cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Ink Black Heart
ביקורות על הספר
ג'ייק קרידג' מ"הטלגרף" העניק לרומן 3 מתוך 5 כוכבים, ותיאר את הסדרה כולה כ"סיפורת פשע מנחמת טובה", אך מנגד מתח ביקורת על אורכו של הרומן, בקביעה כי "[נראה שאין] העמקה או כיסוי טריטוריה רגשית יותר ממה שעשו הקודמים". ב"סאנדיי טיימס" מתחו ביקורת דומה על אורכו של הרומן. המבקרת דארה מקמנוס מ"אייריש אינדפנדנט" העניקה לרומן ביקורת חיובית, ושיבחה אותו על שילוב "עשרות דמויות, קווי עלילה מרובים, ובעיקר, המון המון דברים שקורים".
פרשת שלח לך
פָּרָשַׁת שְׁלַח לְךָ (או שְׁלַח) היא פרשת השבוע הרביעית מתוך עשר שבספר במדבר. החלק המרכזי בפרשה מתאר את חטא המרגלים שבו עם ישראל רצה להישאר במדבר ולא לכבוש את ארץ כנען. בעקבות החטא נגזר על אותו דור שכל יוצאי הצבא בו ימותו במדבר תוך כ-40 שנים והעם לא יכנס לפני כן לארץ. בהמשך הפרשה, ניתנות לעם ישראל מספר מצוות וביניהן מצוות ציצית.
הפרשה מתארת אירועים שהתרחשו בשנה השנייה לצאת בני ישראל ממצרים. זו הפרשה האחרונה שבה שנת ההתרחשות מפורשת בתורה, עד לפרשת חקת המגוללת אירועים בשנת הארבעים ליציאת מצרים. לפי החלוקה המקובלת לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת בסוף (3 פרקים שלמים).
חטא המרגלים
קבוצה קטנה (המעפילים) מבני ישראל מנסה להתקדם ולהיכנס לארץ ישראל באופן עצמאי, אולם ניגפת במלחמה מול העמלקי.
ציוויים הלכתיים
בהמשך הפרשה מובאים מספר ציווים הלכתיים ובהם:
המקושש ומצוות ציצית
בני ישראל מניחים במשמר אדם שנמצא מקושש עצים בשבת, עד שיינתן הדין לחטא מסוג זה. הם מצווים על ידי אלהים להמיתו בסקילה וכך נעשה.
בסוף הפרשה מובא הציווי על מצוות ציצית (אותו קוראים בכל יום בקריאת שמע):
תאריכי הקריאה
השבת שבה קוראים את פרשת שלח יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
הפטרה
ההפטרה היא ב (בנוסח רומניא סיימו ב). בהפטרה מסופר על המרגלים ששלח יהושע ליריחו לפני הכניסה לארץ ישראל ועל הקורות אותם בבית רחב הזונה:
לה מונד
העיתון נוסד על ידי אובר בובה-מרי לבקשתו של שארל דה גול, בעקבות נסיגת צבא גרמניה הנאצית מפריז במלחמת העולם השנייה, והחליף את העיתון לה טה (Le Temps, "הזמן") שיצא לאור בפריז מאפריל 1861 עד נובמבר 1942. המהדורה הראשונה יצאה לאור ב-19 בנובמבר 1944.
רוב כתבי העיתון הם גם בעלי מניות, ומשתתפים בבחירת המנהלים. בעיתון מושם דגש על פרשנות ודעות לצד דיווחי חדשות, ונטייתו הפוליטית היא לשמאל-מרכז. בין תחקיריו הבולטים - פרשיות שחיתות של נשיא צרפת ז'אק שיראק, ומעורבות הנשיא פרנסואה מיטראן בהטבעת ספינת הדגל של ארגון גרינפיס ב-10 ביולי 1985, במהלכה נהרג צלם הולנדי. בשנת 2010 רכש גזבייה ניאל, מייסד חברת "פרי", נתח שליטה בעיתון.
האקר-פשור
מבשלת האקר-פשור (בגרמנית: Hacker-Pschorr Bräu) היא מבשלת בירה גרמנית-בווארית. סימן מסחרי רשום של מבשלת פאולנר.
היסטוריה
המבשלה המאוחדת האקר-פשור הוקמה בשנת 1972 במיזוג של שתי מבשלות ותיקות: מבשלת האקר ומבשלת פשור. מבשלת האקר הייתה מבשלה ותיקה שנוסדה כבר ב-1417, 99 שנים לפני ניסוחו וקבלתו של חוק טוהר הבירה הגרמנית ה-"Reinheitsgebot" (ריינהייטסגבוט).
המסעדה ובית הבירה של החברה בפוטסדאמר פלאץ בברלין התפרסמו מאוד בין מלחמות העולם.
היא אחת משש המבשלות היחידות הממוקמות בתוך גבולות העיר מינכן, ולכן רשאית להגיש בירה בפסטיבל הבירה הנודע של העיר, ה"אוקטוברפסט". כיום נמצאת המבשלה בבעלות מבשלת פאולנר השוכנת אף היא במינכן.
גלריה
<Gallery> Hacker pschorr bier.JPG|ספלי בירה ממותגים Brauereiwagen Hacker Pschorr Braeu-1.jpg|בירת האקר-פשור מובלת בתהלוכה לקראת האוקטוברפסט Hacker-Pschorr Oktoberfest Girl.jpg|נערה מגישה ספלי בירה של המותג באוקטוברפסט 2011 Oktoberfest 2005 - Hacker-Festzelt - front.jpg|אוהל הבירה של המבשלה בפסטיבל האוקטוברפסט 2005 </Gallery>
זלמן שניאור
זלמן שְׁנֵיאוּר (י"ז בשבט תרמ"ז, 11 בפברואר 1887 - י"ב באדר א' תשי"ט, 20 בפברואר 1959) הוא שם העט של שניאור זלקינד, משורר וסופר ביידיש ובעברית. חתן פרס ישראל לספרות יפה לשנת תשט"ו (1955). יצירתו נחשבת לציון דרך בספרות העברית החדשה ובתרבות היהודית החילונית.
תולדות חייו
שניאור נולד בעיירה שְׁקְלוֹב שבפלך מוהילב, במזרח תחום המושב של האימפריה הרוסית (מאז 1991 במחוז מוהילב בבלארוס). גדל בבית מסורתי כצאצא של מייסד חסידות חב"ד רבי שניאור זלמן מליאדי, והיה בעל השכלה תורנית וכללית. כבן ארבעה-עשר עבר לחיות באודסה, ובאמתחתו פנקס שירים קטן ותוכנית ללמוד באוניברסיטה. באודסה, לאחר שלא מצא את מקומו, ביאליק קיבלו בסבר פנים יפות, דאג לצרכיו, לימדו יום-יום מקרא וספרות ושירה, עד ששניאור הצעיר נתקשר אליו והיה קורא לו "אבא".
בשנת 1902 עבר לוורשה. בתקופת חייו בוורשה התקבל לעבודה, בהמלצתו של ביאליק, בהוצאה לאור מקומית, והחל לפרסם את שיריו הראשונים.
בשנת 1904 עבר לווילנה, והחל לכתוב עבור עיתון עברי מקומי. בתקופה זו הוציא לאור קובץ משיריו ומסיפוריו, ובשנת 1906 הוציא לאור את ספר שיריו "עם שקיעת החמה". ספרו זה זכה להצלחה מרובה, הודפס במספר מהדורות והביא את שניאור למעמד משורר מוכר. כעבור שנה מפרסום הספר עבר לחיות בפריז ולמד בסורבון לימודי ספרות, פילוסופיה ומדעי הטבע.
בין השנים 1908–1913 סייר ברחבי אירופה וצפון אפריקה, ולמשך תקופות קצרות למד בשווייץ ובגרמניה. בטרם פרצה המלחמה ביקר באודסה, ובה הוציא את ספר שיריו השני. כשפרצה המלחמה הוא שהה בברלין, שם הוא נעצר בגלל אזרחותו הרוסית, יחד עם נתינים זרים אחרים. הקשר עם משפחתו ומכריו ברוסיה נותק בשנות המלחמה, ולאחריה נודע לו על מותם של אביו ושני אחיו. הוא, ככל הנראה, מעולם לא חזר לעיר הולדתו, שהפכה לאחר המלחמה לנושא מרכזי ביצירתו.
לאחר עלייתו ארצה החל שניאור לכתוב לעיתונים היומיים, וערך את מהדורות ספריו. ספרו "פנדרי הגיבור" הותאם על ידו לתיאטרון והוצג ב"הבימה". תרומתו המתמשכת לתרבות העברית זיכתה אותו בפרס ביאליק (1951) ובפרס ישראל לספרות יפה (1955).
שניים משיריו נתפרסמו בזמר העברי. השיר "יד ענוגה" שבוצע על ידי אמנים רבים והשיר היידי "מרגניות" (מארגריטקלעך) שנתפרסם בביצוע היידי של חוה אלברשטיין ובביצוע העברי של חנן יובל.
זלמן שניאור נפטר במהלך עבודתו בניו יורק בשנת 1959, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
חלק מאוספו האישי שמור בספרייה הלאומית.
בשנת 2018, נמצאו בבית בִּיתו שבמדריד, זמן קצר לאחר שנפטרה, שני ארגזים של מכתבים ורשימות אחרות, שאיש לא ידע על קיומם עד אז. החוקרת והמרצה לילך נתנאל נקראה לאסוף את תכולתם, ובתחילת שנת 2023 היא הוציאה לאור מסה על המכתבים האבודים הללו.
יונו (אסטרואיד)
יונו (שם מלא: 3 יונו; באנגלית: ‎3 Juno) הוא האסטרואיד השלישי שהתגלה, מיד אחרי קרס ופאלאס. הוא התגלה על ידי האסטרונום הגרמני קארל לודוויג הרדינג ב-1 בספטמבר 1804, ונחשב כאסטרואיד השני בגודלו בקבוצת האסטרואידים הסלעיים מסוג S. יונו הוא אחד האסטרואידים הגדולים שבחגורת האסטרואידים העיקרית, ומעריכים כי מסתו מכילה 1% מהמסה של כל החגורה.
גדעון שמר
גדעון שמר (24 במאי 1928 – 21 בפברואר 2008) היה שחקן, במאי, מפיק, מדבב וקריין ישראלי. חתן "פרס מסקין" ו"פרס שייבר" לתיאטרון.
יונו (אסטרואיד)
יחד עם קרס, פאלאס, וסטה ואסטריה נחשב יונו לכוכב לכת עד שהתגלה כי המקום בין מאדים לצדק מכיל אלפי גופים המרכיבים את החגורה המרכזית. בעקבות הגילויים, גופים אלה סווגו מחדש כאסטרואידים ולא ככוכבי לכת.
האסטרואיד קרוי על שמה של אחת מהאלות החשובות ביותר מהאלים במיתולוגיה הרומית - יונו. יונו הייתה מלכת האלים ומקבילתה של הרה במיתולוגיה היוונית.
גדעון שמר
ביוגרפיה
שמר נולד, גדל והתחנך בתל אביב, למד ב"גימנסיה הרצליה" ולאחר לימודי התיכון היה חבר "ההגנה". בזמן מלחמת העצמאות היה חבר בלהקה הצבאית כרמל. לאחר המלחמה למד משחק ובימוי באנגליה. שמר היה הבמאי הראשון של להקת פיקוד מרכז, שם ביים את הקומדיה המוזיקלית "חמש חמש". מאוחר יותר ביים את אותה הצגה גם בתיאטרון "האהל".
יונו (אסטרואיד)
מאפיינים
יונו הוא האסטרואיד העשירי בגודלו בחגורת האסטרואידים, ומסתו מהווה 1.0% לערך ממסת חגורת האסטרואידים. הוא מתחרה עם אונומיה על התואר הגוף הגדול ביותר מהסוג הסלעי S. ההערכות העדכניות ביותר מציבות את יונו במקום השני. נדיר שאסטרואידים מסוג S מחזירים אור, מה שמצביע על אפשרות למאפיינים שונים מהרגיל של פני השטח. שילוב בין החזרת האור לאקסצנטריות גבוהה מאוד (הכי גבוהה של כל אובייקט מוכר עד לגילוי פולהימניה ב-1854) מסביר את גודלו היוצא דופן, ומהווה בסיס לגילוי אסטרואידים גדולים נוספים כמו היגיאה, אירופה, דוידה, ואינטרמניה. זהו הגוף הראשי במשפחת יונו. יחד עם קרס, פאלאס, ווסטה הוא נחשב כוכב לכת לפני שגובש והוגדר המבנה העדכני של מערכת השמש. עם גילוים של אסטרואידים רבים נוספים הוא, יחד עם קרס, פאלאס ווסטה, סווג כאסטרואיד. גודלו הקטן יחסית וצורתו יוצאת הדופן לא מאפשרת לו להיות מסווג מחדש ככוכב לכת ננסי לפי הגדרות האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
גדעון שמר
ביוגרפיה
בשנת 1953 פגש את הפסנתרנית נעמי ספיר (לימים - היוצרת, הזמרת והמלחינה נעמי שמר) בעת שעבדו במשותף על עצרת של חטיבת בני איחוד הקבוצות והקיבוצים בנצר סרני. ב-1954 הם נישאו, וב-1956 נולדה בתם, הללי. ב-1962 נפרדו השניים, וב-1968 התגרשו רשמית.
תיאטרון
שיחק בזווית, בקאמרי, בבאר שבע, בחיפה, בסמטה ובפרינג' בתפקידים רבים: קוונטין ב"לאחר הנפילה"; האיש ב"איש פשוט ורעשן"; פול ב"הכתבנים"; פרופ' היגינס ב"גבירתי הנאווה"; אוטו פרנק ב"יומנה של אנה פרנק"; לוובורג ב"הדה גאבלר"; הרופא הצרפתי ב"נשי וינדזור העליזות"; התובע ב"פרשת אופנהיימר"; מבקר האמנות ב"תוציא את השטקר"; איש משרד החוץ ב"הכושי עשה את שלו"; דוקטור דורן ב"השחף"; ברנארד שאו ב"שקרן יקר"; ויקטור פראנץ ב"המחיר"; הגבר ב"נדנדה בשניים"; המלך איגנציוס ב"הנסיכה איבון", שפירא ב"קשה להיות יהודי"; טורוואלד ב"בית הבובות"; דוכס העיר ב"מידה כנגד מידה"; המספר ב"זינגר"; האב ב"מעקב באפלה"; בנימין ב"פגישה בסופר"; פליקס "בדו-קרב בסלון"; אדגר ב"מחול המוות"; קליפורד ווב ב"טיפול"; הרב פוקס ב"שלייפר"; הדוד ב"פולארד"; ג'ונסון ב"הלפרין וג'ונסון"; שאול ב"המורדים"; ווילקה ב"דמוקרטיה".
יונו (אסטרואיד)
מאפיינים
מחקרים של פני השטח שלו מצביעים שייתכן והוא כונדריט - קבוצת מטאוריטים מוכרת המאופיינת בסיליקטים מתכתיים כמו אוליבין ופירוקסן. הטמפרטורה המקסימלית שנמדדה על פני הכוכב כשהוא פונה לשמש היא 293 קלווין, ב-21 באוקטובר 2001. בהתחשב בשלב הקפתו סביב השמש הטמפרטורה המקסימלית האפשרית עומדת על 301 קלווין, (+310) בפריהליון.
גדעון שמר
תיאטרון
בתיאטרון תמונע שיחק בהצגות: "הסתברות"; "כשהחביתה נוגעת בסלט".
יזם, הפיק ושיחק בהצגות היחיד "אהבה וג'אז", "טוביה החלבן", "שלוש אלמנות", השיבה לשום מקום" ו"אני (לא) יהודי".
יונו (אסטרואיד)
מאפיינים
על יונו מכתש בקוטר 100 ק"מ, שנוצר בשלב בו היה צעיר גאולוגית.
גדעון שמר
תיאטרון
ביים את ההצגה "קטרינה" על פי הנובלה של אהרון אפלפלד בפסטיבל עכו ב-1997.
קולנוע
שיחק בסרטים: "אשת הגיבור", "איריס", "האם תל אביב בוערת?", "פיצוץ בחצות", "סוף שבוע מטורף", "דרך הנשר", "התרנגול", "בלומפילד", "ללכת על המים".
יונו (אסטרואיד)
תצפיות
אלו הן כמה מאבני הדרך בהיסטוריה של תצפיות על יונו:
גדעון שמר
קולנוע
הוא דיבב בסרט "ניקי כלב הפרא".
טלוויזיה
שיחק בסדרות: "רמת אביב גימל", "זהב של שוטים", "סיטון", "סיבת המוות – רצח", "קו 300". האלופה עונה 3
יונו (אסטרואיד)
תצפיות
יונו הוא האסטרואיד הראשון עליו נצפה ליקוי. הוא חלף על פני כוכב עמום (SAO 112328) ב-19 בפברואר 1958 והסתיר אותו לזמן קצר. מאז, כמה ליקויים נוספים נצפו, כשהפורה מביניהם הוא ב-11 בדצמבר 1979, שתועד על ידי 11 אסטרונומים.
גדעון שמר
טלוויזיה
בנוסף, השתתף שמר בתסכיתי רדיו; הופיע פעמים רבות כקריין עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ותזמורות אחרות, וביניהן במעשה בחייל מאת איגור סטרווינסקי.
הקריינות האחרונה שלו הייתה בדיבוב הסרט "כוורת בסרט".
יונו (אסטרואיד)
תצפיות
אותות רדיו מחללית במסלול סביב מאדים עזרו להעריך את גודלו של יונו בעזרת התנודות הזעירות שהוחזרו ממנו ומפני השטח שלו אל מאדים.
גדעון שמר
כתיבה
כתב תסריטים שהופקו לטלוויזיה ושודרו: "אהבה וג'אז" - מופע ייחודי (בעריכת אריה סתיו) של שירי אהבה, בליווי ג'אזי (מל קלר) - שרץ מאות פעמים, לאורך שנים. וכן - "אהבתי הראשונה", "שלוש אלמנות".
חיים פרטיים
בשנת 1954 נשא שמר את הפזמונאית נעמי שמר, ובשנת 1956 נולדה בתם הללי (ללי) שמר. ב-1962 נפרדו השניים, והם התגרשו רשמית ב-1968. לאחר מספר שנים נשא את לבנת שמר, ונולד בנם יונתן.
יונו (אסטרואיד)
תצפיות
מחקר של ג'יימס ל. הילטון (1999) מעלה סברה, "מאוד הגיונית" לדבריו, שמסלולו של יונו השתנה באופן קל ב-1893 בגלל תנודות שהשפיעו על אסטרואיד חולף שזהותו לא וודאה. ואפשרות נוספת, הרבה פחות סבירה היא שבאותו זמן פגע גוף בעל גודל משמעותי ביונו.
גדעון שמר
חיים פרטיים
שמר נפטר ב-21 בפברואר 2008 בגיל 79. הוא נטמן בבית העלמין ירקון.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על ביתו ברחוב אדולף כרמייה 8.
יונו (אסטרואיד)
תצפיות
בשנת 1996 יונו צולם על ידי טלסקופ הוקר במצפה הר וילסון בעזרת עזרי וידאו משופרים. הצילומים הציגו מבחר תמונות וחשפו צורה יוצאת דופן (גושית) עם אזור אפל על האסטרואיד שמצביע על התנגשות טרייה.
ברקשייר האת'וויי
ברקשייר האת'וויי בע"מ (באנגלית: ) היא קונצרן אמריקאית-רב לאומית בבעלות המיליארדר וורן באפט, שמשרדיה ממוקמים באומהה, נברסקה, ארצות הברית. לקונצרן כ-80 חברות בנות בתחומי הביטוח השונים, ובכלל זה בעסקי ביטוח משנה. לחברה החזקות גדולות גם בענפי הקמעונאות, ריהוט לבית, ממתקים, שואבי אבק, תכשיטים, הוצאה לאור של עיתונים, והנעלה.
החברה מחזיקה מעת לעת סכומים גדולים במזומן, בהיקף של עשרות מיליארדי דולרים, אשר בחלקם מתעתדת החברה להשתמש לרכישת חברות נוספות, על פי האסטרטגיה של וורן באפט - השקעת עודפי הכספים של החברה בחברות ציבוריות ופרטיות, כאשר השיקולים בבחירתן הם בעיקר עוצמת החברה הנרכשת ודרך ניהולה.
באפריל 2016 חצה מחיר המניה (BRK-A) את רף 215,000 הדולר ושווי השוק שלה הגיע לכ-352 מיליארד דולר, ובפברואר 2022 כבר היה שוויה מעל 792 מיליארד דולר.
תמצית
חברת Berkshire Cotton Manufacturing וחברת Hathaway Manufacturing התאחדו בשנת 1955 והיווה את Berkshire Hathaway. החברה החזיקה במפעלי טקסטיל והעסיקה אלפי עובדים, אך התמודדה עם אתגרים בתעשייה התחרותית. וורן באפט החל לרכוש מניות של ברקשייר האת'ווי ב-1962 ובסופו של דבר השתלט על החברה ב-1964. באפט הבין את הקשיים בעסקי הטקסטיל וגיוון את הפעילות לענפים אחרים, כגון ביטוח וסחר בתלושי הנחה (קופונים).
ברקשייר האת'ווי ידועה בהשקעות השמרניות שלה וביצעה רכישות משמעותיות, כמו קוקה קולה ו-Precision Castparts. בשנים האחרונות החברה גם השקיעה בבנק אוף אמריקה ורכשה מניות של אמזון.
ייסוד החברה והיסטוריית רכישות משמעותיות
חברת Berkshire Cotton Manufacturing נוסדה ב-1889 באדמס, מסצ'וסטס, והתמזגה ב-1929 עם חברה אחרת ליצירת Berkshire Fine Spinning Associates. חברת Hathaway Manufacturing Company נוסדה ב-1888 בניו בדפורד, מסצ'וסטס. ב-1955 התמזגו שתי החברות ויצרו את חברת Berkshire Hathaway. לאחר המיזוג החזיקה החברה ב-15 מפעלי טקסטיל והעסיקה 12,000 עובדים. משרדיה שכנו בניו בדפורד. מכירות החברה הגיעו בשיאן ל-120 מיליון דולר. עד סוף שנות החמישים של המאה העשרים סגרה החברה מחצית ממפעליה.
הבעייתיות בעסקי הטקסטיל הביאה את באפט לרכוש גם עסקים אחרים. ב-1967 רכש שתי חברות ביטוח מעיר מגוריו, אומהה. רכישה משמעותית יותר בתחום הביטוח בוצעה בשנות השבעים עם רכישתה של GEICO - חברת ביטוח שכיום מהווה את ליבת עסקי הביטוח של ברקשייר האת'אווי.
החברה המשיכה במסע קניותיה, כשהקו המאפיין אותן הוא תורתו של בנג'מין גראהם, ובפרט "שולי הביטחון" המפורסמים שלו, קרי רכישת מניות ששווין בשוק היה נמוך משמעותית משווין האמיתי לטווח ארוך.
החברה ידועה בהשקעותיה הסולידיות יחסית בתעשיות מסורתיות ובעובדה שאינה מעורבת בחברות רבות בתחום ההיי-טק, הטכנולוגיה והתקשורת. אחת ההשקעות הגדולות של החברה היא חברת קוקה-קולה. גם בהשקעות שמרניות אלה יש לעיתים כישלונות: ב-2011 רכשה ברקשייר האת'וויי מניות IBM בסך 10.7 מיליארד דולר, שערכן ירד במיליארד דולר לאחר פרסום דוח מאכזב של IBM, וירד בעוד 750 מיליון דולר לאחר פרסום דוח מאכזב נוסף.
במאי 2006 ברקשייר האת'וויי רכשה 80% מהמפעל הישראלי ישקר מבעליו, משפחת ורטהיימר, בסכום של 4 מיליארד דולר. במאי 2013 הודיעה בקשייר האת'ווי כי היא השלימה את רכישת ישקר כשקנתה את 20% הנותרים בסכום של 2 מיליארד דולר.
בשנת 2011 השקיעה החברה 5 מיליארד דולר בבנק אוף אמריקה בתמורה למניות בכורה, וביוני 2017 הגיע שוויין ל-17 מיליארד דולר.
ב-10 באוגוסט 2015 דווח כי ברקשייר האת'וויי תרכוש את פרסיז'ן קאסטפרטס (Precision Castparts) תמורת כ-37.2 מיליארד דולר.
בתחילת מאי 2019 דווח לתקשורת שהחברה תקנה מניות מענקית הקמעונאות אמזון.
מחיר המניה
נכון ל -דצמבר 2022, מחיר המניה של ברקשייר מסוג (BRK-A) עומד על 461,000.00 דולר, ובמשך שנים היא המניה הבודדת בעלת השווי הגבוה ביותר בבורסה של ניו יורק, וככל הנראה בעולם כולו. מחירה הגבוה של המניה, מעבר להצלחת החברה, נובע ממדיניות החברה של השקעת הרווחים בהמשך התפתחות החברה, מבלי לחלק דיבידנדים למחזיקי המניות, ושלא לבצע "ספליט" במניות (פיצול שנועד להנגיש את סחירות המניה). מדיניות זו של וורן באפט נועדה להגביר את יציבות שווי השוק של החברה כדי להקשות על ספקולנטים להשפיע על שווי זה ולמנוע שינויים חדים במחיר המניה בזמן קצר לצורך השגת רווח מהיר.
גיאורגי השני, מלך גאורגיה
גיאורגי השני, מלך גאורגיה (בגאורגית: გიორგი II; 1054 לערך - 1112) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת משנת 1072 ועד לשנת 1089. הוא היה בנו ויורשו של בגרט הרביעי ואשתו בורנה מאלניה. בתקופת שלטונו נכשל גיאורגי בהתמודדות מול התקפותיהם הבלתי פוסקות של הסלג'וקים וכרע תחת נטל הבעיות הפנימיות בממלכתו. הוא אולץ לוותר על כס המלוכה לטובת בנו הנמרץ, דוד הרביעי. באופן רשמי הוא נותר שליט משותף עם בנו עד למותו בשנת 1112. הוא החזיק בשני תארים ביזנטיים "קורופלאטס" (משנת 1060 לערך) ו"סיזרוס" (משנת 1081 לערך).
תקופת השלטון המוקדמת
ילדותו של גיאורגי הייתה בתקופת המרד של ליפריט הרביעי דוכס קלדקארי באביו, בגרט הרביעי. בשנת 1054, בזמן נסיעתו של בגרט לקונסטנטינופול הכתיר ליפריט את גיאורגי למלך בקתדרלת רואיסי, והכריז על עצמו כעוצר של גיאורגי. בשנת 1059 הצליח בגרט לחזור לכס המלכות והפך את גיאורגי ליורש מוחלט, ובשנת 1060 לערך, העניק קיסר ביזנטיון לגיאורגי, את התואר הביזנטי "קורופלאטס". בשנת 1070, עמד הנסיך גיאורגי בראש צבא משותף גאורגי-אלאני, והנחיל תבוסה מוחצת על האמיר של אראן (آران) מבית שאדאדיד, אל-פאדל השני איבן שאבור הראשון (1067-1073) והחריב את גנג'ה.
פלישות הסלג'וקים
זמן קצר לאחר מכן הותקפה הממלכה בידי הסלג'וקים, עם נוודים טורקי, שלימים יהוו איום עיקרי על שלטונו של גיאורגי. בעקבות חורבן כארתלי, בשנת 1073, בידי הסלג'וקים בראשות אלפ ארסלאן, מצליח גיאורגי להדוף בהצלחה, בשנת 1074, בקרב פרצחיסי ბრძოლა), את הפלישה הסלג'וקית שהנהיג הגנרל שהושאר על ידי הסולטאן כאחראי על הקווקז.
המלך הצליח גם להבטיח את החזרה הרשמית לטאו עילית (התמה של איבריה), מחוז ספר שהיה במחלוקת בין האימפריה הביזנטית לגאורגיה בתחילת המאה ה-11. בעקבות תבוסת הביזנטים בקרב מנזיקרט, והחשש כי הסלג'וקים יכבשו את שטחי המחוז הביזנטי, התמה של איבריה, העביר גרגורי פקואוריאנוס את הבעלות על חלק מהתמה לגיאורגי, כחלק מתהליך של פינוי האזור לאחר קרב מנזיקרט. בעקבות זה הוענק לגיאורגי התואר הביזנטי, "סיזרוס", במצודת קארס, תואר שהפך אותו לממונה על הגבולות המזרחיים של האימפריה. צעדים אלה לא הצליחו למנוע את הפלישה הסלג'וקית.
בשנת 1076 פלש הסולטאן הסלג'וקי, מאליק שאח הראשון (ملكشاه), לגאורגיה בגלים והחריב התיישבויות שלמות. ההצקות הכבדות החוזרות ונשנות של הטורקים ידועות בגאורגיה בשם "דידי תורכובה" או "הפלישות הטורקיות הגדולות", שהחלו בשנת 1079 או 1080, שבמהלכן נאלץ גיאורגי להיכנע לשאח מאליק, והבטיח לעצמו שלום בתמורה למס שנתי. גיאורגי הצליח אף לגייס את הסלג'וקים לעזרתו במערכה כנגד הממלכה המזרח גאורגית, ממלכת קאחתי, ממלכה בעלת היסטוריה ארוכה של התנגדות לניסיונות הבגרטיונים לסיפוחה לממלכה הגאורגית המאוחדת.
אף על פי שהצליח לגייס את הסלג'וקים למערכה, עייף גיאורגי מהמצור שהטיל על מבצר ואז'יני, נטש את המערכה עם בוא השלג הראשון, ופנה לעבר מצודת אג'אמטי כדי להרגיע את אכזבתו. העוזרים הסלג'וקים פרשו מהמערכה ובזזו את עמר לורי בקאחתי. אר'סרטן, מלך קאחתי פנה לסולטאן והכריז על כניעתו, וכאות לנאמנותו המיר את דתו לאסלאם, ובכך הצליח לקבל את הגנת הסלג'וקים משאיפות הכתר הגאורגי.
הדחה
אופיו ההססני של גיאורגי והחלטות פוליטיות מוטעות חברו לעול הסלג'וקי, והביאו את הממלכה הגאורגית למשבר עמוק, שהגיע לשיאו לאחר רעידת האדמה ההרסנית שהתרחשה בגאורגיה בשנת 1088. בשנת 1089 העביר או הוכרח להעביר, על פי גרסה אחרת, את כס המלכות לבנו הנמרץ בן השש עשרה, שהיה בנו היחיד, דוד. המהלך אפוף המסתורין מוזכר אך ורק בכרוניקל הגאורגי, ומצוין בו כי גיאורגי המליך את בנו דוד במו ידיו, ולאחר מכן אין הוא נזכר יותר בכרוניקל. הסברה הרווחת טוענת כי הוא הוכרח להעביר את השלטון לבנו בידי אצילי ממלכתו, בהפיכת חצר, שהשר רב העוצמה, הבישוף גיורגי צ'קונדידי עמד מאחורי מהלכיה. גיאורגי מצוין במתפללים בשנת 1203 כ"מלך המלכים, סיזרוס של המזרח והמערב", המרמזת על העובדה שהוא עדיין חי, ורשמית מלך לצידו של בנו, אבל בפועל היה ללא כל סמכויות.
משפחה
גיאורגי נישא אלנה, ביתם של גאגיק השני מארמניה השהנשח של ארמניה (נפטר ב-1091) וארקרוני משפחת אצילים ארמנית. מנישואים אלה נולד בנם היחיד דוד הבנאי.
לימוד נהיגה
לימוד נהיגה הוא רכישה של ידע ומיומנות בנושאי נהיגה, כהכנה לקבלת רישיון נהיגה. לימוד הנהיגה יכול להתרחש בכיתה, ברכב, באינטרנט, או בכל שילוב של האמצעים הללו. בין נושאי ההוראה חוקי התנועה המקומיים, הפעלת הרכב והכרת חלקיו.
ניתן לחלק את לימוד הנהיגה לשני חלקים:
בכל מדינה גיל שונה להתחלתו של לימוד הנהיגה המעשי. בארצות הברית, לימוד נהיגה מוצע בדרך כלל לתלמידים בני שש עשרה או שיהיו בני שש עשרה עד סוף תהליך לימוד הנהיגה; בישראל, ניתן להתחיל בלימוד המעשי בגיל 16 ושישה חודשים. לכל מדינה חוקים משלה לגבי רישוי של בני נוער.
לימוד נהיגה מקוון הוא אחת הדרכים הזולות והנוחות ביותר לרכוש ידע על נהיגה. קורסים רבים ללימוד נהיגה זמינים ברשת. לימודים ברשת האינטרנט עשויים להוות תחליף לקורסי למידה חזיתית של כללי הנהיגה ב-13 מדינות, אך הם אינם מחליפים לימודי נהיגה מעשיים ברכב.
ישנם מועדוני מכוניות המנהלים תוכניות חינוך לנהגים, המתמקדות בטיפול במכונית בתנאי נהיגה במהירות גבוהה, ולא בלימוד כללי הכביש. תוכניות אלה, שניתנות לרוב לנהגים מנוסים יותר, שכבר מחזיקים ברישיון נהיגה, מתקיימות בקורסי מרוצי כביש וכוללות הן הדרכה בכיתה והן הדרכה מעשית ברכב.
פפסי ואן
פפסי ואן (באנגלית: Pepsi One) הוא משקה מוגז קל נטול סוכר בטעם קולה המיוצר על ידי חברת פפסיקו. מקור שמו בערך הקלורי הנמוך - פחות מקלוריה בכוס. משווק בארצות הברית כתחליף אפשרי לפפסי קולה ולדיאט פפסי.
שיווק
ההודעה על הולדתו של המוצר ניתנה שעה אחת בלבד לאחר שמינהל המזון והתרופות האמריקני אישר את השימוש בממתיק המלאכותי אצסולפאם-K (הידוע בארצות הברית כ-Ace-K) במשקאות קלים בשנת 1998 הודיעה חברת פפסיקו על השקת המשקה החדש שבו נעשה שימוש בממתיק זה. המשקה התבסס על מוצר אחר ששווק עוד קודם לכן במדינות אחרות ונקרא פפסי מקס, עם שינויים קלים בנוסחת הטעם שנועדו להתאימו לשוק האמריקני. כבר בשנת 1999 הגיע היקף המכירות לכ-225 מיליון דולר. על כן נחשב המוצר לאחד מעשרת מוצרי המזון והמשקה המצליחים ביותר שהושקו לאחר 1997. המתקת המשקה נעשתה תחילה על ידי שילוב של אספרטיים ואצסולפאם-K. בשנת 2005 הוחלף האספרטיים בסוכרלוז (מיוצר תחת שם המותג Splenda) המשמש מאז כממתיק השני, והמשקה הושק מחדש. המשקה ממוצב בארצות הברית כמתחרה העיקרי של קוקה-קולה זירו של חברת קוקה-קולה, ומתחרה למעשה גם ביתר משקאות הקולה המוגזים נטולי הסוכר כגון דיאט קוקה-קולה ודיאט פפסי.
מרכיבים וערך תזונתי
מרכיבי המשקה הם: מים, פחמן דו-חמצני, קרמל, חומרי טעם טבעיים ומלאכותיים, חומצה זרחתית, אשלגן בנזואט, סוכרלוז, קפאין, חומצת לימון ואצסולפאם-K. ערכו התזונתי למנה (240 מיליליטר): 1 קלוריה, 25 מ"ג נתרן. במוצר אין חלבונים, פחמימות ושומנים.
צום (כלבו)
ЦУМ; ראשי תיבות של "חנות כלבו מרכזית" – Центральный универсальный магазин)
קרלוס אסקודה
קרלוס אסקודה (בספרדית: Carlos Escudé; 10 באוגוסט 1948 – 1 בינואר 2021) היה חוקר מדע המדינה ואינטלקטואל ארגנטינאי. קיבל דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת ייל, ונחשב לאחד מגדולי המומחים ליחסים בינלאומיים באמריקה הלטינית. כתב קרוב לעשרים ספרים ומסות על מדיניות החוץ של ארגנטינה, במיוחד על הממשל של קרלוס מנם. נחשב גם בין ההוגים שתרמו לעליית זרם הנאו-מודרניזם.
חייו
אסקודה, שנולד בבואנוס איירס, היה תאורטיקן של "ריאליזם הפריפריה" כמדיניות חוץ למדינות החלשות. ניתן לסכם את ריאליזם הפריפריה ההיקפי כך: "עבור מדינה פריפריאלית, פגיעה, ענייה, ושאינה חשובה אסטרטגית עבור האינטרסים החיוניים של המעצמות המרכזיות, מדיניות החוץ המוסרית היחידה היא כזו שמפחיתה את העלויות והסיכונים הפוטנציאליים לעלויות, ממקסמת רווחים, ומעל לכל, מושכת השקעות ומורידה את רמת הסיכון של המדינה".
הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ומכון אורטגה אי גאסט במדריד. כמו כן היה עמית של קולג' סנט אנטוני (אוניברסיטת אוקספורד), אוניברסיטת אאוגסבורג (גרמניה), אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (SAIS), אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ואוניברסיטת טקסס באוסטין.
בסוף 2008 הוא התגייר על ידי בית המדרש לרבנים "מרשל מאיר", ושינה את שמו לנחמן בן אברהם אבינו. בשנת 2009 פתח את מדור אמריקה הלטינית של הקונגרס העולמי ה-15 למדעי היהדות (האוניברסיטה העברית בירושלים) בהרצאה תחת הכותרת "הקשרים בין ישראל ובין אמריקה הלטינית בעידן הגלובליזציה".
נפטר ב-1 בינואר 2021 בעקבות מחלת הקורונה.
מרקורי וויאג'ר
מרקורי וויאג'ר (באנגלית: Mercury Voyager) היא מכונית סלון בתצורת סטיישן, אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1957–1958.
פירוש המילה "Voyager" בעברית: "נוסע".
דניאל גברון
דניאל גָבְרוֹן (נולד ב-7 בדצמבר 1935 בלונדון) הוא סופר, עיתונאי והיסטוריון ישראלי.
ביוגרפיה
גברון נולד בלונדון. בנם של לילי ונתן, אביו היה עורך דין המתמחה ברישום פטנטים. גברון הגיע לישראל לראשונה בשנת 1954 כחלק משנת הכשרה עם תנועת הנוער "הבונים". בין השנים 1955 ל-1959 למד ב-School of Oriental and African Studies. בשנת 1961 עלה לישראל עם אשתו ובנו הצעיר, חי בקיבוץ ואחר כך בעיר ערד, שם שימש כאחראי על התיירות בין השנים 1961 ל-1963. בשנת 1971 עבר לאזור ירושלים. הוא עבד ככתב בקול ישראל ושימש כמנהל החדשות באנגלית. אחר כך הצטרף לג'רוזלם פוסט.
גברון כתב מאמרים בעבור "הניו יורק טיימס", ה"וול סטריט ג'ורנל" וה-"National Jewish Monthly", ושידר ב-BBC, ב-CBS וב-National Public Radio. השתתף בצוות שהקים את Palestine-Israel Journal.
נשוי לאנג'לה (1935), מורה לעיוורים, ומתגורר במוצא עילית. אב לשלושה ילדים, בהם הסופר אסף גברון.
וייהנשטפאן
וייהנשטפאן (בגרמנית: Bayerische Staatsbrauerei Weihenstephan, מבשלת הבירה של מדינת בוואריה) היא מבשלת בירה גרמנית-בווארית, מבשלת הבירה הוותיקה ביותר בעולם אשר עדיין פעילה.
היסטוריה
המבשלה נמצאת בעיר פרייזינג שבבוואריה, גרמניה. היא הוקמה לאחר שב-1040 קיבל המנזר הבנדיקטיני רישיון לעסוק בבישול בירה ולמוכרה. בהתבסס על מסמך מקורי מתקופה זו טוענת המבשלה לכתר הוותיקה שבמבשלות הבירה בעולם.
בשנת 1803 הלאימה מדינת בוואריה את המבשלה ואת כל נכסיה, אך אף על פי שבוואריה הייתה עדיין מונרכיה, לא מימשה וייהנשטפאן את זכותה להיקרא מבשלה מלכותית. למרות זאת אימצה את הסמל המלכותי, המופיע מאז על תוויות בקבוקי הבירה. מאז 1921 נושאת המבשלה את התואר "מבשלת המדינה של בוואריה".
המבשלה פועלת עד היום בבניינים העתיקים ששימשו בעבר את המנזר האחראי לפיתוחה וייצורה.
אוגוסטין
תיאור ההר
בפסגת ההר מספר כיפות שנוצרו בעקבות ההתפרצויות הרבות של ההר, וסביב הפיסגה שרידים למפולות אדמה רבות שנגרמו בשל ההתפרצויות.
התפרצויות בעת האחרונה
ב-27 במרץ 1986 התפרץ ההר, ובשל ענן האפר נעצרה התעופה האווירית באזור העיר אנקורג' למספר ימים.
ב-11 בינואר וב-13 בינואר 2006 התפרץ ההר מספר פעמים. עמוד העשן והאפר הגיע לגובה של 15,849 מטרים.
מנהלת ידע
מִנְהֶלֶת ידע היא קבוצה של עובדים בתוך הארגון, אשר אחראים על התכנים המשמשים את גופי שירות הלקוחות, המכירות או התמיכה הטכנית בארגון. אנשי המִנהלה אחראים על איסוף התכנים ועל הצגתם באופן ברור, מזמין ונוח לעובדים בגופי השירות השונים, על מנת שאלו יוכלו לתת מענה לצרכנים.
טכנולוגיה
המנהלה אחראית על הנגשת המידע באמצעות מערכת טכנולוגית העומדת לרשות הארגון. מערכת ניהול ידע לגופי השירות הִנה מערכת ייחודית שצריכה לאפשר מתן מענה בזמן אמת ללקוחות, מתן מענה לתכנים שמשתנים בצורה מהירה, שליפת מידע בצורה ידידותית ומהירה למתן מידע לצרכן כבר בפנייתו הראשונה. התכנים במערכת יאורגנו לרוב בתבניות קבועות כגון עצי החלטה, תסריטי שיחה, סימולטורים ועוד. לרוב במערכת יהיו כלים משלימים כגון ניהול משובים מהשטח, מבדקים, תדריכים, הודעות, סקרים, הצגת נתונים ודוחות שימוש. ניתן לרכוש מוצר מדף למנהלות וניתן לפתח בתוך הארגון. לכל אפשרות יש את היתרונות והחסרונות שלה. חשוב מבחינה טכנולוגית להתייחס למנוע חיפוש ולתוצאותיו. תוצאות חיפוש שלא ייתנו ללקוחות מענה מהיר ומדויק, עם הידע הנדרש ובזמן אמת, יפגעו בשימוש במערכת.
סוגי מנהלות
ישנן שני סוגי מנהלות:
מנהלות ומדיה חברתית
כיום רואים במנהלות ידע יותר שיתוף מבעבר ברכיבים של מדיה חברתית, כדי לעודד שיתוף של הידע הסמוי שנמצא בראשם של העובדים כגון פורום, גרסאות סטייל וויקי ועוד.
מוריס פיש
מוריס פיש (באנגלית: Morris Fish; נולד ב-16 בנובמבר 1938) הוא משפטן יהודי-קנדי שכיהן כשופט בית המשפט העליון של קנדה.
ביוגרפיה
פיש נולד בשנת 1938 למשפחה יהודית במונטריאול. הוא התקבל ללימודים באוניברסיטת מקגיל וסיים שם לימודי תואר ראשון ולימודי משפטים. לאחר סיום לימודיו החל בשנת 1964 לעבוד במשרד עורכי דין בעיר. במקביל ללימודיו ועבודתו כעורך דין עבד פיש כעיתונאי של "מונטריאול סטאר" בשנים 1959–1970 וביקר במסגרת עבודתו במדינות שונות בעולם, בהן ישראל, צרפת וברית המועצות.
מינויו לשופט
בשנת 1989 מונה פיש לשופט בבית המשפט לערעורים בקוויבק. ב-5 באוגוסט 2003 מונה על ידי ראש ממשלת קנדה, ז'אן קרטיין, לכהונה כשופט בית המשפט העליון של קנדה. מוריס פיש הוא בעל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת מקגיל במונטריאול (2001) ומישיבה יוניברסיטי בניו יורק (2009). ב-31 באוגוסט 2013 פרש מכהונתו בבית המשפט העליון.
התמרת לפלס
התמרת לפלס היא כלי מתמטי שהשימוש בו מקל מאוד על ניתוח ההתנהגות של מערכות ליניאריות ללא תלות בזמן, כגון מעגלים חשמליים ומערכות מכניות ואופטיות. ההתמרה קרויה על-שמו של פייר-סימון לפלס.
הגדרה
את התהליך בו מבצעים התמרת לפלס לפונקציה \ f מקובל לסמן. אם \ f(t) היא פונקציה ממשית, נהוג לסמן את ההתמרה שלה ב-\ F(s), והיא מוגדרת לפי האינטגרל המסוים.
ההתמרה שימושית במיוחד בפתרון של משוואות דיפרנציאליות. בהנדסת חשמל מקובל לומר שהתמרת לפלס מעבירה ממישור הזמן למישור התדר, אף על פי שלמישור לפלס אין כלל משמעות של תדר. ההתמרה שמעבירה ממישור הזמן למישור התדר היא התמרת פורייה (למעשה, אם s הוא מדומה טהור, התמרת לפלס זהה להתמרת פורייה). מישור לפלס הוא מישור מדומה ללא משמעות פיזיקלית פשוטה והוא משמש לפתרון משוואות דיפרנציאליות.
היסטוריה
התמרות אינטגרליות הוצגו לראשונה על ידי לאונרד אוילר שפתר בעזרת ההתמרות משוואות דיפרנציאליות רגילות ליניאריות מסדר שני. לפלס עצמו מזכיר בכתביו את עבודתו של אוילר על התמרות אינטגרליות. היה זה שפיצר שהצמיד את שמו של לפלס לביטוי שאוילר השתמש בו.
בסוף המאה ה-19 הרחיבו המתמטיקאים פואנקרה, פינקרלה, אבל ופיקאר את התמרת לפלס גם למישור המרוכב ולשני משתנים. במאה ה-20 שכללו החוקרים הארי בייטמן, ברנשטיין , דוטש , הביסייד וברומיץ' את התמרת לפלס.
הרחבה למספרים מרוכבים
כאמור, התמרת לפלס פועלת גם במישור המרוכב, ובמקום הדרישה s>0 מגיעה הדרישה Re(s)>0. נראה זאת בדוגמה הבאה: השוויון האחרון מתקיים מכיוון ש: באופן דומה ניתן להראות כי:. לכן, על פי הליניאריות של ההתמרה נקבל כי:
ניתן לראות שאם s הוא מדומה (כלומר, Re(s)=0) התמרת לפלס הופכת להתמרת פורייה.
סדר מעריכי של פונקציה
נשאלת השאלה לאילו פונקציות קיימת התמרת לפלס. על פי ההגדרה, אם האינטגרל מתכנס אז ההתמרה קיימת, אבל קיים גם מדד עבור הפונקציה עצמה – הסדר המעריכי שלה:
לפונקציה \ f(t) יש סדר מעריכי בגובה \ \alpha אם קיימים קבועים כך שלכל \ t \ge t_0 מתקיים.
לדוגמה, הסדר המעריכי של \ e^{at} הוא \ a (\ a יכול להיות שלילי), הסדר המעריכי של \ \sin {at} הוא 0 (כי נוכל לבחור \ M מספיק גדול), ולפולינומים יש סדר מעריכי כלשהו גדול מ-0 (שוב, כי נוכל לבחור \ M מספיק גדול, ובאינסוף אקספוננט "מנצח" פולינום). ל־\ e^{t^2} לעומת זאת, לא קיים סדר מעריכי כי לא ניתן לחסום אותה עם אקספוננט.
ואז אם \ f(t) רציפה למקוטעין על חצי-הישר הימני, ומסדר מעריכי \ \alpha אז קיימת לה התמרת לפלס לכל (במקרה הממשי – \ s>\alpha). כלומר, האקספוננט \ e^{-st} צריך "למשוך למטה" חזק יותר. יש לשים לב שבעוד שלכל פונקציה המקיימת את התנאים האמורים קיימת התמרת לפלס, קיימות פונקציות שאינן מקיימות תנאים אלו, ובכל זאת קיימת להן התמרה. לדוגמה, לפונקציה לא קיים סדר מעריכי אך קיימת לה התמרת לפלס לכל \ Re(s) > 0.
תכונות
בהינתן שתי פונקציות, \ f(t) ו־\ g(t), וההתמרות לפלס שלהן הן \ F(s) ו-\ G(s) בהתאמה, מתקיימות התכונות הבאות:
התמרת לפלס של טורי חזקות
נגדיר טור חזקות:. על ידי שימוש בתכונת הליניאריות ובטבלת ההתמרות, נקבל:. לטורי חזקות אינסופיים, לעומת זאת, לא תמיד קיימת התמרת לפלס. התמרת לפלס עבור טור החזקות קיימת אם הטור מתכנס לכל \ t \ge 0, וקיים \ N טבעי כך שלכל \ n \ge N ולכל  מתקיים. במקרה זה נקבל:.
משפט הערך ההתחלתי
אם קיימת התמרת לפלס של הפונקציות אז מתקיים: משפט זה נוח במיוחד כאשר מעוניינים בערך התחילי של הפונקציה במישור הזמן, כי אינו מחייב חישוב של התמרת לפלס ההפוכה של F.
משפט הערך הסופי
אם קיימת התמרת לפלס של הפונקציות וכל הקטבים של F נמצאים בחצי המישור השמאלי, ולכל היותר ישנו קוטב בודד בראשית, אז מתקיים: משפט זה שימושי כאשר מעוניינים בהתנהגות המערכת לאחר ריסון תנאי ההתחלה.
סלטיקוב
סלטיקוב (ברוסית: Салтыков) הוא שם משפחה רוסי.
וורונז' (מחוז)
מחוז וורונז' (ברוסית: Воронежская область, בתעתיק: וורונז'סקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי.
המחוז הוקם ב-13 ביוני 1934. מבחינה אדמיניסטרטיבית, המחוז מחולק ל-31 אזורים מוניציפליים ו-3 אזורים עירוניים.
בשטח המחוז עובר נהר דון.
דמוגרפיה
כ-68% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - וורונז' מתגוררים כ-840 אלף תושבים.
הרוסים מהווים כ-94% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים מהווים כ-3%.
היסטוריה
במשך המאה ה-13-17 המחוז היה בין האזורים הדרומיים של רוסיה ובשטחו הוקמו מבצרים להגנת המדינה מפלישות מדרום. עם התרחבות רוסיה לדרום, המחוז עבר להיות בין השטחים הפנימיים של המדינה.
כלכלה
המחוז מתאפיין ברמה גבוהה של פיתוח תעשייה, במיוחד בניית מכונות, תעשייה כימית ותעשיית מזון.
ג'ניפר טיסדייל
ג'ניפר קלי טיסדייל (Jennifer Kelly Tisdale; נולדה ב-18 בספטמבר 1981) היא שחקנית וזמרת אמריקאית-יהודייה.
ביוגרפיה
ג'ניפר טיסדייל נולדה ביישוב נפטון שבניו ג'רזי, בתם של ליסה טיסדייל (מוריס במקור) ומייק טיסדייל, קבלן במקצועו. היא אחותה הגדולה של הזמרת והשחקנית אשלי טיסדייל. אביה מרקע נוצרי, ואילו אמה היא יהודייה; טיסדייל, יחד עם אחותה, מגדירות עצמן כ"שייכות לשתי הדתות". סבה מצד אמה הוא ארנולד מוריס, ודרך סבה היא קשורה גם לאיש העסקים רון פופייל.
אולארצ'יק (אלבום)
אולארצ'יק הוא אלבום הבכורה של הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1985 חברת התקליטים הד ארצי בפורמט תקליט בלבד. הוא זכה להצלחה, שכן אולארצ'יק כבר התפרסם בישראל בזכות חברותו בלהקת "כוורת". "היא הולכת בדרכים", "בא לשכונה בחור חדש" ו"גלים גלים" נכנסו למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', ואף דורגו במקומות ה-28, ה-13 וה-37 במצעד סוף השנה בהתאמה. בנוסף נכללה רצועה משותפת עם כוורת, "מאיר ואלון".
ג'ניפר טיסדייל
ביוגרפיה
היא הייתה מעודדת בתיכון ובקולג'. טיסדייל בוגרת תואר ראשון בתסריטאות מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג' (CSUN).
וורונז' (מחוז)
כלכלה
המחוז מהווה גם מקור חשוב לאספקת תוצרת חקלאית.
ג'ניפר טיסדייל
חיים אישיים
ב-7 באוגוסט 2009 היא נישאה לשיין מקסני, אשר בבעלותו מסעדה בלוס אנג'לס; החתונה נערכה בטקס פרטי בניו ג'רזי. ב-13 בפברואר 2010 נולדה לבני הזוג בת בכורה, מיקיילה דון מקסני. טיסדייל ומקסני התגרשו בשנת 2011 לאחר שהיו פרודים במשך זמן מה.
כיום, ג'ניפר טיסדייל מתגוררת בלוס אנג'לס.
קישורים חיצוניים
__חייב_תוכן_עניינים__
בוזגלו
בּוּזַגְלוֹ הוא שם משפחה יהודי-מרוקאי נפוץ. שם זה הופיע במרוקו החל מהמאה ה-16.
ישנן כמה פרשנויות למקור ומשמעות השם בוזגלו: האחת, הרכב של המילים: "בו" – "זגלו". "בו" היא מילת קיצור אופיינית בערבית המדוברת בצפון אפריקה של המילה הערבית "אבו" שפירושה "אבא של", והמילה הבֶּרְבֵּרִית "זגלו", שפירושה "עול". הפירוש המילולי של השם אבו זגלו הוא "אב העול'", כלומר יצרן של עול לבהמות. מרכוס חנונה, מילונאי מרוקאי, מציע הסבר אחר, בו הוא מתרגם את "זגלו" למוט, ונותן הסבר אחר ל"בוזגלו" – בעל המוט, במשמעות של בעל השליטה. מכל מקום, זוהי פרשנות אחת למשמעות השם בוזגלו. רוביק רוזנטל מטה עוד את המילה "זגלו" במובן של מוט שקילה שבמאזניים, מה שמפנה לשוקל סחורות בשוק. הסבר אחר יש לרוזנטל, שונה מהראשון, על פיו "אבו זגלו" הוא "אבי יונת הבר", כלומר, מגדל יונים. פירוש נוסף לשם, המבוסס ככל הנראה על אטימולוגיה עממית, הוא "בוזו וגלו" (כלומר, מספרד).
באלג'יריה מתועדת גרסה אחרת לשם: אזוגל.
שלום לך דודי
שם השיר
שם השיר נגזר מהמשפט הראשון בו מכונה הקדוש ברוך הוא "דודי", ומתואר כ"הַצַּח וְהָאַדְמוֹן", וזאת על פי לשון הפסוק ב:.
לעיתים מכונה השיר שלום לבן דודי. בספר הזמירות "אביע רננות" גרס "שלום לבן דודי", וביאר הרב אדיר עמרוצי שהכוונה למשיח בן דוד (בן דודי), ודוד כונה ב "אַדְמוֹנִי", ובהתאמה מוזכר בשיר כ"הָאַדְמוֹן".
השיר
בדומה למגילת שיר השירים השיר הוא דו-שיח, את שני הבתים הראשונים אומרת הרעיה, כנסת ישראל, לדוד, הקב"ה, את הבית השלישי אומר הקב"ה לכנסת ישראל, והבית הרביעי חציו דברי הרעיה וחציו דברי הדוד.
נוירוזה
רקע
"נוירוטי", או אדם הסובל מנוירוזה, לרוב סובל במידה מסוימת מדיכאון או חרדה, ריקנות, ביטחון עצמי נמוך ו/או אי יציבות רגשית. המונח נטבע בשנת 1769 על ידי ויליאם קולן, רופא ממוצא סקוטי, ביחס להפרעה כללית הנגרמת על ידי מערכת העצבים בחישה ובתנועה. הוא תיאר מגוון תסמינים והפרעות עצביות שלא ניתן היה להסבירן פיזיולוגית. מקור המונח הוא במילה היוונית נוירון (νεῦρον), כלומר עצב. בסוף המאה ה-19 חודש השימוש במונח, בהקשר של פסיכואנליזה, על ידי זיגמונד פרויד וקארל גוסטב יונג.
שלום לך דודי
השיר
השיר שקול במשקל שתי תנועות, יתד, שתי תנועות — בדלת ובסוגר. שם המחבר (שלמה) רמוז באקרוסטיכון.
נוירוזה
רקע
לאורך השנים עלתה ביקורת כנגד השימוש במונח, וכך המדריך הפסיכיאטרי האבחוני האמריקאי DSM, במהדורתו השלישית מ-1980, חדל להשתמש בו. זאת כחלק ממגמת הירידה ביוקרתה של הפסיכואנליזה בשנים האחרונות וכחלק ממסע הטיהור מהטרמינולוגיה הפסיכואנליטית מה-DSM, (ענף הפסיכיאטריה המנסה להקנות לעצמו מעמד של מדע מדויק, משתדל לאמץ הסברים ביהיביוריסטים בעלי הדגם ה'מדעי' יותר, וזאת בניגוד למנגנונים הפסיכולוגים החבויים של הפסיכואנליזה המקשים לעיתים את מלאכת האיבחון). עם זאת המונח נמצא עדיין בשימוש נרחב על ידי גורמים שונים השומרים את הפרספקטיבה הפסיכואנליטית (בין השאר בצרפת ובישראל) וכן ממשיכות להופיע בספר הקטגוריות שהיו מאוגדות בעבר תחת נוירוזה, בהן הפרעת חרדה, הפרעה סומטית והפרעת דיסוציאציה.
שלום לך דודי
השיר
השיר מושר בין היתר בשירת הבקשות, וזכה לביצועים רבים.
השיר מופיע באלבומו של מאיר בנאי "שמע קולי" ובאלבומם של ברי סחרוף ורע מוכיח - "אבן גבירול, אדומי השפתות". ישי ריבו שיבץ את השורה הפותחת של השיר בשירו "קול דודי" שבאלבום תוכו רצוף אהבה.
נוירוזה
מאפיינים
הנוירוזה כמחלה מייצגת מגוון של מצבים בהם מצוקה או קונפליקט פנימי או לא-מודע מתבטאים דרך הפרעה נפשית או פיזית. נטיות שכיחות אלו עלולות להופיע בצורת דיכאון, הפרעות חרדה, נטיות אובססיביות-קומפולסיביות, פוביות והפרעות אישיות מסוימות. הנוירוזה מתבטאת בבעיית הסתגלות שגורמת סבל. הנירוזה היא חוסר יכולת לשנות דפוסי התנהגות כפייתיים, בעיית הסתגלות לסביבה ו/או חוסר יכולת לפתח אישיות מורכבת, עמוקה ובסופו של דבר, מספקת יותר.
הנוירוזה מקושרת לירידה בנטייה לחוויית זרימה.
אדם הסובל מנוירוזה מודע למצבו ולרוב שואף להתמודד עם הבעיה, להבדיל מפסיכוזה בה האדם אינו מודע למצבו ואף מאבד מגע עם המציאות.
המונח עלול להעיד על הימצאותה של הפרעה ממשית, אך בשימוש הנפוץ הוא נוטה לשקף התנהגות אנושית שכיחה, וחלק מהמצב האנושי. נטען כי מרבית האנשים חווים נוירוזה בדרגה קלה מסוימת במהלך חייהם. הנוירוזה מתפתחת להפרעה נפשית משמעותית רק כאשר עוצמותיה גבוהות והיא מתחילה לפגום בתפקוד התקין.
גורמים
תסמינים נוירוטיים הם לעיתים תוצאה של מצבי לחץ, אך בדרך-כלל הם מייצגים אינטראקציה מורכבת בין מצבי לחץ לבין אישיות פגיעה. פרויד טען כי ביסוד הנוירזות עומד חוסר יכולתו של האדם להתמודד עם רגשות אמביוולנטיים לא מודעים.
טיפול
הטיפול בנוירוזה יכול לכלול פסיכותרפיה, טיפול התנהגותי וטיפול תרופתי.
גדעון מנליס
גדעון מנליס (4 בינואר 1926 – 3 באוקטובר 1975) היה רופא קרדיולוג, יו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה (1970-1975), סגן יו"ר ההסתדרות הרפואית, הקים וניהל את המחלקה הפנימית ב' בית החולים הממשלתי בנהריה (1964-1975). בשנת 1975 נרצח על ידי מטופל בעת מילוי תפקידו בבית החולים.
לימודים וקריירה מקצועית
גדעון מנליס נולד בשנת 1926 בתל אביב. החל את לימודיו בבית הספר החקלאי "כדורי" ובהמשך למד בגימנסיה הרצליה. למד רפואה בז'נבה והשתלם בארצות הברית. בשנת 1950 עבד במחלקה הפנימית בבית החולים הממשלתי ביפו ובשנת 1963 התבקש לפתוח מחלקה פנימית בבית חולים פריפרי, בנהריה, שהיה אז בשלבי הקמה. בצד העבודה הקלינית וחינוך דור של רופאים, שלימים חלקם איישו תפקידים בכירים במערכת הבריאות, לימד ד"ר מנליס בפקולטה לרפואה בחיפה, פרסם מחקרים בכתבי-עת רפואיים, ביניהם עבודות בנושא טרשת העורקים אצל בני העדה הדרוזית.
ד"ר מנליס היה פעיל בארגונים הרפואיים בישראל. בשנת 1969 יזם הקמה של ארגון רופאים נפרד, שייצג את האינטרסים של הרופאים עובדי המדינה. לאחר מאבק, הכיר משרד הבריאות בארגון הרופאים עובדי המדינה וד"ר מנליס כיהן כיו"ר הארגון עד להירצחו (1970 - 1975). בשנתיים הראשונות פעלו הוועדים בבתי-החולים בכפילות, הן בארגון רופאי המדינה והן כחלק מוועדי העובדים במסגרת ההסתדרות הכללית, עד שהודיעו סופית על התנתקותם. לאחר הקמתו, קיבל הארגון מעמד עצמאי בהסכמים עם משרד הבריאות, האוצר ונציבות שירות המדינה.
רציחתו בידי מטופל
ביום שישי, 3 באוקטובר 1975, בשעת צהריים נקרא ד"ר מנליס, מנהל המחלקה הפנימית, לבדוק חולה כבן 62 שהגיע למיון בבית החולים בנהריה. במהלך הבדיקה, בשעה שהפנה את מבטו אל מכשיר הא.ק.ג., ירה בו המטופל בבית החזה. מנליס נותח במשך שעות, גם על ידי רופאים שהגיעו מבית החולים רמב"ם בחיפה, אך המאמצים להצילו לא צלחו.
הרוצח, ברוניסלב לב, אז תושב נהריה, אמר בחקירתו, שלקח אקדח מתוך כוונה שאם לא יאשפזו אותו יהרוג את הרופא, וטען שהרופא לא עזר לו להבריא מלוקמיה. אף על פי שהרוצח היה מאושפז בעבר בבית החולים לחולי נפש במזרע, ניתן לו רישיון להחזיק אקדח והוא עבד בשמירה בתקופה שלפני הרצח. הוא נשפט למאסר עולם וריצה את מלוא תקופת העונש.
רכס סיקל (אנטארקטיקה)
רכס סיקל (באנגלית: Sickle Ridge; מילולית: רכס מגל, על שם צורתו) הוא רכס הרים בארץ ויקטוריה שבמזרח אנטארקטיקה. אורכו 8 קילומטרים, וגובהו 2,600 מטרים מעל גובה פני הים. בקצהו הדרומי מצויה רמת מארקריי.
מקור השם
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה הגאוגרפית של ניו זילנד.
הרכס נקרא על שם צורתו - צורת מגל.
מנחם בן-ששון
מנחם בן-ששון (נולד בירושלים ב-7 ביולי 1951) הוא פרופסור אמריטוס להיסטוריה של עם ישראל, נגיד האוניברסיטה העברית בירושלים ובעבר הנשיא והרקטור שלה. כיהן כחבר הכנסת ויושב ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט בכנסת ה-17, מטעם סיעת קדימה. במהלך כהונתו בכנסת עמד בראש ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת סוגיית האזנות הסתר בישראל, שהוקמה בעקבות האזנות הסתר בתיק רמון.
ביוגרפיה
בן ששון נולד בירושלים לשרה ולפרופ' יונה בן ששון (דרצ'ינסקי), שעלה מוולוז'ין והיה מרצה לפילוסופיה יהודית, ומנהל המחלקה לתרבות תורנית במשרד החינוך. אמו של אביו יונה, פריידל (שעל שמה המעוברת קבעו הוא ואחיו חיים הלל את שם משפחתם בישראל), הייתה בתו של רבי חיים הלל פריד, משנה ראש ישיבת וולוז'ין ומצאצאי ראשיה, ואביו של יונה היה הרב שמואל אביגדור הלוי דרצ'ינסקי, ר"מ בישיבת וולוז'ין בליטא. התגורר בשכונת קריית משה, בדירה שאותה חלקה משפחתו עם נחמה ליבוביץ. למד בילדותו בבית הספר דוגמה, ובישיבת בני עקיבא נתיב מאיר. שירת בצה"ל בגרעין נח"ל לקיבוץ עין צורים, ובחיל התותחנים כשליש בגדוד איכון. שימש כמדריך, מורה ומחנך בחברת הנוער בקיבוץ עין צורים, בפנימיות האגודה לקידום החינוך העל יסודי בירושלים, בתיכון הימלפרב, ובמכללת ליפשיץ. למד באוניברסיטה העברית והתמנה לפרופסור חבר. בשנת 1983 זכה במלגת רוטשילד לחוקרים צעירים מצטיינים.
עיקר מחקריו מוקדשים לתולדות עם ישראל בארצות האסלאם בימי הביניים.
כיהן כחבר הכנסת ה-17 מטעם מפלגת קדימה, אך לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שובץ במקום בלתי ריאלי ברשימת המפלגה ופרש מהרשימה.
כיהן כנשיא האוניברסיטה העברית בירושלים בין השנים 2017-2009.
ב-25 בנובמבר 2012 נבחר ליו"ר ועד ראשי האוניברסיטאות (ור"ה).
מונה לנגיד האוניברסיטה העברית בשנת 2017.
מנחם בן-ששון נשוי לד"ר עדה בן-ששון, בתו של השר ד"ר יוסף בורג, ואחותו של יו"ר הכנסת לשעבר אברהם בורג, ואב לשלושה. פרופ' יאיר פורסטנברג הוא חתנו. הוא אחיו של פרופ' מולי בן ששון ואחיינו של פרופסור חיים הלל בן-ששון. הוא מתגורר בירושלים.
אמרלד (נהר)
נהר אמרלד (באנגלית: Emerald River - מילולית "נהר הברקת") הוא נהר קצר בפארק הלאומי יוהו, בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. אורכו של הנהר כ-6.5 ק"מ והוא מנקז את מימיו של אגם אמרלד ונשפך אל נהר קיקינג הורס.
גאוגרפיה
הנהר יוצא מקצהו הדרומי של אגם אמרלד, בגובה 1,288 מטרים מעל פני הים. הנהר זורם בכיוון דרום, בדרכו נשפכים אליו שלושה נחלים: המילטון, ראסל וקנדל, ואז מתאחד נהר אמרלד עם נהר אמיסקווי והם נשפכים אל נהר קיקינג הורס, בגובה 1,171 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה
הנהר נקרא על שם האגם אותו הוא מנקז. שמו של האגם ניתן לו על ידי הוועדה הגאוגרפית של קולומביה הבריטית, בדו"ח החמישי של הוועדה, מיום 30 ביוני 1904.
לה ריוחה (פרובינציה)
לה ריוחה (בספרדית: La Rioja) היא פרובינציה במערב ארגנטינה. היא גובלת בפרובינציית קטמרקה בצפון, בקורדובה במזרח, בסן לואיס בדרום, בסן חואן בדרום ובמערב, ובצ'ילה בצפון-מערב. שטחה כ-90 אלף קמ"ר ובשנת 2001 התגוררו בה כ-290 אלף נפש. בירתה היא העיר לה ריוחה.
גאוגרפיה
מרכזה ומערבה של הפרובינציה מצויים ברכס הרי האנדים, ויש בה מספר הרים שגובה פסגותיהם עולה על 5,000 מטר מעל פני הים: פיסיס (על גבול קטמרקה; 6,882 מ'); בונטה (6,759 מ'), חנרל בלגרנו (6,250 מ'), ולדרו (6,159 מ') ואסול (5,070 מ'). חלקה המזרחי של הפרובינציה, בו מרוכזת מרבית האוכלוסייה, נמוך ומישורי יותר (עד 500 מ' מעל פני הים), אך בדרומו שלוחה של רכס סן לואיס, ובה הר פורונגו, שגובהו 1,700 מ' מעל פני הים. במישורי המזרח מספר מדבריות מלח, בהם שוליהם המערביים של סלינאס גראנדס, המשתרעים גם בפרובינציות קורדובה, קטמרקה וסנטיאגו דל אסטרו. האקלים ברוב שטחה של הפרובינציה צחיח, וכמות המשקעים השנתית אינה עולה על 200 מ"מ.
בתחומי הפרובינציה פארק לאומי אחד, הפארק הלאומי טלמפאז'ה, המשתרע על פני 2,150 קמ"ר בדרומה. הוא הוכרז ב-1975, ובשנת 2000 הוכרז כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
פטרוגליפים שנמצאו בפארק הלאומי טלמפאז'ה מעידים על נוכחות אנושית באזור לפני כ-10,000 שנה. כשהגיעו הספרדים לאזור, במאה ה-16, חיו באזור שלושה עמים: דיאגיטה, קפז'אן ואולונגסטה.
ב-1591 ייסד חואן רמירס דה ולאסקו את העיר טודוס סנטוס דה לה נואבה ריוחה (מילולית: כל הקדושים של ריוחה החדשה). העיר החדשה הוכפפה לעיר טוקומאן, שהייתה אז חלק ממלכות המשנה של פרו. ב-1630 התקוממו נגד הספרדים בני הקלצ'קי, אך התקוממות זו דוכאה.
ב-1783 הקימו הספרדים את מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, ולה ריוחה, על 10 אלפים תושביה, סופחה לאינטנדנסיה של קורדובה, שהייתה לחלק ממלכות המשנה. לה ריוחה תמכה במאבק לעצמאות מספרד, וב-1820, לאחר עצמאות ארגנטינה, החליטה להתנתק מקורדובה. בתקופה זו הנהיג אותה הקאודיו חואן פקונדו קירוגה, ובדומה למושלים של פרובינציות אחרות, אף הוא הוביל קו שקרא להגברת האוטונומיה ולצמצום התלות בשלטון המרכזי בבואנוס איירס. קירוגה עצמו נרצח ב-1835, אך הפרובינציה שמרה על נתק מבואנוס איירס עד להשלמתה של חוקת ארגנטינה ב-1853. גבולותיה נקבעו סופית ב-1881, לאחר מחלוקת שהייתה בינה לבין סן לואיס.
דמוגרפיה
בשנת 2001 התגוררו בלה ריוחה כ-290 אלף תושבים, למעלה ממחציתם בעיר הבירה, וכ-83% בערים. היא אחת הפרובינציות הפחות מאוכלסות בארגנטינה, ורק בסנטה קרוס ובטיירה דל פואגו מתגוררים פחות תושבים. צפיפות האוכלוסין בפרובינציה נאמדה באותה שנה ב-3.23 תושבים לקמ"ר, שיעור שאף הוא בין הנמוכים בארגנטינה.
מבחינה מינהלית, מחולקת לה ריוחה ל-18 דפרטמנטוס. בשנת 2001 היו הערים הגדולות בה:
כלכלה
בשנת 2006 נאמד התוצר בלה ריוחה על כ-1.8 מיליארד דולרים, התוצר הנמוך ביותר בארגנטינה פרט לקטמרקה. בתוצר לנפש, מדובר ב-6,820 דולר לנפש, שיעור הנמוך בכ-30% מהממוצע הארצי, אך הגבוה ביותר בצפון-מערב ארגנטינה.
האקלים הצחיח לא אפשר את התפתחותה של חקלאות, וגם כיום היא מהווה רק כ-5% מהתוצר. רק 190 קמ"ר ברחבי הפרובינציה הם אדמה מעובדת, בעיקר בחלקים המזרחיים הנמוכים, שבהם מקורות מים קבועים שיכולים לשמש להשקיה. בין הגידולים הנפוצים בפרובינציה נמנים גפנים, אגוזים, זיתים וכותנה. הגפנים משמשים בעיקר את תעשיית היין, שמייצרת כ-8 מיליון ליטרים בשנה. בנוסף, יש בפרובינציה כ-250 אלף ראשי בקר וכ-150 אלף עזים, המגודלים בעיקר עבור תעשיית העור.
התעשייה החלה להתפתח בשנות ה-80, בתקופת שלטונו של מנם. היא מבוססת על עיבוד מזון ועל ייצור בקבוקים. המחצבים הנכרים בלה ריוחה הם חרסית ואורניום.
המשחק הגדול
המשחק הגדול (אנגלית: The Great Game; רוסית:  Большая игра) הוא מונח שטביעתו מיוחסת לארתור קונולי, קצין בריטי שפעל בתחילת המאה ה-19 מטעם חברת הודו המזרחית הבריטית. המונח מתאר את התחרות ואת היריבות האסטרטגית בין האימפריה הבריטית ובין האימפריה הרוסית. מונח זה זכה לאחר מכן לתהודה נרחבת כאשר הופיע בספרו של רודיארד קיפלינג, קים. ברוסיה, זכתה אותה יריבות בשם "תחרות הצללים". התקופה הקלאסית של "המשחק הגדול" נחשבת על-פי רוב כתקופה שבין פריצת הסכסוך בשנת 1813 (או לפי מקורות אחרים, 1818) לבין ההסכם האנגלוֹ-רוּסִי של שנת 1907. לאחר המהפכה הבולשביקית של שנת 1917, פרץ סיבוב נוסף של "המשחק הגדול", אך בעוצמה נמוכה יותר.
המשחק הגדול במאה ה-19
בתחילת המאה ה-19 הפרידו רק פחות מ-3500 קילומטר בין הודו הבריטית ובין חלקיה הקיצוניים של האימפריה הצארית הרוסית. מרבית השטח הזה, באזור מרכז אסיה, היה לא מוכר ולא ממופה על ידי אף אחת מן המעצמות. ערי המדינה (ח'אנויות, Khanates) הגדולות של האזור – בוכרה, ח'יווא, מרב וטשקנט – היו כמעט בלתי-מוכרות לזרים. התפשטותה של האימפריה הרוסית החלה לאיים על האינטרסים הבריטיים ועל הדומיננטיות הבריטית בתת-היבשת ההודית. שתי המעצמות נכנסו למסלול התנגשות בלתי נמנע שהתבטא בתחרות על אזורי מרכז אסיה, ריגול הדדי ומהלכים דיפלומטיים-אימפריאליים בניסיון להשתלט על האזור. מוקד הסכסוך בין המעצמות ואדמת המריבה העיקרית הייתה אפגניסטן. הסכסוך הבין-מעצמתי איים להוביל לפריצת מלחמה כוללת בין המעצמות לא פעם, אך מעולם לא הביא לסכסוך מזוין ביניהן באזור זה בפועל.
בראייה הבריטית, ההתפשטות הרוסית איימה לפגוע בהודו הבריטית, אשר כונתה "היהלום שבכתר" של האימפריה הבריטית. כיבוש הח'אנויות הגדולות של מרכז אסיה על ידי חילות הצאר הדאיג את הבריטים, אשר חששו כי אפגניסטן עלולה להיות "קרש הקפיצה" הרוסי לתוככי הודו. חששות אלו דחפו את הבריטים לצאת אל המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה בשנת 1838, בניסיון לכפות את שלטונה של ממשלת בובות הכפופה לשלטון הבריטי במדינה, בראשותו של שאה שוּג'ה. ממשלה זו הוכיחה את עצמה כחלשה, קצרת ימים וככזו שלא יכולה לפעול ללא גיבוי צבאי בריטי קבוע מאחריה. בשנת 1842 החל גל התקפות גדול על מטרות בריטיות בבירת אפגניסטן, קאבּוּל, וחיל-המצב הבריטי בעיר הסכים לסגת ממנה בהסכמה ודרך ציר יציאה מאובטח. איתרע מזלם של הבריטים וההסכמה אליה הגיעו עם המקומיים הופרה, ואותו "ציר מאובטח" הותקף על ידי מקומיים והפך למלכודת מוות בעבור חיל המצב הבריטי שנסוג בחזרה להודו באחד האסונות הצבאיים הגדולים בהיסטוריה האנושית. מבין כ-4500 הנסוגים וכ-12,000 מלוויהם, כולל נשותיהם וילדיהם, שרד רק בן אדם אחד.