cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לימודי גבריות
תוכניות לימוד
לימודי גבריות משולבים בדרך כלל בתוכניות ללימודי נשים או מגדר וקיים קשר חזק בין תוכני הלימוד של גבריות לפמיניזם. יחד עם זאת, התאוריות הפמיניסטיות מציעות פרספקטיבות שונות על גברים ולכן ההדגשים משתנים עם השנים. התוכניות ללימודי גבריות, אשר נקטו בשנות ה-80 של המאה ה-20 בגישה פרו- פמיניסטית קפדנית, הפכו למגוונות יותר עם השנים, והן מייצגות זרמים רבים של תנועת הגברים וגברויות שונות. מרבית הקורסים עוסקים בהרחבה בנושאים של זכויות גברים, תאוריות פמיניסטיות, תאוריות קוויריות, גבריות ודת, מטריארכיה ופטריארכיה. ובאופן כללי, מנתחים את ההבניה החברתית, ההיסטורית והתרבותית של גברים ומנסים לבדוק האם לגברים מוענקות זכויות יתר וכיצד העידן הפוסט מודרני משפיע על מעמדו ותפקידו של הגבר. החל משנות ה-2000 ישנו דגש חזק על הוראה ומחקר של ההסדרים המגדריים בשוק העבודה, טיפול בילדים ותפקיד הגבר כמפרנס, בניסיון לחזק את המקום המרכזי של הגברים כאבות לילדים על מנת להביא לשינוי במאזן הכוחות בין המינים. בין כתבי העת המחקריים המובילים בתחום ניתן למצוא את: The Journal of Men's Studies, Men and Masculinities ו- Psychology of Men & Masculinity
ביקורת
בקרב אנשי אקדמיה מתנהל פולמוס ער סביב פיתוח תוכניות ללימודי גברים בנפרד מלימודי מגדר. מצד אחד, יש הטוענים כי לימודי גבריות פועלים כנגד הקול הפמיניסטי והרעיון של העצמה נשית, ומנגד, ישנם אלו המכירים בתרומה החשובה של הפמיניזם לנשים ומבקשים הזדמנות דומה גם לגברים. עבורם, התוכניות ללימודי גברים מאפשרות שיח אקדמי פתוח ופרודוקטיבי עם חוקרות פמיניסטיות בעניין ההבנייה הנורמטיבית וההתנהגותית של נשים וגברים בחברה. אלו הסבורים כי לימודי גבריות כדיסציפלינת מחקר נפרדת אינם רלוונטיים, נשענים על הטענה שכל המחקר האקדמי במהלך ההיסטוריה נעשה על גברים וכאשר הוא מוצג דרך העדשה של מגדר, האוניברסיטאות מסתכנות בהחמצת אחת המטרות הבסיסיות שלהן והיא לאתגר את הסטודנטים לרעיונות אחרים. ד"ר דני קפלן, מרצה לסוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן רואה בחשיבות של נקודת המוצא המשותפת ללימודי מגדר וחקר גבריות דווקא משום "שקטגוריות פוליטיות כלליות בחברה נוצרו בצלם הגבר". ובנוסף לזאת, התנהגות גברים בדומה לנשים היא תוצר תרבותי חברתי, וגם לגברים דבק דימוי סטריאוטיפי שאינו תואם את המציאות.
Male Studies הוא שדה מחקר נוסף הנוקט עמדה ביקורתית כלפי לימודי הגבריות המבוססים על תאוריות פמיניסטיות. זרם רעיוני זה התגבש כתגובת נגד לתוכניות הלימוד המניחות כי זהות מגדרית היא תוצר תרבותי חברתי, ומתוך חשש להתחזקות התופעה של שנאת גברים בארצות הברית. החוקרים בתחום זה מניחים שקיים שוני ביולוגי מהותי בין גברים ונשים, והוא זה שמשפיע על ההתנהגות של שני המינים, כמו כן, הם מוחים על התופעה של גברים המתביישים בתכונות המגדירות את גבריותם. הטון הלוחמני בו הם נוקטים בא לידי ביטוי בתוכניות לימוד המתמקדות בדיני משפחה, גירושים וזכויות גברים.
על הנחיצות של לימודי גבריות בכלל, כתחום מחקר אקדמי, כתב ד"ר וורן פארל (Warren Farrell) כי לימודי גבריות מסייעים לשני המינים בהבנת הבעיות המורכבות של הגברים כמגדר, כתוצאה מתפישות חברתיות ואמונות שגויות שדרשו מהם להוכיח יכולות כוחניות ולא מוסריות לאורך ההיסטוריה. ללא מחקרים על גברים מנקודת מבט גברית, לימודי מגדר ונשים אינם מציגים תמונה שלמה של התחום והלימודים מחטיאים את המטרה.
יחסי אוסטרליה–לאוס
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים בין אוסטרליה ללאוס כוננו ב-15 בינואר 1952 עם מינויו של שגריר אוסטרלי, שהיה ממוקם בסייגון, דרום וייטנאם. זוהי מערכת היחסים הדיפלומטית הארוכה ביותר שיש ללאוס עם מדינה כלשהי. אוסטרליה הקימה נציגות דיפלומטית בוויינטיאן בדצמבר 1960, ושדרגה אותה לרמת שגרירות מלאה בינואר 1963 השגרירות נותרה פתוחה לאורך כל השינויים הפוליטיים בלאוס, בפרט ביטול המלוכה והקמת הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס בשנת 1975.
יחסים כלכליים
אוסטרליה היא שותפה ותיקה לפיתוח, סחר והשקעות ללאוס. ב-2019–2020 אוסטרליה סיפקה 45.3 מיליון דולר בסך הכל סיוע רשמי לפיתוח ללאוס. זה כלל 25.6 מיליון דולר במימון דו-צדדי. בפברואר 2022, אוסטרליה התחייבה להגדלה משמעותית בסיוע.
הסחר הדו-כיווני בסחורות ושירותים הסתכם בשווי 13,9 מיליון דולר ב-2019–2020. הסכם על קידום והגנה על השקעות בין אוסטרליה ללאוס קיים מאז 1995. אוסטרליה ולאוס הן צד להסכם הסחר החופשי ASEAN-אוסטרליה-ניו זילנד (AANZFTA). לשכת המסחר האוסטרלית בלאוס (AustCham Lao) הוקמה בשנת 2005 - לשכת המסחר הבינלאומית הראשונה במדינה.
השפעת הספרדית
מגפת השפעת הספרדית הייתה מגפת שפעת מהקטלניות שידע העולם, שנגרמה על ידי זן אלים במיוחד של נגיף מתת-המין H1N1 של המין Influenza A. שיא המגפה נמשך כשנה, מאפריל 1918 עד אפריל 1919, ועל פי מרבית ההערכות נדבקו בה כ-500 מיליון בני אדם (כשליש מאוכלוסיית העולם באותה עת), ומתו ממנה בין 20 ל-50 מיליון נפש. השפעת הספרדית פגעה בעיקר באנשים בגילאי 20–40 והייתה יוצאת דופן ביחס למגפות אחרות בהן המתים הם בעיקר תינוקות, קשישים וחולים כרוניים.
המגפה פרצה בשלהי מלחמת העולם הראשונה. למלחמה לא היה קשר ישיר להתפרצות השפעת, אך נראה שהתנאים שנוצרו במלחמה, כגון המגורים הצפופים ותנועת הכוחות ההמונית, האיצו את התפשטותה. ישנן הערכות כי מערכת החיסון של החיילים נחלשה כתוצאה מלחץ הקרבות והתקפות כימיות, וכך הפכו פגיעים יותר. במדינות ההסכמה קראו למגפה "השפעת הספרדית", בעיקר כי בספרד זכתה המגפה לפרסום גדול יותר מאשר בשאר העולם, היות שספרד לא השתתפה במלחמת העולם ולא פעלה בה צנזורה בזמן המלחמה. נוספה לכך העובדה שמלך ספרד אלפונסו השלושה עשר חלה במחלה בתחילת ההתפרצות, מה שגרם למחלה לקבל סיקור נרחב יותר במדינה.
מחקרים שנעשו באמצעות דגימות רקמה שנלקחו מגופות שהשתמרו העלו את הסברה כי הנגיף גרם למוות עקב תגובת יתר קיצונית של מערכת החיסון, תופעה המכונה ברפואה "סערת ציטוקינים". תאוריה זו מסבירה את מהלכה הקשה של המחלה ואת חתך הגילים הייחודי של אלו שחלו ומתו ממנה. המגפה הייתה יוצאת דופן בכך שגרמה למותם של צעירים וכן של אנשים בריאים בדרך-כלל.
היסטוריה
הדיווחים הראשונים על מחלת שפעת אלימה במיוחד הגיעו עוד בתחילת 1918 מארצות הברית. באפריל 1918 הכתה השפעת בצרפת ופגעה בחיילים אמריקאים, בריטים וצרפתים ובאוכלוסייה אזרחית. דיווחים ראשונים על מגפת שפעת בקנה מידה גדול החלו להגיע במאי 1918 מספרד, שבה, כמדינה נייטרלית במלחמת העולם הראשונה, הייתה צנזורה מעטה יחסית בניגוד למדינות אחרות שהשתתפו במלחמה ושבהן הוצנעו הידיעות על המגפה. במגפה שפגעה בספרד דווח על 8 מיליון חולים במאי בלבד, בהם גם אלפונסו השלושה עשר מלך ספרד. בהמשך נודעה המחלה בפי האמריקאים כ-"three day fever" ("קדחת שלושת הימים") או כ-"purple death" ("המוות הסגול"), אצל הצרפתים נודעה כ-"la grippe", ובקרב הגרמנים כ-"Blitzkatarrh" או כ-"Flandern-Fieber".
הגל הראשון הכה באביב 1918, ולא היה קטלני משמעותית יותר משפעת עונתית רגילה. בקיץ 1918 נראה היה כי המגפה שככה, אולם בסוף אוגוסט הכה גל שני של המגפה, קטלני הרבה יותר, שאף התגבר בספטמבר ובאוקטובר. בשיאו של גל זה העריכו רשויות הבריאות הפרוסיות והשווייצריות כי שניים מכל שלושה אנשים חלו במחלה. המגפה פחתה בחורף 1918, בחודשים נובמבר ובדצמבר, אלא שאז פרץ גל שלישי שהכה מפברואר עד אפריל 1919. גל זה היה חלש מעט מהגל השני, אולי משום שבני אדם ששרדו במהלך הגל השני פיתחו חסינות, ולכן היו עמידים יותר בפני הנגיף שהגיע בגל השלישי.
בארצות הברית חלו במחלה כ-28% מהאוכלוסייה, ובין 500,000 ל-675,000 מתו. מספר החיילים האמריקאיים באירופה שמתו במגפה נאמד במספר דומה למספר האמריקאיים שנהרגו בקרבות מלחמת העולם הראשונה. בבריטניה גבתה המחלה את חייהם של 200,000 איש ובצרפת יותר מ-400,000 איש. כפרים שלמים נמחקו באלסקה ובדרום אפריקה. באוסטרליה נאמד מספר הקורבנות בכ-10,000 נפש, באיי פיג'י 14 אחוז מהאוכלוסייה מתו במהלך שבועיים בלבד, ובסמואה המערבית 22% מהאוכלוסייה. מספר המתים בהודו מוערך בכ-17 מיליון, כ-5% מאוכלוסייתה באותה עת. כמעט 22% מחיילי צבא הודו שנדבקו במחלה מתו ממנה, וכל זאת בשנה אחת בלבד. אפילו במקומות שבהם הייתה התמותה נמוכה, הותירה המחלה אנשים רבים במצב של נכות קשה. מספרם של אלו היה כה גדול, עד שבמקומות רבים שותקו חיי היומיום. בקהילות מסוימות נסגרו כל החנויות, או שהלקוחות נדרשו שלא להיכנס לחנות אלא להשאיר את הזמנותיהם מחוץ לחנות. היו דיווחים רבים על מקומות שלא נותרו בהם עובדי בריאות שיוכלו לפקח על החולים כיוון שהעובדים עצמם חלו, והיו מקומות שבהם הקברנים לא היו מסוגלים לקבור את המתים. קברים המוניים נחפרו באמצעות מכונות ובמקומות רבים נקברו גופות ללא ארונות מתים.
מקומות שלא הושפעו
מקום היישוב היחיד שהיה מאוכלס במידה רבה למדי, אך לא תועדה בו המגפה בשנים 1918–1919, הוא האי מרז'ו בשפך נהר האמזונאס בברזיל. באוקיינוס השקט, סמואה האמריקנית והמושבה הצרפתית של קלדוניה החדשה הצליחו גם הן למנוע את המחלה, ולא נרשם בהן אף מקרה מוות משפעת, הודות להסגרים יעילים.
בארץ ישראל
ארץ ישראל, שאוכלוסייתה עמדה על כ-400,000 נפש, הייתה באותה עת דלילה יחסית, וכפרית בעיקרה, והמחלה לא פגעה בה בחומרה. ב-1920 אחרי גלי ההתפרצות הגדולים בעולם עדיין נתבקשו התושבים לעמוד בכללי היגיינה וטיפול מחמירים. מלבד ניקיון כללי של כלי המיטה והבית, הורו לבודד חולים ואף להודיע לשלטונות על קיומו של חולה.
על פי הדיווחים מאותה עת, מספר הנפגעים בערי הארץ היה נמוך בהשוואה לאלו מאירופה. על סמך מחקר שערך הד"ר זלמן גרינברג (מיקרוביולוג ירושלמי) בנושא, ישנם בסך הכול כ-40 רישומים על חולים בשפעת בבית החולים שערי צדק בירושלים בשנת 1918, וזהו התיעוד היחיד שנותר על חולים במחלה בארץ. עוד הוא מספר, כי בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב, ישנן שלוש מצבות שעליהן נכתב כי בעליהן נפטרו מן "המחלה הספרדית". עוד ידוע כי ישראל גלעדי, ממקימי ארגון השומר, נפטר ב-2 באוקטובר 1918 מן השפעת הספרדית.
התפרצות השפעת גרמה לכ־1,000 מקרי מוות בחיל המשלוח המצרי של הצבא הבריטי בפריצה הגדולה צפונה באוקטובר 1918 במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה.
מקור שם "השפעת הספרדית"
מקורה של המחלה אינו בספרד. הכינוי "השפעת הספרדית" נובע מכך שרוב הדיווחים הראשוניים על המחלה הגיעו מספרד הנייטרלית, שלא לקחה חלק במלחמת העולם הראשונה ולא הפעילה צנזורה על העיתונות. עם זאת, העיתונים העבריים בהחלט מיהרו ליישר קו עם שאר העיתונים בעולם ולשייך את המחלה למדינה האיברית. חלק מהעיתונים מספרים על "המחלה הספרדית".
ביידיש מעדיפים את הצירוף "המגפה הספרדית (שפאנישע מגפה)", ובעיתונים הללו שיצאו באירופה ובארצות הברית הדיווחים רבים ותכופים יותר – בהתאם לקהל היעד שהתגורר במדינות שנפגעו בצורה חמורה יותר. אט-אט צבר תאוצה גם הצירוף "השפעת הספרדית".
ניסיונות לריסון המגפה
להתפשטות המהירה של המגפה היו השפעות חברתיות חמורות. ערים ומדינות רבות הגבילו טיולים והתאספויות המונים כדי לעצור את המגפה. במקומות רבים נסגרו תיאטראות, אולמות ריקודים, כנסיות ומקומות הומים אחרים למשך יותר משנה. הסגרים נאכפו בהצלחה מועטה. קהילות מסוימות הציבו שומרים חמושים בגבולות ושלחו חזרה או בודדו כל מטייל. בעיר אחת בארצות הברית אף נאסרה לחיצת ידיים.
ביפן יוחסו לשפעת 257,363 מקרי מוות ביולי 1919, המתאימים לשיעור תמותה של 0.425% - נמוך בהרבה מכמעט כל מדינות אסיה בהן תועדה המחלה. משהכתה המגפה, הגבילה הממשלה היפנית באופן נוקשה מסעות ימיים אל איי יפן ומהם.
הרשויות נקטו בצעדים שונים כדי למגר את המגפה. בארץ ישראל הד"ר הלל יפה פרסם הנחיות להתמודדות עם המגפה. בין ההנחיות: הנחיה נוספת התייחסה למי שמופיעים אצלו תסמינים ראשונים של המחלה: אחת ההמלצות הייתה להיחשף לאוויר טהור. המלצה נוספת הייתה להתרחץ במים קרים.
בעיתוני התקופה נכתב: שלטונות הבריאות המליצו לאנשים לחבוש מסכות מבד גזה, והמוני אנשים תפרו מסכות לעצמם ולמכירה, על פי מודעות של הצלב האדום, המסכות הבטיחו 99% הגנה בפני השפעת. המסכות כונו 'גדרות שפעת' ו'מפרשי סנטר'. במקומות שונים נדרשו מספר שכבות שונה של הגזה. החל מארבע שכבות ויותר. בעיתון במונטנה הומלץ לקחת פיסת גזה גדולה ולקפלה מספר פעמים רב לפני שמקפלים את שלושת הקפלים ותופרים, כמו כן הומלץ לסמן את אחד מצידי המסכה בחוט שחור, כדי להבדיל בין הצד הפנימי לחיצוני.
באותו זמן פורסמו מספר מחקרים מדעיים שהטילו ספק ביעילותן של המסכות. האיגוד האמריקני לבריאות הציבור התכנס בשיקגו בדצמבר 1918, וקבע שאין לחייב את הציבור לחבוש מסכה, אלא רק אנשי צוות רפואיים. בסן פרנסיסקו קמה תנועת מחאה נגד ההוראה לחבוש מסכות.
דפוסי המחלה
המגפה הייתה יוצאת דופן בכך שגרמה למותם של צעירים וכן של אנשים בריאים בדרך-כלל, וזאת בניגוד לשפעת רגילה שהמתים ממנה הם בעיקר תינוקות, קשישים וחולים כרוניים.
אנשים שלא הראו כל תסמיני מחלה היו עלולים להיתקף בשפעת באופן פתאומי, ובתוך שעות ספורות להיחלש עד כדי כך שלא יכלו ללכת. רבים מהחולים מתו יום למחרת הופעת התסמינים הראשונים. תסמיני המחלה כללו גון פנים כחול, ושיעול מלווה בדם שנגרם מפגיעה חמורה בריאות. בשלבים מאוחרים יותר גרם הווירוס לדימום בלתי נשלט שמילא את הריאות בדם וגרם לחנק.
במקרים שבהם התפתחה המחלה במהירות, נגרם המוות בעיקר מדלקת ריאות כתוצאה של מיצוק שזורז על ידי הווירוס. מקרים שהתפתחו לאט יותר התאפיינו בדלקות ריאות שנגרמו על ידי חיידקים משניים וייתכן שהייתה הסתבכות עצבית שהובילה להפרעות פסיכיאטריות בחלק מהמקרים.
דעיכת המחלה
לקראת אמצע 1920 דעכה המחלה, עד שככל הנראה הוכחדה לחלוטין לקראת סוף אותה שנה ותחילת 1921. לא ידועות באופן ודאי הסיבות לכך שהמגפה דעכה, על פי אחד המחקרים, הנגיף עבר מוטציה והמחלה הפכה לפחות קטלנית. מדובר בתופעה שכיחה במגפות השפעת השונות.
חקר השפעת הספרדית
ההיסטוריון גיא ביינר הראה שעל אף שייתכן שמגפת השפעת העולמית של 1918–1919 גרמה לשיעור תמותה יותר גדול מכל אירוע שנמשך פרק זמן דומה בכל תולדות האנושות, חקר השפעת הספרדית (שביינר מכנה "השפעת הגדולה") הוזנח במשך תקופה ארוכה, וקיבל תנופה רק לקראת סוף המאה ה-20.
בפברואר 1998, קבוצה בראשותו של ג'פרי טאובנברגר מהמכון האמריקאי לפתולוגיה של הכוחות המזוינים שחזר דוגמות מהשפעת של 1918 מגופתה של אישה מאלסקה שהייתה קבורה במשך כמעט שמונה עשורים באדמה קפואה. אחת מארבע הדוגמות ששוחזרו הכילה חומר גנטי של הווירוס שהשתמר. בזכות הדוגמה, יכלו החוקרים לחקור את הווירוס, שהוצא מכלל פעולה בעזרת התרכובת הכימית Guanidinium thiocyanate, לפני שהועבר למכון. הדוגמה אפשרה לחוקרים לנתח לגמרי את מבני הגנים הקריטיים של הווירוס מ-1918.
באוקטובר 2005 פרסמו חוקרים בראשות דוקטור טרנס טמפי ב-CDC שהרצף הגנטי של זן השפעת של 1918 שוחזר באמצעות דגימות של רקמות היסטוריות. הם התבססו על מחקרו של טאובנברגר.
השפעות חברתיות וכלכליות של המגיפה
חוקרים מעריכים כי באופן ממוצע, המגיפה הורידה את התוצר הלאומי הגולמי בכ – 6%, ואת הצריכה הפרטית בכ – 8%. בארה"ב השפעת המגיפה היתה קטנה יותר, כ – 1.5% ירידה בתוצר ו 2.1% ירידה בצריכה. הירידה בפעילות הכלכלית הייתה מלווה בעליה באינפלציה, ועצירה של הפעילות הכלכלית.
מאחר והמחלה פגעה בגילאים צעירים יחסית ובאנשים עובדים, הייתה למגיפה השפעה גדולה על הרקמה החברתית ועל יחסי העבודה במדינות רבות. הצורך בריחוק חברתי כדי להימנע מהדבקה יצר אווירה של חשדנות וחוסר אמון בשלטונות. באופן כללי, ערים סבלו יותר מהאזורים הכפריים בשל הצפיפות, אוכלוסייה עניה נפגעה יותר מאוכלוסיות מבוססות יותר. במדינות בהן היה ניהול לא אפקטיבי של המגיפה כמו ספרד גברו המחלוקות בחברה והנסיגה הכלכלית נמשכה תקופה ממושכת. יש לקחת בחשבון את השפעות המגיפה בניתוח התהפוכות החברתיות שאירעו אחרי מלחמת העולם הראשונה.
בספרות
בסדרת הספרים דמדומים סופר כי אדוארד קאלן גסס מהשפעת הספרדית לפני שהפך לערפד.
משחקי וידאו
משחק הווידאו "Vampyr" מתרחש בתקופת השפעת הספרדית בעיר לונדון ועלילתו עוקבת אחר רופא שנהפך לערפד.
גיבורי האולימפוס
גיבורי האולימפוס (באנגלית: The Heroes of Olympus) היא סדרת המשך לסדרה רבת המכר "פרסי ג'קסון והאולימפיים". ספרי הסדרה עוסקים במיתולוגיה היוונית והרומית. הסדרה נכתבה על ידי ריק ריירדן. הספר הראשון בסדרה, "הגיבור האבוד", יצא לאור בארצות הברית ב-12 באוקטובר 2010, וזכה להכרה רבה. בהמשך יצאו גם הספרים הבאים בסדרה – "בן נפטון", "אות אתנה", ו"בית האדס". "דם האולימפוס" הוא הספר האחרון שחותם את הסדרה. הוא יצא באוקטובר 2014.
הנבואה הגדולה השנייה
במחנה היווני הנבואה הגדולה השנייה נחשבת כנבואה הראשונה של האוראקל מדלפי החדשה (רייצ'ל אליזבת דר) וכנבואה חדשה. לעומת זאת, במחנה הרומאי הנבואה נקראת "נבואת השבעה" (The Prophecy of Seven) והיא נחשבת כעתיקה ובת אלפי שנים. היא מוכרת גם בלטינית, והשורות האחרונות בה, כפי שג'ייסון מדקלם אותן בספר הראשון, הן:
החצויים מנבואת השבעה
אליהם מצטרפים גם ניקו די אנג'לו, גליסון הדג' הסאטיר ופריאטורית המחנה הרומי ריינה רמירס-אריאנו, כדמויות משנה חשובות.
הספרים
סדרת הספרים החדשה כתובה בגוף שלישי, וכל כמה פרקים מתמקדת בדמות אחת מרכזית. זאת בניגוד לסדרת הספרים הקודמת, שבה הסיפור סופר בגוף ראשון על ידי פרסי ג'קסון.
הגיבור האבוד
הספר עוסק במסע החיפושים של ג'ייסון, פייפר וליאו להצלת האלה הרה. בספר זה גם מתגלה לנו שפרסי נעלם ממחנה החצויים שלושה ימים לפני ובמהלך חיפושיה של אנבת' אחריו הרה מגלה לה בחלום שנער עם נעל אחת מהגרנד קניון יעזור לה למצוא את פרסי. אנבת' חושבת שהנער עם הנעל האחת הוא פרסי, אבל כשמגיעה לגרנד קניון מסתבר שזה ג'ייסון. היא מביאה את ג'ייסון למחנה. במחנה מתגלה כי ליאו הוא הבן של הפייסטוס ואף יכול ליצור אש בעזרת ידיו. זהו כוח חשוב ונדיר במיוחד, אך נחשב גם למסוכן מאוד. במחנה מגלים גם כי פייפר היא בתה של אפרודיטה. אף שאינה מרוצה מכך בהתחלה, מגלה שקיבלה מאמה את היכולת לדבר דיבורי הקסמה ולגרום לאנשים לעשות כרצונה. גם זה כח נדיר, אף בקרב ילדי אפרודיטה. במחנה מגלים שג'ייסון הוא בנו של זאוס. ג'ייסון, פייפר וליאו הולכים להציל את הרה, המאמן הדג' ואת אבא של פייפר, שמוחזק בידי אנקלדוס. בסוף הספר מתברר שפרסי נמצא במחנה הרומאי.
הנבואה של ספר זה:
בן נפטון
הספר עוסק במסע החיפושים של פרסי, הייזל ופרנק לשחרור אל המוות תנטוס ולשיחרור עיט הלגיון הרומאי. בספר זה נפתר המתח לגבי מקום הימצאו של פרסי, אף שהוא אינו זוכר שום דבר ממחנה החצויים למעט דמותה של אנבת'. בספר זה אנחנו גם מכירים את פרנק ואת הייזל, שני חצויים רומאיים מתוך השבעה בנבואה הגדולה. מתגלה שפרנק הוא בן מארס, וכן נצר של פוסידון ובעל יכולת לשנות צורה, והייזל היא בת פלוטו שהקריבה את עצמה בשנות הארבעים וניקו די אנג'לו (אחיה למחצה) החזיר אותה לחיים. בסוף הספר, פרסי מתקבל להיות פריאטור [כמחליף של ג'ייסון הנמצא במחנה החצויים], פרנק והייזל ביחד. הספר מסתיים בהגעת ארגו 2 אל המחנה הרומי.
כאשר מארס שולח את החצויים למסע החיפושים, הוא נותן להם נבואה ישירה מהרגיל:
במהלך המסע, כאשר הם בעליית הבית של ביתו של פרנק, אלה ההרפיה מצטטת את תחילתה של נבואה "אמיתית" בלטינית:
היא מוסיפה "שרוף. השאר שרוף".
אות אתנה
עוסק במפגש בין שבעת החצויים ובמסעם לרומא. בתחילת הספר מסופר לנו על הפגישה בין הרומאיים לחצויים ממחנה החצויים ובין פרסי לאנבת'. בהמשך מתגלה כי ליאו שהיה נתון בשליטת אידולון, תקף את מחנה יופיטר ושבעת החצויים מסתלקים משם בעוד הרומאים הכעוסים רוצים נקמה. במהלך הספר מתגלה לנו כי הר האולימפוס סגור מכיוון שהאלים סובלים מפיצול אישיות בין הצד הרומי שלהם לצד היווני, וכי המלחמה בין מחנה רומא למחנה החצויים רק מחמירה את המצב. ובנוסף מגלים כי גם פרסי וג׳ייסון היו תחת השפעת א
וד
יילואנים והם נלחמים זה בזה. פרסי ואנבת' אשר מאושרים לשוב ולהיות יחד מגלים שאנבת' חייבת לצאת למסע בעקבות "אות אתנה" והיא חייבת לעשות זאת לבד. במסעה היא מגלה את עקבותיו של פסל אתנה פרתנוס, הנשמר על ידי העכבישה הענקית ארכנה. היא מצליחה להונות את ארכנה ולהביס אותה. חבריה מוצאים אותה ומנסים לחלץ אותה ואת הפסל לסיפון הארגו 2. אבל בכוחותיה האחרונים ארכנה טווה קור שנכרך לאנבת' סביב הקרסול והיא נופלת לתהום טרטרוס. פרסי מסרב להפרד ממנה שוב ונופל יחד איתה. ברגעים האחרונים הוא מבקש מניקו לפגוש אותם שוב בשערי המוות, שכן יש לסגור אותם משני הצדדים בו-זמנית.
הנבואה של ספר זה:
גם את הנבואה הזו אמרה אלה (ההרפיה).
בית האדס
הספר מסופר בשני מסלולים שונים: המסלול של פרסי ואנבת' בטרטרוס והמסלול של האחרים (שאר החצויים מנבואת השבעה, המאמן הדג' וניקו די אנג'לו) לאפירוס שביוון, שם נמצא הצד החיצוני של שערי המוות, בית האדס. בטרטרוס, אנבת' ופרסי פוגשים את בוב הטיטאן, ונעזרים בו בשביל לחצות את טרטרוס ולשרוד את המפלצות הרבות שהם פוגשים. הם עוברים את ניקס ונתקלים באראי, רוחות הקללות שהופנו אליהם בנשימה האחרונה של אויביהם המובסים. הם פוגשים גם את דמסן, הענק שוחר השלום (נוגד לארס, אל המלחמה) שמסייע להם גם הוא, מרפא אותם מפגיעות האראי ומעניק לאנבת' חרב מעצמות ועור דרקון כתחליף לפגיון שאיבדה. בסוף המסע, כשהם מנסים להגיע אל שערי המוות, בוב הטיטאן ודמסן מקריבים את עצמם כדי שפרסי ואנבת' יוכלו לצאת חזרה לעולם. למעלה, ארגו שתיים נוסעת במסלול עקיף שהציעה להם הקטה מכיוון שגאיה יצרה להם הפרעות רבות במסלול הישיר. הם עוברים במדינות שונות ברחבי אירופה, ונלחמים במפלצות ובענקים, עד שהם מגיעים לבית האדס שבאפירוס. שם הם פוגשים את פרסי ואנבת', סוגרים את שערי המוות ומביסים את הענק קליטיוס. לבסוף, הם פוגשים את ריינה, והיא, ניקו והמאמן הדג' לוקחים את אתנה פרתנוס חזרה למחנה במסעות צללים כדי לנסות להשכין שלום בין המחנות, בעוד שהשבעה פונים לאתונה לקרב האחרון.
דם האולימפוס
הספר החמישי והאחרון בסדרה. כמו הספר הקודם, גם ספר זה מתנהל בשני מסלולים. מסלול אחד הוא מסעם של ניקו, ריינה והמאמן הדג' מהארצות העתיקות אל מחנה החצויים במטרה להחזיר את אתנה פרתנוס ובכך להחזיר את השלום בין היוונים לרומאים. ניקו מעביר אותם באמצעות מסעות צללים רצופים. השימוש התכוף בקסמים אלה פוגע בו. במהלך מסעם הם עוברים בבית של ריינה וניקו מגלה את סודה הגדול. גם ריינה מגלה את סודו של ניקו. השניים לומדים להכיר אחד את השנייה ולבסוף סומכים אחד על השני לגמרי.
מסלול שני הוא מסעם של פרסי, אנבת', פייפר, ג'ייסון, הייזל, פרנק וליאו אל אתונה כשהם מנסים לעצור את גאיה מלהתעורר. בניגוד לאירועים קודמים בהם השבעה היססו, ולא ידעו כיצד לפעול, השבעה התבגרו, ולמדו לסמוך אחד על השני לחלוטין. כוחותיהם מתעצמים בנפרד וביחד. לבסוף הם מגיעים לאתונה ונלחמים בצבאותיה של גאיה. בסוף הספר ליאו מקריב את עצמו בשביל להרוג את גאיה בפיצוץ עצום, אך בעזרת פסטוס ו"מרפא הרופאים" שהוא קיבל מאסקלפיוס הוא חוזר לחיים. בכך מוגשמת נבואת השבעה – שבעת החצויים אכן נענו לאתגרה של גאיה; כפי שהציעה פייפר במהלך המסע, משמעות המשפט "עולם ומלואו יבער או יסער" היא שגאיה תושמד על ידי ג'ייסון או ליאו שייפגעו בתהליך; ליאו קיים עד נשימתו האחרונה (באופן מילולי, שכן הוא מת וחזר לחיים במהלך התהליך) את הבטחתו לקליפסו, שהוא יציל אותה מכלאה – האי הקסום אוגיגיה; ובשערי המוות אכן גועשת מלחמה, מלחמתם של פרסי, אנבת', הטיטאן יפטוס (בוב) והענק דמסן בצבאה של גאיה.
התגשמות נבואות
הנבואה הראשונה בסדרת הספרים היא:
במהלך "בן נפטון" נותן מארס נבואה לקונית וברורה יותר מהרגיל לחצויים שיצאו צפונה:
בהמשך מופיעה נבואה "אמיתית" מפי ההרפיה אלה, אך היא מקוטעת:
הנבואה מתגשמת כך:
הנבואה השלישית בסדרת הספרים היא:
נבואה נוספת (חלקית) היא כאשר האלה נמסיס אומרת לליאו שהיא תוכל לעזור בבעיה שלא יוכל לפתור, אך הוא ישלם מחיר כבד ונותנת לו עוגיית מזל. הנבואה מתגשמת כך: הוא אינו יודע מהו הקוד לכדור שארכימדס בנה, אז הוא מבקש את עזרת נמסיס בשבירת העוגייה, ומציל את הייזל ופרנק מהאידולונים, אולם הוא משוכנע שפרסי ואנבת' שנפלו לטרטרוס הם המחיר ששילם.
הנבואה הראשית, שניתנה על ידי רייצ'ל אליזבת דר בסוף הסדרה הקודמת, והרומאים מכירים אותה כ"נבואת השבעה" העתיקה, היא
שבעה חצויים יענו לאתגר – הכוונה לשבעת החצויים (פרסי, אנבת', ג'ייסון, פייפר, פרנק, הייזל, ליאו) שיצאו למסע ברומא ולאחר מכן ביוון - מקור האלים.
עולם ומלואו יסער או יבער – ליאו בעזרת פסטוס מרים את גאיה לשמיים, שזאת הדרך היחידה שבה אפשר לחסל את גאיה. ג'ייסון ופייפר עולים אחריו, ליאו מעלה באש את גאיה, ג'ייסון שומר שהיא לא תרד לאדמה ופייפר מנסה להרדים את גאיה. פייפר מצליחה, גאיה מתאיידת וליאו מת אבל חוזר לתחייה בזכות מרפא הרופאים.
נדרים לקיים עד כלות הנשימה – ליאו נודר בנהר הסטיקס שימצא את קליפסו ויחלץ אותה מאוגיגיה, ותוך כדי קיום הנדר, מת וחזר לחיים.
בשערי המוות תגעש מלחמה – הכוונה לשערי המוות שבבית האדס שבאפירוס, שם נלחמו החצויים שיצאו למסע נגד חייליה של גאיה.
ג'רארד קלוסון
סר ג'רארד לסלי מייקינס קלוסון (באנגלית: Sir Gerard Leslie Makins Clauson,, 28 באפריל 1891 - 1 במאי 1974) היה איש מנהל, איש עסקים, בלשן ומזרחן שהתמחה בחקר השפות והעמים הטורקיים (טורקולוג) והשפות המונגוליות.
אלי אברבנאל
אלי אברבנאל (נולד ב-1960) הוא משפטן ישראלי המכהן כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. שימש גם כמשנה לפרקליט המדינה לענייני פלילים וכפרקליט מחוז ירושלים.
ג'רארד קלוסון
ביוגרפיה
ג'רארד קלוסון נולד בשנת 1891 בלונדון כאחד משלושת ילדיהם של ג'ון יוג'ין קלוסון (1918-1866), איש צבא ומנהל בריטי, לימים נציב עליון של קפריסין ומפקד הכוחות הבריטים בקפריסין, ושל מרי אליזבת לבית מייקינס. קלוסון למד במכללת איטון, בה כיהן כנציג הבכיר של הסטודנטים. כתלמיד, בגיל 15 או 16 פרסם מהדורה בקורתית של הטקסט וידוי בודהיטסי קצר בשפת הפאלי ""A New Kammavācā" בכתב העת Journal of the Pali Text Society. בשנת 1906 כשהתמנה אביו למזכיר ראשי לענייני קפריסין, למד קלוסון כאוטודידקט טורקית כתוספת לשליטתו ביוונית שרכש בבית הספר. הוא למד בהמשך לימודים קלאסיים (Literae humaniores או greats) במכללת קורפוס כריסטי באוקספורד. אחרי סיום התואר, ב-1911 הוא למד בעזרת מלגות את שפת הסנסקריט (מלגת בודן), את הארמית (מלגת הול-האוטמן) הסורית ואת הערבית (מלגת ג'יימס מיו) בימי מלחמת העולם הראשונה השתתף בקרב גליפולי, אולם את רוב השירות ביצע ביחידת מודיעין אותות במאמצים לפענח את הקודים הסודיים הגרמנים והעות'מאנים. באותה תקופה מסעות מחקר של סוון הדין, סר אורל שטיין ואחרים במרכז אסיה גילו טקסטים רבים במגוון שפות, לגבות טוכארית, חוטאנית וטומשוקית. קלוסון התגייס בחקר שפות אלה ובמחקר הטקסטים הבודהיסטים שנכתבו בכתב טיבטי. קלוסון חקר גם את שדת טנגוט ובשנים 1938–1939 כתב מילון מקוצר של שפת שי-שיה. כתב היד נמצא בבית הספר ללימודי מזרח ואפריקה בלונדון ופורסם במהדורת פקסימיל בשנת 2016. החל משנת 1919 התחיל קלוסון לעבוד בשירות הממשלתי הבריטי והגיע במהלך השנים לתפקיד עוזר של תת-מזכיר המדינה במשרד המושבות (1951-1940). מתוקף תפקיד זה עמד קולסון בראש הכנס הבינלאומי לחיטה בשנת 1947 והכנס הבינלאומי לגומי בשנת 1951. אחרי פרישתו הרשמית בגיל 60 פנה לקריירה עסקית ושימש זמן מה כיושב ראש חברת פירלי בשנים 1960–1969.
אלי אברבנאל
ביוגרפיה
אברבנאל נולד ביוני 1960 בשכונת רחביה בירושלים, בה גדל והתחנך, להורים מוזיקאים, קלוד ושרה, ממקימי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
בשנת 1978 סיים את לימודיו התיכוניים ב"גימנסיה רחביה" בירושלים. משם המשיך לשירות בצה"ל. ב-1985 סיים לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית, שנה לאחר מכן הוסמך כעורך דין. ב-2005 סיים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית.
ג'רארד קלוסון
ביוגרפיה
בתחום הטורקולוגיה התעניין קלוסון בעיקר בנושאי אוצר מילים כולל פונולוגיה. חקר במיוחד את סוגיית מקורן של מילים רבות בטורקית המוקדמת בשפות של עמים שכנים בעלי תרבות משפיעה כמו הסינים, האיראנים וההודים, ואחרי התאסלמות הטורקים - מערבית והפרסית החדשה.
אלי אברבנאל
ביוגרפיה
בשנים 1984 עד 1985 התמחה בבית משפט השלום בירושלים. בשנים 1985 עד 1986 התמחה בפרקליטות מחוז ירושלים, ובנובמבר 1986 הוסמך כעורך דין. בשנים 1986 עד 2004 עבד כפרקליט בפרקליטות מחוז ירושלים. בשנים 2004 עד 2012 שימש כפרקליט מחוז ירושלים. בשנת 2013 החליף אברבנאל את עו"ד יהושע למברגר בתפקיד המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים.
ג'רארד קלוסון
מבחר כתביו
(מחקרים טורקיים ומונגוליים) (מחקרי שפת הטנגוט (שי-שיה)) (מילון אטימולוגי של הטורקית מלפני המאה ה-13)
אלי אברבנאל
ביוגרפיה
אברבנאל עמד בין היתר בראש צוות התביעה במשפט שהתנהל נגד ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט וראש לשכתו שולה זקן בפרשות ראשונטורס טלנסקי ומרכז ההשקעות. בתפקידו כמשנה לפרקליט המדינה הביא להחמרה במדיניות הענישה בעבירות הונאה וזיוף בבחירות לכנסת.
בחודש דצמבר 2016 מונה לכהונת שופט בבית המשפט המחוזי ירושלים.
אברבנאל מתגורר בירושלים ונשוי לדקלה, אב לשלושה. אחיו הוא איש העסקים איקה אברבנאל.
מיילר
מיילר (Mailer, Meijler) הוא שם משפחה
גבינת צ'שייר
גבינת צ'שייר או גבינת צ'שר (באנגלית: Cheshire cheese) היא גבינה אנגלית קשה ומתפוררת, המיוצרת באזור צ'שייר ובמחוזות הסמוכים לו (מחוזות דנבישייר ופלינטשייר בוויילס, ומחוזות שרופשייר וסטרטפורדשייר באנגליה). הגבינה נחשבת לאחד המאכלים האופייניים של המטבח האנגלי.
היסטוריה
גבינת צ'שייר נקראה בשם זה כבר בשלהי ימי הביניים. הגבינה מוזכרת בשמה בספרו של תומאס מאפט "שיפורי בריאות" משנת 1580 לערך.
הגבינה זכתה לפופולריות רבה במהלך השנים, ובשלהי המאה ה-18 הייתה הפופולריות בגבינות אנגליה. בשנת 1758 החליט הצי המלכותי להאכיל את מלחיו בגבינה זו ובגבינת גלוסטר במקום בגבינות אחרות. בשלהי המאה ה-19 ייצרו כ-12,000 טונות מהגבינה מדי שנה. כאשר גבינה קשה זו התאימה לאמצעי התחבורה באותה עת, והצליחה לשרוד את המסע לשווקים של לונדון ומשם לכל רחבי אנגליה. בשלהי המאה ה-19, עם שיפור אמצעי התחבורה, החלו למכור גבינה רכה יותר, שהייתה זולה יותר וזכתה לפופולריות רבה במרכז וצפון אנגליה.
בשנת 1960 הגיעו מכירות הגבינה לשיא של כ-40,000 טונות מדי שנה.
ויקיטיול
ויקיטיול (באנגלית: Wikitravel) הוא אתר אינטרנט העוסק בטיולים ופועל על פלטפורמת ויקי אשר נוצר במקור על ידי אוון פרודרומו ומישל אן ג'נקינס בשנת 2003. בשנת 2006 חברת Internet Brands רכשה את האתר ובעקבות הרכישה החלה להציג פרסומות בדפי האתר. מהלך זה נתקל בהתנגדות ניכרת מצד קהילת המשתמשים כאשר עורכי המהדורה האיטלקית והמהדורה הגרמנית של האתר החליטו לרכז את הפעילות ואת כל התוכן שפיתחו עד אז באתר חדש. זאת, בהתאם לרישיון החופשי של האתר בו פעלו, שאיפשר לעורכים לבצע "פיצול" מעין זה. כתוצאה מכך, ב-10 בדצמבר 2006 הושק האתר "ויקימסע", בעודו מופעל ונמצא בבעלות עמותה גרמנית בשם, שהוקמה לשם מטרה זו.
בשנת 2012, לאחר זמן רב בו קהילת העורכים של המהדורה האנגלית של "ויקיטיול" לא היו שבעי רצון משירות האירוח של האתר, גם הם החליטו לבצע "פיצול" דומה לזה שעשו העורכים במהדורות האיטלקית והגרמנית לפניהם. כתוצאה מכך, במהלך אותה שנה, כל הקהילות בשפות השונות של האתר, כוללים המייסדים, ביצעו "פיצול" ומיזוג עם ויקימסע, אשר בינואר 2013 הושק מחדש כמיזם של קרן ויקימדיה.
גארפילד (קומיקס)
גארפילד (באנגלית: Garfield) היא רצועת קומיקס אמריקאית מאת המאייר ג'ים דייוויס. הקומיקס מתאר את חייו של חתול בשם גארפילד בעל תכונות אנושיות, המתאפיין בעצלנות וברעבתנות יוצאות-דופן.
היסטוריה
בפעם הראשונה הופיעה דמותו של גארפילד ברצועת קומיקס שפורסמה ב-19 ביוני 1978. יום זה נחשב מאז ל"יום הולדתו" של גארפילד. דייוויס קרא לדמות המאוירת על שם סבו, ג'יימס גארפילד דייוויס (שקיבל את שמו בהשראת שמו של נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'יימס גרפילד).
מ-1982 עד 1994 הופיעה הדמות גם בטלוויזיה ב-12 ספיישלים מצוירים, וכן בסדרת אנימציה בשם "גארפילד וחברים", ששודרה במשך 7 עונות.
בשנים 1992–1995 יצא הקומיקס גארפילד בעברית בדו שבועון - עיתון הקומיקס.
בשנת 2004 יצא לאקרנים סרט קולנוע באורך מלא באנימציית מחשב. בסרט דיבב ביל מארי את קולו של גארפילד. בשנת 2006 יצא סרט ההמשך.
תקציר העלילה
גארפילד החתול ואוֹדי הכלב הם שתי חיות המחמד של ג'ון ארבאקל. אודי הוא כלב רגיל וטיפש, ואילו לגארפילד תכונות אנושיות, שחיבבו אותו על קהל הקוראים. לגארפילד יש חיבה יתירה ללזניה ופיצה. בכל רצועת קומיקס רואים סיפור מצחיק קצר על חייו של גארפילד. לרוב, הסיפורים אקטואליים, כך לדוגמה בתקופת חג המולד יש סיפורים על חג המולד.
עיבודים
עלילת רצועות הקומיקס עובדה פעמים רבות לסרטים וסדרות טלוויזיה על ידי חברות הפקה שונות.
ארל
אַרְלְ (בצרפתית: Arles, בפרובנסלית: Arle, מכונה בספרות הרבנית ארלדי) היא עיר בדרומה של צרפת, במחוז שפך הרון שבחבל פרובאנס.
גאוגרפיה
נהר הרון (Rhône) מתפצל לשתי זרועות בארל, ויוצר את דלתת קאמארג. בשל העובדה שהקאמארג מהווה מבחינה אדמיניסטרטיבית חלק מארל, העיר היא הגדולה בצרפת מבחינת שטחה, למרות שאוכלוסייתה קטנה יחסית - רק מעט יותר מ-50 אלף איש. שטחה הוא 759 קילומטר רבוע, פי שבעה משטח פריז.
היסטוריה
ארל היא עיר עתיקה, שהוקמה כבר על ידי היוונים במאה השישית לפנה"ס תחת השם "תלינה". היא נכבשה על ידי הקלטים בשנת 535 לפנה"ס, ששינו את שמה ל"ארלאטה". כשהרומאים כבשו את העיר בשנת 123 לפנה"ס הם הרחיבו אותה והפכו אותה לעיר חשובה, ובשנת 104 לפנה"ס הקימו תעלה שקישרה בינה לבין הים התיכון. חרף חשיבותה, היא ניצבה בצל מסליה שנמצאה במורד הנהר.
שינוי במעמדה בא כאשר תמכה בשנת 50 לפנה"ס ביוליוס קיסר במאבקו בפומפיוס, בעוד שמסליה תמכה בפומפיוס. כאשר ניצח קיסר, הוא נישל את מסליה מכל רכושה והעבירו לארלאטה כפרס. העיר הפכה לקולוניה של ותיקי הלגיון השישי פראטה, שהקימו בה את בסיסם.
לעיר נודעה חשיבות לא מבוטלת בפרובינקית גאליה נארבוננסיס של הרומים והוקמו בה אמפיתיאטרון, קשת ניצחון, קרקס וחומה. באותה תקופה הייתה העיר קרובה יותר לים ושימשה כנמל חשוב, ושכן בה (ועדיין שוכן) הגשר הדרומי ביותר על הרון.
העיר הגיעה לשיא חשיבותה במהלך המאה הרביעית והמאה החמישית, כאשר שימשה עיר הבירה והמטה הראשי של הקיסרים הרומיים במהלך מסעות המלחמה שלהם. בשנת 395 הפכה למושב הפרפקטורה הפראיטוריאנית של גאליה ומשלה על כל שטח גאליה, היספניה (ספרד) וארמוריקה (בריטני). העיר הייתה חביבה על הקיסר קונסטנטינוס הראשון, שבנה בה מרחצאות חמים, ששרידיהם קיימים עד היום. בנו, קונסטנטינוס השני, נולד שם. הקיסר קונסטנטיוס השלישי הכתיר בה את עצמו כשליט המערב (בין השנים 407 ו-411) וקבע בה את בירתו.
ארל הפכה למרכז תרבותי ודתי חשוב בשלהי האימפריה הרומית. בעיר נולד הפילוסוף הסקפטיקן פברוניוס ובה שכנה הבישופות הראשית של גאליה, שבראשה עמדה שורה ארוכה של בישופים בולטים, החל בטרופימוס בשנת 225, עבור בהונורה הקדוש ולאחר מכן הילריוס במחצית הראשונה של המאה החמישית.
למרות העימות בין הנצרות האריאנית של הפולשים הוויזיגותים לבישופות הקתולית בעיר, ודעיכתה ההדרגתית במהלך המאה החמישית, נותרה ארל מרכז דתי חשוב בדרום צרפת, ונערכו בה מספר כינוסים וסינודים חשובים.
פלישותיהם של המוסלמים, הסרצנים והפרנקים לפרובנס גרמו לנזק קשה. העיר הפכה בשנת 855 לבירת הממלכה הפרנקית של ארל, שכללה את דוכסות בורגונדיה וחלק מפרובנס, אך נפגעה שוב ושוב על ידי פשיטות של הסרצנים והוויקינגים. בהדרגה, הלכה ממלכת ארל והתמזגה לתוך צרפת, ואוכלוסייתה הלכה והידלדלה. היא צורפה בשנת 1239 למחוז פרובנס, אך חשיבותה הלכה ודעכה בהשוואה לזו של יריבתה הוותיקה, מרסיי. בשנת 1378 ויתר הקיסר קרל הרביעי על שארית ממלכת ארל לדופן צרפת (מאוחר יותר שארל השישי) והממלכה חדלה מלהתקיים גם על הנייר.
בעיר זו גם נולדה, וחייתה את כל חייה עד מותה, ז'אן לואיז קלמן (1875-1997) שהגיעה לגיל 122 (האדם המבוגר וודאית אי פעם), וכשהייתה סביב גיל 12/13 פגשה את האמן האלמוני יחסית דאז, וינסנט וואן גוך, שהתגורר באזור באותה תקופה, בזמן שהגיע לחנות של אביה של קלמן, ככל הנראה לפני שהייתה לו התקרית פציעה באחת מאוזניו.
יהודי העיר
לפי המסורת היהודית הגיעה לארל אחת משלוש ספינות שנשאו עליהן גולים יהודים לאחר חורבן בית המקדש השני. כמו כן מסופר כי היהודים שרו מזמורים בהלוויה של הבישוף הילריוס מארל בשנת 449. התיעוד הראשון המתייחס ליהודי העיר (508) מספר כי ההגנה של חלק מהחומה הופקד בידם במהלך מצור.
בסוף המאה השביעית התקיים הסחר בין המערב למזרח התיכון בעיקר באמצעות סוחרים יהודים, כנראה רדהנים. אלו היוו את הקשר היחיד בין האסלאם והנצרות, והשתמשו בנמלי ארל ומרסיי. בארל היו חיי תורה מאורגנים במקביל למרכז של חכמי פרובנס שבנרבונה. ימי הביניים המאוחרים החלו בשנת 1306 אז קלטה העיר יהודים שגורשו מלנגדוק, והסתיימו בפוגרום של 1484 שבעקבותיו גורשו יהודי העיר עם סיפוחה של העיר לממלכת צרפת ב-1483.
ארל המודרנית
ארל נותרה מרכז כלכלי חשוב בהיותה נמל מרכזי על הרון, אך מעמד זה דעך כאשר הרכבת החליפה את רוב הסחר על הנהרות והפכה את העיר לעיירה זנוחה. כיום, מהווה ארל אחד ממוקדי התיירות הבולטים במחוז פרובנס בצרפת, במיוחד בשל המגוון הרחב של מבנים רומיים שנשמרו בה. מבנה האמפיתיאטרון שבה שמור במצב כה טוב, עד שניתן היה לקיים בו גם קרבות שוורים, בלי שיידרש שינוי במבנה.
ארל ידועה גם כעיירה חשובה בתולדות הציור הפוסט אימפרסיוניסטי. זאת משום שהציירים המרכזיים בזרם, וינסנט ואן גוך ופול גוגן, גרו שם (יחדיו), בפרק חשוב מתולדות חייהם והתפתחות יצירתם.
הרבי
{{פירושונים|* רבי
ראו גם
}}
נשפון גדות
מאפיינים
נשפון הגדות הוא עטלף חרקים קטן-בינוני עם אוזניים בינוניות ושיניים חדות. הוא שעיר למדי ופרוותו אפורה, צבע גחונו בהיר. נשפון הגדות הוא עטלף קטן יחסית לעטלפי פירות: אורך גופו 5 ס"מ ללא הזנב ו-8.5 ס"מ עם הזנב, ומשקלו הוא 6-10 גרם. אקולוקציה במין זה מאופיינת באות FM בתדרים 70–40 קילו-הרץ. זהו עטלף קטן הניזון מחרקים וכפי ששמו מרמז הוא פעיל בעיקר סביב מקווי מים כגון נחלים, אגמים, ברכות ושלוליות גדולות. הטרף שלו כולל בעיקר פרוקי-רגליים עם דגש על עכבישים וחרקים קטנים המעופפים מעל המים. בנוסף, הוא טורף גם דגיגונים קטנים, בעיקר מהמין גמבוזיה, ובכך הוא ייחודי בין עטלפי המזרח התיכון.
נשפון הגדות חי בלהקות ולן במערות. הוא פעיל בעיקר בלילה ולן ביום. ההריון של נשפוני הגדות באירופה אורך 50-60 יום, ובארץ - שבה חם יותר - משך ההריון אינו ידוע אך תלוי בטמפרטורה של הסביבה.
בעבר היה נשפון הגדות נפוץ מאוד בצפון ישראל אך נפגע קשות כאשר מערות עטלפים רבים הודברו בגז רעיל בשנות ה-60 של המאה ה-20. כיום אוכלוסייתו מתחילה להתאושש ומונה פחות מ-10,000 פרטים. מצבו בארץ עדיין מוגדר כ"נתון בסכנה".
משפט האי-שלמות של צ'ייטין
משפט האי-שלמות של צ'ייטין הוא משפט הקובע שבכל תורה עקבית עשירה מספיק, לא ניתן להוכיח טענות מסוימות לגבי סיבוכיות קולמוגורוב, אף על פי שהן נכונות. המשפט פורסם על ידי המתמטיקאי ומדען המחשב האמריקאי גרגורי צ'ייטין בשנת 1971.
ביתר פירוט, המשפט קובע שלכל תורה עקבית, ואפקטיבית שמסוגלת לתאר סיבוכיות קולמוגורוב קיים קבוע L, כך שלכל n טבעי, לא ניתן להוכיח את הטענה "סיבוכיות קולמוגורוב של n גדולה מ-L", זאת על אף שיש מספרים טבעיים שהטענה נכונה לגביהם. מכיוון שהמשפט מראה שיש טענות נכונות שאי אפשר להוכיחן, אז בהכרח התורה אינה שלמה. לכן, למרבית התורות, משפט האי-שלמות הראשון של גדל מתקבל כמסקנה של משפט האי-שלמות של צ'ייטין (המשפט של גדל דורש תנאים מוחלשים במעט לגבי התורה ולכן תקף גם לתורות סטנדרטיות פחות).
בניגוד להוכחת המשפט של גדל, שדומה לפרדוקס השקרן, הוכחת המשפט של צ'ייטין עושה שימוש בפרדוקס של ברי. ההוכחה מראה שאם המשפט אינו נכון, אז מקבלים סתירה בדמות הפרדוקס של ברי.
נוסח פורמלי
סיבוכיות קולמוגורוב (הקרויה גם "סיבוכיות קולמוגורוב-צ'ייטין") של מספר טבעי n מסומנת K(n) ומוגדרת כאורך (מספר התווים) של תוכנית המחשב הקצרה ביותר שמדפיסה את n. כדי שהמושג יוגדר היטב יש לבחור שפת תכנות שהתוכניות נכתבות בה (בדרך כלל בוחרים בקידוד כלשהו של מכונות טיורינג כסדרת ביטים). סיבוכיות קולמוגורוב של מספר תלויה בשפה הנבחרת, אך אין חשיבות רבה לבחירה - לכל שתי שפות תכנות קיים קבוע, כך שההפרש בסיבוכיות של כל מספר שהוא לפי שתי השפות הוא תמיד קטן מן הקבוע.
יש רק מספר סופי של תוכניות מחשב שקצרות מ-L. לכן יש רק מספר סופי של מספרים שמקיימים L \ge K(n), וכמעט כל המספרים מקיימים L<K(n). למרות זאת, משפט האי-שלמות של צ'ייטין קובע שלגבי אף אחד מן המספרים האלה לא ניתן להוכיח באופן ספציפי ש-L < K(n).
הוכחה
תהא T תורה המקיימת את תנאי המשפט. יהי L מספר טבעי גדול מספיק (התנאי המדויק על L ייקבע בהמשך). נניח בשלילה שקיים n כך שקיימת הוכחה לטענה L<K(n). נסדר את כל ההוכחות האפשריות ב-T בסדרה לפי סדר לקסיקוגרפי. נסמן ב-w את ההוכחה הראשונה בסדרה לטענה מהצורה L<K(n). נסמן ב-m את המספר שלגביו w מוכיחה כי L<K(m).
נתאר כעת תוכנית מחשב M שמדפיסה את m. M עוברת אחת אחת על כל ההוכחות בסדרה עד שהיא פוגשת הוכחה לטענה מהצורה L<K(n), ואז היא מדפיסה את n (כאן נכנסת הדרישה ש-T אפקטיבית, אחרת לא ניתן לזהות את ההוכחה). לפי ההגדרות שקבענו, M תפגוש w ותדפיס את m.
כעת נעריך את האורך של התוכנית M. החלק ב-M שמגדיר את המעבר על הסדרה ואת קריאת ההוכחות הוא מאורך קבוע. האורך של החלק שמורה לבדוק האם ההוכחה מוכיחה טענה מהצורה L<K(n) תלוי באורך של הייצוג של L. את L ניתן לייצג בשיטה העשרונית בעזרת \log L תווים. לכן האורך של התוכנית M כולה הוא C + \log L כאשר C מספר קבוע כלשהו (שערכו תלוי בשפת תכנות וב-T).
ל-L גדול מספיק מתקיים האי-שוויון. מכאן ש-M היא תוכנית מחשב שאורכה קצר מ-L והיא מדפיסה את m ולכן L>K(m). זאת בסתירה ל-w שמוכיחה ש-L<K(m). לכן T לא יכולה להיות עקבית.
מסקנות
בשנת 1943 המתמטיקאי סטפן קליני הוכיח שתורות הכוללות את האריתמטיקה הסטנדרטית מסוגלות לתאר חישוביות. לתורות אלו משפט האי-שלמות של צ'ייטין מוכיח אי-שלמות וגורר את המשפט הראשון של גדל. למקרים האלו קליני כבר הציג הוכחה קצרה במיוחד למשפט של גדל, בהסתמך על אי-כריעות בעיית העצירה.
מהמשפט נובע ש-K(n) אינה פונקציה ניתנת לחישוב. אילו הייתה תוכנית מחשב שהייתה מסוגלת לחשב את K(n) לכל n, הרי שבקלות ניתן היה להוכיח טענה מהצורה L<K(n). ניתן גם להוכיח תוצאה זו ישירות בדרך דומה.
הישראלים שירה קריצ'מן ורן רז הוכיחו משפט אנלוגי למשפט האי-שלמות השני של גדל על סמך משפט האי-שלמות של צ'ייטין. הם הראו כי תורות המקיימות את תנאי המשפט של צ'ייטין ובנוסף חזקות מספיק כדי לתאר את הוכחת המשפט עצמה, לא יכולות להוכיח את העקביות של עצמן.
קישורים חיצוניים
Kolmogorov complexity
פיזיקה מתמטית
פיזיקה מתמטית עוסקת בפיתוח שיטות מתמטיות לפתרון בעיות בפיזיקה.
גבולות התחום
כתב העת "Journal of Mathematical Physics" מגדיר את התחום: "יישום של המתמטיקה לבעיות בפיזיקה ופיתוח שיטות מתמטיות שמתאימות ליישום כזה ולניסוח של תאוריות פיזיקליות." הגדרה חלופית תכלול גם נושאי מתמטיקה ששאבו השראה מבעיות בפיזיקה (תחום הקרוי לעיתים מתמטיקה פיזיקלית ). מכון איינשטיין למתמטיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים מתאר: "הפיזיקה המתמטית נמצאת בתפר שבין מתמטיקה לפיזיקה, והיא עוסקת בהבנת המבנים המתמטיים בתיאוריות פיזיקליות. הבעיות המרכזיות בהן עוסקים במסגרת הפיזיקה המתמטית מתפרשות בין יצירת בסיס מתמטי מדוייק לתיאוריות פיזיקליות לבין חקירת ההשלכות המתמטיות והפיזיקליות של תאוריות אלו."
ספרו של הפיזיקאי הבריטי ג'ון הראפאת' משנת 1847, "פיזיקה מתמטית", משקף את גבולות התחום באותה עת.
חלקים מסוימים במתמטיקה, שצמחו בתחילה מהתפתחות הפיזיקה, אינם נחשבים כחלק מהפיזיקה המתמטית, בעוד שתחומים אחרים הקשורים לפיזיקה - נחשבים. דוגמה: משוואות דיפרנציאליות חלקיות וגאומטריה סימפלקטית נחשבים לתחומים מתמטיים טהורים, אף שהם משמשים גם לנושאים בפיזיקה, ואילו מערכות דינמיות ומכניקה המילטונית נכללים בפיזיקה מתמטית.
המונח "פיזיקה מתמטית" משמש לעיתים לציון מחקר שמטרתו לחקור ולפתור בעיות בפיזיקה או בניסויים מחשבתיים במסגרת קפדנית מבחינה מתמטית. במובן זה, פיזיקה מתמטית מכסה תחום אקדמי רחב מאוד, המובחן רק על ידי שילוב של היבט מתמטי כלשהו והיבט תיאורטי לפיזיקה. אף על פי שהיא קשורה לפיזיקה תאורטית, הפיזיקה המתמטית במובן זה מדגישה את הקפדנות המתמטית המקובלת במתמטיקה. מצד שני, הפיזיקה התיאורטית מדגישה את הקישורים לתצפיות ולפיזיקה ניסויית, שלעיתים קרובות מחייבת פיזיקאים תיאורטיים להשתמש בטיעונים היוריסטיים, אינטואיטיביים או משוערים. טיעונים כאלה אינם נחשבים קפדניים על ידי מתמטיקאים. פיזיקאים מתמטיים מרחיבים ומבהירים בעיקר תאוריות פיזיקליות. בגלל רמת הקפדנות המתמטית הנדרשת, חוקרים אלה עוסקים לעיתים קרובות בשאלות שפיזיקאים תיאורטיים חשבו שכבר פתרו. עם זאת, לפעמים הם יכולים להראות שהפתרון הקודם לא היה שלם, שגוי או פשוט תמים מדי. דוגמה לכך הן סוגיות לגבי ניסיונות להסיק את החוק השני של התרמודינמיקה ממכניקה סטטיסטית.
תחומים
מתקיימים ענפים אחדים של פיזיקה מתמטית, המתאימים בערך לתקופות היסטוריות ספציפיות.
משוואות דיפרנציאליות חלקיות
התאוריות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, חשבון וריאציות, אנליזת פורייה, תורת פוטנציאל ואנליזה וקטורית מקושרות כנראה הכי קרוב לפיזיקה מתמטית. אלה פותחו באופן אינטנסיבי החל מהמחצית השנייה של המאה ה-18 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20, על ידי ד'אלמבר, אוילר, לגראנז' ועוד. יישומים פיזיקליים של פיתוחים אלה כוללים הידרודינמיקה, מכניקת הרצף, אלסטיות, אקוסטיקה, תרמודינמיקה, חשמל, מגנטיות ואווירודינמיקה.
יחסות
תורת היחסות הפרטית ותורת היחסות הכללית מצריכות סוגים שונים של מתמטיקה. תורת החבורות מילאה תפקיד חשוב בתורת השדות הקוונטית ובגאומטריה דיפרנציאלית. אלה נתמכו בהדרגה על ידי הטופולוגיה ואנליזה פונקציונלית בתיאור המתמטי של תופעות קוסמולוגיות ובתורת השדות הקוונטית. בתיאור המתמטי של תחומי פיזיקה אלה חשובים גם עקרונות באלגברה הומולוגית ותורת הקטגוריות.
מכניקה סטטיסטית
מכניקה סטטיסטית כוללת תחום נפרד, שכולל את התאוריה של מעברי פאזה. תחום זה נשען על מכניקה המילטונית וקשור קשר הדוק לתורה ארגודית וחלקים של תורת ההסתברות. מתקיים קשר הדוק בין קומבינטוריקה ופיזיקה, בפרט בפיזיקה סטטיסטית.
בית דולפין
בית דולפין היה מלון בשבי ציון שנוסד בשנת 1942. המלון עבר גלגולים שונים והיום הוא נטוש.
היסטוריה
בית דולפין נפתח ביוני 1942 בהנהלת רוזה פיש ולוטה איזנברג על חוף ימה של שבי ציון. לידו היה פנסיון קטן שהוקם קצת לפניו, ולאחר מספר שנים נמכר לקופת חולים ושימש כבית הבראה. לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקום פנסיון שלישי, בית חוה, שנוהל על ידי המושב.
בשנת 1950 רכש נורמן לוריא בעזרת הוריו את בית דולפין שיפץ אותו והפך אותו למלון בוטיק הראשון במדינת ישראל. המלון הופעל בחודשי הקיץ בין אפריל לאוקטובר. באוקטובר 1950 היה בית דולפין בין 11 המלונות בישראל שיועדו לתיירים ועל כן היו פטורים ממגבלות הצנע. בשנת 1951 נבנה למלון אגף חדש בן 50 חדרים בשתי קומות שהושלם במאי 1953.
המלון משך אליו את שמנה וסלתה של החברה הישראלית, החל מנשיא המדינה, יצחק בן-צבי, וכלה בעשירי ירושלים, תל אביב וחיפה. את המלון פקדו גם שחקנים ידועים מהוליווד, בהם דני קיי, סופיה לורן, קירק דאגלס והסופר לאון יוריס. בשנת 1960 התארח במלון תיאודור הויס, לאחר סיום כהונתו כנשיא מערב גרמניה.
בתחילת שנות ה-60 הועבר המלון לחוכר אשר הוריד את רמת המלון ועל כן לוריא ביקש למוכרו. בתחילת 1964 התכוונה קופת חולים כללית לרכוש את המלון לצורך הפיכתו לבית הבראה, אולם ביקורת ציבורית על הרכישה של מלון כה יוקרתי והסבתו מיעדו כפנינת תיירות, הביאה לדחיית העסקה בחודשיים כדי לאפשר מציאת רוכש מענף התיירות. באפריל 1964, לאחר שכמעט נואשו הבעלים ממציאת קונה מענף התיירות, רכש חיים שיף את "מלון דולפין" שבשבי ציון, שיפץ אותו והכשיר את המטבח שלו. בעקבות תפוסה נמוכה, החל שיף לשווק את המלון לחברות גדולות ששלחו את עובדיהם לנופש ובמיוחד לחברי "אגד", שהגדילו ורכשו חלק מהבעלות במלון. שיף, שלא היה מרוצה מהתנהגות הנופשים במקום, שב ורכש מ"אגד" את חלקה במלון ולאחר מספר שנים, בשנות ה-70, מכר אותו לקופת חולים כללית שעשתה בו שימוש כבית הבראה.
זוהיר בהלול
זוהיר בהלול (בערבית: زهير بهلول; נולד ב־24 בדצמבר 1950) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי, כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה בסיעת המחנה הציוני; קודם לפעילותו הפוליטית היה עיתונאי ושדרן כדורגל.
ביוגרפיה
בהלול נולד בחיפה, למשפחה ערבית-מוסלמית. בילדותו עבר עם משפחתו לעכו בעקבות הצעה שניתנה לאמו לנהל בית יתומים לילדים מוסלמים. את שנות ילדותו העביר יחד עם הילדים היתומים בבית שניהלה האם, גם היא עיתונאית במקצועה המקורי. בהלול ציין כי היו אלה השנים המאושרות בחייו.
כעיתונאי ושדרן ספורט
בשנת 1974 התקבל לעבודה כתחקירן בתוכנית "בין האזרח לרשות" ברשות השידור. בהמשך התגלה כישרונו כשדרן ספורט, שהביאו למעמד בכיר בין שדרי הספורט. הוא שידר עבור הרדיו והערוץ הראשון בטלוויזיה משחקי כדורגל.
סגנונו הייחודי של בהלול הונצח בפרודיה של "הגשש החיוור" במערכון "'שירים ושערים' וטכנאים", שבו כונה "זוהיר אלול". במערכון משדר השדר אלול משחק של הפועל עכו, ומספר כי במשחק נפל שער, אך בשל התלהבותו ושפתו הרמה, אין המאזינים מצליחים להבין איזו קבוצה כבשה את השער. ידוע במיוחד היה שם התואר "ספקטקולרי", אותו היה נוהג לתת בהלול לכל מהלך או שער מרהיב אותו שידר. עם השנים הפך המונח למזוהה עם בהלול כמעט באופן בלעדי.
במקביל לעבודתו כפרשן ספורט המשיך בהלול בעבודה עיתונאית, תוך שהוא מתמקד בקידום המגזר הערבי. במהלך שנות התשעים הגיש בערוץ הראשון תוכניות אקטואליה בשפה הערבית ותוכניות אירוח.
בשנת 2005 עזב את רשות השידור, ועבר לזכיינית טלעד בערוץ 2, והגיש תוכנית בשם "פטפוטים". הייתה זו אפיזודה קצרה עקב כישלונה של טלעד במכרז של ערוץ 2. לאחר מכן נבחר להגיש את מהדורת החדשות בערבית של HOT. לאחר מכן הגיש תוכנית ברדיו א-שמס, והיה מהכותבים הקבועים באתר האינטרנט ONE. מאז פתיחת ערוצי הספורט ספורט 1 וספורט 2 שידר בהלול יחד עם שחקן העבר עודד מכנס. בהלול הכריז אז כי מאס בעבודה בערוצי הטלוויזיה המרכזיים של ישראל, וישוב לעבוד באחד מהם רק כאשר תנתן לו האפשרות להגיש תוכנית בפריים טיים. זה להערכתו, אינו צפוי בקרוב, בשל היותו ערבי.
בשנת 2010 הוציא לאור ביחד עם חבריו רמי ברוש ויגאל ביטון את "האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי" המונה שלושה כרכים. אנציקלופדיה זו היא פרי עבודת מחקר שנמשכה כשבע שנים.
מנובמבר 2022 ועד תחילת 2023 הוביל קמפיין פרסומות של "בנק הפועלים" במהלך ואחרי המונדיאל בקטאר, לצדו של הפרזנטור הראשי עמוס תמם.
כפוליטיקאי וחבר כנסת
בדצמבר 2014 הצטרף בהלול למפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת העשרים, מתוך כוונה להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה לקביעת רשימת מועמדיה לכנסת. בבחירות המקדימות, גבר על חבר הכנסת והשר לשעבר ראלב מג'אדלה בהתמודדות על המקום ששוריין למיעוטים. הוא הוצב במקום ה-17 ברשימת "המחנה הציוני" לכנסת, ונכנס להכנסת העשרים לאחר שהמפלגה זכתה ב-24 מנדטים.
בהלול כיהן כחבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת. עמד בראש השדולה לקידום הספורט, השדולה לערים מעורבות בישראל והשדולה לקידום חיים משותפים בין ערבים ויהודים.
ב-4 באפריל 2016 עורר סערה תקשורתית לאחר שבריאיון בתוכניתו של מנדי ריזל ברדיו דרום הבחין בין פגיעה בחיילים לבין פגיעה באזרחים. הוא סירב לכנות את דוקר החייל מחברון עבד אל-פתאח א-שריף במילה "מחבל" ואמר "אני קורא להם מפגעים פלסטינים." דבריו ספגו גינויים מימין ומשמאל. ראש הממשלה בנימין נתניהו ואף ראש האופוזיציה יצחק הרצוג מסיעתו "המחנה הציוני", הסתייגו מדבריו.
ב-30 באוקטובר 2017 הודיע בהלול, כי יחרים את הישיבה המיוחדת לציון מועד הצהרת בלפור, ולאחר מכן צוטט בהלול בנוגע להגדרתו העצמית גם כ"פלסטיני" :
במאי 2017 הודיע בהלול שיצטרף לשביתה פוליטית שארגנה ועדת המעקב העליונה בעקבות האירועים ברצועת עזה, וכי לא ייקח חלק בפעילות הכנסת ביום זה.
באוקטובר 2017, לאחר עימות מול יו"ר מפלגתו אבי גבאי, שקל בהלול את המשך דרכו הפוליטית: "אין דבר שחשוב לי יותר מדו-קיום, מצער שגבאי לא מתכתב עם עמדותיי". בינואר 2018 התבטא שהוא שוקל לפרוש ממפלגת העבודה והגדיר את עצמו "אני אופוזיציה גם במפלגה שלי". בריאיון בתוכנית הרדיו "מצד שני" בגל"צ, מאוחר יותר בחודש מאי, שיתף את הניכור שהוא חש במפלגתו, "אני מרגיש זר במפלגה. אם האווירה הזו תימשך אניף דגל לבן ואעזוב". ב־18 באוקטובר 2018 התפטר מהכנסת, לאחר שכחודש וחצי קודם לכן, הודיע שבכוונתו לעשות כך במחאה נגד חוק הלאום (חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי), בתום פגרת הקיץ של הכנסת ב-2018.
חיים אישיים
זוהיר בהלול היה נשוי לג'מילה, ולזוג שלושה ילדים. בנובמבר 2010 התאלמן. בתם הבכורה אספהאן בהלול שימשה ב־2008 כמגישת מבזקי חדשות בערוץ הראשון.
בהלול ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל הפועל עכו.
תקשורת בערב הסעודית
היסטוריה
מנהלת הדואר, הטלפון והטלגרף (PTT) הייתה הסוכנות הממשלתית הראשונה שהוקמה על ידי המלך אבן סעוד ב-1926 כדי לספק ולשלוט בשירותי הדואר והטלקומוניקציה. בשנת 1934 ייבאה הממלכה את התחנה האלחוטית הניידת הראשונה שסיפקה את שירותי הטלגרף. באותה שנה הושק גם הקישור הטלפוני בין ערים וכפרים בממלכה. בשנת 1984 הוצגה והופעלה רשת הסיבים האופטיים הראשונה במדינה, ובשנת 1995 הושקו שירותי הסלולר.
חברת הטלקום הסעודית (STC) הייתה החברה הראשונה בערב הסעודית שסיפקה שירות טלפון נייד וקווי. בשנת 2019, סעודיה דורגה במקום השני מבין מדינות ה-G20 בכל הנוגע לזמינות ספקטרום התדרים המוענק למפעילים עבור שירותי סלולר.
טלפוניה
נכון לשנת 2021 שירותי דור 5 זמינים למחצית מהאוכלוסייה ובמרבית הערים.
שידורי רדיו וטלוויזיה
שידורי המדיה בבעלות המדינה. המדינה מפעילה 4 רשתות טלוויזיה ומספר רשתות רדיו. קיימות 31 תחנות FM ו-43 תחנות AM.