cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לויתן (ספר)
הרקע לכתיבת הספר
הלויתן נכתב על ידי הובס בעקבות החשש מפני התמוטטות מערכות השלטון במהלך מלחמת האזרחים האנגלית ואי השקט האזרחי באנגליה למן התנתקות הכנסייה האנגליקנית מהכנסייה הקתולית על ידי הנרי השמיני ברפורמציה האנגלית ב-1534.
הספר נכתב על ידי הובס כנראה החל מ-1649, לאחר הוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון. הובס שהה באותה עת בגלות בצרפת, אליה נמלט ב-1640 מחשש לרדיפות הפרלמנט הארוך בגלל תמיכתו באבסלוטיזם.
תוכני הספר
הספר עוסק במבנה החברה והלגיטימיות של הממשל, ונחשב לאחת הדוגמאות המוקדמות והמשפיעות ביותר להסבר עלייתו של השלטון המרכזי, הסבר שבניגוד לעבר לא הסתמך על דת או פילוסופיה מופשטת, אלא על רציונליות.
בספר, שנכתב במהלך מלחמת האזרחים האנגלית, טוען הובס לצורך בקיומה של אמנה חברתית בין האזרחים לבין השליט כדי למנוע מצב של מלחמת הכול בכול. המדינה נועדה להגן על היחידים בתוכה מפני מצב הטבע. הובס טען ששליט אבסולוטי וחזק מסוגל להשליט סדר ולמנוע כאוס חברתי. טענה זו של הובס בנוגע לטבע האדם באה לידי ביטוי ביצירות מאוחרות יותר בנות זמננו כגון בספר תהליך התירבות מאת אליאס והמלאכים הטובים של טבענו מאת פינקר.
איור הכריכה
את כריכת הספר אייר האמן הצרפתי אברהם בּוֹס, והאיור נעשה לפי בקשתו של הובס.
האיור ממחיש בצורה גרפית את הרעיונות המוצגים בספר. במרכז האיור ניצב הריבון כמי שמורכב מהמוני אנשים אשר גבם מופנה כלפי המתבונן. האנשים הם מי שהסכימו לכונן ביניהם ברית לכדי מדינה. הריבון אוחז בידיו הן את החרב (הכוח הצבאי) והן את השרביט (הכוח הכנסייתי) - משמע הוא שולט באופן מוחלט בכל מוסדות החיים. בחלק התחתון של התמונה מוצגים הכלים והאמצעים שבשליטת הריבון: כלי האלימות וההגנה (משמאל) וכלי השכנוע והחינוך הקשורים בכנסייה ובאוניברסיטאות (מימין).
מהדורות הספר
הספר יצא לאור לראשונה באנגלית ב-1651. מהדורה נוספת של הספר, בלטינית, ראתה אור באמסטרדם ב-1688, במהדורה שכללה את כל כתביו של הובס. המהדורה הלטינית אינה שווה באופן מלא למהדורה האנגלית.
הובס יצר גם מהדורה מיוחדת שנכתבה על קלף בכתב ידו, על מנת להגישה לצ'ארלס השני, שישב בפריז באותה עת. ההגשה למלך סוקלה עקב מעורבותו של אדוארד הייד, הרוזן השלישי מקלרנדון, שהתנגד לספר.
ג'יימס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השנים-עשר ממרלבורו
צ'ארלס ג'יימס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השנים עשר ממרלבורו (באנגלית: Charles James Spencer-Churchill, 12th Duke of Marlborough; נולד ב-24 בנובמבר 1955) עד 2014 החזיק בתואר מרקיז בלנדפורד, ידוע בכינויו ג'יימי בלנדפורד או ג'יימי מרלבורו, הוא אריסטוקרט בריטי, עמית, והדוכס הנוכחי של מרלבורו.
הוא בנו הבכור של ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס האחד-עשר ממרלבורו ואשתו הראשונה, סוזן מרי הורנבי. כחבר משפחת ספנסר, הוא קרוב משפחה רחוק של ראש ממשלת בריטניה השמרני, וינסטון צ'רצ'יל (בן דודו הראשון של אבי סבו צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו). הוא גם אחיה החורג של כריסטינה אונאסיס על ידי הנישואין השני של אביו עם אתינה ליבאנוס.
ביוגרפיה
ג'ימי נולד ב-24 בנובמבר 1955 באוקספורד, והתחנך בבית הספר הארו ובמכללה המלכותית החקלאית. כדי להגן על אחוזת ארמון בלנהיים מהתנהגותו המוגזמת של המרקיז, אביו ניצח במאבק בבית המשפט בשנת 1994, כדי להבטיח שג'יימי לא יזכה לשליטה על מושב המשפחה, אולם מאוחר יותר השתפרו היחסים בין השניים.
בשנת 1995 הוא בילה חודש בכלא על זיוף מרשמים. בספטמבר 2007 הוא נידון לשישה חודשי מאסר על שני סעיפי נהיגה מסוכנת ואחד על נזק פלילי בעקבות התקפת "זעם דרכים" על מכונית של נהג אחר. במקביל, נאסר עליו לנהוג במשך שלוש וחצי שנים.
לאחר מותו של אביו בשנת 2014, הדיילי מייל דיווח כי יירש את התואר וציטט דוברת של ארמון בלנהיים, שאמרה כי "זה מוקדם מדי לומר אם הוא יבחר לחיות בארמון הפתוח לציבור". העיתון גם ציין כי "למרות שג'יימי הוא עכשיו האחראי הכללי של האחוזה, בשל היותו מודע להיסטוריה של בנו, הדוכס המנוח התעקש שמועצת הנאמנים תקבל את הכוח להטיל וטו".
עם זאת, האוקספורד מייל דיווח כי "דובר הארמון סירב להגיב על השאלה אם הדוכס, שהיה בעל התמכרות לסמים שהתפרסמה היטב - יירש את בית משפחתו, אך מובן שהוא יוכל להפוך לנאמן של החברות אם ירצה להיות מועמד לכך." האוקספורד מייל הצהיר כי "ארמון [בלנהיים] יישאר בשליטת הנאמנים, אולם כיורש של הדוכס מרלבורו המנוח - ג'יימי ספנסר-צ'רצ'יל - יירש את תוארו של אביו". מאידך גיסא, דיילי טלגרף דיווח " כי "האחריות לשמירה על אחד מבתי הכפר הבריטית הגדולה ביותר לדורות הבאים מועברת כעת לג'יימי בלנדפורד בן ה-58, כפי שהוא מוכר, בעקבות תפנית יוצאת דופן ביחסיו עם אביו המנוח, שתיאר אותו פעם כ"כבשה השחורה" של משפחתו".
השתתפות בטלוויזיה
ב -24 ביוני 2009, הוא הופיע ב BBC בסרט הטלוויזיה התיעודי "מפורסם, עשיר וחסר בית", שבו אנשים מפורסמים צולמו כשהם מבלים במשך שלושה לילות באוויר הפתוח ללא שום דבר מלבד שק שינה, אם כי הוא סירב ל"שינה נוקשה". הוא טען כי בלילה הראשון הוא ישן בחניון של מלון חמישה כוכבים, אם כי התגלה ששק השינה שלו לא נפתח, ובלילה השני הוא דרש לשכן אותו בבית מלון. הוא סירב להשתתף בהמשך התוכנית, אף שהבטיח שיישן אף בלילה השלישי, וסיים את השתתפותו באותו לילה. משתתף אחר, הארדיפ סינג קוהלי, אמר שהתנהגותו של בלנדפורד "לא כיבדה את כל האנשים שהיו שם".
משפחתו
ב-24 בפברואר 1990 התחתן ג'ייס עם רבקה מרי פיו בראון, אולם הם התגרשו בשנת 1998, ממנה נולד לו בן אחד:
שחר (אל)
שחר (באוגריתית 𐎌𐎈𐎗) הוא אל הזריחה במיתולוגיה הכנענית, ותאומו של שלם אל השקיעה. שניהם נולדו כתוצאה מיחסי מין בין ראש הפנתיאון הכנעני אל לבין "אתֿרת ורחמי", כלומר האלה אשרה והאלה ענת או שם כפול של האלה אשרה. סיפורם מוזכר בשירה האוגריתית ב"שיר האלים הנעימים והיפים".
שמו מופיע כרכיב תיאופורי בכתבי אוגרית בשם 𐎛𐎍𐎌𐎈𐎗 (אִלשחר), וכן בשמות התאופוריים הפיניקיים 𐤔𐤇𐤓𐤁𐤏𐤋 (שחרבעל) ו-𐤏𐤁𐤃𐤔𐤇𐤓 (עבדשחר).
במקרא ישנם מספר תיאורים מואנשים של השחר, בלא ה"א הידיעה כאילו היה שם פרטי: "אעירה שחר", "כנפי שחר", "כעפעפי שחר". ייתכן שההאנשה המטפורית היא שריד לתפיסה קדומה יותר של שחר כאלוהות.
ייתכן ששחר נזכר בתנ"ך בספר ישעיה: . ישעיהו מלגלג על מלך בבל, אשר ראה עצמו כצאצאו של שחר. השם "הילל בן שחר" תורגם בתרגום השבעים כ"הספרוס" (ἑωσφόρος) ובוולגטה כ"לוציפר", ובהמשך קיבל בנצרות את משמעות האנטיכריסט.
ביהדות השם הילל בן שחר אינו כינוי לשטן כמו בנצרות.
הצבא הרומי בתקופת המלוכה והרפובליקה המוקדמת
הצבא הרומי היה אחד היסודות העתיקים ביותר של רומא העתיקה, שהחלה את דרכה כמונרכיה מהווסדה באמצע המאה ה-8 לפנה"ס ועד נפילת משטר המלוכה בשנת 509 לפנה"ס וראשית הרפובליקה הרומית, שהייתה בעלת מאפיינים דמוקרטיים רבים. הגאלים שרפו את רומא באחת מפלישותיהם בשנת 390 לפנה"ס וכתוצאה מכך אבדו הארכיונים המתארים תקופות הקודמות לשריפתה. כתוצאה מכך, קיים מידע מועט מאוד אודות הצבא הרומי שקדם לשנה זו.
הצבא הרומי לא היה גוף סטטי, אלא הוא התפתח באופן תדיר. מפלנקס בסגנון יווני שהביאו עמם האטרוסקים התפתח הצבא הרומי בתקופת הרפובליקה ללגיון מניפולרי ובהמשך ללגיון אימפריאלי בעל חיילים המשרתים בו באופן קבוע. בהתחלה רק בעלי הממון שירתו בצבא היבשה הרומי ואילו האזרחים העניים איישו את הצי (מרגע הופעתו במלחמה הפונית הראשונה). הסדר זה בוטל על ידי גאיוס מריוס שפתח את שורות הצבא לבני כל המעמדות ואף הנהיג תשלום שכר שאיפשר לאזרחים העניים לראות בצבא מקור לפרנסה ולא רק שירות למולדת.
המלוכה והרפובליקה המוקדמת
מעט ידוע על הכוחות הצבאיים בתקופת המלוכה והרפובליקה המוקדמת. ההיסטוריון העתיק ביותר שכתביו השתמרו הוא ההיסטוריון היווני פוליביוס שחי כ-300 שנה לאחר התקופה הנדונה. כמו כן, מרבית נתוני הקנסורים הושמדו בזמן החרבת רומא על ידי הגאלים, וגם אלו שהשתמרו נחשבים כלא אמינים. מה שנשתמר הם סיכומים קצרים על נתוני המפקדים, שהחוקרים חלוקים על פרשנותם.
שיטת הלחימה
שיטת הלחימה בתקופת זו הייתה הפלנקס. הייתה זו השיטה הנפוצה ביותר בעולם העתיק ללוחמה בחימוש כבד ללא אימון מאסיבי. הפלנקס הסתער כגוש אחד אל עבר האויב, וההכרעה הושגה בכוח המחץ וההתמדה. אם ברגע ההתנגשות הראשונית לא הושגה הכרעה, והאויב הצליח לשמור על שורותיו, החל קרב דחיפות, תוך כדי ניסיון לדקור את היריב בחניתות. לבסוף ניצח הפלנקס שהצליח לשמור על הסדר ולהמשיך ללחוץ קדימה, עד לשבירת גוש היריב. הנופלים הוחלפו כל הזמן על ידי השורות האחוריות, כדי לשמר את הלחץ.
הרכב הצבא
לאחר הרפורמה של המלך סרוויוס טוליוס, בוסס הצבא הרומי על המעמדות החברתיים-כלכליים הגבוהים. על פי רישומי הקנסורים ששרדו, החברה הרומית הייתה מחולקת לשישה מעמדות. הפרולטרים, שהיו האזרחים עם רכוש דל, וחמישה מעמדות נוספים, מהמעמד הראשון (העשירים ביותר) ועד למעמד החמישי (העניים ביותר מקרב בעלי הרכוש, אך עדיין בעלי רכוש מסוים). היו סיבות רבות להסדר זה. אחת מהן היא רכישת הנשק והציוד. בעת העתיקה המדינה לא סיפקה בדרך כלל את ציודו של החייל והוא היה אמור לחמש את עצמו בממונו הוא. מי שידו לא משגת לרכוש נשק לא גויס לצבא. סיבה אחרת שמופיעה במקורות העתיקים מדברת על הזיקה בין בעל הרכוש לרכושו. הטענה הייתה שבעלי הרכוש ייטיבו להילחם כי הם מגינים על רכושם ואילו דלת העם חסרת הרכוש לא תיטיב להילחם כי בלאו הכי אין לה מה להפסיד.
המעמסה הכלכלית הכבדה הכרוכה בשירות צבאי שרבצה על בעלי הרכוש המשתייכים לשכבות הביניים בחברה הרומית הייתה קשה ביותר. הציוד היה יקר והשירות ארוך. תיקון מסוים נעשה על ידי גאיוס גרקכוס שפטר את החיילים מהתשלום על חלק מההוצאות הצבאיות, אך עד הרפורמות של מאריוס המדינה לא סיפקה את צרכיו של החייל.
המעמד העליון היה ממוקם בחזית הפלנקס, והיה חמוש בצורה דומה להופליט היווני. חימושו כלל חנית ארוכה (hasta), ששימשה כנשק התקיפה העיקרי, חרב, קסדה, שריון חזה, מגיני שוקיים ומגן עגול (clipeus). המעמד השני היה חמוש בדומה למעמד הראשון, אולם ללא שריון חזה ועם מגן מוארך. המעמדות השלישי והרביעי היו חמושים באופן קל יותר, ונשאו חניתות וכידונים להטלה, אותם הטילו מעל ראשי החיילים שעמדו בחזית. המעמד החמישי לרוב היה חמוש באבנים או בקלע בלבד. המעמד החמישי לא היה חלק ממבנה הפלנקס, ולרוב היה ממוקם לפניו.
גודל הצבא
מהסיבות שנמנו למעלה, קשה להעריך את גודל הצבא בתקופת הרפובליקה הקדומה. ידוע כי לאחר הרפורמה נרשמו אנשי שלושת המעמדות העליונים בשישים קנטוריות בנות 100 חיילים. מכאן, שגודל הצבא על הנייר היה 6,000 איש. מספר זה הוא גבוה למדי - לשם השוואה הצבא הספרטני בתקופת השיא לא מנה יותר מ-10,000 ספרטנים. לאחר ייסוד הרפובליקה, פוצל הצבא לשני לגיונות, בני 3,000 איש כל אחד, ולכל לגיון הצטרפו אנשים מהמעמד הרביעי ומהמעמד החמישי.
יחסי אתיופיה–דנמרק
יחסי אתיופיה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לאתיופיה. דנמרק מחזיקה באתיופיה שגרירות באדיס אבבה, ואתיופיה מיוצגת בדנמרק באמצעות שגרירותה בלונדון, בריטניה. יחסים דיפלומטיים כוננו בשנות ה-60 של המאה ה-20, ומאז היו היחסים בין דנמרק לאתיופיה בעליות ומורדות. בשנת 2008 היצוא האתיופי לדנמרק הסתכם בכ-6.5 מיליון קרונה דנית, ואילו הייצוא הדני הסתכם ב-40.3 מיליון קרונה דנית. דנמרק מספקת עזרה וסיוע לאתיופיה באמצעות סוכנות הפיתוח הבינלאומית הדנית (DANIDA). אתיופיה היא מדינה שותפה של ה-DANIDA.
היסטוריה
מיסיונרים וסוחרים דנים רבים ביקרו באתיופיה לאורך המאה ה-20. דנים וסקנדינבים אחרים עזרו בבניית הכנסייה האוונגלית האתיופית מקנה יסוס. ביוני 1935, מעט לפני המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, עצרה דנמרק את משלוחי הנשק לאתיופיה, ומנעה מאתיופיה לקנות תחמושת. עם תחילת המלחמה, דנמרק הסירה את האיסור שלהם וסיימה את האמברגו. בשנת 1950 הצביעו דנמרק ו-15 מדינות אחרות באו"ם בעד החזרת אריתריאה ואתיופיה תחת שלטונו של היילה סלסי. במהלך הרעב באתיופיה (1983–1985) תרמה דנמרק עם נורווגיה בסך הכל 27.5 מיליון דולר.
לאחר מלחמת אריתריאה – אתיופיה משנת 1998 עד 2000 שלחה דנמרק 320 חיילים למשלחת האו"ם לאתיופיה ולאריתריאה לפקח על הפסקת אש במלחמות הגבול.
באפריל 2001 ביקר שר החוץ הדני, מוגנס ליקטופט, באתיופיה וקרא לחזק את קשריה עם אתיופיה.
דנמרק פתחה שגרירות באתיופיה בשנת 2004 ובנובמבר 2011 חתמה אתיופיה על הסכם שירות אווירי עם דנמרק.
סיוע דני
העמותה הלאומית הדנית דת הכנסייה סייעה בתקציב בסך 17 מיליון קרונה דנית לתוכנית לשימור קרקע ומים בדירה דאווה. מאז 1994 סייעה דנמרק עם 2.3 מיליון דולר לפרויקט מטעי עץ דלק באתיופיה. בשנים 1992–1994 סיפקה דנמרק לאתיופיה 80 מיליון קרונה דנית לשיקום המדינה. בשנים 2004–2008 סיפקה דנמרק לאתיופיה למעלה מ-140 מיליון קרונה דנית. בשנים 2008 ו-2009 הסתכם הסיוע הדני באתיופיה ב-100 מיליון קרונה דנית. במהלך בצורת מזרח אפריקה ב-2011 באתיופיה ובמדינות שכנות, תרמה דנמרק 130 מיליון קרונה דנית לאזור.
קן ליונג
קן ליונג (באנגלית: Ken Leung; נולד ב-21 בינואר 1970) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי. מוכר בעיקר בשל גילום דמותו כמיילס סטרום בסדרה "אבודים" ובשל דמותו כד"ר טופר בסדרה "משמרת לילה".
ביוגרפיה
ליונג נולד בניו יורק, ובמהלך חייו גר בברוקלין ובמנהטן. הוא למד משחק באוניברסיטת ניו יורק.
קריירה
ליונג שיחק במספר סדרות: "אוז", "מבוקש לחקירה", "הסופרנוס", "חוק וסדר","הבלתי אנושיים", "דדלין" ו-"אבודים" בתור מיילס סטרום.
ליונג שיחק גם בסרטים "X-מן 3: המפלט האחרון", "שעת שיא", "ברוכים הבאים לבית הבובות", "להתאהב בגרייס", "המסור" ובסרט של HBO "חיפוש מופשט".
בשנת 2014 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "משמרת לילה" ב-NBC, את דמותו של ד"ר כריסטופר "טופר" זיה, רופא צבאי לשעבר. שיחק גם בעונה השנייה והשלישית של הסדרה עד ל-2016.
בשנת 2020 החל לשחק בסדרת הדרמה הבריטית "התעשייה", בהפקתה של לינה דנהאם. בשנת 2023 ישחק ליונג בסרט המתח "נעדרת", סרט המשך ל"חיפוש" משנת 2018.
מתי קובלר
מתי קובלר (Mátti Kovler; נולד ב-14 בספטמבר 1980) הוא מלחין ישראלי ויוצר בתחום התיאטרון והאופרה.
ביוגרפיה
מתי קובלר נולד במוסקבה, והיגר לישראל בשנת 1990 עם משפחתו. מתי הוא נכדם של זמר האופרה הרוסי ליאוניד קובלר והפסנתרנית רוזה איידוס, תלמידתו של אלכסנדר גולדנוויזר. בוגר התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים. לאחר שרותו הצבאי השלים תואר ראשון באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והמשיך את לימודיו בארצות הברית. קובלר לימד בבית קונסרבטוריון ניו אינגלנד, Northeastern University בבוסטון. בשנים 2014-2015 הוא היה מלחין הבית במרכז אלי ויזל באוניברסיטת בוסטון. החל מ-2015 קובלר משתתף בסדנת בי אמ איי לתיאטרון מוזיקלי ע״ש לימן אנגל בניו יורק. קובלר הוא המנהל האמנותי של קבוצת התיאטרון Floating Tower (מגדל פורח) בברוקלין, ניו יורק.
יצירתו ״דראמף וזהב הריין״, אופרה סאטירית, הועלתה בניו יורק ערב בחירות נובמבר 2016 לנשיאות ארה״ב. האופרה שהופקה בשיתוף עם האנסמבל העכשווי הבינלאומי וקלייר צ'ייס היא פרודיה על ואגנר מנקודת מבטן של שלוש נשותיו של דונלד טראמפ.
פרסים
מתי קובלר היה עמית בפסטיבלי טנגלווד, אספן וקיג'יאנה, זכה בשני פרסים מטעם אסק״פ "איגוד המלחינים האמריקאיים" ע״ש מורטון גולד הניתנים למלחינים צעירים, וכן בפרס ע״ש תיאודור פרסר בקומפוזיציה. במהלך שהותו בארץ זכה במלגות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל. מתי מחזיק בתואר דוקטור בקומפוזיציה מקונסרבטוריון ניו אינגלנד. בספטמבר 2013 מתי הוכר על ידי העיר בוסטון כמו אחד מששת הזוכים במלגות האח תומאס, פרסים דו שנתיים לאמנים מדיסציפלינות שונות אשר תרמו תרומה יוצאת דופן לחיי התרבות ולקהילת העיר.
ישראל פרידר
ישראל פרידר (נולד ב-12 במרץ 1950) הוא מנהל ואיש עסקים ישראלי.
הפועל המעפיל
הפועל המעפיל/מנשה/עמק חפר (נקראת גם "הפועל המעפיל מבואות") היא קבוצת כדורעף ישראלית המשותפת למועצה אזורית עמק חפר, ולמועצה אזורית מנשה המשחקת בליגת העל בכדורעף. הקבוצה מארחת באולמות הספורט של מועצה אזורית מנשה ובעין החורש. צבעי הקבוצה הם כחול ושחור
היסטוריה
הקבוצה הוקמה רשמית במסמכיה ב-1938 ומקורה בקיבוץ המעפיל במועצה אזורית עמק חפר (שנת הקמתה היא שנת הקמת הקיבוץ המעפיל). בשנות ה-30 היה הכדורעף פופולרי בקרב הקיבוצים בישראל, שרבים ממנו שלטו ועד היום שולטים בענף הכדורעף המקומי. הקבוצה למעשה החלה להתחרות בליגות המקומיות ב-1951, והקבוצה המקצוענית הראשונה אומנה על ידי צבי סינטו, שהיה מאמן-שחקן בקבוצה.
המועדון השתתף בליגה הבכירה, ליגת העל בכדורעף החל מהקמתה ב-1956 והיא אחת הקבוצות הוותיקות והגדולות בענף הכדורעף המקצועני בישראל.
לאורך ההיסטוריה זכתה הקבוצה ב-14 אליפות המדינה וב-12 גביע המדינה ובסה"כ אספה 11 דאבלים בכדורעף הישראלי.
האליפות הראשונה של הפועל המעפיל הייתה בעונת 1962/1963 ולזכותה רשום רצף הזכויות הארוך ביותר בהיסטוריה שעומד על 9 אליפויות רצופות (1962-1971), שמתוכם 8 פעמים ראשונות ברציפות, הצליחה להשלים גם דאבל עם זכייה בגביע המדינה. בנוסף הקבוצה הייתה סגנית האלופה עוד ארבעה פעמים וסגנית מחזיקת הגביע 4 פעמים נוספות. בין שחקניה הבולטים בעבר היו: אליעזר כגן, דוד בר נצר, עמי שפרן, אהוד דקל, גיורא הלפרין, אבישי קרפובסקי ודוד בלום.
ישראל פרידר
ביוגרפיה
בשנת 2005, הקים את חברת ITAC ("Israel Technology Acquisition Corp") בשותפות עם קבוצת משקיעים אמריקאים ויקטור הלפרט, גלן שר ודל שניידר. כתאגיד לביצוע רכישות ומיזוגים בתחומי הטכנולוגיה והתקשורת בישראל. ביולי 2005 גייסה החברה 36 מיליון דולר מעבר לדלפק ונרשמה למסחר ברשימת הבולטין בורד של בורסת נאסד"ק. במרץ 2006, הודיעה ITAC שהיא מתמזגת עם חברת IXI, לפי שווי של 33.5 מיליון דולר. ביוני 2006, גייסה החברה 20 מיליון דולר בהלוואת גישור כדי לתמוך בייצור מכשיר הטלפון שפיתחה, ה-Ogo. באוגוסט 2008, הודיעה כי נכשלה בניסיונות השיווק של מכשיר ה-Ogo בשוק האמריקאי וסגרה את משרדיה בארצות הברית. במקביל החליט הדירקטוריון על החלפתם של עמית הלר וגדעון ברק מנכ"ל ויו"ר החברה, ומינויו של ישראל פרידר למנכ"ל ויו"ר IXI. פרידר החליט להתמקד בשיווק המכשיר באירופה בלבד. שם זכתה החברה להצלחה ראשונית. חברת IXI נמכרה בשנת 2012 לאחר שגייסה כ-70 מיליון דולר במהלך השנים.
הפועל המעפיל
היסטוריה
הקבוצה המשיכה את הצלחתה בשנות ה-80, שם זכתה ב-5 אליפויות ו-3 גביעי מדינה. בעונת 1984/1985 לקחה המעפיל את האליפות האחרונה שלה, והמשיכה להתחרות על התואר עד תחילת שנות ה-90, לאחר מכן כמעט ונעלמה מהמפה התחרותית בתחילת המאה ה-21.
ישראל פרידר
ביוגרפיה
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008 עמד בראש רשימת המפד"ל בעירו, גבעת שמואל ונבחר למועצת העיר ולמ"מ ראש העיר.
הפועל המעפיל
היסטוריה
בעונת 2010/2011 הפועל המעפיל ירדה לליגה הלאומית, אך לאחר שהתאחדה עם קבוצת מכבי חדרה, הקבוצה המאוחדת נשארה בליגת העל. לאחר מכן הקבוצה הוחלט על ידי שתי מועצות אזוריות - עמק חפר ומנשה לתקצב קבוצה אחת שתייצג את האזור כולו במקום קבוצות אחרות, ובנוסף לייצוג של הפועל עין שמר והפועל העוגן שכבר התאחדו עם המעפיל בעבר. שמה המלא הפך להיות מאז האיחוד האחרון: "הפועל המעפיל מנשה-חדרה עמק חפר".
ישראל פרידר
ביוגרפיה
פרידר חבר בוועדת ההשקעות של מועדון המשקיעים מאה פלוס ומנהל את נושא ההשקעות בחברות תקשורת והי טק.
הפועל המעפיל
היסטוריה
בעונת 2018/2019 חזר לאמן את הקבוצה זהר בר נצר בן קיבוץ המעפיל ומרבית השחקנים היו שחקני בית. הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי בחצי גמר הפלייאוף.
הפועל המעפיל - כדורעף נשים
כחמש שנים לאחר פתיחת ליגת גברים, נפתחה גם ליגת העל בכדורעף נשים הישראלית. בשנת 1965, חמש שנים לאחר פתיחת הליגה, זכתה הפועל המעפיל בתואר אלופת המדינה לשנת 1965/1966. במשך השנים הבאות שלטה הקבוצה ביד רמה כאשר היא מחזיקה בתואר האלופה ואף בגביע המדינה בכדורעף נשים (דאבל) במשך חמש שנים רצופות. עד היום, זכתה קבוצת הנשים של הפועל המעפיל בשבע אליפויות ושבעה גביעי המדינה.
ישראל פרידר
ביוגרפיה
שרת כיושב ראש וכחבר בדירקטוריונים של IPLIght, ניסקו טלמטיקס, ETV Energy,  Ariel Scientific Innovation
הפועל המעפיל
סגל השחקנים
נכון לעונת 2019/2020
ישראל פרידר
ביוגרפיה
פרידר מרצה בניהול אסטרטגי, אסטרטגיה עסקית בתוכניות לימוד ל-MBA.
הפועל המעפיל
תארים
ליגת העל:
ישראל פרידר
חיים אישיים
מתגורר בגבעת שמואל, נשוי ואב לארבעה.
הפועל המעפיל
תארים
דאבלים
Guns N' Roses
Chinese Democracy, אשר יצא לאור ב-2008, הוא אלבום האולפן המקורי הראשון של הלהקה אשר יוצא לשווקים מאז שהאלבומים Use Your Illusion I ו-Use Your Illusion II הופצו בשנת 1991.
Appetite for Destruction, אלבום הבכורה של הלהקה אשר ראה אור ב-1987, העניק להם תדמית פרועה בשל אווירת ההרס העצמי שבו וזכה להצלחה עצומה הן בביקורות והן במכירות, ואף הפך לאלבום הבכורה הנמכר ביותר בכל הזמנים. האלבומים Use Your Illusion I ו-Use Your Illusion II, אשר ראו אור ב-1991, המשיכו את רצף ההצלחה של הלהקה ובנוסף גם הציגו תפנית מסוימת במוזיקה שלה מפני ששילבו סגנונות אחרים חוץ מהארד רוק - וכך בעצם הכילו שירים פחות כבדים אשר לא אפיינו את אלבומה הראשון.
Guns N' Roses דורגה במקום ה-92 בקטגוריית "האמנים הגדולים בכל הזמנים" של כתב העת "רולינג סטון".
ב-1 באפריל 2016 חזרו אל הלהקה סלאש, הגיטריסט הראשי המיתולוגי וממייסדי הלהקה ודאף מק'אגן, הבסיסט המיתולוגי אשר אף הוא ממייסדי הלהקה, וכך חזרה הלהקה להרכב המקורי שלה (חלקית, כיוון שסטיבן אדלר ואיזי סטראדלין לא הצטרפו אף הם מחדש אל הלהקה), אשר הביא להצלחתה הרבה בראשית דרכה (1985–1993).
אטמן
אטמן היא מילה בסנסקריט שפירושה המילולי הוא "נשימה" וכן "עצמי".
Guns N' Roses
חתימה בחברת תקליטים
הלהקה הופיעה באינטנסיביות ברחבי ארצות הברית ובנתה לעצמה שם בעיקר בחוף המערבי של ארצות הברית. אחרי שראה הופעה שלהם במועדון "הטרובדור" בהוליווד, הזהיר צייד כישרונות של גפן רקורדס את חבריו למקצוע שהלהקה "מסריחה", וכך הרוויח זמן בניסיון להחתים את הלהקה. אקסל דרש, וקיבל, 75 אלף דולר כמקדמה, ורק אז גילה לנציג של גפן שהלהקה סיכמה עם נציגה של חברת תקליטים אחרת שיחתמו איתה בתנאי שתלך ערומה באחד מהרחובות הראשיים של הוליווד. כשלא קיימה את חלקה בעסקה, חתמו חברי הלהקה בגפן רקורדס ונכנסו לאולפן לעבודה על אלבומם הראשון.
Live ?!*@ Like a Suicide
בשלהי שנת 1986 הוציאה גפן מיני-אלבום, על מנת לשמור על עניין, מאחר שהלהקה הפסיקה להופיע לטובת הקלטת אלבום הבכורה. האלבום, שכלל ארבעה שירים, יצא בלייבל עצמאי לכאורה - Uzi Suicide, שבעצם מומן על ידי גפן עצמה, והודפס רק ב-10,000 עותקים. לקראת סוף 1986 הופיעה הלהקה בהופעה חד פעמית לאותה תקופה כאחת מלהקות החימום של הרד הוט צ'ילי פפרז. האלבום פורסם כאלבום הופעה, אבל שנים לאחר מכן הפריך רוז את הטענה. השירים באלבום הם חלק מקלטת הדמו של הלהקה - קולות הקהל הוספו בעריכה אולפנית. האלבום כלל שתי גרסאות כיסוי - Mama Kin, במקור של להקת אירוסמית' ו-Nice Boys, של להקת הפאנק Rose Tatoo. בנוסף, היו שני שירים מקוריים של גאנז - Reckless Life ו-Move to the City. שניהם נכתבו ביחד עם כריס וובר, אחד ממקימי Hollywood Rose.
Appetite for Destruction, G N' R Lies (1987–1989)
הסינגל הראשון מתוך האלבום - Welcome to the Jungle יצא ונתקל בקשיים רבים בשנה הראשונה. מייסד גפן רקורדס, דייוויד גפן, ביקש כטובה אישית ממנהלי MTV לנגן את הקליפ כל יום בשעות הלילה המאוחרות. אף על פי שהקליפ נוגן רק פעם ביום בשעה 6 לפנות בוקר, התחילו מעריצי רוק ומטאל לשים לב אליו, והרעיפו את מערכת MTV בבקשות. בבריטניה, יצא הסינגל יחד עם בי-סייד שכלל הקלטה של השיר It's so Easy בנוסף לשני קאברים - Whole Lotta Rosie (במקור של AC/DC), ו-Knockin' on Heaven's Door (במקור של בוב דילן) מהופעה חיה. ביפן, יצא מיני-אלבום שלם בשם Live from the Jungle שכלל את Sweet Child O' Mine יחד עם עוד הקלטות מהופעות חיות.
הסינגל השני - Sweet Child O' mine - זכה להצלחה אדירה בטלוויזיה והרדיו בקיץ 1988 בזכות קטעי הגיטרה הקליטים והמשיכה לכיוון המיין סטרים והנוער. שנים לאחר מכן ציין סלאש שזהו השיר שהוא הכי פחות אהב, אפילו שנא אותו, אבל זה נהפך לשיר הכי גדול של הלהקה אי פעם. בזכות ההצלחה הגדולה של הסינגל, יצא מחדש Welcome to the Jungle, עם עטיפה חדשה, והצליח לטפס למקום השביעי במצעד האמריקאי. הגרסה הבריטית של ההוצאה המחודשת כללה בי סייד של השיר You're Crazy בביצוע אקוסטי (לא אותה הגרסה כמו באלבום G N' R Lies).
בזמן ש-Paradise City יצא כסינגל שלישי מהאלבום, הלהקה כבר הייתה שם גדול בעולם המוזיקה, והצלחת סיבוב ההופעות שלה הזניקה את האלבום למקום הראשון במצעד המכירות של בילבורד. שלושת הסינגלים היו שירים בטופ-10, והאלבום כבר מכר 28 מיליון עותקים. סיבוב הופעות בראשותה של הלהקה התחיל והלהקה הוזמנה לנגן בפסטיבל Monsters of Rock יחד עם KISS ואיירון מיידן. כשהתחיל הסט של הלהקה, קהל של יותר מ-100 אלף איש התחיל לנוע קדימה, ולמרות בקשות חוזרות של רוז מהקהל לנוע אחורה, נמחצו שני מעריצים למוות. אירועים מהסוג הזה, במהלך סיבוב ההופעות של Appetite for Destruction, גרמו לתקשורת להדביק ללהקה את התווית "הלהקה המסוכנת ביותר בעולם". בנוסף, התנהגות חברי הלהקה משכה עוד תשומת לב שלילית מהתקשורת, כשחברי הלהקה הופיעו תחת השפעת סמים ואלכוהול על הבמה ומחוצה לה.
אלבומה השני של הלהקה, GN'R Lies כלל את המיני-אלבום Live !?*@ Like a Suicide בצד אחד, וארבעה שירים אקוסטיים בצד השני. השיר One in a Million, שבו משתמש אקסל במילים שהן טאבו בחברה האמריקאית כגון Niggers ו-Faggots, זכה לביקורות חריפות מאוד מצד התקשורת וגופים אחרים, ואקסל רוז הואשם בגזענות והומופוביה. אקסל הגיב לטענות האלו בריאיון ל-MTV בשנת 1990, בו ציין שהטענות מופרכות, במיוחד לאור העובדה שגיטריסט הלהקה - סלאש, הוא חצי אפרו-אמריקאי. אקסל טען שנקודות המבט הן של הדמות בשיר, ולא דעותיו האישיות, ובא להראות את הגזענות וחוסר הסובלנות בחברה האמריקאית. רוז ציין שהוא מעריץ אמנים גדולים כמון פרדי מרקורי ואלטון ג'ון, למרות היותם הומוסקסואלים. הלהקה הופיעה בפסטיבלים יחד עם להקת המטאל Body Count, והסולן שלה, Ice T, כתב בספרו שאקסל הוא קורבן של התקשורת בדיוק כמוהו.
גם אחרי יציאת GN'R Lies, אלבום הבכורה המשיך לזכות באהדה רבה לאורך 1988 ו-1989 והלהקה זכתה ב"להקת ההבי מטאל האהובה" ו"אלבום ההבי מטאל הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאי של 1990, שבו הופיעו סלאש ודאף שיכורים לגמרי ופלטו קללות בשידור חי. אקסל החליט למתן את עניין ההתמכרויות של חברי הלהקה, ואיים לפרק את הלהקה אם "חברי להקה מסוימים" לא יפסיקו "לרקוד עם מר. בראונסטון", כשהוא מתייחס להתמכרויות ההרואין של אדלר וסלאש.
Use Your Illusion (1991)
בשנת 1990 חזרה הלהקה לאולפן ההקלטות עם המתופף החדש מאט סורום והקלידן דיזי ריד והחלה לעבוד על הפרויקט השאפתני של האלבום הכפול "Use Your Illusion". ב-17 בספטמבר 1991 יצא האלבום ונכנס מיד למקומות הראשון והשני במצעד המכירות. הוא כלל גרסת כיסוי לשיר "Live and Let Die" של פול מקרטני שהפכה ללהיט.
בשיר "The Garden" באלבום Use Your Illusion I הלהקה שיתפה פעולה עם אליס קופר בתור זמר ראשי יחד עם רוז.
לאחר מספר הופעות של Use Your Illusion, החליט איזי סטרדלין (גיטריסט הקצב) לעזוב את הלהקה כדי לפצוח בקריירת סולו והוא הוחלף במהרה על ידי גילבי גלארק. אף על פי שאת רוב תשומת הלב של הקהל קיבלו רוז וסלאש, סבורים חלק ממעריצי הלהקה כי עזיבתו של סטרדלין היא זו שהחלה בפירוק ההרכב. בנוסף להיות גיטריסט שני, כתב סטרדלין חלק נכבד משירי הלהקה (לא פחות מרוז). בין השירים אותם כתב מתבלט הלהיט "Patience".
המתחים העיקריים בלהקה התחילו למעשה בתקופה זאת. הלהקה הופיעה כמעט כל ערב, ועבודה כה רבה גרמה לחיכוכים בין חברי להקה. רוז וסלאש, שהיו בתחילת קריירת הלהקה חברים טובים, החלו לשנוא אחד את השני, ובעצם כל חברי הלהקה "לא חיבבו במיוחד את רוז".
בשנת 1991, במהלך הופעה בסנט לואיס קפץ רוז אל הקהל, והחל להרביץ לאחד המעריצים שצילם את ההופעה במצלמת וידאו. לאחר המכות לא הסכים רוז לחזור לבמה והלהקה ירדה ממנה. הקהל החל להתפרע ולזרוק כיסאות וחפצים על השוטרים שעלו על הבמה וניסו להרגיע את הקהל ולמצוא פשרה עם הלהקה. ידוע כי כ-60 אנשים נפצעו באירוע זה.
בשנת 1992 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי, כולל הופעה בקונצרט המחווה לפרדי מרקורי, בו ביצעו את השיר Knockin' on Heaven's Door, שיצא כסינגל ונכנס ישר למקום השני במצעד הבריטי.
(1993)
בשנת 1993 הוציאה הלהקה אלבום אוסף של גרסאות כיסוי לשירי פאנק רוק בשם. האלבום לא זכה להצלחה כקודמיו, דבר שהרחיב את המתחים הפנימיים בלהקה. המופע בבואנוס איירס באותה השנה היה המופע האחרון של הלהקה במסגרת ה-"Use Your Illusion Tour" - סיבוב ההופעות הארוך ביותר בהיסטוריות הרוק, אשר נמשך כ-28 חודשים.
הדעיכה (1994 – 1998)
אקסל רוז החל לעבוד על אלבום חדש עם חומר מקורי ב-1993 אף על פי כן חומרים אלו מעולם לא יצאו לשווקים. ב-1994 גילבי קלארק עזב את הלהקה, והוחלף על ידי פאול טוביאס. באותה השנה, הלהקה הקליטה גרסה כיסוי לשיר "Sympathy for the Devil" של הרולינג סטונז עבור הסרט "ריאיון עם ערפד" אך חבריה כבר איבדו את הרצון לפעול במסגרתה והחלו פונים לפרויקטים עצמאיים. זו הייתה ההקלטה האחרונה של הלהקה המקורית.
בשנים 1996 ו-1997 סלאש עזב את הלהקה בעקבות חילוקי דעות עם רוז על דרכה של הלהקה, ולאחריו גם דאף ומאט, מה שהותיר את רוז כיחיד מההרכב המקורי. שלושת האחרים הקימו להקה מצליחה בשם "Velvet Revolver".
בשנת 1998 יצאה לשווקים גרסה מצונזרת של האלבום "Use Your Illusion" (בארצות הברית בלבד), בעיקר בשביל שהאלבום יוכל להימכר ברשתות וולמארט ו-Kmart.
בשנת 1998 אקסל הקים הרכב חדש ללהקה וחזר לאולפן ההקלטות. בגרסה הנוכחית של הלהקה, הופיעה והקליטה שירים מאז ועד היום. חברי הלהקה בהרכב המחודש השתנו לעיתים קרובות, אבל החברים העיקריים בה אשר כללו את הגיטריסט רובין פינק, הקלידן כריס פיטמן, והבסיסט טומי סטינסן, כמו גם פול טוביאס, המתופף ג'וש פריז והקלידן הוותיק של הלהקה דיזי ריד.
Chinese Democracy (1998 – 2008)
בשנת 1999 הלהקה הוציאה שיר חדש אחד בשם ""Oh My God", אשר נכלל בפסקול של הסרט "סוף העולם". המטרה של הוצאת השיר הייתה לקדם את הוצאת האלבום הבא של הלהקה "Chinese Democracy". באותה התקופה גפן רקורדס הוציאו את האלבום "Live Era: '87-'93" אשר הכיל ביצועים שונים של הלהקה מתוך הופעות חיות שלהם אשר התקיימו במשך סיבוב ההופעות של האלבום "Appetite for Destruction" ושל האלבום "Use Your Illusion".
כמו כן בשנת 1999 הגיטריסט רובין פינק עזב את הלהקה כדי להצטרף לסיבוב ההופעות של הלהקה הקודמת שלו, "Nine Inch Nails". בשנת 2000 הגיטריסט באקטהד הצטרף ללהקה כמחליף של פינק. ג'וש פריז הוחלף על ידי ברייאן מאנטייה.
הלהקה בהרכב המחודש
הלהקה בהרכב המחודש הופיעה לראשונה בינואר 2001 בלאס וגאס ובפסטיבל הרוק הגדול ביותר בברזיל "רוק בריו". הלהקה ניגנה בעיקר את הלהיטים הישנים של הלהקה כמו גם מספר שירים חדשים מהאלבום הקרב. ב-2002 הגיטריסט פול טוביאס עזב את הלהקה בעיקר משום שמאס מלהמשיך ולהיות חלק בסיבוב ההופעות הבלתי פוסק של הלהקה. הוא הוחלף על ידי ריצ'רד פורטוס.
ב-2002 החל סיבוב ההופעות של האלבום "Chinese Democracy" - סיבוב ההופעות הראשון של הלהקה בארצות הברית מאז סיבוב ההופעות של האלבום "Use Your Illusion" משנת 1993. סיבוב ההופעות זכה לקבלת פנים משתנה. חלק מההופעות לא הצליחו למכור הרבה כרטיסים, בעוד שבשווקים גדולים יותר כמו ניו יורק כל הכרטיסים להופעה נמכרו תוך דקות אחדות. הלהקה הודיעה גם השקת האלבום Chinese Democracy, אך הוא לא יצאה לאור לבסוף.
לאחר סיבוב ההופעות הלהקה לקחה פסק זמן עד אשר ההופעה הבאה שלהם בפסטיבל "רוק בריו" ב-4 במאי 2004. אף על פי כן, באקטהד עזב את הלהקה במרץ 2004 וגרם בכך ללהקה לבטל את המופע המיועד בריו. בנוסף לכך במרץ 2004 חברת גפן רקורדס הוציאה לשווקים אלבום אוסף אשר הכיל את הלהיטים הגדולים של הלהקה משום שרוז לא הצליח לספק להם אלבום אולפן חדש במהלך יותר מעשר שנים. רוז הביע את מורת רוחו מהאלבום בעיקר משום שהאלבום הופק ללא הסכמתו, ורוז אף תבע את חברת גפן רקורדס בניסיון לעצור את הפצתו של האלבום. ניסיון זה כשל.
בפברואר 2006 דמואים של השירים "Better", "Catcher in the Rye", "I.R.S" ו-"There Was a Time" הודלפו לרשת האינטרנט דרך אתר המעריצים של הלהקה. הנהלת הלהקה ביקשה שכל הקישורים לקובצי ה-MP3 וכל מילות השירים יוסרו מהפורומים ומאתרי האינטרנט. למרות זאת, תחנות הרדיו החלו להוסיף את "I.R.S" לרשימות הפלייליסט שלהם, והשיר הגיע אף למקום ה-49 לפי המדרג של "Radio & Records" בשבוע האחרון של פברואר - הפעם הראשונה ששיר אשר הודלף אל רשת האינטרנט הגיע למדרג השירים.
ב-4 במאי 2007 שלושה עותקים נוספים מתוך האלבום "Chinese Democracy" הודלפו לאינטרנט - גרסה מעודכנת של "I.R.S.", "The Blues" ושיר הנושא של האלבום. כל שלושת השירים נוגנו בעבר בהופעות חיות של הלהקה. ביוני 2007 הלהקה החלה להופיע בסיבוב ההופעות העולמי של האלבום "Chinese Democracy" במקסיקו, אוסטרליה ויפן. השיר "Nice Boys" והשיר"Don't Cry" נוגנו בפעם הראשונה מאז סיבוב ההופעות Use Your Illusion.
ב-19 ביוני 2008 דווח כי תשעה שירים מתוך האלבום "Chinese Democracy" הודלפו לאתר באינטרנט והוסרו מיד לאחר מכן לאחר מכתב אזהרה שנשלח אל בעלי האתר.
ב-14 ביולי 2008 חברות משחקי הווידאו "Harmonix" ו"MTV Games" הודיעו רשמית כי המשחק Rock Band 2 אשר מיועד לצאת לשווקים ב-14 בספטמבר 2008 צפוי יהיה להכיל שיר חדש מהאלבום "Chinese Democracy" אשר נקרא "Shackler's Revenge".
ב-27 באוגוסט 2008, סוכני אף.בי.איי עצרו את קווין קוגיל בן ה-27 בטענה שביוני 2008 הפיץ קוגיל תשעה שירים של הלהקה להורדה דרך אתר הבלוג שלו "Antiquiet". הוא נשלח אחר כך לחודשיים מאסר.
ב-23 בנובמבר 2008, הוציא אקסל רוז ולהקתו את האלבום "Chinese Democracy". הלהקה העלתה את האלבום גם לרשת החברתית מייספייס והצליחה ליצור יותר מ-62 מיליון השמעות לשירי האלבום בסופשבוע הראשון לאחר שעלה.
במרץ 2010 אקסל רוז נתבע על ידי קבוצת הניהול Front Line Management Group ומנהלה Irving Azoff. החברה, שניהלה את הלהקה עד לאחרונה חתמה על חוזה ב-2008 במסגרתו מובטחים לה 15% מכל רווח שעושה הלהקה, שכעת טוענת החברה שלא שולמו לה כלל. בתביעה, שהוגשה בבית משפט בלוס אנג'לס, טוענת החברה כי הלהקה הרוויחה מעל 12,470,000 מיליון דולר מאז חתימת החוזה. אקסל רוז פרסם לאחרונה בעמוד הטוויטר שלו כי הלהקה מנוהלת כיום על ידי Doc Mcghee, שניהל בעבר הרכבים כמו ג'ון בון ג'ובי ו-Motley Crue בין השאר. Azoff פורסם בעיקר כמי שעזר ללהקה להוציא את אלבומה האחרון, "Chinese Democracy", זאת לאחר 15 שנה של ניסיונות כושלים.
בראיון ב-2007, ציין חברו של רוז סבסטיאן באך כי האלבום "Chinese Democracy" יהיה האלבום הראשון מתוך טרילוגיית אלבומים אותם הלהקה תוציא לשווקים. באך ציין גם כי רוז אמר לו כי האלבום השלישי של הלהקה, אשר עדיין ללא שם, מיועד לצאת לשווקים במהלך שנת 2012. נכון להיום אף אחד מחברי הלהקה לא אישרו את אמיתות טענותיו של סבסטיאן באך. אף על פי כן, במהלך השתתפותו במספר דיונים בפורומים באינטרנט, רוז נתן רמזים לכך שהלהקה מתכננת להוציא מספר אלבומים חדשים ושירים חדשים ושיתף מספר שמות כותרים אפשריים.
ב-2012 ריצ'רד פרטיס הודיע על סיבוב הופעות בסניף ההארד רוק קפה ומלון בלאס וגאס, הוא גם ציין שהסיבוב שיערך מסוף אוקטובר לסוף נובמבר יהיה בחגיגת 25 שנה לאלבום הראשון של הלהקה Appetite for Destruction ו-4 שנים לאלבום "Chinese Democracy" ויקרא "Appetite For Democracy". בנוסף צורפה הלהקה באותה שנה להיכל התהילה של הרוק אנד רול
2016 – הווה
ב-1 באפריל 2016 חזרו ללהקה שניים ממייסדיה: סלאש כגיטריסט הראשי ודאף מק'אגן כבסיסט, וכך חזרה הלהקה להרכבה הקודם (חלקית, כיוון שסטיבן אדלר ואיזי סטראדלין לא הצטרפו אף הם מחדש אל הלהקה), אשר הביא להצלחתה הרבה בראשית דרכה (1985–1993). אף-על פי שסטיבן אדלר אינו נכלל בסגל הקבוע של הלהקה לסיבוב הופעותיה ב-2016, הוא הופיע עם הלהקה כאורח באוהיו, לוס אנג'לס ובואנוס איירס וניגן את השירים "Out Ta Get Me" ו-"My Michelle". סיבוב ההופעות של הלהקה, "Not In This Lifetime", הכניס עד כה 151.5 מיליון דולר בששת החודשים הראשונים של 2017.
ב-6 באוגוסט 2021 הוציאה הלהקה עיבוד מחדש בהקלטת אולפן של השיר "Absurd" שנכלל בזמנו באלבום "Chinese Democracy", ונכתב במקור על ידי ריד ופיטמן. זהו הסינגל הראשון שהוציאה הלהקה ביחד עם סלאש, מאז 1993.
ב-18 באוגוסט 2023 הוציאה הלהקה את הסינגל "Perhaps".
ההופעות בישראל
במוצאי שבת, 22 במאי 1993, הופיעה הלהקה בפארק הירקון בתל אביב. למרות הקהל הרב שהגיע להופעה (כ-40,000 איש), היא הוכתרה על ידי המבקרים ככישלון חרוץ מבחינת הביצוע על הבמה. מספר שבועות לפני ההופעה בארץ נפצע קלארק בתאונת אופנוע, ומי שהפתיע בהסכמתו להחליף אותו לחמש ההופעות הראשונות בסיבוב ההופעות היה איזי סטראדלין. לסיבוב ההופעות של הלהקה התלווה הגיטריסט בריאן מיי, חבר להקת קווין, אשר היה מיודד ומקורב ללהקה וחימם את הופעתה. קווין נחשבת ללהקה המשפיעה ביותר על Guns N' Roses - דבר שנאמר פעמים רבות על ידי רוז וסלאש.
ב-3 ביולי 2012 הופיעה הלהקה בפארק הירקון בתל אביב לעיני כ-15,000 צופים. ההופעה זכתה לביקורות מעורבות.
ב-15 ביולי 2017 הופיעה הלהקה שוב בישראל, גם הפעם בפארק הירקון בתל אביב. מופע האיחוד של ההרכב המקורי. כל 61,000 הכרטיסים להופעה נמכרו מבעוד מועד. ההופעה נמשכה 3 שעות וקיבלה ביקורות טובות.
ב-5 ביוני 2023 הופיעה הלהקה שוב בישראל, פעם נוספת בפארק הירקון בתל אביב. הם הופיעו לעיניי כ-63,000 צופים במשך 3 שעות. הופעת החימום הייתה של להקת הרוק הישראלית "איפה הילד?".
מסעותי עם ורה
מסעותי עם ורה הוא ספר מאת אדית זק שיצא לאור בתחילת 2011 בהוצאת מטר. הספר מספר את סיפור ילדותה, נערותה, בגרותה של ורה, בת למשפחת מהגרים שאיבדו את משפחותיהם הקודמות במחנות ריכוז ובנו משפחה חדשה, פרק ב' של חייהם שבמסגרתו נולדה ורה.
עלילת הספר
הספר נפתח במשאלת לב של ורה. היא רוצה להיות מישהי אחרת. היא רוצה אמא צעירה וחייכנית שמתאפרת ולובשת בגדים יפים והיא רוצה להיות ישראלית, צברית, חבר'המנית, אשה שעובדת מחוץ לבית ובערב היא חוזרת ועוד יש לה זמן וכוח לצאת ולשיר שירים עם החברים. היא מקשיבה לסיפורים של אמה ואחותה ששרדה מפרק א' של האם. הן מספרות לה על חיים בארץ אחרת, בעולם אחר שחלקו על פלנטה אחרת. אבל בסיפורים יש "חורים" ואת החורים האלה ורה מנסה למלא. היא חוקרת את אמה ואת אחותה, שואלת שכנים, מתבוננת בחיים של אחרים ומקשיבה לסיפורים שמספרים אנשים שבאים לבקר אותם בבית ובכל יום היא מוסיפה עוד חלק לפאזל שהיא בונה.
מבנה הספר
הספר בנוי משני נרטיבים המדלגים בין עבר והווה שמתערבבים זה בזה. העבר מסופר כ"סיפורים לפני השינה" ודרכם אנחנו מגלים שלאמא ולאבא היו פעם חיים אחרים, שלאמא של ורה היו פעם שלוש ילדות ולאבא הייתה רק אשה, שסבתא שלה הייתה בעלת בית מרזח וכל המשפחה נידתה אותה. שפעם הייתה משפחה גדולה ושמחה ועכשיו יש משפחה קטנה ועצובה. כדי לברוח מהעצב ורה משחקת במשחק "כאילו", היא ממציאה לעצמה עולם משלה, שם יש נשים יפות ומטופחות שמדיפות ריח של בושם יקר והן מעשנות סיגריה עם פומית והן מושכות את כל המבטים של כל הגברים בסביבה. כשהיא מתבגרת ורה זונחת את משחקי ה"כאילו" ומתפנה להיות נערה טיפוסית בחברת הישראלית של שנות השישים. היא מתאהבת, היא הולכת לתנועה ואחר כך לחברה סלונית, היא רוקדת והיא שרה והיא מתאמצת להיות כמו כולם. אבל אנחנו מגלים שהיא אף פעם לא נערה ישראלית טיפוסית כמו שהיא חושבת שנערה צריכה להיות. מלבד הסיפורים הרבים שמופיעים כתמונות-תמונות, הספר מציג תיאורים של מגוון אנשים שוורה פוגשת בבית ומחוצה לו ושל מערכות יחסים רב-גווניות בין הדמויות השונות. השאלה המרחפת באוויר לכל אורך הספר היא השאלה שוורה דנה בה באופן עקיף כל יום, האם יש לה זכות להתקיים בלי לשמר בתוכה בכל רגע את הטראומה שהיא לא חוותה ישירות?
שיגעון השואה וחייהם של המהגרים
חייהם של מהגרים שהגיעו מאירופה אחרי השואה עוברים כחוט השני בתוך הספר ומחוללים שינויים בחיי הדמויות. אניקה ומרטין נוקטים בשיטת ההדחקה וה"שיכחה", הם מתקיימים בהווה ויורדים לארצות הברית כדי לחפש חיים חדשים וזהות חדשה. האם שרי לעומתם לא מפסיקה לספר על מה שהיה פעם, איך החיים נראו "לפני שהכל התחיל" ואיך הם היו והווים "אחרי שהכל נגמר." האב וילי חי בין הסיפורים של האם והקיום במסגרת משפחתית לוחצת ולחוצה בין הניסיונות החוזרים ונשנים שלו לחיות חיים בוהמיינים של יצירה וחופש אישי, אבל הוא איננו מצליח להשתחרר באמת. הנושא שחוזר פעמים רבות הוא היחסים בין משפחות המהגרים שהגיעו מאירופה ובין המשפחות הישראליות שנולדו כאן או הגיעו לכאן בגיל צעיר והם "צברים" לכל דבר. אלה האחרונים מגלים בורות, חשיבה סטריאוטיפית וחוסר סובלנות מופגן ביחס ל"אחר."
צ'מבלו
צֶ'מְבָּלוֹ (מאיטלקית: Cembalo) הוא שם כללי של משפחת כלי מקלדת ממשפחת הקורדופונים, שבהם מופק הצליל בפריטה על מיתר. המשפחה כוללת את הספינט והווירג'ינל. הצ'מבלו הוא גרסה מוקדמת של הפסנתר. לנגן הצ'מבלו קוראים צ'מבליסט.
בתקופת הבארוק, תור הזהב של הצ'מבלו, השתמשו בכלי למילוי הרמוני בשיטת הקונטינואו, כמו גם ליצירות סולו וקונצ'רטו רבים. בסוף המאה ה-18 חלה דעיכה בפופולריות של הכלי, ובתחילת המאה ה-19 הוא נעלם כמעט לחלוטין מן הנוף המוזיקלי. במחצית השנייה של המאה ה-20 החלו להופיע יצירות מודרניות לצ'מבלו, וההלחנה החדשה המשיכה מאז.
שיטת הפעולה
שיטת הפעולה זהה כמעט בין כל סוגי הצ'מבלו: על המנוף מותקן מפרט בצורה אופקית, אשר נמצא מעט מתחת למיתר. כאשר מקישים על חלקו הקדמי של הקליד (2), חלקו האחורי עולה, והמפרט פורט על המיתר (3).
צ'מבלו
המילה "צ'מבלו" משמשת לתיאור כלל הכלים הנמנים עם המשפחה, או ליתר דיוק, אלו המזכירים בצורתם פסנתר כנף. לרוב הצ'מבלו יש מיתר אחד עד שלושה מיתרים עבור כל צליל. הצירוף הנפוץ ביותר הוא שני סטים של מיתרי "8 רגל" (כלומר מיתרים המשמיעים צליל בגובה בו הוא כתוב), וסט אחד של מיתרי "4 רגל" (כלומר מיתרים המצלצלים אוקטבה גבוה מעל הצליל הכתוב). בכלים גדולים ומתוחכמים יותר אפשר למצוא גם מיתרי "16 רגל" (המצלצלים אוקטבה מתחת לצליל הכתוב). לכל אחד מהרגיסטרים של מיתרי "8 רגל" צליל שונה, משום שהם נפרטים במקומות שונים והמתח שלהם שונה מעט. בעזרת מערכות מנופים יכול הנגן לבחור לנגן בכל מערכת מיתרים בנפרד או בצירופים שונים שלהם. בכלים בעלי שתי מקלדות ניתן לשלב צירופים שונים בכל מקלדת. כמו כן בכלים רבים יש רגיסטרים נוספים המאפשרים מגוון צלילי רחב יותר - למשל רגיסטר "לאוטה" שבו מוצמדות פיסות עור או לבד לבסיס המיתרים ויוצרות אפקט דמוי לאוטה, או רגיסטר "מוסלר", בו סט נפרד של מפרטים פורט על המיתרים קרוב מאוד לבסיסם, וכך מפיק צליל מאנפף.
וירג'ינל
הווירג'ינל הוא כלי פשוט יותר מהצ'מבלו המאוחר ולרוב הוא מצוי בצורת תיבה. במרבית הווירג'ינלים ישנו מיתר בודד לכל תו, אשר מתוח במקביל למקלדת, לאורך התיבה. מקור שמו של הכלי מגיע מהמילה האנגלית Virgin ("בתולה"), כיוון שהשימוש בכלי נעשה בעיקר על ידי עלמות צעירות. צלילו המיוחד של הווירג'ינל נובע מהעובדה שהמיתרים בו נפרטים קרוב למרכזם, בניגוד לצ'מבלו, שבו הם נפרטים בתחילתם.
את הווירג'ינלים ניתן לחלק לשתי חלוקות משנה:
וירג'ינל סְפִּינט
בווירג'ינל ספינט, המקלדת ממוקמת בשמאלו של הכלי (או לכל אורכו, כמו בפסנתר מודרני), והפריטה על כל המיתרים מתבצעת בקצה אחד שלהם. זהו הווירג'ינל הנפוץ ביותר.
וירג'ינל מוּסֵלַר
בווירג'ינל מוסלר, המקלדת ממוקמת בצד ימין של הכלי, והפריטה על המיתרים מבוצעת במקומות שונים לכל מיתר: בצלילים הגבוהים מתבצעת הפריטה בקצה המיתר, ואילו בנמוכים, היא מתבצעת במרכז המיתר. בהתאם לכך, הצלילים הנמוכים היו בעלי צליל עשיר וחם, אך היה לכך מחיר: כל רחש קל של מנגנון הפריטה הוגבר היטב על ידי תיבת התהודה של הכלי, דבר שגרם לרעשי רקע רבים בשעת הנגינה.
היסטוריה
שורשיו של הצ'מבלו טמונים בימי הביניים. התיאור הכתוב הקדום ביותר לכלי מתוארך לסוף המאה ה-14 וסביר שבשנים אלו אכן הומצא הכלי. הייתה זו תקופה בה היו התפתחויות בנושאי המכניקה הזעירה (בעיקר בתחום השעונים), התפתחויות שזלגו חיש מהר אל תחומי החיים האחרים. חיבור על כלי מוזיקה שנכתב בשנת 1440, מתאר בפירוט צ'מבלו קטן עם שלושה מנגנונים שונים של מנופים. הצ'מבלו הקדום ביותר שנשמר עד לימינו יוצר באיטליה, כנראה בשנת 1521. ברחבי העולם קיימים צ'מבלי קדומים יותר, אך הם לא במצב תקין לנגינה. אולם, דוגמאות קדומות אלו לא שופכות אור על התהייה לגבי מקורותיו של הצ'מבלו, מכיוון שהן כולן שלבים מתקדמים מאוד של התפתחות הכלי. הכלים האיטלקיים התאפיינו במבנה קל ובמתח מיתרים נמוך, דבר שאפיין את תעשיית כלי המקלדת האיטלקית במשך מאות שנים. לכלים איטלקיים יש בדרך כלל צליל חודר וצלול, ורק מקלדת אחת, לעיתים עם שתי שורות מיתרים.
המהפכה בתעשיית הצ'מבלו החלה בסביבות שנת 1580 בפלנדריה (בחלקה הצפוני של בלגיה), כאשר יצרנים מקומיים חיזקו את מבנה השלד של הצ'מבלו, דבר שאפשר מתח מיתרים גבוה יותר וכתוצאה מכך שיפור ניכר של האיכות והצליל של הכלי. בין בוני הכלים המפורסמים של התקופה נמנו בני משפחת Dulcken ו-Ruckers.
התפתחות נוספת בתחום, חלה במאה ה-18 בצרפת, שם אימצו בוני הכלים את המבנה המחוזק שייצרו הפלמים, והגדילו את מנעד צליליו מ-4 אוקטבות, ל-5 ואף יותר. הצ'מבלו הצרפתי של המאה ה-18 היה בשימוש נרחב בכל רחבי אירופה. כשהיה הצ'מבלו בשיא תפארתו, החל להופיע באירופה הפסנתר, שבמהרה התפתח מאוד והשאיר את הצ'מבלו מאחור. בתוך פחות ממאה שנים מאז הופעתו הראשונה של הפורטה-פיאנו, הוצאו כמעט כל הצ'מבלי באירופה משימוש.
בתחילת המאה ה-20, התעוררה מחדש התעניינות במוזיקה עתיקה, שהביאה לתחייה מחודשת של הצ'מבלו. כלים ישנים שופצו וכלים חדשים נבנו לצורך הופעות פומביות של מוזיקה שתישמע "כמו שנכתבה". בתחום זה הייתה הצ'מבליסטית ונדה לנדובסקה פורצת הדרך, ותרמה רבות לפופולריזציה של הכלי במאה ה-20, ומלחינים מודרניים רבים (כמו מנואל דה פאיה ופרנסיס פולנק) כתבו עבורה יצירות. אולם, מרבית הצ'מבלי, שנבנו כמו פסנתרי ענק, כדי שיוכלו להופיע עם תזמורות גדולות, הפתיעו בצלילם החלש והשטוח. אופי צליל זה הוא תוצאה של המסגרות הכבדות ותיבות התהודה הגדולות ש"בלעו" את צליליו העדינים של הצ'מבלו.
עד מהרה נתברר שכדי לבנות צ'מבלו שיפיק צליל כראוי, יש להסתמך על ניסיונם של בוני הכלים העתיקים במאות שעברו. ברחבי העולם קמו סדנאות שלמדו את ייצור הכלים על ידי פירוק והרכבה מחדש של כלים עתיקים, סדנאות שמייצרות את הכלים עד היום, כמו גם מייצרות ערכות להרכבה ביתית של כלי מקלדת עתיקים.
כיכר הגיבורים
כיכר הגיבורים (בהונגרית: Hősök tere, קרי: הֶשֶק טֶרֶה) היא הכיכר המרווחת ובעלת הרושם הגדול ביותר בבודפשט ברובע 14 (זוגלו) של העיר. במובן הצר יותר הכיכר מכילה את אנדרטת המילניום. כיכר הגיבורים, יחד עם שדרת אנדראשי בחזיתה, היא אתר מורשת עולמית. בצידה המזרחי, המישורי של העיר.
תבנית הכיכר היא של קשת בחצי-עיגול ("סהר"), במרכזה עמוד זיכרון הקרוי "אנדרטת המילניום", בקשת מוצבים פסליהם של אישים מ-1000 שנות ההיסטוריה של הונגריה, מול הקשת נמצאת הכניסה הראשית של הפארק העירוני של בודפשט ומשני צידי הכיכר נמצאים מבנים בעלי חזית דומה, המוזיאון לאמנות יפה והיכל האמנות.
הכיכר שימשה לכינוסים המוניים. הכינוס הגדול ביותר האחרון בכיכר היה ב-16 ביוני 1989, כאשר קהל של 250,000 איש כיבד את ארונו של אימרה נוג', ממנהיגי המרד ההונגרי של 1956, שהוצא להורג על ידי השלטון הסובייטי ב-1958.
יחד עם שדרת אנדראשי החוצות את העיר ומובילות לכיכר (מגדת הדנובה לערך), נכללת הכיכר באתר המורשת העולמית של בודפשט.
הקמת הכיכר
הכיכר תוכננה כחלק מחגיגות אלף שנים לכיבוש המדיארי של הונגריה ב-1896, אך הקמתה נשלמה רק ב-1900. במקביל להקמת הכיכר נסלל גם הקו הראשון של הרכבת התחתית של בודפשט, הראשון באירופה, פרט לזה של לונדון, שהכיכר מהווה את אחת מתחנותיו.
אנדרטת המילניום
אנדרטת המילניום מורכבת מעמוד אבן בן 36 מטרים המוקף בפסלי ברונזה של שבעת ראשי השבטים המדיארים שכבשו את הונגריה ב-896 ובראשם, רוכב בחזית, ארפאד.
בראש העמוד מוצב פסל של המלאך גבריאל, המציין סיפור מראשית התנצרותה של הונגריה לפיו ביקש אישטוון הראשון, מלך הונגריה מן האפיפיור סילבסטר השני כי יכיר בו כמלך נוצרי. האפיפיור סירב בתחילה, אך לאחר שהופיע בחלומו המלאך גבריאל וציווה עליו להסכים לבקשה, נעתר. הפסל אוחז בידיו בשניים מסממני השלטון של המלוכה ההונגרית - הכתר של אישטוון הקדוש וצלב פטריארכי (צלב כפול).
לפני העמוד נמצאת מצבת "קבר החייל האלמוני" של הונגריה. המצבה סמלית בלבד ואיש אינו קבור תחתיה. היא מוקדשת ל"גיבורים אשר מסרו את חייהם למען חירות עמם והעצמאות הלאומית".
מאחורי העמוד מצויות שתי קבוצות פסלים סימבוליים של שני גברים ושתי נשים. הצמדים מתארים את העמל והשפע ואת התהילה והידע.
הפסלים בסהר
משני צידי אנדרטת המילניום נפרשת קשת הגיבורים. מתחת לפסלי הגיבורים ניצבים לוחות ברונזה המתארים סצנות מן ההיסטוריה ההונגרית.
קישורים חיצוניים
כיכר הגיבורים והפארק העירוני בבודפשט
כנסיית הגואל
כנסיית הגואל (בגרמנית: Erlöserkirche באנגלית: Lutheran Church of the Redeemer) היא כנסייה לותרנית פרוטסטנטית ברובע הנוצרי של העיר העתיקה בירושלים.
היסטוריה
הכנסייה שוכנת בקצה הרובע הנוצרי, בסמוך לאזור של חנויות ובתי קפה ששמו מוריסטן. האזור קיבל את שמו משום שבתקופה הצלבנית שכן במקום זה בית החולים סנט ג'ון, על שם יוחנן הקדוש, של המסדר ההוספיטלרי. לאחר כיבושה מחדש של ירושלים על ידי המוסלמים, אשפזו המוסלמים את פצועיהם בבית חולים זה, והם שהעניקו למתחם את השם "מוריסטן", שיבוש של המילה הפרסית "בִימָרֶסְטָאן" - בית חולים.
במתחם המוריסטן, בנוסף לבית החולים הגדול, שכנו שתי כנסיות - כנסיית סנטה מריה לטינה וכנסיית סנטה מריה הגדולה (מז'ורה). הקטנה מבין השתיים, סנטה מריה לטינה, הוקמה במאה ה-12 מתרומות של סוחרים מהעיר אמאלפי שבאיטליה. היא נבנתה, ככל הנראה, בפיקוחו של גרארדוס (או ג'רארד) המבורך, מי שמאוחר יותר היה המייסד של המסדר ההוספיטלרי. כנסיית הגואל בנויה על שרידי כנסייה זו, וחלקים מהבניין המקורי של הכנסייה שולבו במבנה הכנסייה החדש. השרידים של הכנסייה מהתקופה הצלבנית בולטים בעיקר בכניסה הצפונית (החסומה, בדרך כלל) לכנסייה (מול כנסיית אלכסנדר נבסקי). העיטורים משער הכנסייה הצלבנית מתארים את חודשי השנה על פי פעולות חקלאיות. בוני כנסיית הגואל לא נקטו בפעולות שימור מדעיות, כאשר שילבו את השער העתיק לתוך מבנה הכנסייה החדשה, וכתוצאה מכך יש להיעזר בצילומים עתיקים (כדוגמת זה של פליקס בונפיס המוצג כאן) כדי לזהות מה חדש ומה עתיק.
הכנסייה נבנתה בין השנים 1893–1898. אבן הפינה שלה הונחה על ידי יורש העצר הפרוסי פרידריך השלישי, כחלק מביקורו במזרח התיכון לרגל השתתפותו בחנוכת תעלת סואץ. הקרקע עליה הוקמה הכנסייה ניתנה במתנה ליורש העצר הפרוסי על ידי הסולטאן העות'מאני. הכנסייה נחנכה ב-31 באוקטובר 1898 בביקורם של הקיסר הגרמני וילהלם השני, בנו וילהלם, ואשתו הקיסרית אוגוסטה ויקטוריה בארץ ישראל. על אחד מקירות אולם התפילה תלוי שלט בשפה הגרמנית המספר על חנוכת הבית והקמתו.
בצמוד למבנה הכנסייה נמצאת אכסניה לותרנית, ובה משולב שריד אחר מהתקופה הצלבנית: "קלויסטר" - חצר מוקפת עמודים אשר היוותה חלק מבניין סמוך לכנסיית סנטה מריה לטינה. באחד הפתחים המובילים לקלויסטר, משני עבריו, שרועים שני אריות המהווים בסיסים לעמודים. ככל הנראה אחד משני האריות הללו הוא ממקור צלבני, ונמצא בעת בניית כנסיית הגואל.
הכנסייה, הבנויה באבן שיש לבנה בסגנון נאו-רומנסקי איטלקי, תוכננה על ידי האדריכל פרידריך אדלר. האדריכל וחוקר ירושלים דוד קרויאנקר מוצא קווי דמיון ביו מבנה כנסיית הגואל ומגדל הפעמונים שלה לבין הקתדרלה בעיר פיאצ'נצה שבאיטליה. על בניית הכנסייה פיקח מהנדס גרמני.
מגדל הפעמונים של הכנסייה מתנשא לגובה 40 מטר, ובולט בקו הרקיע של ירושלים. ניתן לעלות לגג המגדל, שבו תצפית מרהיבה על ירושלים. האדריכל פרידריך אדלר ציין במאמר מקצועי שכתב, כי מגדל הפעמונים הוכן על פי סקיצות ששרטט הקיסר וילהלם השני בעצמו. לדבריו את ההשראה למגדל הפעמונים קבל וילהלם השני ממגדל הפעמונים בעיירה טיבולי שליד רומא.
בכנסייה מתקיימים בדרך קבע קונצרטים מוזיקליים המנצלים את האקוסטיקה המעולה של אולם הכנסייה.
פרנץ יגרשטטר
פרנץ יגרשטטר (גרמנית: Franz Jägerstätter; 1907–1943) היה סרבן מצפוני אוסטרי במלחמת העולם השנייה שהוצא להורג. הוא הוכרז כקדוש מעונה על ידי הכנסייה הקתולית.
חייו
בשנת 1938, כאשר הגרמנים נכנסו לאוסטריה, היה יגרשטטר האדם היחיד בכפרו שהצביע נגד סיפוח אוסטריה לגרמניה. אף שלא היה מעורב בשום תנועה פוליטית, הוא התנגד גלויות לנאצים והכריז שלא ילחם במלחמה, זאת למרות אימון צבאי קצר שעבר. לאחר מספר דחיות, נקרא בפברואר 1943 לשירות פעיל בצבא הגרמני. באותו זמן כבר היה אב לשלוש בנות, הגדולה בהן בת שש. ב-1 במרץ התייצב במשרד הגיוס והצהיר שאינו מוכן להילחם מטעמי מצפון, אולם הסכים לבצע כל משימה בלתי-מלחמתית. הוא נענה בשלילה ונכלא, ראשית בלינץ, ואחר כך בברלין. ב-6 ביולי הועמד למשפט צבאי באשמת פגיעה במאמץ המלחמתי. הוא הורשע, נגזר עליו עונש מוות, והוא הוצא להורג בגיליוטינה ב-9 באוגוסט 1943, בגיל 36.
בתרבות
מחזהו של יהושוע סובול, "עד ראייה", מבוסס על המקרה של יגרשטטר. המחזה הועלה לראשונה בשנת 2002 בתיאטרון הקאמרי, בבימוי האוסטרי פאולוס מנקר, עם איתי טיראן בתפקיד יגרשטטר.
טמפה ביי מיוטיני
טמפה ביי מיוטיני (באנגלית: Tampa Bay Mutiny) הייתה קבוצת כדורגל מקצוענית מטמפה שבפלורידה. הקבוצה הייתה אחת מן הקבוצות המייסדות ב-MLS, ושיחקה בליגה בין השנים 1996–2001. הקבוצה שיחקה את משחקיה הביתיים באצטדיון טמפה (שאז נקרא "אצטדיון הוליהאנ'ס") ומאוחר יותר באצטדיון ריימונד ג'יימס. חלק ממשחקי הבית נערכו גם באצטדיון אוניטברסיטת דרום פלורידה.