cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי OECD–ישראל
ישראל הפכה לחברה מלאה בארגון OECD ב-7 בספטמבר 2010. גם קודם להצטרפותה, במרבית התקשרויותיה עם מדינות אחרות באמנות למניעת כפל מס היא אימצה את אמנת המודל של ה-OECD.
לפני צירופה של ישראל לארגון
בשנת 2006 שינה בנק ישראל את שיטת החישוב של התמ"ג הישראלי כך שיתאים לשיטות החישוב של הארגון כדי לאפשר את הצטרפות ישראל אליו. קודם הצטרפותה, ישראל בדרך כלל השוותה את עצמה לסטטיסטיקה שהארגון מפרסם, ולרוב היא קיבלה ציונים נמוכים בהשוואה לרוב המדינות בארגון.
ביולי 2009 סירבה ברזיל להזמנתו של המזכיר הכללי של הארגון אנחל גורייה להצטרף כחברה מלאה בארגון. שר האוצר הברזילאי, גידו מנטגה, נימק זאת בכך שהצטרפות לארגון תיצור עבור ברזיל מגבלות מסוימות שאינה חפצה בהן. מנטגה מנה שתי דוגמאות לכך – מניעת אפשרותה של ברזיל לייבא ולייצא סחורות במטבע המקומי ריאל, וכן שלילת הזכות למחוק חובות של מדינות עניות, כפי המחווה של ברזיל להאיטי בעניין זה.
בנושא הקניין הרוחני, הארגון דורש מישראל, להאריך את זמן תוקף הפטנט עבור תרופות, כך שיידרש זמן רב יותר עד שיתאפשר לייצר מקבילה גנרית. סגן שר הבריאות, יעקב ליצמן, מתנגד לשינוי החוק, מכיוון שזה "יפגע בבריאות תושבי מדינת ישראל ויפחית את הנגישות לתרופות זולות ובטוחות". ליצמן אף טוען שהחוק בישראל כיום אינו שונה מהחוק במרבית המדינות החברות בארגון.
מההצטרפות ואילך
בתחילת מאי 2010 הפעילו הפלסטינים מאמצים דיפלומטיים כדי למנוע את הצטרפות ישראל לארגון, אך ללא הצלחה. ב-10 במאי 2010 הצביעו שגרירי כל המדינות החברות בארגון בעד הזמנת ישראל להצטרף לארגון. שר האוצר, יובל שטייניץ, הגיב ואמר, כי זה הארגון היוקרתי ביותר אליו התקבלה ישראל מאז קבלתה לאו"ם. ב-29 ביוני 2010 נחתם בשגרירות ישראל בצרפת הסכם ההצטרפות של ישראל לארגון. ב-2011 הקים מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה נציגות כלכלית ב-OECD. בין היתר, הנספחות מדווחת מדיוני ועדות וקבוצת עבודה, מאתרת מידע ופרויקטים מעניינים בנושאים שבטיפולו של משרד הכלכלה, מקשרת בין יחידות שונות ופרויקטים רוחביים של הארגון, מסייעת למטה המינהל בגיבוש עמדות, מקדמת את העמדות הישראליות מול מזכירות ה-OECD וכן בערוצים הדו-צדדיים ומסייעת ליחידות המקצועיות בהשתלבותן בפעילות השוטפת והגברות הנראות הישראלית. הנספחת הכלכלית ל-OECD היא לנה זייגר. הנספחות הכלכלית מפעילה אתר רשמי בעברית ליחסי ה-OECD וישראל.
בנובמבר 2011 דירג OECD את ישראל במקום החמישי בתוחלת החיים בעולם.
פינגיאו
פִּינְגְיַאו (סינית תקנית: 平遥; פין-יין: Píngyáo) היא נפה השייכת לנציבות העירונית ג'ינג'ונג במרכז מחוז שאנשי במרכז הרפובליקה העממית של סין. העיר פינגיאו, בירת הנפה, שוכנת כ-715 קילומטרים מדרום מערב לבייג'ינג וכ-80 קילומטרים דרומית לטאי-יואן, בירת המחוז. בעיר מתגוררים כ-50,000 תושבים. בתקופת שושלת צ'ינג הייתה פינגיאו המרכז הפיננסי של סין. ההיסטוריה של העיר התחילה לפני 2,700 שנים, והיא אחת הערים העתיקות השמורות ביותר בעולם. העיר העתיקה של פינגיאו הוכרזה ב-1997 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
גאוגרפיה וכלכלה
נפת פינגיאו שוכנת במישור בעל שיפוע קל מדרום למזרח בקצה של מניפת סחף שנוצרה ממפגש הנהרות חְווֵי גִ'י ולְיוֹ גֶנְאֶה בקצה הדרום מערבי של אגן טאי-יואן, חלק ממישורי הלס של צפון סין. האקלים הוא אקלים יבשתי שבו החורפים ארוכים וקרים והקיצים חמימים עד חמים. ממערב לעיר פינגיאו זורם הנהר פֶן (汾河), אחד מיובליו של הנהר הצהוב. מרבית האוכלוסייה הם סינים מבני ההאן וקבוצות אתניות נוספות הם חְווֵי, מאנצ'ו ומונגולים.
כלכלת פינגיאו מבוססת על תיירות וחקלאות. האזור ידוע בשל איכות בשר הבקר. מוצרים נוספים מהאזור כוללים דגנים, כותנה ופריטים משוחים בלכה.
היסטוריה של העיר
העדות הראשונה ליישוב אנושי במקום היא מהתקופה הנאוליתית, אבל ההיסטוריה של העיר מתחילה בתקופת שושלת ג'ואו המערבית בסוף המאה התשיעית לפנה"ס ותחילת המאה השמינית לפנה"ס. מתקופה זו נותר תל של ביצורי העיר. בתקופת האביב והסתיו השתייכה פינגיאו לממלכת ג'ין. בתקופת שושלת צ'ין הייתה העיר מוכרת בשם פינגטאו. מאז שסין חולקה ל-36 מחוזות תחת שלטונו של הקיסר הראשון צ'ין שה חואנג משושלת צ'ין ב-221 לפנה"ס הייתה פינגיאו בירת המחוז שבו שכנה. בתקופת שושלת האן הייתה העיר מוכרת בשם ג'ונְגדוּ (פין-יין Zhongdu). שמה של העיר התקבע כפינגיאו בתקופת שושלת וי המערבית (534-386).
בשנת 960, בתקופת חמש השושלות ועשר הממלכות, נכבשה פינגיאו במלחמה בין שושלת סונג הצפונית לשושלת האן הצפונית (979-951) נבזזה ונשרפה.
ב-1370, בתקופת שלטונו של חונגוו, הקיסר הראשון של שושלת מינג הורחבה העיר במידה ניכרת ונבנתה חומה ארוכה יותר סביב המרכז החדש. מאז התפתחה פינגיאו והפכה לאחד המרכזים הפיננסיים של סין בתקופות שושלת מינג וצ'ינג, ובמחצית השנייה של המאה ה-19 שלטה על המגזר הפיננסי הסיני. בתקופה זו היו לכל הפחות עשרים מוסדות פיננסיים בתוך העיר, ובסך הכול יותר ממחצית ממספר המוסדות מסוג זה בסין של אותה תקופה. בין המוסדות היה "זְ'ה-שֶׁנְגצַ'אנְג" (日升昌) הנחשב לבנק הראשון בסין. זְ'ה-שֶׁנְגצַ'אנְג שלט על כמעט 50% מהמסחר בכסף בתקופה שהמסחר במתכת זו היה בשיאו בזמן שושלת צ'ינג. עלייתם לגדולה של ערי החוף של סין, בייחוד הונג קונג ושאנגחאי, בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בשל ההשפעה הכלכלית של המעצמות הקולוניאליות המערביות גרמה לירידת קרנה של העיר, פגעה קשה בכלכלתה וגרמה לפשיטת רגל של מוסדות פיננסיים רבים. זְ'ה-שֶׁנְגְצָ'אנְג פשט את הרגל ב-1932 כאשר קמו בנקים מודרניים רבים בסין. אירועים היסטוריים אלו משמשים רקע לסרט הסיני אימפריה של כסף (白银帝国) משנת 2009 המתאר את מצוקותיהם של בני משפחה שבבעלותם בנק החיים בפינגיאו בתחילת המאה ה-20.
אתר המורשת העולמית
אתר המורשת העולמית כולל את העיר העתיקה מוקפת החומה של פינגיאו ושני מקדשים בודהיסטים המצויים בכפרים שבסביבה.
העיר העתיקה של פינגיאו
פינגיאו עדיין משמרת את תוכנית העיר מתקופת שושלות מינג וצ'ינג, ותואמת לתבנית בַּאגְווַה המקובלת בפנג שווי. יש בעיר מעל למאה רחובות וסמטאות הבנויים בצורה סימטרית ובקווים ישרים. חנויות שנבנו בין המאה ה-17 למאה ה-19 מצויות בצמתים של הרחובות הראשיים, כאשר הרחובות וחזיתות החנויות עדיין שומרות על חזותן ההיסטורית. כמעט כל החנויות, ברחובות הראשיים, שופצו בשנת 2012 בהחלטת העירייה המקומית ועל חשבון בעלי החנויות.
בעיר יש קרוב ל-4,000 מבני מגורים בסגנון מינג או צ'ינג שהשתמרו מהתקופה שהעיר שגשגה כלכלית. הבתים נבנו על פי המסורת ההיררכית והפיאודלית של בני ההאן, שאליה התלוו סממנים מקומיים אופייניים. מבני המגורים נבנו סביב ארבעה צדדים של חצר פנימית ומחולקים לשלושה סוגים: מבנים בני קומה אחת מעץ ולבנים המקורים בגג רעפים, מבנים תת-קרקעיים בלבנים מצופים בעץ וגגות מוארכים, ומבנים בני שתי קומות, הקומה התחתונה תת-קרקעית והקומה השנייה בנויה בעץ. המקור לבניית מבנים תת-קרקעיים היו המערות הפרהיסטוריות שנחפרו באדמת הלס של אגן הנהר הצהוב.
האתרים ההיסטוריים העיקריים הם:
מקדש גֶ'נְגווֹ
מקדש גֶ'נְגווֹ (镇国寺, פין-יין Zhèn Gúo Sì) הוא מקדש בודהיסטי בן למעלה מ-1,000 שנים השוכן בכפר הָאדונְגְצוּן, כ-12 קילומטרים מצפון מזרח לעיר העתיקה של פינגיאו (37.28562°N, 112.271°W). היכל עשרת אלפי הבודהות, המבנה הקדום ביותר במקדש גֶ'נְגווֹ נבנה בשנת 963 בתקופת חמש השושלות ועשר הממלכות, כאשר שושלת האן הצפונית (979-951) שלטה באזור, וזהו כיום המקדש היחיד ששרד בסין שבנוי בסגנון האדריכלות של תקופת חמש השושלות.
כשהמקדש נבנה לראשונה ב-963 הוא כונה מקדש גִ'ינְגצֶ'נְג. ב-1540, בתקופת שושלת מינג, הוא שופץ ושמו שונה למקדש גֶ'נְגְווֹ. המקום עבר שיפוץ והרחבה נוספת ב-1816 בתקופת שושלת צ'ינג. קיימת גם טענה כי המקדש ננטש בתקופת שושלות מינג וצ'ינג.
המקדש משתרע על שטח של 10,892 מ"ר והוא מוקף חומה. יש באתר שלושה מבנים מרכזיים המסודרים לאורך ציר מצפון לדרום שביניהם יש שתי חצרות, קדמית ואחורית. המקדש כולל את האתרים הבאים (מדרום לצפון): חשיבות היסטורית יש לאסטלות האבן הקבועות במסדרונות המזרחיים והמערביים של המקדש המתארים את ההיסטוריה של המקדש.
מקדש שׁוַאנְגלִין
מקדש שׁוַאנְגלִין (双林寺, פין-יין Shuānglín sì) הוא מקדש בודהיסטי בן כ-1,400 שנים השוכן בכפר צְ'יַאוטוֹאוּ, כ-6 קילומטרים מדרום מערב לעיר העתיקה של פינגיאו (37.17083°N, 112.125°W). בין כותלי המקדש יש למעלה מ-2,000 פסלים צבעוניים שנוצרו על ידי אמנים בתקופות שושולת סונג, יואן, מינג וצ'ינג.
המקדש נבנה בשנת 571 בתקופת וכונה תחילה מקדש ג'ונְגדוּ על שם העיר ג'ונְגדוּ (שמה הקודם של פינגיאו) הסמוכה, בירת המלך ון משושלת האן המערבית. המקדש נבנה בקנה מידה גדול, אבל נהרס במהלך המלחמות הרבות שבאזור. הוא שופץ בתקופת שושלת סונג (1279-960) ושמו שונה למקדש שׁוַאנְגְלִין. מקור השם בסוטרה המתארת כיצד שקיאמוני, מייסד הבודהיזם שקע בנירוואנה סמוך לשני עצים. שׁוַאנְג בסינית פירושו כפול או שניים, ולִין פירושו יער. המקדש של ימינו הוא בעיקר מהשיפוץ שבוצעו בו בתקופת שושלת מינג.
מתחם המקדש בנוי על מסד אדמה בגובה של שלושה מטרים. שטחו 14,844 מ"ר, והוא מוקף חומה גבוהה מאדמה נגוחה. המקדש כולל עשרה מבנים עיקריים היוצרים שלוש שורות מקבילות לאורך הציר צפון דרום. בשורה הקדמית מצויים: בשורה האמצעית מצויים: בשורה האחורית מצויים: מבנים נוספים כוללים את "היכל פֿוּמוּ", "היכל הארץ" ו"היכל בודהה אמיטאבהה". פסלי בודהה מצויים בכל האולמות.
מושל צ'וקוטקה
מושל צ'וקוטקה הוא הפקיד הבכיר ביותר בצ'וקוטקה, עומד בראש הרשות המבצעת וממשלת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה. המושל נבחר על ידי אזרחי הפדרציה הרוסית המתגוררים בשטח צ'וקוטקה ומחזיק, בהתאם לחוק הפדרלי, זכות בחירה פעילה, על בסיס זכות בחירה אוניברסלית שוויונית וישירה על פי הצבעה חשאית לתקופה של חמש שנים.
היסטוריה
תפקיד מושל צ'וקוטקה נוצר לאחר התפרקות ברית המועצות (קודם לכן נקרא התפקיד "יו"ר הוועד המנהל של המחוז"). ב-11 בנובמבר 1991 מונה המושל הראשון אלכסנדר נזרוב על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין. בתקופת ממשל נזרוב חלה ירידה חדה בייצור התעשייתי במחוז, רוב יישובי הכורים חוסלו. אוכלוסיית צ'וקוטקה ירדה מכמעט 164,000 איש בשנת 1989 ל-54,000 בשנת 2002. במהלך כהונתו התקבלה אמנת המחוז הקובעת שהמושל יבחר בבחירות ישירות.
בשנת 2000, במהלך מסע הבחירות מחדש של נזרוב, הוא זומן לחקירה על ידי שירות משטרת המס הפדרלית. זמן קצר לאחר מכן הסיר את מועמדותו. במקביל הודיע האוליגרך רומן אברמוביץ' על כוונתו להתמודד על התפקיד. עוד לפני שנבחר אברמוביץ' הקים קרן צדקה למימון פיתוח המחוז. אברמוביץ' זכה בבחירות ב-91% מהקולות. בתקופת כהונתו כמושל השקיע אברמוביץ' מאות מיליוני דולרים בפיתוח המחוז.
בינואר 2004, פתח מבקר המדינה של רוסיה, סרגיי סטפאשין, חקירה נגד אברמוביץ' על התנהגותו המוסרית והכספית כמושל מחוז צ'וקוטקה. דוברו של אברמוביץ' מסר שהחקירה תגלה כי "צ'וקוטקה הוא בין המחוזות שנוהלו בצורה הטובה ביותר ברוסיה". החקירה נפתחה לאחר שאברמוביץ' רכש את קבוצת הכדורגל האנגלית צ'לסי, עבר לגור בלונדון ולא שהה כמעט במחוז.
הכהונה השנייה של אברמוביץ', החל מ-2005, הייתה מינוי ישיר של הקרמלין, ולא נערכו בחירות. בדצמבר 2006, הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו, אך ולדימיר פוטין דחה את בקשתו לפרוש. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד 2008. בפברואר 2008 רכש אברמוביץ' תמורת 400 מיליון דולר, נתח של 40% בחברת הכרייה הרביעית בגודלה ברוסיה, "היילנד גולד מיינינג". שאחד ממכרות הזהב המרכזיים שלה שוכן במחוז צ'וקוטקה.
מאז יולי 2008 מכהן רומן ולנטינוביץ' קופין כמושל המחוז האוטונומי צ'וקוטקה.
סמכויות
מושל המחוז האוטונומי צ'וקוטקה:
שבועת התפקיד
מושל המחוז האוטונומי נכנס לתפקידו תוך שלושים יום מהיום בו ועדת הבחירות של המחוז האוטונומי מפרסמת רשמית את תוצאות הבחירות של מושל המחוז האוטונומי.
עם כניסתו לתפקיד, מושל המחוז האוטונומי נוקט בשבועת האמונים לעם ולחוקה של הפדרציה הרוסית ואמנת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה:
עונת 1991/1992 בליגה הלאומית
עונת 1991/1992 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-36 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. לעונת 1991/1992 לליגה הלאומית עלו מכבי פתח תקווה ומכבי יבנה. הליגה כללה 12 קבוצות בלבד. לאחר שני סיבובים פוצלה הליגה לבית העליון (בית האליפות) ולבית התחתון (בית המעבר). העונה הסתיימה בניצחונה של מכבי תל אביב לאחר 13 שנים ללא התואר. המבקיע המצטיין של העונה היה אלון מזרחי מבני יהודה תל אביב שכבש 20 שערים.
בסיום העונה מכבי יבנה והפועל ירושלים ירדו ליגה. לעונת 1992/1993 לליגה הלאומית עלו בית"ר ירושלים והפועל חיפה.
ניקלין
ניקלין (או גם ניקוליט) הוא מינרל - תרכובת המכילה 43.9% ניקל ו-56.1% ארסן.
כימיה וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של הניקלין היא NiAs. לעיתים קרובות נוכחות במינרל כמויות קטנות של גופרית, ברזל וקובלט, ולעיתים מוחלף הארסן ברובו באנטימון תוך יצירת תמיסה מוצקה עם המינרל ברייטהאופטיט (NiSb). בחשיפה לאוויר לח מותמר הניקלין למינרל הירקרק אנאברגיט. הניקלין מתמוסס בחומצה חנקתית.
הניקלין משתייך לקבוצה הקרויה על שמו "קבוצת הניקלין". כל המינרלים בקבוצה בעלי מבנה הקסגונלי ובעלי מבנה כימי פשוט :AX, כאשר A הוא יון מתכתי של אחד מהיסודות: קובלט, פלדיום, פלטינה, ניקל, או ברזל, ו-X אחד מהיסודות: ארסן, סלניום, ביסמוט, טלוריום או אנטימון, כשבחלק מהמקרים המינרלים כוללים גם גופרית. הקבוצה כוללת את המינרלים: מחברי הקבוצה רק הניקלין והפירוטיט נפוצים והשאר נדירים עד נדירים מאוד.
הניקלין מתגבש במערכת ההקסגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיהקסגונלית דיפירמידלית" -, וחבורת סימטריות מרחבית P63/mmc. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=3.621 ו-c=5.042Å.
תכונות פיזיקליות
הניקלין מופיע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או כמקבץ עמודי או לוחי עד צורת כליה. לעיתים רחוקות כגבישים מעוותים באורך של עד 1.5 ס"מ, שפאותיהם מקווקווים לאורך והמסתיימים בפירמידה. תופעת גבישים תאומים היוצרים מעגל של ארבעה גבישים קיימת על {101}, וייתכן שגם על {311}. לניקלין יש פצילות לא מושלמת בשני כיוונים ({1010} ו־{0001}). הקשיות של המינרל בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע גבוה, 7.8 גרם לסמ"ק. כאשר מכים או מחמים ניקלין הוא מפיץ ריח שום תוך פליטת אדים רעילים.
תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת בצהוב-ירקרק עד אפור. גבישי הניקלין אטומים. צבעם אדום נחושת חיוור, כשלאחר בליה משתנה הצבע לאפור עד שחרחר. בחשיפה לאוויר לח מופיע גוון ירקרק על פני המינרל כאשר המינרל מותמר למינרל אנאברגיט. הברק של הניקלין הוא מתכתי. המינרל ניחן בפלאוכרואיזם חזק בגוונים של לבן, ורוד-צהוב עד ורוד-חום חיוור.
גילוי ומקור השם
ב-1751 ניסה המינרלוג השוודי הברון אקסל פרדריק קרונשטדט (Axel Fredrik Cronstedt) להפיק נחושת מהקופפרניקל, ובמקומה קיבל מתכת לבנה. ב-1754 הוא פרסם את תגליתו, אותה החליט לכנות ניקל על שם המינרל.
שם המינרל עבר מאז שינוי. ב-1832 כינה אותו המינרלוג הצרפתי פרנסואה סולפיס בודן (François Sulpice Beudant) "ניקלין", וב-1868 כינה אותו הגאולוג האמריקני ג'יימס דווייט דיינה "ניקוליט". שני השמות שרדו, ולעיתים קרובות נוהגים להשתמש בשניהם ולכתוב את שם המינרל "ניקלין (ניקוליט)" או "ניקוליט (ניקלין)". המשמעות של השם המקורי קופפרניקל השתנתה וכיום מתייחס השם בגרמנית מודרנית לסגסוגת קופרניקל.
שימושים
לעיתים רחוקות משתמשים בניקלין כמקור להפקת ניקל בשל נוכחות הארסן בעפרה, הגורמת נזק במרבית שיטות הזיקוק וההתכה. כך למשל, כאשר מרבצים של עפרת סולפיד הניקל עברו התמרה חלקית לניקלין, אזי די בנוכחות של ארסן בכמות העולה על כמה מאות חלקיקים למיליון על מנת שהעפרה תהיה בלתי כלכלית. עם זאת, תערובת של עפרה הכוללת ארסן בעפרה נקייה ממנו מאפשרת לתנורי ההתכה הרגילים להפיק ניקל.
שימוש נוסף שיש למינרל הוא עבור אספני מינרלים. במקרים נדירים משתמשים במינרל כאבן חן.
מקור ותפוצה
ניקלין נוצר בהתמרה הידרותרמית של מרבצי עפרות נחושת-ניקל בסלעים אולטרה-מאפיים דוגמת פרידוטיט ומאפיים דוגמת נוריט וגברו. ייתכן שהניקלין נוצר על ידי החלפה של סולפידים נושאי נחושת-ניקל (החלפה של פנטלנדיט יחד עם סולפידים של נחושת וארסן), או במטאסומטיזם של סלעים אולטרה-מאפיים נטולי סולפידים, כאשר הנוזלים המטאסומטיים כללו גופרית, פחמה וארסן. תופעה זו יוצרת מקבץ מינרלים הכוללים מילריט, הייזלוודיט ופיריט-פנטלנדיט מותמרים באמצעות סולפידיקציה, ואת המינרלים הקשורים ארסנופיריט-ניקלין-ברייטהאופטיט.
הניקלין אינו מינרל נפוץ, אבל מצוי באתרים רבים. מקומות לדוגמה: אייסלֶבֶּן (Eisleben) באגן מאנספלד בסקסוניה-אנהלט, בזנקט אנדראסברג (St. Andreasberg) בהרי הרץ, ובשניברג (Schneeberg) בסקסוניה שבגרמניה; ביחימוב (Jáchymov, לשעבר זנקט יואכימסתל - St Joachimsthal) ברכס קרושנה הורי (לשעבר רכס ההרים "ארצגבירגה" - Erzgebirge) בבוהמיה שבצ'כיה; סביב אגן סדברי (Basin Sudbury) באונטריו שבקנדה; במורד המזרחי של כיפת וידגימולתה (Widgiemooltha Dome) ובמכרות הניקל של קמבלדה (Kambalda) במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה; ובקוצ'במבה שבבוליביה.
4 Minutes
(בעברית: 4 דקות) הוא סינגל דאנס-פופ מתוך Hard Candy, אלבומה ה-11 של הזמרת האמריקאית מדונה, שנכתב על ידי מדונה עצמה, דנג'ה, טימבלנד וג'סטין טימברלייק והופץ כסינגל באביב 2008. בשיר מתארחים זמר הפופ ג'סטין טימברלייק והראפר טימבלנד. שיר זה הוא הראשון אי פעם בו מדונה משתפת זמר אחר.
"" זכה להצלחה בינלאומית, ונכנס לראשי מצעדי הפזמונים במדינות רבות. השיר היה לשיר המצליח ביותר של מדונה בארצות הברית מאז השיר "Music" משנת 2000. ברחבי העולם נמכרו בשבוע הראשון לצאתו כ-217,000 עותקים ומעל 600,000 תוך שבועיים. לאחר שבועיים אלו כבר עמד במקום הראשון במצעדי המוזיקה ב-26 מדינות.
בסמוך לצאתו, הצליח להיכנס אל המקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי ג'ונס ופרנסואה. הקליפ הציג את מדונה וטימברלייק מתהלכים במקומות שונים (בית, משרד, שירותים ועוד) כאשר חור שחור מתקרב אליהם והורס כל מה שנמצא בדרכו. המטרה שלהם, היא לנסות ולברוח בארבע דקות (כשם השיר), מן האיום ולהציל את עצמם.
באחד הקטעים הבולטים בקליפ מוצגים השניים בסופרמרקט, רוקדים על המסילה להעברת מוצרים. ישנם קטעי ריקוד רבים של השניים בקליפ המציגים את מדונה בביגוד מינימלי כשמאחוריהם שעון דיגיטלי גדול אשר מכוון לספור עד ארבע דקות. טימבלנד מופיע בקליפ בתחילתו ובסופו, תוך שניתן לשמוע את קולו.
הקליפ הוצג לראשונה באתר "iTunes" ב-3 באפריל, לאחר מכן באתר "MuchMusic" ב-6 באפריל ולבסוף בתוכנית TRL ב-7 באפריל. באתר YouTube הווידאו עבר מעל 10 מיליון צפיות תוך כשבועיים. במרוצת השנים, הפך הקליפ לקליפ ה-7 הנצפה ביותר של מדונה, כאשר צבר למעלה מ-81 מיליון צפיות.
פאידיאה
פאידיאה (ביוונית: παιδεία) הוא מונח ביוונית שפירושו חינוך ראשוני.
ביוון העתיקה משפחות היו מכנסות את ילדיהם ומלמדות אותם תחומים כגון: פיתוח הקוגניציה (כתיבה וקריאה), קריאת טקסטים, הכרת התרבות ורטוריקה. תחומים אלו נחשבו בעיני היוונים בסיסיים, חיוניים ובעלי תפקיד משמעותי בפיתוח עתידו של הילד.
יוון הייתה ידועה באנשיה שוחרי הבריאות ולכן, מלבד התחומים הבסיסיים שנלמדו, ילדים אומנו בשני מישורים:
ילדי יוון למדו שתי גישות שונות:
פמיליזם
פַמיליזם או פַמיליאַליזם (מהמילה הלטינית familia, שפירושה משפחה) הוא שם כולל לאידאולוגיות, תנועות חברתיות ותאוריות אשר במרכזן האמונה לפיה משפחה גרעינית המורכבת מאב, אם וילדים היא אבן היסוד של חברה אנושית מתוקנת. הופעתו הידועה הראשונה של המושג "פמיליזם" היא בתקופת העת החדשה המוקדמת בשנת 1609. אך לרעיונותיו שורשים בעת העתיקה.
החברה הישראלית מתאפיינת בפמיליזם, שנשמר במיוחד לאור כפיפות דיני המשפחה בישראל לחוקים דתיים, אם כי מהעשור השני של המאה ה-21 הוא מאותגר על ידי מגמות של אינדיבידואליזם והצטרפות נשים לשוק העבודה.
ביהדות
ההלכה מייחסת חשיבות רבה לנישואים, כפי שמלמד, למשל, הפסוק. ההלכה שוללת את קיומם של יחסי מין שיש בהם חריגה מהמסגרת המשפחתית.
בתנ"ך מתואר ריבוי נשים, הבולט והמפורסם בהקשר זה הוא שלמה המלך המתואר כמי שהיו לו 700 נשים ו-300 פילגשים. אף על פי שהתורה התירה לגבר לשאת יותר מאישה אחת, כבר בתקופת בית שני לא היה הדבר רווח. מתקופת המשנה ידועים מקרים בודדים בלבד של נישואין עם שתי נשים, אולם גם במקרים אלו לא תמיד דרו שתי הנשים יחד. בקרב חכמי התלמוד לא ידוע על פוליגמיה, אך מדברי התלמוד נראה כי אין כל פסול לשאת הרבה נשים אם יש הסכמה מצידן, ובתנאי שהגבר יוכל לפרנס את כולן כראוי, ולקיים את עונתן לכל הפחות פעם בחודש.
פוליאנדריה, שבה אישה אחת נשואה למספר גברים, ונישואים קבוצתיים, שבהם יותר מגבר אחד ויותר מאשה אחת חולקים יחידה משפחתית אחת, אסורים ביהדות באופן גורף.
באסלאם
באסלאם מותר לגבר לשאת עד ארבע נשים, בתנאי שיעניק שוויון מלא ומוחלט לכל נשותיו. בפועל גברים מוסלמים רבים נושאים יותר מאשה אחת. אף שבישראל פוליגמיה אסורה בחוק, נפוצה התופעה של פוליגמיה בקרב הבדואים בישראל, בשיעור מצומצם בנישואים רשמיים, ובשיעור רחב בנישואים לא-רשמיים (כלומר נישואים שאינם מדווחים לרשויות). לפי הערכות חוקרים, שיעור הפוליגמיה באוכלוסייה זו נע בין 20% ל־36% מכלל הנישואים. הרשויות אינן נוהגות למנוע את התופעה.
התנועות האידאולוגיות של המאות ה-19 וה-20
במקביל לתנועות שתמכו בהחזרה של ערכי המשפחה "כפי שהייתה", קמו במהלך המאה ה-19 הוגים ליברליים וסוציאליסטיים, אשר טענו כי מקומה המרכזי של המשפחה המסורתית בסדר החברתי, עתיד להשתנות כחלק מהקידמה. הסוציאליזם שיסודותיו הונחו על ידי משה הס וקרל מרקס טען לסדר חברתי חדש, שעתיד להיות שוויוני וחופשי יותר, משוחרר מהשפעת הממסד הדתי, האוליגרכיה והאצולה המקומית. התנועות הפמינסטיות שקמו בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, הביאו גם הן לתמורות במבנה המשפחה.
אידאולוגיה
הפמיליסטים מאמינים כי נישואים בין גבר לאישה מהווים את תשתית התא המשפחתי, בניגוד לנישואים חד מיניים, ושיש מקום לחלוקת תפקידים בין המגדרים על פי מה שלתפיסתם הם הנטיות והכישורים הטבעיים שלהם.
פמיליסטים אחדים אינם מתייחסים לאידאולוגיות אלא מדברים על הנזק הרגשי האישי, לתפיסתם, שגורם הפמיניזם לחברה. כך למשל, גיל רונן, ממנהיגי הפמיליזם בישראל, ראה בפמיניזם תנועה מזיקה.
ישנם פמיליסטים הרואים בתנועת הפמיניזם הרדיקלי תנועה בעלת מאפיינים מרקסיסטיים, הרואה בחברה האנושית מלחמת מעמדות אינסופית ומקדמת מלחמה וחוסר אמון בין המינים.
ביקורת
חלק ממבקריו של הפמיליזם טוענים שהמשפחה הגרעינית אינה חשובה יותר, מבחינה היסטורית ותרבותית כלל-עולמית, מן המשפחה המורחבת.
במאה ה-20 התפתחה ביקורת על הפמיליזם. חלק מהוגי הפמיניזם רואים בפמיליזם פגיעה בזכויות האישה, באופן דומה למקומה המופלה לרעה לתפיסתם במסגרות המסורתיות. כמו כן, פמיליזם התומך במבנה משפחתי הטרוסקסואלי בלבד סופג ביקורת מצד ארגוני להט"ב.
משה קפלנסקי (עורך דין)
משה קפלנסקי (1937 – 10 במאי 2021) היה עורך דין ונוטריון ישראלי, בעל משרד עורכי הדין "משה קפלנסקי", מבכירי עורכי הדין הישראלים בתחום דיני ביטוח ודיני נזיקין.
ביוגרפיה
בשנת 1963 מונה כמנהל מחלקת תביעות במגדל חברה לביטוח, כאחראי על ניהול תביעות בכל תחומי הביטוח. למד בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה וקיבל תואר ראשון ב-1969.
בשנת 1966 הקים משרד שמאות אשר התמחה בהערכת נזקי גוף, תאונות דרכים, ענפי הביטוח האלמנטרי והאחריות המקצועית. בשנת 1970 מונה כנשיא איגוד השמאים בישראל, ובמקביל שימש כמרצה במכון הישראלי לביטוח ובמרכז הישראלי לניהול. בשנת 1974 הקים משרד עורכי דין בו היה פעיל עד למותו. בשנת 1982 מונה לדיין בבית הדין הארצי המשמעתי של לשכת עורכי הדין. קפלנסקי היה ליטיגטור בתחומי הנזיקין והביטוח ובתחום הליטיגציה האזרחית. במשך למעלה מ-50 שנים היה שותף ליצירת תקדימים בענף הביטוח והנזיקין, ביטוח חיים וביטוח אלמנטרי, ביטוחי האחריות המקצועית, נושאי המשרה הבכירה בתאגידים והביטוח האווירי והימי. במסגרת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים ייצג תובעים באסון נביעות שזכייתם היוותה בסיס להלכות חדשניות והביאה לשינוי סטטוטורי בתחום.
בשנת 1996 מונה כאב בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות.
בשנת 2000 קיבל בהתנדבות את ייצוגה של קבוצת לוחמי שייטת 13 שחלו בסרטן וקשרו את מחלתם לזיהום בנחל קישון בפרשת הקישון, וטיפל בפרשה לאורך כ-15 שנות ההתדיינות.
ב-2001 הוצע לקפלנסקי לכהן כשופט בבית המשפט העליון על ידי שר המשפטים, מאיר שטרית ונשיא בית המשפט העליון, השופט אהרן ברק, אך הוא סירב.
בשנת 2010 נבחר מ"מנהלי המאה" המובילים אחריות חברתית מטעם עמותת "שיעור אחר" ומשרדו מדורג כאחד ממשרדי עריכת הדין הבולטים בישראל בתחום הנזיקין והביטוח.
בשנת 2017 הוענק לו פרס לשכת עורכי הדין על תרומתו לעולם המשפט.
קפלנסקי התגורר בנווה מונוסון ונפטר ב-10 במאי 2021. הותיר אחריו אישה, אתי, ושלושה ילדים. בנו, עורך הדין ד"ר קובי קפלנסקי מנהל המשרד במשך שנים רבות, ואף בתו ונכדתו מועסקות בו.
לוק וולטון
לוק תאודור וולטון (באנגלית: Luke Theodore Walton; נולד ב-28 במרץ 1980) הוא כדורסלן עבר. לוק הוא בנו של חבר היכל התהילה של הכדורסל ביל וולטון.
ביוגרפיה
וולטון למד במשך ארבע שנים באוניברסיטת אריזונה, וכן שיחק במדי נבחרת הכדורסל של האוניברסיטה. בשנת 2003 נבחר בדראפט על ידי הלוס אנג'לס לייקרס בבחירה ה-32. וולטון שיחק במדי הלייקרס במשך תשע עונות רצופות, עד סיום עונת.
הוא זכה עם הלייקרס בשתי אליפויות בעונות ו-. לאחר הזכייה באליפות עונת 2010 הפכו לוק ואביו, ביל וולטון, לאב ובן הראשונים אשר זכו כל אחד בזוג אליפויות NBA.
בשנת 2012 עבר ב לקליבלנד קאבלירס. בסיום עונת הודיע על פרישה ממשחק.
בשנת 2014 מונה לתפקיד עוזר המאמן בקבוצת גולדן סטייט ווריורס.
ב-29 באפריל 2016 מונה למאמנה הראשי של קבוצת לוס אנג'לס לייקרס. ב-2019 פוטר מתפקידו כמאמן הלייקרס, זאת ימים ספורים לאחר הודעת התפטרותו של מג'יק ג'ונסון מתפקיד נשיא לענייני כדורסל של הקבוצה. יומיים לאחר מכן מונה לתפקיד המאמן בסקרמנטו קינגס.
מסוודה
המִסַוֲּודֵּה (האות מ' בשווא נוטה לחיריק. במקור: אַלְמִסַוֲּדֵּה) היא פנקס בית הדין של צנעא, המכיל תעודות, פסקי דין ושטרות של קהילת צנעא ושאר יהדות תימן.
פירוש השם
פירוש המילה "מסוודה" בערבית הוא "שחורה", כלומר מה שכתוב בפנקס בית הדין הוא שמור וברור, כתוב "שחור על גבי לבן".
חלקי הפנקס
כיום קיימים שני חלקים למסוודה:
גרנד טר
גרנד טר (בצרפתית: Grande Terre) הוא שם צרפתי שמשמעו "אדמה גדולה". השם ניתן בדרך כלל לאי המרכזי בארכיפלג.
ארז שלם
ארז שלם (נולד ב-4 בנובמבר 1973) הוא סטנדאפיסט, תסריטאי, מחזאי ושחקן תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה
שלם נולד וגדל בפתח תקווה. לאב עולה מאלג'יריה ולאם צברית שגדלה בקיבוץ דן. למד בבית ספר התיכון הרב תחומי עמל א'. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הנח"ל. בגיל 25 החל את דרכו על במות ה"צוותא" וה"קאמל קומדי קלאב". במקביל החל לכתוב ולהשתתף במספר תוכניות טלוויזיה, בהן: הלילה עם ליאור שליין, משחק מכור, רצועת הביטחון, כל לילה עם אסף הראל.
ב-2005 השתתף בפינת ההומור בתוכנית האירוח "יאיר לפיד", וכן בתוכנית "פקקים" בערוץ הספורט. ב-2007 השתתף בתוכנית "גלגל החדשות" בערוץ 2 וכן בתוכנית "מהדורה מוגבלת"! בערוץ ביפ. בשנים 2008–2011 השתתף בפאנל הקבוע של תוכנית הבידור "צחוק מעבודה" בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית "רשת" (עונות 1–6), יחד עם ארבעה סטנדאפיסטים בהנחיית שלום אסייג. במקביל העלה מופע סטנד-אפ הנושא את שמו. מאוחר יותר השתתף בתוכנית "חומר טוב" בערוץ ביפ. ב-2013 הצטרף לעונה השנייה של התוכנית הקומית "מחוץ לחוק" בערוץ הוט קומדי סנטרל. ב-2015 החל להשתתף בתוכנית הקומית "מלחמת המינים" בערוץ 2, בהנחיית שלום אסייג וליטל שוורץ. שלם כתב ושחק בהצגה "שוקו וניל" בתיאטרון העברי - קומדיה שמספרת על הקושי של העדה האתיופית להשתלב בחברה הישראלית. משנת 2016 השתתף בהצגה "אול יו ניד איזה רב", שגם בכתיבתה נטל חלק, בתפקיד הרב.
שלם נשוי ואב לשניים. מתגורר בגת רימון.
אחיו, שושן שלם, הואשם בהונאה של מליוני שקלים ונשפט ל-6 שנות מאסר. מבין הנפגעים, השחקן שלום מיכאלשווילי והעיתונאי חיים אתגר נטען שההכירות שלהם עם שושן נוצר על רקע החברות עם ארז.
יהויקים שטיין
יהויקים שטיין הוא פסיכואנליטיקאי, פסיכיאטר ועמית מחקר במכון פרויד באוניברסיטה העברית בירושלים. כתב ספרים בנושא פסיכואנליזה וכן ספרי פרוזה.
משמש מורה ומדריך במכון הישראלי לפסיכואנליזה.
קישורים חיצוניים
על כתביו:
כסלו
כסלו או כסליו (מאכדית: kissilimu), הוא חודש בלוח הבבלי ובלוח העברי, החודש התשיעי במספר לפי המסורת המקראית והשלישי לפי המסורת החז"לית. חודש זה חל בסוף הסתיו ונחשב לחודש החשוך ביותר.
בלוח הקבוע
אורכו של חודש כסלו משתנה, בשנה שלמה ובשנה כסדרה אורכו 30 יום, ואילו בשנה חסרה הוא בן 29 יום.
על פי הלוח העברי הקבוע א' בכסלו לעולם לא יחול בשבת (כי אין שנה שלמה המתחילה ביום שלישי), אך הוא יכול לחול בשאר ימי השבוע.
שם החודש
חודש כסלו נזכר במקרא פעמיים בשמו, פעם אחת בזכריה (ז,א) ובפעם השנייה בנחמיה (א,א).
שמו של החודש הובא מבבל, ומקורו בשם החודש התשיעי בלוח השנה הבבלי "כיסלימו" (kissilimu) שמשמעותו אינה ברורה. יש הדורשים את השם כסלו מלשון כֵּסֶל או כִּסְלָה, מילים שפירושן "תקווה", וכוונתו תוחלת לגשמי החורף. ייתכן קשר ל"כסיל", שמה העברי של קבוצת הכוכבים אוריון הנראית היטב בשמיים בחודש זה. בביתא ישראל החודש נקרא כיסלו.
מאפייני החודש
מזל החודש הוא מזל קשת. בלוח השנה במגילות קומראן מזלו הוא מזל גדי.
בזמן שקדשו את החודש על פי הראייה, שלוחים היו יוצאים מבית הדין להודיע בקהילות ישראל באיזה יום היה ראש חודש, כדי שידעו מתי יחול כ"ה בכסלו להדליק נרות חנוכה.
שחף גמדי
שחף גמדי (שם מדעי: Hydrocoloeus minutus) הוא מין השחף הקטן ביותר בעולם והיחידי מסוגו. חי בטבע בצפון אירופה ואסיה, כולל הרחק מהים וגם במושבות קנדיות מעטות.
מאפיינים
זהו המין הקטן ביותר במשפחת השחפיים. אורכו 25-30 ס"מ ומשקלו 68-162 גרם. מוטת הכנפיים 61-78 ס"מ. הוא בעל ראש שחור ומקור צר ואדום וכן רגליים אדומות. הכנפיים אפורות אך שחורות בקצה.
מין זה ניזון מדגים וכן מחרקים קטנים אותם הוא תופס במעופו.
תקנת 1804
תקנת 1804 (נקראה גם "חוקת היהודים" או "חוקת 1804" בפי היהודים "גזירת הפונקטין") היא תקנה שבמסגרתה ניסה אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה להתמודד עם תוספת של למעלה ממיליון יהודים לארצו, בניסיון לשלבם במדינה על פי השקפת עידן הנאורות.
רקע
עד לסוף המאה ה-18 חל איסור על יהודים לחיות ברוסיה. יהודים בודדים בלבד קיבלו היתר ישיבה מוגבל. בשלהי המאה ה-18 חולקה פולין מספר פעמים בין האימפריה הרוסית, אוסטריה ופרוסיה. כתוצאה מכך התווספו לרוסיה שטחים נרחבים (אשר נמצאים היום בבלארוס, ליטא, אוקראינה המערבית ומחוזות פולין המזרחית) ובהם חיו יהודים רבים. בעקבות כך, נוספו מאות אלפי יהודים לגבולות רוסיה, ובבת אחת נוצר ברוסיה המרכז היהודי הגדול ביותר בעולם. הממשלה קבעה כי היהודים יוכלו לגור רק בשטחים הרוסיים החדשים, שבהם ישבו היהודים גם קודם. תחום זה נקרא "תחום המושב".
הצארית יקטרינה הגדולה ניסתה להנהיג רפורמות בהשפעת רעיונות הנאורות. כחלק מגישה זו ניסתה לקבל את היהודים שצורפו לממלכתה כשווים בין שווים. ליהודים הוענקו זכויות בערים, בהן הזכות לעסוק בסחר בלי כל מגבלות. כתוצאה מכך התלוננו סוחרים רוסים על כך שיהודים מתחרים בהם בצורה בלתי הוגנת.
הוועדה לשיפור מצבם של היהודים
עם עלייתו לשלטון נדרש הצאר אלכסנדר הראשון לשאלת מעמדם של היהודים בממלכתו. הוא הקים ב-9 בנובמבר 1802 את "הוועדה לשיפור מצבם של היהודים", שדנה למעשה בדרך הטובה ביותר ל"תיקונם" של היהודים. ההתלבטות הייתה בין אלו שסברו שצריך קודם לשנות את אורח חיי היהודים ואז אפשר יהיה לשלבם בחיי המדינה, לבין אלו שסברו שיש להעניק קודם זכויות וכתוצאה מכך יחול התיקון המבוקש. באוקטובר 1804 השלימה הוועדה את מלאכתה והגישה לצאר את מסקנותיה.
התקנות וביצוען
על בסיס מסקנות אלה אישר הצאר ב-9 בדצמבר 1804 (כ' כסליו תקס"ה) את "תקנת 1804" (תקנת היהודים) הכוללת חמישים וארבע פסקאות, ומשקפת את ההנחות האלה: היהודים הם יסוד זר האחראי לבעיות הכלכליות והחברתיות במערבה של רוסיה ועל כן יש לתקן את מצבם, תיקון ברוח האבסולוטיזם הנאור. התקנות יועדו להגן על החברה מפני היהודים, על פי תפיסות משכיליות-יצרניות לפיהן עובד האדמה הוא אדם מועיל ויצרני, ולעומתו הסוחר הזעיר והמתווך הם גורם מזיק לכלכלה ויש לרסנו.
כמסקנות מהחלטות הוועדה הוטלו על היהודים גזירות ובמקביל הם זכו בהישגים אזרחיים. נאסר על יהודים להמשיך לעסוק בחכירה ובהפעלת בתי מרזח, פעולות שהיו פרנסות יהודיות מקובלות. על מנת ליצור חיץ בין יהודים לכפריים ולמנוע ניצולם קבע הצאר כי על יהודים היושבים בכפרים ואינם עוסקים בחקלאות באופן אישי לצאת מהכפרים אל העיירות של תחום המושב. במקביל עודדו התקנות יהודים לעבור לעסוק בחקלאות והובטח כי יהודים שיהיו חקלאים לא יהיו צמיתים. התקנה קבעה כי על מנת לאפשר ליהודים להתפרנס, חייבות גילדות האומנים לקבל יהודים לשורותיהן והובטח כי יינתנו הלוואות למי שירצה להקים בית מלאכה. ילדים יהודים הורשו ללמוד בבתי-ספר כלליים ובמקביל הותר ליהודים להקים ולתחזק בתי ספר משלהם.
פסקה 10 קבעה כי מ-1812 ואילך לא יוכל יהודי להיבחר לתפקיד ציבורי, כולל משרת רבנות או משרה בקהילה היהודית, אם אינו שולט באחת מהשפות: רוסית, פולנית או גרמנית.
פסקה 51 קבעה כי משרתו של רב הקהילה מוגבלת להשגחה על מנהגי הדת של חברי הקהל ופרשנויות הקשורות לעניינים דתיים. הופקעה מהרבנים סמכותם לדון בדיני ממונות או חובות. דיונים אלו נמסרו על פי פסקה 49 לבתי הדין הכלליים.
פסקה 53 אפשרה, במקרה של מחלוקת בין שתי קבוצות בתוך הקהילה, לקבוצת יהודים לפרוש מהקהל הקיים ולהקים לעצמם בית כנסת. פיסקה זו נוצלה על ידי החסידים להקים לעצמם בתי כנסת בלי לחשוש מן המתנגדים לחסידות.
תחום המושב הורחב מעבר לשטחים שסופחו מפולין, גם לדרום אוקראינה ולחופי הים השחור, וכן הותר ליהודים להתיישב בקווקז, כולל גאורגיה. עם זאת, הגבול המזרחי של תחום המושב נותר במקומו, כדי למנוע ישיבת יהודים בשטחי רוסיה ההיסטורית.
בעקבות תקנת 1804 החלה ההתיישבות החקלאית היהודית בחרסון. ב-1807 החל בעצלתיים הגירוש מהכפרים. הגירוש היה תלוי בפקידי הממשלה המקומיים. חלקם חשבו שהערים שבתחום המושב כבר מלאות ביהודים חסרי פרנסה ונמנעו מביצוע הגירוש. חלק אחר ניצל את התקנות וגירשו את כל היהודים הכפריים. בעלי האחוזות הפולנים והביילורוסיים היו זקוקים לחוכרים היהודים לתפעול האחוזות, לסחר בתוצרת החקלאית ולמכירת היי"ש והתנגדו לגירושם של היהודים "שלהם". ההתנגדות מהשטח והסתננותם של יהודים חזרה מהעיירות לכפרים הקפיאו את התהליך.
אשר פיש
אשר פיש (נולד ב-19 במאי 1958 בירושלים) הוא מנצח ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה
אשר פיש נולד בישראל וגדל בירושלים. שירת בצה"ל ככתב גלי צה"ל לעניינים פרלמנטריים ולענייני השטחים. לאחר שירותו הצבאי למד ניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל מנדי רודן.
פיש כיהן בתור המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ושל האופרה הישראלית (שם התפטר מתפקידו בשנת 2008). הוא ניצח על הפקות אופרה באופרה הישראלית החדשה, במטרופוליטן אופרה של ניו יורק, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן שבלונדון, באופרה של וינה וכן בבית האופרה של אדלייד שבאוסטרליה ובבית האופרה של סיאטל (שם הוא "מנצח אורח ראשי").
כמו כן ניצח על קונצרטים רבים בתזמורות שונות, ביניהן התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת סנט לואיס, התזמורת הסימפונית של מונטריאול, הפילהרמונית של ניו יורק והפילהרמונית של מינכן וכן תזמורות באטלנטה, יוסטון, דאלאס וטורונטו.
באופרה הישראלית ניצח על אופרות רבות ובהן: כוחו של גורל, אותלו, אאידה ודון קרלו (ורדי), כרמן (ביזה), יבגני אונייגין (צ'ייקובסקי), שמשון ודלילה (סן-סנס) ולה טרוויאטה מאת ורדי.
פיש מופיע לעיתים כפסנתרן, בין השאר בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, ופסטיבל המוזיקה - "אשר פיש וחברים" בכפר שמריהו.
משנת 2014 הוא משמש כמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של מערב אוסטרליה.
חייו האישיים
פיש נשוי לזמרת הקנדית לינדה פבלקה, ואב לבת. המשפחה מתגוררת בניו יורק.
פרוג'ה (כדורגל)
אסוצ'אציונה קלצ'יסטיקה פרוג'ה קלצ'ו (באיטלקית: Associazione Calcistica Perugia Calcio) הוא מועדון כדורגל מן העיר פרוג'ה שבאיטליה. המועדון הוקם בשנת 1905 וכיום הוא משחק בסרייה ג', הליגה האיטלקית השלישית, אחרי שבילה שנים רבות בליגה הבכירה הסרייה א. צבעי הקבוצה הם אדום ולבן. פרוג'ה זכתה בגביע האינטרטוטו בשנת 2003. כינויו של המועדון הוא "גריפוני".
אצטדיונה הביתי של פרוג'ה נקרא סטאדיו רנאטו קורי והוא מכיל 28,000 מקומות, הוא ממוקם בתוך פרוג'ה עצמה. יושב ראש המועדון הוא מסימיליאנו סנטופדרה ומאמנה הנוכחי של הקבוצה הוא אנדראה קמפלונה.
עונת השיא של המועדון הייתה עונת 1978/79. בעונה זו שיחקה פרוג'ה בסרייה א' והצליחה לשמור על מאזן נקי מהפסדי ליגה לאורך כל העונה, אך למרות זאת סיימה רק במקום השני אחרי מילאן, שזכתה בסקודטו באותה עונה.
בחירות פרלמנטריות ונשיאותיות ב-2018
[[קובץ:2018-national-electoral-map.png|ממוזער|שמאל|400px|
]] בשנת 2018 נערכו בחירות פרלמנטריות או בחירות נשיאותיות ב-59 מדינות בעולם.
הבחירות לפי סוג
הבחירות לבית העליון של הפרלמנט בהודו נערכו בשלושה מחזורים.
וסלי סו
וסלי סו (נולד ב-9 באוקטובר 1993) הוא שחמטאי פיליפיני-אמריקאי בדרגת רב-אמן. סו השיג את התואר רב־אמן בגיל 14, והיה שלוש פעמים אלוף הפיליפינים בשחמט. אלוף ארצות הברית לשנת 2017, 2020 ו-2021.
תקופת הילדות
וסלי סו נולד לזוג הורים רואי חשבון. בגיל שש אביו לימד אותו לשחק שחמט, ובגיל תשע החל להתחרות בתחרויות של בני נוער.
בשנת 2003 זכה באליפות הפיליפינים עד גיל 10, והשתתף גם באליפות העולם לנוער, שם סיים במקום ה-19 ב-2003 (עד גיל 10), במקום ה-13 בשנת 2004 (עד גיל 12) ובמקום הרביעי בשנת 2005 (עד גיל 12).
בחודש אוגוסט 2005 שיחק סו בתחרות הבינלאומית בניצה, וסיים במקום ה-16 מבין 159 מתחרים עם 4/7. בתוך ארבעה חודשים השיג שלושה ציונים לדרגת אמן בינלאומי, ובכך הפך לפיליפיני הצעיר ביותר שהשיג את הדרגה, לאחר שהשיג 5.5/9 בתחרות הפתוחה של סן מרינו, 6.5/11 בתחרות פתוחה במלזיה ו-5/9 בתחרות פתוחה בדובאי. סו הופיע לראשונה בזירה האולימפית באולימפיאדת השחמט 2006 שנערכה בטורינו על לוח המילואים של נבחרת הפיליפינים.
סו השיג את הציון הראשון לדרגת רב-אמן עם 7/9 בתחרות באד-ויאסה וסיים את שנת 2006 עם 6/9 בתחרות האמנים של סינגפור.
בינואר 2007 סו הבטיח את השתתפותו בגביע העולם לשחמט, לאחר שהשיג 5.5/9 בתחרות האזורית שהתקיימה בווייטנאם. בין חודש ינואר 2006 לחודש אפריל 2007 צבר סו 303 נקודות במד הכושר והגיע ל-2519.
בחודש מאי 2007 זכה סו באליפות הנוער בשחמט. לאחר מכן השיג ציון שני לרב-אמן באליפות העולם לנוער של שנת 2007, כאשר צבר 7.5/13. את הציון השלישי והאחרון השיג בדצמבר 2007 בתחרות בינלאומית שהתקיימה במנילה, והפך לרב האמן הצעיר ביותר בפיליפינים בגיל 14 חודש ו-28 יום, והשביעי הצעיר ביותר אי פעם להשיג את התואר.
קריירת שחמט
בחודש אפריל 2008 חלק סו מקום ראשון בתחרות הפתוחה בדובאי עם 7/9. בדרכו חזרה לפיליפינים התמודד בדו-קרב מול רב האמן סוסנטו מגאראנטו מאינדונזיה וניצח 2–4. לאחר מכן ניצח בתחרות רבי אמנים שנערכה במנילה עם 8.5/11.
בחודש יולי 2008 יצא סו במקום השני בתחרות לקביעת הרכב הנבחרת לאולימפיאדת השחמט 2008. סו השיג 12.5/17. מייד לאחר מכן חלק מקום שמיני באליפות העולם לנוער שנערכה בטורקיה, וחלק מקום שני עם זוראב אזמאיפרשיבילי עם 6.5/9 בתחרות פתוחה בווייטנאם. בתוך שלושה חודשים השלים סו 69 משחקים לצורך דירוג מד הכושר.
בשנת 2009 ניצח סו בתחרות טאטא סטיל C עם 9.5/13, נקודה יותר מאניש גירי ובכך הבטיח את מקומו בתחרות B בשנה הבאה. סו השיג 5/9 וחלק מקום 17 בתחרות החזקה של אירופלוט שנערכה במוסקבה וכן זכה בתואר הנער המצטיין בתחרות רבי אמנים שנערכה בפיליפינים הוציא סו 9/11 והבטיח את מקומו בגביע העולם לאחר שסיים שני בתחרות האזורית שנערכה בווייטנאם.
בגיל 16 סו הפך לסנסציה בגביע העולם של שנת 2009 כאשר הגיע עד הסיבוב הרביעי שם נוצח במשחקים מהירים על ידי ולדימיר מלאכוב. הוא ניצח את גאדיר גוסיינוב, לאחר מכן את וסילי איוונצ'וק ואת גטה קמסקי. בתחרות טאטא סטיל B חלק סו מקום רביעי בתחילת 2010 עם ארוין ל'אמי עם 7.5/13 וחלק מקום שביעי בתחרות אירופלוט שנערכה במוסקבה. באליפות האזורית שנערכה באסיה חלק סו מקום שני עם 6.5/9 ובכך קיבל כרטיס כניסה לגביע העולם לשנת 2011. כמו כן זכה באליפות הפיליפינים בפעם השנייה.
ביולי 2010 הוביל סו בתחרות החזקה בביל, אך לאחר מכן נסוג למקום החמישי עם 4.5/9. שלושה שבועות לאחר מכן השתתף סו בפעם האחרונה בתחרות "ניסיון מול כוכבים עולים" וצבר 4.5/10 בול בוריס גלפנד, פטר סבידלר, נילסן, לוק ואן ולי וליובומיר ליובוגויץ'. לאחר מכן השתתף סו באולימפיאדת השחמט 2010 שם השיג 6.5/10 על הלוח הראשון ללא הפסד, ותוצאות תיקו מול וסלין טופאלוב ואלכסיי שירוב.
בתחרות טאטא סטיל B חלק סו מקום רביעי בתחילת 2011 אך פרש מתחרות אירופלוט שנערכה במוסקבה עקב תשישות. ביולי 2011 זכה באליפות הפיליפינים בפעם השלישית.
באוגוסט 2012 החל סו לימודים מלאים באוניברסיטת ובסטר במסגרת תוכנית שיזמה סוזאן פולגאר. בחודש ספטמבר 2012 סו ניצח בתחרות הבינלאומית בקוויבק, חצי נקודה לפני לאזארו ברוזון. באולימפיאדת השחמט 2012 השיג סו 6.5/11 כולל תוצאות תיקו מול בכירי השחמטאים בעולם לבון ארוניאן, ויקטור בולוגן, וסלין טופאלוב, פטר לקו ומייקל אדמס.
סו סיים במקום השני בתחרות האזורית ובכך הבטיח מקום לגביע העולם 2013, לאחר מכן חלק מקום עם פבל אליינוב בתחרות הפתוחה ברייקיביק ותוך כך חצה סו את קו 2700 במד הכושר וסיים במקום ה-50 בעולם. סו זכה במדליית הזהב במשחקי הקיץ בקאזאן. בגביע העולם הודח סו בסיבוב השני על ידי יבגני טומשבסקי שהעפיל לחצי הגמר. באוקטובר 2013 ניצח סו בתחרות Unive Crown עם 4.5/6.
סו חלק מקום רביעי עם פביאנו קרואנה ודומינגז בתחרות טאטא סטיל 2014 A עם 6/11. סו ניצח בתחרות ה-49 לזכרו של חוסה ראול קפבלנקה. במהלך התחרות צבר סו 13 נקודות מד כושר ועלה למקום ה-15 בעולם. זכייה בתחרות ACP Golden Classic שנערכה באיטליה קידמה את סו למקום ה-12 בדירוג העולמי.
בתחרות המיליונים בלאס וגאס סו ניצח עם 8.5/13, בפברואר 2015 העפיל לעשיריה המובילה בעולם לאחר שחלק מקום 2–5 בתחרות טאטא סטיל 2015 לאחר המנצח פביאנו קרואנה. בנובמבר 2015 ניצח סו בתחרות בילבאו, שם ניצח את דינג לירן ואת אניש גירי.
בנובמבר 2015 ניצח בתחרות העל בבילבאו (קטגוריה 22).
בגביע העולם בשחמט בשנת 2017 הוא הודח בחצי הגמר.
בינואר 2017, סו עבר את מד הכושר 2800 (כשהגיע ל-2808 נקודות) והיה בכך לשחקן ה-11 בהיסטוריה שעשה זאת.
מעבר פדרציה
מעברו של סו לפדרציית השחמט האמריקאית אושר בנובמבר 2014. זמן קצר לאחר מכן, לאחר שנתיים וחצי של אימונים עם סוזן פולגאר, עזב סו את אוניברסיטת ובסטר כדי להפוך לשחמטאי מקצועני.
וסלי סו באולימפיאדת השחמט
בין השנים 1994 ל-2022 השתתף סו ב-7 אולימפיאדות שחמט:
סבסטופול (כדורגל)
מועדון הכדורגל סבסטופול (ברוסית: Футбольный клуб «Севастополь»; בעבר מועדון הכדורגל של צי הים השחור בסבטופול, ФК СКЧФ = Спортивный клуб Черноморского флота Севастополь) הוא מועדון כדורגל מהעיר סבסטופול שבחצי האי קרים שהוקם לראשונה בשנת 2002. עקב סיפוח קרים לרוסיה הקבוצה פורקה והוקמה מחדש ביולי 2014 כקבוצת הצי, בחסות הצי הרוסי.
אוקראינה
מועדון הכדורגל סבסטופול (ברוסית: Футбольный клуб Севастополь או באוקראינית: Футбольний клуб Севастополь) היה מועדון כדורגל אוקראיני מחצי האי קרים שהוקם בשנת 2002 על ידי אלכסנדר קראסילניקוב, הבעלים של חברת "קרים נפטסרוויס" שהיוותה את ספונסר הקבוצה.
הקבוצה התמודדה בליגה האוקראינית השנייה. בעונת 2006/07 העפילה לליגה הראשונה והתמודדה בה עד עונת 2009/10 משהבטיחה העפלתהּ לליגת העל האוקראינית. אך נשרה מהליגה בעונת 2010/11.
בעונת 2012/13 שבה לליגה הבכירה והעפילה עד לחצי גמר הגביע האוקראיני ועונה אחר כך, עונת 2013/14, סיימה במקום התשיעי בליגה. לקראת עונת 2014/15 הייתה אמורה להתמודד בליגה הבכירה אך עקב סיפוח חצי האי קרים ומלחמת האזרחים באוקראינה, הקבוצה פורקה ב-26 ביוני 2014 והוקמה מחדש כקבוצת SKChF.
בעונת 2014/15 הקבוצה הייתה אמורה להשתתף במשחקי הליגה הרוסית השנייה. מכיוון שאופ"א לא מכירה בסיפוח חצי האי קרים לרוסיה, אף שחקן מההרכב המקורי לא יכול היה להשתתף במשחקים. ההרכב החדש של הקבוצה כולל כדורגלנים מרוסיה בלבד. בסופו של דבר משתתפת הקבוצה בשלב זה בתחרויות בחצי האי קרים בלבד.
מאז סיפוח קרים לרוסיה
הקבוצה הוקמה ביולי 2014 עקב משבר אוקראינה וסיפוח חצי האי קרים לרוסיה הביא להכללת הקבוצה בליגה הרוסית השנייה, אזור דרום.
ביולי אותה שנה התאחדות הכדורגל הרוסית החלה במגעים להסדרת מעמדו המשפטי של המועדון ובאוגוסט הפך המועדון למועדון רוסי. הקבוצה השתתפה בגביע הרוסי ובאליפות הרוסית.
הקבוצה זכתה באליפות קרים בכדורגל בעונת 2016/2017 ובגביע קרים 2019 וביססה עצמה כמועדון הכדורגל הטוב בחצי האי קרים, עם 3 זכיות באליפות חצי האי.
בעונת 2023/2024 הותר לה להתמודד בטורנירי הכדורגל שבחסות התאחדות הכדורגל הרוסית והשתתפה בבית ב׳ של הליגה הרוסית השנייה בכדורגל כקבוצה מקצוענית.
סמל הקבוצה
מאז 2002, סמל המועדון כלל את הפעמון באתר חרסונסוס. בשנת 2016 סמל המועדון שונה — כעת כלל את סמל העיר.
לה קורבוזיה
שארל-אדואר ז'אנרה-גרי, הנודע בשם לֶה קוֹרְבּוזְיֶה (בצרפתית: Le Corbusier-Charles-Édouard Jeanneret-Gris; 6 באוקטובר 1887 – 27 באוגוסט 1965) היה אדריכל שווייצרי רב-השפעה, שתרם רבות להתגבשות האדריכלות המודרנית במאה ה-20 וסגנון הבנייה הבינלאומי בפרט. נחשב בעיני רבים לאחד האדריכלים החשובים ביותר בהיסטוריה ואף נכלל בסוף שנת 1999 ברשימת 100 האישים המשפיעים ביותר של המאה ה-20 על ידי מגזין טיים. במקביל לעיסוקו כאדריכל שלח ידו גם בציור, פיסול, עיצוב רהיטים וכתיבה.
בשנת 2016 זכה מבחר של 17 מבנים שתכנן בשבע ארצות שונות להכרה כאתר מורשת עולמית.
ביוגרפיה
לה קורבוזיה נולד בשם שארל-אדואר ז'אנרה (Charles-Edouard Jeanneret-Gris), ושינה את שמו ל-Le Corbusier לפי שמו של סבו מצד אמו, כדי להפגין שכל אדם יכול להמציא עצמו מחדש (אחדים התלוצצו וקראו לו "הדומה לעורב", שכן בצרפתית המילה "עורב" היא Corbeau).
בשנת 1907 עבר לגור בפריז והחל לעבוד ולהתלמד במשרדו של האדריכל הצרפתי הנודע אוגוסט פרה. פרה היה מחלוצי השימוש בבטון מזוין והשפעתו על לה קורבוזיה בתחום זה הייתה ניכרת. בתקופה הקצרה שבין אוקטובר 1910 ומרץ 1911 עבד במשרדו של פטר ברנס בברלין, שם הכיר את האדריכל הצעיר מיס ון דר רוהה עמו פעל יחד בתקופה מאוחרת יותר. בשנים שבהן עבד בברלין התרחבה גם השפעתו של לה קורבוזיה בגרמניה.
משנות ה-20 ועד 1940 ניהל לה קורבוזיה משרד פעיל בשותפות עם בן דודו, פייר ז'אנרה. בשנת 1928 יזם את ייסוד CIAM יחד עם 27 אדריכלים אירופאים נוספים בעלי השפעה באותה תקופה. ייסוד הארגון נבע מהעיסוק המתמיד של לה קורבוזיה, כמו גם אדריכלים רבים אחרים בתקופתו, בפיתוח של תפישות האדריכלות המודרנית. ביניהם האדריכלית הצעירה שארלוט פאריו.
קורבוזיה הוא אחד האדריכלים השנויים ביותר במחלוקת במאה ה-20. חלק מרעיונותיו נתנו השראה לכל האדריכלים המודרניסטים וחלקם גבלו בטירוף, כמו למשל תוכניתו (שלא יצאה לפועל) להרוס חלק נרחב ממרכז פריז ולבנות במקום מגדלים עצומים מוקפים בפארקים. בשנות החמישים תכנן לה קורבוזיה את העיר צ'אנדיגאר בהודו, הנחשבת לאחת ההצלחות הגדולות שלו.
ב-27 באוגוסט 1965, בניגוד להמלצת רופאו, יצא לה קורבוזיה לשחייה בחוף הים. גופתו נמצאה צפה במים לאחר שככל הנראה לקה בלבו בעת שהיה בים. לאחר מותו זכה למחוות רבות מצד אדריכלים, אמנים ואנשי רוח רבים מכל העולם.
עקרונות
קורבוזיה היה בין האדריכלים והמהנדסים הראשונים שלמדו לנצל את יתרונותיו של הבטון המזוין, שהומצא רק בסוף המאה ה-19, כדי ליצור אדריכלות חדשנית ופחות מוגבלת. את רעיונותיו בנושא זה ישם בכמה ממבניו הראשונים ואף הגדיר את חמשת העקרונות הבסיסיים לתכנון הנובעים מהאפשרויות שנותן הבטון המזוין. חמשת עקרונות אלו באו לידי ביטוי בצורה הטובה ביותר בווילה סבואה הנחשבת ליצירת מופת באדריכלות המודרניסטית:
העקרונות של לה קורבוזיה לא היו פנטזיות עיצוביות או גחמות אופייניות אלא הכתיבו דפוס חדש של בניה.
תפישה אורבנית
לה קורבוזיה האמין שהמצאת המכונית הפרטית (בעיקר שיכלול הייצור התעשייתי שלה) היא הזדמנות לחולל שינויים מרחיקי לכת גם במבנה העיר. עוד בטרם החל תהליך הפרבור בארצות המערב (ובעיקר בארצות הברית) חזה לה קורבוזיה את העיר המשתרעת על פני עשרות קילומטרים ומקושרת על ידי כבישים מהירים. לה קורבוזיה התייחס למכונית ואל הגישה מהבית אל המכונית ומשם העירה בכל תכנוניו. עוד הוא טען כי תכנון עירוני המבטל את המרחקים הגדולים בזכות הגישה המהירה והקלה לכל מקום על ידי מכונית פרטית, משחרר את מרכזי הערים מצפיפות מיותרת, מחלות ופשע הנובעים מהצפיפות הרבה וכי תכנון זה הוא בריא יותר לעיר ולחברה.
תפישה זו, שהייתה מקובלת מאוד משנות ה-50 ועד שנות ה-80 בערך, סופגת היום (בדיעבד) ביקורת קשה מאוד על כך שהרסה את הערים וגם פגעה בחברה ובטבע.
תפיסה אורבנית מפותחת אשר הביא לעולם ומבואת בפירוט רב בספרו לה גראנד (LA GRAEND) היא ההפרדה המפלסית במדרכות בכרך האורבנית שבניגוד לתפישה המכונית במרחב הביא לשינוי מהפכני בתכנון הערים.
מכונת מגורים ויחידת מגורים
לאחר השלמת 'יחידת המגורים' נבנו עוד ארבעה מבנים נוספים באותו סגנון, בעיר רזה (Reze) בצרפת 55–1953, ברלין 1957, ברייה אן פורי (Briete en Forey) בצרפת 1956–1963, ובפירמיני 1959–1967. מבנים אלה שמרו על העקרונות והצורה הבסיסיים של המבנה המקורי אולם עברו התאמות ושינויים בהתאם לצרכים ולתנאים הספציפיים. לדוגמה, היחידה שנבנתה בברלין בשנים 1956–1959 היא בנין בן 17 קומות המכיל מעל 500 דירות הגדולות יותר מהבניין במרסיי. עם זאת למעט משרד דואר ומספר חנויות אין בו את כל השירותים שבמבנה המקורי.
המודולור
קורבוזיה עסק רבות במחקר אדריכלי. אחד ממחקריו המפורסמים היה ה"מודולור". בדומה לאדם הוויטרובי של לאונרדו דה וינצ'י מדד קורבוזיה את כל חלקי גוף האדם והציג אותם בתרשים המציג את פרופורציות הזהב בגוף האדם. מתרשים זה הסיק כי יש לתכנן כל דבר, מריהוט ועד מבנים שלמים בהתאם לפרופורציות אלו.
דגם העיר הקורנת
לה קורבוזיה הציג את דגם עיר של עיר חסרת צפיפות המתוכננת עבור 3 מיליון תושבים בסלון הסתיו בשנת 1922 ולאחר מכן בספרו: "אורבניזם" בשנת 1926.
עיצוב מוצרים ורהיטים
בנוסף לעיסוקו באדריכלות ובתכנון עירוני, עסק לה קורבוזיה גם בעיצוב של ריהוט ושל מוצרים תעשייתיים שונים. החל מ-1928 עיצב מספר רהיטים אשר חלקם אף זכו להצלחה מסחרית רבה.
קרב בלאסיצה
קרב בֶּלָאסִיצָה (בבולגרית: Беласишка битка, בכתבים הביזנטים מכונה גם קרב קְלִידְיוּם, או קרב קְלֶיְדִיוֹן) נערך ב-29 ביולי 1014 ונפגשו בו צבאות האימפריה הביזנטית וצבאות האימפריה הבולגרית הראשונה. הקרב היה מכריע להמשך קיומה העצמאי של הישות הבולגרית, אשר נוכחותה באזור נמשכה למעלה מ-330 שנים. הקרב הסתיים בתבוסה בולגרית מוחצת, שנחרטה בנרטיב הבולגרי כאסון הצבאי הגדול ביותר בתולדותיהם והובילה בפועל לקץ ימיה של האימפריה הבולגרית.
רקע גאופוליטי
מאמצע המאה ה-10 החל תהליך נסיגתה של האימפריה הבולגרית הראשונה. בשנת 970 הוכו הבולגרים על ידי צבא נסיכות רוס של קייב, אשר החריב את בירתם פליסקה. בנוסף, נאלצו הבולגרים להתמודד בעת הזו עם פלישות של פצ'נגים, ממלכת הונגריה והסרבים מנסיכות רשקה. קרבות מתמשכים אלו שחקו את כוחה של האימפריה הבולגרית ואת יכולתה הכלכלית להחזיק בצבא סדיר גדול ומודרני. הביזנטים ניצלו עד תום את היחלשותם של הבולגרים והחלו לנגוס אט אט בשטחיהם מחד, ולהיות "המוציאים והמביאים" בכל הנוגע לשלטון הבולגרי מאידך. לאחר החרבת עיר בירתם השנייה פרסלב, נאלצו הבולגרים לעבור לסקופיה ולנהל משם קרב מאסף על עצמאותם. יתרה מכך, משפחות אצולה בולגריות רבות בחרו להיות וסליות ביזנטיות ולהתנתק מהשלטון הבולגרי, עניין שהחליש עוד יותר את הממלכה.
בעת ההיא, היו הביזנטים בתור זהב. בסיליוס השני, אשר עלה לשלטון בשנת 976 נחשב לאחד הקיסרים הביזנטיים הגדולים של האימפריה ובתקופתו התרחב שטחה לממדים הגדולים ביותר מאז הפלישה הערבית. בסיליוס גמר אומר למגר אחת ולתמיד את הישות הבולגרית ומשנת 986, תוך ארגון צבא חזק, ממושמע ומצויד היטב, ניהל מערכה שיטתית ומסודרת להשגת המטרה, כאשר צבאו של הקיסר סמואיל התקשה לבלום אותו. כאמור, ב-29 ביולי 1014 נפגשו צבאות שני הצדדים, כאשר הביזנטים בשיא כוחם וביטחונם העצמי והבולגרים במצב של תהליך נסיגה מתמשך.
הצבא הבולגרי
הצבא הבולגרי נחלק לכוחות רגלים ופרשים. צבא הפרשים מנה בשיאו 30,000 פרשים כבדים, אך בעת בה נערך הקרב מוערך מספרו בכמחצית הכמות הנ"ל, כאשר רובו מורכב מפרשים קלים. צבא הרגלים הבולגרי שמנה גם קשתים, אומן בעיקר בלוחמה הררית, בטקטיקות של לוחמת גרילה, וזאת כדי להתמודד ביתר יעילות עם הצבא הביזנטי, אשר בדרך כלל היה גדול בממדיו מהצבא הבולגרי ונחשב כבד ומסורבל.