cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוברט בארקר
משפחה
אחד מבניו, הנרי אסטון בארקר, היה גם אמן וסייע במקצועו של אביו, ציור והצגה של פנורמה, ולאחר מכן המשיך הלאה. הבן הבכור, תומאס אדוארד בארקר, אף על פי שלא היה אמן, עזר גם הוא בניהול העסק של המשפחה, ואז, בשנת 1801, הקים תערוכת פנורמה מתחרה עם האמן רמזי ריצ'רד ריינגל בתיאטרון הסטרנד, לונדון.
7DJ (7 Días En Jamaica)
#7DJ (7 Días En Jamaica) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר הקולומביאני מאלומה. האלבום יצא לאור ב-28 בינואר 2021, על ידי סוני מיוזיק לטין.
ביקורות
בחודש יוני 2021 נכלל האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של שנת 2021 עד כה" של מגזין הרולינג סטון. כבר ב-19 בינואר 2020, מאלומה החל לרמוז על הוצאת האלבום בחשבון האינסטגרם שלו.
צפרדע הנחלים
צפרדע הנחלים או צפרדע הביצה (שם מדעי: Pelophylax bedriagae. לשעבר בסוג Rana) היא מין בסוג צפרדע שבמשפחת הצפרדעיים.
מאפיינים
הנקבות גדולות יותר מהזכרים. עונת הרבייה היא בקיץ, ונמשכת כמעט לכל אורכו. במהלך העונה ניתן לצפות אצל הזכרים באצבעות הפנימות בכריות הצמדה שחורות. קרקורי הרבייה מלווים בהתנפחות המהודים הלבנים כשני כדורים. הקרקורים מושכים אחריהם את הנקבות אל תוך המים, או אל הגדה. באמצעות זרועותיו, לופת הזכר את גוף הנקבה כשהוא עולה על גבה. בזמן זה, מטילה הנקבה מאות או אלפי ביצים בעוד שהזכר נותן זרעו למים. בצורה זו הביצים מופרות. הסידור של הביצים שצבר מתפרק והן מתחילות שוקעות אל הקרקעית. הביצים מתחילות לבקוע לרוב כעבור שבועיים בהתאם לתנאי הסביבה והטמפרטורה.
בעבר המין Rana ridibunda זוהה כצפרדע הנחלים. בעקבות הערכה מחדש היא פוצלה מהמין Rana והועברה למין Pelophylax bedriagae ואילו Pelophylax ridibundus מזוהה עם מין אחר של צפרדע: צפרדע רידיבונדוס.
אנטוניו דמסיו
אנטוניו דמסיו (בפורטוגזית: António Damásio; נולד ב-25 בפברואר 1944) הוא פרופסור למדעי המוח וראש המכון ליצירתיות ומוח (BCI) באוניברסיטת דרום קליפורניה ומורה מן החוץ במכון סאלק. במחקרו הראה דמסיו שלרגשות יש תפקיד מרכזי בקוגניציה חברתית וקבלת החלטות.
יוהאן-גאורג דורה
יוהאן-גאורג דורה (בגרמנית: Johann-Georg Dora; נולד ב-16 בספטמבר 1948) הוא גנרל-לויטננט גרמני בדימוס אשר שימש כסגן מפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור (צבא גרמניה) בין השנים 2005–2010, ולתקופה קצרה אף שימש כממלא מקום המפכ"ל.
ביוגרפיה
דורה נולד ב-16 בספטמבר 1948 בכפר מיינרוט שבבוואריה. ב-1967 הוא התגייס ללופטוואפה ועבר הכשרה כטייס קרבי. בין 1980–1982 למד באקדמיית הבונדסוור בהמבורג, ולאחר מכן מונה למפקד טייסת בכנף המפציצים ה-43 באולדנבורג. לאחר מכן הועבר למפקדת נאט"ו בקארופ שבדנמרק. ב-1989 הוא חזר לגרמניה ומונה למפקד טייסת בכנף המפציצים ה-38. ב-1991 הוא חזר לאקדמיית הבונדסוור כמרצה. ב-1994 מונה למפקד כנף המפציצים ה-32, וב-1995 הקים את הטייסת המבצעית ה-1. הטייסת הוצבה בפיאצ'נצה שבאיטליה, ומשם השתתפה בלחימה בבבוסניה והרצגובינה במסגרת כוח האכיפה.
ב-1996 הוא חזר לגרמניה, וב-1998 מונה לראש מטה חיל האוויר. ב-12 במרץ 1999 הוא מונה למפקד בית הספר לקצינים של הלופטוואפה. פחות משבועיים לאחר מכן, השיקו כוחות נאט"ו את מבצע כוח מאוחד בקוסובו, ודורה חזר לאיטליה כדי להשתתף במבצע. בספטמבר 2000 דורה מונה למפקד פיקוד כוח ההתרעה והבקרה המוטסת של נאט"ו באתר המטה העליון של כוחות הברית באירופה (SHAPE) בבלגיה. ב-1 באוקטובר 2003 שב דורה לגרמניה והפך לסגן מפקד פיקוד המבצעים של הבונדסוור בפוטסדאם.
ב-1 באפריל 2005 מונה דורה לסגן המפקח הכללי של הבונדסוור (מקביל לרמטכ"ל). ב-26 בנובמבר 2009 הוא הפך לממלא מקום המפכ"ל, לאחר שהמפכ"ל המכהן וולפגנג שניידרהאן נאלץ להתפטר בעקבות פרשת התקיפה האווירית בקונדוז. דורה כיהן כממלא מקום עד שהגנרל פולקר ויקר נכנס לתפקיד במקומו. ב-16 בספטמבר 2010 פרש דורה מהצבא.
נונייס
{{פירושונים| נוּניֶיס (בספרדית: Núñez) הוא שם משפחה ספרדי, שהוא פטרונים של השם נוניו. הווריאנט הפורטוגזי (והגליסי) הוא נוּנֶס (Nunes).
ראו גם
}}
Underneath Your Clothes
Underneath Your Clothes (בעברית: מתחת לבגדים שלך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה החמישי, Laundry Service. הסינגל יצא לאור ב-18 במרץ 2002. מבקרי המוזיקה שיבחו את הזמרת על הבחירה בשיר זה כסינגל השני מהאלבום. בנוסף, השיר נכנס למצעדי סוף שנה, מצעדי עשור ומצעדים רגילים. בארצות הברית השיר נחל הצלחה רבה כאשר בשיאו הגיע למקום ה-9, ובכך הפך לשלישי של הזמרת להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד זה. בעולם, השיר נחל הצלחה רבה מבחינה מסחרית כאשר, בצרפת מכר כ-260,000 עותקים, ובנוסף הצליח למכור בבריטניה כ-200,000 עותקים. השיר נכתב על ידי שאקירה ולסטר מנדז, והופק על ידי שניהם.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלווה את השיר התקבל באהדה בקרב מעריצי הזמרת ואף זכה לשבחי המבקרים. תחילה, ניתן לראות בווידאו קליפ את שאקירה, כשלראשה כובע שחור ומישהו משוחח איתה. לאחר מכן היא מתחילה לשיר את השיר. הקליפ צולם בשחור לבן, והוא בין היחידים של הזמרת שצולמו בסגנון זה כאשר קודמו היה סינגל עבר של הזמרת הנקרא "Tú" שצולם גם כן הוא בשחור לבן. בשנת 2009 כ-7 שנים לאחר צאתו המקורית של השיר, הווידאו קליפ הועלה לערוצה של הזמרת, ונכון למרץ 2019, השיר צבר למעלה מ-54 מיליון צפיות.
מיקומי שיא
במצעדים הסינגל זכה להצלחה עולמית והפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר של הזמרת, כאשר נכנס למצעדי סוף שנה, מצעדי עשור, ולמצעדים רבים אחרים. במצעדים הגיע השיר למקומות גבוהים, ובנוסף הפך לשיר השלישי המצליח ביותר אצל הזמרת במצעד הבילבורד הוט 100 כאשר בשיאו הגיע למקום ה-9.
איי איזו
איי איזו (ביפנית: 伊豆諸島), הידועים גם בשם ארכיפלג דה-פריז ובשם ארכיפלג איזו, היא קבוצה של איים וולקניים המשתרעים דרומית ומזרחית מחצי האי איזו, הונשו, יפן. על האיים 2 עיירות ו-6 כפרים, השייכים מבחינה אדמיניסטרטיבית למחוז טוקיו.
אף על פי שהם נקראים בדרך כלל "שבעת האיים של איזו" (ביפנית: 伊豆七島), ישנם למעשה יותר מ-12 איים, כאשר רק תשעה מהם מיושבים כיום.
גאוגרפיה
איי איזו משתרעים דרומית-מזרחית מחצי האי איזו, הונשו, יפן. 9 מהאיים מאוכלסים, עם אוכלוסייה כוללת של 24,645 נפש (נכון ל-2009). איי בונין, שגם הם חלק ממחוז טוקיו, שוכנים דרומית מאיי איזו.
חלוקה מנהלית
כל האיים נמצאים בשטח פארק הלאומי פוג'י-האקונה-איזו. ארבעת האיים הדרומיים ביותר אינם מנוהלים בשום תת-פריפקטורה, ומהוים שטחים גליליים שאינם מאוגדים. האי טורי-שימה אינו מיושב, אך נחשב כאזור צפרות חשוב.
דמוגרפיה
אף על פי שאוכלוסיית האיים יורדת בהדרגה, הירידה אינה חדה כמו באיים יפניים מבודדים אחרים. השפה המדוברת באיים היא שפת ההאצ'יג'ו.
תשתיות
הענפים העיקריים באיים הם דיג, חקלאות ותיירות. בין הפעילויות התיירותיות הפופולריות באיים, שחייה, צלילה, גלישה, דיג, צפרות וטיולים.
התנועה בין האיים, באמצעות אוניות נוסעים, סנפיריות ומטוסים, נתמכת בנמלים ושדות תעופה שנמצאים באיים המיושבים. לאיים הקטנים ניתן להגיע באמצעות מסוק.
באיים 5 שדות תעופה, 15 נמלים ו-19 נמלי דיג. אורכה של טיסה במטוס מטוקיו כ-30 דקות. אולם בעוד שנסיעה באונייה אורכת כ-7–10 שעות נסיעה בסנפירית אורכת בדרך כלל כשעתיים. באיים כ- של כבישים סלולים.
גאולוגיה
האיים נמצא בחלק הצפוני של קשת האיים איזו-בונין-מריאנה, הונשו.
פעילות הרי הגעש באיים היא דבר שכיח. ב-1953, 31 בני אדם נהרגו כאשר ספינת המחקר Kaiyō Maru no 5 הושמדה בהמהלך ההתפרצות הגעשית של מיוג'ין-שו. פעילות געשית, כולל שחרור גזים מזיקים, אילצה לפנות את האי מיאקה-ג'ימה ב-2000. עם זאת, התושבים הורשו לחזור לאי בפברואר 2005, אך הם חויבו לשאת מסכות גז במקרה של פעילות געשית עתידית.
בשביל להתמודד עם סוגים שונים של אסונות טבע באזור, כולל צונאמי, סופות, שיטפונות והתפרצות געשית, ממשלת מטרופלין טוקיו פיתחה אמצעי מניעה ובטיחות, כולל מפות סכנה והנחיות פינוי, מכשירי קשר, כרזות, ומערך תחבורה לצורכי חירום.
אקולוגיה
בכל האיים, ניתן למצוא פעמוניות, חלזונות Euhadra ויערונים.
הגיס המטכ"לי
גַּיִס 446 (הגַּיִס המטכ"לי) הוא יחידה בדרג המבצעי של צה"ל, ומורכבת מאוגדות סדירות ואוגדות מילואים. בראש הגיס עומד קצין בדרגת אלוף.
במלחמת לבנון הראשונה היה הגיס בפיקודו אביגדור בן-גל העוצבה הטקטית הגדולה ביותר ששלח צה"ל לשדה הקרב אי פעם. חודשים ספורים לפני מלחמת לבנון השנייה הוחלט על פירוק הגיס ושילוב הפונקציות שלו במטה הכללי של צה"ל ובפיקוד צפון. לפיכך לא נטל הגיס חלק במלחמה. לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה למפקד הגיס משה עברי-סוקניק. במהלך השנים הפך הגיס מגיס המשויך לפיקוד הצפון לגיס מטכ"לי.
חוק לביטול אזרחותו או תושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה הטרור (תיקוני חקיקה)
חוק לביטול אזרחותו או תושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה הטרור (תיקוני חקיקה), התשפ"ג-2023, הידוע בכינוי חוק גירוש מחבלים, אושר בכנסת העשרים וחמש ב-15 בפברואר 2023, ולפיו שר הפנים יוכל לפנות לבית המשפט בבקשה לשלול את אזרחותו הישראלית או את הרישיון לישיבת קבע בישראל של מחבל שהורשע בעבירת טרור וקיבל כספים מהרשות הפלסטינית על מעשהו זה. לאחר שבית המשפט יאשר את הבקשה, ולאחר שהמחבל יסיים לרצות את עונשו, הוא יגורש לשטחי הרשות הפלסטינית.
החוק אינו עומד בפני עצמו, משום שהוראותיו (למעט סעיף המטרה שבתחילתו) הן תיקונים לחוק האזרחות וחוק הכניסה לישראל.
רקע
מטרת החוק מוצגת בסעיף 1 שלו:
החוק אינו נוגע לרוב המחבלים שהורשעו, משום שרוב מבצעי הפיגועים הם פלסטינים שאינם אזרחי ישראל או תושביה.
הליך חקיקת החוק
בפברואר 2023 אישרה ועדת השרים לחקיקה את הצעת החוק של יו"ר הקואליציה ח"כ אופיר כץ לשלילת אזרחות וגירוש מחבלים, לפיה שר הפנים רשאי לשלול את אזרחותו או תושבותו של מחבל בעל תעודת זהות כחולה שהורשע בעבירת טרור וקיבל כספים מהרשות הפלסטינית והוא יגורש לשטחי הרשות הפלסטינית, משום שקבלת הכספים מייצרת בסיס לזיקה בין המחבל לבין הרשות הפלסטינית, ולכן מדינת ישראל תגרש אותו לשטחי הרשות הפלסטינית. נציגת היועצת המשפטית לממשלה, ראש תחום ייעוץ במשרד המשפטים אביטל שטרנברג, טענה כי יש מניעה משפטית לחקיקת החוק, זאת בעקבות הסעיף בחוק כי ראיה מהרשות הפלסטינית לא תוכל לסתור את השתייכות המחבל אליה.
הוועדה המשותפת לוועדות הכנסת והפנים אישרה ב-14 בפברואר את הצעת החוק, ולמחרת אושר החוק ברוב של 95 ח"כים מול 10 מתנגדים. החוק זכה לתמיכה של חברי הקואליציה וחלקים מהאופוזיציה כאחד, בהם ח"כ זאב אלקין, מיוזמי החוק.
הוראת החוק
החוק הוא תיקונים לחוק האזרחות וחוק הכניסה לישראל. תיקונים אלה עוסקים באדם שהורשע במעשה טרור, הוטל עליו מאסר בפועל והוא או מישהו מטעמו קיבל שכר או תגמול מהרשות הפלסטינית על מעשה הטרור. אם התקיימו שלושה תנאים אלו, יודיע שר הפנים בתוך שבעה ימי עבודה, ולאחר שתינתן לפעיל הטרור הזדמנות לערער על ההחלטה, על כוונתו לבקש מבית המשפט לבטל את אזרחותו הישראלית או את רישיונו לישיבת קבע בישראל. אם לא נסתרה החזקה שהוא אכן מקבל קצבה מהרשות הפלסטינית ועם ביטול אזרחותו על ידי בית המשפט וסיום ריצוי מאסרו, יורחק פעיל הטרור מישראל לשטחי הרשות הפלסטינית, ולא תותר עוד כניסתו לישראל.
ביקורת על החוק
10 חברי כנסת הצביעו נגד החוק בקריאה שנייה ושלישית. חבר הכנסת עופר כסיף מחד"ש-תע"ל נימק כך את ההתנגדות בקריאה הראשונה: "החוק הזה הוא גזעני משורשו. מעולם לא העלה איש על דעתו לשלול אזרחות ממחבלים יהודים, אגב בצדק. שלילת אזרחות או תושבות היא דבר פסול מיסודו, אנטי-דמוקרטי ומרושע. כל כולו תאוות נקם ושנאה. הוא אולי יתחיל בפלסטינים אבל הוא לא ייעצר שם הוא ימשיך והוא יגיע לכל מתנגד משטר, ראו הוזהרתם".
לשון הקרח נורדנשלד
לשון הקרח נורדנשלד (באנגלית: Nordenskjöld Ice Tongue) הוא קרחון רחב הבולט לכיוון מזרח מקרחון מוסון לתוך ים רוס, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גילוי הקרחון
הקרחון התגלה על ידי המשלחת הלאומית הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת דסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1940.
מקור השם
על פי כללי מתן השמות המוסכמים באנטארקטיקה המונח לשון קרח משמש לתאר לשון קרח שהיא המשך של קרחון הגולש לתוך הים. במקרה זה לא קיים קרחון בשם נורדנשלד, אולם השם נתקבע קודם לקביעת כללי מתן השמות, והוחלט להשאיר את השם שנתקבע.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 236
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 195
• Meredith Hooper, The Longest Winter: Scott's Other Heroes
• Ian Stirling (1969), Distribution and abundance of the Weddell seal in the western Ross Sea, Antarctica, New Zealand Journal of Marine and Freshwater Research, 3:2, https://doi.org/10.1080/00288330.1969.9515288
• J.R. Keys and A.D.W. Fowler, IMMEDIATE SCIENTIFIC REPORT OF THE ROSS SEA ICEBERG PROJECT 1987-88
• Harry Keys, Dennis Fowler, SOURCES AND MOVEMENT OF ICEBERGS IN THE SOUTH- WEST ROSS SEA, ANTARCTICA, Ecology Vol. 50, No. 4 (Jul., 1969), pp. 573-586 (14 pages) https://doi.org/10.2307/1936247
קויאטה
תיאור
קויאטה משתרע מכף פרוול בדרום עד האי נונארסויט (Nunarsuit), כ-250 קילומטרים צפונה. אתר המורשת העולמית כולל 5 מרכיבים, כולם ממוקמים באזור זה:
היסטוריה
השרידים הארכאולוגיים המוכרים הקדומים ביותר מקויאטה הם מהאלף ה-3 לפני הספירה, החל ב והמשיכו בתרבויות ו, לפני שנעלמו מדרום גרינלנד. במאה ה-10, החל בני להגיע לדרום גרינלנד, ובראשם אייריק האדום. לאחר שמצאו פיורדים עמוקים המתאימים לחקלאות באזור קויאטה, הם הקימו במהירות יישובים חקלאיים קטנים, וקראו לאזור אייסטריביגד' (Eystribyggð, "מושבה מזרחית"). עם זאת, שיטות החקלאות הנורדיות בגרינלנד היו שונות מאלה במקומות אחרים עם דגש גדול יותר על ציד מאשר על גידול דגנים (ייתכן בגלל ריבוי ניבתנים וכלבי ים באזור) וגידול עיזים ולא כבשים. כמו כן נבנו מערכות השקיה על מנת להאכיל את בעלי החיים, שחלקם נותרו כמערכות ההשקיה היחידות ששרדו מימי הביניים בצפון האוקיינוס האטלנטי.
בשיאה במאה ה-13, היה לאייסטריביגד' בישוף משלה והיא כללה 200–300 חוות. במהלך אותה תקופה נדדו בני עם ה (אינואטים) לגרינלנד ובאו במגע עם המתיישבים הנורדים. ייתכן שהתקופה הזו של דו-קיום נמשכה עד 250 שנה. עד המאה ה-15, הכפרים הנורדיים בקויאטה נעלמו, ואין סימן לחקלאות בגרינלנד במשך מאות השנים הבאות, עד שנות ה-80, של המאה ה-18 כאשר אישה אינואיטית, טופרנה, ובעלה הנורווגי, אנדרס אולסן, החלה חווה במעונו של הבישוף מימי הביניים לשעבר באיגליקו. מאז ועד היום יש פעילות חקלאית רציפה באזור.
סמל קולומביה הבריטית
סמלה של קולומביה הבריטית (פרובינציה בקנדה) הוא שלט אצולה הנקרא באופן רשמי "מגן הוד מלכותו בשל שלטונה בפרובינציית קולומביה הבריטית" ("The Arms of His Majesty in Right of the Province of British Columbia").
הסמל, בצורתו הנוכחית, ניתן לקולומביה הבריטית ב-31 במרץ 1906 על ידי מלך בריטניה אדוארד השביעי.
תיאור שלט האצולה
במרכז הסמל נמצא מגן שבראשו דגל בריטניה ובמרכז הדגל כתר. מתחת לדגל על גבי השלט מתוארת שמש השוקעת אל תוך הים - דבר המסמל את מיקומה של הפרובינציה לחוף האוקיינוס השקט.
מוטו הפרובינציה, המופיע על הסמל: "זוהר מבלי בלאי" ("Splendor sine occasu") משמעו למעשה "זוהר מבלי שקיעה" - ומתייחס לשמש השוקעת לאוקיינוס.
ב-15 באוקטובר 1987 התירה המלכה אליזבת הוספת הסמל המלכותי לסמל הפרובינציה - הכולל אריה מוזהב שכתר מלכותי לראשו העומד על כתר בראש מגן האבירים, פרח המורן (dogwood) מתחת לסמל (הפרח הוא פרח הפרובינציה) וכן כבש דאל ואייל קנדי משני צדדי הסמל - המסמלים את איחוד שתי המושבות בשנת 1866 למושבה אחת. הכבש מסמל את היבשה, והאייל מסמל את האי ונקובר.
היסטוריה
כבר בשנות ה-80 של המאה ה-19 השתמשו באריה העומד על כתר כסמל המושבה - נוהג שהיה מקובל בכל המושבות הבריטיות. המגן עוצב על ידי ארת'ור בינלנד ואומץ על ידי מועצת הפרובינציה ב-19 ביולי 1895. בסמל זה הייתה השמש השוקעת מעל דגל בריטניה.
כיוון שהמועצה המקומית יכולה לבחור סמל, אולם שלט אצולה יכול להיות מוענק רק על ידי המלך, פנתה הפרובינציה בשנת 1897 לקולג' האבירים בלונדון, אולם הם סירבו לאשר את הסמל בשל מיקומו הנחות של דגל בריטניה, רק לאחר שהוחלף הסדר הסכים קולג' האבירים להגיש את הסמל לאישורו של המלך - אישור שניתן בשנת 1906.
אוניברסיטת לאפבורו
אוניברסיטת לאפבורו (באנגלית: Loughborough University) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בלאפבורו שבממלכה המאוחדת אשר הוקמה ב-1909. נכון ל-2020 לומדים באוניברסיטת לאפבורו כ-18,000 סטודנטים.
באוניברסיטה 20 מחלקות אקדמיות ולמעלה ממאה קבוצות מחקר, מכונים ומרכזים המחולקים בין עשרה בתי ספר.
האוניברסיטה חברה בארגונים חדשנות מידלנדס ובאיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את סבסטיאן קו, קולין מקפרלן, פולה רדקליף, בוב וילסון וסטיב ספירס.
היסטוריה
שורשיו של המוסד נמצאים במכון הטכני שהחל לפעול בלאפבורו שנת 1909 בשנת 1966 הפך המכון באופן רשמי לאוניברסיטה. לאחר שהוכנסו לאורך השנים לימודי רוח וחברה, האוניברסיטה הפסיקה לכנות עצמה כ"טכנולוגית" בשנת 1996.
בשנת 1980 נפתחה הספרייה המקומית והיא משתרעת על פני 9,161 מ"ר הפרוסים בארבע קומות.
מיכאל דזר
מיכאל (מייקל) דזר (במקור: מיכאל דזרטוב, באנגלית: Michael Dezertzov. נולד ב-1 באפריל 1941) הוא יזם נדל"ן ישראלי-אמריקאי ואספן מכוניות. דזר הוא הבעלים של חברת דזר נכסים, המחזיקה בבעלותה מבני משרדים רבים בשכונת צ'לסי במנהטן, ניו יורק ומספר מלונות ואתרי נופש במיאמי ביץ'. במהלך שנות השמונים פעל בשיתוף פעולה עם דונלד טראמפ. אוסף המכוניות שברשותו מונה למעלה מ-1,000 מכוניות ומוצג בשלושה מוזיאונים שונים.
יזם נדל"ן
דזר נולד בשנת 1941 בתל אביב. את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר. בשנת 1962 היגר לארצות הברית. הוא עבד בפרסום ובמקביל למד לימודי ערב. הוא הקים את חברת דזר נכסים והחל להשקיע בנדל"ן בשכונת צ'לסי במנהטן, שכונה ששינתה באותו הזמן את אופייה מאזור ייצור לאזור של עסקים ואומנות. בשנת 2013 החזיקה החברה למעלה מ-120,000 מ"ר של נכסים בשכונה.
בשנות השמונים רכש מספר נכסים על קו החוף של מיאמי. במקביל שיתף פעולה עם דונלד טראמפ בפיתוח מספר מיזמים ביניהם מגדלי טראמפ בפלורידה, אתר הנופש טראמפ גרנד אושן ומלון טראמפ אינטרנשיונל.
אספן מכוניות
דזר הוא הבעלים של המבנה בו שוכנת סוכנות מכוניות היוקרה מנהטן מוטורקארס.
חיים פרטיים
דזר נשוי לנעמי (במקור: קרקס) אותה הכיר עוד בישראל. לזוג שלושה ילדים: 2 בנות ובן, שלושתם מעורבים בעסקי המשפחה.
חמסניים
חמסניים (שם מדעי :Stercorariidae) היא משפחה בסדרת החופמאים. החמסניים היא משפחה של עופות ימיים. במשפחה סוג יחיד - חמסן (Stercorarius).
מאפיינים
החמסניים מקננים על האדמה באזורי אקלים ממוזג ובאזורי הקוטב והם ידועים בנדידתם ארוכת הטווח.
באופן כללי הם בינוניים ביחס לעופות גדולים והם לרוב בעלי נוצות אפורות או חומות ולעיתים קרובות עם סימנים לבנים על כנפיהם. להם מקור מוארך, עם קצה מאונקל ורגל בעלת קרומי שחייה עם טופרים חדים.
החמסניים נחלקים לשני סוגים, כשהמינים הקטנים יותר משתייכים לסוג Stercorarius, בעוד שהמינים הגדולים יותר משתייכים לסוג Catharacta. כל המינים נצפו בישראל לבד מהחמסן הצ'יליאני והחמסן החום.
לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II
לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II (באנגלית: F-35 Lightning II; מכונה "מטוס תקיפה משותף", ובקיצור JSF) הוא מטוס קרב חמקן מהדור החמישי, מתוצרת חברת לוקהיד מרטין האמריקאית. המטוס פותח ביוזמת ארצות הברית ובריטניה במטרה להחליף את מטוסי הקרב של הדור הרביעי, נבחר בתוכנית Joint Strike Fighter וטס לראשונה ב-15 בדצמבר 2006.
כמו מטוסי קרב אחרים מסוגו, ה-F-35 נועד להיכנס ולפעול בתוך שטח רווי-איומים, לבצע תקיפות וכן לשתף במידע מודיעיני.
המטוס מיוצר בשלושה דגמים עיקריים – דגם A להמראה ונחיתה רגילה, דגם B להמראה קצרה ונחיתה אנכית, ודגם C לפעולה מנושאות מטוסים. מלבד ארצות הברית שמיועדת לרכוש 2,443 מטוסים, ובריטניה שהיא שותפה בדרגה ראשונה, מדינות נוספות השותפות בפיתוח הן איטליה והולנד – בדרגה שנייה, אוסטרליה, קנדה, דנמרק, נורווגיה וטורקיה – בדרגה שלישית, ישראל וסינגפור – בשותפות ביטחונית.
העלות הגבוהה של המטוס יחד עם טענות לביצועים לקויים וחריגה ניכרת מלוח הזמנים הובילו לביקורת נרחבת על המיזם. מטוסי ה-F-35 מתוכננים בעתיד לשדרוג לארכיטקטורה פתוחה, על מנת שניתן יהיה להתקין במטוס מערכות נשק, תוכנות וטכנולוגיות משתנות מבלי לבצע התאמות ארוכות. האסטרטגיה מאחורי תכונה זו של המוצר נועדה לאפשר את הארכת חיי המדף, וכן שדרוג בזמן אמת, מתוך הבנה שמערכות אלו ישתדרגו לאורך חיי המטוס.
ב-2018 ביצע ה-F-35 את התקיפה המבצעית הראשונה שלו (בעולם), בידי חיל האוויר הישראלי, ככל הנראה במסגרת העימותים עם איראן בסוריה באפריל ומאי 2018. ב-2021 ביצע ה-F-35 את הפלת הבכורה (העולמית) שלו, גם היא בידי חיל האוויר הישראלי, כאשר יירט שני כטב"מים איראניים.
פיתוח ותכונות
תוכנית "מטוס תקיפה משותף" החלה בנובמבר 1996, במטרה לבחור מטוס קרב חדש לארצות הברית ולבעלות בריתה, כתחליף בעיקר ל-F-16, F-18, הארייר II ו-A-10. באוקטובר 2001 נבחר לוקהיד מרטין X-35, שגבר על הבואינג X-32. המטוס נועד להיות רב-משימתי – לתקיפה, ליירוט, לסיור וצילום אווירי, לביון וללוחמה אלקטרונית ויעיל מבחינה כלכלית. הוא מיועד לשמש כמטוס קרב מוביל עד שנת 2040, ולהיות שני ביכולת עליונות אווירית רק ל-F-22. כל דגמי המטוס הם חד-מושביים, ומדמי טיסה מתקדמים מיועדים לחסוך את הצורך בדגם אימון דו-מושבי, ולצמצם את טיסות האימון בכלל. עיצוב המטוס מבוסס על ה-F-22, ועלות פיתוחו המשוערת היא מעל 40 מיליארד דולר, רובם במימון ארצות הברית.
ב-2009 פורסם כי חלק מתוכניות המטוס נגנבו במבצע סייבר.
הפעלת המטוס התקדמה משלב הניסויים לשלב האימונים בשנת 2012, והוא נכנס לשירות בכוחות המזוינים של ארצות הברית ובכוחות המזוינים של בריטניה משנת 2015. הוא יהיה מטוס הקרב השני מהדור החמישי שייכנס לשירות בארצות הברית, והראשון מדור זה שייכנס לשירות בשאר המדינות הרוכשות. לפי הערכות בענף התעופה, ה-F-35 יהיה מטוס הקרב המאויש האחרון, ואחריו יפותחו למטרות קרב כלי טיס בלתי מאוישים בלבד.
דגמים
המטוס מיוצר בשלושה דגמים עיקריים:
בנוסף, שני דגמים לייצוא:
הפולמוס סביב תוכנית ה-F-35
פרויקט ה-F-35 עורר מחלוקת רבה, בעיקר בשל עלותו הגבוהה, אך גם עקב טענות לכשלים בפיתוח ופגמים במטוס. פיתוח ה-F-35 חרג הן מהתקציב והן מלוח הזמנים שנקבע למיזם. על פי הערכות הפנטגון מ-2010, מחירו של המטוס האמיר ביותר מ-50% מהתוכניות המקוריות. כמו כן, נמתחה ביקורת רבה על תקלות במטוס ובעיקר על באגים בתוכנה המפעילה את המטוס, ונטען שעקב התקלות הללו המטוס לא בשל מבצעית ויכול להתרסק בעת פעילותו.
בישראל נמתחה ביקורת רבה על רכישת המטוס, בעיקר עקב המחיר הגבוה של כל מטוס. נטען שהמטוס נרכש בעיקר כיוון שחיל האוויר הישראלי רצה "צעצוע חדש ומתוחכם" ולא בגלל צורך מבצעי אמיתי, שכן כבר היום לחיל האוויר הישראלי יש עליונות אווירית מוחלטת במזרח התיכון. לדברי המבקרים, את הכסף הרב שהושקע ברכישת טייסות בודדות (50 מטוסים) היה אפשר לנצל יותר טוב בשיפור כלל צה"ל ובפרט של זרוע היבשה. מנגד אנשי צבא אמרו שמדובר במטוס בעל טכנולוגיות מתקדמות ויכולות חסרות תקדים, ושהוא הטוב מסוגו בעולם. מפקד חיל האוויר הישראלי אמר שברגע שהוא עולה למטוס וטס הוא רואה בקוקפיט את כל המזרח התיכון.
שירות בכוחות המזוינים של ארצות הברית
חיל האוויר של ארצות הברית (USAF) הוא המפעיל הגדול ביותר של ה-F-35. את המטוס מפעילים גם חיל הים של ארצות הברית (USN) וגם חיל הנחתים של ארצות הברית (המארינס או ה-USMC).
כבר בראשית שנת 2012 מטוסי ה-F-35A וה-F-35B אושרו להתחיל באימוני טיסה בסיסיים. עם זאת, חוסר בשלות במערכת באותו זמן הביא לחששות בנוגע לבטיחות וכן לדאגות מצד מנהל הבדיקה וההערכה התפעולית, מפני בדיקת לוחמה אלקטרונית, תקציב ובמקביל לבדיקה והערכה מבצעית. בשלב זה עלתה העלות הכוללת של הפרויקט ל-1.45 טריליון דולר, פי שלוש מהתכנון המקורי.
ב-10 בספטמבר 2012, למרות הבעיות שנותרו בתוכנית הבדיקות המבצעיות, ה-USAF החל בהערכת שימוש מבצעי של מטוס ה-F-35A, כולל תמיכה לוגיסטית, תחזוקה, הכשרת כוח אדם וביצוע טיסות. טיסות הערכת השימוש המבצעי החלו ב-26 באוקטובר והושלמו ב-14 בנובמבר לאחר 24 טיסות, כאשר כל טייס סיים שש טיסות.
ב-16 בנובמבר 2012, המארינס האמריקאי קיבל את מטוס ה-F-35B הראשון בשדה התעופה יומה (של המארינס).
בינואר 2013 החלו האימונים בבסיס חיל האוויר האמריקאי אגלין עם קיבולת של 100 טייסים ו-2,100 אנשי תחזוקה בבת אחת. ב-8 בינואר 2015 נבחר בסיס חיל האוויר המלכותי Lakenheath בבריטניה לבסיס הראשון באירופה המכיל טייסות של מטוסי ה-F-35. הוצבו בו 48 מטוסי F-35 בשתי טייסות שנוספו לטייסות הקיימות של מטוסי F-15A ו-F-15C השייכות לאגף הקרב־48 (חלק מחיל האוויר האמריקאי הנמצא באירופה).
ב-31 ביולי 2015 חיל הנחתים האמריקאי הכריז על יכולת מבצעית ראשונית עבור ה-F-35B ברמה Block 2B (רמת מבצעיות ראשונית מוערך ב-87 אחוזי יכולת מבצעית מלאה) לאחר ניסויים מבצעיים. עם זאת, נותרו מגבלות ביכולות; פעולות לילה, תקשורת, תוכנה ושיגור נשק.
ביולי 2016 מטוסי F-35B של חיל הנחתים השתתפו בתרגיל הדגל האדום (תרגיל הבודק יכולת מבצעית) הראשון שלהם עם 67 גיחות שנערכו. ב-2 באוגוסט 2016 מטוס ה-F-35A השיג יכולת מבצעית ראשונית ברמה Block 3i (מוערך ב-89 אחוזי יכולת מבצעית מלאה).
בשנת 2017 השתתפו מטוסי F-35A של ה-USAF בתרגיל הדגל האדום, יכולת המערכת השתפרה והמטוסים השיגו בסופו של דבר יחס הפלות של 15:1 נגד טייסת של מטוסי F-16 המתמחים בקרבות אוויר-אוויר בסביבה עם איום רב.
ב-28 בפברואר 2019 השיג מטוס ה-F-35C יכולת מבצעית מלאה ברמה Block 3F (מאה אחוזי יכולת מבצעית מלאה).
עלות התפעול של ה-F-35 גבוהה יותר משל מטוסי קרב וותיקים יותר, בשנת 2018 עלות שעת טיסה של F-35A עמדה על כ-44,000 דולר.
לשם השוואה בשנת 2015 עלות שעת טיסה של מטוס ה-A-10 עמדה על 17,716 דולר, של מטוס ה-F-15 עמדה על 41,492 דולר ושל מטוס ה-F-16 עמדה על 22,514 דולר.
בשנת 2019 הוזל המחיר לשעת טיסה ל-35,000 דולר. לוקהיד מרטין מקווה שעד שנת 2025 יוזל המחיר אף ל-25,000 דולר.
חיל הנחתים האמריקאי מתכנן לפזר את מטוסי ה-F-35B בין בסיסים הפרוסים קרוב לשטח הקרב. בדומה לפריסת מטוסי ההוקר סידלי הרייר, מטוסי תקיפה בעלי יכולת המראה ונחיתה קצרה שפעלו בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי ב, שהסתמכה על מסלולי המראה קצרים, מסתור ומכסה. ה-F-35B יפעלו מבסיסים זמניים בשטח בעלות הברית ובטווח הטילים הבליסטיים וטילי השיוט העוינים תוך שהמטוסים יועברו כל 24–48 שעות (מחזור מציאת המטרות של האויב).
בספטמבר 2018 נערכה תקיפה מבצעית ראשונה של מטוס F-35B, שהמריא מאוניית סער אמפיבית "אסקס", ותקף יעד של טליבאן באפגניסטן. באותו חודש התרסק לראשונה מטוס F-35B בתאונת אימונים. בעקבות כך, ב-15 באפריל 2019 נפרסו מטוסי קרב של חיל האוויר האמריקאי בבסיס האווירי אל דפרה, באיחוד האמירויות הערביות. ב-27 באפריל 2019 שימשו לראשונה מטוסי F-35A בלחימה בתקיפה אווירית על רשת מנהרות של המדינה האסלאמית בצפון עיראק.
שירות בחיל האוויר המלכותי ובצי המלכותי
ה-F-35 לייטנינג II נמצא בשירות חיל האוויר המלכותי וזרוע האוויר של הצי המלכותי, בשירות בריטי הוא מכונה בפשטות "לייטנינג" והוא יועד להחליף את מערך מטוסי הבריטיש אירוספייס הרייר II.
בנובמבר 2021 התרסק מטוס F-35C שהמריא מנושאת המטוסים אה"מ המלכה אליזבת (R08) בים התיכון.
שילוב ישראל בפרויקט הפיתוח
ישראל הוזמנה להשתתף בפרויקט פיתוח המטוס כחלק מתוכנית Joint Strike Fighter כבר בשנת 1999, אך ההחלטה על ההצטרפות נדחתה עקב העלות שלה (שותפה בדרג ראשון נדרשה להשקיע כשני מיליארד דולר בעלות הפיתוח).
באוקטובר 2001 ערך מנהל הפיתוח העסקי של לוקהיד-מרטין ביקור בישראל, להציג את תוכנית המטוס בפני חיל האוויר. בשלב זה שווק המטוס במחיר של כ-35 מיליון דולר, נמוך משמעותית ממטוסי הדור הרביעי באותה עת, כגון F-16 (שמחירו כ-50 מיליון דולר), ה-F-15 המתקדמים (80 מיליון דולר), וה-F-22 (85 מיליון דולר).
בפברואר 2003, חתם לבסוף ראש משלחת משרד הביטחון בניו-יורק עם משרד ההגנה האמריקני על מזכר הבנות לשיתוף ישראל בפרויקט. ביולי ישראל שילמה 20 מיליון דולר, תמורת קבלת מעמד זוטר של משקיפה. במקביל התקבלה הסכמה עקרונית למכירת המטוס לישראל במהלך הסלון האווירי בפריז ביוני 2003 בעת מפגש בין ראש מטה חיל האוויר תא"ל אליעזר שקדי ומנכ"ל לוקהיד מרטין. באותה עת דובר על מסירת המטוס לישראל החל מ-2012. בשלב זה עוד שווק המטוס כתחליף זול ולכן מספר המטוסים שביקש חיל האוויר לקנות היה גדול יחסית, כ-100, תמורת מחיר של 35 מיליון דולר ליחידה.
באוקטובר 2005 ארצות הברית עיכבה את שיתוף ישראל בפיתוח המטוס, בעקבות מכירת נשק לסין.
ביוני 2006 הודיע ראש להק ציוד תא"ל זאב שניר כי ישראל תרכוש כ-100 מטוסים במטרה להחליף את ה-F-16 הישנים (נץ). בשלב זה מחיר המטוס נאמד ב-50 מיליון דולר.
ההזמנה הראשונה
באוקטובר 2008 הסוכנות לשיתוף פעולה צבאי וביטחוני (DSCA), גוף של הפנטגון הממונה על מכירת נשק למדינות זרות, הכריז על אישור העסקה למכירת עד 75 מטוסים לישראל. ישראל הודיעה שברצונה לרכוש לפחות 25 מטוסי F-35, שמבוססים על הגרסה המיועדת לחיל האוויר האמריקני (F-35A). עם אופציה לרכוש 50 מטוסים נוספים, שחלקם עשויים להיות מבוססים על גרסת חיל הנחתים של המטוס.
אולם במהלך 2009 התגלו קשיים בחתימה על ההסכם עקב עלות יקרה מהצפוי וקשיים במשא ומתן עם לוקהיד-מרטין בנוגע לשילוב מערכות אלקטרוניות ישראליות במטוס. במקום הרכישה נשקלה האפשרות להסתפק בשדרוג מטוסי ה-F-15 וה-F-16 הקיימים, בשילוב רכישת דגמים מתקדמים שלהם. בסוף הוחלט במערכת הביטחון לרכוש את המטוס, אך נושא שילוב מערכות ישראליות ורכש גומלין היה עדיין במחלוקת. בתחילת 2010 גובש הסכם חדש לרכישת 19 מטוסים בלבד תוך שילוב רכש גומלין בהיקף גדול, אך חברת לוקהיד מרטין סרבה לחתום על הסכם רכש שיהיה גבוה מעלות הרכש של המטוסים.
בספטמבר 2010, ועדת הכספים של הכנסת אישרה את תוכנית ההצטיידות של חיל האוויר ב-19 מטוסי F-35, בסכום כולל של 2.75 מיליארד דולר במחיר של כ-96 מיליון דולר לכל מטוס. במסגרת העסקה ישראל רכשה גם מדמי טיסה לאימון הטייסים והקימה האנגרים חדשים. זו הייתה עסקת הנשק הגדולה בתולדות ישראל.
הזמנות המשך
בנובמבר 2014 נתקלה בקשת חיל האוויר ומשרד הביטחון לרכישת טייסת שנייה של המטוס, בעסקה שהיקפה החזוי היה כארבעה מיליארד דולר וחצי, בהתנגדות חריפה בדיון בוועדת השרים להצטיידות ביטחונית. רוב השרים חשבו שמוטב לישראל להשקיע בכלי טיס בלתי מאוישים תוצרת ישראל מאשר במספר מוגבל של מטוסים נוספים ויקרים. למרות זאת בפברואר 2015 נחתמה עסקת השלמה נוספת בהיקף של כשני מיליארד דולרים, הכוללת 14 מטוסים, תמורת 110 מיליון דולר למטוס.
המטוסים נקלטו בבסיס נבטים של חיל האוויר מסוף שנת 2016. סימונו של המטוס בתצורה הישראלית הוא F-35I, ושמו העברי "אדיר". שילוב מערכות ישראליות ייחודיות במטוס התאפשר, לאחר שמשרד ההגנה האמריקני הוסיף לתקציב הפיתוח 450 מיליון דולר לשיפור ציוד הלוחמה האלקטרונית, ובמסגרתו הותקנו גם המערכות הנדרשות מתוצרת ישראל, כך שמחיר כל מטוס הגיע לבסוף ל-120 מיליון דולר.
ב-27 בנובמבר 2016 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני רכש של 17 מטוסי F-35I נוספים, ובכך עלה סך מטוסי ה-F-35I שתרכוש ישראל ל-50. באוגוסט 2017 חתמה ישראל על העסקה ומשרד הביטחון הודיע, בעת חתימת העסקה, כי המחיר ליחידה בהזמנה זו היה פחות מ-100 מיליון דולר.
בפברואר 2021 אישרה הממשלה רכש של 25 מטוסים נוספים, על ידי מיחזור ההלוואה שניטלה ב-2015 מחוץ לתקציב המדינה עבור הרכש הקודם של המטוסים. כתוצאה מכך, צה"ל נאלץ למחזר את ההלוואה הקודמת באמצעות לקיחת הלוואה חדשה. עלות הריבית הנוספת הייתה כ-217 מיליון דולר, שהם כ-716 מיליון שקל, אשר יגיעו מקופת המדינה. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, סבר כי מיחזור ההלוואה אינו מתיישב עם חוק התקציב, אך לבסוף אישר את הרכש. שר האוצר ישראל כ"ץ גם התנגד למתווה המימון, ועתירה לבג"ץ בנושא נדחתה. למרות זאת, נכון לנובמבר 2022 העסקה טרם נחתמה.
ב-2 ביולי 2023 אישר שר הביטחון יואב גלנט את הזמנתה של טייסת F-35 שלישית, בעלות 3 מיליארד דולר מכספי הסיוע האמריקני בעסקה שתכלול גם רכש גומלין.
שילוב רכיבים ישראלים במטוס
שלושה מרכיבים עיקריים מבדילים את התצורה הישראלית – מערכות C4ISTAR (מודיעין, תקשוב, קשר ופיקוד, שליטה ובקרה), חימוש ומערכות לוחמה אלקטרונית (ל"א). מערכות התקשורת והשו"ב יתבססו על מערכות ישראליות הפועלות בחיל האוויר, כך שהמטוס ישתלב ברשת הצבאית עם הגעתו. במערכת הל"א חיל האוויר ישלב במטוס מערכות ייחודיות, ויכולת עצמאית בתחום תאפשר לחיל לעדכן את המערכות באופן מיידי. בשונה ממטוסים אחרים, פיתוח התצורה הישראלית מתבצע במקביל לפיתוח הכללי של המטוס. בנוסף יכול המטוס לשאת ולשגר תחמושת ישראלית כגון טיל האוויר-אוויר פיתון 5 ופצצות מונחות.
מספר חברות ישראליות נבחרו לקחת חלק בפרויקט הבינלאומי הכללי, בהן חברת אלביט מערכות שמייצרת את קסדת הטייס (שנבחרה כבר ב-1999) וצג מתקדם לתא הטייס, וחברת תדיראן קשר המספקת מגברי רדיו. בנוסף, במסגרת הסכם רכש גומלין עם ישראל התעשייה האווירית מייצרת את הכנפיים לחלק מהמטוסים, חברת סאיקלון מוצרי תעופה מספקת תת-מערכות שונות, וחברת סימיגון מספקת תוכנת סימולציה למטוס.
ביוני 2023 בוצע ניסוי טיסה ראשון בישראל לנשיאת חימוש "ברד כבד" חיצוני (כלומר מחוץ לתא הפנימי לנשיאת חימוש). בניסוי זה נבחנה יכולת המטוס לנשיאת פצצה במשקל טון מסוג JDAM. ישראל היא המדינה הראשונה לאחר ארצות הברית שמבצעת ניסוי טיסה לשילוב חימוש במטוס. הניסוי הוכתר כהצלחה ומהווה הוכחת יכולת לביצוע ניסויי טיסה שיאפשרו בעתיד שילוב מגוון פצצות וחימושים במטוס האדיר.
הליך הקליטה
שני המטוסים הראשונים הגיעו לישראל ב-12 בדצמבר 2016, בשעה 20:30 בערב (לאחר עיכוב של מספר שעות באיטליה, תחנת ביניים בטיסתם מארצות הברית). למחרת, ערכו שני המטוסים את טיסת הבכורה בחיל האוויר הישראלי. הטייסת הראשונה שקלטה את ה-F-35I היא טייסת 140 ("טייסת נשר הזהב"). שלושה מטוסים נוספים נחתו בארץ ב-23 באפריל 2017 והצטרפו רשמית לטייסת החדשה. ביום העצמאות בשנת 2017 השתתפו מטוסי ה-F-35I לראשונה במטס חיל האוויר.
ב-6 בדצמבר 2017 הוכרזו טייסת נשר הזהב ותשעת מטוסי ה-F-35I שברשותה כמבצעיים. ב-14 במרץ 2018 פורסם שה-F-35I רשם טבילת אש מבצעית, אך לא פורט מתי ומהי מהות הפעילות.
ב-11 בנובמבר 2020 נקלטה במרכז ניסויי טיסה בבסיס תל נוף גרסה יחידה מסוגה בעולם לניסויי טיסה של ה-F-35.
ב-1 ביולי 2021, נפתחה טייסת 117 כטייסת הכשרה ואימון של מטוסי ה-F-35I.
ב-26 בספטמבר 2021 נקלטו בישראל שלושה מטוסי F-35 נוספים בבסיס חיל האוויר נבטים והצטרפו לטייסת "אריות הדרום".
ב-24 במרץ 2022 נקלטו בישראל שלושה מטוסי F-35 נוספים בבסיס חיל האוויר נבטים. שניים מהם הצטרפו לטייסת ב"אריות הדרום" והאחד שנותר הצטרף לטייסת "נשר הזהב".
ב-10 בנובמבר 2022 נקלטו בישראל שלושה מטוסי F-35 נוספים בבסיס נבטים.
פעילות מבצעית
ב-11 במאי 2021 השתתפו 8 מטוסי F-35I בתקיפת 150 מטרות טרור במערך הרקטי של חמאס, בהן 50–70 בורות שיגור בצפון רצועת עזה, כחלק ממבצע שומר החומות.
ב-6 במרץ 2022 הותר לפרסום שחיל האוויר הישראלי רשם את ההפלה הראשונה בעולם לזכות ה-F-35, כאשר מטוסי F-35I ישראליים הפילו זוג מל"טים איראניים שניסו להעביר מטען של אקדחים לרצועת עזה ב-15 במרץ 2021.
מטוסי F-35I השתתפו במבצע עלות השחר באוגוסט 2022, כולל בתקיפת הפתיחה נגד הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה.
מטוס F-35A
מפעילות פוטנציאליות:
גינת בר (ספר)
גינת בר - ספר מאת מאיר שלו, שיצא לאור בהוצאת עם עובד, 2017. רישומים וציורים מאת רפאלה שיר, אחותו של שלו.
סטארגייט אטלנטיס
סטארגייט אטלנטיס (באנגלית: Stargate Atlantis או SGA) היא סדרת מדע בדיוני אמריקאית/קנדית המהווה סדרת ספין אוף לסדרה סטארגייט SG-1 משנת 1997, וחלק נוסף בזיכיון סטארגייט. הסדרה, כמו קודמתה, מתבססת על הרעיון שהוצג בסרט הקולנוע סטארגייט לפיו מכשיר חייזרי בשם "סטארגייט" מהווה שער לעולמות מרוחקים. אולם, בעוד שבסדרה "סטארגייט SG-1" נעשה שימוש בשבעה תגליפים (Chevrons) היוצרים יחד "כתובת השתגרות" לכוכבי לכת שבתוך גלקסיית שביל החלב, הרי שבשער המוביל לאטלנטיס יש צורך לעשות שימוש בשמונה תגליפים, ובכך ממקם את עלילת הסדרה בגלקסיית פגסוס הרחוקה. פרק הפיילוט הכפול שודר ב-16 ביולי 2004, והסדרה נמשכה חמש עונות, כאשר הפרק החותם את הסדרה שודר ב-9 בינואר 2009. בדומה לסדרת האם, מובטחים לסדרה זו סרטי המשך שיביאו לסיום העלילות שהוצגו בסדרה.
גינת בר (ספר)
הספר מתבסס על חוויותיו של שלו, המגדל בגינתו הפרטית גידולי בר, רקפות, כלניות נרקיסים, חצבים וצמחי בר רבים אחרים. הסופר, שפרש מסביבת מגורים אורבנית, כדי לגור קרוב יותר אל הטבע, התגורר ביישוב אלוני אבא, אשר בעמק יזרעאל, וטיפח בחצר ביתו גינה המבוססת כולה על הטבע והחי הארץ ישראלי.
סטארגייט אטלנטיס
הסדרה שודרה בפורמט HDTV. בישראל היא שודרה בערוץ הראשון ב-2005, ואחרי שתי העונות הראשונות הפסיקו לשדר את המשך הסדרה משום שערוץ הראשון לא הצליחו לרכוש את כולה לשידור, כמה חודשים אחר כך שתי העונות הראשונות שודרו בשידור חוזר. בקיץ 2009 שודרו שלוש העונות הראשונות בערוץ Hot Summer, וכל חמש העונות שודרו ב-HOT Zone.
הפקה
לאחר שהסדרה "סטארגייט SG-1" עמדה בפני סכנת ביטול בעונתה החמישית, הוחלט על ידי המפיקים ליצור סרט המשך. אולם, כאשר הסדרה עמדה בהצלחה במשך שתי עונות נוספות וסיימה את עונתה השביעית בפרק כפול המתאר את גילוי העיר האבודה של הקדמונים אטלנטיס, הוחלט על פיתוח סדרת המשך. השינוי נבע כדי שיתקיימו שני צוותים שונים מבלי שהפתרון לכל בעיה בעולם ה"סטארגייט" יהיה קריאה לעזרה של צוות מהסדרה המקבילה. כדי לגשר בין הסדרות, הופיעו בפרק הפיילוט הראשון של הסדרה החדשה ריצ'רד דין אנדרסון ומייקל שנקס, שהשתתפו בסדרה "סטארגייט SG-1" כגנרל ג'ק או'ניל ודניאל ג'קסון, בהתאמה.
גינת בר (ספר)
"גינת בר" תורגם לגרמנית, הולנדית, רוסית, אנגלית ואיטלקית.
סטארגייט אטלנטיס
הפקה
במהלך העונות התבצעו חילופי שחקנים כתוצאה מאילוצי הפקה שונים.
גינת בר (ספר)
התוכן
כך מתאר שלו את תוכנו של הספר. ואכן, הספר כולל כחמישים רשימות, הלקוחות כאילו מיומנו של גנן מתחיל, שמנסה את כוחו בגידול וטיפוח של גינת בר בחצר ביתו. כזו המבוססת על עונות השנה וגידוליה הטבעיים של הארץ.
ברשימה הראשונה: "מקום חדש" מתאר שלו את מציאת הבית שקסם לו ואת מצבה של החצר עם בואו. בעזרתו של שכן, שהיה שייך לדור המייסדים, הוא לומד כיצד לגזום, היכן לחפור, מה לעקור ועוד כהנה וכהנה עבודות גינון, שנועדו לגרום לעצים להניב פירות טעימים, ולפרחים ללבלב בעונתם.
בפרק "חצבים", הוא מספר על שני הפרחים השולטים בגינתו, החצב והרקפת החסונים ומאריכי ימים, שפורחים כל אחד בעונתו, ומשמחים את לבו. על כן דאג לזרוע או לשתול רבים מהם בגינתו. אפילו החולד וחזירי הבר מניחים להם, מעיד בשמחה הסופר. גם הגננות וילדי הגן שמחים על מושבות החצבים בגינת הבר של שלו, מטיילים בחצרו ושרים את שירי הסתיו. על הפרח היפה, מזכיר שלו, שורר נתן יונתן את המילים: "הראית איזה יופי / שרעד ברוח סתיו? / שדה זהב דעך באופל / והדליק נרות חצב"
"כשהייתי ילד רציתי להיות זואולוג" מתוודה שלו ברשימה "היו ואינם" והוא מוסיף ומודה שגם היום הוא מקווה להיעשות זואולוג. אהבתו של שלו לצומח והחי בישראל בולטת בכל כתביו, ומקבלת ביטוי בולט בספרו "גינת בר". בפרק הנוכחי הוא מבכה את היעלמותם, או נדירותם של בעלי חיים שונים כמו פרפרים, גחליליות, העפרן, הצבים וכדומה. גם את היעלמותם של יערות רבים מבכה שלו. "מי יודע?" הוא מקווה, "אולי יום אחד תשוב הארץ הזאת ותתכסה ביער הישן שלה, ודובים יהלכו בו, וארי יעלה מגאון הירדן ומי לא יירא עת ישאג".
ברשימה "סברס" מספר שלו על צבר גדול שמתנשא בגינתו. לא הוא שתל אותו ואף אינו מטפל בו, זהו "חיה זקנה וגדולה, חזקה ועצמאית, ששורדת בכל מצב ומתגברת על כל מצוקה" על אף שהכינוי "סברה" ניתן לצבר ובהתאם גם לילדים שנולדו בישראל, על קוצניותם החיצונית ומתיקותם הפנימית, מוצאו של הצמח איננו בישראל או בפלשתינה, אלא הובא בידי הספרדים בתחילת המאה השש עשרה ממקסיקו. עד היום ניתן לראות בסיציליה ובספרד את הצמח.
את הפרק על הסברס מסיים שלו בעצה לגברים:
ובכך, באמצעות רבדים מגוונים של השפה העברית, הוא משלב בין המלצתו לאכילת פירות הארץ לגישתו הפמיניסטית.
חוויות רבות נוספות נמנות בפרקים השונים, וביניהם גם התייחסות מיוחדת לחיות הבר שמבקרות בחצרו, כולל קרמר החתול וחזירת בר עם גורים (שבעטייה בילה הסופר את לילו על שולחן בגינה), נחשים שונים, ציפורים מרהיבות עין ועוד.
ביקורת
מאיר שלו בורא את גן העדן הפרטי שלו, אומרת יעל דיין, ואנחנו, הקוראים, יוצאים נשכרים. אמנם שלו כותב בפתח ספרו שאין זה ספר הדרכה לגנן, אך גם היא וגם הקוראים, היא מניחה, השכילו מספרו בנושא זה, ואף בנושאים אחרים כמו: מכמנות הלשון וסיפורי התנ"ך. שלו מלמד על שיטות של איסוף זרעים ואחסונם, על פרחים והטיפול בהם, על נמלים וקיפודים, על ההבדל בין קטיף, מסיק וארייה, על אסטרטגיות המלחמה בצרעות ובחולד. כך מלמד שלו את הקורא כיצד לכבוש זיתים ולהכין לימונצ'לו, מה הם כלי העבודה השונים המסייעים לעבודת הגינה וכיצד להיעזר בהם, ואת כל זאת הוא כותב בהומור שובבי ונבון, שמלווה את כל ספריו של שלו.
את נהלל לא ממש עוזבים, מעידה יעל דיין מניסיונה שלה ושל שלו, שגדלו בנהלל. חוזרים אליה בנוסטלגיה, בצמחים שמגדלים באדניות בעיר הגדולה, או בגינת הבר כמו זו של מאיר שלו. זהו אינו ספר מסעות או זואולוגיה על ארץ ישראל, אלא ספר של מקום. "מאיר שלו לא נוסע בגינת הבר לשום מקום. הוא חג במעגל החוזר חלילה של לידה ומוות, פריחה וקמילה, זריחה ושקיעה, לאט בקצב הטבעי, בסבלנות של בגרות, היודעת שאי אפשר להאיץ את ההתחלות או לעכב את הקצים"
נסים קלדרון מעיד על עצמו שאיננו איש של טבע. אין הוא מבדיל בין הורד והנורית, ולכן היה בטוח שלא יהנה מ"גינת בר", אך הוא נהנה. בניגוד לס. יזהר, שכתב על הטבע הגדול, המסעיר, הדרמטי, כאן כותב שלו על הטבע ששוכן בגינה הקטנה שליד ביתו. ספרו של שלו מהווה מעין הערת שוליים לרומאנים שלו, מתרשם קלדרון, ואיורי הצמחים של רפאלה שיר הם עיטור יפה להערות אלו.
אך קלדרון רואה בספר לא רק תיאורים תמימים של גידולי גינת בר, אלא מעין ספר מפתח למוזרויות של שלו. הוא מנסה לכתוב, אך השיגעון למצוא שני זרעים של רקפת מפריע את שלוותו. הוא מארח בגינתו גם עכבישים וגם צרעות-פלך, עד שנתקל בצרעה גרמנית אחת שהוציאה אותו מדעתו בעקיצותיה, והוא יוצא למלחמת חורמה נגדה ומשמיד את ביתה. קלדרון חושד בבדידותו של הסופר שמסתתרת מאחורי הסיפורים המצחיקים שלו, וגורמת שהתנהגותו מעט מוזרה, ואף מיזנתרופית, כאשר הוא מגרש, למשל, אנשים שפולשים לגינתו ודורכים על פרחיו, כאשר הוא צועק לעצמו: " הו הו הזלזלת", או כאשר הוא מתקשה לכתוב על אהבתו לאישה, אך מצד שני מתפייט בתיאור אהבתו לחבלבל השיח ולחוטמית זיפנית.
סטארגייט אטלנטיס
עלילה
לפני מיליוני שנים, גזע הקדמונים נאלץ לסגת מגלקסיית שביל החלב לגלקסיית פגסוס הרחוקה עקב מגפה, והם התיישבו על כוכב לכת עם עירם המעופפת אטלנטיס. הם הפיצו בגלקסיה את הסטארגייט (Stargate) והתחילו ליישב אותה, אולם תוך כמה זמן הקדמונים יצרו את גזע ה"רפאים" (Wraith) שיצא נגדם למלחמה. הם הפסידו ונאלצו להשקיע את עירם אל מתחת לאוקיינוס של הכוכב "לנטאה", ולנטוש אותה. הסיפור של הסדרה מתחיל לאחר פרק סיום העונה השביעית של סטארגייט SG-1. בפרק זה נמצא מוצב של גזע הקדמונים באנטארקטיקה. משלחת רב-לאומית המורכבת ממדענים ואנשי צבא עוברת בעזרת סטארגייט אל עבר גלקסיית פגסוס הרחוקה על מנת לחפש רמזים לקיומה של העיר האבודה אטלנטיס, שנבנתה על ידי הקדמונים לפני מיליוני שנים. בתחילה, מקור הכוח שבידיהם, הנקרא ינ"א - יחידת נקודת אפס או "ZPM" בלעז, מאפשר מסע חד-כיווני בשער, אך עם הזמן (שבו הם תרים את גלקסיית פגסוס) הם מצליחים למצוא מקור כוח נוסף. עד מהרה צוות המשלחת נתקל בתרבויות חדשות ובאויבים (בהם הרפאים, הג'ניי והאזוראנים), אבל הם מונעים על ידי התקווה וההרפתקנות שבמציאת העיר האגדית וההזדמנות הנדירה לגלות את סודותיה. עם הזמן נוצר קשר ארוך טווח עם מפקדת "SGC" שעל כדור הארץ, ונשלחת ספינת חלל בשם "דדלוס" לתגבר את כוחם הצבאי של צוות אטלנטיס בחלל.
עונה 1
תוך כדי ניתוקם מכדור הארץ, הם ממשיכים את המסע על מנת לשרוד בגלקסיה החדשה. הם מנסים לפענח את הטכנולוגיה של הקדמונים כדי למצוא דרך להשמיד את הרפאים וגם על מנת לרכוש ידע חדש וחשוב. מייג'ור ג'ון שפרד מרכיב צוות הכולל אותו עצמו, ד"ר רודני מקיי, לוטננט איידן פורד ומנהיגת האתוסים טיילה אמאגן על מנת לחקור את רחבי הגלקסיה ולהילחם באויבים שונים. באחת המשימות הראשונות של הצוות יוצא להם להיתקל באויב חדש, הג'ניי - חברה מיליטריסטית עם רמת טכנולוגיה של שנות ה-50. אחרי כמה גילויים נוספים שעושים הרפאים, המשלחת מתכוננת להתפנות מאטלנטיס. רגעים ספורים לפני שהם עושים זאת, מגיע תגבור צבאי מכדור הארץ כדי לעזור להם להגן על העיר מפני התקפתם של הרפאים. העונה מסתיימת בכך שהעיר עדיין תחת מצור על ידי הרפאים.
עונה 2
העונה השנייה החלה בארצות הברית ב-15 ביולי 2005 והיא הייתה המשך לסוף של העונה הראשונה. המשלחת מנעה את החרבתה של אטלנטיס על ידי הרפאים בכך שגרמה להם להאמין שאטלנטיס נהרסה (הם פוצצו פצצה מעל העיר והפעילו את הסוואה, ובכך גרמו לרפאים להאמין שאטלנטיס הושמדה). הודות לZPM החדש שהביאה הדדלוס, הקשר עם כדור הארץ התחדש. ג'ון שפרד קודם לדרגת קולונל ורונון דקס החליף את לוטננט פורד שנעדר עקב כך שבסוף הקרב עם הרפאים, רפא אחד ניסה להיזון ממנו ובכך העביר לו מס' תכונות של הרפאים. העלילה המרכזית של העונה השנייה עוסקת בפיתוח של רטרו וירוס על ידי ד"ר קרסון בקט, אשר יכול, תאורטית, להפוך רפא לאדם. בזמן ניסיון להפוך רפאית צעירה לאנושית, היא כמעט הופכת את ג'ון לרפא בעצמו בכך שמעבירה לו תכונות של חיפושית האיראטוס. הצוות מנסה בפעם השנייה את הננו וירוס על רפא בשם מייקל. הם מצליחים להפוך אותו לאנושי אך אחרי זמן מה, כאשר גילה שהם שיקרו לו על עצם היותו רפא, הוא בורח וחוזר להיות רפא. מייקל הרפא מציע לכרות ברית עם אטלנטיס, אך צוותו בוגד בהם ללא ידיעתו. הוא עוזר להם לנקום ולהשתלט על ספינתם של הרפאים. רוח רפאים של מייקל סיעת מציע ברית עם אטלנטיס, אבל הם הסגירו את הקבוצה. העונה נסגרת בכך שרפאים פונים לכדור בארץ על מנת למצוא אזור הזנה חדש.
גזע הקדמונים
הקדמונים בנו את שערי ה"סטארגייט" ואת העיר אטלנטיס, שהיא למעשה ספינה מעופפת. בין השאר הם בנו מוצב, הנמצא באנטארקטיקה. זהו גזע עתיק שהיה קיים כבר לפני חמישים מיליון שנה. שפתם מזכירה לטינית, והמתמטיקה שלהם בבסיס 8. הקדמונים עברו בין הכוכבים ו"זרעו חיים" במקומות בהם נראה היה שאין חיים. הם היו גזע שאנן ובטוח בעצמו. כשהם נתקלו ברפאים הם לא היו מוכנים להתמודד עם גזע שעלה עליהם מבחינה מספרית אך לא טכנולוגית. הרפאים הביסו אותם (בזכות מספריהם העצומים) וכאשר אטלנטיס הייתה למקום האחרון בגלקסיית פגסוס שבשליטת הקדמונים, הם שיקעו אותה באוקיינוס וחזרו לכדור-הארץ, המקום שהיה ביתם בעבר. כיום אין קדמונים "בשר ודם"; הם סבלו ממגפה והתעלו למישור עליון של הקיום.
הג'ניי
הג'ניי (Genii) הם בני אנוש המציגים כלפי חוץ חברה חקלאית לא מפותחת, אך מתחת לפני השטח בכוכביהם מקיימים תרבות מתקדמת ומיליטריסטית היה אויב עיקרי עד סוף עונה2 אז הנהגת הג'ניי מתחלפת והם חותמים ברית צבאית נגד הרפאים.
המשכפלים
בעונה שלישית מתגלים המשכפלים (Replicators), שניתן לטעות ולחשבם כמשכפלים (ר' סטארגייט SG-1), אך למעשה הם תוצאה של ניסוי שערכו הקדמונים כדי ליצור נשק ננוטכנולוגי במטרה להשמיד את גזע הרפאים כליל. הנשק, חלקיקי נניטים (Nanites), תוכנת לפלוש באגרסיביות לגופו של הקורבן המיועד ולהשמיד אותו מבפנים (ולהפך, הוא מסוגל לרפא אדם ממחלותיו). עם הזמן הנניטים השתלטו על יוצריהם ולבשו צורת אנוש וכעת הם מהווים הנשק היחידי שיכול לעצור את הרפאים. אולם, הם מהווים גם איום על צוות אטלנטיס, וכדרך להילחם ברפאים, הם הורגים ומשמידים עולמות המאוכלסים בבני אנוש.
שחקנים ראשיים
בנוסף לשחקנים הראשיים, מספר שחקנים מהסדרה סטארגייט SG-1 ביצעו קרוסאובר לסדרת הבת, ביניהם ריצ'רד דין אנדרסון, מייקל שנקס, אמנדה טאפינג, שרון טיילור וכריסטופר ג'אדג'.
דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה
דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה (בגרמנית: 1. Kosaken-Kavallerie-Division) הייתה דיוויזיית פרשים בוורמאכט אשר הורכבה ממתנדבים קוזאקים משטחי ברית המועצות הכבושים.
אנשי הדיוויזיה היו אחראים על ביצוע פשעי מלחמה רבים בסרביה.
עם סיום המלחמה הוסגרו אנשי הדיוויזיה לברית המועצות שראתה בהם בוגדים ודנה אותם להוצאה להורג או לעבודת פרך.
היסטוריה
באפריל 1942, בשיאה של מלחמת העולם השנייה, העלה הלמוט פון פנוויץ, אוברסט בוורמאכט, את הרעיון של הקמת כוח מתנדבים קוזאקים שיילחם לצד הוורמאכט. ילדותו של פנוויץ עברה עליו בערים שלגבול האימפריה הרוסית, והוא ראה במו עיניו את התועלת הצבאית שהקוזאקים מסוגלים להביא כפרשים. הקוזאקים זוהו לרוב כמלוכנים וכמתנגדי הקומוניזם, ולפיכך נרדפו והופלו לרעה בברית המועצות. בעיני רבים מהם נתפס הכיבוש הגרמני כשחרור, והם היו מוכנים לשרת בוורמאכט בתקווה לקבל אוטונומיה מסוימת. הצעתו של פנוויץ התקבלה בהסתייגות מצד אישים כמו היינריך הימלר שראו בקוזאקים עמים נחותים בדיוק כמו הרוסים, אך קצינים אחרים קיבלו אותה בהתלהבות.
בספטמבר 1942 קיבל פנוויץ אישור להקים כוח ניסיוני בן כ-1,000 פרשים קוזאקים, שעד מהרה התברר כהצלחה אדירה והצליח להשמיד יחידות פרשים שלמות של הצבא האדום. על מעשה זה ב-23 בדצמבר של אותה שנה הוא קיבל תוספת של עלי אלון לצלב האבירים שלו. ב-4 באוגוסט 1943 הוקמה "דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה" עם פנוויץ כמפקדה. הדיוויזיה נכללה במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה אשר הייתה חלק מקבוצת ארמיות F שהוצבה בשטחי הבלקן. הדיוויזיה הוצבה בשטחי ממשלת הבובות הקרואטית במטרה להילחם בפרטיזנים שאיימו על העורף הגרמני. ב-12 באוקטובר 1943, נשלחה הדיוויזיה למלחמה כנגד הפרטיזנים של טיטו בהרי פרוסקה גורה. הקוזאקים, בסיוע 15 טנקים ומכונית משוריינת אחת, כבשו את הכפר ביוצין, שם הייתה המפקדה הפרטיזנית. במהלך המבצע נשרפו כפרים רבים, ביניהם מנזר בהרי פרוסקה גורה, וכ-300 כפריים סרבים חפים מפשע נהרגו. לאחר מכן שימשה הדיוויזיה להגנה על מסילת הרכבת זאגרב-בלגרד ועמק סאווה. כמה גדודים של הדיוויזיה השתתפו בפעולות אנטי-פרטיזניות ושמרו על מסילת הרכבת בסרייבו נגד הפרטיזנים. כחלק מפעולה אנטי-פרטיזנית נרחבת, הועברה הדיוויזיה כולה לקרואטיה שם לחמה כנגד הפרטיזנים. הקוזאקים הטילו טרור על האוכלוסייה וביצעו פשעי מלחמה רבים נגד כפרים שנחשדו בשיתוף פעולה עם הפרטיזנים. ממשלת קרואטיה התלוננה בפני היטלר על שיטות הפעולה המוגזמות של הקוזאקים, ובית הדין הצבאי הגרמני גזר עונשי מוות רבים על חיילים קוזאקים.