cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דייצ'י סוזוקי
סגן אלוף הפאן פסיפיק
חודש לאחר מכן, באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בבריזביין, אוסטרליה באמצע אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.07 שניות, אחרי מארק טוקסברי מקנדה (55.89 שניות) ולפני פול קינגסמן מניו זילנד (57.55 שניות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה סוזוקי במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אסיה חדש של 55.05 שניות, לפני שיאן העולם דייוויד ברקוף (55.18 שניות) ואיגור פוליאנסקי מברית המועצות (55.20 שניות). ברקוף קבע בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 54.51 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:44.36 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 55.87 שניות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.67 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצא השל 2:03.36 דקות.
קריירה ציבורית
בשנת 2015 כיהן כיושב ראש איגוד השחייה ביפן ובספטמבר אותה שנה החל לכהן בתפקיד ראש סוכנות הספורט הלאומי של יפן. הסוכנות החלה לעבוד באוקטובר אותה שנה כארגון מקביל למשרד הספורט היפני. תפקידה של הסוכנות המונה 121 אנשים לשפר את ההישגים של הספורטאים היפנים באולימפיאדת טוקיו (2020).
קנתיסוכוס
קנתיסוכוס (שם מדעי: Kentisuchus) הוא סוג של תנינאי נכחד שחי בתחילת האאוקן. מאובנים של היצור נמצאו כבר ב-1955 ונמצאו באירופה מבריטניה וצרפת עד אוקראינה. בתקופת האאוקן אזורים אלה היו גשומים בהרבה מכיום.
לסתותיו של התנין היו מוארכות ודקות ודמו ללסתות הגוויאל ההודי. בעל החיים החי הקרוב אליו ביותר היה הגוויאל החקיין שחי בדרום-מזרח אסיה. קודם לכן הוא נחשב כמין של תנין או של הסוג Megadontosuchus ממשפחת הגוויאליים.
התנין חי כנראה סביב לים תטיס העתיק לחופי אירופה ואפריקה ושחה לעיתים לאיים מבודדים כמו שהייתה איטליה במהלך האאוקן. הוא צד דגים בעזרת הלסתות החזקות והדקות ואולי גם בעלי חיים נוספים שהזדמנו לו.
נשקי מקמילן
חברת McMillan Firearms (בתרגום חופשי: "נשקי מקמילן", בעבר חברת האחים מקמילן) היא חברה אמריקאית המייצרת כלי ירייה ונשק קל ומתמחה ברובי צלפים.
הרובה הידוע ביותר שלה הוא המקמילן TAC-50, רובה צלפים כבד וארוך טווח בקליבר 0.5 BMG שמשמש גם כרובה נגד ציוד ומחזיק בשיא הצליפה הארוכה ביותר. בנוסף היא מייצרת את רובי הצלפים מקמילן TAC-300, מקמילן TAC-308 ומקמילן TAC-338, כולם בעלי דיוק של 0.5 דקת קשת. היא גם מייצרת את משפחת רובי ה-ALIAS, בהם המקמילן ALIAS CS5 ורובי ציד.
החברה הוקמה כחברת האחים מקמילן בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי האחים מקמילן. המפעל הראשי שלה והמטה נמצאים בפיניקס, אריזונה. היא הונפקה ב-2007 כחברת McMillan Firearms Manufacturing ונמכרה ב-2013 לחברת Strategic Armory Corps. רובי החברה נמצאים בשירות כוחות מיוחדים ברחבי העולם, בהם של ארצות הברית, ישראל וקנדה.
אנה קארנינה (סרט, 2009)
אנה קארנינה (ברוסית: Анна Каренина) הוא סרט קולנוע רוסי, עיבוד קולנועי לספרו הקלאסי של לב טולסטוי,"אנה קארנינה", בבימויו של סרגיי סולוביוב ובכיכובם של טטיאנה דרוביץ' ואולג יאנקובסקי.
הפקת הסרט הושלמה בשנת 2007 אך בשל התנגשויות בלוחות הזמנים של סרט דומה בשם "אסא-2" בעל אותו קו עלילה הקרנת הבכורה נדחתה לשנת 2009. בשנת 2013 שודרה בערוץ הראשון הרוסי הגרסה הטלוויזיונית בסדרת טלוויזיה בת 5 פרקים.
הסרט זכה בפרס ניקה (האוסקר הרוסי) בקטגוריית עיצוב התלבושת הטוב ביותר.
תקציר עלילת הסרט
אנה קארנינה היא אשתו היפה והצעירה של אלכסיי קארנין. היא נפגשת בחשאי עם הקצין ורונסקי לאחר שמתאהבת בו קודם במפגש אקראי, אך מוצאת עצמה ניצבת על פרשת דרכים ונקרעת בין אהבתה לרוזן ורונסקי ולבין נישואיה לקארנין.
רצח שלום הר מלך
רצח שלום (שולי) הר מלך היה פיגוע ירי פלסטיני שהתרחש בא' באלול תשס"ג, 29 באוגוסט 2003 במהלך נסיעה בכביש אלון סמוך לכפר אל מוע'ייר, צפונית-מזרחית לרמאללה.
שלום הר מלך
הר מלך נולד בשנת 1973 ברחובות למשה וציפורה הר מלך. כשהיה בן ארבע עברה משפחתו להתגורר בכוכב השחר. למד בבית הספר הממלכתי דתי בעפרה, לאחר מכן למד בישיבת ירושלים לצעירים, ולאחריה הצטרף לישיבה הגבוהה בקדומים, שם התיידד עם חבר הכנסת לעתיד בצלאל סמוטריץ'.
חומש
הר מלך התחתן עם לימור אלמליח (כיום לימור סון הר-מלך). לאחר מספר חודשים החליטו להעתיק את מקום מגוריהם להתנחלות החילונית חומש. החלטה זו נבעה בין היתר מהתפרקות היישוב בעקבות הירצחם של שלושה מאנשיו חודש אחר חודש. בחומש הם בנו את ביתם ושם נולד בנם הבכור. הר מלך נהג לטפל בפצועי פיגועים באינתיפאדה השנייה כנהג אמבולנס בארגון "הצלה יהודה ושומרון". הר מלך היה ממקימי ישיבת חומש, שלוחה של הישיבת ברכת יוסף.
הפיגוע
ב-29 באוגוסט 2003 שולי הר מלך ורעייתו לימור, תכננו לצאת לביתם בחומש. הם הגיעו לבית הוריו של שלום בכוכב השחר, שם השאירו את אהוביה, בנם בן השנה וחצי, ויצאו לדרכם. ביציאה מכוכב השחר לכיוון הבקעה נורו ממארב של גדודי חללי אל אקצא. שלום גהר על אשתו והגן עליה, ספג את עיקר הפגיעות ומת לאחר דקות אחדות. לימור, בחודש השישי להריונה, פונתה לבית החולים במצב בינוני. הרופאים החליטו ליילדה והיא ילדה תינוקת בריאה. חבריו של הר מלך לארגון המתנדבים היו הראשונים להגיע לפיגוע וזיהו את חברם בין הנפגעים. נאלצו לקבוע את מותו וטיפלו באשתו הפצועה. שולי הר מלך נקבר בכוכב השחר.
מעצר המחבלים
כוחות צבא ומשטרה רבים סרקו את האזור בחיפוש אחר היורים שנמלטו מהמקום. ב־23 בדצמבר 2003 נתפסה החוליה.
בשב"כ ובצה"ל הצליחו לתפוס את אחת מחוליות החמאס הגדולות ביותר שפעלו אי פעם בשטחים: 22 חברים שפעלו ברמאללה, אחראים למותם של 10 חיילים ואזרחים ותכננו פיגועים אכזריים, שכללו כריתת ראשים של חיילים ומשא ומתן עליהם. בחיפוש בבתיהם נתגלו כלי נשקם של החיילים שנהרגו בפיגוע הירי בכפר עין יברוד. מרבית חברי החוליה הם משוחררי בתי כלא ישראליים ונטלו בעבר חלק בפיגועים רבים. חוליית סילואד, בראשות אחמד נג'אר ובה ארבעה מחבלים נוספים, ביצעה מספטמבר 2002 ועד אוגוסט 2003 שישה פיגועי ירי, בהם נרצחו שלושה אזרחים ישראלים - אסתר גליה, צבי גולדסטין ושולי הרמלך ונפצעו שניים נוספים.
משפחתו של שלום הר מלך לאחר הפיגוע
לימור נישאה בשנית ליהודה סון בשנת 2006, ולהם שמונה ילדים נוספים והם מתגוררים ביישוב שבי שומרון למרגלות חומש. לימור היא חברת הכנסת מטעם מפלגת עוצמה יהודית.
Nomen nescio
Nomen nescio, או  בקיצור, הוא מונח המשמש לציון אדם אנונימי או עלום שם. המונח לקוח מלטינית – nomen ("שם") ו-nescio ("אני לא יודע"), וביחד, מילולית, "אני לא יודע את השם". השם הגנרי נומריוס נגידיוס ששימש בתקופה הרומית נבחר בחלקו מכיוון שהוא שיתף ראשי תיבות עם הביטוי הזה.
שימוש
שימוש אחד בשם זה הוא הגנה מפני פעולת תגמול בעת דיווח על פשע או הונאה של חברה. בהולנד, חשוד במשטרה שמסרב למסור את שמו מקבל "מספר N.N.". בגרמניה ובבלגיה ניתן לראות את הקיצור לעיתים קרובות גם ברשימות קורסים באוניברסיטאות, מה שמצביע על כך שקורס יתקיים אך זהות המרצה עדיין לא ידועה; פירוש הקיצור במקרה זה הוא nomen nominandum ("על השם יודיעו בהמשך"). לפיכך, המשמעות שונה מההגדרה לעיל והיא זהה ל-TBD (to be decided).
N. N. משמש בדרך כלל בניקוד משחקי השחמט, לא רק כששם של משתתף אחד אינו ידוע באמת אלא כששחקן ללא שם עומד מול מאסטר, כמו במשחק סימולטני, לדוגמה. סיבה נוספת היא להגן על שחקן ידוע מפני העלבון של התבוסה הכואבת.
גנאלוגים משתמשים לרוב בקיצור כדי לסמן שם לא ידוע או לא ידוע חלקית (כמו N.N. Jones).
אליגו
אליגו (בצרפתית: aligot) הוא מאכל עשוי גבינה הממוזגת עם מחית תפוחי אדמה (לעיתים קרובות עם קצת שום) תוצרת L'Aubrac, שבאזור דרום הרכס המרכזי של צרפת.
באופן מסורתי האליגו נעשה עם גבינת טום דה לגיול או גבינת טום ד'אוברן. גם גבינות אחרות יכולות להחליף את מקום הטום, למשל, מוצרלה או קנטל. גבינת הלגיול מקנה למנה טעם מטוגן.
האליגו עשוי פירה מעורבב עם חמאה, שמנת, שום כתוש, וגבינה מותכת. המנה מוכנה כאשר היא מפתחת חלק, גמיש מרקם. בזמן שהמתכונים משתנים, "לארוס גסטרונומיק" מציינת במתכונה תפוחי אדמה, 500 גרם טום טרייה, גבינת לגיול (או גבינת קנטל), 2 שיני שום, 30 גרם חמאה, מלח, ופלפל.
מאכל זה הוכן עבור צליינים בדרך לסנטיאגו דה קומפוסטלה שעצרו ללילה באזור זה. במקור האליגו מוגשת עם לחם, שהוחלף לתפוחי אדמה זמן מה לאחר מכן. כיום, הוא מוגש בעיקר בהתכנסויות וחגיגות כמנה העיקרית. האליגו מקורו במחוזות Cantal, Aveyron and Lozère שבהם מיוצרת הגבינה Laguiole המסורתית למאכל זה. אליגו מוגש גם כמנה עיקרית וגם כתוספת לנקניק מקומי צלוי או בייקון צלוי בליווי יין אדום.
פראלקליני
פֶּראלקליני הוא מונח בפטרולוגיה המציין סלעי יסוד דלים באלומיניום, ועשירים בנתרן ובאשלגן במידה העולה על הכמות הנחוצה ליצירת פצלת השדה.
נוכחותם של המינרלים ריבקיט ואגירין בסלעים אלה – הנוצרים מעודפי הנתרן – מהווה מדד לתנאים פראלקליניים.
דוגמאות לסלעים פראלקליניים: סיאניט וכן פנטלריט (Pantellerite) וקומנדיט (Comendite) – סוגים פראלקליניים של ריוליט.
יעקב כץ (עיתונאי)
יעקב כץ (באנגלית: Yaakov Katz; נולד ב-14 באוגוסט 1979) הוא עיתונאי וסופר ישראלי-אמריקאי ששימש כעורך הראשי של העיתון ג'רוזלם פוסט.
ביוגרפיה
כץ נולד בשיקגו שבמדינת אילינוי, בארצות הברית ועלה לישראל בנעוריו בגיל 14 בשנת 1993. הוא סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
כץ שימש ככתב ופרשן צבאי בג'רוזלם פוסט מ-2003 עד שנת 2013. במקביל שימש בשנים 2009–2012 ככתב לענייני ישראל במגזין לענייני ביטחון של קבוצת ג'יינס. (Jane's Defence Weekly) באוגוסט 2012 עד יולי 2013 שימש עמית במרכז ניימן לעיתונות באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן שימש מרצה אורח בבית הספר ללימודי המשך של אוניברסיטת הרווארד עד לשנת 2017.
עם שובו לישראל מונה ליועצו של שר הכלכלה והשר לירושלים והתפוצות נפתלי בנט, כולל בתפקיד מקשר לקהילות יהודיות ברחבי העולם.
בשנת 2016 מונה לעורך ראשי של העיתון ג'רוזלם פוסט. ושימש בתפקיד עד מרץ 2023.
חיים פרטיים
כץ נשוי לחיה, בתו של הרב אהרן בינה ראש ישיבת נתיב אריה ואב לארבעה ילדים.
מילאן (ג'ורג'יה)
מילאן (באנגלית: Milan) היא עיירה במחוזות דודג' וטלפייר במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. בעיירה מתגוררים כ-1,012 תושבים (2000).
דמוגרפיה
בנוסף לכך, מפקד האוכלוסין מציג את הפילוג הגזעי של מילאן, 64.7% לבנים, 34.88% אפרו-אמריקאים ו-0.40% מגזעים אחרים.
18.2% מכלל העיירה הם קטינים, 14.9% בני 18 עד 24, 32.1% בני 25 עד 44, 21.6% בני 45 עד 64 ו-13.1% הם בני 65 ומעלה. חציון הגילאים הוא 36. על כל 100 נשים ישנם 154.9 גברים ועל כל 100 נשים בנות 18 ומעלה ישנם 166.2 גברים.
חציון ההכנסה למשק בית הוא 25,461 דולר וחציון ההכנסה למשפחה הוא 33,438 דולר. לגברים יש חציון הכנסה של 28,750 דולר לעומת 18,750 דולר של נשים. ההכנסה הממוצעת לנפש אחת היא 12,451 דולר. כ-19.8% משפחות וכ-22.8% מכלל האוכלוסייה הם מתחת לקו העוני, וכולל גם 29.7% מבני הנוער מתחת לגיל 18 וכ-28.8% מבני 65 ומעלה.
NGC 210
NGC 210 היא גלקסיית מוט ספירלית הנמצאת בקבוצת הכוכבים לוייתן במרחק של כ-67 מיליון שנות אור. הגלקסיה התגלתה ב-3 באוקטובר 1785 על ידי האסטרונום האנגלי ויליאם הרשל.
מאפיינים פיזיים
זרועותיה של הגלקסיה הן בעלות צורה משונה ונראות כאילו הן בתהליך של הפרדות ממרכז הגלקסיה ויצירת טבעת המקיפה אותה. חלקה הפנימי הוא בעל צורה של עדשה והוא מכיל שביל אבק העובר דרכו. גרעין הגלקסיה נראה בהיר הרבה יותר מחלקה החיצוני ולכן משערים שהוא גרעין גלקטי פעיל.
לוויינים
בתמונה בצד ימין מתחת לכוכב הבהיר, נמצאת הגלקסיה 2MASX J00403079-1353088, שמישורה מקביל לקו הראייה אליה והיא ככל הנראה הוא גלקסיית לוויין של NGC 210, אך ההסחה לאדום שלה לא ידועה ולכן לא ניתן לקבוע את מרחקה, כך שייתכן שהיא כלל אינה קשורה ל-NGC 210.
סופרנובות
ב-7 בספטמבר 1954 התגלתה בחלקה החיצוני של הזרוע השמאלית של NGC 210 הסופרנובה SN 1954R עם בהירות נראית מדרגה 15.9. והיא ככל הנראה ארעה בגלקסיה.
עמנואל ווז'יי
עמנואל פרדריק ווז'יי (בצרפתית: Emmanuelle Frederique Vaugier; נולדה ב-23 ביוני 1976) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע ודוגמנית קנדית.
ווז'יי נולדה בוונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה. בת להורים קתולים שהיגרו מצרפת לקנדה. יש לה אח גדול ושמו ג'ייסון. היא דוברת צרפתית ואנגלית ברמת שפת אם.
שבתי נחומוביץ
הרב שבתי נחומוביץ (תרנ"ג, 1893–א' באב ה'תשל"א, 23 ביולי 1971) היה ראש ישיבה ומשגיח ליטאי, חניך אסכולת נובהרדוק של תנועת המוסר. ראש ישיבת נובהרדוק "בית יוסף" בשדליץ ובחיפה ומשגיח ישיבת תפארת ישראל בחיפה.
ביוגרפיה
ניהל את ישיבת נובהרדוק בשכונת יברסקי בזאר (השוק היהודי) בקיוב, ואחר כך כיהן כראש ישיבה ומשגיח בסניפי נובהרדוק בזולטניש וצ'רקאסי. הוא היה פעיל בהסדרת פטורים לבני ישיבות מגיוס לצבא הרוסי ובשל כך נאלץ בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 לברוח מרוסיה. בשנת ה'תרפ"א (1921) התמנה כראש ישיבת "בית יוסף" בשדליץ בראשה עמד 7 שנים עד שנת עלותו לארץ ישראל בשנת תרפ"ח (1928).
שנה אחרי עלייתו הקים סניף של ישיבת נובהרדוק בחיפה. זמן מה לאחר מכן התמנה כר"מ וכמשגיח בישיבת תפארת ישראל וכיהן בתפקיד זה עד פטירתו בא' באב ה'תשל"א, 23 ביולי 1971.
החליף אותו בתפקידו בישיבה, הרב חיים זייצ'יק, אף הוא מתלמידי נובהרדוק.
כתביו ובהם חידושי תורה על מסכתות הש"ס ושיחות מוסר שהעביר בישיבותיו, לא נדפסו בספר. הערות קצרות בענייני מוסר שכתב, נדפסו בכתבי עת תורניים.
ישו הצהוב
ישו הצהוב (בצרפתית: Le Christ jaune) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר הצרפתי פול גוגן משנת 1889.
ביחד עם הציור ישו הירוק (1889), נחשבת יצירה זו כאחת מיצירות המפתח של הסימבוליזם בציור. את שני הציורים צייר גוגן בפונט אוון, בעת ששהה שם למשך תקופה קצרה.
"ישו הצהוב" מתאר מצב היפותטי בו מתרחשת צליבת ישו בסוף המאה ה-19, בברטאן שבצפון צרפת, בעת ששלוש נשים חסודות מתאספות לתפילה. הוא נעזר בקווים חזקים ועבים וכמעט ללא הצללה על מנת לתאר את הנשים. בציור נעשה שימוש בצבעי הסתיו, כאשר הצבע הדומיננטי, שהוא גם צבעו של ישו, הוא הצהוב.
שלוש הנשים המלוות את ישו הן שינוי מהנוסח הקבוע בציורי הברית החדשה, בה מוזכרות שתי נשים שליווהו, אימו מריה ומריה מגדלנה. הנשים עוטות לבוש השובר את השגרה הצהובה: אחת עוטה חלוק שחלקו כחול (שמימיות), ואלו השנייה עוטה חלוק שחלקו אדום (קורבן). בעוד שהכחול והאדום הם צבעים שניתן לקשרם לישו, הרי הצבע הצהוב החזק הוא צבע שאינו מקושר לישו כלל; מה עוד שכאמור, צבעי הציור מזוהים עם הסתיו, בעוד שישו נצלב בערב חג האביב. זהו צבע כובש ומוחצן, המשפיע על כלל היצירה והופך אותה לשונה באופן משמעותי מציורי ישו הקלאסיים. הצבע הצהוב הופך את הסצנה למסתורית וללא טבעית. הצלב עצמו נראה שקוף ודהוי, וכמעט מרחף.
ציוריו הדתיים של גוגן, שצוירו לפני עזיבתו את צרפת ויציאתו לטאהיטי, מתארים מאבק בין האמונה הדתית הנוצרית לבין הצד הפרימיטיבי, הגופני והנהנתן. פניו של ישו שבציור הן פניו של גוגן עצמו, דבר העשוי להעיד על חווייתו כאדם הקרוע בין רצונותיו השונים ונמצא בין שניהם.
ספר שופטים (משנה תורה)
הרמב"ם מגדיר את נושאי הספר : "ספר ארבעה עשר אכלול בו מצוות שהן מסורין לסנהדרין - כגון מיתות בית דין, וקבלת עדות, ודין המלך ומלחמות. וקראתי שם ספר זה, ספר שופטים".
הפסוק הפותח את הספר
כדרכו ביתר הספרים, בפתיחת הספר הרמב"ם מציב פסוק המכוון לתוכנו של הספר. בספר שופטים הפסוקים הפותחים הם פסוקים מספר משלי: "גם אלה לחכמים, הכר פנים במשפט, בל טוב. אומר לרשע צדיק אתה - יקבהו עמים, יזעמהו לאומים. ולמוכיחים ינעם, ועליהם תבוא ברכת טוב". ובגרסאות אחרות של משנה תורה פסוק אחר מספר משלי: "פתח פיך שפט צדק ודין עני ואביון".
הכללת הלכות אבלות בספר זה
הרמב"ם מטעים את הסמכת הלכות אבלות להלכות סנהדרין מפני הקשר להרוגי בית דין שאין מתאבלים עליהם. ובלשון הרמב"ם: "(מצוות עשה) להתאבל על הקרובים. ואפילו כהן מתטמא ומתאבל על הקרובים. ואין אדם מתאבל על הרוגי בית דין. ולפי זה כללתי הלכות אלו בספר זה, שהן מעין קבורה ביום מיתה, שהיא מצות עשה".
המצוות המבוארות בספר זה
בספר שופטים נכללו 74 מצוות מתוך התרי"ג מצוות מתוכם 27 מצוות עשה ו47 מצוות לא תעשה.
חלוקת המצוות לפי סדר ההלכות:
מפרשי הספר
נושאי כליו של הרמב"ם:
אחרונים:
מהדורות מבוארות:
קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה
קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה (באיטלקית: Carlo Emanuele I di Savoia; 12 בינואר 1562 – 26 ביולי 1630) היה דוכס סבויה בין השנים 1580–1630.
ביוגרפיה
קרלו אמנואלה נולד ב-12 בינואר 1562 בריבולי, לאמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה ולמרגריט מצרפת, דוכסית ברי, בתם של פרנסואה הראשון, מלך צרפת וקלוד מצרפת.
קרני פרה
קַרְנֵי פָרָ֟ה (לעיתים: פזר גדול, לעיתים נדירות: אופן ועגלה) הן מן הנדירים שבטעמי המקרא, המטעימות רק מילה אחת בתורה, בפרשת מסעי, ולפי המסורה רק 16 מילים בכל התנ"ך (מהן רק פעם אחת נוספת נקרא הטעם בציבור, במגילת אסתר). בחלק גדול מהפעמים, מופיע הטעם בתוך פסוקים גדולים במיוחד. הטעם מופיע מעל המילה בפסוק, והוא יכול להופיע בכל מקום במילה; באות שבה הוא מופיע, בה מתבצע הטעמת הנגינה. הטעם מלווה בכל המקרים ב"משרת", הטעם ירח בן יומו שמופיע במילה שלפניו בפסוק.
קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה
ביוגרפיה
בשנת 1580 מת אביו אמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה, וקרלו אמנואלה עלה לשלטון במקומו. כל תקופת שלטונו ניסה קרלו אמנואלה להרחיב את נחלתו ולהשתלט על מדינות אחרות. בשנת 1588 השתלט קרלו אמנואלה על סאלוצו, וב-1602 ניסה לכבוש את ז'נבה, אך נכשל במשימתו. לאחר מות חתנו פרנצ'סקו מונזגה, דוכס מנטובה בשנת 1613, תפס קרלו אמנואלה את מונפראטו, אך נאלץ לוותר עליה בשנת 1617.
קרני פרה
השם ומקורו וצורת הסימן
השם "קרני פרה" מופיע כבר בתיקוני הזוהר, וכן בשלהי תקופת הגאונים ובתחילת תקופת הראשונים (אצל רובם הוזכר בשם "פזר גדול").
קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה
ביוגרפיה
בתחילת מלחמת שלושים השנים לחם קרלו אמנואלה בספרדים, אולם, בשנת 1627 כרת ברית עם ממלכת ספרד לכיבוש מונפראטו וחלוקתה, אך בתגובה לכך כבשה ממלכת צרפת חלקים מפיימונטה, ובזמן ההכנות לגירוש הצרפתים מת לפתע קרלו אמנואלה משבץ פתאומי ב-26 ביולי 1630, ובנו ויטוריו אמדאו עלה לשלטון במקומו.
קרני פרה
השם ומקורו וצורת הסימן
השם "קרני פרה" הוא על שם צורת סימון הטעם, הנראה כשתי קרניים של פרה (כמו תלישא גדולה ותלישא קטנה). בכתבי יד או גם בדפוסים שונים ישנים מצוי שהסימן מופיע בצורת אות V קטנה מעל האות המוטעמת, ולעיתים הוא מעוגל בקצוות שלו כלפי מטה, באופן הדומה מעט לאות m (בכתב קטן).
קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה
משפחתו
בשנת 1584 התחתן קרלו אמנואלה עם בת דודתו האינפנטה קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד, בתו של פליפה השני, מלך ספרד ואליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת, ממנה נולדו לו עשרה ילדים:
ב-28 בנובמבר 1629 התחתן קרלו אמנואלה עם פילגשו מקודם לכן, מרגריטה דה רוסיון, מרקיזת ריבה, ממנה נולדו לו ארבעה ילדים:
בנוסף היו לו כמה ילדים לא חוקיים.
קרני פרה
תפקיד ומיקום במדרג הטעמים
במדרג הטעמים, נחלקים הטעמים לשניים: "מחברים" (או "משרתים") ו"מפסיקים". קרני פרה הוא אחד מן הטעמים המפסיקים.
לעומת הטעמים המשרתים, שכולם מחברים באופן שווה (וההבדל ביניהם הוא רק בניגון), הטעמים המפסיקים אינם מפסיקים באופן שווה; יש מהטעמים המפסיקים שמפסיקים משפט שלם ("מאמר"), ויש שמפסיקים את חלקיו או את חלקי חלקיו והלאה. מקובל (החל מראשית המאה ה-19) לחלק את הטעמים המפסיקים לארבע חלוקות: קיסרים, מלכים, משנים ושלישים.
"קרני פרה" שייכים לחלוקה האחרונה, אלו שמקובל לכנותם "שלישים", והם מסמנים עצירה קצרה במיוחד. חלוקת השלישים מחולקת אף היא לארבע דרגות, ו"קרני פרה" - יחד עם "פזר" - הם בדרגה הראשונה.
נגינת קרני פרה
המסורת לנגינת טעם זה אינה ברורה: בספר מגן אבות לרשב"ץ נאמר:.
אך ישנם מקורות למסורת בדבר ניגון טעם זה, ולפי מקורות אלו הוא קרוב בנגינתו לטעמים פזר, תלישא קטנה ותלישא גדולה (צורת הטעם אף מורכבת מצורת שני אלו האחרונים יחד):
בתורת הקבלה
בקבלה נמצאים רמזים רבים על קרני פרה, מהם כבר בתיקוני הזוהר. בתיקוני הזוהר נאמר כי "קרני פרה" מכוונות לספירות נצח והוד ובאמצעותן ייערך קרב שבו יימחה עמלק, וכן שהן מרמזות לתלמידי חכמים המתווכחים ו"מתנגחים כשוורים" זה עם זה בלימוד התורה, וכן שהם מרמזים למשיח בן דוד ולמשיח בן יוסף, שעליהם נאמר "אצמיח קרן לדוד" ו"מצמיח קרן ישועה". ספירות אלו מתוארות כקרניים, ימנית ושמאלית בהתאמה, לספירת המלכות כשהיא מקבלת מהגבורה. הן מתוארות גם כקרנים לספירת בינה כאשר היא משפעת בגבורה. כך או כך מהוות הקרניים סמל לחוזק ומבטאות את ספירת הגבורה. ב"אגרת הטעמים" לרבי חיים ויטאל נאמר כי "קרני פרה מרמז על השכינה ועל השפע שיושפע ממנה".
בתורת החסידות
גם בספרות החסידית עסקו ברמזי טעם זה: בקונטרס "אמרי צדיקים" של רבי צבי חסיד מימפולה, הביא הסבר קבלי-חסידי מפי רבי לוי יצחק מברדיצ'ב המבוסס על כך שהטעם מורכב מתלישא קטנה ואחריה תלישא גדולה.
הרב משה וולפסון כתב ש"קרני פרה" מרמז על פירוד וגלות ועל חודש אב.
בספרות הדרוש
במאמר על טעמי הקריאה בקונטרס הדרוש "ברכת אברהם וקריאותיו" (פראג שנ"א), מעמיד את "קרני פרה" כנגד ספר איוב שבו נאמר "ועוללתי בעפר קרני", פסוק העוסק בשפל מצבו של איוב אך רומז לגאולה, ודומה בכך לפרה אדומה שלגביה נאמר "מטמאת טהורים ומטהרת טמאים". ובשם רבי שמשון מאוסטרופולי דרשו:.
יש מי שציין, על פי הקשר כל הפעמים בהם מופיע "קרני פרה" בתנ"ך, כי הוא מעין "צלצול מהדהד" שבא להורות על משמעות ייחודית לאדם או לנושא שבמילה שבה מופיע טעם זה, והוא מציין את פירוט המשמעויות:
במחשבים
ייצוג הטעם בתקן Unicode הוא U+059F.
כדי להפיק את הטעם "קרני פרה" ב־Windows במצב כתיבה עברי, יש להחזיק את מקש ה־Alt לחוץ, להקיש במקלדת הנומרית את ארבעת המספרים הבאים: 1, 4, 3, 9, ואז לשחרר את מקש ה־Alt. מערכת Windows בגרסת 2000 ומעלה תומכת בטעמי המקרא, אך נדרש גופן מיוחד לשם התצוגה המדויקת שלהם, כמו למשל גופן Ezra SIL המופץ כתוכנה חופשית.
המצור החמישי על גיברלטר
המצור החמישי על גיברלטר (נערך בין אוגוסט 1349 למרץ 1350) היה ניסיונו השני של אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה לכבוש את גיברלטר, שהייתה בידי המורים מאז שנת 1333. למצור קדמו מספר מאבקים בין ממלכת קסטיליה הנוצרית לבין אמירות גרנדה המורית ובעלי בריתם המרינים ממרוקו. סדרה של תבוסות ומפלות מוריות הותירו את גיברלטר כמובלעת מורית בתוך שטח קסטיליאני. על הבדידות הגאוגרפית של גיברלטר פיצו הביצורים שלה, ששופרו בצורה מסיבית מאז 1333.
אלפונסו הגיע בראש צבא של 20,000 חיילים צפונה מגיברלטר, יחד עם פילגשו וחמשת ילדיהם הבלתי חוקיים, על מנת להתחפר ולערוך מצור ארוך על גיברלטר. אך בתחילת שנת 1350 פרצה מגפת הדבר - המוות השחור - בתוך מחנה קסטיליה. אלפונסו סירב לנטוש את המצור, אך מת בעצמו כתוצאה מהמגפה ב-27 במרץ 1350.
רקע למצור
אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, כבר ניסה לכבוש את גיברלטר ביוני-אוגוסט 1333 במהלך המצור הרביעי על גיברלטר, מייד לאחר שגיברלטר נכבשה מידיו על ידי המורים באמצע יוני של אותה השנה במצור השלישי על גיברלטר. אלפונסו לא הצליח לכבוש את גיברלטר וחתם על הסכם הפסקת אש ל-4 שנים עם מוחמד הרביעי, סולטאן גרנדה. תוקף ההסכם פג בשנת 1338.
לאחר מכן התחדש המאבק בין הקסטיליאנים למורים, והמורים ספגו מפלות כבידות. צבא מרוקני בפיקודו של עבד אל-מליק עבד אל-ווהיד נמחק על ידי הצבא הקסטיליאני בשנת 1339. לאחר מכן, בשנת 1340, צבא גדול בהרבה של יוסוף הראשון, סולטאן גרנדה (שבא אחרי מוחמד הרביעי) ובעל בריתו המרוקני אבו אל-חסן עלי איבן עות'מאן הושמד בקרב סלאדו על ידי צבא נוצרי שאיחד את כל הממלכות הספרדיות נוצריות ופורטוגל. היה זה אחד מן הקרבות הגדולים ביותר במהלך הרקונקיסטה, ומשערים שבכל צד לחמו בין 150,000-200,000 איש; המורים הודו שהם ספגו 60,000 אבדות. על אף שאנדלוסיה אמנם נותרה עדיין בידי המורים אך הייתה גם פגיעה מאוד מחמת המפלות הקשות, קסטיליה לא ניצלה את היתרון שלה והניחה למורים לבנות מחדש את צבאותיהם.
בשנת 1342 הטיל אלפונסו האחד עשר מצור ימי על עיר הנמל האסטרטגית אלחסירס, בצידו המערבי של מפרץ גיברלטר, וחסם את דרך היציאה שלה אל הים; היה זה אחד מן הפעמים הראשונות שנעשה שימוש יעיל בתותחים (עם אבק שרפה) במערכה אירופאית. אמנם המורים הצליחו להדוף את הקסטיליאנים, אך אף אחד מהצדדים לא הצליח להשיג יתרון על יריבו עד שהצי הקסטיליאני החליט להפגיז את הכניסה לנמל של אלחסירס ולהשלים את ההסגר. כעת, כשהצבא שלו באלחסירס היה מנותק לחלוטין, נאלץ יוסוף הראשון להכיר בתבוסתו ולכן הוא הציע הסכם הפסקת אש למשך 15 שנים. על פי ההסכם, בתמורה לכניעתו תינתן לצבאו האפשרות לסגת בשלום וכן גרנדה תחדש את תשלום המיסים לקסטיליה כפי שהיה לאחר המצור ב-1333. אלפונסו קיבל את ההצעה, אך התנה את תפוגת ההסכם ל-10 שנים בלבד.
בפועל ההסכם נמשך רק עד לשנת 1348, כאשר הסולטאן המרוקני אבו אל-חסן עלי איבן עות'מאן הוחלף על ידי בנו אבו עינאן פאריס. יוסוף הראשון המשיך את הברית ביניהם, ושניהם החליטו לתקוף את קסטיליה. כך ניתן לאלפונסו ההזדמנות להכריז בקורטס (בית הנבחרים) שלו בדצמבר 1348 על כוונתו לכבוש את גיברלטר, שכעת נותרה מובלעת מורית בתוך שטח קסטיליאני. הייתה זו מטרה לא קלה לכיבוש; גיברלטר בוצרה מחדש בצורה ניכרת, נבנו בה חומות ומגדלים חדשים, וכן מצודה חזקה וגדולה - המצודה המורית. המצב המופקר של הביצורים ב-1333, שגרם לכך שהקסטיליאנים יוכלו לנחות בחוף הדרומי של גיברלטר שהיה דל בביצורים, תוקן וגיברלטר הפכה למבוצרת כולה.
מהלך המצור
אלפונסו שלח את צבאו ב-1349, ולפני כן עשה את ההכנות המתאימות בשביל שלא יצטרך להתמודד עם הבעיות שפקדו אותו ב-1333. הוא אסף כסף באמצעות שלוש הטלות מיסים גדולות, וכן החזיק בחלק מההכנסות של הכנסייה שהוענקו לו עלי ידי האפיפיור (שבנוסף לכך אישר שמערכותיו של אלפונסו האחד עשר הם מסעי צלב), מכר אדמות מלכותיות ואפילו התיך את תכשיטי משפחת המלוכה ומכר אותם. בנוסף, שלא כמו ב-1333, היה לאלפונסו שליטה הדוקה על האצילים שלו, וחלק גדול מהאצולה הבכירה של קסטיליה הצטרף אליו.
הוא הקים את בסיסו בלה לינאה דה לה קונספסיון (La Línea de la Concepción), צפונית לגיברלטר, עם צבא של בערך 20,000 איש. הקסטיליאנים לא ניסו להסתער על גיברלטר, אלא התמקמו למצור ארוך וחפרו תעלות הגנה מעבר למצר גיברלטר על מנת למנוע מהמורים לנסות לברוח. המחנה של צבא קסטיליה דמה יותר לעיירה מאשר למחנה צבאי, עם קסרקטינים שהותקנו לצבא. אלפונסו הביא אפילו את ילדיו מפילגשו לאונרה דה גוזמן (Leonora de Guzman) - ארבעה בנים ובת אחת, לא חוקיים - אך בנו החוקי פטר נותר בסביליה. הקסטיליאניים הביאו איתם תותח פרימיטיבי, שהיה התותח הראשון, של אבק שרפה, שבו השתמשו אי פעם נגד הביצורים של גיברלטר.
סווינגרים (סרט, 2022)
סווינגרים (ברוסית: Свингеры) היא קומדיה רומנטית בבימויהם של דמיטרי פיקס ואנדרייס אקיס, בכיכובם של דמיטרי נאגייב ואירינה פגובה בתפקידים הראשיים. הסרט יצא לאקרנים ברוסיה ב-6 בינואר 2022.
המצור החמישי על גיברלטר
מהלך המצור
המצור נמשך לאורך הסתיו והחורף ללא סימנים שחיל המצב בגיברלטר מתחיל להישבר. בתחילת שנת 1350 מגפת המוות השחור - שכבר השתוללה במערב אירופה במשך השנתיים הקודמות - פרצה במחנה הקסטיליאני. המגפה עוררה פאניקה בקרב הצבא כיוון שיותר ויותר חיילים מתו. הגנרלים והאצילים התחננו לאלפונסו לוותר על המצור, אך המלך סירב; על פי הכרוניקאים הקסטיליאניים, אלפונסו שלף את חרבו והכריז שהוא לא יעזוב עד שגיברלטר תהיה תחת שלטון נוצרי שוב.
סווינגרים (סרט, 2022)
עלילה
גבר ואישה לא מוכרים משכנעים את בני זוגם לקחת חלק בניסוי יוצא דופן כדי להצית ניצוץ חדש במערכת היחסים שלהם. מאותו רגע, שני זוגות שונים לגמרי מוצאים את עצמם מעורבים בהרפתקה מביכה ופיקנטית עם סוף בלתי צפוי לחלוטין.
המצור החמישי על גיברלטר
מהלך המצור
נחישותו של אלפונסו עלתה לו עד מהרה בחייו. ב"כרוניקה של אלפונסו XI" נכתב: "היה זה מלפני רצונו של האל כי מלכנו נפל למשכב ובאו בו הנפיחויות הללו, והוא מת ביום שישי הטוב, 27 במרץ 1350 לספירתנו". המשמעות המיידית של מותו הייתה הפסקת המצור.
סווינגרים (סרט, 2022)
שיווק
הטריילר לסרט פורסם באינטרנט ב-31 באוגוסט 2021.
המצור החמישי על גיברלטר
מהלך המצור
יוסוף הראשון, שכבר ארגן תגבורת עזרה לחיל המצב הנצור, איפשר כעת לקסטיליאנים לסגת בשלום, בשעה שחיל המצב יצא מחומותיו הבטוחות להיפרד לשלום מתהלוכת הלוויה של המלך הקסטיליאני. המורים הכירו בכך שהם ניצלו בקושי; וכמו שההיסטוריון הערבי אל-חאטיב כתב מאוחר יותר: "חצי האי הספרדי כולו היה בהישג ידו של המלך אלפונסו... אך בעודו צר על גיברלטר, אללה ברחמיו הגדולים ביכר את מאמיניו".
סווינגרים (סרט, 2022)
הפקה
על תחילת הצילומים דווח בסוף דצמבר 2020.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 1998
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 1998 נערך ב-18 במאי בתיאטרון הנסיך מוויילס שבלונדון. הטקס שודר ברשת ITV, בהנחייתו של בוב מונקהאוס. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1968 שטקס פרסי הטלוויזיה נערך בנפרד מטקס פרס באפט"א לקולנוע.
שמחה מנדלבוים
שמחה מנדלבוים (כתיב אחר: מנדלבאום; ט"ו בשבט ה'תרכ"ט, 10 בינואר 1869 – ה' באייר ה'תר"צ, 3 במאי 1930) היה איש ציבור ועסקן, מנכבדי ירושלים. ביתו, שלימים נודע כשער מנדלבאום, שימש בין השנים 1948 – 1967 כמעבר הגבול היחיד שבין שני חלקי ירושלים.
קורותיו
נולד בטורוב (כיום בבלארוס), לרב ברוך מנדלבוים, חסיד קרלין ורבן של הערים טורוב, סטולין ומציוב. בשנת תרל"ד (1874) עלה עם הוריו ותשעת אחיו ואחיותיו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה בירושלים. בשנת תרמ"ה (1885) לערך נסע לקוברין כדי לשאת לאישה את אסתר-ליבא, בתו של האדמו"ר מנחם נחום עפשטיין מקוברין. לפני עלייתם לארץ נסעו בני הזוג ללודז' ורכשו שם מכונות לסריגת גרביים, אותן הם הביאו לארץ, וסיפקו פרנסה לנשות היישוב הישן.
מנדלבוים פעל למען היישוב היהודי בירושלים, בפיתוח התעשייה ובהתיישבות. היה ממייסדי שכונת בית וגן בירושלים, וכמו כן ממייסדי המושבה כפר סבא. היה ממייסדי 'ועד האשכנזים' ומחברי 'ועד העיר' של יהודי ירושלים. היה מראשי עסקני הציבור שעסקו בסיוע לעניי ירושלים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה ממייסדי ועד העזרה ליהודי ירושלים שעסק בחלוקת מזון וכסף לנצרכים. אשתו, כבת למשפחת אדמו"רים, נהגה לחלק ברכות לנשות ירושלים.
רפאל שפירא (הנכד)
ביוגרפיה
נולד בלאפיטש שבליטא לרב ישראל איסר שפירא, רבה של לאפיטש ומחבר "עין ישראל", בן זקוניו של רבי רפאל שפירא מוולוז'ין; ולטויבא זלדה בת הרב אביגדור מנקביץ מקובנה, ונכדתו של רבי צבי לויתן (ר' הירש'ל סלבודקר), שעמד בראש ישיבה בעירו. בשנת ה'תר"צ עלו בני המשפחה לארץ ישראל, והתיישבו בתל אביב. הוא למד בישיבת חברון בירושלים, והתכתב בצעירותו עם רבי אברהם ישעיהו קרליץ ה"חזון איש". כמו כן היה משתתף בשיעוריו של הרב יצחק זאב סולוביצ'יק, שהיה בן דודו.
שמחה מנדלבוים
קורותיו
בשנת תרפ"ז (1927) רכש שטח אדמה גדול מידי הוואקף בקצה היישוב היהודי בירושלים, בסמיכות לשכונות מאה שערים ובית ישראל, וזאת במטרה להרחיב את גבול היישוב היהודי. הוא הקים עליו בית גדול עבור בני משפחתו, שהכיל עשרים דירות. עם סיום הבנייה, בשנת תרפ"ט (1929), סירב הוואקף להמשיך למכור אדמות ליהודים, וכך נשאר הבניין בקצה היישוב היהודי, חשוף לשכונות הערביות שמצפון לחומת העיר העתיקה.
בחודש אייר תר"צ (1930), חצי שנה לאחר שחנך את ביתו, נפטר מנדלבוים ונקבר בלווייה רבת משתתפים בבית הקברות בהר הזיתים.
רפאל שפירא (הנכד)
ביוגרפיה
בשנת תש"ז נישא לזהבה (נפטרה אב תשס"ו) בתו של הרב חיים דוב מאיר רובמן, ראש ישיבת תפארת ישראל בחיפה, כאשר הוא ממשיך לגור בירושלים, כאברך בכולל שבראשות הרב סולוביצ'יק.
שמחה מנדלבוים
קורותיו
בבניין המשיכו להתגורר אשתו וחלק מילדיו הנשואים. מספר דירות הושכרו לדיירים. בדירות אלו התגוררו סטודנטים מהאוניברסיטה העברית בהר הצופים, וגם חברי ארגון ההגנה שראה בבית זה עמדה קדמית אסטרטגית. בין אלו שהתגוררו בבית כסטודנטים היו הנשיא לימים אפרים קציר והרב בנימין זאב בנדיקט.
הבניין פוצץ על ידי הירדנים בזמן ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות. ההריסות שנותרו פונו על ידי ישראל לאחר מלחמת ששת הימים. במקום בו היה המעבר נמצאת היום כיכר שמחה ואסתר-ליבא מנדלבוים.
רפאל שפירא (הנכד)
ביוגרפיה
לאחר תקופה עבר לגור בחיפה והתמנה כר"מ בישיבה שבראשות חמיו, ובשנת ה'תשכ"א כאשר הלה הקים את הישיבה הגבוהה "תפארת הכרמל", הועמד כראש ישיבה בה לצדו. הוא הנהיג בישיבה שהכהנים ישאו כפים אף בימות החול, שלא כמנהג צפת והגליל שנוהגים בו בבתי כנסת רבים בחיפה. לאחר פטירת חמיו בשנת ה'תשכ"ו עמד הוא בראש מוסדות הישיבה בחיפה. כן עמד בראש ישיבת וולוז'ין בירושלים.
נפטר בט' בכסלו ה'תשנ"ח, 8 בדצמבר 1997 לאחר מחלה קשה, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים.
אחיו
בין גיסיו: הרב שאול יוסף ויינגרטן רבה של בת ים והרב צבי קפלן ראש כולל "שערי תורה" בתל אביב-יפו (בנו של הרב ישראל חיים קפלן).
לוליטה (סרט, 1997)
לוליטה (באנגלית: Lolita) הוא סרט דרמה אמריקאי-צרפתי משנת 1997, אשר בוים על ידי אדריאן לין ונכתב על ידי סטיבן שיף. זהו העיבוד הקולנועי השני שמבוסס על הרומן "לוליטה" מאת ולדימיר נבוקוב משנת 1955, לאחר הסרט "לוליטה" משנת 1962. בסרט מככבים ג'רמי איירונס בתור פרופסור הומברט ודומיניק סוויין בתור דולורס.
תקציר העלילה
הסרט עוסק בפרופסור בגיל העמידה בשם הומברט השוכר חדר בביתה של האלמנה שרלוט הייז ונמשך מינית לבתה המתבגרת דולורס, הנקראת גם "לו" או "לוליטה".
חרדון סארדה
חרדון סארדה הקרוי גם חרדון מניפת-גרון (שם מדעי: Sarada) הוא סוג של לטאות אסייתיות ממשפחת החרדוניים. סוג זה הוגדר בשנת 2016 על סמך מיונים חדשים שהפרידו אותו מהסוג סיטנה (Sitana). משמעות שמם המדעי הוא ממראטהית ופירושו: "חרדונים".
הסוג מכיל 3 מינים השוכנים רק בדרום הודו באזורים חמימים וטרופיים בשתי מדינות: במהאראשטרה ובחלק מצפון קרנאטקה.
מינים אלה הם קטנים, ציידי חרקים זריזים בעלי "מפרשים" זקורים מתחת גרונם ומעל גבם ועורפם, במבנה המזכיר את הבסיליסקיים והאנוליסיים. מבנה זה נועד לתצוגות הראווה של הזכרים הטריטוריאליים להרשמת נקבות, מאחר שעונת הרבייה שלהם קצרה וחייהם קצרים ביותר. זכרים לוחמים יכולים להרוג זה את זה בלוחמה על נקבות.
עונת 2016/2017 ב-NBA
עונת 2016/2017 היא העונה ה-71 של ליגת ה-NBA. בסדרת גמר ה-NBA התמודדו אלופת המזרח קליבלנד קאבלירס ואלופת המערב גולדן סטייט ווריורס זו העונה השלישית ברציפות, ובסיומה זכו הווריורס באליפות החמישית של המועדון לאחר שניצחו בסדרה בתוצאה 4–1. לאורך הפלייאוף רשמה גולדן סטייט מאזן ניצחונות של 16–1, ובכך קבעה את אחוז הניצחונות הגבוה בתולדות פלייאוף ה-NBA.
לפני תחילת העונה עבר שחקן האולסטאר קווין דוראנט מקבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר ליריבתה בצמרת האזור המערבי גולדן סטייט ווריורס. מעבר זה עורר הדים רבים ברחבי ה-NBA ולווה בביקורות רבות מצד פרשנים, שחקנים ואוהדים, שחששו שהמהלך יפגע בתחרותיות של הליגה. לצד כוכבי הקבוצה האחרים – סטפן קרי, דריימונד גרין וקליי תומפסון – עזר דוראנט לקבוצתו לסיים את העונה הסדירה עם המאזן הטוב בליגה (67-15) בפעם השלישית ברציפות. בסיום פלייאוף ה-NBA זכה דוראנט בתואר ה-MVP של סדרת הגמר לאחר שרשם במהלכה ממוצעים של 35.2 נקודות, 8.4 ריבאונדים ו-5.4 אסיסטים למשחק.
שחקן אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ראסל וסטברוק, רשם במהלך העונה ממוצעים סטטיסטיים של 31.6 נקודות, 10.7 ריבאונדים ו-10.4 אסיסטים למשחק, ובכך הפך לשחקן השני בתולדות ה-NBA שמשיג ממוצע עונתי של טריפל דאבל (הראשון היה אוסקר רוברטסון). כמו כן קבע וסטברוק את שיא ה-NBA למספר טריפל דאבלים בעונה אחת, עם 42 בסך הכל. בסיום העונה זכה וסטברוק בתואר ה-MVP של העונה הסדירה.
דראפט 2016
דראפט ה-NBA 2016 התקיים ב-23 ביוני 2016 בברקליס סנטר, אולמה הביתי של קבוצת ברוקלין נטס. בהגרלת הלוטרי נקבע כי פילדלפיה 76' תבחר ראשונה בדראפט, לאחר שסיימה את העונה הקודמת עם מאזן הניצחונות הגרוע ב-NBA, ובחרה את הפורוורד האוסטרלי בן סימונס מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. את הבחירה השנייה בדראפט ניצלה לוס אנג'לס לייקרס כדי לבחור את ברנדון אינגרם מאוניברסיטת דיוק, ובבחירה השלישית נלקח ג'יילן בראון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, על ידי בוסטון סלטיקס. דראגן בנדר הקרואטי, אשר שיחק עבור מכבי תל אביב מליגת העל הישראלית, נבחר על ידי פיניקס סאנס בבחירה הרביעית.
בדראפט 2016 נבחרו בסך הכל 28 שחקנים בינלאומיים (בעלי אזרחות שאינה אמריקאית) - הכי הרבה בתולדות דראפט ה-NBA. יאקוב פולטל, שנבחר בבחירה התשיעית, הפך לשחקן האוסטרי הראשון שנבחר בדראפט ה-NBA, והבחירה ה-51, בן בנטיל, הפך לשחקן הראשון מגאנה שנבחר בדראפט.
אולסטאר
סוף-שבוע האולסטאר נערך בסמות'י קינג סנטר, אולמה הביתי של ניו אורלינס פליקנס, בין התאריכים 17–19 בפברואר 2017. אירועי האולסטאר נקבעו תחילה להתקיים באולמה הביתי של קבוצת שארלוט הורנטס, הספקטרום סנטר, אך הועברו מקרוליינה הצפונית עקב חקיקה נגד הקהילה הגאה. במשחק האולסטאר עצמו ניצחה נבחרת המערב בתוצאה 192–182, ובכך נרשם סך הנקודות הגבוה ביותר במשחק האולסטאר אי פעם. שחקן הפליקנס אנתוני דייוויס זכה בתואר ה-MVP של המשחק לאחר ששבר את שיא הנקודות האישי במשחק האולסטאר עם 52 נקודות.
טבלת העונה הסדירה
שיקגו בולס העפילו לפלייאוף בזכות השובר שוויון על מיאמי היט
פרסים עונתיים
טקס ההכרזה על זוכי הפרסים העונתיים נערך ב-26 ביוני 2017, בעיר ניו יורק. חמישיות העונה פורסמו כבר ב-18 במאי, על מנת לאפשר לקבוצות הליגה להיערך מראש במקרה שאחד משחקניהן יעמוד בקריטריונים של "חוק דריק רוז".
חמישיות העונה:
חמישיות ההגנה:
פלייאוף 2017
סגל האלופה, גולדן סטייט ווריורס: קווין דוראנט, סטפן קרי, קליי תומפסון, דריימונד גרין, אנדרה איגודלה, שון ליווינגסטון, דייוויד וסט, זאזה פאצ'וליה, איאן קלארק, פטריק מקאו, ג'בייל מגי, מאט בארנס, ג'יימס מייקל מקאדו ודמיאן ג'ונס (קוון לוני נכלל בסגל אך לא השתתף בפלייאוף).מאמן ראשי: סטיב קר.
פולמוס הנפיחה
רקע היסטורי
בחיבור "עץ חיים", המתאר את פולמוס הנפיחה, מספר המחבר, רבי חיים גאגין, על הרקע למחלוקת. הוא תיאר כי בשנת ה'רנ"ד, כשנתיים לאחר גירוש ספרד, פקדו את העיר פאס מגפה ובצורת קשות שפגעו בתהליך ההתבססות של קהילות המגורשים. רבים מהמגורשים לא עמדו בקשיים ושבו לקסטיליה כשהם נאלצים להמיר בה את דתם, לפחות למראית עין. לדבריו הקהילות בפאס החלו להתבסס רק החל משנת ה'רנ"ח, מאז והלאה בנו היהודים בתים יפים, ייסדו ישיבות שהתמלאו בתלמידים, ובנו בתי כנסת שהצטיינו ביופיים, בהם היו
עם התבססות מגורשי ספרד בפאס הביא המפגש ביניהם אל יהודי מרוקו להתפלגות האוכלוסייה היהודית במקום לשתי קהילות נפרדות: תושבים – אלה שהתגוררו במשך דורות במרוקו, שאליהם הצטרפו רבים מבני העיר סביליה שבספרד, ויהודים דוברי ערבית שמוצאם מדרום ספרד; ומגורשים (המכונים גם: קסטיליאנים), שהוו את הקהילה הגדולה בפאס – אלו היו בעיקר יוצאי קסטיליה. שתי הקבוצות נבדלו זו מזו בשפתן - המגורשים דיברו בניב ספרדי ותושבים דיברו ערבית. ואף במנהגיהן, המגורשים התפללו בנוסח של יהודי ספרד והתושבים בנוסח צפון אפריקה. כן היו חילוקים בדיני שחיטה, ואישות. לעיתים פרצו מחלוקות בין התושבים והמגורשים על רקע אותם הבדלים, והחריפה ביותר ביניהן הייתה אודות היתר הנפיחה שהנהיגו המגורשים. במחלוקת על הנפיחה נטל רבי חיים גאגין חלק משמעותי ומוביל מצידם של התושבים. הוא החיה את המחלוקת בעקשנות מספר פעמים, עד שהיא גוועה לחלוטין בשנת ה'רצ"ה. ספרו "עץ חיים" משמש המקור היחיד המתעד ומתאר את הפולמוס לפרטי פרטים, והוא מספק הצצה לחיי היהודים במרוקו בתחילת המאה ה-16.
רקע הלכתי
לפי ההלכה, חיה ובהמה שעתידות למות מחמת חולי או פציעה בגופן, אסורות באיסור טרפה. אחד מסימני הטרפות הוא נקב בריאה. ריאה הדבוקה לדופן בית החזה עשויה להעיד על נקב שנוצר בה, או שהיה נוצר בה לו הייתה חיה, ומצבים אלו אוסרים את הבהמה באיסור טרפה. אולם בתלמוד הבבלי נאמר כי רב נחמיה בריה דרב יוסף היה בודק ריאה כזו במים פושרים. כלומר, לאחר שהוסרה הריאה מדופן בית החזה, הוא היה מנפח את הריאה ומכניס אותה אל תוך כלי עם מים פושרים, על מנת לבדוק האם יש יציאת בועות אוויר, ואם ישנו בעבוע הרי שיש נקב בריאה. בדיקה זו מכונה בהלכה "נפיחה". חלק מהראשונים כתבו שדברי התלמוד נוגעים גם למקרה שבו הריאה מחוברת לדופן באמצעות סירכא, כלומר, שהייתה כמין רצועה יוצאת מן הריאה ומחברת אותה אל הדופן.
לגבי ההיתר באמצעות נפיחה ישנן כמה דעות עיקריות הנוגעות למחלוקת התושבים והמגורשים:
1. רוב הפוסקים סוברים שהנפיחה אינה מועילה בדרך כלל. נפיחה מועילה דווקא כשניכרת מכה בדופן בית החזה, שאז יש לתלות שמקור הדביקות או הסריכה לדופן הוא בדופן ולא ברֵיאה ובמצב כזה אינה טריפה. כשאין מכה בדופן היא לא מועילה, מפני שהדבר מלמד שמקור הדביקות או הסירכא הוא בריאה, ודנים שהיה בה נקב או שעלול היה להיווצר בה נקב.
2. לעומתם סוברים רבנו תם ורבי זרחיה הלוי שנפיחה זו מועילה ברוב המקרים, אף אם יש סימן חולי בריאה. ואם ישנה מכה בדופן, הבהמה כשרה בכל מקרה ואין הריאה צריכה בדיקה בנפיחה. אבל אם אין מכה בדופן, על אף שאין חולי בריאה מחמירים לבצע בה נפיחה, אולם הנפיחה אכן מועילה כדי לשלול טריפות שמקורה בריאה.
3. דעתו של הרמב"ם שכאשר אין מכה בדופן, מדין התלמוד ניתן היה להכשיר את הבהמה באמצעות נפיחה, אולם הוא כותב שמנהג ישראל שלא להכשיר באמצעות נפיחה. וכשיש מכה בדופן דעתו שגם אם הריאה נקובה הבהמה מותרת, מפני שתולים כי נקב זה אירע לאחר השחיטה, בעת פירוק הריאה מן הדופן.
נקודות המחלוקת בין המגורשים לתושבים
מאז ומתמיד נהגו התושבים בכל מחלוקת הלכתית כדעתו של הרמב"ם. במצבים של ריאה הסרוכה לדופן שאין בה מכה, הם הטריפו את הבהמה, בהתאם למנהג שהביא הרמב"ם. כשבאו המגורשים מקסטיליה, הם הביאו עמם את המנהג להכשיר כל חיה או בהמה שריאותיה סרוכות לדופן שאין בה מכה – באמצעות נפיחה. בתחילה נגרר הרוב המוחלט של התושבים אחרי מנהג המגורשים, אך לאחר כשלושה עשורים הם שבו אל מנהגם הקודם ונמנעו מלבצע נפיחה במקרים אלו.
1. לדבריו של הרב גאגין, עד כ-20 שנה קודם הגירוש גם בקסטיליה נהגו שלא להתיר בהמה במקרה זה באמצעות נפיחה, וההיתר נבע מכורח אילוץ גזרתו של פרננדו השני מלך אראגון שלא לרכוש בשר שנשחט על ידי יהודי, וזאת על מנת להקשות על האנוסים ששמרו על מצוות הכשרות בסתר. ומכיוון שבפאס אין הגויים אוסרים את הבשר של היהודים, האם על הספרדים לשוב למנהגם הקודם?
2. האם על הספרדים לקבל את מנהג המקום, כדין אדם הבא למקום שבו נוהגים אחרת ממנהגיו?
4. האם מחלוקת הראשונים בנושא זה היא באיסור דאורייתא, ולכן יש לנקוט בה כדעת המחמירים, על פי הכלל ספקא דאורייתא לחומרא?
5. גם אם תקנת התושבים אינה מן הדין אלא היא בבחינת "סייג לתורה", האם יש בכוח המגורשים להפר את תקנתם שלא להתיר את הנפיחה, בדבר זה שפשט איסורו?
התעוררות התושבים להחיות את מנהגם
בשנת ה'ר"ס בא לפאס רבי שלום מסנות, חכם שמוצאו מתוניס שהיה גם סוחר שהסתובב בארצות רבות. רבי שלום הוכיח את התושבים על כך שנטשו את מנהג אבותיהם להטריף כל בהמה שנמצאה בה סירכא בריאה, וסיפר להם כי כסוחר המסתובב בארצות רבות, מעולם לא ראה שנוהגים היתר בנפיחה. רבי שלום קיבל את תמיכתם של שניים מחכמי המגורשים: רבי יוסף עוזיאל שהיה רבו של הרב גאגין, ורבי שמואל צבאח, שהורו כי אין לתושבים לשנות את מנהג אבותיהם. כנגדם יצאו חכמי המגורשים ובראשם חברו של הרב גאגין עוד מקסטליה, רבי משה חלאוה, והורו כי על התושבים לקבל את מנהג המגורשים.
בשנת ה'רפ"ו אירעה תקלה מתחת ידו של טבח התושבים – הוא טעה בסוג הסירכא והתיר בהמה באמצעות נפיחה, אף על פי שסוג הסירכא שנתקל בו לא אפשר להתיר את הבהמה באמצעות נפיחה. המאורע הסעיר את קהילת התושבים, ונגיד קהילתם, ששמו עמי שם טוב בן אברהם רמוך, נשבע שלא לאכול עוד מבהמה שהותרה על ידי נפיחה. תלמידי החכמים מקהילת התושבים התקבצו כשהם ממורמרים על כך שאכלו בשר שאבותיהם מכרו בדמים מועטים לנוכרים, על מנת לדון בעניין המשך ההוראה לגבי הנפיחה. ההחלטה לאיסור התקבלה על ידי ראשי החכמים של התושבים, וביום ג' ניסן בשנה זו הם תיקנו שלא יאכל יהודי הנמנה עם קהל התושבים, שבהם מוכללים גם היהודים שמסביליה שבספרד, בשר שהותר באמצעות נפיחה. הם קבעו כי האוכל מבשר זה כאילו אוכל טריפה, ובמקביל הם פתחו איטליז שיספק בשר הכשר לפי מנהג קהילתם. התקנה הזו נעשתה בהסכמת נגיד התושבים ועוד חמישה חכמים, ומונו ארבעה חכמים לפקח על בדיקת הבהמות, ובהם היו: רבי שמואל אבן דנאן, רבי יעקב בן לחסן – תלמידו של הרב גאגין, והדיין רבי יחיא בן חמו. למחרת בבוקר גזרו התושבים בבית הכנסת של קהילתם חרם ונידוי על מי שיעבור על התקנה.
הסערה שהתעוררה בעקבות החרם של התושבים
התקנה והחרם של התושבים עוררו ויכוח בין חכמי המגורשים, ו"מלמד" מקהילת המגורשים בשם רבי אברהם ביבאץ הביע את תמיכתו בעמדת חכמי התושבים, הוא גרר בכך דין ודברים עם המגורשים ובתוך דבריו הוא הביע זלזול ברבי משה חלאווה שכבר לא היה בין החיים. בעקבות הזלזול נידוהו תלמידי רבי משה בשוק של המלאח. כמו כן, כמה "נערים מנוערים" מקהילת התושבים אמרו שהמגורשים אוכלים טריפות ועררו את זעמם של המגורשים. בתגובה למאורעות תיקנו המגורשים תקנה שלפיה מי שינהג לפי התקנה של התושבים יהיה בנידוי.
בי"ז סיוון ה'רפ"ו שלחו המגורשים את רבי יהודה עוזיאל ואת רבי נחמן אבן סונבאל למקנס אל המלך, על מנת לתקף את תקנתם ולבטל את תקנת התושבים. בתגובה מינו התושבים אף הם שני נציגים שישלחו אל המלך: רבי שמואל ברבי מימון אבן דנאן ורבי שאול ב"ר שלמה, כדי שיטענו בעד תקנתם. כשבאו חכמי המגורשים למקנס הם פגשו בה אחד מחכמיהם, רבי יעקב רוג'ליש, שכנראה יעץ להם שלא להביא את הדבר לפני המלך ושב יחד איתם לפאס. הרב רוג'ליש שוחח עם הרב גאגין ותמה בפניו: כיצד ניתן לומר שאבותיהם של יהודי קסטיליה היו אוכלים טריפות, והרב גאגין השיב לו בפסוק: , כלומר, אין שום תוקף למנהג אבותיהם של יהודי קסטיליה, משום שמקורו בטעות.
התשובה של הרב גאגין לרב רוג'ליש עוררה שוב את זעמם של המגורשים, ויהודי תקיף מקהילתם בשם משה אבוטאי, שהיה מקורב למלכות, הכריז בליל שבת בבית הכנסת כי מי שיקום לכבודו של הרב גאגין – הוא ימרוט את שער זקנו. כשנאמר לו כי לרב גאגין תלמיד נאמן בשם רבי יעקב בן לחסן, הוא ביקש לשלוח בו יד. כשנודע דבר האיום לרב בן לחסן הוא ביקש מנגיד התושבים לסייע לו ולהסיר מעליו את האיום, אך הלה השיב לו כי אין בידו לעזור לו וכי עליו לבקש זאת מהמלך עצמו. רבי יעקב הלך לבית הכנסת של התושבים על מנת לדון עמם אודות האיום על חייו, וכשיצא מפתח בית הכנסת פגש בו אבוטאי והזמינו אל המלך. רבי יעקב פחד להתייצב לבדו בפני המלך ולכן הצטרף אליו משה בן בוריהמאת, איש בעל קשרים עם מולאי מסעוד – אחיינו של המלך. בסיוע בן בריהמאת ומולאי מסעוד הבין המלך שמדובר במחלוקת הלכתית, ושהרב בן לחסן נרדף על ידי אבוטאי, הדבר עורר את חמתו של המלך על אבוטאי והוא הורה לכלוא אותו במשמר, הוא אף הטיל על חכמי המגורשים שהיו שותפים במחלוקת קנס של 200 אוקיות.
זמן קצר לאחר מכן יהודי מן התושבים קנה בשר מן המגורשים ועורר בכך סערה גדולה בקהילה. במהלך התסיסה בקהילה קיללה אמו של הקונה את התושבים ואת נגידם שאול בן שם טוב בן רמוך, ובתגובה הכו אותה כמה פוחזים מהתושבים עד זוב דם. כשנודע הדבר למלך הטיל על קהל התושבים קנס של 2,000 אוקיות. באותו הפרק שיחדו כמה מהמגורשים שר אחד על מנת שיטיל את רבי יעקב בן לחסן בבית האסורים, אך הוא ניצל בסיוע מולאי מסעוד אחיינו של המלך.
מהתרופפות התושבים במנהגם ועד לניצחונם המוחלט של המגורשים
בשנת ה'רפ"ח, כשבוע לפני פורים, בשל זעזועים בשלטון, אזל הבשר לקצבי התושבים והם באו לפני הרב גאגין בבקשה לסייע להם במציאת בשר. הם טענו בפניו כי באין ברירה הם יקנו בשר משחיטת המגורשים. כתוצאה מהמחסור הם אכן עברו על החרם וקנו את הבשר מן המגורשים. הרב גאגין נכנס לבית הכנסת של התושבים וגזר שכל קדרות הבשר תיאכלנה על ידי נוכרים. הדבר עורר את זעמם של חכמי המגורשים, רבי יהודה עוזיאל ורבי נחמן אבן סונבאל, והם ביקשו מנגיד התושבים שיתיר להם להרע לרב גאגין, אך הנגיד דחה אותם בגערה. לדברי הרב גאגין, הם התירו את דמו כמה פעמים ולא עלתה בידם.
בשנת ה'רצ"ה, השנה שבה תיעד הרב גאגין את דבר הפולמוס, חלה ירידה דרסטית בצריכת הבשר של שחיטת התושבים. וכך, בערב שבת אחד אירע שקצב התושבים שהיה רגיל בעבר לשחוט 20 כבשים שחט רק 4, ואף הותיר מהם. כששמע הרב גאגין את הדבר, הוא הורה שלא להתפלל עם מפירי החרם.
כתוצאה מהחרם לחצו חכמים רבים את נגיד התושבים שאול בן רמוך על מנת שיפעל לבטל את החרם, בתואנה שהרוב נמצא בצד של המתירים. הנגיד ביקש מהרב גאגין:. הרב גאגין כותב כי מחמת הזקנה והסבל, ומחמת העובדה שבניו אינם איתו, הוא הסכים שחכמי המגורשים יתירו את החרם, בתנאי שיביאו את דעות הפוסקים האוסרים, וכאן הוא מנה שורה של כעשרים פוסקים, ויכתבו שהם מתירים. הוא ביקש גם שיביאו בפסקם את לשונו של הרמב"ן בחיבורו "משפט החרם", שאינו מאפשר להתיר חרם שהציבור קיבלו אותו עליהם, ויכתבו שאף על פי כן הם מתירים את החרם של התושבים. ובכך, מסיים הרב גאגין את תיאוריו,.
יחסם של חכמי מרוקו בדורות הבאים להיתר הנפיחה
גם בדורות הבאים אנו מוצאים שחכמי מרוקו נקטו כדברי המגורשים, ורבי חיים בן עטר (המאה ה-18) שהיה עד לכך, תמה עליהם. הוא דן באריכות בנושא היתר הנפיחה והתייחס בהרחבה לשיטות השונות, ובסיום דבריו הוא משבח את גישתו של הרב גאגין שאת חיבורו "עץ חיים" הוא מצא בכתב יד בפאס. הוא מציין כי אף על פי שלדבריו מוצא משפחתו מקהילות קסטיליה, הכרעתו היא נגד דעתם של חכמי המגורשים וכדברי הרב גאגין. מדבריו:
תמרוד
תַמַרֻּד (בערבית:  تمرد – "מרד", "מרי"), ובהגייה מצרית גם תַמַרּוֹד, היא תנועה שורשית מצרית המתנגדת לנשיא מצרים מוחמד מורסי, ששמה לעצמה מטרה לכפות על מורסי בחירות חוזרות על ידי איסוף של 15 מיליון חתימות עד ה-30 ביוני 2013 (היום בו מורסי הושבע לנשיאות מצרים).
תנועת המרי החלה את דרכה ב-28 באפריל 2013. התנועה הכריזה כי אספה יותר מ-22 מיליון (22,134,460) נכון ל-29 ביוני 2013.
חברי התנועה הצהירו על תמיכה במינוי נשיא בית המשפט העליון החוקתי, מאהר אל-בחיירי, להחליף זמנית את הנשיא מורסי אם זה האחרון יתפטר.
ב-19 באוגוסט 2013 הודיעה תנועת המרי כי בהשראת ההצלחה במצרים היא קוראת למהפכה נגד שלטון חמאס ברצועת עזה תחת השם "המרד נגד העושק בעזה".
דקלן רייס
קריירת מועדונים
רייס נולד בלונדון, הורי אביו היו אירים מקורק ואמו אנגלייה. הוא החל לשחק כדורגל במועדון הנוער של צ'לסי ובגיל 14 עבר לאקדמיה לכדורגל של מועדון וסטהאם יונייטד. באפריל 2017 נכלל לראשונה בסגל הקבוצה הבוגרת ואת הופעת הבכורה שלו עשה כמחליף בדקת הסיום של המשחק האחרון לעונת 2016/2017 בפרמייר ליג. בעונת 2018/2019 בפרמייר ליג היה אחד המועמדים לתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית. בעונת 2019/2020 בפרמייר ליג נבחר לשחקן המצטיין של וסטהאם יונייטד.
ב-15 ביולי 2023 נרכש על ידי ארסנל תמורת 105 מיליון פאונד, והפך לאנגלי היקר ביותר בכל הזמנים.
קריירה בינלאומית
רייס שיחק במדי הנבחרות הצעירות של אירלנד. במאי 2017 נקרא לסגל הנבחרת הבוגרת ואת הופעת הבכורה שלו ערך במרץ 2018 במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה.
בפברואר 2019 הודיע כי בכוונתו לשחק בעתיד עבור נבחרת אנגליה, המעבר אושר על ידי פיפ"א במרץ אותה שנה. רייס זומן לנבחרת האנגלית לקראת מוקדמות יורו 2020 ורשם את הופעת הבכורה שלו כשנכנס כמחליף במשחק מול צ'כיה. הוא פתח לראשונה בהרכב במשחק מול מונטנגרו. בנובמבר 2020 כבש לראשונה במדי הנבחרת במשחק מול איסלנד בליגת האומות.
נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורניר מונדיאל 2022.
הדס מצוי
הֲדַס מָצוּי (שם מדעי: Myrtus communis) הוא שיח יְרוֹק־עַד ריחני, בעל פרחים לבנים, אחד מתוך שלושה בסוג הדס (שם מדעי: ''Myrtus). הוא היחיד ממשפחת ההדסיים (שם מדעי: Myrtaceae''), שגדל בר בארץ ישראל, בעיקר בצפונה, וכן במזרח התיכון ובאירופה. תפוצתו בעולם כצמח בר משתרעת באזורים הים תיכוניים, וכצמח תרבות תפוצתו משתרעת בארצות אירופה ובארצות אחרות בשאר היבשות, שאקלימן מתאים והטמפרטורות בהן אינן יורדות בהרבה מ-C°0. הדס מצוי קטן-עלים (M. communis subsp. tarentina) הוכר כתת-מין של הדס מצוי. הוא גדל בר בכריתים, בקרואטיה, באיטליה (כולל בסרדיניה), בספרד, בצרפת (כולל בקורסיקה) והתאזרח בפורטוגל.
הדס מצוי הוא צמח ריחני מאוד בגלל תכולת השמן האתרי הגבוהה בבלוטות שפזורות על העלים, הפרחים, הפרי ואף על הקליפה של ענפיו הצעירים.
על פי המסורת היהודית הצמח הנזכר בתורה בשם "ענף עץ עבות", וכאחד מארבעת המינים שניטלים בחג הסוכות הוא הדס מצוי.
כריתת הדס מצוי נאסרה לפי פקודת היערות בגליל העליון בשנת 1956, ובכל שטח מדינת ישראל בשנת 1996. הוא הוכרז בישראל כצמח מוגן (כערך טבע מוגן) בגליל העליון, בגליל התחתון ובעמק החולה בשנת 1970, ובכל הארץ בשנת 2005.
מאפיינים
הדס מצוי הוא שׂיח יְרוֹק־עַד ולעיתים רחוקות מגיע לגודל של עץ נמוך. גובהו בדרך כלל 80 עד 250 ס"מ, ולעיתים רחוקות הוא מתנשא לגובה של חמישה מטרים, אבל הדס הגדל בר נמוך יותר וגובהו 15 עד 80 ס"מ. ההדס זקוף, צפוף וסבוך, גזעו מחוספס ועלוותו רעננה. בדרך כלל מופע הנוף שלו הוא גוש שיח כדורי בקוטר 2 עד 5 מטרים בלתי חדיר, ויתכן מכאן שמו בתורה – עץ עבות. הדס המתכסה בחול מכה שורשים מענפיו שכוסו בחול וצומח מעל החול המכסה אותו.
ענפים ועלים
עלי ההדס, בדרך כלל נגדיים, פשוטים, אליפטיים ומחודדים בקצותיהם, שפתם תמימה וצבעם ירוק-כהה מבריק. אורך העלים נע בין 1 עד 5 ס"מ, ובמין הבר אורכם לרוב 2 ס"מ. עלי ההדס נחשבים לעלים בינוניים בגודלם בחורש ים-תיכוני ושטחם 226 עד 1,225 מילימטרים מרובעים. העלים הַגִּלְדָּנִיִּים (נוקשים) קירחים, חסרי לְוָואִים, ובעלי פטוטרת קצרה או חסרי פטוטרת (במין הבר). העורק הראשי שלהם ברור, אבל העורקים המשניים כמעט ולא נראים. העלים זרועים בנקודות לבנבנות מבהיקות, אלה הן בלוטות שמכילות שמן אֶתֶרִי ( ניתן להבחין בהן מול השמש). כאשר ממוללים את העלים האָרוֹמָטִיים (הבְּשָׂמְתִּיים), הבלוטות מפיצות ריח נעים וחריף – סימן ההיכר של ההדס. העלים מרירים, בגלל השמן האתרי, וקשים לאכילה ואיכול, ולכן ההדס עמיד בפני רעייה של צאן ובקר.