cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלבר דלימיה
ביוגרפיה
בשנת 1906 דלימיה זכה בבחירות ונכנס לפרלמנט הצרפתי בו היה חבר עד לשנת 1919. בשנת 1919 הוא החליט לא להשתתף בבחירות וחזר לקריירה משפטית.
בשנת 1924 דלימיה חזר לפוליטיקה ונבחר לפרלמנט. הוא היה חבר עד לשנת 1936. מבחינה פוליטית דלימיה תמך במדיניות פירוק מנשק, הקמת חבר הלאומים ומס הכנסה פרוגרסיבי. הוא היה חבר במפלגה הרדיקלית.
ביוני 1932 הוא מונה לשר העבודה בממשלת אדואר אריו. בספטמבר 1933 הוא מונה לשר המושבות בממשלה של אדואר דאלאדיה. כאשר הממשלה נפלה, הוא מונה לשר המשפטים במקום אז'ן פננסיה אך כיהן בתפקיד רק כחודש. בנובמבר 1933 הוא חזר להיות שר המושבות בממשלה החדשה.
בעקבות פרשת סטביסקי בעיתונות הצרפתית התפרסמו עדויות על מעורבות דלימיה בנושא. בינואר 1934 הוא התפטר מהממשלה ובמרץ 1934 סולק משורות המפלגה בה היה חבר.
אלבר דלימיה לא התמודד בבחירות שנערכו בתחילת 1936 ונפטר ב-6 במאי 1936 בניי-סיר-סן.
פיגוע הירי בבית הספר היסודי ולדיסלב ריבניקר
פיגוע הירי בבית הספר היסודי "ולדיסלב ריבניקר" שבבלגרד, בירת סרביה, היה אירוע ירי המוני שהתרחש ב-3 במאי 2023. תלמיד בן 13, חמוש בשני אקדחים שהיו שייכים לאביו, התפרץ אל בית הספר היסודי בו למד, וירה למוות ב-9 תלמידים ובאיש אבטחה שעבד במקום.
האירוע העלה לסדר היום את נושא אחזקת הנשק בסרביה. למרות שחוקי הנשק הקיימים בסרביה נחשבים למחמירים, שיעור אחזקת הנשק בקרב אזרחים בסרביה נחשב לגבוה מאוד; הערכה שהתפרסמה ב-2021 גרסה כי השיעור עומד על 39 כלי נשק ל-100 אזרחים, שלישי רק לשיעורי אחזקת הנשק בארצות הברית ובתימן. אחת הסיבות לכך היא שרבים מהאזרחים עודם מחזיקים בנשק בלתי חוקי כתוצאה מהמלחמות ביוגוסלביה שהתרחשו בשנות ה-90.
הטבח
על פי דיווחי משרד הפנים הסרבי, אירוע הירי החל בשעה 8:30 בבוקר (CEST) כאשר היורה, קוסטה קצמנוביץ' בן ה-13, נכנס אל בית הספר, כאשר הוא חמוש בשני אקדחים מדגמי CZ75 ורוגר .22 LR. בהגיעו לבית הספר, שלף קצמנוביץ' מתיקו האישי את אחד מהאקדחים וירה במאבטח בית הספר ובשלוש בנות נוספות ששהו בלובי הכניסה, והם נהרגו במקום. לאחר שסיים, המשיך קצמנוביץ' אל כיתה סמוכה, תוך כדי שהוא טוען את אקדחו. בהגיעו לכיתה, ירה קצמנוביץ' תחילה במורה להיסטוריה שלימדה שם, ופצע אותה אנושות, ואז המשיך לירות לעבר התלמידים ששהו בכיתה, מתוכם רצח חמישה ופצע שישה נוספים.
לאחר מכן, נמלט היורה מהכיתה אל עבר המסדרון, שם נתקל בכוחות המשטרה ב-8:42, 12 דקות לאחר תחילת האירוע, וכתוצאה מכך החליט להסגיר את עצמו ונעצר על ידי השוטרים.
מבין תשעת התלמידים שנרצחו בפיגוע, שמונה מהם היו בנות. על פי משרד החוץ הצרפתי, אחת מהתלמידות שנרצחו הייתה אזרחית צרפת. תלמידה אחרת הייתה בתו של שחקן הכדורעף והמאמן הסרבי דרגאן קוביז'סקי. מאוחר יותר, דווח כי מצבם של המורה ו-3 תלמידים נוספים שנפצעו בפיגוע התייצב, בעוד שתלמידה אחת שנורתה בראשה ו-2 תלמידים נוספים אושפזו במצב קשה. התלמידה שנפצעה אנושות בראשה מתה מפצעיה ב-15 במאי, 12 ימים לאחר מכן, ובכך עלה מניין הקורבנות בטבח ל-10.
היורה
שמו של היורה הותר לפרסום על ידי המשטרה זמן קצר לאחר מעצרו. עקב גילו הצעיר, ועל פי החוק הסרבי שבמסגרתו גיל האחריות הפלילית עומד על 14, היורה לא צפוי לעמוד לדין פלילי, ועל כן הועבר לטיפול רשויות הרווחה.
על פי דיווחי משרד הפנים, תכנן קצמנוביץ' את הירי במשך חודש, ובמסגרת תכנון הירי סימן כמטרה כיתות מסוימות אליהן יתפרץ ויירה קודם, וכן הכין "רשימת חיסול" של תלמידים בהם יתמקד קודם כל. כמו כן, דווח כי היורה התאמן בירי ביחד עם אביו, שהאקדחים היו בבעלותו. כתוצאה מכך, נעצר האב ביחד עם האם, ועוכב לחקירה ב-5 במאי, יומיים לאחר הטבח. המניע לטבח עודנו נחקר, אם כי המחלקה הפסיכיאטרית אליה נלקח היורה לאחר הטבח, שם הוא שוהה בהסתכלות, שללה אפשרות של שימוש בסמים או באלכוהול.
תגובות
נשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ', הביע את תנחומיו וציין כי ממשלתו תפעל לקדם הגבלות נוספות על נשיאת נשק, וכן על הורדת גיל האחריות הפלילית מ-12 ל-14. כמו כן, הכריז שר החינוך הסרבי על שלושה ימי אבל שיתחילו מ-5 במאי, ועל השבתת הלימודים באותו היום. משרד הבריאות הסרבי הודיע על פתיחת קו חם טלפוני שיסייע בהתמודדות פסיכולוגית עם האירוע.
קבוצת הכדורסל פרטיזן בלגרד הופיעה במשחק הפלייאוף של היורוליג שהתקיים ב-4 במאי במדים שחורים, כאות אבל על הפיגוע.
כמו כן, האירוע גונה על ידי בוסניה ומונטנגרו, וכן על ידי יוניצ"ף והפטריארך של הכנסייה הסרבית.
סטניסלב קראפוחין
סטניסלב אוונירוביץ' קראפוחין (ברוסית: Станислав Авенирович Крапухин; נולד ב-28 במרץ 1998) הוא כדורגלן רוסי, המשחק במועדון ריגה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
קראפוחין נולד בסנקט פטרבורג וגדל בנפת פרימורסקי, ליד תחנת הרכבת התחתית פיונרסקאיה. אביו עבד כמהנדס, אמו עקרת בית. יש לו שני אחים גדולים כמו גם אחות צעירה ואח צעיר ממנו. כל המשפחה עוסקת בספורט: שני אחיו שיחקו כדורגל במשך זמן רב, אח נוסף בכדוריד, אחותו היא מתעמלת אמנותית. בהשראת אחד האחים הגדולים נכנס לכדורגל ושיחק בקולומיאגי.
בעונת 2016 שיחק בליגה המקצוענית, תחילה בקבוצת הנוער ולאחר מכן זומן לשחק במדי זניט-2 סנקט פטרבורג. הוא שיחק ב מול מועדון מטבר והוכיח את עצמו כחלוץ כשרוני.
את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית הרוסית בכדורגל במדי זניט-2 ערך ב־8 במרץ 2017 במשחק נגד ניפטכימיק ניז'נקאמסק. הוא שיחק תקופה מסוימת בסיביר בנובוסיבירסק ובטומסק.
ב־2019 מאמן זניט-2, ולדיסלב רדימוב היה זה שהחדיר בו השראה ומוטיבציה לשחק טוב יותר כשחזר לזניט. בעונת 2020 קראפוחין כבש 14 שערים ב־16 משחקים בליגה המקצוענית במדי זניט-2. בשל כך הוא הוזמן לסגל הקבוצה הבוגרת בנובמבר 2020 וערך את הופעת הבכורה שלו בזניט במשחק הפרמייר-ליג הרוסי מול אחמט גרוזני ב־21 בנובמבר, כשהחליף את אלכסנדר ירוחין בדקה 87.
קרב פיסאגואה
קרב פיסאגואה (בספרדית: Desembarco y Combate de Pisagua; מילולית: "הנחיתה והקרב של פיסאגואה") היה מבצע נחיתה אמפיבית וקרב במסגרת מלחמת האוקיינוס השקט, אשר התחולל ב-2 בנובמבר 1879 בין כוחות צבא צ'ילה לכוח המשולב של צבא פרו וצבא בוליביה. הצבא הצ'יליאני, בפיקודו של ארסמו אסקאלה (Erasmo Escala), ובתמיכת הצי, שיגר התקפה אמפיבית על נמל פיסאגואה (Pisagua) והניס בהצלחה את כוחות הברית הפרואנית-בוליביאנית שהגנו על החוף בפיקודו של גנרל חואן בואנדיאה (Juan Buendía). כוח ראשוני בן 1,000 חיילים הצליח לנחות בשני גלי הסתערות ולהקים ראש גשר בתוך הטריטוריה הפרואנית של מחוז טאראפאקה (Tarapacá), אזור שהיה זירת קרבות עיקרית במהלך הסכסוך.
הנחיתה סימנה את תחילתה של המערכה בטאראפקה, השלב הראשון של הלחימה הקרקעית במלחמת האוקיינוס השקט, אשר הסתיים בכיבוש צ'יליאני של המחוז. מטרת הכיבוש הייתה לשלוט באזור המכרות של מדבר אטקמה מהם הפיקו מחצבים שונים, ובייחוד מלחת, אשר באותה תקופה שימשה לייצור דשנים, אבק שרפה וחומרי נפץ, ולכן נודעה לה חשיבות כלכלית רבה. הטריטוריה הנרחבת שנכבשה, אשר כללה את מרבית שטחו של מדבר אטקמה, לא הושבה מעולם לפרו ולבוליביה וסופחה לצ'ילה כחלק מהסכם אנקון (Tratado de Ancón) אשר נחתם בסוף המלחמה, ב-20 באוקטובר 1883.
רקע
מלחמת האוקיינוס השקט פרצה ב-5 באפריל 1879, כאשר הכריזה צ'ילה מלחמה על בוליביה וגם על בעלת בריתה פרו, לאחר שהאחרונה סרבה להכריז על נייטרליות בסכסוך בין שתי הראשונות. כתוצאה מהמלחמה איבדה בוליביה לא רק את הבעלות על שטחי כרייה חשובים אלא אף את הגישה לאוקיינוס השקט, וגם פרו איבדה חלק משמעותי מאזור המכרות הדרומי שלה.
שר המלחמה הצ'יליאני, רפאל סוטומאיור באזה (Rafael Sotomayor Baeza), תכנן וארגן את המבצע תוך שמירה על סודיות כדי להימנע מחילוקי דעות עם הצבא וכדי למנוע חוסר זהירות שעלול לחשוף אותו לאויב. לכן, כבר ב-9 באוקטובר, יום לאחר הניצחון באנגאמוס, הורה סוטומאיור לאוניות נושאות הגייסות להפליג לעבר אנטופגסטה. הימים שלאחר מכן התאפיינו בפעילות קדחתנית במהלכם הועברו הכוחות והתארגנו באנטופגסטה וב-19 באוקטובר הסתיימו ההכנות והכוח היה מוכן למשימה. השיירה הימית כללה שש אוניות מלחמה מחופות שריון ועשר נושאות גייסות המונעות בקיטור. על מנת להתמודד עם המחסור במים היה הצי מצויד במזקקות, המסוגלות להפיק כ-15,000 ליטרים של מים מדי יום. בפיקוחם של סוטומאיור ושל גנרל ארסמו אסקאלה, עלו 9,405 חיילים ו-853 סוסים ופרדות על האוניות. על גבי אוניית הדגל אנגאמוס הפליגו סוטומאיור וגנרל אסקאלה, יחד עם מפקד הצי מנואל תומפסון, ראש המטות המשולבים ואנשי סגל המפקדה הכללית. ב-1 בנובמבר הגיעה השיירה לנקודת הכינוס ורק סוטומאיור וקפטן קרלוס קונדל ידעו מהו יעדה הסופי.
תוכנית המתקפה הצ'יליאנית
סוטומאיור חשף בפני ראשי הצבא והצי את היעד בשתי מועצות מלחמה בהן תוכננה המתקפה. כוח ההסתערות הצפוני, המונה 4,890 חיילי רגלים וארטילריה, יונחת בפיסאגואה סמוך לעלות השחר, יקים ראש גשר, ישתלט על מבני תחנת הרכבת וציודה ויתחיל בטיפוס לעבר הרמה הגבוהה המשקיפה על החוף; בו זמנית יונחת כוח ההסתערות הדרומי, המונה 2,175 חיילים, יכבוש את חונין במהירות האפשרית ויערך לתנועה צפונה כסיוע להתקפה העיקרית על פיסאגואה; 2,500 חיילים נוספים יישמרו כעתודה. קולונל אמיליו סוטומאיור, אחיו של שר המלחמה, הופקד על ניהול מבצעי הנחיתה. מפקד הצי תומפסון הופקד על השלב הימי של המתקפה, שכלל את ההרעשה המקדימה של אזור החוף ואת הכוונת סירות הנחיתה. ארבע אוניות מלחמה ייכנסו למפרץ ויתקפו את העמדות המבוצרות השולטות עליו, כאשר מרגע שישותקו תותחיהן ניתן יהיה לפתוח במבצע הנחיתה.
בפיסאגואה עמדו לרשות הצ'יליאנים שתי רצועות חוף שהתאימו לנחיתה: פלאיה בלנקה ("החוף הלבן") שאורכה בין 300 ל-500 מטרים, הממוקמת במרכז המפרץ, ופלאיה אונאני (Playa Hunani) שאורכה כ-500 מטרים, הממוקמת בחלקו הדרומי, סמוך למבני תחנת הרכבת. החוף לא היה סלעי ביותר וניתן היה לנחות בו, אך תנאי גאות גרועים ורוחות חזקות הקשו גם הם על הגישה, זאת בנוסף לאויב המחופר.
הקרב
הקרב לא נפתח כפי שתוכנן: בשל טעות בניווט התכנסו האוניות במרחק גדול מדי מפיסאגואה ועד שקרבו ליעד כבר עלה השחר וכוח הפלישה נראה היטב מן החוף. כך אבד יתרון ההפתעה ומגיני פיסאגואה הספיקו להתחפר בעמדות הגנה חזקות על החוף ועל הצוקים שמעליהם.
רק בשעה 07:00 של בוקר ה-2 בנובמבר החלו אוניות הצי הצ'יליאני בהפגזת החוף: שתי אוניות, ה"קוצ'ארנה" וה"או'היגינס" תקפו את עמדת התותח בחלקו הצפוני של המפרץ בעוד שתיים נוספות, ה"מאגאיאנס" וה"קובאדונגה" תוקפות את העמדה בצד הדרומי. שתי העמדות שותקו כמעט מיידית; התותח במבצר הצפוני הצליח לירות פעם אחת בלבד לפני שיצא זמנית משימוש, ושעה מאוחר יותר שותקו העמדות לחלוטין, אך בשל עיכוב שחל בתחילת הנחיתה חידש התותח הצפוני את הירי ורק בשעה 9:00 שותק באופן סופי. אף על פי כן החלו האוניות נושאות הגייסות להיכנס למפרץ רק בשעה 10:00, והפגזות אוניות המלחמה התרכזו בעמדות שעל החוף ובעיירה. הסיבה לעיכוב בשעת הנחיתה ולחוסר הסדר בתנועת הכוחות שהגיע לאחר מכן מיוחסת למפקד ה"קוצ'ארנה", קפטן סימפסון, שהופקד על תזמון שליחת הסירות ובשעת תחילת ההתקפה היה שיכור לחלוטין.
הצ'יליאנים נוחתים
נושאות הגייסות נעצרו במרחק 2 ק"מ מהחוף והורידו את סירות המשוטים ועליהן קבוצת החיילים הראשונה שיצאו להקים את ראש הגשר. ב-10:15 הפסיק הצי את הפגזת החוף והסירות הפליגו ליעדן, אך במקום לשלוח 900 חיילים בגל ההסתערות הראשון כפי שתוכנן, יצאו לדרך רק 450 איש מארבע פלוגות, כאשר כל צמד השתייך לשני גדודים: "אטקמה" ו"סאפאדורס". עוד בדרכם לאזור הנחיתה ספגו הצ'יליאנים אש מכוחות הברית שירו לעברם מאזור הפלאיה בלנקה. עם נחיתתם היו חיילי הגל הראשון במצב קשה והתקדמו באיטיות בשל החול שחדר למגפיהם והתחמושת שהחלה לאזול. למזלם, נעזרו הכוחות הנוחתים במקלע גאטלינג שהורכב על אחת הסירות וגם זכו לסיוע אש קרוב מאוניות המלחמה, שגרם לחיילים רבים מכוחות הברית לנטוש את עמדותיהם. חיילים מגדוד "סאפאדורס" הצליחו לכבוש את אחת העמדות הגבוהות ולירות ממנה לעבר העמדות הנמוכות יותר שבידי כוחות הברית שעל החוף ולהקטין בכך את הסיכון להמשך הנחתת חיילי התגבורת. בסיוע ל"סאפאדורס" החלו אוניות הצי להפגיז את אזור תחנת הרכבת שבאלטו הוספיסיו, עיירה שישבה בראש הרכס. בינתיים ספגו חיילי גל ההסתערות הראשון אבדות כתוצאה מהאש הכבדה, ורק לאחר 45 דקות החלו להגיע חיילי הגל השני, אשר החלו לנחות בשעה 11:00.
חונין
הכוח הצ'יליאני, מהגדודים "נאבאלס" ו-"ולפראיסו", יצא רק בשעה 11:00 לכבוש את חונין בסיוע שתי אוניות מלחמה. הצ'יליאנים נתקלו בהתנגדות מועטה לאחר שחיל המצב המקומי נסוג בשל ההפגזה המקדימה מן הים וקולות הקרב מפיסאגואה. אף על פי כן, התעכב הכוח בנחיתה בשל החוף הסלעי והגלים הגבוהים ועד שהצליחו החיילים להעפיל אל ראשי הצוקים כבר הושלם כיבושה של פיסאגואה, כך שמטרת ההתקפה, נחיתה מהירה וסיוע להתקפה על פיסאגואה, לא הושגה.
תוצאות הקרב והמשך המערכה
החיילים הבוליביאנים זכו לתשבחות על אומץ לבם מצד בני בריתם הפרואנים ואף מצד אויביהם הצ'יליאנים, אך שילמו על כך מחיר יקר: גדוד "ויקטוריה" איבד 298 מתוך 498 חיילים וגם גדוד "אינדפנדנסיאה" איבד מספר דומה, אם כי נתון זה מתאר את מספר החיילים שהגיעו לנקודת ההיערכות מחדש של כוחות הברית לאחר הקרב וככל הנראה נטשו מרביתם את שדה הקרב ולא נהרגו או נפצעו, כך שעל פי הערכה הגיע מספר הנפגעים לכ-200 הרוגים ופצועים. אבדות הצבא הצ'יליאני היו 55 הרוגים ו-142 פצועים. על אף הניצחון, נתגלו ליקויים רבים במערך הצ'יליאני, כגון תכנון המבצע, התנהלות הדרג הפיקודי והעדר טיפול רפואי לפצועים.
הניצחון סיפק לכוחות הצ'יליאנים נמל, בו יכלו להנחית תגבורות, נשק ואספקה, שאפשר את פתיחת השלב היבשתי במערכה על טאראפאקה, כאשר גם המסילה והציוד הנייד לא נפגעו. עם זאת, במקום לשלוח את הצבא אל תוך השממה של המחוז, תכנן הפיקוד הצ'יליאני להשתמש בפיסאגואה כבסיס לפשיטות פרשים, אשר יתגרו בכוחות הברית ויגרמו להם לפתוח במתקפת נגד מהירה במקום אותו יקבעו הצ'יליאנים. רק במקרה והתקפה כזו לא תתממש, יחל השלב הבא - תנועה לכיוון דרום וניתוק קווי האספקה במטרה להכניע את איקיקה.
הצ'יליאנים סבלו ממחסור במים בפיסאגואה ולכן שלחו בתחילת נובמבר כוח סיור מזרחה, שהצליח להשתלט על מספר יישובי כורים ובהם מים, כאשר החשובה מבניהן הייתה העיירה דולורס (Dolores), בה נמצאו בארות מים וציוד שאיבה רב. כוח הסיור ניצל את ההצלחה והמשיך לנוע דרומה עד שנתקל והשמיד יחידת פרשים של כוחות הברית ב-16 בנובמבר, אך על אף הניצחון, נסוג הכוח הצ'יליאני צפונה בחזרה עד דולורס. במקביל ליציאת כוח הסיור, החלו כוחות צ'יליאנים נוספים לצאת מפיסאגואה מזרחה לפנים הארץ ועד ה-10 בנובמבר התכנסו באזור דולורס במטרה לכבוש את פוסו אלמונטה (Pozo Almonte), אשר שלטה על קווי התקשורת והאספקה לאיקיקה, על מנת לאלץ את מגיניה להיכנע.
מנהיגי כוחות הברית, נשיא בוליביה הילריון דאסה (Hilarión Daza) ונשיא פרו מריאנו איגנסיו פראדו (Mariano Ignacio Prado), נפגשו בטאקנה והתוו תוכנית לפיה יתקפו את הצ'יליאנים באמצעות שתי זרועות שינועו במקביל מצפון ומדרום, יחברו לצבא מאוחד ויכו את הפולשים. הכוח הצפוני בפיקודו של דאסה שעזב את טאקנה ב-11 בנובמבר נכשל בהשגת היעד ולאחר שהתקרב למרחק של כ-80 ק"מ צפונית לטאנה שב על עקבותיו מסיבות שלא התבררו לחלוטין. הכוח הדרומי בפיקודו של גנרל בואנדיאה, כינס את כל חיילי כוחות הברית המוצבים באזור טאראפאקה לצבא אחד בן 9,000 איש בפוסו אלמונטה עד ה-8 בנובמבר. ב-18 בחודש הגיעו בואנדיאה וצבאו ליישוב אגואה סנטה (Agua Santa) ומשם נשלח כוח סיור של פרשים צפונה, שעד מהרה נתקלו בכוחות סיור צ'יליאנים. בתגובה לתנועת כוחות הברית התבצרו הצ'יליאנים, בפיקודו של אמיליו סוטומאיור, בגבעת סן פרנסיסקו המשקיפה על דולורס והמתינו לבואו של צבא כוחות הברית. בקרב סן פרנסיסקו, שנערך ב-19 בנובמבר 1879, הובס צבא כוחות הברית ונכשל הניסיון להדוף את הפלישה הצ'יליאנית. הניצחון בדולורס אפשר את כיבושה של איקיקה, אשר נותרה ללא הגנה לאחר הקרב, והעיר נכבשה מכיוון הים ב-23 בנובמבר.
חומר מחמצן
חומר מחמצן (הידוע גם כמחמצן או קולט אלקטרונים) הוא חומר בתגובה כימית של חמצון-חיזור ש"מקבל" אלקטרונים מחומר מחזר (הנקרא גם מחזר, או תורם אלקטרונים). במילים אחרות, מחמצן הוא כל חומר שמחמצן חומר אחר. דרגת החמצון של המחמצן יורדת ואילו זו של המחזר עולה; הדבר בא לידי ביטוי באמירה שמחמצנים "עוברים חיזור" ו"מחוזרים"" בעוד שהמחזרים "עוברים חמצון" ו"מתחמצנים". חומרי החמצון הנפוצים הם חמצן, מימן על-חמצני והלוגנים.
במובן מסוים, חומר מחמצן הוא צורון כימי שעובר תגובה כימית שבה הוא צובר אלקטרון אחד או יותר. במובן זה, חומר מחמצן הוא מרכיב אחד בתגובת חמצון-חיזור (חמזור). במובן השני, חומר מחמצן הוא צורון כימי המעביר אטומים אלקטרושליליים, בדרך כלל חמצן, לסובסטרט. בעירה, חומרי נפץ רבים ותגובות חמזור אורגניות כרוכים בתגובות העברת אטומים.
מקבלי אלקטרונים
מקבלי אלקטרונים משתתפים בתגובות העברת אלקטרונים. בהקשר זה, החומר המחמצן נקרא מקבל אלקטרונים והחומר המחזר נקרא תורם אלקטרונים. חומר מחמצן קלאסי הוא יון הפרוצניום שמקבל אלקטרון ליצירת. אחד ממקבלי האלקטרונים החזקים ביותר הזמינים באופן מסחרי הוא "magic blue" (מילולית: "כחול קסום"), הקטיון הרדיקלי שמקורו ב-.
ע'נדוריה
ע'נדוריה (בערבית: الغندورية) הוא כפר בנפת בינת ג'בייל במחוז אל-נבטיה בדרום לבנון.
הלחימה בדרום לבנון
במהלך מבצע מהלך מבריק יצאה פלגה מיחידת אגוז, בפיקודם של משה תמיר ומפקד הפלגה, סרן רון וייזל, ממוצב צד"ל בתנועה רגלית לעבר הכפר. הכוח מיקם עמדת תצפית וכן עמדה ובה כוח רתק, עליה פיקד סגן פיני יוסף, ולאחר מכן התגנב לפאתי הכפר. הכוח זיהה חוליית אבטחה בת שמונה פעילי חזבאללה, והרג את כל חבריה. בתגובה נפתחה לעבר הכוח אש מעמדות חזבאללה בכפר. כוח הרתק בפיקוד יוסף השיב באש למקורות הירי, והכוח נסוג כשהוא נעזר גם במסוקי קרב של חיל האוויר שחיפו עליו בנסיגה. הכוח שב לקו המוצבים של צה"ל וממנו התפנה לישראל.
מלחמת לבנון השנייה
במלחמת לבנון השנייה במבצע שינוי כיוון 11 לחמו כוחות של חטיבת הנח"ל וחטיבה 401 באזור הכפר. על-פי התוכנית, כוחות מחטיבת הנח"ל, עליה פיקד אל"ם מיקי אדלשטיין, הוטסו במסוקים לנחל סלוקי במיוחד למשימת אבטחת שיירת טנקי המרכבה 4 מחטיבה 401. גדוד 931, תחת פיקודו של סא"ל אבי דהן, החל בכיבוש הכפר ע'נדוריה ונתקל בהתנגדות חזקה מצד מחבלי החזבאללה. גדוד 932, תחת פיקודו של סא"ל רן כהנא, אשר צעד בעקבו של גדוד 931, נכנס לכפר לחלץ את הפצועים ולאחר מכן עבר לתקוף את הכפר מצדו השני. לקרב בע'נדוריה הייתה חשיבות מרכזית שכן עם פריצת מערך מבוצר זה של המחבלים נפתחה הדרך מערבה עבור כוחות האוגדה. גדוד 931 חיסל מחבלים רבים מארגון החזבאללה וחשף אמצעי לחימה רבים, אך ספג גם אבדות: שני הרוגים ועשרות פצועים. מפקד פלוגת החוד של הגדוד אביב דורות עוטר בצל"ש מפקד חטיבה על לחימתו בקרב. ואילו שניים מחיילי הפלוגה עוטרו לאחר המלחמה, האחד בעיטור העוז והשני בעיטור המופת. לוחמי פלס"ר 401 חילצו פצועים של גדוד 9 מתוך הטנקים וסייעו לחילוץ הנפגעים של חטיבת הנח"ל. לאחר המלחמה קיבלו חמישה מלוחמי היחידה צל"שים על פועלם במהלכה, ובהם סמ"ר איתי שטיינברגר, שנפל בקרב בע'נדוריה בגזרה המזרחית, בעודו רץ לחלץ פצועים תחת אש, ויותם שש, מפקד צוות בסיירת, אשר קיבל את צל"ש הרמטכ"ל.
מנפרד בינץ
מנפרד בינץ (בגרמנית: Manfred Binz, נולד ב-22 בספטמבר 1965 בפרנקפורט שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך רוב שנות הקריירה באיינטרכט פרנקפורט בעמדות המגן והבלם. לבינץ 14 הופעות במדי נבחרת גרמניה, עמה השתתף ביורו 1992.
קריירת מועדונים
בינץ גדל בנוער של איינטרכט פרנקפורט, ובמרץ 1985 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, אך עד לעונת 1986/87 ערך רק מספר הופעות בודדות. בעונה זו, הפך בינץ לשחקן הרכב קבוע באיינטרכט פרנקפורט, והיה חלק חשוב בהגנת הקבוצה, בצוותא עם צ'רלי קורבל ותומאס ברטולד. בשנים הראשונות של בינץ במועדון, פרנקפורט הייתה קבוצת מרכז טבלה, שבהמשך ידעה עליות ומורדות. בעונת 1987/88 זכה בינץ עם איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על בוכום, במשחק בו בינץ שיחק 90 דקות. בעונת 1988/89 נקלעה פרנקפורט למאבקי תחתית, וניצלה רק במבחני הישרדות מול פ.צ. זארבריקן. במבחנים אלו, שנערכו בשיטת בית וחוץ, פרנקפורט ניצחה במשחק הראשון בתוצאה 2-0 כאשר בינץ הבקיע את השער השני, שהסתבר כשער מכריע מאחר שזארבריקן ניצחה בתוצאה 2-1 במשחק הגומלין, אך בתוצאה זו, בינץ ופרנקפורט נשארו בבונדסליגה. כבר בעונה הבאה, 1989/90, פרנקפורט הפכה לקבוצת צמרת חשובה בבונדסליגה, כאשר בינץ משמש עוגן הגנתי, וסיימה את ארבע העונות הבאות לפחות במקום הרביעי בבונדסליגה. בעונת 1994/95 סיימו בינץ ופרנקפורט במקום התשיעי, לאחר עונה חלשה בה הודחו מוקדם מגביע אופ"א, כאשר בינץ הסתכסך לתקופה מסוימת עם מאמנו קלאוס טופמולר שביקר אותו בעקבות ההדחה. בעונת 1995/96 נשרו בינץ ופרנקפורט אל הבונדסליגה השנייה באופן מפתיע לאחר עונה חלשה.
לאחר ירידת הליגה, עזב בינץ את פרנקפורט לאחר שערך במדיה 336 הופעות ליגה והבקיע 25 שערים, וחתם בברשה מהסרייה ב' האיטלקית. בינץ עלה עם ברשה אל הסרייה א' מהמקום הראשון בליגה כבר לאחר עונה אחת. בינץ נשאר בברשה בחלק הראשון של עונת 1997/98, אך בפגרת החורף חזר לבונדסליגה, וחתם בשורות אלופת אירופה המכהנת, בורוסיה דורטמונד. בינץ שיחק בבורוסיה דורטמונד עד לתום העונה, אך חווה עונה מאכזבת, בה הקבוצה סיימה במקום העשירי בלבד בבונדסליגה. בינץ עזב את בורוסיה דורטמונד לקראת תום חלון ההעברות שלפני עונת 1998/99, וחתם בקיקרז אופנבך ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. בעונתו הראשונה בקבוצה, נשר בינץ עם קיקרז אופנבך לליגה האזורית, ונשאר לשחק בקבוצה עוד שתי עונות נוספות, בהן לא הצליח לשוב אל הבונדסליגה השנייה. לאחר מכן ערך בינץ מספר הופעות בקבוצת המילואים של איינטרכט פרנקפורט ובקבוצת החובבים קליין-קרבן, ובשנת 2003 פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית
בינץ ערך תשע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית עד גיל 21, ולאחר מכן החל לשחק בנבחרת גרמניה, כאשר את הופעת הבכורה ערך באוגוסט 1990 במשחק ידידות מול נבחרת פולין שהסתיים בתוצאה 1-1. בינץ ערך מספר הופעות במוקדמות יורו 1992, וזומן לסגל הגרמני ליורו 1992 עצמו. בטורניר זה פתח בינץ בשלושת המשחקים בשלב הבתים, כאשר שיחק 90 דקות מלאות מול נבחרת חבר העמים ונבחרת סקוטלנד, והוחלף במחצית בהפסד 3-1 לנבחרת הולנד לאחר משחק חלש שלו. בחצי הגמר מול נבחרת שוודיה, ובהפסד המפתיע במשחק הגמר לנבחרת דנמרק, בינץ לא שותף כלל, ובדיעבד, הופעתו בשלב הבתים מול הולנד הייתה ה-14 והאחרונה של בינץ במדים הלאומיים. את שערו היחיד במדים הלאומיים הבקיע בינץ במשחק הכנה ליורו 1992 מול נבחרת צפון אירלנד. משחק זה הסתיים בתוצאה 1-1.
קריירת אימון
לאחר פרישתו שימש בינץ כעוזר מאמן ולתקופות קצרות כמאמן ראשי במספר קבוצות כמו קיקרז אופנבך, פ.ס.וו. פרנקפורט וגרמניה 1911 אנקהיים.
תארים
עם איינטרכט פרנקפורט:
עם ברשה: אליפות הסרייה ב': 1996/97
סינון מידע
סינון מידע (באנגלית: Information filtering; בראשי תיבות: IF) הוא הכוונת צרכני מידע דיגיטליים למידע שרלוונטי עבורם. תחום זה מצוי בתוך עולם המידענות ועולם המחקר.
רקע
האינטרנט והעולם הדיגיטלי, מאפשרים גישה לכמות כמעט בלתי-מוגבלת של מידע ממוחשב, לעיתים נוצר עומס של מידע. מתוך שפע האפשרויות מתקשים צרכני המידע להבדיל בין חומר רלוונטי לבין חומר פחות רלוונטי. מערכת סינון המידע (IF system) מכוונת את צרכני המידע הדיגיטליים למידע הרלוונטי עבורם.
מערכות IF פותחו עבור תחומי יישומים שונים. דוגמאות ליישומי סינון: פילטר לתוצאות החיפוש באינטרנט, מסנני דואר אלקטרוני אישיים המבוססים על פרופילים אישיים, מסנני דפים החוסמים מידע לא רלוונטי, מסננים העוסקים בקידומי מכירות ללקוחות פוטנציאליים בלבד ועוד. המערכות השונות משתמשות גם בשיטות, טכניקות, מושגים מעולמות מחקר שונים כגון: אחזור מידע, בינה מלאכותית ועוד.
החשיבות של מערכת סינון המידע
המערכת מסייעת לנו לסנן בין המידע הרלוונטי לבין המידע הפחות רלוונטי, האינטרנט רחב ידיים ומכיל בתוכו ידע אינסופי, לעיתים משתמשי האינטרנט חווים חוסר הצלחה למצוא את מה שאנו מחפשים מרוב כל החומר הלא רלוונטי. מטרת מערכות סינון המידע השונות היא להפנות משתמשים למידע הנחוץ ביותר עבורם על מנת לנצל באופן מקסימלי את זמן הקריאה שלהם.
סינון מילות מפתח
על מנת שנהיה ממוקדים ונבצע מחקר מידענות כמה שיותר מדויק עלינו להיות מדויקים במילות המפתח שבהן אנו משתמשים, חיפוש עם מילות מפתח לא מדויקות או לא נכונות עלול להביא תוצאות שהלקוח לא מעוניין\ תוצאות לא רלוונטיות למחקר הנוכחי.
לכן לפני שמתחילים לבצע את המחקר יש לגבש אסטרטגיה ולעשות פעולה טרום מחקרית - עלינו לגבש בראש ועם הלקוח מבקש השירות את מילות המפתח הספציפיות ומונחי החיפוש הספציפיים שאותם הוא מחפש.
עלינו לחשוב כיצד נחפש את המידע? באילו מנועי חיפוש נשתמש במהלך עבודת החיפוש המידענית? אנחנו צריכים לשים בראש את צורכי הלקוח ואת המטרה שלשמה הוא צריך את המחקר. סינון מילות מפתח יעיל- יביא תוצאות ממוקדות יותר וטובות יותר ללקוח מבקש השירות. כאשר מחפשים מידע בגוגל לא מסתמכים רק על תוצאות החיפוש הראשונות, עוברים לדפים מתקדמים יותר על מנת לא לפספס מידע רלוונטי
מצ"ב ציטוט רלוונטי מתוך מאמר אינטרנטי:
"מרבית המחפשים במנוע החיפוש גוגל (Google) נוטים ללחוץ על אחת מהתוצאות הראשונות, ורק במקרים נדירים לוחצים על תוצאה שאינה נמנית עם חמש הראשונות. אולם על פי מחקר שערכו המומחה המשפטי טים וו, פרופסור מייקל לוקה מבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד ומדעני נתונים מ-Yelp, במקרים רבים מי שמסתפקים בתוצאות החיפוש הראשונות מחמיצים את המידע החשוב והרלוונטי ביותר"
סינון מידע במהלך מחקר מידענות
לאחר ניסוח מילות מפתח רלוונטיות למחקר המידענות, יתבצע חיפוש מידע רלוונטי באמצעות כלים מידעניים שונים ובאמצעות סוגי מידענות שונים.
עבודת המידען היא לבצע סינון מידע ולהבחין בין עיקר לטפל. פעולת סינון המידע תסייע לחוקר למיין את החומרים השונים על פי מידת רלוונטיות, פעולה זו מאפשרת לחוקר לקבל תמונת מצב יותר ברורה אודות החומרים שבהם הוא ישתמש עבור מחקרו.
הקושי בהבחנה בין עיקר לתפל בארגונים
בארגונים גדולים לעיתים ישנו קושי להבדיל בין עיקר ובין הטפל, כשמנהל אחד סבור כי נושא מסוים הוא העיקר ומנהל שני סבור כי אותו הנושא הוא הטפל. יש חשיבות ומשמעותית בגיבוש גישה אחידה שמגדירה חשיבות מנת ליצור שיטת עבודה יעילה ככל האפשר, יש להתחיל בקטן, יש צורך להציג נושאים באופן מתומצת עם מסרים קצרים וברורים.
סינון מידע על פי צורכי הלקוח
כאשר חוקר נותן שירות לצרכנים עליו לשים לב לצורכי הלקוח, עליו לבדוק: מה הלקוח מחפש? האם הוא מחפש מידע נרחב או מועט? האם הוא זקוק למעט חומרים או חומר במידה רחבה? לאיזו מטרה הלקוח צריך את המידע? כל הפרמטרים האלו צריכים לבוא לידי ביטוי בעת תהליך סינון החומר, ישנה חשיבות רחבה לתהליך תיאום הציפיות מול הלקוח, לתהליך בניית מילות המפתח ונושאי המחקר ביחד עם הלקוח, שיתוף פעולה בין נותן השירות למקבל השירות תיצור את התוצר המידעני הטוב ביותר.
"אם באקדמיה רוצים לכתוב מחקר רלוונטי, על החוקרים להבין את צורכי הלקוח... תהליך כתיבת מחקר במרכז המידע והמחקר בכנסת הוא תהליך שיתופי, שיש בו גם שלב של תיאום ציפיות"
העמקת מטרות וצרכים של לקוח
לאחר תיאום הציפיות מול הלקוח יש צורך בהעמקת המטרות והצרכים של הלקוח, הבנת הצורך באופן מעמיק מסייע למתן שירות איכותי יותר, העמקת מילות המפתח, העמקת הנושאים שעליהם הלקוח רוצה להתמקד בשביל קידום מטרות לימודיות/מחקריות, העמקת מטרות המחקר תסייע בהפקת עבודה מחקרית מקצועית ויעילה, לעיתים יש צורך לתת ללקוח הכוונה וסיוע על מנת להעמיק את המטרות והצרכים למחקר.
ישנן כמה שיטות לבירור צורכי לקוחות:
סיעור מוחות, צפייה בלקוחות, שאלון, תחקור לקוח, קבוצת מיקוד, בניית תרחישים. "צורך של כל לקוח מורכב מחמש הרמות הבאות:
אלישה ניוטון
אלישה ניוטון (באנגלית: Alisha Newton; נולדה ב-22 ביולי 2001) היא שחקנית קנדית.
ביוגרפיה
ניוטון נולדה בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה. היא החלה להופיע בפרסומות בגיל ארבע והחלה לשחק ארבע שנים לאחר מכן.
קריירה
הופעת הבכורה של ניוטון הייתה כשהופיעה בפרק בסדרת הטלוויזיה "על טבעי" בשנת 2010; באותה שנה השתתפה בפיילוט לסדרת הטלוויזיה "The Wyoming Story", אך זו לא נמכרה לאף רשת טלוויזיה.
בשנת 2012 לוהקה לאחת הדמויות הראשיות בעונה השישית של סדרת הדרמה הקנדית "הארטלנד". על הופעתה בסדרה זכתה בפרס ג'ואי ובפרס האמן הצעיר.
בשנת 2013 גילמה את אנבת' צ'ייס הצעירה בסרט הקולנוע "פרסי ג'קסון וים המפלצות".
בשנת 2018 הופיע בסרט הקולנוע "Scorched Earth" בכיכובה של ג'ינה קראנו.
בשנת 2021 שיחקה בסרט הקולנוע הקנדי "We're All in This Together". בספטמבר אותה שנה לוהקה ניוטון לתפקיד ראשי במיני סדרת המתח של נטפליקס, "השטן באוהיו, שעלתה בבכורה ב-2 בספטמבר 2022.
Flux Pavilion
ג'ושוע סטיל (באנגלית: Joshua Steele; נולד ב-15 בינואר 1989 בטוצ'סטר, בריטניה), מוכר בשם הבמה "Flux Pavilion" (פלאקס פאביליון), הוא DJ אנגלי ומפיק מוזיקלי בסגנון דאבסטפ.
קריירה מוזיקלית
ג'ושוע הוא המייסד המשותף של חברת ההקלטות Circus Records יחד עם התקליטנים Doctor P ו-Swan-E. ג'ושוע ידוע בעיקר בגלל הסינגל שפורסם בשנת 2011, "Bass Cannon", שדורג במקום ה-59 במצעד הסינגלים הבריטי ונכלל ברשימת השירים המוערצים ביותר של BBC Radio 1. בשנת 2011, הוציא ג'ושוע יחד עם Doctor P את אלבום הקומפילציה Circus One, שכלל 4 סינגלים.
ג'ושוע ידוע גם בגלל הסינגל "I Can't Stop" מהמיני-אלבום שלו, Lines in Wax, שנצפה מעל ל-50 מיליון פעמים ביוטיוב. באוגוסט 2011, המפיק המוזיקלי שאמה "Sak Pase" ג'וזף דגם את הסינגל "I Can't Stop" לשיר "Who Gon Stop Me" עבור האלבום המשותף של קניה וסט וג'יי זי, Watch the Throne. ב-5 במרץ 2012, הסינגל "I Can't Stop" שימש את הקמפיין הוויראלי, קוני 2012. הסינגל שימש בנוסף במשחק הווידאו SSX ובסרט הדרמה גטסבי הגדול.
ג'סיקה גרין
ג'סיקה גרין (באנגלית: Jessica Green; נולדה ב-11 בפברואר 1993) היא שחקנית אוסטרלית. היא ידועה בהופעותיה הקבועות כקיקי בדרמת הנעורים נקודת גלישה, כקלאופטרה בסדרת הטלוויזיה "האימפריה הרומית" וכטאלון בסדרת הטלוויזיה המוצב.
קורות חיים
ג'סיקה גרין נולדה באי טסמניה, אוסטרליה.
קריירה
ב-גיל 19 כישורי אמנויות הלחימה העניקו לה את התפקיד של קיקי בסדרת הנעורים נקודת גלישה. לאחר הכשרה מוקדמת מינימלית במשחק, גרין עבדה במשך שישה חודשים עם מורה למשחק במהלך צילומי הסדרה. ב-2014, גרין שיחקה בסרט דרמת הפשע האוסטרלי Rise", וכרבקה בסרט האימה העל-טבעי מ-2016 Red Billabong. בשנת 2018, גרין שיחקה בתפקיד ראשי בתור קלאופטרה בעונה השנייה שלסדרת הטלוויזיה "האימפריה הרומית".
בין 2018 ל-2020, גרין גילמה את דמותה של טאלון, השורדת האחרונה מהגזע שלה, "שחורי הדם", ב-36 פרקים של סדרת הטלוויזיה המוצב. לפי הדיווחים, גרין ביצעה את הפעלולים וסצינות לחימה במהלך הצילומים, ויצאה עם פציעות קלות בלבד. גרין נוקטת במשטר כושר קפדני עם אימון יומי ממושמע היטב ושומרת על תזונה ואורח חיים בריא.
בשנת 2022, גרין לוהקה לתפקיד בסרט "אייר", בהשתתפות בן אפלק, מאט דיימון, ג'ייסון בייטמן וגוסטב סקושגורד. בשנת 2023 שיחקה בסרט "Sparkle: A Unicorn Tale" לצד שון פריס.
De vogels van Holland
De vogels van Holland (בעברית: הציפורים של הולנד) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת ההולנדית, יטי פרל. השיר ייצג את הולנד בהופעת הבכורה שלה באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי הסופרת, אני שמידט והולחן על ידי המלחין, קור למיר. השיר הושר ראשון בסדר ההופעות של תחרות האירוויזיון, ובכך הפך לשיר הראשון שהושר אי פעם על בימת האירוויזיון.
רקע
בדומה לשאר שירי התקופה, השיר אופיין בסגנון שאנסון צרפתי. השיר מדבר על שירת הציפורים בהולנד. מבצעת השיר, יטי פרל, מספרת כי "הציפורים בהולנד לומדים לשיר כבר בצעירותם כדי שיוכלו לחגוג את בואה של עונת האביב".
באירווזיון
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי פרל בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום השלישי עם חמש נקודות. השיר השני של הולנד בתחרות, "Voorgoed voorbij", בוצע על ידי הזמרת קורי ברוקן.
HOTAS
HOTAS (מאנגלית, ראשי תיבות של המילים Hands On Throttle And Stick, מילולית: "ידיים על מצערת וסטיק") הוא הכינוי שניתן לתפיסה ארגונומית בעיצוב תא הטייס, בעיקר של מטוסי קרב. על פי תפיסה זו ממוקמים כפתורים ומתגים חיוניים על מוט ההיגוי והמצערת, וכך יכול הטייס לתפעל מערכות שונות במטוס ללא צורך להוריד את ידיו ממשק ההיגוי.
מאפיינים
ממשק השליטה העיקרי של הטייס במטוס הקרב הוא באמצעות ידית המצערת, בעזרתה הטייס שולט על מנוע המטוס, ומוט ההיגוי (המכונה סטיק), בעזרתו שולט הטייס על משטחי הניהוג ובאמצעותם על תנועת המטוס בצירי הגלגול (תנועה ימינה שמאלה) והעלרוד (תנועה קדימה אחורה). במטוסי הקרב של הדור הראשון והשני די היה בהתקנת מפסק דיבור ברדיו, מפסק תותח ושחרור חימוש על ממשקי השליטה, אך עם כניסתם לשירות של מטוסי הקרב מן הדור השלישי גדל עומס העבודה על הטייס משמעותית: בנוסף לניהוג כלי הטיס ובקרה על מערכת ההנעה נוספו מערכות נוספות אותן צריך היה הטייס להפעיל, כגון מערכות קשר מתוחכמות יותר, מערכות נשק רבות יותר וגם הן מתוחכמות יותר, מכ"ם, מערכות הגנה מפני טילים וכדומה. עומס זה הקשה על צוותי האוויר בתפעול מערכות המטוס במהלך תמרונים אינטנסיביים, בין אם בקרבות אוויר, בתמרונים הגנתיים נגד טילי קרקע-אוויר או אוויר-אוויר, בתמרון לקראת תקיפה או במהלך טיסה בקרבת תוואי הקרקע וכדומה. עומס זה הקשה על תפעול המערכות בגלל שידיו של הטייס עסוקות, וגם אם הטייס יכול להוריד את ידו מהמצערת כוח הג'י יקשה על תפעול זריז ויעיל של המפסקים או הבוררים בתא. כלומר, כדי לבצע את התפעול הרצוי אמור הטייס לעצור את התמרון, דבר שעלול לסכן את הטייס, את כלי הטיס ולמעשה את ביצוע המשימה.
בתקופה זאת החלה להתגבש התפיסה שניתן להשתמש בתחכום האוויוני הגדל בכלי הטיס ולהוסיף פונקציונליות לממשק הטייס על ידי הוספת מפסקים על המצערת והסטיק. בדרך זו יישארו ידיד הטייס עליהן במהלך תפעול המערכות הקריטיות לביצוע המשימה. בתפיסה זאת מערכות האוויוניקה הרלוונטיות צריכות לתקשר יחדיו ולהגיב למפסקים ועל ידי שימוש בתצוגות מתקדמות כגון צגים רב-תכליתיים ותע"ל להציג את המידע הרלוונטי מול עיניו של הטייס ועל ידי כך לתרום למודעות המצבית של הטייס. לדוגמה, תפעול מפסק אחד יכול להעביר את התצוגות ממצב ניווט לתצוגות של מכ"ם וחימוש ולהעביר את המערכות הללו למצב אוויר-אוויר או אוויר קרקע, ואף לבחור טיל או תותח. אינטגרציה מתוחכמת כזאת של המפסקים על גבי המצערת והסטיק מקנה יכולת שליטה מתקדמת המייעלת את תפעול מערכות כלי הטיס.
גם בתכנון מכוניות מרוץ כמו פורמולה 1 נעשה שימוש בתפיסה ארגונומית דומה, ומתגים חשובים ממוקמים על ההגה. תפיסה דומה מוטמעת גם בבקרי משחק, כמו משחקי סימולטור טיסה. למרות היתרונות הרבים שבתפיסת HOTAS, במטוסי קרב מתקדמים יש בכל זאת צורך במערכות נוספות כדי להקל על עומס העבודה הגדול של הטייסים. במטוסים אלה קיימות מערכות פקודה קולית, הנענות לפקודה שנותן הטייס בקולו מבלי שיצטרך ללחוץ על מתג כלשהו, וכן מערכות כוונת קסדה המאפשרות הכוונת חימוש על ידי מבט של הטייס לכיוון המטרה.
רומי אברג'יל
ביוגרפיה
אברג'יל נולדה וגדלה באשדוד כזכר בשם יניר אברג'יל.
בפברואר 2020 התגייסה לצה"ל והפכה לטרנסג'נדרית הראשונה שהתגייסה לצה"ל כאישה.
במאי 2022 השלימה את סדרת הניתוחים שעברה להתאמה מגדרית כאישה.
טלוויזיה, עיתונות ורשתות חברתיות
רומי מתחזקת חשבון אינסטגרם בעל עשרות אלפי עוקבים, רובם ילדים ובני נוער, ובכך חושפת את האוכלוסייה הזו למאבקה, לטיפולים, לניתוחים ולשגרת הטיפוח האישית שלה.
בשנת 2016 השתתפה כאישה בתחרות "מלכת היופי של הדרום", וזכתה בתואר תגלית השנה.
בקיץ 2017 החלה להשתתף בשעשועון הריאליטי "הבנים והבנות" בערוץ הילדים, כמתמודדת בקבוצת הבנות, והודחה בהדחה השישית.
רומי מוגדרת על ידי התקשורת הישראלית כמשפיעת רשת, היא נכנסה לרשימת הנוער והצעירים המשפיעים בישראל "20 מתחת ל-20" של מגזין "גלובס", והוגדרה כישראלית בת ה-14 המשפיעה ביותר לשנת 2016 על ידי אתר mako.
ב-2019 השתתפה בסדרה הדוקומנטרית "טרנסקידס" בערוץ yes דוקו.
ב-28 במאי 2020 הופיעה בפרק הראשון של הסדרה הדוקומנטרית "המהפכה הגאה" בכאן 11, על היותה הטרנסג׳נדרית הראשונה שמתגייסת לצה"ל כאישה המבססת את השינוי ביחסו של צה"ל לקהילה הגאה.
ב-25 ביוני 2020 זכתה בקטגוריית "האינסטגרמרית האהובה" בטקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" של ארגון הנוער איגי - ארגון נוער גאה.
ביוני 2021 הובילה ביחד עם טרנסג'נדריות, ביניהן גם סתיו סטרשקו, קמפיין ייעודי של מותג ההלבשה התחתונה הישראלי "FIX".
קפז'אטה
קפז'אטה (בספרדית: Cafayate) היא עיר בעמקי קלצ'אקי שבפרובינציית סלטה, בצפון-מערב ארגנטינה, כ-190 ק"מ דרומית לסלטה. העיר מהווה נקודת מוצא נוחה למטיילים בעמקי קלצ'אקי, וידועה גם בתעשיית היין שבה. בשנת 2010 התגוררו בקפז'אטה כ-13 אלף תושבים.
היסטוריה
העיר נוסדה ב-1840 בידי הקולונל מנואל פרננדו דה אראמבורו, במקום בו היה קודם לכן מיסיון. היא נקראה שמו של אחד משני שבטי הדיאגיטה, שאכלסו את עמקי קלצ'אקי עד להגעת הספרדים (שמו של השבט השני: טולומבון). ככל הנראה מקור השם הוא בקצ'ואה, אך יש מחלוקת לגבי משמעותו. לפי סברה אחת, משמעות המילה היא "קופסת מים". לפי סברות אחרות, מדובר בשיבוש של המילה Capac-Yac ("אגם גדול") או Capac-Yaco ("צ'יף גדול" או "אנשים עשירים"). אפשרות נוספת היא כי מדובר במילה בשפת הקקאן שפירושה "קבר הצער".
בהיותה העיר הגדולה ביותר בעמקי קלצ'אקי, מהווה קפז'אטה גם מרכז למטיילים בהם. בין האתרים הבולטים: הדרך המובילה צפונה לסלטה, לאורך קבראדה דה לאס קונצ'אס ("עמק הקונכיות"); כביש 40 המוביל לכיוון קאצ'י שצפונית-מערבית לקפז'אטה, דרך קבראדה דה לאס פלצ'אס ("עמק החצים"); חורבות קילמס, הנמצאות דרומית לעיר, בפרובינציית טוקומאן.
אתי אברג'ל
אתי אברג'ל (נולדה ב-1960) היא אמנית ישראלית, פסלת ורשמת. מפתחת מיצבים תלויי ארכיטקטורה, רישום ואובייקטים הבונים סצינות מתוך יומן סוביקטיבי. הציגה תערוכות רבות בעולם.
אמנות
מיצביה של אתי אברג'ל עוסקים בנושאים של זהות רב תרבותית, הגירה ותהליכי מעבר והסתגלות.
השפה הפיסולית הייחודית של אברג'ל היא שפה פואטית, כאוטית ורוויית סתירות - במיצביה היא משתמשת בפריטים ביתיים מוכרים, דוגמת עטים, כלי מטבח, גיגיות מטבח, מחברות לימוד, ארגזים, בקבוקים, כדורגל ועוד. החפצים עוברים טרנספורמציה - חלקם מטושטשים בגבס לבן, מצופים בשקים, קשורים בחבלים, מסקנטייפ, ושרשראות ברזל. הם מתחברים יחד בחיבורים רעועים ובלתי צפויים, המשקפים ארעיות תמידית. המיצבים כוללים לפעמים גבס שנערם על הרצפה, דיו שחור מטפטף, פקעות של חוטים, סכך שהופך לסבך פיסולי וחפצים סתומים שמבקשים להדהד זכרונות עבר. לאובייקטים השונים במיצבים יש לרוב סיפור משפחתי, אבל לחפצים עצמם אין היסטוריה מעבר להיסטורית הייצור התעשייתי שלהם. עבודתה של אברג'ל מתקשרת לתנועת דלות החומר, ועולה ממנה תחושה חזקה של עצב ותלישות. הסביבות שהיא מקימה יכולות להזכיר תופעות טבע קוסמיות או צמחייה עבותה, אבל תמיד יישארו מקומות שאי אפשר להגדירם.
כאוצרת היא מלווה אמנים בשלבים שונים בקריירה שלהם, ואצרה בין היתר תערוכות ללאה אניעם דרעי ותהילה מרסל ביטון (בית האמנים בירושלים, 2021) ותערוכה לאלעד רוזן ונעמי לב (גלריה אלפרד, 2011).
מערת רהב
מערת רהב היא המערה (ה"הוטה") העמוקה ביותר בישראל, נכון לשנת 2017. עומק המערה הוא 188 מטרים.
המערה התגלתה בקיץ 2014 על ידי תושב מושב שתולה, במסגרת פריצת שביל החורש שתולה.
המערה מגודרת, והכניסה אליה מסוכנת מאוד.
קולדה (זמר)
קולדה השתתף בפסטיבל גרנד מינט 2020 שהתקיים בתאריכים 24–25 באוקטובר 2020 בפארק האולימפי בסיאול, דרום קוריאה.
Somos Nada
Somos Nada (בעברית: אנחנו כלום) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית כריסטינה אגילרה. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין, ב-18 בנובמבר 2021. הוא עתיד להיכלל באלבום בספרדית השני של הזמרת לאחר Mi Reflejo, שיצא לאור בשנת 2000. השיר נכתב על ידי אגילרה עצמה לצד מריו דום, פרדריקו וונדיבר ושרלן טאולו. הוא אופיין בסגנון פופ לטיני המבוצע כבלדה. מילותיו עוסקות בחשיבות הביטחון העצמי של האדם ולקיחת סיכונים.
רקע והוצאה לאור
בשנת 2000, אגילרה הוציאה את אלבום האולפן השני שלה Mi Reflejo, האלבום הראשון שלה בשפה הספרדית. האלבום דורג במקום העשירי במצעד 20 האלבומים הלטיניים המובילים בכל הזמנים של הבילבורד. אגילרה החלה לקדם את הוצאת האלבום הספרדי הראשון שלה כבר ב-19 באוקטובר 2021, כשהוציאה טיזירים לקליפ השיר הקודם, "Pa' Mis Muchachas".
ברבי דרימטופיה (סדרת טלוויזיה)
ברבי דרימטופיה (באנגלית: Barbie Dreamtopia: The Series, "ברבי דרימטופיה: הסדרה") היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מונפשת לילדים, מסוגת פנטזיה וקומדיה, המבוססת על הזיכיון "ברבי דרימטופיה", זיכיון הלוקח חלק בסדרת הבובות "ברבי" שמיוצר על ידי מאטל. הסדרה נוצרה על ידי ג'וליה פיסטור וסול אנדרו בלינקוף, בוימה על ידי ערן לזר, והופקה על ידי Mattel Creations, כאשר הנפשתה נעשתה באולפני סנובול בישראל.
הסדרה הופצה במקור החל מ-26 במאי 2017 עד 1 באפריל 2018 באתר "YouTube Kids", ולאחר מכן באתר "יוטיוב". לאחר הפצתה באתרים, הסדרה החלה את שידוריה בטלוויזיה ב-24 בספטמבר 2018 בארצות הברית ברצועת "KidsClick" שבבעלות Sinclair Broadcast Group. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים החל מ-15 באוקטובר 2019 עד ה-21 בנובמבר באותה שנה. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 26 פרקים באורך 10 דקות.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי אפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי גילן שחף, טליה ברקאי, ערן מור, אלונה אלכסנדר, איתי סולומון, אורי ולצמן ויובל גרבש.
הפקה
הסדרה הוכרזה לראשונה באוקטובר 2016, כאשר נאמר שיופקו לה 52 פרקים והיא תופץ בסתיו 2017. לבסוף הופקו לסדרה 26 פרקים, אשר החלו את הפצתם באביב 2017. הסדרה הופקה על ידי Mattel Creations האמריקאית, כאשר הנפשתה, הכוללת גם הנפשה ממוחשבת וגם הנפשה מסורותית, נעשתה באולפני סנובול הישראלים.
דן הרמון
דניאל ג'יימס "דן" הרמון (באנגלית: Daniel James "Dan" Harmon; נולד ב-3 בינואר 1973) הוא תסריטאי, מפיק, שחקן, ראפר וקומיקאי אמריקאי. הרמון יצר, כתב והפיק את הסיטקום "קומיוניטי" של NBC (2009–2015) ויצר וכתב יחד עם ג'סטין רוילנד את סדרת האנימציה המצליחה "ריק ומורטי" (2013–הווה).
הרמון הוא אחד מהמייסדים של הרשת האלטרנטיבית לטלוויזיה וקולנוע Channel 101, שהתחיל כפסטיבל בו מגישים סרטים קצרים שמטרתם לאפשר חופש יצירתי שאינו מוגבל על ידי הנחיות של רשתות גדולות. ב-2013, הרמון פרסם ספר בשם "אתה תהיה מושלם כשתמות" ("You'll Be Perfect When You're Dead"), שמבוסס על אנקדוטות ופרסומים שלו ברשתות חברתיות.
בנוסף הרמון מפיק את הפודקסט השבועי "הרמונטאון", החל מ-2011, שהתחיל בשעשועונים בסגנון של מי השורה הזאת והתפתח בהמשך לפודקסט שמניח שכאשר יהיו מושבות במאדים, הרמון ייסד את הרמונטאון, יהיה ראש העיר וייקח איתו את המעריצים שלו לשם. הפודקסט כולל ראיונות ושיחות עם שחקנים, כותבים ומפיקים שונים על נושאים אקטואליים, קומדיה ועוד.
נעורים
הרמון נולד במילווקי, ויסקונסין. הוא סיים את לימודיו בתיכון בבראון דיר, שמוקם בבראון דיר, פרבר של מילווקי, ופקד את אוניברסיטת מרקט, אותה עזב טרם השלמת התואר. לאחר מכן למד הרמון לתקופה קצרה בקולג' הקהילתי "גלנדייל", בהשפעת חברתו, על-מנת שהם יוכלו לבלות יותר זמן יחד. מאוחר יותר בקריירה שלו, הרמון ישתמש בזכרונותיו מגלנדייל כדי ליצור את הבסיס לסדרה קומיוניטי שמתרחשת בקולג' קהילתי בשם "גרינדייל".
תחילת דרכו (1996–2008)
הרמון התחיל להופיע ולפעול ב-1996 ב"קומדי ספורט מילווקי", יחד עם מי שיהיה שותפו היצירתי, רוב שרב, במסגרת קבוצת האלתור "The Dead Alewives". במסגרת זו הרמון הופיע וכתב מערכונים יחד עם שרב, ועלה למופעי סטנדאפ ב"קומדי ספורט מילווקי", אותם הוא נהג לסיים עם שיר על אוננות. בעקבות קשריו עם הקומיקאים השונים שהכיר בתקופה זו, נכנס הרמון לפיתוח של תכנים טלוויזיוניים. הוא יצר פיילוט לסדרה "Heat Vision and Jack" (בכיכובם של ג'ק בלק ואוון וילסון) ועוד כמה הפקות לערוץ 101, בהם השתתפו דרו קארי, שרה סילברמן ועוד. ביולי 2006, הרמון כתב יחד עם שרב את התסריט לסרט ""בית המפלצות". בין 2007 ל-2009, הוא הפיק במשותף עם שרב את "התוכנית של שרה סילברמן" עבור ערוץ קומדי סנטרל ואף היה הכותב הראשי במספר פרקים. בין 1994 ל-2008, שרב כתב ופרסם סדרת חוברות קומיקס בשם "Scud: The Disposable Assassin", לה הרמון תרם וכתב חלק מהחוברות, וכן לסדרת ההמשך "La Cosa Nostroid".
קומיוניטי (2009–2012; 2014–2015)
הסדרה "קומיוניטי", שעלתה ברשת NBC ב-2009, התחילה כרעיון שמבוסס על החוויות האמיתיות של דן הרמון, בזמן שניסה להציל את הקשר עם החברה לשעבר שלו. הרמון וחברתו החליטו להירשם למכללה הקהילתית "גלנדייל" שבלוס אנג'לס (בסדרה המכללה נקראת "גרינדייל"), בה למדו ספרדית יחד. הקשר לא החזיק מעמד, אבל החוויה סייעה לו לפתח את הרעיון לסדרה בה עו"ד אגואיסט שמרוכז בעצמו, מוצא את עצמו נאלץ ללמוד בקולג' קהילתי, ומפתח קשרי חברות לא צפויים עם קבוצת לימוד שהקים במקור כדי להתחיל עם אחת הבנות בקורס ספרדית למתחילים. כל אחד מפרקי הסדרה נכתב לפי מודל הכתיבה שהרמון פיתח שנקרא "מעגל הסיפור", שנועד לפתח בצורה אפקטיבית ויצירתית סיפור מובנה ואחיד. הרמון היה המפיק המוביל ("שואו-ראנר") של הסדרה במשך שלוש העונות הראשונות שלה שזכו להצלחה ביקורתית ומסחרית רבה, אולם פוטר בידי הרשת לפני העונה הרביעית עקב סכסוכים פומביים עם השחקן צ'בי צ'ייס, והתנהלות שנתפשה כבלתי מקצועית ובלתי הולמת. לאחר שהעונה הרביעית קיבלה ביקורות קשות ממבקרים ומקהל המעריצים של הסדרה, הרמון חזר לסדרה לעונה חמישית, שלאחריה רשת NBC ביטלה את הסדרה. בלחץ מעריצים, הסדרה לבסוף חודשה לעונה שישית ואחרונה, הפעם תחת יאהו. העונה השישית, הייתה קצרה יותר (13 פרקים) והסתיימה ב-2 ביוני 2015.
Harmontown (2011–2019) ו-Harmonquest (2016–הווה)
ב-23 במאי 2011 החל הרמון לארח תוכנית חודשית בשם "הרמונטאון" ("Harmontown"), שהנוגשה גם בפודקאסט, בשידור חי מחנות ה-"Meltdown Comics" בהוליווד. לאחר שפוטר מתוכנית הטלוויזיה קומיוניטי, התוכנית הפכה שבועית. את התוכנית אירח בשיתוף עם ג'ף דייוויס. בתוכנית ניהלו השניים פינה קבועה של משקי תפקידים שולחניים, בתחילה מבוכים ודרקונים, ובהמשך מרוצללים בעזרתו של אשף המשחקים ספנסר קריטנדן. הפינה היוותה השראה לסדרת אנימציה שהוצאה מאוחר יותר על ידי הרמון וקריטנדן, "HarmonQuest". הרמנוטאון אירחה קומיקאים ושחקנים כמו אוברי פלזה, אריק איידל, ג'ייסון סודייקיס, ראיין סטיילס ועוד. כמו כן, הרמון אירח את אשתו דאז, הפודקאסטרית ארין מקגתי (Erin McGathy). הרמון ודייוויס יצאו לסיבוב שידורים ברחבי ארצות הברית באוסטין, נאשוויל, ברוקלין, רוד איילנד ועוד. הסבב הפך לסרט דוקומנטרי בשם "Harmontown", ששודר בשידור בכורה בפסטיבל הסרטים של אוסטין, SXSW ב-8 ברמץ 2014. ב-10 בספטמבר 2019 הוכרז בחשבון הטוויטר של הסדרה שהיא מגיעה לסיומה. הפרק האחרון שלה שודר ב-5 בספטמבר 2019.
תעשיות סטאר-ברנז
במהלך העונה הראשונה של "קומיוניטי" ייסד הרמון בשיתוף עם דינו סטמטופולוס, ששיחק את דמות סטאר-ברנז בקומיוניטי, את "תעשיות סטאר-ברנז" ("Starburns Industries"). בשנתם הראשונה, עבדו על פרק סטופ מושן לסדרה קומיוניטי ("Abed's Uncontrollable Christmas", עונה 2, פרק 11), שזיכה אותם בפרס אמי בקטגוריית "הישג אישי יוצא מן הכלל בתחום האנימציה". תעשיות סטאר-ברנז לקחו חלק גם ביצירת ריק ומורטי, וסרטי האנימציה "אנומליסה" ו-"בועות" ("Bubbles"). כמו כן, יצרו שתי סדרות Adult Swim: "Moral Orel" ו-"Mary Shelley's Frankenhole".
ריק ומורטי (2013–הווה)
הסדרה שודרה לראשונה ב-2 בדצמבר 2013, וזכתה לביקורות משבחות. בינואר 2014 היא חודשה לעונה שנייה, שהחלה ב-26 ביולי 2015. הפרק הראשון של העונה השלישית שוחרר ב-1 באפריל 2017, ללא הודעה מוקדמת. שאר פרקי העונה שודרו מ-30 ביולי 2017 ועד 1 באוקטובר 2017. לאחר תקופה ארוכה של ספקולציות והעדר מידע על חזרת הסדרה גם ליוצרים עצמם, במאי 2018 נודע כי ערוץ Adult Swim הזמין 70 פרקים נוספים של הסדרה, למספר לא ידוע של עונות. מאוחר יותר באותה שנה, בספטמבר בטקס האמי 2018, הסדרה זכתה בפרס "סדרת האנימציה הטובה ביותר" בטקס פרסי האמי 2018. במאי 2019 נודע כי צפויה לעלות עונה רביעית בנובמבר 2019
הסירנות של טיאטן (2012)
ב-2017, יצאה הכרזה רשמית שהפרויקט הבא של הרמון יהיה עיבוד טלוויזיוני לספרו המפורסם של קורט וונגוט, הסירנות של טיטאן יחד עם איוון כץ. התסריט הושלם במאי 2018 והרמון טוען שהפרויקט עדיין קיים בפודקסט שלו הרמונטאון, אולם חדשות נוספות לא יצאו נכון למאי 2019.
חיים אישיים
בשנת 2011, בזמן שכתב את הדמות "עאבד" לסדרה קומיוניטי, הבחין הרמון במהלך מחקר שביצע שייתכן שהוא בעל תסמונת אספרגר. לאחר התייעצות עם רופא הבין שהוא עצמו על הספקטרום האוטיסטי. הרמון התייחס לזה בפודקאסט של קווין פולאק.
בשנת 2016 החל הרמון לצאת עם קודי הלר. בינואר 2019 הלר הציעה נישואים להרמון. כיום הזוג מאורס. הלר הציגה את מערכת היחסים ביניהם בסדרת הטלוויזיה "Dummy" של שירות הסטרימינג קוויבי, סדרה בכיכבובה של אנה קנדריק בתפקיד הלר, ודואל לוג בפקיד הרמון.
ארון טבייט
ארון קייל טבייט (באנגלית: Aaron Kyle Tveit; נולד ב-21 באוקטובר 1983) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. זוכה פרס טוני לשחקן הטוב ביותר לשנת 2020 על הופעתו במחזמר "מולן רוז'". התפרסם בזכות תפקידיו בסרט "יללה" ובסדרה "אחת שיודעת".
קורות חיים
טבייט נולד בעיר מידלטאון שבניו יורק להוריו פוזי וסטנלי טבייט, ויש לו אח אחד צעיר ממנו. שם המשפחה שלו הוא שם נורווגי. הוא סיים את לימודיו בתיכון מידלטאון בשנת 2011, שם היה פעיל בתיאטרון ובספורט. הוא שיחק גולף, כדורגל וכדורסל ובמקביל הופיע בכל אחת מארבע ההופעות שהפיק תיאטרון בית הספר. טבייט דחה הצעות מבתי ספר לעסקים כדי ללמוד ביצועים קוליים ב"מכללת איתקה", החלטה שהוריו עודדו אותו לקבל.
קריירת משחק
בשנת 2006 הופיע טבייט במחזמר המצליח "היירספריי" בתפקיד הנער לינק לארקין. ב-2007 שיחק לראשונה בסרט, "עיר רפאים" בתפקיד קטן. ב-2008 שיחק במחזמר "מרשעת" בתור הנסיך פיירו. ב-2009 התפרסם בסדרה "אחת שיודעת" בתפקיד טריפ ואן דר בילט, בן דודו של הסטודנט נייט ארצ'יבלד (צ'ייס קרופורד) והשתתף במחזמר "כמעט נורמלי".
ב-2010 שיחק בדרמה העצמאית "יללה" בתפקיד המשורר פיטר אורלובסקי, שותפו לחיים של אלן גינסברג (ג'יימס פרנקו). ב-2011 שיחק בתפקיד הנוכל פרנק ויליאם אביגנייל במחזמר "תפוס אותי אם תוכל".
ב-2012 הוא גילם את אנז'ולרא בעיבוד הקולנועי למחזמר "עלובי החיים".
הוא כיכב בסדרת הטלוויזיה "גרייסלנד" בתפקיד סוכן ה-FBI מייק וורן. הסדרה רצה למשך שלוש עונות, בין 2013 ל-2015.
החל מספטמבר 2019 משחק בתפקיד הראשי במחזמר מולן רוז' בברודוויי בתפקיד האמן כריסטיאן.
הניה פקלמן
הֶניָה מ' פֶּקֶלמן (1903 בסרביה – 19 בינואר 1940, תל אביב), הייתה פועלת וחלוצה בארץ ישראל בתקופת היישוב. עלתה לארץ ישראל בשנת 1922. ב-1935 הוציאה לאור, במימון עצמי, את הספר חיי פועלת בארץ, שבו הביאה בגוף ראשון את סיפור חייה. ספרה מוערך כאחד המקורות האותנטיים ביותר שנכתבו על חיי הפועלות בשנות העשרים של המאה העשרים. ב-1940 התאבדה.
חייה
נולדה בשנת 1903 בבית דתי בעיירה מרקולשט שבבסרביה למשפחת סוחרים שראתה חשיבות רבה בלמדנות ובחריצות כפיים. לאחר סיום לימודיה בבית ספר היסודי השתתפה בפרנסת המשפחה. בשנת 1922, אחרי מות אביה, עלתה לארץ ישראל ביחד עם אמה. בארץ עבדה במלאכות שונות, בין היתר ביציקת בטון וריצוף. בשנת 1925 נאנסה וכתוצאה מכך נולדה בתה, תקוה, שנפטרה לאחר כחודש מהרעלה. בשנת 1927 נישאה, ושנה אחרי כן ילדה את בתה צפורה. בשנת 1935 הוציאה לאור את האוטוביוגרפיה "חיי פועלת בארץ", שבה תיארה את שנות ילדותה, נעוריה וחוויותיה בארץ-ישראל בשלוש השנים הראשונות. בתחילת ספרה כתבה: "אלה חיי האשה העובדת / שבראש הגיגיה הייתה המולדת". בשנת 2007 ראה ספרה אור בפעם השנייה, בגרסה מוערת הכוללת אחרית דבר מאת דוד דה פריס וטליה פפרמן ומאת תמר בת-ציון ס' הס.
פרשת האונס
בשנת 1925 נסעה פקלמן לתל אביב, לנשף פרידה שערך ידידה לקראת עזיבתו את הארץ. לאחר הנשף פגשה, לדבריה, ידיד בשם מירקין שהפציר בה ללכת עמו לחדרו של בן דודו שם הכה ואנס אותה. היא חזרה לפתח תקווה מדוכאת אך לא סיפרה על האונס לאיש. אחרי זמן מה חזרה לעבוד בריצוף בתל אביב. כשהרגישה רע הלכה לקופת החולים, והרופא בישר לה שהיא בהיריון. כאשר סיפרה למירקין את דבר ההיריון הוא הכחיש כל קשר, וכאשר נודע לו על הולדת הילדה, ברח. התינוקת מתה בגיל חודש בנסיבות תמוהות. פקלמן נעצרה בחשד לרצח. בחקירתה סיפרה לשוטרים על האונס אך לא יכלה להציג שום ראיה מלבד עדותה נגד מירקין. נציג ההסתדרות שחרר אותה בערבות, אך כפי שתיארה זאת, החופש היה גרוע מהגיהנום. כולם לטשו אליה עיניים. לא נותרה לה חברה נאמנה אחת והכל חשדו בה שהתמסרה למירקין מרצון והרעילה את בתה.
ספרה: חיי פועלת בארץ
ספרה האוטוביוגרפי יצא לאור במימון עצמי של המחברת. הספר מגולל בגוף ראשון את קורותיה של המחברת מילדותה, נעוריה ועלייתה לארץ ישראל, ניסיונותיה להשתלב בחיי העבודה ובחיים החברתיים בארץ, ועד המשבר בעקבות האירועים האלימים שעברו עליה. ספרה מאפשר בחינה היסטורית של הפערים המתגלים בין הנרטיב ההיסטורי ובין המציאות כמו שנחוותה בפועל על ידי המחברת. בעקבות התייחסות לספר בספרה של דבורה ברנשטיין, אשה בארץ-ישראל (תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1987) מצאה תמר בת-ציון ס. הס עותק של הספר חיי פועלת בארץ בספרייה הלאומית בירושלים, וכפי הנראה הייתה הראשונה שביקשה לקרוא בעותק זה. בשנת 2007 ראה אור הספר מחדש, בסדרה "מסה קריטית" בשיתוף מכון "הקשרים" של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בנוסח המקורי שלו, בתוספת אחרית דבר מאת דוד דה-פריס, טליה פפרמן וס. הס.