לקראת סוף העונה החמישית מתחיל האוס לסבול מהזיות; לאחר ששללו מספר אבחנות אפשריות מגיעים וילסון והאוס למסקנה שככל הנראה מדובר בהתמכרות שלו לוויקודין. האוס מתכחש לכך במשך זמן מה, אך בסיום העונה מתאשפז מרצונו בבית החולים הפסיכיאטרי הבדיוני "מייפילד". בתחילת העונה השישית הוא משוחרר ממייפילד כשהתמכרותו נמצאת תחת שליטה, אך בפרק ה-15 של העונה השביעית הוא מגלה כי קאדי לקתה ככל הנראה בסרטן הכליה, ובעקבות כך חוזר ליטול ויקודין.
מקום לאהבה
הפקה
ב-3 בנובמבר 2015 הוכרז כי קורט וולקר יביים סרט דרמה-קומית המבוסס על התסריט שכתב, בכיכובו של ג'יי קיי סימונס כאלמן. ב-8 בפברואר 2016, ז'ולי דלפי לוהקה לסרט. ב-9 במרץ 2016 לוהקו גם ג'וש ויגינס ואודיה רש לסרט. מפיקי הסרט הם מתיו באר, ג'ורג' פארה, יחד עם ג'וזף מקלהיר וביל קיילי. הפקת הסרט מומנה על ידי חברת Windowseat.
האוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות ראשיות
עד לעונה השביעית זכו שישה שחקנים בקרדיטים בפתיח של הסדרה, וכולם מגלמים רופאים בבית החולים הלימודי הבדיוני פרינסטון-פליינסבורו שבניו ג'רזי. דוקטור גרגורי האוס (יו לורי), הדמות הראשית, עומד בראש המחלקה לאבחון רפואי. האוס מתאר את עצמו בפרק השלישי של העונה הראשונה כ"רופא מאבחן מורשה עם התמחות כפולה במחלות מידבקות ובנפרולוגיה". דוקטור ג'יימס וילסון (רוברט שון לאונרד), חברו האמיתי היחיד של האוס, הוא ראש המחלקה לאונקולוגיה. דוקטור ליסה קאדי (ליסה אדלשטיין) היא אנדוקרינולוגית והמנהלת של האוס, וכן דיקנית הרפואה והמנהלת האדמיניסטרטיבית של בית החולים. להאוס ולקאדי יש מערכת יחסים מורכבת, והמפגשים ביניהם כוללים לעיתים רמיזות רבות ומתחים על רקע מיני. בפרק השישי של העונה החמישית הם מתנשקים לראשונה, אך מערכת היחסים ביניהם לא מתקדמת מעבר לנקודה זו בעונה החמישית; בפרק הסיום של העונה האמין האוס כי הוא וקאדי קיימו יחסי מין, אך לבסוף התברר לו כי הדבר היה הזיה שמקורה בהתמכרותו לוויקודין. בפרק הסיום של העונה השישי סיפרה קאדי להאוס כי היא מאוהבת בו, ולאחר נשיקה נוספת הם החליטו לנסות להיות זוג.
כנסת הגדולה
כנסת הגדולה הייתה המוסד הרוחני העליון של חכמי ישראל, מימי עזרא ונחמיה ועד סמוך לכהונתו של שמעון הצדיק, כלומר בפרק הזמן שבין סוף תקופת הנביאים האחרונים (שיבת ציון) לתחילת תקופת הזוגות והתנאים - חכמי תקופת המשנה. אנשי כנסת הגדולה תפקדו כהנהגה רוחנית, מחוקקי תקנות מחייבות, עורכי וחותמי התנ"ך ומנסחי חלק חשוב מן התפילות.
האוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות ראשיות
קאדי הורתה להאוס לגייס צוות חדש, והאוס החליט לבחון ארבעים רופאים. הפרקים הראשונים של העונה הרביעית מתמקדים בתהליך הבחירה, שלפי החלטת האוס היה במתכונת של תוכנית מציאות טלוויזיונית בה מודחים המתמודדים בזה אחר זה. האוס נתן לכל אחד מהמתמודדים מספר בין 1 ל-40, וניפה אותם בהדרגה עד שנותרו שבעה מועמדים. בפרק השלישי עד החמישי של העונה הוא העריך את כישוריהם באבחון מקרים, בסיועו של פורמן שחזר למחלקה לאחר פיטוריו מבית חולים אחר כיוון שהתנהג כמו האוס. בעקבות חזרתו של פורמן היו אמורים להישאר רק שני מקומות פנויים, אך בפרק התשיעי של העונה הצליח האוס להערים על קאדי כך שהיא התירה לו לשכור שלושה רופאים חדשים. בסופו של דבר הוא בחר את המנתח הפלסטי לשעבר כריס טאוב (פיטר ג'ייקובסון), המומחה לרפואת ספורט לורנס קאטנר (קאל פן), והמומחית לרפואה פנימית רמי "13" האדלי (אוליביה ויילד), אותה כינה "13" בגלל המספר שהוצמד לה בהליך המיון. בפרק האחרון של העונה התאמתו חששותיה של 13 על כך שהיא חולה במחלת הנטינגטון חשוכת המרפא.
בפרק ה-11 של העונה החמישית התנשקו פורמן ו-13. 13 הייתה מסויגת מפתיחה במערכת יחסים עם פורמן, אך לבסוף החלו השניים במערכת היחסים, שנמשכה עד תחילת העונה השישית. בפרק ה-20 של עונה זו התגלתה גופתו של קאטנר בדירתו. האוס חשד כי מדובר במעשה פלילי כיוון שקאטנר לא הותיר מכתב התאבדות, אך שאר עמיתיו לעבודה סברו כי זו אכן התאבדות. בעונה השביעית עזבה 13 את הצוות לתקופה קצרה והוחלפה על ידי סטודנטית לרפואה בגילומה של אמבר טמבלין. ג'ייקובסון, ויילד ופן שיחקו דמויות ראשיות בסדרה, אך למרות זאת לא זכו לקרדיטים בקטע הפתיחה עד לשינויו והסרת שמה של ג'ניפר מוריסון.
כנסת הגדולה
אנשי כנסת הגדולה
על-פי בבלי מגילה (יז ע"ב), עם ייסודה היו חברים בכנסת הגדולה 120 ראשי חכמי ישראל. כך גם מתבאר בדברי הירושלמי מסכת ברכות (פ"ב ה"ד) "מאה ועשרים זקנים ומהם שמונים וכמה נביאים". עם זאת בירושלמי מסכת מגילה (פ"א ה"ה) מופיע נתון שונה: "שמונים וחמשה זקנים, ומהם שלשים וכמה נביאים, היו מצטערין על הדבר הזה" (על חידוש ימי הפורים וקבלת מגלת אסתר בין הכתובים).
האוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות ראשיות
בפרק השביעי של העונה השנייה קיימו קמרון וצ'ייס יחסי מין חד-פעמיים (one-night stand). באמצע העונה השלישית החלו השניים במערכת יחסים מלאה; לאחר שצ'ייס הכריז כי הוא "רוצה יותר", החליטה קמרון לסיים את הרומן ביניהם. לקראת סיום העונה הפסיקה קמרון להתכחש לרגשותיה הרומנטיים כלפי צ'ייס, והם החלו במערכת יחסים יותר יציבה. לאחר שעזבו את הצוות של האוס עברו השניים לתפקידים אחרים בבית החולים, קמרון לתפקיד רופאה בכירה בחדר המיון וצ'ייס לתפקיד מנתח. הם התארסו בפרק ה-21 של העונה החמישית, פרק אחד לאחר גילוי גופתו של קאטנר, והתחתנו בפרק האחרון של העונה. קמרון החליטה לעזוב את בעלה ואת בית החולים בפרק השמיני של העונה השישית, לאחר שצ'ייס חזר לצוות של האוס. לאחר מכן היא חזרה לבית החולים כדמות אורחת, ולבסוף הוצאה הדמות כליל מהתסריט.
כנסת הגדולה
אנשי כנסת הגדולה
יש משערים שמספר זה נועד כדי לבצר קונצנזוס של כל החכמים סביב מוסד זה, עם הקמתו. על פי השערה זו, עם פטירתם של חברים, הלך ופחת המספר מ-120, עד שהגיע למספר 70 (או 71), המקובל כמספר החכמים בסנהדרין הגדולה. מכאן ואילך תפקד המוסד בעצם כ'סנהדרין הגדולה', ואם נפטר אחד מחברי הכנסת הגדולה, הוכנס חכם אחר במקומו. על פי גרסה אחרת, תמיד היה קיים מוסד בן 70 חכמי דת (המקבילים לרבנים), שתפקידו היה לשמש כסנהדרין גדולה. רמז לכך ניתן למצוא בסיפור על שבעים הזקנים (חכמים) שמונו כדי לעזור למשה בהנהגת העם, ובסיפורים לאורך התורה על "זקני העם" (כשלפעמים מצוין, במקרא או בפרשנים, שמספרם היה שבעים). לפי גרסה זו, שמשה הכנסת הגדולה כמוסד הנהגה דתי בתקופת שיבת ציון, במשך כמאתיים שנה, כאשר שבעים מחבריו מהווים את הסנהדרין הגדולה, שהיא מוסד רבני, ושאר חבריה הם חכמי דת, נביאים (כמו חגי זכריה ומלאכי), ובראשה עומד הכהן הגדול (כמו עזרא הסופר בראשיתה ושמעון הצדיק באחריתה).
האוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות ראשיות
בתחילת העונה השביעית עוזבת 13 מסיבה לא ידועה. קאדי מורה להאוס להחליף את 13 באשה אחרת, אך לבסוף מבצעת את הבחירה במקומו: סטודנטית לרפואה בשם מרת'ה מ. מאסטרס (אמבר טמבלין), העורכת את הופעתה הראשונה בפרק השישי של העונה. 13 חוזרת בפרק ה-18 של העונה וה-150 של הסדרה כולה (The Dig), ובו נחשפת הסיבה להיעדרותה: היא הייתה במאסר למשך חצי שנה כיוון שסייעה להרוג את אחיה, שסבל ממחלת הנטינגטון בשלב מתקדם. ויילד וג'ייקובסון אמנם שיחקו דמויות מרכזיות (בדומה לפן), אך הם קיבלו את הכתוביות של כוכבי הסדרה רק בעונה השביעית. הם קיבלו את הכתוביות תחת "Also Starring", והופיעו לאחר קטע הפתיחה. טמבלין לא קיבלה אזכור כמוהם.
כנסת הגדולה
אנשי כנסת הגדולה
יש אומרים שכנסת הגדולה התקיימה, תוך כדי הפסקות, עד לחורבן הבית השני.
האוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות משנה
בכל אחת מעונות הסדרה הייתה דמות משנה שהופיעה בקו עלילה שהתפרש על פני פרקים אחדים. בחמישה פרקים בעונה הראשונה הופיע אדוארד ווגלר (צ'י מקברייד), מיליארדר שבבעלותו חברה לייצור תרופות. הוא תרם 100 מיליון דולרים לבית החולים, ובתמורה התמנה ליושב ראש חבר המנהלים. ווגלר היה הניסיון של המפיקים ופוקס להכניס דמות שלילית. התוכנית נחשבה למצליחה בזמן שידורם של הפרקים, אך למרות זאת דמותו הוצאה מהתסריט תוך זמן קצר. שור אמר כי אין הכרח להכניס דמות שלילית לעלילת הסדרה כיוון "שהיא [התוכנית] נקראת האוס. הקהל יודע שהוא לעולם לא יפוטר". סטייסי וורנר (סילה וורד), חברתו לשעבר של האוס, הופיעה בשני הפרקים האחרונים של העונה הראשונה ובשבעה פרקים בעונה השנייה. היא ביקשה מהאוס לטפל בבעלה, מארק וורנר (קרי גרהאם), שאותו הוא איבחן בפרק האחרון של העונה הראשונה כמי שסובל מפורפיריה חמורה. הקשר הרומנטי בין סטייסי והאוס התחדש, אך לבסוף החליט האוס לסיימו ואמר לוורנר לחזור לבעלה, דבר שגרם לה לעוגמת נפש רבה.
כנסת הגדולה
אנשי כנסת הגדולה
שמעון הצדיק מוזכר במשנה במסכת אבות כחוליית מעבר בין תקופת אנשי הכנסת הגדולה לתקופת התנאים כבר בפרק א משנה ב:
האוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות משנה
מייקל טריטר (דייוויד מורס), בלש משטרה, הופיע בפרקים אחדים בעונה השלישית. הוא הגיע למרפאת היום של בית החולים, אך הושפל על ידי האוס שהותיר אותו באחד מחדרי הבדיקות עם מד חום תקוע ברקטום שלו. טריטר ניסה לגרום להאוס להתנצל, אך משזה סירב החליט לנקום בו. טריטר האשים את האוס באחזקת סמים בלתי חוקיים, ואילץ אותו לעבור תהליך גמילה. כאשר המקרה הגיע לבית המשפט החליטה קאדי להעיד עדות שקר. בעקבות כך בוטלו ההאשמות נגד האוס, שנדון ללילה אחד בכלא בגלל בזיון בית המשפט וסיים את תהליך הגמילה תחת השפעת הוויקודין.
כנסת הגדולה
תפקידי כנסת הגדולה
אנשי כנסת הגדולה חוקקו תקנות וגזירות שהן נקראות דרבנן. הם קבעו את נוסח התפילה והברכות, ורבות מתקנות ומגזירות חז"ל נקבעו על ידם. הכרעות חשובות שיש עליהן סימוכין:
האוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות משנה
המועמדים לחברי הצוות החדשים של האוס בעונה הרביעית הם הדמויות המשניות העיקריות של העונה הרביעית. ארבעת המועמדים שהגיעו לשלב המיונים הסופי אך לא נבחרו הם ג'פרי קול (אדי גאתגי), טרוויס ברנן (אנדי קומאו), הנרי דובסון (כרמן ארגנזיאנו), ואמבר וולקיס (אן דודק). וולקיס הייתה היחידה שלא עזבה את התוכנית לאחר שהאוס החליט שלא להעסיקה, והיא הופיעה לאורך רוב העונה כחברתו של וילסון. בשני פרקי הסיום של העונה היא ניסתה להוביל את האוס השיכור לביתו בהיעדרו של וילסון. הם נקלעו לתאונת דרכים עם אוטובוס, וכתוצאה ממנה נהרגה וולקיס. היא הופיעה בשלהי העונה החמישית כחלק מההזיות שמהן סבל האוס.
כנסת הגדולה
תפקידי כנסת הגדולה
מובא בתלמוד הבבלי, שאנשי כנסת הגדולה ערכו את נבואותיהם של: יחזקאל, ושנים עשר, דניאל, ומגילת אסתר.
האוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות משנה
החוקר הפרטי לוקאס דגלאס (מייקל וסטון) הופיע בשלושה פרקים בעונה החמישית. האוס שכר אותו על מנת לרגל אחר וילסון, שהחליט לסיים את הידידות ביניהם בעקבות מותה של וולקיס (הידידות חודשה מאוחר יותר). לאחר מכן שילם האוס לדגלאס על מנת שזה ירגל ויבדוק פרטי מידע אישיים הקשורים לחייהם של קאדי ושל חברי הצוות שלו. הוא הופיע בעונה השישית כחבר של קאדי, עד שהיא החליטה להיפרד ממנו כיוון שהפנימה כי היא התאהבה בהאוס.
כנסת הגדולה
תפקידי כנסת הגדולה
כנסת הגדולה הייתה בית המדרש העליון ללימודי התורה. אנשי כנסת הגדולה מופיעים בראש מסכת אבות כחוליה בשרשרת מוסרי התורה, ממעמד הר סיני ועד לחתימת המשנה:
האוס (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות רבות כבר מתחילת שידוריה; היא נחשבה לאחת הסדרות הבולטות בלוח השידורים של פוקס, שבו היו תוכניות אחדות שנחשבו לכושלות. המבקר דייוויד באינקאלי מהניו יורק דיילי ניוז שיבח את הרמה הגבוהה של המשחק ושל התסריט. ג'ון לאונרד מהמגזין ניו יורק כינה את הסדרה "רפואה טלוויזיונית בצורתה הבסיסית והמשביעת רצון ביותר". בריאן לורי מהמגזין וראייטי התרשם פחות, וטען כי הסדרה מסתמכת על סיפור שגרתי המוצג בצורה טובה מאוד. טים גודמן מהסן פרנסיסקו כרוניקל תיאר את הסדרה כבינונית וכבלתי מקורית. העיתון The A.V. Club, ציין לחיוב את הסדרה, בטענה כי מדובר באחת הקומדיות האפלות ביותר מאז יציאת הסדרה Profit בשנת 1996.
כנסת הגדולה
תפקידי כנסת הגדולה
לאנשי כנסת הגדולה היה תפקיד שיפוטי. אף כי לפי ההלכה, במוסד השיפוטי העליון, הסנהדרין, ישנם 71 חברים בלבד, נמסר כי אנשי כנסת הגדולה מנו 120 חברים (ואפשר שזהו מספר טיפולוגי). רוב החוקרים (למשל: יוסף קלוזנר, אפרים אורבך) מבדילים כרונולוגית בין התקופה בה פעלה כנסת הגדולה, לבין תקופה מאוחרת יותר בה פעל הסנהדרין. בספר עזרא שבתנ"ך, מופיע כי עזרא השתמש בכח השיפוטי של "עצת הזקנים", כדי לכוף את עולי הגולה, לשמוע להוראותיו.
האוס (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
דמותו של גרגורי האוס וביצועיו של לורי במהלך גילומה זכו גם כן לביקורות חיוביות. טום שיילס מהוושינגטון פוסט כינה אותו "הדמות הראשית החדשה המחשמלת ביותר שהופיעה על מסך הטלוויזיה מזה שנים". רוב אואן מהפיטסבורג פוסט-גאזט כינה אותו "בלתי סימפתי באופן מרתק". המבקרים השונים השוו את דמותו של האוס לבלשים בדיוניים אחרים כגון שרלוק הולמס, הרקול פוארו ואדריאן מונק, נרו וולף, ופרי קוקס, שהוא רופא חם-מזג מהסדרה סקראבס. טים גודמן מהסן פרנסיסקו כרוניקל כינה את הדמות "פלא שיש לחזות בו" ו"הסיבה היחידה לצפות בסדרה". גבריאל דונלי מהדיילי מייל טען כי לורי היה המועמד האידיאלי לגילום דמותו של האוס בשל אישיותו המורכבת. המבקרים התייחסו בחיוב גם לדמויות המשניות המקוריות של הסדרה, בהם טום שיילס שכינה אותם "אנסמבל ממדרגה ראשונה". עיתונים כגון USA Today טענו כי ביצועיו של לאונרד במהלך גילום דמותו של דוקטור וילסון ראויים לפרס אמי. דייוויד ביאנקאלי מהדיילי ניוז טען כי אדלשטיין הרוויחה בזכות ניסיונה הרב את התפקיד המשמעותי שלה בסדרה.
כנסת הגדולה
תפקידי כנסת הגדולה
במסכת אבות מופיעות שלוש אימרות של אנשי כנסת הגדולה, המפרטות את שלושת התפקידים של כנסת הגדולה: "...הם אמרו שלושה דברים: הוו מתונים בדין, והעמידו תלמידים הרבה, ועשו סייג לתורה" (אבות א, א) על-פי המסורת היהודית, עריכת התנ"ך וניסוח הספרים שבו, הסתיימו בתקופתה של הכנסת הגדולה, עם היפסקות הנבואה, בניגוד לגישה המקובלת במחקר לפיה התנ"ך נחתם סופית בדור יבנה. זו הסיבה, על פי המסורת, שסיפורם של החשמונאים לא מופיע כחלק מהתנ"ך - המרד החל לכל הפחות מספר דורות אחרי מותו של אחרון חברי הכנסת הגדולה - שמעון הצדיק.
האוס (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
התגובות לשינויים המשמעותיים שחלו בעונה הרביעית היו מעורבות. אלן ספינוול מהסטאר לדג'ר כתב "העבודה הרבה והעצומה של בחינות הקבלה לתפקיד העניקו לכותבי הסדרה הזדמנות להעניק לה חיות חדשה ולאמץ במלואה את הגאונות הקומית של לורי". מרי מק'נמרה מהלוס אנג'לס טיימס חלקה עליו וטענה כי "צוות השחקנים רק גדל, קווי העלילה הפכו למפוזרים ולא שווים עד לרמה שבה הצופה חש כי יש לפניו חבורת שחקנים שנאלצים לעמוד ביחד כדי לצפות בלורי מושך אחריו את הסדרה בכוח רצונו בלבד". רוברט ביאנקו מה-USA Today שיבח את פרק הסיום של העונה, וכתב עליו "תראו מה קורה כשמדברים על לשמור את הטוב ביותר לסוף. בעזרת שעתיים נפלאות ושוברות לב... המפיקים הצילו עונה שנראתה מפוזרת, צפופה וככל הנראה יותר מדי אמביציוזית".
כנסת הגדולה
אזכורים במקרא
בספרי עזרא ונחמיה מופיע תיאור של מועצת שרים וזקנים שכיהנה לצידם של נחמיה ועזרא:
האוס (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
בעונה החמישית נמתחו על הסדרה יותר ביקורות שליליות. א.א. ג'יל מהסאנדיי טיימס טענה כי הסדרה איבדה חוש ההומור שלה. מורין ראיין מהשיקגו טריביון כתבה כי "האוס הייתה אחת התוכניות הטובות ביותר בטלוויזיה, אך היא פשוט ירדה מהפסים". מרי מקנמרה מהלוס אנג'לס טיימס טענה כי הוספת דמותו של הבלש המשטרתי לוקאס דגלאס הייתה טובה מאוד בפרקים הראשונים של העונה, אך ראיין חלקה עליה וטען כי מדובר בהפרעה בלתי רצויה וב"עלוב נפש מעצבן".
אדוארד טייטום
אדוארד לורי טייטום (באנגלית: Edward Lawrie Tatum; 14 בדצמבר 1909 – 5 בנובמבר 1975) היה ביוכימאי אמריקאי שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם ג'ורג' בידל ויהושע לדרברג על גילוי תפקיד הגנים בניהול תהליכים ביוכימאים בתא.
האוס (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
גם בישראל זכתה הסדרה לתשומת לב רבה ולהתייחסויות להיבטים אחדים שלה. פרופ' פיני הלפרן, מנהל מחלקת רפואת חירום בבית החולים איכילוב, מתח ביקורת על אופן הצגת ההליכים הרפואיים בסדרה. הוא טען כי העובדה שהאוס ורופאים נוספים מתמקדים בחולה אחד אינה מתיישבת עם המציאות בבתי חולים רבים בישראל, שבה רופא נאלץ להתמודד עם כ-50 חולים במקביל, כשבמדינות אחרות המצב אינו בהכרח טוב יותר. הוא גם מתח ביקורת על אופן הצגת הטיפול בפרכוסים בסדרה, שהשתנה לצורה המקובלת בעולם הרפואה עם התקדמות הפרקים. לדבריו:
אדוארד טייטום
קורות חיים
טייטום נולד בשנת 1909 בולדר שבקולורדו, ארצות הברית. אביו ארתור, פרופסור לפרמקולוגיה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ולאמו מייבל. משפחתו השתקעה ב-1918 בשיקגו.
האוס (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
מאידך, דוקטור גיורא ורבר משירותי בריאות כללית טען כי למרות חוסר הדיוקים, יש חשיבות בכך שהסדרות הרפואיות גורמות למודעות מוגברת לנושאי בריאות בקרב הציבור, ואף מעניקות להם ידע שעשוי לאתגר את הרופאים. ביקורת נוספת טענה כי:
אדוארד טייטום
קורות חיים
ב-1931 סיים תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת ויסקונסין. את התואר השני במיקרוביולוגיה סיים בשנת 1932 ואת הדוקטורט שלו בביוכימיה, על תזונה ומטבוליזם של בקטריות, הגיש בשנת 1934. מחקרו ועבודתו על הדוקטורט שלו הניחו את היסודות לעבודתו בהמשך. שנה לאחר שסיים את הדוקטורט, זכה במלגה באוניברסיטת אוטרכט, הולנד. בשנת 1937, הפך לשותפו למחקר של ג'ורג' בידל באוניברסיטת סטנפורד. מחקרם בשנים אלו הוא שזיכה אותם בפרס נובל. בשנת 1945, ביקר באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס למשך סמסטר ומשם עבר לאוניברסיטת ייל שם היה פרופסור למיקרוביולוגיה ומרצה זוטר לבוטניקה. בייל, חקר בעזרת ממצאיו ממחקרו עם בידל מוטציות גנטיות בבקטריה. את מחקרו ערך עם סטודנט שלו, יהושע לדרברג אשר זכה ביחד עם טייטום ובידל בפרס נובל. בשנת 1948, חזר לאוניברסיטת סטנפורד כפרופסור מן המניין לביולוגיה ובהמשך הפך לראש המחלקה לביוכימיה. בשנת 1953 קיבל את פרס רמסן של האגודה האמריקאית לכימיה ונבחר להיות חבר בחברה הפילוסופית האמריקאית. בשנת 1957, עבר למכון רוקפלר שם היה פרופסור. בשנת 1958 קיבל פרס נובל ביחד עם ג'ורג' בידל ויהושע לדרברג. טוטם היה אמן מוכשר בקרן צרפתית. הוא היה בצוות העריכה של כתבי עת מדעיים רבים כגון כתב העת "science" ועבד גם כיועץ מדעי בפאנלים רבים. לטייטום שתי בנות מאשתו הראשונה, ג'ון אלטון (june) ממנה התגרש בשנת 1956. באותה שנה נישא מחדש לויולה קנטור אותה הכיר מעבודתו, שנפטרה באופן פתאומי מסרטן בשנת 1974. טייטום נישא פעם נוספת בשנת 1974 לאלזי ברגלנד. באותה שנה נפטר טייטום מאי-ספיקת לב שנגרמה על ידי נפחת כתוצאה מכך שהיה מעשן כבד.
האוס (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
בהקשר להיבט זה, ידוע לפחות על מקרה אחד בגרמניה על רופא אשר הצליח להציל חיים של פציינט על ידי לקיחת דוגמה מהאוס ובשל כך ניצלו חייו. כמו כן, התוודה הרופא שהוא משתמש בהאוס כדוגמה לתלמידיו.
אדוארד טייטום
מחקרו
בשנת 1937, ערך טייטום את מחקרו הראשון עם בידל. במחקרם ניסו לבודד את המרכיבים האחראים על הגדרת צבע העיניים בדרוזופילה (זבוב הפירות). לאחר ארבע שנות מחקר, קבוצת חוקרים אחרת הקדימה אותם בפרסום הממצאים. חוויה זו דחפה את בידל וטייטום לחפש אורגניזם קל יותר לשליטה. באותה שנה, החלו לחקור את האורגניזם "Neurospora crassa", פטריית עובש אדומה הגדלה על לחם. באורגניזם זה יש רק עותק אחד מכל גן - אין יחסי דומיננטיות. בפטרייה יש אנזימים שהופכים את החומרים ממצע הגידול למרכיבים הכרחיים לתהליך הגדילה. השערתם הייתה שלכל אנזים יש גן שאחראי על ייצורו ולכן אם הם יגרמו למוטציה בגן, ייצור האנזים יושפע ובעקבות כך גם גדילת הפטרייה תיעצר. הגדילה תתאפשר אם יוסיפו את החומר המופק מהאנזים למצע הגידול. מטרתם במחקר הייתה למצוא את אותן פטריות בעלות מוטציות ולאשש את השערתם. הם, בעזרת קרני רנטגן, גרמו למוטציות בגנים ובודדו את החומר המסוים שהיה חסר לפטרייה ואת האנזים שמפיק אותו. אם גן אחד אחראי על אנזים אחד, אמורה להיות מוטציה לכל אנזים בפטרייה. ואכן, נמצאו מוטציות גנטיות שהשפיעו על כל אנזים בנפרד. בנוסף, בכל מוטציה הושפע רק שלב אחד מתהליך המטבוליזם בפטרייה. לכן, כל גן אחראי על יצירת אנזים אחד. על גילוי זה קיבלו בידל וטייטום מחצית מפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה בשנת 1958. בכך גם איששו את השערתו של ארצ'יבלד גרוד שמחלת ה "alkaptonuria" היא תוצאה של תקלות מולדות בתהליך המטבוליזם שנגרמות על ידי מוטציה גנטית.
האוס (סדרת טלוויזיה)
ביקורות
ביחס להיבטים האמנותיים של הסדרה כתבה אריאנה מלמד מאתר ynet כי:
דירוגים בארצות הברית
מאז הקרנת פרק הפיילוט זכתה הסדרה לפופולריות רבה בארצות הברית. בעונתה הראשונה, כאשר דורגה במקום ה-24 בקרב כלל סדרות הטלוויזיה, הייתה הסדרה במקום התשיעי מבחינת הפופולריות שלה בקרב נשים בשעות צפיית השיא (primetime). כל שלוש העונות הבאות של הסדרה דורגו ברשימת עשר התוכניות הפופולריות ביותר, תוך שהן מתבססות באופן חלקי על הפופולריות של פרקי אמריקן איידול ששודרו בסמוך אליהן. הסדרה הגיעה לשיאה במדד נילסן בעונתה השלישית, בה זכתה בממוצע ל-19.4 מיליון צופים בכל פרק. בעונה החמישית ממוצע הצפייה היה 12 מיליון לפרק, והסדרה דורגה במקום ה-19 במדד נילסן. למרות השיפור בדירוג הכללי המשיכה הסדרה להיות מדורגת מתחת לאמריקן איידול ברשימת התוכניות הפופולריות ביותר של פוקס.
הפרק הנצפה ביותר של האוס היה הפרק ה-11 בעונה הרביעית ("Frozen"), ששודר לאחר הסופר בול ה-42 וזכה לכ-29 מיליון צופים. הסדרה דורגה במקום השלישי באותו שבוע, והשוותה את הדירוג של אמריקן איידול כשמעליה מדורגים רק הסופר בול עצמו והתוכנית שלאחר הסופר בול. להלן טבלה של דירוג עונות הסדרה בשוק הטלוויזיה האמריקני, המבוססת על ממוצע כלל הצופים לפרק. עונות הסדרות ברשתות הטלוויזיה בארצות הברית מתחילות בספטמבר ומסתיימות בשלהי מאי, במקביל להשלמת הסוויפס של מאי.
פרסים ומועמדויות
הסדרה זכתה לפרסים ולמועמדויות רבות מאז תחילת שידוריה, ובינואר 2010 עברה את רף 100 המועמדויות. הישגיה הבולטים של הסדרה הם 23 מועמדויות לפרסי אמי (ארבע זכיות), 8 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב (שתי זכיות), 6 מועמדויות לפרס גילדת שחקני המסך (שתי זכיות), וכן מועמדות לפרס באפט"א וזכייה בפרס מכון הסרטים האמריקאי ובפרס פיבודי.
יו לורי, המגלם את הדמות הראשית בסדרה, זכה למספר המועמדויות הגבוה ביותר - 26, ומתחתיו נמצא עומאר אפס עם שש מועמדויות. מלבד שחקני הסדרה זכו למועמדויות גם הכותבים והמפיקים של הסדרה, בראשם דייוויד שור עם 10 מועמדויות.
תפוצה מסחרית
נכון לשנת 2008 שודרה הסדרה ב-66 מדינות. הקרנת הבכורה של פרקי הסדרה נערכת ברשתות FOX (ארצות הברית) ו-GlobalTV (קנדה), להן יש לוח שידורים זהה. ב-2008 דורגה הסדרה במקום השלישי ברשימת התוכניות הפופולריות ביותר בקנדה, במקום הראשון בגרמניה, במקום השני באיטליה, ובמקום השלישי בצ'כיה. הסדרה זכתה לפופולריות רבה גם בצרפת, ספרד, שוודיה והולנד. בממלכה המאוחדת שודרו ארבע העונות הראשונות של הסדרה בערוץ 5, ובעונה החמישית נרכשו זכויות השידור על ידי ערוץ Sky1. גרסת הסדרה באנגלית אמריקאית שודרה גם באוסטרליה, בניו זילנד ובאירלנד.
חמש העונות הראשונות של הסדרה יצאו כל אחת לאור במהדורת DVD המיועדת לאזורים 1, 2 ו-4. לאחר מכן הופקה מהדורה מיוחדת שהכילה את כל העונות. כמו כן, פרקי הסדרה ניתנים להורדה באופן חוקי באמצעות אמזון ו-iTunes Store.
ב-23 באפריל 2007 החלה חברת ההלבשה האמריקנית אמריקן אפרל בהפצת מהדורה מוגבלת של חולצות T הנושאות את הכיתוב "Everybody Lies" (כולם משקרים), המוטו של גרגורי האוס, באמצעות מכירה פומבית למטרות צדקה באתר Housecharitytees.com. הרווחים ממכירת החולצות האלה וממכירת חולצות הנושאות את הכיתוב "Normal's Overrated" הוקדשו לאגודה האמריקנית למחלות נפש. צוות השחקנים והמפיקים של הסדרה השתתפו באירועי התרמה ובפרסומות של האגודה שהופיעו בין היתר במגזין רולינג סטון. פעילויות אנשי הסדרה הובילו לתרומה של מאות אלפי דולרים למטרות צדקה. קייטי ג'ייקובס אמרה על כך בראיון כי היא מקווה שפעילותם המשותפת עם האגודה תוביל להסרה, ולו חלקית, של הסטיגמות השליליות שנקשרו במחלות הנפש השונות.
התחנה המרכזית של ירושלים
מבנה התחנה
התחנה ממוקמת ברחוב יפו מול בנייני האומה במבנה בן 10 קומות הכולל קניון, בניין משרדים, רציפי אוטובוסים ומפלסי חנייה תת-קרקעיים. שטחו הבנוי הוא כ-66,000 מ"ר, רוחבו למעלה מ-250 מטרים, ומצופה מבחוץ באבן ובזכוכית. מלבד מיקומו הבולט בכניסה לירושלים וגודלו, סימן ההיכר של המבנה הוא שעון אנלוגי גדול במרכזו אשר ממוקם מעל הכניסה הראשית למבנה התחנה.
המבנה כולל, לצד מרכז התחבורה לאוטובוסים בינעירוניים מירושלים לשאר רחבי ישראל, גם מרכז קניות תלת-מפלסי, בית כנסת, משרדי ממשלה ומשרדים פרטיים. בניגוד לתחנה המרכזית בתל אביב ולרוב התחנות המרכזיות בישראל, פעילות התחנה נמצאת כולה בתוך מבנה סגור, הכולל את כל רציפי התחנות הבינעירוניות, כך שאין צורך ביציאה ממבנה התחנה כדי לעלות על קווי האוטובוס הבינעירוניים או כדי להחליפם. מנגד, תכנון זה יוצר בעיית זיהום אוויר קשה במיוחד, עקב הצטברות גזי פליטה של מנועי האוטובוסים בחלל סגור.בתחנה קיימים סידורי אבטחה. על פי הפרסומים, התכנון ההנדסי אף כלל מיגון מסיבי בין קומתי תוך יציקת שכבת בטון עבה בתוך התקרות, שתפקידה למנוע קריסת קומות במקרה של פיגוע.
בקומה השלישית של התחנה נמצאים, בין השאר, מסוף האוטובוסים, ובית כנסת שהיה נקרא בית כנסת אגד - בת עמי לזכר חללי אגד. השלט הוסר בשיפוץ הקיר עליו היה תלוי.
היסטוריה
התחנה המרכזית המודרנית הראשונה של ירושלים נבנתה ב-1932 לצד רחוב יפו, בלב המע"ר המתפתח של העיר בתקופת המנדט, כשיתוף פעולה של בעלי הקרקע דוד קוקיא עם קואופרטיב "המהיר" שאוטובוסיו נסעו לתל אביב ובאר שבע. לצד התחנה הוקם "בניין העמודים" שסוחריו שכרו את חנויותיהם ממשפחת קוקיא. תחנה זו שימשה את תושבי ירושלים עד שלהי שנות ה-60 של המאה ה-20.
ההתפתחות המהירה של ירושלים והגידול בתנועה התחבורתית הפכו את התחנה המרכזית למיושנת, צפופה ובעייתית. באפריל 1960 נחתם הסכם בין הקואופרטיבים "המקשר" ו"אגד" (לפני שאוחדו לחברה אחת) ועיריית ירושלים, לבניית תחנה חדשה בחלקו המערבי של רחוב יפו על שטח מושב הזקנים הכללי המאוחד, באזור רוממה - מיקום שהיווה את הכניסה הראשית לעיר וצומת דרכים עיקרי שממנו התפצלו צירים למרכז העיר, שכונות מערב העיר, שכונות צפון העיר וכן כביש ירושלים-תל אביב. חוזה להקמת התחנה נחתם בסוף 1965. התחנה החדשה במקום נחנכה ב-6 בספטמבר 1968, בטקס בנוכחות ראש העירייה טדי קולק ושר התחבורה משה כרמל. מבנה תחנה זה כלל בניין לקופות ומשרדים ורציפים חיצוניים, והוא שימש בתפקידו עד סוף המאה ה-20.
בשנת 1995 הוחלט להרוס ולבנות מחדש את התחנה, כדי להגדיל את הקיבולת שלה ולפתח שטחי מסחר נוספים. את הפרויקט יזמה חברת נצב"א -נכסי צאן ברזל אגד, שהייתה אז חברת בת של אגד, בשותפות עם חברת אמות השקעות. בינואר 1998 זכתה חברת אשטרום במכרז להקמת מבנה התחנה החדש, בעלות של כ-300 מיליון שקל. במהלך בניית התחנה החדשה פעלה התחנה המרכזית ממיקום זמני בהמשך רחוב יפו. התחנה החדשה נפתחה בספטמבר 2001. התחנה החדשה היא אחת התחנות העמוסות ביותר בישראל. מרכז הקניות של התחנה זוכה להצלחה רבה, בעיקר בשל האוכלוסייה הרבה שעוברת דרכו במטרה להגיע לרציפי התחנה בקומה השלישית.
ביולי 2005, סמוך ליישום תוכנית ההתנתקות, שני חיילי צה"ל מן הנח"ל החרדי, שפעלו במחאה נגד תוכנית ההתנתקות, השאירו תיק סמוך לשירותים שבמבנה. כוחות הביטחון חששו שמדובר במטען חבלה ופינו את הבניין, בדיעבד התברר שכל תכולת התיק הייתה סטיקרים. בעקבות זאת, הוקשחו הבדיקות ושונה המערך הביטחוני. גם חיילים במדים חויבו, בניגוד לעבר, בבדיקות שיקוף תיקים ובדיקות ביטחוניות אחרות. ב-12 ביולי 2005, השאירו פעילי ימין תיק עם שעון גז וחוטים (מטען דמה), ובתוכו פתק עם הכיתוב "ההתנתקות עוד תתפוצץ לנו בפנים".
באפריל 2008, קבע בית המשפט כי הקדש מוסאיוף זכאי ל-3% מהתחנה, מאחר ש-3.2 דונם מהשטח עליו משתרעת התחנה, כ-102 דונם, הוא בבעלותה. נקבע כי לאורך השנים לא טרחו לפנות למשפחת מוסאיוף כדי לרכוש את חלקה, במסגרת פרצלציה (חלוקה מחדש של המגרש), ובפועל אמות ונצבא השתלטו על החלקה של ההקדש.
ב-2011 החלה לפעול הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים החולפת לצד התחנה והפכה לציר גישה מרכזי לשכונות רבות בירושלים וב-2023 יוארך לשכונות נוספות. בנוסף בספטמבר 2018 נפתחה תחנת הרכבת ירושלים יצחק נבון, המשמשת כתחנת קצה במסילת ירושלים - גנות. ביולי 2024 מתוכנן להתחיל לפעול (באופן חלקי) גם הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים שיחלוף אף הוא לצד התחנה וכן מתוכננים שלוחות נוספות על מסלולי הרכבות כגון שלוחת הקמפוסים של הקו הירוק בין מלחה וגבעת רם להר הצופים, שלוחה של "הקו הצהוב" התיירותי שיחבר בין קריית המוזיאונים דרך מרכז העיר לעיר העתיקה, שלוחה בין תחנה מרכזית להדסה עין כרם, ושלוחה בין נווה יעקב וגבעת שאול. כך שאזור התחנה יהווה מוקד תחבורה רחב ידיים.
בינואר 2019 נחנך בקומות המשרדים של בניין התחנה המרכזית הסניף הירושלמי של רשת חללי העבודה והמשרדים המשותפים "אורבן פלייס". שטח החלל שמופעל על ידי החברה הוא כ-2,000 מ"ר וכולל משרדים פרטיים וחללי עבודה משותפים.
ב-2023 המתחם עבר שיפוץ בכל קומות המסחר ובקומת הרציפים,השדרוג כלל החלפת הריצופים והחיפויים,החלפת השילוט הקבוע, החלפת תאורה,החלפת התקרה, הוספת ספסלי המתנה וחידוש הנראות.
אמנות
על הקירות משני צדי פתח הכניסה הראשי אל התחנה הותקנו בעבר היצירות "עוברי אורח", מעשה ידיה של הפסלת אורנה בן-עמי. היצירה מעוצבת בדמות כובעים ממינים שונים התלויים על קולבים. כל אחד מן הכובעים, העשויים ברזל, הוא בקוטר של כמטר.
לצד הכניסה שממנה נכנסים האוטובוסים לתחנה, מותקן תבליט קיר "שאלו שלום ירושלים" מאת האמן י. אטיאס. ביצירה מוצג תבליט של ירושלים.
זיהום אוויר
תכנון המבנה כבניין סגור מוביל להצטברות כמות גבוהה של גזי פליטה ממנועי הדיזל של האוטובוסים. בתחנה נרשמו פעם אחר פעם שיעורי זיהום אוויר גבוהים במיוחד, ברמה המסכנת את בריאות הנוסעים והמבקרים במקום. בעקבות כך, המשרד להגנת הסביבה הטיל בשנת 2012 קנס בסך 700 אלף שקל על הבעלים. באוקטובר 2013 הוציא בית משפט השלום בירושלים צו, אשר מחייב הצבת סדרנים שימנעו מן הנוסעים לשהות באזור הרציפים שלא לצורך.
בשל זיהום האוויר הכבד הוצאו תחנות של קווים רבים אל מחוץ למבנה.
בנובמבר 2014, הוקמו מחיצות ברציפי העלייה לאוטובוסים. בתוך המחיצות, שיחד עם חזית האוטובוס יוצרות מעין תא, מוזרם אוויר נקי, ובכך נמנעת חשיפה ממושכת של הנוסעים לפליטות האוטובוסים. בנוסף, הותקנו מנעולים מיוחדים על דלתות היציאה לרציפים. המנעולים מאפשרים את פתיחת הדלתות רק כאשר יש אוטובוס בתוך הרציף, וכך מוגבל הזמן שבו נוסעים נמצאים ברציף לזמן בו הם עולים אל האוטובוס בלבד.
בנובמבר 2018, קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב, במסגרת הסדר פשרה בתובענה ייצוגית נגד התחנה, כי היא תשלם פיצוי של 12.4 מיליון שקל. בית המשפט קבע כי זיהום האוויר במקום לא טופל כראוי ופסק כי 7.4 מיליון שקל מהפיצוי יושקעו בעבודות לשיפור חווית השירות בתחנה ולהעלאת המודעות לזיהום האוויר. וחמשת מיליון השקלים הנותרים יועברו לארגוני איכות סביבה.
זימון
זימון בהלכה היהודית היא ברכה מיוחדת שמברכים (לפחות) שלושה סועדים יהודים שאכלו יחדיו לפני ברכת המזון.
מצבי החיוב בזימון
אימתי חייבים המסובים לזמן? כאשר קבעו עצמם לאכול בצוותא, כגון שאמרו זה לזה בואו נאכל יחד, או בואו ונאכל במקום מסוים. וגם אם לא אמרו זה לזה דבר, אלא שברור להם שהם אוכלים יחד, כמו למשל, בני משפחה שאוכלים ארוחת ערב יחד, או חברים טובים שאוכלים יחד, הרי הם כמי שקבעו עצמם לאכול יחד, וחובה עליהם לזמן. והסימן לכך שקבעו עצמם לאכול יחד, שאם אחד מהם יחליט ללכת באמצע הסעודה ללא סיבה מיוחדת, ייחשב הדבר כלא מנומס, שהרי קבעו עצמם לאכול יחד, והיאך הוא פורש מן החבורה.
ואפילו אם שניים בלבד התחילו בסעודה, אם אחר כך הצטרף אליהם עוד אחד לאכול עמהם בצוותא, מתוך כוונה להישאר עמהם עד סוף הסעודה, התחייבו בזימון.
גברים ונשים בזימון
מצטרפים לזימון שלושה גברים שהם בני מצווה שאכלו ביחד, או שלוש נשים שהן בנות מצווה שאכלו ביחד. באשר לנשים, השולחן ערוך פסק שהזימון שלהן הוא רשות, וכך נהוג, אולם הרא"ש והגר"א פסקו שהן חייבות בזימון. לפי המשנה ברורה טעם הפטור לנשים הוא שברכת הזימון היא מדרבנן, וחלק מהנשים אינן בקיאות בה ולכן חכמים לא רצו לחייבן. הרב משה שטרנבוך כתב שכשיש שלוש נשים ואיש אחד אין לזמן מכיוון ש"איכא פריצותא". מאידך הרב אליעזר מלמד כתב שלא יפסידו את המצווה והגבר או שני הגברים יענו אחרי המזמנת. כאשר ישנם שלושה גברים הם מחייבים גם את הנשים בזימון. ומדברי ה"יד קטנה" שהובאו בביאור הלכה משמע שלנשים אסור להוציא את הגברים ידי חובת ברכת הזימון, אלא אחד הגברים יזמן.
צירוף קטן לזימון
אמנם למנהג האשכנזים, 'קטן היודע למי מברכין' אינו מצטרף לזימון.
צירוף חרש, שוטה
מי שאינו שומע ואינו מדבר (חרש גמור), וכן שוטה שאינו בר דעת כלל, אינם מצטרפים לזימון. אך שוטה שיש בו מעט דעת, וכן חרש שאינו שומע אך מדבר, מצטרפים לזימון. שיכור אינו מצטרף, וכן הישן, אפילו שסעד יחד עם שאר המזמנים. אילם מצטרף לזימון בעשרה אך לא לזימון בשלושה.
מקרים שונים בצירוף לזימון
שנים שאכלו בשר והשלישי חלב, מצטרפים לזימון כיוון שמעיקר הדין יכול האוכל חלבי לקנח את פיו ולאכול עמם בשר, אולם אם אכל גבינה קשה, שיש להמתין אחריה שש שעות, יש אומרים שמכיוון שאין באפשרותם לאכול יחד ואין מצטרפים. וכן האוכל חלבי בתשעת הימים, ואינו אוכל בשר אפילו בסעודת מצווה, אינו מצטרף.
צירוף עם הארץ ורשע
בתחילה גזרו חכמים שאין לבני תורה (יהודים המקפידים על שמירת תורה ומצוות) לצרף עמי הארץ לזימון, והייתה בזה מחאה כנגד עמי הארץ שלא למדו ולא שימשו תלמידי חכמים, שעל כן אין ראוי לבני תורה להצטרף עמהם לסעודה. ואין הכוונה לגרום חס ושלום לניתוק בין בני תורה לעמי הארץ, ואם ירצו עמי הארץ לבוא וללמוד תורה – ילמדום ברצון, ואם יבקשו עזרה – מצווה לגמול עמהם חסד. וכמובן שהם מצטרפים למניין. אלא שקירוב הלבבות בסעודה עלול לטשטש את המחאה הנצרכת כלפי עמי הארץ. כי האווירה בסעודה משוחררת ופתוחה, ופעמים רבות הסעודה כוללת גם שתיית משקה אלכוהולי, ואין ראוי לבני תורה להתחבר כל כך לאדם שאינו קשור לתורה. ולכן אף אם אכלו יחד, וביחד איתו הם שלושה, כיוון שאין ראוי שיצטרפו יחד לסעודה, אין מזמנים עליו. אמנם עמי הארץ עצמם, אם אכלו שלושה יחד, חייבים בזימון.
אולם לאחר מכן, בימי הראשונים, יצאה הוראה שאין להרחיק את עמי הארץ, שאם ירחיקום יבנו במה לעצמם ויתרחקו יותר מדרך התורה והמצוות. לפיכך, אין הפרש כיום בין דין הזימון לדין המניין, וכמו שלמניין עשרה לתפילה מצרפים כל יהודי שרוצה בכך, ואפילו אם הוא עובר עבירות חמורות בפרהסיא, כגון שהוא אוכל שרצים וחזיר. כך מצרפים כל יהודי המעוניין לברך ברכת המזון לזימון שלושה או עשרה. אמנם עם מי שעובר עבירות להכעיס, כדי להתריס נגד התורה ונושאיה, אין ראוי לשבת בסעודה, וממילא אין לצרפו לזימון.
אלא שכתבו הרבה אחרונים, שאין לצרף לזימון עוברי עבירות בפרהסיא (רשע). רבי שלמה זלמן אוירבך ועוד כמה מפוסקי זמננו הורו שחילוני שהוא בגדר 'תינוק שנשבה' יש לצרף כיום לזימון, ויש שהחמירו בזה. אמנם כל מה שהחמירו האחרונים לגבי עוברי עבירות בפרהסיא הוא דווקא כאשר דובר ביחידים, שלא חששו שיתרחקו ויבנו במה לעצמם, ורק מטעם 'תינוק שנשבה' הקילו בהם. אבל כיום, כאשר עוברי העבירות בפרהסיא מרובים, והחשש גדול שיתרחקו כחילוניים או שיעשו במה לעצמם כרפורמים, על פי סברת ר' יוסי והתוספות, יש להורות למעשה שכל הרוצה להצטרף לקיום מצוות ברהמ"ז מצטרף לזימון. נמצא שלמעשה דין זימון כדין צירוף למניין, ובמניין אמרו שכל יהודי מצטרף. ואולי ישנו חילוק מסוים, שלעניין זימון גם אם עובר עבירה אחת להכעיס, אין ראוי לשבת עמו לסעודה, וממילא אין ראוי לצרפו לזימון (כדין המקורי של עם הארץ).
מקור הברכה
חיוב הברכה מפורש במשנה בפרק שביעי של מסכת ברכות: "שלשה שאכלו כאחת פת חייבים לזמן". בתוספתא נאמר ש"ברכת הזימון מן התורה שנאמר ואכלת ושבעת וברכת - זו ברכת הזימון, את ה' אלהיך - זו ברכת הזן". ויש אומרים שהיא תקנת חכמים, הנסמכת על הפסוק הנ"ל או על הפסוק "כִּי שֵׁם ה' אֶקְרָא הָבוּ גֹדֶל לֵאלֹהֵינוּ".
עניין הזימון
הזימון הוא להזדמן יחד לצירוף ברכה בלשון רבים כגון "נברך". הלשון זימון הוא הזמנה כאזהרה והתראה להתעורר לברך ברכת המזון מתוך כוונת שבח והודיה לאלהים על שפע טובתו. בזוהר נאמר שההזמנה היא כדי להמשיך הקדושה ולסלק את כחות הרע.
בניגוד לתרבויות שונות בהן האכילה מוצגת כדבר נחות שיש להתבייש בו (כמו כל ענייני הגוף) היהדות רואה בענייני הגוף פלטפורמה לתיקון עולם, כל עוד הם מחוברים לקודש. לכן, כאשר אוכלים שלושה אנשים יחד, והאכילה הופכת להיות עניין של ציבור, יש לקדשו ולהרבות בכבוד שמיים.
מאותה סיבה בזימון של עשרה אנשים מוסיפים עוד מדרגה של קדושה (ברוך אלהינו שאכלנו משלו).
נוסח הברכה
עיקר הנוסח הוא, המזמן אומר נברך (במניין גברים ויותר מוסיף - לאלהינו) שאכלנו משלו, והציבור עונים ברוך (במניין גברים ויותר מוסיף - אלהינו) שאכלנו משלו ובטובו חיינו. יש הרבה מנהגים שונים להוספות על נוסח זה - הנוסחים כולם הם למעשה קריאה של "המזמן" לסועדים האחרים להצטרף אליו לברכה ומענה של הסועדים. לקריאה עשרות נוסחים שונים, ומבחינה הלכתית אין מניעה לומר אותה בכל צורה או שפה שהיא.
כאשר סועדים לשולחן עשרה אנשים משתנים במקצת הדינים ונוסח הברכה. מכיוון שעשרה הם מניין מזכיר המזמן בקריאתו והסועדים בתשובתם את המילה "אלהים". המזמן משנה בשלב בקשת הרשות ואומר "ברשות מרנן ורבנן ורבותי נברך אלהינו שאכלנו משלו", גם בתשובת הסועדים חל שינוי דומה - "ברוך אלהינו שאכלנו משלו ובטובו חיינו" ומכאן ממשיך הזימון כרגיל. שוני נוסף בזימון של עשרה הוא בכך שמי שחפץ להמשיך ולאכול לאחר הזימון יכול לעשות זאת כשנגמר הזימון עצמו והוא לא צריך לחכות לכך שהמזמן יאמר את מילותיה האחרונות של ברכת הזן.מובאת דעה במשנה שהנוסח מתארך לפי ריבוי הנמצאים, שעל המברך במאה איש לומר "נברך לה' אלהינו", על המברך באלף לומר "נברך לה' אלהינו אלהי ישראל", בעשרת אלפים "נברך לה' אלהינו אלהי ישראל אלהי הצבאות יושב הכרובים על המזון שאכלנו. אך להלכה לא נתקבלה דעה זו ואין חילוק כמה סעדו, מעשרה ומעלה.
נוסח עדות אשכנז
נוסח אשכנז מתחיל בקריאת המזמן "רבותי נברך" (ביידיש: "רבותי, מיר וועלן בענטשן"). על קריאה זו עונים כל הסועדים (נשים, גברים וילדים) "יהי שם ה' מבורך מעתה ועד עולם". לאחר מכן ניגש המזמן לזמן תוך שהוא מבקש את רשותם של הסועדים לזמן ומכריז "ברשות מרנן ורבנן ורבותי נברך שאכלנו משלו", דהיינו המזמן מברך בשם הסועדים את ה' מפני שהסעודה שנסעדה זה עתה היא משלו. שאר הסועדים עונים על כך "ברוך שאכלנו משלו ובטובו חיינו" ומזכירים שלא רק הסעודה היא משל האל אלא גם החיים עצמם. המזמן חוזר על אותו הנוסח ומי שיושב אל השולחן אבל לא סעד אומר "ברוך ומבורך שמו תמיד לעולם ועד". בסיום יש שנוהגים שהמזמן אומר ברוך הוא וברוך שמו.
נוסח הספרדים
נוסח הספרדים המקורי הנהוג בצפון אפריקה הוא כדלקמן: המזמן פותח: "ברשות מלכא עילאה קדישא (ברשות ה' המלך העליון והקדוש) ואם חל בשבת אומר: "וברשות שבת מלכתא (המלכה)"(אם אביו נוכח שם, יאמר "וברשות אבא מארי", ואם סבו נוכח שם יאמר: "וברשות מור זקני", וכו') וברשותכם הב לנו נברך ועונים לו חבריו- "נברך" ומשיב המזמן: "נברך שאכלנו משלו" ועונים לו חבריו: "ברוך שאכלנו משלו ובטובו הגדול תמיד חיינו" (וחוזר על משפט זה המזמן) ולאחר מכן כולם אומרים יחד: "ברוך הוא וברוך שמו וברוך זכרו לעולמי עד".
נוסח קצר יותר שהיה נפוץ בעבר ועודנו קיים בקהילות שונות (למשל בקהילות מערב אירופה, גאורגיה ובעוד מספר קהילות) הוא כדלקמן: המזמן אומר: "ברשותכם!" המסובים עונים: ברשות שמים. המזמן :נברך שאכלנו משלו. מסובים: ברוך שאכלנו משלו ובטובו חיינו. בימים טובים בקהילות גאורגיה הנוסח הוא: ברוך שאכלנו משלו, ובטובו הגדול חיינו. ובשבתות הנוסח: ברוך שאכלנו משלו ובטובו הגדול והקדוש חיינו. ולאחר מכן, אומר המזמן והסועדים ביחד: "ברוך הוא וברוך שמו, וברוך זכרו לעולמי עד".
נוסח התימנים
אצל עולי תימן נהגו שהמזמן אומר "ברכו" ועונים לו הקהל "ברך" וממשיך המזמן "נברך שאכלנו משלו" ועונים "ברוך שאכלנו משלו ובטובו חיינו" והמזמן מברך את כל ברכת המזון בקול רם.
נוסח איטליה
בנוסח איטליה, נוהגים שהמזמן מתחיל "נברך (אלהינו) שאכלנו משלו", ועונים "ברוך (אלהינו) שאכלנו משלו ובטובו חיינו", וחוזר המברך על משפט הנ"ל.
נוסח רומניא
המזמן אומר "נברך (אלהינו) שאכלנו משלו", ועונים "ברוך שאכלנו משלו ובטובו הגדול חיינו, ברוך זכרו ברוך כחו, ברוכה לעד מתנתו".
נוסח פרבאנס
המזמן אומר "(ברשות אבא מרי ו)ברשות מורי ורבותי" או "ברשות המסובים", ומוסיף "נברך (אלהינו) שאכלנו משלו", ועונים "ברוך (אלהינו) שאכלנו משלו ובטובו הגדול חיינו", וחוזר המברך על המשפט הנ"ל. המזמן אומר "ברוך הוא וברוך שמו, וברוך זכרו לעולמי עד".
ברכת הזימון באירועים שונים
התלמוד בפרק ראשון של מסכת כתובות קובע כי יש להוסיף לברכת הזימון בשבעת ימי המשתה של החתונה (המכונה "ברכת חתנים"), ולהבדיל, בשבעת ימי האבלות (המכונה "ברכת אבלים"). הנוסחים יפורטו להלן:
ברכת חתנים
בנוסח אשכנז מוסיפים אחרי "יהי שם ה' מבורך מעתה ועד עודם" את פיוט דוי הסר, עיין לקמן.
המזמן קורא "נברך אלהינו שהשמחה במעונו, ושאכלנו משלו". על קריאה זו משיבים הסועדים: "ברוך אלהינו שהשמחה במעונו, ושאכלנו משלו, ובטובו חיינו", ואז המברך חוזר על נוסח זה.
לאחר ברכת המזון וברכה על היין מתחילים במעמד שבע ברכות החתונה.
על פי דינא דגמרא, אפשר לומר "שהשמחה במעונו" למשך שלושים יום, ואפילו למשך שנה אם עושים את הסעודה לכבוד הנישואין, אבל בשולחן ערוך נפסק שבזמן הזה "ערבה כל שמחה" ואין לברך חוץ משבעת ימי המשתה, או בג' ימים הראשון באלמן שנשא אלמנה (שיש רק יום אחד של שבע ברכות).
במסכת כתובות (דף ח עמוד א) מובא מעשה ברב חביבא שבירך ברכה זו בעת סעודת ברית מילה, ונפסק שאין הלכה כמותו - שכן לא ניתן לברך "שהשמחה במעונו" כאשר ישנו צער לתינוק הנימול.
ברכת אבלים
יש נוהגים שהמזמן קורא "נברך (בעשרה: אלהינו) מנחם אבלים". הסועדים משיבים "ברוך (בעשרה: אלהינו) מנחם אבלים שאכלנו משלו ובטובו חיינו" והמברך חוזר על נוסח זה. יש גם מנהגים שונים אם לשנות את סיומה של ברכת המזון בבית האבל.
תוספות פיוטיות
מנהג רווח בקרב קהילות הספרדים וקצת קהילות האשכנזים לומר פיוט זה לפני ברכת המזון, לפי שעוסק בברכת המזון. הוא נאמר לפני ברכת המזון, ואינו באמת מפייט את הזימון.
נישואים - דוי הסר
בקהילות אשכנז נהוג לשלב פיוטים בהקדמה לזימון בסעודת נישואים והשבע ברכות ובסעודת הברית מילה.
בסעודת נישואים ושבע ברכות אומרים את הפיוט "דוי הסר" אשר חיברו דונש בן לברט (שמו חתום בראשי החרוזים) וכך הוא נוסח הפיוט:
המזמן מתחיל ב"דְּוַי הָסֵר וְגַם חָרוֹן, וְאָז אֵלֵּם בְּשִׁיר יָרוֹן" הקטע פותח בהכרזה על השמחה ומדבר אל הקהל - הסר עצב וצער ואז גם אילם יפצח בשיר. המשכו של המשפט הוא "נְחֵנוּ מַעְגְּלֵי צֶדֶק, שְׁעֵה בִּרְכַּת בְּנֵי יְשׁוּרוּן, בְּנֵי אָהֲרֹן" והוא למעשה בקשה מהאל שינחה את הסועדים ובעיקר את החתן והכלה הטריים במעגלי צדק וישרה עליהם את ברכת בני ישורון ובני אהרון. לאחר מכן ממשיכים את הזימון כרגיל וכפי שפורט לעיל.
ברית מילה - נודה לשמך
בסעודת ברית מילה נוהגים בקהילות אשכנז המזרחי להקדים לברכת המזון את הפיוט 'נודה לשמך' הבנוי מכמה בתים ופזמון חוזר.
עצמאות ברכת הזימון
בתלמוד, ישנו דיון בשאלה האם ברכת הזימון היא ברכה נפרדת בפני עצמה או שמא היא כוללת גם את ברכת הזן המגיעה אחריה. הוויכוח נוגע למקרה בו אדם עונה לזימון כשעדיין לא סיים לאכול, והוא רוצה להמשיך לאכול לאחריו (בשעת הזימון עצמו האכילה אסורה). בהקשר זה עולות כמה שאלות: האם כשיברך את ברכת המזון, עליו להמשיך ולברך את ברכת הזן לאחר שענה לקריאת המזמן, והאם מותר לו לחזור לאכול כבר לאחר שהמזמן אמר "שאכלנו משלו ובטובו חיינו" או שעליו להמתין עד שהמזמן יגיע לסוף ברכת הזן.
ההירכיה לשם בחירת המזמן
כאמור את ברכת הזימון מוביל מזמן הדומה בתפקידו לחזן. הענקת תפקיד המזמן לאדם כלשהו נחשבת לאות כבוד כלפיו. על פי ההיררכיה המקובלת בהלכה, אם יושב בקרב הסועדים כהן הוא שצריך לזמן. אם לא נמצא כהן אבל נמצא לוי לדעת מהר"ם מרוטנבורג ורוב הפוסקים אין צריך להקדים, ויש אומרים שטוב להקדים. אם לא נמצא לא כהן ולא לוי, מזמן אדם מישראל. כמו כן ישנה היררכיה רבנית: אם ישב לשולחן אדם המוסמך לרבנות או אדם הידוע כתלמיד חכם מוצע לו תפקיד המזמן וכך לגבי כל אדם מכובד. אם סועדת יחדיו משפחה, האב הוא הראשון שלו הזכות לזמן, ולאחר מכן לבניו על פי הגיל, לגדול ביותר הזכות החזקה ביותר. כאשר אדם מתארח בבית מסוים נתונה לבעל הבית הזכות הראשונית לזמן.
שבירת ההירכיה
סדר העדיפויות שצוין לעיל אינו מונע ממי שקודם לזמן למחול על כבודו ולהרשות לאחר לזמן במקומו. כך לדוגמה יכול לזמן בן בפני אביו או תלמיד בפני רבו. כאשר נוצר מצב שבו בין הסועדים מצוי אדם שלו זכות קודמת לזמן מהמזמן שנבחר, נהוג שהמזמן מזכיר אותו בשלב בקשת הרשות, כך שהוא אומר "ברשות", מוסיף את מי שהיה יכול לזמן במקומו - כהן/ לוי/ הרב/ בעל הבית - ומסיים בפנייה לכלל הסועדים להשתתף בזימון: "נברך (אלהינו) שאכלנו משלו". רבים נתנו לאורח לזמן, שכך אומר את "ברכת האורח" בקול.
תפקיד המזמן בעבר
תפקיד המזמן היה בעבר ארוך ומשמעותי יותר - הוא קרא את הברכה כולה עבור כל הסועדים. מצב זה נבע מכך שבעבר לא היו קיימים "ברכונים" - ספרונים המכילים את ברכת המזון שכן הדפוס טרם הומצא, כמו כן ברכת המזון לא הייתה שגורה על לשונם של כל הסועדים. על כן המזמן היה מברך בקול גם עבור אלו שלא ידעו את הברכה ובכך מוציאם מידי חובת ברכת המזון. בתקופה המודרנית נוהג המזמן לקרוא בקול עד לסוף נוסח הזימון שהובא לעיל על פי דעה אחת, ועד סוף ברכת הזן על פי דעה אחרת (ראו לעיל), ובכל מקרה אומר בקול את מילותיה האחרונות של ברכת הזן. כל אחד מן הסועדים ממשיך את ברכתו בשקט.
שריר הסובך השלש ראשי
הקצה המרוחק (התחתון) של שריר הסובך השלש ראשי, או הקצוות המרוחקים של שריר הסובך ושל שריר הסוליה, מתאחדים לגיד אחד משותף בשם גִּיד הַשָּׁרִיר הַשְּׁלָשׁ רֹאשִׁי (tendo musculus tricipitis) או גיד העקב (Tendo calcaneus). הגיד מוכר גם בשם גיד אכילס, לפי האגדה שנקשרה באזור עקבו של אכילס. הגיד נאחז בחלק האחורי של עצם העקב.
רוזוולט (אנטארקטיקה)
האי רוזוולט (באנגלית: Roosevelt Island) הוא אי בים רוס, במרכז מדף הקרח רוס שבאנטארקטיקה. האי שאורכו 150 ק"מ (מכיוון צפון מערב לדרום מזרח), רוחבו 70 ק"מ, ושטחו כ-8,000 קמ"ר, מכוסה שלג כל ימות שנה. הנקודה הגבוהה באי היא בגובה של 550 מטרים מעל פני הים.
האי התגלה בשנת 1934 על ידי אדמירל הימיה ריצ'רד אי. ברד ונקרא על שם נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט.
האי נמצא בשטח חסות רוס שהוכרז חד צדדית על ידי ניו זילנד כשטחה. ארצות הברית ומדינות רבות אחרות אינן מכירות בהכרזה זו.
טראנס פסיכדלי
בעוד שבגואה טראנס המקורי נעשה שימוש בעיקר בסינתיסייזר המודולרי ובסמפלרים חומרתיים, הרכבי טראנס פסיכדלי מעדיפים לרוב לעשות שימוש בכלים תוכנתיים למניפולציה של דגימות, וכן במכשירים דיגיטליים או תוכנות, המדמים את פעולתם של סינתסייזרים אנלוגיים ישנים.
הטראנס הפסיכדלי פופולרי במיוחד בישראל בה הוא נחשב לכמעט מיינסטרים, בעיני חובבי הז'אנר מהארץ ומהעולם. הוא פופולרי גם ברוסיה, הממלכה המאוחדת, מקסיקו, גרמניה, יפן, אוסטרליה, ברזיל, דרום אפריקה, סרביה ומונטנגרו, הולנד וגואה.
הגדרה
טראנס פסיכדלי מאופיין בBPM של 138–145. המאפיין המובהק של פסיי-טראנס הוא בס מחזורי שחוזר על עצמו באופן פסיכדלי, וכך קיבל את שמו.
היסטוריה
הטראנס הפסיכדלי התפתח בתחילת שנות התשעים מהגואה בעזרת השפעת אמנים כמו TimeShard וEat Static מהלייבל Planet Dog.
הלייבל הראשון שיצר טראנס פסיכדלי "טהור" היה Butterfly Records, אשר הוקם על ידי מרטין גלובר. הוא ניצל את המונופול שלו בתור בעל הלייבל והסטודיו היחיד אשר פעל למען הטראנס הפסיכדלי והקים את Dragonfly Records ובמהרה הפך המקום למרכז המוזיקה הפסיכדלית בלונדון. באותו מקום ראג'ה ראם וגארהם ווד יצרו את The Infinity Project. סיימון פוספורד, אשר עבד כטכנאי סאונד ב-Dragonfly, הוציא שם את האלבום האגדי Twisted כ-Hallucinogen, הקומפליקציה הראשונה של Dragonfly Records הוצאה כטראנס סמפלר וזמן קצר אחר כך באוגוסט 1993 יצאה קומפליקציה חדשה בשם Project II Trance. הקומפליקציה הנ"ל הכילה יצירות של אמנים אהודים כמו Mandra Gora והפרויקט הצרפתי Total Eclipse.
בנקודה זו התפתחה סצנת הטראנס הפסיכדלי ולייבלים ואמנים רבים נוספו ונוצרו בתחום. המסיבה הקולקטיבית הראשונה של טראנס פסיכדלי נערכה, וראג'ה ראם וגארהם ווד הקימו לייבל משלהם, הנקרא TIP Records (השם שונה לבסוף ל-TIP WORLD). טצ'ויושי סוזוקי החל לשתף פעולה עם ג'ון פרלאוף והם הקימו את Matsuri Productions. סיימון ברי הקים את Platipus Records, שבנוסף הוציא את התקליט הראשון שלו, הפרויקט של סיימון Union Jack הוביל אותו להוציא בשנת 1996 את אלבום הטראנס There will be no Armageddon, המציג טרקים ידועים כמו: "Red Herring","Cactus" ואת "Two Full Moons and a Trout".