cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הלל ריבלין
את שיטת הגאולה שקיבל מרבו, הגר"א, ערך רבי הלל בספר "קול התור". על מסורות אלו ועל אותנטיות ספר זה יצאו עוררין במהלך השנים. (ראה: הרב משה שטרנבוך, שו"ת תשובות והנהגות כרך ד', סימן שכח)
מאז הוצאת הספר כנספח לספר "התקופה הגדולה" על ידי הרב מנחם מנדל כשר מהווה "קול התור" בסיס לשיטת "גאולה בדרך הטבע". רבים בציונות הדתית נוהגים לצטט מספר זה.
הקורפוס הראשון (האימפריה הגרמנית)
הקורפוס הראשון (בגרמנית: I. Armee-Korps) היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.
מלחמת אוסטריה–פרוסיה
הקורפוס הוקם ב-18 במרץ 1814 כמפקדו הראשון מונה פרידריך וילהלם פון בילוב. הקורפוס השתתף לראשונה בקרבות במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. מפקדו באותה העת היה אדולף פון בונין. הוא השתתף בקרב טראוטנאו וקרב קניגרץ.
מלחמת צרפת–פרוסיה
בין השנים 1870-1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת–פרוסיה כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד קרל פרידריך פון שטיינמץ. מפקדו באותה העת היה אדווין פון מנטויפל. הקורפוס לחם בקרב נוסוויל, המצור על מץ, קרב אמיין, קרב האלו וקרב סן קוונטין. עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס הראשון שמר על זהותו הפרוסית. בסיסו היה בקניגסברג.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד הרמן פון פרנסואה. הוא נערך בחזית המזרחית במסגרת הארמייה השמינית של מקסימיליאן פון פריטוויץ. הקורפוס השתתף בבלימת הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית בקרבות שטלופנן וגומבינן, ובהשמדת הארמייה הרוסית השנייה בקרב טננברג. ב-9 באוקטובר של אותה שנה הועבר פרנסואה לפקד על הארמייה השמינית, ורוברט קוש מונה למחליפו כמפקד הקורפוס הראשון. תחת פיקודו של קוש לחם הקורפוס בקרב השני על האגמים המזוריים. ב-11 ביוני 1915 הועבר קוש לפקד על קורפוס המילואים ה-10, וכמחליפו מונה יוהנס פון אבן. הקורפוס לחם בהצלחה במתקפת גורליצה-טרנוב. ביולי 1915 כבש הקורפוס את ביאליסטוק, ובספטמבר חבר לארמייה העשירית וכבש עימה את וילנה, ובאוקטובר כבש בסיוע פלגת הארמייה D - שולץ את דינבורג.
ביוני 1916 השתתף תחת פיקוד הארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה של אדוארד פון בהם-ארמולי בבלימת מתקפת ברוסילוב. ב-10 ביוני 1917 מונה פון אבן למפקד הארמייה התשיעית, וארנולד פון וינקלר הועבר לפקד על הקורפוס הראשון. הקורפוס השתתף בבלימת מתקפת קרנסקי כחלק מהארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה, ולאחר מכן השתתף בכיבוש מזרח גליציה. ב-25 בפברואר 1918 מונה וינקלר למפקד קורפוס המילואים ה-25, ולמחליפו מונה וילהלם גרנר. בעקבות הסכם ברסט-ליטובסק הוצב הקורפוס ככוח כיבוש באוקראינה. ב-28 במרץ 1918 מונה גרנר לראש מטה קבוצת הארמיות מקנזן, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס תאודור מנגליבר. בעקבות החתימה על חוזה ורסאי חזר הקורפוס לגרמניה ופורק ב-20 בספטמבר 1919 לאחר יותר מ-100 שנות קיום.
לאיוש צ'אבאי אקש
לַאיוֹש צַ'אבַּאִי אֵקֶש (במקור אנגל, בהונגרית: Csabai Ékes Lajos; בודפשט, 2 באוגוסט 1896 – האי הארוש, 1944) היה גרפיקאי וצייר יהודי-הונגרי שנרצח בשואה.
ביוגרפיה
לאיוש צ'אבאי אקש נולד במשפחה יהודית כבנם של דוד אנגל ואדל קוֹהְן (הגרסה הגרמנית-הונגרית לכהן). לאביו הייתה בית מלאכה לציור וייצור שלטים. לאיוש החל את לימודיו בבית הספר לאמנויות יישומיות בבודפשט, ואחר כך באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות אצל הצייר אישטוואן רטי. הוא התחיל כגרפיקאי ויצר איורים לאגדות, לעטיפות ספרים ולפלקטים.
הוא היה לוחם אש (כבאי) במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 שירת בשדות הקרב האיטלקיים והרוסיים, נפצע וזכה במדליית הצטיינות כסג"ם מילואים. לאחר שחרורו למד גם בבית הספר החופשי של הצייר קארוי קרנשטוק. בשנת 1919 פתח בעצמו בית ספר לאמנויות יפות ויישומיות. הוא ערך סיורי לימוד ארוכים יותר באיטליה (1922) ובגרמניה (1924).
לאחר מלחמת העולם הראשונה החל גם לצייר, הוא הופיע לראשונה בתערוכה בהיכל האמנות (בודפשט) בשנים 1920–1921. עד מהרה חזר לגרפיקה. הוא הציג את עבודותיו בתערוכת הגרפיקה ההונגרית בשווייץ (1924), בתערוכת הספרים בלייפציג (1927), בקלן (1928) ובפריז (1931) וכן בתערוכה העולמית בברצלונה (1929). הגרפיקה שלו הופיעה בכתבי עת זרים רבים, אפילו בעיתונים יפניים. בשנת 1927 הציג את עבודות הגרפיקה שלו בסלון הלאומי והמגזין "גרפיקה הונגרית" (Magyar Grafika) הקדיש גיליון מיוחד ליצירותיו.
ב-17 ביולי 1922 הוא התחתן עם אדית טולנאי, בתם של בלה טולנאי ואראנקה קראוס שהייתה צעירה ממנו בשבע שנים. הם התגרשו בשנת 1929. ב-9 בנובמבר 1932 נשא לאישה את אליז, בתם של אימרה קשוני ומטילד קולקה.
הוא היה חבר ב"חברת לאסלו פאל" לציור וב"חברה ההונגרית של אמני ספרים ופרסום". כיוון שמשנת 1939 לא היה יכול כבר לעבוד בשל החוקים האנטי יהודיים ובמיוחד החוק היהודי השני, המקום היחיד שיכול היה להתפרנס היה במסגרת התערוכות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך.
כיהודי, צ'אבאי אקש זומן לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) מספר פעמים במהלך מלחמת העולם השנייה. בקיץ 1944 הוא נראה לאחרונה בתחנת הרכבת של האי הרוש. (כיום חצי אי על הדנובה ברובע 22 של בודפשט).
בני ביזיאק
ארבעת בניו של בונה כלי הקשת ליאנדרו ביזיאק, אנדרה, קארלו, ליאנדרו וג'אקומו, למדו את מקצוע בניית כלי הקשת אצל אביהם, רב-אמן בעל מוניטין בינלאומיים בתחום, ועבדו עמו בסדנתו במילאנו, לשם עברה אמנות בניית הכינורות, עם תום עידן בוני הכינורות הדגולים בקרמונה, ובראשם סטרדיווארי, משפחת אמאטי וגוארנרי.
אנדרה ביזיאק
אנדרה ביזיאק, בנו הבכור של ליאנדרו, נולד ב-16 בדצמבר 1890 במילאנו ומת ב-25 באוגוסט 1967. הוא למד את מלאכת בניית הכינורות אצל אביו וגילה עניין רב בכלי נגינה עתיקים. אנדרה, ששימש כאוצר לאוסף הכלים המשפחתי, הפיק הנאה מן המגוון העשיר של כינורות איטלקים שבסדנתו ומהצגתם לפני מבקרים.
קארלו ביזיאק
קארלו ביזיאק נולד ב-9 במרץ 1892 ומת ב-23 באפריל 1968, בנו ותלמידו של ליאנדרו ביזיאק. כממשיך אסכולת קרמונה, החל ללמוד את אמנות בניית כלי הקשת בגיל צעיר. בשנת 1922, אחרי נישואיו, עבר לפירנצה, שם התגורר עד סוף חייו.
רוב שנות מלחמת העולם הראשונה עברו עליו מחוץ לאיטליה ובתקופה זו למד בפריז את אמנות בניית הקשת, בסדנתו של אז'ן סארטורי (Eugene Sartory), שם עבד לצד אנדרה ויניירון (Andre Vigneron), מי שיהיה בהמשך לאחד מבוני הקשתות הנודעים ביותר בתקופתו.
כלי הנגינה של קארלו, אף כי מועטים במספר, בנויים מעץ מעולה בטיבו ומצטיינים בצלילם המושלם. לאחר סיום בנייתו של כלי, היה מניח אותו למשך שנתיים ורק אז חוזר לשלב הגימור בלכה. ההקפדה הדקדקנית הזו הקנתה לו פרסום עולמי. קארלו ביזיאק התפרסם במיוחד באיכות הלכה שלו ובטכניקה ששימשה אותו לציפוי כליו.
מסאיה אוקוגאווה
מסאיה אוקוגאווה (ביפנית: 奥川 雅也, Okugawa Masaya; נולד ב-14 באפריל 1996) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת הקשר באאוגסבורג.
קריירת מועדונים
אוקוגאווה הוא תוצר מחלקת הנוער של קיוטו סנגה היפנית, כשבספטמבר 2014 הוא חתם על חוזה מקצועי בקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-5 במאי 2015, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-59 בתיקו 1–1 מול גיפו.
ב-31 באוגוסט 2018, נודע שאוקוגאווה יצטרף להולשטיין קיל הגרמנית עד לתום עונת 19–2018.
דן שצברג
דן שצברג (נולד ב-10 בספטמבר 1969) הוא במאי דיבוב, מפיק דיבוב ומדבב ישראלי, היה אחראי כיום על אולפני וידאופילם אינטרנשיונל.
ביוגרפיה
שצברג נולד בישראל הוא בוגר לימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, וב-1998 החל לדבב באולפני תומיתות לצד המדבבים שאולי הלוי, אסף אבידן וגדי לוי, דיבב בסדרות כגון "סיסי הנסיכה" (פרנץ, דיבובו הראשון), "חבורת בטטה", "העולם האבוד" (לורד רוקסטון וקולבר), "בוב הבנאי" (בוב ולופטי), "החנות של מופטופ" (מופטופ), "טומי ואוסקר", "הדרדסים" (בר מוח ובר כוח), "דן הדוור", "פימפה", "נזק", "פלינט בלש הזמן" (מרלוק הולמס וסופר-נינג'ה) ועוד.
החל משנת 2003, דיבב באולפני דאבי דאב את רעמסס ופרעה בסדרה "נסיכת הנילוס", ובשנת 2011 דיבב באולפני אלרום.
החל משנת 2011 דיבב בסדרות וסרטים כמו "עידן הקרח: חוגגים בגדול", "ביבי וטינה", "רובי הרובוט", "ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא", "גרוג'בנד", "המיליונרים הצעירים", "מישמיש העכביש", "מדלן היפה", "20 אלף מיל מתחת למים", "אי המטמון", "ארצ'י והאדם הקדמון", "זורו המדהים", "סברינה: חברות לנצח", "דני שובבני: קרוז קונטרול", "דו"ח דלעת", "וולברין והאקס-מן", "מאשה והדב", "לאסי", "צבי הנינג'ה", "תומס הקטר וחברים" (כולל קריינות) ו"בקוגן".
ב-2016 דיבב את פרסי בסרט "ברבי: יחידת הריגול".
ב-2018 דיבב את פון בסרט "עולמם הסודי של גמדי הגינה", את ויין בסרט "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה", וכן נתן את קולו לסרטים "החברים הסודיים של לואי" ו"קוסמים ליום אחד: הפרח המכושף".
ב-2021 החל לדבב בסדרת הטלוויזיה "צוות פיקוויק".
חיים אישיים
שצברג נשוי לדורית והוא אב לחמישה ילדים. מתגורר בקיבוץ צרעה.
הקורפוס השני (האימפריה הגרמנית)
הקורפוס השני (בגרמנית: II. Armee-Korps) היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1915.
מלחמת אוסטריה–פרוסיה
הקורפוס הוקם ב-3 באפריל 1820 כמפקדו הראשון מונה פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של פרוסיה (לימים פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה). מפקדת הקורפוס הייתה לראשונה בברלין, וב-1837 הועברה לשטטין. ב-1863 חזרה המפקדה לברלין, וב-1870 השתקעה סופית בשטטין. הקורפוס השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה תחת פיקוד סטפן פון שמידט כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם בין היתר בקרב קניגרץ.
מלחמת צרפת–פרוסיה
בין השנים 1870–1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. מפקדו באותה העת היה אדוארד פון פרנסקי. הקורפוס לחם בקרב גרבלוט, קרב וילירס, המצור על מץ והמצור על פריז. עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס השני שמר על זהותו הפרוסית.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד אלכסנדר פון לינסינגן. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה הראשונה של אלכסנדר פון קלוק. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, הקרב הראשון על המארן, המרוץ אל הים וקרב איפר הראשון. בנובמבר 1914 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית והשתתף במתקפת הקרפטים. ב-8 בינואר 1915 פורק הקורפוס ועל בסיסו הוקמה ארמיית הדרום. ב-17 בדצמבר 1918, לאחר סיום המלחמה, הוקם הקורפוס מחדש, ופורק ב-30 בספטמבר 1919.
קודי זלר
קודי אלן זלר (באנגלית: Cody Allen Zeller; נולד ב-5 באוקטובר 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר במיאמי היט.
שני אחיו הגדולים אף הם כדורסלנים מקצועיים: לוק זלר היה פעיל בין השנים 2009–2014, ושיחק בין היתר בפיניקס סאנס, וטיילר זלר נבחר בבחירה ה-17 של דראפט 2012, ומאז משחק בליגת ה-NBA.
קריירת תיכונים ומכללות
זלר נולד בעיר וושינגטון שבאינדיאנה, ולמד ב"תיכון וושינגטון" המקומי. בשנתו השלישית בקבוצת הכדורסל של התיכון קלע 20.5 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לה לזכות באליפות התיכונים של אינדיאנה. בעונתו הרביעית והאחרונה זכה באליפות נוספת, וזכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של אינדיאנה ("Indiana Mr. Basketball") לאחר שרשם ממוצעים של 24.6 נקודות ו-13.1 ריבאונדים למשחק. כמו כן באותה עונה השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים המצטיינים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2011 החל ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל שלה הוביל את קלעיה עם 15.6 נקודות בממוצע למשחק. במשחק שמינית גמר אליפות המכללות קלע זלר 20 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול האלופה שבדרך, אוניברסיטת קנטקי, בתוצאה 90–102. בסיום העונה זכה זלר בתואר " העונה של מחוז ה-Big 10", ונבחר לחמישיית הפרשמנים השנייה של העונה בליגת המכללות.
על אף הצפי שייבחר באחת מ-10 הבחירות הראשונות של דראפט 2012, אם יירשם אליו, החליט זלר להישאר באינדיאנה עונה אחת נוספת. לאורך אותה עונה קלע זלר 16.8 נקודות (שלישי במחוז) ואסף 8.2 ריבאונדים (שני במחוז) בממוצע למשחק, וקבוצתו הודחה פעם נוספת בשלב שמינית גמר אליפות המכללות. בסיום העונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות כולה (Second-team All-American), לצד חברו לקבוצה ויקטור אולדיפו שנבחר לחמישייה הראשונה.
שארלוט בובקאטס/הורנטס
בדראפט ה-NBA 2013 נלקח זלר על ידי שארלוט בובקאטס בבחירה הרביעית, שתי בחירות אחרי אולדיפו. בעונת הרוקי השתתף בכל 82 משחקי קבוצתו, וקלע 6.0 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של אל ג'פרסון. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בנובמבר 2016 סיכם על הארכת חוזה ל-4 עונות נוספות בשארלוט, החל מעונת, בסך כ-56 מיליון דולר. ב-25 בפברואר 2019 קלע שיא קריירה של 28 נקודות במשחק מול גולדן סטייט ווריורס.
פורטלנד טרייל בלייזרס
באוגוסט 2021 חתם זלר על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס.
יוטה ג'אז ומיאמי היט
ב-26 בספטמבר 2022 חתם זלר ביוטה ג'אז.
ב-15 באוקטובר באותה שנה, שוחרר זלר מהקבוצה.
ב-20 בפברואר 2023 חתם זלר במיאמי היט.
חצוצרה חקיינית
חצוצרה חקיינית (שם מדעי: Syrinx aruanus) היא מין רכיכה ימית ממחלקת החלזונות ומהמשפחה קוצניים. מין זה הוא החילזון הגדול בעולם. הוא המין היחיד מסוגו. על המין ידוע בעיקר מאוספי רכיכות (Conchology) שמתפעלים מממדי החצוצרה, אך לא ידוע הרבה על חייה בטבע.
אורכה של החצוצרה החקיינית 91 ס"מ בממוצע ומשקלה עד 18 קילוגרם והיא החילזון השני באורכו לאחר המין ארנבת ים שחורה שאורכה מעל 99 ס"מ, אך היא כבדה מארנבת הים והכבדה שבכל החלזונות. החצוצרה החקיינית מזכירה במראה את החצוצרה ומזכירה אותה, אך שייכת למשפחה שונה. היא בעלת קונכייה גדולה וסלילנית בעלת קרן הפונה מעלה. צבע הקונכייה משמש עם רצועות חומות עד אפורות. לעיתים צבע הקונכייה בהיר יותר עד צבע שמנת.
תפוצתה של החצוצרה החקיינית בטבע הוא בחופי צפון אוסטרליה ומזרח אינדונזיה וגינאה החדשה. הם חיים על חולות קרקעית הים בעומק 30 מטר, באזורים בהם אין דיג-יתר.
החצוצרה החקיינית ניזונה בעיקר מתולעים רב זיפיות גדולות כמו ה-Polyodontes, ה-Loimia וה-Diopatra, תולעים שאורכם יכול להגיע ל-1 מטר. החצוצרה החקיינית יכולה לאתר אותם דרך החול בעזרת ה"חוטם" הארוך שלה ולשלוף אותם ממחבואם.
החצוצרה החקיינית נידוגה בידי תושבי אוסטרליה, הן בשביל אוספי רכיכות המתפעלים מגודלה והן כבשר פיתיון לדגים. כמו כן הקונכייה משמשת כמקור למשקה ליים.
ולנטין מורטוב
ביוגרפיה
ולנטין מורטוב נולד בכפר במחוז מוסקבה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עזב את הלימודים ועבד במפעל לייצור נשק. בשנת 1945 מורטוב חזר לבית הספר. מורה לספורט ראה בו פוטנציאל והציע לילד להתחיל להתאמן בחוג להתעמלות. בשנת 1947 מורטוב השתתף לראשונה באליפות ברית המועצות ובשנת 1950 הוא זכה באליפות המדינה. בשנת 1951 הוא התחתן עם סופיה מורטובה, אף היא מתעמלת אולימפית מצטיינת, בעלת 8 מדליות אולימפיות, מהן 2 זהב, 2 כסף ו-4 ארד. לזוג נולדו שני ילדים, סרגיי (1952) ואנדריי (1961).
כוכב אליפות העולם בהתעמלות
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1954 הוביל מורטוב את נבחרת ברית המועצות לאחר שזכה ב-5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, כולל בתחרות הקרב רב אישי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה מורטוב ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה במוסקבה בשנת 1958 זכה מורטוב במדליית זהב בתחרות קרב-רב קבוצתי.
לאחר פציעה קשה בשנת 1959 החל מורטוב לאמן. בין השנים 1960–1968 שימש כמאמן ראשי של נבחרות ברית המועצות.
ב-6 באוקטובר 2006 נפטר מורטוב שבועיים לאחר מותה של רעייתו ב-25 בספטמבר, סופיה מורטובה.
שובר רוח
שובר רוח הוא נטיעה של שורה אחת או יותר של עצים או שיחים הנטועים במטרה לספק הגנה מהרוח ולהגן על הקרקע מסחיפה. בדרך כלל נוטעים אותם סביב הגבולות של שדות או חוות. בתכנון נכון יכולים שוברי רוח שנטעו סביב בית להקטין את הוצאות החימום והקירור ולחסוך באנרגיה. שוברי רוח ניטעים גם במטרה למנוע משלג להיסחף לתוך כבישים או אפילו חצרות. תועלות נוספות כוללות יצירת בתי גידול לחיות הבר ובאזורים מסוימים כורתים את העצים עבור מוצרי עץ.
אפשר לשלב שוברי רוח ויבול מעורב בשיטה חקלאית הקרויה "יבול בסמטאות" (alleycropping). שדות ניטעים בשורות של יבולים שונים המוקפים בשורות של עצים. עצים אלו מספקים פירות, עץ ומגנים על היבולים מהרוח. שיטה זו הצליחה במיוחד בהודו, אפריקה וברזיל שבה מגדלי הקפה שילבו בין חקלאות ליערנות.
שימוש נוסף בשוברי רוח הוא למסך בין חווה לכביש ראשי או לאוטוסטרדה. שוברי הרוח משפרים את נוף החווה בהסתרת הכביש, בהפחתת רעשי התנועה וביצירת מחסום בטוח בין חיות המשק הכביש.
באנגלית ובשפות נוספות מקובל להשתמש במונח "שובר רוח" (windbreaker) למעיל שנועד להגן מפני הרוח, מושג שתורגם לעברית כמעיל רוח.
"שוברי רוח" הוא גם שם של סוג גדר העשויה מכותנה, ניילון, קנבס ומפרשים ממוחזרים. בגדר זו יש שלושה או יותר לוחות מוצמדים באמצעות מוטות המושחלים לכיסים שנתפרו בלוחות. את המוטות נועצים בקרקע וכך נוצרת הגדר. "שוברי רוח" או "גדרות רוח" נועדו להפחית את מהירות הרוח מעל אזורים חשופים לסחיפה כדוגמת שדות פתוחים, מצבורים תעשייתיים ופעילות תעשייתית מאובקת. כיוון שהיחס בין סחיפה למהירות הרוח הוא בחזקה שלישית אזי הפחתה של מהירות הרוח לחצי (לדוגמה) תקטין את הסחיפה במעל ל-80%.
ג'וני דוקינס
ג'וני ארל דוקינס הבן (באנגלית: .Johnny Earl Dawkins Jr; נולד ב-28 בספטמבר 1963) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי.
שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1986–1995, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 11.1 נקודות, 5.5 אסיסטים ו-2.5 ריבאונדים למשחק. בין השנים 2008–2016 כיהן כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סטנפורד, ומאז שנת 2016 משמש כמאמן קבוצת אוניברסיטת מרכז פלורידה.
קריירת מכללות
דוקינס נולד וגדל בוושינגטון די. סי., ובין השנים 1982–1986 למד באוניברסיטת דיוק. בכל 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("דיוק בלו דבילס") הוביל את קלעיה, עם ממוצע כולל של 19.2 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן מייק ששבסקי. בעונת 1985/1986 הוליך את דיוק להעפלתה החמישית אי פעם לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, וכן להעפלתה השלישית למשחק גמר הטורניר. במשחק הגמר עצמו קלע דוקינס 24 נקודות מול אוניברסיטת לואיוויל, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 69–72. בסיום אותה עונה הפך לשחקן הראשון מדיוק אשר זוכה בפרס נייסמית', המוענק לשחקן הצטיין בליגת המכללות. 2,556 הנקודות שקלע לאורך קריירת המכללות הציבו אותו במקום הראשון בתולדות האוניברסיטה; נתון זה נותר שיא האוניברסיטה במשך 20 שנה, עד ששבר אותו ג'יי. ג'יי. רדיק בשנת 2006.
קריירת משחק ב-NBA
בדראפט ה-NBA 1986 נבחר דוקינס על ידי סן אנטוניו ספרס, בבחירה העשירית. בעונת רשם ממוצעים של 15.8 נקודות ו-7.4 אסיסטים למשחק, אשר בדיעבד היו שיאי הקריירה שלו.
לקראת עונת חתם על חוזה בדטרויט פיסטונס, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 31.
קריירת אימון
בשנת 1998 החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דיוק, בה שיחק בעברו כסטודנט, תחת המאמן הראשי מייק ששבסקי. בעונת 1998/1999 הפסידה הקבוצה בגמר טורניר אליפות המכללות, ובעונת 2000/2001 זכתה באליפות המכללות השלישית בתולדותיה, בהובלתם של שיין באטייה, ג'יי ויליאמס, מייק דאנליבי וקרלוס בוזר.
בשנת 2008, לאחר 10 עונות כעוזר מאמן בֶדיוק, מונה למאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת סטנפורד. בעונת 2013/2014 העפילה הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בפעם השישית בלבד בתולדותיה, בהובלתם של צ'ייסון רנדל, דווייט פאוול, אנתוני בראון וג'וש הואסטיס. בסיום עונת 2015/2016 פוטר דוקינס מתפקידו; לאורך 8 עונותיו כמאמן הקבוצה, רשמה סטנפורד מאזן כולל של 156 ניצחונות ו-115 הפסדים (57.6%).
לקראת עונת 2016/2017 עבר לאמן את קבוצת אוניברסיטת מרכז פלורידה (UCF).
גוטהרדט קוהל
גוטהרדט קוהל (בגרמנית: Gotthardt Kuehl; 28 בנובמבר 1850 – 9 בינואר 1915) היה צייר גרמני ונציג של האימפרסיוניזם הגרמני הוותיק, שנהנה ממוניטין בינלאומי גבוה במהלך חייו.
ביוגרפיה
קוהל היה בנו של סיימון קוהל, מורה ואורגניסט בכנסיית סנט לורנץ הישנה. הוא למד באקדמיה לאמנות בדרזדן (1867) ובאקדמיה לאמנויות יפות במינכן (1870), התגורר בפריז בין השנים 1878–1889 ולמד את ציורי המאסטרים הישנים בנסיעות לאיטליה והולנד.
מעל לכל, קוהל צייר חללי פנים יפים, גם עם היבט חברתי (בית יתומים של ליבק); בהמשך גם נופים ארכיטקטוניים, המבוססים במיוחד על מוטיבים של דרזדן.
בתחילת המאה, יחד עם קרל באנצר, קוהל היה הכוח המניע מאחורי הקמת האגודה החופשית של אמני דרזדן ושל איגוד האמנים החזותיים בדרזדן, שנוסד כעבור שנה. גם באנצר וגם קוהל למדו בפריז והביאו לדראזדן סגנונות חדשים של אימפרסיוניזם. עם האגודה החופשית של אמני דרזדן ואיגוד האמנים החזותיים בדרזדן, הוקם הזצסיון הראשון בדרזדן בשנת 1893.
בשנת 1895 הפך לפרופסור באקדמיה לאמנות בדרזדן. בשנת 1896 קיבל מדליית זהב גדולה בתערוכת האמנות הבינלאומית בברלין. בשנת 1902 הקים את אגודת האמנים Die Elbier. גוטהרד קוהל היה גם אחד מחברי ההנהלה המוקדמים של התאחדות האמנים הגרמנית. בשנת 1909 היה חבר מייסד באגודת האמנים בדרזדן. בשנת 1913 הוענק לו מסדר מקסימיליאן הבווארי למדע ואמנות.
מורשתו
בדרזדן-שטרלן קיים רחוב גוטהרדט קוהל המנציח את הצייר. הוא ממוקם ליד הסטודיו שלו.
בליבק נקרא על שמו בית הספר שנבנה במקום בית הספר הישן של בית הוריו, בשנת 1934.
מפרץ זימן
מפרץ זימן (באנגלית: Zimen Inlet; בבולגרית: Зименски залив) הוא מפרץ בחוף המזרחי של חצי האי צ'רצ'יל, בחוף אוסקר השני בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
רוחבו של המפרץ 12.8 קילומטרים. המפרץ הוא חלק מלשון הים אדי, ומצוי בין נקודת סלאב ונקודת קאווארוס.
מקור השם
המפרץ נקרא על שם הכפר זימן (בבולגרית: ), במחוז בורגס, שבדרום מזרח בולגריה.
וילה מלצ'ט
וילה מלצ'ט היא וילה בודדת, בסגנון האדריכלי אנגלי-קולוניאליסטי, השוכנת לחוף הכנרת, מול המושבה מגדל. הווילה נבנתה בשלהי שנות ה-20 של המאה העשרים, על ידי הלורד מלצ'ט וקרויה על שמו. המבנה תוכנן על ידי האדריכל בנימין צ'ייקין ביחד עם האדריכל זליג אקסלרוד.
הבית בעל שתי קומות ומסויד לבן. סביב הבית חצר מטופחת גדולה. את הבית מקיפה גדר. הבית הוכרז כאתר מורשת, על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
היסטוריה
בשנת 1921 ביקר אלפרד מונד הוא לורד מלצ'ט בארץ ישראל בפעם הראשונה, הוא התלווה בביקורו לחיים ויצמן. במסגרת סיורים הגיעו למושבה מגדל לחוותו של משה גליקין. גליקין נטע לכבודו חורשה ליד הכנרת שתישא את שמו. בהמשך הביקור שכנע גליקין את מונד לרכוש שטח אדמה ליד הכנרת כדי להקים עליה וילה. השטח שנרכש כלל כ-200 דונם. בשטח שנירכש ניטעו מטעים ופרדסים. הבית עצמו החל להיבנות בשנת 1928. בנייתו הסתיימה כנראה בשנת 1931, לאחר מותו של מונד.
גיזברן
גיזברן (באנגלית: Gisborne) היא עיר נמל הנמצאת בניו זילנד, בחלק החוף הצפוני של מפרץ פוברטי, אשר נמצא בחוף המזרחי של האי הצפוני. סביב העיר ישנו אזור חקלאי עשיר ופורה, אשר מגדלים בו חזירים, כבשים ועצי הדרים. תושבי העיר מתפרנסים בעיקר מענף הדיג ומתיירות.
וילה מלצ'ט
היסטוריה
בין השנים 1931–1939 נהגה בתו של מונד, ליידי אווה ויולט רדינג, לבלות את חופשותיה בווילה, באירוח מנהיגי יישוב רבים ביניהם דוד בן-גוריון, אורד וינגייט, חיים ארלוזורוב, חיים ויצמן ואחרים. בשנת 1947 נמכרה הווילה לבעל הון יהודי הולנדי שחיפש משקיעים נוספים לשיפוץ הווילה אך בשל המחיר הגבוה, היא עמדה בשיממונה. בשנת 1977 נרכשה הווילה על ידי משפחת אייזנברג ולאחר שנים של הזנחה, היא שוקמה בשנת 2006 על ידי אדית, בתו של שאול אייזנברג ובנה דניאל. המקום נפתח לקהל הרחב לביקורים, סיורים ואירועים.
גיזברן
אוכלוסיית העיר נכון ל-2013 מונה 34,800 תושבים.
וילה מלצ'ט
בתרבות
במקום זה צולמה חלק מסדרת הנוער החממה שרוב עלילתה מתקיימת סביב הכנרת.
טאריק פיליפ
טאריק פיליפ (באנגלית: Tarik Phillip; נולד ב-10 באוגוסט 1993; בברוקלין, ניו יורק) הוא כדורסלן אמריקאי-בריטי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת לונדון ליונס מליגת העל הבריטית.
קריירה
פיליפ החל את הקריירה בשנת 2014 באוניברסיטת מערב וירג'יניה.
בעונת 2018/2019, חתם בקבוצת ממפיס האסל המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA.
בעונת 2019/2020, חתם בקבוצת טופאש בורסה המשחקת בליגת העל הטורקית.
בעונת 2020/2021, חתם בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל הישראלית.
גלעד שושן
גלעד שושן (נולד ב-1980) הוא עיתונאי ישראלי. שימש כתב הצפון של חדשות עשר והגיש את פינת "אוטוטו מטיילים" בערוץ עשר לשעבר.
ביוגרפיה
שושן נולד ולגדל בקריית שמונה. מגיל צעיר התעניין במדיה ובעשיית החדשות, ובגיל 15 הקים את הטלוויזיה הקהילתית של רשת המתנ"סים העירונית ומגזין החדשות בעיר. לאחר השירות הצבאי כמפקד בתותחנים ובמקביל ללימודים החל לעבוד בחדשות המקומיות תחת הכותרת "עדשה מקומית" כצלם ועורך. החל לכתוב ביקורות מוזיקה וטלוויזיה במקומונים.
עם הקמת ערוץ 10 החל גלעד לעבוד כצלם מערכת החדשות בצפון, תפקיד אותו הוא ממלא כבר כ-16 שנה. עם הזמן החל בנוסף לצילום לכתוב, לדווח ולשמש גם ככתב שטח בחדשות עשר.
שימש כצלם וכתב בצפון בחדשות עשר, בנוסף הגיש את הפינה "אוטוטו מטיילים" בתוכנית "אוטוטו שבת" עם אלמוג בוקר.
מוזיקה
שושן שידר במשך כמה שנים ברדיו קול הגליל העליון של רשות השידור, תוכנית המוקדשת לחיילים המשרתים בצפון ותוכנית מוזיקה שחורה. בעקבות המוזיקה שנחשף הביאה אותו ואת שניים מחבריו בני העיר קריית שמונה להקים את להקת "845 אקספרס" על שם קו האוטובוס המחבר בין קריית שמונה לתל אביב, הרכב מוזיקלי שזכה במקום השני בפסטיבל השירים של ישראל עם הלהיט אוהבת'ך.
עיסוקים נוספים
בין היתר כתפקידו כצלם וכתב, שושן עובד גם כצלם אופנה וכגרפיקאי ואפטריסט. ממקימי ארגון צל"ע (צעירים למען עירנו) בקריית שמונה.
לאורך השנים צילם גם תוכניות, סדרות, וסרטים רבים.
לאחרונה החל גלעד בחברת ההפקות בבעלותו creaTv להפיק, לביים ולצלם פרסומות לטלוויזיה.
חיים אישיים
גלעד שושן נולד ב-1980. נשוי לשירן ואב ל-3 בנות, מתגורר בגליל.
וילה גודי
וילה גודי (איטלקית: Villa godi) היא וילה שנבנתה על ידי האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו בין השנים 1542-1537 בלונדו די לוגו (Lonedo di lugo) מצפון לעיר ויצ'נזה שבחבל ונטו, בצפונה של איטליה. זוהי ככל הנראה הראשונה מבין הווילות הכפריות שבנה פלאדיו. היא נבנתה בהזמנת האחים ג'ירולמו, פייטרו ומרקאנטוניו גודי.
הווילה מתוארת בקצרה בספרו של פלאדיו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, במלל ובשרטוט. התוכנית כפי שבוצעה וכפי מצבה היום שונה בפרטים אחדים מן התוכנית כפי שהיא מופיעה בספר, ובעיקר החצרות ומבני העזר בחזית המבנה ובירכתיו. הווילה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, יחד עם הווילות הפלדיאניות בוונטו האחרות והיא פתוחה לציבור.
המבנה ועיטוריו
צידו החיצוני של המבנה מתאפיין בבנייה פשוטה ללא עיטורים כלשהם. בכך הוא יוצא דופן מבין הווילות שבנה פלאדיו מאוחר יותר באותו האזור. כמקובל אצל פלאדיו חזית המבנה מתאפיינת בסימטריה דו-צדדית.
במרכז מצויה מבואה אליה מוביל גרם מדרגות חיצוני אל עבר שלוש קשתות, ומאחוריהן הפתח. לבניין שלוש קומות המאופיינות על ידי טורי החלונות. הקומה המרכזית היא קומת האדון (piano nobile), והיא מתאפיינת בחלונות גדולים וגבוהים. מתחתיה מצויה קומת הקרקע, שהיא נמוכה מאוד, חלונותיה קטנים, ובה מוקמו המטבח וחדרי השירותים. הקומה עליונה, מתחת לגג, הניכרת בחלונותיה האופקיים הצרים, היא זו המשמשת כממגורה לתוצרת החקלאית של החווה, לפני משלוחה לשווקים.
רק קומת האדון זכתה לעיטור. פלאדיו עצמו מציין כי ציורי הקיר המעטרים את חדרי קומת האדון הם פרי מכחולם של הציירים גואלטיארו בדובאנו, בטיסטה דל מורו איש ורונה ובטיסטה ונציאנו. בטיסטה דל מורו הוא הצייר שעיטר את האולם המרכזי של הבית המכונה "אולם המוזות".
באגסי
תקציר העלילה
בעת שהוא מטייל בנבדה עולה במוחו הרעיון לבנות קזינו במדבר. הוא מגייס את עזרתו של הגנגסטר מיקי כהן (הרווי קייטל) ומגייס מימון מראש המאפיה מאיר לנסקי (בן קינגסלי) ומגנגסטרים אחרים בניו יורק שמאשרים את העסקה שעלותה מיליון דולרים. באגסי מפקיד את וירג'יניה על ביצוע המשימה ומתחיל בבניית הקזינו מלון פלמינגו Flamingo Las Vegas Hotel Casino, בלאס וגאס, נבדה. אלא שאין לו שום יכולת לבקר ולשלוט על התקציב שלו שמרקיע עד לסכום של שישה מיליון דולרים. באגסי עושה הכול על מנת להבטיח שחלומו יוגשם ואפילו מוכר את חלקו בקזינו ואת רוב נכסיו.
כשבאגסי שוהה בביתו בלוס אנג'לס מאוחר בלילה, הוא נהרג מיריות רובה (ככל הנראה מרוצח שכיר ששכרו לנסקי או אחד המאפיונרים האחרים). כשווירג'יניה שומעת את החדשות כשהיא בלאס וגאס היא נעשית מודאגת ויוצאת בחיפזון מהקזינו. הטקסט בסיום הסרט מספר שהיא השיבה את הכסף האבוד ושבוע אחרי כן התאבדה. הוא גם מספר שב-1991 (שנת יציאת הסרט לבתי הקולנוע) החלום בן שישה מיליוני הדולרים של באגסי בלאס וגאס נהפך להכנסות של מעל מאה מיליארד דולר.
פרסים
בעקבות פגישתם על הסט של הסרט, נישאו וורן בייטי ואנט בנינג.
תיאורו של סיגל
אף על פי שזכה בביקורות טובות, נמתחה על "באגסי" ביקורת על כך שלא תיאר נכון את באגסי סיגל. הסרט אינו מזכיר את ההיסטוריה הארוכה של סיגל כפושע אלים, ובכלל זה ביצוע מעשי אונס ורצח,
ואינו מראה את השם שיצא לו כאדם נוח להתרגז. הוא גם מתעלם לחלוטין מתפקידו של ויליאם וילקרסון ("האיש שבנה את לאס וגאס") בבניין הפלמינגו; סיגל נראה מתבונן על מדבר שומם מחליט לבנות את הפלמינגו, אולם המלון היה מפעלו הבלעדי של וילקרסון, החל מהרעיון ועד לביצוע הסופי, סיגל נעשה מעורב בו רק לקראת הסיום (בבעלותו של וילקרסון היו 48% מהפלמינגו עד שהוא מכר את חלקו בשלב כלשהו). "חזונו" של סיגל במדבר הוא אגדה אורבנית ניו יורקית בלבד.
גרסה ארוכה
בארצות הברית יצאה לאקרנים להפצה גרסה מורחבת של הסרט. היא מכילה תשע סצינות נוספות של הסרט, שאורכה 149 דקות.
פריים וידאו
פריים וידאו (באנגלית: Prime Video), או אמזון פריים וידאו (Amazon Prime Video), הוא שירות וידאו לפי דרישה (VOD) שפותח ומופעל על ידי חברת אמזון האמריקאית. השירות מציע סדרות טלוויזיה וסרטים להשכרה או לרכישה, ופריים וידאו שבו מבחר של תוכני מקור מבית אולפני אמזון לצד תוכני רכש של סרטים וסדרות, הכלול במנוי אמזון פריים. באנגליה, ארצות הברית ואוסטריה, הגישה לפריים וידאו זמינה גם במנוי לספריית הווידאו בלבד, בלי צורך במנוי אמזון פריים מלא. משרדי הראשיים של החברה ממוקמים בעיר סיאטל שבמדינת וושינגטון, ארצות הברית.
במדינות מסוימות מציע השירות בנוסף גם את שירות Amazon Channels, המאפשרת לצופים להירשם לספקי תוכן צד-שלישי, כגון 'שואוטיים' ו'סטארז', דרך מנוי פריים. השירות הושק ב-7 בספטמבר 2006 כ"אמזון אנבוקס" בארצות הברית. עם השנים השירות צמח וספריית התכנים התרחבה. ב-14 בדצמבר 2016 הושק השירות ברחבי העולם (למעט סין העממית, קובה, איראן, קוריאה הצפונית, רוסיה וסוריה). מבין המדינות החדשות, השירות נכלל במנוי אמזון פריים בבלגיה, קנדה, צרפת, הודו, איטליה, ספרד, פולין וברזיל, ואילו עבור כל שאר המדינות השירות זמין תמורת מחיר מנוי חודשי של 2.99$ לחודש בחצי השנה הראשונה ו-5.99$ לחודש לאחר מכן.
היסטוריה
בפברואר 2014, הודיעה אמזון כי שירות הסטרימינג הבריטי בבעלותה, LoveFilm, יתמזג לתוך שירות פריים וידאו. בינואר 2015, הסדרה "טרנספרנט" הפכה לסדרת הטלוויזיה הראשונה המופקת על ידי אולפני אמזון וכן הראשונה המשודרת באינטרנט באמצעות הזרמת מדיה שזכתה בפרס גלובוס הזהב על סדרת הקומדיה או הסדרה המוזיקלית הטובה ביותר.
בשנת 2015, אמזון השיקה את שירות Amazon Channels, המאפשרת לצופים להירשם לספקי תוכן צד-שלישי, כגון HBO בארצות הברית.
ב-30 ביולי 2015 הודיעה אמזון ששכרו את ג'רמי קלרקסון, ריצ'רד המונד וג'יימס מיי כדי ליצור תוכנית טלוויזיה בתחום הספורט המוטורי עבור פריים וידאו אשר נקראה מאוחר יותר בשם "המסע הגדול". בנובמבר 2016, וול סטריט ג'ורנל דיווח כי אמזון מבקשת זכויות שידור להזרמת שידורי נבחרות ספורט מקצועיות בארצות הברית כדי לבדל את השירות ממתחרותיה.
אמזון השיקה ב-14 בדצמבר 2016 את פריים וידאו, ב-200 מדינות בעולם, וביניהן ישראל.
במאי 2019 הצליחה אמזון לרכוש את הזכויות לשידור מחוץ לארצות הברית וקנדה של הסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד", שהפכה לסדרה הראשונה בזיכיון "מסע בין כוכבים" שתשודר בשוק הבינלאומי על ידי שירות זה ולא על ידי נטפליקס, שהחזיקה עד אז בזכויות על כל יתר סדרות הזיכיון. בינואר 2021 עלתה בשירות גם הסדרה "מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים".
במאי 2021 חברת אמזון רכשה את אולפני MGM תמורת 8.45 מיליארד דולר, על מנת להביא את מגוון הסרטים והסדרות של האולפנים לפריים וידאו.
איכות וידאו
בהתאם למכשיר, פריים וידאו תומך בסטרימינג באיכות Ultra HD ו-HDR. תכנים אחרים תומכים בסטרימינג באיכות HD עם שמע של דולבי דיגיטל 5.1 או דולבי דיגיטל פלוס. עבור תכנים המוצעים לרכישה (ולא כלולים במנוי פריים וידאו), האפשרות לצפייה באיכות HD ניתנת בדרך כלל במחיר נוסף.
דרישות
פריים וידאו זמין בכל העולם למעט סין, קובה, איראן, קוריאה הצפונית וסוריה. בתחילה השירות היה זמין רק לתושבי ארצות הברית, בריטניה, יפן, גרמניה ואוסטריה, מה שגרם ללקוחות שגרים מחוץ למדינות הזמינות להשתמש בשירותי VPN (רשת פרטית וירטואלית) כדי לעקוף את ההגבלות הגאוגרפיות.
לקוחות השירות יכולים להזרים תכנים במחשב באמצעות נגן HTML5 (הנתמך בדפדפנים גוגל כרום, פיירפוקס, אינטרנט אקספלורר 11, אדג', ספארי ואופרה).
פריים וידאו זמין גם במכשירי אמזון פייר, טלפונים חכמים, טאבלטים, טלוויזיות חכמות, נגני Blu-Ray וקונסולות עם חיבור פס רחב. טלוויזיות התומכות בשירות כוללות טלוויזיות של LG, פנסוניק, סמסונג וסוני. קונסולות התומכות בשירות הן: פלייסטיישן, Wii ,Xbox ו-Wii U.
דייוויד גמל
דייוויד אנדרו גמל (באנגלית: David Andrew Gemmell; 1 באוגוסט 1948 – 28 ביולי 2006) היה סופר בריטי של פנטזיה הרואית, הידוע בעיקר ברומן הביכורים שלו, "אגדה". כעיתונאי ועורך עיתון לשעבר, גמל פרסם את עבודתו הבדיונית הראשונה ב-1984. הוא פרסם במהלך חייו למעלה משלושים רומנים. עבודותיו של גמל מציגות אלימות, אך גם חוקרות נושאים של כבוד, נאמנות וגאולה. בספריו מוצג מוטיב חוזר של הרואיות אך כמעט תמיד הגיבורים פגומים בצורה כלשהי. מעל מיליון עותקים מספריו נמכרו ועבודתו ממשיכה להימכר ברחבי העולם.
פרסי דייוויד גמל לפנטזיה הוענקו בין השנים 2009 ל-2018, במטרה המוצהרת "להחזיר את הפנטזיה למקומה הראוי בפנתיאון הספרותי".
ארמית נוצרית
ארמית נוצרית ארץ ישראלית (Christian Palestinian Aramaic, CPA) או ארמית מלכיתית הוא ניב של הארמית המערבית, ששימש את הקהילה הנוצרית המלכיתית בארץ ישראל ובעבר הירדן בין המאה החמישית למאה השלוש עשרה לספירה. השימוש בניב זה השתמר בכתובות, בכתבי יד ועל גבי קמעות שהתגלו באזור. הארמית הנוצרית הארץ ישראלית קשורה קשר הדוק לשני ניבים קרובים, הארמית היהודית הארץ ישראלית (JPA) והארמית השומרונית (SA), בהן השתמשו הקהילה היהודית והקהילה השומרונית בארץ ישראל באותה התקופה. הארמית הנוצרית כוללת אוצר מילים ספציפי שחלקו אינו קיים בניבים הארמיים המערביים האחרים.
דייוויד גמל
ראשית חייו
דייוויד גמל נולד בשנת 1948 במערב לונדון. אימו גידלה אותו לבדה עד גיל 6, הוא חווה ילדות קשה באזור עירוני עני יחסית, סבל מבריונות ואלימות מצד בני גילו, בין היתר בשל היעדר אב, ולעיתים קרובות סבל מפציעות חמורות במהלך לחימה עם הבריונים. הוא העדיף לקרוא ספרים על פני לחימה, אביו החורג אילץ אותו ללמוד אגרוף והתעקש שילמד איך לעמוד על שלו בלי "להסתתר מאחורי חומות או לברוח"; פילוסופיה זו השפיעה רבות על כתיבתו המאוחרת של גמל. כילד, הוא אמר שהוא "היה נותן הכל" כדי לעמוד לצד המלך הרולד השני בקרב הייסטינגס. כנער, הוא רצה לעמוד לצד המרשל וויל קיין בסרט בצהרי היום.
ארמית נוצרית
שם
המקורות הקדומים אינם מתייחסים לארמית הנוצרית בשמה, והמונחים המקובלים במחקר בן-זמננו הם המצאות מדעיות מודרניות. מונחים כגון "סורית ארץ ישראלית" ו"ארמית סירו-פלשתינאית" משקפים את העובדה שדוברי ניב זה התייחסו לעיתים קרובות לניב זה בשם "סורית" ועשו שימוש באלפבית המבוסס על מערכת הכתב הסורית הצפונית. חוקרים סבורים שאגריה, צליינית מגליציה שביקרה בארץ ישראל במאה הרביעית לספירה והזכירה בכתביה את "השפה הסורית", התייחסה למעשה לארמית הנוצרית הארץ ישראלית.
דייוויד גמל
ראשית חייו
גמל סולק מבית הספר בגיל 16, עקב מעורבותו בארגון מועדון הימורים, וכנער נעצר מספר פעמים. הוא טען שפסיכולוג באותה התקופה תייג אותו כפסיכופת.
גמל החל לעבוד כפועל פיזי, עוזר של נהג משאית ושומר במועדון לילה לפני שאמו קבעה עבורו ראיון עבודה בעיתון מקומי. מבין 100 המועמדים, היה ככל הנראה הכי פחות כשיר לתפקיד, אבל התקבל לעבודה בגלל גילוי היהירות שלו במהלך הראיון, שנחשב בטעות לביטחון עצמי. הוא המשיך לעבוד כעיתונאי במספר עיתונים מקומיים במזרח סאסקס, בחמישה מהם הפך בסופו של דבר לעורך ראשי. הוא עבד גם כפרילנסר בעיתונים הלאומיים דיילי מייל, דיילי מירור ודיילי אקספרס.
ארמית נוצרית
שם
המונח syrica Hierosolymitana נטבע על ידי המזרחן הגרמני יוהאן דוד מיכאליס בהתבסס על הופעת השם הערבי של ירושלים, אל-קודס, בקולופון של מילון הבשורה משנת 1030 לספירה (היום Vat. Sir. 19). הוא שימש גם במהדורה הראשונה של מיניסקלצ'י אריצו. לעיתים משתמשים במונח "סורית ירושלמית" כדי להדגיש את המיקום שבו נמצאו רוב הכתובות הראשונות הכוללות תיעוד של ניב זה, אם כי במרוץ השנים, רוב הכתובות התגלו דווקא בעבר הירדן.
המונחים "ארמית ארץ ישראלית נוצרית" ו"ארמית מלכיתית" מדגישים את הזהות הדתית של דוברי השפה ואת ההבחנה בינה לבין ניבים אחרים של השפה הארמית שהיו מדוברים באזור.
דייוויד גמל
ראשית חייו
משפחתו הייתה סוציאליסטית מושבעת ובשנות ה-60 נשא כרזות וערך קמפיין למועמד מטעם מפלגת הלייבור הרולד וילסון שאף זכה לבסוף בבחירות לראשות הממשלה. אם כי בכל זאת הודה כי סלד מהמדיניות התאצ'רית בנושאי מדיניות חוץ, במיוחד בנוגע למלחמת פוקלנד, ומעמדותיו של רייגן על יחסי מזרח-מערב.
קריירת כתיבה
גמל ניסה לכתוב רומן לראשונה בשנות ה-70, "האיש ממיאמי" (The Man from Miami), אך הוא לא הצליח למצוא מוציא לאור. מאוחר יותר הוא הודה שהספר "היה כל כך גרוע שהוא יכול להקריש חלב תוך 50 פרקים". ב-1976, לאחר שאובחן כחולה בסרטן שהוא האמין שהוא סופני, הוא כתב את "המצור על דרוס דלנוך" (The Siege of Dros Delnoch) כדי להשכיח את מחשבותיו ממחלתו ולהגשים את שאיפתו לפרסם רומן לפני מותו. הרומן, שנכתב תוך שבועיים, סיפר על מצור שהתנגד כנגד כל הסיכויים, ושימש בזמנו מטפורה למחלתו; המבצר שבמרכז הסיפור היה גמל, הפולשים היו הסרטן שלו. הוא השאיר את סופו של הרומן פתוח, הוא תכנן לתת למבצר לעמוד או ליפול לפי הפרוגנוזה שלו. כשנודע לגמל מאוחר יותר שסבל מאבחון שגוי, הוא השאיר את "המצור על דרוס דלנוך" בצד עד 1980, עד שחבר קרא את הרומן ושכנע את גמל לחדד אותו ולנסות לפרסמו שוב. הוא התקבל ב-1982 ופורסם ב-1984 תחת השם החדש, "אגדה", והשיג הצלחה מסחרית ניכרת. גמל אמר שלמרות שהיו בו "כל הפגמים שאתה מצפה להם ברומן ראשון", הכתיבה של אגדה הייתה "טור הזהב" בחייו, הוא ציין אותו כמועדף עליו מכל הרומנים שכתב. בראיון אמר שבעוד שהוא יכל "לכתוב אותו טוב יותר" לאחר שהפך לסופר מבוסס, "[ליבו] לא ישתפר על ידי שיפור הסגנון שלו". הקריירה העיתונאית של גמל חפפה עם הקריירה שלו בכתיבת רומנים עד לפרסום הרומן השלישי שלו Waylander ב-1986, לאחר רומן זה פוטר כי השתמש בשמות של עמיתים לדמויות בספר. מאוחר יותר אמר גמל כי מנהלו ראה בכך "מתקפה רעילה על יושרתו".
ארמית נוצרית
היסטוריה
בארץ ישראל ובעבר הירדן התגלו מספר כתובות, כתבי יד וקמעות שנכתבו בארמית נוצרית. ניתן לחלק את ההיסטוריה של השימוש בניב זה למספר תקופות: תקופה מוקדמת (מאות 5-7/8), תקופת ביניים (8-9) ותקופה מאוחרת (10-13). קיומה של תקופת ביניים התגלה רק בשנים האחרונות.
מהתקופה המוקדמת שרדו רק כתובות, כתבי יד מקוטעים וחיתום של פלימפססטים. מבין הכתובות, רק אחת ניתנת לתיארוך מדויק. המקטעים הם תנ"כיים ופטריסטיים כאחד. כתב היד השלם (הלא מקוטע) העתיק ביותר מתוארך לשנת 1030. כל כתבי היד השלמים הם ליטורגיים באופיים.
דייוויד גמל
קריירת כתיבה
לאחר פרסום Waylander, הפך גמל לסופר במשרה מלאה, וכתב למעלה משלושים רומנים בסך הכל, חלקם כחלק מסדרות ארוכות, אחרים כיצירות עצמאיות. רוב הרומנים שלו היו בסוגתהפנטזיה ההרואית; White Knight Black Swan (אביר לבן ברבור שחור) היה מותחן פשע שפורסם תחת שם העט רוס הרדינג, והיה הרומן היחיד של גמל שלא הפך לרב מכר. שניים מהרומנים של גמל הותאמו גם לפורמט של רומן גרפי. מעל מיליון עותקים מספריו של גמל נמכרו.
ארמית נוצרית
היסטוריה
השימוש בארמית נוצרית כשפה מדוברת דעך בעקבות רדיפות והערביזציה ההדרגתית שהתרחשה בארץ ישראל בעקבות הכיבוש הערבי. מהמאה העשירית ואילך, הארמית נוצרית הפכה בעיקר לשפה ליטורגית בכנסיות המלכיתיות, ולצורכי היומיום הוחלפה בשפה הערבית. כשפה כתובה, הארמית הנוצרית נכחדה בסביבות המאה ה-14 והתגלתה מחדש כניב מובחן של ארמית רק במאה ה-19.
תכונות
ניתן להבחין בין הארמית הנוצרית לבין הארמית היהודית והארמית השומרונית על ידי היעדר השפעה ישירה של עברית. מילות ההשאלה שלה מהשפה העברית השתמרו מסימביוזה מוקדמת יותר של עברית וארמית. הארמית הנוצרית מתאפיינת גם בקיומו של תחביר יווני. כמו כן, בניגוד לניבים האחרים, נותרו תיעודים של השפה רק בטקסטים ראשוניים (בעיקר בפלימפסטים, פחות פפירוסים בתקופה המוקדמת). לא הייתה העברה של כתבי יד לאחר שהפסיק השימוש בניב זה כשפה ליטורגית. בהשוואה לניבים המקבילים, קורפוס הארמית הנוצרית מייצג דוגמה קדומה ושלמה יותר של ארמית מערבית מתקופה שניביה עדיין היו שפות מדוברות.
דייוויד גמל
מוות, פרסום לאחר מותו ומורשתו
באמצע 2006, גמל היה בטיול באלסקה כאשר חש ברע. הוא נסע מיד בחזרה לבריטניה, שם עבר ניתוח מעקפים בבית חולים פרטי בלונדון. תוך יומיים הוא הצליח לחזור לפעילות פיזית לאחר שיקום וחזר הביתה כדי לחדש את עבודתו על הרומן האחרון שלו. בבוקר ה-28 ביולי 2006, ארבעה ימים לפני יום הולדתו ה-58, נמצא גמל על ידי אשתו, שוכב מעל המחשב שלו, לאחר שמת ממחלת לב איסכמית.
בזמן שעד מותו, גמל השלים 70,000 מילים מהרומן האחרון שלו בסדרת טרויה, טרילוגיית היסטוריה אלטרנטיבית המבוססת על מלחמת טרויה. שעות בלבד לאחר מותו, אשתו של גמל, סטלה, החליטה להשלים את המחצית השנייה של הרומן בהתבסס על תוכניותיו לפרקים הבאים וההערות שלו, היא יצרה קשר עם המוציא לאור של גמל שבועיים לאחר הלווייתו על מנת להציע את ההצעה. ככתבת זוטרה לשעבר, סופרת ועורכת משנה, ולאחר שהייתה מעורבת בתהליך הכתיבה של גמל במשך מספר שנים, סטלה גמל הרגישה שהיא "היחידה שיכולה לעשות את זה". בהכנה למשימה, היא קראה מחדש את עבודתו הקודמת של בעלה, תוך שהיא מפרקת את סצנות הקרב כדי לבנות את אלו שלה. Troy: Fall of Kings יצא לאור בשנת 2007 תחת הכתיבה המשותפת של דייוויד וסטלה גמל.
עד מותו, גמל היה חבר בקבוצת הסופרים של הייסטינגס, הנוסדה על ידי החברה המייסדת קתרין קוקסון. כחבר הקבוצה, הוא היה השופט הראשי בתחרות הספרותית הלאומית שניהלה הקבוצה, פרס כתיבת האגדה, שנקרא על שם הרומן פורץ הדרך שלו. ב-2008 הוקם פרסי דייוויד גמל לפנטזיה, שנועד "להחזיר את הפנטזיה למקומה הראוי בפנתיאון הספרותי". בטקס חלוקת הפרסים ביוני 2009, הזוכה הראשון היה הסופר הפולני אנדז'יי ספקובסקי, על הרומן דם האלפים. הסופר הצעיר ביותר שהיה מועמד לפרס זה היה ליאם גילן בן ה-17.
ב-2007, ההיסטוריון הצבאי רוס קואן הקדיש את הספר For the Glory of Rome: A History of Warriors and Warfare (עבור תהילתה של רומא: היסטוריה של לוחמים ומלחמה): "ספר זה מוקדש לזכרו של דייוויד גמל. הוא כתב על לוחמים וגיבורים, רבים מהם יוונים ורומאים קדומים. הרומן שלו Ghost King [מלך הרוחות] הכיר לי את האגדה על הלגיון התשיעי והצית את העניין שלי בצבא הרומי."
השפעות ונושאים
במקור התכוון להיות סופר היסטורי, גמל הסתקרן מאירועים שהסתיימו רע עבור הגיבורים. הוא ציטט את קרב אלמו ואת גורלו הנורא של ויליאם וולאס כהשפעות, הוא אמר שאילו היה כותב על המהפכן הסקוטי מהמאה ה-13, הוא היה מוצא דרך שבה וולאס מנצח בסופו של דבר למרות הסיכויים, ואז בסופו של דבר הבין כי סוג זה של סיפור יהיה מתאים במסגרת הפנטזיה.
עבודתו של גמל עוסקת בדרך כלל בנושאים של כבוד ונאמנות, התבגרותן של דמויות, מטרות אבודות ואפשרות של גאולה אפילו למושחתים ביותר (הוא התעניין ב-"טבעם האמיתי" של גיבורים, כאשר לפיו רובם בעלי פגם כלשהו בטבעם). הנוכחות העקבית של גאולה ביצירתו של גמל משקפת את אמונותיו הנוצריות. הוא טען שלכל הרומנים שלו יש בסיס דתי, כינה אותם "ספרים נוצריים בעיקרם" ואמר שהנצרות עצרה אותו מ-"לקדם את מטרת הרשע" על ידי כתיבת "פראות חסרות שכל" בסגנון סדרת ספרי המערבונים, Edge, של ג'ורג' ג. גילמן. לעיתים קרובות, עבודתו מציגה לוחם כריזמטי המעונה על ידי אובדן וספק עצמי, שמתאחד יחד עם קבוצה של חברים שהכיר בדרך לא סבירה כדי להביס אויב אפל, בדרך כלל בסיוע כוחות מיסטיים. בעוד שכל הרומנים שלו אלימים, ההצלחות הן לרוב פירוסיות והנבלים מורכבים.
גמל תיאר את סגנונו כקצבי ותמציתי וזאת לטענתו אימץ מעבודתו כעיתונאי. אף על פי שמבקרים תייגו את עבודתו כ-"מאצ'ו" ולעיתים קרובות ציטטו את אוצר המילים המצומצם שלו ואת האופי החזרתי של סיפוריו. אירועים אלימים המספקים בדרך כלל את הדחף הבלעדי לפיתוח העלילה, ונפתרים על ידי אלימות פיזית או גבורה.
גמל, הידוע באפיון החזק של דמויותיו, ייחס זאת לנטייתו לשאוב מהחיים האמיתיים; לאחר שהכיר גברים אלימים, הוא הבין ונהנה לכתוב אותם. גמל ביסס את הגיבור מהרומן שלו "אגדה" על אביו החורג ביל וודפורד, וקרא לגברים כמוהו "...המקלטים, הנמלים הבטוחים של הילדות. הם כלבי השמירה שמרחיקים את הזאבים". ביל הופיע שוב ברבים מהרומנים הבאים של גמל, בצורות רבות ושונות. כשביל מת במהלך הכתיבה של Ravenheart, עיבד גמל את הרומן כמחווה ונתן לדמות "ביל" את מרכז הבמה. גמל ציין גם שהשפעתו העיקרית הייתה סרטי מערבונים קלאסיים, עדות לכך היא הסוף של Stormrider, ספר ההמשך ל-Ravenheart, כאשר כמה מדמויותיו נכנסות לעולם מיסטי הדומה לעולם הרוחות האינדיאני. אזכורים לסרטי ג'ון וויין נמצאות גם לאורך שני הספרים הראשונים בסדרת Rignate: חרב בסערה ואף יותר מכך ב-Midnight Falcon, שם הדמות הראשית שלו ביין, היא גלדיאטור.
סדרת Drenai
סדר ההוצאה לאור של הספרים אינו תואם את הכרונולוגיה של האירועים המתרחשים בסדרה. הסדר הכרונולוגי הוא:
אנתולוגיות/אומניבוסים/אוגדנים כוללים:
סדרת גריק
בהדפסים הרשמיים, שני הספרים הללו מקובצים עם סדרת "אבני הכוח" ומכילים כמה מאותן דמויות והנחות לגבי איך העולם עובד.
מערכת מצוקה ובטיחות ימית גלובלית
מערכת המצוקה והבטיחות הימית הגלובלית (אנגלית: Global Maritime Distress and Safety System, בראשי תיבות: היא מערכת מוסכמת בינלאומית של נוהלי בטיחות, סוגי ציוד ופרוטוקולי תקשורת המשמשים להגברת הבטיחות ולהקלה על חילוץ אוניות, סירות ומטוסים במצוקה.
מערכת GMDSS מורכבת מכמה מערכות, חלקן חדשות, אך רבות מהן פועלות שנים רבות. המערכת מיועדת לבצע את הפונקציות הבאות: התרעה (כולל קביעת מיקום היחידה במצוקה), תיאום חיפוש והצלה, איתור (דיור), שידורי מידע על בטיחות ימית, תקשורת כללית ותקשורת מגשר לגשר. הדרישות להקמת תקשורת רדיו בכלי שיט ספציפי תלויות באזור הפעולה של הספינה ולא בהדחק שלה. המערכת מספקת גם אמצעים חלופיים ויתירים להתראה על מצוקה ומקורות אספקת כוח חירום.
ספינות פנאי (כמו יאכטות) אינן צריכות לעמוד בדרישות תקשורת הרדיו של GDMSS, אך נעשה בהן שימוש גדל והולך במכשירי קריאה סלקטיבית דיגיטלית (Digital selective calling, DSC) שהם מכשירי אלחוט ספרתיים בתחום התג"מ (תדר גבוה מאד) הימי. אוניות ייעודיות לעבודות ימיות, כמו אוניות לחיפוש ולקידוח נפט (Offshore Vessels) יכולות לבחור להצטייד בציוד רדיו יותר מתקדם מהנדרש. ספינות בעלות הדחק מתחת ל-300 טון ברוטו (GT) אינן כפופות לדרישות GMDSS.
היסטוריה
מאז המצאת האלחוט בסוף המאה ה-19 הסתמכו אוניות בים על קוד מורס, שהומצא על ידי סמואל מורס ושימש לראשונה בשנת 1844, לדיווח ותקשורת בעת מצוקה ובעיות בטיחותיות. טביעתה של אוניית הנוסעים טיטניק בצפון האוקיינוס האטלנטי ב-15 באפריל 1912 חידדה והדגישה את הצורך בהצטיידות במכשירי אלחוט באוניות ובהקמת תחנות רדיו בחוף, שיעשו שימוש בתקשורת רדיו - טלגרף ויאזינו לתדר רדיו משותף לשיחות מצוקה מקודדות על ידי מורס. זמן קצר לאחר האסון חוקק הקונגרס של ארצות הברית חוק המחייב אוניות אמריקאיות להשתמש בקוד מורס בציוד רדיו טלגרפי לשיחות מצוקה. בעקבות חקיקה זו פרסם איגוד התקשורת הבינלאומי (ITU) הנחיה דומה לכלל האומות. שיחות מצוקה מקודדות מורס הצילו אלפי חיים מאז תחילת הפעלתן לפני כמעט מאה שנה, אך השימוש בהן דורש ממפעילי רדיו מיומנים להשקיע שעות רבות בהאזנה לתדר המצוקה ברדיו. טווח התקשורת על פס המצוקה בתדר בינוני (MF) של 500 קילוהרץ מוגבל, וכמות התעבורה שאותות מורס יכולים לשאת מוגבלת גם כן.
מסיבות אלה החל ארגון הימאות הבינלאומי (IMO, סוכנות של האו"ם המתמחה בבטיחות הספנות ומניעת זיהום הים על ידי כלי שיט) לבחון דרכים לשיפור תקשורת הימית, במצבי מצוקה ובנושאי בטיחות. בשנת 1979 ערכה קבוצת מומחים את האמנה הבינלאומית לחיפוש והצלה ימית, שקראה לפיתוח תוכנית חיפוש והצלה עולמית. קבוצה זו גם קיבלה החלטה הקוראת ל-IMO לפתח מערכת מצוקה ובטיחות גלובלית עולמית (GMDSS) על מנת לספק את תמיכת התקשורת הדרושה ליישום תוכנית החיפוש וההצלה. מערכת חדשה זו, המבוססת על שילוב של שירותי רדיו באמצעות לוויין ושירותי רדיו יבשתיים, שינתה את תקשורת המצוקה הבינלאומית אשר הייתה מבוססת בעיקר על תקשורת בין אונייה לאונייה ובין אונייה לחוף (מרכז תיאום הצלה). הטמעתה של המערכת הביאה לסיום התקשורת באמצעות קוד מורס, למעט משתמשים, כגון מפעילי רדיו חובבים. מערכת GMDSS מספקת התראת מצוקה אוטומטית ואיתור אותות מצוקה כאלה במקרים שבהם למפעיל רדיו אין זמן לשלוח הודעת SOS או Mayday, ולראשונה נדרשות אוניות לקבל שידורי מידע על בטיחות ימית, העשויים למנוע מראש התרחשות אסון. ב-1988 תיקן ארגון IMO את אמנת בטיחות החיים בים (SOLAS, Safety of Life at Sea), ונוספה לאמנה התחייבות מצד אוניות הכפופות לה להתקין ולהתאים ציוד GMDSS. האוניות הכפופות לאמנה נדרשות לשאת מערכות NAVTEX (ראו להלן) ומשדרים לייניים EPIRB (ראו להלן) עד 1 באוגוסט 1993, והיה עליהן להתאים את כל ציוד התקשורת לבטיחות לדרישות GMDSS עד 1 בפברואר 1999. אוניות אמריקאיות הורשו להתאים מערכת GMDSS במקום ציוד טלגרפיה של מורס על פי חוק התקשורת משנת 1996.
רכיבי GMDSS
סוגי הציוד העיקריים המשמשים ב- GMDSS הם:
משואת רדיו לציון מיקום בעת חירום (EPIRB)
Cospas-Sarsat (Cospas הם ראשי תיבות ברוסית של Cosmicheskaya Systyema Poiska Aariynyich Sudov, ו-SARSAT הם ראשי תיבות באנגלית של Search & Rescue Satellite Aided Tracking System) היא מערכת חיפוש והצלה בינלאומית המבוססת על לוויין, שהוקמה על ידי קנדה, צרפת, ארצות הברית ורוסיה. ארבע המדינות הללו פעלו במשותף לפתח משואת רדיו המשדרת בתדר 406 מגה הרץ ומציינת מיקום בעת חירום (EPIRB, Emergency Position-Indicating Radio Beacon). משואה זו היא מרכיב של ה-GMDSS שנועד לפעול יחד עם מערכת Cospas-Sarsat. משואות ה-EPIRB הן אוטומטיות, והן נדרשות כיום על כל אונייה הפועלת על פי אמנת SOLAS, ספינות דיג מסחריות וכל אוניות הנוסעים. המשואות נועדו לשדר התראות למוקדי תיאום הצלה באמצעות מערכת הלוויין מכל מקום בעולם. מערכת Cospas-Sarsat המקורית השתמשה בלוויינים המקיפים את הקטבים, אך בשנים האחרונות הורחבה המערכת כך שתכלול גם 4 לוויינים במיקום קבוע ביחס לנקודה על פני כדור הארץ (גיאו - סטציונריים). התצורה החדשה כוללת מקלטי GPS להעברת מיקומים מדויקים ביותר (של כ -20 מטרים) ממיקום שידור אות המצוקה. יצרני EPIRB מציעים משואות מופעלות) AIS, מערכת זיהוי אוטומטית. שידור מיקומי החירום האוטומטיים בתדר 406 מגה הרץ מכילים אות מזהה (ID) המקושר למסד נתונים, הכולל מידע על האונייה. בדרך כלל לספינה יש אות מזהה ייחודי, המכונה MMSI (Maritime Mobile Service Identities) התקינות ויכולת השירות של פריטי המערכות שלעיל נבדקת מדי חודש ואחת לשנה כיון שיש להם סוללות בעלות חיי מדף מוגבלים, בין שנתיים לחמש שנים תוך שימוש בעיקר בסוללות מסוג ליתיום.
NAVTEX
Navtex (נוטריקון של NAVigational TEleX) היא מערכת בינלאומית ואוטומטית להפצה מיידית של מידע בטיחות ימית (MSI) הכוללת אזהרות ניווט, תחזיות מזג אוויר ואזהרות מזג אוויר, הודעות חיפוש והצלה ומידע דומה לאוניות. המערכת היא מעין מערכת טלקס, הקולטת הודעות באמצעות מקלט רדיו קטן, בעלות נמוכה ועצמאי, המותקן בדרך כלל בגשר האונייה או במקום שבו מבוצע ניווט כלי השיט. המכשיר קולט את ההודעות המשודרות במערכת ולפני הדפסתן בודק כל הודעה נכנסת אם כבר התקבלה במהלך שידור קודם או אם אינה בקטגוריה המעניינת את רב-החובל. תדירות העברת ההודעות הללו היא 518 קילוהרץ באנגלית, בעוד קצב של 490 קילוהרץ משמש לעיתים לשידור בשפה מקומית. ההודעות מקודדות עם קוד כותרת המזוהה על ידי שימוש באותיות בודדות של האלפבית לייצוג תחנות שידור, סוג ההודעות, ולאחר מכן שתי ספרות המציינות את המספר הסידורי של ההודעה. לדוגמה: FA56, כאשר F הוא המזהה של התחנה המשדרת, A מציין את אזהרת הניווט בקטגוריית ההודעות, ו-56 הוא מספר ההודעה הרציף.
לוויין
החל מינואר 2020 מתחברים משתמשי המערכת לשירותי לוויין באמצעות שני ספקים: אינמרסט (INMARSAT), שלה כמה לווייני תקשורת במסלול גיאוסינכרוני מעל קו המשווה, ואירידיום תקשורת (Iridium Communication), שלה מערך של 66 לוויינים במסלול נמוך (LEO) שיכולים לכסות קווי רוחב גבוהים יותר ולפעול בזמן השהיה נמוך יותר. הסמכת חברת אירידיום בשנת 2020 סיימה את המונופול של חברת אינמארסאט על אספקת תקשורת הלוויין למשתמשי המערכת, מונופול שהתקיים מאז הפכה המערכת לפעילה בשנת 1999.