cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Future Nostalgia
פרסים ומועמדויות
ביוני 2020, נכלל האלבום ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של שנת 2020 עד כה" של מגזין בילבורד. מגזין Genius דירג את האלבום במקום השני ברשימתם "25 האלבומים הטובים ביותר של 2020 עד כה"
המושיעים (סדרה)
המושיעים (באנגלית: Salvation) היא סדרת דרמה ומדע בדיוני אמריקאית, ששידורה החל בשנת 2017 והסתיים בשנת 2018. יוצרי הסדרה הם ליז קרוגר, קרייג שפירו ומאט וילר.
הסדרה הוכרזה במקור בספטמבר 2013, אך רק באוקטובר 2016 קיבלה אישור להפקת עונה אחת בת 13 פרקים. הפרק הראשון שודר ב-12 ביולי 2017, וב-18 באוקטובר, רשת הטלוויזיה האמריקאי ת CBS חידשה את הסדרה לעונה שנייה בת 13 פרקים גם היא, שעלתה לראשונה ב-25 ביוני 2018. ב-20 בנובמבר 2018, CBS ביטלה את הסדרה לאחר שתי עונות עונות בלבד, סך הכל שודרו במהלך הסדרה 26 פרקים.
עלילה
הסדרה מתחילה בגילויו של אסטרואיד המסכן את הציוויליזציה בכדור הארץ שיפגע בתוך שישה חודשים בלבד, תוך הדגשת הניסיונות למניעת האסון ואת השלכותיו הצפויות ברחבי העולם. הסדרה בוחנת כיצד אנשים וקבוצות שונות מגיבים לאבדון הקרב ובא.
הסדרה מתמקדת בשלוש דמויות ראשיות, ליאם קול (צ'ארלי רואו), סטודנט לתואר בפיזיקה באוניברסיטת MIT, אשר גילה בעצמו את קיומו של האסטרואיד; דריוס (סנטיאגו קבררה), מדען מיליארדר אשר משוכנע שבאפשרותו להציל את העולם על ידי השמדת/הסטת האסטרואיד ממסלולו, או לפחות לחלץ מכדור הארץ שיושמד 160 אנשי מפתח מכלל העולם שיקימו ציוויליזציה במאדים לפי תוכנית החירום שלו; גרייס (ג'ניפר פיניגן), כתב ת בפנטגון שמגלה שהבוס (המאהב) שלה היה מודע לאסטרואיד המתקרב ושיקר לה לאורך הדרך. המצב מוביל לשיתוף פעולה טיפוסי בין המיליארדר, המדען ואשת הפנטגון לעבוד יחד על מנת לנסות למצוא פתרון לקטסטרופה שכדור הארץ עומד בפניו וכל זאת מבלי לעורר את חשדם של אזרחי העולם.
הלטיכוזאורוס
הלטיכוזאורוס (שם מדעי: Halticosaurus; מילולית: "לטאה טובה בקפיצה/זריזה") הוא סוג של דינוזאור תרופוד קדום, אשר חי בסוף הטריאס שלפני 208 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בבוואריה שבגרמניה והוגדרו בשנת 1952. במקור הוא נחשב למין של הדינוזאור ליליינשטרנוס, אך הופרד על פי מספר הבדלים ביניהם. סוג זה כולל מין יחיד - Halticosaurus longotarsus שגם היה היחיד במשפחתו. חלק מהחוקרים רואים בו טקסון מוטל בספק.
המאובנים שלו כללו שרידים חלקיים של עצמות זנב, לסת ושיניים ומספר חוליות ועצם הזרוע. אורך הגולגולת הגיע ל-45 סנטימטרים, כך שאורך כל הגוף הגיע לחמישה מטרים, מה שעושה אותו לטורף גדול יחסית לתקופתו והוא היה בעל מבנה רגליים חזקות ורגליים קדמיות קצרות יחסית. המאובנים שלו התערבבו עם אלה של פלטאוזאורוסים אשר חיו בסמוך אליו.
דינוזאור זה נחשב לחריג, וחלק מהחוקרים סבורים שהיה קרוב לצלופיזיים שגם הם חיו בטריאס. אחרים דווקא מניחים שהוא לא היה דינוזאור אמיתי אלא ארכוזאור דו-רגלי הדומה לתנין, כמו הסלטופוסוכוס. ואולם כיום מרבית החוקרים רואים בו דינוזאור אמיתי הקרוב לליליינשטרנוס ונמצא בדרך שבין הצלופיזיים לתרופודים המפותחים יותר, הטטנורים.
טניה קניוטו
טניה קניוטו-פרולין (באיטלקית: Tania Cagnotto-Parolin, נולדה ב-15 במאי 1985) היא קופצת למים איטלקייה. היא אלופת העולם (קאזאן 2015) ממקפצה של-1 מטר, סגנית אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) בקפיצה סינכרונית מ-3 מטר ואלופת אירופה בעלת 25 מדליות, מהן 17 זהב, 4 כסף ו-4 ארד.
ביוגרפיה
טניה קניוטו נולדה בבולצנו להורים קופצים למים מצטיינים בעברם. אביה, פרנקו קניוטו, בעל 4 מדליות אולימפיות, 2 כסף ו-2 ארד בקפיצה למים מאולימפיאדת מינכן (1972) ואולימפיאדת מונטריאול (1976) ואמה, כרמן קסטיינר השתתפה באולימפיאדת מונטריאול.
2000
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה קניוטו במקום 18 ממקפצה של 3 מטר.
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 זכתה קניוטו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, ממקפצה של 10 מטר ומדליית ארד ממקפצה של 1 מטר. שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא סיימה פעמיים במקום שמיני, ממקפצה של 3 מטר וממקפצה של 10 מטר.
מדליית ארד באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכתה קניוטו במדליית ארד בתחרות ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 591.27 נקודות, אחרי ז'ינז'ינג גו (645.54 נקודות) ווו מינשיה (619.05 נקודות), שתיהן מסין.
2007
באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה קניוטו שוב במדליית ארד בתחרות ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 341.70 נקודות, אחרי ז'ינז'ינג גו (381.75 נקודות) ווו מינשיה (368.80 נקודות).
2008
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה קניוטו במקום חמישי ממקפצה של 3 מטר ובמקום עשירי ממקפצה של 10 מטר.
מדליית כסף באליפות העולם
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה קניוטו בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 3 מטר ביחד עם פרנצ'סקה דלפה בתוצאה של 329.70 נקודות, אחרי ז'ינז'ינג גו ווו מינשיה (348.00 נקודות) ולפני יוליה פחלינה ופוזדניאקובה אנסטסיה מרוסיה (310.80 נקודות) ומדליית ארד, בפעם השלישית ברציפות בתחרות ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 341.25 נקודות, אחרי ז'ינז'ינג גו (388.20 נקודות) ואמילי היימנס מקנדה (346.45 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי ממקפצה של 1 מטר בתוצאה של 296.60 נקודות.
2011
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה קניוטו במדליית ארד בתחרות ממקפצה של 1 מטר בתוצאה של 295.45 נקודות, אחרי שי טינגמאו (318.65 נקודות) וואנג האן (310.20 נקודות), שתיהן מסין. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 313.45 נקודות ובמקום שישי בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 3 מטר ביחד עם פרנצ'סקה דלפה בתוצאה של 297.60 נקודות.
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה קניוטו פעמיים במקום רביעי, ממקפצה של 3 מטר ובקפיצה סינכרונית ממקפצה של 3 מטר.
2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכתה קניוטו בשתי מדליות כסף, בתחרות ממקפצה של 1 מטר בתוצאה של 307.00 נקודות, אחרי הי זי מסין (307.10 נקודות) ולפני ואנג האן (297.75 נקודות) ובקפיצה סינכרונית ממקפצה של 3 מטר ביחד עם פרנצ'סקה דלפה בתוצאה של 307.80 נקודות, אחרי וו מינשיה ושי טינגמאו (338.40 נקודות) וג'ניפר אייבל ופמלה וייר מקנדה (292.08 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 345.45 נקודות.
אלופה עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכתה קניוטו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בתחרות ממקפצה של 1 מטר בתוצאה של 310.85 נקודות, לפני שי טינגמאו (309.20 נקודות) והי זי (300.30 נקודות). מדליית ארד, בתחרות ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 356.15 נקודות, אחרי שי טינגמאו (383.55 נקודות) והי זי (377.45 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 3 מטר ביחד עם פרנצ'סקה דלפה (302.43 נקודות).
סגנית אלופה אולימפית
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה קניוטו בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתחרות קפיצה סינכרונית מ-3 מטר ביחד עם פרנצ'סקה דלפה (313.83 נקודות), אחרי הצמד מסין שי טינגמאו וו מינשיה (345.60 נקודות) ולפני הצמד מאוסטרליה מדיסון קיני ואנבל סמית (299.19 נקודות). מדליית ארד, בתחרות ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 372.80 נקודות, אחרי שי טינגמאו (406.05 נקודות) והי זי (387.90 נקודות), שתיהן מסין.
קו למושב
קו למושב הוא שבועון המושבים וההתיישבות הכפרית בבעלות כנס מדיה בע"מ. העיתון מופץ בחינם ב-40,000 עותקים במושבים ברחבי הארץ - דרך תיבות הדואר, במכולות ובצרכניות.
הנושאים שבהם עוסק העיתון הם חקלאות, אישים תושבי מושבים וחקיקה ורגולציה הנוגעים למושבים. כמו כן, יש בעיתון טור ביקורת שירה וטור ביקורת ספרות.
היסטוריית העיתון
העיתון נוסד בסוף שנות ה-80' של המאה ה-20, כעיתון מקביל לעיתון הדף הירוק, מקומון הקיבוצים. שני העיתונים, קו למושב וכן הדף הירוק הוקמו במקור על ידי העיתונאי והסופר ישראל זמיר (בנו של יצחק בשביס-זינגר) כמוספים של עיתון על המשמר. הגיליון הראשון של קו למושב יצא בשבעה בנובמבר 1989. באותו גיליון מסביר זמיר ב"דבר העורך" את הסיבות להוצאת העיתון: "יהיה אולי מי שיתמה: מה ל'על המשמר' - האכסניה שלנו ולמושבים? על כך נענה, כי המאבק על דמותה של החקלאות במדינת ישראל הוא מאבקם של כל עובדי האדמה, מושבניקים כקיבוצניקים, מאבקם של החקלאים כולם, מכל סוגי ההתיישבות. אם חלילה נגיע ליום השחור שמושבים יינטשו - אין לנו ספק, כי גם תורם של הקיבוצים ועובדי החקלאות בארץ כולה יגיע, כולנו בסירה אחת. היינו רוצים להיות הבמה לאותה זעקה".מאוחר יותר, כשנסגר על המשמר בשנת 1995, נסגרו המוספים הללו. מאוחר יותר, בינואר 1997 הוסדרה העברתם והוצאתם מחדש תחת קבוצת מעריב.
משנת 2018 קו למושב הוא אחד העיתונים היוצאים לאור תחת קבוצת "כנס מדיה" מקבוצת "כנס תערוכות"
מערכת העיתון
מעורכי העבר של העיתון: דרור יוסף, עמי רוז'נסקי, ליאורה שואט, ישראל זמיר.
Eight Days a Week
Eight Days a Week (בעברית: שמונה ימים בשבוע) הוא שיר מאת להקת הביטלס, שנכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, ונכלל באלבומם Beatles for Sale, שיצא ב-4 בדצמבר 1964.
בארצות הברית, יצא השיר כסינגל, בפברואר 1965, מעט לפני הוצאת האלבום Beatles VI, שיצא והופץ ברחבי צפון אמריקה.
השיר זכה להצלחה רבה, והוא השביעי, פרי יצירתם של הלהקה, שהעפיל למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של בילבורד הוט 100 בארצות הברית. השיר העפיל למקום הראשון גם במצעדי פזמונים בקנדה, בלגיה והולנד.
סרטו התיעודי של הבמאי רון הווארד, The Beatles: Eight Days a Week, נושא את שם השיר.
רקע
בהמשך, העניק פול את הקרדיט לכותרת השיר לנהג שהסיע אותו פעם לביתו של ג'ון לנון בווייברידג'. בספר שיצא במסגרת פרויקט האנתולוגיה של הביטלס, הוא מספר, "לרוב, נהגתי לנסוע לשם (לביתו של ג'ון) בעצמי, אך באותו יום הסיע אותי הנהג וכששאלתי לשלומו, הוא השיב לי, 'הו, עובדים קשה, שמונה ימים בשבוע'."
השיר הוקלט ב-6 באוקטובר 1964, בתוך שני מפגשים, שביחד ארכו כמעט שבע שעות, עם הפסקה של רבע שעה באמצע.
רוברטו פרננדס
רוברטו "רוברט" פרננדס בונייו (בספרדית: Roberto "Robert" Fernández Bonillo, נולד ב-5 ביולי 1962 בבצ'י שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ומאמן ומנהל טכני בהווה. פרננדס, שקריירת המשחק שלו שהייתה בעיקר בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, שיחק במספר קבוצות בולטות בספרד כגון ולנסיה, ברצלונה וויאריאל. לאורך 15 עונות בליגת העל הספרדית הבקיע פרננדס 95 שערים ב-439 משחקים בהם שותף. כמו כן, שיחק פרננדס 29 פעמים במדי נבחרת ספרד, עמה השתתף ביורו 1984 ובמונדיאל 1990.
תחילת הדרך
פרננדס, שנולד בבצ'י שבקהילה האוטונומית ולנסיה, הצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של ויאריאל. בעונת 1978/79 החל פרננדס להשתלב בקבוצת הבוגרים של המועדון, שהייתה אז בליגה הרביעית, תחת המאמן ז'וזפ סגר. ב-1979 עבר פרננדס לקאסטיון ששיחקה אז בליגה השנייה ונמצאת קרוב לביתו בבצ'י. כבר בגיל 17 היה פרננדס שחקן משמעותי בקבוצה, והוא פתח ב-26 משחקי ליגה בעונתו הראשונה בקבוצה. את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה כבש ב-13 בינואר 1980, השער היחיד בניצחון 1-0 על אוססונה. בעונת 1980/81 הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, ולמעט משחק אחד פתח בכל יתר 37 מחזורי הליגה, בהם הבקיע 7 פעמים. הוא עזר לקאסטיון לסיים במקום הראשון בליגה ובכך להעפיל לליגה הראשונה.
התקופה הראשונה בוולנסיה
בתום העונה, בקיץ 1981, עבר פרננדס לקבוצה הבכירה באזור, ולנסיה. בחודשים הראשונים בקבוצה לא שיחק, וכשערך את הופעת הבכורה, עת נכנס כמחליף במשחק גביע אופ"א נגד בואבישטה ב-21 באוקטובר 1981, כבש את השער הראשון במשחק ועזר לקבוצתו לנצח 2-0. בהמשך, במשחק הליגה הראשון בו פתח בהרכב כשחקן ולנסיה, נגד לאס פאלמס ב-8 בנובמבר, הבקיע את שער הניצחון בבעיטת עונשין. ב-24 בינואר 1982 כבש צמד לראשונה בקריירה, בניצחון קבוצתו 4-1 על אוססונה. בסך הכול באותה עונה שותף פרננדס ב-28 משחקים, מתוכם פתח ב-18, וכבש 6 שערים, 5 מתוכם בליגה. ולנסיה סיימה את הליגה במקום ה-5 והגיעה לרבע גמר גביע אופ"א, שם הודחה על ידי גטבורג.
בעונת 1982/83 המשיך פרננדס בתהליך הצמיחה שלו, אם כי ולנסיה עצמה התמודדה עם קשיים רבים, החליפה מאמן פעמיים במהלך העונה וסיימה במקום ה-15 בלבד, בשוויון נקודות עם המקום ה-16 שמוביל לליגה השנייה אך עם הפרש שערים עדיף על לאס פאלמס. בליגה, כבש 9 שערים ב-34 משחקים בהם שותף, כולל צמדים לרשתן של ריאל סוסיאדד ב-30 בינואר 1983 ושל ריאל בטיס ב-10 באפריל. בגביע אופ"א, בו הגיעה ולנסיה לרבע הגמר פעם נוספת, הופיע פרננדס ב-8 משחקים והבקיע שער אחד, בניצחון 2-1 על מנצ'סטר יונייטד ב-29 בספטמבר 1982. בעונה שלאחר מכן התאוששה ולנסיה במידת מה, אך מצבה הידרדר לקראת סוף העונה והיא סיימה את הליגה במקום ה-12. פרננדס הבקיע 8 שערים, מתוכם שני צמדים בניצחונות על אספניול וריאל סרגוסה, ב-31 הופעות.
עונת 1984/85 הייתה עונת שיא ברמה האישית עבור פרננדס, שעזר לוולנסיה לסיים במקום ה-9 בליגה עם 11 שערי ליגה ב-30 משחקים בהם שותף. בין היתר כבש צמד בניצחון 2-0 על ריאל סוסיאדד ב-7 באוקטובר 1984 וכן שלושער ראשון בקריירה שלו, בניצחון 4-1 על ריאל סרגוסה ב-23 בדצמבר. דווקא העונה הבאה, עונת 1985/86, הייתה שפל הן עבור פרננדס והן עבור ולנסיה. פרננדס נפצע במחזור השלישי בליגה ונעדר במשך קרוב ל-4 חודשים. הוא כבש לראשונה בעונה זו רק ב-6 באפריל 1986, צמד בניצחון 3-1 על הרקולס אליקנטה. עד סוף העונה הוסיף שער בודד נוסף, שער ניצחון על קדיס במחזור האחרון, ניצחון שלא עזר לוולנסיה להישאר בליגה הראשונה, שכן היא סיימה את הליגה במקום ה-16.
ברצלונה
בקיץ 1986 עזב פרננדס את ולנסיה וחתם בשורות ברצלונה, אחת הקבוצות הבכירות שבכדורגל הספרדי. פרננדס לא הצליח לכבוש במשחקיו הראשונים בקבוצה, ושערו הראשון הגיע רק במחזור ה-9, שער הניצחון בדרבי מול אספניול ב-12 באוקטובר 1986. בהמשך העונה הצליח לכבוש בקצב שאפיין אותו בתקופתו בוולנסיה, ואת עונתו הראשונה בברצלונה הוא סיים עם 10 שערי ליגה ב-40 הופעות. אחד משעריו היה בעיטת עונשין בקלאסיקו בו גברה ברצלונה 2-1 על ריאל מדריד ב-23 במאי 1987. פרננדס קיבל את הכרטיס האדום הראשון והיחיד שלו במדי ברצלונה בהפסד 4-0 לספורטינג חיחון ב-28 בפברואר. ברצלונה הגיעה למקום ה-2 בליגה ולרבע גמר גביע אופ"א, במסגרת זו כבש פרננדס פעמיים ב-7 הופעות. בעונת 1987/88 עזר פרננדס לקבוצתו לזכות בגביע המלך, אך בליגה סיימה הקבוצה במקום ה-5 בלבד. פרננדס מיעט לכבוש בעונה זו. בליגה ובגביע אופ"א הצליח להבקיע 5 פעמים ב-38 משחקים.
בקיץ 1988 התמנה יוהאן קרויף ההולנדי לתפקיד מאמן הקבוצה. בעונתו הראשונה בתפקיד, שיתף קרויף את פרננדס בכל משחקי הליגה וגביע מחזיקות הגביע למעט אחד. פרננדס כבש שערים בקצב גבוה - 11 בליגה ו-5 בגביע המחזיקות, כולל צמד לרשתה של פרם האיסלנדית. בסוף העונה זכתה ברצלונה בגביע המחזיקות, הודות לניצחון 2-0 על סמפדוריה בגמר. בליגה הגיעה למקום ה-2, אחרי ריאל מדריד, שגם גברה על ברצלונה בתחילת העונה בסופר קאפ. בעונה הבאה, עונת 1989/90, הבקיע פרננדס 9 שערי ליגה, בהם שלושער שני בקריירה, במשחק בו הביסה ברצלונה את סלטה ויגו 6-0 ב-13 במרץ 1990. פרננדס היה שותף בפעם השנייה בקריירה שלו לזכייה בגביע המלך. בעונה זו הגיעה ברצלונה למקום ה-3 בליגה והודחה בשמינית גמר גביע המחזיקות על ידי אנדרלכט.
השיבה לוולנסיה
בקיץ 1990 החליט פרננדס לשוב לקבוצתו הקודמת ולנסיה, שסיימה את העונה הקודמת במקום ה-2, מעל ברצלונה. פרננדס שב להיות שחקן קבוע בהרכב הקבוצה. ב-17 בנובמבר 1990 הבקיע שער בניצחון ולנסיה על ריאל מדריד בתוצאה 2-1. ב-2 בפברואר 1991 כבש נגד קבוצתו לשעבר, ברצלונה, במשחק שהסתיים בתוצאה 2-2. בסך הכול בעונה זו הבקיע 4 שערי ליגה ב-29 הופעות, וכן שער נוסף בגביע אופ"א ב-3 משחקים. ולנסיה סיימה במקום ה-7 בלבד והודחה מוקדם מגביע אופ"א, על ידי פורטו. בעונת 1991/92, עם המאמן החדש חוס הידינק, עזר פרננדס לוולנסיה להגיע למקום ה-4 בליגה, עם 8 שערים שכבש ב-31 משחקים. ביניהם היה צמד בניצחון 4-0 על קדיס ב-25 באפריל 1992 וכן בעיטת עונשין מוצלחת בהפסד 2-1 לריאל מדריד ב-31 במאי. גם בעונת 1992/93 היה פרננדס משמעותי בהגעתה של ולנסיה למקום ה-4 בליגה. בעונה זו כבש בליגה 6 פעמים ב-29 משחקים בהם שותף, וכן שער בודד בגביע אופ"א, במשחק הראשון של הסיבוב הראשון, בו הובסה ולנסיה 5-1 על ידי נאפולי. בגומלין הפסידה ולנסיה 1-0 והודחה מהטורניר. כמו כן, הורחק פרננדס פעמיים בכרטיס אדום, בשני משחקים רצופים בהם שותף: בהפסד 2-0 לריאל מדריד ב-8 באוקטובר 1992 ובניצחון 2-0 על אלבסטה ב-22 בנובמבר.
אחרי שפתח בארבעת משחקיה הראשונים של ולנסיה לעונת 1993/94, נפצע פרננדס באופן חמור במשחק מול ראסינג סנטאנדר ב-19 בספטמבר 1993. לאחר הפציעה שותף כמחליף ב-3 משחקים ולא פתח באף משחק עד תום העונה. הייתה זו עונה קשה גם עבור ולנסיה, שפיטרה את הידינק במחזור ה-11, החליפה את עמדת המאמן פעמיים נוספות ואף החזירה את הידינק לקראת סיום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום ה-7. בעונת 1994/95 התאושש פרננדס מפציעתו וחזר להופיע בהרכב הקבוצה, אם כי לא באופן עקבי. בליגה הבקיע 4 שערים ב-28 משחקים בהם שותף, וולנסיה סיימה את הליגה במקום ה-10. בגביע המלך עזר פרננדס לוולנסיה להגיע לגמר, עם שער בגומלין חצי הגמר מול אלבסטה. בגמר, שנערך ב-24 ביוני 1995, הפסידה ולנסיה את התואר לדפורטיבו לה קורוניה, שניצחה 2-1.
ויאריאל וסוף הקריירה
בסוף העונה, בגיל 33, חזר פרננדס לקבוצת נעוריו, ויאריאל, ששיחקה אז בליגה השנייה. הוא היה שחקן קבוע בהרכב הקבוצה ושותף ברוב המוחלט של משחקיה. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה דשדשה ויאריאל במרכז טבלת הליגה, אך בעונתו השלישית שם, עונת 1997/98, הצליח פרננדס להוביל את הקבוצה למקום ה-4, ממנו הגיעה ויאריאל לפלייאוף ההעפלה לליגה הראשונה. בפלייאוף גברה ויאריאל על קומפסטלה בתוצאה המצטברת 1-1, הודות לחוק שערי חוץ, והעפילה לליגה הראשונה לראשונה בתולדותיה. גם בעונת 1998/99, כשהוא בן 36, המשיך פרננדס לשחק בעקביות בהרכב הקבוצה. הוא הבקיע פעמיים ב-39 הופעות בחזרתו לליגה הראשונה, אך לא הצליח למנוע את ירידתה חזרה לליגה השנייה.
פרננדס עזב את ויאריאל והצטרף לקבוצה אחרת מליגת המשנה, קורדובה. בעונתו הראשונה שם, עונת 1999/2000, הופיע ב-40 מתוך 42 משחקי הליגה, וקורדובה סיימה במקום ה-12. בעונת 2000/01 המשיך פרננדס להיות שחקן קבוע בקבוצה, והוא פתח ב-26 משחקים עד המחזור ה-30, לאחריו לא שותף באף משחק, למעט משחק הבית האחרון של הקבוצה, ב-10 ביוני 2001 נגד אלבסטה, אז נכנס כמחליף על מנת להיפרד מהקהל הביתי. פרננדס פרש ממשחק בסוף העונה, בגיל 38. בסך הכול השתתף פרננדס ב-439 משחקים בליגה הבכירה בספרד, בהם כבש 95 פעמים. בליגה השנייה השתתף ב-235 משחקים והבקיע 14 שערים.
דיאן סילנטו
דיאן סילנטו (באנגלית:  Diane Cilento; 5 באוקטובר 1933 – 6 באוקטובר 2011) הייתה שחקנית קולנוע וסופרת אוסטרלית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1963 על תפקידה בסרט "טום ג'ונס".
רוברטו פרננדס
קריירת נבחרות
פרננדס שיחק במשך תקופה ארוכה במדי נבחרת ספרד הצעירה. דרכו החלה באליפות אירופה לנוער 1982, שם הגיעה הנבחרת לשמינית הגמר. פרננדס כבש את שערו הראשון במדי הנבחרת הצעירה בניצחון 1-0 על ב-24 בפברואר 1982, במשחק הראשון של שמינית הגמר, אך בגומלין הודחה ספרד לאחר הפסד 2-0. באליפות אירופה לנוער הבאה ב-1984 הצליחו פרננדס והנבחרת להגיע לגמר הטורניר, שם הפסידו ל בתוצאה מצטברת 3-0 במהלך מאי 1984. פרננדס תרם להישג זה שלושה שערים, אחד מהם בחצי הגמר נגד.
דיאן סילנטו
ביוגרפיה
סילנטו נולדה בפרבר מולולאבה שבמדינת קווינסלנד, אוסטרליה לזוג הרופאים פייליס וסיר רפאל סילנטו. החליטה לפתח קריירת משחק באופן מלא לאחר שזכתה במלגת לימודים לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. החלה את דרכה בהפקות קולנוע וטלוויזיה זניחות בבריטניה כגון "הקצה העירום" לצד גרי קופר ודברה קר ו"הודתי לטיפש" לצידם של כוכבי הקולנוע פיטר פינץ' וסוזן הייוורד. בשנת 1956 הועמדה סילנטו לפרס טוני על הופעתה בתפקיד הלנה במחזה "מלחמת טרויה לא תפרוץ". זכתה למירב הפרסום שלה בקריירה בשנת 1963 כאשר הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בקומדיה "טום ג'ונס" בתור מולי סיגרים. ב-1965 שיחקה סילנטו בדרמה התקופתית המוערכת של קרול ריד "ייסורים והתלהבות" בתור קונטסינה נכדתו של לורנצו דה מדיצ'י. ב-1967 הופיעה לצידו של פול ניומן במערבון של מרטין ריט "הומברה". ב-1973 התפרסמה בסרט הפולחן הבריטי "איש הקש" בתפקיד המורה גברת רוז ובדרמה "היטלר: עשרת הימים האחרונים" בתפקיד האנה רייטש הטייסת הנאצית הנאמנה של אדולף היטלר (אלק גינס).
רוברטו פרננדס
קריירת נבחרות
פרננדס המשיך והשתתף עם הנבחרת הצעירה גם בטורניר הבא. פרננדס כבש בחצי הגמר נגד ועזר לנבחרתו להעפיל לגמר בתוצאה המצטברת 5-4. בגמר, בו פגשה ספרד את באוקטובר 1986, הפסידה ספרד במשחק הראשון 2-1. בגומלין כבש פרננדס שער, עזר לנבחרתו לנצח 2-1, מה שהביא את המשחק להארכה בתקום 90 הדקות ולדו-קרב בעיטות עונשין בתום ההארכה. ספרד ניצחה בדו-קרב וזכתה בתואר. בסך הכול שותף פרננדס ב-21 משחקים עם הנבחרת הצעירה, בהם הבקיע 7 פעמים.
דיאן סילנטו
ביוגרפיה
סילנטו נישאה בשנת 1956 לאנדראה וולפה והתגרשה בשנת 1960, לסילנטו נולדה ילדה אחת מנישואים אלו. בשנת 1962 נישאה סילנטו לכוכב הקולנוע הסקוטי שון קונרי, מנישואיהם שנמשכו 11 שנה נולד השחקן ג'ייסון קונרי. משנת 1985 עד למותו הייתה סילנטו אשתו השלישית של המחזאי והתסריטאי האנגלי אנתוני שייפר.
מוזיקת דאנס אלקטרונית
מוזיקת דאנס אלקטרונית או EDM הוא ז'אנר מוזיקלי המשלב אלמנטים של מוזיקת דאנס ומוזיקה אלקטרונית, שמיוצר בדרך כלל עבור מועדוני לילה, רייבים ופסטיבלים.
בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות העלייה בהתעניינות בתרבות המועדונים, הז'אנר זכה לפופולריות מיינסטרים באירופה. בארצות הברית, לעומת זאת, לא התלהטו מרייבים מחוץ לסצנות האזוריות (ניו יורק, פלורידה, המערב התיכון וקליפורניה). על אף שמוזיקת האלקטרו והאוס שיקגו היו משפיעות הן באירופה והן בארצות הברית, כלי תקשורת המיינסטרים ותעשיית המוזיקה היו עוינים כלפי הז'אנר.
לאחר מכן, בתחילת המאה ה-21, הפופולריות של מוזיקת EDM עלתה ברחבי העולם, במיוחד בארצות הברית ואוסטרליה. על אף הניסיון של תעשיית המוזיקה ליצור מותג EDM ספציפי, המונח משמש כמונח גג לז'אנרים מוזיקליים מרובים, כולל דאנס-פופ, האוס, טכנו, אלקטרו ומוזיקת טראנס, כמו כן תת-הז'אנרים שלהם.
דיאן סילנטו
ביוגרפיה
סילנטו מתה ממחלת הסרטן ב-6 באוקטובר 2011 בעיר קיירנס שבצפון קווניסלנד באוסטרליה יום לאחר יום הולדתה ה-78.
רוברטו פרננדס
קריירת נבחרות
דרכו של פרננדס במדי נבחרת ספרד הבוגרת החלה עוד לפני שהסתיימה דרכו בנבחרת הצעירה. הופעת הבכורה שלו במדיה הייתה כשפתח בהרכב במשחק מוקדמות יורו 1984 נגד, ב-27 באוקטובר 1982, אז ניצחה ספרד את איסלנד 1-0. בהמשך נכנס כמחליף בתיקו 3-3 עם ב-17 בנובמבר. ספרד העפילה לטורניר הגמר ופרננדס נכלל בסגל הנבחרת. הנבחרת הגיעה לגמר, שנערך ב-27 ביוני 1984, והיא הפסידה בו ל 2-0. פרננדס, שלא שותף באף משחק לפני כן בטורניר, נכנס כמחליף 6 דקות לסיום המשחק ולא הצליח לעזור לנבחרתו למחוק את הפיגור.
בהמשך, לקח פרננדס חלק מצומצם במוקדמות מונדיאל 1986, כשנכנס כמחליף בשני משחקי מוקדמות, וכן פתח בשני משחקי ידידות ב-1985. פרננדס לא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל עצמו. גם לאחר המונדיאל, לקראת יורו 1988, שותף פרננדס במשחק ידידות אחד ובמשחק מוקדמות אחד, ולא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר.
פרננדס הפך לשחקן משמעותי בנבחרת לקראת מונדיאל 1990. הוא פתח ברוב משחקי הנבחרת במהלך המוקדמות ועזר לנבחרתו להעפיל. פרננדס נכלל בסגל הנבחרת לטורניר, ובשלב הבתים, פתח בכל שלושת המשחקים ועזר לנבחרתו לעלות לשמינית הגמר מהמקום הראשון. פרננדס גם פתח בשמינית הגמר מול, שניצחה את ספרד 2-1 והדיחה אותה מהטורניר. שערו הראשון והיחיד במדי הנבחרת הספרדית הגיע במשחק מוקדמות יורו 1992, בהפסד 3-2 ל ב-14 בנובמבר 1990. משחקו האחרון של פרננדס היה ב-16 בינואר 1991, משחק ידידות נגד שהסתיים בתיקו 1-1. פרננדס שותף לאורך 9 שנים ב-29 משחקיה של נבחרת ספרד, בהם כאמור כבש פעם אחת.
קריירת אימון
לאחר פרישתו ממשחק החל פרננדס לעבוד כמאמן. משרתו הראשונה הייתה בקבוצת המשנה של ולנסיה, ולנסיה ב', ששיחקה אז בליגה השלישית. פרננדס קיבל את הקבוצה במחזור ה-26 של עונת 2003/04, כשהיא מתחת לקו האדום ומועמדת לירידה לליגה הרביעית. פרננדס לא הצליח לעזור והקבוצה ירדה לליגה הרביעית בתום העונה, ולכן הוא סיים את תפקידו שם. בעונה הבאה, עונת 2004/05, החליף פרננדס באוקטובר 2004 את אסטבן ויגו שפוטר מאימון קורדובה, שהייתה אז בליגה השנייה. למעט ניצחון במשחקו הראשון עמה, הפסידה הקבוצה 4 פעמים ברציפות בליגה, ופרננדס פוטר מתפקידו.
באמצע עונת 2006/07 התמנה פרננדס לתפקיד המאמן באוריאוולה שמהליגה השלישית כשהיא במקום ה-14 בביתה. פרננדס הצליח להרימה עד למקום ה-3 במחזור ה-35, אך משם הידרדרה הקבוצה במידה מסוימת וסיימה את העונה במקום ה-7. בעונת 2007/08 המשיך פרננדס לאמן את הקבוצה עד המחזור ה-15, אז סיים את תפקידו במועדון, כשהקבוצה נמצאת במקום ה-9 בביתה. בעונת 2008/09 אימן רוברט את אלסירה שמהליגה השלישית גם היא, אך הוא פוטר כעבור 25 מחזורים, כשהקבוצה נמצאת מתחת לקו האדום במשך רוב התקופה שלפני כן.
לקראת עונת 2015/16 התמנה פרננדס כמנהל הטכני של מועדון הכדורגל ברצלונה.
Alive (שיר של וינסנט בואנו)
Alive הוא שיר של הזמר הפיליפיני יליד אוסטריה וינסנט בואנו. הוא נבחר לייצג את אוסטריה בתחרות האירוויזיון 2020 ב-12 בדצמבר 2019.
Forever 21
פוראבר 21 (באנגלית: Forever 21) היא רשת ביגוד אמריקאית רב-לאומית המוכרת בגדים ואביזרי אופנה לגברים, נשים ונערות. לחברה 540 סניפים (נכון ל- 2021 ) ברחבי אמריקה, אירופה, אסיה והמזרח התיכון.
היסטוריה
רשת forever 21 הידועה במקור בשם "Fashion 21" נוסדה בשנת 1984 בלוס אנג'לס, קליפורניה על ידי דו וון צ'אנג ואשתו דין סונק והייתה מיועדת לילדים ובני נוער בלבד.
הסניף הראשון נפתח באפריל 1984, ברחוב פיגוארואה בפארק היילנד באזור לוס אנג'לס, גודלו היה 900 מ"ר בלבד והוא נשא את השם המקורי: "אופנה 21". עיצובים מקוריאה הדרומית נמכרו וכוונו לקהל יעד ספציפי והוא הקהילה הקוריאנית-אמריקאית. בסוף השנה הראשונה בה פעלה המכירות עלו מ-$35,000 ל-700,000$. הצלחת הרשת גברה ונפתח סניף חדש בכל שישה חודשים, בזמן זה שונה שם הרשת ל-forever 21.
בשנת 1989, Forever 21 פתחה את הסניף ה-11 במספר בקניון פנורמה בקליפורניה, אשר היה הסניף הראשון של הרשת הממוקם בקניון. עם הצלחת הרשת היא החלה להגדיל את גודלם של הסניפים לסניפים בגודל ממוצע של 5,000 מ"ר לכל סניף. מאז, Forever 21 פועלת בקניונים גדולים בפריסה ארצית.
ב-1995 פתחה הרשת את הסניף הראשון מחוץ לגבולות קליפורניה, שהיה ממוקם ב"קניון של אמריקה" במיאמי, פלורידה. עד לשנת 1997 נפתחו 40 סניפים של הרשת בסך הכול והרשת התפשטה בכל רחבי ארצות הברית.
בשנת 1999 הגיעה ההזדמנות לפתיחת חנות בעלת אופי משלה בתוך מרכז האופנה נורת'רידג' עם תצוגת שיווק של עיצובים מחודשים שנמכרו לכל סניפי הרשת. בשלב זה, Forever 21 גדלה וכך גם גודל הסניפים הממוצע שלה גדל ל-9,000 מ"ר לכל סניף, ואלה ממוקמים בקניונים נחשבים.
חנות הדגל של הרשת ממוקמת בטיימס סקוור בניו יורק, בעלת חמש קומות ומשתרעת על פני 9,000 מ"ר.
בינואר 2020, תחת הנשיא אלכס אוק החברה סגרה 350 מתוך 815 החנויות הבינלאומיות שלה. באותו חודש, הרשת השיקה מחדש את החנות המקוונת שלה ב-30 מדינות באמצעות חברת המסחר האלקטרוני Global-e.
בישראל
ב-19 בדצמבר 2011 נפתח הסניף הראשון בישראל, בקניון עזריאלי שבתל אביב שכלל שתי קומות בשטח של 1,800 מ"ר. ביום הפתיחה הגיעו לסניף כ-4,000 לקוחות. חנות זו הייתה חלק מהזמן במקום ה-5 מבין סניפי הרשת בעולם בכמות המכירות הגבוהה ביותר.
הסניף השני של המותג נפתח ב-21 בנובמבר 2013 בשטח של 1,500 מ"ר, בקריון בקריית ביאליק, בה שווקו לראשונה בישראל פריטים של הרשת לילדות. ב-30 בינואר 2014 נפתח סניף של החנות בגראנד קניון בבאר שבע ולאחריה נפתח סניף החנות בקניון מלחה בירושלים. במרץ 2015 פתחה הרשת שני סניפים: הראשון בקניון איילון ברמת גן, והשני במתחם "ביג פאשן" באשדוד. ב-2016 נפתח סניף חדש של הרשת בקניון הזהב בראשון לציון.
ב-2018 הרשת סגרה את סניפה בקניון גינדי TLV בתל אביב, זאת לאחר שסגרה את סניפיה בקניון איילון ברמת גן, בקניון מלחה בירושלים, בגרנד קניון באר שבע ובקריון. ביוני 2020 לא היו לרשת סניפים בישראל.
בדצמבר 2021 דווח כי קבוצת עזריאלי ו-MGS קיבלו את זיכיון הרשת וכוונתם לפתוח 15 סניפים בישראל בטווח של 5 שנים.
נתוני מכירות
ב-2012 מחזור מכירות החברה ברחבי העולם עמד על כ-2 מיליארד דולר בשנה, כאשר בישראל המכירות עמדו על ממוצע של 70 מיליון שקלים בשנה.
בפברואר 2020 נרכשה על ידי שלושה קונים המעוניינים להרחיב את הפעילות הבינלאומית של החברה ובכך ניצלה מפשיטת רגל.
פורמטים
רשת Forever 21 מחזיקה ומפעילה חנויות רבות בפורמטים שונים. הפורמטים הפועלים בחנויות עצמן הם: Forever 21 ,XXI Forever ו-Heritage 1981. ישנם פורמטים נוספים הפועלים מחוץ לחנויות כגון: Forever 21+ ,Love 21 יולדות, Forever 21 Girls, ו-21 Men.
Forever 21, רכשה בנוסף את רשת חנויות הבגדים Gadzooks.
שרלוטה, נסיכת פרוסיה (1831–1855)
שרלוטה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Charlotte von Preußen 21 ביוני 1831 ברלין - 30 במרץ 1855 מיינינגן), הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן, ואשתו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
ביוגרפיה
שרלוטה נולדה ב-1 ביוני 1831 בברלין, לאלברכט, נסיך פרוסיה שהיה אחיהם של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה ווילהלם הראשון, קיסר גרמניה ואשתו מריאן, נסיכת הולנד שהייתה בתו של וילם הראשון, מלך הולנד. נישואי הוריה היו רעועים, ובשנת 1849 התגרשו הוריה, ושרלוטה יחד עם אחיה ואחותה נשארו אצל אביה, ודודתם אליזבת לודוויקה, נסיכת בוואריה טיפלה בהם.
ב-18 במאי 1850 התחתנה שרלוטה עם גאורג, נסיך הכתר של סקסוניה-מיינינגן, ממנו היו לה 2 ילדים. הנישואים היו מוצלחים, והשניים חלקו הרבה תחומי עניין משותפים. ב-27 בינואר 1855 מת בנם השני גאורג, וכעבור שלושה חודשים מתה שרלוטה ב-30 במרץ עקב סיבוכים שהיו בלידת בתה. לאחר מותה התאבל עליה מאוד בעלה גאורג, אולם לבסוף התחתן עם פאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג, ובשנת 1866 מונה לדוכס סקסוניה-מיינינגן.
משפחתה
ב-18 במאי 1850 התחתנה שרלוטה עם גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן. ממנו היו לה 4 ילדים:
יוסף שיטרית
יוסף שיטרית (נולד ב-1941) הוא פרופסור אמריטוס בחוגים לשפה וספרות צרפתית וללשון עברית באוניברסיטת חיפה וראש המרכז לחקר התרבות היהודית בספרד ובארצות האסלאם.
ביוגרפיה
יוסף שיטרית נולד בתארודאנת שבדרום מערב מרוקו בשנת 1941 ולמד שם בחדר ובבית הספר היסודי של חברת כי"ח. לאחר מכן התקבל לבית הספר התיכון העברי בקזבלנקה, ששימש גם בית מדרש למורים עבריים, ובו הוא קיבל הכשרה להוראת עברית וצרפתית. לאחר שנה של הוראה בבית-הספר אורט בקזבלנקה הוא עלה לארץ עם משפחתו ב-1963 לדימונה, ולימד בבית הספר התיכון המקומי צרפתית ומקצועות עבריים עד לשנת 1967.
בשנים 1967-1964 הוא למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים לתרבות צרפת ולמדעי המדינה במסגרת התוכנית "עודד" שבה למדו סטודנטים עולים מצרפת וצפון אפריקה. באוקטובר 1967 הוא קיבל מלגת השתלמות משגרירות צרפת ויצא לפריז להשתלם בהוראת הצרפתית, ולאחר מכן גם כדי ללמוד לתואר שני ולתואר שלישי. בשנים 1971-1967 הוא למד בסורבון בלשנות צרפתית ובלשנות כללית והגיש עבודת דוקטור בנושא תחביר משְפְּטֵי הזמן בצרפתית בת-זמננו. בתקופה זו הוא גם לימד צרפתית בבית הספר הישראלי ועברית במכון הלאומי האוניברסיטאי לשפות ולתרבויות המזרח ובאולפן של המרכז הקהילתי המקומי.
עם שובו לארץ באוקטובר 1971 הוא ניהל את לימודי הצרפתית במחלקה ללימודים כלליים בטכניון במשך שנתיים. מאוקטובר 1972 עד לספטמבר 2009, עם פרישתו לגמלאות, הוא לימד בלשנות צרפתית ודקדוק צרפתי באוניברסיטת חיפה, ומאוקטובר 1979 הוא לימד גם בלשנות של הערבית-היהודית וסוציולינגוויסטיקה של העברית בת זמננו בחוג ללשון העברית. בשני חוגים אלה הוא הכין את מחקריו המגוונים וזכה לקידומו האקדמי מדרגת מרצה עד לדרגת פרופסור מן המנין. בשנים 1988-1985 הוא גם לימד קורסים על הדיאלקטים הערביים-היהודיים והשירה הערבית-היהודית במרכז לחקר לשונות יהודי ספרד והמזרח וספרויותיהם שליד החוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית.
לבד מהוראתו בשני החוגים מילא שיטרית תפקידים אקדמיים מִנהליים מגוונים באוניברסיטת חיפה. הוא עמד פעמיים בראש החוג לשפה וספרות צרפתית וכיהן כראש אקדמי של היחידה הקדם-אקדמית, כדיקן הפקולטה למדעי הרוח וכמשנה לרקטור וחבר הנהלת האוניברסיטה.
פעילותו המחקרית
מזה ארבעים שנה מקדיש יוסף שיטרית את מלוא מרצו לתיעודה, לחקירתה ולהפצתה של התרבות היהודית שצמחה ושגשגה בצפון אפריקה בכלל ובמרוקו בפרט. מחקריו הענפים משתרעים על פני תחומים רבים הנוגעים במישרין לתרבות היהודית על מכלול היבטיה - הלשוניים, השיחיים, היצירתיים, האמוניים, ההתנהגותיים והחברתיים. זאת ועוד, מן היום הראשון שהוא התוודע לעושרה ולמגוונה של התרבות היהודית בצפון אפריקה הוא פעל לטיפוחה והביא להכרתה של מורשת זו, הקים גופים אקדמיים, ארגן עשרות כנסים לאומיים ובינלאומיים ונשא הרצאות בפני קהלים שונים בארץ ובחו״ל על מגמותיה ותוצריה של התרבות היהודית בצפון אפריקה. כהערכה למפעלו המדעי, 35 מעמיתיו בחקר יהדות ספרד, צפון אפריקה והמזרח בארץ ובעולם הגישו לו מפרי מחקריהם בספר בן שני כרכים שערכו לכבודו יוסף טובי ודניס קורזון תחת הכותרת ״חקרי מערב ומזרח: לשונות, ספרויות ופרקי תולדה מוגשים ליוסף שיטרית״.
שיטרית קיבל פרסים שונים על מחקריו כמו פרס עיריית חיפה, פרס ניסים גאון בחקר מורשת יהודי צפון אפריקה, פרס תור הזהב של עיריית אשדוד להפצת מורשת הקהילות, פרס חיים זעפרני לחקר יהדות מרוקו המוענק מטעם המכון ללימודי יהדות בפריז. כמו כן הוא עוטר מטעם ממשלת צרפת בעיטור דקל האקדמיה בדרגת קצין והוענקה לו המדליה של עיריית פריז על מחקריו.
מפעלי התיעוד
מן היום שהחליט למקד את מפעלו האקדמי בתרבותם של יהודי צפון אפריקה עמד שיטרית על סכנת ההיכחדות של לשונות היהודים והמסורות בעל פה של יהודי צפון אפריקה. הדרישה שהציבה התרבות הישראלית בפני העולים מן הארצות השונות, במסגרת מדיניות ׳כור ההיתוך׳, לשכוח את חיי הגלות ותוצריהם ולדבוק גוף ונשמה ביצירֶיהָ ובהתנהגויותֶיהֶ של התרבות היהודית המתחדשת בארץ לא השאירה ברירה לעולים וצאצאיהם שנולדו בארץ אלא להישמע לצו שעה זה, ללמוד ולהפנים את יסודותיה וערכיה של התרבות הישראלית ובראש וראשונה את העברית החדשה לניהול החיים היומיומיים והלאומיים. רק עולים מבוגרים שלא עברו דרך כור ההיתוך של מערכות החינוך הישראלי שמרו על לשונות האם שלהם וניהלו דרכן את החיים המשפחתיים. כדי לחשוף את הניבים של הערבית היהודית והברברית היהודית, ששימשו במשך יותר מאלף שנה בקהילות היהודיות בצפון אפריקה, לקח שיטרית על עצמו להשאיר זכר לפעילות לשונית ענפה ומגוונת זאת. הוא התחיל במפעל הקלטות אינטנסיבי שהביא אותו לאתר ולראיין בערבית יהודית (ולפעמים גם בברברית) מבוגרים שדיברו לשונות אלה כשפת אם. לשם כך הוא הרחיב את מפעל ההקלטות הראשון שנערך ב׳סדנת שלומי׳ בשנים 1981-1979 וכיתת את רגליו ברחבי הארץ מקרית שמונה עד ירוחם וברחבי מרוקו וכן בפריז וסטרסבורג בצרפת ומונטריאול בקנדה, והקליט מאות גברים ונשים. הוא הקליט עד כה יותר כ-1200 שעות של שיח ערבי-יהודי ועשרות שעות של שיח ברברי-יהודי על החיים המשפחתיים והקהילתיים של המרואיינים, על מסורות השירה בעל פה ומסורות הפתגמים שלהם. אוצר בלום זה של תיעוד שאין כדוגמתו בארץ ובעולם היהודי משמש את שיטרית במחקריו השונים בתחומי לשונות היהודים, שיח תלמידי חכמים, שיח גברים ושיח נשים, השירה בעל פה של הנשים היהודיות שלא הוקדשו לה מחקרים רבים מחוסר תיעוד הולם, מנהגים והתנהגויות בתחנות שונות במעגל החיים היהודי כמו החתונה ובמעגל השנה כמו המימוּנה, המוזיקה היהודית וזיקותיה למוזיקה הערבית הימי-ביניימית הממשיכה לשמש בארצות צפון אפריקה. בדרך זאת הוא הצליח לתעד מאה שלושים ושבעה (137) דיאלקטים ערביים-יהודיים שנהגו בקהילות עירוניות וכפריות במרוקו, רשם יותר מ-6000 פתגמים שונים ששימשו בפיהן של הנשים בייחוד כחלק ממסורת הלשון שלהן, ומאות שירי נשים מסוגות ה׳מוואל׳ וה׳ערובי׳ שהן שרו בחגיגות ובטקסים משפחתיים ועשרות רבות של שירי ׳נוואח׳ [=קינה] שהן קוננו בימי אבל משפחתי, ועוד שירים רבים שהן שרו בחתונה או בלידת הבן.
קרל פון מרטיני
קרל פון מרטיני (20 בינואר 1855 – 18 באוגוסט 1935) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס במלחמת העולם הראשונה.
יוסף שיטרית
מפעלי התיעוד
תיעוד נרחב זה הוקלט על גבי קלטות אודיו שהיו המדיה הסטנדרטית עד לעשרים השנים האחרונות. הוא עובר כיום תהליך של דיגיטליזציה כדי לשמרו לדורות הבאים ולהעלותו בבוא הזמן לרשת לשימוש החוקרים. את מפעל התיעוד שלו התחיל שיטרית בקרב בני משפחתו אך הוא הפך אותו חיש מהר למפעל שיטתי ומגוון במסגרת ״סדנת שלומי״ שהוא היה בין יוזמיה ומקימיה ושהוא אף ריכז אותה בשנים 1981-1979 בסיועו של המרכז לשילוב מורשת יהודי ספרד וארצות האסלאם ובשיתוף עם חוקרים נוספים מאוניברסיטת חיפה. במסגרת הסדנה  הוקלטו עשרות נשים וגברים מתושבי שלומי בני חמישים ויותר על מסורותיהם בעל פה ועל החיים הקהילתיים שלהם לפני עלייתם לארץ. לאחר מכן הוא הרחיב תיעוד זה לארץ כולה וביקר לשם כך במועדוני זקנים רבים שפעלו בעיירות פיתוח, בצפון ובדרום הארץ.
קרל פון מרטיני
תחילת הקריירה
פון מרטיני נולד ב-20 בינואר 1855 לאביו ברנהרד מרטיני ולאשתו אנה לבית פולינגר, במינכן שהשתייכה לממלכת בוואריה. ב-1873 התגייס לצבא הבווארי והצטרף לרגימנט המשמר הבווארי ה-1. בהמשך מילא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1903 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הרגלים הבווארי ה-15 (פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה). בשנת 1905 מונה למפקד החטיבה הבווארית ה-3, והועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1909 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-6. בשנת 1912 הועלה פון מרטיני לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס הבווארי ה-2.
יוסף שיטרית
מפעלי התיעוד
לבד מן ההקלטות החיות של מאות מסרנים דאג שיטרית להשלים את התיעוד על חיי הקהילות היהודיות במאות ה-19 וה-20 באמצעות שני מקורות נוספים שבכתב, כתבי-יד ותעודות ארכיוניות. כמו שהוא נהג בשיטתיות בעניין ההקלטות כך הוא עשה בחשיפת כתבי-יד שמקורם בצפון אפריקה, הן אלפי כתבי היד האצורים בספריות לאומיות וציבוריות בארץ, בצרפת, בניו יורק ובקנדה הן מאות כתבי-יד שהוא איתר בבתים פרטיים וצילם חלק מהם. כמו כן הוא עשה בארכיונים שונים האוצרים תעודות ומסמכים רבים על הקהילות שהתקיימו בצפון אפריקה, ארכיון הספרייה הלאומית בירושלים, ארכיון מכון בן-צבי, ארכיון חברת כל ישראל חברים בפריז, ארכיון משרד החוץ הצרפתי בנאנט ובלה-קוּרנוב, ארכיון המרכז לתרבות יהודי מרוקו בבריסל וכן ארכיונים פרטיים שבעליהם הרשו לו לצלם אותם במלואם או בחלקם. כל החומר הרב הזה בעל פה ובכתב שהוא אסף מזין את מחקריו המגוונים, והתעודות הכתוּבות והדבוּרות הרלוונטיות מוצאות בהם את פענוחן ופרשנותם.
קרל פון מרטיני
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון מרטיני מפקד הקורפוס הבווארי ה-2 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. בנובמבר 1914 פרש פון מרטיני מתפקידו בקרבות השונים, ובספטמבר 1918 מונה לסגן מפקד הקורפוס הבווארי ה-1, עמו לחם עד סוף המלחמה.
יוסף שיטרית
מפעלי מחקר ופרסום
שיטרית התחיל את דרכו במחקר בחקר תחביר המשפט המורכב בצרפתית בת ימינו ולשם כך הוא הכין עבודת דוקטור באוניברסיטת הסורבון בפריז, שלאחר עיבודה והשלמתה הוא פרסם אותה כספר; אליה הצטרפו לאחר מכן מאמרים בלקסיקולוגיה צרפתית. באוניברסיטת חיפה הוא לימד דקדוק צרפתי, בלשנות וסוציו-פרגמטיקה בחוג לצרפתית ובחוג ללשון עברית, עד לצאתו לגמלאות ב-1 באוקטובר 2009. אולם כשהוא התוודע למחסור החמור במחקר ראוי על מורשתם של יהודי צפון אפריקה ויהודי המזרח ובאי-קיומם של קורסים ממוקדים על מורשתן התרבותית ותולדותיהן של קהילות אלה, הוא נרתם במלוא מרצו למחקר זה והרחיב אותו כל פעם לתחום אחר. כך הוא פרסם ספרים ומאמרים מחקריים רבים בנושאים הבאים:
קרל פון מרטיני
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
פון מרטיני נפטר במינכן ב-18 באוגוסט 1935 והוא בן 80 שנה.
יוסף שיטרית
לשונות היהודים בצפון אפריקה
מחקריו ופרסומיו של שיטרית כוללים מיון ואפיון מאות הדיאלקטים הערביים-היהודיים שהתקיימו בה. הודות להקלטותיו הרבות הוא הראה שדיאלקטים אלה השתייכו לארבע קבוצות על פי המבנה הפונטי והפונולוגי שלהם. כמו כן הוא אפיין ותיאר את הבֶּרְבֶּרִית שהייתה בשימוש בקרב יהודי הקהילות הכפריות, תיאר את השפעת הצרפתית על הדיאלקטים הערביים-היהודיים, תיאר את המגעים הלשוניים בין הערבית היהודית והספרדית היהודית במרוקו והקדיש מחקרים רבים לתיאור המרכיב העברי שהיה חלק מן התשתית הלקסיקלית של הערבית היהודית. במחקרים ממוקדים הוא גם תיאר את ייחודה של הלשון האמפתית של הנשים היהודיות ואת המערכת הפונטית-הפונולוגית של דיאלקטים ערביים-יהודיים שונים כמו זה של מכּנאס, של אוג׳דה, של מוגדור/אסווירה ושל קהילות צפון מרוקו דוברות הספרדית היהודית.
השירה והמוזיקה העברית במרוקו
לבד מלשונות היהודים והעניינים הבלשניים הכרוכים בהן מחקריו ופרסומיו עוסקים בתיאור ייחודה של שירת הפיוטים והבקשות של יהודי מרוקו כשירה קהילתית וכשירה משיחית והזיקות המתקיימות בינה ובין המוזיקה בכלל והמוזיקה האנדלוסית בפרט. הוא נרתם גם לחשיפת היוצרים הרבים שכתבו שירים עבריים במרוקו ולחשיפת שירים מיוחדים המאירים אירועים ותהליכים שאין בעניינם תיעוד אחר או תיעוד מועט בלבד. כך הוא גילה, דרך עיוניו הנמשכים במאות כתבי-יד של שירה עברית, עשרות משוררים עבריים שלא היו ידועים למחקר, וביניהם גדולי היוצרים כמו ר׳ שלמה חליואה (מכּנאס, המאה הי״ח), ר׳ דוד אלקאים (מוגדור, 1855? - 1940), ר׳ דוד בוזגלו (אזאוויה, 1903 - קריית ים, 1975), נסים נקאב (פאס - ירושלים, המאה ה-20) וכן את המשוררת העברייה פריחא בת ר׳ אברהם בן אדיבה, שנולדה וגדלה במרוקו ונהרגה על קידוש ה׳ בתוניס ב-1756. לענייני שירה אלה הקדיש שיטרית מאמרים רבים וספרים, והוא מכין כעת שני כרכים חדשים שיוקדשו לתיאור הסוציו-פואטיקה של השירה העברית במרוקו, להשלמת מחקריו על ר׳ דוד אלקאים, לכינוס מחקרים שונים ולהגשת אנתולוגיה מוּערת של השירה העברית במרוקו.
בחקר שירת הבקשות והפיוטים של יהודי מרוקו הוא עמד על המסורות השונות שהתקיימו באנתולוגיות הרבות והמגוונות שעל פיהן שרו את הבקשות והפיוטים בקהילות השונות במרוקו בלילות השבת לפני עלות השחר, ותיאר את החידושים שהכניס ר׳ שלמה כהן במראכּש (נפטר ב-1857) והשפעתם על עורכי האנתולוגיה ׳שיר ידידות׳, ר׳ דוד אלקאים, ה׳שיך׳ דוד יפלאח והפייטן חיים אפריאט במוגדור; אנתולוגיה זו הודפסה לראשונה במראכּש ב-1921 והיא נוהגת עד היום. דרך ההתעניינות בזיקות שקשרו את שירת הפיוטים למוזיקה האנדלוסית ולשירת ה׳קסידה׳ במרוקו הוא גם תיאר את המרכיבים התרבותיים והביצועיים שהביאו את היהודים לשתף פעולה עם אנשי מוזיקה מוסלמים לאורך הדורות.
השירה הערבית-היהודית בצפון אפריקה
מחקריו של שיטרית הם הנרחבים והשיטתיים ביותר שנעשו מאז ומעולם בתחום ידע זה. על יסוד עיוניו במאות כתבי היד העבריים הכוללים במלואם (מעטים) ובחלקם (הרוב הגדול) שירים בערבית יהודית שנכתבו והופצו בקהילות מרוקו בחמש מאות השנים האחרונות הוא היה מסוגל לצייר תמונה מלאה של התכנים, הצורות והמבנים של מאות שירים ערביים-יהודיים. שירים אלה נכתבו בתחילה בידי רבנים ומשוררים עבריים לעיתים לצד יצירתם בעברית ומסוף המאה ה-18 נכתבו גם בידי משוררים שלא יצרו בעברית. עד כה הוא פרסם חיבור מרכזי בתחום חקר ספרות זו על זרמיה ותבניותיה וכן מאמרים רבים שהוקדשו ברובם להצגתם ולפרשנותם של שירים מיוחדים בעלי חשיבות היסטורית או תרבותית להכרת החיים היהודיים במרוקו וכן להצגת התכנים והזרמים השונים שרווחו בשירה זו בצפון אפריקה. כיום נמצאים אצלו בהכנה מתקדמת ארבעה כרכים חדשים תחת הכותרת הכוללת: ״הראי והמראֶה - סוציו-פואטיקה של השירה הערבית-היהודית במרוקו״. ארבעת הכרכים יביאו את מכלול היצירה הספרותית הזאת האצורה ברובה במאות כתבי-יד המפוזרים ברחבי העולם אך ניתן לעיין ברבים מהם על פי צילומיהם בספרייה הלאומית בירושלים. הם יכילו לא רק את השירים המקוריים ותרגומם לעברית, אלא כל כרך וכרך יכלול גם ביאורים ופירושים וכן מונוגרפיות ומאמרים חדשים או מעודכנים המציגים את הרקע ההיסטורי, התרבותי והפואטי של השירים לחטיבותיהם השונות. הכרך הראשון יוקדש לשירים מקראיים ובתר-מקראיים ולשירים אירועיים-היסטוריים, השני לשירים חברתיים-תרבותיים, השלישי לשירי צדיקים וקדושים והרביעי לשירה הנשים שבעל פה ולשירים מוסלמיים שהועתקו בידי אנשי שירה ומוזיקה יהודים. נוסף לארבעת הכרכים מקדיש שיטרית ספר נרחב לבירור התהליכים, התופעות והזרמים שעיצבו את תולדותיה ותרבותה של יהדות מרוקו מימי הביניים עד ימינו והזינו את המיתוסים והאתוסים הבאים לידי ביטוי בשירה העברית והערבית-היהודית של יהודי מרוקו. כרך חמישי זה יכלול פרקים היסטוריים, חברתיים-תרבותיים ולשוניים תחת הכותרת ״אקדמות להיסטוריה חברתית-תרבותית של יהודי מרוקו״.
הפתגמים של הנשים היהודיות במרוקו
מפעל ההקלטות האינטנסיבי אפשר כאמור לשיטרית לתעד יותר מ-6000 פתגמים ערביים-יהודיים מפיהן של נשים מבוגרות ובחלקם גם מפיהם של גברים. לפרסומו של קורפוס עצום זה הקדיש שיטרית מחקרים פרשניים למעמדם הלשוני והתרבותי של הפתגמים בשיח הנשים המרבות להשתמש בהם בלשון היום יום,  פרסום שני אוספים ממוקדים - האחד על החיים והמשפחה והשני על האירוח והידידוּת, פרסום מאות פתגמים שעניינם החיים היהודיים ומכילים יסודות עבריים רבים ובכללם השימושים שלהם בפי הדוברות. גם מתכונת האוספים שערך שיטרית חדשנית, שכן כל פתגם בהם מוצג בשלוש צורות כתיב, באותיות עבריות, באותיות ערביות ובאותיות פונטיות-פונולוגיות אוניברסליות, וכל פתגם מתורגם לעברית ולצרפתית. הגשה זו אמורה לשרת לא רק קוראים ומתעניינים דוברי עברית או צרפתית אלא גם דוברי ערבית בארצות ערב ובראשן מרוקו, ארץ שבה הביעו חוקרים התעניינות רבה במפעל זה.
פרסום הפתגמים בצורתן הדבוּרה משלים את מחקריו של שיטרית על שיח הנשים היהודיות במרוקו ועל הידע הלשוני והידע על העולם שלהן שפתגמים אלה מדגימים יחד עם השירה בעל פה שלהן, הטבועה כולה באמפתיה וחמלה.
החתונה היהודית המסורתית במרוקו
שיטרית הקדיש כרך עב כרס לחקר ערכיה, מנהגיה וטקסיה של החתונה היהודית המסורתית שהתקיימה בקהילות שונות במרוקו. את רוב פרקיו של ספר זה הוא חיבר בעצמו אך הוא דאג לשתף בו חוקרים ומומחים נוספים שתרמו את תרומתם החשובה להארת היבטיה השונים של תחנה עיקרית זו במעגל חיי האדם היהודי ובהישרדות הקהילה היהודית. דרך תיאורי התהליכים והטקסים השונים שהרכיבו את החתונה היהודית לפני עריכת החופה והקידושין ואחריה הוא הראה כיצד עוברת המסורת התרבותית בקרב המשפחה היהודית במגוון הקהילות שהתקיימו במרוקו ותיאר את הרשתות החברתיות-השיחיות המפעילות ומכוונות אותה.
התרבות הרבנית והתרבות העממית של יהודי מרוקו
מעבר למוקדים יצירתיים, שיחיים והתנהגותיים בתרבותם של יהודי מרוקו וביטוייהם המגוונים בקהילות השונות התעניין יוסף שיטרית בתמונה הכללית של מקומה ומעמדה של התרבות היהודית בקביעת סדרי החיים וסדרי החברה בקהילות השונות. כך הוא תיאר את אסטרטגיות השיח והתכנים של השיח הקהילתי המסורתי שהתנהל על פי דרשות הרבנים וכתביהם ואת השינויים  שחלו בו בסוף המאה ה-19, ובכלל זה השימושים הלשוניים החדשים בעברית ובערבית היהודית שהביאו לגיבושה של ערבית-יהודית בינונית חדשה בתוניס. אולם את התמונה הכללית של פריסתה והתפתחותה של התרבות היהודית שצמחה במרוקו הוא הציג זה עתה במחקר חובק כול שהוא הקדיש לדואליות התרבותית של יהודי מרוקו, כאילוסטרציה לדואליות שהייתה קיימת בכל הקהילות היהודיות המסורתיות. במונוגרפיה רחבה זו הוא הראה שלצד התרבות הרבנית שמשלה בכיפה בקהילות המסורתיות התקיימה תרבות עממית יהודית ששאבה את עיקריה וערכיה התשתיתיים מן ההלכה המעשית והיצירה הרבנית לענפיה השונים אך קיימה גם טקסים, מנהגים וצורות חיים שהתגבשו בקהילות השונות וחרגו לפעמים מן הקנון ההלכתי הצרוף, כמו אמונות מגיות, אמונות בשדים, אמונות במזל, בעין הרע ועוד. השכבות העממיות הנרחבות שקיימו התנהגויות אלה שמחוץ להלכה לא ראו בהן סתירה לאמונותיהם המושרשות והמגדירות את זהותן היהודית הברורה אלא צורך קיומי הבא לרפא את מצוקותיהן הגופניות והנפשיות, וזאת מחוסר רפואה מושכלת ורופאים מיומנים כפי שאנו מודעים להם כיום. הוא רואה בדואליות משולבת זו בין התרבות הרבנית הצרופה והתרבות העממית הסינקרטית את עיקרה של התרבות היהודית שקיימה את הקהילות היהודית במקומות גלותם והעניקה להן את העוצמה הנפשית ואת הזהות היהודית האיתנה שאפשרו להן לשרוד על אף הרדיפות וההשפלות של החיים בצל האסלאם (כמו בצל הנצרות).
האבן והשושנים
האבן והשושנים הוא מחזה פרי עטו ובבימויו של מיקי גורביץ'.
יוסף שיטרית
התרבות הרבנית והתרבות העממית של יהודי מרוקו
לבד מן המונוגרפיה הזו, הדואליות התרבותית של יהודי מרוקו נבחנת בכל תחומי מחקריו ופרסומיו שהוקדשו להם הן דרך שירת הפיוטים שכולה יצירה רבנית המדגישה את ערכי הקודש של היהדות ואת מוראות הגלות והבטחות הגאולה הן דרך המחקרים הרבים שלו על השירה הערבית-היהודית שבכתב ובעל פה. קורפוּסים אלו מציגים את עולמותיהן של השכבות העממיות ואת עמדותיהן כלפי הערכים התשתיתיים של החיים היהודיים במרוקו, כמו היררכיית החגים וקדושת הזמן היהודי, המרחב היהודי הצר המחניק אך המעניק הגנה, הציפייה לגאולה העוזרת להדחיק את מצוקות השעה והסולידריות הקהילתית המנחמת והמעודדת.
האבן והשושנים
עלילה
אבא מראה לבתו את איבר מינו, הבת נוגעת בו, היא אומרת שהוא מאוד חמוד, האיבר מזדקר, הוא מתנתק מהאבא, תופש את הבת ובורח יחד איתה. האבא והאמא רודפים אחרי איבר המין. לבסוף הבת מתגלגלת באבן וניצלת.
יוסף שיטרית
ההשכלה העברית והערבית היהודית בצפון אפריקה ובאימפריה העות'מאנית
תחום חשוב שנחשף בידי שיטרית הם זרמי ההשכלה העברית והערבית-היהודית שהתקיימו במחצית השנייה של המאה ה-19 בצפון אפריקה בהשראתה של תנועת ההשכלה העברית ההרמוניסטית שצמחה במזרח אירופה וביקשה לשלב את המסורת הרבנית והתרבות התורנית עם ערכי ההשכלה האירופית. במחקרים רבים ומתועדים היטב הוא הראה את פריסתה של התחדשות תרבותית זו בצפון אפריקה ולאחר מכן גם באימפריה העות׳מנית. הוא עמד על שאיפותיהם של המעטים שיזמו וקידמו פעילות חברתית, משכילית ואינטלקטואלית זאת במרכזים העירוניים החשובים כמו תוניס, אלג׳יר, טנג׳יר ומוגדור וכן באדירנה, בקושטא, בסלוניקי, בבומביי וקלקוטה בהודו, בבגדד ובירושלים, ותיאר את יצירתם בעברית ובשפות היהודיות המקומיות, את הפעילות העיתונאית והספרותית שלהם ואת מצעיהם החברתיים-התרבותיים לחיים קהילתיים מיוסדים על התבונה ועל ערכי ישראל. במחקריו אלה הוא גם האיר את דמויותיהם של מנהיגי הזרמים המשכילים כמו ר׳ שלום פלאח (תוניס, 1936-1965), ר׳ דוד אלקאים (מוגדור, 1851 - 1940), יצחק בן יעיש הלוי (מוגדור, 1894-1850), ר׳ ברוך מיטרני (בני״ם) (1919-1847) ועוד, ותיאר את עמדותיהם ומאבקיהם ואת יצירתם העיתונאית והספרותית.
דרך מחקרים אלה הוא גם הראה כיצד השתנה השיח הציבורי בקהילות היהודיות השונות הודות לעיתונות בערבית יהודית שפרחה בייחוד בתוניס ולעיתונות הספרדית-היהודית שהתפתחה בקושטא ובסלוניקי וחיברה את הקוראים עם ההתפתחויות שחלו בקהילות, בעולם היהודי ובעולם בכלל, ובכלל זה הפריצות המדעיות והטכנולוגיות של סוף המאה ה-19. לפני כן השיח הציבורי היהודי נשלט בעיקר על ידי השיח הדרשני של הרבנים.
האבן והשושנים
אודות המחזה וההצגה
ההצגה נוצרה במשותף על ידי מיקי גורביץ' ותלמידיו כהצגת בוגרים בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב. ההצגה הציגה בתחילה בסטודיו, אחר-כך עברה להציג בתיאטרון הקאמרי ולבסוף השתתפה כהצגה אורחת בפסטיבל עכו 1990.
יוסף שיטרית
סוגיות בהיסטוריה של יהודי מרוקו
תחום נוסף במחקריו של יוסף שיטרית כרוך בהארת סוגיות שונות בתולדות יהודי מרוקו, בין היתר דרך שירים מיוחדים שנכתבו בידי משוררים שחוו את האירועים ותיארו אותם מתוך נקודות הראות של בני קהילותיהם; הם עיצבו בדרך זאת את האתוסים הקהילתיים שהתפתחו כתוצאה מאירועים אלו. שירים אלה מהווים לרוב התיעוד העיקרי ששרד בעניינם. דוגמאות לכך הם למשל הפיוט העברי על ביקור שליח מקהילת המגורשים בפאס אצל דוד הראובני ב-1526 ועדותו על מה שהוא ראה סביבו; השיר בערבית יהודית על מגפת הדבר האיומה בתאפילאלת של שנת 1679; השיר בערבית יהודית על רדיפות הסולטאן מולאי יזיד בתאפילאלת בשנת 1790, או השיר על המרת הדת המהדהדת לאסלאם של יצחק אלחרר, יהודי מכובד במוגדור, בשנת 1932.
במחקר נרחב הוא עסק בתעודה מימי הביניים שתיארה כביכול את צמיחתה, עוצמתה וחורבנה של קהילת הדרעא הקדומה בדרום מרוקו כמעצמה צבאית והראה שהתעודה נכתבה בידי אנשי דת מוסלמים בסוף המאה ה-13 ולא בידי יהודים. אנשי הדת המציאו היסטוריה יהודית כדי לתת לגיטימציה למפרע להשמדת הקהילה היהודית של דרעא בשנת 1145 או 1146 בידי כוחות המווחידון שכפו את האסלאם על כל יהודי צפון אפריקה והוציאו להורג את כל אלה שסירבו לקבל עליהם את הדת השלטת. מחברי הכרוניקה גם מחו בדרך זאת נגד שליטי השושלת החדשה בני מרין שאיפשרו ליהודים שרצו בכך לחזור ליהדותם. מחקר נוסף על תולדות יהודי מרוקו שזה עתה חתם שיטרית מוקדש ליהדות מרוקו במלחמת העולם השנייה על יסוד אלפי מסמכים של ארכיון הפרוטקטוראט הצרפתי שבנאנט בצרפת וארכיונים נוספים. במחקר זה שיטרית שופך אור חדש על ההחלטות, התהליכים והאישים בתקופת ממשלת ווישי, לפניה ואחריה, שנגעו ביהודי מרוקו ולא היה להם עד כה מצע מתועד כדבעי במחקר, ובכלל זה פעלו של הסולטאן סידי מוחמד בן יוּסף למען יהודי מרוקו. לבד מזאת שיטרית דן בסוגיות היסטוריות-חברתיות נוספות, הנוגעות להתפתחויות שחלו בקהילות במאות ה-19 וה-20, במחקרים שערך בשיתוף עם דניאל שרוטר מאוניברסיטת מיניאפוליס בארצות הברית.
מפעלי טיפוח והפצה של התרבות היהודית בצפון אפריקה ובארצות המזרח
ב-1977 שיטרית סייע בהקמת המרכז לשילוב מורשת יהדות ספרד והמזרח במשרד החינוך והתרבות. הוא היה האחראי מטעם אוניברסיטת חיפה ושיתף פעולה עם מנהלי המרכז עד לסגירתו בתחילת שנות האלפיים. שיטרית ייסד באוניברסיטת חיפה חטיבת לימודים על מורשת יהודי ספרד והמזרח, שפעלה במשך יותר מעשרים שנה. שיטרית הקים את "סדנת שלומי" בשיתוף פעולה של אוניברסיטת חיפה עם המרכז לשילוב מורשת יהדות ספרד והמזרח. הסדנה קיימה ימי עיון למורים ולתושבי שלומי. אחד הפרויקטים של שיטרית בסדנה היה הקלטת מסרנים יוצאי צפון אפריקה בסיפורי חייהם ובמסורות השירה בעל פה, פרויקט שהתרחב מאוחר יותר להקלטות במקומות אחרים בעולם. סדרת הספרים בעריכתו "מקדם ומים", בת תשעה כרכים כולם להיבטים שונים בתולדות הקהילות היהודיות בצפון אפריקה ובמזרח ובמורשתן התרבותית. ב-1998 הוא הקים ברשות המחקר באוניברסיטת חיפה את המרכז לחקר התרבות היהודית בספרד ובארצות האסלאם, שהוא עומד בראשו.