cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עולמות מתנגשים
סתירות בין הספר למדע המקובל
כחלק מהמסקנות שגזר וילקובסקי משיטתו, הוא הציע שיטה חדשה לסידור הכרונולוגיה של העת העתיקה, שבמסגרתה צמצם כ-500 שנה מהכרונולגיה המקובלת. גם שיטה זו נדחתה על ידי הקהילה המדעית. עם זאת ישנם חוקרים חובבים שקיבלו במידת מה את מסקנותיו של וליקובסקי והציעו במסגרות פופולריות שיטות דומות לסנכרון בין הסיפורים המקראיים לבין הממצאים הארכאולוגיים במצרים ובאזור.
תפוצה ותרגומים
הספר יצא לאור לראשונה באנגלית בשנת 1950 (בשם: "Worlds in Collision") והגיע תוך זמן קצר לראש רשימת רבי־המכר של הניו יורק טיימס. הוא עמד בראש הרשימה לאורך אחד עשר שבועות, ובעשירייה הראשונה לאורך 20 שבועות. חלק א' של הספר, העוסק בזמן יציאת מצרים, תורגם לעברית, אך חלק ב' העוסק בימי אחז וחזקיהו לא תורגם. בנספח המהדורה העברית מוצגים אישורים שונים מחקר החלל הקשורים לנאמר בספר.
אזכורים בתרבות
בשנת 2013 פרסם עידו נתניהו מחזה בשם "עולמות מתנגשים" המבוסס על שמו של הספר, ומציג קרב מוחות דמיוני בין וליקובסקי לאלברט איינשטיין. המחזה עלה בתיאטראות שונים, בהם בפסטיבל התיאטרון הבין־לאומי יפו ב־2019, ואף נבחר להיות אחד מהמחזות שמשרד התרבות הרוסי העלה לרשת לצפייה מקוונת, בשל משבר הקורונה.
גוטורם, מלך נורווגיה
גוטורם זיגורדסון (בנורדית עתיקה: Guthormr Sigurðarson, בנורווגית: Guttorm Sigurdsson; 1199 – 11 באוגוסט 1204) היה מלך נורווגיה במהלך מלחמת האזרחים הנורווגית מינואר 1204 ועד מותו. גוטורם היה נכדו של סבר, מלך נורווגיה והוא הוכרז כמלך על ידי אנשי הסיעה של סבו, ה"בירקביינר" (Birkebeiner) כאשר הוא היה בן ארבע בלבד. למרות שברור שלא הייתה לו שליטה על האירועים שהתרחשו סביבו, עלייתו לכס המלכות של גוטורם, תחת העוצרות של הוקון "המשוגע" (בנה של ססיליה, אחותו החורגת של סבר ובתו של זיגורד השני), הובילה לחידוש העימות בין סיעות הבירקביינר וה"בגלר" (Bagler), כשזו האחרונה זוכה לתמיכה צבאית של ולדמר השני, מלך דנמרק.
תקופת מלכותו של גוטורם באה לקיצה באופן פתאומי כאשר הוא חלה ומת לאחר שבעה חודשים על כס המלכות. על פי השמועות שנפוצו בקרב אנשי סיעת הבירקביינר, נגרמו מחלתו ומותו על ידי רעייתו של הוקון "המשוגע", כריסטינה, האשמה שהיסטוריונים מודרניים מפקפקים בה. בעקבות מותו של גוטורם התחדשו עימותים בעצימות נמוכה, עד שהושג הסדר בין הצדדים ב-1207 והממלכה פוצלה באופן זמני. למרות מעמדו כמלך, לא נכלל גוטורם ברשימות המלכותיות הרשמיות של נורווגיה.
רקע
גוטורם היה בנו הבלתי חוקי של זיגורד לווארד, בנו של המלך סבר. זהות אמו לא ידועה. זיגורד מת לפני אביו, שמת ב-1202 ואת כתרו ירש בנו הצעיר, הוקון השלישי. הוקון מלך עד ה-1 בינואר 1204. במהלך תקופת מלכותו הקצרה הוא הנהיג מדיניות של שלום ואיחוד מחדש בין סיעות הבירקביינר והבגלר, אך לאחר מותו קרס האיחוד בין שני הפלגים והחל שלב חדש במלחמת האזרחים הנורווגית. חלק מאנשי הבירקביינר היו ממורמרים ממדיניות הפיוס של הוקון כלפי הבגלרים, וייתכן שעקב כך נגרם מותו. בעקבות זאת הפך הוקון "המשוגע" להיות המנהיג המרכזי של סיעת הבירקביינר.
יום לאחר מותו של הוקון השלישי הכריזו הבירקביינרים על גוטורם כמלך בהתייעצות עם מרטין, הבישוף של ברגן. אחיינו של סבר, הוקון "המשוגע" מונה מידית להיות העוצר ומפקד הצבא. על פי הסאגות של הבגלרים, המלך הצעיר נטל חרב, הציב אותה לצדו של הוקון והושיט לו מגן. בהמשך הוא העניק להוקון את התואר רוזן, בהסכמת כל ראשי השבטים והוקון התיישב לצדו על כס המלכות. ישיבתו של הוקון על כס בגובה זהה לכסאו של גוטורם סימלה את מעמדו החזק בניגוד למקובל, שרוזן יושב על כס נמוך יותר מזה של המלך. אחיין אחר של סבר, פטר סטויפר ואיינר קונגסמג, בעלה של ססיליה, מונו להיות האפוטרופוסים של גוטורם.
מרידה ומוות
מינויו של הוקון "המשוגע" תאב המלחמה והשליטה (הבגלרים כינו אותו "הכלב המשוגע") לתפקידי מפתח, עוררו עימותים בשורות הבירקביינרים ולהחמרת היחסים עם הבגלרים. עליית כוחו של הוקון גרמה לבגלרים להאמין שאפסה התקווה לשלום על הבירקביינרים. לפיכך יצאו הבגלרים לדנמרק והתלכדו שם סביב לארלינג סטיינווג, בנו לכאורה של מגנוס החמישי, שב-1203 ניסו הבגלרים להכריז עליו כמלך. מרידתם זכתה לתמיכתו של ולדמר השני, מלך דנמרק, ששאף להשיב את השליטה הדנית על מחוז ויקן בנורווגיה.
ביוני הגיע ולדמר לוויקן בראש צי של 300 ספינות וארלינג ביצע מבחן על פי משפט האל בנוכחותו. בתמורה העניק ולדמר לארלינג 35 ספינות ויחד עם פיליפ סימונסון הוא נשבע אמונים לוולדמר. למרות שתביעתו של פיליפ לכתר נתמכה הן על ידי ולדמר והן על ידי הכנסייה, בסופו של דבר הכריזה סיעת הבגלר על ארלינג כמלך ועל פיליפ כעל רוזן ולקחה לעצמה במהירות את השליטה על ויקן. מנגד הוכרז גוטורם כמלך על ידי סיעת הבירקביינר באספת אצולה שהתכנסה בטרונדהיים באביב או בראשית הקיץ. בעוד הוקון עוסק בכינוס צבא ללחימה בבגלרים, חלה גורטורם לפתע וב-11 באוגוסט הוא מת. הוא נקבר בקתדרלת נידארוס שבטרונדהיים.
אירלנד במשחקים האולימפיים לנוער
אירלנד משתתפת בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האירלנדים שבעה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. אירלנד משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי אירלנדי במדליה במשחקי החורף.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)
המשלחת הראשונה של אירלנד למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר שאירלנד שלחה עד כה. המשלחת כללה 25 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים בענפים איגרוף עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל קל-זבוב נערים, ואתלטיקה עם העפלה לגמרים ודירוג במקום הרביעי בהליכה תחרותית למרחק 5 ק"מ לנערות ובמקום השמיני בריצת 1000 מטר נערים. ספורטאי המשלחת דורגו במקום התשיעי בענף הטריאתלון בטורניר הנערות ובענף החתירה העפילו לגמר ללא מדליה (גמר B) אך לא החלו את המקצה בטורניר היחידים לנערות. המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים הוקי שדה, טניס, קרב חמש מודרני ושיט.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 16 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפים. המשלחת זכתה בשלושה מדליות. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה במדליית כסף בטורניר היחידים לנערים בתחרות הסלאלום, ואיגרוף עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל קל לנערות ומדליית ארד בקטגוריית משקל כבד לנערים. המשלחת קטפה הישגים גם בענפים רכיבה עם דירוג במקום החמישי בטורניר היחידים, ואתלטיקה עם העפלה לשלוש גמרים בהם דורגה במקום השישי בריצת 800 מטר נערות והדיפת כדור ברזל לנערות ובמקום השמיני ביידוי פטיש לנערים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים גולף, חתירה ושחייה.
משחקי החורף
אירלנד השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער אינסברוק המשלחת מנתה ספורטאית יחידה שהתחרתה בענף הסקי אלפיני. הספורטאית לא הגיעה להישגים גבוהיים במסלולים סלאלום וסלאלום ענק. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה ספורטאי יחיד שהתחרה בענף הסקי אלפיני. ספורטאי המשלחת לא רשם הישגים משמעותיים אך גם לא דרוגו במקומות האחרונים.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
נעמי אפור
ביוגרפיה
נעמי אפור נולדה במשפחה יהודית. היא סיימה את בית הספר למשחק של האגודה הלאומית למשחק בשנת 1941. בשל יהדותה לא יכלה לשחק על הבמה, אלא רק אחרי מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1945–1949 הייתה חברה ב"תיאטרון האמנים" (Művész Színház) עד לפירוקו. בין השנים 1950–1952 שיחקה ב"תיאטרון הפיאונירים" (Úttörő Színház). בין השנים 1952–1954 הופיעה ב"תיאטרון הנוער" (Ifjúsági Színház). היא הופיעה בסרט לראשונה בשנת 1953. בשנת 1954 הוזמנה לתיאטרון הלאומי של בודפשט. משנת 1974 היא הייתה שחקנית ב"אולפן הסרטים פאנוניה" (Pannónia Filmstúdió) אולפן הסרטים הגדול ביותר בהונגריה ומשנת 1975 במפילם (Mafilm).
משפחתה
אפור נולדה כאמור במשפחה יהודית. אביה, טיטוס וארקוני (1882–1954), היה עיתונאי, ואמה, יוליאנה גרוס (1884–1962), הייתה תופרת. הם נישאו ב-7 בפברואר 1912 בבודפשט היא נולדה בשם נעמי וארקוני, ובנוסף לאחיה זולטאן וארקוני הייתה לה אחות, קטלין. בשנת 1947 נישאה לבמאי הקולנוע זולטאן פאברי (1917–1994) ונולד להם בן: פטר פאברי (1950–2010), שהיה צלם.
תפקידיה בתיאטרון
מספר ההופעות הבכורה שלה שנרשמו במאגר התיאטרון: 33.
אל-אחסא
אל-אחסא (בערבית: الْأَحْسَاء), הוא נווה מדבר מסורתי, הידוע גם בשמות אל-חסה (الْحَسَاء) והג'ר (هَجَر), השוכן בנפת אל-אחסא במחוז א-שרקייה שבמזרח ערב הסעודית. נווה המדבר ממוקם כ-60 קילומטרים בפנים הארץ מחופי המפרץ הפרסי.
עם שטח של כ-85.4 קילומטרים רבועים, נווה המדבר אל-אחסא הוא נווה המדבר הגדול בעולם. יש יותר מ-2.5 מיליון עצי דקל, כולל תמרים, בנווה המדבר, הניזונים מאקווה תת-קרקעית גדולה ומושקים בזרימתם של יותר מ-280 מעיינות ארטזיים, מה שמאפשר חקלאות כל השנה באזור שבלעדיהם היה האתר מדבר חול.
אטימולוגיה
אל-אחסא הוא צורת הרבים של המילה "אל חיסא" (ٱلْحِسَى) המתייחס לחול המצטבר שמתחתיו שכבה אטומה. לפיכך, כאשר ירד גשם, המים יספגו דרך החול, מוגנים מפני אידוי על ידי החול, ויישמרו על ידי שכבת הבסיס, ויצרו אקווה. משום כך בקידוח יפרצו מים קרים לפני השטח.
היסטוריה קדומה
אזור נווה המדבר והשם הג'ר עשויים להיות קשורים ספציפית לאזור במזרח הקדום הקרוי המוזכר בכתובות דילמוניות כמשכנו המקורי של האל הראשי שלהם. אם כך, כנראה השם אגארום מתייחס לחלק היבשתי שממול לאי בחריין. על פי ההשערה, מקורה של תרבות דילמון בנווה המדבר של מזרח חצי האי ערב, אך מאוחר יותר עברה לאי בחריין. עם זאת, פרשנות זו אינה חפה מביקורת, ומקורות אחרים מציבים את אגארום באי פילכה.
התקופה המוסלמית
מזרח חצי האי ערב נכבש על ידי ח'ליפות ראשידון המתהווה במהלך המאה ה-7. מאוחר יותר הוא עבר בירושה לח'ליפים מבית אומיה ומבית עבאס. בשנת 899 לספירה, האזור עבר לשליטתו של מנהיג הקרמטים,, והוכרז עצמאי מהח'ליפות העבאסית של בגדאד. בירתו הייתה באל-מומיניה ליד המודרנית. בסביבות שנת 1000, אל-חסה הפכה לעיר ה-9 בגודלה בעולם עם קרוב ל-100,000 תושבים. בשנת 1077, הופלה מדינת אל-אחסה הקרמטית על ידי. אל-אחסא נפלה לאחר מכן תחת שלטון השושלת ה של, ואחריה קרוביהם, , שהפכו לאחת המעצמות האימתניות ביותר באזור, כשהם כבשו מחדש את איי בחריין מידי נסיכי. השליט הג'אברי האחרון של בחריין היה.
בשנת 1521 כבשה האימפריה הפורטוגזית את איי אוול (האיים המרכיבים את בחריין של ימינו) מידי השליט הג'אברי מוקרין אבן זמיל, שנהרג בקרב. הג'בארים נאבקו לשמור על מעמדם ביבשת מול האימפריה העות'מאנית ובני בריתה השבטיים, ה. בשנת 1550 עברו אל-אחסא וקטיף הסמוכה לריבונות האימפריה העות'מאנית בראשות הסולטאן סולימאן הראשון. אל-אחסא היה איילט לאהסה במערכת המנהלית העות'מאנית, ובדרך כלל הייתה וסאל של השער הנשגב. קטיף אבדה מאוחר יותר לפורטוגזים.
העות'מאנים גורשו מאל-אחסא ב-1670, והאזור עבר לשליטתם של ראשי שבט.
השלטון העות'מאני הישיר הוחזר בשנת 1871, ונווה המדבר אל-אחסא הוצב תחילה תחת וילאייט בגדאד ועם החלוקה של וילאייט בגדאד הוא הוצב מחדש תחת וילאייט בצרה בשנת 1875. בשנת 1913, אבן סעוד, מייסד ערב הסעודית המודרנית, סיפח את אל-אחסא וקטיף לתוך תחום שלטונו בנג'ד.
מעצמאות ערב הסעודית
אזור אל-אחסא נלקח מהעות'מאנים ב-1913, והביא לסעודים את השליטה בחוף המפרץ הפרסי ובמה שיהפוך לעתודות הנפט העצומות של ערב הסעודית.
ב-2 בדצמבר 1922 הודיע מייג'ור גנרל, הנציב העליון הבריטי של מסופוטמיה מטעם משרד המושבות, רשמית לאמיר כווית השייח' אחמד אל-סבאח כי גבולות כווית שונו. מוקדם יותר באותה שנה, רב-סרן ג'ון מור, הנציג הבריטי בכווית, נפגש עם אבן סעוד מסעודיה כדי להסדיר את סוגיית הגבול בין כווית לנג'ד. התוצאה של הפגישה הייתה אמנת עוקייר משנת 1922, שבו הכירה בריטניה בריבונותו של אבן סעוד על שטחים שנתבעו על ידי אמיר כווית.
כלכלה
מבחינה היסטורית, היה אל-חסה היה אחד האזורים הבודדים בחצי האי ערב שבו גידלו אורז. בשנת 1938 התגלו מרבצי נפט ליד דמאם, וכתוצאה מכך למודרניזציה המהירה של האזור. בתחילת שנות ה-60, רמות הייצור הגיעו למיליון חביות (160,000 מ"ק) ליום. כיום, מקיף אל-אחסא מקיף את שדה הנפט הקונבנציונלי הגדול בעולם, שדה ע'וואר.
אתרי תיירות
בנווה המדבר אל-אחסא יש בין 60 ל-70 מעיינות או מקורות מים מתוקים. בנווה מדבר אל-אחסא יש מספר רב של אתרים ארכאולוגיים המעידים על חשיבותו של האזור. קאסר איברהים, נבנה ב-1556
12 מקומות הוגדרו במסגרת אתר המורשת העולמית כ"הנוף התרבותי של נווה המדבר אל-אחסא":
אקלים
לאל-אחסא אקלים מדברי חם (סיווג BWh בשיטת קפן), כשהקיץ ארוך וחם במיוחד, והחורפים קצרים ומתונים מאוד. כמות המשקעים השנתית שמקבל נווה המדבר נמוכה מאוד: 83.3 מילימטרים, היורדים בחורף ובאביב.
ארפאימיים
ארפאימיים (שם מדעי: Arapaimidae) היא משפחת דגים מקריני סנפיר מסדרת הגרום לשונאים בעלי ממדים גדולים. הם חיים בנהרות טרופיים באמריקה הדרומית ובכמה אגמים באפריקה. בעבר הם השתייכו למשפחת הגרום-לשוניים.
הגדול בדגים אלה - ארפאימה ענק מגיע לאורך 3-4 מ' ולמשקל 200 ק"ג לעיתים. דגים אלה בעלי לוחיות גדולות על עורם, הראש מגודל ומוארך והלסתות נמתחות ופונות כלפי מעלה. העיניים זעירות. דגים מיוחדים אלה מסוגלים לנשום אוויר כשאין מספיק חמצן במים.
הם חיים בנהרות טרופיים וצדים יצורים קטנים מהם, בעיקר מדגים אחרים.
קהילת יהודי קרשוביץ
קהילת יהודי קרשוביץ (בפולנית: Żydowskiego w Krzeszowicach) הייתה קהילה יהודית אשכנזית בעיר קרשוביץ, פולין.
ההתיישבות היהודית בקרשוביץ החלה להתקיים במאה ה-18, בשיאה מנתה הקהילה כ-481 עד להכחדתה בשואה.
רוב יהודי הקהילה היו סוחרים מקומיים, רוכלים בכפרים וירידים ובעלי מלאכה.
היסטוריה
ההתיישבות היהודית בקרשוביץ החלה בתקופת דוכסות קרקוב הגדולה בין השנים 1818–1846 ונמנו בה כ-20 יהודים.
בתחילת המאה ה-19, נפתחו בעיר מפעלי קרמיקה וזכוכית, כלכלתה של העיר צמחה, הקהילה גדלה באופן משמעותי ועד לאמצע המאה ה-19 מנתה כ-20 משפחות יהודיות.
בסוף המאה ה-19 נבנו ברחוב וונסקה, שני מבנים ששימשו כבית כנסת ובית מדרש לגברים ובית תפילה לנשים. שני המבנים נהרסו על ידי הנאצים בזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1897, נוסד ארגון אהבת ציון ונפתחו בעיר סניפים של הציונות הכללית, ארגון החלוץ וארגון הנוער בית"ר.
בין המלחמות
בחודש מאי 1926, התקיימה בעיר האספה הראשונה של עמותת "יהודה" שקידמה את התרבות היהודית.
בשנת 1933, הוקמו ועדה משותפת של כל הארגונים הציונים בעיר וכמו כן נפתח סניף של תנועת הנוער המכבי הצעיר.
בשנת 1938, לקחה הקהילה היהודית חלק בארגון חגיגות יום העצמאות הפולני בעיר.
במלחמת העולם השנייה
ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בקרשוביץ כ-481 יהודים.
בשנת 1939, לאחר כיבוש העיר על ידי הגרמנים, החלו תושבי העיר לבצע פוגרומים בתושבי העיר היהודים.
בשנת 1940, הולאמו מפעלים ומחסנים ובעלותם של חנויות של יהודים הועברה ליידי נאמנים אריים.
במאי 1940, הוקם מחנה עבודה בקרבת העיר ובו רוכזו כל יהודי הסביבה.
בסוף שנת 1940, נשלחו 18 צעירים יהודים מהעיר למחנה עבודה צבאי בדמביצה והחל מאותה השנה נאסר על יהודים לבצע עסקאות נדל"ן.
בתאריך 1 באפריל 1942, הותירו השלטונות הנאצים ל-150 לאבד את אדמת העיר והורה על שאר היהודים לעזוב את בתיהם לעבור לגטאות בערים קרקוב, טרנוב, בוכניה או סקאלה
לאחר מלחמת העולם השנייה
על פי רישומים שנעשו עם סיום המלחמה, כמעט כל 481 יהודי העיר נרצחו וכ-46 ניצולים חזרו להתגורר בה.
Dead Oceans
Dead Oceans (דד אושנס; בתרגום חופשי, אוקיינוסים מתים) היא חברת תקליטים עצמאית אמריקאית שמקורה מבלומינגטון, אינדיאנה והיא בעלת משרדים בניו יורק, לוס אנג'לס, שיקגו, אוסטין, לונדון, פריז, אמסטרדם וברלין. דדס אושנס היא חברה בקבוצת הסיקרטלי (secretly) של חברות תקליטים עצמאיות, שכוללת גם את Secretly Canadian ואת Jaqjaguwar. קבוצת סיקרטלי כוללת את שלוש חברות התקליטים בנוסף למו"ל מוזיקה, שנודע כסיקרטלי מוציא לאור, ומייצג אמנים, סופרים, יוצרי סרטים, מפיקים וקומיקאים.
אגיפאן
אגיפאן (ביוונית עתיקה: Αἰγίπαν; בתרגום חופשי: פאן-עז) היה על פי מספר גרסאות אל נבדל מפאן, בעוד שאחרות רואות בו דמות זהה לפאן. ככל הנראה סיפורו הומצא במלואו בתקופה מאוחרת יחסית.
במיתולוגיה
לפי היגינוס, הוא היה בנו של זאוס (יש מקורות שמספרים כי הוא בנו של אפולו) ואגה (נקראת גם בואטיס או אייקס), והועבר לכוכבים. אחרים טוענים כי אגיפאן הוא אביו של פאן, וקובעים שהוא ובנו הם חצי עיזים וחצי דגים, מעין עזי-ים.
כאשר זאוס קופח בתחרות עם הטיטאנים עקב שרירי ידיו ורגליו, לקחו אותו הרמס ואגיפאן בסתר ואימנו אותו במקום מתאים.
רובוטס
רוֹבּוֹטס (באנגלית: Robots) הוא סרט אנימציה ממוחשבת קומי. את הסרט ביימו כריס וודג' וקרלוס סאלדאנה וכתבו לוו'ל גאנץ ובבלו מנדל. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2005 ברחבי העולם, כאשר הקרנת הבכורה הייתה ב-11 במרץ בארצות הברית. זהו סרט האנימציה הממוחשבת השני שמופק על ידי Blue Sky Studios.
עלילה
הסרט מתרחש בעולם המאוכלס כולו ברובוטים. הסרט עוקב אחר רודני קופרבוטום, רובוט צעיר ומוכשר אשר חובב המצאות. מילדות היה צופה יחד עם אביו, הרב קופרבוטום, בתוכנית הטלוויזיה של ביגוולד, ממנה לקח השראה להמציא ולשאוף לעולם טוב יותר. רודני ואביו עובדים יחד במסעדה. כדי להקל על העומס הרב של אביו בעבודתו כמדיח כלים, רודני מביא את המצאתו "וונדרבוט" לעבודה, אך הוא הורס את המטבח מתוך לחץ, גורם לפיטורו של רודני ומכניס את הרב לחוב לבעלי המסעדה. רודני מחליט לעזוב את העיירה בה גר ועובר לרובוט-סיטי, במטרה להפוך לממציא ב"תעשיות ביגוולד" ולעזור לאביו להחזיר את חובו. בהגעתו לעיר הגדולה, רודני נוסע לתעשיות ביגוולד במטרה לפגוש את ביגוולד ולהראות לו את המצאתו, אך השוער בכניסה, טים, לא מאפשר לו להיכנס בטענה שהחברה אינה שוכרת ממצאים חדשים כמו בעבר. בעזרת הוונדרבוט, רודני טס לראש מבנה המפעל ומגלה כי על החברה השתלט ראצ'ט, רובוט נוצץ ומשודרג שהפסיק את ייצור חלקי החילוף וכעת מתחיל לייצר חלקי שדרוג יקרים.
רודני מגורש מתעשיות ביגוולד ופוגש בפנדר (שאותו פגש כשהגיע לעיר בתחנת הרכבת), אחותו של פנדר פייפר, קראנק, לאגנט ודיזל הידועים בתור "החלודים". רודני נשאר לגור איתם בביתה של דודה פאני. בזמן שהותו, רודני מתחיל לתקן רובוטים ישנים בשכונה. בינתיים, מאדאם גאסקט, אימו של ראצ'ט, מצווה על ראצ'ט לעצור את רודני ולהשמיד את ביגוולד.
רודני מקבל מכתב המבשר כי אביו צריך חלקי חילוף. רודני מחליט למצוא את ביגוולד ולבקש ממנו לחזור ולייצר חלקי חילוף. וונדרבוט מזכיר לרודני שביגוולד יהיה בנשף ביגוולד, וכך רודני ופנדר מתגנבים לנשף. בנשף הם מגלים מהרכזתו של ראצ'ט שביגוולד לא הגיע. רודני מתעמת עימו אך נלקח על ידי האבטחה. קאפי, רובוטית העובדת בתעשיות ביגוולד ומתנגדת לתוכניותיו של ראצ'ט ואימו, מצילה את רודני ופנדר.
פנדר נתפס על ידי שואב, מכונה שאוספת חלקים ישנים וחלודים ולוקחת אותם להריסה ורתיחה. בינתיים, רודני וקאפי נוסעים לביתו של ביגוולד. רודני מבקש ממנו לחזור לתעשיות ביגוולד ולייצר חלקי חילוף, אבל הוא מסרב ומבקש מהם לעזוב ולוותר. רודני מתקשר להוריו בכוונה לחזור אליהם, אבל אביו משכנע אותו להישאר. פנדר, שהצליח להימלט, מספר להם שראצ'ט הכין צבא של שואבים מיוחדים שישמידו את כל הרובוטים המיושנים. ביגוולד חוזר לחבורה במטרה לעזור להם.
החבורה חוזרת לתעשיות ביגוולד שם ביגוולד מפטר את ראצ'ט, אך בעימות מולו מאבד את הכרתו. רודני, קאפי ו"החלודים" מצילים את ביגוולד ונרדפים ברחבי העיר, אך משאירים את דודה פאני ופייפר מאחור. הרובוטים הנותרים מגיעים לבית הרתיחה, שם ביגוולד בטעות נכנס למסילת העבודה בדרך לרתיחה. פייפר ודודה פאני מגיעות עם צבא של רובוטים ישנים וקרב מתפרץ בניהם לבין העובדים של מאדם גאסקט והשואבים. וונדרבוט נלחם ומנצח את גברת גאסקט. ראצ'ט מאבד את השדרוגים שלו לאחר שנתפס בשלשלאות. רודני עוצר את השואבים ומציל את ביגוולד. ביגוולד לוקח שליטה חזרה על תעשיות ביגוולד ומגיע לבקר בעיר בה גרים הוריו של רודני, כדי לספר להם שבנם כעת יד ימינו.
מדבבים
בדיבוב העברי של סרט זה נרשמה הופעתו האחרונה של חנן גולדבלט בטרם נידון למאסר (הגם ששיחק בתפקיד משני).
אלכסנדר נובאק
אלכסנדר ולנטינוביץ' נובאק (ברוסית: Александр Валентинович Новак; נולד ב-23 באוגוסט 1971) הוא מדינאי רוסי. החל מ-10 בנובמבר 2020 מכהן כסגן ראש ממשלת רוסיה לענייני דלק ואנרגיה.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1971 באבדייבקה שבמחוז דונצק שבאוקראינה. בשנת 1979 עברה משפחתו לנורילסק, שם עבד אביו בבניית מפעל מתכתי.
בשנת 1993 סיים את לימודיו במכון התעשייתי של נורילסק עם תואר בכלכלה וניהול במטלורגיה. בנוסף, בשנת 2009 הוא סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה למינהל ציבורי של אוניברסיטת מוסקבה עם תואר בניהול.
עבד באדמיניסטרציה של העיר נורילסק, שם מאז מאי 2000 היה סגן ראש העיר.
לאחר כניסתו של אלכסנדר חלופונין לתפקידו כמושל חבל מנהלי קרסנויארסק, נכנס נובאק לממשלתו, מאוקטובר 2002 עד יולי 2007, כשהוא מכהן בתפקיד סגן מושל המחוז ובמקביל ראש המחלקה הפיננסית הראשית של חבל מנהלי קרסנויארסק.
מ-29 בספטמבר 2008 עד 22 במאי 2012 - סגן שר האוצר של הפדרציה הרוסית. ב-2 באוקטובר 2008 נובאק הפך לחבר מועצת המנהלים של משרד האוצר של רוסיה.
21 במאי 2012 הפך לשר האנרגיה של הפדרציה הרוסית בממשלתו הראשונה של דמיטרי מדבדב. שמר על תפקידו בממשלת מדבדב השנייה, שהוקמה במאי 2018, וכן בממשלתו של מיכאיל משוסטין.
ביולי 2015, נובאק נבחר ליו"ר הדירקטוריון של רוס-סטי, ובספטמבר אותה שנה, של טרנסנפט. בנוסף, מאז 2012, הוא חבר בדירקטוריון של התאגיד הממלכתי רוסאטום (מאז 2012), גזפרום ורוסנפט (מאז 2015).
כשאת בוכה את לא יפה
כשאת בוכה את לא יפה - הוא שיר שכתב יהונתן גפן והלחין ועיבד שמוליק קראוס. התפרסם ב-1969 כחלק מהאלבום פוזי.
קראוס חיבר את הלחן לאחר פירוק להקת "החלונות הגבוהים", שבה היו הוא ואיינשטיין חברים. איינשטיין העביר את הלחן ליהונתן גפן, שכתב את מילותיו. בקולות הרקע של השיר השתתפו שלום חנוך ורוב האקסלי.
יהונת גפן סיפר שכתב את השיר תוך 2 דקות בזמן שקראוס מכה בו.
קדושת החיים
קדושת החיים היא עיקרון בדת ובמוסר של שמירה על ערך של החיים בייחוד חיי אדם, מתוך הכרה בחשיבותם וייחוס של קדושה לחיים.
ביהדות
ביהדות בעשרת הדיברות שהם הציוויים הדתיים והמוסריים המכוננים, הדיבר השישי הוא "לא תרצח". על פיו התורה אסורה הפגיעה בחיי אדם אחר. ציווי הפגיעה בחיי אדם הוא אוניברסלי ולא תקף ליהודים בלבד, לכן הוא גם חלק משבע מצוות בני נח. בספר בראשית (ט ו) האיסור מנומק בכך שהאדם נברא בְּצֶלֶם אֱלֹהִים.
ביהדות הביטוי "קדושת החיים" עושה שימוש מטאפורי במושג "קדושה". לא לחיים עצמם הקדושה ולהם אין ערך עצמאי. אלא על האדם לקדש את החיים מעל חיי החול. לכך הקדושה ולכך חשיבות החיים ומכאן נובעת חובת השמירה עליהם. בראי היהדות, החיים דוחים את מצוות התורה. על פי ההלכה, פיקוח נפש דוחה מצוות אחרות. אם בידי אדם הבחירה בין למות לבין לעבור עליהן, עליו לעבור עליהן ובלבד שיישאר בחיים. הלכה זו מתבססת על הפסוק:. המצוות ניתנו לאדם לקיימם ולחיות בהם ומחיר החיים גבוה מדי מכדי להיות תשלום בעבור קיומן. יתרה מכך, השמירה על החיים היא מצווה בפני עצמה.
לכלל זה חריגות המצוות שפיכות דמים, איסור עריות ואיסור עבודה זרה, שהן בבחינת ייהרג ואל יעבור. בנוסף, בעת מלחמה על ישראל יש למסור את הנפש על קידוש השם. ובנוסף ישנה הרשאה מיוחדת לבית דין להוציא להורג אנשים שחטאו בחטאים חמורים כמו למשל רצח. במקרה בו אדם מבקש ליטול את חייו חברו, חל עליו דין רודף - מותר ואף חובה לעצור אותו גם במחיר הריגתו, מתוקף הכלל "הבא להורגך השכם להורגו".
בנצרות
הביטוי "קדושת חיים" בנצרות מתייחס לרעיון שחיי אדם הם קדושים ויקרים. במדינות דוברות אנגלית נעשה בו שימוש בעיקר בוויכוחים פוליטיים ומוסריים בנושאים תחת מחלוקת כמו הפלה מלאכותית, אמצעי מניעה, המתת חסד, מחקר תאי גזע עובריים ו"הזכות למות". גם בשפות אחרות נעשה שימוש בביטויים דומים. על אף שבמאה ה-19 הביטוי שימש בעיקר בשיח הפרוטסטנטי, מאז מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש בביטוי גם בתאולוגיית המוסר הקתולית, ובעקבות פסק דין רו נגד וייד גם ברטוריקת "המוסר הנוצרי" האוונגליסטית. עקרון קדושת החיים, שלעיתים קרובות מנוגד ל"איכות החיים", הוא הבסיס לכל ההוראה הקתולית על המצווה החמישית בעשרת הדיברות.
בדתות המזרח
אסכולות רבות בפילוסופיה המזרחית גורסת כי חיי כל בעלי החיים קדושים לא פחות מחיי בני האדם. לעיתים הגישה הזו מגיעה למצבים קיצוניים, למשל בג'יניזם הנושאים עמם מברשות כדי לטאטא מדרכם חרקים, שמא ידרכו עליהם בשוגג.
באסלאם
לפי האסלאם, התאבדות או המתת חסד אסורות מתוך האמונה שאללה הפקיד בידי האדם את השמירה על חייו עד שיגיע המוות.
מועצת הפסיקות העליונה מתירה להפסיק טיפול בחולה, כולל ניתוק ממכונות הנשמה, רק במצב של מוות מוחי או של חוסר יכולת לרפא את החולה ובאישור שלושה רופאים.
העולם המערבי
בעת המודרנית העולם המערבי מגנה מלחמות יזומות בהן סביר שייפגעו חיי אדם. הלגיטימיות בהכרזת מלחמה, נובעת רק מטעמים הגנתיים ושמירה על חיי אחרים. זאת בשונה מתקופות רבות בהיסטוריה בהן מלחמות זכו ללגיטימיות גם אם מטרתן הייתה התעצמות חומרית.
הרופאים במערב, הנשבעים בשבועת היפוקרטס, לנסות להציל חיים של כל אדם באשר הוא אדם. הרופאים מצילים גם פושעים ומחבלים שנפגעו במהלך פשעיהם משום קדושת החיים. מרגע שאדם אינו מהווה איום, מטפלים בו על אף שהתכוון להזיק. באמנת הלסינקי אוסרת על חוקרים לפגוע בשלום הנחקר, גם לשם קידום המדע ותועלתו לחברה כולה.
בפילוסופיה המודרנית שאלה מפורסמת היא: "לו היית יכול, האם היית הורג את היטלר בהיותו תינוק?" ניתן לראות כי בשתי התשובות האפשריות (כן / לא) ישנה התנגשות עם עיקרון קדושת החיים. התשובה לשאלה זו היא דרך ברורה להבחין בין אנשים עם תחושה מוסרית תוצאתית או דאונטולוגית.
היחס לחיות
קבוצות בעלי אידאולוגיה צמחונית מאמינות כי צריך ליישם את עקרון קדושת החיים גם על בעלי חיים ומיקרואורגניזמים. למשל בדתות המקבלות את עקרון האהימסה, חייהם נתפסים כקדושים וראויים לחיים לא פחות משל בני האדם. לפי עיקרון זה ישנו איסור לגדוע חיים, ובכך הוא שולל את הזכות למות.
לקריאה נוספת
אביעזר רביצקי ואחרים, קדושת החיים וחירוף הנפש: קובץ מאמרים לזכרו של אמיר יקותיאל (יחד עם ישעיהו גפני), מרכז זלמן שזר, תשנ"ג 1992
סיסוריים
סיסוריים (שם מדעי: Clariidae), היא משפחה של דגי מים מתוקים מסדרת השפמנונאים החיים בנהרות ברחבי אסיה.
דגים אלו יכולים להגיע לאורך של 2 מטר ולהם סנפירים קטנים, זנב מפוצל וראשים ענקיים בעלי שפמים ישרים. הם חשים בתנועה סביבם על ידי שפמיהם. רבים מהם כהים ומוסווים במים והם יכולים לנשום אוויר.
הם חיים בטבע בנהרות ואגמים מטורקיה וסוריה עד לסין ולבורנאו. הם צמודי קרקעית וחיים בנהרות מלאי סחופת, בשל כך קשה להבחין בהם במקרים רבים.
המין שפמנון תניני ענק הוא מין ענקי המגיע לאורך 2 מטר וחי בנהרות דרום מזרח אסיה. מאמינים שדג זה ניזון מאנשים ששוחים בנהר.
בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט
בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט (בהונגרית: Kazinczy utcai Orthodox Zsinagóga) או קזינצי שול (Kazinczy Schul) הוא בית הכנסת האורתודוקסי הגדול של בודפשט, המרכז הרוחני העיקרי של הקהילה היהודית האורתודוקסית בבירת הונגריה. היה בית הכנסת העיקרי שנבנה בבודפשט, ברובע השביעי בשכונה היהודית לשעבר, בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה. בית הכנסת שנבנה מבטון מזוין, ממוקם ברחוב קזינצי ( Kazinczyutca 29 - 31, לשעבר Kreutzgasse), עם כניסה מרחוב דוב הוא מהווה אחד משלושת המרכיבים של "המשולש היהודי" של בודפשט, יחד עם בית הכנסת הנאולוגי הגדול שברחוב דוהאן ובית הכנסת רומבך, המזוהה עם הסטטוס קוו.
תולדות בית הכנסת
בית הכנסת נבנה באיחור, ארבעים שנה אחרי בית הכנסת ברחוב דוהאן, מפני שהקהילה האורתודוקסית בבודפשט שנפרדה משאר יהודי בודפשט לאחר הפילוג הגדול של 1868-1869 נותרה מיעוט קטן. הבירה החדשה הייתה מעוזם של הנאולוגים: הקהילה הגדולה ביותר שלהם ברובע פשט, אחת מתוך חמש בעיר, מנתה ב-1880 64,000 איש לעומת כמה אלפי אורתודוקסים בכל בודפשט. בסיס היהדות האורתודוקסית ההונגרית היה ונשאר עד לשואה בקהילות העיירות והכפרים של הפרובינציה. למרות שבהתאם לכללי הארגון מחדש שנכפה על ידי השלטונות בבודפשט קמו המוסדות המרכזיים של היהדות האורתודוקסית, רוב הסמכויות הרבניות המשיכו לחיות ולפעול בצפון, בעיקר במערב סלובקיה.
ב-25 ביוני 1909 פתחה הקהילה האורתודוקסית בבודפשט במכרז על הבנייה ברחוב קזינצי של קומפלקס שיכלול פרט לבית כנסת גדול חדש גם משרדים, מקווה, מטבח כשר עם חדר אוכל וגן ילדים. בשלב ראשון ב-1 בנובמבר אותה שנה נבחרו התוכניות שהציגו אמיל אגושטון, הצמד שאנדור שטולטצקי ויוז'ף פורגס והאחים בלה ושאנדור לפלר. בסיבוב השני לבסוף, במאי 1910 אושרה תוכנית האחים לפלר, האישור לתוכנית המפורטת ניתן ב-8 בנובמבר 1910. האחים לפלר היו המועמדים היחידים שהיו בנים לעדה האורתודוקסית והיו ממשיכי דרכו של האדריכל בלה לייטה ושל אסכולת הווינר וורקשטטה מווינה. הקהילה הקציבה לבנייה סכום של 600 אלפים כתרים.
הקטע הראשון שהושלם בשנת 1911 היה בית הספר האורתודוקסי ואחר כך ב-1912 בניין משרדי הקהילה המצויד בשעון עם ספרות עבריות והנמצא ברחוב דוב Dob utca 50 ("רחוב התוף" בעבר) (Drei Trommel Gasse) הסמוך. במהלך הבניה ביולי 1913 האחים לפלר הסכימו לשנות את תוכנית חזית בית הכנסת לגרסה עם פחות עיטורים וזולה יותר. חנוכת בית הכנסת נעשתה ב-29 בספטמבר 1913. בניין בית הספר, שימש לפעילות חינוכית עד שנת 1948. בשנת 1928 נפתח המקווה ברחוב קזינצי 16. המקווה נפתח מחדש בשנת 2004 והוא המקווה היחיד בבודפשט. בשנים 1944-1945 המתחם היה חלק מהגטו שאורגן על ידי השלטונות הפרו-נאצים. בית הכנסת על ריהוטו נפגע קשות עקב ההפצצות במלחמת העולם השנייה. הגישה לאולם הכניסה הרעוע הייתה בלתי אפשרית. מצב הבניין הידרדר עד שמט ליפול והפך למסוכן לציבור. למרות זאת פעילות יהודית במקום חודשה ויוסף פיש היה החזן הראשי. הקהילה היהודית האורתודוקסית קיבלה מקום לתפילה בקומת קרקע של סמינר למורים בסביבה, מימין לבית הכנסת הגדול. שם המהנדס שאנדור בוקור בנה בית כנסת קטן וחדיש, בית הכנסת חברה ש"ס Sász-Chevra-zsinagóga. כמה שנים אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי, בשנת 1997 התחילו עבודות שיקום בית הכנסת והמתחם כולו.
הקהילה
בין רחוב קזינצי עם בית הכנסת הגדול ובין רחוב דוב 35 שבו שוכן בניין משרדי הקהילה נמצא רובע יהודי קטן שהוא מרכז היהדות האורתודוקסית של הבירה ההונגרית. מהחצר הפנימית יש גישה לכל מוסדות הקהילה הכוללים מלבד הבניינים שהוזכרו, גם חדר התפילות של ימי החורף, בית הספר האורתודוקסי לשעבר, המסעדה הכשרה "חנה" ודירות שירות לעובדי הקהילה. בחצר הפנימית נמצאת גם מסגרת מברזל לחופה, בסגנון "יוגנדשפיל". בעבר הרחוק מסביב לרחוב קזינצי גרו צורפים בכסף ותכשיטן. האיטליז הכשר נמצא ברחוב דוב 35 בחזית בנין הקהילה. בסביבת בית הכנסת בניינים רעועים, בתים אלה מועמדים לאחרונה להריסה וקיימת פעילות מצד ארוגנים הנאבקים נגד פרויקטים של נדל"ן באזור ולמען שימור בתי הרובע (הארגון Óvás "התנגדות!" שהוקם ב-2004). כעת בית הכנסת הגדול הוא בשימוש רק בשלוש הרגלים ובימים הנוראים. התפילה מתקיימת בבית הכנסת חברת ש"ס בימי הקיץ ובחדר התפילה הקטן המיועד לימי החורף.
הקהילה מפעילה את בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש, בית הקברות האורתודוקסי היחיד בבודפשט שעודנו פעיל.
רבניו
הרב החשוב ביותר שכיהן בבית הכנסת קזינצי היה יעקב קופל רייך (1838-1930) שנבחר ב-1927 לבית העליון של הפרלמנט ההונגרי. אחרי מותו של הרב קופל רייך בא במקומו חתנו ויד ימינו, הרב מרדכי אפרים פישל זוסמן סופר שהנהיג את הקהילה עד מותו בשנת 1942. ראש הקהילה הוא מר מאיר דבלינגר.
פרטים אדריכליים
בכניסה יש כמה מדרגות ומצדן שתי כנפי בניין עם תקרות – טרסות וחלונות בעלי קשתות. מעל השער שתי שורות חלונות. באמצע השורה הראשונה רואים לוחות הברית וסמל הסנה הבוער ובקצות השורה הראשונה עבודות בלבנים לפי מוטיבים של שני "עצי חיים". מעל השורה השנייה של חלונות מקושתים ישנו חלון בצורה דומה לרוזטה מעוטר במנורה.
מעל החזית שורה של אשנבי ירי ומתחתיה שני פסים המזכירים במשהו אדריכלות אשורית המורכבים מכתובת בעברית:
הכתובת מעוטרת בקישוטים פרחיים בסגנון ששימש בשנת 1913 את עבודתו של לאיוש קוזמה ב"בתי המלאכה של בודפשט" (ברחוב וצ'יי 3) לפי אסכולת ה"וינר ורקשטטה", ומעליה שורה של לוחות הברית. המראה "המבצרי" של החלק העליון של החזית דומה ומזכיר גם את הסגנון האדריכלי של בתי כנסת אשכנזים מאוקראינה מהמאה ה-17. (כמו בית הכנסת הגדול בלובומל, למשל).
השטח הפנימי של הבניין הוא בגודל של 21 על 23 מטר ויש בתוכו 479 מושבים לגברים ו-522 מושבים לנשים. הנשים יושבות בשתי גלריות של עזרת נשים מאחורי מחיצה אלגנטית עשויה מעץ והדומות לגזוזטראות של תיאטרון.
בפנים בית הכנסת בולטים עמודי בטון המחלקים את המבנה לאולם תווך ושתי ספינות צדדיות. וגלריות מחושקות עם מעקים. הבימה היא במרכז האולם ועולים אליה על חמש מדרגות. ארון הקודש עשוי עץ ועתיר קישוטים. יש גם נברשות מעוטרות במגן דוד וויטראז'ים על הכיפה המרכזית של גג האולם ומעל ארון הקודש. לעבודות על הוויטארז'ים תרם האמן מיקשה רוט.
בריסטול פליירס
בריסטול פליירס (באנגלית: Bristol Flyers) היא קבוצת כדורסל אנגלית מהעיר בריסטול, המתמודדת בליגת העל הבריטית.
היסטוריה
בריסטול פליירס הוקמה בשנת 2006 והתחילה לשחק בליגת המשנה של אנגליה. בשנת 2014 הפליירס עלו לליגת העל הבריטית בכדורסל.
בליגת העל הבריטית הפליירס מעולם לא נחשבו לקבוצת צמרת אף על פי כן הם הגיעו למקומות מרשימים מאוד לאורך השנים, הישגי השיא הגיעו בעונות 2017\2018 ו-2021\2022 שם הפליירס הגיעו עד לחצי הגמר.
2014\2015
בעונת 2014\2015 הפליירס התחילו לשחק בליגת העל הבריטית שם הם נחלו הצלחה רבה יחסית לעונה ראשונה בליגה. בעונה הסדירה הם סיימו עם מאזן של 13 ניצחונות לעומת 23 הפסדים וסיימו במקום השמיני (מתוך 13). בפלייאוף הם שיחקו נגד ניוקאסל איגלס והפסידו 84-64 במשחק הראשון ו-92-80 במשחק השני וסיימו את העונה.
2015\2016
בעונה הזאת הפליירס לא הרשימו ונותרו מחוץ לפלייאוף (מקום 10) עם מאזן של 9 ניצחות מול 24 הפסדים.
2016\2017
בעונת 2016\2017 בריסטול פליירס הגיעה למקום הכי גבוהה שהיא הגיעה אליו עד אותה נקודה, מקום שביעי, עם מאזן של 16 ניצחונות לעומת 17 הפסדים (בעונה הסדירה). בפלייאוף הם שיחקו נגד ניוקאסל איגלס והודחו.
2017\2018
בעונה זו הפליירס שברו שיא מועדון בניצונות בעונה הסדירה, 19 לעומת 14 הפסדים, והם סיימו במקום השישי (שיא מועדון). גם בעונה הזאת הפליירס הגיעו לפלייאוף ולראשונה עברו את הסיבוב הראשון (לאחר ניצחון על ניוקאסל איגלס), בסיבוב השני הם פגשו את לסטר ריידרס והודחו.
2018\2019
בעונה הזאת הפליירס רשמו עונה מאכזבת כשסיימו במקום ה-10 עם מאזן של 14 ניצחונות לעומת 19 הפסדים.
2019\2020
עד שעונה זו הופסקה בעקבות הקורונה הפליירס היו במקום ה-8 עם מאזן של 5 ניצחונות ו-7 הפסדים.
2020\2021
בעונה זו בריסטול פליירס הגיעה עד למקום השמיני עם מאזן של 12 ניצחונות לעומת 18 הפסדים. בפלייאוף הם הודחו ברבע הגמר (הסיבוב ראשון) נגד לסטר ריידרס.
2021\2022
2021\2022 הייתה אחת העונות הכי מוצלחות של הפליירס. את העונה הסדירה הם סיימו במקום ה-4 (שיא מועדון) עם מאזן של 14 ניצחונוצ ו-13 הפסדים. בסיבוב הראשון הם פגשו את מנצ'סטר ג'יינטס הפסידו 91-79 במשחק החוץ וניצחו 94-80 במשחק הבית ועלו לחצי הגמר. בחצי הגמר הם פגשו את לונדון ליונס במשחק הראשון, משחק הבית, הם הפסידו להם 85-83 אחרי שהובילו ב-14 נקודות ברבע השני. במשחק החוץ הם הפסידו 91-73 והודחו.
שחקנים מובילים:
נקודות: מרקוס אוואנס, 17.0
אסיסטים: מרקוס אוואנס, 5.7
ריבאונדים: מלקולם דלפש, 7.6
זולטאן פאברי
זולטאן פאברי (במקור פורטקוביץ', בהונגרית: Fábri Zoltán; בודפשט, 15 באוקטובר 1917 – בודפשט, 23 באוגוסט 1994) היה במאי קולנוע ובמאי תיאטרון הונגרי זוכה שלוש פעמים בפרס קושוט, שחקן, מעצב תפאורה, תסריטאי, מרצה באוניברסיטה, צייר, גרפיקאי.
ביוגרפיה
פאברי נולד בבודפשט כבנם של מיהאי בלה פורטקוביץ' (1889-1959) ושל אולגה מאריה גְרֶבֶּר. הוא גדל בפרנצווארוש (רובע 9 של בודפשט) והתכונן להיות צייר. סיים את המכללה לאמנויות יפות בשנת 1938, אך התעניינותו פנתה למשחק. סיים את לימודיו באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בשנת 1941. הוא היה תלמיד שנה ב' כשהתקבל על מלגה כחניך במאי בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. בשנים 1941 עד 1943 עבד בתיאטרון הלאומי של בודפשט כשחקן, מעצב תפאורות ומנהל במה. בשנים 1943 עד 1946 היה חבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. בשנים 1946 עד 1948 עבד ב"תיאטרון האמנים" (Művész Színház). בשנת 1948 היה הבמאי של התיאטרון הלאומי של בודפשט למשך עונה אחת, וב-1949 היה מנהל ה"תיאטרון הפיאונירים" (Úttörő Színház) גם כן למשך עונה. בשנת 1950 הצטרף ל"מפעל הסרטים הוניה" (Hunnia Filmgyár), שם היה תחילה מנהל אמנותי עד 1952 ובמאי קולנוע משנת 1952. פאברי נבחר לנשיא "האיגוד ההונגרי לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה" בשנת 1958 וכיהן בתפקיד עד 1981, ולאחר מכן הפך לנשיא כבוד. הוא לימד באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע משנת 1970. אלמנתה הייתה השחקנית נעמי אפור (1918–2005), אחותו של זולטאן וארקוני. הם התחתנו בשנת 1947, וב-1950 נולד בנם פטר פאברי, צלם עיתונות, ואמן צילם (1950 - 2010).
תפקיד בסרט
במקרה של במאי קולנוע ואלו שעוסקים בקולנוע, לעיתים קרובות קורה שהם מופיעים כהבזק בעבודתם או עבודת עמיתיהם הבמאים. עם זאת, הוא מילא תפקיד ראשי בסרט הפולחן של הבמאיי פטר בצ'ו, "העד" (הוא גילם את תפקיד השר זולטאן דניאל).
טיפול באמצעות שטח
טיפול באמצעות השטח (באנגלית: wilderness therapy, adventure therapy, outdoor therapy,eco ecounter) הוא מונח המתייחס לשיטות שונות שנועדו לטיפול נפשי ולשינוי אישי, המתקיימות בסביבה חיצונית בה המטפלים והמטופלים נחשפים לאותם תנאי שטח מאתגרים. הטיפול או הלמידה מתבססים על למידה התנסותית, תהליך למידה המשלב התנסות ועיבוד (רפלקציה). הבסיס התאורטי של השיטה נשענת על יסודות של טיפול קוגניטיבי התנהגותי.
טיפול שטח מתקיים בעיקר במתכונת של טיפול קבוצתי או סדנה קבוצתית, המונחית על ידי מנחה קבוצות או מטפל שעבר הסמכה לטיפול באמצעות השטח. מטרת הטיפול היא להרחיב את טווח החוויה הרגשית הפנימית וההתנסויות המעודדות לצמיחה ושינוי, המזומנים למטפלים ולקבוצה במהלך הפעילות בשטח. ככל שתנאי השטח קיצוניים ומאתגרים יותר, כך נדרשות פעולות אינטנסיביות יותר כדי להתמודד עימם, ונוצרות חוויה פנימית אינטנסיבית יותר והזדמנות לשינוי גדול יותר בפרשנות הפנימית של הפרט ושל הקבוצה. ההתמודדות עם סביבת השטח עוסקת במגוון היבטים - פיזיולוגיים, נוירולוגיים, רגשיים ורוחניים.
היסטוריה
בעבר, לאורך ההיסטוריה האנושית, התקיימו מסורות בעלות מטרות או משמעות דומה, כגון מסעות מפרכים של צליינים או מסעות לשם חניכה ולטקסי מעבר, שנועדו בין השאר ליצור שיפור אישי באמצעות התמודדות עם מצבים מאגרים בשטח. סדנאות טיפול באמצעות השטח מתקיימות בעולם המערבי בצורות שונות משנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 באופן מובנה יותר מבעבר, ובעשורים האחרונים הן מלוות גם במחקר מדעי במטרה לברר את יעילותן.
ניתן לזהות את תחילת הדרך הממוסדת של שיטת הטיפול בתוכנית "Outward Bound" של קורט האהן, שנועד להגביר את החוסן של שייטים צעירים. תוכנית זו נוסדה בשנות ה-40 ועם הזמן גובשה כתוכנית טיפולית לנוער בסיכון. בהמשך התוכנית עברה לארצות הברית, שם הוקם בית ספר של הארגון. הרצון לקחת יסודות של הלמידה ההתנסותית ולשלבם במערכת החינוכית המסורתית הובילה להקמת ארגון "Project Adventure", שמתמקדת באלמנטים של הרפתקה ובייחוד מסלולי חבלים אתגריים. שני ארגונים אלו פעילים עד היום ומזוהים עם התחום. זרם נוסף שצמח הוא "Boot Camp", מחנות אימונים המזכירים במעט טירונות צבאית ומסעות הישרדות. מחנות אלו, שהיו נפוצים בארצות הברית ויעילותם הועמדה בסימן שאלה, עברו שינויים בשנים האחרונות (בעיקר 'ריכוך') וניכרת השפעתן של התוכניות המוזכרות לעיל.
התפתחות התחום בישראל
השימוש במסעות לצורך טיפולי קיים שנים רבות בארץ אך רק בתחילת שנות התשעים החל מיסוד של התחום ושילוב של שיטות מבוססות מחקר.
בשנת 1991 החל ניר גור להוציא סדנאות ההישרדות למדבר יהודה ולנגב בישראל. הסדנאות התבססו על מודלים של "אאוטוורד באונדס" (Outward Bound) מארצות הברית, שנכללות בתחום החינוך באמצעות השטח, והן התמקדו בהתמודדות, התמצאות ופעילות בדד בשטח. ב-1993 הצטרף אליו דוד מיכאלי, שבהמשך פיתח את התחום ואת שיטות הטיפול וההדרכה בארץ. קורס ראשון למדריכים להישרדות נפתח על ידי גור בשדה בוקר. בהדרגה זכה התחום לחשיפה תקשורתית בהיקף מצומצם.
התחום התמקד מ-1994 בעיקר בקבוצות קידום נוער ומכינות קדם צבאיות. ב-1995 התקיימה בארץ הסדנה הראשונה של עבודה קבוצתית בדגש טיפולי, עם אוכלוסיית הנוער של כפר הגמילה מלכישוע, בניהולו של ד"ר בני פישר ובעידודו של ד"ר חיים מהל. פישר טען כי מסע טיפולי מסוג זה מאיץ תהליכים טיפוליים ומקצר את תקופת הטיפול, והוא אף העריך כי מסע טיפולי בן כשבוע, שווה ערך כמעט לשנת טיפול במוסד.
עד 2005 בוצעו כ-100 סדנאות בנות 5-6 ימים במדבר על ידי מיכאלי וגור עם קבוצות קידום נוער בניהולו של נח גרינבוים; קבוצות נגמלי סמים ממלכישוע בניהולם של פישר ועמית שריג; קבוצות חסות הנוער בניהולם של ד"ר ראובן יעקב פישר ורונן צפריר; פרויקט של משטרת ישראל ואוניברסיטת בן-גוריון בניהולה של פרופ' רחל לב ויזל; מכינות קדם צבאיות בניהולם של זאביק שפריר ומתי חי; קבוצות לנוער דתי מנותק בניהולו של אריאל סוקולוף; וקבוצות ממקווה ישראל בניהולו של רונן צפריר. כן הוקמה עמותת אתגרים לפעילויות אתגר בטבע לבעלי מגבלות.
בהמשך החלו להתפרסם מאמרים ומחקרים ישראלים בתחום זה. ב-1999 פורסם מאמרם של יחזקאל כהן ופרופ' שלמה רומי "מסעות-הישרדות": עקרונות, דרכי יישום והשפעתם על הערכה עצמית ומסוגלות אישית של נוער מנותק בישראל. השתמעויות ליועץ החינוכי". בשנת 2000 התפרסם ספרו של מיכאלי "זמן המדבר", העוסק בתפיסות פילוסופיות סביבתיות ויחסי הגומלין בין אדם לסביבה. ב-2002, בעקבות מסע הישרדות לחבורות רחוב מבאר שבע בפרויקט מטעם המחלקה לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בן-גוריון, פורסם מאמרה של רחל לב-ויזל "חיזוק תחושת יכולת של מתבגרים בסיכון – מחקר פעולה".
ב-2003 נוסד כפר הנוער האתגרי-טיפולי נירים בבוסתן הגליל, בו מהווה הטיפול בשטח מרכיב מרכזי לחינוך וטיפול בבני הנוער. באותה שנה יצאה סדנה ראשונה של "נירים בשכונות" בהנחיית גור ומיכאלי. ב-2004 הוסרטה במדבר יהודה על ידי מוטי הופריכטר סדנת שטח בת 6 ימים עם נערות הוסטל נאות הדר ומעון שפרעם. באותה שנה, בעקבות השתתפות בסדנת הישרדות מדברית, פעלה ד"ר יקירה לוי להכנסת פעילות השטח לתוכנית החינוך בכפר הנוער מנוף.
בשנת 2005 ייסד ד"ר רונן ברגר את תוכנית "תרפיה בטבע בשילוב אמנויות" למנחי קבוצות בטבע.
ב-2006 נוסדה תוכנית "עוצמה במדבר", במסגרת עמותת ענב ובשיתוף רשות חסות הנוער; במהלכה הגדיר מיכאלי את תפקיד המטפלים באמצעות השטח כפונקציה מאחדת בין ניהול לטיפול בשטח ובין סביבה למטופל. בסוף שנת 2007 נערך יום עיון של חסות הנוער בנושא השפעות סדנאות השטח. ב-2008 נכתבו על ידי "צוות שביל" שהוקם בעמותת ענב פרוטוקולים וכלי עבודה לטיפול בשטח, ומאז יצאו במסגרתה מסעות רבים, חלקם בני מספר שבועות. בשנה זו התחיל בכפר הנוער מנוף דויד הרועה את "המסע אל עצמך במדבר" למסע בן 4 הימים פורמט קבוע המתחיל בהליכת לילה ומשלב הליכת זוגות ושיחות בחוליות. תיאור העבודה מופיע בספרים-"ניסים במדבר", ו״ בגלל הרוח - המסע אל הלב הפתוח ״ ובו מרוכזים אבני הדרך וכלים לעבודה במסעות. ב-2009 נערך בעמותה כנס הכשרה ראשון בתחום זה לשירות המבחן לנוער ולמבוגרים; מ-2010 משולבת פעילות השטח בקבוצות טיפוליות של שירותי המבחן, ובמסגרת זו יצאו עד 2013 כ-140 קבוצות. ב-2009 הוקם גם פרויקט "דרך לוטן" למסעות הישרדות לנוער בסיכון, שהחל גם לארגן כנסים שנתיים בתחום זה. כן נוסדה תוכנית הכשרה שנתית למדריכים במכללת וינגייט. ב-2010 הקים מיכאלי את "התוכנית הבינתחומית לטיפול שטח", תוכנית בת שנתיים ללימודי תעודה, בסמינר הקיבוצים.
ב-2011 הוחל בשילוב פעילות טיפולית אתגרית בכפר הנוער ימין אורד. ב-2012 הוקם "איגוד האתגר והלמידה החווייתית בישראל - ACEE". כן נערך כנס ראשון של עמותת אתגרים במכון וינגייט בנושא של התערבויות בשטח, טבע ואתגר.
ב-2014 נפתח מרכז גישה מובילים לשינוי העוסק בפיתוח התחום בציבור החרדי.
ביו דיזל
ביו דיזל הוא סוג של דלק ביולוגי, כלומר דלק מבוסס מולקולות אורגניות המכונות אלקיל – אסטרים ארוכות המורכבות ממולקולות פחמניות כגון: מתיל או אתיל. דלק זה מיוצר משמנים צמחיים או שומן מן החי. ביו דיזל יכול לשמש כתחליף חלקי ואף מלא לסולר המחצבי. הוא יכול להיות מופק משמן צמחי (כגון: סויה, קנולה, קוקוס, תירס, בוטנים ועוד) או להיות ממוחזר משמן טיגון ואף משומן בעלי חיים. הפקת הביו דיזל לרוב כרוכה בתגובה כימית בין תרכובות שומן (ליפידים) לבין מולקולות כהל.
היסטוריה
התהליך הכימי אשר מאפשר להפוך שמן צמחי לביו דיזל מכונה טרנס-אסטריפיקציה. זוהי תגובה בה חלה החלפה של השרשראות הפחמימניות בין מולקולת כהל לבין מולקולת אסטר. התהליך הוצג בשנת 1853 על ידי זוג החוקרים א. דופאי ו- ג'. פאטריק (E. Duffy, J. Patrick). מנוע הדיזל הראשון, שהומצא על ידי רודולף דיזל, בשנת 1893 הונע באמצעות שמן בוטנים. באוגוסט 1937 החוקר הבלגי ג. צ'אביין (G. Chavanne) מאוניברסיטת בריסל, הגיש פטנט בשם "תהליך הייצור של דלקים משמנים צמחיים" (בשפת המקור: fr. "Procédé de Transformation d’Huiles Végétales en Vue de Leur Utilisation comme Carburants) זהו תהליך המתאר את תגובת הטרנס-אסטריפיקציה להפרדת חומצות השומן מהגליצרול על ידי החלפת הגליצרול בכהלים ליניאריים קצרים. זהו האזכור הראשון בהיסטוריה לתהליך הייצור המוכר היום לייצור ביו דיזל. בהמשך, בשנת 1977 החוקר הברזילאי א. פארנטה (E. Parente) המציא והגיש פטנט המתאר את התהליך התעשייתי הראשון מסוגו לייצור ביו דיזל. תהליך זה מסווג כביו דיזל על ידי סטנדרט בינלאומי, אשר מגדיר את מאפייניו ואיכותו של הביו דיזל המופק, וזהו הסטנדרט המקובל על יצרני הרכב. כיום, חברתו של פארנטה Tecbio משתפת פעולה עם נאס"א ויצרנית המטוסים האמריקאית בואינג לקידום והסמכת ביו קרוסין – דלק חלופי נוסף אשר הומצא על ידי החוקר הברזילאי.
מאפיינים
לביו דיזל יש תכונות סיכוך טובות יותר והוא דליק פחות מכל הדלקים נטולי הגופרית השימושיים. הוספה של ביו דיזל לדיזל המחצבי מורידה את השחיקה המכנית של מערכת הדלק במנוע. במערכות הפועלות בלחץ, הוספת הביו דיזל מאריכה במידה מסוימת את אורך החיים של מערכות הזרקת הדלק. יש הטוענים כי השימוש בביו דיזל מעלה את יעילות המנוע, הודות ליתרונות שלו במניעת חיכוך ושריפה מלאה יותר של הדלק.
הערך הקלורי של ביו דיזל תלוי בחומר הגלם ממנו הוא עשוי, כאשר ממוצע הערך הקלורי הוא 37.27 מגה-ג'אול לקילוגרם. ערך זה נמוך ב כ- 9% מהדיזל המחצבי הנמכר בשוק. צבעו של הביו דיזל מגוון ונע בין זהב לחום כהה, כתלות בחומר המוצא שלו. הביו דיזל אינו מסיס במים, הוא בעל נקודת רתיחה גבוהה ולחץ אדים נמוך יותר משל דיזל בהתאמה.
תערובות
ביו דיזל יכול לשמש תחליף עבור רוב מנועי הדיזל, ללא הצורך לבצע בהם שינויים מבניים, וכן לשמש לצורך הסקה ביתית. ניתן להשתמש במגוון יחסי ערבוב, בין הביו-דיזל לדיזל מחצבי רגיל, וכן להשתמש בביו-דיזל בלבד. תערובות כאלו זמינות בשוק גם ללקוחות פרטיים. השיטה הנפוצה לקיטלוג תערובות הדלקים החלופיים האלו היא פקטור "B" אשר מסמל את כמות הביו דיזל בתערובת. למשל סוג B20, מכיל 20% ביו-דיזל והשאר דיזל רגיל. בתערובות של B20 ומטה ניתן לעשות שימוש במנוע דיזל רגיל, ללא צורך בשינויים או עם התאמות מזעריות, כאשר רוצים להשתמש בביודיזל טהור (B100), יש צורך לבצע מספר שינויים במנוע כדי למנוע בעיות של תחזוקה וביצוע. כמו כן, מספר יצרני רכב אינם מכסים נזק שנגרם למנוע או לחלקיו עקב שימוש בדלק חלופי במסגרת האחריות הניתנת על ידי החברה.
ייצור ותפוקה
ישנן מספר שיטות לביצוע תגובת הטרנס-אסטריפיקציה בהן: ריאקטור מנתי או רציף עם סוגי זרזים שונים (לרוב אנאורגני כמו בסיסי או חומצי, או אנזימטי - ליפאז), תהליך בתנאים סופר-קריטיים, שיטות מבוססות על אולטרה סאונד ואפילו שימוש בגלי מיקרוגל. מבחינה כימית, ביו דיזל הוא תערובת של אסטרים מונו אלקיליים המורכבים משרשראות ארוכות של חומצות שומן. התגובה מתרחשת בתמיסה נוזלית כאשר התגובה היא בין טריגליצרידים (1) (המורכבים ממולקולות של חומצת השומן) לביו מולקולות כהל (2) (הכהל הנפוץ ביותר בתגובת הטרנס-אסטריפיקציה הוא מתנול). תוצר התגובה המתקבל הוא מולקולת מתיל-אסטר המכונה גם FAME - Fatty acid methyl ester. ניתן להשתמש גם באתנול על אף שהוא יקר יותר ולקבל אתיל-אסטר (Fatty Acid Ethyl Ester – FAEE) ובכהלים ארוכים יותר, כגון איזופרופנול ובוטאנול, אך יעילות התגובה יורדת כלל שמשתמשים בכוהל ארוך יותר. תוצרי האסטרפיקציה הם אסטרים אלקיליים (3) ותוצר הלואי הוא הגליצרול (4). עבור כל טון של ביו דיזל מיוצר, נוצרים 100 קילוגרמים של גליצרול. בעבר היה משתלם למכור את הגליצרול הלא מעובד לתעשיות אחרות, אך כיום זהו שלב שאינו מוסיף לרווחיות התהליך. לאחר ביצוע התהליך הביודיזל נבדל משמן צמחי נוזלי ביכולת השריפה שלו הדומה לזו של דיזל מחצבי המופק מנפט. מקור המתנול בו משתמשים במרבית התהליכים לייצור ביו דיזל הוא מדלק, אך ישנם מקורות להפקת מתנול מתחדש בתעשיות המשתמשות בפחמן דו-חמצני ובביו מסה כחומרי גלם. בצורה כזו ניתן להוריד את השימוש במשאבים מתכלים לאפס.
תנובה
בדיקת הכדאיות של ייצור ביו דיזל מתבצעת בעזרת בדיקת התנובה המתקבלת מגידולים חקלאיים ליחידת השטח אשר תספק כמות ביו דיזל לכלי רכב. יש צורך לכמת את השטח החקלאי הדרוש לייצור ביו דיזל בקנה מידה תעשייתי.
יעילות וטיעונים כלכליים
כאשר מדובר ביעילות חשוב לקחת בחשבון גם את צריכת המשאבים (הדלק) הנדרשת לצורך עיבוד הקרקע, זריעה, קצירה וכדומה. על פי מחקר שנערך ברשות עמק טנסי, בחווה ממוצעת יש צריכה של 82 ליטרים של דלק לדונם אדמה עליה גדל סוג יבול אחד. בעוד שבממוצע התנובה היא כ-1,030-1,350 ליטר לדונם. ממאזן זה מתקבל כי היחס בין הכמות המושקעת לנצרכת הוא בערך 1:15. יעילות תהליך הפוטוסינתזה (קיבוע פחמן דו-חמצני ליצירת מולקולות אורגניות) בצמחים הוא 3-6% מאנרגיית השמש הזמינה. בהנחה שכל הצמח (פרי, גבעולים ועלים) נדרש ליצור ביו דיזל, היעילות של התהליך הכולל היא בערך 1%. כאשר משווים נתונים אלו למקור אנרגיה חלופית כגון תא פוטו-וולטאי המשולב עם מנוע חשמלי (מבוסס סוללה), היעילות של הפקת ביו דיזל נמוכה יותר. אך, הרווחיות מנקודת מבט על עלות הייצור מטה את הכף לטובת הביו דיזל עקב צפיפות האנרגיה הנמוכה של הסוללות ברכבים החשמליים. מנגד מחקר משנת 2005 מגלה כי בתהליך הייצור של ביו דיזל מצמח הסויה נצרכת כמות דלק מחצבי גדולה ב 27% מהכמות המופקת, ו-118% יותר כאשר הפקת הביו דיזל נעשית מפרחי חמניה. השוואות אלו אינן מספיקות כדי לקבל החלטה חד משמעית האם התהליך משתלם. יש לקחת בחשבון גורמים נוספים כגון: כמות האנרגיה הדרושה לתהליך במונחים של דלק מחצבי, תנובת הדלק מהשמן הגולמי, השפעת הביו דיזל על מחירי המזון ובהתאמה השפעה זו על מחירי הביו דיזל לעומת דיזל המופק מנפט, זיהום וצריכת מים מחוות חקלאיות, הידלדלות הקרקע וכן עלויות חיצוניות נוספות הנובעות משיקולים פוליטיים וצבאיים הנובעים מחוסר התלות בארצות עשירות במשאבים טבעיים אשר מכתיבות את מחירי הדלק המחצבי. לנושא הסבוך ועמוס בפרטים זה נוסף הנושא של ניצול קרקע, המעבר לרכבים המונעים על ביו דיזל טהור ידרוש שטחי ענק לגידול יבולים, גם אם שטחים אלו לא יתחרו על קרקע המנוצלת למזון. אם התעשייה תנצל רק צמחים מסורתיים אשר משמשים למזון, למרבית מדינות העולם לא יהיה מספיק קרקע חקלאית כדי ספק את כל דרישות האנרגיה של המדינה. בנוסף אזורים רבים לא יוכלו להרשות לעצמם להסב קרקעות אלו לצורכי אנרגיה עקב מחסור במזון.
יישומים
כאמור ניתן להשתמש בביו דיזל טהור (B100) או בתערובות שלו עם דיזל מחצבי ברוב מנועי הזרקת דלק המיועדים לשימוש בדיזל. לביו דיזל תכונות המסה שונות מאשר לדיזל מחצבי, והוא שוחק רכיבים העשויים גומי טבעי המצויים בצנרת של כלי רכב (במיוחד רכבים ששנת הייצור שלהם מוקדמת מ-1992). לכן, לרוב יש צורך להחליף חלקים בצנרת, מסננים ואטמים במשאבת הדלק העשויים גומי, לחומרים עמידים יותר כגון FKM.
זמינות והפצה
מאז שהועבר החוק ל"פעילות אנרגטית שנת 2005" (Energy Policy Act of 2005) בארצות הברית, השימוש בביו דיזל נהיה נפוץ יותר. בבריטניה, הממשלה הוציאה הוראה אשר מחייבת את ספקי הדלקים לספק 5% דלקים מתחדשים מסך הדלקים הנמכרים בבריטניה (Renewable Transport Fuel Obligation), זאת עד 2010. באשר לסולר המיועד לתחבורה, מכירת דיזל מסוג B5 היא פתרון אפקטיבי למימוש ההוראה.
שימוש ברכבים ומוכנות יצרני הרכב
מספר כלי רכב ייעודיים לשימוש בביו דיזל יוצרו בשנים האחרונות, בהם: רכב השטח של חברת קרייזלר, Liberty CRD, שהוגדר כמתאים לתערובת של 5% ביו דיזל. בשנת 2007, החברה הביעה רצון להרחיב את האחריות הניתנת על רכביה גם לדיזל בהרכב של 20% ביו דיזל, בתנאי שיהיה תקן לאיכות הביו דיזל המשווק בארצות הברית. גם חברת פולקסווגן הגרמנית הצהירה כי היא מעוניינת לייצר מספר דגמים אשר יהיו בעלי תשתית תואמת לביו דיזל טהור (B100) ולביו דיזל מסוג B5 המיוצר משמן זרעי-ענבים ותואם את תקן EN-14214. האחריות שתינתן תחול על הרכבים בהם יעשה שימוש בסוגי הדיזל המוזכרים.