cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פטה
הסולטאן באיזיט השני, אשר שלט באימפריה העות'מאנית, בין השנים 1481–1512, היה מנהלן מעולה ופעל להאחדה בתחומי חיים רבים. במערכת החוקים של שנת 1502, פורסמו אפילו שמות אחידים למוצרי מזון וגבינות. כך נולדו שמות של מוצרי מזון הנהוגים עד עצם היום הזה, כגון גבינות קשקבל ופטה.
תהליך הגיבון של הפטה תואר כבר באודיסיאה של הומרוס ביוון העתיקה. בבסיס התהליך דאז חיממו את החלב לטמפרטורה של כ-35 מעלות צלזיוס, הוסיפו לגבן רנט (חומר שנועד לזרז את היפרדות מוצקי החלב מהמים) והניחו לתערובת להחמיץ. כיום, לעומת זאת, מפסטרים את הפטה ומחממים אותה לטמפרטורה של 73 מעלות, לפחות מתוך שיקולים בריאותיים.
PCR
PCR (ראשי תיבות באנגלית של Polymerase Chain Reaction, "תגובת שרשרת של פולימראז") היא שיטה מעבדתית המשמשת לשכפול מזורז ("הגברה", או "אמפליפיקציה", בעגה המדעית) של מקטעי DNA.
נהוג להשתמש ב-PCR לסריקה אחר מחלות גנטיות ולביצוע ניתוח השוואתי של DNA מאוכלוסיות שונות, כולל DNA ממינים נכחדים. השיטה חיונית לפענוח פשעים ולקביעת אבהות. מאז שפותחה בראשית שנות ה-80, דחפה את הביולוגיה מולקולרית בצעדי ענק לעבר מעמדה הנוכחי, זאת בעיקר בזכות הקלות והפשטות שבה ניתן להגביר כמויות זעירות של גן נתון פי מיליארדים ובזמן של מספר שעות. על גילוי השיטה זכה קארי מוליס בפרס נובל לכימיה לשנת 1993.
עקרונות הפעולה של ה-PCR
יעילותו הרבה של המכשיר טמונה ביכולתו לשנות את הטמפרטורה במבחנות במהירות רבה, בזמנים קצובים, ברציפות ולאורך זמן. הפרימה נעשית בדרך-כלל בחום של כ-95 מעלות צלזיוס, האיחוי נעשה בטמפרטורה של כ-50 מעלות צלזיוס (בהתאם לאורך ולהרכב התחלתיים) וההתארכות בטמפרטורה של כ-75 מעלות צלזיוס (שהיא טמפרטורה אופטימלית עבור האנזים Taq דנ"א פולימראז), וחוזר חלילה.
האנזים Taq פולימראז בודד לראשונה מהחיידק העמיד לחום Thermus aquaticus, ומכאן שמו. לפני מציאת האנזים שכפול דנ"א במעבדה היה מורכב ומסורבל בהרבה ודרש החלפה של הפולימראז אחרי כל מחזור, וזאת בשל הפרשי הטמפרטורות הנדרשות לפתיחת הגדילים ולחיבורם לרצף החדש שהורסות את הפולימראז. מאחר שלכל אורך התהליך מתבצעת בו זמנית פתיחה וסגירה של גדילים השכפול מתבצע במשך דורות רבים וללא הפסקה ולכן לאורך כולו יש תהליכים חופפים. קארי מוליס הוא שמצא את האנזים, לאחר שנמצאו אורגניזמים שחיים במעיינות חמים מסוימים, והוא הבין שה-DNA של אורגניזמים אלה משוכפל למרות הטמפרטורה הגבוהה.
כמות התוצרים
בהנחה של יעילות מקסימלית, בכל מחזור מוכפל מספר העותקים במבחנה פי 2. לכן, אם מתחילים עם עותק אחד, הוא ייתן בסוף המחזור הראשון שני העתקים, בסוף המחזור השני ארבעה העתקים, בסוף המחזור השלישי יהיו שמונה, וכך הלאה. הגברה כזאת מכונה הגברה מעריכית. אם מספר הסיבובים הוא n, מספר העותקים יהיה ב- 2^n. זה גידול מהיר מאוד; לדוגמה, לאחר 30 סיבובים, מספר הגנים במבחנה מוגבר פי יותר ממיליארד.
עם זאת, ההגברה אינה מושלמת שכן ישנם גורמים המגבילים את התהליך, כמו יכולת האנזים לבצע את השכפול שפוחתת עם הזמן ומספר הנוקלאוטידים, שכשיגמרו במבחנה הגידול יתמתן וייעצר.
תוצרים
התוצר של ה-PCR שמכונה אמפליקון הוא גן מוגבר פי מיליארדים, שיכול לשמש לליגציה (החדרת המקטע לפלסמיד כדי לעשות לו טרנספורמציה לחיידקים) או לקביעת רצף של גן.
שיטה זו מנוצלת במהלך CAPS.
לקריאה נוספת
Alberts, B., Johnson, A., Lewis, J., Raff, M., Roberts, K., & Walter, P. (2007). Molecular Biology of the Cell, 5th edn, Garland Science, New York. ISBN, 1174808063, 1392.
קייסי מאסגרייבס
קייסי לי מאסגרייבס (באנגלית: Kacey Lee Musgraves; נולדה ב-21 באוגוסט 1988) היא זמרת-יוצרת אמריקאית, אשר פועלת בעיקר בארצות הברית. קייסי מאסגרייבס נולדה בגולדן, טקסס שבארצות הברית והחלה את הקריירה שלה בשנת 2006.
הסדרה הראשית
הסדרה הראשית הוא מונח באסטרונומיה, המתאר את רצף הכוכבים המופיע בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל (דיאגרמת HR), תרשים המסווג כוכבים לפי צבע לבהירות מוחלטת, הנקרא על-שם שני מפתחיו - איינר הרצשפרונג והנרי נוריס ראסל. כוכבים המופיעים על עקומה זו בתרשים, מכונים כוכבי הסדרה הראשית, או כוכבים ננסים.
קייסי מאסגרייבס
בשנת 2013, הוציאה מאסגרייבס את אלבום הבכורה שלה, Same Trailer Different Park. האלבום זכה להצלחה רבה והגיע אל המקום ה-2 במצעד הבילבורד 200. בנוסף לכך, זכה האלבום למעמד הפלטינה בארצות הברית. לאחר שנתיים, הוציאה את אלבומה השני, Pageant Material. האלבום הצליח לשחזר את הצלחת קודמו, והתברג במקום ה-3 במצעד הבילבורד 200. בשנת 2016, הוציאה את אלבום חג המולד הראשון שלה, A Very Kacey Christmas.
הסדרה הראשית
לאחר תהליך היווצרותו של כוכב, הוא מייצר אנרגיה בליבתו החמה והדחוסה באמצעות היתוך גרעיני של אטומי מימן להליום. במהלך שלב זה של חייו הוא נמצא על הסדרה הראשית, במיקום הנקבע בעיקר על ידי המסה שלו, אך גם על סמך הרכבו הכימי וגורמים נוספים. בהכללה, ככל שהכוכב מסיבי יותר, כך קצרה יותר תוחלת החיים שלו על הסדרה הראשית. כאשר נגמר מלאי המימן בליבה, עובר הכוכב לשלב הבא בחייו, ומתרחק מהסדרה הראשית.
קייסי מאסגרייבס
בהמשך, הוציאה את אלבומה הרביעי, Golden Hour. האלבום זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר זכה בפרס גראמי לאלבום השנה. בנוסף לכך, הוא והסינגלים שיצאו ממנו, זכו בשלושה פרסי גראמי נוספים. באפל מיוזיק הוכתר Golden Hour לאלבום הטוב ביותר לשנת 2019, ובטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי הוא זכה באותו התואר גם כן.
הסדרה הראשית
לעיתים מחלקים את הסדרה הראשית לחלק עליון ולחלק תחתון, בהתאם לתהליכים המשמשים את הכוכב להפקת אנרגיה. כוכבים בעלי מסה הפחותה מ-1.5 מסות שמש בערך, מתיכים אטומי מימן יחד ברצף של שלבים, המכונה שרשרת פרוטון-פרוטון, על מנת ליצור הליום. מעל מסה זאת, בחלק העליון של הסדרה הראשית, תהליך ההיתוך הגרעיני יכול לעשות שימוש באטומי פחמן, חנקן וחמצן כמתווכים בתהליך הפקת ההליום מאטומי המימן.
בשל הפרש הטמפרטורות בין ליבת הכוכב לבין פני השטח שלו, אנרגיה מועברת מבעד לשכבות המרכיבות את הכוכב, עד שהיא פורצת החוצה, אל הפוטוספירה. שני המנגנונים המשמשים להעברת האנרגיה הזאת דרך הכוכב הם קרינה והסעה, כאשר כל אחד מהם משמש בהתאם לתנאים המקומיים. הסעה מתרחשת בעיקר באזורים בעלי הבדלי טמפרטורה גבוהים, אטימות גבוהה, או שניהם. כאשר מתרחשת הסעה באזור הליבה, היא מניעה את אטומי ההליום שנוצרו, כך שנשמרת הפרופורציה המתאימה של דלק (מימן) הנדרשת עבור היתוך גרעיני.
קייסי מאסגרייבס
ביוגרפיה
קייסי מאסגרייבס נולדה ב-21 באוגוסט 1988, בגולדן, בטקסס שבארצות הברית. לקייסי אחות קטנה, הנקראת קלי כריסטין סאטון. קלי היא צלמת. את שירה הראשון "Notice Me" כתבה קייסי כבר בגיל שמונה. בנוסף לכך, למדה קייסי לנגן על מנדולינה וגיטרה בגיל שתים עשרה.
הסדרה הראשית
מאפיינים
כוכבי הסדרה הראשית נחקרו בצורה מקיפה באמצעות מודלים כוכביים שונים, המאפשרים הבנה טובה יחסית של תהליך היווצרותם והתפתחותם.
ניתן להעריך טמפרטורה של כוכב אם מתייחסים אליו כאל גוף קורן אידיאלי, המכונה גוף שחור. במקרה זה, הבהירות והרדיוס  קשורים לטמפרטורה  באמצעות חוק סטפן-בולצמן:
קייסי מאסגרייבס
ביוגרפיה
בשנת 2017 נישאה מאסגרייבס לזמר הקאנטרי האמריקאי רסטון קלי. בשנת 2020 השניים הכריזו בחשבונות האינסטגרם שלהם כי החלו בתהליך גירושין.
בית הקברות הצבאי הבריטי בירושלים
בית הקברות הבריטי בירושלים (באנגלית: Jerusalem War Cemetery) הוא בית קברות צבאי לחללי האימפריה הבריטית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. בית הקברות ממוקם בהר הצופים בירושלים.
בבית הקברות נטמנו 2,515 חללים, מהם 2,449 חללי מלחמה, מתוכם 2,218 חללים מבריטניה. מהסך הכולל, 100 חללים לא זוהו.
רקע - הקבורה הצבאית הבריטית
ציון אישי על קברו של חלל מלחמה ו/או הנצחת שמות חללים על מצבת זיכרון הן תופעות בנות פחות ממאה שנה. עד למאה ה-19 לא יוחסה חשיבות לקבורה אישית ומכאן שלא היה ציון אישי על קברי חללי מלחמות ולכן לא היה להם ביטוי מוחשי או גאוגרפי. בראשית מלחמת העולם הראשונה נתקבע הנוהג, כאשר תנאי הקרב אפשרו, לייחד קבר אישי לכל חלל, ומעליו ציון אישי. ההקרבה הנוראית שדרשה מלחמה זו עוררה את ההכרה באחריותה המוסרית של המדינה לקבורתם של חייליה ולהנצחתם. 13 מיליון נהרגו במלחמת העולם הראשונה - לשם השוואה, במלחמתו של נפוליאון ברוסיה נהרגו 400 אלף "בלבד". החדרת ההבנה כי יש צורך בהיערכות מתאימה לקבורת החללים נזקפת לזכותו של פביאן וייר, פעיל בצלב האדום הבריטי.
קייסי מאסגרייבס
קריירה
את אלבום הבכורה שלה, "Same Trailer Different Park", הוציאה בשנת 2013. הוא זכה להצלחה רבה והגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200. בנוסף לכך, קיבל את מעמד הפלטינה בארצות הברית. לאחר שנתיים, הוציאה את אלבומה השני, "Pageant Material". האלבום הצליח לשחזר את הצלחת קודמו, והתברג במקום השלישי במצעד הבילבורד 200. בשנת 2016, הוציאה את אלבום חג המולד הראשון שלה, "A Very Kacey Christmas", מתוכו יצא הסינגל "Present Without a Bow". בין היתר, הועמדה לפרס גראמי לתגלית השנה.
בית הקברות הצבאי הבריטי בירושלים
רקע - הקבורה הצבאית הבריטית
ב-1917 הוקם גוף כללי הממונה על קבורת החללים והקמת בתי הקברות - הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה (כיום: ועדת חבר העמים לקברי מלחמה). הוועדה הייתה אחראית על הקמת בתי קברות צבאיים לחללי בריטניה וחבר העמים הבריטי ב-140 מדינות. הבריטים החליטו לקבור את חללי האימפריה במקום נפילתם. בתי קברות אלו נקראו war cemeteries והם נתפסו כאנדרטאות זיכרון למלחמת העולם הראשונה. מספר החללים של צבאות האימפריה עמד על כ-1.1 מיליון איש, והבריטים לא יכלו לעמוד בהוצאות של הבאת כל החללים הביתה. יתר על כן, קבורת החללים בבית הקברות שהקימה הוועדה הייתה חובה, ונאסרה החזרת גופות החללים למולדתם.
קייסי מאסגרייבס
קריירה
בהמשך, הוציאה את אלבומה הרביעי, "Golden Hour". האלבום זכה להצלחה רבה כאשר זכה בפרס גראמי לאלבום השנה. בנוסף לכך, הוא והסינגלים שיצאו ממנו, זכו בשלושה פרסי גראמי נוספים. באפל מיוזיק הוכתר Golden Hour לאלבום הטוב ביותר של שנת 2019, ובטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי הוא זכה באותו התואר גם כן.
בית הקברות הצבאי הבריטי בירושלים
רקע - הקבורה הצבאית הבריטית
בארץ ישראל הועברה האחריות לניהול בתי הקברות הבריטיים מידי הצבא לוועדה האימפריאלית בשנת 1920. סימון הקברים בזמן המלחמה בארץ נעשה באמצעות צלבי עץ זמניים. המקבצים הגדולים ביותר של הקברים היו סמוך לאזורי הלחימה העיקריים באתרים מסודרים יחסית, ולאחר שקיבלה הוועדה האימפריאלית את האחריות לאתרי הקבורה בארץ היא הפכה את הריכוזים לבתי קברות. חללי האימפריה הבריטית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה נטמנו ב-17 בתי קברות. בית הקברות בירושלים היה האחרון שהושלם, ב-1927.
קייסי מאסגרייבס
קריירה
אלבומה הרביעי, "Golden Hour", הצליח להתברג במקום הרביעי במצעד הבילבורד 200. מתוך האלבום יצאו הסינגלים: "Butterflies", "Space Cowboy", "High Horse", "Slow Burn" ו-"Rainbow". בשנת 2019, הנחתה את ספיישל חג המולד The Kacey Musgraves Christmas Show, ובשנת 2020 תרמה את קולה לסרט האנימציה "ארוויג והמכשפה" שעלה לסטרימינג של נטפליקס.
בית הקברות הצבאי הבריטי בירושלים
מבנה בית הקברות
בית הקברות היה מחוץ לגבול המוניציפלי של ירושלים הבריטית ומהמבנים הראשונים במרחב של הר הצופים. מיקום בית הקברות בירושלים נבחר בתחילה משיקולים פרגמטיים כגון ריכוז של קברים ארעיים וקרבה למפקדה, אך ערך מוסף ניתן על ידי הנוף שנשקף מהר הצופים אשר נתן ביטוי מוחשי לקונוטציות היסטוריות ודתיות של ירושלים, המקרינה מקדושתה על בית הקברות. שער הכניסה לאתר הוא למעשה מצבת זיכרון ליחידות חיל המשלוח המצרי, אשר תגיהן מסותתים באבן מצדי השער. מעליו יש כתובת הקדשה באנגלית, עברית וערבית. בעברית חקוק: "חלקת השדה שעליה הוקם בית הקברות הלזה נתנה במתנת עם מאת בני פלשתינה (א"י) להיות מקום מנוחת עולמים לחיילי ההסכמה אשר נהרגו במלחמה 1914-1918 יהי זכרם לברכה".
מול השער עומדת מצבת זיכרון לחללים האוסטרליים שנהרגו בקרבות על ארץ ישראל. בשדרה המרכזית ניצבים צלב ההקרבה ואבן הזיכרון, שני מונומנטים סמליים הקבועים בכל בתי העלמין הצבאיים הבריטיים. צלב ההקרבה מורכב על פי ביטויו של רודיארד קיפלינג מ"חרב שלופה הנחה בחיקו של הצלב" והוא סימל את ההקרבה בקרב. אבן הזיכרון מעוצבת כמזבח ועליה חקוק פסוק שהציע קיפלינג, שהיה חבר בוועדה האימפריאלית ושכל את בנו היחיד במלחמה: "Their Name Liveth for Evermore" ("שמם יחיה לדור ודור"), הלקוחה מספר בן סירא, פרק מ"ד, פסוק י"ג. בקצה השדרה עומדת קפלת זיכרון ל-3,300 הלוחמים שנהרגו במצרים ובארץ ישראל בקרבות מלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע. שמות החללים חקוקים לאורך קירות הקפלה.
מעל לקפלה פסלו של סנט ג'ורג' נלחם בדרקון. סנט ג'ורג', הפטרון הקדוש של אנגליה, שהוצא להורג בלוד, היה לוחם באימפריה הרומית במאות השלישית-רביעית. כאשר דיוקלטיאנוס הוציא צו לרדיפת הנוצרים סנט ג'ורג' צידד בנוצרים על כן ערפו את ראשו. ב"מקראת הזהב" מסופר על עיר שבקרבתה התגורר דרקון שהקריבו לו קורבנות אדם וביום בו היו אמורים להקריב לו את נסיכה הופיע סנט ג'ורג', הרג את הדרקון והציל את הנסיכה. הפירוש התאולוגי רואה בדרקון את השטן ובנסיכה את הכנסייה.
הציר המרכזי של בית הקברות פונה לעיר העתיקה ולמקומות הקדושים, ועל ציר זה עומדים האלמנטים הארכיטקטוניים: לפני השער יש מרפסת עגולה שממנה אפשר לצפות אל הנוף, ממול ניצבת הקפלה ובחזיתה אבן הזיכרון. ציר הרוחב חוצה את ציר האורך באופן שיוצר צלב, ובנקודת הצטלבות השבילים ניצב צלב ההקרבה.
בית הקברות ירוק, צבע ההולם את סביבתו הטבעית אנגליה המשופעת במשקעים ולא את האקלים המקומי השחון. טבע פסטוראלי מרמז על בריטניה הפוסט-תעשייתית, והקישור עם הטבע מסמל את העל-זמניות.
בית הקברות מוקף חומה. מחשש לוונדליזם דתי הציע הארכיטקט הראשי לעצב את בתי הקברות כגנים סגורים בחומה, להצניע את הצלבים ולהימנע מהקמת צלב ההקרבה המונומנטלי. למרות זאת, הקימו בירושלים את צלב ההקרבה. הארכיטקט שלכאורה ביקש להצניע את הצלב עשה את ההפך והטיל על ירושלים צלב ענק בצורת השבילים החוצים את בית הקברות. בבית הקברות קבורים 2,515 חללים. אבני המצבה אחידות: בראשן חקוק תג היחידה של הנופל, שמו, מספרו האישי, גילו ותאריך נפילתו. על גבי מצבות רבות חקוק סמל דתו של החייל, ומתחתיו רשאית המשפחה לנסח כתובת אישית קצרה. במערב בית הקברות מצויות עשרים וארבע מצבות לחיילים יהודיים (מגן דוד), 5 מצבות של חיילים איטלקים, 3 מצבות של חיילים טורקים ו16 מצבות של חיילים גרמנים (המצבות בעלות קצה גלי הן מצבות של מוסלמים, בעלות קצה מחודד- של גרמנים).
הצלב, האבן בצורת מזבח, ופסלו של סנט ג'ורג' מקשרים את בית הקברות לדת הנוצרית ומרמזים על הקשר בין הנופלים לבין ההקרבה הנוצרית על תקוות תחיית המתים הגלומה בה.
הסדרה הראשית
מאפיינים
כאשר הוא קבוע סטפן-בולצמן. הטמפרטורה והרכב הפוטוספירה של הכוכב משפיעים על פליטת הקרינה באורכי גל שונים. מפתח הצבעים, או B-V, מודד את ההבדל הזה בפליטת הקרינה באמצעות פילטרים הלוכדים את בהירות נראית הכוכב באור כחול (B) ובאור ירוק-צהוב (V). בזכות מדידת ההפרש בין ערכים אלו, אין צורך לתקן את הבהירות לפי המרחק. כך, מיקומו של כוכב בדיאגרמת HR יכול לשמש להערכת הרדיוס והטמפרטורה שלו. מאחר שהטמפרטורה משפיעה על תכונותיה הפיזיקליות של הפלסמה שבפוטוספירה, ניתן לקבוע באמצעותה גם את הטיפוס הספקטרלי של הכוכב.
היווצרות
כאשר נוצר קדם-כוכב מקריסת ענן מולקולרי ענק של גז ואבק בתווך הבין-כוכבי שלו, היצירה הראשונית היא הומוגנית, ומורכבת מכ-70% מימן, 28% הליום וכמויות קטנות של יסודות אחרים. במהלך הקריסה הראשונית, מייצר כוכב קדם סדרה ראשית זה אנרגיה באמצעות קריסה כבידתית. כאשר הוא מגיע לצפיפות המתאימה, מתחיל יצור האנרגיה בליבה, באמצעות היתוך גרעיני ההופך מימן להליום.
ברגע שההיתוך הגרעיני של מימן הופך לתהליך הפקת האנרגיה העיקרי, והאנרגיה העודפת המושגת מקריסה כבידתית נעלמת, מתמקם הכוכב על עקומה בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, הנקראת הסדרה הראשית הסטנדרטית. אסטרונומים מתייחסים לעיתים אל שלב זה כאל "גיל אפס של הסדרה הראשית" (או ZAMS - Zero Age Main Sequence). עקומה זו חושבה באמצעות מודלים ממוחשבים המתארים את מיקומו של כוכב בתרשים ברגע בו הוא מתחיל להתיך מימן, כאשר בהירותו וטמפרטורת פני השטח שלו גוברות מנקודה זו ואילך.
הכוכב נשאר בקרבת מיקומו ההתחלתי על הסדרה הראשית עד אשר כמות משמעותית מהמימן בליבה נצרכת, אז הוא מתחיל להפוך לכוכב בהיר יותר. בדיאגרמת HR, ינוע הכוכב המתפתח למעלה ולימין הסדרה הראשית. כך מייצגת הסדרה הראשית את שלב בעירת המימן הראשוני במהלך חייו של כוכב.
רוב הכוכבים בדיאגרמת HR טיפוסית ממוקמים לאורך עקומת הסדרה הראשית. עקומה זו כה מודגשת בתרשים, היות שגם הטיפוס הספקטרלי וגם הבהירות נראית תלויים אך ורק במסת הכוכב, לפחות עד כדי קירוב מסדר אפס, כל עוד ממשיך היתוך המימן בליבה - תהליך אותו עושים כמעט כל הכוכבים לאורך רוב חייהם ה"פעילים". כוכבי סדרה ראשית (ומכאן - נורמליים) אלה, נקראים כוכבים ננסים. הם נקראים כך לא מכיוון שהם קטנים בצורה יוצאת דופן, אלא היות שיש להם רדיוסים קטנים יותר ופחות בהירות מאשר לסוג חשוב אחר של כוכבים, הכוכבים הענקים. ננסים לבנים מהווים סוג אחר של כוכבים, הקטנים יותר מכוכבי הסדרה הראשית - בגודל כדור הארץ, בקירוב. רבים מכוכבי הסדרה הראשית מסיימים את חייהם כננסים לבנים.
יצור אנרגיה
לכל כוכבי הסדרה הראשית יש ליבה, בה הם מייצרים אנרגיה באמצעות היתוך גרעיני. טמפרטורת וצפיפות הליבה הן ברמה המתאימה ליצור האנרגיה הנדרש לתמיכה ביתר הכוכב. ירידה ברמת יצור האנרגיה תגרום לקריסת המסה העוטפת את הכוכב, מה שיגביר את הטמפרטורה ואת הלחץ הנחוצים להיתוך. כמו כן, עליה ביצור האנרגיה תגרום להתפשטות הכוכב, ולהורדת הלחץ בליבה. כך מקיים הכוכב שיווי משקל הידרוסטטי עצמי, הנשמר ביציבות לאורך מסלול חייו על הסדרה הראשית.
אסטרונומים מחלקים את הסדרה הראשית לחלקים עליונים ותחתונים, על סמך סוג תהליך ההיתוך בליבה. לכוכבים בחלק העליון של הסדרה הראשית יש די מסה על מנת להשתמש במחזור CNO כדי להתיך את המימן להליום. בתהליך זה נעשה שימוש בפחמן, חנקן וחמצן כמתווכים בתהליך ההיתוך. בחלק התחתון של הסדרה הראשית, האנרגיה מיוצרת באמצעות שרשרת פרוטון-פרוטון, המחבר ישירות אטומי מימן בסדרת שלבים כדי ליצור הליום.
בטמפרטורת ליבה של 18 מיליון קלווין, שני תהליכי ההיתוך יעילים במידה שווה. זוהי טמפרטורת הליבה של כוכב בעל 1.5 מסות שמש. לפיכך, בחלק העליון של הסדרה הראשית מופיעים כוכבים בעלי מסה גדולה יותר. הגבול העליון המשוער של כוכב סדרה ראשית הוא 120–200 מסות שמש. הגבול התחתון המאפשר היתוך גרעיני הוא כ-0.08 מסות שמש.
מבנה
בשל הפרש הטמפרטורות בין הליבה ופני השטח, או הפוטוספירה, האנרגיה מועברת כלפי חוץ. שתי הדרכים להעברת האנרגיה הזאת הן קרינה והסעת חום. אזור קרינה, בו האנרגיה מועברת באמצעות קרינה, הוא יציב לעומת אזור הסעה, ויש בו מעט מאוד ערבוב של הפלסמה. מנגד, באזור הסעה האנרגיה מועברת באמצעות תנועה רחבה של פלסמה, כאשר חומר חם יותר עולה, וחומר קר יותר יורד. הסעה היא דרך יעילה יותר להעברת אנרגיה מאשר קרינה, אך היא יכולה להתרחש רק בתנאים היוצרים הפרש טמפרטורות גדול.
בכוכבים מסיביים, קצב יצור האנרגיה באמצעות מחזור CNO רגיש מאוד לטמפרטורה, כך שההיתוך מתרכז ממש בליבה. כתוצאה מכך, נוצר הפרש טמפרטורה גדול בליבה, היוצר אזור הסעה, המאפשר העברה יעילה יותר של אנרגיה. ערבוב החומר מסביב לליבה מרחיק את ההליום מאזור בעירת המימן, ומאפשר ליותר מימן לעבור היתוך. האזורים החיצוניים של כוכב מסיבי מעבירים אנרגיה באמצעות קרינה, עם מעט או ללא שום הסעה.
בית הקברות הצבאי הבריטי בירושלים
אנדרטות זיכרון נוספות בירושלים
יוזמה אחרת נועדה להנציח את הדיוויזיה החמישים ושתים הסקוטית. לשם כך נבנתה הכנסייה הסקוטית, כנסיית סנט אנדרוז ליד מתחם הרכבת.
הסדרה הראשית
מבנה
כוכבים מסוג A, בעלי מסה בינונית, כמו סיריוס, יכולים להעביר אנרגיה באמצעות קרינה בלבד. לכוכבים בעלי גודל בינוני ומסה נמוכה, כמו השמש, יש ליבה העמידה נגד הסעה, ואזור הסעה קרוב לפני השטח. מצב זה יוצר ערבוב של השכבות החיצוניות, אך בעירת מימן יעילה פחות. התוצאה הסופית היא בניית ליבה עשירה בהליום, המוקפת באזור עשיר במימן. לעומת זאת, כוכבים קרים וקטני מסה משתמשים בהסעה בלבד. ההליום המופק בליבה מתפזר בכוכב, דבר היוצר אטמוספירה אחידה יחסית.
בית הקברות הצבאי הבריטי בירושלים
בתי קברות נוספים בעיר
בית הקברות ההודי בתלפיות השוכן בלב שכונת תלפיות שימש את השלטון הבריטי לקבורת חיילים הודים ומוסלמים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה בסביבות ירושלים, ובו קברי 79 חללי מלחמה הודים ועוד 290 חיילים טורקיים, שהיו שבויי מלחמה שמתו בשבי הבריטי. עוד 273 חללי מלחמה בעלי נתינות בריטית נקברו בבית הקברות המוסלמי "באב סתנא מרים", 4 חללי מלחמה ועוד 36 חללים אחרים, בסך הכל 40 חללים, נקברו בבית העלמין הפרוטסטנטי של העיר בהר ציון, וחלל אחד בבית הקברות הלטיני.
הסדרה הראשית
שינוי בהירות-צבע
כוכבי הסדרה הראשית לא ממוקמים על עקומה צרה בדיאגרמת HR. זאת, בעיקר בשל אי-הוודאות התצפיתית, המשפיעה בעיקר על מרחק הכוכב המדובר, אך גם בשל כוכבים בינאריים שטרם התגלו. למרות זאת, אף תצפיות מושלמות תובלנה לסדרה ראשית מעורפלת, מאחר שהמסה אינה הפרמטר היחידי של הכוכב. בנוסף לשינויים בהרכב הכימי - הן בשל המשאבים הראשוניים, והן בשל מצב התפתחותו הנוכחי של הכוכב - נוכחות של מלווה קרוב, סיבוב מהיר, שדה מגנטי, ועוד גורמים רבים אחרים, יכולים אף הם להזיז מעט כוכב על הסדרה הראשית. למשל, קיימים כוכבים העניים ביסודות בעלי מספר אטומי גבוה משל הליום, המכונים כוכבים דלי מתכת, הנמצאים בדיוק מתחת לסדרה הראשית. כוכבים אלה, המכונים גם תת-ננסים, מתיכים אף הם מימן בליבותיהם, וכך הם מציינים את הקצה התחתון של הערפול של הסדרה הראשית הנובע מהרכב כימי.
אזור כמעט אנכי בדיאגרמת HR, המכונה רצועת אי היציבות, מאוכלס על ידי כוכבים משתנים פועמים. לכוכבים אלה בהירות המשתנה במרווחים קבועים, המקנה להם מראה פועם. הרצועה מצטלבת עם החלק העליון של הסדרה הראשית, באזור של כוכבים מטיפוס A ו-F, הנעים בין מסת שמש אחת לשתיים. עם זאת, כוכבי סדרה ראשית באזור זה חווים שינויים קטנים בלבד בבהירותם, הקשים להבחנה.
תוחלת חיים
משך הזמן אותו מבלה כוכב על הסדרה הראשית נשלט על ידי שני גורמים. כמות האנרגיה הכוללת אותה ניתן לייצר באמצעות היתוך גרעיני של מימן מוגבלת על ידי כמות המימן הזמין היכול להצרך בליבה. לכוכב בשיווי משקל, האנרגיה המיוצרת בליבה חייבת להיות לפחות שווה לאנרגיה הקורנת על פני השטח. מאחר שהבהירות מייצגת את כמות האנרגיה הנפלטת ליחידת זמן, ניתן להעריך בצורה ראשונית את תוחלת החיים הכוללת, כסך האנרגיה המיוצרת חלקי בהירות הכוכב.
השמש שלנו מבלה על הסדרה הראשית מזה 4.6 מיליארד שנים בקירוב, ותמשיך לבלות עליה במשך עוד 5.4 מיליארד שנים, שתבאנה אותה לתוחלת חיים על הסדרה הראשית של 10 מיליארד שנים. לאחר שאספקת המימן בליבה תמוצה, היא תתפשט ותהפוך לענק אדום, ותתיך אטומי הליום ליצירת פחמן. היות שתוצר האנרגיה של תהליך היתוך ההליום ליחידת מסה הוא רק כעשירית מזה של תהליך היתוך המימן, שלב זה יימשך כ-10% בלבד מתוחלת החיים הפעילים של הכוכב. כך, בממוצע, כ-90% מהכוכבים הנצפים יהיו על הסדרה הראשית.
בממוצע, כוכבי סדרה ראשית שומרים על יחסים אמפיריים של מסה לבהירות. בהירות הכוכב קשורה בקירוב למסה הכוללת  לפי החוק הבא:
כאשר ו- הם מסת ובהירות הכוכב, בהתאמה,  הוא מסת שמש,  הוא בהירות השמש ו- הוא תוחלת החיים המשוערת של הכוכב על הסדרה הראשית.
זוהי תוצאה לא אינטואיטיבית, היות שלכוכבים מסיביים יותר יש יותר דלק לשרוף, לכן היינו מצפים שיהיו בעלי תוחלת חיים ארוכה יותר. במקום זאת, הכוכבים הקלים יותר, בעלי פחות מעשירית מסת שמש, יישארו על הסדרה הראשית יותר מטריליון שנים. עם זאת, עבור הכוכבים הכבדים ביותר, יחסי מסה-בהירות אלה מתאימים בצורה גסה לתוחלת החיים המשוערת, האורכת לפחות כמה מיליוני שנים. יצוג מדויק יותר יתן פונקציה שונה למגוון תחומי מסה.
יחסי המסה-בהירות תלויים במידת יעילות העברת האנרגיה מהליבה לפני השטח. לאטימות רבה יותר יש השפעה מבודדת, השומרת יותר אנרגיה בליבה, כך שהכוכב לא צריך לייצר יותר מדי אנרגיה כדי לשמור על שיווי משקל הידרוסטטי. מנגד, אטימות נמוכה יותר משמעה אנרגיה הבורחת במהירות רבה יותר, כך שהכוכב צריך לשרוף יותר דלק על מנת להישאר בשיווי משקל. יש לשים לב, עם זאת, שאטימות גבוהה מספיק יכולה לגרום להעברת אנרגיה באמצעות הסעת חום, המשנה את התנאים הנחוצים לשמירה על שיווי המשקל.
בכוכבי סדרה ראשית מסיביים מאוד, האטימות נשלטת על ידי פיזור אלקטרונים, שהוא כמעט קבוע ככל שעולה הטמפרטורה. כך הבהירות עולה רק בשלישית ממסת הכוכב. עבור כוכבים בעלי מסה פחותה מ-10 מסות שמש, האטימות תלויה בטמפרטורה, ולכן הבהירות משתנה בערך בחזקה הרביעית של מסת הכוכב. עבור כוכבים בעלי מסה נמוכה מאוד, מולקולות באטמוספירה תורמות אף הן לאטימות. מתחת לכ-0.5 מסות שמש, בהירות הכוכב משתנה בהתאם לחזקה ה-2.3 של המסה, מה שמשטח את שיפוע הגרף של מסה מול בהירות. אף התיקונים האלה הם הערכה בלבד, ויחסי המסה לבהירות יכולים להשתנות בהתאם להרכב הכוכב.
מסלולי התפתחות
כאשר כוכב הסדרה הראשית מכלה את המימן שבליבתו, האובדן ביצור האנרגיה גורם להתחדשות הקריסה הכבידתית. המימן המקיף את הליבה מגיע לטמפרטורה וללחץ מספיקים להיתוך, וכך נוצרת קליפה של מימן בוער מסביב לליבת ההליום. כתוצאה משינוי זה, מתפשטת המעטפת החיצונית של הכוכב, והטמפרטורה בה יורדת, מה שהופך אותו לענק אדום. בנקודה זו הכוכב מתרחק מהסדרה הראשית ונכנס לענף הענקים (הדרך אותה עובר כעת הכוכב על-פני דיאגרמת HR נקראת מסלול התפתחות). ליבת ההליום של הכוכב ממשיכה לקרוס עד שהיא נתמכת לחלוטין על ידי לחץ של אלקטרונים מנוונים - תופעה קוונטית המגבילה את הדחיסה המרבית של חומר. עבור כוכבים בעלי יותר מ-0.5 מסות שמש, הליבה יכולה להגיע לטמפרטורה בה היא חמה מספיק על מנת שההליום יבער ויהפוך לפחמן באמצעות תהליך אלפא משולש.
כאשר צביר של כוכבים נוצר בערך באותו הזמן, תוחלת החיים של הכוכבים האלה תהיה תלויה במסות האינדיבידואליות שלהם. הכוכבים המסיביים ביותר יעזבו את הסדרה הראשית ראשונים, ואחריהם יתר הכוכבים, בהתאם למסתם. כך, יתפתחו הכוכבים בהתאם למיקומם בסדרה הראשית, מהמסיביים ביותר משמאל, לכיוון צדה הימני של דיאגרמת HR. המיקום בו כוכבים בצביר עוזבים את הסדרה הראשית נקרא נקודת המפנה. כאשר תוחלת החיים על הסדרה הראשית של כוכבים בנקודה זו ידועה, ניתן להעריך את גיל הצביר.
פרמטרים כוכביים
הטבלה שלהלן מציגה ערכים טיפוסיים לכוכבים לאורך הסדרה הראשית. ערכי הבהירות נראית, רדיוס ומסה , יחסיים לשמש - כוכב ננס בעל סווג ספקטרלי של G2 V. הערכים הריאליים של כוכב יכולים להשתנות עד כדי 20-30% מהערכים המוצגים להלן. צבע עמודת טיפוס הכוכב מעניקה יצוג מוערך של צבעו הנראה של הכוכב, התלוי בטמפרטורה האפקטיבית של פני הכוכב.
!rowspan="2" style="font-size: smaller;"|טיפוסספקטרלי !style="font-size: smaller;"|רדיוס !style="font-size: smaller;"|מסה !style="font-size: smaller;"|בהירות נראית !style="font-size: smaller;"|טמפרטורה !rowspan="2"|דוגמאות
נייתן הייל
נייתן הייל (באנגלית: Nathan Hale; 6 ביוני 1755 – 22 בספטמבר 1776) היה חייל אמריקאי ששירת בצבא הקונטיננטלי במלחמת העצמאות של ארצות הברית, התנדב להיות מרגל, נתפס על ידי הבריטים והוצא להורג, ומאוחר יותר הפך לגיבור לאומי אמריקאי.
קורות חיים
הוא נולד בעיר קובנטרי בקונטיקט. בגיל 18 סיים את קולג' ייל בהצטיינות והחל לעסוק בהוראה. במלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא הצטרף לצבא הקונטיננטלי, השתתף במצור על בוסטון והגיע לדרגת קפטן. בקרב על לונג איילנד כבשו הבריטים את האי מנהטן. ב-8 בספטמבר 1776 התנדב הייל לחדור לקווי הבריטים ולדווח על תנועות הצבא. הוא נתפס כעבור זמן קצר. מרגלים נחשבו אז כלוחמים בלתי חוקיים ודינם היה הוצאה להורג.
הייל הוצא להורג בתלייה ב-22 בספטמבר 1776. גופתו נקברה במקום לא ידוע בקבר לא מסומן.
מורשת
הייל שהיה מרגל לא מוצלח שנתפס מיד לאחר תחילת פעילותו, הפך לגיבור לאומי לאחר שהתפרסמו המילים שאמר לפני תלייתו. לפי המקובל אמר הייל:
המשפט הזה נלמד עד היום בכל בתי הספר בארצות הברית. הוא חלק חשוב באתוס של ארצות הברית. משפט דומה לו באתוס הציוני הוא "טוב למות בעד ארצנו" שאמר יוסף טרומפלדור.
הקצין הבריטי ג'ון מונטסור שהיה נוכח בעת התלייה סיפר לאחר מכן לקצין האמריקאי ויליאם האל, ידידו של הייל, על המילים שאמר הייל לפני מותו. האל היה זה שפרסם אותן. מאחר שהאל לא היה נוכח בעת התלייה יש היסטוריונים המטילים ספק באמיתותן אבל זה לא פגע ברושם שלהן שהפך את הייל לגיבור לאומי.
מנחם בגין העריך את מורשתו של נייתן הייל ובמספר פעמים התריע על יחסם השלילי של שלטונות ישראל לעולי הגרדום לעומת יחסה של ארצות הברית לנייתן הייל. בטקס זיכרון לעולה הגרדום דב גרונר ב-1957, כאשר הממשלה לא שלחה כל נציג הוא אמר:.
הנצחה
פסלים רבים של הייל נמצאים בארצות הברית. היות שלא נמצאו פורטרטים שלו הסתמכו על תיאור מילולי שלו. המפורסמים ביותר הם:
גבעת האהבה (סרט)
התסריט מבוסס על הרומן האוטוביוגרפי של האן סויאן: A Many-Splendoured Thing משנת 1952. עלילת הסרט מתרחשת בהונג קונג בשנת 1949, בשלהי מלחמת האזרחים הסינית. העיר מלאה בפליטים שברחו מסין מאימת הקומוניסטים בתוכם ד"ר האן סויאן.
סויאן היא בת תערובת אנגלית-סינית (אירואסיאתית). היא אמנם למדה רפואה באנגליה אך קשורה למסורת הסינית ולמשפחתה הסינית הענפה בסין. הסרט מתאר את האווירה הגזענית בהונג קונג ובסין המתנגדת ליחסיה עם העיתונאי האמריקאי מארק אליוט.
שם הסרט בעברית נובע מגבעה המתנשאת מעל הונג קונג שם נהגו סויאן ומארק להתבודד.
השיר מהסרט הולחן על ידי סמי פיין והפך ללהיט. הביצוע המפורסם ביותר שלו הוא על ידי "ארבעת האסים". הוא בוצע גם על ידי פרנק סינטרה, נט קינג קול, אנדי וויליאמס, פטולה קלארק, קוני פרנסיס, אנגלברט המפרדינק, ניל סדקה, שירלי באסי ועוד וכן יש לו ביצועים תזמורתיים רבים.
השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1956.
תקציר העלילה
ד"ר האן סויאן (ג'ניפר ג'ונס) היא רופאה מוערכת בבית חולים גדול בהונג קונג. היא ממוצא מעורב - אם אנגליה ואב סיני. בבית החולים היא מטפלת בילדה סינית יתומה ומאמצת אותה. בעלה היה גנרל בצבא הלאומני ונהרג על ידי הקומוניסטים והיא ברחה כפליטה להונג קונג. היא גרה בבית החולים ומקדישה את כל זמנה לטיפול בחולים.
במסיבת קוקטייל היא נפגשת במארק אליוט (ויליאם הולדן), עיתונאי הפרוד מאשתו. הוא מתאהב בה ממבט ראשון ומתחיל לחזר אחריה. בתחילה היא מתייחסת בקרירות לקשר ביניהם אך אליוט לא נרתע עד שהיא מתרצה.
היא לוקחת אותו לגבעה המשקיפה על הונג קונג ובראשה עץ בודד, שם הם מביעים את אהבתם בחיבוקים ובנשיקות.
הקשר ביניהם הוא אינו מוצא חן בעיני בני משפחתה המזכירים לה שהיא בנשמתה סינית והוא לבן. אשתו של מארק מסרבת להתגרש ממנו. גם הנהלת בית החולים רומזת לה שהקשר עם אדם נשוי אינו לרוחה ואם תמשיך בו לא יוארך חוזה העבודה שלה בבית החולים.
Sonic Boom: Rise Of Lyric
Sonic Boom: Rise Of Lyric (בתרגום חופשי: "סוניק בום: עלייתו של ליריק"; שוחרר ביפן בתור Sonic Toon: Ancient Treasure, ביפנית: ソニックトゥーン 太古の秘宝, Sonikku Tūn: Taiko no Hihō) הוא משחק וידאו המהווה חלק מסדרת המשחקים "סוניק הקיפוד" מבית סגה. המשחק נחשב לזיכיון נפרד לגמרי מהסדרה, ופותח על ידי Big Red Button, בניגוד לשאר משחקי הסדרה שפותחו על ידי קבוצת סוניק. המשחק יצא ב-11 בנובמבר 2014 לקונסולות ה-Wii U בלבד. המשחק מבוסס על סדרת הטלוויזיה "סוניק בום".
גבעת האהבה (סרט)
תקציר העלילה
בשלב מסוים היא נשברת ומודיעה למארק כי הקשר איתו חייב להיפסק, אך הוא לא נרתע ואומר לה שהוא אוהב אותה ולא משנה לו מוצאה. היא לא יכולה לעמוד בהפצרותיו ושניהם נוסעים לנופש במקאו.
לאחר זמן קצר במקאו מקבל אליוט מברק מעיתונו ובה הודעה כי עליו לחזור להונג קונג ומשם יישלח לסקר את מלחמת קוריאה שזה עתה פרצה. הם חוזרים להונג קונג ועולים זמן קצר לגבעה, שם הם מביעים שוב את אהבתם ומארק נפרד ממנה בתקווה להיפגש שוב בקרוב.
Sonic Boom: Rise Of Lyric
עלילה
הסיפור עוקב אחר סוניק הקיפוד, טיילס, נאקלס הקיפודן ואיימי רוז ומתרחשת לפני סדרת הטלוויזיה.
גבעת האהבה (סרט)
תקציר העלילה
האן סויאן נאלצת לעזוב את בית החולים עם הילדה המאומצת ועוברת לגור אצל ידידים טובים שלה. מארק ממשיך לשלוח לה מכתבי אהבה מקוריאה.
יום אחד מראים לה עיתון בו ידיעה שמארק נהרג בהפצצה בקוריאה. היא מתחילה לרוץ לכיוון גבעת האהבה. בהגיעה לשם היא רואה (בדמיון) את מארק מחכה לה ליד העץ בפסגת הגבעה. היא ממהרת לעלות לכיוון העץ אך בהגיעה לשם מתברר לה לצערה שאין שם איש.
Sonic Boom: Rise Of Lyric
עלילה
החבורה מתפצלת במרדף אחר דוקטור אגמן. סוניק וטיילס נלחמים נגד צבא הרובוטים של אגמן, ולאחר שהם מתחברים שנית עם איימי ונאקלס, הם מבחינים במקדש ובו יש סמל של קיפוד ושועל (רמז לסוניק ולטיילס). צבא רובוטים נוסף נלחמת בחבורה, ובתוכו גם "סוניק המתכתי" - כפילו הרובוטי המרושע של סוניק.
סוניק מאיץ בכולם להיכנס למקדש המסתורי. במקום הם מוצאים נחש קפוא בשם ליריק, ומשחררים אותו לאחר שקפא לפני אלפי שנים. ליריק מתגלה כנבל מרושע, ועל החבורה לעצור את תוכניותיו.
במשחק ישנן כמה דמויות שלא מופיעות בזיכיון המקורי, כגון סטיקס הגירית, מאיה, מר פינק, פרסי ועוד.
משחקיות
משחקיות המשחק שונה משאר המשחקים בסדרה. המשחק אינו מבוסס על ריצה במסלול ליניארי אלא בנוי כמשחק פעולה מגוף שלישי. השחקן שולט בדמות אחת מהחבורה, אך מסוגל להחליף בין ארבעתם בכל עת, כאשר לכל דמות יכולות ומהלכים שונים המסייעים בקרבות ובחקירת השלבים.
ביקורות
המשחק זכה לביקורות גרועות במיוחד. הוא קיבל ציון כולל של 32 מתוך 100 במדד הסקירות Metacritic, וציון של 33% במדד הסקירות GameRankings.
למרות הכיוון החדש לזיכיון, המבקרים מציינים לרעה את עלילת המשחק וכתיבת הדמויות, השליטה הרעועה במצלמה ובדמויות, הגרפיקה, וכן כמות הבאגים במשחק.
סרטן אוקיינוס אדום
סרטן אוקיינוס אדום (שם מדעי: Pleuroncodes planipes), המכונה גם סרטן הטונה, הוא מין של סרטן מסדרת מעשירי רגל המצוי ברחבי האוקיינוס השקט.
מאפיינים
סרטן זה מזכיר מעט לובסטר אבל הוא בעל בטן קצרה יותר. הוא אדום עם לוחיות בולטות ורגליו מנוצות והוא יכול לשחות ולשוט. אורכו מגיע ל-13 ס"מ.
סרטנים אלו מצויים סמוך למדפי היבשה לאורך החוף הפסיפי של אמריקה מצפון קליפורניה ועד לצ'ילה. בדרך כלל הם נמצאים רק עד לצפון מקסיקו או עד סן דייגו, אך בשנים של אל ניניו הם מצפינים בגלל המים החמימים יותר. זחלי הסרטנים מפליגים על ידי זרמים תת-מימיים לאורך הים ומפליגים יחד עם הפלנקטון עד לבגרותם.
הם עצמם ניזונים מיצורי זואופלנקטון קטנים אך גם מפרוטיסטים ומאצות הפיטופלנקטון הפורחות באוקיינוס. הוא שואב את מזונו באמצעות סינון. בתנאים טובים נוצרים להקות של סרטנים מסננים כאלה.
הסרטנים עצמם נטרפים על ידי עופות ים, כרישים, יונקים ימיים (כמו מיני לווייתנאים ולוטרת הים), צב ים חום ומדגי גרם שונים. אחד הדגים הלהוטים עליהם ביותר הוא הטונה - ומכאן שם הסרטן. דגי גרם נוספים כוללים מפרשניים שונים, צניניתיים ודקריים. ישנו אפילו מין של עטלף - נשפון דייג הלהוט אחרי סרטנים כאלה.
גיל מאה
גיל מאה הוא נקודת ציון בחייו של אדם, הזוכה לתשומת לב מיוחדת בחברה ובתרבות. מכיוון שתוחלת החיים ברחבי העולם היא מתחת ל-100 שנים, המונח מתקשר לאריכות ימים. מספר האנשים שמגיעים לגיל זה קטן, והגעה לגיל מאה דורשת צירוף תנאים בריאותיים, גנטיים וסביבתיים.
בשנת 2012, העריכו האומות המאוחדות כי ישנם 316,600 אנשים חיים, שגילם למעלה ממאה שנים ברחבי העולם. במאה ה-21, תוחלת החיים ממשיכה לעלות, ואוכלוסיית העולם גדלה במהירות, ולכן מספר בני המאה צפוי לעלות באופן משמעותי. לפי, שליש מהתינוקות שנולדו ב-2013 בבריטניה צפויים לחיות עד גיל 100.
אדם שהגיע לגיל מאה מכונה Centenarian. האקדמיה ללשון הציעה כינוי מקביל בעברית - חוֹצֵה-מֵאָה.
שכיחות
רישומים של האומות המאוחדות מראים שבשנת 2021 חיים כ-573,000 אנשים שגילם עולה על מאה, כמעט פי ארבעה מהאומדן שהוצע בשנת 2000 שהעריך את מספרם ב-151,000. סקר דמוגרפי של האו"ם משנת 1998 מראה שעד שנת 2050 צפויים לחיות ביפן 272,000 בני מאה. מקורות אחרים מצביעים על כך שהמספר יכול להיות קרוב יותר למיליון אחד. בשנת 2008, השכיחות של בני מאה ביפן הייתה אחד לכל 3,522 אנשים.
ביפן, מספרן של הנשים שעברו את גיל מאה גדול בהרבה מזה של הגברים. בשנת 2016 חיו ביפן 57,525 בנות מעל למאה, בעוד שמספרם של הגברים עמד על 8,167 גברים, יחס של 7:1. יחס הגידול של כמות האנשים בני המאה היה מוטה אף יותר ועמד על 11.6:1.
השלכות
העלייה במספרם של בני המאה והתחזית כי התופעה תיהפך לנפוצה יותר ויותר, מעלה שאלות אתיות, כגון האם המחקר המדעי צריך להתרכז בהארכת חיים באשר הם חיים, או דווקא בהאטת הזדקנות ושמירה על איכות החיים, והאם בהינתן שהטיפולים להארכת החיים יהיו יקרים, רק עשירים יוכלו להשיגם. שאלות נוספות שמתעוררות הן אקטואריות, למשל, האם הביטוח הפנסיוני יוכל לתמוך במספר רב של קשישים לאורך שנים ארוכות יותר, או שיידרשו שינויים והתאמות למצב החדש. לחציית גיל 100 ישנן גם השלכות סוציולוגיות, המשותפות למצבם של כלל הקשישים אולם מחריפות ככל שהגיל עולה: ירידה אובייקטיבית במספר האינטראקציות החברתיות, ומנגד, עליה סובייקטיבית בתחושת הבדידות.
בני מאה לפי מדינה
המספר הכולל של בני המאה החיים בעולם לא ידוע בוודאות. מחלקת האוכלוסין של האו"ם העריכה את מספרם ב-23,000 בשנת 1950, 110,000 בשנת 1990, 150,000 בשנת 1995, 209,000 בשנת 2000, 316,600 בשנת 2012 ו-573,000 בשנת 2021.
הטבלה הבאה מציגה את גודל פלח האוכלוסייה שגילו מעל למאה שנים, כפי שהוא מוערך בכל מדינה. העמודות האמצעיות מציגות את האומדן המוקדם ביותר ואת האומדן העדכני ביותר אם אלו זמינים, והעמודה השמאלית מציגה את מספר בני המאה לכל 100,000 אנשים.
הכרה ברחבי העולם
במדינות רבות, אנשים המגיעים לגיל 100 זוכים לשי או לברכה מידי המוסדות המדינתיים או הפדרליים.
אירופה
באירלנד, אזרחים החוצים את גיל 100 מקבלים מענק בגובה 2,540 אירו וכן מכתב מידי נשיא אירלנד, אף אם הם מתגוררים מחוץ למדינה. בהולנד, אזרחים החוצים את גיל 100 מקבלים מכתב מהמלך והמושל המקומי, והחוצים את גיל 105 מקבלים מכתב זה מדי שנה ביום הולדתם. בגרמניה ובאיטליה נהוג להעניק לאלה החוצים את גיל 100 מכתב מידי הנשיא. בשוודיה, הם מקבלים מברק מהמלך ומהמלכה.
הממלכה המאוחדת וחבר העמים הבריטי
בממלכה המאוחדת וביתר ממלכות חבר העמים הבריטי, נהוג כי המונרך שולח ברכות (בעבר, באמצעות מברק) לרגל יום ההולדת ה-100 ומדי שנה החל מגיל 105.
בשנת 1906, האקרובט הנרי ג'ונסון שחצה את גיל 100, קיבל מכתב ברכה מהמלך אדוארד השביעי דרך הוויקונט קנוליס. מסורת האיחולים המלכותיים המשיכה בשנת 1908, כאשר מזכירו של המלך אדוארד השביעי שלח מכתב ברכה לכומר תומאס לורד מהורנקאסל באמצעות גזיר עיתון שהכריז: "כמצוות המלך, אני מברך אותך על ההגעה לשנתך המאה, זאת לאחר חיים פוריים ביותר".
נוהג זה הפך רשמי החל משנת 1917, בימי מלכותו של המלך ג'ורג' החמישי, אשר שלח ברכות גם לרגל ציון 60 שנות נישואין (יובל היהלום) של זוגות ברחבי הממלכה.
המלכה אליזבת השנייה נהגה לשלוח כרטיס ברכה ובו כתוב: "אני שמחה עד מאוד לדעת כי הנך חוגג את יום הולדתך המאה, ואני שולחת את ברכותיי ואיחוליי לך בהזדמנות מיוחדת זו". אחת למספר שנים, עיצוב הכרטיס מתעדכן עם חידוש דיוקן המלכה, על מנת לוודא כי איש אינו מקבל את אותו הכרטיס יותר מפעם אחת. המלכה שולחת כרטיסי ברכה בכל שנה החל מיום ההולדת ה-105 של אדם, כמו גם לציוני דרך מיוחדים בחיי הנישואין. את הבקשות לכרטיס ברכה ניתן להגיש באתר הרשמי של בית המלוכה, כשלושה שבועות בטרם המאורע.
רוסיה
בשנת 2019, דווח כי ברוסיה ישנם למעלה מ-20 אלף אנשים שחצו את גיל 100, נתון המבטא עלייה חדה שכן בשנת 2007 היו רק 6,700 אנשים כאלה. החוצים את גיל 100 זוכים למכתב ברכה מידי נשיא רוסיה.
צפון אמריקה
בארצות הברית, החוצים את גיל 100 זוכים למכתב ברכה מידי הנשיא.
אסיה
ביפן, החוצים את גיל 100 מקבלים גביע כסף ותעודה מידי ראש ממשלת יפן, בה הוא מאחל להם אריכות ימים ושגשוג.
במדינת מאדהיה פרדש בהודו, מוענק לחוצים את גיל 100 פרס בשם "שאטאיו סאמאן", זאת על מנת לקדם את המודעות לבריאות טובה.
מסורות וטקסים תרבותיים ברחבי העולם
היבט של ברכות בקרב תרבויות רבות הוא הבעת משאלה לפיה המתברך יחיה עד לגיל 100:
גיל מאה בעת העתיקה
הערכות של תוחלת החיים בעת העתיקה הן נמוכות בהרבה בהשוואה לערכים מודרניים, בעיקר בגלל כמות מקרי המוות הרבה בגילי ינקות וילדות. אלה שצלחו את שנות הילדות הראשונות היו בעלי סיכוי רב יותר להגיע לגיל מבוגר יחסית. ההגדרה של מה נחשב ל"גיל מבוגר" או ל"להיות זקן" ניכר שלא השתנתה משמעותית מאז ימי קדם. לרוב קו הזקנה סומן באזור גיל 60 או 65 שנים. בתהילים צ' י' נאמר:, משמע תוחלת החיים הטבעית עומדת על 70 שנים, ובמקרים מיוחדים על 80 שנים.
סקירה של תוחלת החיים בגברים על פי מילון אוקספורד הקלאסי, שכלל התייחסויות נבחרות לדמויות שצברו משמעות היסטורית, מעלה כי תוחלת החיים החציונית עמדה על 72 שנים, וכי האישים חיו בין 32 ל-107 שנים. הסקירה בחנה 128 גברים שנולדו החל מלפני 100 לפנה"ס. לשם השוואה, דמויות גבריות שנכנסו למילון צ'יימברס הביוגרפי ואשר נפטרו בין השנים 1900 ו-1949, הציגו תוחלת חיים חציונית של 71.5 שנים, והם חיו בין 29 ל-105 שנים.
כותב המחקר, שפורסם בשנת 1994, הסיק כי רק במחצית השנייה של המאה ה-20, ההתפתחויות הרפואיות אפשרו את הארכת תוחלת החיים עבור אותם אלה שהגיעו לבגרות.
התייחסויות מהימנות לדמויות שחצו את גיל 100 בעת העתיקה הן נדירות למדי, אך קיימות. לדוגמה, פליניוס הזקן טען כי טרנטיה, רעייתו של קיקרו, חיה משנת 98 לפנה"ס ועד לשנת 6 לספירה, כך שנפטרה בגיל 104. תיארוכים מלכותיים של מונרכים מעידן הברונזה ידועים לשמצה כבלתי אמינים; כך למשל נטען לעיתים כי השליט המצרי פפי השני מהשושלת השישית, חי בערך בין השנים 2278 לפנה"ס ו-2184 לפנה"ס, ובסך הכל חי ומלך 94 שנים. מקורות חלופיים טוענים כי מלך במשך 64 שנים בלבד.
אדד-גופי מחרן, אמו של המלך האחרון של האימפריה הנאו-בבלית נבונאיד, חיה בין השנים 648 לפנה"ס ו-544 לפנה"ס – בסך הכל 104 שנים, זאת על פי תעודה אוטוביוגרפית.
דיוגנס לארטיוס, בן המאה השלישית לספירה, נתן את אחת מהדוגמאות המוקדמות ביותר המתקבלות על הדעת מבחינה מדעית בעניין גיל 100. לדבריו, האסטרונום היפרכוס מניקיאה אימת כי הפילוסוף דמוקריטוס מאבדרה (נולד ב-460 או 470 לפנה"ס, נפטר ב-360 או 370 לפנה"ס), חי כ-109 שנים. כל יתר העדויות הקדומות בעניין דמוקריטוס מסכימות כי הוא חי לפחות 90 שנים. בניגוד לכל היגיון מדעי, היה זה אפימנידס מכרתים שנאמר כי חי 154, 157 ואף 290 שנים, תלוי במקור.
פילוסופים יוונים אחרים בני העת העתיקה נחשבו כמי שחצו את גיל 90. עמם נמנים קסנופנס מקולופון (נולד ב-570 או 565 לפנה"ס, נפטר ב-475 או 470 לפנה"ס); פירו מאליס (נולד בערך ב-360 לפנה"ס, נפטר בערך ב-270 לפנה"ס) וארטוסתנס מקירנה (נולד בערך ב-285 לפנה"ס, נפטר בערך ב-190 לפנה"ס).
נטען כי הוסיוס מקורדובה, האיש אשר שכנע את קונסטנטינוס הגדול לזמן את ועידת ניקיאה, חי עד גיל 102. תיעוד נדיר של אדם מן היישוב שחצה את גיל 100 ניתן למצוא על פני מצבתו של ותיק הצבא יוליוס ואלנס (נכתב שם: "VIXIT ANNIS C", ובלטינית: "חי כמאה שנים").
בימי הביניים ניתן למצוא את המקרה של אלברט אצו השני, המארקגראף השני של מילאנו, שנפטר בשנת 1097, ודווח על ידי ברנולד מקונסטנץ כמי שחצה את גיל 100 ("iam maior centenario").
מחקר
במאה ה-21 מחקרים על אנשים שהגיעו לגיל מבוגר תופסים תאוצה, ומחקרים קליניים וכלליים באוכלוסייה נערכו בצרפת, הונגריה, יפן, איטליה, פינלנד, דנמרק, ארצות הברית וסין. בני מאה ומעלה הם פלח אוכלוסייה שצומח בקצב מהיר ברוב העולם המפותח. עד לשנת 2030 צפויים להיות כמיליון בני מאה ומעלה ברחבי העולם. מפקד אוכלוסין משנת 2010 בארצות הברית מצא שיותר מ-80 אחוזים מבני המאה במדינה הם נשים.
מחקרים שהתבצעו באיטליה מצביעים על כך שלבני מאה בריאים יש רמות גבוהות של ויטמין A ושל ויטמין E, ומראים שהוויטמינים האלו היו חלק מהגורמים לאריכות הימים שלהם. מחקרים אחרים סתרו את הטענה, ומצאו שהתיאוריה אינה חלה על בני מאה מסרדיניה, שסביר להניח שגורמים אחרים ממלאים תפקיד משמעותי יותר באריכות החיים שלהם.
מחקר שנערך בפולין הראה שבהשוואה לנשים צעירות ובריאות, בתאי דם אדומים של בני מאה שחיו באזור שלזיה הייתה נוכחות גבוהה משמעותית של ושל קטלאז. לעומת זאת, הכמות של ויטמין E לא הייתה גבוהה בצורה מובהקת. גם מחקר שבוצע בדנמרק תמך בממצא לגבי הפעילות המוגברת של גלוטתיון רדוקטז בתאי הדם האדומים של בני מאה. במחקר נמצאה קורלציה חיובית בין כמות האנזים לבין יכולת התפקוד הקוגניטיבית של בני המאה שנבדקו.
מחקר אחר מצא שמספר תאי הדם הלבנים מסוג לימפוציט B גדול מהרגיל אצל צאצאים של בני מאה. כמו כן, ידוע כי לצאצאים של אדם שהגיע לגיל מופלג יש סיכוי גדול יותר לחיות חיים ארוכים בבריאות טובה. הסיבה לכך לא ידועה בוודאות, אך נראה כי הגנטיקה היא שחקן מרכזי בתחום. מחקרים שנערכו באופן גלובלי על בני מאה בכל העולם מצאו כי וריאציה בגן FOXO3A היא בעלת השפעה חיובית על תוחלת החיים של בני אדם. המוטציה נמצאת לעיתים קרובות יותר באנשים שחיים עד גיל 100 ומעלה.
על פי תומאס פרלס, ראש המחקר הנערך על בני 100 באוניברסיטת בוסטון, גברים ונשים שמגיעים לגיל 100 נוטים להיות בעלי אישיות מוחצנת. בני מאה יהיו לרוב מוקפים בחברים, ויתחזקו היטב קשרים עם קרובי משפחה. בנוסף, נמצא שלרובם תהיה הערכה עצמית גבוהה. מחקרים מסוימים מצביעים על כך שצאצאים של בני מאה נוטים להזדקן בבריאות טובה יותר מאשר בני גילם.
תיקון DNA
במסגרת מחקר שנעשה על תאים לימפוציטים שנלקחו מדגימות דם של בני מאה, התגלה כי בתאים הללו מתקיימת פעילות מפותחת של חלבון בשם שאחראי על תיקון ה-DNA. זאת בניגוד להיקף הפעילות בתאי דם שנלקחו מאנשים צעירים יותר (בני 20 עד 70). התאים מכילים מאפיינים ייחודיים שלא קיימים בתאים שנלקחו מצעירים - מנגנון תיקון ה-DNA לאחר נזק של חמצון, וכמות גדולה של PARP הנמצאת בהם.
פעילות PARP שנמדדה בתאי דם לבן של שלושה עשר מיני יונקים הייתה קורלטיבית לתוחלת החיים של המין. ממצאים אלו מצביעים על כך שתיקון DNA באמצעות החלבון PARP תורמת לאריכות החיים של בני מאה, בהתאם ל.
מחקר ביולוגי ביפן
מומחים רבים מייחסים את תוחלת החיים הגבוהה ביפן לדיאטה היפנית האופיינית, אשר דלה במיוחד בפחמימות פשוטות ומזוקקות, כמו גם להיגיינה. מספר האנשים שחצו את גיל 100 ביחס לאוכלוסייה הכללית היה בשנת 2010 כ-114% יותר גבוה במחוז שימאנה בהשוואה לממוצע הלאומי ביפן. במחוז אוקינאווה, יחס זה היה גבוה יותר ב-92%. שם, הראו מחקרים, ישנם חמישה גורמים שתרמו למספר הגדול של בני 100 ומעלה:
על אף שגורמים אלה שונים מאלה שהוזכרו במחקר קודם, הוכח כי בתרבות אוקינאווה יש להם חשיבות בכל הקשור לכמות הגדולה של בני 100 ומעלה.
מחקר היסטורי בדרום קוריאה מצא כי 3% מבין הסריסים בחצר הקיסרות הגיעו לגיל 100, וכי תוחלת החיים שלהם הייתה ארוכה בממוצע של כ-14 עד 19 שנים בהשוואה לגברים בלתי מסורסים.
המחלוקת ביפן
בשנת 2010, מספר בני ה-100 ומעלה ביפן עמד במרכזו של דיון ציבורי. זאת בעקבות סדרה של דיווחים שהראו כי מאות אלפי קשישים "נעלמו" ברחבי המדינה. מותם של בני 100 רבים לא דווח לרשויות ובכך הטיל צל על המוניטין הלאומי היפני ככזה שמאופיין באוכלוסייה גדולה של בני 100 ומעלה.
ביולי 2010, סוגן קאטו שחצה את גיל 100 זכה לתואר "הגבר המבוגר ביותר בטוקיו", וזאת בגיל 111. אולם נמצא כי קאטו נפטר 30 שנה לפני כן. גופתו נמצאה חנוטה במיטתו, וכפועל יוצא החלה חקירת משטרה לגבי קשישים שדווח כי הגיעו לגיל 105 ומעלה. לאחר גילוי זה, משרד המשפטים היפני מצא כי לפחות 234,534 יפנים אחרים שדווחו כבני 100 ומעלה "נעלמו", והחל אחריהם חיפוש חובק עולם החל מראשית אוגוסט 2010.
מחקרים אפיגנטיים
בנוסף, הגיל האפיגנטי של צאצאיהם של נבדקים שהגיעו לגיל 105–109 שנים נמוך מהגיל של קבוצת ביקורת תואמת גיל. הפרש הגילים הוא 5.1 שנים בתאים שנדגמו מהדם.
אזכורים במדיה
אנשים שהגיעו לגיל מאה הם לעיתים קרובות נושא לכתבות חדשותיות,  כאשר אלו מתמקדות לרוב בעצם הגעתם לגיל מופלג. במקביל לחגיגות יום ההולדת האופייניות, הפרסומים מספקים לחוקרים ולהיסטוריוני תרבות ראיות לגבי האופן שבו שאר החברה תופסת את האוכלוסייה המבוגרת.
הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם וספר ההמשך הזקן בן המאה ואחת שחשב שהוא חושב יותר מדי, מאת הסופר השוודי יונס יונסון, מתארים את הרפתקאותיו הבלתי רגילות של קשיש שחצה את גיל 100. ספרים אלה שזורים באירועים היסטוריים להם היה עד, לכאורה, גיבור הספר.
חציית גיל 110
Supercentenarian הוא אדם שהגיע לגיל 110 - גיל שמגיעים אליו רק אחד מכל 1000 אנשים שהגיעו לגיל 100.
אנשים שמגיעים לגיל 115 הם נדירים אף יותר. ישנם פחות מ-100 אנשים בהיסטוריה המתועדת שהגיעו לגיל הזה וגילם אומת. נכון לנובמבר 2022 ישנן רק ארבע נשים חיות שגילן מעל 115 - לוסיל רנדון, אנטוניה דה סנטה קרוז, טקלה ג'וניביץ' ותלמה סאטקליף.
כף וירחנס
כף וירחנס (בספרדית: Cabo Virgenes; מילולית: "כף הבתולות") הוא שמה של לשון יבשה בדרום פטגוניה. הכף, הממוקם בפרובינציה הארגנטינאית סנטה קרוס, נמצא מצפון למצר מגלן, בכניסה המזרחית אליו, מהאוקיינוס האטלנטי. הכף הוא הקצה הדרום-מזרחי של יבשת אמריקה היבשתית (כף הורן, הדרומי יותר, מצוי באי הגדול של ארץ האש).
פרדיננד מגלן עבר בסמוך לכף ב-21 באוקטובר 1520, במהלך חיפושיו אחר נתיב ימי לאסיה. 21 באוקטובר הוא יומה של אורסולה הקדושה ושל 11 אלף בתולות נוספות, ומכאן מקור שמו של הכף.
בשנת 1884 עלתה על שרטון בכף וירחנס ספינת קיטור צרפתייה בשם Arctique. אנשי ספינת החילוץ שנשלחה לשם גילו זהב במקום בשם Zanja a Pique, על החוף היבשתי של מצר מגלן. הידיעות, שהגיעו לפונטה ארנס, על הימצאות זהב, יצרו את הבהלה לזהב בארץ האש.
כף וירחנס מהווה את מוצאו הרשמי של כביש 40, הארוך בכבישי ארגנטינה, אם כי בפועל תחילתו צפונה משם, בריו גז'גוס.
מברשת שיניים
מברשת השיניים היא כלי המשמש לניקוי שיניים, למניעת עששת השיניים ודלקות חניכיים ולהרגשת רעננות בחלל הפה. מברשת השיניים בנויה ממברשת קטנה הנמצאת בקצה של ידית. בדרך כלל מורחים על סיבי מברשת השיניים משחת שיניים, שלעיתים קרובות מכילה פלואוריד, ומטרתה לעזור בניקוי.
מברשות שיניים באות במבחר מרקמי זיפים, גדלים וצורות. רוב רופאי השיניים ממליצים להשתמש במברשת שיניים המתויגת כ"רכה", בטענה שמברשות בעלות זיפים קשים עלולות לפגוע בזגוגית השן ולגרות את החניכיים.
הסיבים במברשות שיניים מיוצרים בדרך כלל מחומרים סינתטיים, אף על פי שישנן גם מברשות שיניים "טבעיות". ידית המברשת עשויה לרוב מפלסטיק.
צחצוח השיניים
בעת צחצוח שיניים מורחים משחת שיניים על סיבי המברשת, ולאחר מכן, תוך החזקת הידית, משפשפים בעזרת הסיבים את המשטח של כל שן ושן. שיטה מקובלת ומומלצת על ידי רופאי שיניים מסוימים היא סיבוב המברשת תוך כדי לחיצה קלה. פעולה זאת יוצר איזון מיטבי בעיסוי החניכיים (דבר חשוב ביותר בעצמו לבריאות השיניים) ובניקוי השיניים. מומלץ לעבור על כל המשטחים במשך זמן שווה, ולצחצח בסך הכול כ-2 דקות תוך כיסוי כל השיניים.
התנועה האנכית בתנועות הסיבוביות מנקה את פיסות המזון הקטנות שנתקעו ברווחים בין השיניים, בין השיניים ובין החניכיים וברווחים האופקיים שיוצר משטח הלעיסה של השיניים הטוחנות (השיניים האחוריות ביותר). תנועה נמרצת, צחצוח מצד לצד לאורך כל השיניים, וצחצוח השיניים או החניכיים עם מוט המברשת אינם מומלצים, משום שתנועות כאלו אינן אפקטיביות בניקוי ועלולות לפגוע בחניכיים.
בסוף הצחצוח יש לירוק את שאריות המשחה ולא לשטוף את הפה במים, משום שזה שוטף גם את הפלואוריד ומפחית את התועלת מהצחצוח.
ההמלצה בדרך כלל היא להחליף את מברשת השיניים מדי שלושה או ארבעה חודשים, הואיל והזיפים שלה מתבלים במהלך השימוש. על מנת למנוע התפשטות של פתוגנים, מומלץ לא לחלוק מברשת שיניים אחת בין שני אנשים.
חלק מרופאי השיניים ממליצים על צחצוח שיניים פעם ביום וחלקם על פעמיים ביום. בנוסף, אפשר להשתמש במברשת שיניים חשמלית שנוטה להספיק להשלים יותר עיסויים וקרצופים מאשר המברשת הרגילה, ויכולה גם להיות רכה יותר לשיניים ולחניכיים. רופא שיניים או שיננית יכולים ללמד ולהדגים טכניקות נכונות של צחצוח שיניים.
צחצוח השיניים הוא חלק חשוב בהיגיינת הפה, אך לניקוי הרווחים שאליהם מברשת השיניים אינה מגיעה, יש צורך בחוט דנטלי. ביקורים קבועים אצל רופא השיניים אצל מי שסובלים מבעיות שיניים, חשובים אף הם.
היסטוריה
מגוון אמצעים לניקוי הפה היו בשימוש עוד לפני תקופת ההיסטוריה הכתובה. דבר זה אוּמת על ידי חפירות ארכאולוגיות שנעשו בכל רחבי העולם, בהן התגלו קיסמי שיניים, מקלות לעיסה, זרדי עצים, רצועות פשתן, נוצות ציפורים, עצמות בעלי חיים ומחטי דורבן.
מברשת השיניים הראשונה הומצאה ככל הנראה בסין. בעולם המוסלמי המיסוואק או הסיוואק העשוי מענף או משורש עם מרכיבים מחטאים נפוץ במידה רבה מאוד. מריחת סודה לשתייה או גיר על השיניים הייתה נפוצה גם כן.
האנגלי ויליאם אדיס נחשב ליצרן הראשון של מברשות שיניים בכמויות מסחריות ב-1780.
הפטנט הראשון על מברשת שיניים נרשם על ידי ה. נ. וודסוורס ב-1850 בארצות הברית, אך ייצור המוני של המוצר באמריקה החל רק ב-1885. הדגם היה בעל ידית עצם עם חורים שנוקבו בה בשביל זיפי חזיר הבר הסיבירי. זיפי חזיר בר לא היו החומר האידיאלי להכנת שערות מברשת השיניים; הזיפים הכילו בקטריות, הם לא התייבשו היטב, והם נפלו מהמברשת לעיתים קרובות.
במלחמת העולם השנייה הפכה מברשת השיניים למקובלת בארצות הברית. זאת, באופן חלקי, בשל העובדה שהייתה זו חובתם היומית של החיילים האמריקאים לנקות את שיניהם. בתום המלחמה הביאו עמם החיילים הביתה את ההרגל.
סיבים טבעיים (משיער חיות) הוחלפו בחומרים סינתטיים, בדרך כלל ניילון, על ידי דופונט ב-1938. הסיב הסינתטי הראשון למברשת שיניים, שהיה עשוי מחוט ניילון, נמכר ב-24 בפברואר 1938.
מברשת השיניים החשמלית הראשונה, הברוקסודנט, הוצגה על ידי סקויב פארמסוטיקל ביובל המאה של אגודת רופאי השיניים האמריקאים ב-1959.