cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קשת מוצלבת
אירופה ואמריקה
ברובי קשת רבים דריכת המיתר נעשית על ידי מנגנון מכני (לרוב גלגלת או ידיות סיבוב), דבר המסיר את המגבלה של עצמת הדריכה, שבקשת רגילה מוגבל לכוחו הפיזי של הקשת. יתרון זה עולה במחיר הגבלת קצב הירי, משום שמנגנון הדריכה דורש זמן רב יותר ממשיכה פשוטה של המיתר.
הקשת המוצלבת השיגה את עיקר פרסומה בימי הביניים באירופה. הבנייה החזקה של הקשת המוצלבת והמתח העצום שסיפקו המיתר והמבנה הקנו לקשת המוצלבת הכבדה טווח ירי של 200 מטר ויכולת חדירה של שריון בטווח 50 מטר. רובי קשת כבדים במיוחד כללו גם קשת שנעשתה מפלדה גמישה במקום מעץ. יתרונותיה של קשת זו היו שלא נדרש אימון מרובה בשביל להשתמש בה, שכן הכוח לדריכה סופק באופן מכני ולא באופן ידני. חסרונותיה היו קצב ירי איטי ביותר בגלל הזמן הארוך שנדרש בשביל לדרוך אותה מחדש לירי. בתקופת מסעי הצלב הראשונים אסרה הכנסייה את השימוש ברובה-הקשת באירופה אך התירה להשתמש בו כנגד "הכופרים".
השימוש ברובה-הקשת היה נפוץ בארצות שבהן לא הייתה תרבות עממית של ירי בחץ וקשת. לעומת האנגלים, שאר ארצות אירופה העדיפו את הקשת המוצלבת וזאת מכמה סיבות. אימונו של הקשת בעל הקשת הארוכה היה יקר מאוד. בנוסף לכך, קשת המוצלבת הייתה מדויקת בהרבה וכושר חדירת השריון של קשת זו עלה בהרבה על כושר חדירת השריון של הקשת הארוכה.
במלחמת מאה השנים התעמתו קשתי הקשת הארוכה האנגלים עם מפעילי קשת מוצלבת בשירות הצרפתים והאחרונים יצאו וידם על התחתונה.
סוגי רובי קשת
שני הסוגים העיקריים של הקשת המוצלבת הם רובה הקשת הקל והכבד. קיימים מספר סוגים נוספים, אך תפוצתם פחותה.
קשת מוצלבת קלה
זהו רובה-קשת פשוט, קטן וקל. הקשתות המוצלבות הקטנות ביותר נקראות גם "אקדח קשת", באנלוגיה לרובה והאקדח של ימינו. את המיתר ניתן לדרוך ביד: הקשת מחזיק את גוף הקשת בידו האחת ומותח את המיתר בידו השנייה, ומשעין אותו על התקן השיגור (שהיה שונה מקשת לקשת). יתרונותיו של רובה-קשת קל הם שמרחק ועוצמת הירייה שלו היו גדולים משל קשת פשוטה (אך לא בהכרח מקשת מורכבת או קשת ארוכה) והוא אינו כבד ומסורבל כמו הקשת המוצלבת הכבדה. חסרונו לעומת קשתות פשוטות הוא זמן הטעינה הארוך; חסרונו לעומת הקשת המוצלבת הכבדה הוא עוצמתו הפחותה. ניתן להחזיק ולירות עם הקשת המוצלבת הקלה ביד אחת, אבל הטעינה דורשת שתי ידיים.
רובה הקשת הקל היה בשימוש בעיקר בציד ובתחרויות, ולרוב לא השתמשו בו במלחמות. הוא עדיין נמצא בשימוש בימינו על ידי מתנקשים ויחידות מיוחדות, בשל פעולתו השקטה. רובה-הקשת הקל של ימינו שונה מהמקורי, כדי לאפשר ירייה מהירה, נוחה, מדויקת וחזקה יותר. שלבי הירי ברובה-קשת קל:
קשת מוצלבת כבדה
יתרונו של רובה קשת זה הוא הטווח והעצמה: בעזרתו, ניתן להרוג אדם בלתי משוריין עד מרחק של כ-200 מטרים, ולחדור שריון עד טווח של כ-50 מטרים. חסרונותיו היו משקלו הכבד, עלות הייצור הגבוהה שלו, ובעיקר - קצב הירי האיטי שלו. ברובה קשת זה השתמשו במלחמות רבות בימי-הביניים, ולרוב הקשתים היו עומדים מאחורי קירות ארעיים או מגנים גדולים (הנקראים Pavise) בזמן הטעינה הארוכה של רובה-הקשת.
רובה-קשת קליעים
זהו סוג של רובה קשת קל שהיה פופולרי בסוף המאה ה-18 ותחילת ה-19, בעיקר בתחרויות וציד של חיות קטנות. בניגוד לרובי-הקשת האחרים, הוא שיגר כדורים קטנים, במקום חצים. היה לו מיתר כפול שבאמצעו היה מעין "כיס" עור, בו מניחים את הקליע, בדומה לרוגטקה. הירי ברובה קשת זה זהה לירי בקשת המוצלבת הקלה, אך מנגנוני הירי היו שונים. לא משתמשים בו בימינו.
קשת מוצלבת מהירה
זהו תרגום חופשי של השם האנגלי Repeating Crossbow, לו אין תרגום מדויק לעברית. רובה הקשת המשוכלל הזה הומצא במקור על ידי הסינים, והוא נקרא צ'וּ-קוֹ-נוּ או ז'וּג-נוּ (Chu-Ko-Nu, Zhuge-nu, 诸葛弩); פירוש המילה נוּ בסינית הוא קשת-מוצלבת, וז'וּג ליאנג הוא המפקד הסיני לו מיוחסת המצאתה (עובדה שככל הנראה אינה נכונה, כיוון שהשרטוטים המוקדמים ביותר של נשק זה מתוארכים לפחות 400 שנה לפני זמנו של ז'וג). רובה-קשת זה היה בנוי בצורה מיוחדת, כך שהתחברה אליו מחסנית של עד 10 חצים. הירי בו נעשה על ידי הנעה קדימה ואחורה של ידית, מה שאפשר קצב ירי מרשים למדי של כעשרה חצים ב-15 שניות. למרות יתרונה זה, הקשת המוצלבת המהירה הייתה פחות מדויקת, והעצמה והטווח שלה בהשוואה לרובי הקשת האחרים היו פחותים.
ניתן לחשוב על נשק זה כעל תת-מקלע עתיק. השימוש האחרון בצ'ו-קו-נו היה במלחמת סין-יפן הראשונה.
רובה קשת תחרותי
בתחרויות ירי אולימפי היה מקובל להשתמש ברובה קשת מודרני במשך מספר עשורים במאה ה-20, אך מאז התמעט העניין בענף וענפי קליעה אחרים הפכו לפופולריים יותר. מועדוני קליעה ספורים בישראל מחזיקים ברשותם רובי קשת תחרותיים ומדי שנה מתקיימת תחרות קליעה ברובה קשת.
דריכת הרובה נעשית בעזרת מנוף, המקל על משיכת התקן השיגור אל קצה המסילה, שם הוא ננעל עד ללחיצת ההדק.
חולשת הרצון
מקור 'חולשת הרצון' עקרוני לבירור מקומה של ההנעה במשפטי המוסר; האקסטרנליזם, מפריד בין ההכרה בעיקרון המוסרי לבין ההנעה לפעול על פיו ומזהה את חולשת הרצון כחריגה אתית-נורמטיבית, מקרה בלתי-מוסרי-מובהק של האפשרות להכיר בערך מוסרי כשלעצמו, גם כשאינו מיושם בפועל. לעומתו, האינטרנליזם, טוען כי ההנמקה והסכמה לערכו של עקרון מוסרי כוללת בהכרח הניעה וטעם ביישום העיקרון למעשה, וכל ביטול של עיקרון מוסרי בפועל מעיד על אי-הסכמה בדבר ערכו בכח.
עבור אינטרנליסטים כסוקרטס וריצ'רד הייר חולשת הרצון היא א-מוסרית. סוקרטס כופר בקיומה והייר קובע כי היא תמיד ביטוי למצב כפייתי של אי-יכולת-נפשית פסיכולוגית, הפוטרת מאחריות מוסרית, הדיסוננס ההתנהגותי אינו על רקע ובגבולות המוסר, ואינו יוצא מן הכלל האינטרנליסטי. מבקריו של הייר כג'ון אוסטין, מצביעים על שכיחות המצבים בהם אדם מכיר בעיקרון מוסרי ואינו פועל על פיו, לא מתוך דחף או כפייה, אלא בשליטה עצמית וכניעה רצונית ליצר, בכך מערערים על הקביעה כי אין עיקרון מוסרי שאינו אינטרנליסטי, וכי כל חלש-רצון אינו אחראי למעשיו, ומעמידים בספק את ההנחה כי הפרסקריפטיביות של המילים האתיות בת תוקף חד-משמעי.
הקטור
הקטור (ביוונית: Ἕκτωρ) הוא דמות מרכזית בשירת האיליאדה וביתר הספרות הקדומה העוסקת במלחמת טרויה. הוא נסיך טרויה, גדול גיבורי עירו במלחמה נגד היוונים הפולשים המבקשים להשיב את הלנה. הקטור נקטל לבסוף על ידי אכילס.
רקע כללי
הקטור הוא בנם הבכור של פריאמוס מלך טרויה ואשתו הקובה, בעלה של אנדרומאכה ואב לאסטיאנקס. שם סוסו של הקטור היה למפוס וחבריו הטובים היו מיסנוס ופולודאמאס.
באיליאדה, מכנה הומרוס את הקטור פעמים רבות "מאלף הסוסים", על מנת להדגיש את גדולתו בקרב עמו, שהיה ידוע באילוף ובגידול סוסים.
מלחמת טרויה
אחיו של הקטור, פאריס לקח את הלנה, היפה באדם, מבעלה מנלאוס. בתגובה מנלאוס מכריז מלחמה, בה אחיו אגממנון הנהיג את הצבא, תחתיו גיבורים ומלכים שונים כגון אודיסאוס, אכילס, נסטור ועוד.
מות פאטרוקלוס
במהלך הקרב בין היוונים לטרויאנים הרג הקטור את פרוטסילאוס ואת פאטרוקלוס, דודנו וחברו הטוב של אכילס. היוונים חשבו שהקטור הרג את אכילס, וכך גם חשב הקטור, מכיוון שפאטרולוקס לבש את קסדתו ושריונו של אכילס. בדיעבד, גילה הקטור את טעותו.
מות הקטור
גורלו של הקטור ידוע מראש מכיוון שבתחילת האיליאדה גוזר זאוס את דינו. אכילס קרא תיגר על הקטור, אך הקטור סירב וברח מפניו. רק כאשר אתנה, מחופשת ללוחם טרויאני, שכנעה אותו להילחם באכילס, עשה זאת. אכילס הרג את הקטור במכה אחת חזקה בצווארו וברגע שעשה זאת, נשמעו צעקות רבות של אנשי טרויה על מות גיבורם. אכילס חורר חור בכל רגל של הקטור וקשר סביבם חבל שחובר למרכבה שלו. הוא גרר את גופתו של הקטור סביב שדות הקרב למשך 13 יום.
קבורתו
בעזרת הרמס כרע אביו של הקטור, פריאמוס מלך טרויה, על ברכיו, נישק את ידו של אכילס והתחנן בפניו לשחרר את בנו על מנת שיוכל לקבור אותו קבורת גיבורים, כדי שנשמתו לא תשוטט בעולם המתים. אכילס הסכים ובכה מעל גופתו של הקטור. אכילס ידע שמותו קרב עם מותו של יריבו ואפשר לטרויאנים 12 ימי אבל, ללא קרבות.
האיליאדה מסתיימת בקבורתו של הקטור. נפילת טרויה מובטחת עם מות גדולי גיבוריה.
לאחר מותו
בספר השני של האפוס "אינאיס" מסופר שבנו של אכילס, נאופוטולמוס, השליך את בנו של הקטור מחומת טרויה ולקח את אשתו אנדרומאכה כשפחה. מקורות אחרים מציינים, שהיה זה אודיסאוס שהרג את בנו של הקטור.
על פי פאוסניאס, שלחה תבאי נציגים לטרויה להחזיר את עצמותיו של הקטור.
הקטור ואכילס
הומרוס מדגיש את הניגוד בין אכילס לבין הקטור. הוא מגדיר את אכילס כאדם הראשון שייכנס לקרב והאדם האחרון שיעזוב את הקרב. לעומתו, מוגדר הקטור כאדם אשר נלחם למען עקרונותיו ולא עבור תהילה עצמית. כיום קיימות טענות שהקטור הוא הגיבור האמיתי בסיפור האיליאדה ולא אכילס. טענות אלו מתבססות על כך שהגיבור האמיתי במיתולוגיה היוונית נפטר בנסיבות טרגיות, שמלוות בדרך כלל בסירוב לוותר על עקרונותיו, תוך שהוא מודע להשלכות החלטותיו ומוכן לשלם על כך את המחיר.
גייב ניואל
גייב לוגאן ניואל (באנגלית: Gabe Logan Newell; נולד ב-3 בנובמבר 1962) הוא איש עסקים אמריקאי, אשר ייסד ומכהן כנשיא חברת פיתוח וההפצה Valve.
Valve
בשנת 1996 פרש ניואל ממיקרוסופט, במטרה לעבוד על המשחק Quake. במקביל תכנן ניואל את הקמת Valve יחד עם חברו מייק הרינגטון, איתו עבד בתקופתו במיקרוסופט. ניואל והרינגטון הצליחו לממן את חברת Valve בזכות המשחק Half-Life אותו פיתחה החברה ואשר זכה להצלחה.
ב-2004 במהלך פיתוח המשחק Half-Life 2, כאשר Valve כבר נחשבה לחברה מבוססת, ניואל השקיע את זמנו בהתמקדות על פיתוח "סטים".
בשנת 2007 הודיע כי אין בכוונתו להמשיך ולפתח משחקים לפלייסטיישן 3 זאת לטענתו מכיוון ש-"זה בזבוז זמן של כולם". מאוחר יותר, בשנת 2010 עמד ניואל על הבמה של חברת סוני, המייצרת את הקונסולה, וחזר בו מדבריו על הפלייסטיישן 3, והודיע כי המשחק פורטל 2 יצא גם לפלייסטיישן 3.
בשנת 2011 הבין ניואל כי נדרש חידוש משמעותי למשחק Counter-Strike מכיוון שבגרסאות השונות השינוי העיקרי היא רק בגרפיקה, והודיע כי הוא מתכוון לעבוד על משחק Counter-Strike שונה באופן מהותי בשם "Counter-Strike: Global Offensive" אשר יכלול בין היתר מפות חדשות, מצבי משחק חדשים, דמויות חדשות וכלי נשק חדשים. אחרי שנה של פיתוח יצא המשחק לשיווק ב-21 באוגוסט 2012.
כמו כן, היה ניואל שותף לפיתוח המשחק Team Fortress 2, אשר זכה אף הוא להצלחה ולפופולריות רבה בקרב משתמשי סטים ברחבי העולם.
חייו האישיים
גייב נשוי לליסה ואב לשני בנים. הונו מוערך בכ-4.1 מיליארד דולר (נכון ל-2017). הוא תורם של המפלגה הדמוקרטית.
אנה ארונוב
אנה ארונוב (ברוסית: Анна Аронов; נולדה ב-22 בינואר 1982) היא רקדנית, מורה לריקודים, כוריאוגרפית, דוגמנית, מנחת טלוויזיה ושחקנית ישראלית, ילידת קירגיזסטן הסובייטית.
היא התפרסמה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים", והשתתפה בהמשך גם בתוכניות הטלוויזיה "הישרדות VIP" ו"לאהוב את אנה". כמו כן, היא הנחתה לצד איתי תורג'מן את תוכנית הריאליטי "זוג מנצח VIP עונה 3", כיום משמשת כשופטת בתוכנית רוקדים עם כוכבים בקשת, והופיעה בארבעה פסטיגלים.
ביוגרפיה
בשנת 2000, בגיל 18, עלתה ארונוב לישראל עם משפחתה, שהתיישבה בחדרה.
קריירת ריקוד
בשנת 2005 פתחה בית ספר לריקודים, בו היא מלמדת ומדריכה זוגות ילדים בריקודים סלוניים ומכשירה אותם לקראת תחרויות בישראל ובעולם.
קריירה טלוויזיונית
ארונוב זכתה לחשיפה בשנת 2005, כבת זוגו לריקודים של סמי הורי בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", שבה היא הגיעה למקום השני בגמר.
באותה שנה הצטרפה ארונוב לצוות הפאנל בתוכנית "בנות" ששודרה ב"הוט 3", לצד דנה ספקטור, רבקה מיכאלי, שרון חזיז ועדן הראל.
בעונה השנייה של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" רקדה ארונוב לצד חיים רביבו ושוב הגיעה למקום השני. בעונה השלישית, ששודרה בשנת 2007, היא לא השתתפה כמתחרה אלא הופיעה לאורך העונה כמדריכת סגנונות יחד עם בן-זוגה לריקודים, דני יוחטמן. בשנת 2008 חזרה לעונה הרביעית, ורקדה עם השחקן ליאור מילר, איתו הגיעה למקום השלישי. בשנת 2009 רקדה בעונה החמישית לצד מייקל לואיס, איתו זכתה לראשונה במקום הראשון. בעונה השישית רקדה עם רון שחר והם סיימו במקום השני.
ב-2011 השתתפה ארונוב כמתחרה בתוכנית הריאליטי "הישרדות VIP", ששודרה ב-2012 בערוץ 10. היא סיימה במקום השלישי לאחר שהודחה בהצבעת הקהל באירוע הגמר.
החל מ-2017 משמשת ארונוב כשופטת בתוכנית הריאליטי של שידורי קשת, "רק רוצים לרקוד".
ב-15 בנובמבר 2018 עלתה לשידור בקשת 12 תוכנית הדוקו-ריאליטי "לאהוב את אנה", שבמהלכה ארונוב חיפשה זוגיות.
החל מ-2020 היא משתתפת בפרסומות לחטיף האנרגיה "פיטנס" של חברת אסם.
ב-2021 החלה להנחות עם איתי תורג'מן את העונה השלישית של תוכנית המציאות "זוג מנצח VIP".
בפברואר 2022 הצטרפה לראשונה לצוות השופטים ב"רוקדים עם כוכבים" בקשת 12, לאחר מעבר התוכנית מהזכיינית המתחרה רשת.
קריירת משחק ובמה
ב-2011 השתתפה ארונוב ב"I פסטיגל" בתפקיד הלוחמת אנה X, לצד עוז זהבי, עודד פז, אליאנה תדהר ותובל שפיר. ב-2012 השתתפה בפעם השנייה ב"SPY פסטיגל", בתפקיד קטיה סטרופה, לצד יעל בר זוהר ואסף הרץ.
ב-2014 שיחקה בסרט התיעודי-קומי "אילוף הגוררת" בבימויה של ריקי שלח, ובאותה שנה גילמה מורה לריקוד בסדרה הקומית "משפחה שולטת" בערוץ הילדים.
ב-2015 השתתפה בפסטיגל בפעם השלישית, במופע "היי סקול פסטיגל", בתור מאמנת המעודדות, לצד שירן סנדל ועומר דרור.
ב-2020 השתתפה בפסטיגל בפעם הרביעית. לרגל חגיגות 40 שנה למופע, גויסו משתתפי הפסטיגל בשנים קודמות למופע איחוד עם הכוכבים העכשוויים. ארונוב חזרה לדמותה של קטיה סטרופה מ"SPY פסטיגל" ו"I פסטיגל".
חיים אישיים
ארונוב הייתה בזוגיות עם השחקנים ליאור מילר ואיתי תורג'מן ועם השף אסף גרניט.
ב-2018 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "לאהוב את אנה", ובעקבות התוכנית, החלה בזוגיות עם המשתתף אייל אלגבי. השניים נישאו ביוני 2019. ההכנות לחתונה צולמו לסרט הטלוויזיה "החתונה הסודית של אנה" ששודר ביולי אותה שנה בקשת 12 והם הורים לילד.
ארונוב מגדירה את עצמה כאתאיסטית.
אריה לייב הלר
הרב אריה לייב בן רבי יוסף הכהן הלר (ידוע גם בכינויו הנפוצים על שם ספריו הקצות החושן או בקיצור הקצות, האבני מילואים והשב שמעתתא) (ה'תק"ה, 1745 – י"ט בטבת ה'תקע"ג, 22 בדצמבר 1812), היה רב, פוסק וראש ישיבה. התפרסם בעיקר בספרו הידוע קצות החושן, שהפך לספר יסוד הן בעולם לימוד ההלכה ופסיקתה והן בעולם הישיבות, כספר למדני.
ביוגרפיה
נולד בעיירה קאלוש שבגליציה, וכיהן ברבנות בעיירה רוז'ניאטוב בגליציה. בשנת תקמ"ח (1788) התמנה לרבנות בעיר סטרי, ולימד תלמידים רבים. היה ידוע בחריפותו הרבה.
הרב אריה לייב הכהן הלר היה אחיו של הרב יהודה כהנא הלר מחבר הספר "קונטרס הספיקות". חתנו היה הרב שלמה יהודה רפפורט (שי"ר), לימים מראשי משכילי גליציה ורבה של פראג. נפטר בסטרי שבאוסטריה (כיום באוקראינה) בשנת 1812, בגיל 67 בערך.
ספר קצות החושן
הרב הלר היה עני מרוד ובמאמצים גדולים כתב את ספרו "קצות החושן" בעודו בשנות השלושים לחייו - ביאור חריף ועמוק לשולחן ערוך, חלק חושן משפט. ספר זה השפיע רבות על צורת הלימוד בישיבות, ונכתבו עליו ביאורים וחידושים רבים. חלקו הראשון של הספר נדפס בעיר למברג בשנת תקמ"ח (1788), ועורר רושם רב. החלק השני נדפס שם בתקנ"ו (1796). מאז נדפס הספר פעמים רבות נוספות, ונכתבו עליו מספר פירושים.
ידידו, הרב יעקב לורברבוים, כתב אף הוא חיבור דומה, בשם "נתיבות המשפט", ובו הערות רבות על הספר "קצות החושן". הרב הלר בתשובה כתב ספר "משובב נתיבות" "כי משיב הוא על דברי בעל נתיבות", כלשונו בהקדמתו, והרב לורברבוים חזר והשיב על השגותיו במהדורה מאוחרת של ה"נתיבות".
התייחסותו הרבה של הרב לורברבוים תרמה רבות לפרסום ה"קצות החושן", אך עם זאת, לפי סיפורו של הרב ברוך אפשטיין, ה"קצות" התקבל בחיבה רבה יותר בקהל הלומדים. הרב אפשטיין מספר שבעת פגישה ביניהם שאל הרב לורברבוים את הרב הלר כיצד זכה לכך שספרו יתחבב כל כך על הלומדים. הרב הלר השיב בשאלה, כיצד עורך הוא את ספרו, והרב לורברבוים ענה שבהשכימו בבוקר הוא ממשיך את לימודו מאותו המקום שבו הפסיק אתמול, ומחדש בו את חידושיו. השיב הרב הלר: זהו ההבדל בינינו. אני, כשאני משכים ללמוד, אני חוזר ומעיין במה שכתבתי אתמול, ומחפש מה צריך להוציא מהספר ואיך לתקן ולשפר את סגנונו, וכך נותרים רק החידושים המעולים, והם כתובים בסגנון נהיר.
לפי סיפור אחר, אחיו ר' יהודה הוא זה שקיצר את הספר בצורה משמעותית לפני ההדפסה. כך או כך, בהקדמת הספר הוא מעיד על עצמו שאכן לפני ההדפסה קיצר את הספר והסיר ממנו דברים רבים המופיעים בספר "אורים ותומים" של רבי יהונתן אייבשיץ, שהקדים אותו במעט.
ספרים נוספים
מלבד ספרו 'קצות החושן' שכאמור התפרסם על ידו, חיבר הרב הלר את הספר שב שמעתתא (ארמית: שבע סוגיות) - חידושים על שבע סוגיות, אותו החל לכתוב כבר בילדותו.
לעת זקנתו חיבר את הפירוש אבני מילואים על שולחן ערוך חלק אבן העזר, שיצא לאור לאחר מותו.
אלן צוקרמן
אלן צוקרמן (באנגלית: Alan Zuckerman; נולד ב-1946) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי, בגובה 1.87 מטר, ששיחק בעמדת הקלע בהפועל תל אביב, והיה שותף לזכייתה של הקבוצה בדאבל בעונת 1968/1969 בליגה הלאומית בכדורסל.
ביוגרפיה
ביולי 1968 עלה לישראל, קיבל אזרחות ישראלית והצטרף להפועל תל אביב. באותה עונה היה חלק מחמישיית יהודים אמריקנים בקבוצה, עם מרק טורנשיין, אייבן לישינסקי, לארי זולוט ובארי ליבוביץ'.
ב1968/1969 היה שותף לזכייתה של הקבוצה בדאבל - אליפות, עם יתרון של שלוש נקודות בטבלה לפני מכבי תל אביב, וגביע המדינה, לאחר שהפועל הביסה בגמר גביע את מכבי תל אביב 70:88, כאשר צוקרמן קלע 19 נקודות בגמר. בליגה השתתף צוקרמן ב-19 משחקים, וקלע בממוצע של 8.7 נקודות למשחק. זהו תואר האליפות האחרון של הפועל תל אביב.
בנבחרת ישראל בכדורסל רשם צוקרמן שש הופעות, והשתתף במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 1969.
צוקרמן התחתן עם ישראלית, ולאחר שלא התאקלם בישראל, חזר בתום עונה אחת לארצות הברית.
אסלאמו-פשיזם
התחדיש תואר לראשונה בשנת 1990, אם כי התיאור "אסלאם פשיסטי" צוין עוד בשנת 1933.
מקור המונח
במילון "אוקספורד" האמריקאי החדש המונח אסלאמו-פשיזם מוגדר כ"מושג המשווה כמה תנועות איסלאמיות מודרניות עם התנועות הפשיסטיות האירופיות של ראשית המאה העשרים".
השימוש המוקדם ביותר במושג של "פשיזם אסלאמי" הוא ב-1933, כאשר אכתאר חוסיין ר'ייפרי, במחלוקתו החריפה על מוחמד איקבאל (פוליטיקאי, פילוסוף והוגה הודי-בריטי שהשפיע רבות על התנועה הפקיסטנית) הגדיר ניסיונות להבטיח את עצמאותה של פקיסטן כצורה של פשיזם אסלאמי. יש אנליסטים הרואים את ביטויו של מנפרד הלפרן "הטוטליטריות הנאו-מוסלמית" כמבשר של מושג האסלאם-פשיזם בספרו "הפוליטיקה של השינוי החברתי במזרח התיכון ובצפון אפריקה", בו הוא דן באסלאמיזם כסוג חדש של פשיזם. הטענה העיקרית של הלפרן התבססה על ניתוח פעילות האחים המוסלמים במצרים, וטען כי תנועות אסלאמיות כאלו הן מכשול בפני המשטרים הצבאיים אשר לדעתו היו הנציגים של מעמד ביניים חדש המסוגל לגרום למודרניזציה במזרח התיכון. עבודתו של הלפרן מייצגת לכאורה שילוב של תזת "אמצע-המלחמה הקרה" והתזה האוריינטליסטית.
המונח נטבע לראשונה על ידי ההיסטוריון המרקסיסט הצרפתי מקסים רודינסון, במאמר בעיתון לה מונד, כאשר השתמש בו בהקשר של המהפכה האיראנית של 1979 על מנת להבדיל בין המוסלמים מהזרם המרכזי למוסלמים המשתייכים לתנועות קיצוניות המקדמים את השימוש בטרור ואלימות כדי לקדם את מטרותיהם.
פופולריזציה
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 נעשה שימוש במונח בכלי התקשורת בעולם המערבי ונאמר לרוב בהקשר של המלחמה העולמית בטרור בתור שם נרדף ל"טרור אסלאמי". הביטוי מיוחס לרוב למשטר האיראני לאחר המהפכה האיראנית ולארגוני טרור כגון אל-קאעידה, הטליבאן, האחים המוסלמים, חמאס וחזבאללה.
העיתונאי הבריטי כריסטופר היצ'נס עשה במונח שימוש נרחב. היצ'נס הצביע על מספר קווי דמיון בין התנועות האסלאמיות הפונדמנטליסטיות של ימינו והתנועות הפשיסטיות האירופיות אשר התקיימו באירופה במחצית הראשונה של המאה ה-20:
על רקע שימוש שעשה ממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש במונח זה, ממשלו של הנשיא ברק אובמה נמנע במכוון מלהשתמש מביטוי זה ומביטויים נוספים כגון "טרור אסלאמי" או "האסלאם הקיצוני", אך הנשיא טראמפ חזר להשתמש במונח זה, כך לדוגמה בנאום ההשבעה הבטיח טראמפ ״למחות את האסלאם הקיצוני מפני האדמה״.
באוקטובר 2007 צוין בקמפוסים שונים בארצות הברית "שבוע מודעות לאסלאמו-פשיזם" שבמהלכו התקיימו הרצאות ונאומים על נזקי האסלאם הרדיקלי וארגוני הטרור האסלאמיים. היוזמה עוררה התנגדות עזה ולא הפכה למסורת.
ישנן מחלוקות שונות לגבי זהות האדם שהפך את המונח לפופולרי.
כאמור, הנשיא ג'ורג' בוש השתמש באופן רשמי במונח במהלך כהונתו. לדברי העיתונאי האמריקאי לואיס ספיר, הסופר כריסטופר היצ'נס היה האחראי על הפצתו. המונח התפשט בקרב מעגלים נאו-שמרניים לאחר שנת 2001 צבר תפוצה רחבה ונכנס למייסטרים התקשורתי אחרי שהנשיא בוש הצהיר בשנת 2005 כי האיסלאמו-פשיזם הוא אידאולוגיה המזוהה עם הרדיקליזם האיסלאמי ועם הג'יהאדיזם המיליטנטי, אשר, לדבריו, נבדלת מדת האסלאם "הרגילה". בוש התאמץ למצוא ביטוי שיזהה את טבעו של "הרוע" כדי שיגדיר את אופיו של האויב במלחמה על טרור. לאחר מעצרם של טרוריסטים אסלאמיים שנחשדו בהכנות לחבלת חברות תעופה, שב ורמז ל"פשיסטים איסלאמיים", הפעם ככל הנראה כגרסה מרוככת יותר של המילה.
השימוש הציבורי והכללי בניאולוגיה זו במהלך ההיערכות לקראת בחירות אמצע הקדנציה ב-2006 עורר סערה ומחאות, ובגללו נחלש מחסנו הרטורי של הנשיא.
קאטה פוליט, המבקרת והמסאית האמריקאית, אמרה על המונח: "'אם אתה שולט בשפה, אתה שולט בוויכוח. המונח אולי נראה 'אנליטי', אך הוא בעצם רגשי, ונועד לעורר בנו פחד ולגרום לנו לחשוב פחות'."דייוויד גרגן, כותב הנאומים של ריצ'רד ניקסון, ציין כי הביטוי "יותר מבלבל מאשר מסביר", שכן לפשיזם האסלאמי אין שום משמעות בעולם הערבי.
סופרים, מבקרים וחוקרים נאו-קונסרבטיבים, מהיצ'נס ועד ההיסטוריון רוברט ויסטריך, הגיבו כי הדת המוסלמית עצמה היא פשיסטית; טענה זו, שזיהתה את האסלאם עם פשיזם פוליטי גונתה בשל היותה פוגענית, כמו המונח "יודו-נאצי" שנטבע בשנות השבעים של המאה העשרים על ידי ישעיהו ליבוביץ, כדי לאפיין יהודים משיחיים המתגוררים בגדה המערבית "הכבושה". היצ'נס השיב כי הקשר אינו מזיק יותר מאשר הקשר שליבוביץ או פרשנים אחרים ביצעו (בייחוד בנוגע לפשיזם קלריקלי).
הדיוויזיה ה-320 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-320 (בגרמנית: 320. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה ה-320
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בדצמבר 1940 על בסיס יחידות מהדיוויזיות ה-58 וה-254, והועמדה תחת פיקוד קרל מאדרהולץ. במאי 1941 הוצבה הדיוויזיה בדנקרק כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה ה-15, וביוני 1942 הועברה תחת פיקוד הקורפוס ה-84 כחלק מהארמייה השביעית בקוטנטן. במרץ 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והוצבה תחת פיקוד הקורפוס ה-11 כחלק מפלגת הארמייה קמפף, ולחמה עמה בקרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק. בהמשך לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השמינית בקרב דנייפר ובקרב קורסון-צ'רקאסי, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה השישית בקרבות השונים באוקראינה. באוגוסט 1944 לחמה הדיוויזיה ברומניה במבצע יאשי-קישינב, וב-2 בספטמבר 1944 הושמדה הדיוויזיה.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-320
ב-27 באוקטובר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-588 שהוקמה ב-28 בספטמבר 1944 בפיקודו של רולף שרנברג. הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד לודוויג קירשנר, ובינואר 1945 הוצבה תחת פיקודו של קורפוס הפאנצר אס אס ה-11 כחלק מהארמייה ה-17, ולחמה עמו במהלך מבצע ויסלה-אודר. לאחר מכן הוצבה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ההררי ה-49 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחמה עמו בהרי הקרפטים, שלזיה העילית ומוראביה, וב-2 במאי 1945 נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום.
סעד הצהרתי
סעד הצהרתי (אנגלית: Declaratory relief) הוא סוג של סעד אשר בית משפט יכול להעניק. במתן סעד הצהרתי, בית המשפט נותן הצהרה אודות הזכויות והחובות של הצדדים בתיק. בית המשפט לא מעניק צו "עשה" או "אל תעשה" כמו במקרים של סעד מוניטרי וסעד מניעתי. עם זאת, אותה הצהרה אודות הזכויות והחובות היא כובלת, ואסור לצדדים לנהוג בניגוד לה, בדיוק כבכל סוג אחר של החלטת בית משפט.
סעד הצהרתי ניתן פעמים רבות בתחום דיני החוזים, דיני הפטנטים והמשפט המנהלי.
פסק דין הצהרתי הוא פסק דין חפצי ומקורו בדיני היושר, פסק דין הצהרתי הוא הכרזה של בית המשפט. הסעד ההצהרתי הוא צעד מקדים לקראת כל הצווים האחרים. בית המשפט מסתפק לעיתים בפסק דין הצהרתי כדי לחסוך בכספי ציבור משום שסעד הצהרתי זול משמעותית מסעד אופרטיבי. בנוסף, המסר שנשלח לצד המפר ברור מאוד. סעד הצהרתי הוא צעד קודם לסעד האכיפה. בית המשפט יזכה תובע בפסק דין הצהרתי בהתקיים שני התנאים המצטברים הבאים:
שני תנאים מצטברים אלה נקבעו בפסק דין ה"פ 810/08 רנה חג'ג' נגד חטיב של בית משפט השלום. כלומר, פסק דין הצהרתי נועד להצהיר על קיומה של זכות מסוימת או על מצב מסוים והמטרה היא ליצור מעשה בית דין כלפי כולי עלמא. לדוגמה: כאשר אדם מבקש מבית המשפט להצהיר כי רכוש מסוים הוא רכושו ולא שייך לאדם אחר, זאת אומרת שאותו אדם שביקש להגן על רכושו יהיה מוגן מפני נושי האדם האחר המבקש לעקל את הרכוש. דוגמה נוספת: יש הסכם בין 2 צדדים ולהם מחלוקת בדבר פירוש החוזה, הם יוכלו לגשת לבית המשפט שייתן פסק דין הצהרתי לגבי האופן בו יש לפרש את החוזה שכרתו בניהם. דוגמה נוספת: ראובן רכש  משמעון רכב, בסמוך לרכישת הרכב הוטל עיקול זכויות ברכב בגין חובו של שמעון. ראובן יכול לפנות לבית המשפט שייתן פסק דין הצהרתי לפיו הזכויות ברכב הן שלו על פי הסכם רכישה והעיקול בטל. אולם יש לזכור כי אין הדבר מקנה סעד אופרטיבי כלשהו. יש לציין כי שיקול הדעת במתן פסק הדין נתונה לבית המשפט שאינו חייב לתת את הסעד, בעוד שבתביעה לסעד אופרטיבי בית המשפט יהיה חייב לתת את הסעד אם הדבר הוכח בראיות על ידי התובע.
הסעד ההצהרתי איננו סעד שיגרתי והוא נחשב לסעד מיוחד. על כן, קבעה הפסיקה לגביו, כי תביעה לסעד הצהרתי אינה נזקקת לעילת תביעה, במובנה המקובל. זאת אומרת שפסק דין הצהרתי ניתן לתובע כדי לשמור על זכות מפני כפירה והכחשה בעתיד. יחד עם זאת, פסק דין הצהרתי לא ניתן לאכיפה. אולם, קיימים מקרים בהם הצד הנתבע לא יתכחש לפסק הדין ההצהרתי ויספק לתובע את דרישותיו. לבית המשפט הסמכות לפסוק פסק דין הצהרתי מכוח סעיף 75 לחוק בתי המשפט (נוסח משולב) התשמ"ד- 1984, כמו כן מכוח סעיף 14 (א) לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד – 1984.
סיבות לבקשת סעד הצהרתי (פסק דין הצהרתי) על ידי התובע
הסיבה המרכזית היא קבלת פסק דין חפצי. זהות בעל הדין שכנגד מהווה שיקול רלוונטי, כלומר במידה שהנתבעת היא המדינה אזי יש בסיס לסעד אופרטיבי, ייתכן שתענה לדרישות כי היא תתכחש לפסק דין הצהרתי. סיבה נוספת היא כאשר ישנם סימני שאלה בתביעה לסעד אופרטיבי. בית המשפט רשאי לתת סעד הצהרתי גם אם לא הוכחה עילת התביעה, זאת לא כמו בתביעה של סעד אופרטיבי. בתביעה לסעד הצהרתי יש כמה דרישות מן התובע, עליו לגשת לבית המשפט בתום לב, בניקיון כפיים ובהיעדר שיהוי. בנוסף, על התובע להראות כי מאזן הנוחות בין הצדדים פועל לטובתו.
שיקולים שישקול בית המשפט במתן סעד הצהרתי
ראשית, יבחן בית המשפט את מאזן הנוחות- בית המשפט ישקול האם יש לנתבע אינטרס שלא להיות מוטרד פעמיים. פעם לצורך מתן סעד הצהרתי ופעם לצורך מתן סעד אופרטיבי. כמו כן על התובע להראות מדוע הוא מוכן בשלב זה יהיה מוכן להסתפק בהצהרה. בסעד הצהרתי, אין להצהיר לגבי זכויות עתידיות. אין לעתור להכרה בזכויות עתידיות התקיימו.
דוגמה לסעד הצהרתי ניתן למצוא בפסק הדין מתחום דיני החוזים ע"א 1049/94 חמדן נ' דור אנרגיה. חמדן, בעלים של תחנת דלק, היה קשור בחוזה אספקה עם חברת דלק. לקראת סוף החוזה, הוא ניהל משא ומתן אינטנסיבי עם חברת "דור אנרגיה" להחלפת ספקית הדלק של התחנה. התקיימו חילופי טיוטות שבסופן הצדדים חתמו על מסמך "סיכום דברים", בו נקבע כי המסמך מהווה בסיס להתקשרות סופית ומחייבת בין הצדדים. כמו כן, נקבע כי המסמך, על נספחיו, יודפס וייחתם על ידי הצדדים חמישה ימים לאחר מכן. אולם חמדן לא הגיע לפגישה, הודיע ל"דור אנרגיה" כי איננו מעוניין להתקשר עימם בחוזה וחידש את ההסכם עם חברת "דלק".
נוכח האמור, פנתה חברת "דור אנרגיה" לבית המשפט, בבקשה למתן הצהרה (סעד הצהרתי) על תקפות החוזה, כדי לאפשר להם לתבוע פיצויים בהתאם. בית המשפט המחוזי דחה את התביעה בשל היעדר מסוימות מספקת, המשליכה גם על גמירות הדעת והתיר ל"דור אנרגיה" לתבוע פיצויים רק בגין הפרת חובת תום הלב במשא ומתן. דור אנרגיה לא ויתרו וערערו לעליון. בבית המשפט העליון, בפסק דינו של השופט אור, קיבל את הערעור וקבע שכבר ב"סיכום הדברים" הייתה גמירות דעת מספקת ולפיכך השתכלל כאן חוזה.
פסק דין נוסף, מתחום דיני החוזים: ע"א 630/78 ביטון נגד מזרחי. ב-25 באוקטובר 1977 נחתם בין המערערים-הקונים לבין המשיב-המוכר "זיכרון דברים" לעניין מכירת נכס. מחיר העסקה נקבע במפורש "בזיכרון דברים" בסך של 400,000 לירות ישראליות. למחרת נפגשו הצדדים אצל עורך-דין, ומסרו לו בעל-פה פרטים על העסקה, על מנת שעורך הדין יעלה אותם על הכתב במסגרת חוזה פורמלי. כמחיר העסקה מסרו הצדדים לעורך הדין את הסכום של -.340,000 לירות ישראליות. עורך הדין ערך תרשומת מהפרטים השונים שנמסרו לו, והצדדים חתמו על התרשומת. בין הצדדים פרץ סכסוך, וחוזה פורמלי לא נחתם. המשיב סירב לקיים את חלקו בעסקה, והמערערים פנו לבית המשפט המחוזי בבקשת סעד הצהרתי שאומר כי על המשיב לקיים את התחייבותו. בית המשפט המחוזי סירב לבקשה, מהטעם שהעסקה בין הצדדים נגועה באי-חוקיות על פי סעיף 30 לחוק החוזים. למסקנה משפטית זו הגיע בית משפט קמא, לאחר שניתח את חומר הראיות ומצא כי השינוי במחיר העסקה בא כדי להונות את שלטונות המס. מכאן הערעור שלפנינו. טענות המערערים היא שנכרת חוזה מחייב ולכן יש לאוכפו. טענות המשיבים היא שלא נכרת חוזה מחייב ביננו לבין המערערת. השאלה המשפטית שנידונה בפסק הדין היא האם העסקה בין הצדדים נגועה באי חוקיות או שמא נכרת חוזה בין הצדדים? השופט בכור: כאשר הצדדים לחוזה מסכימים לנקוב בו מחיר נמוך מהמחיר האמיתי שהקונה משלם עבור הנכס או בעבור הזכויות שהוא קונה, והדבר נעשה על מנת לעזור לשניהם או לאחד מהם להשתמט מתשלום המיסים שהיו אמורים לשלם על העסקה ובגינה לא ננקב המחיר האמיתי אזי החוזה הוא בלתי חוקי, ובטל בהתאם להוראות סעיף 30 לחוק החוזים ואין מקום להחיל את דיני החוזה למראית עין. השופט ברק: מנסה לבחון האם במקרה שלנו מדובר על חוזה שנערך למראית עין כפי שקובע סעיף 13 לחוק החוזים. החוזה הגלוי אליו הגיעו הצדדים בנוכחותו של עורך-הדין בטל בשל היותו חוזה למראית עין, מכיוון שהשינוי במחיר (מ-400,000 ל-340,000) אינו משקף שינוי אמיתי בהערכת העסקה, אלא שינוי למראית עין שנועד כדי להונות את שלטונות המס. ואילו את ההסכם הפנימי בין שני הצדדים בסך של 400,000 יצטרך בית המשפט המחוזי לבחון האם הוא תקף מבחינה משפטית. השופט ויתקון: מסכים עם דעת השופט בכור ודוחה את טענת השופט ברק מחשש שדבריו יביאו לתוצאה בלתי רצויה שבה מוכר וקונה העורכים שני מסמכים, אחד הכולל את ההסכם האמיתי ואחד שמטרתו להונות את שלטונות המס, מתחייבים אמנם - במקרה של גילוי - לפי הדין הפלילי, אך מבחינת הדין האזרחי אין להם לחשוש שמא לא יבצעו בתי-המשפט את העסקה. התוצאה: הערעור נדחה ולא התקבל סעד הצהרתי.
ע"א 139/87 סולימני נגד כץ. בין כץ (מנהל של חברה קבלנית) לבין סולימני (רוכשי דירות) נחתם חוזה שמהותו הקמת דירת גג. בנוסף נחתם נספח שעסק בהקמת בריכת שחייה בו נקבע כי הבנייה תיבנה בין "אם יושג היתר ובין אם לאו". כשלא התקבל ההיתר והחברה הקבלנית לא בנתה את הבריכה, סולימני לא רצו לשלם בכלל והעדיפו לבטל את כל העסקה. הם פנו לבית המשפט המחוזי בבקשה לפס"ד הצהרתי שיורה על כך שהחוזה בטל אך המחוזי קבע שיש לבטל רק את הנספח לחוזה הנוגע לבריכה, בשל סיכול חוזה (אירוע לא צפוי שהצדדים לא יכלו לחזות, אף על פי שנדמה כי הצדדים יכלו גם יכלו לחזות את אי-קבלת ההיתר). לפיכך, ערערו סולימני לעליון. השאלה המשפטית הייתה האם ניתן לבצע ביטול חלקי של החלק בחוזה הנוגע לבריכה, מכוח סעיף 19?
פסק דין נוסף, מתחום המשפט החוקתי הוא בג"ץ 1635/90 ז'רז'בסקי נ' ראש הממשלה. בפסק הדין מדובר בהסכם קואליציוני בין מפלגת הליכוד לבין הסיעה לקידום הרעיון הציוני. ההסכם הקואליציוני המדובר אומר שאי אפשר להעביר את שר האוצר מודעי מתפקידו, במידה וכן יעבירו אותו מתפקידו, יינתן פיצוי כספי. העותר הוא חבר מרכז ליכוד וטוען ל-4 פגמים שנפלו בהסכם: 1.בכבילת שיקול הדעת. 2.בסעיף הבוררות בהסכם. 3. במתן טובות הנאה כספיות. 4. בשריון המקומות לכנסת ה-13. העותרים טוענים כי ההסכם הזה נוגד את תקנת הציבור, פסול ובלתי חוקי ולכן הוא בטל. נאמר גם שהסעיף עומד בסתירה לסעיף 2 בחוק יסוד הממשלה שנותן סמכות לראש הממשלה להדיח שר מתפקידו. השאלה המשפטית הנידונה היא מה תוקפו של הסכם פוליטי בין סיעות שנערך לקראת הרכבת הממשלה? השופט אלון מציין כי הסכמים פוליטיים מחייבים, אבל ניתן בקלות להשתחרר מהם. תפקידה של סיעה כנאמנה לציבור עדיפה על פני כל הסכם. בפסק הדין מדובר גם על הלכת ההשתחררות. הסכמים פולטים חיים במציאות מאוד גמישה של התאמות לנסיבות המשתנות, אם ניתן להשתחרר מהסכם בין רשות ציבורית לבין גוף פרטי קל וחומר שניתן להשתחרר מהסכם פוליטי בין שתי רשויות. אומנם לא דנו בנושא זה בעבר אבל ניתן להשלים חוסר זה על ידי עקרונות הצדק והיושר של מורשת ישראל, המשפט העברי ועל פי מה שמפורט בחוק יסודות המשפט. לדעתו הבעיה העיקרית הייתה אי הפרסום של ההסכם לציבור. גם אם יחליט בית המשפט לתת סעד לאחד הצדדים יהיה זה רק סעד הצהרתי.
נבחרת פרגוואי בכדורסל
נבחרת הגברים של פרגוואי בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של פרגוואי. מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של פרגוואי.
הישג השיא של הנבחרת הוא המקום התשיעי שבו סיימה באליפות העולם בכדורסל בשנת 1954. הנבחרת הפסידה בשלב הראשון לנבחרות הפיליפינים וברזיל אך ניצחה בכל שלושת משחקי הדירוג על מקומות 9–12 את נבחרות פרו, צ'ילה ויוגוסלביה. הנבחרת העפילה פעם נוספת לאליפות העולם בכדורסל בשנת 1967 אך הפעם סיימה במקום ה-13 והאחרון לאחר שהפסידה בכל משחקיה.
נבחרת פרגוואי השתתפה שלוש פעמים באליפות אמריקה בכדורסל. בשנת 1989 סיימה במקום העשירי מתוך 12 נבחרות ובשנת 2011 סיימה במקום התשיעי מתוך 10 נבחרות לאחר שהפסידה בכל משחקיה. גם בשנת 2013 הפסידה פרגוואי בכל משחקיה וסיימה במקום האחרון.
נבחרת פרגוואי מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים.
קשת מורכבת
קשת מורכבת היא קשת העשויה ממספר חומרים המחוברים יחדיו, על פי רוב שילוב של עץ, פיסות קרן ורצועות גידים הלקוחות מבעלי חיים. הקשת המורכבת מנצלת את היתרונות השונים של החומרים המשמשים לבנייתה ואוצרת בתוכה כוח רב הרבה יותר מקשתות העשויות ממקשת עץ אחת. הקשת המורכבת התפרסמה בעיקר כנשק מטיל האימה של הקשתים הרכובים של עמי הערבה האירו-אסייתית, שפלשו לאירופה, למזרח התיכון ולסין עוד לפני שחר ההיסטוריה.
פרה-היסטוריה
הקשת המורכבת הומצאה אחרי הקשת הפשוטה (Self Bow), הקיימת מאז התקופה הפלאוליתית העליונה או התקופה המזוליתית המוקדמת. העמים הראשונים שהשתמשו בוודאות בקשת המורכבת היו האכדים, הסקיתים והחיקסוס, אשר הביאו את הקשת המורכבת למצרים.
הקשת בעת העתיקה
אבי ההיסטוריונים, הרודוטוס, מתאר בספרו "ההיסטוריות" את יכולתם הרבה של הסקיתים בשימוש בקשת המורכבת. עמים נוספים שנודעו בעת העתיקה בזכות השימוש שעשו בקשת המורכבת היו הפרתים וההונים.
אירופה
בימי הביניים, המשיכו עמי ערבה חמושים בקשת המורכבת לפלוש לאירופה. האווארים, המגיארים, הטורקים והמונגולים הפכו את הקשת המורכבת לנשק מטיל האימה ביותר בעיני ההיסטוריונים האירופאיים.
המזרח התיכון
במהלך התקופה העבאסית הקים הח'ליפה אל-מעתצם יחידה צבאית של עבדים-לוחמים. חיילים אלו שנודעו בשם ממלוכים היו נערים טורקיים מהערבה האסייתית, שנמכרו להיות עבדים-לוחמים בשל המיומנות הגבוהה שלהם ברכיבה על סוסים ובהפעלת קשת מורכבת. הממלוכים הפכו לחיילים המקצועיים המיומנים ביותר בהיסטוריה של האסלאם.
עידן אבק השריפה
בעקבות המצאת אבק השרפה וכניסת הרובה (ארקבוז ומאוחר יותר מוסקט) לשירות המוני, ירדה קרנה של הקשת המורכבת. עם זאת, רק לאחר המצאת הרובה הבריחי, שהדגם הראשון שלו היה רובה הנרי, הופיע בשדה הקרב כלי נשק היכול לייצר אש מהירה יותר ובעלת טווח ארוך יותר מאלו של הקשת המורכבת.
בניית קשת מורכבת
לשם ייצורה של קשת מורכבת נדרשה תקופה של לפחות שנתיים. בתחילה היה האומן מעצב מסגרת עץ, לרוב מטקסוס או מליבנה. אחרי כן היה האומן מדביק פיסות קרן לחלק הקמור של מסגרת העץ. בשלב השלישי הודבקו מעין חוטים העשויים מגידים של בעלי חיים לחלק הקעור של מסגרת העץ. הדבק ששימש להדבקת פיסות הקרן והגידים לקשת היה עשוי לרוב מעור של בעלי חיים או משלפוחיות הציפה של דגים. צורתה של מסגרת הקשת הייתה כעת מעין שלושת רבעי עיגול המזכיר במקצת את האות היוונית אומגה (Ω). האומן כופף לאחור את מסגרת הקשת באופן הדרגתי במשך יותר משנה. אחרי הכיפוף נקשרו שני קצותיה בכוח על ידי מיתר העשוי לרוב ממשי. בקשת המושלמת נמצאו פיסות הקרן בחלקה הפנימי של הקשת ואילו הגידים נמצאו בחלקה החיצוני.
תכונות הקשת המורכבת
השימוש במספר חומרים בבניית הקשת המורכבת איפשר את ניצולן של התכונות השונות של כל חומר. החוזק והגמישות של העץ סייעו ביצירת עמוד השידרה של הקשת. פיסות הקרן המודבקות בכוח לעץ שאפו להתפשט החוצה ואילו החוטים העשויים גידים המודבקים במתיחה מהצד השני שאפו להתכווצות. כיפוף הקשת לאחור בכוח רב בתהליך הדרגתי וקיבוע הכיפוף בעזרת המיתר אצרו כוח רב בתוך הקשת המורכבת. פיסות הקרן שנמצאו אחרי הכיפוף בחלקה הפנימי של הקשת ניסו להרחיב מסגרת הקשת ואילו רצועות הגידים בחלקה החיצוני של הקשת ניסו לכווצה. כאשר מתחו את הקשת לירי משכו בכוח את פיסות הקרן ואת רצועות הגידים נגד הכיוון המתאים שלהם. כאשר היו משחררים את המיתר בירי היו פיסות הקרן מתרחבות בכוח ואילו הגידים היו מתכווצים חזרה ובכך מקנים לחץ אנרגיה קינטית רבה יותר מזו הניתנת בידי קשת המורכבת מחומר אחד.
הקשת הארוכה
הקשת הארוכה אינה קשת מורכבת אך לעץ ממנו היא עשויה, לרוב טקסוס (Yew), ישנן מספר תכונות המזכירות את שילוב התכונות של החומרים מהם בנויה הקשת המורכבת.
קשת הונית
לקשת זו מראה יוצא דופן בשל היות הצלע העליונה של הקשת גדולה יותר מזו התחתונה.
פרסיון גדול
פְּרַסְיוֹן גָּדוֹל (שם מדעי: .Prasium majus L) הוא בן-שיח גדול או מטפס, מין יחיד בסוגו, ממשפחת השפתניים. עלוותו ירוקה כהה ורעננה במהלך כל השנה, פרחיו לבנים וגובהו 50 עד 200 ס"מ בהתאם לבית גידולו. תפוצתו העולמית משרעת בעיקר באזורים הסובטרופיים במקרונזיה ובאגן הים התיכון . בישראל גדל פרסיון גדול בחבל הים-תיכוני בחורשים ובבתות, בגדות נחלים ועל משוכות וגדרות אבן. בבתה הוא גדל כבן-שיח ובצל עצים ושיחים הוא משתרג. לרוב הוא מטפס על צמחים, ובמקרים רבים הוא צומח בצל שיחים ועצים בזכות הפצת זרעיו באמצעות ציפורים, העומדות על שיחים ועצים אלה. סוג זה נחשב לפרימיטיבי יחסית במשפחת השפתניים. השם העברי הוא תעתיק ותרגום של השם הלטיני.
מאפיינים
הפרסיון נבדל בתכונות רבות משאר בני משפחת השפתניים. הוא גדול יחסית לשאר בני המשפחה, גובהו מגיע לעיתים למטרים אחדים. זהו הצמח המטפס היחיד מבין נציגי משפחת השפתניים בישראל. הוא כמעט כולו קרח, בעוד שסוגים רבים במשפחה ניכרים בשעירותם. עליו בעלי גוון ירוק כהה ו'חי' בניגוד לעלים האפרוריים המאפיינים את שאר בני המשפחה. התעססות הפרי שלו היא תופעה יוצאת דופן במשפחת השפתניים, בה יש למרבית הסוגים והמינים פרודות יבשות.
הענפים מעוצים ורְבוּעִים, אך נראים יותר מעוגלים. העלים נגדיים, פשוטים, בעלי פטוטרת קצרה, חסרים לוואים ואורכם 1.5 עד 4 ס"מ. הטרפים דמויי ביצה ושפתו חרוקה או משוננת קלות כמשור והם על פי רוב קירחים או לעיתים שעירים במקצת. בחיק העלים העליונים של הגבעולים נישאים הפרחים - שניים שניים בדור. דורי הפרחים מרוחקים זה מזה.
השרת העלים מתרחשת בקיץ וחידושם בתחילת החורף. תכונת הטיפוס שלו מאפשרת לו להגיע לאור שמש זמין גם במעבה החורש והיער. הוא מטפס בעזרת שליחת גבעולים ארוכים אל עבר עצמים כדוגמת עצים אחרים, ובבית גידול שטוף שמש, הצמח לרוב ייראה שרוע יותר. הפריחה ארוכה יחסית, והיא חלה בחודשים ינואר עד יוני. כשאר בני המשפחה, הפרח מושך אליו דבורים רבות והאבקה נעשית על ידי דבורים בינוניות הנמשכים אל צבע הפרחים הלבן שבולטים על רקע החורש שהצבעים השולטים בו הם שחור וירוק. בפרח שחלה בו האבקה מוצלחת, יתפתח פרי עסיסי, מתחילת פברואר ועד אמצע מאי. הפרי מוכשר להפצה מסוף מאי ועד תחילת אוגוסט.
פרי הפרסיון שהוא, כאמור, עסיסי, מופץ למרחוק באמצעות ציפורים שאוכלות אותו. צבעו השחור נחשב לצבע שמושך אליו ציפורים. צורת הפצה זו מותאמת במיוחד לצמחים מטפסים ואופיינית לצמחים החיים בצל החורש.
תפוצת המין בארץ-ישראל ובעולם
התפוצה העולמית הטבעית משתרעת בארצות שסביב אגן הים-התיכון, כולל מצרים, וכן באיים ששוכנים בו ובמקרונזיה. בישראל גדל פרסיון גדול בחבל הים-תיכוני, בצפון ישראל ומרכזה, ומופיע באופן נדיר גם בחבלים המדבריים של ישראל. הוא נפוץ בבקעת כנרות, בכרמל, בגלבוע, בחוף הכרמל, בשרון, בשומרון ובשפלה; מצוי בגולן, בגליל העליון, בגליל התחתון, בעמק יזרעאל, בקעת בית שאן, בחוף הגליל, בדרום מישור החוף, בהרי יהודה ובמדבר יהודה; נדיר במדבר שומרון, בערבות הירדן, נדיר מאוד בהר הנגב.
בית גידולו בחורשים ובבתות, בגדות נחלים ועל משוכות וגדרות אבן. הוא נמצא גם בסביבת נחל אלות בהר הנגב. הוא מופיע בתצורות צומח שונות כדוגמת בתה וגריגה. הפרסיון עמיד בפני חומציות ועל כך תעיד הימצאותו בחורשות אורנים נטועות. הפרסיון מופיע גם במשוכות של כפרים נטושים יחד עם צמחי משוכות אופייניים אחרים דוגמת צבר מצוי, ובטראסות.
עניין מיוחד מעוררת הימצאותו של הפרסיון גם בבתי גידול יובשניים במקומות סלעיים בהר הנגב. על פי פרופ' אבינעם דנין, הפרטים מופיעים שם כשריד לתקופה לחה יותר ששררה שם בעבר, והם השתמרו כתוצאה מתוספת מי נגר.
ליאת שוחט
ליאת שוחט (נולדה ב-14 בדצמבר 1972) היא ראש עיריית אור יהודה, המכהנת מספטמבר 2015.
ביוגרפיה
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2003 נבחרה לכהן כחברת מועצה לראשונה מטעם סיעת "אור חדש", רשימה עצמאית שנתמכה על ידי מפלגת העבודה. במסגרת זו הייתה סגנית ראש העירייה, יו"ר דירקטוריון המתנ"ס בעיר והממונה על הגיל הרך והדיור הציבורי. משנת 2007, שבה נבחר דוד יוסף לראשות העירייה, הייתה חברת מועצה באופוזיציה. בעקבות התפטרותו של יוסף נערכו בספטמבר 2015 בחירות מיוחדות לראשות העירייה שבהן התמודדה שוחט מול שלושה מועמדים, וזכתה ב-59% מקולות הבוחרים.
ב-4 באפריל 2017 חתמה שוחט על הסכם גג מול מדינת ישראל, במסגרתו סוכם כי אור יהודה תקדם את הקמתן של שתי שכונות חדשות, ובמקביל תקבל תקציב של 1.5 מיליארד שקל שיושקע בהקמת השכונות החדשות, בשדרוג השכונות הוותיקות ובשדרוג מבני ציבור ומבני חינוך. כמו כן, ההסכם מתייחס להקמה של כמיליון מ"ר של שטחי מסחר ותעסוקה וכן של פארק ירוק ענק בדרום העיר בשטח של כ-600 דונם.
שוחט הובילה את מאבק עוטף נתב"ג יחד עם ארבע רשויות נוספות העוטפות את נמל התעופה, כל זאת במטרה לייצר צדק חלוקתי מהכנסות שדה התעופה הסמוך שפוגעות באפשרות של הרשויות לפתח אזורי מסחר ותעסוקה בשל מגבלת הגובה הקיימת, וכן לאור העובדה כי תושבי הערים סובלים מרעשי המטוסים מבלי שניתן להם פיצוי הולם. בנוסף לכך, מקדמת פרויקטים נוספים בתחום הפינוי-בינוי.
במהלך הקמפיין לבחירות 2018 הרבו יריביה הפוליטיים של שוחט לבקר אותה ברשתות החברתיות ובאמצעות פליירים אלמוניים שחולקו לבתי התושבים. במהלך הקמפיין פורסמה כתבה בעיתון TheMarker שטענה כי שוחט התערבה במכרז. בעקבות הכתבה שפורסמה, הגישה שוחט תביעת דיבה בסך 300 אלף ש"ח נגד הכתב גור מגידו והעיתון. בעקבות גישור בין הצדדים הסתיימה תביעה זו בלא כלום.
בבחירות 2018 נבחרה שוחט ברוב של 51.79 אחוז לאחר שגברה על יריביה, עו"ד עוזי אהרון ואפי גוטמן, ששניהם שימשו כסגניה, וכן ננה חן, חברת מועצה. סיעתה של שוחט, סיעת "אור חדש" הפכה לסיעה הגדולה במועצת העיר ומונה חמישה מנדטים. בסוף שנת 2018, בדירוג הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שפורסם, עלה כי אור יהודה טיפסה מאשכול חברתי 5 ל-6 בפעם הראשונה.
במישור הארצי, שוחט כיהנה כיו"ר הסניף המקומי של מפלגת העבודה כלמעלה מעשור. בבחירות לכנסת ה-17 הוצבה במקום ה-61 ברשימת העבודה-מימד לכנסת. בתקופתה כחברת מועצת העיר בשנת 2012 ולקראת הבחירות לכנסת ה-19, התמודדה בפריימריז של העבודה והפסידה. אחרי ההפסד בפריימריז, עברה למפלגת התנועה של ציפי לבני והוצבה במקום ה-21 ברשימת התנועה. בעקבות מעברה למפלגת התנועה, הופסקה תמיכת מפלגת העבודה בתנועת אור חדש ומאז רצה אור חדש כרשימה עצמאית. ב-16 בינואר 2023 הצטרפה שוחט כחברה במפלגת הליכוד.
בינואר 2021 הושלך לעבר ביתה רימון הלם שהתפוצץ מבלי שגרם לנזק בנפש או ברכוש. ההערכות הן כי הרימון הושלך על רקע עניינים הקשורים ברישוי עסקים או תכנון ובנייה. בסוף אותו החודש נעצרו שני חשודים במעשה.
חיים אישיים
שוחט נשואה לאורי, ולהם ארבעה ילדים. את בתה הקטנה ילדה חמישה שבועות לפני בחירתה לראשות העירייה בפעם הראשונה.
אלרגיה
אָלֶרְגְּיָה (בעברית: רַגֶּשֶׁת) היא תגובה חיסונית לא רצויה של הגוף בחשיפה לחומרים שבדרך כלל אינם מעוררי מחלות. דוגמאות נפוצות לאלרגיה הן עיטוש או דמע בנוכחות אבק או בתקופת פריחת צמחים מסוימים.
בשעה שתגובה חיסונית כנגד פתוגנים (גורמים מעוררי מחלות) נחשבת לדבר חיובי השומר על גוף האדם ממחלות, הרי שאלרגיה היא "תקלה" במערכת החיסון, ומהווה תופעה שלילית. כ-12%-25% מאוכלוסיית העולם סובלים מאלרגיה מסוימת. לנטייה לאלרגיה קיים מרכיב תורשתי מובהק. אלרגיה ואי סבילויות למזון נובעות לרוב ממזון פגום או מזיק לגוף, או מזיהום בגוף כתוצאה מנטילת תרופה, זיהום אוויר או מזון פגום אחר.
מלבד אלרגיה, קיימות תופעות אחרות של רגישות או אי סבילות, כגון רגישות לפול עקב חוסר באנזים G6PD (הנפוצה בעיקר בקרב יוצאי כורדיסטן וצפון עיראק) או אי סבילות ללקטוז - סוכר החלב ולגלוטן. תופעות אלו אינן קשורות במערכת החיסון ולכן אינן אלרגיות.
גורמים
אחת הסיבות לתופעת האלרגיה היא רגישות יתר של המערכת החיסונית כלפי חומרים מסוימים הנמצאים בסביבה (אלרגנים). רגישות יתר זו עשויה לגרום לתסמינים שונים בהתאם לסוג האלרגיה, חומרתה ודרך החשיפה לגורם האלרגיה. החומרים עלולים להוביל לתגובות אלרגיות שונות מאדם לאדם.
תהליך התפתחות האלרגיה
יש מספר סוגי אלרגיה, הנפוצה בהם היא האלרגיה המיידית הקשורה בנוגדני האלרגיה מסוג IgE. כאשר האדם נחשף לראשונה לאלרגן, התוצאה היא יצירת נוגדנים מסוג IgE המופיעים בדם. נוגדנים אלו נצמדים לדופן תאי פיטום (Mast cells) הנמצאים בכל הרקמות בגוף, בעיקר ברקמות החשופות לסביבה (דרכי נשימה, מערכת העיכול ועור). כאשר האדם נחשף בפעם השנייה לאותו אלרגן, הדבר גורם לקישור של שני נוגדנים מסוג IgE על פני תאי הפיטום ולהפעלת מערכת תאית הגורמת להפרשה של חומרים המעוררים תגובה אלרגית ודלקתית שבראשן הוא החומר הקרוי היסטמינים. ההיסטמין גורם לתגובות האלרגיות כגון פריחה, גרד, אודם, נפיחות ונזלת אלרגית.
סיווג
בקרב בני האדם קיימות אלרגיות למגוון רחב של חומרים. בנוסף, בני האדם נבדלים בתסמינים הנובעים מחשיפה לאלרגן לו הם רגישים.
אבחון
אבחנת האלרגיה לא תמיד ברורה ולעיתים דרושה רמת חשד גבוהה מצד הרופא כדי להבין שמחלתו של החולה נגרמת למעשה מגורם אלרגני כלשהו. כאשר עולה החשד לאלרגיה, יופנה החולה לבדיקת אלרגיה. הבדיקות מתחלקות לשלושה סוגים: בדיקות עוריות, בדיקות שאיפה ובדיקות דם (בדיקת RAST).
בדיקות עוריות - קיימות שלוש שיטות: אם נוצרת תגובה דלקתית, פירושו שהאדם רגיש (אלרגי) לאלרגן שהוזרק, הוחדר בשריטה או הוצמד לעור.
בדיקות דם - בודקים את הימצאותם של נוגדנים גורמי אלרגיה (מטיפוס IgE) בדם ולאיזה חומרים הם נקשרים. אם נמצא נוגדן מטיפוס IgE שנקשר לחומר ידוע, יצביע הדבר על האפשרות שהנבדק אלרגי לחומר זה.
בדיקות שאיפה - מתאימות לאלרגיות לאבקת פרחים, אבק או עובש.
האבחון הסופי הוא שילוב של האינפורמציה הרפואית בתוצאות הבדיקות.
התמודדות
ההתמודדות מתחילה בזיהוי האלרגן שהאדם רגיש לו והימנעות ממנו. עם זאת, כאשר מדובר על אלרגיה לחומר המצוי בשימוש נרחב בקרב כלל הציבור, המשימה של הימנעות מהאלרגן היא קשה. במיוחד קיים קושי להימנע מחשיפה לאלרגנים העוברים באויר, כמו בוטנים, או שהתגובה האלרגית מופיעה גם מחמת מגע ולא רק מאכילה. במקרים כאלו ישנם מוסדות, דוגמת בתי ספר וגני ילדים המגדירים חלק משטחם או את כלל המוסד כמקום האסור להכנסת האלרגן. במדינת ישראל נקבע שבתי ספר וגני ילדים בהם לומד ילד עם אלרגיה מסכנת חיים יוגדרו כשטח הנקי מהאלרגן.
בעיה נוספת היא כאשר הסובל מאלרגיה הוא קטן מכדי לקחת אחריות על הימנעות מאלרגן. במדינת ישראל ניתנת להורים של ילדים מגיל 9 חודשים עד גיל 10 שנים הסובלים מאלרגיה מסכנת חיים גמלה המיועדת למימון סיוע בהשגחה על הילד מפני חשיפה לאלרגן המסכן אותו.
הערכות רפואית לטיפול בהתקף
במקרים בהם האלרגיה מוגדרת כמסכנת חיים, מומלץ לבעלי האלרגיה לשאת איתם מזרק אפינפרין, הנותן טיפול רפואי ראשוני להתקף אלרגיה פתאומי. המלצה נוספת הניתנת לבעלי אלרגיה מסכנת חיים היא להימצא תמיד בקרבה לבעל ידע רפואי היכול לטפל בהתקף או בסמיכות לבית חולים המסוגל לתת טיפול רפואי להתקף אלרגי. כך למשל, צה"ל מתנה השתתפותם של בעלי אלרגיה מסכנת חיים בפעילות בבסיסי צה"ל בהתקיימם של שני תנאים מצטברים: היות הבסיס הצבאי מרוחק 30 דקות נסיעה או פחות מבית חולים וכן הימצאותו הרציפה של מטפל רפואי בכיר בבסיס, במשך כל שעות היממה.
טיפול
כאשר ההימנעות קשה לביצוע, עוברים לטיפול תרופתי. בין הטיפולים לאלרגיות ניתן למצוא תרופות אנטי-היסטמיניות המנטרלות את פעילות ההיסטמין, סטרואידים המעכבים את הדלקת הנגרמת עקב האלרגיה, נוגדי גודש, נוגדי לויקוטריאנים ואמצעים רפואיים רבים אחרים. בחירת הטיפול המתאים נעשית על פי סוג האלרגיה, חומרתה ותדירותה.
אחת השיטות היעילות לריפוי של ממש מהאלרגיה ולא רק טיפול בתסמינים, הוא חיסון. בשיטה זו (המכונה אימונותרפיה) מקבל החולה, במינונים הולכים ועולים, תמציות מגורם האלרגיה, באופן כזה שבסופו של דבר הוא מתחסן מפני השפעותיו המזיקות. התהליך הוא איטי וקיים בו סיכון לתגובה אלרגית קשה במהלכו ולכן מבוצע רק על ידי רופאים מומחים לאלרגיה.
הטיפול באלרגיה ברפואה אלטרנטיבית
ברפואה אלטרנטיבית מקובל לטפל במקרי אלרגיה על ידי נטורופתיה, צמחי מרפא, הומיאופתיה, רפואה סינית מסורתית, טאט וקינסיולוגיה. מאמר מדעי שפורסם בשנת 2006 על ידי "מאיו קליניק" (Mayo Clinic), בדק מאות מקרי אלרגיה, כולל אסתמה וזיהומים בדרכי הנשימה, שטופלו על ידי מרפאים אלטרנטיביים שונים. ברוב המקרים הטיפולים האלטרנטיביים לא היו יעילים ולא ניכר שינוי לעומת טיפול בפלסבו. בפרט נבדקו טיפולים הומיאופתיים במקרי אלרגיה אצל ילדים ומתבגרים; מחברי המאמר הגיעו למסקנה שהגישה האלטרנטיבית לא מספקת פתרון מוכח לבעיות אלו.
אש התורה
אש התורה (מוכר גם כ-"Aish") הוא ארגון בינלאומי להפצת יהדות.
היסטוריה
מוסדות אש התורה הוקמו בשנת 1974 על ידי הרב נח וינברג. המרכז הוקם ברובע היהודי בירושלים. על פי נתוני הארגון, נכון ל-2018, הוא מונה 26 סניפים ב-17 מדינות.
מטרות והשקפת הארגון
מטרת הארגון היא הפצת ערכים יהודיים בקרב יהודים בישראל ובעולם שאינם שומרי מצוות, באמצעות סמינרים ותוכניות נוספות. אף על פי שאנשי הארגון מזוהים כחרדים, הארגון מביע תמיכה גלויה במדינת ישראל ושומר על קשרים טובים עם מנהיגי המדינה.
הארגון מגדיר את בירוריו ביהדות כ"מסע רוחני". ראש הארגון הגדיר את המסע בסדרת מאמרים בשם "48 דרכים לחכמה" (המבוססים על הברייתא המובאת בסוף מסכת אבות).
פרויקטים בולטים
במקום פועל גם מרכז המבקרים 'אש ישראל' ברחבת הכותל המערבי שמטרתו היא העשרת הזהות היהודית בציבור הישראלי ומציע תוכניות לגילאים שונים, בנושאי חגים ומעגל החיים.
טיעון השאלה הפתוחה
טיעון השאלה הפתוחה (באנגלית: The Open Question Argument) הוא הסברו של הפילוסוף ג.א. מור לשאלה כיצד כל הגדרה של מונח אתי באמצעות מונח לא אתי, היא כשל נטורליסטי. אדוארד מור מנמק באמצעות 'טיעון השאלה הפתוחה' את תפיסתו המטא-אתית, כי ה'טוב' כערך, הוא מושג פשוט, שאינו בר הגדרה משמעותית-מוּשָׂגִית, הזהה ושקולה למושג 'טוב'.
פרוצדורת הטיעון: בהינתן הגדרה X למילה 'טוב', יש להציב את X בתבנית השאלה: "האם אכן כל X הוא טוב?". הגדרה X, שתספק תשובה חיובית מוחלטת לשאלה זו, תהווה הגדרה אמיתית למושג 'טוב', כשם שבהינתן "סייח הוא סוס צעיר", הטענה "אכן כל סוס צעיר הוא סייח", אמיתית. ואילו הגדרה X שלא תספק תשובה חיובית מוחלטת, מותירה שאלה פתוחה, ויש לסייג את אמיתות ההגדרה. כגון, בהינתן:"טוב הוא הנאה", וההצבה: "האם אכן כל הנאה היא טובה?", אזי, סיוג התשובה "אכן כל הנאה היא טובה" לגיטימי, ההגדרה מכילה אפשרות לסתירה ואינה טובה.
מור טוען כי ניסיונות הגדרה חוזרים ונשנים למושג 'טוב', מותירים שאלה פתוחה, ולא נמצאת הגדרה שתחתום את חזרת ההצבות האינסופית, וקובע כי כְשָׁלֵי ההצבות השונות בהגדרת ה'טוב' מקורן אינו בכשל לוגי או תוכני, אלא ב'כשל הנטורליסטי' המתרחש בשל טיב ה'טוב' כערך.
הטיעון מחזק את האקסטרנליזם, פערים וקשיים בניתוח שפה, ושידוליותן של הגדרות המוסר.
מבקרי הטיעון, רואים בו הליך בדיקת הגדרות, החסר את ההוכחה כי אי היכולת להגדיר את הטוב, היא טאוטולוגיה, וכן אינו מקובל על האוחזים בהגדרה-מושגית-מוגמרת על מהות ה'טוב'.
קישורים חיצוניים
אלעזר וינריב,טיעון השאלה הפתוחה, בעיות בפילוסופיה של המוסר
טירונות (צה"ל)
טירונות היא תקופת החניכה הראשונה של החיילים בצבא ההגנה לישראל, שמטרתה להכשירם לקראת שירותם הצבאי. במהלך הטירונות נערך בדרך-כלל טקס השבעה, בו נשבעים החיילים אמונים לצה"ל טרם תחילת ביצוע תפקידם הצבאי או תחילתה של ההכשרה המיועדת להם.
סוגי הטירונות
מרכיביה הבסיסיים והראשוניים של הטירונות זהים בכלל יחידות צה"ל, אך היא שונה באורכה ובאופייה ביחידות השונות. לחילות השדה כגון חיל הרגלים, חיל ההנדסה, חיל השריון, חיל התותחנים והאיסוף הקרבי וכדומה, ישנה טירונות ארוכה יותר מאשר זו המיועדת למתגייסים ליחידות עורפיות או לתפקידים תומכי לחימה. סוגי הטירונות מתחלקים לפי "רמת הרובאות" לה מוסמכים החיילים בסוף ההכשרה, ובאימוני ההמשך השונים המשתנים לפי סוג היחידה.