cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rumors (שיר של ליזו)
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-13 באוגוסט 2021 בשידור חי בשעה 6:45 בבוקר בישראל. הקליפ הציג את ליזו בממלכה בדיונית, כשהיא לבושה בבגדים מינימליים, כמו גם העובדה שניתן לראות בו את קארדי בי בהריון. אודיו רשמי ו"נקי" של השיר הועלה בסמוך לכך. בנוסף לכך, התקיימה פרימיירה רשמית לקליפ. הוא בוים על ידי טאנו מוינו.
נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-41 מיליון צפיות.
סוזוקי קפוצ'ינו
סוזוקי קפוצ'ינו (Suzuki Cappuccino) היא מכונית רודסטר קבריולה קטנה, 2 דלתות, 2 מושבים, המוגדרת בקטגוריית כלי הרכב ביפן "Kei car" מתוצרת יצרנית הרכב היפנית, סוזוקי מוטור, אשר יוצרה בין השנים 1991–1997.
הדגם תוכנן עבור השוק היפני. בגלל אורך הרכב - פחות מ-3.30 מטר, הרכב עמד בקטגוריה של צורכי מס מופחתים (ביפן), (כמו דגם הדייהטסו ליזה). בשנים 1991 - 1992 יוצרו 15,113 יחידות, מתוכן 13,318 יחידות נמכרו ביפן. בשנים 1993–1995 נמכרו בבריטניה כ-1,100 יחידות. הסוזוקי קפוצ'ינו יוצא גם לגרמניה, צרפת, הולנד ושוודיה. מחירה של הסוזוקי קפוצ'ינו בבריטניה בשנת 1993 עמד על 11,995 לירות שטרלינג.
דגמי סוזוקי קפוצ'ינו
(כל הדגמים - עם 4 בלמי דיסק)
הפליט
הפליט הוא ציור מעשה ידי הצייר היהודי-גרמני פליקס נוסבאום. פליקס נוסבאום היה אמן יהודי-גרמני יליד העיר אוסנבריק בגרמניה. ב־1935 לאחר עליית הנאצים לשלטון עבר נוסבאום עם בת זוגו לפריז שם ביקשו אשרת הגירה לבלגיה. לאחר קשיים מסוימים קיבלו את אשרת ההגירה וב־1936 עברו לגור בבלגיה. בבלגיה השהות לא הייתה פשוטה מאחר שהשלטונות הבלגיים ניסו למנוע את הגירת היהודים אליה. בשנת 1939 צייר את אחד מציוריו המוכרים: "הפליט".
תיאור התמונה
התמונה מבטאת באופן פשוט וישיר את המצוקה של הפליט היהודי. בתמונה נראה איש יושב שעון על ידיו כשעל שולחן מרוחק מונח גלובוס. התמונה מבטאת את תיסכולו, ייאושו את החוסר במקום קבוע (בית) שבא לידי ביטוי במעמד הפליט. צבעי התמונה אפלים וקודרים. הגלובוס שמפת יבשת אירופה מוצללת בו מצויר אף הוא בצבעים קודרים. ייתכן וזהו ביטוי לכך שאדמת אירופה סגורה בפני הפליט. הגלובוס מונח על שולחן ארוך ובפינת החדר האפל יושבת דמות רכונה. למרגלותיה של הדמות מונחים מקל הליכה ושק חפצים. בצידה השמאלי של התמונה מצוירת דלת והנוף הנשקף מבעדה אפל אף הוא. מבעד לדלת ניתן לראות עצים שהשירו את עליהם וציפורים מעופפות. עצים ביהדות מסמלים חיים. העץ בתמונה מסמל חוסר תקווה וחיים שנגדעו.
את הציור שלח נוסבאום לאביו שהיגר לשווייץ. אביו החביא את התמונה, יחד עם תמונות נוספות, באמסטרדם שבהולנד.
רוקי בלבואה (סרט, 2006)
רוקי בלבואה (באנגלית: Rocky Balboa) הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי משנת 2006, והוא הסרט הסוגר והשישי בסדרת זיכיון סרטי רוקי, בבימוי ובתסריט ובתפקיד ראשי של סילבסטר סטאלון. הסרט מלווה סרט המשך לסרט רוקי 5, משנת 1990.
הסרט יצא 16 שנה בדיוק לאחר הסרט הקודם, ו-30 שנה בדיוק אחרי הסרט הראשון.
תקציר העלילה
רוקי הוא כבר זקן, בנו כבר גדול ולא יכול להיות איתו, כי מסתובב עם חבריו, ורוקי כל יום הולך לבקר בקבר של רעייתו, אדריאן, המנוחה. שהוא מקבל הודעה ממתאגרף צעיר בשם מייסון דיקסון, הוא מתאמן קשה כדי לנצח בקרב. בקרב הגדול, רוקי מפסיד, אבל זה לא משנה לקהל, שרוצה לראות רק את המתאגרף האגדי בפעולה.
Heavy Crown
Heavy Crown (בעברית: כתר כבד) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית איגי אזליה, ביחד עם הזמרת-יוצרת הבריטית אלי גולדינג מתוך אלבומה של אזליה, Reclassified. השיר יצא לאור ב-21 בנובמבר 2014, ביחד עם שאר שירי האלבום, על ידי חברות התקליטים וירג'ין EMI ודאף ג'אם.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ מתחת להוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איגי אזליה, אלי גולדינג, האיש הנעלם, ג'ון טרנר וסולט וויט'ס והופק על ידי האיש הנעלם וסולט וויט'ס גם כן. במהלך צאת סרט הפעולה וריגול קומי אמריקאי-בריטי "קינגסמן: השירות החשאי", נעשה שימוש בשיר, תוך שהשימוש בו נעשה בהצצות ובטריילרים שהופצו באותה העת.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. כמו כן, צבר שם השיר למעלה מ-23 מיליון השמעות.
הצלחה מסחרית
למרות שלא יצא כסינגל, זכה השיר להצלחה רבה במצעדים ברחבי העולם. במצעד 100 השירים הדיגיטליים של צ'כיה הגיע למקום ה-77. במצעד 100 השירים הדיגיטליים של סלובקיה הגיע למקום ה-73, תוך שמצעד מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ מתחת להוט 100 הצליח להגיע למקום התשיעי.
בנוסף לכך, הצליח השיר להגיע למקום ה-37 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ הדיגיטליים של מגזין הבילבורד.
היוצאים
היוצאים - מדוע דתיים עוזבים את הדת וכיצד להתמודד עם האתגר הוא ספר מאת פאראנאק מרגוליס, אשר מתאר את הסוגיות והאתגרים שניצבים בפני קהילות ומשפחות דתיות בישראל.
אודות הספר
"היוצאים" הוא ספרה השני של פאראנאק מרגוליס העוסק ביוצאים בשאלה. כמו בספרה הראשון, "Off the Derech", אשר פורסם לראשונה ב-2005, הספר עוסק בסוגיית היציאה בשאלה ומנסה לבחון מדוע דתיים עוזבים את אורח החיים הדתי, וכיצד להתמודד עם האתגר. הספר נכתב בעקבות מחקר שערכה מרגוליס במשך שש שנים לספרה הראשון אשר כלל שיחות עם יוצאים בשאלה, רבנים, מחנכים ומנהלי תוכניות.
עם זאת, הספר היוצאים מבוסס על מחקר חדש שבו מרגוליס ראיינה רבנים, אנשי דת, פסיכולוגיים ויוצאים בשאלה בישראל על מנת לראות האם ישנם הבדלים בין הקהילה הדתית בחו"ל לבין ישראל.
תקציר
הספר סוקר את התופעה בה יהודים אשר גדלו בבית יהודי-דתי, בחרו לנטוש את אורח חיים זה כבוגרים. הספר בוחן גם את הסיבות לכך ומציע לקהילה היהודית דרכי מנע לבלימת התופעה. לדברי מרגוליס, הסיבה העיקרית לעזיבת אורח החיים הדתי, היא שהדת והקהילה הדתית אינה יכולה לספק להם את הצרכים הרגשיים, וזאת בניגוד להנחה המקובלת כי הפרדוקסים הלוגיים-אינטלקטואליים הם אלו שגורמים ליציאה בשאלה.
לדבריה, למורים, להורים ולקהילות היהודיות יש אחריות גדולה למנוע את היציאה בשאלה שכן לרוב הסיבה ליציאה בשאלה היא חוסר מענה של המעגל הקרוב לצרכים של היוצא.
שבחים וביקורות
בדומה לספרה הראשון, הספר גרר תגובות רבות: הרב אלישע אבינר טען כי יחודו של הספר בכך שאינו מחקר נוסף על תופעת הדתל"שיות "אלא ספר עם אוריינטציה חינוכית מובהקת..ומצביע על חשיבותם של התהליכים המשפיעים על עיצוב עולמם הדתי של בנינו ובנותינו". הרב אורי שרקי טען כי הוא "ספר חובה לכל מי שהבנת תהליכי זמננו חשובה לו, לכל הורה ומורה". הרב הרשל שכטר כתב כי זהו "ספר מרתק ויוצא דופן זה, צריך להצטרף למדף ספרי המוסר של כל יהודי שומר מצוות". לעומתם העיתונאי שלמה פיוטרקובסקי טען כי הגישה המובאת בספרה של מרגוליס, מטילה את האחריות על הסביבה ולא על היוצא בשאלה עצמו, "ומשדרת לבנים ולבנות שזו בעצם לא אחריותם. האחריות לבניית עולמם הרוחני מוטלת על כולם חוץ מאשר עליהם עצמם. וכך גם כשהדברים לא מסתדרים התביעה כמעט תמיד תהיה כלפי מישהו אחר ולא כלפי עצמם".
בוריס זיידמן
קורות חייו
נולד בקישינב שבברית המועצות (מולדובה של ימינו) ב-1963 לאם מורה ואב צלם. משפחתו עלתה לארץ כשהיה בן 12 וחצי וכילד הוא חווה את חבלי הקליטה, עליהם כתב בספריו.
למד בתיכון עירוני ד' בתל אביב. לאחר שירותו בצה"ל בחיל רגלים ובחיל שריון, למד תקשורת חזותית בבצלאל. הוא קופירייטר, ארט דיירקטור, מעצב גרפי, מרצה ומורה. בתחום הפרסום עבד בין השאר, במשרדי הפרסום שלמור אבנון עמיחי, טמיר כהן (היום JWT) ואדלר חומסקי. לימד בבצלאל, ויצו חיפה, במכללת עמק יזרעאל ובמכללת הגליל המערבי.
היה מרצה לתולדות התקשורת החזותית בסמינר הקיבוצים ומורה בחטיבה עליונה - מגיש לבחינות בגרות - בתולדות האמנות ואמנות בין-תחומית בבית הספר התיכון כפר סילבר.
בצד אלה הוא עוסק בכתיבה ובתרגום.
בין השנים 2016–2017 זיידמן לימד בבית הספר העל יסודי תיכונט על שם אלתרמן. לימד בתיכון עירוני ד', בו למד כנער. מלמד בבית ספר כרמים בנימינה.
אב לשני ילדים.
הדיוויזיה השישית (יפן)
הדיוויזיה השישית (ביפנית: 第6師団) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בהיגשין.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1962 במטרה להגן על המחוזות פוקושימה, מיאגי ויאמאגטה. הדיוויזיה היא חלק מארמיית צפון-מזרח. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור. ב-2004 נשלחו 500 מחיילי הדיוויזיה לכוח שמירת השלום של האו"ם בעיראק (קבוצת השיקום והתמיכה היפנית בעיראק).
בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה ג'ימאשין שבעיר היגשין.
ארמיית צפון-מזרח (יפן)
ארמיית צפון-מזרח (ביפנית: 東北方面隊) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.
הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת טוהוקו. מטה הארמייה נמצא במחנה סנדאי בעיר סנדאי, והיא כוללת את הדיוויזיה השישית, הדיוויזיה התשיעית, בריגדת ההנדסה ה-2, וכן יחידות קטנות יותר הכפופות ישירות למטה הארמייה.
מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל טומופוסה האראדה.
זכויות הקשישים
זכויות הקשישים הם חלק מזכויות האדם שמטרתן להגן על קשישים מפני אפליה.
סוגיות נפוצות בנושא זכויות הקשישים הן:
במדינת ישראל קיימים חוקים שנועדו להתמודד עם מקרי התעללות בקשישים, אך לא קיימת מערכת הגנה חוקית כוללת לאוכלוסיית הקשישים. חוקי הגנה ייחודיים לקשישים חוקקו במספר מדינות, בהן ארצות הברית והודו. בסין נחקק חוק המחייב אזרחים לבקר בתכיפות הורים מזדקנים בבית משפחתם. ובארצות הברית הקימו עמותות והעמידו מלגות סטודנטים ללימוד קשישים שימוש בסלולרים חכמים ומחשבים.
אלן ווד
אלן ויליאם ווד (שם מלא באנגלית: Allen William Wood; נולד ב-26 באוקטובר 1942) הוא פילוסוף אמריקאי המתמחה בהגותו של עמנואל קאנט ובהוגי האידיאליזם הגרמני, ועוסק רבות בסוגיות של אתיקה ובפילוסופיה פוליטית וחברתית. ווד הוא פרופסור לפילוסופיה בקתדרה על שם רות נורמן הולס באוניברסיטת אינדיאנה, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת סטנפורד, והחזיק במשרות הוראה באוניברסיטאות רבות, בארצות הברית ובאירופה. בנוסף לממוחיות שלו בהגות גרמנית, ווד ידוע גם כמבקר חריף של פילוסופיה אתית הנשענת על ניסויי מחשבה של בעיות הקרונית.
חיים וקריירה
ווד נולד בעיר סיאטל שבמדינת וושינגטון. הוא החזיק במשרות של מרצה באוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת סטנפורד, שם הוא כיום פרופסור אמריטוס, ומרצה באינדיאנה אוניברסיטה מאז 2008.
בנוסף, הוא שימש מרצה אורח באוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו ובאוניברסיטת אוקספורד, שם היה פרופסור אורח ב-2005, ובאוניברסטאות נוספות באירופה, בהן האוניברסיטה החופשית של ברלין.
עבודה פילוסופית
ווד כתב רבות על נושאים רבים בפילוסופיה מוסרית וחברתית, ופרסומים שחיבר כוללים: דת המוסר של קאנט (Kant's Moral Religion) ב-1970, התאולוגיה הרציונלית של קאנט (Kant's Rational Theology) ב-1978, קארל מרקס (Karl Marx) ב-1981, המחשבה האתית של הגל (Hegel's Ethical Thought) ב-1990, המחשבה האתית של קאנט (Kant's Ethical Thought) ב-1999, חובות מטרידות (Unsettling Obligations) ב-2002, קאנט (Kant) ב-2004 (שתורגם לעברית ברסלינג ב-2006), אתיקה קנטיאנית (Kantian Ethics) ב-2007 וההתפתחות החופשית של כל אחד: מחקרים בחופש, זכות ואתיקה בפילוסופיה גרמנית קלאסית (The Free Development of Each: Studies in Freedom, Right and Ethics in Classical German Philosophy) ב-2014. הוא המשיך את סדרת "המחשבה האתית של X" עם ספרו המחשבה האתית של פיכטה (Fichte's Ethical Thought) ב-2016, ובכך הגשים את שאפיפתו, שאחרי שכתב ספר על המחשבה האתית של הגל וספר על המחשבה האתית של קאנט, יכתוב על פיכטה.
יחד עם פול גייר (Paul Guyer), ווד הוא העורך הכללי של מהדורת קיימברידג' של כתבי קאנט בתרגום לאנגלית, לאחר שתרם לה שישה כרכים.
אתיקה קנטיאנית
ווד הוא חוקר מוביל בפילוסופיית המוסר של קאנט. הוא פעל רבות לתיקון מה שהוא רואה כהשקפות מקובלות מוטעות של פילוסופיית המוסר של קאנט, ולהבהרת המטרות והמבנה הנכונים של תיאוריה מוסרית והדרך שבה תיאוריות מוסריות מתייחסות להכרעות מוסריות רגילות. הוא טען ש ג'ון רולס ואונורה אוניל (Onora O'Neill) גרמו לאנשים להתייחס יותר ברצינות לתיאוריה האתית הקאנטיאנית. ווד מציע שרבות מהבעיות ביחס לאתיקה קנטיאנית משותפות לכל התיאוריות האתיות, וכי בהקשר לבעיות הנוגעות לרצון החופשי לשום תיאוריה יריבה אין פתרון מספק.
ווד תרגום מחדש לאנגלית את הנחת יסוד למטפיזיקה של המידות של קאנט. זהו הטקסט היחיד של קאנט שהוא מלמד בקורס כללי על תיאוריה אתית. הוא העיד על עצמו כי "בחמישים הפעמים הראשונות שקראתי את 'הנחות היסוד' לא הבנתי אותו כלל, אך הפנמתי הרבה מהטעויות הנפוצות, כי קל לבצע אותן והן קודשו על ידי אחרים בדורות של קריאה שגויה".
תיאוריות אתיות אחרות
בהתכתבות עם הפילוסופית הישראלית מיכל סגל שהתפרסמה בכתב העת "דחק", ווד התייחס להערכתו הרבה להגותם של הגל ומרקס, והוסיף כי:
ווד העלה ספקות לגבי הסברה שאינטואיציות מוסריות יכולות להוות מקור אמין באפיסטמולוגיה מוסרית, והעלה התנגדויות מיוחדות לשימוש ניסוי המחשבה של "בעיית הקרונית" בתיאוריה האתית. ביקורת זו נקשרת גם לביקורתו כלפי פסיכולוגים של המוסר דוגמת ג'ונתן היידט המסתמכים על בעיית הקרונית.
ווד הציע כי כל התיאוריות האתיות אינן ודאות, מפוקפקות ואינן מתאימות לאמונה מוצדקת, מה שמרמז שעקרונות היסוד לאתיקה (כגון אלה שפותח על ידי קאנט) נשארים שימושיים מכיוון שהם מאפשרים לאנשים עם נקודות מבט שונות כדי למסגר את טיעוניהם באופן משכנע. הוא הציע שלערכים אתיים בסיסיים, כמו שגשוג אנושי וכבוד האדם, יש תפקיד כדי לסייע לאנשים לחשוב טוב יותר על "המצבים הבעייתיים להחריד העומדים בפנינו".
בנאום המרכזי שלו בפני בית הספר למשפטים באוניברסיטת קייפטאון ב-2007, השווה ווד ממלכת התכליות של קאנט לאידיאל האפריקאי של אובונטו, והציע שאף על פי ששני הרעיונות לא היו זהים, הם מייצגים במידה רבה את אותה תגובה ל מצב האנושי, כפי שבא לידי ביטוי בתנאים תרבותיים והיסטוריים שונים.
יחסי האיחוד האירופי–ישראל
לאיחוד האירופי ולישראל היסטוריה משותפת ארוכה, המתאפיינת בתלות הדדית ובשיתוף פעולה הולכים וגוברים - שניהם שותפים לאותם ערכי דמוקרטיה, כבוד לחירות ושלטון החוק, ושניהם מחויבים למערכת כלכלית בינלאומית פתוחה המבוססת על עקרונות השוק. מובילים ישראלים בתחום הפוליטיקה, התעשייה, המסחר והמדע עומדים בקשרים הדוקים עם אירופה. למעלה מחמישה עשורים של מסחר, חילופי תרבות, שיתוף פעולה פוליטי ומערכת הסכמים מפותחת ביצרו יחסים אלו.
היסטוריה
ארבע המדינות חברות האו"ם, מתוך שש המדינות שהיו הגרעין המייסד של האיחוד האירופי, לוקסמבורג, בלגיה, צרפת והולנד, הצביעו בעד תוכנית החלוקה ויצרו קשרים דיפלומטיים עם ישראל כבר בינואר 1949. ביוני 1964 נחתם הסכם כלכלי לשלוש שנים בין האיחוד האירופי לבין ישראל. אולם לקראת מועד חידושה, מלחמת ששת הימים הביאה לקרע בין מדינות האיחוד ביחסן לישראל. בעוד המלחמה הביאה לאהדה ותמיכה לישראל מצד רוב מדינות האיחוד, צרפת האשימה את ישראל בפרוץ המלחמה וגילתה כלפיה יחס עוין. בעוד גרמניה, בלגיה, הולנד ואיטליה בקשו לקשור קשרים כלכליים מיוחדים עם ישראל בסוף 1967, צרפת התנגדה לכל העדפה כלכלית ביחסים עם ישראל. רק ביוני 1970 נחתם הסכם להורדת מכסים לחמש שנים בין ישראל והאיחוד האירופי בעקבות הסכמה בין צרפת והולנד, על פיה צרפת הסירה את התנגדותה ליחסים עם ישראל והולנד הסכימה לקשרים עם מדינות המגרב ולבנון. במהלך שנים אלו צרפת השקיעה מאמצים רבים לשכנע את מדינות האיחוד האחרות לנקוט גם הן ביחס עוין כלפי ישראל. במאי 1971 הצליחה צרפת להביא להסכמה בפה אחד של מדינות האיחוד על מסמך לא רשמי שקרא לנסיגה ישראלית לגבולות שלפני מלחמת ששת הימים עם תיקוני גבול קלים, הפיכת ירושלים לבינלאומית והחזרת הפליטים או פיצויים. מסמך זה הביא לקירור היחסים עם ישראל ומנהיגים אירופאים השמיעו הצהרות על הבעיה הפלסטינית וזכותם למדינה.
בשנת 1973 הורחב האיחוד האירופי על ידי צירוף דנמרק, בריטניה ואירלנד וישראל בקשה מגרמניה לוודא שההרחבה לא תפגע באינטרסים מדיניים או כלכליים של ישראל. במהלך מלחמת יום הכיפורים, אף אחת ממדינות האיחוד לא הסכימה לאפשר לרכבת האווירית של סיוע צבאי לישראל מארצות הברית לתדלק בשטחה. ב-6 בנובמבר 1973 קראו מדינות האיחוד לנסיגה ישראלית מהשטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים, הכרה בזכות על המדינות להתקיים בגבולות מוכרים ובטוחים והכרה בזכויות הפלסטינים להגדרה עצמית. אבא אבן ביקש ממדינות אירופה לחזור בהן מהצהרה זאת ויצחק רבין ראה בה אימוץ העמדה הערבית על ידי האיחוד האירופי.
במהלך שיחות השלום בין ישראל ומצרים סירבו מדינות האיחוד להביע תמיכה חד משמעית בשיחות בין ישראל ומצרים והצהירו שיש לדאוג לזכויות הפלסטינים להגדרה עצמית. נציגים אירופאים נפגשו עם נציגים של אש"ף וב-25 בספטמבר 1979 אמר שר החוץ של אירלנד בעצרת הכללית של האו"ם, בשם מדינות האיחוד, שיש לתת לנציגים של הפלסטינים, כשהכוונה לאש"ף, לקחת חלק מלא בשיחות. משה דיין, שר החוץ של ישראל, אמר שהעמדה האירופית מזיקה לשיחות השלום עם מצרים ואינה מוסרית שכן אין לדרוש ממדינה לשאת ולתת עם ארגון טרור שמבקש להשמידה.
מדינות האיחוד פעלו בשתי רמות מול ישראל, רמה כלכלית ורמה מדינית. בתחום הכלכלי מדינות האיחוד הפגינו פתיחות ונכונות לחתום על הסכמי סחר שיפתחו את השוק האירופי בתחום התעשייה ואת תחום החקלאות הישראלית. במאי 1975, נחתם בין שני הצדדים הסכם כלכלי שכלל פתיחת אזורי סחר חופשי, שיתוף פעולה בהעברת טכנולוגיה וחילופי מידע במחקר ובפיתוח מדעי.
ב-1995 נחתם הסכם התאגדות האיחוד האירופי–ישראל, המכונה "הסכם האסוציאציה" ההסכם, אשר נחתם ב-20 בנובמבר 1995 ונכנס לתוקף ב-1 ביוני 2000, נהיה למסגרת משפטית ליחסים בין הצדדים. ההסכם יצר משטר מקיף וכוללני ביחס לרוב תחומי הסחר הבינלאומי ואף ביחס לתחומים מדיניים, חברתיים ותרבותיים.
החל ממרץ 2003, מתקיימת השותפות בין האיחוד האירופי לישראל במסגרת מדיניות השכנות האירופית, שנועדה לאפשר למדינות שכנות שאינן חברות באיחוד להצטרף לאזור הסחר החופשי האירופי. תוכנית הפעולה הראשונה של האיחוד וישראל במסגרת זו נחתמה בדצמבר 2004.
בשנת 2008 החליטו האיחוד האירופי וישראל על שדרוג נוסף ביחסים ביניהם. על פי ההחלטה, ישראל תצטרף לתוכניות של האיחוד האירופי בתחומים שונים וכן תוקם קבוצת עבודה משותפת לישראל ולאיחוד האירופי במטרה לצרף את ישראל ל קבוצת עבודה זו תניח תשתית לשדרוג נוסף של היחסים בעתיד. ההחלטה על שדרוג היחסים עם ישראל התקבלה פה אחד על ידי שרי החוץ של כל 27 המדינות החברות באיחוד האירופי דאז, ולמרות התנגדות גורמים מהעולם הערבי והרשות הפלסטינית.
הסחר במוצרים תעשייתיים בין ישראל לאיחוד האירופי מתנהלים ללא כל מגבלות מכס. בשנת 2010 נחתם "הסכם הסחר החדש בתחום החקלאות והמזון המעובד עם האיחוד האירופי" בו הוענק גם לייצוא החקלאי הישראלי לאירופה פטור ממכס והיטלים. כשלחקלאים אף הוענק עדיפות מבחינת סובסידיות והקלות במס יצוא.
ב-30 ביולי 2012 נחתם הסכם שמיים פתוחים בין ישראל לאיחוד האירופי, לאחר משא ומתן שנמשך 3 שנים. לפי ההסכם תתווספנה מדי שנה 7 טיסות שבועיות מישראל לכל יעד באירופה, מלבד מספר שדות תעופה מרכזיים בעלי היקף תנועה רב, לגביהם התוספת השנתית תהיה כ-3 טיסות שבועיות מדי שנה. לאחר 5 שנים תוכלנה חברות אירופאיות לטוס לישראל מכל שדה תעופה באירופה.
בשנת 2014 נחתם בין ישראל לאיחוד האירופי הסכם המשלב את ישראל בפרויקט Horizon 2020, פרויקט לשיתוף פעולה בתחום החדשנות, הפיתוח המדעי והמחקר.
במרץ 2019 הודיע האיחוד האירופי כי החל מראשית שנת 2021, אזרחיהן של יותר מ-60 מדינות, ובהן ישראל, שירצו לבקר באירופה, יצטרכו להנפיק מראש אישור מקוון לצורך זה. מסמך זה יתקבל באמצעות בקשה למערכת האירופית למידע והרשאה של נסיעות, ETIAS.
במאי 2020 שוחח שר החוץ של האיחוד האירופי, ז'וזפ בורל עם שר החוץ גבי אשכנזי, בשיחה דנו בין היתר על הכוונה של הממשלה לספח את יהודה ושומרון במסגרת תוכנית השלום של טראמפ.
ביוני 2022, בהקשר של הפלישה הרוסית לאוקראינה, החליט האיחוד האירופי, בחיפוש אחר ספקי גז מחצבים חלופיים, לפנות לישראל, שגילתה מרבצים גדולים באזור הכלכלי הבלעדי שלה בים התיכון.
ביולי 2022, שרי החוץ של האיחוד האירופי החליטו פה אחד לחדש את כינוס מועצת האסוציאציה (התאגדות) עם ישראל, דבר שיאפשר את שדרוג היחסים בין ישראל לבין האיחוד האירופי. היה מדובר ליווה בדרג שרים בין ישראל לבין האיחוד האירופי אשר מלווה את יחסי ישראל עם האיחוד האירופי בשורה של תחומים ואשר לא התכנסה 10 שנים. המפגש התקיים באוקטובר 2022.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני
בשנת 2010 קרא הפרלמנט האירופי לשחרורו המיידי של החייל החטוף גלעד שליט, שנחטף בשנת 2006. נשיא הפרלמנט האירופי, יז'י בוז'ק, נפגש עם אבי החייל, נועם שליט, והציע את עזרתו בשחרור. בהמשך קראה גם שרת החוץ של האיחוד האירופי, קתרין אשטון, לשחרורו המיידי של גלעד ודרשה מהחמאס לאפשר לצלב האדום לבקר אותו. אשטון גם נפגשה עם הוריו של החייל החטוף.
בפברואר 2011 הגיעו 420 משרי האיחוד האירופי וכן חברי פרלמנט מהאיחוד לירושלים במסגרת כנס תמיכה בישראל שנערך על ידי ארגון "החברים האירופאים של ישראל" (European Friends of Israel, EFI), אשר פעל באותה העת באירופה (הארגון נסגר בשנת 2015). בכנס נכחו גם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, נשיא המדינה שמעון פרס, יו"ר האופוזיציה ציפי לבני, נגיד בנק ישראל ושרים ישראלים רבים.
עמדה ביחס לחרם צרכני
האיחוד האירופי מתנגד לחרם על ישראל כמדינה. בשנים האחרונות האיחוד משתמש נגד ישראל בעוצמה רכה, תוך שילוב אלמנטים של סנקציות כלכליות. אף על פי שלפי הסכמי אוסלו והמשפט הבינלאומי אזור שטחי C, קרי יהודה ושומרון נמצאים תחת שליטה ישראלית; ביולי 2013 אימץ ­האיחוד האירופי המלצות לפיהן כל הסכם חדש שייחתם עם ישראל לא יתייחס להתנחלויות ולשכונות היהודיות במזרח ירושלים, אלא רק לגבולות 67'. ישראל לא החילה את החוק הישראלי בשטחי C, רק במזרח ירושלים.
לאחר שהאיחוד האירופי פעל לתיוג מוצרים ישראלים המיוצרים באזורי שטחי C, קרי יהודה ושומרון; החל משנת 2015 המועצה האירופאית ליחסי חוץ החלה לקבל קריאות בבקשה להחרמת בנקים ישראלים ולמניעת הלוואות ומשכנתאות לפועלים ומתגוררים באזורים אלו.
במסגרת הסכמי הסחר בין ישראל לבין האיחוד האירופי, ביקשו האירופאים לסמן מוצרים המיוצרים בהתנחלויות. בשנת 2004 הוסכם על הסדר טכני לפיו היצרנים הישראלים יציינו רק את מקום הייצור של המוצרים הנשלחים לאירופה, ובפועל לא בוצעה כל הבחנה בין מוצרי ההתנחלויות למוצרים אחרים. מדיניות זו השתנתה ב-16 במאי 2023. הנציבות האירופית, האחראית על הסחר הבינלאומי, פרסמה תקנה לסימון ברור של מוצרי ההתנחלויות. מוצרים המיובאים לאירופה שיוצרו בגבולות הקו הירוק יסומנו בקוד "Y864" ויזכו לשיעורי מכס מופחתים, בניגוד לסחורה מההתנחלויות ומרמת הגולן.
עמדה ביחס לשימוש באלימות
האיחוד האירופי שם לו למטרה למגר את השימוש בנשק קל, תחמושת ומוקשים, זאת כחלק מהשותפות באו"ם ונאט"ו. במהלך האינתיפאדה השנייה האיחוד הביע ביקורת קשה נגד ישראל וארצות הברית; קראו לישראל לחדש את המשא ומתן עם הרשות הפלסטינית; הרשות, מנגד נקראה לעשות הכל כדי להפסיק את הטרור. במהלך מבצע חומת מגן, לפי מרכז שמעון ויזנטל ב-15 באפריל 2002 מדינות כמו שוודיה, אוסטריה, צרפת, בלגיה, ספרד, ופורטוגל תמכו בהחלטת ועדת האו"ם לזכויות האדם ש"אימץ את הטרור הפלסטיני והאשים את ישראל בביצוע רצח המוני בשטחים השנויים במחלוקת". היה מדובר בהחלטה שגינתה את ישראל על מעשים בשטחים (בלי לציין את המונח רצח המוני) בלי להתייחס לטרור הפלסטיני. רק בשנת 2005 גינה האיחוד האירופי לראשונה את ירי הרקטות הפלסטיניות על ישראל. במהלך מבצע שומר החומות, המכנה המשותף של הצהרות מנהיגי האיחוד היה גינוי חמאס בשל ירי הרקטות לעבר אזרחים בישראל לצד תמיכה בזכותה של ישראל להגנה עצמית וקריאה לסיום הלחימה.
נקיטת פעילות אקטיבית בסכסוך
אירופה ניסתה עם השנים לסייע בקידום שלום ישראלי-פלסטיני בהתאם לתפיסתה, מאז החתימה על הסכם השלום בין ישראל ומצרים ב-1979 (אשר התייחס לבעיה הפלסטינית אך לא פתר אותה) והצהרת ונציה של הקהילה האירופית ב-1980. האיחוד תמך בפתרון שתי המדינות. הוא השקיע כספים לצורך פיתוח כלכלי שיממש את הפתרון. לעיתים, הוזכרה האפשרות של תיווך מטעם האיחוד האירופי במשא ומתן. .
בתקופת האינתיפאדה השנייה, בין השנים 2000–2003, חלקו של האיחוד האירופי במימון הרשות הפלסטינית, שניהל אז טרור הפלסטיני נגד תושבי ישראל, עמד על 945 מיליון דולר. זאת לפי דו"ח שפרסמה ישראל על פי מסמכים ומידע שנאספו במהלך מבצע חומת מגן. הוא קבע כי יאסר ערפאת היה מעורב בתכנון פיגועים וכספי הרשות הפלסטינית, כולל כספים שמקורם באיחוד האירופי ובמדינות התורמות, שימשו למימון פעילות טרור. בעקבות הפרסומים פתח האיחוד האירופי בחקירה.
אף על פי שלפי הסכמי אוסלו והמשפט הבינלאומי אזור שטחי C, קרי יהודה ושומרון, נמצאים תחת שליטה ישראלית ולכן יש לקיים תיאום מלא עם מדינת ישראל בהקשר לכל פעולה באזור זה, בשנת 2015 האיחוד האירופי תמך במימון ואף באופן אקטיבי, ללא תיאום מול ישראל, בבניה לא חוקית וללא היתרי בנייה באזורים אלו.
משימות ייעודיות
בשנת 2005 העבירה ישראל לאיחוד האירופי את תפקיד הצד השלישי בסמכויות והבקרה על מעבר האנשים והסחורות אל ומעזה. באותה השנה, האיחוד האירופי בהנהגת בריטניה, סייע לאש"ף להדריך את המשטרה הפלסטינית, וכן סייע בהנהגת וקביעת חוקי המדיניות הציבורית. האיחוד האירופי מעניק סיוע בהדרכות ובמימון גורמי ממשל פלסטינים ובמיוחד בתחומי זכויות אדם ומשפט בינלאומי, זאת על מנת לסייע במאבק המשפטי של הפלסטינים נגד ישראל.
מימון ארגוני מגזר שלישי
האיחוד האירופי ספג ביקורת על מימון ארגוני זכויות אדם ישראליים לא ממשלתיים (NGO). לפי NGO Monitor נציבות האיחוד האירופי הקצה כ-48 מיליון דולר למימון NGOs ישראלים ופלסטינים. בתגובה, ניסתה הכנסת להעביר שתי הצעות חוק שיגבילו את הסכום שממשלה או ארגון זר יכולים לתרום. עם זאת, שתי הצעות חוק אלו לא עברו.
אפשרות הצטרפות ישראל לאיחוד
האפשרות שישראל תצטרף לאיחוד האירופי הועלתה הן על ידי פוליטיקאים בישראל והן על ידי פוליטיקאים באיחוד האירופי, בהם מספר חברי הפרלמנט האירופי. בדצמבר 2013 הציעו 28 שרי החוץ של האיחוד האירופי להעניק לישראל מעמד של שותפה מועדפת מיוחדת. ההצעה כוללת את הרחבת קשרי המסחר התרבות והמדע, והעמקת הדיאלוג המדיני והביטחוני. ההצעה מותנית בהשלמת המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים. אף על פי כן ישראל אינה נכללת בין 9 המדינות בתוכנית ההרחבה העתידית של האיחוד האירופי.
במאי 2003 הכריז שר החוץ דאז סילבן שלום שהאיחוד האירופי שוקל את צירופה של ישראל לשורותיו. שלום טען שקיימת לישראל אפשרות להצטרף לאיחוד, כיוון שהיא ואירופה חולקות ערכים דומים בנושאי כלכלה ודמוקרטיה. סילביו ברלוסקוני, ראש ממשלת איטליה באותה עת, היה המנהיג האירופי הראשון שתמך בגלוי באפשרות שישראל תצטרף לאיחוד האירופי. בפברואר 2010 חזר ברלוסקוני על דבריו כי הוא מעוניין שישראל תצטרף לאיחוד האירופי. בדצמבר 2010 הביע גם ראש ממשלת ליטא, אנדריוס קוביליוס, תמיכה ברעיון של הצטרפות ישראל לאיחוד האירופי. ביוני 2011 נערך מחקר באוניברסיטת בן-גוריון שגילה כי 81% מהישראלים תומכים בהצטרפות ישראל לאיחוד האירופי, עלייה של 12% לעומת אחוז התמיכה ב-2009.
מאז הועלה לראשונה רעיון הצטרפותה של ישראל לאיחוד האירופי הועלו גם התנגדויות רבות, הן מצד פוליטיקאים בישראל ובאירופה.
כשספרד כיהנה כנשיאה התורנית של האיחוד האירופי, שר החוץ הספרדי מיגל מורטינוס טען כי כל עוד אביגדור ליברמן מכהן כשר החוץ של ישראל, כניסתה לאיחוד אינה סבירה.
טמרין משויש-פנים
טמרין משויש-פנים (שם מדעי: Saguinus inustus) הוא מין של פרימט מסוג טמרין. תפוצתו בדרום קולומביה וצפון-מערב ברזיל.
צבע פרוותו של טמרין משויש-פנים שחור, גבו חום ועד לאדום כהה בגב התחתון, זנבו שחור. פניו חלקות משוישות בוורוד ושחור. מעט שער לבן על האף ומעל השפתיים, לחיים לבנות חלקות. אזור החלציים לבן.
טמרין זה כמו שאר מיני הטמרין הוא פעיל יום ושוכן עצים. טמרין משויש-פנים חי בקבוצות של בין 3 ל-6 פריטים. בבוקר כל חברי הקבוצה מצייצים על מנת לאשר את נוכחותם. בנוסף, קבוצות שנפגשות, מצייצות ציוצים שונים על מנת לציין את נוכחות הקבוצות. כמו שאר מיני הטמרין טמרין זה ניזון מחרקים, פירות וגומי.
למין זה ייתכנו שני תת-מינים בקולומביה. זאת בעקבות גילוי תת-מין אשר נבדל בצבע הלבן על הלחיים ומסביב לעיניים.
תפוצתו מדרום-מזרח קולומביה מנהר גואביארה (אחד מיובליו של האורינוקו) בצפון ועד לנהרות אפפוריס ומסאי. שטח זה כולל 6 מחוזות בקולומביה: אמסונאס, קקטה, הקצה הדרומי של מטה, גואביארה, ואופס וגואאיניה. בברזיל תפוצתו בצפון מערב המדינה בין נהרות ז'פורה ונגרו. שטח תפוצתו כ 350 דונם בצפיפות של 19.6 פרטים בקמ"ר.
אוכלוסיית מין זה יציבה ולא נמצאת בסכנת הכחדה.
יאנג די-פרטואן אגונג
היאנג די-פרטואן אגונג (במלאית: Yang di-Pertuan Agong, בג'אווי: يڠ دڤرتوان اݢوڠ; מכונה לעיתים מלך מלזיה או השליט העליון של מלזיה) הוא ראש המדינה של מלזיה. תפקיד היאנג די-פרטואן אגונג, המכהן לכהונה קצובה אך נבחר מבין סולטנים שתפקידם עובר בירושה, יכול להיתפש כמונרך או כנשיא.
מקום משכנו של היאנג די-פרטואן אגונג הוא בארמון איסטנה נגרה (Istana Negara) בבירת מלזיה קואלה לומפור. היאנג די-פרטואן אגונג הנוכחי הוא עבדאללה מפהנג, המשרת בתפקיד מאז 2019.
הליך הבחירה
היאנג די-פרטואן אגונג נבחר לכהונה של חמש שנים מקרב שליטי תשע המדינות המונרכיות בוועידת השליטים (Majlis Raja-Raja) - גוף המרכז את ראשי המדינות של מלזיה. ועידת השליטים היא גם הגוף שבוחר את הממונה לתפקיד, אם כי למושלי ארבע הרפובליקות במלזיה (סבה, סראוואק, מלאקה ופננג) אין זכות להצביע או להיבחר בבחירות אלו. לאחר שאחד השליטים נבחר לתפקיד, הוא או יורשיו לא יכולים לכהן בתפקיד עד ששליטים מכל המדינות האחרות יכהנו בתפקיד. כמו כן שליט לא ימונה לתפקיד אם הוא קטין, הוא אינו מעוניין בתפקיד או אם בהצבעה חשאית של הוועידה נקבע שהמועמד לא כשיר לתפקיד, כשלפחות חמישה מחברי הוועידה הצביעו בעד ההחלטה.
אם התפקיד מתפנה לפני סוף הכהונה (עקב מוות, התפטרות וכו') הוועידה בוחרת אדם חדש לתפקיד באותה דרך בה הייתה בוחרת אלמלא התפקיד התפנה. השליט החדש נבחר גם במקרים אלו לכהונה של חמש שנים אשר לאחר מהן לא יוכל להיבחר מחדש בהתאם לתנאים הרגילים.
לאחר ששליט נבחר לתפקיד הוא ממנה מעין עוצר, לרוב קרוב משפחה שלו, שישלוט במהלך כהונתו במדינה הפדרלית ממנה הוא בא, אם כי הסמכויות הדתיות שהיו לו בתור המנהיג המוסלמי הראשי של המדינה נותרות בידי השליט גם בכהונתו כיאנג די-פרטואן אגונג.
סדר הבחירה
באופן רשמי אין סדר בחירה מסוים והוועידה רשאית לבחור בכל מועמד מתאים. תחילה המועמדים נבחרו בפועל לפי הוותק שלהם ולאחר שכיהנו הנציגים הראשונים מכל תשע המדינות המונרכיות הוחלט שבפועל יישמר הסדר הבא:
סמכויות
ליאנג די-פרטואן אגונג יש סמכויות רבות, אשר את חלקן הוא מפעיל על דעת עצמו ואת חלקן עליו להפעיל תוך התייעצות עם גופים אחרים במלזיה. בין סמכויותיו נמצאות הבאות:
זרחי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
חרבי
ראו גם
}}
זנות טרנסג'נדרית
זנות טרנסג'נדרית היא קיום סחר חליפין של יחסי מין תמורת תשלום כספי או הטבות חומריות בין צרכן זנות לבין אדם המגדיר עצמו כמשתייך לקהילה הטרנסג'נדרית. מרבית העוסקות בזנות זו הן נשים טרנסג'נדריות. ככלל, תופעת הזנות היא תופעה שנויה במחלוקת מבחינה חברתית, דתית ומדינית לאורך ההיסטוריה ועד היום. תופעה זו הופכת למורכבת אף יותר כאשר מדובר בזנות טרנסג'נדרית אשר מתבצעת על ידי אוכלוסייה הסובלת מטרנספוביה ואפליה מצד החברה. אותה סטיגמה חברתית מקשה על נגישותה של אוכלוסייה זו למשאבי בריאות, ובאופן זה משפיעה לרעה על בריאותה הפיזית והנפשית. בישראל, גיל הכניסה של טרנסג'נדריות לזנות הוא הנמוך ביותר ומשך הזמן של מעורבותן בזנות הוא הגבוה ביותר. הכניסה לזנות טרנסג'נדרית פעמים רבות קשורה למאפייני חיים שונים, כגון קשיים בתא המשפחתי, מצב כלכלי רעוע וקושי בכניסה לעולם העבודה , התעללות מינית בילדות , קשיים בתפיסת העצמי, הערכה עצמית נמוכה וקשיים בהשתלבות חברתית , ושימוש בסמים.
היסטוריה
זנות טרנסג'נדרית נצפתה בזירות הזנות כבר לפני מספר עשורים. בשנות ה-60 בארצות הברית התרחשו מגמות של אפליה טרנספובית בדיור ותעסוקה. לאור מצב זה, חלק ניכר מהטרנסג'נדרים מסן פרנסיסקו התרכזו בשכונת טנדרלוין ועבדו לרוב בזנות. בעיסוק זה, נשים טרנסג'נדריות היו חשופות לאלימות מצד המשטרה והלקוחות ופעמים רבות נעצרו. בעת המעצר נחשפו הנשים לאלימות רבה כגון תקיפה מינית, אונס ורצח. בקיץ 1966 הקימו פעילים משכונת טנדרלוין את ארגון ונגארד (Vanguard), שהיה ארגון הנוער הלהט"בי הראשון בארצות הברית. פעילות הארגון הובילה ל"מהומות קפיטריית קומפטון" באותה שנה . האירוע נחשב לרגע מפתח בתולדות זכויות טרנסג'נדרים בסן פרנסיסקו, ובעקבותיה חלה ירידה משמעותית באלימות המשטרתית הרשמית נגד אוכלוסייה זו. האירוע היווה זרז להקמת ארגונים אקטיביסטים טרנסג'נדרים שונים.
היקף התופעה וגיל הכניסה למעגל הזנות
דו"ח של ארגון TAMPEP מציין כי כ-6% מכלל העוסקים/ות בזנות הן נשים טרנסג'נדריות . כמו כן, נראה כי נשים טרנסג'נדריות מעורבות בזנות באחוזים גבוהים יותר מגברים טרנסג'נדרים . בישראל, סקר של משרד הרווחה והשירותים החברתיים משנת 2016 מראה כי כ-5% מכלל העוסקים בזנות בישראל הן נשים טרנסג'נדריות וכי האומדן של מספרן עומד על בין 460–510 . עם זאת, איסוף הנתונים לקביעת היקף תופעת הזנות בכלל ושל הקהילה הטרנסג'נדרית בפרט הוא בעייתי, עקב הקושי ברישום מסודר. הנתונים הקיימים נאספו דרך מוסדות המדינה והמשטרה ואינם בהכרח משקפים את המציאות . מדיווחים של נשים טרנסג'נדריות עולה כי בזירות שונות, כדוגמת זנות הרחוב, קיים רוב של נשים טרנסג'נדריות . גיל הכניסה למעגל הזנות בישראל ובעולם נע בין גילאי 13–35, בעוד אצל טרנסג'נדרים טווח הגילאים נע בין גילאי 13–20 . מתוך סקר של משרד הרווחה בישראל, עולה כי גיל הכניסה של טרנסג'נדריות הוא הנמוך ביותר ומשך הזמן של מעורבותן בזנות הוא הגבוה ביותר.
מאפיינים של זנות טרנסג'נדרית
מרבית העוסקות בזנות הן נשים סיסג'נדריות. גברים ונשים טרנסג'נדריות מהווים מיעוט. הרוב המוחלט של טרנסג'נדריות המעורבות בזנות, עוסקות בה באופן עצמאי וללא סרסור גברי, זאת לעומת נשים סיסג'נדריות בזנות שלרוב מועסקות על ידי סרסור בדמות מעסיק או בן זוג. בנוסף, נראה כי בקרב נשים טרנסג'נדריות, הגורם המדיח למעגל הזנות הוא לרוב אישה טרנסג'נדרית מבוגרת יותר המעורבת בזנות בעצמה. הצורך ברשת תמיכה חברתית מוביל טרנסג'נדריות צעירות, לרוב קטינות, לחיפוש אחר בית וקבוצה חברתית שתקבל אותן ותאשר את מגדרן, לאחר שנדחו מהסביבה הקרובה להן. חיפושן מסתיים פעמים רבות במפגש עם אישה טרנסג'נדרית מבוגרת מהן שכבר מעורבת בעולם הזנות, המאמצת אותן לביתה, מספקת להן תנאים בסיסיים ומחברת אותן במהרה לקהילת הזנות. נשים טרנסג'נדריות מעורבות לרוב בזירות של זנות רחוב או בדירות ששוכרות בעצמן, ופחות בזנות בבתי בושת, בשירותי ליווי ובמועדוני חשפנות. מעבר לכך, רמות ההדבקה במחלות מין ו-HIV גבוהות בקרב נשים טרנסג'נדריות בזנות, לעומת גברים ונשים ביולוגיות בזנות ומצבן הבריאותי באופן כללי ירוד ביותר. שוני זה עשוי לנבוע מהיעדר שירותי בריאות וטיפול מותאמים לקהילה וכן מחשש של הנשים הטרנסג'נדריות לפנות למוסדות קיימים עקב טרנספוביה ואפליה. זנות בכללותה חושפת את המעורבים בה לפגיעות פיזיות, מיניות ונפשיות רבות. הנתונים בנוגע לרמות האלימות הפיזית והמינית הנגרמת על ידי לקוחות כלפי טרנסג'נדריות בזנות לעומת נשים אחרות בזנות אינם חד משמעיים. ישנם מחקרים המצביעים על אלימות קשה מאוד כלפי נשים טרנסג'נדריות בזנות, ולעומתם קיים מחקר המצביע על רמות נמוכות יחסית של קורבנות לאלימות פיזית ומינית בקרב טרנסג'נדריות בזנות, כנגזרת של הכוח הפיזי שלהן. עם זאת, קיימות מדינות רבות בהן לא קיימת ענישה בגין אונס אנאלי, על כן אוכלוסייה זו חשופה לביצוע מעשי אונס רבים ללא כל יכולת להיות מוגנת מבחינה חוקית.
קשיים בתא המשפחתי
חלק ניכר מנשים וגברים הנמצאים במעגל הזנות חווים תחושת חוסר מוגנות במסגרת הבית והמשפחה. קיים קשר בין גדילה במשפחה מזניחה ודיס-פונקציונלית, התעללות פיזית ורגשית והורים מכורים, לבין בריחות מהבית וכניסה למעגל הזנות. מחקרים על נשים טרנסג'נדריות בזנות מראים כי דחייה משפחתית והצורך לשרוד ללא קורת גג, על רקע הזהות המגדרית דווחו כסיבות אשר הובילו אותן למעגל הזנות. במצבים כאלו של דחייה וסילוק מהבית, הצורך ההישרדותי המיידי הוא המוביל לזנות. כמו כן, מצבים אלו עשויים להוביל לבריחות מהבית, דרות רחוב, שימוש בסמים ופגיעות פיזיות ומיניות. טרנספוביה חברתית, אשר מופנית כלפי טרנסג'נדרים בצעירותם, מופנמת על ידם ומשפיעה לרעה על בריאותם הנפשית.
כסף ומצוקה כלכלית
מעורבות בזנות נובעת לרוב מהיעדר אלטרנטיבות תעסוקתיות. נשים טרנסג'נדריות המבקשות להשיג עבודה, מתמודדות עם מגוון מחסומים כדוגמת טרנספוביה ואפליה, וכן נשירה בשלב מוקדם ממערכת החינוך. מחסומים אלו מצמצמים את אפשרויות התעסוקה ומקשים על ההתקדמות במדרג ההשכלה. נשים טרנסג'נדריות מתארות קושי להתקבל לעבודה, שכיחות גבוהה של הטרדות במקומות העבודה והימנעות מלגשת לראיון בשל החשש להיפגע או לקבל יחס שאינו תואם את מגדרן. נשים רבות הצהירו שנכנסו למעגל הזנות מאחר שהן מאמינות שזו האופציה העיקרית ואולי היחידה לעבודה בתמורה לשכר הגיוני. סקר שפרסם המכון לשוויון הזדמנויות בשנת 2016, מראה כי שיעור האבטלה בקרב הקהילה הטרנסג'נדרית עמד על כ־32%, וכ-84% משתכרים הרבה מתחת לממוצע. עם זאת, עבור צעירות טרנסג'נדריות הכסף מהווה גורם קריטי להשגת המטרה של התאמה מגדרית שכן הן זקוקות לסכומי כסף גבוהים כדי לממן את ההורמונים, האיפור, הבגדים והניתוחים להם הן זקוקות למימוש שאיפותיהן.
התעללות מינית בילדות
קיים קשר בין פגיעה מינית מתמשכת בילדות הגורמת לפוסט-טראומה מורכבת לבין כניסה למעגל הזנות. התעללות מינית מתמשכת בילדות מייצרת תהליך הפנמה בו הילד/ה הופכים לאובייקט לסיפוק מיני על ידי מי שתפקידו הוא להגן ולשמור עליהם. תחושת הערך של הילד מותנית ביכולתו לספק צרכים, בעיקר מיניים, של אחרים וכך יש קושי להבחין בין יחסי ניצול ודיכוי ליחסי אהבה מיטיביים. דיווח על התעללות מינית בילדות בקרב נשים טרנסג'נדריות בזנות עולה ממספר מחקרים אך, במספרים נמוכים יותר לעומת נשים סיסג'נדריות בזנות. זו יכולה להוות את אחד הגורמים הנקשרים למעורבות בזנות.
גורמים פסיכולוגיים וחברתיים
זנות טרנסג'נדרית קיימת במגוון מדינות ברחבי העולם, לעומת זאת, ישנו מיעוט של מודלים חיוביים לחיקוי עבור אוכלוסייה זו. כמו כן, פעמים רבות צרכני הזנות הטרנסג'נדרית מתאפיינים בבושה, ולכן עשויים להפגין כלפי חוץ תפיסות הדוגלות בשלילת זכויות עבור האוכלוסייה הטרנסג'נדרית. טרנסג'נדרים העוסקים בזנות עוברים תהליכי החפצה ודפרסונליזציה, המשליכים על כלל הקהילה הטרנסג'נדרית, מה שגורם לפרטים שבה לראות לעיתים כי ההצטרפות למעגל הזנות היא אלטרנטיבה אשר תסייע לעיצוב זהותם האישית. נשים טרנסג'נדריות אשר עוברות את תהליך ההתאמה המגדרית בתקופת גיל ההתבגרות או הבגרות המוקדמת, רואות בהשתלבות במעגל הזנות כאפשרות המסייעת להן להשתייך לקהילה הטרנסג'נדרית.
שימוש בסמים והתמכרות לסמים
שימוש והתמכרות לסמים נמצא כגורם המתקשר מעגלית לתופעת הזנות הטרנסג'נדרית. מצד אחד, אנשים פונים לזנות על מנת לממן את הסמים, ומצד שני, הסמים משמשים כהגנה רגשית בזמן המעורבות בזנות. ישנם שיעורי התמכרות גבוהים בקרב נשים המעורבות בזנות. בקרב נשים טרנסג'נדריות, הסמים תוארו כחלק מאורך החיים בעולם הזנות, ולא כגורם המוביל לעיסוק בזנות עצמה. פעמים רבות עצם השימוש של צרכני הזנות בסמים הוא זה אשר מוביל לצריכת סמים מוגברת בקרב טרנסג'נדריות העוסקות בזנות. האתנן (מוצר בעל דמות כסף או שווה ערך לכסף, למשל, מזון, שכר דירה או סמים) יהא גבוה יותר באם יותנה קיום יחסי המין בשימוש בסמים במקביל או לחוסר שימוש באמצעי מניעה.
סטיגמה והשלכותיה
קיימות סטיגמות רבות אודות הקהילה הטרנסג'נדרית, וכן אודות העוסקים בזנות. מצב זה מוביל טרנסג'נדרים העוסקים בזנות להתמודד עם סטיגמה כפולה ורבת משקל. מחקרים מצביעים כי הסטיגמה היא אחד הגורמים המשמעותיים המשפיעים על בריאותם הנפשית והפיזית של טרנסג'נדרים העוסקים בזנות. הסטיגמה מאפיינת אף את גורמי הטיפול במערכת הבריאות ומובילה לכך שטרנסג'נדרים העוסקים בזנות אינם פונים לקבלת מענה טיפולי בעת קושי בריאותי, או שאינם פונים על מנת להצטייד באמצעי מניעה. מצב זה מוביל לכך שישנו שיעור גבוה של נשאיות HIV וכן הידבקויות במחלות מין בקרב נשים טרנסג'נדריות המעורבות בזנות.
אלימות פיזית ומינית
טרנסג'נדרים הם בעלי סבירות גבוהה יותר לחוות אלימות פיזית והטרדה על ידי אנשים זרים, בני משפחותיהם או מכרים ביחס לאוכלוסייה הכללית. כמו כן, ישנה סבירות גבוהה יותר לחוות אלימות פיזית או מינית חוזרת, וכן אלימות מינית ואונס בגילאים צעירים יותר. מחקר מארצות הברית מצביע על כך ש50% ממשתתפיו, המשתייכים לקהילה הטרנסג'נדרית, נחשפו לאלימות מינית מסוג כלשהו. מרבית המשתתפים מציינים כי האלימות המינית התבצעה על ידי אנשים המוכרים לקורבן, ביניהם בני זוג ובני משפחה. אנשים המשתייכים לתעשיית המין נמצאים בסיכון גבוה יותר לחוות אלימות על סוגיה. אלימות זו מתבטאת בתצורות של ניצול, הטרדה, אלימות פיזית ומינית אשר מתבצעת על ידי צרכני המין, סרסורים וכן על ידי גורמי החוק. בישראל, בשנים 2010–2012 קרו מספר תקריות טרנספוביות בישראל בהן שוטרים התייחסו לנשים טרנסג'נדריות העוסקות בזנות באופן משפיל ופנו אליהן בלשון זכר. סקר דיווח עצמי שנערך בארצות הברית מציין כי מרבית האלימות כלפי העוסקים בזנות מתבצעת על ידי צרכני הזנות. מקרי אלימות אלו לרוב אינם מדווחים לרשויות לאור חוסר אמון של הקהילה ברשויות וכן מחשש לאפליה. ברחבי העולם, העוסקים בזנות המשתייכים לקהילה הטרנסג'נדרית חווים אלימות רבה יותר מהמשטרה ביחס לאוכלוסייה הכללית. עוסקים בזנות המתגוררים בנפאל, מקסיקו ובמדינות אחרות, מדווחים רבות על אלימות מילולית והטרדה פיזית מצד המשטרה, וכן במקרים קיצוניים אחרים אף על אלימות מינית.
פורס מז'ור
פורס מז'ור (צרפתית Force Majeure – "כוח עליון") הוא סרט דרמה-סאטירי שוודי של הבמאי רובן אוסטלונד, שהופץ בשנת 2014. במקורו כונה הסרט בשם Turist ("תייר").
עלילה
הסרט עוסק במשפחה שוודית העושה בחופשת סקי בבית מלון יוקרתי באתר סקי באלפים הצרפתיים, במשך שישה ימים: האב תומאס (יוהנס קונקה), האֵם אֶבָּה (ליסה לובן קונגסלי) ושני ילדיהם, וֶרָה והארי. ביומה השני של החופשה, עת המשפחה סועדת במרפסת מסעדת הרים, מתרחשת מפולת שלגים מבוקרת בקרבת מקום. בני המשפחה וסועדים אחרים במסעדה צופים באירוע בהתפעלות, אך בתוך מספר שניות קרב גל השלג אל המסעדה והשוהים במקום נתקפים בבהלה. תומאס נוטל את הטלפון הנייד שלו ונס על נפשו אל תוך הבניין, כשהוא מותיר את אבה ואת ילדיהם במרפסת. מטח של אבק שלגים נוחת על המסעדה, אך לא נגרם נזק לאיש. מיד לאחר מכן שב תומאס אל שולחן האוכל והמשפחה ממשיכה בסעודה. האירוע מטיל צל על המשך החופשה – אבה והילדים מתקשים להתגבר על מנוסתו של תומאס, והמשבר מתגבר לנוכח חוסר יכולתו להודות במעשיו, וחושף סדקים במערכת הנישואין בין בני הזוג, וביחסיהם עם ילדיהם. לקראת סופה של החופשה חווה תומאס משבר רגשי, מתוודה על מעשיו ומביע חרטה, ואבה ושני הילדים סולחים לו ומנסים לתמוך בו. בסצנת הסיום נמלטת אבה עצמה בבהלה מן האוטובוס, הנתון לתחושתה בסכנת הידרדרות, בלי לתת כלל את דעתה על בעלה וילדיה שנותרו בתוכו.
הסרט צולם באתר הסקי לז ארק בצרפת והוא חושף את שגרת היום יום של חופשות סקי. הסרט מלווה במוזיקה מקורית ובקטעים מהיצירה ארבע העונות של אנטוניו ויוואלדי.
ביקורת
הסרט זכה בפרס צוות השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן ובפרס הסרט הטוב ביותר בטקס פרס גולדבאג ה-50 בשנת 2014, והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר ולפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2014.
הדיוויזיה השביעית (יפן)
הדיוויזיה השביעית (ביפנית: 第7師団) היא דיוויזיה של צבא יפן אשר מוצבת בצ'יטוסה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1962 במטרה להגן על צפון הוקאידו. הדיוויזיה היא חלק מארמיית הצפון. פרט לתפקידים מגננתיים, הדיוויזיה מסייעת גם בטיפול באסונות טבע באזור. הדיוויזיה כוללת שלושה רגימנטים משוריינים ורגימנט חיל רגלים ממוכן, ולפיכך היא דיוויזיית השריון היחידה של הצבא היפני. פרט לכך היא כוללת רגימנט ארטילריה, רגימנט נ"מ ורגימנט תמיכה לוגיסטית.
בסיס הדיוויזיה נמצא במחנה היגשי שבעיר צ'יטוסה.
לקסיקון דביר - עולם הדתות
לקסיקון דביר, עולם הדתות הוא לקסיקון של דתות העולם בהוצאת דביר, מהדורה עברית של המהדורה המקורית האנגלית: The World's Religions בהוצאת Lion Publishing (1982), אשר ראה אור בתל אביב בשנת 1990. עורכיו היו ר' פירס ביוֶר מארצות הברית, ד"ר יאן ברגמן משוודיה, ד"ר מירטל ס' לנגלי ורו"פ ווטון מבריטניה, ד"ר וולף מץ מגרמניה, ד"ר ארילד רומרהיים מנורווגיה, פרופ' אנדרו וֶלס מסקוטלנד, ד"ר רוברט וית'יקומב מאוסטרליה. בהקדמה ציינו עורכי הוצאת דביר, בין השאר, כי "הספר נועד להביא בפני הקורא תיאור מקיף, בהיר וססגוני של דתות העולם. למן הקדומות שבדתות הנהוגות כיום", וכי החלק העוסק ביהדות "צומצם במהדורה העברית".הלקסיקון כולל שבעה שערים שנקבעו על פי תקופות ודתות, וכן מפתח אישים ומושגים.
שער ראשון: התפתחות הדת
הפרק הראשון, שנכתב על ידי דוגלס דייוויס עוסק בהישגי חקר הדת במספר דיציפלינות של מחקר אקדמי: אנתרופולוגיה, סוציולוגיה, פסיכולוגיה והיסטוריה. ובמושגים והמונחים של מחקריהם: תאולוגיה, כתבי הקודש, מוסר ופולחן. דייוויס מציין כי האנתרופולגים משתמשים בתורתו של צ'ארלס דרווין על התפתחות האדם והתרבות האנושית כבסיס להנחותיהם על היווצרותן של דתות. וכי לאחר שנות החמישים של המאה ה-20 "החלו האנתרופולגים להפנות את תשומת-לבם יותר לתפקידה של הדת כביטוי למערכת המבנית של הרעיונות, הערכים והאמונות השוררים בחברה הנדונה". במחקר השייך לתחומים: סוציולוגיה ופסיכולוגיה, בחנו החוקרים, כגון זיגמונד פרויד ואמיל דירקהיים ומקס ובר, את הדתות בהקשר של מושג "ההשלכה" (פרויקציה), ואת בתפקידיה החיובים לחברה של הדת. הבלשנות ההשוואתית בחנה את שמות האלים השונים ואת מגוון שמות האלהים וניסתה להסיק מכך על מקומה של הדת בתרבות האנושית. הפרק השני שכותרו "הדת בתקופות הפרהיסטוריות" סוקר את התפתחות הדת מאז העידן הפרהיסטורי, בתקופת האבן הקדומה לפני כשלושים אלף שנים, האדם, שנקרא "הומו ספינס", חי בחברות ציידים, ונמצא שהאמין בין השאר בהשארות הנפש לאחר המוות, ובאלה אם כגון ונוס. המעבר לחקלאות מתוכננת, מאז 5000 לפנה"ס לערך, שינה את הריבוד החברתי ותרם להקמת מקדשים, ומבני קבורה מרשימים שכללו סימני מעמדות.
שער שני: דתות העולם העתיק
מתאר את מבחר דתות בעת העתיקה. אלן מילרד מתאר בפרק שכותרו: "ערש התרבות: המזרח התיכון הקדום" כיצד "הגלגל והכתב הומצאו במזרח התיכון וכמוהם גם המצאות רבות אשר התרבות היוונית, הרומאית והמערבית בנויות עליהן". תרבות הסהר הפורה כללה את מסופוטמיה הקדומה שכללה את ממלכות השומרים, אכד, אשור, בבל; בארץ ישראל נמצאו מקדשים הכנענים, בסוריה הארמים, ומצפון לה ממלכת החיתים; המאפיין לתושבי הסהר הפורה הוא הפולחן לאלי הטבע אשר נחשבו לפטרוניהם של איתני הטבע, כגון השמש, הירח ורוח הסערה, ולצדם שימשו אלי האומה, כגון מלכום אצל העמונים, ודגון ובעל זבוב אצל הכנענים והפלשתים. כמו כן, השער עוסק בדת מצרים העתיקה דת זרטוסתרא פרס, הדתות והמיתוסים ביוון העתיקה וברומא, האמונות של ילידי מרכז ודרום אמריקה: האולמקים, הטולטקים, האצטקים, ובני אינקה בתקופה הבתר-קולמביאניתהג (לפני 1492), האמונות של נוודי הערבות בדרום רוסיה ושל השבטים הנורדים בצפון אירופה.
שער שלישי: הדתות הקמאיות
עוסק במבחר הדתות שהיו נפוצות אצל שבטים קדומים ביבשות אסיה, אוסטרליה, אפריקה ואמריקה. ברברה בול מתארת בפרק על אסיה מבחר תצורות של אמונות קמאיות, בהן מספר פרקטיקות אופייניות. האחת, העזרות בשמאנים - כוהני הדת, גברים או נשים, המתווכים בין בני שבטם לבין הרוחות על ידי מצב טרנס-אקסטטי, וכאשר השמאנים חוזרים להכרה הם מוסרים את דבר הרוחות לעדתם. השנייה, טקסים ופולחנים הקשורים לעבודת האדמה כדי להבטיח את עזרתם של הרוחות, אלו נערכים בטרם בירוא יער או אף לפני עיבוד עונתי סדיר. השלישית, קורבנות אדם כדי לרצות את אלת האדמה, פרקטיקה שנהגו למשל הקונדים בחבל אוריסה בהודו עד שנת 1835. הרביעית, איסורים וטקסים הנקראים טאבו, הננקטים כהתמודדות עם אירועי מצוקה גדולים כגון מגפה. החמישית, קריאת אותות במופעי הטבע השונים, האמורים לבשר ולהורות על הנכון והעומד לקרות, למשל אצל הבונטוקים באיי הפיליפינים, האותות נקראים בתנועת החרקים, במעוף להקות ציפורים בקריאת התרנגול וכדומה. השישית, טקס פולחן המלווה במזון רב, הכולל שתיית משקאות אלכוהולים; המזון מוגש לבני אדם חיים ולמתים או בתור קורבן לאלים, כאשר הטקס אמור לפתור מקרי מחלה ומצוקות אחרות.
שער רביעי: דתות המזרח
בשער זה מתוארות שלל דתות המזרח, עקרונותיהן, דמויות עיקריות בהן של אלים או בני תמותה, כגון הינדואיזם שנוצר בהודו כנראה באלף השלישי לפנה"ס וכולל פולחנים רבים, האמונה הסיקית שנוסדה בשלהי המאה ה-15 לפנה"ס בצפון-מערב הודו, הג'ייניזם שנוצר בהודו מאה השביעית לפנה"ס, דת זרטוסטרה שנוסדה על ידי יוצאי פרס, שנדדו לפקיסטן ואחר כך להודו בשלהי המאה ה-9, הבודהיזם שנוסד על ידי הבודהה במאה ה-6 לפנה"ס וכוללת מספר זרמים: תרודה, מהינה וכיתות נוספות והתפשטה בכל רחבי דרום-מזרח אסיה ובעת החדשה יש לה חסידים במערב, הדתות הסיניות הכוללות את דת שאנג, תורת קונפוציוסוהטאואיזם, הדתות היפניות הכוללות את דת השינטו, והדת הבהאית שנוסדה על ידי מספר מנהיגים רוחניים ערבים מראשית המאה ה-19.
שער חמישי: עמי הספר
השער כולל את הדתות המונותיאיסטיות: היהדות ואסלאם. בפרק "העם הנבחר: יהדות", מציין דייוויד הרלי, כי "היהדות היא העתיקה בשלוש הדתות המונותיאסטיות הגדולות, אם הנצרות והאסלאם כאחד. ביסודה מונחת האמונה שהאלוהים הוא אחד, אדון עולם ובוראו, נצחי, טרנסצנדנטלי, רואה-כול ויודע-כול, הוא שנתן את תורתו לעם היהודי ובחר לעשותו אור לגויים". הרלי מונה את המושגים העיקריים ביהדות: "העם", "הארץ", "התורה", "בית הכנסת", "המועדים". מרוין וילסון מתאר "תנועות וזרמים ביהדות" בפרקים: "היהדות האורתודוקסית - דבקות בתורה", "היהדות הרפורמית - תגובה לשינוי" על התנועה הרפורמית, היהדות הקונסרבטיבית - שמירת האומה" על התנועה הקונסרבטיבית, וזרמים נוספים. בפרק: "דרך הנביא" מתאר מונטגומרי ואט את ראשית האסלאם, אשר "החל את דרכו במכה בשנת 610, הדת ששלטה אז בערב הייתה מעין אמונה שמית עתיקה, המקדשת במות מבמות שונות לאלים שונים ומשונים". הוגה האסלאם מוחמד "החל מאמין שאלוהים מתגלה אליו וכי הוא מצווה להעביר את דבריו לבני-עירו. גופי תורתו נתלקטו אחר-כך בקוראן". עיקרי האסלאם הם עבודת האל על ידי הכנעה ותפילה, צדקה, צום בחודש הרמדאן, עלייה לרגל למכה, ואליהם צורפו מספר תקנות נוספות הנוגעות ליחסים בין המינים וענייני ירושה, שתיקן מוחמד. האסלאם התפשט בעיקר בכוח החרב מזרחה בארצות דרום-מזרח אסיה, ומערבה אל צפון אפריקה ובחצי האי האיברי ובצרפת עד המאה ה-8. הזרמים העיקריים באסלאם הם השיעה, והסונה, שמשתייכים אליה כתשעים אחוז מן המוסלמים.
שער שישי: נצרות
בשער זה פורטו עקרונות הנצרות, הזרמים העיקריים שבה ואורח החיים הדתי הנוצרי. בפרק "ישו" הגדיר ריצ'רד פרנס את הנצרות: "מבוססת על האמונה כי ישו כריסטוס ("המשיח") הוא בן האלוהים - ההתגלות המיוחדת של אלוהים לבני אדם. עם זאת נזכר ישו בנצרות גם כבשר-ודם, דמות היסטורית ממשית, לא רם יחס, שלא נודע בזמנו מחוץ" לגבולות ארץ ישראל שתחת השלטון הרומי. בפרק "הכנסיות הנוצריות" הציג מיקל סדגורב את הזרמים העיקריים בנצרות מאז "הפילוג הגדול": כנסיות המזרח הן "הכנסיות האורתודוקסיות": היוונית, הרוסית, הסורית, הארמנית והקופטית; וכנסיות המערב שהן "הכנסייה הרומית הקתולית" ולאחר הרפורמציה בראשית העת החדשה, "הכנסיות הפרוטסטנטיות": הלותרנית, הפרסביטריאנית, הפנטקוסטלית, האנגליקנית, הבפטיסטית, המתודיסטית והכנסיות החופשיות.
שער שביעי: מילון אישים ומושגים
השער מהווה לקסיקון מפורט כשלעצמו של דמויות חשובות, מונחים ורעיונות הקשורים אל הדתות ואל יצירתן בתולדות האנושות.
וינר (להקה)
וינר (באנגלית: Winner) היא להקה שהוקמה על ידי חברת YG אנטרטיינמנט וכללה במקור חמישה חברים. הלהקה זכתה להצלחה וביצעה מעל ל-100 הופעות וסבבי הופעות ברחבי העולם.
היסטוריה
חברי הלהקה התחילו בקריירה נפרדת. בשנת 2013 הם התאחדו ללהקה חדשה במסגרת תחרות של חברת YG אנטרטיינמנט בשם "Win: Who Is Next". באוקטובר 2013 הם הוכרזו מנצחי התחרות. בדצמבר, החל שידור תוכנית הריאליטי Winner TV בטלוויזיה הדרום-קוריאנית.
במהלך שנת 2014 הם השתתפו בהופעות של להקת הבנות "2NE1" ברחבי דרום-מזרח אסיה. באוגוסט 2014 פורסמו סינגלים של הלהקה, שזכו להצלחה מסחרית ופרסים.
בספטמבר 2014 פורסם ביפן האלבום הראשון של הלהקה, S/S: Japan Collection שזכה למכירות של 35 אלף עותקים תוך ארבעה ימים. האלבום הגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הקוריאני ובמצעד אלבומי העולם הדיגיטליים של בילבורד.
למרות ההצלחה, בשנת 2015 הכריזה הלהקה על הפסקה וחבריה פנו לקריירה נפרדת. בהמשך, הם קיימו סבב הופעות נוסף ביפן. בשנת 2016 הוכרז על פרישה סופית של נאם טאהיון מהלהקה, ומאז הלהקה כוללת ארבעה חברים.
Mrs. World
Mrs. World היא תחרות יופי שנתית לנשים נשואות. תחרות זו נוצרה בעקבות האיסור על נשים נשואות להשתתף בתחרויות היופי הפופולריות (מיס תבל, מיס עולם), שכן, אחת הדרישות בתחרויות האלה היא שהמתמודדת תהיה רווקה וללא ילדים.
בין מנחי התחרות נמנים פלורנס הנדרסון ואלן טיק.
וינר (להקה)
היסטוריה
באוגוסט 2021 נחתם חוזה חדש ל-5 שנים. בסוף 2021 / ינואר 2022, חברי הלהקה שהיו מגויסים סיימו את השרות הצבאי.
Mrs. World
ב-1999 אירחה ישראל את התחרות בתיאטרון ירושלים בהנחיית אקי אבני.
הישראלית היחידה שזכתה בתואר היא סימה בכר, רעייתו לשעבר של הכדורגלן אילן בכר, בתחרות שנערכה בהודו בשנת 2005.