cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלסטוגרפיה
הדמיית גמישות גלי S wave (SWEI)
בהדמיית אלסטיות של גלי S wave (SWEI), בדומה ל- ARFI, מופעלת 'דחיפה' עמוק ברקמה על ידי כוח קרינה אקוסטי. ההפרעה שנוצרת בעקבות דחיפה זו עוברת הצידה דרך הרקמה כגל S wave. צפייה במהירות בה הגל מגיע למיקומים רוחביים שונים, באמצעות שיטת הדמיה כמו אולטרסאונד או MRI, מאפשרת להסיק על נוקשות הרקמה שבאמצע. מכיוון שהמונחים "הדמיית גמישות" ו"אלסטוגרפיה" הם מילים נרדפות, המונח המקורי SWEI המציין את הטכנולוגיה למיפוי גמישות באמצעות גלי S wave נקרא לעיתים קרובות SWE. ההבדל העיקרי בין SWEI ל-ARFI הוא ש-SWEI מבוסס על שימוש בגלי S wave המתפשטים לרוחב מציר הקורה, ויצירת מפת גמישות על ידי מדידת פרמטרים של התפשטות גלי S wave, ואילו ARFI מקבל מידע על גמישות מציר קרן הדחיפה ומשתמש בדחיפות מרובות, ליצירת מפת נוקשות דו-ממדית. SWEI מיושם בהדמיית גזירה על-קולית (SSI), אחת השיטות המתקדמות ביותר באלסטוגרפיית אולטראסאונד.
הדמיית גזירה על-קולית (SSI)
גישה זו הוכיחה תועלת קלינית בהדמיית שד, בלוטת התריס, כבד, ערמונית ושלד. SSI משמש לבדיקת שד עם מספר מתמרים ליניאריים ברזולוציה גבוהה. מחקר גדול, שבוצע במרכזי הדמיית שד רבים, הוכיח הן שחזור והן שיפור משמעותי בסיווג נגעי השד כאשר תמונות אלסטוגרפיית גלי S wave מתווספות לפרשנות של תמונות אולטרסאונד במצב B-mode סטנדרטי ותמונות אולטרסאונד צבעוניות.
אלסטוגרפיה חולפת (Transient elastography)
אלסטוגרפיה חולפת נותנת תמונה חד-ממדית כמותית (כלומר קו) של נוקשות רקמות. היא פועלת על ידי גרימת רטט בעור בעזרת מנוע, ליצירת עיוות חולף ברקמה (גל S wave), והדמיית תנועת העיוות כאשר הוא עובר עמוק יותר לתוך הגוף, באמצעות קרן אולטרסאונד חד-ממדי. לאחר מכן היא מציגה קו כמותי של נתוני נוקשות רקמות (המודול של יאנג). טכניקה זו משמשת בעיקר את מערכת פיברוסקאן (Fibroscan), המשמשת להערכת כבד, למשל, לאבחון שחמת הכבד. אלסטוגרפיה ארעית נקראה בתחילה אלסטוגרפית דופק תלוית-זמן (Time-Resolved Pulse Elastography) כאשר הוצגה בסוף שנות התשעים. הטכניקה נשענת על רטט מכני חולף המשמש להנעת גל S wave לרקמה. ניתן לעקוב אחר התפשטות הגל באמצעות אולטרסאונד, על מנת להעריך את מהירות הגל שממנה נגזר המודול של יאנג בהשערה של הומוגניות, איזוטרופיה וגמישות טהורה (E = 3ρV²). יתרון חשוב של אלסטוגרפיה חולפת בהשוואה לטכניקות אלסטוגרפיה הרמונית הוא הפרדת גלי S wave מגלי דחיסה. ניתן ליישם את הטכניקה בממד אחד ושני ממדים, דבר הדורש פיתוח של סורק אולטראסאונד מהיר. פותח יישום מיוחד לאלסטוגרפיה חולפת חד-ממשית, הנקראת VCTE, להערכת הקשיחות הממוצעת של כבד המתאימה לפיברוזיס בכבד משוער על ידי ביופסיה. טכניקה זו מיושמת במכשיר פיברוסקאן, אשר יכול גם להעריך את פרמטר ההנחתה המבוקרת (CAP) המהווה סמן מובהק לסטאטוזיס בכבד.
אלסטוגרפיה של תהודה מגנטית (MRE)
אלסטוגרפיה של תהודה מגנטית (MRE) הוצגה באמצע שנות התשעים, ויישומים קליניים רבים שלה נחקרו. ב-MRE משתמשים ברטט מכני על פני גופו של המטופל; זה יוצר גלי S wave שעוברים לרקמות העמוקות יותר של המטופל. נעשה שימוש ברכישת תמונות הדמיה רצופות על מנת למדוד את מהירות הגלים ובאמצעותה ניתן להסיק את נוקשות הרקמה (מודול הגזירה). התוצאה של סריקת MRE היא מפה תלת-ממדית כמותית של נוקשות הרקמות, כמו גם תמונת MRI קונבנציונלית.
אלסטוגרפיה של MR ראתה התקדמות משמעותית במהלך השנים האחרונות, עם זמני רכישה של עד דקה או פחות, והיא שימשה במגוון יישומים רפואיים, כולל מחקר קרדיולוגי על לב אנושי חי. זמן הרכישה הקצר של MR אלסטוגרפיה הופך אותו גם לתחרותי לטכניקות אלסטוגרפיה אחרות.
טכניקות אחרות
הדמיית מישוש כוללת תרגום תוצאות של "מגע" דיגיטלי לתמונה. עקרונות פיזיקליים רבים נחקרו למימוש חיישני מישוש: עקרונות התנגדותיים, אינדוקטיביים, קיבוליים, אופטו-אלקטריים, מגנטיים, פיזואלקטריים ואלקטרואקוסטיים, במגוון תצורות.
מחקרי אוכלוסייה
במחקר של אוניברסיטת בריסטול, "Children of the 90s", נמצא ש-2.5% מתוך 4,000 אנשים שנולדו בשנים 1991 ו-1992 התגלו בסריקת אולטרסאונד בגיל 18 כבעלי מחלת כבד שומנית לא אלכוהולית; כעבור חמש שנים אלסטוגרפיה חולפת (פיברוסקאן) מצאה שללמעלה מ-20% מהם יש משקעים שומניים בכבד של סטאטוזיס, מה שמעיד על מחלת כבד שומני שאינה אלכוהולית; מחצית מהם סווגו כחמורים. בסריקות נמצא גם כי 2.4% מהם סובלים מהצטלקות בכבד בפיברוזיס, דבר שעלול להוביל לשחמת הכבד.
פיין סטריט 70
פיין סטריט 70, לשעבר בניין אמריקן אינטרנשיונל (באנגלית: American International Building) הוא גורד שחקים בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
גובהו של הבניין 290 מטרים והוא בעל 66 קומות. הוא ממוקם במנהטן תחתית בדרום האי מנהטן.
היסטוריה
בניין אמריקן אינטרנשיונל נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-20 במהלך "מרוץ בניית גורדי השחקים של ניו יורק" - המרוץ לבנות את הבניין הגבוה בעולם. בהתאם לסגנון התקופה, וכדי לאפשר את מהירות הבנייה - למבנה חרוט, בסגנון גותי. הבניין, המצוי ברחוב פיין מס' 70, הושלם בשנת 1932.
הבניין היה הגבוה ביותר בדרום מנהטן עד לבניית מרכז הסחר העולמי בשנות ה-70. כיום, הוא הבניין השני בגובהו באזור.
בקומה ה-66 של הבניין מצויה קומת תצפית, שאינה פתוחה לקהל הרחב.
בעת בניית הבניין הותקנו בו מעליות בנות שתי קומות - אשר שירתו שתי קומות רצופות בו זמנית, אולם מתקן זה היה לא נוח לשימוש והוחלף במעליות רגילות.
המבנה באומנות
הבניין מופיע בסרטים רבים ובהם "ספיידרמן" ו"ארמגדון".
זנאיד בונפרטה
זנאיד לטיציה ז'ולי בונפרטה, נסיכת קאנינו ומוסיניינו (בצרפתית: Zénaïde Laetitia Julie Bonaparte, Princess of Canino and Musignano; 8 ביולי 1801 - 8 באוגוסט 1854) הייתה בתם של ז'וזף בונפרטה וז'ולי קלארי.
ביוגרפיה
זנאיד נולדה ב-8 ביולי 1801 כבתם של ז'וזף בונפרטה בנו של קרלו בואונפרטה ואחיו של נפוליאון בונפרטה, וז'ולי קלארי אחותה של דזירה קלארי מלכת שוודיה. הייתה לה אחות קטנה בשם שרלוט. ב-1804 הכתיר עצמו דודה נפוליאון בתואר "קיסר צרפת", והעניק לזנאיד ואמה את התואר "נסיכות קיסריות". ב-1806 מינה נפוליאון את אביה לכמלך נאפולי ומלך סיציליה. ב-1808 הוא העביר את תפקידו לז'ואקים מירא ומינה את ז'וזף למלך ספרד. ב-1814 הציע נפוליאון לז'וזף לחתן את זנאיד עם פרננדו השביעי, מלך ספרד המודח מבית בורבון. ההצעה נדחתה בידי ז'וזף. לאחר נפוליאון הובס בקרב ווטרלו וגלה לאי סנט הלנה, יצא אביה לגלות בארצות הברית והתיישב באחוזה בניו ג'רזי. זנאיד ליוותה אותו בתחילה, אולם בהמשך חזרה לאירופה לשהות עם אמה. בסופו של דבר נישאה זנאיד ב-29 ביוני 1822, בבריסל, נישאה לדודנה שארל לוסיאן בונפרטה, בנו של דודה לוסיאן בונפרטה. את אחותה שרלוט השיאו הוריה לנפוליאון לואי בונפרטה, בנו של לואי בונפרטה. בני בונפרטה האמינו כי הם עתידים לחזור לשלטון בצרפת, ועל כן ניסו לאחד את המשפחה כמה שאפשר.
חרף העובדה שנישואיה היו פוליטיים בעיקרם, הרי שהיא ובעלה הסתדרו היטב והקשר ביניהם היה חם. בעלה היה אורניתולוג ידוע, וקרא לסוג יונת זנאידה על שמה. היא ילדה לו 12 ילדים. היא מתה בנאפולי ב-8 באוגוסט 1854 בגיל 53.
משפחתה
זנאיד ילדה לשארל לוסיאן בונפרטה 12 ילדים:
הבחירות הכלליות בבריטניה 1852
הבחירות הכלליות בבריטניה 1852 התרחשו בתאריכים 7 ביולי–31 ביולי 1852. בבחירות אלו ניצח אדוארד סמית-סטנלי מן המפלגה השמרנית את ראש הממשלה המכהן ג'ון ראסל מן המפלגה הוויגית. זוהי הייתה הפעם השנייה ברצף שסמית-סטנלי וראסל התחרו זה מול זה בבחירות. מערכת בחירות זו נחשבת למשמעותית במיוחד בהיסטוריה הפוליטית של בריטניה, שבה המפלגה השמרנית הפכה למפלגת אצולה כפרית, והפלגה הוויגית (הליברלית יותר) הפכה למייצגת הבורגנות העירונית. אלו גם היו אחת מן מערכות הבחירות הצמודות ביותר בתולדות המדינה, כאשר ההפרש בין המפלגות היו מושבים בודדים. תקופה זו חלה בצילו של מחלוקות רבות אודות התקציב וחוקי הדגן.
כמו בבחירות הקודמות, המפלגה הוויגית קיבלה את רוב הקולות, אך המפלגה השמרנית היא זו שקיבלה את רוב המושבים בפרלמנט. לאחר הבחירות סמית-סטנלי השמרן נתקל בקשיים להרכיב ממשלה בעקבות פיצולים ופילוגים במפלגתו. בסופו של דבר הממשלה השמרנית נפלה בדצמבר 1852, ואת סמית-סטנלי ירש ג'ורג' המילטון-גורדון. ממשלה זו גם קרסה בשנת 1855 בעקבות המעורבות הבריטית במלחמת קרים.
עוגת מזון השטן
עוגת מזון השטן או עוגת השטן היא עוגת שכבות לחה, אוורירית ועשירה בשוקולד. העוגה נחשבת למקבילה לעוגת מזון המלאכים. בשל המתכונים וזמינות הרכיבים שהשתנו במהלך המאה העשרים, קשה לקבוע מה מבדיל עוגה זאת מעוגת שוקולד, אם כי לרוב עוגה זאת מכילה יותר שוקולד מעוגת שוקולד רגילה ולכן תהיה כהה יותר. על פי רוב העוגה תוגש עם ציפוי שוקולד.
היסטוריה
עוגת מזון השטן לרוב תהיה לחה ואוורירית יותר מעוגות שוקולד אחרות, וכן היא תכיל מוצקי קקאו ולא שוקולד לאפייה וכן פולי קפה. היעדר שוקולד מותך והוספת קפה לעוגה הוא לרוב מה שמבדיל את העוגה מעוגת שוקולד, אולם ישנם מתכונים הכוללים את כל הרכיבים והתוצאה היא עוגת שוקולד עשירה אף יותר בטעמה. כמו כן, בהכנת העוגה נעשה שימוש במים חמים ולא בחלב, הבדל משמעותי נוסף בין העוגות.
עוגת מזון השטן נבדלת מעוגות שוקולד אחרות בכך שהיא מכילה יותר סודה לשתייה, מה שמעניק לה גוון שחור מהגוני יותר. בין שאר המרכיבים ניתן למנות חמאה (או תחליף), חלבוני ביצים, קמח (בעוד שכמה עוגות שוקולד כלל לא מכילות קמח) ופחות ביצים לעומת עוגות שוקולד. עוגה זו הומצאה בארצות הברית בתחילת המאה העשרים, כאשר המתכון המודפס הראשון שלה ראה אור כבר בשנת 1905.
עוגה דומה, עוגת קטיפה אדומה, מזכירה מאוד את עוגת מזון השטן, ובשלב כלשהו במהלך המאה שמות העוגות הוחלפו בספרי המתכונים. רוב עוגות הקטיפה האדומה מכילות כיום צבע מאכל אדום, אך גם בלעדיו, התגובה הכימית של החומץ וחלב החמאה חושפת את צבעו האדום של האנתוציאנין במוצקי הקקאו. כאשר משתמשים בו בעוגות, חומץ גורם להאדמה של הקקאו בעת אפייה. גוון טבעי זה הוא ככל הנראה המקור לשם "קטיפה אדומה" וכן "מזון השטן" וכן רשימה ארוכה של שמות דומים עבור עוגות שוקולד.
מיכאל וייגל
מיכאל דוד וייגל (נולד ב-1 באפריל 1970) הוא שחקן תיאטרון, שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי. נחשב לאחד מגדולי השחקנים בקולנוע החרדי.
ביוגרפיה
וייגל נולד וגדל ברמת השרון כבן זקונים לזוג הורים ניצולי שואה וגדל כחילוני. אביו, שנולד באוסטריה ושרד את גטו טרזיינשטט, היה יו"ר אגודת הסטודנטים היהודים בווינה, ובישראל היה מנהל מחלקה אורתופדית בבית חולים השרון. אימו, חנה, נולדה בפולין שרדה את גטו קרקוב והייתה אחות רנטגן.
בילדותו נמשך לשני תחומים: טבע ותיאטרון. הרבה לעשות הצגות לחבריו, להתחפש ולשחק מול המראה. אביו, שהיה קוסם בעברו, לימד אותו מספר קסמים ואיתם הופיע מול חבריו. על ילדותו סיפר וייגל בריאיון לעיתון בשבע: "ביום חול רגיל הייתי מסוגל להתלבש, וללכת מדלת לדלת כדי לעשות הצגות לשכנים... בגיל 10 כבר העברתי לחברים מעין חוג דרמה במקלט השכונתי. מאוד אהבתי את זה".
בצה"ל שירת בתיאטרון צה"ל ואף פיקד שם על עודד מנשה, מיכל ינאי וניצן הס. מיד אחרי הצבא למד בסטודיו למשחק של ניסן נתיב.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
בין השנים 1992–1993 גילם את הבובה "אפילו" בתוכנית הטלוויזיה "המחסן של כאילו" בכיכובו של אריה מוסקונה ושודרה בערוץ הילדים. בשנת 1994 השתתף לצד נאור ציון, שרון אלימלך ונבו קמחי בתוכנית המערכונים "נפלו על הראש" ששודרה בשידורי "קשת" בערוץ 2. בין השנים 1996–1998 גילם את אבי אדיר לצד גילי שושן, דני שטג, אורנה פיטוסי ועינת ויצמן בסדרת הטלוויזיה המצליחה "הפוך". בין השנים 1998–2000 גילם את הבובה לואי בתוכנית הטלוויזיה לילדים "הביגבגים" ששודרה בערוץ הילדים. לאחר חזרתו בתשובה, ב-2004 גילם בוחן אתרוגים בסרטו של גידי דר "האושפיזין". ב-2012 גילם את שטרייכר בסרטה של רמה בורשטין "למלא את החלל". ב-2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "שטיסל". בשנת 2022 גילם רב ודיין בסרט "עקרה" שכתב וביים הרב מרדכי ורדי.
קריירה בתיאטרון
היה חבר (בין השאר לצד יוסי עיני, סיגלית פוקס, דוית גביש וגיא לואל) בקבוצה הראשונה של "צעירי הבימה" שהקים אילן רונן המנהל האמנותי של התיאטרון והעלתה הצגות בקו יותר צעיר ונועז. במסגרת קבוצה זו, בשנת 1996 גילם את ליגוריו במחזה "מנדרגולה", השתתף ב-1997 ב"ערב אימפרוביזציה - משחקי תיאטרון". באותה שנה גילם את יוסאריאן במחזה "מלכוד 22" שביים אילן רונן ע"פ ספרו של ג'וזף הלר והשתתף לצד אברהם רונאי, אלכס פלג, שלמה בר-שביט, שמעון לב-ארי, נחום בוכמן, דבורה ברטונוב, עדה טל, אושרי כהן, ליא קניג ואורנה רוטברג ב"סיפורי הבימה" - האירוע המרכזי של חגיגות 80 שנה לתיאטרון הבימה בו שחקנים וותיקים וצעירים מעלים את סיפור "הבימה". ב-1999 גילם את המספר ועוד דמויות במחזה שביים אילן רונן "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט. בשנת 1998, לאחר סיום הסדרה "הפוך" גילם את יהודה עציון (מראשי המחתרת היהודית) בהצגה "מלחמת אחים" שכתב וביים אילן רונן ומשווה את הקוטביות הפוליטית של עם ישראל בימי בית שני לתקופתנו.
חזרתו בתשובה
כבר בשנת 1996, בראיון הראשון שנערך עמו בעיתון "פנאי פלוס", התגלו נטיותיו הרוחניות, כאשר תיאר התרחשויות מיסטיות שאירעו מאחורי הקלעים של הסדרה "הפוך". הוא סיפר שם שלדעתו יש אלמנט נבואי בתסריט הסדרה, ושדברים שקרו בה התרחשו אחר כך במציאות. כמו כן התגלה באותו ראיון כאדם צנוע המתרחק מפרסום יתר והערצה. במהלך העבודה על ההצגה "מלחמת אחים" השחקנים ערכו במשך חצי שנה מחקר היסטורי-דתי-פילוסופי על העם היהודי בימים ההם, במהלכו שמעו שיעורים מרבנים וביקרו במנהרות הכותל. בעקבות כך התעניין וייגל ביהדות, החל תהליך של חזרה בתשובה בעזרת הרב יוסף שמואל גרליצקי והתקרב לחסידות חב"ד.
מאז חזרתו בתשובה שיחק בעשרות סרטי קולנוע חרדי של האחים גרובייס, יהודה גרובייס, "ניצוצות של קדושה", "פרי עץ הדעת" ("לילה בגומחה", "שדה מוקשים" ו"הנבל הכחול"), "אולפני דינור", "עולם ומלואו" ועוד. מלמד משחק בבית הספר למשחק "אספקלריא" ובתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
בשנת 2018 גילם את אהרון מרגלית בהצגה "אתהלך" שכתב וביים בן לוין ע"פ הספר בעל אותו השם, בהפקת תיאטרון נקודה טובה. באותה שנה גילם כתפקיד ראשי את דמותו של פנחס - משגיח בישיבה חרדית בסרטו של שניאור אנטבי "מודה במקצת", לצד השחקנים שולי רנד, תומר קאפון, נתן נתנזון ועוד.
בשנת 2020 גילם את אביו של "יענקל'ה הכונס" בקליפ שהופק עבור טקס סיום הש"ס שנערך על ידי אגודת ישראל במחזור ה-13 של הדף היומי.
חיים אישיים
וייגל מתגורר בכפר חב"ד, נשוי לשולמית ואב לשמונה, חלק מבניו אף מופיעים איתו בהופעות.
פוריין אפייר
פוריין אפייר (באנגלית: Foreign Affair) הייתה להקה בה היו חברים ברי סחרוף ורמי פורטיס, במקביל לתחילת פעולתם כפורטיסחרוף.
לאחר שההרכב מינימל קומפקט התפרק, חזרו סחרוף ופורטיס לישראל והחלו לעבוד על האלבום סיפורים מהקופסא של פורטיס. במקביל עבדו תחת השם Foreign Affair גם על האלבום East on Fire, המשלב מוזיקת רוק, דאנס, מוזיקה ערבית ומוזיקה אלקטרונית במטרה להמשיך את הקריירה בחו"ל שהחלה עם מינימל קומפקט. בשנת 1988 יצא האלבום, בעברית, אנגלית וג'יבריש, תחת חברת התקליטים הבלגית "קראמד דיסקס". מייסד החברה ובעליה, מרק הולנדר, השתתף כנגן באלבום.
בשנת 1989 יצאו פורטיס וסחרוף, תחת השם Foriegn Affair לסיבוב הופעות באירופה. בשנת 1990, לאחר סיבוב ההופעות של סיפורים מהקופסא, הופיעו בישראל יחד עם גיל סמטנה, ז'אן ז'אק גולדברג ויובל שפריר.
קרוקס
קרוקס בע"מ (באנגלית: Crocs, Inc.) היא חברה אמריקנית שנוסדה ב-1999 במחוז בולדר, קולורדו תחת השם ווסטרן ברנד, ב-2002 שונה שמה לקרוקס והחברה החל לשווק נעל שפותחה ויוצרה על ידי החברה הקנדית Finprojects. לחברה זו היו שני משווקים חברת קרוקס וחברת הוליס שהחלו ביחד לשווק את מוצריה באזורים שונים. במשבר של 2008 החברה עמדה בפני קריסה עקב החזקת מלאי ענק ללא שימוש, לאחר הבאת מנכ"ל חדש ושינוי אסטרטגיית השיווק שלה והוספת דגמי נעליים נוספים חזרה החברה לריווחיות.
במקור נועדו נעלי הקרוקס למטרות שיט, בעיקר בגלל שהסוליה לא החליקה ולא השאירה סימנים על סיפון כלי השיט. בשנת 2003, הפכו נעלי הקרוקס לאופנה פופולרית. קרוקס הציגו את המודל הראשון שלהם, ה"ביצ'" (מילולית: חוף), בנובמבר 2002 בתערוכת סירות. למרות מסע השיווק הקטן שלהן, הנעליים הפכו לפופולריות מאוד בארצות הברית ובשאר העולם בעיקר בזכות העיצוב המיוחד שלהן ודו"חות רפואיים המעידים על יתרונותיהן.
מוצרי החברה מיובאים לישראל על ידי Weshoes משנת 2005.
jibbitz
ה"jibbitz" הם קישוטי גומי בצורות שונות אשר ניתן להכניס לחורי האוורור בחלק מדגמי הcrocs.
חברת crocs בעצמה מייצרת "jibbitz" אך גם גופים צד-שלישי מייצרים כאלה.
בלח'
בַּלְח' (בפשטו ודארי: بلخ) היא עיר עתיקה באזור צפון אפגניסטן, בקרבת העיר הגדולה מזאר-י שריף. מרקו פולו תיאר אותה בתחילת המאה ה-13 כ"עיר גדולה ואצילית" ומרכז גדול של השכלה, אך העיר נהרסה מספר פעמים בידי כובשים זרים ודעכה מאז ימי הביניים. כיום נותרו במקומה עיירה קטנה ושרידים ארכאולוגים.
בעת העתיקה העיר הייתה ידועה בשם "באקטרה", שניתן לה על ידי היוונים, וזהו מקור השם באקטריה שניתן לאזור שבו שכנה העיר. העיר הייתה מרכז חשוב של הדת הזורואסטרית ובימי הביניים הייתה אחד המרכזים הכלכליים והתרבותיים של העולם המוסלמי המזרחי. אחד המלומדים הגדולים שיצאו ממנה הוא חיוי הבלכי היהודי. היא נהרסה בידי ג'ינגיס חאן בשנת 1220 ושוב על ידי טימור לנג במחצית השנייה של המאה ה-14, אך נבנתה חלקית מחדש מאוחר יותר. בתחילת המאה ה-20 היו בעיר לא יותר מ-500 בתים של אפגנים מקומיים וכן קהילה יהודית קטנה. במהלך המאה ה-20 העיירה הורחבה ועברה תהליך מודרניזציה קל, והיא ידועה כיום בגין תעשיית הכותנה שלה. בקרבת העיר נמצאים מונומנטים ששרדו מימי הביניים, וכן מוזיאון לארכאולוגיה שנפגע מספר פעמים במהלך מלחמת אפגניסטן.
המועצה הלבנה
המועצה הלבנה (The White Council) היא מושג מתוך עולם הפנטזיה של הסופר ג'ון רונלד רעואל טולקין בטרילוגיית שר הטבעות ובספרו הסילמריליון.
תולדותיה
המועצה הלבנה, שנקראת גם "מועצת החכמים" (The Council of The Wise), התכנסה לראשונה באופן-רשמי בשנת 2463 לעידן השלישי, עידן הטבעת, שבקצו (שנת 3019) הושמדה הטבעת האחת; זאת למרות שלמעשה, חברי המועצה הלבנה נהגו להיוועץ יחדיו עוד בטרם נוסדה המועצה באופן רשמי. מי שהגה את רעיון המועצה וקרא לכנס אותה, הייתה הגבירה גלדריאל, מלכת אלפי היערות.
ייעודה
המועצה הלבנה היא מנגנון שנועד לתכנן את המלחמה והמגננה מול כוחות הרשע, בעיקר של הטבעת-האחת. חלק נרחב מתפקידו היה למנוע מהטבעת להגיע לשר-הטבעות, סאורון, אדונה אשר יצר אותה. חברי המועצה הלבנה קיוו שהטבעת לא תימצא לעולם (מלבד סארומן, שרצה אותה לעצמו), ולכל הפחות שתיפול לידיים טהורות שיצליחו לעמוד בפיתוי שלה, ואפילו יביאו להשמדתה.
חברי המועצה
מלבד החברים הקבועים היו גם חברים נוספים ממנהיגי העלפים שהצטרפו לעיתים רחוקות. כמו כן, ייתכן והשתתף במועצה גם רדגסט החום, אחד האיסטרי וידיד קרוב של גנדלף, שהמעיט לבוא בתקשורת עם הגזעים בני-החורין (עלפים, רועי-עצים, בני-אדם, גמדאים והוביטים) והעדיף על פניהם את הידידות עם החיות, בהתכנסותה האחרונה הצטרפו גם גלואין, גימלי, בילבו בגינס, פרודו, פיפין, סם ומרי.
בראש המועצה
בראשית דרכה של המועצה הלבנה, עמד סארומן הלבן בראשה, כיוון שהיה מנהיג האיסטרי. גלדריאל, שהגתה את רעיון המועצה, ביקשה מגנדלף אותו חיבבה ולטיבו הייתה מודעת שיעמוד הוא בראשה, כיוון שיכולתה לזהות רוע הביאה אותה שלא לבטוח בסארומן. גנדלף סירב להיות ראש מועצת החכמים, בטענה כי הוא לא מעוניין במטלות ומחויבויות נוספות, חוץ מהאחת שהטילו עליו כוחות המערב. סארומן תמיד תיעב את העלפים, ומן הרגע שגלדריאל חשפה את רצונה, הוא תיעב אותה ואת גנדלף ביותר (את הקנאה בגנדלף הוא פיתח עוד לפני-כן, כאשר קירדן מסר את הטבעת נריה לגנדלף, ולא לו), אך בינתיים שמר סרומן את השנאה בלבו. למרות כל זאת, גלדריאל הצטערה על סירובו של גנדלף, ומאותו יום הייתה בטוחה שכל המהלכים בארץ התיכונה היו יכולים להיות שונים לטובה אילו גנדלף עמד בראש המועצה.
פעולותיה
המועצה הלבנה הייתה חיונית מאוד להתרחשויות בארץ התיכונה, ובלעדיה פני הדברים היו יכולים להיות שונים. המועצה הלבנה הגיעה לבדה לכל הגילויים על-אודות הרשע והאפילה שהלכו והתפשטו בעידן השלישי, לאחר תבוסתו והיעלמותו של סאורון, שר האופל ואובדן הטבעת-האחת. המועצה הלבנה חקרה, למשל, את הצל והאימה שירדו על דרום יער-אופל. הם גילו שהישות המסתורית, המכונה "בעל-האוב", אשר שוכנת שם, היא לא אחר מאשר סאורון, שמסתתר כדי להשיב לעצמו את כוחותיו. במועצה הלבנה הוכרע כי על העלפים של לורין לצאת להתקפה ביער-אופל, כי עדיין שררו שם כשפים אפלים, זדון ורוע נורא, ויצורים איומים שנבראו בתוך האפלה חיו שם. סארומן הלבן התנגד בהחלט ומנע את ההתקפה מסיבותיו שלו. גם אם דעת סארומן הייתה תמוהה בעיני המועצה, היא ביטלה את ההתקפה. רק מאוחר יותר קראה המועצה בשנית לצאת להתקפה, וסארומן כבר לא אמר דבר נגד ההכרעה. זו דוגמה לכוונתה של גלדריאל, בכך שסארומן כיזב ושיקר לטובתו הזדונית, וכך גרם להרבה זמן להתבזבז.
הטבעת האחת וסופה של המועצה
גנדלף האפור היה זה שגילה, לאחר הרבה פקפוק וחוסר-ביטחון, כי הטבעת האחת נמצאת בפלך (ארץ ההוביטים), ובילבו בגינס, אשר מחזיק בה, בכלל לא מבין מה הערך של החפץ העשוי זהב. ספקותיו התגברו כששיקר סארומן ואמר שטבעת-השליטה אבדה בים לצמיתות, זאת כדי שיוכל להמשיך בחיפושים אחר הטבעת לבדו.
כשגנדלף היה בטוח בכך - עת שהטבעת-האחת ניתנה כמתנה לפרודו בגינס, אחיינו של בילבו, - הוא סיפר זאת למועצה הלבנה (חוץ מלסארומן, שהחל להתרחק ולא להופיע במועצה, אלא הסתגר בצריח אורתנק ולמד בחשאי על תורת טבעות-הכוח והטבעת-האחת ודרך יצירתן), והם תכננו לקיים שליחות כלשהי על-מנת להביא את הטבעת למקום מוגן (עמק ריבנדל נבחר), ומשם להוציא אותה במסע חשאי להר-הדין, המקום היחיד בו ניתן להרוס אותה. המועצה הלבנה ביקשה מגנדלף שיהיה אחד מחברי השליחות הזו, ולכן הוא גם נכח במועצת-אלרונד שהתקיימה בעמק ימלדריס והביאה לאיחוד אחוות הטבעת. כ-17 שנים לאחר שהטבעת עברה מבילבו לפרודו, גנדלף מחליט לספר גם לסארומן כי הוביט נושא את הטבעת והמועצה חושבת לשלוח אותו בחשאי לריבנדל. אז חשף סארומן את צדו האפל, את שנאתו ואת בגידתו במועצה הלבנה. הוא כולא את גנדלף האפור על צריח אורתנק, אבל גנדלף מצליח להימלט משם בעזרת אחד העיטים הגדולים, והמועצה הלבנה לא נפגשת יותר כאותו גוף התייעצות.
מסנן מתואם
בעיבוד אותות, מסנן מתואם (באנגלית: matched filter), הוא מסנן שמטרתו לסנן את האות לפני ההחלטה עבור "מידע" נקלט. על ידי קורלציה בין תבנית ידועה (למשל, פולס כלשהו), עם אות שאינו ידוע (למשל, רעש שהתווסף בערוץ), המסנן מזהה נוכחות של תבניות אלו באות המורעש. זה שקול לפעולת קונבולוציה של האות הלא ידוע עם היפוך וצימוד של התבנית הידועה. עבור מערכת בנוכחות רעש לבן, המסנן המתואם הוא המסנן הליניארי האופטימלי עבור יחס אות לרעש (SNR) מקסימלי.
הסבר
למידע אשר נקלט במקלט נוסף רעש כתוצאה ממעבר האות נושא המידע בערוץ. כדי לפענח את המידע הנקלט יש לקבוע האם האות הנקלט מכיל פולס המייצג מידע ידוע. במשדר הועבר המידע דרך מסנן בעל תגובת הלם (p(t ולכן במקלט ידועה צורת הגל אשר מייצג המסנן. על ידי בדיקת ההתאמה (מידת הדמיון - קורלציה) בין האות הנקלט לפולס (p(t ניתן לקבוע אם האות הנקלט אכן מכיל את המידע המיוצג על ידי הפולס.
אופן בדיקת המידע הנקלט לפולס (p(t היא בעזרת פעולת הקורלציה, כידוע קורלציה (מתאם) בין שני אותות מספקת את מידת הדמיון בין האותות. פעולת הקורלציה בין האות הנקלט (x(t לצורת הגל הבסיסית (p(t היא:
הפעולה המתוארת לעיל היא קורלציה בין תגובת ההלם בה השתמשנו במשדר (p(t לבין האות הנקלט (x(t, פעולה זו מספקת את מידת הדמיון בין האות הנקלט לתגובת הלם המסנן. ניתן להבחין כי הפעולה המוצגת קונבולוציה עם מסנן (p*(-t, ולכן כדי לבצע קורלציה בין אות נקלט (x(t לתגובת הלם רצויה (p(t מספיק לבצע קונבולוציה בין האות הנקלט לתגובת ההלם המשוקפת (p*(-t.
על ידי העברת האות דרך מסנן בעל תגובת הלם משוקפת. מבוצעת למעשה פעולת קורלציה בין האות למסנן, המסנן בעל תגובת ההלם המשוקפת הוא המסנן המתואם ולכן נקרא לעיתים המסנן המתואם קורלטור.
מקרים פרטיים:
מסנן מתואם במערכות תקשורת ספרתיות
מסנן מתואם נמצא בשימוש גם במערכות תקשורת ספרתיות בהקשר של מידע בינארי הנשלח מהמשדר למקלט דרך ערוץ רועש, המסנן המתואם יכול לזהות את הפולסים המועברים באות הרועש שהתקבל.
למשל, נניח רוצים לשלוח את הרצף "0101100100" מקודד בקוד קו NRZ דרך ערוץ כלשהו.
סדרת ערכים בינאריים מקודדת בקוד קו NRZ מתוארת על ידי פולסי יחידה או פונקציות מלבן מוזזות, כאשר כל ערך פולס כזה ממושקל על ידי 1+ אם הביט הוא "1" ועל ידי 1- אם הביט הוא "0". באופן פורמלי, הייצוג המתמטי עבור הפולס ה- הוא: ניתן לייצג את אות המידע (M(t כסכום פולסי יחידה מוזזים:
כאשר T הוא מקטע הזמן לייצוג ביט אחד.
לכן האות שיישלח על ידי המשדר הוא:
מהסתכלות על האות קשה להבחין באופן ברור ברצף המידע המועבר, וכאשר יחס האות-לרעש יקטן נתקשה אף יותר. אם המקלט דוגם את האות ברגעי הדגימה המתאימים, סביר להניח שהאות הדגום יהיה שונה מאות המידע המקורי.
דני געתון
דני געתון (נולד ב-30 במאי 1958) הוא רופא מומחה לרפואת עיניים עם תת-התמחות בגלאוקומה, עצבי ראיה, שדות ראיה ולחץ תוך עיני.
ביוגרפיה
נולד בבוקרשט רומניה ועלה לישראל כילד. אמו, פרופסור אדית געתון, הייתה ראש החוג לפתולוגיה באוניברסיטת תל אביב ואביו, אינג' ראדו געתון, היה מהנדס בתעשייה האווירית.
מסנן מתואם
מסנן מתואם במערכות תקשורת ספרתיות
לאחר קונבולוציה של המסנן המתואם עם אות המידע שנקלט נקבל את האות שהוא:
ולאחר הקונבולוציה נקבל,
דני געתון
ביוגרפיה
כעבור 5 שנים נשלח אביו, שעבד כמהנדס בתעשייה האווירית, יחד עם כל המשפחה לשליחות לפריז, צרפת, בשנים 1966–1970. שם למד געתון בבית הספר היסודי הישראלי שפעל בחסות משרד החינוך הישראלי. לאחר 4 שנים בצרפת חזרה המשפחה לתל אביב.
מסנן מתואם
מסנן מתואם במערכות תקשורת ספרתיות
וכעת, בטוח יותר לדגום את האות ברגעי הדגימה המתאימים ולהשוות דגימות אלו למתח הסף ולשחזר את הרצף הבינארי המבוקש:
דני געתון
ביוגרפיה
את לימודי התיכון סיים בשנת 1976 בתיכון עירוני ה' שבתל אביב ומיד לאחר שירותו הצבאי החל בשנת 1980 את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. לקראת השנה השנייה ללימודים החליט לעבור לתל אביב ומהשנה השנייה ועד לשישית (1981–1986) למד בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
מסנן מתואם
מסנן מתואם במערכות איכון
מסננים מתואמים נמצאים גם בשימוש רב במערכות איכון כגון מערכות מכ"ם ומערכות סונאר. בין היתר לצורכי ניווט, גילוי, מדידת טווחים ועוד. למשל, כאשר רוצים למדוד את המרחק לעצם כלשהו, שולחים אות סינוסי בתדר 1Hz לכיוון העצם, והאות שמקבלים בחזרה הוא אות מורעש ומוסט פאזה. ולכן כדי למצוא את המרחק לעצם מבצעים קורלציה לאות המתקבל עם המסנן המותאם, והאות במוצא המסנן יהיה ברור יותר למתח הסף. ועל ידי חישוב פשוט של משך זמן חזרת האות ניתן להעריך את המרחק לעצם.
דני געתון
השכלה ומומחיות
ב־1987 עבד כסטאז'ר ברפואה בבית החולים הלל יפה בחדרה ועם סיום הסטאז' החל מיד את חמש שנות ההתמחות ברפואת עיניים בבית החולים בילינסון (1988-1992).
במקביל להתמחות בבית החולים סיים בהצטיינות תואר שני נוסף ברפואת עיניים (MO) באוניברסיטת תל אביב. עם קבלת תואר המומחה עבד שנה במרכז הרפואי שיבא אך חזר לבילינסון והחל לנהל את מרפאות החוץ של בית החולים שהפך למרכז הרפואי רבין וכלל הן את בילינסון והן את בית החולים השרון הסמוך, כל זאת כחלק ממערך העיניים הגדול שנוהל על ידי פרופסור יובל יסעור.
בשנת 1997 עבר געתון עם משפחתו לסן דייגו שבקליפורניה, ארצות הברית, למרכז לרפואת עיניים "שיילי" (Shiley Eye Center) באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו (UCSD) שם עבר השתלמות עמיתים ("פלושיפ") בתחום הגלאוקומה. את תת-ההתמחות הזו עבר אצל פרופסור רוברט (בוב) ויינרב.
מיד עם חזרתו פתח געתון את מדור "הפלושיפ" בעיתון "העין", לימים עיתון איגוד רופאי העיניים בישראל, אשר בו תיארו רופאים שחזרו מפלושיפ את חוויית השהות שלהם מבחינה מקצועית, אקדמית ומחקרית אך גם משפחתית. את המדור הזה ערך געתון במשך כ-25 שנים ובו פורסמו כ-50 כתבות על פלושיפ ברחבי העולם.
לאחר מספר שנים כמומחה גלאוקומה החליט געתון לעבור לניהול ולמנהל רפואי. בשנת 2001 מונה לסגן מנהל בית החולים בילינסון. במקביל סיים בהצטיינות תואר שני נוסף במנהל מערכות בריאות (MHA) באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
ב-2007 מונה לפרופסור חבר קליני בחוג לרפואת עיניים באוניברסיטת תל אביב ובהמשך מונה לפרופסור מן המניין קליני באוניברסיטת תל אביב. באותה שנה ייצג את חברי החוג הישראלי לגלאוקומה בכנס העולמי לגלאוקומה שהתקיים בסינגפור.
געתון חבר באיגודים מקצועיים מהארץ ומהעולם, בהם הסתדרות הרופאים בישראל (הר"י), החוג הישראלי לגלאוקומה, איגוד רופאי העיניים בישראל ואיגוד הגלאוקומה העולמי.
געתון מנהל מזה שנים רבות את מכון הגלאוקומה של שירותי בריאות כללית בתל אביב, הוא רופא עיניים בכיר בבית החולים בילינסון ומונה לפרופסור מן המניין קליני לאופתלמולוגיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב.
תפקידים ציבוריים
בשנים 2004–2008 כיהן כראש החוג הישראלי לגלאוקומה באיגוד העיניים. בתחילת תפקידו קבע געתון לוגו חדש לחוג והקים את האתר הישראלי הראשון למומחי גלאוקומה בישראל.
פרופסור געתון כיהן בשנים 2014–2018 כראש החוג לרפואת עיניים בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. במסגרת שתי הקדנציות שלו שידרג את הוראת רפואת העיניים לסטודנטים, את המפגשים הקליניים החודשיים ואת לימודי ההמשך ברפואת עיניים. בחסותו נערך אירוע ייחודי לציון 50 שנה להקמת חוג זה בהשתתפות דורות של מרצים ופרופסורים.
החל משנת 2018 מונה געתון לנהל את המכון לקשרי מדע בינלאומיים ברפואה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2016–2020 כיהן כיו"ר איגוד רופאי העיניים בישראל. במסגרת תפקידו הקים והוביל את האתר האינטרנטי של האיגוד, הוביל להקמת החוג לרפואת עיניים בקהילה והגה את הפרס השנתי של השירות המיוחד לרופא עיניים בקהילה. בשלהי כהונתו השנייה פרצה מגפת הקורונה שאילצה את האיגוד בראשותו להתארגן ולפרסם ניירות עמדה ובהם נקבעו נוהלי עבודה והתנהגות במהלך המגפה ואחריה בכל מפגש שבין רופא העיניים למטופליו במסגרות השונות.
מחקרים
מחקריו עוסקים, ברובם הגדול, בתחום הגלאוקומה והם מחקרים קליניים, אך לעיתים גם מערבים טכניקות של פתולוגיה והיסטופתולוגיה. בתחומי המחקר הללו הוביל געתון מספר מחקרים ופרסם מעל 150 מאמרים מקצועיים. בנוסף, געתון שותף בכתיבת חמישה ספרים המשמשים ספרי לימוד לסטודנטים לרפואה.
געתון נשוי לדנה, עורכת דין וציירת, ולהם שני ילדים.
עזריאל זליג הויזדורף
הרב עזריאל זֶלִיג הוֹיזְדוֹרְף (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: זעליג הויזדארף; תקפ"ו, 1826 – כ"ה בסיון ה'תרס"ה, 1905). היה שד"ר, מראשי כולל הו"ד, איש ציבור מבוני בתי מחסה בירושלים.
ביוגרפיה
עזריאל זליג הויזדורף נולד בשנת ה'תקפ"ו (1826) למשה הויזדורף בעיר מיסלוביץ שהייתה בזמנו במזרח פרוסיה (גרמניה; כיום בפולין), ולפיכך כונה בפי אנשי ירושלים בשם "ר' זליג דייטש" (=הגרמני). למד בחדרים וישיבות והיה תלמידו של הרב פנחס המבורגר. כמו כן השתלם בהשכלה כללית כבני דורו בגרמניה. בשנת ה'תר"ז (1846) עלה לארץ ישראל. מספרים שמסעו ארך כששים יום, בספינת מפרש, וכשהייתה בסכנת טביעה בגלל סערה, ביקש ממנו רב-החובל שיתפלל ויקרא אל אלהיו כיונה הנביא בשעתו והוא התפלל ואף תקע בשופר, וכשנח הים מזעפו אחרי התפילה והתקיעה, היה הדבר לקידוש השם בעיני הגויים. התיישב בירושלים ובשנת 1848 נשא לאשה את חנה ליפשה מינסקער. בת ר' צבי מווילנה.
בתחילה נתמך על ידי כולל אשכנז ובהמשך הפך לאחד הממונים בכולל. שימש כמתורגמן בקונסוליה האוסטרית בירושלים והיה מראשי כולל הו"ד. היה מיוזמי פרויקט "בתי מחסה והכנסת אורחים" שהוקמה בעיר העתיקה. פרויקט זה דרש סכומי כסף רבים ולשם כך יצא בשנת ה'תרי"ח, (1858) כשד"ר לאירופה והגיע אל קהילות יהודיות בגרמניה, פריז, בריסל ולונדון והקים בהן וועדים לאיסוף כספים למפעל בתי המחסה.
בקיץ ה'תרכ"ו הייתה שנת ארבה ובצורת, אז עזר לאגודת "חברת יהודה וישראל" שייסד ר' חיים צבי שניאורסון, במטרה לאגור תבואות להבטחת המזון לעניי העדה בירושלים. כמו כן בעת מגפת הכולירע בירושלים סייע לרכישת הקמח לחלוקה לעניים. סייע רבות לבית היתומים דיסקין.
היה פעיל חשוב בבניית בית החולים שבנתה משפחת רוטשילד בירושלים ונתמנה למשגיח על משק בית החולים. היה קשור לניסיונות הראשונים להקמת בית החולים בטבריה, וב-1865 הוא מבקר בעיר לצורך זה. (ראה ישראל פריידין במאמרו בנושא זה).
עזר לקרל נטר ברכישת האדמה ליסוד מקוה ישראל.
נלחם ללא לאות כנגד פעולות המיסיון והצליח להציל יהודים מצפרניו.
היה מראשי המארגנים של קבלות הפנים מטעם היהודים לאורחים רמי מעלה שבאו לבקר בירושלים ביניהם משה מונטיפיורי, הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, יורש-העצר הגרמני פרידריך, הקיסר האוסטרי פרנץ יוזף, רודולף, נסיך הכתר האוסטרי, באדר ב' תרמ"א, והקיסר וילהלם השני ממנו אף קיבל מדליה של זהב, מדליית אביר הממלכה הפרוסית - Ritter des kOnigl Preussen. הויזדורף היה מורשה מטעם הקונסול הפרוסי לשמש כסניגור ליהודי במשפט פלילי. וכה כותב הקונסול הפרוסי ביום 14 באפריל 1866 לממונים עליו: "אין בירושלים עורכי דין, ואי אפשר למצוא אנשים מתאימים העונים על דרישות החוק הפרוסי לתפקיד של סניגור, על כן הוא מבקש את הרשות למנות כסניגור למשפטים בהם מעורב יהודי אחד מראשי העדה היהודית, אשר מייצג אותם בעניינים רבים וכותב את בקשותיהם". "הניסיון עלה כנראה יפה, ומדי שנה בשנה מוארך המינוי המיוחד של ר' עזריאל זליג הויזדורף".
משפחתו
לר' עזריאל זליג נולדו 13 ילדים אך רק שני בנים ובת שרדו.
בנו מרדכי שלמה היה בין מייסדי פתח תקווה ור' עזריאל הגיש להם סיוע בחידוש המושבה.
בתו פרידל אשת הרב טוביה אריה גולדברגר שהיה ממונה כולל שומרי החומות.
נפטר בירושלים, בכ"ח בסיון ה'תרס"ה בערב אחרי קידוש ליל שבת.
עיריית ירושלים קראה רחוב על-שמו (רחוב עזריאל) בשכונת גבעת שאול.
נודונג-1
נודונג-1 (בקוריאנית: 노동 1호) הידוע גם בשם הוואסונג-7 (בקוריאנית: 화성 7호) הוא טיל בליסטי מתוצרת קוריאה הצפונית. הטיל מבוסס בחלקו על הטיל הבליסטי הסובייטי סקאד, ובחלקו על טכנולוגיות טיליות אחרות, בהן של הטיל הסובייטי R-13. הטיל בעל טווח של כ-1300 ק"מ (בגרסאותיו הראשונות).
קוריאה הצפונית מכרה טילים מסוג זה ואת הידע לייצורם לפקיסטן (שם מכונה הטיל גאורי) ולאיראן - שם הוא מכונה שיהאב-3. לטיל רש"ק המוערך במשקל של בין 760 ק"ג ל כ-1200 ק"ג. הרש"ק נפרד ככל הנראה מגוף הטיל לקראת חדירתו לאטמוספירה. על בסיס הטיל נודונג-1 פיתחה קוריאה הצפונית משגר לוויינים, אשר שוגר בשנת 1998 וכשל מלהגיע לחלל.
תצוגה פומבית ראשונה של הטיל נודונג התקיימה במצעד צבאי לציון 65 שנים לייסוד מפלגת הפועלים של קוריאה הצפונית, ב-10 באוקטובר 2010.
דיאגרמת עין
בתקשורת דיאגרמת עין (באנגלית: Eye pattern \ Eye diagram) היא תמונת אוסצילוסקופ המורכבת ממספר רב של סריקות בקטעים שונים של אות ספרתי הנקלט במקלט. היא נקראת כך מכיוון שעבור סוגים שונים של קידוד היא מקבלת התנהגות הדומה בצורתה לעין פתוחה. זהו כלי אמפירי המאפשר הערכה של השפעת הערוץ הרועש והשפעת ההפרעות בין הסימנים (ISI) על היכולת לפענוח איכותי של האות.
רקע
דיאגרמת עין משמשת לאבחנת נקודת הדגימה המועדפת יחסית לזמן העירור. בנוסף ניתוח הדיאגרמה יניב מדדי ביצועים נוספים לגבי אורך האות, סינכרון האות עם שעון המערכת, מידת הרעש באות ועוד. ככל שהעין פתוחה יותר כך יקטן הסיכוי לטעות בקביעת רמת המתח הנכונה ברגע הדגימה.
דיאגרמת העין נותנת אינפורמציה נוספת על:
יהודה ליטני
יהודה ליטני (1943 – 12 בינואר 2022) היה עיתונאי, פרשן וכתב ישראלי לענייני פלסטינים, וכן עורך, דובר ומתרגם.
ביוגרפיה
יהודה ליטני נולד בירושלים בשנת 1943 לחיים (הנריק) לייטאיזן, בעל בית מלאכה לצורפות שעלה לארץ ישראל מפולין ב-1939, ערב מלחמת העולם השנייה, ולנחמה, בת למשפחת פת הירושלמית שבבעלותה היה קפה פת ברחוב הנביאים בעיר. הוא למד בגימנסיה העברית רחביה במגמת מזרחנות וב-1961 התגייס לצה"ל ושירת ביחידה 515 (לימים יחידה 8200) של חיל המודיעין עד 1964.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 עבד בחברת החדשות של ערוץ 2 והיה העורך של היומן השבועי "השבוע" בערבית בערוץ 2.
בשנת 2000 פורסם ספר הבישול שכתב ביחד עם נעים עריידי, "לא על החומוס לבדו" בהוצאת מודן.
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 פרסם ליטני, שחש חיבה גדולה לאירלנד, תרגומי שירה אירית בעיתונים ובכתבי-עת שונים. כן כתב, יחד עם רעייתו, לבנה, את "המיתולוגיה האירית" בסדרת המיתוסים של הוצאת מפה. בין היתר תרגם את ספרו של המשורר האירי שיימוס היני "סטיישן איילנד" בהוצאת כרמל.
היה נשוי ללבנה, מתמטיקאית במקצועה, ולהם שלושה ילדים. נפטר ב-12 בינואר 2022 בביתו בהוד השרון בגיל 78.
רמה (שבט אפרים)
רמה באפרים, או רמה בהר אפרים, הייתה יישוב מקראי, ועיר מרכזית, בחלק מהתקופה הישראלית. מוזכרת בתנ"ך בספר שופטים,
החוקר ד"ר יואל אליצור מעלה השערה במחקריו, כי רמה אפרים היא עירם של אלקנה ובנו שמואל ואליה התכוון הפסוק:
.
אליצור טוען כי "מלמדים הכתובים בפירוש על קיומה של עיר בשם "הרמה" בהר אפרים מחוץ לארץ בנימין.
וכן, טוען אליצור כי רמה באפרים היא הרמתיים צופים שבארץ צוף. השם צוף ניתן לאזור רמה באפרים על שם צוף, מאבותיו של אלקנה.
מגמות בזיהויה
.
פרשנותו זו של אליצור, שונה מהפרשנות המקובלת, הקושרת בין היישוב ביתאל בהר אפרים לבין ביתאל-לוז שבגבול נחלות השבטים בנימין ואפרים, ומזהה אותו כיום באתר הכפר הערבי ביתין; וכן בשונה מהפרשנות המקובלת הקושרת את רמה של שמואל ברמה בנחלת בנימין, ומזהה אותה כיום באתר הכפר הערבי א-ראם. אליצור העיר, כי אין להתפלא על מספר יישובי רמה או שלושה יישובים בשם בית אל או ביתאל בארץ ישראל, בתקופת המקרא ובתקופת בית שני.
טיסה 4 של יונייטד איירליינס
טיסה 4 של יונייטד איירליינס הייתה טיסה של חברת התעופה האמריקאית, יונייטד איירליינס, שהייתה בדרכה מסולט לייק סיטי, יוטה, ארצות הברית, לשאיין, ויומינג, ארצות הברית. המטוס התרסק ב-7 באוקטובר 1935, סמוך לשעה 2:17, בלאראמי קאונטי, ויומינג, ארצות הברית, כשעל סיפונו 9 נוסעים ו-3 אנשי צוות אשר נהרגו כולם כתוצאה מההתרסקות.
תיאור המקרה
המטוס יצר קשר לאחרונה עם מגדל הפיקוח בשאיין בשעה 2:16 או 2:17. בשעה 2:17 ניסה מגדל הפיקוח בשאיין ליצור קשר עם המטוס, אך לא קיבל תגובה. הריסות המטוס נמצאו בלאראמי קאונטי, ויומינג, 4.3 ק"מ מזרחית לסילבר קראון, ויומינג.
חקירת התאונה
סימנים על הקרקע שנוצרו על ידי המדחפים, גוף המטוס והמנוע הראו שהמטוס טס באופן רגיל. סימני המדחפים והנזק במנוע הראו שהמנועים פיתחו כוח רגיל ושהמטוס היה במהירות שיוט. גבעה בגובה 18 מטרים ללא סימני פגיעה בנתיב הטיסה מעט מאחורי מקום ההתרסקות ובמקום גבוה יותר ב-90 ס"מ ממקום ההתרסקות הוכיחה שהמטוס היה במגמת ירידה. סיבת התאונה היא ככל הנראה טעות של הטייס שנבעה מקושי בזיהוי הגובה והמיקום, על-אף שנעשה שימוש במחוונים.
גביע המדינה בכדורגל 1967/1968
גביע המדינה בכדורגל 1967/1968 הייתה התחרות ה-30 מאז היווסדה וה-15 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-9 בספטמבר 1967 והסתיימו ב-12 ביוני 1968.
בני יהודה תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע הראשון שלה.
השלבים המוקדמים
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב החמישי לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
שלבי הגמר
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
איי.סי.אל גרופ
ICL (לשעבר: כימיקלים לישראל בע"מ, ובקיצור: כיל) היא חברה בת של החברה לישראל (הנשלטת על ידי עידן עופר) וחברת האם של חברות הכורות ומייצרות, מתוקף חוק זיכיון ים המלח התשכ"א-1961, אשלג ודשנים אחרים,פוספט, מגנזיום, ברום ותרכובותיו - במסגרת החברות הבנות מפעלי ים המלח, תרכובות ברום, רותם אמפרט נגב, פריקלאס ים המלח, דח"כ (דשנים וחומרים כימיים), תמי (תעשיות מחצבי ישראל - המופ המרכזי של כיל) וחברות מחוץ לישראל. החברה ציבורית ונסחרת בבורסה לניירות ערך בת"א תחת הסימן איי.סי.אל ובבורסה לניירות ערך בניו יורק (NYSE) תחת הסימן ICL.
היסטוריה
ICL הוקמה כחברה ממשלתית ב-1968, ואיגדה את מפעלי ים המלח וכימיקלים ופוספטים, ומפעלי חיפה כימיקלים וערד כימיקלים שהיו אז בהקמה.
עד תחילת 1995 הזרימה החברה לתקציב הממשלה רווחים בסדר-גודל של כ-120 מיליון שקל מדי שנה.
הליך ההפרטה
בפברואר 1992 החל הליך ההפרטה של ICL, עם הנפקת 20% ממניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. 24.9% נוספים מהמניות נמכרו בפברואר 1995 לחברה לישראל, שנשלטה אז על ידי שאול אייזנברג, וקיבלה מממשלת ישראל את מלוא סמכויות הניהול של ICL.
בפברואר 1997 רכשה החברה לישראל, נתח נוסף - 17% ממניות הממשלה בחברה תמורת כ-200 מיליוני דולרים נוספים, ובסך הכול שילמה 930 מיליון דולר במצטבר, שעה ששווי נכסי ICL הוערך בכ-2 מיליארד דולר.
ב-1999 רכשו האחים עופר את השליטה בחברה לישראל וקיבלו כך את השליטה על ICL. בעל השליטה בחברה לישראל הוא עידן עופר. במבנה הבעלות הנוכחי, החברה לישראל מחזיקה 45.73% מהמניות, 10.95% מהמניות מוחזקות על ידי גופים מוסדיים, והיתרה, 43.29% מוחזקת על ידי הציבור.
החל מספטמבר 2014, נסחרת חברת איי.סי.אל גם בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
נתונים
סך התמלוגים ששילם תאגיד ICL בשנים 2005-2012 עמד על 379.9 מיליון דולר, כאשר היא הרוויחה באותה תקופה 6.6 מיליארד דולר. על פי משרד האנרגיה והמים נתוני התמלוגים ששילמה ICL בגין הפקת הברום - כ–15.5 מיליון שקל ב–2012, מכרייה של 6,000 טון, כשהמחיר העולמי לטון פוספטים היה 185 דולר. על פי ICL, התקבולים ש-ICL מעבירה למדינת ישראל עומדים על 1.5 מיליארד שקל, כמיסים ישירים, תמלוגים ומס דיווידנד, שהם כ-41% מהרווחים של ICL בישראל.
המקור העיקרי לחומרי הגלם בישראל הוא ים המלח (ICL מחזיקה בזיכיונות לכריית מינרלים באיכות גבוהה מים המלח), ומחצבי פוספטים בנגב, אולם לחברה מתקני כריית אשלג גם באנגליה וספרד ומתקני ייצור מהותיים גם בגרמניה, הולנד, ספרד, אנגליה, ארצות הברית, סין וצרפת. מתקני ייצור משניים נמצאים באוסטריה, בלגיה, טורקיה, ברזיל, ארגנטינה ואוסטרליה. בנוסף מתוכננת הקמת מפעל בהודו.
כושר הייצור של החברה נכון לסוף 2010 הוא כ-6 מיליון טון אשלג, כ-4.5 מיליון טון סלע פוספט וכ-1.9 מיליון דשני פוספט ודשנים מורכבים.
ICL מוצרים תעשייתיים
ICL מוצרים תעשייתיים מייצרת כשליש מאספקת הברום האלמנטרי (Br2) בעולם. החברה מייצרת מלחים על בסיס ברום ועל בסיס מגנזיום ומספקת תרכובות ברום ובהם מעכבי בעירה, מוצרים לטיפול במים, מוצרים לניטרול פליטות כספית מתחנות כוח פחמיות ועוד. מעכבי הבעירה של החברה הם רכיב קבוע במוצרי האלקטרוניקה, הטלפוניה, הרכב, הריהוט והבידוד לשוק הבניה. החברה מייצאת את מוצריה לחברות שונות בעיקר באירופה, אמריקה ואסיה.
ב-2011 עמדו הכנסות מגזר המוצרים התעשייתיים על כ-1.5 מיליארד דולר, המהווים שיעור של כ-20% מסך ההכנסות של ICL לשנה זו.
ICL דשנים
ICL דשנים מפעילה מכרות תת-קרקעיים בספרד ואנגליה, מהם היא מפיקה אשלג וכן מפיקה אשלג מים המלח ופוספטים בנגב. החברה משווקת את האשלג כפי שהוא ובנוסף מעבדת אותו לייצור דשנים לחקלאות.
ב-2015 חתמה ICL על הסכם רכישה של חברת אלאנה פוטאש המחזיקה במכרה אשלג באתיופיה.
ICL דשנים מייצרת, במפעליה בישראל, בטורקיה, גרמניה, הולנד, ספרד, הודו ובלגיה חומצה גופרתית, חומצה זרחתית חקלאית, פוספט, דשני פוספט, דשנים מורכבים ותוספי מזון המבוססים על פוספט לבעלי חיים. החברה מייצאת לאירופה, ברזיל, ארצות הברית, הודו וסין.
ב-2011 עמדו הכנסות מגזר הדשנים על כ־4.1 מיליארד דולר המהווים כ-55% מסך המכירות של ICL לשנה זו.
לפי נתוני המשרד להגנת הסביבה שנחשפו בשנת 2008, מפעלי קונצרן ICL - מפעלי ים המלח, רותם אמפרט ומפעל המגנזיום השייכים לכיל דשנים, אחראים ליותר ממחצית מהזיהום התעשייתי החלקיקי במדינה (57 אחוזים במצטבר).
לחברה תוכנית לכריית פוספטים בשדה בריר הסמוך לערד. התוכנית נתקלה בהתנגדות מצד תושבי האזור והארגונים הירוקים. ביוני 2013 איים מנכ"ל ICL דשנים כי אם תסוכל היוזמה, תפסיק החברה את פעילותה בישראל.
בדצמבר 2022 השיקה חברת ICL מוצר חדש בשם פרוטמאג (FruitMag), שמטרתו הארכת חיי המדף של פירות הדר ושימור שלהם לאחר הקטיף. לדבריה, מבוסס המוצר על מגנזיה שמופקת כחלק מתהליך ייצור האשלג ואמורה לספק פתרון טבעי, שאינו רעיל ולא מבוסס חומרי הדברה, זאת בניגוד למוצרים הקיימים בתעשיית פירות ההדר בעולם כיום.
במאי 2023 פורסם שחברת איי.סי.אל תספק 300 אלף טון אשלג לחברת IPL, יבואנית האשלג הגדולה ביותר בהודו. היקף העסקה הוערך ב-126 מיליון דולר.
ICL פתרונות פוספט לתעשיית המזון
ICL פתרונות פוספט לתעשיית המזון מספקת פתרונות מרקם ויציבות ליישומי בשר מעובד, תחליפי בשר, עופות, פירות ים, מוצרי חלב, משקאות, ומוצרי מאפה.
בינואר 2023 חתמה חברת איי.סי.אל על הסכם עם ענקית המזון ג'נרל מילס להיות הספקית הבלעדית של החברה לפוספטים המשמשים להארכת חיי המדף של מוצרי מזון. שווי העסקה מוערך בכ- 50 מיליון דולר בשנה.
חדשנות
בשנת 2020 הקימה ICL את אגמטיקס (Agmatix), חברת סטארטאפ בתחום האגרוטק, המספקת תוכנה כשירות לאגרונומים ומגדלים שמבוססת על טכנולוגיה של בינה מלאכותית ומאפשרת לעשות שימוש בדאטה על מנת לטייב את שיטות העבודה החקלאיות, לשפר יבולים ולמנוע זיהום ביבולים וגידולים חקלאיים.
ב- 2021 הקימה איי.סי.אל חממה טכנולוגית בשם ICL Planet אשר מתמקדת בהשקעה בחברות הזנק בתחומי האגרוטק והפודטק. סכום של עד מיליון דולר מושקע בחברות שנבחרות לקחת חלק בחממה. חברות ההזנק מקבלות גישה למשאבי חברת ICL ומבצעות את המחקר והפיתוח במעבדות החברה או חברות הבת. בנוסף, לחברות ההזנק יש את האפשרות לבצע פיילוט במסגרת פעילותה של ICL בישראל ובעולם.
אנרגיה
ביוני 2022 חברת ICL, יחד עם יבואנית הרכב קבוצת כלמוביל וחברת המחזור EMS, הכריזו על הקמתו של מפעל ייעודי למחזור סוללות ליתיום-יון של כלי רכב מכל הסוגים בישראל, בהשקעה של כ- 100 מיליון שקלים.
ביולי 2022 חברת ICL וחברת Aleees, יצרנית טייוואנית של חומרי קתודה, חתמו על הסכם שיתוף פעולה לקידום ייצור חומר קתודי לסוללות ליתיום בארצות הברית. על פי ההסכם, חברת Aleees תעניק ל-ICL רישיון לטכנולוגיה ותספק מידע טכני. החברות יפעלו להקמת תשתית ייצור ל-30 אלף טון במרכז הפיתוח בסנט לואיס.
פגיעה בסביבה
בפברואר 2012 פרסם לראשונה המשרד להגנת הסביבה דירוג סביבתי של חברות התעשייה הנסחרות בבורסה ו-ICL הייתה במקום ה-8 מבין החברות המזהמות ביותר. על פי הדרוג שפורסם ביוני 2013, נמצאת ICL במקום ה-18. על אף זאת, נמצאת ICL במקום השני בתוצאות המדד החיובי, המציג חברות הנוקטות צעדים לצמצום הפגיעה בסביבה.
על פי המשרד להגנת הסביבה, הסתירה בהופעתה של ICL בשני המדדים המנוגדים מנומקת בכך ש-ICL אמנם מתייחסת ברצינות ומשקיעה רבות בשמירה על הסביבה, יותר ממה שהחוק מחייבה, אולם גודלה וריבוי מפעליה מוביל גם להשפעה גדולה יותר על הסביבה, על כן היא מדורגת ברמת סיכון סביבתי גבוה יחסית. כך או אחרת, החברה היא בין החברות המזהמות ביותר בישראל, ואף קיבלה בשנת 2013 "כרטיס אדום" של חברה מזהמת במיוחד מאת המשרד להגנת הסביבה.
ICL החלה בתהליך להפעלת מתקני ייצור אנרגיה בגז טבעי במקום במזוט. בשנת 2010 עברה תחנת הכוח במפעלי ים המלח לפעול בגז. טרם התחלת השימוש בגז טבעי נעשה שימוש בכ-250,000 טון מזוט בשנה. היעד הסופי הוא שימוש בכ-80,000 טון מזוט בשנה בלבד. המעבר לשימוש בגז טבעי מאפשר חיסכון בפליטת גזי החממה בהשוואה לשימוש במזוט וסולר.
משנת 2008 הופחתה כמות השפכים של ICL ב-18%. כמו כן, כחלק מתהליכי התייעלות שונים בחברה, ישנה הפחתה משנת 2008 של 75% בפליטות תחמוצות חנקן, הפחתה של 26% בפליטות חלקיקים וכן הפחתה של 38% בפליטות תחמוצות גופרית. בתקופה זו השקעותיה של ICL הקשורות למיזמים סביבתיים הגיע ל-2 מיליארד ש"ח במהלך עשור. חלק מהשקעותיה של ICL התמקדו בפעולות יח"צ שנועדו לקדם המודעות לעשייה הסביבתית של החברה. על כך ספגה החברה ביקורת שמדובר ב-Greenwash.
ב-2014 שפכים בהיקף עשרות מיליוני מ"ק, שמקורם במפעלי החברה במישור רותם חלחלו במשך השנים אל מי התהום וגרמו נזק חמור לשמורת נחל בוקק.
באוקטובר 2021 פורסם שהחברה נותנת תרומות לעיריות בדרום על מנת לקדם הקמת מפעל באזור ערד שעלול לסכן את בריאות התושבים, ושהחברה פעלה בשיטה דומה בעבר. בינואר 2023 פורסם שאוניברסיטת בן-גוריון בנגב מסתירה תרומות מהחברה ונטען שלחברה יש אינטרס ברור לתרום על מנת להשפיע על מחקרים הקשורים להשפעת פעילותה על הסביבה.
במאי 2022 פורסם שכיל מנסה להתחמק מתשלום מיליארדים למדינה ע"י כך שבמקום שתבצע את פרויקט "קציר המלח" עליו התחייבה למדינה, היא תשתמש בשטח להקמת שדה סולארי שעלול לפגוע בסביבה.
ביוני 2022 פורסם על המשך ניסיון החברה להקים מכרה הפוספטים בשטח המכונה שדה בריר ועזרת משרד הכלכלה לחברה בנושא, למרות התנגדות משרד הבריאות שטוען שהפרויקט "יגרום לעודף תמותה, עלייה בתחלואה בסרטן ומחלות נשימה בקרב תושבי ערד, ויצריך פינוי של אלפי בדואים מבתיהם".
הזיהום בנחל אשלים
ביוני 2017 בקע בקיר המפעל "כיל רותם" בנגב, הביא לדליפה של כ-100 אלף מ"ק מי גבס חומציים, אסון סביבתי שגרם לזיהום חמור של נחל אשלים לחסימה זמנית של כביש 90 ולמותם של בעלי חיים מקומיים, בכללם כשליש מהיעלים. שלושה ימים אחרי הדליפה הודיע המשרד להגנת הסביבה שיפתח בחקירה פלילית של האירוע. במאי 2018 הגישה רשות הטבע והגנים בקשה לתביעה על סך 400 מיליון ש"ח כנגד המפעל. בדצמבר 2022 הודיע כיל רותם שחתם על הסכם פשרה עם רשות הטבע והגנים ושאר התובעים. במסגרת ההסכם ישלם כיל רותם פיצוי למימון הוצאות העבודות לניקוי הנחל מהזיהום, שארכו שלוש שנים, סכום של 115 מיליון ש"ח, הגבוה ביותר שניתן עד אז על תביעה בנושא איכות הסביבה . במסגרת הפשרה, נמחקו התביעות נגד בכירי כיל.
נכון למרץ 2023 המשרד להגנת הסביבה עדיין מנהל חקירה סביב האסון והאחראים לו. למרות הבטחות בתקשורת לניהל חקירה פלילית מהירה, ומיצוי את הדין עם האחראים למחדל הענק. בתחקיר תוכנית "המקור", ששודר כשנה לאחר האירוע, נחשפו מסמכים המצביעים על כך שבמשך שני עשורים כיל התעלמה מאזהרות בדבר אסון שעלול להתרחש בטבע בשל הליקויים במתקניה. גם כשנה לפני האסון העדיפה החברה להתעלם ולחסוך את תיקון הסוללה המזרחית הסדוקה ברותם אמפרט, שנפרצה והובילה לגלישת החומצה לנחל אשלים.
שלוש שנים אחרי אירוע הזיהום, בשנת 2020, העלו ממצאים חדשים מתכנית הניטור כי החי והצומח באזור טרם הספיקו להתאושש .ניתן עדיין למצוא בנחל ריכוזים גבוהים של מזהמים בקרקע, בעיקר של פלואור, זרחן, גופרית ונתרן. נמצאו עדויות לכך ששכבת הזיהום בחלק מהמקומות בנחל מגיעה עד לעומק של עשרות סנטימטרים. כמו כן, ישנה הצטברות-יתר של מתכות כבדות מסוימות שמקורן באירוע הזיהום ברקמות צמחים ובעלי-חיים".
בדצמבר 2022 פורסם שהתביעות האישיות נגד בכירי כיל ימחקו במסגרת הסדר פשרה, והם לא ישאו באחריות לאסון.
העסקת עובדים
ICL מעסיקה באופן ישיר כ-5,000 עובדים במפעליה, והיא נחשבת למעסיק הגדול ביותר בנגב. על פי מחקר שנערך באוניברסיטת בן-גוריון והאוניברסיטה העברית, אחראית ICL ליצירת כ-20% מכלל התמ"ג באזור הנגב.
בחודש יוני 2004 שודר בתוכנית "עובדה" סרט התעודה "זהב לבן עבודה שחורה", ובו עלו טענות רבות נגד מפעלי ים המלח על העסקת עובדי קבלן בתנאי העסקה לא ראויים, בעקבות זאת הוקמה ועדת בדיקה פנימית בראשות אלי גולדשמידט שכל המלצותיה להעסקת עובדי קבלן התקבלו על ידי הנהלת ICL.
תמלוגי ים המלח
על החברה נמתחת ביקורת ציבורית רבה, בטענה שהחברה משלמת תמלוגים נמוכים יחסית עבור משאבי ים המלח. בנוסף, נטען כי פעילות החברה בים המלח גורמת לנזק סביבתי. על פי הסכם קציר המלח שקובע השתתפות חלקית של כיל בעלויות הקציר, בשים לב שמדובר בהצטברות מלח במשך עשרות שנים (לרבות התקופה שבה כיל הייתה חברה ממשלתית), בשנת 2011 הוחלט שתמלוגי המדינה ממפעלי ים המלח יעלו בשיעור של 10%. על פי דו"ח אחריות תאגידית של ICL לשנת 2010, הופחתו ההשפעות השליליות של מפעלי ICL על הסביבה בעשרות אחוזים, בנוסף להשקעות רבות של החברה באיכות הסביבה.
בשנת 2013 הייתה כיל אחת מן החברות העוסקות בהפקת משאבי טבע בישראל אשר דוחותיה הכספיים נבחנו על ידי ועדת ששינסקי ה-2, וניסתה ליזום בוררות בשאלה האם למדינה יש את הזכות למנות את הוועדה.
החלטת ממשלה מ-20 בנובמבר 2014 הנחתה את שר האוצר למנות צוות אשר יגבש המלצות באשר לפעולות הממשלה הנדרשות לקראת תום תקופת זיכיון ים-המלח הקבועה בחוק הזיכיון ויבחן את אופן ההקצאה העתידי של משאבי הטבע הלאומיים. זאת, נוכח החשש של ועדת ששינסקי 2 כי היעדר הוודאות בנוגע לעתיד הזיכיון לאחר סיומו מקשה על ניהול מדיניות השקעה אחראית ויעילה בראייה ארוכת טווח.
בשנת 2015 עברו מסקנות ועדת ששינסקי 2 בוועדת הכספים של הכנסת ואושר "חוק מיסוי משאבי טבע", לפיו יוטל מס על רווחי יתר הנובעים מהפקת משאבי טבע בשיעור של עד 42%. מאז מגישה כיל לרשות המיסים דוחות שכוללים חישוב מס רווחי היתר, אולם נכון לסוף 2020 טרם נקבעו לה שומות מס סופיות ומספר חברי כנסת העלו טענות באשר לאופן שבו יש להכיר מבחינה חשבונאית בפחת על ערך הנכסים של חברת כיל, לצורך חישוב התמלוגים.
יהדות אקוודור
יהדות אקוודור היא קהילה יהודית קטנה בדרום אמריקה בשטחה של אקוודור של היום.