cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי טאיוואן–ערב הסעודית
יחסים דיפלומטיים
מכיוון שטאיוואן כה נשענה על אספקת הנפט של סעודיה, טאיוואן השקיעה מאמץ משמעותי בקיום היחסים. הסיבה השנייה לידידותה של ממשלת הלאומנים בטאיוואן כלפי סעודיה הייתה מכיוון שמאז 1949 הייתה סעודיה אחת המדינות המשפיעות ביותר שהכירו בטאיוואן כרפובליקה הסינית, גם לאחר שאיבדה את מושבה במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1971. ציון כבוד לדת האסלאם היה דבר אחר.
ערב הסעודית סיימה את הכרתה בטאיוואן ביולי 1990, כאשר כוננה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם הרפובליקה העממית של סין.
יחסים צבאיים
בין השנים 1979–1990 כוחות הצבא של הרפובליקה הסינית עסקו בתוכנית סיוע צבאית מסווגת ברפובליקה הערבית של תימן המכונה תוכנית פעמון השלום או תוכנית המדבר הגדולה (大漠 計畫) בהוראת ערב הסעודית. הטאיוואנים הטיסו מטוסי F-5 תימניים ואיישו סוללות הגנה אווירית נגד כוח דרום תימני שהורכב מאנשי קובה וסובייטים. התוכנית הסתיימה בשנת 1990 כאשר סעודיה חזרה בה מההכרה הדיפלומטית שלה בטאיוואן. כוח ROCAF היה מעורב באופן פעיל בלחימה עם הקובנים / הסובייטים והיווה לכל דבר את חיל האוויר של הרפובליקה הערבית של תימן בתקופה זו. טייסי טאיוואן ספגו מספר הרוגים וצוותי המכ"ם להגנה אווירית והתרעה מוקדמת נפגעו מהתקפות אוויריות.
יחסים מסחריים
היחסים המסחריים בין טאיוואן וסעודיה החלו בסביבות שנת 1965 והתבססו בתחילה על קשר חקלאי. כדרך להפגין גידול אורז, שלחה טאיוואן משלחות חקלאיות לסעודיה. בשנת 1973, שתי המדינות חתמו על הסכם לשיתוף פעולה חקלאי, ובו טאיוואן העמידה לסעודיה מספר תוכניות סיוע, כולל השקיה, עיבוד ממוכן, אדמה, מטאורולוגיה, מחזורי יבול וטכנולוגיית דיג. בשנת 1978 החלה טאיוואן גם לספק סיוע טכני בתחום הבריאות. טאיוואן אף סיפקה לסעודיה מספר רופאים ואחיות.
טאיוואן העניקה גם סיוע טכני משמעותי לסעודיה. בשנת 1973, חברת הבנייה הכבדה הגדולה בטאיוואן, סוכנות ההנדסה Ret-Ser (RSEA), החלה לעבוד על הכביש המהיר ממכה להוואיה בסעודיה. זה הוביל לפרויקטים גדולים אחרים כמו הכביש המהיר שאער. פרויקטים אחרים כללו הקמת פארק תעשייה ומערכת ביוב, עבודות חוץ ויבשה בתוכנית ההרחבה הימית הסעודית, ושיכון האקדמיה הצבאית המלך עבד אל-עזיז והעיר הצבאית של המלך ח'אליד. החל משנת 1984, הפרויקטים של RSEA בטייוואן הסתכמו בשווי דולר כולל של 1.3 מיליארד דולר. רוב הסחר בין שתי המדינות כלל נפט מסעודיה וחומרי בניין ומוצרי צריכה מטאיוואן.
בשנת 2020 חתמה טאיוואן על הסכם הימנעות ממס כפול עם סעודיה. ערב הסעודית הפכה למדינה הערבית הראשונה שחתמה הסכם כזה עם טאיוואן אשר נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2021.
נציגויות דיפלומטיות
ערב הסעודית מיוצגת בטאיפיי על ידי נציגות המכונה משרד הסחר הסעודי בטאיפיי. באופן דומה, טייוואן מנהלת משרד כלכלי ותרבותי בממלכת סעודיה בריאד. ב-27 ביולי 2017 השעתה טאיוואן את נציגותה בג'דה ומשימת המשרד הוטלה על המשרד בריאד.
CA טכנולוגיות
CA טכנולוגיות (באנגלית: CA Technologies), שנודע בעבר בשם Computer Associates International, הוא תאגיד רב לאומי אמריקאי שבסיסו בסן חוזה, קליפורניה, העוסק בפיתוח ושיווק תוכנות לעסקים, עם סל מוצרים המתמקד בפיתוח תוכנה זריז, DevOps ותוכנות לאבטחת מחשבים המשתרעות על פני מגוון רחב של סביבות מחישוב, כולל מחשב מרכזי, מחשוב מבוזר, מחשוב ענן וסלולר. החברה משווקת כ-200 מוצרי תוכנה. כמה מהידועים ביותר הם ACF2 (אבטחה), TopSecret (אבטחה), Datacom (מסד נתונים), Easytrieve (מחולל דוחות), IDMS (בסיס נתונים), InterTest (ניפוי תוכנה), Panvalet (ניהול גרסאות) ו-TLMS (ספריית ניהול).
נכון לשנת 2018, CA Technologies החזיקה משרדים ביותר מ-40 מדינות והעסיקה כ-11,300 עובדים, כולל מרכז פיתוח בישראל. מאז 5 בנובמבר 2018, CA היא חברת בת של ברודקום, שהיא חברת התוכנה החמישית בגודלה בעולם מבחינת מחזור המכירות, לאחר שרכשה גם את החטיבה העסקית של חברת התוכנה סימנטק, באוגוסט 2019 (למרות שעיקר ההכנסות של קבוצת ברודקום הוא מחומרה ושבבים).
השנים הראשונות
החברה הוקמה על ידי צ'ארלס ואנג וראסל ארצט בשנת 1976. לאחר שהשיגו זכויות הפצה בלעדיות בצפון אמריקה עבור CA-Sort, תוכנת למיון ומיזוג נתונים. ואנג וארצט הקימו שותפות עם סם גודנר ומקס סבצ'יק מחברת Computer Associates השווייצרית שפיתחה את התוכנה, וקראו לה Computer Associates International, ויצאו לשוק עם CA-Sort, יחד עם המוצרים המקוריים שלהם.
בשנת 1987 מניית CA החלה להיסחר ב בסמל "CA", לאחר תקופה שהמניה נסחרה בנאסד"ק (1981–1987) בסמל "CASI". עם תום העשור, CA הפכה לחברת התוכנה הראשונה, אחרי מיקרוסופט, שהיו לה מכירות של יותר ממיליארד דולר בשנה, לאחר שרכשה כ-10 חברות תוכנה במהלך שנות ה-80. עד 1991 היו לה כבר מכירות של כ-1.4 מיליארד דולר בשנה.
גידול והתרחבות
בתחילת שנות ה-90 נאלצה CA להתמודד עם ביקורת על ביצועיה העסקיים וכן לירידה חדה במחיר המניה שלה, שירד ביותר מ-50% במהלך 1990. השינויים בתקופה זו כללו התרחבות לשווקים בינלאומיים (יפן, קנדה, אפריקה, אמריקה הלטינית), שיפור באופן שבו החברה גבתה מלקוחותיה עבור תחזוקת תוכנה, ושיפור התאימות עם מוצרים של ספקים אחרים מלבד IBM, כגון היולט פקארד, אפל ו-DEC. בתקופה זו היא המשיכה להיות חברת התוכנה השנייה בגודלה בעולם, אחרי מיקרוסופט.
עד שנת 2000 רכשה CA כ-200 חברות, היא העסיקה 18,000 עובדים ומחזור המכירות שלה בשנה זו היה 6 מיליארד דולר. בשלב זה, מחלקת המשפטים של ארצות הברית הגבילה את המשך הרכישות של החברה, עקב חשש לשמימוש בכוח מונופוליסטי. התפוצצת בועת הדוט-קום בתחילת 2001 והתחרות הגוברת בשוק התוכנה פגעו בעסקי החברה. החברות SAP ואורקל עקפו אותה בהיקף המכירות והיא הייתה החברה הרביעית בגודלה בשוק התוכנה העולמי.
שערוריית ההונאה החשבונאית
החברה מימנה מחדש כמויות גדולות של חובות, והתפתח קרב בין הדירקטוריון לבעלי המניות. עלו גם שאלות בנוגע לתגמול בכירים, שיטות החשבונאות ומסחר פנים על ידי המנכ"ל והיו"ר סנג'אי קומאר. במאי 1998 הונפקו מענקי מניות להנהלה הבכירה בשווי 1.1 מיליארד דולר. אך ניסיון הדחה של ההנהלה בידי קבוצת משקיעים, נכשל באוגוסט 2001.
בשנת 2000 סנג'אי קומאר החליף את צ'ארלס ואנג כמנכ"ל. בשנת 2002 קומאר הפך גם ליו"ר מועצת המנהלים.
בשנת 2002 חקירה של הוועדה לניירות ערך ולבורסות חשפה אי סדרים חשבונאיים בספרי החברה. תחילה הכחיש המנכ"ל סנג'אי קומאר שיש בעיה. אחר כך ניסה להעביר את האשמה לסמנכ"ל הכספים; לויד סילברסטין, וסגן נשיא בכיר לכספים; דייוויד ריוורד, וביקש באוקטובר 2003 שיגישו את התפטרותם. באפריל 2004 הודח קומאר מתפקידו, ובספטמבר 2004 הואשם בהונאה.
בנובמבר 2006 נידון קומאר ל-12 שנות מאסר וקנס של 8 מיליון דולר על תפקידו בהונאה חשבונאית מסיבית בחברה. מנהל המכירות הבינלאומיות נשלח לכלא לשבע שנים. השניים רשמו מכירות בספרי החברה לפני שבוצעו או נסגרו בפועל, כדי לשפר את תוצאות החברה.
לאחר שינוי ההנהלה
במסגרת החקירה חתמה החברה על הסדר עם התביעה, שבמסגרתו קיבלה על עצמה תשלום פיצויים של 225 מיליון דולר לבעלי המניות ויישום מספר צעדי רפורמה ושינוי בנוהלי החברה. בנובמבר 2004 מונה מנכ"ל חדש לחברה, ג'ון סוויינסון, בכיר לשעבר בחברת IBM. החברה סבלה ממספר שנים של ירידה במכירות וקיצצה כשליש ממספר העובדים שלה תוך מספר שנים.
ב-11 ביולי 2018 ברודקום הודיעה שתרכוש את החברה תמורת 18.9 מיליארד דולר במזומן. הרכישה הושלמה ב-5 בנובמבר 2018. לאחר הרכישה, ברודקום פיטרה חלק גדול מעובדי CA במטה החברה בעמק הסיליקון, בטקסס ובמנהטן.
פעילות בישראל
לפני שפתחה סניף בישראל בשנת 1988, שווקו מוצרי החברה בישראל על ידי חברת "טכם".
פעילות החברה בישראל גדלה באופן משמעותי בשנת 1999, לאחר ש-CA רכשה את חברת "ממקו" (Memco Software), חברת תוכנה ישראלית שהוקמה בשנת 1990 על ידי שני יוצאי יחידת ממר"ם ישראל מזין ואלי משיח. החברה פיתה פתרונות לאבטחת מחשבים, ב-1996 ביצעה הנפקה ראשונה לציבור בנאסד"ק, וגייסה 50 מיליון דולר. במאי 1998 רכשה "ממקו", תמורת 27.5 מיליון דולר, את חברת "אבירנט", חברת הזנק הישראלית שפיתחה מוצר לאבטחת רשתות ארגוניות. באוגוסט 1998 הודיעה "ממקו" על מיזוג עם חברת התוכנה האמריקאית "פלטינום", בעסקה של החלפת מניות, שהוערכה ב-550 מיליון דולר. אך ביום שהעסקה נסגרה, במרץ 1999, הודיעה CA על רכישת "פלטינום", תמורת 3.5 מיליארד דולר במזומן. העסקה הושלמה סופית באוגוסט 1999.
במקביל לרכישת "ממקו" ו"פלטינום". רכשה CA בישראל גם את חברת "סקיוריטי 7" ביוני 1999 תמורת 19 מיליון דולר, ואת חברת "איריס אנטי וירוס", תמורת 4 מיליון דולר, ביולי 1999. שתי החברות עסקו בפיתוח פתרונות לאבטחת מידע והיו קשורות קודם עם CA בהסכם OEM.
בתחילת 2004 רכשה CA את חברת ההזנק הישראלית "ביזנס ליירס", כאשר רכשה את חברת האם האמריקאית שלה "נטגריטי". אך בסוף אותה שנה ביצעה החברה קיצוצים בפעילות החברה בישראל, בעקבות המשבר שפקד אותה.
בספטמבר 2005 חברת CA והמדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר חתמו על הסכם לשיתוף פעולה, במסגרתו CA סייע לחברות ישראליות בפיתוח מוצרים בתחומים טכנולוגיים הקשורים בתשתיות מתוצרת החברה.
בסוף 2008 רכשה החברה שתי חברות בישראל, "יוריקיפיי" שנרכשה תמורת 30 מיליון דולר, ואת חברת IDFocus, תמורת סכום שלא פורסם. זמן קצר אחר כך הדיחה החברה את מנכ"ל החברה בישראל ושני בכירים נוספים, לאחר שעברו על נוהלי החברה ושילמו ליועצים חיצוניים לשם חידוש חוזה עם משרד הביטחון, בו התשלום בוצע מכספי הסיוע האמריקאי לישראל. אחד היועצים היה האלוף לשעבר אמנון רשף, המוגדר על פי נוהלי החברה כפקיד ממשלה לשעבר שהעסקתו אסורה.
בינואר 2010 רכשה CA את חברת "אובליקור" (Oblicore), חברת תוכנה ישראלית שהתמחתה בפתרונות ניהול שירותי מערכות תמיכה למשתמשים.
באוגוסט 2012 הקימו CA ואוניברסיטת תל אביב מרכז חדשנות משותף בקמפוס האוניברסיטה, במסגרת התוכנית לקשרים עם האוניברסיטאות של החברה, המשמש לפיתוח ולקידום מחקר בתחומי טכנולוגיות המידע.
משה עמירב
משה עמירב (נולד ב-1 באוקטובר 1945) הוא איש ציבור ישראלי אשר התמקד בסכסוך הישראלי-ערבי ובפרט בסוגיית ירושלים, והתפרסם במה שכונה "פרשת עמירב" ב-1987, כאשר היה ראשון הפורשים מן הליכוד עקב דחייתו של ראש ממשלת ישראל יצחק שמיר את ההצעה שניסח עם פייסל חוסייני, אחד ממנהיגי הפלסטינים בגדה, על דעתו של יאסר ערפאת, להסכם שלום. הוא פרופסור במסלול הנלווה במכון ללימודים עירוניים ואזוריים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובבית הספר לתלמידי חו"ל של האוניברסיטה.
CA טכנולוגיות
פעילות בישראל
במרץ 2013 רכשה CA את חברת ההזנק הישראלית "Nolio" תמורת כ-40 מיליון דולר.
במאי 2015 הודיעה CA כי כ-35 עובדי מחלקת המכירות של בישראל עברו לעבוד במחלקה חדשה שנפתחה ב-NessPRO, חטיבת הפצת התוכנה של חברת נס טכנולוגיות. כחלק ממהלך שנעשה לפני כן במדינות רבות בעולם, במסגרת הליך התייעלות וצמצומים ארוך טווח שעבר על CA, בו שינתה את מודל הפעילות שלה במדינות רבות מחוץ לארצות הברית. ביוני 2015 רכשה CA את חברת IDMLogic הישראלית, תמורת כ-20 מיליון דולר.
משה עמירב
קורות חיים
עמירב גדל בנתניה כבן למשפחה רוויזיוניסטית. שירת בחטיבת הצנחנים ונפצע בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. בעודו פצוע בבית החולים, כתב את "", שהיה לחלק מחומר הלימוד בבתי ספר ושימש כמוטיב מרכזי במרכז שרשרת הדורות ליד הכותל המערבי בירושלים. הוא היה חבר מרכז הליכוד, מדריך בבית"ר ושליח התנועה בחו"ל. בשנים 1970–1971 היה יו"ר התאחדות הסטודנטים בישראל.
CA טכנולוגיות
פעילות בישראל
בספטמבר 2016 רכשה CA את חברת ההזנק BlazeMeter תמורת 100 מיליון דולר
לאחר רכישת החברה על ידי "ברודקום" בנובמבר 2018, צומצם מספר העובדים במרכז הפיתוח בישראל לכ-150 עובדים.
משה עמירב
קורות חיים
בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים בהיסטוריה של עם ישראל ומדעי המדינה, תואר שני מאוניברסיטת ניו יורק במינהל ציבורי ותואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) בגאוגרפיה פוליטית.
פעילות ציבורית
בעת ששימש עמירב כיו"ר התאחדות הסטודנטים התרחש בברית המועצות מבצע חתונה - ניסיון של קבוצת צעירים יהודים לחטוף מטוס ובעקבותיו נערך "משפט לנינגרד הראשון". עמירב הוביל הפגנות סטודנטים נגד המשפט בארץ ובעולם וריכז מחאת סטודנטים בינלאומית כנגד מדיניות ברית המועצות כלפי היהודים החיים בה.
בשנים 1976–1981 שימש דובר רשות השידור.
בשנים 1981-1986 היה ראש המנהל לבטיחות בדרכים (הרלב"ד) במשרד התחבורה, מינוי פוליטי של שר התחבורה חיים קורפו, לאחר שהממשלה פטרה את התפקיד ממכרז. המינהל בניהולו הכין את תוכנית האב הראשונה של ממשלת ישראל לצמצום תאונות הדרכים.
בין השנים 1989 ל-1993 היה חבר מועצת עיריית ירושלים וממונה על האגף לשירותי הנדסה ותחבורה. במסגרת זו הכין את תוכנית האב לתחבורה וכבישים ובמסגרתה יזם את בניית כבישי הטבעת מסביב לירושלים את כביש 1 וכביש בגין, החוצים את העיר. עמירב יזם גם את תוכנית הקמת הרכבת הקלה בירושלים, שבנייתה הסתיימה בפיגור של כעשרים שנה רק ב-2011.
בין השנים 1990 ל-1995 היה מיוזמיה של המועצה לשלום ולביטחון וגם כיהן כמנכ"ל הראשון שלה (בהתנדבות).
בין השנים 1989 ל-1997 היה יו"ר משותף (עם חנא סניורה) של "IPCRI" - מרכז ישראל פלסטין למחקר ומידע, אשר היה בין יוזמי הקמתו.
פעילות פוליטית
כבן למשפחה רוויזיוניסטית וכחניך בית"ר מצא עמירב את דרכו לפעילות בליכוד. בתחילת שנות השבעים, כשמפלגת העבודה החזיקה ברוב המכריע של תפקידי המפתח של הציבוריות הישראלית, היה עמירב יושב הראש הראשון של התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל מטעם הליכוד. בהמשך היה חבר פעיל בתנועה ובמרכז הליכוד, עד עזיבתו בשל "פרשת עמירב".
פרשת עמירב
בקיץ 1987 קיים, בידיעתו של יצחק שמיר, סדרה של פגישות סודיות עם פייסל חוסייני, מנהיג אש"ף בשטחים במטרה לנסות ולבחון את האפשרות להסדר שלום בין ישראל לפלסטינים. בתום הפגישות ניסחו ביחד את מסמך עמירב-חוסייני - טיוטה להסכם שלום בשני שלבים.
כאשר נחשפו מסמכי עמירב-חוסייני הועמד עמירב למשפט בבית הדין של התנועה בעוון בגידה באידאולוגיה שלה. בין חמשת שופטי בית הדין העליון של תנועת החרות, בו הועמד לדין, מיעוטם צידד בסילוקו מהתנועה, אך בסופו של דבר התקבלה החלטה לשלול את חברותו במרכז ואת שאר תפקידיו. בתגובה לכך קרע עמירב בהפגנתיות את פנקס החבר שלו ועזב את התנועה.
פעילות אקדמית
בנוסף להוראה בתחום המינהל והמדיניות הציבורית, ייסד בשנת 2001 את המרכז לדיאלוג אסטרטגי במכללת נתניה, אשר עוסק בקידום דיאלוגים לפתרון סכסוכים, ועמד בראשו עד שנת 2004.
בשנת 2007 הקים במכללת בית ברל את "בית הספר לחברה וממשל" אשר בראשו עמד עד שנת 2010.
חומר מונע קיצוף
חומר מונע קיצוף (defoamer או anti-foaming agent) הוא חומר כימי המונע היווצרות בועות אוויר בנוזל, ובכך מונע היווצרות קצף.
לרוב חומר זה אינו מסיס בנוזל, וכן חומר זה חייב להיות בעל צמיגות נמוכה על מנת שיוכל להתפשט בנוזל אליו הוא מוכנס ולהגיב עם בועות האוויר שבו. חומר זה פוגע ביציבות בועות הקצף ובכך גורם לפיצוצן ולשבירת הקצף.
היסטוריה
החומרים הראשונים בהם נעשה שימוש למנוע קיצוף היו שמנים כגון קרוסין ודלק. מאוחר יותר נעשה שימוש גם בשמן צמחי ובשמני אלכוהול.
החל משנות ה-50 של המאה ה-20 החל השימוש בחומרים מונעי קיצוף על בסיס צורן. חומרים אלה התבססו על פולידימתילצורן (שמן צורן). בשנת 1963 החל השימוש בחומרים מונעי קיצוף הידרופוביים, אף הם על בסיס צורן, ובשנות ה-70 החל השימוש בשעווה הידרופובית.
שימושים
חומרים מונעי קיצוף מוכנסים לתוך חומרי ניקוי, על מנת להפחית את הקיצוף הנוצר בהם ולהקל על השימוש בהם (כך למשל נעשה שימוש בחומרים מונעי קיצוף בסבוני מדיח כלים שכן הקצף מפריע לפעולת המכונה).
כתוסף מזון נעשה שימוש בחומרים אלה על מנת למנוע קיצוף במשקאות מוגזים ובריבות, וכן מוכנס לעיתים חומר מונע קיצוף לחלב עמיד על מנת להאריך את חיי המדף שלו.
שמן סיליקון מוסף לעיתים לשמן בישול על מנת למנוע קיצוף השמן בעת טיגון.
דוד אלבום
הרב דוד טעביל אלבום או אלבוים (תשרי, תרפ"ח (1927) - י"ט בתשרי, תשס"ח 2008), מייסד התנועה לכינון המקדש, ומראשוני הפעילים למען עליה להר הבית והקמת בית המקדש, ובפרט במגזר החרדי.
תולדותיו
נולד בחודש תשרי תרפ"ח בלודמיר לאביו נחמיה, ואמו פראדל, בשנת תש"ו בהיותו בן 18 עלה באוניית מעפילים לאחד הקיבוצים ומשם עלה לירושלים, ולמד בישיבת סאטמר.
פעילותו
במשך חייו הכין כלי מקדש, בהם כיור וכנו, מנורה, חצוצרות, מחתות, מזלגות, פסכתרים ויעים, וכן כלי מידה לנוזלים בגדלים שהוזכרו במשנה. כמו כן, ארג את ארבעת בגדי הכהונה של כהן הדיוט. לשם כך למד את טכניקת האריגה הקדומה, וייבא נול אריגה מיוחד.
בחג הסוכות בשנים תשמ"ט, תש"ן ותשנ"א ניסכו מים, כהנים לבושי בגדי כהונה מהבגדים שהוא ארג, על רצפת הר הבית במקום המזבח, באמצעות כלים שהוא הכין.
פעילותו והכלים שהכין נושאים אופי חלוצי, עצמאי, "פרטיזני" ולא מאורגן. מכון המקדש המשיך בפעילות זו באופן ממוסד ומסודר יותר, בין השאר בהשראת מפעלו החלוצי של הרב אלבום.
במקביל להקמת התנועה לכינון המקדש, הקים גם את ישיבת "תורת הבית", ישיבה ללימוד הלכות בית המקדש ועבודתו. הישיבה הוציאה לאור ספרים וחוברות העוסקים במצוות בניין בית המקדש ובאפשרות לקיים מצווה זו בימינו. על פעילותו זו הותקף בחוגים חרדיים.
שותפים לפעילותו היו: אחיו התאום הרב אביגדור אלבום (עד פטירתו), ובן אחיו הרב יוסף יחיאל אלבום, שממשיך בכתיבה ובהפצת חומרי הסברה בציבור החרדי אודות בית המקדש.
ראש ממשלת פינלנד
ראש ממשלת פינלנד (בפינית: pääministeri; בשוודית: statsminister) הוא המשרה הפוליטית החשובה בפינלנד. נשיא פינלנד הוא ראש המדינה, אך רוב הסמכות הביצועית היא בידי הקבינט הפיני ("מועצת המדינה") בראשות ראש ממשלת פינלנד שנבחר על ידי הפרלמנט הפיני. ראש ממשלת פינלנד נבחר בבחירות כלליות על ידי הבוחרים, ולאחר מכן נשיא פינלנד מטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט הפיני.
מולטילוק
מולטילוק בע"מ היא חברת מנעולים ישראלית המייצרת ומשווקת מוצרים מתקדמים בתחום המנעולים ופתרונות בקרת גישה לשימושים מוסדיים, מסחריים, תעשייתיים ואזרחיים. החברה נוסדה ב-1973 והיא פועלת בשוק הישראלי והבינלאומי.
ראש ממשלת פינלנד
ראש ממשלת פינלנד הנוכחית החל מ-10 בדצמבר 2019 היא סאנה מרין מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
מולטילוק
היסטוריה
ב-1973 החלה חברת "רב בריח" לייצר את מערכת נעילת הדלתות הננעלת בארבעה כיוונים - המנעול הרב בריחי. בעקבות הצלחתו של המנעול, החברה הרחיבה את מפעל הייצור שלה ועד לשנת 1982, הגדילה משמעותית את פס היצור שלה כדי לכלול מגוון רחב של צילינדרים, מנעולים ואביזרים נלווים, דלתות פלדה ומוצרי אבטחת רכב שונים.
ראש ממשלת פינלנד
התפקיד
בהתאם לשינויים בחוקת פינלנד שנערכו בשנת 2000, הנשיא ימנה לתפקיד ראש הממשלה את מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט הפיני. בדומה לישראל, מנהיג המפלגה שעליו הוטלה המלאכה חייב לערוך משא ומתן עם מפלגות אחרות במטרה להקים קואליציה. הפרלמנט חייב לאשר את הרכב הממשלה ברוב מוחלט. אם המועמד לתפקיד ראש הממשלה אינו מקבל תמיכה מספקת, הנשיא מטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על מנהיג המפלגה השנייה בגודלה ומתחיל משא ומתן להקמת קואליציה חדשה. בסמכותו של הפרלמנט להביא לנפילת "מועצת המדינה" (ממשלת פינלנד) באמצעות הצעת אי-אמון. אם גם מנהיג המפלגה השנייה בגודלה אינו מצליח ליצור קואליציה, הכל חוזר חלילה עד מנהיג המפלגה השלישית בגודלה. אם גם הוא לא מצליח, יוצאים לבחירות חדשות.
ראש הממשלה יבחר את השרים, שבחירתם יאושרו על ידי הפרלמנט הפיני, ואז השרים ימונו רשמית על ידי הנשיא.
מולטילוק
היסטוריה
בשנת 2001, נמצא מפעל החברה ביבנה הבנוי בשיטת פל קל, מסוכן לאדם וכי המבנה אינו מתאים לייעודו כמפעל תעשייה.
ראש ממשלת פינלנד
התפקיד
הנשיא מקבל את התפטרות ראש הממשלה אם הפסיד בהצבעת אי אמון בפרלמנט.
מולטילוק
היסטוריה
בשנת 2017 עובדים במולטילוק 400 עובדים.
מוצרים
מולטילוק מפתחת, מייצרת ומשווקת מגוון של מוצרים הקשורים כולם למוצרי נעילה ואבטחה. אלו כוללים פתרונות נעילה אלקטרו-מכניים, בקרת גישה, צילינדרים, מנעולים, מכונות חיתוך מפתחות ועוד. החברה השיקה בשנת 2015 מספר פתרונות נעילה המבוססים על טכנולוגיה דיגיטלית הכוללים מערכת נעילה חכמה המתאימה לרוב סוגי הדלתות והמנעולים. המערכת ניתנת לפתיחה על ידי טביעת אצבע, קוד, שלט, אפליקציה בטלפון חכם או מפתח.
בלה פלקי
בלה פלקי (במקור פיכסל-Füchsl, בהונגרית: Feleki Béla; לובשבריני, 3 באוקטובר 1862 – בודפשט, 1 במרץ 1923) היה עורך דין יהודי-הונגרי, חבר הוועדה המחוקקת של בודפשט, סגן נשיא הקהילה היהודית של פשט. אחיו היו הוגו פלקי, אורולוג, ושאנדור פלקי, רופא, משורר ואחיינו היה גזה פלקי, סופר ועיתונאי.
חיים אישיים
אשתו הייתה אדל דויטש (1871–1925), בתו אליס פלקי (1894–?).
בן רבינוביץ
בן (בן ציון) רבינוביץ (נולד ב-11 ביוני 1939) הוא כלכלן ומנהל, שימש במגוון תפקידים בכירים במשק הישראלי, ובכלל זה כיהן כמנכ"ל חברת-העובדים בשנים 1978–1987.
ביוגרפיה
בן רבינוביץ נולד בתל אביב. אביו, אהרן (רוניה) רבינוביץ (1945-1901), היה מראשי ההסתדרות בישראל, הקים וניהל את המחלקה לאיגוד מקצועי. אמו, מָשָה (מרים) רבינוביץ (2005-1912) הייתה נכדתו של "הגדול ממינסק", ר' ירוחם יהודה ליב פרלמן. עסקה בחינוך מיוחד ובהמשך ניהלה את בית הספר לפעילי ההסתדרות בתל אביב. המשפחה התגוררה בלב הישן של תל אביב ובין באי ביתה היו רבים ממנהיגי היישוב, אנשי תנועת העבודה וכן אנשי ספר ורוח.
באחד המפגשים הביתיים, כשהיה פעוט כבן שנה, הרשים רבינוביץ את המשוררת אלה אמיתן (וילנסקי), שדמיינה אותו כמפקד צבא בארץ גמדים דמיונית. כך, בהשראתו, נולד השיר "במדינת הגמדים" ("ובראש הגדוד צועד, אצבעוני המפקד"). השיר פורסם לראשונה ב"דבר לילדים" (ב-1 באוקטובר 1940), הולחן בהמשך על ידי יצחק לוי והפך לנכס צאן ברזל בפזמוני הילדים מאז ועד היום.
בן רבינוביץ למד בבית-הספר 'בית חינוך' ולאחר מכן בבית הספר התיכון 'תיכון חדש'. לאחר שירות צבאי כקצין בחיל התותחנים, סיים תואר ראשון בכימיה ובפיזיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובהמשך השלים תואר במנהל עסקים (MBA) מאוניברסיטת קולומביה בניו-יורק, ארצות הברית.
ב-1967 שב ארצה לאחר ששימש כחבר בכיר בצוות ניהול של חברת Du-Pont האמריקאית. בשנת 1968 נישא לאסנת רבין, אמנית ועורכת, ולשניים נולדו בת ובן. השניים היו נשואים עד מותה בשנת 2015.
בין 1967 ל-1973 עבד במספר תפקידים בכירים בקונצרן כור תעשיות. בין השנים 1975-1973 הוצב בשגרירות ישראל בלונדון והוביל פעילויות בשליחות ארגון נתיב ('לשכת הקשר').
ב-1978 מונה למנכ"ל חברת-העובדים של ההסתדרות, אז ארגון הגג של משק העובדים שכלל כרבע מהפעילות הכלכלית הארץ. הוא היה אחראי מטעמה, בין השאר, על ניהול תאגידים מובילים בתחומי הבנקאות, הביטוח, התעשייה והמסחר. במהלך שנים אלו, גם היה שותף לדיונים ולגיבוש תוכנית הייצוב הכלכלית ('עסקת החבילה') הלאומית.
בשנים 1987–1988 שימש כעוזר מיוחד למנכ"ל כור, וב-1988 הקים את "אבגר", משרד עצמאי לייעוץ וניהול כלכלי. לאורך השנים, שימש רבינוביץ כדירקטור במגוון רחב של חברות וארגונים ובכלל זה: בנק הפועלים, פקר פלדה, עם-עובד, אמפל, אל-על, כי"ל, לאומי ושות' ועוד. כמו כן, היה חבר וסגן יו"ר מליאת רשות ניירות ערך.
בנוסף, רבינוביץ נטל חלק בהנהלות גופים ציבוריים ובכלל זה: האוניברסיטה העברית, המכללה האקדמית ת"א-יפו והאגודה לחקר תפוצות ישראל. היה יו"ר העמותות ילדי השלום ומקרא לישראל. כחלק מפעילותו בעמותת קרן מייסדים יזם הקמת אתר אינטרנט היסטורי על תנועת העבודה בישראל.
כביש 4197
על הכביש
הכביש יוצר חיבור ישיר מפסגת זאב וישובי בנימין לכביש בגין, ללא מעבר בדרך עוזי נרקיס (כביש 60) ומחלף שער המזרח. הדרך מאפשרת תנועה משכונות אלו לכיוון מרכז ודרום ירושלים דרך כביש 50 או לכיוון תל אביב דרך כביש 443 וגישה קלה ליישובי דרום השומרון (דרך מחסום חיזמא בכניסה לכביש 437) מכביש 50 ו-443 ללא מעבר בצומת הגבעה הצרפתית. המחלף המחבר את כביש 4197 וכביש 50 נקרא מחלף בנציון, על שמו של פרופסור בנציון נתניהו..
הכביש תוכנן להיפתח כבר בראשית 2011, אך בשל התנגדויות התעכבה בנייתו והוא נפתח רק בחודש מאי 2013. הקמתו כללה בניית גשרים הנושאים את מרבית התוואי באוויר ועלויות ההקמה הגיעו לכדי מאה ושמונים מיליון ש"ח, מרביתם במימון משרד התחבורה. הכביש נסלל כדו-מסלולי ודו-נתיבי.
להקמת הכביש נלוו התנגדויות של ארגוני שמאל בטענה שהוא עובר בשטחים בבעלות פלסטינית. כדי להימנע מהפקעת אדמות אלו, נסלל חלקו המערבי של הכביש על גבי גשר באורך 200 מטרים, אשר עמודיו ניצבים על קרקע ישראלית מעל נחל עטרות.
בחודש אוגוסט 2014 לאחר אירוע חטיפתם ורציחתם של שלושת הנערים הישראלים והנער הפלסטיני מוחמד אבו חדיר, היה הכביש לחלק ממוקד עימות ונתקבלו דיווחים רבים של ישראלים על ידויי אבנים אל עבר מכוניות ישראליות בידי תושבי המקום.
יחסי טאיוואן–יוון
יחסי טאיוואן–יוון הם יחסי החוץ בין טאיוואן ויוון.
סקירה כללית
ב-30 בספטמבר 1929 כוננה יוון יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הסינית. השגרירות של הרפובליקה של סין ב הוקמה באתונה. ב-19 בנובמבר 1947 שודרגו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות. בשנת 1949, לאחר עזיבת ממשלת רפובליקת סין לטאיוואן, המשיכו שתי המדינות לקיים יחסים דיפלומטיים.ב-22 במרץ 1957 קיבל הנשיא צ'יאנג קאי שק את מסדר המושיע מפבלוס, מלך יוון. ב-5 ביוני 1972 נותקו היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה הסינית, וב-8 ביוני נסגרה השגרירות.
נציגויות דיפלומטיות
ב-6 בינואר 1973 הקימה הרפובליקה הסינית את מרכז הקניות של המזרח הרחוק באתונה. ב-28 בדצמבר 1990 שינתה את שמה לשירות התרבות והכלכלה של טייפה ביוון. ב-11 באפריל 2003 שונה שמה למשרד הנציגות של טייפה ביוון. זו הנציגות היחידה של המדינה בבלקן. ליוון אין נציגות ברפובליקה הסינית. בינואר 1979, נציגות יוונית של כבוד לקידום סחר חוץ נוסדה בטאיפיי.
חובת ויזה
אזרחי הרפובליקה הסינית עם דרכון של הרפובליקה הסינית יכולים להיכנס ליוון מבלי להגיש בקשה לוויזה לכניסה לאזור שנגן. אזרחי יוון יכולים לנסוע ללא ויזה לשטחה של הרפובליקה הסינית. אזרחי הרפובליקה הסינית יכולים לנסוע ללא ויזה בתוך אזור שנגן. אזרחים יוונים המחזיקים בדרכון יכולים גם להיכנס לרפובליקה הסינית לגישה ללא ויזה עד 90 יום.
יחסים כלכליים
בשנת 2017 יוון הייתה שותפת הסחר ה-73 בגודלה של הרפובליקה הסינית, השותפה ה-94 בגודלה ביבוא ושותפת הייצוא ה-58 בגודלה. בשנת 2016 יוון הייתה שותפת הסחר ה-69 בגודלה של הרפובליקה הסינית, השותפה ה-79 בגודלה ביבוא ושותפת הייצוא ה-62 בגודלה.
תחום השירותים הוא הענף החשוב ביותר ביוון בו מועסקות חברות טייוואניות. אין מפעלים טייוואניים ביוון, לעומת צ'כיה או הונגריה, עלות הייצור יקרה יותר ואין לה שום יתרון תחרותי על פני מדינות אחרות. Acer, HTC ו-Tech הבריאות ג'ונסון פעילים ביוון. D-Link מעסיקה צוות תמיכה טכנית. כמה נציגים טייוואנים אחרים התיישבו ביוון ועסקו בחברות סחר, סחר בתכשיטים וסוכנויות נסיעות. הם הקימו את אגודת הידידות ההלנית-סינית יחד עם המקומיים.
אהרן יחיאל הופשטיין
רבי אהרן יחיאל הופשטיין (ה'תרנ"א - ג' בתשרי ה'תש"ג) המכונה "רבי אהר'לע", היה האדמו"ר מקוז'ניץ, דור שישי, בן אחר בן, להרב ישראל הופשטיין המגיד מקוז'ניץ.
ביוגרפיה
הופשטיין נולד בשנת תרנ"א, לאביו הרב ירחמיאל משה האדמו"ר מקוזניץ הוא נקרא בשם "אהרן" על שם סבו החורג רבי אהרן מקארלין, ובשם "יחיאל" על שם סבו (אבי אביו), הרב יחיאל יעקב הופשטיין.
לאחר פטירת אביו ביג באלול ה'תרס"ט, בהיותו בן שמונה עשרה, התפלגה החצר והתחלקה בין שניים מהבנים, הרב אהרון ואחיו הרב אשר אלימלך, כמו כן היו שהלכו אחר גיסם הרב קלונימוס קלמיש שפירא.
הנהגותיו
הרב הופשטיין היה נחשב לדמות חידתית, גם בעיני מקורביו. הוא נהג ליצור קשרים עם בחורים צעירים לא דתיים, מתוך מטרה להחזירם בתשובה. הוא נהג לבצע נסיעות רבות, כאשר במהלכם ביקר ברומא, אנטוורפן שבבלגיה, צרפת, גרמניה, ועוד. חסידיו מסבירים שמטרתו בנסיעותיו הרבות הייתה לשם הפצת יהדות וקירוב רחוקים.
משפחתו
הרב הופשטיין, היה נשוי לרחל בת-שבע שהייתה בת דודו. חסידיו מספרים כי בעקבות רכישתה קרקע בעיר אטוואצק בלא להתייעץ איתו קודם, הציב בפניה אולטימטום או לוותר על הקרקע, או להיפרד. כאשר לבסוף הזוג החליט להתגרש. לזוג לא נולדו ילדים.
תקופת מלחמת העולם השנייה
בתחילת מלחמת העולם השנייה שהה הרב הופשטיין בוורשה, למשך זמן מסוים אף נאלץ להתחבא. לאחר זמן הצליח להימלט מגטו ורשה והגיע לעיר זליחוב בסוף הקיץ של שנת ה'תש"א. גטו זה היה קטן יחסית בגודלו, אך נטען כי רבים הגיעו לשם מכיוון שהופצה שמועה מוטעית בכוונה תחילה שבגטו זה יהיו תנאים משופרים, ועל כן נדחקו בו כ-13,500 איש.
בערב ראש השנה ה'תש"ב חלה הרב הופשטיין במחלת הטיפוס ולמחרת ראש השנה ביום ג' בתשרי ה'תש"ב נפטר. קיימת עדות, שביום מותו הודיע הרב: "אם יהדות פולין מושמדת, הרי אין בשביל מה לחיות", וביקש שיכינו לו את בגדי ה"טהרה".
בהלווייתו השתתפו מספר רב של אנשים ובאופן מסודר, ועל כן נחשבה ליוצאת דופן באותה תקופה, כנראה הייתה זו הלוויה האחרונה המסודרת בתקופה השואה באזור זה.
כיום שוחזר המצבה על מקום קבורתו, ואף בנו אוהל זמני על מקום קברו.
ויליאם טרוסט-אקונג
ויליאם פול טרוסט-אקונג (באנגלית: William Paul Troost-Ekong; נולד ב-1 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הבלם בפאוק סלוניקי.
קריירת מועדונים
טרוסט-אקונג התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פולהאם וכעבור שנתיים הצטרף לזו של טוטנהאם הוטספר.
בקיץ טרוסט-אקונג חתם בחרונינגן מליגת העל ההולנדית. ב-21 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד ואלבייק. בחרונינגן, מיעט לשחק ובינואר הושאל לדורדרכט, במדיה שיחק עונה וחצי.
בקיץ חתם בגנט מליגת העל הבלגית וב-29 ביולי חתם בהוגסונד מליגת העל הנורווגית. ב-19 במרץ 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–3 נגד אלסונד. בסיום העונה, חר לגנט במדיה לא זכה לדקות משחק רבות.
ב-17 באוגוסט 2018, טרוסט-אקונג חתם באודינזה מהסרייה א'.
ב-29 בספטמבר 2020 חתם לחמש שנים בווטפורד. הוא כבש את שערו הראשון עבור המועדון בניצחון 3–2 על קובנטרי סיטי ב-7 בנובמבר 2020.
קריירה בינלאומית
טרוסט-אקונג נולד בהולנד לאם ממוצא מקומי ואב ממוצא ניגרי, לכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות. עד לגיל הנוער ייצג את הולנד, אולם בשנת החליט לייצג את ניגריה.
ב-13 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015 נגד. ב-28 במאי 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד.
כיום הוא משמש כקפטן הנבחרת.
אול טיים לואו
אול טיים לואו (מאנגלית: All Time Low) היא להקת רוק אמריקאית שנוסדה בבולטימור, מרילנד, בשנת 2003. הלהקה כוללת את אלכס גסקרת' (סולן, גיטרה), ג'ק ברקאט (גיטרה ראשית, קולות שניים), זאק מריק (גיטרה בס, קולות שניים) וריאן דוסון (מערכת תופים).
2003–2006: הקמה ו"The Party Scene"
בנובמבר 2003, אול טיים לואו הוציאו לאור מיני-אלבום ראשון.
בשנת 2004 הלהקה חתמה על חוזה הקלטות עם חברת Emerald Moon Records.
בשנת 2005 הוציאו את המיני-אלבום "The Three Words to Remember in Dealing with the End EP" וביולי אותה שנה שחררו את אלבומם הראשון, "The Party Scene".
ב-2006, שנת לימודיהם האחרונה בתיכון, חברי הלהקה חתמו על חוזה עם החברה Hopless Records. באותה שנה הוציאו לאור מיני-אלבום שלישי שנקרא "Put Up or Shut Up".
2007–2008: So Wrong It's Right
בקיץ של שנת 2007 אול טיים לואו הופיעו בואנס וארפד טור. באותה שנה גם הוציאו את האלבום "So Wrong It's Right" שהגיע למקום ה-62 ברשימת הבילבורד 200.
הסינגל השני מהאלבום, "Dear Maria, Count Me In" הפך לשיר הראשון של הלהקה שהגיע לטבלת הבילבורד.
ב-7 במרץ 2008, אול טיים לואו הופיעו בשידור חי בטלוויזיה בפעם הראשונה בתוכנית "ג'ימי קימל לייב!".
בשנת 2021, הפך פזמון השיר Dear Maria, Count Me In לאתגר טיקטוק בו צעירים רבים אומרים למצלמה באנגלית: "זה לא רק שלב אמא, זה דרך חיים" ואז שרים את הפזמון. הכוונה היא לסגנון ה-Emo המאפיין את חלק מסצנת הפופ-פאנק.
ג'ודית בארסי
ג'ודית בארסי (6 ביוני 1978 – 25 ביולי 1988) הייתה שחקנית ילדה אמריקאית. היא החלה את הקריירה שלה בהופעות אורח בתוכניות טלוויזיה, בסרטי קולנוע כגון "מלתעות: הנקמה" וכן דיבבה בסרטים "המסע לעמק החלומות" (דאקי) ו-"גן עדן לכלבים" (אן מארי). ג'ודית ואמה, מריה נרצחו על ידי אביה יוז'ף. לאחר הרצח, יוז'ף שם קץ לחיו.
ילדותה
בארסי נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה ב-6 ביוני 1978 להורים יוז'ף איוון בארסי ומריה בארסי (שם נעוריה היה וירוואקז'). הוריה של בארסי היגרו לארצות הברית מהרפובליקה העממית ההונגרית לאחר המרד ההונגרי בשנת 1956. הוריה של בארסי הכירו כאשר השניים היו נשואים לאנשים אחרים ואביה ביקר במסעדה שבה אמה מלצרה.
קריירה
מריה ייעדה את ג'ודית להיות שחקנית כאשר זאת הייתה בת 5. התפקיד הראשון של בארסי היה במיני-סדרה "" שבה היא גילמה את דמותה של קימברלי מקדונלד. בהמשך, בארסי הופיעה ביותר מ-70 פרסומות ובתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה. במקביל, בארסי השתתפה במספר סרטים כגון מלתעות: הנקמה וכן דיבבה את דמויותיהן של הזאורולופוסית הקטנה דאקי בסרט "המסע לעמק החלומות" ושל הילדה היתומה אן מארי בסרט "גן עדן לכלבים".
התעללות ומוות
בזמן שהקריירה שלה נסקה, אביה של בארסי, יוז'ף היה אלכוהוליסט אלים שנהג לאיים על ג'ודית ואמה בהתאבדות. בעקבות האלכוהוליזם, ג'וזף נעצר שלוש פעמים בגין נהיגה בשכרות. בדצמבר 1986, מריה הגישה תלונה למשטרה בעקבות מקרי האלימות והאיומים כלפיה וכלפי ג'ודית. לאחר שהמשטרה לא מצאה תיעוד לאלימות פיזית, היא החליטה לא לנקוט בהליך פלילי נגדו.
הרווחה הפסיקה את חקירתה לאחר שמריה הבטיחה שהיא תתגרש מיוז'ף ושהיא תעבור להתגורר ביחד עם ג'ודית בשכונת בלוס אנג'לס בדירה שהיא שכרה. חבריה של מריה האיצו בה לעזוב את יוז'ף ולברוח, אך היא חששה מלהפסיד את ביתה ואת רכושה בעקבות המהלך.
ב-28 ביולי 1988, הרשויות דיווחו על מציאת שלוש גופות בבית מגורים שזוהו כשייכות ליוז'ף, מריה וג'ודית. המשטרה הסיקה שיוז'ף רצח את מריה וג'ודית ולאחר מכן שם קץ לחיו. חוקרי המשטרה הצהירו בראיון שעקבות נוזל דליק נמצאו על גופותיהן של מריה וג'ודית. גופתו של יוז'ף נמצאה ירויה בחניה המקורה בבית. שכנת המשפחה, יוניס דלי סיפרה שהיא שמעה קול של ירית אקדח בשעה 8:30 בבוקר 27 ביולי והיא התקשרה למשטרה. מריה וג'ודית נקברו בפארק שבהוליווד הילס בקבר חצוי.
אחרית דבר
הסרט "גן עדן לכלבים", שהיה הסרט האחרון בו בארסי השתתפה, עלה לאקרנים בנובמבר 1989.
דון בלות', במאי הסרטים "גן עדן לכלבים" ו-"המסע לעמק החלומות" סיפר בראיון "שהיא הייתה ממש מדהימה! היא הצליחה להבין את כל ההנחיות שניתנו לה בזמן העבודה, גם כאשר אלו היו מסובכות". בלות' הצהיר שהוא מתכוון לאזכר אותה בהפקות הבאות שלו.
השיר "Love Survives" שהתנגן בכתוביות הסיום של הסרט "גן עדן לכלבים" הוקדש לזכרה.
יחסי הולנד–פינלנד
יחסי הולנד–פינלנד הם יחסי החוץ בין הולנד לפינלנד.
סקירה כללית
הולנד הכירה בעצמאות פינלנד ב-28 בינואר 1918. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-18 באוגוסט 1918. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי.
אוטו בקל
חייו
בקל נולד בפרנקפורט שבהסן ולמד משפטים באוניברסיטת מרבורג. אולם הוא לא עבד כעורך דין אלא התפרנס כספרן ונודע כפולקלוריסט. בשנת 1887 הוא פרסם מנשר שהאשים את היהודים בהשתלטות על התרבות הגרמנית. באותה שנה הוא נבחר מטעם מרבורג לרייכסטאג והתמודד באופן עצמאי נגד נציג של המפלגה השמרנית הגרמנית. במערכת הבחירות הוא הציג מצע של אנטישמיות ותמיכה בקואפרטיבים של איכרים וסיסמתו הייתה "נגד יונקרים ויהודים". בקל טען שיש להיפטר מהיהודים השולטים בכל תחומי החיים, למעט עבודה יצרנית, על מנת לאפשר לאיכרים לחזור לחיים טובים נעדרי ספקולציות. בהיבחרו הוא היה צעיר חברי הרייכסטאג וזכה לכינוי מלך האיכרים. בקל הוציא עיתון משלו ששילב אנטישמיות, התנגדות לקפיטליזם, התנגדות לדת והטפה לדמוקרטיה. בשנת 1887 הוא ייסד את איגוד האיכרים של חבל הסן שארגן פעילות כלכלית תוך מידור יהודים.
בשנת 1890 ייסד את מפלגת העם האנטישמית שבאותה שנה רצה בבחירות בשיתוף פעולה עם מפלגתו האנטישמית של מקס ליברמן וזכתה לארבעה מושבים ברייכסטאג. עד שנת 1894 הוא עמד בראש חזית של אנטישמים עצמאיים ברייכסטאג. הצלחתו של בקל הייתה קצרת ימים לאור סירובו של בקל להצטרף לחזית אנטישמית רחבה יותר עם תיאודור פריץ וחזרת מצביעים למפלגה השמרנית הגרמנית אשר בשנת 1892 אימצה את האנטישמיות כחלק ממצעה. בקל המשיך לכהן ברייכסטאג עד 1903 ואז חזר לאלמוניותו. בשנת 1923 הוא נפטר בחוסר כל.
יוסף שיינברגר
רבי יוסף שיינברגר (1919 - 31 בינואר 2007 י"ב בשבט ה'תשס"ז) היה סופר ועסקן חרדי, שימש כמזכיר העדה החרדית.
ביוגרפיה
לימים, כאשר התפלגו "אגודת ישראל" והעדה החרדית, המשיך שיינברגר את פעילותו בעדה החרדית, כתלמידו של הרב יוסף צבי דושינסקי. הוא פרסם מאמרים מדי שבוע בכתב העת העדה ושימש כעורך העיתון.
בסוף ימיו שהה רבות בארצות הברית. הביא למינויים של אישים בעדה החרדית כמו רבי יצחק יעקב וייס.
רבי יוסף שיינברגר נפטר בי"ב בשבט ה'תשס"ז, ונטמן בהר הזיתים בירושלים.
משפחתו
בנו הוא הרב משה שיינברגר, רב בקהילת "מתמידים" בביתר עילית ומחבר הספרים "עליות משה". שניים מחתניו הם הסופרים מנחם מנדל גרליץ ומנחם מנדל משי זהב. נכדו הוא יהודה משי זהב.
ספריו
מלבד מאות מאמרים ב"קול ישראל" וב"העדה", פרסם שיינברגר גם ספרים ובהם:
קתדרלת אאוגסבורג
קתדרלת אאוגסבורג (בגרמנית: Dom Mariä Heimsuchung) היא כנסייה קתולית באאוגסבורג, בוואריה, גרמניה. הכנסייה נבנתה במאה ה-11 בסגנון רומנסקי ובמאה ה-14 הורחבה הכנסייה בסגנון גותי. הכנסייה היא אחת האטרקציות המרכזיות באאוגסבורג.
היסטוריה
הקתדרלה ממוקמת בבניין שקיים כבר מהמאה הרביעית, אך הכנסייה עצמה נוסדה בשנת 822. האתר נמצא בין החומות הרומיות העתיקות של "אוגוסטה וינדליקורום". המבנה ניזוק על ידי המדיארים ושוחזר בשנת 923 תחת הוראתו של הבישוף אולריך. בשנת 1565 הורחב המגדל הצפוני של הקתדרלה. במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית איבדה הכנסייה את רוב יצירות האמנות הדתיות שלה, אם כי חלקן שוחזרו מאוחר יותר. פנים הכנסייה עוצב בסגנון בארוק במהלך המאה ה-17. לכנסייה נגרם נזק קטן במהלך מלחמת העולם השנייה, בעיקר לקפלה של גבירתנו.
יפה וגנר
יפה וגנר (לשעבר פרי יאיר פור), (נולדה ב־1947) היא סופרת, משוררת ואמנית פלסטית ישראלית.
ביוגרפיה
יפה וגנר נולדה בעיר אהוואז שבפרס למשפחה עיראקית. היא עלתה לישראל ב 1950 למעברת 'שער העלייה'.
לאחר מכן עברה לרמת גן שם עברו עליה שנות ילדותה, היא למדה מקצועות אופנה בבית ספר התיכון – ויצו צרפת, לאחר מכן סיימה סמינר למקצועות האופנה ובנוסף ציור, ציור אופנה, תולדות הלבוש ותולדות האמנות וגם למדה ציור בבצלאל.
תערוכות של ציוריה הוצגו בתל אביב ובירושלים. במשך עשרים שנה התפרנסה מהוראה, לאחר מכן למדה תכנות ועבדה כאשת חומרה וכמעצבת שבבים ובמספר חברות הייטק כמו סיסקו, סילקון ווליו, דיגיטל ועוד.
שדות מוקשים בקרואטיה
נכון לדצמבר 2022, שטח שדות המוקשים בקרואטיה מוערך בכ- של שטח. שדות המוקשים ממוקמים ב-29 יישובים בתוך 6 מחוזות. על פי ההערכות, הם מכילים כ-13,235 מוקשים יבשתיים, כמו גם נפלי תחמושת ממלחמת העצמאות של קרואטיה. אזורים החשודים כמכילים מוקשים מסומנים בכ-6,534 שלטי אזהרה.
משה העליון
משה העליון (ביוונית: Μοσέ Αελιόν; 26 בפברואר 1925 – 1 בנובמבר 2022) היה ניצול השואה, משורר, מתרגם וסופר. הוא שרד את אושוויץ, צעדות המוות, מאוטהאוזן, מלק ואבנזה. הוא חיבר ספר זיכרונות, "מיצרי שאול" (Meizarey Sheol), שנכתב במקור בעברית ותורגם לאנגלית כ"מיצרי הגיהנום: כרוניקה של יהודי סלוניקי במחנות ההשמדה הנאצים אושוויץ, מאוטהאוזן, מלק, אבנזה". הוא כתב שירים בלדינו שהתבססו על קורותיו במחנות הריכוז וההשמדה ובצעדות המוות: "La djovenika al lager", "Komo komian el pa" ו-"En marcha de la muerte", שפורסמו בלדינו ועברית תחת הכותרת "En los Kampos de la Muerte". העליון תרגם את האיליאדה ואת האודיסיאה מאת הומרוס ללאדינו.
ביוגרפיה
משה העליון נולד בסלוניקי, יוון, ב-26 בפברואר 1925. הוא הגיע ממשפחה יהודית ספרדית מהמעמד הבינוני. סבו של משה היה רב. אביו של משה, אליהו, עבד כמנהל חשבונות בחנות. אמו רחל הייתה עקרת בית. המשפחה דיברה בבית לאדינו. מחוץ לבית הם דיברו יוונית. משה למד גם עברית. משה למד בבית הספר היסודי "תלמוד תורה" של הקהילה היהודית בסלוניקי (מנהל בית הספר היה דודו של משה). לאחר מכן המשיך את לימודיו בגימנסיה יוונית ציבורית בסלוניקי.
שדות מוקשים בקרואטיה
לאחר המלחמה, שטח בגודל של כ- נחשד בתחילה כשדה מוקשים, אך הערכה זו צומצמה מאוחר יותר ל- לאחר בדיקה פיזית.
משה העליון
ביוגרפיה
בקיץ 1942 החלו הנאצים לעצור את יהודי סלוניקי. ב-11 ביולי 1942 הצטוו כל הגברים היהודים בגילאי 18 עד 45 להתרכז בכיכר העצמאות בסלוניקי לצורך "רישום". בכיכר סבלו היהודים מהשפלות. הגרמנים אילצו אותם להתעמל במזג האוויר החם ולא אפשרו לשתות מים. משה ושאר קהילת יהודי סלוניקי קיבלו הודעה כי הם יגורשו ליישוב מחדש בפולין. אחר כך נצטוו היהודים לענוד טלאי צהוב ונאלצו להיכנס לשני הגטאות בעיר, אחד במזרח סלוניקי ואחד במערב, שנקרא גטו הברון הירש, בסמוך לקווי הרכבת.
שדות מוקשים בקרואטיה
נכון ל-4 באפריל 2013, בסך הכל נהרגו 509 בני אדם ו-1,466 נפצעו ממוקשים ב-1,352 תקריות בקרואטיה. 557 אזרחים ו-226 חיילים מהצבא הקרואטי נפגעו ממוקשים ב-1991–1995. ב-1996–1998, היו כ-100 נפגעים אזרחים ממוקשים בשנה בקרואטיה. מספר הנפגעים ממוקשים צנח לפחות מעשרה ב-2010. במהלך פעולות של פינוי מוקשים שהתרחשו ב-1996–1998, שבעה מהנדסים של הצבא הקרואטי נהרגו ו-18 נפצעו ממוקשים. מאז 1998, נהרגו 60 מהנדסים ממוקשים.
משה העליון
באושוויץ
ב-4 באפריל 1943 משה ומשפחתו (אמו ואחותו, שני סבו מצד אמו של משה, דודו עם אשתו וילדם בן השנה) הצטוו להגיע לגטו הברון הירש. הם ארזו את המזוודות שכללו ביגוד חם שקנו במיוחד למגורים בפולין, השאירו את המפתחות אצל שכניהם הלא יהודים ועברו לגטו הברון הירש.
שדות מוקשים בקרואטיה
ישנה מסגרת נרחבת בקרואטיה לסיוע לנפגעי מוקשים ולמשפחותיהם. סיוע זה כולל טיפול רפואי, שיקום פיזי, תמיכה פסיכולוגית וחברתית, סיוע בתעסוקה והשתלבות בחברה, מודעות ציבורית וגישה לשירותים ציבוריים.
מאז 1998, ממשלת קרואטיה הוציאה כ-450 מיליון אירו על פעולות פינוי מוקשים. העלות לפינוי כל המוקשים הנותרים מוערך בכ-500 מיליון אירו. ההפסד הכלכלי לקרואטיה, עקב אובדן שימוש בקרקע בתוך שדות מוקשים חשודים, מוערך בכ-335 מיליון קונה (כ-47.3 מיליון אירו) לשנה.
משה העליון
באושוויץ
משה העליון קועקע באושוויץ וקיבל את המספר 114923 על זרועו השמאלית. הוא עבד בעבודות כפייה באושוויץ כ-21 חודשים, עד 1945. "אושוויץ היה גיהנום... זה היה מקום שמעולם לא ידעת אם אתה עומד להיות בחיים ברגע הבא. מקום בו ילדים לא יכלו לחיות... הם נידונו למות, כמו גם אימותיהם. רק אלה שיכולים לעבוד יכלו לחיות זמן מה. השאר, עד מוות", אמר.
צעדות המוות
ב-21 בינואר 1945 נאלץ משה יחד עם אלפי אסירים לצעוד בצעדות המוות. הוא תיאר את צעדת המוות בשירו "En marcha de la muerte". מדי פעם יכול היה משה לשמוע את הרובים שהורגים את הקורבנות שלא יכלו ללכת יותר. ביום השני הם הגיעו לתחנת רכבת. האסירים הוכנסו לקרונות משא ללא מים או אוכל. אחרי שלושה ימים הם הגיעו למאוטהאוזן.
במחנות הריכוז מאוטהאוזן, מלק, אבנזה
משה נאלץ לעבוד במחנה הריכוז מאוטהאוזן ואז הועבר למלק, שם היה לפועל כפייה בבית חרושת לחימוש, בתוך ההרים, במנהרות. כאשר בעלות הברית התקרבו למחנות, לקחו הגרמנים את האסירים דרך הדנובה בסירות קטנות לעיר לינץ ואז, לאחר ארבעה ימים ברגל, למחנה הריכוז אבנזה. בשירו "Komo komian el pan", כתב משה כי במהלך שנותיו כאסיר במחנות הריכוז הנאציים הבטן תמיד "בכתה".
לאחר השואה
ב-6 במאי שוחרר. לאחר השחרור החליט משה העליון שלא לחזור לסלוניקי, ויצא באופן לא חוקי לארץ ישראל על סיפון אוניית המעפילים וודג'ווד ביוני 1946, לאחר שהייה של שנה אחת בדרום איטליה. האונייה נתפסה על ידי הצבא האנגלי והעליון נכלא עם המעפילים האחרים למשך חודש במחנה מעצר בריטי. העליון התגייס לצה"ל ושובץ בחיל התותחנים. הוא שירת בסוללת תותחי 65 מ"מ ("נפוליאונצ'יק") בחזית הצפון במלחמת העצמאות. ב-1950 סיים בהצטיינות קורס קצינים. הוא שירת בגדוד מרגמות 332, בבה"ד 9, בעוצבת עמוד האש ושימש מפקד גדוד איכון. בשנת 1970 פרש מהצבא בדרגת סגן אלוף. בעת ששירת בכוחות המילואים, התקדם לדרגת אלוף-משנה.
משה עבד במשרד הביטחון הישראלי והיה תחילה עוזר ואז ראש יחידה מבצעית. לאחר מכן היה עובד ציבור. משה קיבל את התואר ראשון באמנות (BA) ותואר שני (MA) במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב.
פעילותו בארגון עולי סלוניקי ויד ושם
העליון היה בין מדליקי המשואה בטקס הדלקת שש המשואות בשנת 2017.
יצירתו
בשנת 1992 פרסם העליון אוטוביוגרפיה בשם "מיצרי שאול", שנכתבה בעברית ותורגמה לאנגלית בשנת 2005 עם הכותרת "מיצרי הגיהנום", כרוניקה של יהודי סלוניקי במחנות ההשמדה הנאציים אושוויץ, מאוטהאוזן, מלק, אבנזה.
בשנת 2000 פרסם את En los Kampos de la Muerte, טקסט פיוטי ואוטוביוגרפי שנכתב בלדינו והורכב משלושה שירים גדולים מאוד: "La djovenika al lager" (המוקדש לאחותו); Komo komian el pan"; ו-"En marcha de la muerte" (שיר המתאר את צעדות המוות). מלווה בתרגום של ד"ר אבנר פרץ.
בשנת 2003 פרסם את יצירתו בלדינו "בשדות מואב ופלשת" המכיל את המחזה "בלעם" ואת הפואמה "שמשון" בכותר אחד. מלווה בתרגום לעברית של ד"ר אבנר פרץ.
בשנת 2015 סיים לתרגם ללדינו, תוך שמירה על הקצב האקסה-דקטילי, את "האודיסאה", מלווה בתרגום לעברית של ד"ר אבנר פרץ.
בשנת 2016 פרסם את המחזה בלדינו, "שלוש נשים בדרך לאובדן - שאלוניקי בירקנאו" מלווה בתרגום לעברית של ד"ר אבנר פרץ.
בשנת 2021 סיים לתרגם ללדינו את "האיליאדה", מלווה בתרגום לעברית של ד"ר אבנר פרץ.
העליון הלחין גם מוזיקה לשירו הראשון של En los Kampos de la Muerte: "La djovenika al lager". En los Kampos de la Muerte הותאם למופע תיאטרון-מוזיקלי-פיוטי על ידי הרכב הבארוק רובאטו אפסיאנטו והשחקן גרי שוחט.
חיים אישיים
אביו של משה נפטר ב-15 באפריל 1941, ימים ספורים לאחר פלישת הנאצים לסלוניקי (9 באפריל 1941). אמו ואחותו של משה הומתו בגז באושוויץ עם הגעתם (13 באפריל 1943). ב-2 בפברואר 1947 נישא משה לחנה וולדמן, אותה הכיר באיטליה. למשה שני ילדים (בת ובן) שישה נכדים וחמישה נינים. אשתו חנה וולדמן נפטרה ב-1 בספטמבר 2010.
נפטר ב-1 בנובמבר 2022.
אנתוני היילבוט
אנתוני היילבוט (באנגלית: Anthony Heilbut; נולד ב-22 בנובמבר 1940, ניו יורק) הוא סופר ומפיק אמריקאי.
חייו
היילבוט הוא בן למשפחת פליטים יהודית-הולנדית, צאצא לרב הראשי של האימפריה הבריטית נתן מרקוס אדלר. הוא מגדיר עצמו כאתאיסט ובעל תואר דוקטור מאוניברסיטת הווארד. לימד באוניברסיטת ניו יורק ובמכללת האנטר.כיום מתגורר ויוצר בניו יורק, מתמחה במוזיקת "גוספל", מפיק תקליטים ודיסקים בנושא. אלבום שהפיק עבור הזמרת מהליה ג'קסון זכה בפרס גראמי בשנת 1977. היילבוט נודע גם כמחבר הביוגרפיה של תומאס מאן.
על חבל דק
על חבל דק הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1980 בכתיבתה ובבימויה של מיכל בת-אדם, בהשתתפות גילה אלמגור, אלכס פלג וליאת פנסקי בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על מערכת היחסים בין ילדה בת שמונה לאמה ההולכת ומאבדת את שפיותה. גילה אלמגור משחקת את האם הבלתי שפויה ומבחינה זו תפקידה בסרט זה דומה לתפקידה בסרט "הקיץ של אביה" משנת 1988.
הסרט זכה ב-3 פרסי מרכז הסרט הישראלי 1980 ( סרט, בימוי - מיכל בת-אדם, משחק - גילה אלמגור) וב־3 פרסי כינור דוד 1981 (סרט, בימוי - מיכל בת-אדם, משחק - גילה אלמגור).
תקציר עלילה
במשפחת אלון ארבע נפשות - האם פולה (גילה אלמגור), האב נדב (אלכס פלג), הבת הגדולה מאיה (איה וירוב) והבת הקטנה נילי (מיכל פנסקי).
נדב הוא צלם ובעל חנות צילום ונוהג לצלם את בני המשפחה בהזדמנויות שונות. האם פולה אינה מתפקדת מכל הבחינות: אינה מבשלת, מנקה, או מנהלת משק בית. התנהגותה היא ביזרית - לפעמים היא עליזה וחיונית ולעיתים שקועה בעצמה, לא יוצאת מהמיטה, ממלמלת לעצמה ובוכה, שוכחת אש על הגז, רבה עם אנשים, מתפרצת ועוד.
הבת הבכורה מאיה נשלחת לקיבוץ, התפקידים התהפכו בכך נילי נשארת בבית לטפל בפולה, ונדב חסר אונים מהמצב ומבלה שעות רבות בחנות.
רופא המשפחה ד"ר גרבר (אבנר חזקיהו) מצליח לשכנע את נדב לאשפז את פולה במוסד פסיכיאטרי סגור.
נדב שולח בחופשת הקיץ את נילי לקיבוץ בו נמצאת מאיה, ובהיעדרה הוא מביא את פולה למוסד שם מקבלים אותה הרופא (יצחק חביס) והאחות הראשית (מירי פביאן). הרופא מבקש מנדב לא ליצור איתה קשר במשך מספר שבועות.
מצבה הנפשי של פולה מידרדר, והיא מתפרעת ונאלצים לקשור אותה למיטה ולטפל בה בנזעי חשמל. נדב לא מגלה לבנות שפולה במוסד ומספר להן שהיא נחה אצל קרובים בירושלים.
כשנילי חוזרת הביתה מחופשת הקיץ מתברר לה שאמה שהתה כל העת במוסד פסיכיאטרי סגור. אף על פי שנילי מנסה לשמור על אמה ולטפל בה כולל טיפול בכינים שנדבקה בהם במוסד, מצבה של פולה שוב מידרדר, וד"ר גרבר מזריק לה בכוח זריקת טשטוש והיא נשלחת שוב למוסד.
יחסי אוזבקיסטן–צ'ילה
יחסי אוזבקיסטן–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-15 בספטמבר 1994.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות באוזבקיסטן אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן למשך שלושים ימים. לעומת זאת, אזרחי אוזבקיסטן שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
כריסטיאן פוקס
קריירת מועדונים
פוקס הצטרף לבוכום לאחר טורניר יורו 2008 וכעבור שנתיים הושאל לעונה למיינץ 05. כאשר בשנת 2011 הצטרף לשורותיה של שאלקה 04. פוקס אף הבקיע צמד במשחקה בבית כנגד מכבי חיפה במסגרת הליגה האירופית 2011, משחק שהסתיים בתוצאה 1–3 לטובת קבוצתו.
ב-3 ביוני 2015 חתם לשלוש שנים בלסטר סיטי האנגלית.
נבחרת אוסטריה
פוקס הוא קפטן נבחרת אוסטריה וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה ב-23 במאי 2006 במשחק נגד נבחרת קרואטיה.
נכלל בסגל הנבחרת ביורו 2008 ויורו 2016, שבשניהם נבחרתו לה הצליחה להעפיל משלב הבתים. ב-29 ביוני 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת.
הכאה באצבע צרדה
הכאה (או: הקשה) באצבע צְרֵדָה היא מחווה אנושית הנוצרת על ידי החלקה מהירה של האמה, האצבע האמצעית בכף היד, על פני האגודל - תוך יצירת חיכוך חזק ביניהן. את האצבע ה"מכה", מותחים על האגודל, לפני שחרורה בבת אחת אל עבר כף היד. המכה בין האצבע לבין כף היד יוצרת את הצליל.
שימוש בהכאה באצבע צרדה נעשה פעמים רבות במוזיקה או ריקוד, על מנת ליצור קצב. לעיתים השימוש בהקשה נעשה במקום מחיאת כפיים.
לחלופין, נעשה שימוש בהקשה באצבעות באינטראקציה בין אנשים, על מנת למשוך תשומת לב.
במקורות חז"ל
הכאה באצבע צרדה נזכרת במשנה במסכת יומא כמנהג פרחי כהונה להעיר את הכהן הגדול אם מתנמנם בליל יום הכיפורים בבית המקדש:.
נחלקו הראשונים מהי אצבע צרידה: רש"י ובעקבותיו גם רבי עובדיה מברטנורא, מפרשים שמדובר באצבע המורה ("אצבע הסמוכה לגודל"). לעומתם, בביאור התוספות ואחרים בעקבותיהם טענו שמדובר באמה, שכן.
הכאה
ישנו עוד סוג של הכאה באצבע צרדה, הנזכר ברש"י על מסכת תענית:
כלומר, תפיסת האצבע המורה באגודל ושחרורה, כדי להכות במצח (או בבלורית) באמצעות ציפורן האצבע. והשוו למחווה היפנית דֶקוֹפִּין (ביפנית: デコピン).
בתרבות המערבית
הכאה באצבע צרדה יכולה לשמש כתחליף למחיאות כפיים. סיבה אפשרית היא שהקול שהיא משמיעה מפריע פחות ממחיאות כפיים במהלך נאומים והכרזות. השימוש בהכאה באצבע צרדה נפוץ גם בקהילת הפואטרי סלאם, שם היא משמשת את הקהל כמחוות תמיכה ספונטנית או בתור הסכמה עם מה שהמשורר שיתף. ספוקן וורד
בתרבות הפופולרית
בסרט הנוקמים: מלחמת האינסוף, דמותו של תאנוס משמידה חצי מהיצורים החיים ביקום, באמצעות הקשה באצבע צרדה בידו העטויה בכפפת האינסוף.
יניב מלכה
יניב מלכה (נולד בשנת 1983) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש סגן מפקד אוגדת הבשן. קודם לכן שימש מפקד בא"ח כפיר ומפקד גדוד דוכיפת.
ביוגרפיה
מלכה התגייס לצה"ל בנובמבר 2001, ושובץ בגדוד לביא. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד לביא ומונה למפקד מחלקת סיור. לאחר מכן שירת כסגן מפקד הפלוגה המסייעת בגדוד. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדוד. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד לביא, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של גדוד דוכיפת. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד שמשון. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח כפיר. בסיום התפקיד יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2016 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים באש במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. בהמשך מונה למפקד גדוד דוכיפת בין השנים 2017–2019. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח כפיר בין השנים 2019–2021. באוגוסט 2021 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לסגן מפקד אוגדת הבשן.
בנובמבר 2022 הוחלט על מינויו לתפקיד מפקד חטיבת אלון.
חיים אישיים
מלכה מתגורר באשקלון, נשוי לספיר ואב לשניים. בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במנהל עסקים.