cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דרך מצותיך
כתב היד
כתב היד של החיבור נמצא בספריית חב"ד. הן של החיבור עצמו והן של החלק "שורש מצוות התפילה" שנדפס בספר. חלק קטן מכתבי היד פורסמו בהזדמנויות שונות. באדר א' תשפ"ב העלתה הספרייה לאתר האינטרנט שלה סריקה של כמעט כל חלקי הכתב יד מהחיבור המקורי של המחבר, מאוסף כתבי היד של הספרייה, וכתבי יד של "מעתיק" מהכתב יד המקורי.
דרך מצותיך המבואר
נכון לכסלו ה'תש"פ (2019) יצאו לאור על ידי "הוצאת ספרים מעיינותיך" ארבעה כרכים בסדרת "דרך מצותיך המבואר" הכוללים את כל המאמרים שבחלקו הראשון של הספר, הנקרא טעמי המצוות, עם ביאור משולב בטקסט.
שרש מצות התפילה המבואר חלק א
ביאור "דרכי שלום" מהמשפיע החב"די הרב שלום דובער קסלמן (בנו של שלמה חיים קסלמן) על שרש מצות התפילה נערך בתוספת ביאורים מחסידות חב"ד על ידי הרב מרדכי בן יעקב - כסלו ה'תשע"ו.
הולך בדרך מצוותיך
רעיונות מספר 'דרך מצוותיך' משולבים בסיפורים וחוויות מהלימוד בו, על־פי שיעורי הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), מאת מאיר הנגבי, בהוצאת מגיד ושפע
מהדורת תרגום לאנגלית
DERECH MITZVOSECHA A Mystical Perspective on the Commandments, selected chapters, Translated by Rabbi Eliyahu Touger,published by Sichos in English. Vol. 1 (2004). Vol. 2 (2007).
"דרך מצותיך חלק שני"
בשנת ה'תרע"ב הודפס בפולטבה ספר בשם "דרך מצותיך חלק שני" בספר זה פירושי מילים בתפילה מהצמח צדק, אך אין הוא חלק מחיבורו של הצמח צדק על טעמי המצוות ואין קשר בין תוכנו לספר דרך מצותיך (האדמו"ר מנחם מנדל שניאורסון העלה השערה בהקדמה שכתב לחלק הראשון, כי שם זה ניתן לספר על ידי המו"ל כדי להקל את השגת הרישיון מהממשלה להדפסת הספר).
צעד גדול קטן
צעד גדול קטן (באנגלית: Small Great Things), הוא רומן מאת הסופרת האמריקאית ג'ודי פיקו משנת 2016. הספר עוסק בנושא הגזע באמריקה, ובמרכזו גיבורת הסיפור, רות ג'פרסון, אחות מיילדת אפרו-אמריקאית. הספר עובד לסרט בכיכובן של ויולה דייוויס וג'וליה רוברטס.
תקציר העלילה
הסיפור הוא על רות ג'פרסון, אחות מיילדת העובדת בבית חולים בקונטיקט. כשהיא מתחילה לטפל בתינוק של זוג פעילי עליונות לבנה, הם דורשים שהיא לא תורשה לגעת בבנם. כשהתינוק מת והיא חברת הצוות היחידה שהייתה בקרבתו, בית החולים בוחר להפוך אותה לשעיר לעזאזל, ובעקבות תלונת ההורים, היא מועמדת לדין באשמת רצח. הסיפור מסופר משלוש נקודות מבט: של רות; של הסנגורית הלבנה שלה, קנדי מקווארי, הסבורה שזה רק יזיק לרות להעלות את נושא הגזע בבית המשפט; ושל טרק, גלוח-הראש אשר שכל את בנו ומבקש לנקום ברות.
ביקורת
הספר זכה הן לשבחי הביקורת, והן לביקורות מעורבות. בביקורתה ב"וושינגטון פוסט", אלנור בראון קראה לספר "הרומן החשוב ביותר שכתבה ג'ודי פיקו. כן, אינטרוספקטיבי, וקולע לכותרות החדשותיות של היום, הוא יאתגר את הקוראים". אך היא גם הרגישה שהספר "ארוך מדי, הולך קצת לאיבוד באמצע, ונוטה למלודרמה". רוקסן גיי כתבה ב"ניו יורק טיימס" שדמותו של טרק הגזען הייתה כתובה היטב, אך דמותה של רות, השחורה, לא הייתה אמינה. "ככל שאנו רואות יותר את רות ואת משפחתה, כך הדימוי שלהם מרגיש כמו 'בינגו של אנשים שחורים' - כאילו פיקו מנסה לכתוב את דרכה לאורך רשימת מכולת שחורה בניסיון להגיד את כל מה שיש להגיד על גזע בספר אחד". היא סברה שהספר הוא "רומן פגום" אך בה בעת הרגישה "נדיבה" כלפי הספר והסופרת, ונתנה "לה קרדיט על זה שניסתה, ושתמכה בכתיבתה עם מחקר קפדני, כוונות טובות ומודעות לכך שהיא עלולה לטעות". היא סיימה את הביקורת שלה באמירה: "הרומן מבולגן, אבל כך גם האקלים הגזעי שלנו".
פטרישה הייסמית'
פטרישה הייסמית' (באנגלית: Patricia Highsmith; 19 בינואר 1921 - 4 בפברואר 1995) הייתה סופרת אמריקאית שנודעה במותחני הפשע שכתבה. רבים מהם עובדו לסרטי קולנוע, שהידועים בהם הם "זרים ברכבת", שעובד לסרט על ידי אלפרד היצ'קוק בשנת 1951, וסדרת ה"ריפליאדה". בשנת 2022 יצא הסרט השווייצרי "לאהוב את הייסמית" ("Loving Highsmith") שמתאר את חייה וכתיבתה.
קורות חיים
הייסמית' נולדה בטקסס בינואר 1921 בשם "מרי פטרישה פלנגמן" (Mary Patricia Plangman) בסמוך לעיר פורט וורת'. היא גדלה בבית סבתה, ולאחר מכן אצל אמה ואביה החורג. שני הוריה היו אמנים.
אמה הביולוגית התגרשה מאביה עוד בהיותה בהריון עם הייסמית'. הייסמית' שנאה את אמה לאחר שנודע לה כי ניסתה להפילה באמצעות שתיית טרפנטין, ואף כתבה סיפור קצר בשם "הטרפנטין", בו היא מתארת ילד צעיר הדוקר את אמו למות.
סבתה של הייסמית' לימדה אותה לקרוא בגיל צעיר, וכבר בגיל 8 החלה לקרוא ספרי פסיכולוגיה ובהם ספרו של קרל מנינגר "המוח האנושי", הדן במחלות נפש (פירומניה וסכיזופרניה).
בשנת 1942 סיימה הייסמית' את לימודיה במכללת ברנרד, בה למדה ספרות אנגלית, כתיבת מחזות וסיפורים קצרים, ועברה לניו יורק, ולאחר מכן למקסיקו, שם התגוררה עד שנת 1948.
לאחר שעברה להתגורר במושבת הסופרים "יאדו" שבסרטוגה ספרינגס במדינת ניו יורק, שכתבה, על פי הצעתו של טרומן קפוטה, את הרומן הראשון שלה, "זרים ברכבת". הספר, שפורסם בשנת 1950, זכה להצלחה מועטה, אולם לאחר שאלפרד היצ'קוק עיבד את הרומן לסרט "זרים ברכבת" בשנת 1951 הפכה הייסמית' להצלחה.
ספרים רבים נוספים שכתבה עובדו לסרטים, ובהם: "The Blunderer" בשנת 1954, "This Sweet Sickness" בשנת 1960, "הכישרון של מר ריפלי" בשנת 1955 ו"המשחק של ריפלי" בשנת 1974.
הייסמית גילתה אהדה רבה להומוסקסואלים ולסביות וברבים מספריה מצויים סאבטקסטים של תמות הומוסקסואליות. בשניים מספריה הדבר מצוין מפורשות: "מחיר המלח" ו"Small g: a Summer Idyll". "מחיר המלח" נודע בסיום האופטימי שלו, והיה הספר ההומוסקסואלי הראשון עם סיום אופטימי. ספר זה פורסם תחת שם העט "קלייר מורגן" (Claire Morgan) בשנת 1953 וזכה להצלחה רבה. ב-2016 זכה הספר לגרסה קולנועית עתירת שבחים בבימויו של טוד היינס.
על פי הביוגרפיה שנכתבה אודותיה, "צל יפה" (Beautiful Shadow), הייסמית' הייתה אלכוהוליסטית, ולא הצליחה לקיים קשרים רומנטיים ארוכי טווח. מכריה חשבו שהיא מיזנתרופית (שונאת אדם), ראו בה אדם רע, ואמרו שהיא מעדיפה חברתן של חיות המחמד שלה על בני אדם. הייסמית' תמכה בעמדות פרו-פלסטיניות, אך בעצת המוציא לאור שלה צמצמה את התבטאויותיה בנושא. יחד עם זאת סירבה כל חייה לכל פנייה לתרגום ספריה לעברית ואלה אינם בנמצא. (למעט תרגום אחד לרומן הלסבי "קרול", שראה אור בעברית רק לאחר מותה של הייסמית).
הייסמית' הייתה ביסקסואלית שניהלה יחסים עם נשים ועם גברים ולא נישאה מעולם. מ-1949 ניהלה מערכת יחסים רומנטית עם הסופר מארק ברנדל ואחריו במשך שנתיים 1959-1961 ניהלה יחסים עם הסופרת מ. אי. קר.
הייסמית' נפטרה מסרטן הדם בשנת 1995 בלוקרנו שבשווייץ, בגיל 74. היא הורישה את כל רכושה למושבת הסופרים יאדו.
סגנון ספרותי
גיבורי ספריה הם לרוב דמויות בעלות פגמים מוסריים וזהות מינית מעורפלת, או דמויות שאין להן כל בעיה לפעול בניגוד לחוק ואף לבצע רצח.
הדמות הספרותית הידועה ביותר שיצרה, טום ריפלי, הוא דמות שנטייתה המינית אינה ברורה, אין לה כל מצפון, וביכולתה לבצע פעולות לא-מוסריות ואף רציחות בלא הנד עפעף.
רומנים
ספרי ילדים:
מדריך כתיבה:
אוספי סיפורים
אוספי סיפורים שפורסמו לאחר מותה של הייסמית':
ליעד אגמון
ליעד אגמון (נולד ב-11 במרץ 1977) הוא יזם, איש עסקים, משקיע, נואם ואיש היי-טק ישראלי. אגמון הוא המייסד של חברת הטכנולוגיה דיינמיק יילד, אשר מפתחת פלטפורמה שמסייעת למשווקים להגדיל את הכנסותיהם על ידי התאמה אוטומטית של תוכן אתר האינטרנט ללקוחות. החברה נמכרה בשנת 2019 למקדונלד'ס, באקזיט של כ-300 מיליון דולר.
ביוגרפיה
ליעד אגמון נולד בקליפורניה ארצות הברית לזוג הורים אקדמאים. בגיל 4 עלה לישראל עם הוריו. הם התגוררו ברמת אילן, בה גדל ולמד.
למד בבית ספר בתיכון בינלאומי באיטליה, United World Colleges.
אגמון שירת בצבא בחיל המודיעין. בוגר תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב במסלול ללימודי קולנוע ומדעי המחשב בהצטיינות. בזמן לימודיו השתלב בתעשיית הקולנוע, ועבד כעוזר במאי ראשון בסרטו המצליח של אבי נשר "סוף העולם שמאלה".
כשסיים את לימודיו, הקים אגמון את חברת הסטארטאפ הראשונה שלו "Onigma" בדצמבר 2004 יחד עם ישי גרין ואמיר שדה. החברה גייסה כ-3 מיליון דולר ממשקיעים פרטיים וקרנות השקעה ביניהן Proxima ventures ו-On Demand Partners.
החברה נמכרה באוקטובר 2006 לענקית אבטחת המידע "מקאפי" בסכום של כ-20 מיליון דולר.
כשחזר לישראל, אגמון הצטרף לקרן ההשקעות Bessemer, ועבד בה כיזם הבית אשר חיפש אחר חברות סטארטאפ ישראליות מעניינות להשקעה עבור הקרן. בין לבין החל ליעד ללמד קורס יזמות בתוכנית "זל", תוכנית היזמים של המרכז הבין תחומי. בנוסף, ליעד מלמד מאז ועד היום בתואר השני במנהל עסקים של אוניברסיטת ת"א קורס יזמות עסקית.
בשנת 2012 הקים אגמון את חברת הסטארטאפ השלישית שלו "Dynamic Yield" יחד עם עמרי מנדלביץ', אשר גייסה הון ראשוני מקרנות ההון סיכון Innovation Endeavors של אריק שמידט, Bessemer, Marker, מה- New York Times ומגופי השקעה נוספים. במרץ 2019 פורסם כי החברה נמכרה למקדונלד'ס ומוערכת כ-300 מיליון דולר.
חיים אישיים
אגמון מתגורר בתל אביב. נשוי למנחת הטלוויזיה שי-לי שינדלר ולהם שלושה ילדים.
תיכון שש-שנתי עין-גדי
תיכון שש-שנתי עין-גדי (קרוי גם: בית ספר שש-שנתי לחינוך סביבתי עין גדי, בית ספר תיכון עין גדי) הוא בית ספר תיכון מקיף (ממלכתי על יסודי), שש שנתי (כיתות ז'-י"ב) המשותף ליישובי ים המלח, ממוקם בקיבוץ עין גדי מחנך ומלמד את כל ילדי האזור וכן קולט לשורותיו, במסגרת פנימייתית, תלמידים מרחבי הארץ.
כללי
בית הספר נוסד בשנת 1977. בית הספר השש-שנתי שוכן לאורך חופו של ים המלח בקיבוץ עין-גדי. אוכלוסיית התלמידים מורכבת מילדי המועצות: מועצה אזורית תמר, מועצה אזורית מגילות ותלמידי הפנימייה, הכוללת גם את תלמידי נעל"ה (נוער עולה לפני הורים) מ-9 מדינות.
בבית הספר 15 כיתות מהן 4 כיתות חינוך מיוחד. כל התלמידים לומדים לבגרות במסלולים שונים.
בין מגמות התיכון: אומנות פלסטית ותקשורת (רדיו/קולנוע), פיזיקה.
בית הספר מצוי תחת הפיקוח של האגף לחינוך התיישבותי במשרד החינוך.
בשנת 2016 היו בבית הספר 201 תלמידים (17.2 בכיתה). אחוז הזכאים לבחינות בגרות עמד על 94.7%. אחוז המצטיינים עמד על 5.3%.
הסעות לבית הספר
קיימת הסעה קבועה לבית הספר (וממנו) מהיישובים הבאים: ישובי מגילות - ורד יריחו, בית הערבה, קדם ערבה, אלמוג, קליה, מצפה שלם, היישוב ענתות, ישובי הכיכר (כיכר סדום והמועצה האזורית תמר) - נווה זוהר, נאות הכיכר, עין חצבה, עין תמר.
החינוך הרע של קמרון פוסט
החינוך הרע של קמרון פוסט (באנגלית: The Miseducation of Cameron Post) הוא סרט דרמה בריטי-אמריקאי משנת 2018 בבימויה של דזירה אח'וואן על פי תסריט שנכתב על ידי אח'וואן וססיליה פרוגיאלה, המבוסס על רומן משנת 2012 מאת אמילי מ' דנפורת'. בסרט מככבים קלואי גרייס מורץ, ג'ון גלאגר ג'וניור, סאשה ליין, פורסט גודלאק, מרין אירלנד, אוון קמפבל, קרי באטלר, קווין שפרד, אמילי סקגס, מלאני ארליך וג'ניפר אילי. מורץ מגלמת נערה לסבית שנשלחת למרכז לטיפולי המרה.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-22 בינואר 2018. בארצות הברית הסרט הופץ ב-3 באוגוסט 2018 על ידי FilmRise. בממלכה המאוחדת הסרט הופץ ב-7 בספטמבר 2018 על ידי Vertigo Releasing. הסרט זכה לביקורות חיוביות והכניס למעלה מ-1.4 מיליון דולר ברחבי העולם.
תקציר העלילה
בארצות הברית של 1993, נערה בשם קמרון פוסט (קלואי גרייס מורץ) מנהלת מערכת יחסים רומנטית לסבית סודית עם חברתה, קולי טיילור (קווין שפרד). כאשר סודה נחשף, דודתה של קמרון, רות (קרי באטלר), נוצרייה אדוקה, שולחת אותה אל "הבטחת האלוהים", מרכז לטיפולי המרה עבור בני נוער. המרכז מנוהל על ידי ד"ר לידיה מארש הקפדנית (ג'ניפר אילי) ואחיה, הכומר ריק (ג'ון גלאגר ג'וניור), שטוען שהשיטות של אחותו ריפאו אותו מהומוסקסואליות אחרי ששני חברים מהכנסייה שלו "חילצו" אותו מגיי בר. שותפתה לחדר של קמרון, ארין (אמילי סקגס), מדחיקה את ההומוסקסואליות שלה ומאמינה בתוכנית המקום.
קמרון מתיידדת עם שניים מהתלמידים במרכז - ג'יין פונדה (סאשה ליין), שגדלה בקומונה היפית, ואדם אדום הנשר (פורסט גודלאק), אינדיאני Two-spirit שאביו התנצר. שלושת בני הנוער נקשרים זה לזה על רקע מרדנותם וספקנותם באשר לתכלית המרכז.
במהלך טיפול קבוצתי, קמרון מודה כי היא חושבת שקולי היא "מושלמת" וד"ר מארש מסבירה לה שהומוסקסואליות שלה נובעת מדחף לא נכון שלה להיות כמו קולי. קמרון מתקשרת בחשאי לקולי ומתנצלת על איך שהתגלגלו הדברים, וקולי אומרת לה שהיא שלחה לה מכתב, אבל השיחה נקטעת. בסופו של דבר, המכתב מגיע לידי קמרון, שמגלה בו שקולי מאשימה אותה שפיתתה אותה לחטא. ג'יין קוראת את המכתב ואחר כך קורעת אותו. קמרון מתקשרת אל דודתה שתבוא לקחת אותה הביתה, אך היא מסרבת.
קמרון מנסה להסתגל טוב יותר לחיים במרכז, באמצעות פעילות גופנית יחד עם ארין. לילה אחד, כאשר לקמרון יש חלום מיני, ארין מעירה אותה והשתיים מקיימות יחסי מין, אולם מיד לאחר מכן ארין חשה בושה ומתחננת בפני קמרון שלא תספר לאף אחד.
תלמיד אחר במרכז, מארק (אוון קמפבל), אשר ציפה לחזור הביתה בקרוב, מקבל מכתב מאביו שטוען כי הוא עדיין נשי מדי. בטיפול הקבוצתי, מארק נשבר ומתחיל להתנהג בצורה לא יציבה, עד אשר ד"ר מארש משתלטת עליו. באותו הלילה, קמרון מגלה כמויות גדולות של דם באחד מתאי השירותים.
למחרת בבוקר, ד"ר מארש והכומר ריק קוראים לכולם לפגישה, ומודיעים להם שמארק נפצע קשה במהלך הלילה, מצבו יציב והוא בבית חולים, אך סירבו לפרט מעבר לכך. כאשר שניים מהתלמידים משבשים את הפגישה, ריק שולח את הילדים לחדריהם, ומודיע על קיומן של פגישות אישיות. בשיחה עם קמרון, ריק מספר לה שמארק פצע את עצמו, וחייו ניצלו בזכות אדם. קמרון מתעמתת עם ריק, ומטיחה בו שהוא וד"ר מארש לא יודעים מה הם עושים, וריק פורץ בבכי.
כאשר עובד סוציאלי מגיע למרכז, לחקור את נסיבות פציעתו של מארק, קמרון טוענת שהתלמידים במקום עוברים התעללות נפשית, אך הוא לא מקבל את טענתה. קמרון, ג'יין ואדם מחליטים לברוח מהמרכז, ומעמידים פנים שהם יוצאים לטיול רגלי. השלושה הולכים ברגל אל כביש ראשי סמוך, ועולים על טרמפ לכיוון קנדה.
הפקה
בחודש נובמבר 2016 פורסם כי קלואי גרייס מורץ, סאשה ליין, ג'ון גלאגר ג'וניור, פורסט גודלאק וג'ניפר אילי לוהקו לסרט, עם דזירה אח'וואן כבמאית, על פי תסריט מאת ססיליה פרוגיאלה.
מייקל ב' קלארק, אלכס טרטלטוב, ג'ונתן מונטפארה ופרוגיאלה שימשו כמפיקים עם אח'וואן ואוליבייה קמפפר כמפיקים בפועל, תחת חברות ההפקה שלהן - Beachside ו-Parkville Pictures.
צילומי הסרט החלו בנובמבר 2016, במדינת ניו יורק.
הפצה
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-22 בינואר 2018, שם זכה בפרס חבר השופטים האמריקאי לדרמה אמריקאית, הכבוד הגבוה ביותר של הפסטיבל. זמן קצר לאחר מכן, FilmRise ו-Vertigo Releasing רכשו את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית ובממלכה המאוחדת, בהתאמה. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-22 באפריל 2018.
במקור, הסרט אמור היה להיות מופץ בארצות הברית ב-10 באוגוסט 2018, בפסטיבל קליידוסקופ שבארקנסו, אולם מועד זה הוקדם בשבוע, ל-3 באוגוסט 2018. בממלכה המאוחדת הסרט תוכנן בתחילה להיות מופץ ב-31 באוגוסט 2018, אך המועד נדח ל-7 בספטמבר 2018.
תגובות וביקורות
הסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע. על פי אתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט דירוג של 87% המבוסס על 170 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 7.46 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי מדובר בסרט התבגרות בעל "שנינות, חמלה ונדיבות". על פי האתר Metacritic, לסרט ציון של 69 מתוך 100, המבוסס על ביקורות מ-36 מבקרים, מה שמעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
שלמה רוזן
שלמה רוזן (21 ביוני 1905 – 7 בדצמבר 1985) היה פוליטיקאי ופעיל ציבור ישראלי, חבר הכנסת מטעם מפ"ם והמערך ושר בממשלות ישראל.
ביוגרפיה
רוזן נולד בעיר מורבסקה אוסטרובה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה) ב-21 ביוני 1905. למד בבית ספר תיכון. עלה לארץ ישראל ב-1926. ב-1927 הצטרף לקיבוץ שריד ובו חי עד מותו. בין השנים 1933–1935 היה בשליחות מטעם תנועת השומר הצעיר בעיר הולדתו. מילא תפקידים שונים בקיבוץ הארצי בתחומי הכלכלה וההתיישבות. כיהן כמזכיר הקיבוץ הארצי והיה פעיל בתנועת "תכלת-לבן".
נבחר לכנסת ב-1965, לכנסת השישית מטעם מפ"ם. כיהן כיושב ראש ועדת השירותים הציבוריים והיה חבר בוועדת הכלכלה. הצטרף יחד עם סיעתו למערך. נבחר בשנית לכנסת ב-1969 לכנסת השביעית מטעם המערך. היה חבר ועדת הכספים וסגן יושב ראש הכנסת. ב-20 בנובמבר 1972 מונה לסגן השר לקליטת עלייה בממשלת ישראל החמש עשרה. על אף שלא נבחר לכנסת השמינית ב-1973, מונה לשר לקליטת עלייה בממשלת ישראל השש עשרה ובממשלת ישראל השבע עשרה. ב-16 בינואר 1977 מונה לשר השיכון במקום אברהם עופר.
פתיחה ספרדית
הפתיחה הספרדית היא פתיחה המראה בפשטות את המאבק על המרכז והיא אחת מהפתיחות הנפוצות ביותר, גם אצל שחמטאים מתחילים וגם אצל רבי-אמנים מנוסים. הפתיחה בעלת מספר רב של וריאציות.
היסטוריה
הפתיחה נקראת על שמו של הנזיר הספרדי רוי לופס דה סגורה, שניתח אותה בספרו "ספר השחמט" (Libro del Ajedrez) בשנת 1561. במדינות רבות, הפתיחה נפוצה יותר בשם "הפתיחה הספרדית", על שם מוצאו. למרות שמה, היא הוזכרה אף לפני כן ביחד עם פתיחות נוספות בכתב-יד שנכתב באוניברסיטת גטינגן שבגרמניה ומתוארך לשנת 1490. הפתיחה נעשתה פופולרית מאמצע המאה התשע עשרה כאשר הוצגה על ידי קארל יאניש שגילה מחדש את הפוטנציאל ההתקפי הטמון בה, ושחקנים רבים משחקים בה, גם כאשר הם בצד הלבן, וגם באופן דומה כשהם בצד השחור.
וריאציות עיקריות
מכאן מתפצלת הפתיחה לנוסחים רבים, כאשר כמעט לכל מהלך ישנן אופציות תגובה אלטרנטיביות שנחקרו לעומקן. לרוב מחלקים את ההמשך לשתי קבוצות של וריאציות עיקריות: הקבוצה השנייה כוללת וריאציות יותר ישנות ופשוטות, ולכן רוב השחקנים נוטים להגיב דווקא בקווים המנחים של הגנת מורפי.
השחור מגיב ב-3...א6
הלבן עונה בהגנת מורפי, הנקראת על שמו של פול מורפי. הווריאציות העיקריות הן:
וריאציית ההחלפה
4. לבן- ר:ג6, שחור- ד:ג6. אם השחור היה משחק 4... ב:ג6 הלבן היה מגיב 5. פ:ה5 והשחור היה מפסיד רגלי. אם השחור ישחק 4... ד:ג6 והלבן מגיב 5.פ:ה5 השחור היה מגיב 5. מה-ד4 ועכשיו השחור משיג את הרגלי שהלך במהלך הקודם. הלבן עכשיו ישחק בדרך כלל 5. o-o או 5. ד4.
הגנת שטייניץ מושהית
4.רא4, ד6 זוהי הגנת שטייניץ המושהית. הגנה זו נחשבת פסיבית וכמעט ולא משוחקת במשחקים מודרניים.
5.ג3, רד7
6.ד4, ז6 (אפשרי גם 6. ...פזה7 7.רה3, פז6 אולם לאחר 8.ח4! יש לשחור בעיות)
7. 0-0, רז7
ספרדית פתוחה
5. 0-0 פ:ה4
6.ד4, ב5
7.רב-3, ד5
8.ד:ה5, רה6
9. ...רג5
9. ...רג5
11.ר:ה6, מה:ד1
12.צ:ד1, ו:ה6
13.פז5, 0-0
14.פ:ה4, רב6
15.מו1, פ:ה5
16.מה2, פז4
17.ו3, פו6 לשחור יש חולשה אחת בלבד (הרגלי הבודד ב-ה6) ויש לו סיכוי הגנה סבירים בהחלט.
9. ...רה7
9. ...רה7
10.ג3, פג5
11.רג2, רז4
12.צה1, 0-0
13.פב-3, פה4
14.רו4, ו6
15.ה:ו6, פ:ו6
16.מהד3, מהד7
17.פז5!, ח6
18.פח7, צו7
19.פ:ו6, צ:ו6
20.מהח7+, מו7
21.רז3! ועמדת השחור נראית די שבירה.
9. ...פג5
זהו המסע העקרוני ביותר בעמדה. 9. ...פג5
10.ג3, ד4
11.ר:ה6, (פז5!? מסוכן יחסית) פ:ה6
12.ג:ד4, פג:ד4
13.א4!?, רה7
14.פ:ד4, פ:ד4
15.פה4, 0-0
16.א:ב-5, א:ב5
17.רה3, מהג8
18.מהד5!? עם עמדה לא ברורה.
ספרדית סגורה
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רב5 א6 4. רא4 פו6 5. 0-0 ב5 6. רב3 רה7. עד כאן ההגנה הסגורה. מכאן, גם לשחור וגם ללבן קיימים מספר המשכים אפשריים. הנוסח הראשי: 7. צה1 (מגן על רגלי ב-ה4) ד6. במקום 7. ... ד6 שחור יכול להחליף בסדר המסעים לשחק קודם 7. ... 0-0, כאשר הוא שומר לעצמו את האופציה לשחק ד5 בעתיד (התקפת מארשל). 8. ג3 (מכין את המסע ד4) 0-0. 9. ח3 עתה לשחור מספר אפשרויות:
וריאנט קרפוב
9. ...פד7 זהו הרעיון של אלוף העולם לשעבר אנטולי קרפוב.
10.ד4 ולשחור בחירה בין שני וריאנטים:
10. ...פב6
מסע ששוחק על ידי בוריסלאב איבקוב, בוריס ספאסקי ומיכאל אדמס. 10. ...פב6
11.פבד2, רו6
12.פו1, צה8
13.פ1ח2!, ה:ד4
14.ג:ד4, פא5
15.רג2, ג5
16.ב-3, פג6
17.רב2 כליו של הלבן ערוכים היטב וכל הוריאנטים נותנים לו יתרון קטן.
10. ...רו6
המסע המרכזי בווריאנט קרפוב. 10. ...רו6
11.א4!, רב7 ( קיימות גם אפשרויות אחרות אך זה המסע הפופולרי ביותר בעמדה זו)
12.פא3, (זוהי המלצתו של קספרוב) ה:ד4
13.ג:ד4, צה8
14.רו4, פא5
15.רג2, ב4
16.פב-1, ג5
17.פבד2, מהג7 ולשחור רוב באגף המלכה (אם כי יש סכנות טקטיות שנובעות משליטתו של לבן במרכז).
וריאנט זייצב
וריאנט שנחשב חד ומסוכן מאוד. 9. ...רב7
10.ד4, צה8
11.פבד2, רו8
12.א4, ח6
13.רג2, ה:ד4
14.ג:ד4, פב4
15.רב-1, ג5! זוהי התוכנית המרכזית של שחור- לנצל את רוב הרגלים באגף המלכה.
16.ד5, פד7
17.צא3, ו5 זהו היום הקו המרכזי של הזייצב (הוא החליף את 17. ...ג4).
וריאנט צ'יגורין
נחשב עד שנות ה-70 של המאה ה-20 כתגובה הטובה ביותר של שחור, אך גם כיום משוחק רבות.
9 ... פא5
10. רג2 ג5
12. פבד2 ג:ד4
13. ג:ד4 רב7
14. ד5 צאג8
16. פב3 וללבן יתרון קטן.
וריאנט ברייאר
זהו הווריאנט המרכזי ביותר בפתיחה הספרדית כולה. 9. ...פב8 הרעיון הבסיסי שמאחורי הברייאר הוא להעביר את הפרש ל-ד7 ואחר כך לשחק צה8 ו-רו8 החסרון של תוכנית זו הוא שהיא איטית. 9. ...פב8
ג'ון מקנה
ג'ון מקנה (באנגלית: John McKenna; 3 בינואר 1855 – 22 במרץ 1936) היה איש עסקים ושחקן רוגבי אירי. מקנה היה ידידו של ג'ון הולדינג ויחד עמו היה ממקימי מועדון הכדורגל ליברפול.
פתיחה ספרדית
וריאנט ברייאר
10.ד4, פבד7
גלגל שיניים
גלגל שיניים הוא גלגל אשר בהיקפו מסודרות שיניים במרחקים שווים אחת מן השנייה, אשר נועד להעביר מומנט (שילוב של כוח ותנועה) לגלגל שיניים נוסף או לכל רכיב משונן אחר. שיני הגלגל מעוצבות כך שמידת החיכוך, הרטט והרעש יהיו מינימליים, בעוד שהעברת הכוח תהיה מקסימלית. בצמד גלגלי שיניים, כאשר גלגל אחד מסתובב לכיוון מסוים, הגלגל השני מסתובב בכיוון ההפוך.
פתיחה ספרדית
וריאנט ברייאר
11.פבד2, רב7 (אסור להחליף סדר מסעים- צה8?? 12.ר:ו7!, מ:ו7 13.פז5+ מז8 24.פה6 והשחור אבוד!)
גלגל שיניים
מערכת גלגלי שיניים, שנקראת גם תמסורת, כוללת פעמים רבות גלגלי שיניים בגדלים שונים.
ג'ון מקנה
קריירה
מקנה השתמש בקשריו מחוץ לאנגליה והביא שחקנים רבים מגלאזגו, בהם דאנקן מק'קלין, ג'יימס מק'ברייד, מלקולם מק'וין, יו מק'קווין, מאט מק'ווין, ג'ון מק'קארטני, ביל מק'אואן וג'ו מק'קיו. הרכבה הראשון של הקבוצה לא כלל שחקנים אנגלים כלל, וכונה קבוצת "המק'ים".
גלגל שיניים
מומנט בגלגל שיניים אחד יכול להפוך למומנט גדול יותר בגלגל שיניים אחר שיהיה אטי יותר או למומנט יותר קטן בגלגל שיניים אשר מהירותו תהיה גדולה יותר. מערכת כזו מצויה בתיבת הילוכים של מכונית. מערכת זו אינה יכולה להגביר את כמות האנרגיה, שכן אינה מגבר, להפך, אנרגיה הולכת לאיבוד במערכת בעקבות חיכוך. מטרת התמסורת היא להעביר באמצעות גלגלי השיניים תנועה מהמקום שבו היא נוצרת (מנוע או כלי היגוי) אל המקום שבו היא נחוצה.
פתיחה ספרדית
וריאנט ברייאר
13.פו1, רו8
גלגל שיניים
צמדים של גלגלי שיניים סובלים מרמות חופש (backlash) - טעויות הנוצרות ברגע שגלגל שיניים משנה את כיוונו. נניח שבעת תנועה באחד הכיוונים, חלקה הקדמי של שן הגלגל המניע דוחפת את חלקה האחורי של שן הגלגל המונע. כאשר התמסורת משנה את כיוונה, הצד האחורי של שן הגלגל המניע הוא זה שדוחף את הצד הקדמי של שן הגלגל המונע. כתוצאה מכך קיים רגע מסוים בעת שינוי הכיוון שבו לא פועל כוח על הגלגל המונע. משמעות הדבר היא שברגע מסוים, קיימת תנועה שנכנסת למערכת ואין תנועה שיוצאת ממנה. תכנון נכון של מערכת גלגלי התמסורת יכול למזער את הנזק שנגרם מזה.יש סוגים רבים של גלגלי שיניים.
פתיחה ספרדית
וריאנט ברייאר
14.פז3, ז6
15.א4, ג5
גלגל שיניים
גלגלי שיניים שונים
ִ
פתיחה ספרדית
וריאנט ברייאר
16.ד5, ג4
ג'ון מקנה
קריירה
מכיוון שליברפול טרם מינתה מאמן רשמי בתחילת דרכה, לקחו מקנה וויליאם א. בארקלי את מושכות האימון. מתוקף תפקידו כמזכיר המועדון, היה מקנה זה שהעביר מסר טלגרף להנהלת ליגת הכדורגל באנגליה והגיש בשם ליברפול בקשה להצטרפות לליגה, אשר נענתה בחיוב. משחקה הראשון של ליברפול במסגרת הליגה האנגלית נערך מול מידלסברו איירונפוליס ב-2 בספטמבר 1893, בו ניצחה ליברפול 0-2.
פתיחה ספרדית
וריאנט ברייאר
17.רז5 שני הצדדים השלימו את התוכניות שלהם אולם התקפת הלבן באגף המלך כנראה מהירה יותר מהתקפת השחור באגף המלכה.
התקפת מרשל
7. צה1 0-0 8.ג3 ד5. שחור מקריב רגלי על מנת לפתוח את המרכז ולקבל יוזמה. 9. ה:ד5 פ:ד5 10. פ:ה5 פ:ה5 11. צ:ה5 ג6 12. ד4 רד6 13. צה1 מהח4 14. ז3 מהח3. מכאן שחור מקבל יוזמה להתקפה תמורה הרגלי שהוא הקריב. שחור מאיים לשחק רז4 ומאוחר יותר רו3 ולאיים מט בז2. לבן נמנע מכך לרוב על ידי 15. רה3 רז4 16. מהד3 רו3 17. מהו1.
הגנת שטייניץ הישנה
3...ד6 - תגובה זו של השחור אינה המהלך הטוב ביותר שלו, ולרוב משוחקת בידי שחקנים שחושבים שהרגלי ה5 שלהם מותקף על ידי פו3. נקראת הגנת שטייניץ הישנה, (ECO C62) על שמו של אלוף העולם הראשון וילהלם שטייניץ, ולמרות שהיא שוחקה על ידו ועל ידי רבי-אמן בכירים נוספים, כגון עמנואל לסקר וחוסה ראול קפבלנקה היא בקושי משוחקת כיום, ובמקומה עדיף לשחור להגיב בהגנת שטייניץ מעוכבת. הלבן לרוב יגיב 4. ד4. השחור ימצא את עצמו בעמדה סולידית אך סגורה ומכווצת, ויעדיף להגיב 4...רד7, כאשר ללבן עדיף לפתח כעת את הפרש שלו 5. פג3 מאשר להמשיך להקדים את הרגלי ד4. לאחר מכן, ייתכן והוא ירצה לנסות להמשיך לשחק במלכודת טאראש, הנקראת על שמו של זיגברט טאראש, ולהכריח את השחור לוותר על המרכז באמצעות 5... פו6 6. 0-0 רה7 7. צה1. כאן אם השחור יגיב בהצרחה שנראית כתגובה טבעית, 7... 0-0? הלבן יהיה ביתרון משמעותי עם שליטה על המרכז עם 8.ר:ג6 ר:ג6 9. ד:ה5 ד:ה5 10. מה:ד8 צא:ד8 11. פ:ה5 וללבן יש יתרון.
הגנה קלאסית
3. רג5 - מהלך נוסף שנפוץ ברמות הנמוכות ונקרא הגנה קלאסית או הגנת קורדל על שמו של אוסקר קורדל, שחמטאי ועורך גרמני מהמאה התשע עשרה (ECO C64). ככל הנראה זו התגובה הישנה ביותר לפתיחה הספרדית, ומכאן נובע שמה - ההגנה הקלאסית. ללבן מומלץ להגיב 4. ג3 (במטרה להזיז לאחר מכן 5. ד4). לשחור עדיף להמשיך בצורה סולידית עם 4...פו6 ומוביל להמשך אפשרי 5. 0-0 0-0 6. ד4 רב6! הנקרא וריאציה בנלוקסית על שם איחוד המדינות בנלוקס. (לאחר 5. 0-0 לא מומלץ לשחור להגיב 5...פ:ה4 כי הלבן יגיב 6. מהה2 ומכאן 6...ד5 7. ד3 פו6 8. פ:ה5 והלבן בעמדה מובילה). בנוסף השחור יוכל להגיב גם בגמביט קורדל 4...ו5 (מוביל לעמדה מסובכת מעט) וללבן עדיף לדחות את הגמביט ולהגיב 5.ד4, ולא 5.פ:ה5 (בתקווה ל-5...פ:ה5 6.ד4 והחלפת כלים אך שחור יענה 5...מהה7! ויתרון לשחור), וגם כי לאחר קבלת הגמביט 5. ה:ו5 יבוא 5...ד6 והשחור מאיים עם הרץ על ו5 ומשיג שוויון בקלות. גם בווריאציה הבנלוקסית וגם בגמביט קורדל יש ככל הנראה יתרון קל ללבן, ולכן ההגנה הקלאסית אינה מומלצת כל כך לשחור.
הגנה ברלינאית
הגנה ברלינאית היא אחת מהתגובות הסולידיות ביותר כנגד הספרדית. בתחילת שנות ה-2000 היא הייתה פופולרית מאוד ( היא שוחקה בין השאר על ידי אלוף העולם ולדימיר קראמניק ורב האמן אלכסנדר שירוב). הרעיון הבסיסי הוא לשחק 3. ...פו6. וריאנט זה מוביל ברוב המקרים לסיומים עדינים בהם יש ללבן יתרון קטנטן.
4. 0-0, פ:ה4
5.ד4! כאן יש לשחור בחירה בין שתי תוכניות:
5. ...רה7
5. ...רה7
6. מהה2, פד6
7.ר:ג6, ב:ג6
8.ד:ה5, פב7
10. צה1, פג5
11.רה3 וללבן יתרון בסיום.
5. ...פד6
5. ...פד6
6.ר:ג6, ד:ג6
7.ד:ה5, פו5 (אפשרי אם כי מסוכן 7. ...פה4!?)
8.מה:ד8+, מ:ד8
9.פג3 בעמדה זו יש לשחור אפשרויות רבות אולם בסופו של דבר זה כנראה סיום מעט נחות לשחור.
מלכודת בפתיחה הספרדית
בין המלכודות הרבות האורבות לחובבי פתיחה זו מצטיינת בוותק ובפופולריות המלכודת שזכתה לכינוי "תיבת נוח". אלפי חובבים נופלים עד היום במלכודת זו. פשוט יותר 7. ד: ה5 לחיסול סכנה כלשהי השחור זוכה ליתרון ברגלי. ואסור ללבן להכות את הרגלי למשל: 9. מה: ד4?, ג5 ועל כל נסיגה של המלכה יבוא 10....ג4.(לכידת הרץ)
גלגל שיניים
מחגר משונן (ראצ'ט)
מחגר משונן, מוכר גם כ"ראצ'ט" הוא התקן מכני המאפשר לגלגל השיניים להסתובב בכיוון אחד בלבד.
מנגנון זה מורכב מגלגל שיניים ולשונית, ובמקרים רבים גם קפיץ המצמיד את הלשונית אל הגלגל. בין גלגל השיניים ללשונית ישנה זווית המאפשרת ללשונית לנוע במקרה של תנועה לכיוון אחד או להינעץ בין השיניים ולמנוע את תנועתן במקרה של סיבוב לצד השני. ישנם ראצ'טים המאפשרים לברור את כיוון הסיבוב. למשל, מברגים עם ראצ'ט מאפשרים לבחור את כיוון הנעילה – פתיחה, סגירה או נעילה מלאה.
הראצ'ט משמש במגוון תחומים: כלי עבודה - מברגים ומפתחות ברגים; מנופי הרמה ידניים, כננות ורצועות קשירה ; דלתות מסתובבות וכן באופניים.
קישורים חיצוניים
Зубчаста передача
זליקוביץ'
זליקוביץ' או זליקוביץ (גרמנית: Zelikovitch או Zelikovich, יידיש: זעליקאָוויטש, אנגלית: Zelikowitz, פולנית: Zelikowicz), הוא שם משפחה גרמני-אירופאי וכן שם יהודי-אשכנזי נפוץ. זליקוביץ' הוא נגזרת של השם האישי זליג, שהוא התרגום הגרמני לשם העברי-מקראי של הגבר "אשר" (שמח, מאושר, עליז או מבורך בעברית תנכ"ית). הסיומת הרוסית אוביץ'\ וביץ'\ ביץ' מעידה על בן ומשמעה "הבן של", זאת אומרת שזליקוביץ' משמעו הבן של אשר.
הנס-יירגן פון ארנים
הנס-יירגן פון ארנים (בגרמנית: Hans-Jürgen Theodor von Arnim; 4 באפריל 1889 – 1 בספטמבר 1962) היה קצין בדרגת גנרל-אוברסט בוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
פון ארנים נולד ב-4 באפריל 1889 בארנסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, למשפחת אצולה ותיקה מברנדנבורג. אביו הנס פון ארנים, היה גנרל מיור בצבא הפרוסי. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים של המשמר ה-4. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר פון ארנים לרגימנט המילואים ה-93 בחזית המערבית, וכבר בסוף באוגוסט 1914 נפצע בקרבות. לאחר החלמתו חזר לרגימנט, ועד סוף השנה כבר זכה בעיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. ב-27 בינואר 1915 קודם לדרגת אובר לוטננט, ובקיץ 1916 נפצע שוב, אך לאחר החלמתו חזר לחזית, ושירת בדיוויזיית המשמר ה-4, וב-27 בינואר 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון ארנים ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1926 מונה לתפקיד מטה בדיוויזיה ה-7 של הרייכסווהר (הבווארית), ובשנת 1928 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1932 הועלה פון ארנים לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-2 (הפרוסי). בשנת 1934 מונה למפקד אגד התותחנים ה-6, וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-68, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור.
מלחמת העולם השנייה
ב-8 בספטמבר 1939 מונה פון ארנים למפקד הדיוויזיה ה-52, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה. ב-1 בדצמבר 1939 הועלה פון ארנים לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12. ב-5 באוקטובר 1940 מונה פון ארנים למפקד הדיוויזיה ה-27, שהפכה תחת פיקודו ב-1 בנובמבר 1940 לדיוויזיית הפאנצר ה-17. במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הדיוויזיה שבפיקודו שהייתה חלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת קבוצת הפאנצר השנייה, אך ב-28 ביוני 1941 נפצע בקרבות. לאחר החלמתו קיבל פון ארנים ב-4 בספטמבר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בספטמבר 1941 חזר לפקד על דיוויזיית הפאנצר ה-17, ולחם עימה בקרב על מוסקבה, כחלק מהקורפוס הממונע ה-41, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-35 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-11 בנובמבר 1941 מונה פון ארנים למפקד הקורפוס הממונע ה-39, שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-17 בדצמבר 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-9 ביולי 1942 הוסב הקורפוס ה-39 לקורפוס פאנצר, והועבר תחת פיקוד הארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-3 בדצמבר 1942 הועלה פון ארנים לדרגת גנרל-אוברסט, ומונה למפקד ארמיית הפאנצר החמישית בתוניסיה. ב-28 בפברואר 1943 מונה למפקד קבוצת ארמיות אפריקה, ופיקד עליה עד לכניעת כוחות הציר בצפון אפריקה, ב-13 במאי 1943.
לאחר נפילתו בשבי רצה פון ארנים להיפגש עם אייזנהאואר, אך הלה סירב, ושלח במקומו את גנרל קנת' אנדרסון הבריטי.
לאחר המלחמה
פון ארנים שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר פון ארנים בבאד וילדונגן עד למותו ב-1 בספטמבר 1962.
זולנדר
זולנדר (באנגלית: Zoolander) הוא סרט קומדיה אמריקני משנת 2001 בכיכובו ובימויו של בן סטילר, העוסק בעולם הדוגמנות הגברי.
בתפקידי אורח השתתפו בסרט דונלד טראמפ והזמר דייוויד בואי.
עלילה
דרק זולנדר (בן סטילר) הוא דוגמן הנמצא בפסגת עולם הדוגמנות. לאחר מספר שנים בהן קטף את פרס דוגמן השנה, הוא מפסיד את התואר ליריבו הנזל (אוון וילסון) ואורו מועם עוד יותר בעקבות כתבה של מתילדה ג'פריז (כריסטין טיילור) שחשפה את טיפשותו. לאחר ששלושת שותפיו לדירה - דוגמנים כמותו, נהרגים בשריפה ב"תאונת תחנת דלק חריגה", חוזר זולנדר לבית אביו (ג'ון וויט), שם הוא ואחיו (וינס ווהן) עוסקים בכריית פחם. משפחתו אינה שמחה לקראתו ולמרות שהוא עושה מאמצים להשתלב בנוף המקומי הם דוחים אותו ואביו אף אומר לו: "מזל שאמך אינה בחיים כדי לראות את בנה מחופש לבת ים".
בינתיים, מעצב העל ג'אקובים מוגאטו (ויל פרל) שעלה לגדולה כשהמציא את עניבת הקלידים, מתכנן להתנקש בראש ממשלת מלזיה מכיוון שאסר על העסקת ילדים במפעלי טקסטיל. לשם כך, הוא מבקש מסוכן הדוגמנים מורי בולסטין (ג'רי סטילר) למצוא לו דוגמן טיפש שיהיה קל לערוך לו שטיפת מוח כדי לגרום לו לבצע את המשימה. מורי יוצר קשר עם דרק, שחוזר כדי להשתתף בקמפיין "זרוקים" של מוגאטו. זולנדר נשלח לספא, שם עובר שטיפת מוח על ידי קטינקה (מילה יובוביץ) ומתוכנת להפוך למכונה רצחנית כאשר הוא שומע את השיר רילקס (Relax) של להקת פרנקי הולך להוליווד. זולנדר חוזר לביתו ומתילדה מגלה לו כי הוא נעלם לשבוע, בעוד שהוא בטוח כי נעדר שעות ספורות בלבד.
זולנדר הולך למסיבה, שם הוא פוגש בהנזל ומזמין אותו ל"דו-קרב הליכות" - תחרות דוגמנות בה כל מתחרה צריך לחקות את המתחרה הקודם ולהוסיף מהלך. השופט בתחרות הוא דייוויד בואי המופיע בתור עצמו. דרק מפסיד בתחרות לאחר שלא הצליח לשלוף את תחתוניו מעל חלציו ללא להסיר את מכנסיו ובורח משם מוכה ומושפל.
דמות מסתורית יוצרת קשר עם זולנדר ומתברר כי הוא ג'יי. פי. פרואיט (דייוויד דוכובני) שהיה דוגמן שעוני יד שניסו לשטוף את מוחו כדי לרצוח גם כן, אך התכנות לא תפס מפני שדוגמני יד שונים מהותית מדוגמני פנים וגוף.
מתילדה מבינה כי דרק בסכנה ומחליטה להחביא אותו בביתו של הנזל, שם לא יחפשו אחריו. לאחר שהנזל וזולנדר התפייסו ואף השתתפו באורגיה שכללה את מתילדה, גברים, נשים, מספר גמדים פינים ועז הם הופכים לחברים טובים ומתכננים לחשוף את מוגאטו.
דרק מופיע לתערוכת האופנה של מוגאטו ובעזרתו של מורי חושפים את מוגאטו וראש ממשלת מאלזיה ניצל מן ההתנקשות.
בסוף הסרט, דרק ומתילדה הנשואים, פותחים את "המכון של דרק זולנדר לילדים שלא לא יכולים לקרוא טוב ורוצים לדעת לעשות עוד דברים טוב" ביחד עם הנזל.
ביקורת
הסרט קיבל ביקורות חיוביות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 64%, המבוססת על ידי 130 מבקרים.
נבחרת ספרד בכדורסל
נבחרת ספרד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ספרד. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הספרדית.
נבחרת ספרד נחשבת לאחת מנבחרות הכדורסל הטובות בעולם. היא זכתה פעמיים באליפות העולם בכדורסל בשנים 2006 ו-2019, ופעמיים רצופות באליפות אירופה בכדורסל בשנים 2009 ו-2011, ופעמיים נוספות ב-2015 ו-2022.
כמו כן, ספרד סיימה שנייה באולימפיאדת לונדון 2012, אולימפיאדת בייג'ינג 2008 ובאולימפיאדת לוס אנג'לס 1984, לאחר שהפסידה בשלוש האולימפיאדות לנבחרתה של ארצות הברית במשחק הגמר.
המשחקים האולימפיים
כאשר ספרד העפילה לאולימפיאדת 1936, שבה הכדורסל היה חלק מהמשחקים בפעם הראשונה, הציפיות היו גבוהות אחרי שסיימו במקום השני ביורובאסקט 1935. ספרד שהייתה אחת המועדפות לזכות במדליות לא יכלה להשתתף במשחקים בגלל פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ימים ספורים לפני תחילת המשחקים.
לפני שהנבחרת הלאומית של ספרד זכתה במדליית הזהב באליפות העולם ב-2006, ההצלחה הבינלאומית הגדולה ביותר הייתה להגיע לגמר באולימפיאדת 1984 שהתקיימה בלוס אנג'לס. בגמר הם הפסידו לנבחרת ארצות הברית (בראשות פטריק יואינג ומייקל ג'ורדן הצעיר), וספרד זכתה במדליית הכסף האולימפית.
לאחר ההצלחה באליפות העולם ב-2006, ספרד שוב הגיע לגמר באולימפיאדת 2008. הפעם, נבחרת ארצות הברית הובלה על ידי קובי בראיינט. האמריקאים ניצחו שוב. ארבע שנים לאחר מכן, באולימפיאדת לונדון, ארצות הברית ניצבה מול ספרד שוב עם תוצאה של 100-107 עבור האמריקאים, וספרד לקחו את מדליית הכסף האולימפית בפעם השלישית.
אליפות העולם
בשנים הראשונות של אליפות העולם, ספרד נאבקה להגיע לטורניר אך הגיעה רק פעם אחת בין 1950 ל-1970. לאחר מכן, החל משנת 1974 ספרד מגיעה באופן קבוע לטורנירים והיא אחת המועדפות לזכות באליפות.
באליפות העולם ב-2006, נבחרת ספרד זכתה במקום הראשון ורשמה את ההצלחה הגדולה ביותר בהיסטוריה שלה, כאשר זכתה ב-3 בספטמבר 2006 במדליית זהב נגד נבחרת יוון בתוצאה 47-70. פאו גאסול זכה בתואר ה-MVP של הטורניר ונבחר לחמישיית הטורניר ביחד עם חברו לנבחרת חורחה גרבאחוסה.
אליפות אירופה
באליפות אירופה 1935 ספרד סיימה במקום השני וזכתה במדליה הראשונה בתולדותיה.
באליפות אירופה 2009 ספרד זכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה אחרי שנצחה את סרביה 63-85 בגמר. פאו גאסול שסיים כמלך הסלים של הטורניר עם 18.7 נקודות למשחק זכה בתואר ה-MVP ובחמישיית הטורניר ביחד עם רודי פרננדס.
באליפות אירופה 2011 ספרד זכתה בפעם השנייה ברציפות אחרי ניצחון בגמר נגד צרפת. חואן קרלוס נבארו זכה ב-MVP של הטורניר ובחמישיית הטורניר עם פאו גאסול.
באליפות אירופה 2015 בחצי הגמר בו פגשה ספרד את צרפת פאו גאסול קלע 40 נקודות והעלה את נבחרתו לגמר. בגמר ספרד נצחה את ליטא 63-80 וזכתה בפעם השלישית באליפות אירופה.
פאו גאסול שהוביל את הנבחרת סיים כמלך הסלים עם 25.6 נקודות למשחק וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר.
סגל השחקנים
סגל הנבחרת שזכתה באליפות אירופה בכדורסל 2022 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
Nothing Fails
Nothing Fails (בעברית: שום דבר לא נכשל) הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה, American Life (2003). הוא נכתב על ידי מדונה, גיא סיגסוורת' וג'ם גריפית'ס, והופק על ידה ביחד עם מירווה אחמדזאי ומארק "ספייק" סטנט, הוא הופץ כסינגל השלישי מתוך האלבום ב-27 באוקטובר 2003. "Nothing Fails" הוא שיר אהבה המבוסס על אקורדים שנעשו באמצעות גיטרה אקוסטית; הוא כולל קטע שירה של מקהלת גוספל. מבחינה לירית, השיר דן במאהב שהוא האחד לכאורה, וכיצד הפגישה ביניהם לא הייתה סתמית. נעשו מספר רמיקסים לשיר, כאשר אחד מהם נכלל באלבום הרמיקס של מדונה Remixed & Revisited (2003).
השיר זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם. הם ציינו אותו לשבח וכינו אותו כאחת מהרצועות הטובות ביותר מ-American Life, בעוד שאחרים השוו אותו לסינגל הקודם של מדונה "Like a Prayer" (1989), כיוון ששני השירים כוללים שימוש בקטע של מקהלת גוספל. "Nothing Fails" הופץ בארצות הברית בתקווה לעזור בקידום המכירות של American Life. עם זאת, הוא לא דורג במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, מה שהפך אותו לסינגל השני מהאלבום שלא דורג במצעד. אף על פי שלא דורג במצעד, השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ומצעד הסינגלים המסחריים. השיר דורג במקום הראשון בספרד ודורג בעשירייה הפותחת בקנדה ובאיטליה.
על אף שדווח כי יצולם וידאו קליפ ל-"Nothing Fails", הוחלט לגנוז את הרעיון. השיר בוצע במהלך מסע קידום המכירות של American Life בשנת 2003, יחד עם שירים נוספים מהאלבום ולהיטי העבר שלה. אחת מההופעות שודרה ב-MTV בספיישל בשם Madonna on Stage & on the Record. הוא בוצע גם במהלך סיבוב ההופעות השישי שלה, "Re-Invention World Tour" (2004), תוך שימוש בגיטרה אקוסטית בהופעות. מבקרים רבים ציינו שמדונה בהופעה הייתה מעין "דמות בודדה", שכן היא הייתה לבדה בעת שניגנה בגיטרה אקוסטית.
רקע והקלטה
לפי לוסי או'בריאן, מחברת הספר Madonna: Like an Icon, גרסה שהרעיון המרכזי של American Life היה על "כלום". זה בא לידי ביטוי בשמות של שירים כמו "Nobody Knows Me", השימוש במילה "לא" ב-"Love Profusion", כמו גם "Nothing Fails". השימוש בטון השלילי הוביל את מדונה להיות סרקסטית כלפי הדעות של האנשים לגביה. זאת, תוך הדגשת הידע שלה אודות אהבה ורומנטיקה. "Nothing Fails" נוצר במקור כרצועה שנכתבה בידי המוזיקאי והמפיק המוזיקלי גיא סיגסוורת' לאשתו. הוא ביקש מהזמרת ג'ם גריפית'ס לשתף עמו פעולה ובמהלך הפגישה המשותפת הראשונה שלהם, הם כתבו שיר בשם "Silly Thing", בהשראת אשתו של סיגסוורת'. לדבריו, "אני אף פעם לא כותב שירי אהבה, אך התרגשתי לכתוב לה אחד. אף פעם לא הייתה לי מערכת יחסים בעייתית איתה, לא הייתה הרבה דרמה. אך רציתי לכתוב משהו נאיבי וכנה". הקלטת הדמו, שנשמעה כמו שיר עם לא קצבי, הושמעה מאוחר יותר עבור מדונה, שאהבה אותו והוסיפה ושינתה חלקים ואת שם השיר. בספטמבר 2012, סיגסוורת' הדליף את הגרסה המקורית של "Nothing Fails", ותיאר אותה כ"הקלטת דמו בתהליך עבודה של שיר שכתבתי במקור עם ג'ם, אשר הפך מאוחר יותר ל-"Nothing Fails", שנכתב והוקלט בידי מדונה. הוא בן יותר מעשר שנים". על "Nothing Fails", גריפית'ס אמר:
"Nothing Fails" הופק על ידי מדונה ומירווה אחמדזאי, עם הפקה נוספת של מארק "ספייק" סטנט. מפגשי ההקלטה של American Life החלו בסוף 2001, ואז הוקפאו כשמדונה צילמה את "סחף חושים" (2002) במלטה וכיכבה במחזה של וסט אנד Up for Grabs. היא חזרה לאולפני ההקלטות האולימפיים בסוף 2002 וסיימה את פגישות ההקלטה. המיקס לרצועה נעשה על ידי מארק "ספייק" סטנט באולפני ההקלטות וסטלייק במערב הוליווד, קליפורניה, בעוד טים יאנג עשה את המאסטרינג של השיר באולפני מטרופוליס בלונדון. מייקל קולומבייר היה אחראי על עיבוד המיתרים כשג'וף פוסטר משמש כמהנדס המיתרים, עם ניצוח שנעשה באולפני AIR. עבור הלחן של השיר, אחמדזאי החל לנגן בגיטרות, וסטיוארט פרייס החל לנגן בפסנתר.
הרכב ורמיקסים
"Nothing Fails" כולל הקדמה של גיטרה אקוסטית, שמהווה נושא חוזר ב-American Life. הגיטרה מלווה בקטע תופים וקולות נמוכים של מדונה וכולל שימוש בצ'לו בחלק הראשון של השיר, בעוד מוזיקת גוספל נשמעת במחצית המאוחרת. לפי התווים שפורסמו באתר Musicnotes.com בידי הוצאת אלפרד, "Nothing Fails" נכתב בסולם בעל קצב רגיל המאופיין גם בקצב איטי-בינוני של 92 פעימות בדקה. הוא נכתב במפתח של מז'ור וקולה של מדונה משתרע בין F3 ל-B♭4. השיר עוקב אחר רצף בסיסי של כמהלך ההרמוני שלו.
מבחינה לירית, השיר דן במאהב שהוא האחד לכאורה, וכיצד הפגישה ביניהם לא הייתה סתמית. הפניה ל"עץ החיים" מוסברת במהלך השיר, בעת שמדונה מציינת את הדת בשורה "אני לא דתייה", אך היא מספרת שהיא רוצה להתפלל. ביל פריסקיס-וורן, מחבר הספר, I'll Take You There: Pop Music and the Urge for Transcendence, תיאר את המילים כבעלות כפל לשון; הוא ציין שהן מדברות על לידה מחדש, הן מבחינה רוחנית והן מבחינת מינית. מקהלת הגוספל של קהילת לונדון, בראשות ניקי בראון, הקליטה את קולות הרקע בשיר. מהנדס המיתרים של המקהלה, ג'וף פוסטר, ציין שהיא מנתה "חבורה של זמרים גדולים שביצעו את קולות הרקע בקול גדול. זה היה מרשים". לפי רולינג סטון ואדבוקט, השיר משתנה ממנגינה "קלה" ומגיע לשיאו בקטע מקהלת הגוספל, הדומה לזו של הסינגל של מדונה, "Like a Prayer" (1989).
גרסת רמיקס לשיר, "Jackie's In Love In The Club Mix", שנעשתה על ידי די ג'יי ג'קי כריסטי, הייתה זמינה לרכישה כאחת מהרצועות הבלעדיות של גרסת המקסי סינגל האמריקאית והאירופאית של השיר. היא כללה את שירתה של מדונה ואת קטע מקהלת הגוספל. כריסטי העירה כי "התבקשתי לעשות רמיקס ל-"Nothing Fails" [...] רציתי שהוא יישמע כמו מקהלה בכנסייה". הרמיקס של פיטר ראוהופר לשיר צורף יחד עם הרמיקסים של הסינגל העוקב, "Love Profusion". גרסה אחרת, "Jason Nevins Mix", נכללה באלבום הרמיקס של מדונה מ-2003, Remixed & Revisited. סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic העיר כי ברמיקס הזה, מדונה נשמעת כאילו היא לא בקצב עם המוזיקה של 2003.
ביקורת
"Nothing Fails" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה. לוסי או'בריאן הגדירה אותו כ"המנון של מסירות" וטענה שמדובר בשיר "המלכותי ביותר ב-American Life". בנוסף, ציינה לשבח את "האווירה הדרמטית והתיאטרלית" של השיר והוסיפה שקטע המקהלה הפך את השיר לחושפני ואקסטטי. ג'יי רנדי טארבורלי כתב בספרו, Madonna: An Intimate Biography, שעל אף שהאלבום לא היה "חזק" ו"מגובש", "Nothing Fails" בלט כאחת מהפנינים הבודדות בו. בביקורת על האלבום כולו, מייקל פאולטה מבילבורד כינה אותו כנקודת השיא ב-American Life, ותיאר את השיר כ"מעורר דמעות". קן טאקר מאנטרטיינמנט ויקלי כינה אותו "מקסים" והוסיף שהוא "מרענן" ו"רציני" ביחס לשאר שירי האלבום. אלכסיס פטרידיס מגרדיאן שיבחה קטע סיום המקהלה שבו.
סאל צ'ינקוומני מ-Slant Magazine כינתה אותו כאחד מרגעי השיא באלבום וטענה שייתכן ומדובר בשיר הבולט ביותר מתוכו. איאן יאנגס מ-BBC מיוזיק הפנה ביקורת חיובית כלפי "Nothing Fails", וציין לשבח את ההפקה המוזיקלית האלקטרונית ה"טריקית" של מירווה אחמדזאי. ג'וני דייוויס מ-NME העיר כי "רק 'Nothing Fails' ו-'Intervention' מצליחים להחזיר את המאזין לסגנון המוזיקלי שאפיין את אלבום האולפן השביעי שלה, Ray of Light, שיצא לאור בשנת 1997". ג'וש טיראנגיאל מטיים ציין לשבח את השירה של מדונה ב-"Nothing Fails" ותיאר אותה כ"רגועה" ו"מצערת". הוא הוסיף שהיא מורכבת מ"שפע של נשמה". ב-Telegram & Gazette החמיאו למיזוג בין הרוחניות לבין החושניות בשיר. ג'ון פארלס מניו יורק טיימס האמין ש-"Nothing Fails" מסוגל לגרום למאזין לחוש רגשות מסוימים, כמו גם חווית התבוננות פנימים, בשונה משאר השירים של מדונה". סטיבן תומפסון מ-The A.V. Club טען שהשיר "מהדהד" ו"רגשי", אך מתח ביקורת אודות קטע השירה של המקהלה.
בביקורות פחות חיוביות ואף שליליות אודות "Nothing Fails", צ'אק טיילור מבילבורד אמר שהוא "ממחיש את כל מה שהופך את [American Life] לטחון ומעובד מדי". בן רטליף מרולינג סטון השווה אותו באופן שלילי ל-"Like a Prayer" והעיר שהוא קרוב הרבה יותר למה שהיא [מדונה] הפכה לטובה בו: הרעיון של שינוי צורה באמצעות אהבה", והוסיף שההבדל ב-2003 הוא שאין לה את השאיפה שהייתה לה באותה העת בה הוציאה את "Like a Prayer". ב-Stylus Magazine השוו אותו באופן שלילי ל-"Like a Prayer" וזאת, בנוסף לכך שכינו אותו "מיושן" וככזה ה"מוקיע את הדת". ג'ים דרוגאטיס משיקגו סאן-טיימס טען שהשורה "אני לא דתייה" ("I'm not religious") גורמת לבלבול, שכן מדונה מתייחסת לישו והשטן בשירים אחרים באלבום. ג'וד רוג'רס מגרדיאן טענה שמדובר בשיר המדמה "תכשיט בעל אווירה שקטה" ב-American Life, ודירגה אותו במקום ה-48 ברשימת "הסינגלים הטובים ביותר של מדונה", שפורסמה לכבוד יום הולדתה ה-60. צ'אק ארנולד מאנטרטיינמנט ויקלי דירג את "Nothing Fails" כסינגל ה-29 הטוב ביותר שיצא במהלך הקריירה של הזמרת, וכינה אותו "ניצחון – יצירתי ולא מסחרי – שמעביר מסר המשתנה מרצינות מופשטת לתפארת כנסייתית".
הצלחה מסחרית
בעקבות האכזבה המסחרית של "American Life" ו-"Hollywood" (שני הסינגלים הראשונים מ-American Life) הופצה דרך מאבריק רקורדס גרסת רמיקס של "Nothing Fails" שנשלחה לרדיו להיטים עכשוויים בתקווה לצבור הצלחה מסחרית ברחבי ארצות הברית. השיר נשלח לרדיו מיינסטרים טופ 40 ב-28 באוקטובר 2003. "Nothing Fails" לא זכה להצלחה רבה במדינה; עם זאת, הוא זכה להצלחה מסחרית במצעדי הדאנס. לפי פרד ברונסון, יציאתו של השיר כסינגל הובילה לכך שהוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים המסחריים ומצעד סינגלי הדאנס המסחריים, ב-27 בדצמבר 2003, באותו השבוע שבו הוא דורג ב-20 העליונים במצעד שירי הדאנס קלאב. השיר "Me Against the Music" מאת הזמרת-יוצרת האמריקאית בריטני ספירס, שבו השתתפה מדונה, ו-"Nobody Knows Me", דורגו גם הם ב-20 העליונים באותה העת, מה שהפך אותה לאמנית היחידה שיש לה שלושה שירים ב-20 העליונים במצעד בו-זמנית. עם זאת, "Nothing Fails" נמכר בפחות מ-10,000 עותקים לפי נילסן סאונדסקאן, מה שסימן אותו כאחד מהסכומים הנמוכים ביותר באותה התקופה עבור שיר שדורג במקום הראשון במצעד. במצעד סינגלי הדאנס המסחריים השנתי, "Nothing Fails" דורג במקום השני, בעוד "Me Against the Music" ו-"Love Profusion" דורגו במקום הראשון והשלישי, בהתאמה. בילבורד דיווחו שמדונה הייתה לאמן הראשון בתולדות המצעד שהצליח לעשות זאת.
באוסטרליה, חברת התקליטים האחים וורנר הפיצה את "Nothing Fails" כמקסי סינגל. ההוצאה נחשבה לאלבום רשמי על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) בשל מספר הרצועות השונות שהוא כלל; הוא לא הצליח להופיע במצעד האלבומים של ה-ARIA. עם זאת, הוא הופיע במצעד אלבומי הדאנס של ה-ARIA ודורג בשיאו במקום השישי. השיר דורג בעשירייה הפותחת בקנדה. באירופה, "Nothing Fails" זכה להצלחה מתונה במצעדים. באוסטריה, "Nothing Fails" הופיע לראשונה במקום ה-74, ושבוע לאחר מכן, הגיע בשיאו למקום ה-51, והמשיך לשהות במשך שישה שבועות במצעד בסך הכול. ב-3 בינואר 2004, "Nothing Fails" הופיע לראשונה במקום ה-50 במצעד הסינגלים של פלנדריה; אותו המקום נחשב למיקום השיא שלו במצעד. עם זאת, הוא הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד הסינגלים של ולוניה. השיר הופיע לראשונה במקום ה-16 במצעד הסינגלים הדני, והגיע בשיאו למקום ה-11 בשבוע העוקב אליו. השיר הופיע לראשונה במקום ה-34 במצעד הסינגלים הצרפתי ב-30 בנובמבר 2003. בשבוע השני, החל לרדת ודורג במקום ה-97, כמעט ארבעה חודשים לאחר מכן. מכירותיו המשוערות בצרפת עומדות על 24,818 עותקים שנמכרו. השיר זכה להצלחה מסחרית באיטליה, והגיע לעשירייה הפותחת במצעד הסינגלים שלו, ובמצעד הסינגלים הספרדי דורג בשיאו במקום הראשון. במצעד הסינגלים הגרמני, השיר הגיע בשיאו למקום ה-36.
קידום והופעה
אף וידאו קליפ לא צולם לקידום "Nothing Fails". בהתחלה, דווח בדיילי מירור כי מדונה תכננה לצלם את הקליפ בישראל עם השחקן מייקל דאגלס. לדברי פולי גרהאם מהעיתון, בכירים מטעם האחים וורנר היו מודאגים לגבי שלומה של הזמרת בישראל, אך מדונה הייתה נחושה. "מנהלי התקליטים שלה באמת מודאגים מזה. הם מנסים לדבר איתה, אבל היא לא מתרגשת מזה. היא אמרה להם שזה הגיוני לצלם אותו בישראל כיוון שהקבלה מקורה משם. מדונה לא הוטרדה במיוחד מהבטיחות שלה ומהסיכונים הפוטנציאליים שלה. היא לא חושבת שזה גרוע כמו שזה נראה". בעלה באותה העת, גאי ריצ'י, התמודד גם הוא עם קשיים במהלך העבודה על הסרט שלו, "אקדח" (2005), שנדחה על ידי בכירי סרטי סוני כיוון שהוא הכיל התייחסויות לקבלה, והם ביקשו מריצ'י לכתוב מחדש את התסריט. כיוון שהקליפ עצמו כלל סמלים שנלקחו מהקבלה, מדונה החליטה בסופו של דבר לא לצלם אותו. הדיווחים הללו הופרכו מאוחר יותר על ידי האמנית במהלך ריאיון לתחנת הרדיו של סן פרנסיסקו Alice 97.3, שם היא הסבירה שלא יצולם קליפ לסינגל (ב-27 ביולי 2017 הועלה האודיו הרשמי של "Nothing Fails" לערוץ היוטיוב שלה).
בשנה שלאחר מכן, מדונה ביצעה את השיר במהלך סיבוב ההופעות העולמי, "Re-Invention World Tour", כשיר ראשון מהחלק האקוסטי שלו. היא הגיעה לבמה לבושה בחליפה שחורה של סטלה מקרטני ולוותה בגיטרה אקוסטית בעת הביצוע שלו. ג'יין סטיבנסון מטורונטו סאן תיארה את מדונה כ"דמות בודדה", שכן היא הייתה לבדה בעת שניגנה בגיטרה אקוסטית. ברט מקייב מ-Baltimore City Paper תיאר זאת כהופעת "חימום". במהלך ההופעה באירלנד, היא לבשה מעיל שחור והייתה מוגנת בידי מטרייה בעת ביצוע השיר, בשל הגשם שירד. התרחשות זו הוזכרה בסרט התיעודי, "אני הולכת לספר לכם סוד", שעסק בסיבוב ההופעות כולו.
קרדיטים
הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של American Life.
אגד ערים
אגד ערים (באנגלית: Conurbation) הוא אזור עירוני המורכב ממספר ערים או ישובים אשר, עקב גידול האוכלוסין והתרחבותם, התמזגו פיזית לשטח בנוי רציף.
בישראל נחשב גוש דן לאגד ערים, שבמרכזו תל אביב.