cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אספקה נרקיסיסטית
מאפייני הפתולוגיה הנרקיסיסטית
בגיל ההתבגרות שלהם, הנרקיסיסטים מפנימים סמכות "רעה" (בדרך כלל אחד ההורים). הם חשים סוג של ייאוש חברתי כלפי סמכות זו, כולל רגשות תוקפניים כמו שנאה וקנאה. תפיסות אלה מחזקות את הדימוי העצמי (self-image) של הנרקיסיסט כא-מוסרי וכמושחת. ובסופו של דבר, הם יוצרים תחושת הערכה עצמית רעועה ולא-פונקציונלית. הביטחון העצמי והדימוי העצמי שלהם הופכים נמוכים באופן לא מציאותי ומעוותים. בניסיון להדחיק רגשות "רעים" אלה, הנרקיסיסט מדכא גם את כל שאר הרגשות. התוקפנות שלו מתועלת לפנטזיות או לפורקן מקובל מבחינה חברתית כמו ספורט אתגרי, הימורים, נהיגה פזיזה וקניות. הנרקיסיסט רואה בסביבה מקום עוין, לא יציב, לא ממלא, לא נכון מבחינה מוסרית ובלתי צפוי.
הנרקיסיסט מציג עצמי כוזב כדי לעורר זרם מתמיד של תשומת לב או אספקה נרקיסיסטית מאחרים. העצמי הכוזב הוא הכיסוי, הרושם הלא-אותנטי, שנרקיסיסטים מציגים כלפי חוץ, וכולל את כל מה שהנרקיסיסט רוצה שיחשבו עליו; למשל, שהוא בעל כוח, אלגנטי, חכם, עשיר או מקושר היטב. הנרקיסיסט 'אוסף' תגובות חיוביות לעצמי הכוזב שלו כדי לאשר את קיומו. התגובות מגיעות ממגוון של מקורות, מבן / בת הזוג, המשפחה, החברים, הקולגות, השותפים העסקיים ומכרים. אם האספקה הנרקיסיסטית הצפויה (הערכה, הערצה, תשומת לב, פחד, כבוד, מחיאות כפיים או אישור) לא מגיעה - הנרקיסיסט דורש אותה בכעס או סוחט אותה במניפולציה. כסף, מחמאות, הופעה תקשורתית, כיבוש מיני הם בסך הכל צורות שונות של אותו דבר עבור הנרקיסיסט - כולם בגדר אספקה נרקיסיסטית.
מקורות האספקה
תשומת הלב שהם מקבלים מ"מקור האספקה" חיונית להישרדותו של הנרקיסיסט, בלעדיה הם ימותו (מטפורית) מכיוון שאין בכוחו של האגו השברירי שלהם לטפל בהערכה העצמית הבלתי יציבה שלהם. ישנן צורות ייחודיות של אספקה נרקיסיסטית כדי להשיג אותם בשני מקורות נפרדים. חוקרים וחוקרים מכירים בדרך כלל בשני סוגים עיקריים של אספקה נרקיסיסטית: ראשונית, הנרכשת לרוב באמצעות הכרה ציבורית, ומשנית, הנרכשת לרוב באמצעות שיקוף ואידיאליזציה ביחסים בין אישיים.
אספקה ראשונית
האספקה הנרקיסיסטית הראשונית מבוססת על תשומת לב במימד הציבורי והבינאישי גם יחד. תשומת הלב שהנרקיסיסט מחפש באופן ראשוני הוא הכרה, תהילה, אמירות הלל ושבח, הערצה, ומחיאות כפיים. עם זאת, גם הכרה שלילית כמו להיות ידוע לשמצה, להיות מושא לפחד, או לעורר תחושת דחייה - מהווים אספקה נרקיסיסטית ראשונית. האספקה הנרקיסיסטית הראשונית מייצגת תשומת לב מכל סוג שהוא - חיובית או שלילית. המאפיינים שמעוררים את תשומת הלב הזו יכולים להיות דמיוניים, אבל לנרקיסיסט זה לא משנה אם הוא באמת מתאפיין בתכונה שהציג כלפי חוץ, כל עוד הוא מאמין שהשאר מאמינים שהוא אכן מתאפיין בה. העטיפה חשובה יותר מהתוכן; האמת חשובה פחות מהאופן שבו אנשים תופסים אותה. לכן, כל עוד נרקיסיסטים מקבלים את תשומת הלב הצפויה באמצעות העצמי הכוזב שהם מציגים, אין משמעות לאמת, ואין משמעות לסוג תשומת הלב שהשיגו, אם חיובית או שלילית.
טריגרים
אחד הטריגרים המייצרים אספקה נרקיסיסטית ראשונית הוא אדם או אובייקט, שהעביר מידע על הנרקיסיסט, למקור האספקה הנרקיסיסטית. האספקה הנרקיסיסטית היא התגובה של מקור האספקה הנרקיסיסטית לטריגר (המידע על הנרקיסיסט).
פרסום (להיות בעל שם או ידוע לשמצה) הוא טריגר לאספקה נרקיסיסטית מכיוון שהוא גורם לאנשים לשים לב לנרקיסיסט, ולהעביר מידע על הנרקיסיסט למקורות האספקה הנרקיסיסטית שלו. ניתן להתפרסם באמצעות חשיפה עצמית, יצירה אומנותית, או על ידי פעולה שמעוררת תשומת לב. הנרקיסיסט פונה ללא הרף לשלוש אפשרויות הפרסום הללו, בדומה למה שמכורים לסמים עושים כדי להבטיח את המינון הקבוע שלהם. מקור אחד לאספקה נרקיסיסטית כזו היא בן או בת הזוג.
אספקה משנית
אספקה נרקיסיסטית משנית קשורה בהקרנת התדמית לפיה הנרקיסיסטים חיים חיים טובים (סיבה ראויה לגאווה עבור הנרקיסיסט), משמרים ומפתחים את המשאבים שלהם (ביטחון כלכלי, ביטחון גופני, קבלה אישית, צמיחה כלפי מעלה) ורכישת חברויות. לפיכך, להיות בעל קשרים משמעותיים, בעל רכוש, בעל יכולת יצירתית, בעל חברה עסקית, בעל תחושה של חירות ללא מגבלה מוסרית, להיות חלק מקהילה או מחברה, להיות בעל מוניטין, להצליח, להציג סמלי סטטוס - כל אלה מייצגים אספקה נרקיסיסטית משנית. מה שמהווה סמל סטטוס בקהילת החברים של הנרקיסיסט - יחשב כמקור לאספקה נרקיסיסטית משנית בקהילה זו. אספקה נרקיסיסטית משנית עוסקת בתדמית שהנרקיסיסטים מציגים בפני חבריהם וקרובי משפחתם. אספקה מסוג זה חייבת להיות חיובית.
יוכי ברנדס
יוכי (יוכבד) ברנדס (נולדה ב-19 בפברואר 1959) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה
נולדה בחיפה ליפה (מרים שיינדל) והרב יצחק יעקב רבינוביץ, האדמו"ר מביאלה רמת אהרן. בנערותה גדלה במשך שנה בבית סבה, אבי אמה, הרב אברהם אביש קנר, האדמו"ר מטשכויב. נשואה לעופר ואם לארבעה ילדים.
למדה בבתי ספר חרדיים של רשת "בית יעקב" בפתח תקווה ובחיפה. בהמשך עזבה את החברה החרדית ועברה ללמוד במכללת ירושלים התורנית, באוניברסיטת בר-אילן ובמכון שכטר לרבנים. בעלת תואר ראשון בתנ"ך וחינוך ותואר שני בתנ"ך ויהדות.
בשנת 1999, ייסדה בהוצאת ידיעות אחרונות את הסדרה "יהדות כאן ועכשיו", שבמסגרתה התפרסמו תוך מספר שנים כ-50 ספרים. בין המחברים נכללו אנשי אקדמיה, אנשי חינוך, הוגים וסופרים. ספרי הסדרה זכו לקהל קוראים רחב, דתי וחילוני כאחד.
ברנדס מעורבת בנושאים ציבוריים אקטואליים ופועלת שנים רבות בזירה התקשורתית. באמצע שנות השמונים הגישה פינה בתוכנית הטלוויזיה "צירופים" של הערוץ הראשון ופרסמה טור בעיתון "מעריב". בסוף שנות התשעים פרסמה בעיתון "הארץ" סדרת מאמרים על חגים. בשנים 2005–2006, השתתפה עם רבני צוהר בתוכנית "פרשיות השבוע" בערוץ 2. בשנת 2013 כתבה טור שבועי בעיתון "ישראל היום".
יצירתה הספרותית
ברנדס ממקדת את יצירתה באישים מרכזיים בעם ישראל, שחוללו מהפכות. ספריה מבוססים על מקורות מן התרבות היהודית על תקופותיה ורבדיה השונים: התנ"ך, ספרות חז"ל, ההגות, ההלכה, הקבלה, החסידות והציונות. במרכזו של כל אחד מספריה פרק משמעותי בתולדות עם ישראל, המסופר מנקודות מבט שונות מהמקובל ומעצים את קולן של הנשים.
חמשת הרומנים הראשונים עוסקים בפרקים מרכזיים בתולדות הציונות: השואה ("גמר טוב"), מלחמת העצמאות ("הגר"), לידת גוש אמונים ("לכבות את האהבה"), העלייה הראשונה ("גרעינים לבנים") ותל אביב הקטנה ("וידוי").
חמשת הספרים הבאים עוסקים בתרבות היהודית הקלאסית: רומן על ראשית המלוכה ("מלכים ג"), רומן על יצירת היהדות בידי חז"ל ("הפרדס של עקיבא"), ורומן על לידתה של תורת החסידות בידי הבעל שם טוב ("אדל").
ספרי עיון
שבע אימהות (2010, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר). סיפוריהן של שבע נשים תנ"כיות מרדניות, שבזכותן עם ישראל קיים: בת לוט, תמר, מרים הנביאה, בת פרעה, רות, מיכל ואסתר. ברנדס מעניקה לכל דמות קריאה מדרשית אלטרנטיבית, מנתחת את עמדת כותבי התנ"ך לגביה, ומרחיבה את נקודת המבט גם למקורות יהודיים וכלליים מתקופות אחרות.
היהדות שלא הכרנו (2014, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר). אוסף מאמרים בסוגיות עכשוויות המציג גישות ליברליות של חכמי ישראל או פרשנויות ליברליות של ברנדס עצמה בנושאים אקטואליים כגון משפחות חד-מיניות, הפלות, המתת חסד, צריכת קנאביס, ציות לחוק ועקיפת סמכות.
כשאלהים היה צעיר (2021, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר).
תכונת המשחק המצומצם
תכונת המשחק המצומצם בתורת המשחקים היא תכונת עקביות של פתרון של משחק שיתופי בצורה קואליציונית.
יש הטוענים שהיא מקבילה בחשיבותה לתכונת היציבות של שיווי משקל במשחק בצורה אסטרטגית.
הגדרה
תכונת המשחק המצומצם מתייחסת לסיטואציה הבאה: נניח שנתון מושג פתרון, והוא מחלק את השווי של הקואליציה הגדולה N\,\! בדרך מסוימת.
הם יכולים להגדיר משחק בצורה קואליציונית שבו משתתפים רק השחקנים שנשארו (זהו המשחק המצומצם), ולבדוק האם הפתרון, כאשר נפעיל אותו על משחק זה, מתלכד עם הסכום שכל אחד מהם קיבל במשחק המקורי.
אם התשובה חיובית, ואם דבר זה נכון לכל משחק בצורה קואליציונית ולכל קבוצה של שחקנים שעוזבת את המקום, אנו אומרים שמושג הפתרון "מקיים את תכונת המשחק המצומצם" או "עקבי עם המשחק המצומצם".
כלומר, אף קבוצת שחקנים לא תרצה לסטות מהפתרון המוצע, כשהיא בוחנת את המשחק המצומצם עליה, משום שהשווי שלה במשחק המצומצם תואם את מה שקיבלה בפתרון המוצע.
המשחק המצומצם של דייוויס ומשלר
אם (N;v)\,\! הוא משחק שיתופי בצורה קואליציונית, אזי עבור קואליציה S\,\! לא ריקה, ועבור וקטור תשלומים יעיל x\in \R^n (כלומר מקיים ), נגדיר את המשחק הבא: על ידי:
וזהו המשחק המצומצם לפי דייוויס ומשלר.
משמעות
הרעיון מאחורי ההגדרה פשוט: אנו מצטמצמים על הקואליציה S\,\!. שוויה לפי המשחק המצומצם זהה לסך התשלומים של חבריה לפי וקטור התשלומים x. כלומר, חבריה עדיין מחלקים ביניהם את מה שקיבלו לפי וקטור התשלומים.
כעת, כל תת-קואליציה R\,\! של S\,\!, בודקת מה תוכל לקבל, אם תצרף אליה שחקנים מחוץ ל-S\,\!, כל עוד תתן להם את מה שהקצה להם הווקטור המקורי x\,\!, וכך מוחלט שוויה במשחק המצומצם. לפיכך, אם יבחרו לצרף את Q\,\!, יוותר להם, ולכן ימקסמו את הערך הזה.
המשחק המצומצם לפי הרט ומס כולל
יהי \varphi מושג פתרון נקודתי, (N;v)\,\! משחק בצורה קואליציונית, ו- S\,\! קואליציה לא ריקה. המשחק המצומצם לפי הרט ומס כולל על S\,\! ב- \varphi הוא המשחק ,בו הפונקציה הקואליציונית מוגדרת באופן הבא :
הרעיון מאחורי הגדרה זו הוא, שכאשר קואליציה \ R נוצרת במשחק המצומצם על \ S, היא מצרפת כשותפים את כל שחקני \ S^c ונותנת להם את חלקם בפתרון.
כל מה שנותר לאחר שחברי \ S^c קיבלו את חלקם הוא שוויה של הקואליציה \ R במשחק המצומצם \hat{v}.
VT100
VT100 הוא מסוף מחשב שעוצב ותוכנן על ידי חברת DEC בשנת 1978 עובר מחשבי PDP ו-VAX ומהווה למעשה בסיס ותקן למסופי מחשב במערכות יוניקס. VT100 מכיל מעבד של חברת אינטל מסוג 8080. התקשורת ממנו אל השרת משתמשת בתקן ASCII של ANSI. המכונה Escape Sequences.
המסוף בנוי מצג מסוג CRT ואליו מחוברת מקלדת כאמצעי קלט. ניתן לחבר אליו גם מדפסת בחיבור מקבילי ואף להרחיב את הזיכרון הפנימי שלו. תצוגת המסוף (בדרך כלל בצבעים שחור/ירוק או שחור/לבן) יכולה להציג 24 או 132 תווים בשורה, אך לא בו זמנית. כדי לאפשר זאת, היה צורך בכרטיס AVO (Advanced Video Option. בגרסה העוקבת, ה-VT102, סופק כרטיס AVO כחלק מהתצורה הבסיסית, וניתן היה לחבר מדפסת גם בחיבור טורי.
סערת ציטוקינים
סערת ציטוֹקינים או היפרציטוקינֶמיה (באנגלית: hypercytokinemia) היא תגובה חיסונית, שנגרמת עקב מעגל משוב חיובי בין ציטוקינים ובין תאי מערכת החיסון לצד רמה גבוהה מאוד של ציטוקינים שונים. באופן רגיל, ציטוקינים הם חלק מהתגובה הנורמלית של המערכת החיסונית לזיהומים, אך עלייה פתאומית ברמתם בגוף עשויה לגרום לתסמונת מצוקה נשימתית חריפה, כשל מערכתי ולמוות. סערת ציטוקנים יכולה להיגרם על ידי טיפולים רפואיים שונים, פתוגנים, סרטן, מחלות אוטואימוניות והפרעות גנטיות.
תסמינים
כמעט בכל המקרים של סערת ציטוקינים קיים חום ובמקרים חמורים חום גבוה. תסימינים נוספים הם עייפות, חוסר תיאבון, כאב ראש, נפיחות ואדמומיות, שלשול, כאבי מפרקים, כאבי שרירים ובחילה. מקרים קשים יכולים להתפתח לקרישה תוך-כלית מפושטת ולבעיות אחרות, כולל בעיות נשימה, שעשויות לגרום במקרים קיצוניים למוות.
גורם
כאשר מערכת החיסון נלחמת בפתוגנים, הציטוקינים מסמנים לתאים לבנים כמו תאי T ומקרופאגים לנדוד לעבר מקום הזיהום. בנוסף, הציטוקינים מפעילים את אותם תאים וגורמים להם לייצר עוד ציטוקינים. באופן נורמלי, הגוף מפקח על מעגל המשוב ודואג שלא ייצא מכלל שליטה. אולם, במקרים מסוימים, התגובה יוצאת משליטה ובאזור מסוים, יותר מדי תאים לבנים הופכים להיות מופעלים ונגרמת הפרשה מסיבית של יותר מ-150 חומרים שונים ביניהם: ציטוקינים, רדיקלים חופשיים וחומרי קרישה.
הסיבה המדויקת לתופעה אינה ברורה דיה אך ייתכן שמדובר בתגובה ראשונית מוגזמת כשמערכת החיסון פוגשת פולש חדש עוין במיוחד. לסערות ציטוקינים פוטנציאל ליצור נזק משמעותי לרקמות הגוף ולאיברים. לדוגמה, אם מתרחשת סערת ציטוקינים בריאות, נוזלים ותאי מערכת החיסון כגון מקרופאגים עלולים להצטבר ולחסום את דרכי הנשימה.
סערות ציטוקינים יכולות להתרחש במספר מחלות, מידבקות ולא-מידבקות, בהן שפעת העופות, אבעבועות שחורות ומחלת נגיף קורונה 2019. ישנן גם תרופות מסוימות שעלולות לעורר סערת ציטוקינים.
מגפות
מקובל לחשוב כי סערות ציטוקינים היו גורם תמותה מרכזי בזמן התפרצות השפעת הספרדית בשנת 1918 שקטלה צעירים רבים. במקרים אלו, ייתכן כי דווקא מערכת חיסון בריאה הייתה להם לרועץ. מחקר ראשוני על התפרצות מחלת הסארס בשנת 2003 מראה כי גם שם גורם מרכזי לתמותה היה סערות ציטוקינים. מקרי מוות אנושי עקב שפעת העופות (H5N1) כוללים גם מוות כתוצאה מסערות ציטוקינים. תפקידם של סערת ציטוקינים בתמותה עקב שפעת החזירים עדיין נמצא בבדיקה. במהלך מגפת הקורונה יוחסו מספר מקרי תמותה לסערת ציטוקינים.
מלך הרועים
"מלך הרועים" הוא שמם של שני פסלים, שהם גרסה קטנה וגרסה גדולה של אותו פסל, מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסלים נוצרו בין השנים 1964–1966.
הפסל עשוי מעמוד דו-חרוטי שבראשו צינור מכופף ומעוקל וכדור דמוי עין עליו דיסקה ניצבת. מקובל לטעון שהעמוד מייצג את מטה הרועה, הכדור דמוי העין מייצג את עין הרועה או עין הכבש, והצינור המכופף מייצג את קרן האיל, המייצג את השופר או כלי נשיפה אחר. ביחד מזכיר הפסל טוטם, כשהצינור והכדור דמוי העין מייצגים ראש של כבש.
העמוד הדו-חרוטי מזכיר אלמנט דומה ביצירה "מלך המלכים" של קונסטנטין ברנקושי.
שרטוט מוקדם של הפסל שכלל עמוד טוטם שבראשו ראש איל הוכן על ידי דנציגר כבר ב-1938 כתוכנית לעמוד מרכזי של אוהל שנועד לארח מופעי פולקלור בעמק יזרעאל. במקור תוכנן פסל הרועים להיות פסל ענק בגובה 17 או 27 מטר שיוצב בגן הפסלים על שם בילי רוז במוזיאון ישראל, שעיצב האמן האמריקאי-יפני איסמו נוגוצ'י. אולם עם מותו של בילי רוז נגנז הרעיון לבנות את פסל הענק.
הפסל הגדול, שגובהו 236 ס"מ, הוצג בתערוכת הסתיו 1966 בביתן הלנה רובינשטיין. הפסל נמכר לאוסף פרטי, והושאל למוזיאון ישראל. בשנת 2010 הוצב הפסל בכניסה אל תצוגת הקבע המחודשת של המוזיאון, כשהפסל "נמרוד" הוצב בכניסה השנייה.
הגרסה הקטנה יותר של הפסל מוצגת כיום במוזיאון ליהדות דוברת גרמנית שבמוזיאון הפתוח תפן. בשנת 2011 הוצגה הגרסה הקטנה במוזיאון תל אביב לאמנות במסגרת תערוכת מחווה למרדכי עומר.
טירת ביינארד
טירת ביינארד (באנגלית: Baynard's Castle) הייתה טירה שהייתה ממוקמת בקצה הדרום־מערבי של העיר לונדון, בירת אנגליה במשך כשש מאות שנים, החל מכיבוש העיר על ידי ויליאם הכובש במאה ה-11 ועד השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. מקור שמה של הטירה בשמו של ראלף ביינארד, אציל נורמני אשר קיבל את השטח עליו נבנתה הטירה מויליאם הכובש.
היסטוריה
טירה זו, וכן מצודת לונדון וטירת מונטפיצ'ט, נבנו על ידי ויליאם על גדת התמזה על מנת להבטיח את שליטתו של ויליאם בעיר לונדון. מצודת לונדון הוקמה במזרח העיר על מנת להגן על העיר (ולשלוט בה) ממזרח וטירת ביינארד נבנתה ממערב לעיר על מנת להגן על העיר (ולשלוט בה) ממערב.
הטירה הוקמה על גדת הנהר, בשפך נהר פליט אל נהר התמזה.
הטירה עמדה על מכונה עד ערב יום שני, ה-3 בספטמבר 1666, כאשר השרפה הגדולה של לונדון הפילה את חומות הטירה, והטירה עלתה באש ונשרפה בלילה שבין ה-3 וה-4 בספטמבר.
שמה של הטירה נזכר בשמו של הרחוב שעובר במקום בו עמדה - רחוב טירת ביינארד (Castle Baynard Street), וכן על שמה נקרא אחד מהאזורים שבסיטי של לונדון.
הטירה מוזכרת במחזה "ריצ'רד השלישי" של המחזאי האנגלי ויליאם שייקספיר. הסצנה השביעית במערכה השלישית מתרחשת בטירה.
כיום ניצב במקום שבו עמדה הטירה בניין משרדים בשם בית ביינארד (Baynard House).
דושאן ולאחוביץ'
ביוגרפיה
ולאחוביץ' נולד בבלגרד, בנעוריו שיחק במועדוני הנוער של הכוכב האדום בלגרד ושל OFK בלגרד עד שב-2014 הצטרף לפרטיזן בלגרד. ב-2015 שהוא בן 15 בלבד, חתם על חוזהו המקצועי הראשון בקבוצה, ובעונת 2016 רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק מול OFK בלגרד. הוא היה בכך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות המועדון. את שערו הראשון הבקיע באפריל 2016 בניצחון על ראדניק סורדוליצ'ה והיה בכך צעיר הכובשים בתולדות המועדון. באותה עונה זכה עם פרטיזן בגביע הסרבי.
פיט מרוויץ'
פיטר "פיסטול פיט" פרס מרוויץ' (באנגלית: Peter "Pistol Pete" Press Maravich; 22 ביוני 1947 – 5 בינואר 1988) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הגארד בליגת ה-NBA. מרוויץ׳ שיחק באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה ולאחר מכן נבחר במקום השלישי של דראפט ה-NBA ב-1970. בסך הכל שיחק מרוויץ׳ בשלוש קבוצות; אטלנטה הוקס, יוטה ג'אז (גם כשזו שיחקה בניו אורלינס) ובבוסטון סלטיקס. פרש ב-1980 בעקבות פציעה.
דושאן ולאחוביץ'
פיורנטינה
ביוני 2017 חתם בפיורנטינה מהסרייה א' באיטליה, הוא נותר בבלגרד עד הגיעו לגיל 18. בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בפיורנטינה בהפסד לאינטר מילאנו. את שער הבכורה שלו בליגה כבש בעונת 2019/2020 בהפסד לקליארי. את העונה סיים עם שישה שערים ב-30 הופעות ליגה. בעונת 2020/2021 בסרייה א' כבש 21 שערים.
פיט מרוויץ'
מרוויץ' נפטר בגיל 40 בלבד בעקבות בעיות לב. הוא זכור כאחד מהשחקנים הגדולים ביותר של אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, ואחד השחקנים הכישרוניים ביותר בצד ההתקפי בהיסטוריה של משחק הכדורסל, וכאחד המוסרים האינטליגנטיים ביותר שהמשחק ידע.
דושאן ולאחוביץ'
יובנטוס
ב-28 בינואר 2022 חתם ביובנטוס אליה עבור תמורת 75 מיליון יורו.
פיט מרוויץ'
ראשית חייו
פיט מרוויץ' נולד באליקוויפה, פנסילבניה. למרוויץ' היו יכולות כדורסל גבוהות כבר מגיל צעיר. אביו פרס מרוויץ' היה כדורסלן ומאמן עבר. מרוויץ' הבן התאמן עם אביו על יכולות המשחק כבר מגיל 7. כבר בתיכון התגבש כינויו של מרוויץ', "פיסטול (אקדח) פיט", בעקבות זריקתו הדומה ליריית אקדח תופי.
דושאן ולאחוביץ'
יובנטוס
את הופעת בכורה שלו ערך בניצחון 0–2 על הלאס ורונה במסגרת הליגה, משחק בו הוא גם כבש את השער הראשון לזכות הגברת הזקנה.
ב-22 בפברואר 2022 כבש שער בכורה ביובנטוס בליגת האלופות בתיקו 1-1 בשלב שמינית הגמר נגד ויאריאל. השער נכבש 33 שניות מפתיחת המשחק, וזהו שער הבכורה המהיר ביותר של שחקן בתולדות ליגת האלופות.
פיט מרוויץ'
ראשית חייו
אף על פי שבתחילה רצה מרוויץ' ללמוד באוניברסיטת מערב וירג'יניה, בחר לשחק באוניברסיטת לואיזיאנה סטייט בעיקר כיוון שאביו אימן את נבחרת הכדורסל שלה. כבר במשחקו הראשון הצטיין מרוויץ', כשקלע 50 נקודות הוריד 14 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים.
דושאן ולאחוביץ'
קריירה בינלאומית
ולאחוביץ' היה חבר בנבחרות הצעירות של סרביה. ב-2017 היה חבר הנבחרת למוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בה כבש שער אחד מול נבחרת שוודיה. ב-2019 היה חבר בסגל הנבחרת במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19 בהן כבש חמישה שערים בחמישה משחקים.
פיט מרוויץ'
ראשית חייו
בכל ארבע שנותיו במכללה הוא קלע לפחות 40 נקודות בממוצע למשחק.
דושאן ולאחוביץ'
קריירה בינלאומית
באוקטובר 2020 רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף בהפסד לנבחרת הונגריה במסגרת ליגת האומות 2020/2021. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש בנובמבר אותה שנה בניצחון 5–0 על רוסיה. במוקדמות מונדיאל 2022 - אירופה כבש בניצחון 3–2 על אירלנד.
פיט מרוויץ'
קריירה
מרוויץ' נבחר בבחירה ה-3 בדראפט 1970 של ה-NBA על ידי אטלנטה הוקס. בהוקס התקשה להשתלב עקב נוכחותו של הגארד המוביל לו הדסון. למרות "קשיי הקליטה" נתן מרוויץ' עונת בכורה טובה ב-NBA. הוא קלע בעונה זו 23.2 נקודות בממוצע למשחק, מספיק כדי להעניק לו בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA. ההוקס הפסידו בסיבוב הראשון של הפלייאוף בעונה זו לניו יורק ניקס.
דושאן ולאחוביץ'
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.
פיט מרוויץ'
קריירה
בעונתו השנייה בהוקס ירד ממוצע הנקודות שלו, ועמד על 19.3 למשחק. ההוקס השיגו מאזן שווה למאזן בעונה שקדמה לה ועלו לפלייאוף. אך הם שוב הפסידו בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הפעם לבוסטון סלטיקס, למרות שמרוויץ' השתפר והשיג 27.7 נקודות בממוצע בסדרה זו.
בעונתו השלישית השתפר מרוויץ' כשקלע 26.1 נקודות עם 6.9 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונה זו שיחק מרוויץ' לראשונה במשחק האולסטאר של ה-NBA, ונבחר לחמישיית העונה השנייה. למרות הצלחתו האישית, ההוקס הודחו שוב בסיבוב הראשון.
עונת, עונתו הרביעית, הייתה העונה הטובה ביותר שלו עד אז. מרוויץ' קלע 27.7 נקודות בממוצע למשחק, שני בליגה רק לבוב מקאדו, והגיע בפעם השנייה בקריירה למשחק האולסטאר. למרות זאת, ההוקס השיגו מאזן מאכזב והחמיצו את הפלייאוף.
בקיץ 1974 נשלח מרוויץ' בטרייד לניו אורלינס ג'אז בתמורה לשני שחקנים ובחירת דראפט. בכך חזר מרוויץ' לשחק בלואיזיאנה. מרוויץ' אומנם קלע 21.5 נקודות בממוצע למשחק, אך אחוזי השדה שלו היו הגרועים ביותר בקריירה. הג'אז, להם זו הייתה העונה הראשונה בליגה, "השיגו" את המאזן הגרוע ביותר בעונה זו.
עונת הייתה עונתו הטובה ביותר של מרוויץ' בקריירה. הוא הוביל את הליגה בנקודות בממוצע למשחק כשקלע 31.1. הוא קלע 40 נקודות או יותר ב-13 משחקים, כולל הופעת ענק של 68 נקודות נגד ניו יורק ניקס. בזמנו, זה היה שיא הנקודות למשחק אחד שנקלע על ידי גארד. למעשה, רק שני שחקנים אחרים קלעו יותר: וילט צ'מברלין ואלג'ין ביילור. כיום הוא מדורג במקום ה-12 ברשימה הזו.
באותה עונה נבחר מרוויץ' גם למשחק האולסטאר וגם לחמישיית העונה. נראה היה באותו הזמן שהוא אחד הכדורסלנים הטובים ביותר בעולם, אך זה השתנה בעונה הבאה. פציעות בשתי ברכיו אילצו אותו להחמיץ 32 משחקים מעונת. אף על פי שהפציעות גזלו ממנו מן המהירות והאתלטיות הוא הצליח בכל זאת לקלוע 27.0 נקודות בממוצע למשחק.
תקופת הזוהר בקריירה שלו הסתיימה במהירות. הפציעות בברכיו גזלו ממנו 33 משחקים בעונת 1978/1979. הוא הצליח להתגבר עליהן ולקלוע בכל זאת 22.6 נקודות בממוצע למשחק. בעונה זו הוא שיחק במשחק האולסטאר בפעם החמישית והאחרונה בקריירה. בעקבות חולשת הקבוצה והתמעטות האוהדים בניו אורלינס עבר המועדון ליוטה, ונקרא מעתה יוטה ג'אז.
מרוויץ' החל לשחק בסולט לייק סיטי, אך הבעיות בברכיים הקשו עליו יותר מתמיד. מרוויץ' התקשה לשחזר את יכולתו הרגילה והחמיץ את רוב המשחקים. הוא שוחרר בינואר 1980, והוחתם על ידי בוסטון סלטיקס. הסלטיקס הובלו על ידי הרוקי החדש לארי בירד. בעונה זו עלה מרוויץ' מהספסל. לראשונה מאז ימיו באטלנטה הגיע מרוויץ' לפלייאוף, אך עדיין לא הצליח לזכות באליפות כשהפסיד בגמר המזרח ביחד עם הסלטיקס לפילדלפיה 76' של ג'וליוס ארווינג.
אחרי שהבין שבעיות הברך לא יעזבו אותו, החליט מרוויץ' לפרוש בסיום העונה. במהלך עשר שנות הקריירה שלו השיג מרוויץ' ממוצעים של 24.2 נקודות עם 5.4 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-1985 מספרו 7# הופרש ואף שחקן במועדון הזה לא ישתמש בו עוד. שנתיים לאחר מכן נבחר מרוויץ' להיכל התהילה של הכדורסל.
לאחר פרישתו ומותו
אחרי שפרש ב-1980 הפך מרוויץ' למתבודד. הוא ניסה ללמוד יוגה והינדואיזם, ואף הפך לנזיר מתבודד. לאחר מכן הוא חקר את הצמחונות והמקרוביוטיקה. לבסוף הוא אימץ את זרם האוונגליזם בנצרות. מספר שנים לפני מותו אמר מרוויץ':. ב-5 בינואר 1988 התמוטט מרוויץ' ונפטר בעקבות התקף לב, בהיותו בן 40 בלבד. מרוויץ' נקבר בבאטון רוז' שבלואיזיאנה.
הפרח הסקוטי
הפרח הסקוטי (באנגלית: Flower of Scotland; בסקוטית: Flouer o Scotland; בגאלית סקוטית: Flùr na h-Alba) הוא שיר סקוטי המשמש לעיתים קרובות בטקסים ובמשחקי ספורט. עקב העובדה שאין המנון רשמי לסקוטלנד, "הפרח הסקוטי" הוא אחד השירים המוצעים לשמש כהמנון (ביחד עם Scotland The Brave). השיר נכתב על ידי רוי ויליאמסון והוצג בשנת 1967. השיר מתאר את ניצחון הסקוטים, בהנהגתו של רוברט הראשון, מלך סקוטלנד, על האנגלים בהנהגתו של אדוארד השני, מלך אנגליה, בקרב בנוקברן בשנת 1314.
סמיר נקאש
סמיר נקאש (בערבית: سمير نقاش; 1938 – 6 ביולי 2004) היה סופר ישראלי בשפה הערבית, מהפוריים שבין הסופרים ילידי עיראק שעלו לישראל.
קורות חיים
נקאש נולד ברובע היהודי בבגדאד, בן בכור לבעל עסק לחלקי חילוף ולאחות מיילדת. אחריו נולדו להוריו עוד חמישה ילדים, הצעירה שבהם, רות ויגיסר תרגמה כמה מכתביו. את רוב חייו בילה בשכונת עמישב בפתח תקווה, קרוב מאוד למקום שפעם עמד בו אוהל המעברה שאליה הובא ב-1951 כילד בן 12 עם משפחתו, במסגרת מבצע עזרא ונחמיה.
סמיר נקאש זכה בפרס ראש הממשלה לספרות ערבית על ספריו "היום שתבל הרתה והפילה בו" ו"בנפול צלעות המשולש". יצירותיו נלמדות עד היום באוניברסיטאות בישראל ובמצרים.
סמיר נפטר בשנת 2004 ונטמן בבית העלמין סגולה בפתח תקווה. הוא השאיר אחריו אישה, בת ושני בנים. לאחר מותו, הצהירו גולים עיראקים מוסלמים כי הם מבקשים להעביר את גופתו לעיראק, שהוכיח לדעתם אהבה עזה ותלות בעבר העיראקי יותר מכל הגולים העיראקים ברחבי העולם.
הידרופון
הידרופון (מאנגלית: Hydrophone) הוא מיקרופון המיועד לשימוש מתחת למים למטרות הקלטה והאזנה לקול תת-מימי. מרבית ההידרופונים מבוססים על מתמר פיזואלקטרי אשר מייצר חשמל בתגובה ללחץ משתנה. מתמרים פיזואלקטריים אלו יכולים להמיר אות קולי לאות חשמלי מכיוון שקול מתבטא בשינויי לחץ.
היסטוריה
ביוני 1917, רתרפורד הגיע לפגישה בארצות הברית של מדענים ממדינות ההסכמה. הוא תיאר את הניסויים שערכו בבריטניה עם צינורות ברוקה, וכיצד גייסו את עיקרון ההאזנה דרך שני צינורות במקביל (בדומה לאוזניים של בן אדם) לצורך איתור מקור גל הקול .מהצד הצרפתי נכחו בפגישה המדענים שארל פברי (Charles Fabry) והנרי אברהם (Henri Abraham). השניים הציגו את "מנגנון וולצר" (Walzer apparatus) שהיה פעיל במשחתות בצי הצרפתי. המנגנון הזה עבד על בסיס שתי עדשות קול, שהיו מחוברות בשני צידי ספינה, שתפקידן היה לרכז את הרעש שפולטת צוללת רחוקה. בתיאוריה, המנגנון אמור לנטרל רעשי רקע תת-ימיים, כמו המנוע של הספינה הנושאת אותו, והעדשות אמורות היו לאפשר מתיחת קו שעליו אמורה להימצא הצוללת. עם זאת, המנגנון לא היה מדויק, והטווח שלו היה מוגבל מאוד. שתי השיטות פועלות על פי העיקרון שגלי קול נעים מהר יותר בים מאשר באוויר, תוך ניסיון לגייס עובדה זו לצורך איתור צוללות. שתי הדמויות המובילות מהצד האמריקאי היו ג'ורג' הייל (George Ellery Hale), ורוברט מיליקן (Robert Andrews Millikan) שפעלו במסגרת המועצה הלאומית למחקר. השניים הבינו כי המחקר המדעי המנוהל באירופה מביא תוצאות טובות מהקיים בארצות הברית ופנו לצי האמריקאי בבקשה להקים מתקן מחקר בתחנה של הצי בניו-לונדון שבקונטיקט, ולהביא לשם מדענים מובילים מאוניברסיטאות מכל רחבי המדינה. בניו-לונדון בחן כיצד ניתן לשפר את "מנגנון וולצר" הצרפתי. אחד מחברי הצוות, מקס מייסון (Max Mason), מדען מאוניברסיטת וויסקונסין, הציע להחליף את המנגנון בשורה של "צינורות ברוקה" מכוסים שמחוברים לאוזנייה, שדרכם יעבור הקול. דרך הצינורות הללו, גלי קול המגיעים מהמים יאבדו מעט מאוד אנרגיה, ומאזין יוכל לקבוע ברמת דיוק גבוהה יחסית את כיוון מקור הקול. השיטה של מייסון הצליחה בניסויים הראשונים שהוא ערך בוויסקונסין ובקונטיקט, ולקראת סוף שנת 1917 הצוות כבר החל לייצר מערכת מבצעית ראשונה. זהו הפיתוח הראשון מבין שורה של מנגנוני הידרופון שפיתח הצי האמריקאי המכונים סידרה M.
שימוש מבצעי ראשון על ידי הצי בפלטפורמות החדשות נעשה בשלבים האחרונים של המלחמה, כאשר נשלחו ספינות מצוידות במנגנונים להגנה על אוניות ששטו באוקיינוס האטלנטי. בנוסף, נשלחו ספינות מצוידות באמצעים לתעלת למאנש ולמצר אוטרנטו בים האדריאטי, היכן שהבריטים ניסו ללכוד צוללות שיצאו מבסיסים באוסטרו-הונגריה. ספינות הגילוי פעלו בצוותים של שלוש ספינות, וניהלו קרבות התשה לאיתור כל צוללת אויב. באוטרנטו, ביולי 1918, זיהו הצוותים שמונה צוללות אוסטריות, הצליחו להשמיד ככל הנראה ארבע מתוכן, ומנעו מעבר של צוללות באופן מוחלט דרך המיצר לכיוון הים התיכון.
בחודשים האחרונים של המלחמה המדענים שפעלו תחת המועצה הלאומית למחקר בארצות הברית הצליחו לשפר את אמצעי הגילוי של מייסון כך שהמערכת תוכל להיות מורכבת על משחתת, ולאתר צוללת בזמן שהיא שטה במהירות גבוהה של ארבע עשר קשר. אדמירל ויליאם סימס (Vice Admiral William Sowden Sims), מפקד הצי האמריקני שפעל באירופה בזמן המלחמה, טען כי זה היה אמצעי הגילוי הטוב ביותר בארסנל של מדינות ההסכמה.
פטריק גיבסון (שחקן)
ב-2017 זכה גיבסון בפרס "הכוכב העולה" של האקדמיה האירית לקולנוע ולטלוויזיה (IFTA).
הידרופון
היסטוריה
החל מסוף מלחמת העולם הראשונה עד לגילוי הסונאר, הידרופונים היו השיטה היחידה לגילוי מטרות בעת שהייה מתחת למים והם נמצאים בשימוש גם היום למטרות שונות בהן חקר בעלי חיים תת-מימיים כגון לווייתנאים וכן איתור ומדידת זיהום בגופי מים.
פטריק גיבסון (שחקן)
ביוגרפיה
גיבסון נולד בשכונת וסטמינסטר במרכז לונדון. אביו גם הוא שחקן ואמו עוסקת בשיווק. בצעירותו, עם חזרתם לאירלנד, המשפחה התגוררה תחילה בעיירה גרייסטונס (אנ'), לאחר מכן בשכונת סטילורגן (אנ'), ולבסוף השתקעו בשכונת דוניברוק (אנ') בעיר דבלין שבאירלנד.
גיבסון למד בתיכון גונזגה קולג' (אנ') בשכונה האמידה רנלה (אנ') שנמצא בחלקה הדרומי של דבלין. בהמשך, הוא החל את לימודיו בחוג לפילוסופיה בטריניטי קולג', אך עזב באמצע התואר ב-2016 לאחר שלוהק לסדרה "The OA".
קריירה
ב-2007 קיבל את תפקידו הראשון בתור ילד הסוחב כביסה בסרט הטלוויזיה "שרלוק הולמס והפרחחים מרחוב בייקר" של ה-BBC.
בשנת 2019 שיחק בדרמה הביוגרפית "טולקין" המבוססת על חייו של הסופר האנגלי ג'. ר. ר. טולקין.
בשנת 2023 הצטרף לקאסט העונה השנייה של סדרת הפנטזיה "צל ועצם" מבית נטפליקס בתור ניקולאי לנצוב. הסדרה מבוססת על טרילוגיית הספרים "גרישה", המתחילה בספר "צל ועצם" מאת הסופרת הישראלית-אמריקאית לי ברדוגו.
סמיר נקאש
כתיבתו
נקאש מבכה בכתיבתו את אובדן האחווה ושיתוף הפעולה היהודי-מוסלמי-נוצרי, כפי שראה בעיראק. הוא מתאר את עיראק שלפני חיסול הגלות היהודית, כגן עדן, ואת עלייתו לארץ ישראל כסיוט. על אף שעלה ארצה, לא היה ציוני. נקאש ראה במציאות הישראלית גיהנום פיזי ורוחני, ותיאר בריאיון לעיתון אל-חיאת את תוצאות הגירתו ארצה כך: "חיי האמיתיים מסתכמים בשתים עשרה השנים שאותן חייתי בעיראק. כל מה שבא בעקבות שנים אלה לא היה אלא צללים לשנים ההן".
נגיב מחפוז אמר על ספרותו של נקאש כי היא ראויה לפרס נובל לספרות. ספרותו מוערכת בעולם הערבי ובישראל זכה שלוש פעמים בפרסי ראש הממשלה לספרות הערבית.
כתיבתו של נקאש היא בניב ערבית יהודית בגדאדית שנעלם בעקבות עליית יהודי עיראק לישראל. חמשת הספרים הראשונים שלו, שהתפרסמו עד לשנת 1980 - כולם בהוצאה פרטית ובמימונן של קרנות שפרופסור שמואל מורה טרח להשיג בשבילו, הופצו בריכוזיהם של גולים עיראקים, לאו דווקא יהודים, באירופה וברחבי ארצות הברית. לאחר הסכם השלום הגיעו גם למצרים. מאז פרסם ספרים נוספים. עד יום מותו, היה נקאש הסופר הקאנוני המזרחי היחיד שלא עבר לכתוב מהשפה הערבית לשפה העברית, בשונה מהסופרים סמי מיכאל, אלי עמיר, שמעון בלס ואחרים. נקאש עצמו הסביר זאת כבחירה להשתמש בכלים הטובים ביותר העומדים לרשותו.
נקאש תרגם את הרומן "ויקטוריה" של סמי מיכאל לערבית, תרגום אשר יצא לאור בקהיר בשנת 1995.
אוראן
אוראן (בערבית: وهران, תעתיק מדויק: והראן; בברברית: ⵡⴻⵀ) היא עיר נמל באלג'יריה, השוכנת במפרץ אוראן, לחופי הים התיכון, במרחק 430 ק"מ מזרחית למצר גיברלטר ובמרחק 350 ק"מ דרומית מערבית לאלג'יר. היא העיר השנייה בגודלה באלג'יריה. בעיר כמיליון תושבים. היא מהווה מרכז כלכלי חשוב ונחשבת לאחת הערים העתיקות באלג'יריה.
היסטוריה
העיר נוסדה על ידי סוחרים מורים מאל-אנדלוס בשנת 903. היא נכבשה על ידי הספרדים בהנהגת הקרדינל סיסנרוס בשנת 1509 ונשארה בידיים ספרדיות עד כיבושה על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1708. בשנת 1732 נכבשה העיר בשנית על ידי הספרדים אך מעמדה כעיר מסחר מרכזית פחת באופן משמעותי עד שלבסוף מכר אותה קרלוס הרביעי, מלך ספרד לעות'מאנים בשנת 1792.
בשנת 1831 נכבשה העיר על ידי הצרפתים. במהלך מלחמת העולם השנייה, ביולי 1940 הצי המלכותי הבריטי הביא להשמדת השייטת הצרפתית במרס אל כביר באזור לאחר כניעת הצרפתים לנאצים. ממשלת וישי המשיכה להחזיק באוראן במהלך המלחמה עד כיבושה על ידי בעלות הברית במסגרת מבצע לפיד.
טרם מלחמת העצמאות של אלג'יריה (1954–1962) היה באוראן הריכוז הגבוה ביותר של תושבים ממוצא אירופאי, יותר מכל עיר אחרת בצפון אפריקה. המלחמה וטבח האירופאים באוראן בשנת 1962 הביאו לבריחה המונית של האזרחים האירופאים, בהם יהודים רבים לצרפת ולישראל. תוך שלושה חודשים איבדה אוראן מחצית מאוכלוסייתה.
תקופת השלטון הערבי-ברברי
בין השנים 910–1082 הייתה אוראן לאחת מנקודות החיכוך המרכזיות בין שלטון בית אומיה ממרכזו בספרד לבין השושלת הפאטמית בקירואן. משנת 1082 הייתה העיר תחת שלטון שבט המראביטון. בשנת 1145 נהרג איברהים איבן תכפין בעיר לאחר שהפסיד בקרב מול עבד אל-מואמין משושלת אל-מוואחידון ששלטה בעיר עד שנת 1238. באותה שנה נכבשה העיר על ידי השושלת הברברית של זיאניד, אשר שלטה במסחר לאורך הסהרה. לאחר מכן נכבשה על ידי השושלת המרינידית.
תחת שלטון שתי השושלות האחרונות פרחה העיר כעיר מסחר מרכזית בצפון אפריקה ופיתחה מערכת מסחר ענפה עם מרסיי, ג'נובה וונציה. האמיר אף חתם עם ונציה הסכם סחר לארבעים שנה בשנת 1250 אשר בעקבותיו התעשרה העיר מאוד. העיר הפכה למקור סחר בעופרת, צמר, עורות, שמן בערה, שטיחים, תבלינים ואגוזים. כמו כן הייתה העיר מקור לסחר עבדים מאפריקה שמדרום לסהרה.
צבי שטולפר
צבי הרמן הירשל שטוֹלְפֶר (30 בנובמבר 1922 – 30 ביולי 1998) היה שחקן תיאטרון, במאי ומשורר ישראלי.
אוראן
הכיבוש הספרדי
באפריל 1669 גירש מרקיז דל לוס וולז את יהודי אוראן ומרס אל כביר לאחר שהמלכה הספרדית מריאנה מאוסטריה, עוצרת הממלכה, החליטה לגרש את כל היהודים מאוראן והסביבה, כפי שגורשו משאר חלקי ספרד. כאלף היהודים שהתגוררו באוראן גורשו ממנה ורבים מהם התיישבו מחדש בניס וליבורנו שבאיטליה.
צבי שטולפר
ביוגרפיה
שטולפר נולד ב-1922 בצ'רנוביץ שברומניה (כיום באוקראינה).
החל לעסוק בתיאטרון עוד במלחמת העולם השנייה, בתקופת כליאתו במחנה ההשמדה בוואפניארקה. שם כתב וביים מערכונים מחיי האסירים.
אוראן
הכיבוש הספרדי
העיר עברה התקפות וניסיונות כיבוש רבים. מבצר סנטה קרוז שופץ והעיר בוצרה היטב. בשנת 1707 ניסה איסמעיל מלך מרוקו לפרוץ את ביצורי העיר ללא הצלחה.
צבי שטולפר
ביוגרפיה
בוגר אוניברסיטת קאמפול-לונג במולדובה, בחוג לספרות ולאמנות. משסיים את לימודיו, הקים וניהל חוגי דרמה. אחר-כך הוזמן לבוקרשט, הצטרף לתיאטרון יידיש הממלכתי (1948–1959) והיה לאחד האמנים המובילים בתיאטרון הרומני.
אוראן
העיר תחת האימפריה העותמאנית
הספרדים שלטו באוראן עד שנת 1708. באותה שנה הביי הטורקי מוסטפא בן יוסף ניצל את מלחמות הירושה הספרדיות כדי להשתלט על האזור. בתקופה זו התחדשה הקהילה היהודית לאחר כ-30 שנה מהגירוש.
צבי שטולפר
ביוגרפיה
שטולפר עלה לישראל ב-1961 יחד עם אשתו, השחקנית ליא קניג-שטולפר. בישראל היה שחקן ובמאי תיאטרון הבימה ותיאטרון היידיש במשך יותר משלושים שנה.
אוראן
העיר תחת האימפריה העותמאנית
בשנת 1732 השתלטו כוחות ספרדים בראשותו של חוזה קריליו, דוכס מונטמר על העיר בשנית בקרב עין-אל-טורק.
צבי שטולפר
ביוגרפיה
ב-1995 השתתף בסרט "זכרון דברים" בבימויו של עמוס גיתאי.
אוראן
העיר תחת האימפריה העותמאנית
ב- 8 באוקטובר 1790 רעידת אדמה חזקה פקדה את האזור וגבתה את חייהם של 3,000 מתושבי העיר בתוך דקות אחדות. בעקבות ההרס הרב בעיר קרלוס הרביעי, מלך ספרד החליט כי היא מהווה נטל יותר מנכס עבור הכתר הספרדי. הוא יזם מגעים עם הביי של אלג'יריה והעביר לידיו את העיר בהסכם שנחתם ב-12 בספטמבר 1792. לאחר רעידת אדמה נוספת והרס נוסף לביצורים הספרדיים בעיר, נכנסו הכוחות העות'מאנים לעיר ב-8 באוקטובר של אותה שנה. 4 שנים לאחר מכן, ב-1794 סיימו השלטונות העות'מאניים בעיר את בנייתו של מסגד פאשה על שמו של חסן פאשה הדיי של אלג'יריה. עלויות הבנייה שולמו בדמי כופר שנדרשו לשחרר אסירים ספרדים עם עזיבתם של אלו את אלג'יריה.
צבי שטולפר
ביוגרפיה
שטולפר נפטר ב-1998, בגיל 75, ממחלת הסרטן. נקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו את אשתו ליא קניג. השניים בחרו שלא להביא ילדים לעולם.
אוראן
תקופת הקולוניאליזם הצרפתי
בשנת 1830 הועברה הבירה ממסקרה לאוראן שמנתה באותה עת 10,000 תושבים. ב-14 בדצמבר של אותה שנה כבשו כוחות צרפתיים את אל-כביר. כשלושה שבועות לאחר מכן, ב-4 בינואר 1831 כבשו כוחות אלו בפיקודו של גנרל דניס דה דמרמונט את העיר והנהיגו בה שלטון קולוניאלי. בשנת 1832 תקפו כוחותיו של האמיר עבד אל-קאדר את העיר. למרות הצלחתו ברחבי אלג'יריה, הכוחות הצרפתיים בעיר החזיקו מעמד מולו. בשנת 1837 התקיימו בעיר המגעים בין עבד אל-קאדר לבין גנרל תומאס רוברט בוגו שהובילו לאמנת טפנה ב-20 במאי של אותה שנה.
בשנת 1847 פרצה מגפת כולרה בעיר בעקבות בצורת ממושכת. בעקבות המגפה התפתחו בעיר שירותי התברואה, בתי חולים ואתרי בידוד. בשנת 1880 החלה בנייתו של בית הכנסת הגדול באוראן. העיר עברה תקופה של פיתוח והתרחבות. התחבורה הציבורית בעיר התפתחה ובית העירייה נחנך. בשנת 1900 גרו בעיר 90,000 תושבים. בשנת 1913 נחנכה קתדרלת הלב הקדוש בעיר ובשנת 1918 נחנך בית הכנסת הגדול.
אוראן במלחמת העולם השנייה
ב-3 ביולי 1940, לאחר כניעת צרפת והקמת משטר וישי, הפציצו כוחות הצי המלכותי הבריטי שהגיעו מגיברלטר את ספינות הצי הצרפתי שעגנו במרס אל-כביר והטביעו שלוש ספינות מלחמה. אלף ומאתיים אנשי הצי הצרפתי נהרגו בהתקפה. מטרת התקיפה הייתה צמצום הכוח הימי שעלול היה לעבור לידי גרמניה הנאצית עם כניעת הצרפתים. בימי משטר וישי יהודי אוראן סבלו מהגבלות שונות ומשלילת אזרחותם הצרפתית כמו שאר יהודי אלג'יריה. בשנת 1942 העניקה הקהילה מחסה ל-150 יהודים מלוב שגורשו על ידי השלטון הפשיסטי האיטלקי.
בעלות הברית נחתו ב-8 בנובמבר 1942, בנמל ארזו. ב-10 בנובמבר פתחה אוראן את שעריה עבור בעלות הברית.
בין מלחמת העולם למלחמת האזרחים
בשנת 1950 מנתה העיר 256,661 תושבים, מרביתם ממוצא ספרדי או צרפתי. ב-6 ביוני 1958 ביקר בעיר נשיא צרפת שרל דה גול. שנתיים לאחר מכן התחילה התבצרות של הכוחות האלג'יראים בעיר.
בשנת 1961 מנתה אוכלוסיית אוראן 220,000 אירופאים ו- 180,000 מוסלמים. באותה שנה ארגון הצבא הסודי, ארגון גרילה צרפתי ימני פעל בעיר. ביוני 1962 אדמונד ג'והוד, מנהיג ארגון הצבא הסודי העלה באש 10,000,000 טונות של נפט כחלק מהמאבק בין האירופאים למוסלמים. בתגובה לכך ביצעו האלג'יראים טבח בתושבי העיר האירופאים, אשר הביא לבריחה של האירופאים מן העיר ולסיום השלטון הקולוניאליסטי הצרפתי בעיר.
הקהילה היהודית
ההיסטוריה של קהילת אוראן הייתה בעלת ייחודיות ביחס לקהילות האחרות באלג'יריה, עקב היותה תחת שלטון ספרדי ישיר בשנים 1509–1708. תחת שלטון ספרד עברו היהודים באוראן תהפוכות קשות, ובשנת 1669 החליטה המלכה הספרדית מריה מאוסטריה לגרש את כל היהודים מאוראן והסביבה, כפי  שגורשו משאר חלקי ספרד. כאלף היהודים שהתגוררו באוראן גורשו ממנה ורבים מהם הרחיקו כפליטים עד ליבורנו באיטליה. הקהילה היהודית באוראן התחדשה רק כ-30 שנה לאחר מכן, בשנת 1708, כאשר הפסידו הספרדים את השליטה באוראן לאימפריה העות'מאנית.
הקהילה היהודית באוראן הורכבה מכמה קבוצות שונות שהיגרו לעיר מאזורים שונים. הקבוצה הראשונה היו צאצאי המתיישבים הראשונים שהגיעו לאוראן מייד לאחר 1708, מהערים האלג'יראיות שבקרבתה; מוסטגנם, מסקרה, נדרונה, תלמסאן ולאחר מכן גם מאלג'יר, אוג'דה, דבדו ואזור הריף. קבוצה זאת הייתה קבוצת הרוב בקרב יהודי אוראן. קבוצה שנייה של יהודים באוראן הורכבה ממספר מאות משפחות של יהודים מתטואן שבצפון מרוקו, שהגיעו לאוראן כפליטים לאחר פרוץ המלחמה בין מרוקו לספרד בשנת 1859. קבוצה זאת דברה בשפה "תטואנית", ניב אוראן של לשון חכיתייה, הגרסה הצפון אפריקאית של לדינו. קבוצה שלישית של יהודים באוראן היו מהגרים יהודים מצרפת ומארצות אירופאיות אחרות שהגיעו לאוראן בעיקר לאחר הכיבוש הצרפתי בשנת 1831. ברבנות העיר אוראן שימש הרב דוד אשכנזי (אביו של מניטו, שהיה גם רבה הראשי של אלג'יריה), אב בית הדין היה הרב דוד הכהן סקלי.
אוראן כיום
כיום מהווה אוראן עיר נמל מרכזית ומרכז מסחרי בצפון אפריקה. בעיר שלוש אוניברסיטאות והעיר העתיקה כוללת קסבה ומסגד מהמאה ה-18. העיר מהווה נקודה אסטרטגית חשובה במסחר האנרגיה והיא משרתת את ארזווה - נמל הנפט והגז המופעל על ידי חברת סונטראח המובילה במדינה.
אוראן בתרבות
הסופר הצרפתי יליד אלג'יריה, אלבר קאמי, מיקם את עלילת הרומן הדבר בעיר זו.
ערים תאומות
לאוראן 9 ערים תאומות. בהן:
נמל התעופה הבין-לאומי מאטאוורי
נמל התעופה הבין-לאומי מאטאוורי ממוקם בהאנגה רואה, העיירה הגדולה ביותר באי הפסחא. זהו נמל התעופה המרוחק ביותר בעולם, היעד היבשתי הקרוב אליו ביותר היא בירת צ'ילה, סנטיאגו דה צ'ילה, הנמצאת במרחק של 3,759 קילומטרים ממנו. LATAM צ'ילה, חברת התעופה הלאומית של צ'ילה, היא החברה היחידה בעולם שמפעילה טיסות סדירות לנמל תעופה זה. נמל התעופה כמעט וחוצה את חלקו הדרומי של אי הפסחא מחלקו הצפוני.
נמל זה הוא האתר הראשון בו עוברים מרבית התיירים הנכנסים לאי הפסחא בבואם לראות את פסלי המואי. יש נוסעים העוצרים בנמל בדרכם אליו מהעיר פפאטה שבאי טהיטי.
מידע נוסף
הטיסות הראשונות מצ'ילה לאי הפסחא החלו בשנת 1967. מטוסי דאגלס DC-6 של LATAM צ'ילה גמאו את המרחק בתשע שעות, ונמל התעופה החל את דרכו בתור בסיס טיסה של צבא ארצות הברית. בשנת 1970 החלו להטיס מהנמל נוסעים במטוסי בואינג 707, כיום משתמשים בדגמים מודרניים יותר.
אורכו של מסלול ההמראה היחיד בנמל הוא 3,318 מטרים. בעבר, תוכנן שהנמל ישמש את ארצות הברית ואת נאס"א כאתר השלכת פסולת לוויינית ורכבי חלל של טילים המשוגרים מבסיס חיל האוויר ונדנברג. התוכנית לא יצאה אל הפועל, אבל עד לשנת 1987 נאס"א האריכה את מסלול ההמראה וכיום מטוסי נוסעים גדולים יותר יכולים לנחות ולהמריא ממנו.
מצידו המזרחי של הנמל ישנן גבעות. ההמראה והנחיתה אל שדה התעופה היא מעל הים ולא מעל הגבעות או ההרים באי הפסחא.
סופרבסיס
סופרבסיס הוא מושג בכימיה המתאר בסיס חזק מאוד. על אף שאין סטנדרט המגדיר מה הוא בסיס חזק מאוד, כמו שיש לסופרחומצה, רוב הכימאים משתמשים במושג "סופר בסיס" לציין בסיסים חזקים מנתרן הידרוקסיד.
שלוש הקטגוריות העיקריות לסופרבסיסים הן:
סופרבסיס מגיב עם חומצה ואף עם חומצה חלשה בתגובת סתירה אלימה ואקסותרמית ביותר.
שחטאר דונצק (קטרגל)
מועדון הקטרגל שחטאר דונצק (באוקראינית: Міні-футбольний клуб «Шахтар» Донецьк) היה מועדון קטרגל מהעיר דונצק, שהיה פעיל בין השנים 1998–2011. הקבוצה זכתה בחמש אליפויות לאומיות ובשלושה גביעים והישג השיא שלה במפעלים האירופיים הוא שלב חצי גמר גביע אופ"א בעונת 2005/2006.
תון (כדורגל)
תון (מגרמנית: FC Thun) הוא מועדון כדורגל שווייצרי מהעיר תון אשר משחק נכון לעונת 2020/2021 בליגה השווייצרית השנייה. הקבוצה משחקת בארנה תון, אצטדיון הקבוצה עם קיבולת של עד 10,000 צופים. מדי הקבוצה הם בצבעי אדום ולבן.
היסטוריה
פ.צ. תון נוסדה בתאריך 1 במאי 1898.
הקבוצה שיחקה בליגה השנייה בשווייץ בשנים 1946-50, 1953-54, 1955-70 ו-1997-2002. משנת 2002 עד 2008 שיחקה הקבוצה בליגת העל השווייצרית ואז ירדה שוב לליגה השנייה.
בעונת 2005/06 הצליחה הקבוצה לעלות לליגת האלופות והוגרלה עם הקבוצות ארסנל, אייאקס וספרטה פראג. תון החלה את קמפיין ליגת האלופות הראשון שלה אי פעם ב-14 בספטמבר 2005 במשחק חוץ נגד ארסנל, כאשר ארסנל הובילו בשער על תון, השווייצרי נלסון פריירה השווה את התוצאה ל-1:1, המשחק הסתיים בהפסד 2:1 של תון לאחר שער ניצחון בשניות הסיום של ההולנדי הידוע דניס ברגקאמפ. ב-27 בספטמבר תון אירחה את האלופה הצ'כית ספרטה פראג ב"משחק ביתי" באצטדיון סטאד דה סוויס ונקדורף של הקבוצה השווייצרית יאנג בויז ברן, בה נערכו כל משחקיה הבינלאומיים. הקבוצה ניצחה 1-0 את ספרטה פראג לאחר שער ניצחון של הודזיץ' הסלובני בדקה ה-80. תון סיימה את שלב הבתים במקום השלישי עקב הפסד 1-0 לארסנל במשחק בית והודחה מהמפעל. אולם, משחקה האחרון בקמפיין הסתיים בתוצאה 0-0 נגד ספרטה פראג, מה שעזר לה לעבור אל שלב 32 הגדולות של גביע אופ"א. הקבוצה הוגרלה נגד המבורג הגרמנית, שלושה ימים לפני המפגש בין הקבוצות פוטר מאמן תון ומונה מאמן חדש. למרות הכל, במשחק הבית תון הצליחה להפתיע את המבורג וניצחה 1-0. אולם, במשחק החוץ בפולקספארקשטדיון שבגרמניה המבורג הייתה חזקה יותר וניצחה 2-0 (2-1 בסיכום).
המועדון עלה חזרה מהליגה השנייה לליגת העל בעונת 2009/10.
בעונת 2019/2020 הקבוצה סיימה במקום התשעי בליגה הראשונה וירדה חזרה לליגה השנייה.
הטופ מודל הבאה של בריטניה
את העונה הראשונה של התוכנית הנחתה הדוגמנית ליסה בוצ'ר, מהעונה השנייה ועד החמישית הנחתה אותה הדוגמנית ליסה סנואודון, מהעונה השישית עד העונה התשיעית הנחתה אותה הדוגמנית האוסטרלית אל מקפירסון, את שלושת העונות הבאות הנחתה אותה הדוגמנית אלי קלנסי שבשתי עונות מתוכן המנחה שלצידה היה פול סקאלפר.
טירת מונטפיצ'ט
טירת מונטפיצ'ט (באנגלית: Montfichet's Castle) הייתה טירה שהוקמה בשנת 1070 לערך ביוזמת ויליאם הכובש בפינה הצפון מערבית של הסיטי של לונדון במטרה להגן על הבירה של אנגליה מפני מתקפות ויקינגים מחד, ולהבטיח את שליטתו בעיר מאידך.
הטירה הייתה אחת משלוש טירות (יחד עם טירת ביינארד שהוקמה בסמוך, בדרום מערב העיר, ומצודת לונדון שהוקמה במזרח העיר) שהוקמו ביוזמת ויליאם. הטירה הוקמה באזור גבעת לודגייט של ימינו.
הטירה הוקמה על ידי גילבר דה מונפישה (Gilbert de Monfichet), תושב רואן וקרוב משפחה של ויליאם הכובש. מונפישה קיבל את השטח עליו ניצבה הטירה בשל האומץ הרב שהפגין בקרב הייסטינגס בשנת 1066 בו ניצח ויליאם את מלך אנגליה וכבש את המדינה.
הטירה נהרסה בהוראת המלך ג'ון בשנת 1213 לאחר שזה החליט לגרש את רישאר, בנו של גילבר.
בחומרי הבנייה של הטירה נעשה שימוש משני ונבנה באמצעותם מנזר בלקפריירז של המסדר הדומיניקני.
שוגה
מִין יוּן-גִי (בקוריאנית: 민윤기; נולד ב-9 במרץ 1993), המוכר בשם הבמה שׁוּגַה (בקוריאנית: 슈가), הוא ראפר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי דרום קוריאני.
בשנת 2013 הוא הופיע לראשונה כחבר בלהקת הבנים הדרום קוריאנית BTS, בניהולה של חברת התקליטים ביג היט אנטרטיינמנט. בשנת 2016, הוא פרסם את מיקסטייפ הסולו הראשון שלו, "Agust D". בשנת 2018, הוא הוציא מחדש את המיקסטייפ לרכישה דיגיטלית ולסטרימינג. המהדורה המחודשת הגיעה למקום השלישי במצעד האלבומים העולמי של בילבורד. ב-2020 הוא הוציא את מיקסטייפ הסולו השני שלו, "D-2". המיקסטייפ זכה להצלחה מסחרית והגיע למקומות גבוהים במצעדים בארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה ומדינות נוספות. האגודה הקוריאנית לזכויות יוצרים במוזיקה מייחסת לשוגה למעלה מ-100 שירים כ ו, כולל השיר "Wine" של הזמרת סוראן שהגיע למקום השני במצעד המוזיקה של גאון וזכה ברצועת הנשמה/R&B הטובה ביותר של השנה בטקס פרסי המוזיקה של מלון  לשנת 2017.
ביוגרפיה והשכלה
שוגה נולד ב-9 במרץ 1993 בדאיגו, דרום קוריאה. הוא למד בבית הספר היסודי טאג'ון, בחטיבת הביניים גואנאום ולאחר מכן בתיכון אפגוג'ונג.
במרץ 2019, לאחר שסיים לימודי תואר ראשון במדיה ובידור באוניברסיטת הסייבר העולמית, הוא נרשם לתוכנית לתואר שני במנהל עסקים בפרסום ומדיה באוניברסיטת האניאנג לסייבר.
1993–2010: התחלה
שוגה החל להתעניין בראפ לאחר ששמע את האלבום Ragga Muffin של הרכב ההיפ-הופ סטוני סקאנק, וחש שהוא שונה מכל מה ששמע אי פעם. לאחר ששמע את להקת ההיפ-הופ הוא החליט להפוך לראפר.
בגיל 13 הוא החל לכתוב שירים ולמד לעבוד על MIDI. הוא עבד במשרה חלקית באולפן תקליטים עד גיל 17. מאז ואילך החל להלחין ולעבד מוזיקה, ראפ ועוד. לפני שהוחתם, הוא היה פעיל תחת השם "גלוס" כראפר מחתרתי. בשנת 2010, כחלק מהרכב ההיפ-הופ די-טאון, הוא הפיק את השיר "518-062", המנציח את התקוממות קוואנגג'ו.
2013–הווה: BTS
במקור הצטרף שוגה לביג היט כמפיק מוזיקלי, אך לאחר מכן החל להתאמן תחת החברה כראפר. לאחר שהתאמן תחת החברה כשלוש שנים לצד החברים ג'יי-הופ ו-RM, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כחבר ב-BTS בתוכנית המוזיקה של ערוץ הטלוויזיה הקוריאני  עם השיר "No More Dream" מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, . הוא הפיק וכתב מילים למגוון שירים בכל האלבומים של BTS.
ב-17 באפריל 2015 פרסם שוגה אינטרו סולו בשם "Intro: The Most Beautiful Moment in Life" יחד עם סרטון אנימציה, כחלק מהמיני אלבום השלישי של BTS בשפה הקוריאנית, . מילות השיר דנו בפחד להגיע לבגרות בסוף שנות ההתבגרות באמצעות שימוש במטאפורה ספורטיבית. אלבום ההמשך, , כלל אינטרו נוסף שבוצע על ידי שוגה, בשם "Intro: Never Mind", שעוסק בחוויית ההתבגרות שלו. השיר פורסם ב-15 בנובמבר 2015, ושימש גם כהקדמה לאלבום האוסף של BTS מ-2016, . ב-10 בינואר 2020 פורסם השיר "Interlude: Shadow" כחלק מהאלבום Map of the Soul: 7 של BTS, בליווי וידאו קליפ. השיר מתייחס ל-"" מהמיני-אלבום ודן בתהילה של BTS, תוך השוואה לחלומות עליהם דיברו במי-אלבום. תמר הרמן מבילבורד תיארה את השיר כ"מעורר, אך חצוף", וציינה במיוחד את הצליל שמשתנה באמצע הדרך ומראה את "היחס בין האופן שבו תהילה וקהל הצופה בו משפיעה על רעיון העצמי שלו".
בנוסף לביצועי אינטרו עבור BTS, שוגה פרסם שני שירי סולו עם הלהקה. הראשון, שיר ראפ בשם "First Love", הופיע באלבום האולפן Wings של BTS משנת 2016. השיר, המזכיר מונולוג, הוא סרנדת ראפ לפסנתר ילדותו של שוגה המייצגת את מערכת היחסים שלו עם הכלי כמערכת יחסים בין חברים. השני, "Trivia: Seesaw", המדבר על האופי המתנדנד של חברויות, נכלל באלבום האוסף של BTS משנת 2018, Love Yourself: Answer. ב-24 באוקטובר 2018 זכה שוגה, יחד עם שאר חברי BTS, במדליית הוואוואן להצטיינות תרבותית.
ביולי 2021 מונה שוגה, יחד עם שאר חברי הלהקה, לשגריר נשיאותי מיוחד "לתרבות ולדורות הבאים" בידי נשיא דרום קוריאה, מון ג'יאה-אין.
2016–הווה: פעילות סולו
שוגה הוציא מיקסטייפ חינמי הנושא את שמו,  דרך SoundCloud ב-15 באוגוסט 2016. הוא החליט שלא להוציא את הפרויקט כאלבום אולפן מסחרי, ונימק את ההחלטה ב"תחושה של כליאה בתוך איזושהי מסגרת". המיקסטייפ דן בהתמודדותו של שוגה עם דיכאון וחרדה חברתית. "" דירג את Agust D כאחד מ-20 המיקסטייפים המובילים של 2016. בשנה שלאחר מכן, 2017, הלחין שוגה את השיר "Wine" לזמרת, איתה עבד בעבר על סינגל במיקסטייפ שלו. סוראן שמעה גרסה ראשונית של "Wine" באולפן של שוגה וביקשה משוגה את השיר. השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד הדיגיטלי של Gaon בדרום קוריאה וזכה ב"רצועת הנשמה/R&B הטובה ביותר של השנה" בטקס פרסי המוזיקה של מלון לשנת 2017. שוגה גם קיבל את "פרס הטרנד החם" על עבודתו על השיר. בפברואר 2018 הוציא שוגה מחדש את המיקסטייפ שלו לרכישה דיגיטלית וסטרימינג. המהדורה המחודשת הגיעה למקום השלישי במצעד האלבומים העולמי של בילבורד, למקום החמישי במצעד האלבומים של Heatseekers ולמקום ה-74 במצעד האלבומים המסחריים, בארצות הברית. זה גם גרם לכינוי הסולו של שוגה, אגוסט D, להגיע למקום ה-46 במצעד "" לשבוע של 3 במרץ.
בינואר 2019, שוגה השתתף כראפר בסינגל "Song Request" של. הרצועה נכתבה במשותף על ידי שוגה ו מ"אפיק היי", שגם הפיק את השיר. הסינגל הגיע למקום השלישי במצעד הדיגיטלי של Gaon ובמקום השני במצעד שירי העולם הדיגיטליים של בילבורד, עם 3,000 הורדות במהלך תקופת ההשתתפות בת היומיים של השיר. מאוחר יותר הפיק שוגה לאלבום של אפיק היי רצועה מורחבת, שכותרתה "Eternal Sunshine". בפברואר, הוא כתב והפיק את הסינגל הדיגיטלי "We Don't Talk Together", עבור הזמרת. בדצמבר, הזמרת והיוצרת האמריקאית הלסי הוציאה את השיר "" מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Manic. השיר בוצע יחד עם שוגה שגם הפיק את השיר.
ב-6 במאי 2020, פרסמה את הסינגל הדיגיטלי "" בהשתתפות והפקה של שוגה. השיר הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הדיגיטלי של גאון וגם במצעד מכירות השירים הדיגיטליים העולמי. ב-22 במאי פרסם שוגה את המיקסטייפ השני שלו,  (המשך ל-Agust D), עם הסינגל המוביל "Daechwita", שהגיע לשיא במקום ה-76 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית. המיקסטייפ הופיע לראשונה במקום ה-11 בבילבורד 200 והפך לאלבום עם הדירוג הגבוה ביותר של סולן קוריאני בארצות הברית. האלבום גם הפך למהדורת הסולו הקוריאנית הראשונה שהגיעה לטופ 10 בבריטניה, כשדורגבמקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי.
בשנת 2021, שוגה הפיק מחדש את הרינגטון של סמסונג, "Over The Horizon". רצועת השמע נחשפה ב-11 באוגוסט, כחלק מאירוע "" של סמסונג. מאוחר יותר הפיק שוגה את הסינגל "You" עבור הזמרת היפנית (המוכרת גם כ-ØMI), שפורסם ב-15 באוקטובר. בדצמבר, שוגה הופיע בסינגל "" של הראפר האמריקאי ג'וס וורלד. השיר הופיע לראשונה במקום ה-29 בבילבורד הוט 100, מה שזיכה את שוגה בכניסתו השנייה למצעד כאמן סולו. ב-25 באפריל 2022, שוגה נחשף כמפיק של הסינגל המוביל "" מהאלבום של סיי "". הוא גם היה שותף לכתיבת השיר, והופיע בסינגל ובקליפ לצד סיי.
שם
שם הבמה שוגה (슈가) נגזר מההברות הראשונות של המונח קלע (Shooting Guard, שוטינג גארד - 슈팅 가드), העמדה בה שיחק בכדורסל כתלמיד. בשנת 2016 הוא אימץ את האלטר אגו "אגוסט D" - שנגזר מראשי התיבות של מקום הולדתו דאיגו טאון (DT) ושם הבמה שלו - "שוגה", מאוית לאחור - עבור הוצאת מוזיקה שלא מיועדת למצעדים.
אומנותיות
שוגה כותב, מלחין, מעבד ויוצר חומרים משלו. למעלה מ-100 שירים רשומים נזקפים לזכותו על ידי. הוא מנגן בפסנתר ומפיק בעיקר מוזיקת היפ הופ ו-R&B. המילים שלו כוללות נושאים "מלאי חלומות ותקווה", מתוך כוונה שהמוזיקה שלו תהפוך ל"מקור כוח עבור אנשים רבים". הוא מתאר את להקת אפיק היי כאחת ההשפעות המוזיקליות העיקריות שלו. את ההתעניינות שלו בז'אנר הוא זוקף לזכותו של אלבום הרגאיי-היפ הופ Ragga Muffin ושיר הנושא שלו.
שוגה זכה לביקורת חיובית על כך שנתן במה להתמודדות עם הפרעות נפשיות, ועל סגנונו החושפני והכן.
בינואר 2018, שוגה קודם לחבר מלא באיגוד זכויות היוצרים של קוריאה למוזיקה.
חיים אישיים
בשנת 2018 רכש שוגה דירה בשווי שלושה מיליון דולר בדרום קוריאה. נכון לשנת 2019 הוא מתגורר בהנאם-דונג, סיאול, דרום קוריאה.
בריאות
ב-9 בדצמבר 2013 אובחן שוגה כחולה בדלקת התוספתן, ועבר ניתוח בבית החולים סאוראינס בסינצ'ון. הוא שוחרר ב-17 בדצמבר, אך אושפז שוב ב-26 עקב דלקת במקום הניתוח. כתוצאה מכך, הוא לא היה מסוגל להשתתף באף פסטיבל מוזיקה בסוף אותה שנה.
בנובמבר 2020 עבר ניתוח לתיקון לברום (Labrum) קרוע בכתפו השמאלית, והודיע שהוא ייקח הפסקה מפעילויות קידום מכירות על מנת להחלים לחלוטין. בהופעה בטקס המוזיקה האסייתי הוחלף שוגה על ידי הולוגרמה בדמותו. הוא חידש את פעילותו בינואר 2021, בהופעה ב.
בראיון למגזין "בילבורד" במאי 2021 סיפר שוגה שהוא סובל מדיכאון.