cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ביוגז
מטמנות
הפקת חשמל מגז המתאן נעשית באתר ההטמנה על ידי גנרטור, כאשר, תחמוצת הגופרית, סילוכסן (Siloxane) ואדי מים שהמצויים גם הם בגז, יוצרים עלויות יקרות להפעלת גנרטורים חשמליים אלו. מחיר ההסדרה למטמנה הוא: 40 אגורות לקוט"ש. מחיר מכירת גז מתאן לקיטור לתעשייה עומד על לפי שווי מחיר מזוט/גז טבעי בשוק. מטמנות המפיקות חשמל בישראל הן: דודאים, גני הדס, עברון ואפעה.
נוסחת אצבע ביחס מתאן לקוט"ש: 500 קוב/שעה של ביוגז בריכוז של 65% מתאן יניבו 1000 קוט"ש.
פסולת עירונית
בשנת 2016 יוצרו במדינת ישראל 5.3 מיליון טון של פסולת עירונית. אחוז המיחזור בשנה זו היה 21% כאשר שאר הפסולת הועברה להטמנה. למרות שישנה עליה הדרגתית באחוזי המחזור, שיעור זה נחשב נמוך מאוד ביחס לרוב מדינות המערב וזאת למרות קיומו של היטל הטמנה בישראל, שנועד לשמש ככלי סביבתי ורגולטיבי לצמצום ההטמנה. כמות הפסולת בישראל גדלה מדי שנה בשיעור של כ-3%-5%.
שנה לפני כן, בשנת 2017 המדינה יוזמה הקמת מתקן במתחם השפד"ן אשר יכלול מתקני מיון פסולת, יצירת גז מתאן מפסולת אורגנית ויצור קומפוט לדישון חקלאי. במתקן צפויים להיות מטופלים כ-1,000 טון פסולת עירונית מדי יום, המורכבים מזרם פסולת פריקה ביולוגית שמקורה בתחנות מעבר ומיון, מפסולת מופרדת במקור, וכן מזרם פסולת מעורבת. במתקן יופק חשמל מביוגז בהיקף משוער של עד 12 מגה וואט. לאחר סיום התהליך האנאירובי והפקת החשמל תעבור הבוצה הביולוגית לשלב משלים – הפקת קומפוט בתהליך אירובי. מתקן זה עדיין אינו פעיל.
גידול ביומסה
המשרד להגנת הסביבה מתנגד, נכון להיום, להפקת אנרגיה מגידולי ביומסה ייעודיים, הן משום שלרוב מדובר בגידולים שבאים על חשבון גידולים חקלאיים המיועדים למזון והן משום שגידול אקטיבי של ביומסה לאנרגיה דורש השקעה גדולה יחסית במים, בדשנים, בקרקע ובאנרגיה.
פסולת חקלאית
מבחינת ענף החקלאות, שימוש בזבל בעלי חיים לצורך הפקת אנרגיה נמצא בעדיפות משנית לשימושים חוזרים בענף עצמו. שימוש בזבל בע"ח להפקת ביוגז בעיכול אנאירובי רטוב, מותיר את התוצר הסופי (לאחר הפקת הביוגז) עני יחסית ופחות מבוקש על ידי חקלאים לזיבול שדות.
הכמות השנתית של זבל בעלי חיים בישראל נאמדת בכ-5.6 מיליון טונות. עיקר זבל בעלי החיים מגיע מענף הבקר לחלב (כ-2.4 מיליון טונות) ומענף הלול (כ-0.9 מיליון טונות). מתוך כלל זבל בעלי החיים, מוערכת הכמות הפוטנציאלית להפניה למתקני טיפול במעל ל-2 מיליון טונות זבל. מחצית מכמות זו עשויה לעבור למתקני הפקת אנרגיה כדוגמת ביוגז.
בישראל קיימים כיום ארבעה מתקנים אזוריים - תל יוסף שטאנג אקו, מיצר ברמת הגולן, עמק חפר ובאר טוביה. הם משמשים להפקת ביוגז מזבל רפתות. מתקנים אלו מנצלים כשליש מכלל זבל רפת החלב. מחיר ההסדרה בהפקת ביוגז מזבל בע"ח הוא 0.61₪.
אחת הבעיות בהקמת מתקני אזוריים אלו היא העדר אכיפה מספקת של משרד הגנת הסביבה, המאפשר לבעלי הרפתות והלולים לפזר את הרפש בשדות בניגוד לחוק. בנוסף קיימת ההתנגדות של התושבים אשר חוששים ממפגעי תברואה וריח ואינם רוצים לראות מתקנים אלו קמים לצדם אלא אם המעכלים סגורים. בנוסף, מתקן ביוגז המופק מזבל פרות נאלץ לטפל בעודפי הנוזלים שנוצרים בתהליך ונקראים דשן מעכלים. מים אלו מכילים מלחים וזרחן ומחייבים את סילוקם לאתרים מיוחדים או מועברים לטיפול לפני השבתם לשדות.
תעשייה
בישראל פוטנציאל ייצור חשמל באמצעות ביוגז מפסולת תעשייתית עומד על 12.5 מגה וואט. הפקת ביוגז בתעשייה הישראלית נעשית על ידי 17 מפעלים גדולים, כאשר ביניהם - מחלבות, משחטות, מפעלי מזון, מפעלי משקאות, מפעלי בירה וגם מפעל ניר. רובם המוחלט מייצר ביוגז לקיטור ולא חשמל. המפעלים, כמו המטמנות, חייבים על פי חוק לטפל בשפכי הייצור שלהם, לכן, לכל מפעל יש מתקן צמוד לטיפול ואגירת המתאן. אחוז המתאן במפעלי המזון בדרך כלל גבוהה יותר ממטמנות ועומד על כ־75%. המפעלים הגדולים משתמשים במזוט להפקת קיטור ולכן המזוט הוא שקובע את המחיר האלטרנטיבי של הביוגז, לדוגמה, פריגת מייצרת 25% מהאנרגיה שלה מביוגז.
השימוש בביוגז מחייב שימוש בדודי קיטור נפרדים מדודי המזוט, דבר המגדיל את ההשקעה ומצריך תחזוקה של מערכות אנרגיה כפולות. בשנים האחרונות המפעלים הגדולים, הבינוניים והקטנים עוברים לשימוש בגז טבעי לייצור קיטור במקום השימוש במזוט. מהלך זה משנה את המחיר האלטרנטיבי של הביוגז. כעת ישנה מחשבה לעבור לייצר חשמל מביוגז במקום לייצר קיטור. מחיר ההסדרה 60 אג' לקוט"ש, אינו מצדיק את המעבר של מפעלים קטנים ובינוניים להפקת חשמל מביוגז וזאת בגלל מורכבות טכנולוגית והרגולציה בהפקת החשמל וחיבורו לרשת.
שפכים
שפכים מימיים מכילים חומר אורגני ברמה נמוכה יחסית, היות שהחומר האורגני מהול בהרבה מים לצורך שינוע הפסולת אל מכוני טיהור השפכים. עם זאת, מדובר על כמות עצומה של שפכים - 500 מיליון מ"ק בשנה. האפשרות היחידה להפקת אנרגיה משמעותית ברמה לאומית משפכים היא להשתמש בבוצה מהשפכים להפקת אנרגיה (120 אלף טון בוצה חומר יבש/ 600 אלף טון בוצה רטובה) מבוצת שפכים עירוניים ניתן לייצר כ-0.2 מיליון טון דשן מוצק בשנה. היות שיש ביקוש חקלאי לבוצות המעובדות, ניתן יהיה להפנות את הבוצות לעיכול אנאירובי במתקני העיכול המוקמים כיום ברחבי הארץ ולהפיק מהם גם ביוגז וגם בוצה מעובדת לחקלאות.
בשנת 2014 החל בהקמת תחנת הכוח החדשה בטכנולוגיית קוגנרציה, שתייצר 11.2 מגה וואט של אנרגיה מתחדשת באמצעות ניצול הבוצה שתסופק ממתקן טיהור השפכים בשפד"ן. על ידי הליך ביולוגי שיביא להתססת בוצת השפד"ן בשמונה מעכלים אנאירוביים מהגדולים מסוגם בעולם, ייווצר גז טבעי (ביוגז) שיהפוך לחשמל נקי. החשמל שיופק מן הגז ישמש לתפעול מתקן השפד"ן החדש.המתקן עדיין אינו פעיל.
קשיים רגולטורים
ישנם קשיים רגולטורים רבים בהקמת מתקני קצה קטנים כדוגמת מתקנים צמודים רפת. הקמת מתקן להפקת חשמל מביוגז מחייב פניה לגופים הבאים: קשיים נוספים הם עלויות הקמת מתקני ביוגז קטנים - הן יקרים ומצריכים הון ראשוני גבוה, ופרקי זמן ארוכים (8–10 שנים) בהקמת פרויקטים גדולים (1000 טון יומי) לטיפול ומחזור פסולת. בנוסף, יש כיום העדר אחידות בטיפול בפסולת אורגנית במגזר העירוני.
נל הרפר לי
נל הרפר לי (באנגלית: Nelle Harper Lee; 28 באפריל 1926 – 19 בפברואר 2016) הייתה סופרת אמריקנית. ספרה הראשון, "אל תיגע בזמיר", זכה להערכה רבה וזיכה אותה בפרס פוליצר בשנת 1961. הספר מותח, רווי בשנינות ובאהבת אדם, ומתרחש על רקע הגזענות בדרום ארצות הברית.
ביוגרפיה
נל הרפר לי נולדה במונרוויל, אלבמה שבארצות הברית, הצעירה מבין ארבעת ילדי המשפחה. אביה היה סנאטור ועורך דין. אחרי התיכון הלכה ללמוד בקולג' לבנות במונטגומרי, ושנה לאחר מכן, ב-1945, התחילה ללמוד משפטים באוניברסיטת אלבמה. במהלך לימודיה פרסמה כמה מאמרים, וערכה כשנה את המגזין הקומי של האוניברסיטה. אף על פי שלא השלימה את התואר, המשיכה ללמוד ב-1949 באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה. לי הייתה שכנתו בילדות וידידתו לאורך שנים רבות של הסופר האמריקאי השערורייתי והמצליח טרומן קפוטה. היא סייעה לו בתחקיר הארוך לספרו "בדם קר".
לאחר שכתבה קומץ סיפורים ארוכים, מצאה לי סוכן בנובמבר 1956. חודש לאחר מכן קיבלה בחג המולד מתנה ממקום עבודתה, שלה צורף פתק עליו נכתב "יש לך שנה חופש מעבודתך לכתוב ככל העולה על רוחך. חג מולד שמח." בתוך שנה היא השלימה את הטיוטה הראשונה (פורסמה בשנת 2015 כספר המשך - "ניצב כל הלילות"). לאחר עוד שנתיים וחצי של שכתובים מול הוצאות לאור השלימה לי את כתיבת "אל תיגע בזמיר". ב-11 ביולי 1960 פורסם הספר והפך בן לילה לרב-מכר, שהביא ללי תהילה והערכה ספרותית רבה, וזכייה בפרס פוליצר ב-1961.
פתאום משפחה
פתאום משפחה (באנגלית: Instant Family) הוא סרט קומדיה רגש אמריקאי משנת 2018 בכיכובם של מארק וולברג ורוז ביירן כהורים המאמצים שלושה ילדים צעירים, אותם מגלמים איזבלה מונר, גוסטבו אסקובר (גוסטבו קווירוז) וג'וליאנה גאמיז. כמו כן משחקים בסרט גם מרגו מרטינדייל, ג'ולי הגרטי, טיג נוטארו ואוקטביה ספנסר. את הסרט ביים שון אנדרס, שגם כתב את התסריט יחד עם ג'ון מוריס. התסריט מבוסס בחלקו על ניסיון חייו וחוויותיו האישיות של אנדרס עצמו.
נל הרפר לי
ביוגרפיה
פרטים רבים בספר אוטוביוגרפיים במידה כזו או אחרת. כך לדוגמה, דמות האב בספר עוסקת במקצוע עריכת דין באלבמה, ודמותה של הילדה דומה לזו של לי. דמותו של דיל נכתבה בהשראת זכרונות ילדותה של לי מטרומן קפוטה.
פתאום משפחה
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-16 בנובמבר 2018. הסרט הכניס למעלה מ-120 מיליון דולר ברחבי העולם, וזכה גם לשבחי המבקרים, ששיבחו את המשחק בסרט וכתבו עליו: "קומדיה רצינית ומחממת לב".
נל הרפר לי
ביוגרפיה
הספר "אל תיגע בזמיר" תורגם לעברית בידי צבי ארד ב-1964 ויצא לאור בהוצאת עם-עובד.
פתאום משפחה
עלילה
הזוג הנשוי אלי ופיט וגנר, לאחר מפגש משפחתי במהלכו מתגרים בהם בני המשפחה שאומרים עליהם כי חשבו שלעולם לא יביאו ילדים לעולם, מתחילים לשקול ברצינות את האפשרות לאמץ ילד. בתחילה הם רק משתעשעים ברעיון לא ברצינות גמורה, אך בסופו של דבר הם מחליטים להירשם לקורס הורי אומנה. בקורס, שתי עובדות סוציאליות, קארן ושרון, מדריכות את ההורים מלאי התקווה בצעדים שעליהם לעשות על מנת להיהפך להורים מאמצים. ההורים המיועדים בקבוצה מגיעים ליריד בו ניתנת להם הזדמנות לפגוש ולהכיר את הילדים שהם מעוניינים לאמץ. פיט ואלי הולכים למקום בו מרוכזת קבוצה של בני נוער המיועדים לאימוץ, אף על פי שאלי בתחילה מפגינה היסוס באימוץ של בני-נוער. אחת מהנערות בקבוצה זו, ליזי בת ה-15, פונה לאלי ופיט ומודיעה להם שכל בני הנוער בקבוצה מודעים לעובדה שאף אחד לא רוצה לאמץ אותם.
נל הרפר לי
הקשר עם טרומן קפוטה
לאור הכרותה עם קפוטה, שנחשב לכותב מוכשר, והעובדה שעל אף הצלחתה כתבה לי רק רומן אחד, נשמעו טענות שקפוטה כתב חלקים אם לא את כל הספר. על אף שלי זלזלה יותר מפעם אחת בחשיבותם של הפרטים האוטוביוגרפיים בספרה, הם משמשים להוכחת בעלותה על הספר, זאת יחד עם מכתב שכתב קפוטה ב-1959 לדודתו, בו הוא מודה שקרא את כתב היד של הספר, אך לא לקח חלק ביצירתו.
מיד לאחר השלמת הספר נסעה לי עם קפוטה לקנזס, כעוזרת אישית שלו, לסייע לו במה שחשבו שיהיה מאמר על תגובתה של עיירה קטנה לרציחתו של חקלאי ומשפחתו. קפוטה הרחיב את המאמר לכדי ספר, "בדם קר" (1966), שהפך לרב-מכר וזכה לעיבודים קולנועיים. חוויותיהם בעיירה הונצחו בסרט "טרומן קפוטה" (2005) ובסרט "ידוע לשמצה" (2006).
פתאום משפחה
עלילה
לאחר שהם מתרשמים עמוקות מההתנהגות שהפגינה ליזי ביריד, פיט ואלי משוחחים עם העובדות הסוציאליות, קארן ושרון, על כך שהם חושבים לקלוט אותה למשפחתם. קארן ושרון מודיעות לבני הזוג כי אימה של ליזי היא נרקומנית מכורה לסמים קשים שמרצה תקופת מאסר בכלא, לאחר שהציתה את בית המשפחה אחרי שהשאירה את מקטרת הקראק שלה דולקת. כמו כן מסתבר שלליזי יש שני אחים קטנים: חואן בן ה-10 וליטה בת ה-6. אף על פי שעבור פיט ואלי זה נראה כמו אתגר גדול יותר ממה שחשבו בהתחלה, הם מסכימים לפגוש את האחים. לאחר המפגש הראשוני בבית משפחת-האומנה הזמני של הילדים, נראה כי לא נוצר חיבור מיידי, ופיט ואלי שוקלים מחדש את עניין האימוץ.
כשפיט ואלי אוכלים ארוחת חג ההודיה עם משפחתה של אלי, הם מודיעים לבני המשפחה שהם מתכוונים לחזור בהם מהחלטתם לאמץ. בני המשפחה מגיבים בהקלה, מה שמבהיר לזוג את העובדה שהם כנראה לא באמת האמינו שהם מסוגלים להצליח במשימה שהציבו לעצמם, אלי מגיבה מיידית, מתעצבנת, ומחליטה שהם ימשיכו בתהליך האומנה כמו שתכננו כדי להוכיח שהם יכולים להיות הורים טובים.
נל הרפר לי
הסרט "מות הזמיר"
ב-1962 יצא סרט קולנוע לפי הספר ושמו כשם הספר באנגלית, "To Kill a Mockingbird" (בעברית: "מות הזמיר"). את הסרט ביים רוברט מאליגן (Robert Mulligan), והעיבוד לתסריט נעשה בידי הורטון פוטה (Horton Foote) שזכה באוסקר. הסרט היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר וזכה בשלושה, ביניהם פרס השחקן הטוב ביותר לשחקן הראשי גרגורי פק.
לאחר זכיית הסרט בפרס אוסקר לעיבוד הטוב ביותר של יצירה לקולנוע לשנת 1962, נשאה לי נאום ואמרה: "אם היושרה של עיבוד לסרט נמדדת במידת שימור כוונותיו של הסופר, עיבודו של מר פוטה ראוי להילמד כקלאסיקה".
פתאום משפחה
עלילה
ליזי, חואן וליטה מתחילים לחיות עם משפחת וגנר. אף על פי שבימים הראשונים הכל נראה על מי מנוחות, לא לוקח זמן רב עד שהדברים נהיים מסובכים. ליטה מסרבת לאכול כמעט כל דבר שמציעים לה, פרט לחטיף צ'יפס תפוחי אדמה משקית, וחואן מגיב ברגישות יתר בכל בעיה קטנה. גם ליזי באה בטענות לעיתים קרובות כלפי בני הזוג, אבל במיוחד כלפי אלי, אותה מאשימה ליזי בכך שהיא מנסה לתפוס את מקומה של אימה הביולוגית. פיט ואלי משתתפים לעיתים קרובות בקבוצות תמיכה עם הזוגות האחרים כדי לקבל תובנות מה לעשות עם הילדים.
נל הרפר לי
הסרט "מות הזמיר"
לי נעשתה במרוצת השנים לחברה קרובה של השחקן גרגורי פק, שגילם את דמות האב. נכדו נקרא על שמה.
חייה מאז פרסום הספר
מאז פרסום הספר ועד מותה לא הרבתה לי להופיע בריאיונות, ומלבד כמה מאמרים, לא פרסמה עוד מכתביה. במשך שנים היא עבדה על רומן שני, אך ויתרה עליו. באמצע שנות ה-80 החלה לכתוב ספר המבוסס על סיפור אמיתי של רוצח סדרתי באלבאמה, אך ויתרה גם עליו לאחר שלא הייתה מרוצה מהתוצאה. היא הסכימה לקבל תוארי כבוד, אך לא נאמה בטקסים שבהם קיבלה אותם. פרישתה מהופעות ומנאומים יצרה חרושת שמועות עיקשת על ניסיונותיה לכתוב רומן נוסף, שמועות שלא אומתו מעולם. ב-2005 חרגה ממנהגה, ולבקשת אלמנתו של גרגורי פק כיבדה בנוכחותה הנדירה ארוחת צדקה בלוס אנג'לס למען גיוס כספים. במכתב שפרסמה לי ביוני 2006 כתבה על אהבתה לספרים בילדותה ועל דבקותה במילה הכתובה: "עכשיו, 75 שנה אחרי, בחברה השופעת מחשבים ניידים, טלפונים סלולריים, איי-פודים ומוחות הריקים כחדרים, אני עדיין מהלכת בכבדות עם ספרים".
פתאום משפחה
עלילה
אימו של פיט, סנדי, באה לבקר כדי לפגוש את הילדים, ומיד מתחבבת על הילדים בכך שקנתה לכולם כרטיסים לפארק השעשועים סיקס פלאגס. בעוד כולם מבלים בפארק, ליזי בורחת עם שני חברים מבית הספר. כולם מחכים לה והיא חוזרת באיחור רב, ופיט מחליט לרתק אותה על כך שנעלמה מבלי להודיע ולא עדכנה אותו או את אלי היכן היא נמצאת.
נל הרפר לי
חייה מאז פרסום הספר
ב-2007 הוענקה לה מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
בפברואר 2015 בגיל 88, כשהיא למעשה עיוורת וחירשת, ולאחר שלקתה בשבץ מוחי בשנת 2007, לאחר שרוב שנותיה טענה שהיא לא תכתוב ספר נוסף, פרסמה לי הצהרה המאשרת שספרה השני, "Go Set a Watchman", אשר נכתב לפני "אל תיגע בזמיר", יפורסם. לי סיפרה אז כי איבדה את כתב היד, והופתעה למצוא אותו לאחר זמן רב. ב-14 ביולי 2015 יצא לאור הספר "ניצב כל הלילות", אשר עוסק בקורותיה של גיבורת "אל תיגע בזמיר", סקאוט, כאשה צעירה השבה לעיירת הולדתה. מבחינה עלילתית מהווה הספר המשך ל"אל תיגע בזמיר" על אף שבפועל נכתב לפניו. כמו "אל תיגע בזמיר" היה גם "ניצב כל הלילות" לרב-מכר בן לילה.
וינטר גורדון
דיאנה איב פריז גורדון (באנגלית: Diana Eve Paris Gordon; נולדה ב-25 באוגוסט 1985) הידועה בשם וינטר גורדון (Wynter Gordon), היא זמרת-יוצרת אמריקאית, אשר פועלת בעיקר בארצות הברית. וינטר גורדון נולדה בקווינס שבניו יורק והחלה את הקריירה שלה בשנת 2004.
פתאום משפחה
עלילה
מאוחר יותר מגלים פיט ואלי שקרלה, אימם של שלושת הילדים, משתחררת מהכלא בעוד כמה חודשים והיא מבקשת לראות את הילדים. פיט ואלי מדברים על כך במהלך מפגשי הטיפול הקבוצתיים של המשפחות המאמצות, והעובדות הסוציאליות מסבירות לבני הזוג כי המטרה העיקרית של הרשויות היא לשמור על אחדות המשפחה ומספרים להם כי יש סיכוי סביר ששלושת הילדים יתאחדו עם האם הביולוגית.
וינטר גורדון
בשנת 2011 הוציאה גורדון את אלבום הבכורה שלה, With the Music I Die. האלבום זכה להצלחה נאה, והנפיק את הלהיט "Dirty Talk" שזכה להצלחה חסרת תקדים כאשר כבש את פסגת מצעד המוזיקה האוסטרלי. השיר זכה למעמד של פלטינה משלושת באוסטרליה.
נל הרפר לי
חייה מאז פרסום הספר
ב-19 בפברואר 2016 נפטרה לי, בגיל 89.
פתאום משפחה
עלילה
לאחר מספר פגישות בין הילדים לאימם הביולוגית, המצב במשפחת וגנר נהיה גרוע יותר. הילדים הופכים יותר ויותר סוערים ופיט ואלי מרגישים תסכול עמוק. פיט ואלי מחפשים את משפחת פרננדז, שבאו ביחד עם ביתם המאומצת ברנדה בסמינר ההכשרה לפני תחילת תהליך האימוץ, כדי לקבל מהזוג עזרה עם ליזי. משפחת פרננדז מספרים לפיט ואלי שברנדה חזרה לגמילה, אך גברת פרננדז מספרת להם על התהליך המורכב של יצירת הקשר ובניית האמון עם הילדים.
וינטר גורדון
בהמשך, הוציאה גורדון את המיני-אלבום Pure, שזכה להצלחה נאה גם כן. פיצ'פורק סקרו אותו בחיוב.
פתאום משפחה
עלילה
בסצנה אחת מגלים לחרדתם בני הזוג כי ליזי נסגרת בשירותים ומצלמת סלפי של עצמה בעירום כדי לשלוח לבחור בבית הספר בשם ג'ייקוב, והוא שולח לה דיק פיק של עצמו. ביום למחרת, כאשר הם מסיעים את הילדים לבית הספר, הם מתעמתים עם ילד בשם צ'רלי מאחר שסצנה מוקדמת יותר בסרט מראה שליזי שיקרה ואמרה להם שאותו ילד הוא ג'ייקוב (כדי לא לחשוף את זהותו האמיתית של ג'ייקוב). ברגע שהם מגלים שג'ייקוב הוא למעשה לא תלמיד בית הספר אלא גבר בן 22 המשמש כשרת בבית הספר, הם רודפים אחריו ברחבי מסדרונות בית הספר ומכים אותו. המשטרה מגיעה למקום והשוטרים עוצרים את ג'ייקוב אך גם את פיט ואלי. חואן וליטה נשארים לבדם במכונית, בעוד שליזי מושפלת בפני כולם. כשפיט ואלי חוזרים הביתה, נאמר להם על ידי סנדי (אימו של פיט) שהם צריכים להרגיע את ליזי ולהבהיר לה שהם אוהבים אותה, מכיוון שסביר שנסיבות חייה הקשו עליה להרגיש שייכת ונאהבת בסיטואציה זו.
סמואל אליטו
ראשית חייו והשכלה
אליטו נולד בטרנטון שבמדינת ניו ג'רזי, למשפחה ממוצא איטלקי. הוא שופט בית המשפט העליון השני ממוצא איטלקי, אחרי אנטונין סקאליה. אליטו גדל בעיירה המילטון, פרבר של טרנטון.
פתאום משפחה
עלילה
בני הזוג יחד עם שלושת הילדים נקראים לשימוע בבית המשפט על מנת להחליט אם הילדים יחזרו לאימם הביולוגית, קרלה, או שיישארו אצל פיט ואלי. השופט מקריא מתוך הצהרה שנכתבה על ידי ליזי ובה פירוט של מקרים והתנהגויות לא נכונות לכאורה שנעשו על ידי פיט ואלי, תוך שהוא מגן על טענתה של קרלה שהיא מוכנה לטפל בהם שוב. אף על פי שאלי מנסה לקרוא הצהרה חדשה שכתבו היא ופיט בעקבות דבריה של סנדי בערב הקודם, השופט לא מרשה לה לקרוא את ההצהרה בפני הנוכחים בבית המשפט. לאחר מכן השופט מחליט לפסוק לטובתה של קרלה לקבל את ילדיה הביולוגיים בחזרה לחזקתה.
לאחר החלטת בית המשפט, פיט ואלי מתחילים בעצב לארוז את כל החפצים של הילדים. חואן וליטה לא רוצים לעזוב את ביתם, אבל ליזי מוכנה ונלהבת להתאחד עם אימה הביולוגית. למרות זאת, כאשר הילדים יוצאים אל מחוץ לבית עם התיקים הארוזים, הם פוגשים בקארן ובשרון אשר הגיעו כדי להודיע לילדים שבסופו של דבר קרלה לא באה לקחת אותם, מכיוון שלא הצליחה להופיע באותו בוקר ונראה שהיא חזרה להשתמש שוב בסמים. ליזי מגיבה בבכי ומתחילה לברוח בעוד שפיט ואלי רודפים אחריה. כשהם מצליחים בסופו של דבר להשיג את ליזי, הם אומרים לה שהם אוהבים אותה, ולאחר שיחת שכנוע ארוכה במהלכה מתחבאת ליזי בחצר של אחת השכנות, השלושה מתפייסים וחוזרים ביחד הביתה.
וינטר גורדון
ביוגרפיה
דיאנה איב פריז גורדון נולדה ב-25 באוגוסט 1985, בקווינס, בניו יורק שבארצות הברית. בהמשך, היא גדלה בדרום ג'מייקה שבקווינס. גורדון החלה לשיר עוד כשהייתה צעירה ולעסוק בכל הקשור לעולם המוזיקה.
סמואל אליטו
ראשית חייו והשכלה
ב-1968 סיים אליטו את לימודי התיכון בהמילטון בהצטיינות, ולאחר מכן החל ללמוד בבית הספר "וודרו וילסון למדיניות ציבורית ויחסים בינלאומיים" באוניברסיטת פרינסטון. ב-1972 הוא סיים את לימודיו בפרינסטון, לאחר שכתב תזה שכותרתה "מבוא לבית המשפט לחוקה של איטליה". הפרק האחרון של התזה עוסק בפסיקות של בית המשפט האיטלקי בענייני דת ומדינה. ב-1971 הוא היה יושב הראש של ועדת סטודנטים בנושא "גבולות הפרטיות בחברה האמריקאית". דו"ח הוועדה עסק בצורך ביצירת כללים וחוקים שמגנים על הפרטיות של אזרחים אמריקאים ומאזנים בין הצורך בשמירה על הביטחון והזכות לפרטיות. הדו"ח קרא גם לאיסור על אפליה בהעסקה נגד הומוסקסואלים והגדרה של פעילות הומוסקסואלית כחוקית. אף ששמו של אליטו רשום כיושב ראש הוועדה, לא ברור באיזו מידה הדו"ח משקף את עמדותיו הפרטיות באותו הזמן. לאחר שסיים את לימודיו בפרינסטון, הצטרף אליטו לקבוצה בשם "בוגרים מודאגים בפרינסטון", שחבריה אשר היו ברובם שמרנים, התנגדו בין השאר להחלטה של האוניברסיטה ב-1969 לקבל נשים ללימודים ללא הפרדה מגדרית ולמדיניות של העדפה מתקנת. במהלך השימוע שערכה ועדת המשפט של הסנאט לאליטו לפני מינויו לבית המשפט העליון, הוא נשאל על חברותו בקבוצה וטען שלא היה פעיל בה מלבד עצם הצהרתו על השתייכות לה. עם זאת, כשהוא הגיש ב-1985 בקשה לעבודה בממשל רייגן, הוא ציין בה את חברותו בארגון.
פתאום משפחה
עלילה
בסצנת הסיום של הסרט, כארבעה חודשים לאחר מכן, המשפחה מגיעה שוב לבית המשפט לשימוע. בשימוע זה, מחליט השופט לקבוע באופן סופי כי פיט ואלי יהיו הוריהם המאמצים של ליזי, חואן וליטה. מדובר בסצנת סיום מרגשת, בה נוכחים גם חבריהם של הזוג לקבוצת ההורים המאמצים וילדיהם, העובדות הסוציאליות ועוד.
וינטר גורדון
ביוגרפיה
בגיל 15 סיימה גורדון לכתוב את שירה הראשון, "Daddy's Song".
פתאום משפחה
הפקה
השחקנית רוז ביירן הצטרפה לצוות שחקני הסרט ב-17 בנובמבר 2017. איזבלה מונר משחקת בסרט זה בתפקיד משנה בפעם השנייה ביחד עם מארק וולברג, לאחר שבעבר כבר עבדו ביחד בסרט "רובוטריקים: האביר האחרון" בשנת 2017. אוקטביה ספנסר, טיג נוטארו, איליזה שלזינגר, גוסטבו אסקובר (גוסטבו קווירוז), ג'וליאנה גאמיז וטום סגורה הצטרפו לצוות השחקנים בפברואר 2018. צילומי הסרט החלו במרץ 2018 ונמשכו עד 14 במאי באותה שנה.
וינטר גורדון
קריירה
בשנת 2010 הוציאה גורדון את המיני-אלבום הראשון שלה, The First Dance. שנה לאחר מכן, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, With the Music I Die. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים; "Dirty Talk", "Til Death", "Buy My Love" ו-"Still Getting Younger". השיר "Dirty Talk" זכה להצלחה עולמית ואף כבש את פסגת מצעד המוזיקה האוסטרלי. בין היתר, כבר השיר את פסגת מצעד שירי הדאנס של בילבורד, ואף זכה לתואר פלטינה משלושת באוסטרליה.
סמואל אליטו
קריירה לפני מינויו כשופט
בשנים 1987–1990 הוא שימש כפרקליט הראשי של ארצות הברית במחוז ניו ג'רזי. מייקל צ'רטוף כיהן כסגנו. המשפט המתוקשר ביותר שניהל אליטו בתקופה זו, הוא נגד 20 נאשמים, שהואשמו בחברות בארגון הפשע לוצ'זה, אחת מ"חמש המשפחות". בתום המשפט, אחרי כיומיים שבהם הדיינו המושבעים, כל ה-20 זוכו.
פתאום משפחה
השקה
"פתאום משפחה" דורג PG באוסטרליה ו-M בניו זילנד.
וינטר גורדון
קריירה
את המיני-אלבום השני שלה, Human Condition: Doleo, הוציאה גורדון בשנת 2012. שנה לאחר מכן הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה, Human Condition: Doleo. בשנת 2015, הוציאה את המיני-אלבום הרביעי שלה, Five Needle. שלושת המיני-אלבומים הללו זכה להצלחה נאה בעולם. בשנת 2016, הייתה גורדון לחלק מכותבי ומפיקי האלבום Lemonade, של ביונסה. היא לקחה חלק בכתיבת השירים "Sorry", "Don't Hurt Yourself" ו-"Daddy Lessons".
סמואל אליטו
קריירה לפני מינויו כשופט
בשנים 1990–2004, במקביל לכהונתו כשופט, לימד אליטו משפט חוקתי וקורסים על משפט וטרור ועל זכויות האזרח בבית הספר למשפט של אוניברסיטת סיטון הול הקתולית בניו ג'רזי.
פתאום משפחה
נתונים קופתיים
פתאום משפחה גרף הכנסות של 67.4 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, ו-53.2 מיליון דולר במדינות אחרות, ובסך הכול הרוויח הסרט סכום כולל של 120.6 מיליון דולר ברחבי העולם, לעומת תקציב הפקה נמוך יחסית, 48 מיליון דולר.
וינטר גורדון
קריירה
בשנת 2018 הוציאה גורדון את המיני-אלבום החמישי שלה, Pure.
סמואל אליטו
שופט בבית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים
בפברואר 1990 הכריז הנשיא ג'ורג' ה. וו. בוש שאליטו הוא מועמדו לתפקיד שופט בבית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים של ארצות הברית. מינויו אושר פה אחד בסנאט ב-27 באפריל באותה השנה. הוא כיהן בתפקיד עד 2006, עת התמנה לבית המשפט העליון.
יהודים וספורט
הספורט, שזוהה בתקופה העתיקה עם המשחקים האולימפיים, בהם השתתפו גברים בלבד, שהתחרו בעירום מלא והיו במקורם חלק מפולחן זאוס, נדחה על ידי יהודים.
בתקופה המודרנית, עם ההתעוררות הלאומית בקרב העם היהודי, במסגרת המאמץ להפיכת העם היהודי המדוכא והמופלה לעם ככל העמים, חיפשו היהודים את דרכם אל הפעילות הגופנית התחרותית, אל הספורט. עם היעלמות אלי יוון מבימת ההיסטוריה, נעלם גם המחסום הדתי שעצר את היהודים בבואם לקחת חלק בפעילויות ספורטיביות.
ב-1898, בבזל, בקונגרס הציוני השני, קרא מקס נורדאו ליצירתה של יהדות חזקה הבוחרת בחיסון הגוף במקום בהמתתו. הרעיון של "יהדות השרירים" המריץ תהליך, שכבר החל, של התארגנות ספורטיבית יהודית.
אגודות הספורט היהודיות
מועדון הספורט היהודי הראשון הוקם בקונסטנטינופול (כעת איסטנבול), ב-1895, כאשר קבוצה של צעירים יהודים, שרצתה להירשם למועדון ספורט סורבה בגלל יהדות חבריה. מועדון מכבי בקונסטנטינופול זכה להצלחה גדולה ובעקבותיו הוקמו מועדונים יהודים דומים בערים נוספות באירופה, מועדונים שנשאו שמות דוגמת "הכוח", "בר כוכבא", "הגיבור" וכדומה.
יום ההתעמלות היהודי הראשון נערך בבזל, שווייץ בשנת 1903.
סמואל אליטו
שופט בבית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים
בשנת 1992 אליטו היה אחד משלושה שופטים בבית המשפט לערעורים, שהחליטו בעתירה הורות מתוכננת נגד קייסי. הארגון העותר (מוסד להורות מתוכננת) ערער על חוק מפנסילבניה שקבע חמש מגבלות שונות על הזכות להפלה, בטענה שהמגבלות אסורות על פי פסק דין רו נגד וייד. השופטים אישרו את החוק, מלבד הוראת חוק אחת, שנשים שמבקשות לעשות הפלה צריכות ליידע את האב. אליטו כתב דעת מיעוט שבה הסביר שהוא היה מקבל את החוק בכללותו, כולל ההוראה שבית המשפט פסל. בית המשפט העליון הפך מאוחר יותר את ההחלטה, בפסק דין חשוב ששימר ופירש מחדש את הפסיקה ברו נגד וייד. במהלך ישיבתו של אליטו בבית המשפט העליון, הוא היה שותף לדעת הרוב שביטלה את הפסיקה הזו בדובס נגד הארגון לבריאות נשים בג'קסון.
מינוי
ב-1 ביולי 2005 הודיעה סנדרה דיי אוקונור על כוונתה לפרוש מבית המשפט. בתחילה רצה הנשיא ג'ורג' וו. בוש למנות במקומה את ג'ון רוברטס. אולם, לפני שהספיק לעשות זאת, נפטר נשיא בית המשפט העליון ויליאם רנקוויסט, ורוברטס מונה כנשיא בית המשפט במקומו. לאחר שמונה רוברטס, הכריז בוש שמועמדתו להחליף את אוקונור היא הארייט מאיירס, עורכת דין ששימשה כיועצת משפטית של בוש ופרקליטתו האישית. מינוי זה ספג ביקורת רבה, שכן למאיירס לא היה ניסיון רב, ולבסוף מאיירס הודיעה שהיא מוותרת על המינוי. ב-31 באוקטובר הכריז בוש שאליטו הוא מועמדו החדש להחליף את אוקונור.
יהודים וספורט
אגודות הספורט היהודיות
ביוני 1919 נערכו תחרויות ספורט מטעם מכבי בברנו, צ'כיה בהשתתפותם של 650 ספורטאים מ-27 מדינות.
סמואל אליטו
מינוי
בתאריכים 9–13 בינואר 2006 ערכה ועדת המשפט של הסנאט שימוע לאליטו לקראת ההצבעה בסנאט. הסנאטורים הדמוקרטים הביעו ביקורת על המינוי וטענו שעמדותיו השמרניות יטו את החלטות בית המשפט. אליטו אמר שגישתו המשפטית היא אוריג'ינליסטית (פרשנות החוקה על פי הכוונות המקוריות של כותביה), בדומה לגישה של אנטונין סקאליה וקלארנס תומאס השמרנים. הוא סירב להגיד כיצד יכריע בשאלות הקשורות להפלות. בסיכום השימוע הצביעו חברי הוועדה בהתאם להשתייכותם המפלגתית, כאשר 10 חברי ועדה רפובליקנים תמכו במועמדותו ו-8 חברי ועדה דמוקרטים התנגדו לה. ב-31 בינואר הצביעה מליאת הסנאט בעד אישור המינוי, ברוב של 58 תומכים מול 42 מתנגדים.
פסיקות בולטות
הפסיקות של אליטו מאז מינויו לבית המשפט העליון נטו לכיוון שמרני, ימני וליברטריאני.
יהודים וספורט
אגודות הספורט היהודיות
תנועת מכבי העולמית, שהיא תנועה ציונית ספורטיבית, נוסדה בשנת 1921.
במשך כ-41 שנים שימש אייבור מונטגיו ממייסדי הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן, כנשיא הפדרציה.
שני דוד
שני דוד (נולדה ב-7 ביוני 1991) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת לסירוגין בעמדת הבלמית, המגנה והקשרית בקבוצת מכבי כישרונות חדרה בליגת העל בכדורגל נשים, ובנבחרת ישראל.
יהודים וספורט
אגודות הספורט היהודיות
בין השנים 1926 ל-1957 שחקני טניס שולחן יהודים, מהונגריה, רומניה, אנגליה, צ'כוסלובקיה, פולין, אוסטריה וגרמניה זכו ב-223 מדליות, מהן 170 אישיות ו-53 במסגרת של נבחרות לאומיות, רובן לפני מלחמת העולם השנייה שקטעה את ההישגים של שחקני טניס השולחן היהודים. הגדולים מכולם היו ויקטור ברנה מהונגריה (22 מדליות זהב, מהן 5 אישיות, שיא של כל הזמנים) ואנג'ליקה רוזיאנו מרומניה (17 מדליות זהב, מהן 6 אישיות רצופות, שיא של כל הזמנים).
סמואל אליטו
הזכות לבחור בהפלה
בשנת 2007, אליטו תמך בדעת הרוב בפסק דין גונזלס נגד קרהארט (Gonzales v. Carhart), שקבע שחוק פדרלי שאוסר על "הפלה חלקית" (שיטת "הרחבה ופינוי", או D&E) הוא חוקתי. שבע שנים קודם לכן, פסק דין שכתב סטיבן ברייר ונתמך על ידי סנדרה דיי אוקונור פסל חוק דומה. הפסיקה מ-2007 עברה בזכות קולו של אליטו, שהחליף את אוקונור. פרשנים הסיקו מכך שמינויו של אליטו במקום אוקונור שינה את היחס של בית המשפט להפלות.
שני דוד
ביוגרפיה
דוד החלה לשחק כדורגל בגיל 8, בצוותא עם אחותה, רעות, בקבוצת הכדורגל לילדים של מכבי חדרה, משום שלא הייתה אז מסגרת כדורגל נשים שתוכל לקלוט אותה. עם הקבוצה זכתה בגביע טורניר "פוקס קידס", שאף זיכה אותה בנסיעה לטורניר העולמי בברצלונה באותה שנה.
יהודים וספורט
אגודות הספורט היהודיות
ספורטאים ועסקני ספורט יהודים, ברחו מיבשת אירופה לפני מלחמת העולם השנייה מאימת הנאצים. חלקם הגיעו לבריטניה, לשווייץ הנייטרלית, לארצות הברית, לישראל, למדינות אמריקה הדרומית ולסין.
סמואל אליטו
הזכות לבחור בהפלה
ביוני 2022 כתב אליטו את דעת הרוב בתיק דובס נגד הארגון לבריאות נשים בג'קסון, שבה נקבע שפסק דין רו נגד וייד ופסק דין הורות מתוכננת נגד קייסי מוטעים ובטלים.
שני דוד
ביוגרפיה
בגיל 15 החלה לשחק באופן מסודר במסגרת מקצועית לנשים, בקבוצת מכבי כישרונות חדרה.
יהודים וספורט
אירועי ספורט יהודים
ב-1929 התקיימו משחקי מכבי אירופה בפעם הראשונה באוסטרבה, צ'כוסלובקיה ושנה לאחר מכן באנטוורפן, בלגיה.
פתאום משפחה
נתונים קופתיים
בארצות הברית ובקנדה הסרט "פתאום משפחה" יצא לבתי הקולנוע במקביל ליציאתם של הסרטים "חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד" ו"אלמנות", וההערכה הייתה כי הסרט יגרוף הכנסות בגובה של בערך 15–20 מיליון דולר מ-3,258 תיאטראות בסוף השבוע הראשון להקרנתו. בערב ההקרנות הראשון הרוויח הסרט כ-4.8 מיליון דולר ביום הראשון שלה, כולל 550 אלף דולר מההקרנות טרום הבכורה שהיו ביום חמישי בערב שלפני סוף שבוע זה. בהמשך הקרנות הבכורה עלה הסכום לכ-14.7 מיליון דולר, וסיים במקום הרביעי בקופות. במגזין הקולנוע האינטרנטי, "מועד אחרון הוליווד" נכתב כי ההכנסות מההקרנות הראשונות של הסרט, בהשוואה לתקציב ההפקה שעמד על 48 מיליון דולר, "אינן מרהיבות, אבל יש תקווה שהסרט יכול להתעלות על עצמו... לאחר חג ההודיה." בסוף השבוע השני שלו, הסרט צנח ב-14% ל-12.5 מיליון דולר (כולל 17.4 מיליון דולר במסגרת חמשת הימים של חג ההודיה), וסיים במקום השישי.
שני דוד
מועדונים
דוד שיחקה במכבי כישרונות חדרה החל מעונת 2006/2007 למשך שתי עונות, ואז נאלצה להפסיק לשחק עקב פציעה קשה של קריעת הרצועה הצולבת בברך ימין, וחצי שנה לאחר מכן קריעה של הרצועה הצולבת בברך שמאל.
יהודים וספורט
אירועי ספורט יהודים
המכביה הראשונה נערכה בארץ ישראל בשנת 1932 בהשתתפות כ-390 ספורטאים מ-18 מדינות.
מכביית החורף הראשונה התקיימה בזאקופנה, פולין בשנת 1933.
יהודים באולימפיאדות המודרניות
פרנץ קמני עסקן ספורט הונגרי-יהודי, חבר מייסד של הוועד האולימפי הבינלאומי, שיזם והשיק את המשחקים האולימפיים המודרניים, ומזכיר ומייסד של הוועד האולימפי ההונגרי.
שני דוד
מועדונים
לאחר תקופת השיקום, חזרה דוד לשחק במכבי כישרונות חדרה לקראת עונת 2011/2012, שם נשארה במשך חמש עונות והייתה שותפה לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה לעונת 2014/2015.
יהודים וספורט
יהודים באולימפיאדות המודרניות
היהודים לקחו חלק במשחקים האולימפיים המודרניים כנציגים של המדינות בהן הם חיו והישגיהם נרשמו לזכות אותן מדינות. רק לאחר הקמת מדינת ישראל הגיעו לאולימפיאדה יהודים תחת דגל ישראל.
שני דוד
מועדונים
לקראת עונת עונת 2016/2017 הושאלה למשך שתי עונות למ.כ רמת השרון, אולם במשחק הפתיחה של עונת עונת 2017/2018 קרעה שוב את הרצועה הצולבת בברך שמאל. דוד חזרה לשחק אחרי זמן קצר ללא ניתוח ועם טיפול תרופתי בלבד, וזכתה בסיום העונה עם הקבוצה בגביע המדינה. בהמשך שיחקה בהשאלה לתקופה קצרה גם במ.ס. קריית גת כדי להשתתף במשחקי מוקדמות ליגת האלופות במונטנגרו, ולקראת עונת עונת 2018/2019 חזרה לקבוצת נעוריה, מכבי כישרונות חדרה.
פתאום משפחה
תגובות המבקרים
באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes אחוז הביקורות החיוביות הוא 81% על סמך 135 ביקורות, והדירוג הממוצע שלו הוא 6.56 מתוך 10.
יהודים וספורט
יהודים באולימפיאדות המודרניות
ספורטאים ממוצא יהודי הורחקו משורות הנבחרות שלהם בתקופה הנאצית ולא רק בגרמניה הנאצית.
פתאום משפחה
תגובות המבקרים
בקונצנזוס הביקורתי של האתר נכתב, בין היתר: "פתאום משפחה" אולי לא ממש תופס את המורכבות של אימוץ בחיים האמיתיים, אבל בהתאמה לקשר ללא תנאים שהוא מכבד, בסופו של דבר שווה את ההשקעה" באתר הסרטים Metacritic, קיבל הסרט ציון ממוצע משוקלל של 57 מתוך 100, בהתבסס על 28 מבקרים, מה שמרמז על: "ביקורות מעורבות או ממוצעות". קהל צופים שנדגם על ידי CinemaScore העניקו לסרט ציון ממוצע של "A" בסולם של F עד A+ וסקרי PostTrak דיווחו כי צופי הקולנוע העניקו לסרט ציון חיובי כולל של 83%, וכ-61% נתנו לסרט המלצה מוחלטת.
שני דוד
נבחרת ישראל
דוד שייכת לסגל המורחב של נבחרת ישראל משנת 2008, ובמקביל שיחקה גם בנבחרות ישראל עד גיל 17 ועד גיל 19. שימשה כאחת הקפטניות של הנבחרת עד גיל 17, במסגרתה רשמה 3 הופעות בסך הכל. בנבחרת עד גיל 19 רשומות לזכותה 14 הופעות, במהלכן כבשה 2 שערים, וגם בה שימשה כקפטנית במספר משחקים.
פתאום משפחה
תגובות המבקרים
ב-ynet כתב ארז דבורה על הסרט: "(...) 'פתאום משפחה' הוא שיפור ניכר ביחס לסרטיו הקודמים של אנדרס. הדרמה והאמוציות, גם אם אינם מבוימים בעידון, מאוזנים על ידי הרגעים הקומיים. הקומדיה, גם אם אינה רחוקה מתבניות סיטקום שמרניות, עובדת טוב יותר בהיותה נקשרת לדמויות שיש להן קשר לבני אדם אמיתיים. סביר להניח שרוב האנשים שחוו תהליכים דומים, מצד המאמץ או המאומץ, יראו משהו מחוויותיהם או רגשותיהם על המסך."
סמואל אליטו
זכויות עובדים ואיגודי עובדים
בשנת 2007 כתב אליטו את דעת הרוב בתיק , בו הקבע שעובדים לא יכולים לתבוע מעסיקים בגין אפליה על רקע של גזע או מגדר, אם טענותיהם מתבססות על פעולות שעשה המעסיק לפני יותר מ-180 יום. ההחלטה התבססה על פרשנות של חוק שחוקק הקונגרס (ולא של החוקה). בתגובה, הקונגרס העביר בשנת 2009 את "חוק תשלום הוגן על שם לילי לדבטר", שנקרא על שם העותרת בתיק.
אליטו כתב שורה של פסקי דין שהתפרשו כמפלה עבור ארגוני עובדים. בשנת 2018 כתב אליטו את דעת הרוב בפסק דין Janus v. AFSCME, שקבע שאסור לאיגודי עובדים במגזר הציבורי לחייב עובדים שאינם חברים באיגוד לשלם אגרות לאיגוד, בנימוק שחיוב בתשלום פוגע בחופש הביטוי של העובדים, שמוגן על ידי התיקון הראשון לחוקה. ההחלטה ביטלה פסק דין אחר באותו נושא משנת 1977 (Abood v. Detroit Board of Education). היא פורשה כמפלה קשה עבור איגודי עובדים, ופסק הדין עצמו מציין שלהחלטה יהיו השלכות פיננסיות שליליות על איגודים במגזר הציבורי. דוחות שפורסמו לאחר מכן הראו שמספר איגודי עובדים גדולים במגזר הציבורי איבדו אחוז ניכר מהכנסותיהם ובמקרים מסוימים איבדו יותר מ-90% ממשלמי האגרות.
הזכות לשאת נשק
אליטו היה אחד משופטי הרוב בפסק דין מחוז קולומביה נגד הלר (District of Columbia v. Heller), שקבע שהתיקון השני לחוקה מגן על זכותם של אזרחים פרטיים לשאת נשק ואוסר על הממשל הפדרלי להגביל נשיאת נשק למטרות חוקיות, שבאופן היסטורי נחשבו ללגיטימיות, כגון למטרות של הגנה עצמית בבית האזרח. פסק הדין פסל חוק בוושינגטון די. סי. שאסר על נשיאת נשק בציבור וקבע שעל נשק המאוחסן בבית האזרח להיות פרוק, מפורק, ומוגן באמצעות מנעול על ההדק. פסק דין זה התייחס לממשל הפדרלי בלבד ולא למדינות, שכן ב-2008 עדיין לא קבע בית המשפט העליון שהתיקון השני חל על המדינות. בשנת 2010 כתב אליטו את דעת הרוב בפסק הדין מקדונלד נגד העיר שיקגו, שבו נקבע שהתיקון ה-14 החיל את המגבלות הקבועות בתיקון השני על המדינות. לפי פסיקה זו לכל האזרחים בכל המדינות קיימת הגנה חוקתית על זכותם לשאת נשק. עם זאת, שני פסקי הדין לא קבעו שהזכות לשאת נשק היא אבסולוטית. אסדרה של נשיאת נשק היא לגיטימית עד גבול מסוים, ואת גבולות הלגיטימיות של חוקים בנושא יש להבין על פי ההיסטוריה והמסורת של ארצות הברית. שני פסקי הדין נתפסו כמפלה עבור התומכים בהגבלות על נשיאת נשק.
חופש הדת
בשנת 2014 כתב אליטו את דעת הרוב בפסק דין ברוול נגד הובי לובי, שבו נקבע כי בהתאם ל"חוק שימור חופש הדת" (1993), חברות פרטיות פטורות מכללים רגולטוריים שהן מתנגדות להם מטעמים דתיים, אם ישנה דרך מגבילה פחות לקדם את האינטרסים הקבועים בחוק. באופן ספציפי, חברות פרטיות פטורות מהחובה של מעסיקים לספק לעובדיהם ביטוח רפואי שכולל אמצעים למניעת היריון, חובה שנקבעה על ידי מחלקת הבריאות של ארצות הברית אחרי שעבר חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (אובמה-קייר). זו הייתה הפעם הראשונה שבית המשפט העליון הכיר בזכותן של חברות פרטיות להצהיר על אמונה דתית ולזכות בהגנה על אמונה זו.
אליטו הצטרף למסקנה של הרוב (אך לא לחוות הדעת של הרוב) בפסק דין "פולטון נגד העיר פילדלפיה" (Fulton v. City of Philadelphia), שקבע שהעיר פגעה בחופש הדת של סוכנות אימוץ ילדים קתולית כאשר היא מנעה מהסוכנות להשתתף בתוכנית האימוץ של העיר משום שהסוכנות לא הסכימה לעזור לבני זוג מאותו המין. בחוות דעת נפרדת, אליטו כתב שהוא היה הולך רחוק יותר מהרוב ומבטל פסיקה קודמת של בית המשפט (Employment Division v. Smith), שקבעה שמדינות יכולות אך לא מחויבות להתחשב בשיקולים של אמונה דתית בבואן לאכוף את החוק במדינה.
עונש מוות
בהחלטה הראשונה שלו בבית המשפט העליון, בשנת 2006, הצטרף אליטו לשופטים הנחשבים לליברלים בפסק דין שעיכב הוצאה להורג של נידון למוות ממיזורי (האסיר הוצא להורג לבסוף בשנת 2014). עם זאת, אליטו נוטה באופן כללי להצביע בעניינים הקשורים לעונש מוות והוצאות להורג יחד עם השופטים השמרנים. בשנת 2015 הוא כתב את דעת הרוב בפסק דין גלוסיפ נגד גרוס (Glossip v. Gross), שקבע שהוצאה להורג באמצעות זריקת רעל הכוללת שימוש במידאזולאם היא חוקתית ואינה מהווה עונש אכזרי ובלתי רגיל (שאסור על פי התיקון השמיני), על אף שעדויות קודמות מהוצאות להורג הכוללות שימוש בתרופה הזו הראו שהנידונים למוות סבלו במהלכן ועל אף שמידאזולאם אינו מאושר על ידי מנהל המזון והתרופות לשימוש כסם הרדמה. אליטו כתב בפסק הדין שעונש המוות הוא חוקתי ולכן חייבות להיות שיטות חוקתיות להוצאה להורג. הוא הוסיף שאומנם כולם רוצים למות בשלווה, אך להרבה אנשים אין את "המזל הטוב הזה", והדרישה ששיטת ההוצאה להורג לא תכלול כל סיכוי לכאב תביא לביטול עונש המוות. הפסיקה קבעה גם שנידונים למוות שמערערים על האופן בו מתכוונת המדינה להוציאם להורג, מחויבים להציע שיטת הוצאה להורג חליפית. כלל זה הקשה בהמשך על ערעורים לגבי שיטת ההוצאה להורג.
שני דוד
נבחרת ישראל
את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה במשחק ידידות נגד נבחרת בלארוס, ב-17 באוגוסט 2009. לאחר ששבה מהפציעה בברכיה, זומנה שוב לסגל הנבחרת בשנת 2013, ואת הופעת הבכורה המחודשת ערכה במשחק נגד נבחרת אוסטריה, ב-25 באוקטובר 2015. הייתה שותפה לזכייה של נבחרת ישראל במדליית הזהב במכבייה העשרים, ואף כבשה את שער הניצחון במשחק הגמר נגד נבחרת ארצות הברית.
נכון לספטמבר 2020, לזכות דוד רשומות 27 הופעות בנבחרת הבוגרת של ישראל, בהן כבשה שער אחד.
סמואל אליטו
הצבעה בבחירות
אליטו היה חלק משופטי הרוב בפסק דין מחוז שלבי נגד הולדר (Shelby County v. Holder) משנת 2013, שביטל הוראות בחוק זכות ההצבעה משנת 1965, אשר מחייבות מדינות מסוימות ומחוזות מסוימים בדרום ארצות הברית, אשר על פי קביעת הקונגרס נטו בעבר לפגוע בזכות ההצבעה של מיעוטים) לקבל אישור מבתי משפט פדרליים לפני ביצוע שינויים בחוקי ונוהלי הבחירות שלהם.
אליטו כתב את דעת הרוב בפסק דין "ברנוביץ' נגד הוועדה הדמוקרטית הלאומית" (Brnovich v. Democratic National Committee), שאישר חוק חדש בנוגע להצבעה בבחירות באריזונה, אחת מהמדינות שלפני 2013 היו מחויבות לקבל אישור לשינויים בחוקי בחירות. החוק החדש קבע שלא יספרו פתקי הצבעה שישולשלו לקלפי במחוז בחירה שונה מזה שנקבע לאזרח. בנוסף, החוק קבע שרק האזרח המצביע, באופן אישי, רשאי להתעסק עם פתק ההצבעה שלו, גם במקרה של הצבעה בדואר. אריזונה טענה שהחוק נועד להתגונן מפני הונאת בחירות, אך הוא נתפס כניסיון של המחוקקים הרפובליקנים במדינה להטות את תוצאות הבחירות, משום שמיעוטים ובוחרים דמוקרטים נוטים יותר להשתמש בפרקטיקות שהחוק אוסר. בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים הסכים עם הוועדה הדמוקרטית הלאומית שבפועל החוק מפלה בוחרים אינדיאנים, היספנים ושחורים. פסק הדין שכתב אליטו דחה את החלטת בית המשפט לערעורים והחזיר את החוק מאריזונה על כנו. אליטו לא קבע מבחן רשמי לשאלה אם מדיניות בחירות מסוימת מפלה בוחרים, אך חוות הדעה שלו קבעה מספר "כללים מנחים" בנושא. ההחלטה והכללים המנחים שאליטו ציין נתפסו שצמצום משמעותי של כוחו של חלק 2 בחוק זכות ההצבעה למנוע אפליה בבחירות. השופטת אלנה קגן כתבה בדעת מיעוט שפסק הדין של אליטו הוא "טרגי" משום שהוא "פוגע בחוק שנועד להביא את ההפליה בבחירות לסיומה" ורשימת הכללים המנחים של אליטו היא "מומצאת" וחסרת בסיס בחוק עצמו. הנשיא ג'ו ביידן אמר שהוא "מאוכזב עמוקות" מההחלטה וש"במהלך תקופה של שמונה שנים בלבד, בית המשפט עשה נזק חמור להוראות חשובות של חוק הבחירות של 1965 – חוק שנדרשו שנים מאבק כדי להבטיחו".
אנה זיפל
אנה זיפל (בשוודית: Anna Zippel; מתה ב-29 באפריל 1676) הייתה אישה שוודית ומכשפה לכאורה שהוצאה להורג במסגרת אחד ממשפטי המכשפות המפורסמים ביותר שהתנהלו במדינה בזמן ציד המכשפות הגדול ("The Great Noise") בין השנים 1668–1676. סיפורה מן המוכרים בפולקלור השוודי.
סמואל אליטו
שירותי בריאות
אליטו היה בדעת מיעוט בפסק דין קליפורניה נגד טקסס משנת 2021, שקבע שלטקסס אין זכות עמידה לעתור כנגד החוקתיות של אובמה-קייר. העתירה בתיק נחשבה לאיום משמעותי על החוק, ודעת המיעוט של אליטו, שאורכה רב מזה של דעת הרוב, תוקפת את בית המשפט על "המרחק הרב שבית המשפט מוכן ללכת כדי להגן על חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה".
אנה זיפל
ביוגרפיה
זיפל נולדה למשפחה בעלת אמצעים. הייתה עצמה ניהלה עסק מצליח למכירת תרופות יחד עם שותפתה העסקית אנה מאנסדוטר. היא תוארה כאישה תמירה, אלגנטית ובעלת חוש אופנה המרבה ללבוש בגדים יקרים, יהלומים ותסרוקות מתולתלות. היא הסתובבה עם פמליה, ונהגה לבלות בחברתן של נשות החברה הגבוהה בהן אשת ראש העיר ואנה מריה בוס, אשת אדריכל העיר המלכותי ז'אן דה לה וליי. לקוחותיה נמנו עם עשירי סטוקהולם. אחיה היו מדריכי התעמלות בחצר המלוכה ולבעלה היו עסקי מאפיות, טחנת קמח ועוד נכסים. אחותה בריטה זיפל לעומת זאת, הייתה אישה ענייה. אף על פי שהאחיות לא היו קרובות, זיפל תמכה בה מבחינה כלכלית.
בעוד זיפל נחשבה לאשת חברה מכובדת, אחותה הייתה מהמעמד הנמוך והואשמה לא פעם בכישוף. גם שותפתה לעסק סבלה ממוניטין שלילי של אדם יהיר ומתנשא, ככל הנראה משום שהיה לה ביטחון עצמי, ונטייה להתעלם מרכילויות ודעתם של אחרים על ענייניה.
משפט קתרינה
למרות מקומה בחברה, זיפל מצאה עצמה במרכזן של חרושת שמועות והאשמות שונות בנוגע לעיסוק בכישוף, יחד עם אחותה ושותפתה העסקית. ילדים נהגו לכנות את זיפל "מלכת בלוקולה" (Queen of Blåkulla) ונערות סיפרו כי היא מטפחת אותן במטרה להשיא אותן לשטן. יום אחד, בעודה הולכת ברחוב, הצביע לעברה ילד וצעק: "היא זו שלקחה אותי לפגוש את השטן", והתעלף. לאחר מכן, עוזרת הבית של זיפל סיפרה כי נשלחה על ידה למשימות מסתוריות בחסות החשיכה, שזיפל נפגשה עם שותפתה בחדרה באמצע הלילה על מנת לזמן את השטן אשר מילא את מרתף ביתה בכסף באופן קבוע, שרוחו של כלב שומרת על גינת הבית, שזיפל ביקשה ממנה למרוח על עצמה מדם הווסת שלה וכתבה על מצחה שם משונה כלשהו, וכי גרמה לה לחלות במשך שלוש שנים לאחר שהפסיקה לעבוד אצלה. זיפל, אחותה, שותפתה ואף בעלה הואשמו בחטיפת ילדים. אפילו ילדיהן שלהן הפנו אצבע מאשימה כלפי הנשים, וטענו כי לקחו אותם לפגוש את השטן במהלך שבת המכשפות. זיפל תוארה כמכשפה רבת עוצמה שמסוגלת להרוג שומר בכלא על ידי מבטה, או לכרות את ראשו של אחר על ידי יריקה.
יהודים וספורט
הספורטאים היהודים בגרמניה
בשלהי המאה ה-19, בגרמניה, הלאומנים הגרמנים תבעו את סילוק היהודים ממועדוני הספורט הגרמנים. הלחץ הזה הוביל להקמת מועדוני ספורט יהודים בגרמניה, כשהראשון בהם היה מועדון בר כוכבא ברלין, שנוסד באוקטובר 1898. ב-1903 התאחדו מועדוני ספורט יהודים בגרמניה באיגוד הכלל-גרמני "יודישה טורנשאפט" (איגוד התעמלות יהודי). בארגון החדש לקחו חלק גם מועדונים יהודים מחוץ לגבולות גרמניה, למעשה הארגון כלל מועדוני ספורט יהודים מרחבי אירופה הקלאסית.
אנה זיפל
משפט קתרינה
משפט המכשפות של קתרינה (על שם כנסיית קתרינה בסטוקהולם) כלל 50 עדים, בהם ילדים ובני נוער רבים, שעלו לדוכן כדי להעיד נגד זיפל, אחותה, שותפתה ונשים נוספות. הם הצביעו על הנשים וסיפרו כיצד חטפו אותם כדי להביאם אל האי בלוקולה, שעל פי אגדות עם שוודיות שייך לשטן. פרקטיקה שהייתה נפוצה באותם ימים במסגרת ציד ומשפטי המכשפות. מנגד, זיפל ניצלה כל הזדמנות ובקור רוח הסבירה כי מדובר בלא יותר מהשמצות שמקורן בקנאה, רשע או מתקפה. לגבי הטענה כי הונה הושג באמצעים שטניים אמרה כי הוא הושג באמצעות עבודה קשה שלה ושל בעלה, וכי העסק שלה משגשג הודות לעובדה כי אנה מאנסדוטר היא רוקחת מוכשרת. פסק הדין התבסס על עדותם של הילדים וניתן במאי 1676, במסגרתו אנה ובריטה זיפל הוצאו להורג בעריפה ראש. אנה מאנסדוטר מתה בכלא.
יהודים וספורט
הספורטאים היהודים בגרמניה
המתעמל אלפרד פלאטו, זכה ב-4 מדליות אולימפיות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף, באולימפיאדה הראשונה בעת החדשה (אתונה 1896).
האתלטית לילי חנוך שיאנית עולם בזריקת דיסקוס, בהדיפת כדור ברזל ושותפה לשיא העולם בריצת שליחות 4x100 מטר. נוסף לכך, שיאנית גרמניה בקפיצה לרוחק.
הכדורגלן גוטפריד פוקס, שהיה מלך השערים של גרמניה, הבקיע, בהיותו שחקן נבחרת הכדורגל של גרמניה, עשרה שערים במשחק אחד, משחק נגד נבחרת רוסיה.
בתקופת המשטר הנאצי
עליית המשטר הנאצי בגרמניה הובילה לרדיפה ופגיעה בספורטאים היהודים, שהורחקו מהמועדונים הכלל גרמניים. תהליך זה חיזק תחילה את מועדוני הספורט היהודים, שקיבלו אליהם את הספורטאים היהודים, שהורחקו מהמועדונים הגרמנים. גרמניה הנאצית הנהיגה אנטישמיות ממלכתית, אך כדי לא לפגוע באירוח המתוכנן של אולימפיאדה ברלין, השלטונות נזהרו ביחסם לספורטאים היהודים והעדיפו לא להרחיקם מהנבחרות באמצעות חוקים ותקנות, אלא לשכנעם לוותר בעצמם על הופעתם בייצוג גרמניה. עם זאת, רודי באל ייצג את גרמניה הנאצית בהוקי קרח באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936) והלנה מאייר ייצגה את גרמניה הנאצית בסיף באולימפיאדת ברלין.
ספורטאים יהודים השתתפו באולימפיאדת ברלין, אך המשטר הנאצי יצר השפלות עבורם - ליד הכניסה לכפר האולימפי באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן הוצג שלט עם הכיתוב "הכניסה אסורה על כלבים ויהודים" ורק מפגש בין אנרי דה באיה - לאטור, נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי ובין הפיהרר, אדולף היטלר הביא להסרת השלט. ארגוני הספורט היהודים התקיימו בגרמניה הנאצית עד ליל הבדולח ולאחר מכן חוסל כל הספורט היהודי בגרמניה.
הספורטאים היהודים בהונגריה
הספורטאים היהודים בהונגריה תרמו רבות לספורט בארצם, הם השיגו יותר מ-50 מדליות זהב אולימפיות בענפי ספורט שונים. הצטיינות מיוחדת הייתה של הסייפים היהודים, שזכו ב-21 מדליות (אילדיקו אוילקי רייטו זכתה ב-7 מדליות, מהן 2 זהב, אילונה אלק זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב, ינה פוקס זכה ב-4 מדליות זהב בחרב, מהן 2 אישיות, אנדרה קאבוש זכה ב-4 מדליות, 3 מהן זהב).
בנבחרת הונגריה בכדורגל, ששיחקה באולימפיאדת פריז (1924), השתתפו שמונה כדורגלנים יהודים. רבים היו יהודים בנבחרת הונגריה בכדורמים, שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) ובאולימפיאדת ברלין (1936).
אלפרד האיוש, היה האלוף האולימפי הראשון בשחיה והאלוף האולימפי הצעיר ביותר באולימפיאדת אתונה (1896).
שחקן טניס השולחן ויקטור ברנה בעל 22 מדליות זהב באליפויות עולם בטניס שולחן, 5 ביחידים, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה, 8 בזוגות גברים יותר מכל אחר בהיסטוריה ובסך הכל זכה ב-41 מדליות מאליפויות העולם בטניס שולחן, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה.
מחליקה אמנותית על קרח ביחידות לילי קרונברגר, 4 פעמים ברציפות אלופת עולם (1908–1911).
לא רק ספורטאים סיפקו יהודי הונגריה למדינתם, אלא גם מאמנים, עסקני ספורט ונדבנים דוגמת פרנץ קמני חבר מייסד של הוועד האולימפי הבינלאומי, שיזם והשיק את המשחקים האולימפיים המודרניים, ומזכיר ומייסד של הוועד האולימפי ההונגרי. התעשיין היהודי אלפרד בריל, פטרון של הספורט ההונגרי, נשיא או נשיא כבוד של כמה אגודות ספורט בהונגריה. גוסטב שבש שאימן את "נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות ה-50, נבחרת הונגריה בכדורגל הטובה בכל הזמנים. בלה קומיאדי שאימן את נבחרת הונגריה בכדורמים וזכה עימה במדליית הזהב הראשונה שלה ובלה רייקי שהוביל את נבחרת הכדורמים ל-3 מדליות זהב אולימפיות (הלסינקי 1952, מלבורן 1956 ומינכן 1972).
הספורטאים היהודים ברומניה
יהדות רומניה תרמה מקרבה ספורטאים לא מעטים לספורט ברומניה, חרף המכשולים (תופעות של אנטישמיות בקהל ואפילו בין השחקנים המתחרים וחקיקה אנטישמית מפלה) שעמדו בדרכם, הם רשמו הישגים מכובדים בתחומי ספורט מגוונים.
יהדות רומניה הקדימה את קריאתו של נורדאו, כבר ב-1 באוקטובר 1894, בבוקרשט, הוקמה "החברה לגימנסטיקה, סיף וקריאה אאורורה". באמצעות המחלקות להתעמלות, טניס שולחן, כדורסל וכדורעף אורגנה פעילות ספורטיבית ענפה. יהדות רומניה שלחה נציגות למכביה הראשונה (1932) ולמכביה השנייה (1935) ולאחר הפסקה ארוכה, במהלכה היה שלטון קומוניסטי ברומניה, שלטון שלא איפשר השתתפות במכביות, חזרה יהדות רומניה להשתתף במכביות, במכביה החמש-עשרה (1997) ובמכביה השבע-עשרה (2005). התמעטות יהדות רומניה הביאה גם להצטמצמות הנציגות למכביות עד לאי שליחת נציגות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נוסדו ברומניה, ביוזמת פעילים ציונים, אגודות ספורט יהודיות הנושאות שמות עבריים. האגודות נוסדו בערי רומניה הגדולות, בהן הייתה אוכלוסייה יהודית משמעותית, "מכבי" בבירה, בבוקרשט, הגיבור קלוז' בבירת חבל טרנסילבניה, בבירת חבל בסרביה, בקישינב, בבירת חבל בוקובינה, בצ'רנוביץ, "הכוח" ו"מכבי" בבירת חבל מולדובה, ביאשי, "בר כוכבא" בסאטו מארה, "שמשון" בסיגט, "קדימה" בטימישוארה, "עבריה" ו"אחווה" בבראשוב ועוד.
בצ'רנוביץ, הייתה מסורת של ספורט יהודי עוד מתקופת היותה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, כשנפתחה אגודת ספורט יהודית ב-1908 בשם "כחול לבן". בתקופה שבין שתי מלחמות העולם היו בצ'רנוביץ שתי אגודות ספורט יהודיות, מכבי צ'רנוביץ והכוח צ'רנוביץ, אולם באמצע שנות השלושים של המאה העשרים פורקה אגודת הכוח וחבריה הצטרפו למכבי.
אתלטיקה
רשימה של כל האתלטים היהודים שזכו במדליות במשחקים האולימפיים
התעמלות
נבחרת הולנד בהתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת אמסטרדם (1928), כללה 5 מתעמלות יהודיות, סטלה בליץ-אחסטריבה, אנה דרזדן-פולק, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק טיימנס-סימונס ואלקה דה לוי', והמאמן חריט קלירקופר שהיה יהודי. בליץ-אגסטריבה נספתה במחנה ההשמדה אושוויץ, דרזדן-פולק, קלוט-נורדהיים, תמנס-סימונס וקלירקופר נספו בסוביבור. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה.
כדורסל
אמארה סטודמאייר -שחקן עבר אשר שיחק ב- NBA בין השאר והתגייר.
שחייה
רשימה של כל השחיינים היהודים שזכו במדליות במשחקים האולימפיים
מעגל האור
שבע שנים לאחר יציאת אלבומו הקודם של רותם "נשורת" הוציא את אלבומו החמישי. בראיונות סיפר רותם כי במהלך אותן שנים שעברו מאז יציאת אלבומו הקודם, חשב כי לא יוציא עוד אלבומים חדשים. אלא שלאחר שהוזמן ליצור את שיר הנושא לסרט הקולנוע 15 שנה, המשיך ויצר את שאר השירים שהרכיבו את האלבום החדש, ברובם בעת הסגר הראשון שהתרחש במגפת הקורונה בישראל.
להקלטת השירים שיתף רותם פעולה עם שורה ארוכה של מוזיקאים ובהם גבע אלון, קרני פוסטל, אוהד קוסקי וג'נגו.
על עטיפת האלבום מופיע רותם בתצלום שצולם באולפן ההקלטות, בעת צילומי הקליפ לשיר "מה הסיבה שלך?". משמאלו תלויות על קיר האולפן גיטרות ומימינו מציצה בת זוגו, כשהוא לובש חולצה של ג'וני ת'נדרס, הסולן לשעבר של להקת הרוק הכבד ניו יורק דולס.
שידור רדיו
שידור רדיו (באנגלית: Broadcasting) הוא התהליך בו תוכן מסוג אודיו או וידאו משודר בזמן אמת למאזינים, אשר באופן תאורטי יכולים להימצא בכל מקום בעולם, באמצעות מדיום תקשורת המונים אלקטרוני, אך לרוב מדובר במדיום תקשורת המונים אלקטרוני המשתמש בספקטרום האלקטרומגנטי (גלי רדיו) במודל של "אחד לרבים". דור שידורי הרדיו החלו כאשר החלו לשדר שידורי רדיו בתדרי ה-AM, אשר הפכו פופולריים במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, כאשר משדרי ומקלטי הרדיו הפכו נפוצים. לפני כן כל צורות התקשורת האלקטרונית (הגרסה המוקדמת של הרדיו, הטלפון והטלגרף) היו רק במודל של אחד על אחד, כאשר המסר היה מיועד לנמען יחיד.
בעוד שבעבר שידורי רדיו אלחוטיים היו מיוחסים אך ורק לשידורי רדיו שנקלטים במכשירי רדיו, בשנים האחרונות ניתן לקלוט גם שידורי רדיו באמצעות הטלוויזיה בכבלים בה בדרך כלל ישנן תחנות ייעדיות לכל תחנות הרדיו המקומיות. בנוסף קיימים כיום גם יישומים לטלפון הנייד שמאפשרים להאזין לשידורי רדיו מכל רחבי העולם בזמן אמת. בהתאם לפופולריות של תוכניות/תחנות הרדיו, קהל המאזינים של שידורי הרדיו יכול להיות הן עשרות/מאות אלפי אנשים שונים, אך גם קבוצות קטנות בהרבה של אנשים. באופן כללי, כל מי שיש לו את הטכנולוגיות שבאמצעותם ניתן להאזין לשידורי רדיו (למשל, מקלט רדיו או מכשיר טלוויזיה) יכול בפועל להאזין לשידור הרדיו. שידורי רדיו כולל הן שירותים המוגשים מטעם גופי ממשל, כגון הרדיו הציבורי, הרדיו הקהילתי, והטלוויזיה הציבורית אך גם שידורי רדיו של תחנות רדיו מסחריות או טלוויזיה מסחריות.
על מנת להעביר שידורי רדיו מתחנת רדיו למקלטי רדיו ביתיים באמצעות גלי רדיו נדרש ברוב מדינות העולם רישיון שידור. שידור באמצעות כבל, כמו דרך הטלוויזיה בכבלים, נחשב גם לשידור רדיו אך אינו בהכרח דורש רישיון שידור (אם כי בחלק מהמדינות נדרש רישיון).
טואן מאן
טואן מאן (בסינית: 屯門區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם באזור הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל 84.45 קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2006 לכדי 502,035, וצפיפות האוכלוסין בו היא ביחס של 6,057 לקמ"ר.
הרכבת הקלה של ה-KCR היא עיקר התחבורה הציבורית בתחום, בנוסף לאוטובוסים רבים וספינות.
בתחום זה מתבצע שיט ספינות הדרקון המושך תיירים רבים לאזור.
בתחום המחוז נמצא גם בית הסוהר היחידי לנשים בהונג קונג, מרכז טאי לאם לנשים.
X
מקורה של האות הוא באות היוונית כי או באות קסי.
באנגלית האות נהגית כצליל "קס" או "גז" באמצע מילה ולעיתים כצליל "ז" בראשית מילה. בשפות איברו רומאניות האות נהגית בדרך כלל כש|שין ימנית או כס|סמך, בדיאלקט מקסיקני של הספרדית האות נהגית כצליל "כ" רפויה. כך, לדוגמה, שם המדינה מקסיקו (México) נהגה כ"מֶקְסיקוֹ" בפי האנגלוסקסים, אך כ"מֶכִיקוֹ" בפי המקסיקנים. במלטית האות נהגית כ-שׁ או כ-ז'.
ייצוגים נוספים של האות X
בקוד מורס מיוצגת האות על ידי קו, שתי נקודות וקו: –··–
בקוד ASCII מיוצגת האות על ידי 88 (X) ו-120(x).
בכתב ברייל מסומנת האות: