cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הטבח ביהודי פאס (1465)
רקע היסטורי
אמצע המאה ה-15 הייתה תקופה של דעיכה עבור השושלת המרינית ששלטה בחלקים נרחבים מהמגרב החל מהמאה ה-13. בשיאה, הגיעה השושלת המרינית לשגשוג כלכלי ותרבותי רב שממנו נהנו גם היהודים, ששימשו כמגשרים בין המרינים לבין השושלות השולטות בספרד. אולם, במאה ה-15 השושלת החלה להיחלש, והמשפחה הווטאסית, משפחה של פקידים שהחזיקו תפקידים בכירים בשושלת המרינית, החלה לצבור כוח על חשבונם של הסולטאנים המרינים עצמם. גורם נוסף שהתחזק על חשבון המרינים היו משפחות השריפים (שריף - צאצא למשפחת הנביא מוחמד), שזכו באופן מסורתי לכבוד ויוקרה עקב ייחוסן לנביא. מאבקי הכוח הפנימיים הללו, הובילו לאי יציבות רבה בממלכה המרינית.
באופן היסטורי תקופות של חוסר יציבות במרוקו הביאו להתדרדרות קשה במצבם של היהודים באזור. היחלשותה של השושלת המרינית הביאה גם היא להתגברות הפגיעות בקהילה היהודית. בשנת 1437 התגלה בקרבת פאס קברו של אידריס השני, חשוב שליטי השושלת האידריסית ומי שנחשב למייסד העיר פאס. גילוי הקבר גרם להתפרצות דתית בעיר פאס עקב אגדות סביב דמותו של אידריס השני. במהלך המאורעות נערכו פרעות בקהילה היהודית שמהלכן מספר קטן של יהודים גם נרצחו. הפרעות גרמו לשליט המריני להעביר את כל יהודי פאס לרובע מסוגר שבנה באזור "פאס אל-ג'דיד", שלימים קיבל את השם מלאח. המלאח בפאס היה הראשון מסוגו במרוקו, אך לימים גם בערים אחרות במרוקו נבנו רבעים מסוגרים עבור יהודים שקבלו גם הם את השם מלאח. כוונתו של השליט המריני בבניית המלאח הייתה כנראה להגן על היהודים, שכן השושלת המרינית הסתמכה עליהם בתפקידי מסחר ודיפלומטיה, אך כתוצאה מהעברתם למלאח, מצבם של היהודים הורע והם היוו מטרה קלה יותר להתקפות.
הטבח
את אחד התיאורים המפורטים ביותר לטבח מספק סוחר מצרי בן התקופה בשם עבד אל-באסט, על פי ידיעות שהגיעו אליו מפאס. לדבריו, הטבח התרחש עקב זה שהשליט המריני האחרון, עבד אל-חאק, העניק ליהודים סמכויות ומעמד רב השפעה עד ש"היהודים בפאס השתלטו על המוסלמים". במיוחד הוא נתן סמכויות לחלפן כספים יהודי בשם הארון אל-בטש אותו הוא מינה לסגן וזיר, לאיש סודו, ולפקיד הבכיר ביותר במקומם של הווטאסים, עקב זה שהוא חשב שיהודי לא מהווה איום על שלטונו.
מעמדם המשופר של היהודים היה פגיעה חמורה באסלאם בעיני המוסלמים בפאס. בנוסף נטען שיהודי העליב או הכה אישה שריפית (מצאצאי הנביא מוחמד). כתוצאה מכך כאשר השליט המריני והווזיר היהודי שלו יצאו אל מחוץ לעיר, אימאם מוסלמי שהיה ידוע בהטפותיו נגד היהודים קרא בדרשתו לטבח גדול כנגדם. ההמון יצא לשאר חכמי ההלכה המוסלמים בעיר ולאחר שלחץ עליהם, אישרו גם הם את הטבח. אז נחפז ההמון לרובע היהודי, וערך טבח גדול בהמוני יהודים עד שמכל תושבי המלאח נותרו 6 נשים ו-5 גברים בלבד, וגם אלה העלימו את עצמם מהעיר במהרה (התאסלמו או ברחו לערים אחרות). אחד מאנשי פמליית השליט המריני רצח את הווזיר היהודי הארון אל-בטש לאחר ששמע על ההתקוממות בפאס, מתוך כוונה למצוא חן בעיני ההמון. השליט המריני עצמו נתפס ונרצח עם חזרתו לעיר. לאחר מאורעות אלה בפאס, פרעות בעלי אופי דומה כנגד יהודים פרצו ברחבי מחוזותיה של הממלכה המרינית. כתוצאה מהאירועים השושלת המרינית נפלה, ובמקומה עלו לשלטון שליטים שריפים מקומיים ולאחר מכן השושלת הווטאסית.
כותב מוסלמי ממוצא אנדלוסי מוסר גרסה דומה לזאת שמסר עבד אל-באסט, אך עם מספר הבדלים. לדבריו הסיבה לטבח היא שהווזיר היהודי דרש מאישה שריפית תשלום של מיסים והתחצף אליה, וכתוצאה מכך עלו ההמונים ושרפו אותו, ואז עברו לטבוח בכלל הקהילה היהודית בפאס עד שלא נותר שורד אחד.
לא ידוע כמה יהודים היו בפאס באותן שנים, אך ניתן להעריך שמספרם עמד על מספר אלפים. עבד אל-באסט מוסיף שבתקופת השגשוג של המרינים, הקהילה היהודית בפאס פרחה מבחינה מספרית וכלכלית. בטבח דומה ביהודי פאס בשנת 1033 נהרגו כ-6000 יהודים.
הנקסוס (היאבקות מקצועית)
הנקסוס (באנגלית: The Nexus; בינואר 2011, שמה שונה לנקסוס החדשה) הייתה קבוצת היאבקות מקצועית אשר הופיעה בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE כחלק מתוכנית הדגל של הארגון, Raw, מ-7 ביוני 2010 ועד ל-22 באוגוסט 2011. הקבוצה הורכבה ממתאבקים שהתחרו בעונה הראשונה של NXT. במהלך 14 החודשים של קיום הקבוצה, דייוויד אוטונגה היה החבר היחיד ששירת את הקבוצה בכל התקופה. המטרה הראשונית שלהם הייתה להשיג חוזים ב-WWE עבור כל חברי הקבוצה, חוץ מהמנהיג המקורי, וייד בארט, שכבר קיבל חוזה ב-WWE עקב זכייתו בתחרות NXT. לאחר NXT, הקבוצה התרכזה בלתקוף את הרוסטר של Raw (ובשני מקרים גם את הרוסטר של סמאקדאון), כשבלב התקיפות נמצא אלוף ה-WWE דאז, ג'ון סינה. סינה בעל כורחו הפך להיות אחד מחברי הנקסוס לאחר שהפסיד לוייד בארט באירוע גיהנום בכלוב לאחר הסחת דעת של האסקי האריס ומייקל מקגיליקטי. כתוצאה מכך, הוא הצטרף לשורות נקסוס ב-25 באוקטובר 2010 במסגרת התוכנית Raw. לעומת זאת, סינה הודח מהקבוצה עקב פיטוריו לאחר שבארט הפסיד באירוע סדרת ההישרדות לרנדי אורטון בקרב על אליפות ה-WWE בנובמבר 2010, אך בארט הצליח להשיב את סינה להיות חלק פעיל מהרוסטר חודש בלבד לאחר מכן. ב-3 בינואר 2011, בארט הוגלה מהקבוצה לאחר שהפסיד בקרב כלוב משולש נגד אורטון ושיימוס אשר קבע את זהות הטוען לכתר לאליפות ה-WWE, כשעל הכף הונחה בנוסף ההנהגה של בארט את הקבוצה. בארט הפסיד לסינה בקרב כיסאות באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות בדצמבר 2010 לאחר הסחת דעת מCM פאנק. פאנק הפך להיות המנהיג החדש של הקבוצה בינואר 2011 ושינה את שם הקבוצה ל"נקסוס החדשה" כדי להרחיק עצמה מהזהות הקודמת שהנהיגה אותה. במהלך קיומה, הקבוצה זכתה שלוש פעמים באליפות הזוגות של ה-WWE, בעוד שפאנק זכה באליפות ה-WWE בקרב האחרון שלו בקבוצה באירוע כסף בבנק.
הרעיון
ב-2 בפברואר 2010 בפרק של התוכנית ECW, היושב ראש של ה-WWE, וינס מקמהן הודיע ש-NXT תחליף את ECW ברשת Syfy כשהאחרונה סיימה את שידוריה ב-16 בפברואר. NXT תוארה כ"אבולוציה של היסטוריית הטלוויזיה של ה-WWE". הרעיון של הקבוצה היה שכל חבר בה היה משתתף (או "טירון") בעונה הראשונה של התחרות NXT, שחיברה את כישרונות מחלקת הפיתוח של ה-WWE באותה התקופה, FCW, לתחרות שבה ימצא הכוכב הבא של ה-WWE בעזרת מתאבקים מנוסים ששימשו כמדריכים (או "מקצוענים"). ב-1 ביוני 2010, וייד בארט הוכתר לזוכה של העונה, וכתוצאה מכך הוא קיבל חוזה ב-WWE וקרב על אליפות באירוע שלם וצפה לפי בחירתו, בעוד שהאחרים נשארו מחוסרי עבודה.
הקמה ותקיפות הצוות של ה-WWE
ב-7 ביוני 2010 במסגרת הפרק "Viewer's Choice" של התוכנית Raw, הקבוצה ערכה את הבכורה שלה כאשר היא ענדה סרט על הזרוע עם האות N במהלך הקרב המרכזי שבו ג'ון סינה התחרה נגד CM פאנק לאחר שהמנהיג של קבוצת ה-Straight Edge Society זכה ב-45% מבחירת הצופים. בארט, שהגיח דרך רמפת הכניסה לזירה, הוביל את הקבוצה, שנכנסה דרך הקהל וקפצה מעל המעקה בתקיפה על ג'ון סינה, CM פאנק, לוק גאלוס, חבר היכל התהילה ג'רי לולר, מאט סטרייקר (שהצטרף ללולר ומייקל קול בצד הזירה כדי לבשר על התוצאות), ג'סטין רוברטס (שהיה הכרוז של Raw באותה תקופה), מארק ייטון (המשגיח על הזמן) ועל שאר אנשי הצוות של ה-WWE. מיותר לציין שהקבוצה הרסה את כל מה שמסביב לזירה, כולל הזירה עצמה. במהלך התקיפה, דניאל בריאן חנק את רוברטס עם העניבה שלו, וכאות של חוסר כבוד ירק בפניו של סינה. מעשים אלה הובילו לפיטורים של בריאן ב-11 ביוני, כשה-WWE חשו שמעשים אלו היו יותר מדי אלימים בניגוד ללוח השידורים של התוכנית שהיא TV-PG (תוכנית המכילה תוכן אינו הולם לילדים צעירים כמו שפה, תוכן מיני, אלימות ועוד). כחלק מהעלילה ומניעת סיבת הפיטורים האמיתית, ההיעדרות של בריאן הוסברה על ידי בארט כחרטה על מעשיו, וכתוצאה מכך הוא הודח מהקבוצה. נקסוס מיתגה את עצמה כקבוצה המרכזית ב-Raw, המורכבת מדמויות בלתי חביבות על הקהל (דמויות אלה נקראות בשפת ההיאבקות המקצועית בשם "היל"), לאחר שתקפו מתאבקים ואגדות כמו ריקי סטימבוט, דאסטי רודס, הג'נרל מנג'ר של Raw, ברט הארט, ובעיקר ג'ון סינה.
לאחר התקיפה על הארט, מקמהן הסיר את הארט מתפקידו עקב "פציעותיו", ובמקומו מינה ג'נרל מנג'ר חדש, שזהותו נשמרה כאנונימית מפחד שייתכן וגם הוא יותקף כמו הארט. התקשורת היחידה עם הג'נרל מנג'ר הייתה דרך מיילים שאותם הקריא "הדובר הרשמי", מייקל קול.
הפיוד נגד ג'ון סינה
במהלך הקיץ של שנת 2010, נקסוס נמצאה בפיוד נגד ג'ון סינה. בהתחלה, סינה נאלץ להתחרות בקרב האנדיקאפ 7 נגד 1 ב-Raw, אך סינה תקף את דארן יאנג, שבעקבות פציעה הוסר מהקרב. הקרב הפך להיות קרב האנדיקאפ 6 נגד 1, שבכל מקרה הנקסוס ניצחה. באירוע כסף בבנק, שנערך ב-18 ביולי 2010, הנקסוס ניסתה להתערב בקרב הכלוב על אליפות ה-WWE בין שיימוס לבין ג'ון סינה, אך שיימוס וסינה הצליחו להדוף אותם ולגרום להם להתרחק, כששיימוס רשם ניצחון על סינה ושמירה על התואר. באירוע סאמרסלאם, הנקסוס התחרו נגד קבוצת ה-WWE שכללה את סינה, ברט הארט, כריס ג'ריקו, אדג', ג'ון מוריסון, R-טרות' ודניאל בריאן (שהוחתם בחזרה בארגון), בקרב שבו קבוצתו של סינה ניצחה לאחר שהוא הצמיד לניצחון את בארט ואת גבריאל. לפי דיווחים מצד ג'ריקו ואדג', התכנון המקורי היה לתת לבארט לצאת עם ידו על העליונה, אך סינה ביקש להפוך את תוצאת הקרב לטובתו. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, הנקסוס פדתה את סעיף הקרב החוזר שלה, כשהפעם חברי הקבוצה התחרו נגד קבוצת ה-WWE בשבעת קרבות יחידים (חוץ מהארט, שהוחלף על ידי אורטון). התנאי של קיום הקרבות היה שאם חבר נקסוס מפסיד בקרב שלו, הוא יוגלה אוטומטית מהקבוצה. יאנג היה חבר הקבוצה היחיד שכשל במשימתו, כשהפסיד בקרב המרכזי לסינה. לפיכך, הנקסוס תקפו את יאנג, כשכל אחד ביצע את מהלך הסיום שלו על יאנג, שהוגלה מהקבוצה.
במופע שהתרחש בהוואי, שלא שודר בטלוויזיה, ב-18 באוגוסט 2010, סקיפ שפילד שבר את הקרסול שלו במהלך קרב זוגות לצד אוטונגה נגד שושלת הארט (דייוויד הארט סמית' וטייסון קיד), במה שגרם לו להיעדרות מפעילות במשך שנתיים. עקב כך, הוא עזב את הנקסוס, כשנשארו חמישה חברים בקבוצה בחודש ספטמבר. ב-19 בספטמבר באירוע לילה של אלופים, בארט פדה את קרב האליפות שהובטח לו לאחר שזכה בעונה הראשונה של NXT. קרב זה היה קרב הדחות משושה על אליפות ה-WWE שבה החזיק שיימוס. בארט הודח על ידי אורטון, שלאחר מכן הוכתר כזוכה בקרב וכאלוף החדש.
ב-3 באוקטובר 2010 במסגרת האירוע גיהנום בכלוב, בארט וסינה התחרו אחד נגד השני כשהתנאי היה שאם בארט ינצח סינה יהיה חייב להצטרף לנקסוס, אך אם סינה ינצח או שאחד מחברי הקבוצה יתערב, הקבוצה תתפרק לצמיתות. לאחר הפרעה מצידם של האסקי האריס ומייקל מקגיליקטי, שהצטרפו לנקסוס ב-25 באוקטובר 2010 כתגמול, בארט הצליח לנצח בקרב ולשמור על קיום הקבוצה, בעוד שסינה הוכרח להצטרף לקבוצה. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, מייקל טארבר צוות לשורות סינה, שתקף את אותו טארבר. באחד הקטעים בתוכנית, בארט אמר שהוא תכנן גם ככה להדיח את טארבר מהקבוצה ולמעשה סינה החזיר לו טובה כשהוא תקף את טארבר, מה שסימן את סוף דרכו של טארבר בקבוצה (במציאות, טארבר נאבק בפציעה במפשעה ולאחר מכן שוחרר מהחוזה שלו ביוני 2011). הג'נרל מנג'ר האנונימי של Raw ציין שסינה יאלץ לכבד את הקבוצה ולקבל פקודות מבארט, או שהוא יפוטר. בארט ציווה על סינה לעזור לו לנצח בקרב הבאטל רויאל שקבע את זהות המועמד לתואר אליפות ה-WWE של אורטון, כשבארט וסינה נשארו אחרונים בקרב, בארט ציווה על סינה להדיח את עצמו. לסינה לא נשארה ברירה והוא אכן הדיח את עצמו, מה שגרם לבארט לנצח בקרב ולהפוך לטוען לכתר. באירוע בראגינג רייטס, שנערך ב-24 באוקטובר, הנקסוס זכו בתואר האליפות הראשון שלהם ב-WWE כשדייוויד אוטונגה וג'ון סינה ניצחו את קודי רודס ודרו מקינטייר וזכו באליפות הזוגות של ה-WWE. בקרב המרכזי, בארט ניצח את אורטון כתוצאה מפסילה, שנגרמה על ידי סינה. אותו סינה נבחר על ידי בארט לשמש כשופט המיוחד בקרב החוזר שלו נגד אורטון על התואר באירוע סדרת ההישרדות, כשהוא הצהיר שאם הוא לא יזכה בתואר, סינה יפוטר, אך אם בארט ינצח את אורטון, סינה יהיה חופשי מכל האחריות שלו לקבוצת הנקסוס. לילה לאחר בראגינג רייטס בפרק של התוכנית Raw, וייד בארט רצה לשמור על תואר אליפות הזוגות בתוך הקבוצה, אך עם חברי קבוצה אחרים שישמשו כאלופים. לכן, הוא הכריח את אוטונגה לשכב ולאפשר להית' סלייטר וג'סטין גבריאל להצמיד אותו ולהפוך לאלופי הזוגות החדשים.
הנקסוס החדשה
ב-3 בינואר 2011 בפרק של התוכנית Raw, הנקסוס הכריזה בצורה מעורפלת לאחר חודשים של תקיפות חוזרות ונשנות על סינה וצוות ה-WWE שהיא תחת "הנהגה חדשה", כשפאנק התגלה כמנהיג החדש של הקבוצה, לאחר שהשיג את מקומו בשל הפסדו של בארט בקרב כלוב משולש לאורטון ושיימוס הודות לפאנק בעצמו. בעקבות זאת, בארט הוגלה מהקבוצה, שנקראה עתה "נקסוס החדשה" כדי להרחיק עצמה מההנהגה הקודמת. לאחר שגבריאל וסלייטר סירבו להכות אחד את השני בעזרת מקלות במבוק לפי פקודותיו של פאנק כחלק מטקס החניכה, השניים עזבו את הקבוצה שבוע לאחר מכן בתוכנית Raw. עזיבה זו איפשרה להם להצטרף לשורות בארט ואלוף ECW, איזיקיאל ג'קסון כקבוצה שנקראה The Corre, בעוד שהאריס, מקגיליקטי ואוטונגה נענו לפקודות פאנק ונשארו בקבוצתו. ב-17 בינואר בפרק של התוכנית Raw, מייסון ריאן הצטרף לנקסוס החדשה, לאחר שתקף את פאנק וסינה בקרב ביניהם. לאחר הקרב, פאנק העניק לריאן את סרט הזרוע של הנקסוס החדשה. באירוע הרויאל ראמבל, הנקסוס החדשה הפריעו לאורטון בקרב החוזר שלו על התואר נגד המיז ולמעשה גרמו לו להפסיד, מה שגרם לאורטון לפתח פיוד נגד הקבוצה. במהלך השבועות שבאו לאחר מכן, אורטון בעט בראשם של כל אחד מחברי הקבוצה. כחלק מהעלילה, הבעיטות לראש היו כל כך קטלניות שהן גרמו לפציעת המתאבק. פאנק ואורטון התחרו אחד נגד השני ברסלמניה 27 ובאירוע חוקי אקסטרים, שבשני המקרים אורטון ניצח את פאנק. ב-23 במאי בפרק של התוכנית Raw, הודות להסחת דעת מצד אלברטו דל ריו, מקגיליקטי ואוטונגה ניצחו את ביג שואו וקיין וזכו באליפות הזוגות של ה-WWE.
צמדים והפירוק
ב-20 ביוני 2011 במסגרת הפרק "Power to the People" של התוכנית Raw, פאנק היה מתוכנן להיות הטוען לכתר לאליפות ה-WWE של סינה, אך במקום הוא נאלץ להתחרות בקרב משולש נגד אלברטו דל ריו וריי מיסטריו כשסוג הקרב שהקהל בחר היה ספירות בכל מקום. בקרב זה פאנק ניצח וחשף שהחוזה שלו יפוג תוקף באירוע כסף בבנק, שבו יתחרה נגד סינה על אליפות ה-WWE. שבוע לאחר מכן בתוכנית Raw, נודע שריאן ספג פציעה במהלך סוף השבוע ושהוא עזב את הקבוצה. באותו הערב, פאנק התנהג בחוסר כבוד, קטע את שון מייקלס והזכיר לו שברגע שהחוזה שלו ייגמר באירוע כסף בבנק, זאת תהיה הפעם האחרונה שה-WWE יראו אותו ואת אליפות ה-WWE. פאנק הצליח לרשום ניצחון על סינה ב-17 ביולי 2011 באירוע זה וזכייה בתואר. כתוצאה מכך, האליפות הוחזקה על ידי אחד מחברי הקבוצה בערב האחרון של קיומה. חברי הקבוצה האחרונים תיפקדו כצמדים, שענדו את הסרט של נקסוס עד 1 באוגוסט 2011, ולאחר מכן ללא הסרט עד ל-22 באוגוסט 2011, התאריך שבו הקבוצה התפרקה סופית.
איחוד
בשנת 2018, הנקסוס התאחדו בטורניר מלכי השלישיות של ארגון ההיאבקות Chikara. שלושת המתאבקים שייצגו את נקסוס בטורניר זה היו פרד רוסר (דארן יאנג לשעבר), מייקל טארבר ו-PJ בלאק (ג'סטין גבריאל לשעבר).
ריי מקאלום
ריי מייקל מקאלום הבן (באנגלית: Ray Michael McCallum Jr.; נולד ב-12 ביוני 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בהפועל ירושלים.
קריירת תיכונים ומכללות
בשנתיים הראשונות של בתיכון, למד ושיחק מקאלום בתיכון צפון בלומינגטון בבלומינגטון שבאינדיאנה. לאחר מכן למד בתיכון המדינה של דטרויט בדטרויט שבמישיגן לשנתיים האחרונות שלו. בעונתו האחרונה בקריירת התיכונים, מקאלום הוביל את תיכונו לאליפות מדינה, כשניצחו 47–71 בגמר את לנסינג סקסטון עם 32 נקודות של מקאלום, 8 ריבאונדים ו-7 חטיפות. בעונה זו הוא העמיד ממוצעים של 22.5 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים למשחק.
מקאלום סיים במקום השלישי בהצבעה על תואר שחקן העונה במישיגן, נבחר לחמישייה הראשונה במישיגן, והוגדר כשחקן טופ 50. מקאלום זומן למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בשנת 2010 ורשם 4 נקודות, 2 ריבאונדים וחטיפה אחת.
מקאלום דורג בארבעה כוכבים על ידי ESPN על פי יכולתו בתיכונים. מקאלום דורג כרכז החמישי בטיבו וכשחקן ה-17 הטוב ביותר במחזור 2010.
בעונתו הראשונה במכללה, הוא הפך לשחקן הראשון מאוניברסיטת דטרויט, שנכנס לאחת מחמישיות העונה בעונת הרוקי שלו, כשנכנס לחמישייה השנייה. מקאלום הוביל את קבוצתו עם 13.5 נקודות, 4.9 אסיסטים והוא לקח 54 חטיפות בכל המשחקים. אתר סיקור המכללות הכניס אותו לחמישייה הראשונה בכל המכללות, ו-157 האסיסטים שלו במהלך העונה הסדירה מיקמו אותו במקום השני באסיסטים לרוקיז בכל הליגות. ב-16 בפברואר, מקאלום כמעט רשם טריפל דאבל במשחק מול אוניברסיטת יאנגסטאון עם 14 נקודות, 10 ריבאונדים ו-8 אסיסטים.
בעונתו השנייה, הוא העמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 4.5 ריבאונדים, 4.0 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק בדרך לחמישייה הראשונה במחוז. מכללתו סיימה עם מאזן 14–22, והעפילה לסיבוב הראשון בטורניר אליפות המכללות. מקאלום זכה בפרס על שם בוב קוזי שניתן לרכז הטוב באותה עונה.
בעונתו השלישית, הפך מקאלום לשחקן הראשון מאז עונת שנבחר לשחקן המצטיין בטורניר קדם העונה ובנוסף זכה בתואר גם בעונה עצמה. אף על פי שהוא הוביל את הליגה עם 18.7 נקודות למשחק, דטרויט סיימה במקום השני בעונה הסדירה ולא זכתה באליפות, ולכן לא העפילה לטורניר אליפות המכללות. הם סיימו את השנה עם מאזן 13–20.
קריירה מקצועית
ב-27 באפריל 2013, מקאלום הודיע ​​כי הוא לא ממשיך לעונה נוספת שבמסגרת הזכאות שלו במכללות והוא העמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, שם נבחר בבחירה ה-36 בסיבוב השני על ידי סקרמנטו קינגס. ב-18 ביולי, לאחר שקלע 12.6 נקודות בממוצע בליגת הקיץ של ה-NBA, חתם מקאלום בקינגס. ב-21 בנובמבר, הושאל לקבוצת הפיתוח של הקינגס מליגת הפיתוח של ה-NBA, סטוקטון קינגס. הוא הוחזר לקבוצה הראשית של הקינגס ב-27 בנובמבר, חזר לליגת הפיתוח ב-13 בינואר, וחזר שוב ב-21 בינואר. ב-2 באפריל 2014, קלע מקאלום שיא קריירה של 27 נקודות בניצחון 102–107 על לוס אנג'לס לייקרס.
ביולי 2014, הצטרף מקאלום מחדש לקינגס במהלך ליגת הקיץ, שם זכה בשחקן המצטיין של משחק הגמר לאחר שסייע לקינגס לזכות בטורניר. ב-27 בפברואר 2015, הוא קלע שיא עונתי של 20 נקודות בהפסד הקינגס לסן אנטוניו ספרס.
ב-9 ביולי 2015, הועבר מקאלום בטרייד לסן אנטוניו ספרס בתמורה לבחירת דראפט מהסיבוב השני בשנת 2016. את הופעת הבכורה שלו בספרס ערך ב-30 באוקטובר, ורשם 2 נקודות ו-2 חטיפות בניצחון 75–102 על ברוקלין נטס. במהלך עונת, הוא שיחק גם בקבוצת הבת של הספרס מליגת הפיתוח, אוסטין ספרס. ב-29 בפברואר 2016, שוחרר מקאלום מהספרס.
ב-12 במרץ 2016, חתם מקאלום על חוזה ל-10 ימים בממפיס גריזליס בעקבות מכת הפציעות שהכתה בקבוצה. בממפיס נאלצו להגיש בקשה מיוחדת להחתמתו בקבוצה כיוון שהסגל שלהם איתו מכיל 17, שניים מעל המגבלה המותרת של 15. באותו הלילה ערך מקאלום את הופעת הבכורה שלו בגריזליס במהלך ההפסד 83–95 לאטלנטה הוקס, כשקלע 13 נקודות והוסיף 4 ריבאונדים, 2 אסיסטים, 2 חטיפות וחסימה אחת ב-27 דקות. ב-22 במרץ הוא חתם על חוזה נוסף ל-10 ימים עם הגריזליס. ב-1 באפריל החליטו הגריזליס שלא להחתימו עד תום העונה.
ב-26 ביולי 2016, מקאלום חתם בדטרויט פיסטונס, אך שוחרר ב-24 באוקטובר לאחר שהופיע בשלושה משחקים קדם עונה. שישה ימים לאחר מכן הוא חתם בקבוצת הבת של הפיסטונס מליגת הפיתוח, גרנד ראפידס דרייב.
ב-1 באוגוסט 2017, חתם מקאלום לעונה באוניקאחה מאלגה מהליגה הספרדית. ב-67 משחקים בהם שיחק בקבוצה ביורוליג ובכל המפעלים הספרדים, מקאלום העמיד ממוצעים של 8.2 נקודות, 2.6 אסיסטים ו-2.1 ריבאונדים למשחק.
ב-6 ביולי 2018 חתם מקאלום לעונה בדרושפאקה מהליגה הטורקית.
ב-8 בפברואר 2019 חתם מקאלום לעונה בקבוצת הבת של לוס אנג'לס קליפרס, אגווה קליינטה קליפרס, אשר משחקת בליגת הפיתוח.
ב-26 במרץ 2019, חתם מקאלום עד תום העונה בלצ'ה ריו ברוגאן.
ב-21 בנובמבר 2019, חתם מקאלום עד תום העונה בשאנגחאי שארקס.
בעונת, הצטרף מקאלום לגרינסבורו סווארם מליגת הפיתוח.
ב-22 במרץ 2021, חתם מקאלום עד תום העונה בהפועל ירושלים מהליגה הישראלית.
Round and Round
Round and Round הוא שיר של ג'ו שפירו ולו סטאלמן שיצא לאור בשנת 1956. גרסה לשיר הוקלטה על ידי פרי קומו ל-RCA רקורדס ב-15 בינואר 1957 והייתה להיט גדול באותה שנה.
רקע כללי
הגרסה של קומו הצטיירה בזכות השילוב האינסטרומנטלי עם מיטשל איירס ותזמורתו, הכולל מנגינות קונטרפונקט שבוצעה על ידי ריי צ'ארלס, אשר מצטרפת בהדרגה למנוחות, ונחלשת בהדרגה לפני סוף השיר.
ביצועי תרשים
השיר היה השיר האחרון של פרי קומוס שמוקם במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. השיר בילה שבועיים במקום השני ב"מצעד הכבוד של הלהיטים של בילבורד".
תזמורת צ'ייקובסקי
תזמורת צ'ייקובסקי (ברוסית:Большой симфонический оркестр имени П. И. Чайковского) - תזמורת סימפונית רוסית, שנוסדה בשנת 1930 במוסקבה. בשמה המקורי, התזמורת הסימפונית של רדיו מוסקבה, שימשה כתזמורת הרשמית של רשת הרדיו של ברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1993, שינה משרד התרבות הרוסי את שם התזמורת לאות הכרה בתפקיד המרכזי שממלאת המוזיקה של צ'ייקובסקי ברפרטואר התזמורת. המנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת הוא ולדימיר פֶדוֹסֵיֵיב, המחזיק בתפקיד זה מאז 1974.
התעשייה האווירית ההודית
התעשייה האווירית ההודית (באנגלית: Hindustan Aeronautics Limited - HAL; בהינדי:  हिन्दुस्तान एरनॅटिक्स लिमिटेड - हि ए लि) היא חברת התעופה והחלל ההודית ומחברות התעשייה האווירית הגדולות באסיה. החברה היא חברה ממשלתית ושייכת למשרד ההגנה ההודי. החברה מייצרת מנועים, ציוד ניווט ותקשורת וכן מייצרת מטוסים, (בהם מטוסי קרב מתוצרת עצמית) ומרכיבה מטוסים, מסוקים, מטוסי נוסעים ומטוסי אימון להדרכה ותרגול לפי רישיון ושיתופי פעולה. בסיס החברה נמצא בבנגלור והיא מפעילה מפעלים גם בקאנפור, לאקנאו, היידראבאד וערים נוספות.
מלחמת העולם השנייה
החברה נוסדה ב-1940 בממלכת מייסור ביוזמתו של התעשיין ולצ'נד הירצ'נד (Walchand Hirachand) על מנת לספק מטוסים צבאיים לחיל האוויר המלכותי ההודי, שהיה חלק מחיל האוויר המלכותי הבריטי. המפעל בבנגלור, הציוד והידע סופקו על ידי האמריקאי ויליאם די. פאולי (William D. Pawley), נציג חברת תעשייה אווירית מניו יורק שפעל בדרום-מזרח אסיה.
באפריל 1941 רכשה ממשלת הודו שליש ממניות החברה ושנה מאוחר יותר הלאימה אותה כליל. הייצור הואץ לקראת 1942, שעה שהאימפריה היפנית החלה להציב איום ממשי על שטחי האימפריה הקולוניאלית האנגלית בדרום-מזרח אסיה. המטוס הראשון שיוצר בבנגלור היה הארלו PC-5. ב-1943 הפך המפעל לבסיס של חיל האוויר של ארצות הברית לשם ביצוע תיקוני מטוסים. במהלך הפעילות עבדו מהנדסים וטכנאים הודים בצמוד לאנשי מקצוע אמריקאים מנוסים וצברו ידע מעשי רב.
משנות השישים ואילך
כבר בראשית שנות השישים נקלט בחברה המהנדס הגרמני קורט טאנק, ששימש בשנות מלחמת העולם השנייה כמנהל הטכני של מפעל פוקה-וולף שסיפק מטוסי קרב לורמאכט. ב-7 ביוני 1961 נערכה טיסת הבכורה של מטוס הקרב הראשון שיוצר בדרום-מזרח אסיה, ה-HAL HF-24 Marut (בסנסקריט "רוח סערה"), לפי תכנונו של טאנק.
ב-1 באוקטובר 1964 אוגדה החברה ונקראה בשמה הנוכחי, לאחר איחוד חברות ומפעלים קטנים יותר שהיו קיימים לפני כן.
בנוסף לייצור ה"מארוט", התמקדה החברה בשיתופי-פעולה והרכבת מטוסים לפי רישיון. יחד עם סוחוי הרוסית ייצרה החברה מטוס מקביל לסוחוי Su-27 (בשם Su-30MKI), סוחוי Su-30 ומיג-21 (עם מיקויאן-מיג). כן ייצרה מטוסי תובלה קלים, מטוסי אימון, מנועים וציוד ניווט ותקשורת.
שנות ה-2000
החברה גדלה ומייצרת מגוון רחב של מטוסים וציוד אווירי. בין הבולטים שבמוצריה, המסוק HAL Dhruv, שסופק החל מ-2002 לנפאל וישראל (להטסת אח"מים) ומספר מסוקים בפיתוח, כולל מסוק ללא טייס בשיתוף עם התעשייה האווירית לישראל. מטוס חמקן המצוי בפיתוח תחת הכינוי AMCA, מטוס נוסעים (NAL Saras, מיוצר החל מ-2004), מטוסי תובלה צבאיים (להחלפת מטוסי האנטונוב המיושנים) ועוד. כן מקיימת החברה שיתופי פעולה עם חברות התעשייה האווירית הגדולות בעולם לפי חוזי רישוי וזיכיונות ייצור, בהן סוחוי, אירבוס, בואינג, לוקהיד מרטין, BAE Systems, מנועי רולס-רויס.
שיתוף פעולה בתחומי התכנון מקיימת החברה עם הסוכנות ההודית לפיתוח כלי טיס (Aeronautical Development Agency) ומעבדות התעופה והחלל הלאומיות (National Aerospace Laboratories).
בשנת 2009 הפכה התעשייה האווירית ההודית לספק משנה של התעשייה האווירית לישראל בייצור מטוס המנהלים גאלפסטרים G150.
HAL HF-24 Marut
ב-7 ביוני 1961 נערכה טיסת הבכורה של מטוס הקרב הראשון שיוצר בדרום-מזרח אסיה, ה-HAL HF-24 Marut (בסנסקריט "רוח סערה"). מתכנן המטוס היה המהנדס הגרמני קורט טאנק, ששימש בשנות מלחמת העולם השנייה כמנהל הטכני של מפעל פוקה-וולף שסיפק מטוסי קרב לורמאכט. טאנק היה אחראי בשעתו על תכנון המטוסים פוקה-וולף Fw 190 ופוקה-וולף Fw 200.
HAL Tejas
כבר באמצע שנות השמונים העלה חיל האוויר ההודי צורך להחליף את צי מטוסי המיג 21 המיושנים שלו. ב-1987 נבחרה חברת דאסו הצרפתית לסייע לתעשייה ההודית בניהול פרויקט ייצור מטוס קרב קל, טקטי, רב-שימושי וחד-מנועי בעל כנף דלתא, שנקרא בתחילה (LCA (Ligh Comabt Aircraft ובהינדית קיבל את הכינוי Tejas. יחד עם דאסו נשכרו עבור אספקת מערכות האוויוניקה חברת אלביט ורפאל הישראליות. אולם, עקב האמברגו שהוטל על התעשייה הצבאית ההודית עקב הניסויים הגרעיניים בפוחראן במאי 1998, יוצרו רוב מערכות המטוס בתעשייה ההודית.
טיסת הבכורה של המטוס נערכה ב-4 בינואר 2001 והוא סופק לחיל האוויר ההודי ולצי ההודי לניסויים. במטוס התגלו תקלות רבות ונכון ל-2013 הוא עדיין איננו מבצעי.
בדצמבר 2017 פורסם כי הצבא ההודי החליט לרכוש 83 מטוסי קרב מסוג Tejas MK1A מ HAL כדי להקים שתי טייסות חדשות. זאת בנוסף לטייסת עם 40 מטוסים מדגם ישן יותר, Tejas MK1.
HAL Dhruv
הדרוב הוא מסוק שירות שתוכנן ופותח על ידי תעשייה האווירית ההודית. הפיתוח של דרוב הוכרז בנובמבר 1984. המסוק טס לראשונה ב-1992; עם זאת, פיתוחו התארך עקב מספר גורמים, כולל דרישת הצבא ההודי לשינויי עיצוב, הגבלות תקציב וסנקציות שהוטלו על הודו בעקבות הניסויים הגרעיניים של Pokhran-II ב -1998. השם בא ממילה שמקורה בסנסקריט dhruv שפירושה בלתי ניתן לערעור או מוצק.
דרוב נכנס לשירות בשנת 2002. הוא נועד לעמוד בדרישות של מפעילים צבאיים ואזרחיים כאחד, כאשר גרסאות צבאיות של המסוק פותחו עבור הכוחות המזוינים ההודיים.
נכון לינואר 2022, יוצרו 335
מעבדות אבוט
מעבדות אבוט (באנגלית: Abbott Laboratories) היא חברת מיכשור רפואי תרכובות מזון לתינוקות ותוספי תזונה אמריקאית. החברה נוסדה ב-1888 והמטה הראשי שלה באילינוי. היא מעסיקה כ-107,000 עובדים ברחבי העולם והכנסותיה כ-32 מיליארד דולר. בין מוצרי החברה הבולטים סימילאק (תרכובות מזון לתינוקות), פדיאלייט (תמיסת אלקטרוליטים), אנשור (תוספי תזונה), גלוצרנה (תוספי תזונה), פדיאשור (תוספי תזונה), פריסטייל ליברה (מדי סוכר), ומיכשור לבדיקת קורונה.
היסטוריה
החברה נוסדה בשיקגו על ידי וואלאס אבוט. ב-1905 פתחה את השלוחה שלה בלונדון, הראשונה שלה מחוץ לארצות הברית. נכון ל-2021 פרושה בכ-160 מדינות.
לאורך השנים רכשה חברות תרופות בתחום פעילותה. ב-2004 פוצלה ממנה חברת הוספירה (Hospira). ב-2013 פוצלה חטיבת המחקר והפיתוח לחברה עצמאית בשם AbbVie.
פעילות בישראל
אבוט החלה לפעול בישראל באפריל 2004, שהקימה סניף מקומי לשיווק תרופות ומוצרי מזון מתוצרתה בשוק הישראלי.
בדצמבר 2009 רכשה אבוט את חברת התוכנה הישראלית סטארלימס, תמורת 123 מיליון דולר.
בפברואר 2022 הודיעה החברה על איסוף (ריקול) של איסוף מוצרי סימילאק המיועדים מיועד לתינוקות עם בעיות כליה. שבוע קודם הודיעה החברה על איסוף של מוצר נוסף סימילאק PM 60/40 הניתן במרשם. האיסוף בוצע בעקבות מותו של תינוק בארצות הברית ולפי הודעת החברה לא התקבלו בארץ תלונות לגבי המוצר.
אמיליה חודק
אמיליה (אמי) חוֹדַק היא פרופסור לרפואה, מומחית לרפואת עור, מנהלת מערך העור במרכז רפואי רבין, מרצה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, נשיאה לשעבר של האיגוד הישראלי לרפואת עור ומזכירת האיגוד העולמי ללימפומה של העור (ISCL).
השכלה
חודק למדה בתיכון עירוני א' בתל אביב. את לימודי הרפואה בעתודה האקדמית היא התחילה בבית הספר לרפואה של הטכניון, שם למדה במשך שלוש שנים, טרם עברה לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, בו השלימה את ארבע שנות הלימוד הנוספות. היא קיבלה תואר דוקטור לרפואה ב-1982. את הסטאז' שלה ערכה חודק בבית חולים אסף הרופא. ב-1990 היא השלימה התמחות ברפואת עור בבית החולים בילינסון, שהוא כיום חלק ממרכז רפואי רבין. לאחר סיום ההתמחות, היא נסעה להשתלמות בארצות הברית, תחילה באוניברסיטת ניו יורק, שם עסקה בפתולוגיה של העור ולאחר מכן, במשך שנה, באוניברסיטת רוקפלר, שם עסקה בחקר מחלות עור דלקתיות וסרטן העור. במרוצת הזמן, חודק ערכה השתלמויות נוספות כרופאה אורחת (Visiting Physician) באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת ייל והמרכז לסרטן ע"ש מ' ד' אנדרסון באוניברסיטת טקסס.
פעילות אקדמית
חודק הייתה עורכת משותפת של כתב העת Archives of Dermatological Research.
פעילות מקצועית
חודק היא רופאה מומחית לסרטן העור, במיוחד לימפומה של העור ובפרט לימפומות מסוג מיקוזיס פונגוידס (mycosis fungoides), הסוג הנפוץ ביותר של המחלה. חודק נטלה חלק בכתיבת הקווים המנחים הבינלאומיים לאבחנה וטיפול בסוגים השונים של לימפומת העור. ארגון הבריאות העולמי מינה אותה להשתתף בפרסום פרק בנושא מיון מחדש של טיפוסי סרטן העור מסוג מיקוזיס פונגוידס פוליקולוטרופית (folliculotropic mycosis fungoides). תחום עיסוק מרכזי נוסף של חודק הוא מחלת הפסוריאזיס.
ב-2011, מונתה חודק לתפקיד מנהלת מחלקת העור במרכז רפואי רבין והחליפה את פרופ' מיכאל דוד. קודם לכן, חודק הקימה את מעבדת המחקר המולקולרי של לימפומה של העור באותו בית חולים, מעבדה רב-תחומית בה נערכים מחקרים משותפים של רופאים וחוקרים אקדמיים מתחומי מדעי החיים. כיום, מתמקדת המעבדה, בין היתר, בניסיון לאפיין את הבסיס הגנטי של לימפומה של העור.
2017-2019, חודק כיהנה כנשיאת האיגוד הישראלי לרפואת עור. כמו כן, היא מכהנת בתפקידים בינלאומיים הכוללים: מזכירה של האיגוד הבינלאומי ללימפומה של העור (ISCL), וועדת ההיגוי של הקונסורציום הבינלאומי לחקר הלימפומה של העור (CLIC), ועדת ההיגוי של PROCLIPI, הפרויקט הבינלאומי לחקר הפרוגנוזה במצבים שונים של לימפומה של העור. ב-2015, חודק העניקה את ההרצאה המרכזית (keynote lecture) בכנס השנתי של האיגוד האמריקני ללימפומה של העור.
חודק משרתת כיועצת-העל של מכבי שירותי בריאות לענייני רפואת עור, שם היא אחראית לגיבוש מדיניות רפואת העור של קופת החולים, לרבות מתן אישורים לשימוש בתרופות חדשות. היא יצגה את האיגוד הישראלי לרפואת עור ואת מכבי שירותי בריאות בוועדת המשנה של סל הבריאות. במסגרת זו, היא הייתה אחראית מדי שנה להגשת בקשות להכנסת תרופות וטיפולים בתחום רפואת העור אל סל הבריאות.
חודק מתארחת לעיתים קרובות בתוכנית בנושא רפואה המשודרת ברדיו לב המדינה וכן התארחה בתוכנית הטלוויזיה של פרופ' רפי קרסו.
חיים אישיים
חודק נולדה בתל אביב, לאם ספרנית ולאב חשמלאי ובעל מוסך ממוצא עיראקי אחיה הוא חוקר בבית הספר לרפואה של הטכניון. היא נשואה לעורך הדין דוד חודק. בני הזוג הכירו במהלך לימודיהם באוניברסיטת תל אביב. חודק היא אם לשניים.
סאות'רן פסיפיק
חברת התחבורה סאות'רן פסיפיק (באנגלית: Southern Pacific Transportation Company; ר"ת: SP), הייתה חברת רכבות אמריקנית בדרום ובמערב ארצות הברית. מטה החברה היה בסן פרנסיסקו. מ-1865 עד 1885 הייתה החברה קרויה "חברת הרכבת סאות'רן פסיפיק" (Southern Pacific Railroad) ובין 1885 ל-1969 היא הייתה קרויה "חברת סאות'רן פסיפיק" (Southern Pacific Company).
החברה התמזגה ב-1988 עם החברה שבבעלותה הייתה חברת הרכבת המערבית דנוור וריו גראנדה (Denver and Rio Grande Western Railroad), ושמונה שנים אחר-כך הפכה חלק מיוניון פסיפיק.
מלבד עיסוקה בתחום הרכבות היו בבעלות החברה מעבורות והיא הקימה בתי חולים בסן פרנסיסקו, בטוסון ובמקומות נוספים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 היא אף ייסדה רשת תקשורת שהתבססה על טכנולוגיות מתקדמות של גלי מיקרו וסיבים אופטיים. החטיבה התפתחה לחברת התקשורת ספרינט (Sprint Corporation), חברה ששמה הגיעה מראשי התיבות "Southern Pacific Railroad Internal Networking Telephony" ( "טלפוניית רשת פנימית של חברת הרכבת סאות'רן פסיפיק").
היסטוריה
החברה נוסדה ב-2 בדצמבר 1865 בסן פרנסיסקו כ"חברת הרכבת סאות'רן פסיפיק של קליפורניה" (Southern Pacific Railroad of California) על ידי קבוצת אנשי עסקים בראשות טימותי גיא פלפס (Timothy Guy Phelps; 1899-1824), פוליטיקאי ואיש עסקים, במטרה להניח מסילה בין סן פרנסיסקו לסן דייגו. פלפס שימש כמנהל החברה החדשה. במרץ 1868 רכשה החברה את "חברת הרכבת סן פרנסיסקו וסן חוזה" (San Francisco and San Jose Railroad), שבבעלותה היה מ-1864 קו פעיל בין סן פרנסיסקו לסן חוזה. בספטמבר 1868 החברה נרכשה בידי ארבעה אנשי עסקים המכונים ארבעת הגדולים: לילנד סטנפורד, קוליס הנטינגטון (Collis Potter Huntington), מארק הופקינס (Mark Hopkins, Jr.) וצ'ארלס קרוקר (Charles Crocker). בעלי החברה החדשים הקימו קודם לכן ב-1861 את "חברת הרכבת סנטרל פסיפיק" (Central Pacific Railroad) שהניחה את החצי המערבי של מסילת הברזל הטרנס קונטיננטלית הראשונה. ב-1870 אוחדו שתי החברות תחת השם "חברת הרכבת סאותרן פסיפיק".
ב-1871 החלה סלילת המסילה מסן חוזה דרך סטוקטון אל עמק סן חואקין. ב-1872 היא הגיעה לפרזנו וב-1873 אל הנהר קרן. הקטע לצומת גושן (Goshen Junction, 85 קילומטרים דרומית לפרזנו) נסלל על ידי סנטרל פסיפיק. על מנת להתגבר על הרי טהאצ'אפי (Tehachapi Mountains) היה צריך, בין השאר, לבנות לולאה של 360° (לולאת טהאצ'אפי - Tehachapi Loop). ב-8 בנובמבר 1874 הגיעה המסילה לבייקרספילד וב-5 בספטמבר 1876 הגיעה הרכבת הראשונה מסן פרנסיסקו ללוס אנג'לס.
סלילת חברת הרכבת מזרחה מלוס אנג'לס החלה ב-1873. הרכבות החלו לפעול עד קולטון (Colton) ב-16 ביולי 1875 ולאינדיו (אז אינדיאן ולס (Indian Wells) – "בארות אינדיאנים") ב-29 במאי 1876. סלילת חברת הרכבת נמשכה מזרחה והגיעה לגדה המערבית של נהר הקולורדו מול יומה באריזונה ב-23 במאי 1877. היה עיכוב בקבלת האישור הצבאי להניח את הפסים לרוחב שמורת האינדיאנים של יומה, ובספטמבר של אותה שנה הושלם הגשר שאפשר לרכבת להגיע עד יומה. חברת הרכבת של חברת הרכבות סאות'רן פסיפיק הייתה אמורה להתחבר למסילות של חברת טקסס ופסיפיק (Texas & Pacific), אחת מכמה חברות רכבות שביקשו או שקיבלו אישור מהממשל הפדרלי לבנות קווי רכבת ממקומות שונים בארצות הברית מערבה אל חוף האוקיינוס השקט. אבל קצה קו המסילה של טקסס ופסיפיק היה אז תקוע הרחק בטקסס, ולכן חברת הרכבות דרום הפסיפיק המשיכה את סלילת הקו מזרחה. ב-20 במרץ 1880 הגיעה המסילה לטוסון.
ב-11 במאי 1880 התפתחה תגרה בין מתיישבים לנציגים של הרכבת באזור צפונית להאנפורד של ימינו בשל ויכוח על אדמות. התגרה גלשה לשימוש בנשק חם והסתיימה בשבעה הרוגים (Mussel Slough Tragedy). הפרשה שימשה רקע לרומן "התמנון: סיפור של קליפורניה" (The Octopus: A Story of California ) מאת פרנק נוריס (Frank Norris) שיצא לאור ב-1901, ובו הוצגה חברת סאותרן פסיפיק כמונופול דורסני.
ב-1881 רכשה החברה שתי חברות רכבות, "חברת הרכבת טקסס וניו אורלינס" ו"חברת הרכבת המערבית של לואיזיאנה". ב-19 במאי אותה שנה הגיעה חברת הרכבת לאל פאסו והקדימה בכך את המתחרה חברת הרכבת אטצ'יסון, טופיקה וסנטה פה (Atchison, Topeka and Santa Fe Railway), וב-15 בדצמבר נפגשה עם הקו של טקסס ופסיפיק בסיירה בלנק (Sierra Blanca) בטקסס.
ב-1883 נבנתה גם מסילה ממוהאבי (Mojave) דרך בארסטו (Barstow) עד לנידלס (Needles) על נהר הקולורדו. כל שלושת המקומות החלו כמחנות עבודה של חברת הרכבת. קו זה הושכר לחברת חברת הרכבת אטצ'יסון, טופיקה וסנטה פה שבנתה את הגשר על נהר הקולורדו בנקודה זו. קטע זה נמכר ב-1897 לחברת חברת הרכבת אטצ'יסון, טופיקה וסנטה פה בתמורה לקבלת קו הרכבת של סונורה במקסיקו מנוגלס לגואיימס (Guaymas).
ב-1886 הייתה סאות'רן פסיפיק הנתבעת במשפט התקדימי "מחוז סנטה קלרה נגד חברת הרכבת סאות'רן פסיפיק" שבו קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי לחברות יש זכויות בדומה לזכויות שיש לאזרחים על בסיס חוקת ארצות הברית.
ב-1900 הייתה חברת סאות'רן פסיפיק אחת מחברות הרכבת הגדולות ביותר כשהיא משלבת חברות קטנות רבות כדוגמת "חברת הרכבת טקסס וניו אורלינס" ו"חברת הרכבת לואיזיאנה וטקסס של מורגן" (Morgan's Louisiana and Texas Railroad). היא השתרעה מניו אורלינס דרך טקסס לאל פאסו, לרוחב ניו מקסיקו ודרך טוסון באריזונה ללוס אנג'לס. משם למרבית קליפורניה, כולל סן פרנסיסקו וסקרמנטו. הקווים שהניחה סנטרל פסיפיק השתרעה לרוחב נבדה לאוגדן ביוטה, וצפונה עד פורטלנד באורגון. חברות בת נוספות כללו בסופו של דבר את "חברת הרכבת הדרום-מערבית של סנט לואיס" (St. Louis Southwestern Railway) (המכונה "חגורת הכותנה"), "חברת הרכבת נורת'ווסטרן פסיפיק" (Northwestern Pacific Railroad) שלה מסילות באורך 528 קילומטרים, "חברת הרכבת סאות'רן פסיפיק של מקסיקו" שלה מסילות באורך 2,142 קילומטרים וקווים של מסילות רכבות צרות (לשימוש באזורי הרים).
רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906 גרמה נזק לבניין מטה החברה והרסה את בתי האחוזה של ארבעת הגדולים שכבר לא היו בחיים.
ב-1929 היו שייכים לחברה 22,286 קילומטרים של מסילות, לא כולל "חברת הרכבת הדרום-מערבית של סנט לואיס", ורכישת חברת "חברת הרכבת רוק איילנד" ב-1980 כמעט והכפילה את רשת המסילות שלה ל-4,965.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הצטמצם האורך הכללי של רשת מסילות הברזל של החברה ל-16,774 קילומטרים, בייחוד על ידי ביטול קווי משנה. ב-1988 השתלטה חברת "תעשיות ריו גראנדה" (Rio Grande Industries), שבבעלותה הייתה חברת הרכבת המערבית דנוור וריו גראנדה (Denver and Rio Grande Western Railroad), על סאות'רן פסיפיק. החברה המאוחדת נשאה את השם סאות'רן פסיפיק בשל השם המוכר יותר בקרב התעשייה והלקוחות. עם רכישת הקו משיקגו לסנט לואיס של חברת SPCSL הגיע האורך הכללי של רשת הרכבות המאוחדת ל-25,684 קילומטרים.
החברה המאוחדת סבלה מקשיים כספיים וב-1988 קטנה רשת המסילות בבעלותה ל-22,072 קילומטרים, וחברת יוניון פסיפיק השתלטה עליה.
הלו, דולי! (סרט)
הלו דולי! (באנגלית: !Hello, Dolly) הוא סרט קומדיה רומנטית מוזיקלי שמבוסס על מחזמר בעל אותו שם. הסרט עוקב אחר מעלליה של דולי לוי, שדכנית יהודייה ידועה, בעיר יונקרס שבניו יורק, בה היא מחפשת שידוך ל"רווק החצי-מיליונר" הידוע והקמצן, הוראס ונדרגלדר. בכך, היא משכנעת את אחייניתו, ארוסה של אחייניתו ושניים מפקידיו של הוראס לנסוע לניו יורק.
הסרט בוים על ידי ג'ין קלי ועובד לתסריט על ידי ארנסט לימן, שגם הפיק אותו. צוות השחקנים כולל, בין השאר, את ברברה סטרייסנד, וולטר מתאו (זה היה תפקידו היחיד בסרט מוזיקלי), מייקל קרופורד, דני לוקין, טומי טיון, פריץ פלד, מריאן מקאנדרו, אי. ג'יי. פיקר ולואי ארמסטרונג (שגרסתו לשיר הנושא של הסרט הפכו ללהיט בחודש מאי 1964). הסרט צולם על סרט 65 מ"מ על ידי הארי סטרדלינג הבן.
גולמט
גולמט (שם מדעי: Cepphus) הוא סוג של עופות ימיים ממשפחת האלקיים החיים בחצי הכדור הצפוני באזור הארקטי.
עופות אלה מצויים בצפון האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי וחיים בלהקות גדולות המקננות בין צוקים גבוהים. הם ניזונים מדגים וסרטנים בים או מחרקים ורכיכות כשהם על איים ביבשה. הם משמיעים קריאות עזות בעונת הרבייה. הגולמטים כהים ובעלי מקורים דקים. הם מזכירים את בני הסוג אוריה.
עופות אלה מעופפים בצורה רופפת ואיטית ועלולים להיטרף על ידי עופות דורסים או שחפים רעבים. עם זאת הם שחיינים טובים מתחת למים.
מתיו ברבר
מתיו ברבר (באנגלית: Matthew Barber יליד לוס אנג'לס) הוא מחזאי ותסריטאי אמריקאי, החי בלוס אנג'לס. נודע בעיקר בעיבוד חדש לתיאטרון (2000) של הרומן "אפריל הקסום" מאת הסופרת אליזבת פון ארנים משנות ה-1920. קומדיה רומנטית זו הפכה לאחד המחזות המצליחים ביותר על במות התיאטרון בעולם בעשור הראשון של המאה ה-21 (מעל 500 הפקות בינלאומיות).
פרטים ביוגרפיים
ברבר נולד בלוס אנג'לס במשפחה ששורשיה במדינת נברסקה. גדל מדרום ללוס אנג'לס ולמד בתיכון וסט טוראנס שבעיירה טוראנס במחוז לוס אנג'לס. בימי התיכון כתב מחזות קצרים, הקים חוג לתיאטרון וצפה בהצגות בדאונטואן לוס אנג'לס. בהמשך למד ספרות אנגלית, תיאטרון וקולנוע באוניברסיטת UCLA ואחרי סיום לימודיו ב-1985 התיישב בסן פרנסיסקו בה עבד כעורך במדור לאמנויות של העיתון "San Francisco Independent" הופיע שלוש פעמים בשבוע. עבד גם כאיש שיווק עבור התיאטרון הלהט"בי "Rhinoceros". בשנת 1994 חזר לגור בלוס אנג'לס ועבד בשנים 1994–2003 כחברה לפרסומות Nationwide Advertising.
פרודואה אלזה
פרודואה אלזה (במלזית: Perodua Alza) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב המלזית פרודואה אשר מיוצרת משנת 2009.
Honest
Honest הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי פיוצ'ר. האלבום יצא לאור ב-22 באפריל 2014, על ידי חברות התקליטים A1 רקורדינגס ופריבנדז, והופץ על ידי אפיק רקורדס. האלבום מכיל הופעות אורח של פארל, פושה טי, קזינו, ויז קאליפה, קניה וסט, דרייק, יאנג סקוטר, אנדרה 3000 וליל ויין. האלבום נתמך על ידי חמישה סינגלים: "Karate Chop (Remix)", "Honest", "Shit", "Move That Dope" ו-"I Won", לצד הסינגל השיווקי "Real and True", בו משתתפים הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס והמוזיקאי האנגלי מיסטר הדסון.
האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. הוא הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד 200, ומכר 53,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. האלבום קיבל את תואר הזהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על 500,000 יחידות שקולות לאלבום סך הכל.
יחסי מקסיקו–תימן
יחסי מקסיקו–תימן הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לתימן. שתי המדינות חברות באו"ם.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 במרץ 1976.
Cal (פקודה)
cal (אנגלית: Calendar; "לוּחַ שָׁנָה") היא פקודה במערכות הפעלה יוניקס המציגה לוח ASCII של חודש או שנה.
הקשת פקודה ללא ערכים נוספים, יוצג לוח של החודש והיום הנוכחי.
שימוש
השימוש הסטנדרטי בפקודת, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
הצגת לוח שנה של שנה שלמה באמצעות פקודת, יתבצע כדלקמן:
ניתן לשלב ערכים נוספים:
קישורים חיצוניים
רשימת פקודות יוניקס (באנגלית)
קריאמה שחורת-רגל
קריאמה שחורת-רגל (שם מדעי: Chunga burmeisteri) היא מין של עוף דרום אמריקאי ממשפחת הקריאמיים הקרובה למין קריאמה אדומת-רגל, אך היא שייכת לסוג נפרד ויחידי. הקריאמה חיה ביערות ובערבות של בוליביה, פרגוואי וארגנטינה.
מאפיינים
אורכה של הקריאמה 70–85 סנטימטרים ומשקלה עד 1.5 קילוגרם. היא בעלת צוואר ארוך, רגליים שחורות וארוכות וראש מוצק עם מקור גדול וקשיח. העיניים גדולות וכחולות והנוצות אפורות לאורך הגוף למעט שולי הזנב והכנפיים.
הקריאמה חיה רוב זמנה על הקרקע של הערבות והיערות באזור חיותה. היא טורפת הניזונה מיונקים, זוחלים שונים כולל נחשים ארסיים, עופות קטנים וחסרי חוליות ולעיתים גם מצמחים.
2020 בבוטסואנה
אירועים בשנת 2020 בבוטסואנה.
המפלגה היוניוניסטית של אלסטר
המפלגה היוניוניסטית של אלסטר (באנגלית: Ulster Unionist Party, ראשי תיבות: UUP) היא מפלגה פוליטית שמרנית ויוניוניסטית בצפון אירלנד, הממלכה המאוחדת. המפלגה היוניוניסטית של אלסטר היא המפלגה הפוליטית היוניוניסטית הוותיקה והגדולה ביותר בצפון אירלנד, אם כי השפעתה פחתה באופן דרמטי לאחר הסכם יום שישי הטוב (1998). היא הייתה מפלגת השלטון בצפון אירלנד מ-1921 עד 1972. למפלגה היוניוניסטית של אלסטר קשרים חזקים עם המפלגה השמרנית וחברי הפרלמנט הבריטי מטעמה נמצאים תחת רשות מצליף השמרנים בווסטמינסטר. מנהיגה של המפלגה בין השנים 1995–2005 היה דייוויד טרימבל, שב-1998 חלק בפרס נובל לשלום לצד ג'ון יום על חלקם בהרגעת הסכסוך בצפון אירלנד. בתחילת המאה ה-21 הדלדלה התמיכה במפלגה היוניוניסטית של אלסטר ובמהלך הבחירות הכלליות בבריטניה 2005 נפלה מההנהגה בצפון אירלנד והוחלפה במפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית.
תולדות המפלגה
ה-UUP התפתח מהמועצה היוניוניסטית של אלסטר, שנוסדה בשנת 1905 כדי להתנגד להכללת הפרובינציה ההיסטורית אלסטר בתוך"ממשל הבית" של הפרלמנט האירי (ובעצם להישאר תחת רשות הפרלמנט הבריטי), ומהמפלגה היוניוניסטית, שהמוקד הראשוני שלה היה המשך האיחוד של כל אירלנד עם בריטניה הגדולה. החל מיצירתה של צפון אירלנד בשנת 1921 עם האמנה האנגלו-אירית ועד לשלטון ישיר על ידי הבריטים שהחל משנת 1972 עקב הסכסוך בצפון אירלנד, הקימה ה-UUP כל ממשלה מחוזית, כשהיא מחזיקה ברוב רוב בשטורמונט, הפרלמנט של צפון אירלנד, ובכלל המושבים של צפון אירלנד בפרלמנט הבריטי. ראשי ממשלת צפון אירלנד כולם היו חברי המפלגה: ג'יימס קרייג, ג'ון מילר אדוארדס, בזיל ברוק, טרנס או'ניל, ג'יימס צ'יצ'סטר-קלארק ובריאן פולקנר. עם עלייתה של התנועה לזכויות האזרח הקתולי והאלימות העדתית שגעתה בשנות השישים ומחוות פיוס כלפי קתולים בצפון אירלנד בידי ראש הממשלה טרנס או'ניל מטעם המפלגה, החלה המפלגה לאבד חלק נרחב מתמיכתה וב-1971 הוקמה המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית (DUP) אשר התפצלה מה-UUP.
במהלך הבחירות הכלליות בצפון אירלנד ב-1973 השיגה ה-UUP 24 מושבים באספת צפון אירלנד שהוקמה זמן קצר קודם לכן, אם כי היא נותרה חלוקה בין אלה שדגלו בחלוקת כוח עם מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית (SDLP) הלאומנית לבין אלו אשר סירבו לכך בכל תוקף. סכסוך בנוגע להוראות הסכם סונינגדייל (1973), שקרא למועצת אירלנד לתאם מדיניות בין צפון אירלנד לרפובליקה האירית, הוביל להתפטרותו של ראש ממשלת צפון אירלנד בריאן פוקנר וקריסת מערכת המנהל השלטוני של המפלגה בצפון אירלנד לאחר מעל 50 שנה. בשנת 1979 ה-UUP זכתה רק באחד מתוך שלושה מושבים המוקצים לצפון אירלנד בפרלמנט האירופי וסיימה בבחירות הכלליות מאחורי יריבותיה ה-DUP וה-SDLP. אולם במהלך הבחירות הכלליות בשנת 1983, ה-UUP התעלה משמעותית על ה-DUP, ותפס 11 מתוך 17 מושבים פרובינציאליים המוקצים לצפון אירלנד בתוך הפרלמנט של הממלכה המאוחדת בווסטמינסטר. הנוכחות החזקה של המפלגה בפרלמנט הייתה ליתרון של הסיעה השמרנית בתחילת שנות התשעים, כאשר הממשלה השמרנית בבריטניה בראשות ג'ון מייג'ור נאלצה להסתמך על תמיכת UUP כדי לשמור על הרוב הזעיר שלה.
ההסכם האנגלו-אירי משנת 1985 היווה מכה ליוניוניסטים בצפון אירלנד, מכיוון שהוא ייסד תפקיד ייעוץ לממשלת אירלנד בענייני צפון אירלנד באמצעות המזכירות האנגלו-אירית. UUP וחברי מפלגות יוניוניסטיות אחרים גינו את ההסכם, וחברי פרלמנט מטעם ה-UUP התפטרו ממקומם בתגובה לפרשה (אם כי 14 חברים הוחזרו בבחירות אמצע הכהונה בשנת 1986). המפלגה ארגנה הפגנות המוניות והחרמות על מועצות מקומיות והגישה תביעה הקוראת תיגר על חוקיות ההסכם. אולם מאמצים אלה – אליהם הצטרפה DUP – לא הצליחו לכפות את ביטול ההסכם, ו-UUP החליט להשתתף במשא ומתן חדש על עתידה החוקתי של צפון אירלנד בשנים 1990–1993. לאחר שהכוחות הרפובליקנים והנאמנים הכריזו על הפסקת אש בשנת 1994, הצטרף ה-UUP בעל כורחו לדיונים עם ממשלות בריטניה ואירל ומפלגות פוליטיות אחרות בצפון אירלנד. בתחילה התעקש ה-UUP על פירוק נשק של הצבא האירי הרפובליקני (IRA) לפני שיסכים להשתתפות מלאה בשיחות עם השין פיין (Sinn Féin), הזרוע הפוליטית של ה-IRA. בשנת 1997 בוטלה סוגיית פירוק הנשק, רשות ה-IRA חידשה את הפסקת האש משנת 1994, והשיחות מרובות המפלגות הוסדרו מחדש, אם כי ה-UUP המשיכו להימנע משיחות ישירות עם שין פיין עד 1999. באפריל 1998 אישר ה-UUP ושבע מפלגות נוספות את הסכם יום שישי הטוב (הסכם בלפסט) אשר קבע צעדים להוביל להסדר ממשלתי חדש בצפון אירלנד. עם זאת, יוניוניסטים אשר התנגדו ל-UUP, כולל גורמים בתוך המפלגה כגון חברי הפרלמנט מטעמה, דחו את ההסכם, והמפלגה נאבקה לשמור על אחדות במהלך יישום ההסכם. השאלה שהובילה למחלוקת גדולה במיוחד הייתה האם לשתף פעולה עם שין פיין בהתחשב באי-פירוק הנשק של ה-IRA.
בבחירות לאספה החדשה של צפון אירלנד שהתקיימו ביוני 1998, ה-UUP זכתה ל-28 מתוך 108 מושבים, וכמפלגה הגדולה ביותר, עמדה בראש ממשלת קואליציה עם ה-DUP, ה-SDLP ושין פיין. בשל סכסוך בנוגע לתפקידה של שין פיין, הוועד הפועל - הגוף המבצעי המחלק את הסמכויות של המפלגות החברות באספה – לא הוקם אלא בדצמבר 1999 והוא התפרק בפברואר 2000 לתקופה של ארבעה חודשים עד שהוסדרה ממשלה חדשה עם הגעת המחנות לפשרה. דייוויד טרימבל, מנהיג המפלגה, עמד בראש הממשלה במשרת השר הראשון של צפון אירלנד, ושלושה מחברי המפלגה אחזו בתפקידי מפתח בממשלה.
בהתנגדות להסכם יום שישי הטוב בקרב הקהילה הפרוטסטנטית של צפון אירלנד, עמדה המפלגה בפני פילוג פנימי ומעמדה אותגר מצידה של ה-DUP. במהלך הבחירות הכלליות בבריטניה 2001, טרימבל ניסה לפנות ליוניוניסטים שכעסו על ההתנהלות שלו עם שין פיין בכך שאיים להתפטר ממשרת השר הראשון בצפון אירלנד אם ה-IRA יתמיד בסירובו להפסיק בפיגועי טרור. אף על פי כן, ה-UUP איבדה נתח גדול מהקולות ל-DUP שנקט בעמדה קשיחה יותר כלפי הלאומנים האירים. טרימבל התפטר מתפקיד השר הראשון ביולי 2001. הוא נבחר מחדש לשר הראשון בנובמבר, למרות שני קולות שהפנו נגדו חברי UUP, שהעידו על הפילוגים העמוקים בתוך המפלגה והקהילה היוניוניסטית. בשנת 2003 הוחלפה UUP כמפלגה היוניוניסטית הגדולה ביותר באספת צפון אירלנד, ובשנת 2005 חבריה מילאו רק ספסל אחד בבית הנבחרים הבריטי לעומת תשעת מושבי ה-DUP.
זמן קצר לאחר מכן התפטר טרימבל כמנהיג המפלגה והוחלף על ידי רג אמפי. בבחירות הכלליות של 2010 איבדה ה-UUP את מושבה האחרון שנותר בבית הנבחרים ואמפי התפטר. הוא הוחלף בטום אליוט, שניסה לבנות מחדש ולהגדיר את המפלגה בתוך הנוף העדתי המשתנה של תומכיה. אף על פי שה-UUP זכתה ב-16 מושבים בלבד בבחירות לאספת צפון אירלנד במאי 2011 – ירידה של שני מושבים מבחירות 2007 – ביצועי המפלגה היו טובים מהצפוי. אליוט התפטר לאחר 18 חודשים בלבד בהנהגה, והוא הוחלף כמנהיג המפלגה על ידי שדרן החדשות לשעבר מייק נסביט במרץ 2012. לקראת הבחירות הכלליות בבריטניה ב-2015, נסביט תכנן הסכם עם מנהיג ה-DUP פיטר רובינסון שראה את שתי המפלגות היוניוניסטיות מציגות מועמד מאוחד בארבעה מחוזות. זו הייתה אסטרטגיה מוצלחת, וה-UUP זכתה בשני מושבים, והחזירה את ייצוגה בבית הנבחרים. בבחירות המוקדמות במרץ 2017, ירדו מושבי המפלגה באספת צפון אירלנד ל-10, אם כי השפעת ההפסד הופחתה על ידי ההפחתה הכוללת של האספה מ-108 מושבים ל-90. המפלגה לא הצליחה להשיב את מושביה בבחירות מוקדמות נוספות, בשנת 2019.
מצע המפלגה
ה-UUP קורא לשמור על האיחוד של צפון אירלנד עם בריטניה ולשמר על האזרחות הבריטית של תושבי צפון אירלנד. הוא מוכר בדרך כלל כמבטא פוליטי של פרוטסטנטים רבים ממעמד הביניים והמעמד הגבוהה בצפון אירלנד. אף על פי שמבנה ה-UUP משלב מגוון רחב של דעות פוליטיות, הוא שמרני מבחינה פוליטית, ושומר על קשרים חזקים עם המפלגה השמרנית בבריטניה. אולם יוזמות בריטיות בצפון אירלנד מאז 1972 צמצמו במידה מסוימת את הקשר ההיסטורי הזה. אף על פי שה-UUP שמרה על חברותה באיגוד הלאומי של היוניוניסטים השמרנים לאחר שהוטל שלטון ישיר של בריטניה בשנת 1972, החלטת ראש ממשלת הממלכה המאוחדת מרגרט תאצ'ר לחתום על ההסכם האנגלו-אירי משנת 1985 הביאה לנסיגה רשמית של המפלגה מהאיגוד הלאומי בשנה שלאחר מכן. אך בפברואר 2009 הסכימו ה-UUP והמפלגה השמרנית להתמודד בבחירות הבאות, בשנת 2010, על כרטיס משותף בשם "אלסטר שמרנים ויוניוניטסים - כוח חדש" (UCUNF).
צוות תרנגול
צוות תרנגול (באנגלית: The Chicken Squad) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת לילדים, מסוגת קומדיה והרפתקאות, אשר מבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם מאת דורין קרונין. הסדרה נוצרה על ידי טום רוג'רס והופקה על ידי Wild Canary Animation.
הסדרה שודרה במקור בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור החל מ-14 במאי 2021 עד 22 באפריל 2022. בישראל הסדרה שודרה בערוץ דיסני ג'וניור בדיבוב לעברית החל מ-22 במאי 2022, כאשר היא הסתיימה ב-10 במאי 2023. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 29 פרקים באורך 22 דקות, כאשר כל פרק מחולק לשני פרקים משניים באורך 11 דקות.
שיר הפתיחה בוצע במקור על ידי רנה סנדס שכיכבה בתוכנית "Kids Incorporated".
עלילה
הסדרה עוקבת אחר קופ, אפרוח בו וסוויטי, שלישיית אחים תרנגולים צעירים, והמנטורית שלהם, הכלבה קפטן טולי, המשתמשים בעבודת צוות ובכישורי חשיבה ביקורתית כדי לפתור בעיות ולשמור על השקט בשכונה שלהם.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי ענת ניב ורועי גבע, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא באולפני דאבי דאב. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי יהלי עזרא, גילן שחף, אלונה אלכסנדר, יובל גרבש, זואי אלמוג, יהלי ווטסון, ערן מור, גלעד קלטר, גיא גולדברג, רונה בקרמן, עמית מטלון, איתמר אולייר, נעמי פוקס, שירלי לילו והדר שחף-מעיין.
הפקה
ב-23 באוקטובר 2019 פורסם שההפקה על הסדרה החלה, כאשר היא צפויה להיות משודרת בשנת 2020 בערוץ דיסני ג'וניור, דבר שלבסוף לא קרה והיא החלה את שידוריה בשנת 2021. עוד פורסם שידבבו בסדרה רמונה המילטון בתור קופ, מקסוול סימקינס בתור אפרוח בו, גבריאלה גרייבס בתור סוויטי ואיווט ניקול בראון בתור קפטן טולי. בנוסף פורסם שחברת ההפקה של הסדרה היא Wild Canary Animation, ושהמפיק בפועל שלה הוא טום רוג'רס, העורכת סיפורים שלה היא רייצ'ל רודרמן והמנהל האומנותי שלה הוא טוני טרוג'יו.
המוצב (סדרה)
המוצב (באנגלית: The Outpost) היא סדרת פנטזיה אמריקאית. הסדרה מתרחשת בעולם בדיוני הכולל קסמים ומפלצות. הדמות המרכזית בסדרה היא טאלון, השורדת האחרונה משבט שחורי הדם, היוצאת לנקום ברוצחי משפחתה.
הסדרה נרכשה לראשונה בידי The CW, שהזמינה שתי עונות. באוקטובר 2019 הוזמנה עונה שלישית, ששודרה לראשונה ב-8 באוקטובר 2020. עוד לפני שידור העונה השלישית, פורסם כי הוזמנה גם עונה רביעית אשר תכלול 13 פרקים.